stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלסי הייסטינגס
ביוגרפיה > תחילת דרכו

הייסטינגס נולד באלטמונטה ספרינגס שבפלורידה, בנם של מילדרד ל. (לבית מריט) וג'וליוס "ג'יי. סי." הייסטינגס. הוא התחנך באוניברסיטת הווארד שבוושינגטון הבירה ואחר כך באוניברסיטת פיסק השוכנת בנאשוויל, בירת טנסי. בפיסק הוא השלים ב-1958 לימודי תואר ראשון בזואולוגיה ובבוטניקה. לאחר מכן, בין השנים 1958–1960, למד בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת הווארד, אם כי את התואר השני שלו במשפטים קיבל בשנת 1963 מאוניברסיטת פלורידה A&M. בעת היותו סטודנט היה חבר באחווה אלפא קפא פסי. עם סיום לימודיו הגבוהים התקבל ללשכת עורכי הדין של המדינה והחל לעסוק בעריכת דין.
בבחירות אמצע הכהונה של 1970 החליט הייסטינגס להתמודד אל הסנאט של ארצות הברית לאחר שהסנאטור המכהן ספסארד הולנד (אנ') פרש מהחיים הפוליטיים. עם זאת, הוא כשל בהתמודדות על מועמדות המפלגה הדמוקרטית בבחירות מקדימות, ולא העפיל ליום הבחירות הכלליות. בפריימריז הדמוקרטים סיים במקום הרביעי מתוך חמישה מתמודדים, עם 13% מהקולות. מושל פלורידה לשעבר פריס בראיינט סיים ראשון עם 33% מהקולות, וחבר הסנאט המדינתי של פלורידה לוטון צ'ילס הגיע למקום השני עם 267. בסיבוב מכריע גבר צ'ילס על בראיינט, וגם בבחירות הכלליות נבחר אל הסנאט האמריקאי.
ביוגרפיה > שופט פדרלי והדחתו מהתפקיד

בשנת 1977 מונה הייסטינגס לשופט בית המשפט המחוזי במחוז ברווארד (Broward). ב-28 באוגוסט 1979 מינה אותו נשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר לכס השיפוט בית המשפט הפדרלי במחוז דרום פלורידה, למושב חדש שנוצר מכוח "חוק השיפוט הכוללני של 1978" (Omnibus Judgeship Act of 1978). ב-31 באוקטובר 1979 אישר הסנאט של ארצות הברית את מינויו של הייסטינגס, וב-2 בנובמבר אותה שנה כבר החל בעבודתו כשופט. ב-20 באוקטובר 1989 נקטעה כהונתו בבית המשפט הפדרלי לאחר שעבר הליך הדחה והורשע בידי הסנאט.
ב-1981, לאחר תרגיל עוקץ של לשכת החקירות הפדרלית נגד ההתובע ויליאם בורדרס, הואשם הייסטינגס בקשירת קשר למתן שוחד בסך 150,000 דולר אמריקני (שווה ערך ל-421,834 דולר בשנת 2019) תמורת גזר דין מקל על הנאשמים פרנק ותומאס רומנו שהואשמו ב-21 סעיפי סחיטה, תוך השבה של נכסיהם אשר עוקלו. במשפטו ב-1983, הייסטינגס זוכה על ידי חבר מושבעים לאחר שבורדרס מיאן להעיד, אף על פי שהורשע בורדרס במשפטו שלו ב-1982. בורדרס נאסר בבית סוהר בגין קבלת השוחד הראשון בסך 25,000 דולר, אך מאוחר יותר קיבל חנינה מלאה על ידי הנשיא ביל קלינטון ביומו האחרון בתפקיד.
בשנת 1988, בית הנבחרים של ארצות הברית בו שלטה המפלגה הדמוקרטית דן בתיק, והייסטינגס הודח מתפקידו בגין קבלת שוחד ועדות שקר ברוב של 413 מול שלושה מתנגדים. לאחר מכן הוא הורשע ב-20 באוקטובר 1989 על ידי הסנאט של ארצות הברית, שבאותה עת נשלט גם הוא על ידי הדמוקרטים. הייסטינגס הפך לשופט הפדרלי השישי בהיסטוריה של ארצות הברית שהודח מתפקידו בידי בית הנבחרים והורשע על ידי הסנאט. הסנאט, בשעתיים של הצבעות, הצביע על 11 מתוך 17 סעיפי הדחה, והרשיע אותו ב-8 מתוך 11 הסעיפים. ההצבעה על סעיף ההדחה הראשון התקבלה בתמיכת 69 סנאטורים כש-26 התנגדו. הוא הודח סופית מכס השיפוט, אך הסנאט לא פסל אותו מלמלא תפקיד ציבורי בעתיד.
הייסטינגס הגיש תובענה ייצוגית לבית המשפט הפדרלי בטענה כי משפט ההדחה שלו חסר מעמד משפטי מכיוון שנשפט בידי ועדה של הסנאט ולא בפני מליאת הסנאט כולה, ובנוסף משום שזוכה במשפט פלילי טרם הליך ההדחה. השופט סטנלי ספורקין פסק לטובת הייסטינגס, והעביר את התיק להכרעת הסנאט, אך השהה את פסק דינו עד לתוצאה של ערעור אשר הוגש אל בית המשפט העליון של ארצות הברית במקרה דומה בו הודח והורשע השופט וולטר ניקסון.
בתיק "ניקסון נגד ארצות הברית" (אנ') קבע בית המשפט העליון כי הליכי הדחה של אינדיבידואל אינם יכולים להיבחן בידי רשות שופטת, לכן ספורקין הפך את פסיקתו והרשעתו של הייסטינגס נותרה בעיניה. ספורקין, בדעת מזכר (Memorandum Opinion), הצביע על כמה "הבחנות מכריעות" בין המקרה של ניקסון לזה של הייסטינגס — והטעים כי ניקסון הורשע בפלילים בזמן שהייסטינגס זוכה על ידי חבר מושבעים על כל האישומים הפליליים שהקבילו ל-8 מאמרי ההדחה. הייסטינגס נמצא גם זכאי על ידי שני שלישים מחברי הוועדה שבדקו את הראיות למשפט ההדחה שלו. ספורקין הרחיק לכת ומחה על כך ש"זכויות היסוד של השופט הייסטינגס הופרו" וגרס שבשום מובן של המילה הייסטינגס לא נשפט בידי מליאת הסנאט.
הערות שוליים

