stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יום העצמאות (ארצות הברית)
הערות שוליים

↑  Staff writer (July 1, 1917). "How Declaration of Independence was Drafted" (PDF). New York Times. Retrieved November 20, 2009.(הקישור אינו פעיל, 4.7.2020)
↑  "Letter from John Adams to Abigail Adams, 3 July 1776, 'Had a Declaration…'". Adams Family Papers. Massachusetts Historical Society. Retrieved June 28, 2009.
↑  Maier, Pauline (August 7, 1997). "Making Sense of the Fourth of July". American Heritage. Retrieved June 28, 2009.
↑  "Top 5 Myths About the Fourth of July!". History News Network. George Mason University. June 30, 2001. Retrieved June 28, 2009.
↑  Wilfred J. Ritz, "The Authentication of the Engrossed Declaration of Independence on July 4, 1776", Law and History Review 4, no. 1 (Spring 1986): 179–204, via JSTOR.
↑  First 4th of July Celebration in America
↑  "The Night Before the Fourth". The Atlantic. July 1, 2011. Retrieved November 4, 2011.
↑  "Origin of the 21-Gun Salute". U.S. Army Center of Military History. October 3, 2003. Retrieved July 4, 2014.
↑  Biggest fireworks show in U.S. lights up sky, USA Today, July 2009.(הקישור אינו פעיל, 4.7.2020)
↑  "AAA Chicago Projects Increase in Fourth of July Holiday Travelers", PR Newswire, 23 June 2010
↑  Fascinating Facts About the Seward Fourth of July Celebration
↑  אתר האגודה
↑  Philippine Republic Day, Official Gazette (Philippines)
↑  AN ACT CHANGING THE DATE OF PHILIPPINE INDEPENDENCE DAY FROM JULY FOUR TO JUNE TWELVE, AND DECLARING JULY FOUR AS PHILIPPINE REPUBLIC DAY, FURTHER AMENDING FOR THE PURPOSE SECTION TWENTY-NINE OF THE REVISED ADMINISTRATIVE CODE, Chanrobles Law Library, August 4, 1964, archived from the original on August 15, 2009
| חגים בארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| חגים פדרליים | חג המולד • יום קולומבוס • יום העצמאות • יום העבודה • יום מרטין לותר קינג • יום הזיכרון • ראש השנה האזרחית • חג ההודיה • יום החיילים המשוחררים • יום הולדתו של וושינגטון (יום הנשיאים) • יום הולדתו של ג'פרסון |  |
| חגים לאומיים במדינות ארצות הברית (והמדינות בהן הם נחגגים) | יום אינדיאנה (אינדיאנה) • יום אלבמה (אלבמה) • יום אלסקה (אלסקה) • יום ג'ורג'יה (ג'ורג'יה) • יום ג'פרסון דייוויס (אלבמה, פלורידה) • יום הדגל (פלורידה, פנסילבניה) • יום הולדתו של לינקולן (קליפורניה, קונטיקט, אילינוי, מונטנה, ניו ג'רזי, ניו יורק, אינדיאנה, וירג'יניה המערבית) • יום המשפחה (נבדה) • יום הארווי מילק (קליפורניה) • יום וירג'יניה המערבית (וירג'יניה המערבית) • יום טרומן (מיזורי) • ערב חג המולד (קנטקי, קרוליינה הצפונית) • יום מיזורי (מיזורי) • יום מרילנד (מרילנד) • יום נבדה (נבדה) • יום סיווארד (אלסקה) • יום קמהמה (הוואי) • יום קרב בנינגטון (ורמונט) • יום רוזה פארקס (קליפורניה) • יום רונלד רייגן (קליפורניה) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548249805171  LCCN: sh85051101  NARA: 10664374
ירון גולן

| --- | --- |

 לידה:  26 באפריל 1949 
 פטירה:  23 בינואר 2007 (בגיל 57) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 השכלה:  הגימנסיה העברית "הרצליה"  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
ירון גולן (26 באפריל 1949 – 23 בינואר 2007) היה מבקר ספרות ומו"ל ישראלי.
חייו

