stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איוה כפרי
הערות שוליים

↑  איוה כפרי | Iva Kafri, באתר www.israeliartists.co.il
1 2 3   אלי ערמון אזולאי, פרס רפפורט לדוד ריב ואיוה כפרי, באתר הארץ, 10 בפברואר 2013
↑  פרס רפפורט- איוה כפרי, נבדק ב-2021-10-25
↑  CV, iva-kafri (באנגלית)
↑   מנחה נופה, איך שהזמן עובר: חגיגות העשור לפרס רפפורט, באתר הארץ, 16 במרץ 2017
↑  מרב יודילוביץ', הוכרזו הזוכים בפרסי רפפורט לציור, באתר ynet, 11 בפברואר 2013
↑  מוזיאון ישראל מרכז מידע לאמנות ישראלית - עבודות: כפרי, איוה, באתר museum.imj.org.il
↑  מוזיאון ישראל מרכז מידע לאמנות ישראלית - תערוכות: כפרי, איוה, באתר museum.imj.org.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 526837  NLI: 987007511435905171  GND: 1054935009  ISNI: 0000 0004 3573 8320  LCCN: no2014142510  SUDOC: 188727213  ULAN: 500481621  VIAF: 309661199   WorldCat (עם VIAF): 309661199
קתרין סופי דרייר

| --- | --- |

 לידה:  10 בספטמבר 1877 ברוקלין, ארצות הברית 
 פטירה:  29 במרץ 1952 (בגיל 74) מילפורד, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  מכון פראט 
 תחום יצירה:  אמנות מופשטת 
 זרם באמנות:  אמנות מופשטת, אמנות מודרנית 
 הושפעה על ידי:  Raphaël Collin, Gustaf Britsch, Walter Shirlaw 
 
קתרין סופי דרייר (Katherine Sophie Dreier;‏ 10 בספטמבר 1877 - 29 במרץ 1952) הייתה אמנית, מרצה אמריקאית, פטרונית לאמנויות ורפורמטורית חברתית. דרייר פיתחה עניין באמנות בגיל צעיר והוענקה לה האפשרות ללמוד אמנות בארצות הברית ובאירופה בגלל עושר הוריה וגישותיהם הפרוגרסיביות. אחותה דורותיאה, ציירת פוסט-אימפרסיוניסטית, נסעה ולמדה איתה באירופה. היא הושפעה בעיקר מהאמנות המודרנית, במיוחד מחברה מרסל דושאן. עבודותיה הוצגו באירופה ובארצות הברית, כולל התערוכה הבינלאומית לאמנות מודרנית - תערוכת הארמורי, בשנת 1913.
חיים אישיים

קתרין סופי דרייר נולדה בברוקלין, שבניו יורק ב-10 בספטמבר 1877. על כך היא אמרה "נולדתי בשנת 1877. בצירוף מקרים, שלוש מאות שנה אחרי רובנס - ועובדה זו תמיד השפיעה עליי. הייתה לי הרגשה שחלק מהחיוניות ורגישות הצבע שלו הם חלק מהירושה האמנותית שלי." הוריה, תאודור דרייר, איש עסקים מצליח ודורותי דרייה, היו שניהם מהגרים מגרמניה. שמה של אמה היה דרייר והוריה היו בני דודים מברמן שבגרמניה. אבותיהם היו מנהיגים וסוחרים אזרחיים. תיאודור הגיע לארצות הברית בשנת 1849 והפך לשותף של חברת ברזל אנגלית וניהל את סניף ניו יורק של החברה. הוא התחתן עם דורותיאה בשנת 1864 בביקור בברמן, והחזיר אותה עמו לארצות הברית. הם התגוררו בבית אבן בברוקלין הייטס, ניו יורק.
לקתרין דרייר היה אח גדול ושלוש אחיות גדולות. שתי אחיותיה, מרי אליזבט ומרגרט היו לוחמות לזכויות נשים, ונאבקו לרפורמות בעבודה. אחותה דורותיאה הייתה ציירת פוסט-אימפרסיוניסטית. המשפחה הייתה משפחה חמה, קרובה, ודרייר הייתה קרובה במיוחד למרי.
בני הזוג דרייר האמינו שצריך להציע לבנות את אותן הזדמנויות כמו שהועמדו לרשות בנם. הם היו דמוקרטיים פוליטית והוקירו את המסורת הגרמנית שלהם. דרייר לקחה שיעורי אמנות בכל שבוע כשהייתה בת 12 ולמדה בג'ורג' בראקט, בית ספר פרטי בברוקלין.
משפחתה הייתה פעילה בקהילה ומגיל צעיר הייתה דרייר מעורבת במטרות חברתיות וצדקה. [2] בשנת 1900 הקימה אמה את "הבית הגרמני לבילוי נשים וילדים", שם הייתה קתרין גזברית בהתנדבות משנת 1900 עד 1909. היא הקימה את האגודה הקהילתית בשכונת "איטליה הקטנה"בברוקלין בשנת 1905 והייתה נשיאה. חמש שנים לאחר מכן הפכה לאחת המנהלות הראשונות של בית הספר למסחר במנהטן, ארגון שביקש להכשיר נערות צעירות.
היא הפכה לארוסתו של הצייר האמריקני אדוארד טרומבול, כשגרה בלונדון בשנת 1911. באוגוסט 1911 התחתנה איתו בברוקלין בביתה. לאחר שהסתבר, כי אדוארד טרומבל כבר נשוי לאשה אחרת, הנישואים בוטלו והיא שבה ללונדון.
חינוך