↑  ההשתייכויות הדתיות של חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, מסמך מאת Pew Research Center (באנגלית)
↑  רות מרקוס, Senate Removes Hastings, באתר וושינגטון פוסט, 21 באוקטובר 1989 (באנגלית)
↑  Alcee Hastings, congressman who was impeached as a judge, dies aged 84, באתר הגרדיאן, 6 באפריל 2021 (באנגלית)
↑  אנני גרייר וקלייר פוראן, Florida Democratic congressman Alcee Hastings dies at 84, באתר CNN‏, 6 באפריל 2021 (באנגלית)
↑  סטיבן ד'אוליברה, The Judgment of Alcee Hastings After He Was Axquitted, the Real Trial Began. Now Congress Must Decide: Is the Judge a Crook, or Is His Character Umimpeachable?, באתר South Florida Sun Sentinel‏, 25 בפברואר 1987 (באנגלית)
↑  ויין וושינגטון, Alcee Hastings trial: Money, the mob and the FBI, באתר Palm Beach Post‏, 23 במאי 2019 (באנגלית)
↑  קת'רין סילי, Alcee Hastings, Longtime Florida Congressman, Dies at 84, באתר הניו יורק טיימס, 6 באפריל 2021 (באנגלית)
↑  The Impeachment Trial of Alcee L. Hastings (1989) U.S. District Judge, Florida, באתר הסנאט של ארצות הברית (באנגלית)
↑  מייקל יורק, Senate Conviction of Hastings Is Reversed by Judge Sporkin, באתר וושינגטון פוסט, 18 בספטמבר 1992 (באנגלית)
↑  HASTINGS v. U.S., באתר leagle.com (באנגלית)
↑  טרי ספנסר ומאט סדנסקי, US Rep. Alcee Hastings dies at 84; was impeached as judge, באתר AP‏, 6 באפריל 2021 (באנגלית)
↑  אלכס מו ורבקה שאבד, Rep. Alcee Hastings, barrier-breaking Florida Democrat, dies at 84, באתר NBC News‏, 6 באפריל 2021 (באנגלית)
↑  Objections Aside, a Smiling Gore Certifies Bush, באתר לוס אנג'לס טיימס, 7 בינואר 2001 (באנגלית)
↑  יצחק בן חורין, וושינגטון, קרי התקשר לבוש ובירך אותו על נצחונו, באתר ynet, 3 בנובמבר 2004
↑  אלברט סלבטו, Ohio Recount Gives a Smaller Margin to Bush, באתר הניו יורק טיימס, 29 בדצמבר 2004 (באנגלית)
↑  בריאן ניילור, Pelosi Shuts Hastings Out of Intel Chairmanship, באתר NPR‏, 28 בנובמבר 2006 (באנגלית)
↑  Black Florida congressman apologizes for Palin comments, באתר CNN‏, 29 בספטמבר 2008 (באנגלית)
↑  גארי פילדס וברודי מולינס, Florida Lawmaker Faces Ethics Review, באתר וול סטריט ג'ורנל, 11 ביוני 2011 (באנגלית)
↑  סיימון מקורמאק, Alcee Hastings Sexual Harassment Allegation Investigated By Ethics Panel, באתר הפיגנטון פוסט, 22 ביוני 2011 (באנגלית)
↑  סטפני אקין, Exclusive: Taxpayers Paid $220K to Settle Case Involving Rep. Alcee Hastings, באתר Roll Call‏, 8 בדצמבר 2017 (באנגלית)
↑  קימברלי קינדי, How a congressional harassment claim led to a secret $220,000 payment, באתר וושינגטון פוסט, 15 בינואר 2018 (באנגלית)
↑  ניקולס וו, Rep. Alcee Hastings dies at 84 after cancer fight, באתר פוליטיקו, 6 באפריל 2021 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007426422605171  LCCN: n87838575  NARA: 10571201  SNAC: w6kb3zr4  US Congress: H000324  VIAF: 65530005   WorldCat (עם VIAF): 65530005 
דיוקן רשמי מימיו של הייסטינגס בקונגרס
הייסטינגס, בסביבות 2006
אקסוציטוזה

