stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טליה שניידר
קורות חייה

שניידר נולדה בישראל, ליהושע כהן, בעל מלאכה רב תחומי, ולפרחיה פלורי כהן. היא גדלה והתחנכה במוצא עילית.
בשנת 1996 התגייסה לצבא כמורה חיילת בבית הספר השדה מעגן מיכאל, שם התוודעה לראשונה לנושאי אקולוגיים וסביבתיים שונים. בסיום שירותה נסעה להודו ושם נחשפה לאורח חיים כפרי כאשר חיה עם משפחה כפרית בצפון במשך כשנה. בעקבות כך החליטה להתמקצע בתחום עבודת האדמה והצמחים, והחלה ללמוד גינון במשרד העבודה בירושלים. בסיום הלימודים הבינה שהיא מחפשת דרך אורגנית יותר לעבודתה, וכיוון שהגינון האורגני והחקלאות בת-הקימא הייתה רק בחיתוליו בישראל, נסעה ב-1999 לאנגליה, שם למדה פרמקלצ'ר בחוות שונות במשך שנה. עם שובה לארץ הקימה את ארגון הפרמקלצ'ר הישראלי. תחום שטרם הוכר אז. וניהלה את הארגון בעשר שנותיו הראשונות, כשהיא מקימה תשתית לקורסי היסוד (PDC – PERMACULTURE DESIGN COURS) ולדיפלומה בפרמקלצ'ר ישראלית. היא יצרה את הוצאת יער – הוצאת הספרים האקולוגית היחידה בישראל, המדפיסה ספרים במגוון גדול של נושאי סביבה, בתהליך הדפסה ירוק, על נייר אקולוגי מיערות ברי קימא.
בשנת 1999, בזמן שניהלה את 'אתר השומרה' ביער ירושלים על בשיתוף עם הקק"ל ועם גברת תמר גינדיס מהר נוף, התוודעה אל החקלאות היהודית, על הידע המשנאי וההלכתי של המצוות התלויות בארץ, והושפעה רבות מדרכים מסורתיות אלה של עיבוד האדמה, שהעניקו חיבור מקומי לידע החקלאי שאספה בהודו ובלימודיה באנגליה. ככל שהעמיקה בלימוד, גילתה את עומק התפיסה האקולוגית ביהדות, ובעיקר שנת השמיטה ועומק החיבור לתבניות הטבעיות, והחלה תהליך של חזרה בתשובה.
בשנת 1999 נישאה לעופר שניידר, ונולדו להם ארבעה ילדים. המשפחה מתגוררת בקריית יערים.
ספריה פרי עטה

עיסוי לתינוקות מאת גלית היוז (בעריכת שניידר), 2001
גן עדן בפתח הבית, 2001
חוג טבע, 2007 יש תורה בסביבה, 2009
חללית השמיטה, 2009
הודו מחזירה מתנות, 2018
ציפור על עץ החיים, ראש השנה ה'תשס"ט.
אומנות השמיטה, ניסן ה'תשפ"א.
ספרים שתרגמה מאנגלית

ניחוחות מרפא / ואלרי אן וורווד, 2001
המדריך לזבלאנושי / ג'וזף ג'נקינס, 2003
אוצרות לכל גינה / דר' איליין סולואי, 2015
הערות שוליים

↑  [ דף חבר - חגית קירט ברט], באתר פרמקלצ'ר ישראל
↑  אודות בית יער
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313029405171  ISNI: 0000 0004 0294 5366  VIAF: 299085209   WorldCat (עם VIAF): 299085209 
טליה בהשקת הספר הודו מחזירה מתנות
הומולוגיה (ביולוגיה)

