stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הבחירות לפרלמנט בליז 2020
פרישות

הבחירות התאפיינו בכמה פרישות משמעותיות. פונסקה ציין בתחילה כי לא יעמוד בבחירות אלה. עם זאת, הוא החליט להישאר בפעם האחרונה. מנהיג ה-PUP לשעבר סעיד מוסא התייצב גם הוא מכיסאו בבחירות אלה. מוסא, שהתמודד על מחוז פורט ג'ורג' בעיר בליז בכל בחירות מאז 1974, היה חבר הבית היחיד שנותר מלפני עצמאותה של בליז בריטניה ב-1981.
בצד של ה-UDP הודיע גם סגן ראש הממשלה לשעבר, גספר וגה, כי לא יעמוד בבחירוחת. פרישות UDP אחרות שהוכרזו כוללות את בארו – שכיהן בבית בליז ברציפות מאז 1984 – ומייקל פינגן, שכיהן בתפקיד מאז 1993. מוזס בארו, בנו של דין בארו ואחיינו של פינגן, היה מועמד לרשת את פינגן ב-UDP במחוז מסופוטמיה. נציג אזור ה-UDP הוותיק וילפרד אלרינגטון גם לא ביקש להצטרף לבחירה מחודשת.
מועמדים לפי מחוז > מחוז בליז

| מחוז | חלוקה | UDP | PUP | BPP | BPF | מכהן | מכהן |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בליז | פריטאון | אורסון ג'רום "OJ" אלינגטון | פרנסיס פונסקה |  |  |  | פרנסיס פונסקה |
| בליז | חופי הקריביים | לי מארק צ'אנג | כרים דייוויד מוסא |  |  |  | קארים מוסא |
| בליז | פיקסטוק | אנתוני מרטינז | אנתוני רוברט מאהלר | פטריק ריימונד רוג'רס |  |  | וילפרד אלינגטון |
| בליז | פורט ג'ורג ' | מלווין היולט | הנרי צ'ארלס אשר האב | ויליאם מהיה |  |  | אמר מוסא |
| בליז | אלברט | טרייסי אן פנטון | פול אדריאן תומפסון |  |  |  | טרייסי אן פנטון |
| בליז | כיכר המלכה | דניס בארו | אלן פולארד | גארי מאטוס |  |  | דין בארו |
| בליז | אֲרַם נַהֲרַיִם | שיינה בארו | (ד"ר) קנדיס פיטס |  |  |  | מייקל פיניגן |
| בליז | אגם העצמאות | דיאן פיניגן | קורדל הייד |  |  |  | קורדל הייד |
| בליז | קולט | פטריק פבר | אוסקר "פולו" ארנולד |  |  |  | פטריק פבר |
| בליז | פורט לויולה | "סופרמן" פיליפ וילובי | גילרוי אשר האב | אוון תומפסון |  |  | אנתוני מרטינז |
| בליז | צפון כפרי בליז | אדמונד קסטרו | מרקוני הנסיך לייל | באנר קרן שרון |  |  | אדמונד קסטרו |
| בליז | מרכז כפרי בליז | בוורלי ויליאמס | דולורס בלדרמוס-גרסיה | ליון בנט | לוז מריה האנטר |  | בוורלי ויליאמס |
| בליז | דרום כפרי בליז | מנואל הרדיה | "אנדרה" פרס |  | תומאס הנרי גרינווד ג'וניור |  | ג'וניור הרדיה |
מועמדים לפי מחוז > מחוז קורוזל

| מָחוֹז | חלוקה | UDP | PUP | BPP | BPF | עצמאיים | מכהן | מכהן |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| קורוזל | מפרץ קורוזל | פבלו מרין | דייוויד "דידו" וגה |  |  | קרלוס חאבייר סוורס |  | פבלו מרין |
| קורוזל | קורוזל צפון | הוגו פאט | דייוויד קסטילו |  | אלפונסו אקוסטה |  |  | הוגו אמילקר פאט |
| קורוזל | קורוזל דרום מזרח | אנטוניו "טוני" הררה | פלורנסיו ג'וליאן מרין ג'וניור | עדנה דוריס דיאז | אלים אליס |  |  | פלורנסיו ג'וליאן מרין |
| קורוזל | קורוזל דרום מערב | ד"ר אנג'ל קמפוס | רמירו רמירז |  | לורנסיו לוסיו בול |  |  | אנג'ל קמפוס |
מועמדים לפי מחוז > מחוז אורנג 'ווק

