stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דן בהט

| --- | --- |

 לידה:  1938 (בן 87 בערך) רפובליקת פולין 
 ענף מדעי:  ארכאולוגיה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  אוניברסיטת בר-אילן 
 תרומות עיקריות
 חפירות במנהרות הכותל
 
דן בהט (נולד ב-1938 בפולין) הוא ארכאולוג ישראלי.
ילדות ולימודים

בהט נולד בפולין ליצחק ורחל בהט בשנת 1938, זוג חלוצים ששהו בפולין בנסיבות בריאותיות. בהיותו בן שנה חזרה המשפחה לארץ. גדל בתל אביב, למד בבית ספר הכרמל ובתיכון חדש. ב-1964 קיבל תואר ראשון בארכאולוגיה ובהיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים. וב-1974 קיבל שם את התואר השני בהצטיינות. בין 1978 ל-1990 למד לתואר דוקטור במחלקה להיסטוריה כללית בהתמחות לימי הביניים. ב-1990 קיבל את הדוקטורט עם התזה Topography and Toponymy of Crusader Jerusalem תחת הדרכתו של פרופסור יהושע פראוור.
עבודתו

באוקטובר 1963 עמד בראש קבוצת חופרים של הדרגה העליונה של הארמון הצפוני במצדה במהלך מבצע החפירות במקום בראשות יגאל ידין. הקבוצה בראשותו מצאה קטע עתיק מתוך ספר ויקרא.
בין 1963 ל-1990 עבד באגף העתיקות קודם להפיכתו לרשות העתיקות. עבודתו הביאה אותו לחפירות הצלה וסקירות ארכאולוגיות בכל רחבי ישראל, מג'בל מע'רה בצפון סיני ועד צפת ותל דן בצפון ישראל.
בעמק בית שאן ניהל חפירות רבות בחורפים מעוטי הגשמים באזור. בשנים 1970–1972 השתתף במספר עונות חפירה בבית שאן. בשנת 1973 ערך סקירה ארכאולוגית לאחר גילוי כתובת רחוב ופרסם את הכתובת. בשנת 1976 ניהל חפירות הצלה בבית ירח.
בירושלים סקר מערות קבורה רבות וחפר את מנהרות הכותל. במהלך השנים התרכז יותר ויותר בירושלים ואף שימש כארכאולוג מחוז ירושלים.
לימד ארכאולוגיה במחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן עד לפרישתו ב-2004 כמרצה בכיר.
מ-2003 מלמד ארכאולוגיה מקראית בבית הספר לתאולוגיה של אוניברסיטת טורונטו (St. Michael's College). פרסם ספרים ואטלסים רבים על ההיסטוריה והארכאולוגיה של ירושלים בתקופותיה השונות. מתמחה במיוחד בירושלים בתקופה המוסלמית.
הוא פעיל במסגרת אגודת דנטה אליגיירי ובמסגרת אגודת הידידות ישראל איטליה.
פרסים ותארים

ב-1987 קיבל את מלגת רחל ינאית בן-צבי מטעם יד יצחק בן-צבי על "תרומתו לחקר ירושלים" וב-1989 היה חתן פרס ירושלים לארכאולוגיה.
את פרס "איש שלום לחקר תולדות ירושלים וארץ ישראל" קיבל על ספרו "האטלס הגדול לתולדות ירושלים" ב-1993,
וב-2004 קיבל מנשיא איטליה תואר של אביר בלגיון הכבוד האיטלקי על תרומתו לקידום הידידות בין ישראל ואיטליה.
הערות שוליים

↑  שלמה גבעון, המשלחת העפילה עם שחר, מעריב, 15 באוקטובר 1963
↑  חפירות מצדה מתחילות היום, דבר, 15 באוקטובר 1963
↑  במצדה נתגלתה מגילה מויקרא, חרות, 6 בדצמבר 1964; המשך
↑  צבי אילן, קסרוית ודרכם של יוצאי מצרים, דבר, 5 ביוני 1973
↑  דחפור שהועסק בחפירות חשף צפת, מעריב, 23 בדצמבר 1969
↑  שפי גבאי, ממצאים חשובים נחשפו, דבר, 3 ביוני 1966
↑  כתובת ארמית - בפסיפס של ביכ"נ ראשון שנחשף בבית שאן, מעריב, 14 באוגוסט 1970
↑  עונת חפירות שלישית, מעריב, 4 בינואר 1972
↑  גילויים מעניינים בחפירות בית שאן, דבר, 5 באוקטובר 1972
↑  כתובת עברית ענקית נחשפה ברחוב הקדומה, דבר, 3 במרץ 1974
↑  צבי אילן, תגליות מהחפירות בעמקים, דבר, 24 בדצמבר 1976
↑  קבר יהודי עתיק נתגלה בגבעת המבתר, מעריב, 1 בפברואר 1970
↑  סוד המערה, באתר ישראל היום
↑  טובה צימוקי, נעצרו 20 חרדים שאיימו להפריע, דבר, 3 באוקטובר 1983
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258138505171  PLWABN: 9810609541305606  BIBSYS: 90228224  BnF: cb129622786 (data)  CiNii: DA05781034  GND: 1048298094  ICCU: CFIV100713  ISNI: 0000 0001 0785 3928  LCCN: n50023548  NDL: 00462647  NKC: uk2017959912  NLA: 54800621  NTA: 071664130  RERO: 02-A002960443  SUDOC: 09741817X  Trove: 1597382  VcBA: 495/198489  VIAF: 88975477   WorldCat (עם VIAF): 88975477
המקדשים החיים הגדולים של צ'ולה