ערך זה עוסק במונח כללי בביולוגיה. אם התכוונתם להומולוגיה ספציפית בין כרומוזומים, ראו .
עצמות הומולוגיות בשלד של (מימין) סנפיר לוויתן, כנף עוף, רגל קדמית של כלב, וזרוע אדם, מסומנות בצבעים זהים. חום בהיר: עצם הזרוע; לבן: עצם החישור; אדום: עצם הגומד; צהוב: עצמות שורש כף היד; חום כהה: עצמות האצבעות.
הומולוגיה (או איבר הומולוגי) היא דמיון של שני איברים ביצורים שאינם שייכים לאותו המין. בשונה מהומופלסיה (המכונה גם אנלוגיה), איברים של אורגניזמים שונים מוגדרים כהומולוגיים אם לאורגניזמים יש אב קדמון משותף, שהיה לו איבר דומה ואותו איבר נשמר בשני הקווים האבולוציוניים שהובילו למינים בני ימינו. כמו כן, בהתפתחות העוברית מיקום האיבר והתפתחותו דומים בין שני המינים. הומולוגיה היא גם אחת התכונות הבסיסיות של ביולוגיה השוואתית. לדוגמה, האוזניים של העכבר והחמור הן הומולוגיות מפני שהיו אוזניים כבר ליונק הראשון שהוא האב הקדמון המשותף של העכבר והחמור. לעומת זאת, הסנפירים של הדולפין והכריש לא הומולוגיים, כי הסנפירים של הדולפין התפתחו באבולוציה שלו מרגליים של יונק קדום שהלך על הקרקע.
בביואינפורמטיקה, משמש המושג בהקשר של השוואת הדמיון הגנטי בין שני יצורים על ידי עימוד רצפים. גנים הומולוגיים הם גנים בעלי רצף דומה של דנ"א מפני שהתפתחו באבולוציה מגן שהיה באב הקדמון המשותף.
אב קדום משותף חשוב לצורך הגדרת האיברים כהומולוגיים משום שאם לא כן, ייתכן שמדובר באבולוציה מתכנסת, ובאיברים שהתפתחו להתאמה לתנאי סביבה דומים, כמו בדוגמה של הדולפין והכריש. איבר הומולוגי יכול להוות עובדה התומכת בכך שהאורגניזמים הם מאותה קבוצה טקסונומית. למשל למינים שונים של ציפורים יש כנפיים הומולוגיות ולכן אפשר להסיק שכולם התפתחו מאב קדמון משותף, ולכן כללו אותם בקבוצת העופות.
ב-1843 הגדיר ריצ'רד אוון את ההומולוגיה של תכונות כ"אותו איבר בבעלי חיים שונים, בין אם משמש לאותו תפקוד ובאותו מבנה או לא".
אטימולוגיה

המילה הומולוגיה נטבעה ב-1656 ומקורה בשפה היוונית (homologos) הומו=דומה או זהה + לוגוס= קשר.
בביולוגיה, שני איברים הם הומולוגיים אם הם חולקים קשר משותף, למשל עצם מסוימת באיבר שאנו מכנים "יד" על צורותיו השונות. הזואולוג הבריטי ריי לנקסטר הגדיר את המונח הומוגני, כלומר, הומולוגי על בסיס תורשה גנטית מאב קדמון משותף, ואת המונח הומופלסיה, שמתאר הומולוגיה מסיבות אחרות.
הגדרה

הומולוגיה מוגדרת כקשר על בסיס מבנה אנטומי או על בסיס דנ"א מאב קדמון משותף, בין מגוון אורגניזמים שונים. תכונה הומולוגית בין אורגניזמים שונים יכולה ללמד על מוצא גנטי משותף ביניהם. ההגדרה ההפוכה להומולוגיים היא איברים הומופלסיים, שיכולים למלא תפקיד דומה בשני מינים שונים, אך האיבר לא הופיע אצל האב הקדמון המשותף האחרון, אלא התפתח בצורה עצמאית ובנפרד.
דוגמה למאפיין הומופלסי הן כנפי העטלפים, העופות והפטרוזאורים. מבנה תעופה אלו התפתחו באופן עצמאי מאבות קדמונים שונים שלא בהכרח השתמשו בגפיהם העליונות לתעופה.
ראו גם

כרומוזום הומולוגי
אנלוגיה
עץ פילוגנטי
תרשים מתוך ספרו של הרופא הצרפתי פייר בלון מן המאה ה-16 מדגים את ההומולוגיה בין שלדי תרנגול (מימין) ואדם.
מוזיאון גרוון

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון שעווה
 כתובת:  10, boulevard Montmartre 
 מיקום:  הרובע התשיעי של פריז 
 מדינה:  צרפת 
 בעלים:  אורי שרקי 
 מבקרים בשנה:  700,000
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 5 ביוני 1882
 תאריך פתיחה רשמי:  5 ביוני 1882 
 
 קואורדינטות:  48°52′19″N 2°20′32″E﻿ / ﻿48.87183°N 2.3421°E﻿ / 48.87183; 2.3421
 www.grevin-paris.com
  (למפת פריז מוגדלת) מוזיאון גרוון(למפת פריז רגילה) מוזיאון גרוון
 
