stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צלילה
צלילה כיום > צלילה טכנית

צלילה בה נעשה שימוש ביותר מתערובת נשימה אחת ובתערובות גזים הכוללות הליום. הוספת גז ההליום לתערובת הנשימה מאפשרת צלילות לעומק רב יותר מאשר צלילה ספורטיבית ללא סכנת שכרון מעמקים ותוך הפחתת טעינת החנקן ברקמות הגוף. בסוג צלילה זה נעשה גם שימוש במערכות מחזור נשימה. בצלילות טכניות מבצעים במהלך העלייה, חניות בעומקים שונים תוך שימוש בתערובות גז המכילות ריכוזי חמצן שונים על מנת לווסת את פינוי הגזים האינרטיים מרקמות הגוף (דקומפרסיה). צלילה טכנית נחשבת גם היא לצלילה ספורטיבית אם כי מתקדמת יותר וכוללת ענפים שונים כגון צלילה לספינות טרופות, צלילת מערות וצלילה תחת קרח.
צלילה כיום > מועדוני צלילה

מועדוני צלילה קיימים ליד אתרי צלילה רבים בעולם. רובם מאוישים על ידי מדריכי צלילה מקצועיים (ברמת שלושה כוכבים ומעלה ובעלי תעודת מדריך). המועדונים מספקים הכשרות ברמות שונות, החל מרמת צולל מים פתוחים (כוכב אחד) ועד הכשרות מקצועיות כמו תפעול מצבי חירום בצלילה, צלילת לילה, צלילת אניות טרופות או צלילת מערות. המועדונים מספקים גם שירותי צלילות מודרכות לבעלי כוכב אחד או יותר, כאשר הכניסה לים היא מהחוף או מסירה.
צלילה בישראל

ישראל היא אחת המדינות היחידות[דרוש מקור] בה קיים חוק צלילה הקובע כי על צולל לעבור קורס עם מדריך צלילה מוסמך ומבחני הסמכה. כמו כן קובע החוק כי אין לצלול לבד צלילה ספורטיבית. כל צולל בישראל נדרש לביטוח ייעודי לצלילה (ביטוח צלילה).
החוק מסדיר את העומקים המותרים לצולל: עם כוכב צלילה אחד מותר לצלול עד לעומק של 20 מטרים ואילו עם שני כוכבים מותר לצלול עד לעומק של 30 מטרים.
רוב מועדוני הצלילה בישראל נמצאים במפרץ אילת ומיעוטם סמוכים לאתרי צלילה לחוף הים התיכון. במפרץ אילת קיים מגוון של דגים ואלמוגים ומימיו נחשבים לשקטים וחמים יחסית גם בחורף. באתרי צלילה בים התיכון קיימות תצורות סלעים ומערות (חלקם באזור ראש הנקרה), עתיקות (כמו בקיסריה), ריף (כמו בהרצליה ובצלילה מסירה) וספינות טבועות רבות. קיימים גם דגים ססגוניים רבים, אך הם נדירים יחסית לשפע שבאילת.
בישראל קיים מקצוע הקרוי "רופא צלילה". אחד מתפקידיו של רופא הצלילה הוא לאשר מבחינה בריאותית הצטרפות מועמדים לקורס צלילה. ההסתדרות הרפואית בישראל מסמיכה "רופאי צלילה".
בחיל הים הישראלי ישנן יחידות של צוללים מקצועיים (ילת"ם) וסנפיר, האמונות על משימות צלילה מקצועית ומשימות אבטחה.
צלילה בקולנוע

"כדור הרעם" (1965) – מסדרת "ג'יימס בונד" בכיכובו של שון קונרי – בסרט מופיעה סצנת קרב תת-מימית בין יחידות צוללים.
"הכחול הגדול" (1998) – סרטו של לוק בסון על צלילה חופשית המשלב דרמה ורומנטיקה ומתאר יריבות בין שני צוללים חופשיים.
גברים עם כבוד (2000) – הסרט מתאר את אורח חייהם של אמודאים המשתמשים בחליפת צלילה.
"עמוק במים" (2004) – סרטו של וס אנדרסון, בו מופיעות סצנות צלילה רבות.
סודות בים הכחול (2005)
"הצלילה" (2018) – סרט ישראלי שכתב וביים יונה רוזנקיאר, המככב בסרט לצד שני אחיו – יואל ומיכה.
ראו גם

ציוד צלילה
סכנות בצלילה
בארודונטלגיה
בארוטראומה
רפואה היפרברית
ההתאחדות הישראלית לצלילה
PADI ISRAEL
PADI
צלילת רוויה
הרכבת צד (צלילה)
הערות שוליים

