stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כבר אחרי חצות
מיקומי שיא > גרסתה של דין דין אביב

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2005)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2005)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2005)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2005)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 14 |  |
הערות שוליים

↑  מילות השיר "כבר אחרי חצות", באתר שירונט
↑  המצעד השבועי של גלי צה"ל, 1.6.1969, פזמונט
↑  המצעד השבועי של גלי צה"ל, 20.7.1969, פזמונט
↑   Midnight Has Come and Gone, בביצוע אילן ואילנית, וידאו קליפ של השיר  באתר יוטיוב (אורך: 2:43), 23 בספטמבר 2020
| אילן ואילנית |
| --- | --- | --- |
אילן • אילנית
| אלבומי אולפן | אילן ואילנית (1967) • סביב לעולם • יחד לתמיד • אילן ואילנית (1970) • שוב אתכם • Folksongs Der Welt • ישראל שלי חוגגת |  |
| מיני-אלבומים | 4 שירים חדשים להנאתכם • בשנה הבאה • בוא ונשתגע בחולות |  |
| אלבומי אוסף | Songs from Israel • כמו פעם |  |
| סינגלים עבריים | "בעקבותייך" • "כבר אחרי חצות" • "נומה נומה" • "יחד לתמיד" • "סיגליות" • "מעבר להרים" • "בשנה הבאה" • "חמסין בגן חיות" • "עכשיו עכשיו" • "בין שני לבבות" • "רינגולי" • "ושוב אתכם" • "חופשי ומאושר" • "יחזקאל" • "ישראל שלי חוגגת" • "אדון אבוקדו וגברת אבוקדה" • "למה למה" • "דברים שאמרנו" • "גוליבר" |  |
| סינגלים לועזיים | "Sweet Malaika" • "Bang Bang" |  |
| דין דין אביב |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | סודותיי • חופשיה בין עולמות |  |
| אלבומי אוסף | האוסף |  |
| סינגלים | "כבר אחרי חצות" • "סודותיי" • "חולמת" • "מוכרת לי מפעם" • "אף לא מילה" • "ספרי לי אהובה" • "שיבוא אליי" • "על כל עלה נושר (הלוואי הלוואי)" • "נועדנו" • "מאחורי השער" |  |
| השתתפות בסינגלים | "אם תלך" • "יש בי עוד כוח" |  |
לאו התשיעי

איור בכתב-יד בן זמנו
לאו התשיעי (בלטינית: Leo IX; ‏21 ביוני 1002 – 19 באפריל 1054) היה אפיפיור מ-12 בפברואר 1049 ועד מותו. נולד כבן אצולה גרמני בשם ברונו מאגיסהיים-דסגבורג, השלישי בשורת אפיפיורים גרמניים שמינה היינריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה והחשוב שבהם. היה רפורמטור שביקש להציב את השלטון הכנסייתי מעל לשלטון החילוני וקידם לצורך כך את נזירי קלוני ובפרט את הקרדינל הילדברנד (לימים, האפיפיור גרגוריוס השביעי). במכתב לפטריארך קונסטנטינופול ציטט את מתת קונסטנטינוס באופן ממנו התפרש שהאפיפיור ברומא נעלה ממנו ושהוא שליט העולם הנוצרי. בכך הסלים את הצעדים שהובילו לסכיזמה הגדולה ותרם להפרדותה-למעשה של הכנסייה המזרחית מעל הכנסייה הקתולית הרומית.
תולדות חייו

