stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אינטואיציה
אינטואיציה ומיסטיקה

היות שמקור הידיעה האינטואיטיבית אינו מודע, נוצרה סביב האינטואיציה שורה של רעיונות מיסטיים. מיסטיקנים תלו את תחושת הידיעה האינטואיטיבית ברעיונות שונים ומגוונים, וביניהם קשר ישיר עם אלהים, גלגול נשמות ותודעה קולקטיבית. בפילוסופיה היוונית הקדומה (וזו שררה גם בהגות ימי הביניים) מקובלת הייתה תפיסה אקטיבית של מקור הידע החיצוני לאדם (למשל השכל הפועל הנמצא מחוץ לבני האדם). תפיסה זו הסבירה מדוע יכול האדם הקולט את האינטואיציה להיות פסיבי (ללא הפעלה מאומצת של שיקול הדעת), ועדיין הידיעה מגיעה אליו בפועל, וזאת משום שמקור הידע החיצוני הוא האקטיבי במסירת הידע אל האדם.
ההסבר הפשוט לתחושות אלה מצביע על פעילות תת-הכרתית שוטפת שמקרינה לסף המינימלי של ההכרה, כך דברים שנקלטים ומעובדים על ידי התת-מודע באים לידי ביטוי לפני שאדם מסוגל להבינם בצורה הגיונית.
פיתוח אינטואיציה

לפי פרופסור דניאל כהנמן, ניתן לפתח את האינטואיציה כאשר יש חוקיות מסוימת אף אם אין אנו מודעים לה, לא מדובר בכוח על-טבעי. לדבריו יש לנו שתי מערכות: "מערכת 1" שהיא פועלת מאחורי הקלעים, לא מודעת, אוטומטית, והשימוש בה אינו דורש מאמץ ולרוב אינו בשליטה רצונית, ו"מערכת 2" שהיא החשיבה המודעת, רצף המחשבות שזורם בראשנו. היא אטית מאוד ויכולה בכל רגע לבצע רק פעולה אחת, וגם אז דורשת שליטה ומאמץ. לדבריו "עיקר השיטה לתכנת את האינטואיציה: חוקיות, תרגול רב ופידבק מיידי ורציף מהמומחה הכי טוב שאתה יכול למצוא". אחד מהשלושה לא מספיק. הוא מביא דוגמה של מיון אפרוחים קטנים. אין לאפרוחים צעירים סימני זיהוי להבחנה מהירה על ידי אדם בין זכר לנקבה, אבל אם עובדים מתלמדים מנחשים בשלב ראשון את מין האפרוח ניחוש עיוור, ומקבלים היזון חוזר מיידי ממומחה, הם מגיעים ל-99.7% דיוק רק לפי הרגשה.
יתרונות ושימושים באינטואיציה

אינטואיציה היא אחד המקורות לשכל ישר (Common sense).
שיטה חשובה העושה שימוש באינטואיציה, היא סיעור מוחות.
ערנות לקולה של האינטואיציה כגורם להצלחה בחיים: הפסיכולוג הבריטי ד"ר ריצ'רד וייזמן בספרו "מזלך בידך" מספר על מחקר שערך כדי למצוא את מאפייני המצליחנים, מאפיינים החסרים אצל מפסידנים. אחד מממצאי מחקרו הוא שהמצליחנים מקשיבים לאינטואיציה שלהם. הקשבה זו גורמת להם להימנעות מסיכונים מחד ולפתיחות להזדמנויות להצלחה מאידך. לא תמיד המצליחנים ינהגו כפי שמורה להם האינטואיציה, אך הם לא יתעלמו מקיומה. עוד הוא קובע כי ניתן לפתח את האינטואיציה ולחזקה בכך שבשלב ראשון מגלים ערנות לתחושות הפנימיות ונמנעים מלדחוק אותן הצידה. בשלב שני יש לשקול היטב האם נכון יהיה במקרה הרלוונטי להישמע לקולה של האינטואיציה.
אטימולוגיה

המילה אינטואיציה באה מהפועל הלטיני intueri שתורגם כ"לשקול (consider)" או מהמילה intuycyon באנגלית תיכונה מאוחרת ,"להרהר".
ראו גם

היוריסטיקה
דחף
אינסטינקט
אינטליגנציה
העין השלישית
תפיסה על חושית
תקשור
לקריאה נוספת

מלקולם גלדוול, ממבט ראשון, כתר הוצאה לאור, 2005
אסתי פישר-היים, פתאום הבנתי - הדרך לאינטליגנציה אינטואיטיבית, הוצאת דיונון, 2004
הערות שוליים

