stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גבולות מדינת ישראל
גבול הצפון – סוריה ולבנון > הגבול עם לבנון לאחר הקמת מדינת ישראל > מעבר ארגוני הטרור הפלסטינים מירדן ללבנון ומלחמת האזרחים

לבנון לא נטלה חלק פעיל במלחמות שהתקיימו בשלושת העשורים הראשונים לקיום המדינה: מבצע סיני, מלחמת ששת הימים ומלחמת יום הכיפורים. לאחר אירועי ספטמבר השחור בשנת 1970, החלו ארגונים פלסטינים להתבסס בלבנון ושלטו על אזורים שונים (לדוגמה פתחלנד).
בשנת 1972 חנכה ישראל כביש חדש וגדר ביטחונית לאורך הגבול עם לבנון.
עם תחילת מלחמת האזרחים בלבנון ב־1975 נוצר קשר בין המרונים בדרום לבנון לבין ישראל בעקבות שותפות האינטרסים ביניהם כנגד אש"ף, והחל מ־1977 התאפשרה כניסתם לעבודה בישראל. ישראל גם סייעה בייצוא תוצרת מדרום לבנון דרך נמל חיפה. לאורך הגדר הוקמו שש תחנות רפואה שכונו "תחנות הגדר הטובה" שבהן ניתן לתושבי דרום לבנון הנוצרים טיפול רפואי על ידי רופאים מישראל. מעבר הגבול המרכזי שבו התקיים סחר ומעבר עובדים היה מעבר פאטמה ליד מטולה, וזאת מכיוון שבמעבר ראש הנקרה ישבו חיילי יוניפי"ל. הגדר הטובה חדלה להתקיים עם נסיגת צה"ל מלבנון בשנת 2000.
גבול הצפון – סוריה ולבנון > הגבול עם לבנון לאחר הקמת מדינת ישראל > מבצע ליטני ומלחמת לבנון הראשונה

בשנת 1978 החליטה הממשלה על יציאה למבצע ליטני, לאחר אירוע "אוטובוס הדמים", שתוכנן ובוצע מהאזורים שבשליטת הפלסטינים בלבנון. צה"ל החזיק בשטח שכבש במבצע ליטני במשך כשלושה חודשים, אך גם לאחר מכן המשיך לקיים אחיזה צבאית בדרום לבנון באמצעות צבא דרום לבנון. אחיזת צה"ל באזור זה התחזקה בעקבות מלחמת לבנון הראשונה. לאחר נסיגת כוחות צה"ל מרוב שטחה של לבנון ב-1985 הוקמה רצועת ביטחון בלבנון, שהשתרעה מספר קילומטרים לעומק לבנון (מדרום למה שכונה "הקו האדום"), ואשר התקיימה עד נסיגת צה"ל באופן חד-צדדי ב-24 במאי 2000. עם זאת, במהלך כל התקופה המשיכה מדינת ישראל להכיר בגבול ולא יישבה שם את אזרחיה.
גבול הצפון – סוריה ולבנון > הגבול עם לבנון לאחר הקמת מדינת ישראל > הנסיגה לקו הכחול

הנסיגה במאי 2000 תואמה עם האו"ם, שהצהיר כי ישראל שבה ל"קו הכחול", הזהה לקו הגבול הבין-לאומי עליו הסכימו הצרפתים והאנגלים ב-1923, בהסכם ניוקומב-פולה, ובכך עמדה במחויבויותיה הבין-לאומיות. ראש הממשלה אהוד ברק הצהיר כי בנסיגה זו מילאה ישראל אחר החלטה 425 של האו"ם, שהתקבלה לאחר מבצע ליטני ב-19 במרץ 1978 וקראה לנסיגה מלאה של ישראל מלבנון. לבנון וארגון חזבאללה טוענים כי הנסיגה אינה מלאה, וכי על צה"ל לסגת גם מאזור חוות שבעא (ראו להלן), שכבשה במלחמת ששת הימים מסוריה, מחלוקת גבול שירשו לבנון וסוריה ועומדת בעינה מאז חלוקת האימפריה העות'מאנית בין בריטניה לצרפת. ארגון חזבאללה גם דורש את נסיגת ישראל משבעת הכפרים.
אחרי הנסיגה, סימן האו"ם את הקו הכחול בצורה מדויקת על ידי חביות כחולות, עליהן נרשם "UN" (או"ם), שהוצבו כל 100 מטר.
בתקופת רצועת הביטחון גדר הגבול שהניחה ישראל לא חפפה תמיד את קו הגבול הבין-לאומי מכיוון שהוא לא מתחשב בהפרשי גובה קיצונים. לכן, הגדר סטתה פעמים רבות אל מעבר לקו הבין-לאומי לתוך שטח לבנון. אחרי הנסיגה, קטעי הגדר שחרגו לתוך שטח לבנון פורקו, והיום הגדר סוטה מהקו הכחול אך ורק לתוך שטח ישראל. כך נוצרו "המובלעות" – שטחים מעבר לגדר אך בתחום הקו הכחול ומכאן בריבונות ישראל.
גבול הצפון – סוריה ולבנון > הגבול עם לבנון לאחר הקמת מדינת ישראל > מלחמת לבנון השנייה

