stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רימון מצוי
גידול הרימון בארץ ישראל > גידול הרימון כיום

ערב קום המדינה היו בארץ 3,000 דונם רימונים בעיקר במשק הערבי והיבול היה כ-1,500 טונות לשנה. אחר קום המדינה הורחבו השטחים במשק היהודי והגיעו לכ-3,000 דונם בשנות ה-60 עם יבול של כ-5000 טונות פרי. התחרות בהתחלת שנות ה-70 עם פירות סתיו אחרים, גרמו לירידה במחירים ועקירת מרבית המטעים. בהתחלת שנות ה-70 נותרו כ-600 דונם בלבד עם כ-1,000 טונות לשנה. בשנות ה-80 היבול עלה. בשנת 1975 ייצרו 2,100 טונות מתוכם 800 טונות במשק הלא יהודי. כמאה טונות יוצאו (נכון לשנת 1975).
בשל מגמה כלל עולמית של עלייה בצריכתם של מוצרי פירות וירקות המוגדרים כפירות-על והעלייה במודעות לתכונות הבריאותיות של הרימונים חלה עליה בצריכת רימונים בעולם ובעקבותיהם עליה בהרחבת הנטיעות של עצי הרימון. בשנת 2001 נאמד היקף שטח גידול הרימונים בישראל ב-2,000 דונם בלבד, והוא עלה בהתמדה ל-14,000 דונמים ולתנובה של 55,000 טון בשנת 2019 וירד במגפת הקורונה ל-40,000 טונות. כ-70% מיבול הרימונים בארץ יועד לשוק המקומי ו-30% יועד לייצוא למדינות אירופה ובעיקר לצרפת, גרמניה והולנד והשאר לרוסיה ומעט למזרח הרחוק. לענף התעשייה שווקו בעונה זו כ-22%, כאשר רובם לייצור מיץ רימונים (גרנדין) ושיכר ומיעוטם לפריטת רימונים.
גידול הרימון בארץ ישראל > נתונים כלכליים בישראל ובעולם

על פי הערכה שנעשתה ב-1986, תנובת הרימונים העולמית עמדה באותה עת על כ-800 מיליון טונות בשנה. יש לשער כי היקף הגידול עלה בשנים שחלפו מאז, שכן ב-2004 גידלו בהודו לבדה כ-500 מיליון טונות בשנה. המדינות העיקריות שבהן מגדלים רימונים הן: הודו, איראן, אפגניסטן ומדינות אגן הים התיכון (טורקיה, ישראל, מצרים, מרוקו, ספרד ותוניסיה). גם בארצות הברית, יפן, סין ורוסיה מתקיים גידול מסחרי של רימונים. מרבית הפרי נצרך בשוקי המדינות המגדלות.
בישראל עלה השטח הנטוע ברימונים מכ-1,100 דונם באמצע שנות ה-90, לכ-4,000 דונם בסוף 2004. בשנים שלאחר מכן המשיכו נטיעות הרימונים בישראל בקצב מואץ, וההערכה היא כי בסוף 2015 יש כ-25,000 דונם נטועים. הגידול החד בנטיעות נבע מעליית מחירי הרימון ומוצריו בשוקי מדינות המערב. מגמת עליית המחירים החלה לאחר פרסום תכונות הפרי כנוגד חמצון וכבעל תועלת בריאותית רבה, והתפתחה יחד עם הגברת המודעות במדינות המערב לצריכת מזון אשר נתפס כתורם לבריאות.
פרי הרימון ושימושיו