| מָחוֹז | חלוקה | UDP | PUP | BPF | מכהן | מכהן |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| תפוז הליכה | מרכז אורנג' ווק | דני גריגאלבה | ג'וני בריסניו | אנטוניה קרוז סאנצ'ס |  | ג'וני בריסניו |
| תפוז הליכה | אורנג' וולק צפון | קרלוס זטינה | רמון "מונצ'י" סרוונטס | מרינו אסי |  | גספר וגה |
| תפוז הליכה | אורנג' ווק איסט | אלודיו "בן המזרח" אראגון ג'וניור. | קווין ברנרד | לורנצו אדריאן "אנדי" אלדנה |  | אלודיו אראגון ג'וניור |
| תפוז הליכה | אורנג' ווק סווט | גואדלופה "לופה" דייק מגאניה | חוסה אבלרדו מאי | אבר מיסאל הרדורור |  | חוסה אבלרדו מאי |
מועמדים לפי מחוז > מחוז קאיו

| מחוז | חלוקה | UDP | PUP | BPF | עצמאיים | מכהן | מכהן |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| קאיו | קאיו צפון | עומר פיגארואה | מישל "מישו" צ'בט | קורט מתיו ליזראגה |  |  | עומר פיגארואה |
| קאיו | מרכז קאיו | רנה מונטרו | אלכס בלונה |  |  |  | רנה מונטרו |
| קאיו | קאיו ווסט | ארווין רפאל קונטרראס | חורחה "מילון" אספאט | אדוארדו ראול איילה |  |  | ארווין קונטרראס |
| קאיו | קאיו דרום | רמון פרנסיסקו וויץ | יוליוס אספאט |  |  |  | יוליוס אספאט |
| קאיו | קאיו צפון מזרח | ג'ון פרנסיס אוגוסט ג'וניור | אורלנדו "לנדי" האבט | סטרית "ננסי" מרין |  |  | אורלנדו האבט |
| קאיו | בלמופן | ג'ון בירכמן סאלדיבר | אוסקר מירה |  | אנה "ABG" באנר-גיא |  | ג'ון סאלדיבר |
מועמדים לפי מחוז > מחוז סטאן קריק

| מחוז | חלוקה | UDP | PUP | BPP | BPF | עצמאיים | מכהן | מכהן |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| סטאן קריק | דנגריגה | פרנק "פאפא" מנה | "ד'ר זאב" לואי זבנה |  | ג'ון פרנסיס סואזו |  |  | פרנק מנה |
| סטאן קריק | סטאן קריק ווסט | איוון הילברט ויליאמס | רודוול סטיבן פרגוסון | הוברט אלכסנדר מקולאי |  | מטאו תומאס פולנקו  מלווין הולס |  | רודוול פרגוסון |
מועמדים לפי מחוז > מחוז טולדו

| מחוז | חלוקה | UDP | PUP | עצמאיים | מכהן | מכהן |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| טולדו | טולדו מזרח | דניס גרבוט | מייקל אספאט | אורלנדו אלברט מושמפ |  | מייק אספאט |
| טולדו | טולדו ווסט | שמעון קוק | אוסקר רקנה |  |  | רובן אוסקר רקנה |
מקור: מחלקת הבחירות והגבולות בליז (אורכב 31.10.2020 בארכיון Wayback Machine)
תוצאות

בהזמנת משרד החוץ הבלזי, CARICOM שלחה צוות תצפית בן שישה חברים. ההצהרה הראשונית של הצוות הראתה כי הבחירות התנהלו בצורה חלקה ומתוזמנת; הם שיבחו במיוחד את יכולתה של ועדת הבחירות ליישם אמצעים סניטריים של COVID-19 תוך כדי התמודדות עם השפעות הסערה הטרופית אתא (אנ').
הקלפיות נסגרו בשעה 18:15. כשהספירות המוקדמות כבר ניבאו להוביל לטובת ה-PUP, נאם פאבר נאם זיכיון בטלוויזיה שלוש שעות לאחר מכן, תוך שהוא מברך את בריסניו ואת ה-PUP תוך שהוא קורא לאחדות לאומית. אחוז ההצבעה בבחירות היה מעל 81%, הגבוה ביותר מאז 1998.
התוצאות הראו כי ה-PUP השיג את ניצחונו הראשון בבחירות מאז 2003, וזכה ב-26 מושבים. לעומת זאת, המפלגה הדמוקרטית המאוחדת המכהנת קיבלה את התוצאה הנמוכה ביותר מאז 1998, וזכתה בחמשת המנדטים הנותרים. ארבעה מתוך חמשת מושבי ה-UDP היו בעיר בליז: פאבר וטרייסי פנטון שמרו על מושביהם, ואילו דניס בארו ושיין בארו זכו במושבים של חברי UDP שפרשו. המושב החמישי היה בקורוזאל, שהוחזק על ידי סגן ראש הממשלה המכהן הוגו פאט.
בריסניו הושבע כראש הממשלה החדש ב-12 בנובמבר על ידי המושל הכללי. הוא התכוון להישבע בקבינט שלו ב־16 בנובמבר.
| מפלגה | מפלגה | הצבעות | % | מושבים | +/– |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | המפלגה הדמוקרטית המאוחדת | 88,040 | 59.60 | 26 | +14 |
|  | מפלגת האיחוד הלאומי | 57,374 | 38.84 | 5 | –14 |
|  | חזית העם של בליז | 820 | 0.56 | 0 | חדשה |
|  | המפלגה הפרוגרסיבית | 548 | 0.37 | 0 | 0 |
|  | עצמאים | 924 | 0.63 | 0 | 0 |
| סה"כ | סה"כ | 147,706 | 100.00 | 31 | 0 |

