stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מופתי
הערות שוליים

↑  המילה העברית באה מהצורה הטורקית, הנגזרת מן המילה הערבית בצורתה המיודעת, المفتي – אַלמֻפתִי, שבה מופיעה יו"ד
1 2 3  "Guy Burak "Mufti
↑  P.Mansel ע' 32
↑  J.Goodwin ע' 115
↑  A.Decei ע' 243
1 2  יהושע פורת, צמיחת התנועה הלאומית הערבית הפלסטינית 1918–1929, עמ' 151.
↑  יהושע פורת, צמיחת התנועה הלאומית הערבית הפלסטינית, עמ' 153.
↑  יעקב שמעוני, ערבי ארץ ישראל, תל אביב: עם עובד, תש"ז, עמ' 82.
| מנהיגים ותארים באסלאם |
| --- | --- | --- |
| תארים | ח'ליפה • אימאם • מולא • חוג'ת אל-אסלאם • אייתוללה • מרג'ע תקליד • סייד • שריף • ולי • אמיר • שייח' • עלאמה |  |
| תפקידים | מואזין • קאדי • מופתי • מוחתסב • סולטאן |  |
| משפט | שריעה • פיקה • אג'תהאד |  |
| אסלאם |
| --- | --- | --- |
| חמשת עמודי האסלאם | שהאדה (העדות) • אלצלאה (התפילה) • אלזכאה (הצדקה) • צום • אלחאג' (העלייה לרגל) | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| פלגים עיקריים | אסלאם סוני • אסלאם שיעי | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| אישים מרכזיים | מוחמד • ח'ליף ושושלות הח'ליפים • נביאי האסלאם • אימאם שיעי • מהדי • בני לווייתו של מוחמד • נשות מוחמד | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| דמויות היסטוריות נוספות | פאטמה בת מוחמד • עבדאללה אבן א-זובייר • אבו להב | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| קרבות בראשית האסלאם | קרב בדר • קרב אוחוד • קרב השוחה • קרב ח'ייבר | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| אנשי דת (עולמא) | מאלכ אבן אנס • אל נעמאן בן ת'אבת אבו חניפה • אחמד אבן חנבל • מוחמד אבן אידריס א-שאפעי • אבן חג'ר אל-עסקלאני • אל-ע'זאלי | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| ערים קדושות | מכה • אל-מדינה • ירושלים • נג'ף • כרבלא • כופה • כאט'מיה • משהד • סאמרא | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| האתרים הקדושים ביותר | מסגד אל-חראם • מסגד הנביא • מסגד אל-אקצא | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| חגים | הג'רה • לוח השנה המוסלמי • עיד אל-פיטר • עיד אל-אדחא • עשוראא • ארבעין • לילת אל-קאדר | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| מבנים | מסגד • מינרט • מחראב • הכעבה • אדריכלות איסלאמית | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| תפקידים דתיים | אייתולה • מרג'ע • אימאם • מולא • קאדי • מופתי • מואזין |  |
| טקסטים וחוקים | קוראן • חדית' • אסנאד • מתן • תפסיר • סונה • פיקה • פתווה • שריעה |  |
| אסכולות השריעה | חנפית • חנבלית • ג'עפרית • מאלכית • שאפעית |  |
| אסכולות הכלאם | אשעריה • ג'בריה • מאתורידי • מורג'יאה • מֻעתזילה |  |
| פלגים שיעים | את'נא עשריה • אסמאעיליה • זיידים |  |
| פלגי הח'וארג' | צאפריים • אזארקה • איבאדיה |  |
| תנועות | סופיות • והאביה • סלפיה • אסלאמיזם • אסלאם ליברלי |  |
| פלגים אחרים | אומת האסלאם • חמשת האחוזים • המסורים • אחמדים • זקרי • עלווים |  |
| אמונות קשורות | באביזם • בהאאים • יזידים • סיקיזם |  |
פורטל אסלאם • מונחים בסיסיים • כל הערכים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566145705171  GND: 4505945-7  LCCN: sh97004393  NKC: ph927608
הבהלה לזהב (קולורדו)

מחפשי זהב בהרי הרוקי ממערב קנזס
הבהלה לזהב של קולורדו הייתה העלייה בחיפוש ובכריית זהב במערב טריטוריית קנזס ובדרום מערב טריטוריית נברסקה של ארצות הברית שהחלה ביולי 1858 ונמשכה בערך עד להקמתה של טריטוריית קולורדו ב-28 בפברואר 1861. על פי ההערכות 100,000 מחפשי זהב השתתפו באחת מהבהלות הזהב הגדולות בהיסטוריה של צפון אמריקה.
סקירה כללית

