stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סופרמן 2: הגרסה של ריצ'רד דונר
ביקורת

"סוף כל סוף ניתן לראות את חזונם המלא של ריצ'רד דונר וטום מנקוויץ'. במקור שניהם יצרו את שני הסרטים כסיפור אחד הנפרס על פני שני חלקים וכעת מתגמל לראות את הסיפור תם ונשלם."
"הסרט הוא ניצחון הכוונה, המצית מחדש את כנפי הדמיון על ידי כך שיוצר זווית חדשה לסימן שאלה ישן מאוד. 'הגרסה של ריצ'רד דונר' נותנת לנו את המבט הקרוב ביותר מבעד למראה לקלאסיקה אבודה שלא זכתה לעוף במרומי התיאטראות."
"הסרט הוא הישג אמנותי מדהים... חזון שונה ורדיקלי לסופרמן שלא רק נשאר נאמן מבחינה היסטורית לבסיסו של הזיכיון אלא גם לגישתו של דונר לחומר."
מבקרים רבים הריעו למאמץ שביצירת העריכה המחודשת. כמה הגיבו בגישה חיובית לטון האפל והרציני אליו פנה סרט ההמשך, בשונה מגרסתו של לסטר - טון אשר הקנה לסרט תחושה אמיתית של סרט המשך. עם זאת, תחושת עצבות מסוימת שררה שכריסטופר ריב לא נמצא עוד כדי להעריך את העבודה שהושקעה. שחקני הסרט מרגו קידר, שרה דאגלס וג'ק אוהלורן מאמינים כי "סופרמן 2: הגרסה של ריצ'רד דונר" היא נעלה יותר מזו של לסטר. אתר הביקורות Rotten Tomatoes נתן לסרט רייטינג של 90%, בעוד הגרסה של לסטר ב-89%.
אולם, לא כל הביקורות היו חיוביות. כמה מהמבקרים הביעו אכזבה שבשימוש במבחן הבד של השחקנים באחת הסצנות בסרט, כמו גם בשימוש חוזר שבאלמנט החזרה בזמן שנעשה גם בסרט הראשון. כמו כן, עבודת העריכה של מייק ת'או ספגה אף היא ביקורת חריפה, בה סצנות חוברו להן יחדיו בצורה חדה למדי ולא זורמת, מה שגרם לחולשתה הרצינית של העריכה המחודשת. נוסף על כך, מרבית הרומנטיקה שהייתה בגרסתו של לסטר אבדה לה בין העריכות החפוזות של הגרסה החדשה.
ראו גם

סופרמן 2
הערות שוליים

↑  'Superman II' Restored in 'Richard Donner Cut': The lost classic finally gets its due, Brian Orndorf, June 12th 2006
↑  Superman II (Three-Disc Special Edition): Region 2 DVD Video Review, James Grey, December 12th 2006
↑  Superman II: The Richard Donner Cut, Brian Orndorf, December 8th 2006
↑  Superman II (The Richard Donner Cut), Todd Gilchrist, November 28th 2006
↑  "סופרמן 2: הגרסה של ריצ'רד דונר", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
↑  Superman II Flies Again - Andy reviews the long awaited Richard Donner Cut, Andre Dursin, November 15th 2006
גנבת הספרים

| --- | --- |

עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  מרקוס זוסאק 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  רומן 
 נושא:  מלחמת העולם השנייה, מוות, גרמניה הנאצית 
 מקום התרחשות:  גרמניה 
 הוצאה
 הוצאה:  אופוס
 תאריך הוצאה:  2007
 מספר עמודים:  488 (במהדורה העברית)
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002568304
 
גנבת הספרים (באנגלית: The Book Thief), רומן רב-מכר שכתב הסופר האוסטרלי מרקוס זוסאק, שהיה בן 30 בלבד כשהספר יצא לאור ב-2005. מאז יצא לאור, הופיע הספר במשך יותר מ-8 שנים ברציפות ברשימת ספרי הילדים רבי-המכר של הניו-יורק טיימס, וזכה בין השאר בפרס מייקל ל. פרינץ היוקרתי (2007).
הספר תורגם ליותר מ-40 שפות. ב-2007 הופיע בעברית בתרגומה של ורד טוכטרמן, בהוצאת אופוס, ונבחר ברשימת הספרים האהובים ב"מצעד הספרים הארצי" של נערי ישראל לשנת 2009, מטעם משרד החינוך והתאחדות המו"לים.
ב-2013 יצא לאקרנים הסרט שנעשה על פי הספר ונקרא בשמו. לבתי הקולנוע בישראל הגיע הסרט בינואר 2014.
דמויות

