stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הומל (מחוז)

מחוז הומל, בהיגוי רוסי: גומל (בבלארוסית: Гомельская вобласць, ברוסית: Гомельская область) הוא אחד מששת מחוזות בלארוס, שוכן בדרום-מזרח המדינה ובירתו העיר הומל. המחוז משתרע על פני שטח של 40,361 קמ"ר, שהם 19.5% משטח בלארוס. בשנת 2015 התגוררו במחוז 1,423,972 תושבים, שהם 16.4% מאוכלוסיית המדינה.
המחוז גובל בצפונו במחוז מוהילב, במזרחו ברוסיה, בדרומו באוקראינה ובמערבו במחוזות ברסט ומחוז מינסק.
תחנת הכוח הגרעינית צ'רנוביל שכנה כ-16 ק"מ דרומית לגבול, ושטחים נרחבים במחוז נפגעו קשות באסון צ'רנוביל שהתרחש ב-1986. לאחר האסון, פונו התושבים שהתגוררו במרחק של 30 קילומטרים מהכור, מהם רבים במחוז הומל.
הפארק הלאומי פריפיאצקי (Прыпяцкі) שוכן במערב המחוז, ומכסה כ-2% משטחו. אגם צ'ירבונאיה (Чырвонае возера) השוכן בצפון-מערב המחוז, הוא האגם השלישי בגודלו בבלארוס.
ערים ועיירות במחוז

המחוז מחולק ל-21 ראיונים, 278 מועצות כפריות (סלסובייט), 2 רשויות מקומיות ו-17 ערים ועיירות.
| סמל | שם | בבלארוסית | אוכלוסייה |
| --- | --- | --- | --- |
|  | הומל | Гомель | 527,691 |
|  | מאזיר | Мазы́р | 112,187 |
|  | ז'לובין | Жло́бін | 80,200 |
|  | סבייטלהורסק | Светлаго́рск | 68,593 |
|  | רצ'יטסה | Рэчыца | 65,367 |
|  | קלינקביצ'י | Калінкавічы | 39,325 |
|  | רהצ'וב | Рагачо́ў | 34,476 |
|  | דוברוש | Добруш | 18,700 |
|  | ז'יטקאביצ'י | Жыткавічы | 15,900 |
|  | חויניקי | Хойнікі | 13,320 |
|  | פטריקוב | Петрыкаў | 10,408 |
|  | יילסק | Е́льск | 9,725 |
|  | בודה-קושלבו | Буда-Кашалёва | 9,016 |
|  | נרואוליה | Нароўля | 8,110 |
|  | וייטקה | Ве́тка | 8,100 |
|  | צ'צ'רסק | Чачэрск | 8,060 |
|  | וסילייביצ'י | Васілевічы | 3,923 |
|  | ברהין | Брагін | 3,954 |
|  | טוראו | Ту́раў | 3,100 |
הדיוויזיה השמינית (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  5 בספטמבר 1818 – 31 במרץ 1919 (100 שנה)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקד נוכחי:  Ernst Ludwig von Tippelskirch 
 
הדיוויזיה השמינית (בגרמנית: 8. Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, מלחמת צרפת–פרוסיה ובמלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה בגלוגאו (כיום גלוגוב, פולין) בנובמבר 1816 כחטיבה בארפורט, וב-5 בספטמבר 1818 הפכה לדיוויזיה ה-8. חיילי הדיוויזיה גויסו מפרובינציית סקסוניה, ובפרט מאזור ארפורט ומאוחר יותר (1901) מאזור האלה. בשנת 1866 לחמה הדיוויזיה במלחמת אוסטריה–פרוסיה והשתתפה בקרב קניגרץ, ובמלחמת צרפת-פרוסיה היא לחמה בקרבות בומון, סדאן והמצור על פריז.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-4 בפיקוד פרידריך זיקסט פון ארמין, אשר היה חלק מהארמייה הראשונה. הדיוויזיה נטלה חלק בקרבות מונס, לה קאטו ובקרב על המארן. בשנת 1915 נטלה הדיוויזיה חלק בקרב ארטואה השני ובקרב ארטואה השלישי, ובשנת 1916 היא לחמה במהלך הקרב על הסום. בשנת 1917 היא לחמה בקרב אראס ובקרב פשנדל, ובשנת 1918 היא לחמה במתקפת האביב הגרמנית ולאחר מכן השתתפה בלחימה כנגד מתקפת מאה הימים של מדינות ההסכמה. לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, וב-31 במרץ 1919 פורקה הדיוויזיה.
מפקדים