עד מלחמת לבנון השנייה נמנע צה"ל לחלוטין מלעבור את הגדר, וכך העלים עין מהתבססות חזבאללה אף בתוך המובלעות. רק פעם אחת במהלך תקופה זו צה"ל עבר את הגדר, ב-2004, עם דחפור D9 כדי לפנות זירת מטענים שהוצמדה לגדר מצידה הלבנוני, אך בתוך הקו הכחול. הדחפור הותקף בידי חזבאללה בטיל נ"ט, ומפקד הכלי נהרג. במהלך מלחמת לבנון השנייה שב צה"ל ונכנס ללבנון, אך גם מהלך זה, כבפעמים הקודמות, לא לווה בדרישות טריטוריאליות. בעקבות החלטה 1701 של האו"ם נסוג צה"ל בחזרה לקו הכחול. אלוף פיקוד הצפון הנכנס, גדי איזנקוט, הורה על מדיניות חדשה של שמירה על הריבונות עד לקו הכחול, וכך צה"ל החל לערוך פעילויות שגרתיות במובלעות.
ארגון חזבאללה תובע את החזרת שבעת הכפרים השיעים לריבונות לבנון. בנוסף הוא טוען שהגדר היא הגבול, ולא הקו הכחול, וכל פעילות של צה"ל במובלעות היא הפרה של ריבונות לבנון, ולפיכך, לטענתו, זכותו לתקוף אותה.
גם צבא לבנון מתנגד לפעולות צה"ל במובלעות, כולל גיזום עצים שמפריעים לתפקוד הגדר. במהלך אחת מפעולות הגיזום השגרתיות ב-2010, התרחשה התקרית החמורה ביותר בין שני הצבאות – צבא לבנון ירה במדויק והרג את מפקד הגדוד ברכס רמים. צה"ל השיב אש והרג ארבעה חיילים לבנונים. צה"ל לא נרתע מההתגרות, וכבר למחרת המשיך בפעולות הגיזום. עד לאותו אירוע צה"ל התייחס לצבא לבנון כאל גורם זניח שלא יעז, במיעוט כוחו, להתגרות בצה"ל. מאז התקרית נחשב צבא לבנון לאויב ודאי.
גבול הצפון – סוריה ולבנון > הגבול עם לבנון לאחר הקמת מדינת ישראל > לאחר מלחמת לבנון השנייה

בשנים שלאחר המלחמה שרר שקט יחסי בגבול לבנון, שהופר לעיתים רחוקות. אירועים בולטים:
ב-3 באוגוסט 2010 כוחות צבא לבנון פתחו באש על חיילי צה"ל בגבול ישראל–לבנון, ליד משגב עם, והרגו מג"ד ישראלי. צה"ל השיב אש והרג 4 לבנונים, מהם 3 חיילי צבא לבנון.
ב-1 באוגוסט 2011 כוחות צבא לבנון פתחו באש לעבר חיילים שהיו בסיור באזור מעיין ברוך, הסיבה לירי הייתה ככל הנראה שאחד מהחיילים הלבנונים סבר בטעות כי החיילים ניסו לחצות את הגבול ולהיכנס לשטח לבנון.
ב-28 בינואר 2015 מארב של חזבאללה ירה טיל נ"ט על רכב סיור של צה"ל בהר דב, וגרם להרג שני חיילים ולפציעת שבעה חיילים.
בעשור השני של המאה ה-21 ביצר צה"ל אזורים בגבול הצפון, באמצעות לוחות בטון מזוין, סוללות עפר, מגדלים ממוגנים ושדרוג של גדר הגבול, על מנת למנוע מחזבאללה לתקוף יישובים הסמוכים לגבול, בפרויקט שנקרא "אבן משתלבת". נכון לשנת 2018, יש עדיין 13 נקודות שבהן הגבול שנוי במחלוקת. ב-4 בדצמבר 2018 פתח צה"ל במבצע מגן צפוני לגילוי, איתור וניטרול מנהרות טרור שחפר חזבאללה משטח לבנון לתוך שטח ישראל.
עד שנת 2022, הוצב מחסום בכניסה לכפר ע'ג'ר, והכניסה הייתה מותרת רק לתושבי היישוב ולחיילי צה"ל, או בכפוף לאישור ממשרד הביטחון ובליווי מדריך מקומי. בספטמבר 2022, לאחר שמועצת ע'ג'ר הקימה גדר שחוסמת את המעבר לכפר מלבנון, הוסרו המחסומים בכניסה לכפר ומגבלות הכניסה אליו מישראל. שטח הכפר מוגדר עדיין כ"שטח צבאי סגור לכניסה", וזאת במסגרת "הקו הכחול" שנקבע לגבול ישראל–לבנון, אך לא מתקיימת אכיפה של איסור הכניסה, ולמעשה צה"ל הסיר את המחסומים במרכז הכפר, והוא פתוח באופן מלא לכלל אזרחי ישראל, וכלול כולו בשטח ישראל.
גבול הצפון – סוריה ולבנון > הגבול עם סוריה, ורמת הגולן > רמת הגולן

