stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אולימפיאדת פריז (1900)
אירועים בולטים > אתלטיקה

האתלטים המצטיינים בתחרות היו כולם מארצות הברית, שזכתה בסך הכל ב-39 מדליות מתוך 67 אפשריות, מהן 16 מזהב מתוך 23 אפשריות.
אלווין קריינזלין (ארצות הברית ארצות הברית) זכה ב-4 מדליות זהב, בריצת 60 מטר, בריצת 110 מטר משוכות, בריצת 200 מטר משוכות ובקפיצה לרוחק.
ג'ון טוקסברי (ארצות הברית ארצות הברית) זכה ב-5 מדליות, שתי מדליות זהב בריצת 200 מטר ובריצת 400 מטר משוכות, שתי מדליות כסף בריצת 60 מטר ובריצת 100 מטר ומדליית ארד בריצת 200 מטר משוכות.
אירווין בקסטר (ארצות הברית ארצות הברית) זכה ב-5 מדליות, שתי מדליות זהב בקפיצה לגובה ובקפיצה במוט ו-3 מדליות כסף בקפיצות מהמקום: לרוחק, משולשת ולגובה.
ריי יורי (ארצות הברית ארצות הברית) זכה ב-3 מדליות זהב בקפיצות מהמקום: לרוחק, משולשת ולגובה.
מאיר פרינסטיין היהודי (ארצות הברית ארצות הברית) זכה ב-2 מדליות, מדליית זהב בקפיצה משולשת ומדליית כסף בקפיצה לרוחק.
אירועים בולטים > התעמלות

בתחרות ההתעמלות השתתפו 108 ספורטאים מצרפת מתוך 135 ספורטאים שייצגו 8 מדינות. נבחרת (הרפובליקה הצרפתית השלישית צרפת) זכתה בכל שלוש המדליות שחולקו.
אירועים בולטים > טניס

הטניסאית שרלוט קופר (הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד בריטניה) הייתה האישה הראשונה בהיסטוריה שזכתה במדליית זהב אולימפית בענף הטניס, והאישה הראשונה שזכתה במדליית זהב אולימפית בתחרות אישית. זכתה בשתי מדליות זהב, אחת ביחידות ואחת בזוגות מעורבים.
אירועים בולטים > שחייה

השחיין פרדריק ליין (אוסטרליה) זכה בשתי מדליות זהב במשחים הקצרים, ל-200 מטר חופשי ול-200 מטר מכשולים חופשי.
השחיין ג'ון ארתור ג'רוויס (הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד בריטניה) זכה בשתי מדליות זהב במשחים הארוכים, ל-1000 מטר ול-4000 מטר חופשי.
השחיין ארנסט הופנברג (הקיסרות הגרמנית גרמניה) זכה בשתי מדליות זהב במשחה ל-200 מטר גב ובמשחה הקבוצתי.
אירועים בולטים > שייט

השייטת הלן דה פורטאלה (שווייץ שווייץ) התחרתה בקטגוריית סירת מפרש 1–2 טון ביחד עם בעלה הרמן דה פורטאלה ואחיינה ברנד דה פורטאלה, ובכך הייתה לאישה הראשונה בהיסטוריה שהשתתפה במשחקים האולימפיים וכן האישה הראשונה שזכתה במדליית הזהב האולימפית, חודשיים לפני שרלוט קופר.
מדליות > המדינות שגרפו את מירב המדליות

| מיקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | הרפובליקה הצרפתית השלישית צרפת (מארחת) | 27 | 38 | 37 | 102 |
| 2 |  ארצות הברית | 19 | 14 | 15 | 48 |
| 3 |  בריטניה | 15 | 8 | 9 | 32 |
| 4 | הוועד האולימפי הבינלאומי קבוצה מעורבת | 8 | 5 | 6 | 19 |
| 6 |  בלגיה | 6 | 7 | 4 | 17 |
| 5 |  שווייץ | 6 | 2 | 1 | 9 |
| 7 | הקיסרות הגרמנית גרמניה | 4 | 3 | 2 | 9 |
| 8 | ממלכת איטליה איטליה | 3 | 2 | 0 | 5 |
| 9 | בריטניה אוסטרליה | 2 | 0 | 3 | 5 |
| 10 |  דנמרק | 1 | 3 | 2 | 6 |
ענפים בהם נערכה לראשונה תחרות

במספר ענפים נערכה לראשונה תחרות אולימפית. יצוין, כי מכיוון שמדובר באולימפיאדה השנייה בתקופה המודרנית, והראשונה בה השתתפו הנשים כמתחרות, ענפים רבים הוצגו לראשונה, או לכל הפחות הוצגו לראשונה כתחרות בה משתתפות גם נשים.
מספר ענפים היו מיוצגים באולימפיאדה זו בלבד, ולאחר מכן נזנחו באולימפיאדות הבאות:
מרוצי אופנועים ומכוניות
הטסת כדורים פורחים
קריקט
קרוקט
כדור בסקי (pelota vasca)
שחיית 200 מ' עם מכשולים
שחייה תת-מימית
כדורגל באולימפיאדה

