stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרווה צחורה
הערות שוליים

↑  Salvia leucantha Cav., World Flora Online
1 2  Salvia leucantha Cav., Tropicos.org. Missouri Botanical Garden, ‏7/9/2015 (בספרדית)
↑  Salvia plant named ‘FERPINK’, google patents (באנגלית)
↑  א. פאהן, ד. הלר, מ. אבישי, מגדיר לצמחי התרבות בישראל, "חדקל" תל-אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2002, עמ' 377
צורת גבעולים של מרווה צחורה

קודקוד צמיחה של פרחים עם חפים בולטים  במרווה צחורה
איברי רבייה בפקעית של מרווה צחורה
עמוד עלי ושתי צלקות בפרח נובל של  מרווה צחורה
מעגל העוני

עוני ויאוש. צולם בגואנחואטו, מקסיקו.
מעגל העוני או מלכודת עוני הוא כינוי למצב שבו אנשים עניים מתקשים להיחלץ מעוניים או לשפר באופן ניכר את מעמדם הכלכלי, בגלל חסמים כלכליים וחברתיים המונעים או מצמצמים את יכולתם לעשות זאת. מלכודת עוני מתייחסת למצב אישי או בין-דורי ואפילו למצב של חברה או מדינה שלמה. מלכודת עוני היא דוגמה ללולאת משוב מחוזקת בתהליכים חברתיים.
הקושי של העני להיחלץ מעוניו מוכר כבר בביטוי התלמודי ”בתר עניא אזלא עניותא” (בבא קמא צ"ב ע"א) (ארמית: לאחר העני הולכת העניות), אך ההתייחסות המודרנית למלכודת העוני היא תולדה של היווצרותה של מדינת הרווחה, החל מסוף המאה ה-19, שבמסגרתה פעלה המדינה במגוון אמצעים לצמצום העוני. הרפורמות השונות כוונו להתמודד עם שתי הבעיות העיקריות, לתפישתם של הוגי המדיניות: משאבים כלכליים והשכלה. לשם כך, נעשו צעדים כדי להגדיל את הכנסתם של עניים באמצעות הגדלה ניכרת של התגמולים המוענקים למי שהוגדרו עניים; ולצמצם את החסמים לשיפור השכלתם באמצעות צמצום שכר הלימוד או אפילו הצעת אפשרות ללמידה או קבלת הכשרה מקצועית בחינם.
מלכודת עוני הנובעת ממחסור בהון להשקעה

ההכנסה של אדם מעבודה ומהון תלויה במידה רבה בכסף העומד לרשותו. כסף זה יכול לשמש כאמצעי השקעה לקבלת רווחי הון (ריבית, דיבידנדים) או כאמצעי השקעה בקניית אמצעי ייצור (חנות, כלי עבודה, מכונות) או רכישת מיומנויות המאפשרות יכולת השתכרות יותר גבוהה מעבודה (רישיון נהיגה על משאית, תואר אקדמי, הכשרה מקצועית). בנוסף, לעיתים נדרש כסף כדי להתגונן מנזק דוגמת בעיה רפואית או תביעה משפטית, כדי להמשיך להתפרנס.
רוב כספם של עניים מופנה ברוב המקרים בעיקר לצריכה מיידית או תשלומי מסים, אגרות ומשכנתאות. מנתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, לדוגמה, עולה כי העשירונים הנמוכים לא חסכו כמעט כלל, לעומת חיסכון בשיעור של כ-20 אחוז בעשירון העליון. בהיעדר חסכונות צונחים גם סיכוייו של עני לזכות בהלוואה או לבחור לו אפיק גמיש להשקעת כספיו בתנאים שונים (כמו רכישת נכס מקרקעין במצב של אינפלציה).
מלכודת עוני הנובעת ממחסור בהון להשקעה > תחבורה

לעיתים, על מנת להגדיל את ההכנסה ולצאת מהעוני, נדרש אדם להשקיע סכומי כסף גדולים לא רק באמצעי ייצור ישירים אלא באמצעים עקיפים כמו דיור בקרבת מקום עבודה או תחבורה למקום עבודה. במקרים רבים, העניים מתגוררים הרחק ממקומות עבודה פוטנציאליים או רווחיים, ועלויות התחבורה למקום העבודה לשם יוממות הופכים את היציאה לעבודה או מעבר לעבודה יותר רווחית ללא כדאית או לא מספיק כדאית להצדיק שינוי. במיוחד הדבר נכון במקומות שבהם אין תחבורה ציבורית נוחה ואדם נדרש להחזיק רכב פרטי על מנת להגיע תוך זמן סביר למקום העבודה. מלכודת עוני זו מוכרת באימרה "לא יכול להשיג עבודה כי אין לי מכונית, אין לי מכונית כי אין לי עבודה". היעדר תחבורה יכול במקרים מסוימים גם להקשות על קניית השכלה הנדרשת להגדלת ההכנסה.
מלכודת עוני הנובעת ממחסור בהון להשקעה > בריאות

