stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פסולת
מקורות הפסולת המוצקה

עירוני-ביתי: שיירי מזון, אריזות מזון ומוצרים, מוצרים פגומים או מוצרים שתם השימוש בהם, פסולת גינון.
משרדים ובתי עסק: גזם, פסולת מסחרית, פסולת בניין, גרוטאות מתכת.
תעשייה: שאריות חומרי גלם, אריזות חומרי גלם ומוצרים, אפר
חקלאות: שאריות דשנים, שאריות חומרי הדברה, שאריות מזון של משק החי, גזם, אריזות, יריעות פלסטיק, הפרשות בעלי חיים.
רפואה: פסולת מבתי חולים, מרפאות ומעבדות רפואיות.
מכוני טיהור שפכים: בוצה תעשייתית
הרכב הפסולת המוצקה

פסולת מתקשרת באופן ישיר לפיתוח האנושי מבחינה טכנולוגית וחברתית כאחד. הרכב הפסולת משתנה בהתאם למקום ולזמן ומושפע מרמת החיים, מהרגלי הצריכה ומהתרבות של כל חברה. פיתוח תעשייתי והמצאת חידושים מתקשרים באופן ישיר לסוגי פסולת שונים הנוצרים או מושפעים מכך. קיימים הבדלים ניכרים בין מדינות מפותחות לבין מדינות מתפתחות מבחינת הרכב הפסולת, וכך גם בין אזורים עירוניים לבין אזורים כפריים.
הרכב הפסולת המוצקה > תכונות הפסולת הביתית

רטיבות – גוף הצמחים ובעלי החיים מורכב מאחוז גבוה של מים (כ-70%). לכן החומרים האורגניים בפסולת שמקורם בשיירי פירות וירקות ומזונות אחרים מכילים כמות גבוהה של מים. בישראל הפסולת רטובה במיוחד בגלל הכמות הגבוהה של החומרים האורגניים. הם נקראים חומרים רקבוביים. באריזות שהכילו נוזלים, נותרו שאריות מהנוזלים והם מרטיבים את הפסולת המוצקה. בעת איסוף הפסולת ודחיסתה, עובר חלק מן הרטיבות גם למרכיבים של פסולת שלא הכילו מים במקור, ובעיקר למרכיבים הסופגים מים כמו מוצרי נייר וטקסטיל. בישראל הפסולת רטובה במיוחד בגלל הכמות הגבוהה של החומרים האורגניים המצויים בפסולת ובגלל האקלים הלח באזורים רבים בארץ. הפסולת הביתית מכילה כ-60% נוזלים.
ערך היסק – בעת שריפת פסולת מוצקה משתחרר חום רב. כמות החום (האנרגיה) שניתן להפיק משריפת ק"ג פסולת מציינת את ערך ההיסק. יחידות ערך ההיסק הן קילו קלוריות לק"ג (ק"קל/ק"ג). מקובל לשרוף את האשפה במשרפות מיוחדות ולנצל את החום הרב שמשתחרר לצורך הפקת אנרגיה חשמלית באמצעות יצירת קיטור והעברתו לטורבינה. ערך ההיסק תלוי בכמות החומרים הדליקים שבפסולת (נייר, קרטון, עץ, חומרים אורגניים) ובכמות המים שבפסולת (אידוי המים צורך אנרגיה). ערך היסק גבוה יתקבל ככל שכמות החומרים הדליקים תהיה גבוהה יותר וכמות המים נמוכה יותר. ערך ההיסק של הפסולת בישראל נמוך יחסית למדינות אחרות כמו ארצות הברית בשל האחוז הגבוה של חומרים אורגנים בפסולת ובשל תכולת המים הגבוהה שבפסולת.
אי יציבות וריחות – שיירי המזון מוכרים למפרקים בטבע ולכן הם מפורקים בפירוק אירובי כאשר הם על פני ערימות הפסולת (שם יש חמצן), ובפירוק אנאירובי כאשר הם בתוך ערימת הפסולת (שם אין חמצן).
בפירוק אירובי נוצרים גזים, בעיקר פחמן דו-חמצני (CO2) ומים (H2O), שאינם גורמים למטרדים, ותוך מספר שבועות מתקבלים חומרים יציבים יחסית המשמשים כחומרי דשן.
לכן, צריך לאוורר ולערבל את ערימות האשפה על מנת לאוורר אותן ולהכניס לתוכן אוויר. לצורך פירוק אירובי צריך לשמור על תנאי רטיבות, טמפרטורה ואוורור מתאימים.
בפירוק אנאירובי נוצרים גזים שונים, רעילים ובעלי ריח חריף כמו: אמוניה (NH3), מימן גופרי (H2S), ומתאן (CH4), העלולים לסכן בני אדם ובעלי חיים. נוסף לכך, גז המתאן הוא גז דליק העלול לגרום להתלקחותן של שריפות בערימות הפסולת.
תהליכי הפירוק האנאירובי איטיים יותר ונמשכים שנים רבות בשל זמן הפירוק הארוך ולכן האשפה הופכת למטרד תברואתי וסביבתי. ככל שהפסולת תהיה רטובה יותר יתחיל בה פירוק אנאירובי.
לחומרי המזון נמשכים בעלי חיים שונים כמו מכרסמים ועופות העלולים להעביר חיידקים פתוגנים (מחוללי ומעבירי מחלות) מהאשפה היישר לבעלי החיים ולאדם. כמו כן, אם אתר האשפה נמצאת ליד שדה תעופה, הציפורים מהוות מטרד למטוסים.
הפסולת הביתית היא פונקציה של אזור המגורים, מספר התושבים באותו האזור ורמת הצריכה. החל משנות ה-80 של המאה הקודמת ניתן לראות עליה בכמות הפסולת השנתית בכל אזורי הארץ.
השפעות והשלכות

