stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בדיקת ABR
היסטורית המחקר > יישומים נוספים של בדיקת ABR

מספר מחקרים שנערכו בשנות ה-70' הוכיחו את יעילות בדיקת ABR הן באבחון בעיות שמיעה והן בתחומים נוספים.
1974 - שימוש ראשון ב-ABR לאבחון של בעיות נוירולוגיות על ידי סומר ושותפיו. מחקר המשך שמטרתו הייתה לשכלל את היכולות האבחנתיות של בדיקת ABR הראה כי הבדיקה יכולה לשמש לשתי מטרות עיקריות:
אבחון שמיעה אצל אוכלוסיות שאינן יכולות להגיב בבדיקות שמיעה סטנדרטיות, כמו תינוקות.
מיפוי נגעים בגזע המוח, כתוצאה מטראומה, שבץ וכדומה.
1975 - נמצא שבדיקת ABR יעילה בהערכת מצבם של חולים עם מחלות נוירולוגיות, ובייחוד כאלה עם פגיעה בעצבים השמיעתיים כתוצאה מגידולים, בעיות במיאלינציה או בעיות במחזור הדם.
1977 - מחקרים העלו ממצאים משמעותיים אודות הקשר בין השהיות ממושכות בין שיאי העקומה של בדיקת ABR לבין המצאות גידולים.
1984 - דיווח ראשון על בדיקת ABR לא תקינה בקרב אלכוהוליסטית ששוקמה מתסמונת היפוונטילציה נרכשת. השערת המחקר הייתה שגזע המוח של המטופלת ניזוק כתוצאה מהאלכוהול.
פיזיולוגיה > רקע על מערכת השמיעה

השמיעה האנושית מבוססת תרגום חשמלי של גירוי על בסיס אוויר שנעשה בקרבת האוזן החיצונית. התרגום מתאפשר בזכות התאמה בין מבנה האוזן לתפקידה. האוזן הפנימית מכילה ממברנות לצורך העברת רטט האוויר לאורך חלל האוזן, לצד סיבי עצבים קרניאלים המוליכים את האות למוח, שם מבוצע תרגום מרטט לקול.
פיזיולוגיה > רקע על מערכת השמיעה > מסלול השמע לפי מבנה האוזן

באוזן החיצונית (האפרכסת) מתבצעת הקליטה הראשונה של גלי הקול (שינוי בלחץ האוויר בצמוד לאוזן), משם הם עוברים אל תעלת האוזן וגורמים לרעידות בעור התוף.
רעידות אלו מרעידות את עצמות השמע שבאוזן התיכונה (עצם הפטיש מרעידה את הסדן שמרעיד את הארכוף).
הארכוף אשר מחובר לשבלול בחלון האליפטי, גורם ליצירת גל בנוזל שבתוך השבלול שבאוזן הפנימית.
הנוזל בשבלול נע סביב איבר הקורטי (איבר השמיעה, Organ of Corti) אשר מכיל מכנורצפטורים המוכרים כתאי השיער (Hair Cells). תנועת השיערות מובילה לשחרור סידן ואשלגן לתוך התאים באמצעות תעלות מתאימות, וכן גורמת לתא השיער לשחרר נוירוטרנסמיטר לסינפסות עם דנדריטים של תא עצב השוכן בגנגליון הספירלי.
תא זה בא במגע עם תאי העצב של שיווי המשקל והם הופכים לתא העצב הקרניאלי מספר 8, עצב השמיעה ושיווי המשקל (באנגלית: Vestibulocochlear nerve).
תא עצב זה נכנס לגולגולת דרך פתח השמיעה הפנימי - Internal auditory meatus אל הפונס, אשר מעביר דחף חשמלי לתלמוס.
משם המידע עולה לאזור השמיעתי באונה הטמפורלית.
פיזיולוגיה > סוגי גירויים