↑  Susan Krauss Whitbourne Ph.D., When Should You Trust Your Intuition?, Psycology Today, ‏2015
↑  Martin Robson, Australian elite leaders and intuition, Southern Cross University, ‏2006
↑  Conor Friedersdorf, Why Americans Are So Sensitive to Harm, The Atlantic, ‏2016-04-19 (באנגלית)
↑  Emotional/rational decision making in law enforcement. - Free Online Library, www.thefreelibrary.com
↑  Osho, Intuition: Knowing Beyond Logic, St. Martin's Publishing Group, 2007-04-01. (באנגלית)
↑  William M. Indich, Consciousness in Advaita Vedanta, Motilal Banarsidass Publ., 1995. (באנגלית)
↑  Buddhism Now, Buddha, by Ajahn Sumedho, Buddhism now, ‏2013-08-07 (באנגלית)
↑  Christmas Humphreys, A Popular Dictionary of Buddhism, Routledge, 2005-11-21. (באנגלית)
↑  Hermann Landolt, Reason and Inspiration in Islam: Essays in Honour of Hermann Landolt, I.B.Tauris, 2005-09-23. (באנגלית)
↑  Ibrahim Kalin, Knowledge in Later Islamic Philosophy: Mulla Sadra on Existence, Intellect, and Intuition, Oxford University Press, 2010-04-01. (באנגלית)
↑  מעוז כהנא, מהנודע ביהודה לחתם סופר, (תשע"ו),, עמ' עמ' 416.
↑  הרב אליהו מרגליות, "האינטואציה בפרשנות התלמוד וההלכה" בתוך ספר 'דעת ללב' עמוד 121
↑  רבי אברהם ישעיה קרליץ, קובץ אגרות,, עמ' חלק ב, אגרת מג),
↑  רבי לייב מינצברג, בן מלך, עמ' דברים ח"ב עמוד תכ
↑  רפאל יעקובי, הפסיקה בהלכה ובמשפט – אינטואיציה או רציונליזציה?, באתר דעת
↑  Plato: The Republic 5-10, www.philosophypages.com
↑  Jacob Klein, A Commentary on Plato's Meno, University of Chicago Press, 1989. (באנגלית)
↑  Oliver A. Johnson, The Mind of David Hume: A Companion to Book I of A Treatise of Human Nature, University of Illinois Press, 1995. (באנגלית)
↑  David Hume, A Treatise of Human Nature: Being an Attempt to introduce the experimental Method of Reasoning into Moral Subjects, The Floating Press, 2009-05-01. (באנגלית)
↑  Immanuel Kant, The Critique of Pure Reason, 1 ביולי 2003, עמ' 35
↑  Timothy Williamson, The Philosophy of Philosophy, John Wiley & Sons, 2008-04-30. (באנגלית)
↑  Helen Walker Puner, Sigmund Freud: His Life and Mind, Transaction Publishers, 1992-01-01. (באנגלית)
↑  אורן הוברמן, איך האינטואיציה עובדת?, באתר כלכליסט, 27 בספטמבר 2011
↑  Definition of INTUITION, www.merriam-webster.com (באנגלית)
↑  intuition | Definition of intuition in English by Lexico Dictionaries, Lexico Dictionaries | English (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558181005171  BnF: cb11942016j (data)  GND: 4027532-2  LCCN: sh85067653  NDL: 00573613  NKC: ph121166
תמורה (קורבנות)

| --- | --- |
 מקרא:  ספר ויקרא, פרק כ"ז, פסוק י'
 משנה:  מסכת תמורה
 ברייתא:  מסכת תמורה
 תלמוד בבלי:  מסכת תמורה
 משנה תורה:  ספר קרבנות, הלכות תמורה
 ספרי מניין המצוות:  ספר המצוות, עשה פ"ז   ספר המצוות, לאו ק"ו   ספר המצוות, לאו ק"ז   ספר החינוך, מצוות שנא–שנב   ספר החינוך, מצווה שנ"ו
 
המושג תמורה בהלכה מתייחס לפעולה של ניסיון המרת קדושת קורבן אחת בבהמה כשרה אחרת.
פעולה זו אסורה על פי התורה ואף המרת הקדושה אינה מתבצעת אלא הקורבן נשאר קודש. ומאידך הקדושה חלה גם על הבהמה המומרת, בנוסף לבהמה שהוקדשה לכתחילה. הבהמה המומרת נקראת תמורה.
מקור המצווה

המצווה מופיעה בתחילת פרשת ההקדשות שבסוף ספר ויקרא:
לֹא יַחֲלִיפֶנּוּ, וְלֹא-יָמִיר אֹתוֹ טוֹב בְּרָע--אוֹ-רַע בְּטוֹב; וְאִם-הָמֵר יָמִיר בְּהֵמָה בִּבְהֵמָה, וְהָיָה-הוּא וּתְמוּרָתוֹ יִהְיֶה-קֹּדֶשׁ.
דיני המצווה

