stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יעל דניאלי
ביוגרפיה > 2013

באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בבית איל, אשדות יעקב מאוחד בפברואר 2013, זכתה דניאלי בשתי מדליות כסף, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 4:18.86 דקות, אחרי מרטינה מרקס (4:14.68 דקות) ולפני טלי למקוף (4:19.15 דקות) ובמשחה ל-800 מטר חופשי בשיא אישי חדש נוסף של 8:49.78 דקות, אחרי מרטינה מרקס (8:49.44 דקות) ולפני טלי למקוף (8:57.81 דקות).
שבועיים לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באוגוסט אותה שנה, זכתה דניאלי במדליית כסף, במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 17:37.05 דקות, אחרי טלי למקוף שקבעה שיא ישראלי חדש לגילאי 16 של 17:27.62 דקות ולפני רוני בווה מהפועל ירושלים (17:42.58 דקות).
ביוגרפיה > 2014

באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה במכון וינגייט בפברואר 2014, זכתה דניאלי ב-3 מדליות כסף, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:21.03 דקות, אחרי מרטינה מרקס (4:15.28 דקות) ולפני כרמל אבן ממכבי קריית ביאליק (4:24.21 דקות), במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:05.91 דקות, אחרי מרטינה מרקס (8:51.39 דקות) ולפני נועה עמית ממכבי ראשון לציון (9:08.57 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:50.23 דקות, אחרי עמית עברי מהפועל עמק חפר שקבעה שיא ישראלי חדש של 4:42.07 דקות ולפני חן עיני מהפועל ירושלים (4:53.12 דקות).
באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט אותה שנה זכתה דניאלי ב-3 מדליות, כסף ו-2 ארד. מדליית כסף, במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 17:43.88 דקות, אחרי טלי למקוף (17:25.97 דקות) ולפני שירז גלעדי מהפועל דולפין נתניה (18:00.04 דקות). מדליות ארד, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:19.20 דקות, אחרי עמית עברי (2:15.40 דקות) ואנה וולצ'קוב ממכבי חיפה (2:18.59 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:59.41 דקות, אחרי ג'סיקה אנטילס (4:53.61 דקות) ונועה סער (4:59.38 דקות), שתיהן מהפועל ירושלים. נוסף לכך, היא סיימה מקום רביעי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:12.52 דקות.
ביוגרפיה > 2014 > אלופת ישראל (בריכת 25 מטר)

באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה במכון וינגייט בדצמבר אותה שנה זכתה דניאלי ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:55.16 דקות, לפני רוני בווה (8:59.78 דקות) ועדן גירלואנצה ממכבי קריית אונו (9:02.45 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-400 מטר מעורב באישי בתוצאה של 4:50.47 דקות, אחרי טלי למקוף (4:47.44 דקות) ולפני שירז גלעדי (4:53.90 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:22.90 דקות, אחרי טלי למקוף שקבעה שיא ישראלי חדש של 4:13.51 דקות וג'סיקה אנטילס (4:15.51 דקות).
ביוגרפיה > 2015 > אלופת ישראל

באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באוגוסט 2015 זכתה דניאלי בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 4:56.77 דקות, לפני טלי למקוף (4:57.96 דקות) ונועה סער (5:03.73 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:14.30 דקות, אחרי רוני בווה (8:55.82 דקות) וטלי למקוף (9:08.71 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:32.22 דקות.
הערות שוליים

↑  יעל דניאלי הוכתרה לאלופת הקומן ב-800 מ' חופשי, באתר ONE, ‏26 ביוני 2011
כנף קרב 27 (לופטוואפה)

