stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מכינת עמי-חי
רקע והיסטוריה

מכינת עמי-חי הוקמה בשנת 2000 על ידי המועצה הציונית בישראל במושב ארגמן שבבקעת הירדן. המכינה הוקמה בסיוע קרן אבי חי, המועצה האזורית והמועצה הציונית ובראשה עמד מתי חי.
בשנת 2008 עברה המכינה מבקעת הירדן אל קיבוץ כרמים שבצפון הנגב.
מאז שנת 2011 עומד בראשות המכינה חונן חיים, (נשוי לחגית ואב לשלושה ילדים). חבר קיבוץ כרמים. רב-סרן במיל'. בוגר תואר ראשון במדע המדינה ויחסים בין-לאומיים מהאוניברסיטה הפתוחה, ותואר שני במדעי המדינה מהאוניברסיטה העברית. בעבר ניהל את תחום הנוער ב"המועצה הציונית בישראל" שכלל ארגון הנוער ושנת השירות צמר"ת.
מתחילת הדרך בשותפות עם ראש המכינה נמצא המנהל החינוכי, יאיר טיקטין (נשוי לענת, ואב שלושה ילדים). חבר קיבוץ כרמים. בוגר ישיבת ההסדר עתניאל. רב-סרן במיל'. בוגר תוכנית פכ"מ  - פילוסופיה כלכלה ומדע המדינה, לימודי תעודת הוראה במחשבת ישראל ומקרא ותואר שני בחינוך אזרחי ודמוקרטיה.
בשנת 2016 הקימה המכינה את תוכנית "רתמים" לפיתוח מנהיגות צעירה בנגב.
קווים מנחים של התוכנית החינוכית

מכינת עמי-חי למנהיגות ציונית חברתית מציעה לתלמידות ולתלמידים מסיימי כיתה י"ב לבנות ובנים, חילוניות, חילונים, מסורתיות, מסורתיים, דתיות ודתיים לדחות את גיוסן הצבאי בשנה ולקחת חלק בתוכנית מעצימה, חווייתית ומשמעותית כאחד של העמקת הזהות הציונית, אהבת הארץ, לימוד מעמיק, עבודת מידות, עשייה חברתית, חלוציות, הקשבה, מצוינות, והכנה לשירות משמעותי.
המכינה שואפת לקיים חברת מופת בזעיר אנפין, בה חיות וחיים ביחד חניכות וחניכים בעלי מגוון דעות והשקפות, שנפגשות זה עם זו במפגש כן ואמיתי, מתוך ענווה והקשבה זה לזה ומתוך עין טובה ועזרה הדדית. העמקת הזהות היהודית והישראלית על ידי לימוד המקורות המכוננים של זהותנו המשותפת. בירור רעיוני ופיתוח דעה אישית מנומקת על ידי מפגש עם מגוון דעות, מקורות וא. נשים. העמקת אהבת הארץ על ידי טיולים וסיורים לאורכה ולרוחבה של הארץ. הכנה מנטלית ופיזית לשירות צבאי משמעותי. פיתוח יכולת מנהיגות ואחריות מתוך כוונה לתרום לחברה בישראל, נטיעת תחושת השליחות בלב חניכות וחניכי המכינה ועידוד להגשמה.
הפרקים העיקריים בתוכנית החינוכית > שבעת עמודי המכינה