המקדשים החיים הגדולים של צ'ולה (באנגלית: Great Living Chola Temples) הם אתר מורשת עולמית של ארגון אונסק"ו הכולל קבוצה של מקדשים הינדיים מתקופת שושלת צ'ולה במדינת טאמיל נאדו שבדרום הודו. המקדשים, שהושלמו בתחילת המאה ה-11 ובמאה ה-12 כוללים את:
מקדש בריהאדיסוואראר בתנג'אבור
מקדש בריהאדיסוואראר בגנגאיקונדה צ'ולאפורם
מקדש איראווטסווארה בדראסורם
הכרה כאתר מורשת עולמית

מתחם המקדש בתנג'אבור הוכר כאתר מורשת בשנת 1987. מתחם המקדש בגנגאיקונדה צ'ולפורם ומתחם המקדש איראווטסווארה נוספו כהרחבות לאתר בשנת 2004. הקריטריונים להכללה באתר "מקדשי הצ'ולה הגדולים החיים" שהוצעו על ידי הוועדה הבינלאומית למונומנטים ולאתרים (ICOMOS) הם:
קריטריון 1: שלושת מקדשי הצ'ולה בדרום הודו מייצגים הישג יצירתי יוצא מן הכלל בתפיסה האדריכלית של הצורה הטהורה של מקדש בסגנון אדריכלות דראווידית (אנ').
קריטריון 2: מקדש בריהאדיסוואראר בתנג'אבור הפך לדוגמה הגדולה הראשונה של מקדשי צ'ולה, שגרר בעקבותיו התפתחות ששני המקדשים האחרים גם מעידים עליה.
קריטריון 3: שלושת מקדשי הצ'ולה הגדולים הם עדות יוצאת דופן ובולטת ביותר להתפתחות האדריכלות של אימפריית צ'ולה והתרבות הטאמילית (אנ') בדרום הודו.
קריטריון 4: מקדשי צ'ולה הגדולים בתנג'אבור, בגנגאיקונדה צ'ולפורם ובדראסורם הם דוגמאות בולטות לאדריכלות ולייצוג האידאולוגיה של שושלת צ'ולה.
בסופו של דבר האתר נבחר על פי קריטריונים 2 ו-3.
המקדשים

תנג'אבור נמצאת כ-350 קילומטרים דרומית-מערבית לצ'נאי. גנגאיקונדה צ'ולפורם ודראסורם נמצאים בהתאמה כ-70 קילומטרים וכ-40 קילומטרים מצפון-מזרח לה.
המקדשים > מקדש בריהאדיסוואראר בתנג'אבור

מקדש בריהאדיסוואראר בתנג'אבור הוא מקדש הינדי המוקדש לשיווה. זהו אחד המקדשים הגדולים ביותר בדרום הודו ודוגמה למופת לאדריכלות טאמילית במלוא הדרה. נבנה על ידי רג'ארג'ה הראשון, קיסר צ'ולה (אנ') בשנים 1003–1010 לספירה. המונומנטים המקוריים של מקדש זה מהמאה ה-11 נבנו סביב חפיר. הוא כלל מבני גופורם (אנ'), המקדש הראשי, המגדל המסיבי שלו (וימאנה), כתובות, ציורי קיר ופסלים הקשורים בעיקר לשיוויזם, אך גם למסורות הווישנויזם והשאקטיזם של ההינדואיזם. המקדש נפגע כמה פעמים מאז בנייתו וכמה יצירות אמנות חסרות כעת. מנדאפות ומונומנטים נוספים נוספו במאות השנים שלאחר מכן. המקדש ניצב כיום בין חומות מבוצרות שנוספו לאחר המאה ה-16.
המגדל (וימאנה) מעל קודש הקודשים במקדש בנוי מגרניט, והוא אחד הגבוהים בדרום הודו. במקדש יש מסדרון עמודים (פרקרה) מסיבי ולינגאם שיווה בין הגדולים בהודו. המקדש מפורסם גם בזכות איכות הפיסול שבו, כמו גם היותו המיקום שהכין פסל של נטראג'ה (שיווה כאדון הריקודים), במאה ה-11. המתחם כולל מקדשים עבור ננדי (אנ'), גנש ואלים אחרים. המקדש הוא אחד האטרקציות התיירותיות המתוירות ביותר בטאמיל נאדו.
מקדש תנג'אבור
מבט על מגדל (וימאנה) של מקדש תנג'אבור
מקדש תנג'אבור
הגופורם (מגדל הכניסה) של מקדש תנג'אבור
תבליט פיל במקדש
כתובת בטמילית במקדש
המקדשים > מקדש בריהאדיסוואראר בגנגאיקונדה צ'ולאפורם