דיני תמורה אינם חלים על הקדשים הבאים, שאותם לא ניתן להמיר והם בגדר "אינה עושה תמורה":
בהמת תמורה
ולד בהמת הקדש
קורבן שאינו בהמה - עוף או קורבן מנחה
קורבן של גוי - מדין תורה אינה עושה תמורה
המרה בבהמות הבאות אינה חלה כי הן אינן ניתנות להקרבה:
כלאיים - בהמה שנולדה מהורים ממינים שונים.
יוצא דופן - בהמה שנולדה בניתוח קיסרי.
טומטום ואנדרוגינוס - כאשר לא ניתן לקבוע את מין הבהמה.
לעומת זאת, המרה בבהמה בעלת מום חלה מכיוון שהוא ממין שמובא כקורבן.
איש או אישה מישראל שהמירו קורבן בידיעת האיסור, בעדות שהתקבלה בבית דין ובהתראה, נענשים במלקות. מדרבנן, גוי שהמיר הבהמה מומרת. אין אדם ממיר בהמתו בקורבן שאינו שלו, אבל אם אמר בעל הקורבן "כל הרוצה להמיר ימיר", ממיר בה כל אדם. והממיר בקר בצאן או צאן בבקר, או כבשים בעזים או עזים בכבשים, או נקבות בזכרים וזכרים בנקבות, או שהמיר בהמה אחת במאה או מאה באחת, בין בבת אחת בין בזו אחר זו הרי אלו תמורה, ולוקה כחשבון הבהמות שהמיר.
דין התמורה שונה מקורבן לקורבן:
תמורת קורבן עולה - נקרב כעולה. אם היא נקבה או בעלת מום - תרעה הנקבה עד שייפול בה מום ותימכר, ויובא בכסף קורבן עולה.
תמורת קורבן חטאת - אין מה לעשות איתה.
תמורת קורבן אשם - תרעה עד שייפול בה מום, ומכספיה ירכש קורבן עולה.
תמורת קורבן תודה - נקרב כתודה, אלא שאין צורך להביא איתה לחם כמו בקורבן תודה רגיל.
תמורת קורבן שלמים - נקרב כשלמים לכל דיניו.
תמורת קורבן הפסח - אם המיר בה קודם חצות י"ד ניסן, אין תמורתו קרבה, אלא תרעה עד שייפול בה מום, ויובא בכספיה שלמים. אם המיר בה אחר חצות י"ד ניסן, התמורה עצמה תקרב שלמים.
תמורת הבכור והמעשר - ירעו עד שייפול בהן מום, ויאכלו: תמורת הבכור שייכת לכוהנים ותמורת המעשר לבעלים.
טעם המצווה

הקב"ה רצה להטיל מורא בלב בני אדם בכל ענייני הקדש. האדם מטבעו מנסה לחסוך וכך ירצה להחליף בהמה שהקדיש בבהמה פחותת ערך. אם יותר לו להחליף רע בטוב, יבא גם להחליף טוב ברע וכך כל החלפה נאסרה.
קומונה
דילמות בחיי הקומונה

קיום מתח מתמיד בין הפרט האינדיבידואלי, צרכיו ורצונותיו לבין הכלל הקבוצתי (הקולקטיבי) צרכיו ומטרותיו.
מרבית הקומונות דוגלות ברעיון השיתופי של "כל אחד נותן כפי יכולתו ומקבל כפי צרכיו" - אולם אומדן היכולות והצרכים הוא מורכב ובלתי מוחלט. רצונן של קומונות רבות לקיים עיקרון זה על בסיס של שיחה ואמון, באופן אנרכי, נותן פתח לעיתים ליצירת טפילים ומנוצלים. מנגד עומדות קומונות האומדות את היכולות והצרכים באופן מנהלי ו"תקנוני", שלעיתים אינו מצליח להכיל את מגוון המורכבויות של הפרטים.
בקומונות השונות מתקיים צורות שונות להנהגה, הובלה וקבלת החלטות. חלק גדול מן הקומונות הדתיות היו אוטוקרטיות, והונהגו על ידי מנהיג יחיד או קבוצת מנהיגים בעלי כריזמה שנחשבו ל"מוארים". בקומונות שכאלו הייתה סכנת התפרקות עם מותו או עזיבתו של מנהיג הקהילה. חלק מן הקומונות הדוגלות ברעיונות אנרכיסטיים דוגלות בשיטת ה"החלטה בהסכמה" בה כלל חברי הקומונה צריכים להסכים על כל החלטה (או על החלטות הרות גורל), כך שאיש אינו צריך לעשות דבר שנכפה עליו. שיטה זו אינה תמיד יעילה ועשויה לפגום ביכולתה של הקומונה לקבל החלטות ולהתנהל (השיטה יעילה יותר בקומונות קטנות בסגנון "הקבוצה האינטימית"). קומונות נוספות הן בעלות מבנים של דמוקרטיה ישירה, ייצוגית או אף מפעילות שיטה המשלבת בין דמוקרטיה ישירה לייצוגית דוגמת הקיבוץ בו בדרך כלל הייתה "מזכירות" נבחרת ו"אספת חברים" המתאספת אחת לכמה זמן ומקבלת החלטות בהצבעה ישירה.
מבנה החיים הקומונלי מתקיים על פי רוב בתוך חברה בעלת אורח חיים שונה. היחס בין החברה הפנים קומונלית לבין החברה שמחוצה לה משתנה בין קומונה לקומונה. לפעמים חברי הקומונה מציבים לעצמם מטרה לשנות את פני החברה כולה ונוטלים על עצמם אחריות חינוכית או מעורבות פוליטית. במקרים שכאלו המשימה ביחס לחברה המקיפה עשויה לחזק את האמונה בדרך הקומונלית. המגע בין החברה שחיצונית לקומונה לבין החברים עשוי גם לייצר השפעה הפוכה על החברים. אורח החיים הנורמטיבי, הצרכני והתחרותי עשוי לקרוץ לחברי הקומונה לכן חלק מן הקומונות, ובייחוד מזרם הקומונות הדתיות, מעדיפות להסתגר מן החברה החיצונית או אף להתגורר במקום המבודד מיישובים אחרים ולנהל משק אוטרקי שאינו תלוי בכלכלה החיצונית לקומונה.
פעמים רבות חברי הקומונה הם אנשים שבחרו לשנות את אורח חייהם, מאורח החיים המקובל לאורח החיים הקומונלי. המעבר יוצר פעמים רבות קשיי הסתגלות. קומונות רבות שחרתו על דגלן רעיונות "אוטופיים" חוות משבר בקשיי המציאות היום יומית.
אופיין האידאולוגי של חלק מן הקומונות (ואף חלק מן הקומונות הדתיות) חושף אותן לסכנה של התפלגויות על רקע אי הסכמות אידאולוגיות המתגלעות לאחר הקמתן.
סוגיית חינוך הילדים ודור ההמשך לקומונה היא דילמה מרכזית וחשובה בהיסטוריה של הקומונות. שאלת יצירת הזיקה של הדורות הצעירים לרעיונות המכונן, היא שאלה קריטית ליכולת קיומה המתמשך של קומונה.
קיימים מקרים רבים בהם קומונות לא מצליחות להתקיים לאורך זמן. רבים מאותם מקרים הם תוצאת ההתמודדות עם דילמות אלו.
קומונות בארצות הברית