ארנסט לודוויג פון טיפלסקירך (30 באוקטובר 1825–29 בינואר 1827)
אולדוויג פון נאצמר (30 בינואר 1827–29 במרץ 1832)
אוגוסט פון הדמן (30 במרץ 1840–4 במרץ 1848)
פרדיננד פון ווס-בוך (5 במרץ 1848–27 במרץ 1854)
קרל אלברט פון רודולפי (21 בנובמבר 1858–5 במאי 1862)
אוגוסט פון הורן (6 במאי 1862–20 ביולי 1866)
אלכסנדר פון שילר (21 ביולי 1866–22 במאי 1871)
הנס פון שכטמאייר (23 במאי 1871–24 במאי 1875)
לואיס לוין פון רוטמאלר (25 במאי 1875–4 באוגוסט 1880)
גאורג אלברט פון שוורצבורג-רודולשטיין (5 באוגוסט 1880–24 בספטמבר 1880)
גאורג קרל פון ברנדנשטיין (25 בספטמבר 1880–15 בנובמבר 1882)
וילהלם פון גרולמן (16 בנובמבר 1882–16 באפריל 1888)
מקסימיליאן פון פרזן (17 באפריל 1888–5 באפריל 1889)
וילהלם פון בלום (6 באפריל 1889–28 באוגוסט 1891)
הוגו פון איידטמן (29 באוגוסט 1891–17 באפריל 1895)
ויקטור פון מיקוש-בוכברג (18 באפריל 1895–4 באפריל 1898)
יוליוס היינריך פון גמינגן-שטיינג (5 באפריל 1898–24 במרץ 1899)
ססיל פון רנטה-פינק (25 במרץ 1899–17 במאי 1901)
מקסימיליאן פון פריטוויץ (18 במאי 1901–23 באפריל 1906)
מקסימיליאן רהל (24 באפריל 1906–21 במרץ 1910)
אלברט בוסו פון ורדר (22 במרץ 1910–18 בנובמבר 1912)
גאורג קרל אוגוסט הילדברנדט (19 בנובמבר 1912–19 במרץ 1915)
ארנסט השני, דוכס סקסוניה-אלטנבורג (20 במרץ 1915–30 במאי 1915)
תילו פון הנשטיין (1 ביוני 1915–3 באפריל 1916)
ארנסט השני, דוכס סקסוניה-אלטנבורג (4 באפריל 1916–30 באוגוסט 1916)
ארתור המן (31 באוגוסט 1916–31 במרץ 1919)
לקריאה נוספת

Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
הארמייה ה-69 (ברית המועצות)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  ברית המועצות ברית המועצות
 שיוך:  הצבא האדום הצבא האדום
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  2 בפברואר 1943 – אוגוסט 1945 (כשנתיים)
 מקים היחידה:  סטבקה
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  ראו בהמשך
 
הארמייה ה-69 הייתה ארמייה סובייטית רב-זרועית, שמילאה תפקיד חשוב במהלך קרבות שונים במהלך מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הארמייה הוקמה ב-2 בפברואר 1943 כחלק מחזית וורונז', וקיבלה את השם "הארמייה ה-69". הארמייה כללה במקור ארבע דיוויזיות חי"ר, בריגדת חי"ר ובריגדת טנקים, ומפקדה היה גנרל לוטננט מיכאיל קזקוב.
הארמייה לחמה בקרב חרקוב השלישי, ולאחר מכן לחמה בקרב קורסק כחלק מחזית וורונז', ומילאה תפקיד חשוב בבלימת המתקפה של קבוצת ארמיות דרום על האגף הדרומי של מבלט קורסק. בהמשך לחמה הארמייה בקרב דנייפר כחלק מחזית הערבה, ובמבצע לובלין-ברסט כחלק מהחזית הבלארוסית השנייה. לאחר מכן לחמה במבצע ויסלה-אודר ובקרב על ברלין כחלק מהחזית הבלארוסית הראשונה, ובאוגוסט 1945 פורקה הארמייה. יחידות של הארמייה היו חלק של חיל מצב הסובייטי בגרמניה. הפיקוד הועבר לבאקו והיה תשתית להקמת פיקוד צבאי במקום.
מפקדים

מיכאיל קזקוב (2 בפברואר 1943 – 22 במרץ 1943)
ואסילי קריוצ'נקין  (22 במרץ 1943 – 3 באפריל 1944)
ולדימיר קולפאקצ'י  (4 באפריל 1944 – 8 במאי 1945)
דייוויד ביטי (מושל ניו זילנד)

סר דייוויד סטיוארט ביטי (באנגלית: David Stuart Beattie;‏ 29 בפברואר 1924 – 4 בפברואר 2001) היה המושל הכללי של ניו זילנד בין השנים 1980 – 1985.
ראשית חייו

