stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איזבו מבוואריה

המלכה ומשרתותיה
איזבו מבוואריה או אליזבת מבוואריה (בצרפתית: Isabeau de Bavière, בגרמנית: Elisabeth von Bayern;‏ 1370 – 24 בספטמבר 1435) הייתה מלכת צרפת בין השנים 1385–1422, רעייתו של שארל השישי, מלך צרפת ואמו של שארל השביעי, מלך צרפת. תקופתה על הכס התחלקה לשניים: עד ששקע המלך בטירוף, באוגוסט 1392, הייתה איזבו מלכה אהובה, רעייה נאמנה ומלכה שאינה יוצאת דופן; לאחר ששקע המלך בהתקפי טירוף, הפכה איזבו לדמות המלכותית הראשונה במעלה אך ניהלה במקביל חיי הוללות, ניאוף ובגידה ששיקעו את צרפת באנרכיה והביאו לאובדן עצמאותה.
מראה חיצוני

ההיסטוריונית ברברה טוכמן מביאה את חידת המראה החיצוני של איזבו כדוגמה מדוע יש לקחת בזהירות את דברי הכרוניקאים של ימי הביניים. היא כותבת: "[איזבו] מתוארת על ידי היסטוריון אחד כבלונדינית תמירה ועל ידי אחר כ"אשה קטנה, כהה ומלאת חיוניות".
לקראת סוף חייה הייתה שמנה בצורה גרוטסקית עד שהיה ספק אם היא יכולה למשול על הממלכה. מ-1425 לא התניידה בעצמה והובילו אותה בכיסא גלגלים.
דמותה בתרבות

אמרה ידועה גורסה כי "צרפת איבדה את עצמאותה בגלל אשה (איזבו) וזכתה בה מחדש בזכות נערה (ז'אן ד'ארק).
ביוגרפיה דמיונית על אודות איזבו מבוואריה נכתבה על ידי המרקיז דה סאד ברומן משנת 1813 בשם "ההיסטוריה הסודית של איזבל מבוואריה, מלכת צרפת" ("Histoire secrete d'Isabelle de Baviere, reine de France").
משפחתה

בשנת 1385 התחתנה איזבו עם שארל השישי, מלך צרפת, ממנו נולדו לה  ילדים:
שארל, דופן צרפת (1386)
ז'אן מוולואה (1388–1390)
איזבל מוולואה (1389–1409), התחתנה עם ריצ'רד השני, מלך אנגליה, ולאחריו התחתנה עם שארל הראשון, דוכס אורליאן
ז'אן מצרפת, דוכסית ברטאן (1391–1433), התחתנה עם ז'אן החמישי, דוכס ברטאן
שארל, דופן צרפת (1392–1398)
מארי מוולואה, נסיכת פואסי (1393–1438)
מישל מוולואה (1393–1422)
לואי, דוכס גוויאן (1397–1415)
ז'אן, דוכס טורן (1398–1417)
קתרין מוולואה (1401–1437), נישאה להנרי החמישי, מלך אנגליה.
שארל השביעי, מלך צרפת (1403–1461)
פיליפ מוולואה (1407)
חמשת ילדיה האחרונים נולדו בתקופת טירופו של המלך. ייתכן שהילדים נהרו בהפוגות בין התקפי טירוף או כתוצאה מניאופיה הרבים.
לקריאה נוספת

ברברה טוכמן, ראי רחוק: המאה ה-14 הרת הפורענויות, דביר, 1995 עמ' 405-403, 439-437, 479-481, 491-488 גרסה מקוונת, Google Books
Adams, Tracy, The Life and Afterlife of Isabeau of Bavaria, Baltimore: The Johns Hopkins University Press, 2010 ISBN 9780801896255
הערות שוליים

↑  "ראי רחוק", עמוד 494
↑  "ראי רחוק", עמוד 524
↑  ראי רחוק עמ' 16
↑  The Life and Afterlife of Isabeau of Bavaria, ע' xiv
↑  ברברה טוכמן,ראי רחוק: המאה ה-14 הרת הפורענויות, עמ' 490
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007276991405171  PLWABN: 9810532820905606  BIBSYS: 10103356  BnF: cb119454647 (data)  GND: 118639838  ISNI: 0000 0001 1780 9859  LCCN: n80123240  NDL: 00620862  NKC: xx0321282  NTA: 070581185  SELIBR: 209663  SUDOC: 027405605  VcBA: 495/314699  VIAF: 121572003   WorldCat (עם VIAF): 121572003
אלה קרטס

| --- | --- |

 לידה:  12 בפברואר 1878 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  24 ביוני 1936 (בגיל 58) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 שם לידה:  Kohn Ella 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה לתאטרון ולקולנוע (1897) 
 בן או בת זוג:  שאנדור גות (1904–1936)  וילמוש בק (1903–1904) 
 
