stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וואלטה אספניה 2020
סקירת המרוץ > השבוע הראשון (קטעים 1–6) > קטע 7

יום אחרי קטע 6, הרוכבים נכנסו ליום המנוחה הראשונה מתוך שניים. הקטע ה-7 התקיים יומיים אחרי הקטע ה-6, 159.7 ק"מ מויטוריה לואלדגוביה. הקטע כלל עלייה מדורגת אחת שאותה רכבו הרוכבים פעמיים, ה-"פוארטו דה אורדונה". זה היה הקטע השלישי ברציפות שהלך לרוכב מקבוצת הבריחה. בפעם השנייה שהרוכבים רכבו אותה התפצלה קבוצת הבריחה, שכללה את הרוכב הכי מבוגר במרוץ ומנצח המרוץ ב-2009, אלחנדרו ולוורדה (מוביסטאר), עומאר פראיילה (אסטנה), ננס פיטרס (AG2R La Mondiale), מייקל וודס וגיום מרטן. וודס התקיף מהדבוקה הזו 1.2 קילומטרים לסיום והמשיך עד לניצחון בקטע כשהוא משחזר את הישגו מ-2018 עם ניצחון בקטע בוואלטה, מקדים ב-4 שניות את פראיילה ו-ולוורדה. הפלוטון הובל בידי מגנוס קורט (EF Pro Cycling) במקום ה-16, 56 שניות אחרי וודס. מרטן עבר להוביל בקטגוריית ההרים עם 27 נקודות. מטאו מוסקטי (טרק-סגפרדו) לא עמד במגבלת הזמן ונאלץ לפרוש מהמרוץ למחרת, כשגם ג'יי מקארת'י (בורה–הנסגרוהה) פרש במהלך המרוץ, לאחר שהתרסק במהירות גבוהה ונפגע בברכו, אך לא סבל משברים. גם רומיין סייז' מ-Groupama–FDJ פרש במהלך הקטע.
סקירת המרוץ > השבוע הראשון (קטעים 1–6) > קטע 8

קטע 8 היה הקטע ההררי השני במרוץ, 164 מלוגרוניו ל-"אלטו די מונקבליו", עלייה בקטגוריה 1, באורך של 11.3 ק"מ ובשיפוע ממוצע של 7.6%. בקטע ניצח רוגליץ', שהשיג את הניצחון השני שלו במרוץ לאחר שהתקיף את קאראפאס בקילומטר האחרון וחצה את קו הסיום 13 שניות אחריו. דן מרטין סיים שלישי, 25 שניות אחרי קאראפאס. בזכות התוצאה שלו עלה רוגליץ' למקום השני הכללי, בפער של 13 מקאראפאס, כשהוא חולף על פני יו קארת'י שיורד למקום הרביעי הכללי, בפער של 44 נקודות מקאראפס. טום דימולן (יומבו–ויסמה), קני אליסונדה (טרק-סגפרדו) ומיכל גולאש (אינאוס גרנדיירס).
סקירת המרוץ > השבוע הראשון (קטעים 1–6) > קטע 9

הקטע ה-9 היה מישורי, 157.7 קילומטרים מקסטריליו דל ואל לאגויאר דה קאמפו, הקטע הסתיים בספרינט רב משתתפים בו ניצח סם בנט, לאחר שהקדים את פסקל אקרמן (בורה–הנסגורהה) ואת גרבן תייסן (לוטו–סודאל). אך חבר השופטים של המרוץ החליט לפסול את בנט ולהעבירו למקום האחרון מהפלוטון, לאחר שמירפק בצורה אגרסיבית מדי לטענתם את אמילס לייפניס (טרק-סגפרדו) הלטבי במהלך המאבקים על מיקומים בספרינט הסיום. הניצחון נפסל מבנט והועבר לאקרמן, כשתייסן עלה למקום השני ומקס קאנטר (סאנווב) הועלה למקום השלישי.
סקירת המרוץ > השבוע הראשון (קטעים 1–6) > קטע 10

קטע 10 כלל 185 קילומטרים מקסטרו אורדייאס לסואנסס, הקטע היה בתוואי מישורי אך עלייה מדורגת בקטגוריה 3 אחת, וגבעות לא מדורגות לקראת סיום הקטע. בקטע ניצח פרימוש רוגליץ', לאחר שניצל את הגבעות בסיום לפתיחת פערים וניצח בספרינט מתוך דבוקה של שמונה רוכבים, מקדים את פליקס גרוסשארטנר (בורה–הנסגרוהה) ואת אנדראה באג'יולי (דקונינק קוויק-סטפ). ריצ'רד קאראפאס לא היה חלק מהדבוקה הזו, הוא חצה את קו הסיום כ-3 שניות אחרי רוגליץ' ועם בונוס הזמן שרוגליץ' קיבל מהניצחון בקטע, השניים היו שווים בזמנם בדירוג הכללי, כשרוגליץ' היה מוביל המרוץ החדש.
סקירת המרוץ > השבוע הראשון (קטעים 1–6) > קטע 11

