stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרנויד פארק
עלילה

עלילת הסרט אינה ליניארית, והסצנות מוצגות שלא בסדר התרחשותן בפועל.
אלכס (גייב נווינס) הוא תלמיד תיכון בן 16, חובב סקייטבורדינג שהוריו נמצאים בהליך גירושין. הוא מחליט לבדוק פארק סקייטינג בשם "איסט-סייד סקייטפארק", הידוע בכינויו "פרנויד פארק" ובו מתאמנים גולשים מתקדמים. אלכס המופנם הולך למקום לבד בלילה ומביט בפעילות במקום. הוא פוגש שם קבוצת נערים מבוגרים ממנו והוא ואחד הבחורים, סטרצ' (סקוט פטריק גרין), הולכים למסילת רכבת העוברת באזור והשניים קופצים על רכבת משא שעוברת שם. איש הביטחון של הרכבת שמגלה את השניים רודף אחריהם, ומתחיל להכות בהם בפנס שברשותו. במהלך הקטטה אלכס מכה את השומר בראשו באמצעות הסקייטבורד שלו, וזה באבד שיווי משקל ונופל על מסילה סמוכה רגע אחד לפני שרכבת נוספת עוברת במקום. השומר נדרס על ידי הרכבת, שחוצה את גופו לשניים אל מול עיניו של אלכס. השניים נמלטים מהמקום, ואלכס המבוהל מנסה להעלים ראיות וזורק את הסקייטבורד שלו מהגשר הסמוך אל תוך הנהר. הוא בורח ישירות מהמקום לבית חברו ג'ארד, (ג'ייק מילר) ושם הוא מתקלח וזורק לפח את הבגדים שלבש.
זמן מה לאחר מכן, במהלך יום לימודים, אלכס וכמה חברים נוספים שלו מזומנים לחדר מנהל בית הספר, שם הם פוגשים חוקר משטרה (דניאל ליו) שמבקש לתשאל אותם ולהיעזר בהם על מנת לפענח פשע. החוקר מציג להם תמונות מהאירוע, ומגלה להם כי בתחילה חשבה המשטרה כי מדובר בתאונה, אך בהמשך נמצא סקייטבורד ועליו סימני DNA הזהים לזה של הקורבן. במטרה להתחקות אחר הפושע, המשטרה מבקשת להסתייע בתלמידים העוסקים בסקייטבורדינג ומכירים את "פרנויד פארק", שמסמוך לו אירעה ההריגה. במהלך כל הסרט שומר אלכס את דבר התקרית לעצמו, ואינו משתף אף אחד במה שקרה. גם כאשר הוא מתושאל באופן אישי על ידי חוקר המשטרה, הוא אינו מספר את מה שבאמת קרה באותו ערב.
לאלכס יש חברה בשם ג'ניפר (טיילור מומסן), מעודדת נאה, הרוצה להשתמש בו כדי לאבד את בתוליה. הוא לא מוצא בה עניין רב ולאחר שהם מקיימים יחסי מין לראשונה הוא נפרד ממנה, ומתיידד עם חברתו ללימודים מייסי (לורן מקיני). היא מזהה שדבר מה מטריד אותו, ומייעצת לו להעלות על הכתב את הדברים ולעבור תהליך של קתרזיס על מנת להקל על עצמו את ההתמודדות. הוא דוחה את הרעיון בתחילה אך מתרצה לבסוף, וכתיבתו את הסיפור היא זו שמניעה את העלילה. לאחר שהוא משלים את הכתיבה, הוא שורף את המחברת.
הפקה

גאס ואן סנט בחר לעשות עיבוד קולנועי לרומן של בלייק נלסון (Blake Nelson) מכמה סיבות; עלילת הסיפור מתרחשת בעיר הולדתו, פורטלנד, אורגון שבארצות הברית. כמו גיבור הספר, גם ואן סנט עצמו היה סקייטבורדר כשהיה צעיר. הזדהותו עם העלילה הניעה אותו לכדי העיבוד הקולנועי. בעת שקרא את הספר היה עסוק ואן סנט בגיוס כספים עבור סרט אחר, אך הוא החליט לנטוש את הפרויקט לטובת כתיבת התסריט ל"פרנויד פארק". הטיוטה הראשונה לתסריט נכתבה בתוך יומיים, והגרסה האחרונה הייתה בת 33 עמודים בלבד.
הפקה > ליהוק

