stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מולי סאנדן
ביוגרפיה

מולי סאנדן נולדה ב-3 ביולי 1992 בסטוקהולם. היא התחילה לשיר בגיל צעיר מאוד עם אחיותיה. סאנדן זכתה לתהילה לאחר שייצגה את ארצה בתחרות אירוויזיון הילדים 2006 עם השיר "Det finaste någon kan få" ("הטוב ביותר שיכול להיות") שהגיע למקום השלישי, למרות העובדה שמדינות סקנדינביה אחרות לא השתתפו.
בשנת 2009, השתתפה סאנדן ב-Melodifestivalen 2009, תוכנית הבחירה של נציגת שוודיה לאירוויזיון 2009 במוסקבה עם השיר "Så vill stjärnorna" ("כך רוצים הכוכבים"). בסיבוב הראשון היא הייתה אחת משמונה מועמדים שעלו היישר לגמר. עם זאת, הדברים לא הסתדרו בגמר והיא קיבלה את המקום האחרון וצברה שתי נקודות בלבד.
בשנת 2010 היא השתתפה בתוכנית הריקודים "Let`s Dance", שם בן זוגה היה הרקדן השוודי יונתן נסלונד. הזוג נשר מהתכנית ב-21 במרץ, כשהם סיימו במקום הרביעי. סאנדן דובבה את התפקיד הראשי בדיבוב השוודי של הסרט "פלונטר", שהוקרן בבכורה בשוודיה ב-14 בפברואר 2011.
בשנת 2012 היא שוב השתתפה בתחרות Melodifestival, עם השיר "Why Am I Crying", שוב עשתה את דרכה לגמר וסיימה במקום החמישי. בשנת 2016, שוב השתתפה סאנדן במלודיפסטילן עם השיר "Youniverse", שנכתב על ידה בשיתוף עם דני סאוסדו והמוזיקאי השוודי ג'ון אלכסיס. אך גם אז לא זכתה לייצר את ארצה באירוויזיון.
בשנת 2019 ביצעה את שיר הנושא לסרט "תחרות הזמר של האירוויזיון: סיפורה של Fire Saga", כאשר השיר "Volcano Man" מושר על ידי ויל פרל וסאנדן (מקאדמס, שמופיעה בסרטון, עשתה ליפ-סינק לקול שירתה של סאנדן).
חיים אישיים

משנת 2007 עד 2012 היא יצאה עם הזמר השוודי אריק סעדה. הזמרת הודיעה על פרידתה ממנו בבלוג שלה ב-9 בינואר 2012. בזמן שהשתתפה בתחרות Melodifestival באותה שנה, היא אישרה את השמועות כי הפרידה שימשה נושא לשיר שלה "למה אני בוכה" (Why Am I Crying).
באוגוסט 2012 דווח בעמוד האישי של סאנדן בפייסבוק כי היא יוצאת עם נאיל הורני, חבר הלהקה ואן דיירקשן, אולם לאחר מכן אישרה סאנדן כי הדף שלה נפרץ ושזה לא נכון. ב-11 בפברואר 2013 הכריזו סאנדן ודני סאוסדו רשמית על מערכת היחסים האחרונה שלהם באינסטגרם ובריאיון משותף. אריק סעדה ענה על שאלות בנוגע למערכת היחסים של סאנדן עם סאוסדו בעמוד הפייסבוק שלו. ב-12 במרץ 2016 נודע כי סאנדן וסאוסדו מאורסים.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

| שם | פרטים |
| --- | --- |
‏Samma himmel:  הפצה: 27 במאי 2009  לייבל: Warner Music Sweden  פורמט: הורדה דיגיטלית, CD
‏Unchained:  הפצה: 23 במאי 2012  לייבל: EMI‏ Music Sweden  פורמט: הורדה דיגיטלית, CD
‏Större:  הפצה: 27 באפריל 2018  לייבל: Molly Sandén AB, Sony Music  פורמט: הורדה דיגיטלית, CD
‏Det bästa kanske inte hänt än:  הפצה: 29 במאי 2019  לייבל: Milkshake, Sony Music  פורמט: הורדה דיגיטלית, CD
דיסקוגרפיה > אלבומי פסקול

| שם | פרטים |
| --- | --- |
Eurovision Song Contest:‎The Story of Fire Saga:  הפצה: 26 ביוני 2020  לייבל: Arista, Sony  פורמט: הורדה דיגיטלית
הערות שוליים

