stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אקורד
אקורדים משולשים

האקורד המשולש במצבו היסודי (מסומן  _{3}^{5} ) מורכב מטרצה ומקווינטה שמופיעות מעל הבס. קיימים ארבעה סוגים של אקורדים משולשים;
האקורד המז'ורי, מורכב מטרצה גדולה ומקווינטה זכה (מושלמת). האקורד נחשב "שמח" ויציב במיוחד, מאחר שהקווינטה והטרצה מופיעות בסדרת הצלילים העיליים של צליל השורש.
האקורד המינורי, מורכב מטרצה קטנה ומקווינטה זכה. האקורד נחשב "עצוב" ביחס לאקורד המז'ורי.
האקורד המוקטן, מורכב מטרצה קטנה ומקווינטה מוקטנת (מרווח הידוע גם בשם טריטון). בסולם דיאטוני, האקורד נוצר בדרגה השביעית (VII) במז'ור ובדרגה השנייה (II) במינור.
האקורד המוגדל, מורכב מטרצה גדולה ומקווינטה מוגדלת (מרווח אנהרמוני לסקסטה קטנה). האקורד אינו נוצר באופן טבעי במערכת הדיאטונית, אולם עלול להיווצר על הדרגה השלישית במינור, כאשר משתמשים בטון מוביל (מינור הרמוני).
שמם של האקורדים לפי התאוריה הקלאסית נקבע על ידי סוגם, צליל הבסיס שלהם, וצליל הטרצה (מז'ורית או מינורית – גדולה או קטנה בהתאמה). לדוגמה, משולש דו מינור, הוא אקורד משולש לפי ההסבר מעלה, אשר צלילו הבסיסי הוא דו, ובו טרצה קטנה בין צליל הבסיס לצליל הטרצה.
היפוכים של אקורדים

בצליל הבס של האקורד יכול להופיע גם צליל אחר מצליל השורש (הוא הצליל היסודי ממנו בנינו את האקורדים המשולשים הבסיסיים). אם צליל הטרצה של האקורד מופיע בבס, מכונה האקורד סקסטאקורד (או היפוך ראשון) ומסומן
 _{3}^{6}, מאחר שהמרווחים המופיעים מעל הבס הם טרצה וסקסטה. כאשר מדובר באקורד מז'ור או מינור, נהוג לחשוב על הסקסטאקורד כבעל אופי קליל וזורם יותר מאשר האקורד במצבו היסודי. סקסטאקורד מוקטן יציב יותר מהאקורד המוקטן במצבו היסודי, מאחר שכך אין יחסי טריטון עם הבס.
ניתן לבנות את האקורד גם על צליל הקווינטה, ואז מתקבל קוורטסקסטאקורד (מכונה גם היפוך שני), והוא מסומן  _{4}^{6}. גם במקרה זה האקורד נקרא כך משום שאלה המרווחים שמופיעים מעל הבס. לפי כללי ההרמוניה והולכת הקולות הבסיסיים, מדובר באקורד דיסוננטי המחייב פתרון (מאחר שקוורטה, כאשר היא מופיעה מעל הבס, נחשבת דיסוננס).
ספטאקורדים

ספטאקורדים (מלשון ספטימה) הם אקורדים המכילים לא רק טרצה וקווינטה, אלא גם ספטימה. הספטימה של האקורד הופיעה לראשונה כתוצאה של הולכת קולות כצליל זר לאקורד – צליל עובר או צליל שוהה. כך למשל צליל הספטימה בדומיננט ספטאקורד (ספטאקורד הבנוי על הדרגה החמישית) הופיעה כצליל עובר בין מדרגה 5 למדרגה 3 של הסולם.
שמם של הספטאקורדים נגזר מהאקורד המשולש עליו הם מבוססים, ומשם הספטימה. כך למשל הדומיננט ספטאקורד הוא אקורד מז'ור עם ספטימה קטנה ייקרא לעיתים אקורד "מז'ור־קטן", או למשל אקורד מינור עם ספטימה קטנה ייקרא "מינור־קטן".
גם בספטאקורדים צליל הבס לא חייב להיות צליל השורש, וניתן ליצור היפוכים של האקורד. ההיפוך הראשון מכונה קווינט־סקסטאקורד (  _{5}^{6} ), ההיפוך השני מכונה טרצ־קוורטאקורד (  _{3}^{4} ), וההיפוך השלישי מכונה סקונדאקורד (  _{2}^{4} ). גם במקרה זה שמות ההיפוכים נובעים מהמרווחים המופיעים מעל הבס.
סימוני האקורדים בג'אז ובמוזיקה הקלה

