stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלאכת מעמר
עימור בתנ"ך

בתנ"ך יש תיאורים של המלאכה, לאו דווקא בהקשר של המלאכה בשבת.
רות פרק ב: "ותאמר רות המואביה אל נעמי אלכה נא השדה ואלקטה בשבלים אחר אשר אמצא חן בעיניו ותאמר לה לכי בתי. ותלך ותבוא ותלקט בשדה אחרי הקצרים ויקר מקרה חלקת השדה לבעז אשר ממשפחת אלימלך... ותאמר אלקטה נא ואספתי בעמרים אחרי הקוצרים ותבוא ותעמוד מאז הבקר ועד עתה זה שבתה הבית מעט... ותקם ללקט ויצו בעז את נעריו לאמר גם בין העמרים תלקט ולא תכלימוה ...ותלקט בשדה עד הערב ותחבט את אשר לקטה ויהי כאיפה שערים"
בספר במדבר נאמר: "וַיִּהְיוּ בְנֵי-יִשְׂרָאֵל בַּמִּדְבָּר וַיִּמְצְאוּ אִישׁ מְקֹשֵׁשׁ עֵצִים בְּיוֹם הַשַּׁבָּת. וַיַּקְרִיבוּ אֹתוֹ הַמֹּצְאִים אֹתוֹ מְקֹשֵׁשׁ עֵצִים אֶל-מֹשֶׁה וְאֶל-אַהֲרֹן וְאֶל כָּל-הָעֵדָה. וַיַּנִּיחוּ אֹתוֹ בַּמִּשְׁמָר כִּי לֹא פֹרַשׁ מַה-יֵּעָשֶׂה לוֹ...".
ביאורים

↑  בעקבות פסיקת ההלכה כרבא, יש הסוברים שהגרסה הנכונה היא זו האומרת את הדברים בשם רבה, כיוון שלפי כללי הפסיקה התלמודיים יש לפסוק כרבא במחלוקותיו על אביי, מלבד בקבוצת מחלוקות מסוימת.
מרטין ביין

אין תמונה חופשית
מרטין אדוארד ביין (באנגלית: Martin Edward Bain; נולד ב-1968) הוא מנהל ספורט סקוטי .
בעברו עסק בדוגמנות לתקופה קצרה וניהל בר מקומי בגלאזגו. ב-1996 עסק כמנהל חשבונות בחברה שעסקה בפרסום עבור גלאזגו ריינג'רס. ב-2001 הצטרף לדירקטוריון בחברה עד שמונה ב-2005 על ידי דייוויד מארי, בעלי ריינג'רס, למנכ"ל הקבוצה. בתקופותו כמנכ"ל הקבוצה, ריינג'רס זכתה בארבע אליפויות, שני גביעים והעפילה לגמר גביע אופ"א.
ב-2011 בעקבות חובות קבוצת ריינג'רס החליט הבעלים למכור את הקבוצה, ביין התנגד למהלך והנהיג את ההתנגדות בקרב שאר בעלי המניות במועדון. הוא הושעה מתפקידו כמנכ"ל על ידי הבעלים החדשים. ביוני אותה שנה הוא התפטר מתפקידו תוך כדי שהוא מגיש תביעה נגד הקבוצה. לבסוף חזר בו מן התביעה, לטובתה של הקבוצה לטענתו.
בספטמבר 2014 מונה על ידי מיטשל גולדהאר למנכ"ל מכבי תל אביב. בסוף עונת 2015/16 סיים ביין את תפקידו כמנכ"ל מכבי ועבר לתפקיד מנכ"ל סנדרלנד.
ב-22 במאי 2018 פוטר מתפקידו בסנדרלנד לאחר שהקבוצה רשמה שתי ירידות ליגה בשתי עונות
הערות שוליים

↑   עוזי דן, מנהל מבריק, חשוד בשחיתות, מנכ"ל מכבי ת"א החדש, באתר הארץ, 22 בספטמבר 2014
↑  שילם את המחיר: מרטין ביין פוטר מסנדרלנד אחרי שנתיים נוראיות, באתר וואלה, 22 במאי 2018
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מכללת לוינסקי לחינוך

