stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לורד וולדמורט
תפקידו בספרים > שלושת הספרים הראשונים

הופעתו הראשונה של וולדמורט היא בספר הראשון. בספר זה הוא מוצג בתור אדון האופל שרצח את ג'יימס ולילי פוטר (הוריו של הארי), אך מסיבה בלתי ידועה תינוקם הארי שרד את הקללה הממיתה שוולדמורט הטיל עליו. וולדמורט איבד את גופו הגשמי ונמלט לאלבניה. הארי נושא על מצחו צלקת מסתורית בצורת ברק כתוצאה מהקללה. לאורך כל הספר כושל וולדמורט בניסיון לחזור לגופו באמצעות גנבת אבן החכמים. על מנת להגשים זאת הוא משתלט על גופו של קוויריניוס קווירל, המורה להתגוננות מפני כוחות האופל בהוגוורטס, ובשיא העלילה מצליח הארי למנוע מוולדמורט להשיג את האבן.
בספר השני מוצגת דמותו של טום ואנדרולו רידל, וולדמורט בצעירותו, שהוא כשיקוף דמותו הנמצאת כזיכרון ביומן קסום שהגיע לרשותה של ג'יני ויזלי. בספר זה מתוארת ג'יני כנערה ביישנית המאוהבת בהארי פוטר. היא חשה בדידות ונואשות, מתחילה לכתוב וחולקת את סודותיה ופחדיה הכמוסים ביותר עם טום הסימפתי. בשיא העלילה גורם טום רידל לאותיות השם שלו לארגן את עצמן מחדש ליצירת האנגרמה "אני לורד וולדמורט", ובכך נחשף טבעו האמיתי של הזיכרון והיומן. רידל טען כי הוא התחזק בזכות פחדיה של ג'יני, ולבסוף הצליח להשתלט עליה. הוא השתמש בה על מנת לפתוח את חדר הסודות, לשחרר את הבסיליסק הכלוא שם ולאבן תלמידים אחדים בהוגוורטס. הארי מצליח לגבור הן על רידל מהיומן והן על הבסיליסק. בספר השישי מספר דמבלדור להארי כי היומן היה אחד מההורקרוקסים של וולדמורט (כלי חיצוני המכיל חלק מהנשמה של וולדמורט).
דמותו של וולדמורט לא מופיעה בספר השלישי, בין אם בעצמו או בייצוג קסום כלשהו. אולם, כן ניתן לשמוע את הקול שלו כאשר הארי חווה את השפעתם של הסוהרסנים (השדים השומרים על כלא הקוסמים אזקבאן). לקראת סוף הספר מנבאת סיביל טרלוני (המורה לגילוי עתידות) נבואה: "אדון האופל שוכן לבדו, ללא אח ורע, כל חסידיו נטשוהו. משרתו כבול זה תריסר שנים. הלילה, לפני חצות, ינתץ המשרת את כבליו ויצטרף לאדוניו. אדון האופל יעלה ויבוא שנית בעזרת משרתו, גדול ונורא משהיה אי־פעם בעבר. הלילה... לפני חצות... המשרת... ייצא... להצטרף... לאדוניו". אף על פי שבעמודים שלאחר תיאור הנבואה מתואר כי היא מיוחסת ככל הנראה לסיריוס בלק, הממלא את תפקיד האנטגוניסט בספר, מתברר לבסוף כי המשרת הוא פיטר פטיגרו, שמאז נפילתו של וולדמורט הסווה את עצמו בתור סקאברס, עכברוש המחמד של רון ויזלי.
תפקידו בספרים > המחזה

במחזה מתגלה שבלטריקס לסטריינג' לא הייתה רק הסגנית האהובה על וולדמורט, אלא גם המאהבת שלו ונולדה להם בת לחשננית בשם דלפי. במציאות אלטרנטיבית בה סדריק דיגורי רוצח את נוויל לונגבוטום, וולדמורט רוצח את הארי בדו-קרב ביניהם והעולם נשלט על ידי אוכלי המוות וסוהרסנים.
בסרטים