דרייר למדה אמנות משנת 1895 עד 1897 בבית הספר לאמנות בברוקלין. בשנת 1900 למדה עם אחותה דורותיאה במכון פראט בפריז. היא נסעה לאירופה ולמדה במשך שנתיים עם מרי קווין ודורותיאה. כשחזרה, המשיכה בשיעורים פרטיים מהצייר וולטר שירולו, שהעניק לה בסיס איתן ביסודות האמנות ועודד אצלה ביטוי אינדיבידואלי. בשנת 1907 למדה דרייר אצל רפאל קולין בפריז.
קריירה

היא עברה לצ'לסי, לונדון, אנגליה בשנת 1909, והתגוררה בשכונה של אוסקר ווילד וג'יימס אבוט מקניל ויסלר. דרייר פגשה סופרים ואמנים באמצעות אליזבת רובינס, שהייתה אחותו של בעלה של מרגרט דרייר רובינס, ריימונד.
התערוכה הראשונה שלה בארצות הברית הייתה בגלריה מקבת בניו יורק. דרייר הציגה שני ציורי שמן בתערוכת הארמורי ב -1913, אגרטל כחול והשדרה הולנד.
היא הייתה מתוסכלת מחוסר הכבוד שניתן לאמנות המודרנית המתפתחת. וסילי קנדינסקי ודושאן השפיעו שניהם על יצירתה, שהתממשה בדיוקן המופשט של מרסל דושאן שציירה בשנת 1918, וסימן את המעבר שלה לאמנות מודרנית.
באמצעות אספן האמנות וולטר ארנברג פגשה אמני אוונגרד מארצות הברית ואירופה כשהייתה מייסדת משותפת של אגודת האמנים העצמאיים בעיר ניו יורק. מרל דושאן היה דמות מרכזית בקבוצה והיא הפכה לפטרונו, חברה ובת זוגו. היא הציגה שתי עבודות בתערוכה השנתית הראשונה שלה (10 באפריל - 6 במאי 1917).
דרייר, דושאן והדאדיסט והסוריאליסט מאן ריי הקימו בשנת 1920 קבוצה ל"חקר וקידום האמנות המודרנית", כולל קוביזם, אקספרסיוניזם, דאדאיזם, פוטוריזם ואמנות באוהאוס. היא הייתה הכוח המניע את הארגון - באמצעות התמיכה הכספית והמאמצים לקידום המכירות.
היא קידמה אמנים באמצעות ההרצאות שערכה, תערוכות שארגנה ופרסומים שהוציאה. פעילותה קידמה את עבודותיהם של פול קליי, סטנטון מקדונלד-רייט, וסילי קנדינסקי, היינריך קמפנדונק, ז'אן מירו, דייוויד בורליוק, קזימיר מלביץ' ופרנאן לז׳ה. האגודה החזיקה את האוסף הקבוע הראשון של אמנות מודרנית בארצות הברית. האוסף ייצג 175 אמנים ויותר מ־800 יצירות.
בשנת 1926 היא חנכה את התערוכה הגדולה הראשונה של אמנות מודרנית באמריקה מאז תערוכת הארמורי, במוזיאון ברוקלין ב־1 בנובמבר 1926 עד 10 בינואר 1927, שלוש שנים לפני שהמוזיאון לאמנות מודרנית הוקם. היא ביקרה בסטודיו של פיט מונדריאן בפריז ורכשה את אחד הציורים שלו לתערוכה.
היא כתבה ספר על האמנות המערבית המודרנית בעידן החדש, שיצא לאור בשנת 1923 ושיקף את נקודת מבטה, בהשראת קנדינסקי, שראתה "צורה כביטוי חיצוני למשמעות רוחנית פנימית." בשנים 1930 ו -1931 הרצתה בבית הספר החדש למחקר חברתי ובבית הספר ראנד. בשנת 1933 נערכה רטרוספקטיבה של עבודותיה באקדמיה לאמנויות בניו יורק. היא תמכה באמנים עמיתים, כולל עזרה בפרסום ועל ידי הפיכתה לפטרונם.
קריירה > אגודת האמנים העצמאיים

