stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוגוסטוס צ'ארלס גרגורי
מחקרים

עם שני אחיו, פ. ת. גרגורי וה. סי. גרגורי, הוא ערך את המחקר הראשון שלו. עם ארבעה סוסים הם עזבו את תחנת TN Yule שישים קילומטר צפונית-מזרחית לפרת' ב־7 באוגוסט 1846 וחקרו שטח נכבד של המדינה מצפון לפרת', וחזרו לאחר היעדרות של 47 ימים במהלכם הם עברו 1,534 ק"מ.
שנתיים לאחר מכן הוביל גרגורי מסע לבדיקת מסלול נהר גסקוינה בחיפוש אדמות מרעה חדשות. המשלחת עזבה ב־2 בספטמבר 1848, חצתה את נהר מורצ'יסון ב־25 בספטמבר, אך האזור היה יבש מאוד והיה קשה להשקות את הסוסים. גרגורי החליט לפנות שוב דרומה בתחילת אוקטובר, וב־6 באוקטובר החליט לנוח ליד נהר מורצ'יסון. המשלחת חזרה לפרת' ב־12 בנובמבר לאחר שמצאה מרעה טוב. למרות קשיי אספקת מים. הם עברו כ־2,414 ק"מ בתקופה של עשרה שבועות.
בשנת 1854 בעודו משמש כעוזר מודד באוסטרליה המערבית, התבקש גרגורי להוביל משלחת למרחב הפנימי - מנקודת מפגש במפרץ מורטון ליד בריזבן. אחיו, ה.ג. גרגורי, היה סגנו השני וכן הצטרף פרדיננד פון מילר כבוטנאי ואת תומאס ביינס כצייר. היו במשלחת 19 גברים בסך הכול, עם 50 סוסים ו־200 כבשים. המשלחת עזבה את מפרץ מורטון דרך הים ב־12 באוגוסט 1855, ופורט אסינגטון נצפה ב־1 בספטמבר. למחרת הספינה שלהם עלתה על שרטון ולא ניתן היה לשוט עד 10 בספטמבר. הם המשיכו לפירס פוינט (מפרץ ג'וזף בונפרטה), ובסוף החודש הגיעה לשפך נהר ויקטוריה. המשלחת התפצלה, כאשר קבוצה אחת עלתה בנהר בתוך סקונר, ואילו אוגוסטוס גרגורי הוביל את הקבוצה השנייה. במהלך המסע הזה יצר גרגורי קשר עם הילידים אנשי גורינדג'י, הקשר הראשון אי פעם עם אירופאים.
אוגוסטוס גרגורי עשה עסקה עם אחד הילידים כדי שישמש כמדריך ויוביל אותו למקום הידוע האחרון של החוקר הנעדר לודוויג לייכהרדט.
שתי הקבוצות התאחדו מחדש ב־20 באוקטובר. גרגורי הוביל כמה גיחות במעלה נהר ויקטוריה והתחקה אחר נחל סטורט לאורך 483 ק"מ עד שנעלם במדבר טאנאמי. הצוות חזר למחנה הבסיס בעונה היבשה של 1856. ב־2 ביולי 1856 השאיר גרגורי כתובת על עץ בואב גדול (מה שנקרא "עץ גרגורי"), המציין היכן השאיר מכתב למקרה שצוות המשלחת ילך לאיבוד. כשפנו מזרחה, המשלחת חקרה את נהרות אלזי, רופר ומקארתור, ואז נעה חזרה לבריזבן דרך נהרות פלינדרס, בורדקין, פיצרוי וברנט. הם הגיעו לבריזבן ב־16 בדצמבר 1856 לאחר שסקרו שטח אדמה נרחב. בתוך שישה־עשר חודשים נעה המשלחת לאורך 3,219 ק"מ לאורך הים ו־8,047 ק"מ דרך היבשה.
בספטמבר 1857 נשכר גרגורי על ידי ממשלת ניו סאות' ויילס כדי לחפש אחר עקבותיו של לודוויג לייכהרדט, חוקר עמית. הוא נעלם במסע קודם. משלחת בת תשעה אנשים הוקמה עם גרגורי כמפקד ואחיו, סי.פי גרגורי, כסגנו. ב־24 במרץ 1858 יצאה המשלחת מג'ואנדה סמוך לעיירה הנוכחית טארום. ב־21 באפריל נמצא עץ המסומן ב־L בקו רוחב 24 מעלות 35 דקות ואורך 146 מעלות 6 דקות. ב־15 במאי היובש היה גדול כל כך שהמסע פנה דרומה כדי להציל את הסוסים, והגיעו לנחל סטרזלצקי ב־14 ביוני. בהמשך דרכם דרומה, ב־26 ביוני החליטו להמשיך לאדלייד, שאליה הגיעו בסוף יולי 1858.
חיים מאוחרים