הבהלה לזהב של קולורדו קרתה כבערך עשור לאחר הבהלה לזהב בקליפורניה יצרה זרם דרמטי אך זמני של מהגרים ומהגרים לטריטוריה שנקראה פייק'ס פיק קאנטר בצל הרי הרוקי הדרומיים. מחפשי הזהב נהפכו לאוכלוסייה האירופית-אמריקאית הגדולה הראשונה באזור.
הבהלה יצרה כמה מחנות כרייה כמו דנוור סיטי ובולדר סיטי שבהמשך התפתחו לערים. עשרות מחנות כרייה אחרים הפכו לעיירות רפאים, אבל לא מעט מחנות כמו סנטרל סיטי, בלאק הוק, ג'ורג'טאון ואיידהו ספרינגס המשיכו להתקיים.
במשך שנים רבות, אנשים חשדו שההרים בקולורדו של ימינו מכילים מרבצי זהב עשירים רבים. בשנת 1835 איבד הצייד הצרפתי אוסטאס קאריירה את הפמלייה שלו ובסופו של דבר שוטט בהרים במשך שבועות רבים. במהלך אותם שבועות הוא מצא דגימות זהב רבות אשר לאחר מכן לקח בחזרה לניו מקסיקו לבדיקה. בבדיקה התברר שהם "זהב טהור". אבל כשהוא ניסה להוביל משלחת חזרה למקום שבו מצא את הזהב, הם לא הצליחו לזכור את המיקום.
ב-24 בינואר 1848, ג'יימס וו. מרשל מצא זהב בסמוך לקולומה, קליפורניה, וללא ידיעה תשעה ימים לאחר מכן, מקסיקו ויתרה על קליפורניה ושאר חלקי צפון מקסיקו לארצות הברית עם הסכם גוואדלופה הידלגו באביב 1850 הבהלה לזהב בקליפורניה החלה, ג'ון בק הוביל קבוצה ילדים משבט הצ'רוקי, בעלי ניסיון מהבהלה לזהב של ג'ורג'יה לשדות הזהב של קליפורניה. המשלחת חיפשה ממערב למסלול הדמעות, וב-22 ביוני 1850 הם חצו את נהר סאות' פלאט (כמה קילומטרים צפונית למה שהוא היום דנבר ) וחנו ליד מפגש שני הנחלים. אחד המחפשים, לואיס רלסטון חיפש זהב ליד שפך הזרם הקטן יותר הוא מצא כרבע אונקיה של זהב, אז בשווי של כחמישה דולרים (כ-550 דולר) בעוד ראלסטון התמוגג, שאר חברי המשלחת לא התרשמו והמשיכו לקליפורניה למחרת בבוקר. רלסטון המשיך לחפש זהב, אך ויתר לאחר מספר ימים והדביק חבריו.
כשההיסטריה של הבהלה לזהב בקליפורניה דעכה, מחפשי זהב רבים התייאשו וחזרו לביתם. שמועות על זהב בהרי הרוקי נמשכו וכמה קבוצות קטנות חקרו את האזור.
ויליאם גרינברי "גרין" ראסל היה גרוזיני שעבד בשדות הזהב של קליפורניה בשנות ה-50 של המאה ה-19. ראסל היה נשוי לאישה ממוצא צ'רוקי. הוא שמע על גילוי הזהב של רלסטון ב-1850 לאורך נהר סאות' פלאט, ובפברואר 1858 ארגן משלחת חיפוש לאורך הנהר, עם שני אחיו ושישה מחבריו. הם נפגשו עם חברי שבט צ'רוקי לאורך נהר ארקנסו באוקלהומה של היום והמשיכו מערבה לאורך שביל סנטה פה. אחרים הצטרפו בדרך עד שמספרם הגיע ל-107.
כשהגיעו למבצר בנט, הם פנו לצפון מערב, והגיעו למפגש של צ'רי קריק והדרום פלאט ב-23 במאי. האתר של החקירה הראשונית שלהם הוא בפארק קונפלואנס בדנבר של ימינו. הם החלו לחפש באפיקי הנהר, לחקור את צ'רי קריק ורלסטון קריק הסמוך אך ללא הצלחה. בשבוע הראשון של יולי 1858, גרין ראסל וסם בייטס מצאו מרבץ קטן ליד פתחו של ליטל דריי קריק שהניב כ-20 אונקיות טרויה של זהב, ששווה אז כ-380 דולר (כ-44,000 דולר כיום.) זו הייתה תגלית הזהב המשמעותית הראשונה באזור הרי הרוקי. תגלית זו הוכרזה בהתרגשות רבה על ידי כתב העת קנזס סיטי למסחר ב-26 באוגוסט 1858 עם הכותרת THE NEW ELDORADO!! GOLD IN KANSAS!!"
העשור הראשון של הפריחה התרכז ברובו לאורך נהר סאות' פלאט בבסיס הרי הרוקי, בקניון קליר קריק בהרים ממערב לעיר הזהב, בברקנידג' ובסאות ' פארק בקומו, פיירפליי ואלמה. גידול מהיר באוכלוסייה הוביל להקמת קולורדו ב-1861.
הבהלה לזהב של קולורדו הכניסה אמריקאים רבים לטירוף, מה שגרם להם לארוז את חפציהם ולצאת לקולורדו. גילוי הזהב הראשוני השפיע על אנשים להתחיל לזייף מידע, ולעיתים קרובות לשלוח אנשים למערב ללא כל הוכחה לנוכחות אמיתית של זהב.
ראו גם

