stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מאיר בן אורי
ביוגרפיה

בן אורי נולד בשם מאיר מקסימיליאן וַאסְבּוּצְקי בריגה למשה בן שמואל ואסבוצקי ורוזה בת מאיר הכהן קרון, שנתנה לו את שמו העברי על שם אביה שהיה צורף אומן.
היה מהראשונים ללמוד בגן ילדים בשיטת מונטסורי. התחנך בריגה, מינכן, קופנהגן (בזמן מלחמת העולם הראשונה) וברלין. למד הנדסה ואדריכלות והתמחה בתכנון ערים באוניברסיטה הטכנית של ברלין.
פעל בתנועת-הנוער הלאומית "בלאווייס" ולאחר מכן היה חבר ומדריך באגודת הסטודנטים הציונית "קדימה" בברלין והלחין בתרפ"ט את המנונה "הוי עד מתי". לאחר תקופה זו פעל בהסתדרות הציונית בגרמניה.
בתרצ"ב (1932) ערך מסע בארץ ישראל שבה ביקר בפסח, בירדן, בלבנון ובסוריה וסיכם את רשמיו במחברת המלווה בציורים. לאחר שסיים את לימודיו עלה לארץ ישראל בתרצ"ד (1934), ועיברת את שם משפחתו ל"בן אורי" על שם בצלאל בן אורי כסמל לשאיפתו המקצועית-אמנותית. גר בעיר חיפה, עבד כאדריכל והפך לתלמידו ועוזרו של הרמן שטרוק.
בתש"ב (1942) נשא לאישה את יהודית, בתו של ד"ר פרץ ברנשטיין, ממנהיגי הציונות הכללית ולימים שר וחבר הכנסת. בתחילה התגורר עם רעייתו בשדה אליהו ובתש"ו עבר להתגורר בקריית שמואל שבקריות מצפון לחיפה. עבד זמן מסוים בירושלים בעבור המחלקה לנוער של קק"ל בבימוי הצגות, יצירת סרטים מצוירים הוריזונטליים, הלחנת שירים וציורים, וחזר לחיפה.
בשנת תשכ"ח (1968), לכבוד 20 שנה למדינת ישראל, הציג באוניברסיטת בר-אילן תערוכה של 38 ציורים המסמלים את דרכו של עם ישראל מאז יציאת מצרים, תחת הכותרת "תביאמו ותיטעמו". בפתיחת התערוכה דיבר נשיא האוניברסיטה, פרופ' משה ימר.
באגף בקומה השנייה בביתו שבקריית-שמואל פתח בתש"ם את "המוזיאון לאומנות דתית" (המכונה גם "מוזיאון בן אורי") שבה הציג מעבודותיו ויצירותיו הרבות בתחומים המגוונים שבהם יצר.
על קיר בביתו שבקריית-שמואל כתב את הפסוק "טוב טעם ודעת למדני כי במצוותיך האמנתי" (תהילים, מזמור קי"ט) ששימש כמוטו ליצירתו, כמבטא את האמונה שטעם טוב ניתן ללמד וצריך להנחיל לא רק ליחידים אלא גם לציבור כולו מתוך אמונה שלמה בתורה ובשמירת מצוות.
אב לנעמי, יאיר, עפרה, יעל ותמר.
עבודותיו ויצירותיו > אדריכלות

תכנן או פיתח יישובים לא מעטים ברחבי הארץ, בעיקר של הציונות הדתית, כגון: שדה אליהו, כפר עציון, משואות יצחק, לוביה, שדמות דבורה, גבעת עדה (פיתוח), והזורעים, ומבנים שונים בקריית-שמואל שבה התגורר ב-37 שנותיו האחרונות וביניהם: בתי מגורים של ותיקי הקריה, גן ילדים, "בית התרבות" ומרכז החנויות שמתחתיו, ועוד.
תכנן גם מוסדות ציבור ומוסדות חינוך של הציונות הדתית שבהם: ישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה, ישיבת כרם ביבנה וכפר הנוער הדתי בכפר חסידים.
כמו כן תכנן בתי כנסת כמו בית הכנסת "היכל שלמה" שבנוסח יהודי מרוקו בקריית-שמואל.
כן תכנן מצבות זיכרון ואנדרטאות כמו לקבר אחים ומצבות לאישים שונים בחיפה.
שיפץ מקומות קדושים. בשנת 1954 הוביל שיקום ועיצוב מחדש של בית הכנסת העתיק בפקיעין ובשנת 1956 - בית הכנסת העתיק בשפרעם. בשני האתרים עיצב בחזית הדרומית מעל הגג השטוח תוספת גמלון וקרניים ומנורה גדולה מאוד בראש הגמלון.
על עבודות אדריכליות שונות זכה בפרסים.
עבודותיו ויצירותיו > תכנון כלי קודש

תכנן ארונות קודש מגוונים כמו ארון הקודש של בית הכנסת ב"שדה אליהו".
פיקח על עבודת חיבור החלקים של ארון הקודש מרג'ו אמיליה שהוצב בבית הכנסת הגדול של קריית-שמואל שבקריות שבה התגורר באותו זמן.
כמו כן עסק בתכנון כלי קודש לשימוש בבתי כנסת ובתים פרטיים, כמו שתי המנורות המוצבות בצדי המדרגות העולות למקום ארון הקודש בבית-הכנסת המרכזי בקריית-שמואל.
עבודותיו ויצירותיו > ציור, איור, רישום ותחריט