המוות - מספר יודע כול המנווט בין ההווה והעתיד, ואף נותן רמזים על העתיד לבוא. הוא מנסה להציג חוות דעת אובייקטיבית על תפקידו ה"מתיש" במלחמת העולם השנייה, בעודו מתייחס למקצועו הטראגי והמעיק.
ליזל ממינגר - גיבורת הסיפור, ילדה הנשלחת למשפחה אומנת. היא נאלצת להתמודד לאורך העלילה עם מותו הבלתי צפוי של אחיה ולהתרגל לחיים חדשים עם הוריה המאמצים. עקב מצבם הכלכלי הקשה של הוריה החדשים היא נאלצת לגנוב ספרים, והם הופכים להיות נקודות ציון בחייה הצעירים, לאורך עלילת הסיפור. חברה הטוב הוא רודי שטיינר, נער בן גילה, ובין השניים נרקמת ידידות אמיצה.
האנס הוברמן - ידוע כ"פאפא", אביה המאמץ של ליזל, אדם טוב לב, עדין ומתחשב. מנגן באקורדיון שהיה שייך לאביו המנוח של מקס, ומלמד את ליזל לקרוא. בספר, נשלח בשלהי הסיפור להילחם ביחד עם אלכס שטיינר, אביו של רודי. בסרט, אביו של רודי מתגייס לפניו.
רוזה הוברמן - ידועה כ"מאמא", אשתו של הנס ואמה המאמצת של ליזל. רוזה היא לכאורה אישה עצבנית וגסת רוח המרבה לקלל את בעלה ואת ליזל, אך בתוך תוכה היא אישה טובת לב ורגישה.
רודי שטיינר - בן השכנים של משפחת הוברמן. החבר הטוב ביותר של ליזל ושותפה העיקרי לפשע גנבת הספרים. בעקבות הערצתו את האצן ג'סי אוונס פרץ פעם לאצטדיון השכונתי ופתח בריצה כשהוא צבוע בשחור, מה שעורר את חמתם של הסובבים. הוא מאוהב בליזל, ותובע ממנה נשיקות לאורך כל הספר, אך זוכה לקבל ממנה נשיקה רק לאחר מותו בליל ההפצצה על מולכינג.
מקס ונדנבורג - יהודי צעיר, בן של חבר ותיק שהציל את הנס הוברמן במלחמת העולם הראשונה. מגיע להסתתר בבית משפחת הוברמן והופך לידיד קרוב של ליזל.
אילזה הרמן - אשתו של ראש העיר. אישה עדינה ובודדה שנותנת לליזל לגנוב ממנה ספרים.
טומי מולר - ילד רגיש שחי ברחוב הימל עם ליזל ורודי. מרבה לחלות בדלקות אוזניים.
הסרט

הסרט ״גנבת הספרים״, המבוסס על הספר, יצא לאקרנים ב-2013, בכיכובם של סופי נליס בתפקיד ליזל, ג'פרי ראש ואמילי ווטסון כהוריה המאמצים הנס ורוזה, ניקו לירש בתפקיד רודי, בן שנצר כמקס, ורוג'ר אלאם בקולו של המוות המספר.
בריאן פרסיוול ביים את הסרט, ומייקל פטרוני עיבד את הספר לתסריט.
הערות שוליים

↑  מצעד הספרים האהובים.
מבצע דוגמן 5

"דוגמן 5" היה שם הקוד לפקודת מבצע לתקיפה נרחבת של מערך סוללות טילי הנ"מ של צבא סוריה ברמת הגולן על ידי חיל האוויר הישראלי. המבצע בוצע ביומה השני של מלחמת יום הכיפורים, ב-7 באוקטובר 1973, ונכשל. חיל האוויר ספג במבצע פגיעות באנשי צוות אוויר, אובדן של שישה מטוסי פנטום, ופגיעה במטוסים נוספים.
רקע

בין מלחמת ההתשה למלחמת יום כיפור בנתה סוריה בעזרת ברית המועצות מערך נ"מ מתנייע שהורכב מטילי קרקע אוויר מסוג SA-2, SA-3 ו-SA-6 וגובה בתותחי נ"מ בקטרים שונים ובהם תותחים מונחי מכ"ם מסוג "שילקה" ובטילי כתף מדגם SA-7.
מערך הטילים הסורי כלל כ-30 סוללות טילים שנפרסו בשתי רצועות: 5 סוללות באגן דמשק ו-25 סוללות באזור רמת הגולן. רוב מערך הטילים הסורי (15 מתוך 25 סוללות) היו טילי SA-6 שביו מוכפפות לדיוויזיות החי"ר והשריון ותוכנננו לנוע איתם מערבה בפריצת מלחמה.
תורת הלחימה שהתגבשה בחיל האוויר הישראלי בתרחיש של מלחמה כוללת בתקופה זו הייתה פתיחת המלחמה במכה מקדימה רחבת היקף שתפגע במערך הנ"מ של מדינות העימות באופן שיאפשר לחיל האוויר לסייע לכוחות הקרקע במהלך המלחמה בצורה אפקטיבית תוך שליטה בשמיים.
כדי להתמודד עם סוללות הטילים הסוריים, הכין צה"ל תוכנית מגירה שנקראה "דוגמן" לתקיפת המערך.
תוכנית מבצע דוגמן 5

