stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'רום ק. ג'רום
כתביו ומורשתו

במשך חייו פרסם ג'רום כ־40 ספרים ומחזות, בנוסף לפרסומים קצרים רבים נוספים. הוא שאף להכרה חברתית כסופר רציני, בדומה לדיקנס, אך זכור כהומוריסטן, בעיקר בזכות ספרו "שלושה בסירה אחת", שתורגם לשפות רבות.
ל"שלושה בסירה אחת" קדם קובץ מאמרים בשם "מחשבות בטלות של הולך בטל" (אנ') מ-1886 שיש בהן הרבה הומור טוב לב. מחזהו הרציני האלגורי "הקץ לדירה שבקומה השלישית באחורי הבית" (אנ') הוצג בהצלחה שבע שנים רצופות וזכה גם לעיבודים לסרטי קולנוע בריטיים ב-1918 וב-1935. בשנת 1900, 11 שנים לאחר ש"שלושה בסירה אחת" יצא לאור, הופיע "שלושה גברים בבומל" ("שלושה בבומל"), שהוא סיפור המסע השני של השלישייה מ"שלושה בסירה אחת", וזכה להצלחה רבה. ג'רום כתב גם אוטוביוגרפיה בשם "חיי וזמני" (My Life and Times) שהופיעה ב-1925.
ג'רום נודע בצורת כתיבתו המקורית, שבה הוא עושה שימוש בהגזמות ובתיאור פשוט של מצבים מצחיקים ואירוניים. הוא ציני מאוד ביחסו למצבים שהוא מתאר, ואחת מהטכניקות המרשימות ביותר שלו היא היכולת לשנות את תיאורי המצב במשפט אחד, ולתאר את שינויי ההרגשה של דמות מקיצוניות אחת לשנייה.
רבים מעריכים מאוד את ההומור של ג'רום.[דרוש מקור: יש דוגמה לרבים אלו?] עם זאת, הספר "שלושה בסירה אחת" ספג גם קיתונות של ביקורת שלילית – לדעת חלק מהמבקרים לא היה בו אלא הומור זול, ללא איכויות ספרותיות.
אחד מן התומכים בג'רום היה חברו הטוב, ישראל זנגוויל. זנגוויל כתב מאמר על "שלושה בסירה אחת", בו הוא מתבדח על חשבונם של המבקרים שאהבו את הספר בתחילה, אך תקפו אותו ברגע שהצליח.
זנגוויל שוחח עם ג'רום על אמונותיו הציוניות וג'רום כתב באוטוביוגרפיה שלו, "חיי וזמני", את דעתו על הציונות:
תרגומים לעברית

שלושה בסירה אחת (מלבד הכלב), מספר תרגומים שונים בהוצאות שונות וביניהם: יאיר בורלא, הוצאת כתר, 1988. תרגום חדש ומהדורה מוערת: דני קרמן, אריה ניר הוצאה לאור, 2002.
שלושה בבומל, תרגם גבריאל רוזן, הוצאת גמיר, 1982.
סקיצות לרומן, תרגם מוטי לבון, הוצאת ספרות יפה, 2005.
שלושה גברים בבומל, הוצאה מחודשת לספר שלושה בבומל, תרגם יונתן בר, הוצאת קמין, 2012.
לקריאה נוספת

דני קרמן, אחרית דבר לספר שלושה בסירה אחת (מלבד הכלב), אריה ניר הוצאה לאור, 2002.
יונתן יבין, מסה: 'חכו לחלק השלישי', באתר "הַמּוּסָךְ - מוסף לספרות" של הספרייה הלאומית, מאי 2019
"גֶ'רוֹם, גֶ'רוֹם קְלֶפְּקָה", האנציקלופדיה העברית (כרך יא), חברה להוצאת אנציקלופדיות, תשי"ז, עמ' 271
הערות שוליים

1 2 3 4  גבריאל רוזן (רוזנבאום), מבוא ל"שלושה בבומל", תל אביב: גמיר, תשמ"ב, עמ' 5–6
1 2
"גֶ'רוֹם, גֶ'רוֹם קְלֶפְּקָה", האנציקלופדיה העברית (כרך יא), חברה להוצאת אנציקלופדיות, תשי"ז, עמ' 271
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299222105171  PLWABN: 9810584556505606  BIBSYS: 90175413  BNE: XX893680  BnF: cb119088062 (data)  CANTIC: a10106480  CiNii: DA01656143  GND: 117115517  ICCU: CFIV005629  ISNI: 0000 0000 8076 350X  LCCN: n80060933  LNB: 000016120  MusicBrainz: baf1d372-67bb-42e9-8e1d-8ca11bd38406  NDL: 00444680  NKC: jn19981001562  NLA: 36093310  NLG: 78794  NLK: KAC200609586  NTA: 069404933  SELIBR: 191627  SNAC: w6pn9h1n  SUDOC: 026938030  Trove: 1211103  VcBA: 495/180195  VIAF: 12310310   WorldCat (עם VIAF): 12310310 
ג'רום ק. ג'רום
הבחירות לעיריית בני ברק (2024)

