stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פיני קינסטליך
הערות שוליים

1 2 3 4 5  פיני קינסטליך, באתר www.football.org.il
1 2 3 4 5 6 7  אשר גולדברג, מאות הגיעו למשחקי נוער כדי לראות את סיבורי הישראלי עם הגרביים המופשלות, באתר הארץ, 7 בפברואר 2004
↑  אודות, באתר מכבי פתח תקווה
↑  הגביע הוא שלנו. בסייגון ובטוקיו, באתר www.football.org.il
↑  ⁨סך חרש ניר את הדרך לפיסגה ⁩ | ⁨מעריב⁩ | 27 מרץ 1988 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨הקטקטים מנתניה ⁩ | ⁨מעריב⁩ | 29 יוני 1989 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨המכביה ה־l3 משלחת ארגנטינה בספק. בעיות תקציב⁩ | ⁨חדשות⁩ | 26 מאי 1989 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
1 2  ⁨עוד להיט ⁩ | ⁨מעריב⁩ | 6 יולי 1989 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  שחקני העבר – מאמני העתיד, באתר ערוץ 7
↑  פרו 10/11: 22 חניכים פתחו את קורס המאמנים, באתר ‏מאקו‏, 5 באוקטובר 2010
↑  The Football Association, The FA Level 5 (UEFA Pro) in Coaching Football, thebootroom.thefa.com (באנגלית)
↑  ההתאחדות לכדורגל בישראל – קורס מדריכות ושופטות הגיע לסיומו, באתר www.football.org.il (באנגלית)
↑  כדורגל נשים, באתר www.facebook.com
↑  מחווה מרגשת של הבן לאבא! פיני קינן (קינסטליך) אביו של רז קינסטליך מאמן בהתנדבות קבוצת כדורגל של אבות ובנים במסגרת פרויקט “אבות ובנים על המגרש“ בטקס סיום העונה הוזמן הבן רז להעניק לאביו מדליה על התנדבותו, באתר BE106.NET ראשון לציון
↑  מכללת הורים: תכנית 'אבות ובנים על המגרש' סיכמה שנת פעילות, באתר mynetrishon, ‏2019-06-27
פסטיבל המוזיקה של אספן

קונצרט באוהל המוזיקה בנדיקט במהלך פסטיבל המוזיקה באספן, 2015.
פסטיבל המוזיקה של אספן שנוסד ב-1949 ובית הספר שלידו הוא פסטיבל נודע למוזיקה קלאסית, המציג מוזיקה ברמה בינלאומית במסגרת אינטימית של עיר קטנה. כמו כן הוא מאפשר מגרש אימונים מן המדרגה הראשונה לנגנים בוגרים צעירים. את הפסטיבל ובית הספר ייסדו אנשי הרוח ובעלי החזון אליזבת(אנ') ווולטר פפקה(אנ') משיקגו בהסתמך על הרעיון האומר, שהשילוב של אמנות וטבע מטפח את צמיחתה של רוח האדם. כל היבט של ארגון הפסטיבל עודנו חדור בעיקרון המנחה הזה.
יותר מ-350 אירועי מוזיקה מתקיימים במשך 9 שבועות בכל קיץ, מיוני עד אוגוסט, ביניהם הופעות של חמש תזמורות באתר הפסטיבל, מוזיקה קאמרית, אופרה, מוזיקה בת-זמננו, אירועים לילדים, הרצאות ודיונים. מדי יום מתקיימים עד 8 אירועים ויותר מ-100,000 מבקרים מכל רחבי העולם באים להשתתף בהם.
לתלמידי מוזיקה, התוכנית בת תשעת השבועות מספקת שילוב של שיעורים עיוניים והתנסויות ביצוע. תוכנית לימודים רחבה כוללת נגינה בתזמורת, שיעורים אינדיבידואליים, כיתות אמן ורסיטלים. שבע-מאות וחמישים מוזיקאים צעירים לומדים בבית הספר, מרחבי ארצות הברית והעולם. כמעט 40 אומות מיוצגות, ביניהן אוסטרליה, סין, איסלנד, מקסיקו, שוודיה וונצואלה. הגיל הממוצע הוא 23.
הקשר בין מורה אמן למתלמד, אושיות החינוך המוזיקלי, בא לביטוי באופן מלא  בבית הספר. הסטודנטים של אספן זוכים בהזדמנות בלתי רגילה לבצע כחברים בתזמורת, עם כמה מן הנגנים המעולים בעולם ותחת שרביטם של מנצחים בעלי שם עולמי. נגנים בני כל הגילים לומדים ממדריכיהם לא רק בחדרי הכיתה, אלא גם בנגינה שכם אל שכם עמם בתזמורת הפסטיבל, בתזמורת הקאמרית של אספן, הסינפוניה של אספן, תזמורת הקונצרטים של אספן ובמוזיקה קאמרית במשך כל הקיץ. גם למנצחים יש הזדמנות לנצח על תזמורת באקדמיה האמריקאית לניצוח באספן.
בוגרי פסטיבל אספן תופסים משרות מוזיקה מקצועיות חשובות ברחבי העולם, אם בנגינה בתזמורות צמרת, אם בבתי אופרה ואם בהוראה בבתי ספר למוזיקה. שרה צ'אנג, ג'יימס קונלון, לין הארל, רנה פלמינג, ג'יימס לוויין, צ'ו-ליאנג לין(אנ'), רוברט מקדאפי(אנ'), סוזן מנצר, יצחק פרלמן, ליאונרד סלטקין, נדיה סאלרנו-זוננברג(אנ'), פיליפ גלאס, ברייט שנג(אנ'), אוגוסטה ריד תומאס(אנ'), ויליאם בולקום, ברברה הנדריקס ודון אפשאו הם בין אלה, שהקריירות צמחו מפסטיבל המוזיקה ובית הספר של אספן. המנהל המוזיקלי הוא דייוויד זינמן ואילו אלאן פלטשר (מלחין) משמש כנשיא ומנכ"ל. יוכבד קפלינסקי שימשה במשך שנים רבות כמורה במקום.
פה-דה-קאלה

