stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1880
מועמדים > מועמדים רפובליקניים

ג'יימס גרפילד, סנאטור נבחר מאוהיו
יוליסס ס. גרנט, נשיא לשעבר מאילינוי
ג'יימס בליין, סנאטור ממיין
ג'ון שרמן, מזכיר האוצר של ארצות הברית מאוהיו
הוועידה הרפובליקנית נפגשה בשיקגו, ב-2 ביוני. שלושת המועמדים החזקים ביותר היו הנשיא לשעבר יוליסס ס. גרנט, הסנאטור ג'יימס בליין ומזכיר האוצר ג'ון שרמן. גרנט היה מפקד כוחות הצפון במלחמת האזרחים וכיהן כנשיא בין 1869 ל-1877. הוא רצה לרוץ לכהונה שלישית, דבר חסר תקדים באותה התקופה. אלו שהתנגדו לרפורמה בשירות הציבורי ודרשו לשמור על אחיזת המפלגה בתפקידים תמכו בו. בליין, שהיה סנאטור וחבר קונגרס לשעבר ממיין, זכה לתמיכת אלו שחפצו ברפורמה בשירות הציבורי. שרמן, שהיה אחיו של ויליאם שרמן, היה סנאטור לשעבר מאוהיו והיה בקבינט של הייז. אלו שלא תמכו בשני המועמדים האחרים העדיפו אותו.
בסיבוב הראשון, השיגו גרנט ובליין 304 ו-285 קולות בהתאמה, לעומת 93 של שרמן. אף אחד מהמועמדים לא היה קרוב לניצחון, והסיבובים המשיכו. אף מועמד לא הצליח בסיבובים הבאים. לאחר הסיבוב ה-35, בליין ושרמן החליטו להעביר את תמיכתם למועמד אלמוני חדש, חבר הקונגרס ג'יימס גרפילד מאוהיו. בסיבוב ה-36, גרפילד השיג 399 קולות, רובם מתומכי בליין ושרמן לשעבר. כדי לרצות את מחנה גרנט, תומכיו של גרפילד מאוהיו הציעו שלוי פ. מורטון יהיה סגנו של גרפילד. מורטון סירב. לאחר מכן הציעו את התפקיד לצ'סטר ארתור, עוד מתנגד לרפורמה בשירות הציבורי. למרות לחצים מצד תומכי גרנט, ארתור הסכים לכך. הוועידה הרפובליקנית הארוכה ביותר ננעלה ב-8 ביוני. נבחר להיות המועמד לתפקיד סגן הנשיא כשהוא מנצח את אליהוא וושבורן. האספה הזאת הייתה האספה עם מספר סיבובי הבחירות הגדול ביותר למינוי מועמד לנשיאות.
| מועמד לסגנות הנשיאות | סיבוב ראשון |
| --- | --- |
צ'סטר ארתור: 468
אליהוא וושבורן: 193
מרשל ג'ול: 44
הוראס מיינארד: 30
בלאנש ברוס: 8
ג'יימס אלקורן: 4
אדמונד דייוויס: 2
תומאס סיאטל: 1
סטיוארט וודפורד: 1
מועמדים > מועמדים דמוקרטיים

וינפילד סקוט הנקוק, אלוף מפנסילבניה
תומאס בייארד, סנאטור מדלאוור
סמואל רנדל, חבר קונגרס מפנסילבניה
הנרי פיין, חבר קונגרס לשעבר מאוהיו
אלן ת'ורמן, סנאטור מאוהיו
מאוחר יותר באותו החודש, הדמוקרטים נפגשו בסינסינטי. שישה אנשים היו המועמדים הרשמיים, וכמה אחרים גם קיבלו קולות. המועמדים המובילים היו האלוף לשעבר, וינפילד סקוט הנקוק מפנסילבניה, והסנאטור תומאס בייארד מדלאוור. טילדן לא היה מועמד רשמי, אולם השפיע רבות על הוועידה. טילדן לא רצה להשתתף בעוד מסע בחירות ולכן הצירים תמכו במועמדים אחרים, למרות שחלקם עדיין תמכו בו.
עם פתיחת הוועידה, חלק מהצירים תמכו בבייארד השמרן, ואחרים תמכו בהנקוק. האחרים הלכו למועמדים שנחשבו לקרובים לטילדן, כמו הנרי פיין מאוהיו, שהיה עורך דין וחבר קונגרס לשעבר, וסמואל רנדל מפנסילבניה שהיה יושב ראש בית הנבחרים. הסיבוב הראשון לא היה החלטי, והנקוק ובייארד הובילו שניהם. לפני הסיבוב השני, טילדן פרש מהמירוץ ורוב ציריו עברו להנקוק, שנבחר להיות מועמד. ויליאם אינגליש, פוליטיקאי ואיש עסקים שמרן ממדינת אינדיאנה, נבחר להיות סגנו.
| המועמד לנשיאות | סיבוב ראשון | סיבוב שני לפני החילופים | סיבוב שני אחרי החילופים |
| --- | --- | --- | --- |
| וינפילד הנקוק | 171 | 320 | 705 |
| תומאס בייארד | 153.5 | 112 | 2 |
| סמואל רנדל | 6 | 128.5 | 0 |
| הנרי פיין | 81 | 0 | 0 |
| אלן ת'רמן | 68.5 | 50 | 0 |
| אחרים | 247.5 | 124.5 | 31 |
| נעדרו | 10.5 | 3 | 0 |
| מועמד לסגנות הנשיאות | סיבוב ראשון |
| --- | --- |
ויליאם אינגליש: 738
מועמדים > אחרים