הכניסה למוזיאון מפסאז' זופרואה
מוזיאון גרוון (בצרפתית: Musée Grévin) הוא מוזיאון שעווה ברובע התשיעי של פריז, בשדרות מונמרטר מספר 10. זהו אחד ממוזיאוני השעווה הפעילים הוותיקים באירופה. מבנה המוזיאון הוא בסגנון הבארוק וכולל חדר מראות ותיאטרון למופעי קסמים.
היסטוריה

המוזיאון הוקם ב-5 ביוני 1882 על ידי ארתור מאייר, עיתונאי היומון "הגאלי" ("Le Gaulois"), ונקרא על שם המנהל האמנותי הראשון שלו, הקריקטוריסט אלפרד גרוון. מאייר רצה שקהל קוראיו יוכלו לראות במו עיניהם את הדמויות עליהן כתב בעיתונו. בעוד שהצילום היה בחיתוליו, וטרם הפך לנורמה בעיתונות, בובות שעווה נתנו את המענה. וכך, כפי שמאדאם טוסו יצרה כמעט מאה קודם לכן (ב-1770) ומיסדה כמוזיאון קבוע בלונדון יובל קודם לכן, ב-1835, כך רצה גם מאייר לממש למען תושבי פריז.
כיום המוזיאון מכיל כ-300 דמויות המסודרות על פי סצנות המעניקות מבט פנורמי על ההיסטוריה של צרפת והעולם: החל מקרל הגדול, דרך המהפכה הצרפתית ונפוליאון השלישי עד לשארל דה גול. המוזיאון מתעדכן וב-2006 למשל התווספה לתצוגה בובתו של ניקולא סרקוזי, נשיא צרפת החל מ-2007. כמו כן מוצגים במוזיאון גם כוכבי קולנוע כצ'ארלי צ'פלין ומרילין מונרו ודמויות רבות מהמאה ה-20 כגון אלברט איינשטיין, מהטמה גאנדי והאפיפיור יוחנן פאולוס השני. סצנות נוספות הן הצעד הראשון של האדם על הירח ונפילת חומת ברלין. סצנה ייחודית ראויה לציון היא הרצח של ז'אן-פול מארה באמבטיה על ידי שארלוט קורדה בשנת 1793 בשל השימוש בסכין ובאמבטיה המקוריים מזירת הרצח.
מאז הקמתו ב-1882, מוזיאון גרוון יצר והציג למעלה מ-2,000 דמויות שעווה. הדמויות מוחלפות בהתאם לשיקולי אקטואליות, והבובות הוותיקות ביותר הן אלו של המהפכה הצרפתית המוצגות במוזיאון מאז 1889 ושל תקופת נפוליאון, מאז 1900.
קולנוע

מוזיאון גרוון גם ייזכר לנצח בהיסטוריה של הקולנוע על כך שהיה לבית הקולנוע הראשון בעולם שהציג לציבור "פנטומימה קורנת" ("Pantomimes Lumineuses"), סדרת סרטים מצוירים קצרים ב-28 באוקטובר 1892, באמצעות מכשיר התיאטרון החזותי (théâtre optique) של הממציא אמיל ריינו. שלושת הסרטים היו "פיירו המסכן" ("Pauvre Pierrot", צויר ב-1891), "הליצן וכלביו" ("Clown et ses chiens", צויר ב-1890) ו"בירה טובה" ("Un bon bock", צויר ב-1888). בתאריך זה גם מציינים החל מ-2002 את יום ההנפשה הבינלאומי.
החל מדצמבר 1894 עד למרץ 1900 הוקרן סרט נוסף, "Autour d'une cabine", גם הוא בבימויו של ריינו, שכלל 636 תמונות על פני סרט של 45 מטרים ונמשך כ-15 דקות. הוא הוקרן באופן סדיר. בסך הכול למעלה מחצי מיליון בני אדם צפו בסרטים המצוירים שהוקרנו באולם, וציינו את היוולדו של הסרט המצויר.
בנימין אלעזרי-וולקני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 בינואר 1915 בן שמן, האימפריה העות'מאנית
 פטירה:  1 בפברואר 1999 (בגיל 84) לה חויה, ארצות הברית 
 מקום מגורים:  ישראל, ארצות הברית
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו 
 תרומות עיקריות
 מחקרים בתחום מיקרוביולוגיה
 