| --- | --- |
סמל הכנף
סמל הכנף
 פרטים
 כינוי:  Afrika (אפריקה)
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   לופטוואפה
 סוג:  כנף מטוסי קרב
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  אוקטובר 1939 – מאי 1945 (כ־5 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  4 להקי קרב
 ציוד עיקרי:  מטוס Bf 109
כנף קרב 27 (בגרמנית: Jagdgeschwader 27) הייתה כנף מטוסי קרב של הלופטוואפה במלחמת העולם השנייה, אשר מוכרת במיוחד עבור שירותה בסיוע אווירי לקורפוס אפריקה לאורך המערכה בצפון אפריקה.
מלבד תקופת השירות בצפון אפריקה, הוצבו יחידות הכנף בעיקר בחזית המערבית כשהם נלחמים במטוסי חיל האוויר המלכותי ובהמשך חיל האוויר של ארצות הברית. 24 מבין טייסי הכנף עוטרו לאורך המלחמה בצלב האבירים של צלב הברזל, שני טייסים מוכרים במיוחד שירתו בכנף - שניהם עוטרו בעיטור הגבוה ביותר צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון, חרבות ויהלומים - היו; אדולף גאלאנד (ששירת עם הכנף מספר חודשים ב-1940) והנס יואכים מרסיי ששירת עם הכנף באפריקה והופל לאחר שנזקפו לזכותו 158 הפלות.
לאורך המלחמה מוערך כי טייסי הכנף הפילו מעל 3,100 מטוסי אויב במחיר 1,400 מטוסים שנפגעו ו-827 טייסים אבדו, נהרגו או נשבו במהלך הלחימה.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הכנף הוקמה ב-1 באוקטובר 1939 חודש לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה. בינואר 1940 נוסף למפקדה וללהק I הלהק השני וביולי הוקם להק III מתוך להק I של כנף קרב 1.
במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה יחידות הכנף נלחמו תחת פיקוד קורפוס האוויר VIII במאות המפציצים ומטוסי הקרב של בעלות הברית עם 285 הפלות סך הכל. במהלך הקרב על בריטניה הוצבו טייסות הכנף באזור שרבור, עד לדצמבר 1940 טייסי הכנף הפילו 146 מטוסי בעלות הברית במחיר 83 מטוסי הכנף עם 58 טייסים שנפלו, נשבו או נעלמו. לאחר תקופת מנוחה והתאוששות בגרמניה בנובמבר 1940, באפריל 1941 יחידות הכנף למעט להק I נשלחו לסייע ללחימה בגזרה המרכזית של החזית המזרחית, כאשר עד סוף אוקטובר טסו טייסי הכנף בחזית המזרחית סך הכל 460 טיסות מבצעיות עם 10 הפלות של מטוסי אויב.
באפריל 1941 להק I נשלח לצפון אפריקה בסיוע לכוחות קורפוס אפריקה, בספטמבר להק II הצטרף למערכה ולהק I חזר לגרמניה לפרק מנוחה בו הוחלפו מטוסי ה-BF 109E המיושנים בדגם F החדיש. בסוף אוקטובר הגיע להק III אף הוא לאפריקה ועד לחודש דצמבר כל יחידות הכנף היו בצפון אפריקה.
טייסות הכנף לקחו חלק חשוב בסיוע ללחימת הכוחות הגרמניים בצפון אפריקה והצליחו לבלום את הצלחות חיל האוויר המדברי, שעד הגעת הכנף נהנה מעליונות אווירית כמעט מוחלטת.
מבנה

הכנף חולקה על פי המבנה הבא:
להק I‏ (I./JG27) - טייסת 1, 2, 3 ו-4.
להק II‏ (II./JG27) - טייסת 5, 6, 7 ו-8.
להק III‏ (III./JG27) - טייסת 9, 10, 11 ו-12.
להק IV‏ (IV./JG27) - טייסת 13, 14, 15 ו-16.
ראו גם

הנס יואכים מרסיי - אלוף הפלות המוכר ביותר בכנף.
המערכה בצפון אפריקה - מערכה בה הייתה הכנף מרכיב משמעותי ואיתה היא מזוהה במיוחד.
הערות שוליים

↑  מבנה הכנף בינואר 1945, מתוך לקסיקון הוורמאכט
מטוס BF-109E-4 של הכנף בטיסה עם סכמת הסוואה אופיינית לצפון אפריקה, 1941.
ללכת על דגים

| --- | --- |

כריכת הספר
 מידע כללי
 מאת:  חיים נבון
 שפת המקור:  עברית
 הוצאה
 הוצאה:  ידיעות ספרים
 תאריך הוצאה:  2012
 מספר עמודים:  294
 עורך:  מוטי פוגל
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003530896
"ללכת על דגים" הוא רומן מאת הרב חיים נבון, שיצא לאור בשנת 2012 בהוצאת "ידיעות ספרים". הרומן מספר על זוג מאורסים טריים הנחשפים לסוד משפחתי לפיו סבו של החתן הוא ממזר, ולכן לפי ההלכה צאצאיו פסולי חיתון. גילוי זה מטלטל את יחסי הזוג ואת חיי משפחת החתן ומעלה תהיות ואף התקוממות על הלכות פסולי חיתון.
תוכן הספר

הספר מתחיל באירוסי הזוג יושי ושירי ובתחושות המעורבות של זוגות צעירים בציבור הדתי, מידת ההתאמה, מוכנות הזוג לחתונה ולהתחייבות הכרוכה בה.
בפגישתם עם סב הכלה לאחר אירוסיהם, מתברר שהסב מכיר את משפחת החתן מכפר הולדתו, ומכריז כי "לא תהיה חתונה", כיוון שסבו של יושי היה ממזר, ולכן אסור להם להתחתן על פי ההלכה. משלב זה חייהם של שירי ושל יושי נכנסים לסחרור, שירי מזניחה את עבודתה ויושי שוקע בדיכאון ובמחשבות על ההווה, העתיד ועל ההיגיון בהלכה בכלל ובהלכות ממזרות בפרט. בעוד שירי מתלבטת מה לעשות, יוצא יושי למסע לגילוי האמת ובו מתגלה לו כי אכן אם סבו בגדה בבעלה וכתוצאה מכך נולד בנה, סבו של יושי. לאחר שמגולל יושי את הסיפור בפני רבו, עונה לו הרב כי אין כל בעיה בשידוך, מאחר שסבו נולד כתוצאה מבגידת האם עם משרת גוי, ועל פי ההלכה הוא אינו ממזר ובזכות זה יכולים בני הזוג להינשא.
ביקורת