פה-דה-קאלה (בצרפתית: Pas-de-Calais, מצר קאלה) הוא מחוז בצרפת בחבל נור-פה דה קאלה הזהה בשמו לשמו הצרפתי של המצר בו הוא גובל. המחוז הוקם ב-4 במרץ 1790 והוא אחד מ-83 המחוזות המקוריים שנוצרו לאחר המהפכה הצרפתית. פה-דה-קאלה הוא המחוז ה-7 בצרפת לפי גודל אוכלוסייה, ועיר המחוז שלו היא ארה. ערים נוספות בפה-דה-קאלה הן קאלה, בתון (Béthune), בולון, לאנס, מונטריי (Montreuil) וסן-אומה (Saint-Omer).
האזור מאוכלס בצפיפות. האוכלוסייה גדלה בכמעט 140 אחוזים בין 1801 ל-1911, מה שמייצג את אחד המחוזות הבודדים של צרפת שהציג מגמה כזו בתקופה זו. מהגרים מבלגיה היוו חלק גדול מהגידול, אם כי מאוחר יותר הגיעו מהגרים מפולין ומדרום אירופה. גידול האוכלוסייה מפגר יותר ויותר אחר הממוצע הארצי מאז 1950, אולם הוא משקף את דעיכת התעשייה. למרות שרוב האוכלוסייה עירונית, האזור הכפרי גם הוא מאוכלס בצפיפות. האזור נהנה זה מכבר ממצב הכבישים שלו, שהתחזק בעקבות שיפורים בתשתיות התחבורה. יש בו סדרת כבישים מהירים המחברים לערים כמו פריז וריימס. קישורי הרכבת שופרו מאוד על ידי פיתוח הרכבת המהירה (רכבת TGV), עם קו מפריס למסוף מנהרת התעלה. ליל היא תחנת מחלף מרכזית, עם שדה תעופה אזורי מדרום, וקאלה ודנקרק נשארים נמלי ים חשובים.
הערות שוליים

↑  Editors of Encyclopaedia Britannica, ENCYCLOPAEDIA BRITANNICA, Nord–Pas-de-Calais
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555286705171  BNE: XX453477  BnF: cb12063269x (data)  GND: 4115863-5  LCCN: n82099562  MusicBrainz: cac5a437-1791-4c58-aeff-56cef842f91e  RERO: 02-A026525547  SUDOC: 028890833  VcBA: 494/40776  VIAF: 138983708   WorldCat (עם VIAF): 138983708 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פסטיבל המדע הבין-לאומי של אדינבורו

| --- | --- |

 סוג:  פסטיבל מדע, אירוע שנתי 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מיקום:  אדינבורו 
 מועדים
 תאריכי פעילות:  1989–הווה (כ־35 שנים) 
 www.sciencefestival.co.uk
 
פסטיבל המדע הבין-לאומי של אדינבורו (באנגלית: The Edinburgh International Science Festival) הוא פסטיבל מדע שנוסד בשנת 1989, ומאז מתקיים מדי שנה למשך 12 ימים באדינבורו שבסקוטלנד. בפסטיבל מתקיימות מגוון פעילויות, סדנאות, מופעים, תערוכות וסיורים. הפסטיבל מתקיים במספר מקומות בעיר אדינבורו, ביניהם בגן החיות של אדינבורו, במוזיאון הלאומי של סקוטלנד, בגנים הבוטניים המלכותיים באדינבורו ובאוניברסיטת אדינבורו. בפסטיבל משתתפים בממוצע כ-70 אלף איש ועוד כ-55 אלף תלמידים משתתפים בתוכניות השונות לבתי ספר.
עקרון המקסימום