קבריהם של בנימין אלעזרי-וולקני והוריו בבית הקברות בנהלל
בנימין (בני) אלעזרי-וולקני (וילקַנְסקי) (4 בינואר 1915 – 6 בפברואר 1999) היה מדען ישראלי ופרופסור שעסק בתחום מיקרוביולוגיה.
נודע כפורץ דרך בתחומו, היה הראשון שגילה חיים בים המלח והראשון שהבין כי צורן יכול לשמש כחומר פעיל מבחינה ביולוגית.
חייו

נולד בבן שמן ליצחק אלעזרי-וולקני (שעל שמו נקרא מכון וולקני) ולשרה קריגר. בשנת 1936, במהלך מחקר לתואר מוסמך באוניברסיטה העברית בירושלים, גילה כי בניגוד לסברה הרווחת יש חיים בים המלח. את החיידקים שגילה כינה "הלובקטריה" (חיידקים אוהבי מלח); שמו המדעי של המין כיום הוא Haloarcula marismortui קרוי על שמו הלטיני של ים המלח, Mare Mortuum. כדי להמשיך במחקרו בתחום זה נסע לדלפט שבהולנד להיעזר במיקרוביולוג הנודע אלברט יאן קלויבר (A.J. Kluyver), שם שהה במשך שנה. שנה נוספת שהה לצורך מחקר באוטרכט.
בשנת 1939 שב לארץ ישראל והצטרף כחבר לסגל במכון ויצמן.
את הדוקטורט השלים ב-1941 וגם אותו הקדיש לחקר חיידקים הלופיליים בים המלח. במהלך מחקריו גילה עוד סוג חיים בים המלח בדמות אצה חד-תאית. בשנת 1948 מונה לראש המחלקה למיקרוביולוגיה במכון.
בשנים 1945–1946 לקח שנת שבתון ובמהלכה חקר במחלקה לתזונת הצמח באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בשנה לאחר מכן חקר עם מיקרוביולוג, תלמידו של קלויבר, בתחנת המחקר הימית של אוניברסיטת סטנפורד במונטריי. שם הכיר את אלינור סוזן בראונל אנטוני סולומונס-ג'קסון ("טוני"), בתו של חוקר הטבע היהודי תאודור סלומונס (אנ'). טוני, עיתונאית וסופרת, הייתה מזכירתו של הסופר ג'ון סטיינבק והייתה אז בת-זוגו של הביולוג הימי אד ריקטס (Ed Ricketts).
במרץ 1948 נישאו אלעזרי-וולקני וסולומונס-ג'קסון בניו יורק ועברו לארץ ישראל. ב-1949 נולד בישראל בנם היחיד ינון.
בשנת 1959 עבר עם משפחתו לארצות הברית והצטרף לסגל מכון סקריפס לאוקיינוגרפיה בלה חויה שבסן דייגו, קליפורניה. במכון המשיך במחקר ביוכימי של ארכאונים הלופיליים.
בשנת 1985 פרש לגמלאות, אולם המשיך במחקר.
בשנת 1990 הצליח לבודד חיידקים נוספים מדגימות בוץ שאסף בים המלח ב-1930, והצליח בעזרת טכניקות חדשות של זיהוי גנטי לזהות עוד מינים חדשים, כגון Bacillus marismortui.
פריצת דרך חשובה נוספת של וולקני היא בחקר אצות צורניות (diatoms) הגדלות באוקיינוסים. שלדן של האצות עשוי מצורן ובנימין הוא הראשון שגילה שהצורן אינו משמש לבניית השלד בלבד אלא גם פעיל מבחינה ביולוגית בסינתזה של הדנ"א ובתאי האצה. הוא גם הסביר את תהליך קליטת הצורן על ידי גנים והחלבונים וכך איפשר את הבנת תהליך מחזור החיים של האצות הצורניות שהן הבסיס לשרשרת המזון באוקיינוסים. בשנת 1985 פרש לגמלאות.
בנימין אלעזרי-וולקני נפטר בסן דייגו שבקליפורניה והובא לקבורה בישראל, בבית העלמין במושב נהלל לצד הוריו  . הוא הותיר אחריו את רעייתו (נפטרה ב-2006), את בנו ינון, פסיכולוג קליני, ונכד. שמו של וולקני הוענק לסוג Volcaniella ולמין השייך לקבוצת הארכיאה Haloferax volcanii.
מינים נוספים שתיאר וולקני