הבהלה לזהב (אוסטרליה)
הוראס גרילי, מקור שמה של גרילי, קולורדו, שכרה זהב בזמן העומס
הבהלה לזהב (קלונדייק)
שבט יוט
הערות שוליים

↑  Thomas J. Noel (19 בדצמבר 2006). "Denver History – The Arapaho Camp". Mile High City. City and County of Denver. אורכב מ-המקור (ASP/HTML) ב-13 באוקטובר 2007. נבדק ב-19 בדצמבר 2006. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hafen, Le Roy Reuben (1859). The Illustrated Miners' Hand-book and Guide to Pike's Peak: With a New and Reliable Map, Showing All the Routes and the Gold Regions of Western Kansas and Nebraska. Saint Louis: Parker and Huyett.
↑  Kennedy, Lois Cunniff Lindstrom (2011), Ralston's Gold, Coloradream Publishing
↑  "The curious case of Lewis Ralston". Arvada Press. 9 בפברואר 2022. נבדק ב-27 בפברואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Colorado Charlie's Tales of the Colorado Frontier, web.archive.org, ‏2006-02-15
↑  Limerick, Patricia Nelson; Hanson, Jason L. (2012). A Ditch in Time : the City, the West, and Water (1st ed.). Golden, Colorado: Fulcrum Pub. p. 22. ISBN 978-1-55591-366-3. נבדק ב-8 בנובמבר 2023. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Colorado Gold Rush". Colorado Encyclopedia. 6 במאי 2016. נבדק ב-16 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
"בקו העץ, שביל פייק'ס פיק"
עבירת ההחזקה

עבירת ההחזקה היא עבירה העוסקת באיסור החזקה של חפץ מסוים, כאשר ההחזקה דורשת זיקה לנכס ושליטה בו.
עבירת ההחזקה מצויה בסעיף 34 (כ"ד) לחוק העונשין, וזו לשונה: "החזקה" - שליטתו של אדם בדבר המצוי בידו, בידו של אחר או בכל מקום שהוא, בין שהמקום שייך לו ובין אם לאו; ודבר המצוי בידם או בהחזקתם של אחד או כמה מבני חבורה בידיעתם ובהסכמתם של השאר יראו כמצוי בידם ובהחזקתם של כל אחד מהם ושל כולם כאחד;
עבירת ההחזקה משמעותה איסור ההחזקה בחפץ כלשהו, כאשר לא נדרשת פעולה פיזית של אותו אדם בחפץ, אלא רק זיקה מיוחדת לחפץ ושליטה בדבר.
עבירת ההחזקה מתקיימת גם אם אותו אדם לא עשה שימוש באותו החפץ. דוגמה לעבירת ההחזקה היא סעיף 7(א) לפקודת הסמים המסוכנים, החוק אוסר על כל אחד מאיתנו להחזיק ברשותו סם מסוכן. לפי מבחן השליטה האפקטיבית- ההחזקה יכולה להיות בידי יחיד, אך גם בידי מספר אנשים. במידה ורוצים להפליל את כולם בעבירת ההחזקה יש להוכיח שלכל אחד בנפרד הייתה יכולת להחליט מה יקרה לדבר האסור בהחזקה. ניתן לראות כ"מחזיק" גם מי שמשתייך לחבורה, ומסכים שתהיה לכל בני החבורה החזקה ממשית בחפץ.
הערות שוליים

↑  החוק
ערך זה הוא קצרמרבנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הולכת כלבים

מוליך כלבים
הולכת כלבים ברחוב הרכבת בירושלים
הוֹלָכַת כלבים, נקראת לעיתים בעברית "דוגווקר" היא פעולת ההולכה של כלב, בדרך כלל ממעונו של הכלב וחזרה. זו פעולה בסיסית בגידול כלבים – הוצאתם לטיול מאפשרת לכלבים עשיית צורכיהם מחוץ לבית, פעילות גופנית כריצה או הליכה, הימצאות בשמש, וכן מאפשרת תגובה חברתית עם כלבים אחרים.
פעולה זו מתבצעת לעיתים במיקור חוץ, כאשר בעל הכלב שוכר את שירותו של אדם אחר שיוליך את כלבו. בבריטניה נעשה סקר בקרב 1,000 בעלי כלבים, שמצא כי אחד מכל חמישה בעלי כלבים אינו מוציא את הכלב שלו על בסיס יומי. השירות של הולכת כלבים נועד לספק מענה לאותם אנשים שאינם יכולים או אינם רוצים להוציא את כלביהם, באופן עקבי או חד-פעמי.
מוליכי כלבים עשויים להוליך גם כמה כלבים בעת ובעונה אחת.
ישיבת נתיבות יוסף