אתרי סילוק פסולת עשויים לגרום למטרדים ולנזקים סביבתיים רבים. בין השאר:
מקור לריחות רעים
מצע להתפתחות חיידקים פתוגנים (גורמי מחלות)
פגיעה במקורות המים
פליטת גזים אשר חלקם גורמים למטרדי ריח וחלקם גזי חממה המגבירים את אפקט החממה
סכנת שרפות ופיצוצים
הפצת מחלות באמצעות בעלי חיים
פגיעה בנוף ובערך הקרקע
פגיעה בבעלי חיים
דלדול משאב הקרקע
דרכי התמודדות

עד סוף המאה ה-20 הטמנת פסולת הייתה הגישה הנפוצה לטיפול בפסולת במרבית מדינות העולם. על-פי גישה זו אוספים את כל הפסולת כפי שהיא, ללא טיפול נוסף, ומטמינים אותה בקרקע. הטמנת הפסולת גורמת לדלדול במשאבים ויוצרת מחסור בהם. במטרה לצמצם את כמות הפסולת ולחסוך במשאבי טבע החלו לנקוט בגישות שונות להתמודדות עם בעיית הפסולת. ארבע מהחלופות לטיפול בפסולת מכונות ארבעת ה-R משום שהאות האנגלית הראשונה בשמן היא R:
הפחתה במקור (Reduce) – הפחתת כמות הפסולת הנוצרת או מניעת היווצרותה באמצעות נקיטת פעולות מקדימות כגון: צריכה מתוכננת מראש, הפחתה בכמות החומרים במוצר ובאריזה, חיי מדף ארוכים של מוצרים.
שימוש חוזר (Reuse) – שימוש בכלים ובמוצרים מספר רב של פעמים לצורך אותה מטרה שלשמה נוצרו.
מיחזור (Recycle) – ניצול חומרי פסולת להפקת חומרי גלם שישמשו ליצירת מוצרים חדשים.
השבת אנרגיה/התמרה (Recovery) – הפקת אנרגיה מפסולת
הטמנה סניטרית – העברת הפסולת לאתרי פסולת מוסדרים וקבירתה. (ולבינתיים עד שתועבר לאתרי הפסולת זורקים אותה לפח)
טיפול משולב – שילוב של חלופות שונות לטיפול בפסולת במטרה לצמצם את כמות הפסולת שמופנית להטמנה מבלי לגרום למפגעים סביבתיים
היסטוריה

מתקופת יוון העתיקה ועד ימינו, האנושות השליכה פסולת לא רצויה לרחובות, לכפרים ולמקומות מרוחקים, ללא ענישה כלשהי.
היוצאת מן הכלל היחידה שידועה בתקופה הטרום-מודרנית היא האימפריה המוסלמית, במיוחד בקורדובה ובאל-אנדלוס, בהן היו מתקנים לאיסוף זבל.
לפני התהפוכות שחלו בערים החל מאמצע המאה ה-19, הממשל לא הקנה לסניטציה חשיבות יתרה והיא לא הייתה בראש סדר עדיפויותיו. הפסולת הייתה מושלכת לצד הכביש או במזבלות מקומיות קטנות. היא הכילה בעיקר מרכיבים אורגנים שהתפרקו עם הזמן, ולכן לא נוצרו כמעט מפגעים סביבתיים. בנוסף, כמויות הפסולת שנוצרו היו קטנות היות שהערים היו קטנות, מספר התושבים שהתגוררו בהן לא היה גדול ומספר מפעלי התעשייה היה מצומצם. עם השנים חל גידול ניכר בהיקף התעשייה וחלה התפתחות של הערים שבאה לידי ביטוי בגידול ניכר במספר התושבים שלהן. כמו כן, חלה עלייה ברמת החיים אשר הביאה לעלייה בצריכת המוצרים ובכמות הפסולת המצטברת. הרחקה של הפסולת לסביבה הקרובה החלה לגרום למפגעים סביבתיים קשים ועל כן החלו לרכזה באתרים מוגדרים המרוחקים ממקומות ישוב – אתרי סילוק פסולת (אס"פים) הנקראים מטמנות.
במשך שנים רבות ראו בפסולת מטרד שיש לסלקו. הגישה המקובלת כיום רואה בפסולת משאב שניתן להפיק ממנו חומרי גלם, לייצר ממנו מוצרים חדשים ולהפיק ממנו אנרגיה.
מצב הפסולת בישראל