גרגורי לא ביצע שום מחקרים נוספים אך מונה למודד הכללי של קווינסלנד בשנת 1859. מאוחר יותר הוא התעמת עם ויליאם אלוקוק טולי, שבשנת 1875 הפך למודד הכללי במקום גרגורי.
בשנת 1862, הוא בנה בית חווה ברוזאלי, בריזבן, בו הוא חי עד מותו.
בשנת 1865 הגישו גרגורי, מוריס צ'ארלס אוקונל וג'ון דאגלס בקשה למענק אדמות מיוחד להקמת אולם לבונים החופשיים בבריזבן. מענק שניתן ב־15 בינואר 1865.
משנת 1880 ועד מותו בשנת 1905 הוא כיהן כחבר מועצה של אזור טואונג וראש העירייה של העיירה טואונג.
ב־10 בנובמבר 1882 התמנה גרגורי לחבר במועצה המחוקקת של קווינסלנד (מינוי לכל החיים).
עם אחיו, פרנסיס תומאס גרגורי, הוא פרסם את דוחות המחקר שלהם בחקר אוסטרליה בשנת 1884.
ב־6 בנובמבר 1903 הוענק לגרגורי תואר אביר, במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש כהוקרה על שירותו כמנהל כללי וחבר במועצה המחוקקת של קווינסלנד.
גרגורי נפטר ב־25 ביוני 1905 בבית מגוריו בבריזבן. גרגורי נקבר במדרון הצפוני של הגבעה שמתחת לקברו של המושל סמואל בלקאל עם טקסים אנגליקניים שניהל ידידו הכומר תומאס ג'ונס.
הערות שוליים

↑  "The Hon Augustus Charles GREGORY, CMG", honours.pmc.gov.au
↑  "Still in my mind: Gurindji location, experience and visuality"
↑  D. B. Waterson, Australian Dictionary of Biography, Canberra: National Centre of Biography, Australian National University
↑  Rainworth | Environment, land and water | Queensland Government, apps.des.qld.gov.au
↑  Masonic Records in the Archives – Stories from the Archives, blogs.archives.qld.gov.au
↑  "Part 2.15 – Alphabetical Register of Members of the Legislative Assembly 1860–2017 and the Legislative Council 1860–1922"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ADB: gregory-sir-augustus-charles-3663  BnF: cb15353357x (data)  GND: 1028626037  ISNI: 0000 0001 1602 4646  LCCN: n80035545  NLA: 35149581  SNAC: w6sn0h32  SUDOC: 166828815  Trove: 479371  VIAF: 18516767   WorldCat (עם VIAF): 18516767 
מסלולי המשלחות של אוגוסטוס צ'ארלס גרגורי באוסטרליה
באובב, "עץ גרגורי", סימון המשלחת מ־1856
טראיאן בססקו

טראיאן בססקו (ברומנית: Traian Băsescu; נולד ב-4 בנובמבר 1951) הוא פוליטיקאי רומני, נשיא רומניה בשנים 2004–2014. בטרם היבחרו למשרה כיהן כראש עיריית בוקרשט, מיוני 2000 ועד דצמבר 2004. רב חובל בהכשרתו.
רקע המשפחתי

בססקו נולד בחבל דוברוג'ה ברומניה, בכפר בסאראב (Basarabi), כיום חלק מהעיירה מורפטלר, אז כפר קטן ונמל בתעלת הדנובה ליד העיר קונסטנצה. מוצא משפחתו של אביו מבסשט, כפר במחוז מרמורש בצפון רומניה. ביתו אלנה בססקו הייתה חברה בפרלמנט האירופי כנציגה עצמאית.
קריירה > קריירה אזרחית

בססקו סיים את לימודיו במכון לימאות ע"ש מירצ'ה הזקן בקונסטנצה, בפקולטה לימאות, המחלקה המסחרית. ב-1976 קיבל מינוי כקצין בצי הסוחר. בין 1981 ובין 1987 שימש כקפטן של אוניות סוחר רומניות. ב-1984 קודם לתפקיד קפטן במכלית הנפט "בירוניצה", מכלית הנפט הגדולה בצי הרומני. ב-1989 עבר לבלגיה, ועמד בראש הנציגות של חברת הספנות הרומנית נברום באנטוורפן. בשנת 1995 עשה קורס השתלמות בנורווגיה בעזרת מלגה ממדינה זו.
קריירה > קריירה פוליטית

כדי לקדם את הקריירה שלו בחברת הספנות הרומנית, הצטרף בססקו למפלגה הקומוניסטית. לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי היה לחבר במפלגת השלטון, "מפלגת ההצלה הלאומית" בראשות יון איליאסקו. ב-1992 לאחר שהמפלגה התפצלה לשתי מפלגות, הצטרף בססקו למפלגה הדמוקרטית בראשות פטרה רומאן, וב-1992 נבחר לבית התחתון של הפרלמנט הרומני. ב-1986 עד שנת 2000 נבחר בשנית.
בססקו שירת מספר פעמים כשר התחבורה. היה חבר בממשלתו של פטרה רומאן בין השנים 1991 עד 1992, ולאחר מכן בממשלתו של תאודור סטולוז'אן, ואז שוב מנובמבר, 1996 ועד יוני, 2000 בממשלתם של ויקטור צ'ורביה, ראדו וסילה ומוגור איסרסקו.
ב-2001 נבחר בססקו כראש המפלגה הדמוקרטית, בהביסו בבחירות פנימיות את פטרה רומאן. ב-2003 הוביל בססקו את מפלגתו לשיתוף פעולה עם המפלגה הליברלית הלאומית תוך יצירת גוש ימני כנגד מפלגת השלטון, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית.
לבית התחתון של הפרלמנט הרומני. ב-1986 עד שנת 2000 נבחר בשנית.
קריירה > ראש עיריית בוקרשט