בבדיקת ABR נעשה שימוש בשני סוגי גירויים למערכת השמיעה, המבוססים על מסלולי הנעה שונים של השבלול באוזן הפנימית. גירויים אלה נקראים גירוי אוויר וגירוי עצם.
גירוי אוויר הוא גירוי המבוסס על מסלול השמע דרך האוזן החיצונית. הגירוי מתקבל באמצעות הרעדת האוויר בסמוך לאוזן (בדרך כלל באמצעות אוזניות) ומוביל לשרשרת רעידות בתוך האוזן התיכונה והאוזן הפנימית עד לתרגום רעד לצליל בתוך השבלול. גירוי זה הוא הגירוי הנפוץ יותר בשימוש שכן הוא מאפשר בחינת שמע בסיסית.
גירוי עצם הוא גירוי העובד על עצם הגולגולת. הגירוי מתקבל באמצעות הרעדת האוויר על עצם המסטואיד (מאחורי האוזן) שמוביל לגירוי ישיר של השבלול, ללא צורך במעבר באוזן החיצונית והתיכונה. גירוי זה לא בהכרח מוביל לתרגום רטט לצליל, אך מאפשר לבחון את תפקוד השבלול וכן את אופי לקות השמיעה. השימוש בשיטה זו נעשה בדרך כלל לאחר שבבדיקה על בסיס גירוי אוויר מתקבל רישום גבוה מהנורמה.
בבדיקות שמיעה אצל מבוגרים בדרך כלל נעשה שילוב של שתי הבדיקות במטרה לבחון אם המקור ללקות השמיעה הוא באזור האוזן החיצונית והתיכונה או מגורם עצבי.
הבדלים בין השיטות :
הרישום המתקבל בגירוי עצם קצר יותר ביחס לגירוי אוויר מאחר שמסלול המעבר קצר יותר, וכן מאחר שהעצם קולטת תדרים נמוכים יותר ביחס לאוויר.
צורת הגלים בגירוי עצם היא עגולה יותר.
הגל החמישי בעל המתאר השונה ביותר בין שני סוגי הגירויים, גם אצל יילודים וגם אצל מבוגרים.
גירוי עצם מתאים יותר לבדיקה של יילודים
גירוי עצם מורכב יותר לביצוע מאחר שדורש מגע מדויק בין עצם המסטואיד למכשיר.
בדיקת גירוי אוויר קצרה יותר וחסכונית יותר.
טכניקות ושיטות מדידה > תהליך הבדיקה

בדיקה זו משמשת בדרך כלל כבדיקה נוספת לבדיקות שמיעה התנהגותיות. הבדיקה נעשית באמצעות מערכת לרישום פוטנציאל מעורר שמיעתי. המערכת מורכבת מתכנת מחשב ייעודית, חיישנים ואוזניות:
ישנם שלושה חיישנים (אלקטרודות) הממוקמים על המצח ובצמוד לתנוך כל אחת מהאוזניים, אשר תפקידם לבצע את רישום הפעילות החשמלית. לעיתים מוסיפים גם חיישן רביעי באזור האף שמטרתו צמצום רעשי רקע.
האוזניות מעבירות צלילים לפי הגדרת ספים מוגדרים מראש במערכת הממוחשבת.
הקול המופק באוזניות, מוביל לרצף של פעולות במערכת השמע הנקלטות על ידי החיישנים, והללו מתרגמים את הפעילות החשמלית לרישום של "גלי מוח".
על מנת להפחית רעשי רקע הבדיקה נעשית בחדר אטום לרעש ומתאימה את צורת הבדיקה למטופל, כך שירגיש נינוח בהמלכה, למשל: בשכיבה נינוחה במבוגרים, בזמן שינה טבעית אצל תינוקות עד גיל 3 חודשים ותחת הרגעה (טשטוש) או הרדמה בתינוקות ובילדים.
טכניקות ושיטות מדידה > פירוש תוצאות

כל גל ABR נוצר על ידי הפעלה של רכיב שונה במסלול השמיעה. הגלים יוצרים זמן הופעה מתחילת הגירוי, המכונה זמן השהיה מוחלט. הפרש הזמן בין הופעת כל גל נקרא טווח או השהיה בין טווחית. לפיכך, הפרשנות של ABR נעשית על ידי ניתוח השהיות המוחלטות, מרווחי השיא, המורפולוגיה והמשרעת של הגלים שנוצרו.
גל מספר 5 הוא המרכיב החשוב ביותר בתוצאות בדיקת ABR ומקורו בגזע המוח אך תלוי בתהליכים היקפיים בעצב השמיעה ושבלול האוזן. הסממן המהימן ביותר לפגיעה שמיעתית הוא הבדל בזמני השהיה של הופעת גל 5 כאשר באוזן פגועה זמן השהיה של גל 5 יתארך.
טרם פירוש התוצאות, בעת הסתכלות על תוצאות ממכשיר הABR, תחילה יש לקבוע האם גל מספר 5 קיים בבדיקה, האם זמן ההשהיה של גל מספר 5 תואם את גיל המטופל וכי האמפליטודה תואמת לגודל בדיקת ABR (כ-0.1 מיקרו וולט). שנית, יש לבדוק כי הבדיקה חוזרת על עצמה על ידי ביצוע בדיקה נוספת. לבסוף, יש לוודא כי היחס בין רכיב האות לרכיב הרעש (FMP) עומד בקריטריונים לבדיקת ABR תקינה.
כדי לקבוע את סף השמיעה של מטופל יש לקבל מספר מדדים בתוצאות הABR. הבדיקה עצמה תתבצע בקביעת עוצמות שונות של צליל אשר יושמעו למטופל. עוצמה ראשונית סטנדרטית היא 40db מעל הסף החשוד. יש לקבל מדד Clear response מעל הסף החשוד, בו יוצג גל 5 ברור אשר עומד בקריטריונים לבדיקה תקינה. לאחר מכן, יש למצוא את מדד Response absent מתחת לסף החשוד, בו יוצג במכשיר הABR קו ישר ללא גלים ברורים.
במקרים בהם בדיקת ABR אינה תקינה ניתן לבצע בדיקות נוספות כגון CT (טומוגרפיה ממוחשבת של אזור האוזן והמוח) או בדיקות MRI של המוח במקרים מורכבים.
טכניקות ושיטות מדידה > מגבלות הבדיקה

