stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנטישמיות בתקופת מלחמת חרבות ברזל
אסיה > ארמניה

ב-15 בנובמבר, אלמונים הציתו את בית הכנסת מרדכי נאווי בירוואן והפיצו את התמונות מההצתה ברשתות החברתיות.
אסיה > סין

לאחר תחילת המלחמה, סוכנות הידיעות AP דיווחה על עלייה באנטישמיות באתרי המדיה החברתית הסינית, שגרירות ישראל בבייג'ינג החלה לסנן תגובות בחשבונות המדיה החברתית שלה.
תגובות אנטישמיות למלחמת חרבות ברזל נפוצו ברשתות החברתיות הסיניות. הערות אנטישמיות לא הוסרו מאתרי המדיה החברתית הסינית, דבר המעיד על תמיכת המדינה או על אדישות הרשויות לנושא.
ורקיה
אסיה > איחוד האמירויות הערביות

ב-15 בנובמבר 2024 נחטף ונרצח צבי קוגן בעל אזרחות כפולה ישראלית ומולדובית ששימש שליח חב"ד באיחוד האמירות. החטיפה בוצעה בצהרי היום במרחק שעה וחצי נסיעה מהעיר דובאי בידי טרוריסטים אוזבקים שפעלו בשירות איראן. לאחר החטיפה צבי נרצח והטרוריסטים נמלטו לטורקיה.
אירופה > צרפת

בתגובה לעלייה בתקריות האנטישמיות בצרפת, ממשלת צרפת אסרה על הפגנות פרו-פלסטיניות במדינה. בנאום בטלוויזיה ב-12 באוקטובר 2023, הזהיר נשיא צרפת עמנואל מקרון, "בואו נזכור שהאנטישמיות תמיד הייתה הקדמה לצורות אחרות של שנאה: יום אחד נגד היהודים, יום אחר נגד הנוצרים, אחר כך המוסלמים, ואחר כך כולם."
ב-31 באוקטובר 2023, מגני דוד צוירו על מספר בניינים ברובע הארבעה עשר של פריז.
ב-1 בנובמבר 2023 פתח מפקד משטרת פריז, לורן נוניז, חקירה אחר קריאות אנטישמיות שצולמו במטרו של פריז. בסרטון נשמעים בני נוער הקוראים לפגוע ביהודים ו"יחי פלסטין" וכן "אנחנו נאצים ואנחנו גאים בזה".
ב-4 בנובמבר נדקרה אישה יהודייה בליון וצלב קרס רוסס על ביתה.
אירופה > גרמניה

בברלין סומנו בתיהם של כמה יהודים במגן דוד.
ב-18 באוקטובר 23 הושלכו שני בקבוקי תבערה לעבר בית כנסת בשכונת מיטה במרכז ברלין. אדם אחד נעצר. בעקבות הפיגוע הכריז קנצלר גרמניה, אולף שולץ כי "התקפות על מוסדות יהודיים ומעשי אלימות ברחובותינו הם בזויים ואי אפשר לסבול אותם. לאנטישמיות אין מקום בגרמניה". ב-22 באוקטובר הוסיף ואמר שולץ: "אני זועם מאוד מהאופן שבו שנאה אנטישמית ותסיסה בלתי אנושית פורצים מאז 7 באוקטובר הגורלי, באינטרנט, ברשתות חברתיות ברחבי העולם, ולמרבה הבושה גם כאן בגרמניה. כאן בגרמניה, מכל המקומות. זו הסיבה שה'לעולם לא עוד' שלנו חייב להיות בלתי שביר."
במלאת שנה למלחמה, הצהיר נציב הממשלה הפדרלית הגרמנית לחיים יהודיים ולמאבק באנטישמיות, ד"ר פליקס קליין, על החמרה באנטישמיות כלפי יהודים, המצניעים את זהותם ואינם מתלוננים לאחר שהותקפו. לדבריו, האנטישמיות מתבטאת בחברה הגרמנית ולא רק בקיצוניים שבה, ובשנת 2023 היו כ-5,000 מקרים של אלימות והפגנות נגד יהודים.
אירופה > הולנד

