stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טלפון לווייני
הערות שוליים

↑  "New Satellite Phone Runs Windows Mobile". Gearlog. אורכב מ-המקור ב-1 בינואר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "CTIA 2008: MSV Makes "Lost" Satellite Phone Real". Gearlog. אורכב מ-המקור ב-3 בינואר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hossain, Moazzem (24 בספטמבר 2002). "Bangladesh jails Indian rebel chief". BBC News. ארכיון מ-18 במאי 2009. נבדק ב-4 בינואר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "How illegal sat phones are a big headache for intelligence agencies". Rediff. ארכיון מ-14 בנובמבר 2017. נבדק ב-2017-11-13. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Countries Where Satellite Phones Are Banned or Restricted". Blog - Telestial (באנגלית אמריקאית). 2017-11-08. ארכיון מ-14 בנובמבר 2017. נבדק ב-2017-11-13. {{cite news}}:  (עזרה)
טירת פונטנבלו

טירת פונטנבלו או ארמון פונטנבלו (בצרפתית: Château de Fontainebleau), ארמון מלכותי בסגנון הרנסאנס בסמוך לעיר פונטנבלו בחבל איל-דה-פראנס שבצרפת. הארמון, הממוקם כ-55 ק"מ מדרום-מזרח למרכז פריז, שימש כמשכנם של מלכי צרפת וריבוניה למן פרנסואה הראשון ועד הקיסר נפוליאון השלישי. הארמון הוא מהגדולים בארמונות המלכות של צרפת, ומלכים רבים הטביעו את רישומם על תולדותיו ובניינו.
אגפי הארמון השונים, שנבנו בהדרגה בתקופות שונות בידי מספר שליטים, בנויים סביב חצרות רחבות ידיים. הארמון וחצרותיו מוקפים בגנים אחדים, שבעברם היו יערות ושטחי ציד למלכי צרפת. סביבם התפתחה לאורך השנים העיירה פונטנבלו, הנקראת על שם הטירה ומונה כיום כ-16 אלף תושבים.

הפרידה מנפוליאון עם יציאתו לגלות ב"חצר הסוס הלבן" בטירת פונטנבלו, ציור של אנטואן אלפונס מונפור
טירת פונטנבלו סימלה את כניסתו של סגנון הרנסאנס לצרפת, ועבודותיהם החדשניות של אמני הרנסאנס האיטלקיים בארמון היו מקור לעניין, השראה וחיקוי שהתפשטו בהדרגה על פני מערב אירופה וצפונה. גל עבודות האמנות והאומנות ששטף את צרפת בהשראת העבודות בטירת פונטנבלו נודע כאסכולת פונטנבלו, והסגנון אומץ בידי אומנים צרפתים רבים. ב-1981 הוכרזה טירת פונטנבלו, יחד עם הפארק הסמוך אליה, כאתר מורשת עולמית של ארגון אונסק"ו.
חיים יצחק בונין

חיים יצחק בונין. מאוסף התצלומים של מכון גנזים
חיים יצחק בונין (הומל, ו' בשבט ה'תרל"ה, 12 בינואר 1875 – ה'תש"ג, ינואר 1943, טרבלינקה) היה סופר עברי ויידישאי מחברי תנועת המזרחי.
קורות חיים

בונין נולד בהומל (גומל, בהיגוי רוסי) לר' אברהם, למדן וסוחר אמיד מחסידי חב"ד. גם אבי אמו היה חסיד חב"ד. למד בישיבת מיר בעת כהונתו של הרב חיים לייב טיקוצינסקי, ובגיל 15 התחיל ללמוד את תורת חסידות חב"ד. נסע מדי שנה לרבי שלמה זלמן שניאורסון, האדמו"ר מקאפוסט. אחרי נישואיו ניסה לעבוד במסחר אך לא הצליח. בשנת תרס"ו הוסמך לרבנות אך לא מצא משרה. בגלל הפרעות ביהודי רוסיה הוא ברח ונדד ממקום למקום. ניסה להגר לארצות הברית, אך כאשר הגיע לחוף אליס איילנד לא התירו לו להיכנס והוא הוחזר לאירופה. באירופה נדד ממקום למקום עד ששב להומל. בהסכמת רבי יוסף יצחק הוא רכש השכלה כללית והתכונן לבחינות בגרות אך לא נבחן כיוון שסירב להיבחן בשבת. הוא שימש כמורה בבתי ספר יהודיים בהומל, קייב, וילנה, ורשה ולודז'. בשנת תר"ע (1909–1910) השתקע בוורשה.
קורות חיים > פרסום מאמרים וספרים

