stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צנון מצוי

| צנון מצוי |
| --- | --- |
 צנון אדום
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: צלפאים
משפחה:: מצליבים
סוג:: צנון
מין:: צנון מצוי
שם מדעי
 Raphanus raphanistrum ‏לינאוס, 1753
צנון מצוי (שם מדעי: Raphanus raphanistrum) הוא צמח עשבוני חד-שנתי או דו-שנתי ממשפחת המצליבים. תחום תפוצתו הטבעי משתרע מאירופה ועד לאזור הים התיכון ואסיה המרכזית, בעיקר באזורים הממוזגים. צנון מצוי הוא יחיד בסוגו וכולל 4 תת-מינים, שניים מתוכם בישראל: צנון מצוי תת-מין 'טיפוסי' הנפוץ בעיקר במשור החוף וצנון מצוי תת-מין 'פגיוני' (Raphanus raphanistrum subsp. rostratus) הנפוץ יותר בצפון ישראל. הבוטנאים הישראלים רואים בשניהם מינים עצמאיים.
לתת-המין הטיפוסי ארבעה עלי כותרת בגווני לבן או קרם, עם עורקים סגולים כהים. פירותיו זקופים, מרוחקים מהגבעול, ומשונצים בין הזרעים עם הבשלתם.
לתת-המין הפגיוני ארבעה עלי כותרת בגווני סגול או ורוד, גם הם עם עורקים סגולים כהים. בניגוד לתת-המין הטיפוסי, פירותיו אינם משונצים בין הזרעים, והחלק העליון של הפרי דמוי רומח צר וארוך.
מאפיינים

הצמח פלש ליבשות אחרות, בהן אמריקה ואוסטרליה ונחשב לעשב רע. הצנון המצוי נפוץ בבתות צפון ומרכז ישראל, שלא הופרעו בידי האדם, וכן ליד שטחים חקלאיים. פורח בין סוף דצמבר למאי.
הפרח אופייני למצליבים ומורכב מארבעה עלי כותרת, בצבעי לבן-קרם (ולעיתים גם צהוב) עם עורקים בולטים בצבע כהה. בתוך הפרח שישה אבקנים והוא גדל על גבי עוקצים ארוכים.
העלים גזורים ומסודרים כך שיש עלה אחד בכל מפרק. שפת העלה משוננת.
הפרי הוא דק וארוך המכיל 8-3 זרעים.
הערות שוליים

↑  .Raphanus raphanistrum L, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
1 2  צנון פגיוני, באתר צמחיית ישראל וסביבתה
1 2  צנון מצוי, באתר צמחיית ישראל וסביבתה
באר אורה (בסיס)

| --- | --- |

מחנה הגדנ"ע בבאר אורה, 1951
 מידע כללי
 סוג:  בסיס צבאי 
 מיקום:  הנגב 
 מדינה:  ישראל 
 
 קואורדינטות:  29°42′43″N 34°58′42″E﻿ / ﻿29.712016°N 34.978248°E﻿ / 29.712016; 34.978248
 beer-ora.org.il
  (למפת דרום הנגב מוגדלת) באר אורה(למפת דרום הנגב רגילה) באר אורה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום באר אורה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום באר אורה
 
בסיס באר אורה הוא בסיס גדנ"ע נטוש ששוכן בערבה, כ-10 ק"מ מדרום למכרות תמנע, וכ-17 ק"מ צפונית לאילת.
היסטוריה > לפני קום המדינה

ביר חִנדיס (תרגום מערבית - באר צלמוות, חשכה), אתר ובו באר ישנה ששימשה את בני השבט הבדואי עַרַבּ אֶל-אַחֵיוָאת, הוזכר לראשונה בתיאור המסע בארץ ישראל שערך רובינסון האמריקאי בשנת 1838. במפות הבריטיות של ארץ ישראל, שם המקום הובא בתעתיק "Bir Hindis".
היסטוריה > מקור מי השתייה של אילת

