stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צ'ארלס קינגסלי
ספריו

אֶלְטוֹן לוֹק: חייט ומשורר (1850) — קורות בעל-מלאכה בעל נפש פיוטית.
כחול-ירוק או פלאי החוף (1855) — תצפיות טבע לילדים.
הו, מערבה! (1855. תר' יצחק לבנון, 1966) — סיפור הרפתקאות היסטורי המחייה ברוב תנופה את האבירות הרומנטית של המאה ה-16.
הגיבורים (1856. תר' משה בן-אליעזר, 1934; שלמה סקולסקי, 1968) — עלילות פרסאוס, תסאוס, יאסון והארגונאוטים, הנאבקים בכוחות הרשע והכיעור למען ניצחון הטוב והיפה, כתובות מחדש בסגנון מקראי.
ילדי המים: מעשיית-פיות לילד-יבשה (1863. תר' ג. גלברט, 1928; משה בן-אליעזר, 1934; דליה למדני, 1972; אוריאל אופק, 1985; יואב אבני, 2010) — קורות מנקה-ארובות קטן, המתגלגל אל ממלכה תת-מימית, בה הוא נמסר להשגחתה של 'אמא עין-צופיה' ומיטהר, והיא אגדה מוסרנית (אותה הקדיש הסופר לבן זקוניו, כפיצוי על שכתב קודם לכן את הגיבורים לאחיו הגדולים) שנועדה להראות לילדים כי 'קיים יסוד מופלא ואלוהי, המונח ביסודו של העולם הגשמי.
הרוורד איש וייק (1866) — הרפתקאותיו של בן-בלי-חוק אנגלי בן המאה ה-11, המתגלה כפטריוט.
גברת איך וליידי מדוע או שיעורים ראשונים לילדים (1870)
סוף סוף (1870) — מסע לאיי הודו המערבית.
צ'ארלס קינגסלי: מכתבים וזכרונות (1877. ערוך על ידי אשתו, פרנסס קינגסלי)
סיפורו של מחנך (1916. הושלם על ידי בתו, מרי האריסון)
הארמייה השלישית (האימפריה העות'מאנית)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית האימפריה העות'מאנית
 שיוך:  צבא האימפריה העות'מאנית
 סוג:  ארמייה, חיל רגלים
 בסיס האם:  סלוניקי ; ארזורום; ארזינג'אן
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  לפני 1908 – 1918
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה המערכה בקווקז במלחמת העולם הראשונה קרבות קפריקיי קרב סריקמיש
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  לערך 120,000
 ציוד עיקרי:  168 תותחים, 44 מכונות ירייה
 פיקוד
 מפקדים:  חסן איזט פאשה (1 בנובמבר -19 בדצמבר 1914)   אנוור פאשה (22 בדצמבר 1914 - 10 בינואר 1915)   חפיז חאקי פאשה (12 בינואר - 13 בפברואר 1915   מהמוט קאמיל פאשה  13 בפברואר - 23 בפברואר 1915)   אבדילקרים פאשה (בפברואר 1915- 16 בפברואר 1916)    והיפ פאשה (פברואר 1916- יוני 1918)   אסאט פאשה (יוני - אוקטובר 1918)
 
החזית המזרחית בימי מלחמת העולם הראשונה - עמדת מכונות ירייה עות'מאנית בימי קרב סאריקמיש
הארמייה השלישית העות'מאנית (בטורקית: Üçüncü Ordu) הוקמה תחילה באזור הבלקן ומאוחר יותר שימשה להגנת המחוזות הצפון-מזרחיים של האימפריה העות'מאנית.
המטה הכללי שלה שכן בהתחלה בסלוניקי. בתוך שורותיה התהווה גרעין הכוחות הצבאיים שתמכו במהפכת הטורקים הצעירים בשנת 1908. רבים מקציניה שהשתתפו בתנועה זו, כולל אנוור פאשה ומוסטפא כמאל אטאטורק הגיעו לעמדות כוח צבאיות ומדיניות.
בשנת 1911 הועברה הארמייה השלישית לצפון-מזרח אנטוליה והמטה שלה נקבע בארזינג'אן. עם כניסת האימפריה העות'מאנית למלחמת העולם הראשונה המפקדה שלה עברה לארזורום. במהלך המלחמה נאבקה הארמייה נגד הארמייה הקווקזית של הצבא הרוסי, נגד יחידות מתנדבים ארמנים שלחמו לצד הרוסים, ומאחורי קווי החזית דיכאה את תנועת ההתנגדות הארמנית. בתקופה זו ניהלה קרבות חשובים בסריקמיש, בקופרוקוי ובארזורום (1916).
אחרי התבוסה המוחצת שנחלה בארזורום מידי הצבא הרוסי, הועברה מפקדתה לסוסהיר, עיר על ידי סיוואס. בשלהי שנת 1916, בעקבות אבדותיה מול הרוסים איבדה הארמייה כל יכולת התקפית. אחרי המהפכה הרוסית יריבתה, הארמייה הקווקזית הרוסית, התפרקה.
בשנים 1918-1917 הארמייה השלישית התארגנה מחדש ועברה למתקפה נגד שארית הכוחות הרוסים בחזית הקווקזית ונגד התנועה הארמנית לשחרור לאומי שהוקמה בעקבות הקונגרס של הארמנים המזרחיים בארמניה. אחרי הכרזת הרפובליקה הדמוקרטית של ארמניה- התנועה הארמנית לשחרור לאומי הפכה לצבא ארמני. הארמייה השלישית העות'מאנית ניהלה נגד כוחות ארמנים אלה את הקרבות בסרדרפט, אבאראן וקאראקיליסה.
מערך הכוחות, 1908