| --- | --- |
בניין הישיבה
בניין הישיבה
 ישיבה
 השתייכות:  הציונות הדתית
 תקופת הפעילות:  ה'תשמ"ט (1989) – הווה
 מייסדים:  הרב שבתי סבתו
 בעלי תפקידים
 ראש הישיבה:  הרב שבתי סבתו
 מיקום
 מיקום:  מצפה יריחו
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°48′56″N 35°23′44″E﻿ / ﻿31.815694444444°N 35.395638888889°E﻿ / 31.815694444444; 35.395638888889
 http://www.kiryatmoshe.co.il/
  (למפת הרי ירושלים מוגדלת) ישיבת נתיבות יוסף(למפת הרי ירושלים רגילה) ישיבת נתיבות יוסף(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ישיבת נתיבות יוסף(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ישיבת נתיבות יוסף
 
ישיבת נתיבות יוסף (גם: ישיבת מצפה יריחו, הקריה החינוכית קריית משה) היא מרכז חינוכי-תורני בראשות הרב שבתי סבתו, השוכן ביישוב מצפה יריחו, וכולל את הישיבה התיכונית 'נתיבות יוסף', הישיבה הגבוהה 'מאור טוביה', כולל אברכים, מכון להכשרת מורים - 'ישועת יום טוב' ובית דין לענייני ממונות.
הקמת הישיבה

בתחילת שנת 1982 - תשמ"ב, התקבצה קבוצה של כ-15 אברכים סביב הרב שבתי סבתו ללימוד כל התלמוד הבבלי. לאחר כשבע שנים סיימו האברכים את המסלול וחלקם הוסמכו לרבנות על ידי הרבנות הראשית לישראל.
בשלב זה הוחלט להקים ישיבה תיכונית שבה ילמדו חלק נכבד מן התלמוד במשך 5 שנים. הישיבה הוקמה בשנת תש"ן (1990) ברובע היהודי בעיר העתיקה בירושלים, כאשר חלק מאברכי הכולל שימשו כר"מים, והרב סבתו עמד בראש הישיבה. כעבור שנה עברה הישיבה למצפה יריחו.
מהמחזור השני ואילך התוכנית היא ארבע-שנתית - מכיתה ט' עד י"ב ובה מספיקים כשליש מהתלמוד הבבלי.
בשנת תשנ"ה הוקם במקום מסלול המשך, הישיבה הגבוהה מאור טוביה, וכיום משמש לצידו כראש ישיבה, בנו, הרב יצחק סבתו.
הישיבה הוקמה בברכתו של הראשון לציון הרב מרדכי אליהו, ששימש כנשיא הישיבה.
הישיבה מגדירה את חזונה כך:
מגמת הקריה החינוכית לגדל תלמידי חכמים בני תורה, אנשי מידות, בעלי חזון, המעורים בצרכי הדור והשעה ופועלים למען גאולת ישראל, כל אחד לפי כישוריו.
אחד התוצרים של חזון זה הוא גרעינים התורניים השונים שיצאו מן הישיבה - ברמת השרון, בנתניה, בקריית אונו, בכפר יונה, בגדרה, בגבעתיים ובפסגת זאב.
מוסדות הישיבה

