stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בלשנות חישובית
גישות ותחומי מחקר > גישות סטטיסטיות ומבוססות קורפוס

בשנת 1932 פרסם הבלשן האמריקאי ג'ורג' קינגסלי זיף (אנ') את מה שנודע כחוק זיף. לפי חוק זה, באוסף גדול של משפטים או מבעים בשפה טבעית, יש מספר קטן מאוד של מילים שמופיעות מספר רב של פעמים; הרוב הגדול של המילים מופיעות מעט מאוד פעמים. חוק זיף מדגים את העובדה שיש בשפה תופעות שניתן לגלות ולחקור בכלים סטטיסטיים. כלומר, אם ניקח מדגם גדול מספיק של השפה הטבעית, שאותו מכנים הבלשנים קורפוס, נוכל למצוא בו מאפיינים בעלי מובהקות סטטיסטית.
השימוש בשיטות סטטיסטיות כאלה לפתרון בעיות יישומיות בתחום עיבוד השפה הטבעית ליווה את התחום מלידתו. בשנות ה-50 וה-60 נעשה בהן שימוש לפתרון בעיות של זיהוי תווים אופטי, ייחוס מחבר (אנ') וזיהוי דיבור. בשנת 1967 פורסם הקורפוס רחב ההיקף הראשון של השפה האנגלית, קורפוס בראון לאנגלית אמריקאית סטנדרטית (Brown Corpus), ביחד עם מידע סטטיסטי בסיסי עליו. בעשורים שחלפו מאז השיגו באמצעות שיטות אלה הישגים לא מבוטלים בעיבוד שפה טבעית.
למרות ההצלחה היחסית בתחום המעשי, הזרם המרכזי של הבלשנות החישובית התאורטית נמנע מהתייחסות לשיטות הסטטיסטיות עד לשנות ה-90 של המאה ה-20. הגישה החומסקיאנית, הדומיננטית בחוגי הבלשנות התאורטית, ראתה את השפה בעיקרה כמנגנון דטרמיניסטי. הסטטיסטיקה נתפסה לכל היותר ככלי יעיל לטיפול בשפה, כאשר ניסיון לניתוח שיטתי של עקרונות הפעולה שלה הוא קשה מדי לביצוע, אבל לא כעקרון פעולה בפני עצמו של המנגנונים הלשוניים. הדבר דומה למעמדה של המכניקה הסטטיסטית בפיזיקה: ענף מדעי זה מניח שהכוחות הפיזיקאליים הם דטרמיניסטיים, אבל משתמש בכלים סטטיסטיים לניתוחם במצבים מורכבים שבהם פועלים כוחות רבים. יתר על כן, שימוש בקורפוס ככלי מחקרי על המבנה הפנימי של השפה נוגד את ההבחנה בין יכולת לשונית (competence) לביצוע (performance), שהיא בסיסית בגישה החומסקיאנית.
החל משנות ה-90 של המאה ה-20 החלו בלשנים חישוביים תאורטיים לחקור את האפשרויות הגלומות במודלים הסתברותיים של השפה. מגמה זו התבססה על ראיות מתחום הפסיכובלשנות ומתחומים קוגניטיביים אחרים, שהצביעו על כך שהמח משתמש בהסתברויות לעיבודים קוגניטיביים.
ראו גם

בינה מלאכותית
עיבוד שפה טבעית
תרגום מכונה
מבחן טיורינג
תמליל אוטומטי
שכיחות אותיות בעברית
לקריאה נוספת

Manning, Chris. Foundations of Statistical Natural Language Processing, 1999. אתר הספר
Jurafsky D., Martin G.H. Speech and Language Processing, 1999.
בן סחלב פרפרני

| בן סחלב פרפרני |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: חד פסיגיים
סדרה:: אספרגאים
משפחה:: סחלביים
סוג:: בן-סחלב
מין:: בן סחלב פרפרני
שם מדעי
 Anacamptis papilionacea ‏Bateman & Pridgeon & Chase, 1997
בן סחלב פרפרני (שם מדעי: Anacamptis papilionacea) הוא הסחלב הנפוץ ביותר בישראל. בעבר שויך לסוג סחלב, אך בעקבות מחקרים פילוגנטיים הועבר לסוג בן-סחלב. בן הסחלב הפרפרני הוא גאופיט רב-שנתי הגדל על מגוון קרקעות בחבל הים-תיכוני, ופורח בחודשים מרץ-אפריל. צבע הפרחים נע בין ורוד, סגול וארגמן.
הפרח מרמה את מאביקיו: פרחיו מזכירים במופעם מגוון פרחים אחרים, הפורחים באותה עונה. החרקים הבאים לבקר בסחלב, מורגלים לגמול המזון שהם מקבלים בפרחים אותם הסחלב מחקה; אך בניגוד לפרחים אלה, בן הסחלב אינו מתגמל את מאביקיו בצוף או אבקה.
גלריה

