stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קורטה
הערות שוליים

↑  הרצשטרק מספר שהדבר הציל את חייהם של אסירים נוספים: מנהיגים מבין האסירים (אותם כינה "קומראד"), הפנו לפעמים אסירים ללא כישורים טכניים כדי שהוא "יגייס" אותם למפעל, להצלת חייהם. לדבריו, בעקבות הצלת אזרח לוקסמבורג באופן זה, הוענקה לו אחרי המלחמה אזרחות כבוד בממלכה.
↑  ספר עליו חתום הרצשטרק, נקרא Kein Geschenk für den Führer. הספר יצא אחרי מותו, וככל הנראה נערך מזיכרונות שרשם בחייו. פירוש השם הוא "אין מתנה לפיהרר"
↑  Rheinmetall, החלה כיצרנית נשק, במאה ה-19. בין מלחמות העולם, כשייצור נשק בגרמניה נאסר, עבר המפעל לייצור ציוד משרדי, כולל מכונות חישוב. במלחמה ייצר שוב נשק וציוד לחימה. אחרי המלחמה, חלק המפעל בגרמניה המזרחית, ובפרט הסניף בוויימאר, חזר לייצור ציוד משרדי. חלק המפעל שנמצא בגרמניה המערבית המשיך לייצר ציוד לחימה, ועדיין עוסק בכך כיום, באותו שם.
↑  the Curta Calculator, www.linkedin.com (באנגלית)
↑  Jim Bianchi, מאמר במגזין Rallye, בשם CURTA CALCULATOR, באתר ‏ www.vcalc.net, ‏מרץ 1976 (ארכיון)
↑  אחת המעניינות שבמכונות אלו, עם תוף מדורג יחיד הייתה ה"אריתמורל" (Arithmaurel), שזכתה במדליית זהב בתערוכה הלאומית בפריז, 1849, ויוצרה בסדרה של כמה עשרות מכונות.
↑  הסיבה לכך היא שאת הנשא יש לחשב תמיד החל בספרת היחידות, כי עיבוד הנשא של כל ספרה יכול לגרום נשא בספרה הבאה ("נשא מתגלגל"). בקורטה, שן יחידה "סורקת" את הנשא ומעבירה אותו לספרה הבאה. מנגנון זה דורש שהארכובה תסובב תמיד לאותו כיוון.
↑  John Wolff's Web Museum - Miniature Full-Function Calculators, www.johnwolff.id.au
↑  הקורטה אינה מכונת החישוב היחידה שתומכת בכפל מקוצר, אבל לא כל המכונות תומכות בפעולה זו. כדי לתמוך ב"כפל מקוצר", מונה הסיבובים של מכונת החישוב צריך לפעול נכון גם בחיסור, ולהכיל מנגנון נשא
↑  Contina AG, Vaduz, Computing examples for the Curta calculating machine, חוברת הדרכה לשימוש בקורטה, עם אלגוריתמים שונים לחילוק, שורש ריבועי, שורש מעוקב, חישובים חשבונאיים וסטטיסטיים שונים, ועוד., ‏לא ידוע (באנגלית)
↑  תצלום המכונה של פטרסון במוזאון הטכני בסטוקהולם
↑  הפטנט של המן מ-1902, שמתאר מכונה דומה להפתיע לקורטה. לא ידוע על מכונה ממשית שנבנתה לפי פטנט זה
↑  מכונת החישוב "גאוס" במוזאון הטכני בסטוקהולם
↑  "See How This Intricate, 3D Printed Mechanical Calculator Works | Make:". Make: DIY Projects and Ideas for Makers (באנגלית אמריקאית). 2017-07-28. נבדק ב-2018-02-16.
↑  Thingiverse.com, Curta Calculator Type I scaled at 3:1 by mwu, www.thingiverse.com (באנגלית)
קורטה I במבט מלמעלה. הספרות עם רקע שחור הן "צובר התוצאה", והגזרה עם הרקע הבהיר, בחלקה העליון של התמונה, מכילה את "מונה הסיבובים". ניתן לראות גם את טבעת האיפוס, במצב פעולה. ידית האיפוס עם הטבעת שלופה לביצוע איפוס. (ידית האיפוס מוצגת במצב מקופל בתמונה הראשונה). לידית האיפוס שתי נקודות "מנוחה", בין מונה הסיבובים והתוצאה. סיבוב הידית מעל אחד הצוברים מאפס אותו, סיבוב מלא מאפס את שניהם.
בול המוקדש לקורטה, שהוציאה נסיכות ליכטנשטיין ב-2006 (כ-18 שנים אחרי מותו של הרצשטרק, וכ-35 שנים אחרי שייצור הקורטה נפסק)
קשתות

ערך זה עוסק בענף ספורט. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
קשתות היא ענף ספורט שבו מתחרים בירי בחץ וקשת.
