stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דוכס בורבון
דוכסי בורבון > הדוכסים הראשונים

1327-1342 : לואי הראשון, דוכס בורבון
1342-1356 : פייר הראשון, דוכס בורבון
1356-1410 : לואי השני, דוכס בורבון
1410-1434 : ז'אן הראשון, דוכס בורבון
1434-1456 : שארל הראשון, דוכס בורבון
1456-1488 : ז'אן השני, דוכס בורבון
1488-1488 : שארל השני, דוכס בורבון
1488-1503 : פייר השני, דוכס בורבון
1503-1521 : סוזאן, דוכסית בורבון
1505-1523 : שארל השלישי, דוכס בורבון
במשך רוב ההיסטוריה שלהם, דוכסי בורבון היו קרובים מאוד לדודניהם מבית ולואה המלכותי. זה איפשר להם לשמור על הדירוג שלהם עם יוקרה דומה. הם נלחמו נגד האנגלים במלחמת מאה השנים, והיו חלק מהצד של סיעת ארמניאק במהלך מלחמת האזרחים של ארמניאק-בורגונדיאן.
לפייר השני ואשתו, אן מצרפת, בתו של לואי האחד עשר, מלך צרפת, הייתה רק בת אחת ששרדה, סוזאן. הם הפכו אותה ליורשת שלהם באמצעות ויתור מלואי השנים עשר, מלך צרפת. אן, בידיעה שהענף של בורבון-מונפנסייה, הענף הבכיר הבא של משפחת בורבון, ידרוש את תביעתם, חיתנה את בתה עם שארל, רוזן מונפנסייה. נישואיהם איחדו את הרכוש העצום של משפחת בורבון, אך התוכנית נכשלה. סוזן מתה ללא ילדים, ואמו של המלך החדש, לואיזה, נסיכת סבויה, טענה שהיא יורשת את הנחלה, כיורשת של קרבת דם. לואיזה הציעה להתחתן עם הדוכס מבורבון כדי ליישב את העניין בידידות, אך לואיז מסבויה הייתה כבר בת 45, ולכן הדוכס סירב לה, בשפה מעליבה. בעקבות סכסוך זה, כרת שארל הסכם סודי עם קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ועם הנרי השמיני מלך אנגליה, שתכננו פלישה לצרפת. ההסכם התגלה קודם זמנו ושארל השלישי נמלט לחצרו של קרל החמישי והתמנה לסגן מפקד צבא האימפריה באיטליה.
אחרי מות שארל השלישי, אוחדו כל נחלותיו עם אלה של הכתר הצרפתי. עם מותו בשנת 1527, הענף של בורבון-מונפנסייה נכחד, והענף הבכיר הבא, של בורבון-ונדום, לא הורשה לרשת את האדמות שהוחרמו.
שארל, דוכס ונדום היה היורש כעת של נחלות בית בורבון היה מבית בורבון-ונדום, והוא נשאר נאמן למלך, אף על פי שפרנסואה הראשון מנע ממנו את נחלות בית בורבון ואת הירושה של אשתו, אחותו של שארל הרביעי, דוכס אלנסון. בנו של שארל, אנטואן דה בורבון, יהפוך למלך נווארה, ונכדו, אנרי מנווארה, יהפוך למלך צרפת. כל בני המשפחה של ימינו הם צאצאיו. בעקבות כך, בית בורבון-ונדום פשוט נקרא בית בורבון.
דוכסי בורבון > אחרי 1523: תואר אישי

התואר לא היה בשימוש בין השנים 1523–1544, ובשנת 1531 התמזגה הדוכסות לראשונה עם הנחלות המלכותיות.
1544-1545: שארל השני, דוכס אורליאן, הבן הצעיר של פרנסואה הראשון, מלך צרפת. הוא מת ללא ילדים, והתואר חזר לכתר.
1566-1574: אנרי, דוכס אנז'ו, אחיו הצעיר של שארל התשיעי, מלך צרפת. הוא עלה על כס המלוכה בשנת 1574, ונחלותיו התמזגו לכתר.
התואר של דוכס בורבון הוענק בשנת 1661 ללואי השני, נסיך דה קונדה, אולם רוב צאצאיו העדיפו להשתמש בתואר העתיק, נסיך קונדה. התואר "דוכס בורבון" הפך לתואר כבוד של כמה מצאצאי נסיך קונדה.
1661-1667: לואי השני, נסיך דה קונדה
1667-1670: אנרי ז'ול, נסיך קונדה
1670-1709: לואי השלישי, נסיך קונדה
1709-1736: לואי אנרי, דוכס בורבון
1736-1772: לואי ז'וזף, נסיך קונדה
1756-1830: לואי אנרי, נסיך קונדה
עם מותו בשנת 1830, נכחד בית קונדה.
דוכסי בורבון > אחרי 1793: תואר כבוד