לאחר כיבוש הנגב במבצע עובדה והשתלטות צה"ל על אום רשרש, הוחל בתכנונה של העיר אילת. מספר קשיים עמדו בפני מתכנניה ובהם המחסור במקורות מים ראויים לשתייה. מקור המים שעמד לרשות השוהים באילת היה מי ים מותפלים שסיפק הצבא בעלות של 240 דולר (דאז) למטר מעוקב.
מקורות המים בערבה אשר היה ידוע על קיומם באותו זמן היו בעלי דרגת מליחות גבוהה. מסיבה זו גויס חיל ההנדסה להשתתפות במבצע קידוחים בערבה לחיפוש אחרי מים, מבצע שבמהלכו התגלתה הבאר, הרוסה בחלקה.
שמחה בלאס, מנהל אגף המים במשרד החקלאות הורה להקציב למבצע הקידוחים, מעבר לתקציב שנקבע לכך (8,000 ל"י), גם את התקציב לקידוחים אחרים (6,000 ל"י) וכן להמשיך בקידוחים גם לאחר ניצול מלוא התקציב. רק לאחר שהחריגה מהתקציב הגיעה לכדי 40,000 ל"י, נמצאו מים בביר הינדיס, בסמוך לבור ממנו שאבו בעבר הבדואים מים.
מי הקידוח הכילו כמה מינרלים בכמויות החורגות בהרבה מהמקובל למי שתייה, בעיקר מגנזיום (175 מ"ג/ ל במקום 50 מ"ג/ל כערך מרבי רצוי) וסולפטים (1360 מ"ג/ל במקום 250 מ"ג/ל). ריכוזי מינרלים אלה גרמו לטעמם הגרוע של המים. תכולת מגנזיום גופרתי ("מלח אנגלי") במים גרמה לשלשולים לשותים אותו. מחוסר ברירה היה קידוח זה מקור המים הראשון לאילת.
בסוף שנת 1949 נערכה שאיבת ניסיון בבאר בנוכחות ראש הממשלה דוד בן-גוריון, שר האוצר אליעזר קפלן וראשי משרד החקלאות ואגף המים.
במקום הוקם מחנה של חיל ההנדסה ולאחר פינויו, הוקמה בו היאחזות של חברי גרעין שח"ל.
היסטוריה > ייסוד חוות הגדנ"ע ופעילותה

כאשר עקיבא עצמון, מפקד פיקוד הגדנ"ע השני, ביקש את עצתו של קצין ההנדסה של פיקוד דרום לבחירת מקום מומלץ להקמת יישוב בערבה, הקצין השיב כי אפשר לפתור את בעיית השמירה על באר המים בהקמת יישוב. תוכניתו של עצמון הייתה להקים "מדינת נוער" בנגב. הרמטכ"ל יגאל ידין וראש הממשלה דוד בן-גוריון, שהיה ידוע כתומך נלהב של הגדנ"ע, הוכנסו בסוד העניין בסופו של דבר, אך ועדת השרים שמונתה על ידי בן-גוריון לא השלימה את עבודתה וכמו כן חלומו של עצמון נבלם על ידי ביורוקרטיה ממשלתית. ב-16 בדצמבר 1950 הגיעו אל "באר הנדסה" אנשי הסגל הראשונים של החווה לעתיד, שהייתה בשלבים מתקדמים של הקמה, והשלימו את הקמתה בסיוע חיל ההנדסה ועם ציוד שהושאר על ידי צוותי הקידוח ומעודפי הצבא הבריטי. כשבוע לאחר מכן, ב-22 בדצמבר, הוטס לחווה מחזור ראשון של גדנ"עים. במסדר הפתיחה של המחזור הראשון, הוחלף שמה של החווה באופן רשמי לשם שהוצע על ידי ועדת השמות הממשלתית – באר אורה, כניגוד ל"באר החשכה".
על הנטיעות והנוי בחווה הופקד רב-סרן נח וולפובסקי, "סבא נח", שהתגורר שם שנים רבות. הקמת החווה האיצה את פיתוח אזור הערבה. בין היישובים שהוקמו תודות למאמץ זה היה יטבתה. מלבד מי השתייה, החווה סיפקה ירקות טריים לאילת.
ב-18 במרץ 1968 אוטובוס תלמידים עלה על מוקש באזור הבסיס, המדריך והרופא המלווה נהרגו ו-26 תלמידים נפצעו. עקבות המחבלים שהניחו את המוקש הובילו מזרחה אל הגבול הירדני הסמוך. ב-21 במרץ פתח צה"ל בפעולת כראמה, בעיירה שהפכה לבסיס של הפת"ח.
מפקדי באר אורה

| שם | תקופה | הערות |
| --- | --- | --- |
| שמחה זעירא | 1950 | יסוד החווה: 16 דצמבר 1950 |
| שלום גפן | 1951 | בשנים ראשונות מפקדי החווה התחלפו מדי מספר חודשים |
| אברהם איילון | 1951 |  |
| אברהם שכטר | 1951 |  |
| יעקב הוף | 1952 |  |
| יצחק מטלון | 1952 |  |
| יוסף תומר | 1952-1953 | לימים סגן מפקד הגדנ"ע |
| שלום אביבי | 1953-1956 | בתקופתו הגדנעים פרצו דרך למעלה סיירים כציר חליפי לכיוון אילת |
| אליהו הכהן | 1956-1957 | חוקר זמר עברי, חתן פרס ישראל למפעל חיים 2013 |
| אלי קן | 1957-1959 |  |
| ארטור גרוס | 1959-1961 |  |
| אלכס רובין | 1961-1964 |  |
| עזריאל פרל | 1964-1967 |  |
| אברהם עיני | 1967-1970 | בימיו יצא לאור עיתון החווה בשם "לדוד משה הייתה חווה" בעריכת רזי אמיתי |
| יוסי פרוכטמן | 1970-1972 |  |
| מנחם הופן | 1972-1974 | לימים פעיל חברתי ופוליטי באילת |
| לאון בלאו | 1974-1975 |  |
| יקי לקס | 1975-1976 |  |
| משה מאיו | 1976-1978 |  |
| יורי מרק | 1978-1981 |  |
| איציק רייכר | 1981-1983 | סופר ומשורר |
| ברנרד סידון | 1983-1985 |  |
| יער ארז | 1985-1987 |  |
| שלמה גיספין | 1987-1989 |  |
| יוסי דאבוש | 1989-1991 |  |
| שלום וועקנין | 1991 | בימיו ננטשה החווה |
הרס הבסיס