הישיבה כוללת מספר מוסדות:
נתיבות יוסף – ישיבה תיכונית.
מאור טוביה – ישיבה גבוהה.
ישועת יום טוב – כולל אברכים.
ישיבת מצפה רחובות – ישיבה תיכונית, שקמה על ידי הישיבה בהובלה של תלמיד ובוגר הישיבה הרב אסף כהן, הישיבה פועלת כשלוחה של מוסדות החינוך של מצפה יריחו בעיר רחובות, הישיבה הוקמה בשנת תשע"ט ומונה כמאה תלמידים.
מכון והלכת בדרכיו – בראשותו של ראש הישיבה הגבוהה הרב יצחק סבתו, עוסק בבניין האישיות ובפיתוח תורת מידות לאורה של תורת ארץ-ישראל. המכון מוציא חוברות, סרטי אנימציה ושיעורי וידאו, המתפרסמים באתר הישיבה.
בית דין לממונות ובית הוראה – פעילות בית הדין מתקיימת על ידי דיינים בוגרי הישיבה ובהובלת הרב ישועה רטבי. התשובות ההלכתיות ופסקי הדין שניתנים מתפרסמים באתר האינטרנט של הישיבה.
הוצאה לאור – הוצאה לאור של פרסומים מבית הישיבה. עד כה פורסמו: 'שואל כעניין', אוסף שאלות ותשובות על מסכתות גיטין קידושין; "מבט בהיר בערפל", "אחת שאלתי" וביאורים לספר אורות התשובה מאת הרב ראובן ששון; ספר אורות התחיה עם ביאור על פי שיעורים מאת הרב נחום רכל; 'חבלי מולדת', שירים בעקבות הפינוי מגוש קטיף וצפון השומרון; שני ספרי 'מעגלי צדק' מאת הרב צדוק אליאס, על מסכת קידושין ועל מדרש רבה; 'ותשאני רוח' מאת הרב שבתי סבתו, על התורה ועל המועדים; 'שפתי רננות' מאת הרב שבתי סבתו, על תהילים (דוגמית, שלושה מזמורים ראשונים); 'מאורנו' א-יב, קובץ מאמרים מבית הישיבה; 'נרו יאיר', קובץ מאמרים לימי החנוכה לזכר עודד חמדי ע"ה (בשיתוף מכון מש"ה); 'צהר לתיבה' מאת הרב זהר מיכאלי, על כללי התלמוד.
התלמוד החזותי – פרויקט שהוקם על ידי הרב שבתי סבתו (כהמשך לפרויקט 'התלמוד המוקלט' שייסד לפניו), ושותפים בו אברכים מהישיבה הגבוהה. עניינו בניית כלי עזר מודולריים בביאור והבנת התלמוד, בעיקר לילדים ולמוסדות חינוך ברחבי הארץ (באישור של משרד החינוך). כלי העזר כוללים תרשימים, שאלות חזרה, תוכנות מחשב ועוד.
דרכה של הישיבה התיכונית

שיטת הלימוד בישיבה היא שקודם כל יש להשיג בקיאות. בכל יום לומדים בישיבה התיכונית בין דף (בתחילת כיתה ט') לכשני דפים (בכיתה י"ב) גמרא עם פירוש רש"י, וחוזרים עליהם לאחר השיעור עוד 3 פעמים: בסדר בוקר, בסדר ערב, וב־"משמר" - לימוד לילי ביום חמישי לאורך הלילה. ביום שישי בבוקר התלמידים נבחנים על כל הדפים שנלמדו במשך השבוע.
התלמידים שממשיכים במסגרת הישיבה הגבוהה ממשיכים ללמוד את התלמוד לפי הקצב האישי.
דרכה של הישיבה התיכונית > לימוד משנה

מסלול לימודים נוסף הקיים בישיבה הוא סיום כל מסכתות המשנה. שיטת הלימוד מתבססת על הספר "משנה סדורה", שנערך על ידי אחד הר"מים בישיבה, הרב אליהו דורדק. התלמידים מכינים את הפרק, שומעים הסבר תמציתי (או לומדים עצמאית) ורושמים הערותיהם בספר. השיטה מעודדת חזרות רבות.
בשנתיים הראשונות ללימודיהם התלמידים מחויבים בשיעורי משנה בשעות הצהריים, על מנת לסיים 3 סדרים: זרעים-מועד בשנה הראשונה וקדשים בשנייה. לאחר מכן התלמידים לומדים את יתר סדרי המשנה באופן עצמאי או בחבורות מיוחדות לשם מטרה זו. המסיימים נבחנים וניתנות להם מלגות בסוף כיתה י"ב.
דרכה של הישיבה התיכונית > לימודי התיכון

בשעות אחר הצהריים נלמדים בישיבה לימודי תיכון לבגרות מלאה. קיימות מגמות פיזיקה, אלקטרוניקה, ספרות, והיסטוריה וניתן ללמוד בכמה מגמות במקביל.
דרכה של הישיבה התיכונית > הצוות החינוכי

הרב עדי אזולאי
הרב מנחם באב"ד
הרב אלון בן-נתן
הרב אליה חיון
הרב משה ג'מאל
הרב עדיאל כהן
הרב יהודה לוי
הרב זהר מיכאלי
הרב אלחנן סבתו
הרב שלמה פייג
הרב ישועה רטבי
בתחילת דרכה של הישיבה שמשו כרמ"ים אברכי הכולל שפעל בשנים הראשונות להקמת הישיבה. היום רוב הר"מים הם בוגרי הישיבה.
דרכה של הישיבה הגבוהה