דמותו של וולדמורט הופיעה ברוב הסרטים (פרט לסרט השלישי), ושישה שחקנים שונים גילמו אותו בצורות השונות שבהן הופיע.
בסרט הראשון הוא הופיע בתור פנים על הצד האחורי של ראשו של קוויריניוס קווירל, כאשר אפקט זה מבוצע באמצעות מחשב. איאן הרט, השחקן שגילם את קווירל באותו סרט, דיבב את וולדמורט והפנים שלו היו הבסיס לאנימציה. הוא הופיע גם בסצנה ביער האסור שליד הוגוורטס, בה הוא נראה מוצץ דם של חד־קרן. על מנת למנוע בלבול בין שני התפקידים בוצעו שינויים ממוחשבים בקולו ובפניו המוקלטים של הרט. בסרט זה הוא הופיע גם בפלשבק כאשר הוא הגיע לביתם של ג'יימס ולילי פוטר על מנת לרצוח אותם. בסצנה זו הוא גולם על ידי ריצ'רד ברמר, אך לא ניתן היה לראות את פניו.
הופעתו הבאה הייתה בסרט השני בדמותו של טום ואנדרולו רידל בן ה־16, שגולם על ידי כריסטיאן קולסון.
בתחילת הסרט הרביעי ניתן היה לשמוע רק את קולו של וולדמורט. אולם, בשיאו של הסרט הוא הופיע בגופו הגשמי לראשונה, וגולם על ידי רייף פיינס. פיינס לבש גלימה שחורה בסצנה זו, ומראהו היה גבוה ומרושע, ללא שיער ועם שיניים צהובות; שרביטו היה בגוון לבן ונראה כי הידית הייתה עשויה מעצם; הציפורניים היו ארוכות ובצבע כחול חיוור, ואילו ציפורני הרגליים נראו כאילו יש בהן דלקת. עיניו היו כחולות ואישוניו לא בצורת נחש, בניגוד לנאמר בספר. המפיק דייוויד היימן הסביר זאת בכך שהאמין כי באופן זה הרשעות של וולדמורט תבלוט יותר. בדומה לספר לא ניתן היה להבחין באף שלו. אפו של פיינס לא נצבע באיפור בסצנה זו, כי אם הוסר באמצעות עריכה ממוחשבת. לדמותו של וולדמורט בסרט זה הייתה גם לשון בצורת מזלג.
פיינס חזר וגילם את וולדמורט גם בסרט החמישי. הירו פיינס טיפין, אחיינו של רלף פיינס, גילם את הילד טום רידל בסרט השישי. השחקן פרנק דיליין החליף את כריסטיאן קולסון בתפקיד רידל הנער.
תכונות > אישיות

רולינג תיארה את וולדמורט כ"הקוסם המרושע ביותר מזה מאות שנים". וולדמורט לא היה זקוק לחמלה או ידידות אנושית, ולא היה מסוגל לתפוס מהי חיבה או אהבה כלפי מישהו אחר. וולדמורט האמין כי הוא נעלה בהשוואה לכל מי שמסביבו, עד כי לעיתים הוא מתייחס אל עצמו בגוף שלישי. רולינג התייחסה לכך ואמרה כי וולדמורט הוא "ממש תאב כוח. גזען, באמת". רולינג אמרה שלו היה וולדמורט מביט בראי של ינפתא הוא היה רואה "את עצמו, בעל כוח עצום ונצחי. זה מה שהוא רוצה".
רולינג אמרה גם כי העובדה שוולדמורט נולד תחת השפעתו של שיקוי אהבה (שניתן על ידי אימו לאביו) קשורה לחוסר היכולת שלו להבין אהבה; לדבריה זו "דרך סימבולית להראות שהוא הגיע מאיחוד חסר אהבה - אך, הכול היה משתנה אם מרופי הייתה שורדת, מגדלת אותו בעצמה ואוהבת אותו. הכישוף שתחתיו טום רידל הפך לאביו של וולדמורט חשוב כיוון שהוא מראה כפייה, ואין יותר מדי דרכים גרועות מזו להיוולד מאשר כתוצאה של איחוד כזה".
שחצנותו של וולדמורט מובילה בסופו של דבר לנפילתו, בדומה לדמויות אחרות מסוגו. הוא סובל מפחד פתולוגי מפני המוות, ומתייחס אליו כחולשה אנושית מבישה. לפי רולינג הבוגארט שלו הוא הגופה שלו. היא אמרה גם כי ההבדל בין הארי לוולדמורט הוא שהארי מקבל את האפשרות שימות, ובכך הופך לחזק יותר מאויבו המר.
תכונות > יכולות וכישורים קסומים

