stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יצחק קעטבי
ביוגרפיה

קעטבי נולד בתימן. בהיותו כבן 13 הגיע עם משפחתו למחנה "גאולה" בעדן כדי לעלות לישראל במבצע על כנפי נשרים. לאחר עלותו לישראל התגורר בכפר עקיר. הוא שירת בצה"ל שש שנים כמכונאי רכב והיה פעיל ציבור בכפר עקיר. הוא הצטרף למפא"י והיה מזכיר הפועל המקומי, מזכיר ערב בהסתדרות ומזכיר סניף מפא"י המקומי. עם הקמת המפלגה הליברלית, עזב את מפא"י שלטענתו כל דיבוריה על קיבוץ גלויות היו דיבורים ריקים, והצטרף למפלגה הליברלית, בה ראה את הכח היחיד שיכול להחליף את מפא"י. במערכת הבחירות לכנסת החמישית הרבה לתקוף את מפא"י על מה שכינה "שיטות המכבש" שלה.
בבחירות לוועד המקומי של עקרון שהתקיימו ב-31 בינואר 1961, לקראת הפיכת קריית עקרון למועצה מקומית, התמודד בראש רשימה מקומית ונהיה סגן יו"ר הוועד המקומי. לאחר הבחירות לכנסת החמישית, מינה שר הפנים, משה חיים שפירא מהמפד"ל, מועצה מקומית ממונה על פי תוצאות הבחירות לכנסת, ועל כן לא כלל את קעטבי המועצה הממונה. קעטבי פנה לבג"ץ בדרישה למנות את המועצה על פי תוצאות הבחירות המקומיות, בטענה ששיקולי השר שפירא היו פוליטיים. בעקבות העתירה לבג"ץ, התקיימו בעקרון בחירות וקעטבי, שהתמודד הפעם בראשות רשימה של המפלגה הליברלית, זכה בשני מנדטים מתוך תשעה והתמנה לסגן יושב ראש המועצה. באותה תקופה הביע דעה בעד הפרדת הבחירות לרשויות המקומיות בישראל מהבחירות לכנסת ובעד בחירה ישירה של ראשי הרשויות.
ב-25 בפברואר 1964 התמנה קעטבי לראש המועצה. כראש מועצה הוא מחה על שאין מספיק בנייה עבור תושבי קריית עקרון וניהל מאבק להעברת אזור תעשייה הצמוד לקריית עקרון לידי המועצה. בבחירות למועצה בסוף שנת 1965, זכתה רשימת גח"ל בראשותו בארבעה מתוך תשעה מושבים, אך נותרה באופוזיציה לאחר שהמערך והמפד"ל יצרה קואליציה.
במקביל לפעילותו בפוליטיקה המקומית בקריית עקרון, היה פעיל בפוליטיקה הארצית במסגרת המפלגה הליברלית. הוא היה מהתומכים של הריצה המשותפת עם תנועת החרות ברשימת גח"ל, היה פעיל במטה הבחירות ליוצאי תימן של הרשימה ולקראת הבחירות לכנסת השישית הוא הוצב במקום ה-42 ברשימת גח"ל לכנסת. בעת המשבר בתנועת החרות בשנים 1966–1967 הוא הביע תמיכה במנחם בגין ויצא נגד הצעתו של שמחה ארליך להתנתק מחרות.
בשנת 1965 הוא גם התמודד בראש רשימה של המפלגה הליברלית בבחירות למועצת פועלי רחובות. בהמשך הוא היה חבר הוועד הפועל של הסתדרות ובשנת 1970 פרש, יחד עם חברים נוספים מהמפלגה הליברלית, מארגון העובדים של המפלגה הליברלית והקים ארגון חדש של עובדים ליד המפלגה הליברלית.
בשנים 1966–1968 קעטבי היה מזכיר מרכז מכבי ויו"ר מכבי שעריים. הוא התפטר מתפקיד מזכיר מרכז מכבי בנובמבר 1968 בנימוק שלחצים גורמים להחלטות מוטעות בהעברת כספים לקבוצות באופן מפלה ובמינויים לא ראויים.
בשנת 1983 שב לכהן כראש מועצת קריית עקרון לאחר שזכה ב-49.3% מקולות הבוחרים. בבחירות בתחילת 1989 זכה קעטבי ב-28.6% מהקולות ועלה לסיבוב שני מול מועמד המערך, בה הפסיד.
במקביל, בתחילת 1981 נבחר ליו"ר המועצה הארצית של המפלגה הליברלית, כנציג מחנה אברהם שריר, אל מול יחזקאל פלומין נציג מחנה מודעי. הוא המשיך לכהן כיו"ר המועצה עד התמזגות המפלגה לתוך הליכוד בשנת 1988. בשנת 1985, השתייך לקבוצת ה-9 שהתנגדה למודעי ונענה לדרישת מודעי לכנס את המועצה הארצית רק על פי הוראת בית הדין של התנועה. בהמשך עבר למחנה של יצחק מודעי ולקראת הבחירות לכנסת השתים עשרה נכלל בדיל בין מחנות מודעי ואברהם שריר שהיה אמור להכניס אותו לכנסת. אולם הדיל כשל, וקעטבי הוצב במקום ה-58 של רשימת הליכוד לכנסת.
נפטר ב-20 בפברואר 2019.
הערות שוליים