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ישראל באירוויזיון 1975

ישראל השתתפה באירוויזיון 1975 עם השיר את ואני בביצוע של שלמה ארצי. התחרות התקיימה בסטוקהולם, בירת שוודיה.
לפני האירוויזיון > בחירה פנימית

ועדה ברשות השידור בחרה בשלמה ארצי לייצג את ישראל באירוויזיון 1975 עם השיר את ואני.
באירוויזיון

ארצי היה ה-12 בסדר ההופעה בתחרות, אחרי בלגיה ולפני טורקיה. בתום ההצבעה קיבל השיר 40 נקודות, והשיר הגיע למקום ה-11 מתוך 19 מדינות שהתחרו. חבר השופטים הישראלי העניק את 12 הנקודות שלו להולנד. דובר ישראל, שחשף את תוצאות ההצבעה הישראלית בגמר, היה יצחק שמעוני.
באירוויזיון > נקודות שהוענקו לישראל

| שופטים> ציון | שופטים> מדינות | שופטים> סך הכל |
| --- | --- | --- |
| 12 נקודות |  | 0 נקודות |
| 10 נקודות |  הולנד | 10 נקודות |
| 8 נקודות |  | 0 נקודות |
| 7 נקודות |  | 0 נקודות |
| 6 נקודות |  טורקיה,  שוודיה | 12 נקודות |
| 5 נקודות |  נורווגיה | 5 נקודות |
| 4 נקודות |  | 0 נקודות |
| 3 נקודות |  פינלנד | 3 נקודות |
| 2 נקודות |  איטליה,  שווייץ | 4 נקודות |
| נקודה אחת |  אירלנד,  בלגיה,  גרמניה,  הממלכה המאוחדת,  לוקסמבורג,  צרפת | 6 נקודות |
| סך הכל | 13 מדינות | 40 נקודות |
באירוויזיון > נקודות שישראל העניקה

| שופטים> ציון | שופטים> מדינות |
| --- | --- |
12 נקודות:  הולנד
10 נקודות:  הממלכה המאוחדת
8 נקודות:  פינלנד
7 נקודות:  צרפת
6 נקודות:  לוקסמבורג
5 נקודות:  איטליה
4 נקודות:  ספרד
3 נקודות:  שוודיה
2 נקודות:  מונקו
נקודה אחת:  מלטה
סך הכל: 10 מדינות
ראו גם

אירוויזיון 1975
הערות שוליים

1 2  Detailed voting results
ליאל אל-איח'תיאר

| --- | --- |
 מדינה:  לבנון לבנון
 תקופת הפעילות:  מ-2017
 
ליאל אל-איח'תיאר (בערבית: ليال الاختيار, בתעתיק מדויק: ליאל אלאח'תיאר) היא אשת תקשורת לבנונית.
ביוגרפיה

ליאל אל-איח'תיאר סיימה את לימודיה במכללה לרפואה עם התמחות ברדיולוגיה, לאחר מכן למדה מנהל עסקים לפני שעברה ללימודי תקשורת בלונדון, ונכנסה לתחום התקשורת.
היא נשואה, ויש לה בן אחד.
קריירה בתקשורת

ליאל אל-איח'תיאר עבדה במספר ערוצי טלוויזיה לבנוניים וערביים מאז שנכנסה לתחום התקשורת. היא ניהלה דיאלוגים פוליטיים מיוחדים ב-OTV (אנ') בין 2017 ל-2018, ואז ב-2018 פנתה לתאגיד השידור הלבנוני (LBC), שם עבדה בהכנת והגשת עלוני חדשות והגישה מספר תוכניות, כולל "נָהַארְכֻּם סָעִיד" ("שיהיה לכם יום טוב") לפני שהגישה את התפטרותה מהתאגיד ב-29 בנובמבר 2020 אז עברה לערוץ אל-חורה, בו הגישה את התוכנית "הסצנה הלבנונית" לפני שהגישה את התפטרותה ממנה ב-14 בינואר 2022 כדי לעבור ממנה לערוץ אל-ערביה המשודר מדובאי שם היא מגישה מספר תוכניות.
ב-5 באוקטובר 2021, היא נבחרה במקום השני ברשימת אנשי התקשורת המשפיעים בעולם הערבי לשנת 2021.
קריירה בתקשורת > איומים והאשמות

בציוץ ברשת טוויטר מיוני 2021 כתבה אל-איח'תיאר שהיא מקבלת איומים ברצח ממקורבים למיליציות לבנוניות ובעיקר מכיוון של תנועת חזבאללה עקב אמירות שלה כנגד תנועות אלו.
במהלך מלחמת חרבות ברזל ראיינה את דובר צה"ל בערבית, אביחי אדרעי, מה שהביא לקמפיין תקשורתי נגדה. התביעה הצבאית בלבנון הגישה נגדה תביעה משפטית.
הערות שוליים