1950-1975: אלפונסו, דוכס אנז'ו וקדיס (1936-1989), ואחריו דוכס אנז'ו, גם הדוכס של קדיז
1975-1984: פרנסואה דה בורבון (1972–1984), בנו של דוכס בריטני לשעבר
1984- היום: לואיס אלפונסו, דוכס אנז'ו (1974-היום), אחיו של דוכס טורין, לשעבר דוכס אנז'ו
שלט האצולה של הדוכסים מ 1410 עד 1488
שלט האצולה של הדוכסים מ 1488 עד 1523
דגל איי שלמה

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל לאומי
 יחס אורך/גובה:  1:2
 הונף לראשונה:  8 בנובמבר 1977
 מוטיבים עיצוביים:  שדה, בנד סיניסטר, כוכב בעל 5 קודקודים 
 גרסאות נוספות

 
  דגל הצי האזרחי

 
  דגל הצי הצבאי
 
דגל איי שלמה (באנגלית: Flag of the Solomon Islands) הוא דגלה הלאומי של איי שלמה. הוא אומץ רשמית ב-8 בנובמבר 1977. הדגל, בדומה לדגלי מדינות איים אחרות באזור מרכז האוקיינוס השקט, מסמל את צורת המדינה ואת מיקומה. הדגל מחולק באלכסון על ידי פס צהוב דק שמתחיל בחלק התחתון השמאלי של צד התורן. המשולש העליון (צד התורן) הוא בצבע כחול ובו חמישה כוכבים מחומשים בצבע לבן המאורגנים בתבנית של X, והמשולש התחתון הוא בצבע ירוק.

הרקע הכחול מסמל את האוקיינוס השקט, המשולש הירוק מסמל את האיים. הפס הצהוב מסמל את השמש הזורחת. חמשת הכוכבים מסמלים את מספר קבוצות האיים.
הנס האזרחי משמש כדגל אוניות הסוחר של האי, והוא נס אדום שבקנטון (הרביע העליון הקרוב לניצב הדגל) נמצא דגל איי שלמה.
נס הצי מונף על ספינות משטרה ומבוסס על נס לבן בריטי, שבקנטון הדגל נמצא דגל איי שלמה.
ראו גם

סמל איי שלמה
המנון איי שלמה
דגל איי טרקס וקייקוס

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל מדיני ואזרחי, דגל הצי המדיני
 יחס אורך/גובה:  1:2
 קבלת מעמד רשמי:  7 בנובמבר 1968
 מוטיבים עיצוביים:  נס בריטי כחול  דגל הממלכה המאוחדת בקנטון   שדה כחול עם הטבעה של סמל איי טרקס וקייקוס
 גרסאות נוספות:      דגל ימי אזרחי
דגל איי טרקס וקייקוס דומה לדגלי מושבות כתר ושטחי חסות אחרים של הממלכה המאוחדת.
הדגל מבוססת על הנס הכחול הבריטי - דגל שרקעו כחול ובקנטון הדגל (רביע העליון הקרוב לניצב) מצוי היוניון ג'ק. במרכז הדגל - סמל איי טרקס וקייקוס. הדגל אומץ רשמית ב-7 בנובמבר 1968.
סמל האיים כולל קונכייה, סרטן וקקטוס מסוג מלוקקטוס (אנ'), המסמלים את החי והצומח באי.
הדגל המשמש כלי שיט אזרחיים מבוסס על הנס האדום.
ראו גם

גלריית דגלי הממלכה המאוחדת
נס כחול
נס אדום
ד'רט"ז

ד'רט"ז (4216)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-29 באוגוסט 455 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 16 בספטמבר 456. שנה מסוג בשז, היא מעוברת, ואורכה 385 ימים. זו שנה שנייה לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בשז, ובה 385 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
דה-אינדיבידואציה

דה-אינדיבידואציה (באנגלית Deindividuation) הוא מושג מתחום הפסיכולוגיה החברתית, המתאר מצב בו האינדיבידואל (פרט) בקבוצה חברתית חש שהוא מאבד את זהותו האישית ומתמזג עם זהות הקבוצה.
המושג נטבע בראשונה על ידי לאון פסטינגר ושותפיו והורחב על ידי פיליפ זימברדו. הם הציעו שישנם מצבים מסוימים שמתרחשים בקבוצות ויכולים לגרום ליחיד בקבוצה לחוש שהוא איבד את זהותו האישית והתמזג באופן אנונימי עם הקבוצה. מצב פסיכולוגי זה, מביא בדרך כלל להפחתת העכבות והמעצורים, ועלול לגרום לביצוע התנהגויות אימפולסיביות או הרסניות.
מצב זה מתעורר במיוחד בתנאים כגון שקיימת מלכתחילה אנונימיות, כשיש מצב של עוררות גבוהה, אחדות קבוצתית גבוהה או התמקדות באירועים חיצוניים. תנאים אלו מביאים כנראה למצב של מודעות עצמית מופחתת וכך לדה-אינדיבידואציה. התנהגות זו עשויה להוביל לתוצאות שליליות.
קיימת סברה כי דה אינדיבידואציה עשויה להוביל גם לתוצאות חיוביות, אם כי עד כה לא נבחן אמפירית מימדה 'החיובי' של התופעה.
גורם הזקן