נולד באגיסהיים שבאלזס (כיום בצרפת, אז תחת שליטת קיסר האימפריה הרומית הקדושה כנסיכות גרמנית). אביו הוגו היה אחיינו של קונרד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. ב-1026 התמנה לבישוף טול (Toul), בתפקידו זה טיפח את מנזר קלוני.
לאחר מותו של האפיפיור דמסוס השני התכנסה בדצמבר 1048 ועידה בראשות נציג הקיסר היינריך השלישי בוורמס, בה בחרו הן נציגי הקיסר והן נציגי רומא בברונו מאיגסהיים כמועמד מוסכם לאפיפיורות. עם זאת, ברונו מאיגסהיים עמד על כך שייבחר ברומא על ידי כינוס של כוהני דת חופשיים מתכתיבים פוליטיים קיסריים. הוא יצא לרומא לאחר חג המולד, בבזנסון חברו אליו ראש מנזר קלוני והנזיר הילדברנד (לימים, האפיפיור גרגוריוס השביעי). הוא הגיע לרומא כצליין ונבחר על ידי כוהני הדת של העיר, רק לאחר מכן הוכתר בשם לאו התשיעי.
בפסחא 1049 כינס סינוד גדול, בו שלל לחלוטין את השמעונות (רכישת משרות כנסייתיות בכסף) והעביר את הנכסים של כוהני דת שרכשו את משרתם לידי מנזר קלוני. בהמשך אותה שנה נע דרך איטליה וצרפת וחבר להיינריך השלישי בחצרו בקלן ולאחר מכן באאכן. בדרכו קיים כינוסים בפאביה, ריימס ומיינץ בהם הטיף נגד שמעונות ונגד נישואי כוהני דת.
ב-29 באפריל 1050 שב לרומא, בה כינס סינוד פסחא נוסף, שנסוב סביב דיונים תאולוגיים. לאחר מכן נסע שוב לגרמניה ושב לרומא כעבור שנה לסינוד הפסחא של 1051. ב-1052 שב וחבר לקיסר בפרסבורג וניסה, ניסיון כושל, לשאת ולתת עם הונגריה במטרה להכפיפה לשלטון הקיסרות הרומית.
ב-1052 התבקש האפיפיור לטפל בפלישת הנורמנים לקלבריה ופוליה שבדרום איטליה. אף קונסטנטינוס התשיעי מונומכוס, קיסר האימפריה הביזנטית, שחשש מפני פלישה נורמנית לביזנטיון, פנה אל האפיפיור ברומא בבקשת סיוע. הנורמנים היו נוצרים ולפיכך הייתה לאפיפיור סמכות לכפות עליהם את דברו כמנהיגם הדתי העליון. אולם הנורמנים לעגו לאפיפיור, עקב כך יצא לאחר סינוד הפסחא של 1053 בראש צבא חיילים איטלקים מלאטיום ומהערים בנוונטו, אמאלפי וגאטה (Gaeta) ו-700 שכירי חרב שוואבים שסיפק לו הקיסר היינריך, על מנת להכניע את הנורמנים בראשותו של רובר גיסקאר. הכוחות התנגשו ב-18 ביוני ליד סיביטאטה, שמצפון לפוג'יה, לפני שכוחות של האפיפיור היו יכולים לחבור לצבא הביזנטי. למרות הנחיתות המספרית של הנורמנים הצליח צבא הפרשים האחיד שלהם לגבור על הכוח הבלתי-הומוגני שגיבש האפיפיור.
הנורמנים לקחו את האפיפיור בשבי, אותו העביר בנוחות יחסית בארמון בבנוונטו עד אפריל 1054. לאחר שחרורו יצא לרומא שם נפטר ב-19 באפריל.
בתגובה להתערבות פטריארך קונסטנטינופול, מיכאל קרולריוס, בהנהגתם של תושבי דרום איטליה תחת שלטון הנורמנים, העביר לאו התשיעי עוד בכלאו מכתב לפטריארך קונסטנטינופול בידיו של הקרדינל הומברטוס איש מואיינמוטייה, בו הדגיש שהוא, בישוף רומא, הוא הסמכות הדתית העליונה על כל הנוצרים, תוך שהוא מצטט בהרחבה מתוך "מתת קונסטנטינוס", חיבור פסאודואפיגרפי שהאפיפיור האמין שהוא מקורי ואמיתי וקרא לו למשוך ידיו מהכוונתם הדתית של אנשי דרום איטליה. כיוון שהפטריארך סירב להכיר באפיפיור של רומא כנעלה עליו, נידה אותו הומברטוס מן הכנסייה בסמכות שניתנה לו מאת שולחו, בתמורה נידה הפטריארך את הומברט. כך נקרעה הסכיזמה הגדולה בין הכנסייה המערבית, הרומית-קתולית לכנסייה המזרחית.
לאו השלישי (אפיפיור)

לאו השלישי (בלטינית: Leo III; מת ב-12 ביוני 816) כיהן כאפיפיור בין 795 ו-816.
ביוגרפיה