יצר כ-120 תחריטים בשיטות שונות.
צייר כ-250 תמונות שמן העוסקות בתנ"ך, אגדות חז"ל, נופי הארץ, ההתיישבות הציונית ודמויות אנשים שהכיר ופגש. כמו כן צייר ורשם מאות תמונות בצבע מים, סקיצות, רישומים, וכדומה.
אייר ספרים שונים כגון: "פרקי אגדה", "שיחות מני קדם" של זאב יעבץ, "רבה בר בר חנא מספר על דבר נסיעותיו: לארץ ישראל במדבר בספינה עד קצה תבל", "שביבי ירושלים: שלושים ושתים אגדות" של אברהם מאיר הברמן, "כיצד למדו הציפורים חמש" של אליעזר שטיינברג, "אגדות אתחלתא" של שמואל זנוויל כהנא".
בשנים תרפ"ד-תש"ל (1924-1970) יצר כ-25 סרטים מצוירים (הוריזונטליים) בנושאים מגוונים כמו "בהתעורר העם", "בימים ההם בזמן הזה", "דוד דור וצורריו", לנשפים שארגנה התאחדות עולי גרמניה בחיפה, הסרט "שמעון טשינג" שהזמינה ועדת התרבות של מועצת פועלי חיפה, ארבעה סרטים לסיפור מגילת אסתר, ועוד.
עבודותיו ויצירותיו > הלחנה וניצוח

הלחין קאנונים ויצירות מוזיקליות שונות, בעיקר כאלו המיועדות לתפילה ולשירי קודש, ובין לחניו נמנים: "ארוממך השם", "אתה הצבת", "השיבנו", "אלהים באו גוים בנחלתך", שלום עליכם ביצוע של יהונתן דקל ללחן של בן-אורי ל"שלום עליכם" מופיע בגוגל וידאו. ו"הוי עד מתי" (המנון תנועת "קדימה").
כתב מוזיקה למחזמר שביים "הלוך הלכו העצים" (משל יותם) שהועלה בתרצ"ד.
כמו כן ניצח על מקהלות שונות שהקים, ובין השאר בברלין, בעמק בית שאן, ב"כפר הנוער הדתי" ובקריית-שמואל.
מאמריו ושיטת "לשון בנייה בתורה" (לב"ב)

כתב כ-250 מאמרים בתחומי עיסוקיו השונים.
בין מאמריו, מחקרים חדשניים בנושא "לשון בנייה בתורה" כפי שכינה אותו, ובהם הוכיח כי בתוכן לשון פסוקי התורה העוסקים במבנים וכלים, וכן בתבות, במילים ובאותיות שבהם, טמונים סודות התוכניות ההנדסיות של המבנים והכלים. כך למשל בתיבת נוח, המשכן וכליו שבהם מנורת שבעת הקנים (כלי המשכן דומים לכלי המקדש אך קטנים יותר), ועוד.
המוזיאון לאמנות דתית

מאיר בן אורי הקים את המוזיאון בתש"מ, כ-3 שנים לפני פטירתו, באגף בקומה השנייה של ביתו בקריית-שמואל, ובו הציג מעבודותיו המגוונות. במסגרת המוזיאון הקים מאיר בן אורי ארכיון שבו מתועדות עבודותיו.
בין העבודות היו דגמים של המשכן וכליו, כשתלמידי כיתה ה' מבית הספר היסודי מקריית שמואל שהחלו ללמוד על המשכן וכליו, באו למוזיאון לראות את הדגמים.
לאחר פטירתו הפעיל את המוזיאון בנו יאיר. במשך זמן ניכר היה המוזיאון סגור עד שיאיר פתח את המוזיאון מחדש.
במוזיאון מוצגים כיום כ-300 פריטים ובהם ציורים בעקבות התנ"ך, המדרש, נופי הארץ וההתיישבות; מחזור מאויר לימים הנוראים לתפילות בקיבוץ שדה אליהו; תשמישי קדושה מקוריים; כדי חרס מעוטרים וצלחות חרס מעוטרות; רהיטי ביתו שעיטר בידיו; יצירות אמנות חינוכיות לילדים ובהם דגמי כלי המשכן; יצירות מוזקליות יהודיות מקוריות שיצר; מבחר תכנונים אדריכליים ליישובים ומוסדות של הציונות הדתית; מחקרים ומוצגים בנושא "לשון בנייה בתורה"; ועוד.
בין הציורים המוצגים ציורים של בריאת העולם, אברהם והמלאכים (שני ציורים), האחים משליכים את יוסף לבור, סולם יעקב (שתי תמונות), יציאת מצרים, מנורת שבעת הקנים, המפגש בין בלעם ואתונו למלאך, דוד המלך מנגן לפני שאול, דוד רוקד לפני ארון הברית כשמיכל בת שאול צופה מהחלון (שני ציורים), ציורי אגדות רבה בר בר חנה, ארון הקודש שבבית הכנסת הגדול של קריית שמואל, ים סוף באזור שארם א-שייח', ועוד.
ראו גם