↑  יהודה הגדרתי, יצחק קעטבי, הַבֹּקֶר, 17 ביולי 1961
↑  מפא"י מתחמקת מלדבר, הַבֹּקֶר, 16 ביולי 1961
↑  שני צוים נגד שר הפנים, הַבֹּקֶר, 4 בדצמבר 1961
↑  צו על תנאי בעניין כפר עקרון, חרות, 6 באוקטובר 1961
↑  בקשה לצע"ת נגד שר הפנים בענין מינוי מועצת עקרון, הַבֹּקֶר, 6 באוקטובר 1961
↑  הליברלים זכו בשני מנדטים במועצת עקרון, הַבֹּקֶר, 14 ביוני 1962
↑  הטובים לראשות העיר, הַבֹּקֶר, 10 בפברואר 1963
↑  איש גח"ל, ראש המועצה הצעיר במדינה: הוכחנו את עצמנו, חרות, 27 באוקטובר 1965
↑  זעקות תושבי כפר עקרון, חרות, 10 בינואר 1965
↑  מובלעת ברנר פוגעת ומזיקה לקרית עקרון, הַבֹּקֶר, 25 במאי 1965
↑  הודעה בדבר תוצאות הבחירות למועצה המקומית קריית עקרון, ילקוט הפרסומים, עמוד 487
↑  בעד ונגד הבלוק עם חרות, הַבֹּקֶר, 17 בפברואר 1965
גילינו נכונות עד לרגע, הַבֹּקֶר, 8 במרץ 1965
↑  הוקם מטה בחירות משותף של יוצאי תימן בגח"ל, חרות, 20 ביולי 1965
↑  ראשוני מועמדי גח"ל לכנסת, הַבֹּקֶר, 1 בנובמבר 1965
↑  סערת רוחות, הצופה, 30 ביוני 1966
↑  סערה גם בליבראלים, על המשמר, 20 בינואר 1967
↑  השמאל רוצה לפסול תע"ל בבחירות פועלי בנין ברחובות, הַבֹּקֶר, 24 בינואר 1965
↑  הישג ניכר לגח"ל בכפר עקרון, מעריב, 22 בספטמבר 1965
↑  דורשים להוציא המפ' הליברלית, דבר, 20 במאי 1970
↑  הוקמה ועדה מכינה לוועידת מכבי, דבר, 16 באפריל 1968
נבחרה הנהלה למרכז מכבי, מעריב, 1 ביולי 1968
↑  אנשי שעריים מתלוננים, מעריב, 5 במאי 1968
↑  מזכיר מרכז "מכבי" מתפטר מתפקידו "בגלל לחצים והחלטות מוטעות", מעריב, 21 בנובמבר 1968
↑  תוצאות הבחירות לראשות המועצה המקומית קריית עקרון, ילקוט הפרסומים 2989, עמ' 641-642
↑  הודעה בדבר תוצאות הבחירות למועצה המקומית קריית עקרון, ילקוט הפרסומים 3644, עמודים 2533-2536
↑  לא למכירה, מעריב, 16 בפברואר 1981
↑  אמיר גילת, השופט לליברלים: קצת איפוק, מעריב, 18 בינואר 1988
↑  אבי בטלהיים, ליברלים עם סכיני גילוח, מעריב, 6 בספטמבר 1985
↑  מנחם רהט, שריר ומודעי רקמו דיל להדחת מועמדי נסים, מעריב, 20 ביוני 1988
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007412799605171  VIAF: 21155464892802042764   WorldCat (עם VIAF): 21155464892802042764
ילד ושמו אמיל

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אסטריד לינדגרן
 איורים:  ביורן ברג
 שפת המקור:  שוודית
 סוגה:  ספרות ילדים
 הוצאה
 מקום הוצאה:  שוודיה שוודיה
 תאריך הוצאה:  1963–1997
ילד ושמו אמיל (בשוודית: Emil i Lönneberga) היא סדרת ספרים לילדים שנכתבו על ידי סופרת הילדים השוודית אסטריד לינדגרן ואוירו במקורם על ידי ביורן ברג. סדרת הספרים עוסקת בילד השוודי השובב אמיל סוונסון שגר בחווה בכפר לונהברגה אשר בחבל הארץ סמולנד שבשוודיה.
לאורך השנים נכתבו בסך הכל 12 ספרים בסדרה אשר פורסמו ברחבי העולם ב-44 שפות שונות. הצלחת הסדרה הובילה גם לכך שהסדרה עובדה למספר סרטים וסדרות טלוויזיה.
עלילה

