stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פטריק סנדרס
ביוגרפיה

פטריק סנדרס נולד ב-6 באפריל 1966 בטידוורת', וילטשייר, בן לאב ששירת בצבא הבריטי ובילדותו עברה המשפחה בין מספר מדינות בהן נורווגיה, גיברלטר ועיראק. אחרי התיכון למד סנדרס באוניברסיטת אקסטר ואוניברסיטת קרנפילד, בספטמבר 1984 הצטרף סנדרס כקצין לרגימנט המעילים הירוקים המלכותי (כיום רגימנט הרובאים).
בשנים הראשונות שירת סנדרס כקצין צעיר במהלך הסכסוך בצפון אירלנד, ב-1999 נשלח עם גדודו לקוסובו וב-2001 לבוסניה והרצגובינה. בשנת 2002 קודם לתפקיד ראש מטה החטיבה הממוכנת הראשונה וב-2005 מונה למפקד הגדוד השני של רגימנט המעילים הירוקים, שנתיים לאחר מכן הוא לקח חלק במעבר הגדוד שלו לרגימנט הרובאים (בתור הגדוד הרביעי) כחלק מאיחוד מספר רגימנטים וסגירת רגימנט המעילים הירוקים ההיסטורי. יחד עם הגדוד הרביעי תחת פיקודו, לקח חלק בלחימה סביב בצרה ב-2007 כחלק ממלחמת עיראק, עבור פיקודו בעיראק עוטר סנדרס באות השירות המצוין ביולי 2008.
באוגוסט 2009 מונה סדרס למפקד חטיבת השריון ה-20, בתפקיד זה גם מונה למפקד צוות המשימה הרב-לאומי הלמנד באפגניסטן באוקטובר 2011. ב-28 בספטמבר עוטר סנרדס בדרגת "מפקד" של מסדר האימפריה הבריטית עבור פיקודו באפגניסטן בין אוקטובר 2011 למרץ 2012, לאחר מכן שימש כקצין קישור לארצות הברית מטעם המטה הכללי הבריטי ובמרץ 2013 מונה לעוזר ראש מטה ההגנה.
באפריל 2015 מונה סנדרס למפקד הדיוויזיה השלישית ובדצמבר 2016 קודם לדרגת לוטננט קולונל ומונה למפקד צבא היבשה. במאי 2019 קודם לדרגת גנרל ומונה למפקד פיקוד הכוחות המשולב (כיום הפיקוד האסטרטגי), בינואר 2020 קיבל סנדרס תואר אבירות כאביר מפקד במסדר האמבט (KCB). הוא נחשב למועמד מועדף למינוי כראש מטה ההגנה בנובמבר 2021, אך ראש הממשלה בוריס ג'ונסון בחר בסר טוני רדקין לתפקיד. בפברואר 2022 יצאה ההודעה על מינויו כראש מטה הכללי וב-13 ביוני נכנס רשמית לתפקידו החדש.
סנדרס הודיע ביוני 2023 כי הוא מתכוון לפרוש מתפקידו מוקדם יותר, בדצמבר פורסם שמחליפו יהיה סר רולנד ווקר אשר החליף אותו בתפקיד ראש המטה ב-15 ביוני 2024.
פטאר סטויאנוביץ'

סטויאנוביץ' במדי דינמו זאגרב ב-2016
פֶּטַאר סטויאנוביץ' (בסלובנית: Petar Stojanović; נולד ב-7 באוקטובר 1995) הוא כדורגלן סלובני המשחק כמגן ימני וככנף בקבוצת סלרניטנה מהסרייה ב' בהשאלה מאמפולי מהסרייה א' ובנבחרת סלובניה. סטויאנוביץ' הוא השחקן הצעיר ביותר אי פעם שרשם הופעה בנבחרת סלובניה. כמו כן היה אחד מהשחקנים המרכזיים בהעפלתה של סלובניה לשמינית הגמר בפעם הראשונה בתולדותיה ביורו 2024.
קריירת מועדונים