במהלך מלחמת העצמאות פלש צבא סוריה לשטחה של מדינת ישראל. במאי 1948 התקדמו הסורים, ואף החזיקו בצמח, מסדה ושער הגולן אך נהדפו. ב-18 ביולי 1948 נכנסה ההפוגה הראשונה במלחמת העצמאות לתוקף, ולאחריה לא חל שינוי במצב הכוחות בין ישראל לסוריה, ועם תום המלחמה עמדו הכוחות הסוריים על גבולה המזרחי של הכנרת, ועל נהר הירדן, כשהיא מחזיקה בשטח של 66 קמ"ר ממערב לגבול המנדטורי. במהלך הסכמי רודוס שקבעו את גבולותיה של מדינת ישראל, נפתחו שיחות עם סוריה ליד משמר הירדן. השיחות נמשכו כשלושה חודשים, וההסכם נחתם ב-20 ביולי 1949.
על פי ההסכם, נקבע קו שביתת הנשק במקום שבו שהו הכוחות עם סיום הלחימה, כאשר האזורים שבהם שהה הצבא הסורי בתוך גבולות המנדט הוכרזו כאזורים מפורזים, ונאסרה כניסת כוחות צבא אליהם, אולם הם היו בשליטה אזרחית של מדינת ישראל, שירשה את הגבול המנדטורי.
אף על פי שקו הגבול נקבע לאורך הגבול המנדטורי, לא הכירה בו סוריה כגבול קבוע, כחלק ממדיניות מדינות ערב שלא להכיר בקיומה של מדינת ישראל. בתחילת שנות ה-50 השתלטו הסורים על שטח ישראלי ממערב לקו הגבול הבין-לאומי באזור המפורז מעל החוף המזרחי של הכנרת – תקרית אל-חמה. השתלטות זו יצרה קו חדש בשטח, אשר לימים נודע בשם "קווי 4 ביוני" שטחים אלה היו ברובם באזור חופה המזרחי של הכנרת ובאזור חמת גדר.
כתוצאה מתקריות הגבול, הכניסה ישראל כוחות צבא גם אל האזור המפורז.
גבול הצפון – סוריה ולבנון > הגבול עם סוריה, ורמת הגולן > רמת הגולן > הקו הסגול

במהלך מלחמת ששת הימים כבשה ישראל כשני שלישים משטח רמת הגולן. קו הפסקת האש שנקבע לאחר המלחמה כונה "הקו הסגול", והוא כלל שטח של כ-1,260 קמ"ר בגולן, עד ממזרח לקוניטרה. במלחמת יום הכיפורים הצליח צבא סוריה לכבוש כמחצית מהשטח הנ"ל למשך כמה ימים, אך כוחות צה"ל כבשו שטחים אלה בחזרה לפני תום המלחמה ואף התקדמו והשתלטו על שטחים בעומק סוריה. ב-31 במאי 1974 נחתם הסכם הפרדת הכוחות בין ישראל לסוריה. על-פי ההסכם חזרה ישראל ל"קו הסגול" למעט שטח של כ-60 קמ"ר שכולל את העיר קוניטרה, ואשר חזר לשליטה אזרחית סורית. רצועה משטח סוריה הצמודה לקו הפסקת האש נקבעה כאזור חיץ בין הכוחות הישראלים לסוריים, והיא נמצאת בשליטה אזרחית סורית אך בשליטה צבאית של כוח בין-לאומי בחסות האו"ם, המכונה אונדו"פ.
ב-14 בדצמבר 1981 קיבלה הכנסת את חוק רמת הגולן הקובע כי "המשפט, השיפוט והמינהל של המדינה יחולו בשטח רמת הגולן". החוק מתייחס לשטח של כ-1,200 קמ"ר ברמת הגולן, שהוא כל השטח הנמצא בין הגבול הבין-לאומי מ-1923 וגבול השליטה הישראלית שנקבע בהסכמי הפרדת הכוחות מ-1974. בעקבות זאת קיבלה מועצת הביטחון של האו"ם את החלטה 497 השוללת את תוקפו של החוק מבחינה בין-לאומית, וקובעת כי אמנת ז'נבה הרביעית עדיין חלה על שטח הגולן. מבחינת המשפט הפנימי של מדינת ישראל, רמת הגולן סופחה למעשה אל מדינת ישראל, והיא נחשבת נפה במחוז הצפון. זאת, אף על-פי שהחוק נמנע במכוון משימוש במילה "סיפוח" (כך על-פי נאומו של יוזם החוק, מנחם בגין, ביום קבלתו בכנסת).
יצחק רבין, בתקופת כהונתו השנייה כראש הממשלה, הצהיר על נכונותו לנסיגה ישראלית מרמת הגולן בתמורה לשלום עם סוריה (בלשונו: "עומק הנסיגה כעומק השלום"). בישיבת ממשלה ב-8 בספטמבר 1994 הבהיר רבין את עמדתו בגלוי באשר לאופי ההסכם ולאופי הנסיגה, ורמז לכך שיהיה מוכן להסדר דומה לזה שהושג במסגרת הסכם השלום עם מצרים. בתקופה זו התקיים משא ומתן עם סוריה על הסדר שלום לפי העיקרון הזה, אולם הוא נקלע למבוי סתום עקב הפער בין הצדדים בנוגע לסידורי הביטחון שיתקיימו לאחר נסיגת ישראל, ומיקומו המדויק של הגבול הבין-לאומי. גם יורשיו של רבין בתפקיד ראש הממשלה, בנימין נתניהו ואהוד ברק, קיימו מגעים גלויים וחשאיים עם סוריה בשאלת הגבול, כאשר אבן הנגף העיקרית הייתה ההפרשים שבין הגבול המנדטורי ו"גבולות הארבעה ביוני" ובמיוחד שאלת השליטה במימי הירדן והכנרת (קו הארבעה ביוני הופך את מימי הכנרת, החלק הצפוני של הירדן, הבניאס ונחל דן למים בין-לאומיים, דבר שיש לו השלכות משמעותיות לגבי זכויותיה של ישראל במים).
בגבול ישראל–סוריה הנוכחי יש מעבר גבול אחד סמוך לעיר קוניטרה, המכונה לפיכך "מעבר קוניטרה". במעבר זה אין מגע ישיר בין ישראלים לסורים, והוא מתנהל בתיווך אנשי האו"ם מכוח אונדו"פ. המעבר סגור בדרך כלל למעבר אנשים וסחורות, והוא משמש בעיקר את אנשי האו"ם. המעבר משמש גם את תושבי הגולן הדרוזים, אולם הדבר מחייב סידורים מיוחדים בתיווך האו"ם.
גבול הצפון – סוריה ולבנון > הגבול עם סוריה, ורמת הגולן > חוות שבעא וע'ג'ר > ע'ג'ר