לאורך כל הסדרה מדגישה רולינג כי וולדמורט הוא קוסם אופל חזק מאוד, חכם וחסר רחמים. אחת מתכונותיו הידועות היא יכולת גבוהה בביאור ובהלטת הכרה, כך שהוא מסוגל לקרוא מחשבות ולהגן על מוחו מפני חדירה באמצעי קסם. אולם, בספר השביעי הוא מאבד חלק מיכולתו, ומדי פעם מתואר כיצד הארי מצליח לראות את מחשבותיו. כמו כן, לא הצליח לקרוא את מחשבותיו של סוורוס סנייפ, ששימש כסוכן כפול ונאמנותו האמיתית מתגלה רק בסוף הספר השביעי.
וולדמורט היה אחד הקוסמים היחידים המסוגלים לעוף ללא תמיכה כלשהי, ועשה זאת לראשונה במרדף אחרי הארי בתחילת הספר השביעי. כמו כן, הוא היה בעל יכולת לדבר בשפת הנחשים (לחשננית), אותה ירש מאבי אבותיו סלזאר סלית'רין. כאשר וולדמורט ניסה לרצוח את הארי בינקותו הוא הפך אותו בטעות להורקרוקס, ולפיכך העניק לו בטעות את היכולת לדבר גם כן בלחשננית. לאחר השמדת חלק הנשמה של וולדמורט ששכן בהארי, איבד האחרון את היכולת לדבר בשפה זו.
רולינג כתבה בספרים כי וולדמורט טען שהוא ניסה ודחף את גבולות הקסם מעבר לכל הניסיונות שנעשו בעבר. בספר הראשון אמר דמבלדור כי הידע של וולדמורט בקסמים רחב בהרבה מזה של כל קוסם חי, וכי אפילו הכשפים המגנים החזקים ביותר שלו לא יספיקו ככל הנראה במקרה שוולדמורט יחזור למלוא כוחותיו. דמבלדור אמר גם שוולדמורט היה ככל הנראה התלמיד המבריק ביותר שאי פעם למד בהוגוורטס. אולם, וולדמורט מודה בפני אוכלי המוות שלו שהוא לא הצליח לחזות את הקסם העתיק שלילי פוטר הטילה על בנה כיוון שאהבה אותו ובכך ביצע שגיאה חמורה.
רולינג כתבה באתר האינטרנט שלה כי שרביטו של וולדמורט עשוי מעץ טקסוס, שהמוהל שלו רעיל ומסמל מוות. לפי רולינג שרביט זה מנוגד לשרביטו של הארי, העשוי מעץ צינית. לדברי רולינג היא החליטה על סוג עץ זה כיוון שלצינית מיוחסת תכונה של הדיפת רשע.
רולינג ביססה לאורך הספרים כי וולדמורט מחובר באופן קסום להארי באמצעות הצלקת בצורת הברק. הוא איבד את גופו הגשמי כשהקללה ההורגת שהטיל על הארי חזרה אליו והותירה אחריה רק צלקת. הצלקת של הארי משמשת בספרים כאמצעי התרעה מפני נוכחותו של וולדמורט: היא כואבת כאשר וולדמורט קרוב להארי או כאשר הוא חש רגשות עזים. לפי רולינג התקיפה של וולדמורט נתנה להארי "כלים שאף קוסם מעולם לא החזיק ברשותו - הצלקת והיכולת שהיא נותנת, החלון הקסום לתודעה של וולדמורט".
תכונות > מראה חיצוני

בשנים הראשונות לחייו, כפי שנראה בפלשבקים בספר השני ובספר השישי, טום רידל היה אדם יפה תואר. הוא היה גבוה ובעל עור חיוור, שיער שחור חלק, ועיניים כהות. לרידל היה קסם אישי רב שהשפיע כמעט על כל מי שפגש בו, למעט אלבוס דמבלדור. השינוי למראה שלו כפי שמתואר בספר הראשון נבע ככל הנראה מיצירת ההורקרוקסים, שהפכו אותו לפחות אנושי ככל שהמשיך לפצל את הנשמה שלו. דמבלדור שיער כי מראהו של וולדמורט השתנה כתוצאה מתהפוכות קסומות כלשהן, אך בספרים לא ניתן פירוט לכך. בסרטים (למעט הראשון) עיניו של וולדמורט כחולות ולא אדומות.
המראה החיצוני המלא שלו מתואר בפעם הראשונה בסדרה בספר הרביעי: "גבוה ודק כשלד", עם צבע פנים "לבן יותר מגולגולת, עם עיניים רחבות ובוערות בצבע השני, ואף שהיה פחוס כאפו של נחש, בעל חריצים במקום נחיריים...". בהמשך הספר נאמר כי "כפות־ידיו היו כמו עכבישים גדולים ובהירים; אצבעותיו הארוכות ליטפו את חזהו, את זרועותיו, את פניו; העיניים האדומות, בעלות אישונים מחורצים כאישוני חתול, בהקו עוד יותר באפלה".
ההורקרוקסים של הלורד וולדמורט

בהארי פוטר והנסיך חצוי הדם, מסופר כי הלורד וולדמורט שמר חלקים מהנשמה שלו בשישה הורקרוקסים שונים באמצעות קסם עתיק, מה שמזכיר את הליץ'. בהארי פוטר ואוצרות המוות מתגלה שהלורד וולדמורט יצר בטעות הורקרוקס שביעי: הארי פוטר, מה שאומר שבשביל מותו של וולדמורט נדרש גם מותו של הארי, שכן וולדמורט לא יכול למות כל עוד אפילו אחד מההורקרוקסים שלו ממשיך להתקיים. חלק מההורקרוקסים כבר הושמדו בעבר (היומן של טום רידל בספר השני והטבעת בספר השישי), והיתרה מושמדים בספר האחרון. רק לאחר השמדת כל שבעת ההורקרוקסים ניתן להרוג את הלורד וולדמורט. את הפרטים על יצירת ההורקרוקסים סיפרה רולינג בשיחה עם קוראי הסדרה.
| הורקרוקס | נוצר עם מותו/ה של | זמן ההיווצרות | מקום הימצאות | נתגלה על ידי | הושמד על ידי | זמן ההשמדה | אופן ההשמדה | מקום ההשמדה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| היומן של טום רידל | מירטל המייללת | 12 ביוני 1943 | אחוזת מאלפוי | ג'יני ויזלי | הארי פוטר | 1993 | דקירה באמצעות ניב של בסיליסק | חדר הסודות |
| טבעת של משפחת גונט שבה משובצת אבן האוב (אחד מאוצרות המוות) | טום רידל האב | קיץ 1943 | בית משפחת גונט ההרוס | אלבוס דמבלדור | אלבוס דמבלדור | 1996-1997 | מכה באמצעות חרבו של גודריק גריפינדור | משרד המנהל בהוגוורטס |
| קמיע של סלזאר סלית'רין | מוגל קבצן | 1946 | מערה | רגולוס ארקטורוס בלק | רון ויזלי | 1997 | דקירה באמצעות חרבו של גודריק גריפינדור | יער דין |
| ספל של הלגה הפלפאף | חפציבה סמית' | 1946 | הכספת של משפחת לסטריינג' בגרינגוטס | הארי פוטר, רון ויזלי, הרמיוני גריינג'ר וגריפהוק | הרמיוני גריינג'ר | 1998 | דקירה באמצעות ניב של בסיליסק | חדר הסודות |
| העטרת של רוונה רייבנקלו | איכר אלבני | בין השנים 1946 ל-1956 | חדר הנחיצות | הארי פוטר | וינסנט קראב | 1998 | נשרף על ידי שלהבת-שדים (קסם להבות מסוכן) | חדר הנחיצות |
| הארי פוטר | קללת המוות שחזרה אל וולדמורט כשניסה לרצוח את הארי פוטר בהיותו תינוק. | 31 באוקטובר 1981 | מכתש גודריק | אלבוס דמבלדור | לורד וולדמורט | 1998 | הושמד על ידי קללת אבדה קדברה | היער האסור |
| הנחשית נגיני | ברטה ג'ורקינס | יולי 1994 | אצל וולדמורט | אלבוס דמבלדור | נוויל לונגבוטום | 1998 | עריפת הראש באמצעות חרבו של גודריק גריפינדור | לפני דלת הכניסה להוגוורטס |
משפחה > משפחת רידל