שיטה זו נהוגה בעיקר במוזיקה פופולרית, ונוחה במיוחד לנגינת ליווי בגיטרה ופסנתר.
האקורדים נרשמים לפי אותיות האלפבית הלטיני ומתחילות מהתו דו (c בלעז). משמעותן כדלקמן:
C - דו
D - רה
E - מי
F - פה
G - סול
A - לה
B - סי
בנוסף לשמו הבסיסי של האקורד, קיימים סימנים נוספים בשיטת סימוני האקורדים שמאפשרים להגדיר את תצורת האקורד בצורה מדויקת ומורכבת יותר. סימנים אלו תמיד יופיעו לפי סדר מסוים בכתיבת האקורד, כשהאות שמסמלת את תו האקורד תהיה תמיד הראשונה בסדר זה.
להלן רשימת הסימנים הנוספים בשיטת סימוני האקורדים, לפי הסדר בהם יופיעו.
1. תו האקורד הבסיסי, לפי סימונו באלפבית הלטיני.
2. היתקו של האקורד:
סימון  \flat  לבמול
סימון  \sharp  לדיאז
3. כאשר האקורד מינורי, מוקטן או מוגדל, הוא מצוין על ידי:
סימון m (קיצור ל־minor) לאקורד מינורי.
סימון dim (קיצור ל־Diminished) לאקורד מוקטן.
סימון Aug (קיצור ל־Augmented) לאקורד מוגדל.
אם מופיע האקורד ללא ציונים מסוג אלו, ותופיע רק האות המסמלת את תו הבסיס של האקורד – האקורד הוא מז'ורי.
4. המספר מתייחס למרווח מצליל הבס שנוסף לאקורד. לדוגמה:
6 מציין כי יש להוסיף לאקורד סקסטה, כך למשל אקורד A6 יכיל את הצלילים לה־דו דיאז־מי־פה דיאז. בעולם ההרמוניה הקלאסית יתייחסו לאקורד זה כאל היפוך קווינט־סקסט של אקורד פה דיאז מינור עם ספטימה קטנה.
סימון 7 הוא יוצא דופן בשיטה זו, מכיוון שכשהוא מופיע באקורד הוא מורה לנגן דווקא את הדרגה השביעית־במול של אותו סולם, בעוד שאם נראה את אותו סימון בתוספת האותיות Maj (‏Maj7) אז נדע שמתכוונים לדרגה השביעית הטהורה.
ראו גם

מונחים בתאוריית המוזיקה
אקורד גיטרה
הערות שוליים

↑  תַּצְלִיל במילון מוזיקה (תשט"ו), באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007532347605171  GND: 4141705-7  LCCN: sh94002527  NDL: 01175258  NKC: ph604028 
ארבעת סוגי האקורדים המשולשים, כולל סימונים נפוצים ומרווחים בטונים
שמונת סוגי האקורדים המרובעים (ספטאקורדים)
אצבוע אקורד Am (לה מינור) בגיטרה
אנתוני בויל

| --- | --- |

 לידה:  8 ביוני 1994 (בן 30) בלפסט, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2013 
 מקום לימודים:  הקולג' הוולשי המלכותי למוזיקה ודרמה  St Louise's Comprehensive College  De La Salle College, Belfast 
 פרסים והוקרה:  פרס לורנס אוליבייה לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה (2017) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אנתוני בויל (באנגלית: Anthony Boyle; נולד ב-8 ביוני 1994) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה צפון-אירי הידוע בעיקר בתפקידו כסקורפיוס מאלפוי במחזה "הארי פוטר והילד המקולל" בשנת 2016, עליה זכה פרס לורנס אוליבייה לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה. באביב 2018 ערך בויל את הופעת הבכורה שלו בברודוויי של ההצגה בתיאטרון ליריק, ניו יורק, והיה מועמד לשחקן הטוב ביותר בהצגה, בטקס פרסי טוני ה-72.
חיים אישיים

בויל נולד בבלפסט, בצפון אירלנד ולמד במכללת דה לה סאל עד גיל 17. לאחר מכן הוא עבר לקולג' המקיף סנט לואיס, ובשנת 2013 החל ללמוד בקולג' הוולשי למוזיקה ולדרמה בקארדיף. הוא סיים בשנת 2016 תואר ראשון במשחק.
קריירה

