stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הסכם בריוני
תוצאות

למרות שרק מעט הוסכם, וחותמי ההסכם פירשו מאוחר יותר את הנאמר בו בצורות שונות, הסכם בריוני ביסס את האינטרס של הקהילה האירופית באזור. כנס ראשון בנושא יוגוסלביה התקיים לראשונה בהאג ב-10 ביולי. ה-ECMM עזרה לפתור כמה סוגיות בנוגע לבסיסי ה-JNA בסלובניה, וסייעה למגעים בין הסלובנים ל-JNA בקשר לנסיגת הצבא מסלובניה. בקרואטיה, המאבק המזוין המשיך, וחיילי ה-JNA הפציצו את העיר אוסייק בערב חתימת ההסכם. המשטר הפדרלי הורה על נסיגה מוחלטת מסלובניה ב-18 ביולי, בתגובה לצעדים סלובניים שהפרו את ההסכם. ב-1 בספטמבר הורחב טווח הפעולה של ה-ECMM גם לקרואטיה. באמצע ספטמבר, המלחמה הסלימה כשהמשמר הלאומי של קרואטיה והמשטרה צרו על בסיסי ה-JNA, ובתגובה לכך הצבא פתח במערכה נגד קרואטיה.
ההסכם בודד את מילושביץ' ומרקוביץ' במאמצם לשמר את הפדרציה. הם זכו להתעלמות מצד ואן דן ברוק, שידיעותיו בנושא היו לקויות. משלחת ה-EC עודדה באופן מרומז את התפרקותה של יוגוסלביה. ההסכם הפחית את הסמכות של החלק מהנהגת ה-JNA אשר נלחם למען שימור יוגוסלביה. ההסכם לא היה טוב לקרואטיה, כיוון שהוא השאיר אותה לבד אל מול ה-JNA והכוחות הסרביים. על ידי הניתוק המוצלח של סלובניה מההשפעה הפדרלית, בייחוד זו של הצבא, ההסכם הגשים את מטרתם של הלאומנים הסרבים, כאשר אפשר את פרישת סלובניה ואת השרטוט מחדש של הגבולות הפנימיים. בראיון של סברינה רמט (Ramet) עם קוצ'אן ב-1991, הוא ציין שבתמורה להבטחת מילושביץ' שסרביה לא תתנגד לעצמאות סלובניה, קוצ'אן הביע הבנה לרעיון "סרביה הגדולה".
באותו הזמן, הקהילה האירופית ראתה את ההסכם כדרך להרגיע את המשבר, ולא השכילה לייחס את ההפוגה שנבעה ממהסכם לשינוי באסטרטגיה הסרבית. הכישלונות של משלחת ה-EC עם עזיבתו של יוביץ' ובהצהרת שרי החוץ האירופים ב-10 ביולי שה-EC תחדול מניסיונות הגישור אם ההסכם לא יוחל, רק עודדו את סרביה במטרותיה, כיוון שהיא, בניגוד לסלובניה, קרואטיה והמשטר הפדרלי, לא הייתה מפסידה דבר מפרישתה של הקהילה האירופית. בסופו של דבר, הקהילה האירופית לקחה קרדיט על ההפסקה המהירה של הלחימה בסלובניה, מבלי להבין שהמאמץ הדיפלומטי היה קשור רק במידה מועטה למצב בשטח.
לקריאה נוספת

Brendan O'Shea (2005). The Modern Yugoslave Conflict 1991–1995: Perception, Deception and Dishonesty. London: Routledge.
Central Intelligence Agency, Office of Russian and European Analysis (2002). Balkan Battlegrounds: A Military History of the Yugoslav Conflict, 1990–1995. Washington: Central Intelligence Agency.
Gale Stokes (2009). "Independence and the Fate of Minorities, 1991–1992". In Charles W. Ingrao; Thomas Allan Emmert. Confronting the Yugoslav Controversies: A Scholars Initiative. West Lafayette, Indiana: Purdue University Press.
Geert-Hinrich Ahrens (2007). Diplomacy on the Edge: Containment of Ethnic Conflict and the Minorities Working Group of the Conferences on Yugoslavia. Washington: Woodrow Wilson Center Press.
Jane M. O. Sharp (1997). Honest Broker Or Perfidious Albion?: British Policy in Former Yugoslavia. London: Institute for Public Policy Research.
Michael Libal (1997). Limits of Persuasion: Germany and the Yugoslav Crisis, 1991–1992. Westport, Connecticut: Greenwood Publishing Group.
Stjepan Mesić (2004). The Demise of Yugoslavia: A Political Memoir. Budapest: Central European University Press.
Susan L. Woodward (1995). Balkan Tragedy: Chaos and Dissolution After the Cold War. Washington: Brookings Institution Press.
Valentić, Mirko (2010). Rat protiv Hrvatske: 1991. – 1995.; velikosrpski projekti od ideje do realizacije [War Against Croatia: 1991–1995; Greater Serbia Projects from Inception to Implementation] (בקרואטית). Slavonski Brod, Croatia: Croatian Institute of History, Department for the History of Slavonia, Srijem and Baranja.
מאמרים ודוחות
.Brioni Declaration – July 18, 1991. Uppsala Conflict Data Program.
Ivica Miškulin (2010). "Sladoled i sunce" – Promatračka misija Europske zajednice i Hrvatska, 1991.–1995. ["Ice cream and sun" – European Community Monitor Mission and Croatia, 1991–1995] (בקרואטית). Journal of Contemporary History (Croatian Institute of History) 42 (2): 299–337.
הערות שוליים