אמיל סוונסון מתגורר בחווה "קטהולט" (Katthult), הממוקמת בכפר לונהברגה (Lönneberga) שבחבל הארץ השוודי סמולנד בסביבות שנת 1900 יחד עם אחותו הצעירה אידה, אמו אלמה ואביו אנטון. למשפחה יש גם שני עובדים - אלפרד ולינה. אמיל נוהג לבצע מעשי קונדס כה רבים עד אשר תושבי הכפר מחליטים לגייס כספים בכדי שאמו של אמיל תשלח אותו לאמריקה, אך היא בתגובה לכך כעסה, סירבה לכך וטענה ש"אמיל הוא ילד קטן ונחמד, ואנחנו אוהבים אותו בדיוק כמו שהוא".
ספרים

1963 - Emil i Lönneberga
1966 - Nya hyss av Emil i Lönneberga
1970 - Än lever Emil i Lönneberga
1972 - Den där Emil (ספר תמונות)
1976 - När Emil skulle dra ut Linas tand (ספר תמונות)
1984 - När lilla Ida skulle göra hyss (רומן)
1984 - Stora Emilboken (אוסף של שלושת הספרים הראשונים)
1985 - Emils hyss nr 325 (רומן)
1986 - Inget knussel, sa Emil i Lönneberga (רומן)
1989 - Ida och Emil i Lönneberga (אוסף)
1995 - Emil med paltsmeten (ספר תמונות)
1997 - Emil och soppskålen (ספר תמונות)
עיבודים לקולנוע

1971 - Emil i Lönneberga
1972 - Nya Hyss av Emil i Lönneberga
1973 - Emil och griseknoen
1975–1976 - Michel aus Lönneberga - סדרת טלוויזיה גרמנית-שוודית בת 13 פרקים המבוססת על שלושת הסרטים.
1985 - Emīla nedarbi - סרט טלוויזיה לטבי
2013 - That Boy Emil
יחסי הוותיקן–צ'ילה

| יחסי הוותיקן–צ'ילה |
| --- | --- |
הוותיקן: צ'ילה


הוותיקן: צ'ילה
משטר
מונרכיה תאוקרטית אבסולוטית נבחרת: רפובליקה דמוקרטית

האפיפיור בנדיקטוס ה-16 עם נשיא צ'ילה סבסטיאן פיניירה, 2011
יחסי הוותיקן–צ'ילה הם יחסי החוץ הרשמיים בין צ'ילה לוותיקן. היחסים נחשבים טובים וחזקים מאוד, מכיוון שצ'ילה היא מדינה קתולית ברובה.
היסטוריה ויחסים עכשוויים

עם הרקע שלה כמדינה נוצרית, יש לצ'ילה קשר טוב יותר עם הוותיקן. שתי המדינות כוננו יחסים מאז שנות ה-40 והוותיקן עדיין מחזיק בהשפעה משמעותית בקרב הצ'יליאנים.
מאז המאה ה-21 הרחיבו צ'ילה והכס הקדוש את קשריהם בשיתוף פעולה דתי, שתוארו כ"מצוינים" הן על ידי משלחות צ'ילה והן על ידי המשלחות של הכס הקדוש.
לאחרונה מילא הכס הקדוש תפקיד בקריאה לרשויות צ'ילה לחקור את הארכיבישופים הצ'יליאניים שהואשמו בגין נזירות והתעללות בבני אדם.
נציגויות דיפלומטיות

הוותיקן מחזיק נונציו אפוסטולי בסנטיאגו דה צ'ילה.
צ'ילה מחזיקה שגרירות ברומא.
יחסי וייטנאם–ספרד

| יחסי וייטנאם–ספרד |
| --- | --- |
וייטנאם: ספרד


וייטנאם: ספרד
שטח (בקילומטר רבוע)
331,210: 505,370
אוכלוסייה
101,141,305: 47,905,341
תמ"ג (במיליוני דולרים)
429,717: 1,580,695
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,249: 32,996
משטר
רפובליקה סוציאליסטית חד מפלגתית: מונרכיה חוקתית