על פי נתוני המשרד להגנת הסביבה, במדינת ישראל כמות הפסולת הביתית גדלה בשיעור של כ־1.8% בשנה, בהתאם לקצב גידול האוכלוסייה. בממוצע משליכים תושבי ישראל כ-1.7 ק"ג של פסולת לאדם מדי יום.
כמות הפסולת המיוצרת במושבים חקלאיים או בבתים פרטיים גדולה פי שניים לערך מכמות הפסולת המיוצרת בדירות בעיר הגדולה (3.4 ק"ג בממוצע לעומת 1.7 בממוצע). לעליה ברמת החיים תפקיד משמעותי בהגדלת כמות הפסולת; בבני ברק ובירושלים, הערים העניות ביותר, כמות הפסולת נמוכה בצורה משמעותית (1.3 ק"ג לנפש בממוצע) בעוד שבתל אביב הממוצע עומד על 2.8 ק"ג לנפש.
הרכב האשפה באחוזים מראה כי החומר האורגני הרקבובי מהווה 37.81% מכלל האשפה הביתית והוא דומיננטי במשקל האשפה בישראל. לעומת זאת, נפח חומרי הפלסטיק למיניהם, 34.49% מהנפח הכולל, מהווה את מרכיב הנפח הגדול ביותר באתרי האשפה. יש המפרידים בין הזבל האורגני לאנאורגני ומשתמשים בזבל האורגני כקומפוסט לדישון.
נכון ל-2020, 20% מהפסולת נשלחת למיחזור ו-80% להטמנה. מגמות בעולם מראות שניתן להגיע לשיעורי פסולת להטמנה נמוכים בהרבה. בסינגפור, שבה קיים מחסור בשטח לאתרי הטמנה, הושג שיעור מיחזור של 61% נכון ל-2018. בשווייץ, אוסטריה וגרמניה, שיעור המיחזור עומד על כ-50%. באיחוד האירופי כולו, התפלגות הטיפול בפסולת ב-2018 הייתה 38% מיחזור, 10% לשיקום שטחים, 6% להפקת אנרגיה ו-39% להטמנה. הישג זה של האיחוד האירופי הוא תוצאה של מדיניות משולבת של האיחוד ושל יוזמות מקומיות של ערים.
בתחילת 2021 הציג המשרד להגנת הסביבה את תוכנית האסטרטגיה למשק פסולת בר קיימא 2021–2030. תוכנית מפורטת זו מתבססת על 10 עקרונות יסוד וביניהן הקביעה כי מדיניות משק הפסולת בישראל תתבסס על המדיניות והפרקטיקות הנהוגות באיחוד האירופי, תוך עריכת ההתאמות הנדרשות לישראל.
במרץ 2022 פורסם דוח של כ-80 רשויות מקומיות על הרגלי הלכלוך וסוגי הפסולת של הישראלים במרחב הציבורי. 56% מהמזהמים הם מוצרי פלסטיק חד פעמיים, 36% בדלי סיגריות, 5% מסכות רפואיות. המשרד להגנת הסביבה, פרסם קול קורא ליישום תוכניות לשינוי.
נכון ל-2024, כרבע מהאשפה נשלחת למיחזור או יצירת אנרגיה והשאר נשלח להטמנה.
מצב הפסולת בישראל > חוקים בנושא