המרכז הלאומי למאבק באנטישמיות של ממשלת הולנד דיווח על עלייה ניכרת בביטויי אנטישמיות מאז תחילת המלחמה. אירועים מתועדים לאנטישמיות כוללים מעשי ונדליזם, התעללות מילולית ופיזית, הפחדה ובריונות כנגד יהודים.
ב-25 באוקטובר 2023, ההוגשה תלונה נגד הבעלים של חשבון האינסטגרם הפופולרי "Cestmocro" ומספר עוקבים שלו בגין הסתה לשנאה ואלימות נגד יהודים. אינסטגרם הסירה את החשבון "Cestmocrotv" ב-8 בנובמבר.
ב-9 בנובמבר 2023, קריקטורת מערכת מאת ג'וס קוליניון בדה פולקסקרנט עוררה מחלוקת על הצגת המרכז למידע ותיעוד ישראל (CIDI) כדוברת של מדינת ישראל.
בערב ה-7 בנובמבר 2024, ועד שעות הלילה המאוחרות של ליל ה-8 בנובמבר, הותקפו אוהדים ישראלים של קבוצת הכדורגל מכבי תל אביב ברחובות אמסטרדם, לאחר שצפו במשחק הכדורגל של מכבי תל אביב נגד אייאקס בליגה האירופית. המתקפה האנטישמית האלימה בוצעה על ידי עשרות מתושבי העיר באופן מתואם, היא הייתה נרחבת, בוצעה במיקומים מרובים ברחבי אמסטרדם ונחשבת לאירוע החמור ביותר שהתרחש עד כה בקרב יהדות התפוצות במהלך המלחמה.
אירופה > פולין

בהפגנה פרו-פלסטינית בוורשה ב-21 באוקטובר 2023, צולמה מפגינה אוחזת בכרזה אנטישמית שהציגה את דגל ישראל בפח אשפה לצד הטקסט "שמור על ניקיון העולם".
באוקטובר 2024 מוחאים פרו-פלסטינים בקמפוס האוניברסיטה היגלונית בפולין תלו שלט "יהודים לגז".
אירופה > רוסיה

ב-29 באוקטובר 2023 הסתער המון מפגינים אנטישמים על נמל התעופה בדאגסטן בחיפוש אחר נוסעים ישראלים שהגיעו מתל אביב.
אירופה > ספרד

ב-18 באוקטובר 2023 הותקף בית הכנסת "אור זרוחה" במלייה, מובלעת ספרדית בצפון אפריקה, על ידי המון שקרא "ישראל הרוצחת" תוך כדי הנפת דגלי פלסטין.
מדינת ספרד הצטרפה לעתירה בהאג נגד ישראל בטענת רצח עם לכאורה.
אירופה > שוודיה

ב-4 בנובמבר 2023, מפגינים פרו-פלסטינים שרפו דגל ישראל וקראו "להפציץ את ישראל" מחוץ לבית הכנסת במאלמו. הקונגרס היהודי האירופי גינה את התקרית ואמר: "הפחדה של הקהילה היהודית והאשמתה באירועים במזרח התיכון היא אנטישמיות בוטה".
אירופה > שווייץ

ב-23 באוגוסט 2024 בדאבוס חרדי בריטי בן 19 הותקף פיזית על ידי שני מבקשי מקלט, שנעצרו בהמשך.
אירופה > טורקיה

העיתון היהודי הטורקי "סלום" דיווח על מקרים מתגברים של אנטישמיות ודיווח על דברי שטנה בטוויטר.
חנות ספרים באיסטנבול הציגה שלט האוסר כניסה של יהודים לחנות.
אירופה > בריטניה

ב-13 באוקטובר 2023, ראש ממשלת בריטניה, רישי סונאק, אמר: "למען האמת חלה עלייה מגעילה בתקריות אנטישמיות". ב-20 באוקטובר 2023, ה"גרדיאן" דיווח כי על פי משטרת לונדון רבתי, חלה עלייה של 1,350% בפשעי שנאה נגד יהודים מאז תחילת המלחמה.
אירופה > מולדובה

במהלך מלחמה חרבות ברזל תועדו שני מקרי אנטישמיות כלפי היהודים במולדובה, אחד של תקיפת רב בקהילה ופעם נוסף בכתובות גרפיטי שנמצאו על מבנים יהודים.
בנוסף בתחילת שנת 2024 נערך סקר שבחן את עמדת הציבור המולדובי כלפי היהודים. תוצאות הסקר העלה תוצאות מדאיגות של אנטישמיות.
צפון אמריקה > קנדה