בן סחלב פרפרני ביער יתיר
בן סחלב פרפרני בבית ג'מל
לקריאה נוספת

נעמי פינברג-דותן, אבינועם דנין, המגדיר לצמחי בר בארץ ישראל. כנה, ירושלים, תשמ"א. עמוד 924. (הספר בקטלוג ULI)
עזריה אלון, החי והצומח של ארץ ישראל, פרק 11 צמחים בעלי פרחים ב', משרד הביטחון ההוצאה לאור והחברה להגנת הטבע. 1983. עמוד 323.
אבי שמידע, צמחי ישראל- המדריך השלם לצמחים ופרחים בארץ ישראל, הוצאת מפה, ירושלים, 2005. עמוד 329.
בזים

| בזים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: בזאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: בזיים
תת־משפחה:: בזים
שם מדעי
 Falconinae ‏לייך, 1820

בזים (שם מדעי: Falconinae) היא תת-משפחה ממשפחת הבזיים של עופות דורסים קטנים וזריזים.
מאפיינים

הבזים הם ציידים זריזים החיים בכל היבשות ועטים על עופות אחרים, מכרסמים שונים, זוחלים וחרקים גדולים. הגדולים ביותר יכולים להרוג ארנבות, פסיונים או אווזים. הם הורגים את הטרף בטפרי רגליהם שנתפסים תוך כדי צלילתם המהירה בטרף. למעשה המין שצולל במהירות הרבה ביותר מביניהם - בז נודד הוא בעל החיים המהיר ביותר בעולם.
הבזים חיים בזוגות ומקננים בנקרות עצים או בין סלעים.
חלק מהבזים נתפסו על ידי ציידים ונקשרו לצייד כך שיצודו עבורו טרף קטן. תהליך זה מכונה בזיירות.
מיון

תת-משפחה בזים (Falconinae)
סוג בז (Falco) - בו 37 מינים
סוג בזון (Microhierax) - בו 5 מינים.
סוג ומין יחיד בזון לבן שת (Neohierax insignis)
סוג ומין יחיד בזון גמדי (Polihierax semitorquatus)
סוג ומין יחיד בזון מפוספס (Spiziapteryx circumcinctus)
על פי כמה חלוקות משויכים לפה בני קבוצת הקרקרים כשבט נפרד.
גלריה

בז אמור
בז נודד שטרף יונה
בזון הצווארון
בזון גמדי - הדורס הקטן בעולם
בזין

| --- | --- |

 
 מאכלים
 מטבח:  המטבח הלובי 
 מוצא:  לוב
 מרכיבים עיקריים:  קמח חיטה או שעורה, מים, ביצים, תפוחי אדמה, בשר כבש
 
באזין (בערבית: بازين) הוא מאכל לובי עמילני, העשוי מקמח שעורה או מקמח חיטה, מים, ביצים, תפוחי אדמה ומוגש בדרך כלל עם רוטב עגבניות ובשר כבש. המאכל נאכל עד היום על ידי יהודי לוב בישראל ובלוב.
בזין נאכל בדרך כלל בימים מיוחדים כמו ראש השנה, סוכות ושבועות.
הרוטב

ניתן להכין רוטב בזין באמצעות טיגון בשר כבש (רצוי כתף או רגל) עם בצל קצוץ, כורכום, מלח, אבקת צ'ילי, חילבה, פפריקה מתוקה, פלפל שחור ורסק עגבניות. ניתן להוסיף גם שעועית, עדשים ותפוחי אדמה. הרוטב, הביצים, תפוחי האדמה והבשר מסודרים אחד-אחד סביב חתיכת הבצק. המנה מוגשת בדרך כלל עם מעט לימון וצ'ילי.
היסטוריה

הדרך הישנה והמסורתית להכנת בזין היא באמצעות יצירת כדורי בצק בגודל של בערך כף היד ולבשל במים בסיר מיוחד, הנקרא "צ'ידיר". לאחר מכן, לאחר שהכדורים התבשלו, מפוררים אותם בסיר בעזרת מצקת עץ שטוחה ומערבבים ליצירת חתיכה אחת גדולה. כיום, משתמשים לרוב בבלנדר, או שהבצק מתבשל מיד במים.
הערות שוליים