מקדש בריהאדיסוואראר בגנגאיקונדה צ'ולאפורם הוא מקדש הינדי השוכן בגנגאיקונדה צ'ולפורם, כ-70 קילומטרים צפונית-מזרחית מהמקדש בתנג'אבור. המקדש הושלם בשנת 1035 לספירה על ידי רג'נדרה צ'ולה הראשון, קיסר צ'ולה (אנ') כחלק מבירתו החדשה, מקדש זה של שושלת צ'ולה דומה בעיצובו ויש לו שם דומה למקדש בתנג'אבור, ולפעמים הוא קרוי רק מקדש גנגאיקונדה צ'ולאפורם.
הוא מוקדש לשיווה ומבוסס על תוכנית ריבועית, אך המקדש מציג באדיקות נושאים של וישנויזם, שאקטיזם והקבלה סינקרטית של ההינדואיזם עם פסלים של וישנו, דורגה, סוריה, הריהארה (אנ'), ארדהאנרישוורה (אנ') ואחרים. בנוסף למקדש הראשי עם לינגאם שיווה, במתחם המקדש יש מספר מקדשים קטנים יותר, מבני גופורם ומונומנטים אחרים, כאשר חלקם נהרסו חלקית או שוחזרו במאות מאוחרות יותר. המקדש מפורסם בפסלי הברונזה שלו, יצירות האמנות על קירותיו, ננדי (אנ') והמגדל (וימאנה) שלו, שבשונה מהמגדל בעל קווי המתאר הישרים במקדש תנג'אבור, יש לו קווי מתאר מפותלים, קעורים מעט כלפי מעלה.
תמונה מזווית נמוכה של מקדש גנגאיקונדה
המבנה הפירמידלי מעל קודש הקודשים
פסל ארדהאנרישוורה (אנ') (חצי שיווה, חצי פרוואטי)
פסל אבן במקדש
המקדשים > מקדש איראווטסווארה בדראסורם

מקדש איראווטסווארה בעיירה דראסורם ליד העיר קומבקונם (אנ') בדרום הודו הושלם בשנת 1166 לספירה. זהו אחד מקבוצות של שמונה עשרה מקדשים הינדים גדולים מימי הביניים באזור קומבקונם. המקדש מוקדש לשיווה. הוא גם מכבד באדיקות את מסורות הווישנויזם והשאקטיזם של ההינדואיזם, יחד עם האגדות הקשורות לשישים ושלושה הניאנרים (אנ') - קדושי תנועת הבהקטי של השיוויזם.
המקדש, הקרוי על שמו של הפיל הלבן של אל המלחמה אינדרה, הוא עדות לאדריכלות המקדש הגדולה של אימפריית צ'ולה. זהו האחרון מבין שלושת המקדשים הגדולים שנבנו על ידי דורות עוקבים של קיסרים החל מרג'ארג'ה הראשון. מקדש איראווטסווארה הוקם על ידי רג'ארג'ה השני בסביבות 1150 לספירה. אחד המאפיינים הבולטים של מקדש זה הוא רג'אגמבהירה תירומאנדפאם - חצר המלוכה, עם עמודים מגולפים באופן מורכב, מדרגות ארוכות עשויות אבני גרניט ומרכבות אלגנטיות רתומות לסוס - שנחצבו מאבן. עבודת האומנות טובה יותר במקדש זה מאשר במקדשים הקודמים.
מקדש האבן משלב מבנה מרכבה, וכולל אלוהויות ודיות ופוראנות (אנ'), ראשיות כמו אינדרה, אגני (אנ') (אל האש), וארונה (אל השמים והמים), ואיו (אל הרוח), ברהמה, סוריה (אל השמש), וישנו, שבע האימהות (אנ'), האלה דורגה, סראסווטי, סרי דווי (לקשמי), גנגה, יאמונה, סוברהמניה, גנש, קאמה (אנ') (תשוקה), ראטי (אנ') (אלת האהבה) ואחרים. מקדש איראווטסווארה היה גדול בהרבה ממה שהוא עכשיו. על פי הכתובות היו בו שבעה רחובות ושבע חצרות, בדומה למקדש סרירנגם. כולם נעלמו, למעט החצר האחת עם המקדש הראשי ששרד. יש חורבות של גופורם וכמה מבנים במרחק מה ממתחם המבקרים הנוכחי המאשרים שהאתר נפגע קשות בשלב כלשהו כמו שאר המקדשים הגדולים והערים השונות מתקופת צ'ולה, כולל הבירה גנגאיקונדה צ'ולפורם. המקדש ממשיך למשוך כינוסים גדולים של עולי רגל הינדים מדי שנה במהלך חודש מגהא (אנ'), כשחלק מהפסלים כמו אלה של האלה דורגה ושיווה הם חלק מפוג'ות (טקסים הינדיים) מיוחדות.
עמוד בסגנון אדריכלות דראווידית במקדש איראווטסווארה
מקדש איראווטסווארה
פרט ממרכבת האבן במקדש
מבנה דמוי פירמידה בתוך מקדש איראווטסווארה
לקריאה נוספת