ב-17 באוקטובר 2023 אמר ראש ממשלת קנדה, ג'סטין טרודו, "מאז פרוץ הסכסוך הזה, חלה עלייה מפחידה מאוד של אנטישמיות כאן אצלנו". ב-8 בנובמבר, הוסיף טרודו, "אנחנו רואים כרגע עלייה באנטישמיות שהיא מפחידה: בקבוקי תבערה שנזרקים על בתי כנסת, איומים באלימות נגד עסקים יהודיים, התמקדות במעונות יום יהודיים בשנאה, זה צריך להיפסק."
ב-7 בנובמבר 2023 אירע ניסיון הצתה נגד בית הכנסת של קהילת בית תקווה ומרכז קהילתי יהודי במונטריאול.
מקרים מרובים של אנטישמיות דווחו באוניברסיטת קונקורדיה, כאשר סטודנטים יהודים התמודדו עם איומים מילוליים ופיזיים הן מצד סטודנטים אחרים והן מחברי סגל. ב-8 בנובמבר פורסמו צילומים של פרופסור יאניס ערב צועק ומקלקל על סטודנטים יהודים וכן סרטון נוסף של סטודנט המשתמש בכינוי הגנאי ליהודי "Kike".
ב-9 בנובמבר 2023 במונטריאול, התבצע ירי לעבר שני בתי ספר יהודים, בית ספר יסודי תלמוד תורה וישיבת גדולה. ב-12 בנובמבר נפגעה הישיבה בירי שוב. במסיבת עיתונאים באותו יום אמרה ראש עיריית מונטריאול, ולרי פלנטה, "הקהילה היהודית במונטריאול מותקפת כעת".
באפריל 2024 הושחתו תמונות של אריאל וכפיר ביבס, שהופצו להעלת מודעות לחטופים, בריסוס צלבי קרס
בחודש אוגוסט 2024 פרסמה ההסתדרות הציונית העולמית כי מקרי האנטישמיות בקנדה עלו ב־670% מאז פרוץ המלחמה וכי 70% מכלל פשעי השנאה על רקע דתי במדינה מופנים כלפי יהודים המהווים 1.4%מכלל האוכלוסייה.
בהפגנת תמיכה בקנדה שאורגנה על ידי ארגון סאמידון לציון שנה למתקפת הפתע הושמעו קריאות "מוות לקנדה, מוות לארצות הברית, מוות לישראל", שהיו חלק מהסיבות להכרזה על סמידון כארגון טרור.
אוקיאניה > אוסטרליה

ב-9 באוקטובר, המשתתפים בעצרת פרו-פלסטינית בסידני שאורגנה על ידי הארגון האיסלאמיסטי חיזב א-תחריר, קראו "יהודים לגז" מול בית האופרה של סידני.
ב-10 באוקטובר, כמה אנשים במלבורן איימו על יהודים ברצח, קבוצה אחת התנכלה לרב ולבנו, וקבוצה אחרת הסתובבה בעיר ושאלה היכן למצוא יהודים תוך שהם מסבירים שהם "צדים יהודים".
ב-11 באוקטובר, אדם בבלוויו היל, ניו סאות' ויילס איים להרוג ארבעה בני נוער יהודים שנסעו ברכב עליו היה דגל ישראל. מאוחר יותר הוא נעצר והוגש נגדו כתב אישום.
ב-12 באוקטובר, המועצה המבצעת של יהדות אוסטרליה קיבלה איומים לרצח באינסטגרם, שאמרו "אנחנו באים אליכם בקרוב, ממערב סידני" לצד תמונה של אדם שעומד להיערף על ידי דאעש.
ב-13 באוקטובר, שלושה גברים הצדיעו בהצדעה נאצית מחוץ למוזיאון היהודי של סידני. במלבורן דווח על מספר מקרים של כתובות נאצה אנטישמיות שרוססו על בניינים.
בפברואר 2025 אחות ואח ערביים הושעו מעבודתם לאחר שצולמו בשיחת וידאו עם יוצר התוכן הישראלי מקס ויפר שבמהלכה הם איימו על מטופלים יהודים וישראלים.
באותו חודש התראיינה המיילדת שרון סטוליאר ל'דיילי מייל' וסיפרה כיצד לאחר שפנתה למעסיקיה בתלונה על קריאות אנטישמיות בהפגנה בה השתתפו אנשי רפואה במדים, תגובתם הייתה התנכלות כלפיה. "פניתי להנהלה והתרעתי שהקריאות 'מהנהר לים' הן למעשה קריאה להשמדת יהודים. הסברתי שזה לא ראוי שאנשי רפואה יקראו קריאות לרצח עם בעודם לובשים את מדי מערכת הבריאות". תגובת מעסיקיה הייתה -"מצאתי את עצמי תחת מתקפה. הוגשו נגדי תלונות נקמניות, איימו לשלול את רישיוני הרפואי, ואפילו רמזו על אפשרות למאסר".
אוקיאניה > ניו זילנד

ב-7 באוקטובר רוססו כתובות גרפיטי פרו-פלסטינים על גדר מרכז בית שלום בפרבר אפסום של אוקלנד. כמו כן, נעשה ניסיון להצית את הבניין שנרשם בטעות בגוגל מפות כקונסוליה הישראלית המקומית. התקרית גונתה על ידי חבר הפרלמנט של מפלגת ACT דייוויד סימור, שדיווח על העניין למשטרה.
ב-6 בדצמבר 2024 הוצת בית הכנסת "עדת ישראל" שבמלבורן.
דרום אמריקה > ברזיל

ב-8 בנובמבר הודיעו שלטונות ברזיל כי עצרו שני חשודים שנחשדו בתכנון תקיפה של בתי כנסת ומטרות יהודיות אחרות במדינה.
ראו גם