בוקר הבחירות בעיר
הבחירות לעיריית בני ברק נערכו בבני ברק במסגרת הבחירות לרשויות המקומיות בישראל.
הבחירות נועדו להיערך ב-31 באוקטובר 2023, ט"ז בחשוון ה'תשפ"ד, אך בעקבות מלחמת חרבות ברזל אישרה הכנסת את דחיית הבחירות ל-30 בינואר 2024, ומאוחר יותר, ב-31 בדצמבר 2023, אישרה הממשלה דחייה נוספת של הבחירות ל-27 בפברואר 2024, י"ח באדר א' ה'תשפ"ד.  בחירות אלו הן הבחירות ה-20 שנערכות בבני ברק מאז הקמת העיר ב-1924. במהלך הבחירות הועמדו לבחירה 27 המושבים במועצת העיר, ותפקיד ראש עיריית בני ברק, בו מכהן אברהם רובינשטיין, שתי קדנציות, זה 10 שנים לא רצופות כחלק מן הדיל יחד עם סיעת אגודת ישראל בעיר.
רקע לבחירות

ראש עיריית בני ברק המכהן אברהם רובינשטיין, ראש "הרשימה התורתית המשותפת" ואיש מפלגת דגל התורה. לפי הסכם הרוטציה, אמור נציג אגודת ישראל להחליפו כמועמד הרשימה לראשות העיר, כאשר חנוך זייברט, איש הסיעה המרכזית, נבחר על ידיה כמועמד. מפלגת ש"ס הודיעה שח"כ ושר הבריאות אוריאל בוסו יתמודד לראשות העיר בני ברק מטעמה ולשם כך העביר את כתובתו מהעיר פתח תקווה. בנוסף התמודד על ראשות העיר חבר העירייה יעקב וידר מהליכוד וצבי רייך מטעת סיעת "תורה לשמה", פלג של הפלג הירושלמי המזוהה עם הרב צבי פרידמן. בשבוע לפני הבחירות פרש רייך מהתמודדות בהסכם עם זייברט, מעט קודם לבחירות הוגשה עתירה נגד מועמדותו של בוסו בטענה שלא העביר את מרכז חייו מפתח תקווה לבני ברק ועל כן הוא פסול מלהתמודד. העתירה נדחתה.
27 המקומות במועצת העיר היוצאת התחלקו בין "הרשימה התורתית המרכזית" (שמה המקומי של סיעת יהדות התורה) עם 16 מנדטים, ש"ס עם 6 מנדטים, בני תורה עם 3 מנדטים, יחד והליכוד עם מנדט אחד כל אחת.
בבחירות אלו עמדו לבחירה בשנית 27 חברי מועצה. מפלגת דגל התורה בתחילה הטילה וטו על חנוך זייברט, אך לבסוף חזרה בה מהווטו והודיעה על תמיכה במועמדותו של זייברט.
סיעת יחד בעיר חתמה הסכם איחוד עם מפלגת ש"ס.
מפלגה חדשה שהוקמה בעיר והתמודדה למועצה היא מפלגת 'טובת העיר' בראשות שלמה אלבוים שהוקמה על ידי קהילת פני מנחם, שפרשה מחסידות גור.
סיעת בני תורה העירונית התפצלה בין תומכי הרב אשר דויטש לבין נאמני הרב צבי פרידמן, כאשר האחרונים הקימו סיעה חדשה בשם "תורה לשמה" שלא עברה את אחוז החסימה. מנחם כרמל עמד בראש רשימת בני תורה.
תוצאות הבחירות > ראש העיר

| המועמד | קולות> מס' | קולות> אחוזים | קולות> אחוזים |
| --- | --- | --- | --- |
| חנוך זייברט | 47,652 | 54.8% |  |
| אוריאל בוסו | 33,707 | 38.9% |  |
| יעקב וידר | 5,553 | 6.3% |  |
| סך הכול | 86,912 | 100% | 100% |
תוצאות הבחירות > מועצת העיר

| אותיות | שם הרשימה | מנדטים | קולות | חברי מועצה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ג | אגודת ישראל | 20,572 | 6 | חנוך זייברט, יהושע מנדל, יוסף יצחק יעקובוביץ, אהרן אלבוים, שלמה פדר, ירחמיאל שמחה שטיצברג |
| דגל | דגל התורה | 30,809 | 10 | מנחם מנדל שפירא, גדליה סילמן, מיכאל קקון, משה דוד מורגנשטרן, שלמה שטרן, עקיבא שטרן, אברהם בינדר, יעקב ביטון, אברהם גלברט, אליעזר כהן |
| טז | טובת העיר בראשות הרב שלמה אלבוים | 4,065 | 1 | שלמה אלבוים |
| מחל | הליכוד צעירי בני ברק ותושבי השכונות בראשות יעקב וידר | 4,391 | 1 | יעקב וידר |
| נר | תורה לשמה | 27 | 0 |  |
| עץ | בני תורה | 5,169 | 2 | מנחם כרמל, חנניה לוריא |
| שס | התאחדות הספרדים שומרי תורה תנועתו של מרן הרב עובדיה יוסף זצ"ל | 22,417 | 7 | אוריאל בוסו, אליהו שושן, שלמה אלחרר, ניר אריאל, שלמה חדד, יונתן צדוק, יוסף תורג'מן, מרדכי פנחסי |
ביאורים

