רתם רשף
אודות יצירתה

רתם רשף עוסקת בציור מופשט וביצירת מיצבים ציוריים המורכבים מיריעות קנבס גדולות ממדים. עבודותיה מתמקדות ביחסים שבין נוכחות והיעדר, זיכרון וממשות, באמצעות שימוש בחומרים יום יומיים וחלקי צמחייה, והפיכתם לדימויים מופשטים המזכירים מאובנים או משקעים.
המיצב הציורי שלה "ארכדיה", הוצג כתערוכת יחיד במוזיאון קאטונה לאמנות בניו יורק (אנ'). באוקטובר 2019. הוא מתכתב עם ציורו של ניקולא פוסן Et In Arcadia Ego (אנ'). המיצב עוסק במתח שבין הנוף המצויר והסביבה הטבעית העוטפת את המוזיאון, ובסכנות התפרצותה של האלימות הרוחשת מתחת לפני השטח, בחברות האמריקאית והישראלית כאחת.
בתערוכה "שליטה | שחרור" במקום לאמנות בקריית המלאכה בתל אביב (2016), הציגה יריעות ציור באורך 44 מטר, התלויות מהתקרה לרצפה ועוטפות את הגלריה.
ב-2017 הציגה רשף מיצב גדול בשם "נוסעת בזמן" כתערוכת יחיד באוניברסיטת לה ורן, קליפורניה (אנ'). תהליך תליית המיצב תועד בידי הצלם והבמאי אריק מין סוינסון (אנ'). "נוסעת בזמן" מורכב משש יריעות ציור השזורות לאורך ולרוחב ויוצרות סבכה צבעונית גדולה. המיצב מסמל את ארבע עונות השנה המתחלפות, כשהעונות נשזרות זו בזו לכדי מארג אחד, תוך שימוש בטכניקות, צבעים ואווירה מגוונים. היצירה מבקשת להשהות את מבט הצופה על הקיר ולהאריך את חוויית הצפייה באמנות, בעידן העכשווי שטוף הדימויים והקצב המהיר. שש יריעות הציור נמזגות לכלל התנגשות אקלימית, המצביעה על תופעת ההתחממות העולמית, שבה מופיעים גשמים וסופות בקיץ וגלי חום בחורף.
רשף הציגה את התערוכה "נוסעת בזמן: חלק שני – מצפן" בגלריית קוון פונג באוניברסיטה הלותראנית האמריקאית בקליפורניה (אנ'). הצבה שונה זו של המיצב המקורי הפכה את העבודה לטעונה יותר פוליטית. רשף הציעה מצפן מושגי ואמנותי, לו אנו נדרשים בתקופה של היעדר מנהיגים פוליטיים וחברתיים המסוגלים להנהיג את ארצותיהם וקהילותיהם בביטחה. בעידן הפכפך זה, היצירה גדולת הממדים הציעה מפלט של התבוננות פנימית רגועה ופרשנויות אינסופיות לצופים, תוך שהיא קוראת להם ללכת בעקבות מצפונם ורגשותיהם, ולא לצעוד כעדר עיוור אחר ההבטחות של הפוליטיקאים.
בקיץ 2018 הציגה שני גופי עבודות: מיצב החוץ "מעברים", בחזית בית האמנים תל אביב ו"ספקטרום", בסוהו האוס, מערב הוליווד, קליפורניה.
ב"ספקטרום" התמקדה רשף ביצירת מערך ציורי ליניארי של קשת הצבעים, ובדרכים השונות לתאר את טבעו החמקמק של הזמן המשתנה עם התחלפות העונות. 22 הציורים בסדרה, מציגים שלבים מונוכרומטיים באורכי גל שונים של הספקטרום האלקטרומגנטי, המדגישים את קרני האור הקיימות, אך הנעלמות מהעין, הידועות למדע. באורך הגל הקצר של הספקטרום, נמצאת הקרינה האוּלְטְרָה סגולה, בעוד שבאורך הגל הארוך של הספקטרום, נמצאת הקרינה התת-אדומה. שני קצוות אלה גם מסמנים את התזוזה הטונאלית ורוחב הטווח של הגוונים, מן הצבעים החמים של האדום והצהוב, ועד לצבעים הקרים של הכחול והסגול, וגם ממחישים את השינוי במצבים והאווירה, מקודרת לשמחה, מרגועה למלאת תשוקה.
בשנים 2018–2022 רשף הציגה ארבע עבודות קיר בחזית בית האמנים ע"ש יוסף זריצקי בתל אביב. עבודת הקיר הראשונה, "מעברים" (2018), יצרה אשליה אופטית של עשרים "חלונות" הנדמים כציורים עזים, מופשטים ומונוכרומטיים. המעברים מצבעים חמים לקרים, באמצעות הגוונים, הטמפרטורות והאיכויות הרגשיות, ממחישים את חילופי העונות המתבטאים בקיצור והארכת מחזורי השעות והימים במהלך השנה. המעברים המוצגים על קיר בית האמנים מהווים מחווה לאסכולת הציור המופשט אותה ייצג באמנות הישראלית המוקדמת יוסף זריצקי, שעל שמו קרוי בית האמנים ולתנועת אופקים חדשים שהוא היה ממקימיה.
עבודת הקיר השנייה של רשף בבית האמנים, "עדן בשתי מערכות" (2019), נוצרה כתגובה לסבב השני של הבחירות בישראל בספטמבר 2019. חלקה הראשון של עבודת הקיר הושק באוגוסט 2018, לפני הבחירות, במטרה להעלות את המודעות לחשיבותה של ההצבעה. חלקה השני של העבודה הושק בנובמבר 2019 והוצג למעלה משנתיים על חזית בית האמנים. שני חלקי הפרויקט הציגו ציורים מופשטים שונים, המתייחסים לנושא "גן העדן האבוד" ולאפשרות לחיים הרמוניים בשלום במזרח התיכון, ובמיוחד בישראל,
ומהווים את גוף העבודות הפוליטי ביותר של רשף עד לרגע השקתם (2019). בשנת 2020 הציגה רשף את המיצב הציורי ״אירוע לבבי״ בחלל המעבדה בתל אביב. מיצב זה לווה בעבודת סאונד שהתבססה על הקלטות של קולות המחאה שאספה רשף במהלך ההפגנות ברחוב בלפור, ירושלים בקיץ 2020.
עבודת הקיר השלישית "הדרן", עלתה על חזית בית האמנים באוקטובר 2022, מספר שבועות לפני סבב הבחירות בישראל.
לצד מיצבי הציור של רשף, היא ממשיכה לפתח את ציורי ההטבעה שלה, שהובילו לסדרות "ספריות הרפאים" וה"מאובנים" ב-2017–2018 ול"הביטאט" ב-2019.
בגופי עבודות מוקדמים יותר של רשף היא השתמשה בטכניקת ציור המתבססת על צבעי אקרילי מדוללים ועבודה אינטואיטיבית ללא מכחולים. לתערוכת המיצב הראשונה שהציגה בגלריית ״מקום לאמנות״ בקרית המלאכה בתל אביב, בחר אוצר התערוכה, שגיא רפאל, את השם ״שליטה שחרור״ שייצגה אז כמו עתה את אופן העבודה של רשף.