↑  שיאי העולם שמוכרים על ידי ארגון AIDA.
↑  רופאי צלילה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4059137-2  NDL: 00570773  NKC: ph115839 
צולל במערכת נשימה פתוחה.
צלילה בחוף האלמוגים באילת
צלילה באילת
עמוס אילון

| --- | --- |

 לידה:  4 ביולי 1926 וינה, הרפובליקה האוסטרית הראשונה 
 פטירה:  25 במאי 2009 (בגיל 82) טוסקנה, איטליה 
 שם לידה:  Heinrich Sternbach 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  1954–2004 (כ־50 שנה)
 מעסיק:  הארץ 
 בן או בת זוג:  בת' אילון 
 צאצאים:  דנאי אילון 
 
עמוס אילון (4 ביולי 1926 – 25 במאי 2009) היה סופר ועיתונאי ישראלי ובין-לאומי וחבר מערכת בעיתון "הארץ".
ביוגרפיה

אילון נולד בשם היינריך שטרנבך (Heinrich Sternbach) בווינה, בשנת 1926. בעידודה של האם, עבר אביו לארץ ישראל בסוף שנות ה-20. בעקבות האנטישמיות באוסטריה ועליית הנאצים לשלטון בגרמניה, החליט אביו לצרף את משפחתו אליו בשנת 1933.
בגיל 18 שינה את שמו ל"עמוס אילון".
בשנות ה-40 נמנה עם אנשי חוגו של אורי אבנרי (חוג "במאבק").
בשנת 1954 החל לעבוד כעיתונאי בעיתון "הארץ", ופרסם סדרות של כתבות שחלקן הביאו לו מוניטין, ואחרות היו שנויות במחלוקת. הוא כתב סדרה בת שמונה כתבות על יהדות מרוקו שעליה נכתב כי "הוא תיאר אותם בתיעוב, ללא שום אקזוטיקה וללא שום חמלה. אילון כתב תיאורים דוחים על חוסר היגיינה, דלות ועבודה ירודה". הכתבות עוררו סערה בישראל, והדיה הגיעו עד מרוקו ותוניסיה.
אילון היה בן טיפוחיו של העורך הראשי והמו"ל של "הארץ", גרשום שוקן.
משנת 1956 שימש ככתב חוץ באירופה ובארצות הברית עבור העיתון.
במהלך שהותו בוושינגטון הכיר את בת' לבית דרקסלר, סוכנת ספרותית. הם נישאו ב-1961.
באמצע שנות ה-60 היה הכתב הראשון בבירת גרמניה המערבית, בון. לפני מלחמת ששת הימים גויס אילון לשירות מילואים ככתב צבאי בדרום ישראל. במהלך שירותו שלח מאמר לגרשום שוקן, ובו הביע חשש שאם תפרוץ מלחמה, היא תיצור בעיות קשות יותר מאלה שנועדה לפתור. מאמר זה לא פורסם.

פרט להפסקה בין השנים 1971–1978, שימש ככתב "הארץ" עד לשנת 1986 ונחשב לעיתונאי מוביל. בשנת 2001 פרש מהעיתון.
אילון למד משפטים והיסטוריה באוניברסיטת תל אביב, באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת קיימברידג'.
הוא פרסם מאמרים רבים בשבועון האמריקאי "ניו יורקר" ובכתב העת "The New York Review of Books".
ב-21 בפברואר 1988, בזמן האינתיפאדה הראשונה, פרסם אילון יחד עם יהודה עמיחי, עמוס עוז וא. ב. יהושע, מכתב בניו יורק טיימס, בו הפצירו ביהודי ארצות הברית "שיביעו את דעתם בקול" לגבי מדיניות ישראל בשטחים.
במהלך שנות ה-90 החל אילון לבלות את מרבית זמנו באיטליה, ובשנת 2004 פירק סופית את דירתו בירושלים, בין היתר עקב אכזבתו מההתפתחויות הפוליטיות והחברתיות במדינת ישראל.
בריאיון לארי שביט טען כי:
"הרי פה לא השתנה שום דבר בארבעים השנים האחרונות. הבעיות נשארו בדיוק אותן בעיות. הפתרונות היו ידועים כבר אז. אבל אף אחד לא שם לב אליהם. ואני מצאתי את עצמי חוזר עליהם. מצאתי את עצמי אומר תמיד את אותו הדבר. והתחלתי לשעמם את עצמי. הדיאלוג לא היה פורה. זה היה דיאלוג סרק. הייתי קול קורא במדבר."
בריאיון טען עוד כי ישראל היא מדינה "פשיסטואידית וצרת אופקים" וכי "אני לא מתפלא על האוכלוסייה. אנחנו יודעים מנין היא באה. או מארצות ערב או ממזרח אירופה".
באותה שנה זכה בפרס הספרותי הבריטי "הרבעון היהודי וינגייט" (Jewish Quarterly Wingate Prize).
בשנים 2007–2008 שימש אילון כעמית מחקר במרכז למשפט וביטחון של אוניברסיטת ניו יורק.
בתו היא במאית סרטי התעודה דנאי אילון. אילון השתתף בסרטה של בתו "פה ולא שם", המתייחס למשנתו.
עמוס אילון נפטר ממחלת הלוקמיה בטוסקנה שבאיטליה. הותיר אחריו רעייה ובת.
על יצירתו