קטע 11 כלל 170 קילומטרים מויאוויאוסיה לאלטו דה לה פראפונה, עלייה באורך של 18.5 קילומטרים בשיפוע של 5.7%, מלבד זאת בקטע נכללו עוד 3 עליות מקטגוריה 1, ועלייה בפתיחת הקטע מקטגוריה 3. במהלך הקטע יצאה קבוצת בריחה שכללה בין היתר את מנצח קטע 2, מארק סולר, ומוביל קטגוריית ההרים, גיום מרטן. כשנותרו 5 קילומטרים לסיום התקיף סולר מקבוצת הבריחה, דויד גאודו (Groupama–FDJ) גישר אליו והמשיך לניצחון בקטע לאחר שהתקיף את סולר כשנותרו מאות מטרים לסיום הקטע וחצה את קו הסיום 4 שניות לפניו. מייקל סטורר (סאנווב) סיים שלישי, 52 שניות אחרי גאודו, כשהוא חוצה את קו הסיום לצד בן קבוצתו הבריטי מארק דונובן. מרטן סיים חמישי, בפער של 55 שניות מגאודו וחיזק את הובלתו בקטגוריית ההרים עם 50 נקודות. דן מרטין, רוגליץ', קאראפאס, ואנריק מאס חצו את קו הסיום בדבוקה אחת במקומות 7–10, 1:03 דקות אחרי גאודו, כשאלכסנדר ולאסוב הרוויח עליהם 5 שניות במקום השישי. במהלך הקטע פרשו חמישה רוכבים, קוונטין ז'ארגווי (AG2R La Mondiale), יאקוב מרצ'קו, מת'יו לדניו (Groupama–FDJ), הקטור סייז (Caja Rural - Seguros RGA) וניק דלאמיני (NTT Pro Cycling), כשלפני תחילת הקטע פרש סטיבן ויליאמס (בחריין מקלארן).
סקירת המרוץ > השבוע הראשון (קטעים 1–6) > קטע 12

קטע 12 היה הקטע ההררי והקשה ביותר במרוץ, שנחשב ל"שלב המלכה" במהדורה הזו, כשהוא הסתיים על העלייה המיתולוגית לאלטו דה אנגלירו, אחת מהעליות הידועות בוואלטה אספניה לאורך השנים. עלייה באורך של 13.2 ק"מ על 9.4% שיפוע ממוצע, כשבקטעים מסוימים השיפוע עובר את ה-20%, העלייה בקטגוריה HC, אחת משתי העליות היחידות בשנה הזו של המרוץ בקטגוריה הזו. מלבד האנגלירו, הקטע כלל ארבע עליות מדורגות אחרות, שתיים מקטגוריה 3 והשתיים האחרות מקטגוריה 1. בקטע ניצח יו קארת'י, לאחר שהתקיף 1.2 ק"מ לסיום על האנגלירו, והפך לרוכב הבריטי הראשון לנצח על העלייה, כשהוא מקדים את ולאסוב, מאס, וקאראפאס שחצו את קו הסיום כ-16 שניות אחריו. רוגליץ' סיים במקום החמישי, 26 שניות אחרי קארת'י, כשהוא חוצה את קו הסיום לצד בן קבוצתו האמריקאי ספ קוס ודן מרטין במקומות ה-6 וה-7 בהתאמה. בעקבות כך עלה קאראפאס בחזרה להוביל את המרוץ, כשהוא מקדים ב-10 שניות את רוגליץ' במקום השני. יו קארת'י חלף על פני מרטין ותפס את המקום השלישי, בפער של 32 שניות לעומת 35 שניות של מרטין.
סקירת המרוץ > השבוע הראשון (קטעים 1–6) > קטע 13

אחרי קטע 12, הרוכבים נכנסו למחרת ליום המנוחה השני והאחרון במרוץ, קטע 13 התקיים יומיים אחרי קטע 12 והיה קטע נגד השעון היחיד במרוץ, 33.7 ק"מ ממורוס למיראדור דה אזארו, הקטע היה מישורי עד לעלייה האחרונה שעלייה הסתיים נגד השעון, עלייה באורך של 1.8 ק"מ ובקטגוריה השלישית אך בשיפוע ממוצע של 14.2%. בעקבות כך, רוב הרוכבים החליפו חזרה מאופני נג"ש לאופני כביש עבור העלייה. בקטע ניצח פרימוש רוגליץ', שהשיג את הניצחון הרביעי שלו במרוץ, מקדים את וויל בארטה (CCC) בשנייה ואת נלסון אוליביירה (מוביסטאר) ב-10 שניות. קארת'י סיים רביעי את הקטע, בפער של 25 שניות מרוגליץ', כשקאראפאס סיים שביעי, 49 שניות מרוגליץ', בעקבות כך חזר רוגליץ' להובלת המרוץ בפער של 39 שניות מקאראפס ו-47 שניות מרוגליץ', דן מרטין, שסיים את הקטע במקום ה-12 בפער של 1:12 דקות מרוגליץ', התבסס במקום הרביעי הכללי בפער של 1:42 דקות מרוגליץ', כשמאס סגר את החמישייה הראשונה בפער של 3:23 דקות.
סקירת המרוץ > השבוע הראשון (קטעים 1–6) > קטע 14