על המקדשים של צ'ולה קיימת ספרות ענפה, והרשימה להלן מכסה רק חלק ממנה. לרשימה מקיפה יותר מומלץ לעיין בערך המקביל בוויקיפדיה באנגלית.
S.R. Balasubrahmanyam (1975), Middle Chola Temples, Thomson Press, ISBN 978-9060236079
Stella Kramrisch (1976). The Hindu Temple Volume 1. Motilal Banarsidass. ISBN 978-81-208-0223-0.
Stella Kramrisch (1979). The Hindu Temple Volume 2. Motilal Banarsidass (Reprinted 1946 Princeton University Press). ISBN 978-81-208-0224-7.
ביאורים

↑  מגדל כניסה מונומנטלי, בדרך כלל מקושט, במקדשים הינדיים
↑  באדריכלות ההינדית, ובמיוחד בארכיטקטורת המקדש ההינדי, מנדאפה הוא אולם גדול המחוזק בשורות עמודים או ביתן לטקסים ציבוריים
↑  סמל לפולחן האל שיווה בצורת עמוד גלילי קצר שחלקו העליון מעוגל
1 2  בהמת הרכיבה של שיווה
↑  קבוצה של 63 קדושים שחיו בטאמיל נאדו במאות ה-3 עד 8 לספירה שהקדישו את חייהם לאל ההינדי שיווה
↑  סוגה נרחבת של ספרות הודית על מגוון רחב של נושאים, במיוחד על אגדות ופולקלור מסורתי
הערות שוליים

↑  Great Living Chola Temples in UNESCO List
↑  Chola Temples (India)
↑  Thanjavur, Encyclopaedia Britannica
1 2 3 4  Living Chola Temples, "The Archaeological Survey of India (ASI)"
↑  P. V. Jagadisa Ayyar, South Indian Shrines: Illustrated, Page 291-295
↑  George Michell (2012).  Julia A. B. Hegewald and Subrata K. Mitra (ed.). Re-Use-The Art and Politics of Integration and Anxiety. SAGE Publications. pp. 91–93. ISBN 978-81-321-0981-5.
↑  P. V. Jagadisa Ayyar, South Indian Shrines: Illustrated, Asian Educational Services, 1982, ISBN 9788120601512, Page 349
↑  Indira Menon (2013). Rhythms in Stone, The Temples of South India. Ambi. p. 118. ISBN 978-81-903591-3-9.
↑  Pratapaditya Pal; Stephen P. Huyler; John E. Cort;  et al. (2016). Puja and Piety: Hindu, Jain, and Buddhist Art from the Indian Subcontinent. Univ of California Press. p. 65. ISBN 978-0-520-28847-8.
היער (סרט, 2016)

| --- | --- |
כרזת הסרט באנגלית
כרזת הסרט באנגלית
 בימוי:  ג'ייסון זאדה 
 הופק בידי:  טורי מצגר דייוויד ס. גויר דיויד לינד (אנ')
 תסריט:  בן קטאי (אנ') שרה קורנוול ניק אנטוסקה (אנ')
 עריכה:  ג'ים פלין
 שחקנים ראשיים:  נטלי דורמר איאון מאקין טיילור קיני מאסאשי פוג'ימוטו 
 מוזיקה:  בר מק'רירי (אנ')
 צילום:  מתיאס טרולסטרפ
 מדינה:  ארצות הברית, הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  Access Industries (אנ') Lava Bear Films (אנ')
 חברה מפיצה:  Gramercy Pictures (אנ') Focus Features (אנ')
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  8 בינואר 2016 ארצות הברית
 משך הקרנה:  95 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט אימה 
 מקום התרחשות:  יפן 
 הכנסות באתר מוג'ו:   forest
 theforestisreal.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
היער (באנגלית: The Forest) הוא סרט אימה על טבעי אמריקאי משנת 2016. הסרט בוים על ידי ג'ייסון זאדה (אנ') והתסריט שלו נכתב על ידי בן קטאי (אנ'), ניק אנטוסקה (אנ') ושרה קורנוול. בסרט מככבים נטלי דורמר, טיילור קיני, יוקיושי אוזווה (אנ') ואואן מאקן.
הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-8 בינואר 2016 בהפצת Gramercy Pictures (אנ'). הסרט קיבל ביקורות שליליות ממבקרים, אך למרות זאת הרוויח 37.6 מיליון דולר לעומת 10 מיליון דולר שהושקעו ביצירתו.
שחקנים

