stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רמוצ'האזה
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  תיעוד יהודי רמוצ'האזה שנרצחו בשואה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | נירג'האזה  |  |
| ערים |  איאק •  בקטלוראנטהאזה •  בלקאן •  צ'נגר •  דמצ'ר •  דומבראד •  פהרגיארמט •  איבראן •  קמצ'ה •  קישווארדה •  מאנדוק •  מאריאפוץ' •  מאטסלקה •  נאג'אצ'ד •  נג'הלאס •  נאג'קאלו •  נירבאטור •  נירלוגוש •  נירמדה •  נירטלק •  רקמז •  טיסלק •  טיסוושווארי •  אויפהרטו •  ואיה •  ואשארושנמן •  זאהון |  |
| כפרים | קנטוריאנושי • נירקאראס • אופאי • אפג' • הודאס • נירטורה • יאנד • נירבוגדאני • פאביאנהאזה • פילפשדרוץ • גבריין • גיורטלק • יארמי • קוצ'ורד • מרק • נאג'דובוש • נירצ'הוי • נירקאטה • נירמגייש • נירפרסניה • אקריטופילפש • פפוש • ראפולט • סמושסג • טיבורסאלאש • ואלאי • אנרץ' • דגה • פניישליטקה • גיולהאזה • יקה • קקצ'ה • לוופטרי • מזלדאן • נירלווה • נירטש • פפ • פאטרוהה • רטקזברנץ' • סבולצ'באקה • סבולצ'וורשמרט • טיסקניאר • אוידומבראד • אויקנז • נג'צ'רקס • נפקור • נירפזון • שנייה • סבולץ' • טימאר • טיסנג'פלו • בשנייד • לשקוד • לוולק • מג' • ניריברון • ניריאקו • נירקרץ' • פטנהאזה • רמוצ'האזה • רוהוד • ברבאש • ברגדרוץ • ברגשוראן • צ'רודה • גלנש • גמז'ה • גולאץ' • גיירה • הטפיירצ'ה • אילק • קישוורשאן • לוניה • מארוקפפי • מאטיוש • נג'וורשאן • אולצ'ווה • פוסטדובוש • טאקוש • טרפה • טיסאדון • טיסקרצ'ן • טיססלקה • טיסוויד • ואמושאטיה • ברקס • בסטרץ • גגן • קק • נירטט • סקיי • טיסראד • ושמגייר • בוטפלאד • צגנדאניאד • צ'הולץ • צ'אסלו • צ'גלד • דרנו • פילשד • גצ'אי • גרבולץ • גיגייה • יאנקמאיטיש • קרשמיין • קישר • קישהודוש • קישנמן • קישפלאד • קישסקרש • קלצ'ה • קמרה • מגושליגט • מאנד • מהטלק • מילוטה • נאבראד • נגיאר • נג'הודוש • נג'סקרש • נמשבורזובה • אולצ'וואפאטי • פניולה • פניגה • רוז'אי • שונקאד • סמושאיי • סמושאוילק • סטמארצ'קה • טיסבץ' • טיסצ'צ'ה • טיסקורוד • טיסטברק • טוניוגמטולץ' • טיוודר • טורישטוואנדי • טוריצ'ה • ואמושורוסי • זייטה • ז'רויאן • באטורליגט • אנצ'נץ' • קישלטה • נירבלטק • נירבוגאט • נירצ'אסארי • נירדרז' • נירגלשה • נירגיולאי • נירפיליש • נירוושווארי • אמביי • פנסלק • פיריצ'ה • פוצ'פטרי • טרם • בלשה • בוי • גאוואוונצ'לה • פסב • פורצ'למה • טיסברצל • טיסטלק • צ'נגרשימה • צ'נגראויפלו • קומלודטוטפלו • פאטיוד • סמושאנגיאלוש • סמושבץ' • סמושטטארפלווה • טיוקוד • אורה • בלקאן • בירי • בקן • ארפטק • גסטרד • קאלושמיין • סקוי • בנק • אפריישקה • גיירצ'קה • קומורו • טיסבזדד • טיסמוגיורוש • טיססנטמארטון • טוז'ר • ז'ורק • סורגלמטוש • טיסדדה • טיסדוב • טיסאסלאר |  |
| יישובים בנפת בקטלוראנטהאזה |
| --- | --- | --- |
| יישובים | בקטלוראנטהאזה • בשנייד • לשקוד • לוולק • מג' • ניריברון • ניריאקו • נירקרץ' • אופהרטו • פטנהאזה • רמוצ'האזה • רוהוד |  |
רוז'ה דזורמיה

| --- | --- |

 לידה:  13 בספטמבר 1898 וישי, צרפת 
 פטירה:  25 באוקטובר 1963 (בגיל 65) הרובע השמונה-עשר של פריז, צרפת 
 מקום קבורה:  Bartins Cemetery of Vichy 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 מקום לימודים:  הקונסרבטואר של פריז 
 זרם:  מוזיקה קלאסית 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 כלי נגינה:  חליל צד 
 פרסים והוקרה:  פרי בלומנטל 
 פרופיל ב-IMDb
 
