stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חיית עבודה
מצב משפטי

בתחומי שיפוט מסוימים, לחיות עבודה מסוימות ניתנות זכויות משפטיות מועדפות מבעלי חיים אחרים. דוגמה נפוצה היא כלבי משטרה וכלבי צבא, הזוכים לעיתים קרובות לימי זיכרון לאחר שנפלו בקרב כמו קצינים וחיילים.
בהודו קיימים חוקים ותקנות in loco parentis (אנ') ליישום חוקי רווחת בעלי חיים. על פי החוק בהודו, הישויות הלא אנושיות כגון חיות, אלוהויות, נאמנויות, ארגוני צדקה, תאגידים, גופים מנהלים וכו' (שאינם בני אדם) זכאים לקבל מעמד של "אישיות משפטית" המקנה להם זכויות וחובות משפטיות, כגון לתבוע ולהיתבע, להחזיק ולהעביר נכס, לשלם מיסים וכדומה. בתיקי בית משפט בהודו הנוגעים לחיות, לבעלי החיים יש מעמד של "אדם משפטי" ועל בני האדם מוטלת החובה החוקית לפעול כ"לוקו פרטיס" לרווחת בעלי החיים כמו שיש להורה כלפי הילדים הקטינים שלו.
בית המשפט העליון בפנג'אב והריאנה הורה כי "לכל ממלכת החיות, כולל מיני עופות ודגים" יש "אישיות משפטית מובהקת עם זכויות, וחובות התואמים לבני האדם". בני אדם, הם ה"לוקו פרטיס" של החיות והם צריכים ליצור נורמות לרווחת בעלי חיים, כגון טיפול וטרינרי, מספוא ומחסה. לדוגמה, כרכרות הרתומות לבעלי חיים לא יכולות להכיל יותר מארבעה בני אדם, ואסור להעמיס בעלי חיים נושאי מטען מעבר לגבולות שצוינו ויש להפחית את המגבלות הללו בחצי כאשר בעלי חיים צריך לשאת את המטען במעלה מדרון. חוקים ותקנות אלה מעוגנים בסעיף 21 של החוקה של הודו.
ראו גם

חיית שירות
כלב נחייה
סוס מיניאטורי
טיפול בעזרת בעלי חיים
כלב עבודה ושירות
ביות בעלי חיים
לקריאה נוספת

Falvey, John Lindsay (1985). Introduction to Working Animals. Melbourne, Australia: MPW Australia. ISBN 1-86252-992-2.
יוסף שמואל מקראקא

רבי ישראל יוסף שמואל מקראקא (כונה גם ר' שמואל ר' חיים ישעיה'ס; נפטר בא' בכסלו ה'תס"ד, 9 בנובמבר 1703) היה מרא דאתרא ואב"ד פרנקפורט, ודיין בקרקוב. נודע בעיקר בהוספותיו המרובות למסורת הש"ס ולעין משפט נר מצווה, מראי המקומות המודפסים בשולי התלמוד הבבלי.
ביוגרפיה