אחרי 3 ביולי 1908, מהפכת הטורקים הצעירים והתחלת התקופה החוקתית השנייה בשלהי קיומה של האימפריה העות'מאנית, יזמה הממשלה הטורקית החדשה רפורמה צבאית מקיפה. היא כללה מודרניזציה של המטות הכלליים. הארמייה השלישית נדרשה לפעול באזור המבצעי של רומליה המערבית. הוצבו יחידות בחלק האירופי של האימפריה העות'מאנית - אלבניה, קוסובו, מקדוניה - ובאסיה הקטנה (אוודין).
הארמייה השלישית כללה את הדיוויזיות הבאות:
הדיוויזיה ה-5 (Beşinci Fırka)
הדיוויזיה ה-6 (Altıncı Fırka)
הדיוויזיה ה-17 (On Yedinci Fırka)
הדיוויזיה ה-18 (On Sekizinci Fırka)
דיוויזיית הפרשים ה-3 (Üçüncü Süvari Fırkası)
4 פלוגות תותחנים מבוצרות
חטיבות מילואים (Redif) של הארמייה השלישית (לפי המיקום):
דיוויזיית המילואים ה-9 "מונסטיר" (Dokuzuncu Manastır Redif Fırkası)
דיוויזיית המילואים ה-10 "קופרילי" (Onuncu Köprülü Redif Fırkası)
דיוויזיית המילואים ה-11 "סלוניקי" (On Birinci Selânik Redif Fırkası)
דיוויזיית המילואים ה-12 "איידין" (On İkinci Aydın Redif Fırkası)
דיוויזיית המילואים ה-28 "סקופיה (Yirmi Sekizinci Üsküp Redif Fırkası)
דיוויזיית המילואים ה-29 "פרישטינה" (Yirmi Dokuzuncu Pirştine Redif Fırkası)
דיוויזיית המילואים ה-30 "פריזרן" (Otuzuncu Pirzerin Redif Fırkası)
דיוויזיית המילואים ה-31 "סרס (Otuz Birinci Serez Redif Fırkası)
דיוויזיית המילואים ה-32 "בראט" (Otuz İkinci Berat Redif Fırkası)
דיוויזיית המילואים ה-33 "קורצ'ה (Otuz Üçüncü Görüce Redif Fırkası)
דיוויזיית המילואים ה-34 "דבאר" (Otuz Dördüncü Debre-i Bala Redif Fırkası)
דיוויזיית המילואים ה-4 "גבגליה" (Elli Dördüncü Gevgili Redif Fırkası)
מערך הכוחות, 1911

במסגרת הארגון מחדש של הצבא העות'מאני, הוקמו מטות כלליים של הארמיות שונות. ב-1911 מפקדת הארמייה השלישית הועברה לארזינג'אן. 
לפני מלחמת הבלקן הראשונה הורכבה הארמייה כדלהלן:
המטה הכללי של הארמייה - בארזינג'אן
הקורפוס ה-9 -בארזורום
הדיוויזיה ה-28 - בארזורום
הדיוויזיה ה-29 בבייבורט.
הקורפוס ה-20 בארזינג'אן
הדיוויזיה ה-30 - בארזינג'אן
הדיוויזיה ה-31 - בארזינג'אן
הדיוויזיה ה-32 "ממורטיל אזיז" (אלאזיג)
הקורפוס ה-11 בוואן
הדיוויזיה ה-32 בוואן
הדיוויזיה ה-34 במוש
דיוויזיית הפרשים השבטית ה-1 (כורדית) ארזורום
רגימנט הפרשים 39 בארזורום
רגימנט הפרשים השבטי ה-1 ארזורום
רגימנט הפרשים השבטי ה-2 קיגי
רגימנט הפרשים השבטי ה-3 ווארטו
רגימנט הפרשים השבטי ה-4 חיניס
רגימנט הפרשים השבטי ה-5 חסן קאלה (פסינלר, ארזורום)
רגימנט הפרשים השבטי ה-6 סיווס
דיוויזיית הפרשים השבטית ה-2 (כורדית) בקארא קיליסה (אגרי)
רגימנט הפרשים ה-24 קארא קיליסה
רגימנט הפרשים השבטי ה-7 אלשקירט
רגימנט הפרשים השבטי ה-8 קארא קיליסה
רגימנט הפרשים השבטי ה-9 קארא קיליסה
רגימנט הפרשים השבטי ה-10 קארא קיליסה
רגימנט הפרשים השבטי ה-11 קארא קיליסה
רגימנט הפרשים השבטי ה-12 בטוטק
רגימנט הפרשים השבטי ה-13 בדיאדין
רגימנט הפרשים השבטי ה-14 בביאזיט
דיוויזיית הפרשים השבטית ה-3 (כורדית) - ארדיש
רגימנט הפרשים ה-25 -ארדיש
רגימנט הפרשים השבטי ה-15 בקופ
רגימנט הפרשים השבטי ה-16 ארדיש
רגימנט הפרשים השבטי ה-17 ארדיש
רגימנט הפרשים השבטי ה-18 סאראי, ואן
רגימנט הפרשים השבטי ה-19 באשקאלה
דיוויזיית הפרשים השבטית ה-4 (כורדית) - מרדין
רגימנט הפרשים ה-20- מרדין
רגימנט הפרשים השבטי ה-20 - ג'זירה
רגימנט הפרשים השבטי ה-21 -מרדין
רגימנט הפרשים השבטי ה-22 -מרדין
רגימנט הפרשים השבטי ה-23 -ויראנשהיר
רגימנט הפרשים השבטי ה-24 - סיוורק
מערך הכוחות, 1914