הגרף של  |\cos(z)| בעיגול היחידה. ניתן לראות שאין מקסימום מקומי בפנים המעגל ושהמקסימום מתקבל על השפה.
באנליזה מרוכבת, עקרון המקסימום קובע שאם  f פונקציה הולומורפית בתחום  D וקיים  z\in D שהוא מקסימום מקומי של  |f| אז  f קבועה.
בנוסח שקול, אם  f רציפה בקבוצה קומפקטית  {\bar {D}}, והולומורפית בפנים שלה, אזי המקסימום של  |f| ב- {\bar {D}} מתקבל על השפה  \partial {\bar {D}}.
הוכחה

יהי  z_{0}\in D מקסימום מקומי של  |f|. לכן קיים  R>0 קטן מספיק כך שבעיגול  |z-z_{0}|<R מתקיים כי  f הולומורפית ו- z_{0} מקסימום מוחלט של  |f|.
יהי  0\leq r<R. לפי משפט הערך הממוצע של גאוס:
לפי אי-שוויון המשולש האינטגרלי:
זוהי שרשרת אי-שוויונות חלשים המתחילה ומסתיימת באותו מספר, ועל כן כולם שוויונות. לכן:
נגדיר  g(x)=\int \limits _{0}^{x}{\bigl (}{\bigl |}f(z_{0}){\bigr |}-{\bigl |}f(z_{0}+re^{\theta i}){\bigr |}{\bigr )}d\theta  בקטע  [0,2\pi ].  g עולה חלש, שכן מהמקסימליות של  {\bigl |}f(z_{0}){\bigr |}:
אולם מ- (*) נובע כי  g(0)=g(2\pi )=0, ולכן  g(x)=0 לכל  x\in [0,2\pi ]. מכאן  g'(\theta )=0 לכל  x\in [0,2\pi ], כלומר:
קיבלנו כי  |f| קבועה בעיגול המוכל בתחום. לכן (כפי שניתן להסיק ממשוואות קושי-רימן) גם  f קבועה בעיגול. ממשפט היחידות נובע כי  f קבועה בכל התחום.
עקרון המקסימום לפונקציה הרמונית

ניתן לנסח גרסה דומה לעקרון המקסימום גם לפונקציות הרמוניות. בניגוד למקרה המרוכב, משפט היחידות איננו תקף לפונקציות הרמוניות (למשל, הפונקציה  u(x,y)=x עם  {\bigl \{}(x,y):x^{2}+y^{2}<1{\bigr \}} שווה זהותית לאפס על  \{0\}\times (0,1) אך איננה קבועה).
ראשית ננסח גרסה נקודתית:
משפט – אם  u פונקציה הרמונית בתחום  \Omega , ומקבלת מקסימום מקומי בנקודה  z_{0}\in \Omega , אזי היא קבועה בסביבת  z_{0}.
הגרסה הכללית היא:
משפט – אם  u הרמונית בתחום חסום  \Omega , ורציפה בשפה  \partial \Omega , אזי: אם קיימת  z_{0}\in \Omega  כאשר  \max _{z\,\in \,{\overline {\Omega }}}{u(z)}=u(z_{0}) אזי היא קבועה ב- \Omega .
במיוחד, המשפט תקף עבור החלק המדומה והממשי של כל פונקציה אנליטית, ובעזרתו ניתן להוכיח טענות רבות.
למשל, אם  f פונקציה שלמה ומתקיים  \forall |z|=1:f(z)\in \mathbb {R} , אז  f קבועה, משום שמתקיים  \forall |z|=1:{\rm {Im}}(f(z))=0 ולפי עקרון המקסימום  \forall |z|\leq 1:{\rm {Im}}(f(z))=0, ואז הפונקציה  e^{if(z)}:D\to \{|z|=1\} איננה העתקה פתוחה, ולכן היא קבועה, ולכן גם  f קבועה.
עקרון הממוצעות