חוויה לימודית: העמקת הזהות היהודית והישראלית על ידי לימוד המקורות המכוננים של זהותנו המשותפת. בירור רעיוני ופיתוח דעה אישית מנומקת על ידי מפגש עם מגוון דעות, מקורות וא. נשים מעוררי השראה. חניכות המכינה נפגשות ורוכשות ידע בתחומים הבאים: ציונות, יהדות, מנהיגות, חברה וכלכלה, חוק ומשפט, חוסן לאומי, פילוסופיה, מחשבה מדינית, ידיעת הארץ, ספרות ושירה, תולדות עם ישראל, דמוקרטיה, גאופוליטיקה, מזרחנות, תקשורת, אקטואליה, הכנה לצבא (ועזרה ראשונה) ועבודת המידות.
ניהול עצמי: תחומי החיים במכינה מנוהלים ברובם על ידי החניכות עצמן. כל חניכה במכינה חברה בוועדה אחת שקשורה לאורח החיים ודרכה היא מובילה תחום במכינה מתוך רצון לפיתוח אישי במהלך השנה.
בין הוועדות נמנות – ועדת תכנים, ועדת תרבות, ועדת שבת וחגי ישראל, ועדת מעורבות חברתית, ועדת מלאכות ועוד. במרכז הניהול העצמי עומד המונח "מליאה" בו אחת לשבוע החניכות מקבלות החלטות בצורה דמוקרטית. אנו מאמינות שהדרך למנהיגות עוברת דרך לקיחת אחריות אישית וקבוצתית ועל כן המכינה משקיעה זמן רב בליווי הניהול העצמי של החניכים.
התנדבות: המכינה דוגלת באיזון בין קבלה לנתינה באמצעות תרומה לקהילה מתוך אמונה ש"גדול לימוד שמביא לידי מעשה". חניכות המכינה מתנדבות באופן קבוע בקיבוץ, ביישובי המועצה האזורית "בני שמעון" ובעיר באר שבע. ההתנדבות השבועית מתבססת על מפגש שבועי אנושי, בין החניכות לזולת – זקנות, ילדות עם צרכים מיוחדים, נוער בסיכון ועולות חדשות.
הכנה לשירות משמעותי בצה"ל: ההכנה כוללת מפגש שבועי לימודי בנושא מורשת צה"ל ומורשת הקרבות. כמו כן, מפגשים עם חיילות ומפקדות וחשיפת תפקידים ויחידות צבאיות מגוונות. בנוסף, התמקצעות בתחום הניווטים, אימוני כושר, פיתוח חוסן מנטלי ויכולות הישרדות בשטח.
עבודת כפיים: מתוך אמונה שיש לחבר את הלימוד אל עבודה פיזית ממשית ולחזק את הקשר שבין האדם לטבע, חניכות המכינה מתנסות בעבודת כפיים בשדה, בגינת ירק, ובמרחב המגורים של החניכות במסגרת משבצת "מלאכות" שאורכת כשש שעות מרוכזות פעם בשבוע.
חיי הקבוצה: המכינה שואפת לקיים חברת מופת המאמינה בשוויון ערך האדם, המובילה שינוי תפיסתי ותרבותי ויוצרת חברה בה חיים ביחד א. נשים בעלי מגוון דעות והשקפות, שנפגשים זה עם זו במפגש כן ואמיתי מתוך ענווה והקשבה ומתוך עין טובה ועזרה הדדית, למען עתיד משותף טוב יותר.
מסעות וסדרות חינוכיות: בכל חודש מתקיים שבוע מחוץ למכינה שבמסגרתו יוצאים למסעות וסדרות חינוכיות. היציאה מהמכינה נועדה להכרת הארץ, ניווטים וסיורים מודרכים, פעילות אתגר ותושיית שדה. במהלך הסדרות החינוכיות פוגשות חניכות המכינה את נשות ואנשי המעש והחזון של החברה הישראלית, לומדות מהן את אתגרי החברה וסופגים השראה.
כל שבעת עמודי המכינה באים לידי ביטוי בתוכנית השבועית והשנתית של המכינה.
בתוכנית השנתית הושקעה המון מחשבה מתוך רצון לקיים את כלל הערכים שבהם המכינה מאמינה.
האיזונים משתנים כל שנה על פי בחירת החניכות (כחלק מהניהול העצמי) אך באופן כללי יש במכינה שלושה שבועות של למידה ואחריהם שבוע "חוץ" של טיול או סדרה (כל טיול במכינה הוא טיול של שבוע שלם). בכל שבוע של למידה במכינה מוקדש יום אחד להתנדבות ויום נוסף לעבודת כפיים. כמו כן, מתקיים ערב תרבות אחת לשבוע, וכמובן ציון של שבתות וחגי ישראל באופן משמעותי, חווייתי, משותף ועוצמתי.
תוכנית רתמים