↑  בזין – תבשיל טריפולטאי עם כדורי בצק מבושלים, באתר החיים הטובים, ‏8 במאי 2023
בית סרני (גבעת ברנר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מרכז תרבות, אתר מורשת לאומית (ישראל) 
 על שם:  אנצו סרני 
 מיקום:  גבעת ברנר 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1930
 תאריך פתיחה רשמי:  1930 
 קואורדינטות:  31°51′59″N 34°48′05″E﻿ / ﻿31.86649°N 34.8013°E﻿ / 31.86649; 34.8013
  (למפת גוש דן מוגדלת) בית סרני(למפת גוש דן רגילה) בית סרני(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית סרני(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית סרני
 
חנוכת בית סרני
בית סרני בגבעת ברנר - אבן הפינה שהניח חיים ויצמן ב-1946 להרחבת הבית
בית סרני בגבעת ברנר - פסלו של יעקב לוצ'אנסקי בחזית הבניין
בית סרני הוא מבנה שהוקם בקיבוץ גבעת ברנר. תחילה הוקם כבית הביטחון של היישוב אולם לאחר מלחמת העולם השנייה שוקם והורחב ונקרא על שם אנצו סרני. משמש כמבנה ציבורי מרכזי בקיבוץ וכבית התרבות. הוכרז כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
ההיסטוריה של המקום

הבית הוקם ב-1930 כבית הביטחון של הקיבוץ. היה המבנה הבנוי הראשון בקיבוץ והוא הוקף באוהלים וצריפים ששימשו למגורים. היישובים ערביים מסביב קראו למבנה "קלעת אל אביאד" - המבצר הלבן. בנוסף פעלו במקום בית ילדים, מזכירות, הנהלת חשבונות, דואר ועוד.
ב-2 באפריל 1946 (א' ניסן התש"ו) נורתה אבן הפינה של הרחבת הבית על ידי חיים ויצמן. תכנון השיפוץ וההרחבה נעשה על ידי האדריכל אריה שרון בסגנון הבאוהאוס. במסגרת פעילות זו שופץ המבנה המקורי ונבנו לו אגפים נוספים וכן שונה שם הבית ל "בית סרני" על שם הצנחן, חבר הקיבוץ, "אנצו סרני". הבית המחודש נחנך ב-27 בנובמבר 1947.
ב-1970 הוקם גן זיכרון בחזית הבניין ובמרכזו הוצב פסלו של יעקב לוצ'אנסקי ואנדרטה הנושאת את שמות 45 חללי הקיבוץ שנפלו במערכות ישראל.
ב-1985 נבנה אולם אולם אירועים (בתכנונו של חנן הברון) בצמוד לבית סרני.
תיאור המבנה

במבנה מספר חלקים:
החלק הדרומי, המקורי, הוא מבנה בטון בן 3 קומות הבנוי מקירות עבים, וכולל:
חדרי משרדים.
ספריה וחדר זיכרון.
חדרי עיון וספריה.
מגדל שמירה שעליו הורכב פעמון וסירנה.
מצפון לו מבנה חד קומתי הכולל:
אולם בן 220 מקומות עבור הצגות והקרנת סרטים.
מרתף אירועים (תערוכות, חוגים וכו').
חדר מוזיקה.
בחזית המבנה גן זיכרון ובו מוצב פסל של לוחם פצוע שנוצר על ידי חבר הקיבוץ, יעקב לוצ'אנסקי (פסל יהודי צרפתי שעלה לארץ בגיל 73 והשתקע בגבעת ברנר) וכן אנדרטה.
בגב המבנה אולם הופעות שנבנה בשלב מאוחר יותר
הערות שוליים

↑  בית אנצי סרני בגבעת ברנר, העולם, 4 באפריל 1946
↑  פתיחת בית סרני בגבעת ברנר, המשקיף, 24 בנובמבר 1947
כתבה בעיתון דבר, בית סרני נחנך בגבעת ברנר, דבר, 28 בנובמבר 1947
בלת'זר גטי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 בינואר 1975 (בן 49) טרזנה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1990 
 מקום לימודים:  גורדונסטאון 
 בן או בת זוג:  סיינה מילר (?–2008) 
 מספר צאצאים:  4 (נכון ל־2015) 
 פרופיל ב-IMDb
 
פול בלת'זר גטי (באנגלית: Paul Balthazar Getty; נולד ב-22 בינואר 1975) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה ומוזיקאי אמריקאי. התפרסם בסדרות "אחים ואחיות" ו"זהות בדויה" ובסרטים "כביש אבוד" ו"תחנה 49".
ביוגרפיה