אלה קרטיס (במקור קוהן - הגרסה ההונגרית-אוסטרית לכהן, בהונגרית: Kertész Ella; בודפשט, 12 בפברואר 1879 – בודפשט, 24 ביוני 1936) הייתה שחקנית הונגרייה-יהודייה אשתו של שאנדור גות.
ביוגרפיה

קרטיס נולדה בית יהודי כבתם של ברנאט קרטיס (קוהן-כהן) ואמה לנגספלד. היא סיימה את לימודיה באקדמיה לאמנויות הבמה (כיום שמה האוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע) בשנת 1897, שם קיבלה מלגה של מאתיים פורינט כסטודנטית שנה ג'. בסיום לימודיה קיבלה חוזה מהתיאטרון הלאומי של בודפשט לאחר שהשיגה הצלחה אדירה בבחינת האקדמיה בהצגה "בית הספר לנשים"; היא ההתחתנה תחילה בשנת 1898 עם זמר האופרה ההונגרי-יהודי וילמוש בק, אמן בית האופרה של בודפשט.  הם התגרשו בשנת 1904. ב־15 במרץ 1904 התחתנה עם שאנדור גות ברובע 5 בבודפשט. אחד העדים היה גאבור פלודי.
בשנת 1903 חתמה חוזה בתיאטרון הקומדיה של בודפשט, שם ערכה את הופעת הבכורה שלה ב־8 בינואר, בתפקיד הראשי של קומדיה בשם לוטה. בגיליון העיתון "פשטי היראפ" למחרת ההצגה ב -9 בינואר הוזכרה כך:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” |  »בנוכחות הקהל הקבוע של הופעות התיאטרון ושאר המפגשים החברתיים, גברת צעירה חנכה הערב את הקריירה שלה כאמנית. בתחילת ההופעה, היא הייתה פשוט דילטנטית מוכשרת, אך לאחר הקטעים הראשונים, סופת מחיאות הכפיים הגלויה אישרה גם את דעת הקהל, אלה קרטס שמה . « | “ |


ההצלחה הגדולה האמיתית הראשונה שלה הגיעה כעבור שנה עם הקומדיה "האושר של הנקווין ובילהוד" ואחר כך ב־31 בינואר 1906 ב"בקרט" (בתפקיד הלן) עם ההצלחה האדירה שלה, היא הפכה להיות אחת משחקניות קו ראשון בהונגריה.
ב־1910/1911 הייתה חברה ב"תיאטרון ההונגרי" (Magyar Színház), ואז שוב בתיאטרון הקומדיה, בשנים 1921–1922 הייתה חברה בתיאטרון הרנסאנס, ומשנת 1924 עד 1936 הייתה שוב אמנית תיאטרון הקומדיה.
המשחק שלה שילב אלמנטים של משחק מודרני עם טבעיות קומית. בתחילה שיחקה נערות מאוהבות, נשים צעירות, מאוחר יותר תפקידי אופי. היא שיחקה את כל סוגי הקומדיה עם חוש סגנון מעולה. בעלה היה לעיתים קרובות בן זוגה. יחד עם בעלה חינכה גם דור שחקנים. היא דיברה גרמנית, צרפתית, אנגלית ואיטלקית.
תפקידה הקולנועי

הנמען לא ידוע (1935)
ראו גם

אלבום זיכרון של בלהה לואיזה. [1927]
פאל גויאש:חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים
לקסיקון ביוגרפי הונגרי I-II. 1967-1969.
József Mudrák - Tamás Deák: לקסיקון סרטי קולנוע הונגריים 1931–1944
לקסיקון אמנות הבמה, 1930
לקסיקון חדש של רוואי. 1996
הכל תיאטרון! . . . קליידוסקופ שובב של תולדות התיאטרון מעולם הבמה של המאה הקודמת. 2005.
לקריאה נוספת

לקסיקון אמנות התיאטרון ההונגרית
לקסיקון משחק הונגרי. איגוד השחקנים הלאומי והמכון לפנסיה, [1929].
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a Pesti Izraelita Hitközség születési akv. 200/1879. folyószáma alatt".
↑  Halálesete bejegyezve a Bp. VII. ker. állami halotti akv. 622/1936. folyószáma alatt.
↑  A házasságkötés bejegyezve a Bp. VI. ker. állami házassági akv. 547/1898. folyószáma alatt.
↑  A magyar királyi Curia 1904. évi febr. 18. napján 890/1904. polg. sz. a. kelt ítélete.
↑  A házasságkötés bejegyezve Budapest V. ker. polgári akv. 100/1904. folyószám alatt.
↑  Itt még első férje, Beck Vilmos után B. Kertész Ella néven szerepelt.
↑  Színházi Élet - 1923/43. szám, 44. old.
אלה קרטיס בתפקיד הראשי בטרגדיה של אוסקר ויילד: סלומה
אווירני אובליגטורי