דרייר הקימה את בית המלאכה הקואופרטיבי בשנת 1914 בעקבות התגובה הקשה לתערוכת הארמורי. הקולקטיב היה קצר מועד, אולם בתקופתו הם ציירו ציורי קיר, ארגנו תערוכות והציעו סדנאות. בשנת 1916 סייעה דרייר בהקמת האגודה של אמנים עצמאיים, שם פגשה את מרסל דושאן עמו הייתה לה ידידות לכל החיים.
דושאן התפטר, למורת רוחה של דרייר, כמנהל האגודה לאחר שסירבו להציג את "מזרקה" (המשתנה"). בעקבות זאת, בשנת 1920, ייסדו דרייר, דושאן, ומאן ריי את האגודה "Société Anonyme".
האגודה החדשה שמה לה למטרה להפיץ את הרעיונות של המודרניזם, בעזרת הרצאות, קונצרטים, פרסומים ותערוכות של אמנות מודרנית. דושאן ודרייר העבירו את אוסף האמנות של Société Anonyme לאוניברסיטת ייל בשנת 1941.
בשנת 1950 פרסמו דושאן ודרייר קטלוג של עבודות של "Société Anonyme" שנתרמו לייל. הארגון הסתיים במלאת 30 שנה בשנת 1950, ושלושת המייסדים פירקו אותו רשמית.
קריירה > שנים מאוחרות יותר ומוות

מצבה הבריאותי של דרייר החל להתדרדר, לאחר שחלתה בערך בשנת 1942, אך היא המשיכה לעבוד, העבירה הרצאות וכתבה.
היא נפטרה ב־29 במרץ 1952 במילפורד קונטיקט כתוצאה משחמת הכבד, שלא נבעה מאלכוהול.
הערות שוליים

↑  Carol Kort, Liz Sonneborn, A to Z of American Women in the Visual Arts, Infobase Publishing, 2014-05-14, ISBN 978-1-4381-0791-2. (באנגלית)
↑  Barbara Sicherman, Carol Hurd Green, Notable American Women: The Modern Period : a Biographical Dictionary, Harvard University Press, 1980, ISBN 978-0-674-62733-8. (באנגלית)
↑  Barbara Sicherman, Carol Hurd Green, Notable American Women: The Modern Period : a Biographical Dictionary, Harvard University Press, 1980, ISBN 978-0-674-62733-8. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273759005171  PLWABN: 9812362412605606  BnF: cb11199704t (data)  CiNii: DA15418766  GND: 116213388  ISNI: 0000 0000 8385 8176  LCCN: n82004216  NLA: 35044977  NTA: 296310816  RERO: 02-A003190510  RKD: 24166  SNAC: w6m90f0w  SUDOC: 179940279  Trove: 810681  ULAN: 500018324  VcBA: 495/352387  VIAF: 59075801   WorldCat (עם VIAF): 59075801 
קתרין דרייר, אגרטל כחול, 1913. הוצג בתערוכת הארמורי
קתרין דרייר, שדרת עצים ודמות, 1912. הוצג בתערוכת הארמורי
קתרין דרייר, מופשט בהשפעת מרסל דושאן, 1918
טרייר אירי

| --- | --- |

 ארץ מוצא:  אירלנד
 שימושים:  שעשועים ולוויה
 קבוצה:  טריירים
 תכונות
 משקל:  11-15 ק"ג
 גובה כתפיים:  46 ס"מ
 גובה:  18 אינץ' 
 תוחלת חיים:  12 שנים
 אופי:  בעל אופי עקשן
 אילוף:  הסתגלות גבוהה
 תיאור:  צבע הפרווה הוא חום או אדמדם, ולעיתים ישנו כתם לבן על החזה.
 
הטרייר האירי (באנגלית: Irish Terrier) הוא גזע של כלב הבית.
היסטוריה של הגזע

הטרייר האירי הוכלא באירלנד בסוף המאה ה-19. תקן הגזע נקבע לראשונה ב-1879 באנגליה ואומץ אחר כך בארצות הברית ובארצות אחרות (קיימים הבדלים קלים בין התקנים בארצות שונות). במלחמת העולם הראשונה זכה הגזע בעיטור לשבח, לאחר שסייע בהעברת ידיעות בין יחידות הצבא.
מראה ומבנה כללי

הטרייר האירי מזכיר בהופעתו את האיירדייל טרייר הגדול ממנו, אך הוא קטן יותר ושונה בצבעו (האחיד). צבע הפרווה גם מבדיל אותו משנאוצרים. לטרייר האירי ראש מוארך וצר, ולסתותיו חזקות ושריריות. השפתיים, האף והעיניים הם שחורים. סימן ההיכר של הטרייר האירי הוא צבעו - חום או אדמדם. לעיתים ישנו כתם לבן על החזה. כמו שאר הטריירים זקוקה פרוותו לטיפוח על ידי מריטה מקצועית מספר פעמים בשנה. אם אין מורטים את הפרווה באופן יזום היא מאבדת מצבעה החום האופייני ונעשית בהירה, ותהיה נשירת שיער מרובה.
גובה הכתף הממוצע הוא 46 ס"מ. משקלו הרצוי של הכלב הזכר הוא כ-12 ק"ג, משקל הנקבה כ-11 ק"ג.
תוחלת החיים של טרייר אירי היא כ-12 שנים. זהו גזע בריא בדרך כלל ללא מחלות גנטיות.
יכולות ואופי

