stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טאפס וטריפונס
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | היטליסט | 31 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף השנה (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף השנה (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף השנה (2023)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף השנה (2023)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רדיו קול רגע | 34 |  |
הערות שוליים

↑  טאפס וטריפונס - עומר אדם, יוטיוב
| עומר אדם |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | נמס ממך • ילד טוב ילד רע • מוזיקה ושקט • מודה אני  • אחרי כל השנים • Omer • סוף העולם |  |
| מיני אלבומים | 5 בום! • The 8 • ‏3 • לכאורה • חמישה לילות |  |
| אלבומי הופעה | מהפכה! (Live) • אחרי כל השנים (Live) |  |
| ערכים קשורים | NMC • אסף אטדגי • כוכב נולד |  |
| עומר אדם - שירים |
| --- | --- | --- |
| נמס ממך | "להאבד ברוח" • "אל תבכי" • "את בליבי" • "נמס ממך" • "הופה" |  |
| ילד טוב ילד רע | "מאושרת" • "קסם" • "מיליון נשיקות" • "בואי עכשיו" • "ילד טוב בגוף של ילד רע" • "בניתי עלייך" |  |
| מוזיקה ושקט | "מאמי זה נגמר" • "וואי לי" • "מתקרבת מתרחקת" • "נסיכה" • "כמו בימים" • "כובשת" • "תל אביב" • "תרחמי עליי" • "שקט" • "לבדי" |  |
| מודה אני | "נועצת מבט" • "מהפכה של שמחה" • "אחי" • "אז הלכתי" • "בוקרשט" • "היא רק רוצה לרקוד" • "עצוב לי שזה ככה" |  |
| אחרי כל השנים | "אחרי כל השנים" • "שדות של תירוצים" • "סיפור ישן" • "פוליטיקה וסקס" • "מביט מהצד" • "בסוף הכל חולף" |  |
| 5 בום! | "טמפרטורה" • "תיתן לה פרחים" • "שיר הרווק" • "תגידו לה / אהבה מטורפת" • "יום השישי" |  |
| Omer | "פעם בחיים" • "שני משוגעים" • "חברות שלך" • "אוהבת אותי אמיתי" • "בחורים טובים" • "רחוק מכולם" • "מאושרת בלעדיי" • "תגידי לי שטוב לך" • "חברות שלך 2" • "יעשו לנו כבוד" • "ניפגש בשמחות" • "כתבתי עלייך שיר" • "Beg" • "מים שקופים" • "שגרה מפוארת" |  |
| The 8 | "פסקול חיי" • "מה שנפל מהידיים" |  |
| סוף העולם | "אני" • "התעוררתי עם נמר" • "DXB to TLV" |  |
| חמישה לילות | "מבת ים ועד הנצח" ‏•‏‏ "אקדח" ‏•‏‏ "כסף או דמעות" ‏•‏‏ "לילות וקללות" ‏•‏‏ "רק שלך" |  |
| סינגלים אחרים | "Paradise" • "מזל" • "ככה זה מרגיש להתאהב" • "לא הפסקתי לחפש אותך" • "לרקוד ולזוז" • "לעולם בעקבות השמש" • "הלב שלי" • "יש לנו את הכוח" • "יש דברים שלא עושים" • "שירו של שפשף" • "קוקוריקו" • "תמחל לי" • "הנשיקות שלי" • "על מה בנות חושבות בלילה" • "פרצופים" • "Dale Mami" • "קאקדילה" • "יהיה טוב & מים שקופים" • "תרקוד לנצח" • "ואיך שלא" • "צמוד צמוד" • "ראיתי עולם" • "עברנו הכל" |  |
| השתתפות בסינגלים | "השתגע העולם" |  |
| שירים אחרים | "אהבתי לך" |  |
חבלה עצמית (אסטרטגיה קוגניטיבית)

הכשלה עצמית או חבלה עצמית (באנגלית: Self-handicapping) היא אופן פעולה, לפיה אנשים נמנעים ממאמץ ובכך מספקים לעצמם תירוץ עבור כישלון אפשרי במשימה שטרם התרחשה, כדי לא לחוות פגיעה בערך העצמי. במקרים אלו, אם הכישלון לא מתרחש וישנה הצלחה, היא נחווית כטובה אף יותר, כך שחוץ מהפגיעה שנמנעה לדימוי עצמי, שיטה זו משמשת להאדרה עצמית ולהשפעה על הרושם של אחרים על הפרט. המונח הומשג והופיע לראשונה בעבודתם של הפסיכולוגים החברתיים אדוארד ג'ונס וסטיבן ברגלס.
רקע תאורטי