| --- | --- |


 מוסד אקדמי
 תקופת הפעילות:  1911–הווה (כ־113 שנים) 
 בעלי תפקידים
 נשיא:  פרופ' רוני לידור
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°08′15″N 34°47′50″E﻿ / ﻿32.1375°N 34.7972°E﻿ / 32.1375; 34.7972
 www.levinsky.ac.il
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) מכללת לוינסקי לחינוך(למפת גוש דן רגילה) מכללת לוינסקי לחינוך(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מכללת לוינסקי לחינוך(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מכללת לוינסקי לחינוך  he מכללת לוינסקי לחינוךhe מכללת לוינסקי לחינוךמפת  צפון __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ רמת השרון (in English: Ramat HaSharon), __ הרצליה (in English: Herzliya) ממזרח: __ פתח תקווה (in English: Petah Tikva), __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סמלילה הקודם של המכללה, טרם מלאו 100 שנים להקמתה
מראה המכללה מבחוץ
טקס הענקת תארים במכללת לוינסקי לחינוך
מכללת לוינסקי לחינוך היא המכללה העברית הראשונה להכשרת מורים. המכללה האקדמית מציעה תוכניות לתואר ראשון בחינוך (.B.Ed) ותעודת הוראה, להסבת אקדמאים להוראה, לתואר שני בחינוך (M.Ed.) וכן, קורסים ייחודיים למורים ולגננות.
נכון לשנת 2020, למעלה מ-48,000 מורים ומחנכים הוכשרו במכללה - יותר מבכל מוסד לימודי בישראל.[דרוש מקור]
בשנת 2023, התאחדה עם המכללה האקדמית בוינגייט ליצירת המרכז האקדמי לוינסקי-וינגייט.
היסטוריה

מכללת לוינסקי לחינוך נוסדה על ידי חברי תנועת חובבי ציון בשנת תרע"ג (אוקטובר 1912). המכללה נקראה בשם "בית המדרש למורות ביפו (מוסד חובבי ציון) לזכר א. ל. לוינסקי", ונודעה בשם "סמינר לוינסקי". ביום 31 באוקטובר 1982 קיבל המוסד, שנקרא אז בשם "המכללה לחינוך ע"ש לוינסקי", היתר לפתוח מוסד להשכלה גבוהה. המוסד קרוי על שמו של אלחנן לייב לוינסקי (1857-1911), סופר ועיתונאי ומראשוני אגודת חובבי ציון ברוסיה.
בשנת 1913 פרצה מלחמת השפות. הסתדרות המורים ותלמידות הסמינר למורים עמדו בראש המאבק למען תחיית השפה העברית. באותה שנה, לוין קיפניס עלה לארץ ישראל והחל לימודי אמנות ב'בצלאל'. בהמשך דרכו לימד בסמינר לוינסקי מלאכת–יד.
בשנת 1938, במלאת 25 שנים לסמינר, חנכה עבורו עיריית תל אביב בניין חדש, ברחוב בן-יהודה 195. הבניין שימש מאז כמשכנו הקבוע במשך 43 שנים. בסמוך לו נבנה בית הספר "לדוגמה" ע"ש הנרייטה סאלד, אשר שימש כבית ספר לאימונים ולהתנסות של תלמידי סמינר לוינסקי.
בשנת 1945 נפתח בית המדרש למורות וגננות גם בפני בנים ושמו שונה ל"בית המדרש למורים וגננות". נוסדה המדרשה למוזיקה בתל אביב, המוסד הראשון בארץ ישראל להכשרת מחנכים למוזיקה, על ידי ליאו קסטנברג.
בשנת 1957 החל "סמינר צה"ל" לפעול במסגרת סמינר לוינסקי. הוא נועד לחיילים בשירות סדיר, הלומדים בשעות הערב, ובא לענות על הצורך הגובר במורים, בעקבות העלייה הגדולה לישראל בשנותיה הראשונות של המדינה. הסמינר פעל במשך 11 שנים ומנה למעלה מ-1,200 בוגרים.
בשנת 1981 עבר סמינר לוינסקי לבניין החדש בקרית החינוך בצפון העיר. להקמתו היו שותפים משרד החינוך והתרבות ו"חטיבת הנשים של המגבית המאוחדת" בניו יורק, שהיא חברת–בת של הסוכנות היהודית. המדרשה למוזיקה התמזגה עם הסמינר. השם הרשמי שונה ל"מכללה ע"ש א.ל. לוינסקי". כעבור שנתיים, באישור המועצה להשכלה גבוהה, נקבע השם 'מכללת לוינסקי לחינוך'. באותה שנה אברהם רוכלי מונה למנהל המוסד הוא כיהן בתפקיד זה עד לשנת 1996.
בשנת 1982 הוקם מרכז לוין קיפניס לספרות ילדים ומרכזי למידה פדגוגיים נוספים.
בשנת 1986 קיבלה המכללה מהמועצה להשכלה גבוהה הכרה מלאה והסמכה להעניק תואר 'בוגר חינוך בהוראה' (B.Ed.) בכל מסלולי ההכשרה ובכל מקצועות ההוראה הנלמדים במכללה. שלוש שנים לאחר מכן, בשנת 1989 הוקם המסלול להסבה ולהסמכת אקדמאים להוראה.
בשנת 2003 קיבלה המכללה היתר והכרה מהמועצה להשכלה גבוהה ללימודי התואר האקדמי השני בהוראה (M.Ed.).
בשנת 2006 הוקמה רשות המחקר, ההערכה והפיתוח במכללה, גוף אקדמי-מחקרי המבצע מחקרים בתחום חינוך וחברה.
בשנת 2011 נפתחה תוכנית M.Teach לתואר שני ותעודת הוראה לבית הספר העל–יסודי.
בשנת 2012 חגגה מכללת לוינסקי לחינוך 100 שנים להיווסדה, זכתה בפרס קונסטנטינר לחינוך יהודי וחנכה את גלריית מכללת לוינסקי לאמנות עכשווית.
בשנת 2013 שונה המבנה האקדמי של המכללה והוקמו שלוש פקולטות: הפקולטה לחינוך, הפקולטה הרב-תחומית והפקולטה לחינוך מוזיקלי. בנוסף, תוכנית טיפול במוזיקה לתואר שני (M.A.A.T) אושרה על ידי המועצה להשכלה גבוהה.
החל משנת 2015 קיבלה המכללה אישור לפתיחת מסלולים עם תזה בתוכניות: התואר השני לחינוך מוזיקלי, התואר השני בהוראה ולמידה ובתואר השני בחינוך לשוני בחברה רב-תרבותית.
המכללה הובילה את תהליך האקדמיזציה של הכשרת המורים והראשונה שקיבלה הכרה אקדמית מלאה בכל מסלולי ההכשרה.
בשנת 2020 החלה המכללה בהכנות לאיחוד עם המכללה האקדמית בוינגייט, על פי תוכנית של הות"ת.
תוכניות הלימודים