נולד בשם 'שמואל' בקרמניץ לרבי צבי הירש, סביב שנת ה'ש"ף (1620). למד תורה מפי אביו. נשא לאשה את בתו של רבי איצק ר' עקיבא'ס מפרמיסלא. לאחר פטירתה, עבר בשנת ה'ת"ז לקרקוב והתחתן עם בתו של הצורף ר' חיים ר' ישעיה'ס, מעשירי הקהילה, שהסכים לפרנס את חתנו העוסק בתורה. בשל כך, כונה על שם חותנו העשיר, ונודע בשם ר' שמואל ר' חיים ישעיה'ס (לעיתים בקיצור ר"ש רח"י). בשנים אלו עסק גם בהוראה, ולימד מספר תלמידים, בהם רבי פינחס אוירבך (מחבר "הלכה ברורה"), שלימים היה לחתנו.
בשנת ה'תכ"ד (1664) בערך התמנה לדיין בבית הדין הגדול של יהדות קרקוב (בקהילה היו שלושה בתי דין בתקופה זו), תחת רבני העיר רבי אריה לייב "הארוך" מקראקא, רבי שמואל קאיידנובר ורבי יצחק חריף. אחרי פטירת רבי יצחק חריף בכ"א בתשרי ה'תמ"ג (1682) לא מונה רב חדש לעיר, וחברי בית הדין הגדול, ובתוכם גם רבי יוסף שמואל, תפקדו בפועל במקום מרא דאתרא (עד מינוי רבי אהרן תאומים).
בשנת ה'ת"ן (1690), לאחר עזיבת רבי ישעיה הלוי הורוביץ את רבנות פרנקפורט, ביקשו ממנו שימליץ על רב הראוי להחליף אותו. בהמלצתו, פנו פרנסי יהדות פרנקפורט לרבי יוסף שמואל וביקשו ממנו שיבוא לכהן כרבם. מסופר כי בתחילה סירב לבקשה, אך סמוך לאחר מכן חלה (כנראה אז נוסף לו השם 'יוסף'), והוא תלה את מחלתו בחוסר היענותו להצעת הרבנות מפרנקפורט, ולכן הסכים שאם יחלים ייענה לבקשה. בחודש תמוז ה'ת"ן נסע מקרקוב לפרנקפורט, ובשבת פרשת מטות דרש לראשונה בעיר. בפרנקפורט, מלבד היותו אב"ד ומרא דאתרא, גידל בביתו יתומים מבני הקהילה. שימש גם ראש ישיבה והעמיד תלמידים, בהם רבי אלישע בן אברהם מהורודנה, מחבר פירוש המשנה 'קב ונקי'. לצד ישיבתו הייתה בעיר ישיבה נוספת בראשות חברו רבי שמואל שאטין כ"ץ (מהרשש"ך). לימים נעשו השניים מחותנים, כאשר בנו, רבי יהודה ליב, נשא את בתו של מהרשש"ך.
יחד עם רבנים נוספים בגרמניה גזר חרם שלא להדפיס ספרים תורניים נוספים במשך כמה שנים, בנימוק שרבו האנשים המדפיסים ספרים לא נצרכים, שלא לשם שמים ועל מנת להרוויח כסף.
לאחר כשלוש עשרה שנה ברבנות פרנקפורט חלה והוסיפו לו את השם 'ישראל', אך הוא נפטר בר"ח כסלו ה'תס"ד (9 בנובמבר 1703), ונקבר בבית הקברות העתיק בפרנקפורט. בית הקברות ניזוק קשות במלחמת העולם השנייה. המיקום המקורי של קברו אינו ידוע כיום, והכיתוב על מצבתו נמחק.
תורתו

אף על פי שבמשך שנים רבות עסק רבי יוסף שמואל בלימוד תורה, בהוראה לתלמידים ובכתיבת חיבורים, כמעט לא נדפס דבר מחידושי תורתו. תשובה הלכתית בודדת שלו נדפסה, ומוזכרים פסקים בודדים נוספים שלו. את עיקר פרסומו קנה בהגהות וציונים שכתב על התלמוד הבבלי.
תורתו > הגהותיו לתלמוד

רבי יוסף שמואל עסק הרבה בהגהת נוסח התלמוד הבבלי ובציוני הפניות על גליונותיו. על גליונות ספרי התלמוד שלו כתב הגהות רבות לנוסח הנדפס, הן על פי קודמיו (מהרש"ל, מהרש"א, מהר"ם לובלין וחכמת מנוח), הן על פי שיקול דעתו. בנוסף, הרחיב משמעותית את מסורת הש"ס ואת עין משפט נר מצווה, והוסיף הערות והפניות רבות. בין השאר הוא הוסיף ציוני "עין משפט" לפסיקת הרמב"ם בכמה מסכתות שאינן נוהגות בזמן הזה ולכן לא נכתבו עליהן ציונים עד אז (חגיגה, יומא, הוריות, פסח שני ומשניות זרעים, טהרות ועדויות), והוסיף את הציונים לשולחן ערוך. הציונים הללו מלמדים על בקיאותו, התמדתו ומסירותו ללימוד התורה.
בשנים ה'תע"ד–ה'ת"ף הדפיס רבי יהודה ליב, בנו של רבי יוסף שמואל, את התלמוד הבבלי באמסטרדם ובפרנקפורט. במהדורתו, כלל המדפיס את ההגהות וההוספות שרשם אביו על ספרי התלמוד שלו. גם סימון הנקודות בסוף "דיבור המתחיל" בפירוש רש"י ותוספות שנוסף במהדורה זו, מבוסס על הסימונים של רבי יוסף שמואל בספרי התלמוד שלו. בעקבותיו הן נכנסו להדפסות הבאות של התלמוד, עד היום.
החיד"א מוסר שרבי יוסף שמואל למד את התלמוד הבבלי 42 פעמים (כמניין "ודברת ב"ם"), ובמהלך לימודיו אלה כתב את הגהותיו וציוניו.
משפחתו

מאשתו הראשונה, בת ר' איצק מפרמיסלא, נולדה לו בת ושמה כלי, שלא ידוע עליה דבר נוסף.