1 2  אוריאל בוסו התפטר מהרשימה למועצה זמן קצר לאחר ההפסד בבחירות על מנת שיוכל להישאר בתפקידיו כחבר הכנסת ושר בממשלה. במקומו נכנס למועצה מרדכי פנחסי.
הערות שוליים

↑  צבי זרחיה, הממשלה אישרה: הבחירות לרשויות המקומיות יידחו ל-27 בפברואר, באתר כלכליסט, 31 בדצמבר 2023
↑  איציק ברנדווין, ש"ס הכריזה רשמית: ח"כ אוריאל בוסו יתמודד לראשות העיר בני ברק מטעם מפלגת ש"ס, באתר ערוץ 7, 13 ביולי 2023
↑  ברגע האחרון: הפלג הירושלמי הסיר את מועמדיו לרה"ע בשורת ערים | סקירה, באתר JDN‏
↑  מרב סבר, עתירה נגד השר אוריאל בוסו: לא מתגורר בבני ברק ומנוע מלהתמודד על ראשות העיר, באתר ישראל היום, 19 בפברואר 2024
↑  דרמה בבני ברק: בית המשפט דחה על הסף את העתירות נגד אוריאל בוסו, באתר JDN‏
↑  אבי מוסקוב, ‏הפגישה הדרמטית, והכרעת מרן הגר"ד: מטילים וטו על חנוך זייברט פרסום ראשון, באתר JDN‏, 29 באוגוסט 2023
↑  דרמה בבני ברק: 'כסא רחמים' חוברת לש"ס ותתמוך במועמדותו של בוסו, באתר JDN‏
↑  חנני ברייטקופף, ‏הקול החסידי בב"ב יתפצל? הגר"ש אלתר בתמיכה פומבית ראשונה בשלמה אלבוים, באתר כיכר השבת, 20 בפברואר 2024
↑  אבי גלדוביץ', מערכת הבחירות מגיעה לשיאה: עדכונים שוטפים מהגשת הרשימות, באתר בחדרי חרדים
↑  איצלה כץ, ‏איש העסקים מנחם כרמל חוזר לפוליטיקה - והוא צפוי לגשר על הפערים ב'פלג הירושלמי', באתר כיכר השבת, 18 בספטמבר 2023
בניין מגורים בבני ברק עם שלטי בחירות של דגל התורה ואגודת ישראל
מפת תוצאות הבחירות
יעקב וידר, מועמד הליכוד לראשות העיר, בדוכן הסברה של מפלגתו בפתח מתנ"ס קריית הרצוג
דגל פרו

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל אזרחי, דגל הצי האזרחי
 יחס אורך/גובה:  2:3
 הונף לראשונה:  1825
 קבלת מעמד רשמי:  25 בפברואר 1825 
 מוטיבים עיצוביים:  דגל תלת פסי אדום-לבן-אדום
 גרסאות נוספות:        דגל מדיני ודגל ימי מדיני וצבאי         דגל צבאי
 
דגל פרו עוצב על ידי חוזה דה סן מרטין ואומץ על ידי מדינת פרו בשנת 1825. דגל פרו מופיע בשתי צורות: אזרחית ומדינית. הדגל האזרחי, המכונה גם הדגל הלאומי, מורכב משלושה פסים אנכיים אדום, לבן, אדום.  הדגל המדיני כולל במרכזו גם את סמל פרו. ה-7 ביוני, היום בו התקיים קרב אריקה בשנת 1880, נקבע בפרו ל"יום הדגל".
דגל פרו דומה בצבעיו לדגל הקוד הבינלאומי, המסמל את הספרה 7. ניתן  להבדיל ביניהם באופן הבא: דגל פרו מלבני ואילו דגל הקוד 7, ריבועי.
דגל הסימון 7, אשר דומה מאוד במראהו לדגל האזרחי של פרו
ראו גם

סמל פרו
המנון פרו
24 בספטמבר

24 בספטמבר הוא היום ה-267 בשנה (268 בשנה מעוברת) בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 98 ימים.
אירועים היסטוריים ביום זה