עיקר חשיבותו של לאו השלישי בהיסטוריה הכנסייתית טמונה ביחסיו עם קרל הגדול. קודמו של לאו, אדריאנוס הראשון, טיפח יחסים טובים בין הכס הקדוש לפרנקים. עם היבחרו לכס הקדוש (יום אחד בלבד לאחר מותו של אדריאנוס הראשון), הוא שלח לקרל הגדול את מפתחות קברו של פטרוס הקדוש ואת דגל רומא, כסוג של שבועת אמונים. קרל הגדול השיב, כי בכוחו להגן על הכנסייה, וכי על האפיפיור להתפלל לטובת צבאו וניצחונותיו.
לאו עלה לגדולה מרקע צנוע יחסית, דבר אשר עורר עליו עוינות מצד האצולה הרומאית, שראתה את משרת האפיפיור כשמורה למועמדים מקרבה. באפריל 799 הוא הותקף על ידי כנופיה אשר ניסתה לעקור את עיניו ולחתוך את לשונו (חלק מן ההיסטוריונים סבורים שתוקפיו היו קרובי משפחה של אדריאנוס הראשון). לאחר מכן, הוא הודח באופן רשמי ונשלח למנזר לאחר שהועלו נגדו האשמות בדבר התנהגות לא נאותה. לאו הצליח להימלט מן המנזר ולהגיע לקרל הגדול, אשר לא הכיר בהדחה. מתנגדי לאו ברומא שלחו את נציגיהם לקרל הגדול, לשטוח את טיעוניהם. אלבינוס (אלקווין), יועצו של קרל הגדול, טען בפני קרל הגדול שאין סמכות ארצית שבכוחה לשפוט את האפיפיור ולפיכך לאו לווה חזרה לרומא והחזר לשלטון לאחר שהוא נשבע שאין כל אמת באשמות שהועלו נגדו.
קרל הגדול עמד בשערי רומא בשנת 800 וב-1 בדצמבר אותה שנה קיים שם ועידה עם נציגי שני הצדדים. לאו נשבע ב-23 בדצמבר כי הוא נקי מכל חשד בבגידה, ומאשימיו הוגלו מן העיר. יומיים לאחר מכן, לאו הכתיר את קרל הגדול כ"קיסר הרומאים" (Imperator Augustus Romanorum), לאחר שהלה התפלל את מיסת חג המולד בקברו של פטרוס הקדוש. אירוע זה השפיע על מעורבותו של קרל הגדול בנושאים כנסייתיים, לא תמיד בהצלחה. מעורבותו זו של קרל הגדול בנושאי הכנסייה הייתה למורת רוחה של אירנה קיסרית ביזנטיון, אך כוחה הפוליטי הוחלש במידה ניכרת בכל מקרה.
יום מותו, 12 ביוני, נחשב ליום הקדוש שלו. ב-1673 הוכרז לאו השלישי על ידי האפיפיור קלמנס העשירי כקדוש.
כוחות מיוחדים (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  Stéphane Rybojad 
 תסריט:  מייקל קופר 
 שחקנים ראשיים:  דיאן קרוגר Laurent Claret מורח'נה אלעוי Anne Caillon Jeanne Bournaud Denis Braccini Eric Soubelet Isabelle Vitari Alain Figlarz מהדי נבבו בנואה מאז'ימל דג'ימון הונסו דניס מנושה Raphaël Personnaz צ'קי קריו רז דגן Marius 
 מדינה:  צרפת 
 חברת הפקה:  StudioCanal, Canal+ 
 חברה מפיצה:  StudioCanal, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2 בנובמבר 2011 
 משך הקרנה:  109 דק' 
 שפת הסרט:  צרפתית 
 סוגה:  סרט מלחמה, סרט דרמה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   specialforces
 דף הסרט ב־IMDb
 
כוחות מיוחדים (בצרפתית: Forces spéciales) הוא סרט פעולה צרפתי בבימויו של סטפן ריבוז'ה שגם כתב את התסריט ובכיכובם של דיאן קרוגר, דני מנושה, רז דגן ודג'ימון הונסו.
עלילה

אפגניסטן, ארץ הטאליבן, שנת 2011. המלחמה של צבאות המערב נגד הטאליבן נמשכת במלוא עוזה. אלזה קזנובה היא עיתונאית פציפיסטית צרפתייה, המבקרת בחריפות את שתי הצדדים הלוחמים, אך נקלעת שלא ברצונה למצב חמור בו היא נחטפת וחייה נתונים בסכנה.
שישה גברים מפיקוד המבצעים המיוחדים (COS) של הקומנדו הצרפתי הפרוסים עם הכוחות הצרפתיים באפגניסטן נקראים לשחרר את העיתונאית ובן לווייתה האפגני, אמין. על אף שהם מצליחים לשחרר את שני בני הערובה מכלאם, המבצע שמוביל המפקד קובקס עומד בסכנה כאשר הפינוי במסוק אינו מתאפשר עקב תגובת המורדים, מה שמאלץ את הקבוצה לברוח מעבר להר, כשרודפיהם בעקבותים, בתנאים קשים מאוד.
שחקנים ודמויות

דיאן קרוגר – אלזה קזנובה, עיתונאית הנופלת כבת ערובה של הטליבאן
דג'ימון הונסו – המפקד קובקס מהקומנדו הימי של הצי
בנואה מגימל – קפטן טיק-טק
דני מנושה – קפטן לוקאס
רפאל פרסונאז – אליאס, צלף מיחידת הצניחה של חיל הנחתים הצרפתי
אלן פיגלרז – ויקטור
אלן אליבון – מריוס, חייל יחידת הצנחנים
מהדי נבו – אמין, המדריך של אלזה
רז דגן – זאיף, מנהיג של הטליבאן
שקי קאריו – אדמירל גזנק, ראש פיקוד המבצעים המיוחדים
ז'אן בורנו – אלכס
אן קאיון – ז'אן, אשתו של קובקס
אלזה לוי – קלייר, עיתונאית במערכת של אלזה קזנובה
מורג'נה אלאוי – מאינה
איזבל ויטרי – ליסה, חברתו של קפטן לוקאס
ברנרד אלוף – נשיא הרפובליקה הצרפתית
ז'אן פול דובואה – שר ההגנה של צרפת
אנטואן בלנקפור – שר החוץ של צרפת
ז'אק גאלו – ראש מטה ההגנה
לורן קלארה – ראש הסגל הנשיאותי
הפקה

