stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נושאי כליו של השולחן ערוך
רשימת נושאי הכלים על ה"שולחן ערוך" > שערי תשובה

שערי תשובה הוא ספר שנכתב על ידי הרב חיים מרדכי מרגליות משנת 1819. הספר בעיקרו הוא ליקוט מספרי השו"תים שקדמו לו בעניינים הנוגעים לחלק אורח חיים, ודבריהם לא הובאו במפרשים שקדמוהו, במיוחד לא בבאר היטב. הספר כולל ליקוטים גם מספרים אחרים, לדוגמה ספרי קבלה ותלמידי האר"י, וכן כולל מחידושי המחבר בעצמו, וכן הוספות מאחיו הרב אפרים זלמן מרגליות מברודי, והפניות לספריו יד אפרים ובית אפרים. הספר היה מהראשונים בתחום הליקוט בקיצור מספרות השו"ת הרחבה, לפי ענייני השולחן ערוך. דברי השערי תשובה מובאים לרוב בספר משנה ברורה שאף הדפיס פירוש זה בספרו, בצמוד לפירושו והשולחן ערוך עצמו.
רשימת נושאי הכלים על ה"שולחן ערוך" > פתחי תשובה

"פתחי תשובה" הוא חיבורו של אברהם צבי הירש אייזנשטט מ-1836 אשר בא להשלים את הליקוט אשר החל בספר שערי תשובה, על שאר חלקי השולחן ערוך, יורה דעה, אבן העזר וחושן משפט. בהקדמתו לחלק "יורה דעה" הוא מעיד כי עבר על 180 ספרי שו"ת ובספרו הוא מביא את מסקנותיהם בקיצור רב. מבין הספרים שהוא מרבה לציין אליהם, נמנים שו"ת נודע ביהודה, שו"ת חתם סופר, חוות דעת, וכרתי ופלתי.
חיבורים נוספים על "השולחן ערוך" > אפי רברבי

חיבורו המפורסם של הרב משה לימא "חלקת מחוקק" וחיבורו של רבי שמואל מפיורדא "בית שמואל" שנכתבו על חלק אבן העזר. נדפסו בשם המשותף "אפי רברבי", ברוב הדפוסים הנפוצים של שו"ע אבן העזר.
חיבורים נוספים על "השולחן ערוך" > באר הגולה (רבק"ש)

חיבורו המפורסם של רבי משה רבקש המקיף את כל ארבעת חלקי השולחן ערוך, ומטרתו לציין את מקורותיו של השולחן ערוך, מדברי הגמרא והראשונים.
חיבורים נוספים על "השולחן ערוך" > ביאור הגר"א

הגר"א כתב ביאור על כל ארבעת חלקי השולחן ערוך. באופן כללי, תפקיד הפירוש הוא למצוא את מקורות הדינים של השולחן ערוך, אולם בניגוד לבאר הגולה אשר קדם לו, המציין לדברי הפוסקים הראשונים מהם שאב השולחן ערוך את דבריו, הגר"א בביאורו מציין להסבר סוגיית התלמוד לפירושים אלו, או למקורות נוספים (גמרא במקום אחר, תוספתא, תלמוד ירושלמי וכדומה). פעמים רבות רומז הגר"א לפרשנות מסוימת בסוגיית הגמרא, לדעות אלו. הראי"ה קוק בהרצאת הרב הגדיר את פעולתו של הגר"א בחיבור זה - כפעולה לחיבור הלימוד התלמודי עם זה ההלכתי, בניגוד להיפרדות שחלה ביניהם במרוצת הדורות, וכתב פירוש רחב לביאור הגר"א על תחילת חושן משפט בשם 'באר אליהו'.
חיבורים נוספים על "השולחן ערוך" > פרי חדש

הספר "פרי חדש" שנכתב על ידי הרב חזקיה די סילוה, מקיף את החלקים אורח חיים ויורה דעה, ופירוש לתשעה סימנים באבן העזר שנקטעו בתחילתם ובסופם.
חיבורים נוספים על "השולחן ערוך" > אורים ותומים

נכתב על ידי רבי יהונתן אייבשיץ על חלק חושן משפט. הספר מחולק לשני חלקים. החלק הראשון הוא ה'תומים' הכולל פלפול בדברי השולחן ערוך. והחלק השני הוא 'אורים' שהוא החלק ההלכתי המסיק את מסקנות מקבילו התומים. ספר זה נדפס בפני עצמו ולא יחד עם השולחן ערוך, ככל הנראה מחמת אורכו.
חיבורים נוספים על "השולחן ערוך" > פרי מגדים - חיבור על הנושאי כלים