ערכים על מבנים ואתרים שתכנן מאיר בן אורי
לקריאה נוספת

אלחנן ריינר, המדרון, הערוץ וקו הרקיע: מאיר בן אורי רושם את ירושלים, עת־מול, גיליון מס' 191, שבט תשס"ז, מדור "אוצר ספרים", עמ' 28–29.
יאיר בן אורי, איש חכם לב בפקיעין, מאיר בן אורי ובית הכנסת העתיק בפקיעין, עת־מול גיליון מס' 245, ניסן תשע"ו, עמ' 25–27
הערות שוליים

↑  ראו כאן.
↑  ב"אנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו" כתב דוד תדהר בערך על בן אורי ששם אביה של יהודית היה פרידריך שלום ברנשטיין, אך לעומת זאת שם הערך על חותנו הוא דוד תדהר (עורך), "ד"ר שלמה (פרידריך) ברנשטיין", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1395
↑  סרט הוריזונטלי הוא שיטה שפיתח בן אורי שבה צייר ציור אופקי ארוך המתאר את העלילה של נושא הסרט כציור ארוך רציף, ולא כרצף של תמונות בודדות. בעת הקרנת הסרט בפנס קסם דרך חלון רבוע בגודל 65X65 מילימטרים, רואים הצופים תמונה בתנועה. הנקודה שהייתה ברגע אחד בצד שמאל נעה לכיוון ימין עם גלגולו של הסרט והתקדמות העלילה.
↑  תערוכת הצייר מ. בן אורי ב"בר-אילן", דבר, 26 באפריל 1968
↑  יאיר בן אורי, תקצירי הכינוס: שיקום בית הכנסת העתיק בפקיעין על ידי אדריכל מאיר בן אורי ז"ל, באתר הכינוס הארצי לשימור מורשת התרבות(הקישור אינו פעיל)
↑  בהוצאת בית הספר הריאלי בחיפה.
↑  בהוצאת "עם עובד", תל אביב תש"ז
↑  בהוצאת "מכון לאמנות דתית", קריית-שמואל (חיפה) תשל"ח. מהדורה שנייה של הספר שיצא לראשונה בשם "מסעות הפלאים של רבה בר בר חנא", בהוצאת ה' לוונשטיין, תל אביב תרצ"ו.
↑  בהוצאת "ההסתדרות הציונית העולמית: המחלקה לענייני הנער - המדור הדתי", ירושלים תשט"ז. ביקורת על הספר ראה במקור שב"לקריאה נוספת".
↑  תרגום של מנחם שחורי. בהוצאת "עם עובד", תל אביב תש"ו
↑  בהוצאת "בר יודא", תל אביב תשי"ד
↑  התווים עם מילות ההצגה והתעתיק לאנגלית בתוספת איורים מתאימים, הודפסו בהוצאת "אמת ואמונה", חיפה תשמ"א.
↑  יאיר בן אורי, אדריכלות מהר סיני, מאמר לביאור שיטת לב"ב (לשון בנייה בתורה) של אביו באתר דעת (במקור התפרסם בירחון שנה בשנה, בהוצאת היכל שלמה, ירושלים תשמ"ג.
↑  על המחזור המאויר ראו אצל בלהה שטראוס, המחזור המצויר של שדה אליהו, "שבלות: עלון קיבוץ שדה אליהו", גיליון מס' 717, ערב ראש השנה תשס"ט, עמ' 16
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 271591  NLI: 987007258459405171  ISNI: 0000 0000 6886 9184  LCCN: no2014121105  VIAF: 97663657   WorldCat (עם VIAF): 97663657
אפרים אליעזר צבי הירש חרלפ

| --- | --- |
 לידה:  1780 טיקטין, רפובליקת פולין 
 פטירה:  23 באוגוסט 1849 (בגיל 69 בערך) ה' באלול ה'תר"ט
 מקום קבורה:  מזריטש
 מקום פעילות:  מזריטש
 השתייכות:  יהדות פולין, ההתנגדות לחסידות
 
הרב אפרים אליעזר צבי הירש חרל"פ (1780 - ה' באלול תר"ט, 23 באוגוסט 1849) היה מגדולי רבני יהדות פולין במאה ה-19, אב בית הדין בעיר מזריטש בפולין; ורבי בשצוצין, גאנידז, ביזון, וסאכטשוב, וכן בקהילות נוספות בסביבה.
ביוגרפיה