↑  "Volcano Man (From Eurovision Song Contest: The Story of Fire Saga". May 16, 2020. Retrieved May 16, 2020 – via YouTube.
↑  "Vi har gjort slut | Molly Sandén". אורכב מ-המקור ב-2012-07-19. נבדק ב-2012-08-07.
↑  Eric Saade och Molly Sandén säljer drömlägenheten | Extra | Expressen | Kändisar Hänt i Veckan Skvaller
↑  Molly Sandén kapad på Facebook: Är obehagligt | Nöjesbladet | Aftonbladet
↑  "scandipop on Twitter". Twitter. נבדק ב-2016-05-29.
↑  "Veckolista Album, vecka 23". Sverigetopplistan. נבדק ב-7 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1288913133  ISNI: 0000 0004 6260 6964  MusicBrainz: 9cb7843d-62b1-4a49-8296-1f504b7e6323  VIAF: 8541156253580008110002   WorldCat (עם VIAF): 8541156253580008110002
ברי חמיש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 בינואר 1952 ויניפג, קנדה 
 פטירה:  23 באוגוסט 2016 (בגיל 64) פלורידה, ארצות הברית 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת מניטובה 
 
ברי חמיש (באנגלית: Barry Chamish;‏ 13 בינואר 1952 – 23 באוגוסט 2016) היה עיתונאי ישראלי; מוכר כיוצר אחת מתאוריות הקשר על רצח רבין.
קורות חייו

חמיש נולד בעיר ויניפג שבקנדה. סיים תואר ראשון באוניברסיטת מניטובה. בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 פרסם בקנדה שלושה רומנים וספר של סיפורים קצרים.
עלה לישראל בשנת 1975 ובשנת 1979 סיים תואר שני באוניברסיטה העברית. התגייס ושירת בצה"ל בשנים 1979—1981. השתתף כחייל מילואים במלחמת לבנון הראשונה (1982) בתור מפעיל טילי כתף נגד מטוסים. בשנות התשעים עבד כעיתונאי בין השאר ב"מעריב"[דרוש מקור]. לאחר רצח יצחק רבין התפרסם כשהפיץ את תאוריית הקשר שלו.
במאי 2005, חייב בית המשפט לתביעות קטנות בירושלים את חמיש לשלם לאביגדור אסקין 3,500 ש"ח לאחר שכינה אותו "פרובוקטור ידוע של השב"כ", ובמאי 2008 חייב בית משפט השלום את חמיש לשלם לאיתמר בן-גביר 36,000 ש"ח, לאחר שכינה אותו "סוכן שב"כ".
חמיש טען להתנכלות השב"כ אליו בעקבות דבריו, ובאמצע העשור הראשון של המאה ה-21 היגר לארצות הברית.
חמיש היה גרוש, ואב לשני ילדים.
נפטר ב-23 באוגוסט 2016 בדירתו בפלורידה, ארצות הברית.
ספריו ותיאורית הקשר על רצח יצחק רבין

חמיש פרסם מספר רב של ספרים, חלקם הופיעו בעברית ובאנגלית וכן תורגמו לשפות נוספות, ביניהן רוסית ולערבית.
אחד מספריו הוא "מי רצח את יצחק רבין" שפורסם בהוצאת גפן, שם העלה שאלות שכפרו בגרסה הרשמית לרצח, ואשר, לטענתו, איש לא הצליח לתת להן מענה. לפי התאוריה של חמיש, הגוף המוכר בשם "המועצה לקשרי חוץ (CFR)" (אנ'), בו חברים אישים חזקים מאוד בכל העולם, עומד מאחורי התכנון והביצוע של הרצח.
בספרים אחרים שכתב פרסם תאוריות קונספירציה נוספות ובהן טען בין היתר למזימות לרציחת אנשים בכירים בישראל כגון רפאל איתן, חיים בר-לב, לאה רבין, רחבעם זאבי, לראיות לקיומם של חוצנים שמגיעים לכדור הארץ בעב"מים, ועוד.
חלק מספריו, בפרט אלו שעוסקים בקשר לכאורה בין השבתאות והציונות החילונית, מבוססים על עבודותיו של הרב והוגה תאוריות הקשר האמריקני מרווין (משה שלמה) אנטלמן, וכמו כן, מרבה חמיש לצטט אותו במאמריו.
ספריו שהופיעו בעברית:
מי רצח את יצחק רבין?, הוצאת גפן, ירושלים 1999 (באנגלית: Who Murdered Yitzhak Rabin?, הוצאת Feral House, קליפורניה 1998)
ימיה האחרונים של מדינת ישראל, הוצאת מועדון הספר הציוני, ירושלים 2001 (באנגלית: The Final Days of Israel, הוצאת Dandelion, אריזונה 2000)
הצילו את ישראל! : יומן עיתונאי 2000-2003, הוצאת קונוס תדמית ותקשורת, חולון 2003
שבתאי צבי, ציונות השמאל והשואה, הוצאת בית מודיעין, 2005 (באנגלית: Shabtai Tzvi, Labor Zionism and the Holocaust, הוצאת Master Press, טנסי 2005)
מספריו שלא תורגמו לעברית:
The Devil Wore an Angel's Suit, הוצאת Split Level, ויניפג 1972.
Keep Stillman: A Pun, הוצאת Split Level, ויניפג 1973.
Mack, הוצאת Split Level, ויניפג 1974.
Alice in Newfoundland. הוצאת Split Level, ויניפג 1976.
The Fall of Israel, הוצאת Canongate, אדינבורו 1992.
Traitors and Carpetbaggers in the Promised Land, הוצאת Hearthstone, אוקלהומה סיטי, אוקלהומה 1997.
Return of the Giants, הוצאת  Book World/Blue Star, סאן לייקס, אריזונה 2000.
Israel Betrayed, הוצאת Counting Coup, איינסוורת, נברסקה 2001.
Bye Bye Gaza, הוצאת Lulu, רליי, צפון קרוליינה 2006.
With the Kennedys, הוצאת Lulu, רליי, צפון קרוליינה 2006.
THE conPromised Land, הוצאת Lulu, רליי, צפון קרוליינה 2010.
The Stinger, Not the Stung: Israel's Not So Civil War, הוצאת Lulu, רליי, צפון קרוליינה 2012.
הערות שוליים