פרי מגדים הוא חיבור על הנושאי כלים הנפוצים ביותר של השולחן ערוך (ש"ך, ט"ז ומגן אברהם), מאת רבי יוסף תאומים שנודע בעיקר בזכות חיבורו זה. החיבור מתמקד בביאור חיבוריהם של מפרשי השולחן ערוך. חיבור הפרי מגדים נתחבר לחלק אורח חיים ולחלק יורה דעה ומחולק לתתי ספרים לפי כך שלכל מפרש מוקדש ספר מיוחד. חיבור זה אף היווה מקור לפסקי הלכה רבים, והפוסקים האחרונים כדוגמת המשנה ברורה ועוד, הסתמכו עליו רבות בפסיקותיהם.
חיבורים נוספים על "השולחן ערוך" > שתילי זיתים

הספר שתילי זיתים נכתב נכתב בידי הרב דוד משרקי, מחכמי תימן. בספר, הרב מבאר את דעת השולחן ערוך, גם אם אין מנהג תימן תואם אותה, ומביא בקצרה דינים ומנהגים נוספים המתאימים לשיטת מרן השולחן ערוך, מדברי הפוסקים או מדעת עצמו, ומכריע בין הפוסקים מי דבריו עולים בקנה אחד עם השולחן ערוך. לצורך חיבורו השתמש הרב בשולחן ערוך ללא הגהות הרמ"א ונהג להוסיף את הגהות הרמ"א רק במקום שבו הם מסכימות לשיטת השולחן ערוך ולמנהגי תימן, על מנת להקל על הלומד. לעיתים מצוין בספר במפורש מנהג תימן, אך מטרתו העיקרית הייתה לפרש את דעת השולחן ערוך כדי ליישב את המחלוקות ההלכתיות שהתעוררו בתימן עקב השפעתו של השולחן ערוך שכבר הייתה גדולה.
חיבורים נוספים על "השולחן ערוך" > משנה ברורה

חיבור הלכתי של רבי ישראל מאיר הכהן מראדין, ("החפץ חיים"), שיצא לאור בשישה כרכים בין 1884 ל-1907. הספר הוא פירוש של חלק אורח חיים בשולחן ערוך, תוך סיכום ושקילה בין עמדות רבים מנושאי כליו של השולחן ערוך והאחרונים בכלל. מאז הדור שלאחר חיבורו, התקבל ה"משנה ברורה" כמקור ההלכתי היחיד המשפיע ביותר בעדות אשכנז והוא משמש נקודת ייחוס מרכזית לפוסקים, למורי ההלכה ולציבור הרחב.
הספר נערך כולו בידי החפץ חיים. עם זאת, חלקים ממנו נכתבו בידי בנו ונערכו על ידו. החפץ חיים ויתר על זכויות היוצרים במשנה ברורה, והתיר לכל המעוניין להפיצם באופן זהה למקור בתנאי ש-4% מהספרים יתרמו לבית כנסת. הספר נדפס לפי הוראת המחבר יחד עם החיבורים "באר היטב" ו"שערי תשובה" בגוף הספר אף שהוא כולל כבר בדבריו ציטוטים רבים משני הספרים הללו.
באופן כללי, נוהג המשנה ברורה לציין את המקור לדבריו בשער הציון. אך במקרים מסוימים, כגון שהרבה אחרונים מחזיקים באותה דעה מבלי חולק, או כאשר המשנה ברורה עורך ציטוט מתומצת ממספר אחרונים שכתבו דברים דומים, או כשהוא מצרף יחד קטעים המועתקים ממספר אחרונים ועוד, הוא מציין את המקור כ"אחרונים", או "תמצית דברי האחרונים".
חיבורים נוספים על "השולחן ערוך" > פירושים נוספים

אבני מילואים וקצות החושן - לרבי אריה לייב הלר.
בית הלל - לרבי הלל בן נפתלי הירץ.
בדי השולחן לרב שרגא פייבל כהן
ברכי יוסף, מחזיק ברכה, שיורי ברכה - לחיד"א.
דגול מרבבה ונודע ביהודה - לרבי יחזקאל לנדא.
חוות דעת - לרבי יעקב לורברבוים.
חידושי הרי"ם - לרבי יצחק מאיר אלתר.
כנסת הגדולה - לרבי חיים בנבנישתי.
כף החיים - לרבי יעקב חיים סופר.
כרתי ופלתי וספר המדע - לרבי יהונתן אייבשיץ.
לבושי שרד - לרבי דוד שלמה אייבשיץ.
לקט הקמח - לרבי משה חאגיז.
מור וקציעה - לרבי יעקב עמדין.
מטה יהודה ושבט יהודה לרב יהודה עייאש.
הרי"ב - לרבי יהודה בכרך.
סדרי טהרה - לרבי אלחנן אשכנזי.
עולת תמיד - לרבי שמואל בן יוסף.
ערוך השלחן לרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין.
עקרי דינים - לרבי דניאל טירני.
פרי תואר - לרבי חיים בן עטר.
פתח הדביר - לרבי חיים בנימין פונטרימולי.
צבי לצדיק - לרבי צבי הירש קלישר.
קנין דעה - לרבי מאיר פוזנר.
ראשי בשמים - לרבי דוד משרקי.
שולחן גבוה - לרבי יוסף מולכו.
שולחן ערוך הרב - לרבי שניאור זלמן מלאדי.
שערי דעה - לרבי אלעזר לעוו.
שערי תשובה - לרבי חיים מרדכי מרגליות.
תוספת שבת - לרבי רפאל מייזלס.
ראו גם