הבדיקה מסייעת באבחון היכולת של מערכת השמיעה הפריפרית, קרי עצבי השמיעה בגזע המוח. כך שמנקודת מבט נוירולוגית, ABR הוא כלי שימושי רק במטופל עם שבלול ועצבי שמיעה מתפקדים. בשל הכוונת הבדיקה למערכת העצבית, האבחון באמצעותה מוגבל מסיבות שונות, להלן :
הבדיקה מושפעת מהסביבה בה היא מבוצעת, ולכן עלולה להיפגע מרעשי רקע שונים.
הבדיקה לא יכולה להתבצע בצורה ניידת לזמן ממושך
הבדיקה מדויקת בעיקר אצל מבוגרים, ואצל תינוקות מושפעת מנפח תעלת האוזן ומצב גדילת העצם בגולגולת.
ממספר מחקרים עולה כי יעילות הבדיקה מוגבלת אצל נבדקים בעלי חירשות מוכרת.
התאמת מכשירי שמיעה

בדיקות שמיעה שונות מאפשרות לקבוע את ספי השמיעה התחתונים, המהווים את עוצמת הקול הנמוכה ביותר אליה מגיב הנבדק. כאשר הסף התחתון נמוך מסף הנורמה מתאימים לנבדק מכשיר שמיעה, שישמש על פי רוב להגברה של התדרים הנמוכים.
במקרים מסוימים כאשר לא ניתן לקבוע סף התנהגות, סף ABR יכול לשמש להתאמת מכשירי שמיעה. סף התנהגות הוא מדד שמיעתי שנבחן באמצעות תגובת הנבדק להשמעת קול. סף זה נמוך יותר ביחס ל-ABR, המתאר קשרים עצביים דומים לו, ולכן מתאפשר מעבר בין הספים. המעבר נעשה באמצעות מספר רב של פקטורי תיקון לאור טווח לקויות השמיעה הרחב.
לדוגמה, סט מסוים של פקטורי תיקון מנמיך את סף ה-ABR מאזור Hz 4,000 לאזור 500 Hz המתאים לטווח של סף התנהגות.
בשלבים מוקדמים יותר, מבחני שמע מגזע המוח נשענו על השוואת משרעות נורמליות (ללא לקות שמיעה) אל מול משרעות פתולוגיות במטרה למצוא את נקודת הגברת השמע המתאימה. שיטה זו מבוססת על ההנחה כי משרעת פוטנציאל הפעולה בגזע המוח קשורה באופן ישיר לתפישת עוצמת הקול. כלומר לפי הנחה זו, כאשר גזע המוח מקבל גירוי באמצעות מכשיר השמיעה, המשרעת שתתקבל תהיה קרובה למשרעת אצל אדם ללא לקות שמיעה.
סף ABR לא בהכרח משתפר באמצעות מכשיר השמיעה, וכן לא מהווה בהכרח כלי מדויק להתאמת מכשיר שמיעה, בשל הקושי לעבד מספר רב של גירויים מעוררי תגובה.
יתרונות בהתאמת מכשיר שמיעה באמצעות ABR:
הערכה של עוצמת הקול בטווחי שמיעה רחבים.
קביעת הגדרות בסיס למכשור השמיעה.
מתאים למקרים של פגיעה באוזן התיכונה.
מתאים לנבדקים במצבי ערות שונים או שאינם יכולים לקחת חלק בבדיקה בשל המדידה מגזע המוח.
חסרונות בהתאמת מכשיר שמיעה באמצעות ABR:
אי התאמה ללקויות שמיעה חריפות הקשורות בעוצמת הקול.
כאשר לא ניתן לשלוט על הלחצים באוזן הנבדק.
כאשר אין מנגנון פיצוי ספציפי לתדר.
בנימין לנדקוף

אין תמונה חופשית
בנימין לנדקוף (נולד ב-1940) הוא פרופסור למכניקה ולהנדסת מכונות וחתן פרס ביטחון ישראל.
ביוגרפיה

לנדקוף נולד בפולין ועלה לישראל בצעירותו. הוא בוגר לימודי הנדסת מכונות (1962) ומוסמך בהנדסת חומרים (1970) מהטכניון. בשנת 1974 השלים לנדקוף לימודי דוקטורט במכניקה שימושית מאוניברסיטת ברקלי.
בשנים 1963–1995 הועסק לנדקוף ברפא"ל. במקביל, משנת 1975, הוא חבר סגל הטכניון והתקדם בו לדרג פרופסור בפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וחלל. בשנים 1996–1999 הוא עמד בראש מכון המתכות הישראלי מייסודה של קרן הטכניון למחקר ופיתוח. במהלך השנים הוא גם היה פרופסור אורח באוניברסיטת ברקלי (1981, 1985 ו-1989) ובאוניברסיטת בריטיש קולומביה בקנדה (1995).
תחומי עבודתו של לנדקוף נוגעים לשימוש במתכות וחומרים מרוכבים על בסיס מתכות בבניית מטוסים, לוויינים ומבני תעופה. בשנת 2001 הוא הנחה פרויקט בטכניון שבו פותחה מערכת לשיגור לוויינים ממטוס הרקולס, במטרה למנוע את הצורך להסתייע באתרי שיגור לוויינים במדינות זרות.
בשנת 1977 הוענק ללנדקוף פרס ביטחון ישראל על עבודתו.
בית לוויות