מפקדים באותה תקופה: חסן איזט פאשה (אוקטובר-דצמבר 1914) ואנוור פאשה שמינה את עצמו מפקד, אחרי מחלוקת עם איזט פאשה בנוגע להמשך המתקפות (דצמבר 1914-ינואר 1915).
לפני קרב סריקמיש, כללה הארמייה השלישית 118,660 חיילים עם 73 מכונות ירייה ו-218 תותחים 
ביחידות הבאות:
הקורפוס ה-9 -בפיקודו של מוטאפא פווזי פאשה, שהוחלף אחר כך באחסן ביי: בארזורום
הדיוויזיה ה-17
הדיוויזיה ה-28
הדיוויזיה ה-29
הקורפוס ה-10 בפיקודו של זיא פאשה, שהוחלף אחר כך בחפיז חאקי פאשה - בסיוואס
הדיוויזיה ה-30
הדיוויזיה ה-31
הדיוויזיה ה-32
הקורפוס ה-11 בפיקודו של אבדילקרים פאשה - בממורטילאזיז
הדיוויזיה ה-18
הדיוויזיה ה-33
הדיוויזיה ה-34
חטיבת הפרשים ה-2
חטיבת הפרשים ואן
לפי מקורות אחרים עמדו לרשות הארמייה לערך 190,000 בני אדם - מתוכם 83,000 לוחמים סדירים, בנוסף חיילי מילואים, צוותי המבצר ארזורום, יחידות תובלה, גדודי אספקה,
ושוטרים צבאיים. היו ברשות בארמייה גם כ-60,000 בעלי חיים.
יחידות הארמייה השלישית נפרסו על שטח שרוחבו היה כ-1250-1500 קילומטר ושתשתיות התחבורה בו היו בעיותיות.
בעקבות קרב סריקמיש הצטמצמה הארמייה ל-20,000 חיילים עם אובדן כל התותחים והציוד הכבד.
מערך הכוחות, 1915

המפקד חפיז חאקי פאשה (12 בינואר - פברואר 1915) מת מטיפוס בארזורום ב-1915. במקומו התמנה מהמוט קמיל פאשה (פברואר 1916-פברואר 1915)
בשנת 1915 בהדרגה הוחזר כוחה של הארמייה השלישית. ביולי אותה שנה היה חזק דיו כדי לנצח את הרוסים במלזגירט. מאוחר יותר באותה שנה האבדות הכבדות של העות'מאנים בגליפולי גרמו להעברת כוחות רבים מתוך הארמייה השלישית, כך שבסתיו 1915 היא מנתה 60,000 חיילים.
מערך הכוחות, 1916

