מנשה הלפרן
קורות חיים > ראשית דרכו

מנשה הלפרן נולד בשנת 1871 בכפר קורשטפובקה[דרוש מקור: האם כך נכתב השם?] שבווהלין, האימפריה הרוסית, כיום אוקראינה, למשפחה אמידה של סוחרי עצים וחוכרי אחוזות. מגיל 3 התגורר בבית סבו, נחמיה סטרניק, שהיה כדבריו "חוכר עשיר ולמדן" בכפר קליניני בווהלין, ובגיל 6 עבר להתגורר עם הוריו בכפר ברניבקה שבפודוליה, סמוך לפרוסקרוב (חמילנצקי). ב-1881, בתקופת מגוריו בכפר, התרחשו ההתנקשות בצאר אלכסנדר השני וגל הפוגרומים 'הסופות בנגב'. חוויותיו מאירועים אלו מפורטות בספר הזיכרונות שלו.
לאחר בר המצווה נשלח לעיר גריידונג כדי להמשיך בלימודי יהדות במטרה להיות 'רב או רבינר' (כלומר רב מודרני). בגריידונג התפרסם בשל כישורי הכתיבה שלו בעברית ובקיאותו ברומנים של שמ"ר, ולכן לבקשת חבריו החל לכתוב מכתבי אהבה עבור צעירי וצעירות העיר. אך עקב מחלה חזר לגור עם הוריו בכפר והמשיך בלימודי היהדות בעזרת מורים שהוריו שכרו עבורו.
ב-1891, בגיל 20, נישא לתמה קורמנסקי, בתו של סוחר תבואות בשם נפתלי קורמנסקי ובת למשפחה של חסידי סדיגורה מבסרביה. בעקבות נישואיו עבר להתגורר לצד משפחתה ביידניץ שבבסרביה, שם עסק בסחר בתבואות, אך עקב ירידת מחירים הפסיד את כספי הנדוניה שלו. ביידניץ הוא פגש את יהודה שטיינברג, לימים סופר עברי נודע, שגם הוא הגיע לעיר עקב נישואים לבת למשפחה חסידית. ביחד הם החלו בפעילות ציבורית ברוח 'משכילית' כאשר הלפרן פועל בגלוי ושטיינברג בסתר. כך הם קבלו את האחריות ל'תלמוד התורה' המקומי ודאגו ל'מלמד דרדקים' לילדי העניים. כמו כן ביחד עם בעלי המלאכה בעיר הם הדיחו את ראש הקהל ומינו ראש קהל 'משכילי'. כמן כן הקימו ספרייה שבה צעירי העיר שאלו ספרים וביתו היה מוקד לפגישות של נערים שנטו להשכלה בלילות שבת.
בתקופה זו הלפרן סייע לפרסומו של שטיינברג כסופר עברי. שטיינברג נואש מתקוותו להתפרסם כסופר עקב כישלון ספר הלימוד שהדפיס 'ניב שפתיים' והתפרנס כמורה. אך הלפרן שהעריך את כישרונו הספרותי של חברו אסף משלים של שטיינברג, בעזרת תלמידיו ואשתו, ושכנע אותו כי הם ראויים לפרסום. וכך ב-1893 נסע המשכיל והפעיל הציוני עזריאל איידלמן מידניץ לוורשה, ולקח עמו את כתב היד לספר המשלים 'בעיר וביער' של שטיינברג וכן דוגמאות מכתיבתו של הלפרן, כדי להראותם לי"ל פרץ ודוד פינסקי. ובעקבות כך ספרו של שטיינברג הודפס בהוצאת תושיה והוא התפרסם כסופר. בראש הספר הוא כתב הקדשה נרגשת להלפרן:
מנשה הלפרין! 

אתה עוררת נפש נרדמה! 

אתה פוררת כפור לבבי! 