קטע 15 כלל 204.7 קילומטרים מלוגו לאורנסה, בתוואי גבעי ושלוש עליות מדורגות בקטגוריה 3. זה היה קטע נוסף לקבוצת הבריחה לאחר ששבעה רוכבים נכללו בה, ביניהם רוכבים שכבר ניצחו קטעים במרוץ, כמו וודס, ולנס וסולר. הקטע הסתיים במאוץ על גבעה, בו השיג ולנס את הניצחון השני שלו בקטע במרוץ, מקדים את וודס ואת זדנק שטיבר (דקונינק קוויק-סטפ) במקום השלישי. במהלך הקטע פרשו אלכסיס רנאר (Israel Start-Up Nation), אלכסנדר קאמפ (טרק-סגפרדו) ומרטין סלמון (סאנווב).
סקירת המרוץ > השבוע הראשון (קטעים 1–6) > קטע 15

קטע 15 היה הקטע הארוך ביותר במרוץ, 230.8 קילומטרים ממוס עד לפוובלה דה סנבריה, הקטע היה בתוואי גבעי וכלל כחמש עליות מדורגות, כולן בקטגוריה 3 שלא פירקו או דיללו רוכבים בפלוטון, והקטע הסתיים בספרינט רב משתתפים בניצחונו של יספר פיליפסן (יו. איי. אי. אמירטס), מקדים את שני הגרמנים, פסקל אקרמן ויאניק שטיימלה (דקונינק קוויק-סטפ). במהלך הקטע פרשו גרבן תייסן, פים ליחטארט (טוטאל דיירקט אנרז'י) והארי טאנפילד (AG2R La Mondiale), מה שהשאיר את הקבוצה הצרפתית עם שלושה רוכבים בלבד.
סקירת המרוץ > השבוע הראשון (קטעים 1–6) > קטע 16

קטע 16 כלל 162 קילומטרים מסלמנקה לקיודאד רודריגו, הוא כלל 2 עליות מדורגות, אחת בקטגוריה 2 והשנייה בקטגוריה 1 והיה בתוואי גבעי, גם הקטע הזה הסתיים בספרינט רב משתתפים, בו ניצח מגנוס קורט (EF Pro Cycling) לאחר שהקדים את רוגליץ' ורוי קושטה, אך הפורטוגלי נפסל על ידי חבר השופטים ואת מקומו בשלישייה תפס דיון סמית' (מיצ'לטון - סקוט). במהלך הקטע פרש אנדראה באג'יולי, כשלואיס לאון סאנצ'ס (אסטנה) לא זינק אליו.
סקירת המרוץ > השבוע הראשון (קטעים 1–6) > קטע 17

קטע 17 כלל 178 קילומטרים מסקוורס לעלייה באלטו דה לה קובילה, הקטע ההררי האחרון במרוץ. האלטו דה לה קובילה הייתה העלייה השנייה במרוץ מלבד האנגלירו שהיא בקטגוריה HC, כשהיא באורך של 11.7 ק"מ בשיפוע ממוצע של 6.9%. מלבדה, בקטע היו עוד חמש עליות מדורגות, אחת בקטגוריה 1, שלוש בקטגוריה 3 ואחת בקטגוריה 2, מה שהפך את הקטע לאחד משני הקטעים הכי הרריים במרוץ, ביחד עם קטע 12. בקטע ניצח דויד גאודו, שהשיג את הניצחון השני שלו בקטע במרוץ לאחר שהתקיף מתוך קבוצת הבריחה בקילומטרים האחרונים על האלטו דה לה קובילה, מקדים ב-28 שניות את ג'ינו מאדר (NTT Pro Cycling) וב-1:05 דקות את יון איסאגירה. פרימוש רוגליץ' אומנם הפסיד 21 שניות לריצ'רד קאראפאס שסיים 8 את הקטע בפער של 2:35 דקות מגאודו המנצח, בעוד רוגליץ' עצמו סיים במקום העשירי, בפער של 2:56 דקות מגאודו, אך זה לא היה מספיק לאקוודורי שנאלץ להסתפק במקום השני הכללי, 24 שניות מרוגליץ, בעוד קארת'י סגר את הפודיום במקום ה-3, 47 שניות מרוגליץ'. דן מרטין סיים רביעי כללי, 2:43 דקות מרוגליץ', בעוד הפער של אנריק מאס במקום החמישי עמד על 3:36 דקות. גיום מרטן הבטיח את ניצחונו בקטגוריית ההרים עם 99 נקודות, בעוד פרימוש רוגליץ' הבטיח ניצחון שני ברצף גם בקטגוריית הנקודות, בה הוביל מתחילת המרוץ, עם 204 נקודות.
סקירת המרוץ > השבוע הראשון (קטעים 1–6) > קטע 18