| הצבעות חוקיות | הצבעות חוקיות | 147,706 | 98.70 |  |  |
| הצבעות ריקות/לא חוקיות | הצבעות ריקות/לא חוקיות | 1,944 | 1.30 |  |  |
| כל ההצבעות | כל ההצבעות | 149,650 | 100.00 |  |  |
| מצביעים רשומים / אחוזי הצבעה | מצביעים רשומים / אחוזי הצבעה | 182,815 | 81.86 |  |  |
Source: Elections & Boundaries Department, The Tribune
תגובות

גואטמלה : משרד החוץ בירך את בריסניו, וכך הנשיא אלחנדרו ג'אמאטיי.
ניקרגואה : הנשיא וסגן הנשיא שלחו מכתב משותף לברך את "ראש הממשלה האח" בריסניו ואת האנשי PUP, תוך קריאת זכרו של ג'ורג 'קאדל פרייס.
טייוואן : הנשיא צאי אינג-וון ומשרד החוץ בירכו את בריסניו והודו לראש הממשלה היוצא, והכירו ב"ידידות ארוכת השנים "בין טייוואן לבליז.
ארצות הברית : שגרירות ארצות הברית שיבחה את העם הבלזי "על קיום המורשת הדמוקרטית של חצי הכדור."
המשבר הפיננסי באסיה (1997)

המדינות שנפגעו במשבר הכלכלי בדרום מזרח אסיה 1997
המשבר הפיננסי האסיאתי התחיל ביולי 1997, פגע בחלקים נכבדים מאסיה והתרכז בעיקר במדינות דרום-מזרח אסיה. המשבר העלה חששות כי הוא יתרחב ויגרום למשבר פיננסי עולמי.
התפתחות המשבר

המשבר התחיל בתאילנד עם קריסתו של הבאט התאילנדי בעקבות החלטת ממשלת תאילנד להפסיק הצמדתו של הבאט לדולר ולתת לבאט להיסחר בשוק החופשי, לאחר מאמצים מקיפים כדי לתמוך בו מול משבר פיננסי חמור שבחלקו היה מונע על ידי שוק הנדל"ן. באותו זמן, לתאילנד היה חוב חיצוני שהפך את המדינה לפושטת רגל בפועל עוד לפני קריסת המטבע שלה. עם התפשטות המשבר, רוב המדינות בדרום מזרח אסיה ראו גם הן את שערי המטבעות והמניות שלהן צונחים, כמו גם מחירי נכסים אחרים, בד בבד עם עלייה תלולה ומדאיגה של החוב הפרטי.
יחס החוב החיצוני לתוצר מקומי גולמי עלה מ-100% ל-167% בארבע הכלכלות הגדולות ב-ASEAN בשנת 1993–1996, ואז זינק מעבר ל-%180 במהלך המשבר.
למרות שרוב הממשלות באסיה היו לכאורה מבוססות על המדיניות הפיסקלית, יזמה קרן המטבע הבינלאומית (IMF) תוכנית של 40 מיליארד דולר על מנת לייצב את המטבעות של קוריאה הדרומית, תאילנד ואינדונזיה - הכלכלות שנפגעו קשה במיוחד על רקע המשבר. למרות זאת, המאמצים לבלום את המשבר הכלכלי העולמי לא תרמו הרבה כדי לייצב את המצב המקומי באינדונזיה. לאחר 30 שנים בשלטון, הנשיא סוהארטו נאלץ להתפטר ב-21 במאי 1998 בעקבות מהומות שפרצו עקב עליית המחירים החדה שנגרמה בגלל פיחות דרסטי של הרופיה האינדונזית.
הצמיחה בפיליפינים צנחה כמעט לאפס בשנת 1998. רק סינגפור וטאיוואן נראו מבודדות יחסית מהמשבר, למרות ששתיהן ספגו מכה רצינית, טאיוואן בשל גודלה וסינגפור בשל מיקומה הגאוגרפי בין מלזיה ואינדונזיה. עם זאת, בשנת 1999 האנליסטים ראו סימנים שכלכלות באסיה החלו להתאושש.
נפגעים עיקריים