המפקד היה מהמט והיפ פאשה (פברואר 1916-יוני 1918).
הקורפוס ה-9:
הדיוויזיה ה-17
הדיוויזיה ה-28
הדיוויזיה ה-29
הקורפוס ה-10:
הדיוויזיה ה-30
הדיוויזיה ה-31
הדיוויזיה ה-32
הקורפוס ה-11:
הדיוויזיה ה-18
הדיוויזיה ה-33
הדיוויזיה ה-34
הדיוויזיה ה-36
הדיוויזיה ה-37
דיוויזיית הפרשים ה-2
15-20 פלוגות משמר הגבול וז'נדרמים
כמה אלפי לוחמים לא סדירים כורדים
כשהתחילו הרוסים את מתקפת הפתע שלהם בינואר 1916, ששיאה היה בקרב קפריקיי, מנתה הארמייה השלישית 65,000 חיילים ו-100 תותחים. היא איבדה כמעט 15,000 חיילים שנהרגו, נפצעו או קפאו מקור, ועוד 5,000 שנפלו בשבי הרוסי. בנוסף מעריכים כי ערקו כ-5,000 חיילים טורקים. אבדו כ-20-30 תותחים. הנפגע ביותר היה הגיס 11, שאיבד כ-70% מכוחותיו. הארמייה נסוגה אל בסיסה בעיר המבוצרת ארזורום.
הארמייה השלישית ציפתה לתגבורות מהארמיות הראשונה והשנייה אחרי ניצחונן בגליפולי, אבל משום האיכות הגרועה של מסילת הברזל העות'מאנית לקח זמן עד להגעתן. מספר חייליה הגיע אז כ-50,000. היא נזקקה ליותר תותחים ומקלעים כדי להגן בצורה יעילה על ארזורום. בשובו מחופשה, לקח מהמוט קמיל את הפיקוד מידי אבדילקרים.
הרוסים הסתערו על העיר, פרצו לתוכה ואילצו את מהמוט קאמיל לנטוש אותה ולסגת מערבה. הארמייה הצטמצמה אז ל-25,000 לוחמים ול-30 או 40 תותחים. מורל החיילים היה בשפל. מהמוט קאמיל הוחלף על ידי והיפ פאשה. הארמייה המשיכה בנסיגתה ואיבדה גם את טרבזון שעל חוף הים השחור. מתקפת נגד שנועדה לכבוש מחדש את העיר נכשלה.
ביולי 1916 יזמו הרוסים שורה חדשה של התקפות על הארמייה השלישית שעלו כ-30% מכוחה ומוטטו לגמרי את מה שנשאר מרוח הקרב של חייליה. הארמייה לא יכלה עוד לשחק תפקיד כלשהו במתקפות העות'מאניות שתוכננו באותו סתיו.
מערך הכוחות, 1917

בין פברואר 1916 ליוני 1918 מפקד הארמייה היה מהמט והיפ פאשה. 
בחורף 1916-1917 עברה הארמייה ארגון מחדש כדלקמן:
הקורפוס הקווקזי ה-1:
הדיוויזיה הקווקזית ה-9
הדיוויזיה הקווקזית ה-10
הדיוויזיה הקווקזית ה-36
הקורפוס הקווקזי ה-2:
הדיוויזיה הקווקזית ה-5
הדיוויזיה הקווקזית ה-11
הדיוויזיה הקווקזית ה-37
בשלהי חורף 1917 עצרה המהפכה הרוסית את פעולות הצבא הרוסי בחזית הקווקזית ובסופו של דבר גרמה להתפוררותו. בנסיבות אלה במהלך השנים 1917 ו-1918 הצליחה הארמייה השלישית העות'מאנית להתקדם ולכבוש מחדש את כל השטח שהפסידה ואף להגיע לקארס, שנכבשה על ידי הרוסים בשנת 1877.
הערות שוליים

↑  Altay Atlı
↑  Altay Atlı
↑  Altay Atlı
↑  Altay Atlı
↑  Altay Atlı
אנוור פאשה ואוטו פון פלדמן מבקרים את הכוחות לקראת קרב סריקמיש,1914
אליהו דוד שפיר

| --- | --- |

 לידה:  28 באוגוסט 1911 Siesartis, ליטא 
 פטירה:  6 במאי 1974 (בגיל 62) 
 מדינה:  ישראל 
 שם עט:  David Dar, ד. אפר, דוד דר, א. ד. ש. 
 שפות היצירה:  עברית 
 בן או בת זוג:  ורה ישראלית 
 פרסים והוקרה:  פרס היצירה לסופרים עבריים (1969)  פרס טשרניחובסקי 
 
אליהו דוד שפיר (א. ד. שפיר או אד"ש; בחלק מיצירותיו חתם דוד דר; שמו המקורי: שפירא; 1911 – י"ד באייר תשל"ד, 6 במאי 1974) היה סופר, משורר עברי, עורך ומתרגם ישראלי. היה נשוי למתרגמת ורה ישראלית.
ביוגרפיה