פינוי פסולת הוא פעולה יקרה, כך שבמקומות רבים פעולת הלכלוך נחשבת לעברה, והמבצע אותה צפוי לקנס.
שני החוקים המרכזיים בישראל העוסקים בפסולת הם חוק שמירת הניקיון, התשמ"ד–1984 ותבנית:סים.
חוק שמירת הניקיון אוסר על לכלוך ועל השלכת פסולת ברשות הרבים, לרבות השלכת פסולת מרכב, עברה שנפוצה מאוד בימינו. כן מחייב החוק את הרשויות המקומיות להקים אתרים לסילוק פסולת. מתוקף החוק הוקמה גם קרן לשמירת הניקיון שמטרתה לרכז אמצעים כספיים לשמירה על איכות נאותה של הסביבה ובכלל זה לשמירה על הניקיון, למניעת השלכת פסולת וטיפול בפסולת, למיחזור, למניעת מפגעים ולמניעת שילוט בלתי חוקי. מקורות המימון העיקריים של הקרן הם כספים שמקורם בקנסות ובהיטלים שנגבים מכוח החוק. במרוצת השנים נקבע שגם כספי הקנסות וההיטלים שנגבים מכוח חוקים נוספים יועברו לקרן לשמירת הניקיון.
חוק איסוף ופינוי פסולת ומיחזור מסמיך רשויות מקומיות לקבוע בתחומן הסדרים לאיסוף פסולת למיחזור. החוק גם הסמיך את השר לאיכות הסביבה לחייב רשויות מקומיות לקבוע הסדרים כאלה, וב-1998, חמש שנים לאחר שנחקק החוק, השתמש השר בסמכות זו, והטיל על הרשויות המקומיות חובה להפחית בהדרגה את כמות הפסולת שהן מעבירות לסילוק, ולהמירה במיחזור. בתקנות שקבע השר נקבעו שיעורים נמוכים יחסית: עד סוף אותה שנה נדרש מהרשויות המקומיות שיעור מיחזור של 10%, עד סוף שנת 2000 – 15%, ועד סוף 2007 – 25%. כן ניתנה אפשרות לקבל פטור מהוראות אלה.
לאחר ששני החוקים לא הביאו לשינוי משמעותי בשיעורי המיחזור בישראל, תוקן חוק שמירת הניקיון במסגרת חוק ההסדרים של שנת 2000, ונוסף בו היטל על הטמנת פסולת מוצקה. להיטל זה היו שתי מטרות עיקריות: הפנמת ההשפעות החיצוניות השליליות של הטמנת הפסולת אצל יצרני הפסולת, וכן ייקור ההטמנה כך שיצרני הפסולת יעדיפו לפנות למיחזור. החוק הסמיך את השר לאיכות הסביבה לקבוע את שיעורי ההיטל בתקנות, ואולם במהלך השנים סיכל מרכז השלטון המקומי את התקנתן, והחוק היה, למעשה, לאות מתה. במסגרת חוק ההסדרים של 2006, יזמה הממשלה תיקון נוסף של חוק שמירת הניקיון, ובו הביאה למעשה את נוסח התקנות עצמן. התיקון אושר ב-2007, נכנס לתוקף ביולי אותה שנה, ושיעורי ההיטלים שנקבעו בו עולים בהדרגה מדי שנה עד 2011.
כמו כן, על פי מדיניות המשרד להגנת הסביבה תינתן עדיפות לשיטות טיפול בפסולת כדוגמת השבה, מיחזור, שימוש חוזר וצמצום במקור, במטרה להקטין את כמויות הפסולת המועברות להטמנה ב-50%, בהדרגה, עד שנת 2020.
בנוסף לחוקים אלה, חוקים שונים מתמודדים עם פסולת מסוג ספציפי, כגון חוק למניעת זיהום הים מהשלכת פסולת, חוק הפיקדון על מכלי משקה, התשנ"ט–1999, חוק לסילוק ולמיחזור צמיגים, התשס"ז–2007 וחוק החומרים המסוכנים, התשנ"ג–1993.
בכדי למנוע השלכת מזון חוקק חוק עידוד תרומות מזון.
מדינת ישראל חתומה על אמנת בזל המסדירה את תנועת פסולת מסוכנת בין המדינות.
מצב הפסולת בישראל > תקינה ישראלית > דיגום אוויר

ת"י 2276: נוהל תקני לבדיקת מיקרואורגניזמים באוויר במתקנים עירוניים לעיבוד פסולת מוצקה.
מצב הפסולת בישראל > תקינה ישראלית > דיגום קרקע

ת"י 2223: נוהל תקני לדגימת פסולת וקרקע לגילוי חומרים אורגנים נדיפים.
מצב הפסולת בישראל > תקינה ישראלית > דיגום פסולת מוצקה

ת"י 2019: שיטת בדיקה תקנית להדחת פסולת מוצקה בעמודה.
ת"י 2218: מיצוי בניעור של פסולת מוצקה עם מים.
ת"י 2220: נוהל תקני לאיכול פסולת מוצקה בחומצה חנקתית.
ת"י 2221: שיטת בדיקה תקנית לקביעת ההרכב של פסולת מוצקה עירונית לא מעובדת.
ת"י 2265: אחסון פסולת מוצקה מבניינים והטיפול בה באתר.
ת"י 2266: שיטות בדיקה תקניות לזיהוי סולפידים בפסולת.
ת"י 2267: שיטת בדיקה תקנית לתיאור פיזיקלי עבור אנליזה של פסולת.
ת"י 2268: שיטות בדיקה תקניות לקביעת pH של פסולת.
ת"י 2269: שיטת בדיקה תקנית לזיהוי מחמצנים בפסולת.
ת"י 2270: שיטות בדיקה תקניות לאנליזה לקביעת פוטנציאל הדליקות של פסולת.
ת"י 2271: שיטת בדיקה תקנית לקביעת משקל יחסי נדמה ומשקל נפחי מרחבי של פסולת.
ת"י 2273: שיטת בדיקה תקנית לקביעת היציבות והמזיגות של פסולת מוצקה, מוצקה למחצה או נוזלית.
ת"י 2274: שיטת בדיקה תקנית לקביעה גרווימטרית של תכולה כוללת של פסולת מוצקה בדוגמות, הניתנת למיצוי בהמסה.
ת"י 2275: נוהל תקני למיצוי דוגמות פסולת מוצקה בשיטת סוקסלט לאנליזה כימית.
ת"י 2277: שיטת בדיקה לקביעת צפיפות מרחבית של מקטעי פסולת מוצקה.
ת"י 2294: שיטות בדיקה תקניות למתיישבות של אנליזה מזהה של פסולת.
ת"י 2295: שיטת בדיקה תקנית לזיהוי ציאנידים בפסולת.
ראו גם

פארק אריאל שרון
נאות חובב (לשעבר "רמת חובב")
מכון התקנים הישראלי
שטח הפסולת של האוקיינוס השקט
שלם כפי שתזרוק
הערות שוליים