↑  'Conspiracists' still waiting for 'the truth', The Jerusalem Post | JPost.com (באנגלית אמריקאית)
↑  "About Barry," Archived 2011-03-05 at the Wayback Machine thebarrychamishwebsite.com/ Retrieved March 6, 2011.
↑  באתר שלו
↑  The Jewish Post & News - Google News Archive Search, news.google.com
↑  "Wikipedia False Claims on Barry Chamish as ‘Holocaust Denier,'" Archived July 1, 2011, at the Wayback Machine Inquisition News, February 26, 2011.
↑  תק 4846/04 (תביעות קטנות ירושלים), אביגדור אסקין נגד בארי חמיש, באתר "דיני רשת"
↑  בן-גביר כונה "סוכן שב"כ" - ויפוצה, באתר ערוץ 7, 6 במרץ 2008
↑  Sorry for being right, The Jerusalem Post | JPost.com (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259691605171  BnF: cb13530490z (data)  GND: 123607426  ISNI: 0000 0001 0788 1232  LCCN: n78077609  NTA: 123152569  SUDOC: 05045109X  VIAF: 113155391   WorldCat (עם VIAF): 113155391
רונלד מקנייר

| --- | --- |

רונלד מקנייר
 לידה:  21 באוקטובר 1950 לייק סיטי, קרוליינה הדרומית, ארצות הברית
 נהרג:  28 בינואר 1986 (בגיל 35) פלורידה, ארצות הברית
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוט בשירות נאס"א
 לאום:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (1976)  אוניברסיטת המדינה החקלאית-מכנית של קרוליינה הצפונית (1971) 
 עיסוק בעבר:  פיזיקאי
 תקופת השירות:  1978 – 28 בינואר 1986, נהרג באסון מעבורת החלל צ'לנג'ר (כ־8 שנים)
 זמן שהייה בחלל:  7 ימים, 23 שעות ו-15 דקות
 ביוגרפיה בנאס"א:  רונלד מקנייר
 משימות
 STS-41-B‏, STS-51-L
  
 עיטורים
 
 
רונלד ארווין מקנייר (באנגלית: Ronald Erwin McNair;‏ 21 באוקטובר 1950 – 28 בינואר 1986) היה אסטרונאוט ופיזיקאי אמריקאי. הוא נהרג בגיל 35 באסון התפוצצות מעבורת החלל צ'לנג'ר במהלך שיגורה במשימה STS-51-L. מקנייר היה אחד משלושת מומחי המשימה, מתוך צוות של שבעה.
לפני אסון הצ'לנג'ר השתתף מקנייר כמומחה משימה במשימה STS-41-B, גם היא על סיפון מעבורת החלל צ'לנג'ר, בין ה־3 ל-11 בפברואר 1984, והיה בכך לאפרו-אמריקאי השני בחלל.
ביוגרפיה