אילון כתב ספרים רבים העוסקים בציונות, ביהדות ובביוגרפיות של אישים יהודים וציונים. ספריו תורגמו לשפות רבות. רבים מספריו היו לרבי מכר, ובהם: "הישראלים - מייסדים ובנים"; "מציאת מצרים", מעין מדריך טיולים במצרים שיצא בשנים הראשונות שלאחר חתימת הסכם השלום עם מצרים וניסיונות הנורמליזציה; "רקוויאם גרמני", מבט אישי על קורות יהדות גרמניה מאז משה מנדלסון ועד לעליית הנאצים, וכן ביוגרפיות על הרצל ועל מאיר אנשל רוטשילד.
ספריו

ירושלים לא נפלה - מצור 1948, הוצאת טברסקי, 1948.
עולים בישראל - 1950. אלכס רביב כלכלן בין עולים, עמוס אילון - שבועיים בישראל השנייה, הוצאת הארץ, 1951.
בארץ רדופת העבר - גרמניה החדשה, הוצאת שוקן, 1967.
הישראלים - מייסדים ובנים, הוצאת שוקן, 1971.
היש דרך לשלום - דו-שיח בין מצריה וישראלי על סיכויי הבנה בין מצריה וישראלי (נכתב בשיתוף עם סאנה חסאן), הוצאת עם עובד, 1974.
הרצל, תרגמו מאנגלית עמוס אילון וג. אריוך, ספרית אפקים, הוצאת עם עובד, 1976.
מציאת מצרים, הוצאת שוקן, 1980.
שעת אפס, הוצאת עידנים, 1980.
הבט אחורה בבהלה מסוימת - רישומים מארץ ישראל וסביבותיה, הוצאת עם עובד, 1988.
ירושלים - שגעון לדבר, הוצאת דומינו, 1991.
המייסד - אבי שושלת רוטשילד ותקופתו, תרגם מאנגלית עמי שמיר, ספרית אפקים, הוצאת עם עובד, 1998.
רקוויאם גרמני - יהודים בגרמניה לפני היטלר - 1743 - 1933, תרגם מאנגלית: דני אורבך, הוצאת דביר, 2004.
הערות שוליים

↑   Amos Elon (Obituary), The Telegraph, 27 May 2009
↑  דניאל בן סימון, כל אחד ו"הארץ" שלו, באתר הארץ, 15 במאי 2003
↑  תומאס פרידמן, מביירות לירושלים, עמ' 397
↑  ארי שביט, געגועים לגן עדן הייקי, באתר הארץ, 22 בדצמבר 2004
↑  הספד ניו יורק טיימס
↑  יורם קניוק, מלך, דבר, 1 באוגוסט 1975
↑  ארי שביט, געגועים לגן עדן הייקי, באתר הארץ, 22 בדצמבר 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260702205171  PLWABN: 9810677893905606  BIBSYS: 90732045  BnF: cb121832476 (data)  CiNii: DA01945388  GND: 115843175  ISNI: 0000 0001 2141 7671  LCCN: n50012195  LNB: 000023024  NDL: 00438846  NKC: kup19970000024966  NLA: 35063098  NTA: 072043075  RERO: 02-A003215247  SELIBR: 305479  SNAC: w6nx2bv4  SUDOC: 03041430X  Trove: 815736  VIAF: 84478700   WorldCat (עם VIAF): 84478700
בית הקברות אולסדורף

| --- | --- |

 פרטי בית הקברות
 תאריך הקמה:  1 ביולי 1877 
 שטח:  391 הקטאר
 אתר רשמי
 
 קואורדינטות:  53°37′29″N 10°03′42″E﻿ / ﻿53.624722222222°N 10.061666666667°E﻿ / 53.624722222222; 10.061666666667
  (למפת המבורג מוגדלת) בית הקברות אולסדורף(למפת המבורג רגילה) בית הקברות אולסדורף
 
מראה בבית הקברות
בית הקברות אולסדורף (בגרמנית: Friedhof Ohlsdorf) הוא בית קברות בעיר המבורג שבגרמניה. בשטח של 3.9 קילומטרים רבועים הוא השני בגודלו בעולם כולו והגדול בעולם בין בתי הקברות המהווים פארקים.
תיאור כללי