גטי נולד בטרזאנה שבלוס אנג'לס לג'יזל מרטין גטי ולג'ון פול גטי השלישי (אנ'). אמו הייתה מהגרת גרמנייה. גטי הוא נינו של טייקון הנפט ז'אן פול גטי שהוערך תקופה מסוימת כאדם העשיר בעולם. גדל בסן פרנסיסקו ונשלח ללמוד בבית הספר הפרטי "גורדונסטאון" שבצפון סקוטלנד.
לגטי הייתה אחות למחצה מנישואיה הראשונים של אימו והוריו התגרשו כאשר היה בן 18.
קריירת משחק > קולנוע

גטי החל את הקריירה שלו בתור שחקן בגיל 12 בעיבוד הקולנועי השני לרומן "בעל זבוב" בתפקיד קולונל ראלף ובמערבון "אקדוחנים צעירים 2" בתור הנער טום הופ וליארד חברו של הפושע הידוע לשמצה בילי הנער (אמיליו אסטבז).
גטי המשיך את הקו האלים של תפקידיו גם בדרמת הפשע " להיכן שהיום יוביל אותך" בתור הנער המכור לסמים והאלים ג'יי הקטן. סרט בו דווקא שיחק בתור קורבן היה בסרט הפשע המציאותי של אוליבר סטון "רוצחים מלידה" בו הופיע גטי בתור המכונאי אותו רוצחת מלודי נוקס (ג'ולייט לואיס) בחלק הראשון של העלילה.
ב-1993 שיחק גטי בתפקיד הראשי בסרטו הראשון של פול האגיס "אדום חם".
גטי זכה להשתתף בשובר קופות לראשונה ב-1995, " השופט" בתפקיד ניית'ן אולמאייר.
בשנה שלאחר מכן שיחק בדרמה של רידלי סקוט "ים של חברים" בתור הנער טוד ג'ונסטון שיוצא להפלגת קיץ תחת רב החובל כריסטופר שלדון (ג'ף ברידג'ס).
תפקידו בסרט תרם לליהוק למותחן המסורבל של דייוויד לינץ', "כביש אבוד", בו גילם גטי את תפקידו המפורסם ביותר המכונאי הצעיר פיט דייטון המסתבך עם היפהפייה המסתורית אליס וויקפילד (פטרישה ארקט) ועם הגנגסטר מר אדי (רוברט לוג'יה).
ב-2002 שיחק בדרמת הפשע "קלף פראי" בהפקתו של מרטין סקורסזה בתור סוחר ההרואין ג'ימי "פוקאטס".
ב-2004 התפרסם גטי בדרמה המרגשת "תחנה 49" בתור כבאי מחלקת העיר בולטימור ריי גוקווין.
ב-2005 שיחק בתפקיד הראשי בפרויקט האימה המשותף של בן אפלק, מאט דיימון ווס קרייבן "חגיגה רצחנית".
קריירת משחק > טלוויזיה

גטי הופיע בעונה החמישית והאחרונה בסדרה הבדיונית המצליחה " זהות בדויה" בדמותו של הסוכן תומאס גרייס שמחליף את הסוכן מייקל ווהן (מייקל ורטן) במשימותיו עם סידני בריסטו (ג'ניפר גארנר).
משנת 2006 עד לימים אלה משחק גטי בדרמה המשפחתית "אחים ואחיות" בתפקיד טומי ווקר הסמנכ"ל של חברת "אוהאי פודס".
חיים אישיים

בשנת 2000 התחתן גטי עם מעצבת האופנה רוזטה מילינגטון, לזוג בן ושלוש בנות ביחד.
ב-2008 צולם גטי מתנשק עם הדוגמנית סיינה מילר על יאכטה בעת ששהה באיטליה.
לאחר מכן הצהיר שהוא נפרד מאשתו עוד לפני שהחל את מערכת היחסים עם מילר.
אחרי שסיים את הקשר בן השנה עם מילר חזר גטי לאשתו.
גטי לומד קבלה תחת הרב שרגא ברג. 
ב-2010 נחת בישראל לביקור במרכז הקבלה שבירושלים.
ב-2011 הלך אביו לעולמו בגיל 54.
פילמוגרפיה נבחרת

בעל זבוב (1990)
אקדוחנים צעירים (1990)
להיכן שהיום יוביל אותך (1992)
אדום חם (1993)
רוצחים מלידה (1994)
נופי העיר: לוס אנג'לס (1994)
Don't Do It ‏ (1994)
השופט (1995)
ים של חברים (1996)
כביש אבוד (1997)
האביטט (1997)
בחוץ בחמישים (1999)
ארבעה כלבים משחקים פוקר (2000)
סול גוד (2001)
פארק מקארתור (2001)
מרכז העולם (2001)
בשם הכסף (2002)
קלף פראי (2002)
תחנה 49 (2004)
קלע (2005)
Feast‏ (2005)
טריפ קטלני (2006)
ביג סור (2013)
#אימה (2015)
Year of the Fox‏ (TBA)
Mary Pickford: Love Wild‏ (TBA)
פילמוגרפיה נבחרת > טלוויזיה