האנטישמיות החדשה
יוסי גודארד

| --- | --- |

 לידה:  1 במרץ 1937 (בן 87) ירושלים, פלשתינה (א"י)
 מדינה:  ישראל 
 לאום:  יהודי
 עיסוק:  סופר ואיש תקשורת
 שפות היצירה:  עברית
 פרסים והוקרה:  פרס סוקולוב 
 
יוסי גודארד (נולד ב-1 במרץ 1937) הוא סופר ואיש תקשורת ישראלי.
קורות חייו

גודארד נולד בירושלים וגדל בבת ים, בנו של יעקב גודארד. הוא שם למד בבית הספר תחכמוני ובתיכון הדתי בית וגן.
את שירותו הצבאי עשה בנח"ל ובחטיבת הצנחנים והמשיך את מסלול הנח"ל כשהיה חבר בקיבוץ יפתח שבגליל העליון. לאחר מכן עבר לירושלים, שם למד היסטוריה ופילוסופיה באוניברסיטה העברית. אחיו הצעיר, מני, חבר קיבוץ בארי, נרצח במתקפת הפתע על הקיבוץ ב-7 באוקטובר 2023.
קורות חייו > קול ישראל

במקביל ללימודיו, החל לעבוד במחלקת הנוער של קול ישראל שאותה אף ניהל לאחר מכן.

תוכנית הרדיו הבולטת ביותר שערך גודארד בקול ישראל, היא "מירדף", אותה הפיק ב-1962 בשיתוף עם נקדימון רוגל.
"מירדף" חקרה את מסע בריחתו ומותו של יוסף לישנסקי איש ניל"י, המחתרת שסייעה לבריטים במלחמתם בעות'מאנים במלחמת העולם הראשונה.
בתוכנית חשפו לראשונה חברי ארגון השומר את החלטתם להרוג את לישנסקי.
בטרם שודרה התוכנית, החליטה הנהלת קול ישראל לגנוז אותה ולאסור את שידורה. לאחר מאבק ממושך שנמשך שלוש שנים, הותרה לבסוף התוכנית לשידור בשנת 1965, וב-1966 זכתה בפרס התוכנית הדוקומנטרית הטובה ביותר.
קורות חייו > הארץ שלנו

מ-1964 ועד 1968 החליף את פנחס שדה בתפקיד סגן עורך עיתון הילדים הארץ שלנו.

בעיתון זה פרסם שני סיפורים בהמשכים שמאוחר יותר גם ראו אור בהוצאת מסדה: "קולות מסתוריים במדבר" ו"תעלומת קתרינה הקדושה".
ב-1968 שב לעבוד בקול ישראל וערך את תקליטי "קולות 20 שנה".
קורות חייו > רשות השידור

בהמשך אותה שנה, עם תחילת שידורי הטלוויזיה של רשות השידור, הצטרף לצוות ההקמה והחל לעבוד במחלקה הדוקומנטרית שלה.
כתסריטאי, במאי ומפיק, הוא ערך עשרות סרטים דוקומנטריים, בהם:
"חידה", מסע אל יהדות אתיופיה, 1972. הסרט זכה בפרס רשות השידור בשנת 1974.
"לאושוויץ ובחזרה", 1981 - ביקור חוזר במחנה ההשמדה עם ניצול. הסרט זכה בפרס רשות השידור לתוכנית הדוקומנטרית הטובה של השנה.
"מות ימית", 1983 - תיעוד פינוי העיר ימית. זכה בפרס סוקולוב ב-1985 ובפרס כינור דוד של העיתון "ידיעות אחרונות".
"שתי התחלות", 1985 - סיפורו של פצוע קשה מאש כוחותינו במלחמת לבנון הראשונה והניסיון לשקמו בעזרת רכיבה על סוסים.
"תעלומת מגילת הנחושת", 1998 - ניסיון לפענח את כתב החידה המסתורי של מגילת הנחושת מים המלח.
"עסק ביש" - סיפור העסק הביש של רשת הריגול הישראלית במצרים שגרמה לשערורייה פוליטית בישראל. הסרט הופק על ידי המרכז למורשת המודיעין ובהוראת ועדת ראשי השירותים נאסר לשידור פומבי במשך 7 שנים, אז שודר בערוץ הראשון. הסרט היה מועמד לפרס אופיר באותה שנה.
"המלך והליצן", 1999 - בשיתוף עם אלעד דן. סרט אנימציה מוזיקלי על הטרגדיה של גטו לודז'. בהשתתפות השחקנים סשה דמידוב וליאוניד קנייבסקי. הסרט זכה לציון לשבח בפסטיבל הסרטים בז'ירונה שבספרד והשתתף בפסטיבלים בניו יורק ובמוסקבה, שם נרכשו להפצה שלושת אלפים עותקים ממנו, על ידי רשת ספריות פושקין, בסיוע קרן סורוס.
"אנשים מברזל", 2001 - סרט על כמה ממשתתפי תחרות איש הברזל.
"קיבוץ – סוף", 2002 - בשיתוף ישראל וינר ובהגשת אילנה דיין. הספד ופרידה מן הרעיון הקיבוצי הישן.
במהלך השנים, ניהל את המחלקה הדוקומנטרית בטלוויזיה כמו גם את מחלקת הדרמה והאומנויות.
במקביל, לימד בבית הספר לקולנוע מעלה.
בין סרטי הדרמה שכתב וביים:
"רצח תרתי משמע", 1990 בהשתתפות יעקב כהן, שלמה תרשיש ועמליה ליזרוביץ-הדר. תעלומת רצח שפתרונה חבוי בתשבץ הגיון. נכתב בשותפות עם עמוס נוי.
"רצח למהדרין", 1992 – תעלומת רצח בעולם החרדי. סדרה בת 3 פרקים בהשתתפות: שרון אלכסנדר, שמואל בונים, סוהיל חדאד, שלמה תרשיש וריטה שוקרון. נכתב בשיתוף עם עמוס נוי.
ברשות השידור יצר גם את סדרת הדרמה אנשים במיל ב-1984 שכתבו יהושע סובול ו-חגית רכבי ניקוליבסקי וביים אנטואן סאלח.
קורות חייו > כסופר