גּוֹרְם הזקן (בדנית: Gorm den Gamle, בנורדית עתיקה: Gormr gamli, בלטינית: Gormus Vetus, נקרא גם "גורם הרפה", בדנית: Gorm Løge או Gorm den Dvaske; ‏לפני 900 – 958 לערך) היה מלך דנמרק הראשון שהוכר מבחינה היסטורית, שמלך החל משנת 936 לערך ועד מותו בשנת 958 לערך. מרכז שלטונו היה ילין, והוא יצר את העתיקה מבין האבנים הרוניות בילין, לכבוד אשתו תירה.
חייו ומלכותו

גורם היה בנו של המלך הדני האגדתי למחצה, הארדיקאנוט (אנ'). הכרוניקן אדם מברמן מציין שהארדיקאנוט הגיע לדנמרק מ"נורת'מניה" ותפס בה את השלטון בראשית המאה ה-10. הוא הדיח את המלך הצעיר סיגטריג גנופסון, שמלך על חלקה המערבי של דנמרק ולאחר מותו עלה גורם למלוכה תחתיו.
על פי החיבור ההיסטורי מחזור העולם, כבש גורם בכוח לפחות חלק משטח הממלכה מידיו של המלך גונפה ואדם מברמן גורס שטרם זמנו של גורם הייתה הממלכה מפולגת. גורם מוזכר לראשונה כמארחו של הארכיבישוף אוני מהמבורג וברמן ב-936. על פי האבנים ביילין, בנו של גורם, האראלד הראשון, "כבש את כל דנמרק", לכן מקובל לחשוב שגורם משל רק על יוטלנד ממרכז שלטונו ביילין.
נישואין

גרום נשא לאישה את תירה (Thyra). המקורות המאוחרים לגבי מוצאה ומשפחתה סותרים ומפוקפקים ואין בנמצא מקורות בני זמנה בנוגע לכך. קברה הוא אחד מאתרי הרוגם הגדולים ביילין ובאבן שהקים גורם לכבודה הוא כינה אותה "גאולת דנמרק" או "הפרח של דנמרק". לגורם ולתירה נולדו שלושה בנים: טוקה, קנוט והאראלד.
לתירה מיוחסת השלמת בנייתו של קו הביצורים של דנווירגה (Danevirke, כיום בגרמניה), שחצץ בין דנמרק לבין שכניה העוינים מדרום, הסקסונים. קו ביצורים זה לא היה חדש, אך בתקופה זו הוספו לו חפיר וסוללת אדמה שבראשה גדר כלונסאות. קו הביצורים השתרע בין מפרץ שלי (Schlei) לבין נהר טרין (Treene) לרוחב השטח שמהווה היום את מחוז שלזוויג.
מותו וקבורתו

גורם מת בחורף 958–959 ועל פי תיארוך באמצעות טבעות עצים ניתן להסיק כי חדר הקבורה שלו נבנה מעצים שנכרתו ב-958. נסיבות מותו תוארו על ידי ההיסטוריון הדני מהמאה ה-16, ארילד הויטפלדט:
שלושת בניו של גרום היו ויקינגים במלוא מובן המילה והם יצאו מדנמרק מדי קיץ למטרות פשיטה ובזיזה. האראלד שב לחצר המלכות ביילין עם החדשות על מותו של אחיו קנוט בניסיון לכבוש את דבלין שבאירלנד. לאף אחד לא היה את האומץ לבשר על כך למלך גורם. המלכה תירה הורתה שקירות אולם המלכות יכוסו בבדים שחורים ושאף אחד לא יאמר מילה על כך. כאשר נכנס גורם לאולם, הוא נדהם ושאל מה משמעות צבעי האבל. המלכה תירה פתחה ואמרה: "אדוני המלך, היו לך שני בזים, האחד לבן והשני אפור. הלבן עף הרחק והעופות האחרים מרטו את נוצותיו הנאות וכעת הוא חסר ערך עבורך. בינתיים, הבז האפור ממשיך לצוד תרנגולים עבור שולחן המלך". גורם הבין מיד את המשל שנשאה המלכה ופרץ בבכי, " בני מת לבטח ודנמרק כולה באבל!" תירה השיבה: אתה אמרת זאת, הוד מלכותך, מה שאמרתי אינו נכון, אלא רק דבריך נכונים". על פי המסופר שקע גורם ביגון כבד עד כדי כך שלמחרת היום הוא מת.
דיווח זה סותר את המידע על האבנים הרוניות ביילין שמציינות שתירה מתה לפני גורם. כמה ארכאולוגים והיסטוריונים גורסים שגורם נקבר קודם כל בקברה של המלכה תירה ביילין ומאוחר יותר הועברה גופתו על ידי בנו, האראלד, לתוך כנסיית העץ המקורית שביילין. על פי תאוריה זו מקובל לחשוב שהשלד שנחשף באתר הכנסייה הנוצרית הראשונה שביילין הוא למעשה שלדו של גורם, אף על פי שתאוריה זו עדיין שנויה במחלוקת. במהלך תקופת מלכותו של גורם, רוב הדנים עדיין האמינו באלים הנורדים ורק בתקופת מלכותו של בנו, האראלד הראשון, התנצרה דנמרק באופן רשמי. לפיכך, הפך האראלד את מקום הקבורה המקורי של אבי כאתר זיכרון.
מורשתו