גם כאן מודגשים לימודי הבקיאות, תוך שאיפה להקיף את כל התלמוד הבבלי, תוך שינון וחזרות. בכל מוצאי שבת נערכים בישיבה סיומי מסכתות. עם זאת, בשונה מן הישיבה התיכונית, בישיבה הגבוהה מרכז הלימוד בגמרא הוא הלימוד בעיון ולא בבקיאות (כדרכן של הישיבות הגבוהות).
לימודי העיון מתמקדים בדברי הגמרא ושיטות הראשונים והאחרונים, תוך הקפדה שכלי ההיגיון והמושגים הישיבתיים ישמשו כלי להבנת הסוגיה ולא להפך[דרושה הבהרה]. לתלמידים בשיעורים הגבוהים ישנו מסלול לימוד עיון יסודי ומתון עד לפסיקת ההלכה (אליבא דהילכתא).
כולל ההלכה לומד את הנושאים הנדרשים למבחני ההסמכה לרבנות, על פי תוכנית לימודים שייסד הרב שמואל קדר (מחבר שו"ת היכל שלמה), ששימש כראש הכולל הראשון, עד לפטירתו בשנת תשס"ז.
בנוסף הוקם בשנת תשפ"ד כולל דיינות בראשות הרב משה כהן (ר"מ בישיבת בית אל), וכן הרב שלמה קניגסברג.
שיעורי האמונה מועברים על ידי רבנים בסגנונות מגוונים, אך הרוח המרכזית הנושבת בישיבה היא של הראי"ה קוק.
הגיוס לצה"ל בישיבה נעשה דרך 'איגוד הישיבות הגבוהות'. כל תלמיד מחליט מתי להתגייס. הישיבה מעודדת פרק זמן משמעותי של לימוד בישיבה לפני הגיוס.
ישיבת מאור טוביה היא אחת הישיבות הראשונות שהכניסו לתפילה ניגונים של הרב שלמה קרליבך, כבר בשנת תשנ"ד[דרוש מקור]. בתפילות הישיבה מביאים לידי ביטוי הן את נוסח התפילה האשכנזי והן את זה הספרדי האותנטי על ידי חלוקה שווה של התפילות בין הנוסחים.
רוב תלמידי הישיבה הם ממוצא ספרדי וחלק ממוצא אשכנזי, מה שבא לידי ביטוי בסגנון השירה והפיוט הייחודי בתפילות  ובסעודות שבת וחג.
בראש השנה ביום השני מתקיים מניין מאוחד המשלב את התפילה האשכנזית יחד עם התפילה הספרדית.
דרכה של הישיבה הגבוהה > הצוות החינוכי

ראש הישיבה הרב יצחק חיים סבתו
הרב יובל אהרוני
הרב צדוק אליאס
הרב גבריאל גולדמן
הרב חיים גרינשפן
הרב אליהו דורדק
הרב יעקב חזן
הרב אליסף יעקבסון
הרב יעקב סבתו
הרב ניר אפרתי
הרב יוסף מימון
הרב צבי-אליהו סקולניק
הרב שלמה קניגסברג
הרב נועם כהן
בנוסף, נמסרים בישיבה שיעורים מרבנים נוספים במגוון רחב של נושאים: הרב גד ונקרט- חסידות, הרב יצחק חי זאגא- פ"ש לאור תורת הראי"ה, הרב חן חלמיש- "אורות התחיה", הרב חיים סבתו- שיעור כללי בעיון, הרב ראובן פיירמן- יסודות האמונה, הרב אחיה סנדובסקי- בעל שם טוב, הרב ראובן ששון - סוגיות בעבודת ה' ועוד.
דרכה של הישיבה הגבוהה > בוגרים בולטים

הרב ראובן ששון - ראש ישיבת רמת השרון
הרב עמיחי אליהו – ראש איגוד רבני קהילות, חבר כנסת ושר.
דדי גראוכר – זמר (בוגר חבורת הלימוד הראשונה)
מרדכי יצהר – זמר
הרב דוד אמיתי - ראש ישיבת אביתר
ראו גם

הרב שבתי סבתו
הערות שוליים

↑  אודות - ישיבת מצפה יריחו, באתר www.kiryatmoshe.co.il
↑  צוות דייני בית הדין, באתר ישיבת מצפה יריחו
↑  אתר הישיבה
↑  מאמרים מכתב העת מאורנו, באתר ספריית אסיף
↑  אתר התלמוד המוקלט
↑  הרב חיים גרינשפן, לנתיבות לימוד התורה בישיבה, מאורנו י.
↑  צוות ישיבה גבוהה מצפה יריחו, באתר הישיבה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311515305171
מרקוס זוטנר

מרקוס זוטנר (בגרמנית: Markus Suttner, נולד ב-16 באפריל 1987) הוא כדורגלן עבר אוסטרי בינלאומי, ששיחק כמגן.
קריירת מועדונים

זוטנר התקדם דרך מחלקות הנוער השונות של קבוצת אוסטריה וינה, עד אשר ערך את הופעת הבכורה שלו בסגל הבכיר של המועדון ב-1 ביולי 2007. אחרי 8 שנים במועדון נעוריו, זוטנר חתם ב-2015 בקבוצת הבונדסליגה הגרמנית אינגולשטאדט 04. ב-13 ביולי 2017 חתם בברייטון אנד הוב אלביון מהפרמייר ליג.
בינואר 2019 הושאל זוטנר לפורטונה דיסלדורף עד לתום עונת 2018/19.
קריירה בינלאומית