משפחת רידל הורכבה תומאס ומארי רידל ומבנם, טום רידל (האב). המשפחה החזיקה בבעלותה מחצית מהעמק שבו שכנה העיירה הנגלטון הקטנה, היכן שתומאס היה התושב הבולט ביותר. המשפחה התגוררה בבית גדול מוקף גנים, והייתה מאוד לא פופולרית בקרב שכניה בגלל התנהגותה היהירה. ככל הנראה טום היה הצאצא היחיד של תומאס ומארי, והיה דומה להוריו מבחינת התנהגותו ורצונו להתרועע במעמד הגבוה המקומי.
רולינג תיארה בספר השישי כיצד מרופי גונט, סקיבית צעירה, ניסתה להתקרב לטום. אחיה הגדול, מורפין, הבחין בחיבתה לטום והטיל עליו קללה. הפרה זו של חוקי הקסם גרמה, ביחד עם מאבקו האלים בחוקר של משרד הקסמים, הוביל לכליאתם באזקבאן של ואנדרולו (אבי המשפחה) ושל מורפין. לאחר כליאתם, מרופי התקרבה לטום ונתנה לו שיקוי אהבה. טום פיתח אובססיה למרופי מיד, והשניים ברחו. שלושה חודשים לאחר חתונתם היא נכנסה להריון, והחליטה להפסיק לתת לבעלה את שיקוי האהבה כיוון שהאמינה כי הוא אוהב אותה בזכות עצמה. תוך זמן קצר התברר כי היא טעתה, כיוון שטום נטש אותה ואת בנם המשותף, וחזר להוריו. מרופי מתה זמן קצר לאחר הלידה. התינוק, טום ואנדרולו רידל, לימים הלורד וולדמורט, נולד ב־31 בדצמבר‏ והושאר לגדול בבית יתומים בלונדון.
הקוראים לומדים על גורלה של משפחת רידל בתחילת הספר הרביעי. טום רידל האב והוריו נרצחו על ידי טום ואנדרולו רידל עצמו; אולם, פרנק ברייס (הגנן של המשפחה) הואשם ברצח על ידי רשויות המוגלגים ובעולם הקוסמים מורפין גונט הורשע ברצח.
משפחה > משפחת גונט

רוב הרקע של משפחת גונט נכתב בספר השישי באמצעות הצגת זיכרונותיו של דמבלדור. משפחת גונט הייתה אחת החזקות והמשפיעות בעולם הקוסמים, והיא כללה את הצאצאים הידועים האחרונים של סלאזר סלית'רין. אולם, במהלך השנים היא התדרדרה למצב של עוני חמור. בדומה לסלאזר סלית'רין גם בני משפחת גונט יכלו לדבר לחשננית, שפת הנחשים.
ואנדרולו גונט היה הצאצא הפטריאכלי האחרון של המשפחה. הוא נדון למאסר קצר של כשישה חודשים באזקבאן בשל תקיפה ביחד עם בנו (שנידון לשלוש שנים) של נציג משרד הקסמים, ובזמן שהיה כלוא סבל מפגיעה משמעותית בבריאותו שבגללה מת זמן קצר לאחר שחרורו. הוא העביר בירושה טבעת עתיקה (שהייתה שייכת לאחים פברל המוזכרים בספר השביעי) לבנו מורפין, שמאוחר יותר מת באזקבאן לאחר שהופלל ברצח משפחת רידל. בסופו של דבר אלבוס דמבלדור חשף את האמת, אך לא הצליח להביא לשחרורו בזמן. כיוון שמורפין היה הזכר האחרון במשפחה היא נכחדה לאחר מותו.
מרופי גונט הייתה בתו של ואנדרולו ואחותו של מורפין. בפעם הראשונה שהארי ראה אותה בזיכרון של דמבלדור הוא חשב כי "אף פעם בחייו לא ראה אדם שמקרין כזאת תבוסה". לאחר שבעלה טום נטש אותה, היא נדדה בסמטאות לונדון, ולבסוף מכרה תמורת סכום זעום את התליון המשפחתי יקר הערך שלה, שבעבר היה שייך לסלאזר סלית'רין. לפני מותה בבית היתומים היא ציוותה לקרוא לבנה על שם אביו טום וכן וואנדרולו על שם אביה.
למשפחת גונט קשר דם עם הארי פוטר דרך האחים פברל.
תגובות וביקורות