נטלי דורמר – שרה וג'ס פירס.
טיילור קיני – איידן.
אואן מאקן – רוב.
סטפני ווג – ואלרי.
יוקיושי אוזווה (אנ') – מיצ'י.
רינה טאקאהאשי – הושיקו.
נוריקו סאקורה – מאיומי.
יוהו יאמאשיטה – סאקורה.
אקיקו איווסה – מורה בבית ספר.
מאסאשי פוג'ימוטו (אנ') – יוראי.
הפקה

מפיק הסרט, דייוויד ס. גויר קיבל השראה ליצירת הסרט לאחר שקרא ערך בוויקיפדיה על יער אוקיגאהרה. מופתע שאף אחד לא יצר שום סרט על היער עד כה, גויר כתב תקציר לסרט. לאחר שגויר הציג את הרעיון בפגישה שיווקית, זאדה הראה התלהבות והסכים לקחת חלק בפרויקט. זאדה התלהב מהרעיון מכיוון ש"יער המתאבדים" הוא מקום אמיתי ביפן והחל לקרוא וללמוד על המקום, כולל צפייה בסרט דוקומנטרי שנעשה עליו. טרם התחלת הצילומים, זאדה נסע ליער וציין "שהוא לא היה יכול לעשות סרט על מקום אמיתי מבלי שהוא ביקר בו קודם לכן". זאדה תיאר את המקום כ"מקום מפחיד לגמרי שלא רציתי להעביר בו את הלילה".
באוקטובר 2014 דווח שנטלי דורמר הצטרפה לצוות השחקנים. באפריל 2015 דווח שטיילור קיני הצטרף גם הוא. דורמר התרגשה לשחק שתי דמויות שונות בסרט ובעקבות זאת הסכימה לקחת בו חלק וציינה "זה מוזר ששחקן מגלם שתי דמויות שונות בסרט ומשחק בעצם מול עצמו. זה קשה לקבל החלטות כשרה בזמן שאני לא מכירה עדיין את דמותה של ג'ס. אין שום שחקן למולי שיכול להגיב לי ולכן חשוב להיות מסונכרנים".
קיני הסביר שהוא הסכים לשחק בסרט בגלל העלילה שלו והמיקום שבו הוא מתרחש. "היכולת לשחק את איידן ולהרגיש את הקשר שלו לדמותה של שרה". קיני ציין שהוא חיפש תפקיד "יותר מחושב מאשר דמות בסרטי סלאשרים" בדומה לסרט "הניצוץ".
צילומים

צילומי הסרט החלו ב-17 במאי 2015 בטוקיו שביפן. מכיוון שהרשויות ביפן אסרו על הכניסה ליער, הצוות צילם ביער הסמוך להר טארה (אנ') שבסרביה. בגלל תנאי מזג האוויר הקשים בסרביה, חלק מהצילומים בוצעו בחללים סגורים.
הפצה

במאי 2014, חברת ההפצה Focus Features (אנ') רכשה את הזכויות להפצת הסרט. הסרט עלה לאקרנים ב-8 בינואר 2016 בארצות הברית.
הסרט יצא בגרסאות DVD ו-Blu-Ray ב-12 באפריל 2016.
ביקורות והכנסות

האתר Rotten Tomatoes העניק לסרט ציון של 10% טריות על סמך 136 ביקורות.
האתר Metacritic העניק לסרט ציון של 34/100 על סמך 30 ביקורות.
למרות הביקורות השליליות, הסרט נחשב כהצלחה קופתית והכניס 37.6 מיליון דולר לעומת 10 מיליון דולר שהושקעו ביצירתו.
מחלוקת

הסרט עורר מחלוקת בשל ההתייחסות "מזלזלת" לנושא ההתאבדויות ביפן וכחוסר כבוד כלפי אלו שמצאו את מותם ביער.
מבקר הסרטים קווין מאהר (אנ') כתב על הסרט שהוא "סרט דבילי שידוע לשמצה בזכות הגזענות, חוסר ההומור והפיכתה של נטלי דורמר, כוכבת "משחקי הכס" לתאומות שההבדל היחידי ביניהן הוא צבע השיער שלהן".[דרוש מקור][מפני ש...]
עלילת הסרט הושוותה לספר הקומיקס "יער המתאבדים" משנת 2011 שעלילתו מתרחשת גם היא ביער אוקיגאהרה.
הערות שוליים