מאשתו השנייה, בת ר' חיים ר' ישעיה'ס, נולדו לו בן ושתי בנות.
בנו הוא הדיין רבי יהודה לייב, אב"ד מטרסדורף. הוא יזם מהדורה חדשה של התלמוד הבבלי - מהדורת אמשטרדם (תע"ד - תע"ז) (רק על חלק ממסכתות הש"ס) עם הגהות מאת אביו. הוא גם ערך את החיבור 'קיצור כללי המשנה והגמרא', שערוך כעין פירוש למבוא התלמוד של רבי שמואל הנגיד, והודפס במסכת ברכות, במהדורה שיזם. ספרו הופיע בשם 'קיצור כללי התלמוד' בש"ס וילנא. אחר כך, הוא יזם הוצאה נוספת של התלמוד הבבלי, כדי להשלים את מסכתות שלא יצאו במהדורת אמשטרדם. מהדורה זו יצאה בפרנקפורט החל משנת ת"פ, בדפוסו של יוהאן קֶלְנֶר.
הוא נשא את בתו של הרב שמואל שאטין כץ.
אחת מבנותיו נישאה לרבי אהרן לבוב, אב"ד טריר ווסטהופן (אנ'). בנם הבכור נקרא יוסף (לימים אב"ד טרעביטש) על שם סבו רבי יוסף שמואל עוד בחיי הסב, בניגוד למנהג אצל יהודי אשכנז שלא לקרוא על שם אדם חי, לפי בקשה מיוחדת של רבי יוסף שמואל.
בתו השנייה נישאה לרבי פינחס אויערבאך, מחבר "הלכה ברורה".
לקריאה נוספת

הרב חיים נתן דמביצר, כלילת יופי חלק ב, קרקוב תרנ"ג, דפים קמד:–קנב:.
הערות שוליים

↑  שו"ת חינוך בית יהודא, סימן קלז.
↑  יש המספרים, כי רבי ישעיה הורוביץ לא המליץ עליו ישירות, אלא הותיר שלוש קושיות ואמר שמי שיתרץ אותן ראוי להיות הרב, והיחיד שהצליח בכך היה רבי יוסף שמואל (הסיפור הובא בידי רבי שלמה סופר,'"`UNIQ--nowiki-00000002-QINU`"'חוט המשולש, דרוהוביץ תרס"ח).
↑  בי"א בתמוז עבר בפרנקפורט דאודר, והסכים שם על ספר "בית אהרן", פפד"א תנ"א.
↑  קטעים מדרשה זו נדפסו בספר בגדי אהרן, סוף פרשת חיי שרה, באתר אוצר החכמה'"`UNIQ--nowiki-00000005-QINU`"'(צפייה חופשית – מותנית ברישום) (ושם בטעות נכתבה שנת ה'תמ"ט, וכבר העיר על זה בספר כלילת יופי, דף קמח:).
↑  יצחק דוב פעלד,'"`UNIQ--nowiki-00000007-QINU`"'"קונטרס חלקי אבנים", נספח לשו"ת נשאל דוד, חלק ג', ירושלים תשל"ה, עמ' רמב–רמג, באתר היברובוקס. וראו עוד בהסכמתו לספרו של הרב חיים קרוכמל,'"`UNIQ--nowiki-00000008-QINU`"'ראשון מקור החיים, פיורדא תנ"ז, באתר היברובוקס; ובהסכמתו לספרו של חתנו הלכה ברורה, וילהרמשדורף תע"ז (כאן באוצר הספרים היהודי השיתופי).
↑  הכיתוב על מצבתו נדפס בידי רבי מרדכי הורוויץ,'"`UNIQ--nowiki-0000000A-QINU`"'אבני זכרון: הכתב והמכתב, פרנקפורט תרס"א, מס' 1480, באתר היברובוקס.
↑  ראו בהרחבה אצל הרב יוסף שלמה מאיר והרב זאב לנג, "זיהוי מקום קבורת גדולי ישראל בבית הקברות בפרנקפורט דמיין", ירושתנו ב (תשס"ח), עמ' רפט–שד, ובעיקר עמ' רצג–רצד. תמונות של מצבתו במיקום המקורי, ולאחר שנמחקה, מצויות בפורום אייוועלט כאן.
↑  שו"ת חינוך בית יהודא, סימן קלז.
↑  למשל שו"ת פנים מאירות, חלק ב' סי' קכג; שו"ת מעיל צדקה, סי' א.
↑  יעקב לויפר,'"`UNIQ--nowiki-0000000F-QINU`"'משונצינו ועד וילנא, ירושלים תשע"ב, עמ' 140–141, באתר אוצר החכמה'"`UNIQ--nowiki-00000010-QINU`"'(צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  הרב מרדכי הורוויץ,'"`UNIQ--nowiki-00000012-QINU`"'רבני פרנקפורט, ירושלים תשל"ב, עמ' 67–68, באתר אוצר החכמה'"`UNIQ--nowiki-00000013-QINU`"'(צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  רבי רפאל נתן נטע רבינוביץ,'"`UNIQ--nowiki-00000015-QINU`"'מאמר על הדפסת התלמוד, דקדוקי סופרים, ניו יורק תשל"ז, עמ' 32–34, באתר היברובוקס.
↑  שם הגדולים, מערכת גדולים, אות י', סי' קפ"א.
↑  כלילת יופי, דף קמה:.
↑  יעקב לויפר,'"`UNIQ--nowiki-00000019-QINU`"'משונצינו ועד וילנא, ירושלים תשע"ב, עמ' 140–141, באתר אוצר החכמה'"`UNIQ--nowiki-0000001A-QINU`"'(צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  רבי אהרן לבוב אב"ד וועסטהויבן, בבלוג 'תולדות ושורשים'.
↑  הרב פינחס קצנלנבוגן,'"`UNIQ--nowiki-0000001D-QINU`"'יש מנחילין, מכון חתם סופר, ירושלים תשמ"ו, סימן קסט, עמ' רסד, באתר היברובוקס.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303067005171  VIAF: 298432260   WorldCat (עם VIAF): 298432260
נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל

| --- | --- |


שער הגיליון ה-300 של "נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל"
 תדירות:  ירחון
 סוגה:  מגזין גאוגרפי
 תאריכי הופעה:  1998–הווה (כ־27 שנים)
 שפה:  עברית
 מדינה:  ישראל
ירחוני נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל במדיטק חולון
נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל הוא ירחון היוצא לאור בישראל מאז 1998, ומהווה מהדורה עברית של המגזין האמריקני "נשיונל ג'יאוגרפיק".
"נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל" נוסד בשנת 1998 על ידי חברת מעריב החזקות, בעלת העיתון "מעריב". הבעלות על הירחון בישראל השתנתה במשך השנים, והמו"ל הנוכחי בישראל הוא חברת ג'וניור מדיה בע"מ.
המגזין הישראלי החל לצאת לאור בשנת 1998, ובגיליון מאי 2023 ציין 25 שנים לקיומו, עם 300 גיליונות. בשנותיו הראשונות כלל המגזין רק כתבות מתורגמות מהמגזין האמריקני, והחל משנת 2001 התפרסמו בו גם כתבות מקוריות העוסקות בישראל. בשנת 2002 החלה לצאת לאור מדי חודשיים מהדורה עברית של National Geographic Traveler (אנ'). בשנים 2005–2013 צורף לירחון מוסף "עולמי" שנועד לילדים, ובשנת 2013 הוחלף במהדורה עברית של National Geographic Kids (אנ'), מגזין הילדים של נשיונל ג'יאוגרפיק. בשנת 2021 החל לצאת לאור המגזין "נפלאות עולם", גרסה של National Geographic Kids הפונה לילדים חרדים.
בדומה למגזין האמריקני, גם המגזין הישראלי עורך תחרות צילום שנתית.
מהדורה לציבור החרדי

בשנת 2008 פורסמה מהדורה דו־חודשית מיוחדת של הירחון עם תכנים מותאמים לציבור החרדי. המהדורה הייתה פרי שיתוף פעולה בין החברה הזכיינית הישראלית וקו עיתונות דתית. לדברי העורכת הראשית של המהדורה העברית דאז, דפנה רז, מטרת המהדורה לא הייתה לצנזר קטעים, אלא להגיש לציבור החרדי כתבות שאינן פוגעות ב”רגישויות“ מסוימות של הציבור החרדי. מתוך הדוגמאות שרז נתנה נמנו סוגיות כמו תורת האבולוציה, וצניעות הגוף בתצלומים אנתרופולוגיים.
נכון לשנת 2024 מפעיל נשיונל ג'יאוגרפיק קידס שיתוף פעולה עם תרבותא להוצאת מגזין לילדים חרדים בשם 'נפלאות'.
לקריאה נוספת

דפנה רז, "הגיליון שממנו התחיל הכל", נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל 300, מאי 2023.
הערות שוליים

↑  אביבה קרול,'"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'‏הנשיונל ג'יאוגרפיק יוצא למסע אחר, באתר גלובס, 28 במאי 1998
1 2  שיתוף פעולה בין נשיונל ג'יאוגרפיק לרשת 'קו עיתונות דתית', באתר בחדרי חרדים, ‏2008-06-16 (ארכיון)
1 2 3  נשיונל ג'יאוגרפיק לציבור החרדי: יוצאו כתבות רגישות, לא ישונו עובדות מדעיות, באתר הידען, ‏2006-08-22
↑  אתר נפלאות
אפולוניה

ערך זה עוסק בעיר העתיקה ארסוף. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