בית לוויות יהודי בבודפשט, הונגריה
בית לוויות אמריקאי טיפוסי, מדינת ניו יורק
בית ההלוויות של תל אביב
בית לוויות הוא מתחם המעניק שירותי קבורה והסדרת הלוויות של נפטרים. בתי הלוויות מקובלים בתרבויות רבות, הן בתרבויות המערב והן בתרבויות האסייתיות.
השירותים הניתנים על ידי בתי הלוויות כוללים הסדרת הלוויה עצמה (לרבות הכנת הגופה, וארון המתים והכנת טקס הלוויה), הסדרת הקבורה (המצבה) וכן מטפלים בסידורים הביורוקרטיים הנדרשים כיום.
בארצות הברית בתי הלוויות דואגים לחניטת הגופה לצורך הלוויה בה מקובל להציג את הגופה בארון מתים פתוח. כמו כן במדינה זו נערך טקס הלוויה בבית הלוויות עצמו - כאשר ארון המתים מונח במרכז האולם בו מתנהלת הלוויה.
במזרח אסיה דואגים בתי הלוויות לטקסי טיהור הגופה המקובלים בדתות המזרח, ובהודו לשריפת הגופה.
בישראל שירותי הקבורה ניתנים על ידי החברה קדישא, ואילו המונח "בית לוויות" מקובל רק לחדר בו נישאים ההספדים, כאשר טקס הלוויה עצמו יוצא מבית הלוויות ונערך בבית הקברות במהלך הקבורה.
גיבורי הסדרה עמוק באדמה היו בעליו של בית לוויות אשר זכה לסיקור נרחב בכל עונות הסדרה.
ראו גם

חברה קדישא
בניין הבולשת הבריטית ביפו

| --- | --- |

בניין הבולשת הבריטית, 2009
 מידע כללי
 סוג:  מבנה נטוש
 כתובת:  אוארבך 1 פינת אילת 14
 מיקום:  תל אביב יפו
 מדינה:  ישראל
 מידות
 קומות:  3
 קואורדינטות:  32°03′26″N 34°45′45″E﻿ / ﻿32.057305555556°N 34.762472222222°E﻿ / 32.057305555556; 34.762472222222
 he
 
בניין הבולשת הבריטית ביפו נמצא בפינת הרחובות אוארבך (מס' 1) ואילת (מס' 14). זהו בניין בן שלוש קומות שנבנה בסגנון באוהאוס, ושימש כמטה הבולשת הבריטית ביפו בתקופת המנדט הבריטי.
בשנת 1950 הפך המבנה למשכנו של בית המשפט המחוזי בתל אביב, ושימש בתפקידו זה עד 1968. לאחר מכן המבנה הוזנח והפך מושא לסכסוכים משפטיים שמנעו את שיקומו.
תכנון, הקמה ובעלות

את הבניין יזם והקים איש העסקים הגאורגי האמיד אהרון ישר מיכקשוילי. הוא ירש מאביו נכסים רבים בתל אביב. האב היה אחד מראשי העדה הגאורגית. על שמו רחוב באשדוד. התכנון האדריכלי נמסר בידי האדריכל זכי שלוש.
התקפת האצ"ל על הבניין

ב-23 במרץ 1944 חדרו אנשי האצ"ל אל הבניין עם מטעני נפץ. שוטרים רבים שהו בבניין באותה העת בעקבות פעולה של הלח"י שבוצעה באותו היום. למרות זאת, הצליחו אנשי אצ"ל להטמין את חומר הנפץ. מכיוון שמטעני החבלה התגלו בטרם עת פונה הבניין מיושביו טרם נהרס בפיצוץ.
אחרי תקופת המנדט

אחרי תקופת המנדט שימש המבנה כבית משפט מחוזי עד 1968. לאחר מכן פעל במבנה בית בושת. סכסוך ירושה הביא לנטישת הבניין ולהזנחתו. סרוב היורשים לשלם ארנונה נתקל בסירוב העירייה לשיקום הבניין, והידרדרותו עד סף הכרזה עליו כמבנה מסוכן. פלישת חסרי בית וגילוי גופות של שניים מהם בתוך הבניין הביאו להקפתו בגדרות גבוהות, כדי למנוע גישה אליו.
הערות שוליים