פרי הרימון נחשב לפרי בעל חיי מדף ארוכים במיוחד וניתן לשמרו ללא קירור במשך למעלה מחודש ימים. בזכות סגולה זו נסחר הרימון באופן נרחב כבר מהעת העתיקה, בשיירות במדבר ובמסחר ימי. פפירוס מימי רעמסס השלישי מעיד על יצוא רימונים מארץ ישראל למצרים במאה ה-12 לפנה"ס.
הפרי משמש למאכל ואף להכנת יין, בשם גרנדה. טעמו מתוק או חמוץ, ומלווה לעיתים בתחושת עפיצות בשל הטאנינים שהוא מכיל. מיץ הרימונים משמש גם בבישול במטבח הטורקי, הפרסי ואחרים. רכז רימונים (המיובא לישראל מטורקיה ומאזרבייג'ן) משמש כמרכיב ברטבים לסלט. מבישול מיץ רימונים עם סוכר מתקבל סירופ גרנדין, המשמש כמרכיב בקוקטיילים. טבחים וקונדיטורים נוהגים להשתמש בגרגירי הרימון למטרות דקורטיביות, למשל לעיטור פאי פירות.
בשל התכונות הבריאותיות שבו הוא משמש גם לצרכים רפואיים וקוסמטיים המספקים ליצרנים ערך מוסף.
פעולת ההפרדה של זרעי הרימון מקליפתו מכונה "פריטת רימון". דרך אחת להפריד את הגרגירים מהקליפה היא לחצות את הפרי בסכין, ולהפריד ידנית את הגרעינים מהקליפה לתוך קערת מים. בעוד שהקליפה צפה במים, הזרעים שוקעים, כך שההפרדה קלה ואינה מלכלכת. דרך אחרת היא לחצות את הרימון לשניים, ולהקיש בכף על הקליפה של מחצית הרימון, עד שהגרגירים משתחררים ממנה ונופלים כלפי מטה. ניתן גם לבצע "קשירה" של הגרגירים השלמים עם מים וקורנפלור.
כיום מצויה טכנולוגיה אוטומטית מלאה של מיכון לחילוץ גרגרי רימון טריים, אשר פותחה על ידי המכון להנדסה חקלאית וולקני ומיוצרת ומופצת על ידי מפעלי מתכת יורן בע"מ (ישראל). הפרדת גרגרי הרימון נעשית ללא גרימת נזק לגרגירים וללא זיהום הפרי. הרימונים השלמים מוזנים אל המכונה, נחתכים, והגרגירים מופרדים מהקליפה כמוצר מוכן לאריזה ולשיווק ישיר לצרכן, או כמוצר המסופק למפעלי העיבוד לעשיית מיץ. כ-95% מהגרגירים מופרדים מקליפתם. רק 3% מהגרגירים ניזוקים לאחר כשבוע של אחסון. מספר לא מבוטל של מכונות להפרדת גרגירים נמכרו בישראל ומחוצה לה, וזאב שמילוביץ וצוות הפיתוח של המכונה זכה בפרסים.
גרגירי רימון פרוטים משווקים באריזות מוכנות לאכילה, אולם בניגוד לפרי השלם, הללו אינם יכולים להישמר טריים זמן רב. במחקר משותף עם חוקרים ממכוני מחקר אחרים במרכז וולקני, הוארכו חיי המדף של הגרגרים. כמו כן, פותחו זני רימון נוספים אשר פירותיהם מתאימים לעיבוד תוצרת ואשר מאריכים את עונת הקטיף והשיווק. עיון במקורות יהודיים מימי הביניים מראים כי נעשה שימוש רב רימון אף כפרי יבש ואף הייתה ייחודית למרחב הארץ-ישראלי.
פרי הרימון ושימושיו > הרימון ברפואה בימי קדם וברפואה העממית

במרוצת התקופות ההיסטוריות הרימון נחשב לבעל סגולות רפואיות, ומגוון חלקים מעץ הרימון ומפירותיו שימשו למטרות רפואיות. בבבל העתיקה נוצלו הפרחים לריפוי תחלואים בקיבה וכתרופה למחלות עיניים, אוזניים וחזה ולהשמדת תולעים. שורש עץ הרימון שימש ברפואה הסורית הנאו-ארמית כרכיב במרשם להשמדת תולעים בגוף, וברפואה ההודית המסורתית כשהוא מיובש כאמצעי להפלת עוברים (abortifacient). בספרות הקלאסית נזכרו סגולות הרימון לטיפול בבעיות בקיבה (שלשול, דיזנטריה), כאבים באוזניים ופצעים בפה ובנרתיק הנשי.
בימי הביניים תיאר הרמב"ם את קליפת הפרי כמסייע להגלדה (עצירת דימום) ולריפוי של פצעים. על מרקחת גרגרי רימון הוא המליץ לעצירת שלשול הקיבה וכן הקלה על בחילות וכאבי ראש שלאחר שכרות ודילול האלכוהול בדם (חסר מקור). הרופא היהודי דאוד אבן אבי אלביאן, שפעל באזורנו בתקופה האיובית, הזכיר את השימוש בחב אלראמן אלשאמי (גרגרי הרימון הסורי) לשיכוך צימאון, הרגעת כאבי בטן ועוד. רבי נתן בן יואל פלקירה ציין כי פרח הרימון מחזק שיניים מתנדנדות, גורם לעצירות, מועיל לנגעי מעיים ולהגרת דם מהרחם. פלקירה מזכיר תערובת רפואית המכונה "ראמך" המותקנת מקליפות רימונים, עפצים ומושק, המועילה לחיזוק הקיבה ולעצירת הבטן במקרה של שלשול. רבי מאיר אלדבי הזכיר רטייה לטיפול בעיניים כואבות שרכיביה הם מיץ רימונים וקמח שעורים. מיץ רימונים נמנה בספר הרוקחים של סלדינו די אסכולי במאה ה-15 כמוצר רפואי נצרך בחנות הרוקח. רבי חיים ויטאל מזכיר את הקרום המפריד בין המגורות המכילות את הגרגרים במתכון לכחילת העין. רבי אליהו בן משה לואנץ (גרמניה, מאות 16–17) המליץ על רימונים חמוצים למניעת שלשול. רבי רפאל אוחנה המליץ על קליפות הרימון במרשם לצביעת שיער לשחור, ומסתבר כי יסודה של המלצה זו בשימוש הקדום בקליפות רימונים בתעשיית הצבעים.
פרי הרימון ושימושיו > מחקרים רפואיים