בספטמבר 2011, מינהל מקרקעי ישראל הרס את הבסיס הנטוש. היו שתי גרסאות מנוגדות זו לזו בנוגע לאחריות להרס הבסיס; האחת, של מינהל מקרקעי ישראל כי "הכל נעשה בתיאום" עם המועצה האזורית חבל אילות שבתחומה נמצא הבסיס, ולעומתה, הגרסה השנייה, זו של המועצה האזורית כי "נעשתה טעות" וכי הסיכום שלה עם מינהל מקרקעי ישראל היה פינוי מבני האזבסט וגגות אזבסט של בלוקדות שהיו במקום, ואילו בפועל הרסו את כל המבנים.
באתר הבסיס נותרו על מקומם בריכת השחיה, הבאר והבונקר.
ראו גם

באר אורה - יישוב קהילתי שהוקם בשנת 2001 באזור הבסיס הישן.
לקריאה נוספת

שמחה בלאס, מי מריבה ומעש, מסדה, 1973
הערות שוליים

↑  יש אומרים שזו הסיבה שהמקום נקרא בראשיתו "באר הנדסה". סיבה אחרת שהוצעה, היא שהמקום נקרא כך לכבוד סלילת כביש הערבה, הכביש הראשון לאילת, בידי חיל ההנדסה במבצע ערבה. קרוב לוודאי שגם השיבוש בתעתיק מערבית לאנגלית, ביר הינדיס, היה מקור ההשראה לשם זה
↑  ראו ספרו של שמחה בלאס "מי מריבה ומעש", עמ' 159
↑  הבאר שוכנת בנחל רחם, ששימש שיירות מבריחים ממצרים לירדן
↑  רמי שני‏, סליחה, טעינו. הרסנו את בסיס הגדנ"ע באר אורה, באתר וואלה, 16 בספטמבר 2011
שאיבת ניסיון בבאר אורה ב-1949. בעיגול, דוד בן-גוריון, במלבן, אליעזר קפלן.
מסדר גדנ"עים בבאר אורה - 1958
צינור המים הראשון לאילת
אספת הורים

אספת הורים בבית ספר ביפן
אספת הורים או ערב הורים הוא מפגש קצר בין הורי התלמידים למוריהם כדי לדון בהתקדמות הילד בבית הספר, ולמצוא פתרונות לבעיות לימודיות או התנהגותיות. כנסי הורים-מורים משלימים את המידע המועבר על ידי מכתבי דיווח, ובהם אפשר להתמקד בהצלחות או בחולשות הספציפיות של התלמידים בנושאים ספציפיים, ועל רמת המיומנויות והיכולות הבין-לימודיות.
על פי רוב אספת הורים נערכת ללא נוכחות התלמידים שהתקדמותם נדונה, אם כי יש עדויות לכך ששילוב התלמידים במפגשים ביכולתה לחזק את תוצאות המפגשים. המפגשים מובלים בדרך כלל על ידי המורים, המשתפים את ההורה במידע הנחוץ, כאשר ההורים הם המאזינים.
מטרה

המטרה העיקרית של מפגשים אלו, היא ליצור קשר אישי בין המורה להורה, אשר במקרים רבים יכול לתרום רבות להצלחתם והתקדמותם של התלמידים, וכן לפתור מראש בעיות העלולות לצוץ בשנת הלימודים. חשוב מאד לנסות ולבנות קשר חיובי עם המורה, וגם אם יש להורה טענות, להעביר זאת באופן יפה ומכובד.
בערבי הורים כלליים יותר, נוצר פעמים רבות קשר בין הורי התלמידים, דבר העשוי לעיתים לסייע רבות לקידום הכיתה.
סוגים

מפגשי הורים-מורים מתקיימים במגוון צורות שונות, בהתאם למדינה, מחוז בית הספר ובית הספר הבודד. תת-הסוגים מאופיינים בתכונות הבאות.
סוגים > אופן הפגישה