במאה ה-19 היה ייעודו המקורי של הטרייר האירי סיוע בחוות - שמירה, תפיסת מכרסמים קטנים כגון נברנים וכדומה, והוא מתאים לכך עקב מהירותו הגבוהה, חוש הריח הרגיש שלו ועקשנותו. כיום מגדלים כלבים אלה גם באזורים עירוניים, אך משום שזהו גזע אנרגטי מאוד נדרשת לו פעילות רבה, ובשל אופיו העקשן, יש לאלף אותו.
הגזע בישראל

מספר הטריירים האיריים בישראל נמוך מאוד.
גלריית תמונות

טרייר אירי
טרייר אירי
בקפיצה מיומנת
טרייר אירי בשנת 1915
טרייר אירי
טרייר אירי צעיר
כלב מגזע טרייר אירי
וסילי איוונצ'וק

| --- | --- |

 לידה:  18 במרץ 1969 (בן 55) קופיצ'ינצה, אוקראינה 
 הישג בולט:  מדורג מס' 2 בעולם
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב-אמן
 מד כושר מרבי:  2787 (אוקטובר 2007)
 מד כושר נוכחי:  2632 ‏(אוקטובר 2024)
 השכלה:  אוניברסיטת לבוב לתרבות הגוף 
 מקצוע נוסף:  mind gamer, שחקן דמקה 
 מדינה:  אוקראינה
 פרסים והוקרה:  מסדר הנסיך יארוסלאב הנבון, דרגה 4 (2000)  מסדר הנסיך יארוסלאב הנבון, דרגה  5 (2000)  עיטור הכישרון של נשיא אוקראינה  מדליה לציון 20 שנה לעצמאות אוקראינה  מסדר ההצטיינות האוקראיני, דרגה 2  מסדר ההצטיינות האוקראיני, דרגה 1  מסדר ההצטיינות האוקראיני, דרגה 3 
 
וסילי מיכאלביץ' איוונצ'וק (אוקראינית: Василь Михайлович Іванчук; נולד ב-18 במרץ 1969) הוא שחמטאי אוקראיני בדרגת רב-אמן.
נכון לפברואר 2020, מדורג במקום הראשון באוקראינה וה-39 בעולם לפי מד כושר.
ביוגרפיה

איוונצ'וק נולד בקופיצ'ינצה, אוקראינה. בשנת 1987 הוא ניצח באליפות אירופה לנוער שנערכה בחרונינגן ובשנת 1988 ניצח באליפות הפתוחה של ניו יורק, לפני שורה של רבי אמנים. בשנת 1988 הוא חלק את המקום הראשון באליפות העולם לנוער, אולם הפסיד בקרב שובר שוויון לז'ול לאוטייה. באותה שנה קיבל תואר רב אמן ודורג לראשונה בין עשרת השחקנים הטובים בעולם.
זכה להכרה בינלאומית בגיל 21 כשניצח בתחרות בלינארס בשנת 1991. מתוך ארבעה עשר המשתתפים, שמונה היו מהעשירייה החזקה בעולם (כולל אלוף העולם גארי קספרוב) והיתר בין 50 השחקנים החזקים בעולם. איוונצ'וק וקספרוב הובילו את התחרות בצמוד אחד לשני, אך איוונצ'וק ניצח בסופה בהפרש של חצי נקודה, ואף ניצח את קספרוב במשחק ביניהם. על אף תחזיות כי יכבוש את הפיסגה העולמית בשחמט, איוונצ'וק לא הצליח לכבוש את התואר העולמי בעצמו, אך דורג במקום השני בעולם מספר פעמים. בשנת 2002 העפיל לגמר אליפות העולם בשחמט של פיד"ה. מאז שנת 1988 איוונצ'וק היה שנים ארוכות בין עשרת שחקני השחמט הטובים בעולם. חוסר יכולתו לזכות בתואר אלוף העולם, למרות כישרונו וניסיונו הרב, יוחסה על ידי פרשני שחמט לעצביו הרופפים הבאים לידי ביטוי בשגיאות בולטות ברגעים מכריעים במשחק. כך לדוגמה, בעת ששיחק בתחרות הגרנד פרי בליץ בלונדון בשנת 1994, נגד וישוואנתן אנאנד, הוא כשל מלהבחין במהלך בודד שהיה מקנה לו ניצחון במט, אף על פי שנותרה לו דקה ו-14 שניות על השעון. חולשתו של איוונצ'וק לזכות בתחרויות מכריעות באה לידי ביטוי בתחרויות מכריעות רבות בהן השתתף.
חוסר הצלחתו של איוונצ'וק במעמדים מכריעים עומד בניגוד להערכה הרבה שלה הוא זוכה בקרב שחקני שחמט בכירים. רב האמן הבריטי גאוין ג'ונס אמר כי איוונצ'וק הוא "כנראה השחקן הכשרוני ביותר מאז ומעולם." בשנת 2012 נתבקשה רב אמן יהודית פולגאר לנקוב בשמות שחקני השחמט אשר לדעתה הם גאונים, איוונצ'וק, לצד אנאנד וקרלסן, היו שלושת השמות אותם ציינה. איוונצ'וק, הידוע בין שחקני השחמט המקצועיים בכינוי "צ'אקי", תואר על ידי אנאנד, בשנת 2004, כשחקן השחמט המוזר בעולם, בעל מצבי רוח משתנים בקיצוניות וסגנון משחק בלתי צפוי ומקורי ביותר, בזכותו הוא יריב מסוכן מחד ומאידך מפסיד לעיתים במהירות רבה. לאחר שהפסיד בשלבים המוקדמים של גביע העולם בשחמט בשנת 2009, איוונצ'וק הכריז בראיון רגשני על פרישתו משחמט מקצועי. אולם שב עד מהירה לשחק בתחרויות.
ב-2008 הוא ניצח בתחרות השחמט לזכר טל, שהייתה בקטגוריה 20. ב-2009 סיים בתחרות זו, שהייתה בקטגוריה 21, במקום השני.
איוונצ'וק היה שותף לזכייה באליפות באליפות העולם בשחמט לנבחרות: בשנת 1989 כחבר נבחרת ברית המועצות) וב-2001 כחבר נבחרת אוקראינה.
בגביע העולם בשחמט בשנת 2011 הוא הודח בחצי הגמר.
בשנת 2013 בתחרות המועמדים הוא סיים במקום השביעי.
בתחילת דצמבר 2015 זכה במקום הראשון בתחרות ACP-Masters שהתקיימה במועדון שחמט אשדוד.
בגביע העולם בשחמט בשנת 2017 הוא הודח ברבע הגמר.
דו-קרבות