נושאי כליו של הרמב"ם
ביאורים

↑  עם זאת, ועד ארבע ארצות פסק שיש לנהוג כפסקי הט"ז
↑  בניגוד לדעה הרווחת שרבי ישראל הכהן חיבר את כל המשנה ברורה, מעיד בנו דברים אחרים בספרו "קיצור תולדות החפץ חיים" עמוד מ"ב ואילך: "...בא מר אבי לבקרני ואחרי משא ומתן בינינו הציע לי אבי להשתתף במלאכתו בחיבור השו"ע כו' לישב בביתי ולעסוק בהלכות שבת בעיון גדול, והוא יסמן לי סימני השו"ע שצריך אני ללמוד ולעיין ולברר ולהעלות בכתב את אשר הגה רוחי הן בפירוש השו"ע והן בביאור הלכה, וכמעשהו הוא, ולשלוח אליו הקונטרסים והוא יחזור עליהם ביחד עם חתנו הר' צבי והטוב בעיניהם יבחרו ויעלה אותם בכתביו כו'.

וקבלתי עלי אז את העבודה הכבדה אשר אכלה כל עתותי מבלי להתעניין בשום לימוד אחר, ושלחתי אליו פרי מחשבותי בכמה וכמה סימנים. אמנם בכמה סימנים אחרתי לשלוח אליו והוא בזריזותו הגדולה קדמני וגמר בעצמו הסימן ונשארו מעשי ידי אצלי. אמנם חלק היותר גדול בהלכות שבת חיבר מר אבא בעצמו או למד עם חתנו הר' צבי.

אם כי אין מאמרי מיועד לחידושי תורה רק לתאר ולספר לדור דברי ימי אבי, אף על פי כן אעיר בכאן את הקורא התורני כי בשביל שהכתבים לא יצאו תמיד מעט אחת נמצא לפעמים סתירות שהרב המחבר לא עמד עליהם. יעיין התורני במ"ב סימן שי"ח סקי"ד שכתב: אבל במוצאי שבת מותר מיד וכו', ובסימן שכ"ח סקס"ג כתב: ומה שנשאר למוצאי שבת אסור אפילו לחולה בעצמו עיין שם, וסיבת הדבר הוא, שבסימן שי"ח הוא מיסודו של מר אבא והוא אחז בשיטת הרא"ה וכמו שהעתיק הרמ"א ביו"ד סוף סימן קי"ג להלכה, ובסימן שכ"ח הוא כתב ידי, ואנכי העתקתי להלכה שיטת הרשב"א שחולק על הרא"ה, עיין שם בסוף סימן קי"ג בט"ז ובנקודות הכסף והפרי חדש שם הכריע כהרשב"א וכן העתיק בחיי אדם"...
הערות שוליים