התוכנית כללה מאמץ משולב ומתוזמן של טייסות של מטוסי תקיפה ולוחמה אלקטרונית (ל"א) בסיוע כוחות תותחנים. בסך הכול נדרשו לביצוע המבצע כ-235 גיחות: 60 גיחות במטס מקדים לדיכוי תותחי נ"מ, 87 גיחות לתקיפת סוללות הטילים, 8 גיחות של מטוסי סיוע ו-80 גיחות של מטס ציד סוללות משלים.
התכנון היה לנתיבי טיסה מוגדרים של מטוסי תקיפה שיטוסו בגובה נמוך מאוד ובדממת אלחוט אל המטרות. בהגיעם למטרות יבצעו המטוסים "יעפי חטף" שבהם ינסקו למשך 40 - 45 שניות ויצללו אל המטרות. במהלך הצלילה יזהו הטייסים את המטרות, יטילו את כל מטען הפצצות בהטלה אחת וישובו מערבה לבסיסם.
בתזמון מדויק תשולב במתקפה הפגזה ארטילרית לעבר סוללות נ"מ קרובות, ירי מוץ מסוללות תותחים וממטוסי סער, ישוגרו טילים נגד מכ"מים מסוג שרייק, תופעל לוחמה אלקטרונית ממסוקים ומאתר ל"א במוצב החרמון, וכן ישוגרו מל"טים מסוג "תלם" שנועדו להעסיק את סוללות הטק"א הסוריות בעקיבה ובירי אל עבר מטרות דמה, ליצירת הטעייה, לחשיפת מכ"מים ולשיגורים מוטעים של טילים סוריים.
תוכנית "מבצע דוגמן" עודכנה מפעם לפעם. התוכנית האחרונה עודכנה במאי 1973 ונקראה "דוגמן 5". התוכנית המקבילה לתקיפת מערך טילי קרקע-אוויר במצרים נקראה "תגר 4".
ההיערכות למבצע

בבוקר 6 באוקטובר 1973 הצטברו ידיעות מודיעיניות על כוונת מצרים וסוריה לפתוח במלחמה בשעות הערב של אותו יום. משהופצה ההערכה החדשה למטכ"ל, המליץ מפקד חיל האוויר האלוף בני פלד על מכה מקדימה בסוריה. בשעה 7:00 לערך הורה פלד למטה חיל האוויר להיערך להפעלת מבצע דוגמן 5 בשעה 10:30 עד 11:00 בטרם יפתחו המצרים והסורים בהתקפה, וזאת במידה שתאושר מכה מקדימה על ידי הממשלה.
סמוך לאחר הוראת פלד הודיע קצין החיזוי כי מעל רמת הגולן צפויה עננות עד שעות הצהריים. בעקבות זאת הורה פלד על שינוי המשימה והיערכות למבצע "נגיחה י"א" להפצצת שדות התעופה הצבאיים בסוריה. אולם הממשלה החליטה בשעה 12:30 לא לאשר ביצוע מכה מקדימה.
בשעה 21:30 כשבע וחצי שעות לאחר פרוץ מלחמת יום הכיפורים הוחלט לבצע בבוקר המחרת את מבצע תגר 4 לפגיעה במערך הטילים המצרי.
לפנות בוקר יום המחרת 7 באוקטובר, התברר שחטיבות שריון סוריות פרצו לדרום רמת הגולן, וכי מצב כוחות צה"ל בחזית סוריה קשה. בשל החשש מפריצת השריון הסורי לבקעת הירדן, החליט המטכ"ל על הפסקת מבצע תגר בחזית המצרית ועל הפעלת דוגמן 5. בשעה 06:57 הורדה פקודה לטייסות על הפסקת תגר והפעלת דוגמן 5ב', וזאת בסד זמנים צפוף כאשר שעת ה-"ש" היא 11:30.
הביצוע