עקרון הממוצעות (אנגלית: Mediocrity principle, נקרא גם עקרון הבינוניות) הוא רעיון פילוסופי לפיו ”אם מתבצעת בחירה אקראית של דבר מבין מספר קטגוריות, יש יותר סיכוי שהוא שייך לקטגוריה בעלת מספר הפריטים הגדול ביותר מאשר לכל אחת מן הקטגוריות האחרות”. משמעות הרעיון היא שמצבים נוצרים בעקבות שרשרת אקראית של הסתברויות וצירופי מקרים, ומצב נתון הוא כזה כי סביר יותר שיהיה כזה. על פי עיקרון זה, כאשר תצפית מוצאת מצב או אירוע מסוים, סביר יותר להניח שהאירוע בו המצב שנצפה מייצג את הרגיל והכלל, מאשר אירוע או מצב מיוחד או חד-פעמי.
לפי עיקרון זה, סביר יותר להניח שהמצב אותו אנו רואים בכדור הארץ, כלומר התפתחות חיים, ובפרט חיים תבוניים, הוא דבר נפוץ ביקום, מאשר ההנחה שכדור הארץ הוא המקום היחיד ביקום בו יש חיים, או שהאדם הוא היצור התבוני היחיד בכל היקום.. הנחה כזו מנוגדת לתפיסות רוחניות או דתיות מסוימות לפיהן האנושות היא במעמד מיוחד או מועדף. הרעיון שואב השראה מהעיקרון הקופרניקני על שם ניקולאוס קופרניקוס שהדיח את האדם וכדור הארץ ממרכז תמונת העולם: כדור הארץ והאדם הם חלק מן היקום ולא מרכזו, ומעמדם ביקום אינו חשוב במיוחד. כאשר מחילים את עקרון הממוצעות על תחום החיים מחוץ לכדור הארץ, המסקנה הנובעת מן הדבר היא שכדור הארץ והחיים על פניו אינם מיוחדים, לכן סביר ביותר שחיים יוכלו להתקיים מחוצה לו.
כמו כן, בהתבסס על עקרון הממוצעות, האסטרונומים הניחו שניתן למצוא חורים שחורים סופר-מסיביים בגלקסיות אחרות, מכיוון שישנם ראיות רבות מצביעות על קיומו של חור שחור סופר-מאסיבי במרכז גלקסיית שביל החלב.
ביקורת

ביקורת על העיקרון מופנית בעיקר כלפי ההגדרה שלו והכישלון בישומו. אחת מהטענות מדגישה את הבעייתיות בהגדרת העיקרון - העיקרון מוביל להנחה שבחירה אקראית מסוימת שייכת לקבוצה מסוימת רק משום שזוהי הקבוצה הגדולה ביותר. בהשלכה לתחום החיים מחוץ לכדור הארץ, תומכי העיקרון מסיקים שהיקום מכיל ציויליזציות תבוניות רבות מכיוון שבכדור הארץ יש ציויליזציה תבונית, וכדור הארץ אינו בעל מעמד מיוחד ביקום.
העיקרון היווה השראה ליצירת נוסחת דרייק, נוסחה שפיתח האסטרונום פרנק דרייק כדי לחשב את מספר הציויליזציות התבוניות שמנסות ליצור קשר עם כדור הארץ. נוסחה זו והעקרונות המנחים שלה הותקפו בספר "כדור הארץ הנדיר", בטענה שהיא מתעלמת מתכונות רבות של כדור הארץ. על פי הספר, התפתחות כדור הארץ והחיים בו הם צירוף מקרים נדיר ולא סביר, ומכאן שהחיים מחוץ לכדור הארץ נדירים.
שאלה נוספת בנושא נקראת פרדוקס פרמי, על שם ההוגה שלה אנריקו פרמי, והיא "אם אכן ישנם חיים תבוניים ביקום, היכן הם?". על פי עקרון הממוצעות, כדור הארץ הוא כוכב לכת ממוצע הסובב סביב כוכב ממוצע, ולכן קיום חיים תבוניים הוא עניין ממוצע. אם כן, נשאלת השאלה מדוע חיים תבוניים מחוץ לכדור הארץ לא ניסו ליצור קשר עם האדם.
ראו גם

חיים מחוץ לכדור הארץ
העיקרון הקופרניקני
נוסחת דרייק
הערות שוליים

1 2  Extraterrestrials: A Philosophical Perspective, André Kukla
↑  The Mediocrity Principle, Edge.org
↑  16.15 חורים שחורים בגלקסיות קרובות | מצפה הכוכבים כנרת
ערך זה הוא קצרמרבנושא פילוסופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פענוח הגנום של האדם הניאנדרטלי