בריאות מהווה מלכודת עוני נוספת. חולים כרוניים או נכים מוגבלים במגוון העבודות שהם מסוגלים לבצע, ולפעמים אינם מסוגלים לעבוד כלל. לפעמים  קיים טיפול במחלה או בנכות, או שטיפול רפואי יכול למנוע התדרדרות למצב גופני קשה יותר. במידה שהטיפולים או התרופות אינם נמצאים במסגרת סל הבריאות הממשלתי המצומצם ומחייבים ביטוח בריאות יקר יותר או השקעה כספית ניכרת, הרי שהאדם העני אינו יכול לממן את הטיפול שעשוי להוציאו ממצב החולי שבו הוא נתון.
במקרים אחרים, מצב רפואי או נכות, מחייבים ציוד נוסף ויקר, על מנת לאפשר לאדם לרכוש הכשרה למקצוע, דבר שיאפשר לו להשתלב בהמשך בתוך המערכת הכלכלית.  לדוגמה, אדם נכה הנדרש לרכב עם מעלון כדי שיוכל להגיע לאוניברסיטה באופן קבוע. לאנשים עניים יותר, כאשר הם נכים או חולים, יש  יכולת פחותה להשיג טיפול רפואי, או מכשור רפואי גם לצורכי ההכשרה המקצועית, ובהיעדר הכשרה מקצועית מתאימה הם עלולים להישאר מובטלים או בעבודות שפחות מתאימות לכישוריהם.
מלכודת עוני בין-דורית > מלכודת עוני של השכלה

זהו הסוג המוכר ביותר של מלכודת עוני, ומתייחס למנגנון שעתוק בין-דורי. הוא נובע מכך שאנשים עניים יכולים בדרך כלל להשיג חינוך פחות טוב מאנשים עשירים, עקב כך שהשכלה עולה כסף. גם במדינות בהן נהוג חינוך חובה חינם, יש יתרונות לשכבות המבוססות יותר שיכולות לממן גנים פרטיים, מורים פרטיים, שיעורי העשרה, קורסים והשכלה גבוהה. כמו כן, אוכלוסייה אמידה יותר יכולה לשלם עבור אבחונים מקצועיים המעידים על לקות למידה ועל ידי כך לקבל הקלות במבחנים. משפחות אמידות יותר יכולות גם לעבור לאזורים עם בתי ספר טובים יותר, ולמעשה זו אחת הסיבות המרכזיות בהחלטה של משפחות על מקום המגורים. מנגנונים אלו מקטינים את הסיכוי של אנשים עניים לקבל השכלה שווה לזו של יתר האוכלוסייה. היות שבאופן ממוצע יש מתאם חיובי חזק בין גובה ההשכלה ואיכותה לבין הסיכוי למצוא עבודה וגובה השכר, יש כאן מלכודת עוני – בניהם של העניים הם בעלי סיכוי נמוך יותר לקבל השכלה איכותית, ולכן קטנים סיכוייהם להשיג משרה רווחית.
נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה מצביעים על כך שבעשירון התחתון (לפי הכנסה) 19.6 אחוז הם בעלי השכלה של 13–15 שנות לימוד, לעומת 22.6 בעשירון העליון, אבל השכלה של 16 שנות לימוד ומעלה יש רק ל-10.1 אחוזים מבני העשירון התחתון, לעומת 59.3 אחוזים בעשירון העליון. פער זה מועמק בגלל הפער בהכנסות, גם באופן ישיר (בגלל האפשרויות להדרכה וסיוע משופרים לעשירים יותר) וגם בעקיפין. כך, לדוגמה, בשנות ה-60 וה-70 בארצות הברית, כאשר נעשה מאמץ ניכר לאינטגרציה בין קבוצות אתניות במערכת הלימודים, נטו רבים מן הלבנים לנטוש את האזורים המעורבים ולנדוד לפרוורים – אפשרות שלא הייתה נגישה לעניים. מצב זה הוביל ליצירת 'גטאות' אתניים במרכזי הערים. בישראל ניכרת תופעה דומה בעיירות פיתוח. הפרדה זו יוצרת לעיתים קרובות גם פערים ניכרים ברמת החינוך שלו זוכים עניים ועשירים.
התייחסות שונה למלכודת עוני של השכלה מופיעה באבות דרבי נתן, שם נאמר: ”עתיד רבי עקיבא לחייב את כל העניים בדין, שאם אומר להם 'מפני מה לא למדתם'? והם אמרו 'מפני שעניים היינו', אומרים להם: 'והלא רבי עקיבא עני ביותר ומדולדל היה'” (פרק ו', ב).
מלכודת עוני בין-דורית > פשיעה