בשנת 2000 נבחר בססקו לראש עיריית בוקרשט, זאת ברוב זעום ביותר. למרות זאת בבחירות 2004 נבחר שוב לקדנציה נוספת כראש העיר.
תקופת כהונתו נחשבה כתקופה הטובה ביותר מאז רעידת האדמה בבוקרשט ב-1977.
פעולותיו החשובות ביותר היו הפחתת מספרם של הכלבים המשוטטים ברחובות בוקרשט שהגיע למספרים עצומים של כ-200 אלף עד 300 אלף כלבים. כמו כן שיפר את מערכת המים והחשמל בבוקרשט.
קריירה > נשיא רומניה

בעקבות פרישתו המפתיעה של תאודור סטולוז'אן מהמרוץ לנשיאות בבחירות 2004, נכנס בססקו למרוץ בראש רשימת "הצדק והאמת". המתמודד העיקרי כנגדו היה ראש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית אדריאן נסטאסה, שבדומה לבססקו אף הוא היה חבר לשעבר במפלגה הקומוניסטית. אף על פי שנסטאסה זכה בסיבוב הראשון של הבחירות ברוב - עם עודף של 7% קולות, בססקו השיג ניצחון מפתיע בסיבוב השני וזכה ב-12 בדצמבר ברוב בפער של 2.46% וב 51.23% מתוך כלל הקולות.
בהתחלת כהונתו הפך בססקו מאוד פופולרי ברומניה, זאת בעקבות ססגוניותו, פתיחותו וקבלת ההחלטות המהירה.
לאחר בחירתו לנשיאות פרש בססקו מהמפלגה הדמוקרטית, זאת כמתחייב בחוק. למרות זאת נשאר מעורב בפוליטיקה היום יומית ובעקבות זאת הואשם לעיתים על ידי האופוזיציה בחציית הקווים המותרים מבחינת החוק בהתערבותו של נשיא.
כנשיא, בססקו התמקד בשיתוף פעולה בין רומניה לארצות הברית, שיתוף פעולה שהוגדר בקמפיין הבחירות של 2004 כ-"ציר של בוקרשט-לונדון-וושינגטון" במונחים מציאותיים ציר זה בא לידי ביטוי בהמשך הצבת כוחות רומנים באפגניסטן ובעיראק.
בדצמבר, 2005 נחתם חוזה עם ארצות הברית אשר התיר לכוחות צבא ארצות הברית שימוש במתקנים צבאיים ברומניה באזור הים השחור. בססקו וראש ממשלתו לשעבר קלין פופסקו-טריצ'אנו התמקדו גם בשיתוף פעולה עם האיחוד האירופי, מדיניות שנשארה כמדיניות עיקרית במאמצים של רומניה להיכנס לאיחוד האירופאי.
בפוליטיקה המקומית תפסה המלחמה בשחיתות מקום מרכזי. באביב 2005 בססקו הביא לסיום המשבר של העיתונאים הרומניים החטופים בעיראק, עם שחרורם. בהצפות ב-2005 וב-2006 התערב בססקו למען הנפגעים ומחוסרי הבית.
בעקבות יריבות ארוכה בין פופסקו-טריצ'אנו לבין בססקו, נאלץ הפרלמנט הרומני לדון בהצעתו של קלין פופסקו-טריצ'אנו להדיח את בססקו מתפקידו. בססקו אכן הושעה מתפקידו, אך זכה לאמון מחדש לאחר משאל עם שנערך ב-19 במאי 2007.
בבחירות של שנת 2009 במוצאי יום הבחירות מאזן הקולות נראה על סמך מדגמי סקר מטה במקצת לטובתו של מירצ'ה ג'ואנה שהיה המתחרה של בססקו, אך בסופו של דבר התברר שהנשיא בססקו זכה בבחירות בשנית עם 50.3% מהקולות, בעוד שבעד ג'ואנה הצביעו רק 49.66% מהבוחרים.
בית המשפט החוקתי של רומניה אישר את התוצאות.
במהלך השנים הבאות ירדה הפופולריות שלו ושל מפלגתו PDL בשל מדיניות קיצוצים וגזירות כלכליות שכללו הפחתה ב-25% של השכר במגזר הצבורי והפחתה ב-15% של הקצבאות ושל דמי האבטלה. בקיץ 2012 חלק מחברי הפרלמנט מטעם מפלגתו עברו למחנה היריב. כך ב 3 ביולי 2012 בית הנבחרים והסנאט הדיחו את היושבי ראש שלהם, שניהם תומכי הנשיא.
הועלו נגדו האשמות כי בתקופת כהונתו חיזק מעבר למקובל את מעמד הנשיא, התערב בהחלטות הממשלה, הפעיל לחצים על בתי המשפט, חסם סמכויות ממשלתיות מסוימות. ראש הממשלה החדש ויקטור פונטה, שנתקף בהאשמות על טוהר המידות בנוגע לעבודת דוקטורט שכתב בזמנו והתחרה עם בססקו על ייצוג ארצו בפורומים של האיחוד האירופי, הרגיש כי הנשיא מנסה להכשיל את פעילותו ושל ממשלתו.
ב-6 ביולי 2012 בתי הפרלמנט התאחדו והצביעו בעד השהייתו השנייה של הנשיא מתפקידו, עם רוב של 256 חברי פרלמנט.
את מקומו מילא זמנית קרין אנטונסקו, יושב ראש הסנאט החדש ויריב פוליטי. המהלך המהיר עורר תרעומת בקרב מנהיגים פוליטיים מערביים, לרבות בכירים של האיחוד האירופי. ב-29 ביולי 2012 המשך כהונתו של הנשיא עמד למשאל עם. אולם, למרות רוב קולות בעד הדחתו (87.52%), השתתפו פחות ממחצית מבעלי זכות ההצבעה ולכן משאל העם נפסל על ידי בית המשפט החוקתי. בעקבות כך ב-27 באוגוסט 2012 שב בססקו לכהן כנשיא.
קריירה > הצהרות שנויות במחלוקת

