stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית הספר המחתרתי לרפואה בגטו ורשה
לאחר המלחמה

חלק ממורי בית הספר לרפואה בגטו נותרו בחיים לאחר המלחמה, ובהם פרופסור הירשפלד. פרופסור אדוארד לוט נהרג ביחד עם אשתו ובתו בספטמבר 1944, במהלך מרד ורשה.
רק כחמישים מ-500 התלמידים שלמדו בבית הספר לרפואה בגטו שרדו לאחר המלחמה, אך ללימודים בו היו הישגים של ממש: כל התלמידים הניצולים התקבלו לאחר המלחמה ללימודי השנה השלישית ברפואה באוניברסיטאות על סמך לימודיהם וציוניהם בבית הספר בגטו וללא בחינות. חלקם היו לימים לרופאים ידועים ולפרופסורים.
סיפורו של בית הספר המחתרתי הועלה מחדש על ידי הרופא והסופר הקנדי צ'ארלס גורדון רולנד (אנ'), שראיין מרצים ותלמידים ניצולים מבית הספר ופרסם אודותיו מאמר בשנת 1989. סיפורו של בית הספר נכלל בספרו Courage Under Siege: Starvation, Disease, and Death in the Warsaw Ghetto, שיצא לאור ב-1992.
הערות שוליים

↑  עופר, עמ' 263.
↑  רולנד, עמ' 415.
↑  במאי 1942 נדרשו כאלף זלוטי לחודש כדי להאכיל משפחה בגטו (רולנד, עמ' 406).
↑  עופר, עמ' 267.
↑  עופר, עמ' 263, 266, 270, 271; רולנד, עמ' 417.
↑  רולנד, עמ' 409.
↑  עופר, עמ' 269.
↑  עופר, עמ' 271.
↑  בין מרואייניו של ד"ר רולנד היו: המרצים דוקטור הנרי פניגשטיין ודוקטור ברנרד וקסמן; התלמידים קרולינה בורמן, אירנה בקובסקה, מרק בלין, ברונקה ויגודסקה, יבגניה פרנל וטדאוש שטבהולץ.
בית ממכר עתיקות

ערך זה עוסק בספר מאת צ'ארלס דיקנס. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

עטיפת כתב העת "Master Humphrey's Clock"
 מידע כללי
 מאת:  צ'ארלס דיקנס 
 איורים:  ג'ורג' קטרמול, האבלט נייט בראון, דניאל מקליז 
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן 
 מקום התרחשות:  לונדון 
 הוצאה
 הוצאה:  Chapman & Hall 
 תאריך הוצאה:  1840 
 סדרה
 ספר קודם:  ניקולס ניקלבי 
 הספר הבא:  Barnaby Rudge 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001323722, 001323723, 001323724, 002603981, 002650688, 003360145, 001323725, 003794684
 
החנות לממכר עתיקות ברחוב פורטסמות' בלונדון
בית ממכר עתיקות (באנגלית: The Old Curiosity Shop) הוא רומן מאת הסופר האנגלי צ'ארלס דיקנס, המספר על תולדות נל הקטנה וסבא שלה, הגרים בבית ממכר עתיקות.
רקע

"בית ממכר עתיקות" היה אחד משני ספרים שפורסמו בשבועון "השעון של מאסטר האמפרי" שכתב וערך דיקנס בשנים 1840–1841. הספר השני שיצא לאור במסגרת השבועון היה ברנבי רודג'. "בית ממכר עתיקות" יצא לאור כספר ב-1841. כשפורסם לראשונה היה הספר פופולרי מאוד ונמכרו מאות אלפי עותקים של הפרקים השבועיים. ברבות השנים הספר איבד מהפופולריות שלו ובמאה ה-21 הוא אחד מספרי דיקנס שנקראים פחות. הסיבה לירידה בפופולריות היא כביכול הסנטימנטליות הרבה שברומן. אוסקר ויילד ביטא את דעת מבקרים רבים כשאמר "לאדם יש לב אבן אם הוא קורא על מותה של נל הקטנה מבלי לפרוץ בבכי... או בצחוק".
כמו בכל ספרי דיקנס הספר מלא בדמויות מופלאות. בולטים במיוחד מרת ג'ארלי עם התצוגה הניידת של בובות השעווה, דניאל קווילפ הגמד המרושע ודיק סוויבלר. ראויים לציון התיאורים של האזורים הכפריים, העירוניים והמתועשים שבאנגליה שנל הקטנה וסבה עוברים בנדודיהם.
החנות לממכר עתיקות המתוארת בסיפור נמצאת ברחוב פורטסמות' שבלונדון. העיר התעשייתית שנל וסבה עוברים בה היא ברמינגהאם. הסיפור מתרחש בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-19. יש ברומן אזכור של המלך ג'ורג' הרביעי והתייחסות למסורת של קבורת מתאבדים בצומת דרכים, מסורת שנאסרה ב-1826.
סיפור העלילה