רוז'ה דזורמיה (בצרפתית: Roger Désormière;‏ 13 בספטמבר 1898 – 25 באוקטובר 1963) היה מנצח צרפתי. הוא נודע בניצוח על ההקלטה הראשונה השלמה, ויש אומרים הטובה ביותר, של האופרה "פליאס ומליסנד" של דביסי, אשר הוקלטה בפריז בתקופת הכיבוש הנאצי.
הקלטת האופרה של דביסי נעשתה בשנת 1941, ודזורמיה היה אז אחד מאמני הניצוח המהוללים ביותר של צרפת, במידה רבה הודות לעבודתו עם להקת הבלט Suédois ועם ה"באלט רוס" של סרגיי דיאגילב. הוא ניצח על ביצוע הבכורה של Relâche בשנת 1924, מצג ראינוע ומוזיקה של פרנסיס פיקאביה ואריק סאטי, עם קטע מוסרט, "משחק ביניים", בבימוי רנה קלייר.
דזורמיה עשה לו גם שם בלתי מבוטל גם כחלילן; כתומך נלהב ברפרטואר של המאה ה-20 (מסייאן, סאטי, בולז, אנרי דיטייה ומוריס דורופלה יצאו כולם נשכרים מתמיכתו ביצירותיהם); ובקצה הכרונולוגי השני, בעריכה וביצוע של מוזיקה עתיקה (הוא השיב לחיים יצירות נשכחות ברובן של קופרן, ראמו, מישל רישאר דלאלנד ובני זמנם). דזורמיה מונה למנהל האופרה של פריז בשנת 1945, אחרי שהחזיק קודם במשרה המקבילה באופרה קומיק של פריז.
בשעת נסיעה ברומא בשנת 1950, סבל אירוע מוחי קשה. השיתוק שנגרם לו כתוצאה מכך קטע את כל פעילויותיו המוזיקליות. הוא איבד את כושר הדיבור ונשאר נטול דיבר ופרוש עד סוף ימיו.
רוסתם יאטימוב

רוסתם בובורחימוביץ' יאטימוב (ברוסית: Рустам Боборахимович Ятимов; נולד ב-13 ביולי 1998 בניז'ני נובגורוד שברוסיה) הוא כדורגלן טג'יקי-רוסי המשחק בעמדת השוער בקבוצת רוסטוב מליגת העל הרוסית ובנבחרת טג'יקיסטן.
קריירת מועדונים

יאטימוב גדל במחלקת הנוער של ניז'ני נובגורוד. ב-24 בפברואר 2017 חתם על חוזה לחמש שנים באיסטיקלול דושנבה מליגת העל הטג'יקית. ב-30 ביוני 2017 חזר לניז'ני נובגורוד, ששיחקה בליגה הרוסית הראשונה. ב-23 ביולי 2018 חתם פעם נוספת באיסטיקלול דושנבה.
קריירה בינלאומית

ב-7 ביוני 2019 ערך יאטימוב את הופעת הבכורה שלו בנבחרת טג'יקיסטן, בתיקו 1-1 נגד נבחרת אפגניסטן במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת טג'יקיסטן לטורניר גביע אסיה 2023.
הערות שוליים

↑  Истиклол подписал воспитанника Волги באתר הרשמי של איסטיקלול דושנבה, 24 בפברואר 2017 (ברוסית)
↑  "Istiklol" returned the young goalkeeper באתר הרשמי של איסטיקלול דושנבה, 23 ביולי 2018 (ברוסית)
↑  AFC Asian Cup 2023™ Qatar squad lists באתר הרשמי של קונפדרציית הכדורגל של אסיה, 4 בינואר 2024 (באנגלית)
| נבחרת טג'יקיסטן – גביע אסיה בכדורגל 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 יאטימוב •  2 ז. ג'ורבוייב •  3 דבלטמיר •  4 ח. נזרוב •  5 מ. ספרוב •  6 חנונוב •  7 אומרבאייב •  8 א. ג'ורבוייב •  9 סוירוב •  10 ג'אלילוב •   11 רחימוב •  12 קורבונוב • 13 קמולוב •  14 שוקורוב • 15 מבטשוייב • 16 ברוטוב • 17 פאנג'שנבה • 18 חאילוייב • 19 א. נזרוב • 20 אייני • 21 ו. ספרוב • 22 סמייב • 23 חאסנוב • 24 אימומנזרוב • 25 חמרוקולוב • 26 אזיזבוייב • מאמן: שגרט |  1 יאטימוב •  2 ז. ג'ורבוייב •  3 דבלטמיר •  4 ח. נזרוב •  5 מ. ספרוב •  6 חנונוב •  7 אומרבאייב •  8 א. ג'ורבוייב •  9 סוירוב •  10 ג'אלילוב •   11 רחימוב •  12 קורבונוב • 13 קמולוב •  14 שוקורוב • 15 מבטשוייב • 16 ברוטוב • 17 פאנג'שנבה • 18 חאילוייב • 19 א. נזרוב • 20 אייני • 21 ו. ספרוב • 22 סמייב • 23 חאסנוב • 24 אימומנזרוב • 25 חמרוקולוב • 26 אזיזבוייב • מאמן: שגרט | טג'יקיסטן |
קרל פרידריך הקר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 בדצמבר 1911 Preußisch Oldendorf, פרובינציית וסטפאליה, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  30 בינואר 2000 (בגיל 88) ליבקה, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית, גרמניה הנאצית, גרמניה המערבית 
 מפלגה:  המפלגה הנאצית 
 