בשנת 2016 הוקמה במסגרת המכינה תוכנית רתמים - לפיתוח מנהיגות צעירה בנגב. חזון התוכנית: צעירי הנגב יצטרפו למעגל העשייה וההגשמה, ויעסקו בפיתוח מנהיגות וגיבוש זהות בדרך לעשייה משמעותית בחברה הישראלית בכלל ובנגב בפרט.
את תוכנית רתמים ייסדה בשנת 2016 עינב יצחקי במהלך הדרכתה במכינה, וניהלה אותה במהלך 4 שנים. בשנת 2019 יותם איתן ניהל את התכנית, ולאחר הקורונה הדר רובבשי לקחה את המושכות. כיום (2023) ענבר חורש שרוליחס מנהלת את התוכנית. כל מנהלת ומנהל השאירו את חותמם על החניכים ומנהיגי העתיד בדרכה ודרכו שלו.
רתמים היא תוכנית תלת שנתית לכיתות י עד י"ב (מעורבת דתיים וחילוניים) מערי הדרום. התוכנית מורכבת מארבעה סמינרים ברחבי הארץ הכוללים מפגש עם החברה הישראלית ועם אנשים מקומיים, ומופעלת על ידי צוות מדריכים המוכשר מחניכי המכינה.
משתתפי התוכנית פוגשים אנשי חזון ומעש ממקומות שונים בישראל, לומדים לעומק סוגיות אקטואליות ואתגרים בחברה הישראלית ומקיימים שיח מעמיק בנושאי זהות.
מטרות התוכנית הן פיתוח מנהיגות צעירה מקומית בערי הדרום, פיתוח השליחות והמחויבות להגשמה חברתית עתידית תוך חיזוק הזהות היהודית-ציונית-ישראלית-דרומית, היכרות עם החברה הישראלית לגווניה השונים, צמצום הפערים בין ערי הדרום לשאר הארץ ביציאה לשנות שירות ומכינות קדם צבאיות, פיתוח סקרנות ולקיחת אחריות.
מדריכי התוכנית הם חניכי מכינת עמי-חי, האחראים על בניית הסמינרים והליווי האישי בתוכנית ומהווים דמויות של "אחים בוגרים" לחניכי רתמים. באופן זה התוכנית מאפשרת למדריכי התוכנית (חניכי המכינה) הזדמנות לעשייה משמעותית, ופיתוח כלים חשובים להמשך.
בשנת 2018 בשנה השלישית לפעילות ולאחר תוצאות מרשימות זכתה התוכנית להכרה ונתמכה על ידי האגף הביטחוני-חברתי במשרד הביטחון, מועצת המכינות הקדם צבאיות ותוכנית השגרירים של קרן רוטשילד.
על המקום

מתוך רצון לגבות את האמירה הרוחנית במעשה ממשי של חיזוק הנגב והפריפריה החליטה המכינה לעבור לקיבוץ מתחדש בצפון הנגב- לקיבוץ כרמים. הקיבוץ מהווה חלק משמעותי מהתהליך החינוכי של השנה בהיותו קיבוץ מעורב של דתיות וחילוניות (בדומה להרכב המכינה) שחיות חיי חלוציות ושיתוף ומתוך מיקומו של הקיבוץ בהיותו ישוב שנמצא על צומת דרכים גאוגרפי ואנושי. צומת דרכים בין המדבר לארץ הנושבת, בין ההר לבקעה, בין הנגב לשדרת ההר, בין אתרים ארכאולוגים ליישוב מתחדש. צומת של מפגש אנושי בין התק"ם להתנחלות, בין עיירות בדואיות לקיבוץ יהודי, בין חקלאים לנוודים ובין דתיות לחילוניות. מפגשים אלו מסייעים לחניכות המכינה בגיבוש זהות אישית מנומקת שתסייע להן בעתיד לקחת ואחריות מתוך כוונה לתרום לחברה בישראל וזאת מתוך ערכי הפשטות והצניעות.
כרמים הוא הקיבוץ המעורב היחידי בארץ. עובדה זו משפיעה גם על המכינה, ועוטפת אותה במודל של חיים משותפים. לחניכות יש בקיבוץ משפחות מאמצות, והמכינה נוטלת חלק פעיל בתרבות של הקיבוץ.
הערות שוליים

↑  המועצה הציונית היא הזרוע הביצועית בישראל של ההסתדרות הציונית העולמית
↑  תכנית רתמים, באתר www.facebook.com(הקישור אינו פעיל, 2.8.2021)
מסיאל

| --- | --- |

מסיאל (1968)
 לידה:  2 באוגוסט 1947 (בת 77) מדריד,  המדינה הספרדית
 שם לידה:  מריה דה לוס אנחלס פליסה סָנְטָמָרִיָה אספינוסה
 שם במה:  Massiel 
 מוקד פעילות:  ספרד 
 תקופת הפעילות:  1966–1998, 2006 – 2007
 עיסוק:  זמרת, שחקנית, ידוענית
 סוגה:  פופ
 סוג קול:  קונטרה אלט 
 שפה מועדפת:  ספרדית 
 חברת תקליטים:  PolyGram
 בן או בת זוג:  Pablo Lizcano (1985–1988)  Carlos Zayas Mariategui (1974–1981) 
 פרופיל ב-IMDb
 
מריה דה לוס אנחלס פליסה סָנְטָמָרִיָה אספינוסה, הידועה בשם הבמה מָסִיאֶל (בספרדית: María de los Ángeles Félisa Santamaría Espinosa – Massiel;‏ נולדה ב-2 באוגוסט 1947, מדריד, המדינה הספרדית) היא זמרת, שחקנית וידוענית ספרדייה אשר ייצגה את ספרד באירוויזיון בשנת 1968 וזכתה במקום הראשון.
ביוגרפיה