כמו רוב הפגישות האחרות, ועידות הורים-מורים יכולות להיערך בפגישות פנים אל פנים שבהן ההורים והמורים נפגשים פנים אל פנים, או פגישות אלקטרוניות שנערכות בטלפון או באמצעות ועידות וידאו כמו זום וכדומה. אמנם מפגשים פנים אל פנים יוצרים קשר אישי יותר, אך דורשים שההורים והמורים ייפגשו פיזית באותו מקום במהלך המפגש. ראיונות אלה נמשכים בדרך כלל בין חמש לחמש עשרה דקות.
במקרה של מפגשי הורים-מורים אלקטרוניים, ההורים והמורים אינם צריכים להיות בבית הספר או במקום משותף אחר, ויכולים להשתתף בפגישה מהבית או בזמן עבודה או נסיעה. בית הספר אינו צריך להיערך בסידור חדרים למפגשים ויש גמישות רבה יותר במציאת זמן מתאים. החסרונות של מפגשים אלו הוא בקשר האישי שלא נוצר באופן כזה.
אספות הורים הם מסורת במערכות חינוך מערביות, כגון אוסטרליה, קנדה, בריטניה, ארצות הברית וישראל. בארצות הברית, בתי ספר יסודיים רבים יקצרו את יום הלימודים ב-2-3 שעות (לעיתים קרובות במשך שבוע שלם) באמצע הסתיו, כדי לאפשר זמן נוסף למורים לפגישות עם ההורים.
המשתתפים בפגישה

אספות הורים יכולים להיערך במפגשים אחד על אחד בין ההורה למורה. אופן זה מתאים כאשר נושאים שונים נלמדים על ידי מורים שונים, והורים פוגשים את המורים לכל המקצועות השונים בנפרד. בדרך זו קיימת אינטימיות רבה יותר, וזה מאפשר דיון במידע ספציפי לתלמיד בנושא מסוים. החיסרון של האופן הזה הוא שקשה לקבוע את הפגישות, מכיוון שהן דורשות סמן ומקומות מפגש רבים.
אפשרי לקצר יותר, ולקיים מפגש אחד על אחד עם מורה אחד מהכיתה, בדרך כלל זה יהיה המורה המחנך. אופן זה נפוץ בבתי ספר יסודיים, קל יחסית לתזמן אותו, אך חסרה בו מעט האפשרות לדיון בהתקדמות של מקצועות ספציפיות.
דרך נוספת היא, שההורה יפגש במפגש אחד עם מספר מורים. ניתן להשתמש באופן זה אם לילד יש בעיות במספר נושאים, או כאשר הורה מגיע לבית הספר מחוץ לזמן הקבוע לאספת ההורים כדי לפגוש כמה מורים בו זמנית.
מפגשים בין מספר הורים יחדיו, למספר מורים. סוג זה של פגישה, הנקרא בדרך כלל ערב הורים מתאים להפצת מידע כללי על בית הספר, לוח אירועים, שינויים בתקנות נפוצות, או לבחירת חברי דירקטוריון למוסד וכדומה. אך אינו יעיל לדיון בנושאים ספציפיים לתלמידים מסוימים וחסרה את הפרטיות הנדרשת.
לעיתים מתקיימים באספות ההורים גם מפגשים בין ההורה ליועצת בית הספר.
תדירות

אספת הורים מתקיימת בדרך כלל אחת לתקופת הלימודים, אם כי חלק מבתי הספר מארגנים רק מפגש אחד במהלך כל שנת הלימודים. בבתי ספר אחרים מקובל לעשות אספת הורים רגילה פעם אחת, וערב הורים גדול יותר בפעם אחרת.
מיקום

לרוב מפגשים פנים אל פנים עם המורה מתקיימים בכיתת הלימוד בית הספר. פגישות של הורים רבים עם כל סגל בית הספר יתקיימו באולם בית הספר, או באודיטוריום, לפעמים נערכים באולם גדול מורים שונים בשולחנות נפרדים לפגישות אחד על אחד עם ההורים.
במדינות שונות > ישראל

במערכת החינוך בישראל, מכונה הפגישה "אספת הורים" ולעיתים "ערב הורים".
על בית הספר מוטלת חובה לערוך אספת הורים לכל הפחות פעמיים בשנה, בתוספת המלצה, שבשנות המעבר מבית ספר יסודי לחטיבת הביניים ואחר כך לחטיבות הגבוהות לערוך אספות מיוחדות לנושא המעבר.
במהלך המאה ה-21 קיימת תופעה של ערבי הורים ותלמידים, כמין אספות הורים משותפות עם התלמידים, שמטרתם להבין יותר את הילד ואת החברה בה נמצא, והקשר בינו לבין צוות בית הספר.
במדינות שונות > אוסטרליה

