stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טרנסג'נדר
שינוי יחס הממסד הרפואי לטרנסג'נדרים

בתחילת המאה ה-20 רוב העוסקים במקצועות הרפואה ומקצועות טיפוליים התייחסו לטרנסג'נדריות כאל מחלת נפש. ההמשגה של הזהות הטרנסג'נדית כהפרעה נפשית, תרמה למעמד המשפטי בעייתי של טרנסג'נדרים, להפרת זכויות אדם שלהם, וליצירת חסמים של טיפול רפואי הולם.
הרופא והסקסולוג היהודי-גרמני מגנוס הירשפלד היה מראשוני החוקרים שכפרו ברעיון זה. הירשפלד חילק את האנושות לשלושה מינים: זכר, נקבה והמין השלישי, שבו כלל הומוסקסואלים, לסביות, טרנסקסואלים, אינטרסקסואלים וטרנסווסטיטים, שבכולם ראה דרגות ביניים בין המינים, ושייך את כולם לאותה הקטגוריה. בשנת 1918 הוא טבע את המונח "טרנסווסטיט" כרצון של אנשים לבטא מגדר הפוך למין שהוגדר להם בלידה (הגדרה זו כוללת גם אנשים שאינם טרנסים, כמו קרוס-דרסרים ונחשבת מיושנת). הירשפלד היה גם הראשון שטבע המונח טרנסקסואליות. גם אם כיום נראות התאוריות של הירשפלד מיושנות ואפילו מגוחכות, באותה עת הן היו חלוציות ומהפכניות, בכך שהפקיעו את המיעוטים המיניים והמגדריים מתחום הדת והקרימינולוגיה והעבירו אותם לתחום המדע. ב-1919 הקים הירשפלד את המכון לסקסולוגיה בברלין, שהיה הגוף הראשון בעולם שהוקדש לחקר המין. מדיניותו המפורשת של המכון הייתה, שאין לנסות לשנות את נטייתו המינית של אדם, אלא יש לתת לו טיפול המסייע לו לקבל עצמו כמו שהוא. דורה ריכטר הייתה האדם הראשון שידוע שעבר ניתוחים להתאמה מגדרית בשנים 31–1922. לאחר השתלטות הנאצים על גרמניה ב-1933, נהרס המכון על ספריותיו, כחלק מתוכנית הצנזורה הממשלתית.
האגודה הפסיכיאטרית האמריקאית שינתה את היחס שלה לטרנסג'נדררים לאורך השנים, בדומה לשינוי שביצעה ביחס להומוסקסואליות. ה-DSM, ספר האבחנות הפסיכיאטריות האמריקאי, תייג בשנת 1968 את הטרנסג'נדריות בקטגוריה של "סטיות מיניות". בדומה לנושאים אחרים בתחום, חלו שינויים בהגדרת הנושא עם התקדמות המחקר. בשנת 1980 שונה התיוג של זהות טרנסג'נדרית ל"הפרעות פסיכו־סקסואליוּת" ובשנת 1994 התיוג שונה ל"הפרעות זהות מיניות ומגדריות".
המהדורה האחרונה של הספר, DSM-5, שיצא לאור בשנת 2013, שינתה את ההגדרה בצורה משמעותית לדיספוריה מגדרית. האגודה מבהירה כי "אי-נוחות מגדרית, אינה בפני עצמה הפרעה נפשית. המרכיב הקריטי בדיספוריה מגדרית הוא נוכחות קלינית של מצוקה שמשויכת למצב זה". האגודה מבחינה כי מצב נפשי נחשב הפרעה נפשית רק אם הוא גורר מצוקה או לקות משמעותית. אבל טרנסג'נדרים רבים לא חווים את המגדר שלהם כדבר מעורר מצוקה או לקות. עבור אנשים אלה הבעיה היא גישה לטיפולים, לייעוץ ותמיכה חברתית הנחוצה כדי לבטא בחופשית את זהותם המגדרית וכדי למזער אפליה. הבעיה היא לא הזהות המגדרית של האדם, אלא המצוקה שהוא עלול לחוות בחברה עוינת.
ICD הוא קטלוג ארגון הבריאות העולמי שמסווג את כל המחלות הידועות, כולל הפרעות נפשיות. הגרסה הנוכחית של הקטלוג, ICD-11, שפורסמה ביוני 2018, הסירה את הטרנסג'נדריות מסעיף הבעיות הנפשיות. ניתן סיווג חדש בשם "מצבים הקשורים לבריאות מינית", ושם הנושא מופיע בשם "Gender incongruence".
חלק ניכר מהתמיכה של אנשי מקצוע בשמירת הזהות הטרנסג'נדרית כהבחנה בריאותית ב-DSM וב-ICD נובע מכך שהדבר מסייע לנושאים מעשיים כמו מתן כיסוי ביטוחי לשירותי ייעוץ, טיפולים רפואיים וביצוע של מחקרים בתחום.
יחס הדתות כלפי טרנסג'נדרים