↑  ניה"ד המחוזי בת"א בדירתו החדשה, מעריב, 30 ביוני 1950
1 2 3  תל אביב שלי - מאמרים - כיצד הפך בית המשפט המחוזי בת"א לבית זונות וחסרי בית, באתר www.mytelaviv.co.il
↑  VTLV - תל אביב הוירטואלית - פיצוץ הבולשת הבריטית ע"י האצ"ל, באתר www.vtlv.co.il (ארכיון)
↑  מוחה על העברת משרדי ביה"ד המחוזי לביתו, הַבֹּקֶר, 26 בפברואר 1950
בית לבן

בית לבן היה יישוב יהודי בארץ ישראל בתקופת בית שני, ממנו הועלו לבית המקדש מנחות של יין.
היישוב נזכר פעם אחת במשנה: ”ומניין היו מביאין את היין, קרוחיין וחטוליין אלפא ליין, שנייה להן בית רימה ובית לבן בהר וכפר סגנה בבקעה”.
היישוב מזוהה כיום עם הכפר הערבי א-לובן אל-ע'רבי שבהר אפרים, מערבית לבית אריה. חיזוק לזיהוי, פרט לשימור השם, הוא קרבתו של כפר זה לכפר בית רימא, המשמר לפי הסברה את שמה של בית רימה הקדומה.
הערות שוליים

↑  משנה, מסכת מנחות, פרק ח', משנה ו'.
↑  י' אליצור, שמות מקומות קדומים בארץ ישראל השתמרותם וגלגוליהם, הוצאת יד יצחק בן-צבי והאקדמיה ללשון העברית, עמ' 357.
↑  בית רימה באתר "דעת".
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
במבאסי (שפה)

| --- | --- |
 מדינות:  אתיופיה
 אזורים:  במדינת בנישנגול-גומאז, מזרחית לאסוסה
 דוברים:  2,300 (נכון ל-2011)
 משפחה:  שפות אומוטיות שפות מאו במבאסי
 קוד שפה:  ISO 639-3: קוד myf   גלוטולוג: bamb1262   ELP: קוד Mao of Bambeshi
 קוד ISO 639-3:  myf 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
בַּמְבָּאסִי (שם ילידי: Màwés Aas'è) היא שפה המדוברת באתיופיה במדינת-המחוז בנישנגול-גומאז, מזרחית לבירת המדינה אסוסה, סביב הערים במבאסי ודִידֵסָה. במבאסי משתייכת לקבוצת-שפות מָאוֹ המזרחיות, במשפחת-השפות מאו, תחת משפחת-השפות האומוטיות, במשפחת-העל האפרו-אסיאתית. שמות חלופיים לשפה הם: במבאשי, סיגּוֹיוֹ, אָמָאם, פָֿאדירוֹ, שפת מָאוֹ הצפונית, דידֵסָה וקֵרֵה.
אין מידע עדכני על מספר דוברי במבאסי, מכיוון שמפקד האוכלוסין של 2007 קיבץ את כל שפות מאו יחד, למרות דמיון קטן באוצר המילים ביניהן. במרשם אוכלוסין זה נרשמו 33,683 דוברים ילידים של "שפת מַאוֹגְנָה", אך למעשה כללו דוברים של השפות במבאסי, הוזו וסזה.
קווי דמיון

יש לבמבאסי 31% דמיון לקסיקלי עם שפות אומוטיות אחרות.
פונולוגיה > תנועה

בבַמבאסי יש 5 תנועות: /a, e, i, o, u/, אך כיוון שאורך התנועה הוא תכונית מבחינה, לכל תנועה קצרה יש מקבילה ארוכה.
|  | קדמיות | מרכזיות | אחוריות |
| --- | --- | --- | --- |
| סגורות | i, iː |  | u, uː |
| אמצעיות | e, eː |  | o oː |
| פתוחות |  | a, aː |  |
פונולוגיה > עיצורים

|  |  | דו-שפתיים> רגילים | דו-שפתיים> מסודקים | מכתשיים> רגילים | מכתשיים> מסודקים | בתר-מכתשיים | וילוניים> רגילים | וילוניים> מסודקים | סדקיים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| סותמים | אטומים | p | pʼ | t | tʼ |  | k | kʼ |  |
| סותמים | קוליים | b |  | d |  |  | g |  |  |
| מחוככים | מחוככים |  |  |  | t͡sʼ | (t͡ʃ) |  |  |  |
| חוככים | אטומים |  |  | s |  | ʃ |  |  | h |
| חוככים | קוליים |  |  | z |  |  |  |  |  |
| אפיים | אפיים | m |  | n |  |  | ŋ |  |  |
| מקורבים | מקורבים |  |  | l |  | j | w |  |  |
| מקישים | מקישים |  |  | ɾ |  |  |  |  |  |
לקריאה נוספת