הסרט, שצולם בסיוע הצבא הצרפתי, היה בעל תקציב של 10 מיליון אירו. צוות הצילום צילם בבסיס הצבאי קיילוס, בג'יבוטי וכן בפריז, תוך שהשחקנים מתאתנים עם הקומנדו הימי. רוב הצילומים נערכו בטג'יקיסטן בדושנבה ובהרי פאמיר שמסביב, בתנאים קשים לפעמים עם תשתית לקויה, אקלים יוצא דופן, מדינה בסיכון, מאחר שטג'יקיסטן גובלת באפגניסטן. לוטננט-קולונל ג'קי פוקרו, לשעבר ראש מחלקת התקשורת של הצבא ומכיר טוב את ההתערבות באפגניסטן, ליווה את צוות הצילום לאורך הפקתו ושמו מוזכר בקרדיטים.
לקריאה נוספת

Jean-Marc Tanguy (texte), Jeff Maunoury (photos), Forces spéciales, sources d'inspiration et notes de production, Éditions Nimrod, 2011 (ISBN 978-2-9-15243-42-0).
כתובת שומרונית מעין בית אל מא

כתובת שומרונית מעין בית אל מא היא כתובת שנמצאה על שני שברים מכתובת על גבי משקוף אבן גדול שנחשף בשנת 1934 בעת שיטפון גדול שאירע בוואדי כקילומטר אחד מצפון-מערב לעיר שכם. זהו משקוף של פתח גדול, מעוטר בחלקו העליון בזר ישר של עלים, כמקובל בחלק מבתי הכנסת היהודיים שבגליל. לפיכך המשקוף עם הכתובת שעליו עיטר את החלק העליון של בית כנסת שומרוני  מן התקופה הביזנטית. הכתובת שמורה כיום בחצר הפנימית של מוזיאון רוקפלר בירושלים.
הכתובת:
...א]להיך. לא . יהיה . לך . אלהי[ם . אח]רים . על . פני .

...י]ום . השבת . לקדשהו . כבד . את . [אבי]ך . ואת . אמך .

.. תנ]אף . לא . תגנב . לא . תענה . ברעך . עד . ש[קר . לא] . תחמד . בית . רעך.

..א]שר . אנכי . מצווה . אתכם . הי[ום . בה]ר . גריזים .
זהו קיצור של עשרת הדיברות, שהוא טקסט המשמש את השומרונים בהתאם לכתוב "וכתבתם על מזוזת ביתך ובשעריך". השורה הרביעית היא מן הדיבר העשירי הנהוג אצל השומרונים המצווה להקים אבנים גדולות בהר גריזים, המקודש לשומרונים.
לקריאה נוספת

יצחק בן-צבי, ספר השומרונים, הוצאה מחודשת, יד יצחק בן-צבי, ירושלים, תשל"ה, עמ' 176-173.
כתובת שומרונית מכפר בילו

כתובת שומרונית מכפר בילו, היא כתובת חרותה על לוח שיש. הכתובת נמצאה בשנת 1954 בעת חפירת תעלת ניקוז ליד הכביש ממערב לכפר בילו, בין כפר בילו לרחובות. הכתובת חקוקה על לוח שיש שגודלו 42 על 38 ס"מ. יחד עם הכתובת נתגלו חרסים מן המאות 12-14, אך ייתכן שהיא קדומה יותר – אולי מן התקופה הביזנטית.
הכתובת:
בראשית ברא

אלהים אנכי

יהוה אלהיך

לא יהיה לך

אלהים אחרים

לא תעשה לך

לא תשא

לא תרצח, לא

תנף, לא תגנב

לא תענה, לא תחמד
הכתובת היא קצור של עשרת הדיברות, ובמקור היא נקבעה ליד מזוזת הפתח לבניין כלשהו, כמקובל אצל השומרונים (במקום הפרשות 'שמע' 'והיה אם שמוע' המקובלות במזוזות היהודיות). גם כתובת זו, כפי שמצוי בלא מעט כתובות שומרוניות עתיקות, יש מידה לא מבוטלת של רישול בכתיבה, של השמטות של דיברות שלמים (כאן למשל: לא תעשה לך פסל; שמור את יום השבת; כבד את אביך) ועד לאותיות בודדות (לא תנף במקום לא תנאף).
לעיתים מופיעים בכתובת שומרוניות 'עשרת המאמרות' שבהם נברא העולם.
לקריאה נוספת

יצחק בן-צבי, ספר השומרונים, הוצאה מחודשת, יד יצחק בן-צבי, ירושלים, תשל"ה, עמ' 190–193.
יצחק בן-צבי, אבן מזוזה שומרונית מכפר בילו, תדפיס מיוחד מתוך ידיעות החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, שנה י"ח, ג-ד, תשי"ד
לא יוסיף

| --- | --- |

 מקרא:  דברים, כ"ה, ג'
 ספרי מניין המצוות:  ספר המצוות, לאו ש'; ספר החינוך, מצווה תקצ"ה
לא יוסיף (נקרא גם בל תוסיף) הוא מצוות לא תעשה האוסרת על בית הדין המכה עבריין שהתחייב במלקות להוסיף מלקות נוספות על מספר המלקות שהוא התחייב בהן. חז"ל למדו מאיסור זה גם איסור כללי להכות כל אדם מישראל, אף אם לא נתחייב מלקות בבית הדין.
מקור המצווה