↑  כתבה על אנשי התקשורת המשפיעים בתקשורת הערבית, באתר ARAB NEWS.
↑  ליאור בן ארי, "מר אדרעי": לבנונית ראיינה את דובר צה"ל בערבית - ונתבעה על ידי המערכת הצבאית, באתר ynet, 19 בנובמבר 2023
לב אלטשולר

| --- | --- |

 לידה:  9 בנובמבר 1913 מוסקבה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  23 בדצמבר 2003 (בגיל 90) מוסקבה, רוסיה 
 ענף מדעי:  פיזיקה 
 מקום קבורה:  בית קברות ווסטריאקובסקויה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מוסקבה  הפקולטה לפיזיקה של אוניברסיטת מוסקבה 
 מוסדות:  מכון המחקר המדעי הכלל-רוסי לפיזיקה ניסויית 
 תלמידי דוקטורט:  Anatoly Rybakov 
 פרסים והוקרה:  George E. Duvall Shock Compression Science Award (1991)  פרס לנין  פרס ממשלת רוסיה למדע ולטכנולוגיה  דרגה שנייה במסדר המלחמה הפטריוטית  עיטור לנין  פרס סטלין 
 
לב אלטשולר  (ברוסית: Лев Владимирович Альтшулер‏; 9 בנובמבר 1913 - 23 בדצמבר 2013) היה פיזיקאי סובייטי ממוצא יהודי. הוא עבד על פיתוח נשק גרעיני סובייטי.
קורות חיים

לב אלטשולר נולד בשנת 1914 במוסקבה למשפחה יהודית. אביו עבד בתפקיד בכיר במשרד האוצר הסובייטי.
בשנת 1932 אלטשולר התחיל לעבוד במעבדה לקרני רנטגן של מכון האווירו-הידרודינמי המרכזי. תוך זמן קצר למעבדה הגיע ויטלי גינזבורג ווניאמין צוקרמן. הם הפכו לחברים לכל החיים. בשנת 1933 הוא התחיל ללמוד פיזיקה באוניברסיטת מוסקבה וסיים אותה בשנת 1936.
לאחר פלישת נאצים לברית המועצות אלטשולר גויס לשורות הצבא האדום ושירת כטכנאי מטוסים בחיל האוויר הסובייטי. בשנת 1942 לפי בקשה של מכון למחקר של אקדמיה למדעים הוא שוחרר מהשירות. הוא עבד ביחד עם וניאמין צוקרמן על פיתוח שיטות לצילומי רנטגן מיוחדים. בשנת 1943 הוא סיים לימודי תואר שלישי.
בשנת 1947 אלטשולר החל לעבוד בסארוב במכון המחקר המדעי הכל-רוסי לפיזיקה ניסיונית בו פותח נשק גרעיני סובייטי. הוא פיתח שיטות לתכנון וביצוע חישובים לצורכי בניית נשק. בשנת 1954 הוא סיים עבודת פוסט דוקטורט ובשנת 1956 מונה לפרופסור.
ביחד עם סמואיל קורמר הוא פיתח שיטות למדידת מהירות הקול בזמן פיצוץ.
אלטשולר היה עצמאי דעותיו. בשנת 1951 בישיבה פתוחה הוא ציין שלא מסכים עם עמדת המפלגה בנושא ביולוגיה ומוזיקה. רק בעקבות פניה ישירה מיולי חריטון ללברנטי בריה מעשה זה נותר ללא תגובה של ממש. אומנם ראשי המכון זכרו את המקרה ובהמשך לא הסכימו לקדם אותו לחבר באקדמיה. כתוצאה מכך אלטשולר עזב את המכון בשנת 1969.
אלטשולר החל לעבוד במכון למחקר מדידות אופטיות של האקדמיה. תוך זמן קצר הוא הבין את הבדל בתקציבים מוענקים בין מחקרים אזרחיים למחקרים לטובת נשק גרעיני.
על הישגיו הוא קיבל מספר עיטורים כולל עיטור לנין 3 פעמים, פרס לנין (1960) ופרס ברית המועצות (4 פעמים).
אלטשולר נפטר במוסקבה בשנת 2003 בגיל 90. הוא נטמן בבית העלמין ווסטריאקובסקויה.
בנו בוריס היה פיזיקאי, סיים תואר שלישי בשנת 1969. בהיותו דיסידנט פוטר מעבודה ובשנות ה-80 עבד בניקוי רחובות. לאחר תחילת הפרסטרויקה הוא החל לעבוד במכון לבדב לפיזיקה. בשנת 2009 הוא קיבל פרס של פדרציית הקהילות היהודיות של רוסיה.
כנף מעופפת