A - תא עצב משדר (קדם-סינפטי)
B - תא עצב קולט (בתר-סינפטי)
1. מיטוכונדריון 
2. שלפוחית סינפטית המכילה מוליכים עצביים 
3. קולטן עצמי
4. מרווח סינפטי דרכו מפעפע מוליך עצבי
5. קולטנים בתר-סינפטיים המופעלים על ידי המוליך העצבי
6. תעלת סידן
7. מוליכים עצביים נפלטים למרווח הסינפטי באקסוציטוזה
8. משאבה לספיגה חוזרת של מוליך עצבי
אקסוציטוזה או פליטה תאית (exo=חיצון, cyto=תא, osis=תהליך) היא תהליך של הפרשת חומר אל מחוץ לתא על ידי הכוונת שלפוחית אל קרום התא. התהליך ההפוך נקרא בליעה תאית או אנדוציטוזה.
האקסוציטוזה מאפשרת מעבר של חומרים דרך קרום התא, מנגנון ביולוגי הכרחי. החומרים שנועדים להפרשה מן התא נארזים בשלפוחיות קטנות באברון הגולג'י. לקרום השלפוחית מבנה זהה לקרום התא, כך שבהגיעה אליו, קרומה מתאחה עם קרום התא ותוכן השלפוחית משתחרר אל הנוזל הבין-תאי שמחוץ לתא. תוכן השלפוחית עשוי להכיל אנזימים, הורמונים, משדרים עצביים (נוירוטרנסמיטורים), נוגדנים, חומרי פסולת וחומרים אחרים שהכיל התא, יתרון חשוב של התהליך הוא האפשרות להוציא מן התא מולקולות גדולות, שהוצאתן בדרך העברה אחרת (כגון דיפוזיה או תעלות) אל מחוץ לתא תהיה בעייתית. אקסוציטוזה מהווה גם חלק חשוב בהעברת אותות.
תהליכי האנדוציטוזה והאקסוציטוזה משלימים זה את זה לתנועה מחזורית של הליפידים המרכיבים את קרום התא. האנדוציטוזה גורעת ליפידים מהקרום, בעוד שהאקסוציטוזה תורמת לקרום ליפידים.
ראו גם

אנדוציטוזה
פינוציטוזה
RIMS1
הערות שוליים

↑  Jacques Padawer, Exocytosis, Oxford: Elsevier, 1998-01-01, עמ' 849–856, ISBN 978-0-12-226765-9. (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אמנת האופיום הבינלאומית