דייוויד ביטי נולד בסידני שבאוסטרליה וגודל על ידי אמו בטקפונה שבאי הצפוני של ניו זילנד. הוא התחנך בבית הספר דילוורת' שבאוקלנד.
ב-1941, בגיל 17, הוא התגייס לצבא ניו זילנד, שירת במלחמת העולם השנייה והגיע לדרגת סמל. לאחר מכן הוא עבר לחיל המילואים של הצי בדרגת סגן משנה.
שופט

לאחר המלחמה למד ביטי משפטים אוניברסיטת אוקלנד וב-1984 הוא הוסמך והחל לעבוד כעורך דין פרטי. ב-1969 הוא מונה להיות שופט בבית המשפט הגבוה לערעורים (High Court of New Zealand) וכיהן בתפקידו זה עד 1980.
הוא היה מעורב מאוד בעסקנות ספורט ושימש כנשיא הוועד האולימפי של ניו זילנד במשך 11 שנים. הוא היה נשיא האגודה האולימפית ולמשחקי משחקי חבר העמים הבריטי ב-1989 ונשיא אגודת הספורט פעמיים. פעילותו זכתה להכרה כאשר הוענק לו תואר "המסדר האולימפי" (Olympic Order). הוא היה הפטרון של איגוד הרוגבי של ניו זילנד, של התאחדות האיגרוף של ניו זילנד, של התאחדות הסקווש של ניו זילנד ושל פיקוד "לגיון אנשי הספר" (Legion of Frontiersmen) בניו זילנד. הוא היה שחקן גולף וטניס נלהב ודייג חובב.
המושל הכללי של ניו זילנד

ב-1 באוגוסט 1980 הוענקו לביטי תואר אביר מפואר במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש והזכות לשאת את התואר "הנכבד" (The Honourable) לכל ימי חייו. זמן קצר לפני מינויו לתפקיד המושל הכללי של ניו זילנד הוענק לו גם התואר אביר במסדר ג'ון הקדוש. הוא מונה למושל הכללי על ידי המלכה אליזבת השנייה בעצת ראש ממשלת ניו זילנד, רוברט מולדון ותקופת כהונתו החלה ב-6 בנובמבר 1980 ונמשכה עד 10 בנובמבר 1985.
בשיאה של פרשת ביקור נבחרת הרוגבי של דרום אפריקה בניו זילנד ב-1981, קיים ביטי פגישה עם נציגי קבוצת הלחץ "עצרו את כל הביקורים הגזעניים" (HALT). ביטי הבטיח להם לדון בסוגיה עם ראש הממשלה רוברט מולדון. הוא הושם ללעג על ידי תומכי הביקור וכתוצאה מכך סירב מולדון לשוחח עם ביטי על אודות הפגישה עם נציגי HALT.
בהזדמנות נוספת גרם ביטי למחלוקת ציבורית כאשר פגש באנשי קבוצת מחאה שניסו לעתור למלכה בחגיגות יום ואיטנגי ב-1983, לאחר שראש הממשלה סירב לקבל אותם. כתוצאה מכך, הודיע מולדון שתקופת כהונתו של ביטי כמושל הכללי לא תוארך מעבר לחמש השנים המקובלות.
צעדו השנוי במחלוקת האחרון של ביטי היה כאשר הוא ייבא שתי מכוניות מרצדס-בנץ לקראת סוף תקופת כהונתו ב-1985. באותה תקופה היה עדיין המושל הכללי פטור מתשלום מיסים, כולל על ייבוא כלי רכב. שווי הטבת המס ברכישה זו עמד על 85,000 דולר ניו זילנדי.
לאחר הבחירות הכלליות של 1984 פרץ בניו זילנד משבר חוקתי. מולדון, שמפלגתו הובסה בבחירות על ידי מפלגת הלייבור, סירב לפעול על פי הנחייתו של ראש הממשלה הנבחר, דייוויד לאני, כפי שמתבקש מבחינה חוקתית. באותה עת חשו רבים שעל מולדון לציית לדרישותיו של לאני. נאמר שביטי הציע לחברים בכירים במפלגה הלאומית של ניו זילנד שהוא יפטר את מולדון וימנה תחתיו את סגנו, ג'ים מק'לאי, כראש הממשלה זמני עד להשבעתו של לאני (מק'לאי היה אמור להחליף את מולדון כמנהיג המפלגה מאוחר יותר אותה שנה). צעד זה התברר כבלתי חיוני, שכן חברי הקבינט של מולדון איימו להדיחו בעצמם מתפקיד מנהיג המפלגה אם הוא לא יקבל את הנחיותיו של לאני. המשבר הוביל לחקירה שבעקבותיה הומלץ על חקיקתו של "חוק החוקה" (Constitution Act 1986).
דייוויד ביטי מת באפר האט (Upper Hutt) שבפרברי ולינגטון בפברואר 2001.
הערות שוליים