חורבות המצודה הצלבנית; הגשר בתמונה אינו גשר הכניסה, אלא סוללה מלאכותית שהושארה בעת החפירות הארכאולוגית
 שמות נוספים:  תֵּל אַרְשָׁף   ארסוף
 מידות
 גובה מעל פני הים:  5 מטר
 היסטוריה
 תרבויות:  התרבות הפיניקית התרבות הצלבנית
 תקופות:  התקופה הפרסית בארץ ישראל התקופה ההלניסטית בארץ ישראל התקופה הרומית בארץ ישראל תקופת ממלכת ירושלים
 עשוי מ:  כורכר
 ננטש:  מרץ 1265
 מאורעות:  המצור הראשון על ארסוף 1099  קרב ארסוף 
 אתר ארכאולוגי
 מצב:  הרוס חלקית
 גישה לציבור:  כן
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°11′43″N 34°48′24″E﻿ / ﻿32.1952°N 34.8068°E﻿ / 32.1952; 34.8068
  (למפת נתניה מוגדלת) אפולוניה(למפת נתניה רגילה) אפולוניה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אפולוניה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אפולוניה he
 
 מפת קרב ארסוף שהתרחש ב-7 בספטמבר 1191
 
אַפּוֹלוֹנְיָה־אַרְסוּף (גם תֵּל אַרְשָׁף) היא מצודה עתיקה ועיר ששרידיה נמצאים במישור החוף על מצוקי הכורכר בשרון הדרומי, ממערב לשכונת נוף ים בהרצליה, בקרבת סידנא עלי של ימינו. המקום הוכשר לביקורי מטיילים והוקם במקום גן לאומי.
תולדות העיר

העיר ארשף הוקמה בראשית התקופה הפרסית (המאה ה־6 עד המאה ה־4 לפנה"ס) על ידי הפיניקים, ונקראה על שם רשף, אל הסער והמלחמה הפיניקי. המקום נכלל בתחומי השפעתה של העיר צידון, שקיבלה את אזור השרון לניהולה מידי השלטון הפרסי כפי שמוזכר בכתובת אשמונעזר. היישוב הפיניקי שהתקיים במקום בתקופה זו עסק ביצור צבע הארגמן וקיים קשרי מסחר עם האזור הים האגאי ויוון. יש המשערים שיישובם של ארשף ותל מיכל בקרבה כה גדולה הוא ביטוי של התחרות בין צידון לצור ביישוב המוגבר בדרום פיניקיה בתחילת התקופה הפרסית, כאשר ארשף הייתה עיר חסות צידונית ותל מיכל הייתה צורית.
בתקופה ההלניסטית המשיך היישוב במקום להתפתח. בתקופה זאת נכללה העיר בתחומי השליטה של הממלכה הסלאוקית, והעיר שימשה כנמל ומעגן עבור ספינות ששטו בין יפו לדור, הנמלים המוגנים היחידים באזור. האוכלוסייה הנוכרית בעלת הנטיות ההלניות שהרכיבה את המארג הדמוגרפי המקומי הביאה לשינוי שם האתר מ"אַרְסוּף" (שם שמי) ל"אַפּוֹלוֹנְיָה" (שם יווני). שני האלים רשף ואפולו היו מזוהים זה עם זה.
בתקופה הרומית גדלה העיר והתפתחה. היישוב הפך למרכז עירוני לאזור כולו, והעיר הייתה נקודת היישוב הגדולה בין יפו לקיסריה על דרך החוף.
בשנת 113/4 נפגעה העיר ברעידת אדמה, אך שוקמה במהירות. בתקופה זאת הוקם במקום נמל, והעיר עסקה במסחר ימי עם איטליה וצפון אפריקה.
בתקופה הביזנטית המשיכה העיר לגדול ושמה שונה לסוזוסה (שם שפירושו עירו של הפודה). במאה החמישית והשישית הייתה העיר היישוב הגדול בשרון, אחרי קיסריה. בעיר הייתה כנסייה גדולה והתגוררו בה נוצרים רבים, לצד אוכלוסייה שומרונית גדולה (ייתכן שאחת המסורות השומרוניות שזיהתה במקום את קבר עלי הכהן מקורה בתקופה הביזנטית). בעיר התפתחה תעשיית זכוכית, ושטחה בתקופה זאת הגיעה ל־280 דונם. בתקופה זאת הייתה העיר עיר פרזות (כלומר לא מוקפת חומה).
ב־640 נכבשה העיר בידי המוסלמים. העיר בוצרה והוקפה חומה בעקבות התקפות חוזרות ונשנות בידי הציים הביזנטיים מן הים כפי שהדבר מתבטא בתיאורו של מוקדסי (ראה סידנא עלי). שטח העיר הצטצמם ל־90 דונם וכך גם גודל הנמל. בתקופה זאת הוקמו שווקים גדולים ותעשיית קדרות מפותחת. ב־809, בעקבות מותו של הח'ליף הארון א־רשיד, נערכו פרעות בקהילה השומרונית המקומית ונהרס בית הכנסת שלה.
ב־1099 לאחר כיבוש ירושלים צרו הצלבנים על ארסוף, אך נכשלו. ב־1101 נכבשה ארסוף על ידי הצלבנים בראשות בלדווין הראשון שנעזר בצי אוניות מג'נובה. במאה ה־12 הפכה ארסוף לאחוזה פאודלית בשם "אַרְסוּר" (Arsur), ושליטה היה ז'אן הראשון מארסור (Jean I, seigneur d'Arsur;‏ 1168–1198). בעקבות המפלה הצלבנית בקרב קרני חיטין בשנת 1187 הייתה ארסוף תחת שליטה מוסלמית במשך ארבע שנים, וביצוריה נהרסו. ב־7 בספטמבר 1191 נערך בסמוך ליער ארסוף (יער האלונים שהיה באזור) קרב גדול בין ריצ'רד לב הארי לצלאח א־דין. הקרב הסתיים בניצחון צלבני, שקיים את הממלכה במשך העשורים הבאים.
החל מ־1207 החליפה ארסוף אדונים צלבניים רבים. ב־1241 בוצרה העיר, נבנתה מצודתה הגדולה והוקם בה נמל חדש. ב־1261 עברה העיר ומבצרה לרשות מסדר ההוספיטלרים. במרץ 1265 עלה הסולטאן הממלוכי ביברס בראש צבאותיו על העיר, ולאחר 40 ימי מצור היא נפלה. ביברס הרס את חומותיה ואת מבצרה, והיא נותרה מאז שוממה.
הנזיר הפרנציסקני אז'ן רוז'ה ביקר בארסוף במחצית הראשונה של המאה ה־17 ודיווח כי זהו כפר גדול המאוכלס מוסלמים, יהודים ויוונים. זוהי העדות היחידה ליישוב יהודי באפולוניה.
בכפר שמריהו נתגלו ב־1962 מאות מערות קבורה, שמאמינים כי שימשו את תושבי אפולוניה.
ארכאולוגיה > הגן הלאומי