סטויאנוביץ' החל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים המקומית ארנה טאבור, לפני שעבר לשחק במחלקות הנוער של סלובן ואינטרבלוק. הוא נשאר שם עד 2011, אז נרכש על ידי מריבור. לאחר המעבר למריבור, האשים יוץ' פצ'צ'ניק, הבעלים של אינטרבלוק, את זלאטקו זחוביץ', המנהל המקצועי של מריבור, בכך שפעל מאחורי גבו וגנב את אחד מהכישרונות הסלובניים הגדולים ביותר בגילו.
בתחילת דרכו, סטויאנוביץ' שיחק כשוער אך לאחר מכן עבר לשחק כקשר התקפי. כאשר עבר למחלקות הנוער של מריבור נחשב לאחד מהקשרים המבטיחים ביותר במדינה, אולם צוות המאמנים של מריבור ראה בו פוטנציאל גדול בהרבה בעמדת המגן הימני. במהלך השנה הראשונה שלו במריבור שיחק בעיקר בקבוצת הנוער עד גיל 17. עם זאת, הוא קיבל את ההזדמנות לשחק בקבוצה הבוגרת בחלק השני של עונת 2011/12 וערך את הבכורה שלו בליגת העל הסלובנית, ב-25 במרץ 2012. בזמן הבכורה שלו היה בן 16 וחמישה חודשים ו-18 ימים וקבע שיא מועדון חדש כשחקן הצעיר ביותר שמשחק בליגה הבכירה.
ב-5 בינואר 2016 חתם על חוזה לחמש שנים עם דינמו זאגרב, ככל הנראה תמורת סכום העברה של כ-2 מיליון אירו בתוספת בונוסים.
ב-20 ביולי 2021 הצטרף סטויאנוביץ' לקבוצה האיטלקית אמפולי בהשאלה עם אופציית רכישה. התנאים מולאו ואמפולי רכשה את השחקן ב-17 ביוני 2022.
ב-30 באוגוסט 2024 הושאל אל סלרניטנה מהסרייה ב'.
קריירה בינלאומית

סטויאנוביץ' ייצג את סלובניה בכל נבחרות הנוער, החל מרמת הנערים (U-16) ועד לרמת הנוער (U-21).
כחבר בנבחרת סלובניה עד גיל 17, השתתף סטויאנוביץ' באליפות אירופה לנבחרות צעירות 2012, שם הבקיע שער אחד. הוא ערך את הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת במשחק מול קולומביה ב-18 בנובמבר 2014. באותו זמן היה בן 19 שנה, חודש ו-11 יום והפך לשחקן הצעיר ביותר שרושם הופעת בכורה בנבחרת, כשהוא עוקף את השיא הקודם שקבע רנה מיחליץ' שבע שנים קודם לכן.
ב-1 בספטמבר 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו במדי הנבחרת במשחק במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022 מול סלובקיה, שהסתיים בתיקו 1:1.
נכלל בסגל נבחרת סלובניה לטורניר יורו 2024 והיה אחד השחקנים המרכזיים והחשובים בהעפלתה של סלובניה לשלב שמינית הגמר.
תארים

ליגת העל הסלובנית (4): 2011/12, 2012/13, 2013/14, 2014/15
הגביע הסלובני (2): 2011/12, 2012/13
הסופרקאפ הסלובני (2): 2012, 2014
ליגת העל הקרואטית (5): 2015/16, 2017/18, 2018/19, 2019/20, 2020/21
הגביע הקרואטי (3): 2015/16, 2017/18, 2020/21
הסופרקאפ הקרואטי (1): 2019
הערות שוליים

1 2  Slavko Jerič, Stojanović postal najmlajši debitant v dresu Slovenije, rtvslo.si (בסלובנית)
↑  Ukradeni talent – 16-letni Stojanovič, www.zurnal24.si (בסלובנית)
↑  Mojdenar IT, SOIGRALCI IN NAVIJAČI ODNESLI TREMO, nkmaribor.com (בסלובנית)
↑  Mojdenar IT, PETAR STOJANOVIĆ V ZAGREBŠKI DINAMO, nkmaribor.com (בסלובנית)
↑  Filippo Tecce, Esercitato il riscatto per Liberato Cacace e Petar Stojanovic, Empoli FC, ‏2022-06-17 (ב־)
↑  Toni Gruden, "Akcija je bila izvrstna, vendar na žalost to ni zadostovalo za zmago.”, rtvslo.si (בסלובנית)
| נבחרת סלובניה – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 אובלאק •  2 קרניצ'ניק •  3 בלקוביץ' •  4 בלאז'יץ' •  5 סטנקוביץ' •  6 ביול •  7 ורביץ' •  8 לובריץ' •  9 שפוראר •  10 אלשניק •   11 ששקו •  12 בלק • 13 יאנז'ה •  14 קורטיץ' • 15 הורבאט • 16 וקיץ' • 17 מלאקאר • 18 ויפוטניק • 19 צ'לאר • 20 סטויאנוביץ' • 21 דרקושיץ' • 22 צ'רין • 23 ברקאלו • 24 ז'וגלי • 25 זליקוביץ' • 26 איליצ'יץ' • מאמן: קק |  1 אובלאק •  2 קרניצ'ניק •  3 בלקוביץ' •  4 בלאז'יץ' •  5 סטנקוביץ' •  6 ביול •  7 ורביץ' •  8 לובריץ' •  9 שפוראר •  10 אלשניק •   11 ששקו •  12 בלק • 13 יאנז'ה •  14 קורטיץ' • 15 הורבאט • 16 וקיץ' • 17 מלאקאר • 18 ויפוטניק • 19 צ'לאר • 20 סטויאנוביץ' • 21 דרקושיץ' • 22 צ'רין • 23 ברקאלו • 24 ז'וגלי • 25 זליקוביץ' • 26 איליצ'יץ' • מאמן: קק | סלובניה |
פטארי

| --- | --- |

 סוג:  אתר אינטרנט 
 תקופת הפעילות:  2015–הווה (כ־9 שנים) 
 patari.pk
 
פטארי (באנגלית: Patari; באורדו: پٹاری) הוא שירות הזרמת מוזיקה פקיסטני, שהוקם בפברואר 2015 על ידי חאליד בג'ווה, פייסל שרג'אן, איקבל תסאל בהאטי והומאיון הארון. האתר מספק מוזיקה פקיסטנית, וידוע כשירות הזרמת המוזיקה הגדול ביותר בפקיסטן.
היסטוריה