↑  Interview: David S. Goyer Talks The Forest (Exclusive), Shockya.com, ‏2015-12-21 (באנגלית)
1 2 3 4 5  Interview: Jason Zada Talks The Forest (Exclusive), Shockya.com, ‏2016-01-04 (באנגלית)
↑  Dave McNary, ‘Game of Thrones’ Actress Natalie Dormer Joins Supernatural Thriller ‘The Forest’, Variety, ‏2014-10-21 (באנגלית)
↑  Mike Fleming Jr, ‘Chicago Fire’s Taylor Kinney Lights Up ‘The Forest’, Deadline, ‏2015-04-20 (באנגלית)
↑  Brian Truitt, Natalie Dormer finds acting challenge in 'The Forest', USA TODAY (באנגלית)
↑  pbadmin, Filming Starts for The Forest, Starring Natalie Dormer and Taylor Kinney, ComingSoon.net – Movie Trailers, TV & Streaming News, and More, ‏2015-05-17 (באנגלית)
↑  'Chicago Fire's Taylor Kinney gets lost with Natalie Dormer in 'The Forest', torontosun (ב־Canadian English)
↑  The Deadline Team, Cannes: Focus Features Acquires U.S. Rights To Supernatural Pic ‘The Forest’, Deadline, ‏2014-05-22 (באנגלית)
↑  Ross A. Lincoln, ‘The Forest’ Trailer – A Trip Into Japan’s Notorious “Suicide Forest”, Deadline, ‏2015-09-30 (באנגלית)
↑  The Forest – Rotten Tomatoes, www.rottentomatoes.com (באנגלית)
↑  The Forest, נבדק ב-2023-05-09
↑  The Forest, Box Office Mojo
↑  Lenika Cruz, 'The Forest': The Problem With Trying to Make Suicide Spooky, The Atlantic, ‏2016-01-09 (באנגלית)
↑  DAMIAN ALEXANDER, 'THE FOREST' PLAYS SUICIDE FOR CHEAP SCARES, psmag.com, ‏14 בינואר 2017
↑  Cinemanía, "¡Han pirateado mis cómics!", Cinemanía, ‏2016-01-15 (בספרדית)
סובארו 1000

| --- | --- |

Subaru 1000
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  סובארו
 שנות ייצור:  1966 – 1969
 הרכבה:  יפן יפן
 מודל קודם:  סובארו 1500 
 מודל אחריו:  סובארו ליאונה 
 חברת אם:  התאגיד הרב-לאומי היפני ""פוג'י תעשיות כבדות בע״מ"" (באנגלית: "Fuji Heavy Industries", ביפנית: 富士重工業株式会社)
 מרכב:  מנוע קדמי, הנעה קדמית
 אורך:  3,930 מ"מ
 רוחב:  1,480 מ"מ
 גובה:  1,390 מ"מ
 משקל:  670-695 ק"ג (ריק)
 בסיס גלגלים:  2,420 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 977.2 סמ"ק המפיק 56 כ"ס ב-6,000 סל"ד, יחס דחיסה 9.0:1, מנוע "סובארו" מסדרה "Subaru EA engine" (אנ') מסוג "EA-52"  4 צילינדרים, 977.2 סמ"ק המפיק 67 כ"ס ב-6,600 סל"ד, יחס דחיסה 10.0:1, מנוע "סובארו" מסדרה "Subaru EA engine" (אנ') מסוג "EA-53"
 הילוכים:  תמסורת ידנית
 מעצב:  Shinroku Momose (אנ')
 
סובארו 1000 (ביפנית: 速霸陸1000; באנגלית: Subaru 1000) היא מכונית משפחתית קטנה מתוצרת יצרנית הרכב היפנית סובארו אשר יוצרה בין השנים 1966–1969 ביפן.
יצרנית הרכב סובארו הייתה חברת בת של התאגיד הרב-לאומי היפני ""פוג'י תעשיות כבדות בע״מ"" (באנגלית: "Fuji Heavy Industries", ביפנית: 富士重工業株式会社).
"סובארו 1000"

ב-21 באוקטובר 1965 הציגה סובארו את ה"סובארו 1000", ובשנת 1969 את דגם סובארו FF-1, שהיה כמעט זהה לדגם ה-"סובארו 1000", מלבד לנפח המנוע ששופר, ועוד מספר שינויים קוסמטיים קלים.
דגם "סובארו 1000" היה הדגם הראשון בתצורת הנעה קדמית אשר יוצר בסובארו.
5 נוסעים.
"סובארו 1000" > תצורות

4 דלתות - סדאן.
2 דלתות - קופה.
2 דלתות - סטיישן.
4 דלתות - סטיישן.
תמונות

"סובארו 1000", 2 דלתות, דגם קופה, שנת 1968
"סובארו 1000", 2 דלתות, דגם קופה, שנת 1968
"סובארו 1000" דגם סטיישן
"סובארו 1000 דה-לוקס", שנת 1967
"סובארו 1000", 2 דלתות, דגם קופה
מנוע "סובארו 1000" מדגם "EA53"
ראו גם