הכשלה עצמית היא אסטרטגיה שנועדה למנוע פגיעות אפשריות בערך העצמי, ואף להאדיר אותו. בבסיסה, אסטרטגיה זו משתמשת ברעיון של החצנה של סיבות לכישלון והפנמה של סיבות להצלחה. כאשר אדם עומד בפני משימה נמדדת או מצב לחץ, אשר כישלון בו עלול לאיים על הערך העצמי שלו (בשל חשיבותה של המשימה, או ערך עצמי פגיע מראש), הוא עלול באופן לא מודע להתנהג באופן שיפגע בסיכויי ההצלחה שלו. לדוגמה, אדם צעיר שיוצא למסיבה וחוזר שיכור לפנות בוקר בלילה שלפני ראיון עבודה חשוב. באופן פרדוקסלי, אסטרטגיה זו מגנה על האדם מפני חוויה של פגיעה בערך העצמי, מכיוון שהיא מאפשרת לו להחצין את סיבת הכישלון. למשל, בדוגמה שהובאה: הסיבה שלא התקבלתי לעבודה היא לא מפני שאני לא מספיק טוב, אלא מפני שלא ישנתי מספיק בלילה. כלומר הסיבה לכישלון היא חיצונית, ולא נובעת ממאפיינים פנימיים קבועים. לעומת זאת, במקרה של הצלחה למרות ההכשלה העצמית, המנגנון עוזר להאדיר את הערך העצמי בכך שהוא מאפשר לאדם להרגיש שבניגוד לתנאים החיצוניים הקשים (לא ישנתי מספיק בלילה), מאפייניו הפנימיים היציבים הביאו להצלחה. כך או כך, מה שנראה במבט הראשון כהתנהגות שאינה מועילה אלא פוגעת בסיכויי ההצלחה במשימה חשובה לערך העצמי, היא למעשה אסטרטגיה שנועדה להגן על הערך העצמי ולהאדיר אותו. הכשלה עצמית יכולה להתרחש באחת משתי דרכים מרכזיות:
הכשלה עצמית התנהגותית – כאשר האדם מבצע התנהגות שפוגעת בסיכויי ההצלחה שלו במשימה העתידית.
הכשלה עצמית הצהרתית – כאשר האדם אומר שיש לו בעיה שפוגעת בסיכויי ההצלחה שלו במשימה העתידית (לדוגמה, "אני לא מרגיש טוב" יום לפני המבחן).
גורמים להכשלה עצמית

ברמה האישית, מספר תכונות ומאפיינים סובייקטיביים נמצאו כמנבאים לשימוש באסטרטגיה של הכשלה עצמית:
מיקוד במשימה (Task orientation) – נמצא קשר שלילי בין הנטייה להיות ממוקד משימה לבין הכשלה עצמית, כך שאנשים שנוטים לייחס הצלחה וכישלון למאמץ במשימות יותר מאשר לתכונות אישיותיות, משתמשים פחות באסטרטגיות של הכשלה עצמית.
ייחוס חיצוני (External Attribution) – נמצא קשר מובהק בין נטייה אישיותית לייחס כישלונות והצלחות לגורמים חיצוניים/סביבתיים ובין שימוש בהכשלה עצמית.
חוויה של חוסר שליטה (Uncertain Personal Control) – נמצא שאנשים שנוטים לחוות חוסר שליטה בחייהם, וספציפית בהצלחות ובכישלונות שלהם, נוטים יותר להשתמש בהכשלה עצמית.
מיקוד בביצועים (Performance Orientation) – אנשים שממוקדים יותר בביצועים שלהם, כלומר שחשוב להם יותר כיצד הם "נמדדים" בביצועיהם, נוטים יותר לשימוש בהכשלה עצמית. לבסוף, הקשר בין הכשלה עצמית ובין הערך העצמי של האדם, הוא כנראה מורכב למדי.
מחקרים שונים מצאו שאין קשר בין הערך העצמי ובין הכשלה עצמית, בעוד שמחקרים אחרים מדברים על כך שדווקא אנשים עם ערך עצמי גבוה נוטים יותר לשימוש בהכשלה עצמית. נמצא כי מגדר אינו מנבא הכשלה עצמית הצהרתית, אולם גברים נוטים יותר להכשלה עצמית התנהגותית בהשוואה לנשים.
השלכות על חיי הפרט

הכשלה עצמית יכולה לבוא לידי ביטוי במגוון רחב של תחומי חיים, כגון:
ספורט: מחקרים מראים שבשל העובדה שבספורט ערכו של אדם נמדד לפי ביצועים באופן פומבי, קיימת נטייה לשימוש בהכשלה עצמית בקרב ספורטאים. לדוגמה, כדורגלן עם נטייה להיפצע באימונים לפני משחק חשוב.
שתיית אלכוהול: נשים נוטות לשתות אלכוהול, בייחוד לפני אירועים ומשימות חברתיות, כדי להגן על ערכן העצמי מפני כישלון.
אקדמיה: נמצא כי סטודנטים פגיעים במיוחד לשימוש בהכשלה עצמית לפני בחינות חשובות.
ראו גם