הקשת הישראלי ירון טל קולסניק באליפות העולם ב-2007
סוגי קשתות

ארגון הקשתות העולמי World Archery (לשעבר FITA) מקיים תחרויות עבור הקשתות הבאות:
קשת מסורתית (Traditional). קשת זו היא קשת פשוטה, עשויה עץ או שכבות עץ מודבקות, ללא מנגנונים מכניים וללא כוונת, הכנפיים של הקשת מעוקלות בקצותיהן. קשת זו לוקחת חלק רק בתחרויות ירי שדה ותלת־ממד (תחרות המדמה ציד).
קשת ארוכה (Longbow). בדומה לקשת המסורתית אף היא ללא כל עזרים. כנפי הקשת אינן מתעקלות, בדומה לקשתות שבהן השתמשו האנגלים בימי הביניים. קשת זו לוקחת חלק רק בתחרויות תלת־ממד.
קשת עירומה (Barebow). קשת זו עשויה מחומרים מודרניים. גוף הקשת מאלומיניום, הכנפיים מסיבי פחמן, עץ, או שילוב שלהם. אסור להרכיב על הקשת כוונת או מייצבים. קשת זו משתתפת בתחרויות ירי למטרה, ירי שדה ותלת־ממד.
קשת אולימפית / "מעוקלת" (Recurve). קשת זו עשויה חומרים מודרניים. מותרת בה כוונת ללא הגדלה והרכבת מוטות מייצבים. קשת זו לוקחת חלק בתחרויות ירי שדה וירי למטרה, כולל המשחקים האולימפיים.
קשת קומפאונד / "מורכבת" (Compound). קשת זו, אשר פותחה במיוחד למטרות צייד, אוצרת את האנרגיה באמצעות מנגנון מכני של גלגלות וכבלים. מנגנון זה מפחית בעשרות אחוזים את הכוח הנדרש מהקשת על מנת לאחוז את הקשת במצב של מתיחה מלאה, ובכך מאפשר להתמקד בכיוון. כמו כן, בקשת זו מותרת כוונת אופטית ושחרור החץ נעשה באמצעות הדק מכני, ועל כן היא המדויקת ביותר. קשת זו, אשר היא קלה ללימוד ולשימוש, היא גם הפופולרית ביותר בעולם. הקשת לוקחת חלק בתחרויות ירי למטרה, ירי שדה ותלת־ממד. יוזמה של ארגון הקשתות העולמי להתחרות איתה במשחקים האולימפיים בלוס אנג'לס 2028 נדחתה.
קשת ארוכה (Longbow)
קשת קומפאונד
קשת אולימפית
קשתות מסורתיות
סוגי תחרויות

ארגון הקשתות העולמי (World Archery, לשעבר FITA) מארגן מספר סוגי תחרויות:
ירי לטווח של 70 מטרים. תחרות זו היא התחרות הנערכת במשחקים האולימפיים. בסיבוב הראשון מתחרים 64 קשתים, שלכל אחד מהם 72 חצים, אותם הם יורים ב-6 מקבצים של 12 חצים. 32 המדורגים ראשונים בתום סיבוב זה ממשיכים לשלב הבא, ומתחרים זה בזה בשיטת נוקאאוט עד לשלב הגמר. בשלבים אלה יורה כל קשת 12 חצים, במקבצים של שלושה בכל פעם. סוג נוסף של תחרויות לירי ל-70 מטרים הוא התחרות הקבוצתית, בה מתחרות קבוצות של שלושה קשתים. כל נבחרת יורה 27 חצים, בשלושה מקבצים שבכל אחד מהם יורה כל קשת שלושה חצים.
תחרות FITA מלאה. תחרות זו כוללת ירי למגוון טווחים: 30, 50, 70 ו-90 מטרים לגברים ו-30, 50, 60 ו-70 מטרים לנשים ולנוער. קוטר המטרות בטווחים הקצרים (עד 50 מטרים) הוא 80 ס"מ, ובטווחים הארוכים (60 מטרים ומעלה) - 122 ס"מ.
ירי באולם. ירי זה מתבצע לטווח 18 מטרים, לעבר 3 מטרות. בכל מקבץ יורה הקשת חץ אחד לכל מטרה, כאשר בשלבים הראשונים יורה כל קשת בסך הכל 60 חצים, ובשלבי הגמר 12 חצים.
ירי שדה. בניגוד לתחרויות הרגילות, המתבצעות במישור, ירי שדה מתבצע באזור טופוגרפי מורכב יותר, הכולל גם תכסית. התחרויות נערכות במשך יומיים, במהלכם יורה הקשת לעבר 24 מטרות, 3 חצים לכל מטרה. ביומה הראשון של התחרות הטווחים אינם ידועים מראש.