זיהוי באמצעות מבחנות מצע נוזלי של חיידקים אווירניים ואל-אווירניים: 1 - חיידקים אווירניים אובליגטוריים, 2 - חיידקים אל-אווירניים אובליגטוריים, 3 - חיידקים אל-אווירניים פקולטטיביים, 4 - מיקרואירופילים, 5 - חיידקים אל-אווירניים סובלי אוויר
אווירני אובליגטורי (מאנגלית: Obligate aerobe) או אווירן הכרחי הוא מושג במיקרוביולוגיה המתאר מיקרואורגניזמים שזקוקים לחמצן על מנת להפיק אנרגיה. אורגניזמים אלה, בשונה ממיקרואירופילים, זקוקים לריכוז אטמוספירי של חמצן (כ-21%) על מנת לשרוד.
תיאור

מיקרואורגניזמים אווירניים אובליגטוריים משתמשים בתהליך של זרחון חמצוני, בו מהווה החמצן קבל אלקטרונים סופי, על מנת להפיק את האנרגיה שדרושה להם מסוכרים וחומצות שומן לשם קיומם. ברם בתהליך זה נוצרים שני תוצרי לוואי רעילים: מימן על-חמצני ויון סופראוקסיד. שני חומרים אלה מחמצנים חזקים שנוטים להגיב עם חומרים אורגניים רבים ובכך לשנות את הרכבם. שינויים אלה מזיקים לאורגניזמים ועלולים לגרום למותם. אורגניזמים אווירניים הצליחו להתגבר על בעיה זאת באמצעות סינתזה של שלושה אנזימים (סופראוקסיד דיסמוטאז, פראוקסידאז וקטלאז), אשר מנטרלים את תוצרי הלוואי הללו. חיידקים אווירניים אובליגטוריים מתאפיינים ביכולת סינתזה גבוהה של סופראוקסיד דיסמוטאז וקטלאז בלבד.
תרבית אווירנית

על מנת לתרבת מיקרואורגניזמים על מצע אגר מוצק יש להדגיר את צלחות הפטרי עליהם נזרעו החיידקים בריכוזי חמצן אטמוספיריים בלבד. בתוך מצע נוזלי יגדלו המיקרואורגניזמים האווירניים האובליגטוריים בקצה העליון של המבחנה בלבד, שכן שם ריכוז החמצן גבוה ביותר בשל פעפועו (ראו תמונה להמחשה בראש הערך).
אווירניים אובליגטוריים בטבע וברפואה

מרבית האורגניזמים האאוקריוטים הם אווירניים אובליגטוריים, כשיוצאי הדופן בעל-ממלכה זאת הם חלק גדול מהשמרים שנחשבים לאל-אווירניים פקולטטיביים. יצורים רב-תאיים נחשבים אמנם לאל-אווירניים פקולטטיביים ברמת התא הבודד (למשל יכולת הפקת אנרגיה במעגל קורי על ידי תסיסה לקטית), אולם כמכלול שלם הם אווירניים אובליגטוריים לכל דבר.
מרבית הארכאונים הם אל-אווירניים אובליגטוריים, כשיוצא הדופן בעל-הממלכה הוא הארכאון Aeropyrum pernix.
אווירניים אובליגטוריים בטבע וברפואה > אווירניים אובליגטוריים שכיחים ברפואה

הרשימה הבאה כוללת מיקרואורגניזמים אווירניים אובליגטוריים שכיחים שעלולים לגרום לזיהומים בבני אדם ובבעלי חיים:
חיידקים בסוג Mycobacterium, דוגמת Mycobacterium tuberculosis שגורם למחלת השחפת ו-Mycobacterium leprae שגורם למחלת הצרעת.
חיידקים בסוג Bordetella, דוגמת Bordetella pertussis ו-Bordetella parapertussis שגורמים למחלת השעלת.
חיידקים בסוג Moraxella, דוגמת Moraxella catarrhalis שגורם לדלקות בדרכי הנשימה ובאוזן התיכונה.
חיידקים בסוג Brucella שגורמים למחלת הברוצלוזיס.
חיידקים בסוג Francisella, דוגמת Francisella tularensis שגורמים למחלת הטולרמיה.
חיידקים בסוג Leptospira שגורמים למחלת העכברת.
ראו גם