שפיר נולד בליטא, למד באוקמרגה (היא וילקומיר) ובאוניברסיטת קובנה. היה ממייסדי העתון העברי "פתח" (על חבריו נמנתה גם המשוררת לאה גולדברג) ופרסם בו שירים, סיפורים ומאמרים. בשנת 1938 עלה לארץ ישראל והיה חלק מהחבורה הספרותית "יחדיו". פרסם מכתביו ב"דבר", ב"הארץ", ב"מחברות לספרות" (הוצאה אותה ייסד עם נתן אלתרמן ועם ישראל זמורה), "טורים" ועוד, וערך את כתב העת "מאזניים". עבד כעורך וכמתרגם בהוצאת הספרים "עם עובד". שימש כעורך הוצאת הספרים "דביר".
תרגם עשרות ספרים, בעיקר מאנגלית ומיידיש (וזכה בפרס טשרניחובסקי לתרגום בשנת 1972).
תחת שם העט "דוד דר" פרסם ספר שירים ("מרום הרים", 1957) וספר סיפורים ("ארבעה דברי-סיפור - הניסיון המצומצם הראשון לשוב", 1968). אוסף מכתביו ("כתבים: סיפורים, שירים, מסות") פורסם בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 1982.
היה נשוי למתרגמת ורה ישראלית, עמה תרגם את התרגום הראשון לעברית של "פו הדב". לזוג לא היו ילדים והם התגרשו לאחר מספר שנות נישואין.
נהרג בתאונת דרכים במאי 1974.
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
פרסים

1969 – פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים (שהוענק על ידי ראש הממשלה גולדה מאיר).
1972 – פרס טשרניחובסקי על תרגומו לרומן "צמח אטלס" של חיים גראדה.
מספריו

עיר בפולין (אחרית דבר: פרופ' דב סדן), הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב, תשט"ו, 1954 (242 עמודים).
הניסיון הראשון המצומצם לשוב, תל אביב: הוצאת משרד הביטחון, תשכ"ט-1969.
רות קרטון-בלום ומנחם דורמן (עורכים), כתבים: שירים, סיפורים, מסות (יוסף ירושלמי ביבליוגרפיה), תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשמ"ג 1982.
הערות שוליים

↑  אליהו דוד שפיר באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
↑  גולדה מאיר חילקה 12 "פרסי יצירה" לסופרים, מעריב, 9 במאי 1969.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308270205171  PLWABN: 9810629123605606  BnF: cb179149668 (data)  GND: 1112947566  ISNI: 0000 0000 6731 4929  LCCN: n82237253  SUDOC: 242947891  VIAF: 8747219   WorldCat (עם VIAF): 8747219 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מבחן וסרמן

מבחן וסרמן או תגובת וסרמן (באנגלית: Wassermann test או Wassermann reaction בקיצור WR) היא בדיקת נוגדנים לעגבת על שם הבקטריולוג היהודי-גרמני אוגוסט פון וסרמן, המבוססת על מבחן קיבוע משלים (התחברות של המשלים לקומפלקס שנוצר כאשר נוגדן מגיב עם אנטיגן ספציפי. בדיקה לנוכחות המשלים, לאחר ערבוב תמיסה המכילה אורגניזם ידוע עם נסיוב החולה, יכולה לאשר נוכחות זיהום הנגרם על-ידי האורגניזם החשוד). תגובת וסרמן לאבחון עגבת היא בדיקת קיבוע משלים. זו הייתה בדיקת הדם הראשונה לאיתור עגבת והראשונה בקטגוריית הבדיקה הלא-טרפונמאלית (טרפונמה היא שם התולעת שגורמת לעגבת) (NTT). בדיקות NTT חדשות יותר, כמו מבחן RPR (בקיצור RPR) ובדיקת VDRL (בקיצור VDRL), החליפו אותו בעיקר. במהלך אמצע המאה ה-20. בתחומי "סמכויות שיפוט" רבים, כולל רוב מדינות ארצות הברית, נדרשו בזמנו מבקשי רישיון נישואין לעבור מבחן וסרמן על פי חוק.
השיטה

נלקחת דגימת דם או נוזל המוח והשדרה ומוחדרת לאנטיגן - קרדיוליפין המופק משריר בקר או לב. נוגדנים לא ספציפיים לעגבת (RPR) מגיבים עם הליפיד - תגובת וסרמן של נוגדני תסמונת אנטי-פוספוליפידית (APA). עוצמת התגובה (בדרגה 1, 2, 3 או 4) מעידה על חומרת המצב.
חוסר ודאות

התגובה אינה ספציפית לעגבת ותיצור תגובה חיובית גם למחלות אחרות, כולל זאבת, מלריה ושחפת. ייתכן שאדם נגוע לא ייצור תגובה ואדם שטופל בהצלחה במחלה ימשיך לייצר תגובה.
מבחן וסרמן אינה יעילה בזיהוי עגבת ראשונית מכיוון שטרם הופק מספיק ריאגין מהרס רקמות בשלב זה. לכן, שיטות יעילות יותר היו נושא מחקר נפוץ.
פיתוח ועידון

בדיקת הנוגדנים פותחה על ידי וסרמן, יוליוס ציטרון ואלברט נייסר (גם הוא מיקרוביולוג יהודי-גרמני) במכון רוברט קוך למחלות זיהומיות בשנת 1906. המבחן היה התפתחות מתוך עבודתם של ז'ול בורדה ושל אוקטאב ז'נגו (Octave Gengou) על מבחן קיבוע משלים, שפורסמה ב-1901, והתגובה החיובית נקראת לפעמים תגובת בורדה-ז'נגו-וסרמן או תגובת בורדה-וסרמן.
הערות שוליים

