פילוסופיה של החינוך ביוון העתיקה
תפיסתו החינוכית של אפלטון

החלק הנרחב ביותר במשנתו החינוכית של אפלטון מוצג בספרו המפורסם המדינה. אפלטון היה תלמידו המפורסם ביותר של סוקרטס. האירוע המכונן בחייו של אפלטון היה הוצאתו להורג של סוקרטס. אפלטון היה מזועזע ממותו של סוקרטס. הוא מתקשה להאמין כיצד מדינה הענישה והרגה כמו סוקרטס, שנחשב בעיניו לחכם באדם. בשביל אפלטון, ההוצאה להורג של סוקרטס הסמל המובהק ביותר לחולי העמוק שקיים בחברה האתונאית.
כדי להתמודד עם החולי העמוק הזה, ביקש אפלטון להגדיר במדויק מהי המדינה המתוקנת והצודקת. מדינה מתוקנת וצודקת לדעתו תלויה בשני גורמים חשובים ומשמעותיים: קיומו של צדק מוחלט, וקיומה של מערכת חינוך תקינה. כמו כן, במדינה המתוקנת והצודקת, האדם הראוי ביותר הוא זה שמתמנה למנהיג. במדינה הצודקת, המנהיג הוא בעל הסגולה הטובה. הוא נבחר להנהגה מכיוון שהוא הראוי והמוכשר ביותר לכך. בנוסף לכך, במדינה הצודקת הצדק מבטא את האינטרס הכללי של כל האזרחים במדינה, ולא את האינטרסים הצרים של סקטורים במדינה. רק כאשר חלוקת העבודה במדינה היא ברורה, וכל אדם עוסק בתחום בו מירב כישוריו יבואו לידי ביטוי, הצדק הכללי יוכל להתקיים.
לדעתו של אפלטון, מנהיג המדינה אמור להיות מוכשר לתפקידו. המדינאות היא סוג של אומנות. היא כוללת בחובה ידע מקצועי שכל שליט אמור לצבור במהלך השנים. ישנן ידיעות מסוימות שכל מנהיג טוב אמור לאחוז. יודגש כי לא מדובר בידע תאורטי בלבד, אלא גם בידע מעשי. הידע המעשי אמור לנבוע מהידע התאורטי. ניתן להגיע אל הידע הזה באמצעות לימוד ממושך. אפלטון מדגיש בדבריו כי רכישת הידע המדיני היא תהליך ארוך ושיטתי. הראויים לשלטון הם רק מספר מועט של אנשים, שזכו לעבור את התהליך הזה.
משום כך, אפלטון גרס שיש להבדיל בין התלמידים ע"פ הכישורים המולדים שקיימים בכל ילד. המדינה באמצעות מערכת החינוך, אחראית לבצע את הסלקציה בין סוגי האנשים השונים. מטרתה של המדינה היא להעניק לכל סוגי אנשים את החינוך המתאים לכל סוג.
רק באופן הזה יוכל החינוך לשרת את צורכי החברה באופן המיטבי. בנוסף,רק מערכת חינוך שבנויה הצורה הזו יכולה להוביל לכך שכל יחיד ישתלב באופן נאות בחברה. אפלטון הבחין בין שלושה סוגי אנשים שמשרתים בחברה. סוג אנשים אחד, שמכונה "סוג הנחושת" מתייחס למגזר היצרני בכל מדינה. מגזר זה כולל את החקלאים ואת אנשי מגזר השירותים. סוג אנשים זה מאפשר לחברה להתקיים מן הבחינה הפיזית, ומספק את כל צורכי החיים הבסיסיים. סוג שני של אנשים הוא "סוג הכסף", שעומד מעל לסוג הנחושת. בסוג אנשים זה מתרכזים השומרים ואנשי הצבא שדואגים לביטחונה של המדינה. הסוג השלישי והעליון של האנשים הוא "סוג הזהב",בו מחזיקים מנהיגי המדינה. המנהיגים הם גם מחוקקי החוקים במדינה. המנהיגים במדינה יהיו הפילוסופים. שיטת השלטון יכולה להיות בצורה של מלוכה, או בצורה של אריסטוקרטיה. הכוונה באריסטוקרטיה היא לקבוצת אנשים ששולטת יחד במדינה. השיקולים של המלך פילוסוף יהיו השיקולים שיעמדו בבסיס הדרך בה המדינה תנוהל. הוא אמור להקנות למדינה את החוקים הנכונים ואת ההסדרים הצודקים. היכולת שלו לעשות זאת, נובעת מכך שהמלך פילוסף מכיר את עולם האידאות. הכרת עולם זה מקנה לו ידיעה מלאה ומקיפה של המציאות. בזכות היכולת הזו, יוכל המלך פילוסוף לנהל את המדינה בצורה הצודקת והנכונה ביותר.