↑  Ahrens, p .42
↑  O'Shea, p. 15
↑  Mesić, p. 129
↑  Valentić, p. 144
↑  Mesić, p. 131
↑  Ahrens, p. 43
↑  O'Shea, p. 16
↑  Woodward, p. 171
1 2  Stokes, p. 98
↑  Sharp, p. 10
↑  Woodward, p. 169
↑  Libal, p. 20
הכתמים

| --- | --- |

כרזת DVD של הסדרה
 מבוסס על:  "The Blobs" מאת DC Thomson
 סוגה:  הנפשה, ילדים
 בימוי:  ווין תומאס
 מדבבים:  ראו כאן
 מדבבים בעברית:  ראו כאן
 ארץ מקור:  בריטניה בריטניה
 שפות:  אנגלית (הסדרה דובבה לשפות נוספות, ביניהן עברית)
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  26
 הפקה
 מפיק:  רובין ליונס
 חברת הפקה:  Siriol Animation
 מוזיקה:  כריס סטיוארט
 אורך פרק:  כ-10 דקות
 שידור
 רשת שידור בישראל:  הטלוויזיה החינוכית הישראלית
 תקופת שידור מקורית:  1997–1999
 תקופת שידור בישראל:  1999
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
הכתמים (באנגלית: The Blobs, "הבלובס") היא סדרת טלוויזיה בריטית מונפשת לילדים, אשר מבוססת על סדרת ספרים בעלת אותו שם שיצאה לאור על ידי DC Thomson בשנת 1980. הסדרה הופקה בשנת 1996 על ידי Siriol Animation בויילס, כאשר היא בוימה על ידי ווין תומאס, הופקה על ידי רובין ליונס והולחנה על ידי כריס סטיוארט.
הסדרה, אשר הופקה לה עונה אחת הכוללת 26 פרקים באורך 10 דקות, שודרה במקור בין השנים 1997–1999. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב עברי בשנת 1999 בטלוויזיה החינוכית הישראלית, בין היתר במסגרת תוכנית הטלוויזיה "בחדר של חני".
תקציר העלילה

הסדרה מתרחשת בארץ הצבעים (במקור: "Paintbox Land", בתעתיק לעברית: "ארץ פיינטבוקס"; "ארץ קופסת הצבעים"), הנשלטת על ידי המלך הכחול ומתגוררת בה קהילה של כתמי צבעים צבעוניים. בכל פרק יש לכתם שונה בעיה לפתור, ביניהן לעזור לזולת, ללמוד לא לפחד, ללכת לאיבוד ועוד. הכתמים יכולים לשנות את צורתם כרצונם.
מדבבים > מדבבים מקוריים

הדיבוב המקורי בשפה אנגלית בריטית נעשה על ידי ג'יין הורוקס, כאשר גיא מרסדן דיבב דמויות נוספות. בשנת 1999, שהסדרה נרכשה על ידי TV Ontario לשוק הצפון אמריקאי, דובבה הסדרה לשפה אנגלית אמריקנית על ידי ג'ולי צוויליך.
מדבבים > מדבבים בעברית

הדיבוב העברי בוים על ידי חנה דרורי קשי, והופק על ידי אורית יואלי סנה.
אסתי ברעד פורים – קפיצי הכתום / דמויות שונות
דני שגב – זעפני הירוק / המלך הכחול
איריס זינגר – סגלגלי הכלבלב / חומי העכבר / מספרת / דמויות שונות
ירון לויטה – כתם קשת / דמויות שונות
את שיר הפתיחה של הסדרה ביצעה איריס זינגר, על פי המילים שנכתבו על ידי חנה דרורי קשי והייעוץ המוזיקלי של גיורא קנת.
הערות שוליים

↑  הכתמים - כתם הקשת בענן 1999, באתר יוטיוב
המשרד לענייני נשים (גמביה)

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מדינה:  גמביה 
 תחום שיפוט:  גמביה גמביה
 תאריך הקמה:  1996
 שר:  אין
 שמות קודמים:  איזאטו נג'י-סיידי, פאטומטה טמבג'אנג, אוזאינאו דרבוי
 