↑  מתוך ההקדמה לספר
↑  ישראל היילפרין, פנקס ועד ארבע ארצות, 1945, עמ' 182 סימן תג
↑  בהקדמה לפירוש שפתי כהן על יורה דעה
↑  נתיבות המשפט, חושן משפט סימן כ"ה: "אא"כ הדיין רואה בשכלו שדברי הסמ"ע נכונים"
↑  הרצאת הרב.
↑  כך נכתב בהקדמתו. כך גם שיטת הרב רצאבי בחיבורו שולחן ערוך המקוצר - עיני יצחק לגבי מנהגי תימן בתקופתו של מהרד"ם.
↑  הקדמת שתילי זיתים - זית רענן, מבוא הספר פרק שביעי, פרק שמיני, פרק תשיעי
↑  ראו הקדמת שתילי זיתים - זית רענן, מבוא הספר פרק עשירי ופרק אחת עשרה
↑  פרופ' נחום רקובר, זכות היוצרים במקורות היהודיים תנאיו של החפץ חיים למדפיסי המשנה ברורה והחפץ חיים, 102. הוצאת ספרית המשפט העברי; משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל, תשנ"א-1991
| פרשני הטור והשולחן ערוך |
| --- | --- | --- |
| על כל החלקים | באר הגולה • באר היטב • ב"ח • ביאור הגר"א • בית יוסף • דרכי משה • כנסת הגדולה • ברכי יוסף |  |
| על אורח חיים | מגן אברהם • ט"ז • פרי חדש • שערי תשובה • מחצית השקל • שולחן גבוה • מטה יהודה • פתח הדביר • תוספת שבת • מחזיק ברכה • פרי מגדים • משנה ברורה • שתילי זיתים • כף החיים •  מור וקציעה |  |
| על יורה דעה | שפתי כהן • ט"ז • מחצית השקל • פרי חדש • פתחי תשובה • כרתי ופלתי • שלחן גבוה • שבט יהודה • דגול מרבבה • מחזיק ברכה • פרי מגדים • כף החיים • בית הלל • חידושי הרי"ם • ערוגות הבושם |  |
| על אבן העזר | חלקת מחוקק • בית שמואל • פתחי תשובה • בית הלל • חידושי הרי"ם • אבני מילואים |  |
| על חושן משפט | סמ"ע • שפתי כהן • ט"ז • פתחי תשובה • אורים ותומים • נתיבות המשפט • קצות החושן • חידושי הרי"ם |  |
| ארון הספרים היהודי |
| --- | --- | --- |
| כתבי יסוד | תורה • נביאים • כתובים • ספר יצירה • משנה • תוספתא • תלמוד (בבלי וירושלמי) • מסכתות קטנות • סידור ומחזור • הגדה של פסח |  |
| מדרשי הלכה (חז"ל) | מכילתא דרבי ישמעאל • מכילתא דרבי שמעון בן יוחאי • ספרא • ספרי במדבר • ספרי זוטא במדבר • ספרי דברים • מכילתא דברים • ספרי זוטא דברים |  |
| מדרשי אגדה (חז"ל) | מדרש רבה • מדרש תנחומא • פרקי דרבי אליעזר • סדר עולם • ילקוט שמעוני • אבות דרבי נתן • תנא דבי אליהו • פסיקתא דרב כהנא • פסיקתא זוטרתא • מדרש שוחר טוב |  |
| ראשונים ואחרונים | פירוש רש"י לתורה • פירוש רש"י לתלמוד • חובות הלבבות • משנה תורה (והשגות הראב"ד) • תוספות • ספר הזוהר • שולחן ערוך (והגהות הרמ"א) • שולחן ערוך הרב • קיצור שולחן ערוך • משנה ברורה |  |
| סוגות | מדרש • ספרות האגדה • ספרות ההיכלות והמרכבה • פרשנות למקרא • פרשנות למשנה • פרשנות לתלמוד • פרשנות השולחן ערוך • שו"ת • ספרי חסידות • סיפורי חסידים |  |
שער ספר השולחן ערוך
רשימת החיבורים אשר באו בסוף חלק חושן משפט
הגהות הרמ"א (המפה) משולב בגוף הטקסט באותיות קטנות
טריו (צורה מוזיקלית)

טריו הוא מונח מוזיקלי שמקורו באיטלקית בה נוצר כחיקוי למילה דואו, על סמך המילה "Tre" – שלוש.
לטריו יש שתי משמעויות בהקשר צורני – "צורה מוזיקלית עצמאית" ו"תת-פרק בריקוד ובסקרצו".
צורה מוזיקלית עצמאית

משמעות זו פחות נפוצה וידועה, מתייחסת לצורה מוזיקלית עצמאית; פרק ל-3 קולות אובליגטו ללא ליווי בס, שהיה נפוץ בעיקר בסוף המאה ה-17 ובראשית המאה ה-18. רוב היצירות מז'אנר זה היו בעלות צביון אקדמאי, בשביל אקדמאים, במטרה להדגים חוקי קונטרפונקט ופוליפוניה.
דוגמאות ידועות מן המוזיקה למקלדת של יוהאן סבסטיאן באך הן האינוונציות התלת-קוליות, כל אחד מן הקאנונים מתוך וריאציות גולדברג פרט לאחד, ופרקי טריו נוספים במוזיקה לעוגב.
דוגמה נוספת בז'אנר זה היא מעין פוגה, שהתעצבה במאות ה-17 וה-18 בגרמניה וניתן למצוא אותה אצל מלחינים כגון יוהאן אדם ריינקן ובאך. טכניקת הכתיבה של הפרק מציגה נושא ושני נושאים נגדיים, המנוגנים יחד לאורך הפרק כולו, תוך כדי החלפת החומר בין הכלים/הקולות השונים. בטכניקת כתיבה זו אין סקוונצות או חילופי סולמות. דוגמה מן הרפרטואר של באך היא סונאטה למקלדת 965 BWV שעובדה מטריו סונאטה של ריינקן בלה מינור (1697).
אליפות וימבלדון 1898

| --- | --- |
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  20 ביוני 1898 – 28 ביוני 1898 (9 ימים) 
 מספר תחרות:  22 
 זוכה:  גברים:רג'ינלד דוהרטי נשים:שרלוט קופר זוגות גברים:רג'ינלד דוהרטי/לורנס דוהרטי
 → אליפות וימבלדון 1897 אליפות וימבלדון 1899 ← 
 
אליפות וימבלדון 1898 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-20 ביוני והסתיימה ב-28 ביוני. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים.
התחרות > תחרות הגברים

