stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פלאגיה
חיים וקריירה

אמה של פלאגיה, סבטלנה גנאדייבנה חאנובה (Светлана Геннадьевна Ханова), לשעבר זמרת ג'אז, היא במאית תיאטרון ומדריכה לאמנויות הבמה, היא כיום מפיקה ומנהלת אמנותית של הלהקה של בתה. לא ידוע זהות אביה של פלאגיה למעט שמו הפרטי, "סרגיי". שם המשפחה חאנובה הוא שם המשפחה של בעלה האחרון של אמה. בגיל שמונה פלאגיה נכנסה לבית הספר המוזיקלי של קונסרבטוריון נובוסיבירסק. בגיל תשע זכתה בתואר "הזמרת העממית הטובה ביותר של רוסיה בשנת 1996" בתחרות טלוויזיה. ובבהיותה בת עשר חתמה על חוזה עם חברת התקליטים FeeLee והמשפחה עברה למוסקבה. בגיל 14 סיימה את לימודיה בבית הספר באמצעות התכתבות ונכנסה ללימודים באקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון. סיימה את לימודיה בהצטיינות בשנת 2005.
בשנת 1997 היא שרה בקונצרט תחרות השירה ליום השנה ה-850 של מוסקבה, הייתה הזמרת היחידה ששרה בפני ראשי שלוש המדינות (ז'אק שיראק, הלמוט קוהל, בוריס ילצין) והשתתפה בתוכנית הטלוויזיה של KVN כחברה מטעם אוניברסיטת נובוסיבירסק.
ביולי 1999 הוזמנה על ידי מסטיסלאב רוסטרופוביץ' לפסטיבל מוזיקלי בצרפת לצד יבגני קיסין, ראווי שנקר ו-BB קינג. בריאיון לעיתון הצרפתי גלינה וישנבסקאיה - אשתו של רוסטרופוביץ' - כינתה אותה אז "עתיד האופרה העולמית". בשנת 2000 הרכיבה פלאגיה להקה תחת שמה.
בשנת 2009 זכתה פלאגיה בתואר "הסולנית הטובה ביותר של השנה" על פי רדיו נאשה. בינואר 2010 היא השתתפה בפרויקט "בובל" של בובי מקפרין. פלאגיה הייתה אחת מארבעת המאמנים של תוכנית הריאליטי הרוסית The Voice בעונות 1–3 ובעונה 6. כמו כן, היא הייתה אחת משלושת המאמנים של The Voice Kids בעונות 1–3, 5–6 וכן מאמנת בגרסת המבוגרים, The Voice Senior, בעונות 1–2.
במהלך טקס הפתיחה של אולימפיאדת החורף 2014 היא ביצעה את השיר העממי הרוסי "הו, לא אותו הערב" (Ой, то не вечер). לאחר לידת בתה, היא חזרה למוזיקה והשתתפה בקונצרט יום השנה של ניקולאי ראסטורגוייב, סולן להקת ליובה, שם ביצעה איתו בדואט את השיר "סוס".
חיים אישיים

בשנת 2010 התחתנה פלאגיה עם דמיטרי יפימוביץ', במאי טלוויזיה. הם התגרשו כעבור שנתיים. בשנת 2016 התחתנה עם שחקן ההוקי הרוסי, איוואן טלגין מצסק"א מוסקבה. יש להם בת בשם טאיסיה. בדצמבר 2019 הודיעה פלאגיה באינסטגרם על פרידתה מטלגין.
חברי להקה

פלאגיה - שירה
פאבל דשורה - גיטרה, קולות רקע, עיבוד
סבטלנה חאנובה - מפיקה, מילים, עיבוד, ערבוב שמע
דניאל אופלאצ'קין - תופים
אלכסנדר (סניה) סאוויניך - גיטרה בס, קולות רקע
אנטון ציפקין - ביאן (אקורדיון), קלידים
סרגיי פולובויארינוב - במאי סאונד
דיסקוגרפיה

2003 - פלאגיה (Пелагея)
2007 - שירי עוזרת הבית (Девушкины песни)
2009 - דרייב סיבירי (Сибирский драйв)
2010 - שבילים (Тропы)
הערות שוליים