הספר "בית ממכר עתיקות" מספר את סיפורה של נל טרנט הקטנה, ילדה יפה וישרה, הגרה עם סבה בחנות לממכר עתיקות בלונדון. הסבא אוהב מאוד את נל אך היא בודדה ואין לה חברים בני גילה. הידיד היחיד שלה הוא קיט, נער הגון העובד בחנות, ונל מלמדת אותו לכתוב. מבלי ידיעתה, הסבא שמוטרד ממצבם הכספי הרעוע, מנסה להרוויח כספים במשחקי קלפים. הסב משוכנע שהוא רוצה להתעשר רק עבור נל, כדי שהיא תזכה בחיים נוחים ובירושה נאה. הסב שומר בסוד על פעולותיו הליליות, וכדי לממן את משחקי הקלפים הוא לווה סכומים נכבדים מדניאל קווילפ, גמד דוחה למראה וחורש רעה. אחרי שהסב מהמר על כל הכסף שהיה ברשותו, קווילפ מנצל את ההזדמנות להשתלט על החנות ולמרר את חייהם של נל וסבה. הסב אובד עצות, ונל מחליטה שעליהם לצאת מלונדון ולברוח לאזור הכפרי.
אחיה הבכור של נל פרדריק, שבזבז את רוב כספו של הסב, בטוח שלסבא הזקן יש הון השמור עבור נל. פרדריק משכנע את ידידו טוב-הלב ריצ'רד סוויבלר לעזור לו לאתר את נל, וכשתמצא ריצ'רד יוכל לשאת אותה לאישה והם יחלקו ביניהם את הירושה המובטחת. הם עושים יד אחת עם קווילפ אשר יודע היטב שאין כלל ירושה, אך מתוך רוע-לב הוא מסייע בחיפוש אחר הבורחים. במסעם פוגשים נל וסבה מספר רב של טיפוסים, חלקם טובים ואדיבים וחלקם פושעים ונבלים, לבסוף הם מגיעים לכפר קטן הנדמה להם כגן עדן עלי אדמות, אך נל תשושה מהמסע הארוך והמפרך.
בינתיים קיט, שאיבד את מקום עבודתו בחנות העתיקות, מצא משרה חדשה אצל מר ומרת גארלנד. הוא נפגש עם ג'נטלמן בודד המבקש לדעת פרטים על נל ועל סבא שלה. קיט והג'נטלמן יוצאים אף הם בעקבות נל אך ללא הצלחה, הם נתקלים בקווילפ המנסה לצוד את הנמלטים. קווילפ נוטר טינה לקיט ומצליח להעליל עליו האשמה בגנבה. קיט מורשע ונגזרת עליו הגליה, אך שחרורו מגיע ממקור בלתי צפוי, ריצ'רד סוויבלר מצליח להוכיח את חפותו של קיט ואת אשמתו של קווילפ. קווילפ מנסה לברוח מהמשטרה אך טובע בנהר. מר גארלנד מגלה במקרה את מקום המצאה של נל, ובלווית קיט והג'נטלמן הבודד (שמתברר שהוא אח של הסבא) הם יוצאים אל הכפר שבו היא נמצאת. הם מגיעים מאוחר מידי כי נל מתה זמן קצר לפני כן.
הדמויות בבית ממכר עתיקות > דמויות ראשיות

נל הקטנה
סבא של נל
קיט נובלס
קווילפ
דיק סוויבלר
הדמויות בבית ממכר עתיקות > דמויות משנה

סמסון בראס
סאלי בראס
מרת ג'ארלי
הג'נטלמן הבודד
מר גארלנד
המרקיזה
עיבודים לקולנוע ולטלוויזיה

בתקופת הסרט האילם נוצרו מספר גרסאות המבוססות על "בית ממכר עתיקות", בהם שתי גרסאות של הבמאי תומאס בנטלי ב-1914 וב-1921.
ב-1934 יצא הסרט המדבר הראשון לפי הרומן בכיכובו של היי פטרי (אנ') בדמות קווילפ.
ב-1960 הופקה סדרת טלוויזיה של ה-BBC
ב-1971 הופקה גרסה מוזיקלית של הספר בשם "מר קווילפ" שהייתה כישלון חרוץ
סדרת אנימציה יפנית בשם "Sasurai no Shoujo Nell" נוצרה בשנים 1979–1980
ב-1979 שודרה מיני-סדרה בת תשעה חלקים "בית ממכר עתיקות" בהפקת ה-BBC
"בית ממכר עתיקות" הוא סרט הנפשה אוסטרלי משנת 1984
ב-1995 עובד הרומן לסרט טלוויזיה בכיכובם של פיטר יוסטינוב בתפקיד הסב, סאלי וולש בדמות נל הקטנה וטום קורטני בתפקיד קווילפ.
סרט טלוויזיה הופק בשנת 2007 בכיכובו של דרק ג'קובי בתפקיד הסב, ובבימויו של בראיין פרסיבל.
תרגומים לעברית