בשנות השבעים והתשעים נערכו בתחומי האתר חפירות ארכאולוגיות שנוהלו על ידי פרופ' ישראל רול ואיתן אילון; מאז מנוהלות החפירות על ידי פרופ' אורן טל מאוניברסיטת תל אביב.
במסגרת החפירות נחשפו חלקים נרחבים מהעיר, והאתר הוכשר לביקורי מטיילים והוכרז כגן לאומי ושביל ישראל עובר למרגלותיו. הסיור בגן הלאומי מתבצע לאורך שני שבילים קצרים – אחד העובר לאורך קו מצוק הכורכר, והשני (למתקשים בהליכה) עובר דרך מרכז הגן.
ארכאולוגיה > שרידים תת־ימיים

לפי עבודתה של ד"ר אווה גרוסמן, באפולוניה קיימת מעגנה קטנה ולא נמל. בסקר תת־ימי שבוצע בסוף שנות ה־90 כחלק מעבודת המאסטר שלה, מיפתה ד"ר גרוסמן את השרידים התת־ימיים שנמצאים בשמורת החוף. עקב השינויים שחלו בתנועת המים והחול, נחשפו בים שרידים חדשים שכללו כלי שיט וסחורות כדוגמת אבני ריחיים מבזלת ותותח ברזל.
ארכאולוגיה > מטמון זהב

במחצית 2012 חשפה משלחת חפירות משותפת לאוניברסיטת תל אביב ולרשות הטבע והגנים מטמון מטבעות זהב בתוך כלי חרס שבור מתחת למרצפות אחד החדרים במבצר. המטמון מכיל מטבעות ממלוכים רבים ומתוארך למאה ה־13 חלק מהמטבעות הם מהתקופה הפאטימית וחלקם מהתקופה האיובית.
התמוטטות מצוקי הכורכר