תוכניות הלימודים של מכללת לוינסקי לחינוך משלבות בין התנסות פעילה, למידה עיונית ושימוש בטכנולוגיות מידע. כבר בשנת הלימודים הראשונה, הסטודנטים משתלבים בהתנסות מעשית בגנים או בבתי הספר בליווי של צוות מקצועי ומיומן מטעם המכללה. ההיכרות עם המציאות הבית ספרית לצד הכלים שרוכשים הסטודנטים במהלך לימודיהם הופכים אותם למאוד מבוקשים על ידי המסגרות החינוכיות השונות. יותר מ-90% מבוגרי המכללה נקלטים במערכת החינוך.
במסגרת המכללה פועל גן ילדים ייחודי, היחיד מסוגו בישראל, שבמסגרתו מתנסים הסטודנטים בהוראה והילדים מקיימים מפגש יום – יומי עם סביבה עתירת גירויים. בנוסף פועל במכללה "בית הספר לחינוך מוזיקלי" (לשעבר, "המדרשה למוזיקה"), המוסד האקדמי היחיד בישראל להכשרת מורים למוזיקה. עד 2013 פעל במסגרת זאת גם "בית הספר לשירת מקהלה על שם גרי ברתיני".
המכללה מפעילה גם מכינה קדם אקדמית. במסגרת המכינה, נבחנים לבחינות הבגרות.
למכללה יש שלוחה באילת, בה מתקיימות חלק מתוכניות הלימודים.
תוכניות הלימודים > פקולטות ותוכניות

במכללת לוינסקי לחינוך פועלות שלוש פקולטות, בהן מתקיימים לימודים אקדמיים בתוכניות ובחוגים המוצעים במכללה:
הפקולטה לחינוך
הפקולטה הרב-תחומית
הפקולטה לחינוך מוזיקלי
המכללה מציעה מגוון תוכניות ללימודים אקדמיים: לתואר ראשון בחינוך, לתואר שני, להסבת אקדמאים וכן מכינה ייעודית להוראה (טרום תואר) לצד תוכניות וקורסים הפתוחים לקהל הרחב.
תואר ראשון בחינוך לגיל הרך
תואר ראשון בחינוך מיוחד
תואר ראשון בחינוך מוזיקלי
תואר ראשון בחינוך לבית הספר היסודי – בהתמחויות מגוונות לבחירה
תואר ראשון לבית הספר העל-יסודי - בהתמחויות מגוונות לבחירה
תואר שני בהוראה ולמידה
תואר שני בחינוך מיוחד
תואר שני בחינוך לגיל הרך
תואר שני ותעודת הוראה M.Teach
תואר שני בחינוך לשוני בחברה רב-תרבותית
תואר שני בחינוך מוזיקלי (עם תזה)
תואר שני בטיפול (תרפיה) במוזיקה
מרכזים > מרכז לוין קיפניס

המרכז הוקם ב-1982 על ידי משפחת קיפניס ומיועד לשוחרי ספרות הילדים והנוער. הוא מעניק שירותים לחוקרים, לתלמידי מחקר, למורים, לסטודנטים ולשוחרי ספרות ילדים. לוין קיפניס, חתן פרס ישראל, ראה חשיבות רבה בבניית מרכז מחקרי לספרות ילדים ובכך הוגשם חזונו.
מרכזים > רשות המחקר, ההערכה והפיתוח