פסדינה (2001)
טראפיק (2004)
אל המערב (2005)
כאשר אנו זורחים (2017)
בויסטר

| --- | --- |

לוגו הסדרה
 סוגה:  אנימציה
 מדבבים:  אקי קוטבה מת'יו פורבס רסמוס הארדיקר
 מדבבים בעברית:  דניאל מגון ערן מור דור סרוגו
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית צרפת צרפת
 שפות:  אנגלית (דובב לשפות נוספות ובהן עברית)
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  52 (34 מונפקים)
 הפקה
 אורך פרק:  כ-22 דקות (מורכב מ-2 פרקים משניים בעלי כ-11 דקות)
 שידור
 רשת שידור:  דיסני XD ערוץ דיסני
 רשת שידור בישראל:  ערוץ דיסני ישראל
 תקופת שידור מקורית:  16 ביוני 2014 – הווה
 תקופת שידור בישראל:  15 בפברואר 2015 – רץ
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
בויסטר (באנגלית: Boyster) היא סדרת אנימציה אמריקנית-צרפתית אשר שודרה לראשונה בארצות הברית ב-16 ביוני 2014. בישראל שודרה הסדרה לראשונה ב-15 בפברואר 2015.
עלילה

בויסטר הוא חצי ילד וחצי צדפה והוא גר עם אחיו הקונכייה שלבי. ביחד עם ראפיק חברו הטוב ביותר הוא שומר את סודו על כוחות הצדפה שלו.
דמויות

בויסטר - מוטאנט של חצי ילד וחצי צדפה. יכול לשלוט במים.
שלבי - אח הקונכייה של בויסטר. גם לו יש כוחות מים.
ראפיק - חברו הטוב של בויסטר, היחיד שיודע על הסוד שלו.
מדבבים

| דמות | מדבב באנגלית | מדבב בעברית |
| --- | --- | --- |
| בויסטר | אקי קוטבה | דניאל מגון |
| שלבי | מת'יו פורבס | ערן מור |
| ראפיק | רסמוס הארדיקר | דור סרוגו |
שידור

| עונה | עונה | תקופת שידור מקוריתארצות הברית> שידור ראשון | תקופת שידור מקוריתארצות הברית> שידור אחרון | תקופת שידור בישראלישראל> שידור ראשון | תקופת שידור בישראלישראל> שידור אחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 52 (26) | 16 ביוני 2014 |  | 15 בפברואר 2015 |  |
הערות שוליים

1 2  ערוץ דיסני ישראל-פברואר שמח וחגיגי בערוץ דיסני! באתר תלאביבינט
בית חולים ליולדות ונשים א. וה. קיבלסון

בית חולים ליולדות ונשים א. וה. קיבלסון (היה קרוי גם: בית היולדות ע"ש קיבלסון, בית היולדות קיבלסון) היה בית יולדות ברחוב בנימין 34 ברחובות. נוסד ב-1 במאי 1943 ופעל עד 1973.
היסטוריה > בית חולים פרטי ליולדות "ישע"

בית חולים פרטי ליולדות "ישע" הוקם ברחוב בנימין 34 ברחובות בסוף שנת 1935 על ידי ד"ר ישראל זילברג וד"ר וולף צוקרמן.
במכתב ששלח ד"ר זילברג למועצה המקומית, בנובמבר 1935, ביקש:
"...להמשיך לסלול את הכביש אשר עובר על יד בית החולים שלנו ברחוב בנימין. להווי ידוע לכם כי בית החולים יספק עזרה רפואית לחולים מהמושבה רחובות והסביבה הקרובה, הכביש הסלול יעזור להם להתקשר איתנו בשעת הצורך"
.
היוזמה של שני הרופאים לפתוח בית חולים ליולדות ברחובות, באה על רקע צפיפות גדולה ותנאים לא נוחים ששררו בבית החולים העירוני "הדסה" בתל אביב, ואיום כי ייסגר בפני יולדות בנות מושבות הדרום.
המרחק וזמן ההגעה מרחובות לתל אביב, בצד הסכנות שארבו בדרך, בימי מאורעות תרצ"ו, שכנעו נשים רבות לפנות לבית החולים ליולדות, ברחובות.
לא עבר זמן רב, ובית החולים החל לצבור גירעונות כספיים, הוצאות גבוהות להחזקת ביה"ח בצד הכנסות נמוכות, שמקורן היה בעיקר מהיולדות שילדו בביה"ח, בהיותו בית חולים פרטי לא קיבלו בעליו את תמיכתה הכספית של הממשלה, של מוסדות קופת חולים ושל המועצה המקומית. מצב זה הביא את בית החולים אל סף פשיטת רגל.
נראה שכבר ב-1938 העמידו הרופאים את בית החולים ליולדות למכירה, באמצעות חברת א.ז. אוסטרובסקי (סוכנות אוניות ולניהול נכסי דלא ניידי), וכמעט שהצליחו להוציא כוונתם לפועל.
בשנת 1938 נסגר בית החולים ליולדות ישע.
בין השנים תשנ"ו ותשס"ה שכנה במקום ישיבת מאור התלמוד.
היסטוריה > "בית חולים ליולדות ונשים א. וה. קיבלסון"