מאז שנת 1999 החלו להופיע פרסומים מדעיים רבים בנושא פרי הרימון ובנושא עץ הרימון, שמחלקים שונים שלו ניתן להפיק חומרים בעלי תכונות פרמקולוגיות.
הפרי וקליפתו מכילים סדרה של תרכובות הקרויות פּוּניקַלאגינים Punicalagins (השם נגזר משמו המדעי של הרימון). תרכובות אלו, הם סוג של טאנינים - פולי-פנולים. תרכובות אלו, המגיעות לגוף בעת אכילת רימון או פירות אחרים, עוברים מטבוליזם ומהם נוצרת חומצה אֵלַגית (Ellagic acid). בעכברי מעבדה שניזונו ממיץ רימון נמצא ריכוז גבוה של Ellagitannins (חומצה אלגית שנקשר אליה גלוקוז), בערמונית וברקמות מערכת העיכול - בעיקר במעי גס. חומצה אלגית היא חומר נוגד חמצון המונע יצירת רדיקלים חופשיים, ובכך עשוי למנוע או לעכב התפתחות של תאים סרטניים בכמה סוגי סרטן, כגון סרטן העור, סרטן הערמונית וסרטן השד. למיץ הרימון יכולת נוגדת חמצון גבוהה מאוד, יותר מאשר יין אדום או תה ירוק. בניסוי In vitro, מתו תאי סרטן הערמונית שנחשפו למיץ רימון, וככול שריכוז המיץ עלה - כך מתו יותר תאים. בניסוי In vivo על עכברים שהוזרקו להם תאי סרטן הערמונית, הצליחו להוכיח שהתפתחות הסרטן הייתה האיטית ביותר - בצורה מובהקת - בקבוצת העכברים שקיבלו לשתות מיץ רימון בריכוז הגבוה ביותר. קיימים ממצאים רבים התומכים בסברה, שמיץ רימון יכול להאט ואף למנוע התפתחות סרטן הערמונית וסוגי סרטן נוספים, וכבר התגלו חלק מהמנגנונים הביוכימיים. טרם בוצעו די מחקרים בבני אדם, ולכן הנושא עדיין לא הוכח על בני אדם.
השפעת מיץ רימון על מניעת סוגים מסוימים של סרטן השד קשורה כנראה למנגנון נוסף: מצאו שמיץ רימון מעכב את האנזים ‎17-beta-hydroxysteroid dehydrogenase‏ ובכך יכול להקטין את רמת האסטרוגן, ואולי בכך למנוע או לעכב חלק מסוגי סרטן השד (עם תאים בעלי קולטנים לאסטרוגן).
במעבדה לחקר ליפידים של הפקולטה לרפואה של הטכניון נמצא, כי אותם פולי-פנולים נקשרים ל-LDL ("הכולסטרול הרע") ובכך מעכבים את חמצונו, ויכולים לעכב התפתחות של טרשת עורקים ולסייע בהורדת לחץ דם. הורדת לחץ הדם הסיסטולי נגרמת באמצעות הורדת רמת פעילות האנזים ‎ACE‏ (‎Angiotensin-converting enzyme‏) המשפיע מאוד על לחץ הדם. הצליחו להוריד את רמת הפעילות של ACE גם מחוץ לגוף (in vitro) בנוכחות מיץ רימון.
במחקר In vitro נמצא, שמיץ רימון מעכב חלבון מסוים הגורם לנזק בסחוסים של חולים בדלקת מפרקים ניוונית (אוסטאוארתריטיס), ובכך משערים שמיץ הרימון יכול להאט את תהליך הפגיעה במחלה זו.
למיץ רימון יש כנראה גם השפעות על מערכת החיסון, במניעת זיהומים נגיפיים ובקטריאלים.
פרי הרימון ושימושיו > ויטמינים ומינרלים

ויטמינים ומינרלים עיקריים בפרי הרימון (כל החישובים שלהלן מתייחסים למנת פרי רימון במשקל של 154 גרם):
| ויטמין / מינרל | % מקצובה יומית מומלצת למבוגר |
| --- | --- |
ויטמין C: 16%
ויטמין B5: 9%
ויטמין K: 9%
ויטמין E: 5%
אשלגן: 11%
נחושת: 5%
הרימון בשמות > שמות הרימון

יש המשערים כי שמו העברי של הרימון נגזר מהגבנונים בפרי, כלומר הוא "רם" מכל עבריו. סביר יותר כי השם נגזר מהשורש המצרי rmn. הכינוי רימון בצורתו העברית מקובל בשינויים ברוב השפות השמיות והקרובות לשמיות, הערבי רֻמָאן (رمان), בארמית - רומנא, בקופטית - הרמן, במצרית קדומה - ארהמני. ייתכן כי השם רימון נגזר משמו של אלוהי הארמים - רמון, ומקדשו בדמשק היה "בית רימון (מלכים ב' ה-12). בתעתיק האכדי נקרא רַמָנוּ (וכך גם בתרגום השביעים: Remman), שהוא אל הרעם. הצירוף המקובל "הדד-רימון" (זכריה יב 11) מציין איחודן של שתי דמויות אלים לפוריות ייתכן כי ריבוי גרגרי הרימון הורה על פריון מרובה.
מכיוון שהובא לרומא העתיקה על ידי הפיניקים, כונה הרימון בלטינית malum punicum, שפירושו "תפוח פיניקי". כינוי נוסף בלטינית היה malum granatum - "תפוח רב-גרעינים". שמו המדעי של הצמח - Punica granatum - משמר את תוארי הפרי משני השמות הללו. הצירוף "תפוח גרעינים" משמש בסיס לשם הפרי באנגלית (Pomegranate), גרמנית (Granatapfel), איטלקית (Melograno) ועוד. בעקבות הכיבוש הערבי של חצי האי האיברי, שם הפרי בפורטוגזית הוא Romã.
הרימון בשמות > מקומות הקרויים על שם הרימון