מאמר על אופיום מהעיתון "דיילי פיקאיון" (The Daily Picayune), ‏24 בפברואר 1912, ניו אורלינס, לואיזיאנה.
אמנת האופיום הבינלאומית שנחתמה בהאג ב-23 בינואר 1912 הייתה האמנה הבינלאומית הראשונה לפיקוח על סמים. בתגובה לביקורת גוברת על הסחר באופיום הזמינה ארצות הברית לכנס של ועדת האופיום הבינלאומית שנערך ב-1909 בשאנגחאי שבסין 13 מדינות. האמנה נחתמה על ידי גרמניה, ארצות הברית, סין, צרפת, בריטניה, איטליה, יפן, הולנד, פרס, פורטוגל, רוסיה וסיאם. באמנה נכתב כי "כל המדינות החתומות יעשו כמיטב יכולתם לפקח, או יפעלו לפקח, על כל האנשים המייצרים, מייבאים, מפיצים, ומייצאים, מורפיום, קוקאין, והמלחים הנלווים, כמו גם על המבנים בהם אנשים אלו פועלים לייצר או לסחור במוצרים אלו".
ב-1915 יישמו את האמנה ארצות הברית, הולנד, סין, הונדורס ונורווגיה. האמנה נכנסה לתוקף גלובלי ב-1919 כאשר היא נכללה בחוזה ורסאי.
אמנת אופיום בינלאומית מתוקנת נחתמה ב-19 בפברואר 1925 ונכנסה לתוקף ב-25 בספטמבר 1928. באמנה המתוקנת נכללה לראשונה מערכת בקרה סטטיסטית בפיקוח הוועד המרכזי הקבוע לאופיום (כיום International Narcotics Control Board – הוועד הבינלאומי לפיקוח על סמים פסיכואקטיביים), גוף סמך של חבר הלאומים. מצרים, בתמיכת סין וארצות הברית, המליצה שלאמנה יתווסף איסור על חשיש, ותת-ועדה הציעה את הנוסח הבא:
השימוש בקנבוס הודי ומיצוי תמציות ממנו יאושרו אך ורק למטרות רפואיות ומדעיות. לעומת זאת, השרף (צ'אראס) המופק מהפרחים הנקביים של הקנאביס סאטיבה, יחד עם התרכובות השונות להם הוא משמש בסיס (חשיש, צ'ירה, אסראר, דיאמהב וכו') כיום משמשות לצרכים רפואיים וחשודות בשימוש המזיק לבריאות בלבד, באותה דרך כסמים פסיכואקטיביים אחרים, אסורים בייצור, במכירה, במסחר וכו' בכל נסיבות שהן.
הודו וארצות נוספות התנגדו לניסוח זה, כשהן מצטטות מנהגים חברתיים ודתיים ואת העובדה כי צמחי הקאנביס הגדלים פרא נפוצים במידה כזו שיהיה זה קשה מאוד לאכוף את חוק זה. דעתן התקבלה ותוספת זו לא נכללה בסופו של דבר באמנה הסופית. הושגה פשרה על פיה נאסר יבוא של "קנבוס הודי" לארצות שאסרו את השימוש בו, וארצות המייבאות אותו חייבות להנפיק תעודות המאשרות את היבוא ומצהירות שהמשלוח נדרש "אך ורק עבור מטרות רפואיות או מדעיות." בפשרה גם נדרש מהצדדים "ליישם פיקוח יעיל שטבעו ימנע את הסחר הבלתי חוקי הבינלאומי בקנבוס הודי ובייחוד בשרף המופק ממנו." מגבלות אלו השאירו מספיק פרצות על מנת לאפשר למדינות לייצר קאנביס, לסחור בו בתוך המדינה, ולהשתמש בו למטרות בילוי.
האמנה הוחלפה ב-1961 על ידי האמנה היחידה על סמים פסיכואקטיביים (Single Convention on Narcotic Drugs).
הערות שוליים

↑  התחלת הפיקוח הבינלאומי על סמים
↑  ו. ו. וילובי, אופיום כבעיה בינלאומית, בלטימור, דפוס ג'ונס הופקינס, 1925
↑  בעיית הקאנביס: הערה על הבעיה וההיסטוריה של הפעילות הבינלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nr89010596  VIAF: 185008548   WorldCat (עם VIAF): 185008548
אפיגוניות

אפיגוניות (מיוונית: ἐπίγονοι, נולד אחרי) היא תכונה ספרותית של יצירה חקיינית, ההולכת בעקבות דגם ספרותי מצליח. החקיינים, הממשיכים הספרותיים, נקראים אפיגונים.
האפיגונים הראשונים שנזכרו בהיסטוריה היו משוררים יווניים שלא התעלו למעלת קודמיהם הגדולים, ורק הלכו מתוך חיקוי בעקבותיהם. יצירתם של האפיגונים היא לרוב חסרת מקוריות, חסרת גדולה, ומנצלת את הצלחת קודמיהם.
המילה אפיגון משמשת הרבה כנשק במלחמות ספרותיות. אם בין דורות של סופרים, אם בין חבורות ואם בין כתבי עת. כל צד נוהג להאשים את הצד שכנגד באפיגוניות. יוצרים גדולים ויצירות גדולות מולידים אפיגונים קטנים. כך למשל כונו המשוררים העבריים שכתבו בנוסח נתן זך משנות החמישים, אפיגונים של נתן זך. וכך למשל, בעקבות הופעת ספריו של גבריאל גארסיה מארקס בעברית, בראשית שנות השבעים, קמו בארץ שחיקו את כתיבתו, המכונה "ריאליזם פנטסטי" והוגדרו אפיגונים.
אלסי דריגס

| --- | --- |

 לידה:  1898 הרטפורד, ארצות הברית 
 פטירה:  12 ביולי 1992 (בגיל 94 בערך) ניו יורק, ארצות הברית 
 לאום:  אמריקאים לבנים 
 מקום לימודים:  ליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק (1921) 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  פרסיסיוניזם 
 הושפעה על ידי:  ג'ון סלואן, ג'ורג' בנג'מין לוקס 
 פרסים והוקרה:  פרס שדולת הנשים למפעל חיים בתחום האמנות (1982) 
 בן או בת זוג:  Lee Gatch (1935–1968) 
 