לדברי קצין הקריאייטיב הראשי של פטארי, התוכנית הראשונית הייתה ליצור פורטל מקוון לסדרות טלוויזיה פקיסטניות. עם זאת, כשהתוכנית לא הצליחה, מנהל האסטרטגיה הראשי של ג'אנג מדיה גרופ (אנ'), פייסל שרג'אן, עודד את מייסדי פטארי להתמקד במוזיקה במקום זאת.
פטארי הושקה באופן רשמי בפברואר 2015 בגרסת בטא עם אוסף של 20,000 שירים ו-600 אמנים. בתחילה, פאטרי הייתה נגישה רק באמצעות הזמנה לאתר, ומאוחר יותר על ידי הרשמה לאתר. פטארי נפתחה לגלישה ציבורית ב-4 בספטמבר 2015.
אפליקציות ייעודיות למכשירי IOS ואנדרואיד הושקו באוגוסט 2015. ידוע כי מתוכננת השקת אפליקציה למכשירי Windows Mobile.
ב-30 בדצמבר 2016, דווח כי פטארי קיבלה סכום כולל של 200,000 דולר אמריקאי במימון ראשוני מחברת ההשקעות Sarmayacar.‏
פטארי היה מפרסם את מצעד המוזיקה Patari Haftanama, שדירג את 20 הסינגלים המובילים בפקיסטן. המצעד התעדכן מדי יום חמישי.
סוגיות משפטיות

ביוני 2015, EMI פקיסטן ביקשה מפטארי להסיר את כל התוכן שלה מהאתר מאחר שהיא מחזיקה ברישיונות של למעלה מ-60,000 אמנים פקיסטנים שחתומים תחתיה, כאשר באותה תקופה שלטה בכמעט 70% מסך המוזיקה המקוונת של פקיסטן. זיסאן צ'אודרי, מנכ"ל EMI פקיסטן אמר כי: "אני לא נגד פטארי. אני נגד כל פורטל או פלטפורמה שמספקים מוזיקה לא חוקית". פטארי ו-EMI פתרו מאז את המחלוקות ביניהם וחתמו על הסכם שמציב את EMI בפלטפורמת פטארי.
פיאט 12 HP

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Fiat 12/16 HP
 יצרן:  פיאט
 שנות ייצור:  1901–1902
 הרכבה:  איטליה איטליה
 מודל קודם:  פיאט 10 HP
 מודל אחריו:  פיאט 16-20 HP
 חברת אם:  פיאט
 אורך:  3,270 מ"מ
 רוחב:  1,630 מ"מ
 גובה:  1,650 מ"מ
 משקל:  1,220 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,140 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 3,770 סמ"ק, המפיק 12 כ"ס, מנוע 4 צילינדרים 7,477 סמ"ק המפיק 28 כ"ס (יוצר מסוף שנת 1901)
 הילוכים:  תמסורת ידנית – 3 מהירויות
 מהירות מרבית:  78 קמ"ש (למנוע 3,770 סמ"ק), 90 קמ"ש (למנוע 7,477 סמ"ק)
 צריכת דלק:  20 ליטר ל-100 ק"מ
 מעצב:  Giovanni Enrico
 
פיאט 12 HP, שנת 1901
פיאט 12 HP, שנת 1901
פיאט 12 HP (באיטלקית: Fiat 12 HP) היא מכונית משפחתית מתוצרת קונצרן הרכב האיטלקי פיאט אשר יוצרה בין השנים 1901–1902. בנוסף יוצר הדגם בתצורות קבריולה.
דגם ה"פיאט 12 HP" היה הדגם הראשון של חברת פיאט אשר יוצר עם מנוע 4 צילינדרים) מורכב משני בלוקים, ואחד הדגמים הראשונים בעולם אשר צויד במנוע מהסוג הנ"ל.
סך הכול יוצרו 106 יחידות.
תצורות

4 מושבים – טורפדו
2 מושבים – טורפדו
4 מושבים – קבריולה
תמונות

פיאט 12 HP
פיאט 12 HP, שנת 1901
ראו גם

פיאט
פיאט 4 HP
פיאט 10 HP
פיאט Brevetti
פיאט זירו
פיאט 70
פיאט 2B
פיאט 507
פיאט 520
פיאט 521
פיאט 522
פיאט 527
הערות שוליים