סוונטה פבו, מוביל הפרויקט למיפוי הגנום הניאנדרטלי, 2010
פרויקט פענוח הגנום של האדם הניאנדרטלי (באנגלית: The Neanderthal genome project) הוא מיזם שהושק ביולי 2006 על ידי מכון מקס פלאנק לאנתרופולוגיה אבולוציונית שבגרמניה וחברת הביוטכנלוגיה האמריקנית 454 Life Sciences (אנ') במסגרתו בוצע ריצוף DNA לגנום של האדם הניאנדרטלי. המיזם הושלם ב-7 במאי 2010 ותוצאותיו פורסמו בכתב העת Science.
במסגרת המחקר חילצו החוקרים DNA מעצם הירך בשלד של ניאנדרטלית בת למעלה מ-38,000 שנים שנתגלתה במערת וינדיה (אנ') שבקרואטיה, וכן מעצמות אחרות של אדם ניאנדרטלי שהתגלו בספרד, ברוסיה ובגרמניה.
התוצאות הראו שה-DNA של בני האדם המודרניים, וה-DNA של הניאנדרטלים הוא זהה בכ-99.5%.
הערות שוליים

↑  Forwarding..., www.eva.mpg.de
↑  Richard E. Green, Johannes Krause, Adrian W. Briggs, Tomislav Maricic, Udo Stenzel, Martin Kircher, Nick Patterson, Heng Li, Weiwei Zhai, Markus Hsi-Yang Fritz, Nancy F. Hansen, Eric Y. Durand, Anna-Sapfo Malaspinas, Jeffrey D. Jensen, Tomas Marques-Bonet, Can Alkan, Kay Prüfer, Matthias Meyer, Hernán A. Burbano, Jeffrey M. Good, Rigo Schultz, Ayinuer Aximu-Petri, Anne Butthof, Barbara Höber, Barbara Höffner, Madlen Siegemund, Antje Weihmann, Chad Nusbaum, Eric S. Lander, Carsten Russ, Nathaniel Novod, Jason Affourtit, Michael Egholm, Christine Verna, Pavao Rudan, Dejana Brajkovic, Željko Kucan, Ivan Gušic, Vladimir B. Doronichev, Liubov V. Golovanova, Carles Lalueza-Fox, Marco de la Rasilla, Javier Fortea, Antonio Rosas, Ralf W. Schmitz, Philip L. F. Johnson, Evan E. Eichler, Daniel Falush, Ewan Birney, James C. Mullikin, Montgomery Slatkin, Rasmus Nielsen, Janet Kelso, Michael Lachmann, David Reich, Svante Pääbo, A Draft Sequence of the Neandertal Genome, Science 328, 7 במאי 2010, עמ' 710–722 doi: 10.1126/science.1188021
ערך זה הוא קצרמרבנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פסטיבל המוזיקה הבין-לאומי של באת'

| --- | --- |
 סוג:  פסטיבל מוזיקה 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מיקום:  באת' 
 מועדים
 תאריכי פעילות:  1948–2017 (כ־69 שנים) 
 www.bathfestivals.org.uk
 
פסטיבל המוזיקה הבין-לאומי של באת' (באנגלית: Bath International Music Festival) הוא פסטיבל מוזיקה הנערך פעם בשנה בעיר באת' שבדרום-מערב אנגליה. הפסטיבל מורכב מאירועים במגוון סגנונות מוזיקליים כגון תזמורות, ג'אז ופולק.
היסטוריה

בשנים הראשונות שלאחר הקמתו נודע הפסטיבל כ"אספת באת'" (Bath Assembly), ונוהל בפעם הראשונה שנערך על ידי האמרגן איאן האנטר. לאחר הפעם הראשונה שבה נערך הפסטיבל ניסתה מועצת העיר לנהל אותו בעצמה, אך ב-1955 ביקשה מהאנטר לשוב לתפקידו. ב-1959 הזמין האנטר את המוזיקאי יהודי מנוחין לכהן כמנהל האמנותי של הפסטיבל, ומנוחין כיהן בתפקיד זה עד 1968. בעבר נכללו בפסטיבל גם אירועים שאינם בעלי אופי מוזיקלי, כגון דיונים וטיולים ברחבי העיר, אך כיום פעילותו מתמקדת באופן כמעט מוחלט במוזיקה. מדי פעם פעלה בפסטיבל מקהלה השייכת לו, והיא הופיעה לאחרונה בשנת 2005. בשנת 2006 מונתה ג'ואנה מקגרגור לתפקיד המנהלת האמנותית.
במהדורתו הנוכחית נערך הפסטיבל במשך 17 ימים, בין ה-22 במאי ל-6 ביוני. במהלך התקופה הזו נערכים ברחבי העיר אירועי מוזיקה קלאסית, ג'אז בינלאומי, מוזיקת עולם, פולק, מוזיקה מודרנית ואירועים ציבוריים בחינם. המנהלת האמנותי ג'ואנה מקגרגור החלה במגמה של עיצוב מחדש של הפסטיבל והבאת קהלים חדשים, והיא עצמה מופיעה בפסטיבל בהופעת סולו או ביחד עם מוזיקאים אחרים. במסגרת השינויים שהחלו ב-2006 נכללה בתוכנית מוזיקה אלקטרונית בפעם הראשונה בתולדותיו, והחל שיתוף פעולה בין אמנים מסגנונות שונים, בין השאר בהופעה של בריאן אינו עם תזמורת באת' קמראטה במנזר באת' וההופעה של יהודי מנוחין עם ראווי שנקר. אמנים ידועים נוספים שהופיעו בפסטיבל בשנים האחרונות הם התזמורת הסימפונית של לונדון, קולין דייוויס, מקסים ונגרוב, ומק'קוי טיינר.
הפסטיבל מאורגן על ידי חברת Bath Festivals בע"מ, שהיא קרן צדקה המארגנת גם את פסטיבל הספרות של באת'. החברה מקבלת מימון ממועצת באת' וצפון מזרח סומרסט ומועצת האמנויות של אנגליה.
פסטיבל הזמר והפזמון 2013