בדומה לסרטו אלפנט משנת 2003, גם ב"פרנויד פארק" חיפש ואן סאנט שחקנים לא מקצועיים שיגלמו את התפקידים הראשיים. הוא פתח פרופיל לסרט ברשת החברתית מייספייס ובו הכריז על קול קורא לליהוק בני נוער בגילאים 14 עד 18 "סקייטרים, אמנים, מצטיינים, מעודדות, ביישנים, מבריזנים, אתלטים, פאנקיסטים, מוזיקאים, מובילים חברתית, ליצני כיתה ותלמידי תיאטרון". שני אודישנים נערכו ב-3 וב-5 באוגוסט 2006, ואודישן נוסף לגיוס סקייטרים מקצועיים לתפקידי ניצבות. בסך הכל השתתפו באודישנים 2,971 איש.
השחקן הראשי, גייב נווינס, מעולם לא שיחק קודם לכן והוא שמע על האודישנים בחנות סקייטבורדים מקומית ונבחן במקור לתפקיד ניצב. לדבריו, הוא גויס לתפקיד הראשי בשל התמימות שלו - אלמנט שואן סאנט האמין שחסר בקרב שחקנים מקצועיים. ג'ייק מילר במקור בבויסי, איידהו, והוא היה בפורטלנד במהלך טיול כשאר שמע על האודישנים והחליט להיבחן יחד עם כמה מחבריו. טיילור מומסן הייתה שחקנית מקצועית לפני כן, וקיבלה את התסריט ל"פרניוד פארק" מהסוכן שלה. היא קיבלה את התפקיד לאחר ששלחה לוואן סנט אודישן מצולם. בסרט ישנן שתי הופעות קמאו: את אביו של אלכס מגלם הסקייטבורדר המקצועי ג'יי "סמאיי" וויליאמסון, ואת הדוד שלו מגלם צלם הסרט, כריסטופר דויל. מרבית השחקנים לבשו את הבגדים הפרטיים שלהם וכתבו חלק מהדיאלוגים של הדמויות אותן הם מגלמים, על מנת לשמור על האותנטיות של הסצנות.
הפקה > צילום

צילומי הסרט החלו באורגון באוקטובר 2006 והתרחשו באוניברסיטת פורטלנד, גשר סטיל, גשר סיינט ג'ורג', בבית הספר מדיסון ובמרכז לויד. בנוסף, חלק מהסצנות צולמו בבית-החוף של ואן סנט עצמו. הסצנות בפארק הסקייטינג "פרניוד פארק" המוצג בסרט צולמו בסקייטפארק ברנסייד. כמו "פרניוד פארק", גם ברנסייד נבנה במקור באופן לא חוקי וללא אישורים על ידי קהילות סקייטרים מקומיות, ולבסוף החליטו הרשויות לאשר את המקום באופן רשמי כפארק סקייטבורדינג ציבורי. ואן סנט סיפר כי בקשתו לצלם בסקייטפארק ברנסייד גררה ביטויי חשדנות מסוימים מצד המשתמשים בפארק, שחששו מהאופן שבו הוא יוצג בקולנוע. צלם הסרט כריסטופר דויל השתמש בעדשה רחבה (Wide-angle lens) לצילומי החלקים בסרט המציגים גלישת סקייטבורדינג. ואן סנט שילב בסרט גם קטעים ממצלמת סופר 8 שצילמו הסקייטרים עצמם.
גשר סיינט ג'ון (St. Johns Bridge) בפורטלנד, בו צולמה סצנת הבריחה של אלכס מזירת האירוע וממנו זרק את הסקייטבורד לנהר.
בית ספר מדיסון (Madison) נמצא בצפון המדינה, ובו צולמו הסצנות המתרחשות בבית הספר וצילומי חוקר המשטרה.
סקייטפארק ברנסייד בפורטלנד, אורגון, בו צולם הסרט. כמו "פרנויד פארק" שבסרט, גם הוא הוקם במקור באופן לא חוקי על ידי קהילות סקייטרים.
חלק מסצנות בסרט צולמו באוניברסיטת פורטלנד, הגדולה ביותר באורגון.
הפצה

הקרנת הבכורה של פרנויד פארק נערכה ב-21 במאי 2007 בפסטיבל קאן. לאחר מכן הוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי באוקלנד, בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, פסטיבל הסרטים באתונה, בפסטיבל הסרטים ההומו-לסביים בלונדון, בפסטיבל הסרטים הבינלאומי באדינבורו, בפסטיבל הקולנוע של ניו יורק, בפסטיבל הסרטים "ריינדנס" בלונדון, ובפסטיבלים נוספים.
הסרט יצא בהפצה מוגבלת בארצות הברית ב-7 במרץ 2008. הוא הכניס 30,678 דולר בסוף השבוע הראשון להקרתנו, בו הוצג בשני בתי קולנוע. בשבוע שלאחר מכן התרחבה הפצתו ל-22 בתי קולנוע והכניס 75,917 דולר נוספים. ממוצע ההכנסות להקרנה היה 3,451 דולר, ובסוף החודש הראשון עמדו ההכנסות על 241,672 דולר. הסרט סיים את תקופת ההקרנות המסחריות עם הכנסה של 486,767 דולר בארצות הברית ו-3,994,693 דולר מחוצה לה, ובסך הכל עמדו הכנסותיו על 4,481,460 דולר. דירוגו ברשימת ההכנסות של סרטי קולנוע לשנת 2008 הוא 259, וברשימת ברשימת ההכנסות של סרטי קולנוע המדורגים לצפייה מגיל 17 ומעלה (R-rated) הוא דורג במקום ה-87.
פרניוד פארק יצא ב-DVD בקנדה ב-22 ביולי 2008, ובארצות הברית ב-7 באוקטובר.
פסקול