מנגנוני הגנה
סכמה
דיסוננס קוגניטיבי
מקור שליטה
חלבנה

החֶלְבְּנָה הוא אחד מ־11 סממני הקטורת המוזכר במשנה. כל מנת קטורת (שהוכנה מראש בתחילת השנה) נפרסה על פני ב' זמנים ביום, אחת בבוקר ואחת "בין הערביים", הוקטרה על ידי כהן מעל מזבח הזהב בבית המקדש. החלבנה הוכללה בתוך מתכונת הקטורת במידוד זהיר של שבעים מנה על כמות המחושבת שנתית, בתוספת של ג' מנים שהוקדשו לעבודת הכהן הגדול ביום הכיפורים.
זיהוי

החוקר יהודה פליקס מזהה את החלבנה עם ferula galbaniflua, galbanum ואילו הרמב"ם הביא מספר דעות בזיהוי החלבנה; "יש שפירשוה ׳אלמחלב׳ ויש אומרים ׳אללאד׳ן׳ וזה בלתי נכון ויש אומרים ׳אלמיעה׳ והוא אפשרי יותר לפי שכבר באר התלמוד שהחלבנה ריחה רע כלומר שיש אי נעימות בריחה".
רש"י כתב שלחלבנה היה ריח רע כדי לאחד את עם ישראל ושגם החוטאים הם חלק מהכלל. רש"י גם כתב שהחלבנה היא הגלבנ"א (גאלאבן).[דרושה הבהרה]
לפי אחת מהדעות, מזהים את החלבנה עם השרף של עץ שמצוי בקפריסין והוא קרוי "ליקוידאמבר מזרחי" ונקרא בערבית מִיעַה, זוהי גם דעתו של הרמב"ם והרס"ג.[דרוש מקור]
משמעותה ביהדות

ה' ציווה את משה להכין קטורת: "ויאמר ה' אל משה קח לך סמים נטף ושחלת וחלבנה סמים ולבונה זכה בד בבד יהיה" (שמות, ל', ל"ד). הסממנים שכתובים בפסוק הם הסממנים שחובה לקחת מהם לקטורת, בנוסף לאלה שכתובים במסכת כריתות דף ו.
הבן איש חי מזהה את ריח הרע של החלבנה עם הכתוב בגמרא כי נישואי בת כהן עם זר אינו בכלל סעודת מצווה.
הערות שוליים

↑  חי וצומח בתורה ד' רג
↑  פירוש המשנה לרמב"ם, מסכת כרתות א א (תרגום הר"י קאפח משנת תשל"א)
↑  הרב יוסף קאפח כותב "כתב רבנו שהוא כמו דבש שחור וריחו קשה והוא שם אילנות בערי יון, ואפשר שהוא styrax officinale
↑  רש"י על שמות ל לד באתר ויקיטקסט
↑  בן יהוידע למסכת פסחים, דף מט עמוד א
ערך זה הוא קצרמרבנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חומסק

| --- | --- |
בית כנסת בחומסק, ראשית המאה ה-20
בית כנסת בחומסק, ראשית המאה ה-20
 מדינה:  בלארוס בלארוס
 וובלסט:  ברסט (מחוז) ברסט
 ראיון:  דרוהיצ'ין
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,071 (2009)
 קואורדינטות:  52°20′N 25°13′E﻿ / ﻿52.333°N 25.217°E﻿ / 52.333; 25.217
 אזור זמן:  UTC+3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בלארוס מוגדלת) מינסק פינסק ברסט הומל גרודנו מוהילב ויטבסק אוקראינה פולין ליטא לטביה רוסיהחומסק(למפת בלארוס רגילה) מינסק פינסק ברסט הומל גרודנו מוהילב ויטבסק אוקראינה פולין ליטא לטביה רוסיהחומסק(למפת מחוז ברסט רגילה) ברסט ברנוביץ' פינסק קוברין ברזה קרטוסקה  לוניניץ גרודנו מינסק ה ו מ ל  אוקראינה פוליןחומסק(למפת מחוז ברסט מוגדלת) ברסט ברנוביץ' פינסק קוברין ברזה קרטוסקה  לוניניץ גרודנו מינסק ה ו מ ל  אוקראינה פוליןחומסק  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
חומסק (בבלארוסית: Хомск; בפולנית: Chomsk) הוא כפר במחוז ברסט שבמערב בלארוס, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

היישוב נזכר לראשונה בשנת 1518, ובאמצע המאה ה-16 הוענקו לו זכויות עיר. בשנת 1921 נכלל היישוב בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה. בשנת 1940, תחת שלטון ברית המועצות, הוחזר היישוב למעמד כפרי.
יהודי חומסק

בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-1,000 יהודים, כשני שלישים מתושביו, והתקיימה בו פעילות ציונית, לצד פעילות של הבונד ושל אגודת ישראל.
בימים הראשונים למבצע ברברוסה נכבש הכפר בידי הגרמנים, ואלו רצחו בו מיד מספר יהודים. בהמשך, הוטלו על יהודי היישוב גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע. ב-1  באוגוסט 1941 רצחו אנשי ס"ס קבוצת גברים יהודים בכפר, והטילו על יתר הקהילה תשלום כופר. למחרת רצחו הגרמנים, בסיוע פולנים, את כל מאות היהודים שנותרו ביישוב, וכן את יהודי כפרי הסביבה שהובאו למקום. לאחר מכן, שדדו הפולנים המקומיים את רכוש היהודים ביישוב.
כעבור כשבועיים הובאו לכפר כמה עשרות מיהודיו שהועסקו בעבודות כפייה בדרוהיצ'ין, ורוכזו בגטו שהוקם ביישוב. לגטו זה הובאו כעבור כחודש מאות יהודים נוספים משרשוב. באפריל 1942 נרצחו כל יושבי הגטו.
מקהילת חומסק שרדו את השואה 15 איש, מהם 13 שהצליחו להימלט לפנים ברית המועצות ושניים שחברו ליחידות פרטיזנים.
חטיבת ה-NFC

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1970–הווה (כ־54 שנים) 
 
חטיבת הפוטבול הלאומית (באנגלית: National Football Conference; ר"ת: NFC), היא אחת משתי החטיבות בליגת ה-NFL, ליגת הפוטבול הבכירה של ארצות הברית.
חטיבת ה-NFC נוצרה בשנת 1970 לאחר איחוד של ליגת ה-AFL עם ליגת ה-NFL. באותה שנה של האיחוד היו 13 קבוצות ב-NFC, כל הקבוצות במקור מליגת ה-NFL ומנגד 10 קבוצות שמקורן ב-AFL יחד עם קליבלנד בראונס, פיטסבורג סטילרס ובולטימור קולטס שמקורן ב-NFL יצרו את חטיבת ה-American Football Conference.
היו חמש הצעות כיצד תבנה החטיבה ולבסוף הוחלט לחלקה לשלושה בתים: מזרח, מרכז ומערב. הבית המזרחי מנה חמש קבוצות והבית המרכזי והמערבי מנו ארבע קבוצות כל אחד.
| קבוצות ליגת ה-NFL> חטיבת ה-AFC | קבוצות ליגת ה-NFL> חטיבת ה-AFC | קבוצות ליגת ה-NFL> חטיבת ה-AFC | קבוצות ליגת ה-NFL> חטיבת ה-AFC | קבוצות ליגת ה-NFL> חטיבת ה-NFC | קבוצות ליגת ה-NFL> חטיבת ה-NFC | קבוצות ליגת ה-NFL> חטיבת ה-NFC | קבוצות ליגת ה-NFL> חטיבת ה-NFC |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הבית המזרחי | הבית הצפוני | הבית הדרומי | הבית המערבי | הבית המזרחי | הבית הצפוני | הבית הדרומי | הבית המערבי |
| באפלו בילס | בולטימור רייבנס | יוסטון טקסאנס | דנוור ברונקוס | דאלאס קאובויס | שיקגו ברס | אטלנטה פאלקונס | אריזונה קרדינלס |
| מיאמי דולפינס | סינסינטי בנגלס | אינדיאנפוליס קולטס | קנזס סיטי צ'יפס | ניו יורק ג'איינטס | דטרויט ליונס | קרוליינה פנתרס | לוס אנג'לס ראמס |
| ניו אינגלנד פטריוטס | קליבלנד בראונס | ג'קסונוויל ג'אגוארס | לאס וגאס ריידרס | פילדלפיה איגלס | גרין ביי פקרס | ניו אורלינס סיינטס | סן פרנסיסקו 49' |
| ניו יורק ג'טס | פיטסבורג סטילרס | טנסי טייטאנס | לוס אנג'לס צ'רג'רס | וושינגטון קומנדרס | מינסוטה ויקינגס | טמפה ביי באקנירס | סיאטל סיהוקס  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוטבול. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טומאש פלקאנץ

טומאש פלקאנץ (בצ'כית: Tomáš Plekanec; נולד ב-31 באוקטובר 1982 בקלדנו, צ'כוסלובקיה – כיום בצ'כיה) הוא שחקן הוקי קרח צ'כי.
קריירה