נולד בעיר טיקטין לר' זאב, ולכן נקרא גם 'טיקטינר'. על פי פנקס קהילת טיקטין שיצא בהוצאת האקדמיה הישראלית למדעים, בעיירה זאת התגוררו בני המשפחה ומאוזכרים בפנקס הקהילה כבר משנת 1678. חיבר את הספרים 'הוד תהלה', 'מגדנות אליעזר' ו'עטרת צבי' ועוד. אפרים אליעזר צבי היה קרוב ל"יהודי הקדוש" מפשיסחא והחוזה מלובלין שלא זזו מלחבבו (מדברי ר' בונים מפשיסחא במכתבו). נפטר ה' אלול תר"ט. אליעזר צבי הירש כיהן כרב במספר ערים נוספות ביניהן גאנינדז, ראיגרד, שצוצין, ביזון(1827), וסוכטשוב.(לא ברור סדר כהונתו) בשנת 1833 התמנה כאב בית הדין ב'מזריטש גדול', תוך כדי שהוא עומד בקשרים עם גדולי הדור ביניהם הגיסים רבי יוסף שאול נתנזון ורבי מרדכי זאב איטונגא, רבי שמחה בונים מפשיסחא (1827 – 1767) ורבי יעקב יצחק מפשיסחא ("היהודי הקדוש" – 1814 – 1766). אף על פי שהיה מתנגד לחסידות זכה לכבוד והערכה גם מצד הרבי מקוצק, מנחם מנדל מורגנשטרן (1859 – 1777). בביקוריו בלובלין נהג לסור לחוזה מלובלין – יעקב יצחק הלוי (1815- 1745) והיה בן בית אצלו.
ידוע מכתבו נגד החסידות שהובא על ידי ההיסטוריון דובנוב בספריו, אך יש הסוברים כי התנגדותו לחסידות לא הייתה גורפת. בכל מקרה, לא נמנע מקשרים תורניים, בעיקר עם ענף החסידות שהדגישו למדנות כמו חסידות פשיסחא וחסידות לובלין.
שני מאורעות גדולים בתולדות החסידות בראשית המאה ה-19 נקשרו גם אליו: החתונה הגדולה באוסטילה (1821) ופרשת הילד ממקווא.
חיבר ספרים רבים אך לא זכה להדפיסם. הספר הראשון שפורסם הוא קונטרס העוסק בסוגיית 'ריחא מילתא היא' שהוא רוב בתוך הספר 'ריח ניחוח' ורשא ת"ר (להלן).
כן מצוין בהסכמות כי הוא סבל מליקוי בעיניו.
ביתו וספריו עלו באש בשריפה הגדולה שכילתה חלק גדול ממזריטש בשנת 1845. כמו כן, כתביו שהועברו לשמירה בבית הכנסת שגם הוא נשרף על תכולתו שם. דבר זה נגע לליבו עד שחלה ונפטר בה' אלול תר"ט (1849) ונקבר במזריטש.
אשתו השנייה שרה בת יהודה, אם ילדיו, נפטרה לפניו בכ"ו אייר תר"ד (1844) ונקברה במזריטש. הייתה לו אישה ראשונה בשם הינדה דימנט ממנה לא היו לו צאצאים. ישנה סברה על פיה גיסו היה הרב רבי מרדכי זאב אורנשטין.
כתבי ידו שנשתמרו מהשריפה עברו לבנו בכורו זאב יהודה שהוסיף עליהם הגהות. זאב יהודה עלה לארץ ישראל ונפטר ללא צאצאים. השאיר את כתבי היד במזריץ אצל מרדכי חיים לייב בן פנחס אליעזר פינקלטאב. (על פי הקדמה לספר דברי חפץ של אחיו).
אחיו יצחק חרל"פ נישא לבת דודתו חיה בת יהודה לייב חרלפ שהיה רב העיר מריאמפול, והם שעלו לארץ בשנת התר"י, מייד אחרי פטירתו, מהעיר ווילקאוישק בפלך סובאלק בצפון פולין והיום ליטא והיו המייסדים של משפחת חרלפ בארץ ישראל, ביניהם הרב יעקב משה חרל"פ. גם נכדו של אפרים אליעזר צבי חרל"פ עלה לארץ וייסד ענף נוסף של משפחת חרל"פ בארץ ישראל. היה זה אפרים צבי חרל"פ, ממייסדי העיר רחובות, עלה לארץ ישראל בחנוכה תר"ן (1889) דרך אודיסה (שם נפגש עם אחד העם עמו עמד בקשר). עלה עם אשתו וארבעת ילדיו והתמקם ביפו.
אחיו, רבי משה אריה חרל"פ, כיהן כאב בית דין עיר טרעסטינא והיה נקרא "רבי משה טאפעלאנער" חיבר את הספר 'דברי חפץ'.
על פי דברי המליצי אש בערכו, היה רבי אליעזר צבי חרל"פ גיסו של הגאונים בעלי מפרשי הים, היינו שהיה חתנו של רבי יצחק אהרן איטינגא מלבוב (חותן השו"מ ואבי הרמ"ז איטינגא). ככל הנראה אין לכך בסיס, וכבר העירו על כך בקובץ "הדרום".
אפרים אליעזר צבי חרל"פ מצוטט על ידי החפץ חיים בביאור הלכה הלכות תפילין של ראש. ובספרים נוספים של החפץ חיים.
בהקדמה לספריו של אפרים אליעזר צבי חרל"פ מופיעה רשימת שמות של אישי המשפחה לפיה אפרים הוא מצאצאי המלך דוד.
צאצאיו

א. בנו בכורו ר' זאב וואלף. עלה לארץ ישראל ונפטר שם ערירי (מדברי המעתיק ספר מגדנות אליעזר).
ב. בנו ר' ישראל אברהם.
ג. בתו חוה דינה אשת ר' אפרים פישל וואלפיש מורשה - נפ' תרס"ט בורשה, ומציבתה קיימת בבית הקברות בורשה.
ד. בנו ר' יוסף שלמה חרל"פ מורשה - נפטר בשנת תר"ס בווארשא ומצבתו קיימת בבית הקברות בורשה. אפרים חרל"פ ממיסדי רחובות הוא בנו של יוסף.
הערות שוליים