חברי הצוות המחקרי ברשות המחקר, ההערכה והפיתוח במכללת לוינסקי לחינוך מבצעים מחקרים מסוגים שונים, בעיקר בתחום החינוך והחברה, שחלקם יזומים על ידו וחלקם מוזמנים בידי גורמים אחרים במכללה. במקרים רבים מתקיימים שיתופי פעולה מחקריים עם מרצים מתוך המכללה או עם גופים חיצוניים המבקשים לחקור סוגיות מתחום החינוך והחברה. מטרה מרכזית נוספת של הרשות היא פיתוח מקצועי-מחקרי של חברי הסגל האקדמי. מתוך כך נערכים ימי עיון מחקריים, פרויקטים ייחודיים, ייעוצים והכוונה למחקר ופיתוח פורום מחקר במכללה.
יחידת ההערכה, הפועלת במסגרת הרשות, אחראית על הבטחת איכות אקדמית, על הערכת תוכניות לימודים ועל הערכת ההוראה במכללה (משובים וליווי של חברי סגל חדשים).
מרכזים > מרכז מנעד

המרכז מציע אבחוני מת"ל (מערכת תפקודי למידה) לסטודנטים במכללה ומחוץ לה. המבחנים, שפותחו בסיוע ועדות מומחים של המרכז הארצי לבחינות והערכה, מבוססים על ידע תאורטי עדכני ונערכים בשפה (קריאה וכתיבה), בתפקודים כמותיים, בתפקודים קשביים, בזיכרון ובתפיסה חזותית והם מיועדים לאבחן ליקויי למידה ולמפותם על פי סוג הלקות.
המרכז מספק המלצות להתאמות לפסיכומטרי וכן המלצות להתאמות במבחנים במסגרת לימודי התואר.
מרכזים > מית"ר

מרכז תמיכה וייעוץ לסטודנטים עם צרכים מיוחדים, שנועד לסייע להם במהלך לימודיהם האקדמיים במכללה כחלק ממערך התמיכה לסטודנטים, הפועל מטעם משרד דקנית הסטודנטים.
המרכז הוקם מתוך אמונה כי בעזרת הדרכה, ליווי מקצועי ומתן תמיכה מתאימה יכול כל סטודנט בעל צרכים מיוחדים לשפר את המיומנויות האקדמיות שלו ולמצות את הפוטנציאל הטמון בו, וברוח זו הוא מציע סביבה תומכת, מבינה ומקבלת לסטודנטים אלה.
מרכזים > מרכז מהות (מורים, הורים ותקשורת)

מטרת המרכז היא ליצור שיתופי פעולה בחשיבה ובעשייה בין כל הגורמים הקשורים בחינוך: מורים, אנשי מערכות חינוך והורים. המרכז הרב-ארגוני הארצי הוקם בשנת 2002 ביוזמת המחלקה להורים, משפחה וקהילה באגף לחינוך מבוגרים במשרד החינוך ומכללת לוינסקי לחינוך, והוא משמש ככתובת לפיתוח תרבות זו של שותפות. בשנת 2009 הושק המרכז מחדש.
לקריאה נוספת

נעמי מדרשי, סמינר לוינסקי: סיפורו של הסמינר העברי הראשון, תל אביב: מכון מופ"ת, 2012
נעמי מדרשי (עורכת), מסלולים בהכשרת מורים 1958-2008, תל אביב, בהוצאת מכללת לוינסקי לחינוך, צבעונים הוצאה לאור
נעמי מדרשי (עורכת), פרוטוקולים מישיבות המורים, מכתבים ורשימות סמינר לוינסקי בשנים תרע"ב-תרצ"ט (1912-1939) (כרך א' + כרך ב'), בהוצאת מכללת לוינסקי
הערות שוליים

↑  ציוני דרך באתר מכללת לוינסקי
↑  תוכנית איחוד המכללה האקדמית לוינסקי לחינוך והמכללה לחינוך והמכללה האקדמית בווינגייט לקראת מעברן לאחריות תקצוב ותכנון ות"ת – אישור עקרונות האיחוד
↑  יון פדר, שירת מקהלה בישראל: זן בסכנת הכחדה, באתר ynet, 31 במרץ 2015
↑  אודות מרכז לוין קיפניס
↑  רשות המחקר, ההערכה והפיתוח באתר מכללת לוינסקי
↑  מרכז מנעד באתר מכללת לוינסקי
↑  מרכז מית"ר באתר מכללת לוינסקי
↑  מרכז מהות באתר מכללת לוינסקי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311501905171  ISNI: 0000 0000 9647 4542  LCCN: nr94030970  VIAF: 142456396   WorldCat (עם VIAF): 142456396 
צילום קבוצתי של תלמידי מכללת לוינסקי עם ילדי גן הילדים בשנותיה המוקדמות, 1912-1938
סטודנטית בספריית מכללת לוינסקי לחינוך
סטודנטיות במעבדה במכללת לוינסקי לחינוך
סטודנטיות בטקס הענקת תארים במכללת לוינסקי לחינוך
מערכת דיסיפטיבית