באולימפיאדת פריז, נערך טורניר הכדורגל הראשון במשחקים האולימפיים. השתתפו בו רק שלוש קבוצות ששיחקו שני משחקים, ולא חולקו מדליות לקבוצות, אבל הוועד האולימפי הבינלאומי החליט לתת קרדיט לבריטניה, צרפת ובלגיה, ולהגיש להם מדליות על סמך הצלחתם בטורניר. המשחקים נערכו באצטדיון הוולודרום דה ונסן בפריז.
כדורגל באולימפיאדה > המשחקים

| 20 באוקטובר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הרפובליקה הצרפתית השלישית מועדון צרפת | 0 | - | 4 | הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד מועדון כדורגל אפטון פארק. | (אוהדים: 500) |
|  |  |  |  | ג. ניקולאס 2, ארתור טורנר, ז. זיאלי |  |
23 באוקטובר
| הרפובליקה הצרפתית השלישית מועדון צרפת | 6 | - | 2 | בלגיה אוניברסיטת בריסל | (אוהדים: 1500) |
| גאסטון פלטיר (כובשים אחרים לא ידועים) |  |  |  | ו. ספונגה, ואן הוקלום |  |
כדורגל באולימפיאדה > סיכום מדליות

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| זהב | כסף | ארד |
| הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד מועדון כדורגל אפטון פארק   בריטניה | הרפובליקה הצרפתית השלישית מועדון צרפת   צרפת | בלגיה האוניברסיטה החופשית של בריסל   בלגיה |
ראו גם

יהודים באולימפיאדת פריז
הערות שוליים

↑  THE 1900 OLYMPIC GAMES, Results for All Competitors in All Events, with Commentary by Bill Mallon, McFarland & Company, Inc., Publishers, 2009
↑  FACTSHEET THE GAMES OF THE OLYMPIAD UPDATE - OCTOBER 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 2153025-7  LCCN: n87940157  VIAF: 129843023   WorldCat (עם VIAF): 129843023 
מדליית זהב, כסף וארד בתערוכה עולמית, מהאוסף של המוזיאון האולימפי.
אווה פרנק

| --- | --- |

 לידה:  אוקטובר 1754 האימפריה העות'מאנית (1453–1844) ניקופול, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  1816 (בגיל 61 בערך)  אופנבך, הדוכסות הגדולה של הסן 
 שם לידה:  Rachel Frank 
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית 
 השקפה דתית:  פרנקיזם 
 
רחל [שם לועזי: זוֹפִיַה אֶווָה] פרנק (כתיב לטיני: Ewa Frank, נודעה גם כאווה רומנובה; ‏1754 – 7 בספטמבר 1816) הייתה מנהיגת כת הפרנקיסטים, בתוכה נתפשה כקדושה וכהתגלמות השכינה.
לקריאה נוספת

Pawel Maciejko, The Mixed Multitude: Jacob Frank and the Frankist Movement, 1755-1816, University of Pennsylvania Press, 2011. עמ' 176–238.
הערות שוליים

↑  אולגה טוקרצ'וק, 11-12, ספרי יעקב, ירושלים: כרמל, 2020
↑  ספר הזוהר, חלק ב', דף נ"א, עמוד א'
↑  הציטוט מ: דברי האדון, עמ' 264, מהדורת ביניים.
↑  ישראל שפירא, העלמה הוכיחה: לא כולם יכולים ללמוד זוהר, באתר כיכר השבת, ‏2021-05-09
↑   היסטוריה גדולה, בקטנה, כשקזנובה כתב לבתו של משיח השקר, באתר הארץ, 9 באוקטובר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007506003705171  PLWABN: 9811329513105606  NKC: uk20201080880  VIAF: 308264639   WorldCat (עם VIAF): 308264639
רחל הירש

ערך זה עוסק ברופאה גרמנייה. אם התכוונתם לצלמת ישראלית, ראו .
| --- | --- |
רחל הירש ב-1914
רחל הירש ב-1914
 לידה:  15 בספטמבר 1870 פרנקפורט, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  6 באוקטובר 1953 (בגיל 83) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 תפקידים:  רופאה 
 
לוחית זיכרון בביתה בשרלוטנבורג בברלין
שלט רחוב הנושא את שמה בברלין
רחל הירש (5 בספטמבר 1870 – 6 באוקטובר 1953) הייתה רופאה גרמנייה ופרופסורית בבית הספר לרפואה בשאריטה בברלין. ב-1913, הפכה לאישה הראשונה בממלכת פרוסיה שמונתה לפרופסור ברפואה.
קורות חייה