↑  Charlap Rabbis – רבנים ממשפחת חרל”פ, ‏2021
↑  יעקב לובלני, ספר המשפחה לבתי יושינסקי-פרידמן וצאצאיהם, הוצאה פרטית על ידי יעקב לובלני ואריה עפרון, עמ' 217
↑  אזכורי אנשים ממשפחת חרל”פ בפנקס קהל טיקטין, כרך א’, עם תאריכים ומספרי עמודים, ‏2021
↑  Toledot Charlap – Chapter XXIX (עמ' 502) (באנגלית)
↑  רבי אפרים אליעזר צבי הירש חרל״פ הגאון ממעזריטש, ‏2022 (בעיברית ואנגלית)
↑  מוזכרת בספרו עטרת צבי, דף י"ט, תשובה שכתב ב"כ״ט אדר הראשון תקפ״ג לפ״ק גאנינדז". Goniadz העיר נמצאת כ-50 קילומטר מצפון לביאליסטוק ולטיקטין.
↑  Rajgród, צפונה לגאננידז כ-50 קילומטר, בצידו השני של פארק Narodowy.
↑  50 קילומטר מדרום מערב לראיגראד, על כביש 61,Szczuczyn
↑  מדרום למזריטש, אולי Bizon Cerkwica - מצפון מערב לוורשה, קרוב לים הבלטי, אין עדות על יישוב יהודי שם
↑  Sochaczew, כ-100 קילומטר ממערב לוורשה. לכאורה הרחק ממרכז פעילותו בפודוליה, דרום מזרח פולין,
↑  ש. דובנוב, ׳תולדות החסידות. ת״א תר״ץ, עמוד 380 .
↑  רבי אפרים אליעזר צבי הירש חרל״פ הגאון ממעזריטש, ‏2022
↑  רבנים ממשפחת חרל”פ, ‏2021
↑  Arthur F. Menton, The Book of Destiny – Toledot Charlap – Chapter XXV, ‏15 פברואר 2021. (באנגלית)
↑  King David Dynasty: the Charlap family ascension. (עמ' See note 101FAA.) (באנגלית)
↑  אפרים צבי חרל”פ, ‏2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007517241005171  ISNI: 0000 0000 5296 8532  LCCN: nr95035244  VIAF: 34349633   WorldCat (עם VIAF): 34349633
אשכול רשויות נגב מערבי

סמליל התאגיד
אשכול רשויות נגב מערבי הוא תאגיד עירוני אזורי בבעלות תשע רשויות מקומיות, ארבע ערים וחמש מועצות אזוריות, הממוקמות בנגב המערבי. הרשויות הן: עיריית אופקים, עיריית נתיבות, עיריית רהט, עיריית שדרות,
מועצה מקומית לקיה,מועצה אזורית אשכול, מועצה אזורית בני שמעון, מועצה אזורית מרחבים, מועצה אזורית שדות נגב מועצה אזורית שער הנגב
ו מועצה אזורית חוף אשקלון.
מטרת השותפות היא התייעלות כלכלית. תחומי הפעילות של האשכול הם איכות הסביבה, קיימות, חינוך, רווחה, חברה ופיתוח כלכלי.
האשכול הוקם במסגרת מיזם האשכולות הלאומי, המשותף למשרד הפנים, משרד האוצר ומכון אלכא למנהיגות וממשל בג'וינט ישראל. קיימים עוד ארבעה אשכולות רשויות במדינת ישראל. האשכול הקרוב ביותר הוא אשכול נגב מזרחי.
האשכול הוקם בשנת 2013 ונרשם בכחברה ברשות התאגידים בשנת 2016, והוא מוגדר חברה בע"מ כל אחת מתשע הרשויות החברות באשכול מחזיקה אחוז דומה של מניות (11.11%). הרשויות בוחרות אם לקחת חלק במיזמים של האשכול.
חלוקה מוניציפלית

| ערים | מועצות אזוריות |
| --- | --- |
 אופקים  נתיבות  רהט  שדרות  לקייה:  אשכול  בני שמעון  מרחבים  שדות נגב  שער הנגב  חוף אשקלון

אספת המייסדים - כינוס של ראשי הרשויות, המתווים את קבלת ההחלטות.
פורום מתאם - מורכב ממנכ"לים, מזכירים ומנהלי יחידות אסטרטגיות מהרשויות. תפקידו של הפורום המתאם לתכלל את פעילות האשכול, ללוות ולייעץ למנכ"ל האשכול ולהטמיע את מהלכים בתוך הרשויות.
פורומים - לכל אחד מתחומי פעילות האשכול קיים פורום מקצועי הבנוי לרוב מראשי מחלקות הרשויות הרלוונטיים לתחום הפעילות.
מנכ"ל - מנכ"ל האשכול הוא אורי פינטו.
פעילות