אפולוניה בנויה על רכס הכורכר המערבי מבין שלושה לאורך מישור החוף שעובר תהליך בלייה מואץ ובחלקו גולש לים. בבדיקה שנערכה על ידי רשות העתיקות הסתבר באמצעות צילומי אוויר ותצפיות שבוצעו לאורך החוף ובקרקעית הים, כי חלה נסיגה משמעותית בקו החוף והחל תהליך מואץ של הרס המצוק החופי, בין השאר עקב בניית מרינה הרצליה. תהליך נסיגת קו החוף באפולוניה, משותף גם לאתרים ארכאולוגיים אחרים של ערי חוף בים התיכון כדוגמת קיסריה ואשקלון. יש הטוענים שבקצב הנסיגה הנוכחי ולאור התחזיות לעלייה במפלס הים העולמי, בתוך כ־10–20 שנה ייעלמו חלק ניכר מערי החוף העתיקות של ישראל. רשות העתיקות פועלת לשיפור המצב באפולוניה בשיתוף עם רשות הטבע והגנים, עיריית הרצליה ואוניברסיטת תל אביב.
זיהום קרקע מי תהום וים באפולוניה

בצמוד לגן הלאומי אפולוניה, פעל במשך עשרות שנים מפעל של תע"ש שייצר בין השאר חומרי נפץ. המפעל הביטחוני נסגר בשנת 1995 והותיר אחריו זיהום קרקע. פעולות ראשונות של סקר קרקע בוצעו כבר בסוף שנות ה־90' ומושלמות בשנת 2016–2017 במסגרת שיקום הקרקעות המזוהמות של המדינה. נראה כי הזיהום זלג למי התהום ולמי הים וחופי רחצה סמוכים סגורים לרחצה בהוראת משרד הבריאות.
תוכניות הבנייה באפולוניה

אזור אפולוניה נחשב לאחד מן האזורים המבוקשים למגורים במרכז הארץ, ובשנים האחרונות קיימות תוכניות לבניית 2,687 יחידות דיור באזור במסגרת תוכנית המכונה תמ"ל 1004/א. תוכנית זאת נתקלה במספר קשיים, המרכזי מביניהם הוא העובדה שחלק ממי התהום ומהקרקעות במתחם מזוהמים עקב הפעילות של מפעל תע"ש בעבר.
לאחר מספר דיונים בערכאות שונות, כאשר בתי דין הפכו זה את פסק דינו של זה שלפניו, ביוני 2020 קיבל בית המשפט העליון את עתירתם המשותפת של ארגון אדם טבע ודין, עיריית הרצליה ותושבים, וקבע כי יש לאפשר דיון נוסף בתוכניות הבנייה באזור אפולוניה, לאור סקר סיכונים שיש לבצע באזור כדי לוודא כי הוא אכן ראוי למגורים וכבר איננו מהווה סכנה לבריאות הציבור. משום שסקר הסיכונים לא בוצע, נקבע כי יש לבטל את אישור תוכנית הבנייה. ב־12 ביולי 2021 הודיע ראש הוותמ"ל על ביטול התוכנית.
תמונות

שער העיר הצלבנית אפולוניה (ארסור)
מבצר אפולוניה – תמונה מצפון
החפיר של מבצר אפולוניה, ניתן לראות את שרידי הגשר שעבר מעל החפיר
נמל המבצר הצלבני באפולוניה
מבצר אפולוניה מהדרום, ניתן לראות את ההתמוטטות של המצוק
מבצר אפולוניה מהמערב, ניתן לראות את ההתמוטטות של המצוק
החוף צפונית לנמל הצלבני באפולוניה, ניתן לראות את הזיהום ממפעל התע"ש שהיה באזור
תצפית באפולוניה
הערות שוליים