גורם כונה "הזקן" במובן היותו האב הקדום של המלוכה הדנית. באותה תקופה היה נהוג לתת לאנשים כינויים, זמן רב לפני שהחל להיות מקובל השימוש בשמות משפחה. הכינויים התחלקו למספר מאפיינים: שמות המבוססים על אירוע, שמות המבוססים על מאפיינים פיזיים, שמות עם מאפיין של לשון נופל על לשון ושמות המנוגדים לדמותו האמיתית של האדם, כמעשה לצון. לדוגמה, כינויו של גורם "הרפה" היה מנוגד בהחלט לאופיו, הוא היה אדם מאוד ערני. חייו לא היו ארוכים במיוחד, אך תקופת מלכותו שארכה כ-40 שנה, הייתה ארוכה בהשוואה למלכים הדנים הוויקינגים של זמנו. סקסו גרמטיקוס בכרוניקה שלו גסטה דנורום, טוען שגורם היה זקן יותר ממלכים אחרים באותה תקופה. מקורות על מלכים שקדמו לגורם אינם בנמצא או שנויים במחלוקת.
הערות שוליים

1 2 3  Gorm den Gamle at Gyldendals Åbne Encyklopædi (בדנית)
↑  Sawyer, Peter; Sawyer, Birgit (1993). Medieval Scandinavia: from conversion to Reformation, circa 800-1500. The Nordic Series 17. University of Minnesota Press. p. 6.
| מלכי דנמרק |
| --- | --- | --- |
| מלכים קדומים | (הארדיקאנוט הראשון) • גורם הזקן • האראלד "כחול השן" • סוון פורקברד • האראלד השני • קנוט הגדול • הארדיקאנוט • מגנוס הטוב • סוון השני • האראלד השלישי • קנוט הרביעי • אולף הראשון • אריק הראשון • נילס • אריק השני • אריק השלישי • סוון השלישי • קנוט החמישי • ולדמר הגדול • קנוט השישי • ולדמר השני • ולדמר הצעיר • אריק הרביעי • אַבֶּל • כריסטופר הראשון • אריק החמישי • אריק השישי • כריסטופר השני • אריק כריסטופרסן • ולדמר השלישי • תקופת ביניים • ולדמר הרביעי • אולף השני • מרגרטה הראשונה |  |
| בית פפאלץ-ניומרקט | אריק מפומרניה • כריסטופר מבוואריה |  |
| בית אולדנבורג | כריסטיאן הראשון • הנס • כריסטיאן השני • פרדריק הראשון • כריסטיאן השלישי • פרדריק השני • כריסטיאן הרביעי • פרדריק השלישי • כריסטיאן החמישי • פרדריק הרביעי • כריסטיאן השישי • פרדריק החמישי • כריסטיאן השביעי • פרדריק השישי • כריסטיאן השמיני • פרדריק השביעי |  |
| בית שלזוויג-הולשטיין-זונדרברג-גליקסברג | כריסטיאן התשיעי • פרדריק השמיני • כריסטיאן העשירי • פרדריק התשיעי • מרגרטה השנייה • פרדריק העשירי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 118696556  VIAF: 35250850   WorldCat (עם VIAF): 35250850
דגל איי קוק