גולן נולד בתל אביב למשפחה שנמנית עם המשפחות הוותיקות בתל אביב מבני העלייה השנייה. שני סביו, בן-ציון ברקאי ופנחס גולדברג, היו עורכי דין ידועים בתל אביב.
סבתו מצד אביו, אסתר גולדברג לבית וילקנסקי, הייתה אחותם של פרופ' יצחק וולקני-אלעזרי ושל סופר העלייה השנייה מאיר וילקנסקי. אביו אליעזר גולן, בוגר הטכניון, היה בעל חברת "תרמויל" לחימום והסקה, אמו, פרופ׳ רבקה ברקאי-גולן, הייתה מדענית בתחום המיקרוביולוגיה. אחיו הוא אספן העתיקות עודד גולן.
גולן למד בגימנסיה הרצליה בדומה לסבו פנחס גולדברג, שהיה מבוגרי מחזור ו׳ של הגימנסיה, ובדומה להוריו שהיו גם הם מבוגרי הגימנסיה. הוא שירת בצה"ל בארכיון צה"ל ומערכת הביטחון.
לאחר שחרורו מהצבא למד לתואר ראשון בחוג לספרות עברית והיסטוריה של ארץ ישראל באוניברסיטה העברית וסיים בה תואר שני בספרות. הוא היה תלמידו המועדף והבולט של פרופסור גרשון שקד. בהנחייתו הגיש עבודת גמר בהיקף של 770 עמודים על סיפוריו של נסים אלוני. על העבודה קיבל ציון 100 ואת התואר סיים בהצטיינות יתרה. עבודת גמר זו יצאה ב-2010 כספר מסחרי בשני כרכים בשם "תוגה ומחאה".
בשנת 1982 פרסמו גולן ושקד במשותף את "חיים על קו הקץ" (בהוצאת "הקיבוץ המאוחד"), אנתולוגיה לספרות הישראלית המודרנית של בני דור הפלמ"ח (סופרי דור תש"ח). גולן ביצע למעשה את עבודת איסוף הסיפורים וכתב את ההקדמות לסיפורים, בעוד ששקד כתב את המבוא הכללי לאנתולוגיה.
באותה שנה התחיל גולן בכתיבת עבודת דוקטורט אודות יצירתו של יגאל מוסינזון, אך לא סיים את כתיבתה. הוא עזב את האקדמיה והמשיך כמבקר ספרות בעיתונים דוגמת "דבר", "על המשמר", "ידיעות אחרונות" ו"מעריב", והיה בעל טור ב"רחוב ראשי", "הארץ" (במדורו "ספרים הרבה") וטור עוקצני במקומון הירושלמי "כל העיר". הוא כתב בהזמנה ספרים על תאגידים הסתדרותיים ככור וטלרד. חלק ממאמרי הביקורת הספרותית שכתב באותה תקופה יצאו ב-2012 באנתולוגיה בעריכת אלמנתו בתיה גולן ובתוספת הקדמות מאת בתיה גולן והמשורר מנחם בן. בסגנון כתיבתו כמבקר, חל שינוי הדרגתי מסגנון אקדמי-מחקרי לכתיבה קלילה יותר העוסקת בתופעות תרבותיות, ספרותיות ואנושיות. הוא מרד במוסכמות ונהג לנפץ מיתוסים ופרות קדושות. במדוריו נתן ביטוי להתפלמסויות ספרותיות שהתקיימו באותה עת בקהילה הספרותית בישראל. בהיותו אספן ספרים ומאמין בצורך להוציא לאור כל ספר, החליט להקים הוצאת ספרים.
הוצאת הספרים