↑  DO MESS WITH IT!: A Sociopolitical Study of Littering and the Role of Southern and Nearby States, אוניברסיטת טקסס, 2004 (באנגלית)
↑  S. P. Scott (1904), History of the Moorish Empire in Europe, 3 vols, J. B. Lippincott Company, Philadelphia and London. 
 F. B. Artz (1980), The Mind of the Middle Ages, Third edition revised, University of Chicago Press, pp 148-50. 
 (cf. References, 1001 Inventions)
↑  נתוני הפסולת בישראל, באתר GOV.IL
↑  הטיפול בפסולת עירונית מוצקה בישראל: חסמים, הסרתם ומאיצי ערך, באתר אקולוגיה וסביבה, ‏2021-01-18
↑  Waste Statistics and Overall Recycling, www.nea.gov.sg (באנגלית)
↑  Waste statistics, ec.europa.eu (באנגלית)
↑  אסטרטגיית פסולת 2030, באתר GOV.IL
↑  אילנה קוריאל, סקר בדק: מהו פריט הפסולת הנפוץ ביותר ברחובות ישראל?, באתר ynet, 7 במרץ 2022
↑   צפריר רינת, משבר פינוי הפסולת מגיע לשיא: באין מקום, מחוץ לאתרי הטמנה משתרכים תורים, באתר הארץ, 25 ביוני 2024
↑  פסקי דין שנקבעו לאחרונה בעבירות על חוק שמירת הניקיון
↑  קרן לשמירת הניקיון
↑  למשל: סעיפים 6 ו-7(ד) לחוק שמירת הסביבה החופית, התשס"ד–2004 או סעיף 16(ה) לחוק הקרינה הבלתי מייננת, התשס"ה–2005.
↑  חוק שמירת הניקיון (תיקון מס' 9), התשס"ז–2007 באתר הכנסת
↑  [[s:חוק הפיקדון על מכלי משקה, התשנ״ט–1999]|חוק הפיקדון על מכלי משקה, התשנ״ט–1999]]]
↑  חוק לסילוק ולמיחזור צמיגים, התשס״ז–2007
↑  חוק החמרים המסוכנים, התשנ״ג–1993
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551106405171  BNE: XX535579  BnF: cb119587284 (data)  GND: 4000098-9  HDS: 007862  LCCN: sh85145424  NARA: 10644627  NDL: 01012273  NKC: ph115564 
פסולת ביתית הכוללת מכשירים חשמלים, פלסטיק ובדים מושלכת לרחוב בירושלים
שקית מלאה בפסולת ביתית
מכל אשפה בירושלים
שלט בירושלים המורה על איסור השלכת פסולת ברחוב, לצד פסלות רחוב.
קרניז

ערך זה עוסק באלמנט אדריכלי. אם התכוונתם למערכת האמונות שבבסיס צריכת מזון מן החי, ראו .
קרניז אבן פשוט
קרניז בעל מאפיינים קלאסיים במבנה בארצות הברית
קַרְנִיז (מאיטלקית: cornice), הנקרא בעברית גם כַּרְכּוֹב (וברבים: כַּרכּוּבּים), הוא אלמנט אדריכלי המופיע בחלקה העליון של חזית המבנה או מעל פתחים מרכזיים בו. הקרניז מתאפיין בכך שהוא בולט תמיד מקו הקיר, הן לכיוון החזית והן לצדדי הקיר.
הקרניז הקלאסי

באדריכלות הקלאסית הקרניז היה הרצועה הגבוהה ביותר באנטבלטורה אשר הופיע מעל האפריז והארכיטרב. תפקידו של הקרניז היה ליצור כותרת עליונה לכלל המבנה. הקרניז נבנה מעל האפריז וגם אם מעליו נוסף גמלון, הייתה סיומת הגמלון בעלת קרניז אלכסוני נוסף. הסדרים הקלאסיים הגדירו סוגים שונים של קרניזים בעלי פרופורציות אחרות ועיטורים התואמים את שאר הרכיבים. במבנים בעלי גג משופע משתלב הקרניז עם תמיכת הגג התחתונה ותפקידו הנוסף הוא למעשה הרחקת מי הגשמים המתנקזים על הגג מחזית הבניין. אלמלא הקרניז, המים המתנקזים לאורך משטח הגג היו זורמים על מישור קיר החזית ומלכלכים אותו לאורך זמן כמו גם עלולים לחדור בקלות יותר אל פנים המבנה.
קרניז מודרני

גם באדריכלות סגנון מודרני נעשה שימוש בקרניזים, אלא עיטוריים פחות. הקרניז בעיקר נועד להדגיש את הקו האופקי של הבניין ולעיתים ליצור מעין משחק חזיתי בין הקווים האנכיים והאופקיים. לעיתים רבות הקרניז משמש גם להצללה מעל חלונות. הסגנון הבינלאומי עושה שימוש בקרניזים בעלי צורה גאומטרית תיבתית ברורה ופשוטה מעל חלונות מסוגים שונים.
קרניז בבנייה הישראלית