ביהדות ובנצרות קיים איסור קרוס-דרסריות, שמקורו בפסוק: "לֹא יִהְיֶה כְלִי גֶבֶר עַל אִשָּׁה וְלֹא יִלְבַּשׁ גֶּבֶר שִׂמְלַת אִשָּׁה כִּי תוֹעֲבַת ה' אֱלֹהֶיךָ כָּל עֹשֵׂה אֵלֶּה" (ספר דברים, כ"ב, ה'). מסיומו של פסוק אחר נלמד איסור סירוס: "וּמָעוּךְ וְכָתוּת וְנָתוּק וְכָרוּת לֹא תַקְרִיבוּ לַה' וּבְאַרְצְכֶם לֹא תַעֲשׂוּ". בעקבות זאת, ההלכה אוסרת ניתוחים לשינוי מין וכן אוסרת על לבישת בגדי המגדר האחר. אף על פי שפוסקים אחדים דנו באפשרות התאורטית שמינו של אדם ישתנה באופן נסי[דרוש מקור], הניתוחים הקיימים להתאמת מגדר באמצעות יצירת איבר מין מלאכותי אינם משנים את מגדרם ההלכתי. עם זאת, ניתוחים המבוצעים באינטרסקס (המכונה בספרות הרבנית אנדרוגינוס) ומאבדים את אחד מאיברי מינו תוך השארת איבר המין הזכרי או הנקבי הטבעי, מועילים לשינוי המגדר ההלכתי. בשנים האחרונות גדל היקף הספרות והפעילות בנושא, בעיקר ביהדות המודרנית בארצות הברית.[דרוש מקור]
הברית החדשה מתבטאת בעמימות רבה יותר מהתנ"ך לגבי טרנסג'נדריות. בנצרות, בספר הברית החדשה יש התייחסות נרחבת לנושא כריתת אברי המין ושם הדבר נאסר לחלוטין. לקטכיזם של הכנסייה הקתולית, אין דוקטרינה מקיפה או ספציפית לטרנסג'נדרים. עם זאת, באופן מסורתי הכנסייה משווה את המגדר של אדם עם האנטומיה החיצונית שלו. ישנם זרמים נוצריים המקבלים את הטרנסג'נדריות כגון אוניברסליזם אוניטריאני. בשנים האחרונות יש עוד זרמים בנצרות שמקבלים טרנסג'נדרים כחברים וככמרים. בשנת 2003 הזרם United Church of Christ החליט על קבלת טרנסג'נדרים. בשנת 2005 הפכה שרה ג'ונס (Sarah Jones) להיות הכומרית הטרנסית הראשונה בכנסייה האנגליקנית.
לשיטת מנהיגי העולם המוסלמי-שיעי (בעיקר באיראן) הטכנולוגיה הנוכחית מספקת כדי לשנות את מינו של אדם, אם אכן חל היפוך במצבו ההורמונלי, האסתטי והסוציאלי. הם מגלים סובלנות רבה יחסית כלפי אנשים טרנסג'נדרים, אך מצד שני הומוסקסואלים נרדפים עד כדי עונשי מוות, לכן תיתכן הפעלת לחץ עליהם לעבור שינוי מגדרי, על-מנת להתיר להם את הזוגיות הנבחרת שלהם.
הבודהיזם, הדת השלטת במזרח אסיה, היא נייטרלית ביחס לנושא זה. היא אינה מעודדת או מחרימה טרנסג'נדריות. בתאילנד קיים מושג בשם קתאוי שמתאר בדרך כלל נשים טרנסג'נדריות וזכרים המתלבשים ומתנהגים כמו נשים. הם מכונים גם "סאו" או "פואיינג", "פארפט סונג" (סוג שני של אישה) או "פט טהי סאם" (המין השלישי).
הדת ההינדית וכן הסיקית, לא אוסרות טרנסג'נדריות מכל סוג שהוא, ובתרבויות אלו קיימים מיתוסים דתיים המתייחסים לבני המגדר השלישי וכן קהילות שבנותיהן נקראות היג'רות ובהן בעלות זהות מגדרית נשית שנולדו כזכרים.
טרנסג'נדרים בפוליטיקה