תלת־ממד. בדומה לירי שדה, תחרות זו מתקיימת בשטח פתוח, המדמה שדה ציד, אך המטרות הן דמויות של חיות בר בגודל טבעי, עשויות ספוג קשיח. התחרות מתקיימת לאורך יומיים, במהלכם הקשתים יורים ל 24 מטרות, שני חצים לכל מטרה. בשני הימים הטווחים אינם ידועים.
קשתות במשחקים האולימפיים

תחרויות הקשתות נערכו לראשונה באולימפיאדת פריז (1900), והתקיימו עד אולימפיאדת אנטוורפן (1920), למעט אולימפיאדת סטוקהולם (1912). לאחר מכן הוצא הענף מהתחרויות, והוא הושב אליו רק באולימפיאדת מינכן (1972). מאז מהווה הענף חלק בלתי נפרד מהמשחקים. בתחילה נערכו תחרויות FITA מלאות, והתחרויות במתכונתן המוכרת כיום החלו באולימפיאדת ברצלונה (1992). תחרויות אולימפיות קבוצתיות נערכו לראשונה באולימפיאדת סיאול (1988).
מאז הוחזר הענף למשחקים ב-1972, חולשים עליו הקשתים הדרום קוריאנים. הם זכו ב-30 מדליות מתוך 96 שחולקו, וב-16 מתוך 32 מדליות הזהב. אחריהם, בפער ניכר, ארצות הברית, עם 13 מדליות, מהן 8 מדליות זהב. בטבלת המדליות של כל הזמנים, הכוללת גם את התחרויות שנערכו בראשית המאה ה-20, מדורגות אחרי קוריאה הדרומית ארצות הברית (31 מדליות, מהן 14 מדליות זהב), בלגיה (20 מדליות, מהן 11 מדליות זהב) וצרפת (23 מדליות, מהן 6 מדליות זהב).
קשתות בישראל

מועדון הקשתות הראשון בישראל הוקם בשנת 1967, במרכז הספורט לנכים בר"ג ("ספיבק"), לקראת המשחקים הפאראלימפיים (שנקראו אז "משחקי סטוק מנדוויל") שנערכו בישראל בשנת 1968.
איגוד הקשתות בישראל הוקם בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20. בישראל פועלים, נכון לשנת 2024, למעלה מעשרים מועדונים העוסקים בירי תחרותי.
ירון טל קולסניק (13 ביולי 1973 - 30 ביולי 2008) היה קשת ישראלי, אלוף עולם לסטודנטים ושיאן עולם בחץ וקשת. היה קשת בלתי מנוצח בישראל בשנים 1991 - 2007, והחזיק 16 שנים ברציפות בתואר אלוף ישראל. הוא ייצג את ישראל באליפויות עולם, באליפויות אירופה ובתחרויות בינלאומיות חשובות.
בשנת 2012 זכה גיא מצקין בתחרות "ההזדמנות האחרונה" לקראת אולימפיאדת לונדון 2012, אך הוועד האולימפי הישראלי סירב להוציאו משום שלא עמד בקריטריון הישראלי.
בשנת 2018 אימץ איגוד הקשתות תוכנית רה-ארגון בשם "כוונות גבוהות" שמטרתה הייתה לבנות מחדש את הענף עם דגשים על התמקצעות ופיתוח פוטנציאל בגילאי הנוער. מטרת התכנית היא להביא להשתתפות קשתים ישראלים בארבעה אירועים במשחקי לוס אנג'לס 2028. התכנית הצליחה מעל המשוער והביאה בתוך שנים ספורות להישגים בינלאומיים רבים.
באולימפיאדת טוקיו 2020 (שנערכת בשנת 2021), היה איתי שני לקשת הישראלי הראשון שייצג את ישראל במשחקים האולימפיים. שני הגיע עד לשלב שמינית הגמר, וסיים במקום 9.
באליפות אירופה באולם שנערכה בשנת 2022 בסלובניה, שמאי ימרום היה לקשת הישראלי הראשון שזוכה במדליה באליפות אירופה, כאשר סיים שני בתחרות הירי לנוער (עד גיל 21) למרחק 18מ'. בשלב חצי הגמר בתחרות קבע שיא עולם לנוער 150 נקודות מתוך 150 אפשריות.
ביוני 2022 מונה למאמן הנבחרת ריצ'רד פריסטמן, לשעבר מאמן נבחרת בריטניה לאולימפיאדת ריו 2016, ובעל שתי מדליות ארד אולימפיות קבוצתיות (סיאול 1988, ברצלונה 1992).
בשנת 2022 במסגרת תחרות גביע העולם בפריז קבע שמאי ימרום שיא אירופה לנוער עד גיל 18, 710 נקודות (מתוך 720), בירי למרחק 50 מ'.
באליפות אירופה לנוער שנערכה באוגוסט 2022, זכה שוב ימרום במדליית הכסף, בתחרות לנוער עד גיל 18, בתחרות הירי למרחק 50 מ' בקשת קומפאונד.