Haloarcula marismortui Elazari-Volcani, 1940
Chromohalobacter marismortui Elazari-Volcani, 1940
Halomonas halmophila Elazari-Volcani, 1940
1999, Salibacillus marismortui ‏(Arahal, Márquez, Volcani, Schleifer and Ventosa)
ממחקריו

ביחד עם בלוך ר. ליטמן ה.צ., " תופעות של לובן בים המלח", הטבע מספר 1, מרחביה, 1945.
הערות שוליים

↑  ב.אלעזרי-וולקני, מחקר על החיים בים המלח, הוגש לאוניברסיטה העברית בירושלים בכ"ז סיון, ת"ש
↑  יוסף ברסלבי, הידעת את הארץ - ים המלח סביב-סביב, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשט"ז, 1956, כרך ג', עמוד 469
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309015005171  BIBSYS: 90120527  GND: 1180640594  ISNI: 0000 0000 8457 7181  LCCN: n81021957  NTA: 132579847  SNAC: w6dv4s8s  SUDOC: 184390745  VIAF: 94897487   WorldCat (עם VIAF): 94897487
Without You (שיר של דייוויד גטה)

"Without You" (בתרגום חופשי: "בלעדייך") הוא שיר של הדי ג'יי והמפיק הצרפתי-יהודי דייוויד גטה באירוח הראפר האמריקני אשר, שיצא כסינגל מתוך האלבום "Nothing but the Beat". השיר הגיע למקום הרביעי במצעד ה"בילבורד הוט 100" זמן קצר לאחר צאתו.
וידאו קליפ

הוידאו קליפ לשיר צולם בחוף ים בפורטוגל בסוף יולי 2011. הווידאו כולל קטעים ממסיבות שונות שנערכו בתאילנד, ארצות הברית, ברזיל ודרום אפריקה. בהמשך הקליפ מתרחשת מעין נדידת יבשות, וכל המסיבות ביבשות השונות מתאחדות ויוצרות מסיבה אחת גדולה. בנוסף, הקליפ כולל סצנות בהן נראה הזמר אשר כשברקע חוף ים.
הצלחה במצעדים

הסינגל זכה להצלחה מסחרית רבה, ודורג בין "עשרת הגדולים" במצעדי המכירות של מדינות רבות ברחבי העולם.
|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 5 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 6 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 2 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 10 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 4 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 7 |  |
|  דנמרק | היטליסטן | 7 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 6 |  |
|  הונגריה | Rádiós Top 40 | 3 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 6 |  |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 5 |  |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 2 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 7 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 5 |  |
|  סלובקיה | ČNS IFPI | 14 |  |
|  ספרד | PROMUSICAE | 21 |  |
|  סקוטלנד | מצעד הסינגלים הסקוטי | 4 |  |
|  פולין | ZPAV | 5 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 5 |  |
|  צ'כיה | ČNS IFPI | 22 |  |
|  צרפת | SNEP | 6 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 3 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 5 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 3 |  |
אתר לזכר האזרחים נפגעי פעולות האיבה

| --- | --- |
 סוג:  אתר אינטרנט 
 מייסדים:  המוסד לביטוח לאומי
 שירותים עיקריים:  הנצחת האזרחים חללי פעולות האיבה
 https://laad.btl.gov.il
 
אתר לזכר האזרחים נפגעי פעולות האיבה, המכונה גם אתר לעד, הוא אתר אינטרנט ציבורי, המוקדש להנצחת אזרחי מדינת ישראל שנהרגו בפעולות איבה. האתר מנציח גם את היהודים תושבי ארץ ישראל, שנהרגו בפעולות איבה בתקופת טרום המדינה (משנת 1851 ואילך).
האתר

האתר הוקם על ידי המוסד לביטוח לאומי, המופקד בישראל על הטיפול בנפגעי פעולות איבה ועל הנצחת אלו מהם שנהרגו. האתר משותף למוסד ולמשרד העבודה.
האתר מכיל מידע אישי על החללים ומהווה את המקבילה האזרחית של אתר יזכור, המנציח את חללי מערכות ישראל, כלומר מי שניספו בתפקיד צבאי או ביטחוני. בסך הכל מכיל האתר מידע על כ-4,850 אזרחים חללי פעולות האיבה, שכ-1,000 מהם נהרגו בתקופה שלפני מועד הקמת המדינה (14 במאי 1948).
האתר מהווה למעשה השלמה לאנדרטה המרכזית לחללים נפגעי פעולות האיבה, הניצבת בהר הרצל שבירושלים, שבה מונצחים שמות כולם.
לאחר פרוץ מלחמת חרבות ברזל הוסף לאתר קישור ישיר לדף המרכז את שמות האזרחים חללי המלחמה, לרבות חללי טבח שבעה באוקטובר.
המידע באתר