במערכת החינוך האוסטרלית, המפגשים ידועים כ"ראיונות הורים-מורים" או "לילות הורים". האופן המדויק משתנה בין המדינות ולפי סוג בית הספר. מדינות מסוימות מחייבות לערוך את הראיונות, אחרות לא. בתי ספר ממשלתיים ולא ממשלתיים פועלים גם הם לפי חוקי חינוך פדרליים שונים.
בחלק מבתי הספר יש רק סבב ראיונות אחד בשנה, באחרים יש יותר. שני סבבים נפוצים, כאשר הראשון בחודשים פברואר-אפריל והשני בחודשים (יולי–ספטמבר). בתי ספר רבים מציעים מספר תאריכים אפשריים שונים, וכן מפצלים את המפגשים לפי כיתה או לפי שם (למשל א–כ/ל–ת).
לעיתים קרובות יש ביקוש רב מצד הורים להיפגש עם המורים, אם כי האבחנה של המורים היא, שבדרך כלל ההורים שפחות נחוץ להיפגש איתם, הם שמגיעים לאספות הורים, בעוד שההורים שנחוץ יותר להיפגש איתם, ולפתור בעיות, פחות מגיעים.
במדינות שונות > קנדה

במערכת החינוך הקנדית, המפגשים ידועים כ"ראיונות הורים-מורים".
ראיונות הורים-מורים הם חובה לכל מורי בתי הספר היסודיים והתיכוניים באונטריו (קנדה). להורים יש זכות לקבל שעות חופשה לצורך מטרה זו על פי משרד החינוך.
קנדיאן ליבינג המבקרת ראיונות הורים-מורים טוענת, כי לעיתים קרובות רק הורי הילדים הטובים ביותר ישתתפו בראיונות וההורי הילדים שסביר יותר שיזדקקו לסיוע נוסף לא יגיעו להשתתף.
במדינות שונות > הודו

בהודו, המפגשים נקראים "מפגש הורים-מורים" או "PTM". הביטוי "אספת הורים" נפוץ גם כן.
במדינות שונות > סינגפור

בסינגפור זה נקרא "מפגש הורים-מורים".
במדינות שונות > ארצות הברית

במערכת החינוך האמריקאית, המפגשים נקראים "כנס הורים-מורים".
הכנסים מתקיימים בדרך כלל פעמיים בשנה, בסוף הרבעון הראשון ובסוף הרבעון השלישי, כאשר כל מפגש נמשך כ-15–20 דקות. ההורים בדרך כלל בוחרים את הזמן המתאים להם ביותר, והמורה מתזמן את הכנס בהתאם. הפרקטיקות הספציפיות משתנות בין בתי הספר.
בארצות הברית, בתי ספר יסודיים רבים יקצרו את יום הלימודים בשעתיים עד שלש שעות (לעיתים קרובות במשך שבוע שלם) באמצע הסתיו, כדי לאפשר זמן נוסף למורים עבור כנסים אלה.
ההבדל בין כנסי הורים-מורים לבין מפגשי PTA הוא שהראשונים מתמקדים בהתקדמות האקדמית של התלמידים ואילו האחרונים מארגנים יותר פעילויות חוץ-לימודיות.
כמה מחוזות בארצות הברית הציעו לראות הפרה חוקית, להורים או אפוטרופוסים שאינם משתתפים לפחות בכנס הורים-מורים אחד במהלך שנת הלימודים. חלק מבתי הספר כבר הפכו את האירוע לאירוע חובה שההורים ישתתפו בו.
במדינות שונות > בריטניה

במערכת החינוך הבריטית, המפגש ידוע כ"כנס הורים-מורים" או "ערב הורים". האירוע מתקיים לעיתים קרובות באולם בית הספר או באולמות קהילתיים סמוכים, שם ההורים עוברים סדרה של שמונה עד תשע מפגשי פנים אל פנים בנות 5 דקות עם מספר מורים. בחלק מבתי הספר במהלך 2020 ו-2021 נפגשו באופן מקוון בשל מגפת הקורונה.
עריכת המפגשים

קיימות שיטות שונות לקביעת כנסי הורים-מורים.
במקרה הפשוט ביותר, הפגישות אינן מתוכננות מראש כלל, ההורים מגיעים לבית הספר ועומדים בתור להפגש עם כל מורה שרוצים לפגוש בו. והפגישות מתקיימות על בסיס כל הקודם זוכה.
ניתן לקבוע עם המורה פגישות באופן אישי, בטלפון או באינטרנט.
עריכת המפגשים > באופן אישי