קטע 18 היה הקטע האחרון במרוץ, 139.9 קילומטרים מהיפודורמו דה לה זארזוולה עד למדריד, בתוואי מישורי. הקטע היה ממלכתי, וכמו כל קטעי הכביש האחרונים בג'ירו, או בטור, הוא קטע בלי התקפות או מהלכים על הדירוג הכללי. הקטע הסתיים בספרינט רב משתתפים בניצחון שני במרוץ של פסקל אקרמן, לאחר שהקדים את סם בנט ואת מקס קאנטר. דווידה פורמולו (יו. איי. אי. אמירטס) לא זינק לקטע בשל לידת אשתו.
תוצאות > דירוג כללי > מקומות 1–30

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| מקום | רוכב | קבוצה | זמן |
| 1 | סלובניה פרימוש רוגליץ' | יומבו–ויסמה | 72:46:12 שעות |
| 2 | אקוודור ריצ'רד קאראפאס | אינאוס גרנדיירס | 0:24+ |
| 3 | בריטניה יו קארת'י | EF Pro Cycling | 1:15+ |
| 4 | אירלנד דן מרטין | Israel Start-Up Nation | 2:43+ |
| 5 | ספרד אנריק מאס | מוביסטאר | 3:36+ |
| 6 | הולנד ווט פולס | בחריין מקלארן | 7:16+ |
| 7 | ספרד דויד דה לה קרוז | יו. איי. אי. אמירטס | 7:35+ |
| 8 | צרפת דויד גאודו | Groupama–FDJ | 7:45+ |
| 9 | אוסטריה פליקס גרוסשארטנר | בורה–הנסגרוהה | 8:15+ |
| 10 | ספרד אלחנדרו ולוורדה | מוביסטאר | 9:34+ |
| 11 | רוסיה אלכסנדר ולאסוב | אסטנה | 9:36+ |
| 12 | ניו זילנד ג'ורג' בנט | יומבו–ויסמה | 14:04+ |
| 13 | ספרד מיקל נייבה | אינאוס גרנדיירס | 14:47+ |
| 14 | צרפת גיום מרטן | קופידיס | 15:07+ |
| 15 | קולומביה סרחיו הנאו | יו. איי. אי. אמירטס | 15:36+ |
| 16 | ארצות הברית ספ קוס | יומבו–ויסמה | 16:26+ |
| 17 | איטליה מאטיה קאטנאו | דקונינק קוויק-סטפ | 17:45+ |
| 18 | ספרד מארק סולר | מוביסטאר | 21:01+ |
| 19 | ספרד גורקה איסאגירה | אסטנה | 21:46+ |
| 20 | שווייץ ג'ינו מאדר | NTT Pro Cycling | 43:39+ |
| 21 | גרמניה גאורג צימרמן | CCC | 45:40+ |
| 22 | ארצות הברית וויל בארטה | CCC | 50:04+ |
| 23 | ספרד לואיס אנחל מאטה | קופידיס | 55:06+ |
| 24 | בלגיה קובי גוסנס | לוטו–סודאל | 1:02:57+ |
| 25 | אוסטרליה ניק שולץ | מיצ'לטון - סקוט | 1:03:46+ |
| 26 | ספרד חוסה הראדה | קופידיס | 1:05:17+ |
| 27 | קולומביה אסטבן צ'אבס | מיצ'לטון - סקוט | 1:09:51+ |
| 28 | צרפת ברונו ארמירייל | Groupama–FDJ | 1:10:22+ |
| 29 | ספרד יון איסאגירה | אסטנה | 1:12:12+ |
| 30 | ספרד קרלוס ורונה | מוביסטאר | 1:13:22+ |
תוצאות > קטגוריית הנקודות > מקומות 1-10

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| מקום | רוכב | קבוצה | נקודות |
| 1 | סלובניה פרימוש רוגליץ' | יומבו–ויסמה | 204 |
| 2 | אקוודור ריצ'רד קאראפאס | אינאוס גרנדיירס | 133 |
| 3 | אירלנד דן מרטין | Israel Start-Up Nation | 111 |
| 4 | בריטניה יו קארת'י | EF Pro Cycling | 96 |
| 5 | צרפת גיום מרטן | קופידיס | 87 |
| 6 | גרמניה פסקל אקרמן | בורה–הנסגרוהה | 84 |
| 7 | בלגיה יספר פיליפסן | יו. איי. אי. אמירטס | 150 |
| 8 | ספרד מארק סולר | מוביסטאר | 73 |
| 10 | קנדה מייקל וודס | EF Pro Cycling | 72 |
| 10 | ספרד אנריק מאס | מוביסטאר | 71 |
תוצאות > קטגוריית ההרים > מקומות 1-10