התקיפה החלה כמתוכנן בשעה 11:30, חלק מהמבנים פנו לעבר הים התיכון ואיגפו את המערך הסורי, חלק איגפו את המערך בטיסה מעל ירדן וחלק הגיעו אל היעד בטיסה מעל רמת הגולן מעל אזורים שנכבשו על ידי צבא סוריה ובהם איומי נ"מ בצפיפות גבוהה, ובהם תותחי נ"מ מסוג ZSU-23-4 מונחי מכ"ם שיעילותם הייתה גבוהה. במבצע השתתפו 64 מטוסי קרב:
13 מטוסי F-4 פנטום מטייסת 69 המריאו מבסיס רמת דוד לתקיפת שש סוללות טק"א. לאחר הנסיקה לצורך השלכת הפצצות גילו הטייסים להפתעתם כי המחפורות ריקות. אחד המטוסים זיהה בעודו מבצע יעף נסיקה סוללת טק"א הממוקמת מתחתיו. הטייס אהוד חנקין והנווט שאול לוי ניסו לתקוף אותה למרות המיקום שאיננו נוח לתקיפה וזאת תוך ביצע תמרון חריף והתרסקו עם מטוסם מבלי שהספיקו לנטוש. אף סוללה לא נפגעה בתקיפה של טייסת 69.
15 מטוסי F-4 פנטום מטייסת 119 המריאו מתל נוף, וטסו בנתיב ישיר מעל צפון רמת הגולן לתקיפת שש סוללות טק"א. בנתיב הטיסה הספיקו להתמקם כוחות נ"מ סוריים. בעת ביצוע יעפי התקיפה גילו הטייסים כי חלק מהמטרות לא נמצא במחפורת. אחד מהמטוסים נפגע מאש נ"מ ביציאה מהיעף. הטייס אבי ברבר והנווט צבי אפיק נטשו את מטוסם הפגוע ונפלו בשבי. אף סוללה לא נפגעה בתקיפה.
17 מטוסי F-4 פנטום מטייסת 201 המריאו מחצור, וטסו בנתיב ישיר ממערב למזרח מעל דרום רמת הגולן באזור צומת רפיד לתקיפת שלוש סוללות טק"א ניידות מדגם SA-6 ושני אתרי מכ"ם. בקשת הטייסת ומפקד הכנף לשינוי נתיב סורבו על ידי מחלקת המבצעים בשל מורכבות המבצע. בדרכם ליעדים ספגו המטוסים אש נ"מ כבדה שממנה נפגעו שני מטוסים וארבעת אנשי הצוות שבהם נטשו ונשבו. 4 מטוסים נוספים נפגעו במהלך התקיפה ואחריה והצליחו לשוב פגועים לנחיתה בישראל.
9 מטוסי F-4 פנטום מטייסת 107 המריאו מבסיס חצרים, וטסו בנתיב שעקף את מערך הטילים מדרום דרך שטח ירדן לתקיפת ארבע סוללות טק"א. בעת התקיפה גילו הטייסים שכל המחפורות ריקות. עם זאת, אחד המבנים שבהובלת רן גורן החליט להסתכן ולחפש סוללה אחרת לתקיפה ותקף בהצלחה סוללת טילי SA-3 והשמיד אותה.
התקיפה הסתיימה בשעה 14:30 לערך.
תוצאות התקיפה

המשימה שאליה נועד המבצע לא בוצעה. הרוב המכריע של המחפורות שהותקפו התגלו כריקות, שכן סוללות הטק"א שהיו בהן כבר דילגו מערבה עם עוצבות הקרקע הסוריות. מתוך 30 סוללות שיועדו לתקיפה הושמדה רק סוללת טילים אחת מסוג SA-3 וסוללה אחת מסוג SA-2 נפגעה.
אבדות של חיל האוויר הישראלי במבצע היו כבדות. הופלו שישה מטוסי פנטום ישראלים, שלושה בדרך ליעד ושלושה בחזרה ממנו. המטוסים נפגעו מתותחי נ"מ בנתיב טיסתם מעל אזורים שבהם שהו כוחות סוריים או בעת יעף התקיפה שבו המטוסים הגביהו וכיוונו לקראת שחרור הפצצות.
שני אנשי צוות אוויר, אהוד חנקין ושאול לוי נהרגו בהתרסקות מטוסם כאשר ביצעו ניסיון חוזר לתקוף מטרה, לאחר שגילו אותה במקום שונה מן הצפוי. שניהם עוטרו לאחר מותם בעיטור העוז. שמונה אנשי צוות נוספים נפלו בשבי הסורי, וצוות אחר נטש בשטח ישראל וחולץ. טייסת 201 ("האחת") נפגעה קשה במיוחד בתקיפה: ארבעה ממטוסיה ננטשו, ושני מטוסים נוספים נפגעו ונאלצו לנחות נחיתת חירום בבסיס רמת דוד (ולא בבסיס האם של הטייסת בחצור).
בעקבות הכישלון המבצע לא נעשה ניסיון נוסף לתקוף את מערך הטק"א ברמת הגולן, והיא נותרה אזור מוגן נ"מ עד סוף המלחמה, עובדה שהגבילה את יכולת הסיוע האווירי הקרוב והאמנעה של מטוסי חיל האוויר.
כישלון המבצע השפיע באופן שלילי על מורל טייסי חיל האוויר הישראלי ועל הדרג הפיקודי. מנגד, חיל ההגנה האווירית הסורי ראה בכישלון הישראלי הישג גדול, וקבע את תאריך המבצע כיום מערך הנ"מ.
השפעות מאוחרות של כישלון המבצע