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל מדיני ואזרחי
 יחס אורך/גובה:  1:2
 הונף לראשונה:  4 באוגוסט 1979
 מוטיבים עיצוביים:  נס בריטי כחול  דגל הממלכה המאוחדת בקנטון   שדה כחול עם הטבעה של 15 כוכבים לבנים במעגל
 דגלים היסטוריים   :      דגל איי קוק בשימוש בין 1973 ל-1979
דגל איי קוק מבוסס על עיצוב הנס כחול הבריטי, בדומה ליתר דגלי מושבות בריטניה באזור האוקיינוס השקט. בקנטון הדגל (הרביע העליון הקרוב לניצב) מצוי הדגל הממלכה המאוחדת. במרכז הדגל מצויים 15 כוכבים במעגל. היוניון ג'ק מסמל את הקשר של איי קוק לבריטניה והכוכבים מסמלים את 15 איי קוק. הרקע הכחול מסמל את האוקיינוס השקט ואת מזגם השלו של תושבי האיים.
בין שנת 1973 לשנת 1979 דגל איי קוק היה דגל ירוק עם 15 כוכבים צהובים. הצבע הירוק ייצג את הצמיחה המתמדת ואת החיים והצהוב ייצג את האמונה, האהבה, השמחה והמחויבות של תושבי האיים. העיגול ייצג את האיחוד בין האיים לבין עצמם והאיחוד בין האיים לאדמה עצמה.
ראו גם

דגלי ניו זילנד
נס כחול
לקריאה נוספת

Collins Gem Flags (1994). Haper Collins Publishers pp 67. ISBN 0-00-470723-0
הערות שוליים

↑  חוקת איי קוק, סעיף 76C "נס איי קוק"
| דגלי ניו זילנד |
| --- | --- | --- |
| ניו זילנד | דגל ניו זילנד |  |
| דגלים אישיים | הנס המלכותי • דגל המושל הכללי |  |
| מדינות תלויות | איי קוק • טוקלאו •  ניואה |  |
| ניסים | הנס האדום • הנס הלבן • חיל האוויר המלכותי • התעופה האזרחית |  |
| היסטוריים | דגל השבטים המאוחדים |  |
| דגלי מדינות אוקיאניה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אוסטרליה • איי מרשל • איי שלמה • אינדונזיה • ונואטו • טובאלו • טונגה • מיקרונזיה • נאורו • ניו זילנד • סמואה • פיג'י • פלאו • פפואה גינאה החדשה • קיריבטי |  |
| שטחים תלויים | אי הפסחא • אי חג המולד • איי מריאנה הצפוניים • איי קוק • איי קוקוס • בוגנוויל • גואם • הוואי • טוקלאו • ואליס ופוטונה • נורפוק • ניואה • סמואה האמריקאית • פולינזיה הצרפתית • פיטקרן • איי צ'טהאם • קלדוניה החדשה |  |
אירופה • אפריקה • אסיה • אוקיאניה • אמריקה הצפונית • אמריקה הדרומית
ערך זה הוא קצרמרבנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דוכס המילטון

| --- | --- |


 איוש נוכחי:  אלכסנדר דאגלס-המילטון, דוכס המילטון ה-16 ודוכס ברנדון ה-13
 תאריך כניסה לתפקיד:  5 ביוני 2010
 תחום שיפוט:  הממלכה המאוחדת
 מעון:  בית לנוקסלב
 ייסוד המשרה:  12 באפריל 1643
 איוש ראשון:  ג'יימס המילטון, דוכס המילטון הראשון ורוזן קיימברידג' השני
 
דוכס המילטון (באנגלית: Duke of Hamilton) הוא תואר אצולה סקוטי הניתן בממלכה המאוחדת.
שושלת הדוכסות נוסדה ב-1643 עם הפיכת מרקיז המילטון השלישי ג'יימס המילטון לדוכס המילטון הראשון, החל מ-1711 דוכסות המילטון מוצמדת לדוכסות ברנדון ומאז דוכסי המילטון נושאים גם בתואר דוכסי ברנדון, כפל הדוכסיות (וכן המספור השונה) נובע מכך שבעוד שהמילטון היא דוכסות סקוטית, ברנדון היא דוכסות בממלכה המאוחדת. בשנת 1761 אם מותו של דוכס דאגלס ארצ'יבלד דגלאס, דוכסות דאגלס נכחדה והתארים השונים שלה כמו גם תואר ראש שבט דאגלס הועברו לקרוב משפחה הבא בירושה; דוכס המילטון השביעי, ומאז נכללים בתוארי דוכסות המילטון, ואף הובילו לשילוב השם "דאגלס" בשמם של דוכסים לאורך השנים.
לצד התואר 'דוכס המילטון' ו-'דוכס ברנדון' שאר תוארי הדוכס כוללים תארים קודמים שנותרו, כאלו שנוספו או כאלו שהתמזגו מנישואים וכדומה: מרקיז דאגלס, מרקיז קליידסדייל, רוזן אנגוס, רוזן לנארק, רוזן אראן וקיימברידג', לורד אברנאת'י ויער ג'דבורג, לורד מקנשייר ופולמונט, לורד אבן ואנרדייל. באצולה של הממלכה המאוחדת (השונה ממערכת האצולה הסקוטית) הדוכס כולל גם את תואר ברון דאטן (במחוז צ'שייר). יורש עצר הדוכסות מחזיק באופן מסורתי בתארים מרקיז דאגלס וקליידסדייל, ובנו הבכור של יורש העצר מחזיק בתואר רוזן אנגוס. אחוזת הדוכסות היא בית לנוקסלב שם מתגורר הדוכס ומשפחתו עד היום.
החל מ-2010, נושא בתואר זה אלכסנדר דאגלס-המילטון, דוכס המילטון ה-16 ודוכס ברנדון ה-13.
סמל הדוכסות