לאחר פרישתו מהעבודה ברשות השידור, שב לכתוב ספרי ילדים שאחד מהם (הינשוף שראה הפוך) אף זכה במקום הראשון במצעד הספרים של משרד החינוך לשנת 2008‏.
רשימת ספריו:
קולות מסתוריים במדבר (1972)
תעלומת קתרינה הקדושה (1973)
הכניסה לזרים אסורה (1998), שירים של ילד שובב (הוצאת עם עובד). אייר מישל קישקה
הינשוף שראה הפוך (2008), הוצאת הקיבוץ המאוחד. איירה כרמית גלעדי פולארד. ב-2016 תורגם לערבית בידי עלאא חליחל.
מעשה באפס (2009), הוצאת הקיבוץ המאוחד. איירה כרמית גלעדי פולארד
האי כלומפופו (2009), סיפור הפותח קובץ סיפורים על איכות הסביבה בספר הנושא שם זה. הוצאת הקיבוץ המאוחד
הענן שהלך נגד הרוח (2011), הוצאת הקיבוץ המאוחד. אייר דני קרמן
המרוץ אחר המדליה ההודית (2015), הוצאת הקיבוץ המאוחד. אייר דני קרמן זכה בפרס משרד התרבות כספר מצטיין לבני נוער בשנת 2019.
למה לחסידות הלבנות כנפיים שחורות ולשחורות בטן לבנה (2017), הוצאת הקיבוץ המאוחד. אייר אור יוגב. זכה בעיטור ספר האיורים המצטיין מטעם "הפנקס" ב-2017 ובמדליית זהב על האיורים מטעם המגזין האמריקאי "3x3 Illustration Annual".
גונבי הגבול (2018), ספר לבני הנעורים. איורים: סילביה כבוב. נבחר במקום שני במצעד הספרים של תלמידי כיתות ד-ז בשנת תש"ף
הערות שוליים

↑  יוסי ביילין, רדיו, דבר, 5 ביולי 1973
↑  רפי מן, המרדף אחרי האתיקה, באתר העין השביעית, 9 בדצמבר 2011
↑  תכנית על יוסף לישנסקי שודרה בקול ישראל, דבר, 7 בנובמבר 1965
↑  הוענקו פרסי קול ישראל, דבר, 22 בדצמבר 1966
↑  אורי דרומי, טיפח עיתונאים בתחילת דרכם, באתר הארץ, 17 באוגוסט 2008
↑  קולות 20 שנה, דבר, 30 באפריל 1968
↑  פרס סוקולוב
↑  אורי דרומי, על האוכף אני שווה לאחרים, באתר הארץ, 6 בדצמבר 2005
↑  אורן פרסיקו, ‏הציפייה למוות, באתר גלובס, 10 בפברואר 2004
↑  אלון רוזנבלום, ‏פורסמה רשימת המתמודדים על האוסקר הישראלי, באתר "סרט", 23 ביוני 2004
↑  מבט מל"מ
↑  IBADOC - The IBA Channel 1 Documentaries Dept :: הערוץ הראשון מחלקת תעודה - המלך והליצן, 1999
↑  כאן תמו שידורינו (סדרת תוכניות בטלוויזיה על סוף הקיבוץ), קרני עם-עד, 4.7.2002
↑  teachers
↑  נבחרו: הספרים האהובים ביותר על תלמידי ישראל בתשס"ח
↑  הספר באתר הוצאת הקיבוץ המאוחד
↑  רשימת הזוכים בפרס שרת התרבות והספורט בתחומי היצירה הספרותית לשנת תשע"ט
↑  הספר באתר הוצאת הקיבות המאוחד
↑
↑  מצעד הספרים תש"ף
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296681405171  ISNI: 0000 0000 6906 1507  LCCN: no2016004412  VIAF: 97421176   WorldCat (עם VIAF): 97421176
Honor the Light