דוגמה למטוס כנף מעופפת - B-2 ספיריט.
כנף מעופפת (באנגלית: Flying Wing) היא תצורת כנף גדולה המשתלבת עם גוף כלי הטיס ונמשכת מאף כלי הטיס ועד זנבו. מושג זה גם מתאר את כלי הטיס המשתמשים בתצורת כנף זאת. מטוסי כנף מעופפת מתאפיינים בנתון שטח כנף גדול מאוד ועם מנת עובי גדולה. עם זאת, כנף זאת מתאפיינת ביציבות אורכית נמוכה, זאת בשל העובדה שהזרוע של ההגאים המייצבים את כלי הטיס בעלרוד הוא קרוב מאוד למרכז המסה.
תצורת כנף מעופפת מאפיינת לרוב כלי טיס חמקנים.
היסטוריה

כלי טיס ללא זנב נוסו עוד בשנים הראשונות של התעופה כאשר בשנת 1905 ג'ון ויליאם דון ייצר כלי טיס כנף מעופפת בעל כנפיים משוכות. המטוס הציג תכונות יציבות טובות. מטוס זה השפיע על מספר עיצובים בשנים שלאחר מכן.
כנף מעופפת הציעה מספר יתרונות על גבי עיצובי כנף סטנדרטיים כגון יחס עילוי-גרר גדול, שטח כנף גדול ומיקום רב לדלק, ציוד ונוסעים ולכן מספר מחקרי עיצוב התבצעו על שימוש הכנף במטוסי נוסעים. בשנת 1910 הוגו יונקרס רשם את הפטנט שלו על מטוס נוסעים עם תצורת כנף מעופפת שתוכנן לשאת עד 1,000 נוסעים, אם כי החלום שלו לא התממש.
ניסיונות נוספים בברית המועצות הניבו בעיקר דאונים ומטוסים קלים ששימשו לניסוי.
בארצות הברית בשנות ה-30 התמקדו בשימושים הצבאיים לכנף זאת וניסו ליצור מפציצים ארוכי טווח. שני עיצובים עיקריים, נורת'רופ N-1M ואשלמן FW-5, טסו בשנות ה-40 המוקדמות.
העניין במטוסי כנף מעופפת לא שכך במהלך מלחמת העולם השנייה, דאונים ומטוסים קלים נוסו בתקופה זאת כדגמים מוקטנים למטוסים צבאיים גדולים יותר. לקראת סוף המלחמה, בגרמניה הנאצית,  האחים הורטון יצרו את ההורטון Ho 229, מטוס קרב סילוני עם עיצוב כנף מעופפת. המטוס טס מספר פעמים מוגבל מאוד ורק שלושה דגמי ניסוי יוצרו, הראשון התרסק, והאחרון לא הושלם ומעולם לא טס.
לאחר מלחמת העולם השנייה המשיך פיתוח מטוסי כנף מעופפת בעיקר כמטוסי הפצצה כבדים כגון ה-YB-35 וב-YB-49 אם כי בשל בעיות יציבות וכן בגלל מעבר הדגש בביצועים למהירות גרמו לביטול פרויקטים אלו שכן מטוסי כנף מעופפת שהתאפיינו בכנף בעלת מנת עובי (היחס בין מיתר הכנף לגובה) גדולה תרמה לביצועים ירודים במהירויות גבוהות והגבילו את כלי הטיס לטיסה תת-קולית. עיצוב כנף מעופפת נוסה עוד מספר פעמים לאחר מכן בעיקר בדאונים קטנים.
בשנות ה-80 העניין בתצורת כנף מעופפת חודש בגלל תכונות החמקניות של עיצוב זה. חברת גראמן ייצרה את ה-B-2 ספיריט - מפציץ חמקן בתצורת כנף מעופפת ללא כל משטח ייצוב. בעקבות זה החלו לפתח מטוסי כנף מעופפת חמקנים נוספים אם כי תצורה זאת מאפיינת מטוסים לא מאוישים. ישנם גם פיתוחים למטוסים חשמליים בלתי מאוישים בעלי תצורת כנף מעופפת המשתמשים בשטח הכנף הגדול של הכנף לתאים סולריים המייצרים חשמל להנעה.
מאפיינים > אווירודינמיקה, יציבות היגוי וביצועים

מטוסי כנף מעופפת מתאפיינים בתצורה חסרת זנב, כלומר ללא משטחי מייצב גובה וכן ללא משטחי מייצב כיוון ובשל כך תצורה זאת מתאפיינת בחוסר יציבות בצירים אלו ודורש אמצעי היגוי לא סטנדרטיים כגון משטחי היגוי משולבים כגון אלוונים ומשטחים חצויים הדומים לספוילרונים המשמשים כהגאי כיוון על ידי שליטה על הגרר בקצוות הכנפיים ואף על ידי שליטה על דחף של המנועים אם יש מנועים מרובים.
מנת העובי הגדולה האופיינית למטוסי כנף מעופפת יוצרת גרר גבוה מאוד במהירויות גבוהות ובמיוחד בטווח העבר-קולי ולכן מרבית כלי הטיס הללו לא מיועדים לטיסה על-קולית. לעיתים בשביל להגביל את מנת העובי מתכננים את המבנה המרכזי והכנפיים להיות פחוסים, כאשר מרכיבי מבנה שדורשים לפלוש החוצה מהכנף, דוגמת כונסי אוויר למנועים או תא הטייס יבנו בצורת בליטות על גבי הגוף.
מאפיינים > מבנה