המשרד לענייני נשים הוא תפקיד שר בממשלת גמביה, בדרך כלל מוחזק על ידי סגן הנשיא.
היסטוריה

המשרד הוקם על ידי יחיא ג'אמה, הנשיא השני של גמביה, לאחר ההפיכה הצבאית ביולי 1996. הוא מינה לשרה את סגנית הנשיא, איזאטו נג'י-סיידי (אנ').
בתקופת שלטון הנשיא הנוכחי אדאמה בארו: סגנית הנשיא, השרה פאטומטה טמבג'אנג (אנ') מפברואר 2017 עד יוני 2018.
ביוני 2018 מונה לסגן הנשיא והשר לענייני נשיאות אוזאינאו דרבוי (אנ') עד יוני הוא כיהן כשר החוץ. במרץ 2019 הוא פרש לטובת ההתמודדות לנשיאות בבחירות 2021.
ערך זה הוא קצרמרבנושא פמיניזם ובנושא פוליטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "המשרד לענייני נשים (גמביה)".
איזאטו נג'י-סיידי
פאטומטה טמבג'אנג
הר בארדן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  2,910 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  רכס סנטינל 
 קואורדינטות:  77°51′00″S 86°13′00″W﻿ / ﻿77.85°S 86.2167°W﻿ / -77.85; -86.2167
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר בארדן(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר בארדן
 
הר בארדן (באנגלית: Mount Barden) הוא הר ברכס סנטינל, בצפון הרי אלזוורת' בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם 4.6 קילומטרים צפונית-מערבית מהר שארפ.
הר בארדן מתנשא מעל קרחון ז'נדה שממזרח לו.
גובהו של הר ברדן 2,910 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
ההר נקרא על שמו של וירג'יל וו. בארדן (Virgil W. Barden) שהיה פיזיקאי חוקר יונוספרה, ושחרף בשנת 1957, בתחנת המחקר בירד.
הערות שוליים

↑  שהה בעונת החורף האנטארקטי באנטארקטיקה
הנרי קאר

הנרי ויליאם קאר (באנגלית: Henry William Carr‏; 27 בנובמבר 1942 – 29 במאי 2015) היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי, שיאן עולם בריצת 200 מטר ושחקן פוטבול מקצועני.
ביוגרפיה

קאר נולד במונטגומרי, אלבמה וגדל בדטרויט, מישיגן. הוא למד באוניברסיטת המדינה של אריזונה.
באליפות המכללות (NCAA) שנערכה בשנת 1963 זכה קאר בתואר בריצת 220 יארד. אותה שנה הוא זכה בריצה זו גם באליפות איגוד האתלטים החובבים (AAU).
ביוגרפיה > שיאן עולם

בתחרות שנערכה באוניברסיטת המדינה של אריזונה ב-23 במרץ 1963 קבע קאר בריצת 200 מטר שיא עולם חדש של 20.3 שניות, שיפור לשיאו של פול דרייטון מארצות הברית (20.5 שניות). שנה לאחר מכן, באליפות איגוד האתלטים החובבים שנערכה אף היא באוניברסיטה זו ב-4 באפריל 1964 הוא שיפר את שיאו העולמי והעמיד אותו על 20.2 שניות. שיאי עולם אלו נקבעו במסגרת ריצת 220 יארד.
ביוגרפיה > אלוף אולימפי

באולימפיאדת טוקיו (1964) זכה קאר בשתי מדליות זהב, בריצת 200 מטר בשיא אולימפי חדש של 20.36 שניות, לפני דרייטון (20.58 שניות) ואדווין רוברטס מטרינידד וטובגו (20.63 שניות) ובריצת שליחים 4x400 מטר ביחד עם אולן קאסל, מייק לאראבי ויוליס ויליאמס, בשיא עולם חדש של 3:00.7 דקות, לפני בריטניה (3:01.6 דקות) וטרינידד וטובגו (3:01.7 דקות). הזמן הידני שנמדד לו בריצת השליחים היה 44.5 שניות, התוצאה המהירה במשחקים (בלתי רשמי).
לאחר המשחקים האולימפיים שיחק קאר פוטבול במסגרת ליגת ה-NFL בקבוצת ניו יורק ג'איינטס 3 עונות בשנים 1965–1967.
שיאים אישיים