הירש נולדה בפרנקפורט, כאחת מאחד עשר הילדים של מנדל הירש, שהיה מנהל בית הספר לבנות בקהילה היהודית הדתית בפרנקפורט. אביו של מנדל היה הרב רש"ר הירש.
מ-1885 עד 1889, רחל הירש למדה לתואר בחינוך בויסבאדן ועבדה עד 1898 כמורה. הרייך הגרמני לא אישר לנשים ללמוד רפואה והיא נאלצה ללמוד בציריך בשווייץ. ב-1899 המשיכה את לימודיה בלייפציג בגרמניה ובשטרסבורג בצרפת.
היא סיימה את לימודיה ב-1904.
הירש הייתה המדענית הראשונה שגילתה נוכחות חלקיקי עמילן בדם ובשתן כשב-1906 מצאה שתאים קטנים אלו, פחות מ-0.2 מילימטרים, יכלו לחדור את הכליות ונפלטים מהגוף בשתן. היא הושפלה בפגישה עם ראשי שאריטה ומחקרה נדחה כי הרופאים חשבו שהם מכירים את התחום טוב ממנה והיא לא הצליחה לשכנעם. למרות זאת, ב-1957, ג' פולקהיימר (G. Volkheimer), עוזר בשאריטה, מצא את המחקר שלה ופרסם אותו בשם "אפקט הירש" (Hirsch Effekt).
היא נקראה לעבודה כמתמחה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת ברלין בשאריטה. שאריטה היה צבאי באופיו, והיא הייתה האישה השנייה בלבד שהתקבלה לעבודה בו. הירש עבדה כעוזרת לפרופ' פרידריך קראוס. היא עבדה עם המנתח ארנסט פון ברגמן והאנטומאי וילהלם פון ולדהייר-הרץ.
ב-1908 מונתה למנהלת המרפאה המשולבת בשאריטה, אך לא קיבלה שכר תמורת עבודתה. לאחר שהוחלפה, עזבה את שאריטה והחלה ברפואה פנימית פרטית בברלין. במרפאתה היו ציוד מתקדם לצילום רנטגן ומטופלים עשירים, שאפשרו לה לחיות חיי נוחות.
ב-1913 הייתה האישה הראשונה בגרמניה שקיבלה תואר פרופסור.
ב-1914 פרסמה מאמר שכותרתו "תאונות ורפואה פנימית".
בהיותה אישה יהודייה, נמנעה מרחל הירש האפשרות לעסוק בהוראה כמרצה. היא חיברה מסה בשם "התרבות הפיזית של נשים". בחיבור מנתה את השיפוט המוקדם נגד פעילות פיזית של נשים והעדיפה לבוש נוח. היא ניסתה לגייס תשומת לב לבריאות הציבור בקרב נשים על ידי העלאת המודעות להיגיינה, לתזונה ולכושר גופני. בחיבור שהתפרסם בכתב העת "Munich Medical Weekly" קראה לחבריה הגינקולוגים לא להסתכל על נשים רק מנקודת מבטם כגינקולוגים. היא טענה שהנחיתות כביכול של נשים לעומת גברים בעקבות מוחן הקל יותר אינה נכונה. על פי השקפת עולמה, חולשתן הפיזית והפסיכולוגית של הנשים לעומת הגברים נבעה מחינוך הורי שגוי.
כשהחלה רדיפת היהודים בידי הנאצים (בין השאר בעקבות חוקי נירנברג והחוק לשיקום שירות המדינה המקצועי), איבדה הירש את מעמדה עד שהרישיון שלה לעסוק ברפואה בוטל ב-1938. כשהבינה שהיא שעומדת להיעצר, ברחה בגיל 68 לאנגליה, שם לא יכלה לעסוק ברפואה ועבדה כספרנית ולבורנטית. במהלך המלחמה התגוררה ביורקשייר, וחזרה ללונדון אחרי המלחמה. המלחמה השפיעה עליה נפשית והיא סבלה מדיכאון, הזיות ותסביך רדיפה. כתוצאה מכך נשלחה לבית חולים פסיכיאטרי, שבו נפטרה ב-6 באוקטובר 1953. היא נקברה בבית קברות יהודי בלונדון.
מורשת

ביהדות גרמניה של זמנה, הפכה הירש לסמל נערץ של מעמד האישה והמאבק לשיפורו. לעומת זאת, בקרב האורתודוקסיה הגרמנית, נחשבה הירש לסמל שלילי, בשל העובדה שעזבה את העולם האורתודוקסי. במובן זה, נחשבה הירש לדוגמה לסכנה הקיימת לעולם המסורתי מעליית מעמד האישה ביהדות ובכלל. לדעת מתיאס מורגנשטרן, המקרה של הירש עמד ברקע פירושו המהפכני של הרב רפאל ברויאר (בן דודה) לשיר השירים, שראה את המגילה כאזהרה לנשים לשמור על צניעותן.
עזבונה מוחזק בידי ג' פולקהיימר. ספרי רפואה פנימית רבים שכתבה המתייחסים ל"אפקט הירש" ולמדינת ישראל העניקו לה מקום של כבוד בגלריה למדענים יהודים מפורסמים בירושלים. ב-1995 הוצב פסל ברונזה בדמותה באולם ההרצאות הישן בשאריטה.
ב-2013, גרמניה הנפיקה בול דואר בדמותה לציון יובל המאה למינויה של רחל הירש לפרופסורית לרפואה הראשונה בממלכת פרוסיה.
קטע רחוב בברלין האופטבנהוף, תחנת הרכבת המרכזית של ברלין, נושא את שמה כהכרה בהשפעתה על החברה.
פרסומיה