קרל פרידריך הקר (בגרמנית: Karl-Friedrich Höcker; אנגרהאוזן, 11 בדצמבר 1911 – ליבקה, 30 בינואר 2000), היה פושע מלחמה אובר-שטורמפיהרר באס אס (סגן), השליש של ריכרד בר מפקד מחנה הריכוז אושוויץ ממאי 1944 ועד לשחרור המחנה בינואר 1945. אלבום תמונות שצולם על ידי הקר ובו 116 תמונות מתקופתו באושוויץ, נמסר למוזיאון ארצות הברית לזכר השואה, מה שעורר עניין חדש בפעילותו כאדמיניסטרטור במחנה הריכוז.
ביוגרפיה

הקר היה הצעיר מבין ששת אחיו ונולד כאמור באנגרהאוזן, גרמניה. אביו עבד כפועל בניין ומאוחר יותר נהרג במלחמת העולם הראשונה. לאחר שנות התמחות כקופאי בבנק (טלר), הוא עבד בבנק בליבקה עד שפוטר. לאחר שנתיים וחצי של אבטלה, הצטרף לאס אס באוקטובר 1933 ולמפלגה הנאצית במאי 1937.
ביוגרפיה > שרות באס אס

הקר הצטרף לדיוויזיית הרגלים ה-9 של האס אס בגדנסק ב-16 בנובמבר 1939 וב-1940 הפך לעוזרו של מרטין גוטפריד וייס, מפקד מחנה הריכוז נוינגמה. ב-1942 מונה וייס גם למפקד מחנה הריכוז ארבייטסדורף יחד עם עוזרו הקר. בטרם נשלח למיידנק במאי 1943 כשלישו של וייס, נשלח להכשרה צבאית של האס אס (Junkerschule) בבראונשווייג.
ב-1943 עבד במיידנק במהלך הגירושים ההמוניים של מה שנקרא מבצע ריינהרד. לאחר מכן הפך לשלישו של ריכרד בר ב-1944 במחנה הריכוז אושוויץ. בטרם נשלח לאושוויץ הוא היה תקופה קצרה בברלין במשרד הראשי למשק ומנהל בפיקודו של אוסוולד פוהל. הקר נשאר באושוויץ עד לפינויו בינואר 1945, אז הועבר למחנה דורה-מיטלבאו יחד עם בר. שני אנשים אלה ניהלו את המחנה עד שהגיעו כוחות בעלות הברית. הקר נמלט עם ניירות מזויפים, וניירות אלה איפשרו את אי זיהויו כאשר נתפס על ידי כוחות צבא בריטיים.
מנישואיו לפני המלחמה נולדו לו במהלך המלחמה בן ובת, אותם פגש לראשונה ב-1946 לאחר שחרורו ממחנה שבויים. בתחילת שנות ה-60 נעצר על ידי הרשויות גרמניה המערבית בעיר הולדתו, שם עבד שוב כפקיד בנק.
ביוגרפיה > משפטו בפרנקפורט

במהלך משפטו בפרנקפורט הכחיש הקר שיש לו קשר לסלקציות היהודים על הרמפה היהודית של בירקנאו או שיש לו מעורבות אישית ברצח הקורבנות. הוכח כי ככל הנראה היה מודע למעשי הטבח במחנות, אך לא ניתן היה להוכיח שהיה לו תפקיד ישיר בכך. למרות שניצולים וקציני אס אס אחרים טענו חד משמעית שהוא היה אמור להיות שם, הדבר לא הוכח בסופו של דבר בפני בית המשפט.
עם זאת, הוא נמצא אשם בסיוע ליותר מ-1,000 מקרי רצח ונידון לשבע שנות מאסר, אך לבסוף שוחרר ב-1970 לאחר חמש שנים בלבד. הוא הצליח לחזור לתפקידו כקופאי ראשי של הבנק בליבקה.
ביוגרפיה > לאחר מותו