מעט מאוד טרנסג'דרים מחוץ לארון זכו לשמש בתפקידים ציבוריים, ברחבי העולם. מקרים בודדים אלה יובאו להלן.
ג'ורג'ינה בייר מניו זילנד הייתה הטרנסקסואלית מחוץ לארון הראשונה בעולם שכיהנה כראש עירייה, קרטרטון (1995–1999), וכן הראשונה שכיהנה כחברת בית נבחרים (1999–2007).
איה קאמיקאווה מיפן, נבחרה באפריל 2003 לכהונה של ארבע שנים במקום שישי מבין 72 מתמודדות ומתמודדים שהתמודדו על 52 מושבים במועצת העיר של הרובע המאוכלס ביותר בטוקיו. בכך הייתה לטרנסג'נדרית המוצהרת הראשונה שכיהנה בתפקיד ציבורי ביפן. בשנת 2007 היא נבחרה למושב שני, הפעם במקום שני.
יולאדה סואניוט מתאילנד נבחרה במאי 2012 לתפקיד המפקחת הכלכלית של מחוז נאן שבצפון תאילנד, והפכה לפוליטיקאית הטרנסג'נדרית הבכירה ביותר בארצה.
אודרי טאנג מטאיוון ב-2016 היא מונתה לשרת הדיגיטל בממשלתו של לין צ'ואן, מה שהפך אותה באופן רשמי לטרנסג'נדרית הראשונה בממשלת טאיוואן.
פטרה דה סוטר מבלגיה היא השרה הטרנסג'נדרית הראשונה באירופה, המשמשת גם כסגנית ראש ממשלת בלגיה, מ-1 באוקטובר 2020.
רייצ'ל לוין מארצות הברית שימשה כרופאה הכללית של פנסילבניה (2015–2017) ומזכירת הבריאות של פנסילבניה (2017–2021) וכיום מכהנת כעוזרת מזכיר הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית ובכך תהפכה לאישה הטרנסג'נדרית הראשונה בהיסטוריה של ארצות הברית שמכהנת בתפקיד פדרלי שעבר אישרו של הסנאט.
ג'יימי ווליס הוא חבר פרלמנט בריטי מהמפלגה השמרנית הבריטית מאז בחירות 2019. במרץ 2022, הוא יצא מהארון כטרנס, או כאדם שרוצה להיות טרנס, והפך בכך לחבר הפרלמנט הבריטי הטרנס הראשון. ווליס העיד כי הוא חש כך מאז שהיה ילד צעיר מאוד. ווליס לא רצה לצאת מהארון בזמן כהונתו הפוליטית אולם נדחף לכך בשל אירועים חיצוניים. אדם זר ניסה לסחוט אותו ושלח אליו ואל משפחתו תמונות עם ודרישה לתשלום של 50 אלף פאונד, אדם זה נתפס ונשפט לכמעט 3 שנות מאסר. ווליס קיווה שהוא יוכל להמשיך בחייו ללא שינוי. אולם באפריל 2020 נפגש עם אדם שהכיר באינטרנט, וזה אנס אותו. בעקבות האונס הוא סובל מדיכאון ומפוסט טראומה, ואלו גרמו לו לנוס מתאונת דרכים אליה נקלע. בעקבות זאת הוא החליט לספר על הזהות המגדרית שלו בפומבי. ווליס סיפר על התמיכה הגדולה שקיבל מחברי המפלגה השמרנית לאחר החשיפה.
הקהילה הטרנסית בישראל

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
על אף ההבדל בין זהות מגדרית לנטייה מינית, באופן היסטורי קהילות של הומואים, לסביות וביסקסואלים היו מקבלות כלפי אנשים מגוונים מגדרית. אוכלוסיות אלו סבלו ועודן סובלות מאפליה ומטרנספוביה מצד החברה על רקע דומה, ומכאן התאגדותן יחד תחת הקהילה הגאה. במסגרת קהילה זו קיימת תת-קהילה טרנסג'נדרית, אשר מתמודדת עם קשיים שחלקם בעלי אופי שונה מקשיי הקבוצות האחרות בקהילה הגאה. בישראל פועלים מספר ארגונים שמטרתם תמיכה וקידום שוויון זכויות לאנשים טרנסג'נדרים ולבני משפחותיהם, בנוסף לארגונים רבים בקהילה הגאה המקיימים פעילות ייעודית לקהילה הטרנסית.
הקהילה הטרנסית בישראל > רשימת ארגונים טרנסים בישראל

מעברים - שינוי בר קיימא לקהילה הטרנסית - ארגון הפועל למען קידום תהליכים רחבים לחופש מגדרי ושינוי חברתי לחברות וחברי הקהילה הטרנסג'נדרית ומעניק תמיכה וסיוע לחברי~ות הקהילה בעניינים שונים.
פרויקט גילה להעצמה טרנסית - ארגון חברתי לתמיכה, סיוע והעצמה בקהילה הטרנסג'נדרית.
ברית הלביאות - ארגון של משפחות לילדים~ות ונוער טרנסג'נדר ומגוון מגדר.
כרצונו - טרנסיות~ים דתיות~ים וחברים~ות - ארגון לאנשים טרנסג'נדרים דתיים.
טרנסיות ישראל - ארגון של נשים טרנסג׳נדריות למען נשים טרנסג׳נדריות.
דגלים וסמלים

סמל הטרנסג'נדריוּת - עיגול עם חץ המצביע לכיוון ימין ולמעלה (סמלו של כוכב מאדים באסטרולוגיה) לסימון זכר, צלב המצביע למטה (סמלו של כוכב נוגה באסטרולוגיה) לסימון נקבה, ושילוב של צלב וחץ המצביעים לכיוון שמאל ולמעלה המייצג את השילוב של שני המינים.
דגל הגאווה הטרנסג'נדרית שעוצב על ידי מוניקה הלמס, והונף לראשונה במצעד גאווה בפיניקס, באריזונה שבארצות הברית, בשנת 2000. הדגל מייצג את הקהילה הטרנסג'נדרית ומורכב מחמישה פסים אופקיים - שניים בצבע תכלת בקצוות, שניים ורודים בצמוד אליהם, ובאמצע פס לבן.
דגל הקהילה הטרנסג'נדרית בישראל. בקהילה הטרנסג'נדרית בישראל צועדים מאז שנת 2008 ב"בלוק הטרנסג'נדרי הירוק" תחת הצבע הירוק-זוהר. הצבע נבחר כיוון שהוא בולט גם במקומות צבעוניים כמו מצעד הגאווה.
ראו גם