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| מקום | רוכב | קבוצה | נקודות |
| 1 | צרפת גיום מרטן | קופידיס | 99 |
| 2 | בלגיה טים ולנס | לוטו–סודאל | 34 |
| 3 | אקוודור ריצ'רד קאראפאס | אינאוס גרנדיירס | 30 |
| 4 | צרפת דויד גאודו | Groupama–FDJ | 29 |
| 5 | ארצות הברית ספ קוס | יומבו–ויסמה | 27 |
| 6 | סלובניה פרימוש רוגליץ' | יומבו–ויסמה | 24 |
| 7 | בריטניה יו קארת'י | EF Pro Cycling | 21 |
| 8 | קנדה מייקל וודס | EF Pro Cycling | 21 |
| 9 | פורטוגל רוי קושטה | יו. איי. אי. אמירטס | 21 |
| 10 | אירלנד דן מרטין | Israel Start-Up Nation | 20 |
תוצאות > קטגוריית הרוכב הצעיר > מקומות 1-10

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| מקום | רוכב | קבוצה | זמן |
| 1 | ספרד אנריק מאס | מוביסטאר | 72:49:48 |
| 2 | צרפת דויד גאודו | Groupama–FDJ | 4:09+ |
| 3 | רוסיה אלכסנדר ולאסוב | אסטנה | 6:00+ |
| 4 | שווייץ ג'ינו מאדר | NTT Pro Cycling | 40:03+ |
| 5 | גרמניה גאורג צימרמן | CCC | 42:04+ |
| 6 | ארצות הברית וויל בארטה | CCC | 46:28+ |
| 7 | בלגיה קובי גוסנס | לוטו–סודאל | 59:21+ |
| 8 | צרפת קלמו שאמפוסיין | AG2R La Mondiale | 1:17:44+ |
| 9 | אוסטרליה רוב פאוור | סאנווב | 1:30:22+ |
| 10 | צרפת דוריאן גודון | AG2R La Mondiale | 1:38:24+ |
תוצאות > קטגוריית הקבוצות > מקומות 1-5

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| מקום | קבוצה | זמן |
| 1 | ספרד מוביסטאר | 218:37:21 שעות |
| 2 | הולנד יומבו–ויסמה | 10:23+ |
| 3 | קזחסטן אסטנה | 40:09+ |
| 4 | איחוד האמירויות הערביות יו. איי. אי. אמירטס | 1:04:05 |
| 5 | אוסטרליה מיצ'לטון - סקוט | 1:08:33+ |
ויקישיתוף בשורה

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
הערות שוליים

↑  החליף את חסוס הראדה שנדבק בקורונה ולא היה יכול לזנק למרוץ
↑  הרוכב הצעיר המצטיין עד גיל 25
↑  מי שחצה לראשונה את הקו ולמעשה ניצח את הקטע היה סם בנט, אך הוא נפסל והועבר למקום האחרון בפלוטון על ידי חבר השופטים של המרוץ, לאחר החלפת מרפקים אגרסיבי מדי עם אמילס לייפניס הלטבי של טרק-סגפרדו
↑  No fractures for McCarthy in Vuelta a España crash, cyclingnews.com
↑  Formolo finds new focus thanks to fatherhood, cyclingnews.com
אוגו קאוואלרו

| --- | --- |
אוגו קאוואלרו
אוגו קאוואלרו
 לידה:  20 בספטמבר 1880 קזאלה מונפראטו, ממלכת איטליה ממלכת איטליה
 התאבד:  12 בספטמבר 1943  (בגיל 62) פראסקאטי, הרפובליקה הסוציאלית האיטלקית 
 מדינה:  ממלכת איטליה 
 השכלה:  Military Academy of Modena 
 השתייכות:   הצבא המלכותי האיטלקי
 תקופת הפעילות:  1900–1943 (כ־43 שנים)
 דרגה:  גנרלה
 תפקידים בשירות
 רמטכ"ל הצבא האיטלקי
 פעולות ומבצעים
 המלחמה האיטלקית-עות'מאנית מלחמת העולם הראשונה מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 צלב האבירים של צלב הברזל  אביר במסדר סנט מוריס ולזרוס 
 
אוגו קאוואלרו (באיטלקית: Ugo Cavallero; נולד ב-20 בספטמבר 1880 בקזאלה מונפראטו, ממלכת איטליה (כיום באיטליה) - מת ב-12 בספטמבר 1943 בפראסקאטי, הרפובליקה הסוציאלית האיטלקית) היה גנרל בצבא המלכותי האיטלקי, שלחם בתקופת מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