בשנת 2006 הוצג במוזיאון השואה בוושינגטון די. סי. אלבום התמונות שלו מלא בתצלומים נדירים המציגים את חיי המחנה של הקצינים הגרמנים באושוויץ-בירקנאו. בחלק מהתמונות נראים גם יוזף מנגלה עצמו, שעד אז סברו שלא צולמו תמונות ממנו במהלך שהותו במחנה.
הוקר מת בשנת 2000, בגיל 88 וניסה להוכיח עד מותו שלא היה לו שום קשר למה שקרה באושוויץ. במהלך משפטו בפרנקפורט ב-1965 הוא אמר כ"זכות המילה האחרונה" שלו טען:
"גיליתי מה שקרה בבירקנאו רק שם. לא היה לי שום קשר לזה ולא הייתה לי הזדמנות להשפיע על האירועים. לא פגעתי באף אחד ולא גרמתי למותו של לאף אחד".
הקר הוכיח שמעולם לא דרכה רגלו על הרמפה כשהסלקציות התקיימו שם, למרות שעד ראייה זכר מישהו שם בשם הקר, אבל במקביל, היה במחנה גם אובר-שטורמפיהרר בעל אותו שם, קרל אוסוולד הקר, מה שעלול היה לגרום לאי ההבנה.
בסתיו 2007, מומחים השוו תמונות של הקר שצולמו לכאורה על הרמפה והשוו עם גובהו האמיתי. מטרתם הייתה לגלות האם האיש על הרמפה הוא אכן הקר. התמונות הראו דמיון רב בסוף המחקר; גובהו, גודל ראשו, אורך אמות זרועותיו ורגליו, קו המותניים שלו, רוחב כתפיו וגובה ברכיו כולם הראו דמיון מושלם לאדם שעמד על הרמפה. מומחים קבעו שקרל הקר עמד על הרמפה, אך באותו הזמן האיש בתמונה לבש מדי SS-Oberscharführer (מפקד כיתה בכיר) בזמן שהקר שירת בדרגת אובר-שטורמפיהרר לאורך כל שהותו באושוויץ. בשים לב להיררכיה הקפדנית ששררה אז באס אס, לא סביר שהוא יכול היה ללבוש מדים שלא בדרגתו.
לקריאה נוספת

גלריית תמונות של מוזיאון הזיכרון לשואה בארצות הברית
"בצל האימה, שומרי ה-SS משתוללים", מאמר בניו יורק טיימס מאת ניל א. לואיס (18 בספטמבר 2007)
מצגת השקופיות של האלבום של קרל הקר באתר האינטרנט של הניו יורקר
"ספרים נאציים מהגיהנום" ערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק 30.11.2008
http://isurvived.org/2Postings/karl_hoecker.html
"לקרימוסה" https://www.myspace.com/lacrymosa
רב יהודה בר חביבא

רבי יהודה בר חביבא (מוזכר לעיתים בתואר "רב" ולעיתים בתואר "רבי") היה אמורא בבלי בן הדור השני (המאה ה-3), תלמידו של שמואל. מאמריו בתלמוד מועטים, רובם ככולם בשם חכמים אחרים או ברייתות שמסר.
על קורותיו, מקומו ומשפחתו, לא ידוע דבר, פרט לעובדה שבתו נישאה לבנו של האמורא המפורסם רב יהודה, מגדולי תלמידיו של שמואל.
המאמר היחיד שאמר ואינו בשם חכם אחר הוא אודות שילובה של פרשת ציצית בקריאת שמע:
"פרשת ציצית מפני מה קבעוה? אמר רבי יהודה בר חביבא: מפני שיש בה חמשה דברים: מצות ציצית ("ועשו להם ציצית"), יציאת מצרים ("אני ה' אלוהיכם אשר הוצאתי אתכם מארץ מצרים"), עול מצוות ("למען תזכרו ועשיתם את כל מצוותי"), ודעת מינים, הרהור עבירה, והרהור עבודה זרה" ("ולא תתורו אחרי לבבכם ואחרי עיניכם")
.
שמו

במספר מקומות בתלמוד הוא מוזכר בתואר "רבי" יהודה בר חביבא, ממנו ניתן להסיק, אולי, כי הוסמך בארץ ישראל, שהרי אמוראים בבליים לא נקראו בשם זה, אך ייתכן שמדובר בטעות דפוס, ואכן במקומות אחרים הוא מוזכר בתואר "רב". ד"ר מיכאל הייגער מביא כי במסכת שבת הוא מובא בתואר "תני ר' יהודה בר חביבא" וכן מובא בפירוש רבינו חננאל שם, אם כי בדברי סופרים הוא מוזכר ללא התואר רב. כמו כן בערכי תנאים ואמוראים מצטט את הגמרא שם ללא התואר "ר", אך בהמשך הוא עצמו מביא את התואר "ר'".
בספר יוחסין השלם בערכו הוא מוזכר בתואר "רב יהודה חביבא" (בלי "בר"), אך הוא מזכיר כי ישנה גם גרסה "רב יהודה בר חביבא".
רוז'ה דה ראביטן, רוזן ביסי

| --- | --- |

 לידה:  13 באפריל 1618 Epiry, צרפת 
 פטירה:  9 באפריל 1693 (בגיל 74) אוטן, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 בן או בת זוג:  Louise de Rouville (1650–?) 
 צאצאים:  Michel-Celse-Roger de Bussy-Rabutin, Louise Françoise de Bussy-Rabutin, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
רוז'ה דה ראביטן (בצרפתית: Roger de Bussy-Rabutin;‏ 13 באפריל 1618 - 9 באפריל 1693) היה סופר צרפתי.
ביוגרפיה