בגרמנית:
S. Muntner: The Rahel Hirsch Effect. In: Koroth, 3, 1964, S. 337–338.
Gerhard Volkheimer: Hirsch, Rahel, NDB. Band 9, Duncker & Humblot, Berlin 1972, ISBN 3-428-00190-7, S. 209 f.
Sonja Chevallier: Fräulein Professor: Lebensspuren der Ärztin Rahel Hirsch 1870–1953. Droste, Düsseldorf 1998, ISBN 3-7700-1091-4.
Hedvah Ben Zev: Rahel Hirsch – Preußens erste Medizinprofessorin. Hentrich & Hentrich, Berlin 2005, ISBN 978-3-933471-82-6.
לקריאה נוספת

בגרמנית:
Rahel Hirsch: Über das Vorkommen von Stärkekörnern im Blut und Urin. In: Zeitschrift für experimentelle Pathologie und Therapie, 3. Jg., 1906, S. 390 ff.
Rahel Hirsch: Ueber das Uebergehen corpusculärer Elemente in den Harn. In: Berliner Klinische Wochenschrift, 45. Jg. 1908, S. 331.
Rahel Hirsch: Körperkultur der Frau. Urban & Schwarzenberg, Wien 1913.
Rahel Hirsch, Friedrich Kraus: Unfall und innere Medizin. Springer 1914.
הערות שוליים

↑  "Fraulein Now Professor. Rachel Hirsch The First Woman Physician To Gain That Title". New York Times. 16 בנובמבר 1913. נבדק ב-2010-07-19. Unusual honors have been won by Hirsch, who is the first woman physician in Germany to acquire the coveted title of Professor. ... {{cite news}}:  (עזרה)
↑  תולדות יהודי גרמניה בעת החדשה, כרך ג, עמ' 85.
1 2 3 4 5  Petra, Lindner (27 בפברואר 2009). "Rahel Hirsch, 1870-1953". Jewish Women's Archive. נבדק ב-17 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5  "Rahel Hirsch". Charité.(הקישור אינו פעיל)
↑  תולדות יהודי גרמניה בעת החדשה, כרך ג, עמ' 84–85.
↑  מתיאס מורגנשטרן, 'הרב רפאל ברויאר ופירושו לשיר השירים (1912)', ראה: כתב עת לחקר העברית באירופה 9 (2003), עמ' 105.
↑  עידן בריר, ‏בול זיכרון גרמני לפרופ' רחל הירש, הרופאה היהודיה פורצת הדרך, שׂבֶל ‏119, אוקטובר 2020
↑  "100 Jahre Professorentitel Rahel Hirsch". jgiesen briefmarken. 11 במרץ 2013. נבדק ב-17 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2013-04-12. נבדק ב-2012-12-07. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Stadtplan Berlin
↑  Wolfgang U. Eckart: Hirsch, Rahel, in: Wolfgang U. Eckart und Christoph Gradmann (Hrsg.): Ärztelexikon. Von der Antike bis zum 20. Jahrhundert. 1. Auflage. 1995 C. H. Beck München S. 189+190, Ärztelexikon. Von der Antike bis zur Gegenwart, 2. Auflage. 2001, S. 163, 3. Auflage. 2006 jeweils Springer Verlag, Heidelberg / Berlin / New York S. 170+171. doi:10.1007/978-3-540-29585-3.
↑  גרסה דיגיטלית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262747905171  BnF: cb15115986g (data)  GND: 120141957  ISNI: 0000 0000 6674 7562  LCCN: n98089440  SUDOC: 146929772  VIAF: 5754540   WorldCat (עם VIAF): 5754540
קולין בלאקוול

קולין בלאקוול (אנגלית Colin Blackwell; נולד ב-28 במרץ 1993), הוא שחקן הוקי קרח אמריקאי בעמדת חלוץ מרכזי, המשחק בקבוצת דאלאס סטארס מה-NHL.
ביוגרפיה

בלאקוול נולד לג'ים וקרלה בלאקוול בנורת' אנדובר, מסצ'וסטס. כשגדל, הוא היה מעריץ של הניו אינגלנד פטריוטס, בוסטון רד סוקס, בוסטון סלטיקס, ובוסטון ברואינס. משנת 2004 עד 2010, הוא שיחק עם ה-וואלי ג'וניור ווריורס מליגת הילדים U16.
קריירת משחק > מכללה