המידע המובא באתר אודות כל חלל כלול בדף נפרד והוא:
סיפור החיים, על פי מבנה אחיד
פרטי המגורים, המשפחה והשארים
פרטי אירוע המוות - מועדו, מקומו ונסיבותיו
פרטי הקבורה ומקומה
פרטי ההנצחה הציבורית והפרטית
תמונות של החלל ושל מצבתו ותמונות זיכרון נוספות, ככל שיש כאלה.
המידע נאסף ונכתב על ידי מערכת האתר בשיתוף עם משפחות החללים ובאישורן.
האתר מאפשר הדלקה של נר זיכרון וירטואלי לכל חלל ושיתוף של המידע אודותיו באתר פייסבוק.
החיפוש באתר

מנגנון החיפוש באתר מאפשר חיפוש פשוט אחרי חלל (לפי שם פרטי ו/או משפחה) או חיפוש מורחב.
החיפוש המורחב באתר מאפשר איתור של חלל על פי הפרטים הבאים:
שמות הוריו ומקום מגוריו
תאריך עברי או אזרחי של המוות
רשימות סגורות של מקומות האירועים של המוות, של תקופות האירועים ושל מקומות הקבורה של החללים.
החיפוש באתר מספק לגולש רשימות של חללים לפי חתך החיפוש שהתבקש. ברשימות מוצגות תמציות של פרטיהם, לרבות מועד ומקום המוות והגיל בעת הנפילה, וקישור למעבר לדף המכיל את המידע המלא אודות כל חלל.
מידע נוסף באתר

האתר מכיל מידע אודות ההנצחה באנדרטה הניצבת בהר הרצל. הוא מכיל גם קישורים למידע באתר המוסד לביטוח לאומי אודות הזכויות המגיעות למשפחות חללי פעולות האיבה ומידע שימושי עבורן.
ראו גם

יזכור (אתר אינטרנט)
הערות שוליים

↑  באתר מונצחים גם אזרחים זרים שנהרגו בפעולות איבה בישראל.
↑  באתר קיימים פרטים על 4,846 חללי פעולות האיבה עד סוף שנת 2024 (לפי ספירה מיום 13.1.25).
מקדש לוקסור

הקפלה של אלכסנדר הגדול
מסגד אבו אל-חג'אג'
האכסדרה של אמנחותפ השלישי
הפילון והאובליסק
מקדש לוקסור (בערבית: معبد الاقصر – מעבד אל־לקצר) הוא מקדש מצרי קדום הממוקם בגדה המזרחית של נהר הנילוס, בעיר לוקסור (תבאי העתיקה) שהוקמה בשנת 1400 לפנה"ס וידועה בשפה המצרית כ"המקלט הדרומי". המקדש נבנה עבור שלישיית האלים הנערצת, אמון, אשתו מות ובנם ח'ונסו. ונבנה בתקופת הממלכה החדשה במצרים. בשנת 1979 הוכרז המקום כאתר מורשת עולמית.
תיאור המקדש

החלקים המוקדמים של המקדש שנותרו עומדים הם חדרי התפילה שמאחורי הפילון הראשון, נבנו על ידי חתשפסות, והופקעו על ידי תחותמס השלישי. חלקו העיקרי של המקדש - האכסדרה והיכל השמש, נבנו על ידי אמנחותפ השלישי עם תוספת מאוחרת של רעמסס השני, שבנה את הפילון בכניסה, ואת שני האובליסקים (אחד מהם נלקח לצרפת, ועומד כיום במרכז כיכר הקונקורד בפריז) המקשרים בין בניין חתשפסות והמקדש הראשי. רעמסס השני הוסיף למקדש סצנות מרהיבות מניצחונו על החתים בקדש בשנת 1275 לפנה"ס.
בחלקו האחורי של המקדש ישנם קפלות שנבנו על ידי תחותמס השלישי, ואלכסנדר הגדול. בתקופה הרומית, בית המקדש וסביבתו שימשו מקום מבצר ללגיונרים והיכל מושבה של הממשלה הרומית באזור.
בתקופה הנוצרית האולם המרכזי של המקדש הוסב לכנסייה. לאחר מכן, במשך אלפי שנים, המקדש היה קבור מתחת לרחובותיה ובתיה של לוקסור. לבסוף נבנה מעליו מסגד, ולאחר שגילו את המקדש, המסגד שומר ומהווה חלק מהאתר כיום.
אתרי המקדש > פילון רעמסס השני