787 – מתכנסת ועידת ניקיאה השנייה
1302 – הסכם קלטבלוטה בין ממלכת נאפולי לבין ממלכת סיציליה
1831 – מתגלה "פסיפס אלכסנדר"
1942 – החל המרד בגטו טוצ'ין בזמן השואה
1950 – גלי צה"ל מתחילה את שידוריה
1955 – אצטדיון קריית אליעזר נפתח, ב-14 במאי 2014 נסגר באופן רשמי
1957 – אצטדיון הקאמפ נואו בברצלונה נפתח באופן רשמי
1964 – ועדת וורן מפרסמת את מסקנותיה בספר בן 888 עמודים
1967 – נשיא ארצות הברית לינדון ב. ג'ונסון מוציא צו נשיאותי האוסר על אפליה מינית בתעסוקה פדרלית
1973 – גינאה ביסאו מכריזה חד-צדדית על עצמאותה מפורטוגל
1980 – בית המשפט העליון של מדינת ישראל קובע שכפיית יחסי מין על אישה במסגרת הנישואים היא בגדר אונס
1991 – להקת נירוונה מפרסמת את האלבום Nevermind שנחשב לאחד מהאלבומים הטובים בהיסטוריית המוזיקה
1996 – מתחילות מהומות מנהרת הכותל בעקבות פתיחת מנהרת הכותל למבקרים
2005 – הוריקן ריטה מגיע לארצות הברית ופוגע במדינת טקסס
2015 – אסון העלייה לרגל במכה – 2,121 עולי רגל נהרגו בסמוך למכה שבערב הסעודית, עקב דוחק רב, בעת קיום מנהג החג' המוסלמי
נולדו

15 – ויטליוס, קיסר רומי (הוצא להורג ב-69)
936 – עצ'ד אל-דולה, האמיר המרכזי של קונפדרצית השושלת הבויהית (נפטר ב-983)
1501 – ג'ירולמו קרדאנו, מתמטיקאי, פילוסוף ורופא איטלקי, מגדולי המתמטיקאים בזמנו (נפטר ב-1576)
1564 – ויליאם אדמס, נווט אנגלי, ככל הנראה הבריטי הראשון שהגיע ליפן (נפטר ב-1620)
1583 – אלברכט פון ולנשטיין, אציל בוהמי והמצביא המפורסם ביותר שפעל בשירות האימפריה הרומית הקדושה (נפטר ב-1634)
1791 – גרגורי אלכסנדרוביץ פוטיומקין, מדינאי רוסי (נולד ב-1739)
1825 – פרנסס הרפר, פעילה למען ביטול העבדות ופעילה חברתית, סופרג'יסטית, משוררת וסופרת אפרו-אמריקאית (נפטרה ב-1911)
1911 – קונסטנטין צ'רניינקו, מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית בברית המועצות (נפטר ב-1985)
1920 – יוסל בירשטיין, סופר ומשורר ישראלי יליד פולין (נפטר ב-2003)
1921 – גדעון לוין, מחנך ותאורטיקן ישראלי (נפטר ב-2004)
1925 – כריסטל שאאק, דוגמנית גרמנייה (נפטרה ב-2021)
1926 – נמרוד שלום אריאב, מנכ"ל התעשייה האווירית לישראל (נפטר ב-2023)
1927 – פנינה גרי, אשת תיאטרון ישראלית (נפטרה ב-2023)
1928 – ג'ודית שקלאר, הוגה אמריקאית במדע המדינה, ידועה בשל תורת ה"ליברליזם של פחד" (נפטרה ב-1992)
1929 – טורו אוהירה, מדבב וקריין יפני (נפטר ב-2016)
1930 – דוד קורנגרין, מחנך ישראלי, ממקדמי ומנהלי תיכון אוסטרובסקי ברעננה ויקיר העיר רעננה (נפטר ב-2010)
1936 – ג'ים הנסון, איש תיאטרון הבובות הידוע והמפורסם בהיסטוריה של הטלוויזיה (נפטר ב-1990)
1939 – מוטי קירשנבאום, עיתונאי, איש טלוויזיה ורדיו ישראלי (נפטר ב-2015)
1939 – אשרה אלקיים רונן, רקדנית, כוריאוגרפית, יוצרת רב-תחומית ומורה לכוריאוגרפיה (נפטרה ב-2022)
1942 – ג'רי מרסדן, זמר-פזמונאי אנגלי, מוזיקאי ואיש טלוויזיה (נפטר ב-2021)
1943 – חנניה בר, צלם קולנוע ישראלי
1944 – דייוויד פדרמן, איש עסקים ישראלי ואחד מבעלי קבוצת הכדורסל מכבי תל אביב
1954 – אשטון קרטר, פוליטיקאי אמריקאי (נפטר ב-2022)
1954 – מרקו טארדלי, כדורגלן איטלקי
1955 – איריס דוידסקו, דוגמנית ושחקנית ישראלית (נפטרה ב-1996)
1956 – עמירם פאל, עורך דין וסופר ישראלי
1962 – אלי מקויסט, כדורגלן סקוטי ששיחק בעמדת החלוץ
1964 – אלי דוקורסקי, ראש עיריית קריית ביאליק משנת 2008
1965 – שי עבאדי, אמן ישראלי
1971 – איציק קורנפיין, שוער כדורגל ישראלי
1976 – שלומי קוריאט, שחקן, קומיקאי ומנחה טלוויזיה ישראלי
1976 – סטפני מקמהן, מנהלת המותג הראשית של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE
1978 – איתי פרל, זמר, פזמונאי, מלחין, מפיק מוזיקלי ומעבד מוזיקלי ישראלי
1979 – פאביו אאורליו, כדורגלן ברזילאי
1980 – בני שלמה, עבריין מורשע ישראלי אשר עמד בראש ארגון פשע (נרצח ב-2022)
1980 – ויקטוריה פנדלטון, רוכבת אופניים בריטית, בעלת שתי מדליות זהב אולימפיות
1985 – אוהד קדוסי, כדורגלן ישראלי
1992 – סתיו סטרשקו, דוגמנית ושחקנית ישראלית
1993 – סהר קליזו, יוטיובר ואושיית רשת
נפטרו