התורה כותבת לגבי השליח בית דין שמכה את העובר עבירה שאסור להוסיף להכותו מכה נוספת על ארבעים המלקות, ”ארבעים יכנו לא יסיף פן יסיף להכתו על אלה מכה רבה ונקלה אחיך לעיניך” (ספר דברים, פרק כ"ה, פסוק ג'), ולומדים מזה חכמים שאם על אדם שעבר עבירה מצווים שלא להכותו וודאי שכל אדם כשר מישראל. הרמב"ם כתב שזו הסיבה שבמלקות לוקים רק 39 ולא 40 מלקות, כי חכמים הורידו את המכה הארבעים כדי שאם בטעות יוסיף להכותו עוד מכה לא יעבור על האיסור הזה.
דיני המצווה

האיסור כולל הכאת כל אדם ככל מצוות שבין אדם לחבירו, אולם לבית הדין היכן שיש צורך בדבר וכן כל מקום שנצרך להכות לצורך חינוך, אין איסור בדבר. כמו כן אם אדם מכה את חבירו, מותר למוכה להגן על עצמו על ידי הכאת חוזרת למכה, וכן פטור מתשלום נזיקין במקרה זה.
הערות שוליים

↑  מכילתא דרבי ישמעאל מסכתא דנזקין פרשה ח
↑  משנה תורה, ספר שופטים, הלכות סנהדרין, פרק יז, הלכה א'.
↑  ספר היראים, מצווה רי"ז
↑  הרא"ש, בב"ק, פרק ב', סימן כב.
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
יצחק לנדסמן

יצחק לנדסמן (1930 – מרץ 2020) היה מנכ"ל חברת תנובה בשנים 1970–1995.
ביוגרפיה

לנדסמן נולד בקיבוץ איילת השחר אחד מארבעת ילדיהם של רחל והלל לנדסמן מראשוני היישוב. אמו נפטרה כשהיה בן שבע, אביו כיהן כראש המועצה אזורית הגליל העליון וראש המועצה מקומית חצור הגלילית. למד בבית הספר החקלאי כדורי והיה חבר בארגון ההגנה לחם בפלמ"ח. לאחר מלחמת העצמאות שימש במגוון תפקידים בקיבוצו בהם מרכז משק, גזבר ורפתן.
ב-1964 מונה למנהל אגף הפירות בתנובה. ב-1970 נבחר ליושב ראש המועצה האזורית גליל עליון, הוא כיהן מספר חודשים בתפקיד בטרם התפטר ומונה למנכ"ל תנובה בסוף אותה שנה.
כמנכ"ל תנובה הוביל תהליך התייעלות והקמת רשת ההיפרמרקטים הראשונה בישראל בשם "היפרשוק", הסניף הראשון נפתח ב-1976 בראשון לציון. הרשת נמכרה לקבוצת כלל לאחר שהתרחבה ל-40 סניפים. בעקבות פרשת הסיליקון בחלב פרש מתפקידו ב-1995. הוא המשיך לעבוד בתנובה כמנהל תחום הנדל"ן. ב-2007 הורשע בגין פעילותו כמנכ"ל תנובה בעשיית הסדר כובל.
נפטר במרץ 2020 ונקבר בבית הקברות של איילת השחר.
חיים אישיים

היה נשוי לחנה אנט ולהם ארבעה ילדים. בתו של לנדסמן היא העיתונאית והסופרת נילי לנדסמן.
הערות שוליים

↑  פרופ' אהרון קלרמן ולאה עוזרי, היפרמקטים בישראל, קרקע
↑  נעמה סיקולר, "כלכליסט", מנכ"ל תנובה לשעבר: הסיליקון? זה חמור יותר, באתר ynet, 26 ביוני 2011
↑  נעמה סיקולר, מנכ"ל תנובה בעבר יצחק לנדסמן הורשע בהסדר כובל, באתר ynet, 10 באוקטובר 2007
יצחק לעבאוויטש

הרב יצחק ליבוביץ (ביידיש: לעבאוויטש, נולד בכ"א בשבט ה'תש"ז). הוא רב חרדי-חסידי, גאב"ד וודרידזש (אנ') ומייסד קהל יראים וודרידזש, במדינת ניו יורק.
בטיש פורים
ביוגרפיה