חמש שנים לאחר שבית חולים פרטי ליולדות "ישע" נסגר, ביוזמה משותפת, של מרכז קופת חולים של ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל ושל יושב ראש המועצה ברחובות, הביאה לפתיחתו של "בית החולים ליולדות ונשים ע"ש א. וה' קיבלסון".
בית היולדות נפתח במבנה בו שכן בית החולים האזורי לשעת חירום, שפעל בימי מלחמת העולם השנייה, ברחוב בנימין 34. את המבנה שכרה המועצה בשנת 1941 מהרוי קיבלסון, שהיה בעליו, כדי להקים את בית החולים לשעת חירום, וניתנה לה הרשות להשכירו לאחרים.
בחוזה שכירות שנחתם בחודש אפריל 1943, בין השותפים ליוזמה, הותנה והוסכם בין המועצה לבין קופת חולים כללית כי הבניין בן שתי הקומות, ישמש לבניין בית החולים ליולדות, החל מה- 1 במאי 1943 ועד 31 במרץ 1946. דמי השכירות נקבעו על סך 25 לירה ארץ-ישראלית לחודש.
בשנת 1943, ד"ר דוד הוגו כהן פתח את בית החולים ליולדות ברחובות וכיהן בו כמנהלו הראשון עד שנת 1953.
לא ידוע מי היה מנהל ביה"ח ליולדות בין השנים 1958 - 1953, מועד בו נתמנה ד"ר זאב יונס (וולף) דים למנהלו. ד"ר דים ניהל את ביה"ח עד פטירתו באוקטובר 1967.
היסטוריה > "בית חולים ליולדות ונשים א. וה. קיבלסון" > ההסכם שנחתם בין מועצת רחובות לבין קופת חולים של ההסתדרות

קופת חולים התחייבה לשמור על המבנה וניקיונו ולהחזירו למועצה באותו מצב בו קיבלה אותו, כולל האינסטלציה החשמלית המשמשת לאור, לקור ולחימום. ניתנה הרשות לקופ"ח להכניס שינויים במבנה, והמועצה מסרה לקופת חולים את כל הציוד שהיה בבית החולים לשעת חירום.
קופת חולים התחייבה לקבל יולדות הנשלחות מטעם הלשכה לעזרה סוציאלית שעל יד המועצה, במחיר 4 לירה ארץ-ישראלית ללידה ראשונה בכל חודש, ועלותן של לידות נוספות באותו חודש, יהיה במחיר העלות, וזאת רק בשנה הראשונה. בשנה השנייה והשלישית יקבע המחיר באופן יחסי למחיר העלות שיהיה בשנים אלו. במקרה שיולדת תהיה זקוקה לאשפוז, לאחר שבעה ימי לידה, המחיר לאשפוז יהיה 50% ממחיר העלות.
קופת חולים כללית הסכימה לקבל יולדות של קופת חולים עממית לפי מחירי העלות ולפי תנאים המקובלים בין שתי הקופות, וכן לקבל במידת האפשר יולדות שאינן משתייכות לאף אחת מקופות החולים, במחירים הנהוגים בבתי חולים ליולדות בארץ.
כשקרא ד"ר ראובן כצנלסון את החוזה שנחתם בין המועצה לבין קופת חולים של ההסתדרות, כעס על כך שלא שיתפו אותו בהכנת החוזה, וציין באירוניה, במכתבו ליו"ר המועצה המקומית כי סעיף 14 לפיו הסכימה קופ"ח של ההסתדרות לקבל- "יולדות של קופ"ח עממית לפי מחירי העלות ולפי התנאים המקובלים בין שתי הקופות" מיותר בהחלט, מפני שאינו מקנה זכויות לחברותינו. לפי "התנאים המקובלים" כיום סגורים 2 בתי חולים של קופת חולים בארץ – בית חולים בילינסון ו-בית חולים העמק בעפולה" בפני חברותינו הזקוקות למחלקת יולדות לרגל חוסר מיטות, וסיים את מכתבו- "חן חן בעד רצונכם הטוב לעזור לנו".
קופת חולים הסכימה כי במקרה של שעת חירום רשאית המועצה להשתמש בבית החולים מיד ועליה לפנות את בית החולים מיולדות ולא לקבל יולדות חדשות.
היסטוריה > בית יולדות יחידי באזור מושבות יהודה ורחובות (עד 1953)