יחסי וייטנאם–ספרד הם היחסים הרשמיים בין ספרד לבין וייטנאם.
היסטוריה

בעוד ששתי המדינות ניהלו מגעים ראשונים במאה ה-16 עם התפשטות הישועים הקתוליים מספרד לווייטנאם, הקשר הרשמי הראשון שלהם בין שתיים נוצר רק במאה ה-19 כאשר המלכה איזבלה השנייה הצטרפה לנפוליאון השלישי קיסר צרפת והתערבה יחד נגד וייטנאם בעקבות רדיפות אנטי קתוליות במדינה בשנת 1858. זה היה הסימן הראשון ליחסים ספרדיים–וייטנאמים מודרניים, למרות שספרד לא השתתפה במשימה נוספת לאחר מערכת קוצ'ינצ'ינה.
ספרד מילאה תפקיד קטן במלחמת וייטנאם כאשר פרנסיסקו פרנקו, הדיקטטור האנטי-קומוניסטי של ספרד, הסכים לסייע לארצות הברית ולדרום וייטנאם על ידי פריסת קבוצה רפואית ולחימה חשאית לאורך כל הסכסוך. במכתב לנשיא ארצות הברית לינדון ג'ונסון אמר פרנקו על הו צ'י מין כי "עלינו לתת לו קרדיט על היותו פטריוט שאינו יכול להיות אדיש להשמדת מדינתו", והוסיף כי "הוא יכול, ללא ספק, להיות האיש של השעה הדרושה לווייטנאם".
לאחר המלחמה ומותו של פרנקו כוננו היחסים בין ספרד לווייטנאם, אך נותקו לאחר מלחמת קמבודיה–וייטנאם בגלל תמיכת ספרד בסנקציות נגד וייטנאם והחזרת שגריר ספרד מווייטנאם. היחסים בין המדינות נותרו קרים עד שנות ה-90, כאשר וייטנאם נרמלה את היחסים עם מספר מדינות כולל ספרד באשר להשפעה של תהליך הדוי מוי (אנ') ונפילת ברית המועצות.
יחסים מודרניים

מאז תום המלחמה הקרה שתי המדינות פיתחו יחסים קרובים יחסית, כולל שיתוף פעולה כלכלי ופוליטי. ספרד היא גם אחת התורמות הכלכליות הגדולות ביותר לווייטנאם באיחוד האירופי.
התרחבות השפה והתרבויות הספרדית הגיעה גם לווייטנאם, כמו שירים בשפה הספרדית ולה ליגה, שלעיתים קרובות משכו אליה תומכים וייטנאמים גדולים כאחד.
נציגויות דיפלומטיות

ספרד מחזיקה בווייטנאם שגרירות בהאנוי.
וייטנאם מחזיקה בספרד שגרירות במדריד.
יצחק קמינר

| --- | --- |

 לידה:  מאי 1834 ה'תקצ"ד האימפריה הרוסית ז'יטומיר, האימפריה הרוסית (אוקראינה) 
 פטירה:  4 באפריל 1901 (בגיל 66) ט"ז בניסן ה'תרס"א שווייץ ברן, שווייץ 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קייב 
 שפות היצירה:  עברית, רוסית 
 תחום כתיבה:  משורר
 
יצחק אייזיק קמינֵר (קאמינר; מאי 1834, ה'תקצ"ד, ז'יטומיר, האימפריה הרוסית (אוקראינה) – 1901, ברן, שווייץ) היה משורר יהודי עברי.
ביוגרפיה

קמינר נתפס להשכלה כנער, כך זכה לאחר חתונתו בגיל 16, בשנת 1854, במשרת מורה בבית הספר הממשלתי ליהודים של ז'יטומיר, שם לימד עד 1859. לאחר מכן עבר לקייב על מנת ללמוד רפואה באוניברסיטת קייב. כשהשלים את לימודיו שימש כרופא מחוזי בצ'רניהיב. (צ'רניגוב)
קמינר נטה לסוציאליזם, והיה קשור בפעילות מהפכנית. כתב שירים בעיתונים הסוציאליסטיים היהודיים "האמת" ו"אספת חכמים", אף שהסתייג מהנטיה להתבוללות שהתבטאה בחוגים אלו. כמו כן פרסם שירים ב"המגיד", "השחר", "הקול", "הכרמל' ועוד; שיריו מעבירים ביקורת על החסידים ועל המשכילים החדשים, במיוחד התלוצץ על טיפוסי ה'גבירים'. סדרת שירים שכתב בשם 'משכיל אל דל' מתארת ברוח חיובית את הטיפוס היהודי העממי.
קמינר הצטרף ל'חיבת ציון' והטיף לה בשיריו ובאספות עם. את מתנגדיה דן ברותחין ובבקורת קטלנית.
אחרי מותו פרסמו אחד העם וי"ח רבניצקי קובץ משיריו (אודיסה תרס"ו).
שיריו אינם נחשבים כבעלי ערך רב, אך בזמנו שימשו כתמרור אזהרה בפני התבוללות והיסחפות להשכלה רדיקלית.
מספריו

סדר כפרות לבעל טקסי או, שבע תועבות בלבו: מסודרו של בני דן (ע"פ נוסח הריב"א ז"ל) (ווארשויא: דפוס א' גינז, תרל"ח)
קינות מסידורם של בני דן (וויען: געארג בראג, תרל"ח)
s:שירי יצחק בן אברהם, ד"ר קאמינר: כולל מבחר השירים שנדפסו בכתבי עת ובמאספים שונים עם הקדמה ותולדות המחבר (בצירוף תמונתו).
לקריאה נוספת