↑  Audrey Young (28 August 2012). "McLay: My plan to replace Muldoon". The New Zealand Herald.
| המושלים והמושלים הכלליים של ניו זילנד |
| --- | --- | --- |
| מושלים | הובסון • פיצרוי • גריי • גור בראון • בואן • ג'יימס פרגוסון • נורמנבי • רובינסון • המילטון גורדון • ג'רבויס • אונסלו • גלאזגו • רנרפלי • פלנקט • איזלינגטון • ליברפול |  |
| מושלים כלליים | ליברפול • ג'ליקו • צ'ארלס פרגוסון • בלדיסלאו • גולוויי • ניואול • פרייברג • נורי • קובהם • ברנרד פרגוסון • פוריט • בלנדל • הוליאוק • ביטי • ריבס • טיזרד • הרדי בויס • קרטרייט • סטיאננד • מטפארה • רדי • קירו |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n79025341  VIAF: 70199783   WorldCat (עם VIAF): 70199783
הארמייה ה-70 (ברית המועצות)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  ברית המועצות ברית המועצות
 שיוך:  הצבא האדום הצבא האדום
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  אביב 1942 – 1945
 מקים היחידה:  סטבקה
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 דרגת המפקד:  גנרל לוטננט
 מפקדים:  ראו בהמשך
 
הארמייה ה-70 הייתה ארמייה סובייטית רב-זרועית, שמילאה תפקיד חשוב במהלך קרב קורסק, מבצע לובלין-ברסט ובקרב על ברלין.
היסטוריה

הארמייה הוקמה באוקטובר 1942 בעיר סברדלובסק, והורכבה בעיקר מאנשי משמר הגבול של הנ.ק.ו.ד., וקיבלה את השם "הארמייה ה-70". הארמייה כללה במקור שש דיוויזיות חי"ר במסגרת 2 קורפוסים, ומפקדה היה גנרל לוטננט הרמן טרסוב.
הארמייה לחמה בקרב קורסק כחלק מהחזית המרכזית, ומילאה תפקיד חשוב בבלימת הארמייה התשיעית הגרמנית. בהמשך לחמה הארמייה במבצע בגרטיון ובמבצע לובלין-ברסט כחלק מהחזית הבלארוסית הראשונה, ולאחר מכן לחמה במבצע פרוסיה המזרחית ובקרב על ברלין כחלק מהחזית הבלארוסית השנייה.
מפקדים

| מפקד | תקופת כהונה |
| --- | --- |
הרמן טרסוב: 23 באוקטובר 1942 - 2 באפריל 1943
איוואן גלאנין: 2 באפריל 1943 - 28 בספטמבר 1943
ולדימיר שראפוב: 28 בספטמבר 1943 - 23 באוקטובר 1943
אלכסיי גרצ'קין: 23 באוקטובר 1943 - נובמבר 1943
איוואן ניקולאייב: 14 בינואר 1944 - 27 במרץ 1944
אלכסנדר ריז'וב: 27 במרץ 1944 - 27 במאי 1944
וסילי פופוב: 27 במאי 1944 - אוגוסט 1945
הארמייה ה-65 (ברית המועצות)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  ברית המועצות ברית המועצות
 שיוך:  הצבא האדום הצבא האדום
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1942–1946 (כ־4 שנים) 
 מקים היחידה:  סטבקה
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 דרגת המפקד:  גנרל לוטננט
 
הגנרל פאבל באטוב
הארמייה ה-65 הייתה ארמייה של הצבא האדום בתקופת מלחמת העולם השנייה, שהשתתפה בקרבות נגד כוחות הציר בחזית המזרחית, כולל בקרב סטלינגרד.
היסטוריה

הארמייה הוקמה בסוף אוקטובר 1942 על בסיס המפקדה של ארמיית הטנקים הרביעית, שפורקה לאחר שספגה אבדות כבדות בלחימה על דרכי הגישה לעיר סטלינגרד. היא סופחה לכוחות חזית הדון מצפון לסטלינגרד, וערב מתקפת הנגד הסובייטית באזור סטלינגרד כללה 10 דיוויזיות חי"ר ובריגדת טנקים עצמאית, תחת פיקודו של פאבל באטוב. במסגרת מבצע אורנוס השתתפה הארמייה ה-65 במתקפה של כוחות החזית על האגף המשמאלי של הארמייה השישית הגרמנית. לאחר כיתור הכוחות הגרמניים באזור סטלינגרד בסוף נובמבר 1942, השתתפה הארמייה בינואר 1943, ביחד עם שש ארמיות סובייטיות נוספות, במבצע לחיסול כוחות הציר שנלכדו ב"כיס סטלינגרד" (מבצע קלחת).
לאורך כל המלחמה מפקד הארמייה היה פאבל באטוב.
הערות שוליים