בעקבות הרדיפה הדתית של הכתות הנוצריות במאות ה-16 ה-17 וה-18, כולל אלה שהתארגנו כקומונות, נמלטו חלקן לעולם החדש ורובן הגיעו לארצות הברית.
הקומונות הראשונות היו דתיות. בהמשך נוסדו קומונות עם בסיסים אידאולוגיים שונים - סוציאליזם מוקדם (בהתאם לתורתם של אוואן ושל פורייה),סוציאליזם, אנרכיזם ואחרים. הקומונות הראשונות שתועדו הן מהמחצית השנייה של המאה ה-15. התופעה של קיום קומונות בארצות הברית נמשכת עד היום. יעקב עובד מנה 277 קומונות עד שנת 1984.
קומונות בארצות הברית > תנועות קומונאליות

להלן מדגם של תנועות קומונאליות מארצות הברית.
שייקרים - קבוצה נוצרית שדגלה בחיי פרישות וקיימה רשת קומונות גדולה ומסועפת. היא נוסדה בשנת 1774 על ידי מהגרים ממנצ'סטר, אנגליה בהנהגת אישה בשם אן לי. שרידיה נעלמו בסוף המאה ה-20.
רוברט אוואן - משנתו של אוואן הייתה בבסיס של קומונות סוציאליסטיות שהתקיימו מ-1822 עד 1827.
שארל פורייה - משנתו של פורייה הייתה בבסיס של קומונות סוציאליסטיות שהתקיימו מ-1843 עד 1855.
הוטרים - התנועה ההוטרית הופיעה בגרמניה בתחילת המאה ה-16 כאחת מכתות האנאבפטיסטים הרדיקליים. התנועה נרדפה ועברה תלאות רבות, כולל הגירה לרוסיה. בין השנים 1874 ו-1880 עברו כל ההוטרים לארצות הברית. הם הקימו תנועה קומונאלית דתית של יישובים חקלאיים שקיימת עד היום, ונחשבת לתנועה השיתופית-חקלאית השנייה בגודלה אחרי הקיבוץ.
דוחובורים - תנועה פציפיסטית-שיתופית שצמחה ברוסיה והיגרה לארצות הברית וקנדה.
ברודרהוף - תנועת הברודרהוף נוסדה בגרמניה אחרי מלחמת העולם הראשונה, כקבוצה של צעירים נוצריים עם רעיונות סוציאליסטים ואנארכיסטיים שהקימו קומונות. הם ברחו לאנגליה, משם לפרגוואי ומשם, ב-1954 לארצות הברית. כיום קיימות שלוש קומונות של הברודהוף בארצות הברית, קומונות שיתופיות נוצריות המקיימות קשר עם ההוטרים.
קומונות בישראל

תהליך התיישבות היהודים בארץ ישראל, והציונות, היו רוויים בתנועות ותופעות קומונליות, ובהוגי דעות שתמכו ופתחו את רעיון הקומונה, בייחוד בקרב הציונות הסוציאליסטית. חלק ניכר מהיישובים בארץ הוקמו תחילה על ידי קבוצות שהתנהלו במסגרת קומונלית בתחילת דרכן, כ"שלב מעבר" שאפשר לקבוצה להתבסס בתנאים הקשים של ארץ ישראל. התנועה הקיבוצית, האמינה ברעיון הקומונה אידאולוגית ורצתה להקים חברה חדשה בה תהיה רשת של "תאים סוציאליסטיים" שיתופיים. הניסיון הקיבוצי נחשב לאחד מהנסיונות המקיפים והרחבים בעולם ביצירת חברה קומונאלית.
כל הקיבוצים נוסדו כקומונות. בתחילת המאה ה-20 היה ויכוח רעיוני גדול, בעיקר בגדוד העבודה, על תפקידן בחברה הישראלית, בין המצדדים בקבוצות קטנות ואינטימיות - הקבוצה והמצדדים בקיבוץ גדול וגדל. הראשונים התאגדו בחבר הקבוצות והאחרים בקיבוץ המאוחד. הקיבוץ הארצי של השומר הצעיר נקט בעמדת ביניים.
הקיבוצים מקיימים שיתוף קומונלי ברמות שונות עד עצם היום הזה.
בישראל פזורות עשרות קומונות, ברמות שונות של שיתוף. חלקן מהוות למעשה דירות של בוגרי תנועות נוער בשנת שירות, קומונות אלו מאופיינות בכך שהן זמניות, ומקיימות בתוכן רמת שיתוף נמוכה יחסית בדרך כלל.
אולם רוב הקומונות הן קומונות של חברי תנועות הבוגרים ושל מעגל הקבוצות השיתופיות. קומונות אלו מקיימות בתוכן שיתוף כלכלי וחברתי גדול יותר בדרך כלל (גם הקומונות של שנות השירות המכוונות שחבריהן יצאו למסלול הנח"ל וימשיכו להגשמה בתנועות הבוגרים). תנועות אלו, כגון דרור ישראל (תנועת הבוגרים של הנוער העובד), השומר הצעיר והמחנות העולים, רואים בחיים השיתופיים את מימוש הרעיון הקיבוצי באופן המותאם לרוח התקופה.
ראו גם