פלקאנץ החל לשחק בקבוצת נוער בעיר קלדנו בו נולד. בעונת 1998/99 הוא שיחק לראשונה בקבוצת בוגרים של המועדון. נבחר על ידי מועדון מונטריאול קנדיאנס בשנת 2001 ובעונה 2002/2003 עבר לקנדה. הוא שיחק במועדון משנה עד שבעונת 2005/06 החל לשחק עבור מונטריאול. לקראת עונת 2009, חתם על חוזה שנתי חדש בהיקף של 2.745 מיליון דולר. הקריירה שלו במועדון נמשכה עד לעונת 2018. בסך הכול הוא שיחק ביותר מ-1,000 משחקים ב-NHL.
בנובמבר 2018 חזר לצ'כיה והחל לשחק בליגה מקומית, בחלקו במועדון בו הוא התחיל את הקריירה בתור נער.
פלקאנץ שיחק מספר עונות בנבחרת צ'כיה לנוער ובשנת 2001 זכה איתה במדליית זהב. במסגרת הבוגרת הוא זכה ב-3 מדליות באליפויות העולם בשנים 2006, 2011, ו-2014. פלקאנץ היה בסגל הנבחרת בוונקובר ובסוצ'י.
חיים אישיים

בשנת 2012 הוא התחתן עם לוציה וונדראצ'קובה, זמרת צ'כית. הם התגרשו לאחר שבע שנים במערכת גירושים מתוקשרת. מאז 2017 הוא נמצא בקשר עם לוציה שפרובה, ויש לו ילד ממנה.
חברת החשמל המזרח-ירושלמית

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  יוריפידס מברומטיס
 תקופת הפעילות:  1914–הווה (כ־110 שנה)
 מיקום המטה:  רחוב צלאח א-דין 15, ירושלים
 ענפי תעשייה:  חלוקת חשמל 
  
 www.jdeco.net
 
חברת החשמל המזרח-ירושלמית או חברת החשמל מחוז ירושלים בע"מ (בערבית: شركة كهرباء محافظة القدس; באנגלית: Jerusalem District Electricity Company - JDECO), היא חברה לייצור והולכת חשמל. החברה פעילה במזרח ירושלים ובאזור בית לחם, יריחו ורמאללה. בניגוד לעבר, אין לה כיום מתקני ייצור והיא רוכשת חשמל מחברת החשמל לישראל, מוליכה ומוכרת אותו בשטחי הזכיינות שלה. מועצת המנהלים של החברה מורכבת כיום מנציגי העיריות הרלוונטיות: ירושלים, בית לחם, בית ג'אלא, בית סאחור, רמאללה, אל-בירה ויריחו. לכל אחת מהעיריות יש נציג אחד במועצת המנהלים (לרוב ראש העירייה), למעט עיריית ירושלים שלה שני נציגים במועצת המנהלים של החברה.
בהיותה חברת חשמל הרשומה במדינת ישראל ומספקת חשמל לתושביה (במזרח ירושלים) החברה מפוקחת על ידי הרשות לשירותים ציבוריים - חשמל ומהווה למעשה אחת משתי בעלות הרישיון היחידות לניהול מערכת להולכה או לחלוקה של חשמל בישראל (יחד עם חברת החשמל לישראל). נכון לשנת 2020 הייתה החברה חייבת לחברת החשמל הישראלית 1.6 מיליארד ש"ח בגין צריכת חשמל ללא תשלום.
היסטוריה > הקמת החברה

בינואר 1914 העניק נשיא עיריית ירושלים והמותצרף של סנג'ק ירושלים לאיש עסקים יווני בשם יוריפידס מברומטיס זיכיון לאספקת חשמל באזור ירושלים, ברדיוס של 20 ק"מ מכנסיית הקבר. החוזה כלל גם את הזכות להקים ולהפעיל רכבת קלה (A System of electric tramway) המופעלת בחשמל, במרחב העיר ירושלים, ולספק מים לעיר. בשנת 1923, לאחר מאבק משפטי בבית הדין הבינלאומי לצדק בו הייתה מעורבת גם ממשלת יוון אושרר הרישיון על ידי ממשלת המנדט ונקצב ל-44 שנה, עם אפשרות להארכה ל-16 שנים נוספות. מברומטיס קיבל זיכיון להקמת תחנת כוח, להולכה ולשיווק שירותי חשמל באופן בלעדי ברדיוס של 20 ק"מ סביב כנסיית הקבר שכלל את שכונות מערב ירושלים ומזרחה עד יריחו, צפון העיר עד רמאללה ואל-בירה ודרומה עד בית ג'אלא, בית סאחור ובית לחם. החוזה בין מברומטיס לנציב העליון נחתם ב-25 בפברואר 1926 ובמסגרתו ניתן לחברת החשמל והשירותים לירושלים זיכיון לאספקת חשמל מ-1 בינואר 1928 למשך 60 שנה (עד 1 בינואר 1988).
לאחר שאושר הזיכיון, מכר מברומטיס את הזיכיון לחברה הבריטית בלפור ביטי (Balfour Beatty). החברה הבריטית הקימה חברת בת בשם "חברת החשמל והשירות הציבורי לירושלים בע"מ" (Jerusalem Electric & Public Service Corporation – JEPSC), שהפעילה את תחנת הכוח הירושלמית ששכנה בסמוך לתחנת הרכבת. הייצור בתחנה החל ב־1929, והחשמל יוצר באמצעות גנרטור דיזל. ההספק הראשוני היה של 0.6 מגה-וואט, והוא עלה בהדרגה עד לכ־10 מגה-וואט ב־1948. בירושלים נפרסה בהדרגה רשת חלוקה אליה התחברו הצרכנים. החברה הירושלמית התקשתה לספק את הביקוש הגובר לחשמל בעיר, ובשלהי תקופת השלטון הבריטי יזמו השלטונות חיבור חשמל לעיר מרשת החשמל של חברת החשמל הארצית. עקב פרוץ מלחמת העצמאות, תוכנית זו לא התממשה. התחנה שבתה מייצור במהלך מלחמת העצמאות, בה לא הייתה אספקת חשמל סדירה בירושלים.
היסטוריה > תחת שלטון ירדן