↑  Beck, A. (1939). "The role of the spirochaete in the Wassermann reaction". Journal of Hygiene. 39 (3): 298–310. doi:10.1017/S0022172400011943. PMC 2199439. PMID 20475495.
↑  Stevens, Sara. "Wassermann Test". STDAware (באנגלית). נבדק ב-3 ביולי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  A Wassermann, A. Neisser and C. Bruck. Eine serodiagnostische Reaktion bei Syphilis. Deutsche medicinische Wochenschrift, Berlin, 1906, 32: 745–46. Announcing the test for syphilis.
ד"ר יוליוס ציטרון, "חסינות" (תרגום לאנגלית) 1914 163–64
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
| בקטריולוגיה |
| --- | --- | --- |
| מונחי יסוד | פרוקריוטים • ארכאונים (חיידקים קדומים) • חיידקים אמיתיים • אנדוטוקסין |  |
| חלקי התא החיידקי ואברוניו | נוקלאואיד • פלסמיד • ציטופלזמה • ריבוזום • קרום התא • דופן התא: פפטידוגליקן (חומצה טיכואית) • פריפלזמה • קרום חיצוני: ליפופוליסכריד • קפסולה ו-Slime layer • שוטון • פילי • פימבריה • ביופילם |  |
| מורפולוגיה | נקד • מתג • סלילון |  |
| פיזיולוגיה | פליגה • קוניוגציה • טרנספורמציה • עמידות לאנטיביוטיקה |  |
| מטבוליזם | חיידקים אירוביים (אווירניים אובליגטוריים, אווירניים פקולטטיביים, מיקרואירופילים) • חיידקים אנאירוביים (אל-אווירניים אובליגטוריים, אל-אווירניים פקולטטיביים, אל-אווירני סובל אוויר) • תסיסה • חיזור סולפט מיקרוביאלי • חיידקים סגולים |  |
| שיטות בקטריולוגיות | צביעת גראם (חיידקים גראם-חיוביים, חיידקים גראם-שליליים) • צביעה יציבת חומצה • מבחן קטלאז • מבחן אוקסידאז • מבחן קואגולאז • סיווג לנספילד • מבחן CAMP |  |
| מיגור חיידקים | חיטוי • פסטור • עיקור • אנטיביוטיקה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007556053805171  BNE: XX740579  LCCN: sh85131682 
ניהול מבחן וסרמן במרפאה לעובדי חווה נודדים בפלורידה ב-1941.
מזע'ונה

מַזְע'ונָה (ערבית مزغونة) הוא אתר פירמידות הבנויות מלבני בוץ מתקופת השושלת השתים עשרה ששלטה במצרים העתיקה בין המאה ה-20 לפנה"ס ועד המאה ה-18 לפנה"ס. האתר נמצא 5 ק"מ דרומית לדחשור.
האתר נחקר בשנת 1910 על ידי ארנס מקיי, ונחפר בשנת 1911 על ידי הארכאולוג האנגלי פלינדרס פיטרי. באתר נמצאו שתי פירמידות שבנייתן לא הושלמה. השערת הארכאולוגים היא שהפירמידות שייכות למלך אמנמחת הרביעי ולמלכה סבכנפררע. האתר מכיל גם בית קברות עם קברים מתקופת הממלכה הקדומה ועד התקופה הרומית. פיטרי מצא קברים שלמים מהתקופה הרומית הקדומה. קברים אלה שמורים היום במוזיאון פיטרי לארכאולוגיה מצרית בלונדון
הפירמידה הדרומית - חפירות פיטרי 1911
הפירמידה הדרומית

הפירמידה הדרומית נמצאת במרחק של כ-5 ק"מ דרומית לפירמידה הנטויה של סנפרו בדחשור, מוקפת בחומה גלית. ניתן לראות בשטח שרידים של לבני הבוץ, לא נמצאו שרידי כסוי אבני הגיר של הפירמידה. שטח בסיס הפירמידה הוא 52.5 מ"ר, אבל היא מעולם לא הושלמה. אין מידע לגבי שיפוע הפירמידה וגובה החומה המקיפה. ההנחה היא שהיא דמתה לפירמידה של חווארה, בממדים יותר קטנים. יחוס הפירמידה לאמנמחת הרביעי נעשה על בסיס המבנה, וצורת חדר הקבר. חדר הקבורה החיצוני הכיל בתוכו קבר מונוליטי סגור עשוי מחלמיש כמו קברו של אמנמחת השלישי בחווארה. באתר נמצאה אבן שחם גדולה מוכנה להשלמת קודקוד הפירמידה, אבל לא נעשה בה כל שימוש משום שאף אחד לא נקבר בפירמידה. הכניסה לאזור התת-קרקעי של הפירמידה הייתה ממרכז צידה הדרומי. מסדרון המעבר נבנה בקצהו בצורת U אשר הוביל לחדר הקבורה הפנימי. המרווח בין החדר לקבר היה כשני ס"מ. במקום נמצאו 42 טון לוחות חלמיש מחכים שיחליקו אותם מעל הקבר.
הפירמידה הצפונית