אלסי דריגס (באנגלית: Elsie Driggs;‏ 1898 - 12 ביולי 1992) הייתה ציירת אמריקאית, שהשתייכה לזרם הפרסיסיוניזם, זרם האמנות המודרנית הראשון של אמריקה לפני אקספסריוניזם מופשט.
אלסי דריגס ידועה בעיקר בזכות עבודותיה כפרסיסיוניסטית וכמודרניסטית אמריקנית מוקדמת. כמו אמנים רבים שהשתייכו לזרמים אלו, דריגס השתמשה בצורות גאומטריות פשוטות כדי לתאר את אמריקה המתפתחת, ומאוחר יותר נודעה גם בזכות ציורי המים, השמן והפסטל הפרחוניים והפיגורטיביים שלה.
ביוגרפיה > ילדות ונעורים

אלסי דריגס נולדה בהרטפורד, קונטיקט בשנת 1898, ועברה יחד עם משפחתה לניו רושל, ניו יורק בשנת 1906. שני הוריה התעניינו בתחום האמנות; אמה, רוברטה, שמעה הרצאות רבות במוזיאון המטרופוליטן, ואביה, לואיס, הפך לאספן אמנות בשלב מאוחר יותר בחייו. התעסקותם של הוריה באמנות היוותה את אחת הסיבות לקשר החזק בין אלסי דריגס לאמנות.
כשהגיעה לתיכון, בחרה דריגס ללמוד אמנות ואף הייתה מציירת בחופשת הקיץ בדובר פליינס, ניו יורק. בזמן מלחמת העולם הראשונה, למדה דריגס רפואה אך החליטה שציור מתאים לה יותר. היא השתתפה בליגת הסטודנטים לאמנות בניו יורק בין השנים 1918–1922 בהדרכת ג'ון סלואן, רוברט אנרי וג'ורג' לוקס. סלואן עזר להצית את התעניינותה של דריגס בסזאן וב'מומחים' הישנים, אשר היו משמעותיים מאוד בקריירה שלה לאחר מכן. באותה התקופה, ביקרה דריגס בגלריית דניאל, שם נחשפה למספר לא מועט של ציורים אמריקאים מתחום האמנות המודרנית.
ביוגרפיה > קריירה אמנותית

בשנת 1922, נסעה אלסי דריגס לרומא שבאיטליה, שם למדה יחד עם המודרניסט מוריס סטרן. ברומא הכירה דריגס גם את ליאו שטיין, שהציג בפניה את עבודותיהם של פיירו דלה פרנצ'סקה והתנועה הפוטוריסטית האיטלקית. עם שובה לארצות הברית, שימשה דריגס כעוזרת במחלקת ההרצאות במוזיאון המטרופוליטן בניו יורק, שם המשיכה ללמוד ולשאוב השראה מגדולי האמנים. בשנות העשרים, הפכה אלסי דריגס לאחת הנשים הבודדות בתנועת הפרסיסיוניזם, שיצרו בעידן המכונה וביקשו למצוא יופי בהתקדמותו.
אלסי דריגס ידועה בעיקר בזכות ציורים כגון "פיטסבורג" (1928) ו"גשר קווינסבורו" (1927) המתארים צורות תעשייתיות רומנטיות משולבות בעשן ובאובך. היא מצאה השראה ל"פיטסבורג" בזכרונותיה ממפעל הפלדה שבו עבד אביה, שהיה מהנדס, כשהייתה ילדה. בשנת 1930 היא נכללה בתערוכת הפתיחה "35 תחת 35" במוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק, וזכתה להכרה כציירת מובילה.
"פיטסבורג", אשר מוצב באופן קבוע במוזיאון ויטני, היא העבודה המפורסמת ביותר של דריגס. היא ניצבת, לצד "הסיפון העליון" של שילר, כייצוג שאין לו עוררין על הנוף הפיזי, כמו גם על הנוף הפוליטי של ארצות הברית בשנות העשרים. "פיטסבורג" לוכדת הן את היופי הבלתי צפוי והן את החושך המאיים של המפעל ושל התעשייה בכלל.
בשנות השלושים, החלה אלסי דריגס להתרחק מהסגנון הפרסיסיוניסטי. היא קיבלה מלגה לציור דרך קרן "Yadoo" בסאראטוגה ספרינגס. את עבודותיה הציגה דריגס בגלריה של הסוחר שלה, פרנק רן.
ביוגרפיה > משפחה