קבוצת מפרש
קומונר
קיבוץ עירוני
תנועת בוגרים
לקריאה נוספת

וורם, שלום, קומונות ואורחות חייהן, עיינות תשכ"ח
מנחם שדמי, קומונות בעולם והקיבוץ, ספרית פועלים
עובד, יעקב, מאתיים שנות קומונה בארצות הברית, יד טבנקין/הקיבוץ המאוחד, 1986
עובד, יעקב, עדות אחים, יד טבנקין/הקיבוץ המאוחד, 1996
הערות שוליים

↑  מִשְתָּף במילון סוציולוגיה (תשע"ו), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  עובד יעקב, מאתיים שנות קומונה בארצות הברית, עמ' 521
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543389105171  BNE: XX540437  BnF: cb13340864c (data)  GND: 4031882-5  LCCN: sh85029011  NKC: ph694872  SUDOC: 050548697 
קומונת שייקרים בארצות הברית, רוקדים בזמן תפילה.
פרשת הקלטת הלוהטת

פרשת הקלטת הלוהטת הוא הכינוי שהעניקה העיתונאית יעל דן לפרשה משנת 1993 ובה טען חבר הכנסת בנימין נתניהו, במהלך מסע הבחירות שלו לראשות הליכוד, שבמסגרתו התמודד מול דוד לוי, בני בגין ומשה קצב, כי גורמים בליכוד מנסים לסחוט אותו באיומים.
הפרשה

ב־14 בינואר 1993 הכריז נתניהו בהופעה דרמטית במהדורת מבט כי קיבל איומים מ"אדם אחד, מוקף בחבורה של פושעים לא גדולה", לפיהם אם לא יסיר את מועמדותו יחשפו אלו קלטת שבה צולם לכאורה נתניהו כשהוא מקיים יחסי מין עם אישה שאיננה אשתו. בשל תוכנה, זכתה הקלטת לכינוי "הקלטת הלוהטת". נתניהו התוודה, בתשובה לשאלתו של העיתונאי אורי כהן אהרונוב, כי אכן "היה לי קשר קצר עם אישה, שהסתיים", וכי עניין זה הוא עניינו ועניינה של אשתו שרה, שאת סליחתה הוא מבקש. כמו כן אמר כי "אנחנו יודעים מי עומד מאחורי הניסיון הזה... מי שנקט בשיטות של ריגול, ציתות ופריצה, אינו ראוי להיות בהנהגה ומקומו בבית הסוהר".
נתניהו לא נקב בשמו של אותו אדם, אך הכל סברו כי מדובר בדוד לוי, שהכחיש כל קשר למעשה. חקירת המשטרה לא העלתה דבר, ולא נמצאו כל ממצאים לפיהם אכן נסחט נתניהו, או כי קלטת כזו הייתה קיימת במציאות.
לוי דרש התנצלות, אולם נתניהו התנצל רק כעבור שנתיים. מבקרי נתניהו ראו בהופעתו בטלוויזיה, בעידוד יועצו איל ארד ובטרם ראה מישהו את הקלטת, ביטוי לחוסר יכולתו לעמוד במצבי לחץ.
חרף הפרשה, בבחירות המקדימות ב-25 במרץ 1993, ניצח נתניהו וזכה ב-52% מהקולות.
חקירת המשטרה