בשל הפופולריות שלו, נקראו מקומות רבים על שם הרימון. בתיאור נחלות שבטי ישראל בספר יהושע נזכרות ערים בשם "רִמּוֹן" בנחלת שבט שמעון בדרום (יהושע, י"ט, ז') ובנחלת שבט זבולון בצפון (שם, י"ג), ו"גַת-רִמּוֹן" בנחלת שבט דן בשרון (שם, מ"ה). בסְפַר-המדבר של נחלת שבט בנימין נמצא "סֶלַע רִמּוֹן" (שופטים, כ', מ"ז), ששמו השתמר אולי בכפר הפלסטיני רָמוּן שממזרח לאל-בירה. ח'ירבת רַמאמין (ליד קיבוץ להב) וח'ירבת רוּמאנֶה (ליד מושב לכיש) קרויות אף הן על שם הרימון.
היום קיימים בארץ ישראל היישובים בית רימון ורומאנה בגליל התחתון, הכפר רמון וההתנחלות הסמוכה רימונים בהרי בנימין, גת רימון בגוש דן ובית הספר רימון ברמת השרון, שהוא בית-הספר הראשון מסוגו בארץ ומאז 1985, בית הספר המוביל בתחום המוזיקה בארץ.
לא ברור האם מַמְלֶכֶת גְרָנָדָה העתיקה, המחוז גרנדה והעיר גְרָנָדָה (Granada) בספרד נקראה כך על שם הרימונים שגודלו שם, או על שם הפרבר היהודי גָּרְנָאטָה (غرناطة) שבעיר[דרוש מקור]. בכול אופן הם אימצו את המשמעות הזו של שמה, ופרי הרימון מופיע על סמלם, והיא כונתה בפי משוררי תור הזהב של יהדות ספרד בשם "רימון ספרד". תמונת פרי הרימון גם מופיע בדגלה הלאומי של ספרד
העיר העתיקה סידֶה בטורקיה קרויה בשמו של הרימון בשפה האנטולית הקדומה של תושבי פמפיליה.
הרימון בשמות > השאלות נוספות של שם הרימון

כלי הנשק רימון יד נקרא כך בעברית ובשפות אחרות (אנגלית: grenade וכו'), משום שהרסס הרב שלו מזכיר את ריבוי הגרעינים של הרימון.
רימונים - לא בכל מקום ולא בכל זמן זוג הרימונים המעטרים את ספר התורה נקראו כך. בהרבה מקורות הוזכר המונח "תפוחים" לספר התורה בהוראה של "רימונים".
בתרבות > הרימון ביהדות > חוכמה ומצוות

בדברי חז"ל משמש הרימון לא אחת כמשל לריבוי חוכמה ומצוות, בשל היותו מלא בגרגרים עסיסיים ומתוקים.
על יחסיו של רבי מאיר עם רבו אלישע בן אבויה (המכונה "אחר"), התנא שיצא לתרבות רעה, אומרת הגמרא (מסכת חגיגה ט"ו, עמ' ב): "רבי מאיר רימון מצא, תוכו אכל קליפתו זרק", כלומר, שלמד ממנו רק את הדברים הטובים.
מפרשי שיר השירים, שראו בו אלגוריה ליחסים בין עם ישראל ואלוהים, פירשו ברוח זו את הפסוקים שנזכר בהם הרימון: "הנצו הרימונים - אלו בעלי תלמוד" (עירובין כ"א). במקום אחר נאמר: "הנצו הרימונים - אלו התינוקות שיושבים ועוסקים בתורה, ויושבים שורות-שורות כגרעיני רימונים" (שיר השירים רבה ו'). על הפסוק "כפלח הרימון רקתך" אמר ריש לקיש: "אל תקרי "רַקתך" אלא "רֵיקתך", שאפילו ריקנין שבך מלאים מצוות כרימון" (עירובין י"ט).
באגדות ובמדרשים נוספים משולים ישראל ל"פרדס רימונים", וצדיקים משולים לרימון.
דרשה יהודית נפוצה, אומרת שמספרם של זרעי הרימון הוא 613 גרגרים, כמניין תרי"ג מצוות.
בתרבות > הרימון ביהדות > הרימון כקישוט