↑  "פיאט 12 HP" – מפרט טכני
פול-אמיל בורדו

| --- | --- |

 לידה:  1 בנובמבר 1905 Mont-Saint-Hilaire, קוויבק, קנדה 
 פטירה:  22 בפברואר 1960 (בגיל 54) הרובע השביעי של פריז, סן, צרפת 
 מקום לימודים:  École des beaux-arts de Montréal 
 זרם באמנות:  אקספרסיוניזם מופשט, האוטומטיזם 
 הושפע על ידי:  אוזיאס לידיק 
 פרסים והוקרה:  designated historic person (9 באוגוסט 2023) 
 צאצאים:  Paul Borduas 
 
פול-אמיל בורדו (באנגלית:Paul-Emile Borduas‏: 1 בנובמבר 1905 – 22 בפברואר 1960) היה אמן מקוויבק, שנודע בציוריו המופשטים. הוא היה מנהיג תנועת ה"אוטומטיס" האוונגרדית והמחבר הראשי של המניפסט הגלובלי "סרבנות מוחלטת", בשנת 1948. לבורדו הייתה השפעה עמוקה על התפתחות האמנויות והמחשבה, הן במחוז קוויבק והן בקנדה.
הערות שוליים

1 2 3  Gagnon, François-Marc. "Paul-Émile Borduas: Life & Work"
↑  Gagnon and Dennis Young. The Press of the Nova Scotia College of Art and Design: Halifax, 1978. p.80-115
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007506113905171  PLWABN: 9810683398805606  BIBSYS: 90602659  BnF: cb12175876q (data)  GND: 118860828  ISNI: 0000 0000 8143 1195  LCCN: n50043765  NLA: 35220859  NTA: 072820500  RKD: 10723  SNAC: w62g1dtc  SUDOC: 030318270  Trove: 870880  ULAN: 500008086  VcBA: 495/143479  VIAF: 64048778   WorldCat (עם VIAF): 64048778 
פול-אמיל בורדו, 1946
פורטו סנטו

פורטו סנטו (בפורטוגזית: Porto Santo) הוא אי ורשות מקומית פורטוגזית בצפון האוקיינוס האטלנטי, 43 ק"מ צפונית-מזרחית למדיירה. פורטו סנטו הוא הצפוני והמזרחי ביותר מבין האיים שבארכיפלג. שטח האי 42.48 קמ"ר, ומתגוררים עליו (נכון ל-2011) 5,483 תושבים.
העיר היחידה באי וברשות המקומית היא וילה בליירה (המכונה אף היא לעיתים על שם האי פורטו סנטו), הנמצאת על החוף הדרומי של האי.
היסטוריה

האי התגלה באופן רשמי בשנת 1418, כאשר אוניות בשירותו של אנריקה הספן, שנשלחו בפקודת ז'ואאו הראשון, מלך פורטוגל לגלות טריטוריות חדשות מערבית לאפריקה, ולתבוע אותן עבור פורטוגל, נקלעו לאי. הקברניטים שהיו בדרכם מערבה בחזרה מסיור באוקיינוס האטלנטי, הוטו ממסלולם על ידי סערה והגיעו לאי. שמו של האי ("הנמל הקדוש") נקבע לרגל הצלת האוניות מן הסערה. שנים ספורות לאחר התגלית התיישבו באי מתיישבים פורטוגזים.
תיעוד של האי במפות מהמאה ה-14 הקודמות לתגלית זו, מוכיחה כי ספנים אירופאים 'גילו' את האי עוד קודם לתגלית הפורטוגלית, אולם באירופה איש לא טען לבעלות על האי קודם לתגלית זו.
בנובמבר 1445 מונה ברתולומאו פרשטרלו כמושל האי על ידי המלך. ביתו, פליפה, נישאה ב-1479 לספן איטלקי בשם כריסטופרו קולמבו, שמאוחר יותר התפרסם ככריסטופר קולומבוס וכמי ש"גילה" את אמריקה. קולמבוס ואשתו התגוררו תקופה באי, וביתם כיום משמש כמוזיאון.
צמחיית האי המקורית נכחדה, בעקבות הבאת ארנבות לאי, שבו לא חיו קודם לכן יונקים כלל. הדבר הוביל למדבור וכיום צמחיית האי היא בעיקרה אירופאית.
החיים על האי בשנות ההתיישבות הראשונות היו קשים: מחסור במי שתייה, אוכל ופשיטות שודדי ים ברברים הקשו את חיי התושבים.
כלכלה

מרבית תושבי האי מתפרנסים מתיירות, כאשר האי מושך תיירים בזכות חופיו ומזג האוויר הנוח. באי שדה תעופה בינלאומי עם טיסות קבועות לשדה התעופה במדיירה (כ-15 דקות טיסה).
פסקואלה אנפוסי

| --- | --- |

 לידה:  5 באפריל 1727 טג'ה, איטליה 
 פטירה:  פברואר 1797 (בגיל 69) רומא, מדינת האפיפיור 
 סוגה:  אופרה 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 כלי נגינה:  כינור 
 