מספר אנשים השוו בין וולדמורט לבין פוליטיקאים מסוימים. אלפונסו קוארון, שביים את הסרט השלישי, השווה אותו לנשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש וטען כי "לשניהם יש אינטרסים אנוכיים והם מאוד מאוהבים בכוח. כמו כן, חוסר אכפתיות לסביבה. אהבה לתמרון אנשים". ג'וליה טרנר מהמגזין סלייט ציינה כי יש קווי דמיון בין אירועי הספר השישי לבין המלחמה בטרור. היא טענה שוולדמורט נוקט בטרור באמצעות השמדת גשרים, רציחת חפים מפשע, וכפייה על ילדים (כגון דראקו מאלפוי) לרצוח את המבוגרים. רולינג עצמה אמרה בעבר כי וולדמורט דומה במידה מסוימת לאדולף היטלר, וכי יש דמיון מסוים בין המתואר בספרים לבין הנאציזם. היא אף השוותה בין וולדמורט לבין יוסיף סטלין.
הסופר כריסטופר היטצ'נס כתב בניו יורק טיימס ב-12 באוגוסט 2007 כי בספר האחרון של הסדרה וולדמורט "הופך ליותר מעייף מהנבלים של איאן פלמינג".
לפי האתר האמריקני Moviefone וולדמורט הוא הדמות המרושעת ביותר בסרטים, ושמו נכלל ברשימה שבה נמצאים גם חניבעל לקטר (שתיקת הכבשים), דארת' ויידר (מלחמת הכוכבים), וקרואלה דה ויל (על כלבים וגנבים).
בתרבות הפופולרית

דמותו של וולדמורט היוותה השראת לסדרות ולמערכונים רבים. להלן דוגמאות אחדות:
אתר אינטרנט "Walmart Watch" המבקר את רשת וולמארט, משתמש בפרודיות על הארי פוטר על מנת להשוות את הרשת לוולדמורט, ומכנה אותה "אדון האופל וולדמארט".
דמותו של וולדמורט משמשת רבות בשיריהן של להקות המבססות את עצמן על מוטיבים מסדרת הספרים.
בסדרה "משפחת סימפסון", בפרק הבכורה של עונה 13 (Treehouse of Horror XII) דמותו של מונטגומרי ברנז מופיעה בתור "לורד מונטימורט".
בסדרה "ההרפתקאות של בילי ומנדי" הופיעה דמות פרודית על וולדמורט בשם "לורד מולדיבוט", יריבו של נייג'ל פלאנטר המהווה פרודיה על הארי עצמו. בכל פעם שמישהו בסדרה אומר את שמו של מולדיבוט קורה לו משהו חסר מזל.
במגזין "טיים" תוארו בעבר ספרים שעלילתם מתרחשת לאחר עלילת הספר השביעי. באחד מהם, "Dark Lord of the Dance" (אדון האופל של הריקוד), וולדמורט והארי משתפים פעולה על הבמות של ברודוויי.
דמותו של וולדמורט מופיעה בסדרת המערכונים "The Potter Puppet Pals" מאת ניל סיסרגה. במערכון "The Mysterious Ticking Noise" מוצגים סנייפ, הארי, רון, הרמיוני ודמבלדור כשהם נהרגים מפצצה שהונחה על ידי וולדמורט. מערכון זה זכה בפרס "המערכון הקומי הטוב ביותר" לשנת 2007 ביוטיוב, וכעבור שנה דורג במקום ה־17 במספר הצפיות באתר.
בפרודיה על הסרטים שהופיעה במד מגזין מופיעה דמות בשם "לורד דראקרמורט", המתייחסת לאחד מהקריקטוריסטים לשעבר, מורט דראקר.
בתוכנית המערכונים הבריטית "The Big Impression" הוצג מערכות בשם "Louis Potter and the Philosopher's Scone" (לואיס פוטר וביסקוויט החכמים), שבו שולבה דמותו של וולדמורט בחיקוי של הכדורגלן גארי ליניקר.
בסדרת המערכונים Harry Bladder (הארי בלאדר) של התוכנית All That הופך אחד מהחצ'קונים של המנהל פימפל לראשו של "לורד מולדישורטס".
במחזמר הפרודי מחזמר מאוד פוטרי וולדמורט מגולם על ידי ג'ו ווקר. הוא דמות טובה-רעה שרק מנסה להיות שמחה. במהלך תקופתו על הראש של קווירל הם מתחברים רבות, הופכים לחברים טובים ולכן כשתוכניתו המקורית של וולדמורט נחשפת לקווירל, להרוג את הארי פוטר וסדריק דיגורי ולהפליל אותו בפשע, החברות מתפרקת ובעקבות הרצון שלו לחזור לקווירל, גם הזוגיות שלו עם בלטריקס מתפרקת. בסוף המחזמר, וולדמורט מת, חוזר לחיים ומתאחד עם קווירל, ובסוף הם גם מתחתנים.
ביוטיוב ישנה סדרה מצוירת בשם "villain's pub" של הערוץ "how it should have ended" המהווה פרודיה לסדרה "חופשי על הבר". לצידו של וולדמורט ישנם לוקי והג'וקר מהסרט "האביר האפל" בתור לקוחות, הברמן הוא פלפטין והשרת הוא תאנוס.
בסדרה גור ואוח, גור ואוח מאתגרים את וולדרמורט להפוך לכפכף כדי לשלוח אותו כמתנה לטלי הוד שאוהבת את סדרת הספרים הארי פוטר.
ראו גם