ב-1986 ייסד גולן את הוצאת הספרים: "הוצאת ירון גולן". המוטו של ההוצאה היה מתן במה לריבוי הקולות של התקופה, ועל פי גישה זו היה מחלוצי התפיסה הפוסט-מודרניסטית ("כל דבר אותנטי ראוי להתפרסם ורק הקורא הוא הצנזורה"). ההוצאה התקיימה ללא צוות שכיר, אלא בהנהלת גולן עצמו ובני משפחתו (אימו, אביו ובעיקר אשתו בתיה). ההוצאה הוציאה כ-1,200 כותרים. גולן לא דרש תשלום מסופרים בהם האמין, ודרש סכומים נמוכים יחסית מסופרים שהגיעו אליו, ואף זאת רק בשנים האחרונות. גולן לא ראה בהוצאה כפעילות עסקית למטרות רווח, אלא שליחות תרבותית-חברתית.
גולן תמך במשוררים, ובין ספרי שירה שלא נודעו בציבור קודם כמו ספרי אורה עתריה הוציא לאור גם משוררים ידועים ומפורסמים כידידו הטוב דוד אבידן ("עלילות דני מחונני" ו"ראש לשועלים"), דרור אלימלך, מנחם בן ("אין שירה בלתי מובנת"), דפנה שחורי, משה בן הראש, מתי שמואלוף ואחרים. כן הוציא לאור את הגיליון האחרון של כתב העת "עכשיו" בעריכתו של גבריאל מוקד וחוברות השירה "הנה" בעריכת נתן זך. הוא הוציא לאור ספרים רבים (כ-200, לפי אלי אשד) של זכרונות ניצולי השואה, בהם ראה ערך מיוחד. הוא הוציא לאור ספר שירה וספר פרוזה בכל שבוע ורומן היסטורי אחת לשלושה חודשים, כ-120 ספרים בשנה. בין סופרי הפרוזה שהוציא היו אהרן אמיר, צבי הרמן, אריה קרישק, משה גרנות, אילן עמית ואחרים. היה המו"ל של ההיסטוריון הצבאי השנוי במחלוקת אורי מילשטיין והוציא רומנים היסטוריים וספרי מדע פופולרי. ירון גולן הוציא תרגומים רבים של ספרות קלאסית ומודרנית ומבחינתו, אמר, לא הייתה לו כל בעיה להוציא לאור אף את "מיין קאמפף" של אדולף היטלר, אשר יצא לבסוף בתרגום חלקי בהוצאת "אקדמון".[דרוש מקור]
גולן חילק שורה של "פרסים" (תעודות בלבד, לא פרס כספי) בין סופרי הוצאתו, למשל פרס עליזה ברקאי לספרי ילדים, פרס היינה לתרגום, פרס גרשום שופמן לסיפורים קצרים ופרס רחל לשירה.
ידידו, המשורר ישראל בר-כוכב, תיאר אותו: "הוא היה אשף בעניין הסופרים העברים מסוף המאה ה-19 ועד אמצע המאה ה-20; לא היה דבר שלא ידע עליהם. הוא היה אדם מבריק, אקסצנטרי, לא תמיד מובן. הוא עזר לאנשים והוציא ספרים על חשבונו כשלא יכלו לשלם לו. העניין הכלכלי פחות העסיק אותו, אלא יותר העניין הספרותי והחברתי".
על אף שהיה דמות מקובלת בקרב קבוצת אינטלקטואלים, היו אנשי ספרות בישראל, ובמיוחד בממסד המו"לות, שמתחו על גולן ביקורת על כך שלא עשה הבחנה בין ספרים "חשובים" ו"בלתי חשובים", "ראויים" ו"בלתי ראויים". אף על פי שהוציא כמות גדולה של ספרים חשובים לכל הדעות, הוציא גם ספרים בעלי איכות ירודה וכאלה שעורכי הוצאת ספרים ממסדית לא היו מוציאים לאור. בראשית דרכה של ההוצאה, הייתה פחות הקפדה בתהליכי הפקת הספר, והדבר נבע גם מהעדר מימון מצד המחברים. גולן הצהיר אז שהתוכן חשוב מן הצורה, אך בשנים האחרונות של ההוצאה השתפרה האיכות האסתטית והחומרית של הספרים.
בהוצאת ירון גולן יצאו לאור כמה מספריו של יצחק חסון, יו"ר האגודה ההומניסטית החילונית הישראלית: "מסיפורי סבא איציק" - סיפורים לילדים ולנוער המבוססים על אירועים אמיתיים ומעודדים לחשיבה הומניסטית, מאוירים בידי הצייר יעקב גוטרמן. הסיפורים התפרסמו קודם לכן ב"משמר לילדים"; סדרת ספרים שנקראה "מסיפורי סלומון" - סיפורים הומוריסטיים בגוף ראשון מפי דמות בדיונית בשם סלומון, "איש פשוט", שמאחוריהם ביקורת חברתית נוקבת על העדר רציונליות ועל תמימות האדם המאמין למנהיגיו הרוחניים.
גולן נודע במנהגו להופיע בפורומים שונים ולהטיח ביקורת קשה, בלשון חדה ונחרצת, בפני אנשי הממסד הספרותי. הוא כפר בתפיסה המקובלת שהוצאה לאור היא עסק כלכלי וראה במי שהפיק רווח מהוצאת ספרים שרלטן אנטי-תרבותי.
לקריאה נוספת