לאחר 1948, עם הקמת מדינת ישראל וחלוקת ירושלים, נותר מבנה תחנת הכוח בחלקה המערבי של ירושלים, שבשליטת מדינת ישראל. ירושלים המזרחית נותרה מנותקת מחשמל עד 1951, אז הקימה החברה הבריטית מתקן ייצור חדש בסמוך לשועפט. על נכסי החברה במערב ירושלים, ובראשם תחנת הכוח השתלטה חברת החשמל הישראלית, והחל משא ומתן על איחוד של חברת החשמל לישראל עם חברת JEPSC.
ממשלת ירדן הקימה את "חברת החשמל הירדנית של מחוז ירושלים" שנרשמה אצל רשם החברות הירדני ב-29 ביוני 1953 בשם "חברת החשמל ירושלים הירדנית בע"מ" (شركة كهرباء القدس الأردنية المساهمة المحدودة, שרכת כהרבאא אל-קודס אל-אורדוניה אל-מוסאהמה אל-מחדודה). בראש החברה ניצב אנוואר נוסייבה, אביו של סרי נוסייבה. ממשלת ירדן רכשה את הזיכיון מידי החברה הבריטית, והעבירה אותו לחברה החדשה. בשנת 1954 התנהלו בין ישראל וממלכת ירדן שיחות חשאיות שבסופם רכשה "חברת החשמל לישראל" מידי החברה המזרח-ירושלמית את הזיכיון לספק חשמל במערב העיר.
בשנת 1962 הורחב זיכיון החברה ליריחו וב-2 במאי 1964 הסתיים תהליך העברת תחנת הכוח ביריחו לידי חברת החשמל הירושלמית. החברה פנתה אל משרד האנרגיה הירדני בבקשה לכלול גם את אזור חברון בתחום הזיכיון שלה, אך הממשלה הירדנית לא דנה בבקשה זו בשל פרוץ מלחמת ששת הימים.
היסטוריה > לאחר מלחמת ששת הימים