בוניפאצ'י דומניקו פסקואלה אנפוסי (באיטלקית: Bonifacio Domenico Pasquale Anfossi, נולד ב-5 באפריל 1727, נפטר בפברואר 1797) היה מלחין אופרה איטלקי. אנפוסי נולד בטאג'ה, ליגוריה ולמד אצל ניקולו פיצ'יני ואנטוניו זאקיני. עיקר עבודתו התנהל בלונדון, ונציה ורומא.
אנפוסי כתב למעלה מ-80 אופרות, הן אופרה סריה והן אופרה בופה, אף כי בשנותיו האחרונות התרכז במוזיקה כנסייתית, בייחוד אורטוריות. אנפוסי מת ברומא בשנת 1797.
קריירה

אנפוסי, שכיוון לקריירה של נגן מקצועי, למד נגינה בכינור בקונסרבטוריון לורטו בנאפולי בשנים 1744 עד 1752 וניגן בתזמורת אופרה במשך עשר שנים. בהמשך פנה ללימודי הלחנה אצל זאקיני ופיצ'יני. הביצוע הראשון של יצירה פרי עטו, האופרה בופה "La Serva Spiritosa", היה בקרנבל של רומא בשנת 1763, אף כי עובדת היותו מלחין האופרה לא נקבעה בבירור בזמן ההוא. נראה, שהעדיף לעבוד בהנחיית מורו, זאקיני, בהשלמת יצירותיו של חונכו. מכל מקום, פריצת הדרך שלו הגיעה עם הדרמה ג'וקוזו "L'incognita perseguitata בשנת 1773, ברומא.
עד 1762 כתב אנפוסי כ-30 אופרות, שבוצעו בעיקר בוונציה וברומא, אם כי מדי פעם הגיעו לידי ביצוע גם בחלקים אחרים של איטליה ובווינה. האופרה הראשונה שלו שהוצגה בלונדון הייתה "Il trionfo della costanza" בשנת 1782. הוא כיהן במשרת מנהל מוזיקלי בלונדון עד 1786 והעלה שם חמש מן האופרות שלו עצמו וגרסאות חלופיות של יצירות מאת מלחינים אחרים, כגון "אורפאו" של גלוק עם מוזיקה משלימה מאת יוהאן כריסטיאן באך והנדל. לא תמיד התקבלו יצירותיו בחיוב: מבקר אחד כתב על האופרה האחרונה שלו בלונדון, "L'inglese in Italia", "המוזיקה סובלת בעליל מחדגוניות מייגעת".
אנפוסי חזר לאיטליה וזכה מחדש באמון הקהל הרומאי בפארסה "Le pazzie de' gelosi" בקרנבל של 1787. בשנת 1789 נעצר רצף יצירתו האופראית, שלא נפסק במשך 20 שנה, ואנפוסי הגביל את עצמו למוזיקה כנסייתית. הוא התמנה למאסטרו די קאפלה של בזיליקה סן ג'ובאני אין לטראנו, ובמשרה זו התמיד עד מותו ב-1797.
יצירתו

מכלול יצירתו של אנפוסי אינו מוכר בשלמות, אבל הוא חיבר לפחות 60, ואולי 70 או יותר אופרות, ולפחות 20 אורטוריות בלטינית ואיטלקית. סגנון יצירותיו המוקדמות דומה, שלא במפתיע, לזה של מוריו, פיצ'יני וזאקיני, עם הרמוניה דיאטונית ומלודיה מושפעת לסירוגין. סגנון התזמור שלו השתנה במידה ניכרת במהלך שנות עבודתו; הוא עשה שימוש באפקטים צבעוניים יותר באמצעות כתיבה לכלי נשיפה מעץ. עד אמצע שנות ה-70' של המאה ה-18 ניכרה באופרה בופה שלו העדפה לאריה מסוג הדה קאפו המיושן והטהור, בכוונה להתקדם, כמו ביצירותיו הקומיות, לתרוצות שצורתן חופשית יותר. נראה שהעדיף תרוצות ארוכות יותר כמו סיומים, וכן גילה העדפה ברורה למומנטים ולפראזות סנטימנטליים.
ביקורת נמתחה על המוזיקה של אנפוסי מיסודה, כלוקה בחסר מבחינה דרמטית וחלשה באפיון דמויותיה. דמויות הבופו שלו לא היו, על פי רוב, מקוריות כאלה של כמה מבני זמנו, כמו צ'ימרוזה ופאיזיילו, ואילו המוזיקה שלו לאופרה סריה סטריאוטיפית במידת מה.
כמלחין אופרה, נשכח אנפוסי מלב למשך זמן רב, על אף הפופולריות הרבה שלו בקרב בני זמנו, משום שיצירותיהם של סליירי, רוסיני ומוצרט העיבו על יצירותיו הוא. אף על פי כן, גתה העלה על הבמה את "קירקה הקוסמת" של אנפוסי בתפקידו כמנהל התיאטרון של ויימאר. הוא עיבד את הלברית עם כריסטיאן אוגוסט וולפיוס ואף תכנן המשך, שלא יצא לפועל.
רק ב-20 השנים האחרונות זוכות יצירותיו של אנפוסי להערכה מחודשת, הודות להפקות שונות כמו Giuseppe riconosciuto. יצירות משלו בוצעו בפסטיבל זלצבורג של שנת 2005.
לקריאה נוספת