Honor the Light הוא המיני-אלבום הרביעי של הזמרת-יוצרת השוודית זארה לארסון. האלבום יצא לאור ב-1 בדצמבר 2023 בהוצאת חברות התקליטים אפיק רקורדס ו-Sommer House.
רשימת רצועות

| Honor the Light> מס' | Honor the Light> שם | Honor the Light> משך | Honor the Light>  | Honor the Light>  | Honor the Light>  | Honor the Light>  | Honor the Light>  | Honor the Light>  | Honor the Light>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Memory Lane  | 3:12 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Winter Song  | 3:05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Silent Night  | 1:42 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Light a Candle  | 3:10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Tänd ett ljus  | 3:10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Sankta Lucia  | 1:22 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 15:42 |  |  |  |  |  |  |  |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 1 |
הערות שוליים

↑  "Memory Lane - Single by Zara Larsson". Spotify. נבדק ב-23 בינואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Winter Song - Single by Zara Larsson". Spotify. נבדק ב-23 בינואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Radio Date" (באיטלקית). נבדק ב-23 בינואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Zara Larsson Announces Holiday EP 'Honor the Light'". Broadway World. 22 בנובמבר 2023. נבדק ב-22 בינואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Zara Larsson announces festive EP 'Honor The Light'". NME. 25 בנובמבר 2023. נבדק ב-22 בינואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
| זארה לארסון |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות | דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות |  |
| אלבומי אולפן | 1 • So Good • Poster Girl • Venus |  |
| מיני-אלבומים | Introducing • Allow Me to Reintroduce Myself • Uncover • The Remixes EP • Honor the Light |  |
| סינגלים | "Uncover" • "She's Not Me" • "Bad Boys" • "Carry You Home" • "Rooftop" • "Weak Heart" • "Lush Life" • "Never Forget You" • "Ain't My Fault" • "I Would Like" • "So Good" • "Don't Let Me Be Yours" • "Only You" • "Ruin My Life" • "Don't Worry Bout Me" • "A Brand New Day" • "All the Time" • "Like It Is" • "Love Me Land" • "Wow" • "Talk About Love" • "Can't Tame Her" • "End of Time" • "On My Love" |  |
| שירי פסקול | "Invisible" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Girls Like" • "This One's for You" • "Symphony" • "Holding Out for You" • "Now You're Gone" • "Words" |  |
| שירים אחרים | "Under My Shades" • "Säg mig var du står" |  |
| סיבובי הופעות | So Good World Tour • Don't Worry Bout Me Tour • Poster Girl Tour • Venus Tour |  |
בלסטויז

| --- | --- |
 
 לידה:  27 ביוני 1990 (בן 34)
 מוקד פעילות:  תל אביב, ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2003
 סוגה:  טראנס פסיכדלי, מוזיקה אלקטרונית
 חברת תקליטים:  WELVRAVE
 שיתופי פעולה בולטים:  אינפקטד משרום  סאג'נקה  Reality Test (מוזיקאית)  Seven lions
 https://blastoyz.com/
קובי ניגרקר (נולד ב-1990), הידוע בשם הבמה Blastoyz, הוא מפיק פסיטראנס, מוזיקאי ודי ג'יי ישראלי.
Mandala

השיר "Mandala" (מנדלה) ששוחרר ב 2018, נחשב ליצירה המצליחה ביותר של בלסטויז.
ב-2021 זיכה השיר את בלסטויז בתקליט פלטינה עבור 100 מיליון צפיות והורדות ברחבי העולם, ונכון לינואר 2025, השיר מדורג במקום ה 25 ברשימת הסרטונים הישראליים הנצפים ביותר ביוטיוב, עם 85 מיליון צפיות, ובמקום ה 50 ברשימת 100 השירים הישראליים המושמעים ביותר בספוטיפיי עם למעלה מ 23 מיליון האזנות.
השיר Mandala מבוסס על מלודיה הודית ומקצב פסיטראנס קלאסי.
דיסקוגרפיה > אלבומים

Something for your mind (Geomagnetic.TV, 2012)
We love rave (Nutek records, 2015)
Step aside (Nutek records, 2015)
Parvati valley (Nutek records, 2016)
Step aside (the remixes) (Nutek records, 2019))
Blastoyz, Reality test – Kabalah (Nutek records, 2019)
High on Acid (WELVRAVE, 2022)
Blastoyz XTechnical hitch Mother North (WELVRAVEs, 2022)
דיסקוגרפיה > שיתופי פעולה

Blastoyz & Allen Watts – Who's affraid of 138?!(Vol.3) (Armada Digital, 2019)
Blastoyz, Reality test, Part of the dream III (Dreamstate Records, 2019)
דיסקוגרפיה > אחרים