פשיעה, סמים, אלימות וזנות הם דוגמאות אחרות למלכודות עוני. בשכונות עוני רבות, במיוחד במדינות שבהן אין הקפדה על חינוך חובה, או שבהן אין מסגרות לטיפול בילדים, נתיב ההצטרפות לכנופיה העוסקת בפשיעה או בסחר בסמים מבטיח כסף קל, הנחוץ לא פעם גם לפרנסת המשפחה. סיבות אחרות להצטרפות לכנופיה כזו היא הגנה מפני אלימות של ילדים אחרים. בקרב בנות, וילדים במדינות דרום-מזרח אסיה, זנות היא לפעמים דרך לעזרה בפרנסת המשפחה. לזונות וסוחרי סמים סיכוי גבוה יותר להיות צרכנים של סמים בעצמם.
פשיעה מהווה מלכודת עוני הן לפרט העוסק בה והן לאחרים הניזוקים מפעילותו. לדוגמה, מי שגונב מסתכן בכליאה, ברצח או בנכות. אף על פי שיש אנשים שהתעשרו מעסקי פשע, רוב העוסקים בעבירות כמו זנות, סרסרות, סחר בסמים, מעשי גנבה ורצח נשארים עניים. העיסוק במעשי פשיעה, כמו גם זנות והתמכרות לסמים, מקטינים את הסיכוי של רכישת השכלה, של קבלה למוסדות השכלה גבוהה, קבלה לעבודה, והשתלבות בשוק העבודה ובתוך רוב סביבות העבודה.
מלכודת עוני בין-דורית > מחסומי מעמד ו"חבר מביא חבר"

לפעמים הסיבה למעגל עוני היא ריבוד חברתי. דוגמאות לכך הן סמלי סטטוס ומעמד. העשירים בחברה קובעים סיגנל מסוים אשר אין לו בהכרח שייכות לביצוע העבודה, אולם הוא מהווה סיגנל לקיומו של כסף רב; לדוגמה: לימודים באוניברסיטה יקרה למשך שלוש שנים. סיגנל אחר יכול להיות חליפות יקרות או מכוניות יוקרה. בנוסף, הסיכוי של מי שאין לו סיגנל זה להתקבל לעבודה מסוימת, או למקום לימודים שהוא תנאי כניסה למקצוע, קטן יותר או לא קיים. מנגנון זה מהווה מעין עזרה הדדית בין העשירים – שכן לדוגמה, גם אם ילדיהם לא יהיו מבריקים במיוחד, הם עדיין יתברגו למשרה מבטיחה.
מנגנון נוסף ודומה הוא היכרות הדדית – היות שאנשים מעדיפים לשכור אנשים דומים להם או אנשים אותם הם מכירים, והיות שאנשים עשירים מכירים זה את זה ממסגרות חברתיות משותפות (כמו בתי ספר פרטיים, מועדונים, התכנסויות חברתיות), ישנה הפליה כנגד אנשים שנמצאים מחוץ למעמד זה, וסיכוייהם להגיע לדוגמה למשרות ניהוליות קטנים יותר.
באופן רחב יותר, הפליה כנגד אנשים מרקע אתני מסוים, כגון נגד שחורים או יהודים, יכולה להיחשב בהקשר זה סוג של מנגנון עוני. לדוגמה, בארצות הברית היה מקובל שמי שעובד בתאגידים הגדולים הם גברים פרוטסטנטים לבנים, וכל שאר האוכלוסיות נותרו בחוץ. זהו סוג של מעגל עוני, היות שסיכויי הכניסה של אדם אחר, לדוגמה שחור, לחברה כזו היו נמוכים בהרבה, וכל עוד לא היו שחורים בתוך החברות, נשאר סיכוי זה נמוך. דוגמה נוספת למנגנון כזה קיימת באוניברסיטאות בישראל, שבהן יש כמות גדולה של דוקטורנטיות, אבל רוב עצום של גברים בסגל האקדמי הבכיר, כשהטענה היא שדבר זה נובע ממנגנון של "חבר מביא חבר", ולא מהפליה כנגד נשים.
מאמצים להיחלצות ממלכודת העוני