רבייה מינית
דו-צורתיות זוויגית
טרנסג'נדריות ואינטרסקסואליות בספורט
סיסג'נדר
משיכה מינית לטרנסים
ישראל מרדכי טברסקי

רבי ישראל מרדכי טברסקי (ז' בסיוון ה'תרפ"ט, 15 ביוני 1929 – כ"ב בסיוון ה'תשס"ד, 11 ביוני 2004) היה האדמו"ר מרחמסטריווקה בישראל.
רבי ישראל מרדכי טברסקי מרחמסטריווקה. תמונה משנת תשנ"ב
תולדותיו

נולד בירושלים לרבי יוחנן (ר' יוחנטש'ה) ואסתר רבקה בת הרב נחמן יוסף וילהלם. באותו זמן היה רבי אברהם וינברג מסלונים בארץ והוא כובד במילה. אבי סבו, רבי נחום (בן רבי יוחנן הראשון מרחמסטריווקא) כובד בסנדקאות. נקרא ישראל על שם הבעל שם טוב שנפטר בו' בסיוון ועל שם בן דודו של סבו, רבי מרדכי מזלטיפולי שנפטר שבועיים קודם ללידתו.
למד בחיי עולם ולאחר מכן בישיבת שפת אמת. היה נוהג ללמוד בלילות במספר בתי מדרש, בשביל שלא יבחינו שלומד שעות רבות. נישא לשרה גרינא, בתו של הרב סנדר אורי, בעל תשובה חסיד רחמסטריווקא שהיה צאצא של רבי צבי אלימלך שפירא מדינוב ולפני חזרתו ממקימי קיבוץ בית אלפא. לאחר חתונתו המשיך ללמוד בהתמדה והיה יכול לשבת קרוב ליממה רצוף בבית המדרש.
לאחר פטירת סבו רבי דוד (שהיה אדמו"ר יחד עם אחיו רבי אברהם דב עד לפטירת האחרון בשנת תש"ה) קיבל אביו את אדמו"רות רחמסטריווקא עד לפטירתו בשנת תשמ"ב. לאחר מספר שנים רבי ישראל מרדכי עזר לאביו לפתוח את ישיבת מאור עיניים-רחמסטריווקא.
לאחר פטירת אביו סירב לקחת את האדמו"רות ברצותו להמשיך בסדר לימודו כרגיל אך קרוב משפחתו רבי אברהם יהושע העשיל טברסקי ממכנובקה זקן אדמו"רי צ'רנוביל הכריחו לקחת את האדמו"רות באומרו "בין אם ירצה ובין אם לא, יתמנה". כמו כן התבטא עליו: "אף אם היה משמונת בניו של המגיד מצ'רנוביל לא היה מתבייש מהם". הקוויטל הראשון שקיבל היה מחמיו. במקביל קיבל את האדמו"רות אחיו רבי חי יצחק חתנו של רבי יעקב יוסף טברסקי מסקווירא שהיה עד אז ראש ישיבת סקווירא בשיכון סקווירא. כשאחיו היה מגיע לישראל היו מנהלים את הטיש יחד, שניהם ערכו קידוש ואמרו תורה ואת הזמירות שנהגו האדמו"רים להגיד בעצמם אמר רבי חי יצחק. בישיבת מאור עיניים מינה את אחיו לנשיא הישיבה יחד איתו (בלוגו של הישיבה כתוב 'בנשיאות האדמו"רים שליט"א').
אף בהיותו אדמו"ר רוב יומו עסק בלימוד וכך קרא לחסידיו להקדיש את זמנם ללימוד. היה מסיים את הטיש בליל שבת מוקדם ומיד פונה ללימודו, והיה מורה שמי שרוצה ללמוד שלא יגיע לטיש.
בשנת תשנ"א חלה ונחלש ובהמשך הוכרח לשבת על כסא גלגלים עד סוף ימיו. בסוף ימיו החלה החסידות לפרוח ומנתה מאות חסידים, כמו גם בחורים רבים מהישיבה שנהפכו לחסידיו. נפטר ביום שישי כ"ב בסיוון תשס"ד ונקבר באוהל אדמו"רי רחמסטריווקא בהר הזיתים.
משפחתו

ילדיו:
רבי דוד. האדמו"ר הנוכחי בישראל. חתנו של הרב משה ניישלאס רב שיכון סקווירא.
הרב נחמן יוסף, חסיד חב"ד. מכהן כר"מ באהלי תורה בקראון הייטס. חתנו של הרב משה אשכנזי.
חתנו הרב יהושע מנחם שטרן בנו של רבי יצחק יהודה גאב"ד ביליץ. רב החסידות בבני ברק.
חתנו הרב שלמה טייטלבוים, מכונה האדמו"ר מאלעסק.
חתנו הרב בן ציון רבינוביץ', משפיע בישיבת מאור עיניים ובישיבת שערי תורה
רעידת האדמה בהאיטי (2010)