בבנייה הישראלית נהוג להשתמש במושג קרניז גם לתיאור כל בליטה אורכית בקיר, גם כאלו בפנים המבנה המשמשים כמסתור לתעלות מיזוג אוויר, מסילות של וילונות או בסיס לתאורה ולחוטי תקשורת.
קרניז נאו-קלאסיציסטי
קרניז בסיומת בניין ווינרייט בסגנון אסכולת שיקגו שתכנן לואיס סאליבאן
קרניזי לבנים בחזית הבית על האשד
חזית בניין בסגנון הבינלאומי בתל אביב עם קרניזים מעל החלונות
כותרת מגדל משה אביב בעלת קרניז
הערות שוליים

↑  מורן רגב, התכשיט החדש של התקרה בבית, באתר ynet, 31 בדצמבר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4130016-6  LNB: 000298160
משפחת ספרא

סמליל המשפחה
משפחת ספרא היא משפחה של בנקאים סוחרים ונדבנים יהודים שמוצאה בעיר חלב שבסוריה. עיקר הצלחתם הפיננסית של בני המשפחה החל לאחר שהיגרו לביירות, לבנון. בני המשפחה נחשבים בין היהודים העשירים בעולם, ומגזין פורבס העריך כי בסך הכל מנהלת המשפחה עסקים בהיקף של 200 מיליארד דולר.
היסטוריה

מוצאה של משפחת ספרא הוא מהעיר חלב שבסוריה. פירוש השם "ספרא" בערבית הוא צהוב או זהב. למרות הדיסקרטיות הקיצונית של תולדות המשפחה הנשמרת על ידם בקנאות עד ימינו, בתחילת דרכם עסקו ככל הנראה במסחר בזהב  שמקורו בשיירות הגמלים שעברו באזור בתקופת האימפריה העותמאנית.
באמצע המאה ה-19 הוקם בחלב "בנק האחים ספרא" שעסק במימון זעיר של המסחר המתפתח בין אירופה והמזרח התיכון. לפני כ-100 שנה החלה פעילותה העסקית של המשפחה להתפתח במהירות ובניה החלו לעסוק גם בבנקאות מודרנית. לאחר מלחמת העולם הראשונה עבר יעקב ספרא מייסד השושלת המודרנית לעיר ביירות ושם החלה הצלחתו העסקית הגדולה: ספרא פתח את "בנק דה קריט נשיונל" תוך שהוא מנצל את הפיכתה של העיר למרכז עסקי במזרח התיכון. בניו של יעקב, אדמונד ומואיז, אשר נולדו בלבנון, עברו למילנו באיטליה ב-1949 שם הקימו חברה למסחר במטבעות זרים, זהב ומתכות יקרות אחרות.
בשנת 1952 עברה המשפחה לברזיל, ובשנת 1957 הקימו שם את "בנקו ספרא". בתחילת דרכם בברזיל התמקד ספרא בניהול נכסים עבור בעלי הון ובהלוואות לעסקים ואנשים פרטיים אשר יכלו בתמורה להציע ביטחונות מוצקים  כגון נדל"ן. אופן פעילות זה איפשר לו להתגבר על חוסר היציבות הפוליטית שאפיינה את המדינה בתקופה זו ביחד עם אינפלציה גבוהה וסביבה כלכלית בלתי יציבה. ספרא החל ברכישה של בנקים קטנים שאותם מיזג לתוך הבנק המשפחתי והחל להשקיע גם בחברות ריאליות בתחומי הטקסטיל והתאית. בני המשפחה המשיכו להרחיב את הפעילות העסקית שלהם וב-1998 קיבלו זיכיון להקמת חברת טלפון סלולרי בברזיל בשותפות עם חברת בלסאות מארצות הברית. אולם ב-2003 מכרו את החברה בהפסד לאחר השקעות עתק שבוצעו בו.
בשנת 1956 התיישב אדמונד ספרא בז'נבה, שם הקים את Trade Development Bank תוך פיתוח קשרים אישיים והענקת יחס אישי לבעלי הון מרחבי העולם. הבנק גדל מהון ראשוני של מיליון דולר להון של 5 מיליארד דולר. בשנת 1966 הקים אדמונד ספרא גם את "ריפבליק בנק ניו יורק" - Republic National Bank of New York. בשנות השמונים, החזיק הבנק ב-80 סניפים בניו יורק וסביבתה. בשנת 1983 מכר את Trade Development Bank לקבוצת אמריקן אקספרס תמורת יותר מ-550 מיליון דולר. במסגרת הסכם המכירה מונה ליושב ראש הפעילות הבינלאומית של אמריקן אקספרס. לאחר המכירה החל מאבק משפטי בין שני הצדדים, שבמסגרתו זכה בהתנצלות פומבית של אמריקן אקספרס על פתיחת מסע הכפשות נגדו, ובפיצוי של 8 מיליון דולר שתרם לצדקה.
בשנת 1988, לאחר שפג הסכם אי-תחרות שחתם עם אמריקן אקספרס, הקים אדמונד ספרא את "ריפבליק הולדינגס" - Safra Republic Holdings S.A, חברת החזקות אירופית, שהוקמה עם הון של מיליארד דולר על בסיס סניפי "ריפבליק בנק ניו יורק" באירופה. הקבוצה התמקדה בשרותי בנקאות פרטית ללקוחות עשירים. ב-1996 רכש את בנק מרקורי בשווייץ. במאי 1999 מכר את "קבוצת ריפבליק", שכללה את "ריפבליק בנק ניו יורק" בארצות הברית ו"ריפבליק הולדינגס" באירופה, לקבוצת הבנקאות הרב-לאומית HSBC, תמורת 10.3 מיליארד דולר במזומן. השלמת העסקה התעכבה במשך מספר חודשים, והיא נסגרה לבסוף בנובמבר 1999 לאחר שוויתר על 450 מיליון דולר.
ב-3 בדצמבר 1999 נספה אדמונד ספרא בשריפה בדירת הפנטהאוז שלו במונקו.
היסטוריה > בשנות ה-2000