פילון רעמסס השני היא שדרת ספינקסים בעלי ראשי אדם, המשתרעת על פני 3 ק"מ. בעבר חיברה בין מקדש לוקסור לכרנך. השדרה שמשה כחלק מפסטיבל שהתרחש אחת לשנה, במהלכו דמותו של אמון עשתה את המסע מכרנך לבקר את הדומיניון הדרומי שלו. ובמקדש לוקסור הוא הפך למין אל הפוריות והפריון.
שני פסלים אדירי ממדים של רעמסס השני שומרים על הפילון. שני אובליסקים בגובה 25 מ', נמצאים לצידם, אולם היום נותר רק אחד מכיוון שהשני ניתן במתנה לצרפת. הוא נמצא כיום בכיכר הקונקורד בפריז, וידוע בשם אובליסק לוקסור.
אתרי המקדש > חצר רעמסס השני

חצר רעמסס השני היא מגרש באורך של 57 מ' ורוחב של 51 מ'. הבנוי משבעים וארבעה עמודי פפירוס, עם מבנה דמוי ניצן בקודקודם. בחלקה הצפון-מזרחי נמצא מקדש תחותמס השלישי. ואילו בחלקה הדרומי יש מספר פסלי אבן ענקיים של רעמסס השני. בצידה המזרחי נמצא מסגד אל-חג'אג'.
אתרי המקדש > מסגד אבו אל-חג'אג'

משמעות השם לוקסור היא ארמונות. בעבר לוקסור היה כפר קטן על גדות הנילוס שמקור מובלטותו בפסטיבל השנתי הנחגג עבור השיח' הסופי מהמאה ה-13 "יוסוף אבו אל-חג'אג'.
בתחילת המאה ה-19, ארכאולוגים צרפתים גילו כי פרסום הכפר הקטן אכן היה מוצדק. מכיוון שמתחת למסגד שנבנה סביב קברו של השייח', נמצא, טמון, בית מקדש עצום בממדיו. לאחר התגלית נחפר המקדש והמסגד נותר ומהווה מסגד פעיל גם היום. מהעת העתיקה, דרך התקופה הנוצרית ועד למאה ה-21, האזור מהווה מרכז לפולחן דתי.
אתרי המקדש > הפילון והאכסדרה של אמנחותפ השלישי

האכסדרה של אמנחותפ השלישי מורכבת משבעה זוגות של עמודים בצורת פרח פפירוס פתוח בגובה 16 מ', התומכים בבלוקים ענקיים מאבן.
התבליטים על קירות האולם נושאים את שמותיהם של תות ענח' אמון, חרמחב, סתי הראשון, רעמסס השני, וסתי השנייה. תות ענח' אמון עיטר את הקיר המזרחי, אולם מאוחר יותר שמו הוסר על ידי חרמחב, שחרט במקום את שמו.
החג המוקדש לאמון התקיים בזמן גאות הנילוס ונמשך 24 ימים. הסירות הקדושות של השילוש הקדוש מתביי הובאו לכרנך והובלו למקדש לוקסור. התהלוכה למקדש הייתה מלווה במוזיקאים, רקדנים, כמרים, חיילים, ואת מרכבות המלך. הם התקבלו במקדש על ידי כהנות שהציעו להם פרחים. בהמשך הערב הסירות הוחזרו לכרנך. הטקס עדיין מתבצע כיום, אולם מסיבות שונות. בכל שנה נלקחת סירה העושה את מסלולה מן המסגד לרחובות לוקסור.
אתרי המקדש > אולם אמנחותפ השלישי

אולם אמנחותפ השלישי רחב ממדים, אורכו 45 מ' ורוחבו 56 מ'. עם שורות כפולות של עמודי פפירוס בשלושה מצדדיו. הצד הצפוני שימש במקור כמתחם הכניסה למקדש.
אתרי המקדש > ההיפוסטיל