ב-1 ביוני 2012 ערך זוטנר את הופעת הבכורה שלו עבור נבחרת אוסטריה, במהלך משחק ידידות מול אוקראינה, שבו ניצחה נבחרתו בתוצאה 2–3. הוא נכלל בסגל הנבחרת האוסטרית לטורניר הגמר של יורו 2016 בצרפת. בשנת 2017 פרש מהנבחרת לאחר 20 הופעות.
גנבת רכב

גנבת רכב היא עבירת רכוש שבה נגנב כלי רכב ממונע.
בישראל המטרות הנפוצות לגנבת רכב הן[דרוש מקור]:
לצורך הגעה ממקום למקום, או לשם ביצוע עבירה אחרת שלאחריה הרכב יינטש, בדרך כלל בתוך שעות אחדות. עבירה זו אינה נחשבת "גנבה" לעניין חוק העונשין ומשטרת ישראל מגדירה אותה שַׁבּלָ"ר - שימוש ברכב ללא רשות הבעלים.
לפירוק ומכירה כחלקי חילוף.
לצורך שימוש בכלי הרכב בזהות מזויפת.
בשנת 2021 נפתחו בישראל 13,720 תיקי פשיעה עבריינית בגין "גניבה - שימוש רכב ללא רשות".
בישראל העונש על גנבת רכב הוא שבע שנים על פי סעיף 413ב בחוק העונשין הקובע: ”הגונב רכב, דינו – מאסר שבע שנים. הנוטל רכב ללא רשות מבעליו, והוא מעבירו למקום אחר או לאדם אחר בנסיבות המצביעות על כוונה שלא להחזירו לבעליו, אף אם עשה כל אחד מאלה על-ידי אחר, דינו – כדין גונב רכב.”
שימוש באימובילייזר מקטין גנבות רכב.
הערות שוליים

↑  מיכל אביב, גניבת רכב: מה העונש על עבירה פלילית של פריצה לרכב?, באתר דין – עורכי דין ומידע משפטי בישראל. ‏23 במאי 2016
↑  משטרת ישראל, השנתון הסטטיסטי, 2021
↑  Jan C. van Ours, Ben Vollaard, The Engine Immobiliser: A Non‐starter for Car Thieves. The Economic Journal, Volume 126, Issue 593, June 2016, Pages 1264–1291
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NARA: 10640180  NKC: ph117588 
ערך זה הוא קצרמרבנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שיה פייסו

זהו שם סיני; שם המשפחה הוא .
| --- | --- |

 לידה:  28 ביולי 1923 צ'ונגצ'ינג, הרפובליקה הסינית 
 פטירה:  27 באוגוסט 2014 (בגיל 91) בייג'ינג, הרפובליקה העממית של סין 
 ענף מדעי:  הנדסת מחשבים, מדעי המחשב
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אדינבורו (1950)  אוניברסיטת נאנג'ינג  אוניברסיטת דרום מזרח  אוניברסיטת ג'יאו טונג שאנגחאי 
 מוסדות:  אוניברסיטת טסינגואה 
 פרסים והוקרה:  אקדמאית של האקדמיה הסינית למדעים (1991) 
 בן או בת זוג:  יאנג לימינג 
 תרומות עיקריות
 יצירת המחשב הסיני הראשון שפותח ללא תמיכה זרה, חלק מיוצרי תוכניות הלימוד הראשונות למחשוב בסין
 
שְׂיָה פֵּיסוּ (בסינית: 夏培肃; ‏ 28 ביולי 1923 – 27 באוגוסט 2014) הייתה חלוצת מחשוב סינית, שזכתה לכינוי "האמא של המחשוב הסיני". בסוף שנות החמישים מילאה שיה תפקיד מפתח בפיתוח "מודל 107", המחשב הראשון שפותח בסין ללא תמיכה זרה. בנוסף, שיה הייתה מחנכת, אשר לקחה חלק ביצירת תוכניות הלימוד וספרי הלימוד הסינים הראשונים שעסקו במחשוב, והנחתה כ-60 תלמידים לתואר מתקדם.
שיה קיבלה תואר דוקטור מאוניברסיטת אדינבורו ב־1950. ב־1991 נבחרה להיות חברת האקדמיה הסינית למדעים (אנ'), אות הכבוד האקדמי הגבוה ביותר בסין. זכתה בפרס מפעל חיים מאיחוד המחשוב הסיני (אנ'), שגם יצר את "פרס שיה פייסו" שמוענק למדעניות ומהנדסות בעלות הישגים משמעותיים במדעי המחשב, הנדסה, חינוך ותעשייה.
תחילת חייה