בית הקברות נוסד בשנת 1877 בשטח שהיה אז מחוץ לתחומיה של המבורג ועדיין משמש כיום כבית קברות פעיל. נקברו בו 1.4 מיליון אנשים ב-256 אלף אתרי קבורה.
בבית הקברות מצויים 12 בתי תפילה, 21 מבני מאוזוליאום ופסלים רבים וכן מוזיאון אודות ההיסטוריה של האתר, שנפתח ב-1996. בשטחו מצויים צמחייה עשירה, בריכות ובעלי חיים שונים. 230 גננים מטפלים בשטחיו.
בבית הקברות ארבע כניסות לכלי רכב ודרכים באורך כולל של 17 קילומטרים. נמצאות בו 25 תחנות אוטובוס שאותן משרתים שני קווים.
בית הקברות מהווה אתר תיירות, ובכל שנה מבקרים בו שני מיליון איש.
אישים ידועים שנקברו בבית הקברות

וילהלם קונו – קנצלר גרמניה בשנים 1922–1923
גוסטב הרץ – חתן פרס נובל לפיזיקה
היינריך רודולף הרץ – פיזיקאי יהודי
גוסטף גרינדגנס – שחקן ובמאי
אלברט באלין – יזם ספנות יהודי
ג'יימס וורד – טייס ניו זילנדי מעוטר צלב ויקטוריה
אתרים מיוחדים בבית הקברות

חלקות קבורה מיוחדות בבית הקברות:
ארבעה קברי אחים של 38 אלף נספים בהפצצות בעלות הברית על המבורג ביולי ואוגוסט 1943, הערוכים בדמות ארבע זרועות של צלב;
חלקות קבורה לחיילים מצבאות עשרים אומות שונות, לרבות גרמנים, כ-2,000 חיילי האימפריה הבריטית, וחיילים סובייטים, הולנדים ופולנים, בשטח כולל של כ-48 דונם;
חלקת קבורה של 55 לוחמי מחתרת שמתו או נרצחו במהלך תקופת שלטון גרמניה הנאצית;
חלקות קבורה למתי מהפכת 1918–1920 בגרמניה;
חלקות קבורה לשוטרים ולכבאים;
חלקת קבורה למוסלמים.
אנדרטאות:
אנדרטה לקורבנות הרדיפה הנאצית – הוקמה ב-1949;
אנדרטה לחללי ההפצצות על המבורג – הוקמה ב-1952 בתווך בין ארבעת קברי האחים של חללי ההפצצות;
אנדרטה ללוחמי המחתרת בהמבורג, בצמוד לחלקת הקבורה שלהם;
אנדרטה לזכר קורבנות מחנות הריכוז ועבודת הכפייה הנאציים;
אנדרטה לנשים קורבנות המשטר הנאצי.
קבר אחים ואנדרטה לנספי ההפצצות על המבורג ב-1943
אחד מבתי התפילה
האנדרטה לנרדפי המשטר הנאצי
מגדל המים של בית הקברות
ראו גם

בית הקברות המרכזי בווינה
מיאזמה

איור המתאר את הפשטות מחלת הכולרה כאדים רעילים
מיאזמה (ביוונית: μίασμα; באנגלית: Miasma; באופן מילולי: זיהום) היא כינוי לתאוריה שגויה שגרסה כי אוויר מזוהם (למשל אדים רעילים) גורם למחלות מידבקות רבות. תאוריה זו שלטה בכיפה עד אמצע המאה ה-19. במהלך המאה זו, מספר מדענים כמו לואי פסטר ורוברט קוך ביססו את התאוריה המדעית של תאוריית החיידקים כגורמי מחלות, כלומר ההסבר המקובל עד היום לפיו פתוגנים כמו חיידקים ווירוסים הם הגורם המרכזי למחלות מידבקות, וכי מיקרואורגניזמים עוברים מאדם לאדם ותורמים להתפשטות המחלות.
הרעיון של "מיאזמה", שמקורו עוד ביוון העתיקה, היה פופולרי במהלך ימי הביניים ובראשית העת החדשה, באירופה ובסין ובמיוחד בכל הקשור להתפרצויות המוות השחור או דבר הבלוטות ומגפות כולרה.
מיאזמה נחשבה לאדים רעילים או לערפל מלא בחלקיקים מחומר מפורק שגרמו למחלות. העריכו כי מחלות מידבקות הן תוצר של גורמים סביבתיים כמו מים מזוהמים, אוויר מזוהם ותנאים היגייניים ירודים.
אחד המדענים שהשפיעו על נטישת תאוריית המיאזמה היה רוברט קוך, אשר הצליח להראות שהחיידק ויבריו כולרה אחראי למחלת הכולרה.
ג'ורג'ינה ריץ'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  אוגוסט 1976 (בת 48) 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (2004) 
 בן או בת זוג:  Aschlin Ditta 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ורג'ינה ריץ' (באנגלית: Georgina Rich; נולדה ב-1976) היא שחקנית בריטית.
ביוגרפיה