בשל העובדה שכנף המטוס נמשכת כמעט לכל אורך המטוס מטוסים מעיצוב זה מתאפיינים בדרך כלל בכנפיים משוכות וכן במיתר כנף ארוך במיוחד. במטוסים אלה הכנף משתלבת יחד עם המבנה המרכזי ולכן מטוסים אלו מתאפיינים גם בכנפיים עבות יחסית. מבנה זה מתאפיין בחלל פנימי רב בכנפיים יחסית לאורך המטוס. מה שמאפשר התקנת מנועים וכמות גדולה מאוד של דלק בכנפיים יחסית לעיצובים סטנדרטיים.
עם זאת, מטוס זה מתאפיין בתיבות כנף ושורשי כנף גדולים במיוחד ודורשים יחס מיוחד בעיצוב מבנה המטוס. מוטות הרוחב של הכנף נוטות להיות גדולות וכבדות בשביל להתמודד עם מגוון הכוחות האופייניים למטוס זה בניגוד לעיצובים סטנדרטיים, דוגמת העובדה שמרבית השליטה בסבסוב בכלי טיס כזה מגיעה מהספוילרונים המותקנים בקצות הכנפיים ושם מתמקד חלק גדול של הגרר בכנף המושך את קצה הכנף אחורנית יחסית לציר האופקי של כלי הטיס, המאפיין הזה אף משמעותי יותר בטיסה בתנאי מזג אוויר קשים ובמהלך תמרונים.
ראו גם

כנף דלתא
כנף משוכה
מטוס דו-כנפי
מטוס בורג'ס־דון בעל כנפיים משוכות, כל גוף כלי הטיס פרט להגאי הכיוון מורכב מהכנף.
מאבק אחד

מאבק אחד הייתה קבוצת שמאל רדיקלי ישראלית אנרכיסטית שפעלה למען זכויות בעלי חיים תוך שימת דגש על הקשר בין כלל צורות הדיכוי השונות בחברה, כגון סקסיזם, דיכוי עובדים, גזענות, כיבוש ועוד; חברי הקבוצה כינו את עצמם "טבעונרכיסטים" - הלחם של "טבעונים" ו"אנרכיסטים". הקבוצה קשרה בין הדיכוי התאגידי, המעמדי, המגדרי, החברתי והפוליטי וטענה שכל אלה מקורם באותו הבסיס הרעיוני, ושיש להילחם בכולם במקביל, מכיוון שמדובר שמקורם זהה.
אידאולוגיה

מתוך אתר האינטרנט של מאבק אחד:
הקבוצה החזיקה באידאולוגיה אנרכיסטית שגרסה כי כל צורת משטר שאינה משטר עצמי היא דכאנית מטבעה, ונוטלת מבני האדם את יכולת הבחירה. כל התנהלות שמונעת את זכות הבחירה מהאחר, כגון תזונה מן החי, סקסיזם, גזענות, תרבות הצריכה וכדומה, מדכאת את שני הצדדים באותה מידה.
מאבק אחד הייתה אחד הארגונים הראשונים שקראו לסגירת חוות הקופים מזור.
הסברה

מאבק אחד השתמשה בחוברות ובפליירים לצורכי הסברה. בין השאר, הוציאה מאבק אחד:
חוברות רבות בנושא זכויות בעלי חיים, המפרטות את הקשר בין המאבקים השונים.
חוברות נגד מקדונלד'ס המסבירות לא רק על הנזק לבעלי החיים אלא גם את הנזק האקולוגי, החברתי, התרבותי, הסביבתי והפוליטי שגורמת מקדונלד'ס.
פליירים וכרזות הקוראים לטבעונות.
מידע על גדר ההפרדה.
פלייר למצעד הגאווה.
פליירים למאבק נגד מכירת פרוות.
ישראל באירוויזיון 1976

ישראל השתתפה באירוויזיון 1976 עם השיר אמור שלום בביצוע של להקת שוקולד מנטה מסטיק. השיר נכתב על ידי אהוד מנור והולחן על ידי מתי כספי. התחרות התקיימה בהאג, הולנד.
לפני האירוויזיון > בחירה פנימית

הוועדה ברשות השידור בחרה לשלוח את להקת שוקולד מנטה מסטיק לייצג את ישראל באירוויזיון 1976 עם השיר אמור שלום. השיר נבחר מתוך 3 שירים שהוגשו לוועדה.
| שם המבצע | שם השיר | מילים | לחן | ניקוד | מקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שוקולד מנטה מסטיק | אמור שלום | אהוד מנור | מתי כספי | - | 1 |
| שוקולד מנטה מסטיק | קשת בענן | דרורה חבקין | דרורה חבקין | - | 2 |
| שוקולד מנטה מסטיק | זה טוב זה טוב | אליעוז רבין | רוני וייס | - | 3 |
באירוויזיון