בתום המלחמה נמתחה ביקורת על מפקד חיל האוויר, האלוף בני פלד, שלא עמד בלחץ שהפעילו עליו שר הביטחון והרמטכ"ל בכך שלא התעקש על השלמת מבצע תגר כמתוכנן. מבצע תגר הופסק לאחר שהחל, והכוח האווירי הוסט לרמת הגולן ללא היערכות נאותה. כמו כן נמתחה ביקורת על מפקד הבסיס עמוס לפידות שלא שינה את נתיב הטיסה של מטוסי טייסת 201 שעבר מעל עוצבות הצבא הסורי שחדרו אליו ביממה הראשונה למלחמה והפכו אותו מסוכן.
כישלון דוגמן 5 המחיש את הקושי הרב בהתמודדות עם טילי הנ"מ, והמריץ את חיל האוויר למצוא פתרונות מבצעיים לבעיה. פתרונות אלו, שכללו נשק לתקיפה מרחוק ואמצעי לוחמה אלקטרונית, פותחו בעשור הבא, ובאו לידי ביטוי במבצע ערצב-19 שבו הושמדו סוללות הטילים הסוריות בבקעת הלבנון במהלך מלחמת לבנון הראשונה, וזאת ללא נפגעים.
קשיי התפקוד של חיל האוויר הישראלי במהלכי הפתיחה של מלחמת יום הכיפורים לא נחקרו על ידי ועדת אגרנט, והמסקנות מהם לובנו רק בתחקירים פנימיים של החיל.
הסיבות לכישלון המבצע

העדר מודיעין עדכני - מערך הטילים הסורי כלל 25 סוללות SA-6[דרוש מקור][מפני ש...] שניידותן גבוהה. הצלחת ההבקעה של כוחות הקרקע הסוריים ותנועתן מערבה, גררה בעקבותיה דילוג של מערך הנ"מ אל מחוץ למחפורותיהן שהיו יעד לתקיפה. עומס הזמנים ועננות כבדה מנעו ביצוע גיחת צילום חדשה, וחיל האוויר הסתמך על צילום אווירי מ-5 באוקטובר - צילום שלא היה עדכני.
טיסה בנתיב גישה מסוכן - במהלך ההכנות לתקיפה התברר כי קיים ריכוז נ"מ בנקודת החצייה המתוכננת של טייסת 201 את הגבול הסורי מעל תל פארס. מטה חיל האוויר ומפקד בסיס חצור, עמוס לפידות, התבקשו לאשר נתיב חלופי, אך סירבו עקב מורכבות התכנון וקוצר הזמן.
נוהל קרב חפוז ולחוץ - בסיום יום הלחימה הראשון, הוחלט במטה הכללי כי צריך להתמודד ראשית עם מערכי הנ"מ של מצרים. השלב הראשון של המבצע להשמדתן, שכונה "תגר 4", בוצע בשחר 7 באוקטובר, והמשכו תוכנן להמשך היום. אולם עקב פריצת צבא סוריה בדרום רמת הגולן, שנתפסה כמסוכנת אצל מקבלי ההחלטות, ובעיקר בקרב שר הביטחון משה דיין שונו הפקודות והמבצע הופסק. במקום זאת הוחלט לתקוף את סוללות הנ"מ של סוריה, בהתאם לפקודת "דוגמן".
היעדרות מערך ל"א - יחידות מוסקות של לוחמה אלקטרונית שיועדו למבצע, כאשר תפקידן היה להטעות ולהעמיס על אמצעי הגילוי של האויב, לא שולבו במבצע כיוון שלא הספיקו להגיע מן הגזרה הדרומית, בה נועדו לפעול ב"מבצע תגר". מוצב החרמון שבו אמצעי ל"א נכבש בידי הסורים.
סוללות תותחים ישראליות לא היו יכולות לסייע - סוללות התותחים שהיו מוצבות בגזרה השתתפו בקרבות ההדיפה של כוחות סוריים קרקעיים ולא היו יכולות ללסייע בארטילריה על סוללות טק"א קרובות ולא יכולות היו לשגר פגזי מוץ.
חוסר תיאום בהפעלת מערך הפיתיונות - טייסת 200 שנפרסה ברמת דלתון ערב המלחמה, התכוננה לביצועו של מבצע דוגמן בשעות הבוקר של יום 7 באוקטובר, כפי שהיה אמור להתקיים בפקודות המלחמה המקוריות. הטייסת לא עודכנה על שינוי במועד הפעלת דוגמן 5, והדבר הביא לכך שהטייסת שיגרה את המל"טים ששימשו כפיתיון שנועדו "לבזבז טילים" לסוללות הנ"מ אל מול המערך הסורי בבוקר. במהלך מבצע דוגמן שהתקיים בשעות הצהריים, הטייסת נשארה ללא מל"טים וכך לא ביצעה את תפקידה.
ראו גם

מבצע ערצב 19 - מבצע מוצלח בו הושמד רוב מערך טילי הקרקע-אוויר של צבא סוריה שהוצב בבקאע.
לקריאה נוספת