מסיאל נולדה במדריד ובגיל 19 החלה את הקריירה המוזיקלית שלה. ב-1968 נבחר ז'ואן מנואל סראט לייצג את ספרד באירוויזיון עם השיר "La, la, la" . סראט עמד על כוונתו לשיר את השיר בקטלאנית, ורשות השידור הספרדית (TVE) החליטה להחליפו במסיאל. השיר זכה בתחרות בהפרש של נקודה אחת משירו של קליף ריצ'רד "Congratulations", אשר ייצג את בריטניה.
לאחר האירוויזיון המשיכה מסיאל בקריירה ענפה, ועד 1998 הקליטה כ-50 אלבומים וסינגלים. במקביל, הופיעה מסיאל בסדרות טלוויזיה.
מסיאל נישאה שלוש פעמים, והיא אם לבן.
הערות שוליים

↑  אירוויזיון 1968 באתר האירוויזיון הרשמי.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810697127905606  BNE: XX854113  BnF: cb13933891t (data)  GND: 1016895046  ISNI: 0000 0000 5951 2423  LCCN: no98019690  MusicBrainz: d797e11e-f963-48f1-8076-67d5748cc5d6  VIAF: 75928493   WorldCat (עם VIAF): 75928493
מיונאריוס

הכחול ולבן מיונאריוס פוטבול קלוב (בספרדית: El Azul y Blanco Millonarios Futbol Club S. A) המוכר בשם מיונאריוס, הוא מועדון כדורגל מהעיר בוגוטה, בירתה של קולומביה. הוא נחשב לאחד מהמועדונים הגדולים ביותר במדינה בגלל ההיסטוריה שלו. נוסד באופן רשמי ב-18 ביוני 1946 תחת השם "קלוב דפורטיבו לוס מיונאריוס" ושוב ב-20 באפריל 2011 כאשר עבר לידיה של חברה פרטית ושמו שונה באופן רשמי ל"מיונאריוס פוטבול קלוב". המועדון שיחק עד כה בליגת העל הקולומביאנית החל משנת הקמתה ב-1948 ועד היום ביחד עם אתלטיקו נסיונל ואינדפנדיינטה סנטה פה כמועדונים היחידים שמעולם לא החסירו שנה בליגה הבכירה.
היא הקבוצה השנייה הכי מעוטרת במדינה, עם 17 תארים המחולקים כך:15 אליפויות קולומביה, שני גביעי קולומביה וגביע מרקונורטה אחד.
המועדון חווה את שנותיו היפות ביותר בעיקר בשנות ה-50 והה-60. עקב הישגיו ברמה הבינלאומית, זכה המועדון לכינויים "הבלט הכחול" (בספרדית El Ballet Azul) וכן "השגריר" (בספרדית El Embajador), לאחר שהקבוצה הרשימה בטורניר יוקרתי בספרד מול ריאל מדריד. צבעי המועדון הם כחול ולבן.
היסטוריה > דור הזהב הראשון

כשהקימה הדימאיור את הליגה הקולומביאנית ב-1948, היא אינה הייתה כפופה להגבלות והחוקים של פיפ"א ולכן יצרה תקופה שנקראה תקופה הזהב של הכדורגל הקולומביאני או בספרדית, תקופת אל-דוראדו (El Dorado). מיטב השחקנים ברחבי היבשת הגיעו לקולומביה ומיונאריוס הייתה אחת הקבוצות שניצלו את המצב. הכוכב הגדול ביותר ששיחק אצלה באותה תקופה היה אלפרדו די סטפנו אבל גם אדולפו פדרנרה, אלסידס אגילרה ופדרו קבייון היו חלק מהקבוצה שזכתה בשלוש אליפויות בשנים 1952, 1951, 1949 וגם באליפות של 1953 עם נסטור ראול רוסי במקום די סטפנו שגם סימנה את סיום תקופת הזהב בכדורגל הקולומביאני. פיפ"א הרחיקה את קולומביה והאשימה אותה שהקימה ליגה פיראטית. השחקנים הזרים נאלצו לשוב למדינותיהם בעקבות האיסור של פיפ"א להמשיך את הליגה במתכונת הנוכחית מבלי שתהיה תחת חוקיה של ההתאחדות הכדורגל העולמית.
היסטוריה > תקופת הזהב של שנות ה-60