דה ראביטן היה בנו של סגן מושל מחוז ניברנה (כיום מחוז נייבר בחבל בורגון) בצרפת. בהיותו בן 16 הלך בעקבות אביו והתגייס לצבא. הוא העיד על עצמו כי בחייו היו שתי מטרות: להצטיין בקריירה צבאית ולהיות אדם ישר. על אף שאיפתו זו, היה עצור בבסטיליה ב-1641 למשך מספר חודשים בפקודת הקרדינל רישלייה, באשמת התרשלות באימונים ובמילוי תפקידיו הצבאיים. ב-1643 נשא לאישה את בת דודו, ופרש מן הצבא לזמן מה. ב-1645 ירש את משרת אביו בניברנה. אשתו נפטרה ב-1646 והוא ניסה לחטוף אלמנה עשירה, מאורע שבעטיו נאלץ לשלם פיצויים ניכרים. ב-1647 לחם תחת פיקוד לואי השני דה בורבון, נסיך דה קונדה, בקטלוניה שבספרד.
ב-1652, במרד הפרונד השני, לחם תחילה לצד המורדים ואחר כך לצד הצבא המלכותי. ב-1655 קנה לעצמו דרגת מיטר דה קאמפ (קניית דרגות צבאיות הייתה אז מקובלת) ולחם תחת פיקוד המרשל טורן במערכה נגד ספרד בפלנדריה. הוא הצטיין בקרב דנקירק (14 ביוני 1658) שבו הביסו צבאות צרפת ואנגליה את צבא ספרד.
ב-1659 סר חינו בעיני המלך לואי הארבעה עשר בגלל השתתפותו באורגיה בפריז בשבוע הקדוש, והוא הצטווה לפרוש לאחוזותיו בחבל בורגון. כדי לשעשע את מאהבתו, חיבר שם את יצירתו "סיפורי אהבה", שבה תיאר את תככי נשות חצר המלכות. חיבור זה מצא את דרכו אל אנשי החברה הגבוהה של פריז, שכינו את המחבר "פטרוניוס הצרפתי". ב-17 באפריל 1665 נשלח למעצר בבסטיליה והשתחרר כעבור שנה, בתנאי שלא יישוב עוד לפריז. הוא התגורר באחוזותיו במשך שש עשרה שנים לפני שהורשה לבקר שוב בחצר המלוכה, ב-1682. באותה שנה נבחר לאקדמיה הצרפתית, אך העדיף לשוב ולהתגורר באחוזותיו, עקב יחסם העוין של אנשי בית המלוכה.
דה ראביטן נפטר בעיר אוטן בחבל בורגון ב-1693. אחרי מותו התפרסם בפריז ספרו "זיכרונות" (1696) שבו תיאר את הרפתקאותיו. ב-1720 פורסמה חליפת מכתבים ענפה שלו, ובה מכתביו אל בת דודו, מאדאם דה סבינייה, מחברת המכתבים הנודעת. ספרו "עיונים בנושא המלחמה" ראה אור בדרזדן ב-1746.
ריי (איראן)

| --- | --- |

 מדינה:  איראן איראן
 פרובינציה:  טהראן
 שפה רשמית:  פרסית
 שטח:  כ−3,000 קמ"ר
 גובה:  1,180 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  250,000 (1996)
 קואורדינטות:  35°35′51″N 51°26′04″E﻿ / ﻿35.5975°N 51.434444444444°E﻿ / 35.5975; 51.434444444444 
 אזור זמן:  UTC +03:30
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איראן מוגדלת) טהראן משהד אספהאן תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פקיסטן טורקמניסטן אוזבקיסטן אזרבייג'ן ארמניה טורקיה עיראק כווית ערב הסעודית  קטר איחוד האמירויות הערביות ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןריי(למפת איראן רגילה) טהראן משהד אספהאן תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פק. טורקמניסטן או. אזר. א. ט. עיראק כ. ערב הסעודית  ק. אי. ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןריי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ריי (בפרסית: رِیْ או שַהַר-י ריי: شهرری) היא עיר מרכזית בפרובינציית טהראן באיראן.
היסטוריה

העיר מוזכרת באווסטה בשמה הקדום ראגא (Raghā) כאחד המקומות הקדושים שברא אהורא מזדא. בספר טוביה מסופר כי טוביאס נשלח לעיר רגאש כדי להביא משם כסף.
האסלאם הגיע לריי בסביבות אמצע המאה ה-7, אך מרידות והתקוממויות נמשכו לאורך שנים. ריי נודעה בתוצרת המשובחת שלה, במיוחד במשי, פיתוחי עץ וקרמיקה.
ריי שימשה כאחת מערי הבירה של הסלג'וקים, אך תחת כיבושי המונגולים ניזוקה קשות ומעמדה ירד.
בשנת 1888 חוברה ריי במסילת ברזל לטהראן, דבר ששיפר את מצבה, וכיום היא מקושרת לעיר הבירה במידה כזו שהיא משמשת כאחד מפרברי הבירה.
אתרים