בשנת תרע"ג התחיל לפרסם מאמרים בכתבי העת של התקופה. סדרת מאמריו הראשונים "על חסידות חב"ד" נדפסה בירחון השלוח, לאחר מכן פרסם מאמרים בכתבי העת העבריים והיידישאים "העולם", "הצפירה", "דאס נייע לעבן", "דאס אידישע פאלק" ועוד. בשנת תרע"ו הוא התקבל כמורה בבית ספר תיכון ("גימנסיה") יבנה בלודז'. כתב בקביעות ביומון "לאדזשער טאגבלאט" בנושאים מגוונים.
בשנת תרע"ז חיבר והוציא לאור את "לימודי היהדות" - ספר לימוד לבתי ספר תיכוניים עבריים. בשנים תרפ"א-תרפ"ב ערך והוציא לאור מאסף ספרותי ליהדות בו פרסם מאמרים שלו בשמו ובשמות ספרותיים אחרים. כמו כן רבנים וסופרים כמו ר' הלל צייטלין והרב משה אביגדור עמיאל פרסמו בו מאמרים.
כמה שנים אחרי מלחמת העולם הראשונה נסע לאדמו"ר רבי יוסף יצחק שניאורסון מליובאוויטש, שהתגורר באוטבוצק, פולין, והפך לחסידו.
בונין היה חבר פעיל בתנועת המזרחי, הוגה דעות ומטיף להגשמה. הוא פרסם חוברת מיוחדת "על סף העלייה השלישית", ומאמרים רבים בעיתונים "לאדזשער טאגעבלאט" בלודז', "דאס אידישע טאגבלאט" בניו יורק ובעיתוני המזרחי בעברית וביידיש כמו "התור", "המזרחי" ועוד. בפעולות אלו פעל בניגוד לדרכה של חסידות חב"ד והעומד בראשה ולכן לא מצא מקום בין חסידיה. אף שלא קיבל את דעתו של האדמו"ר רבי יוסף יצחק בעניין בנין הארץ, התייחס אליו בהערצה והיה מקושר אליו ככל חסיד.
קורות חיים > מורה בתחכמוני

בשנת תרפ"ט כאשר נוסד בוורשה סמינריון תחכמוני מטעם המזרחי, נקרא בונין להיות אחד ממוריו. הוא עזב את לודז' ועבר לוורשה. 'תחכמוני' התנהל על ידי שני אישים שהיו רחוקים ומנוגדים זה מזה. מנהל לימודי קודש היה הרב משה סולובייצ'יק בעוד שמנהל לימודי החול והנציג כלפי חוץ היה ההיסטוריון פרופ' מאיר בלבן. בונין יישר חיכוכים וסכסוכים ביניהם.
עשר שנים שימש בונין כמורה בתחכמוני עד שבשנת תרצ"ט בהגיעו לגיל 65 פרש מהוראה, עזב את ווארשה וחזר ללודז'. בלודז' התחיל להתמסר לעבודתו הספרותית לסיום חיבורו "משנה חב"ד" ולחיבור ספרים אחרים שהיו בתוכניתו.
קורות חיים > מלחמת העולם השנייה ובגטו

כעבור חודשים אחדים, בספטמבר 1939 עם פרוץ מלחמת העולם השנייה כשנכנסו הנאצים ללודז' חששו אנשי הרוח והסופרים שהם יהיו הקרבנות הראשונים ואמנם גל של מאסרים עבר על אלה כבר בימים הראשונים. בונין ברח עם בנו מלודז' לוורשה ושם היה בגיטו. גם בגיטו הוסיף לכתוב עד שבינואר 1940 נלקח לטרבלינקה והומת בתאי הגזים. כתביו ואוסף מכתביו אבד.
משפחתו

בנו: שמואל דוד בונין (י"ט באדר א' תר"ס, 8 בפברואר 1900 - כ"א בתמוז תשל"ח, 26 ביולי 1978) נולד בסנובסק, אוקראינה. בתקופת השואה היה בגטאות ורשה ולודז' ובאושוויץ. עם שחרורו ב-1945 עבר למינכן, שם שהה במחנה פליטים, והיה אחד מעורכי הירחון העברי "ניצוץ" (יחד עם שמואל אפלבוים). עלה ארצה ב-1948 התיישב בחיפה ועבד בבנק הפועלים. שיריו הראשונים נדפסו ב"התקופה" (כרך י"ג) ובתרצ"ה הוציא בווארשה קובץ שירים "מטבע מזל". אחר כך פרסם שירים וסיפורים בעיתונות העברית בפולין ובארץ ("דבר", "גליונות", "העולם" ועוד)
ספריו