אבירם ברקאי, בשם שמיים: טייסת "האחת" במלחמת יום הכיפורים, הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2013.
שמואל גורדון, 30 שעות באוקטובר – החלטות גורליות: חיל האוויר בתחילת מלחמת יום כיפור, ספריית מעריב, 2008.
אורי בר-יוסף הצופה שנרדם - הפתעת יום הכיפורים ומקורותיה, הוצאת זמורה ביתן, 2001.
בני פלד, ימים של חשבון, הוצאת מודן, 2004.
מגביהים עוף: חיל האוויר - אתגרים ומשימות, האוניברסיטה המשודרת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2011
יצחק שטייגמן, מוכרחים להמשיך לנגן - חיל האוויר הישראלי במלחמת יום הכיפורים, מודן הוצאה לאור, 2023, הפרק "במערכה להשגת עליונות אווירית - מבצעי 'תגר 4' ו'דוגמן 5'", עמ' 141–162.
סוללת SA-6
מטוס F-4 פנטום נושא פצצות, אוקטובר 1973
בזיליקת נוטרדאם (מונטריאול)

בזיליקת נוטרדאם במונטריאול
פנים הבזיליקה
בזיליקת נוטרדאם (בצרפתית: Basilique Notre-Dame de Montréal) היא בזיליקה ברובע ההיסטורי של מונטריאול העתיקה במונטריאול, קוויבק, קנדה. הכנסייה נמצאת ברחוב 110 Notre-Dame, בפינת רחוב סן סולפיס. הוא ממוקם ליד סמינר סן סולפיס ולפני כיכר Place d'Armes. הבזיליקה בנויה בסגנון התחייה הגותית.
אדריכלות הפנים של הבזיליקה היא מבין הדרמטיות ביותר בעולם; הפנים שלה הוא גדול וצבעוני, ותקרתו בצבע כחול עמוק, מעוטר כוכבים זהובים, והשאר הקדש הוא בצבעים כחולים, אדומים, סגולים, כסף וזהב. כמו כן, היא מלאה במאות גילופי עץ מורכב פסלים דתיים שונים. בכנסייה חלונות ויטראז לאורך קירות המקדש, שאינם מתארים סצנות תנ"כיות, אלא סצנות מההיסטוריה הדתית של מונטריאול. כמו כן, יש עוגב Frères Casavant, אשר כולל ארבע מקלדות, 97 תחנות, מעל 9,000 צינורות בודדים ודוושת לוח.
הדרבי של אשדוד

הדרבי של אשדוד הוא משחק דרבי המתייחס למפגשים בין מכבי אשדוד והפועל אשדוד, שתי קבוצות הכדורגל היריבות של העיר אשדוד.
אוהדי מכבי עירוני אשדוד בדרבי של עונת 2015/2016
רקע היריבות

היריבות הספורטיבית בין מועדוני הכדורגל של מכבי והפועל באשדוד היא בעיקר על היוקרה וההגמוניה העירונית, עובדה זו גרמה לקהל רב להגיע ובמקרים רבים אף לגדוש את יציעי אצטדיון הי"א שבעיר, כשאת חלקו הצפוני איישו אוהדי הפועל ואת חלקו הדרומי איישו אוהדי מכבי עירוני. בתקופה שלפני משחקי הדרבי הייתה מורגשת תנועה ערה של אוהדים בבתי הקפה ברחוב "רוגוזין" בעיר.
עד סוף שנות ה-80 נחשבה הפועל אשדוד לאגודה החזקה בעיר, בעיקר כי נתמכה על ידי תנועת הסתדרות החזקה שתמכה ותקצבה אותה. מאז חלה נסיגה הדרגתית בכוחה. אוהדי הפועל מייצגים בעיקר את התושבים הוותיקים של העיר ועובדי הנמל.
מנגד קבוצת מכבי אשדוד שהייתה בתחילת דרכה אגודה המתבססת על מתנדבים בכל התפקידים, כולל השחקנים. במשך השנים כשהחלה להיקרא מכבי עירוני אשדוד הייתה סוחפת אחריה את האוהדים הצעירים וזכתה לכינוי "סינדרלה", בעקבות העובדה שרשמה התקדמות מרשימה במעלה הליגות בתקופה קצרה, מכבי עירוני הייתה מייצגת עבור אוהדיה את אשדוד המתחדשת והשאפתנית. במשך השנים היו בין מחנות האוהדים עימותים מילוליים אך לא עימותים פיזיים, במהלך המפגשים בין קבוצות הבוגרים, אך בסיום דרבי הנוער בעונת 1996/1997 נרשמה תקרית אלימה כשעירוני ניצחה בתוצאה 1-2, תוצאה שהרסה להפועל את סיכוי ההעפלה לליגת העל לנוער.
היסטוריה