קובעי מדיניות ניסו להתמודד עם מלכודת העוני במספר דרכים. שתיים מהבולטות בהן היו ניסיונות לשפר את הכשרתם לעבודה של מובטלים, כדי שיוכלו להיאבק על מקום עבודה המניב שכר גבוה יותר. השנייה הייתה להעלות את השכר המשולם בדרגות הנמוכות, במיוחד באמצעות צווים וחוקים שנועדו להעלות את שכר המינימום או ההטבות לעובדים בדרגות שכר אלו.
קובעי מדיניות אחרים, ובמיוחד כאלו שסברו כי הצלחתן של שתי הראשונות הייתה זעירה, גרסו כי יש להחמיר במידה ניכרת את הקריטריונים לזכאות להטבות ולצמצמן, בתקווה שהחמרה זו תניע פרטים ומשפחות שאיבדו את הזכאות לתמיכה לשוב לעבודה. בין השאר ננקטו כאן צעדים לצמצם את משך הזכאות לתמיכות ולדמי אבטלה, ביטול חלק מהתמיכות ואכיפת השתלבות בהכשרה מקצועית, לעיתים בכוונה מפורשת – אף כי לא תמיד מוצהרת – לגרום למובטלים לעבוד ובכך להמאיס עליהם הישארות במצב של אבטלה. עם זאת, הצטרפות לשוק העבודה איננה מחלצת בהכרח ממעגל העוני, וקיימת תופעה ידועה של עובדים עניים.
לעיתים קרובות מתקיימים צעדים שונים, המונעים על ידי תפישות שונות ומכוונים להשגת מטרות שונות, בעת ובעונה אחת. במיוחד, צעדים המכוונים לעודד עניים לשוב לעבוד, ולו בשכר נמוך, נתקלים במכשול בדמות צעדים מקבילים להעלות את שכר העבודה והיטלים, הפרשות, צווים ומיסים כמו ביטוח בריאות, ביטוח לאומי, הפרשות לפנסיה ולדמי אבטלה, שכר מינימום וכדומה, המעלים את עלות ההעסקה שלהם. מצב זה נוטה להעמיק את מלכודת העוני ולהקשות על היחלצות ממנה.
מלכודת הרווחה

חוקרים של רווחה ועוני הצביעו כבר בשלב מוקדם על בעיה עקרונית אחת, שאותה ניסחו פילד ופיאשו,
 שעסקו ברעיונות שהועלו לראשונה על ידי אייבל-סמית וטאונסנד
 – בעיית התמריץ: העלאת התגמולים שמעניקה המדינה לעניים הפחיתה במידה ניכרת את התמריץ שהיה לאותם עניים לעבוד במשרות שהניבו שכר שאינו עולה בהרבה על התגמולים. מצב זה, טענו החוקרים, יצר את מלכודת הרווחה: מחד, נהנו עניים מתמיכה ממשלתית בשיעור נכבד, שאפשר להם קיום ברמת חיים נמוכה, אך ללא חרפת רעב. מאידך, גרמה התמיכה להפחתה ניכרת בתמריץ לעבוד במשרות ששכרן היה קרוב לסכום הכולל של התמיכה, במיוחד כאשר העבודה הייתה מביאה באופן טבעי לסילוקן של רוב התמיכות שייעודן היה לצמצם את עוניים של מי שאינם עובדים. למעשה, חוקרים כמו בלנדל וברייסון ומארש
 הגיעו למסקנה כי בבריטניה אפילו עליה של 50% בשכר העבודה תניע רק 20% מן המובטלים לעבוד. העניים שהיו לכודים בין אבטלה ועוני ובין תעסוקה בשכר הקרוב לסכום התמיכות שקיבלו היו, כך לפי פילד ופיאשו, לכודים ב"מלכודת הרווחה".
מלכודת זו עלולה להגדיל את כמות האבטלה או לגרום להקטנת שעות העבודה והמאמץ המושקע בעבודה, ובכך לפגוע במשק מצד אחד, ומצד שני להשאיר אזרחים עניים במצב של אבטלה או הסתפקות במשרות בשכר נמוך. בניגוד למלכודות העוני האחרות, מלכודת עוני זו מתייחסת לתמריץ נמוך יותר של המועסק, בעוד שרוב מלכודות העוני האחרות עסקו באפשרויות הפחותות יותר שעמדו בפניו.
ניסיונות לעקוף את מעגל העוני

במידה רבה, התפתחות של מנגנוני סיוע מסורתיים כמו גמ"ח או מודרניים יותר כמו מדינת רווחה הם ניסיונות להקטין מלכודות עוני – הן כדי להקטין מתחים חברתיים, והן כדי לזכות ביתרון בזירה הבינלאומית. מנגנונים כמו ביטוח בריאות חובה, ביטוח לאומי, חוק חינוך חובה חינם, פנסיה חובה, דמי אבטלה, מיסוי פרוגרסיבי ותשלומי העברה, הגנה על עובדים במקומות העבודה, פיקוח על מחירים של מוצרי מזון בסיסיים, פיקוח על מוצרי מזון, תקנות סביבה, דיור ציבורי או הלוואות נמוכות ריבית לדיור או חינוך, וחוקים נגד עבודת ילדים מקטינים חלק ממלכודות העוני שנזכרו, אבל חלק מהם עלולים לגרום למלכודות רווחה. במיוחד דבר זה נכון למנגנוני רווחה הניתנים על בסיס אישי כתלות במצבו של האדם בהחלטות שבהן הוא יכול להשפיע (כמו דמי אבטלה או הבטחת הכנסה), ופחות בתחומים אחרים הניתנים לכלל האוכלוסייה (כמו בטיחות במקומות העבודה, או חינוך חובה חינם).
מוחמד יונוס, חתן פרס נובל לשלום לשנת 2006, הקים את "בנק גרמין", הנותן הלוואות לעניים חסרי ביטחונות כדי לאפשר להם לפתוח עסקים משלהם.
ראו גם