רונלד ארווין מקנייר נולד בלייק סיטי, קרוליינה הדרומית. הוריו היו קארל מקנייר, מכונאי רכב, ופרל, מורה בבית ספר על יסודי. למקנייר שני אחים. משפחתו הייתה דלת אמצעים, ובביתם לא היה חשמל ולא מים זורמים. לאחר מות סב המשפחה עברה המשפחה לבית טוב יותר, אם כי עדיין ברמה נמוכה. אחיו הגדול, שכתב את הביוגרפיה של רונלד מקנייר לאחר מותו, תיאר כיצד המשפחה "כיסתה את הרצפה והרהיטים בסירים ומחבתות כדי שיקלטו את המים שטפטפו מהגג" בזמן גשם.
בקיץ 1959, בהיותו בן תשע, נקראו המשטרה ואמו לספרייה הציבורית בעירו, לייק סיטי, שבה הונהגה הפרדה על רקע גזעני. מקנייר רצה לשאול ספרים מהספרייה הזו, ששירתה רק לבנים. הספרנית הזהירה אותו כי תזמין משטרה, והוא אמר "אני אחכה" והתיישב ליד הדלפק עד שהגיעו השוטרים ואמו. השוטר אמר: "למה פשוט לא תתני לו את הספרים?", דבר שהספרנית עשתה באי רצון. הוא אמר, "תודה, גברתי," כשהביא את הספרים. הפרק, כפי שנזכר על ידי אחיו קארל מקנייר, תואר בסרט אנימציה קצר.    הבניין שבו שכנה הספרייה באותה עת נקרא כיום על שמו.
מקנייר סיים את לימודיו התיכוניים כבוגר מצטיין. בשנת 1971 קיבל מקנייר תואר ראשון בפיזיקה הנדסית בהצטיינות יתרה מאוניברסיטת המדינה החקלאית-מכנית של קרוליינה הצפונית בבגרינסבורו, צפון קרוליינה. ב-1976 קיבל מקנייר תואר דוקטור בפיזיקה מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT). הוא זכה להכרה רחבה בזכות עבודתו בתחום הלייזר. באותה שנה זכה מקנייר במדליית זהב בקראטה מאיגוד האתלטים החובבים (AAU). מקנייר זכה בהמשך בחמש תחרויות אזוריות ובחגורה שחורה דאן 5 בקראטה.
מקנייר קיבל ארבעה תוארי דוקטור לשם כבוד, כמו גם שלל מלגות וציונים לשבח. הוא היה לפיזיקאי בצוות מעבדת המחקר יוז במאליבו, קליפורניה. מקנייר היה גם חבר באחוות אומגה פסי פי.
ביוגרפיה > קריירה כאסטרונאוט

בשנת 1978 נבחר מקנייר, יחד עם עוד 34 גברים ונשים, לתוכנית האסטרונאוטים של נאס"א. הוא נבחר מתוך כ-10,000 מועמדים. מקנייר היה אחד מכמה אסטרונאוטים אותם גייסה נישל ניקולס, כחלק ממאמץ של נאס"א להגדיל את מספר המיעוטים והנשים בקרב האסטרונאוטים. מקנייר טס כמומחה למשימה ב-STS-41-B על סיפון מעבורת החלל צ'לנג'ר, בין ה-3 ל-11 בפברואר 1984. בכך היה לאפרו-אמריקאי השני שטס בחלל.
ביוגרפיה > אסון הצ'לנגר

לאחר משימה STS-41-B נבחר מקנייר לצוות של משימה STS-51-L, כאחד משלושה מומחי משימה מתוך צוות של שבעה. המעבורת שוגרה ב-28 בינואר 1986. 73 שניות לאחר ההמראה התפוצצה המעבורת, בעת היותה בגובה של כ-14.5 קילומטרים מעל האוקיינוס האטלנטי, וכל אנשי הצוות נספו.
מקנייר נקבר בתחילה בבית הקברות Rest Lawn בלייק סיטי, דרום קרוליינה. ב-2004 הועברו שרידיו לפארק הזיכרון רונלד אי. מקנייר, שנמצא במקום אחר בלייק סיטי.
מוזיקה בחלל

מקנייר היה סקסופוניסט מוכשר וחובב ג'אז נלהב.
לפני משימתו האחרונה עבד מקנייר עם המלחין והמבצע הצרפתי ז'אן מישל ז'אר על יצירה מוזיקלית, שהייתה אמורה להיות חלק מאלבומו של ז'אר שהיה אמור לצאת באותה תקופה, Rendez-Vous. הכוונה הייתה שמקנייר יקליט את סולו הסקסופון שלו על סיפון הצ'לנג'ר, מה שהיה הופך את הסולו של מקנייר ליצירה המוזיקלית המקורית הראשונה שהוקלטה בחלל  (אף על פי שהשיר "Jingle Bells" נוגן על מפוחית במהלך טיסה מוקדמת יותר בחלל, במשימת ג'מיני 6). ההקלטה מעולם לא בוצעה שכן הטיסה הסתיימה באסון. הרצועה האחרונה באלבום Rendez-Vous נקראת "Last Rendez-Vous" וכותרת המשנה שלה היא "היצירה של רון". הערות האלבום כוללות הקדשה של ז'אר: "רון כל כך התלהב מהיצירה עד כדי שעשה עליה חזרות ברציפות עד הרגע האחרון. יהי רצון שזכרו של חברי האסטרונאוט והאמן רון מקנייר יחיה דרך היצירה הזו." מקנייר היה אמור לקחת חלק בקונצרט של ז'אר ביוסטון באמצעות שידור חי מן המעבורת, שהייתה אמורה להיות במסלול סביב כדור הארץ באותה עת.
הנצחה והוקרה