לפני 1967 שכן כפר ע'ג'ר בשטח בין לבנון לסוריה כאשר הריבונות עליו לא הייתה ברורה. בפועל היה הכפר נתון לשליטה סורית. צה"ל נכנס לכפר במלחמת ששת הימים ולא השתלט עליו, כיוון שבמפות שהיו בידי ישראל נחשב הכפר לבנוני. בתום המלחמה נותר הכפר במעין שטח הפקר בין לבנון לשטח שנכבש בידי צה"ל. תושבי הכפר שלחו שליחים לשלטונות הלבנוניים במרג' עיון בבקשה שהרשויות הלבנוניות יקבלו על עצמן את האחריות לכפר, אולם לבנון סירבה, כנראה מתוך רצון להימנע מעימות עם סוריה. כעבור כמה שבועות, לאחר שמאגרי המזון בכפר אזלו ומחצית מתושביו נטשו אותו ועברו לסוריה, פנו תושבי ע'ג'ר למפקדי צה"ל ברמת הגולן, וביקשו להיכלל בשטח רמת הגולן הנתון למרות ישראל. הבקשה הובאה לידיעת הממשלה, ולאחר קבלת אישור ממנה נכנס צה"ל לכפר בשנת 1967. מאז מתייחסת ישראל אל ע'ג'ר כחלק מרמת הגולן. הכפר סופח לישראל לאחר חקיקת חוק רמת הגולן בשנת 1981. בשונה מרוב תושבי רמת הגולן ששמרו על אזרחותם הסורית, הסכימו תושבי ע'ג'ר לקבל אזרחות ישראלית מלאה לאחר סיפוח כפרם לישראל.
הכפר נמצא בחלקו הדרומי בשליטת ישראל וחלקו הצפוני מעבר לגבול ישראל–לבנון. כדי להימנע מחלוקת הכפר לא הקימה ישראל גדר גבול או מכשולים בתוכו, אלא הוקמו מחסומים של צה"ל ביציאה מן הכפר. במהלך מלחמת לבנון השנייה השתלטו כוחות צה"ל על שטחים בדרום לבנון ונכנסו לחלקו הצפוני של הכפר הנמצא מעבר לגבול. צה"ל הרס עמדה שהקים חזבאללה בפאתי הכפר, ונשאר בכפר גם אחר פינוי הכוחות מדרום לבנון. צפון ע'ג'ר הוא הנקודה היחידה שצה"ל לא נסוג ממנה לאחר ההכרזה על הפסקת האש, כפי שעולה מדבריו של מפקד כוחות יוניפי"ל, הגנרל קלאודיו גרציאנו, בתחילת אפריל 2008.
הגבול המזרחי > גבולה המזרחי של ארץ ישראל המנדטורית