עם איחוד העיר בשלטון ישראל ב-1967, למרות קולות שונים לפירוקה ולהלאמתה (בהם ראש עיריית ירושלים, טדי קולק), החליטה ממשלת ישראל להותיר את החברה בשליטה פרטית. היא נרשמה כחוק אצל רשם החברות הישראלי בשם "חברת החשמל מחוז ירושלים בע"מ" וקיבלה זיכיון ממשלתי לאספקת חשמל לשכונות מזרח ירושלים וצפונה. במועצת המנהלים של החברה החליפו שני נציגים של עיריית ירושלים את שני נציגי העירייה הירדנית שישבו במועצתה מ-1948 ועד 1967‏. מאז היה היועץ לענייני ערבים לראש עיריית ירושלים אחד מנציגי העירייה במועצת המנהלים של החברה.
במהלך השנים מאז 1967 הייתה חברת החשמל המזרח-ירושלמית מוקד כח פוליטי פלסטיני וסמל לעצמאות פלסטינית. הבחירות לוועד של עובדי החברה היו מוקד התעניינות של המפלגות השונות בחברה הפלסטינית. לאחר הבחירות לעיריות ב-1976 גבר כוחה של אש"ף במועצת המנהלים של החברה על חשבון תומכי ירדן, ועד שנת 1981 היה לאש"ף רוב במועצת המנהלים של החברה.
מתוקף זכיונה, סיפקה החברה חשמל לשכונות היהודיות במזרח העיר שנוסדו לאחר מלחמת ששת הימים, למחנות צה"ל באזור ולהתנחלויות. בשנת 1979 הסכימו יצחק מודעי ואליאס פריג' על ניתוק הצרכנים היהודיים ומחנות הצבא במזרח ירושלים ובסביבה מהחברה המזרח-ירושלמית. טענתו של פריג' הייתה שאין סיבה שהחברה תספק חשמל להתנחלויות. להסכם זה התנגד אנואר נוסייבה אשר ראה בה פתח לחיסול החברה. להתנגדות הצטרפו עובדי החברה שחששו מצמצומים וקיימו שביתת אזהרה. לאחר שההסכם לא יצא אל הפועל, החליטה ממשלת ישראל, באוגוסט 1979 להלאים את החברה עד תחילת 1981. הודעה על כך נמסרה לחברה בסוף דצמבר 1979. אולם בג"ץ קבע שהמניעים להלאמה הם מדיניים, פוגעים בזכות הקניין של בעלי מניות החברה, ואסר לבצע את ההלאמה. עם זאת, בית המשפט קבע שהמדינה יכולה לרכוש את הזיכיון במזרח ירושלים בה הוחל החוק הישראלי. במהלך שנים אלו החלה החברה לרכוש בהדרגה כמויות חשמל גדולות מחברת החשמל הישראלית, לאור הביקוש הגובר ואי־כדאיות כלכלית בייצור חשמל בתחנה בשועפט.
עד דצמבר 1986 סיפקה החברה חשמל גם ליישובים ולשכונות היהודיות באזור כמו מעלה אדומים, נווה יעקב, הגבעה הצרפתית, רמות אלון ותלפיות מזרח. תוספת הצרכנים והיותו של מתקן הייצור מיושן גרמו לתופעה חוזרת ונשנית של הפסקות חשמל באזור. ב-1982 קיבלה החברה גנרטורים חדשים, אך לא קיבלה אישורי הפעלה מממשלת ישראל, בשל סיבות של איכות הסביבה, והגיעה למצב שבו אינה מייצרת כמעט חשמל בכוחות עצמה. בדצמבר 1987, לקראת תום תקופת הזיכיון החוקי של החברה ובסמוך לתחילת האינתיפאדה הראשונה, אך ללא קשר ישיר אליה, הוציאה ממשלת ישראל לפועל את החלטתה לחיבור השכונות היהודיות במזרח העיר לרשת של חברת החשמל הישראלית. בכך צמצמה באופן חד-צדדי את מספר הצרכנים של החברה המזרח-ירושלמית. ההחלטה בוצעה במבצע חשאי בלילה אחד, שתוכנן בקפידה ובחשאיות במשך זמן רב. על המבצע, שזכה לשם הקוד "אור לגויים", פיקד אלוף (מיל.) יונה אפרת ונכללו בו אנשי משרד החוץ, השב"כ, משרד האנרגיה והתשתית, עיריית ירושלים ועוד. ממשלת ירדן האריכה בתגובה את משך הזיכיון של החברה לשישים שנים נוספות החל מ-1 בינואר 1988. החברה צברה חובות כבדים לחברת החשמל הישראלית וניתוק הצרכנים נחשב כ"קיזוז" חובות אלה.
לאחר מותו של נוסייבה, נכנס להנהלת החברה מוחמד עלי אל-חוסייני ממשפחת חוסייני. לפי החלטתו הופסקו הניסיונות לייצר חשמל, ותחנת הגנרטורים הישנה הפכה לתחנת השנאה ומיתוג לצורך הזרמת חשמל מישראל לשטחי הזכיינות של החברה.
היסטוריה > בשנות ה-2000

בשנת 2008 היו לחברה כ-180,000 צרכנים‏. 42.6% בירושלים, 36.1% ברמאללה, 17.9% בבית לחם ו-3.4% ביריחו. מתוך 531 רשויות מקומיות ברשות הפלסטינית, שמחוברות לרשת החשמל, 165 קיבלו את החשמל מחברת החשמל המזרח-ירושלמית. לטענת החברה, היא סובלת מגנבות חשמל רחבות היקף במזרח ירושלים, על ידי התחברויות פיראטיות לרשת החשמל. בשנת 2017, לאור חוב גדול של החברה לחברת החשמל, החלה חברת החשמל בהשגת אישור לביצוע ניתוקים זמניים של החשמל המסופק לחברה. בינתיים חוב החברה תפח והלך והגיע בתחילת 2020 ל-1.685 מיליארד שקלים.
בקיץ 2023, הודיע שר האוצר בצלאל סמוטריץ', שנמצאה הדרך להטיל על הרשות הפלסטינית את האחריות על חובותיה של החברה, העומדים על קרוב לשני מיליארד ₪. לדבריו, אי-היכולת לגבות את החוב בעבר נבעה מהתנערות הרש"פ מחובותיה של החברה, שיש לשים לה סוף. זאת, באמצעות בחינת הרכב הבעלות של החברה, ובניית קונסטרוקציה משפטית שמאפשרת לייחס את החוב לרש"פ (הצורכת את החשמל בפועל), וממילא לגבות את החוב מכספי המיסים שהיא גובה.
בין הפרויקטים המתוכננים, הקמת קו ירדן-יריחו להובלת חשמל מחברת החשמל הירדנית לשטחי הזיכיון של JDECO בהיקף של 20 מגה-ואט, הקמת תחנת כוח נסיונית לניצול אנרגיה סולארית ביריחו בהיקף של 1 מגה-ואט והרחבתה לאחר בדיקת ישימות ל-100 מגה-ואט.
הערות שוליים