מאז עונת 1961/1962 החלו להתקיים משחקי דרבי באשדוד. הדרבי האשדודי הרשמי הראשון נערך בתאריך 13 בינואר 1962 במסגרת המחזור העשירי של עונת 1961/1962 ליגה ג' מרכז, ב"מגרש המעברה" והסתיים בתוצאה 0-3 להפועל, משערים של אמיל פינטו, פייר (פפיש) לוי, ויצחקי. במשחק חזו 3500 צופים, מתוך 6000 תושבי העיירה "אשדוד ים". התוצאה הגבוהה ביותר הושגה בתאריך 21 בדצמבר 1963, עונת 1963/1964 ליגה ג' דרום ב', כשהפועל הביסה את מכבי 0-7, והעפילה באותה עונה לליגה ב'.
דוגמה לדרבי מקומי (שלא מן המניין) תוסס אפשר לראות בעונת 1971/1972, עת נפגשו באצטדיון הי"א במסגרת ליגה ד' מרכז, הפועל נמל אשדוד ומכבי אשדוד (1-1) וצפי הקהל היה 3000 צופים.
ב-23 באוקטובר 1982 נפגשו באצטדיון הי"א לאחר הפסקה של 18 שנה, מכבי עירוני אשדוד והפועל אשדוד למשחק דרבי שהסתיים בניצחון 1-3 לעירוני, מצמד של יוסי מורלי ושער של פליקס אילוז, כשיורם אלגריסי מהפועל צימק זמנית. היה זה ניצחונה הגדול ביותר של עירוני עד ההקמה המחודשת.
לקראת משחק הדרבי הראשון של עונת 1990–1991 בליגה הארצית, נרשמה בעיר מכירת כרטיסים בקצב גבוה והמארחת הפועל אשדוד קיבלה הצעה מהפועל תל אביב להצטרף להצגה כפולה באצטדיון בלומפילד, אך האשדודים סרבו.
ב-29 באוקטובר 1995 רשמה הפועל ניצחון גבוה, כאשר גברה על עירוני בתוצאה 2-4 כשמאיר גולדפינגר הבקיע את כל ארבעת השערים לרשתו של לירן שטראובר. מנגד, יגאל זריהן ומרקו בן ברוך הצליחו לאזן זמנית את התוצאה.
במשך השנים נפגשו הקבוצות במסגרת כל הליגות, מלבד הליגה הבכירה. בסך הכל נערכו 33 מפגשי ליגה בין שני המועדונים, כאשר הפועל מנצחת ב-12 משחקים, מכבי עירוני ב-9 ו-11 משחקים הסתיימו ללא הכרעה. משחק הדרבי האחרון בליגה הארצית, נערך ב-22 בפברואר 1997 והסתיים בתוצאה 0-2 לעירוני.
בעקבות איחוד קבוצות הכדורגל בעיר בשנת 1999, נרשמה נפילת מתח בכל מה שקשור ביריבות ספורטיבית ונרשמה ירידה בממוצע האוהדים שהגיעו לאצטדיון העירוני.
הקמת הקבוצות מחדש ותחיית משחקי הדרבי

לקראת עונת 2015/2016 החליטו אוהדי שתי הקבוצות להקים אותן מחדש, בין היתר בתקווה להחזיר את היריבות והמתח הספורטיבי שאפיין את העיר בעבר. בתאריך 5 בנובמבר 2024 הושג הניצחון הגבוה ביותר של מכבי עירוני, כשגברה 2-5 על הפועל.
תוצאות משחקי הדרבי > מסגרות גביע

ב-20 באוקטובר 2015 נפגשו שתי הקבוצות בפעם הראשונה במסגרת גביע המדינה בסיבוב ד', מכבי עירוני ניצחה 0-2 וזכתה בגביע הליגות הנמוכות.
ב-1 בספטמבר 2023 נפגשו הקבוצות בפעם השנייה במסגרת סיבוב ה' של גביע המדינה והמשחק הסתיים בתיקו 1-1. (3-4 לעירוני בתום קרב בעיטות מ-11 מטרים).
ב-16 באפריל 2024 נפגשו הקבוצות בפעם הראשונה במסגרת חצי הגמר של גביע האזורים והמשחק הסתיים בתיקו 1-1. (1-4 לעירוני בתום קרב בעיטות מ-11 מטרים).
| רשימת משחקי הדרבי של אשדוד בגביע> עונה | רשימת משחקי הדרבי של אשדוד בגביע> מסגרת | רשימת משחקי הדרבי של אשדוד בגביע> תאריך | רשימת משחקי הדרבי של אשדוד בגביע> אצטדיון | רשימת משחקי הדרבי של אשדוד בגביע> תוצאה | רשימת משחקי הדרבי של אשדוד בגביע> כובשי השערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015/16 | גביע המדינה סיבוב ד' | 20 באוקטובר 2015 | אצטדיון הי"א |  2–0 לעירוני  | יצחק יברקן, וורקאט גדיף |
| 2023/24 | גביע המדינה סיבוב ה' | 1 בספטמבר 2023 | אצטדיון הסינתטיקו | 1–1 | להפועל: בן אל אדרי (11 מטרים), לעירוני: דניאל אלמליח |
| 2023/24 | גביע האזורים חצי הגמר | 16 באפריל 2024 | אצטדיון הסינתטיקו | 1–1 | להפועל: בנימין צגה, לעירוני: לירוי רביבו (עצמי) |
הערות שוליים