בשנת 1935, נישאה דריגס לצייר לי גץ', ויחד הם עברו ללמברטוויל, ניו ג'רזי. את בתם, מרימן, ילדה דריגס בשנת 1938. את רוב חיי הנישואים שלה בילתה דריגס בתמיכה בקריירה של בעלה, והקדישה מעט זמן לעצמה. בשנת 1945 הפכה למורה, ובשנות השישים חזרה לציור תוך שימוש במדיה מעורבת ובנושאים פיגורטיביים. היא הוכיחה את עצמה כאחת הפרסיסיוניסטים הוותיקים והפוריים ביותר, ועבדה עד למותה בניו יורק בשנים-עשר ביולי, שנת 1992.
תצוגות

עבודותיה הרבות של דריגס הוצגו במרוצת השנים בגלריות שונות;
1922, 1931 Society of Independent Artists
1926-35 Whitney Museum of American Art, NY
1930 Museum of Modern Art, “35 under 35,” opening show
1930 Provincetown Art Assocation
1934 Municipal Art Exhibition, R.C.A. Building, “A Mile for Art”
1935, 1938, 1953 Rehn Gallery, New York City, (solo exhibition)
Daniel Gallery, New York City
American Society Psg
1939 Art Institute of Chicago
1953 Baltimore Museum of Art
1954 Metropolitan Museum of Art
1963 Whitney Museum of American Art, “The Precisionists”
1980, 1982 Martin Diamond Gallery, New York City (retrospective)
1980 New Jersey State Museum (retrospective; traveled to the Phillips Collection)
1991 Elsie Driggs: A Woman of Genius, Trenton Museum
Royal Academy in Edinburgh, Scotland
Hayward Gallery, London
Akademie Kunste, Berlin
אוספים

Baltimore Museum of Art
Barnes Collection
Corcoran Gallery
Montclair Art Museum
Phillips Memorial Gallery
Sheldon Memorial Gallery, Lincoln, NE
Whitney Museum of Art
Yale University Art Gallery
הערות שוליים

↑  Precisionist Painter Elsie Driggs, YouTube
↑  Elsie Driggs Dies at 93; A Precisionist Painter, The New York Times
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16214271k (data)  GND: 136049656  ISNI: 0000 0000 6688 3062  LCCN: nr92029935  RKD: 24251  SNAC: w62b91hf  SUDOC: 132931362  ULAN: 500012280  VIAF: 61410324   WorldCat (עם VIAF): 61410324
אקוריירי

| --- | --- |
סמל אקורייריסמל אקוריירי

המדרחוב במרכז העיר
 מדינה:  איסלנד איסלנד
 ראש העיר:  Ásthildur Sturludóttir
 תאריך ייסוד:  1786 (יוליאני) 
 שטח:  125 קמ"ר
 גובה:  40 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  19,893 (1 בינואר 2023)
  ‑ צפיפות:  131.18 נפש לקמ"ר (2018)
 קואורדינטות:  65°41′00″N 18°06′00″W﻿ / ﻿65.683333333333°N 18.1°W﻿ / 65.683333333333; -18.1 
 אזור זמן:  UTC+0
 http://www.akureyri.is
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איסלנד מוגדלת) רייקיאוויק קפלאוויק אקרנס איסאפיירד'ור סאוד'אורקרוקור איילססטאד'יר סלפוסאקוריירי(למפת איסלנד רגילה) רייקיאוויק קפלאוויק אקרנס איסאפיירד'ור סאוד'אורקרוקור איילססטאד'יר סלפוסאקוריירי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אַקוּרֵיירִי (באיסלנדית: Akureyri) היא המרכז העירוני השני בגודלו באיסלנד, והיא שוכנת בצפון המדינה. לפי מפקד שנערך ב-2018, גרים בעיר 18,860 נפש.
גאוגרפיה

העיר ממוקמת בצד המערבי של הפיורד אייפיורדור (Eyjafjörður) ומוקפת בהרים. הגבוהים בהם הוא ההר סולור (Súlur) המגיע לגובה של 1,213 מטר וקלידרפייטל (Hlíðarfjall) הנישא לגובה של 1,116 מטר. החוף הוא רצועה צרה המגודרת בגבעות תלולות. בתקופות קדומות היו לשונות אדמה הנכנסות לים אך רובן נשטפו אל תוך הים. תחתית הפיורד נקראת פוטלורין (Pollurinn) והיא משמשת כנמל טבעי ויש בה רוחות שקטות. מרכז אקוריירי נמצא קרוב לנמל.
כיוון שהעיר נמצאת בתחתית פיורד ארוך, האקלים מזכיר יותר את האקלים בפנים איסלנד, שמשמעו טמפרטורות קיצוניות יותר, קייצים חמים יותר וחורפים קרים יותר, מאשר ברוב ערי איסלנד. ההרים מגינים על העיר מפני רוחות עזות.
היסטוריה