על פי הסכם סייקס–פיקו נקבע גבולו של שטח השליטה הבריטית בארץ ישראל ממזרח על ידי נהר הירדן, ובדרום עבר הגבול בנקודה שבין צפון ים המלח ומעט דרומית לעזה. השטח שממזרח לנהר הירדן ודרומית לקו הגבול הדרומי, לרבות כל הערבה המצויה כיום בשטח מדינת ישראל, הוקצה להקמת מדינה ערבית בחסות בריטית.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הובטחו הבטחות סותרות לכאורה ליהודים ולערבים באשר לשטח המדינה הערבית העתידית. במכתבי חוסיין מקמהון, שקדמו להסכמי סייקס–פיקו דרש השריף חוסיין בן עלי את כל שטחה של ארץ ישראל, ונענה כי ישנם שטחים מסוימים שלא ייכללו בשטח המדינה הערבית, ואילו הצהרת בלפור דיברה על הקמת בית לאומי ליהודים בארץ ישראל, ולא התייחסה לגבולותיו.
במהלך מלחמת העולם הראשונה כבשה בריטניה את ארץ ישראל לרבות עבר הירדן המזרחי, ממלכת ירדן של היום. מלכתחילה לא היה מעמדו של עבר הירדן המזרחי מעמד שווה למעמד ארץ ישראל המערבית. בתחילה נשלט האזור בפועל[דרוש מקור] על ידי פייסל הראשון, שישב בדמשק והכתיר עצמו במרץ 1920 כמלך הממלכה הערבית של סוריה. לאחר קרב מייסלון ב-24 ביולי 1920 גורש פייסל והאזור נותר בשליטה צבאית בריטית. בוועידת קהיר החליט שר המושבות הבריטי, וינסטון צ'רצ'יל, כי בעבר הירדן תוקם אמירות עבר הירדן. במרס 1921 נמסר שטח עבר הירדן למלך עבדאללה הראשון, לחצי שנת ניסיון, אך הגבול שבין שטחה של ארץ ישראל ובין השטח שנמסר לעבדאללה לא נקבע.
מכיוון שהחלוקה בין ארץ ישראל המערבית והמזרחית הייתה חלוקה בין שטחים שניתנו כמנדט לבריטניה, לא היה צורך בהסכם בין-לאומי באשר לקו הגבול, והוא פורסם בצו של הנציב העליון מ-1 בספטמבר 1922, אשר קבע כי קו הגבול הוא קו היוצא מנקודה הנמצאת שני מייל מערבית לעקבה ועולה משם דרך מרכז נחל הערבה, ים המלח ונהר הירדן עד שפך הירמוך לירדן, ומשם במרכז הירמוך עד לגבול עם סוריה. גבול זה אושר על ידי חבר הלאומים. בעקבות שינויים באפיק הירדן בשנת 1927 נקבע כי במקום שבו עובר הנהר בפועל, שם יעבור הגבול. הגבול לא סומן מעולם פרט לסימון מקטע בן קילומטרים ספורים בשנת 1946 באזור הערבה.
גבול הדרום > גבולה הדרומי של ארץ ישראל המנדטורית

בשנת 1882 השתלטה בריטניה על מצרים, והחלה לדאוג לאינטרסים האזוריים, ובמיוחד להגנת תעלת סואץ. בריטניה לחצה לקביעת גבול בין האימפריה העות'מאנית ובין מצרים. ב-1 באוקטובר 1906 סיכמו הבריטים והטורקים על גבול, שהיה קו ישר הנמשך מרפיח אל חוף ים סוף. תוואי הגבול נכפה במידה רבה על האימפריה העות'מאנית. בעקבות סימונו איבדו הטורקים את הזכויות שהיו להם ברוב חלקי חצי האי סיני. הבריטים ערכו מחקר מקיף על האזור, ובמיוחד היו מעוניינים להעביר לשליטתם את מעט מקורות המים באזור.
הקו שורטט תחילה כקו ישר מעקבה לרפיח, אך בהמשך ההתדיינות בין הצדדים, נוצרו בו כמה שינויים שניתן להבחין בהם במפות גם כיום:
באזור אום-רשרש (כיום: אילת) דרשו הטורקים וקיבלו 15 קילומטרים של חוף ים עד כפר טאבה, וכן את מעיין עין נטפים.
הטורקים דרשו וקיבלו את מעיין עין חורשה.
הטורקים דרשו וקיבלו את מעיין עין המערה, הסמוך למערב מכתש רמון.
בנוסף קשיי סימון בשטח גרמו לסיפוחם של שני הרים לתחומי ארץ ישראל.
הקו שנוצר כונה קו עקבה–רפיח. במהלך מלחמת העולם הראשונה כבשו הבריטים את ארץ ישראל, ובמשך זמן-מה התנהלו דיונים פנימיים בין השלטונות הבריטיים של מצרים ושל ארץ ישראל על שינויים בגבול. נציגי התנועה הציונית קיוו להרחיק את הגבול מערבה עד ואדי אל-עריש מתוך תפיסה שזהו גבולה ההיסטורי של ארץ ישראל. השלטונות הבריטיים במצרים הציעו לספח את רוב שטח הנגב למצרים, כדי ששבטי הבדואים של סיני ושל הנגב, שיש ביניהם קשרי משפחה, יימצאו תחת שלטון אחד. הדיונים הסתיימו בלא-כלום, והבריטים החליטו לאמץ את קו רפיח–עקבה מחדש.
גבולות ימיים > בים התיכון