למודי היהדות, 1917
אויפ'ן שוועל פון דער דריטען עליה, 1920
על סף העלייה השלישית, לודז, תרפ"א
די ענטפלעקונג פון דעם גרויסען שאטען, 1928
משנת חב"ד (10 חוברות), 1931–1936
כתבים, 1936
חב"דיש: געשטאלטען, בילדער, חזיונות, ערצעהלונגען, שמועסען, 1938
לקריאה נוספת

חיים יצחק בונין, בתוך: ידיעות גנזים, 81 (ניסן תשל"ג), שנה 10 כרך ה: סופרים עברים שנספו בשואה, עמ' 329–333
הערות שוליים

↑  הערך מבוסס בעיקר על מאמר ב"אישים שהכרתי: הלל זיידמן", מוסד הרב קוק, ירושלים תש"ל עמודים 174-183.
↑  לקסיקון הספרות העברית החדשה: שמואל דוד בונין
↑  תאריך הלידה שם, ט"ז שבט תרל"ה, אינו תואם לתאריך הלועזי שם 18.4.1875 והוא שגוי. כך גם התאריך שבערכו באנציקלופדיה של הציונות הדתית (ח"א עמ' 260). ראו על כך בהערותיו של נפתלי בן-מנחם על גיליון זה של גנזים, נדפסו בספרו 'פתחי שערים', ירושלים תשל"ו, עמ' 290.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306589605171  PLWABN: 9810537073805606  GND: 1205120106  SELIBR: 244992  VIAF: 24522526   WorldCat (עם VIAF): 24522526
חנוך הנריק גליצנשטיין

| --- | --- |

 לידה:  24 במאי 1870 טורק, רפובליקת פולין 
 פטירה:  30 בדצמבר 1942 (בגיל 72) ניו יורק, ארצות הברית 
 תחום יצירה:  פיסול 
 צאצאים:  עמנואל רומנו גליצנשטיין 
 
חנוך הנריק (אנריקו) גליצנשטיין (באיטלקית: Enrico Glicenstein; בפולנית: Henryk Glicenstein; ‏ 24 במאי 1870 – 30 בדצמבר 1942) היה פסל יהודי יליד פולין שחי באיטליה וארצות הברית.
קורות חיים > ראשית דרכו

גליצנשטיין נולד בטורק, פולין. הוא נקרא על שם חנוך הנדריק גליצנשטיין. אביו היה מורה וכן בונה מצבות. בהתחלה הביע התעניינות להיות רב. באותו זמן הוא חי בלודז' ועבד כצבע שלטים וגילף בעץ. לאחר שלמד במינכן באקדמיה הבווארית המלכותית לאמנות, התחתן ב-1896 עם הלנה הירשנברג, אחותו של שמואל הירשנברג. הזוג התגורר ברומא שם הוא אימץ לעצמו את השם אנריקו. בנו, עמנואל גליצן רומנו, נולד ברומא וקיבל אזרחות איטלקית.
קורות חיים > יציאה מאיטליה

ב-1906 חזר גליצנשטיין ממסע לגרמניה, שם הציג את ציוריו עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה, ואז עזב עם משפחתו לפולין. הוא קיבל ב- 1910 את הקתדרה לפיסול שהחזיק בה קודם לכן קסביירי דוניקובסקי באוניברסיטת ורשה. בסוף המלחמה חייתה המשפחה בשווייץ עד שהיגרו ב-1920 ללונדון. במשך שמונה השנים הבאות הוא הציג בלונדון ולאחר מכן ברומא וונציה.
קורות חיים > באמריקה

גליצנשטיין היגר לארצות הברית ב- 1928 עם בנו עמנואל. רעייתו ובתו הצטרפו אליו בניו יורק ב- 1935. הוא רצה לעלות לארץ ישראל אבל נהרג בתאונת דרכים ב-1942. בנו נעשה צייר ידוע והתגורר בצפת.
מורשתו