↑  ראו הגדרת ספקי שירות החשמל בישראל באתר הרשות
↑  הקמת חברת החשמל הירושלמית (בערבית)
↑  תחנת חשמל בירושלים, דבר, 5 בספטמבר 1926
↑  א ראובני, חשמל שלילי, הארץ, 22 באפריל 1929
↑  מתקדם המו"מ על איחוד חברות החשמל, מעריב, 16 באוגוסט 1949
↑  Yehuda Lukacs, Israel, Jordan, and the Peace Process, Syracuse University Press, 1999, page 83
↑  Yehuda Lukacs, Israel, Jordan, and the Peace Process, Syracuse University Press, 1999, page 84
↑  סופר דבר, עיריית ירושלים מכחישה טענות עתון ירדני, דבר, 8 במרץ 1968
↑  Marshall J. Berger, Ora Ahimeir, Jerusalem: a city and its future, Syracuse University Press, 2002, page 417
↑  Yehuda Lukacs, Israel, Jordan, and the Peace Process, Syracuse University Press, 1999, page 85
↑  דני רובינשטיין, בגדה מתכננים צעדי־מחאה נגד הפקעת זכיון חב' החשמל, דבר, 6 בינואר 1980
↑  בג"ץ 80/351 חברת החשמל מחוז ירושלים בע"מ נ' שר האנרגיה והתשתית
↑  Yehuda Lukacs, Israel, Jordan, and the Peace Process, Syracuse University Press, 1999, pages 85-86
↑  גבי קסלר, חברת החשמל המזרח-ירושלמית לא תספק מתח לשכונות יהודיות, מעריב, 25 בדצמבר 1986
↑  Amir S. Cheshin, Bill Hutman, AVI Melamed, Separate and Unequal: The Inside Story of Israeli Rule in East Jerusalem, pages 142-144
↑  מצגת; הצעת חוק משק החשמל, עמוד 3
↑  היבטים כלכליים של הסכם קבע בין שתי מדינות ישראל ופלסטין, עמוד 160
↑  שלמה צזנה, סיפור שמקפיץ את הפיוז, ,02net 10 במאי 2006
↑  בג"ץ 6588/17 שרכת כהרבא מוחאפדית אל קודס אל מוסאהמה אל מחדודה נ' ממשלת ישראל, ניתן ב־14 ביולי 2019
↑  בג"ץ 6588/17 שרכת כהרבא מוחאפדית אל קודס אל מוסאהמה אל מחדודה נ' רשות החשמל, ניתן ב־15 בינואר 2020
↑  בצלאל סמוטריץ', סמוטריץ' על הקשר בין החוב הפלסטי.., באתר כיכר השבת, ‏2023-09-08
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007400698105171  VIAF: 158812927   WorldCat (עם VIAF): 158812927
טורגאו

| --- | --- |
סמל טורגאוסמל טורגאו
בנין העירייה של טורגאו
בנין העירייה של טורגאו
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 מדינה פדרלית:  סקסוניה סקסוניה
 ראש העיר:  אנדראה שטאודה
 שטח:  102.53 קמ"ר
 גובה:  78 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  19,802 (31 בדצמבר 2022)
  ‑ צפיפות:  196 נפש לקמ"ר (2013)
 קואורדינטות:  51°33′37″N 13°00′20″E﻿ / ﻿51.560277777778°N 13.005555555556°E﻿ / 51.560277777778; 13.005555555556 
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.torgau.de
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גרמניה מוגדלת) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניטורגאו(למפת גרמניה רגילה) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניטורגאו(למפת סקסוניה רגילה) דרזדן לייפציג קמניץ צוויקאו פלאואן גרליץ פרייברג באוצן פרייטאל פולין צ'כיה בווריה תורינגיה סקסוניה-אנהלט ברנדנבורגטורגאו(למפת סקסוניה מוגדלת) דרזדן לייפציג קמניץ צוויקאו פלאואן גרליץ פרייברג באוצן פרייטאל פולין צ'כיה בווריה תורינגיה סקסוניה-אנהלט ברנדנבורגטורגאו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
טורגאו (בגרמנית: Torgau) היא עיר במזרח גרמניה, השוכנת על גדות הנהר אלבה. העיר טורגאו ידועה בעולם בשל היותה מקום המפגש הראשון בין הצבא האדום לבין צבא ארצות הברית בשלהי מלחמת העולם השנייה.
מאז ימי הביניים המוקדמים התקיימה עיירה סלאבית בשם טורגאו, במאה העשירית העיירה נפלה לידי האימפריה הרומית הקדושה שגרמנה אותה ופיתחה אותה.
בשנת 1627 הוצגה בעיר האופרה הגרמנית הראשונה בהיסטוריה, "דפנה" מאת היינריך שיץ.