לישראל גבול ימי ארוך בים התיכון המבדיל בין המים הטריטוריאליים שלה (12 מייל ימי מהחוף) למים בין-לאומיים. מיקומו של הקו המפריד בין תחום השליטה האזרחית הישראלית לבין התחום הבין-לאומי נקבע בהתאם לאמנות בין-לאומיות, אולם ישראל מפעילה פיקוח צבאי גם על אזורים בים התיכון הנמצאים מעבר לקו הזה. חיפוש גז טבעי ונפט בים התיכון הצריך התייחסות לגבולות האזור הכלכלי הבלעדי של ישראל – אזור הים שהזכויות למשאבי טבע בו הן בידי ישראל, ומשתרע על-פי החוק הבין-לאומי עד למרחק של 370 ק"מ מחופיה. ב-17 בדצמבר 2010 חתמו ישראל וקפריסין על הסכם תיחום בין שתי המדינות ועל קביעת גבול ישראל–קפריסין. הסכם זה מהווה למעשה הגבול בין מדינת ישראל לבין האיחוד האירופי, שכן קפריסין חברה באיחוד האירופי.
חיל הים הוא האחראי על הגנת הגבולות הימיים ועל הפיקוח הצבאי שמטילה ישראל מעבר לגבולות האלה. הפיקוח על הנעשה בתוך תחום המים הטריטוריאליים של ישראל נמצא בסמכות יחידות השיטור הימי של משטרת ישראל. ככלל הגבולות הימיים של ישראל שקטים יחסית והסכסוכים עם מדינות אחרות לחוף הים התיכון מעטים, אולם היו בעבר חדירות לתוך שטח ישראל דרך הים, בפרט מלבנון (מהמקרים הידועים: הטבח בכביש החוף והפיגוע בנהריה). כמו כן התנהלו מספר קרבות ימיים בין ישראל למצרים במהלך מלחמת ששת הימים ומלחמת יום הכיפורים.
הפיקוח ההדוק (כולל דרישה לאישור של כל יציאת ספינת דייגים) שמפעיל חיל הים על חופה של רצועת עזה (גם לאחר ביצוע תוכנית ההתנתקות) מהווה את אחת מנקודות החיכוך המשמעותיות של ישראל אל מול הפלסטינים.
ב-14 באוקטובר 2020 החל משא ומתן בין ישראל ללבנון מתוך מטרה לקבוע את הגבול הימי-כלכלי בין המדינות, וליישב את המחלוקת על שטח שגודלו כ-550 ק"מ רבוע, שבו נמצאים ככל הנראה מאגרי גז רבים. לאחר כשנתיים, ב-27 באוקטובר 2022 נחתם ההסכם שהסדיר גבול זה בהתאם לדרישה הלבנונית, למעט חמשת הקילומטרים המזרחיים (הסמוכים לחוף) שבהם נקבע שיישאר המצב הקיים ומעמדם הסופי יוכרע לאחר סימון הגבול היבשתי הבין-לאומי הרשמי בין המדינות.
גבולות ימיים > בים סוף

לישראל גבול ימי קצר במפרץ אילת עם מצרים וירדן כאשר חלק מתחום המים הטריטוריאליים המצריים באזור מוגדר כניתן לכניסת ישראלים ללא דרישה לדרכון.
הגבול הימי בין ישראל לירדן נקבע ב-1996 בעקבות הסכם השלום בין המדינות מ-1994.
הגבול הימי בין ישראל למצרים נקבע בעקבות הבוררות הבין-לאומית בנושא טאבה. הגבול הימי סומן בניצב לגבול היבשתי אך המצרים לא הסכימו לכך וקמה מחלוקת לגבי שטח קטן של כמה עשרות דונמים ימיים. לאזור זה, המכונה "המשולש הימי", הקפידו ספינות מצריות וגם ספינות חיל הים שלא להיכנס. בעקבות כך, לאורך שנים, האזור היה מקום עגינתן של ספינות קזינו. ב-2003 הכריז משרד החוץ הישראלי כי "המשולש הימי" נמצא בתחום מדינת ישראל ומאז משטרת ישראל אוכפת את החוק נגד הימורים בלתי חוקיים המתבצעים באזור זה.
גבולות ימיים > בים המלח

לישראל גבול ימי בים המלח עם ירדן (השטח של צפון מערב ים המלח שנמצא מעבר לקו הירוק נמצא בשליטה ישראלית ישירה אך ללא הכרה בין-לאומית).
גבולות ימיים > גבולות ימיים היסטוריים

עד למלחמת ששת הימים היה לישראל גבול ימי גם בכנרת לאחר שהסורים השתלטו על צפון מזרח הימה בראשית שנות ה-50. ממלחמת ששת הימים ועד לסיום פינוי סיני ב־1982 היה לישראל גבול ימי גם עם ערב הסעודית והגבולות הימיים של ישראל הקיפו גם את חוף הים התיכון של סיני, מזרח תעלת סואץ, מזרח מפרץ סואץ וכן תחום נרחב הרבה יותר מהנוכחי במפרץ אילת. בתקופה שבה שהה צה"ל בעומק לבנון לאחר מלחמת לבנון הראשונה וגם בתקופת המערכה ברצועת הביטחון הייתה לישראל שליטה גם על קטעים מהחוף הלבנוני של הים התיכון.
ראו גם