התחרות נערכה בשני שלבים. בשלב הראשון המתחרים חולקו ל-4 בתים. מנצח השלב הראשון עלה להתמודד מול מנצח אליפות וימבלדון 1897 על התואר. לתחרות זו נרשמו 39 טניסאים. בנוסף לטניסאים הבריטיים השתתפו בתחרות טניסאים מאוסטרליה ושני טניסאים מארצות הברית. בגמר תחרות הגברים לורנס דוהרטי ניצח את הארולד מהוני (מנצח אליפות וימבלדון 1896). במשחק האליפות לורנס דוהרטי פגש את אחיו רג'ינלד (מנצח אליפות וימבלדון 1897) והפסיד ב-4 מערכות. כך רג'ינלד דוהרטי זכה בתואר השני ברציפות.
התחרות > תחרות הנשים

בתחרות הנשים השתתפו 18 טניסאיות שחולקו לשני בתים. שרלוט קופר (אלופה בשנים 1895–1896) ניצחה בתחרות. מכיוון שאלופת שנת 1897 בלאנש בינגלי לא התייצבה, זכתה קופר באליפות תוך ניצחון טכני.
התחרות > תחרות הזוגות

בתחרות הזוגות השתתפו 13 זוגות שהתחרו על הזכות להתמודד על התואר במשחק נגד האחים דוהרטי, מנצחי אליפות וימבלדון 1897. הזוג, שכלל את הארולד ניסבט (בריטניה) וקלרנס הוברט (ארצות הברית), ניצח בתחרות בין הזוגות המתמודדים. במשחק על האליפות הם הפסידו לאחים דוהרטי ב-3 מערכות.
רג'ינלד דוהרטי, מנצח תחרות הגברים
שרלוט קופר, מנצחת תחרות הנשים
Love & Hyperbole

Love & Hyperbole הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת-יוצרת הקנדית אלסיה קארה. הוא יצא לאור ב-14 בפברואר 2025, בהוצאת חברת התקליטים דף ג'אם רקורדינגס.
רקע והכרזה

העבודות על האלבום החלו בסוף 2021, ונמשכו עד לתחילת 2024. באוגוסט 2023, קארה הודיעה בפומבי בחשבון הטוויטר שלה שהיא נמצאת בשלבי סיום של האלבום.
קארה שינתה את התצוגה שלה במדיה החברתית בסוף יוני 2024 והחלה לפרסם טיזרים שונים על בסיס יומי. היא הכריזה רשמית על "Dead Man" ב-9 ביולי 2024 – סינגל שיווקי ראשון מתוך האלבום שנועד לעזור בקידום המסחרי הראשוני שלו. בהמשך לכך, קארה הצהירה בחשבונות המדיה החברתית השונים שלה כי השיר עוסק ב"מערכת יחסים שהגיעה לסיומה והיא כמו האחיזה האחרונה של הניסיון להחזיק במה שנשאר ממערכת היחסים הזו". בהמשך לכך, היא הסבירה יותר על משמעות השיר.
ב-20 באוקטובר 2024, קארה הכריזה רשימת על צאת Love & Hyperbole, במקביל להכרזת צאת הסינגל, "(Isn't It) Obvious"; הוא הושמע בפרק מתוך "חוק וסדר: מדור מיוחד".
רשימת רצועות

| Love & Hyperbole> מס' | Love & Hyperbole> שם | Love & Hyperbole> משך | Love & Hyperbole>  | Love & Hyperbole>  | Love & Hyperbole>  | Love & Hyperbole>  | Love & Hyperbole>  | Love & Hyperbole>  | Love & Hyperbole>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 3. | Dead Man  |   |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | (Isn't It) Obvious  |   |  |  |  |  |  |  |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט (ים) | חברת תקליטים | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 14 בפברואר 2025 | הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקה • תקליטור • תקליט | דף ג'אם רקורדינגס |  |
הערות שוליים

1 2  "x.com".
↑  Now a Decade Into Her Career, Alessia Cara Says Things Feel 'Brand New Again' (Exclusive), People.com (באנגלית)
↑  "x.com".
↑  "Alessia Cara Is Back This Friday with New Single "Dead Man" │ Exclaim!". Alessia Cara Is Back This Friday with New Single "Dead Man" │ Exclaim! (באנגלית). נבדק ב-2024-07-24.
↑  "Alessia Cara returns after two-year hiatus with "Dead Man"". The Line of Best Fit (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2024-07-24.
↑  "x.com".
↑ Release formats for Love & Hyperbole on October 21, 2024:
"Love & Hyperbole". Apple Music (US). 21 באוקטובר 2024. נבדק ב-21 באוקטובר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
אליפות וימבלדון 1899

| --- | --- |
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  19 ביוני 1899 – 27 ביוני 1899 (9 ימים) 
 מספר תחרות:  23 
 זוכה:  גברים:רג'ינלד דוהרטי נשים:בלאנש בינגלי זוגות גברים:רג'ינלד דוהרטי/לורנס דוהרטי
 → אליפות וימבלדון 1898 אליפות וימבלדון 1900 ← 
 
אליפות וימבלדון 1899 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-19 ביוני והסתיימה ב-27 ביוני. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים.
התחרות > תחרות הגברים