The Oxford Dictionary of Opera, by John Warrack and Ewan West (1992), 782 pages, ISBN 0-19-869164-5
"מילון אוקספורד לאופרה" מאת ג'ון ואראק ואיוון וסט (1992)
פיודור מיכאיליצ'נקו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 בפברואר 1927 
 פטירה:  1993 (בגיל 65 בערך) רוסטוב על הדון, רוסיה 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (25 בינואר 2009) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  פיודור מיכאיליצ'נקו
 
פיודור מיכאיליצ'נקו (ברוסית: Фёдор Фёдорович Михайличенко), ‏ (1927, רוסטוב על הדון - 1993), היה חסיד אומות העולם שהגן על הרב ישראל מאיר לאו.
קורותיו בתקופת מלחמת העולם השנייה

בשנת 1942 כבשו הגרמנים את רוסטוב על הדון, ומיכאיליצ'נקו בן ה-16 נשלח לעבודות כפייה בגרמניה. בנובמבר 1943 נעצר מיכאיליצ'נקו על ידי הגסטפו בדורטמונד, הואשם בשוד ונשלח למחנה הריכוז בוכנוואלד. הוא שוכן בצריף שבו שוכנו צעירים שנשלחו לגרמניה לעבודת כפייה.
בינואר 1945 הגיע לבוכנוולד גם הילד ישראל מאיר לאו, לימים הרב הראשי לישראל, שהיה אז בן שבע. עם הגעתו הופרד לאו מאחיו הגדול נפתלי והועבר לצריף שבו שהה גם מיכאיליצ'נקו. מיכאיליצ'נקו נהג לגנוב מזון עבור לאו, תוך סיכון חייו, וסייע לו בדרכים נוספות. בספרו כתב הרב לאו: "פיודור הרוסי הרבה לדאוג לי בחיי היום יום כאב לבנו. הדאגה והאכפתיות שלו הקנו לי תחושת ביטחון". ב-11 באפריל 1945, עם שחרור המחנה על ידי הכוחות האמריקנים, סוכך מיכאיליצ'נקו על לאו מחשש שייפגע מירי.
הרב לאו ידע רק את שמו הפרטי של פיודור, מצילו, ואת העובדה שבא מהעיר רוסטוב על הדון. במשך שנים חיפש אותו, כולל במהלך פגישות שקיים עם בכירים בברית המועצות, שאף פרסמו הודעה בעיתון סובייטי נפוץ הקוראת לאותו פיודור להתקשר לקרמלין, לקצין שהופקד על חיפוש האיש. פיודור לא יצר קשר בעקבות המודעה ועקבותיו לא נודעו. רק בשנת 2008, מעל ל-60 שנה לאחר המאורעות, במהלך מחקר על ילדים במחנה בוכנוולד בארכיון שנפתח אז, הצליח חוקר אמריקאי מאוניברסיטת מישיגן לזהות את מצילו של הרב לאו כפיודור מיכאיליצ'נקו. בשלב זה כבר לא היה פיודור בין החיים, אך בנותיו אותרו. השתיים הציגו ללאו סרט בו צולם אביהן עמן בסיור בבוכנוולד, שנה לפני פטירתו. באותו סרט, מציין האב כי שמר על ילד בשם לוליק וזה וודאי עבר להתגורר בארץ ישראל. לפי דבריו של מיכאיליצ'נקו בסרט, אם לא יצר עמו עדיין קשר, ככל הנראה נהרג הילד ב"מלחמות מול הערבים" כדבריו, "שכן רבו אלה מאוד".
ב-2009 החליטה הוועדה לציון חסידי אומות העולם ביד ושם להכיר בפיודור מיכאיליצ'נקו כחסיד אומות העולם. הפרס נמסר לבנותיו.
הערות שוליים

↑  הרב ישראל מאיר לאו, אל תשלח ידך אל הנער, הוצאת ידיעות ספרים, 2005, עמוד 55
פורטו וליו

פורטו וליו (בפורטוגזית: Porto Velho - "נמל ישן") היא בירת המדינה הברזילאית, רונדוניה. ממוקמת באגן נהר האמזונאס העליון ואוכלוסייתה מונה 519,531 תושבים (נכון לשנת 2018, על פי נתוני IBGE).
העיר שוכנת בגבול המדינות הברזילאיות רונדוניה ואמזונאס ומהווה מרכז של סחר בקסיטריט, מרכז תחבורה ומרכז תקשורת. העיר ממוקמת על הגדה המזרחית של נהר מדיירה, אחד היובלים העיקריים של האמזונאס.
היסטוריה