↑  Андрей Ханов. Немного о Пелагее
↑  "Pelageya Khanova – Biography (from official site)". אורכב מ-המקור ב-13 במרץ 2012. נבדק ב-21 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Пелагея Ханова – Биография – Рождение фолк-этно-рок певицы и создание группы". אורכב מ-המקור ב-13 בפברואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Хальзова, Анастасия. "Воспитание детей – это тоже творчество". Здоровье школьника (№9 2008). אורכב מ-המקור ב-13 בפברואר 2012. נבדק ב-9 בינואר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Бирюков Сергей (21 בינואר 2010). "Пелагея: "На телевидении и без меня тесно"". Труд. אורכב מ-המקור ב-13 בפברואר 2012. נבדק ב-9 בינואר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Вундеркинды. Телефильм. ООО «Альфа-фильм». Канал «Rossiya 1». Автор сценария — Юлия Семёнова, режиссёр — Илья Цветков, 2006. фрагмент с 14:10 по 20:32
↑  Грум-Гржимайло Тамара (6 ביולי 1999). "Безудержный Ростропович". Moskovskiye Novosti. אורכב מ-המקור ב-17 באוקטובר 2013. נבדק ב-27 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Чартова дюжина
↑   Pelagia for the first time after the birth came on the scene
↑  "Пелагея рассталась с мужем". lenta.ru. 26 בדצמבר 2019. נבדק ב-27 בדצמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 135360943  ISNI: 0000 0000 5578 4907  MusicBrainz: 5fbb4781-873c-4a50-a0d7-3421884f65fe  VIAF: 80133957   WorldCat (עם VIAF): 80133957
צלצל

ערך זה עוסק בכלי לדיג ולציד. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
תצלום מתחילת המאה ה-20 של צייד אינואיטי אוחז בצלצל
צִלְצָל (בלעז: הַרְפּוּן) הוא מכשיר דמוי-חנית המשמש לדיג, ולציד בעלי חיים ימיים גדולים כדוגמת לווייתנאים. הוא ממלא את תפקידו בכך שהוא ננעץ בחיה הניצודה, ומאפשר לדייג למשוך אותה אליו באמצעות חבל או שרשרת המחוברים אליו.
במראה החיצוני שלו הוא דומה לחנית. כלומר מוט ארוך שבקצה שלו ראש מחודד. אך בניגוד לראש החנית ראש הצלצל אינו מחובר למוט, אלא רק מולבש עליו. כאשר הצלצל פוגע בבעל חיים, ראשו המחודד חודר מתחת לעור, מתנתק ממוט הזריקה ומסתובב על צידו. כך הוא נשאר תפוס מתחת לעור. ראש הצלצל, שהתנתק מן המוט, מחובר לחבל. הקצה השני של החבל מוחזק על ידי הציד או קשור למצוף.
בני האינואיט צדו באמצעות צלצלים מגוון של יונקים ימיים כמו כלבי ים, ניבתנים, חדשן-חדקרן, בלוגות וליוויתנים קשותי ראש. בכל מקום צדו יונקים שהיו נפוצים באזור. צדו הן מהקרח, הן מקיאקים, וליוותנים גדולים צדו בדרך כלל בצוותים מסירות גדולות יותר שנקראות אומיאק.
צלצל "אוּנק" (באינוקטיטוט: "ᐅᓈᖅ"), צלצל ששימש את האינואיטים. אורכו 172 ס"מ.
הערות שוליים

1 2  הצלצל ויצרני כלים עתיקים, באתר פה הוצאה לאור, ‏2018-10-14
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4159164-1  NDL: 00567846 
ערך זה הוא קצרמרבנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרדוקס בנטלי

פרדוקס בנטלי הוא שמו של פרדוקס-לכאורה שהציג הכומר ריצ'רד בנטלי בפני אייזק ניוטון ב-1692, זמן-מה לאחר פרסום הפרינקיפיה מתמטיקה. לפי ניוטון, כוח הכבידה אינו מוגבל בטווח, והוא מושך כל שני גופים זה אל זה. אם כך, שאל בנטלי, אם נניח שהיקום סופי - היה עליו לקרוס לתוך עצמו לפני זמן רב; ואם נניח שהוא אינסופי - הרי שעל כל כוכב מופעל כוח אינסופי, ושוב צריך היקום לקרוס. ניוטון השיב שאם היקום אינסופי אבל סימטרי לחלוטין, המשיכה הפועלת מעברים שונים של אותו כוכב מאוזנת כך שהכוח הכולל הוא אפס. עם זאת, הוא הבין שזהו פתרון בלתי יציב, ושכל תנודה תגרום ליקום כזה לקרוס, משום שהכוחות בצד אחד יגברו על אלה שניצבים מנגד. פתרונו היה דאוס אקס מכינה: "דרוש נס מתמשך אשר ימנע מהשמש ומכוכבי השבת לדהור זה לקראת זה מכוח הכבידה".
ההנחה המקובלת היום היא שהיקום אינסופי ומתפשט, ושכוח הכבידה המשולב מאט את ההתפשטות באופן מקומי (בין עצמים מאותה גלקסיה) אך מתגמד לעומת הכוח הדוחה של האנרגיה האפלה במרחקים גדולים יותר (בין גלקסיה אחת לשנייה) והיא נתמכת בתצפיות.
ראו גם

פרדוקס אולברס
המצב היציב
פתיחת אנדרסן

פתיחת אנדרסן היא פתיחת שחמט שמתחילה במסע:
א3
פתיחת אנדרסן נקראת על שמו של אלוף השחמט הלא רשמי אדולף אנדרסן, ששיחק פתיחה זו שלוש פעמים במשחקו נגד פול מורפי בשנת 1858. למרות שאנדרסן הפסיד במשחק, המשחקים שפתח עם פתיחה זו זיכו אותו ב-3/½1 נקודות (ניצחון אחד, הפסד אחד ותיקו אחד).
פתיחת אנדרסן אינה משוחקת לעיתים תכופות ונחשבת לפתיחה נדירה. המסע מוגדר A00 על ידי אנציקלופדיית פתיחות השחמט.
סקירה