↑  ראו, אנטוני ביוור, סטלינגרד, הוצאת יבנה, 2000, נספח א', עמ' 364
ערך זה הוא קצרמרבנושא צבא ובנושא ברית המועצות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דיפרנציאל (רכב)
מערכת הנעה כפולה (4X4)

תכנונה של מערכת הנעה כפולה שונה בדרך כלל בין רכבי כביש לרכבי שטח. ברכבי שטח, מפצל הכוח בין זוג הגלגלים הקדמיים לאחוריים (המכונה "טרנספר" או תיבת העברה) אינו מתפקד כדיפרנציאל, אלא כחיבור קשיח. כמו כן, הדיפרנציאלים בסרנים החיים ניתנים לנעילה בדרך כלל. ברכבי כביש, לעומת זאת, הדיפרנציאלים פתוחים בדרך כלל (עם אפשרות לנעילה חלקית בדגמים מסוימים).
המומנט של המנוע מתחלק בין כל הגלגלים המונעים. לדוגמה, המומנט שיוצא ממערכת העברת הכוח הוא 200 קג"מ (קילוגרם למטר). ברכב בעל הנעה אחורית כל גלגל יקבל 100 קג"מ, בעוד שברכב בעל הנעה כפולה, כל גלגל יקבל רק 50 קג"מ. המומנט המרבי שכל גלגל יכול להעביר למשטח מוגבל (בגלל החיכוך המושפע מהצמיג, מטיב הקרקע וממשקל הרכב). אם המומנט שמתקבל בגלגל גדול מהמומנט המרבי האפשרי (כלומר, מעל האחיזה המרבית של אותו צמיג), הצמיג יסתבסב ויחליק ללא יכולת האצת הרכב. לפיכך, אחד היתרונות של הנעה כפולה הוא שהמומנט בכל גלגל קטן יותר (אך סכום המומנט שמגיע לכולם שווה), מה שמאפשר לרכב להאיץ ביעילות גם כשמומנט המנוע גדול וגם בנסיעה על מסלולי עפר או כבישים מושלגים בעלי חיכוך נמוך.
מערכת ההנעה הכפולה נתונה לעומסים גדולים משום שכל המומנט מגיע לגלגלים ואיבוד האחיזה מזערי. העומס המוגבר יכול לבוא לידי ביטוי בכשלים בחוליות חלשות כדוגמת ה"צלבים" (מפרק אוניברסלי הנקרא גם מפרק קרדן) ותיבת ההילוכים. במכוניות ללא הנעה כפולה, חלק מהמומנט הולך לאיבוד כי דיפרנציאל פתוח לא יכול לספק מומנט מעל המומנט המרבי שהגלגל בעל האחיזה המינימלית יכול לספק. כתוצאה מכך, כמות המומנט במערכת תרד, בעוד שבמכוניות עם הנעה כפולה יפעל הרבה מומנט על חלקי המערכת. מסיבה זו עולה הצורך בתיבת הילוכים חזקה יותר כגון Dog gear בכלי רכב ללא איבוד מומנט.
האלפבית הפונטי האוראלי

האלפבית הפונטי האוּראלי (באנגלית: Uralic Phonetic Alphabet; בראשי תיבות: UPA) או שיטת התעתיק הפינו-אוגרית (באנגלית: Finno-Ugric transcription system) הוא שיטת טרנסקריפציה המשמשת בעיקר לתעתיק השפות הפינו-אוגריות. את השיטה פרסם לראשונה הבלשן הפיני אמיל נסטור סטלה בשנת 1901.
בניגוד לאלפבית הפונטי הבינלאומי, שהוא שיטת תעתיק מדויקת חד-חד ערכית לפונמות הקיימות בשפות המדוברות, מטרת האלפבית הפונטי האוראלי לייצג את הקטגוריות התפקודיות של שפות, ואת ערכיהן הפונטיים. מסיבה זו, אין אפשרות להמיר תעתיק כזה לאלפבית הפונטי הבינלאומי באופן ישיר.
הסימנים הבסיסיים של האלפבית מבוססים בעיקר על סימני האלפבית הפיני, אבל גם על סימני האלפבית היווני והקירילי. בין סימני התעתיק כוללים גם אותיות רישיות מוקטנות וסימנים דיאקריטיים.
כללי

בניגוד ל־IPA שנכתב באותיות ישרות, תעתיקי UPA נכתבים בדרך כלל בכתב נטוי. למרות זאת שחלק גדול מהאותיות שבשימוש ב־UPA נמצאות בשימוש בלטינית, ביוונית, באלפבית הקירילי או ב־IPA, ונמצאות באזורי היוניקוד התואמים, רבות מהן אינן נמצאות בשימוש כזה, וקודדו באזורים Phonetic Extensions ו־Phonetic Extensions Supplement של יוניקוד. גופנים התומכים בתווים אלו הם נדירים מאוד. Code2000 הוא דוגמה לאחד הגופנים בהם יש תמיכה בתווים הללו.
תנועות