| --- | --- |

 פסקול מאת אמנים שונים
 יצא לאור:  15 באוקטובר 2007
 סוגה:  סרט דרמה, סרט עצמאי, סרט מתח, סרט ספורט, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 אורך:  46:13
 חברת תקליטים:  Uwe UK
 הפקה:  אליוט סמית' רוב סכנאפף טום רות'רוק
 
מרבית הרעיונות לשירים וקטעי מוזיקה עבור הסרט עלו בזמן תהליך העריכה. גאס ואן סנט וצוות העורכים האזינו לאוספי השירים בתוכנות ה-iTunes האחד של השני, ובחרו את הקטעים שנראה היה להם שיתאימו. האווירה המוזיקלית של הסרט תוארה בלוס אנג'לס טיימס כ"שטף של רעש זר". ואן סנט עצמו תיאר את הפסקול כ"מאוד מורכב". מבקר המוזיקה של העיתון LA Weekly שיבח את פסקול הסרט וכתב: "לא קורה לעיתים קרובות שפסקול של סרט צובט את הפילטרים הוויזואלים והקוליים שלי בכזו מידה, שאני ממש תופס מחדש ורואה באור אחר קבוצה שלמה של אנשים (סקייטרים), בצורה עמוקה הרבה יותר ועם סימפתיה רבה יותר". הפסקול יצא לאור בצרפת באוקטובר 2007 ובארצות הברית במרץ 2008, במקביל ליציאת הסרט לאקרנים.
| רשימת השירים> מס' | רשימת השירים> שם | רשימת השירים> כותב(ים) | רשימת השירים> משך | רשימת השירים>  | רשימת השירים>  | רשימת השירים>  | רשימת השירים>  | רשימת השירים>  | רשימת השירים>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Gradisca E il Principe  | Nino Rota | 2:25 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Angeles  | Elliott Smith | 2:54 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | The White Lady Loves You More  | Elliott Smith | 2:24 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Il Giardino Delle Fate  | Nino Rota | 2:13 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | I Can Help  | Billy Swan | 4:00 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Tunnelmouth Blues  | Henry Davies | 3:10 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Outlaw  | Cast King | 4:08 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Strongest Man in the World  | Menomena | 5:37 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | I Heard That  | Cool Nutz | 3:59 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | La Porticina Segreta  | Nino Rota | 1:52 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | We Will Revolt  | José Ramires | 1:58 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | L'Arcobaleno Per Giuletta  | Nino Rota | 1:23 |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Symphony No. 9, 4  | Ludwig van Beethoven (composer) | 3:20 |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Song One  | Ethan Rose | 4:05 |  |  |  |  |  |  |
| 15. | La Chambre Blanche  | Robert Normandeau | 4:00 |  |  |  |  |  |  |
| 16. | Walk Through (Resonant Landscape) No. 2  | Frances White | 3:45 |  |  |  |  |  |  |
פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי לשחקנית הטובה ביותר

| --- | --- |

הזוכה בפרס לשנת 2023, אמה סטון
 מיקום הטקס:  לוס אנג'לס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפרס:  1995–הווה (כ־30 שנה)
 המספר הרב ביותר של זכיות:  קייט בלאנשט (3)
 המספר הרב ביותר של מועמדויות:  מריל סטריפ, ניקול קידמן וקייט בלאנשט (6)
 www.criticschoice.com
 
פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי לשחקנית הטובה ביותר הוא פרס המוענק על ידי איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי והוענק לראשונה בשנת 1995. לא הוכרזו מועמדות רשמיות עד שנת 2001. כיום יש שש מועמדות מדי שנה, והיו שלושה "תיקו" בקטגוריה זו (2008, 2009, 2018). קייט בלאנשט היא שיאנית הזכיות בפרס, כשלוש פעמים.
ראו גם

פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר
פרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי
פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה
פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי
טודרוס בן יהודה אבולעפיה

ערך זה עוסק במשורר עברי בימי הביניים. אם התכוונתם לפרשן התלמוד בבלי, ראו .
| --- | --- |
 לידה:  1247 טולדו, ספרד 
 פטירה:  1306 (בגיל 59 בערך) טולדו, ספרד 
 מדינה:  ספרד 
 