| --- | --- |

הרס בפורט-או-פרנס
 תאריך התרחשות:  12 בינואר 2010
 שעה:  16:53:10 (שעון מקומי)
 משך האסון:  דקה
 מגניטודה:  7 בסולם מגניטודה לפי מומנט
 במדינות או באזורים:  האיטי, הרפובליקה הדומיניקנית
 מוקד:  האיטי, בסמוך לבירה פורט-או-פרנס
 הרוגים:  מעל 230,000
 פצועים:  250,000
 חסרי קורת גג:  1,200,000
 קואורדינטות:  18°27′25″N 72°31′59″W﻿ / ﻿18.457°N 72.533°W﻿ / 18.457; -72.533
  (למפת האיטי מוגדלת) פורט-או-פרנס ז'אקמל גונאיב קאפ-האיסיין ז'רמי הרפובליקה הדומיניקנית  קובה הים הקריביהאיטי(למפת האיטי רגילה) פורט-או-פרנס ז'אקמל גונאיב קאפ-האיסיין ז'רמי הרפ. הדומ.  קובה הים הקריביהאיטי
שקע פוארטו ריקו והאיים הקריביים במבט ממזרח למערב – השקע מצוין בצבע סגול
הארמון הלאומי לאחר קריסתו בעקבות רעידת האדמה בהאיטי בשנת 2010
אחיות של צה"ל לצד יולדת בבית חולים שדה בהאיטי ותינוקה
פצועים שוכבים במחנה סיוע שהוקם על ידי צבא ברזיל
יחידת החילוץ וההצלה של פיקוד העורף של צה"ל מסייעת בחילוץ נפגעים מההריסות
רעידת האדמה בהאיטי היא רעידת אדמה שאירעה באי היספניולה ב-12 בינואר 2010, סמוך לשעה 5 אחר הצהריים לפי השעון המקומי. עצמתו של הרעש – שמוקדו כ-25 ק"מ מפורט-או-פרנס בירת האיטי בעומק משוער של כ-13 ק"מ – 7.0 בסולם מגניטודה לפי מומנט. לרעש נלוו רעידות עוקבות, העזה בהן במגניטודה 5.9.
בעקבות רעידת האדמה פורסמה התראת צונאמי, אולם זו בוטלה מיד. עם זאת, נודע מאוחר יותר כי עיירת הדיג פֶּטִי פָּרָדִי (Petit Paradis) נפגעה מצונאמי מקומי מיד לאחר הרעש.
מדינות, חברות מסחריות ואנשים פרטיים תרמו כסף ושלחו משלחות סיוע לחילוץ לכודים מתחת להריסות, טיפול בפצועים, הבאת ציוד הומניטרי לאזור, ושיקום התשתיות. כך לדוגמה קנדה וארצות הברית תרמו כ-130 מיליון דולר כל אחת ושלחו ציוד וצוותי ביטחון, חילוץ, סיוע ורפואה רבים. גם ישראל שלחה צוות חירום, חילוץ וסיוע שמנה 220 אנשים והקימה בית חולים שדה המסוגל לטפל ב-500 נפגעים מדי יום (בפועל טופלו כ-1,200 נפגעים).
רקע גאולוגי

היספניולה הוא אחד מן האיים הקריביים המצויים לאורך אזור הפחתה בגבול שבין לוחות טקטוניים בו חודר הלוח הצפון-אמריקאי מתחת ללוח הקריבי. לאורך גבול בין-לוחי זה מצוי שקע פוארטו ריקו – שקע אוקייני שאורכו כ-800 ק"מ ועומקו המרבי כ-8 ק"מ.
מוקד רעידת האדמה נמצא בסמוך להעתק הסטה אופקי שמאלי הנקרא "העתק אנריקילו-פלנטין גרדן" (Enriquillo-Plantain Garden fault zone), העתק הנמשך במקביל לשוליים הדרומיים של האי היספניולה. רעידת האדמה התרחשה בצדו הצפוני של ההעתק – במקום בו הלוח הקריבי מתרומם מזרחה כ-20 מילימטרים בשנה ביחס ללוח אמריקה הצפונית. מניתוח הנתונים הסייסמולוגיים עולה השערה כי הגורם לרעש הוא קרע באורך של כ-65 ק"מ שנוצר לאורך ההעתק, אשר צבר מתח רב במשך 250 השנים האחרונות בהן לא היה פעיל. מתח מתמשך כזה יכול להתפרק באמצעות סדרה של רעידות אדמה בעוצמה בינונית ונמוכה או רעידת אדמה בעוצמה גבוהה, כפי שקרה במקרה זה.
נזקי רעידת האדמה > נפגעים

רעידת האדמה פגעה באזורים המאוכלסים ביותר בהאיטי. ההערכות על מספר ההרוגים כתוצאה מרעידת האדמה עלו בתוך שישה ימים מכ-45,000‏ ל-200,000, וכחודש לאחר רעידת האדמה הודיעה ממשלת האיטי שמספר ההרוגים הוא 230,000 ואף יותר. יותר משנה לאחר מכן נטען שהערכות אלה מופרזות, ושברעידת האדמה נהרגו בין 46,000 ל-85,000 אנשים.
יום לאחר רעידת האדמה העריך הצלב האדום שכ-3 מיליון אנשים הושפעו מרעידת האדמה. על פי הערכות שונות, כ-250,000 בני אדם נפצעו וכמיליון בני אדם נותרו מחוסרי בית.
בין ההרוגים היו גם כמה אנשי ציבור, בהם שר המשפטים של האיטי, פול דֶני, מנהיג האופוזיציה מישל "מישה" גאיאר, הארכיבישוף של פורט-או-פרינס, ז'וזף סרז' מיו, והמסייעת ההומניטרית זילדה ארנס, שהייתה מועמדת לפרס נובל.
ב-23 בינואר, 10 ימים לאחר רעידת האדמה, הודיעה ממשלת האיטי על הפסקת הפעולות לאיתור ניצולים. במהלך החיפושים חולצו מההריסות 132 בני אדם.
נזקי רעידת האדמה > נזק לתשתיות