מסע פתיחה זה תורם מעט מאוד לפיתוח או שליטה על המרכז. במצבים מסוימים, הלבן יכול להפוך את המשחק למצב שבו 1.א3 הוא מסע נחוץ, אבל בזבוז טמפו על מסע שכזה כבר במסע הראשון נראה מוקדם מדי וסתמי. אם משחק מתחיל ב-1.א3 ה5 2.ה4 פו6 3.פג3, שחור לא יכול להמשיך בפתיחה בסגנון פתיחת רוי לופז, ואם שחור משחק 3...רג5 אז המסע 4.פו3 הופך את המצב להגנת שני הפרשים ומהמסע א3 אפשר להשיג הרבה אפשרויות אסטרטגיות.
פתיחת אנדרסן אינה פתיחה אסטרטגית טובה ללבן. שחקנים מסוימים יעדיפו להשתמש בפתיחה זו בגלל האפקט הפסיכולוגי של מסע כזה, או שיאמינו שמסע כזה יעזור להם נגד שחקן מיומן ובעל ניסיון בתאוריה של פתיחות.
חלק מהתגובות הנפוצות של השחור לפתיחת אנדרסן:
1...ד5, מסע ישיר למטרת תפיסת המרכז;
1...ז6, מסע שמכין לפיאנקטו עם הרץ לז7 (מכיוון שפיתוח הרץ למשבצת ב4 לא סבירה) שיוסיף לחץ המשבצות החלשות בצד המלכה.
1...ה5, אפשרי גם כן, אמנם הלבן יכול להגיב עם 2.ג4, שיוביל להגנה שדומה הגנה סיציליאנית עם היפוך צבעים, שבה רגלי במשבצת א3 עשוי להיות שימושי. גישה נוספת אפשרית היא 2.ה4 פו6 3.ג3, שיהפוך את המשחק לפתיחת מנגריני.
שימוש

תומך מודרני של פתיחה זו הוא רב-האמן הקרואטי ד"ר זבונקו קרסק. במרץ 2010 אלוף העולם בשחמט המדורג במקום הראשון בעולם מגנוס קרלסן שיחק פתיחה זו בשחמט עיוור נגד שחקן השחמט וסילי איוונצ'וק בטורניר השחמט אמבר. קרלסן הפסיד במשחק זה.
וריאציות

1.א3 ג6 2.ג4 (קוץ אנדרסן)
1.א3 ה5 2.ח3 ד5 (מבנה הזחילה המתגנבת)
1.א3 א5 2.ב4 (גמביט פולני)
הערות שוליים

↑  Adolf Anderssen vs Paul Morphy (1858), www.chessgames.com
↑  Adolf Anderssen vs Paul Morphy (1858) "Grand Opening", www.chessgames.com
↑  Adolf Anderssen vs Paul Morphy (1858), www.chessgames.com
↑  The chess games of Zvonko Krecak, www.chessgames.com
↑  Magnus Carlsen vs Vassily Ivanchuk (2010), www.chessgames.com
| פתיחות שחמט |
| --- | --- | --- |
| פתיחות אב | משחק פתוח • משחק חצי פתוח • משחק סגור • משחק חצי סגור • פתיחת איגוף • פתיחה נדירה |  |
| פתיחות גמביט | גמביט אבנס • גמביט בודפשט • גמביט המלך • גמביט המלכה • גמביט המלכה הנדחה • גמביט המלכה הנרצה • פתיחה סקוטית • גמביט לטבי • הגנה אוסטרית • הגנת צ'יגורין • הגנה בלטית • הגנת מרשל |  |
| הגנה הודית | הגנת בנוני • גמביט בודפשט • פתיחה קטלאנית • הגנה נימצו-הודית • הגנת בנוני מודרנית • הגנה הודית של המלכה • הגנת גרינפלד • הגנה הודית של המלך • התקפת טורה • הגנה הודית מזרחית • התקפת טרומפווסקי • הגנה מקסיקנית |  |
| פתיחות הגנה | הגנה הודית של המלך • הגנה הודית של המלכה • הגנה הודית מזרחית • הגנה נימצו-הודית • הגנת נימצוביץ' • הגנה הולנדית • הגנה מודרנית • הגנת בנוני • הגנת פילידור • הגנת גרינפלד • הגנת אלכין • הגנת קארו-קאן • הגנת שני הפרשים • הגנה ברלינאית • הגנה צרפתית • הגנה סיציליאנית • פתיחת פירץ  • טנגו הפרשים השחורים • פתיחה רוסית |  |
| פתיחות התקפה | התקפת ריכטר-ורסוב • התקפת טרומפווסקי • התקפת טורה • התקפת הודג'סון • פתיחת לארסן |  |
| פתיחות שיטתיות | שיטת לונדון • שיטת קול |  |
| פתיחות ללא סיווג | פתיחה איטלקית • פתיחה אנגלית • פתיחת בירד • פתיחה ספרדית • פתיחה ספרדית, וריאצית ההחלפה • פתיחה וינאית (משחק וינה) •  פתיחת ארבעת הפרשים • פתיחת רץ המלך • פתיחה קטלאנית • פתיחת רטי  • פתיחת בארנס • פתיחת סארגוסה • פתיחה פולנית • פתיחת גרוב • פתיחת אנדרסן • פתיחת קלמנץ • פתיחת דורקין • פתיחת אמאר • פתיחת דאנסט • פתיחת וור • פתיחת דספרז • פתיחת מיזס • פתיחת ואנ'ט קרויג'ס |  |
| אחר | אנציקלופדיית פתיחות שחמט • מלכודות בפתיחה בשחמט |  |
ראו גם פורטל השחמט • קטגוריה:פתיחות שחמט • קטגוריה:שחמט
פתיחת אמאר