מערכת דיסיפטיבית (אנגלית: Dissipative system) או מערכת מתפזרת היא מערכת פתוחה מבחינה תרמודינמית הפועלת לא בשיווי משקל תרמודינמי, ולעיתים קרובות רחוקה משיווי משקל כזה, בסביבה איתה היא מחליפה אנרגיה וחומר. מערכות פיזור עומדות בניגוד למערכות משמרות (אנ').
מבנה דיסיפטיבי או מבנה מתפזר הוא מערכת מערכת דיסיפטיבית שיש לה משטר דינמי שנמצא במובן מסוים במצב יציב שניתן לשחזור. ניתן להגיע למצב יציב שניתן לשחזור על ידי אבולוציה טבעית של המערכת, על ידי התערכות מלאכותית או על ידי שילוב של שניהם.
דוגמאות למבנים ולמערכות דיסיפטיביות כוללות מגון נושאים כמו הסת חום ומסה, תהליכי בערה, זרימה טורבולנטית, סופות ציקלון, הוריקנים, מזג האוויר, יצורים חיים, מערכות אקולוגיות, הסביבה הפלנטרית, תנועה של כלי רכב, מגפות, שוק המניות, ערים ועוד. הן מערכות דיסיפטיבית משום שהתכונות האופייניות שלהן מגיחות באופן ספונטני רק בנוכחות שטף של אנרגיה חופשית. מחקר של תחומים אלה שונה ממחקרים רבים, בכימיה לדוגמה, הבודקים מערכות שנמצאות בשיווי משקל תרמודינמי או נעות לכיוון שיווי משקל כזה. דוגמאות פחות נפוצות כוללות לייזרים, תאי בנארד (אנ'), צביר טיפות (אנ') ותגובת Belousov–Zhabotinsky (אנ')
כדור הארץ כולו, מאפשר תופעות כמו שינוי במזג האוויר, זרמים באוקיינוס או קיום חיים תודות לשטף של אנרגיה חופשית שמגיע מהשמש כקרינת שמש, מנוצל על ידי מערכות גאופיזיות או ביולגיות ואז נפלט לחלל תוך שימור כמות האנרגיה, אבל אובדן של אנרגיה חופשית ועליה של אנתרופיה. חישובי אנרגיה מצביעים שמערכת כדור הארץ משיגה שטף נטו של אנתרופיה שלילית בהיקף של (−1179.3 mWm−2K−1)
ההגדרה של מבנים דיסיפטיביים ותחילת המחקר בנושא בוצע על ידי הפיזיקאי והכימאי איליה פריגוז'ין, בזכות עבודה זו זכה בפרס נובל לכימיה לשנת 1977. פריגוז'ין הראה שייבוא ופיזור של אנרגיה לתוך מערכת כימית יכולה להפוך בה, באופן מקומי, את התהליך של המיקסום של האנטרופיה, תהליך שמתרחש כתוצאה מהחוק השני של התרמודינמיקה במערכת מבודדת שבה אין כניסה של חומר או אנרגיה. רבים רואים בעבודתו של פריגוז'ין כגשר בין המדעים לבין מדעי החברה. יחד עם רוברט הרמן, פרופסור מאוניברסיטת טקסס באוסטין, הוא פיתח את הבסיס למודלים של זרימת שני נוזלים, מודל תחבורה עבור רשתות עירוניות, תוך שימוש בעיבוי בוז-איינשטיין לתחום הנדסת תחבורה. זאת במקביל למודל שני נוזלים במכניקה סטטיסטית קלאסית. הפורמלית שלו של התארגנות עצמית שימשה "כגשר זמני" בין תורת המערכות הכלליות לבין תרמודינמיקה.
סקירה

מבנה מתפזר מאופיין בהופעה ספונטנית של שבירת סימטריה (אנאיזוטרופיות) והיווצרות של מבנים מורכבים, לפעמים כאוטיים, שבהם חלקיקים המקיימים אינטראקציה מציגים מתאמים לטווח ארוך.
אחת הדרכים למודל מתמטי של מערכת מתפזרת ניתנת במאמר על סטים משוטטים: היא כרוכה בפעולה של קבוצה על סט מדיד.
מערכות פיזור יכולות לשמש גם ככלי לחקר מערכות כלכליות ומערכות מורכבות. לדוגמה, מערכת פיזור הכרוכה בהרכבה עצמית של ננו-חוטים שימשה כמודל להבנת הקשר בין יצירת אנטרופיה לחוסן של מערכות ביולוגיות.
הפירוק של הופ (אנ') קובע שניתן לפרק מערכות דינמיות לחלק משמר ולחלק מתפזר; ליתר דיוק, הוא קובע שכל מרחב מידה עם טרנספורמציה לא יחידנית יכול להתפרק לקבוצה שמרנית בלתי משתנה ול-מערכת דיסיפטיבית מתפזרת בלתי משתנה.
הערות שוליים