מגדל טוגרול – מבנה מהמאה ה-12
מתחם הקבר של שאה עבד אל-עט'ים, אחד מצאצאיו של חסן בן עלי
טפה מיל – אתר פולחן זורואסטרי קדום מהתקופה הסאסאנית
כתובת הסלע של פתח-עלי שאה
צ'שמה עלי – מעין טבעי. הארכאולוג אריך שמידט חפר במקום בשנות ה-30 של המאה העשרים. הממצאים מהמקום דומים לממצאים הארכאולוגיים מטפה סיאלכ.
טפה מיל
כתובת הסלע בצ'שמה עלי
מגדל טוגרול
מתחם הקבר של שאה עבד אל-עט'ים
צ'שמה עלי, איור מאת יוג'ין פלנדן, 1851
מטבע כסף מהתקופה הסאסאנית שנמצא בחפירה בריי
קערת חרס מהמאה ה-13 שנמצאה בריי, מוצגת במוזיאון לאמנות בטהראן
אישים מפורסמים

הערה: שם המשפחה "ראזי" מעיד לרוב כי מוצא המשפחה בעיר ריי.
זרתוסטרה – מייסד הדת הזורואסטרית
הארון א-רשיד – הח'ליפה העבאסי החמישי (מת 809)
אבו בכר א־ראזי – רופא ופילוסוף מוסלמי (מת 925)
פח'ר א-דין א-ראזי – תאולוג ופילוסוף מוסלמי (מת 1209)
מורתזא אוויני – במאי וסופר איראני (מת 1993)
סוהילא ג'לודארזאדה – פוליטיקאית וחברת פרלמנט באיראן (ילידת 1956)
הערות שוליים

↑  Wīdēwdāt, i, 15.
↑  ספר טוביה ,א' פס' 14.
↑  Minorsky, V. and Bosworth, C.E., “al-Rayy”, Encyclopaedia of Islam, Second Edition.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007467609705171  GND: 4104839-8  LCCN: n99910817  SUDOC: 12066321X  VIAF: 168627904   WorldCat (עם VIAF): 168627904 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים באיראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רפובליקת מינרווה

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 קואורדינטות:  23°38′30″S 178°54′47″W﻿ / ﻿23.641666666667°S 178.91305555556°W﻿ / -23.641666666667; -178.91305555556
 נתונים מדיניים
  (למפת אוקיאניה מוגדלת) רפובליקת מינרווה(למפת אוקיאניה רגילה) רפובליקת מינרווה
 
רפובליקת מינרווה
רפובליקת מינרווה (באנגלית: Republic of Minerva) היא אי שנוצר כתוצאה מאחד הניסיונות המודרניים ליצירת אי מלאכותי. הדבר יצא לאור בשנת 1972 - האדריכל היוזם היה סוכן נדל"ן מיליונר מלאס וגאס ופעיל פוליטי בשם מייקל אוליבר. מייקל הוא יהודי יליד ליטא שהיגר לארצות הברית. הוא החליט להשקיע כ-100,000,000$ עבור הפרויקט, צבר התעניינות רבה בניו יורק ולונדון.
הרעיון של ייסוד האי היה מקום שהוא "חברה נטולת מיסים ופלישה ממשלתית לפרטיות". הוא וכמה תומכים בנו אי מלאכותי על קרקע שיובשה בשוניות מינרווה שבאוקיינוס השקט ואחרי שקבוצת מתיישבים הגיעה למקום, בתום עבודות ההקמה, הם הכריזו על הקמת הרפובליקה של מינרווה והניפו את הדגל הלאומי החדש.
בנוסף לתיירות ולדיג, הכלכלה של האומה החדשה כוללת תעשייה קלה. בניגוד למיקרו-אומות רבות אחרות, שזכו לכתף קרה מהעולם, אחרי שאוליבר הכריז על מטבע מקומי חדש, אוסטרליה, ניו זילנד, טונגה, פיג'י, נאורו, סמואה ואיי קוק ערכו ועידה לבחינת ההשלכות של מדינה חדשה שתקום באזור. טונגה (המונה כמאה אלף תושבים) מיהרה להכריז ריבונות על מינרווה ואפילו שלחה כוח צבאי קטן לדרוש מהם להוריד את הדגל. אוליבר וחסידיו הבינו שבשום מקום בעולם הם לא יהיו חופשיים והרפובליקה ננטשה. כמה קבוצות ניסו לכבוש את הטריטוריה מטונגה ונכשלו וכעת השטח עומד במרכזה של מחלוקת בין טונגה לפיג'י.
רב יוסף

ערך זה עוסק באמורא רב יוסף בר חייא. אם התכוונתם לאישים אחרים, ראו .
| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־3 
 פטירה:  333 
 תקופת הפעילות:  דור שלישי לאמוראי בבל
 השתייכות:  ישיבת פומבדיתא
 רבותיו:  רב יהודה בר יחזקאל
 תלמידיו:  אביי, רבא, רב אויא
 בני דורו:  רבה בר נחמני
 