לדעתו של אפלטון, המדינה צריכה לדאוג לכך שכל אדם יעסוק בעיסוק המתאים לו על פי כישוריו. שני המעמדות הגבוהים במדינה, השומרים והמנהיגים אמורים להתגבש כקבוצה גדולה אחת, שבין חבריה מתקיימת סולידריות גבוהה. שני המעמדות הגבוהים אמורים להרגיש כי הם חלק מ"משפחה אחת גדולה". בנוסף לכך, שני המעמדות הגבוהים אמורים לחוש באהבה גדולה כלפי המדינה, ונכונות לסכן את חייהם עבורה. כדי שסולידריות כזו תוכל להיווצר, תמך אפלטון בהוצאת ילדים מבית הוריהם, וגידולם כחסויים. הוא תמך בכך שהילדים יגדלו תחת אפוטרופסות של המדינה במסגרת של בתים משותפים. כמו כן, אפלטון טען כי על שני המעמדות העליונים להיות חסרי ריכוש פרטי. הרכוש שיהיה ברשותם אמור רכוש קולקטיבי. העיסוק ברכוש פרטי או באינטרסים כלכליים עלול להפריע לשני המעמדות הגבוהים לעסוק באינטרס הכללי ובהגנת המדינה. באופן הזה גם סולידריות שאמורה להיות קיימת בתוך המעמד השליט עלולה להפגע.
אפלטון טען שכישורים של שלושת סוגי האנשים אינם כישורים שעוברים בתורשה. משום כך, במדינה האידיאלית יצמחו אנשים מוכשרים במידה שווה מכל המעמדות החברתיים. זאת אומרת, שאדם מסוג נחושת יכול להוולד למשפחה שחלק מחבריה הם אנשים מסוג זהב או סוג כסף, ולהפך.
בנוסף, האמין אפלטון שהחינוך חייב להינתן גם לגברים וגם לנשים, בהתאם לכישוריהם המולדים. החינוך במדינה האפלטונית יתחיל עבור כולם בגיל בית ספר יסודי,אך יימשך בפרקי זמן שונים. זאת בהתאם לרמת הכישורים או לסוגי האנשים. בעוד שחלק יסיימו את הלימודים כבר בגיל 18, המוכשרים ביותר (המיועדים להיות מלכים-פילוסופים) יסיימו את חינוכם רק בגיל 50. סיום הלימודים לאחר גיל 50 יתרחש רק לאחר לימודי פילוסופיה, לימודי מתמטיקה, שירות צבאי ועוד. אפלטון הציע בהגותו דגם של חינוך מקיף. חינוך מסוג זה כולל לימוד עובדות, פיתוח של הכישורים השכליים, חינוך גופני, וגם לימוד של אומנות ומוזיקה. השילוב בין לימודי המוזיקה והאומנות לחינוך הגופני נועד למזג תכונות שנחשבות "עדינות" עם תכונות שנחשבות "חזקות". המטרה העליונה של חינוך מסוג זה היא יצירתו של אדם שמתקיימת בו לדעת אפלטון סוג של "הרמוניה פנימית".
מבנה השלטון שהציע אפלטון בספר המדינה זכה במאה העשרים לביקורת רבה על ידי הפילוסוף קרל פופר. עיקר הביקורת מובעת בספרו החברה הפתוחה ואויביה. פופר האשים את אפלטון בכך שהאוטופיה שהוא הציג בספר המדינה היא סוג של משטר טוטאליטרי. המדינה שמופיעה בספר המדינה מזכירה במובנים רבים את המשטרים הטוטאליטריים שהתפתחו בשנות העשרים והשלושים של המאה העשרים. כמו כן, טוען פופר שהמדינה שהציע אפלטון פוגעת מאוד בחירותו האישית של האדם ובבחירותיו. פופר ראה במודל המדינה שהציע אפלטון מודל לא הומני, שמעמיד את האיטרס של המדינה מעל לצורכי של האדם. לדעתו של פופר, אפלטון איננו מתענין בכלל באדם ובצרכיו.