| שנה | מיקום | המתמודד השני | תוצאה | תוצאה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1991 | ריגה | ליאוניד יודסין |  | 4.5 מ-5 | ניצחון |
| 1991 | בריסל | ארטור יוסופוב |  | 4 מ-8 | תיקו |
| 1991 | בריסל | ארטור יוסופוב |  | 1.5 מ-2 | ניצחון |
| 1991 | הילברסום | יאן טימן |  | 3.5 מ-6 | ניצחון |
| 1992 | לינרס | וישוואנתן אנאנד |  | 5 מ-8 | ניצחון |
| 2002 | מוסקבה | רוסלן פונומריוב | 2- 0+ 5= | 2.5 מ-7 | הפסד |
הופעות באולימפיאדות

וסילי איוונצ'וק שיחק בנבחרות האולימפיות של ברית המועצות ואוקראינה
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | קבוצה | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
| 1988 | 2 עת | ברית המועצות | 2625 | 6.5 מ-9 | 4+ 5= 0- | 72.2 | 1 קבוצתי |
| 1990 | 1 | ברית המועצות | 2680 | 7 מ-10 | 5+ 4= 1- | 70 | 1 קבוצתי, 3 אישי |
| 1992 | 1 | אוקראינה | 2720 | 8.5 מ-13 | 6+ 5= 2- | 65.4 | 9 קבוצתי |
| 1994 | 1 | אוקראינה | 2695 | 9.5 מ-14 | 5+ 9= 0- | 67.9 | 9 קבוצתי |
| 1996 | 1 | אוקראינה | 2730 | 8.5 מ-11 | 6+ 5= 0- | 77.3 | 2 קבוצתי, 2 ו-3 אישי |
| 1998 | 1 | אוקראינה | 2730 | 7 מ-11 | 3+ 8= 0- | 63.6 | 3 קבוצתי |
| 2000 | 1 | אוקראינה | 2716 | 9 מ-14 | 4+ 10= 0- | 65.3 | 3 קבוצתי |
| 2002 | 2 | אוקראינה | 2709 | 9 מ-14 | 4+ 10= 0- | 65.3 | 14 קבוצתי |
| 2004 | 1 | אוקראינה | 2705 | 9.5 מ-13 | 6+ 7= 0- | 73.1 | 1 קבוצתי, 3 אישי |
| 2006 | 1 | אוקראינה | 2731 | 8 מ-13 | 4+ 8= 1- | 61.5 | 8 קבוצתי |
| 2008 | 1 | אוקראינה | 2786 | 6 מ-11 | 3+ 6= 2- | 54.5 | 4 קבוצתי |
| 2010 | 1 | אוקראינה | 2754 | 8 מ-10 | 7+ 2= 1- | 80 | 1 קבוצתי, הלוח ה-1 הטוב ביותר, השחקן ה-2 הטוב ביותר באולימפיאדה |
| 2012 | 1 | אוקראינה | 2769 | 6 מ-10 | 4+ 4= 2- | 60 | 3 קבוצתי |
| 2014 | 1 | אוקראינה | 2744 | 4 מ-9 | 2+ 4= 3- | 44.4 | 6 קבוצתי |
| 2018 | 1 | אוקראינה | 2710 | 5.5 מ-9 | 3+ 5= 1- | 61.1 | 10 קבוצתי |
מבחר תחרויות בהן השתתף

אליפות העולם בשחמט 1993
אליפות העולם בשחמט 1998 (פיד"ה)
תחרות העל בבילבאו 2011
אליפות העולם בשח מהיר 2012
תחרות המועמדים 2013
אליפות האמנים של קטר בשחמט 2015
גביע העולם בשחמט 2017
הערות שוליים