Blastoyz, Berg,Moby – Lift Me Up (2024)
Blastoyz, Ghost Rider – Shake the ground (2024)
Blastoyz  – Super glue (2024)
Blastoyz,Bizzare contact  – Multiverse (2024)
Blastoyz, Reality Test – ABCD (2023)
Blastoyz X Sajanka Ft. Liora Itzhak – Indian Spirit (2022)
Skazi & Blastoyz – Heart on a tree (2020)
Blastoyz, Vini Vici, Jean Marie – Gaia (2018)
לקריאה נוספת

Rebecca Besnos, ראיון עם בלסטויז, פברואר 2025, When we dip Magazine (ב־)
הערות שוליים

↑  זוהר צלח, ‏רק עולה, באתר ‏מאקו‏, 13 באוקטובר 2019
↑  Dreamstate SoCal 2017 | Blastoyz | EDM Identity, ‏2017-10-11 (באנגלית אמריקאית)
↑  "Blastoyz | Top 100 DJs 2021 | DJMag.com". DJMag.com (באנגלית). נבדק ב-2024-12-24.
↑  Insatiable | Tunefind, www.tunefind.com
↑  Nicole Pepe, Blastoyz launches brand new record label 'WELVRAVE', We Rave You, ‏2021-09-27 (באנגלית בריטית)
↑  https://open.spotify.com/artist/6AJiVMljdDi2Z1GF43m60q/ דף ספוטיפיי של Psytrance Mafia
↑  https://open.spotify.com/album/7m8lcfk9BYuSx2I4dqDfv7/ דף ספוטיפיי של השיר
↑   ניתוח של השיר בעמוד React 2.0, באתר Youtube (באנגלית)
↑  Blastoyz, blastoyz.com (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: cf1d0ddf-9794-4c7b-9758-a43b261f5a97 
בלסטויז עם תקליט הפלטינה עבור מנדלה, 2021
ג'ורג'ו מורנדי

| --- | --- |

ג'ורג'ו מורנדי
 לידה:  20 ביולי 1890 בולוניה, איטליה
 פטירה:  18 ביוני 1964 (בגיל 73) בולוניה, איטליה
 מקום קבורה:  מנזר בולוניה (בית עלמין) 
 לאום:  איטלקי
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנויות היפות של בולוניה 
 תחום יצירה:  ציור והדפסים
 זרם באמנות:  ריאליזם, פוטוריזם, אמנות מודרנית ואמנות מטאפיזית
 הושפע על ידי:  פול סזאן 
 פרסים והוקרה:  פרס רובן (1962) 
 giorgiomorandi.it
 
מודלים לציורי הטבע הדומם, הצלם פאולו מונטי 1981
ג'ורג'ו מורנדי (באיטלקית: Giorgio Morandi; ‏20 ביולי 1890 בבולוניה שבאיטליה – 18 ביוני 1964) היה צייר, בעיקר של טבע דומם ויוצר הדפסים. הציורים שלו מאופיינים בצבעים רכים והנושאים שצייר היו כלים פשוטים: בעיקר כדים, בקבוקים וקערות וגם פרחים ונופים.
תולדות חיים