פתיחת אמאר (המכונה גם פתיחת פריז, פתיחת המלך השיכור, או פתיחת אמוניה) היא פתיחת שחמט הפותחת במסע:
פח3
פתיחה זו מכונה לעיתים פתיחת אמוניה, מפני שצורת הרישום של המסע באנגלית, Nh3 היא גם התרכובת הכימית של אמוניה. השחקן הפרסי החובב צ'ארלס אמאר שיחק פתיחה זו בשנות ה-30 של המאה ה-20 ועל שמו קרויה הפתיחה. סביר להניח שהיא קיבלה את שמה על ידי סבלי טרטקובר שהשתמש בשני השמות כדי לכנות פתיחה זו, אף על פי שסופר השחמט טים הרדינג הציע בעליצות ש-"Amar" אלו ראשי תיבות של "Absolutely mad and ridiculous".
בגלל היות פתיחה זו פתיחה נדירה, היא מוגדרת A00 באנציקלופדיית פתיחות השחמט.
סקירה

כמו בפתיחת דורקין, לבן מפתח את הפרש שלו למשבצת שוליים בלי שתהיה לכך ממש סיבה אמיתית ומוצדקת, ופיתוח שכזה הוא די מגושם. למרות זאת, פיתוחו של הפרש בצד המלך עוזר לבצע בסופו של דבר הצרחה בצד המלך, בגלל זה 1.פח3 הוא מסע נפוץ יותר מהמסע 1.פא3.
התגובה הנפוצה ביותר של שחור לפתיחה זו היא 1...ד5 שגם נותנת לשחור לתפוס את המרכז וגם פותח אלכסון לרץ שמאיים ב-2...ר:ח3, מה שיכול להרוס את מבנה הרגלים בצד המלך (וגם למנוע בכך הצרחה). לבן ישחק בדרך כלל 2.ז3 כדי למנוע זו (הוספת הגנה של הרץ על הפרש וגם הכנה לפיאנקטו), השחור ימשיך במהלך 2...ה5 ובכך יתפוס אחיזה על המרכז.
וריאציות

ישנן מספר וריאציות מוכרות לפתיחת אמאר. הפתיחה המוכרת ביותר היא גמביט פריז. 1.פח3 ד5 2.ז3 ה5 3.ו4? ר:ח3 ר:ח3 ה:ו4. בגמביט פריז לבן מרשה לשחור לתפוס אחיזה באמצע וגם מפסיד כלים. עקב כך נחשב גמביט זה מפוקפק. הווריאציה היחידה שקיימת לגמביט פריז היא גמביט ההענקה: 5.O-O ו:ז3 6.ח:ז3. וריאציה זו שוחקה לראשונה על ידי סבלי טרטקובר במשחקו נגד אנדור לילינטל בפריז, 1933.
ישנה גם תת-וריאציה מוכרת לאחר תגובת 1...ה5, שנקראת קרייזי קאט: 1.פח3 ה5 2.ו3 ד5 3.פו2.
ראו גם

