stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת
נישואים

ב-1759 נעשו ניסיונות לשדך לג'ורג' שתי מועמדות לנישואין, אך עקב התנגדותו של הלורד לאחת והתנגדותם של ג'ורג' ושל אמו לשנייה, לא העלו המאמצים דבר. בשנה שלאחר מכן, כשהיה ג'ורג' בן 22, מת סבו והוא ירש את כס המלוכה. כעת נכנסו החיפושים אחר כלה מתאימה לקצב מהיר יותר, וב-8 בספטמבר 1761 נישאו ג'ורג' והנסיכה שארלוט ממקלנבורג-שטרליץ בקפלה המלכותית בארמון סנט ג'יימס. ג'ורג' ושרלוט פגשו זה את זו לראשונה ביום חתונתם. שבועיים לאחר מכן הוכתרו שניהם במנזר וסטמינסטר. באופן יוצא מן הכלל, לא הייתה לג'ורג' מעולם פילגש, זאת בניגוד לסבו ולבניו, וחיי הנישואים שלו היו מאושרים. הזוג הביא לעולם 15 ילדים, 9 בנים ו-6 בנות. ב-1762 רכש ג'ורג' את בית בקינגהאם, שמאוחר יותר היה לארמון בקינגהאם, כמעון למשפחתו. בתי מגוריו הנוספים היו ארמון קיו וטירת וינדזור. ארמון סנט ג'יימס שימש לצרכים רשמיים. הוא לא ניהל מסעות רבים ובילה את כל חייו בדרום אנגליה. בשנות התשעים של המאה ה-18 בילו המלך ובני משפחתו בוויימות' (Weymouth), שהייתה אז מקום נופש פופולרי על שפת הים.
מלחמת העצמאות של ארצות הברית

מלחמת העצמאות של ארצות הברית הייתה שיאה של התנועה האזרחית והפוליטית של המהפכה האמריקאית. אירועים אלה התרחשו עקב חוסר הייצוג של תושבי המושבות בפרלמנט הבריטי. בהקימם מחוזות בשלטון עצמאי ב-1774, הם עקפו את מנגנון הממשל הבריטי. לאחר שהעצומות שהגישו תושבי המושבות לקבלת ייצוג נדחו, הוכרזו מנהיגי המרד כמורדים במלך והלחימה החלה. המושבות הכריזו על עצמאותן ב-4 ביולי 1776. פסלו של ג'ורג' בניו יורק נהרס והבריטים כבשו את העיר, אך איבדו את השליטה בבוסטון. פלישה רבתי מקנדה שאמורה הייתה לנתק את ניו אינגלנד נכשלה עם כניעתו של המפקד הבריטי בקרב סרטוגה.
לעיתים קרובות מואשם ג'ורג' השלישי בעקשנות שהשאירה את בריטניה במלחמה עם המהפכנים האמריקאים בניגוד לעצת שריו. מחקרים היסטוריים מודרניים מגינים על ג'ורג' מתוך גישה, שבהקשר של אותה התקופה, הוא פעל באופן שכל מלך היה פועל ולא היה מוותר על טריטוריה בסדר גודל כזה. יתר על כן, ג'ורג' פעל באופן מתון יחסית למלכים מקבילים בתקופתו. לאחר קרב סרטוגה, דעת הקהל והפרלמנט היו בעד המשך המלחמה. הגיוס התנהל בקצב מהיר ומתנגדי המלחמה, אף על פי שהיו קולניים, נשארו במיעוט. לאחר הכישלונות בצפון אמריקה ביקש הלורד נורת' להעביר את תפקידו לויליאם פיט האב, שלדעתו היה האיש המתאים יותר להתמודד עם המצב, אך המלך סירב להיעתר לבקשתו. תחת זאת הוא הציע שפיט יכהן כתת-שר בממשלתו של נורת', אך פיט סירב לשתף פעולה ומאוחר יותר באותה שנה הוא מת. בראשית שנת 1778 צרפת, שהייתה יריבתה המרה של בריטניה, חתמה על ברית עם ארצות הברית וכתוצאה מכך החלה הסלמה במלחמה. עד מהרה הצטרפו לארצות הברית ולצרפת גם ספרד והרפובליקה ההולנדית, ומנגד לא הייתה לבריטניה כל בעלת ברית ראויה לשמה. גל של התפטרויות של שרי ממשלת בריטניה החל והלורד נורת' ביקש שוב להשתחרר מתפקידו, אך המלך התעקש ועמד על כך שהוא ימשיך לכהן. כוחה של האופוזיציה כנגד המלחמה היקרה גדל, וביוני 1780 פרצו בלונדון כתוצאה מכך מהומות הידועות בשם מהומות גורדון.
בעת המצור על צ'ארלסטון עוד האמינו הלויאליסטים בניצחונם, כאשר הבריטים הנחילו לפטריוטים שורה של תבוסות כבדות בקרב קמדן ובקרב על בית המשפט של גילפורד. בסוף שנת 1781 החדשות על כניעת הכוחות הבריטים בקרב יורקטאון הגיעו ללונדון. התמיכה הפרלמנטרית בלורד נורת' קרסה לחלוטין ובשנה שלאחר מכן הוא התפטר מתפקידו. המלך הכין טיוטת כתב התפטרות שמעולם לא הוגשה ולבסוף הכיר בתבוסה בצפון אמריקה והורה על תחילתם של דיונים לקראת הסכם שלום. במסגרת שלום פריז ב-1783 הכירה בריטניה בעצמאותה של ארצות הברית והחזירה את פלורידה לספרד. כאשר הגיש ג'ון אדמס את כתב האמנתו כשגריר ארצות הברית בלונדון ב-1785, הכיר ג'ורג' בכך שעליו להתרגל למערכת היחסים החדשה בין ארצו לבין מושבותיו לשעבר.
מאבק חוקתי