תאילנד, אינדונזיה וקוריאה הדרומית היו לנפגעות הראשיות. הונג קונג, מלזיה, הפיליפינים ולאוס נפגעו גם הן משמעותית. סין, הודו, טיוואן, סינגפור, וייטנאם ומדינות נוספות נפגעו גם הן - אומנם לא בצורה ישירה אבל על ידי אובדן אמון בשווקים וביקושים נמוכים.
טיפול במשבר

הטיפול במשבר נעשה על ידי "עסקת חבילה" בין המדינות במשבר לבין קרן המטבע הבינלאומית. קרן המטבע הלוותה הלוואות דולריות גדולות לאותן מדינות בתנאי חד משמעי על פיו עליהן להתחייב: להקטין הוצאות ממשלתיות, לעלות ריבית, לאפשר לבנקים ולעסקים לקרוס ולנסות ולשמור על ערך המטבע שלהן.
הדרישה של קרן המטבע להקטנת הצריכה במדינות הנפגעות, גרמה להקטנת הביקושים בכל האזור שכן המדינות סחרו ביניהן. כאשר תאילנד הקטינה ביקושיה ממלזיה למשל, אז גם זו נפגעה. פרופסור ג'וזף שטיגליץ כינה תופעה זו "רושש גם את שכניך".
התפשטות המשבר אל מחוץ לאסיה

צמצומי הביקושים וחוסר הביטחון בשווקים הובילו לירידת מחיר הנפט עד ל 8$ לחבית. רוסיה, שכלכלתה נשענת עד היום על ייצוא חומרי גלם כגז טבעי ונפט, נפגעה קשות בשל ההשפעה הישירה של מחירי הנפט וגם בשל ההשפעות העקיפות של המשבר האסיאתי - מה שהוביל למשבר הרובל באוגוסט 1998.
כלכלות כל העולם כמעט הואטו בצורה משמעותית אם כי המשבר פגע בהן פחות מאשר המדינות הנ"ל.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7509100-8
היום ההומניטרי העולמי

היום ההומניטרי העולמי הוא יום שהוגדר על ידי האומות המאוחדות כיום בינלאומי והוא נחוג ב-19 באוגוסט בכל שנה בכל רחבי העולם. יום זה נוסד כמחווה לכל האנשים שסיכנו את חייהם בפעולות הומניטריות ברחבי העולם, ונקבע כדי לגייס עזרה עבור האנשים שסייעו לטפל במשברים הומניטריים ברחבי העולם. ביום זה מתקיימות מגוון פעילויות שמטרתן להעלות את המודעות לבעיות הומניטריות ולהשפיע על בעיות הומניטריות קיימות בכל רחבי העולם.
מהות היום

היום ההומניטרי העולמי מקודם בעולם ונחגג במגוון פעילויות על מנת לעודד ולקדם פעולות הומניטריות. בנוסף, מטרתו של יום זה היא לדרוש ממנהיגי העולם להגן על כל האזרחים במדינתם בתקופת משבר (כגון מלחמת אזרחים, רעב וכדומה).
פעילויות להעלאת המודעות ליום בעולם

בשנת 2014 האו"ם ערך קמפיין עולמי שמטרתו הייתה לעשות היסטוריה במדיה החברתית ולהגיע למיליארד תומכים שיציינו את היום ההומניטרי העולמי. כמות התומכים החלה לעלות במהירות לאחר הופעתה של הזמרת ביונסה עם השיר שהעניקה לקמפיין, "I was here", בעצרת הכללית של האו"ם, מול מעל 1,200 מעריצים, ידוענים, מתנדבים ואנשים נכבדים אחרים. עד ליום שהוגדר, הושגה מטרת האו"ם ונרתמו למעלה ממיליארד תומכים שציינו את היום ההומניטרי באמצעות המדיה החברתית.
פעילות הומניטרית ביום בישראל