מוזיאון גליצנשטיין הוקם בישראל בעיר צפת. ב-1985 הוא הפך להיות מוזיאון התנ"ך הישראלי ורבים מפסליו של גליצנשטין עדיין מוצגים שם. ב-2006 הועברו התמונות והפסלים של גליצנשטיין מצפת למשכן לאמנות בעין חרוד, לאחר שאוחסנו במשך מספר שנים במחסן בצפת ללא טיפול מתאים ונזקקו לרסטורציה. ב- 2008 הועמד סגן ראש העיר לדין על גנבת ציורים שהיו באחסון בזמן שמוזיאון גליצנשטיין שינה את תפקידו
עבודותיו של גליצנשטיין נמצאות במספר אוספים, כולל מרכז פומפידו, המוזיאון לאמנות מודרנית של עירית פריז, מוזיאון ישראל,  הגלריה הלאומית לאמנות מודרנית ברומא, המוזיאונים הלאומיים בקרקוב וורשה, מוזיאון ברוקלין, מוזיאון המטרופוליטן לאמנות ומוזיאון ארצות הברית לזכר השואה.
ז'אן קאסו (Jean Cassou) פרסם ספר על הפיסול של גליצנשטיין. בנו עמנואל גליצן רומנו צייר פורטרטים של גליצנשטיין ובתו ביאטריס.
הערות שוליים

↑  "Enrico Glicenstein papers, 1895–1966". Archives of American Art. Smithsonian. נבדק ב-27 בדצמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5  Sylwetka artysty w portalu culture.pl Biography, in Polish, accessed December 2011
↑  Sokol, Stanley S; Mrotek Kissane, Sharon F; Abramowicz, Alfred L (1992). The Polish Biographical Dictionary. p. 477. ISBN 978-0-86516-245-7.
↑  "Emanuel Glicenstein". Archives of American Art. Smithsonian. נבדק ב-22 בדצמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "Enrico Glicenstein". Ratner Museum. נבדק ב-22 בדצמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  שרון רופא-אופיר, 22 ציורים נוספו לאישום נגד סגן ראש העיר צפת, באתר ynet, 26 באוקטובר 2008
↑  Glicenstein Sculpture
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 272713  NLI: 987007309937205171  PLWABN: 9810646823605606  BnF: cb14979595s (data)  GND: 124950027  ISNI: 0000 0001 0797 3479  LCCN: no2005018356  RKD: 32128  SNAC: w67667f2  SUDOC: 130074519  ULAN: 500048113  VcBA: 495/226671  VIAF: 15718117   WorldCat (עם VIAF): 15718117 
חנוך הנריק גליצנשטיין - בר כוכבא ברונזה 1905
חיים משל עצמי (שיר)

| --- | --- |

 סינגל בביצוע בן ארצי
 מתוך האלבום חיים משל עצמי
 יצא לאור:  ינואר 1998
 שפה:  עברית
 אורך:  3:09
 חברת תקליטים:  הליקון
 כתיבה:  בן ארצי
 לחן:  בן ארצי
 עיבוד:  בן ארצי
חיים משל עצמי הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי בן ארצי. הוא יצא לאור בינואר 1998, על ידי חברת התקליטים הליקון.
השיר היה שיר הנושא של אלבום הבכורה של ארצי, "חיים משל עצמי". הוא הוצג כמועמד למצעדי הפזמונים השבועיים של רשת ג' ב־8 בפברואר 1998, זכה להצלחה גדולה וצעד 11 שבועות, עד ה-3 במאי 1998. שבועיים מתוכם עמד בראש המצעד, החל מ-8 במרץ 1998. גם במצעד השנתי תשנ"ח (1998) של התחנה הוא זכה להצלחה יפה, ודורג במקום התשיעי. ארצי זכה בתואר "תגלית השנה" במצעד זה.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1998)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1998)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1998)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1998)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | – |  |
|  ישראל | רשת ג' | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (1998)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (1998)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (1998)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (1998)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | – |  |
|  ישראל | רשת ג' | 9 |  |
הערות שוליים

↑  חיים משל עצמי, פזמונט
חיים משל עצמי

| --- | --- |

 אלבום אולפן מאת בן ארצי
 יצא לאור:  1998
 שפה:  עברית 
 אורך:  47:23
 חברת תקליטים:  הליקון
 