באליפות העולם לנוער שנערכה בשנת 2023 באירלנד, זכו שמאי ימרום ורומי מימון במדליית הכסף בתחרות לקבוצות מעורבים בקשת קומפאונד. מדליה ראשונה לישראל באליפות עולם.
במאי 2023, במסגרת תחרות בסלובניה, קבעו רועי דרור, ניב פרנקל ושחר קליינר שיא אירופאי קבוצתי עד גיל 21, בירי למרחק 70 מ', 1973 נקודות (מתוך 2160).
בתחרות הסבב העולמי באולם שנערכה בצרפת בינואר 2024, השווה רועי דרור את שיא העולם לנוער בשלב המוקדמות, 596 נקודות (מתוך 600). דרור סיים ראשון בשלב המוקדמות והמשיך לזכייה בתחרות כולה.
בתחרות הסבב העולמי באולם שנערכה בארצות הברית בפברואר 2024, סיים דרור במקום ה 12. בבעקבות הישג זה עלה למקום ה 35 בדירוג העולמי. דירוג שיא לקשת ישראלי בקשת אולימפית.
באליפות אירופה באולם שנערכה בשנת 2024 בקרואטיה זכו קשתי נבחרת ישראל ב 6 מדליות, מתוכן 3 זהב ו 3 כסף. שמאי ימרום זכה במדליית הזהב בתחרות לבוגרים בקשת קומפאונד, ואיתי שני במדליית הכסף בתחרות לבוגרים בקשת אולימפית. מדליות ראשונות באליפות אירופה לבוגרים. רועי דרור זכה במדליית הזהב בתחרות עד גיל 21 בקשת אולימפית, וניב פרנקל זכה במדליית הכסף, בגמר כל ישראלי. ביחד עם אורי רוזמרין זכו דרור ופרנקל גם במדליית הזהב הקבוצתית. יפתח הדר זכה במדליית הכסף בתחרות עד גיל 21 בקשת קומפאונד.
באליפות אירופה בירי חוץ שנערכה בשנת 2024 בגרמניה זכה שמאי ימרום במדליית הכסף בתחרות הירי למרחק 50 מ' בקשת קומפאונד, וקבע שיא נוער אירופאי לירי בהתמודדות בודדת, 149 נקודות מתוך 150 אפשריות.
ראו גם

קשת (מקצוע)
ירי ספורטיבי
קשתים בגרמניה, ראשית שנות ה-80
קשת באולימפיאדת פריז (1900)
הקשתות והקשתים הישראלים במשחקי סטוק מנדוויל שנערכו בישראל בשנת 1968
שמאי ימרום, ריצ'רד פריסטמן, רומי מימון, לאחר הזכייה ההיסטורית במדליית הכסף באליפות העולם לנוער, בתחרות הקבוצתית המעורבת בקשת קומפאונד עד גיל 21
קרב ים האלמוגים

קרב ים האלמוגים היה קרב ימי בין הצי הקיסרי היפני לבין הצי האמריקני והצי המלכותי האוסטרלי, במערכה באסיה ובאוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה. היה זה הקרב הימי הראשון בו נלחמו נושאות מטוסים זו בזו, והראשון בו אף ספינה לא ירתה על ספינת אויב ואף לא איתרה אותה בעין.
לאחר ההצלחות הצבאיות בסוף 1941 ובתחילת 1942, רצה הפיקוד העליון היפני להרחיב את טבעת ההגנה ההיקפית סביב יפן, ולשם כך תכנן לכבוש את פורט מורסבי שבגינאה החדשה, ואת האי טולאגי שבאיי שלמה. תוכנית המבצע, שנקרא מבצע MO בפיקודו של תת-אדמירל שיגיושי אינואואה, כללה שימוש באוניות מלחמה רבות של הצי היפני המשולב, בהן שתי נושאות מטוסים ונושאת מטוסים קלה, שמטרתן הייתה לספק חיפוי אווירי לציי הפלישה. האמריקנים, לאחר שפענחו את הצפנים בהם השתמש הצי היפני, ידעו על תוכניותיהם של היפנים ושלחו שתי נושאות מטוסים, כחלק מכוח משימה אמריקני-אוסטרלי, תחת פיקודו של אדמירל פרנק ג'ק פלטצ'ר.
ב-3-4 במאי כבשו היפנים את טולאגי, על אף תקיפות חוזרות ונשנות מידי מטוסים אמריקנים מנושאת המטוסים יורקטאון. לאחר שלמדו על נוכחות נושאות המטוסים האמריקניות באזור, נעו נושאות המטוסים היפניות אל ים האלמוגים במטרה ליירט את הצי האמריקני ולהשמידו.