ירון גולן וגרשון שקד,  חיים על קו הקץ: אנתולוגיה לסיפורת ישראלית, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1982
ירון גולן, תוגה ומחאה: סיפורי ניסים אלוני על רקע הסיפורת העברית בשנות הארבעים והחמישים, הוצאת ירון גולן, 2010
ירון גולן, ספרים הרבה - פרידות ופרידות סופיות, עורכת: בתיה גולן, הוצאת ירון גולן, 2012
הערות שוליים

↑  ירון גולן, תוגה ומחאה: סיפורי ניסים אלוני על רקע הסיפורת העברית בשנות הארבעים והחמישים, תל אביב: ירון גולן, 2010
↑  ירון גולן, ספרים הרבה: פרידות ופרידות סופיות, תל אביב: ירון גולן, 2012
↑  שירי לב-ארי, מת העורך והמו"ל ירון גולן, באתר הארץ, 23 בינואר 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304064905171  BnF: cb15015431n (data)  GND: 101249604X  ISNI: 0000 0000 7693 1291  LCCN: n82214009  NLA: 35170329  NTA: 150846045  VIAF: 91666807   WorldCat (עם VIAF): 91666807
נטליה ליסובסקאיה

נטליה ונדיקטובנה ליסובסקאיה (ברוסית: Наталья Венедиктовна Лисовская, נולדה ב- 16 ביולי 1962) היא אתלטית עבר סובייטית, אלופה אולימפית (סיאול 1988), אלופת עולם (רומא 1987), סגנית אלופת עולם (טוקיו 1991) ושיאנית העולם הנוכחית בהדיפת כדור ברזל, מאז שנת 1987. היא מחזיקה בארבע תוצאות הדיפת כדור ברזל הטובות ביותר לנשים.
ביוגרפיה

ליסובסקאיה נולדה וגדלה באלגזי שבבשקורטוסטן. היא התאמנה בקבוצת ספרטק מוסקבה.
ביוגרפיה > 1984 > שיאנית עולם

בתחרות שנערכה בסוצ'י, רוסיה ב-27 במאי 1984 קבעה בהדיפת כדור ברזל שיא עולם חדש של 22.53 מטר, שיפור לשיא העולם בן ה-4 שנים של אילונה סלופיאנק מגרמניה המזרחית (22.45 מטר). בגלל החרם של ברית המועצות על אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) נמנע ממנה לזכות במדליית זהב במשחקים אלה.
ביוגרפיה > 1985

במשחקים העולמיים באולם שנערכו בפריז בינואר 1985 זכתה ליסובסקאיה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.07 מטר, לפני אינס מילר מגרמניה המזרחית (19.68 מטר) ובת ארצה נונו אבשידזה (18.82 מטר).
ביוגרפיה > 1987

באליפות העולם באולם שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה במרץ 1987 זכתה ליסובסקאיה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.52 מטר, לפני אילונה סלופיאנק (20.28 מטר) וקלאודיה לוש מגרמניה המערבית (20.14 מטר). בתחרות שנערכה במוסקבה ב-7 ביוני אותה שנה היא קבעה שיא עולם חדש של 22.60 מטר, אותו שיפרה והעמידה על 22.63 מטר (השיא הנוכחי).
ביוגרפיה > 1987 > אלופת עולם

שלושה חודשים לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה ברומא בתחילת ספטמבר היא זכתה במדליית זהב בשיא אליפות חדש של 21.24 מטר, לפני קתרין ניימקה ממזרח גרמניה (21.21 מטר) ואינס מילר (20.76 מטר), שתיהן ממזרח גרמניה.
ביוגרפיה > 1988 > אלופה אולימפית

באולימפיאדת סיאול (1988) היא זכתה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 22.24 מטר, לפני קתרין ניימקה (21.07 מטר) ולי מייסו מהרפובליקה העממית של סין (21.06 מטר).
ביוגרפיה > 1990

באליפות אירופה שנערכה בספליט, קרואטיה בשנת 1990 היא זכתה במדליית כסף בתוצאה של 20.06 מטר, אחרי אסטריד קומברנוס (20.38 מטר) ולפני קתרין ניימקה (19.96 מטר), שתיהן מגרמניה המזרחית.
ביוגרפיה > 1991