1 2  Whitesides Research Group, Department of Chemistry and Chemical Biology, אוניברסיטת הרווארד
↑  Zijun Gan, Youfang Yan & Yiquan Qi (2004) Entropy budget of the earth, atmosphere and ocean system, Progress in Natural Science, 14:12, 1088-1094, DOI: 10.1080/10020070412331344851
ערך זה הוא קצרמרבנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מפציץ אמריקה

מפציץ אמריקה (בגרמנית: Amerikabomber) היה פרויקט שמעולם לא יצא לפועל של משרד התעופה של הרייך לייצור של מפציץ אסטרטגי ארוך טווח עבור הלופטוואפה שיוכל לפגוע בארצות הברית (ובמיוחד בעיר ניו יורק) מגרמניה הנאצית (מרחק הלוך ושוב של כ-11,600 קילומטרים). הרעיון הועלה בקרב ראשי ענף התעופה הנאצי כבר ב-1938, אך תוכניות מתקדמות לתכנון מפציץ אסטרטגי ארוך טווח שכזה החלו לעלות בפני הרייכסמרשל ושר התעופה, הרמן גרינג רק בתחילת 1942. הצעות שונות הועלו, אך תוכניות אלו נזנחו בסופו של דבר מכיוון שהן היו יקרות מדי ובלתי ניתנות לביצוע בעקבות מחסור בחומרי גלם.
רקע

על פי ספרו של אלברט שפר "Spandau: The Secret Diaries" קנצלר גרמניה, אדולף היטלר היה מוקסם מתסריט בו העיר ניו יורק תעלה בלהבות. ב-1937 קיווה מהנדס אווירונאוטיקה הגרמני, וילי מסרשמיט לקבל חוזה משתלם על ידי הצגת להיטלר אב טיפוס של מסרשמיט Me 264 שתוכנן להגיע מאירופה לאמריקה הצפונית.
ב-8 ביולי 1938, רק שנתיים לאחר מותו של ראש מטה הלופטוואפה הראשון של הוורמאכט, וולטר וובר, ושמונה חודשים לאחר שמשרד האוויר של הרייך העניק את החוזה היינקל לתכנון למטוס ההיינקל He 177 (שהיה המפציץ הכבד היחיד בשירות הלופטוואפה במלחמת העולם השנייה). מפקד הלופטוואפה, הרמן גרינג, נשא נאום והצהיר במהלכו כי "חסרים לי לחלוטין המפציצים המסוגלים לטיסות הלוך ושוב לניו יורק עם פצצות במשקל של כ־4.5 טון. הייתי שמח מאוד להחזיק מפציץ כזה, שידחס סוף סוף את פי היוהרה מפני הים".
ההיסטוריון הקנדי הולגר ה. הרוויג טוען כי התוכנית לייצר מפציץ שיתקיף את אמריקה הצפונית התחילה כתוצאה מדיונים של היטלר בנובמבר 1940 ובמאי 1941 כאשר הצהיר על הצורך שלו "לפרוס מפציצים ארוכי טווח נגד ערים אמריקאיות מהאיים האזוריים", אותם הגרמנים תכננו לכבוש כחלק ממבצע איזבלה. בשל מיקומם, חשב היטלר שהאיים הפורטוגזים הם האפשרות היחידה של גרמניה לבצע התקפות אוויריות מבסיס יבשתי גרמני נגד ארצות הברית. בזמנו, ראש ממשלת פורטוגל, אנטוניו דה אוליביירה סלזאר איפשר לצוללות גרמניות מהקריגסמרינה לתדלק בבסיסים באיים האזורים, באוגוסט 1943 חתמו פורטוגל ובריטניה על הסכם שבמסגרתו הם השכירו בסיסים באיים האזוריים לבריטים ואיפשרו לבעלות הברית לספק כיסוי אווירי באמצע האוקיינוס האטלנטי, דבר שצמצם משמעותית את שיתוף הפעולה בין הפורטוגזים לגרמנים.
הגרמנים הגישו מכרזים ובקשות לעיצובים ואבות טיפוס בשלבים שונים במהלך המלחמה ליצרניות המטוסים הגרמניות הגדולות (מסרשמיט, יונקרס, פוקה-וולף והאחים הורטן) אך בקשות אלו מעולם לא קודמו מעבר לתכנון ראשוני.
תכנון