366 – ליבריוס, אפיפיור
768 – פפין הגוץ, ראשון המלכים משושלת הקרולינגים (נולד ב-714)
1046 – גלרט הקדוש, בישוף קתולי הונגרי (נולד ב-908)
1054 – הרמן פון רייכנאו, נזיר בנדקטיני (נולד ב-1013)
1120 – ולף השני, דוכס בוואריה (נולד ב-1072)
1143 – אינוקנטיוס השני, אפיפיור (נולד ב-1088)
1180 – מנואל הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית (נולד ב-1118)
1435 – איזבו מבוואריה, מלכת צרפת (נולדה ב-1370)
1459 – אריק מפומרניה, מלך איחוד קאלמאר (נולד ב-1382)
1541 – פאראצלסוס, אלכימאי, רופא ואסטרולוג שווייצרי (נולד ב-1493)
1545 – אלברכט מברנדנבורג, קרדינל והנסיך הבוחר של מיינץ והארכיבישוף של מגדבורג (נולד ב-1490)
1572 – טופאק אמארו, הסאפה אינקה האחרון של ממלכת וילקבמבה (נולד ב-1545)
1945 – הנס גייגר, פיזיקאי גרמני (נולד ב-1882)
1950 – ויקטוריה, נסיכת הסן, בתו הבכורה של לודוויג הרביעי, הדוכס הגדול של הסן (נולדה ב-1863)
1964 – פאול קאלה, בלשן גרמני (נולד ב-1875)
1991 – דוקטור סוס, סופר אמריקאי (נולד ב-1904)
2000 – שוש וייץ, חוקרת ומבקרת תרבות ותיאטרון ישראלית (נולדה ב-1939)
2003 – אדוארד סעיד, אינטלקטואל ומבקר ספרותי פלסטיני (נולד ב-1935)
2004 – פרנסואז סאגאן, סופרת, מחזאית ותסריטאית צרפתיה (נולדה ב-1935)
2011 – דוד בר חן, רבה של שדרות במשך קרוב לארבעים שנים, ומרבני יהדות מרוקו בישראל (נולד ב-1929)
2014 – כריסטופר הוגווד, מנצח, צ'מבליסט, סופר ומלומד בריטי (נולד ב-1941)
2020 – קורינה רוטשייפר, דוגמנית הולנדית (נולדה ב-1938)
2020 – רונית קרצנר, עורכת סרטים, במאית ומפיקה ישראלית (נולדה ב-1956)
2022 – פרעה סנדרס, נגן סקסופון ג'אז (נולד ב-1940)
2023 – צבי הקר, אדריכל ישראלי (נולד ב-1931)
חגים ואירועים החלים ביום זה

23 בספטמבר – 25 בספטמבר
ספטמבר
לוח אירועים שנתי
הערות שוליים

ויטליוס
עצ'ד אל-דולה
פיוטיומקין
מנואל קומננוס
איזבו מבוואריה
דוקטור סוסש
מריאמפיל

| --- | --- |
סמל מריאמפילסמל מריאמפיל

 מדינה / טריטוריה:  אוקראינה (פולין 1918–1945)
 אובלסט:  מחוז איוואנו-פרנקיבסק איוואנו-פרנקיבסק
 בירת הכפר:  איוואנו-פרנקיבסק
 שפה רשמית:  אוקראינית
 תאריך ייסוד:  1378
 שטח:  27.44 קמ"ר
 גובה:  224 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,015 (2001)
 קואורדינטות:  49°02′18″N 24°51′09″E﻿ / ﻿49.038333333333°N 24.8525°E﻿ / 49.038333333333; 24.8525 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוקראינה מוגדלת) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקיב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםמריאמפיל(למפת אוקראינה רגילה) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקיב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםמריאמפיל(למפת מחוז איוואנו-פרנקיבסק רגילה) איוואנו-פרנקיבסק קאלוש קולומיאה נדבורנה דולינה בורשטין בולחוב סניאטין קוסוב לבוב טרנופול צ'רנוביץ רומניה זקרפטיהמריאמפיל(למפת מחוז איוואנו-פרנקיבסק מוגדלת) איוואנו-פרנקיבסק קאלוש קולומיאה נדבורנה דולינה בורשטין בולחוב סניאטין קוסוב לבוב טרנופול צ'רנוביץ רומניה זקרפטיהמריאמפיל  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מריאמפיל (באוקראינית: Маріямпіль, בפולנית: Mariampol ובאנגלית: Mariiampil) הוא ישוב באזור גליציה המזרחית ההיסטורית, כיום במחוז איוואנו-פרנקיבסק באוקראינה (עד מלחמת העולם השנייה נקרא מחוז סטניסלבוב). הוא צמוד לגדה השמאלית של נהר הדניסטר ונמצא כ-15 ק"מ צפון-מזרחית מעיר המחוז איוואנו-פרנקיבסק ו-14 ק"מ דרומית מהעיר האליץ'. לפני מלחמת העולם השנייה היו ביישוב שלוש קהילות אתניות: אוקראינים, פולנים ויהודים. הקהילה היהודית ביישוב הושמדה כולה על ידי הנאצים במלחמת העולם השנייה. חלק גדול מהקהילה הפולנית הועבר לפולין לאחר המלחמה במסגרת חילופי אוכלוסייה.
היסטוריה של הישוב