בתיאטרון שיחקה ריץ' במחזות "Honour" מאת ג'ואנה מארי-סמית' (2006), "כטוב בעיניכם" (2011), ו"ריצ'רד השלישי" (2017). ב-2006 הופיעה ריץ' בתפקיד בייבי האוזמן בהפקה של הווסט אנד למחזמר "ריקוד מושחת".
תפקידיה בטלוויזיה כוללים את הדרמות "בתפקיד" (2015) ו"ריבר" (2015) של ערוץ BBC One. ב-2016 שיחקה בפרק "השנואים במדינה" מתוך הסדרה "מראה שחורה". ב-2017 גילמה את ווליס סימפסון בדוקו-דרמה "Wallis: The Queen That Never Was" של ערוץ 5.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ריץ' חיה בצפון לונדון עם בן זוגה, התסריטאי אשלין דיטה, ועם בתם המשותפת.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005 |  | Kenneth Tynan: In Praise of Hardcore | ורינה | סרט טלוויזיה |
| 2005 |  | The Bill | קתרין למברט | בפרק "Closing Ranks" |
| 2005 |  | Peter Warlock: Some Little Joy | ויניפרד בייקר |  |
| 2010–2011 | ספוקס | Spooks | נטלי גריר / דנה מוריסון | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2011 | חוק וסדר: UK | Law & Order: UK | לינדזי קאלאהן | בפרק "Denial" |
| 2011 | להעיר את המתים | Waking the Dead | טרזה הרדינג | בפרק "Care" |
| 2011 |  | Dimensions | אליס |  |
| 2012 |  | Public Enemies | קלי | מיני-סדרה |
| 2013 | תחבולות חדשות | New Tricks | ליזי בונס | בפרק "The Sins of the Father" |
| 2014 | שרלוק | Sherlock | שארלוט | בפרק "The Sign of Three" |
| 2014 | המשחק | The Game | אליס | מיני-סדרה |
| 2014 | רחוב ריפר | Ripper Street | אוליביה וייקפילד | בפרק "Ashes and Diamonds" |
| 2015 |  | In and Out of the Kitchen | הלן | בפרק "The Lodger" |
| 2015 | ריבר | River | רוזה פאלוס | מיני-סדרה |
| 2015 | בתפקיד | Cuffs | סנדי הוקינס | מיני-סדרה |
| 2016 | מראה שחורה | Black Mirror | טס וולנדר | בפרק "Hated in the Nation" |
| 2017 | רופאים | Doctors | ג'נט וילקינס | בפרק "Take a Dive Into Lake Me" |
| 2017 | הולבי סיטי | Holby City | ליזה אלדרידג' | בפרק "The Heart is a Small Thing" |
| 2017 | רליק | Rellik | בת' מילס | מיני-סדרה |
| 2017 |  | Wallis: The Queen That Never Was | ווליס סימפסון | דוקו-דרמה |
| 2018 | מיילדת | Call the Midwife | מורין ווקר | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2019 |  | Queens of Mystery | אמילי רוז |  |
| 2019 | מאדאם קירי | Radioactive | אמא של מרלי |  |
| 2019 | מלחמת העולמות | War of the Worlds | רייצ'ל | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2020 |  | Blithe Spirit | הדה הופר |  |
| 2022–2023 | עוצר נשימה | Heartstopper | ג'יין ספרינג | 5 פרקים |
| 2024 | 5 בספטמבר | September 5 | גלדיס דיסט |  |
| 2024 | קרימינל רקורד (אנ') | Criminal Record | קלאודיה | 5 פרקים |
הערות שוליים

↑  "Meet Georgina Rich - the actress playing controversial figure Wallis Simpson". The Sun (באנגלית בריטית). 29 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
הופעת פול מקרטני בתל אביב