לאחר נפילתה של ממשלתו של הלורד נורת' ב-1782 הוקמה ממשלה וויגית בראשותו של הלורד רוקינגהאם בפעם השנייה, אך הוא מת תוך חודשים ספורים. תחתיו מינה המלך את ויליאם פטי, הרוזן משלבורן (William Petty). צ'ארלס ג'יימס פוקס סירב לשרת תחתיו ודרש את מינוי של ויליאם קבנדיש-בנטינק, הדוכס מפורטלנד (William Cavendish-Bentinck). ב-1783 אילץ בית הנבחרים את הלורד שלבורן לפרוש מתפקידו וממשלתו הוחלפה בקואליציה של נורת' ופוקס. הדוכס מפורטלנד מונה כראש הממשלה, פוקס מונה כשר החוץ ונורת' לשר הפנים.
המלך לא חיבב את פוקס בשל דעותיו ובשל דמותו. הוא סבר שפוקס הוא חסר מצפון ומושפע מהנסיך מוויילס. ג'ורג' השלישי לא אהב למנות שרים שהוא לא חיבב, אך לממשלתו של פורטלנד היה רוב בבית הנבחרים ולא ניתן היה להחליפה בקלות. הוא חשש מאוד כאשר חוקקה הממשלה חוק, שלפיו השליטה בהודו תעבור מחברת הודו המזרחית הבריטית לנציבים שימונו על ידי הפרלמנט. אף על פי שלמלך היה חשוב שתהיה שליטה הדוקה יותר על החברה, האישים שהיו מועמדים לתפקידי הנציבים היו כולם בעלי ברית פוליטיים של פוקס. מיד לאחר שבית הנבחרים אישר את החוק ביקש המלך ליידע את חברי בית הלורדים כי כל מי שיצביע בעד החוק יחשב לאויבו. בית הלורדים דחה את אישור החוק ושלושה ימים לאחר מכן התפטרה ממשלתו של פורטלנד. ויליאם פיט הבן מונה כראש ממשלה וג'ורג' טמפל כשר החוץ שלו. ב-17 בדצמבר 1783 הצביע הפרלמנט על הצעת החלטה המגנה את השפעתו של המלך על החלטות הפרלמנט וטמפל נאלץ להתפטר. הדבר גרם לאי יציבות של הממשלה ושלושה חודשים מאוחר יותר איבדה הממשלה את הרוב שלה בפרלמנט והתפטרה. בבחירות שנערכו ניצח פיט.
מבחינתו של ג'ורג' השלישי מינויו של ויליאם פיט היה ניצחון. הוא הוכיח שהוא יכול למנות ראשי ממשלה על בסיס הפירוש שלו לדעת הקהל, מבלי לקבל הכתבות מהרוב בבית הנבחרים. במהלך כהונתו של פיט תמך המלך ברבים מיעדיו הפוליטיים של פיט והעניק תוארי אצולה רבים, כך שייווצר לפיט רוב של תומכים בבית הלורדים. במהלך כהונתו של פיט ואחריה, עלתה האהדה הציבורית כלפי המלך בבריטניה. העם הבריטי העריץ אותו בשל אדיקותו הדתית ובשל העובדה שהוא נשאר נאמן לאשתו. הוא היה אהוב על ידי ילדיו וקיבל קשה את מותם של שניים מילדיו בינקותם. עם זאת, הוא חינך את ילדיו חינוך קפדני. הוא ציפה מהם לשקוד על לימודיהם מהשעות המוקדמות של הבוקר ולחיות חיי אמונה דתית. כאשר ילדיו סטו מהחינוך שהקנה להם, כפי שבניו עשו בבגרותם, הדבר גרם לו לאכזבה מרובה.
מחלתו הראשונה ומשבר העוצרות