טודרוס בן יהודה הלוי אבולעפיה (1247–1306) היה משורר עברי מספרד הנוצרית בימי הביניים.
קורות חיים

נולד בטולדו באמצע המאה ה-13 כבן למשפחת הרבנים הספרדית אבולעפיה. טולדו הייתה באותה עת בשליטת כתר קסטיליה, אך התרבות בה עדיין הייתה משוערבת במידה רבה. אבולעפיה נחשב לגדול המשוררים היהודים בספרד בתקופת המלך אלפונסו העשירי (1252-1284) ובנו סנצ'ו הרביעי (1284-1295) מקסטיליה. יצירתו מסמלת את תחייתה של השירה העברית בספרד במאה ה-13, לאחר הרדיפות הקשות נגד היהודים בימי שושלת אל-מוואחידון.
בצעירותו קיבל חינוך אנדלוסי טיפוסי שכלל שילוב של לימודי חול וקודש. מנעוריו החל לחבר שירי הלל לכבוד אישים יהודים רמי דרג בחצרו של המלך אלפונסו העשירי, בהם שלמה ויצחק אבן צדוק, טודרוס בן יוסף ואחרים. למשך זמן מסוים התפרנס אבולעפיה מעבודה בשירות שלמה אבן צדוק, בגביית מיסים עבור מלך קסטיליה. לאחר מכן הוא עבר לעבוד ישירות תחת המלך ונהנה ממנעמי חצר המלוכה. אבולעפיה נתן למלך כמתנה כתר ועליו פסוקים בעברית. בתקופה זאת הוא חיבר שירים עבריים רבים המשבחים את המלך ובני משפחתו, מתארים את חיי הצעירים היהודים בטולדו ואת חייו שלו עצמו.
בשנת 1279, כתוצאה מסכסוך בחצר המלוכה, נגזר דין מוות על שלמה בן צדוק. שנתיים לאחר מכן אבולעפיה ויהודים רבים הושלכו לכלא. כתוצאה מהחוויה חלו שינויים בשירתו של אבולעפיה. לאחר שחרורו ממאסר נדד מעט בין אראגון ואל-אנדלוס, ולבסוף חזר לטולדו. בשנת 1289 הצטרף לחצר המלך סנצ'ו השישי ושירת את משפחת המלוכה במספר תפקידים כלכליים. השנה האחרונה המוזכרת בשיריו של אבולעפיה היא 1298, אך הוא כנראה חי מספר שנים נוספות.
אבולעפיה הותיר מאחוריו דיוואן גדול של שיריו, לו הוא קרא "גן המשלים והחידות", הכולל כ-1,100 שירים. הוא ראה דפוס לראשונה בשנת 1932 בהוצאת החוקר הארצישראלי דוד ילין בשיתוף עם דוד בן סלימאן צמח על פי כתב יד שאיתר והעתיק שאול עבדאללה יוסף. בשירתו של אבולעפיה יש מרכיבים ייחודיים רבים ביחס לשירת ספרד, בין היתר בהשפעת השירה הספרדית-הנוצרית.
הדיוואן

טודרוס אבולעפיה, גן המשלים והחידות , מעתיק: שאול עבדאללה יוסף, מהדיר ועורך: דוד ילין, ירושלים: דפוס הספר, חלק ראשון (1932), באתר היברובוקס
חלק שני - כרך א' (1934)
חלק שני - כרך ב' (1937)
לקריאה נוספת

אביבה דורון, משורר בחצר המלך: טדרוס הלוי אבולעפיה - שירה עברית בספרד הנוצרית, תל אביב: הוצאת דביר, 1989.
חיים שירמן, תולדות השירה העברית בספרד הנוצרית ובדרום צרפת, עדכן והשלים (וליוה בהערות), עזרא פליישר, ירושלים: הוצאת מאגנס ומכון בן צבי, תשנ"ז-1997, עמ' 366-424.
חביבה ישי, 'שירי בית הסוהר של טדרוס אבולעפיה:ביוגרפיה של סוגה', פעמים 133-4 (סתיו-חורף תשע"ג)
ישראל לוין (עורך), טֹדרוס אבולעפיה - שירים, סדרת שירת תור הזהב, תל אביב: ההוצאה לאור של אוניברסיטת תל אביב, תשס"ט-2009.
Angel Saenz-Badillos. “Hebrew Invective Poetry: The Debate between Todros Abulafia and Phinehas Halevi,” Prooftexts 16 (1996): 49–73.
ג'רמי סטרונג

