יחסי אוסטרליה–טאיוואן
היסטוריה > 1990–הווה

נערכה סקירה על מדיניות אוסטרליה כלפי טאיוואן וב-26 בנובמבר 1990 הכריז שר הטכנולוגיה והמסחר, הסנטור ג'ון באטון, על תמיכת הממשלה בקשרי כלכלה אוסטרליים הדוקים יותר עם טאיוואן. הפגנות כיכר טיאנאנמן בשנת 1989 הובילו למתיחות מוגברת בין סין לאוסטרליה, ובכך תרמו לקשר הדוק יותר עם טאיוואן. על פי הדיווחים האירוע זעזע את אוסטרליה וראש הממשלה בוב הוק בכה בפומבי בטקס האזכרה לקורבנות שנהרגו. גורם נוסף שתרם ליחסים לא רשמיים הדוקים יותר היה 'דמוקרטיזציה' של טאיוואן. הועברה חקיקה להגנה על מוצרי השקעה טאיוואניים באוסטרליה, מכיוון שממשלת טאיוואן חששה כי סין יכולה לטעון להם.
הסחר באוסטרליה עם טאיוואן בשנת 1993 הסתכם ב-5.1 מיליארד דולר, בעוד שהסחר עם סין היה מעט גדול יותר ועמד על 5.2 מיליארד דולר. בשנת 1992, טאיוואן הייתה שותפת הסחר הרביעית בגודלה של אוסטרליה והשביעית בחשיבותה. למרות חוסר היכולת של טאיוואן לסכם חוזים רב-צדדיים, אוסטרליה סיכמה הסכמים דו-צדדיים שונים עם טייוואן. זה כולל הקמת קישורים אוויריים ישירים עם טייוואן בשנת 1991, שהביאה לעלייה בתיירות וכתוצאה מכך הפכה טאיוואן לשוק השלישי בגודלו באוסטרליה באסיה. תקופת קבלת הוויזה האוסטרלית בטייוואן הצטמצמה ל-48 שעות, והוסכם על מזכר הבנות הנוגע ל'קידום השקעות והעברת טכנולוגיה והגנה על קניין רוחני'.
גם הקשרים הפוליטיים והתרבותיים השתפרו. המשרד הכלכלי והתרבותי בטאיפיי נפתח רשמית על ידי הסנטור גארת אוונס במרץ 1991. ביקורי השרים גדלו בתחילת שנות התשעים, והחלו בביקורו של שר התיירות והמשאבים אלן גריפית'ס באוקטובר 1992.
משבר מיצרי טייוואן ב-1996 השפיע על יחסיה של אוסטרליה עם טאיוואן ועם סין. סין ירתה טילים קרוב לטאיוואן בניסיון להשפיע על הבחירות הפוליטיות בטאיוואן. תגובת אוסטרליה למשבר הייתה כי בייג'ינג צריכה להפעיל 'אילוץ'. כך ביטא אלכסנדר דאונר, שמונה לאחרונה לשר החוץ בממשלת ג'ון הווארד. אוסטרליה תמכה בתגובה האמריקאית לפריסת שתי נושאות מטוסים במזרח טאיוואן. אירועים אלה גרמו למתיחות עם סין, מכיוון שהם הביאו להבחנה כי ארצות הברית מבצעת 'אסטרטגיית בלימה חדשה בה אוסטרליה ויפן היוו עוגנים'. כתוצאה מכך היחסים בין אוסטרליה לסין סבלו בתקופה זו והדגימו את הרגישות של נושא טייוואן.
בעקבות המשבר, ממשלת הווארד ניסתה לחזק את היחסים עם סין, וכתוצאה מכך אישרה מחדש את עמדתה של מדיניות סין. זה הושג באמצעות סדרת ביקורי שרים ורשמים של דיפלומטים אוסטרלים, פוליטיקאים ונציגי ממשלה אחרים. בספטמבר 1996 ביקר ראש כוחות ההגנה של אוסטרליה (ADF), ג'נרל ג'ון בייקר, בסין כדי לחפש "שדרוג בחילופי סין אוסטרליה בנושאי הגנה ונושאים אסטרטגיים כאמצעי" בונה אמון". זה הגיע לשיאו בהסכם בשנת 1997 לפתיחת מגוון שיחות שנתיות של PRC ואוסטרליה שהתמקדו בביטחון באזור אסיה והפסיפיק. בנוסף, התקיימו הסכמים להחלפת אנשי מקצוע צבאיים ופקידים להשתתף זה בזה במכונים ללימודים אסטרטגיים. כאשר הווארד ביקר בסין, הוא לא רק הדגיש את עמדתה של אוסטרליה במדיניות סין האחת, אלא גם הדגיש כי האינטרסים הלאומיים של אוסטרליה יוחלטו ללא תלות בכיוון המדיניות האמריקני.
בשנות ה-90 המאוחרות, היחסים של אוסטרליה עם טאיוואן הושפעו במידה רבה ממה שכונה 'תרחיש המעצר'. בשנת 1999, ריצ'רד ארמיטג', לשעבר עוזר שר ההגנה האמריקני, ביקר באוסטרליה והביע כי אם יתעורר סכסוך, ארצות הברית תדרוש תמיכה אוסטרלית, כולל תמיכה צבאית אם תידרש.' אם אוסטרליה לא תסכים להסדר זה, ANZUS יסתיים. זה הציב את אוסטרליה בעמדה מסוכנת מול סין, אשר פרסמה הצהרה שפרסם עוזרו של ג'יאנג דזה-מין, ואמרה כי אוסטרליה עומדת בפני "השלכות חמורות מאוד" אם תתייצב לצד ארצות הברית בסכסוך עתידי בטאיוואן. בעקבות אותם אירועים, ג'יאנג ערך ביקור ממלכתי באוסטרליה, במהלכו הרגיע אותו הווארד כי אוסטרליה עדיין ממלאת אחר מדיניות סין האחת.
זה הציב את אוסטרליה במצב פוליטי מסובך, שכן אוסטרליה עדיין ניסתה לשמור על היחסים הכלכליים והתרבותיים שלה עם טאיוואן. זה הוביל לכך שהווארד יישם 'מדיניות כפולה' כלפי נושא סין-טאיוואן, במסגרתה הוא עודד את סין 'לנהוג באיפוק בהוצאת איומים על שימוש בכוח צבאי נגד טאיוואן.' על כך הדגישו גורמי ממשל אוסטרליים, במיוחד מ-DFAT, כאשר הם נפגשו עם שגריר סין באוסטרליה כדי להביע את דאגתם מהספר הלבן שמאיים שסין תשתמש בכוח נגד טאיוואן אם לא תצליח לנהל משא ומתן על איחוד במהירות.