באותה תקופה התערערה שפיותו של ג'ורג' עקב מחלה לא ידועה. מחקר שפורסם בשנת 2005 על דוגמאות משיערו של המלך חשף ערכים גבוהים של ארסן, שהוא הגורם המשוער למחלה. מקורו של הארסן לא ידוע, אך ייתכן שהוא היה מרכיב של תרופות או מוצרי קוסמטיקה שהמלך השתמש בהם. ייתכן גם שג'ורג' סבל לזמן קצר מהמחלה כבר ב-1765, אך הוא לקה בה לזמן ארוך יותר בקיץ 1788. בסופו של מושב הפרלמנט הוא יצא לנפוש במעיינות החמים של צ'לטנהאם כדי להחלים. הייתה זו הנסיעה הארוכה ביותר שהמלך עשה מחוץ ללונדון, 150 ק"מ, אך מצבו החמיר. בנובמבר הוא החל להשתגע, דיבר לעיתים שעות ללא הפסקה, העלה קצף מפיו וקולו נעשה צרוד. מחוסר יכולתם של רופאיו לקבוע את הסיבה למחלתו, נפוצו שמועות על מצבו, כמו הסיפור שהוא לחץ יד עם עץ בחשבו שזהו מלך פרוסיה. הטיפול במחלות נפש באותה תקופה היה פרימיטיבי במושגים של ימינו ורופאיו של ג'ורג' טיפלו בו על ידי ריסונו בכוח עד שהיה נרגע, או על ידי שימוש באמצעים שיוציאו ממנו לחה.
עם כינוסו של הפרלמנט, התנצחו ביניהם פיט ופוקס על התנאים לכינון עוצרות במהלך מחלתו של המלך. בעוד ששניהם הסכימו שהמועמד המתאים ביותר לתפקיד עוצר יהיה בנו הבכור של המלך, הנסיך מוויילס, הם היו חלוקים בדעותיהם על היקף סמכויותיו של הנסיך כעוצר בהשוואה לסמכויותיו של המלך. לפיט היה חשש שהוא יודח מתפקידו אם הנסיך ימונה לעוצר והוא טען כי רק בסמכותו של הפרלמנט למנות את העוצר וביקש להגביל את סמכויותיו. בפברואר 1789 חוקק חוק העוצרות שאישר לנסיך לפעול כעוצר, אך לפני שהיה סיפק בידו של בית הלורדים לאשר את החוק, קם המלך ממיטת חוליו.
סוף חייו

בסוף שנת 1810, בשיאה של האהדה הציבורית כלפיו, אך כשהוא כבר עיוור כמעט לחלוטין וסובל משיגרון, היה מצבו הבריאותי של המלך קשה. לדעתו, המחלה נגרמה בשל מצוקתו שנגרמה בשל מותה של בתו הצעירה האהובה, הנסיכה אמיליה. הוא קיבל את הצורך בחקיקתו של חוק העוצרות של 1811 והנסיך מוויילס מונה כעוצר. למרות סימני החלמה שנראו במאי אותה שנה, בילה ג'ורג' השלישי את שארית חייו בבידוד בטירת וינדזור ומוחזק כבלתי שפוי.
ב-1812 נרצח ראש הממשלה ספנסר פרסיבל (ראש הממשלה הבריטי היחידי שכהונתו הסתיימה בנסיבות כאלה) ותחתיו מונה הלורד ליברפול, שכיהן בעת הניצחון הבריטי במלחמות הנפוליאוניות. קונגרס וינה הוביל לכמה שינויים טריטוריאליים משמעותיים מבחינתה של נסיכות הנובר שהפכה לממלכת הנובר.
בינתיים התדרדרה בריאותו של המלך. הוא סבל משיטיון ונעשה עיוור לחלוטין ושמיעתו אבדה כמעט לחלוטין. הוא לא היה מסוגל לדעת או להבין שהוא הוכתר כמלך הנובר ב-1814 או שאשתו מתה ב-1818. במהלך חג המולד של 1819 הוא דיבר הבלים במשך 58 שעות ברציפות ובשבועות האחרונים לחייו הוא לא היה מסוגל ללכת. הוא מת בטירת וינדזור בערבו של ה-29 בינואר 1820, שישה ימים לאחר מותו של בנו הרביעי הנסיך אדוארד אוגוסטוס, דוכס קנט וסטראת'רן. הבן המועדף עליו, הנסיך פרדריק, דוכס יורק, היה איתו בשעת מותו. ג'ורג' השלישי נקבר ב-16 בפברואר בקפלת סנט ג'ורג' בטירת וינדזור.
לאחר מותו של ג'ורג' השלישי, מלך אחריו בנו הבכור ג'ורג' הרביעי, שמת עשר שנים לאחר מכן מבלי להשאיר אחריו צאצאים חוקיים. אחריו מלך אחיו, ויליאם הרביעי, שגם הוא לא העמיד צאצאים חוקיים. אחריהם מלכה המלכה ויקטוריה, בתו היחידה של דוכס קנט, שהייתה האחרונה לבית הנובר.
מורשתו