המרכז לשיתוף פעולה בינלאומי לפיתוח במשרד החוץ, היא הגוף האחראי לתיאום התוכנית הרשמית לסיוע הומניטרי שמגישה מדינת ישראל. הודות לניסיון שרכשה ישראל בתחום הרפואה, הסוכנות מארגנת בפעמים רבות את האספקה, את התרופות ואת סיוע החירום הרפואי שנדרשים בעולם.
באוקטובר 2015, ישראל הצטרפה לקהילה הבינלאומית בתגובה על התפרצות נגיף אבולה במדינות אפריקה המערבית והשיקה את "מבצע בתי חולים של תקווה" שכלל שיגור והקמה של שלוש מרפאות חירום ניידות מצוידות בכל הציוד הדרוש בליבריה, סיירה לאון וגינאה קואנקרי. מלבד פעולות אלו, תרומותיה של מדינת ישראל בעת מגפת האבולה במערב אפריקה, היו מבין הגדולות ביותר במונחים של תרומה לנפש ובמונחים כספיים.
בעקבות רעש האדמה ההרסני שפקד את נפאל באפריל 2015, הגישה ישראל סיוע מיידי - שיגרה משלחת סיוע צה"לית של 260 איש, כולל בכירי המומחים הישראליים לפציעות טראומה והקימה סמוך לקטמנדו בית חולים שהכיל ציוד לצילומי רנטגן, מעבדות וחדרי ניתוח והיה יכול לקלוט כ-200 מטופלים ביום ולהעניק להם טיפול.
בשנת 2015 בין החודשים יוני-אוגוסט, ישראל הגישה סיוע חירום לקרבנות שיטפונות קשים בסרביה ובבוסניה, שלחה סיוע לצ'ילה ולפרגוואי בעקבות גשמי זעף ומפולות בוץ, שלחה יותר מ-100,000 מנות מזון מרוכז מציל חיים למדגסקר לצורך המלחמה בתת-התזונה של יותר מ-10,000 ילדים באזור הדרומי שמוכה בבצורת, תרמה שני מכשירי שתל הרחבת עור לטאיוואן לצורך טיפול ביותר מ-400 קורבנות שנותרו מאושפזים לאחר פיצוץ עז בפארק מים בחודש יוני בשנת 2015 וסייעה לקרבנות גשמי המונסון העזים שגרמו לשיטפונות קטלניים ולמפולות אדמה שפגעו כמעט בכל מדינות מיאנמר.
פרויקט "העולם צריך יותר"

בשנת 2013 הקים האו"ם את פרויקט "העולם צריך יותר" בשיתוף פעולה עם חברת ליאו ברנט, חברת פרסום מצליחה שהשיקה קמפיינים כמו איש המרלבורו והדמות על אריזת הטונה של חברת סטארקיסט. מטרת הפרויקט הייתה לגייס כסף למען מטרות הומניטריות ביום ההומניטרי העולמי. במסגרת פרויקט זה, אנשים היו צריכים לכתוב במדיה החברתית #TheWorldNeedsMore ולאחר מכן # ואז מילה מסוימת שהוגדרה מראש בשביל שחברות כמו אינטל או גוצ'י יתרמו דולר למטרה הזו.
הערות שוליים

1 2 3  World Humanitarian Day, 19 August, United Nations
↑  היום ההומניטארי העולמי, באתר הקרן הישראלית למען יוניסף (ארכיון)
↑  ישראל מציינת את היום ההומניטרי העולמי, באתר משרד החוץ
↑  Katie Connolly, Six ads that changed the way you think, BBC
הכיבוש הוונדלי של אפריקה הרומית

הכיבוש הוונדלי של אפריקה הרומית, הידוע גם ככיבוש הוונדלים של צפון אפריקה, היה כיבוש מאוריטניה טינגיטאנה, מאוריטניה קיסרינסיס ואפריקה פרוקונסולאריס על ידי הוונדלים והאלאנים הנודדים. הסכסוך נמשך 13 שנים עם תקופה של ארבע שנים של שלום, והוביל להקמת ממלכת הוונדלים בשנת 435.
רקע

האימפריה הרומית הייתה כבר במצב של דעיכה בתחילת המאה הרביעית, והתחלקה לשתיים מאז 395.   במהלך תקופה זו, צפון אפריקה נותרה יציבה יחסית, למרות שהחל מהמאה השלישית שבטי ברברים נודדים שונים, בעיקר גאטולי, מהסהרה הפעילו לחץ הולך וגובר על המחוזות הרומיים בצפון מערב אפריקה, ולעיתים קרובות כבשו חלקים ממנה, והחלישו את השלטון הרומי על האזור, אם כי אזורי הליבה הפוריים נותרו תחת שלטון רומי יציב לאורך כל הדרך.  בינתיים, החל מסוף המאה השלישית, הרומאים נקלעו יותר ויותר לעימותים עם הוונדלים הנודדים, ושבטים מזרח גרמנים, שדיברו בשפה הוונדלית. בשנת 405 חצו הוונדלים את הריין יחד עם שבטים גרמניים שונים, והרסו את גאליה. בחציית הפירנאים בשנת 409, הונדלים התיישבו לראשונה יחד עם האלאנים האיראנים כפוידראטים רומיים באזור אסטוריאס, וכמה מהוונדלים של סילינג'י התיישבו באזור היספניה בייטיקה. בשנת 419 הובסו הוונדלים והאלאנים על ידי כוחות בעלות הברית של האימפריה הרומית המערבית והסואבים בקרב על הרי נרבסוס, מה שאילץ את הוונדלים והאלאנים לנטוש את שטחיהם, ואת מלכם, גונדריק, לברוח לבייטיקה. בשנת 422 הביס מלך הוונדלים גונדריק את הרומאים בקרב טאראקו, ובשנת 425 המשיך בחיסול חלק גדול מהיספניה. בשנת 428 נפטר גונדריק, וירש אותו גאיזריק, שאולי בהזמנתו של בוניפאטיוס, המושל הרומי של האזור, חצה לאפריקה.
הפלישה