פסטיבל הזמר והפזמון 2013 הייתה תחרות שירים ששודרה ב-31 בינואר 2013, בניסיון נוסף לשחזר את פסטיבל הזמר והפזמון, לאחר שהתקיימו תחרויות בשנים 2000 ו-2001.
הפסטיבל שודר בשידור חי בערוץ הראשון וברשת ג' מהיכל התיאטרון בקריית מוצקין, בהנחיית אורי גוטליב. בקטעי המעבר בין השירים הופיעו יעל פוליאקוב ואילן פלד. בחלק האומנותי, הופיעו אנסמבל ציפורלה ואסתר עופרים, שזכתה בשני המקומות הראשונים בפסטיבל בשנת 1961.
השיר שזכה בתחרות היה "תחזרי" בביצועו של פאר טסי, אותו יצר יחד עם דודו מתנה לזכרה של תאיר ראדה. השיר יצא לאחר מכן גם כסינגל והופיע באלבום הבכורה של טסי.
לתחרות הוגשו למעלה מ-600 שירים. לזוכה הוענק פרס מפעל הפיס לעידוד היצירה המקורית על סך 100,000 ש"ח.
השירים המשתתפים

| סדר | שם המבצע | שם השיר | מילים | לחן | עיבוד |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | רון ויינריך ואורית קמרי | אנא אלי ענני | אביגדור קהלני | רון ויינריך ויועד פקטה | רון ויינריך ויועד פקטה |
| 2 | אריק סיני | זה לא החלום שחלמנו | אבי וורצל | אבי וורצל | אלון אוחנה |
| 3 | נעמה כהן | כמה עוד | נעמה כהן | נעמה כהן | נעמה כהן וגיא ויהל |
| 4 | מיכל פאולינה | יש ירוק | מיכל פאולינה | מיכל פאולינה | טל הפטר ורן שם טוב |
| 5 | רפאל יצירה | מחכים לגאולה | רפאל יצירה | רפאל יצירה | אסף אילון |
| 6 | טמיר שטרית ואנה אדלשטיין | סימון דה בובאר | טמיר שטרית | טמיר שטרית | דניאל סלומון |
| 7 | איה כורם | ציפור זהב | חיים נחמן ביאליק | איה כורם | עמוס בן-דוד |
| 8 | מרים טוקאן | תהילה | ליקי גולדברג אגינסקי | שמוליק נויפלד | שמוליק נויפלד ועמוס בן-דוד |
| 9 | ישי ריבו | קול דודי | ישי ריבו | ישי ריבו | ישי ריבו, טלי כץ, מאור שושן ודוד איכילביץ' |
| 10 | קרן אור | תנועה בזמן | מרב סמן טוב | מרב סמן טוב | עמוס בן-דוד |
| 11 | פאר טסי | תחזרי | פאר טסי ודוד מתנה | פאר טסי ודוד מתנה | יעקב למאי |
| 12 | דנה ברגר | תחזרי אליו | איתי פרל | דנה ברגר | עמוס בן-דוד |
פיקוד הביטחון הצבאי של צבא העם הקוריאני

פיקוד ביטחון של צבא העם הקוריאני היא הסוכנות הראשית לסיכול ריגול של צבא העם הקוריאני. נקרא בקיצור בקוריאנית, בשם 보위 사. מטה פיקוד הביטחון הצבאי נמצא בלונגבוק-דונג, אזור אוסונג, שבפיונגיאנג. המטה שלו גובל במכון פיונגיאנג לשפות זרות ששוכן מעבר לחומה. בנוסף, הוקמו בפיאונגיאנג כמה משרדים עצמאיים שלו.
היסטוריה