חיים משל עצמי הוא אלבום האולפן הראשון של הזמר הישראלי בן ארצי. האלבום יצא לאור בשנת 1998 על ידי חברת התקליטים הליקון. ארצי כתב והלחין את כל שירי האלבום, ועיבד את רובם לבדו. בחלק מהשירים השתתף בעיבוד אבנר חודורוב.
האלבום זכה להצלחה והגיע למעמד של אלבום פלטינה תוך חודשיים בלבד. שלושה שירים מתוכו (חיים משל עצמי, 17 וכנראה שאהבתי אותך) הגיעו למצעד השנתי תשנ"ח (1998) של רשת ג'. ארצי עצמו זכה בתואר "תגלית השנה" באותה שנה.
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | חיים משל עצמי  | 3:09 |
| 2. | קברו אותי  | 3:58 |
| 3. | אל תגעי בי במקום מילים  | 2:11 |
| 4. | אפס  | 4:35 |
| 5. | כנראה שאהבתי אותך  | 3:13 |
| 6. | חבר  | 2:50 |
| 7. | את  | 3:06 |
| 8. | 17  | 4:00 |
| 9. | כבול  | 2:43 |
| 10. | שיר לאחותי  | 3:30 |
| 11. | טיול בלילה  | 5:00 |
| 12. | לפני שאת הולכת  | 3:15 |
| 13. | כיף  | 3:31 |
| 14. | שמור לי עליהם  | 2:22 |
| משך כולל: | משך כולל: | 47:23 |
הערות שוליים

↑  חיים משל עצמי (אלבום), פזמונט
חוסמי תעלות סידן

וראפאמיל, תרופה ממשפחת חוסמי תעלות סידן, הראשונה שאושרה לשימוש בשנות ה-60 של המאה ה-20. משווקת בישראל תחת השמות המסחריים: Ikacor, Ikapress, Verapress
דילטיאזם, תרופה ממשפחת חוסמי תעלות סידן, משווקת בישראל תחת השמות המסחריים Adizem CD, Dilatam, Diltiazem-Teva
Nifedipine, ניפדיפין, תרופה ממשפחת חוסמי תעלות סידן מסוג דיהידרופירידינים, משווקת בישראל תחת השמות המסחריים Nifedilong, Osmo-Adalat, Pressolat
חוסמי תעלות סידן הם משפחה גדולה של תרופות המכונות גם מעכבי תעלות סידן, אנטגוניסטים לתעלות סידן ונוגדי תעלות סידן. תרופות אלו קיימות בשימוש מסוף שנות ה-60 של המאה ה-20, כאשר התרופות וראפאמיל (verapamil) ו־prenylamine היו הנציגים הראשונים של משפחת תרופות אלו. השימוש ב-prenylamine הופסק כיום, אבל וראפאמיל היא תרופה שכיחה למדי מקבוצת חוסמי תעלות הסידן. בשנת 1975, התווספה התרופה דילטיאזם לקבוצת התרופות חוסמי תעלות סידן ופותחה על ידי קבוצת פרמקולוגים יפניים, ובמהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 החל השיווק של תרופות חוסמי תעלות סידון ממשפחת הדיהידרופירידינים, כאשר ניפדיפין הייתה התרופה הראשונה שנחקרה ב-1982 בטיפול בכאב איסכמי לאחר אוטם שריר הלב.
בהתבסס על מנגנון הפעולה שלהם, איברי המטרה והמבנה הכימי של חוסמי תעלות סידן, ניתן לחלק אותן לשלוש קבוצות עיקריות:
Phenylalkylamine הנציג היחיד מקבוצה זאת הוא וראפאמיל
Benzothiazepine הנציג היחד מקבוצה זאת הוא דילטיאזם
דיהידרופירידינים Dihydropyridine קבוצה גדולה של תרופות, הכוללות בין היתר את אמלודיפין, לרקנידיפין וניפדיפין.
שתי הקבוצות הראשונות מופיעות לפעמים תחת קבוצה אחת בשם חוסמי תעלות סידן שאינן-דיהידרופירידינים. הדיהידרופירידינים הן תרופות נפוצות יותר מאשר האחרות לטיפול ביתר לחץ דם ממספר סיבות כגון פרופיל בטיחות גבוה יותר, מחקרים קליניים שהראו על יעילותן ופחות פעילות מעכבת אנזימי פירוק תרופות ובכך גם כנראה פחות אינטראקציות בין תרופתיות.
שימושים רפואיים

חוסמי תעלות סידן משמשות בטיפול במגוון של מחלות ומצבים הקשורים למערכת כלי הדם והלב. למרות השימוש בהם, לא כל השימושים הם התוויות רשומות של התרופות. 
השימושים העיקריים בהם כוללים:
יתר לחץ דם
תעוקת לב - אנגינה פקטוריס
הפרעות קצב - וראפאמיל ודילטיאזם
תופעת ריינו
מיגרנה וכאב ראש אשכולי - וראפאמיל
מניעת צירי לידה מוקדמים - ניפדיפין
מנגנון הפעולה