בטרפז התנועות משמאל מוצגות התנועות שקיימות ב־UPA. תנועה משמאל לנקודה היא תנועה בלתי מעוגלת ותנועה מימין לנקודה היא תנועה מעוגלת. תנועות נוספות מצוינות בעזרת סימנים דיאקריטיים (ראו למטה).
בנוסף, באלפבית הפונטי האוראלי ישנם שלושה סימנים לציון תנועות שאיכותן איננה מוגדרות:
ɜ - תנועה בלתי-מוגדרת
ᴕ - תנועה אחורית בלתי-מוגדרת
ᴕ́̈ - תנועה קדמית בלתי-מוגדרת
עיצורים

בטבלה הבאה מוצגים העיצורים המוגדרים באלפבית הפונטי האוראלי. ב־UPA אין הבחנה בין עיצורים חוככים קוליים לעיצורים מקורבים, ואינה מכילה סימנים רבים המופיעים ב־IPA, כגון [ɹ].
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | סותמים | סותמים | סותמים | חוככים | חוככים | חוככים | חוככים | חוככים | חוככים | חוככים | צידיים | צידיים | רוטטים | רוטטים | אפיים | אפיים | מצוצים | מצוצים |
| דו-שפתיים | p | ʙ | b | þ | ŵ | φ |  | β | φ' | β' |  |  | ᴪ | ψ | ᴍ | m | p˿ | b˿ |
| שפתיים-שיניים | p͔ | ʙ͔ | b͔ | ŧ | w | f |  | v | f' | v' |  |  |  |  | ᴍ͔ | m͔ |  |  |
| שיניים | τ |  | ς | ϑ | δ | ф |  | б | ф' | б' |  |  |  |  |  |  |  |  |
| מכתשיים (ובתר-מכתשיים) | t | ᴅ | d | ҵ | ᴙ | s | ᴢ | z | š | ž | ʟ | l | ʀ | r | ɴ | n | t˿ | d˿ |
| מכתשיים מחונככים | ť | ᴅ́ | ď | j' | k' | ś | ᴢ́ | ź | š́ | ž́ | ʟ́ | ĺ | ʀ́ | ŕ | ɴ́ | ń |  |  |
| וילוניים מחונככים | ḱ | ɢ́ | ǵ |  |  | χ́ |  | j |  |  |  |  |  |  | ᴎ́ | ŋ́ |  |  |
| וילוניים | k | ɢ | g |  |  | χ |  | γ |  |  |  |  |  |  | ᴎ | ŋ | k˿ | g˿ |
| בתר-וילוניים | k͔ | ɢ͔ | g͔ |  |  | χ͔ |  | γ͔ |  |  |  | ᴫ |  |  | ᴎ͔ | ŋ͔ |  |  |
| ענבליים | q | ɢ̆ | ğ |  |  |  |  |  |  |  |  |  | ᴩ | ρ |  |  |  |  |
כאשר מוצג יותר מסימן אחד באותה עמודה, הימני קולי והשמאלי אטום. כאשר יש שלושה, האמצעי אטום למחצה.
סימנים דיאקריטיים

בטבלה הבאה מוצגים הסימנים הדיאקריטיים של האלפבית הפונטי האוראלי ומשמעויותיהם:
| תו | קוד יוניקוד | תמונה | תיאור | שימוש |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ạ | U+0323 |  | נקודה תחתית | ואריאנט חכי של תנועה |
| a̮ | U+032F |  | ברווה תחתית | ואריאנט וילוני של תנועה |
| ā | U+0304 |  |  קו עילי | תנועה ארוכה |
| a͔ | U+0354 |  | ראש חץ תחתי פונה שמאלה | הרחבת הלוע על ידי תנועה של בסיס הלשון קדימה |
| a͕ | U+0355 |  | ראש חץ תחתי פונה ימינה | הצרת הלוע ויצירת לעלוע חלקי על ידי תנועה של בסיס הלשון לאחור |
| a̭ | U+032D |  | גג תחתי | קצה הלשון מורם מעט יותר מהתו אליו מתייחס הסימן הדיאקריטי |
| a̬ | U+032C |  | קארון (מעין ויק קטן) תחתי | קצה הלשון נמוך מעט יותר מהתו אליו מתייחס הסימן הדיאקריטי |
| ă | U+0306 |  | ברווה | תנועה קצרה או מופחתת |
| a̯ | U+032F |  | ברווה הפוכה תחתית | חצי-תנועה |
| ʀ | — |  | אות רישית קטנה | גרסה בלתי-קולית או קולית למחצה של עיצור קולי |
| xi | — |  | אות בכתב עילי | צליל קצר מאוד |
| xə | — |  | אות בכתב תחתי | קוארטיקולציה (הידמות או חיתוך במספר בסיסים) בהשפעת צלילים קרובים |
| ᴞ | — |  | תו מהופך (ב-180°) או על צידו (‎−90°) | חיטוף של הצליל |
דוגמות