ריצת 100 יארד: 9.3 שניות (1963)
ריצת 100 מטר: 10.2 שניות (1964)
ריצת 200 מטר: 20.1 שניות (1964)
ריצת 400 מטר: 45.3 שניות (1963)
הפנרפיירדיר

| --- | --- |
סמל הפנרפיירדירסמל הפנרפיירדיר
כנסיית הפנרפיירדיר ובית הספר למוזיקה
כנסיית הפנרפיירדיר ובית הספר למוזיקה
 מדינה:  איסלנד איסלנד
 מחוז:  הפידבורגארסוויידיד (מחוז עיר הבירה)
 ראש העיר:  הארלדור הארלדסון
 שטח:  143 קמ"ר
 גובה:  0 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  30,568 (1 בינואר 2023)
  ‑ צפיפות:  191.31 נפש לקמ"ר (2018)
 קואורדינטות:  64°4′1″N 21°56′35″W﻿ / ﻿64.06694°N 21.94306°W﻿ / 64.06694; -21.94306
 אזור זמן:  UTC
 http://www.hafnarfjordur.is
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איסלנד מוגדלת) רייקיאוויק אקוריירי קפלאוויק אקרנס איסאפיירד'ור סאוד'אורקרוקור איילססטאד'יר סלפוסהפנרפיירדיר(למפת איסלנד רגילה) רייקיאוויק אקוריירי קפלאוויק אקרנס איסאפיירד'ור סאוד'אורקרוקור איילססטאד'יר סלפוסהפנרפיירדיר    מטרופולין רייקיאוויק tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
הפנרפיירדיר (באיסלנדית: Hafnarfjörður) היא עיר בדרום מערב איסלנד, מדרום לקואופווגיר וכעשרה ק"מ מדרום לבירה רייקיאוויק. בעיר התגוררו בשנת 2018 כ-29,780 תושבים, והיא הייתה העיר השלישית בגודלה במדינה. העיר ששטחה 147 קמ"ר שייכת לאזור המטרופולין של רייקיאוויק. הפנרפיורדור היא מרכז הדייג הגדול באיסלנד והנמל השני בחשיבותו בסחר חוץ. בעיר מספר מפעלים תעשייתיים שהחשוב שבהם עוסק במיצוי אלומיניום.
היסטוריה

משמעות שמה של העיר הוא "מפרץ (פיורד) הנמל" ומקורו במפרץ הטבעי שסביבו היא שוכנת. העיר נזכרה לראשונה בימי הביניים ב"ספר היישובים" האיסלנדי (Landnámabók), והעדויות הראשונות מאת נוסעים למקום הן מהמאה ה-14. ב-1553 הוקמה בעיר הכנסייה הלותרנית הראשונה באיסלנד. סוחרים אנגלים הגיעו לעיר במאה ה-15 ובעקבותיהם הגיעו סוחרים גרמנים אשר ירשו את מקומם. סוחרי ההנזה המשיכו במגעים מסחריים עם היישוב עד 1602 מועד בו הנהיגה דנמרק מונופול דני עם איסלנד כולה. בשנת 1793 התיישב ביארני סילוורטסן בעיר והיה לסוחר ואיש עסקים. בהשפעתו התפתח המסחר בעיר והוא נודע מאז כ"אביה של הפנרפיורדור" ומכונה "סייר ביארני". התפתחות נוספת במשק הדייג המקומי הביאה לסלילת הכביש בין העיר לרייקיאוויק ב-1898, ולהכרזתה של הפנרפיירדיר לעיר ב-1908.
תרבות

בעיר מתקיים ביום הארוך בשנה פסטיבל ויקינגי שנתי, ובו משוחזרות אמנות ותרבות ויקינגית. האמונה העממית האיסלנדית כי הארץ מיושבת גם על ידי יצורים ננסיים המכונים "אלפים" (álfar) רווחת בהפנרפיירדיר באופן מיוחד. לפי אמונה זו מתגוררים האלפים מתחת לסלעים ובנקיקי הלבה שעליהם יושבת העיר. לעיר מפת תיירות רשמית המציינת היכן ניתן לנסות ולצפות באלפים, ומתקיימים בה סיורים מודרכים בנושא זה.
ערים תאומות

שוודיה אופסלה, שוודיה
פינלנד האמנלינה, פינלנד
אסטוניה טרטו, אסטוניה
דנמרק פרדריקסברג, דנמרק
גרמניה קוקסהאפן, סקסוניה התחתונה, גרמניה
איסלנד אקוריירי, איסלנד
מרכז העיר
הנס פאלאדה

| --- | --- |

 לידה:  21 ביולי 1893 גרייפסוואלד, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  5 בפברואר 1947 (בגיל 53) ברלין, שטח הכיבוש הסובייטי בגרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 שפות היצירה:  גרמנית 
 זרם ספרותי:  אובייקטיביות חדשה 
 www.fallada.de
 