התחרות נערכה בשני שלבים. בשלב הראשון המתחרים חולקו ל-4 בתים. מנצח השלב הראשון היה עולה להתמודד מול מנצח אליפות וימבלדון 1898 על התואר. לתחרות זו נרשמו 37 טניסאים. בנוסף לטניסאים הבריטיים השתתפו בתחרות טניסאי מאוסטרליה וטניסאי מארצות הברית. בגמר תחרות הגברים ארתור גור ניצח את סידני סמית'. במשחק האליפות ארתור גור פגש את רג'ינלד דוהרטי (מנצח אליפות וימבלדון 1898) והפסיד ב-5 מערכות. בכך רג'ינלד דוהרטי זכה בתואר השלישי ברציפות.
התחרות > תחרות הנשים

בתחרות הנשים השתתפו 17 טניסאיות שחולקו לשני בתים. בלאנש בינגלי (אלופה בשנים 1886, 1889, 1894, 1897) ניצחה בתחרות. במשחק האליפות היא ניצחה את שרלוט קופר בשתי מערכות. בכך היא זכתה באליפות בפעם החמישית.
התחרות > תחרות הזוגות

בתחרות הזוגות השתתפו 15 זוגות שהתחרו על הזכות להתמודד על התואר במשחק נגד האחים דוהרטי, מנצחי אליפות וימבלדון 1898. הזוג, שכלל את הארולד ניסבט (בריטניה) וקלרנס הוברט (ארצות הברית), ניצח בתחרות בין הזוגות המתמודדים, כמו מה שקרה בשנת 1898. במשחק על האליפות הם הפסידו לאחים דוהרטי ב-3 מערכות. בכך האחים דוהרטי זכו בפעם השלישית ברציפות.
רג'ינלד דוהרטי, מנצח תחרות הגברים
בלאנש בינגלי, מנצחת תחרות הנשים
ירמיה לעוו

| --- | --- |

 לידה:  1811 תקע"א קולין, בוהמיה
 פטירה:  4 באפריל 1874 (בגיל 63 בערך) י"ז בניסן תרל"ד אויהֶיי, ממלכת הונגריה
 מקום פעילות:  הונגריה
 תקופת הפעילות:  ? – 4 באפריל 1874 
 רבותיו:  אביו הרב בנימין זאב לעוו
 תלמידיו:  בנו, הרב אלעזר לעוו הרב מרדכי הורוויץ
 בני דורו:  כתב סופר
 חיבוריו:  "דברי ירמיהו", "אנשי השם"
הרב ירמיה לעוו (בגרמנית: Jeremias Löw; תקע"א, 1811 – י"ז בניסן תרל"ד, 4 באפריל 1874) היה מחשובי רבני הונגריה במאה ה-19, מתנגד נחרץ לחסידות שדחה גם את ההתאגדות בקהילות אורתודוקסיות נפרדות ודבק בעמדת "הסטטוס קוו".
משפחתו

דור ראשון:
בנו היה רבי אלעזר לעוו בעל מחבר ספר פקודת אלעזר היה אב בית דין של קהילות שאטוראליאויהיי ואוז'הורוד
דור שני:
בנו בכורו של רבי אלעזר לעוו היה בנימין זאב וולף לעוו הדפיס ספרי אביו וזקנו. היה מתגורר בעיר שאטוראליאויהיי נישא לגיטל, בתו של הרב יצחק פריד מקליינווארדיין קישווארדה. נפטר בי"ב סיון ה'תרצ"ה.
בנו רבי ירמיה
בתו מלכה – נישאה לרבי חיים סופר מפפד"מ (בנו של רבי משה סופר מטיסא-פריעד)
בתו יוכבד דינה
בתו אסתר – נישאה לגביר הצדיק רבי יחיאל מרקוביץ' מסאטמר
בתו רחל
בתו יטלה
בנו רבי זליג
הערות שוליים