שוקולד מנטה מסטיק הופיעה ה-4 בסדר ההופעה בערב התחרות, אחרי גרמניה ולפני לוקסמבורג. בתום ההצבעה זכה השיר ל -77 נקודות, והציב את ישראל במקום ה-6 מתוך 18 מדינות מתחרות. חבר השופטים הישראלי העניק את 12 הנקודות שלו לבריטניה. הדובר הישראלי, שחשף את תוצאות ההצבעה הישראלית בגמר, היה יצחק שמעוני.
באירוויזיון > נקודות שהוענקו לישראל

| שופטים> ציון | שופטים> מדינות | שופטים> סך הכל |
| --- | --- | --- |
| 12 נקודות |  | 0 נקודות |
| 10 נקודות |  איטליה | 10 נקודות |
| 8 נקודות |  יוגוסלביה,  פינלנד | 16 נקודות |
| 7 נקודות |  לוקסמבורג,  נורווגיה,  שווייץ | 21 נקודות |
| 6 נקודות |  אוסטריה,  הממלכה המאוחדת | 12 נקודות |
| 5 נקודות |  בלגיה | 5 נקודות |
| 4 נקודות |  אירלנד | 4 נקודות |
| 3 נקודות |  גרמניה | 3 נקודות |
| 2 נקודות |  הולנד,  פורטוגל | 4 נקודות |
| נקודה אחת |  מונקו,  ספרד | 2 נקודות |
| סך הכל | 15 מדינות | 77 נקודות |
באירוויזיון > נקודות שישראל העניקה

| שופטים> ציון | שופטים> מדינות |
| --- | --- |
12 נקודות:  הממלכה המאוחדת
10 נקודות:  אוסטריה
8 נקודות:  הולנד
7 נקודות:  מונקו
6 נקודות:  פינלנד
5 נקודות:  צרפת
4 נקודות:  שווייץ
3 נקודות:  אירלנד
2 נקודות:  איטליה
נקודה אחת:  בלגיה
סך הכל: 10 מדינות
ראו גם

אירוויזיון 1976
ישראל באירוויזיון
שוקולד מנטה מסטיק
אמור שלום
הערות שוליים

↑   Kdam Eurovision 1976 קדם אירוויזיון, רשימת השמעה, באתר יוטיוב
↑  ישראל במקום ה-6 באירוויזיון, באתר דבר, ‏4 באפריל 1976
↑  בריטניה ראשונה, ישראל שישית באירוויזיון, באתר מעריב, ‏4 באפריל 1976
1 2  Detailed voting results
שוקולד מנטה מסטיק בהאג (1976)
מאבק נוצות

מאבק נוצות עשוי נוצת יען.
מאבק עשוי נוצות סינתטיות.
מאבּק נוצות הוא מתקן המשמש לניקוי אבק מרהיטים או יצירות אמנות. המתקן עשוי ידית (לרוב עשויה עץ או פלסטיק אך לעיתים גם שריון צב או שנהב), אליה מחוברות נוצות. בעבר נעשה שימוש בעיקר בנוצות יען אולם כיום נעשה שימוש גם בנוצות תרנגולת או נוצות סינתטיות העשויות חומרים פלסטיים. קיימים מתקנים עם נוצות נשלפות, כך שניתן להשאיר אותן מכוסות ומוגנות מפני נזק בזמן שהמתקן אינו בשימוש.
מאבק נוצות מאפשר ניקוי מדפים שמונחים עליהם חפצים רבים, כי גמישות הנוצות מאפשרת ניקוי האבק מבלי להזיז את החפצים, וכן מאפשרת ניקוי קורי עכבישים המצויים בפינות גבוהות או בסמוך לתקרות.
היסטוריה

מאבק הנוצות הומצא באיווה שבארצות הברית בשנת 1870, בייצור מברשת מנוצות תרנגול הודו. בשנת 1874 נוסדה חברת הוג דסטר (Hoag Duster) לייצור מברשות על בסיס רעיון זה. באותה שנה סוזן היבארד מלייק ז'נבה שבויסקונסין פיתחה מנוצות תרנגול הודו את מאבק הנוצות, וב-13 בנובמבר 1874 רשמה פטנט שמספרו 177,939 אשר נרשם ב-30 במאי 1876. רישום פטנט זה הביא למאבק משפטי ממושך בינה לבין בעלה, ג'ורג' היבארד, ולבסוף בדצמבר 1881 קבע בית המשפט לערעורים של המחוז השביעי בשיקגו כי סוזן היא בעלת הפטנט.
מאבקים מנוצות יען פותחו ביוהנסבורג שבדרום אפריקה בשנת 1903 על ידי המיסיונר הנרי בקנר. בקנר שב לארצות הברית ובשנת 1913 פתח חברה לייצור מאבקים העשויים נוצות יען באתול שבמסצ'וסטס.
הערות שוליים