דיוקנו של פאלאדה על גבי בול דואר גרמני
הנס פאלאדה
הנס פאלאדה (בגרמנית: Hans Fallada;‏ 21 ביולי 1893 - 5 בפברואר 1947) הוא שם העט של רודולף וילהלם פרידריך דיצן (Rudolf Wilhelm Friedrich Ditzen), סופר גרמני הידוע בספריו "איש קטן, לאן?" (1932) ו"לבד בברלין" (1947). שם העט "הנס פאלאדה" מורכב משמותיהם של שניים מגיבורי סיפורי האחים גרים.
ילדות ונעורים

פאלאדה נולד בגרייפסוולד שבגרמניה ב-1893. אביו, וילהלם דיצן, היה תחילה עיתונאי, ולאחר מכן משפטן, שעלה בסולם הדרגות השיפוטיות והיה לשופט בית המשפט העליון בגרמניה. הקריירה של האב הביאה את המשפחה למגורים בערים שונות, לרבות ברלין ולייפציג. בהיותו בן 16, בשנת 1909, היה פאלאדה קורבן לתאונה בה נפגע מסוס שהיה רתום לעגלה. התאונה, בה נפגע בפניו, הייתה הראשונה בשרשרת אירועים בנערותו של פאלאדה, לרבות מחלת הטיפוס, שהביאו לכך שהנער התמכר לתרופות ולמשככי כאבים. הנער היה דיכאוני ונטה להתאבדות. ב-1911 ערך ברית התאבדות עם חבר קרוב שהוסוותה כדו-קרב, והביאה לכך שפאלאדה הרג את החבר, אך נכשל בהריגת עצמו. פאלאדה נמצא זכאי מרצח החבר, בשל אי שפיות, ואושפז בבית חולים פסיכיאטרי. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ביקש להתגייס, אך נדחה.
קריירה ספרותית מוקדמת

בעודו מאושפז בבית החולים הפסיכיאטרי, החל פאלאדה לעסוק בכתיבה. בשנים 1920 ו-1922 פרסם שני ספרים אוטוביוגרפיים, "גדשל הצעיר" (Der junge Goedeschal) ו"אנטון וגרדה". הספרים לא זכו להצלחה.
לאחר כישלון הספרים, איבד פאלאדה את יכולתו לכתוב ולהתפרנס, התמכר למורפיום, ונאלץ לגנוב על מנת לספק את התמכרותו. את שנות ה-20 בילה בבתי סוהר ובמוסדות פסיכיאטריים. רק בשנת 1928 הצליח להיגמל מהתמכרותו.
בשנת 1929 נישא לאנה מרגרטה איסל (Anna Issel), התיישב בהולשטיין ועבד כעיתונאי. בשנים אלו התחיל מחדש גם בכתיבה ספרותית. ספריו מתקופה זו זכו להכרה ולביקורות משבחות. הם נשאו אופי פוליטי בולט, והתייחסו בביקורתיות ובציניות לנעשה ברפובליקת ויימאר, שעמדה אז על סף קריסה. סגנונו נחשב למייצג הזרם "Neue Sachlichkeit" (התכליתיות החדשה), שמייצגים אחרים שלו הם אריך קסטנר ואריך מריה רמרק. ב-1932 ראה אור ספרו "איש קטן, לאן?" (?Kleiner mann - was nun). הספר זכה לביקורות משבחות מאת קורט טוכולסקי והרמן הסה. בעקבות פרסום הספר זכה פאלאדה לרווחה כלכלית ולהכרה ביקורתית. הפיכת הספר לרב-מכר בינלאומי, הביאה להסרטתו בהוליווד בשנת 1933.
העובדה שמפיקי הסרט ההוליוודי היו יהודים, הביאה את פאלאדה להיות חשוד בעיני המשטר הנאצי, שעלה לשלטון באותו זמן. פאלאדה לא נשא חן בעיני המשטר, ונאסר על ידי הגסטפו לתקופה קצרה. בתקופה זו עלו נישואיו על שרטון והקריירה הספרותית שלו גוועה לנוכח הגינויים שקיבל מן העיתונות הנאצית. בספטמבר 1935 הוכרז כ"סופר בלתי רצוי", טרמינולוגיה נאצית שפירושה כי הוא נכנס ל"רשימה שחורה" של סופרים שאינם אוהדי המשטר.
ב-1937 פרסם את ספרו "זאב בין זאבים" (Wolf unter Wölfen), שכלל ביקורת קשה על רפובליקת ויימאר. הספר זיכה אותו באהדת הממסד, ושר התעמולה הנאצי יוזף גבלס אהב אותו. הוא הביע עניין בפאלאדה, שאף לקדמו, ואף הורה לו לכתוב רומן אנטישמי. פאלאדה התקשה לעמוד בציפיותיו של גבלס. בשלב זה שקל פאלאדה להגר מגרמניה, ואף עמד בקשר עם המוציא לאור שלו באנגליה, ג'ורג' פאטנם, ששלח ספינה פרטית שאמורה הייתה להבריח מגרמניה את פאלאדה ומשפחתו. ברגע האחרון החליט פאלאדה להישאר בגרמניה.
חייו במלחמת העולם השנייה