לאחר 5 שנים ללא תואר, חזרה מיונאריוס להיות הקבוצה המובילה בקולומביה. ב-1959 לקח את משרת המאמן מי שהיה שוער הקבוצה בתקופת הזהב הראשונה, גבריאל אוצ'ואה אוריבה. הקבוצה שיחקה 44 משחקים, בהם הפסידה רק 8 פעמים וזכתה באליפות החמישית שלה כאשר היא מסיימת עם שש נקודות יתרון על פני אינדפנדיינטה מדיין השנייה.
לאחר הפסקה של שנה, בה לא זכתה באליפות בעיקר מפני שהשקיעה את מירב מאמציה בקופה ליברטדורס שבו הגיעה לחצי הגמר, שבה הקבוצה וזכתה באליפות של 1961. זו הייתה קבוצה שאף שברה את הסטטיסטיקה וזכתה באליפות כאשר היא מנצחת 25 משחקים ומפסידה רק שבע פעמים. השחקן המצטיין היה דליו גמבואה ששיחק באותה תקופה באטלס המקסיקנית והגיע למיונאריוס לבקשתו של המאמן אוריבה.
היא המשיכה את התקופה המצוינת כאשר זכתה גם באליפויות של 1964, 1963, 1962 והפכה בעצם לקבוצה הראשונה שזוכה בארבע אליפויות קולומביה רצופות. אחד משחקניה הבולטים היה הברזילאי ז'וז'ה רומיירו שכונה "פפה" ונבחר לשחקן המצטיין באליפות של 1963. בכך השלימה הקבוצה סך הכל תשע אליפויות ב-16 שנות קיומה של הליגה.
היסטוריה > הגביע הקולומביאני

בניגוד למספר האליפויות הרב שיש לקבוצה, מספר מועט של זכיות יש לה בגביע הקולומביאני. הסיבה היא העובדה שעד לשנת 2008 הגביע התקיים רק בשנים בודדות. מיונאריוס זכתה בו פעמיים עד לעידן החדש. תחילה בשנת 1953 כאשר ניצחה במפגש כפול 2–5 את בוקה ג'וניורס קאלי, יריבתה הגדולה באותם זמנים.
עשור מאוחר יותר, שוב חזרה הקבוצה להניף את הגביע, עם ניצחון על דפורטס טולימה 1-4. באותן שנים שלטה מיונאריוס ללא עוררין וזכתה בארבע אליפויות רצופות.
ב-2011 הצליחה מיונאריוס לזכות בגביע במתכונתו החדשה. היה זה תואר מקומי ראשון מאז 1988 והונח בו הבסיס לאותה קבוצה טובה שגם זכתה באליפות שנה מאוחר יותר. היא פגשה בגמר את בויאקה צ'יקו וניצחה אותה בשני המפגשים בתוצאה הגלובלית של 0–2. מאייר קנדלו, אדיסון טולוסה, פדרו פרנקו ואריק מורנו הוליכו את הקמפיין של מיונאריוס בדרך לזכייה.
ב-7 בפברואר 2018 הוסיפה הקבוצה לארונה בפעם הראשונה בהיסטוריה גם את הסופרליגה אחרי שגברה בגמר על אתלטיקו נסיונל. לאחר 0-0 במשחק הראשון באצטדיון אל קמפין, הצליחה מיונאריוס לנצח דווקא בחוץ 1–2 מצמד של רוברטו אובלר.
היסטוריה > טורנירים בינלאומיים

מיונאריוס היא אחת מהקבוצות הקולומביאניות שהשתתפו הכי הרבה בגביע הליברטדורס. הישגה הטוב ביותר במפעל היה בטורנירים של 1960, 1973 ו-1974, בהן הגיעה הקבוצה לחצי הגמר. בקופה סודאמריקנה הגיעה הקבוצה פעמיים לחצי הגמר, בשנתונים 2007 ו-2012.
התואר הבינלאומי הרשמי היחיד שהשיגה היה בשנת 2001, כשהשתתפה בטורניר האחרון של גביע מרקונורטה. שנה לאחר שהפסידה בגמר הטורניר לאתלטיקו נסיונל, הצליחה מיוס לזכות בגביע. היא צלחה את הבית המוקדם עם 12 נקודות מתוך 18 מול יריבות כמו צ'יבאס גוודלחרה ממקסיקו, איטלצ'קאו מוונצואלה וניו יורק מטרוסטארס מארצות הברית. לאחר שהשיגה שער ניצחון בדקה ה-93 באצטדיון הג'יאנט סטאדיום שבארצות הברית, העפילה מיונאריוס לחצי הגמר מול עוד יריבה מקסיקנית, נקקסה. הפסד 2–3 בחוץ וניצחון בבית בתוצאה דומה, העבירו את ההכרעה לנקודה הלבנה, אותה ניצחה מיונאריוס והעפילה לגמר מול אמלק מאקוודור.
גם כאן התוצאה בסיכום הייתה זהה לאחר שני משחקי תיקו 1-1. בדו-קרב הפנדלים היה זה שוערה של מיונאריוס, רפאל דודאמל, שהדף שתי בעיטות והיה מהגורמים המכריעים בזכייה ההיסטורית של המועדון.
יריבויות