בלאקוול שיחק הוקי בתיכון עם סנט ג'ונס פרפרטורי במסצ'וסטס משנת 2007 עד 2011. הצטיינות שלו בסנט ג׳ונס, כשהוא צובר 66 נקודות ב-25 משחקים בלבד, הוא נבחר על ידי סן חוזה שארקס בסיבוב השביעי, במקום ה-194 הכללי, בדראפט ה-2011 ב-NHL.
בלאקוול פתח בקריירה קולגיאלית באוניברסיטת הרוורד של ECAC. במהלך כהונתו ב-Crimson, הוא נפגע מפציעת זעזוע מוח, ועל כן נאלץ לשבות מרוב העונות הצעירות והבוגרות. הוא חזר לקראת סוף שנתו האחרונה ב-15–2014 והופיע ב-11 משחקים כדי לעזור לקבוצתו לזכות באליפות הטורניר של ECAC.
לאחר העונות הלל, בלאקוול החל את הקריירה המקצועית שלו בעונת 17–2016 וחתם על חוזה AHL עם סן חוזה ברקודה, המשתייכת לסן חוזה שארקס. בתפקיד המתעמת ב-face-off, הוא צבר 11 נקודות ב-57 משחקים לפני שרשם 15 הופעות לאחר העונה בפלייאוף.
קריירת משחק > קריירה מקצועית

כשחקן חופשי, בלאקוול עזב את השארקס כדי להשתתף במחנה הרוקי באפלו סייברס, לפני שהצטרף ל-AHL לקבוצת רוצ'סטר אמריקנס, בניסיון מקצועי כדי להתחיל את עונת 18–2017. הוא צבר 3 נקודות ב-8 משחקים לפני שחתם על חוזה AHL עם הרוצ'סטר והגדיל את סך הנקודות שלו, כדי להוביל עם 17 שערים ו-45 נקודות ב-61 משחקים.
ב-3 ביולי 2018, הוא חתם על חוזהו הראשון ב-NHL כשחקן חופשי והסכים לעסקה דו כיוונית למשך שנתיים עם נאשוויל פרדטורס. לאחר שהשתתף במחנה האימונים של הפרדטורס, בלאקוול הוקצה מחדש להתחיל את עונת 2018-19 עם מילווקי אדמירלס, AHL. למרות שהחמיץ 27 משחקים בגלל הפציעה, הוא הבקיע 7 שערים ב-14 משחקים וזכה לקבל החזרה לפרדטורס ב-19 בינואר 2019 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-NHL באותו יום כששיחק על הקו הרביעי, בתבוסה 2–4 מול פלורידה פנתרס בברידג'סטון ארנה.
ב-9 באוקטובר 2020, הוא הוחתם כשחקן חופשי על חוזה למשך שנתיים בשווי 725,000 דולר, שנה ראשונה עם ניו יורק ריינג'רס, והשנה השנייה שלו בחוזה חד-צדדי. בעונת העיכוב של המגפה 2020-21, ב-24 בינואר 2021, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו עם הריינג'רס במהלך משחק מול פיטסבורג פינגווינס וכבש את שערו הראשון עם הקבוצה, למרות ההפסד 2–3. ב-28 במרץ שהיה במקרה יום הולדתו ה-28 של בלאקוול, הוא כבש שני שערים מול וושינגטון קפיטלס – שיא בקריירה. הוא הפך לריינג'ר השמיני שיש לו משחק רב-שערים ביום הולדתו, השחקן הראשון מאז ריאן קאלהאן ב-21 במרץ 2009. בעונת הפריצה עם הריינג׳רס, בלאקוול סיים עם 12 שערים ו-22 נקודות ב-47 משחקים בעונה הרגילה.
ב-21 ביולי 2021, הוא נבחר מהריינג'רס בדראפט הרחבה של 2021 NHL על ידי סיאטל קראקן. הוא כבש 8 שערים וצבר 17 נקודות ב-38 משחקים עבור סיאטל.
ב-20 במרץ 2022, בלאקוול הועבר מסיאטל במועד ההעברה לטורונטו מייפל ליפס עם מארק ג'ורדנו בתמורה לבחירת סיבוב שני ב-2022 ו-2023 ובחירת סיבוב שלישי ב-2024. הוא כבש שני שערים ושלוש נקודות ב-19 משחקים לטורונטו כדי לסיים את העונה הסדירה ואז הוסיף שער אחד ושתי נקודות בשבעה משחקי פלייאוף במהלך ההפסד של הליפס בסיבוב הראשון לטמפה ביי לייטנינג.
ב-13 ביולי, בלאקוול חתם על חוזה לשנתיים של 2.4 מיליון דולר עם שיקגו בלאקהוקס כשחקן חופשי. בלאקוול הופיע ב-53 משחקים עבור הבלאקהוקס לפני שסבל מבקע ספורטיבי שבסיום העונה במרץ 2023. החלמתו ירדה מהפסים על ידי סיבוכים, שהביאו לכך שהוא חזר מאוחר מהצפוי בדצמבר 2023. בלאקוול היה המועמד של שיקגו לגביע מאסטרטון, המוענק לשחקן הליגה ש"מדגים בצורה הטובה ביותר התמדה, ספורטיביות ומסירות להוקי".
בתור שחקן חופשי לאחר חתימתו עם חוזהו בבלאקהוקס, בלאקוול חתם על חוזה של 775,000 דולר לשנה אחת עם הדאלאס סטארס ב-2 ביולי 2024.
פרסים והוקרה

| פרס | שנה |  |
| --- | --- | --- |
מכללה
| פרס ניו אינגלנד Unsung Hero | 2016 |  |
הערות שוליים