בויל החל את קריירת המשחק שלו בשנת 2012, עם סרט קצר בשם "Pillow Talk". לאחר מכן הוא המשיך להופיע בסדרות טלוויזיה ובסרטים כדמויות משניות בהן משחקי הכס. בויל גילם את דמותו של סקורפיוס מאלפוי בהפקה בברודוויי של הארי פוטר והילד המקולל. על משחקו זכה בפרס לורנס אוליבייה לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה. הוא שיחק בסדרת הטלוויזיה, בנות דרי, שבה גילם את המאהב של ארין, דייוויד דונלי. בשנת 2019, שיחק בסרט טולקין לצד לילי קולינס וניקולס הולט.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | Splash Area | מייק |  |
| 2016 | Onus | קיירן פלין |  |
| 2016 | העיר האבודה של Z | רץ בתעלה |  |
| 2016 | The Journey | איאן פייזלי הצעיר |  |
| 2019 | טולקין | ג'פרי סמית' |  |
| 2022 | טטריס | קווין מקסוול |  |
| TBA | Victims | טום די ג'נינגס |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | משחקי הכס | משמר בולטון | פרק: "The Laws of Gods and Men" |
| 2017 | חלומות החשמליים | סם | פרק: "The Commuter" |
| 2018 | תעלומת האליבי החסר | ג'ק ארגיל | מיני-סדרה |
| 2018 | בנות דרי | דייוויד דונלי | 2 פרקים |
| 2018 | פטריק מלרוז | בארי | פרק: "Never Mind" |
| 2018 | Come Home | ליאם פארל | מיני-סדרה |
| 2020 | הקנוניה נגד אמריקה | אלווין לוין | תפקיד ראשי; 6 פרקים |
| 2021 | Danny Boy | בריאן ווד | סרט טלוויזיה של BBC Two |
| 2024 | מצוד | ג'ון וילקס בות' | תפקיד ראשי; 7 פרקים |
| 2024 | אדוני האוויר | הארי קרוסבי | תפקיד ראשי; 9 פרקים |
| 2025 | בית גינס | ארתור גינס, הברון מארדילון (אנ') | סדרה עתידית של נטפליקס |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | מחזה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | אנפות | אהרון | הפקות מדויקות |
| 2014 | אותלו | יאגו | תיאטרון ריצ'רד ברטון |
| 2015 | ילד ממזרח בלפסט | דייבי (וכותב שותף) |  |
| 2015 | בערביה כולנו היינו מלכים | סקאנק | תיאטרון ריצ'רד ברטון |
| 2015 | אילוף הסוררת | ביונדלו, קרטיס, סוחר, אלמנה | תיאטרון ריצ'רד ברטון |
| 2015 | מוג'ו | בייבי |  |
| 2016–2017 | הארי פוטר והילד המקולל | סקורפיוס מאלפוי | תיאטרון הארמון |
| 2018–2019 | הארי פוטר והילד המקולל | סקורפיוס מאלפוי | תיאטרון ליריק בברודוויי |
פילמוגרפיה > רדיו

| שנה | כותרת | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 2015 | פרנקנשטיין | היצור |
| 2016 | זמן ההפסקה | אלפרד מאייר |
| 2017 | יום במאי | פול |
פילמוגרפיה > פרסים ומועמדויות

| שנה | תפקיד | פרס | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016 | הארי פוטר והילד המקולל | פרסי פריים ווסט אנד | הבכורה הטובה ביותר בווסט אנד | זכייה |
| 2016 | הארי פוטר והילד המקולל | פרסי תיאטרון מעגל המבקרים | פרס ג'ק טינקר למצטרף המבטיח ביותר | זכייה |
| 2016 | הארי פוטר והילד המקולל | פרסי Whatsonstage | שחקן המשנה הטוב ביותר | זכייה |
| 2016 | הארי פוטר והילד המקולל | פרסי תיאטרון ערב סטנדרטי | פרס הכישרון המתהווה | מועמדות |
| 2017 | הארי פוטר והילד המקולל | פרס אוליבייה | השחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה | זכייה |
| 2018 | הארי פוטר והילד המקולל | פרסי דסק דראמה | השחקן המצטיין בהצגה | מועמדות |
| 2018 | הארי פוטר והילד המקולל | פרסי ליגת הדרמה | פרס ביצועים מכובד | מועמדות |
| 2018 | הארי פוטר והילד המקולל | פרסי מעגל המבקרים החיצוניים | השחקן המצטיין בהצגה | מועמדות |
| 2018 | הארי פוטר והילד המקולל | פרסי טוני | השחקן המוצג ביותר בהצגה | מועמדות |
| 2018 | הארי פוטר והילד המקולל | פרס עולם התיאטרון | הופעת הבכורה המצטיינת בניו יורק | זכייה |
הערות שוליים

↑  "Cast announced for Broadway premiere of Harry Potter and the Cursed Child". 2017-08-02.
1 2 3  Meredith, Robbie (2016-08-08). "Anthony Boyle: Belfast actor enjoying rave reviews in Harry Potter and the Cursed Child". BBC News (באנגלית בריטית). נבדק ב-2016-10-06.
1 2 3  "Spotlight: Anthony Boyle". www.spotlight.com. נבדק ב-2016-10-06.
↑  Emma Clarke, Who is Anthony Boyle? Here’s where you’ve seen the Danny Boy actor before, Heart, ‏2 באפריל 2021
↑  Clarke, George (2016-06-27), Onus, נבדק ב-2016-10-06
1 2 3  "Anthony Boyle | Hamilton Hodell". www.hamiltonhodell.co.uk (באנגלית). נבדק ב-2017-11-18.
↑  Billen, Andrew (31 במרץ 2018). "Ordeal by Innocence: the Christie Mystery that almost got away". The Times. No. 72497. Saturday Review. pp. 4–5. ISSN 0140-0460. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Anthony Boyle wins Best West End Debut 2016". www.westendframe.com. אורכב מ-המקור ב-2016-10-04. נבדק ב-2016-10-06.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007933386005171  LCCN: no2019065577  SUDOC: 250307227  VIAF: 6749155769098427880001   WorldCat (עם VIAF): 6749155769098427880001
סטיב גרנד