האשכול מפעיל פורומים מקצועיים:
פורום הרווחה והשירותים החברתיים – מורכב ממנהלי מחלקות הרווחה והשירותים החברתיים. הפורום עוסק בנושאי תעסוקה בקרב נכים, אוכלוסיות רווחה והגיל השלישי.
פורום החינוך – מורכב ממנהלי אגפי החינוך ברשויות. הפורום עוסק בתלמידי החינוך המיוחד והמחוננים ובחינוך טכנולוגי.
פורום איכות הסביבה וקיימות – מורכב ממנהלי מחלקות שפ"ע, רכזי איכות סביבה, נציגי המשרד להגנת הסביבה במחוז דרום ומנהלי מאיגודי ערים ויחידות סביבתיות. הפורום עוסק בתחום הפסולת והווטרינריה. בין השאר פועלת תחת האשכול והאגף איכות הסביבה גם היחידה לאכיפה סביבתית (היל"ס).
פורום ספורט - המורכב ממנהלי מחלקות התרבות והספורט ברשויות. הפורום פועל ליצור מפגשים משותפים (כדוגמת טורנירים) בין קבוצות מהרשויות.
מובילים אזוריות- פורום המאגד בכירים ברשויות האשכול, מנהלי מחלקות ומנהלי שירותים אזוריים במרחב שאינם ברשויות[דרושה הבהרה]
מנהלת תעסוקה-פורום שמטרתו לחבר את גורמי התעסוקה במרחב (מעברים, מרכזי צעירים, ריאן ועוד) כדי לקדם תעסוקה.
הערות שוליים

↑  איגוד ערים | אשכול רשויות נגב מערבי | אודות, באתר negev
עיוות דין

עיוות דין הוא מצב שבו התקבלה בבית משפט החלטה שגויה, כגון הרשעת שווא של נאשם, או עונש קל במיוחד או פסיקה לא נכונה בתביעה אזרחית.
עיוות דין מתבטא לעיתים במאסר ממושך של אדם חף מפשע. בחלק מהמקרים מתקיים משפט חוזר, המסתיים בסופו של דבר בזיכויו.
בין הגורמים לעיוות דין: טעות בזיהוי של עדי ראייה, הודאת שווא שהוצאה מנאשם בהיותו עציר, עדות שקר של עדים והתנהלות לא ראויה של מערכת אכיפת החוק: המשטרה (למשל טעות או הטיה במזיד בתהליכי הזיהוי פלילי), התביעה או בית המשפט.
על פי נתוניו של פרויקט החפות, המחקרים השונים מראים טווח שבין 2.3% ל-5% של חפים מפשע בארצות הברית הנמצאים במאסר, כאשר שעור של 2.3% משמעו שכעת למעלה מ-44 אלף אסירים במדינה זו הם חפים מפשע. נכון למחצית שנת 2024, פרויקט החפות אחראי למעלה מ-200 זיכויים באמצעות בדיקות DNA לאחר הרשעה, כאשר ב-21 מהם הנאשמים נידונו לעונש מוות. על פי הערכה אחרת, שיעור הרשעות השווא מגיע ל-11.6%. על פי מחקר נוסף, משנת 2014, 4.1% מהנידונים למוות בארצות הברית מאז 1973 היו חפים מפשע.
סעיף 14(6) של האמנה הבינלאומית בדבר זכויות אזרחיות ומדיניות קובע שאדם שנענש ולאחר מכן הרשעתו בוטלה מחמת גילוי ממצא חדש, זכאי לפיצוי בהתאם לחוק, אלא אם מתברר שהאדם עצמו תרם לאי-גילויו בזמן של הממצא המזכה.
אנדרטה לזכרו של עמוס ברנס בעכו, ובה ציטוט מדברי אוסקר ויילד: "רק יחידי סגולה מבקשים את הצדק, רובם שואפים לרחמים בלבד"
גורמים לעיוות דין

גורמים אחדים עלולים להוביל לעיוות דין.
גורמים לעיוות דין > טעות זיהוי של עדי ראייה

זיהוי שגוי על ידי עד ראייה קורה פעמים רבות. מחקרים בנושאי זיכרון שנעשו החל משנות ה-70 העלו שאופן עריכתו של מסדר זיהוי משפיע על זיכרונם של העדים באופן שמוביל לזיהוי שגוי. קושי מיוחד קיים כאשר עד הראייה נמנה עם קבוצה אתנית שונה מזו של החשוד. אליזבת לופטוס, חוקרת נודעת בתחום זה, ציינה כי "התוצאה עלולה להיות עד בוטח בעצמו שמעיד בצורה משכנעת במשפט על פרט שגוי לחלוטין".
גורמים לעיוות דין > טעות בזיהוי פלילי

טעות בזיהוי פלילי עלולה לנבוע מסיבות אחדות:
זיהום של הממצאים: ממצאים מזירת פשע עלולים להזדהם במהלך איסופם, אריזתם ושינועם. זיהום בחומר שלא היה קיים בשטח בעת ביצוע הפשע עלול להיגרם מבלי משים בידי עדים לא מעורבים שעלולים להפוך לחשודים, ובידי אנשי כוחות החירום (כבאים, שוטרים ואף אנשי הזיהוי הפלילי).
אנליזה שגויה: טעויות באנליזה של ממצאים מזירת פשע מתרחשות בבדיקה סרולוגית, בהשוואה מיקרוסקופית של דגימות שיער, בניתוח של סימני נשיכה, טביעת נעל, טביעות אצבע ועוד.
הטעיה בידי עד מומחה: ביטחון עצמי מופרז של עד מומחה, ומצב שבו העד המומחה הוא בעל דעה המובילה לעדות לא אובייקטיבית עלול להוביל לעיוות דין. ".
גורמים לעיוות דין > הודאת שווא שהוצאה מעציר