באליפות העולם שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1991 זכתה ליסובסקאיה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.29 מטר, אחרי הואנג צ'יהונג מהרפובליקה העממית של סין (20.83 מטר) ולפני סבטלנה קריבליובה בת ארצה (20.16 מטר).
ביוגרפיה > 1992

באולימפיאדת ברצלונה (1992) היא סיימה במקום תשיעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 18.60 מטר בלבד. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 19.58 מטר ועלתה שנייה לשלב הגמר.
חייה האישיים

ליסובסקאיה נישאה לאלוף האולימפי, אלוף העולם ושיאן העולם הנוכחי ביידוי פטיש, יורי סדיך, ולזוג בת יחידה בשם אלכסיה. מתגוררים בפריז, צרפת.
שיאים אישים > אצטדיון

הדיפת כדור ברזל: 22.63 מטר (1987), שיא עולם
זריקת דיסקוס: 61.94 מטר (1988)
שיאים אישים > אולם

הדיפת כדור ברזל: 22.14 מטר (1987)
ראו גם

התפתחות שיא העולם בהדיפת כדור ברזל לנשים (ויקיפדיה באנגלית)
ניה ורדלוס

| --- | --- |

 לידה:  24 בספטמבר 1962 (בת 62) ויניפג, קנדה 
 מדינה:  ארצות הברית, קנדה 
 תקופת הפעילות:  מ-1994
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ריירסון  Shaftesbury High School 
 בת זוג:  איאן גומז (1993 - 2018)
 מספר צאצאים:  1
 פרסים והוקרה:  Canadian Comedy Award for Best Female Performance in a Feature 
 פרופיל ב-IMDb
 
אנתוניה יוג'יניה "ניה" ורדלוס (באנגלית: Antonia Eugenia "Nia" Vardalos; נולדה ב-24 בספטמבר 1962) היא שחקנית, תסריטאית ובמאית קולנוע קנדית, שמוכרת בשל סרטה "החתונה היוונית שלי"; עבורו הייתה מועמדת לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר.
ביוגרפיה

ורדלוס נולדה בוויניפג, מניטובה שבקנדה. היא בתם של ההורים היוונים-קנדים דורין כריסטאקוס, מנהלת חשבונות ועקרת בית, וקונסטנטין "גאס" ורדלוס, מפתח קרקעות שנולד בקלבריטה, יוון. היא למדה בבית הספר סנט ג'ורג' ובתיכון שפטסברי בוויניפג ולאחר מכן נרשמה לאוניברסיטת ריירסון בטורונטו.
קריירה

ורדלוס התפרסמה בזכות הסרט "החתונה היוונית שלי" משנת 2002, לו כתבה את התסריט ובו שיחקה בתפקיד הראשי. בעקבות הסרט, שזכה להצלחה מסחרית, הופקה סדרת טלוויזיה בעלת אותו שם, שבה שיחקו רוב השחקנים שהופיעו בסרט, לרבות ורדלוס עצמה, שאף הייתה התסריטאית והמפיקה בפועל. הסדרה לא זכתה להצלחה ושידורה הופסק לאחר 7 פרקים בלבד.
ב-2004 היא שיחקה לצד טוני קולט בסרט "קוני וקרלה". היא הופיעה לצד בעלה השחקן במספר סדרות וסרטים, כגון "נסיך החלומות" ו"המופע של דרו קארי".
ב-2009 הופיעה בתפקיד הראשי בסרט "האהבה היוונית שלי" ולאחר מכן גם כתבה, ביימה ושיחקה בתפקיד ראשי בסרט "שונאת את חג האהבה".
חיים אישיים