פול מקרטני במהלך ההופעה
בימת הענק שהוקמה
הופעתו של המוזיקאי והזמר פול מקרטני "ידידות לפני הכול" (Friendship First) בתל אביב נערכה ב-25 בספטמבר 2008 בפארק הירקון, בפני קהל שמנה כ-50 אלף איש. הופעה זו נחשבת לאחת מהגדולות והחשובות שהופקו בישראל, וקרוב לוודאי, שזו הייתה ההפקה היקרה ביותר עבור הופעה בודדת בישראל.
המופע עורר התרגשות ועניין רב בציבור ובאמצעי התקשורת, משום שמקרטני נחשב לאחד מגדולי המוזיקאים של המאה ה-20, ובעיקר מכיוון שזו ההופעה הראשונה בישראל של אחד מחברי להקת הביטלס. הביטלס תכננו להופיע בישראל בשנת 1965, אך ההופעה בוטלה, ותחושה של החמצה ליוותה ישראלים רבים לאורך עשרות שנים.
חרף איומים על חייו, הגיע מקרטני כמתוכנן לישראל, והופעתו זכתה לביקורות מהללות. ההופעה כללה שירים רבים של הביטלס ושירים מאוחרים יותר של מקרטני.
ההכנות לאירוע

כחצי שנה לפני ההופעה הביע פול מקרטני נכונות להגיע לישראל, ומאז התנהל משא ומתן ממושך בין קבוצת מפיקים ישראלים בראשות דודו ז'רז'בסקי, לבין חברת ההפקה של מקרטני. המשקיע בהפקה זו היה איש העסקים הישראלי יקיר שעשוע, המתגורר בלונדון. עלות ההפקה הייתה כ-30 מיליון ש"ח, כמחצית מסכום זה הועברה לחברת ההפקה של מקרטני, וכמחצית נועדה לכסות את העלויות בישראל. הודעה רשמית על סגירת העסקה פורסמה ב-23 באוגוסט, ומאז נעשו הכנות קדחתניות לקיים את המופע בזמן.
ציוד רב הובל במיוחד מבריטניה בשני מטוסים מיוחדים. בימת הענק שהוקמה לקראת האירוע כללה שני מסכי LCD אנכיים עצומים משני צדי הבמה, ומסך ענק נוסף (שקוף למחצה) בחלק האחורי של הבמה. ניבנו שני יציעים עבור מקומות ישיבה מסומנים במרחק של כ-120 מטר משני צידי הבימה, בזווית ראייה של כ-45° מימין ומשמאל ביחס לשולי הבמה. ניבנו עוד שני יציעים קטנים יותר עבור מקומות ישיבה "VIP" במרחק של כ-70 מטר, בזווית ראייה חדה יותר של כ-27° מימין ומשמאל ביחס לשולי הבמה.
ערוץ 10, שהודיע על שידור חי של האירוע, ביטל את השידור שלושה ימים לפני ההופעה, כנראה עקב התנגדות ההפקה, שחששה ששידור כזה יקטין את הביקוש לכרטיסים.
ביקורת רבה נשמעה על מחירי הכרטיסים, ובכל זאת נמכרו כמעט כל 50 אלף הכרטיסים שהועמדו למכירה.
הגעה לישראל

מקרטני הגיע לישראל במטוסו הפרטי יומיים לפני ההופעה. ביקר בכנסיית המולד שבבית לחם, וביקר גם ללא הודעה מראש, בקונסרבטוריון הלאומי למוזיקה על שם אדוארד סעיד בבית לחם.
פרט לכך, עסק בחזרות להופעה ולא הופיע בציבור, למעט הופעה קצרה במלונו לפני צלמי העיתונות.
מהלך ההופעה

ההופעה נמשכה כשעתיים ורבע, וזכתה לתשבחות רבות על איכותה. מקרטני השמיע את להיטיו הידועים מתקופות שונות בחייו. רוב השירים היו של הביטלס, והם עוררו את עיקר ההתרגשות בקהל. מקרטני השמיע אף שירים של להקת Wings ושירים מאוחרים יותר שלו. במהלך ההופעה ניגן מקרטני על כלי נגינה שונים - גיטרת הבס המפורסמת שהפכה לסימן ההיכר שלו, גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית, פסנתר, מנדולינה ואף יוקולילי. להצלחת ההופעה תרמה גם אישיותו של מקרטני, שהרבה להודות לקהל ולהשמיע משפטים בעברית (כגון "שנה טובה"), ואף מעט בערבית ("رمضان ﻛﺮﻳﻢ", ברכה לרגל חודש הרמדאן). הציוד הטכני - מסכי הענק שכמותם לא נראו קודם בישראל ואיכות הקול הוסיפו אף הם להצלחת המופע.
מימין לשמאל: פול מקרטני (גיטרה בס), אייב לבורייל (תופים), רסטי אנדרסון (גיטרה), מאחוריו: פול "ויקס" ויקנס (קלידים)
חברי להקת הליווי היו:
פול "ויקס" ויקנס (Paul 'Wix' Wickens) - קלידים, אקורדיון
רסטי אנדרסון (Rusty Anderson) - גיטרה
בריאן ריי (Brian Ray) - גיטרה, גיטרה בס
אייב לבורייל (Abe Laboriel) - תופים
מהלך ההופעה > רשימת השירים