בעקבות כניסתה של בדיקת סמני DNA לתחום הזיהוי הפלילי, מצא פרויקט החפות עשרות מקרים של הרשעות שהתבססו על הודאת שווא. לפי הערכה של הפרויקט, מקרים רבים של הרשעת שווא ברצח או באונס מקורם בהודאת שווא של חשוד. דרכי חקירה נוקשות או מניפולטיביות, במיוחד כאשר הן מופעלות על נחקרים חלשים, עלולות להוביל להודאת שווא.
גורמים לעיוות דין > עדות שקר

עדים בחקירה משטרתית עלולים למסור עדות שקר משלל סיבות: עוינות אישית כלפי הנאשם, תקווה לגמול ממערכת אכיפת החוק, רצון להטות את המיקוד ממעורבותו האישית של הנאשם בפשע ועוד.
גורמים לעיוות דין > התנהלות לא ראויה של מערכת אכיפת החוק

התנהלות לא ראויה של החקירה והתביעה כוללת הסתרה או השמדה של ממצא מזכה, הסתרת ממצא מזכה מהסניגוריה, הסתרת גמול שניתן לעדים, בידוי ראיות ועוד (ראו למשל פרשת עיזאת נאפסו). שופט בית המשפט העליון שמעון אגרנט ציין כי "מטבע הדברים לא קיימת, וטרם נוצרה, באיזו ארץ שהיא מערכת משפט העשויה לפעול בשלמות וללא תקלה ולעשות צדק מוחלט בכל מקרה ומקרה. למותר הוא להטעים, כי לא תמיד מובא במשפט כל החומר העשוי להפיץ אור על העניין הנדון וכי אף השופטים, בהיותם אך בני אדם, עלולים לטעות מדי פעם בפעם."
צעדים למניעת עיוות דין

מערכות משפט נוקטות בצעדים שונים לשם מניעת עיוות דין.
במשפט העברי נכלל איסור לקיחת שוחד בידי דיינים: ”לֹא־תַטֶּה מִשְׁפָּט לֹא תַכִּיר פָּנִים וְלֹא־תִקַּח שֹׁחַד כִּי הַשֹּׁחַד יְעַוֵּר עֵינֵי חֲכָמִים וִיסַלֵּף דִּבְרֵי צַדִּיקִם” (ספר דברים, פרק ט"ז, פסוק י"ט). לצמצום הסכנה של עדות שקר נקבע ”עַל פִּי שְׁנֵי עֵדִים אוֹ עַל פִּי שְׁלֹשָׁה עֵדִים יָקוּם דָּבָר” (ספר דברים, פרק י"ט, פסוק ט"ו). לכך נוסף כלל של דרישה וחקירה - חקירת העדים על ידי הדיינים בבית הדין, כתנאי הכרחי לקבלת העדות בכל הנוגע לדיונים שאינם דיני ממונות. למניעת הטיה של השופט מחמת זיקה שלו לאחד מבעלי הדין קבע הרמב"ם: "אסור לדיין לדון למי שהוא אוהבו אף על פי שאינו שושבינו ולא ריעו אשר כנפשו ולא למי ששונאו אף על פי שאינו אויב לו ולא מבקש רעתו. אלא צריך שיהיו שני בעלי דינים שוין בעיני הדיינים ובלבם, ואם לא היה מכיר את אחד מהם ולא מעשיו אין לך דיין צדק כמוהו." בנוסף נקבע איסור כללי על הטיית משפט: ”לֹא תַעֲשׂוּ עָוֶל בַּמִּשְׁפָּט לֹא תִשָּׂא פְנֵי דָל וְלֹא תֶהְדַּר פְּנֵי גָדוֹל, בְּצֶדֶק תִּשְׁפֹּט עֲמִיתֶךָ” (ספר ויקרא, פרק י"ט, פסוק ט"ו). דברים אלו אינם סותרים את דרישת המשפט העברי להשקיע מאמצים נוספים למצוא צד זכות לטובת העני והחלש. עוד מוזהר השופט במשפט העברי שלא להטות לרעה דין של מי שהוא כבר ידוע כעבריין או כאדם רשע.
במשפט הישראלי ובמדינות נוספות נכללת הזכות להליך הוגן, שמטרתה להבטיח שבמסגרת ההליך של העמדה לדין, מרגע שאדם נחשד בביצוע עבירה ועד תום ההליך המשפטי הפגיעה בזכויותיו תהיה מוצדקת ומידתית, ובמסגרתה שלל כללים שנועדו למנוע עיוות דין. חוק סדר הדין הפלילי מתיר לבית המשפט צעדים שונים שנועדו למנוע עיוות דין.
למקרה שנוצר עיוות דין, ניתנו כלים לתיקון העוול:
האמצעי הנפוץ ביותר העומד לרשות מי שסבור שנגרם לו עיוות דין הוא זכות הערעור - פנייה לערכאה גבוהה יותר שתדון מחדש בסוגיה המשפטית. בעניין זה קובע סעיף 215 לחוק סדר הדין הפלילי: "בית המשפט רשאי לדחות ערעור אף אם קיבל טענה שנטענה, אם היה סבור כי לא נגרם עיוות דין".
בית המשפט העליון רשאי להורות על עריכת משפט חוזר, שבו דנים שוב, בבית המשפט העליון או בבית משפט מחוזי, בעניין פלילי שנפסק בו סופית, אם התברר כי ראיה שנתקבלה יסודה בשקר או בזיוף, או אם נתגלו עובדות חדשות או אם התעורר חשש של ממש כי נגרם עיוות דין.
הפרקליט הצבאי הראשי רשאי לבטל כל פסק שניתן בדין משמעתי בצה"ל אם, לפי דעתו, קיים חשש של ממש לעיוות דין.
כאשר בפסק בוררות נפלה טעות יסודית ביישום הדין, שיש בה כדי לגרום לעיוות דין, החל משנת 2008 ניתן להגיש על פסק הבוררות ערעור ברשות בפני בית המשפט.
מקרים נודעים של עיוות דין