שלוש היריבות העיקריות של מיונאריוס בליגה הן אינדפנדיינטה סנטה פה, אתלטיקו נסיונל ואמריקה קאלי. מול סנטה פה מדובר על יריבות גאוגרפית, מה שקרוי דרבי. שתי הקבוצות מייצגות את העיר בוגוטה ומאחר ושתיהן שיחקו מתחילתה של הליגה ועד היום מבלי לרדת לליגת המשנה, מדובר בקלאסיקו הגאוגרפי הוותיק בקולומביה.
מול אתלטיקו נסיונל החלה היריבות להתעצם בעיקר מהמפגש בין השתיים ברבע גמר גביע הליברטדורס ב-1989. המפגש הכפול היה טעון מאוד בין השתיים, פיזי ובסיומו היו לשחקני מיונאריוס המון טענות לשופט הצ'ילאני שלטענתם גם קיבל איומים על חייו מאנשיו של ברון הסמים המנוח, פבלו אסקובר, אם לא ישפוט לטובת נסיונל. מאותו הרגע, עבור רבים מאוהדי הקבוצה, השנאה והיריבות מול הקבוצה ממדיין, היה הגדולה ביותר.
לעומת זאת, מול אמריקה קאלי היריבות הייתה עד לא מזמן בין שתי הקבוצות שזכו הכי הרבה פעמים באליפות קולומביה, אבל מאז שנת 2011 ועד 2017 שיחקה אמריקה בליגת המשנה ובינתיים גם מיונאריוס וגם נסיונל עברו אותה במספר התארים. ועדיין, מדובר בקבוצה אולי השנייה בגודלה מבחינת כמות האוהדים וגם משחק שלה מול מיונאריוס נחשב לקלאסיקו במדינה.
סמל המועדון

הסמל החל את דרכו עם הכיתוב CM בחלקו הפנימי כראשי תיבות של Club Municipal אבל בהמשך ירדה האות C ונשארה רק ה-M של השם מיונאריוס. הסמל, שצבוע בצבעי המועדון כחול ולהן, אבל מספר שינויים מזעריים עם השנים, למעט גרסאות מיוחדות שיצאו לו עבור ציון לאירועים חשובים בהיסטוריה של המועדון. בשנת 2012 ועד 2014 המסגרת שהקיפה את הסמל הייתה מודגשת בזהב כציון לתקופת אל דוראדו הגדולה של המועדון בשנות ה-50' וה-60'. בשנת 2016 צוין הכיתוב "70 שנים" מתחת לסמל, כציון ל-70 שנות קיום של מיונאריוס.
סמל המועדון > השינויים שעבר הסמל

| Evolución del escudo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1938 - 1939 | 1940 - 1946 | 1947 - 1970 | 1956 - 1972 | 1973 - 1979 | 1979 - 1986 | 1986 - 1999 |

| 1993 - 1999 | 2000 - 2002 | 2003 - 2006 | 2007 - 2008 | 2009 - 2011 | 2012 - 2014 | 2015 - Presente |
סמל המועדון > גרסאות מיוחדות של הסמל

| Ediciones especiales |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006 (60 שנים) | 2011 (תקופת הזהב, אל דוראדו) | 2016 (70 שנים) |  |  |  |  |
אצטדיון

מיונאריוס משחקת את משחקיה הביתיים באצטדיון נמסיו קמצ'ו אל קמפין, המשמש גם כמגרשה הביתי של קבוצת אינדפנדיינטה סנטה פה. הוא הוקם ב-10 באוגוסט 1938 ומכיל 36,343 מקומות ישיבה. הוא שופץ והורחב בשנת 2011 לקראת טורניר גביע העולם עד גיל 20 שנערך באותה שנה בקולומביה. אירח את משחק הגומלין בגמר גביע ליברטדורס בשנת 1989 שבו זכתה אתלטיקו נסיונל מול קלוב אולימפיה וכן את גמר הקופה אמריקה 2001 שבו ניצחה קולומביה את מקסיקו וזכתה לראשונה בתואר בין לאומי.
תארים