↑  Roll, I., Tal, O. and Fisher, M. 1999. Apollonia-Arsuf: Final Report of the Excavations
↑  יפתח שלו, בין דור הצורית לאשקלון הצידונית: דפוסי יישוב בפיניקיה הדרומית בתקופה הפרסית, ארץ־ישראל: מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה לג, 2018, עמ' 238
↑  רול, י', טל, א', ווינטר, מ'. 2007. מפגש הצלבנים והמוסלמים בארץ ישראל: השתקפותו בארסוף, בסידנה עלי ובאתרי חוף.
↑  מיכאל איש-שלום, מסעי נוצרים בארץ-ישראל, עמ' 334, הערה 19.
↑  אתר בית המכירות "קדם"
↑  ישעיהו אביעם,'"`UNIQ--nowiki-00000009-QINU`"'רצפת פסיפס לבנה נתגלתה ב"נקרופוליס" של כפר־שמריהו, מעריב, 14 ביולי 1949.
↑  Tal, O. 1995.Roman-Byzantine cemeteries and tombs around Apollonia. Tel Aviv Vol. 22
↑  רול, י' ואיילון א' 1989. אפולוניה ודרום השרון
↑  נמצא אוצר זהב גדול במבצר אפולוניה
↑  אתר אפולוניה, רשות העתיקות
↑  הזיהום מאתר תע"ש אפולוניה ממשיך להתפשט בחופי הרצליה, באתר infospot.co.il, ‏יולי 2017
↑  אלה לוי-וינריב,'"`UNIQ--nowiki-00000010-QINU`"'‏העליון: אור ירוק לתוכנית אפולוניה לבניית 2,687 יח"ד בהרצליה, באתר גלובס, 26 ביוני 2019
↑  גיא נרדי,'"`UNIQ--nowiki-00000012-QINU`"'‏הירוקים ניצחו: תוכנית הבנייה באפולוניה תועבר לדיון נוסף בעליון, באתר גלובס, 17 ביוני 2020
↑  ניצחון לסביבה: בג"ץ ביטל את תוכנית אפולוניה שבגוש דן, באתר ynet, 6 במאי 2021
|  גנים לאומיים בישראל |
| --- | --- | --- |
| הגולן והגליל | אושא • אכזיב • ארבל • בית הכנסת בכפר נחום • בית שערים • ברעם • הר תבור • חורשת טל • חורבת מנים • חמת טבריה • חצור • כוכב הירדן • כורזים • כורסי • כפר נחום • מבצר יחיעם • מבצר נמרוד • מונפור • נחל צלמון • סוסיתא • ציפורי • קרני חיטין • ראש הנקרה • שדה עמודים • שמרון • תל חי • תל יודפת • תל צפצפות • תל קדש |  |
| השרון והשומרון | אביחיל • אפולוניה • בית אלפא • בית שאן • גן השלושה • הר גריזים • הר הכרמל • חוף גדור • חוף השרון • מבצר קאקון • מעיין חרוד • נחל אלכסנדר • נחל מהר"ל • נחל נדר • סידנא עלי • פארק השרון • צור נתן • קיסריה • שומרון • תל דור • תל מגידו • תל שקמונה |  |
| יהודה ומישור חוף יהודה | בית גוברין • בית עיטאב • גן המלך • הגן הבוטני הלאומי • הגן הלאומי והאוניברסיטאי ע"ש טבצ'ניק • הר צובה • הרודיון • הרי יהודה • חוף פלמחים • גבעות הכורכר נס ציונה • ירקון • מאוזוליאום מזור • מגדל אפק • מורדות הר הצופים • מערות סמך • מערות חזן • נבי סמואל • נחל רובין • סובב חומות ירושלים • עין חמד • עמק צורים • קומראן • תל גזר • תל חברון • תל לכיש • תל צפית |  |
| הנגב | אנדרטת חטיבת הנגב • אשכול • אשקלון • גן הפסלים • ממשית • מצדה • ניצנה • עבדת • עין עבדת • עתיקות עין גדי • שבטה • תל באר שבע • תל ערד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007556256905171  VIAF: 242297421   WorldCat (עם VIAF): 242297421 
החפיר הדרומי של העיר
שרידי מגדל העוז
פתח הפיר בחצר המצודה שטרם נחפר. סביר שזה היה הפתח אל תעלת המילוט מהמצודה אל הנמל
חותמו של בליאן I, שליטה של ארסור. על החותם כתוב: "זה המבצר של ארסור"
שרידי מצודת ארסוף
יורוטריפ

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  ג'ף שפר, אלק ברג, דיוויד מנדל 
 הופק בידי:  ג'ו מדג'וק 
 תסריט:  דיוויד מנדל, אלק ברג, ג'ף שפר 
 עריכה:  רוג'ר בונדלי 
 שחקנים ראשיים:  סקוט מקלוביץ  ג'ייקוב פיטס  טרוויס ווסטר  מישל טרכטנברג  ג'סיקה בוהרס
 מוזיקה:  ג'יימס ונייבל 
 צילום:  דייוויד אגבי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  The Montecito Picture Company 
 חברה מפיצה:  דרימוורקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  פברואר 2004 (ארצות הברית)
 משך הקרנה:  90 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית  צרפתית  איטלקית  גרמנית  יפנית
 סוגה:  סרט קומדיה, סרט נעורים 
 מקום התרחשות:  לונדון, קריית הוותיקן, רומא, אוהיו, קאן-סור-מר, ברטיסלאבה, פריז, אמסטרדם, ברלין, כיכר פטרוס הקדוש 
 הכנסות באתר מוג'ו:   eurotrip
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
יורוטריפ (באנגלית: EuroTrip) הוא סרט אמריקאי משנת 2004 בבימויו של ג'ף שפר. הסרט הוא קומדיית נעורים פרועה על חבורת צעירים אמריקאים שסיימו תיכון ונסעו לאירופה, כל אחד למטרותיו. בסרט ישנה התייחסות לגלגנית וסאטירית כלפי עמים אירופאיים רבים וכן כלפי האמריקאים עצמם. לאורך הסרט מופיע השיר "Scotty Doesn't Know", שנכתב על ידי להקת לוסטרה (אנ') במיוחד עבור הסרט.