↑  "COLIN BLACKWELL" (PDF). cms.nhl.bamgrid.com. נבדק ב-19 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "COLIN BLACKWELL MAKES NHL DEBUT WITH PREDATORS". jrwarriors.com. 24 בינואר 2019. נבדק ב-20 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Pope, Ben (5 באפריל 2024). "Colin Blackwell, Blackhawks' Masterton Trophy nominee, feeling ready to return from injury". Chicago Sun-Times. נבדק ב-20 באפריל 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Stars sign Colin Blackwell". דאלאס סטארס. 2 ביולי 2024. נבדק ב-2 ביולי 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קולין בלאקוול".
בלאקוול עם הסיאטל קראקן ב-2022
אוסטרקיזם

שברי אוסטרקונים, למעלה פריקלס, במרכז קימון ולמטה אריסטידס
אוֹסְטְרָקִיזם (ביוונית όστρακισμός) היה נוהל פוליטי שנוצר באתונה העתיקה, שבמסגרתו ניתן היה להגלות אחד מאזרחי העיר לתקופה של עשר שנים. במשך הזמן אימצו נוהל זה פולייס נוספות כארגוס, מגארה, מילטוס וסירקוסאי.
מטרה

המטרה המוצהרת של האוסטרקיזם הייתה הגנה על המשטר הדמוקרטי באתונה מפני עליית טיראן. במובן זה האוסטרקיזם היה לקח שנלמד מתפיסתו של פייסיסטראטוס את השלטון ושלטונו הטיראני.
בפועל שימש האוסטרקיזם להכרעה במאבקים פוליטיים, בדרך כלל מאבקים על דרך מדינית. התוצאה של האוסטרקיזם הייתה סילוק אחד המנהיגים מהזירה הפוליטית, מהלך שהכריע לטובת הקו המדיני אותו הוליכו יריביו. בדרך זו ניתן היה למנוע קיפאון מדיני או תנודות חריפות במדיניות.
נוהל

ההחלטה על הרחקת אזרח יכלה להתבצע רק פעם בשנה - ולגבי אזרח אחד בכל פעם.
 לקבלת ההחלטה היו שני שלבים:
החלטה מקדימה של אספת העם בדבר הצורך בהפעלת נוהל האוסטרקיזם: הצעת החלטה זו הועלתה באופן קבוע מדי שנה ב"פריטניה" השישית (השנה האתונאית חולקה ל-10 פריטניות והפריטניה השישית מקבילה בערך לחדשים ינואר ופברואר). ההצעה לא דיברה על מועמדים להרחקה, אלא על עצם הצורך להפעיל אוסטרקיזם בשנה זו.
אם ההחלטה המקדימה זכתה לרוב, נערכה כעבור זמן קצר (כחודשיים, בפריטניה השמינית) הצבעה שנייה, חשאית. גם כאן לא ננקבו שמות של מועמדים להרחקה; כל משתתף בהצבעה היה רושם על חרס (אוסטרקון, ומכאן שמה של השיטה) את שם האדם הראוי בעיניו להרחקה.  החרסים נאספו בקלפיות, ובשלב הראשון נספרו באופן כללי. אם מספר המשתתפים בהצבעה היה קטן מ-6000, ההצבעה בוטלה; אם נספרו מעל 6000 חרסים אזי הייתה מתקיימת ספירה נוספת, שמית. האזרח שאת שמו נשאו מירב החרסים היה מוגלה, ללא יכולת ערעור על ההחלטה.
נוהל > זכויות המורחק

על אזרח שהורחק באוסטרקיזם היה לעזוב את אתונה בתוך עשרה ימים, ולמשך עשר שנים. במהלך תקופה זו לא איבד את אזרחותו, אם כי כמובן שכתוצאה מהרחקתו זו נפגעה מהותית יכולת ההשפעה הפוליטית שלו. הפגיעה ברכושו או במשפחתו של אזרח שהוגלה באוסטרקיזם נאסרה, ובפועל יכול היה האזרח להמשיך ולהנות מפירות נכסיו אשר בעיר.
כעבור עשר שנים מיום ההרחקה הותר למורחק לשוב אל העיר ולהנות מזכויות אזרח מלאות. יוצא דופן בודד היה במקרה של מלחמה, או אז ניתן היה "לקרוא לדגל" אזרח שהורחק באוסטרקיזם, מבלי להמתין לתום עשר השנים. יוצא דופן זה היה חיוני במיוחד לאור העובדה שמורחקים רבים כיהנו גם כמפקדים צבאיים בכירים באתונה.
נוהל > ההבדל בין האוסטרקיזם להליך משפטי