הפלישה החלה בשנת 429, והוונדלים דרכו לראשונה ביבשת במרוקו המודרנית, טינגי, לאחר שחצו את מצר גיברלטר.  משם הם התקדמו במהירות מזרחה, והביסו כל התנגדות שהצבא הרומי המוחלש באזור ניסה להקים. בוניפאטיוס, החל מיד לצבור צבא כדי לדחוק אותם אחורה (זה סותר את טענתו של הסופר המאוחר יורדנס שטען שבוניפאטיוס הזמין את הוונדלים).
הפלישה > הקרב ליד קלמה והמצור על היפו

עד 430 הוונדלים כבשו את כל במאוריטניה והחלו לדחוף לאזור נומידיה. שם התעמת בוניפאטיוס עם הוונדלים בקרב קלמה, שבו הנחילו לו הוונדלים תבוסה קשה,  שלאחריה נדחקו הוונדלים אל גבולות אלג'יריה המודרנית והחלו במצור על היפו רג'יוס, במהלכו הקדוש הנוצרי המפורסם אוגוסטינוס מת, כנראה נכנע למחלה. לאחר 14 חודשי מצור, הוונדלים ייאלצו להסיר את המצור הודות להתקפתו של בוניפאטיוס, שחוזק כעת על ידי כוחות האימפריה הביזנטית בראשות אספאר .
הפלישה > הגעתו של אספאר ועזיבתו של בוניפאטיוס

בשנת 432 עזב בוניפאטיוס לרומא, שם מונה למגיסטר מיליטום של צבאות המערב, תפקיד שבו רצה להחזיק כדי להשתלט מחדש על אפריקה, בסיס הכוח שלו במשך כמעט עשור עד אז.  זמן קצר לאחר שעזב את אפריקה, בוניפאטיוס נהרג ביד יריבו פלביוס אאטיוס בקרב רימיני. בשנת 432, אספאר שוב הובס באזור היפו רג'יוס, שם לפי כמה מקורות מרקיאנוס, קיסר רומא לעתיד, נתפס על ידי הוונדלים.
הפלישה > שלום וחידוש הכיבוש

למרות זאת, נוצר מעין קיפאון באזור, וב-11 בפברואר 435 חתמו הוונדלים על הסכם שלום עם הרומאים בהיפו רג'יוס, והסכימו להיות פוידראטים בתמורה לתפיסת כל מאוריטניה טינגיטאנה, מאוריטניה קיסרינסיס ונומידיה.   הוונדלים במשך שש שנות המלחמה השמידו את אלטבה (שנבנתה מאוחר יותר מחדש, והוקמה כבירת הממלכה הברברית של אלטבה), והרסו את טסאקורה, פורטוס מגנוס, תאגסטה, סיקה ונריה, קרטנה, קיסריה, איקוסיום, אוזיה, סיטיפיס, קירטה, קלמה, תובורבו מאיוס,  ורוסדיר.  בתורו למען השלום, גאיזריק נאלץ גם לוותר על הונריק, בנו, לרומאים כבן ערובה לתקופה קצרה.
השלום לא נמשך זמן רב, בשנת 439 החלה מלחמה חדשה כאשר הוונדלים תקפו את קרתגו ללא הכרזת מלחמה, וכבשו את העיר ללא כל התנגדות.   הכיבוש לא נפסק, שכן התפתחה מלחמה ימית בין הוונדלים לרומאים המערביים, אם כי זו תסתיים לאחר שהוונדלים הנחיתו צבאות בסיציליה וחתמו על הסכם שלום עם הרומאים בשנת 442.
הערות שוליים