בטבלה למטה מוצגות מספר דוגמות של מילים פינו-אוגריות ואנגליות (תוך שימוש בהגייה האוסטרלית) מתועתקות בעזרת האלפבית הפונטי האוראלי ובעזרת האלפבית הפונטי הבינלאומי:
| אנגלית | שפה | UPA | IPA |
| --- | --- | --- | --- |
| ship | אנגלית | šip | ʃɪp |
| ran | אנגלית | rän | ræn |
| bored | אנגלית | bo̭o̭d | boːd/boɹd (תלוי במבטא) |
| I sow | מוקשה | və̂ďán | vɤ̈dʲæn |
הדיוויזיה השלישית (ורמאכט)

| --- | --- |
סמל הדיוויזיה
סמל הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  דיוויזיית חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 באוקטובר 1934   1 במרץ 1943 – 2 בפברואר 1943   21 באפריל 1945
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים
הדיוויזיה השלישית (בגרמנית: 3. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה במערכה בפולין, בקרב על צרפת, בקרבות החזית המזרחית, והושמדה במהלך קרב סטלינגרד. לאחר מכן הוקמה הדיוויזיה שוב כדיוויזיית הפאנצרגרנדיר השלישית, ולחמה בקרבות באיטליה ובחזית המערבית עד סוף המלחמה.
היסטוריה > הדיוויזיה השלישית

הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1934 בפרנקפורט על האודר, על בסיס הדיוויזיה ה-3 של הרייכסווהר, והועמדה תחת פיקוד קורט האזה. במהלך המערכה בפולין לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-2, במסגרת הארמייה הרביעית. במהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-3 ולאחר מכן במסגרת הקורפוס הממונע ה-41 במסגרת הארמייה ה-12. ב-1 באוקטובר 1940 מונה פאול באדר למפקד הדיוויזיה, והדיוויזיה הוסבה לדיוויזיה הממונעת השלישית. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-56 במסגרת ארמיית הפאנצר הרביעית, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-57 במסגרת ארמיית הפאנצר הרביעית. במהלך מבצע מקרה כחול לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה השישית, ולאחר מכן לחמה בקרב סטלינגרד, שם הושמדה ב-2 בפברואר 1943.
היסטוריה > דיוויזיית הפאנצרגרנדיר השלישית

ב-1 במרץ 1943 הוקמה הדיוויזיה מחדש בצרפת, על בסיס הדיוויזיה הממונעת ה-386, והועמדה תחת פיקוד פריץ-הוברט גרזר. ב-23 ביוני 1943 הפכה הדיוויזיה לדיוויזיית הפאנצרגרנדיר השלישית, וב-16 ביולי 1943 נשלחה לאיטליה. הדיוויזיה לחמה בקרבות השונים באיטליה, בתחילה כחלק מהארמייה העשירית, ולאחר מכן כחלק מהארמייה ה-14. באוגוסט 1944 נשלחה הדיוויזיה לצרפת, והועמדה תחת פיקוד הארמייה הראשונה. בנובמבר 1944 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר החמישית, ולחמה עמה במהלך הקרב על הבליטה. במרץ 1945 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה ה-15, ולחמה עמה בקרבות בגרמניה, עד להשמדתה בכיס הרוהר ב-21 באפריל 1945.
מפקדים

| שם | כהונה | הערה |
| --- | --- | --- |
| קורט האזה | 1 באוקטובר 1934 - 3 ביולי 1936 | הדיוויזיה השלישית |
| ולטר פצל | 3 ביולי 1936 - 11 באוקטובר 1938 | הדיוויזיה השלישית |
| ולטר ליכל | 11 באוקטובר 1938 - 1 באוקטובר 1940 | הדיוויזיה השלישית |
| פאול באדר | 1 באוקטובר 1940 - 25 במאי 1941 | הדיוויזיה הממונעת השלישית |
| קורט יאהן | 25 במאי 1941 - 1 באפריל 1942 | הדיוויזיה הממונעת השלישית |
| הלמוט שלמר | 1 באפריל 1942 - 17 בינואר 1943 | הדיוויזיה הממונעת השלישית |
| יובסט פון האנשטיין | 18 בינואר 1943 - 2 בפברואר 1943 | הדיוויזיה הממונעת השלישית |
| פריץ-הוברט גרזר | 1 במרץ 1943 - מרץ 1944 | דיוויזיית הפאנצרגרנדיר השלישית |
| הנס הקר | מרץ 1944 - 1 ביוני 1944 | דיוויזיית הפאנצרגרנדיר השלישית |
| הנס-גינטר פון רוסט | 1 ביוני 1944 - 25 ביוני 1944 | דיוויזיית הפאנצרגרנדיר השלישית |
הומל (כדורגל)