Ahland, Michael. 2009. "Aspects of Northern Mao (Bambassi-Diddesa) phonology."Linguistic Discovery 7: 1-42.
Alemayehu Dumessa. 2007. Word Formation in Diddessa Mao. Addis Ababa University, MA thesis. גישה מקוונת
Wedekind, Charlotte, Klaus Wedekind and Ralph Siebert. 2002. "Third S.L.L.E. survey on languages of the Begi/Asosa area.", SIL Electronic Survey Reports 2002-056
הערות שוליים

↑  Güldemann, Tom (2018). "Historical linguistics and genealogical language classification in Africa".  In Güldemann, Tom (ed.). The Languages and Linguistics of Africa. The World of Linguistics series. Vol. 11. Berlin: De Gruyter Mouton. pp. 58–444. doi:10.1515/9783110421668-002. ISBN 978-3-11-042606-9.
↑  Ethiopia 2007 Census
במבארי

| --- | --- |
 מדינה:  הרפובליקה המרכז-אפריקאית הרפובליקה המרכז-אפריקאית
 מחוז:  מחוז אואקה
 גובה:  465 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  41,486 (2012)
  ‑ צפיפות:  16 נפש לקמ"ר (2012)
 קואורדינטות:  5°46′00″N 20°41′00″E﻿ / ﻿5.7666666666667°N 20.683333333333°E﻿ / 5.7666666666667; 20.683333333333 
 אזור זמן:  UTC +1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרפובליקה המרכז-אפריקאית מוגדלת) בנגי ברבראטי ביראו בוסנגואה סודאן דרום סודאן  הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו קונגו ק מ ר ו ן  צ'אדבמבארי(למפת הרפובליקה המרכז-אפריקאית רגילה) בנגי ברבראטי ביראו בוסנגואה סודאן דרום סודאן  הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו קונגו ק מ ר ו ן  צ'אדבמבארי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
במבארי (בצרפתית: Bambari) היא עיר המשמשת כבירת מחוז אואקה (אנ') ברפובליקה המרכז-אפריקאית.
בעקבות מלחמת האזרחים ברפובליקה המרכז-אפריקאית, אלפים בעיר ברחו מבתיהם. בינואר 2019 היו מתקפות (אנ') על העיר.
גאוגרפיה

במבארי ממוקמת כ-384 ק"מ מבירת המדינה בנגי. בנוסף, העיר נמצאת על גדות נהר אואקה (אנ').
תנועה ותחבורה

העיר נמצאת ליד הכבישים RR15 ו-RN2. בנוסף, ליד העיר יש את נמל התעופה במבארי (אנ') ‏(IATA:‏ BBY‏,‏ ICAO‏: FEFM‏).
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 23 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא פברואר (26 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא אוגוסט (20 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,804 מילימטרים בשנה. חודש אוגוסט הוא החודש הגשום ביותר (276 מ"מ גשם), וחודש דצמבר הוא החודש היבש ביותר (28 מ"מ גשם).
דת

מאז דצמבר 1965, במבארי הוא מושבו של הבישוף הקתולי האזורי.
הערות שוליים

↑  "World Gazetteer".
↑  United Nations High Commissioner for Refugees, Clashes in Central African Republic town of Bambari displaces thousands, UNHCR (באנגלית)
↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Diocese of Bambari, Central African Republic, GCatholic
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בית הקברות הצבאי הבריטי בעזה

| --- | --- |

בית הקברות בעזה
 פרטי בית הקברות
 סוג:  בית קברות צבאי
 מספר קבורים:  3,691 
 מיקום:  צפון רצועת עזה
 קואורדינטות:  31°30′44″N 34°28′55″E﻿ / ﻿31.5121°N 34.482°E﻿ / 31.5121; 34.482
  (למפת עזה מוגדלת) בית הקברות הצבאי הבריטי בעזה(למפת עזה רגילה) בית הקברות הצבאי הבריטי בעזה
 
מראה כללי של בית הקברות
מראה בבית הקברות ; ברקע משמאל – אבן הזיכרון ומאחוריה הצלב
בית הקברות הצבאי הבריטי בעזה (באנגלית: Gaza War Cemetery) הוא בית קברות צבאי בריטי השוכן בצפון רצועת עזה. בית הקברות הוקם לאחר קרבות עזה במלחמת העולם הראשונה ונקברו בו גם חללים של מלחמת העולם השנייה. כיום טמונים בו 3,691 חללים.
רקע