ג'ורג' השלישי חי 81 שנים ו-239 ימים ומלך במשך 59 שנים ו-96 ימים, יותר מכל קודמיו. רק המלכה ויקטוריה והמלכה אליזבת השנייה חיו ומלכו יותר שנים ממנו.
ג'ורג' כונה על ידי הסטיריקנים "ג'ורג' האיכר" (Farmer George), בתחילה כלעג על העניין שגילה בעניינים חקלאיים יותר מאשר בפוליטיקה, אך בהמשך רמז הכינוי על קרבתו לעם, שהייתה משמעותית יותר באופן יחסי לבנו שהיה מרוחק ומתנשא. בתקופתו של ג'ורג' השלישי, שהתעניין בחקלאות, הגיעה המהפכה החקלאית בבריטניה לשיאה, ותחומי המדע והתעשייה התקדמו מאוד. גידול חסר תקדים נרשם בגודלה של האוכלוסייה הכפרית, שלאחר מכן הגיע ממנה רוב רובו של כוח האדם שהניע את גלגלי המהפכה התעשייתית. אוסף המכשירים המדעיים של ג'ורג' מוצג כיום במוזיאון המדע שבלונדון. הוא יזם את בנייתו ותחזוקתו של הטלסקופ שבנה האסטרונום ויליאם הרשל שהיה הגדול ביותר שנבנה בזמנו. הרשל גילה ב-1781 את כוכב הלכת אורנוס ובתחילה קרא לו בשם Georgium Sidus (כוכב ג'ורג') על שמו של המלך.
בדעת הקהל זכה ג'ורג' השלישי הן לדמוניזציה והן לתשבחות. בשנים הראשונות למלכותו הוא זכה לאהדה רבה, שירדה לאחר אובדן המושבות במלחמת העצמאות של ארצות הברית. דעותיהם של ההיסטוריונים בהערכת דמותו היו חלוקות. היו כאלה שראו בו כאחראי לאובדן המושבות והאמריקנים שביניהם ראו בו רודן. הערכה מחודשת של דמותו במחצית השנייה של המאה ה-20 ראתה בו קורבן של מחלתו ושל הנסיבות. רובם של ההיסטוריונים רואים בתקופתו את המשך התהליך של אובדן כוחה של המלוכה.
תאריו

4 ביוני 1738 – 31 במרץ 1751: הוד מעלתו המלכותית הנסיך ג'ורג'
31 במרץ 1751 – 20 באפריל 1751: הוד מעלתו המלכותית הדוכס מאדינבורו
20 באפריל 1751 – 25 באוקטובר 1760: הוד מעלתו המלכותית, נסיך ויילס
25 באוקטובר 1760 – 29 בינואר 1820: הוד מלכותו המלך.
בבריטניה היה תוארו כמלך: "ג'ורג' השלישי, בחסד האל, מלך בריטניה הגדולה, צרפת ואירלנד, מגן האמונה" ב-1801 כאשר התאחדה בריטניה עם אירלנד, הוא השמיט את תוארו כמלך צרפת שהיה בשימושם של כל מלכי אנגליה מאז תביעתו של אדוארד השלישי על צרפת בימי הביניים. תוארו מאז היה: "ג'ורג' השלישי, בחסד האל, מלך הממלכה המאוחדת ואירלנד, מגן האמונה".
בגרמניה היה תוארו: "דוכס בראונשווייג ולינבורג, הנסיך הבוחר של האימפריה הרומית הקדושה" עד לנפילתה של זו ב-1806. הוא המשיך לשאת בתוארו כדוכס עד אשר קונגרס וינה הכריז עליו ב-1814 כ"מלך הנובר".
שלטי האצולה

הנסיך מויילס 
 (1751–1760)
מלך הממלכה המאוחדת (1760–1801)
מלך הממלכה המאוחדת (1801–1816)
מלך הממלכה המאוחדת (1816–1820)
צאצאיו

אלו כל בניהם ונכדיהם החוקיים של המלך ג'ורג' השלישי והמלכה שארלוט, שנישאו ב-8 בספטמבר 1761:
ג'ורג' הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת (1762—1830), נישא ב-1795 לקרולינה מבראונשווייג-וולפנביטל, ונולדה להם בת אחת:
הנסיכה שארלוט מוויילס (1796—1817)
הנסיך פרדריק, דוכס יורק ואלבני (1763–1827), נישא ב-1791 לקרולינה, נסיכת פרוסיה, אך לא נולדו להם ילדים.
ויליאם הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת (1765–1837), נישא ב-1818 לאדליידה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן, ונולדה להם בת אחת:
הנסיכה אליזבת מקלרנס (1820—1821)
שארלוט, הנסיכה המלכותית (1766–1828), נישאה ב-1797 לפרידריך הראשון, מלך וירטמברג, אך לא נולדו להם ילדים.
הנסיך אדוארד אוגוסטוס, דוכס קנט וסטראת'רן (1767–1820), נישא ב-1818 לויקטוריה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד, ונולדה להם בת אחת:
ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת (1819—1901)
אוגוסטה סופיה, נסיכת הממלכה המאוחדת (1768–1840), לא נישאה מעולם
אליזבת, נסיכת הממלכה המאוחדת (1770–1840), נישאה ב-1818 לפרידריך השישי, רוזן הסן-הומבורג, אך לא נולדו להם ילדים.
ארנסט אוגוסט הראשון, מלך הנובר (1771–1851), נישא ב-1815 לפרדריקה ממקלנבורג-שטרליץ, ונולד להם בן אחד:
גאורג החמישי, מלך הנובר (1819—1878)
הנסיך אוגוסטוס פרדריק, דוכס סאסקס (1773–1843), נישואיו בוטלו בשל חוק הנישואים המלכותיים 1772.
הנסיך אדולפוס, דוכס קיימברידג' (1774–1850), נישא ב-1818 לאוגוסטה, נסיכת הסן-קאסל, ונולדו להם שלושה ילדים:
הנסיך ג'ורג', דוכס קיימברידג' (1819—1904)
הנסיכה אוגוסטה מקיימברידג' (1822—1916)
הנסיכה מרי אדלייד מקיימברידג' (1833—1897)
הנסיכה מרי, דוכסית גלוסטר ואדינבורו (1776–1857), נישאה ב-1816 לנסיך ויליאם פרדריק, דוכס גלוסטר ואדינבורו, אך לא היו להם ילדים.
סופיה, נסיכת הממלכה המאוחדת (1777–1848), לא נישאה מעולם
אוקטביוס, נסיך בריטניה (1779–1783), מת בינקותו
אלפרד, נסיך בריטניה (1780–1782), מת בינקותו
אמיליה, נסיכת הממלכה המאוחדת (1783–1810), לא נישאה מעולם
ראו גם