קאוואלרו נולד בשנת 1880, בעיר קזאלה מונפראטו שבממלכת איטליה, למשפחת אצולה. הוא למד בבית ספר צבאי, ובשנת 1900 הולה לדרגת לוטננט שני. לאחר מכן למד בקולג' והשלים בשנת 1911 תואר במתמטיקה. בשנת 1913 לחם בהצטיינות בצבא המלכותי האיטלקי במהלך הקרבות בלוב במלחמה האיטלקית-עות'מאנית, וזכה ב"מדליית הארד על גבורה בקרב". בשנת 1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה, הועבר לשרת במטכ"ל האיטלקי. הוא הועלה לדרגת בריגדיר גנרל, והפך לראש משרד המבצעים של הפיקוד האיטלקי. הוא השתתף בתכנון קרב הנהר פיאווה ביוני 1918, וקרב ויטוריו ונטו ארבעה חודשים לאחר מכן. שני הקרבות החזירו לאיטליה את יוקרתה האבודה ותרמו להוצאתה של האימפריה האוסטרו-הונגרית מהמלחמה. במהלך המלחמה גם רכש לו קאוואלרו אויבים מושבעים בדמות פייטרו באדוליו וגליאצו צ'אנו, השניים המשיכו להיות יריבים לו עד סוף חייהם.
בשנת 1919 פרש קאוואלרו מהצבא, אולם חזר אליו בשנת 1925, ומונה לסגנו של שר המלחמה בניטו מוסוליני. הוא שימש גם כחבר בסנאט האיטלקי, והועלה בשנת 1927 לדרגת מייג'ור גנרל. שנה לאחר מכן עזב שוב את הצבא, ונכנס לעולם העסקים. בשנת 1937 הצטרף לצבא בפעם השלישית והאחרונה. הוא הועלה לדרגת לוטננט גנרל, בשנת 1938 מונה למושל מזרח אפריקה האיטלקית.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

קאוואלרו הועלה לדרגת גנרל בשנת 1940. בדצמבר של אותה שנה, לאחר שהצטרפה איטליה למלחמת העולם השנייה, הדיח מוסוליני את באדוליו ממשרת הרמטכ"ל, בשל העובדה שבאדוליו לא חשש למתוח ביקורת על הדרך בה מנוהלים הקרבות במזרח אפריקה וביוון קאוואלרו מונה לרמטכ"ל במקומו. זמן קצר לאחר מינויו, נשלח קאוואלרו לאלבניה, שם הצבא היווני החל להבקיע את ההגנות האיטלקיות. במהלך ינואר 1941 נבנה כוח עצום באלבניה. מוסוליני הגיע אישית לפקח על הלחימה, אך הצבא האיטלקי לא יצא למתקפה כוללת במהלך שלושת השבועות שבהם שהה שם. התעמולה האיטלקית טענה כי הצבא היווני הושמד ב"קרב הגדול והעקוב מדם שבכל העת החדשה", וחדל מלהתקיים. מה שלא היה נכון, ועל אף שהצבא האיטלקי היה ביתרון מספרי, הרי שחייליו היו חסרי מוטיבציה וציודו היה גרוע, בעוד היוונים היו חדורי ביטחון ונחושים להגן על מולדתם. ב-9 במרץ יצא קאוואלרו למבצע "פרימוורה" (אביב), מתקפה כוללת לאורך כל החזית. בתוך שעתיים נורו 100,000 פגזי ארטילריה, והעמדות היווניות הופגזו מהאוויר. שלושה קורפוסים איטלקיים, המורכבים מ-12 דיוויזיות, ניסו להבקיע אל מול כוח יווני שווה ערך לארבע דיוויזיות. קאוואלרו, צפה בכוחות המתקדמים יחד עם מוסוליני, ופיקח על המבצע מקרוב ובאופן אישי. אולם לאחר 48 שעות התברר כי מדובר בכישלון צורב. מוסוליני סירב לדרישתו של קאוואלרו להפסיק את המתקפה, גם אל מול אלפי אבדות. רק לאחר כשבוע של לחימה, משהתברר כי האבדות האיטלקיות במתקפה מגיעות ל-12,000 נפש, הורה מוסוליני על נטישת המתקפה, ועזב את אלבניה בחזרה לאיטליה. הכשלונות הכריחו את היטלר להורות לוורמאכט להתערב בנעשה, ותוך זמן קצר נכנעה יוון.
כראש המטה הכללי האיטלקי, נאלץ קאוואלרו לעבוד מקרוב עם גנרלים גרמנים. הוא היה מיודד עם אלברט קסלרינג, אולם היו לו חילוקי דעות עם ארווין רומל. לאחר קרב גזאלה במאי 1942, טען רומל שיש ליזום התקפה גרמנית-איטלקית משותפת נגד מצרים. קאוואלרו התנגד לתוכנית, והציע במקום ליזום פלישה למלטה, לכבוש אותה וכך לאפשר העברת תגבורות ואספקה לכוחות הציר באפריקה. לאחר שהועלה רומל לדרגת גנרל-פלדמרשל, הועלה קאוואלרו לדרגת "מרשלו" המקבילה, כדי שלרומל לא יהיה יתרון על פניו. קאוואלרו התנגד לפיזור הצבא האיטלקי בזירות שונות (מזרח אפריקה, צפון אפריקה וברית המועצות), אולם לא העז להתנגד לדעתו של מוסוליני בנושא. בינואר 1943, בעקבות השמדתו המוחלטת של הצבא האיטלקי באפריקה, והכשלונות האיטלקיים במזרח, הורה מוסוליני על החלפתו של קאוואלרו בוויטוריו אמברוסיו. לאחר שממשלת מוסוליני הופלה בידי המלך והמועצה הפשיסטית העליונה, הורה מנהיג איטליה החדש באדוליו, שכאמור היה אויב וותיק של קאוואלרו, על מעצרו. הוא שוחרר ממעצר בספטמבר 1943, בעקבות הקמת הרפובליקה הסוציאלית האיטלקית. זמן קצר לאחר מכן הוצע לו תפקיד הרמטכ"ל של הצבא החדש בידי ידידו הגנרל הגרמני אלברט קסלרינג.
ב-12 בספטמבר של אותה שנה, אכל קאוואלרו ארוחת ערב עם קסלרינג בבית מלון בעיר פראסקאטי, השניים דנו במיניו של קאוואלרו כרמטכ"ל, אולם קאוואלרו דחה את ההצעה בנימוס. בבוקר המחרת הוא נמצא ירוי בחדרו שבבית המלון, נסיבות המוות אינן ברורות עד ימינו, יש הטוענים שהתאבד, ויש הטוענים שהגרמנים רצחו אותו לאחר שאיבדו עניין בו.
הערות שוליים