בית החולים ליולדות שירת את נשות רחובות והסביבה כי מעתה לא נדרשו עוד לנסוע לתל אביב, לבית החולים הדסה (תל אביב), כדי ללדת את ילדיהן.
בארכיון לתולדות רחובות (בריאות ורפואה - בית חולים אזורי למושבות יהודה, חקר וכתב: צביקה תדמור) נכתב: "בית החולים הדסה שירת במשך שנים את מושבות יהודה (רחובות, ראשון לציון, נס-ציונה, עקרון, באר יעקב, גדרה, שעריים). בינואר 1935 סירב הדסה לקבל חולים מסוגים שונים ממושבות יהודה. ב-1.4.1935 דרש בית החולים הדסה להכפיל את השתתפות המועצות המקומיות בהחזקת בית החולים העירוני ומ-1.4.1936 ייסגר עבורן בית החולים. ד"ר ראובן כצנלסון במכתבו ליו"ר המועצה ברחובות ב-1935 כותב:
חובה לגשת לפעולה תכופה בקשר עם מצב ההוספיטליזציה של המושבות. בית החולים העירוני ת"א במשך שנים רבות שירת באמונה את בני המושבות. לצערנו הולך ומשתנה היחס לבני המושבות". הקולונל ד"ר הרון וד"ר הרקנס, מנהלי מחלקת הבריאות של ממשלת א"י שנפגשו עם ד"ר ראובן כצנלסון, מנהל קופת חולים עממית למושבות, טענו שהשתתפות הממשלה בבית החולים העירוני ת"א היא 5000 לא"י והיא ניתנת רק עבור תושבי תל אביב אבל שליש מהמיטות תפוסות על ידי המושבות ובין המאושפזים, חולים קשים מאד בני המושבות, הקולונל ענה כי המושבות צריכות לדאוג לעצמן. בפגישה עם ישראל רוקח סגן ראש העיר תל אביב במרץ 1935 הוברר שבית החולים העירוני הדסה יישאר פתוח גם לעתיד לחולים הזקוקים לניתוחים ובדיקות מסובכות אולם בית החולים ייסגר באופן מוחלט בפני יולדות מבנות המושבות.
בית היולדות פעל במשך 30 שנים, עד שנת 1973.
לאחר הקמת בית החולים קפלן ברחובות ב-1953, עבר ד"ר כהן לבית החולים קפלן, פתח והיה למנהלה הראשון של מחלקת הנשים והיולדות של בית החולים.
עד שנת 1973 פעלו ברחובות שני בתי יולדות.
בויס (רובה נגד טנקים)

| --- | --- |
רובה נגד טנקים בויס, סימן 1.
רובה נגד טנקים בויס, סימן 1.
 מידע כללי
 סוג:  מודל כלי ירי 
 נגזרות:  בויס סימן 1, בויס סימן 2, בויס סימן 1 לכוחות מוטסים.
 תכנון:  בריטניה בריטניה - קפטן ה.ס. בויס
 מדינה מייצרת:  הממלכה המאוחדת 
 יצרן:  מפעל הנשק הקל המלכותי
 תקופת השימוש:  1937–1943 (כ־6 שנים) 
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה 
 יחידות שיוצרו:  62,000 
 מידע טכני
 קליבר:  0.55 אינץ' (14 מ"מ)
 פעולה:  פעולה בריחית (פעולת כלי ירייה)
 הזנה:  מחסנית בת 5 כדורים
 כוונות:  ברזל
 אורך כולל:  1.575 מ'
 אורך קנה:  36 אינץ' (914 מ"מ) דגם לכוחות מוטסים - 30 אינץ' (762 מ"מ)
 משקל ריק:  16 ק"ג
 קצב אש:  10 כדורים בדקה
 מהירות לוע:  W סימן 1 - 747 מטר בשנייה, W סימן 2 - 884 מטר בשנייה,  W סימן 2 (ליבת טונגסטן) - 945 מ' בשנייה
 טווח אפקטיבי:  חדירת 19-16 מ"מ פלדה בטווח 90 מ' (ב-90°) (22-19 מ"מ עם ליבת טונגסטן)
 