טירופו של המלך ג'ורג'
המלכה שרלוט
המרכז הרפואי לבריאות הנפש - מזור

| --- | --- |
לוגו 50 שנה למזרע (שנת 2004)
לוגו 50 שנה למזרע (שנת 2004)
 מאפייני הארגון
 סוג:  בית חולים פסיכיאטרי
 אוניברסיטה:  אוניברסיטת חיפה, הטכניון, הפקולטה לרפואה בצפת
 היסטוריה
 תאריך ייסוד:  1954
 שירותים
 מיטות:  300
 http://www.mazorhealth.co.il/
 גאוגרפיה
 מיקום:  עכו
 קואורדינטות:  32°56′29″N 35°04′29″E﻿ / ﻿32.94151111°N 35.07475°E﻿ / 32.94151111; 35.07475
 he
 
המרכז לבריאות הנפש - מזור (מוכר גם בשם  בית החולים לבריאות הנפש מזרע), הוא בית חולים פסיכיאטרי הממוקם בעכו, ומספק שירותים פסיכיאטרים לתושבי אזור צפון ישראל - הגליל העליון, הגליל התחתון והגליל המערבי.
פעילות

בבית החולים 309 מיטות אשפוז ו-60 מיטות ביחידה להכנה לקהילה. בנוסף מגיעים אליו 25 מאושפזי יום (שאינם ישנים בבית החולים).
המרכז משמש גם להכשרת סטודנטים לסיעוד, לעבודה סוציאלית, לפסיכולוגיה ולריפוי בעיסוק מאוניברסיטת חיפה וסטודנטים לרפואה מהטכניון ומהפקולטה לרפואה בצפת, וכן מתקיימים שיתופי פעולה למטרות טיפול ומחקר עם פקולטות וסטודנטים לקרימינולוגיה, למשפטים ועוד.
בית החולים מפעיל שרות קהילתי הכולל:
מרפאות פסיכיאטריות למבוגרים בערים נהריה, עכו וכרמיאל ומרפאה פסיכיאטרית לילד ונוער בנהריה וכרמיאל. למרפאות שלוחות הפועלות בערים מעלות (מבוגרים וילד ונוער) ועראבה (מבוגרים).
מרפאת מעקב, בה מופעלת תוכנית ייחודית לטיפול בהתקף פסיכוטי ראשון. התוכנית מבוססת על מודל שפותח בארצות הברית על ידי המכון הלאומי לבריאות הנפש בארצות הברית. במטרה לצמצם נזקים שכיחים של פסיכוזה ראשונה ולשנות את מהלכה באמצעות התערבות אינטנסיבית מוקדמת שיטה טיפולית אינטנסיבית.
היסטוריה