בספטמבר 1993 היא נישאה לשחקן האמריקאי איאן גומז. לאחר שניסו במשך תשע שנים להרות באמצעות הפריה חוץ גופית ופונדקאות, ורדלוס וגומז אימצו את בתם, אילריה, בשנת 2008. באותה תקופה אילריה הייתה בת שלוש וחלק ממערכת האומנה.
בשנת 2013, ורדלוס כתבה ספר על החוויה, רב מכר של הניו יורק טיימס שהיא כינתה "Instant Mom", והיא עדיין תורמת את כל ההכנסות מהתמלוגים שלה לקבוצות אימוץ. ורדלוס פרסם גם טור עצות על תהליך האימוץ ב"הפינגטון פוסט".
ב-3 ביולי 2018 פורסם כי ורדלוס הגישה בקשה לגירושין מגומז לאחר 25 שנות נישואין, וכי הם כבר היו פרודים מאז יוני 2017. הגירושים שלהם הושלמו כעבור חודשיים.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1997 | Men Seeking Women | איריס |  |
| 2002 | Meet Prince Charming | ג'ניפר |  |
| 2002 | החתונה היוונית שלי | פוטלה "טולה" פורטוקלוס | גם תסריטאית פרס אינדפנדנט ספיריט להופעת הפריצה הטובה ביותר (אנ') (2003) |
| 2004 | קוני וקרלה | קוני |  |
| 2009 | האהבה היוונית שלי | ג'ורג'יה יאנוקופוליס |  |
| 2009 | שונאת את חג האהבה | ג'נביב | גם במאית ותסריטאית |
| 2011 | לארי קראון | ג'יני | דיבוב; גם תסריטאית |
| 2012 | סטודנטיות לוהטות | רייצ'ל רודמן |  |
| 2012 | An American Girl: McKenna Shoots for the Stars | מיס ברוקס |  |
| 2013 | Dealin' with Idiots | אווה מוריס |  |
| 2014 | Helicopter Mom | מגי |  |
| 2016 | החתונה היוונית שלי 2 | פוטלה "טולה" פורטוקלוס | גם תסריטאית |
| 2017 | Car Dogs | שרון |  |
| 2018 | בלגן בממלכה | נמיני נברוויש | דיבוב |
| 2019 | וונדר וומן: קווי דם | יוליה קפטליס (אנ') | דיבוב |
| 2022 | אייבי ובין | מיס טראנץ' | סרט מקורי של נטפליקס |
| 2022 | אייבי ובין ורוח הרפאים | מיס טראנץ' | סרט מקורי של נטפליקס |
| 2022 | קללת ברידג' הולו | מאדאם הות'ורן |  |
| 2023 | החתונה היוונית שלי 3 | פוטלה "טולה" פורטוקלוס | גם תסריטאית |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994 | Missing Persons | ברמנית | פרק: "If You Could Pick Your Own Parents..." |
| 1997 | המופע של דרו קארי | גרייס אלמאדה | פרק: "Strange Bedfellows" |
| 1997 - 1998 | Team Knight Rider | דומינו | דיבוב; 22 פרקים |
| 1998 - 1999 | ילד פוגש עולם | מיס גלאגר | 2 פרקים |
| 1999 | It's Like, You Know... | מינדי | פרק: "Memories of Me" |
| 1999 | שניים ועוד אחת | אוולין | פרק: "Career Day" |
| 2000 | תרגיע | עורכת הדין של לארי | פרק: "Interior Decorator" |
| 2003 | My Big Fat Greek Life | פוטלה "טולה" פורטוקלוס | תפקיד ראשי; 7 פרקים גם תסריטאית ומפיקה בפועל |
| 2008 | My Boys | ג'ו | 3 פרקים |
| 2009 | גדולה מהחיים | ליסה שיין | פרק: "What If?" |
| 2010 | החבר'ה הטובים | איילין | פרק: "Pilot" |
| 2011 | קוגר טאון | אנג'לה טורס | פרק: "Damaged by Love" |
| 2012 | האנטומיה של גריי | קארו | פרק: "Hope for the Hopeless" |
| 2013 - 2014 | חוק וסדר: מדור מיוחד | מינונה אפרון | 3 פרקים |
| 2015 | Marry Me | פאם | פרק: "Mom Me" |
| 2015 | ג'יין הבתולה | ברברה סטנברוק | פרק: "Chapter Nineteen" |
| 2015 - 2019 | סטאר נגד כוחות הרשע | אנג'י דיאז | דיבוב; 16 פרקים |
| 2015 - 2017 | The Great American Baking Show | מנחה | תוכנית מציאות; עונות 2-1 |
| 2016 | תופסת | לאה וולס | 3 פרקים |
| 2016 | גרייבס | אנני ספירו | 7 פרקים |
| 2017 | ד"ר קן | טיפאני | פרק: "Ken's Big Audition" |
| 2018 - 2020 | סיפורים של ברווזים | סלינה | דיבוב; 4 פרקים |
| 2018 | האקסית המטורפת | וונדי לנגרד | פרק: "I'm On My Own Path" |
| 2019 | Same Time, Next Christmas | פיי אנדרסון | סרט טלוויזיה של ABC |
| 2020 | Poisoned Love: The Stacey Castor Stor | סטייסי קסטור (אנ') | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2020 | A Taste of Christmas | אוליביה | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2021 | תחנה 19 | פטרישיה | פרק: "100% or Nothing" |
| 2022 | באהבה, ויקטור | תרזה | פרק: "Fast Times at Creekwood High" |
| 2022 | גיירמו דל טורו מציג: חדר הפלאות |  | פרק: "Dreams in the Witch House" |
הערות שוליים