עבודות התכנון על "מפציץ אמריקה" הושלמו ב-27 באפריל 1942 והוגשה לרייכסמרשל ושר התעופה, הרמן גרינג ב-12 במאי 1942. התוכנית בת 33 העמודים נמצאה בפוטסדאם על ידי אולף גרולר, היסטוריון גרמני. עשרה עותקים של התוכנית נוצרו, כאשר שישה עברו למשרדי הלופטוואפה וארבעה הוחזקו בבסיס של פיקוד המילואים של הצבא הגרמני. התוכנית מזכירה במפורש שימוש באיים האזוריים כתחנת עצירה לתדלוק כדי להגיע לארצות הברית. אם הדבר אכן היה יוצא לפועל, יוכלו להגיע המפציצים ליעדים אמריקאים עם מטענים של חומר בנפץ במשקל של כ-3 טון ,5 טון ו-6.5 טון ולהפיל אותם בערים האמריקאיות. הנאצים ציפו שכתוצאה מהתקיפה, האמריקאים ייאלצו להתקמד בהגנה אווירית של ארצות הברית עצמה ולא על הממלכה המאוחדת, ובכך לאפשר ללופטוואפה לתקוף את הבריטים בקלות יותר, דבר שיקל על התוכנית הגרמנית לכבוש את האיים הבריטיםף.
מטרות פוטנציאליות

התוכנית כללה רשימה של 21 מטרות בעלות חשיבות צבאית בצפון אמריקה. מרבית המטרות לא היו ריאליות עבור מפציצים קונבנציונליים של מלחמת העולם השנייה, הפועלים מבסיסים באירופה. מתוך יעדים אלה כ-19 היו ממוקמים בארצות הברית; אחד בוונקובר שבקנדה ואחד בגרינלנד. כמעט כל המטרות היו מפעלים, משרדים ומוסכים של חברות שייצרו חלקים למטוסים, כך שההפצצות היו אמורות לפגוע בכושר ייצור המטוסים של האמריקאים.
ראו גם

לנדקרויצר P. 1000
הערות שוליים

↑  Whitney, Craig R. (1975-08-31). "Speer Asserts Hitler Spoke of Setting New York Afire". The New York Times. נבדק ב-2022-05-13. 'He described the skyscrapers being turned into gigantic burning torches, collapsing onto one another, the glow of the exploding city illuminating the dark sky,' Mr. Speer writes. He adds that the Nazi dictator wanted to build a long‐range, four‐engine bomber to fly the Atlantic and exact revenge for the destruction of Germany, but never succeeded.
↑  Elke Frenzel Hitler's Unfulfilled Dream of a New York in Flames Der Spiegel 16 September 2010
מצוק שופן (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק ברכס באיי שטלנד הדרומיים שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

ליונז ראמפ נמצא בקדמת התמונה; ברקע, מימין, ניתן לראות את ראש לואו. מצוק שופן הוא האוכף המקשר בין ליונז ראמפ לבין ראש לואו.
 מידע כללי
 גובה:  265 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  62°09′00″S 58°08′00″W﻿ / ﻿62.15°S 58.1333°W﻿ / -62.15; -58.1333
  (למפת איי שטלנד הדרומיים מוגדלת) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהמצוק שופן(למפת איי שטלנד הדרומיים רגילה) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהמצוק שופן(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמצוק שופן(למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמצוק שופן
 
מצוק שופן או רכס שופן (באנגלית:Chopin Ridge) הוא מצוק באי המלך ג'ורג', באיי שטלנד הדרומיים שבאנטארקטיקה.
כיוונו של המצוק צפון - דרום, והוא ממוקם בין ליונז ראמפ, לבין ראש לואו.
גובהו של המצוק 265 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה

שמו של המצוק ניתן לו על ידי המשלחת הפולנית לאנטארקטיקה, שיצאה לחקור את אי המלך ג'ורג' בין השנים 1977 – 1979.
המצוק נקרא על שמו של המלחין הפולני פרדריק שופן.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
| איי שטלנד הדרומיים |
| --- | --- | --- |
| איים עיקריים | אי הפיל (אלפנט) • המלך ג'ורג' • גריניץ' • דספשן • לואו • ליווינגסטון • נלסון • סמית' • סנואו • קלרנס • רוברט |  |
| איים קטנים | אלפאוס • אסטור • בארלו • האף מון • איי זד (האי אספרנטו • האי לסידרן • האי פאנאגוריה • האי קושאבה) • ראגד |  |
| איונים | סלע גרייס • סלע פולגר • סלעי ראגד |  |
| מצרי ים | איגליקה • מצר אוסמר • מצר אינגליש • מצר בויד • מצר ברנספילד • מצר מורטון • מצר מקפארליין • מצר סמולנסק |  |
| שוניות והר מצולה  (הרים תת-ימיים) | הר ורדי |  |
| רכסי הרים | רכס אימאון • רמת דוספיי • רמת וידין • רכס ולקה |  |
| הרים ומצוקים | אבלוגי • אונגל • אורגנה • אירווינג • אנטים • דרינוב • הלמט • כריסטי • מאטוצ'ינה • מומצ'יל • מזק • מיזייה • נאופיט • נייפייר • סבלייבסקי • סלאטינה • סלאבייקוב • סן סטפנו • פוסטר • פלאנה • פסגה • רוז • ריגס • שארפ • שופן |  |
| אוכפים | ויטושה • ורשץ • מאדאן • נסבר • פופובו • קוסטנץ |  |
| נונאטאקים | וילן • באחו |  |
| גבעות | אדינבורו • באטנברג • דולו • דרונג • לזלי • נגרו • סילר • פנקה • צ'סטר • רזן |  |
| חצאי אי ולשונות יבשה | נקודת אדוארדס • גבעת אדינבורו • נקודת איוואן אסן • נקודת אלין פלין • נקודת אמאדוק • נקודת אסקס • חצי האי ארצ'ר • נקודת באטאק • חצי האי בורגס • נקודת באטאק • נקודת בטוליה • נקודת בוטב • חצי האי ביירז • נקודת בנסון • נקודת ברון • נקודת גארמן • כף ג'יימס • נקודת גרגורי • נקודת דבליאנוב • נקודת דומטה • נקודת דופניצה • נקודת דליאן • נקודת האמר • נקודת הרמוני • נקודת ואראדרו • חצי האי וארנה • נקודת וונד • נקודת וילאגרה • נקודת וליקאן • נקודת זהרי • נקודת יאנה • נקודת יובקוב • נקודת יירצ'ק • נקודת לאקאטניק • נקודת לברנוב • ליונז ראמפ • נקודת ליסטה • נקודת מדובנה • נקודת מקין • נקודת מקרוני • ראש מרטינז • נקודת מרקלי • נקודת נגרה • נקודת ניואל • נקודת ניקופול • נקודת סאדאלה • נקודת סבאר • נקודת סומוביט • נקודת סידינס • נקודת סמירננסקי • כף סמית' • נקודת סנאה קרוז • נקודת סקלינה • נקודת סרדץ • נקודת פרליק • נקודת קובאדין • נקודת קוטיס • חצי האי קופרמיין • נקודת קיצ'ן • נקודת קתרינה • נקודת ראדב • נקודת רוברט • נקודת רוס • נקודת רזדל • חצי האי ריי • נקודת רילה • נקודת ריש • נקודת רנייר • כף שירף |  |
| מפרצים | אדמירליטי • איוואן אסן • באבה טונקה • ברשליאן • גארניה • המלך ג'ורג' • הירו • ודנה • זאפאלניה • חיסריה • יארביצה • יונדולה • לגרו • לינבו • מון • מיטשל • מיקאלבי • נבסטינו • ניקולוב • פאקושה • צפינה • קרוני • קרלוטה |  |
| אגמים | אגם לימנופולאר • אגם מידג' |  |
| קרחונים | קרחוני איי שטלנד הדרומיים בחלוקה לפי איים |  |
| מבנים | כנסיית השילוש הקדוש |  |
| אזורים אנטארקטיים מוגנים במיוחד | חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • ליונז ראמפ • מפרץ אדמירליטי • כף שירף |  |
| אזורי ציפורים בעלי חשיבות | מפרץ אדמירליטי • נקודת בארנארד (נקודת ברנרד) • חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • האי טרטר • ליונז ראמפ • חצי האי פוטר • כף שירף |  |
מסרקנים

| מסרקניות |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
תת־ממלכה:: רב-תאיים אמיתיים
מערכה:: מסרקניות
שם מדעי
 Ctenophora ‏אששולץ, 1829
מיונה של מערכת המסרקניות
מסרקנים או מסרקניות (שם מדעי: Ctenophora) היא מערכה בתת-ממלכת רב-תאיים אמיתיים בה כלולים בעלי חיים ימיים דמויי מדוזה. בעבר השתייכה לנבוביים, קבוצת-על אשר פוצלה בעקבות ראיות מדעיות חדשות לשתי מערכות נפרדות. התכונה הבולטת ביותר של מינים רבים במערכה זו היא קבוצות ריסונים דמויי מסרק המשמשות לשחייה, ומכאן שמם. המסרקניות הם בעלי החיים הגדולים ביותר ששוחים באמצעות ריסונים - גודלו של הבוגר במגוון מינים נע מכמה מילימטרים ועד 1.5 מטר.