מרבית המבנים בבירה פורט-או-פרנס קרסו בעקבות הרעש, בהם ארמון הנשיאות ומבנים ממשלתיים וציבוריים רבים. תשתיות חשמל ותקשורת נפגעו גם הן בצורה קשה.
רעידת האדמה העזה שפגעה בהאיטי גרמה לנזק קשה בתשתיות הנחוצות בטיפול באסון ובפצועים. בין התשתיות הללו ניתן למנות את כל בתי החולים בפורט או פרינס, ובתי חולים רבים מחוץ לבירה, שקרסו בצורה חלקית או מלאה. מזכ"ל האו"ם באן קי מון העריך שכמחצית מן הבניינים באזורים שנפגעו מרעידת האדמה, נפגעו בצורה כלשהי.
נזק רב נגרם גם למגדל הפיקוח של נמל התעופה בפורט או פרינס, אחד משני שדות התעופה היחידים של האיטי.
הכביש הראשי שחיבר את פורט או פרינס עם העיר הסמוכה לה מדרום, ז'אקמל, נחסם ונשאר כך במשך עשרה ימים, מה שהקשה על שליחת סיוע לעיר הדרומית.
נזק רב נגרם גם למערכות התקשורת במדינה. מערכת התקשורת הציבורית הייתה ללא זמינה, ונגרם נזק לספקית התקשורת הסלולרית הגדולה במדינה, דיג'יסל. המערכת חזרה לפעול ב-14 בינואר, אך בעקבות עומס רב, רוב השיחות לא פעלו.
נזקי רעידת האדמה > נזק לתשתיות > נזק למבני השלטון

ארמון הנשיאות ובנייני משרדי האוצר, העבודה הציבורית, התקשורת והתרבות, הפרלמנט ובניינים ציבוריים רבים נפגעו כתוצאה מרעידת האדמה. הכלא האזרחי שבפורט או פרינס גם כן נהרס, מה שאפשר לכ-4,000 אסירים לברוח, ונכון ל-19 בינואר 2010, רק כ-12 מהם נתפסו.
רוב מבני עיריית פורט או פרנס נהרסו בצורה קשה, כולל בניין העירייה, שתואר על ידי הוושינגטון פוסט כ"שלד של בטון וסטוקו קעור בצורה גרוטסטית לצד שמאל" (תרגום חופשי). עקב קריסת מבני העירייה, עובדיה, כולל ראש העיר ז'אן-איב ז'אסון, נותרו ללא בניינים בהם הם יוכלו לבצע את עבודתם ולתאם את פעולות הסיוע.
מפקדת האו"ם ומשרדי הבנק העולמי בפורט או פרנס נהרסו, וכך גם הבניינים שאכלסו את הבנק סיטיבנק.
לקריאה נוספת

אריאל בר, כשהאדמה רעדה, הוצאת ידיעות אחרונות, 2010.
אפרת רם טיקטין, קביעת קדימויות בין מטופלים בתנאים של מחסור חמור במשאבים - משלחת צה"ל להאיטי כמקרה מבחן, משפט רפואי וביו אתיקה, כרך 4 עמוד 116, 2011
Hope for Haiti Now - אלבום הופעה, שהוקלט על ידי אמנים שונים ביניהם: שאקירה, ג'ון לנון, ריהאנה, וכולי, למען האיטי. בנוסף לכך, כל הרווחים ממנו הלכו למען האיטי גם כן. בנוסף יצאה גרסה מחודשת לשיר הצדקה: "We Are the World" שבוצע לראשונה ב-1985 בהשתתפות אמנים רבים.
הערות שוליים