בשל יופיו של הרימון ובשל ערכו הסמלי, היה הרימון נושא אהוב על אומני המזרח התיכון ובכללם על עם ישראל. נעשה שימוש רב בצורתו לקישוט בבנייה, במטבעות, בנרות חרס ובכלים אחרים.
פרי הרימון הוא נושא השראה על הַאֻמָּנִים ובתורה הוא בא לידי ביטוי במעילו של הכהן הגדול - מעיל שבכל שפתו התחתונה תלויים רימון ופעמון זהב לסירוגין. הרימון עשוי: תכלת וארגמן ותולעת שני לפי שצירוף הצבעים האלה יוצר את גוון הרימון. "וְעָשִׂיתָ עַל שׁוּלָיו רִמֹּנֵי תְּכֵלֶת וְאַרְגָּמָן וְתוֹלַעַת שָׁנִי עַל שׁוּלָיו סָבִיב וּפַעֲמֹנֵי זָהָב בְּתוֹכָם סָבִיב. וְעָשִׂיתָ עַל שׁוּלָיו רִמֹּנֵי תְּכֵלֶת וְאַרְגָּמָן וְתוֹלַעַת שָׁנִי עַל שׁוּלָיו סָבִיב וּפַעֲמֹנֵי זָהָב בְּתוֹכָם סָבִיב" (שמות כ״ח: ל"ג-ל״ד, שם, ל"ט כ"ד- כ"ו). מעיל זה נזכר בשירו של שלמה אבן גבירול "ואַת יונה" - ”וְרִמּוֹנֵי מְעִילַיִךְ זְהוּבוֹת, אֲשֶׁר יִדְמוּ מְעִילֵי אַהֲרֹנִים”.
בפתח ההיכל בבית המקדש הראשון עוטרו כותרות שני העמודים יכין ובועז בשני טורים (שורות) של 100 רימונים עשויים נחושת בכל טור על השבכות ובסך הכול 400 רימונים (ספר מלכים א', פרק ז', דברי הימים ב': ג ט"ז, שם ד י"ג, ירמיהו נ״ב: כ״ב-כ"ג).
אגדה מספרת ששלמה המלך עיצב את כתרו בדוגמת "כתר" הרימון.
במקומות שונים ברחבי ארץ ישראל נמצאו ממצאים בצורת רימון: בגילופי אבן בבית הכנסת העתיק בכפר נחום, בפסיפס בבית הכנסת בבית אלפא וממצאים נוספים במוצא, באכזיב, בחצבה, בלכיש ובמגידו. חלק מהממצאים מיוחסים ליהדות ואחרים מיוחסים לתרבות הפיניקית, לתרבות האדומית ולתרבויות אחרות.
בסוכות נהוג לקשט את הסוכה בענפי רימון נושאי פירות, כמתואר בשירה של נעמי שמר "שלומית בונה סוכה" - ”הִיא לֹא תִּשְׁכַּח לָשִׂים / לוּלָב וַהֲדַסִּים / עָנָף שֶׁל עֲרָבָה יָרֹק / רִמּוֹן בְּתוֹךְ עָלָיו / וְכָל פֵּרוֹת הַסְּתָו / עִם רֵיחַ בֻּסְתָּנִים רָחוֹק”.
ישנו מנהג לקשט את ספר התורה בקישוטים דמויי כדור מזהב, כסף או נחושת על ידית, שבצידיהם קבועים פעמונים. קישוטים אלה דומים בצורתם לרימונים ולכן מכונים "רימונים". המנהג והכינוי נזכרים כבר בדברי הרמב"ם.
בתרבות > הרימון ביהדות > הרימון במטבעות

שקל מימי המרד הגדול (שנת 68)
לירה ישראלית אחת, התשל"ב (1972)
חמש אגורות, התשל"א (1971)
שני שקלים חדשים, התשס"ח (2007)
בתרבות > בספרות העברית החדשה

בספרות העברית החדשה מופיע הרימון בהקשרים הנשענים על ערכיו הסמליים והמסורתיים.
הדוברת בשירו של ביאליק "בין נהר פרת ונהר חדקל" היא עלמה שהגיעה לפרקה ומחפשת לה חתן. בהשראת שיר השירים (ד', י"ב) היא מתוארת כגן נעול:
אִמְרִי לוֹ: הַגָּן פּוֹרֵחַ,

נָעוּל הוּא וְאֵין פּוֹתֵחַ;

רִמּוֹן פָּז שָׁם יֵשׁ בֵּין עָלָיו -

אַךְ אֵין מִי שֶׁיְּבָרֵךְ עָלָיו
בהמשך ל"הנצו הרימונים" המסמל בשיר השירים את ראשית האביב והפריחה, כאן הרימון הוא כבר פרי, המעיד על בשלותה של הנערה הממתינה ל"מי שיברך עליו" - הֶרְמֵז למסורת הברכה על הרימון בראש השנה.
השיר "עץ הרימון" מאת יעקב אורלנד נפתח במשפט ”עֵץ הָרִמּוֹן נָתַן רֵיחוֹ / בֵּין יָם הַמֶּלַח לִירִיחוֹ”
מאחר שהרימון אינו נודע דווקא בריחו, שינה אורלנד מאוחר יותר את השורה ל"עץ הרימון נתן ליחו". בסיום השיר ”שָׁב הָרִמּוֹן אֶל רֹאשׁ הָעֵץ” - במשמעות סמלית של החזרת המצב לקדמותו.
בתרבות > בתרבות יוון