חייל אנגלי (החמוש ברובה בויס) נלחם לחופש בתמונת פרסומת לגיוס לצבא האמריקאי
חייל אוסטרלי מהגדוד הנגד טנקי השלישי, הדביזיה התשיעית, טוברוק, ספטמבר 1941
רובה בויס, או בשמו המלא רובה, נגד טנקים, 55. אינץ', בויס (אנגלית:  Rifle, Anti-Tank, .55in, Boys) הוא רובה נגד טנקים בקוטר "0.55 תוצרת בריטית. הרובה פותח כאמצעי נישא נגד טנקים לחיילי חיל הרגלים. הרובה יוצר בשלושה דגמים עיקריים:
בויס סימן 1 בעל בלם-לוע עגול, וחצובת תמיכה חד-רגלית בצורת האות האנגלית "T" .
בויס סימן 2 שפותח על מנת להקל על יצור הנשק, והיה בעל בלם-לוע מרובע ודורגל בצורת האות "V".
דגם שייוצר עבור כוחות מוטסים בעל קנה מקוצר, באורך של 30 אינץ', וללא בלם-לוע.
תכנון ופיתוח

רובה הבויס פותח על ידי קפטן בריטי בשם ה.ס בויס (H.C. Boys) כנשק נישא נגד טנקים לחיילי חיל הרגלים הבריטי. הקפטן בויס היה חבר בוועדה הבריטית לכלי נשק קלים, וחבר בצוות התכנון במפעל הנשק הקל המלכותי, שנודע יותר בכינוי מפעל אנפילד על שם רובע אנפילד בלונדון בו עמד, אשר גם ייצר את הנשק. בתחילה כונה הרובה בשם סטנצ'יאון (אנגלית: Stanchion, עמוד תמך), אך שם זה שונה לכבוד ממציאו, הקפטן בויס, אשר נפטר ימים אחדים לפני אישור כניסתו של הרובה לשירות הצבא הבריטי, בנובמבר 1937.
הבויס התבסס על עקרון הפעולה הבריחית והוזן באמצעות מחסנית בת 5 כדורים. הרובה היה גדול ממדים וכבד במיוחד, וכלל חצובה בחזיתו וכן ידית אחיזה נוספת בבסיס הקת. כדי להתגבר על הרתע רב העוצמה שנוצר בעת ירי הכדור בקוטר 0.55 אינץ' (כמעט 14 מ"מ), הותקן ברובה בלם לוע גדול ובולם זעזועים אשר שולב במבנה החצובה, וכן נוספה שכבת ריפוד עבה בקת הרובה. אחת מנקודות התורפה של הבויס היה השימוש הנרחב בברגים בקוטר קטן שאף שהודקו בחוזקה, יוצרו דווקא מפלדה רכה, מה שהפך את תחזוקת הרובה ותיקונו לקשה במיוחד, והיא אף הוגדרה על ידי הצוותים הטכניים כ"סיוט".
הבויס ירה כדור בקוטר 0.55 אינץ'. הכדור התבסס על תכנון התחמושת האמריקאי בקוטר 0.5 אינץ', אשר שמשה את מקלע הבראונינג, תוך הגדלת קוטר הקליע, וכן הוספת חגורת מתכת בבסיס התרמיל, ממש מעל טבעת החליצה. הכדור יוצר בשתי גרסאות עיקריות:
W סימן 1 - קליע במשקל של 60 גרם שנורה במהירות לוע של 747 מטר לשנייה.
W סימן 2 - קליע במשקל של 47.6 גרם שנורה במהירות לוע של 884 מטר לשנייה.
כדורים אלה אפשרו לרובה הבויס לחדור בין 16 ו-19 מ"מ פלדה ממרחק של כ-90 מ' (100 יארד) - מה שאיפשר לבויס לחדור את שריון החזית של רוב הזחל"מים ואת שריון הצד והשריון האחורי של מרבית הטנקים הקלים שהיו בשימוש במלחמת העולם השנייה. בהמשך פותח סוג תחמושת נוסף, קליע W סימן 2 בעל ליבה מטונגסטן - קליע זה נורה במהירות לוע של 945 מ' בשנייה והיה מסוגל לחדור עד 22 מ"מ פלדה מטווח של כ-90 מ'. כנגד מטרות שאינן משוריינות היה טווחו היעיל של הבויס ארוך בהרבה.
למרות מגוון המנגנון שנועדו לשכך את כוח הרתע של הרובה, היה הרתע המורגש (כמו גם רעש הירי וההבזקו) חזק במיוחד, וגרם לעיתים קרובות לחבלות בשרירי הצוואר ובכתפיים של היורה, מה שהוביל לכך שירי שלא מנקודת משען חזקה הוגבל למקרי חרום בלבד.