הוועידה של מפלגת השטרות התכנסה בשיקגו באמצע יוני, באותו אולם של הרפובליקנים. המפלגה הייתה חדשה בפוליטיקה, ועלתה כתגובה לשפל הכלכלי שנוצר לאחר המשבר הפיננסי של 1873, שפגע בעיקר במערב ובדרום. במהלך מלחמת האזרחים, הקונגרס הכניס כסף מנייר למחזור, שגובה באיגרות חוב ממשלתיות ולא במתכות יקרות. לאחר המלחמה, הדמוקרטים והרפובליקנים מהמזרח דרשו לחזור לתקן הזהב, והממשלה התחילה להוציא את השטרות מהמחזור. הפחתת היצע הכסף, יחד עם השפל הכלכלי, הקשתה על בעלי חוב, חקלאים ופועלים. מפלגת השטרות קיוותה לזכות בתמיכתם. בנוסף לתמיכתם בהיצע כסף גדול, הם גם תמכו בהנהגת יום עבודה בן 8 שעות, חקיקת חוקי בטיחות במפעלים, ואיסור על העסקת ילדים.
שישה אנשים ניסו להיות מועמדים מטעם למפלגה. ג'יימס וייבר, חבר קונגרס מאיווה וגנרל במלחמת האזרחים, היה המועמד המוביל, אבל שני מועמדים אחרים, בנג'מין באטלר ממסצ'וסטס והנדריק רייט מפנסילבניה, גם זכו לתמיכה משמעותית. וייבר ניצח במהירות, וזכה לרוב כבר בסיבוב הראשון. בנג'מין צ'יימברס, איש עסקים מטקסס וחבר קונפדרציה לשעבר, נבחר להיות המועמד לתפקיד סגן הנשיא. הצירים התעמתו על מצע המפלגה, במיוחד על מתן זכות הצבעה לנשים, ההגירה הסינית ומידת ההתערבות הממשלתית הרצויה.
גם מפלגת האיסור התכנסה, בקליבלנד, אוהיו. הם היו תנועה ולא מפלגה, והתרכזו בחקיקת חוק יובש נגד אלכוהול. רוב חברי המפלגה היו נוצרים אדוקים, ורפובליקנים לשעבר. רק שתים-עשרה מדינות שלחו צירים לוועידה, והמצע היה שקט בנוגע לרוב הנושאים, והתמקד בעיקר באלכוהול. כמועמד נשיאותי, נבחר ניל דו, גנרל במלחמת האזרחים ממיין. כראש העיר של פורטלנד, דו העביר חוק שאסר על מכירת אלכוהול. בנוסף, עוינות כלפי תנועת הבונים החופשיים הובילה ליצירה של מפלגה פוליטית נייטיביסטית, שהשתמשה בשם הישן של המפלגה האמריקנית. גנרל מלחמת האזרחים לשעבר, ג'ון פלפס, המנהיג של התנועה המתנגדת לבונים החופשיים בורמונט נבחר להיות המועמד לנשיאות וסמואל פומרוי נבחר להיות המועמד לתפקיד סגן הנשיא. מעטים חשבו שהמועמדים הנוספים יצליחו לנצח.
מסע הבחירות > החולצה המדממת