בתרבות יוון, מהמיתולוגיה היוונית ועד ימינו, מסמל הרימון נישואים, פריון, חיים ומוות. הרה, מלכת האולימפוס, מתוארת בדרך כלל כאוחזת פרי רימון בידה, וכתרה מצויר לעיתים בדמות "כתר" הרימון.
בסיפור חטיפתה של פרספונה, שהוא מיתוס מכונן המסביר את מקור טקסי הנישואים ואת עונות השנה, מסופר כי האדס אל השאול האכיל את פרספונה, העלמה שחטף, בכמה גרגרי רימון, שזרעו בלבה געגועים עזים אליו. בעקבות זאת נגזר עליה לשוב ולשהות בשאול במשך מספר חודשים מדי שנה. בחודשים אלו הייתה דמטר אמה, אלת התבואה והפריון, מתאבלת עליה וגוזרת כיליון על האדמה, ורק בשובה מהשאול הייתה קמה מאבלה ומאפשרת לתבואה ללבלב, לפרוח ולהבשיל. הרימון בסיפור זה הוא מקור המשיכה שבין הגבר לאישה (ולכן מסמל נישואים), אך הוא גם פרי השאול וגורם, בעקיפין, לקיומה של עונת החורף שבה האדמה אינה מניבה פרי.
היוונים הקדומים נהגו להקריב רימונים לדמטר ולדיוניסוס בבקשה לפריון ולברכה. מנהג זה השתמר ביוון גם בעת החדשה, בה נהוג, בכמה חגים נוצריים, להגיש בסעודת החג מנת גרגרי רימון המכונה polysporia ("הרבה זרעים") למען ישו ומריה. בהלוויות ובטקסי זיכרון למתים נוהגים להקריב קוליבה (kollyva) - תבשיל חיטה מותפחת וממותקת בצימוקים, אגוזים וגרגרי רימון - כסמל לתחיית המתים. בטקסי נישואים ובעת מעבר לבית חדש נהוג להשליך רימון על הרצפה כסגולה למזל, שפע ופריון. קישוטים בצורת רימונים נפוצים בבתים יווניים.
בתרבות > באסלאם

בקוראן נזכר הרימון שלוש פעמים (סורה 6, 99; 6, 141; 55, 68). בסורה 6, העוסקת בדברים הטובים שהוריד אללה מן השמים אל בני האדם, נזכרים רימונים, תמרים, זיתים וענבים. בסורה 55, העוסקת בגן עדן, נזכר הרימון כאחד מעצי הגן, יחד עם התמר.
בתרבות > בתרבויות אחרות

הבבלים הקדמונים האמינו כי לעיסת גרגרי רימון לפני יציאה לקרב הופכת אדם לבלתי-מנוצח.
במצרים העתיקה סימל הרימון כוח (אולי בזכות דמיונו לכתר), ולכן הניחו המצרים רימונים בקברי המתים.
ביפן מגדלים עצי רימון כבונסאי, בזכות פרחיו הגדולים והיפים והגזעים המפותלים המתפתחים בעצים זקנים.
על פי אמונה עממית, מי שמחזיק בארנקו שלושה גרגרי רימון, לעולם לא יחסר לו כסף.
ברומניה, בדומה ליוון, נוהגים הנוצרים לשלב גרגרי רימון בקוליבה.
הרימון היה סמלם האישי של קתרין מאראגון ושל מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
באירן נוהגים להתכנס ולחגוג בקרב המשפחה וחברים בליל ילדה (Yalda Night או Chelleh Night) באכילה ובשתייה וקריאת שירה (במיוחד של Divan-e Hafez). הלילה החגיגי כפי שהוא נקרא בפי האירנים הוא הלילה הארוך והחשוך ביותר בשנה ומפה והלאה הוא מתקצר ובאופן סימבולי הוא מבטא את ניצחון האור על הלילה. החוגגים נשארים ערים זמן רב אחרי חצות. בארוחה זאת אוכלים אגוזים ובמיוחד רימונים ואבטיחים. בצעם האדום מסמל את גוני השחר והנץ החמה.
פרח הרימון הוא הפרח הלאומי של לוב.
ספרד - הרימון מופיע בדגלה הלאומי של ספרד. בצדו השמאלי של הפס הצהוב והאמצעי של הדגל מצוי סמל ספרד, ובתחתיתו של המגן מופיע סמל הרימון של ממלכת גרנדה הנוצרית בצבעיו הטבעיים. משהפכה ממלכת גרנדה לחלק מכתר קסטיליה שינו המלכים הקתולים את סמלה קבעו במקום הסמל המוסלמי את סמל הרימון - כתרגום שמה של הממלכה בספרדית. סמל זה שולב בסמלם של המלכים הקתולים, והוא קיים כחלק מסמל ספרד עד היום.
איטליה - מרכזיותו של הרימון בתרבות האיטלקית באה לידי ביטוי ביצירות אמנות רבות. כך לדוגמה, ביצירה "המדונה של הרימון" של בוטיצ'לי משנת 1487.
בתרבות > הרימון באמנות

קערת חרס מעוטרת ברימונים וגפנים, איראן, המאה ה-7-8, מוזיאון הלובר, פריז
פרט מתוך "המדונה של הרימון", סנדרו בוטיצ'לי (בערך 1487, גלריית אופיצי, פירנצה)
צלחת חרס מעוטרת ברימונים, איראן, בערך 1500, מוזיאון הלובר, פריז
"טבע דומם עם רימונים ואגסים", פול סזאן 1885-1890, אוסף פרטי
רימון, יובל לופן מקיבוץ גינוסר 2012, במסגרת פסטיבל אבן בגליל
לקריאה נוספת