אורגניזם אווירני
מיקרואירופיל
הערות שוליים

↑  הֶכְרֵחִי במילון מיקרוביולוגיה (תשנ"ה), באתר האקדמיה ללשון העברית
1 2  ‏Bacteria - Physical requirements. Encyclopædia Britannica.
↑  ‏ An Introduction to Reactive Oxygen Species - Measurement of ROS in Cells.
↑  ‏Nutrition and Growth of Bacteria.
↑  ‏Bacteria Classified by Cellular Respiration.
↑  Shimomura-Shimizu M, Karube I. (2010). Yeast based sensors. Advances in Biochemical Engineering/Biotechnology. 117:1-19. PMID 20087724.
↑  Nelson, David L., & Cox, Michael M. Lehninger Principles of Biochemistry (4th ed.). New York: W.H. Freeman and Company. 2004, p. 543. ISBN 978-0716743392.
↑  Sako Y, Nomura N, Uchida A, Ishida Y, Morii H, Koga Y, Hoaki T, Maruyama T. (1996). Aeropyrum pernix gen. nov., sp. nov., a novel aerobic hyperthermophilic archaeon growing at temperatures up to 100 degrees C. International Journal of Systemic Bacteriology. Oct;46(4):1070-7. PMID 8863437.
↑  ‏Taxonomic Listing of Bacteria.
↑  Patrick R. Murray, Ken S. Rosenthal, Michael A. Pfaller. Medical microbiology (5th ed.). Elsevier Mosby. 2005, pp.297, 365, 377, 383, 386, 439. ISBN 978-0323033039.
| בקטריולוגיה |
| --- | --- | --- |
| מונחי יסוד | פרוקריוטים • ארכאונים (חיידקים קדומים) • חיידקים אמיתיים • אנדוטוקסין |  |
| חלקי התא החיידקי ואברוניו | נוקלאואיד • פלסמיד • ציטופלזמה • ריבוזום • קרום התא • דופן התא: פפטידוגליקן (חומצה טיכואית) • פריפלזמה • קרום חיצוני: ליפופוליסכריד • קפסולה ו-Slime layer • שוטון • פילי • פימבריה • ביופילם |  |
| מורפולוגיה | נקד • מתג • סלילון |  |
| פיזיולוגיה | פליגה • קוניוגציה • טרנספורמציה • עמידות לאנטיביוטיקה |  |
| מטבוליזם | חיידקים אירוביים (אווירניים אובליגטוריים, אווירניים פקולטטיביים, מיקרואירופילים) • חיידקים אנאירוביים (אל-אווירניים אובליגטוריים, אל-אווירניים פקולטטיביים, אל-אווירני סובל אוויר) • תסיסה • חיזור סולפט מיקרוביאלי • חיידקים סגולים |  |
| שיטות בקטריולוגיות | צביעת גראם (חיידקים גראם-חיוביים, חיידקים גראם-שליליים) • צביעה יציבת חומצה • מבחן קטלאז • מבחן אוקסידאז • מבחן קואגולאז • סיווג לנספילד • מבחן CAMP |  |
| מיגור חיידקים | חיטוי • פסטור • עיקור • אנטיביוטיקה |  |
חיידקים ממין Bordetella pertussis, שגדלים בתמונה בתור מושבות לבנות-כסופות על גבי אגר Regan-Lowe, כמו יתר המינים בסוג Bordetella הם אווירניים אובליגטוריים
אוניברסיטת סאסקס

| --- | --- |


 אוניברסיטת מחקר ציבורית
 מוטו:  Be still and know 
 תקופת הפעילות:  16 באוגוסט 1961 – הווה (63 שנים) 
 תלמידים
 :  כ-20,000
 מיקום
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 קואורדינטות:  50°51′55″N 0°05′08″W﻿ / ﻿50.865277777778°N 0.085555555555556°W﻿ / 50.865277777778; -0.085555555555556
 www.sussex.ac.uk
  (למפת הממלכה המאוחדת מוגדלת) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים אוניברסיטת סאסקס(למפת הממלכה המאוחדת רגילה) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים אוניברסיטת סאסקס(למפת אנגליה רגילה) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי אוניברסיטת סאסקס(למפת אנגליה מוגדלת) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי אוניברסיטת סאסקס
 
אוניברסיטת סאסקס (באנגלית: University of Sussex) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית שבסיסה בפאלמר שבמזרח סאסקס, אנגליה, המהווה חלק מהמטרופולין של ברייטון. האוניברסיטה הוקמה באמצעות אמנה מלכותית באוגוסט 1961.
יותר משליש מהסטודנטים רשומים לתוכניות לתארים מתקדמים וכשליש מהצוות הם מחוץ לבריטניה. באוניברסיטה יש קהילה של כ-20,000 סטודנטים, כאשר אחד מכל שלושה הוא סטודנט זר. ההכנסה השנתית של המוסד לשנים 2021–2022 הייתה 345.2 מיליון ליש"ט, וההוצאות עמדו על 377.4 מיליון ליש"ט.
בסגל האוניברסיטה היו 5 זוכי פרס נובל, 15 עמיתים מהחברה המלכותית, 10 עמיתים מהאקדמיה הבריטית, 24 עמיתים מהאקדמיה למדעי החברה (אנ') וזוכה פרס קראפורד. נשיא האוניברסיטה הוא סנג'יב בהסקר, שהחליף את ריצ'רד אטנבורו.
היסטוריה