נולד במישקולץ הונגריה, להוריו, הרב שלמה וברכה, בתו של הרב יצחק ארנפלד מזנטה הונגריה, מחבר ספר נחלת יצחק. הרב שלמה היה בנו של הרב עקיבא צבי מבלד, הונגריה.
בסיון ה'תש"ט הגיע הרב שלמה ומשפחתו לאמריקה שהתיישבה בוויליאמסבורג, ברוקלין.
הרב יצחק נודע כעילוי והיה מ-10 התלמידים הראשונים בתלמוד תורה תורה ויראה של חסידות סאטמר בוויליאמסבורג. בגיל שתים עשרה למד אצל הרב מקראסנא הגאון הרב הלל ליכטנשטיין במשך שנתיים, ולאחר מכן למד אצל הרב מקיוויאשד הגאון הרב אלעזר שפירא. בגיל שש עשרה למד אצל הרבי מסטמר, הרב יואל טייטלבוים, ולמד אצלו עד נישואיו.
בשנת ה'תשכ"ו נישא לציפערל, בת הרב נפתלי ליכטנשטיין בן הרב אברהם אב"ד סמאש-אויוואר בן הרב מקראסנא הרב ברוך בנדיט ליכטנשטיין. בשנת ה'תשכ"ח, לאחר נישואיו, נתמנה לאחד מראשי הישיבה בישיבת תורה ויראה דסאטמר בברוקלין, והיה הראש ישיבה הצעיר ביותר בחייו של רבי יואל מסאטמר. כיהן כרב קהילת אהל אברהם בוויליאמסבורג. בשנת ה'תשל"ו הקים את ישיבת "ישרש יעקב", על שם סבו הרב יעקב שפירא אב"ד טערצאל.
בשנת 1978 עבר עם הישיבה לווינלנד, ניו ג'רזי לשנה אחת. בשנת ה'תשל"ט עבר עם הישיבה לטורונטו, אונטריו, קנדה לשנה אחת לשם נשלח על ידי הרבי משולם פייש לאווי מטאהש לבנות מוסדות הקיימים עד היום.
בשנת ה'תשמ"ה, בחודש טבת, עבר לעיר וואודרידזש יחד עם הישיבה, בעזרתו ושיתוף פעולתו של יצחק אייזיק קפעטש ממונסי. בכך הפכו לראשוני היהודים החסידים לאחר מלחמת העולם השנייה שעזבו את ברוקלין ניו יורק לטובת הרי קטסקיל הגבוהים, כעבור כ-15 שנה הוקמה גם העיירה קיימישא לייק, על ידי חסידות ויז'ניץ מונסי.
בשנת ה'תשנ"ח הוקם בית המדרש הגדול דקהל יראים וואודרידזש. על אף שהוא תלמידו של הרב יואל מסאטמר, הוא עצמאי ולא חלק מחסידות סאטמר.
משפחתו

הרב ליבוביץ מחותן עם רבי יצחק טוביה וייס גאב"ד העדה החרדית, ועם רבי אליעזר חיים בלום מקאשוי. בנו הרב יעקב משה מתגורר במונסי ומכהן כראש ישיבת "בית הלל", בנו הרב יהושע ברוך הוא ראש הכולל של קהילת נייטרא במאונט קיסקו (אנ'), ניו יורק.
הערות שוליים

↑  מאיר אמסל, המאור, באתר היברובוקס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007286968805171  VIAF: 298313883   WorldCat (עם VIAF): 298313883
כריסטיאן קראוק ואן אדריכם

| --- | --- |
ציור של המקדש - (1584)
 לידה:  13 בפברואר 1533 דלפט, הולנד 
 פטירה:  20 ביוני 1585 (בגיל 52) קלן, האימפריה הרומית הקדושה 
 מדינה:  ארצות השפלה ההבסבורגיות 
 השקפה דתית:  הכנסייה הקתולית 
 
כריסטיאן קרַאוּק ואן אַדריכֶם (בהולנדית: Christian Kruik van Adrichem; בלטינית: Christianus Crucius Adrichomius, אדריכומיוס;‏ 1533–1585) היה קרטוגרף ותאולוג. נולד בדלפט שבהולנד וחי רוב חייו בגרמניה. ספרו Theatrum Terrae Sanctae et Biblicarum Historiarum ("זירת ארץ הקודש וסיפורי התנ"ך"; ראה אור בקלן ב-1590) היה בתקופתו המחקר היסודי ביותר בגאוגרפיה של ארץ ישראל. הספר כלל מפה גדולה של ארץ ישראל, 10 מפות קטנות ואיורים רבים המתארים את נחלות שנים עשר שבטי ישראל, ערי המקלט וערי הלויים, העיר ירושלים, כיבושי יהושע בן נון, מסעות האבות ועוד. הספר כולל לקסיקון של כ-300 אתרים בירושלים וסביבתה, הקשורים לסיפורי המקרא וחיי ישו, יוחנן המטביל והשליחים וכרונולוגיה מאדם הראשון ועד ישו.
ואן אדריכם היה בנו של איש דת קתולי שהוגלה מהולנד הפרוטסטנטית. את ידיעותיו שאב מלימוד מעמיק וקפדני של התנ"ך והברית החדשה, כתבי יוספוס פלביוס ועולי רגל קדומים לארץ ישראל.
בין יתר ספריו חיבור אנטי-פרוטסטנטי חריף ("האנטיכריסט", נוסף כנספח לספרו הגדול) ו-Vita Jesu Christi ("חיי ישוע"; אנטוורפן, 1578).
לקריאה נוספת