| --- | --- |

סטרונג, 2014
 לידה:  25 בדצמבר 1978 (בן 46) בוסטון/ג'מייקה פליין, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2008 
 מקום לימודים:  תיכון אזורי לינקולן-סדבורי (1997)  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה  אוניברסיטת ייל (2001)  Williamstown Theatre Festival  Steppenwolf Theatre Company 
 בן או בת זוג:  Emma Wall (אוגוסט 2016–?) 
 פרסים והוקרה:  פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר – סדרות דרמה (2022)  פרס אמי לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה (2020)  Critics' Choice Television Award for Best Actor in a Drama Series (2020)  פרס גילדת שחקני המסך לצוות השחקנים הטוב ביותר בסרט קולנוע (2021)  טיים 100 (2022)  פרס סטלייט לשחקן הטוב ביותר בסדרה, מיני סדרה או סרט טלוויזיה (2019) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'רמי סטרונג (באנגלית: Jeremy Strong; נולד ב-25 בדצמבר 1978) הוא שחקן אמריקאי. זוכה פרס אמי לשנת 2020 על משחקו בסדרת הטלוויזיה "יורשים".
ביוגרפיה

סטרונג נולד בבוסטון, לאם, אחות ולאב העובד עם נוער עבריין, ולמד בבתי ספר ציבוריים בבוסטון ובבית ספר בסדברי. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת ייל, שם שיחק במספר מחזות, עם תואר באנגלית. הוא למד גם באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה ובחברת התיאטרון סטפנוולף בשיקגו. את הופעת הבכורה שלו בברודוויי הוא ערך בשנת 2008.
סטרונג נבחר כעמית "לאונור אננברג" 2008/2009 על ידי תיאטרון מרכז לינקולן. הוא היה מועמד להופעה הטובה ביותר באוף ברודוויי פעמיים בתוך שלוש שנים. הוא הופיע בברודוויי במחזה "אדם לכל עת" ושיחק בהפקות רבות באוף ברודוויי.
בשנת 2022 נכלל ברשימת טיים 100.
אקטיביזם

באוקטובר 2023, סטרונג, יחד עם עוד קבוצה של 54 אמנים ואישים בתעשיית הבידור חתם על מכתב פתוח לנשיא ג'ו ביידן. המכתב קורא לנשיא ביידן לקרוא להפסקת אש בעזה ובישראל. המכתב הדגיש את הצורך בעצירת הסלמה מיידית והפסקת אש בעזה ובישראל ומזכיר שלמעלה מ-5,000 בני אדם נהרגו בשבוע וחצי האחרונים באזור. המכתב מדגיש את המשבר ההומניטרי בעזה, שם נטען כי אזלו לתושבים אספקה חיונית כמו מזון, מים, חשמל ותרופות, וקורא לשחרור בטוח של בני הערובה ולהקל על סיוע הומניטרי להגיע לנזקקים.
חיים אישיים