פירמידה זו כמו הפירמידה הדרומית יוחסה למלכה סבכנפררע על בסיס שרידים שנמצאו בשטח. מלכה זו שלטה פחות מארבע שנים. קשריה המשפחתיים עם השליטים שקדמו לה לא נקבעו בבירור. ההנחה היא שהייתה ביתו של אמנמחת השלישי, ואחותו או חצי אחותו ובת זוגו של אמנמחת הרביעי. הפירמידה גדולה יותר מהפירמידה הדרומית. מבנה הבסיס של הפירמידה הושלם אבל איש מעולם לא נקבר בה. גם המבנה העליון של הפירמידה מעולם לא הושלם.
לקריאה נוספת

•W.M.F. Petrie, G.A. Wainwright, E. Mackay, The Labyrinth, Gerzeh and Mazghuneh. London 1912
הערות שוליים

↑  אתר חפירות פלינדרס פיטרי - קולג' אוניברסיטת לונדון
↑  Lehner, Mark The Complete Pyramids, London: Thames and Hudson (1997)p.184-5 ISBN 0-500-05084-8.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007471095705171  VIAF: 304204703   WorldCat (עם VIAF): 304204703
זארמבי קושצ'יילנה

| --- | --- |
סמל זארמבי קושצ'יילנה

כנסייה בזארמבי קושצ'יילנה
 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  מזוביה מזוביה
 מחוז:  אוסטרוב מזובייצקה
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  584 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  52°45′N 22°7′E﻿ / ﻿52.750°N 22.117°E﻿ / 52.750; 22.117
 אזור זמן:  UTC+1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיזארמבי קושצ'יילנה(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיזארמבי קושצ'יילנה(למפת פרובינציית מזוביה רגילה) ורשה ראדום פלוצק שדליץ אוסטרולנקה לודז' שוויינטו. ורמיה-מזוריה קוי. פומ.  לובלין פודלסיהזארמבי קושצ'יילנה(למפת פרובינציית מזוביה מוגדלת) ורשה ראדום פלוצק שדליץ אוסטרולנקה לודז' שוויינטוקז'יסקיה ורמיה-מזוריה קויאוויה פומרניה  לובלין פודלסיהזארמבי קושצ'יילנה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
זארמבי קושצ'יילנה (בפולנית: Zaręby Kościelne; בפי יהודיה: זארומב) הוא כפר במחוז אוסטרוב מזובייצקה שבפרובינציית מזוביה בפולין, על גדת נהר ברוק (Brok), בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

האזכור הראשון של הכפר הוא משנת 1410. באמצע המאה ה-17 נחרב היישוב כתוצאה מפלישת האימפריה השוודית. בחלוקת פולין בשנת 1795 נכלל הכפר בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכלל בשטח פולין הקונגרסאית.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הועלו רוב בתי הכפר באש בידי חיילי הצבא הרוסי הנסוג.
יהודי זארמבי קושצ'יילנה

קהילה יהודית מאורגנת מתועדת בכפר מהמחצית השנייה של המאה ה-17. לאחר החורבן שהביאה לכפר מלחמת העולם הראשונה, עברו יהודיו להתגורר בצריפים. בשנת 1920 פרעו ביהודי הכפר החיילים הפולנים שהגיעו אליו, תוך רצח מספר יהודים. בסיוע יוצאי הכפר בארצות הברית השתקמה במעט הקהילה ביישוב, אך אנשיה המשיכו לסבול ממעשי אנטישמיות גוברים והולכים מצד שכניהם הפולנים.
בין מלחמות העולם התקיימה בכפר פעילות ציונית, לצד פעילות של הבונד ושל אגודת ישראל. חלק מבני הכפר עלו ארצה, לאחר שהשתתפו בקיבוץ הכשרה דתי שהוקם ביישוב. בשנים אלה נמנו בכפר 1,254 יהודים, מתוך 1,630 תושבים.
יהודי זארמבי קושצ'יילנה > בשואה