אוכלי מוות
הערות שוליים

↑  ראו פירוט בערך תחת הכותרת שם.
↑  בעברית: גְּבִיר.
1 2  כתבה באתר The Leaky Cauldron
↑  ראיון של רולינג עם כריסטופר ליידון ברדיו WBUR‏, 12 באוקטובר 1999
1 2  ריאיון עם רולינג בתוכנית של דיאן רהם, רדיו וושינגטון WAMU
1 2  צ'אט עם רולינג ב־World Book Day Chat,‏ 4 במרץ 2004
↑  ריאיון עם רולינג באנטרטיינמנט ויקלי, 7 בספטמבר 2000
1 2 3  ריאיון עם רולינג מאת מליסה אנלי ואמרסון ספרץ מהאתרים The Leaky Cauldron ו"מוגלנט", 16 ביולי 2005
↑  הארי פוטר והאסיר מאזקבאן, פרק 16
↑  ראיון של סטיבן פריי עם רולינג בערוץ 4 של רדיו BBC
1 2 3  צ'אט עם רולינג באתר The Leaky Cauldron,‏ 30 ביולי 2007
↑  צ'ט עם ג'יי. קיי. רולינג, 30 ביולי 2007
↑  כל מה שרצית לדעת על לחששנית, אתר pottermore
↑  (הארי פוטר והילד המקולל)
↑  שאלות ותשובות עם רולינג באתר של טיים מגזין
↑  כתבה באתר ה־BBC
↑  כתבה במגזין "סלייט"
1 2  ריאיון עם רולינג באתר The Leaky Cauldron לרגל יציאת הספר השביעי, וכתבה באתר פופווץ' של אנטרטיינמנט ויקלי
↑  ביקורת ספרים באתר הניו יורק טיימס
↑  מידע על הפרק באתר "ארכיון משפחת סימפסון"
↑  סריקה של העמוד באתר ה"טיים מגזין"
↑  מידע באתר The Leaky Cauldron
↑  כתבה באתר ה־BBC‏
אנואר אייט אל-חאג'

אנואר אייט אל-חאג' (בצרפתית: Anouar Ait El Hadj; נולד ב-20 באפריל 2002 במולנבק שבבלגיה) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת ראסינג גנק מליגת העל הבלגית.
קריירת מועדונים

אל-חאג' גדל במחלקת הנוער של אנדרלכט. בשנת 2019 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון.
קריירה בינלאומית

אל-חאג' הוא חלק מסגל נבחרת בלגיה עד גיל 21.
פרס המוזיקה של MTV אירופה לשיר הטוב ביותר

| --- | --- |
 תקופת הפרס:  1994–הווה (כ־31 שנים)
 המספר הרב ביותר של זכיות:  פינק, ביונסה וליידי גאגא (2)
 המספר הרב ביותר של מועמדויות:  ריהאנה (9)
 
פרס המוזיקה של MTV אירופה לשיר הטוב ביותר הוא הפרס המרכזי של פרסי המוזיקה של MTV אירופה. הוא הוענק לראשונה בשנת 1994, כאשר "7 Seconds" זכה בו, ומאז הוא ניתן מדי שנה. הקטגוריה קיבלה את השם השיר הממכר ביותר בטקסים בשנים 2007 ו-2008. "Born This Way", ‏"Havana" ו-"Hey Ya! " זכו גם הם בפרס הקליפ הטוב ביותר. ביונסה, ליידי גאגא ופינק זכו פעמיים בפרס.
זוכים ומועמדים