האוסטרקיזם לא היה הליך משפטי. ההרחקה של אזרח מהעיר לא נחשבה כעונש ובתאוריה לא היה כל מועמד "רשמי" להרחקה. מי שהוחלט על הרחקתו לא יכול היה לערער על ההרחקה. האתונאים ראו בהגליה גזרה על הפרט למען הגנה על החוקה.
היסטוריה > ראשיתו של האוסטרקיזם

על פי אריסטו, הנוהל נקבע כחלק מהרפורמה של קלייסתנס (508/7 לפנה"ס). האוסטרקיזם הוצא אל הפועל בפעם הראשונה בשנת 488 לפנה"ס בהרחקתו של היפרכוס בן כארמוס איש קוליטוס - ממקורבי פיסיסטראטוס (אין להתבלבל עם היפארכוס בנו של פייסיסטראטוס). ההרחקות הראשונות באוסטרקיזם אכן היו של אישים שנחשדו בתמיכה במשטר הטיראני.
אריסטו נותן שתי סיבות למשך הזמן הרב שעבר מהרפורמה של קלייסתנס ועד להפעלת האוסטרקיזם בראשונה, 22 שנה לאחר הדחת הטירניה ב-510 לפנה"ס. ההסבר הראשון הוא פסיכולוגי, המקשר את הפעלת האוסטרקיזם בעליה בביטחון העצמי של העם האתונאי, שנבעה מהניצחון בקרב מרתון (490). הסיבה השנייה קשורה גם היא לקרב מרתון - שכן הטיראן המודח היפיאס בן פיסיסטראטוס שיתף פעולה עם הפרסים בפלישתם ליוון ובכך עורר את חמת העם על כל מי שעלול היה לעזור לעלייתו המחודשת לשלטון.
היסטוריה > השימוש באוסטרקיזם כנשק פוליטי

עם הזמן, ככל שסכנת הטירניה התרחקה, הלך וגבר השימוש באוסטרקיזם כאמצעי להכרעת מאבקים פוליטיים. מרשימת המורחקים במחצית הראשונה של המאה החמישית עולה כי מצביאים ומדינאים בולטים רבים הורחקו בדרך זו. הייתה זו התקופה של התבססות הדמוקרטיה באתונה כאשר מאבקים רבים עדיין ניטשו בין תומכי הדמוקרטיה לבין מתנגדיה.

על אף שבאופן רשמי עדיין נועד הנוהל להגן על המשטר מפני טיראניה, הרי שבאופן טבעי הורחקו דווקא אותם מנהיגים שהפופולריות שלהם הייתה בירידה, כאלו שהקו המדיני אותו הובילו היה במיעוט. בכך תרם האוסטרקיזם למניעת קיפאון מדיני (על ידי מיעוט חזק מדי הכופה חוסר מעש על הרוב) או תנודות חזקות במדיניות (על ידי עלייתו של מנהיג שדרכו נדחתה על ידי הרוב).
מתוך מורכבותו של נוהל ההרחקה נובע כי הפעלתו הייתה צריכה להיות מספיק חשובה כדי להניע מספר גדול מאוד של מצביעים. ניתן להניח שהנוהל הופעל כאשר הייתה מחלוקת חריפה בנושאי מדיניות, ואף על פי שלא צוינו בשמם היה ברור למצביעים מיהם המועמדים להרחקה. הממצאים הארכאולוגיים, הכוללים כ-12,000 אוסטרקונים שנמצאו באגורה של אתונה ובבית הקברות ברובע הקרמיקוס, מלמדים על הצבעות "מאורגנות" כנגד מועמדים. נמצאו "סדרות" של אוסטרקונים הנושאים אותו כתב יד וכפי הנראה חולקו מראש לאזרחים על מנת לארגן את הרחקתו של מועמד מסוים.
היסטוריה > מורחקים ידועים (רשימה חלקית)

487 - היפרכוס בן כארמוס.
486 - מגקלס בן היפוקרטס (אחיינו של קלייסתנס. הוגלה פעמיים).
484 - קסאנתיפוס בן אריפרון (אביו של פריקלס).
482 - אריסטידס הורחק לאחר מחלוקת חריפה עם תמיסטוקלס (בשנת 480 הוחזר בשל הפלישה הפרסית)
470 או 471 - תמיסטוקלס.
461 - קימון, מוביל הקו השמרני - אריסטוקרטי, יריבו של אפיאלטס.
460 - אלקיביאדס בן קליניאס (סבו של אלקיביאדס).
443 - תוקידידס בן מלסיאס, יריבו של פריקלס.
417 - היפרבולוס בן אנטיפנס.
הדעיכה

ההרחקה האחרונה באוסטרקיזם, זו של היפרבולוס, הייתה תוצאה של קנוניה פוליטית בין שני יריבים מרים, אלקיביאדס וניקיאס. כל אחד מהשניים היה מועמד "טבעי" להרחקה באותה שנה, אך לשם מניעת ההרחקה שיתפו השניים פעולה באופן יוצא מן הכלל וניצלו את השפעתם להרחקתו של אדם שלישי.