אתה הכינות לי מאור ושמש – 

לך ספרי, אף לך עמלי.
ב-1896 נסע הלפרן לסובאלק, בירת פלך סובאלק שבצפון-מזרח פולין, שם השתתף עם משפחת גיסו בבניית מחנות לצבא. בתקופה זו השתתף בוויכוחים על הציונות שהתעוררו בעקבות פרסום הספר 'אלטנוילנד' של הרצל. משם חזר ליידניץ ואחר כך אביו העביר אליו את החכירה של הכפר ברניבקה שבו הוא גדל. למרות האיסור על מגורי יהודים בכפרים ( כנובע מ'תקנות מאי' 1882), הלפרן קיבל את זכות החכירה בעזרת שיחוד פקידי הממשל. בתקופה זו עסק בתעמולה ציונית בעיר הסמוכה פרסקורוב, והשתתף ב'כנס הציוני הכלל אוקראיני הראשון' בקייב, ב-1898, בראשות דר' מקס מנדלשטאם .
לאחר חמש שנות חכירה בברניבקה מצבו הכלכלי התחזק והוא תכנן להעביר את עסקיו לבסרביה. אך ערב נסיעתו נודע לו על הפוגרום בקישניב (1903). הלפרן פעל לאיסוף מזון ובגדים לנפגעי הפוגרום.
כרבים אחרים מיהודי רוסיה הפוגרום בקישניוב עורר את הלפרן ובני ביתו להגר לארצות הברית שם עבד בבית מרקחת בניו יורק שם התיידד עם דוד פינסקי ועם מנהיגי פועלים יהודיים כיוסף שלוסברג ומיכאל זמטקין שלימדו את השפה האנגלית. בתקופת שהותו שם הוא הוציא לאור שירים וסיפורי מעשיות במספר עיתונים יהודיים. משם נסע לפרובידנס, ברוד איילנד, ופתח שם בית חרושת אך עסקיו נכשלו. בעקבות כך, ובעקבות מכתב מהוריו שקרא לו לשוב החליט לחזור לאירופה ולנסות את מזלו בהקמת 'מכון לרפואת שיניים' בברלין. בברלין השתתף בתעמולה סוציאליסטית בקרב מהגרים יהודיים מרוסיה שנמלטו מפני גיוס למלחמת רוסיה-יפן. הוא הציג את עצמו כ'מהפכן בורגני' ופגש מחד תועמלנים סוציאליסטיים-ציוניים ומאידך בונדיסטים. בעקבות מהפכת 1905 והשמועות על פרסום חוקה הלפרן הצטרף אל זרם של מהגרים יהודיים שחזרו לרוסיה.אך בסמוך לחזרתו התרחש הפוגרום של המאות השחורות באודסה.
בעקבות הפוגרום הלפרן קיבל את ברכת הוריו והיגר שוב לניו יורק ב-1.1906. שם רכש בשותפות בית מרקחת בברוקלין. בתקופה זו פרסם מאמרים בעיתוני יידיש, ובהם 'צוקונפוט'. לאחר שנתיים בניו יורק עקב לחץ של הוריו ואשתו החליט שוב לחזור לרוסיה, והתגורר בפרסקורוב סמוך להוריו שם עבד בחברת ביטוח. אחר כך נסע לוורשה כדי לנהל מפעל מסחרי. עם חזרתו מוורשה נפרד מאשתו הראשונה.
ב 1911 קיבל הכרה כ'סוחר מדרגה ראשונה' שאפשרה לו מגורים בערי רוסיה שמחוץ לתחום המושב, קיבל אישור לפתיחת בנק ופתח בנק במוסקבה. הבנק ביצע פעילויות מסחריות עבור חברות מ'תחום המושב' ופירנס את בעליו עד ל'מהפכת פברואר' ב 1917.
בשנת 1914 הלפרן הגיש ספר שירים לבית דפוס בוורשה אך פרוץ מלחמת העולם מנע את הדפסת הספר. במהלך מלחמת העולם הראשונה הלפרן נישא בשנית לדורה אוורבוך ממוסקבה. למרות האישור של 'סוחר ממדרגה ראשונה' הם נתקלו בקשיים בקבלת 'זכות המגורים' במוסקבה, ולכן עברו לבית קיץ בעיר פודולסק כ 36 קילומטר ממוסקבה.