פורטו וליו הוקמה ב-2 באוקטובר 1914 על ידי חלוצים שנשלחו בידי חברת "מסילת הרכבת של מדיירה מאמורה" בסביבות 1907. לאחר שבניית מסילת הרכבת הושלמה, מנתה אוכלוסיית העיר כ-1,000 תושבים ובנייניה היו בעיקר הבניינים של הנהלת מסילת הרכבת ובתי עץ קריביים.
במהלך שישים השנים הראשונות, פיתוח העיר היה קשור ישירות לפעילות הרכבת. העיירה שגשגה במהלך תנופת הגומי, אולם אז כאשר גומי מלזי בעלות נמוכה הפך את הגומי מאמזונס ללא תחרותי, כלכלת האזור נבלמה. ערים כמו סנטו אנטוניו דו מדיירה, שהיו להן קו חשמלי ועיתון שבועי עד להקמת פורטו וליו, אינן אלא חורבות בימינו.
ההישרדות של פורטו וליו קשורה לתנאים הטובים יותר של האזור בו היא נבנתה, הגישה הקלה אליה דרך הנהר והנמל שלה. כל אלה היו שיקולים בבחירת פורטו וליו כבירת הטריטוריה הפדרלית החדשה של גוואפה, בשנת 1943. רק עם תחילת מלחמת העולם השנייה היה מעגל התקדמות נוסף באזור. כאשר כוחות בעלות הברית איבדו שליטה על הגומי המלזי, היה צורך בייצור גומי מהאמזונס לצורך המאמץ המלחמתי. זה ייצר את מה שמכונה בברזיל "בום הגומי השני". אך עם תום המלחמה, שוב נעצרה כלכלת האזור.
ההיסטוריה המודרנית של פורטו וליו מתחילה בגילוי משאבים סביב העיר, בייחוד זהב על נהר מדיירה, בסוף שנות החמישים. בנוסף, החלטת הממשלה לאפשר חוות בקר גדולות בשטח הביאה למגמת הגירה לעיר. כמעט מיליון אנשים עברו לרונדוניה ואוכלוסיית פורטו וליו גדלה לשלוש מאות אלף. הגירה אינטנסיבית זו גרמה צרות רבות לעיר, כמו יצירת רובע הפרברים וירידה באיכות החיים בעיר.
מאז הרפורמה במערך הכליאה הממשלתי ממוקם בעיר כלא פורטו וליו, הנחשב לאחד הידועים לשמצה בעולם ומאכלס חברי כנופיות סמים ופשע.
תחבורה

את העיר מחברים כבישים פדרליים ונמל תעופה בינלאומי, הממוקם במרחק 7 ק"מ מהעיר ומכונה על ידי המקומיים בשם "בלמונט", על שם הרובע בו הוא ממוקם והוא הפך לנמל תעופה בינלאומי בשנת 2002. סמוך לעיר ממוקם גם בסיס חיל האוויר פורטו וליו ולכן ישנה תנועה ערה של תחבורה אווירית צבאית.
מראה העיר
פטריק פביאן

| --- | --- |
פביאן, יולי 2018
פביאן, יולי 2018
 לידה:  7 בדצמבר 1964 (בן 59) פיטסבורג, פנסילבניה, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1992
 עיסוק:  שחקן
 מקום לימודים:  אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה   אוניברסיטת המדינה של קליפורניה בלונג ביץ'
 בת זוג:  מנדי סטקלברג
 מספר צאצאים:  2
 פרסים והוקרה:  פרס השחקן הטוב ביותר של פסטיבל סיטג'ס (2010) 
  אתר האינטרנט הרשמי של פטריק פביאן
 פרופיל ב-IMDb
 
פטריק פביאן (באנגלית: Patrick Fabian; נולד ב-7 בדצמבר 1964) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי. פביאן ידוע בשל גילום דמותו של הווארד המלין ב"סמוך על סול", והיה מועמד לפרס גילדת שחקני המסך ולפרס סאטורן עבור שחקן המשנה הטוב ביותר בטלוויזיה על דמותו זו.
ביוגרפיה

פטריק פביאן, בנם של טום ומרי לו פביאן, נולד בפיטסבורג וגדל בניו קמברלנד שבפנסילבניה. אביו עבד בסוכנות לסיוע בחינוך גבוה של פנסילבניה (PHEAA). פביאן למד באוניברסיטת המדינה של פנסילבניה, שם השלים לימודי תואר ראשון בהופעה. לאחר מכן עבר לקליפורניה, שם קיבל תואר שני מאוניברסיטת המדינה של קליפורניה בלונג ביץ.'.
אחד מתפקידיו הבולטים והמוקדמים ביותר של פביאן היה גילום דמותו של פרופסור ג'רמיה לסקי ב"הצלצול הגואל: שנות הקולג'", סיקוול של "הצלצול הגואל" ב-NBC. הוא נמנה בצוות השחקנים הראשי של סדרות הטלוויזיה קצרות המועד "Valentine"‏ (2008–2009), "Working Class"‏, (2011) ו"מיוחד" (2019–2021). בנוסף על כך, פביאן גילם מספר דמויות חוזורות בסדרות הטלוויזיה "ג'ואן מארקדיה", "ורוניקה מארס", "Gigantic" ו"אהבה גדולה".
במרוצת השנים הופיע פביאן בכעשרים סרטי קולנוע, כשהראשון בהם הוא "מאפיה!" משנת 1998 בבימויו של ג'ים אברהמס. כמו כן הוא רשם הופעות אורח אחדות בתוכניות טלוויזיה מפורסמות כגון "חברים" ו"ויל וגרייס". תפקידו הידוע ביותר הוא של עורך הדין הווארד המלין (אנ') בסדרת הספין-אוף של שובר שורות, "סמוך על סול".
עבודותיו של פביאן בבימות התיאטרון בניו יורק כוללת את "שרשרת המזון" מאת ניקי סילבר, "המפטי דמפטי" מאת אריק בוגוסיאן, וסיבוב לאומי של המחזה "שש דרגות לקירבה".
הערות שוליים