פלוטרכוס מציין את האירוע כסיבה העיקרית להפסקת ההרחקות. למעשה, לא בוטל החוק וההצבעה בדבר הצורך בהרחקה המשיכה להתקיים מדי שנה בפריטניה השישית, גם במאה הרביעית לפנה"ס - שנים רבות לאחר ההרחקה האחרונה.

בספרו "הדמוקרטיה הקלאסית" טוען פרופ' אפרים דוד כי "האתונאים הפסיקו להשתמש בשיטה לא רק מכיוון שהתברר כי היא עלולה ליצור קנוניות פוליטיות, אלא גם, ובעיקר, מכיוון שהייתה מבוססת על הנחה שעבר זמנה, כי די בסילוקו של מנהיג בעל השפעה להוריד ביעילות מסדר היום הציבורי את הקו המדיני שהוא הוביל". הפוליטיקה האתונאית, לטענתו, הפכה מורכבת בהרבה מכדי שניתן יהיה לפתור מחלוקות פוליטיות באמצעות אוסטרקיזם. במקבילת לדעיכת השימוש באוסטרקיזם, נראה כי השימוש בתביעה מסוג גראפה פאראנומון גברה. כך, חוקרים רבים רואים את הקשר בין עליה בשימוש תביעה זו, למול ירידה בשימוש באוסטרקיזם. יש אף חוקרים הסבורים כי תביעת הגראפה פאראנומון התפתחה בעקבות הירידה בשימוש באוסטרקיזם.
הביקורת על השיטה

בכתבים העתיקים ניתן למצוא ביקורת מרומזת בלבד על השיטה, בעיקר בהתייחסותו של פלוטרכוס להרחקותיהם של אריסטידס ושל היפרבולוס. מדבריו על הנושא, דומה שפלוטרכוס מצא שני פגמים עיקריים באוסטרקיזם:
שימוש לרעה בשיטה מתוך נקמנות ולשם פורקן של רגשות שנאה וקנאה.
יצירת קנוניות פוליטיות.
המחקר המודרני, לעומת זאת, מבקר את השיטה מנקודת מבטן של הדמוקרטיות הליברליות המודרניות. עיקרי הביקורת המודרנית הם:
חוסר צדק משפטי בשל הפגיעה בזכויותיו של אזרח מבלי שתהיה לו יכולת התגוננות.
פגם לוגי - דווקא המנהיג הפחות פופולרי הורחק תחת הטיעון של הגנה בפני טיראניה.
הרחקה של מנהיג מדיני אינה תחליף סביר לוויכוח חופשי במדינה דמוקרטית.
יש לזכור כי נקודת השקפה מודרנית זו לא הייתה מנת חלקם של אזרחי אתונה. הלך הרוח האתונאי ראה את הפגיעה בפרט כמחיר סביר לשם ההגנה על החוקה. על פגיעה זו הטילו האתונאים ריסון רב ובמשך תקופת קיומה של הדמוקרטיה האתונאית - כ-200 שנה, כמעט שלא נעשה שימוש באוסטרקיזם. איפוק זה עומד בניגוד לנעשה באותה התקופה בערים ומדינות אחרות בהן המשטר היה אוליגרכי, טיראני או מונארכי, ואשר הגליות (ואף רצח מתנגדי המשטר) היו עניין של מה בכך.
ראו גם

חרם ונידוי ביהדות
נידוי בנצרות
תשמיס
חרם חברתי
גלות
לקריאה נוספת

פלוטארכוס, חיי אישים, הוצאת מוסד ביאליק, 1971. "אריסטידס"
שם, "אלקיביאדס"
אריסטו, מדינת האתונאים, הוצאת מאגנס, 1967.
ישיבת אוהל תורה

ערך זה עוסק בישיבת אהל תורה בברנוביץ'. אם התכוונתם לבית המדרש לאברכים אהל תורה בירושלים, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 בית ספר
 תקופת הפעילות:  ה'תרס"ז, 1907 – ה'תש"א, 1941
 מייסדים:  הרב יוסף יוזל הורוביץ
 בעלי תפקידים
 ראש הישיבה:  הרב אלחנן וסרמן
 שונות
 ספרים:  קובץ שיעורים
 מיקום
 מיקום:  ברנוביץ' (בהמשך נדדה לליטא)
 מדינה:  בלארוס בלארוס
 קואורדינטות:  53°07′54″N 26°01′06″E﻿ / ﻿53.13171766473°N 26.018377141907°E﻿ / 53.13171766473; 26.018377141907
 he
 
ישיבת אוהל תורה הייתה ישיבה שהוקמה בתרס"ז (1907) בעיר ברנוביץ' שבפולין והייתה לאחת החשובות בין מלחמות העולם.