ב-7 במאי החלו נושאות המטוסים משני הצדדים להחליף מהלומות במשך מספר ימים. ביום הראשון טיבעו מטוסים אמריקנים את נושאת המטוסים הקלה "שוהו", ואילו היפנים הטביעו משחתת אחת והסבו נזק כבד למכלית. ביום המחרת ספגה נושאת המטוסים היפנית שוקאקו נזק כבד. גם נושאת המטוסים האמריקנית לקסינגטון ספגה נזק כה כבד עד שנזנחה, ויורקטאון אף היא ספגה נזקים כבדים. בשל אובדן מטוסים רבים, החליטו שני הצדדים לסגת, ואובדן החיפוי האווירי הביא את אינואואה להורות על דחיית הפלישה לפורט מורסבי.
למרות שהיפנים זכו לניצחון טקטי בזכות מספר האוניות שטיבעו, נודע הקרב מאוחר יותר כניצחון אסטרטגי לבעלות הברית. הייתה זו הפעם הראשונה מאז פרוץ המלחמה שכוחות יפנים נעצרו על ידי כוחות בעלות הברית. חשוב מכך, בעקבות הקרב נמנע מנושאות המטוסים היפניות שוקאקו וזואיקאקו - הראשונה ניזוקה והשנייה איבדה את מרבית מטוסיה - להשתתף בקרב מידוויי, שנערך חודש לאחר מכן, ובכך הובטח שוויון יחסי בין שני הניצים במספר המטוסים הזמינים, עובדה שהטתה את הכף לטובת האמריקנים. אובדן נושאות המטוסים במידוויי מנעה מהיפנים ניסיונות פלישה נוספת לפורט מורסבי בדרך הים. חודשיים לאחר הקרב ניצלו בעלות הברית את פגיעות היפנים בדרום האוקיינוס השקט וכבשו את גוודלקנל. כיבוש גוודלקנל והמערכה בגינאה החדשה הביאו בסופו של דבר לשבירת ההגנה ההיקפית בדרום מערב האוקיינוס השקט, והיוו גורם משמעותי בתבוסתה הסופית של האימפריה היפנית במלחמת העולם השנייה.
רקע > תגובת בעלות הברית

לפני קרב ים האלמוגים עמד לזכות בעלות הברית יתרון משמעותי והוא העובדה שמפענחי הצפנים האמריקנים פענחו את הצופן בו השתמש הצי היפני, וצותתו לתשדורות היפנים. אמנם הפענוח היה חלקי ביותר - רק כשני אחוזים מכלל התעבורה הפך למודיעין - אך באפריל 1942 חלה פריצת דרך שאפשרה לאמריקנים לקרוא כ-85 אחוזים מכלל תעבורת המידע היפנית. ב-9 באפריל יירטו האמריקנים שדר מנושאת המטוסים היפנים קאגה למטהו של אינואואה ברבאול, עובדה שעוררה את החשש מפני פעילות מבצעית בדרום האוקיינוס השקט. ב-15 באפריל יירטו האמריקנים שדר נוסף שכלל אישור לכך שנושאות המטוסים שוקאקו וזואיקאקו נמצאות בדרכן מפורמוזה למעגן הצי בלגונת טרוק.
אדמירל צ'סטר נימיץ, מפקד ציי בעלות הברית באוקיינוס השקט, ומטהו הסכימו שנקודת התקיפה הבאה של היפנים תהיה בדרום מערב האוקיינוס השקט, וסברו שהמטרה העיקרית היא פורט מורסבי. לעיר הייתה חשיבות גם בעיני בעלות הברית, וגנרל דאגלס מקארתור התכוון להשתמש בה כנקודת פתיחה למתקפה נגד הכוחות היפנים בדרום-מזרח אסיה. בסוף חודש אפריל, לאחר שהתברר בוודאות מפענוח התשדורות היפניות שמטרות התקיפה היפנית הן פורט מורסבי, איי שלמה ונאורו, החליטו נימיץ ומטהו להשיב ליפנים מלחמה באזור זה, ולפיכך שלח נימיץ את כל כליו הזמינים לים האלמוגים.
ב-29 באפריל הורה נימיץ לשלוח את ארבע נושאות המטוסים שלו ואת ספינות הסיוע שלהן לים האלמוגים: כוח משימה 17 בפיקודו של אדמירל משנה פרנק ג'ק פלטצ'ר, שכלל את נושאת המטוסים יורקטאון ומלוותיה, יצאו לדרכן יומיים קודם וכבר שהו באזור. כוח משימה 11 בפיקודו של אדמירל משנה אוברי פיץ', שכלל את נושאת המטוסים לקסינגטון ומלוותיה שהה לפני כן בין פיג'י וקלדוניה החדשה, והיה בדרכו לים האלמוגים. כוח משימה 16 בפיקודו של תת-אדמירל ויליאם הלסי, שכלל את נושאות המטוסים אנטרפרייז והורנט, שב באותה עת לפרל הארבור לאחר ביצוע הפשיטה של דוליטל, ומיד יצא לים האלמוגים, אך לא הספיק להגיע בזמן כדי להשתתף בקרב. נימיץ מסר את הפיקוד על הכוחות הימיים של בעלות הברית בדרום האוקיינוס השקט לידי פלטצ'ר עד להגעתו של הלסי, אך למעשה נותר הפיקוד בידיו של הראשון לאורך כל הקרב.