לעיתים הורים מגיעים למזכירות בית הספר כדי לקבוע זמן לפגישות, והתזמון נעשה על ידי מנהל או מזכירות בית הספר.
קיימת דרך נוספת, שהתלמידים קובעים מועדי פגישות עם מורים על ידי יומן הזמנות המחולק לשעות, ובקשה מהמורים להקצות זמנים שעדיין זמינים. למורים יש יומן הזמנות משלהם והם מסמנים את השעה בשני היומנים. להורים יש בדרך כלל אפשרות לציין אילו מורים הם רוצים לראות ואת הזמנים המועדפים עליהם.
היתרון של האופן הראשון הוא שהמורים לא צריכים להיות מעורבים בתזמון, אך החיסרון הוא שנדרש אדם נוסף שישמש כסדרן. שיטה זו היא ריכוזית במובן זה שהיא אינה מכוונת לא על ידי הורה ולא על ידי מורה.
היתרון של האופן השני הוא שההורים לא צריכים להיות מעורבים בתזמון, והחסרון הוא שהמורים צריכים להכין את היומן בשעות המנוחה שלהם, במקום להתכונן לשיעורים או לייעץ לתלמידים, כמו כן לעיתים קרובות ההורים מקבלים זמנים שאינם מתאימים או אופטימליים עבורם. בנוסף, תלמיד שלא רוצה שההורה שלו יפגש עם המורים, הוא יכול פשוט לא לבצע את ההזמנות, או להשאיר את זה לסוף כשכבר אין זמנים זמינים.
עריכת המפגשים > בטלפון

תזמון טלפוני נעשה בין ההורה ומנהל בית ספר, או המזכירות, מבלי שההורים יצטרכו להיות פיזית בבית הספר בזמן התזמון. אך תהליך זה עלול לגרום להמתנות ארוכות בטלפון של בתי הספר.
עריכת המפגשים > מקוון

תזמון מקוון נעשה באמצעות תוכנה לזימון תורים באינטרנט. היתרונות של המערכת, שהיא אוטומטית ללא צורך במתווך, ומותאמת היטב הן להורים והן למורים ללא צורך לערב תלמידים.
קיימות כיום מערכות תזמון מתוכננות היטב ומאובטחות, קלות לשימוש וקלות לניהול. אחת הפופולריים ביותר כיום בשימוש היא תוכנת PTC באתר (www.ptcwizard.com).
התכונות המוצעות על ידי המערכות המתקדמות ביותר הן:
אופטימיזציה של לוחות זמנים, המערכת בוחרת את הרצף האופטימלי של פגישות בודדות בזמן המתאים ביותר להורים.
לוח זמנים גמיש המאפשר לקבוע ראיונות באורך משתנה ובמספר תאריכים, בהתאם לשנה ולציון של התלמידים.
הפסקות בין ראיונות המאפשרים להורים להשתתף בפגישות בזמן, ולמורים להסתגל לשינויים בלוח הזמנים באם הפגישה הקודמת חורגת מהזמן המשוער, מה שמקל על ביצוע הפגישות בזמן.
היכולת להציע לחלק מההורים (אלה שיש להם מספר ילדים או שהם עובדי בית הספר) גישה מועדפת.
ניתוח סטטיסטי של בקשות לאחר השלמת הראיונות.
שיבוץ מרכזי או אצווה, שיכול להעביר את השליטה מההורים לבית הספר ולהפך, ועוד.
ביקורת

כנסי הורים-מורים ספגו ביקורת על ההטיה המעמדית וחוסר היעילות שלהם, משום שבמפגשים משתתפים בעיקר הורים לילדים מוצלחים יותר ובמצב סוציו-אקונומי גבוה יותר, בעוד הורי הילדים שסביר יותר שיזדקקו לסיוע נוסף אינם משתתפים.
לעיתים בזמן אספת ההורים מותקפים המורים על התנהגותם כלפי התלמיד, ודבר זה אינו תורם לקידום התלמידים, וגורם נזק למורים ולבית הספר.
הערות שוליים

↑  ראו גם התנהגות הורה באספת הורים יצחק יונה - מטפל חינוכי, 18 בדצמבר 2018
↑  חוזר מנכ"ל משרד החינוך (התשנ"ו)
↑  הדרכה והמלצות באתר משרד החינוך לקיום מפגשי מורה-הורה-תלמיד
↑  מחקר מעניין שנערך על החשיבות של הקשר עם סגל בית הספר והייעוץ הפדגוגי
↑  מחקר ותוכנית עתידנית של משרד החינוך בישראל על מעורבות ההורים בחינוך הילדים
מורים ותלמידים בבית ספר מחוזי לילדי העובדים כפר מל"ל תרצ"ט (1939)
מפגש הורים דיגיטלי בבית ספר תיכון בפורוליה, הודו
אלינה סביטולינה

אלינה סביטולינה (באוקראינית: Еліна Михайлівна Світоліна; נולדה ב-12 בספטמבר 1994) היא טניסאית אוקראינית-יהודייה מקצוענית. בשיאה (11 בספטמבר 2017) דורגה במקום שלישי בעולם בדירוג ה-WTA. זוכת מדליית ארד במשחקים האולימפיים (טוקיו 2020).
ביוגרפיה