פתיחת דורקין
הערות שוליים

↑  Winter, Edward., Chess explorations : a pot-pourri from the journal Chess notes, London: Cadogan, 1996, עמ' 89
| פתיחות שחמט |
| --- | --- | --- |
| פתיחות אב | משחק פתוח • משחק חצי פתוח • משחק סגור • משחק חצי סגור • פתיחת איגוף • פתיחה נדירה |  |
| פתיחות גמביט | גמביט אבנס • גמביט בודפשט • גמביט המלך • גמביט המלכה • גמביט המלכה הנדחה • גמביט המלכה הנרצה • פתיחה סקוטית • גמביט לטבי • הגנה אוסטרית • הגנת צ'יגורין • הגנה בלטית • הגנת מרשל |  |
| הגנה הודית | הגנת בנוני • גמביט בודפשט • פתיחה קטלאנית • הגנה נימצו-הודית • הגנת בנוני מודרנית • הגנה הודית של המלכה • הגנת גרינפלד • הגנה הודית של המלך • התקפת טורה • הגנה הודית מזרחית • התקפת טרומפווסקי • הגנה מקסיקנית |  |
| פתיחות הגנה | הגנה הודית של המלך • הגנה הודית של המלכה • הגנה הודית מזרחית • הגנה נימצו-הודית • הגנת נימצוביץ' • הגנה הולנדית • הגנה מודרנית • הגנת בנוני • הגנת פילידור • הגנת גרינפלד • הגנת אלכין • הגנת קארו-קאן • הגנת שני הפרשים • הגנה ברלינאית • הגנה צרפתית • הגנה סיציליאנית • פתיחת פירץ  • טנגו הפרשים השחורים • פתיחה רוסית |  |
| פתיחות התקפה | התקפת ריכטר-ורסוב • התקפת טרומפווסקי • התקפת טורה • התקפת הודג'סון • פתיחת לארסן |  |
| פתיחות שיטתיות | שיטת לונדון • שיטת קול |  |
| פתיחות ללא סיווג | פתיחה איטלקית • פתיחה אנגלית • פתיחת בירד • פתיחה ספרדית • פתיחה ספרדית, וריאצית ההחלפה • פתיחה וינאית (משחק וינה) •  פתיחת ארבעת הפרשים • פתיחת רץ המלך • פתיחה קטלאנית • פתיחת רטי  • פתיחת בארנס • פתיחת סארגוסה • פתיחה פולנית • פתיחת גרוב • פתיחת אנדרסן • פתיחת קלמנץ • פתיחת דורקין • פתיחת אמאר • פתיחת דאנסט • פתיחת וור • פתיחת דספרז • פתיחת מיזס • פתיחת ואנ'ט קרויג'ס |  |
| אחר | אנציקלופדיית פתיחות שחמט • מלכודות בפתיחה בשחמט |  |
ראו גם פורטל השחמט • קטגוריה:פתיחות שחמט • קטגוריה:שחמט
צ'ארלס וילסון, ברון מוראן הראשון

| --- | --- |

 לידה:  10 בנובמבר 1882 סקיפטון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  12 באפריל 1977 (בגיל 94) ניוסטון ואלנס, המפשייר, הממלכה המאוחדת 
 לימודי רפואה:  בית הספר פוקלינגטון, St Mary's Hospital Medical School 
 תפקידים:  רופא צבאי, פוליטיקאי 
 פרסים והוקרה:  הרצאת הארווי (1952)  הצלב הצבאי  עמית הקולג' המלכותי לרופאים  Knight Bachelor 
 בן או בת זוג:  Dorothy Dufton (15 ביולי 1919–?) 
 צאצאים:  John Wilson, 2nd Baron Moran, Geoffrey Hazlitt Wilson 
 
צ'ארלס מקמוראן וילסון, ברון מוראן הראשון (Charles McMoran Wilson, 1st Baron Moran; ‏10 בנובמבר 1882 - 12 באפריל 1977) היה רופא בריטי, שכיהן כנשיא הקולג' המלכותי לרופאים וכחבר בית הלורדים. הוא התפרסם גם בשל שירותו הממושך כרופאו האישי של וינסטון צ'רצ'יל במלחמת העולם השנייה ואחריה.
ביוגרפיה