י"ח רבניצקי, פיטן לאומי, בתוך: דור וסופריו, א' קמג'.
יוסף קלויזנר, היסטוריה של הספרות העברית החדשה, ו' 188.
הלל ברזל, המנון ומאניפסט: יצחק אייזיק קמינר. בתוך: שירת חיבת ציון (תל אביב: ספרית פועלים, תשמ"ח 1987), עמ' 116–122.
יחסי יפן – סן מרינו

| יחסי יפן – סן מרינו |
| --- | --- |
יפן: סן מרינו


יפן: סן מרינו
שטח (בקילומטר רבוע)
377,915: 61
אוכלוסייה
123,588,993: 33,579
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,212,945: 1,855
תמ"ג לנפש (בדולרים)
34,088: 55,254
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

יחסי יפן–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין יפן לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו.
היסטוריה

החל מהמחצית השנייה של המאה העשרים קיימים שיתופי פעולה בין שתי המדינות, יחסים קונסולריים בין שתי המדינות כוננו ב-1961, היחסים הועלו לדרג היחסים הדיפלומטיים בנובמבר 1996. לפני שכוננו היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות ביקר נארוהיטו, נסיך יפן בסן מרינו בשנת 1984. בשנת 1987 ביקר בסן מרינו ראש ממשלת יפן, טקאו פוקודה.
ב-11 במרץ 2011, רעידת האדמה והצונאמי החלו להכות בחבל טוהוקו במזרח יפן. באותה שנה, על מנת להתאבל על קורבנות האסון הזה, הובאה גופה אחת לסן מרינו ונקברה בקבר השינטו הראשון באירופה. על יד הגופה הוקם מקדש שנקרא "מקדש סן מרינו".
קיימת קבוצה פרלמנטרית למען ידידות יפן-סן מרינו, הקבוצה אחראית על הקמת המקדש והקבר.
ייצוג

סן מרינו מיוצגת ביפן בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת המדינה. סן מרינו מיוצגת ביפן גם בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בעיר קובה.
יפן אינה מיוצגת בסן מרינו בדרג השגרירות. יפן מיוצגת בסן מרינו בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה שהיא מחזיקה בסן מרינו, בירת המדינה.
ילד חוץ

ילד חוץ הוא כינוי לילד שלא היה מבני הקיבוץ והצטרף לקיבוצים שבהם הוסדרה לינה משותפת או חברת ילדים ומסגרת חינוכית מופרדת ועצמאית מהחברה הבוגרת, כדוגמת מוסדות החינוך של הקיבוץ המאוחד. בהיעדר משפחה ביולוגית בסביבה, הוצמדה לילד "משפחה מאמצת" מתושבי הקיבוץ.
ההורים ששלחו את הילדים ללמוד בקיבוץ מסיבות אידאולוגיות וחינוכיות, עשו זאת מתוך מחשבה שזה החינוך הטוב ביותר עבור ילדיהם. מרביתם התקשו בגידול ילדיהם בשל התמודדות עם שכול או היעדרות של אחד ההורים. בהמשך, חלק מהילדים הגיעו ממשפחות במשבר שהתקשו במסגרות העירוניות. ובעיקר נשלחו ילדים שהוגדרו כבעלי יכולת, אך התקשו להסתגל וחוו בעיות אישיות שונות, ולא נמצאה עבורם מסגרת חינוכית מתאימה בעיר.
מודעה שפרסמה קבוצת עין צורים, ובה מבוקש ילד חוץ בכיתה ד' ("מעריב", 7 במאי 1961)
במקרים מסוימים, קיבוצים שחברת הילדים בהם הייתה קטנה, יזמו את קליטתם של ילדי חוץ על מנת להגדילה. כך ילדים שהוריהם לא חיו בקיבוץ אומצו במשפחות, בעיקר בגיל בית הספר.
קיבוצים כמו גבעת ברנר פתחו את מערכות הלימוד שלהם לילדים שלא התגוררו בקיבוץ כבר מראשיתו. הכינוי "ילד חוץ" והפער בין מעמדם וזכויותיהם של ילדי בני הקיבוץ הוביל, בחלק מהמקרים, לבעיות השתלבות בקיבוץ ולרגשי נחיתות מצד ילדי החוץ.
בחלק מהמקרים התייחס המושג לנוער מקבוצות חינוכיות כמו בחברות נוער של עליית הנוער והמפעל להכשרת ילדי ארץ ישראל או הכשרה צעירה. אולם נוער מקבוצות אלה נקלט גם במושבים וכפרי נוער והגיע לקיבוצים מאירופה כאמצעי להימלט מהשלטון הנאצי.
המושג בספרות

מספר סיפורים נכתבו על תופעה ייחודית זו – חלקם על ידי מי שהיו "ילדי חוץ" בעצמם, וחלקם על ידי סופרים מובילים בתחום ספרות הילדים. בין הסיפורים: "ילדת חוץ" על ידי הסופרת נורית זרחי, שבעצמה הייתה "ילדת חוץ" בקיבוץ גבע, שאליו נשלחה להתחנך לאחר מות אביה, "ילד חוץ: סיפורו של ילד עזוב" של גלילה רון פדר והסיפור "ילדי חוץ" מאת שמעון בלס.
לקריאה נוספת