| --- | --- |

 לידה:  28 בפברואר 1990 (בן 34) שיקגו, אילינוי
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2011 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אילינוי בשיקגו, אוניברסיטת בלמונט, Lemont High School 
 סוגה:  קאנטרי
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  קולות, פסנתר, גיטרה
 האתר הרשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
סטיב גרנד (באנגלית: Steve Grand; נולד ב-28 בפברואר 1990 בשיקגו, אילינוי, ארצות הברית) הוא מוזיקאי וזמר-יוצר אמריקאי מהעיר למונט, אילינוי, שיש הטוענים כי הוא זמר הקאנטרי ההומו הגלוי הראשון. גרנד משך תשומת לב במיינסטרים בארצות הברית, לאחר שהוידאו קליפ לשירו "All-American Boy" (בתרגום חופשי: נער החלום האמריקאי) הפך לוויראלי ב-YouTube בפחות משבוע ביולי 2013.
ביוגרפיה

גרנד כתב מוזיקה החל מגיל 11. בגיל 13, הוא הבין שהוא הומו ונאבק להשלים עם המיניות והאמונה הקתולית שלו. הוא יצא מהארון בפני חבריו בכיתה ח'. לאחר שהוריו גילו את המיניות שלו, הם שלחו אותו לטיפול המרה במשך חמש שנים. על אף שהוא החליט לבסוף שהטיפול לא היה אפקטיבי, הוא הביע הכרת תודה כלפי הפסיכולוג שלו, ואמר "אני לא רוצה לפגוע במטפל שלי, על אף שהגעתי להבנה אמיתית שהומוסקסואליות היא לא דבר רע, או חטא, ולא משהו שהאל רוצה שתיפטר ממנו, מאחר שעדיין יש לי הרבה כבוד כלפיו. ...חלק [מהטיפול הזה] למעשה עזר – יכולתי לדבר עם מישהו, הוא היה כה רחום, והוא באמת האמין בי. סיימנו בהסכמה שיש לנו השקפות עולם שונות לגמרי." מאחר שהוא סירב לגנות טיפולי המרה, ובנוסף מפני שהוא המשיך להיות מועסק בכנסייה הקתולית שלו כמפיק מוזיקלי, הוא חטף ביקורת מפעילים ששאלו האם הוא יכול לשמש כמודל חיובי לחיקוי.
לאחר שסיים את לימודיו בתיכון למונט, גרנד למד באוניברסיטת בלמונט בנאשוויל, טנסי שנה אחת. הוא שב לשיקגו כדי להירשם לאוניברסיטת אילינוי, ולאחר מכן כדי להתמקד בקריירה המוזיקלית שלו.
קריירה

טרם פריצת הקריירה המוזיקלית שלו, גרנד דגמן בשם הבמה סטיב צ'טהאם; הוא היה דוגמן שער במגזין DNA האוסטרלי ב-2011. כמו כן הוא ביצע גרסאות כיסוי בשם סטיב סטארצ'יילד. הוא ניגן בפסנתר במועדון הג'אז ג'וינט במרכז העיר שיקגו ב-2013. באותה השנה, הוא צילם קליפ לשירו "All-American Boy," שהופק בעלות של 7,000$. הקליפ בוים ונערך על ידי ג'ייסון נייד, זוכה פרס שיקגו לבמאי. הקליפ פורסם ב-YouTube ב-2 ביולי 2013, והפך לוויראלי מיד. שמונה ימים בלבד לאחר מכן, צפו בקליפ למעלה מ-1,000,000 אנשים.
על אף שגרנד זכה לרוב בתגובות חיוביות לשירו, כמה פעילי גייז ביקרו את התוכן, כשאחד טען שהמסר בו הוא ש"גברים גייז שותים יותר מדי, מרחמים על עצמם ומתחילים עם בחורים סטרייטים כשהחברות שלהם לא בסביבה." במאמר בסלייט, ג'יי בריאן לוודר כתב חוות דעת אף אכזרית יותר על הקליפ, ותיאר אותו כ"לא קשור לתקופה שלנו בצורה פאתטית. זה כמו סיפור פורנו גס הומוסקסואלי לפני מהומות סטונוול," והוסיף "הסיפור הספציפי הזה של בחור סטרייט המתגרה ואוחצ'ה חולת אהבה כל כך נדוש בתרבות הגייז שפשוט אפשר לצחוק עליו."
ב-18 ביולי 2013, גרנד עשה את הבכורה הטלוויזיונית שלו, כשביצע "All-American Boy" בווינדי סיטי לייב.
הערות שוליים