ביוני 2011 הצהיר בססקו בראיון כי לו היה במקום המרשל אנטונסקו ביוני 1941 היה דוגל גם הוא בהשתתפות רומניה במבצע ברברוסה נגד ברית המועצות, על מנת להחזיר לרומניה את שטחי בסרביה וצפון בוקובינה. דבריו אלה עוררו תגובה נזעמת מצד משרד החוץ של רוסיה.
הנשיא בססקו השמיע ביקורת קשה על המלך לשעבר מיכאי הראשון, בן ה-90, לגבי תפקודו בימי מלחמת העולם השנייה והכיבוש הסובייטי. הוא כינה אותו "משתף פעולה" בשואה ו"עבד של הרוסים".
בססקו בפגישה מדינית עם נשיא ארצות הברית, בוש
דרק והדומינוס
רשימת הרצועות באלבום Layla and Other Assorted Love Songs

"I Looked Away" (אריק קלפטון, בובי ויטלוק) – 3:05
"Bell Bottom Blues" (קלפטון, וויטלוק) – 5:02
"Keep On Growing" (קלפטון, ויטלוק) – 6:21
"Nobody Knows You When You're Down And Out" (ג'ימי קוקס) – 4:57
"I Am Yours" (קלפטון, נזאמי - רוב המילים לקוחות מהפואמה "המג'נון של לילא") – 3:34
"Anyday" (קלפטון, ויטלוק) – 6:35
"Key To The Highway" (צ'ארלס סגר, וילי ברונזי) – 9:40
"Tell The Truth" (קלפטון, ויטלוק) – 6:39
"Why Does Love Got To Be So Sad?‎" (קלפטון, ויטלוק) – 4:41
"Have You Ever Loved A Woman" (בילי מיילס) – 6:52
"Little Wing" (ג'ימי הנדריקס) – 5:33
"It's Too Late" (צ'אק ויליס) – 3:47
"Layla" (קלפטון, ג'ים גורדון) – 7:04
"Thorn Tree In The Garden" (ויטלוק) – 2:53
עטיפת האלבום Layla and Other Assorted Love Songs
האמנה נגד שחיתות

האמנה נגד שחיתות

אמנת האומות המאוחדות נגד שחיתות (באנגלית: The United Nations Convention against Corruption) היא המסמך המשפטי המחייב הראשון בתחום המשפט הבינלאומי למניעת שחיתות. האמנה מחייבת את המדינות החתומות ליישם מגוון רחב של צעדים למלחמה בשחיתות, תוך שינוי חוקיהן, מוסדותיהן ונוהליהן. צעדים אלה נועדו לקדם את מניעה, אכיפה, העמדה לדין, שיתוף פעולה בינלאומי, איתור נכסים, סיוע טכני וחילופי מידע, ומנגנוני יישום.
האמנה אומצה על ידי העצרת הכללית של האומות המאוחדות בהחלטה 58/4, ב-31 באוקטובר 2003. על האמנה חתומות 140 מדינות בעולם והיא נכנסה לתוקף ב-14 בדצמבר 2005. מדינת ישראל חתמה על האמנה ב-29 בנובמבר 2005 והיא אושררה ב-4 בפברואר 2009.
ועידת המדינות החברות