מקנייר זכה לאחר מותו במדליית הכבוד של הקונגרס, שהוענקה לכל אנשי הצוות שאבדו באסונות צ'לנג'ר וקולומביה.
מגוון מקומות ציבוריים, אנשים ותוכניות נקראו מחדש על שמו של מקנייר:
מכתש מקנייר, מכתש על הירח.
בניין מקנייר באוניברסיטת MIT (ידוע גם כבניין 37), שבו שוכן מכון קאולי לאסטרופיזיקה וחקר החלל. MIT היא האוניברסיטה שבה זכה מקנייר לתואר הדוקטור.
מרכז המדע באוניברסיטת פרנסיס מריון בפלורנס, דרום קרוליינה, נקרא על שמו.
מרכז מקנייר לחדשנות ומחקר בתעופה וחלל באוניברסיטת דרום קרוליינה.
מרכז הנופש והפארק מקנייר פומפנו ביץ', פלורידה.
שדרות רונלד מקנייר בלייק סיטי, דרום קרוליינה. הרחובות הסמוכים לשדרה נקרארים על שם שאר האסטרונאוטים שנספו בהתרסקות הצ'לנג'ר.
ב-29 בינואר 2011 הוקדשה ספריית לייק סיטי, דרום קרוליינה, כמרכז ההיסטוריה של החיים של רונלד מקנייר.
מספר רב של בתי ספר ברחבי ארצות הברית נקראו על שמו.
חיים אישיים

מקנייר היה נשוי לשריל מקנייר, ונולדו להם שני ילדים.  שריל היא מנהלת מייסדת של מרכז צ'לנג'ר, המתמקד בחינוך למדעי החלל.
מקנייר היה בן הדת הבהאית.
הערות שוליים

↑  "Astronaut's Brother Recalls A Man Who Dreamed Big". NPR. 28 בינואר 2011. נבדק ב-18 בנובמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Popova, Maria (6 ביוני 2016). "Eyes on the Stars: Astronaut Ronald McNair, Who Perished in the Challenger Disaster, Remembered by His Brother in an Affectionate Animated Short Film". brainpickings.org. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Eyes on the Stars". storycorps.org (באנגלית אמריקאית). StoryCorps. 28 בינואר 2013. נבדק ב-22 בפברואר 2021. On January 28, 1986, NASA Challenger mission STS-51-L ended in tragedy when the shuttle exploded 73 seconds after takeoff. On board was physicist Ronald E. McNair, who was the second African-American person to enter space. But first, he was a kid with big dreams in Lake City, South Carolina. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rauch, Mike; Rauch, Tim (4 באפריל 2013). "Eyes on the Stars". imdb.com (Documentary, Animation, Short, Biography, Drama, Family). נבדק ב-22 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Ronald E. McNair (Ph.D.), NASA Astronaut (Deceased)" (PDF). NASA.gov. Lyndon B. Johnson Space Center. בדצמבר 2003. נבדק ב-20 באוגוסט 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Space History Photo: Nichelle Nichols, NASA Recruiter". Space.com. 3 בינואר 2014. נבדק ב-21 ביולי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ronald E. McNair". discoversouthcarolina.com. SC Department of Parks, Recreation and Tourism. נבדק ב-20 באוגוסט 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The history of synthpop". אורכב מ-המקור ב-10 במרץ 2012. נבדק ב-23 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Smith, Bruce (11 בפברואר 2011). "Small SC town pauses to remember astronaut son". Bay State Banner. נבדק ב-7 בינואר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Wife of astronaut Ron McNair reflects on Challenger disaster". www.cbsnews.com (באנגלית אמריקאית). 28 בינואר 2016. נבדק ב-1 בפברואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Cheryl McNair". Challenger Center for Space Science Education. 2019. נבדק ב-20 באוגוסט 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Louis E. Venters, III: “MOST GREAT RECONSTRUCTION”:
THE BAHÁ’Í FAITH IN JIM CROW SOUTH CAROLINA, 1898-1965, עבודת דוקטור, אוניברסיטת קרוליינה הדרומית, 2010, עמ' 6, הערה 5.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 2612 1055  LCCN: n86141261  NARA: 10576013  VIAF: 11334447   WorldCat (עם VIAF): 11334447 
שלושת האסטרונאוטים האפרו-אמריקאים הראשונים שיצאו לחלל, משמאל לימין: מקנייר, גאי בלופורד ופרד גרגורי, שנבחרו לצוות האסטרונאוטים ב-1978.
המועמדים לאסטרונאוט רון מקנייר, גאי בלופורד ופרד גרגורי, לבושים חליפות חלל של אפולו, מאי 1978
אנדרטת לד"ר רונלד אי. מקנייר בעיר הולדתו, לייק סיטי, דרום קרוליינה
קברו של ד"ר רונלד אי. מקנייר בעיר הולדתו, לייק סיטי, דרום קרוליינה
פארק רונלד מקנייר בברוקלין, ניו יורק
קרן פימי