↑
↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Vasyl Ivanchuk, www.olimpbase.org
↑  Chess-Results Server Chess-results.com - 43rd Chess Olympiad 2018 Open, archive.chess-results.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 11918849X  ISNI: 0000 0000 4634 6649  LCCN: no96009937  LNB: 000204070  NKC: js20211107931  NTA: 110588266  VIAF: 38965622   WorldCat (עם VIAF): 38965622
הכתובות מהכנסייה השומרונית בתל קסילה

שלוש כתובת התגלו במבנה דת בתל קסילה, אחת באלפבית שומרוני ושתיים ביוונית.
רקע

תל קסילה הוא תל ארכאולוגי השוכן כיום בתחומו של מוזיאון ארץ ישראל ברמת אביב בצפונה של תל אביב. במקום נמצאו ממצאים שתרמו רבות לידע אודות הפלשתים, אשר ישבו בתל החל במאה ה-12 לפנה"ס ועד תחילת המאה ה-10 לפנה"ס. בתל 12 שכבות - שלוש הראשונות (12 עד 10) מקבילות לתקופת השלטון הפלשתי (שיאו של היישוב בשכבה 10), ושכבות 9 עד 1 מאוחרות לו. בתקופה הביזנטית שכן יישוב כפרי דליל סביב תל קסילה, צפונית-מזרחית לתל שכן בית כנסת שומרוני מהמאה ה-6. רצפת הפסיפס של בית כנסת זה נשתמרה והיא מוצגת בתחומי המוזיאון אין סיטו. רק שליש משטח הרצפה השתמר, ובה דגמים הנדסיים. בפסיפס נקבעו שתי כתובות. האחת בכתב השומרוני, ושתי כתובות ביוונית. האתר נחפר ופורסם לראשונה בידי חוה ריטר-קפלן.
הכתובות והדיון עליהן

הכתובת השומרונית:
מכסים

תכיר. דקר

פרק סנה.

תכיר. דקר
החופרת זיהתה את המקום ככנסייה שומרונית, ודמתה לראות במילים: תכיר דקר את הדרישה להכיר בישו (הדקור), ולראות במילים פרק סנה את התקווה שהאל הגדול (מכסים) ישמיד (יפרק) את השונאים.
חלק עליה זאב ספראי שטען כי הכתב השומרוני משמש כאן כאלמנט עיטורי ללא משמעות, וכי מדובר כאן בבית כנסת יהודי, כפי שהכתובת "שלום על ישראל" מצביעה על כך.
הוסיף לדיון יורם צפריר שתמך בדעה כי לא מדובר בכנסייה ובקהילה של מינים-שומרונים כביכול כהצעת קפלן. צפריר קרא את הכתובת השומרונית באופן שונה. הוא רואה בה כתובת נדבנים שגרתית: מכסים הוא קיצור שמו של הנדבן, והמילה פרקסנה (ולא שתים כדעת קפלן) הוא צורתו הארמית של שם פרטי נוסף שצורתו היוונית המקורית היא פרוקסנוס. תכיר דקר הוא צורה שונה של יתדכיר, כלומר ייזכר (לטוב).
הקריאה לפי צפריר: מכסימונה / ייזכר (על) שתרם / פרוקסנה / ייזכר (על) שתרם
הכתובת הפגומה היוונית:
ΕΠΙ ΟΥΡΒΙΚΟΥ Κ(ΟΜΗΤΟΣ) [ΤΟΥ ΔΕΙΝΟΥ]

ΥΙΟΥ Α{Ι}ΓΑΘΕ(Ο)Σ ΠΡΟ(ΣΦΟΡΑ) ΥΠΕΡ Σ

ΟΤΗΡΙΑ(Σ) ΤΩΝ ΑΥΤΙ ΤΕΚΩ[Ν ΤΟ ΕΡΓ]

ΟΝ Σ(Υ)Ν [ΤΩ] ΦΩΣΙΣΤ(Η)Ρ[ΙΩ ΕΓΕΝΕΤΟ]
בזמן כהונתו של הקומס (או האדון) אורביקוס. המינחה של [פלוני] בן א(י)גאתי (ו)ס למען גאולתם של ילדיו אוהבי האלוהים. הושלמה העבודה עם אשנב התאורה.
הכתובת היוונית השלמה:
ΕΥΛΟΓΙΑ

ΚΑΙ ΗΡΗΝΗ ΤΩ(Ι)

ΙΣΤΡΑΕΛ Κ(ΑΙ) ΤΩ(Ι) Τ

ΟΠΟΥ ΑΜΗΝ
ברכה ושלום על ישתראל ועל המקום הזה. אמן
יש לשים לב לאופן הכתיבה של השם ישראל ("ישתראל") המצוי גם בכתבי אבות הכנסייה.
לקריאה נוספת