הויקינגים התיישבו במקום כבר במאה התשיעית. האזכור הממוסמך הראשון של העיר נמצא בתעודה מ-1562, המדברת על משפט ניאוף של אישה. במאה ה-17 סוחרים דנים בחרו לבסס את מחנותיהם במקום, בשל היותה נמל טבעי וממוקמת באזור פורה ביותר מבחינה חקלאית. הסוחרים הדנים לא גרו במקום במשך כל השנה, בחורף בתיהם ננעלו והם חזרו לדנמרק. התיישבות קבע התחילה רק בשנת 1778 והמקום קיבל מעמד של עיר על ידי מלך דנמרק (שהיה אז גם מלך איסלנד) ב-1786 יחד עם עוד חמש ערים באיסלנד. המלך קיווה בצעד זה לשפר את תנאי החיים של האיסלנדים כיוון שעד אז לא היו קיימים מרכזים עירוניים באי. בכל מה שנוגע לאקוריירי, ההכרזה לא הייתה מוצלחת, ואוכלוסיית ה"עיר" עמדה על 12 תושבים. ב-1836 איבדה אקוריירי את מעמד העיר שלה וקיבלה אותו מחדש ב-1862. מנקודה זו התחילה לגדול בזכות הנמל הטבעי שלה ואולי גם בגלל איכות האדמה החקלאית. תעשיית עיבוד תוצר חקלאי הפך להיות העורק של העיר וקידם את המשך הגדילה של העיר. במאה ה-20 גדלה העיר עוד בעקבות נדידת אוכלוסייה מכפרים אל תוך ערים. מסחר ושירותים הפכו להיות הסקטורים העיקריים בגלל ירידת העיסוק בייצור וחקלאות בשנות ה-90.
בעשר השנים האחרונות, דייג הפך להיות ענף חשוב באקוריירי. אוניברסיטת אקוריירי פתחה שעריה ב-1987. בעיר נמל תעופה המשמש לטיסות פנים בדרך כלל, אך ישנן טיסות מהעיר גם לקופנהגן.
ערים תאומות

רוסיה מורמנסק, רוסיה
שוודיה ואסטראס (אנ'), שוודיה
גרינלנד נארסאק, גרינלנד
דנמרק ראנס (אנ'), דנמרק
איי פארו ואגור (אנ'), איי פארו
איסלנד הפנרפיירדיר, איסלנד
פינלנד לאהטי, פינלנד (מ־1947)
נורווגיה אולסון, נורווגיה
ארצות הברית דנוור, קולורדו, ארצות הברית
קנדה גימלי (אנ'), מניטובה, קנדה
מבט על העיר אקוריירי
אמנת החלל החיצון

מדינות שחתמו על האמנה ואשררו אותה
  מדינות שחתמו עליה אך לא אשררו אותה
אמנת החלל החיצון (באנגלית: Outer Space Treaty) היא אמנה בינלאומית שמהווה את הבסיס להסכמי החלל הבינלאומיים. האמנה הוצעה לאישור על ידי ארצות הברית, ברית המועצות ובריטניה ב-27 בינואר 1967, ונכנסה לתוקף ב-10 באוקטובר באותה שנה. נכון לשנת 2019, כ-109 מדינות חתומות על האמנה ועוד כ-23 מדינות חתומות עליה אך עדיין לא השלימו את תהליכי האשרור של האמנה.
עיקרי האמנה

איסור על המדינות החתומות על האמנה להציב נשק גרעיני, או כל נשק אחר להשמדה המונית במסלול סביב כדור הארץ, או להציב אותם על הירח או על עצמים אחרים במערכת השמש.
האמנה מגדירה את השימוש בירח ובעצמים אחרים במערכת השמש למטרות שלום בלבד, ואיסור על שימוש בירח ובעצמים אחרים במערכת השמש למטרה של ניסויי נשק מכל סוג ואיסור על בניית בסיסים צבאיים ועריכת תמרונים צבאיים בירח ובעצמים אחרים במערכת השמש. עם זאת, האמנה לא אוסרת על הצבת נשק קונבנציונלי במסלול סביב כדור הארץ.
האמנה אוסרת על ממשלות להכריז בעלות על הירח, כוכבי לכת אחרים וכל גרם שמים אחר, מאחר שלפי האמנה הם "ירושת האנושות כולה".
האמנה מטילה על המדינות החברות באמנה לפקח על ארגונים שאינם ממשלתיים (למשל - חברות פרטיות) בפעילויות שקשורות בחלל החיצון.
ראו גם