כדי לייעל את שיתוף הפעולה בין המדינות החברות באמנה ולהגשים את מטרותיה, נוסדה ועידה של המדינות. כינוס הוועידה הראשון התקיים בחודש דצמבר 2006 לחוף ים המלח בממלכת ירדן. בכנס זה נערכו שיחות בין נציגי הממשלות החברות שבהן הוחלט על מערכת פיקוח לצורך יישום ההסכם. הוחלט על קבוצת עבודה אשר תקבע את אופי מנגנון הפיקוח ודרכי עבודתו, כמו כן נוסדו קבוצות עבודה נוספת לקידום התאום בין המדינות ולצורך איתור והשבת נכסים.
הכינוס השני של ועידת המדינות החברות נערך בבאלי, אינדונזיה בפברואר 2008. הכינוס השלישי נערך בחודש נובמבר 2009 בדוחה, קטר.
ועידת המדינות החברות > ישראל

מדינת ישראל חתמה על האמנה ב-29 בנובמבר 2005 והיא אושררה ב-4 בפברואר 2009.
בפברואר 2023 הועברה למשרד המשפטים פנייה מטעם צוות של האו"ם, במסגרת בדיקה לגבי עמידתה של ישראל באמנה נגד שחיתות, על רקע הכוונה להגדיל את סמכויות המשרד לביטחון לאומי.
עיקרי האמנה

האמנה נגד שחיתות עוסקת בחמישה נושאים עיקריים: מניעה, אמצעי חקיקה פלילית ואכיפת החוק, שיתוף פעולה בינלאומי, איתור תפיסה והשבת נכסים, סיוע טכני והחלפת מידע. לאמנה הוראות מחייבות והוראות שאינן מחייבות.
עיקרי האמנה > הוראות כלליות (פרק 1, סעיפים 1–4)

הסעיפים הפותחים של האמנה כוללים הצהרה בדבר מטרתה (סעיף 1), הכוללת קידום של יושרה, מתן דין וחשבון, סדרי מינהל ציבורי תקינים וניהול תקין של נכסי הציבור, בכל מדינה וכן תמיכה הדדית בדרך של שיתוף פעולה ועזרה טכנית בין המדינות החברות. הסעיפים אף כוללים הגדרות למונחים המרכזיים לאמנה. חלק מן המונחים זהים לאלה הנימצאים בשימוש באמנות אחרות, כגון אמנת האו"ם נגד פשע מאורגן בינלאומי, חלקם ייחודיים לאמנה זו, כגון "נושא משרה ציבורית", "נושא משרה ציבורית זר", ו"נושא משרה בארגון ציבורי בינלאומי". אין באמנה הגדרה למונח "שחיתות". סעיף 4 באמנה מורה על הגנת ריבונותן הלאומית של המדינות החברות זאת ברוח סעיף 2 למגילת האומות המאוחדות.
עיקרי האמנה > אמצעי מנע (פרק 2, סעיפים 5–14)

הוועידה הראשונה של המדינות החברות הכירה בחשיבות המניעה כאמצעי למלחמה בשחיתות על ידי נקיטה באמצעים משמעותיים יותר מאלה שננקט בהם בעבר, הן בהיקפם והן בפרטיהם. אמצעי המנע נוגעים למגזר הציבורי והפרטי גם יחד. הפרק כולל דגם של קווי מדיניות מנע, כגון יסוד גופים למלחמה בשחיתות ושקיפות רבה יותר במימון מערכות בחירות ומפלגות פוליטיות. גופים הפועלים נגד שחיתות הם שצריכים ליישם את קווי המדיניות נגד שחיתות, להפיץ מידע ולהיות עצמאיים, בעלי מימון מתאים וצוות מיומן למשימה. המדינות אף מחויבות להבטיח כי השירותים הציבוריים שלהן נתונים תחת אמצעי ביטחון המקדמים יעילות, שקיפות וגיוס עובדים המבוסס על תכונותיהם. לאחר שהתקבלו לעבודה, משרתי ציבור חייבים לציית לכללי התנהגות, לחשיפה של אמצעיהם הכלכליים (הצהרת הון) ולמתן נתונים נוספים, וכן להיות כפופים למערכת לאכיפת משמעת. יש לקדם אף שקיפות ומתן דין וחשבון בעניינים של מימון ציבורי, וכן לקבוע דרישות פרטניות למניעת שחיתות, במיוחד בשטחים חיוניים של המגזר הציבורי, כגון מערכת השפיטה והרכש. כיוון שמלחמה בשחיתות תלויה גם בשיתוף פעולה בין הממשל לחברה, האמנה מדגישה באופן מיוחד את חשיבות המעורבות של חברה אזרחית ואת תהליך הדיווח באמצעותו המנהל הציבורי מדווח לציבור. הדרישות המפורטות באשר למגזר הציבורי ישימות אף למגזר הפרטי - אף מן המגזר הפרטי קיימת ציפייה לשקיפות בהליכים ולציות לכללי התנהגות.
עיקרי האמנה > הגדרת עבירות ואכיפה (פרק 3, סעיפים 15–44)