תעלות סידן הן תעלות רגישות מתח, מסוג L, הנמצאות על השריר החלק של כלי הדם ושריר הלב ומכוונות תנועה של יוני סידן מחוץ התא אל תוך התא. כניסת סידן לתאי השריר החלק בכלי הדם גורמת לכיווץ כלי הדם וכניסת סידן לתאי הלב גורמת להתכווצות של שריר הלב והתאים של מערכת ההולכה החשמלית בלב (תאי ה-SA node and AV node).
חוסמי תעלות סידן מפריעים לפעולה של התעלות הללו ובכך הם גורמים להרחבת כלי דם ובעיקר עורקים. לחוסמי תעלות סידן שאינן-דיהידרופירידינים יש גם אפקט על קצב הלב (אפקט אינוטרופי שלילי [הפחתת כיווץ שריר הלב] ואפקט כרונוטרופי שלילי [הפחתת קצב הלב]).
מנגנון הפעולה > השפעה על כלי הדם

תרופות ממשפחת חוסמי תעלות הסידן מעכבות כניסת סידן אל תאי השריר החלק שבדופן כלי הדם. פעילותן העיקרית על העורקים, כמעט ללא פעילות על ורידים. עיכוב תעלות הסידן בשריר החלק של העורקים תורם להורדת לחץ הדם העורקי, הפחתת התנגודת ההיקפית וירידה בלחץ הדם. למרות הרחבת כלי הדם. 
לחוסמי תעלות סידן מסוג דיהידרופירידינים השפעה עיקרית במנגנון זה, כלומר הן בעיקר פועלות על תעלות סידן בשריר החלק של כלי הדם. וראפאמיל בעיקר פועל על תעלות סידן בשריר הלב ודילטיאזם בעל פעילות גם על הלב וגם על כלי הדם.
מנגנון הפעולה > השפעה לבבית

תרופות ממשפחת חוסמי תעלות סידן שאינם-דיהידרופירידינים, כלומר וראפאמיל ודילטיאזם פועלות גם על הלב בנוסף לכלי הדם. וראפאמיל מאט את ההולכה החשמלית בלב ומפחית את קצב הלב (חוסם תעלות סידן בשריר הלב וב-SA and AV nodes). לווראפאמיל ההשפעה הגדולה ביותר מכל חוסמי תעלות הסידן על שריר הלב. וראפאמיל בעל השפעה מועטה על הרחבת כלי דם. דילטיאזם מפחית את קצב הלב, אך במידה פחותה יותר מאשר וראפאמיל. לשתי התרופות ממשפחת חוסמי תעלות סידן שאינם-דיהידרופירידינים יש פעילות פרמקולוגית בטיפול בהפרעות קצב, והן שתיהן מוגדרות גם כתרופות אנטי-אריתמיות.
תופעות לוואי

תופעות הלוואי של חוסמי תעלות סידן שונות כשמדובר בתת-הקבוצה ספציפית ובתוך תת-הקבוצה.
תופעות לוואי > וראפאמיל

תופעת הלוואי העיקרית של וראפאמיל היא עצירות. התרופה גם יכולה לגרום לנפיחות יתר של החניכיים וכאבי ראש.
מאחר שהתרופה פועלת על מערכת הלב וכלי הדם, תופעות לוואי אפשריות עם וראפאמיל הן תת-לחץ דם, חסימת ההולכה החשמלית בלב ודופק איטי. וראפאמיל עלולה לגרום גם לבצקות פריפריות בגוף ולבצקות בריאות אך היא עושה זאת במידה פחותה משמעותית בהשוואה לשאר התרופות ממשפחת חוסמי תעלות סידן. היא עלולה להחמיר אי ספיקת לב ולכן אין להשתמש בה במצב זה. 
וראפאמיל גם גורמת לעייפות, סחרחורות (בעיקר בתחילת הטיפול) והפרעות קלות בשינה.
וראפאמיל ידועה כתרופה שיש לה פעילות חוסמת אנזימים המפרקים תרופות, ולכן יש לה לא מעט אינטראקציות בין תרופתיות. יש להיזהר במתן של התרופה באנשים שנוטלים תרופות רבות ולעקוב אחרי סימנים של תופעות לוואי בעקבות השימוש בתרופה.
תופעות לוואי > דילטיאזם