היישוב נכלל באימפריה האוסטרו הונגרית עד סיום מלחמת העולם הראשונה. במהלך המלחמה, בשנת 1914, נכבש היישוב על ידי רוסיה הקיסרית וחלקו נפגע. לאחר מכן הוא נכבש מחדש בשנת 1915 על ידי הצבא האוסטרו הונגרי. היישוב סבל מירידה בהיקף האוכלוסייה שפחתה מ-1871 בני אדם בשנת 1900 ל-940 בשנת 1921. לאחר הקמת הרפובליקה הפולנית השנייה היישוב השתייך אליה עד פרוץ מלחמת העולם השנייה. בתקופה זו הוא נכלל במחוז סטניסלבוב. במסגרת הסכם ריבנטרופ-מולוטוב בין ברית המועצות לגרמניה הנאצית היישוב נכבש על ידי ברית המועצות בשנת 1939. במסגרת מבצע ברברוסה נכבש היישוב על ידי גרמניה הנאצית בשנת 1941. לאחר הכיבוש הוא נכלל במחוז גליציה בגנרלגוברנמן. היישוב שוחרר בשנת 1944 על ידי הצבא האדום. לאחר המלחמה הוא נכלל באוקראינה הסובייטית ולאחר התפרקות השלטון הקומוניסטי הוא הפך לחלק מאוקראינה.
הקהילה היהודית

קהילה יהודית התקיימה ביישוב כנראה מהמחצית השנייה של סוף המאה ה-16. במאה ה-18 היהודים ביישוב עסקו במסחר, החכרה והפעלת נכסים דוגמת בית מרזח. באותה עת היישוב היה תחת אחריות של הקהילה היהודית ביישוב ז'זופול (Jezupol). בחצי השני של המאה ה-18 היישוב הפך עצמאי והיה אחראי, לפי תיעוד, בשנת 1765, ל-69 יהודים שגרו ב-11 בכפרים באזור. בשנה זו היו בקהילה 188 בני אדם. בשנת 1891 קבעו השלטונות כי הקהילה תהיה אחראית לתיעוד ורישום של אירועים דוגמת נישואים, לידות וכדומה בקהילות היהודיות שהתקיימו ביישובים בסביבה.
במאה ה-19 ובמאה ה-20 התפרנסה הקהילה בעיקר ממסחר זעיר. בשנת 1912 פרצה שריפה ביישוב שכילתה חלק מבתי הקהילה והותירה אוכלוסייה גדולה של חסרי בית. היישוב והקהילה סבלו וניזוקו במהלך הכיבוש של היישוב על ידי צבא האימפריה הרוסית בשנים 1914–1915 בעת מלחמת העולם הראשונה. בספטמבר 1920 הותקפה הקהילה במסגרת פרעות פטליורה על ידי אוקראינים. 20 יהודים נפגעו מתוכם ארבעה נרצחו ובנוסף תשעה נשים וילדות נאנסו. במהלך הפרעות נגרם נזק משמעותי לרכוש ובתי הקהילה שנאמד במיליון וחצי מארק. בתהליך שנמשך מסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 חלק גדול מהקהילה עזב את היישוב. חברי הקהילה היגרו לערים גדולות באזור ולמדינות אחרות דוגמת ארצות הברית. תהליך זה הוביל לכך שמקהילה יהודית שגודלה 663 בני אדם בשנת 1880 ו-525 בשנת 1900, נותרו בה בשנת 1921 רק 241 בני אדם.
עדות לגבי התקופה בין מלחמות העולם מתארת פעילות כלכלית מגוונת של הקהילה. הדייג בנהר באזור היישוב ניתן בזיכיון לחברה שהוקמה על ידי יהודים ונוהלה על ידי יהודי בשם אייזיק ברגנשטיין. הוא בחר לאפשר לתושבי היישוב לדוג בנהר בחופשיות למרות הזיכיון. תחום הנפחות ביישוב נשלט ברובו על ידי יהודים ובנוסף חלק גדול מהמסעדות ביישוב נוהלו על ידי יהודים. עוזר הרב המקומי, ששימש גם כמלמד של ה'חדר' של ילדי הקהילה, היה אחראי על שחיטה כשרה שבוצעה בבית מטבחיים של היישוב. חלק מהשחיטה היה נמכר ללא יהודים. בית מרחץ של היישוב ששימש כסאונה נוהל על ידי יהודי בשם ברקו. היהודים נהגו להשתמש בו בימי שישי וביתר הימים הוא שימש את בני היישוב האחרים. מאפייה של יהודי בשם מוטיו אוסטר נחשבה למרכזית ביישוב ושימשה כספק לכלל החנויות בו.
מספר משפחות יהודיות שהיו חלק מהקהילה תועדו במחקר גנאלוגי דוגמת משפחת בלך (Blech), משפחת ויינטרוב (Weintraub) ונימט (Nemeth).
הקהילה היהודית > חינוך ותנועות נוער