הזוכים רשומים ראשונים ובאותיות מודגשות.
שיאני זכיות ומועמדויות

| שיאני זכיות> מספר זכיות | שיאני זכיות> אמן | שיאני זכיות> קליפים |
| --- | --- | --- |
| 2 | פינק | "Get the Party Started" ‏•‏‏ "So What" |
| 2 | ביונסה | "Crazy in Love" ‏•‏‏ "Halo" |
| 2 | ליידי גאגא | "Bad Romance" ‏•‏‏ "Born This Way" |
שיאני מועמדויות
| מספר מועמדויות | אמן | קליפים |
| 9 | ריהאנה | "S.O.S." ‏•‏‏ "Umbrella" ‏•‏‏ "Love the Way You Lie" ‏•‏‏ "Rude Boy" ‏•‏‏ "We Found Love" ‏•‏‏ "Diamonds" ‏•‏‏ "The Monster" ‏•‏‏ "Work" ‏•‏‏ "Wild Thoughts" |
| 5 | אריאנה גרנדה | "Problem" ‏•‏‏ "No Tears Left to Cry" ‏•‏‏ "7 Rings" ‏•‏‏ "Rain on Me" ‏•‏‏ "We Can't Be Friends (Wait for Your Love)" |
| 4 | קייטי פרי | "I Kissed a Girl" ‏•‏‏ "California Gurls" ‏•‏‏ "Firework" ‏•‏‏ "Dark Horse" |
| 4 | ליידי גאגא | "Poker Face" ‏•‏‏ "Bad Romance" ‏•‏‏ "Born This Way" ‏•‏‏ "Rain on Me" |
| 4 | ג'סטין ביבר | "Sorry" ‏•‏‏ "Despacito (Remix)" ‏•‏‏ "Peaches" ‏•‏‏ "Stay" |
| 4 | ביונסה | "Crazy in Love" ‏•‏‏ "Beautiful Liar" ‏•‏‏ "Halo" ‏•‏‏ "Texas Hold 'Em" |
| 3 | בריטני ספירס | "...Baby One More Time" ‏•‏‏ "Oops!... I Did It Again" ‏•‏‏ "Toxic" |
| 3 | שאקירה | "Whenever, Wherever" ‏•‏‏ "Hips Don't Lie" ‏•‏‏ "Beautiful Liar" |
| 3 | פינק | "Lady Marmalade" ‏•‏‏ "Get the Party Started" ‏•‏‏ "So What" |
| 3 | אמינם | "Stan" ‏•‏‏ "Love the Way You Lie" ‏•‏‏ "The Monster" |
| 3 | פארל ויליאמס | "Get Lucky" ‏•‏‏ "Blurred Lines" ‏•‏‏ "Happy" |
| 3 | ברונו מארס | "Grenade" ‏•‏‏ "Locked Out of Heaven" ‏•‏‏ "Uptown Funk" |
| 2 | TLC | "Waterfalls" ‏•‏‏ "No Scrubs" |
| 2 | רובי ויליאמס | "Angels" ‏•‏‏ "Rock DJ" |
| 2 | מדונה | "Beautiful Stranger" ‏•‏‏ "Music" |
| 2 | כריסטינה אגילרה | "Lady Marmalade" ‏•‏‏ "Beautiful" |
| 2 | אשר | "Yeah!" ‏•‏‏ "OMG" |
| 2 | גורילז | "Clint Eastwood" ‏•‏‏ "Feel Good Inc." |
| 2 | ג'סטין טימברלייק | "Cry Me a River" ‏•‏‏ "Signs" |
| 2 | נלי פורטדו | "Maneater" ‏•‏‏ "All Good Things (Come To An End)" |
| 2 | ג'יי זי | "Crazy in Love" ‏•‏‏ "Umbrella" |
| 2 | קולדפליי | "Speed of Sound" ‏•‏‏ "Viva la Vida" |
| 2 | סנופ דוג | "Signs" ‏•‏‏ "California Gurls" |
| 2 | פיטבול | "On the Floor" ‏•‏‏ "International Love" |
| 2 | אדל | "Rolling in the Deep" ‏•‏‏ "Hello" |
| 2 | שון פול | "Get Busy" ‏•‏‏ "Rockabye" |
| 2 | דרייק | "Work" ‏•‏‏ "God's Plan" |
| 2 | פוסט מאלון | "Rockstar" ‏•‏‏ "Sunflower" |
| 2 | שון מנדס | "There's Nothing Holdin' Me Back" ‏•‏‏ "Señorita" |
| 2 | קמילה קביו | "Havana" ‏•‏‏ "Señorita" |
| 2 | רודי ריץ' | "Rockstar" ‏•‏‏ "The Box" |
| 2 | אד שירן | "Shape of You" ‏•‏‏ "Bad Habits" |
| 2 | ליל נאז X | "Old Town Road (Remix)" ‏•‏‏ "Montero (Call Me By Your Name)" |
| 2 | טיילור סוויפט | "Bad Blood" ‏•‏‏ "Anti-Hero" |
| 2 | סיזה | "Kiss Me More" ‏•‏‏ "Kill Bill" |
| 2 | דוג'ה קאט | "Kiss Me More" ‏•‏‏ "Paint The Town Red" |
| 2 | אוליביה רודריגו | "Drivers License" ‏•‏‏ "Vampire" |
| 2 | בילי אייליש | "Bad guy" ‏•‏‏ "Birds of a Feather" |
ישיבת מרכז הרב

| --- | --- |


 ישיבה גדולה
 השתייכות:  ציונות דתית, חרדים לאומיים
 תקופת הפעילות:  ה'תרפ"ד, 1924 – הווה
 מייסדים:  הרב אברהם יצחק הכהן קוק
 בעלי תפקידים
 מנהל:  הרב שמואל שפירא
 מנכ"ל:  חיים כ"ץ
 ראש הישיבה:  הרב יעקב אלעזר כהנא שפירא
 תלמידים
 :  כ-700 תלמידים ואברכים
 מיקום
 מיקום:  הרב צבי יהודה 12, ירושלים 
 מדינה:  ישראל
 קואורדינטות:  31°47′16″N 35°11′48″E﻿ / ﻿31.7879°N 35.1967°E﻿ / 31.7879; 35.1967
 mercazharav.org.il
  (למפת ירושלים מוגדלת) ישיבת מרכז הרב(למפת ירושלים רגילה) ישיבת מרכז הרב
 