ג'ורג'ו מורנדי נולד בבולוניה לאנדריאה מורנדי ולמריה מקפרי. ביתו הראשון היה בוויה למה (Via Lame) שם נולדו אחיו ג'ספה שנפטר ב-1903 ואחותו מריה. בבית המשפחה השני בוויה אווסלה (Via Avessale) נולדו שתי אחיותיו הנוספות: דינה ב-1900 ומריה תרזה ב-1906. בין השנים 1907 - 1913 למד מורנדי באקדמיה לאומנויות יפות בבולוניה. ב-1909 מת אביו, המשפחה עברה לוויה פונדצה (Via Fondazza) וג'ורג'ו הפך לראש המשפחה. באקדמיה, שבה הלימודים היו מבוססים על ציור המאה ה-14 (הרנסאנס), מורנדי עסק גם בלימוד עצמי של חריטה בעזרת ספריו של רמברנדט. הוא הצטיין בלימודיו אף על פי שמוריו לא אהדו את שינויי הסגנון שלו בשתי שנות הלימוד האחרונות. אף על פי שכל חייו עברו עליו בבולוניה, הוא הושפע, בעיקר באמצעות כתבי עת אמנותיים, מעבודותיהם של סזאן, פיקאסו, ודרן. בשנת 1910 ביקר בפירנצה ויצירות שפגש שם, של אמנים מאסטרים כמו ג'וטו, מסצ'יו, פיירו דלה פרנצ'סקה ופאולו אוצ'לו עשו עליו רושם עז. בשנים 1913- 1914 סגנונו השתנה לסגנון הפוטוריסטי. באותה שנה הוא גם התמנה למפקח על הציור בבתי הספר היסודיים בבולוניה. משרה שעסק בה עד 1929. ב-1915 התגייס לצבא ממנו שוחרר לאחר התמוטטות. בשנות המלחמה חל שינוי בסגנונם של ציורי הטבע הדומם של מורנדי. שינוי שנגרם בעקבות השפעתם של סזאן ודוניי רוסו Dounier Rousseau: ציירים צרפתיים בני אותה תקופה שהוא העריץ. הקומפוזיציה של הציורים צומצמה - הכילה פחות מרכיבים וצורתם של המרכיבים הפכה פשוטה, נקייה יותר.
בשנים 1918 - 1922 היה סגנון ציוריו מטאפיסי, אחר כך עד סוף חייו חזר לצייר טבע דומם של חפצים יומיומיים כמו בקבוקים וכלי חרס שמספרם בקומפוזיציה פוחת עם השנים כשהוא מתמקד פחות בחפצים ויותר במעברים של גוונים רכים. במחצית השנייה של שנות ה-20 חבר לקבוצה פשיסטית מחוזית בשם סטרפאזה (Strapaese, בתרגום: סופר ארץ, ארץ על) שהדגישה תרבות ומסורות מקומיות. הוא אהד את הפשיזם ולמרות זאת נעצר ב-1943 בגלל חבריו האנטי פשיסטים. בפריז ביקר בפעם הראשונה בחייו ב-1956. עד מותו מסרטן ריאות ב-18 ביוני 1964 המשיך לגור עם שלוש אחיותיו בבית המשפחה בוויה פונדצה בבולוניה, למשפחה היה בית קיץ בעיירה בשם גריצאנה (Grizzana) במרחק שעת נסיעה מבולוניה שם בילה כ-15 קייצים בחייו וחלק ממלחמת העולם השנייה. בעיירה משמרים את ביתו הצנוע וגם שינו את שם העיירה לגגריצאנה מורנדי. הוא נקבר בקבר משפחתי עם שלוש אחיותיו בבית הקברות בבולוניה. למרות אופיו השקט והצנוע מורנדי היה צייר מוערך בזכות כישרונו, אישיותו האופטימיות אבל המסתורית משהו.
תערוכות ופרסים

בשנים 1926 ו-1929 השתתף בתערוכות המאה ה-20 לאמנות מודרנית Novecento Italiano exhibitions. מ-1928 מורנדי הציג בהביאנלה של ונציה (1928, 1930, 1934), בקואדריאנלה ברומא (בשנים 1931, 1935 ו-1939 אז הוקדש לו שם חדר מיוחד), וכן בערים שונות באיטליה ומחוצה לה. ב-1929 אייר את ספרו של וינצנזו קרדרלי (Vincenzo Cardarelli) "השמש בשיאה" (Il sole a picco), שזכה בפרס השנתי האיטלקי לספרות. בשנים 1929, 1933 ו-1936 זכה בפרס קרנגי בפיטסבורג, וב-1948 זכה בביאנלה של ונציה בפרס הראשון עבור ציור. בשנים 1953 ו-1957 זכה בשני פרסים ראשונים, ה-Grand Prize בביאנלה של סאן פאולו עבור ציור וחריטה. ב-1962 הוענק לו פרס רובנס על ידי העיר זיגן (siegen), עיר אוניברסיטאית בגרמניה.
הערכה ומורשת

ג'ורג'ו מורנדי היה אמן פורה. השאיר אחריו כ-1,350 ציורי שמן וכ-133 תחריטים, במהלך שנות יצירתו התמקד בציורי טבע דומם ונופים. ציוריו מאופיינים בצבעים רכים ובהירים, ברגישות לגוונים, ובקומפוזיציות מאוזנות. הוא חזר וצייר שוב ושוב את אותם כלים וחפצים בסגנון פיקטוריאלי (pictorial, תמונתי, כפי שהם נראים) מיוחד לו, ב"חיסכון" בפרטים. נטייה להפשטה. בזכות האופי המיוחד של יצירותיו: החפצים הפשוטים והחוזרים והשימוש המצומצם בצבעים וברקעים מורנדי מתואר כמנבא או מבשר של זרם מינימליזם. הוא נמנה בין גדולי הציירים האיטלקיים של המאה ה-20.
שורה ארוכה של מבקרי אמנות כתבו עליו. פדריקו פליני חלק לו כבוד בסרטו "החיים הטובים" ב-1960. שני ציורי שמן שלו שנבחרו על ידי נשיא ארצות הברית ברק אובמה ב-2009 והם היום חלק מאוסף האמנות של הבית הלבן. באוסף מוזיאון תל אביב יש תמונה שלו. ב-1993 הוקם בבולוניה מוזיאון ג'ורג'ו מורנדי. במוזיאון יצירות שנתרמו על ידי אחותו תרזה, האטלייה שלו ושחזור הסטודיו שבו עבד.