ניסויים בלשניים בקופי אדם
השימפנזה שרה וסמלים כתובים > מהלך הניסויים

פרימאק התעניין לא רק בשפה אלא גם באינטליגנציה בבעלי חיים באופן כללי. בניגוד לחוקרים אחרים בתחום, מטרתו לא הייתה בהכרח לתקשר עם השימפנזים, אלא למפות את תהליכי החשיבה שהשימפנזים מסוגלים להם. הוא השתמש בסמלי פלסטיק צבעוניים שניתן היה להצמיד אותם ללוח מגנטי בעזרת פיסות מתכת מאחור. בתחילה למדה שרה שהיא יכולה לקבל בננה ממאמנה אם תצמיד ללוח סמל שנבחר לייצג "בננה" – ריבוע פלסטיק ורוד (הסמלים נבחרו בכוונה כך שלא יהיו אייקוניים, כלומר לא ניתן לנחש את משמעותם על פי צורתם). באופן דומה למדה שרה לבקש פרסי מזון נוספים באמצעות הסמלים שלהם. לאחר מכן יצר פרימאק סמל לפועל "תן", ולימד את שרה שכדי לקבל את הפרס המבוקש עליה לסדר את הסמלים על הלוח בסדר קבוע: "תן בננה". שרה העדיפה סידור של הסמלים בטור מלמעלה למטה, בדומה לנהוג בכתב סיני מסורתי, וכיוון זה נשמר בהמשך..
בשלב הבא יצר פרימאק סמלים לשמות המאמנים השונים של שרה, ולשם של שרה עצמה. על-מנת להקל על שרה את זכירת "שמותיהם", המאמנים ענדו אותם בשרשרת על צווארם, ואף נתנו לשרה לענוד את שמה בעצמה. לאחר שלמדה שרה את השמות דרשו ממנה לכלול אותם במשפט הבקשה בסדר קבוע (כלומר בדקדוק תקין) על-מנת לקבל את הפרס, למשל: "רנדי תן בננה שרה". אם שרה השתמשה למשל בשם של המאמנת מארי כאשר רק המאמן רנדי נוכח במקום, היא לא קיבלה את הפרס. פעם כתבה שרה את המשפט "רנדי תן בננה גאסי", והמאמן נתן מיד את הבננה לשימפנזה גאסי, אחד המשתתפים האחרים בניסוי. לאחר המקרה לא חזרה שרה מעולם על משפט זה.
שרה למדה כמאה סמלים שונים, שסימנו פריטי מזון, עצמים שונים, שמות אנשים ושימפנזים, ופעלים פשוטים כמו "קח", "הכנס" ו"רחץ". שרה למדה גם סמל שפירושו "שם-של", אשר בהמשך איפשר ללמד אותה סמלים של חפצים נוספים באופן שיטתי. למשל שרה למדה את הסמל למפתח על ידי סידור בטור של הסמל "מפתח", הסמל "שם-של" והמפתח עצמו. סמלים מופשטים אף יותר ניתנו לתכונות שונות, כמו צבעים: "אדום", "צהוב" ו"ירוק", צורות: "עגול" ו"מרובע", וגדלים: "קטן" ו"גדול". סמלים אלו איפשרו לשרה למיין עצמים לפי תכונות שונות, למשל "תפוח הוא אדום" או "תפוח הוא עגול". שרה מיינה את הסמל "תפוח" כעגול ואדום אף על פי שהסמל עצמו היה משולש כחול. סמל נוסף שפירושו "צבע-של" איפשר ללמד את שרה סמלים חדשים לצבעים באמצעות עצמים שכבר הכירה את שמותיהם, למשל "חום צבע-של שוקולד". לאחר שהוסבר לה באופן זה מה פירוש הסמל "חום", שרה הוכיחה את הבנתה כאשר התבקשה "תני חום" ובחרה את הדיסקית החומה מבין מספר דיסקיות בצבעים שונים..
שרה גם למדה סמלים של יחסים מופשטים נוספים, כמו "זהה", "שונה", "לא", "אם-אז", וסמל שנקרא "?" לציון סמל לא ידוע, שאותו נדרשה שרה להחליף בסמל הנכון במשפטים שונים. בשיטות אלו הוכיח פרימאק ששרה הבינה מושגים לוגים מופשטים רבים. כאשר הסמל "?" הונח בין שני פריטים זהים כלשהם, היא למדה להחליף אותו בסמל "זהה", וכאשר "?" הונח בין פריטים שונים כלשהם, היא למדה להחליפו ב"שונה". במשפט כמו "אדום ? תפוח" היא ידעה להכניס במקום "?" את הסמל "צבע-של", ובמשפט "אדום ? בננה" היא ידעה להכניס במקומו את הסמלים "לא צבע-של". קביעה מעניינת עשתה שרה כאשר הועמדה בפני המשפט "תפוח הוא אדום ? אדום צבע-של תפוח" והחליפה את ? בסמל "זהה". לעומת זאת במשפט כמו "תפוח הוא אדום ? תפוח הוא עגול" היא החליפה את ? בסמל "שונה". בכך הראתה שהיא יכולה להעריך משפטים, ולהבין את המונחים "זהה" ו"שונה" כ"זהה במשמעותו" ו"שונה במשמעותו". שרה גם הייתה מסוגלת להתמודד עם משפטי תנאי, כמו "שרה לוקחת בננה אם-אז רנדי לא נותן שוקולד שרה" (כלומר, אם שרה תיקח את הבננה היא לא תקבל מרנדי את הפרס האהוב עליה יותר, השוקולד).