היפנים יירטו תשדורות של נושאות המטוסים האמריקניות הורנט ואנטרפרייז בשובן מפשיטת דוליטל, והעריכו נכונה שאלה לא תספקנה להגיע לים האלמוגים בזמן כדי להשתתף בקרב. אלא שהיפנים טעו בהערכת מספר נושאות מטוסים שהיו בידי האמריקנים, ולכן ציפו להופעתה של נושאת מטוסים אמריקנית אחת בלבד.
כוח משימה 17, תחת פיקודו של תת-אדמירל פרנק ג'ק פלטצ'ר, כלל הכוחות הבאים:
כוח משימה 17.2, בפיקודו של אדמירל משנה תומאס קינקייד, כלל את הסיירות "אסטוריה", "צ'סטר", "פורטלנד", "מיניאפוליס" ו"ניו אורלינס", וחמש משחתות.
כוח משימה 17.3 (במקור כוח משימה 44), בפיקודו של אדמירל משנה ג'ון גרגורי קרייס, כלל הסיירות "שיקגו", "אוסטרליה" ו"הוברט", ושתי משחתות.
כוח משימה 17.5, בפיקודו של אדמירל משנה אוברי פיץ', כלל את נושאת המטוסים יורקטאון, שעל סיפונה 17 מטוסי קרב מדגם F4F ויילדקט, 35 מפציצי צלילה מדגם SBD דונטלס ועשרה מפציצי טורפדו מדגם TBD דבסטייטור, את נושאת המטוסים לקסינגטון, שעל סיפונה 19 מטוסי ויילדקאט, 35 מפציצי דונטלס ו-12 מפציצי דבסטייטור, וכן ארבע משחתות.
כוחות עזר שכללו שתי מכליות בליווי שתי משחתות, ואת נושאת המטוסים הימיים "טנג'יר", שעל סיפונה 12 מטוסי PBY קטלינה.
כוח צוללות, בפיקודו של קפטן ראלף כריסטי, שכלל 11 צוללות.
הקרב > לפני הלחימה

לקראת סוף חודש אפריל נשלחו שתי צוללות יפניות לסיור באזורי הנחיתה בסמוך לפורט מורסבי, וכן באיים הסובבים, אך אלה לא מצאו כל סימן להימצאות אוניות בעלות הברית באזור, ושבו לרבאול.
כוח ההגנה העיקרי, בפיקודו של אדמירל גוטו, יצא מלגונת טרוק ב-28 באפריל, חצה את איי שלמה, והתמקם בסמוך לג'ורג'יה החדשה. כוח החיפוי הקרוב בפיקודו של מרומו יצא מאירלנד החדשה ב-29 באפריל והפליג לאי סנטה איזבל, על מנת להקים בסיס יבשתי למטוסים ימיים, כהכנה לפלישה לטולאגי. כוח הפלישה לטולאגי של שימה יצא מרבאול ב-30 באפריל.
כוח נושאות המטוסים של טקאגי יצא מלגונת טרוק ב-1 במאי, ועשה דרכו לים האלמוגים ממזרח לאיי שלמה. מטרתו הייתה לספק חיפוי אווירי לכוחות הנחיתה, להשמיד את כוח האוויר של בעלות הברית בפורט מורסבי, וליירט ולהשמיד את אוניות בעלות הברית לכשתגענה לאזור.
היפנים פרסו ארבע צוללות במשימת סיור כ-450 מילים ימיים (830 קילומטרים) דרום מערבית לגוודלקנל, בחלק הצפוני-מזרחי של ים האלמוגים, ותפקידן היה להתריע על כל אוניית בעלות הברית המגיעה לאזור. אולם, כוחותיו של פלטצ'ר נכנסו לים לפני הגעת הצוללות. צוללת נוספת, I-21, נשלחה לסייר בדרום מזרח ים האלמוגים, ובהיותה סמוך לקלדוניה החדשה ב-2 במאי, תקפו אותה מטוסים מנושאת המטוסים יורקטאון. לצוללת לא נגרם נזק, אך קברניטה לא זיהה שהמטוסים התוקפים אותו המריאו מנושאות מטוסים. לפיכך לא היו היפנים מודעים להימצאות כוח נושאות המטוסים האמריקני באזור.