סביטולינה נולדה באודסה שבאוקראינה, בת להורים יהודים, מיכאילו ואולינה.
ב-2008 החלה להתחרות בסבב הפדרציה הבינלאומית לטניס. ב-2010 זכתה באליפות צרפת הפתוחה לנערות, הפסידה בכמר הזוגות באליפות וימבלדון לנערות והעפילה לראשונה לגמר טורניר ITF בחרקוב. ב-2011 זכתה בטורניר באיסטנבול, זכתה בטורניר לאגוס והעפילה לגמר טורניר טיומן. ב-2012 הפסידה בגמר אליפות וימבלדון לנערות והעפילה לראשונה להגרלה הראשית בטורניר גראנד סלאם, באליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס. באותה שנה זכתה בטורניר הראשון שלה מסבב WTA 125K ("צ'אלנג'ר") שניצחה בטורניר בפונה שבהודו, כמו כן זכתה בטורנירי ITF בלה מרסה שבתוניסיה ובתלאווי בגאורגיה.
ב-2013 זכתה בטורניר באקו מסבב ה-WTA לאחר שגברה בגמר על שחר פאר, ובשני טורניר ITF – באילת (כולל זכייה בטורניר הזוגות) ובדונצק. בטורנירי הגראנד סלאם העפילה לסיבוב השני באליפות אוסטרליה הפתוחה ובאליפות ארצות הברית הפתוחה. במהלך השנה נכנסה לראשונה לדירוג 100 הטניסאיות הטובות בעולם וסיימה את השנה במקום ה-40.
ב-2014 הגנה על תוארה בטורניר באקו, העפילה לסיבוב השלישי באליפות אוסטרליה הפתוחה ולסיבוב השני באליפות צרפת הפתוחה. בטורניר מיאמי מאסטרס הודחה בסיבוב הרביעי, בסינסינטי מאסטרס הודחה ברבע הגמר ובטורניר ווהאן הפסידה בחצי הגמר. ב-2015 זכתה בטורניר מרקש, העפילה לסיבוב השלישי באליפות אוסטרליה הפתוחה ובאליפות ארצות הפתוחה והודחה ברבע גמר אליפות צרפת הפתוחה על ידי אנה איבנוביץ'. היא הגיעה חמש פעמים עד חצי גמר טורנירי WTA, בסינסינטי, בריזביין, בוגוטה, סטנפורד, ובטורניר סוף העונה בסין. את השנה סיימה במקום ה-19 בעולם.
ב-2016 זכתה בטורניר קואלה לומפור, הפסידה בגמר טורניר ניו הייבן לאגניישקה רדוונסקה ובגמר טורניר ג'וחאי לפטרה קביטובה. היא העפילה ארבע פעמים לשלב חצי הגמר בטורניר דובאי, אליפות טוראי פאן פסיפיק הפתוחה, טורניר בייג'ינג ובטורניר מוסקבה. בגראנד סלאם העפילה לסיבוב הרביעי באליפות צרפת הפתוחה ולסיבוב השלישי באליפות ארצות הברית. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו הדיחה בסיבוב השלישי את האלופה והמדורגת ראשונה סרינה ויליאמס אך הפסידה ברבע הגמר לפטרה קביטובה.
ב-2017 זכתה בשלושה טורניר פרמייר 5 של סבב ה-WTA, בטורניר דובאי, אליפות איטליה הפתוחה ואליפות קנדה הפתוחה. באליפות סין הפתוחה הודחה ברבע הגמר. בגראנד סלאם העפילה לרבע גמר אליפות צרפת הפתוחה, לסיבוב הרביעי באליפות וימבלדון ובאליפות ארצות הברית ולסיבוב השלישי באוסטרליה. בספטמבר 2017 דורגה במקום השלישי בעולם, דירוג השיא שלה.
בפברואר 2018 הגנה על תוארה באליפות דובאי, במאי 2018 זכתה ברומא באליפות איטליה הפתוחה. באוקטובר 2018 זכתה באליפות סבב ה-WTA. באולימפיאדת טוקיו (2020) זכתה במדליית ארד.
סביטולינה חברה בנבחרת גביע הפדרציה של אוקראינה משנת 2012.
הערות שוליים

↑  אורן אהרוני, שגיאה כפולה, באתר ynet, 1 בינואר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000345780
ארכיפלג גולג

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אלכסנדר סולז'ניצין 
 שפת המקור:  רוסית 
 סוגה:  היסטוריה
 נושא:  גולאג 
 מקום התרחשות:  ברית המועצות 
 הוצאה
 הוצאה:  Éditions du Seuil, Sovetsky Pisatel, נובי מיר 
 מקום הוצאה:  צרפת 
 תאריך הוצאה:  1973 
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת שוקן
 תאריך:  1974
 תרגום:  יוסף סערוני
 מהדורות נוספות
 מספר כרכים:  2
 פרסים
 רשימת 100 הספרים של המאה של לה מונד 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002024946, 002293137
 