במהלך מסע המלחמה של צבאות האימפריה הבריטית לכיבוש ארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה התחוללו קרבות מרים בין צבאות אלה לבין צבא האימפריה העות'מאנית בשטח העיר עזה וסביבותיה. הבריטים התקדמו אל ארץ ישראל ממצרים דרך חצי האי סיני, בעוד שהצבא העות'מאני, בסיועם של יועצים מהצבא הגרמני, הקים קו הגנה שהתמשך בין עזה לבין באר שבע. הבריטים תקפו את עזה שלוש פעמים: קרב עזה הראשון במרץ 1917 וקרב עזה השני שהתנהל בחודש לאחר מכן הסתיימו בכישלון בריטי ובמחיר של מאות הרוגים, ורק בנובמבר 1917, בעקבות הצלחתו לכבוש את באר שבע, הצליח הצבא הבריטי לכבוש גם את עזה. בכך נפתחה הדרך לכיבוש מרכזה של ארץ ישראל, כאשר ב-10 בדצמבר נכנס הצבא הבריטי לירושלים, אך כיבוש ארץ ישראל כולה על ידי הבריטים הסתיים רק בספטמבר 1918.
במהלך מלחמת העולם השנייה והקרבות שהתחוללו בצפון אפריקה בשנים 1940–1943 שכנו בעזה ובסביבתה בתי חולים צבאיים של הצבא האוסטרלי ושל הצבא הבריטי וכן שדה תעופה צבאי גדול.
אתר בית הקברות

בית הקברות הוקם זמן קצר לאחר כיבוש העיר עזה ב-1917. אתר בית הקברות שוכן בצפון רצועת עזה, בשכונת א-תופאח שבשוליה המזרחיים של העיר עזה וכשמונה ק"מ מדרום-מערב למעבר ארז, בצמוד לדרך סלאח א-דין, כביש האורך העיקרי של הרצועה.
מתחם בית הקברות הוא בתבנית מלבן, שצלעותיו הקצרות פונות לצפון-מזרח ולדרום-מערב; שתי חלקות קטנות נוספות צמודות אל צלעותיו החיצוניות. שטחו הכולל של המתחם הוא כ-40 דונם. הוא מוקף בגדר אבן שעצים ניטעו לאורכה. בכל שטחו נטוע דשא והוא משופע בפרחים וצמחים אחרים.
בבית קברות זה לא הוצב צלב בעיצובו של צלב ההקרבה, המוצב כמעט בכל בית קברות צבאי בריטי. יש בו צלב אבן קטן יותר, הניצב בכוך מחופה הקבוע במרכז הפאה הדרום מערבית של המתחם. מול הצלב וסמוך אליו ניצבת "אבן הזיכרון" (Stone of Rememberance) דמוית המזבח – גם היא מרכיב מסורתי בבתי הקברות הצבאיים הבריטיים. חרות עליה פסוק מספר בן סירא:  Their Name Liveth for Evermore ("שמם יחיה לדור ודור" – בן סירא, מד, יג).
במתחם נמצאות 38 חלקות קבורה. ב-32 מהחלקות נקברו חללי מלחמת העולם הראשונה ובארבע חלקות נוספות – אלו הסמוכות ביותר לאבן הזיכרון – נקברו חללי מלחמת העולם השנייה. באחת החלקות הנותרות – אלו מן החיצוניות למלבן – נקברו חיילים טורקים, ובחלקה החיצונית השנייה פוזר ככל הנראה אפרם של חיילים הודים, שגופותיהם נשרפו לאחר מותם בהתאם לאמונותיהם.
מול הכניסה למתחם בית הקברות ממוקמת אנדרטה לזכר חללי הדיוויזיה הבריטית ה-54 (East Anglian). בתוך המתחם ממוקמות שלוש אנדרטאות נוספות. אחת מהן היא לזכר החללים הטורקים והיא ממוקמת בחלקה שבה נקברו.
בבית הקברות קבורים גם עשרות חללים יהודים אשר על מצבותיהם מסומן מגן דוד.
בית הקברות במתכונתו הקבועה נחנך בטקס שהתקיים בשנת 1925, במעמד הנציב העליון בארץ ישראל דאז, הרברט סמואל, והפילדמרשל אדמונד אלנבי, מפקד הצבאות שכבשו את ארץ ישראל מידי הטורקים.
החללים בבית הקברות

בבית הקברות טמונים כיום 3,691 חללים. 3,217 מהם הם חללי מלחמת העולם הראשונה ו-781 מהם נקברו כאלמונים. חללי מלחמה זו – אנגלים, סקוטים, ולשים, אוסטרלים ניו זילנדים ויהודים – נאספו משדות הקרב לאחר כיבוש העיר או הועברו לבית הקברות מאתרי קבורה אחרים, ארעיים. מרבית החיילים הבריטים שנטמנו בבית הקברות היו חיילי ארבע דיוויזיות – ה-52 (Lowland), ה-53 (Welsh), ה-54 (East Anglian) וה-74 (Yeomanry).
210 קברים הם של חללים ממלחמת העולם השנייה – רבים מהם כנראה פצועי קרבות שאושפזו בבתי החולים הצבאיים באזור ונפטרו בהמשך. בנוסף נטמנו בבית הקברות 30 חללים שנפטרו לאחר המלחמה.
234 קברים בבית הקברות הם של נתיני מדינות אחרות – כנראה החיילים הטורקים שנטמנו בו.
בבית הקברות נקבר חייל שעוטר בעיטור צלב ויקטוריה – העיטור הצבאי הגבוה ביותר של בריטניה. זהו סגן-משנה סטנלי בואי (Stanley Boughey), בן 21 במותו, אשר שירת בגדוד של הרובאים הסקוטים המלכותיים (Royal Scots Fusiliers). העיטור ניתן לו לאחר שהסתער לבדו במהלך התקפה טורקית על קבוצה של כ-30 חיילים טורקיים והביא לכניעתם. הוא נפגע באותו קרב ונפטר מפצעיו כעבור שלושה ימים, ב-4 בדצמבר 1917.
נזקים לבית הקברות