1 2 3  http://www.thebacklot.com/interview-all-american-boy-steve-grand-gay-country-western-star/07/2013/
↑  Facebook,  Twitter, Show more sharing options,  Facebook,  Twitter,  LinkedIn,  Email, Copy Link URLCopied!,  Print, Steve Grand breaks out with 'All-American Boy', Los Angeles Times, ‏2013-07-13 (באנגלית אמריקאית)
↑  http://www.theatlanticwire.com/entertainment/2013/07/steve-grand-first-gay-country-star-neither-first-gay-country-singer-nor-star/67029/
↑  Ron Matthew Inawat, Chicago's gay country 'All-American Boy' Steve Grand hits 1m views, ChicagoPride.com (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2016165824  MusicBrainz: 764d3321-258d-44cb-b7f2-d9758c4baac3  VIAF: 2773148451576315970003   WorldCat (עם VIAF): 2773148451576315970003
זאב יעבץ

הרב זאב (ווֹלף) יעבץ (ט"ז בתשרי ה'תר"ח, 26 בספטמבר 1847, פולין –י"ח בשבט ה'תרפ"ד, 24 בינואר 1924, לונדון) היה סופר, היסטוריון ואיש חינוך. נמנה עם מקימי תנועת המזרחי וממחדשי השפה העברית.
קורות חיים

יעבץ נולד בקולנו שבפולין בשנת 1847, בנם של אסתר וזוסמן יעבץ, שהיה יחסן ובעל נכסים. נשא את גולדה פינס, אחותו של יחיאל מיכל פינס. לאחר נישואיו התיישב בוורשה ופתח שותפות במסחר סיטונאי. מרבית עול המסחר נפל על שותפו, והוא התמקד בלימודים, בעיקר בתחום תולדות עם ישראל.
בשנת 1882 פרסם את מאמרו הראשון "ראשית עבודת הסופרים בישראל" ב"השחר". מאז המשיך לפרסם מאמרים ומחקרים בקבצים שונים על נושאים בתולדות עם ישראל, והוכר ככח עולה בתחום זה. הוא היה יד ימינו של שפ"ר בהכנת הכרך הראשון של כנסת ישראל שראה אור בוורשה בשנת ה'תרמ"ז (1886).
בשנת 1887, בהיותו בן ארבעים, עלה לארץ ישראל ובי"ז באייר הגיע ליפו. בתקופה הראשונה התארח אצל גיסו יחיאל מיכל פינס בירושלים. תחילה עבד ככורם בכרמי יהוד, וכן שימש שם כמורה. אחר כך עבר לנהל את בית הס.
התגורר בזכרון יעקב, בהוראת הברון רוטשילד. לאחר שהסתכסך עם פקידי הברון עזב את המושבה.
היה מחברי ועד הלשון העברית הראשון, שנוסד ב-1890. ערך רבעון בשם "הארץ", שהופיע בירושלים ב-1891.
ב-1902 היה ממייסדי סיעת המזרחי בתוך ההסתדרות הציונית. ערך את כתב העת של התנועה, "המזרחי".
בערוב ימיו השתקע באנגליה. נפטר בלונדון.
השקפתו ומפעליו החינוכיים