בית החולים נוסד בשנת 1954 כ"כפר עבודה" לחולים כרוניים – מודל שהיה מקובל אז באירופה וארצות הברית. הרעיון שעמד מאחורי הקמתו היה לתת מענה לאוכלוסייה גדולה של מטופלים, שרובם הגיעו בגלי העלייה, שבתום הגלים החריפים של מחלתם נזקקו למסגרת שתוכל לקלוט אותם ולסייע להם להשיג את מירב השיפור ולמצות יכולתם בתחומי החיים השונים. באותה תקופה לא היו קיימות חלופות בקהילה, והחשיבה הייתה להקים כפר כמיני-קוסמוס אוטונומי, שישרת את "התושבים" וגם ייצר מסגרות שונות המאפשרות מגעים טיפוליים מבוקרים.
ה"כפר" הוקם במקום מחנה המעצר מזרעה במבנים ששימשו מחנה צבאי בריטי על שפת הים מצפון לעכו. הכפר אוכלס בכשלושים נשים, עם מחלת נפש ממושכת, שהועברו מבית החולים עכו הסמוך, התנאים הפיזיים היו ירודים וקשים – ללא חשמל, מים לא נקיים ושירותים מחוץ למבנה. בודדים מהצוות המטפל היו בעלי השכלה וניסיון פסיכיאטרי. הצוות היה ברובו לא מקצועי וללא ניסיון בתחום אך עם חזון, תחושת שליחות, מסירות ורצון לנתינה. הלמידה והתמקצעות היו תוך כדי העבודה כשהמורים הבולטים הם ד"ר פליגלמן ואחריו ד"ר זוסמן והאחות הראשית אנאליז. מלכתחילה הושם דגש רב על תעסוקה והתפתחו במקום: מתפרה, אריגה, גן ירק, שפניה, חנות למכירת עבודות היד. המטופלות גם היו שותפות לעבודות אחזקת המקום כניקיון ובישול. גישת הצוות הייתה שיקומית.
ב-31 באוקטובר 1957 נחנכו מבנים חדשים בבית החולים, שהוסיפו עוד 132 מיטות על ה-200 שכבר היו במקום.
עם השנים הפך המקום לבית חולים מודרני המטפל במגוון מחלות נפשיות ובמצבים פעילים וממושכים. התפתחו מחלקות סגורות, פתוחות ושיקומיות, והתפתח המערך של מרפאות לבריאות הנפש בגליל המערבי. צוות המטפלים עבר תהליך של התמקצעות, בבית החולים מכשירים סטודנטים ברפואה ובמקצועות פרה-רפואיים, וצוות בית החולים עוסק גם במחקר.
לנאקספו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  exhibition site 
 שימוש:  אולמות כנסים ומופעים
 כתובת:  האי ואסילייבסקי, סנקט פטרבורג
 מיקום:  סנקט פטרבורג 
 מדינה:  רוסיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1963–1968 (כ־5 שנים)
 
 קואורדינטות:  59°55′50″N 30°14′00″E﻿ / ﻿59.930555555556°N 30.233333333333°E﻿ / 59.930555555556; 30.233333333333
 http://lenexpo.ru
 he
 
דגם של Expoforum בלנאקספו
לנאקספו (ברוסית: Ленэкспо) הוא מתחם תערוכות בסנקט פטרבורג שבצפון רוסיה, ממוקם בקצה הדרום מערבי של האי וסילייבסקי ברובע גאבן ההיסטורי שלחופי המפרץ הפיני. זהו אחד ממרכזי התערוכות הגדולים ברוסיה ונחשב לגדול ביותר במחוז הפדרלי הצפון מערבי לפני פתיחת מתחם אקספופורום בגבעות פולקובו ברובע ההיסטורי של פולקובסקויה.
מאז 2020 היווה בית חולים שדה לחולי קורונה.
היסטוריה

התוכניות הראשונות לפיתוח חלק זה של האי וסילייבסקי, שבו נמצא כיום מתחם התערוכות, מתוארכות לעשור הראשון של המאה ה-20. לפני מהפכת 1917 תוכנן לבנות כאן בניינים לאקדמיה למדעים: בניין מגורים, מכון לומונוסוב ואנדרטה לזכר לומונוסוב. בהמשך תוכנן לארח תערוכה בהיקף נרחב של התערוכה הבינלאומית להמצאות ושיפורים. עם זאת, פרויקטים אלה לא יושמו בשל המצב הפוליטי והכלכלי הקשה במדינה.
הרעיון ליצור מתחם תערוכות באי וסילייבסקי הוחזר באמצע המאה ה-20. הוחלט לערוך כאן תערוכה בינלאומית "אינריבפרום-68". בשנת 1963 נוספה לאי שטח נוסף, עליו בשנת 1968 נחנכו ביתני לנאקספו. בשנים שלאחר מכן הפכה לנאקספו למקום קבע לאירועים ותערוכות שונות בעיר לנינגרד.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 נבנה ביתן תערוכות חדש בן שלוש מפלסים עם אולם כנסים ומסעדה לתערוכת אינריבפרום-90.
ב-1 בנובמבר 2011 רכשה אקסופורום את כל תחום התערוכות והסימנים המסחריים של לנאקספו, וגם שכרה את מתחם התערוכות עצמו עד 2014.
בשנת 2014, ליד נמל התעופה פולקובו והעיר פושקין בגבעות פולקובו ברובע פולקובסקויה ההיסטורי, הושק מרכז כנסים ותערוכות חדש של אקספופורום, שנועד להחליף את לנאקספו המיושן.
לנאקספו היה מקום האירוח של פורום סנקט פטרבורג הבינלאומי לכלכלה בשנים 1997–2015.
במהלך מגפת הקורונה ברוסיה, באביב 2020, תוך שבועיים בלבד, הוצב מתחם התערוכות לנאקספו לבית חולים שדה, לקליטת חולי קורונה. בשל עומס היתר על מערכת הבריאות המקומית. לכן ב-18 ביוני 2020, מושל סנקט פטרבורג אלכסנדר בגלוב הודיע כי חלק ממיטות האשפוז במתחם יצוידו מחדש לקליטת חולים בדרגת חומרה בינונית. בסך הכל נפרסו 2,500 מיטות.
הערות שוליים