רעידת אדמה שהתחוללה בשנת 1937 גרמה נזק לאחד מן המבנים במתחם בית הקברות.
בחודש מאי 2004 אירע מקרה של ונדליזם בבית הקברות, ככל הנראה על רקע אירועי מלחמת עיראק השנייה. על פי הדיווח העיתונאי על האירוע שברה קבוצה של חמושים 33 מצבות וציירה כתובות נאצה וצלבי קרס על גבי 25 מצבות נוספות.
במהלך מבצע עופרת יצוקה נפגע בית הקברות וכ-400 מצבות נזקקו לשיקום. בסוף 2011 הושלם השיפוץ בכספים שהועברו מישראל לבריטניה שביצעה את השיפוץ במקום.
ראו גם

המערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה
חללי האימפריה הבריטית בארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה
בית הקברות הצבאי של חבר העמים הבריטי בדמשק
ג'בלה (נפה)

| --- | --- |
 מדינה:  סוריה סוריה
 מחוז:  מחוז לטקיה
 בירת הנפה:  ג'בלה
 שטח:  485.54 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בנפה:  196,171 (2004)
 קואורדינטות:  35°21′36″N 35°55′30″E﻿ / ﻿35.36°N 35.925°E﻿ / 35.36; 35.925
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת  מפת נפת ג'בלה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
נפת ג'בלה (בערבית: منطقة جبلة) היא נפה הנמצאת בדרום-מערב מחוז לטקיה בסוריה. על פי מפקד האוכלוסין של 2004 מנתה האוכלוסייה 196,171 איש. העיר המרכזית בנפה היא העיר ג'בלה.
חלוקה לגושים

נפת ג'בלה מחולקת ל-6 תת-נפות ("נאחיות"; האוכלוסייה נכון לשנת 2004):
נאחית ג'בלה (ناحية جبلة) -  107,064 איש.
נאחיית עין אל-שרקייה (ناحية عين الشرقية) - 16,800 איש.
נאחיית אל-קווטיליביה (ناحية القطيلبية) - 32,582 איש.
נאחיית עין שיקאק (ناحية عين شقاق) - 16,031 איש.
נאחיית דלייה (ناحية دالية) - 13,608 איש.
נאחיית בית ישואות (ناحية بيت ياشوط) - 10,086 איש.
ג'בל שמס

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  3,018 מ' 
 מדינה:  עומאן 
 מיקום:  עומאןעומאן
 רכס הרים:  הרי חג'ר 
 קואורדינטות:  23°14′15″N 57°15′50″E﻿ / ﻿23.2373882°N 57.2637937°E﻿ / 23.2373882; 57.2637937
  (למפת עומאן מוגדלת) מסקט סיב סלאלה ניזווא סוחאר היימא סור ח'סאב אל-בוריימי איראן איחוד האמירויות הערביות  ערב הסעודית תימן הים הערבי המפרץ הפרסיג'בל שמס(למפת עומאן רגילה) מסקט סיב סלאלה ניזווא סוחאר היימא סור ח'סאב אל-בוריימי איראן איחוד האמירויות הערביות  ערב הסעודית תימן הים הערבי המפרץ הפרסיג'בל שמס
 
נוף הררי
ג'בל שַׁמס (בערבית: جَبَل شَمْس – הר השמש) הוא הגבוה בהרי עומאן. פסגתו מגיעה לרום של כ-3,000 מטרים. ההר ממוקם ברכס ג'בל אח'דר שבהרי חג'ר כ-100 קילומטרים ממפרץ עומאן, וכ-240 קילומטרים ממסקט, בירת עומאן.
ההר הוא הגבוה בהרי דרום מזרח חצי האי ערב.
בשל גובהו, על אף מיקומו בלב המדבר, הטמפרטורות בראש ההר בחודשי הקיץ מגיעות ל-20 מעלות צלזיוס, ובחודשי החורף עומדת הטמפרטורה בראש ההר על 0 מעלות צלזיוס. מסיבה זו, ובשל נופיו המרשימים, מהווה ההר אתר תיירות פופולרי בקרב תושבי עומאן.
באוגוסט 2011 הכריז הסולטאן קאבוס בן סעיד אאל סעיד על ההר, כחלק מאזור ג'בל אח'דר, כעל שמורת טבע.
הערות שוליים

↑  Northern Oman, The Earth Observatory, ‏26 November 2008
↑  Southeast Arabia, peakbagger.com
↑  Jabal Shams and Jabal Akhdar, Omantravel