'ילד חוץ', בתוך: אלי אברהמי, לקסיקון הקיבוץ, רמת אפעל: יד טבנקין, תשנ"ח 1998.
הערות שוליים

↑  נורית זרחי (2011)ילדת חוץ, הוצאת זמורה-ביתן
↑  גלילה רון-פדר (1977) ילד חוץ: סיפורו של ילד עזוב, הוצאת מילוא
↑  שמעון בלס (2003) תל אביב מזרח: הטרילוגיה, הוצאת הקיבוץ המאוחד
יחסי יפן – סאו טומה ופרינסיפה

| יחסי יפן – סאו טומה ופרינסיפה |
| --- | --- |
יפן: סאו טומה ופרינסיפה


יפן: סאו טומה ופרינסיפה
שטח (בקילומטר רבוע)
377,915: 964
אוכלוסייה
123,588,993: 236,716
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,212,945: 603
תמ"ג לנפש (בדולרים)
34,088: 2,548
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

יחסי יפן–סאו טומה ופרינסיפה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין יפן לבין הרפובליקה הדמוקרטית של סאו טומה ופרינסיפה.
סקירה כללית

יפן והרפובליקה הדמוקרטית של סאו טומה ופרינסיפה מקיימות יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים הדיפלומטיים שבין יפן לסאו טומה ופרינסיפה כוננו ב-22 ביולי 1975, יום הכרתה של יפן בעצמאותה של סאו טומה ופרינסיפה.
ביקורים רמי דרג

ז'ורז'ה בום ז'זוש, ראש ממשלת סאו טומה ופרינסיפה (2019)
נציגויות דיפלומטיות

יפן איננה מיוצגת בסאו טומה ופרינסיפה הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. יפן האמינה את שגרירות שבליברוויל, בירת גבון הסמוכה, על סאו טומה ופרינסיפה.
סאו טומה ופרינסיפה איננה מיוצגת ביפן הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
כאשר המלך נמרוד

כאשר המלך נמרוד (בלאדינו: Kuando el Rey Nimrod) הוא שיר עממי בלאדינו, הידוע גם בשם "אברם אבינו". שיר המשתייך לז'אנר שירי הקופלאס של דוברי הלאדינו
מקורו הכתוב הראשון של קופלה זו בסביבות המאה ה-18 או שלהי המאה ה-17.
חלק מיהדות צפון אפריקה (המגרבים,  שגורשו מספרד) לקחו את הלחן (ללא הפזמון) והעתיקו אותו לפיוט שלום עליכם עם הוספת המשפט מלאכי רחמים,  לדוגמה: "שלום עליכם מלאכי השלום,  מלאכי עליון מלאכי רחמים, ממלך מלכי המלכים הקב"ה",  זה כנראה מרמז שהלחן הולחן בסביבות תקופת גרוש ספרד.
תוכן השיר

השיר מספר את סיפור לידתו של אברהם ומשלב בתוכו מדרשים עתיקים ומסורות. נכתב כנראה לפני גירוש ספרד.
נמרוד רואה כוכב המבשר על הולדתו המתקרבת של אברהם, ומורה על הרג כל התינוקות, אך אמו של אברהם נמלטת אל השדות ושם יולדת את בנה. כאשר אברהם גדל הוא מכריז על אמונתו באלוהים ומתעמת על כך עם נמרוד. נמרוד מצווה להעלותו על המוקד, אך אברהם יוצא ממנו ללא פגע.
גרעין השיר מבוסס על העימות בין אברהם לנמרוד, המסופר בבראשית רבה, במהלכו שלל אברהם את אלוהיו של נמרוד, ועקב כך השליכו נמרוד לכבשן, אך אברהם ניצל. חלק נוסף בשיר כנראה מבוסס על מסורת חז"ל לפיה פרעה חזה בכוכבים שמושיעם של ישראל עתיד להיוולד, ולכן ציווה להשליך ליאור את כל הבנים הזכרים  אף שהיהודים הם צאצאים של אברהם, לפי השיר האיר הכוכב מעל הרובע היהודי עוד טרם הולדתו.
השיר בדרך כלל אינו מושר במלואו, וככל שיר עממי - יש לו גרסאות רבות.
הגרסה המפורסמת ביותר לשיר היא של גיא זו-ארץ, שבין היתר הופיעה גם בתוכנית הסאטירה הישראלית ״קופה ראשית״.
תחילת השיר:
| תרגום לעברית | המקור בלאדינו | טרנסקריפטציה |
| --- | --- | --- |
|  כאשר המלך נמרוד יצא לשדה הוא הביט אל השמיים ואל הכוכבים וראה אור קדוש מעל הרובע היהודי אות להולדתו של אברהם אבינו פזמון: אברהם אבינו, אבינו היקר האב המבורך, האור של ישראל אברהם אבינו, אבינו היקר האב המבורך, האור של ישראל. ... |  Kuando el Rey Nimrod al kampo salía mirava en el syelo i en la estreyería vido una luz santa en la Djudería ke avía de naser Avraham Avinu. koro: Avraham Avinu, Padre kerido Padre bendicho, luz de Yisrael Avraham Avinu, Padre kerido Padre bendicho, luz de Yisrael. ... |  קוּאַנְדוֹ אֶל רֵיי נִמְרוֹד אַל קַמְפוֹ סַלִיה מִירְבַה אֶן אֶל סִיאֶלוֹ אִי אֶן לַה אֶסְטְרֶרִיה וִידוֹ אוּנַה לוּז סַנְטַה אֶן לַה דְג'וּדֶרִיה קֶה אַוִיה דֶה נַסֶר אברהם אבינו. פזמון: אברהם אבינו, פַּדְרֶה קֶרִידוֹ פַּדְרֶה בּנְדִיצ'וֹ, לוּז דֶה ישראל אברהם אבינו, פַּדְרֶה קֶרִידוֹ פַּדְרֶה בּנְדִיצ'וֹ, לוּז דֶה ישראל. ... |
הערות שוליים