מֶרְכַּז הַרַב – הַיְּשִׁיבָה הַמֶּרְכָּזִית הָעוֹלָמִית (מכונה "מרכז", במלעיל) היא הישיבה הציונית דתית הגבוהה הראשונה, והישיבה הוותיקה ביותר בארץ ישראל. לישיבה תפקיד מרכזי בתולדות הציונות הדתית, ובימי הרב צבי יהודה קוק הייתה מוסד החינוך המרכזי של ציבור זה. רבים ממקימי הישיבות הציוניות בדור הבא למדו בה, והיא נחשבת ל"אם הישיבות הציוניות".
ישיבת "מרכז הרב" נוסדה בשנת ה'תרפ"ד (1924) על ידי הרב הראשי האשכנזי הראשון של ארץ ישראל, הרב אברהם יצחק הכהן קוק (הראי"ה), ושכנה בבית הרב. בשנת ה'תשכ"ה (1964) עברה הישיבה למשכנה הנוכחי, בשכונת קריית משה בירושלים. בראשה עומד הרב יעקב אלעזר כהנא שפירא.
הראי"ה קוק, מייסד וראש הישיבה
רקע > ישיבת הרב קוק ביפו

הרב קוק הקים ישיבה כבר לפני מלחמת העולם הראשונה, ביפו שבה כיהן כרב. הישיבה קמה בשנת ה'תרס"ט (1909). היא מנתה עשרות ספורות של תלמידים וכעבור מספר שנים התפרקה.
תוכנית הלימודים בה כללה בין היתר לימוד פנימיות התורה, אמונה ומחשבת ישראל, בנוסף לסדרי הלימוד הרגילים הנהוגים בישיבות – לימוד ש"ס ופוסקים בבקיאות ובעיון.
רקע > חזון הישיבה של הרב קוק

כחלק מתהליך בניין האומה וגאולת ישראל, ראה הרב קוק צורך בהקמת "ישיבה מרכזית עולמית" שתשכון דווקא בירושלים ושממנה תצא תורה לכל העולם:
אני מלא תקוה שכל גדולי ישראל וכל המצפים לישועת ה' בארץ אבותינו יקומו ויתאחדו להקים לאור עולם את הבנין הגדול הזה! ישיבה מרכזית עולמית לישראל בירושלים. ירושלים עיר הקודש, בירת העבר והעתיד שלנו צריכה להיות חזות הכל של כל לב טהור וכל בעל נשמה מרגשת החדורה ברוח החיים של קדש בישראל. ועלינו להקים בתוכה ישיבה מרכזית עולמית כבירה ואדירה לא רק בעד בני ארץ ישראל, כי אם בעד כל הגולה כולה, אשר אליה ינהרו כל הצעירים למודי ה' המצוינים בכשרון ושאר רוח מכל תופשי התורה בכל תפוצות הגולה, ויעלו ירושלימה 'לקצה בגבעות ולסתת בהרים לפרק הויות ולתרץ שברים', להחזיר עטרה ליושנה ולהשתלם בה בתורת ארץ ישראל ובתחית הקודש על אדמת הקודש! שם במקום 'ארזים', בתוככי המרכז הגדול והקדוש הזה יקבלו הם תורת חיים מאוצר חיים ושם יכירו וידעו גם הם את הוד הקדושה, התפארת והעז אשר אנחנו חשים ומרגישים בארץ חמדתנו ועתידנו, וכמה גדול הוא כח האוויר המחכים של ארץ קדשינו להשפיע עלינו שפע חיים ואורה על דרכינו. שם במקום הקודש יבינו 'בחורי ישראל' ובחיריו את הכח המרכזי הפועל ב'כנסת ישראל' היושבת על אדמת הקודש...
בהמשך דבריו מסביר הרב קוק, שאמנם ישנן ישיבות רבות וחשובות, אך הן אינן מספיקות. על אף שהן מרבות תורה וחכמה. זאת מפני שלצורך השלמת הצביון של תחיית האומה עם תחיית הקודש בארץ ישראל, עליהן להיכרך יחדיו, בישיבה המחברת את הלימוד עם תודעת התחייה והגאולה של האומה וארצה בשעה זו, מה שלא מתקיים בישיבות ההן. בישיבה זו יכרכו את לימוד הקודש עם תודעת תחיית האומה, וילמדו בה נושאים נוספים בתורה מלבד גמרא והלכה. לפי שאיפתו, התלמידים שיתכנסו לישיבה ויגדלו בה ישמשו לאחר מכן כמנהיגים בעם וכרבנים, או כסופרים, מחברים או יוצרים, מתוך תפיסת הגאולה ותחיית האומה.