מוביליות חברתית
הערות שוליים

↑  שנתון סטטיסטי לישראל 2006, לוח 5.27
↑  שרה ליבוביץ דר, מגיפת ליקויי למידה מתפשטת בצפון תל אביב, באתר הארץ, 3 בפברואר 2004
↑  שנתון סטטיסטי לישראל 2006, לוח 5.32
↑  Field, F, and Piachaud, D. (1971). The Poverty Trap. New Statesman, 3 December, 772-773. אף שהתרגום המילולי של שם מאמרם הוא "מלכודת העוני", הוא עוסק במלכודת הרווחה.
↑  Abel-Smith, B., and Townsend, P. (1965). The Poor and the Poorest: a new analysis of the Ministry’s of Labour’s ‘Family Expenditure Surveys’ of 1953-54 and 1960. London: Bell.
↑  Blundell, R. (1994). Work Incentives and Labour Supply in the UK, in: Bryson, A., and McKay, S. (eds.) Is it Worth Working? Policy Studies Institute, London; Bryson, A., and Marsh, A. (1995) "Leaving Family Credit", DSS Research Report No 40, HMSO, London.
משכנות עוני, ארצות הברית, 2005
ילד עני בעבודתו, ציור מאת תיאודור הוזמן, 1875
הזמרים העניים. ציור מאת ויקטור ואסנצוב, 1873
מריה ג'ובאנה בטיסטה מסבויה-נמור

מריה ג'ובאנה בטיסטה מסבויה-נמור (באיטלקית: Maria Giovanna Battista di Savoia-Nemours;‏ 11 באפריל 1644 – 15 במרץ 1724) הייתה אשתו של קרלו אמנואלה השני, דוכס סבויה.
ביוגרפיה

קרלו אמנואלה נולדה ב-11 באפריל 1644 בפריז, לקרלו אמדאו, דוכס נאמור ולאליזבת דה בורבון, בתם של סזאר, דוכס ונדום ופרנסואז מלורן. בשנת 1652 נהרג אביה בדו-קרב עם גיסו פרנסואה, דוכס בופור, ומריה ג'ובאנה עברה לאחריות דודה אנריקו השני, דוכס נאמור. בשנת 1659 מת דודה ונחלת הדוכסות חזרה לכתר הצרפתי, אולם משפחתה המשיכה לקבל קצבה כספית מממלכת צרפת.
בשנת 1659 נפגשה מריה ג'ובאנה עם קרלו אמנואלה השני, דוכס סבויה והוא התאהב בה, אך אמו לא הייתה מרוצה מהשידוך, ומשום כך התחתן קרלו אמנואלה ב-3 באפריל 1663 עם פרנסואז מדלן ד'אורליאן, בת דודו מצד אמו - גאסטון, דוכס אורליאן. לאחר מותה בתחילת 1664, התחתן קרלו אמנואלה ב-20 במאי 1665 עם אהובתו מריה ג'ובאנה ונולד להם בן אחד, ויטוריו אמדאו השני, מלך סרדיניה. קרלו אמנואלה לא שמר אמונים למריה ג'ובאנה, אולם היא נאלצה להתעלם מהן.
בשנת 1675 מת בעלה, ובנה ויטוריו אמדאו השני, דוכס סבויה עלה לשלטון במקומו, תוך שהיא משמשת כעוצרת עד לבגרותו. בשנת 1684 תפס ויטוריו אמדאו את השלטון לבדו וגירש את מריה ג'ובאנה משטחי הדוכסות. בשנים לאחר מכן היא השלימה את בנה, ואף שימשה כסנדקית בהטבלת נכדתה מריה אדליידה, נסיכת סבויה. בשנת 1713 הפך בנה למלך סיציליה, וב-15 במרץ 1724 מתה מריה ג'ובאנה בטורינו.
נאו-גאו