↑  על סוגה זו ראו שמואל רפאל, אספר שיר: מחקר בשירי הקופלאס של דוברי הלאדינו, הוצאת כרמל, 2003 עמודים 54-12
↑  ראו אבנר פרץ 'הקופלאס של יוסף הצדיק לאברהם טולידו' הוצאת מכון בן-צבי לחקר קהילות ישראל במזרח, 2005 עמודים 266–305. וכאן הערה 25
↑  בראשית רבה, פרשה לח יג
יחסי הוותיקן–פורטוגל

| יחסי קריית הוותיקן – פורטוגל |
| --- | --- |
קריית הוותיקן: פורטוגל


קריית הוותיקן: פורטוגל
שטח (בקילומטר רבוע)
0.49: 92,090
אוכלוסייה
498: 10,421,898
תמ"ג (במיליוני דולרים)
: 287,080
תמ"ג לנפש (בדולרים)
: 27,546
משטר
מונרכיה תאוקרטית אבסולוטית נבחרת: רפובליקה

יחסי הוותיקן–פורטוגל הם יחסי החוץ בין הכס הקדוש לפורטוגל.
נציגויות דיפלומטיות

הוותיקן מחזיק בפורטוגל נונציו אפוסטולי בליסבון.
פורטוגל מחזיקה בוותיקן שגרירות.
יחסי וייטנאם–סלובקיה

| יחסי וייטנאם–סלובקיה |
| --- | --- |
וייטנאם: סלובקיה


וייטנאם: סלובקיה
שטח (בקילומטר רבוע)
331,210: 49,035
אוכלוסייה
101,141,305: 5,498,707
תמ"ג (במיליוני דולרים)
429,717: 132,794
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,249: 24,150
משטר
רפובליקה סוציאליסטית: רפובליקה

יחסי וייטנאם–סלובקיה הם היחסים הרשמיים בין וייטנאם לסלובקיה.
היסטוריה

המנהיג הקומוניסטי של צפון וייטנאם, הו צ'י מין, ביקר בסלובקיה בשנת 1957, כאשר סלובקיה הייתה חלק מצ'כוסלובקיה הקומוניסטית. מאז סלובקיה שמרה על יחסים קרובים יחסית עם וייטנאם, גם לאחר קריסת ברית המועצות בשנות התשעים.
היסטוריה > חטיפתו של טרין שואן תאן משנת 2017

טרין שואן תאן, חבר מפלגה קומוניסטית לשעבר ואיש עסקים שהואשם בשחיתות, נחטף בסתר בברלין על ידי קבוצה של וייטנאמים אנונימיים שההערכות הן שהיו סוכנים וייטנאמים בגרמניה. נמצא כי החוטפים השתמשו במרחב האווירי של סלובקיה ובמטוס של ממשלת סלובקיה כדי להרחיק את טרין מהארץ; זה עורר כעסים ואיים להקפיא את היחסים בין סלובקיה לווייטנאם. התיק נסגר לאחר שלא נאספו מספיק ראיות על החטיפה, אך המתיחות סביב חטיפתו של טרין שואן תאן עדיין נמשכת ביחסים הפוליטיים בין שתי המדינות.
בשנת 2019, במהלך ביקור, דיווחה אנגלה מרקל, קנצלרית גרמניה, על החטיפה לעמיתיה הסלובקי והפכה אותה למורכבת.
וייטנאמים בסלובקיה

למרות שיתוף המורשת הצ'כוסלובקית המשותפת וההגירה הווייטנאמית, הקהילה הווייטנאמית בסלובקיה נותרה פחות רלוונטית בהשוואה לשכנתה צ'כיה. כמו רוב האנשים הווייטנאמים במזרח אירופה, הם נתפסים כמשולבים היטב בחברה הסלובקית.
נציגויות דיפלומטיות