הפרק השלישי באמנה קורא למדינות החברות לחוקק ולאכוף שורה של עבירות פליליות ולא להסתפק ברשימת עבירות ידועות מן העבר, למשל שיטות שונות של שוחד ומעילה, אלא אף התנהגויות שאינן מוכרות עדיין כפליליות
במדינות רבות, למשל ניהול לא הוגן של משרה רשמית. המגוון הגדול של דרכים בהן שחיתות באה לידי ביטוי במדינות שונות, מציבה אתגר למחוקק ולחוקות של המדינות החברות. מסיבה זו חלק מן הניסוחים באמנה מותירים שיקול דעת באימוץ ההוראות, או שהם כפופים לחוקה ומערכת החוק הקיימת במדינות החברות. ההתנהגויות שהמדינות החברות חייבות להגדירן כעבירה פלילית הן מתן או לקיחת שוחד של אזרח, בעל תפקיד רשמי זר או בינלאומי, ושוחד פסיבי של פקיד ציבור זר ומעילה בכספי ציבור. עבירות נוספות שהמדינות החברות מתחייבות לחוקק הן עבירת הפרעה לבעל תפקיד באכיפת החוק במילוי תפקידו (כך בישראל, עבירת "הפרעה לשוטר בשעת מילוי תפקידו" ו"הפרעה לעובד הציבור"), עבירות הסתרה (כך למשל בישראל, "הסתרת פנקס", "הסתרת צוואה", "הסתרת שטר קניין"), עבירות מעין גנבה והונאה, והלבנת הון.
עיקרי האמנה > שיתוף פעולה בינלאומי (פרק 4, סעיפים 43–50)

הפרק הרביעי באמנה עוסק בשיתוף פעולה בינלאומי למיגור תופעת השחיתות ומפורטים בו בין היתר הכללים להסגרת חשודים בעבירות שחיתות ולהסגרת פושעים שעמדו לדין. בפרק נקבעים הכללים לשיתוף פעולה משפטי ולעזרה משפטית בין מדינות חברות באיסוף ראיות, בהכנת מסמכים משפטיים, בגביית עדויות ועוד. הפרק עוסק אף בהמשך הליכים משפטיים בין מדינות חברות, בשיתוף פעולה באכיפת החוק ובחקירות משותפות, וביישום אמצעי חקירה מיוחדים.
באמנה נדרשות המדינות החברות אף לפשט הליכי חקירה ואיתור ראיות להוכחת פשעי שחיתות, כך למשל התגברות על חוקי סודיות בנקאית. האמנה אף קוראת להגברת שיתוף הפעולה בין גופים לאומיים ובינלאומיים לצורך מלחמה בשחיתות, תוכניות הגנה על עדים, קורבנות שחיתות, עדים מומחים וחושפי שחיתויות כדי להבטיח אכיפה יעילה של החוק.
היום הבינלאומי למאבק בשחיתות

האו"ם קבע שבכל שנה ב-9 בדצמבר יצוין היום הבינלאומי למאבק בשחיתות, שמטרתו "קידום וחיזוק האמצעים למניעת שחיתות ולמאבק בשחיתות בצורה יעילה יותר... וקידום יושרה, אחריות וניהול תקין של ענייני ציבור וניהול רכוש ציבורי."
ראו גם

שקיפות בינלאומית
אמנה נגד שוחד של הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי
הערות שוליים

↑  ליאור קינן, הליך בדיקה מטעם האו"ם: האם ישראל עומדת באמנה נגד שחיתות?, באתר חדשות 13, 4 בפברואר 2023.
שובבי ציון

| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  1970–1972 (כשנתיים)
 סוגה:  רוק
 חברת תקליטים:  הד ארצי
 חברים
 קובי רכט   חנן יובל   קובי אשרת
 
שובבי ציון הייתה להקה ישראלית שפעלה בשנים 1970–1972. חברי הלהקה היו חנן יובל, קובי אשרת וקובי רכט.
היסטוריה

השלישייה הוקמה בסוף 1970, לאחר שקובי אשרת וקובי רכט כבר שיתפו פעולה כצמד "הקוביות" והוציאו לאור את הסינגל "למה עכשיו", הם צרפו אליהם את חנן יובל, שבאותה עת חיפש הרכב חדש לאחר פירוק "השלושרים". הופעת הבכורה שלהם הייתה כלהקת חימום של מייק ברנט.
השלישייה השתתפה בפסטיבל הזמר והפזמון 1971 עם השיר "בגללי או בגללו" (מילים ולחן: מוטי גלעדי), וכן השתתפה בפסטיבל הזמר החסידי, בספטמבר 1971, עם שניים משירי שלמה קרליבך "ישראל ישראל בטח בשם" ו"חמדת ימים".
ביוני 1971 השלישייה הוציאה אלבום אחד, ממנו בלטו השירים "למה עכשיו", "נגה", "איש גדול" ו"אל תלכי".
בפברואר 1972 הודיעה הלהקה על פירוקה, עקב חילוקי דעות בין חנן יובל לרכט ואשרת על רפרטואר. אחר כך נסעו רכט ואשרת לנסות את מזלם כמוזיקאים ומפיקים באמסטרדם.
בשנת 1984 התאחדה הלהקה למספר הופעות ב"מועדון החמאם".
בשנת 2015, ארבעים וארבע שנים לאחר התפרקות הלהקה, התאחדה השלישייה להופעה במועדון צוותא בתל אביב.
הערות שוליים