כשלושה ימים לאחר ההופעה בטלוויזיה ב-17 בינואר 1993 הגיש נתניהו תלונה במשטרה על ניסיון סחיטה והאזנות סתר, בסיוע עורך הדין דן אבי-יצחק. בתלונה טען נתניהו כי החוקר הפרטי, אביטל למברסקי, שהיה קודם ראש מפלג סמים במשטרת חיפה, פנה אליו עם מידע שביצעו במשרדו האזנות סתר החל מספטמבר 1992. המידע כלל קלטת בה הוקלט אדם שכביכול מודה שהתקין את הציוד, ושאדם זה גם מחזיק קלטת שצולמה בחשאי ותיעדה את מפגשיו עם אישה. בנוסף ציין בתלונה שמות של שני אנשים ממחנה דוד לוי, יעקב ברדוגו ומרדכי משעני, כמעורבים בפרשה. בהמשך נקשר שמו של שמואל גוזמן, בעלי משרד החקירות "גיל חקירות", כמי שהזמין את ההתקנה. למברסקי מצידו טען שהיה זה נתניהו שפנה אליו, שהוא לא מחזיק בשום קלטת ושלדעתו אין ולא הייתה קלטת שתיעדה אותו, ואין לו שום שמץ של הוכחה שהיה נגדו איזשהו מעקב.
החקירה בפרשה הסתיימה מספר ימים לפני הבחירות המקדימות, והתברר כי לא עלה דבר נגד דוד לוי או מקורביו, אך נתניהו מסר מידע נוסף והחקירה התארכה.
ב-30 במרץ 1993, הודיעה המשטרה שהחקירה הסתיימה אך תוצאותיה יישארו חסויות. עם זאת נמסר שיש המלצה להעמיד לדין את למברסקי על השמדת ראיות (הקלטת שכביכול החזיק).
ב-27 במאי 1993 נחשף כי שרה נתניהו מסרה גרסה שונה לגבי שיחת הטלפון, שהאלמוני שהתקשר לא נקט לשון איומים ולא דרש את הסרת מועמדותו של נתניהו מהמרוץ לראשות הליכוד, בתמורה לאי גילוי מידע עליו. ב-2 ביוני 1993 פרקליטות המדינה החליטה לסגור את התיק החקירה ומסרה, כי "עם סיום בדיקת החומר לא נמצאו חשודים ולא בסיס ראייתי כלשהו לביצוע העבירות. שהמשטרה המליצה לסגור את התיק, וכך החליטה גם פרקליטות המדינה באישורו של היועץ המשפטי לממשלה, יוסף חריש". בתגובה אמר דוד לוי ש"נתניהו רקם עלילה שפלה". מרדכי משעני, ששמו הוזכר בתלונה, פנה בבקשה למפכ"ל שיסיר את האיפול על פרטי החקירה, אך סורב.
חוזה שנחתם לכאורה בעקבות הפרשה

הפרשה שככה, ואוזכרה מדי פעם על ידי עיתונאים ורכילאים לאורך השנים בשולי הדיון הציבורי. ב-8 במרץ 2021, התפרסם סרטון באתר יוטיוב, ובו רואיין דוד ארצי, שהיה בעברו המשנה למנכ"ל התעשייה האווירית, בידי העיתונאי לשעבר דן רביב. תוכני הסרטון עוררו עניין רב, והוא צבר כ-290 אלף צפיות בתוך כארבעה ימים בלבד. בסרטון, ארצי סיפר כי שנים אחדות לאחר אירועי פרשת הקלטת הלוהטת, פגש בנסיבות עסקיות את עורך הדין דוד שמרון, שמסר לעיונו חוזה שערך בין בנימין לשרה נתניהו. ארצי טען שהחוזה נחתם על רקע פרשת הקלטת הלוהטת, ובו הוסכם כי שרה נתניהו תהא מעורבת במינוי תפקידי הרמטכ"ל, ראש המוסד וראש השב"כ, ותהא שותפת סוד לענייני ביטחון מדינת ישראל. עוד נאמר כי הפרתו של החוזה תוביל להעברתו של הרכוש המשותף של בני הזוג לבעלותה הבלעדית של שרה נתניהו.
דוד ארצי חזר על סיפורו וגרסתו בפרטיהם המלאים ימים לאחר מכן, בריאיון לעיתונאי דן מרגלית, ובראיון שנתן לתוכנית הרדיו של גולן יוכפז וענת דוידוב ברדיו 103FM. בראיון הרדיו הרחיב ארצי את גרסתו, באומרו כי בתקופה האחרונה (לפני הריאיון) נפגש שוב עם שמרון, והאחרון ניסה לשחדו, לכאורה כדי למנוע ממנו לחשוף את הדברים שידע וחפץ לספר. ארצי סיפר "שדחה את הצעת השוחד". בראיון הרדיו אמר ארצי כי נבדק באשר לטענותיו בשני מכוני פוליגרף עצמאיים, ובשניהם נמצא דובר אמת. העיתונאי בן כספית הגן על טענותיו של ארצי ותמך בהן.
בתגובה לראיונותיו של ארצי, אמר שמרון: "מעולם לא ערכתי הסכם כזה לבנימין ולשרה נתניהו, לא ראיתי הסכם שמישהו אחר ערך, וממילא לא הראיתי הסכם כזה לאיש", ובהמשך הגיש תביעת לשון הרע נגד ארצי. לשכת בנימין נתניהו הגיבה בהודעה כי: "שקר מוחלט וממוחזר שיטופל משפטית". ב-16 בנובמבר 2023 בית המשפט דחה את טענותיו של ארצי ופסק שמאחר ולא הצליח להוכיח שיש אמת בדבריו, עליו לשלם לעו"ד שמרון פיצויים בסך 425 אלף ש"ח בתוספת שכר טרחה של 50 אלף ש"ח. בנוסף חויב ארצי בתשלום של 50 אלף ש"ח לאוצר המדינה. ארצי ערער על פסק הדין, ובית המשפט המחוזי מרכז ביטל את פסק הדין וקבע שארצי ישלם לשמרון רק 290 אלף ש"ח, ויבוטל חיובו בתשלום לאוצר המדינה. שמרון הגיש תביעת דיבה בעניין זה גם נגד דן רביב.
הערות שוליים