↑  ההיסטוריה של המצאת מאבק הנוצות
↑  פטנט 177,939, ארצות הברית
כגוונא

כגוונא הוא קטע הלקוח מספר הזוהר. הוא נאמר, בעיקר בקהילות חסידים מסוימות, לפני תפילת ערבית של שבת, קודם אמירת "ברכו". כמו רובו של ספר הזוהר, גם קטע זה הוא בארמית.
מקור וטעם תקנתו

צירוף הנוסח לסידור התפילה נקבע כנראה בקלויז החסידים שבעיר ברודי, שכן הוא מופיע לראשונה בסידור ר' אשר מבראד, לבוב ה'תקמ"ח, ובספר ההלכתי "מטה אפרים" לרב אפרים זלמן מרגליות מבראד. נוסח זה התפשט בדור השני של החסידות, בפרט אצל תלמידי  המגיד ממזריטש תלמיד הבעל שם טוב. התפילה מופיעה גם בסידור אדמו"ר הזקן משנת ה'תקע"ו, בעריכת הרב שניאור זלמן מלאדי.
הכנסת הנוסח לסידור נבעה מדברי מקובלים שספריהם היו נפוצים במזרח אירופה כגון עמנואל חי ריקי ואחרים שציינו את דברי הזוהר המלמדים על השינויים בעולמות העליונים עם כניסת השבת, כגון המעבר מן החול אל הקודש, השלווה הבאה לעולם עם כניסת השבת, התמעטות כוחות הדין והכוחות החומריים ואת מקומם תופסת השכינה. לדברי המקובלים זמן זה הוא בעת אמירת 'מזמור שיר ליום השבת', לפני הקדיש ו"ברכו".
הרב יצחק אייזיק ספרין מקמארנא כתב:
"כשהייתי בלובלין עם אבי זצ"ל ילד בן תשע הייתי, וראיתי פניו כלפידים, ובעת שפתח הדלת לומר 'כגוונא' ראיתי אש מלהטת על ראשו ואור נפלא".
לחנים

חלקים מהקטע הולחנו על ידי חזנים רבים.
הלחן המפורסם ביותר הוא לחנו של פייר פינצ'יק. הוא זכה להקלטות וביצועים רבים.(כשהבולט בהם הוא של החזן יעקב למר באלבומו איהי שבת)
לחנו של זבולון קוורטין
לחנו של המלחין הבאבובאי, יוסף מנדלבוים
לחנו של יוסלה רוזנבלט. אין הקלטות של רוזנבלט מיצירה זו, אך היא השתמרה בתווים.
לחנו של לייבלה וולדמן
לחנו של הרב  נחמיה רענן שבוצע על ידי תלמידי ישיבת "שדמות נריה" בשנת תשפ"ב
גם במוזיקה החסידית העממית ישנם מספר לחנים לתפילה:
הבולט בהם הוא "רזא דשבת" של בנימין הרשקוביץ, שהושר על ידי מיכאל שטרייכר, וזכה לאחר מכן לביצועים רבים.
לחנו של יוסי גרין על "ואנפהא נהירין". הושר על ידי מרדכי בן-דוד באלבומו "צעקה". גרסת כיסוי ללחן בוצעה על ידי אברימי רוט ב"נוסח גרין" וכן על ידי זאנוויל ויינברגר ומקהלת מלכות.
הערות שוליים

↑  מטה אפרים. תקפ"ב, ב; תרכ"ה, מא
↑  (משנת חסידים, מסכת ערבית דשבת, פרקא משנה ג' דף צא, ב. ספר "חמדת ימים", חלק שבת דף מה עמוד ד; יסוד ושורש העבודה שער ח פרק ד.
↑  תקדים להכנסת דברי הזוהר לסידור נעשה כבר על ידי האר"י בהכנסת נוסח "בריך שמיה" בעת הוצאת ספר תורה
↑   רזא דשבת, בביצוע יעקב למר, סרטון  באתר יוטיוב
↑  הרב נחמיה רענן | תורת הר עציון, באתר www.etzion.org.il
↑  ואנפהא נהירין, מרדכי בן דוד באלבום צעקה, להאזנה באתר יוטיוב.
↑  ואנפהא נהירין, זאנוויל ויינברגר ומקהלת מלכות מתוך מחרוזת כגוונא, להאזנה באתר יוטיוב.
| ספר הזוהר |
| --- | --- | --- |
| חלקי הספר | רעיא מהימנא • תיקוני הזוהר • זוהר חדש • אדרא • אדרא רבא • אדרא זוטא • ספרא דצניעותא |  |
| דמויות | רבי שמעון בר יוחאי • רבי אלעזר ברבי שמעון • רב המנונא סבא • רבי חזקיה • הינוקא מכפר סכנין |  |
| חיבור ספר הזוהר | רבי משה די לאון‎ • מטפחת ספרים • רבי יצחק דמן עכו |  |
| פירושים | כתם פז • הסולם • מתוק מדבש |  |
| שונות | כגוונא • בריך שמיה • פתיחת אליהו הנביא • פרישי מדברא • עולימתא שפירתא |  |