ערך זה עוסק במגמה באמנות של סוף המאה העשרים. אם התכוונתם למשפחת מוצרי חומרה למשחקי וידאו, ראו .
פסל טוליפים ממתכת של ג'ף קונס בהנובר
נאו-גאו קיצור של נאו-גאומטרי וידועה גם כנאו-מינימליזם היא תנועה אמנותית אמורפית שהתפתחה בשנות ה-80 בארצות הברית ובמסגרתה הושם דגש על ציור מופשט גאומטרי, אשר ניתנו לו משמעויות נוספות כאובייקטים שניתן לזהותם מסביבת היום יום. שמות נוספים שהתנועה קיבלה הם נאו-קונספטואליות, נאו-פוטוריזם, נאו-פופ, המופשט החדש, פוסט-אבסטרקטיזם ו"אמנות חכמה".
בנאו-גאו מופיעים היבטים של אמנות פוסטמודרנית המתוארים כנאו מינימליזם ומתייחסים להערכה מחדש של צורות אמנות קודמות. התנועה שאבה מהתפתחותה של האמנות המינמליסטית, האקספרסיוניזם המופשט ושלוחותיו, בתוספת פופ ארט, אופ ארט, ושלוחות שונות של התפתחות אמנותית, כאשר היא דוגלת בשימוש בחפצים יומיומיים כחומרים פיסוליים.
עם אמנים עכשוויים אשר קושרו למונח, או שהיו כלולים בתערוכות שעסקו בתנועה, נכללים:ג'ף קונס (Jeff Koons), פטר האלי (Peter Halley), פיליפ טאפה (Philip Taaffe), קתרין ברג'ס (Catharine Burgess), פול קון (Paul Kuhn), לורל סמית (Laurel Smith), כריסטופר וילארד (Christopher Willard) ,דוטו (DoDoU), טים זאק (Tim Zuck). פסלי הפלדה של ריצ'רד סרה (Richard Serra) תוארו כניאו מינימליזם צנוע.
בתנועת הנאו-גאו הציורים מוצגים בפורמט גדול וצבעוני. ציירים כדוגמת פטר האלי משתמשים בצבע זרחני וטיח סינתטי, וביצירתם מחברים בין האמנות לגאומטריה. האלי מצייר עולם של מודלים מתמטיים וארכיטקטורה אורבנית. אמנים כדוגמת פיליפ טאפה משלבים מוטיבים אורבניים וצורות גאומטריות השאולים מההיסטוריה של האמנות הדקורטיבית.
מלבד אמנות הציור והפיסול, התנועה הנאו-גאומטרית יושמה בתחומי האדריכלות והמוזיקה.
| זרמים באמנות |
| --- | --- | --- |
| אמנות העת העתיקה | יוון העתיקה • רומא העתיקה • מצרים העתיקה • הסהר הפורה |  |
| אמנות ימי הביניים | אמנות מרובינגית • אמנות קרולינגית • אמנות רומנסקית • אמנות גותית • ביזנטיון |  |
| הרנסאנס | מנייריזם |  |
| אמנות מזרחית | אמנות סינית • אמנות יפנית |  |
| אמנות העת החדשה | בארוק • רוקוקו |  |
| אמנות מודרנית | נאו-קלאסיציזם • רומנטיציזם • פרה-רפאליטים • אר נובו • אר דקו • ריאליזם (אמנות) • פוינטיליזם • אימפרסיוניזם • פוסט-אימפרסיוניזם • נאו-אימפרסיוניזם |  |
| אמנות המאה ה-20 וה-21 | אמנות מופשטת • קוביזם • אקספרסיוניזם • פוטוריזם • קונסטרוקטיביזם • סוריאליזם • אקספרסיוניזם מופשט • פוביזם • פופ ארט • אופ ארט • נאו-גאו • דאדא • אסתטיקת יחסים |  |
פורטל האמנות
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מלחמת הממלכות

| --- | --- |

עטיפת החוברת War of the Realms #1 מיוני 2019, אמנות מאת ארתור אדמס ומתיו וילסון.
 מידע קומיקס
 יוצר:  ג'ייסון אהרון, ראסל דוטרמן, מתיו וילסון
 סוגה:  קומיקס
 תקופת פרסום מקורית:  אפריל 2019 – יולי 2019 (כ־92 ימים)
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 מוציא לאור:  מארוול קומיקס
 מספר החוברות:  6
מלחמת הממלכות (באנגלית: War of the Realms)  הוא אירוע קרוסאובר ביקום מארוול שפורסם על ידי חברת מארוול קומיקס בין אפריל ליולי 2019. הקומיקס קיבל ביקורות חיוביות, כאשר המבקרים שיבחו את העלילה והאומנות. עלילת הסיפור מגוללת את פלישת כוחותיו של מלקית' הארור למידגרד, מה שמוביל את גיבורי-העל להתלכד יחדיו ולעצור אותו.
ביבליוגרפיה > Road to War of the Realms

Asgardians of the Galaxy #6-7
Avengers Vol. 8 #14-17
Thor Vol. 5 #10-11
ביבליוגרפיה > Main