הנקוק והדמוקרטים ציפו לנצח בדרום, והצפון נחשב לטריטוריה בטוחה עבור גרפילד והרפובליקנים. רוב מסע הבחירות התמקד במדינות המתנדנדות, כולל ניו יורק ומדינות המערב התיכון, שיכריעו את הבחירות. ההבדלים בין המפלגות היו מועטים, והרפובליקנים המשיכו בשיטה שלהם מהבחירות הקודמות שנקראה "לנפנף בחולצה המדממת": להזכיר את תמיכת הדמוקרטים במלחמת האזרחים ובפרישת הדרום מארצות הברית, וטענה שאם הדמוקרטים ינצחו שוב, הם יפגעו בחיילים, יבטלו את הישגי המלחמה ויתמכו בחיילי הקונפדרציה. חמש-עשרה שנים עברו מאז המלחמה, וכל המפלגות העמידו לבחירה גנרלים מצבא האיחוד, כך שהנושא לא עורר רגשות גדולים בקרב הציבור.
הדמוקרטים, לעומת זאת, הקפידו להדגיש את מועמדיהם. הם טענו שגרפילד היה קשור לעסקת אשראי מושחתת עם איגוד רכבות. הדמוקרטים טענו שהנקוק היה רחוק מהפוליטיקה המפלגתית. הרפובליקנים לא רצו לפגוע במי שהיה גיבור קרב גטיסברג, אולם טענו שהנקוק היה לא מנוסה. הדמוקרטים לא הסבירו כיצד בחירתם תשפר את המצב בארצות הברית.
לעומת זאת, מפלגת השטרות חוותה יותר רגשות מתקופת מלחמת האזרחים. כמפלגה שניסתה לזכות לתמיכת הדרום, היא שלחה את וייבר לסיור בדרום. ההתנגדות לגנרל הרפובליקני הייתה חריפה. גם השחורים, שתמכו במפלגה, איימו על הלבנים שתמכו בדמוקרטים וגרמו לפיצוץ אסיפות. בצפון, הרפובליקנים טענו שווייבר מנסה לפלג את ההצבעה כדי לעזור לדמוקרטים.
מסע הבחירות > מכסי מגן והגירה

לאחר שהרפובליקנים הפסידו בבחירות לתפקיד מושל מיין, הם התחילו להדגיש את ההבדלים בין המפלגות. ההבדל היה שהדמוקרטים טענו שישתמשו במכסי מגן "רק לשם הכנסה". גרפילד טען שהדמוקרטים לא תומכים בפועלים בתעשייה, שהרוויחו ממכסים גבוהים. נושא המכס פגע בדמוקרטים בצפון, שהיה חיוני לצורך השגת רוב. הנקוק החמיר את המצב, כשטען שהמכס הוא שאלה מקומית. דבר זה רק חיזק את הטענה הרפובליקנית שהנקוק לא מנוסה מספיק.
כבר באוקטובר, הרפובליקנים התחילו לנצח בכמה מדינות בבחירות מקומיות. הדמוקרטים בחרו באינגליש כמועמד בגלל שהיה אהוד באינדיאנה, אולם לאחר תבוסתם שם, נשמעו טענות שיש להחליפו. אינגליש טען שההפסדים היו קשורים לבעיות מקומיות, ושבבחירות הנשיאותיות הדמוקרטים ינצחו באינדיאנה.
בשבועות האחרונים לפני הבחירות, נושא ההגירה הסינית עלה לכותרות. שתי המפלגות הגדולות (ומפלגת השטרות) דרשו הגבלת ההגירה הסינית, שפגעה בשכר של העובדים במערב המדינה. ב-20 באוקטובר, פרסם עיתון דמוקרטי מכתב של גרפילד לאנשי עסקים, שבו התחייב לשמור על ההגירה ברמתה הנוכחית כדי לשמור על שכר נמוך. גרפילד טען שהמכתב היה מזויף, אולם עותקים רבים שלו נשלחו לקליפורניה ולאורגון. המכתב אכן נחשף כזיוף.
מסע הבחירות > תוצאות

לאחר ספירת הקולות, רק 2,000 קולות הפרידו בין גרפילד והנקוק. 78% מהבוחרים באו לבחור. כל אחת מהמפלגות הגדולות השיגה 48% מהקולות. וייבר השיג קצת יותר מ-3%, ושאר המועמדים פחות מאחוז. גם בבחירות לקונגרס, הרפובליקנים הצליחו להשיג רק שנים-עשר מושבים יותר מהדמוקרטים, והסנאט היה מפולג בין שתי המפלגות. גרפילד ניצח בניו יורק בהפרש של 20,000 קולות. מדינות אחרות היו קרובות יותר: הנקוק ניצח בקליפורניה בהפרש של 22 קולות בלבד.
בחבר האלקטורים, הניצחון של גרפילד היה מובהק יותר. הנקוק ניצח בדרום, אבל גרפילד ניצח ברוב מדינות הצפון (מלבד ניו ג'רזי, בה הפסיד בהפרש של 2,000 קולות). שני המועמדים זכו ב-19 מדינות, אבל גרפילד ניצח בצפון המאוכלס, והשיג 214 אלקטורים לעומת 155 של הנקוק. החלוקה האזורית גרמה לרפובליקנים להסיר את תמיכתם בדרום, לאחר שהבינו שאפשר לנצח גם בלעדיו.
| המועמד לנשיאות | מפלגה | מדינה | כמות האלקטורים | השותף | מדינת השותף | כמות האלקטורים של השותף |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ג'יימס גרפילד | רפובליקנית | אוהיו | 214 | צ'סטר ארתור | ניו יורק | 214 |
| וינפילד הנקוק | דמוקרטית | פנסילבניה | 155 | ויליאם אינגליש | אינדיאנה | 155 |
| ג'יימס וייבר | גרינבק | איווה | 0 | בנג'מין צ'יימברס | טקסס | 0 |
| ניל דאו | האיסור | מיין | 0 | הנרי ת'ומפסון | אוהיו | 0 |
| ג'ון פלפס | אמריקנית | וורמונט | 0 | סמואל פומרוי | קנזס | 0 |
מסע הבחירות > הקולות מג'ורג'יה