1 2  שרגא הר-גיל, "שובבי ציון" - ברגל שמאל?, מעריב, 29 בדצמבר 1970
↑  שלישיית "פופ ״שובבי ציון" חדשה בארץ, על המשמר, 23 בפברואר 1971
↑  החלו החזרות לפסטיבל הזמר תשל"א, למרחב, 31 במרץ 1971
↑  ערן דינר, פסיכדליה חסידית, באתר הארץ, 18 באוגוסט 2004
↑  יעקב העליון, קיצה של להקת־זמר שלישית שובבי ציון, מעריב, 10 בפברואר 1972
↑  "תקופת המעבר" של קובי רכט, מעריב, 1 בפברואר 1973
↑  איציק יושע, שובבי ציון שבים, חדשות, 20 בספטמבר 1984
הם שוב ביחד, קובי קובי ויובל, "העולם הזה", גיליון 2457 מ-3 באוקטובר 1984, עמוד 26
↑  דפנה ארד, שלישיית "שובבי ציון" מתאחדת, באתר הארץ, 19 באפריל 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303833905171  MusicBrainz: 4728ed30-e1d4-4a9a-abbf-ebae1373e253  VIAF: 130723110   WorldCat (עם VIAF): 130723110
שלווה ברטי

| --- | --- |

 לידה:  6 בספטמבר 1961 (בת 63) נתניה
 מוקד פעילות:  ישראל 
 שפה מועדפת:  עברית 
 פרופיל ב-IMDb
 
שלווה ברטי (נולדה ב-6 בספטמבר 1961) היא זמרת ישראלית.
ביוגרפיה

שלווה ברטי נולדה לשלום וחבצלת בנתניה וגדלה בשכונת עין התכלת בעיר.
החלה את דרכה בהרכבי נוער בנתניה, במסגרתם אף ייצגה את ישראל בחו"ל. את שירותה בצה"ל עשתה במקהלת צה"ל, עם ריטה, רמי קלינשטיין ושרון ליפשיץ.
ב-1985 הופיעה לראשונה בקדם האירוויזיון עם השיר "תפילה" (מילים: קובי לוי, לחן: עשור אלקיים), עימו הגיעה למקום ה-11 בתחרות.
ב-1986 הוציאה את אלבומה הראשון "שלוה", בעיבוד והפקה מוזיקלית של אלדד שרים.
באותה תקופה עברה טיפולים קשים וממושכים כנגד מחלת הסרטן בה חלתה.
בשנת 1988 הוציאה את אלבומה השני, "נולדה מחדש", כשהנושא של כל שיריו היה תקופת מאבקה של ברטי במחלת הסרטן. שיר אחד באלבום, "רות", נכתב במשותף על ידי שלווה ואביה, שלום.
בשנת 1991 הוציאה אלבום משירי יוסף הדר. בלטו בו השירים "נגה לי" ו"פלא כחול". שיתוף הפעולה עם הדר החל כבר באלבומה הראשון, בו ביצעה את שירו "לילה זוהר", שכתב משה דור.
ב-1992 השתתפה שלווה בקדם אירוויזיון עם השיר "מים", שצבר פופולריות והפך לשיר פופולרי בערבי ריקודי-עם, ולמעשה חיזק את מעמדו כשיר עם לכל דבר. באותה שנה הוציאה את האלבום "זהב", שבעידודו של מנהלה האישי, עופר שרביט, היה בעל קו אופראי.
ב-1995 השתתפה שוב בקדם אירוויזיון עם השיר "הלוואי עליך ועלי", והוציאה את התקליט "אופרה אחרת", הכולל בין השאר, גרסאות כיסוי לשירים מוכרים.
אלבומה "שלווה ברטי" משנת 1998 כלל עשרה שירים, שרובם, פרט לשניים, נכתבו על ידי ברטי וחלקם גם הולחנו על ידיה ועל ידי מנהלה האישי, שרביט. האלבום לא נחל הצלחה מיוחדת.
בשנת 1999 יצא "האוסף הראשון", שכשמו הוא אוסף ראשון, שכלל להיטים משנות השמונים והתשעים וכן כמה שירים חדשים.
באלבומים "בעוד שירי אהבה וים" ו"מן הים" מ-2001 ביצעה שלווה שירי אהבה ושירים העוסקים באהבה לים.
ב-2008 הוציאה שלווה את אלבום שירי האהבה "רק אותך", ששיריו היו בסגנון אופראי.
בשנת 2009 הכירה את אמיל-יעקוב לוי ,שהפך להיות סוכנה האישי. באותה שנה ניהלה מסע הופעות בארצות הברית מפני קהילות יהודיות ולא יהודיות. בפרט בפלורידה. שם הופיעה בעברית ובאנגלית וגם שימשה כחזנית בבתי כנסת של הקהילות הרפורמית, נכון ל-2024 היא משמשת בתפקיד זה, בבתי-הכנסת הרפורמיים הגדולים בפלורידה בחגי ישראל.
ב-2020 בעקבות משבר הקורונה ,החלה לשתף פעולה עם תיאטרון היידישפיל של ישראל, ומופיעה בבתי האב ובמעונות לשורדי שואה במגוון שפות: בין היתר ביידיש, עברית ואנגלית.
ב-2021, אחרי שהות של 12 שנה בארצות הברית, חזרה ברטי לישראל. באותה השנה, השתתפה בעונה הרביעית של תוכנית המציאות אקס פקטור ישראל, במטרה לייצג את ישראל באירוויזיון 2022.
חיים אישיים