הספר תורגם פעמים אחדות לעברית :
תרגם מאנגלית א. אובסי, הוצאת שטיבל, תרפ"ד-תרפ"ט
מעובד על ידי מ. בן אליעזר, הוצאת יזרעאל, [תשי"ד?], תשכ"ד
תרגם מאנגלית א"ד שפיר, הוצאת מ. מזרחי, [תשל"א] (1971)
תרגום בינה אופק, הוצאת עופרים (2004)
נל הקטנה עם סבא שלה
בקטריולוגיה

בַּקְטֶרְיוֹלוֹגְיָה (באנגלית: Bacteriology) הוא ענף של המיקרוביולוגיה העוסק בחקר הפרוקריוטים. כיום, נעשים שימושים רבים בחיידקים לצורך יצירת חומרים כגון הורמונים (אינסולין) בעזרת הנדסה גנטית. שימוש נוסף, טבעי, לחיידקים הוא מיחזור חומרים בטבע, גם על ידי פירוק של חומר אורגני. בנוסף, יש להם תפקיד מרכזי במחזור חומרים חיוניים (כגון פחמן או חנקן) בטבע.
היסטוריה

חיידקים נצפו לראשונה לפני 1673, כאשר אנטוני ואן לוונהוק צפה בחיידקים בעזרת מיקרוסקופ אור בעל עדשה אחת, שהוא עיצב בעצמו. לוונהוק כינה את החיידקים שראה בשם אנימלקולס (animalcules) ותיאר את תצפיותיו בסדרת מכתבים לחברה המלכותית ולעומד בראשה רוברט הוק, שכנראה צפה אף הוא בהם.
הראשון שהשתמש במונח bacterium (ביוונית Bacterion – משהו קטן), וברבים bacteria, כשם לחיידקים היה כריסטיאן גוטפריד אהרנברג בשנת 1838.
הבקטריולוג הראשון של העידן המודרני הוא הבוטנאי הגרמני פרדיננד קון (Cohn), שאפיין לראשונה, במחצית השנייה של המאה ה-19, את מסלול החיים של החיידק Bacillus subtilis, והראה שלחיידק שתי צורות חיים – וֶגֶטָטיבית, שאינה שורדת בהרתחה, ונבג פנימי (endospore) שעמיד בהרתחה.
בשנת 1859 הראה לואי פסטר כי תסיסה נגרמת מגידול של מיקרואורגניזמים, וכי המקור לגדילה זו הוא לא בריאה ספונטנית. רוברט קוך, שחקר מגוון חיידקים גורמי מחלות ובהם כולרה, גחלת ושחפת, הצליח לתת ראיות חזקות מספיק להתאוריה המדעית המקובלת עד היום לפיה חיידקים אחראיים למחלות מידבקות, ועל כך זכה בפרס נובל לרפואה בשנת 1905.
אף על פי שכבר במאה ה-19 היה ידוע כי חיידקים אחראיים למחלות רבות, לא היו טיפולים אנטיבקטריאליים זמינים. ב-1910 פיתח פאול ארליך את התרופה הראשונה, וב-1908 זכה בפרס נובל על עבודתו בתחום האימונולוגיה. ארליך היה חלוץ בשימוש בצבע לזיהוי וסיווג חיידקים, ועבודתו הייתה הבסיס לצביעת גרם ולצביעת ציל-נילסן.
ב-1977 גילה קארל ווז כי לארכאונים (חיידקים קדומים) קו התפתחות אבולוציונית נפרד משל החיידקים. הטקסונומיה הפילוגנטית החדשה התבססה על ריצוף ה-RNA הריבוזומלי 16S, והביאה לחלוקה של הפרוקריוטים לשתי ממלכות, חיידקים (Bacteria) וארכאונים (Archaea).
ראו גם

אנטוני ואן לוונהוק, החוקר הראשון שצפה בחיידקים
ברייק

במוזיקה, ברייק (Break) מתאר מצב שבו המוזיקה לוקחת הפסקה, נחלשת ואז מתעצמת מחדש במכה אחת. ברוב השירים הברייק מתקיים בין אזורי השני שלישים לשלושה רבעים מאורכם.
התמוטטות

ההתמוטטות בדרך כלל מתרחשת בהדרגתיות, ההתמוטטות "ממוטטת" את הארגון של השיר, מה שעוזר ליצור ניגוד מוחלט בין הסגנון שניגנה הלהקה לפני ההתמוטטות לסגנון שאחריה, מה שבדרך כלל בא לפני השיא המוזיקלי בשיר. ההתמוטטות שונה מן השבירה, בכך שבשבירה המוזיקה נחלשת אך עדיין שומרת על הסגנון, בעוד שההתמוטטות בעצם מחליפה את הסגנון, ונמצאת בעיקר בשילוב בין ז'אנרים.
התמוטטות > פאנק/מטאל

התמוטטות בפאנק ובמטאל מתחילה כאשר הלהקה מנגנת לאט יותר באמצע השיר, ונותנת תחושה של קצב איטי יותר. אלמנט זה נמצא בשימוש אצל להקות אשר נמנעות מסדר השירים המסורתי בית-פזמון-בית. הקהל בסגנונות אלה מגיב בדרך כלל להתמוטטויות בעזרת ריקודים אלימים כגון "הארדקור דאנסינג (hardcore dancing)" ופוגו.
ראו גם