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  ישי דוידי
 משרד ראשי:  מגדלי אלון, רחוב יגאל אלון 94, תל אביב
 מנכ"ל:  ישי דוידי
  
 www.fimi.co.il
 
קרן פימי היא קרן ההשקעות הפרטית הגדולה בישראל, עם הון של מעל 7 מיליארד דולר. הקרן הראשונה מסדרת קרנות פימי הוקמה בשנת 1996 על ידי איש העסקים ישי דוידי.
עד 1 באפריל 2022 השקיעה הקרן בכ-99 חברות, ומימשה את השקעתה בכ-66 מהן, בהיקף עסקאות של למעלה מ-5.5 מיליארד דולר. בשנת 2012 השלימה קרן פימי גיוס לקרן החמישית בהיקף של כ-850 מיליון דולר. בשנת 2016 השלימה גיוס לקרן השישית בהיקף של 1.1 מיליארד דולר. בשנת 2020 הושלם הגיוס של הקרן השביעית בהיקף של 1.25 מיליארד דולר.
אופן השקעה

קרן פימי היא קרן השקעות פרטית המתמחה ברכישת שליטה בחברות פרטיות או ציבוריות. הקרן שותפה מלאה לתהליך השבחה של החברות בהן השקיעה. תחומי ההשקעה של קרן פימי כוללים את מרבית ענפי התעשייה, המסחר והשירותים. כמעט כל השקעותיה הן בחברות שבסיסן בישראל. פימי מתמקדת בהשקעה בחברות בינוניות וגדולות, בעלות פוטנציאל צמיחה. בחלק מהמקרים נכנסה הקרן להשקעה בחברה שסבלה ממשבר ניהולי או פיננסי. קרן פימי נבחרה לקרן ההשקעות הפרטית הטובה בעולם בשנת 2012 וברבעון הראשון של 2013 על ידי חברת המחקר האמריקאית פרקוין (Prequin)[דרוש מקור].
חברות בהן השקיעה הקרן

עד היום השקיעה הקרן, בין היתר, בחברות:
| שם החברה | מועד השקעה | מועד מימוש |
| --- | --- | --- |
| תדיראן קשר | 1999 | 2004 |
| תדאה | 2000 | 2007 |
| ליפמן | 2002 | 2006 |
| מדטכניקה | 2003 | 2007 |
| פורמולה מערכות | 2004 | 2006 |
| תפרון | 2004 | 2012 |
| תמי 4 | 2005 | 2009 |
| קונספט שיווק | 2005 | 2010 |
| גמאטרוניק | 2006 | 2010 |
| סקופ | 2006 | 2013 |
| סולבר | 2006 | 2011 |
| מרחב | 2006 | 2011 |
| אוריין | 2006 | 2012 |
| חמת | 2006 | 2011 |
| גניגר | 2006 | 2013 |
| בגיר | 2007 | 2012 |
| מטרו מוטור | 2007 | 2011 |
| ריטליקס | 2008 | 2012 |
| גבעון | 2008 | 2016 |
| אינרום | 2008 | 2019 |
| אורדן תעשיות | 2008 |  |
| אופיר אופטרוניקה | 2008 | 2011 |
| רבל | 2009 | 2015 |
| אלון USA | 2011 | 2012 |
| תדיר-גן | 2011 | 2021 |
| המ-לט | 2012 | 2020 |
| אורמת | 2012 | 2017 |
| נובולוג | 2013 | 2019 |
| ח.מר תעשיות | 2013 |  |
| אוברסיז | 2013 | 2018 |
| תאת טכנולוגיות | 2013 |  |
| גילת רשתות לווין | 2014 | 2022 |
| ריווליס | 2014 | 2020 |
| מגל | 2014 |  |
| רקח | 2015 |  |
| פולירם | 2015 |  |
| מפעלי חמצן וארגון | 2015 | 2020 |
| אינפיניה | 2015 |  |
| מנועי בית שמש | 2016 |  |
| גרין סטרים | 2016 |  |
| גלעם | 2016 |  |
| יוניטרוניקס | 2016 |  |
| אימאג'סאט אינטרנשיונל | 2017 |  |
| אס או אס אנרגיה אקספרס בע"מ | 2017 |  |
| G1 | 2017 | 2024 |
| אורביט | 2017 |  |
| בירד אירוסיסטמס | 2018 |  |
| PCB | 2018 |  |
| שטרן | 2018 |  |
| Aitech | 2018 |  |
| עמיעד | 2019 |  |
| דין שיווק | 2019 |  |
| סימפליויה | 2019 |  |
| קמהדע | 2019 |  |
| רפא | 2020 |  |
| אליקים בן ארי | 2020 |  |
| רימוני תעשיות | 2020 |  |
| אמת מחשוב | 2020 |  |
| עשות אשקלון | 2021 |  |
| גל שבב | 2021 |  |
| עמל ומעבר | 2021 |  |
הערות שוליים