↑  דניס מק-סמית', מוסוליני, הוצאת עם עובד, 1984, עמ' 328.
↑  .Lt. Col. E Bauer. The history of world war 2, Orbis, London, 1984, pp 147
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007449372105171  BNE: XX1485442  BnF: cb127157407 (data)  CiNii: DA14448284  GND: 123556783  ICCU: CFIV008896  ISNI: 0000 0001 1035 8282  LCCN: n85208907  NARA: 10570260  RERO: 02-A003085152  SNAC: w6vk1rrs  SUDOC: 136887570  VcBA: 495/370728  VIAF: 3383040   WorldCat (עם VIAF): 3383040
שושלת בעלז

שושלת בעלז היא שושלת חסידית שיסודה מרבי שלום רוקח. הענף המפורסם בשושלת הוא ענף חסידות בעלז, האדמו"רים שכיהנו בעיירה בלז שבגליציה. צאצאים נוספים כיהנו באדמו"רות ורבנות.
תולדות השושלת

לרבי שלום רוקח היו חמישה בנים ושתי בנות. בנו הצעיר רבי יהושע, מילא את מקומו בבעלז. בנו השלישי היה רבי שמואל שמעלקע. בתו פריידא הייתה נשואה לרבי חנוך הניך מייער אבי חסידות אלעסק. בתו איידל הייתה נשואה לרבי יצחק רובין מברוד (גזע רופשיץ). הייתה מקבלת קוויטלאך ופדיונות. אביה אמר ש"חסר לה רק שטריימל".
תולדות השושלת > רבי אלעזר רוקח

בנו הגדול היה רבי אלעזר (נקרא על שם אביו של רבי שלום, רבי אלעזר מברוד נכד רבי אלעזר רוקח מאמסטרדם). התגורר בבלז שם היו לו מעט חסידים. נפטר בי"ט בכסלו תרמ"ב. בניו שכיהנו באדמו"רות היו רבי אהרן ורבי יהודה. חתניו היו רבי אלכסנדר סנדר לבין נכדו של רבי צבי הירש מזידיטשוב, רבי יחיאל מיכל מסטרוז'ניץ ורבי דוד פלאם, נכדו של המגיד מלוצק. בנו של רבי דוד היה רבי יצחק שכיהן כאדמו"ר מאלעסק.
רבי אהרן כיהן בלוביטש-קרולבסקי. את מקומו מילא בנו רבי יהודה זונדל. בנו של רבי יהודה זונדל, רבי ברוך אברהם, כיהן בפרמישלא.
רבי יהודה היה חתנו של רבי דוד מדינוב. כיהן בדינוב. את מקומו מילא בנו רבי מנחם מנדל חתן רבי אבי עזרא זעליג מקאלושין. אחריו ישב על מקומו חתנו רבי אברהם אבא וואגנער המכונה רב אבא'לא דינובער. בניו של רבי מנחם מנדל היו רבי צבי אלימלך שכיהן בפרמישלן ורבי ישכר דב חתנו של רבי שמעון מלינסק. רבי ישכר דב היגר לארצות הברית בשנת תרצ"ח שם נקרא האדמו"ר מלינסק. נפטר בשנת תשכ"ה בישראל. חתנו היה רבי מנחם שלמה מקאלוב. נכדו של רבי אברהם אבא מדינוב, הוא הרב פסח שטרן מדינוב מנתניה.
תולדות השושלת > רבי יהודה זונדל רוקח