ברייקדאנס
בסיליוס הגדול

| --- | --- |

 לידה:  329 קייסרי, האימפריה הרומית 
 פטירה:  1 בינואר 379 (בגיל 50 בערך) קייסרי, האימפריה הרומית 
 מדינה:  האימפריה הרומית 
 השקפה דתית:  נצרות, הכנסייה הקתולית 
 
בסיליוס הגדול (ביוונית: Μέγας Βασίλειος), המכונה גם "וסיליוס הגדול" או לעיתים בסיליוס מקיסריה (~330 – 1 בינואר 379) היה קדוש נוצרי, שהיה הבישוף של העיר קיסריה בקפדוקיה שבשטח טורקיה של ימינו ותאולוג חשוב במאה ה-4.
בסיליוס נולד למשפחה נוצרית עשירה. אחד מאבותיו מת כמרטיר וכך זכתה המשפחה גם לעמדה מכובדת בקהילה הנוצרית בקפדוקיה. לאחר שערך מסע למוקדי הנזורה במצרים ובסוריה, החליט אף הוא לפרוש מן העולם. לשם כך הקים בכספו מנזר על אדמות שהיו שייכות למשפחתו, והעמיד עצמו בראש כאב המנזר.
בסיליוס היה ידוע כסגפן. תמך בעקרונות ועידת ניקיאה ובהתנגדות לאריאנים ולמפיצי האפולינריזם בראשות אפולינריוס מלאודיקאה. עם זאת, הוא התבלט בעיקר בעזרת קשריו הפוליטיים - בעיקר עם הקיסר הרומי ואלנס (שהיה אריאני) והפך בכך לאחד ממקדמי העמדות של ועידת ניקאה. הוא, אחיו גרגוריוס מניסה וחברם המשותף גרגוריוס מנזיאנזוס נזכרים כשלושת "האבות הקפדוקיים" של הכנסייה. יחד עם גרגוריוס מנזיאנזוס ויוחנן כריסוסטומוס הוא נחשב לאחד משלושת ההיררכים הקדושים.
לצורך החיים במנזר שייסד, כתב תקנון נזורה (Regulae). תקנון זה יחד עם התקנונים של פכומיוס ואוגוסטינוס נחשב כתקנון בסיס (תקנון אב) של תקנוני הנזירים.
התקנון נכתב ביוונית בין השנים 358 ל-364 בצורת שאלות ותשובות בשלושה מדריכים לחיים הנזיריים, שאם כי לא היו "חוקים" במובן המשפטי של קודים מערביים מאוחרים יותר, הראו על החשיבות הרבה של קהילה מאוחדת של נזירים, החיים תחת אותו הגג, ותחת ההדרכה - ואפילו המשמעת - של אב-מנזר חזק. המדריכים נכתבו בצורה של שאלות ותשובות בשלושה ספרים: Moralia ושני ספרי Asketika. תורתו של בסיליוס הייתה מודל לנזירות היוונית והרוסית, אך הייתה לה השפעה פחותה במערב הלטיני.
התקנון היה הראשון שהפך את קבוצת הנזירים לתחליף למשפחה, הנזירים נקראו "אחים" והנזירות "אחיות", וראש המנזר נקרא "אבא". בתקנון קרא בסיליוס לנזירים לא רק להסתגר במנזר אלא לצאת ליישובים הסמוכים ולעבוד שם בהפצת הנצרות ובעזרה לבני האדם.
ה-Moralia הוא חקירה של הברית החדש מתוך ניסיון לתת מענה לשאלה "מהו נוצרי" ואיך לחיות כנוצרי.
ה-Asketikon הקטן כולל 203 שאלות ותשובות להן. מיועד לקהילות קטנות של נוצרים שכבר מאמינים בנצרות ללא פקפוק.
ה-Asketikon הגדול נכתב כאשר בסיליוס היה כבר בישוף ונועד לתת מענה רחב יותר ואף לאלו שאינם אדוקים בדתם.
בנקסמדו

| --- | --- |

מלון בוטאני ביי, דרך בוטאני, בנקסמדו
 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה
 מדינה:  ניו סאות' ויילס ניו סאות' ויילס
 פרוור:  הפרוורים המזרחיים
 עיר אם:  סידני
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בפרוור:  508 (10 באוגוסט 2021)
 קואורדינטות:  33°57′32″S 151°12′54″E﻿ / ﻿33.959°S 151.215°E﻿ / -33.959; 151.215
 אזור זמן:  UTC +10
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטרליה מוגדלת) בריזבן סידני קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןבנקסמדו(למפת אוסטרליה רגילה) בריזבן סידני קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןבנקסמדו(למפת ניו סאות' ויילס רגילה) סידני ניוקאסל וולונגונג וואגה וואגה טוויד הידס קופס הארבור טאמוורת' אולבורי אורנג' דובו וילנדרה הבירה קווינסלנד א ו ה ד ר ו מ י ת  ויקטוריה ים טסמן בנקסמדו(למפת ניו סאות' ויילס מוגדלת) סידני ניוקאסל וולונגונג וואגה וואגה טוויד הידס קופס הארבור טאמוורת' אולבורי אורנג' דובו וילנדרה הבירה קווינסלנד א ו ה ד ר ו מ י ת  ויקטוריה ים טסמן בנקסמדו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
בנקסמדו (באנגלית: Banksmeadow) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי עיריית בוטאני ביי (City of Botany Bay).
גאוגרפיה