בשנת 1785 הוקם ביישוב בית ספר מודרני לילדים היהודים ביישוב על ידי המשכיל הרץ הומברג שמונה על ידי השלטונות האוסטרים למפקח על כלל בתי הספר היהודים בגליציה. בבית הספר לימדו גרמנית ומדעים וזאת בניגוד לחינוך המסורתי היהודי שניתן בתלמוד תורה. בבית הספר לימדו המחנכים הירשל טובאק (Hershel Tobak) ויעקב קימס (Yaakov Kajms). כנראה שיהודים מהקהילה המסורתית התנגדו לבית ספר זה בדומה למקרים שהתרחשו ביישובים אחרים. בשנת 1906 תועד כי כ-100 ילדים למדו בתלמוד תורה שהוקם ביישוב. תנועות נוער ציוניות הוקמו ביישוב כנראה בשנות ה-30 של המאה ה-20. ביישוב פעלו תנועת עקיבא, הנוער הציוני, אחווה והשחר (HaShachar) שהייתה תנועת נוער רוויזיוניסטית.
הקהילה היהודית > מלחמת העולם השנייה והשמדת הקהילה

לפי הערכה ביישוב התקיימה קהילה שהכילה כ־300-270 בני אדם בעת כניסת הנאצים לאזור. חלק מהקהילה נרצח בירי בכפר וכ-150 משרידי הקהילה גורשו לגטו סטניסלבוב. לפי הערכה של חוקרי יד ושם שרידי הקהילה גורשו למחנה ההשמדה בלז'ץ או הושמדו בטחנת רודולף (Rudolfsmühle).
הקהילה היהודית > תיעוד והנצחה

בנובמבר שנת 2010 הוקמה אנדרטה לזכר הקהילה באזור בו היה קיים בעבר בית הקברות היהודי של היישוב. קרן רוטשילד מבריטניה והקונגרס היהודי האירופאי-אסייתי מימנו את הפרויקט. האנדרטה כתובה בשלוש שפות: עברית, אנגלית ואוקראינית. אומן פיסול אוקראיני בשם ואסיל וילשוק (Vasyl Vilshuk), זוכה פרס אומנותי, הכין את האנדרטה. באנדרטה נכתב בעברית: לז"נ קדושי קהילה יהודית ממרימפול שנהרגו באכזריות נוראה 1941 - 1945 על ידי הנאצים. שעס תנצבה. בית הקברות עצמו נהרס כנראה בתקופת השואה וכיום לא נותרו בו ממצאים דוגמת מצבות המאפשרים פעולות שימור או זיהוי גבולותיו המדויקים. השטח הוא בבעלות ציבורית ולא בוצעה עליו בנייה. בית הכנסת של הקהילה נהרס אף הוא כנראה לאחר מלחמת העולם השנייה ואין לו תיעוד.
הקהילה היהודית > יוצאי הקהילה בעולם

במספר מדינות, כגון ארצות הברית וישראל, חיים כיום צאצאים של יהודים מהקהילה שהיגרו ממנה לפני מלחמת העולם השנייה. חלקם שרד בעת השואה ביישובים אחרים באזור הכיבוש הנאצי.
הערות שוליים