↑  עינת טורס, רות, עבור: הקלטת הלוהטת של בנימין נתניהו, באתר nrg‏, 13 באפריל 2012
↑   אורי כהן-אהרונוב ופרשת הקלטת של נתניהו, 20 ביוני 2015, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 3:32)
↑  שחר אילן, לא מפסיקים להתנצל, באתר הארץ, 28 בספטמבר 2006
↑  יגאל מוסקו, רומן סוער עם שר הביטחון, באתר העין השביעית, 1 בפברואר 1997
↑  נתניהו קרא ליריביו להתאחד -  לוי: לא מתפייסים עם המאפיה, חדשות, 26 במרץ 1993
1 2  רותי זוטא, "למברסקי הוא שפנה לנתניהו", חדשות, 29 במרץ 1993
1 2  גדעון סער, רותי זוטא, נתניהו: הפרסום על גירסת אשתי בפרשת הקלטת אינו נכון, חדשות, 28 במאי 1993
↑  בוקי נאה, האם משרדו של שוגון קשור בפרשת נתניהו, חדשות, 29 במרץ 1993
↑  בוקי נאה, "אמרתי לביבי שזה קשקוש, והוא בהיסטריה דרש ראיות", חדשות, 28 במרץ 1993
↑  פאיז עבאס, שלמה דרור, טרנר: נודיע על ממצאי חקירת הקלטת הלוהטת בימים הקרובים, חדשות, 18 במרץ 1993
↑  שלמה דרור, עמירה שגב, "טרנר מנע פרסום תוצאות חקירת הקלטת הלוהטת לפני הפריימריז", חדשות, 28 במרץ 1993
↑  בוקי נאה, לא מגיע למכלוף לדעת?, חדשות, 30 במרץ 1993
↑  אסתי פז, תמה חקירת קלטת נתניהו. המשטרה: להגיש כתב׳ אישום -  המלצה: להעמיד לדין את למברסקי, חדשות, 30 במרץ 1993
↑  רותי זוטא, הפרקליטות החליטה לסגור את תיק התלונה של נתניהו, חדשות, 3 ביוני 1993
↑  גדעון סער, לוי: נתניהו רקם עלילה שפלה, חדשות, 3 ביוני 1993
↑  גדעון סער, עו"ד משעני פנה למפכ"ל שיחשוף את תלונת נתניהו, חדשות, 1 ביוני 1993
↑  העדות המטלטלת נחשפת: החוזה הסודי בין ביבי לשרה!, באתר יוטיוב
1 2 3  סערה בעקבות עדות על חוזה סודי בין הזוג נתניהו: "נגיש תביעה", באתר וואלה, 10 במרץ 2021
↑  דן מרגלית בשיחה אישית, בפייסבוק
↑  גולן יוכפז וענת דוידוב, "דוד שמרון ניסה לשחד אותי", באתר 103FM
1 2  החוזה הסודי בין ביבי לשרה נתניהו, האם העדות אמיתית?, באתר אייס, 9 במרץ 2021
↑  103FM, ‏בן כספית בתגובה לטענות על הסכם בין רה"מ לרעייתו: "אם זה נכון מדובר במרמה", באתר מעריב אונליין, 10 במרץ 2021
↑  ציוצים של בן כספית בטוויטר, 12 במרץ 2021
↑  שוקי טאוסיג, דוד ארצי הגיש כתב הגנה בתביעת עו"ד דוד שמרון, באתר העין השביעית, 8 ביוני 2021
↑  אבי כהן, אפרת פורשר, עו"ד שמרון זכה במשפט: הוכיח שהטענות שערך הסכם בין בני הזוג נתניהו - אינן נכונות, באתר ישראל היום, 16 בנובמבר 2023;
ת"א (רמלה) 37977-03-21 דוד נפתלי שמרון נ' דוד ארצי, ניתן ב-16 בנובמבר 2023
↑  אורן פרסיקו, אחרי פסק הדין יוצא הדופן: דוד ארצי מערער, באתר העין השביעית, 2 בפברואר 2024
↑  אורן פרסיקו, המחוזי ביטל את פסק-הדין החריג בפרשת ההסכם הסודי בין בנימין ושרה נתניהו, באתר העין השביעית, 20 בספטמבר 2024
בעל מום

כהן בעל מום הוא כהן אשר גופו לוקה בחסר ויש בו מום, הפוסל אותו מעבודת המקדש.
קרבן בעל מום הוא בעל חיים אשר גופו לוקה בחסר ויש בו מום, הפוסל אותו מלהיות מוקרב במקדש.
בעל מום בכהונה