סובארו
סובארו FF-1
סובארו G
הערות שוליים

↑  סובארו 1000 - מנוע subaru-philosophy.com/post/29112851147/distinct-engineering-mounted-into-the-subaru-1000
↑  סובארו - היסטוריה
↑  סובארו 1000 subaru-philosophy.com/post/30575011341/subaru-1000-characteristics
↑  "סובארו 1000" netcarshow.com/subaru/1965-1000
↑  "סובארו 1000" דגם סדאן 4 דלתות - תמונה favcars.com/wallpapers-subaru-1000-4-door-sedan
↑  סובארו 1000, קופה - תמונה pinterest.com/pin/472737292114124632
בחירות ברוסיה

בחירות ברוסיה נערכות עבור פקידי ממשל ברמה הפדרלית, המחוזית והמקומית.
בעוד שחוקת רוסיה אכן קובעת פרמטרים לבחירת פקידים פדרליים, החוק המדיני, ולא הפדרלי, מסדיר את מרבית היבטי הבחירות במדינה, זכאותם של הבוחרים (מעבר להגדרה החוקתית הבסיסית), ניהול כל מערך הבחירות, כמו גם ניהול הבחירות המקומיות.
כלל הבחירות - הפדרליות, המחוזיות והמקומיות - מנוהלות על ידי ועדת הבחירות המרכזית של רוסיה וסניפיה בסובייקטים הפדרליים, שהוקמה בשנת 1991 ומוטלת עליה האחריות לחשוף מידע על מימון קמפיין, לאכוף את הוראות חוק הבחירות כמו גם הטלת מגבלות ואיסורים על תרומות, ולפקח על המימון הציבורי של בחירות לנשיאות רוסיה.
ההצבעה בבחירות נערכת במסופים ייעודיים בבתי ספר ובקלפיות. עם זאת, על רקע התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה במאי 2020 הדומה הממלכתית אישרה תיקונים לחוק הבחירות, במסגרתם מתאפשרת הצבעה גם מרחוק באמצעות הודעת טקסט, פורטל Gosuslugi.ru ובאמצעות משלוח טפסים דרך סניפי דואר רוסיה. גם איסוף חתימות למועמדים אפשרית דרך משלוח באמצעות פורטל הממשלה.
הבחירות > הבחירות לנשיאות

ברמה הפדרלית, ראש המדינה הלא הוא הנשיא, נבחר בעקיפין על ידי תושבי כל מדינה, באמצעות בחירה בפתקי הצבעה.
הבחירות לנשיאות רוסיה נערכות אחת לשש שנים. עד 2012 הן נערכו אחת לארבע שנים.
הבחירות > הבחירות לפרלמנט

כל חברי הבית התחתון בפרלמנט, נבחרים ישירות על ידי תושבי כל מדינה.
הבחירות לבית התחתון של הפרלמנט הרוסי, הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית, נערכות אחת לחמש שנים. עד 2011 הן נערכו אחת לארבע שנים.
הבית העליון, מועצת הפדרציה של רוסיה, אינו נבחר בבחירות והבחירות האחרונות התקיימו בשנת 1993. חברי מועצה זו נבחרים על ידי הפרלמנטים המחוזיים.
הבחירות המקומיות

ישנן משרות רבות שנבחרות ברמת המחוזות, כאשר לכל מחוז יש לפחות מושל או מחוקק נבחר אחד. ישנם גם משרדים נבחרים ברמה המקומית, במחוזות, ערים, עיירות, עיירות, מחוזות משנה וכפרים; כמו גם למחוזות מיוחדים העשויים לעבור את גבולות המחוז והעירייה.
הבחירות לרשויות המקומיות במדינה נערכות מדי שנה, אך לא לכלל המחוזות אלא למחציתם או חלק קטן מהם. בחירות אלה כוללות בחירת מושלים, ראשי ערים, ראשי סובייקטים פדרליים של רוסיה והרכבי פרלמנטים מחוזיים.
ראו גם

בחירות בארצות הברית
הבחירות לנשיאות ארצות הברית
יום הבחירות בארצות הברית
שיטת בחירות
מערך עיבוד פתקי הצבעה
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל
שתיל (ארגון)

| --- | --- |

סמליל שתיל
 פעילות:  תמיכה בארגונים וייעוץ לקידום שינוי חברתי בישראל
 מדינה:  ישראל
 מקום פעילות:  ישראל
 תקופת הפעילות:  1982–הווה (כ־43 שנים)
 shatil.org.il
 
שתיל (ראשי תיבות של שירותי תמיכה ויייעוץ לקידום) הוא ארגון חברתי שמטרתו ל"ספק שירותי תמיכה וייעוץ לקידום שינוי חברתי בישראל" אשר הוקם בשנת 1982 על ידי הקרן החדשה לישראל.
פעילות