סלובקיה מחזיקה בווייטנאם שגרירות בהאנוי וקונסוליה בהו צ'י מין סיטי.
וייטנאם מחזיקה בסלובקיה שגרירות בברטיסלאבה.
יחסי יפן – מקדוניה הצפונית

| יחסי יפן – מקדוניה הצפונית |
| --- | --- |
יפן: מקדוניה הצפונית


יפן: מקדוניה הצפונית
שטח (בקילומטר רבוע)
377,915: 25,713
אוכלוסייה
123,588,993: 1,820,681
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,212,945: 14,761
תמ"ג לנפש (בדולרים)
34,088: 8,108
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

שגרירות מקדוניה הצפונית בטוקיו
יחסי יפן–מקדוניה הצפונית (ביפנית: 日・北マケドニア関係, במקדונית: Односи Јапонија-Северна Македонија) הם היחסים הדיפלומטיים בין יפן לבין רפובליקת מקדוניה הצפונית. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים במרץ 1994, לאחר שמקדוניה הצפונית התנתקה מיוגוסלביה, ובכך זכתה לעצמאותה. יפן מיוצגת במקדוניה הצפונית על ידי שגרירותה בסקופיה, בירת המדינה. מקדוניה הצפונית מיוצגת ביפן על ידי שגרירותה בטוקיו, בירת יפן.
השוואה מדינית

| מדינה | מקדוניה הצפונית מקדוניה הצפונית | יפן יפן |
| --- | --- | --- |
|  שם בשפה הרשמית | במקדונית: Република Северна Македонија | ביפנית: 日本 |
מפה: 
סמל: 
 דגל: 
| עיר בירה והעיר הגדולה ביותר | סקופיה קואורדינטות של הבירה = 42°0′N 21°26′E﻿ / ﻿42.000°N 21.433°E﻿ / 42.000; 21.433 | טוקיו קואורדינטות של הבירה = 35°41′N 139°46′E﻿ / ﻿35.683°N 139.767°E﻿ / 35.683; 139.767 |
| הקמה | מיוגוסלביה 8 בספטמבר 1991 | המאה ה-7 לפנה"ס |
| אוכלוסייה | 2,125,971 נפש (יולי 2020) | 125,507,472 נפש (יולי 2020) |
| צפיפות האוכלוסייה | 82.68 נפש לקמ"ר | 332.11 נפש לקמ"ר |
| שטח | 25,713 קמ"ר | 377,915 קמ"ר |
| אחוז שטח המים | 1.9% | 0.8% |
| שפות | מקדונית (רשמית). | יפנית (לאומית); אין שפה רשמית במדינה. |
| דת | 69.6% אורתודוקסים 28.6% מוסלמים 1.1% נוצרים. | 51.82% שינטו 34.9% בודהיזם 4.0% כתות שינטו 2.3% נצרות 7.0% לא ענו |
| תמ"ג | 31,030 מיליון $ | 5,443,000 מיליון $ |
| תמ"ג לנפש | 14,596 $ | 43,368 $ |
| HDI | 0.759 (גבוה) | 0.909 (גבוה מאוד) |
סחר

בשנת 2017 הייצוא היפני למקדוניה הצפונית עמד על 7.33 מיליארד ין. המוצרים העיקריים אשר הוצאו למקדוניה הצפונית הם: מכונות, מכוניות ומוצרי תעשייה.
הייבוא היפני ממקדוניה הצפונית עמד על 6.55 מיליארד ין. המוצרים העיקריים אשר הובאו ליפן הם: טבק ויין.
יפנים במקדוניה הצפונית

בשנת 2017 מספר האזרחים היפניים אשר גרו במקדוניה הצפונית עמד על 16.
יחסי יפן – כף ורדה

| יחסי יפן – כף ורדה |
| --- | --- |
יפן: כף ורדה


יפן: כף ורדה
שטח (בקילומטר רבוע)
377,915: 4,033
אוכלוסייה
123,588,993: 525,493
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,212,945: 2,587
תמ"ג לנפש (בדולרים)
34,088: 4,923
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

יחסי יפן–כף ורדה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין יפן לבין הרפובליקה של קאבו ורדה.
סקירה כללית

בין יפן לבין הרפובליקה של קאבו ורדה מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין יפן לרפובליקה של קאבו ורדה כוננו באופן רשמי ב-11 ביולי 1975, עם הכרת יפן בעצמאותה של כף ורדה.
ביקורים רמי דרג > מכף ורדה ליפן

ז'וזה מריה נבש, ראש ממשלת כף ורדה (2013)
אוליסש קורייה א סילבה, ראש ממשלת כף ורדה (2019)
ז'ורז'ה קרלוש פונסקה, נשיא כף ורדה (2019)
נציגויות דיפלומטיות

יפן אינה מיוצגת בכף ורדה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
כף ורדה אינה מיוצגת ביפן, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. כף ורדה האמינה את שגרירותה שבבייג'ינג, בירת הרפובליקה העממית של סין הסמוכה, על יפן.