↑  מניין הנספים בהאיטי - כמו בצונאמי ב-2004, באתר ynet, 9 בפברואר 2010
↑  Magnitude 7.0 - HAITI REGION, באתר USGS, ‏21 בינואר 2010
↑  משלחת הסיוע להאיטי יצאה לדרכה במהלך הלילה, באתר דובר צה"ל, כ"ח בטבת התש"ע, 14 בינואר 2010
↑  אלי ברדנשטיין ואמיר בוחבוט, האיטי: המשלחת מישראל החלה להקים בי"ח שדה, באתר nrg, באתר nrg מעריב, 15 בינואר 2010
↑  רוג'ר בילהם, המחלקה לגאולוגיה, אוניברסיטת קולורדו, 26 בינואר 2010
↑  Haiti earthquake death toll 'may be 50,000, באתר BBC,‏ 15 בינואר 2010
↑  מניין הנספים בהאיטי - כמו בצונאמי ב-2004, באתר ynet, 10 בפברואר 2010
↑  גורם אמריקני: מניין ההרוגים ברעש האדמה בהאיטי - נמוך משנמסר בעבר, ynet,‏4.6.2011
↑  האריס, רדץ וג'יימס, Racing the Clock to Save Haiti Quake Victims Amid the Stench of Death, ב-ABC World News‏, 16 בינואר 2010
↑  האו"ם: הופסקו פעולות החילוץ בהאיטי, באתר הארץ, 23 בינואר 2010
↑    Patricksawer, ‏Haiti earthquake: rescuers still struggling without working airport, port or roads, The Telegraph, 16 January 2010
↑  אריק ליפטון, Devastation, Seen From a Ship, בניו יורק טיימס, 13 בינואר 2010
↑  Haitian palace collapses, ב-The Straits Times‏, 13 בינואר 2010
↑    Patricksawer, ‏Haiti earthquake: looting and gun-fights break out, The Telegraph, 16 January 2010
↑  Latest developments in ongoing Haiti earthquake crisis, ב-The Miami Herald‏, 19 בינואר 2010
1 2  מנואל רויג-פרנזיה, Shattered city government in quake-ravaged Port-au-Prince in need of help itself, בוושינגטון פוסט, 20 בינואר 2010
↑  לזלי וורות'ון World Bank to assess Haiti damage, plan rebuilding, ברויטרס, 12 בינואר 2010
↑  10 Great Concerts for a Cause, Rolling Stone
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590569805171  LCCN: sh2010003562
השקעת אימפקט

השקעת אימפקט, המכונה גם השקעה חברתית היא סוג של מודל מימון. ההשקעות נעשות במיזמים שמטרתם ליצור השפעה חברתית ו/או סביבתית לצד רווח. השקעות אימפקט שואפות להשיג שיפור מדיד בתחומי הבריאות, החינוך, הסביבה והחברה, כאשר הכספים מושקעים לא רק בחברות בעלות תחזית התשואה הגבוהה ביותר, אלא בחברות הצפויות להיות רווחיות הן ברמה הפיננסית והן ברמה החברתית/סביבתית באספקטים אשר סומנו על ידי המשקיעים כערכים חיוביים.
ישנם מודלים מגוונים בהשקעות אימפקט החל מקרנות הון סיכון וכלה באג״ח חברתיות.
בדו"ח גלובלי שערכו יזמי אג"ח חברתיות בבריטניה בשנת 2016, נספרו 60 מיזמים של אג"ח חברתיות ברחבי העולם. מבין המיזמים, 12 החלו להחזיר למשקיעים בהם את השקעתם הראשונית, ו-4 סיימו להחזיר את מלוא הכסף בתוספת תשואה. רק מיזם אחד מתוך ה-60 רשם כישלון והמשקיעים איבדו את הכסף שהשקיעו בו. עורכי הדו"ח התייחסו בחיוב גם לכישלון היחיד ואמרו לגביו, "המשקיעים הפסידו אבל הם והממשלה יוכלו ללמוד מהכישלון שלא עלה אגורה למשלם המיסים".
בעשור השני של המאה ה-21 התחום נמצא בצמיחה מהירה. בשנת 2016 ענף האג"ח החברתיות בעולם גייס כ-220 מיליון דולר, ובענף האימפקט כולו בכל המודלים ביחד הושקעו כ-22 מיליארד דולר. בראשית שנת 2020 הוערך היקף תחום האימפקט כולו בקרוב ל-230 מיליארד דולר.
התופעה מבחינה כלכלית-חברתית

לאורך המאה ה-20, הייתה דיכוטומיה ברורה למדי בין חברות אשר מטרתן למקסם רווחים, לבין עמותות, אשר שאפו, לפחות על הנייר, ליצור שיפור כלשהו בעולם כמטרת על. מודלים כלכליים שונים, כמו עסקים חברתיים, ניסו לאתגר את הדיכוטומיה הזו לאורך השנים, והשקעות האימפקט מצטרפות לניסיונות אלו.
בסיס הרעיון הוא בתיווך פיננסי, בדומה לשוק ההון. המתווכים הפיננסים החברתיים הם גופים מקצועיים שיודעים לטפח את הרווחיות של העסקים החברתיים, להגדיל מקורות מימון, ולבצע התאמה בין ההיצע של כספי המשקיעים לביקוש להון ולאשראי של העמותות והעסקים החברתיים.
הערכות שונות בבריטניה כימתו לכדי תועלת כספית פעולות חברתיות שונות, ועל פיהן, לדוגמה, תוספת מקום עבודה שווה למדינה 24,931 ליש"ט, מניעת שנת מאסר שווה למדינה 34,840 ליש"ט, מניעת שרפה בבניין מסחרי שווה 87,140 ליש"ט והשארת ילד במסגרת משפחתית שווה 134,184 ליש"ט.
התפתחות מתווכים פיננסיים-חברתיים דורשת עבודה תלת מגזרית. מחד הם תלויים בתמיכת הממשלה, למשל בהיבטי המיסוי שיוטל על רווחי המשקיעים, או במקרה של אג"ח חברתית - בהסכמים של ממש. מהצד השני הם קשורים בשיתוף פעולה הדוק עם עסקים חברתיים ומוסדות ללא כוונת רווח, ומהצד השלישי בעבודה עם המשקיעים במטרה לייצר תשואה.
דוחות שהפיקו חברות האימפקט בשנת 2017 דווחו על תשואה כספית ממוצעת של 10% מהשקעות האימפקט, וסקרים שערכו החברות הראו ש91% מהמשקיעים מדווחים כי הם מרוצים מהשקעות אלו.
על פי נתונים שפרסמה חברת סיטיבנק בשנת 2019, כ-79-70% מהנשים מעוניינות להשקיע לפחות חלק מכספן בהשקעות אימפקט שיניבו הון חברתי לצד ההחזר הכלכלי, וכן 62-49% מהגברים.
מודלים של השקעות האימפקט