כאשר נוסד צבא העם בפברואר 1948, מקורו של פיקוד הביטחון "סוכנות הבטיחות" שנוצרה על ידי הארגון ללוחמה בטרור. במהלך מלחמת קוריאה פעלה סוכנות הבטיחות למציאת מרגלים ויחידות אנטי-מהפכניות בצבא העם. סוכנות הבטיחות תפסה את תשומת לבם של קים איל-סונג כאשר דיכא את ההפיכות הצבאיות ב-1956 וב-1968 וטיהר את קים צ'אנג-בונג (김창봉) והו בונג-האק (허 봉학). כתוצאה מכך, סוכנות הבטיחות הפכה לבלתי תלויה בסוכנות לביטחון לאומי (כיום מחלקת ביטחון המדינה) והפכה לסוכנות ביטחון מדינית המתפקדת באופן עצמאי כסוכנות לסיכול ריגול. בשנת 1970, הסוכנות לבטיחות פוליטית שינתה את שמה לסוכנות לביטחון לאומי, ובשנת 1996 הפכה לסוכנות צבאית לביטחון לאומי.
מנהיג הארגון מסוף שנות ה-60 ועד אמצע שנות ה-70 היה טיי ביונג-ריול, דור המהפכה הראשון (כיום ראש אולם הזיכרון לשחרור קוריאה). עד אמצע שנות ה-80 שלט הגנרל האן יאנג-אוק (בן 88, לשעבר הנציב הראשי של הוועדה הצבאית הלאומית), ואחריו סגן אלוף נאם-סון, סרן וון וונג-הי (לשעבר קצין פוליטי בחיל האוויר ופיקוד האוויר) משנת 1989 שימש כמפקד פיקוד הביטחון הצבאי.
פיקוד הביטחון הצבאי נותר תחת המחלקה לביטחון המדינה עד 1995, אך בדצמבר אותה שנה קיבל לאחריותו את משמר הגבול תחת הסוכנות לביטחון המדינה והרחיב ואורגן מחדש כפיקוד הביטחון הצבאי.
סקירה כללית

בעוד שברוב המדינות הקומוניסטיות היו קצינים פוליטיים אמונים על מעקב אחר פנים הצבא, בצפון קוריאה הוקמה תחנת שמירה נפרדת. בהשוואה בין חובות המחלקות לפוליטיקה צבאית כמו הלשכה הכללית לענייני מדיניות ומטה המשמר, המחלקות הפוליטיות מתמקדות בעיקר בפרסום והסתה, תוך התמקדות בפרטיות ובהערכת נאמנות. פיקוד הביטחון הצבאי שם דגש רב יותר על מעקב סודי כמו האזנות סתר. בנוסף, בעוד שהמחלקה הפוליטית אינה מטפלת במשימות הקשורות לחקירה / מעצר בפועל, מטה המשמר ממלא גם את תפקיד החקירה / מעצר.
חובותיו של פיקוד הביטחון הצבאי כוללות:
איתור וביצוע ממעצרים של מי שמכחיש, מתנגד, מבקר ומבקר את האידאולוגיה של המשטר או את אלה שמכינים ומפיצים מסמכים אנטי-מפלגתיים ומתנגדים בתוכנית הצבאית, ויש להם מערכות יחסים עם צפון קוריאנים, קוריאנים מעבר לים. הם גם עוקבים אחר ארגונים בלתי חוקיים כמו עמותות בוגרים ומפגשים חברתיים בין אנשי הצבא.
עריכת משימת סיכול ריגול כדי לחפש מרגלים שנשלחו מארצות זרות ושותפיהם, ולעקוב באופן עצמאי אחר קציני השגרירות בצפון קוריאה ואנשי צבא זרים המבקרים בצפון קוריאה.
עריכת רישום על כלל בני משפחתם של אנשי צבא.
מעקב אחר מגמה ונטייה פוליטית של חיילים ואזרחים באזור הגבול ובקו הפסקת האש תוך שמירה על הגבול.
איתור עובדים המתחמקים משירות צבאי ויחידות המנהלות סחורות תוך טיפול בפשעים כלליים כמו רצח, שוד וגנבה.
מטה המשמר מוגדר כלשכה הכפופה ישירות למשרד הכוחות המזוינים העממיים.
ראו גם

לשכת הביון הכללית (קוריאה הצפונית)
הערות שוליים

↑  책임자 원응희 대장도 상장으로 강등
1 2  북한군 보위사령부 베일을 벗긴다
↑  보위국
פיטר קולינס

פיטר קולינס (באנגלית: Peter Collins, ‏6 בנבובמר 1931–3 באוגוסט 1958) היה נהג מרוצים בריטי שהתחרה באליפות הפורמולה 1 ובמרוץ 24 השעות של לה מאן. נהרג בתאונה במהלך גרנד פרי גרמניה בעונת 1958.
קריירת מרוצים