רב יוסף בר חייא היה אמורא בבלי בן הדור השלישי. היה תלמידו של רב יהודה בר יחזקאל, רבם של אביי ורבא, ובר פלוגתא של רבה בר נחמני – ראש ישיבת פומבדיתא.
רב יוסף היה סומא. לפי הגרסה המובאת בספר מקור חיים הוא גרם בעצמו את עוורונו, כשישב במקום אפל ארבעים יום ואז הביט באופן פתאומי באבני שיש מאירות. הסיבה לכך מובאת ברמב"ן ורבינו גרשום, שרצה לנהוג במנהגו של רב שלא להביט מחוץ לארבע אמותיו, ומכיוון שלא יכול היה לעשות זאת הוא סימא את עצמו.
מצאנו ששאל הלכה מרב הונא.
כשנפטר רבו, רב יהודה בר יחזקאל, היה רב יוסף המועמד המוביל להחליפו בתפקיד ראש ישיבת פומבדיתא, משום שהצטיין בבקיאות וידע הרבה שמועות (בניגוד לרבה, שהצטיין דווקא בפלפול). רב יוסף לא הסכים לקבל את התפקיד, ולכן מונה רבה, שהיה באותו זמן בן 18 שנה, ועמד בראשות הישיבה עד מותו, בגיל 40. לאחר מכן הסכים רב יוסף להתמנות לראש הישיבה, ובתפקיד זה הוא כיהן במשך שנתיים עד מותו. היה נוהג לומר את הדרשה בשבת, לפני תפילת מוסף.
כאמור, הצטיין רב יוסף בבקיאותו הרבה. למרות עיוורונו היה ידוע בתור בקיא גדול בתורה שבכתב, והיה יכול למנות פסוקים בעל-פה. גם בתורה שבעל פה הוא היה בקיא גדול, ובשל כך היה מכונה "סיני". באופן טרגי לקה רב יוסף במחלה שגרמה לו לשכח את תלמודו, ותלמידו המובהק, אביי, סייע בידו לשחזר את תורתו שלמד.
רב יוסף כובד מאוד על ידי תלמידיו. מסופר על רבא שכשהיה נפטר ממנו "הוה קא אזיל לאחוריה עד דמנגפן כרעיה ומתווספן אסקופתא דרב יוסף דמא", היה הולך לאחוריו מבלי להביט קדימה עד שהיו האסקופות של רב יוסף מתמלאות בדם. כמו כן מסופר על אביי שאמרו עליו שכאשר היה רואה את "אוזן חמורו של רב יוסף שֶׁבָּא - היה עומד מפניו".
רב יוסף היה עניו גדול. כאשר הוא הגיע לגיל שישים הוא ערך סעודה על כך שניצל ממיתת כרת, שהיא עד גיל שישים. אף הוא העיד על עצמו שהוא ענוותן: "שנינו: משמת רבי בטלה ענווה ויראת חטא. אמר ליה רב יוסף לתנא: לא תיתני ענווה דאיכא אנא".
הוא היה תמיד אוסף צדקה לעניים, ושימש כגבאי צדקה בעיר פומבדיתא. רבים מהתרגומים על התנ"ך, בין השאר על ספר איוב נשתכחו, והוא החזירן על פי זכרונו.
משפחתו

רב יוסף התענה תעניות רבות שלא תסור התורה מזרעו. הוא התענה ארבעים תעניות עד שהקרוהו מהשמים את הפסוק ”וַאֲנִי זֹאת בְּרִיתִי אוֹתָם אָמַר ה', רוּחִי אֲשֶׁר עָלֶיךָ, וּדְבָרַי אֲשֶׁר שַׂמְתִּי בְּפִיךָ לֹא יָמוּשׁוּ מִפִּיךָ”, ארבעים נוספות עד שהקרוהו גם את המילים ”וּמִפִּי זַרְעֲךָ”, ועוד ארבעים עד שהקרוהו את המילים ”וּמִפִּי זֶרַע זַרְעֲךָ” (כלומר, שלא תסור התורה גם מנכדיו). כאשר שמע זאת הפסיק מלהתענות, בסומכו על הכלל הטוען כי כאשר שלושה דורות ברציפות הם תלמידי חכמים, קל מאוד לצאצאים הבאים להמשיך בכך, שכן התורה מחזרת את עצמה על האכסניה שלה. ואכן, בניו הם רב נחמיה ורב נחמן בר יוסף, ונכדו הוא רב דימי השני (בר נחמן).
רוברט קינג מרטון