מוראן נולד ביורקשייר. אביו היה רופא. הוא עצמו למד רפואה בבית הספר לרפואה של בית החולים סנט מרי (כיום בית הספר לרפואה של אימפריאל קולג') וסיים את לימודיו שם ב-1908. במלחמת העולם הראשונה התגייס לחיל הרפואה, שירת בצרפת והגיע לדרגת רב-סרן. בשל שירותו בקרב על הסום עוטר בעיטור הצלב הצבאי ובעיטור צבאי איטלקי וכן צוין לשבח פעמיים. בשלהי המלחמה ניהל מחקר בנושא ההשפעות של גז חרדל. בעקבות ניסיונו המלחמתי חקר את השפעתם של תנאי מלחמה על חוסנם הנפשי של חיילים, נשא בשנות השלושים שורה של הרצאות בנושא וב-1945 פרסם את ספרו "האנטומיה של האומץ" (The Anatomy of Courage).
מוראן שימש כדיקן בית הספר לרפואה בבית החולים סנט מרי משנת 1920 ועד 1945 ופיקח על בנייתו מחדש. במקביל ניהל מרפאה פרטית בלונדון. ב-1938 ישב בראש ועדה שהקים משרד הפנים לשם הכנת תוכנית אשפוז בבתי החולים בלונדון לקראת המלחמה שהייתה צפויה באירופה. בשל השם שעשה לעצמו כחוקר רפואי נבחר ב-1941 לנשיא הקולג' המלכותי לרופאים. הוא שב ונבחר לתפקיד מדי שנה עד 1950, ואז פרש מכהונתו.
ב-1938 העניק המלך למוראן תואר אבירות, וב-1943 היה לברון מוראן ממנטון שבוילטשייר והצטרף לבית הלורדים. בשנים שלאחר מכן היה מעורב מאוד בדיונים אודות הקמת ופעולת שירות הבריאות הלאומי של בריטניה ורפורמות נוספות בענף הרפואה. הוא הפגין מיומנות רבה במגעים בין האגודה הרפואית הבריטית לבין משרד הבריאות, וזו הקנתה לו את הכינוי "צ'רלי חולץ פקקים" (Corkscrew Charlie). ב-1950 דחה הצעה להתמנות לאביר הצלב הגדול של מסדר האימפריה הבריטית.
ב-1919 נשא מוראן לאשה את דורותי דפטון (Dorothy Dufton), פיזיולוגית שמונתה לחברת מסדר האימפריה הבריטית על שירותיה במהלך מלחמת העולם הראשונה. נולדו להם שני בנים.
לורד מוראן מת ב-1977 בגיל 94 בכפר ניוטון ואלאנס שבהמפשייר ושם גם נקבר. בנו הבכור ג'ון, דיפלומט שכיהן כשגריר בריטניה בהונגריה, בפורטוגל ובקנדה, ירש את תוארו.
בשנת 1992 התפרסם בבריטניה ספר אודות מוראן - Churchill's Doctor: A Biography of Lord Moran.
ביוגרפיה > רופאו של צ'רצ'יל

במאי 1940 החל וילסון לשמש כרופאו האישי של ראש הממשלה החדש וינסטון צ'רצ'יל. הוא ליווה אותו במסעותיו המרובים במהלך המלחמה והזמין רופאים מומחים לייעץ לו לפי הצורך. הוא ראה את צ'רצ'יל כאנגלי הגדול ביותר אחרי ויליאם פיט האב. למרות שהליווי לצ'רצ'יל הכביד על עיסוקיו האחרים החשיב מוראן את הליווי כמילוי של חובה מלחמתית. מוראן היה רופאו של צ'רצ'יל עד למותו ב-1965.
שנה ורבע לאחר מות צ'רצ'יל פרסם מוראן את ספרו "המאבק לשרוד" (The Struggle for Survival) ובו תיאור מפורט של בריאותו של צ'רצ'יל במהלך המלחמה ואחריה. הספר עורר מחלוקת רבה וטענות כי בפרסומו הפר מוראן את החיסיון הרפואי בינו לבין צ'רצ'יל. מוראן טען שהוא חיבר את הספר בידיעתו של צ'רצ'יל.
ספרו של מוראן תיאר בין השאר את "הכלב השחור" - הכינוי שנתן צ'רצ'יל להתקפי הדיכאון שמהם סבל במהלך שנים רבות, בעקבות מפלות צבאיות ומשברים אחרים. הספר הכיל גם תיאורים ורשמים משיחותיו האינטימיות של מוראן עם צ'רצ'יל, לרבות אמירות שמוראן שמע מפי צ'רצ'יל, למשל הצעתו מ-1946 שארצות הברית תתקוף את מוסקבה בנשק גרעיני לפני שברית המועצות תספיק להתחמש בנשק שכזה (צ'רצ'יל העלה את ההצעה בפני נשיא ארצות הברית טרומן, ללא הצלחה).
פרס למדן

| --- | --- |
 תיאור:  פרס לספרות ילדים ונוער
 מדינה:  ישראל 
 הגוף המעניק:  רמת גן, אגודת הסופרות והסופרים העברים בישראל 
 תקופת הפרס:  1954–הווה (כ־70 שנה) 
 נקרא על שם:  יצחק למדן 
 
פרס למדן הוא פרס על שם יצחק למדן לספרות ילדים ונוער שחולק בין השנים 1954–1983 על ידי עיריית רמת גן בשיתוף עם אגודת הסופרים העבריים.
יצחק למדן (1899–1954) תרגם, ערך, אסף מעשיות ואגדות עמים מספרות העולם, והוציא אותן לאור בשורה של ספרים. הפרס חולק לראשונה בתחום ספרות ילדים ונוער מעט לאחר פטירתו של למדן, בשנת תשי"ד (1954). מאז חולק הפרס באופן שנתי, אך נדחק לשוליים ולא חולק עוד לאחר שנת 1983. באוגוסט 2009 הודיעה עיריית רמת גן על ייסוד פרס רמת גן לספרות כהרחבתו של פרס למדן.
לקריאה נוספת

אפרים תלמי, 'פרסים בספרותנו לילדים', ספרות לילדים ונוער ב (חשוון תשל"ה).
הערות שוליים