↑  קיבלו 21 שערים, בעיתון "חדשות הספורט" (עמוד 4) 18 בינואר 1962
↑  מבול שערים במחזור קטוע, בעיתון "חדשות הספורט" (עמוד 5) 27 בדצמבר 1963
↑  גם לאשדוד "דרבי" משלה, בעיתון "מעריב" 8 במרץ 1972
↑  עירוני אשדוד ביצע מהפך בדרבי, בעיתון "חדשות הספורט" (עמוד 7)
 24 באוקטובר 1982
↑  עירוני אשדוד מנצחת את הדרבי מול הפועל, בעיתון "דבר" 24 באוקטובר 1982
↑  הדרבי של אשדוד נשאר בעיר, מעריב 6 בנובמבר 1990
↑  אמיר קרביץ, ‏קהל נכבד: חיפה אלופה גם ביציעים, מכבי ת"א שניה, באתר ‏מאקו‏, 12 ביוני 2009
↑  שרון בורנשטיין, ‏ליגת העל מזנקת: 9 קבוצות רשמו עלייה בממוצעי הקהל ב-2014/15, שרון בורנשטיין, באתר גלובס, 16 ביוני 2015
↑  קרנבל בנמל: הצצה מיוחדת לדרבי של אשדוד, באתר "דאבל פס" 21 באוקטובר 2015
↑  הדרבי האשדודי: אוהדי עירוני עשו להפועל בי"ס, באתר "mynet" יאיר לב-ים ואלי לוי 25 באוקטובר 2015
↑  4–3 לעירוני בפנדלים
↑  4–1 לעירוני בפנדלים
גזיאנטפ

| --- | --- |
סמל גזיאנטפ

פוטומונטז' של גזיאנטפ
 מדינה:  טורקיה טורקיה
 מחוז:  דרום-מזרח אנטוליה
 נפה:  גזיאנטפ
 ראש העיר:  אסים גיזלביי (מפלגת הצדק והפיתוח)
 שטח:  6,819 קמ"ר
 גובה:  850 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  2,164,134 (2023)
  ‑ במטרופולין:  1,806,690 (2023)
  ‑ צפיפות:  317.4 נפש לקמ"ר (2023)
 קואורדינטות:  37°03′46″N 37°22′45″E﻿ / ﻿37.062777777778°N 37.379166666667°E﻿ / 37.062777777778; 37.379166666667 
 אזור זמן:  UTC +3
 http://www.gaziantep-bld.gov.tr/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת טורקיה מוגדלת) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחורגזיאנטפ(למפת טורקיה רגילה) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחורגזיאנטפ(למפת דרום-מזרח אנטוליה רגילה) אורפה דיארבקיר אדיאמן בטמן ג'יזרה הים התיכון  מרכז אנטוליה מזרח אנטוליה עיראק סוריהגזיאנטפ(למפת דרום-מזרח אנטוליה מוגדלת) אורפה דיארבקיר אדיאמן בטמן ג'יזרה הים התיכון  מרכז אנטוליה מזרח אנטוליה עיראק סוריהגזיאנטפ  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
גזיאנטפ (בטורקית: Gaziantep; ובעבר אנטפ – Antep) היא בירת הנפה הקרויה על שמה ומחוז דרום-מזרח אנטוליה בדרום-מזרח טורקיה. העיר שוכנת בדרום-מזרח רמת אנטוליה כ-500 ק"מ דרום-מזרחית לבירה אנקרה וכ-100 ק"מ צפונית לעיר הסורית חלב. לעיר מעמד של עיר מטרופוליטנית (Büyükşehir – "עיר גדולה") ולפי אומדן רשמי משנת 2023 אוכלוסייתה מנתה כ-2.16 מיליון בני אדם.
בעיר התגוררו מיעוט של יהודים, בעיקר ממוצא ספרדי. האוכלוסייה היהודית הצטמצמה במהירות מאמצע המאה ה-20, ובשנות ה-80 מספר היהודים הגיע ל-0.
שם העיר

בטורקית עות'מאנית נקראה העיר עין תאב (عين تاب). בערבית היא נקראת ענתאב או עינתאב (عنتاب, عينتاب), והיא מוצאה של משפחת ענתבי מסוריה.
בשנת 1928 הוספה לשם העיר המילה "ע'אזי" (غازي, Gazi), שפירושה בערבית "לוחם (נגד הכופרים באסלאם)". השינוי נעשה לכבוד עמידתה של העיר במלחמת טורקיה–צרפת.
למרות זאת, בלשון הדיבור ובפי התושבים באזור, העיר מכונה אנטפ (Antep), גם כיום.