בדצמבר 1911 החל התכנון להקים אוניברסיטה במקום, אך הפרויקט נעצר בשל מלחמת העולם הראשונה, והכסף שנאסף שימש במקום זאת לספרים עבור המכללה העירונית. הרעיון התחדש בשנות ה-50, וביוני 1958 אישרה הממשלה את התכנית להקמת האוניברסיטה, וזו הוקמה בפועל לאחר קבלת אמנה מלכותית ב-16 באוגוסט 1961. האוניברסיטה גדלה מ-52 סטודנטים בשנת 1961 ל-3,200 בשנת 1967. בשנת 1980 סאסקס הקדימה את אוניברסיטת אוקספורד והפכה לאוניברסיטה עם ההכנסה הגבוהה ביותר ממענקי מחקר. האוניברסיטה עברה מספר שינויים בשל תוכנית אסטרטגית שבוצעה בשנים 2009–2015, כולל הכנסת קורסים אקדמיים חדשים, פתיחת מרכזי מחקר חדשים ושיפוץ של הקמפוס כולו.
פרופיל אקדמי

האוניברסיטה חברה בתוכנית ארסמוס, ומציעה למעלה מ-400 תוכניות לתואר ראשון, למעלה מ-210 תוכניות לתואר שני ולמעלה מ-70 תוכניות דוקטורט. היא תומכת בכ-1,000 צוותי הוראה ומחקר ובלמעלה מ-1,200 סטודנטים לדוקטורט. בשנת 2016 דורגה האוניברסיטה במקום ה-187 בעולם בדירוג QS של אוניברסיטאות בעולם, ובשנת 2021 דורגה במקום ה-20 בבריטניה ובמקום ה-160 בעולם בדירוג אוניברסיטאות בעולם של Times Higher Education.
הערות שוליים

↑  Alison Field, Sanjeev Bhaskar appointed new Chancellor, The University of Sussex (באנגלית)
↑  A potted history, My Brighton and Hove (באנגלית)
↑  University Guide 2016 - The Times, nuk-tnl-deck-prod-static.s3-eu-west-1.amazonaws.com
↑  QS World University Rankings® 2015/16, Top Universities (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269191605171  BnF: cb11881814g (data)  CiNii: DA01103552  GND: 1025891-7  ISNI: 0000 0004 1936 7590  LCCN: n79061169  MusicBrainz: b79276f3-e62a-4186-8041-e61cc9fe993b  NKC: ko2011657393  SUDOC: 026601796  VIAF: 151949757   WorldCat (עם VIAF): 151949757
אוטאמן

אוסטפ דשקביץ' (1535-1472), מהאוטאמנים הראשונים, בציור מאת יאן מטייקו
אוטאמן או אטאמן (באוקראינית: Ота́ман, ברוסית: aтаман במובן של "אבא", "סבא", "זקן השבט")
היה תואר של מפקדי קוזאקים והיידמקים בשטחי אוקראינה של ימינו. במקור, אצל הקוזאקים האוקראינים ציין התואר אוטאמן מפקדים זוטרים יותר, ומנהיגים של תושבי הערבות. אולם באימפריה הרוסית אחרי חלוקת פולין, מימי קיסרית רוסיה יקטרינה הגדולה נהיה תואר זה לשם הרשמי של המפקדים העליונים של חילות הקוזאקים ושל הקוזאקים הרוסים. אצל האחרונים נקרא "אטאמן".
לפעמים נהוג אצל הקוזאקים לכנותו "באטקה-אוטאמן" - "אבא-אוטאמן".
אטימולוגיה

מקור המלים "אוטאמן" ו"הטמאן" ששימשו את הקוזקים, הנם שנויים במחלוקת. מקובל לשער כי השם "אוטאמן" הוא ממקור טורקי, מורכב מהמילה "אטא" = "אב" ומהסיומת "מאן" או "מן" (המציינת קבוצה או קולקטיב) במובן של "אבי הפרשים".
השם "אטאמן" קיים בטורקית ובטטרית וכן ברוסית. באוקראינית - בצורה "אוטאמן".
ברוסית הקדומה הייתה קיימת התפקיד "ואטאמאן" ватамманъ ששמו כנראה ממקור גרמאני - והיה נהוג אצל נוצרים בחצי האי קרים.
אטימולוגיה > "אוטאמן" לעומת "הטמאן"