ביולי 2006 רכש ג'וזף ספרא את מניותיו של אחיו מואיז בעסקים המשותפים.
באוגוסט 2014 רכש גוז'ף ספרא את חברת צ'יקיטה (במקור חברת הפירות המאוחדת ששלטה בגידול וסחר בבננות ביבשת אמריקה) תמורת כ-610 מיליון דולר.
בנובמבר 2014, רכש ג'וזף ספרא, תמורת 726 מיליון ליש"ט את "מגדל המלפפון" (הגרקין) בלונדון.
באפריל 2016 הוגש כתב אישום נגד ג'וזף ספרא, לפי האישום ספרא היה מודע לתוכניות מנהלים בחברתו לשלם שוחד כדי להפחית את מסי החברה.
באפריל 2018 מכר בנק הפועלים את תיק לקוחות הבנקאות הפרטית שלו בשווייץ לבנק ספרא.
פעילות בישראל

בשנת 1986 רכש את הבנק הבינלאומי הראשון לישראל קרוב משפחת ספרא, ז'אק נאסר (ז'ק נאסר היה בן דודו של רחמו נאסר שהיה נשוי לאוולין ספרא). תחילה הכחישו האחים ספרא שהם קשורים לעסקה (בעיקר עקב רצונם לא לפגוע בקשרים שלו בעולם הערבי), אך בהמשך נודע כי משפחת ספרא סיפקה את המימון לרכישה.
ב-1990 השליטה בבנק הבינלאומי עברה באופן רשמי מנאסר לאחיו ג'וזף ומואיז ספרא. על אף שרשמית ג'וזף ומואיז היו בעלי פ.י.ב.י. אחזקות המחזיקה בבינלאומי, ואדמונד ספרא היה בעל השליטה בקבוצת ריפבליק, השתייך הבינלאומי ל"קבוצת הבנקים של ספרא" והלוגו של המשפחה שולב בסמל הבנק. כאשר אדמונד ספרא ביקש ב-1993 לרכוש את השליטה בבנק לאומי, דרש בנק ישראל, כי המשפחה תתחייב למכור את הבינלאומי. בסופו של דבר, ספרא נסוג מהעסקה. אחר כך פרץ סכסוך משפטי בין נאסר לאחים ספרא על כספים שכביכול היו חייבים לו, ועלתה הטענה שאדמונד ספרא הוא השולט בפועל בבנק הבינלאומי, בניגוד לאמור בתשקיפי הבנק לרשות לניירות ערך. יורשי נאסר הפסידו לבסוף בתביעה.
ב-1994 רכשו האחים ספרא 35% ממניות חברת סלקום וב-1998 היו בעלי 20% בקבוצת כרמלטון שזכתה במכרז להקמת מנהרות הכרמל. משפחת ספרא גם ניהלה משא ומתן על רכישת בנק דיסקונט ואי די בי חברה לאחזקות.
בשנת 2003 מכרו האחים ספרא את הבנק הבינלאומי לצדיק בינו שהיה בעבר מנכ"ל הבנק ומקורב למשפחה.
בשנת 2005 מכרו האחים ספרא את חלקם בסלקום לנוחי דנקנר.
אגם בולסנה

| --- | --- |
מבט כללי
מבט כללי
 מידע כללי
 סוג:  אגם לוע
 מידות
 שטח:  113.5 קמ"ר
 נפח:  9.2 קמ"ק
 גובה:  305 מטר מעל לפני הים
 אורך מרבי:  13 ק"מ
 אורך:  13 קילומטר
 רוחב מרבי:  11 ק"מ
 רוחב ממוצע:  11 ק"מ 
 עומק מרבי:  151 מטר
 ‏עומק ממוצע:  81 מטר
 מידע נוסף
 נהר מזין:  נהר מרטה
 מקור לנהר:  מרטה 
 ‏אגן ניקוז:  159.5 קמ"ר
 מדינות באגן הניקוז:  איטליה איטליה
 איים:  2
 תחלופת המים:  121 שנים
 קואורדינטות:  42°36′N 11°56′E﻿ / ﻿42.600°N 11.933°E﻿ / 42.600; 11.933
  (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןאגם בולסנה(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןאגם בולסנה(למפת לאציו רגילה) רומא לאטינה גווידוניה מונטצ'ליו פיומיצ'ינו אפריליה ויטרבו פומציה טיבולי צ'יוויטווקיה קמפניה מו. אברוצו אומבריה מארקה טוסקנה הים הטירניאגם בולסנה(למפת לאציו מוגדלת) רומא לאטינה גווידוניה מונטצ'ליו פיומיצ'ינו אפריליה ויטרבו פומציה טיבולי צ'יוויטווקיה קמפניה מו. אברוצו אומבריה מארקה טוסקנה הים הטירניאגם בולסנה
 