הרמן מ"צ מאייר, ארץ ישראל במפות עתיקות, ירושלים 1961, עמ' 26
הערות שוליים

↑  מפת ארץ ישראל מספרו של אדריכם, 1590. אוסף המפות ע"ש ערן לאור, הספרייה הלאומית
↑  מפות נחלות השבטים, אדריכם, 1590, אוסף המפות ע"ש ערן לאור, הספרייה הלאומית
↑  מפת ירושלים, 1584, 1590. מאוסף המפות ע"ש ערן לאור, הספרייה הלאומית
↑  תיאור הספר
↑  הספר באתר מכירות בפילדלפיה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007507949205171  PLWABN: 9810681842305606  BIBSYS: 1036762  BNE: XX821280  BnF: cb15327340j (data)  BPN: 14414730  CANTIC: a10639962  CiNii: DA02148126  GND: 124857701  ISNI: 0000 0001 1026 2344  LCCN: n85196931  NKC: mzk2005290009  NTA: 074701061  RERO: 02-A002909536  SELIBR: 274198  SUDOC: 077740866  ULAN: 500480945  VcBA: 495/29586  VIAF: 47065697   WorldCat (עם VIAF): 47065697
כינוס השלוחים העולמי

סמל כינוס השלוחים העולמי
התמונה המשותפת של שלוחי חב"ד בחזית מרכז חב"ד העולמי - 770, כינוס השלוחים העולמי תשפ"ג-2022
כינוס השלוחים העולמי הוא אירוע המתקיים אחת לשנה בו מתאספים כל שלוחי חב"ד בשכונת קראון הייטס בברוקלין שבניו יורק.
התמונה המשותפת של שליחי חב"ד בחזית מרכז חב"ד העולמי – 770, כינוס השלוחים העולמי תשע"ו-2015
הכינוס כולל מגוון פעילויות ובין השאר מתקיימות בו סדנאות שונות על מנת להעשיר את פעילות השלוחים ולהקל את עבודותיהם השונות, צילום קבוצתי שנערך ברחבת 770, עלייה לאוהל הרבי ועוד. את הכינוס מנהל הרב חיים יהודא קרינסקי, הדובר הרשמי ויו"ר המוסדות המרכזיים של חסידות חב"ד העולמית, יחד עם הרב משה קוטלרסקי (נפטר באייר תשפ"ד), על ידי ועדה מיוחדת "הנהלת כינוס השלוחים העולמי" של המרכז לענייני חינוך שמתכננת את הכינוס חודשים ספורים קודם לכן.
הכינוס נערך מדי שנה מיום רביעי שלפני שבת מברכים חודש כסלו ועד יום שני שלאחריו, באותם ימים ישנן סדנאות במגוון תחומים שעשויים לעזור לשלוחים, תפילה משותפת על קבר הרבי ביום שישי, וביום ראשון נערכת תמונה משותפת, וה"באנקט" שהוא אירוע הסיום של כינוס השלוחים העולמי בו משתתפים כל השלוחים, חלקם יחד עם תומכיהם הפיננסים. בסיום הבאנקט נערך אירוע ה'רולקול', בו מכריז המנחה את המדינות בהם פועלים שלוחי חב"ד ושנת היציאה למדינה ומספר השלוחים באותו מקום.
לכינוס יש משרד מיוחד הפעיל כל השנה הממוקם בבנין המשרדים של אגודת חסידי חב"ד העולמית שבסמיכות למרכז חב"ד העולמי - 770. בנוסף לכינוס השלוחים העולמי, מארגן המשרד כינוסים נוספים קשורים: כינוסי התומכים של חב"ד, כינוס השלוחות העולמי, קעמפ לילדי השלוחים וכן כינוסי שלוחים אזוריים לאורך השנה ברחבי העולם.
כינוס השלוחות

כינוס השליחות העולמי, כפי שמכונה בחסידות חב"ד 'כינוס השלוחות'. מיועד לנשות שלוחי חב"ד הפזורים בעולם והוא מתקיים במתכונת דומה לכינוס השלוחים.
שלוחות חב"ד משתתפות בכינוסים, סדנאות והרצאות שמתקיימות במשך כחמישה ימים. (כמו בכינוס השלוחים) השלוחות מדברות כיצד להיות עזר ותמיכה בפיתוח ושגשוג בתי חב"ד והקהילות היהודיות שבראשות בעליהם. מתקיימת עליה משותפת על קבר הרבי והרבנית, בסיום הכינוס נערך "באנקט", אירוע סיום בו משתתפות כל השלוחות, אחד הרגעים המיוחדים בבאנקט הוא ה'רולקול', בו קמות השלוחות על פי הכרזת המנחה שמקריאה את מקום שליחותן.
הכינוס מתקיים בכל שנה בסמיכות לתאריך כ"ב בשבט - יום הסתלקותה של הרבנית חיה מושקא שניאורסון אשת הרבי מנחם מנדל שניאורסון.
היסטוריה