יעבץ סבר שהתרבות היהודית שונה מתרבות הגויים ("תרבות החוץ"), בכך שבעוד שהתרבות היהודית מושתתת על דעת אלוהים, זו האחרונה מושתתת על דעת הטבע. הוא סבר שיש לעסוק בפעילות תרבותית ולקיים בארץ ישראל מערכת חינוך עצמאית שבבסיסה התרבות היהודית-הדתית. סוגיה זו, של עיסוק בתרבות במסגרת פעילות התנועה הציונית, הייתה שנויה במחלוקת בקרב הציונים החילונים והדתיים כאחד. בעוד הרב ריינס, מנהיג המזרחי ומייסדה הראשי, היה אמביוולנטי בשאלה זו, יעבץ היה זה שדחף את הציונות הדתית בראשית דרכה לעסוק בתכנים תרבותיים-חינוכיים.
עם הקמת סיעת המזרחי במסגרת ההסתדרות הציונית הוטל עליו לחבר קול קורא עבור הסיעה החדשה. יעבץ קרא בכרוז, בין השאר, לעסוק בפעילות תרבותית-דתית שתהווה אלטרנטיבה לפעילות התרבותית החילונית.
יעבץ הציג פתיחות מסוימת בנוגע ל"חוכמות העולם". לטענתו, פתיחות זו לא רק שאינה מעכבת את התרבות היהודית הפנימית, אלא אף יכולה להוות כלי שרת. לדוגמה, הידע האגרונומי היכול להועיל ביישום מצוות התלויות בארץ. פתיחות זו נגעה בשטחי ידע הקשורים למדעי הטבע, אך לא למדעי הרוח, אשר מהווים תחום ידע מקביל ומנוגד לתרבות היהודית-דתית. לכן עבורו מדעי הרוח היו מחוץ לתחום הלימודים.
גישתו של יעבץ קנתה אחיזה בקרב אנשי הציונות הדתית, אשר ראו בתור הזהב של יהדות ספרד כידע חינוכי ראשון במעלה, ואת ההוגים השונים כדוגמת הרמב"ם, רב סעדיה גאון ואחרים, כאנשי רוח אשר לאורם יש ללכת. באשר הם היו משכילים אשר השתמשו במדע כדי לאמת את התורה. הטענה הייתה כי הרמב"ם לא ביקש לעשות סינתזה תרבותית של התורה עם המדע, אלא הראה כיצד המדע נכלל בתוך התורה.
פעילות נוספת של זאב יעבץ הייתה קריאה למערכת חינוך דתית-עממית, המתאימה לציבור הרחב. בניגוד לסגנון הלימוד המקובל ב"חדרים" ובתלמודי התורה, תוכנית הלימודים של יעבץ כללה בעיקר לימוד תורה וליקוטים מהאגדה, כל זאת בעברית. במהלך השנים אימצה סיעת המזרחי מוסדות חינוך (למשל, תחכמוני), והתוותה את פעולתם ברוח הגותם של יעבץ והרב ריינס. לימים שאבה מערכת החינוך הממלכתית דתית, שנוסדה בתשי"ד, כמה מעקרונותיה מיעבץ. לא רק זאת אלא שהמורים למקצועות קודש בבתי הספר היו ברובם לא ציונים, ואלה השפיעו על חלק מהנוער להמשיך וללמוד בישיבות לא ציוניות. רק בשנות ה-80 של המאה ה-20 השתנה מצב זה.
יעבץ נחשב למעצב "חג נטיעת אילנות" בט"ו בשבט, כאשר בשנת 1890 לקח את תלמידיו לנטיעת עצים בזכרון יעקב (טקס הנטיעות הראשון של ט"ו בשבט התקיים עוד קודם לכן, ב-1884, במושבה יסוד המעלה).
על שמו הוקם בשנת 1932 המושב כפר יעבץ בשרון. כמו כן נקראו על שמו רחובות במרכז ירושלים, בתל אביב, בפתח תקווה, בחולון, ברחובות ובבני ברק.
חלק מארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית.
ספריו

שיחות מני קדם, ורשה: דפוס א. בוימריטטער ונ. גאנשאר, תרמ"ז-1887 – ספר ילדים המספר את אגדות חז"ל.
ספר דברי הימים לעם בני ישראל : מיום היותו עד יסוד היישוב החדש בארץ ישראל - ירושלים דפוס צוקרמן, תר"ן 1890
מירושלים, ורשה: דפוס האחים שולדבערג, תרנ"ב-1891 – תרנ"ב-1892.
נגינות מני קדם: דברי שני החרבנות על פי האגדה, ורשה: דפוס האחים שולדבערג, תרנ"ב-1892.
ראש השנה לאלנות: ממראות הארץ ספור, ורשה: דפוס האחים שולדבערג, תרנ"ב-1892.
מכתב ממראות הארץ, ורשה: דפוס שולדבערג, תרנ"ב-1892.
היהדות והגלות, ורשה: אחיאסף, תר"ס-1900.
ספר תולדות ישראל: מתוקן על פי המקורות הראשונים, ברלין: [איטצקווסקי], תרס"ו – 14 כרכים המבקשים לתאר את ההיסטוריה הכוללת של עם ישראל. אמור היה להיות משקל נגד לחיבורים של היסטוריונים דוגמת היינריך גרץ ושמעון דובנוב. חיבור זה ספג ביקורות קשות ולא נתפס על ידי החוקרים כמקור מדעי מוסמך ומקובל.[דרוש מקור]
ספר מקור הברכות: התפלות, הקריאות וכל חלקי הסדור למיניהם ולתולדותיהם, מראשית יסודתם עד אחרית תוצאותיהם, ברלין: [ז. יעבץ], תר"ע.
לקט כתבים (עורך: בנימין קלאר; עם מבוא מאת אליעזר מאיר ליפשיץ), הוצאת מוסד הרב קוק, תש"ג-1943.
לקריאה נוספת