סטרונג התחתן עם אמה וול, פסיכיאטרית דנית, בשנת 2016. יש להם שלוש בנות: אינגריד (נולדה באפריל 2018 בקופנהגן), קלרה (נולדה בנובמבר 2019 בניו יורק) ובת שלישית שנולדה בספטמבר 2021 . סטרונג ומשפחתו מתגוררים בניו יורק ויש להם בית בקופנהגן.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | מחוז המבולדט | פיטר |  |
| 2008 | ביום שזה יקרה | אוסטר |  |
| 2009 | השליח | חייל |  |
| 2009 | Kill Daddy Good Night | ברוס |  |
| 2009 | Contact High | קרלוס |  |
| 2010 | הרומנטיקנים | פיט |  |
| 2010 | כן | איש | סרט קצר |
| 2011 | Love Is Like Life But L onger | איש עיוור | סרט קצר |
| 2012 | לינקולן | ג'ון ג'ורג' ניקולאי |  |
| 2012 | רובוט ופרנק | ג'ייק |  |
| 2012 | בבקשה, אלפונסו | אלפונסו | סרט קצר |
| 2012 | See Girl Run | ברנדון |  |
| 2012 | כוננות עם שחר | תומאס |  |
| 2013 | פארקלנד | לי הארווי אוסוואלד |  |
| 2014 | השופט | דייל פאלמר |  |
| 2014 | מחוץ לזמן | ג'ק |  |
| 2014 | סלמה | ג'יימס ריב |  |
| 2015 | בלאק מאס | ג'וש בונד |  |
| 2015 | מכונת הכסף | ויני |  |
| 2017 | דטרויט | עו"ד לאנג |  |
| 2017 | המשחק הגדול | דין קית' |  |
| 2019 | מים שקטים | ריד מילר |  |
| 2019 | הג'נטלמנים | מתיו ברגר |  |
| 2020 | משפט השבעה משיקגו | ג'רי רובין |  |
| 2022 | ימים של תום | אירווין גראף |  |
| 2023 | מאסטרו | ג'ון גרואן |  |
| 2024 | המתמחה | רוי כהן |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011–2013 | האישה הטובה | מאט בקר | 5 פרקים |
| 2013 | מוב סיטי (אנ') | מייק הנדרי | 4 פרקים |
| 2016 | הסקס של מאסטרס | ארט דריזן | 9 פרקים |
| 2018–2023 | יורשים | קנדל רוי |  |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | פרויקט | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016 | פרס גילדת שחקני המסך | הביצוע הטוב ביותר של צוות שחקנים בסרט קולנוע | מכונת הכסף | מועמדות |  |
| 2019 | פרס סטלייט | השחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה בסדרה, מיני סדרה או סרט טלוויזיה | יורשים | זכייה |  |
| 2020 | פרס בחירת מבקרי הטלוויזיה | השחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה | יורשים | זכייה |  |
| 2020 | פרס TCA | הישג אישי בדרמה | יורשים | מועמדות |  |
| 2020 | פרס אמי לבידור בפריים טיים | השחקן הראשי הטוב ביותר בסדרת דרמה | יורשים | זכייה |  |
| 2021 | פרס גילדת שחקני המסך | הביצוע הטוב ביותר של צוות שחקנים בסרט קולנוע | משפט השבעה משיקגו | זכייה |  |
| 2022 | פרס גלובוס הזהב | השחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה | יורשים | זכייה |  |
| 2022 | פרס האקדמיה האוסטרלית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה הבינלאומי | השחקן הטוב ביותר בסדרה | יורשים | מועמדות |  |
| 2022 | פרס גילדת שחקני המסך | ההופעה הטובה ביותר של שחקן בסדרת דרמה | יורשים | מועמדות |  |
| 2022 | פרס גילדת שחקני המסך | הביצוע הטוב ביותר של אנסמבל בסדרת דרמה | יורשים | זכייה |  |
| 2022 | פרס בחירת מבקרי הטלוויזיה | השחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה | יורשים | מועמדות |  |
| 2022 | פרס סטלייט | השחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה/ז'אנר | יורשים | מועמדות |  |
| 2022 | פרס TCA | הישג אישי בדרמה | יורשים | מועמדות |  |
| 2022 | פרס אמי לבידור בפריים טיים | השחקן הראשי הטוב ביותר בסדרת דרמה | יורשים | מועמדות |  |
| 2023 | פרס סטלייט | השחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה | ימים של תום | מועמדות |  |
| 2023 | פרס TCA | הישג אישי בדרמה | יורשים | מועמדות |  |
| 2024 | פרס גלובוס הזהב | השחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה | יורשים | מועמדות |  |
| 2024 | פרס בחירת מבקרי הטלוויזיה | השחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה | יורשים | מועמדות |  |
| 2024 | פרס אמי לבידור בפריים טיים | השחקן הראשי הטוב ביותר בסדרת דרמה | יורשים | מועמדות |  |
| 2024 | פרס גילדת שחקני המסך | הביצוע הטוב ביותר של אנסמבל בסדרת דרמה | יורשים | זכייה |  |
| 2024 | פרס טוני | ההופעה הטובה ביותר של שחקן ראשי במחזה | אויב העם | זכייה |  |
| 2025 | פרס גלובוס הזהב | שחקן המשנה הטוב ביותר בסרט | המתמחה | מועמדות |  |
הבו בנות לאילת

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  ליאו פילר נתן אקסלרוד
 הופק בידי:  סרטי כרמל
 תסריט:  נתן אקסלרוד, ליאו פילר
 עריכה:  לאה אקסלרוד
 שחקנים ראשיים:  שלמה בר-שביט אורי לוי אווה ליאון אלישבע מיכאלי דוד רם רפאל קלצ'קין יעל דרויאנוב
 מוזיקה:  יצחק גרציאני
 צילום:  חיים שרייבר
 מדינה:  ישראל ישראל
 חברת הפקה:  אולפני הרצליה
 הקרנת בכורה:  1964
 משך הקרנה:  90 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט קומדיה 
 הכנסות:  148,000 צופים
 דף הסרט ב־IMDb
 
הבו בנות לאילת הוא סרט קומדיה ישראלי משנת 1964 שצולם בשחור-לבן בבימוי של ליאו פילר ונתן אקסלרוד שגם כתבו את התסריט.
המוזיקה נכתבה בידי יצחק גרציאני, נעימת הנושא "הבו בנות לאילת" מושרת למילותיו של עמוס אטינגר.
הסרט היה גנוז 50 שנה והוא חלק מסרטי הארכיון הישראלי לסרטים בסינמטק ירושלים. הסרט עבר שיחזור ועיבוד על ידי יעקב גרוס בשנת 2015 והוא תרם עותק אחד לספריית סינמטק תל אביב לזכר נתן גרוס ויורם גרוס.
תקציר העלילה