| מספר | שם השיר | פורסם לראשונה | מבצע מקורי | אלבום | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Hello, Goodbye | 1967 | הביטלס | Magical Mystery Tour |  |
| 2. | Jet | 1974 | Wings | Band on the Run |  |
| 3. | Drive My Car | 1965 | הביטלס | Rubber Soul |  |
| 4. | Only Mama Knows | 2007 | פול מקרטני | Memory Almost Full |  |
| 5. | All My Loving | 1963 | הביטלס | With the Beatles |  |
| 6. | Flaming Pie | 1997 | פול מקרטני | Flaming Pie |  |
| 7. | Let Me Roll It | 1974 | Wings | Band on the Run |  |
| 8. | Foxy Lady | 1967 | The Jimi Hendrix Experience | Are You Experienced | משולב עם השיר הקודם |
| 9. | My Love | 1973 | Wings | Red Rose Speedway | השיר הוקדש לזכרה של אשתו הראשונה לינדה |
| 10. | Let 'Em In | 1976 | Wings | Wings at the Speed of Sound |  |
| 11. | The Long And Winding Road | 1970 | הביטלס | Let It Be |  |
| 12. | Dance Tonight | 2007 | פול מקרטני | Memory Almost Full | מקרטני ניגן שיר זה עם מנדולינה |
| 13. | Blackbird | 1968 | הביטלס | "האלבום הלבן" | מקרטני ניגן שיר זה לבדו, על גיטרה אקוסטית |
| 14. | Calico Skies | 1997 | פול מקרטני | Flaming Pie |  |
| 15. | I'll Follow the Sun | 1964 | הביטלס | Beatles for Sale |  |
| 16. | Mrs. Vanderbilt | 1974 | Wings | Band on the Run |  |
| 17. | Here, There and Everywhere | 1966 | הביטלס | Revolver |  |
| 18. | Eleanor Rigby | 1966 | הביטלס | Revolver |  |
| 19. | Something | 1969 | הביטלס | Abbey Road | השיר הוקדש לזכרו של ג'ורג' האריסון, ונוגן בחלקו הראשון על יוקולילי |
| 20. | A Day in the Life | 1967 | הביטלס | Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band | השיר הוקדש לזכרו של ג'ון לנון |
| 21. | Give Peace a Chance | 1969 | Plastic Ono Band |  | משולב עם השיר הקודם |
| 22. | Band on the Run | 1973 | Wings | Band on the Run |  |
| 23. | Back in the U.S.S.R. | 1968 | הביטלס | "האלבום הלבן" |  |
| 24. | I've Got a Feeling | 1970 | הביטלס | Let It Be |  |
| 25. | Live and Let Die | 1973 | Wings | שיר הנושא בסרט חיה ותן למות | ביצוע השיר היה מלווה במופע של זיקוקים |
| 26. | Let It Be | 1970 | הביטלס | Let It Be |  |
| 27. | Hey Jude | 1968 | הביטלס | Hey Jude |  |
| 28. | Lady Madonna | 1968 | הביטלס | Hey Jude | תחילת הדרן ראשון |
| 29. | Get Back | 1969 | הביטלס | Let It Be |  |
| 30. | I Saw Her Standing There | 1963 | הביטלס | Please Please Me |  |
| 31. | Yesterday | 1965 | הביטלס | Help! | תחילת הדרן שני |
| 32. | Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band (Reprise) | 1967 | הביטלס | Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band |  |
| 33. | The End | 1969 | הביטלס | Abbey Road |  |
ביקורת

ביקורת ציבורית רבה נמתחה על מחיריהם של הכרטיסים, שהקהל הישראלי לא רגיל בהם: 490 ₪ לעמידה בדשא, 1,500 ₪ למקומות ישיבה מסומנים ביציעים, ו-5,000 ₪ ליציעי "VIP".
ביקורת נשמעה נגד מקרטני בעולם המוסלמי לקראת ההופעה בישראל, ואף הושמעו איומים על חייו, אולם מקרטני התעלם מאיומים אלו. בעת ביקורו בכנסיית המולד בבית לחם, יום לפני ההופעה, השיב מקרטני לטענות הפלסטיניות נגדו, וטען שהוא איננו מעדיף אף צד בסכסוך הישראלי-פלסטיני, ומה שצריך זה פתרון של שלום על בסיס של שתי מדינות לשני עמים.
ביקורת נשמעה אף על התקשורת הישראלית, ש"ניפחה" את האירוע מעבר לחשיבותו.
העלמת מס