לפי פרק 2, פסקה 1, סעיף 3 של חוקת ארצות הברית, "הקונגרס יכול לקבוע את זמן בחירת האלקטורים ואת התאריך בו הם יצביעו; התאריך יהיה באותו יום בכל ארצות הברית". ב-1792, הקונגרס אמר שחבר האלקטורים צריך להיפגש ביום רביעי הראשון של דצמבר, וכך היה גם ב-1880 שם יום רביעי הראשון של דצמבר היה 1 בדצמבר. אולם האלקטורים מג'ורג'יה לא הצליחו להצביע באותו תאריך, ובמקום זאת הצביעו ביום רביעי לאחר מכן, ב-8 בדצמבר. הקונגרס ספר את הקולות של ג'ורג'יה, אך יש מחלוקת האם הקולות באמת תקפים. אם הם לא היו תקפים, הנקוק היה זוכה ב-144 אלקטורים ולא ב-155.
מסע הבחירות > הקולות מקליפורניה

באותה שנה, הקולות האלקטוראליים מקליפורניה התפצלו בין שני המועמדים כשגרפילד קיבל קול אחד והנקוק קיבל 5, כך שגרפילד זכה ב-19 מדינות ועוד אלקטור אחד. השמועות אומרות שגרפילד הפסיד בקליפורניה בגלל המכתב שאמר שהוא תומך לכאורה בהגירה הסינית. רבים במדינות המערביות התנגדו להגירה וטענו שההגירה הסינית מגבילה את גדילת החוף המערבי.
למרות זאת, גרפילד זכה בנשיאות בלי הקולות מקליפורניה. אף מועמד נשיאותי לא הצליח לחזור על הישג זה עד וודרו וילסון ב-1912 ואף רפובליקני לא הצליח לחזור על הישג זה עד ג'ורג' ווקר בוש בשנת 2000.
לאחר הבחירות

גרפילד נכנס לתפקידו במרץ 1881, ושוב הרפובליקנים נחלקו. גרפילד מינה את בליין לקבינט, אולם סיעת האיתנים (Stalwarts), בראשות הסנאטור רוסקו קונקלינג, כעסו על כך שלא קיבלו מינויים פוליטיים. גרפילד תמך לחלוטין ברפורמה בשירות הציבורי. בתגובה, כמה רפובליקנים מרדו בגרפילד בסנאט וחסמו את הצעות החוק שלו. ב-2 ביולי, איש מעורער בנפשו בשם צ'ארלס גיטו ירה בגרפילד.
גרפילד נאבק על חייו חודשיים וחצי ומת ב-19 בספטמבר. סגנו, צ'סטר ארתור, הפך לנשיא. הרצח, שהוצדק בידי גיטו בגלל שלא קיבל מינוי פוליטי, גרם לתמיכה ברפורמה בשירות הציבורי, וארתור, שנחשב בעברו למתנגד לרפורמה, תמך בכך. ב-1883, רוב משתי המפלגות העביר חוק לרפורמה בשירות הציבורי.
הקונגרס גם התעסק בהגירה הסינית, והעביר חוק ב-1882 שהגביל אותה. ארתור ניסה להטיל וטו על חוק דומה, שטען שיפגע בהסכמים של ארצות הברית עם סין, אולם חתם על חוק פשרה שאסר על הגירה לעשר שנים. מכסי מגן, שהיו עניין מרכזי, לא השתנו יותר מדי, מלבד כמה שוליים שירדו במקצת. ארתור ניסה להיבחר שוב להיות מועמד רפובליקני, אולם ויתר על כך ומת ב-1896.
הנקוק לא שרד יותר מדי גם הוא. לאחר מערכת הבחירות, הוא נשאר בצבא ושירת תחת גרפילד וארתור. ב-1886, הוא מת לאחר זיהום ברגלו. וייבר, לעומת זאת, חזר לתפקידו בקונגרס, ואף היה מועמד המפלגה הפופוליסטית לנשיאות ב-1892.
כרזה של גרפילד וארתור
פוסטר של הנקוק ואינגליש
קריקטורה שמראה את גרפילד מפלס את דרכו לבית הלבן
לויד בנטסן