שלט האצולה של הדוכסות מורכב ממגן המחולק לארבע רבעים, שכוללים שני זוגות סמלים זהים.
רבע ראשון (עליון שמאל) ורביעי (תחתון ימין): סמל בית המילטון (שלושה ורדים (סינקופויל) לבנים (ארמין) על רקע גולס); וסמל בית אראן (ספינת מפרש (לימפד) בצבע סאבל עם מפרש מקופל ומשוטים מוצגים)
רבע שני (עליון ימין) ושלישי (תחתון שמאל): סמל שבט דאגלס (לב גולס עם כתר אור (זהב) וצ'יף בצבע אזור עם שלושה כוכבים לבנים)
דוכסי המילטון

בשנת 1445 נוסדה אדונות המילטון, זו הפכה לרוזנות אראן (Arran) ב-1503 ומרקיזות המילטון ב-1599. דוכסות המילטון נוסדה כאמור ב-1643 עם הענקת התואר למרקיז המילטון השלישי.
ג'יימס המילטון, דוכס המילטון הראשון ודוכס קיימברידג' השני (1649–1606) - קודם מתואר מרקיז המילטון השלישי
ויליאם המילטון, דוכס המילטון השני ודוכס קיימברידג' השלישי (1651–1616) - בנו הבכור של מרקיז המילטון השני
אן המילטון, דוכסית המילטון השלישית (1716–1631) - ביתו של הדוכס הראשון, לא ירשה את תואר הדוכסות האנגלי "קיימברידג'" שנכחד ללא יורש זכר
ג'יימס המילטון, דוכס המילטון הרביעי ודוכס ברנדון הראשון (1712–1658) - בנו של הדוכסית השלישית, קיבל גם את הדוכסות האנגלית "ברנדון" (ב-1711)
ג'יימס המילטון, דוכס המילטון החמישי ודוכס ברנדון השני (1743–1703) - בנו הבכור של דוכס המילטון הרביעי
ג'יימס המילטון, דוכס המילטון השישי ודוכס ברנדון השלישי (1758–1724) - בנו הבכור של דוכס המילטון החמישי
ג'יימס המילטון, דוכס המילטון השביעי ודוכס ברנדון הרביעי (1769–1755) - עם הכחדת דוכסות דאגלס, ירש ב-1766 את תוארי מרקיזות דאגלס והפך לראש שבט דאגלס
דאגלס המילטון, דוכס המילטון השמיני ודוכס ברנדון החמישי (1799–1756) - בנו של דוכס המילטון השישי ואחיו הצעיר של דוכס המילטון השביעי
ארצ'יבלד המילטון, דוכס המילטון התשיעי ודוכס ברנדון השישי (1819–1740) - בנו השני מנישואים שניים של דוכס המילטון החמישי
ארצ'יבלד המילטון, דוכס המילטון ה-10 ודוכס ברנדון השביעי (1852–1767) - בנו הבכור של דוכס המילטון התשיעי
ויליאם המילטון, דוכס המילטון ה-11 ודוכס ברנדון השמיני (1863–1811) - בנו הבכור של דוכס המילטון ה-10
ויליאם אלכסנדר לואיס סטיבן דאגלס-המילטון, דוכס המילטון ה-12, דוכס ברנדון התשיעי ורוזן סלקירק השמיני (1895–1845) - ירש גם את רוזנות סלקירק
אלפרד דאגלס דאגלס-המילטון, דוכס המילטון ה-13, דוכס ברנדון ה-10 ורוזן סלקירק התשיעי (1940–1862) - נכד מדרגה רביעית של דוכס המילטון הרביעי
דאגלס דאגלס-המילטון, דוכס המילטון ה-14 ודוכס ברנדון ה-11 (1973–1903) - בנו הבכור של דוכס המילטון ה-13
אנגוס אלן דאגלס דאגלס-המילטון, דוכס המילטון ה-15 ודוכס ברנדון ה-12 (2010–1938) - בנו הבכור של דוכס המילטון ה-14
אלכסנדר דאגלס דאגלס-המילטון, דוכס המילטון ה-16 ודוכס ברנדון ה-13 (נולד 1978) - ירש גם את רוזנות סלקירק
יורש העצר הוא דאגלס צ'ארלס דאגלס-המילטון, מרקיז דאגלס וקליידסדייל (נולד 2012) בנו הבכור של דוכס המילטון ה-16
לקריאה נוספת

