הרברט בנטוויץ'
משפחתו

בתחילת שנות השמונים של המאה ה-19 נישא בנטוויץ' לשושנה (סוזן) לבית סולומון (נפטרה בלונדון בשנת 1915), ממשפחה יהודית ציונית ידועה באנגליה. כמה שנים קודם לכן הגיעה המשפחה ללונדון מווינה, ועד מהרה התערתה היטב בקהילה היהודית המקומית. אחיה, שלמה (סולומון) סולומון, היה פעיל ציוני, ועמד בראשות "מסדר המכבים" לפני בנטוויץ'. היא עצמה הייתה מוזיקאית מחוננת, שבגיל שש עשרה זכתה למדליית זהב על נגינתה בפסנתר, אך לאחר נישואיה ויתרה על התפתחות הקריירה שלה והקדישה עצמה למשפחתה.
בנטוויץ' העניק לילדיו חינוך נוקשה. מיד אחר נישואיו הכין 'תוכנית חינוכית' לילדים שטרם נולדו. על פי התוכנית, כל יום מימות השבוע יוקדש ללימודים בתחום מסוים. יום שישי, למשל, יוקדש ללימודי דת. בנוסף לכך תוכננו לימודי מוזיקה ואימונים יומיים בנגינה. נקבע מראש שהילדים יחולקו לשלישיות מוזיקליות. הילד הראשון שיוולד ינגן בפסנתר, השני בכינור והשלישי בצ'לו. הרביעי שיוולד יפתח שלישייה חדשה. כל שלישייה קיבלה אגף מגורים נפרד.
הרברט וסוזן בנטוויץ' הקימו משפחה ובה אחד עשר ילדים, כמה מהם התפרסמו בתולדות היישוב היהודי בארץ ישראל, וכמה מהם נישאו למשפחות ידועות ביישוב הארץ-ישראלי. שמונה מתוך אחד עשר ילדיהם עלו לארץ ישראל.
הבת הבכורה ליליאן (חבצלת רות) (1882–1954) נישאה לישראל פרידלנדר. נולדו להם שישה ילדים. בתם כרמל נישאה לשמעון אגרנט. ליליאן ירשה מאחותה ניטה את אחוזת לנגה בזכרון יעקב. בסמוך לאחוזה הקימה את בית דניאל לאמנות ומוזיקה, לזכר בנה דניאל שהתאבד בהיותו בן 18.
נורמן בנטוויץ' (1883–1971), משפטן, שימש בין היתר כיועץ משפטי של ממשלת המנדט הבריטי בארץ ישראל. היה חשׂוך ילדים.
הבת ניטה (רוזלינד) (1884–1922) נישאה למיכאל לנגה, בן למשפחת סוחרים עשירה מגרמניה. בשנת 1914 הקימו אחוזת ענק בזכרון יעקב (ידועה כיום כאחוזת לנגה) וקראו לה "חצר כרמל", על שם אחוזת הקיץ של משפחת בנטוויץ' באנגליה. ניטה התאבדה (ויש האומרים נפטרה ממחלה) בשנת 1922, והיא בת 38. כעבור שלוש שנים, ב-24 באוגוסט 1925, שם בעלה קץ לחייו. הזוג היה חשוך ילדים.
הבת דורותי בנטוויץ' (נולדה ב-1885) התנצרה ונעשתה נזירה במנזר בצפון אנגליה. אביה ישב עליה 'שבעה' ומחק אותה מחייו, אולם אחיה ואחיותיה שמרו עמה על קשר עד מותה.
הבת מרג'ורי בנטוויץ' (1887–1976) הייתה כנרת בעלת שם. ניגנה עם גדולי הכנרים ובהם מישה אלמן, שחיזר אחריה. הנחתה סמינרים למוזיקה קאמרית שנערכו ב"בית דניאל", שהקימה אחותה ליליאן. לא נישאה מעולם. הצטרפה אל אביה בעלייתו ארצה ב-1929. לאחר מותו הצטרפה לכת נוצרית בירושלים. בסוף ימיה עברה לאחוזת לנגה בזכרון יעקב, אך לא התגוררה בבית האבן אלא בבקתת עץ בחורשה בתחומי האחוזה.
הבת מיוריאל ("Budge") בנטוויץ'-מושנזון (1889–1981) הייתה ציירת. ב-1906 סיימה את בית הספר הגבוה לאמנויות בלונדון. עלתה ארצה ב-1912. בגיל מבוגר נישאה לברנרד (דב) מושנזון (נפטר ב-1956). לאחר מות בעלה הצטרפה מיוריאל אל אחותה מרג'ורי באחוזת לנגה.
הבת היבי (Hebe) מאיר (1893–1973) נישאה לד"ר אליהו אויגן מאיר, משפטן, שהיה מראשי הקהילה היהודית בפרנקפורט. בשנת 1933, עם עליית הנאצים לשלטון, עלו ארצה עם שני ילדיהם והתיישבו בירושלים.
הבת תלמה ילין (1895–1959) הייתה צ'לנית בעלת שם. בעלה היה האדריכל אליעזר ילין, בנו של דוד ילין, ונולדו להם ארבע בנות.
הבת נעמי בירנברג – סיימה לימודי פילוסופיה באוניברסיטת קיימברידג' ושימשה מזכירה של ג'ון קיינס ואסיסטנטית של ברטראנד ראסל. הייתה קומוניסטית פעילה. נישאה לצ'כי יוהנס בירנברג, ונולדו להם שני בנים. היא עברה להתגורר באחוזה המשפחתית "חצר כרמל" בקנט, אך נאמנה לעקרונותיה האידאולוגיים הפכה את האחוזה למקום מקלט ומוסד חינוכי לפליטי המלחמה שהגיעו לאנגליה.
יוסף בנטוויץ' (1902–1982) היה איש חינוך בכיר, מנהלו השני של בית הספר הריאלי העברי בחיפה. נישא לשרה יפה, בתו של הלל יפה, ונולדו להם ארבעה ילדים, אחת מהם היא הציירת רחל שביט-בנטואיץ (בנה הוא העיתונאי ארי שביט).
הבת כרמל בנטוויץ' הייתה מחנכת. הייתה נשואה לפרופ' לואי פינקלסטיין, חוקר תלמוד והלכה, נשיא בית המדרש לרבנים באמריקה (JTS) בשנים 72–1940 ומנהיגה של היהדות הקונסרבטיבית בארצות הברית.