באיחוד הפולני-ליטאי היה בשימוש התואר הצבאי "הטמאן" (hetman) הדומה מבחינה צלילית ל"אוטאמן" ושמקורו ככל הנראה שונה - במילה הגרמנית "האופטמן" (Hauptmann) "אדם העומד בראש"-כלומר "קפטן". בתקופות מסוימות במאות 17–18 אומץ תואר זה גם על ידי מנהיגי הקוזקים האוקראינים כנראה בהשפעה פולנית.
תואר זה ציין את המפקד הראשי של הקוזאקים תחת השלטון הפולני-ליטאי. עד לתחילת המאה ה-17 השתמשו בתערובת בשני התארים - "אוטאמן" ו"הטמן".
מדינת הקוזאקים שהוקמה באמצע המאה ה-17 על ידי ההטמאן בוגדן חמלניצקי נקראה "ההטמאנות הקוזאקית".
בנסיכויות הרומניות מולדובה וולאכיה בגרסה "האטמאן" (hatman) הפכה המילה לאחד התארים או התפקידים (דרגטורי) של האצולה הבכירה (הבויארים)
באוקראינה וברוסיה במאות 16–18

לראשונה נקראו "אוטאמנים" מנהיגים מקומיים אוקראינים בימי השלטון הטטרי בפודוליה (פודיליה) במאה ה-14.
אחר כך "אוטאמן" נקראו המנהיגים הנבחרים של ה"צבא הזפורוז'י" - הארגון הצבאי של הקוזאקים האוקראינים במאות 16–18 - או של חלקים ממנו.
תחילה התארגנה הנהגת הקוזאקים מסיץ' ב"מעגל" ("קרוג"). אריק לאסוטה פון שטבלאו (1616-1550), שליחו של הקיסר רודולף השני ביקר בקיץ של שנת 1594 בבזוולוק וקרא את אגרות הקיסר בפני "מעגל" קוזאקים שבראשות בוהדן מיקושינסקי שנשא את תואר "אטאמן".
בהמשך את מקום ה"קרוג" לקחה מועצת הקוזאקים (ראדה). מושבה היה תחילה בסיץ', אחר כך בפריאסלאב ואחר כך בילה צרקווה.
האוטמאנים נבחרו על ידי אותה "מועצת הצבא" או "מועצת זקני הצבא" או התמנו בזמן מסעות צבאיים. האוטאמנים הממונים, במיוחד בימי השלטון הרוסי, נקראו "נאקאזני אוטאמן" ("אוטאמן בפועל- наказний отаман)
בסיץ' הזפורוז'י המפקד העליון של הצבא נקרא "קוש אוטאמן" או "קושובי אוטאמן" (кошовий отаман), בעוד שמפקדי הגדודים (מפקדי "קוּרין") נקראו "קוריני אוטאמן" (курінний отаман)
בהטמאנות הקוזאקית נקראו אוטאמנים גם מפקדי יחידות תותחנים, יחידות מתנדבים (גדודים ופלוגות) או של פרשים שכירי חרב - "ז'ולדק", שהיו ממוצא לא קוזאקי (טטרים וכו'). כמו כן, היו גם תפקידים מנהליים-צבאיים של אוטאמאנים, למשל ראשי ערים - הורודובי אוטאמן (городовий отаман), גם עם משמעות צבאית של "סגן". בראש כפר עמד "סילסקי אוטאמן".
מאוחר יותר שימושים מנהליים של התואר אומצו גם על ידי הקוזאקים ה"רוסים" בקובאן
בהטמאנות הקוזאקית היו ידועים גם מפקדי פלוגות (סוטניה) שכונו "סוטֶני אוטאמן"
באוקראינה וברוסיה במאות 16–18 > רשימת סוגי אוטאמנים

ויסקובי אוטאמן - (військовий отаман) - אוטאמן של הצבא הזפורוז'י
פוחידני אוטאמן (похідний отаман) - אוטאמן של מערכה
קוש אוטאמן (кошовий отаман) - מפקד עליון של הצבא הזפורוז'י
קוריני אוטאמן (курінний отаман) - מפקד גדוד (מפקד של קורין)
סוטני אוטאמן (сотенний отаман) - מפקד זוטר של פלוגה (סוטניה) עם אחראיות מנהלית
הורודובי אוטאמן (городовий oтаман) - ראש עיר
ה"סוטני אוטאמן" ו"הורודובי אוטאמן" היו סגנים של סוטניק, המפקד הבכיר של הפלוגה.
תארים צבאיים אלה הונהגו בעת ההטמאנות הקוזאקית במאה ה-17.
יחד איתם הונהגו גם התארים של "ייסאול" ("שליש") ושל "חורוג'י" ("נושא דגל") שעזרו גם כן לסוטניק בעניינים מנהליים.
סילסקי אוטאמן (сільський отаман) ראש כפר, תפקיד מנהלי במאות ה-17–18
אוקרוז'ני אוטאמן (окружний отаман) - מנהיג מחוז
סטאניצ'קני אוטאמן (станичний отаман) - מנהיג של סטאניציה - יישוב כפרי קטן
חוטירסקי אוטאמן (хутірський отаман) - מנהיג של "חוטיר" - יישוב כפרי קטן מאוד
פומסטני אוטאמן - מעמד ביניים של לוחמים קוזקים בשירות המדינה בחילות המצב בגבול הדרומי של האימפריה הרוסית במאה ה-17- בין "בויארקסקיה דטי" לקוזקים מן השורה
אטאמנים בשטחי רוסיה במאות ה-18-20 > רוסיה