המפיק דוד ז'רז'בסקי וחברת ההפקות הישראלית הורשעו בהעלמת כ-2.6 מיליון ש"ח מס ערך מוסף מההכנסות של המופע. על פי רשות המיסים, ההכנסות ממכירת הכרטיסים הסתכמו בכ-24.5 מיליון ש"ח, אולם בדו"ח שהוגש באיחור, בנובמבר 2008, הושמטו רוב ההכנסות מהמופע.
הערות שוליים

↑  עילי לוין וענבל גזית, 50 אלף שרו יחד עם מקרטני, באתר גלי צה"ל און-ליין, 26 בספטמבר 2008
↑  פול מקרטני: חוויה של פעם בחיים, באתר הארץ, 25 בספטמבר 2008
1 2  איילה צורף, דה מרקר, מי משלם לפול מקרטני 15 מיליון שקל?, באתר הארץ, 25 באוגוסט 2008
1 2  ynet וסוכנויות הידיעות, איומים על חייו של מקרטני?, באתר ynet, 14 בספטמבר 2008
↑  אור ברנע, סופית: פול מקרטני יופיע בישראל, באתר ynet, 23 באוגוסט 2008
↑  אור ברנע, בוטל שידור המופע של מקרטני, באתר ynet, 22 בספטמבר 2008
1 2  ynet וסוכנויות הידיעות, מרגיש בבית, באתר ynet, 24 בספטמבר 2008
↑  Paul Visits Children’s Music School In Bethlehem
↑  בן שלו, פול מקרטני: ניפוח תקשורתי מוגזם, באתר הארץ, 28 בספטמבר 2008
↑  עפ"ג (ת"א) 24375-12-12 דוד ז'רז'בסקי נגד מדינת ישראל, ניתן ב-16 ביוני 2013
אבי שטיין

| --- | --- |

 לידה:  1 באוקטובר 1991 (בת 33) ויליאמסבורג, ברוקלין, ניו יורק 
 שם לידה:  Yisroel Avrum Stein 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מקום מגורים:  מנהטן, ניו יורק
 ידועה בשל:  פעילה לזכויות טרנסג'נדרים בקהילה האורתודוקסית
 השכלה:  בית הספר ללימודים כלליים של אוניברסיטת קולומביה 
 השקפה דתית:  התחדשות יהודית
 www.abbystein.com
 
אַבּי שטיין (באנגלית: Abby Stein; שם מלא בעברית: אביגיל חוה שטיין; נולדה ב-1 באוקטובר 1991) היא דוגמנית, בלוגרית יהודייה טרנסג'נדרית ופעילה בקהילת הלהט"ב בארצות הברית. נולדה וגדלה כבן במשפחה חסידית. בשנת 2015 הקימה קבוצת תמיכה לטרנסג'נדרים מרקע יהודי-דתי.
קורות חיים

נולדה כישראל אברהם שטיין בשנת 1991 בוויליאמסבורג, ברוקלין, ניו יורק לרב מנחם מנדל שטיין וחיה שיינדל מייזליש, ילד שישי מתוך שלושה עשר במשפחה חסידית ידועה מאדמו"רי חסידות פאלטישאן, נכדם של רבי מרדכי שטיין מפאלטישאן ורבי יוסף משה מייזליש מווייצן-ויליאמסבורג.
למד בבית ספר יהודי חסידי, והמשיך את לימודיו בישיבת ויז'ניץ בניו יורק. בשנת 2010 נישא לפריידי הורביץ, בתו של רבי מאיר הורביץ האדמו"ר מדז'יקוב, נישואים שנעשו בשידוך מסורתי לאחר שנפגש עם הכלה המיועדת רק 15 דקות בטרם התארסו, כמקובל במגזר החסידי שהשתייך אליו. זמן קצר לאחר הנישואים נולד לזוג בנם הבכור.
ב-2012 יצא בשאלה, הכריז על עצמו כאתאיסט ועזב את הקהילה החרדית. לאחר מכן התגרש מאשתו. בנובמבר 2015 יצאה מהארון והכריזה בבלוג שלה על היותה טרנסג'נדרית בשם אבי. בעקבות ההכרזה ניתקה עמה משפחתה כל קשר. ביוני 2016 ערכה טקס לשינוי השם בבית כנסת של התנועה להתחדשות יהודית בניו יורק.
שטיין היא סטודנטית באוניברסיטת קולומביה לומדת לימודי נשים ומגדר ומדעי מדינה לתואר ראשון.
לשטיין יש אזרחות כפולה, אמריקאית וישראלית. סבא רבא שלה היה רבי יוסף מאיר כהנא האדמו"ר מספינקא במאה שערים, ירושלים, שם גם נולד אביה.
אביה רבי מנחם מנדל שטיין משמש היום כרב בית המדרש סאווראן בוויליאמסבורג.