כי האדם עץ השדה - עצי ארץ ישראל: מאפייניהם, תולדותיהם ושימושם. נילי ליפשיץ וגדעון ביגר, הוצאת אריאל, 1998.
מאסיבית

| --- | --- |
Massivit logo.
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב (MSVT) 
 תקופת הפעילות:  2013–הווה (כ־11 שנים)
 מיקום המטה:  לוד 
 ענפי תעשייה:  תעשיית הדפוס 
 שווי שוק:  29.7 מיליון ש"ח (22 בדצמבר 2024)
 הכנסות:  15.0 מיליון דולר (2023)
 רווח תפעולי:  הפסד של 10.1 מיליון דולר (2023)
 רווח:  הפסד של 9.75 מיליון דולר (2023)
 הון עצמי:  25.2 מיליון דולר (2023)
 סך המאזן:  32.8 מיליון דולר (2023)
 יו"ר:  ירון יחזקאל
 מנכ"ל:  ארז צימרמן
  
 massivit3d.com
 
מאסיבית טכנולוגיות הדפסה תלת מימד בע"מ המוכרת בשם המקוצר מאסיבית היא חברה ציבורית ישראלית שמניותיה נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב. מטה החברה ממוקם בלוד. החברה מפתחת, מייצרת ומוכרת מדפסות לייצור גופים תלת־ממדיים גדולים וכן חומרי הדפסה בהם משתמשים במדפסותיה.
היסטוריה

מאסיבית נוסדה ב-2013 בידי גרשון מילר, איגור יעקובוב ומשה אוזן. מילר יסד ב-1994 את חברת מכונות הדפוס "עידנית", שנרכשה כעבור ארבע שנים בידי סאיטקס קורפוריישן עבור 60 מיליון דולר. ב-1998 היה אחד משלושת מקימי חברת מדפסות התלת מימד 'אובג'ט' שב-2012 התמזגה עם מתחרתה סטרטסיס, הנסחרת בנאסד"ק והגיעה בשיאה לשווי של 5.7 מיליארד דולר.
בפברואר 2021 השלימה החברה את הנפקתה לציבור בבורסת תל אביב וגייסה 169 מיליון שקלים. בתום ההנפקה שווי החברה עמד על 659 מיליון שקל.
מוצרים

מאסיבית נוסדה כדי לענות על שלושה חסמים מרכזיים הקיימים בתחום של ההדפסה בתלת-מימד: א. מהירות הדפסה. ב. גודל הדפסה. ג. מגוון חומרי הגלם. השווקים בהם מתמקדת החברה הם: תחבורה, ספנות, פרסום, רהיטים, בניה, תעופה ועוד.
הדור הראשון של מדפסות החברה כולל שלושה סוגים. המדפסות מזריקות ג'ל פלסטי על בסיס אקרילי אותו פיתחה החברה, המתקשה (מתפלמר) בחשיפה לאור על-סגולי. לדברי החברה עד לראשית פעילותה מדפסות תלת מימד הדפיסו גופים גדולים במשך ימים ושבועות ובאמצעות מדפסותיה ניתן להדפיסם בשעות בודדות. ב-2016 מאסיבית השיקה את המדפסת הראשונה שלה, מדפסת 1800. בשנת 2021 מאסיבית השיקה את מדפסת 5000 שהיא גרסה משופרת של מדפסת 1800. בין היתר ל-5000 יכולת הדפסה ברזולוציה יותר טובה ובקרה אוטומטית על ההדפסה בעזרת עיבוד תמונה, כמו גם יכולת להדפסה בחומר עמיד בבעירה.
הדור השני של מדפסות החברה, מדפסת 10000 היא חלופה לComputer Numerical Control, מיועדת לייצור חלקים מחומרים מרוכבים. היא פועלת בטכנולוגיה של יציקה בתנועה וניתן בעזרתה להדפיס תבניות, דגמים במידות גדולות וכלי עזר לייצור. היא נועדה לחסוך בעלויות כוח אדם וחומרי גלם ולקצר את זמן הייצור. ראש ההדפסה מדפיס תבנית, לתוכה ניתן לצקת חומרים נוספים. בתום ההדפסה טובלים את התוצר במי ברז וכעבור זמן קצר המעטפת החיצונית נשברת ונפרדת מהגוף הפנימי, ללא יצירת זיהום סביבתי. הטכנולוגיה של החברה מוגנת בכ-50 פטנטים.
במאי 2022 השיקה החברה את מדפסת 10000 ודיווחה על 28 הזמנות לא מחייבות. ב-2021 המדפסת זכתה בפרס של האגודה האמריקאית ליצור חומרים מרוכבים. החברה מכרה לאורך שנות פעילותה מדפסות, בכ-40 מדינות ברחבי העולם.
בעלי עניין