↑  רמת-גן מתגייסת לעידוד הספרות העברית: מדי שנה יוענק פרס רמת-גן לספרות, עיריית רמת גן.
↑  פרס-למדן של עיריית ר"ג – למשה סתוי, דבר, 25 בפברואר 1955.
1 2  פרס למדן הוענק לנחמני ואקסלרוד, דבר, 30 במרץ 1956.
1 2 3  פרס עירית ר"ג, מעריב, 25 בנובמבר 1956; חולק פרס לספרות ילדים ע"ש י. למדן, דבר, 28 בינואר 1957.
1 2  פרסים לספרות ואמנות חולגו בר"ג, דבר, 7 באוגוסט 1958.
↑  הסופר י. בר-יוסף ייעדר מהטכס, מעריב, 27 באפריל 1960; חולקו פרסי ר"ג, דבר, 28 באפריל 1960.
↑  היום – חלוקת פרסי רמת-גן, מעריב, 16 במאי 1961; חולקו פרסי רמת-גן לספרות, דבר, 17 במאי 1961.
1 2 3  פרס למדן – לשלשה, מעריב, 12 בספטמבר 1963.
1 2  "פרסי רמת-גן" יחולקו בחול המועד סוכות, דבר, 7 באוקטובר 1965; הערב – חלוקת פרסי ר"ג, מעריב, 14 באוקטובר 1965; חולקו פרסי רמת-גן לברתנאי, אופק ובן-שאול, דבר, 15 באוקטובר 1965; חתני פרס רמת-גן – 1965, דבר, 22 באוקטובר 1965.
↑  פרסי עירית ר"ג הוענקו לששה סופרים וחוקרים, מעריב, טור 1, 19 באוקטובר 1966; 6 סופרים זכו בפרסים ספרותיים של עיריית ר"ג, דבר, 20 באוקטובר 1966; חולקו פרסי עירית רמת-גן, מעריב, 27 באוקטובר 1966.
↑  עירית רמת-גן קבעה פרסים ספרותיים, דבר, 23 באוגוסט 1968.
↑  חולקו פרסי ר"ג לספרות, מעריב, 15 באוקטובר 1969.
1 2  חלוקת פרסי רמת-גן, דבר, 11 בדצמבר 1970; חולקו פרסי רמת-גן לספרות ולספרות-ילדים, מעריב, 14 בדצמבר 1970; חולקו פרסי ר"ג לספרות, דבר, 15 בדצמבר 1970.
↑  פרס למדן לשרה גלוזמן, מעריב, 17 בינואר 1972.
↑  וילנאי ושלו חתני פרס ר"ג, דבר, 5 במאי 1974.
↑  ביום א' – הענקת פרסי רמת-גן לספרות, דבר, 29 במאי 1975.
↑  הוענקו פרסי ר"ג לספרות, דבר, 13 באוגוסט 1976.
↑  אריאנה מלמד, מת הסופר עוזי בן־כנען, חדשות, 20 בנובמבר 1991
צלפון

| --- | --- |

מדינה: ישראל ישראל
מחוז: ירושלים
מועצה אזורית: מטה יהודה
גובה ממוצע: ‎168 מטר
תאריך ייסוד: 1950
תנועה מיישבת: תנועת המושבים
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 1,095 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎1.3% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת השפלה מוגדלת) צלפון(למפת השפלה רגילה) צלפון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום צלפון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום צלפון31°48′16″N 34°55′52″E﻿ / ﻿31.8045410346457°N 34.9312479980794°E﻿ / 31.8045410346457; 34.9312479980794  heמפת היישובים של מועצה אזורית מטה יהודה (in English: Mateh Yehuda Regional Council) באדום - צלפון בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10

צְלָפוֹן הוא מושב עובדים הממוקם באזור השפלה, צפונית לבית שמש, על כביש 44, בין מחלף שמשון לצומת נחשון, בתחום המועצה האזורית מטה יהודה. שטח המושב הוא כ-2,000 דונם.
המושב הוקם בשנת 1950 בידי עולים מתימן, ובשנת 1954 צורף לתנועת המושבים ולמועצה אזורית גיזו כשזו הוקמה. בשנת 1955 נסלל כביש גישה למושב. באותה שנה עזבו כ-20 משפחות מעולי תימן את המושב ובמקומם הוכנסו למושב עולים ממרוקו שעלו באותה שנה לישראל. רבים מיושבי המקום עוסקים בחקלאות זעירה האופיינית ליוצאי תימן המקומיים: נענע, כוסברה ופטרוזיליה. בתחילת שנות ה-60 נבנו במקום רפתות לכל משק, שהורחבו בשנת 1966.
המושב נקרא על שם היישוב צלפון הקדום, ששכן במקום, ואשר אולי נקרא על שם הדמות המקראית הַצְלֶלְפּוֹנִי, שעל פי חז"ל הייתה אמו של השופט שמשון. אחרים טוענים שנקרא על שם שיח הצלף, הנפוץ באזור (ואולי יש קשר בין השניים).
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  ברכת הסוכנות לתושבי הפרוזדור, דבר, 26 באפריל 1951
↑  יצחק קורן, לסיכום חמש שנות התיישבות עולים, דבר, 12 בפברואר 1954
↑  מפה ומשם, דבר, 8 בספטמבר 1955
↑  חסכו כסף ועזבו את המושב, דבר, 24 באוקטובר 1955
↑  20 רפתות נבנות במושב צלפון, מעריב, 8 בנובמבר 1961
↑  ישובי פרוזדור ירושלים יפתחו ענף צאן המרינו, מעריב, 22 באוגוסט 1966
↑  יואב רגב, מדריך ישראל החדש, כרך 10: השפלה, כתר, ידיעות אחרונות ומשרד הביטחון, 2001
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007469715805171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מושבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קוד גאוס