כינוסי השלוחים החלו בשנות השמונים המוקדמות, כאשר בשנת ה'תש"ם (1980) התקיים כינוס השלוחים לשלוחים בארץ ישראל, בשנים שלאחר מכן התקיימו כינוסים אזוריים בהם השתתפו שלוחים ממדינות ארצות הברית בלבד. בשנת ה'תשמ"ח (1987) נערך לראשונה הכינוס במתכונת עולמית על פי בקשתו של הרבי מנחם מנדל שניאורסון יוזם מפעל השלוחים, ומאז הוא נערך מדי שנה בשבוע של שבת מברכים חודש כסלו. בחייו של הרבי, רגע השיא של הכינוס היה בהתוועדות ביום השבת, שבה היה נואם לפני קהל המשתתפים. הכינוס מסתיים באירוע חגיגי ("בנקט") בו משתתפים תומכים רבים של הפעילות וכן הורי השלוחים ומשפחותיהם. במשך מספר שנים נערך הבנקט באולם פייר 94 במנהטן, משטח רחב ידיים שהומר לאולם מפואר למען הכינוס. בשנת ה'תש"ע נערך באולם בשכונת קראון הייטס עצמה מאז נערך בכל שנה במקום אחר. בשנת 2016 נערך הבנקט במחסן מטוסים גדול שהוסב⁦ לאולם.
הבנקט מועבר בשידור חי באינטרנט.
בשנת תשע"ד נערך לראשונה במהלך כינוס השלוחים הכנסת ארבעה ספרי תורה לזכות השלוחים לבתי חב"ד בעולם הזקוקים לספר תורה, בשנת תשפ"ג נערך בסיום מעמד הבנקט סיום 36 ספרי תורה שנכתבו במשך השנה החולפת לשלוחים בעולם שהיה חסר להם ספר תורה משלהם.
בשנת תשפ"א בעקבות התפרצות נגיף קורונה נערך הכינוס והבנקט בזום שהיה לזום הארוך שהיה במשך למעלה מ-130 שעות ברצף.
בשנת תשפ"ב בעקבות נגיף קורונה לא נערכה התמונה המשותפת של כלל השלוחים והעלייה לאוהל חב"ד התקיימה ביום ראשון בבוקר.
בשנת תשפ"ג במהלך הבנקאט של כינוס השלוחים נערך סיום של 36 ספרי תורה שפוזרו לבתי חב"ד ברחבי העולם וחזרה התמונה הקבוצתית של השלוחים בחזית מרכז חב"ד העולמי, לאחר שלא התקיימה במשך שנתיים בעקבות נגיף הקורונה.
בשנת תשפ"ד, בזמן מלחמת חרבות ברזל, נערך הכינוס בשני אירועים במקביל, הכינוס העולמי התקיים בניו ג'רזי והכינוס הישראלי התקיים בבניני האומה בירושלים עבור השלוחים שנשארו עם קהילותיהם בישראל.
הערות שוליים

↑  הכינוס בתשס"ח, הכינוס בתשס"ט ynet יהדות.
↑  וידאו ממעמד התמונה המרכזית של תשפ"ג
↑  בכנס של תשע"ז השתתפו באירוע זה 5,600 איש
↑  וידאו ממעמד ה'רולקול' של תשע"ג ביוטיוב; וידאו ממעמד הריקודים שאחרי ה'רולקול תשע"ז
↑  אודות kinus office באתר הכינוס(באנגלית)
↑  שיחות אלו יצאו לאור בספר "ספר השליחות"
↑  לינק קבוע של שידור חי של מעמד ה"בנקט" רלוונטי אחת לשנה בזמן הבנקט (הנמשך כחמש-שש שעות), אתר chabad.org בעברית
↑  יעקב אבוביץ, הזום הגדול בעולם: כ-5000 שלוחים בהתוועדות ווירטואלית שנמשכה שבוע, באתר jdn 20.11.2020
↑  לקראת רגע השיא: השלוחים באוהל הק` לפני `הפ"נ הכללי`, באתר COL
↑  כזו `הגבהה` לא ראיתם: 36 ס"ת מוגבהים בעת ובעונה אחת, באתר COL
↑  זלמן, התמונה המרכזית של כינוס השלוחים העולמי תשפ"ג • להורדה, באתר חב"ד אינפו, ‏2022-11-20
↑  פצצת אנרגיה: הריקוד הספונטני של אלפי השלוחים והמקורבים, באתר COL
↑  המושב המרכזי והבאנקעט: שלוחי הרבי התכנסו בירושלים, באתר COL
התמונה המשותפת של שליחות חב"ד בחזית מרכז חב"ד העולמי – 770, בשנת ה'תשפ"ג
כריסטיאן קנור פון רוזנרות

| --- | --- |

פסלו של פטר קושל בזולצבך-רוזנברג המתאר את כריסטיאן קנור פון רוזנרות
 לידה:  15 ביולי 1636 רודנה, רפובליקת פולין 
 פטירה:  מאי 1689 (בגיל 52) זולצבאך-רוזנברג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 ענף מדעי:  הבראיזם 
 
כריסטיאן קנור פון רוזנרות (בגרמנית: Christian Knorr von Rosenroth; ‏1636–1689) היה מלומד גרמני נוצרי, משורר, מזרחן, חוקר יהדות, וממייסדי מחקר ההבראיזם הנוצרי.