↑  Phang, Sara Elise; Ph.D, Iain Spence; Ph.D, Douglas Kelly; Ph.D, Peter Londey (27 ביוני 2016). Conflict in Ancient Greece and Rome: The Definitive Political, Social, and Military Encyclopedia [3 volumes]: The Definitive Political, Social, and Military Encyclopedia (באנגלית). ABC-CLIO. ISBN 978-1-61069-020-1. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Patricios, Nicholas N. (24 באפריל 2014). The Sacred Architecture of Byzantium: Art, Liturgy and Symbolism in Early Christian Churches (באנגלית). Bloomsbury Publishing. ISBN 978-0-7556-9399-3. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Minets, Yuliya (9 בדצמבר 2021). The Slow Fall of Babel: Languages and Identities in Late Antique Christianity (באנגלית). Cambridge University Press. ISBN 978-1-108-83346-2. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2 3  Merrills, Andrew; Miles, Richard (23 בדצמבר 2009). The Vandals (באנגלית). John Wiley & Sons. ISBN 978-1-4443-1808-1. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Day, Alan (ביולי 2001). "The Cambridge Ancient History, Vol. XIV". Reference Reviews (Review). 15 (7): 43–44. doi:10.1108/rr.2001.15.7.43.400. ISSN 0950-4125. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Hutt, Graham (1 בינואר 2019). North Africa (באנגלית). Imray, Laurie, Norie and Wilson Ltd. ISBN 978-1-84623-883-3. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2  Hamilton, Richard (27 ביוני 2019). Tangier: From the Romans to The Rolling Stones (באנגלית). Bloomsbury Publishing. ISBN 978-1-78672-647-6. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Merrony, Mark (6 ביולי 2017). The Plight of Rome in the Fifth Century AD (באנגלית). Routledge. ISBN 978-1-351-70278-2. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2 3  Hughes, Ian (2012). Aetius: Attila's nemesis. Barnsley, South Yorkshire: Pen & Sword Military. ISBN 978-1-78346-134-9. OCLC 854585766.
↑  Wijnendaele, Jeroen W. P. (18 בדצמבר 2014). The Last of the Romans: Bonifatius - Warlord and comes Africae (באנגלית). Bloomsbury Publishing. ISBN 978-1-78093-847-9. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Syvänne, Ilkka (19 בספטמבר 2020). Military History of Late Rome 425–457 (באנגלית). Pen and Sword Military. ISBN 978-1-4738-7217-2. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Mavor, William Fordyce (1805). Universal History, Ancient and Modern: From the Earliest Records of Time, to the General Peace of 1801 ... (באנגלית). Isaac Collins and sons.
↑  Merrills, Andrew (2 במרץ 2017). Vandals, Romans and Berbers: New Perspectives on Late Antique North Africa (באנגלית). Routledge. ISBN 978-1-351-87610-0. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  The Encyclopedia Americana (באנגלית). Grolier Incorporated. 2002. ISBN 978-0-7172-0135-8.
↑  Previté-Orton, C. W. (24 ביולי 1975). Cambridge Medieval History, Shorter: Volume 1, The Later Roman Empire to the Twelfth Century (באנגלית). CUP Archive. ISBN 978-0-521-20962-5. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Hodgkin, Thomas (1892). Italy and Her Invaders: The Hunnish invasion. The Vandal invasion and the Herulian mutiny. 1880 (באנגלית). Clarendon Press.
המשטרה הניידת

ערך זה עוסק ביחידה ניידת של משטרת המנדט. אם התכוונתם ליחידה ניידת של ארגון "ההגנה", ראו הנודדת. לזרוע ניידת של משטרת היישובים העבריים, ראו .
המשטרה הניידת (באנגלית: Police Mobile Force, ובראשי תיבות: PMF) הייתה יחידה של משטרת המנדט שהוקמה בשנת 1940, כאשר היא לקחה על עצמה חלק מהמשימות שקודם לכן היו בידי הצבא הבריטי, שהיה עסוק בלחימה כנגד מדינות הציר במלחמת העולם השנייה. עם הקמתה מנתה היחידה, שנחשבה יחידת עילית, כ-550 איש, שכללו כ-50 קצינים בריטיים, 250 שוטרים בריטיים וכ-250 שוטרים ארץ ישראליים, יהודים וערבים. החל משנת 1944 שימשה היחידה במאבק כנגד המחתרות שקמו ביישוב העברי ולצורך כך גויסו אליה עוד כ-2000 שוטרים בריטיים והשוטרים הארץ ישראליים שוחררו ממנה. היחידה התנייעה באמצעות שריוניות ושימשה ככלי חשוב במאבק הבריטים כנגד המחתרות, שהחמיר בשנת 1945 עם הקמת תנועת המרי העברי. תקציבה בשנים 1945–1946 הגיע למעל מיליון לירות. מפקדה האחרון של היחידה היה הבריגדיר ברנרד פרגוסון.
בליל 22 בפברואר 1946 תקף הפלמ"ח ארבעה מבסיסי המשטרה הניידת, בג'נין, בשפרעם (במקום בו הוקם אחר כך המרכז ללימודי משטרה של משטרת ישראל), בכפר ויתקין (במקום בו מצוי כיום מחנה משטרת החופים בנעורים) ובשרונה (במקום בו מצויה כיום הקריה בתל אביב). בפעולת שרונה נהרגו ארבעה מאנשי הפלמ"ח, המכונים "הארבעה" וכיום נקרא על שמם רחוב הארבעה בתל אביב.
בדצמבר 1946, בעקבות המלצתו של צ'ארלס ג'ורג' ויקהאם, הודיע הקולונל ויליאם ניקול גריי, מפקד משטרת המנדט, על פירוק היחידה, והטמעת שוטריה בשורות המשטרה הכללית. הסיבה שניתנה לכך הייתה כי בעת הקמת היחידה, בשנת 1940, לא יכול היה הצבא להעניק סיוע צבאי למשטרה, אך לאחר מכן השתנה המצב, ואין עוד צורך בפעילות היחידה.
הערות שוליים