גדר הגבול ישראל–מצרים
הסתננות מאפריקה לישראל
מעברי גבול בישראל
לקריאה נוספת

משה ברור, גבולות ישראל – עבר, הווה ועתיד, הוצאת יבנה, 1988.
גדעון ביגר, ארץ רבת גבולות, הוצאת אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, באר שבע, 2001.
גדעון ביגר, גבולות ארץ ישראל ומדינת ישראל, בהוצאת רסלינג, 2023
שאול אריאלי, תפסת מרובה לא תפסת – גישות במאבק על גבולותיה של מדינת ישראל, הוצאת כרמל, ירושלים, 2006.
שאול אריאלי, כל גבולות ישראל: מאה שנים של מאבק על עצמאות, זהות, התיישבות וטריטוריה, ידיעות ספרים, 2018.
לקריאה נוספת > מאמרים

גדעון ביגר, ‏בעיות משפטיות בתיחום גבולות בנהר ובאגם – נהר הירדן וים המלח כגבולה של מדינת ישראל, משפט וצבא 11-12, דצמבר 1991, עמ' 73–91
אורנה ועדיה, ייצוג הגבול המדיני במפות ספרי הלימוד, 1967-1948,עיונים: כתב עת רב-תחומי לישראל 29, הוצאת מכון בן-גוריון, אוניברסיטת בן-גוריון, עמ' 182–209
ביאורים

↑  דיונים בין בריטניה לצרפת לקראת חלוקת המנדטים במזרח התיכון בשטחי האימפריה העות'מאנית טרם מלחמת העולם הראשונה
↑  בנוסף לתוכניות הציוניות לפיתוח ארץ ישראל ובעיקר הצורך במים להשקיה שהשאיר את נהר הירדן כולו בתחומי ארץ ישראל
↑  הכוונה היא ל-4 ביוני 1967, היום האחרון לפני פרוץ מלחמת ששת הימים
פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2017

סמליל הטקס לשנת 2017
פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2017 הוא טקס בו מוענקים פרסי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה בתחום היצירה הטלוויזיונית בישראל. הפרסים חולקו לזוכים בטקס שהתקיים ב-9 במרץ 2018 באולם אווניו שבקריית שדה התעופה בהנחיית איילת זורר ושודר בשידור חי בקשת 12.
ב-31 בינואר 2018 פורסמה רשימת המועמדים בתחרות. ההכרזה על המועמדים בוצעה בשידור חי בעמוד הפייסבוק של האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה והונחתה על ידי לירון ויצמן.
הוכרז גם שפרס מפעל החיים יוענק לאילנה דיין על 36 שנים בתחום היצירה הטלוויזיונית.
לאחר ההכרזה הושמעה ביקורת מצד אברי גלעד (מגיש "העולם הבוקר") ומני אסייג (מיוצרי "שנות ה-80") על התעלמותם של חברי האקדמיה ואי-העמדת תוכניותיהם בעלות הרייטינג הגבוה, לטענתם.
חברת החדשות המשיכה בנוהג החרמת הטקס זו השנה ה-11 מאחר שלטענתם: "יש תחושה שזה פרס תפור מראש".
נלי תגר הכריזה את רשימת הסדרות המועמדות בקטגוריית סדרת הדרמה הטובה ביותר לילדים ונוער, ולפני שהקריאה את רשימת המועמדים קראה לכל מי שידו בדבר לשחרר את "או בוי" לחופשי מ"הארובה" בה היא נמצאת במשך שנה וחצי ולהחזיר אותה לשידוריה.
אילנה דיין עלתה לבמה לשאת נאום בקבלתה פרס מפעל חיים בתחום העשייה הטלוויזיונית. בדבריה לאחר קבלת הפרס, התייחסה ליחסי תקשורת–שלטון ולפרשיות בתיק 4000: "החובה שלנו לדבר את האמת מול פרצופה של הסערה מעולם לא הייתה יותר חשובה מאשר באביב המוטרף הזה", "דמוקרטיות לא קורסות בין לילה, והתפקיד שלנו לדאוג שאף אחד לא יצליח לכבות את האור" אמרה בין השאר בנאומה. דיין גם ציטטה בנאומה שלוש פעמים משפט שנאמר על ידי שופט אמריקאי כי "העיתונות נועדה לשרת את הנשלטים ולא את השולטים".
זוכים ומועמדים