קטגוריה פרימרה A
קופה קולומביה
סופרליגה קולומביה
גביע מרקונורטה
הערות שוליים

↑  GLORIOSA HISTORIA DE UN GRANDE DE AMERICA MILLONARIOS DE COLOMBIA PARTE VI
↑  Caracol, 18.3.13, Quiénes son los dueños de Millonarios
↑  Antena2, Los equipos en Sudamérica que nunca descendieron
↑  Goal 7.7.15 El día que el Millonarios de Di Stéfano bailó al Real
↑  AS, 7.11.16, Alfredo Relaño, Eldorado estaba en Colombia (1948)
↑  12.4.13 1949 - 1953: El balón dorado
↑  Vavel.com, 14.6.16, Luis Cortazar, El tetracampeón: La segunda década de Millonarios (1957-1966)
↑  Noticiasmillos.net, Millonarios Campeón 1.972
↑  Noticiasmillos.net Millonarios Campeón 1.978
↑  LosMillonarios, 30.12.10, Alexander Pulido El campeonato de 1987: La estrella 12
↑  LosMillonarios, 8.5.11, Alexander Pulido, El campeonato de 1988: La estrella 13
↑  Semana, 10.8.13, La historia de la rivalidad entre Millonarios y Nacional
↑  El Tiempo, 17.12.12, Jose Orlando Ascencio, En penaltis, Millonarios volvió a ser campeón de la Liga
↑  17.12.17 Colombia.com Millonarios Campeon Colombia 2017
↑  Futbolred, 28.10.11, Millonarios se corono campeon de la copa postobon
↑  Futbolred.com, 7.2.18, Millonarios: pundonor, jerarquía y corazón para alzar un nuevo trofeo
↑  Noticiasmillos, Millonarios campeón Copa Merconorte.
↑  Vavel, Santa Fe - Millonarios: el clásico de todos los tiempos
↑  http://www.semana.com/deportes/articulo/rivalidad-millonarios-nacional/360347-3 La rivalidad entre Nacional y Millonarios
↑  LosMillonarios, 11.6.13, La máquina de tiempo albiazul: Millonarios vs América de Cali
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2014115108  VIAF: 310629783   WorldCat (עם VIAF): 310629783 
אצטדיון נמסיו קמצ'ו אל קמפין
מישר

ערך זה עוסק במושב בישראל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
הרחוב הראשי
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: המרכז
מועצה אזורית: גדרות
גובה ממוצע: ‎52 מטר
תאריך ייסוד: 1950
תנועה מיישבת: האיחוד החקלאי
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 835 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎3.0% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת השפלה מוגדלת) מישר(למפת השפלה רגילה) מישר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מישר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מישר31°49′06″N 34°45′15″E﻿ / ﻿31.8181954079889°N 34.7540865802938°E﻿ / 31.8181954079889; 34.7540865802938  heמפת היישובים של מועצה אזורית גדרות (in English: Gederot Regional Council) באדום - מישר בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 9 מתוך 10

מֵישָׁר הוא מושב באזור השפלה, ליד גדרה, השייך למועצה אזורית גדרות.
היסטוריה

את היישוב הקימו עולים מגרמניה ומפולין בשנת 1950.
כיום רוב תושבי הכפר מוצאים פרנסתם מחוץ לכפר וחלק מועט עדיין עוסק בחקלאות הכוללת בעיקר מטעים ולולים.
במישר פועל יקב מישר.
במושב מייצרים שמן זית נדיר מזן קורנייקי עם חמיצות 0.2 בלבד - "שמן ירדן"
במושב אחד מהלולים הגדולים בישראל בבעלותה של חברת "גליקסמן שיווק ביצים" בהם מוחזקות 260 אלף תרנגולות. בצמוד ללולים מכון אוטומטי למיון ביצים.
על תושבי היישוב נמנה, מאז שנת 1989, המשורר והסופר זאב סמילנסקי, שבבעלות משפחתו נמצא יקב מישר.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  בלולים החקלאיים הביצה באה הרבה לפני התרנגולת, הארץ, 21.10.2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588158105171
מנהרת רמין

| --- | --- |

הכניסה הדרומית למנהרה, מאי 2009
 מידע כללי
 סוג:  מנהרה 
 שימוש:  רכבת
 על שם:  רמין 
 מיקום:  השומרון
 מיקום ההתחלה:  אל-עטרה
 מיקום הסוף:  רמין
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1915
 שיטת כרייה:  חציבה ידנית
 אדריכל:  היינריך אוגוסט מייסנר
 מידות
 אורך:  200 מטר
 קואורדינטות:  32°19′26″N 35°08′53″E﻿ / ﻿32.324022°N 35.147924°E﻿ / 32.324022; 35.147924
  (למפת צפון השומרון מוגדלת) מנהרת רמין(למפת צפון השומרון רגילה) מנהרת רמין(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מנהרת רמין(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מנהרת רמין
 
מנהרת רמין על שם הכפר רמין (הנמצא ביציאה מהמנהרה), היא מנהרה לרכבת על מסילת השומרון בצפון השומרון, בסמוך לכפר אל-עטרה. המנהרה נחפרה בידי הטורקים כחלק ממערך מסילות הברזל לצרכים צבאיים שנסלל בארץ ישראל בזמן מלחמת העולם הראשונה. המנהרה, כחלק ממסילת השומרון כולה, אינה פעילה כיום. אורך המנהרה הוא כ-200 מטר.
היסטוריה