האטאמן ירמאק טימופייביץ', כובש סיביר
ימליאן פוגצ'וב, התמנה אטאמן על ידי הצאר
האטאמן מטביי פלטוב, מפקד של הקוזאקים של הדון, שהגיע לפריז בעת המלחמות נגד נפוליאון
האטאמן סטנקה ראזין
במאות 17–18 אצל הקוזאקים המיושבים בשטחי רוסיה - "הקוזאקים הרוסים" - ה"אטאמנים" (כך ברוסית войсковой атаман - אטאמן של הצבא) נבחרו באופן סדיר על ידי מועצות של הקבוצות הקוזאקיות השונות. הם היו אחראים על יישום החלטות האספות של הקוזאקים ולא היה להם מעמד של שליטים.
בשנת 1718 ביטל פיוטר הגדול את סמכותם של מוסדות הקוזאקים הרוסים לבחור בעצמם את האטאמנים שלהם. האוטאמן האחרון שנבחר בשנת 1708 על ידי הקוזאקים של הדון ושבחירתו אושרה בזמנו על ידי הצאר, היה פיוטר רומאזאנוב. אחרי 1718 למשך מאתיים שנה לקוזאקים היו אטאמנים ממונים (наказной атаман) שהתמנו בסנקט-פטרבורג
בראש כל אחת מ-11 הקהילות של קוזאקים ברוסיה (דון, אוראל, טרק, קובאן, אורנבורג, אסטרחן, סיביר, טרנסבאיקליה, אמור, סמירצ'נסק, אוסורי) עמד אטאמן.
אחרי מהפכת פברואר 1917 התכנסו הקוזאקים של הדון בראשות האוטאמן הזמני ייבגני וולושינוב ובחרו לעצמם את האוטאמן אלקסיי קאלדין.
גם קהילות הקוזאקים האחרות ברוסיה בחרו שוב בעצמן אטאמנים משלהם, וציינו בכך את האוטונומיה שלהם לעומת ממשלת המעבר בפטרוגרד.
אטאמנים בשטחי רוסיה במאות ה-18-20 > אוקראינה

אוטאמנים היו קצינים בדרגת מייג'ור בלגיון הרובאים של הסיץ' האוקראיני בצבא האוסטרו-הונגרי בשנים 1914–1918
סימני הדרגאות היו ביחידה זו זהים לאלו שבשאר הצבא האוסטרו-הונגרי.
מעמד דומה היה לאוטאמן גם בצבא הגליציאני האוקראיני בימי הרפובליקה העממית של מערב אוקראינה בשנים 1918–1919.
גם מפקדיהם של יחידות מורדים וקבוצות גרילה אוקראיניות בימי המאבק הלאומי האוקראיני בשנים 1917–1921 נקראו תכופות "אוטאמאנים".
אטאמנים בשטחי רוסיה במאות ה-18-20 > בימי מלחמת האזרחים ברוסיה

האוטאמאנים הקוזאקים מילאו תפקיד חשוב במלחמת האזרחים בשטחי האימפריה הרוסית לשעבר. הכוחות בפיקודם התגייסו לרוב לצד הצבאות הלבנים.
חלקם שמרו על אוטונומיה ואחדים, כדוגמת האוטמאן ניקיפור הריהוריאיב או דנילו טרפילו המכונה "זלני" ארגנו פרעות נגד יהודים באוקראינה. אטאמנים אחרים כמו בוריס אננקוב (בראש יחידות קוזאקים מסיביר), גריגורי סמיונוב (מטרנסביאליה) ואיוואן קלמיקוב (מאוסורי) הצטיינו במעשים אכזריים בסיביר
"שיר הפרטיזנים (הבולשביקים) של המזרח הרחוק" מזכיר את תבוסת האטאמנים ה"לבנים" באותו אזור בשנת 1920:
גֶנֶרָל נִבְעַט, נִשְׁחָקוּ שָׁם
גַם הָאָטָאמָאנִים כּוּלָם
לְחוֹפוֹ שֶׁל הָאוֹקְיָנוֹס
הַמַסָע סוֹף סוֹף הוּשְׁלָם.
(תרגום מרוסית:גרימי (צבי) גלעד)
("מארש הפרטיזנים של המזרח הרחוק") (По долинам и по взгорьям": Марш дальневосточных партизан"), לחן:מלחין לא ידוע מילים: פיוטר פרפיונוב)
רשימת האוטאמנים האוקראינים הראשיים במאות 16–18