ברשימות מטה, הזוכים בקטגוריה מודגשים.
זוכים ומועמדים > משחק

| השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה, דרמה יומית | השחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה, דרמה יומית |
| --- | --- |
 בת חן סבג במטומטמת (HOT), מגי אזרזר בבתולות (HOT) אילנית בן יעקב בכבודו (yes)  יעל פולמן בכיפת ברזל (קשת)  רונה לי שמעון בפאודה (yes):  ליאור רז בפאודה (yes) אביב אלוש בלהיות איתה (קשת)  דולב מסיקה בכיפת ברזל (קשת)  יורם חטב בכבודו (yes)  ששון גבאי בבתולות (HOT)
השחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית: השחקן הטוב ביותר בסדרה קומית
 מגי אזרזר בויקי ואני (ערוץ עשר) אוולין הגואל בשנות ה-80 (רשת)  חנה לסלאו בנבסו (רשת)  ליטל שוורץ בחברות (ערוץ עשר)  רבקה מיכאלי באיפה אתה חי? (כאן):  אורי לייזרוביץ' בשבאבניקים (HOT) אבי דנגור בויקי ואני (ערוץ עשר)  יובל סמו בהשוטר הטוב (yes)  יוסי ואסה בנבסו (רשת)  רון פלדמן ברון (yes)
השחקנית הטובה ביותר בסדרה לילדים ונוער: השחקן הטוב ביותר בסדרה לילדים ונוער
 רבקה מיכאלי באלישע (ערוץ הילדים HOT) אביה מלכה בכדברא (ניקלודיאון yes)  גאלה קוגן בבית הכלבים (ניקלודיאון yes)  יעל שרוני בצפוף (Zoom‏ HOT)  ליאת הר לב באלישע (ערוץ הילדים HOT):  יובל סמו באלישע (ערוץ הילדים HOT) אבי גרייניק בבית הכלבים (ניקלודיאון yes)  איציק כהן בראש גדול (yes Kidz)  אלי פיניש בצפוף (Zoom‏ HOT)  דניאל מורשת בכדברא (ניקלודיאון yes)  עידו מוסרי בשבט צוצלת (Zoom‏ yes)

↑  בשנה זו החליטה האקדמיה לחלק את הפרס בין שתי זוכות.
זוכים ומועמדים > בימוי

| בימוי בסדרת דרמה, דרמה יומית | בימוי בסדרה קומית |
| --- | --- |
 פאודה, בימוי על ידי רותם שמיר (yes) בתולות, בימוי על ידי אדם סנדרסון (HOT)  כיפת ברזל, בימוי על ידי אלון זינגמן (קשת)  המדרשה, בימוי על ידי דני סירקין (רשת)  ג'ודה, בימוי על ידי מני יעיש (HOT):  שבאבניקים, בימוי על ידי אלירן מלכה, מאור זגורי ואריאל בנבג'י (HOT) שנות ה-80, בימוי על ידי קובי חביה (רשת)  רון, בימוי על ידי רון פלדמן (yes)  ויקי ואני, בימוי על ידי רני סער (ערוץ עשר)  נבסו, בימוי על ידי שי בן עטר (רשת)
בימוי בסדרה לילדים ונוער: 
 ילדי בית העץ, בימוי על ידי שירילי דשא (חינוכית) אלישע, בימוי על ידי אופיר לובל (ערוץ הילדים HOT)  צפוף, בימוי על ידי אורן שקדי (Zoom‏ HOT)  בית הכלבים, בימוי על ידי יוגב יפת (ניקלודיאון yes)  כדברא, בימוי על ידי עודד רז (ניקלודיאון yes)  המלון של פיני בימוי על ידי רועי פלורנטין (ערוץ הילדים):
זוכים ומועמדים > תסריט

| תסריט בסדרת דרמה, דרמה יומית | תסריט בסדרה קומית |
| --- | --- |
 פאודה, תסריט על ידי אמיר מן, מיכל אבירם, ליאור רז ואבי יששכרוף (yes) מטומטמת, תסריט על ידי בת חן סבג ושי קפון (HOT)  כיפת ברזל, תסריט על ידי יואב שוטן-גושן ואיילת גונדר-גושן (קשת)  בתולות, תסריט על ידי שחר מגן (HOT)  כבודו, תסריט על ידי שלמה משיח (yes):  שבאבניקים, תסריט על ידי אלירן מלכה (HOT) ויקי ואני, תסריט על ידי טל מילר, אושרית סרוסי ואיתי זבולון (ערוץ עשר)  מה זה השטויות האלה, תסריט על ידי עדי אשכנזי, ליאור כפיר רפאל ואמיר בן סירה (קשת)  רון, תסריט על ידי רון פלדמן וענת אורן (yes)  נבסו, תסריט על ידי שי בן עטר, יוסי ואסה וליאת שביט (רשת)
תסריט בסדרה לילדים ונוער: 
 ילדי בית העץ, תסריט על ידי שירילי דשא ורועי שגב (חינוכית) אלישע, תסריט על ידי אסף בייזר ואלעד חן (ערוץ הילדים HOT)  שבט צוצלת, תסריט על ידי אריק שגב (Zoom yes)  בית הכלבים, תסריט על ידי ליאור כפיר רפאל, נדב בן סימון, יעל כץ, נעם נבו, אבירם שקד וחי נחום (ניקלודיאון yes)  צפוף, תסריט על ידי נטלי מרכוס ואסף בייזר (Zoom HOT):