בנקסמדו ממוקם כ-9 ק"מ דרום-מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני, באזור הפרוורים המזרחיים. הוא פרוור קטן הגובל מדרומו במפרץ בוטאני, במזרח בהילסדייל ובמטרוויל, בצפון בפייג'ווד ובמערב בבוטאני.
היסטוריה

בנקסמדו נקרא על שם סיר ג'וזף בנקס, הבוטניקאי שהתלווה לקפטן ג'יימס קוק בשנת 1770. קוק ובנקס עגנו באזור מפרץ בוטאני במהלך הפלגתם על הספינה "אנדוור" וגילוי היבשת אוסטרליה.
תרבות

בנקסמדו הוא אזור תעשייה גדול, עם מיעוט קטן של דיירים (על פי מרשם האוכלוסין, פחות מ-500 איש דרים בקביעות בפרוור). קרבתו לנמלים כגון פורט בוטאני קידמו את התעשייה בפרוור, וכיום קיימים בו מספר מאגרי נפט, תחנה של רכבת משא ומפעל זיקוק כימיקלים.
בתחום הפרוור מצוי חוף פורשור, לגדת מפרץ בוטאני. מרבית החוף סגור לציבור, וחלקו מוטה לטובת מסלול הגולף בוטאני.
בית החולים גריידי ממוריאל (אטלנטה)

| --- | --- |

 על שם:  הנרי ו. גריידי 
 מאפייני הארגון
 סוג:  בית חולים כללי
 אוניברסיטה:  אוניברסיטת אמורי ובית הספר לרפואה על שם מורהאוס
 בעלים:  ציבורי (עמותת מלכ"ר, במימון המחוזות פולטון ודיקלב)
 היסטוריה
 תאריך ייסוד:  1892
 שירותים
 מיטות:  953
 http://www.gradyhealth.org
 גאוגרפיה
 מיקום:  אטלנטה, ג'ורג'יה
 קואורדינטות:  33°45′12″N 84°22′51″W﻿ / ﻿33.753333°N 84.380833°W﻿ / 33.753333; -84.380833
  (למפת אטלנטה מוגדלת) בית החולים גריידי ממוריאל(למפת אטלנטה רגילה) בית החולים גריידי ממוריאל
 
בית החולים גריידי ממוריאל (באנגלית: Grady Memorial Hospital; מכונה גם גריידי) הוא בית החולים הציבורי של העיר אטלנטה והמרכז הרפואי הגדול במדינת ג'ורג'יה, כמו כן זהו בית החולים הציבורי החמישי בגודלו בארצות הברית. הוא ידוע, בין השאר, במרכז הטראומה שלו. שוכן במרכז העיר בקרבת קמפוס אוניברסיטת המדינה של ג'ורג'יה.
בית החולים נקרא על שמו של הנרי ו. גריידי, עיתונאי ומאוחר יותר בעלים של העיתון "אטלנטה ג'ורנל -קונסטיטיושן" ו פוליטיקאי מקומי שנאבק למען הקמת בית חולים ציבורי בעירו. היה אחד מבתי החולים הציבוריים הראשונים בדרום ארצות הברית וכיום מהווה ספינת הדגל של מערכת הבריאות על שם "גריידי".
לבית החולים 953 מיטות אשפוז. הוא מסונף לאוניברסיטת אמורי ולבית הספר לרפואה מורהאוס שנפרד מזה של אוניברסיטת אמורי בשנת 1990. ומשמש להתמחות במקצועות רפואה. בשנה אחת חדרי המיון שלו קיבלו כ-105,000 מטופלים. היו כ 27,000 אשפוזים בשנה ובוצעו כ-6,500 ניתוחים תוך אשפוז וכ-3,800 ניתוחים של מטופלים אמבולטוריים. עובדים בבית החולים 4806 אנשים, מתוכם 1096 רופאים.
היסטוריה