↑  משה אלכסנדר זושא קינסטליכער, החת"ם סופר ובני דורו, בני משה 1992, עמ' 40.
↑  מיכאל ק' סילבר, ישיבות אין מצוי במדינתינו מכמה טעמים נכונים: בין חסידים ומתנגדים בהונגריה.
↑  Michael K. Silber. The Emergence of Ultra-Orthodoxy: The Invention of Tradition. Harvard University Press, 1992. עמ' 42-43.
↑  יצחק יוסף כהן, חכמי הונגריה, מכון ירושלים, 1996. עמ' 147-149.
↑  William O. McCagg, A History of Habsburg Jews, 1670-1918, Indiana University Press, 1992. עמ' 137.
↑  יעקב כ"ץ, הקרע שלא נתאחה: פרישת האורתודוקסים מכלל הקהילות בהונגריה ובגרמניה, מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל, תשנ"ה, עמ' 100–180, לסירוגין. מילותיו הוזכרו בכמה מקורות אורתודוקסיים, ראו לדוגמה: יקותיאל יהודה גרינוולד, לפלגות ישראל בהונגריה, מרקוביץ' ופרידמן 1929, עמ' 80.
↑  עליו ראו: רבי אלעזר (ב"ר ירמיה) לעוו, בלקסיקון הרבני אישי ישראל.
↑  HebrewBooks.org Sefer Detail: פקודת אלעזר -- לב, אלעזר בן ירמיהו, באתר hebrewbooks.org
↑  https://www.nli.org.il/he/books/NNL_ALEPH990026377460205171/NLI
↑  HebrewBooks.org Sefer Detail: פקודת אלעזר -- לב, אלעזר בן ירמיהו, באתר hebrewbooks.org
↑  https://isheiisrael.wordpress.com/2021/07/22/רבי-אלעזר-בר-ירמיה-לעוו/
↑  https://isheiisrael.wordpress.com/2021/07/22/רבי-אלעזר-בר-ירמיה-לעוו
↑  https://isheiisrael.wordpress.com/2021/07/22/רבי-אלעזר-בר-ירמיה-לעוו
↑  https://isheiisrael.wordpress.com/2021/07/22/רבי-אלעזר-בר-ירמיה-לעוו
↑  https://isheiisrael.wordpress.com/2021/07/22/רבי-אלעזר-בר-ירמיה-לעוו
↑  https://isheiisrael.wordpress.com/2021/07/22/רבי-אלעזר-בר-ירמיה-לעוו
↑  https://isheiisrael.wordpress.com/2021/07/22/רבי-אלעזר-בר-ירמיה-לעוו
↑  https://isheiisrael.wordpress.com/2021/07/22/רבי-אלעזר-בר-ירמיה-לעוו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NTA: 406408459  VIAF: 394147266823635481688   WorldCat (עם VIAF): 394147266823635481688
מגפת הקראק בארצות הברית

מגפת הקראק בארצות הברית התרחשה מתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 עד תחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 והתאפיינה בשימוש גבוה בקראק בערים גדולות ברחבי ארצות הברית. המגפה גרמה להתגברות הפשיעה והאלימות, וכתגובה לכך הוחמרה מדיניות הטיפול בפשיעה ועל עבריינים רבים נגזרו עונשי מאסר ממושכים.
התפתחות מגפת הקראק

תהליך ההמרה של קוקאין לקראק התגלה בשנת 1974, אך המוצר היה נדיף ודליק באופן שסיכן את המשתמשים בו. בשנת 1980 שוכללה שיטת ההמרה, ושלביה העיקריים היו המסת קוקאין בתמיסה של מים וסודה לשתייה, ולאחר מכן ייבוש התמיסה ופירור התמיסה היבשה לגושים. השם "קראק" (סדק באנגלית) מתאר את הסדקים האופייניים לתמיסה היבשה.
בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 הוצף שוק הסמים בארצות הברית באבקת קוקאין, ומחירו ירד. רוב הקוקאין גדל בקולומביה, משם הוא נשלח לאיי בהאמה ומשם למיאמי. סוחרי הסמים בארצות הברית מצאו דרך להגדיל את רווחיהם על ידי המרת אבקת קוקאין לקראק, צורה מוצקה של קוקאין הניתנת לצריכה בעישון. הייצור היה זול, פשוט ורווחי, ואיפשר מכירת קראק לכמות גדולה של צרכנים. בשנת 1981 דווח על מכירות גבוהות של קראק בלוס אנג'לס, אוקלנד, שיקגו, ניו יורק, מיאמי, יוסטון ובאיים הקריביים.
בתחילה קראק נמכר על ידי סוחרי הסמים בארצות הברית במחיר דומה לקוקאין, אך מחירו ירד בהתמדה, ובאמצע שנות ה-80 ניתן היה להשיג מנה אחת של קראק במחירים של 2.50 עד 5 דולר אמריקאי בערים גדולות, בהן ניו יורק, שיקגו, לוס אנג'לס, סן פרנסיסקו, פילדלפיה, בולטימור, יוסטון ודטרויט.
משנת 1985 עד 1987 עלו מקרי האשפוז בבתי החולים כתוצאה משימוש בקראק מ-23,500 מקרים בשנה ל-94,000 בשנה. בשנים אלה היה הסם נפוץ כמעט בכל מדינות ארצות הברית. בין משתמשי הקראק נמנו פוליטיקאים רבים, בהם הסנאטור אל ד'אמטו שתועד קונה קראק בשנת 1986 ומאריון ברי, ראש עיריית מחוז קולומביה, שתועד מעשן קראק במבצע משטרתי בינואר 1990.
השימוש הנפוץ בקראק תואר בכלי התקשורת כ"מגפה" אף על פי שלא היה מדובר במחלה מידבקת או תופעה דומה. השימוש בביטוי "מגפת הקראק" הובא כדוגמה לפאניקה מוסרית.
דעיכת המגפה

בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 ירדו שיעורי השימוש בקראק, בעיקר עקב הקצאת תקציבים ומשאבים למלחמה בסמים ונקיטת צעדים שפגעו בדרכי ההפצה וגרמו למעצרים רבים של אנשי מפתח שהיו מעורבים בסחר בסמים. מעצרים אלה גרמו לירידת השימוש בקראק ועלייה בשימוש בסמים אחרים, בעיקר מתאמפטמין ואופיואידים. עם סיום מגפת הקראק החלה מגפת האופיואידים בארצות הברית.
תוצאותיה של המלחמה בסמים שנויות במחלוקת. חוקים למאבק בסמים נחקקו בשנת 1986 ו-1988 אבל במחקר שבדק את תוצאות המאבק נכתב: "למרות שהוקצו למאבק בסמים מיליארדי דולרים, הוכפל מספר המעצרים והמאסרים ונבנו לשם כך בתי כלא חדשים, המערכת לא הצליחה להפחית את רמת הפשיעה הקשורה לסמים. גזירת עונשי מאסר רבים וממושכים על עבירות סמים לא השפיעה כמעט על רמות הפשיעה."
השפעה לפי אזורים

במחקר של אוניברסיטת העיר ניו יורק משנת 1985 הוגדר "מדד הקראק", המייצג את השפעת מגפת הקראק על אזורים בארצות הברית, על פי פרמטרים כגון מספר המעצרים, מקרי המוות ופשיטות משטרתיות הקשורות לקוקאין וקראק, שיעורי ילודה נמוכים ורמת הסיקור התקשורתי. מדד זה הראה שצפון-מזרח ארצות הברית הושפעה ביותר ממגפת הקראק, במיוחד ניו יורק (בפרט שכונת וושינגטון הייטס), ניוארק ופילדלפיה.
מחקר מאוחר יותר, תוך שימוש באותו מדד, הראה שהשימוש בקראק באזורים עירוניים בארצות הברית היה גבוה במידה ניכרת מאשר באזורים כפריים.
השפעה על קהילות אפרו-אמריקאיות

מגפת הקראק פגעה קשות במשפחות של אפרו-אמריקאים שהתגוררו בשכונות עירוניות בעלות הכנסה נמוכה. בין שנת 1984 ל-1989 מספר המעצרים הפליליים הקשורים לקראק ושיעור הרציחות של גברים שחורים בני 14 עד 24 הכפיל את עצמו. במהלך תקופה זו תועדה גם עלייה של 20%-100% בשיעורי התמותה של עוברים שחורים ולידת תינוקות במשקל נמוך.
בשנת 1986 העביר הקונגרס של ארצות הברית חוקים שהחמירו את הענישה על החזקה או סחר בקראק, בהשוואה לעונשים על החזקה או סחר באבקת קוקאין. על חוקים אלה נמתחה ביקורת רבה והם נתפסו כאפליה גזעית נגד אפרו-אמריקאים, שנהגו להשתמש בקראק יותר מאשר בקוקאין, שהיה הרבה יותר יקר. סקירה משנת 2012 מצאה ש-88% מהאסירים שהואשמו בהחזקה או סחר בקראק היו אפרו-אמריקאים. יתרה מכך, על רובם נגזרו עונשי מאסר של 10–20 שנים, בעוד שעל שימוש בהרואין נגזרו תקופות מאסר של 5–10 שנים.
מדיניות המלחמה בסמים של ממשלת ארצות הברית ניסתה לצמצם את ממדי השימוש בקראק, אך בפועל נרשמו מקרים רבים של אלימות משטרתית בשכונות עוני, שגרמו לאירועים רבים של פציעה או מוות של גברים, נשים וילדים שחורים.
מישל אלכסנדר התייחסה למגפת הקראק בספרה "חוקי ג'ים קרואו החדשים - כליאה המונית בעידן של עיוורון צבעים". לדבריה, הממשלה נמנעה מלחוקק חוקים גזעניים מובהקים, אך בפועל אימצה מדיניות פלילית גזענית, מכיוון שרוב המשתמשים בקראק היו אפרו-אמריקאים. לדבריה, מספר גבוה יחסית של צעירים שחורים הורשעו בגין שימוש בקראק, ולאחר מכן הופלו בגישה לדיור והזדמנויות תעסוקה. מצב זה הוביל להגברת הפשיעה האלימה בקהילות שחורות עניות.
השפעת מגפת הקראק על ישראל

בשנת 1987 נתפס ספק סמים גדול מהכפר משהד, שנהג לייבא מגוון סמים מלבנון דרך רמת הגולן, בהם גם קראק.
בשנת 1988 דווח על ידי משטרת ישראל על מקרים בודדים של שימוש בקראק, אך שנה לאחר מכן הפך הקראק לסם הנפוץ ביותר באזור תל אביב.
בספטמבר 1989 הוגש לראשונה כתב אישום נגד שני תושבי ירכא וטייבה על ייצור קראק מהרואין שיובא מלבנון. בשנת 1993 נחשפה מעבדה גדולה לייצור קראק בשיכון בבלי בתל אביב. באותה שנה דווח גם כי מספר יורדים ישראלים מעורבים בסחר בקראק בפילדלפיה ובהלבנת כספים.