Burke, Ashworth P., A genealogical and heraldic history of the peerage and baronetage, the Privy Council, knightage, and companionage (92nd Edition), Burke's Peerage Ltd., London, 1934.
הערות שוליים

1 2  Burke, 1934, עמ' 1143-1148.
בית לנוקסלב, כס הדוכסות מאז 1946
דולר ליברי

| --- | --- |

 משתמשים:  ליבריה ליבריה
 ISO 4217:  LRD
 מטבעות ושטרות
 שטרות בשימוש:  5 דולר, 10 דולר, 20 דולר, 50 דולר, 100 דולר ו-500 דולר
 מטבעות בשימוש:  1 סנט, 2 סנט, 5 סנט, 10 סנט, 25 סנט, 50 סנט 1 דולר
 בנק מרכזי
 אינפלציה:  7.7%
 בנק מרכזי:  הבנק המרכזי של ליבריה 
 
דולר ליברי מהמאה ה-19
הדולר (LRD) הוא ההילך החוקי של ליבריה מאז שנת 1943. בין השנים 1847 ל-1907 היה הדולר מטבע רשמי. סימונו של הדולר הליברי הוא סימן הדולר $, אך ניתן לסמן אותו כך L$ כדי להבדיל בין הדולר הליברי לשאר הדולרים. הדולר הליברי מורכב מ-100 יחידות קטנות יותר הנקראות סנט.
הדולר הראשון

הדולר הליברי הראשון הונפק בשנת 1847, הוא היה שווה ערך לדולר האמריקאי והופץ לצידו עד 1907, כאשר ליבריה אימצה את הפאונד המערב אפריקאי אשר הוצמד ללירה שטרלינג.
הדולר הראשון > מטבעות

בשנת 1847, הונפקו מטבעות נחושת של 1 ו-2 סנט אשר היו המטבעות היחידים של ליבריה עד לשנת 1896, כאשר הונפקה סדרת מטבעות של 1, 2, 10, 10, 25, ו-50 סנט. המהדורה האחרונה הונפקה בשנת 1906.
הדולר הראשון > שטרות

משרד האוצר הליברי הוציא שטרות בין השנים 1857 ל-1880 בערכים של 10 ו-50 סנט, 3, 5 ו-10 דולר.
הדולר השני

הדולר האמריקאי החליף את הפאונד המערב אפריקאי הבריטי בליבריה בשנת 1935. החל משנת 1937 ליבריה הוציאה מטבעות משלה אשר הופצו לצדו של המטבע האמריקאי.
הברחה של מזוודות עמוסות בדולרים בהתמוטטות הכלכלית ב-12 באפריל 1980 יצרה חוסר במטבעות, אשר רק הוחמר כאשר הממשלה החלה לייצר מטבעות של חמישה דולרים. לרוע המזל המטבע בעל ה-7 צדדים היה באותו משקל ובאותו גודל כמו המטבע של ה-1 דולר. הדמיון בין שני המטבעות נוצל לעיתים קרובות על ידי סוחרים בעת שהיו מחזירים עודף שכאשר היו צריכים להחזיר מטבעות של 5 דולר היו מחזירים מטבע של דולר אחד.
בשלהי שנות השמונים הוחלפו המטבעות בשטרות עם עיצוב חדש שעוצבו לפי השטר האמריקאי (שטרות ג'וזף ג'נקינס רוברטס). העיצוב שונה במהלך מלחמת האזרחים (1990–2004) כדי להחרים שטרות שנגנבו מהבנק המרכזי של ליבריה. דבר זה יצר למעשה שני אזורי מטבע - השטרות ה"חופשיים" שהיו הילך חוקי באזורים שהמדינה החזיקה בהם (בין השטחים שהמדינה החזיקה הייתה עיר הבירה מונרוביה), ואילו השטרות הישנים היו הילך חוקי באזורים שהמדינה לא שלטה בהם. כל שטר היה לא חוקי בטריטוריה השנייה.
בבחירות לממשלה של צ'ארלס טיילור בשנת 1997 הוכנסה לשימוש סדרה חדשה של שטרות.
הדולר השני > מטבעות

בשנת 1937, הונפקו מטבעות בערכים של ½, 1 ו-2 סנט. למטבעות אלו נוספו בשנת 1960 מטבעות בערכים של 1, 5, 10, 25, 50 סנט, ו-1 דולר. מטבעות 5 דולר הונפקו בשנת 1982 ו-1985.
הדולר השני > שטרות