אגם בולסנה, מבט מהעיירה בולסנה
אגם בולסנה (באיטלקית: Lago di Bolsena) הוא אגם ממוצא געשי (אגם לוע) הנמצא במרכז איטליה במחוז לאציו כ-90 ק"מ צפונית מערבית לרומא. האגם נוצר לפני 370,000 שנה לאחר התמוטטות הקלדרה (קַלַחַת – מכתש געשי הסגור מכל כיווניו) של המערכת הגעשית של הר ווּלְסִינִי (Vulsini). רישומים היסטוריים רומאיים מלמדים כי הר הגעש וולסיני התפרץ בפעם האחרונה בשנת 104 לפנה"ס. ההר רדום מאז. בחלקו הדרומי של האגם יש שני איים שנוצרו כתוצאה משתי התפרצויות געשיות תת-מימיות שהתרחשו לאחר שהקלדרה התמוטטה.
לאגם צורה סגלגלה האופיינית לאגמי לוע. שטח האגם 113.5 קמ"ר, הוא נמצא בגובה 305 מטר מעל פני הים, עומקו הממוצע הוא 81 מטר ועומקו המקסימלי 151 מטר.
האגם מצוי בחלק הצפוני של נפת ויטרבו הקרוי "לטיום עילית" (Alto Lazio) או טוּשָה (Tuscia). הדרך הרומאית העתיקה "ויה קסיה" סובבת את האגם. סביב אגם בולסנה קיימים מגוון שירותי תיירות, במיוחד בנושא תיירות הטבע, שטחי קמפינג, לינה בחוות (אגרוטוריזם) ואירוח בסגנון לינה וארוחת בוקר.
הרומאים קראו לאגם "לקוס וולסיני" (Lacus Volsinii) על שם העיר האטרוסקית ולזנה (Velzna), העיר האחרונה שנכנעה לרומאים. תושבי העיר גורשו למקומות אחרים והעיר נמחקה עד היסוד אחרי שנת 264 לפנה"ס עד כדי כך שכיום אין זיהוי ודאי למיקומה.
איים באגם > ביזנטינה

ביזנטינה (Bisentina) הוא האי הגדול ביותר באגם (170 דונם) והוא אתר טיולים מעניין. ניתן להגיע לאי בעזרת שרות מעבורת מקאפודימונטה, הפועל כמה פעמים ביום בתנאי שיש מספיק נוסעים. מחיר הכרטיס כולל סיור מודרך קצר באי ביסנטינה שממנו אפשר להתפעל מהטבע שלא הזדהם, יערות של עצי אלון ירוקי־עד, גנים איטלקיים, נופים קסומים ואתרים רבים כמו הכנסייה של ג'אקומו הקדוש וכריסטופורו הקדוש שבה כיפה שתוכננה על ידי הארכיטקט יאקופו בארוצי דה וינולה; המנזר הפרנסיסקני; מקדש רוקינה (Rocchina) הקטן, אך יקר הערך, המוקדש לקתרינה הקדושה שלו צורת מתומן, תוכנן בידי אנטוניו סאנגאלו ונבנה במקום בו היה קולומבריום אטרוסקי על סלע המבצבץ מהאגם; הקפלה של הצלוב שבו פרסקו מהמאה ה-5; והכלא האיום "מלטה דֵיי פפי" (Malta dei Papi) ששימש כבית כלא למאסר עולם שנגזר על אנשי דת שהואשמו בכפירה. הכלא התבסס על מערה קטנה וחשוכה שהכניסה אליה מתוך דלת בתקרה שבגובה 20 מטר.
האטרוסקים והרומאים הותירו שרידים מעטים לשהותם באי. במאה ה-9 שימש האי מקלט בפני פלישות הסרצנים (שודדי ים מוסלמים).
בשנת 1250 לערך, הפך האי לרכושו הפרטי של אציל בשם ביזנציו (Bisenzio), ששרף את האי וגרם לנטישתו בשל סכסוך עם תושביו. ב-1261 כבש האפיפיור אורבנוס הרביעי את האי מחדש. האי נהרס שוב ב-1333 בידי לודוויג הרביעי מבוואריה, שנאשם בכפירה על ידי האפיפיור ואף נודה על ידו. מ-1410 ואילך היה האי רכושה של משפחת פרנזה ונהנה מתקופה ארוכה של שגשוג ואפיפיורים רבים ביקרו בו. ב-1635 נשלט האי על ידי אודוארדו פארנזה, דוכס פארמה (Odoardo Farnese), ושליט קסטרו (Castro), שהיה בעימות עם הכנסייה שהסתיים בהרס מוחלט של קסטרו. שני האיים חזרו לשליטת הכנסייה שוויתרה עליהם שוב. הבעלים הנוכחי של האי היא הנסיכה ביאטריצ'ה ספדה פוטנציאני (Beatrice Spada Potenziani), אשתו של הדוכס פיאסקי רבסקיירי (Fieschi Ravaschieri).