↑  Haim Levenberg, Military preparations of the Arab community in Palestine, 1945-1948, page 156
↑  תקציב הממשלה השתא ואשתקד, דבר, 8 במאי 1946
↑  פורקה המשטרה הניידת, דבר, 26 בדצמבר 1946
| המנדט הבריטי משטרת המנדט |
| --- | --- | --- |
| מפקדי המשטרה | פרסי בראמלי • הנרי טיודור • ארתור סטיבן מאברוגורדאטו • רוי ספייסר • אלן סונדרס • ג'ון מורי ריימר-ג'ונס • ויליאם ניקול גריי |  |
| יחידות צבא ומשטרה קשורות | המשטרה המעולה • הז'נדרמריה הבריטית • חיל הספר העבר-ירדני • משטרת היישובים העבריים • כלניות • מחלקת החקירות הפליליות של משטרת המנדט • משטרת תל אביב • המשטרה הניידת • הנוטרים • המשמר הנע • משמר הרכבת |  |
| אישים | אברהם זלינגר • תומאס ג'יימס וילקין • ריימונד אוסוואלד קפראטה • הרברט דאוביגין • רוי פאראן • ג'פרי מורטון • דאגלס דאף • צ'ארלס טיגארט • פאיז ביי אל-אידריסי‎ • הנרי טיודור • ויליאם דובי • ברנרד פרגוסון • שלמה שיף • דוד תדהר • חביב כנען • גרו גרא • ירחמיאל ירון |  |
| אירועים בולטים | מאורעות תר"פ • מאורעות תרפ"א • מאורעות תרפ"ט • מאורעות אוקטובר 1933 • המרד הערבי הגדול • מבצע עוגן • סטרומה • השבת השחורה • אקסודוס (אוניית מעפילים) • המצור על גבעת חיים • פרשת הרצח בחולות תל נוף • רצח ארלוזורוב |  |
| מבנים ואתרים | מגרש הרוסים • בווינגרד • מצודות טיגארט • גדר הצפון |  |
המנדט הבריטי • משטרת ישראל • פורטל היישוב
ערך זה הוא קצרמרבנושא הממלכה המאוחדת ובנושא תולדות עם ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
המשטרה המשפטית הפדרלית

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  מקסיקו 
 תחום שיפוט:  מקסיקו מקסיקו
 משרד אחראי:  התובע הכללי המקסיקני
 תאריך הקמה:  27 בנובמבר 1908
 תאריך פירוק:  1 בנובמבר 2001
 סוכנות מחליפה:  סוכנות החקירות הפדרלית
 מטה מרכזי:  מקסיקו סיטי
 
המשטרה המשפטית הפדרלית (בספרדית: Policía Judicial Federal, ובקיצור: PJF) היא סוכנות אכיפת חוק לשעבר במקסיקו שנאבקה בשחיתות ובפשע המאורגן במדינה ובעשור האחרון לפירוקה התמקדה גם במאבק בסחר בסמים.
המשטרה המשפטית הפדרלית הייתה גוף של התובע הכללי של מקסיקו במהלך המאה ה-20, שהיה אחראי על חקירת פשעים ועבירות, כמו גם איסוף ראיות ואבטחת עצורים לפני משפט.
מאחת מסוכנויות אכיפת החוק הקטנות יותר במקסיקו, המשטרה המשפטית הפדרלית שילשה את גודלה ועד 1984 העסיקה יותר מ-1,500 שוטרים. בשנת 1988 הוקם בה משרד עזר של התובע הכללי לחקירות ולמאבק בסחר בסמים עם 1,500 סוכני המשטרה המשפטית הפדרלית. בשנת 1990 הורחב המשרד וקיבל גם את תפקידי תיאום בין-משרדיים במאבק נגד סמים לא חוקיים. בשנת 2001 הוחלפה המשטרה המשפטית הפדרלית בסוכנות החקירות הפדרלית, עקב בעיות שחיתות. בין דצמבר 1994 לאוגוסט 1996, 1,250 סוכנים, או 22% מהכוח בארגון, נעצרו בגין קשרים לקרטלי סמים. במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 דווח גם שלפקידים בכירים ומפקדי משטרה היו בריתות עם קרטל גוודלחרה.