בית שערים
האתר > המתחם הגדול

במתחם הגדול יש כ-15 מערות, שחלקן סגורות למבקרים. המערות נחצבו בשני מפלסים במורד צלע הגבעה. הביקור באתר מתחלק לשביל העליון, הכולל בורות מים, מבני ספסלים ומערות קבורה. ושביל תחתון בה נמצאים המערה המיוחסת לרבי יהודה הנשיא, בור מים שהוסב למוזיאון ומערות נוספות.
מערת רבי יהודה הנשיא - מספרה 14. במערה לא נמצאה כל כתובת המאשרת במפורש שבמערה זו נקבר רבי יהודה הנשיא. הזיהוי נעשה על פי צירוף של ממצאים ומידע המופיע בכתובים. מערה זו היא בעלת חזית כניסה מפוארת בעלת שלושה פתחים בעלי קשתות בחזית המערה. בתוך המערה נמצאו שלוש כתובות מעל קברים. באולם הראשון משמאל נמצאה כתובת בעברית ”רבי שמעון” המתאים לבנו של רבי יהודה הנשיא, בקיר הימני נמצאה כתובת ”אנינא הקטן” המתאים לרבי חנינא בר חמא שהיה תלמידו, כתובת שלישית שנמצאה הייתה ”זו של רבי גמליאל”, המתאים לרבן גמליאל ברבי בנו השני של רבי יהודה הנשיא. שלושה השמות הללו מוזכרים בצוואתו של רבי - "אל תספידוני בעיירות והושיבו ישיבה לאחר שלושים יום; שמעון בני חכם גמליאל בני נשיא חנינא בר חמא ישב בראש" (בבלי, כתובות קג ע"א, קד ע"א). באולם הגדול הפנימי בפינה הימנית של האולם נמצאים שני קברים מלבניים צמודים החפורים באדמה. הקברים היו מכוסים בלוחות אבן. קבר כפול זה הוא חריג בבית שערים. בצוואתו ביקש רבי יהודה הנשיא לקבור אותו בבית שערים ולא בציפורי בה גר, בקבר החפור באדמה.
מערת הסרקופגים (מערת הארונות) - מספרה 20. המערה היא מערכת קברים גדולה, המפוארת ביותר שנמצאה בבית שערים והיא כוללת הסתעפויות רבות וחדרי קבורה רבים. אורכה ורוחבה הוא 75 מטר. בכל האולמות יחדיו נמצאו 135 סרקופגים מתוכם 35 מעוטרים. הסרקופגים עשויים אבן גיר ומשקלם נע בין 4–5 טון. על פי הערכת הארכאולוג נחמן אביגד שחפר באתר, המערכת המפוארת מעידה על יוזמה ארגון ומשאבים והיא שימשה משפחות בעלות מעמד ואמצעים. במערכת נמצאו באופן יחסי כתובות רבות בעברית. כל השמות הפרטיים (למעט אחד) של הגברים שנקברו הם שמות עבריים, שמות הנשים הם יוונים רומיים, שנכתבו באותיות עבריות מרובעות (למעט כתובת אחת). מאפיין נוסף בכתובות במערכת הוא ריבוי השימוש בתואר רבי. אביגד הניח שהנקברים היו ממשפחות חכמים, ששפת דיבורם הייתה עברית, שפה שכבר מיעטו להשתמש בה בתקופה זו. המערכת תוארכה לסוף המאה השנייה והמאה השלישית. הסרקופגים המעוטרים כללו עיטורים של בעלי חיים כגון אריות, עיטים, ציפורים, ראשי פרים ועוד, נמצאו גם עיטורים של אלים מהמיתולוגיה היוונית כגון ניקה אלת הניצחון. במערה פנימית נמצאה מנורה חצובה בקיר המערה בגובה 1.9 מטר.
מערת יהודי סוריה ומערת הקללות - מספרה 12. מדובר בצמד מערות קבורה שנמצאו יחדיו. הגישה למערות אלה היא בגרם מדרגות, מערת הקללות נמצאת ממול למדרגות, במערה נמצאו שתים עשרה כתובות בארמית ויוונית. חלק מכתובות כללו קללות כנגד שודדי קברים כדי להרתיעם כגון ”כל מן דיפתח הדא קבורתא... ימות בסוף ביש (תרגום: כל מי שיפתח קבר זה... ימות בסוף רע)”. מערת יהודי סוריה שוכנת משמאל למערת הקללות. בכניסה למערה מצד ימין מגולפת מנורה. בצד שמאל נמצאה כתובת ”אפסיס של איידיסיוס ראש מועצת הזקנים איש אנטיוכיה”. לצד הכתובת רשומים שמות בני משפחתו האחרים הקבורים במקום.
מערת שרה - מספרה 21. במערה 4 אולמות קבורה. שמה של המערה ניתן לה על שם כתובת ביוונית שנמצאה על משקוף הבזלת של החדר הימנית ”מקום קבורתה של תיאודיסיה זו המכונה שר מצור”
מערת הלולבים - מספרה 18. המערה כוללת שני אולמות. על אחת מהקשתות בתוך המערה מגולפים משני צדי המשקוף לולב בכל צד ומכאן שמה. במערה נמצאו שתי כתובות, על משקוף הפתח נחקק ביוונית ”אלהים זכור את אמתך פריחמוסה” ומתחת לכתובת זאת נחקק ”אלהים זכור את עבדך סארקדוס”
מערת כאן נחה היקרה - מספרה 15. מערה החפורה כמסדרון. משני הצדדים נחצבו קברי מקמר. על גבי טיח של אחד מקברי המקמר נמצאה כתובת ביוונית בצבע אדום שרק חלקה שרד ”כאן נחה היקרה...אסתר”
מערת סוחרי האריגים - מספרה 19. במערה נמצאו שש כתובות. באולם המזרחי נמצאה כתובת ביוונית בצבע אדום ”בנימין בן יוליוס סוחר הבדים בן מאקרוביוס המצוין ביותר” והכתובת ”סאביריס בן סאבינוס צבע האריגים הראשי”
מערת המוזיאון - מספרה 28 . במקור שימשה המערה כמאגר מים, ובהמשך הוסבה לבית מלאכה לייצור זכוכית, על שינוי זה מצביע גוש זכוכית ענק שמשקלו כ-9 טון. בעת העתיקה נהגו לייצר גושי זכוכית גדולים, לשבור מהם חתיכות קטנות יותר ולשלוח אותן לבתי המלאכה. נראה כי פגם כלשהו בזכוכית הביא להשארתה במקום. כמו כן במערה נחצבו כוכים ששימשו את הפועלים כדי להימלט מן החום העז שמלווה בהפקת זכוכית.