מקרים אחדים של עיוות דין זכו לפרסום רב. מהם שתוקנו בשלב מאוחר יותר ומהם שנותרו ללא תיקון. דוגמאות:
פרשת דרייפוס: אלפרד דרייפוס, קפטן ארטילריה יהודי בצבא צרפת, הואשם בסוף 1893 בריגול למען הקיסרות הגרמנית, והורשע על סמך ראיות קלושות. הוא נידון לטקס משפיל שבו נשללו ממנו דרגותיו ולאחר מכן הוגלה לכל חייו לאי השדים סמוך לחופי אמריקה הדרומית. אולם עד מהרה, בהנהגתו של אחיו של אלפרד, מתייה דרייפוס, קמה תנועה של פוליטיקאים, עיתונאים ועורכי דין שטענה לחפותו של אלפרד דרייפוס.
משפטי פראג: סדרה של משפטי ראווה שנערכו בסוף 1952 בפראג בירת צ'כוסלובקיה, בהשראתו של סטלין, ונועדו לבצר את שלטונו במדינות הגוש הקומוניסטי. ארבעה-עשר נאשמים הועמדו לדין במשפט העיקרי, בהם אחד-עשר יהודים. הבולט בנאשמים היא רודולף סלַנסקי, שהיה מזכיר המפלגה הקומוניסטית של צ'כוסלובקיה. המשפטים נפתחו ב־20 בנובמבר 1952, ונוהלו בידי הרשויות הצ'כוסלובקיות, בהוראת מוסקבה, באווירה אנטישמית ואנטי-ישראלית. סלנסקי וחבריו הואשמו ב"קשר טרוצקיסטי־טיטוֹאיסטי־ציוני בשירות האימפריאליזם האמריקני". בהשפעת עינויים הודה סלנסקי כי היה סוכן ציוני וריגל לטובת המערב. ב-27 בנובמבר 1952 נידונו למוות אחד-עשר מהנאשמים, בכללם סלנסקי וולדימיר קלמנטיס, וב־3 בדצמבר בוצע גזר הדין.
משפט הרופאים: משפט הרופאים היה היה עלילת דם כנגד רופאים יהודים בברית המועצות שהתרחשה בשנת 1953 בסוף ימיו של יוסיף סטלין. ב-13 בינואר 1953 הודיעה ברית המועצות על העמדתם לדין של תשעה רופאים, שישה מהם יהודים, בראשם פרופסור מירון ופסי (רופאו האישי של סטלין) ובהם ד"ר פלדמן, ד"ר אטינגר, ד"ר מאירוב, ד"ר גרינשטיין ושני רופאים בשם קוגן. הרופאים הואשמו בחברות בארגון יהודי הקשור עם הג'וינט, שקשר קשר להמתת מנהיגי ברית המועצות באמצעים רפואיים ועל ידי הרעלה. באמצעי התקשורת הסובייטיים כונו הרופאים "הרוצחים בחלוקים לבנים".
שישיית ברמינגהאם: בעקבות פיגוע שאירע ב-21 בנובמבר 1974 בעיר ברמינגהאם באנגליה נעצרו כחשודים שישה אירים תושבי העיר. לאחר חקירה בעינויים הם הודו באשמה, ועל סמך הודאה זו ועדות של מומחה לזיהוי פלילי הורשעו ונדונו למאסר עולם, אף שטענו לחפותם. בעקבות תחקיר עיתונאי שהטיל ספק באשמתם הובא עניינם בפני בית המשפט לערעורים (אנ'), שפסק בינואר 1988 שהרשעתם תקינה. לאחר פרסום ממצאים נוספים שערערו על צדקת ההרשעה נערך בשנת 1991 דיון נוסף, והוצגו בו ראיות חדשות לבידוי ראיות בידי המשטרה ולהסתרת עדויות. בעקבות זאת נפסק שההרשעה אינה מבוססת, וב-14 במרץ 1991 השישה יצאו לחופשי. מקרה נוסף מאותה תקופה, על רקע דומה, הוא פרשת רביעיית גילפורד.