באילת יש מצוקת דיור. שלמה (שלמה בר-שביט) מבקש מנציג משרד השיכון (ברוך דוד), חדר נוסף על מנת לערוך בו ניסויים על מכונת קירור מהפכנית אך נענה שרק אנשים נשואים מקבלים חדר נוסף. בעיתונים מתפרסם שיש מצוקת דיור לרווקים באילת ושדכן תל אביבי (רפאל קלצ'קין) חושב שזו הזדמנות להרוויח. הוא מדפיס מודעות פרסומת, נוסע לאילת ומחלק אותן בכל העיר. הוא נפגש עם שלמה ומוסר לו תמונות של שלוש מועמדות מתאימות לו. שלמה מתבונן בתמונות לקול צחוקו של יוסקה (נחום שליט), אחד מפועלי הנמל ובוחר בתמונה של דורה (אלישבע מיכאלי).
ישראל (דוד רם) הוא מנהל התפעול בנמל אילת, גבר נאה שלא ממהר להתחתן. מזכירתו היא שוש (יעל דרויאנוב) והיא נוסעת לחופשה בתל אביב עם בעלה מיכה (אורי לוי) ושלמה מתלווה אליהם.
שלמה מחפש דירה זולה, והסרסור אברשה (חיים פולני) מפנה אותו למלון זול. שלמה מתגלח ולפתע נכנסת לחדר אישה (ברכה נאמן). הוא חושב שהיא מנקה מהמלון, אך מתחוור לו שהיא יצאנית והוא בורח משם במהירות.
לנמל התעופה בלוד מגיעה בטיסה אביגיל סולומון (אווה ליאון), היא מתקבלת על ידי נציג משרד התיירות (ליאו פילר). לאחר מלחמת העצמאות בה שירתה בחטיבת גולני היא טסה לארצות הברית ועסקה בתיירות, כעת היא מתבקשת על ידי נציג משרד התיירות לפתוח לשכת תיירות באילת.
היא מתאכסנת במלון סמואל שם מתאכסנים גם שוש, מיכה שלמה והתייר הקשיש וילי קרמר (פסח בורשטיין), שמחזר אחרי אביגיל היפה.
שלמה מנסה פעמיים להיפגש עם דורה, אך אינו מצליח והיא שופכת את חמתה על השדכן. גם ישראל מגיע לאותו מלון ונפגש עם אביגיל. לבסוף כולם מגיעים לאילת. יוסקה חושב שדורה היא תיירת עשירה, משנה את שמו לג'ורג' ומציג את עצמו כמדריך תיירות. הוא לוקח אתה לתמנע ומצלם אותה תחת סלע הפטריה אבל כשמתברר לו שהיא מכפר סבא הוא בורח ומשאיר אותה לבד. שלמה ומיכה מגיעים למקום ומתחפשים לערבים, היא בורחת מהם ולבסוף נופלת לזרועותיו של שלמה.
גם שלמה ואביגיל מטיילים באזור וכשמתברר לישראל שאביגיל היא צברית ששירתה כלוחמת הוא מתאהב בה ושניהם מתנשקים.
הסוף הוא טוב - שלמה ודורה מתאהבים והוא מצליח להפעיל את מכונת הקירור, הזוגות חוגגים ביחד. השדכן מגיע למקום ומצטער שהשידוכים נעשו ללא התערבותו.
שחקנים

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
שלמה בר-שביט: שלמה
אורי לוי: מיכה
יעל דרויאנוב: שושנה
נחום שליט: יוסקה/ג'ורג'
דוד רם: ישראל
אווה ליאון: אביגיל
אלישבע מיכאלי: דורה
רפאל קלצ'קין: שדכן
פסח בורשטיין: קרמר
חיים פולני: אברשה
ברכה נאמן: יצאנית
ברוך דוד: פקיד משרד השיכון
משה ישעיהו: המלצר
ליאו פילר: נציג משרד התיירות
ברכה נאמן: נערת ליווי
הגמל המעופף (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט הגמל המעופף
 בימוי:  רמי נעמן
 הופק בידי:  מרק רוזנבאום
 תסריט:  רמי נעמן
 עריכה:  טובה אשר
 שחקנים ראשיים:  גדעון זינגר סלים דאו גילת אנקורי לורנס בוברד מוסקו אלקלעי
 מוזיקה:  שם טוב לוי
 צילום:  יואב קוש
 מדינה:  ישראל ישראל
 חברת הפקה:  אולפני הרצליה
 הקרנת בכורה:  1994
 משך הקרנה:  95 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט קומדיה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הגמל המעופף הוא סרט קומדיה ישראלי בבימויו של רמי נעמן שגם כתב את התסריט. עם גדעון זינגר, סלים דאו ולורנס בוברד בתפקידים הראשיים.
העלילה היא אלגוריה ליחסי אנשים בני דתות שונות לפעול למטרה אחת והפעם היא כדי לשחזר את פסל הגמל המעופף בתל אביב שהיה סמל להתחדשות העיר בשנות ה-30 כדי למחות נגד הריסת בתים ישנים לטובת קבלני נדל"ן.
סלים דאו היה מועמד לפרס אופיר לשחקן הראשי הטוב ביותר.
תקציר העלילה