בית החולים גריידי ממוריאל נבנה בשנת 1890, כעשור אחרי בית החולים הראשון של אטלנטה, "סנט ג'וזף" ונפתח ב-1892 כאגף של Atlanta Benevolent Home. היו בו 100 מיטות מחולקות שווה בשווה בין המחלקות ל"לבנים" ול"שחורים",על סמך מדיניות של "הפרדה גזעית" (מדיניות "ג'ים קרואו"). לבית החולים היו 18 עובדים, חדר ניתוח אחד ואמפיתיאטרון להרצאות והצגות מקרים. מלכתחילה נועד בית החולים לשרת בעיקר את האוכלוסייה החלשה..
הבניין הראשון המכנה "ג'ורג'יה הול" והנמצא ברחוב באטלר 36 מוכר כמורשת היסטורית לאומית. הוא מאכסן בימינו את מחלקת כוח האדם של בית החולים. הבניין הבא שבו שכן בית החולים נפתח בשנת 1912 ושמו "באטלר הול". בזמנו שימש למטופלים "לבנים" בלבד, בעוד ה"שחורים" טופלו בנפרד, במכללה הרפואית של אטלנטה. המוסד עבר בהמשך לבניין הקרוי "הירש הול" ומשם למקומו הנוכחי. בשנים 1892–1941 המוסד נוהל על ידי עיריית אטלנטה ובשנים 1945–2008 המוסד נוהל על ידי רשות בתי החולים של המחוזות פולטון ודיקלב. החל משנת 2008 בית החולים מנוהל על ידי עמותה "גריידי ממוריאל הוסיפטל קורופוריישן" במימון בעיקר ממחוזות פולטון ודיקלב.
גם הבניין הנוכחי נבנה בזמנו בשנים 1954–1956 לפי חוקי ההפרדה הגזעית, עם חלק ששרת את ה"לבנים" (האגפים A' ו B') וחלק אחר ששימש את האפרו-אמריקאים (האגפים C ו-D), מנגד. משום כך, למרות שמדובר בבניין אחד ושני החלקים מחוברים על ידי מסדרון משותף (אגף E) לאורך השנים האנשים קראו לבית החולים "גריידיס" (Gradys) ברבים.
בשנת 1962 בעקבות תביעה משפטית ופסק דין של בית משפט התחיל תהליך של ביטול ההפרדה הגזעית. בשנת 1963 התקבל המתמחה האפרו-אמריקאי הראשון.
ב-14 במרץ 2008 בנייני בית החולים ניזוקו קלות על ידי סופת טורנדו. בבניין ההיסטורי ג'ורג'יה הול נשברו השמשות, נפלה ארובה וניזוקה מערכת המים.
מקרים מפורסמים

ב-11 באוגוסט 1949 התקבלה לבית החולים הסופרת מרגרט מיטשל, אחרי שנדרסה על ידי מכונית כאשר חצתה את רחוב פיצ'טרי בעת שהייתה בדרך לקולנוע עם בעלה. היא אבדה את הכרתה, ובצילום רנטגן אובחנו שברים בגולגולת ושבר מרוסק של האגן. היא לא חזרה להכרה, ונפטרה בבית החולים כעבור חמישה ימים, ב-16 באוגוסט. הנהג הפוגע, בעל עבר של 23 עבירות תנועה, נהג כנראה תחת השפעת אלכוהול. הוא הורשע בגרימת מוות ברשלנות וריצה 11 חודשי מאסר.
בית החולים בתרבות הפופולרית

2007 - סרט תיעודי בשם Grady's Anatomy הנועד לרשת CNN עוקב אחרי פעילותם היום יומית של ארבעה מתמחים בבית החולים גריידי ממוריאל.
2014 - מספר פרקים בעונה החמישית בסדרה המתים המהלכים מתרחשים באחת המחלקות של בית החולים.
הערות שוליים

↑  Grady Fast Facts
↑  2011 Atlanta Magazine
↑  Atlanta Magazine 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0634 6969
ברואה

| --- | --- |
 תאריך ייסוד:  1958
 מדינה:  בולגריה
 אולם ביתי:  היכל העיר ברואה (800 מושבים)
 יושב ראש:  וסילי קיפב
 מאמן:  לודימיר מישב
 תארים
 הגביע הבולגרי (2017) הסופר קאפ הבולגרי הליגה הבלקנית
 beroebasket.com
 
מועדון הכדורסל ברואה (בבולגרית БК Берое) הוא מועדון כדורסל בולגרי מהעיר סטארה זאגורה המשחק בליגת העל הבולגרית ובליגה הבלקנית.
היסטוריה

המועדון נוסד ב-1958 כתוצאה של איחוד בין המועדונים בורטוב ולוקומטיב סטארה זאגורה. בשנת 1961 העפיל המועדון לראשונה לליגה הראשונה. הקבוצה נדדה לאורך השנים בין הליגה השנייה לליגה השלישית וב-2012 העפילה בחזרה אל הליגה הראשונה, שבה היא משחקת כיום.
עונת השיא של המועדון הייתה עונת 2016/2017, אז זכתה הקבוצה בגביע הבולגרי, בסופר קאפ הבולגרי ובליגה הבלקנית
בעונת 2017/2018 השתתפה הקבוצה בסיבוב השני ביורופקאפ, והודחה בו לאחר שהובסה בצמד משחקים על ידי בלפיוס מונס-אנו הבלגית.
בעונת 2020/2021 בליגה הבלקנית העפילה הקבוצה לשלב חצי הגמר בו הפסידה לאקדמיק פלובדיב, לאחר מכן שיחקה במשחק על מקומות 3-4 נגד הפועל גלבוע גליל בו הפסידה וסיימה במקום ה-4 בטורניר.
בסילוזאוריים

| בסילוזאוריים |
| --- | --- |

תקופה
אאוקן 40–35 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: לווייתנאים
תת־סדרה:: לווייתנים קדומים
משפחה:: בסילוזאוריים
שם מדעי
 Basilosauridae ‏קופ, 1867