גאולה בת-יהודה, יודע העתים: רבי זאב יעבץ, הוצאת מוסד הרב קוק, 2006.
אסף ידידיה, לגדל תרבות עבריה - חייו ומשנתו של זאב יעבץ, מוסד ביאליק, 2015.
יעקב פיכמן, יעקב יעבץ, בספרו "רוחות מנגנות", ירושלים: מוסד ביאליק, תשי"ג.
הרב משה צבי נריה, 'עם החכם רבי זאב יעבץ ז"ל: "ספרא רבא בישראל"', ליקוטי הראי"ה, כרך ב, כפר הרואה תשנ"א, עמ' 387–398.
נורית גוברין, "הרצוי כמצוי - זאב יעבץ", 'דבש מסלע - מחקרים בספרות ארץ ישראל', משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשמ"ט/1989, עמ' 38–44.
שלמה הרמתי, המורים החלוצים, פרק ז', ירושלים: סדרת אוניברסיטה משודרת, בהוצאת משרד הביטחון - ההוצאה לאור, עמ' 72–82.
משה לייב ליליינבלום, "ראשית תולדות ישראל (בקרת)", השילוח 1, נובמבר 1896.
יפה ברלוביץ (עורכת), רחבעם זאבי (מהדיר), אעברה נא בארץ, מסעות בארץ ישראל של אנשי העלייה הראשונה, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשנ"ב, עמ' 99–143
אסתר סגל-איתן, החשיבה ההיסטורית של זאב יעבץ, ע"ד, אוניברסיטת בר-אילן, תש"נ
הערות שוליים

↑  גאולה בת-יהודה, יודע העתים: רבי זאב יעבץ, עמ' 11, הוצאת מוסד הרב קוק, 2006.
↑  שלמי תודה וברכה, בראש הכרך הראשון, עמ' XXII ‏(13 במהדורה הווירטואלית).
↑  גאולה בת-יהודה, יודע העתים: רבי זאב יעבץ, עמ' 23, הוצאת מוסד הרב קוק, 2006.
↑  מבחר הספור הארץ ישראלי, עורכים: רפאל פטאי וצבי וולמוט, הוצאת ראובן מס: ירושלים, 1953, בעמ' 17
↑  ארכיון זאב יעבץ, בספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313370305171  PLWABN: 9810558802905606  BnF: cb113246225 (data)  GND: 134051025  ISNI: 0000 0001 0960 7157  LCCN: nr96043247  NTA: 138687951  SUDOC: 238711986  VIAF: 25811063   WorldCat (עם VIAF): 25811063
פורדנונה

פורדנונה (באיטלקית: Pordenone; בונטית ופורלן: Pordenon) (‏האזנהקובץ:It-Pordenone.ogg‏Ⓘ‏) היא קומונה בנפת פורדנונה שבמחוז פריולי-ונציה ג'וליה בצפון-מזרח איטליה.
היסטוריה

פורדנונה נוסדה בשיא ימי הביניים כעיר נמל על נהר הנונצ'לו בשם הלטיני "פורטוס נאוניס" (Portus Naonis; "הנמל על הנונצ'לו" [נונצ'לו=נאון בלטינית]). באזור זה היו וילות והתיישבויות חקלאיות בתקופה הרומית. בשנת 1378, לאחר שנוהלה בידי אריסים, הועברה העיר לידיהם של משפחת הבסבורג, דבר שיצר מובלעת אוסטרית באזור של המדינה הפטריארכלית של פריולי. במהלך המאה ה-14 גדלה פורדנונה באופן ניכר הודות לנונצ'לו ולמסחר המשגשג בו, ובשנת 1314 קיבלה פורדנונה מעמד של עיר.
בשנת 1514 נכבשה פורדנונה על ידי הרפובליקה של ונציה, ובתקופתם נבנה נמל חדש וכן שופרו בתי המלאכה והתעשייה בעיר.
אחרי התקופה הנפוליאונית, פורדנונה נכללה ברשימת הנכסים של אוסטריה באיטליה. בנייתה של מסילת רכבת בשנת 1855 וסלילתו של כביש פונטבנה (Pontebbana) הביאו לדעיכתו של הנמל, אך לעומת זאת זירזו התפתחות תעשייתית ניכרת (בייחוד את תעשיית הכותנה). פורדנונה סופחה לאיטליה בשנת 1866.
סקטור הכותנה בעיר ספג נזקים גדולים בזמן מלחמת העולם הראשונה, ונפל לגמרי לאחר המשבר הכלכלי של 1921. לעומת זאת, פירמת זנוסי המקומית הפכה ליצרנית כלי בית בינלאומית ענקית.
לאחר מלחמת העולם השנייה הייתה פורדנונה, כמו שאר מחוז פריולי-ונציה ג'וליה, למקום מעבר של יחידות צבאיות רבות שחששו מפלישה סובייטית ממזרח; הנוכחות הצבאית המריצה את כלכלת פורדנונה. בשנת 1968 הפכה פורדנונה לבירת הנפה בעלת אותו השם, כולל שטח מסוים מנפת אודינה.
כיום יושבת בפורדנונה חטיבת השריון אריאטה ה-132.
אתרים מרכזיים