↑  Pplus, הפרידה היוונית שלי: ניה ורדולוס נפרדה מבעלה, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 4 ביולי 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007431663205171  PLWABN: 9810631227205606  BNE: XX1668103  BnF: cb146321782 (data)  GND: 130269298  ISNI: 0000 0000 4517 0725  LCCN: no2003014113  MusicBrainz: 44972eb6-7170-46fd-b44b-f61877e368d5  NDL: 00919251  NKC: xx0144852  NTA: 244448671  SUDOC: 161751288  VIAF: 2726376   WorldCat (עם VIAF): 2726376
אליפות העולם בכדוריד

| --- | --- |
 ענף:  כדוריד
 תאריך ייסוד:  1938
 ארגון מפעיל:  איגוד הכדוריד העולמי
 מספר מתמודדים:  24
 זוכה:  דנמרק דנמרק
 הכי הרבה זכיות:  צרפת צרפת - 6 זכיות
 http://www.ihf.info/
 
אליפות העולם בכדוריד לגברים (World Men's Handball Championship) נערכת על ידי איגוד הכדוריד העולמי. אליפות העולם בכדוריד החלה בשנת 1938 ונערכת אחת לשנתיים. עד כה, צרפת זכתה 6 פעמים באליפות, יותר מכל מדינה אחרת. נבחרות שוודיה ורומניה זכו כל אחת ב-4 אליפויות.
אלופת העולם הנוכחית (2023) היא נבחרת דנמרק.
טורנירי אליפות העולם

1 גרמניה שלחה נבחרת מאוחדת המורכבת משחקנים ממזרח ומערב גרמניה
מצרים ותוניסיה הן שתי הנבחרות הלא אירופאיות היחידות שהגיעו לחצי הגמר. מצרים ב-2001 ותוניסיה ב-2005. שתיהן סיימו במקום  הרביעי.
קטר היא הנבחרת הלא-אירופאית היחידה שהגיעה לגמר, בטורניר של 2015, אז הפסידה מול צרפת 25-22.
טבלת מדליות

| דירוג | נבחרת | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | צרפת צרפת | 6 | 2 | 4 | 11 |
| 2 | שוודיה שוודיה | 4 | 3 | 4 | 11 |
| 3 | רומניה רומניה | 4 | 0 | 2 | 6 |
| 4 | רוסיה רוסיה 1 | 3 | 3 | 0 | 6 |
| 5 | גרמניה גרמניה | 3 | 2 | 1 | 6 |
| 6 | ספרד ספרד | 2 | 0 | 3 | 4 |
| 7 | דנמרק דנמרק | 3 | 3 | 1 | 6 |
| 7 | קרואטיה קרואטיה | 1 | 3 | 1 | 5 |
| 9 | צ'כיה צ'כיה 2 | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 10 | סרביה סרביה 3 | 1 | 1 | 4 | 6 |
| 11 | גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית | 0 | 2 | 2 | 4 |
| 12 | נורווגיה נורווגיה | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 13 | פולין פולין | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 14 | אוסטריה אוסטריה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 14 | הונגריה הונגריה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 14 | קטר (מדינה) קטר | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 17 | סלובניה סלובניה | 0 | 0 | 1 | 1 |
1התאחדות הכדוריד הבינלאומית מכירה ברוסיה כיורשת של ברית המועצות
2התאחדות הכדוריד הבינלאומית מכירה בצ'כיה כיורשת של צ'כוסלובקיה
3התאחדות הכדוריד הבינלאומית מכירה בסרביה כיורשת של יוגוסלביה
נבחרת ישראל באליפות העולם