המנהרה נבנתה במהלך מלחמת העולם הראשונה, בשנת 1915, על ידי המהנדס הגרמני, היינריך אוגוסט מייסנר או כפי שכונה "מייסנר פחה", אשר נחשב ל"חלוץ הרכבות בארץ ישראל ושכנותיה". הוא המומחה אשר תכנן את מסילת הרכבת החיג'אזית.
לאחר השלמת הרכבת החיג'אזית נסללה שלוחה מתחנת דרעא (כיום בסוריה) עד חיפה וזכתה לשם רכבת העמק על שם עמק יזרעאל שאותו חצתה. לאחר מכן הוחלט כי תיסלל שלוחה מתחנת הרכבת עפולה שעל שלוחת רכבת העמק דרומה עד לירושלים דרך שכם ובכך לחבר את ירושלים באמצעות מסילת השומרון, רכבת העמק ומסילת הרכבת החיג'אזית לעבר הירדן המזרחי עד המקומות הקדושים לאסלאם בחצי האי ערב. הוחל בסלילת קטע המסילה בין עפולה וג'נין. העבודה נפסקה בשדה ליד סילת א-ד'אהר בהרי השומרון בשנת 1912 לאור דרישת הצרפתים שחששו שהמסילה החדשה תתחרה עם המסילה הקיימת של חברה צרפתית בין יפו לבין ירושלים. העות'מאנים שנזקקו לתמיכה הכלכלית הצרפתית (שמיטת חובות ורשות לגייס הון בצרפת) נענו לדרישה..
ב-1915 תוך כדי מלחמת העולם הראשונה וההחלטה העות'מאנית להשתלט על תעלת סואץ הוחלט להאריך את מסילת השומרון לדרום הארץ בואכה חצי האי סיני, ותעלת סואץ. כחלק מן המיזם הגדול נחצבה המנהרה, ובמשך 11 חודשים הושלמה מסילת הברזל מסילת א-ד'אהר עד באר שבע באורך כולל של 165 ק"מ.
פנחס פיק סבר כי המסלול דרך הרי השומרון הועדף על המסלול לאורך שפלת החוף מסיבות ביטחוניות. מסילה לאורך השפלה הייתה עלולה להיות חשופה להפגזות ולפשיטות מצד הים של הצי הבריטי.
כאשר המסילה הגיעה לתחנת הרכבת בסבסטיה, נבנה מסעף למסילה כמאתיים מטרים מזרחית לתחנה. התוואי הראשי פנה מערבה לכוון טולכרם דרך נחל שכם, התוואי המשני המשיך לשכם.
לאחר תום מלחמת העולם הראשונה, סלל הצבא הבריטי מסילת רכבת מחיפה לטולכרם ומשם ללוד ולדרום הארץ, (המסילה המזרחית) ובכך הפך את המנהרה (כמו את כל המסילה העוברת דרך הרי השומרון) לחסרת שימוש. מאז ועד היום עוברת תנועת הרכבות מצפון הארץ לדרומה דרך שפלת החוף ולא דרך הרי השומרון.
מבנה המנהרה

אורך המנהרה הוא כמאתים מטר. המנהרה חוצה את רכס חומש מצפון לדרום. תוואי המנהרה אינו ישר לחלוטין ומתעקל מעט מזרחה. לאחר שנחצבה בסלע קירטוני חופו קירותיה הפנימיים של המנהרה באריחים מאבן גיר, וכך נשמרה יציבותה. בקצות המנהרה ישנה תוספת למנהרה באורך כשלשה מטרים. תוספת זו בנויה מאבן שונה מהאבן שמחפה את המנהרה עצמה ונועדה למנוע מפולות עפר וסלעים מההר לעבר פתחי המנהרה.
המנהרה כיום

המנהרה מצויה היום בשטח הרשות הפלסטינית, והגישה אליה אסורה לישראלים. המנהרה פתוחה למעבר וניתן לעבור בה רגלית או עם רכבי שטח.
ראו גם

מסילת השומרון
תחנת הרכבת מסעודיה (סבסטיה)
לקריאה נוספת

פנחס פיק, חלוץ הרכבות בארץ ישראל ושכנותיה, קתדרה  10, ינואר 1979
הערות שוליים

↑  מפה ובה סימון 'מנהרה' (באנגלית) בין הכפרים עטארה וענבתא, 1918. המפה הוכנה על ידי הצבא הבריטי, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  מקור: דוד תירוש, רכבת העמק בהוצאת החברה להגנת הטבע 1988, עמוד 36
| מסילת השומרון |
| --- | --- | --- |
| קו עפולה-שכם | עפולה • ג'נין • עראבה • סילת א-ד'אהר • מסעודיה • סבסטיה • שכם | קטע דרך אופייני במסילת השומרון |
| קו מסעודיה-טולכרם | מסעודיה • ענבתא • נור שמס • טולכרם | קטע דרך אופייני במסילת השומרון |
| גשרים ומנהרות | מנהרת רמין | קטע דרך אופייני במסילת השומרון |
המנהרה (מאי 2009)