↑   יורם גביזון, פימי מגייסת קרן שביעית בהיקף של עד 1.2 מיליארד דולר, באתר TheMarker‏, 9 בפברואר 2020
↑  שירי חביב ולדהורן, ‏הגיוס הגדול אי-פעם לקרן ישראלית: פימי גייסה 1.1 מיליארד דולר, באתר גלובס, 3 בפברואר 2016
| חברות שירותים פיננסיים והשקעות בישראל |
| --- | --- | --- |
| תאגידים סטטוטוריים | רשות ניירות ערך • רשות שוק ההון, ביטוח וחיסכון |  |
| בתי השקעות | IBI (מחזיקה גם בתמיר פישמן) • אימפקט • אינפיניטי • אלומות • אקסלנס נשואה • אלטשולר שחם • הלמן-אלדובי  • הראל השקעות • ילין לפידות • מגדל שוקי הון • מור • מיטב • פסגות • פעילים • קלאריטי |  |
| קרנות השקעות פרטיות | קרן פימי • קרן השקעות סקיי • קרן ריאליטי • קרן תשתיות ישראל  • קרן טנא •  פורטיסימו קפיטל |  |
| קרנות הון סיכון | TLV Partners • JVP • פיטנגו • קבוצת ברמ • ויולה ונצ'רס • תעוזה • בנצ'מרק ישראל • ורטקס ישראל |  |
| קרנות נדל"ן | ריט 1 • מגוריט • מניבים • סלע קפיטל |  |
| תעודות סל | תכלית תעודות סל • קסם מדדים |  |
| מוסד פיננסי חוץ-בנקאי | נאוי גרופ • פנינסולה • אמפא • מיכמן • טריא • מימון ישיר |  |
שלמה נהרי

שלמה (צחיק) נהרי (נולד ב-17 באוקטובר 1934) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ בהפועל פתח תקווה ובנבחרת ישראל בשנות החמישים והשישים.
קריירה

נהרי החל את קריירת המשחק שלו בהפועל רעננה, ששיחקה אז בליגה השנייה, לאחר שחבר ששיחק בקבוצה לקח אותו לטורניר נוער שנערך במגרש הפועל פתח תקווה. הוא שיחק לסירוגין בקבוצת הנוער ובקבוצה הבוגרת, עד שהתגייס לצה"ל והתנתק מהאגודה. נהרי הצטרף לגרעין "בתלם" של הנח"ל ושירת בקיבוץ הספר דאז ניר אליהו. בזמן שירותו הצבאי שיחק במדי נבחרת הנח"ל, ולאחר השחרור זומן לאימון של הפועל פתח תקווה. הוא הציג יכולת טובה והרשים את המאמן משה וארון, ובעקבות זאת צורף לקבוצה.
בעונתו הראשונה במועדון, 1955/1956, כבש שמונה שערים בשבעה משחקים בהם שותף. במשחק הדרבי מול מכבי פתח תקווה, שהסתיים בתוצאה 4–4, כבש נהרי שער שוויון דרמטי למרות שהיה באותו שלב אחרי כמעט שלוש שעות רצופות של משחק - הוא שיחק במשחק מוקדם לקבוצה הראשונה במדי קבוצת המילואים, ואז נקרא לעלות גם במשחק של הקבוצה הראשונה לאחר שאשר זליקוביץ' לא הגיע למשחק בעקבות סכסוך עם ההנהלה.
נהרי פתח בצורה מוצלחת גם את עונת 1956/1957, עם צמד בהופעתו הראשונה. בעונה זו הפך לשחקן הרכב קבוע, לקח חלק בזכייה של הקבוצה בגביע המדינה, והיה הכובש המוביל של הקבוצה לצד נחום סטלמך, עם שמונה שערים לכל אחד. בעונה שלאחר מכן הוסיף 13 שערים ב-21 הופעות, ובעונת 1958/1959 זכה עם הקבוצה בתואר האליפות השני בתולדותיה. אליפות זו הייתה הראשונה ברצף של חמש אליפויות, שיא שטרם נשבר, ונהרי לקח חלק בכולן. בעונת 1962/1963 כבש שער ניצחון דרמטי לאחר שקבוצתו כבר פיגרה 0–3 מול הפועל תל אביב.
נהרי שיחק בהפועל פתח תקווה עד לסיום עונת 1964/1965, ולאחר מכן פרש ממשחק פעיל, כשלזכותו 68 שערי ליגה, והוא מדורג במקום השישי בטבלת מלך השערים של הפועל פתח תקווה בכל הזמנים.
בנבחרת ישראל רשם שלמה נהרי 12 הופעות בין השנים 1958 ל-1961, בהן כבש שני שערים. נהרי זכה להגיש לסגן נשיא ארצות הברית (לימים נשיא ארצות הברית) ריצ'רד ניקסון ספר תורה כנציגה של נבחרת הפועל.
כחבר קיבוץ בתקופה זו היה נדרש לעבודה בפרדס במהלך היום ונאלץ לנסוע כל יום אחרי העבודה לאימונים, דבר שהקשה עליו, ולכן הוא בחר לעזוב את הקיבוץ ולהתמסר לכדורגל. כפי שהיה מקובל באותם ימים טרם העידן המקצועי - המועדון סידר לו עבודה כנהג אוטובוס בחברת אל על, שם המשיך גם לאחר פרישתו. ב-1983 עזב ועבר לעבוד כמפקח גינון וכמנהל אגף בעיריית פתח תקווה, שם עבד עד שיצא לפנסיה.
הערות שוליים