הרברט באומן (גדעון זינגר) הוא פרופסור להיסטוריה מודרנית בגמלאות. המשוטט בתל אביב ומחפש גרוטאות בעלות עניין לדעתו. הסרט נפתח בבית העומד להריסה ובאומן עוצר את הדחפור ומתווכח עם הקבלן גולדשטיין (מוסקו אלקלעי) ולבסוף הוא עולה לגג ומתיישב על המעקה ונושא נאום בעד שימור העיר היות שהוא מתנגד להריסת מבנים ישנים. למקום מוזעקים ראש העיר (משה טימור), קצין משטרה (שבתאי קונורטי) וגאולה (גילת אנקורי), תלמידתו לשעבר של באומן ומעריצה שלו. באומן מורד מהגג ולאחר אשפוז קצר בבית חולים חוזר לביתו.
הוא גר בצריף שנבנה על ידי אביו על פרדס ערבי נטוש. חצרו מלאה בגרוטאות ואישה מוזרה (דבורה ברטונוב) נוהגת לחטט שם ולאסוף ניילונים.
במקום עובדים פועלי זבל ערביים וביניהם פארס (סלים דאו), לו נודע על כך שאביו בנה את צריפו של באומן ולכן החליט להתגורר שם משך אשפוזו של באומן. באומן שב לדירה ולאחר קטטה קצרה בין השניים לוקה בהתקף אפילפטי.
בחיטוט מקרי במטען המשאית שלהם, מגלה באומן חלק מפסל - ראש של גמל. באומן מתרגש למראהו ומבקש מפארס להביא לו עוד ממצאים, אבל פארס מביא לו גרוטאות חסרות ערך.
פארס מטפל בו ו"מתנחל" בצריף למורת רוחו של באומן שלא סובל אותו מבחינת תרבות (מוזיקה קלאסית לעומת מוזיקה ערבית), אוכל ומשחקים (שחמט לעומת ששבש) ורצונו לנטוע במקום פרדס בשטח שהיה שייך לאביו לפני 1948.
לחצר מגיעה בקרוון נייד ג'ינה, נזירה לשעבר (לורנס בוברד) שהגיעה מאיטליה לארץ הקודש לעשות טוב עבור אנשים ולכפר על חטאיה לאחר שנזרקה מהמנזר בו שהתה.
באומן ופארס מתלהבים מיופייה ומפסיקים את המריבה כתוצאה מכך. פארס מוצא גם את הגוף של הגמל אך הכנפיים חסרות. בינתיים מתכנן ובונה פארס שהוא "כמעט אינג'נר" את המגדל עליו הם מניחים את הפסל. ג'ינה מביאה להם כנפיים מאחד המנזרים אך הן לא מתאימות. לבאומן ידוע שהכנפיים המקוריות על סמלה המסחרי של "מסעדת אנג'ל" - פסל מלאך מכונף. הם מבקשים אותן מבעל המסעדה ישראל (גבי עמרני) ומבניו רפאל (יגאל עדיקא) וגבריאל (גדי רבינוביץ) אבל נענים בשלילה.
בפעולה משותפת הם גונבים את הכנפיים בלילה ומרכיבים אותן על הגמל. כעת יש להם גמל מעופף מושלם על מגדל והם חוגגים. ראש העיר מגיע למקום ומבקש לקנות את הפסל כדי שיוכל להציבו לפני בית העירייה, אך באומן מגרש אותו וכן את הקבלן גולדשטיין שרוצה לשלם לו סכום גדול כדי להרוס את הצריף והחצר לשם בניית מגדל מגורים.
בלילה מגיעים למקום ישראל ובניו ודורשים בחזרה את הכנפיים. באומן ופארס איתנים בסירובם ועולים על המגדל. בניו של ישראל שופכים דלק מסביב לבנין אך לאחר שמגיעה למקום משטרה הם בורחים והסיגר של ישראל נופל ומצית את המקום. המגדל עולה באש, באומן ופארס קופצים ובאומן רואה את הלהבות אופפות את הגמל שמתחיל להתרומם ולעוף מעל בתי תל אביב.
שחקנים

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
גדעון זינגר: פרופ' באומן
סלים דאו: פארס
לורנס בוברד: ג'ינה
גילת אנקורי: גאולה
מוסקו אלקלעי: הקבלן גולדשטיין
גבי עמרני: ישראל
גדי רבינוביץ: גבריאל
יגאל עדיקא: רפאל
משה טימור: ראש העיר
שבתאי קונורטי: שוטר
דבורה ברטונוב: אוספת ניילונים