לויד מילרד בנטסן הבן (באנגלית: Lloyd Millard Bentsen, Jr.;‏ 11 בפברואר 1921, טקסס, ארצות הברית – 23 במאי 2006, יוסטון, טקסס) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמזכיר האוצר של ארצות הברית ה-69, כסנאטור מטעם מדינת טקסס וכחבר בית הנבחרים של ארצות הברית. היה מועמד המפלגה הדמוקרטית לתפקיד סגן הנשיא בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1988.
ביוגרפיה

בנטסן נולד ב-11 בפברואר 1921 במישן, טקסס ללויד מילרד בנטסן האב, איש עסקים ממוצא דני, ולעדנה רות קולבת'. בשנת 1942 סיים תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת טקסס באוסטין.
לאחר שסיים את לימודיו, גויס בנטסן לחיל האוויר של ארצות הברית, שירת במהלך מלחמת העולם השנייה וקיבל את צלב התעופה המצוינת לאחר שהמטוסים שהטיס, מפציצים כבדים מדגם B-24 ליברייטור, הופלו פעמיים. מאוחר יותר במהלך המלחמה הועלה לדרגת מייג'ור. את שירותו הצבאי סיים בדרגת קולונל.
בשנת 1946, לאחר שסיים את שירותו הצבאי, כיהן כשופט בטקסס עד 1948, אז נבחר להיות חבר בית הנבחרים של ארצות הברית. נבחר מחדש פעמיים וכיהן בתפקיד עד 1955.
לאחר שעזב את תפקידו בבית הנבחרים, עבד בתפקידים שונים בשוק ההון.
בשנת 1970 חזר לפוליטיקה, ונבחר לכהן כסנאטור, ונבחר מחדש שלוש פעמים.
בשנת 1988, ניצח מייקל דוקאקיס בבחירות המקדימות והיה מועמד המפלגה הדמוקרטית לתפקיד נשיא ארצות הברית, ובחר בבנטסן למועמד לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית. בבחירות ניצח מועמד המפלגה הרפובליקנית.
בשנת 1992 מינה אותו ביל קלינטון, לאחר שזכה בבחירות לנשיאות של אותה השנה, לתפקיד מזכיר האוצר של ארצות הברית, בו כיהן עד דצמבר 1994, אז פרש מהחיים הפוליטיים.
בשנת 1998 עבר בנטסן שבץ מוחי.
ב-23 במאי 2006 נפטר בנטסן בביתו שביוסטון, טקסס בגיל 85, ונקבר בבית הקברות פורסט פארק לאונדייל שביוסטון.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  בנטסן, לויד מילרד הבן, באתר המחלקה הביוגרפית של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
1 2 3 4 5 6 7 8  בנטסן, לויד מילרד הבן, באתר ארגון ההיסטוריה של טקסס (באנגלית)
1 2 3 4 5  לויד בנטסן מת בגיל 85, באתר ב אתר הניו יורק טיימס (באנגלית)
↑  בנטסן, לויד מילרד האב, באתר ארגון ההיסטוריה של טקסס (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16527004b (data)  GND: 170012441  ISNI: 0000 0001 2099 213X  LCCN: n81059287  MusicBrainz: 31383c06-b3c1-4fbf-81a8-897d33bd0eef  NARA: 10569792  NTA: 068641761  SNAC: w6hv5dng  US Congress: B000401  VIAF: 13631983   WorldCat (עם VIAF): 13631983
אולביה

| --- | --- |
סמל אולביהסמל אולביה

 מדינה:  איטליה איטליה
 מחוז:  סרדיניה סרדיניה
 נפה:  סאסארי
 ראש העיר:  ארמיירו זנטיבו
 מושל:  פבריציו גילארדינו
 שטח:  376.10 קמ"ר
 גובה:  10 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  61,048 (1 בינואר 2023)
  ‑ צפיפות:  150 נפש לקמ"ר (2014)
 קואורדינטות:  40°55′00″N 9°30′00″E﻿ / ﻿40.916666666667°N 9.5°E﻿ / 40.916666666667; 9.5 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.comune.olbia.ot.it
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןאולביה(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןאולביה(למפת סרדיניה רגילה) קליארי סאסארי קוארטו סנט'אלנה  אלגרו נואורו אוריסטאנו קורסיקה הים הטירני  הים התיכון אולביה(למפת סרדיניה מוגדלת) קליארי סאסארי קוארטו סנט'אלנה  אלגרו נואורו אוריסטאנו קורסיקה הים הטירני  הים התיכון אולביה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אולביה (באיטלקית: Olbia; בסרדו: Terranoa) היא עיר בת 51,000 נפש לערך בנפת סאסארי בצפון מזרחה של סרדיניה באיטליה. היא נקראה בתקופה הרומית בשם "Olbia", בימי הביניים – Civita, ועד מלחמת העולם השנייה – Terranova Pausania. לאחר הפלת המשטר הפשיסטי הושב לה שמה הקודם – אולביה. העיר היא המרכז הכלכלי של חלק זה של האי (מרכזים מסחריים ותעשיית מזון) והיא קרובה ביותר לאתר התיירות קוסטה זמראלדה (Costa Smeralda). יחד עם טמפיו פאוסאניה (Tempio Pausania) היא הבירה המינהלית של נפת אולביה-טמפיו, הקיימת מאז 2005.
תצלום אוויר של אולביה (2014)
התכוונות פרדוקסלית