אחת מתופעות לוואי הידועה של דילטיאזם היא בצקות פריפריות (זאת בשל פעולה מרחיבת כלי דם בעורקים הפריפריים). בדומה לווראפאמיל, גם דילטאיזם עלולה לגרום לדופק איטי (ברדיקרדיה), תת-לחץ דם וחסימת ההולכה החשמלית בלב. מסיבה זאת לא מומלץ להשתמש בדילטאיזם באנשים שסובלים מאי ספיקת לב. 
דילטיאזם אף עלולה לגרום לכאבי ראש (בעיקר בתחילת הטיפול), סחרחורות, עצבנות, שלשולים ועצירות.
דילטיאזם מעכב פעילות של אנזימים המעכבים תרופות (נחשב למעכב בדרגה בינונית של ציטוכרום CYP 3A4) ולכן קיימות אינטראקציות של דילטיאזם עם תרופות רבות אחרות, כגון סימבסטטין, פניטואין ותרופות המשמשות לטיפול בדחיית שתל (כגון everolimus).
הרמות של וראפאמיל עלולות לעלות בדם אם שותים מיץ אשכוליות. מומלץ להימנע משתיית מיץ אשכוליות כשנוטלים וראפאמיל.
תופעות לוואי > חוסמי תעלות סידן מסוג דיהידרופירידינים

תופעת הלוואי העיקרית של התרופות האלו היא בצקת פריפרית (בעיקר באזור הקרסוליים). הבצקת יכולה לעיתים להיות על רקע הטיפול בתרופה, על רקע מחלה (כגון אי ספיקת לב או הסינדרום הנפרוטי) או שילוב של שימוש בתרופה ומצב המחלה של המטופלים.
בניגוד לתרופות חוסמי סידן שאינם דיהידרופירידינים, לדיהידרופירידינים עם זמן פעילות ממושך (כגון אמלודיפין ולרקנידיפין) אין כמעט השפעה על ההולכה הלבבית, הן אינן מאטות את דופק וקצב הלב ובכך מתאימות לטיפול ביתר לחץ דם או בתעוקת לב במטופלים הסובלים מאי ספיקת לב. לעומתן, לניפדיפין יש השפעה מסוימת על שריר הלב ולכן הוא איננו מתאים במטופלים עם אי ספיקת לב.
תופעות לוואי > חוסמי תעלות סידן מסוג דיהידרופירידינים > ניפדיפין

ניפדיפין עלולה לגרום לבצקות פריפריות (שהופעתן תלויה במינוני התרופה), הסמקה ואדמומיות בפנים (בשל הרחבת כלי דם באזור הפנים), תת-לחץ דם, דופק מואץ והחמרה של אי ספיקת לב.
מבחינת תופעות לוואי הקשורה למערכת העצבים המרכזים, ניפדיפין עלולה לגרום לכאבי ראש, עייפות, סחרחורות וטשטוש. תופעות לוואי אלו בדרך כלל מופיעות בתחילת הטיפול בתרופה.
כמו כן היא עלולה לגרום לבחילות, כאבי בטן, חולשה כללית, שינויים במצב הרוח ופריחה בעור.
מיץ אשכוליות עלול להעלות את הרמות של ניפדיפין בדם ולכן לא מומלץ לשתות מיץ אשכוליות יחד עם תרופה זאת.
תופעות לוואי > חוסמי תעלות סידן מסוג דיהידרופירידינים > אמלודיפין

בדומה לניפדיפין, אמלודיפין גם גורמת לבצקות פריפריות, בעיקר באזור הקרסול. הופעת הבצקות תלויה במינוני התרופה ובמצבי מחלה נלווים כגון אי ספיקת לב. במטופלים עם אי ספיקת לב, התרופה גורמת בשכיחות גבוהה יותר לבצקות. אמלודיפין גם עלולה לגרום לבצקת ריאתית, אך בתדירות נמוכה יותר בהשוואה לבצקות פריפריות.
אמלודיפין עלולה גם לגרום לעייפות, סחרחורות, תת-לחץ דם, דופק גבוה, גרד, פריחה וכאבי בטן.
בדומה לניפדיפין, מיץ אשכוליות עלול להעלות את הרמות של אמלודיפין בדם ולכן לא מומלץ לשתות מיץ אשכוליות יחד עם תרופה זאת.
מגנזיום

יון המגנזיום בדומה לסידן, הוא יון דו ערכי. מגנזיום הוא אלקטרוליט חשוב באיזון לחץ הדם בגוף האדם. למגנזיום יש פעילות נוגדת תעלות סידן, מעלה רמות של nitric oxide (מרחיב כלי דם), משפר את תפקוד תאי האנדותל של כלי הדם ומשמש כמרחיב כלי דם. מחקרים שנעשו על מגנזיום הראו כי יש לו יכולת להוריד את לחץ הדם הסיסטולי עד כ-5.6 מ"מ כספית, אבל התוצאות מהמחקרים אינן עקביות.
הערות שוליים