חיה קפלן, כנסייה שומרונית במיתחם "מוזיאון הארץ", קדמוניות יא, 1978, עמ' 78–80
זאב ספראי, האמנם "כנסייה שומרונית" בתל קסילה?, קדמוניות יא, 1978, עמ' 129–129
חיה קפלן, על הכנסייה השומרונית בתל קסילה תשובה על דברי זאב ספראי, קדמוניות יב, 1979, עמ' 30
יורם צפריר, קריאה חדשה של הכתובת השומרונית מתל קסילה, קדמוניות יב, 1979, עמ' 31
חיה קפלן, על הכנסייה השומרונית בתל קסילה הערות להצעת-הקריאה של יורם צפריר, קדמוניות יב, 1979, עמ' 31–32
הערות שוליים

1 2 3  חיה קפלן, כנסייה שומרונית במיתחם "מוזיאון הארץ", קדמוניות יא, 1978, עמ' 79
Israel Studies

Israel Studies הוא כתב עת אקדמי רב-תחומי העוסק בנושאי ההיסטוריה, החברה, הפוליטיקה והתרבות של מדינת ישראל. כתב העת נוסד בשנת 1996 והוא יוצא לאור על ידי מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות באוניברסיטת בן-גוריון ועל ידי מרכז שוסטרמן ללימודי ישראל באוניברסיטת ברנדייס בארצות הברית. הוא יוצא לאור בהוצאת אוניברסיטת אינדיאנה.
עורכי כתב העת הם פרופסור אילן טרואן ונתן ארידן.
פולמוס Word Crimes

באביב 2019 פרסם כתב-העת גיליון נושא (special issue) שכותרתו 'פשעי מילים: החזרה למוטב של שפת הסכסוך הישראלי-פלסטיני' (Word Crimes; Reclaiming The Language of the Israeli-Palestinian Conflict)
שעורר פולמוס נרחב. הגיליון הורכב מסדרה בת 18 מאמרים שדנו ב"מילות-מפתח" המוזכרות תדיר בחקר הסכסוך ובסיקור התקשורתי שלו, בהם "כיבוש", "אפרטהייד", "קולוניאליזם", "טרור", "פליטים", "זכויות אדם" ועוד. רבים מן המאמרים נכתבו בידי פעילים פוליטיים או כותבים המזוהים עם הארגון SPME,
כולל אסף רומירובסקי, (אנ') המנהל בפועל (executive director) של הארגון, ולא בידי חוקרים-מומחים. המאמרים הציגו שורת טיעונים פוליטיים פולמוסיים נגד תומכי זכויות אדם, ארגוני החברה האזרחית וחוקרים אקדמיים שהוקעו כביקורתיים יתר על המידה ביחס למדיניות ישראל. דונה רובינסון דיווין, (אנ') נשיאת האגודה ללימודי ישראל (AIS) באותה העת, שימשה כעורכת-אורחת של הגיליון בנוסף לאילן טרואן ונתן ארידן, העורכים הקבועים של כתב העת.
בעקבות פרסום הגיליון התעוררה סערה. אריה דובנוב, היסטוריון וראש הקתדרה ללימודי ישראל באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון, הודיע כי הוא מוותר על פרס החוקר המצטיין שהוענק לו מטעם האגודה בעקבות הגיליון ופרסם מכתב מחאה חריף.
בעקבות זאת, שורה ארוכה של חברי המערכת האקדמית של כתב-העת, שלא עודכנו בדבר הפקתו של הגיליון המיוחד, התפטרו ופרסמו מכתב התנגדות (letter of dissent).
על עצומה נוספת שיזם יאיר ולך, היסטוריון ומרצה בלימודי ישראל באוניברסיטת SOAS (אנ') שבלונדון חתמו עשרות חוקרים נוספים. דניאל מונק, פרופסור לגאוגרפיה ומזרח תיכון העומד בראש הקתדרה ללימודי שלום וסכסוך באוניברסיטת קולגייט, יזם, ביחד עם דובנוב וולך, קמפיין ציבורי
להפעיל לחץ על האגודה וכתב העת לחזור בהם מהגיליון.
המבקרים של כתב העת הדגישו את הרמה האקדמית הירודה של הגיליון, את העובדה שהעורכים וכותבי מרבית המאמרים לא עמדו בסטנדרטים בסיסיים ונורמות מדעיות מקובלות של פרסום אקדמי (כגון התייחסות לספרות מחקר קיימת, הצגת ממצאים אמפיריים חדשים, היכרות עם שפות המחקר, ואפילו העדר שימוש בהערות שוליים) וכי כלל לא ברור אם המאמרים נשלחו לביקורת עמיתים ונבחנו באמות המידה המקובלות בפרסומים אקדמיים. בשלב ראשון עורכי כתב העת דחו את הביקורות בטענה כי מסגור הנושא, בחירת המחברים, תהליך השיפוט האקדמי ותכני הגיליון היו קפדניים והולמים. הפולמוס נמשך במהלך הכנס השנתי של האגודה ללימודי ישראל והוביל בעקיפין לבחירתה של הנשיאה לסיים את תפקידה, ולדיון סוער במליאה. אל הגיליון הבא של כתב העת (Volume 24, Number 3, Fall 2019) התלווה מכתב התנצלות מטעם העורכים, שבו הודו כי היו פגמים בגיליון ובתהליך קבלת ההחלטות שלהם בנוגע לפרסומו. אל מכתב התנצלות זו צורף גם מכתב המחאה של חברי הוועד האקדמי של כתב-העת.
הערות שוליים