↑  Journal of Laws and National Regulations for the Kingdom of Galicia and Lodomeria together with the Grand Duchy of Kraków. 1891, part 20, "Biblioteka Jagiellońska, 100245 III", 22 December 1891, p. 49 (Polish).
↑  Majer Bałaban (1909), List of Jews and Karaites of the Galician land and the Trembowla and Kolomyia counties in 1765, polona2.pl, Kraków 1765, pp. 4, 5, 7, 19. (בפולנית).
↑  פנקס הקהילות. אנציקלופדיה לקהילות היהודיות. פולין, כרך שני. הערך מריאמפיל. הוצאת יד ושם. עמ' 307–308. באנגלית.
↑  אתר לתיעוד היסטורי של הקהילה הפולנית ביישוב Mariampol. מידע על התקופה בין מלחמות העולם, 1945-1918. פורסם בשנת 2014. בנוסף מידע מהספר: PRZEMINĘLI ZAGOŃCZYCY, CHLIBOROBI, CHASYDZI - Kamil Barański. Panda Press – London. 1988. בפולנית.
↑  אתר ארגון גשר גליציה (gesher galicia). שמות משפחות מהישוב מריאמפיל בגליציה באוקראינה שזוהו. שנת 2024. באנגלית.
↑  פנקס הקהילות. אנציקלופדיה לקהילות היהודיות. פולין, כרך שני. הערך מריאמפיל. הוצאת יד ושם. עמ' 308. באנגלית.
↑  טחנת רודולף Rudolfsmühle הוא שמו של בניין, שבמקור שימש כטחנת קמח, בגטו סטניסלבוב בו בוצעו עינויים ורצח שיטתי של יהודים מהכפרים והעיירות מהאזור מסביב לעיר.
1 2  Holocaust memorial in the Jewish cemetery in Mariiampil, Ukraine, 2010. Holocaust Memorial Monuments. A joint project of the Center for Jewish Art, Hebrew University of Jerusalem Miller Center/Feldenkreis Program, University of Miami International Survey of Jewish Monuments
↑  ידיעה על אנדרטה שהוקמה ליהודים שמתו במלחמה (באוקראינית). Radio Svoboda. 8.11.2010. На Прикарпатті встановили пам’ятник євреям, загиблим у роки війни]
↑  Mariiampil Jewish Cemetery. ESJF (European Jewish Cemeteries Initiative). 2024
האזור בו היה בית הקברות היהודי של הישוב
האנדרטה לזכר הקהילה שהושמדה בשואה (בבית הקברות היהודי)
מוחמד בן סוליים

| --- | --- |

 לידה:  12 בנובמבר 1961 (בן 63) דובאי, חוף שביתת הנשק   (כיום איחוד האמירויות הערביות)
 מדינה:  איחוד האמירויות הערביות 
 השכלה:  אמריקן יוניברסיטי 
 תפקיד:  נשיא הפדרציה הבין-לאומית לרכב
 
מוחמד בן סוליים (בערבית: محمد بن سليم, תעתיק מדויק: מחמד בן סלים; נולד ב-12 בנובמבר 1961) הוא נהג מרוצי ראלי אמירתי לשעבר, המשמש כנשיא הפדרציה הבין-לאומית לרכב.
בן סוליים זכה 14 פעמים באליפות המזרח התיכון בראלי בין השנים 1984–2002. מאז שנת 2006 משמש כנשיא מועדון הרכב והתיור של איחוד האמירויות. בשנת 2008 מונה לסגן הנשיא הערבי הראשון של הפדרציה הבין-לאמית לרכב, ובדצמבר 2021 נבחר למחליפו של ז'אן טוד בנשיאות הארגון.
השכלה

בן סוליים למד מנהל עסקים באמריקן יוניברסיטי בוושינגטון די. סי. ובאוניברסיטת אלסטר. ביולי 2012 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד במדעים מאוניברסיטת אלסטר על תרומתו לספורט, מנהיגות אזרחית ופעילות צדקה.
משפחה

ב-7 במרץ 2023 נהרג בנו, סייף, בתאונת דרכים שאירעה בדובאי.
הערות שוליים

↑  Mohammed Ben Sulayem Elected FIA President, FIA.COM, 17 December 2021
↑  Ulster Honours Gulf Rally Driver, 2 July 2012
↑  FIA president Ben Sulayem's son loses life in road crash, Motorsport.com, 9 March 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1033776505  VIAF: 300109796   WorldCat (עם VIAF): 300109796
יהדות אסטוריאס

יהדות אסטוריאס היא תפוצה יהודית-ספרדית, שהתקיימה בין האלף הראשון לספירה עם הגעת היהודים לאסטוריאס שבצפון חצי האי האיברי עד אמצע האלף השני לספירה, עת גורשו יהודים אלה בגירוש ספרד. יהודי אסטוריאס דיברו אסטורית וספרדית וייתכן שגם גליסיאנית עם שכניהם; וג'ודזמו ועברית וארמית עם קהילות יהודיות אחרות.
כיום חיים בחבל ארץ זה יהודים שלאו דווקא צאצאי יהודי אסטוריאס הקדומים, חלקם אף מהגרים מיהדות מזרח אירופה לאחר השואה ומהגרים מיהדות אמריקה הלטינית, בעיקר בעיר אוביידו שבה נאמדה ב-2019 קהילה יהודית בת 130 נפש.
היסטוריה > בתקופה הרומית

לפי ממצאים ארכאולוגיים כגון שקלים עתיקים שנטבעו בתקופה הרומית בארץ ישראל, ראשית היישוב היהודי בספרד הוא מן המאה השנייה לאחר שגולים מפרובינקיית יהודה הגיעו לשם במטרה להימלט מן המצב בארץ ישראל לאחר חורבן בית המקדש השני.