בנו השני היה רבי יהודה זונדל. כיהן לאחר פטירת אביו באוחאן הסמוכה ללובלין. היה חתנו של הרב שמואל צבי מדרישקופלי. נאסר לתקופה קצרה על ידי הרוסים. נפטר בשנת תרל"א. בניו שכיהנו באדמו"רות היו רבי אפרים זלמן ורבי אהרן.
רבי אפרים זלמן מהרובישוב היה חתנו של רבי חנינא מאולינוב ובזיווג שני חתן רבי צבי מסטרליסק. מילא את מקום אביו באוחאן. גורש מאוחאן על ידי הרוסים והתיישב בהרובישוב. נפטר בשנת תרנ"ה. בניו היו: רבי משה חתן בן דודו רבי שלום מפשמישל. כיהן משנת תרע"ג בפשמישל. נרצח בשנת תש"ב; רבי ישעיהו שלום. היה תלמידו של סבו רבי חנינא. כיהן בוואניווטש הסמוכה לסמבור. במלחמת העולם הראשונה הוגלה לסיביר אך עקב מחלתו הושאר בחרקוב. אחר כך חזר לפולין והתיישב בפרשוב ובטורקא. חיבר ספר בקבלה בשם "ילקוט ישר" נפטר בשנת תש"ב; רבי אריה לייב מהרובישוב בארצות הברית; רבי חנינא כיהן בלוצק. כל משפחתו נרצחה בשואה והוא הצליח להימלט דרך רוסיה. היגר לארצות הברית והתיישב בקליבלנד ובסוף ימיו עלה לישראל; רבי נפתלי מהרובישוב; רבי זונדל מהרובישוב.
רבי אהרן כיהן בדוברובמיל. בנו רבי אלעזר מלוביטש (חתנו של רבי יחיאל מיכל הגר מסטרוז'ניץ) כיהן בחיי אביו בהוראתו ונפטר בחיי אביו.
תולדות השושלת > רבי משה רוקח

בנו הרביעי היה רבי משה, כיהן במיחוב ובקארוב. היה חתנו (בזיווג שני) של רבי פנחס נכד רבי אריה לייב מוואלטשיסק. היה מפורסם כקדוש ופרוש. נפטר בב' באייר תרמ"ג. ששת בניו וחתנו כיהנו באדמו"רות. חתנים נוספים שלו היו הרב נפתלי צבי הירש הלברשטאם מפיקלה, רבי אבי עזרא זליג מקלושין, רבי אבי עזרא זעליג מבלנדוב-קוז'ניץ ורבי אלתר מאיר דוד מוואלברוום.
רבי שמואל שמלקה, חתנו של רבי אלעזר מקוז'ניץ. כיהן בקוז'ניץ ובמלחמת העולם הראשונה עבר לראדום. נפטר בשנת תרע"ה. בנו וממלא מקומו בראדום היה רבי אלעזר אלימלך חתנו של רבי מאיר שלום מקאלושין.
רבי אברהם יהושע העשיל (תקצ"ו - י"ח בתשרי תרנ"א) כיהן בפשמישל. בניו היו רבי צבי הירש מפומרן ורבי מאיר מקוזלוב, שהיגר לארצות הברית בשנת תרצ"א ונפטר בתש"ב. חתניו של רבי אברהם יהושע העשיל היו רבי שלום מפשמשיל ורבי אהרן רבה של סטרליסק, שניהם משושלת סטרליסק.
בנו של רבי מאיר היה רבי משה מקוזלוב. נולד בשנת תרנ"ח. כיהן בניו יורק. הייתה לו ספרייה גדולה. בזיווג ראשון חתן הרב אלתר מריגליץ, ובזיווג שני חתן רבי אהרן מברז'אן. נפטר בח' בתשרי תשל"א. בניו הם רבי מאיר שכיהן כאדמו"ר מקוזלוב (נפטר בתש"פ, 2020) ורבי שמואל שלום המכהן כאדמו"ר מקארוב בניו יורק. חתניו של רבי משה הם רבי יחיאל מיכל מקוסון בורו פארק ורבי בעריש מנארול.
רבי טודרוס כיהן בנמירוב. בניו היו רבי שלום שכיהן בראווה-רוסקה ונרצח בשואה ורבי זונדל שכיהן בריישא ואחר כך בחלם אף הוא נרצח בשואה. בנו של רבי זונדל היה רבי ישראל רבה של ראפקה.
רבי שלום כיהן בגריידונג. בנו רבי אברהם יהושע העשיל מילא את מקומו. נרצח בשואה.
רבי ישכר דב (בער), "האדמו"ר הפולני", כיהן בלובטשוב. בנו היה רבי שלום מוואלברום, חתן רבי אלתר דוד מוואלברום. נרצח בשואה עם כל משפחתו. חתניו של רבי שלום היו רבי יהושע מקמינקא-לבוב והרב אלכסנדר מאיר בן רבי פנחס מאוסטילה. בנו השני של רבי בער, רבי דוד (-י"ח באייר תשט"ז), כיהן בניו יורק בשם האדמו"ר לובטשוב. היה חתנו של רבי שלום מאלעסק.
רבי פנחס מדולינא. חתנו של רבי יהודה צבי מדולינא וממלא מקומו. במלחמת העולם הראשונה ברח למונקאץ' וכיהן שם כאדמו"ר מדולינא.
חתנו היה רבי נפתלי גולדברג, נכד רבי שלמה זלמן מוויליפולי. רב ואדמו"ר בשעלץ. חיבר ספר בשם "קול נפתלי" על התורה ועל הש"ס. בנו היה רבי אלתר. כיהן בוורשה ברחוב פשיבק ועל שמו כונה האדמו"ר מפשיבק. נפטר בשנת תרצ"ח.