War of the Realms #1-6
ביבליוגרפיה > Tie-ins

Asgardians of the Galaxy #8-10
Avengers Vol. 8 #18-20
Captain Marvel Vol. 10 #6-7
Champions Vol. 3 #5-6
Deadpool Vol. 5 #13-14
Fantastic Four Vol. 5 #10
Giant-Man #1-3
Moon Girl and Devil Dinosaur #43
Superior Spider-Man Vol. 2 #7-8
Thor Vol. 5 #12-14
Tony Stark: Iron Man #12-13
Unbeatable Squirrel Girl Vol. 2 #43-46
Venom Vol. 4 #13-15
War of the Realms: Journey into Mystery #1-5
War of the Realms: The New Agents of Atlas #1-4
War of the Realms: Punisher #1-3
War of the Realms: Spider-Man & the League of Realms #1-3
War of the Realms Strikeforce: The Dark Elf Realm #1
War of the Realms Strikeforce: The Land of Giants #1
War of the Realms Strikeforce: The War Avengers #1
War of the Realms: Uncanny X-Men #1-3
War of the Realms: War Scrolls #1-3
ביבליוגרפיה > Aftermath

War of the Realms Omega #1
Loki Vol. 3 #1–
Punisher Kill Krew #1–5
Thor Vol. 5 #15–
Valkyrie Vol. 3 #1–
הערות שוליים

↑  "War of the Realms Reviews". ComicBookRoundup.com. Retrieved 2019-06-05
↑  Marcus, Tucker Chet (November 16, 2018). "Get the Exclusive First Look at War of the Realms". Marvel.com. Retrieved February 5, 2019
↑  Barnhardt, Adam (December 28, 2018). "Marvel Releases "War Of The Realms" Teaser Trailer". ComicBook.com. Retrieved February 5, 2019
↑  War of the Realms #1
↑  War of the Realms #2
↑  War of the Realms #3
↑  War of the Realms #4
↑  War of the Realms #5
↑  War of the Realms #6
מעיין שרה

| --- | --- |
תמונה שצילם תלמיד ישיבת חברון, בשנת ה'תרפ"ו.
תמונה שצילם תלמיד ישיבת חברון, בשנת ה'תרפ"ו.
 שם נוסף:  עין שרה
 מיקום המעיין
 מחוז:  יהודה
 אזור:  חברון
 קואורדינטות:  31°32′00″N 35°05′46″E﻿ / ﻿31.533334°N 35.096°E﻿ / 31.533334; 35.096
 נתוני המעיין
 סוג זרימה:  מעיין איתן
 סוג נביעה:  מעיין שכבה
 גישה למעיין
 נגישות לציבור:  פתוח (הכניסה ליהודים אסורה לאזור)
 דרך גישה:  מול אלוני ממרא
 he
מעיין שרה הוא מעיין עמוק בחברון. המעיין נמצא כחצי ק"מ מדרום לאלוני ממרא, ובשל כך כנראה ייחוסו לשרה אמנו.
מעל המעיין מבנה מפואר שכולל עמודים מפוארים ומדרגות רחבות.
היסטוריה

תייר יהודי משנת רפ"ב שביקר בחברון, מתאר את המקום ”ראיתי מקוה גדולה מאד עם ארבעה עמודים מרובעים גדולים והוא עמוק ונפלא עם סולם של אבנים שיורדים בו, אומרים שהיה בית הטבילה לשרה אמנו ע"ה”
הרחוב הראשי בחברון, נקרא "עין שרה" על שם המעיין. גם המקווה בקריית ארבע נקרא "עין שרה", אף הוא על שם המעיין.
גישה למעיין

בהסכם חברון נמסר השטח שבו שוכן המעיין לרשות הפלסטינית. על פי ההסכם, המשטרה הפלסטינית אחראית לאפשר גישה חופשית של יהודים למעיין. המשטרה הפלסטינית לא קיימה את התחייבותה, ומאז מסירת השטח לידיה, לא התאפשרה הגעת יהודים למעיין.
ראו גם

מעיין אברהם אבינו
לקריאה נוספת

משה קוסטה, אל המעיין: כל החלומות מתגשמים בספר אחד, בערך: מעיין שרה, בהוצאת ספריית בית אל 2008
הערות שוליים

↑  עין שרה - המקוה של שרה אמנו", באתר היישוב היהודי בחברון
↑  ישראל זאב הורביץ, ארץ ישראל ושכנותיה, עמ' 251, באתר היברובוקס
↑  אבי יששכרוף, חברון רק רוצה שקט תעשייתי וצמצום האבטלה, באתר הארץ, 8 ביולי 2011
↑  מידע על המקווה בקרית ארבע
↑  פרוטוקול הסכם חברון
↑  מסמך מרתק: נועם ארנון חוזר 15 שנה ל'הסכם חברון', באתר "סרוגים", 25 בינואר 2012
משפחת פינקל