שטרות של 5 דולר הוכנסו לראשונה לשימוש בשנת 1989, נשאו את הדיוקן של ג'וזף ג'נקינס רוברטס אשר היה הנשיא הראשון של ליבריה, שטרות אלו כונו בשם "שטרות ג'זף ג'נקינס רוברטס". בשנת 1991, שטרות דומים לאלו הונפקו אך במקום הדיוקן של ג'וזף ג'נקינס רוברטס היה שם "Liberia's arms". שטרות אלו כונו "השטרות החופשיים". בשנת 1997, שטרות חדשים הונפקו בערכים של 5, 10, 20, 50 ו-100 דולר. והם בשימוש גם כיום.
גמר גביע אירופה לאלופות 1976

גמר גביע אירופה לאלופות 1976 התקיים בהאמפדן פארק בגלאזגו, סקוטלנד ב-12 במאי 1976, ובו נקבע כי הזוכה בטורניר גביע אירופה לאלופות לעונת 1975/1976 היא באיירן מינכן הגרמנית, שניצחה במשחק סנט אטיין הצרפתית בתוצאה 1-0. משחק הגמר נעל את המהדורה ה-21 של גביע אירופה לאלופות.
באיירן מינכן זכתה בתואר בפעם השלישית ברציפות, בהופעתה השלישית בגמר. בכך, השוותה את מספר הזכיות שלה וכן את מספר הזכיות הרצופות שלה לזה של אייאקס אמסטרדם, שזכתה בתואר בין 1971 ל-1973. מנגד, סנט אטיין העפילה לגמר גביע אירופה לראשונה בתולדותיה, והייתה לנציגה הצרפתית השנייה בגמר המפעל, אחרי סטאד ריימס שהפסידה פעמיים לריאל מדריד, ב-1956 וב-1959.
באיירן העפילה לטורניר בעקבות זכייתה באליפות אירופה עונה קודם לכן. בבונדסליגה היא סיימה במקום העשירי בלבד, מרחק 16 נקודות מבורוסיה מנשנגלדבך. לעומתה, סנט אטיין העפילה לטורניר בזכות זכייתה באליפות צרפת לעונת 1974/1975, בפער של תשע נקודות מסגניתה אולימפיק מרסיי.
המשחק עצמו הוכרע משער של פרנץ רוט בדקה ה-57.
הדרך אל הגמר > באיירן מינכן

לאחר שזכתה פעמיים רצופות בתואר, החלה באיירן את דרכה לעבר תואר שלישי מול ז'נס אש מלוקסמבורג. במשחק הראשון בחוץ הביסה באיירן את ז'נס 5-0 (צמדים לריינר צובל ולקרל היינץ רומניגה), ובגומלין השלימה ניצחון כפול כשגברה על ז'נס 3-1 משלושער של לודוויג שוסטר, בדרך לשלב הבא.
שמינית הגמר הפגישה בין באיירן לבין מאלמה השוודית. במשחק החוץ הופתעה באיירן ונוצחה 1-0. במשחק הגומלין, במשך השעה הראשונה של המפגש, עמדה התוצאה על שוויון 0-0 שהציבה את באיירן בפני הדחה מביכה בשלב מוקדם, אך אז הצליחה באיירן לאזן, והוסיפה שער נוסף פחות מרבע שעה לסיום כדי לגבור 2-0 על מאלמה, ועם 2-1 בסיכום המפגשים להעפיל לשלב רבע הגמר.
ברבע הגמר פגשה באיירן את בנפיקה ליסבון הפורטוגלית. באיירן שוב לא הצליחה לכבוש במשחק הראשון בחוץ, והפעם נפרדה מיריבתה בשוויון 0-0. בגומלין, לאחר מחצית ראשונה מאופסת, כבשה באיירן חמישייה במחצית השנייה (צמדים לברנד דורנברגר ולגרד מילר) בדרך לניצחון 5-1 ולשלב הבא.
המשוכה האחרונה בין באיירן לבין גמר שלישי ברציפות הייתה גבוהה במיוחד, ריאל מדריד הספרדית. המפגש הכפול היה לשעתו הגדולה של גרד מילר. במשחק הראשון באצטדיון סנטיאגו ברנבאו, עלתה ריאל ראשונה על לוח התוצאות עם שער בדקה השביעית, אך מילר איזן בשער חוץ חשוב לפני ההפסקה וקבע את תוצאת המשחק, 1-1. במשחק הגומלין הביתי שוב היה מילר לשחקן המכריע של המפגש, כשכבש כבר בדקה התשיעית את השער הראשון, והכפיל עם צמד אישי בדקה ה-31. באיירן ניצחה 2-0 והשלימה 3-1 בסיכום שני המפגשים, בדרך להופעה נוספת, שלישית ברציפות, בגמר גביע אירופה.