שתיל מספקים ייעוץ לארגונים במגוון תחומים, ביניהם: ייעוץ ארגוני, ייעוץ לפיתוח משאבים, ייעוץ אסטרטגי, כלים להערכה ומדידה, ניהול קהילה ועוד. הכשרות בתחומים אלה מתקיימות במסגרת קמפוס שתיל, וכן פועלים להנגשת ידע וכלים לשינוי חברתי במגוון ערוצי תוכן.  המרכז לשינוי מדיניות מתמחה בייעוץ ללובי וקידום מדיניות, בעבודה עם גורמי ממשל, ובייעוץ לעבודה עם תקשורת, ניהול קמפיינים והשפעה בדיגיטל.
הפעילות מתבצעת בשלושה סניפים ובאתר אינטרנט המספק מידע על ארגונים לשינוי חברתי, אירועים חברתיים, הכשרות, לוח דרושים ועוד.
שתיל מעריכים כי הם מסייעים לכאלף ארגונים והתארגנויות בשנה, בשלבי הקמתם ובפעילות השוטפת.
ב-2006 זכה שתיל למעמד של יועץ מיוחד למועצה הכלכלית חברתית של האו"ם (ECOSOC) בעקבות המלצתו של משרד החוץ.
תוכנית עמיתי אברט

שתיל מפעילה תוכנית מלגות שבמסגרתה מוענקת לסטודנטים מלגה שנתית בתמורה להשתלבות בארגונים התורמים לקהילה ועשויים לשנות את פני החברה. לצד פעילותם בעמותות נוטלים משתתפי התוכנית חלק במפגשי למידה והעשרה בנושאי שינוי חברתי.
מנהלות

שרה קרניאל (1983-1982)
שרי ריבקין (1998-1983)
רחל ליאל (2009-1998)
רונית הד (2009 - 2018)
אסתר סיוון (2018 - 2024)
הערות שוליים

↑  עדה כהן, כינוס שתי"ל עסק בדרכים לשינוי חברתי, מעריב, 20 בספטמבר 1989
↑  ארגון שתיל מונה ליועץ מיוחד לאקוסוק - המועצה הכלכלית חברתית של האו"ם, אתר "אפוק טיימס לישראל", 27 באוגוסט 2007
גשר יוניברסיטי הייטס

| --- | --- |
גשר יוניברסיטי הייטס, מבט מתחנת הרכבת יוניברסיטי הייטס שבברונקס
גשר יוניברסיטי הייטס, מבט מתחנת הרכבת יוניברסיטי הייטס שבברונקס
 מידע כללי
 סוג:  גשר, גשר נייד 
 שימוש:  חציית נהר הארלם לכלי רכב, אופניים והולכי רגל
 מיקום:  מנהטן, ניו יורק ממערב לו והברונקס ממזרח
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1895
 תאריך פתיחה רשמי:  8 בינואר 1908 
 מידות
 אורך:  477 מטר
 רוחב:  15 מטר
 מידע טכני
 נתיבים:  4 למכוניות ולאוטובוסים ו-1 לרוכבי אופניים והולכי רגל
 
 קואורדינטות:  40°51′46″N 73°54′54″W﻿ / ﻿40.8628°N 73.915°W﻿ / 40.8628; -73.915
 he
 
גשר יוניברסיטי הייטס (באנגלית: University Heights Bridge) הוא גשר נפתח מסתובב מפלדה על פני נהר הארלם בעיר ניו יורק. הוא מחבר את רחוב 207 מערב בשכונת אינווד (אנ') במנהטן עם (דרך) ווסט פורדהאם רוֹאְד (אנ') בשכונת יוניברסיטי הייטס (אנ') בברונקס. הגשר מופעל ומתוחזק על ידי משרד התחבורה של העיר ניו יורק (אנ'). הגשר נושא שני צירי תנועה לכל כיוון, לצד מדרכה בצידו הדרומי. לגשר יש שלושה מבני לְבֵנִים (אנ'), התומכים ברכיבי הפלדה של הגשר. המדרכה כוללת ארבעה "פרגולות" עם תומכים מברזל יצוק בעוד שבסיפון הגשר יש מעקות ברזל דקורטיביים ושני ביתני אבן.
מבנה הגשר הותקן במקור יותר צפונה, והוביל את רחוב ברודוויי על פני תעלת השַיִיט של נהר הארלם. הערוץ החדש קיצר למעשה את תוואי המים בין נהר ההדסון למצר לונג איילנד. ההתעלה נפתחה בשנת 1895, כשבשנת 1908 "גשר התעלה" מעל נהר הארלם, הועבר דרומה לשכונת יוניברסיטי הייטס. במהלך העשורים הבאים, גשר יוניברסיטי הייטס נשא שירות חשמליות ואוטובוסים עד סוף המאה ה-20. אז, הוא היה במצב רעוע מאד. לאחר שהוועדה לשימור ציוני דרך בניו יורק (אנ') ייעדה את גשר יוניברסיטי הייטס כציון דרך בעיר בשנת 1984, הוא נבנה מחדש לחלוטין בין 1989 ל-1992.