משפחת פינקל היא שושלת רבנים יהודית ליטאית, שהצמיחה מתוכה רבנים וראשי ישיבות ידועים בליטא ובארץ ישראל. אבי השושלת, הרב נתן צבי פינקל שכונה ה"סבא מסלבודקא" (1849–1927), היה תלמידו של הרב שמחה זיסל זיו, "הסבא מקלם", מראשי תנועת המוסר. הוא ייסד את ישיבת כנסת ישראל (סלבודקה) בליטא וישיבת כנסת ישראל בחברון. צאצאיו של הרב נתן צבי פינקל משמשים כראשי ישיבות בישיבות מיר, חברון, סלבודקה ועוד. רבים מהם חברים במועצת גדולי התורה בעבר ובהווה.
שם המשפחה פינקל פירושו ביידיש הוא "ניצוץ".
בני השושלת הבולטים > הדור הראשון

הרב נתן צבי פינקל - "הסבא מסלבודקא". מייסד ישיבות כנסת ישראל. נישא לגיטל וולפרט, נכדתו של רבי אליעזר גוטמן, רב העיר קלם.
בני השושלת הבולטים > הדור השני

בני ובנות הרב נתן צבי פינקל:
הרב אליעזר יהודה פינקל - ראש ישיבת מיר, חתנו של הרב אליהו ברוך קמאי.
הרב אברהם שמואל פינקל, משגיח בישיבת כנסת ישראל בחברון וממייסדי ישיבת היכל התלמוד בתל אביב, חתנו של הרב יהודה החנוכי רב העיר טשכנובצי.
הרב משה פינקל, ראש ישיבת כנסת ישראל בחברון, חתנו של הרב משה מרדכי אפשטיין.
מרים, נפטרה בצעירותה, כנראה לאחר אירוסיה.
גוטל, אשת הרב אייזיק שר, ראש ישיבות כנסת ישראל בסלבודקה וישיבת סלבודקה בבני ברק.
שרה ליבא, אשת הרב שלמה יהודה לייב פלצ'ינסקי, רב בדווינסק.
ראובן, הפך לקומוניסט בצעירותו, גורש על ידי אביו מן הישיבה ונסע לאמריקה.
בני השושלת הבולטים > הדור השלישי

הרב דוד פינקל - בנו של הרב משה פינקל חתנו של הרב הלל ויטקינד, היה למדן ומקורב לחזון איש ולרב מבריסק, נפטר בגיל 37 בשנת תשי"ז מחבר ספר "ניר לדוד".
הרב חיים זאב פינקל - בנו של הרב אליעזר יהודה פינקל. ראש ישיבת היכל התלמוד ומשגיח בישיבת מיר בירושלים. היה נשוי ללאה אייבשיץ בתו החורגת של הרב יוסף חיים זוננפלד, ובנישואין שניים לגיטל, אחות גיסו, הרב חיים שמואלביץ.
הרב בנימין ביינוש פינקל - בנו של הרב אליעזר יהודה פינקל. ראש ישיבת מיר. וחבר מועצת גדולי התורה. חתנו של הרב שמואל גריינמן (גיסו של הרב אי"ש קרליץ, החזון איש).
הרב אברהם מאיר פינקל - בנו של הרב אליעזר יהודה פינקל נישא לצירל בת הרב צבי הירש גליקסון.
הרב משה פינקל - בנו של הרב אליעזר יהודה פינקל. ר"מ בישיבת מיר. חתנו של ראש ישיבת עץ חיים הרב מרדכי דוד לוין
הרב חיים שמואלביץ - חתנו של הרב אליעזר יהודה פינקל. ראש ישיבת מיר. נכדו של הסבא מנובהרדוק.
הרב שמחה זיסל ברוידא - חתנו של הרב משה פינקל. ראש ישיבת חברון וחבר מועצת גדולי התורה.
הרב יוסף שר - בנו של הרב אייזיק שר, נהרג בגטו קובנה.
הרב מרדכי שולמן - חתנו של הרב אייזיק שר. ראש ישיבת סלובודקה בבני ברק.
הרב אליעזר פלצינסקי - בנו של הרב שלמה יהודה לייב פלצינסקי. ראש כולל "בית אריה". חתנו של הרב אריה לוין.
רבקה לאה - בתו של הרב שלמה יהודה לייב פלצינסקי. אשת הרב יוסף פרבר, חבר מועצת גדולי התורה, ראש ישיבת "אור ישראל" בסלבודקה ו"היכל התלמוד" בתל אביב.
הרב אליעזר גולדשמידט - חתנו של הרב שלמה יהודה לייב פלצ'ינסקי. דיין בבית הדין הרבני הגדול וחבר מועצת הרבנות הראשית.