קתדרלת סט. מארק - נבנתה בשנת 1363 בסגנון גותי-רומנסקי ושופצה במאות ה-16 וה-18. בקתדרלה נמצא פרסקו מפורסם, "San Rocco" (סאן רוקו), וכן קישוט מזבח של האמן ג'ובאני אנטוניו דה סקצ'יז. מגדל הפעמונים של הקתדרלה הוא בגובה 79 מטרים.
הפלאצו ריקיירי (Palazzo Ricchieri) - כיום מקום מושבו של מוזיאון האומנות המקומי. במקור היה הפלאצו ריקיירי בית מגדל מהמאה ה-13 שהוסב לאחר מכן לארמון.
ארמון העירייה הגותי (Palazzo Comunale) - הן האכסדרה, הן הצריחים והן מגדל השעון עוצבו בידי האמן האיטלקי פומפוניו אמלטאו במאה ה-16.
כנסיית השילוש הקדוש (Santissima Trinità), הנמצאת סמוך לנהר הנונצ'לו. בנויה בצורת אוקטגון (8 צלעות) וציורי הקיר שלה צוירו בידי ג'ובאני מריה צופני, תלמידו של דה סקצ'יז הנזכר.
מצודת המגדל (Castello di Torre), מסוף המאה ה-12, אחוזתה של משפחת רגוניה (Ragogna) וכיום מקום מושבו של המוזיאון לארכאולוגיה של מערב פריולי. המקום הותקף בשנת 1402 על ידי כוחות של צבא האימפריה הרומית הקדושה, והללו הותירו בו רק את המגדל (ומכאן שמו).
הווילה הרומית של טורה (Torre) - שרידיה של וילה פטריקית שנתגלו בשנות ה-50.
אקלים

| אקלים בפורדנונה> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בפורדנונה> ינואר.7.-1.71 | אקלים בפורדנונה> פברואר.2.0.84 | אקלים בפורדנונה> מרץ.12.-2.109 | אקלים בפורדנונה> אפריל.17.6.160 | אקלים בפורדנונה> מאי.21.11.109 | אקלים בפורדנונה> יוני.25.14.142 | אקלים בפורדנונה> יולי.28.16.109 | אקלים בפורדנונה> אוגוסט.27.16.107 | אקלים בפורדנונה> ספטמבר.13.24.104 | אקלים בפורדנונה> אוקטובר.18.8.132 | אקלים בפורדנונה> נובמבר.12.3.213 | אקלים בפורדנונה> דצמבר.8.0.142 | אקלים בפורדנונה> שנה.16.8.7.3.1,482 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור:
ערים תאומות

אוסטריה שפיטל אן דר דראו, אוסטריה (מ־1987)
ארגנטינה סן מרטין, ארגנטינה (מ־2003)
רוסיה אירקוטסק, רוסיה (מ־2005)
הערות שוליים

↑  "Weatherbase.com"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562000705171  GND: 4116051-4  LCCN: n82040172  MusicBrainz: 9b661df6-fc1a-48fc-ad74-11d248a90b2d  NKC: ge980734  RERO: 02-A014086503  SUDOC: 134550064  VcBA: 494/34075  VIAF: 157125230   WorldCat (עם VIAF): 157125230 
כנסיית סנטה מריה דג'לי אנג'לי
אדריאן פאון

אדריאן קונסטנטין אלכסנדרו פאון (ברומנית: Adrian Constantin Alexandru Păun; נולד ב-1 באפריל 1995) הוא כדורגלן רומני המשחק בעמדת הקשר בקלוז,ובנבחרת רומניה.
קריירת מועדונים

פאון החל את הקריירה שלו בקבוצת כדורגל מקומית בעיר הולדתו, דרגאשאני, ובגיל 13 הצטרף לצ'.פ.ר. קלוז'. ב-14 במרץ 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 2-2 נגד קורונה בראשוב. ב-28 באפריל 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–2 נגד קונקורדיה קיאז'נה. הוא זכה עם קלוז' בחמש אליפויות רצופות ובגביע.
ב-28 בספטמבר 2022 הושאל להפועל באר שבע מליגת העל, עם אפשרות רכישה בסיום העונה. ב-1 ביולי 2023 עבר להפועל באר שבע תמורת כמיליון אירו.
ב-20 בספטמבר 2023 הושאל לבני סכנין. ב-27 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במשחקו הראשון בקבוצה בתיקו 1-1 מול מכבי חיפה.
קריירת מועדונים > חזרה לקלוז'

ב-21 ביוני 2024 הודיעה קלוז', קבוצתו הבוגרת הראשונה, על החתמת פאון בקבוצה.
קריירה בינלאומית

ב-30 באוגוסט 2019 זומן לראשונה לסגל נבחרת רומניה לקראת המשחקים נגד ספרד ומלטה. ב-6 ביוני 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 0–1 לאנגליה.
תארים

קבוצתיים
ליגת העל הרומנית: 2017/2018, 2018/2019, 2019/2020, 2020/2021, 2021/2022
הגביע הרומני: 2015/2016
הסופר קאפ הרומני: 2018, 2020
שער השנה בליגת העל הישראלית (2023/2024)