בתחילת ספטמבר 1939 נכבש הכפר בידי הגרמנים, ואלו ביצעו ביהודיו ביחד עם פולנים מקומיים מעשי התעללות והשפלה פומביים, תוך שוד רכושם. כעבור כשבועיים הועבר הכפר לשליטת הסובייטים בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב. בתקופה זו הגיעו לכפר פליטים יהודים רבים ממערב פולין, והסובייטים הגלו כמה מיהודי המקום לעומק ברית המועצות ולסיביר, תוך איסור על פעילות ציבורית יהודית ביישוב.
עם פרוץ מבצע ברברוסה, ב-22 ביוני 1941, הופגז הכפר בידי הגרמנים, תוך הרג עשרות יהודים בו, וחיילי הורמכט נכנסו אליו למחרת. בימים הראשונים לכיבוש, החלו הגרמנים בסיוע פולנים מקומיים בביצוע מעשי התעללות ביהודי היישוב, ובלקיחתם לעבודות כפייה קשות ומשפילות. בין היתר, צווה רב הקהילה לטאטא יחף את רחובות הכפר, ולאסוף זבל בידיו. בד בבד, פנו נכבדי הפולנים בכפר בבקשה רשמית לשלטונות הגרמניים לסייע בטיהור היישוב מיהודיו.
ב-2 בספטמבר 1941 רוכזו כל יהודי הכפר בחצר בית הספר בו. החולים וכמה עשרות מסתתרים שנותרו בכפר נרצחו במקום. מבית הספר הוסעו יהודי הכפר במשאיות לכפר שולבוז'ה, ושם נלקח מהם רכושם האישי, והם חולקו לקבוצות. בשלב זה החלו השוטרים הגרמנים והפולנים לרוצץ באלות את ראשיהם של עשרות ילדים לעיני הוריהם, תוך רצח הנמלטים מהמקום. משם הוסעו יתר היהודים במשאיות לכפר מיאנובק, ושם נרצחו כולם בבורות ירי, תוך השלכת ילדים לבורות בחיים, לאחר דקירתם בכידונים. באתר זה נרצחו למעלה מ-1,500 מיהודי הכפר והפליטים היהודים שהגיעו אליו. מעט מיהודי הכפר שהצליחו להימלט ליערות הסביבה נרצחו בידי יחידות פרטיזנים פולניות.
בשנת 1942 הוקם במחנה צבאי נטוש ליד הכפר מחנה עבודה ליהודי הסביבה שנותרו בחיים, בו שהו כ-10,000 איש. בינואר 1943 חוסל מחנה זה, וכל יושביו שולחו לאושוויץ.
נערה יהודייה בודדה ששרדה בכפר כשאחד המקומיים החביא אותה, נרצחה בכיכר השוק בידי המקומיים מיד בתום המלחמה כשהעזה לצאת מביתו.
לאחר המלחמה שבו לזארמבי קושצ'יילנה יהודים בודדים ששרדו בברית המועצות, ואלו גילו שהאתרים היהודיים בכפר, ובהם בית העלמין, הושמדו עד הייסוד. בעקבות איומים ברצח מצד הפולנים המקומיים, עזבו כולם את היישוב.
לקריאה נוספת

מ. צאנין, זארומב בתוך: תל עולם: מסע על פני מאה קהילות נחרבות, תל אביב: המנורה, 1962. עמ' 184–189 (תיאור של המקום מיד לאחר מלחמת העולם השנייה ומבט האוכלוסייה המקומית על חיסול היהודים והשימוש בשללם)
הערות שוליים

↑  צאנין, להלן "לקריאה נוספת".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007487145405171  LCCN: no2003046453  VIAF: 143409937   WorldCat (עם VIAF): 143409937
חעא סח'מוי

| --- | --- |

 לידה:  המאה ה־28 לפנה״ס 
 פטירה:  המאה ה־27 לפנה״ס 
 מדינה:  מצרים העתיקה 
 מקום קבורה:  אום אל-געאב 
 בן או בת זוג:  נימאעתח'פ Menka 
 
פסלו של חעא סח'מוי במוזיאון קהיר
חעא סח'מוי (נפטר ב-2686 לפני הספירה) היה הפרעה האחרון בשושלת השנייה של הפרעונים במצרים. פפירוס טורינו טוען שמלך 27 שנים, חודשיים ויום.
לא ידוע עליו הרבה, מלבד העובדה שהוביל מספר מבצעים צבאיים משמעותיים, בנה מספר אנדרטאות לציון המלחמה נגד הצפון, וכן בנה את מבצר אבני הבוץ באבידוס, שידוע כיום בשם "שונת אל זביב".
זיהויו

חעא סח'מוי נחשב על ידי מרבית החוקרים היורש של סת פריבסן. עם זאת שמספר חוקרים טוענים כי פרעה אחר, חעא סח'ם, שלט ביניהם, רוב החוקרים כיום סבורים שחעא סח'ם וחעא סח'מוי הם אותו פרעה ששינה את שמו עם איחוד מצרים העליונה ומצרים התחתונה לאחר מלחמת אזרחים בין מאמיני האל הורוס ומאמיני האל סת.
פרנצ'סקו רפאל ווולפגנג הלק מאמינים כי הוא היה קרוב של פריבסן, אם כי לא בהכרח בנו. זאת על פי הבחירה באום אל-געאב כמקום קבורתו במקום בסקארה, בדומה לפריבסן. מכאן גם התפיסה הרווחת כי שניהם הגיעו מהעיר נבית (כיום כום אומבו).
ישנה גם תיאוריה שנחשבת מיושנת כיום, הטוענת כי חעא סחמוי הוא שם אחר לפריבסן עצמו.