בסילוזאוריים (שם מדעי: Basilosauridae; "לטאות מלכותיות") היא משפחה נכחדת של לווייתנים קדומים. הם חיו בסוף האאוקן (לפני כ-35 עד 40 מיליוני שנים). תזונתם התבססה על דגים. מאובני בסילוזאוריים נמצאו בפקיסטן, במזרח התיכון (במיוחד במצרים) ובצפון אמריקה. 
חוליות הגב התחתון היו מוארכות, וגופם היה ארוך (עד 16 מטרים) ודמוי נחש. זנבם דמה ככל הנראה לזנבם של הלווייתנאים המודרניים - אופקי ומחולק לשתי אונות. אולם, נראה כי זנבם לא שימש אותם כדרך ההנעה העיקרית, בשונה מצאצאיהם המודרניים, ובמקום זאת הם הניעו עצמם בעזרת ביצוע תנועות גליות בגבם. רגליהם האחוריות עדיין בולטות מן הגוף, אולם הן קטנות משמעותית מאלו של קודמיהן (פקיצטיים, אמבולוצטיים, רמינגטונוצטיים ופרוטוצטיים). בכפות הרגליים האחוריות היו רק שלוש אצבעות. הגפיים האחוריות יחד עם אגן הירכיים התנתקו מעמוד השדרה. שינויים מבניים אלו מצביעים על כך שחיו במים, כי רק שם הם יכלו לשאת את משקלם. תפקיד הרגליים, אם כן, הצטמצם לאחיזת הנקבה בעת ההזדווגות.
מיון

תת-משפחה Basilosaurinae
סוג בסילוזאורוס (Basilosaurus)
Basiloterus
Basilotritus
Eocetus
Platyosphys
תת-משפחה דורודונטידים (Dorudontinae) - לעיתים משויכת למשפחה עצמאית
Ancalecetus
Chrysocetus
Cynthiacetus
דורודון (Dorudon)
Masracetus
Ocucajea
Pontogeneus
Saghacetus
Stromerius
Supayacetus
זיגוריזה (Zygorhiza)
לעיתים משויך לפה גם הסוג קקנודון (Kekenodon), אשר נחשב גם לסוג במשפחה נפרדת.
ברברה (עיר)

בֶּרְבֵּרָה (בערבית - بربرة) היא עיר נמל בסומליה, הנמצאת בשטחה של סומלילנד, מדינה בלתי מוכרת, שהשתלטה על שטח נרחב בצפון סומליה. בעבר הייתה ברברה בירתה של המושבה סומלילנד הבריטית, מייסודה בשנות השמונים של המאה ה-19 ועד לשנת 1941, עד שהוחלפה בהרגייסה. בברברה יש נמל מים עמוקים שבנייתו הושלמה ב-1962, והוא משמש כנמל העיקרי של סומלילנד.
בלה לפלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 בספטמבר 1880 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  המאה ה־20 
 
בלה לפלר (בהונגרית: Löffler Béla;‏ בודפשט, 14 בספטמבר 1880 – ארץ ישראל?, לאחר נובמבר 1939) היה אדריכל יהודי-הונגרי שעלה לארץ ישראל. אדריכל שפעל במספר מדינות וזכה במספר מקומות ראשונים התחרויות אדריכלות לתכנון מבני ציבור. לפלר עסק גם באדריכלות פנים ובתכנון רהיטים.
קורות חייו

בלה לפלר נולד במשפחה יהודית כבנם של הסוכן יעקב לפלר (1844–1912) ושל יוזפה מלינגר (1855–1920). בין 1897 לבין 1899 עבד במשרדו של פרידייש שפיגל ולאחר מכן אצל בלה לייטה. בינתיים, בין השנים 1898–1901, סיים את לימודיו ב"בית הספר הטכני הממלכתי העליון לבנייה" (Állami Felső Építő Ipariskola). בשנת 1905 זכה בפרס הראשון בתחרות הבינלאומית לאנדרטאות קבר של המגזין Deutsche Kunst und Dekoration. ב-1910 פתח משרד הנדסה ותכנון אדריכלי משלו. הוא תכנן ובנה את בית הכנסת ברחוב קזינצי בבודפשט של הקהילה האורתודוקסית שפעיל עד היום, שבפשטותו המונומנטלית הפך בהונגריה לאחד מבתי הכנסת המודרניים של זמנו וכן תכנן את המטה הקהילה ואת בית הספר של הקהילה האורתודוקסית, כמו כן וילות רבות, מבני מפעלים ובתי ספר. ב-1923 ניגשו אחיו והוא למכרז הבינלאומי לבניית בית הכנסת באנטוורפן. ב-1925 עלה לארץ ישראל. כאן בנה את ביתן התערוכה בתל אביב. מאוחר יותר פתח את משרד התכנון והבנייה שלו באלכסנדריה ולאחר מכן חזר לארץ ישראל.
אחיו הבכור שאנדור שמו לפלר (1877–1962) היה אדריכל, איתו עבד במשרד משותף בין 1909 לבין 1919.
מבנים עצמאיים משלו > בניינים שהושלמו (חלקי ביותר)