במהלך מלחמת העולם השנייה המשיך פאלאדה לפרסם סיפורי ילדים וחומר שנתפס כא-פוליטי, ולתקופה קצרה זכה לעידודו של המשטר. עם זאת, הסכסוך עם אשתו וגורמים נוספים, כגון סגירת בית ההוצאה רובוהלט שהוציא לאור את ספריו, לאחר שמייסד בית ההוצאה נמלט לחו"ל, והחשש התמידי כי יסור חינו בעיני המשטר, וייחשף עברו הפסיכיאטרי (דבר שהיווה סכנה של ממש באותם ימים, בהם נרצחו חולי נפש), הביאו אותו לשוב לשתייה ולסמים.
ב-1944 אירעה תקרית עם אשתו (שבאותה עת גירושיהם היו סופיים) בה ירה פאלאדה ירייה. אשתו של פאלאדה לא נפגעה, וישנן גרסאות שונות באשר לזהות היורה, או אף אם אכן נורתה ירייה כלל ועיקר. בעקבות התקרית אושפז פאלאדה ב"בית מחסה לפושעים חולי נפש", מה שהיה שקול באותם ימים לעונש מוות. תקוותו היחידה לצאת ממצב זה הייתה להבטיח לגבלס כי ישלים את היצירה האנטישמית שהוזמנה אצלו בעבר. הבטחה זו הביאה לכך שגם במהלך אשפוזו סופק לו נייר לכתיבה (שהיה אז בקיצוב), והוא קיבל תנאים שהבטיחו את הישרדותו. בנייר שסופק לו השתמש פאלאדה לכתיבת שלושה ספרים, בהם ספרו "השתיין", אותם כתב בקוד, שפוענח רק לאחר מותו.
עם התמוטטות המשטר הנאצי שוחרר פאלאדה מבית המחסה.
אחרי המלחמה

בשנת 1945 נישא פאלאדה לאולה לוש (Ulla Losch), אלמנה עשירה וצעירה ממנו בכ-30 שנה, והשניים התיישבו בעיירה פלדברג (Feldberg) במקלנבורג. כאשר כבש הצבא האדום את העיירה, התבקש פאלאדה, שנחשב לאישיות החשובה מבין יושבי העיירה, לשאת נאום. הנאום כה הרשים את הכובשים הסובייטים עד שאלו מינו אותו לראש העיר, מינוי בו החזיק במשך שנה וחצי.
לאחר שסיים את תפקידו כראש העיר, ניסה פאלאדה ליצור קשרי עבודה עם המשטר החדש של גרמניה המזרחית. הוא עבר לברלין, ובה חידש את קשריו עם המשורר יוהנס בכר, שמונה לשר התרבות בממשלה הקומוניסטית החדשה. בכר ניסה לסייע לו בכתיבתו, בכך שנתן לו את תיק הגסטפו של משפחה בשם המפל, שבמהלך המלחמה הביעה התנגדות להיטלר בכך שהפיצה ברחבי ברלין גלויות ובהן מסרים אנטי-נאציים. פאלאדה שקע בכתיבת הספר על חייה של משפחת המפל, והשלים את כתיבתו בתוך 24 ימים. זמן קצר לאחר מכן מת. הספר, שתורגם לעברית בשם "לבד בברלין", נקרא בשפת המקור "Jeder stirbt für sich allein" – "כל אדם מת לבד". הספר יצא לאור לאחר מותו, והצליח מאוד.
מדובר ברומן אנטי-נאצי חריף, אף שבימי הרייך השלישי נמנע פאלאדה מכתיבה פוליטית. על כך כתבה גיטה אבינור:
ספריו של הנס פלדה הם אידיאליזציה של האדם הקטן, העולה בערכו המוסרי על האנשים "הגדולים", אותם מעריץ ההמון; האדם הקטן, ההולך ונשחק בין גלגלי השלטון. לאחר שקיבל נזיפה מן השלטונות, עבר פלדה לגור באחוזה כפרית, כדי לא למשוך על עצמו תשומת לב יתרה; הדברים שפרסם באותן השנים, היו רחוקים מכל אסוציאציה פוליטית. אחר המלחמה פרסם הסופר רומאן אנטי-נאצי חריף, "כל אחד מת לעצמו". אחר המלחמה, כידוע, מלאה גרמניה אנטי-נאצים, אשר משום מה כמעט ולא הורגשו בה ב-12 שנות הרייך בן אלף השנים.
מורשתו