↑  Администрация Санкт-Петербурга (7 באוקטובר 2015). "В Петербурге открылся новый конгрессно-выставочный комплекс Экспофорум". Официальный сайт Администрации Санкт-Петербурга. Администрация Санкт-Петербурга. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Объявление на официальном сайте". אורכב מ-המקור ב-2012-01-21. נבדק ב-2012-03-21.
↑  Интервью бывшего генерального директора С. Алексеева>
↑  KudaGo. "Конгрессно-выставочный центр «ЭКСПОФОРУМ»". KudaGo.
↑  Super User, Выставочный комплекс "Ленэкспо" (Большой пр. ВО, 103) - Прогулки по Петербургу, walkspb.ru
↑  Госпиталь "Ленэкспо" в Петербурге открывает второй павильон для лечения ковид-больных, Smotrim.ru
↑  "Беглов: Часть коек «Ленэкспо» переоборудуют под больных средней тяжести". www.fontanka.ru (ברוסית). 2020-06-18. נבדק ב-2020-06-18.
בית יולדות

בדיקת יילוד מיד לאחר הלידה, גרמניה, 1959
בית יולדות הוא בית חולים ייעודי לטיפול בנשים במהלך היריון ולידה וטיפול בתינוקות רכים ובפגים. לעיתים מסונפת לבית היולדות מחלקת רפואת נשים ומחלקת אשפוז לשמירת היריון בסיכון גבוה.
היסטוריה

הסיבה להפרדת הטיפול ביולדת מבית חולים כללי היא שלרוב נשים הרות ויילודים אינם חולים, ולא רצוי לחשוף אותם לחולים ולמחלות הנמצאים בין כותלי בית החולים הכללי. עד המאה ה-19 נשים ממעמד חברתי גבוה ילדו בביתן, בסיוע רופא או מיילדת פרטיים ואילו נשים ממעמד סוציו-אקונומי נמוך ילדו בביתן או אף ברחוב, בלי סיוע רפואי. הקמת בתי היולדות יועדה מראשיתה לטובת האוכלוסייה הענייה ולידה בבית יולדות נחשבה סימן למעמד חברתי נמוך. שיפור השירותים הניתנים ליולדת (כגון ניתוח קיסרי בעת חירום) והפחתת תמותת התינוקות בבתי יולדות לעומת לידה ביתית סייעו להחדרת הלידה בבית יולדות גם למעמדות גבוהים. הנהגת דמי לידה, סכום כסף חד פעמי הניתן רק ליולדת היולדת בבית יולדות או בית חולים מהווה תמריץ נוסף ללידה בבית יולדות ולא בבית היולדת. הדרישה לקירוב חדרי הלידה והניתוח למחלקת טיפול נמרץ לשם טיפול בסיבוכים, הביאה לסגירת בתי יולדות פרטיים וצירופם לקמפוסים של בתי חולים כלליים. עם זאת, יש נשים הדוגלות בלידת בית כפתרון טבעי ונאות יותר.
שירותים

בבית היולדות מתבצעות פעולות כשקילת היילוד, בדיקתו הראשונית על ידי רופא, מעקב התפתחות בימים הראשונים ללידה, ביצוע חיסונים ראשוניים, רישום במשרד הפנים והנפקת תעודת לידה ומעקב אחר האם, לעיתים מספק בית היולדות שירות ביצוע ברית מילה ביהודים ובשאינם יהודים, המעוניינים בכך. לבתי יולדות שונים מדיניות שונה ביחס לנוכחות האב בלידה ואחריה, נוכחות תומכת לידה ("דוּלה") פרטית בלידה, לגבי שהיית היילוד עם אמו או בתינוקייה נפרדת וביחס לרמת ההיענות לבקשות מיוחדות של היולדת.
בשונה מבריטניה שם מבצעים מעקב אחר פגיעות בתינוקות לאחר לידה ובבית החולים ובתי ההחלמה, בישראל בדיקות אלו עדין לא מבוצעות על ידי צוותי בתי החולים ובתי היולדות באופן שוטף.
בתי יולדות בישראל

בישראל היו בעבר בתי יולדות נפרדים מבתי חולים כלליים (למשל גלעד ובית החולים ליולדות פרויד בתל אביב, משגב לדך ובית היולדות סדובסקי בירושלים, בית יולדות מולדה, בית יולדות אמהות במרכז הכרמל בחיפה, בית חולים ליולדות ונשים א. וה. קיבלסון ברחובות) אך הם נסגרו וכיום בית היולדות הוא חלק מהשירותים הניתנים על ידי בית החולים הכללי.
ראו גם