פרדסלב ליאנדקורונסקי 1516–1528
אוסטאפ דשקביץ' 1528–1533
דמיטרו וישנווצקי המכונה "ביידה" 1550–1564
בירוליה מאדסקי (יחד עם קארפו, אנדרוש, לזון, בילוז, ליאה) 1568–1569
פוקה פוקוטילו 1574
סמיאילו קישקה 1574–1575
דמיאן ברבש 1575
בוהדן רוסצ'ינסקי 1575–1576
(אוטאמן) פבליוק 1576
יאקיב שאך 1576–1578
איוואן פידקובה 1577–1578
לוקיאן צ'ורנינסקי 1578 ו- 1586
יאן אורישקובסקי 1580 ו- 1585
סמיאילו זבורובסקי 1581
בוהדן מקושינסקי 1584, 1586 ו- 1594
מיכאילו רוסינסקי, קיריק רושינסקי 1585
זכר קולאכה 1585
פוטרבצקי 1588
וויטיך צ'אנוביצקי 1590
קרישטוף קוזינסקי 1591–1593
הריהורי לובודה 1594–1596
סוורין נאליוואייקו 1594–1596
פדיר פולואוס 1595 ו- 1598
מתוויי שאולה 1596
קספר פידוויסוצקי 1596
קרישטוף (סטפאן) קרמפסקי 1596
קרישטוף נצ'קובסקי 1596
טיכין בייבוזה 1597
סמיון סקלוזוב 1599
סמיאילו קישקה 1600–1602
הברילו קרוטנביץ' 1602
איוואן קוצקוביץ' 1602–1603
איוואן קוסיי 1603
הריהורי איזפוביץ' 1606
זבורובסקי 1606
אולבצ'נקו 1606
קאלניק אנדריאביץ' 1609–1610 ו- 1624–1625
הריהורי טיסקינביץ' 1610
פטרו סהיידאצ'ני (פטרו קונאשביץ'-סהיידאצ'ני) 1614–1622
בורדילו 1616
דמיטרו ברבש 1617
מיכאילו סקיבקה 1618
יאקיב נרודיץ'-בורודאבקה 1619–1621
פטרו אודינץ 1620
אוליפיר הולוב 1622–1623
מיכאילו דורושנקו 1623–1628
הריהורי צ'ורני 1624 ו- 1628–1630
פדיר פירסקי 1625
מרקו שמאילו 1625
טאראס פדורוביץ' המכונה "טאראס טריאסלו" 1629–1630
טימופיי אורנדרנקו 1630–1631 ו- 1632–1633
איוואן פטראשיצקי-קולאחה 1631–1632
ארלאם 1632
אנדריי דידנקו 1632
חיריה קאנאווץ 1633
איוואן סולימה 1633–1635
וסיל טומילנקו 1636–1637
סאבה קונונוביץ' 1637
פבלו פבליוק 1637–1638
איליה קראימוביץ' 1638
יאקיב אוסטריאנין 1638
דמיטרו הוניה 1638
בוגדן חמלניצקי (בוהדן) 1648–1657
לוטאי 1652
פאשקו 1654 ו- 1658
איוואן ויחובסקי 1657–1659
פבלו חומין 1657–1658
יאקיב ברבש 1657–1658
לסקו שקורה 1658 ו- 1666
איוואן בספאלי 1659
יורי חמלניצקי 1659–1663 ו- 1677–1681
פטרו סוחובי 1660
איוואן בריוכובצקי 1661
איוואן וליצ'קו בוזובסקי 1662
יאקים סומקו 1663
סאשקו טורובץ 1663–1664
איוואן סירקו 1663–1664 ו- 1673–1680
פבלו טטריה 1663–1665
איוואן בריוכובצקי 1663–1668
איוואן שרבינה 1664
דנילו ירמולנקו 1665
סטפאן אופארה 1665
פטרו דורושנקו 1665–1669
איוואן שדאן 1666–1667
אוסטפ ואסיוטנקו 1667
איוואן בלקובסקי 1668
סטפאן ודוביצ'נקו 1668
פטרו סוחובי 1668–1669
מיכאילו חננקו 1669–1674
דמיאן מנוהוהרישני 1669–1672
לוקש מרטינוביץ' 1669 ו- 1671
הריהורי פלך 1670
יבסיי שאשולה 1672
איוואן סמוילוביץ' 1672–1687
לוקיאן אנדריאיב 1672–1673
וסיל קרילובסקי 1676
אוסטפ הוהול 1676–1679
איוואן סטיאחיילו 1680–1681
טרופים וולושאנין 1681–1682
הריהורי ירמייב 1682–1684
הריהורי סהיידאצ'ני 1686
פדיר איוואניק 1686
סאמוס סמיאילו 1692–1704
איוואן מזפה 1687–1709
איוואן סקורופדסקי 1709–1722
איוואן יאקובלביץ' חנשונקוב 1690–??
פיליפ אורליק 1710–1742
פבלו פולובוטוק 1722–1724
דנילו אפוסטול 1727–1732
קירילו רוזומובסקי 1750–1763
פטרו קלנישבסקי 1764–1765