התכוונות פרדוקסלית (באנגלית: Paradoxical intention או בקיצור PI) היא שיטה פסיכותרפויטית המשמשת לטיפול בחרדות ובכפייתיות באמצעות חזרה מוקצנת ופרדוקסלית על דפוס המחשבה או ההתנהגות מעוררי החרדה, לעיתים קרובות תוך שימוש בהפרזה ובהומור. התגלה כי התכוונות פרדוקסלית היא יעילה בטיפול במחלות פסיכוסומטיות, כגון נדודי שינה כרוניים וכן בחרדות, כגון דיבור בפני קהל, באמצעות התכוונות להקצין ולחזור בצורה מופרזת על ההתנהגות שממנה חושש המטופל, הפוגמת ביכולתו לבצע את הפעילות הדרושה.
המונח

ד"ר ויקטור פרנקל, מייסד הלוגותרפיה, טבע את המונח ודגל בשימוש בו עם מטופלים הסובלים מהפרעות חרדה קשות. עם זאת, מטפלים השתמשו בטיפולים פרדוקסליים במשך זמן רב לפני שהמונח הוטבע. מאוחר יותר שולבה שיטת ההתכוונות הפרדוקסלית בלוגותרפיה.
השיטה

במסגרת הלוגותרפיה פותחו שתי טכניקות: 'התכוונות פרדוקסלית' ו'הסטת מחשבות'.
השיטה > טיפול בפוביות והפרעות כפייתיות

הטכניקה של התכוונות פרדוקסלית מניחה כי רוב ההתנהגויות הנובעות מחרדה הן תוצאה של חרדת ביצוע עקב קושי לבצע פעולה מסוימת, מה שמוביל למעגל קסמים של התגברות החרדה כתוצאה מהציפייה לקושי. התכוונות פרדוקסלית מלמדת את המטופל להרחיק את עצמו מהפעולה עצמה, להשיג שליטה עליה, ובסופו של דבר להביא להסרת החרדה. היא מנסה לשבור את המעגל על ידי החלפת הפחד הפתוגני במשאלה פרדוקסלית המקצינה דווקא את ההתנהגות שממנה חוששים. יתרה מזאת, על ידי למידה להעריך את הצד ההומוריסטי בתגובות המוגזמות שלהם, אנשים מתנסים בהשלכות הלא-קטסטרופליות של הגירויים מעוררי הפחד שלהם ממקור ראשון, ומקבלים את חוסר ההיגיון שבחרדה. התכוונות פרדוקסלית משמשת בעיקר כדי להילחם באי נוחות הקשורה לסיבות פנימיות, בעוד שפחד מגירויים חיצוניים עדיין יכול להיות מטופל באמצעות טיפולים קונבנציונליים כגון הקהיה שיטתית, טיפול קוגניטיבי התנהגותי וכולי. לדוגמה, אם המטופל סובל מפחד לדבר בפני קהל, התכוונות פרדוקסלית תופעל רק אם תחושות החשש נובעות ממקור פנימי, למשל קצב לב מוגבר המוביל להתקף לב, ולא בשל גורמים חיצוניים כגון גודל הקהל, השיפוט של הקהל וכולי. המטפל יציע לאדם לעמוד בפני קהל תוך התמקדות בהיבט המוקצן ביותר של הפחד שלו – במקרה זה, ניסיון להגביר את קצב הלב.
דוגמה נוספת להקצנת הסימפטום של החרדה בצורה מופרזת מובאת בספר 'חיים משמעותיים: ספר לוגותרפי' מאת אליזבת לוקאס, תלמידתו וממשיכת דרכו של ויקטור פראנקל. היא מתארת מקרה של אישה שפחדה לנסוע במעליות, והייתה מתעלפת כל פעם שנכנסה למעלית. היא התבקשה לנסוע במעלית לקומה גבוהה בבניין רב-קומות ולהתעלף כמה שיותר פעמים במהלך שהותה במעלית. למרבה הפלא, היא לא התעלפה אפילו פעם אחת. ההתכוונות להקצנה של הסימפטום, שהאירה אותו באור מגוחך, הובילה להיעלמותו.
מעודדים את המטופל לעשות, או לבקש שעצם הדבר שהוא חושש ממנו ייעשה (הראשון מתייחס למטופל הסובל מפוביה, השני מתייחס להפרעה כפייתית)"
השיטה > טיפול בנדודי שינה