מועדון הכדורגל הומל (בבלארוסית: ФК Гомель) הוא מועדון כדורגל בלארוסי. הוא הוקם בשנת 1959 ומגרשו הביתי הוא האצטדיון המרכזי בהומל שבבלארוס. קבוצת הכדורגל של הומל משחקת בליגת העל הבלארוסית בכדורגל. לרשותה זכייה אחת באליפות הלאומית בעונת 2003.
מדי הבית של הומל הם ירוקים ולבנים ומדי החוץ הם בצבע לבן.
היסטוריה

ב-1959 נוסד המועדון תחת השם לוקומוטיב הומל. כעבור עשור הוחלף שמו ל"ספרטק", והשם הנוכחי ניתן למועדון בשנת 1995. לאחר קבלת העצמאות של בלארוס, נמנה הומל בין מייסדי ליגת העל הבלארוסית בכדורגל ב-1992.
בשנותיה הראשונות של הליגה דשדשה הקבוצה ולא זכתה להצלחה רבה. ב-2002 ניצחה הקבוצה בגמר הגביע הבלארוסי את באטה בוריסוב ובכך העפילה לגביע אופ"א. הקבוצה ניצחה בסיבוב המוקדמות את ה.י.ק. הלסינקי. בסיבוב הראשון הקבוצה הפסידה לשאלקה 04 בתוצאה 4:1 בסיכום שני המשחקים והודחה מהטורניר. ב-2003 זכתה הקבוצה באליפות בלארוס הראשונה והיחידה שלה. הקבוצה הוכנסה למוקדמות ליגת האלופות אך הודחה על ידי אס קיי טירנה.
בתום עונת 2019 ירדה לליגה הראשונה. אך חזרה לליגת העל הבלארוסית בכדורגל אחרי עונה אחת והשתתפה בה מעונת 2021.
תארים

ליגת העל הבלארוסית בכדורגל
זכייה (1): 2003
הגביע הבלארוסי
זכייה (3): 2002, 2011, 2022
הארמייה ה-68 (ברית המועצות)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  ברית המועצות ברית המועצות
 שיוך:  הצבא האדום הצבא האדום
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  פברואר 1943 – נובמבר 1943 (כ־274 ימים)
 מקים היחידה:  סטבקה
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים
 
הארמייה ה-68 (ברוסית: армия я-68) הייתה ארמיית שדה של הצבא האדום אשר לחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הארמייה ה-68 הוקמה על בסיס מפקדת הארמייה ה-57, ב-1 בפברואר 1943 על בסיס הוראת הסטבקה מיום 30 בינואר. כמפקדה מונה פיודור טולבוחין והיא כללה את דיוויזיית הרובאים ה-37, דיוויזיות המשמר ה-1 ה-5 ה-7 וה-8, הדיוויזיה המוטסת של המשמר ה-10, הדיוויזיות ה-32 וה-33 ובריגדת הרובאים ה-137. הארמייה השתתפה במבצע פוליארנאיה דבידה, ובמסגרת המבצע לחמה בקרב דמיאנסק בניסיון להסיר את המצור על לנינגרד. ההתקפה הסובייטית נהדפה, והארמייה נסוגה מדמיאנסק אל הנהר לובט. ב-13 במרץ הוחלף טולבוחין ביבגני זאורבילי, והארמייה נכללה במסגרת החזית הצפון-מערבית.
ב-5 במאי היא הועברה לעתודה, וב-12 ביולי נשלחה לקחת חלק בקרב סמולנסק. במהלך הקרב, הארמייה לחמה לצד כוחות נוספים מחזית קלינין ומהחזית המערבית והביסה את האגף השמאלי של קבוצת ארמיות מרכז. הארמייה שחררה עיירות וכפרים רבים במחוז סמולנסק, וב-25 בספטמבר שחררה את סמולנסק עצמה בשיתוף פעולה עם הארמייה החמישית והארמייה ה-31. הארמייה פורקה ב-5 בנובמבר ויחידותיה הועברו לארמייה החמישית.
מפקדים

פיודור טולבוחין (3 בפברואר 1943 - 21 במרץ 1943)
יבגני זאורבילי (21 במרץ 1943 - 5 בנובמבר 1943)
ראו גם

קרב סמולנסק
מבצע פוליארנאיה דבידה
קרב דמיאנסק