שיה נולדה ב-28 ביולי 1923 בצ'ונגצ'ינג למשפחה אריסטוקרטית משכילה. אביה, שְׂיָה חונְגְז'וּ (夏鸿儒), היה מלומד שחי בסוף תקופת שושלת צ'ינג, והחזיק בדעות פרוגרסיביות לזמנו. אביה עבר את הבחינות הממשלתיות בדרגת ג'וּ'זֶ'ן (אנ'), ועבד כמנהל בית ספר ועסקן. הוא לקח חלק בתנועה להגנת מסילת הרכבת (אנ'), תנועה פוליטית שהתנגדה לניסיון להלאים פרויקט רכבת מקומי, ותרמה לסנטימנט שהתנגד לקיסרות צ'ינג (שלבסוף התלקח למהפכת שינהאי). אמה, חְוָאנְג שְׂיָאויוּנְג, הייתה מנהלת בית ספר יסודי לבנות ומורה בחטיבת ביניים לבנות.
הוריה של שיה ראו חשיבות רבה בהשכלתה. שיה החלה ללמוד בבית ספר יסודי בגיל ארבע וחצי, והחל מגיל 8 למדה בהוראה פרטית. שיה הצטיינה בלימודיה האקדמיים, ובמיוחד במתמטיקה. ב-1939, בגלל מלחמת סין–יפן השנייה והשפעתה על צ'ונגצ'ינג, נאלצה שיה לעבור לבית ספר בגְ'יָאנְגְגִ'ין (אנ'). באתר Women of China, שפועל בחסות המפלגה הקומוניסטית של סין, נטען ש"החיים הקשים במהלך המלחמה והמעשים הברברים של הפולשים היפנים גרמו לשיה לבחור ללמוד קורס בהנדסה, כדי שתוכל לעזור למדינה".
שיה סיימה בית ספר תיכון ב-1940, ובאותה שנה החלה ללמוד במחלקה להנדסת חשמל באוניברסיטת נאנג'ינג (שבאותה עת הועברה לצ'ונגצ'ינג בגלל המלחמה). לאחר שסיימה את התואר הראשון ב-1945, המשיכה ללימודי תואר שני במכון למחקר טלקומוניקציה באוניברסיטת ג'יאו טונג שאנגחאי, אותם סיימה ב-1947. לאחר מכן עברה לממלכה המאוחדת, לטובת לימודי דוקטורט באוניברסיטת אדינבורו, אותם סיימה ב-1950, ונשארה באוניברסיטה ללימודי פוסט-דוקטורט. שיה חזרה לסין ב-1951, והחלה לעבוד כאסיסטנט פרופסור (ובהמשך פרופסור חבר) במעבדה לרשתות טלקומניקציה באוניברסיטת צ'ינגחווה.
במהלך לימודיה הכירה את בעלה לעתיד, יאנג לימינג (אנ'), שלימים הפך לפיזיקאי תאורטי מוערך.
קריירה > רקע: מחשבים בסין בשנות החמישים

בתחילת שנות החמישים, טכנולוגיות המחשוב בסין היו בפיגור ניכר לעומת המערב וברית המועצות. האקדמיה והממשל בסין זיהו את המצב, והבינו שכדי להחזיק בצבא וכלכלה שיכולים להתחרות במדינות אחרות, יש להתעצם ביכולות המחשוב של המדינה. לאורך שנות החמישים, הוקמו מספר ארגונים וקבוצות מחקר שעסקו במחשוב. בימים הראשונים של התחום, החוקרים הסינים הסתמכו לחלוטין על שיתוף פעולה עם ברית המועצות: במהלך שנות החמישים חוקרים סינים נשלחו לברית המועצות כדי ללמוד כיצד הסובייטים בונים מחשבים (שיה הייתה חלק ממשלחות אלו), והמחשבים הראשונים שהחוקרים הסינים בנו היו העתקים של מחשבים סובייטים, כגון ה־BESM (אנ').
עם זאת, הסינים שאפו להשיג יכולת עצמאית להכשיר כח אדם בתחום (מספר תקני הסטודנט שהסובייטים הסכימו להקצות לסינים לא הספיק לשאיפות של הממשל הסיני), ואף להיות מסוגלים לעצב, לפתח ולייצר מחשבים סיניים באופן עצמאי. הצורך בעצמאות גבר בעקבות התדרדרות היחסית בין הסינים לסובייטים במהלך סוף שנות החמישים, וב-1959 הסובייטים הפסיקו לחלוטין את תמיכתם (ראו הפיצול הסיני-סובייטי).
קריירה > רקע: מחשבים בסין בשנות החמישים > הצטרפותה של שיה למאמץ המחשוב הסיני

שיה החלה את מחקרה על מחשבים דיגיטליים ב-1952. ב-1956 הוקם המכון לטכנולוגיות מחשוב באקדמיה הסינית למדעים (אנ'), ושייה הצטרפה אליו. שיה עבדה במכון לטכנולוגיות מחשוב מהקמתו ב-1956 ועד לפרישתה.