המקור המקראי לפסולו של כהן בעל מום בעבודת בית המקדש הוא:
וַיְדַבֵּר ה' אֶל מֹשֶׁה לֵּאמֹר: דַּבֵּר אֶל אַהֲרֹן לֵאמֹר, אִישׁ מִזַּרְעֲךָ לְדֹרֹתָם אֲשֶׁר יִהְיֶה בוֹ מוּם לֹא יִקְרַב לְהַקְרִיב לֶחֶם אֱלֹהָיו: כִּי כָל אִישׁ אֲשֶׁר בּוֹ מוּם לֹא יִקְרָב, אִישׁ עִוֵּר אוֹ פִסֵּחַ אוֹ חָרֻם אוֹ שָׂרוּעַ:  אוֹ אִישׁ אֲשֶׁר יִהְיֶה בוֹ שֶׁבֶר רָגֶל אוֹ שֶׁבֶר יָד: אוֹ גִבֵּן אוֹ דַק אוֹ תְּבַלֻּל בְּעֵינוֹ אוֹ גָרָב אוֹ יַלֶּפֶת אוֹ מְרוֹחַ אָשֶׁךְ: כָּל אִישׁ אֲשֶׁר בּוֹ מוּם מִזֶּרַע אַהֲרֹן הַכֹּהֵן לֹא יִגַּשׁ לְהַקְרִיב אֶת אִשֵּׁי ה', מוּם בּוֹ- אֵת לֶחֶם אֱלֹהָיו לֹא יִגַּשׁ לְהַקְרִיב: לֶחֶם אֱלֹהָיו מִקָּדְשֵׁי הַקֳּדָשִׁים וּמִן הַקֳּדָשִׁים יֹאכֵל: אַךְ אֶל הַפָּרֹכֶת לֹא יָבֹא וְאֶל הַמִּזְבֵּחַ לֹא יִגַּשׁ כִּי מוּם בּוֹ, וְלֹא יְחַלֵּל אֶת מִקְדָּשַׁי כִּי אֲנִי ה' מְקַדְּשָׁם:
כל הקרבנות וכל עבודות המקדש אסורות להיעשות על ידי כהן בעל מום, כפי שלמדו חכמים בספרא. כל הקרבן שנעשתה בו עבודה על ידי כהן בעל מום - חולל ונפסל, ועל הבעלים להביא קרבן חדש.
נחלקו התנאים בתוספתא מה דינו של כהן שעבד בהיותו בעל מום. לדעת רבי יהודה, חייב העובד מיתה בידי שמיים. לדעת חכמים, שהלכה כמותם, חייב העובד מלקות.
בנוסף לאיסור העבודה במקדש, נאסר על כהן בעל מום גם להיכנס לבית המקדש, מכיוון שהוא לא ראוי להקריב. נחלקו הראשונים אם איסור זה הוא מדאורייתא או מדרבנן, והאם איסור הכניסה הוא לתחום שבין האולם למזבח, או אפילו כנגד מזבח עצמו.
בשאר דיני כהונה אין הבדל בין בעל מום לבין כהן רגיל. מותר לו לאכול תרומה וקודשים, מותר לו לשאת את כפיו, ונאסר עליו להיטמא למתים, ולהינשא לפסולי כהונה.
בספר משנה תורה מנה הרמב"ם מאה ארבעים ושניים מומים בגוף האדם הפוסלים בכהונה.
בעל מום בכהונה > מום עובר

אזהרה מיוחדת הזהירה התורה על כהן שיש בו מום עובר, כלומר מום העתיד לחלוף, שלא יעבוד, שנאמר: ”כִּי כָל אִישׁ אֲשֶׁר בּוֹ מוּם לֹא יִקְרָב”, ולמדו מכך חכמים שזו אזהרה לבעל מום עובר. כל דינים שחלים על בעל מום, חלים על בעל מום עובר בזמן מומו. חלף מומו - הרי הוא כשר לעבודה.
בעל מום בקרבנות

המקור המקראי לפסולו של קרבן בעל מום להקרבה הוא:
וְאִישׁ כִּֽי יַקְרִיב זֶֽבַח שְׁלָמִים לַֽה', לְפַלֵּא נֶדֶר אוֹ לִנְדָבָה בַּבָּקָר אוֹ בַצֹּאן, תָּמִים יִֽהְיֶה לְרָצוֹן, כָּל מוּם לֹא יִֽהְיֶה בּֽוֹ
בעל-חיים בעל מום פסול להקרבה על גבי המזבח. מסיבה זו אסור גם להקדיש אותו, אולם אם כבר הוקדש, או שנפל בו מום לאחר ההקדשה, אמנם אסור הקרבן בהקרבה, אבל בכל זאת חל ההקדש בבעל החיים, על אף מומו.
דין מום נאמר בכל סוגי הקרבנות, ואפילו בנסכים, כיין המנוסך עם הקרבן שאסור שיהיה מעושן, ובמנחה שהסולת שממנה נעשית אסורה בנגיעות תולעים.
בקרבנות העוף אין איסור שיהיה מום בקרבן, שנאמר ”לִֽרְצֹֽנְכֶם תָּמִים זָכָר בַּבָּקָר בַּכְּשָׂבִים וּבָֽעִזִּֽים” (ויקרא, כב, יט), ואמרו חכמים: תמות וזכרות בבהמה, ואין תמות וזכרות בעופות, ועל כן הקרבן נפסל רק אם הוא מחוסר איבר.
בספר משנה תורה מנה הרמב"ם שבעים ושלושה מומים בבהמה.