מנכ"ל החברה ארז צימרמן פוטר מתפקידו באוגוסט 2024 ויו"ר החברה הוא ירון יחזקאל.
בין המשקיעים המוסדיים בחברה: מגדל חברה לביטוח ומור בית השקעות. בעלת עניין נוספת היא קרן הגידור אלפא.
בין המשקיעים במאסיבית: צור דבוש, יו"ר ובעל השליטה בקליל תעשיות, סטרטסיס, תאגיד האלקטרוניקה יסקאווה היפני וגופים מוסדיים. עד נובמבר 2020 גייסה מאסיבית כ-30 מיליון דולר. בדירקטוריון החברה חבר בין השאר דדי פרלמוטר, שהיה בעבר סגן נשיא בחברת אינטל.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מאסיבית: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  מאסיבית, באתר גלובס
↑  דוח תקופתי ושנתי לשנת 2021, אתר מאיה, 24 במרץ 2022, עמ' 5
1 2  דוח תקופתי ושנתי לשנת 2021, מאיה, 24 במרץ 2022, עמ' 9
↑  הראל עילם, ג'ל במקום פועל: החברה מיבנה שמתכננת מהפכה בהדפסת ה-3D, באתר כלכליסט, 21 בספטמבר 2015
↑  עמי גינזבורג, ‏סאיטקס רכשה את עידנית תמורת 60 מיליון דולר במזומן, באתר גלובס, 15 בפברואר 1998
↑  ענבל אורפז, המולטי-מיליונרים של אובג'ט: המנהלים והמשקיעים שיגרפו מאות מיליוני דולרים כל אחד, באתר TheMarker‏, 4 בדצמבר 2012
↑  מי הן החברות הישראליות שהפכו יעד אטרקטיבי להשתלטות עוינת, באתר גלובס, 31 ביולי 2022
↑  דוח תקופתי ושנתי לשנת 2021, מאיה, 24 במרץ 2022, עמ' 54
1 2  דוח תקופתי ושנתי לשנת 2021, מאיה, 24 במרץ 2022, עמ' 10
↑  דוח תקופתי ושנתי לשנת 2021, מאיה, 24 במרץ 2022, עמ' 6, 9
↑   יוסף חרש, יצרנית המדפסות מאסיבית תצא להנפקה בתל אביב לפי שווי של 600 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 11 בפברואר 2021
↑  מאסיבית מעמיקה את נוכחותה בארה”ב
1 2  דוח תקופתי ושנתי לשנת 2021, מאיה, 24 במרץ 2022, עמ' 6
↑  כנפית רכשה ממאסיבית מדפסת לייצור תבניות גדולות מאוד, באתר TechTime‏, 28 בדצמבר 2021
↑  חזי שטרנליכט, מאסיבית הכפילה ב-2021 את מכירת מדפסות התלת מימד, באתר כלכליסט, 9 בינואר 2022
1 2  מאסיבית פיתחה מדפסת המחליפה את מכונת ה-CNC, באתר TechTime‏, 1 באפריל 2021
1 2  רבעון ראשון 2022 תוצאות מקדמיות, אפריל 2022
↑  מיכאל לוי, הצלחה גדולה בהשקה הרשמית של מאסיבית 10000 - המניה שמרה היום על יציבות, Funder,‏ 8 במאי 2022
↑  פרסי האגודה האמריקאית ליצור חומרים מרוכבים לשנת 2021
↑  דוח מיידי על מצבת נושאי משרה בכירה, מאיה, 7 באפריל 2022
↑  אלמוג עזר, מגדל נכנסת לשוק המדפסות בתלת מימד: השקיעה בהנפקת חברת 'מאסיבית', באתר כלכליסט, 24 בפברואר 2021
↑  חזי שטרנליכט, מאסיבית מדווחת על הכפלת ההכנסות הרבעוניות, באתר כלכליסט, 10 באוקטובר 2021
↑  בעלי עניין, אתר מאיה
↑  אביב לוי, ‏מאסיבית מקדמת הנפקה עם הערת 'עסק חי' ופגיעה חזקה מהקורונה, באתר גלובס, 10 בפברואר 2021
↑  מאיר אורבך, סטרטסיס השקיעה כ-2 מיליון דולר בחברת מאסיבית הדפסה, באתר כלכליסט, 17 בפברואר 2016
↑  יסקאווה השקיעה במאסיבית, יאסקאווה, 3 בדצמבר 2018
↑  דוח תקופתי ושנתי לשנת 2021, מאיה, 24 במרץ 2022, עמ' 48-47
↑  מאיר אורבך, חברת הדפוס המתקדם מאסיבית חתמה עסקה בכ־80 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 1 בנובמבר 2020
מריאל שאיוק

| --- | --- |

שאיוק במדי  פנרבחצ׳ה בשנת 2021
 לידה:  26 ביולי 1995 (בן 29) אונטריו, קנדה
 עמדה:  קלע, סמול פורוורד
 גובה:  1.98 מטר
 מספר:  3
 מכללה:  וירג׳יניה (2014–2017)  אייוה סטייט (2018–2019)
 דראפט:  סיבוב 2, בחירה 54, 2019 פילדלפיה 76'
 קבוצות כשחקן
 2019-2020 2019-2020 2020-2021 2021-2022 2022-2023 2024 2024 2024-הווה :  פילדלפיה 76' ←דלאוור בלו קואוטס  בורסאספור  פנרבחצ׳ה מיין סלטיקס שאנגדונג היי-ספיד קירים ליאנגדונג פליינג לפרדס  מכבי תל אביב 
מריאל מאקור שאיוק (באנגלית: Marial Makur Shayok; נולד ב-26 ביולי 1995) הוא כדורסלן מקצועני דרום סודני-קנדי שמשחק במכבי תל אביב מליגת העל בכדורסל והיורוליג. שאיוק שיחק כדורסל בקולג' עבור וירג'יניה קאבלירס ואיווה סטייט ציקלון. שאיוק ייצג את נבחרת דרום סודאן בגביע העולם בכדורסל 2023 ובאולימפיאדת 2024.