| --- | --- |

 לידה:  4 ביולי 1910 פילדלפיה, ארצות הברית 
 פטירה:  23 בפברואר 2003 (בגיל 92) ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Meyer Robert Schkolnick 
 ענף מדעי:  סוציולוגיה 
 מקום מגורים:  ארצות הברית ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד (1936)  אוניברסיטת טמפל  תיכון סאות' פילדלפיה 
 מנחה לדוקטורט:  Pitirim Sorokin, ג'ורג' סרטון, טלקוט פרסונס, Lawrence Joseph Henderson 
 מוסדות:  אוניברסיטת קולומביה (1941–1979)  אוניברסיטת טוליין (1939–1941) 
 תלמידי דוקטורט:  סימור מרטין ליפסט, מורטון קפלן 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1962)  פרס דרק ג'ון דה סולה פרייס (1995)  פרס ויליאם אדוארד בורגהרד דו בויז (1980)  המדליה הלאומית למדעים (1994)  פרס ג'ון דזמונד ברנל (1982)  עמיתי מקארתור (1983) 
 בן או בת זוג:  הארייט צוקרמן 
 צאצאים:  רוברט קרהרט מרטון 
 
רוברט מרטון
רוברט קינג מרטון (באנגלית: Robert King Merton; ‏4 ביולי 1910 – 23 בפברואר 2003) היה סוציולוג יהודי-אמריקאי, אחד החוקרים הנודעים בסוציולוגיה. מוכר בין היתר כמי שטבע את הביטויים: "נבואה המגשימה את עצמה", "מודל לחיקוי" ו"אפקט מתי".
ביוגרפיה

מרטון נולד בפילדלפיה, בן למשפחת שקולניק היהודית שהיגרה ממזרח אירופה. לאחר לימודיו שינה את שם משפחתו למרטון, אך מעולם לא הסביר מדוע. הוא למד ולימד באוניברסיטת הרווארד עד 1941, אז עבר לאוניברסיטת קולומביה. בשנת 1957 כיהן כנשיא האגודה האמריקאית לסוציולוגיה.
מרטון יצא מהמסורת הפונקציונלית בסוציולוגיה, שטענה כי לכל אירוע או תפקיד יש מטרה או תרומה לחברה. למרות שכיום קמו מתנגדים רבים לתאוריה זו, ובייחוד הזרם הסוציולוגי הביקורתי, תרומתו של מרטון לחקר הסוציולוגיה אינה מוטלת בספק.
בין השאר, הוא חקר את התנהגותם של ארגונים בירוקרטיים, וניתח את כשליהם.
מרטון כינה בשם "דיספונקציות" תופעות לא צפויות, לא מכוונות ולא רצויות של מערכות ביורוקרטיות. על-פי מרטון, קיימת דרישה של הנהלתו של כל ארגון להגדלת המהימנות של הארגון בייצור ובמגע עם הלקוחות. על כן מגבירה ההנהלה את הפיקוח על עובדי הארגון והתהליכים המתרחשים בו, פיקוח הנעשה באמצעות הדגשה ופיתוח של תהליכי פורמליזציה (תקנון, כללים, קביעת סטנדרטים וכו').
לתהליך זה שלוש תוצאות דיספונקציונליות:
מעבר מיחסים בינאישיים ישירים ליחסים בינאישיים פורמליים, כלומר- מבוססים על כללי העבודה הפורמליים ועל יחסי התפקידים אותם ממלאים האנשים.
הפיכת הכללים שנקבעו כדי לסייע לפיקוח למטרה בזכות עצמם, ולא כאמצעי (לדוגמה: היצמדות למכסת ייצור מסוימת שנקבעה על ידי ההנהלה, למרות שיעיל יותר לשנותה).
סיווג (קטגוריזציה) - מיון המשימות השונות העומדות בפני הארגון והתגובות הניתנות להן למספר מצומצם של מודלים קבועים בלא התייחסות לייחודה של כל משימה (לדוגמה: נוהלי פתיחה באש בצה"ל).
על-פי מרטון, דיספונקציות אלו מגבירות את עצמן, שכן הן מקבעות את הצורך לבצע פיקוח באמצעות פורמליזציה, ולא באמצעים אחרים.
מלבד זאת, שימוש בפורמליזציה מצמצם את התחרות בין העובדים, ומאפשר התפתחותה של 'רוח צוות'. רוח צוות זו מחדדת את הדיספונקציות שכן היא מתגבשת סביב הכללים הפורמליים, וכמו כן שואפת לספק הגנה לפרט כנגד גורמים חיצוניים. הגנה זו פוגעת ביעילות הארגון, שכן לרוב גורמים חיצוניים אלו הם דרישות ההנהלה והלקוחות. הטיה זו להגנה על העובדים מפני דרישות המערכת יוצרת צורך של ההנהלה בהעמקת הפורמליזציה.
בנו של מרטון, רוברט קרהרט מרטון, הוא זוכה פרס נובל לכלכלה.
ראו גם

מונחים במבנה ארגוני
רומן מניל

רומן מניל (משמאל) עם מדליית הכסף בה זכה באליפות העולם באוסקה, 2007
רומן מניל (בצרפתית: Romain Mesnil; נולד ב-13 ביוני 1977) הוא אתלט עבר צרפתי, פעמיים ברציפות סגן אלוף העולם (אוסקה 2007 וברלין 2009) וסגן אלוף אירופה (גטבורג 2006) בקפיצה במוט.