אולם אמנחותפ מוביל אל ההיפוסטיל (אולם גדול שגגו נתמך בשורות עמודים), בן 32 עמודים בעיצוב של פפירוס המסודרים בארבע שורות של שמונה עמודים כל אחת. בחלקו האחורי של האולם נמצאים ארבעה חדרים קטנים ומבוא המוביל אל חדר הלידה, הקפלה של אלכסנדר הגדול והאזור הקדוש.
אתרי המקדש > הקפלה של אלכסנדר הגדול

אלכסנדר הגדול המיר את הקפלה הבארוקית למקום קדוש. קירותיה המגולפים מתארים את אלכסנדר כפרעה.
אתרי המקדש > קודש הקודשים של המקדש

מאחורי המקום הקדוש הבארוקי, נמצאים חדרי המקדש והיכל הלידה של אמנחותפ השלישי.
הערות שוליים

↑  ג'ני ג'ובינס, שריף סונבול The Nile Cruise: An Illustrated Journey (2010) (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007289598905171  LCCN: sh93002984  VIAF: 248210396   WorldCat (עם VIAF): 248210396
הוצאת פלדהיים

לוגו הוצאת "פלדהיים"
הוצאת פלדהיים (באנגלית: Feldheim Publishers) היא הוצאת ספרים חרדית הנמצאת בניו יורק ובעבר הייתה לה שלוחה בירושלים. במסגרת ההוצאה יוצאים לאור ספרי קודש, ספרי ילדים העוסקים ברבנים או בגיבורים דתיים, ספרי קומיקס, ספרי בריאות ותזונה על פי היהדות ועוד. להוצאה רשת של חנויות ספרים, שבהן נמכרים ספרי ההוצאה וספרים של הוצאות אחרות.
היסטוריה

ההוצאה נוסדה ב-1939 בניו יורק על ידי פיליפ פלדהיים. נוהלה בידי בנו יעקב ולאחר מכן על ידי נכדו, מנדי פלדהיים.
בדצמבר 2010 נעשה שיתוף פעולה בין השלוחה בירושלים לפרויקט החרדי "תקרא-תצליח" של בנק הפועלים.
במרץ 2012 עמדה שלוחת ירושלים על סף פשיטת רגל בעקבות חובות של כ-70 מיליון שקלים. עו"ד יעקב שפיגלמן מונה לנאמן החברה, ובספטמבר 2012 נרכשה השלוחה על ידי הוצאת הספרים יפה נוף, ובכך נפרדה מההוצאה בניו יורק.
הערות שוליים

↑  איתן אורטל, אפילו ספרי הקודש מרגישים את המשבר הכלכלי, באתר כלכליסט, 20 בנובמבר 2008
↑  בנק הפועלים השיק פרוייקט 'תקרא תצליח' לציבור החרדי, באתר בחדרי חרדים, 28 בדצמבר 2010
↑  יאיר אטינגר, הוצאת הספרים החרדית הגדולה ביותר נמצאת על סף פשיטת רגל, באתר הארץ, 4 במרץ 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007528911905171  ISNI: 0000 0000 9691 1079  LCCN: n2005093094  VIAF: 143278812   WorldCat (עם VIAF): 143278812 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סוס המים

| --- | --- |

 בימוי:  ג'יי ראסל 
 הופק בידי:  ג'יי ראסל, דוגלאס ראי, ברי מ' אוסבורן 
 תסריט:  רוברט נלסון ג'קובס 
 עריכה:  מארק וורנר
 שחקנים ראשיים:  אלכס ועטל   אמילי ווטסון   בן צ'פלין
 מוזיקה:  ג'יימס ניוטון הווראד
 צילום:  אוליבר סטייפלטון 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Revolution Studios
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  25 בדצמבר 2007
 משך הקרנה:  112 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט דרמה, סרט ילדים, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  סקוטלנד 
 תקציב:  40 מיליון דולר
 הכנסות:  103.1 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   waterhorse
 www.thewaterhorse.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
סוס המים (באנגלית: The Water Horse) הוא סרט פנטזיה ודרמה אמריקאי משנת 2007, בבימויו של ג'יי ראסל. הסרט נכתב על ידי רוברט נלסון ג'ייקובס ומבוסס על ספרו של דיק קינג-סמית 'The Water Horse'.
הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-25 בדצמבר 2007, ובבריטניה ב-8 בפברואר 2008.