קולינס נולד וגדל בקידרמינסטר, ווסטרשייר, בריטניה. אביו היה בעלים של מוסך לרכבים ובעל חברת הובלות. בגיל 16 נשר מלימודיו בבית הספר התיכון והחל לעבוד במוסך של אביו. במקביל החל להתחרות במרוצים מקומיים. הוריו רכשו עבורו מכונית מדגם קופר 500 עימה התחרה. במהלך מסיבה שהתקיימה בביתה של קיי פטר, נהגת המרוצים, הכיר את ג'ון ואויר מנהל קבוצת אסטון מרטין שהזמין אותו לנסיעת מבחן במסלול סילברסטון. במהלך נסיעת המבחן נכחו במסלול גם נציגי קבוצת HWM, שהתחרתה בפורמולה 2. קולינס חתם על חוזה עם שתי הקבוצות במקביל.
בקבוצת HWM היה חלק מקבוצה בת שלושה נהגים לצידם של לאנס מקליין וסטירלינג מוס. הקבוצה התחרתה במרוצי פורמולה 2 ברחבי בריטניה ואירופה. קולינס היה נהג מהיר, אך בעיות אמינות במכונית מנעו ממנו לסיים רבים מהמרוצים. הישגו הטוב ביותר היה מקום שני בגרנד פרי של לה סאבל ד'אולון. בשנת 1952 הוחלט כי באליפות ייקחו חלק גם כלי רכב מקטגוריית הפורמולה 2. הדבר אפשר לקולינס לערוך את הבכורה באליפות. הוא השתתף בחמישה מרוצים, בגרנד פרי צרפת סיים במקום השישי, ההישג הטוב בעונה. בסיום עונת 1953 עזב את הקבוצה לאחר שלא הצליח לצבור נקודות. בשנת 1954 עבר להתחרות בקבוצת ונוול בתחרויות הפורמולה ליברה ובחלק השני של עונת הפורמולה 1.
בשנת 1955 הצטרף לקבוצת BRM. הוא התחרה עם רכב המזארטי 250F שהיה שייך לאלפרד אוון הבעלים של הקבוצה וניצח בגביע מועדון הנהגים הבריטי הבינלאומי (BRDC International Trophy) ובגביע לונדון. בעקבות ההישגים התאפשר לו להתחרות עם המזארטי גם בראלי איטליה במסגרת הפורמולה 1, אך נאלץ לפרוש לאחר 22 הקפות.
במקביל למרוצי הגרנד פרי קולינס נחל הצלחה גם במרוצי מכוניות ספורט. בשנת 1952 ניצח את מרוץ 9 השעות של גודווד כשהוא נוהג באסטון מרטין DB3. שנה לאחר מכן ניצח, יחד עם פט גריפית', את מרוץ RAC Tourist Trophy שהתקיים בדאנדורד. בשנים 1955 ו-1956 השתתף במרוץ 24 השעות של לה מאן וסיים פעמיים במקום השני.
נקודת המפנה בקריירה התרחשה בשנת 1955. ניצחון במרוץ הטארגה פלוריו יחד עם מוס הוביל להחתמה של קולינס בקבוצת פרארי בעונת 1956. בגרנד פרי מונקו הגיע לראשונה לפודיום כשסיים שני אחרי מוס. חודש לאחר מכן השיג בגרנד פרי בלגיה את הניצחון הראשון. ניצחון נוסף הושג בצרפת. באותה תקופה קולינס זכה ליחס חם מצידו של אנצו פרארי. הבעלים של הקבוצה, שהיה באבל על מותו של בנו, דינו, מניוון שרירים התייחס לקולינס כבן משפחה.
במרוץ פתיחת העונה התקלקלה מכוניתו של חואן מנואל פנג'יו, שותפו לקבוצה של קולינס, אך הוא ניצח במרוץ לאחר שהחליף מכונית עם לואיג'י מוסו. אל מרוץ סיום העונה הגיע פנג'יו עם יתרון של שמונה נקודות על פני קולינס והיה זקוק לנקודה אחת בשביל להבטיח זכייה בתואר. פנג'יו נאלץ לפרוש ומוסו סירב לחלוק עמו את הרכב. קולינס, שקיבל הזדמנות לזכות בתואר אם ינצח את המרוץ, החליט לנקוט באקט של ספורטיביות והעביר את מכוניתו לפנג'יו שסיים שני במרוץ וזכה באליפות, בעוד קולינס מסיים את העונה רק במקום השלישי. המחווה זיכתה את קולינס בכבוד רב מצד פרארי, פנג'יו ומתחרים רבים בענף. פנג'יו עצמו אמר על כך בראיון: "כמעט ופרצתי בבכי...פיטר הוא אחד האנשים המשובחים והג'נטלמנים הגדולים ביותר שפגשתי במהלך הקריירה".