ישנם מודלים שונים ליישום השקעות האימפקט. אלו דוגמאות למודלים נפוצים:
איגרות החוב החברתיות (Social Impact Bonds): מודל שהחל בשנת 2010 בבריטניה. נכון לשנת 2018 קמו עשרות איגרות חוב חברתיות שמצויות בשלבי פיתוח או יישום ברחבי העולם, כולל בישראל.
קרנות האימפקט: קרנות המשקיעות בעסקים בעלי "אימפקט חברתי". הקרנות מגייסות כספים ממשקיעים, ומשקיעות אותם במיזמים ועסקים בעלי תשואה כלכלית ותשואה חברתית מדידה.
תאגידי B (או B-Corps): חברות או תאגידים העוסקים ביצירת הכנסות לצד יצירת ערך חברתי מדיד. תאגידים אלו מדורגים על ידי גופים שונים, כמו עמותת B Corp, במטרה לסייע לציבור המעוניין בכך להעדיף להשקיע בתאגידים אלו.
חלוקת סיכונים מבוטחת: חברת ביטוח באוסטרליה יצרה מודל חלוצי, שמאפשר לגופים מוסדיים להשקיע, כשחברת הביטוח לוקחת עליה את הסיכון, והמבוטח מפנה 25% מהפרמיה למטרות חברתיות.
ביקורת

ביקורת על מודל האג"ח החברתיות גורסת שהשימוש במונח אג"ח הוא מטעה, מכיוון שהיזמים חשופים לאובדן מלוא ההון שהשקיעו ולכן מדובר למעשה בהשקעת הון-סיכון או במוצר מובנה.
טענות נוספות כנגד המודל מתייחסות לכך שמודל האג"ח החברתיות סובל ממורכבות יתר.
התפתחות מיזמי אימפקט בעולם

אחד המשקיעים המזוהים עם השקעות האימפקט, סר רונלד כהן, יזם בשנת 2007 את הקמתו של Social Finance, ארגון ללא כוונת רווח.
מיזם האג"ח החברתי הראשון, שיזמה Social Finance, יצא לדרך בשנת 2010. 5 מיליון ליש"ט גויסו ממשקיעים פרטיים למימון מיזם של חמש שנים לשיקום אסירים משוחררים במטרה לצמצם את שיעור החזרה של אסירים אלה לבתי הסוהר. הספק שנבחר לבצע את המיזם העניק לאסירים מגוון שירותי תמיכה בהם טיפולי גמילה, ייעוץ, ושירותי בריאות הנפש. מאמץ נוסף הושקע בשיפור התיאום בין שירותי הרווחה השונים למען זיהוי סימני מצוקה בקבוצת הטיפול. התוצאה הייתה ירידה של 8.4% בשיעורי ההרשעות החוזרות של קבוצת הטיפול, בהשוואה לקבוצת הביקורת. כתוצאה מהצלחת המיזם החליטה ממשלת בריטניה להלאים אותו ולהרחיב אותו לכל בתי הסוהר במדינה. בעקבות המיזם הבריטי, נפתח מיזם דומה בעיר ניו יורק, אך הפעם ניסיון זה נחל כישלון.
מיזם "ניו הורייזן" בשנת 2012 ליווה 4,000 בני נוער בסיכון במטרה לסייע להשתלבותם במערכת החינוך ובשוק העבודה. מודל הרווח של המיזם התבסס על חישוב התועלת הכספית למדינה מהצלחות חברתיות שונות (לדוגמה, נער אחד המתמיד במשרה קבועה 26 שבועות שווה למדינה 693 ליש"ט, ונוכחות מלאה בלימודים של הנער שווה למדינה בממוצע 1,841 ליש"ט). בסיכום שלוש שנים נמדדו 4,270 תוצאות חיוביות בקרב כ-4,000 בני הנוער בקבוצת היעד. העמותה המבצעת קיבלה תשלום של 4.5 מיליון ליש"ט - סכום שאיפשר לה להחזיר את ההשקעה בפרויקט למשקיעים בתוספת תשואה שנתית חד-ספרתית. המדינה מבחינתה הרוויחה תועלות שאותן העריכה בסכום כפול של כ-9 מיליון ליש"ט, כך שפועל הרוויחה כ-4.5 מיליון ליש"ט בניקוי התשלום לעמותה. הפרויקט זכה בפרסים והממשלה החליטה להמשיך בו לשלוש שנים נוספות.
תחום השקעות האימפקט הפופולרי ביותר נכון לשנת 2019, על פי דוח של ג'יי פי מורגן וארגון השקעות האימפקט GIIN, הוא תחום הנדל"ן, הכולל מיזמים שונים דוגמת חידוש שכונות ותיקות או פתרונות דיור בר-השגה.