הקרב > טולאגי

כוחותיו של שימה הגיעו לטולאגי עם שחר 3 במאי, והחלו לכבוש את האי, תחת חיפוי מטוסים מנושאת המטוסים שוהו. יחידת סיורי אוויר של חיל האוויר המלכותי האוסטרלי וחיל מצב אוסטרלי קטן התפנו מטולאגי לפני הגעתו של שימה, והיפנים, משלא נתקלו בהתנגדות, החלו מיד במלאכת בניית בסיס למטוסים ימיים ובסיס תקשורת. בצהרי אותו יום הורה גוטו לכוחותיו להפליג לבוגנוויל לתדלוק ולהערכות לקראת הנחיתות בפורט מורסבי. בשעה 17:00 הגיעה לידיו של פלטצ'ר שדר תצפית שדיווח על השיירה היפנית בדרכה לטולאגי ביום האתמול, ולכן הורה לכוחות המשימה לפנות לכיוון טולאגי ולהיערך למתקפה על כוחות הנחיתה היפנים ביום המחרת. אולם, בשל קשיי תדלוק של אוניות אחרות, רק יורקטאון ומלוותיה הפליגו לכיוון טולאגי.
בשעה 06:30, 4 במאי, מנקודה 100 מילים ימיים (כ-185 ק"מ) דרומית לגוודלקנל, שיגר פלטצ'ר את גל התקיפה הראשון מתוך ארבעה. המטוסים הפתיעו את היפנים, שלא ידעו על הימצאות כוחות בעלות הברית באזור, וטיבעו משחתת אחת ושלוש שולות מוקשים, השמידו ארבעה מטוסים ימיים, והסבו נזקים לאוניות נוספות. האמריקנים איבדו מפציץ צלילה אחד ושני מטוסי קרב, אך כל אנשי הצוות ניצלו. לאחר התקיפה, נסוגו היורקטאון ומלוותיה דרומה. למרות הנזקים שהסבו המטוסים, המשיכו היפנים בבניית הבסיסים בטולאגי, ומטוסים ימיים אף החלו להמריא ממנו ב-6 במאי.
לכוח נושאות המטוסים של טקאגי נודע על התקפת נושאת המטוסים של האויב בהיותו 350 מילים ימיים (כ-650 ק"מ) צפונית לטולאגי, בעת תדלוק. טקאגי ביטל את התדלוק ויצא מיד דרומה, בעודו משלח מטוסי סיור למזרח איי שלמה, בתקווה לאתר את נושאות המטוסים האמריקניות. אולם מטוסי הסיור שבו מבלי שאיתרו את הכוח.
הקרב > סיורי אוויר והחלטות

בשעות הבוקר של 5 במאי התאחדו הכוחות האמריקנים השונים בנקודת המפגש היעודה, כ-320 מילים ימיים (כ-600 ק"מ) דרומית לגוודלקנל, ופלטצ'ר הורה לכוח יורקטאון לפגוש את המכלית "נאושו" ולתדלק. באותה עת, הפליג כוח נושאות המטוסים של טקאגי דרומה, מזרחית לאיי שלמה, ופנה מערבה מסביב לסן קריסטובל, הדרומי שבאיי שלמה, לכיוון ים האלמוגים, אליו נכנס בשעות הבוקר של 6 במאי. לאחר מכן הורה על תדלוק נושאות המטוסים שלו כהכנה לקרב האווירי שעתיד היה להיערך ביום המחרת.
מטוסי הסיור של פלטצ'ר לא איתרו את נושאות המטוסים היפניות באזור, מכיוון שאלו נמצאו מעט מחוץ לטווח הטיסה שלהם, וכוח המשימה המשיך בתהליך התדלוק. בשעה 10:00 איתר מטוס סיור ימי מטולאגי את כוח משימה 17, ודיווח על מיקומו. טקאגי קיבל את הדיווח בשעה 10:50 והיה באותה עת 300 מילים ימיים (כ-550 ק"מ) צפונית לכוח משימה 17, וממש בקצה טווח הטיסה של מטוסיו. מכיוון שאוניותיו היו עדיין בתהליך תדלוק, החליט טקאגי לא לרדוף אחר כוח המשימה האמריקני. החלטה זו התקבלה בין השאר על פי ההערכה שכוח המשימה מפליג דרומה ומגדיל את הטווח ביניהם, וכן כי מזג האוויר הגשום השורר באזור יקשה על מטוסיו למצוא את מטרותיהם. רק בשעה 12:00 יצאו נושאות המטוסים שוקאקו וזואיקאקו דרומה, בליווי שתי משחתות, והתכוננו לתקוף את נושאות המטוסים האמריקניות בבוקר המחרת.
במקביל, ארבעה מפציצי B-17 מבצר מעופף אמריקנים שהמריאו מאוסטרליה איתרו את כוח ההגנה העיקרי של גוטו דרומית לבוגנוויל, והחלו תוקפים אותו בשעה 10:30, אך ללא הצלחה. בשעה 13:00 איתרו מטוסים מפורט מורסבי גם את כוח הפלישה של קג'יאוקה, ומיקום כוחות האויב נמסר לפלטצ'ר. בשעה 18:00, לאחר שכל כוחותיו סיימו לתדלק, הוא שלח את המכלית נאושו, בליווי המשחתת "סימס", להמתין בנקודת מפגש דרומית, והורה לכוח משימה 17 להפליג צפון-מערבה לכיוון כוחות האויב, מזרחית לגינאה החדשה. בשעה 19:30 הורה טקאגי לנושאות המטוסים היפניות לשוב צפונה ולחבור לשאר האוניות שסיימו לתדלק. בשעה 20:00, עת הסתובבו נושאות המטוסים היפניות צפונה, וכוח משימה 17 החל בהפלגה צפונה לגינאה החדשה, היה המרחק בין הכוחות הנצים 70-60 מילים ימיים בלבד, מבלי שהדבר היה ידוע להם.