↑  Nayler WG and Dillon JS. Calcium antagonists and their mode of action: an historical overview.Br J Clin Pharmacol. 1986;21 Suppl 2:97S-107S.
↑  Fleckenstein A. History of calcium antagonists. Circ Res. 1983 Feb;52(2 Pt 2):I3-16.
↑  Stone PH and Muller JE. Nifedipine therapy for recurrent ischemic pain following myocardial infarction. Clin Cardiol. 1982 Mar;5(3):223-30.
↑  Goodman and Gilman's The Pharmacological Basis of Therapeutics, Twelfth Edition 2011
↑  Lippincott's Illustrated Review: Pharmacology, 5th Edition, 2012
↑  Houston M. The role of magnesium in hypertension and cardiovascular disease. J Clin Hypertens. 2011 Nov;13(11):843-7. doi: 10.1111/j.1751-7176.2011.00538.x. Epub 2011 Sep 26.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293779605171  BnF: cb11992437n (data)  LCCN: sh85018769 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
תמונה המראה את תעלות הסידן, כניסת הסידן לתאים ואת אזור הפעולה של חוסמי תעלות סידן
טרייס סיירוס

| --- | --- |

טרייס בהופעה בשיקגו, 2008
 לידה:  23 בפברואר 1989  (בן 35) אשלנד, קנטקי, ארצות הברית
 שם לידה:  טרייס דמפסי סיירוס
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2006 
 מקום לימודים:  תיכון לה קניאדה 
 עיסוק:  זמר, מנגן בגיטרה, כותב שירים
 סוגה:  סינת' פופ
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  קולומביה רקורדס 
 בן או בת זוג:  ברנדה סונג (2011–2013) 
 פרופיל ב-IMDb
 
טרייס דמפסי סיירוס (באנגלית: Trace Dempsey Cyrus; נולד ב-23 בפברואר 1989) הוא מוזיקאי אמריקאי. הוא הסולן, הגיטריסט וכותב השירים של הלהקה מטרו סטיישן. הוא גם בעל חברת הביגוד "From Backseats to Bedrooms".
ביוגרפיה

סיירוס הוא בנו המאומץ של זמר הקאנטרי בילי ריי סיירוס ואחיהן של מיילי סיירוס ונואה סיירוס.
בשנים 2011–2013 היה בזוגיות עם השחקנית ברנדה סונג, והשניים היו גם מאורסים תקופה.
הערות שוליים

↑  "Trace Cyrus Making a Name for Himself". Hollywood Grind. 27 באפריל 2008. נבדק ב-16 ביוני 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1164113429  MusicBrainz: d24b5b27-13ca-4535-9747-fea99df4766f  VIAF: 5931153411843241700006   WorldCat (עם VIAF): 5931153411843241700006 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טריליתון

סטונהנג'
טריליתון (אנגלית: Trilithon) הוא מבנה המורכב משתי אבנים אנכיות התומכות באבן שלישית המונחת בצורה אופקית בראשן. המונח משמש בעיקר בהקשר של מונומנטים מגליתים. הטריליתונים המפורסמים ביותר הם אלה בסטונהנג' ובמקדשים המגליתיים במלטה, הכלולים ברשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו.
המילה טריליתון נגזרת מהביטוי היווני "בעל שלוש אבנים" (טרי - שלוש, ליתוס - אבן), והראשון שעשה בה שימוש היה ויליאם סטקלי.
המונח מתאר גם את שלוש האבנים בקברים הדולמניים בהולנד ואת שלוש האבנים הגדולות המהוות חלק מהקיר של מקדש יופיטר הרומי בבעלבכ, לבנון.
טירת ספיש

שחזור של הטירה ובו נראים החצר התחתונה הגדולה, שתי החצרות הפנימיות שמעליה ואת מגדל העוז בראש הסלע
הטירה מהאוויר
טירת ספיש (בסלובקית: Spišský hrad, ‏האזנהקובץ:Sk-Spišský hrad.ogg‏Ⓘ‏ - "ספישסקי הראד") היא אחת הטירות הגדולות באירופה והיא משתרעת על שטח של 41.4 דונם. הטירה שוכנת בחבל ספיש (Spiš) שבמחוז פרשוב במזרחה של סלובקיה, בגובה של 634 מטר וכ-200 מטר מעל המישור המקיף אותה. בשנת 1993 הוכרזה הטירה, יחד עם העיירות הסמוכות ספישסקה פודהרדייה וספישסקה קפיטולה, והכפר ז'הרה, כאתר מורשת עולמית. בשנת 2006 ביקרו בטירה כ-170,000 מבקרים, ובמקום צולמו מספר סרטים.