"לבד בברלין" היה לרב-מכר בגרמניה. הספר נחשב ליצירת מופת, וזכה לכך שפרימו לוי יכתוב כי "זהו הספר הטוב ביותר שנכתב אי פעם על אודות ההתנגדות הגרמנית לנאציזם". עם זאת הספר לא תורגם לאנגלית עם צאתו לאור, שכן הוצאת פטנם סברה שאינו איכותי כיתר יצירותיו של פאלאדה. במשך שנים לאחר מותו נשכח פאלאדה מחוץ לגרמניה. בגרמניה עצמה המשיכו יצירותיו להיקרא, אך הוא נחשב לסופר "בעייתי". במערב גרמניה זוהה עם המזרח, ובמזרח גרמניה נראה כדובר הבורגנות הזעירה, וכמי שיצירתו אינה מרקסיסטית דיה. בשנת 2009 התחדש העניין ביצירותיו מחוץ לגבולות ארצו. "לבד בברלין" תורגם לאנגלית, והיה לרב-מכר. בעקבות ההצלחה תורגמו אף יצירות נוספות של פאלאדה כ"איש קטן, לאן?" ו"השתיין". העניין המחודש בפאלאדה בארצות דוברות אנגלית הביאו לתרגום הספר "לבד בברלין" גם לעברית.
בשנת 2011 התגלתה בארכיון הספרייה הלאומית בירושלים תכתובת שניהל פאלאדה עם הסופר היהודי קרל ארנשטיין, שגלה ללונדון. מכתבים אלו, שנכתבו בין 1934 ל-1938, חשפו את בדידותו של פאלאדה, ואת חששותיו מהמתרחש בארצו. הספרייה הלאומית פועלת לשימור המכתבים והנגשתם לציבור.
הנצחתו

פרס הנס פאלאדה, פרס ספרותי, מוענק על שמו בידי מועצת העיר נוימינסטר.
האסטרואיד "14025 פאלאדה" נקרא על שמו.
ספריו שיצאו לאור בעברית

איש קטן, לאן? , מגרמנית צבי ארד, הוצאת זמורה ביתן, 1987. הוצאה חדשה, 2010.
איש קטן, מה עכשיו?, מגרמנית יוספיה סימון, הוצאת פן וידיעות ספרים, 2013
מי שאכל פעם אחת מצלחת פח , מגרמנית צבי ארד, הוצאת זמורה ביתן, 1992.
מי שאכל פעם אחת מצלחת פח, מגרמנית חנה לבנת, כנרת זב"מ, 2012.
לבד בברלין, מגרמנית יוספיה סימון, הוצאת פן וידיעות ספרים, 2010.
בארצי הזרה לי - יומן מבית הסוהר, מגרמנית יוסיפיה סימון, הוצאת פן וידיעות ספרים, 2012.
השתיין - מגרמנית יוספיה סימון, הוצאת פן, 2014.
גוסטב איש הברזל, מגרמנית יוספיה סימון, הוצאת פן, 2015.
השיבה לברלין, מגרמנית יוספיה סימון, הוצאת פן, 2017.
הערות שוליים

↑  הציור הוא של הצייר והקריקטוריסט אריך אוהזר (1903-1944), ידידו של פאלאדה, שנעצר לאחר הלשנה והתאבד בבית הסוהר שפנדה
↑  "הנס" גיבור "הנס בר-מזל" ו"פאלאדה" הסוס ב"נערת האווזים"
1 2 3 4 5  Petri Liukkonen, Hans Fallada (1893-1947) - originally Rudolf Ditzen
1 2 3  מאשה צור-גלוזמן, לבד בברלין מאת האנס פאלאדה, באתר הארץ, 18 באוגוסט 2010
1 2  גלילי שחר, לבד בברלין מאת האנס פאלאדה - לקרוא באימה כמו גלויה ישנה שלא נועדה לנו, באתר הארץ, 4 בפברואר 2011
1 2 3  עטיפת הספר לבד בברלין, הוצאת ידיעות אחרונות, 2010.
↑  עופר אדרת, מכתבים של הנס פאלאדה נמצאו בירושלים, באתר הארץ, 28 בפברואר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260927705171  PLWABN: 9810630150905606  BIBSYS: 90067633  BNE: XX1263782  BnF: cb12155308f (data)  CANTIC: a11363228  CiNii: DA02906472  GND: 118531905  ICCU: RAVV030302  ISNI: 0000 0001 2022 507X  KulturNav: 47060474-13e2-4338-9e25-9e8873b21b3a  LCCN: n50059889  LNB: 000014809  MusicBrainz: 17158316-6e4e-4070-a4c9-11a6ebfd4fd7  NDL: 00439185  NKC: jn19990002164  NLK: KAC199608444  NTA: 068395140  SELIBR: 186638  SNAC: w6dh1gwj  SUDOC: 030060435  Trove: 943498  VcBA: 495/283830  VIAF: 24639475   WorldCat (עם VIAF): 24639475 
חדר העבודה של פאלאדה ב"בית האנס פאלאדה" ברובע קרוויץ בפלדברג, בה שימש כראש עיר.
לוח זיכרון המוצב בברלין לזכרו של פאלאדה
הר הארי