↑  מייק הוגאן, “My Mother’s Going to Be So Mad”: Patrick Fabian Reacts to Howard Hamlin’s Big Moment on Better Call Saul, באתר וראייטי, 23 במרץ 2022 (באנגלית)
↑  ברברה ונצ'רי, 'Last Exorcism' star, Patrick Fabian, pledged allegiance to the Steelers, באתר Pittsburgh Post-Gazette‏, 27 באוגוסט 2010 (באנגלית)
↑  טוני סקוט, Saved by the Bell: The College Years, באתר וראייטי, 14 בספטמבר 1993 (באנגלית)
↑  ארון קואץ', ‘Better Call Saul’ Cast, Creators Reveal Details of ‘Breaking Bad’ Spinoff, באתר הוליווד ריפורטר, 30 בינואר 2015 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5144498  BnF: cb16500032g (data)  GND: 1052066410  ISNI: 0000 0001 1921 6256  LCCN: no2010127133  MusicBrainz: 3c5c7889-d76c-4063-a0c4-7908a8567cd3  NLK: KAC2020N5246  NTA: 332853470  VIAF: 170417235   WorldCat (עם VIAF): 170417235
פודוצ'רי

| --- | --- |
סמל פודוצ'ריסמל פודוצ'רי

 מדינה:  הודו הודו
 מושל:  N. Rangasamy
 רשות מחוקקת:  האספה המחוקקת של פודוצ'רי 
 בירת הטריטוריית איחוד:  פודוצ'רי 
 שפה רשמית:  טמילית, טלוגו, מלאיאלאם, אנגלית
 תאריך ייסוד:  1954 (1963 כטריטוריית איחוד)
 שטח:  562 קמ"ר
 גובה:  16 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בטריטוריית איחוד:  1,244,464 (2011)
 קואורדינטות:  11°56′N 79°50′E﻿ / ﻿11.93°N 79.83°E﻿ / 11.93; 79.83 
 אזור זמן:  UTC+5:30
 https://www.py.gov.in/
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה      מפת פודוצ'רי tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פּוּדוּצֵ'רִי (בטמילית: புதுச்சேரி, עד ספטמבר 2006 נקראה פּוֹנְדיצ'רי), קולוניה צרפתית לשעבר, היא טריטוריית איחוד בהודו המוקפת על ידי מדינת טאמיל נאדו. מלבד העיר בשם זה, כוללת הטריטוריה עוד שלוש עיירות חוף בדרום הודו, שהיו גם הן שטחים צרפתיים.
היסטוריה

ב־21 באוקטובר 1954 חתמו ממשלת הודו וממשלת צרפת על הסכם להעברת המנהל דה פקטו במושבה הצרפתית לידי הודו. ב־1 בנובמבר 1954 מינתה ממשלת הודו נציב עליון לניהול הטריטורייה, וב־1955 הקימה את אספת הנבחרים של פונדיצ'רי.
ב־16 באוגוסט 1962 אוחדה הטריטוריה באופן מלא עם הודו, והפכה לטריטוריית איחוד.
ב־1 ביולי 1963 נכנס לתוקף החוק למנהל העצמי בטריטורייה.
נוכחות הצרפתים במושבה עדיין מורגשת, הן כשפה רשמית שנייה, הן במדי השוטרים והן בכינוי של רצועת החוף – "הריביירה הצרפתית במזרח הרחוק".
גאוגרפיה

פודוצ'רי מורכבת מארבעה מחוזות ללא קשר גאוגרפי - פודוצ'רי, קראיקל המהוות מובלעות בטמיל נאדו, ינאם, מובלעת באנדרה פרדש ומאהה המהווה מובלעת בקרלה.
בעקבות הפיצול הגאוגרפי, קיים גם פיצול אתני־לשוני בין חבלי הטריטורייה: בעוד שפתה הרשמית של הטריטורייה היא טמילית, במחוז ינאם השפה הרשמית היא טלוגו ובמאהה השפה הרשמית היא מלאיאלאם.
ראו גם

אורוויל (הודו)