↑  Vol. 24, No. 2, Summer 2019
↑  אתר ארגון spme
↑  ג'ודי מלץ, 'Anti-BDS, pro-Israel Hasbara': Internal War Breaks Out in Israel Studies Field, באתר הארץ, 18 באפריל 2019
↑  דניאל ברטראן מונק, Dissent Grows Against the ‘Word Crimes’ Issue of ‘Israel Studies’, באתר medium‏, 4 במאי 2019
↑  Statement by the Co-Editors on the Recent Special Issue of Israel Studies (24.2, Summer 2019) "Word Crimes; Reclaiming The Language of the Israeli-Palestinian Conflict"
↑  החותמים היו: גנית אנקורי, אוניברסיטת ברנדייס; מיכאל ברנר, אמריקן יוניברסיטי; איילת הראל-שלו, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב; דניאל קירצר, אוניברסיטת פרינסטון; פנינה להב, אוניברסיטת בוסטון; דרק פנסלר, אוניברסיטת הרווארד; מוחמד ותד, המכללה האקדמית צפת; יעל זרובבל, אוניברסיטת רטגרס; רון צוייג, אוניברסיטת ניו יורק
↑  כתבות בנושא, באתר Medium
↑  Volume 24, Number 3, Fall 2019
מרחב כנרת

| --- | --- |

תחנת משטרת צפת שבה שוכן מטה המרחב
 פרטים
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   משטרת ישראל
 סוג:  מרחב גאוגרפי משטרתי
 בסיס האם:  צומת הרחובות דרך הגליל ו-ל"א, צפת
 פיקוד
 יחידת אם:   מחוז צפון
 דרגת המפקד:    תת ניצב
תחנת משטרת מעלות-תרשיחא
מרחב כנרת הוא אחד משלושת המרחבים של מחוז צפון של משטרת ישראל. מרחב כנרת חולש על אזור הכולל את רמת הגולן ואצבע הגליל, ומגיע עד מעלות-תרשיחא במערב וקיבוץ גשר וכפר תבור בדרום. המרחב הוא הגדול ביותר במחוז הצפון.
מטה המרחב שוכן סמוך לצומת הרחובות דרך הגליל ו-ל"א, צפת.
מפקד המרחב הנוכחי הוא תת-ניצב רן לוי.
תחנות

מרחב כנרת מאגד 5 תחנות:
| תחנה | כתובת | אחריות בגזרת התחנה |
| --- | --- | --- |
| גולן | שיאון פינת גילבון, קצרין | מועצה אזורית גולן, קצרין |
| קריית שמונה | המכבים 8, קריית שמונה | קריית שמונה, רמות נפתלי, דישון, יפתח,  מרכז כ"ח, גונן, להבות הבשן, שמיר, כפר סאלד, שניר, דן, שאר ישוב, הגושרים, עג'ר, בית הלל, מעיין ברוך, יובל, תל חי, כפר גלעדי, מטולה, משגב עם, מרגליות, מנרה, נאות מורדכי, כפר בלום, עמיר, שדה נחמיה. |
| צפת | דרך הגליל 1,צפת | פרוד, צפת, אמירים, שפר, כפר שמאי, ביריה, מירון, אור הגנוז, כדיתה, בר יוחאי, כפר חושן, ג'ש, דלתון, כרם בן זמרה, צבעון, סאסא, דוב"ב, ברעם, יראון, אביבים, מלכיה ועלמה |
| מעלות תרשיחא | כביש 8833, מעונה | מתת, נטועה, אלקוש, פסוטה, אבירים, חורפיש, פקיעין, צוריאל, מעלות-תרשיחא, עין יעקב, כפר ורדים, מעיליא, מעונה, יאנוח-ג'ת, גיתה, מגדל תפן, לפידות, גיתה, כסרא-סמיע |
| ירדן | דרך הגליל פינת מעלה גיא אוני, ראש פינה | חצור הגלילית, ראש פינה, כחל, עמיעד, כורזים, אמנון, כרכום, אליפלט, כפר הנשיא, טובא-זנגרייה, מחניים, גדות, משמר הירדן, איילת השחר, שדה אליעזר ויסוד המעלה |
| טבריה | דרך מנחם בגין, טבריה | מועצה אזורית עמק הירדן, טבריה, יבנאל, ארבל, לביא, הזורעים, שרונה, כפר כמא, בית קשת, שדה אילן, אילניה, גבעת אבני, מצפה נטופה, מע'אר, קדרים, חוקוק ועיילבון |
הערות שוליים

↑  מאיר ינקו, תת ניצב רן לוי - מפקד מרחב כנרת החדש: "אני מקבל את הפיקוד בתחושת אחריות גדולה ושליחות", באתר חדש בגליל, ‏14 בספטמבר 2023
תחנת משטרת טבריה
תחנת משטרת קריית שמונה