נמצא כי התכוונות פרדוקסלית היא שיטה יעילה בטיפול בנדודי שינה כרוניים. באמצעותה מנסה המטופל למגר את החרדה הקשורה לחוסר יכולת להירדם על ידי עשיית המעשה ההפוך: לנסות להישאר ער. המטפל מבקש מהמטופל לפקוח עיניים ולהישאר ער, בעודו שוכב בנוחות בחדר חשוך, וכך לומד המטופל להבין את ההשלכות של המצב שבו הוא נשאר ער. כתוצאה מכך החרדה הקשורה בנדודי השינה פוחתת. בדרך זו, על ידי ביטול המאמץ להירדם, התכוונות פרדוקסלית ממזערת את החרדה ומעודדת הירדמות מהירה. באופן דומה, מוצע למטופל להסיט את המחשבות מבעיות השינה, וכך מתאפשר ביטול העוררות הקוגניטיבית המוביל לרגיעה ושינה.
מחקר שחקר את ההשפעות של התכוונות פרדוקסלית על מאמצעי הירדמות, חרדת הירדמות וגורמי השוואה אובייקטיביים וסובייקטיביים הראה כי יחסית לתנאי ביקורת, אצל משתתפים שטופלו בהתכוונות פרדוקסלית חלה ירידה ראויה לציון במאמצי ההירדמות ובחרדת ההירדמות. כמו כן, נמצא כי חביון הירדמות שנמדד סובייקטיבית [SOL] (הזמן שנדרש להירדם) היה נמוך אצלם משמעותית, וכי שינוי SOL אצלם קשור קשר הדוק לשינוי במאמץ להירדם. הדבר מראה כי מאמצי הירדמות וחרדת הירדמות הם מנגנונים אינטגרליים המושפעים מהתכוונות פרדוקסלית להשגת תפקודי שינה נורמליים. מחקר משנת 1984 שניתח מקרים של טיפול בהתכוונות פרדוקסלית הראה שהטיפול הפחית במהירות את זמן ההירדמות והצליח גם לשמור על המשך השינה ולמקסם את זמן השינה הכולל.
מטא-אנליזה משנת 2021 ערכה סקירה שיטתית של ניסויי ביקורת אקראיים ומחקרים ניסיוניים שהשוו בין טיפול בהתכוונות פרדוקסלית בנדודי שינה לגורמי השוואה פסיביים ואקטיביים. התוצאות הראו שמטופלים בהתכוונות פרדוקסלית גילו שיפור משמעותי במספר תסמיני מפתח של נדודי שינה עם שיפורים מתונים בהשוואה לגורמי השוואה אקטיביים, וכן חלה אצלם ירידה בחרדת ביצועים הקשורה לשינה. בנוסף, מטא-אנליזה משנת 2018 השוותה בין התערבויות קוגניטיביות והתנהגותיות וטיפול בהתכוונות פרדוקסלית לעומת גורמי השוואה פסיביים. נמצא כי ההשפעות של טיפול בהתכוונות פרדוקסלית מצמצם את הזמן הנדרש להירדמות.
הסטת מחשבות

הסטת מחשבות היא טכניקה של הפניית תשומת הלב של מטופל מהתסמינים שלו, שכן חשיבה יתרה עלולה להוביל לחוסר יכולת לפעול.
הסטת מחשבות פותחה עבור אנשים עם הפרעות מיניות, שבהן הרצון העז של המטופל להגיע להנאה מינית גורם לחוסר יכולת להגיע להנאה. המטפל מפחית מערך מיחסי המין ושובר את המעגל של תשוקה, שאיפה מופרזת לממשה ואכזבה. הטכניקה יעילה גם בטיפול בהפרעות כפייתיות.
ביקורת > יעילות יחסית

היו מספר אתגרים שהוצבו בפני יעילות הטיפול בנדודי שינה בהתכוונות פרדוקסלית. מספר מחקרים מצביעים על כך שטיפולי בקרת גירויים וטיפולים להגבלת שינה הוכחו כיעילים יותר.
כרגע מקובל להניח שהתכוונות פרדוקסלית יכולה להקל על "המאמץ הקשור בשינה" של המטופל. אך אפי ולינדזי טוענים שבמקום למגר את החרדה, היא עשויה פשוט להיות מופנית לכיוון "המאמץ להישאר ער". אפי אומר שמכיוון שמטרת הטיפול בשינה היא לראות בשינה תהליך פיזיולוגי לא רצוני המתרחש באופן פסיבי, ניסיון לשים אותה תחת שליטה מרצון על ידי הנחיה למטופלים להישאר ערים בכוונה יכול להיות מנוגד לאינטואיציה.
ביקורת > היעדר מחקר אמין ואובייקטיבי