בשעות הערב המאוחרות של 6 במאי, ובשעות הבוקר המוקדמות של 7 במאי, תפס כוח החיפוי הקרוב של מרומו את עמדותיו בארכיפלג לואיסיאד (Louisiade) שבקצה המזרחי של גינאה החדשה, כהכנה לנחיתות של יום המחרת.
הקרב > קרב נושאות המטוסים, יום 1 > מבצעי אחר הצהריים

המטוסים האמריקנים שבו ונחתו על נושאות המטוסים בשעה 13:38, ועד שעה 14:20 היו מתודלקים, חמושים ומוכנים להמריא להתקפה כנגד כוח הפלישה לפורט מורסבי או כנגד סיירותיו של גוטו. פלטצ'ר עדיין היה מודאג מכך שכוח נושאות המטוסים של האויב טרם התגלה, בעוד שהיה בטוח שמיקומו שלו היה ידוע בוודאות ליפנים בעקבות ההתקפה על שוהו. הוא ניחש שנושאות המטוסים היפניות תבואנה לעזרת כוח הפלישה העיקרי, ולכן הורה לכוח משימה 17 להפליג מערבה במטרה לעצור את כוח הפלישה, וניצל חזית קרה כדי לחמוק מגילוי מטוסי הסיור היפנים.
בשעה 13:15 איתר מטוס תצפית מרבאול את כוח משימה 17.3 של קרייס, אך דיווח בטעות שהוא כולל שתי נושאות מטוסים. הפיקוד היפני סבר שמדובר בכוחו של פלטצ'ר, ואינואואה שיגר מרבאול 12 מפציצי טורפדו ו-19 מטוסי קרב חמושים בפצצות לתקוף את הכוח. בשעה 14:30 תקפו המטוסים את כוח המשימה, אך לא הסבו לאוניותיו כל נזק. בעקבות ההתקפה הודיע קרייס לפלטצ'ר בשעה 15:26 שמכיוון שהוא חשוף להתקפות אוויריות, ומכיוון שהאחרון לא עדכן אותו במתרחש בזירה, הוא מפליג עם כוח משימה 17.3 לנקודה 220 מילים ימיים דרומית לפורט מורסבי, מחוץ לטווח טיסת המטוסים היפניים, אך מספיק קרוב כדי לסייע במקרה של פלישה.
לאור הדיווח המוטעה אודות כוח משימה 17.3, התכונן טקאגי לשלוח גל תקיפה כנגד מה שלדעתו היו נושאות המטוסים, והחל לסגור את המרחק לכוח האויב. בשעה 15:15, שלח הארה שמונה מפציצי טורפדו למשימת סיור מערבה כדי לאתר את נושאות המטוסים האמריקניות, וזמן קצר לאחר מכן נחתו המטוסים שטיבעו את נאושו ואת סימס. ב-16:15 שיגר הארה גל תקיפה שני, שכלל 12 מפציצי צלילה ו-15 מפציצי טורפדו, אך בשל תנאי מזג אוויר קשים לא הצליחו הטייסים היפנים לאתר את כוח משימה 17, והחלו לשוב לאחור.
כוח משימה 17, שחסה בהגנה שסיפקו ענני גשם נמוכים, זיהה את גל התקיפה היפני באמצעות מכ"ם בשעה 17:47, ופלטצ'ר הזניק מיד 11 מטוסי קרב לחיפוי. מטוסי הקרב הפתיעו את הטייסים היפנים, ובמחיר של שלושה מטוסים הפילו שבעה מפציצי טורפדו ושני מפציצי צלילה.
עם רדת החשיכה הסתיימה הפעילות האווירית לאותו יום, ופלטצ'ר הורה לכוח משימה 17 להפליג מערבה ולהתכונן לחיפושים עם אור ראשון. אינואואה הורה על דחיית הפלישה לפורט מורסבי ביומיים, עד להסרת איום נושאות המטוסים האמריקניות. טקאגי הפליג עם נושאות המטוסים שלו צפונה, כדי להיות בעמדה טובה יותר לחיפוי על כוח הפלישה ולאיתור כוח משימה 17. שני הצדדים ידעו שקרב ביום המחרת הוא בלתי נמנע, ושהיתרון ייטה לטובת הצד שיאתר ראשון את אויבו.