טיפת חלב
משכב לידה
הנקה
תזונאי
הערות שוליים

↑  אחות בבריטניה רצחה שבעה תינוקות בבית חולים: "אני מרושעת", באתר וואלה, 19 באוגוסט 2023
↑  "אני מרושעת": אחות בריטית הורשעה ברצח מחריד של 7 תינוקות, באתר ynet, 18 באוגוסט 2023
| היריון ולידה |
| --- | --- | --- |
| מונחים הקשורים להיריון | עובר • שליה • חבל הטבור • שק החלמון • שק שפיר • מי שפיר • הפריה • הפקק הרירי • פיזיולוגיה של ההיריון • תנועות עובר |  |
| מונחים הקשורים ללידה | לידה פעילה • צירי לידה • השראת לידה • לידה בהלכה • סטריפינג • מגע עור לעור • אפידורל • ירידת מים |  |
| מצבים מיוחדים בהיריון | היריון בסיכון • היריון רב-עוברים • שליית פתח • שליה נעוצה • מיעוט מי שפיר • ריבוי מי שפיר • היפרדות שליה • מחלת בלוטת התריס בהיריון • רעלת היריון |  |
| מצבים מיוחדים בלידה | מצג עכוז • כריכת חבל הטבור • צניחת חבל הטבור • תסמונת שאיפת מקוניום • זיהום מי שפיר • חתך חיץ • ניתוח קיסרי • לידה מוקדמת • לידה מכשירנית • לידה שקטה • דיסטוציה • פקיעת קרומים מלאכותית • דמם שלאחר לידה (PPH) |  |
| בדיקות במהלך ההיריון | בדיקת היריון • בדיקות סקר בהיריון • בדיקת העמסת סוכר • בדיקת שקיפות עורפית • בדיקת אולטרה סאונד להיריון • מוניטור עוברי • תבחין משולש • בדיקת סיסי שליה • בדיקת מי שפיר • פטוסקופיה |  |
| מונחים נוספים הקשורים להיריון ולידה | קורס הכנה ללידה • לידת בית • לידה טבעית • לידה במים • תמיכת לידה • בית יולדות • עקומת פרידמן • שמירת היריון • דימום מיילדותי • טומאת יולדת • לידה ביהדות |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph124651
מיקולאש יוזף

| --- | --- |

 לידה:  4 באוקטובר 1995 (בן 29) פראג, צ'כיה 
 מוקד פעילות:  צ'כיה צ'כיה
 תקופת הפעילות:  מ-2013
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון, בית הספר האנגלי הבינלאומי של פראג 
 סוגה:  פופ, פאנק רוק, R&B
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  אנגלית, צ'כית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  RCA רקורדס 
 www.mikolasjosef.com
 פרופיל ב-IMDb
 
מיקולאש יוזף (בצ'כית: Mikoláš Josef; נולד ב-4 באוקטובר 1995) הוא זמר ויוצר צ'כי. ייצג את צ'כיה באירוויזיון 2018 עם השיר "Lie to Me".
קריירה

בצעירותו למד יוזף באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון במגמת דרמה. בגיל 17 החל לעסוק בדוגמנות, אך מאוחר יותר פרש מהמקצוע.
יוזף החליט לעבור לעסוק בתחום המוזיקה באופן מקצועי. תחילה, החל לעבוד כאמן רחוב וגיסטריסט במספר ערים באירופה כגון אוסלו, ציריך, המבורג ווינה. ב-2015 הוציא לאור את הסינגל הראשון שלו, "Hands Bloody". ב-2016 הוציא את הסינגל "Free", שהיה לסינגל מפורסם ומצליח בצ'כיה ונכנס למצעד TOP20 הצ'כי. באותה שנה, יצא סינגל נוסף בשם "Belive".
בשנת 2017 הוצע ליוזף לייצג את צ'כיה באירוויזיון עם השיר "My Turn". הוא שלל את ההצעה מכיוון שלא האמין בשיר, בסיכוייו לזכות בתחרות, ובכלל, לא ראה את השיר כאחד שמתאים לו.
ב-2017 הוציא יוזף את השיר "Lie to Me" וניגש איתו לקדם האירוויזיון הצ'כי. בסוף ינואר 2018 הוכרז כי יוזף זכה בקדם וייצג את צ'כיה באירוויזיון 2018. השיר צבר פופולריות רבה, ודורג בין עשרת המקומות הראשונים בסיכויים לזכות בתחרות ברוב אתרי ההימורים. ב-8 במאי 2018 הופיע יוזף בחצי הגמר הראשון של האירוויזיון. שירה של צ'כיה היה החמישי בסדר ההופעות. בתום הערב הוכרזה צ'כיה כעולה השישית מבין עשר המדינות שעלו לשלב הגמר שהתקיים ב־12 במאי 2018. בגמר האירוויזיון הגיע יוזף למקום השישי.
באוקטובר 2018, הוציא את השיר Me Gusta. השיר זכה לפופולריות בישראל והגיע למקום השישי באייטיונס באותה מדינה.[דרוש מקור]