ארכיפלג גולאג (ברוסית: Архипелаг ГУЛАГ) הוא ספר מאת אלכסנדר סולז'ניצין, המתאר את הגולאג – מערכת מחנות העבודה ושאר שיטות הדיכוי, שהנהיג המשטר הסובייטי בברית המועצות בשנים 1918–1956.
הספר מבוסס על חוויותיו האישיות של הסופר כאסיר במחנות עבודה בין השנים 1945–1953, לצד בחינה של מסמכים, החלטות ועדויות של כ-300 אסירים נוספים.
הספר נכתב במהלך השנים 1958–1968 בסודיות, והכרך הראשון שלו ראה אור רק בשנת 1973 בפריז. עותקים בודדים הוברחו לתוך ברית המועצות בחשאיות והופצו בין מבקרי המשטר אבל הספר פורסם בגלוי רק ב-1990, לאחר נפילת מסך הברזל (פרסטרויקה). הספר כולל שבעה חלקים, המופיעים ברוב המהדורות בשלושה כרכים (חלקים 1–2, חלקים 3–4, חלקים 5–7). שני הכרכים הראשונים בסדרה ראו אור בעברית.
סקירה כללית

הספר מדבר בפנייה לאזרח הסובייטי הפשוט שגדל על ערכי האידאולוגיה הקומוניסטית ומאמין בצדקת דרכה של המפלגה, אך לא מספיק מודע למעשי העוול שמבצע המשטר. לכן סולז'ניצין מרבה להראות את חוסר הצדק של מערכות השלטון, שמטרתן היא לא לבצע צדק או להגן על האזרח אלא לדכא כל תנועה או אוכלוסייה שעלולה לסכן את המשטר בכל מחיר. למשל, סולז'ניצין מתאר את מעשי הגירוש בכפייה של "עמים עוינים" – גרמנים, טטרים, ליטאים ומיעוטים נוספים שסטלין רצה לדכא. כמו גם גלי דיכוי וגירוש נוספים כלפי מעמד הקולאקים, צאצאים למשפחות אצולה, מפלגות פוליטיות שאינן בולשביקיות, חיילים שנפלו בשבי הנאצי ואזרחים שחיו תחת השלטון הנאצי ועוד.
מספר פעמים בספר סולז'ניצין משווה בין המשטר הסובייטי למשטר הצארי שלפני המהפכה, שהרי לפי התעמולה הרווחת המשטר הצארי היה דכאני כלפי החלשים ואילו המהפכה הביאה את השוויון לכולם. כדי להפריך את התפיסה הזו, סולז'ניצין מראה שאחרי המהפכה העונשים אכזריים הרבה יותר כלפי מתנגדי המשטר, ובמקרים רבים חלים גם על בני משפחתם.
המחבר עורך גם השוואה בין סטלין להיטלר, למשל בנושא מחנות הריכוז שסטלין הקים אפילו לפני שהיטלר עשה זאת, ושסטלין הפעיל אותם גם כלפי בני עמו, דבר שאפילו היטלר לא עשה. השוואה זו, שלאוזן המערבית נשמעת הגיונית ומתקבלת, לקורא הסובייטי הממוצע הייתה חידוש גדול.
בשנותיו האחרונות סטלין גם התחיל בתוכניות לדיכוי וגירוש היהודים, וערך את "משפט הרופאים" – עלילת דם על רופאים יהודים, כהכשרת הקרקע לדיכוי רחב יותר שלא הספיק להוציא לפועל לפני מותו.
סקירה כללית > תיאורים ספרותיים

הספר קרוי "ארכיפלג גולג" מפני שהוא מדמה את מערכת הגולג לקבוצת איים, שהרי כל מחנה מנותק מכל העולם החיצון כמו אי, אף על פי שהוא נמצא על היבשה. מעבר בין האיים מתאפשר רק ברכבות אסירים שמורות, כך שכל הערים והאזרחים שמחוץ ל"איים" כאילו לא קיימים ויש רק ים באמצע. יש המציעים שהשם הוא רפרנס לספרו של צ'כוב – "האי סחלין", המתאר אי ששימש את השלטון הצארי לכליאת אסירים.
הספר מתאר את גלי המעצרים הרבים ששטפו את רוסיה על ידי כוחות הנ.ק.ו.ד., ומדמה אותם לצינורות ביוב שבהם זורמים האסירים – מושפלים ומוסתרים מהאוכלוסייה הכללית.
הספר בתרגום לעברית

אלכסנדר סולז'ניצין, ארכיפלג גולג: 1918–1956: ניסיון לחקר אמנותי; המתרגם: יוסף סערוני, ירושלים; ותל אביב: שוקן, תשל"ד–תשל"ו.
הערות שוליים

↑  «Архипелаг ГУЛаг» А.И.Солженицына как художественный текст: некоторые наблюдения, portal-slovo.ru
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb120051289 (data)  GND: 4739174-1  VIAF: 293372064   WorldCat (עם VIAF): 293372064 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.