נבחרת ישראל מעולם לא העפילה לאליפות העולם.
ראו גם

אליפות אירופה בכדוריד
הורמזיס

עקומת מנה-תגובה בהורמזיס
הורמזיס (מיוונית: hórmēsis - תנועה מהירה) הוא מונח בטוקסיקולוגיה המציין תופעה בה לכמות קטנה של רעל או רעלן יש דווקא אפקט ביולוגי מיטיב. חומר בעל מאפיינים כאלה מציג עקומת מנה-תגובה דמוית U או J, כלומר שפועל במינונים נמוכים ומעבר לעיכוב עם העלייה במינון. המנגנונים הביוכימים הגורמים לתופעה אינם מובנים כל צרכם אך ניתן לשער כי הרעלן גורם להפעלת מנגנוני הגנה ותיקון המצליחים להתגבר על האפקט השלילי ואף להיטיב, בבחינת "מה שלא הורג אותי, מחשל אותי".
דוגמאות להורמזיס

אף על פי שפעילות גופנית מתונה גורמת לגוף לעבור למצב דחק, יש לה אפקט מיטיב על הבריאות.
בניסויים בבעלי חיים נמצא כי הגבלת קלוריות האריכה את תוחלת החיים שלהם.
מחקרים אחדים הראו כי צריכה של כמות קטנה של אלכוהול ביום עשויה לתרום למניעת שבץ ומחלת לב.
מיטוהורמזיס - המיטוכונדריות בתאים יוצרים רדיקלים חופשיים הגורמים לתא להפעיל מנגנונים נוגדי חימצון המגנים גם כנגד רדיקלים חופשיים המגיעים מחוץ לתא.
השערת ההיגיינה טוענת כי החשיפה לגורמים מזהמים בגיל צעיר תורמת להתפתחות תקינה של מערכת החיסון.
הערות שוליים

↑  חיים שפירא ופייר זינגר, פוליפנולים: פיטוכימיקלים המשרים אנזימים המגנים על התא, מגזין PharmaLine גיליון 24 דצמבר 2006
מישל רודריגז

| --- | --- |

רודריגז, 2018
 לידה:  12 ביולי 1978 (בת 46) ארצות הברית סן אנטוניו, טקסס, ארצות הברית
 שם לידה:  Mayte Michelle Rodriguez 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2000
 מקום לימודים:  תיכון ויליאם ל' דיקינסון 
 בן או בת זוג:  קארה דלווין (2014–2014)  זאק אפרון (2014–2014) 
 פרסים והוקרה:  פרס אינדפנדנט ספיריט (2001)  פרס גילדת שחקני המסך (2006)  פרס גילדת שחקני המסך למשחק מצוין לאנסמבל שחקנים בסדרת דרמה (2006) 
 http://www.michelle-rodriguez.com/home.htm
 פרופיל ב-IMDb
 
מאיטה מישל רודריגז (באנגלית: Mayte Michelle Rodríguez; נולדה ב-12 ביולי 1978) היא שחקנית טלוויזיה וקולנוע אמריקאית. מוכרת בתפקידה כלטי בסדרת סרטי "מהיר ועצבני", בשל תפקידה כריין אוקמפו בסרט האימה "האויב שבפנים" (2002) ובהמשכו "האויב שבפנים: הגמול" (2012) ובתור טרודי צ'אקון בסרט שובר הקופות "אווטאר".
ביוגרפיה

נולדה בשם מאיטה מישל רודריגז נולדה בסן אנטוניו, טקסס שבארצות הברית כבתם של כרמן מילאדי פארד, מהגרת מהרפובליקה הדומיניקנית, ורפאל רודריגז, יליד פוארטו ריקו וחייל לשעבר בצבא ארצות הברית. רודריגז עברה לרפובליקה הדומיניקנית עם אמה כשהייתה בת שמונה, והתגוררה שם עד גיל 11. מאוחר יותר, היא עברה לפוארטו ריקו עד גיל 17, ולבסוף התיישבה בג'רזי סיטי, ניו ג'רזי. סבתה מצד אמה גם גידלה אותה על ערכי עדי יהוה (דת אמה), אם כי מאז נטשה את האמונה. יש לה עשרה אחים ואחיות-למחצה.
רודריגז נשרה מהלימודים בתיכון אך הצליחה לעבור את מבחני ה-GED, בחינות המקבילות ל"בוגר תיכון". בסך הכל היא גורשה מחמישה בתי ספר. רודריגז למדה תקופה קצרה בבית ספר למסחר לפני שהתמקדה במשחק בהוליווד.