לטענת טרנר ואשר, התכוונות פרדוקסלית לא זכתה לתמיכה גורפת בתחום הטיפול ההתנהגותי מכיוון שהמחקר התומך ביעילותה הקלינית מוגבל בעיקר למחקרי מקרים לא מבוקרים. לפיכך, התכוונות פרדוקסלית נתפסת כמוצא אחרון במקרה שטכניקות אחרות של הרפיה או הפחתת-רגישות אינן יעילות.
הערות שוליים

↑  "APA Dictionary of Psychology". dictionary.apa.org. נבדק ב-2022-02-15.
↑  Ascher, L. Michael; Efran, Jay S. (1978). "Use of paradoxical intention in a behavioral program for sleep onset insomnia". Journal of Consulting and Clinical Psychology (באנגלית). 46 (3): 547–550. doi:10.1037/0022-006X.46.3.547. ISSN 1939-2117. PMID 670496.
1 2  Frankl, Viktor (1959). Man's Search for Meaning (1984 ed.). New York, NY: Simon & Schuster. pp. 126. ISBN 0-8070-1426-5.
1 2 3  Ascher, L. Michael; Turner, Ralph M. (1979-01-01). "Paradoxical intention and insomnia: an experimental investigation". Behaviour Research and Therapy (באנגלית). 17 (4): 408–411. doi:10.1016/0005-7967(79)90015-9. ISSN 0005-7967. PMID 486046.
1 2 3  Ascher, L. Michael; Efran, Jay S. (1978). "Use of paradoxical intention in a behavioral program for sleep onset insomnia". Journal of Consulting and Clinical Psychology (באנגלית). 46 (3): 547–550. doi:10.1037/0022-006X.46.3.547. ISSN 1939-2117. PMID 670496.
1 2 3 4  Frankl, Viktor E. (Viktor Emil) (1978). The unheard cry for meaning : psychotherapy and humanism. New York: Simon and Schuster. ISBN 978-0-671-22891-0.
↑  Encyclopedia of psychotherapy. Michel Hersen, William H. Sledge. Amsterdam: Academic Press. 2002. ISBN 0-12-343010-0. OCLC 50146838.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: others (link)
↑  אליזבת לוקאס, חיים משמעותיים: ספר לוגותרפי, תל אביב: דביר, 1988
↑  CHESSON, A. L., ANDERSON, W. M., LITTNER, M., DAVILA, D., & HARTSE, K. (1999). Practice parameters for the non-pharmacologic treatment of chronic insomnia. Sleep, 22, 1128–1133.
↑  Jansson-Fröjmark, Markus, Sven Alfonsson, Benjamin Bohman, Alexander Rozental, and Annika Norell-Clarke. "Paradoxical Intention for Insomnia: A Systematic Review and Meta-analysis." Journal of Sleep Research (2021): E13464. Web.
1 2  Broomfield, N., & Espie, C. (2003). Initial Insomnia And Paradoxical Intention: An Experimental Investigation Of Putative Mechanisms Using Subjective And Actigraphic Measurement Of Sleep. Behavioural and Cognitive Psychotherapy, 31(3), 313-324.
1 2 3  Espie, Colin A.; Lindsay, William R. (1985-01-01). "Paradoxical intention in the treatment of chronic insomnia: six case studies illustrating variability in therapeutic response". Behaviour Research and Therapy (באנגלית). 23 (6): 703–709. doi:10.1016/0005-7967(85)90070-1. ISSN 0005-7967. PMID 3907617.
↑  van Straten, Annemieke; van der Zweerde, Tanja; Kleiboer, Annet; Cuijpers, Pim; Morin, Charles M.; Lancee, Jaap (2018-04-01). "Cognitive and behavioral therapies in the treatment of insomnia: A meta-analysis". Sleep Medicine Reviews (באנגלית). 38: 3–16. doi:10.1016/j.smrv.2017.02.001. ISSN 1087-0792. PMID 28392168.
↑  Frankl, Viktor E. (1975). "Paradoxical intention and dereflection". Psychotherapy: Theory, Research & Practice. 12 (3): 226–237. doi:10.1037/h0086434.
↑  Frankl, Viktor E. "APA PsycNet". Psychotherapy: Theory, Research & Practice. 12 (3): 226–237. doi:10.1037/h0086434. נבדק ב-2021-08-29.
↑  Principles and Practice of Sleep Medicine. (2005). American Journal of Clinical Dermatology, 6(6), 415.
↑  Colin A. Espie, in Behavioral Treatments for Sleep Disorders, 2011
קח סיכון

קח סיכון היה שעשועון טלוויזיה ששודר בערוץ 1 בין השנים 1988–1990. בעונתו הראשונה, הנחה את השעשועון אבי קושניר. בעונה השנייה, שונה שם השעשועון ל"קח סיכוי" והונחה בידי חני נחמיאס.