דיאגרמה של קשר יחד עם קידוד Dowker שלה. הקשר שבתמונה שקול טופולוגית לקשר השמונה.
בתורת הקשרים, קוד גאוס הוא שיטה לתיאור הדיאגרמה המישורית של קשר נתון באמצעות סדרה של מספרים או אותיות. הוא תואר לראשונה על ידי קרל פרידריך גאוס במספר כתבים לא מפורסמים.
קוד גאוס דומה לסימון Dowker, אלא שבמקום לייצג כל צומת על ידי שני מספרים שונים (כמו בסימון Dowker), בקוד גאוס כל צומת מיוצגת על ידי מספר יחיד, עד כדי סימן שתלוי באם חולפים מעל לצומת או מתחת לה. באיור משמאל מוצגת עקומה מישורית יחד עם סימון Dowker שלה כדי להדגים את שיטת הקידוד, זאת שכן העיקרון של קידוד גאוס זהה.
תיאור

בעבור דיאגרמת קשר עם n צמתים, קוד גאוס מתאים לה סדרה של 2n מספרים הנבחרים מהקבוצה { 1,2,\cdots ,n}. תהליך ההתאמה נעשה בצורה הבאה:
נבחר על העקום נקודה שרירותית שאינה צומת, ואז נתחיל "לטייל" לאורך הקשר במגמה קבועה מסוימת. כאשר נחלוף על פני הצומת הראשונה, נתאים לה את המספר 1. בדומה לכך, בכל פעם שנחלוף על פני צומת, נרשום לידה את המספר הסידורי שמתאים לה. עם זאת, כאשר נחלוף על פני צומת שכבר התאמנו לה מספר, נרשום מספר השווה לנגדי של המספר הסידורי שכבר קיים לצומת. הסימן של המספר למעשה מייצג האם העקומה חולפת "מתחת" או "מעל" לצומת. במקביל לרישום המספרים המתאימים לנקודות הצומת, נרשום סדרה של מספרים שמייצגים את המספרים הסידוריים של הצמתים שחלפנו על פניהם. כיוון שעל פני כל צומת אנו חולפים פעמיים, קיבלנו איפה סדרה של 2n מספרים, אשר בה כל אחד מהערכים המוחלטים של המספרים הסידוריים המתאימים לצמתים (הווה אומר, מספר מ-1 עד n) מופיע פעמיים.
למשל, לקשר התלתן יש קוד גאוס: 3-, 2, 1-, 3, 2-, 1, ואילו לקשר השמונה מתאים קוד גאוס: 4+, 2-, 3+, 4-, 1+, 3-, 2+, 1-.
באופן כללי, כאשר אין חשיבות לסימן, מספר הרצפים האפשריים עבור דיאגרמת קשר עם n צמתים הוא המקדם המולטינומי:  {2n \choose 2,2,\cdots ,2}={\frac {(2n)!}{2^{n}}}.
תיאור > תנאי הזוגיות

בכתביו הלא מפורסמים, גאוס העלה את השאלה אילו רצפים של מספרים או אותיות יכולים לייצג דיאגרמות קשר אמיתיות, ועשה אבחנה לא טריוויאלית בנוגע לאפיון הרצפים ברי המימוש. למעשה הוא שאל שאלה קשה יותר - אילו רצפי סמלים נטולי סימן יכולים לייצג דיאגרמות קשר אמיתיות? והאבחנה שעשה, שנקראת תנאי הזוגיות, מתייחסת לשאלה הזאת:
תנאי הזוגיות: שתי ההופעות של כל סמל בקוד גאוס של עקומה שחותכת את עצמה מופרדות על ידי מספר זוגי של סמלים.
הוכחה לטענה זאת ניתנה לראשונה על ידי המתמטיקאי Julius Nagy ב-1927. עם זאת, גאוס עצמו הבחין גם כי תנאי הזוגיות אינו מספיק כאשר  5\leq n, וכמות רבה של מאמרים נכתבו על אפיון הסדרות שמייצגות עקומים אמיתיים.
הערות שוליים

↑  כלומר כאשר למשל 1+ ו-1- נחשבים שניהם ל-1.
↑  כלומר כאשר משמיטים את הסימן (החיובי או השלילי) לפני כל סמל - כך למשל a+ ו-a- ייחשבו שניהם לאותו הסמל - a.