| --- | --- |

הר הארי - מבט מדרום
 מידע כללי
 גובה:  1,047 מטרים.
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  הגליל העליון
 רכס הרים:  גוש מירון
 מסלול ההעפלה הקל:  כביש, צעידה
 קואורדינטות:  32°57′19″N 35°22′00″E﻿ / ﻿32.955313°N 35.366713°E﻿ / 32.955313; 35.366713
  (למפת הגליל העליון מוגדלת) הר הארי(למפת הגליל העליון רגילה) הר הארי(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הר הארי(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הר הארי
הר הארי הוא הר ברכס הרי מירון בגליל העליון. פסגת ההר נמצאת בגובה של 1047 מטרים. ההר נמצא בערך 1–2 ק"מ דרומה מהכפר הדרוזי בית ג'ן. שם ההר נגזר משם ההר בערבית "חידר" שפירושו ארי. בקרבת הר הארי מתרוממים הרים בשמות "שחל" ו"כפיר" - שמות אחרים באותה משמעות של אריה. לרגלי הר הארי  בצד דרום-מזרח נובע מעין בשם עין הארי.
ההר גם קרוב למקום קברו של בהאא א-דין הקדוש לדרוזים. ביום בהיר אפשר לראות כמעט את כל הגליל התחתון מפסגת ההר, מהרי הגלבוע ועד הים התיכון.
בשל גובהו והנוף המרהיב, ההר הוא אתר מתאים לשימוש במצנחי רחיפה. בהר שורר אקלים ים-תיכוני כמו ברוב חלקי הגליל. בחורף יורד שלג לעיתים קרובות וכמות המשקעים בו היא בערך 1000 מ"מ.
בהר נושבות רוחות חזקות רוב ימות השנה; בשל גובהו הרב ומכיוון שאין מעצור לרוחות מכיוון דרום.
הערות שוליים

1 2  אנציקלופדיה אריאל, כרך ג-ז, עמוד 1783
↑  משה ברוור, האטלס האוניברסיטאי החדש, 2010.
נוף מפסגת הר הארי לכיוון דרום. במרכז הכפר ראמה, מעליו הר כמון. מימין לראמה סאג'ור.
ערך זה הוא קצרמרבנושא הרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הנריק, רוזן מונפזאט

הנריק ולדימיר כריסטיאן אלאין, רוזן מונפזאט (בדנית: Henrik Carl Joachim Alain greve af Monpezat; נולד ב-4 במאי 2009) הוא נסיך דני, בנו של יואכים, נסיך דנמרק, ונכדה של מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק. הוא השמיני בסדר הירושה לכתר הדני.
ביוגרפיה

הנריק נולד בקופנהגן ב-22 ביולי 2002. אביו הוא יואכים, נסיך דנמרק, בנה השני של מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק. אימו, מריה קבלייה, היא ילידת צרפת. יש לו אחות צעירה בשם אתנה, ושני אחים למחצה מנישואיו הקודמים של אביו: ניקולאי ופליקס. הנריק הוא השמיני בסדר הירושה לכתר הדני, אחרי ארבעת בני דוֹדוֹ המלך, אביו ושני אחיו הגדולים.
ב-26 ביולי 2009, הנריק הוטבל לנצרות הלותרנית בכנסיית Møgeltønder. על פי מסורת משפחת המלוכה הדנית, שמותיו לא נחשפו עד הטבילה. באוגוסט 2015 הוא החל ללמוד ב-Sct. Joseph Søstrenes Skole, בית ספר פרטי קתולי בקופנהגן. ב-2019 עברה משפחתו לפריז, והנריק החל ללמוד בבית הספר EIB Monceau ברובע השמיני.
תואר

עם לידתו, קיבל הנריק את התארים "נסיך דנמרק ורוזן מונפזאט". ב-1 בינואר 2023, המלכה החליטה במפתיע, לשלול מכל ילדיו של הנסיך יואכים את התואר "נסיך דנמרק" ולהותיר להם את התואר "רוזן מונפזאט" בלבד.
הערות שוליים

↑  "Lille prins Henrik skal gå i katolsk privatskole"
↑  "Joachims nye liv i Paris: Prinsesse Marie fulgte børnene i skole"
↑  "Prins Joachims børn må ikke længere kalde sig prinser og prinsesse".
הנריק אויאמה

הנריק אויאמה (נולד ב-20 במאי 1991; טאלין, ברית המועצות) הוא כדורגלן אסטוני המשחק בפלורה טאלין בעמדת החלוץ. אחיו של הנריק, הינדרק אויאמה הוא גם כדורגלן מקצועי.