תחילת שנות ה-20: בתים משפחתיים, ג'נג'ש
1925: ביתן תערוכות, תל אביב
מבנים עצמאיים משלו > מבנים שנותרו בתוכנית

1902: ארמון הדואר, ברטיסלאבה (עם אישטוואן נאג' הבן)
1905: תחרות אנדרטת קבר (פרס ראשון)
1923: בית הכנסת, אנטוורפן (מכרז)
1925: התיאטרון הלאומי, ירושלים (פרס ראשון)
עבודות משותפות עם אחיו > בניינים שהושלמו

1908: Piatschek-ház, 1062 Budapest, Aradi u. 57.
1908: A Menóra háza, 1075 Budapest, Síp u. 17. (műlakatosi munkák: Migray József)
1908 k.: villaépület, 1146 Budapest, Cházár András u. 9.
1908–1909: Nits-ház, 1066 Budapest, Zichy Jenő utca 36.
1909–1910: lakóházak, 1062 Budapest, Székely Bertalan u. 2/B-C
1909–1910: lakóház, 1024 Budapest, Szilágyi Erzsébet fasor 1. (műlakatosi munkák: Migray József)
1910: lakóház, 1077 Budapest, Izabella u. 34.
1910 k.: Magyar Vegyikészítményű Papírgyár, 1066 Budapest, Ó u. 49.
1910–1911: lakóház, 1072 Budapest, Akácfa utca 18.
1910–1911: lakóház, 1072 Budapest, Akácfa utca 20.
1910–1911: Goldberger-ház, 1081 Budapest, Népszínház utca 37.
1911: A Magyar Írószövetség Székháza, 1062 Budapest, Bajza u. 18.
1911 k.: lakóház, 1073 Budapest, Kertész u. 29.
1911–1912: Magda udvar, 1084 Budapest, Mátyás tér 4.
1912: Erdélyi-bérház, 1072 Budapest, Rákóczi út 14.
1912–1913: Kazinczy utcai zsinagóga, 1075 Budapest, Kazinczy u. 29-31.
1912–1913: Orthodox izraelita hitközség lakóháza, 1074 Budapest, Dob utca 35.
1912–1913: lakóház, 1071 Budapest, Dózsa György út 38.
1914: Rosenberg Márk lakó- és üzletháza, 1074 Budapest, Rákóczi út 74.
1915: lakóház, 1137 Budapest, Pannónia u. 9.
1917: bérpalota, Budapest, Andrássy út 82.
?: lakóház, 1023 Budapest, Lajos u. 33.
עבודות משותפות עם אחיו > מבנים שנותרו בתוכנית

1912: בית הכנסת בודה, בודפשט, Krisztina körút–Széll Kálmán tér (פרס שלישי)
1913: האנדרטה של המלכה אליזבת (סיסי) בבודפשט (מכרז IV, עם הפסלים Mihály Kara ו-Dezső Lányi)
1916: קרמטוריום של בודפשט, בודפשט (עם אנדור סנדה ומיקלוש מיינהרט)
עבודות משותפות עם אחיו > מצבות

1916: קברו של מאייר סולומון, בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה, 1108 בודפשט, רחוב קוזמה 6. (מומש)
גלריה

בית הכנסת ברחוב קזינצי בבודפשט
בית הכנסת ברחוב קזינצי בבודפשט (פנים)
רחוב דוב 35, בודפשט
רחוב פאנוניה 9, בודפשט
רחוב פאנוניה 9, בודפשט
חצר מגדה, בודפשט
רחוב נפסינהאז 37, בודפשט
בית היידו, ג'נג'ש
דרך ראקוצי 14, בודפשט
דרך ראקוצי 74, בודפשט
לקריאה נוספת

Magyar életrajzi lexikon II. (L–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1969. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת
Művészeti Lexikon. Szerk. Éber László. Budapest: Győző Andor Kiadása. 1926. (két kötetes, bővített kiadás: 1936) → (reprint kiadás: „Művészeti lexikon A-tól Z-ig” címen, Merényi Könyvkiadó, Budapest, é. n. [1990-es évek], ISBN 963-698-038-1)  (לקסיקון האמנות)
Gerle János – Kovács Attila – Makovecz Imre: A századforduló magyar építészete. Szépirodalmi Könyvkiadó, Budapest, 1990, ISBN 963-15-4278-5 (האדריכלות ההונגרית של תחילת המאה ה-20)
ספרות

Enikő Tolnai-Pálóczi: האחים לפלר, הוצאת Kedves László, בודפשט, 2020, מסת"ב 9786150085432