ברטי הייתה נשואה לאלון אלרואי, איש עסקים, בעלים של ארגון "אלאור" הפועל למען אנשים עם צרכים מיוחדים, בעל רשת מקומונים, חבר מרכז הליכוד ואחיינו של עורך דין יואל אלרואי, ראש עיריית נתניה לשעבר. לאחר טיפולי פוריות ממושכים ילדה בשנת 1993 את בתם הראשונה, וב-1997 נולדו להם תאומים. השניים התגרשו ב-2013.[דרוש מקור] מאז ברטי חיה בין ישראל לארצות הברית.
דיסקוגרפיה

שלווה (1981)
נולדה מחדש (1988)
משירי יוסף הדר (1991)
זהב (1992)
אופרה אחרת (1995)
שלווה ברטי (1998)
האוסף הראשון (1999)
בעוד שירי אהבה וים (2001)
מן הים (2001)
רק אותך (2008)
חיה פה ושם (2022)
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310766705171  ISNI: 0000 0000 7057 9928  MusicBrainz: e18f37e0-35ba-4323-84e8-a3ae30964497  VIAF: 97402190   WorldCat (עם VIAF): 97402190
אילן ואילנית

| --- | --- |
אילן ואילנית בהופעה, 1965
אילן ואילנית בהופעה, 1965
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  1965–1973 (כ־8 שנים)
 סוגה:  זמר עברי, פופ
 חברת תקליטים:  התקליט חיפה, הד ארצי
 חברים
 שלמה צח  אילנית
אילן ואילנית היה צמד מוזיקלי שפעל בין 1965 ל־1973. הצמד הורכב מהזמרים שלמה צח וחנה דרזנר (אילנית), שהיו נשואים זה לזו באותה התקופה.
מאפייני ההרכב

ההרכב הביא לפרסומה הראשון של הזמרת אילנית, שהפכה בשנות השבעים לאחת הזמרות המוכרות והמצליחות בישראל. גם בשנות הפעילות של הצמד הייתה אילנית הזמרת הבולטת בו, בעוד צח נתפס כמלווה בלבד. עובדה זו התבטאה בין היתר בשירי סולו אחדים של אילנית שנכללו באלבומיו של הצמד, כגון "כבר אחרי חצות" או "גוליבר". צח לעומת זאת מיעט בקטעי סולו גם בשירים ששרו השניים בדואט. יוצא דופן בולט הוא השיר "למה למה", שהוא מהשירים הבודדים של ההרכב שבו נשמע צח שר לבדו. אילנית אף זכתה כמה פעמים בשנות הפעילות של ההרכב בתואר "זמרת השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של קול ישראל, גם בשנים שבהן עיקר פעילותה היה למעשה במסגרת הצמד. צח ואילנית, שלא יצרו את שיריהם בעצמם, הסתמכו דרך קבע על כתיבה של יוצרים חיצוניים או על גרסאות מחודשות לשירים קיימים, ובחרו יחדיו את השירים ששרו. בבסיס הבחירה עמדו שירים בעלי סיכוי להפוך ללהיטים, וכן שירים המתאימים לקולה של אילנית, מתוך שאיפה לפתח את מעמדה כסולנית.
הצמד נהנה מאהדה רבה בשנות פעילותו, ועובדה זו התבטאה בין היתר בכך שזוגות אחדים של תאומים נקראו "אילן" ו"אילנית" על שמם.
דיסקוגרפיה

| --- | --- |
 אלבומים אילן ואילנית – 1967  סביב לעולם – 1968  יחד לתמיד – 1968  אילן ואילנית – 1970  שוב אתכם – 1971  Folksongs Der Welt ‏ – 1972  ישראל שלי חוגגת – 1973:  מיני אלבומים 4 שירים חדשים להנאתכם – 1967  בשנה הבאה – 1970  בוא ונשתגע בחולות – 1970 אלבומי אוסף Songs from Israel‏ – 1973  כמו פעם – 2013