לוחמת חלל
לוויין קרב
נשק נגד לוויינים
אתיקת חלל
אלישע אווסו

אלישע אווסו (באנגלית: Elisha Owusu; נולד ב-7 בנובמבר 1997 במונטריי שבצרפת) הוא כדורגלן גנאי יליד צרפת המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת גנט מליגת העל הבלגית ובנבחרת גאנה.
קריירת מועדונים

אווסו גדל במחלקות הנוער של בורגווה-ז'אליו ואולימפיק ליון. בשנת 2015 החל לשחק בקבוצת המילואים של אולימפיק ליון.
ב-19 ביוני 2018 הושאל אווסו למשך עונה אחת לסושו מליגת המשנה הצרפתית. ב-27 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–1 לגרנובל פוט במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2018/2019. בסך הכל ערך 33 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה.
ב-21 ביוני 2019 חתם אווסו על חוזה לארבע עונות בגנט מליגת העל הבלגית. ב-25 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3–6 על ויטורול קונסטנצה במסגרת סיבוב המוקדמות השני של הליגה האירופית לעונת 2019/2020. ב-28 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בתיקו 1-1 נגד שרלרואה במסגרת המחזור הראשון לעונת 2019/2020. בשלוש העונות הראשונות שלו במועדון ערך 75 הופעות ליגה.
קריירה בינלאומית

ב-29 במרץ 2022 ערך אווסו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גאנה, בתיקו 1-1 נגד נבחרת ניגריה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת גאנה לטורניר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת גאנה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
תארים

הגביע הבלגי (1): 2021/2022
הערות שוליים

↑  Mercato : Elisha Owusu prêté un an au FC Sochaux-Montbéliard באתר הרשמי של אולימפיק ליון, 19 ביוני 2018 (בצרפתית)
↑  BIENVENUE ELISHA OWUSU! באתר הרשמי של גנט, ‏ 21 ביוני 2019 (בהולנדית)
↑  Otto Addo announces squad for World Cup finals באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הגנאית, 14 בנובמבר 2022 (באנגלית)
↑  CAN 2023 : la liste du Ghana sans Partey ni un réfractaire ! באתר Afrik Foot, ‏ 1 בינואר 2024 (בצרפתית)
| נבחרת גאנה – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 אטי-זיגי •  2 למפטי •  3 אודוי •  4 סליסו •  5 פארטי •  6 אווסו •  7 איסאהאקו •  8 קיירה •  9 ג'. איו •  10 א. איו •   11 בוכארי •  12 דנלאד • 13 אפרייה •  14 מנסה • 15 אידו • 16 נורודין • 17 רחמן • 18 אמרטי • 19 ויליאמס • 20 קודוס • 21 עבדול סאמד • 22 סולימאנה • 23 ג'יקו • 24 סווה • 25 סמניו • 26 סיידו • מאמן: אדו |  1 אטי-זיגי •  2 למפטי •  3 אודוי •  4 סליסו •  5 פארטי •  6 אווסו •  7 איסאהאקו •  8 קיירה •  9 ג'. איו •  10 א. איו •   11 בוכארי •  12 דנלאד • 13 אפרייה •  14 מנסה • 15 אידו • 16 נורודין • 17 רחמן • 18 אמרטי • 19 ויליאמס • 20 קודוס • 21 עבדול סאמד • 22 סולימאנה • 23 ג'יקו • 24 סווה • 25 סמניו • 26 סיידו • מאמן: אדו | גאנה |
| נבחרת גאנה – גביע אפריקה לאומות 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 אופורי •  2 סיידו •  3 אודוי •  4 אופוקו •  5 שינדלר •  6 סליסו •  7 קניגסדרפר •  8 אשימרו •  9 ג'. איו •  10 א. איו •   11 בוכארי •  12 וולאקוט • 13 פנטסיל •  14 מנסה • 15 אווסו • 16 אטי-זיגי • 17 חמידו • 18 אמרטי • 19 ויליאמס • 20 קודוס • 21 עבדול סאמד • 22 למפטי • 23 ג'יקו • 24 נואמה • 25 סמניו • 26 באבא • 27 סווה • מאמן: יוטון |  1 אופורי •  2 סיידו •  3 אודוי •  4 אופוקו •  5 שינדלר •  6 סליסו •  7 קניגסדרפר •  8 אשימרו •  9 ג'. איו •  10 א. איו •   11 בוכארי •  12 וולאקוט • 13 פנטסיל •  14 מנסה • 15 אווסו • 16 אטי-זיגי • 17 חמידו • 18 אמרטי • 19 ויליאמס • 20 קודוס • 21 עבדול סאמד • 22 למפטי • 23 ג'יקו • 24 נואמה • 25 סמניו • 26 באבא • 27 סווה • מאמן: יוטון | גאנה |