↑  מוזיאון הפועל פתח-תקוה, באתר www.hpt.co.il
↑  שלמה נהרי, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
| ‏‏נבחרת ישראל‏ - גביע אסיה בכדורגל 1960 (מקום שני) |
| --- | --- | --- |
|   אמר |   אהרונסקינד |   עצמון |   בנבנישתי |   גולדשטיין |   גלזר |   חודורוב |   קלמי |   ר. לוי |   ש. לוי |    לבקוביץ' |   מויססקו |  מנצ'ל |   נהרי |  סטלמך |  טיש |  ויסוקר | מאמן: מאנדי  |   אמר |   אהרונסקינד |   עצמון |   בנבנישתי |   גולדשטיין |   גלזר |   חודורוב |   קלמי |   ר. לוי |   ש. לוי |    לבקוביץ' |   מויססקו |  מנצ'ל |   נהרי |  סטלמך |  טיש |  ויסוקר | מאמן: מאנדי  | ישראל |
מונדיאל 1982

| --- | --- |

 מארחת:  ספרד ספרד
 תקופת התחרות:  13 ביוני 1982 – 11 ביולי 1982 (29 ימים) 
 מספר משתתפות:  24  (מתוך 109 משתתפות שנרשמו)
 הזוכה:  איטליה איטליה   (זכייה שלישית)
 מספר משחקים:  52
 מספר שערים:  146 (2.81 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  2,109,723 (40,572 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  איטליה פאולו רוסי   (6 שערים)
 שחקן מצטיין:  איטליה פאולו רוסי
 → ארגנטינה 1978מקסיקו 1986 ←
מונדיאל 1982 נערך בספרד בין 13 ביוני ל-11 ביולי. ספרד נבחרה על ידי פיפ"א לארח את המונדיאל כבר ביולי 1966.
נבחרת איטליה זכתה בטורניר זה, לאחר שגברה על נבחרת גרמניה המערבית במשחק הגמר בתוצאה 3 - 1. הייתה זו זכייתה השלישית במונדיאל, לאחר הזכיות במונדיאל 1934 ובמונדיאל 1938, והיא השתוותה לברזיל במספר הזכיות. איטליה פתחה את הטורניר בצורה פושרת, בדומה ל-1970, ובקושי עלתה לשלב הבתים השני, אליו העפילה עקב שער זכות עודף על קמרון. מאז ואילך, שוב, בדומה למונדיאל 1970, הייתה זו נבחרת אחרת לחלוטין, חדה ונמרצת. נבחרת בולטת אחרת הייתה צרפת, זוכת אליפות אירופה ב-1984. הולנד, שהעפילה לגמר בשני המונדיאלים הקודמים, לא העפילה לטורניר. אנגליה, שלא השתתפה ב-1974 וב-1978, העפילה לראשונה מזה 20 שנה דרך שלב המוקדמות (ב-1966 היא השתתפה כיוון שאירחה את הטורניר, ב-1970 עלתה אוטומטית כמחזיקת הגביע).
היה זה הטורניר הראשון שבו השתתפו 24 נבחרות לאומיות, לאחר שבמונדיאלים הקודמים התקן היה 16. באותו טורניר, טרם זינוקו הגדול של הכדורגל האפריקני, ובמידה פחותה, זינוקו של הכדורגל האסיאני והצפון-מרכז אמריקני, הביא הדבר להשתתפותן של מספר נבחרות לא ראויות.
האיטלקי פאולו רוסי נבחר לשחקן המצטיין של הטורניר (כדור הזהב), וזכה בתואר מלך השערים (נעל הזהב) לאחר שהבקיע 6 שערים לזכות נבחרתו, שזכתה לבסוף בגביע. בטורניר זה הוכרע לראשונה משחק בבעיטות מ-11 מ', לצורך קביעת המנצחת בשלבי ההכרעה.