stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תעודות קצבות המזון הבבליות
בחקר המקרא

התעודות מתיישבות עם המתואר בספר מלכים ב' לפיו יהויכין היה אסיר מלכותי שזכה ליחס מיוחד ובהמשך שוחרר מהכלא וכֻלכל בידי המלך אמל-מרדוך:
כז וַיְהִי בִשְׁלֹשִׁים וָשֶׁבַע שָׁנָה, לְגָלוּת יְהוֹיָכִין מֶלֶךְ-יְהוּדָה, בִּשְׁנֵים עָשָׂר חֹדֶשׁ, בְּעֶשְׂרִים וְשִׁבְעָה לַחֹדֶשׁ; נָשָׂא אֱוִיל מְרֹדַךְ מֶלֶךְ בָּבֶל בִּשְׁנַת מָלְכוֹ, אֶת-רֹאשׁ יְהוֹיָכִין מֶלֶךְ-יְהוּדָה--מִבֵּית כֶּלֶא.  כח וַיְדַבֵּר אִתּוֹ, טֹבוֹת; וַיִּתֵּן, אֶת-כִּסְאוֹ, מֵעַל כִּסֵּא הַמְּלָכִים אֲשֶׁר אִתּוֹ, בְּבָבֶל.  כט וְשִׁנָּא, אֵת בִּגְדֵי כִלְאוֹ; וְאָכַל לֶחֶם תָּמִיד לְפָנָיו, כָּל-יְמֵי חַיָּיו.  ל וַאֲרֻחָתוֹ, אֲרֻחַת תָּמִיד נִתְּנָה-לּוֹ מֵאֵת הַמֶּלֶךְ--דְּבַר-יוֹם בְּיוֹמוֹ:  כֹּל, יְמֵי חַיָּו.
מהתעודות עולה כי יהויכין המשיך לשאת את התואר 'מלך יהודה' גם בהיותו בגולה, אף על פי שנבוכדנצר השני המליך על ירושלים את צדקיהו דודו. הדבר עלול להעיד על חולשת צדקיהו ואחיזתו הרפה במלכות: "גם כשנתמלך הייתה אחיזתה של המלכות בחסד בבל רפויה בידו, שכן יהוכין הגולה עוד הוסיף להיקרא מלך בגלותו, ולדעת כמה חוקרים לא היה צדקיהו אלא ממלא מקום ליהויכין".[דרוש מקור: חסרים פרטים][מפני ש...] מבחינה זאת הוא לא היה יוצא דופן, שכן גם מלכים גולים אחרים המשיכו להחזיק בתוארם המלכותי בבבל ולקבל קצבות מזון, כפי שניתן ללמוד מרשימה אחרת משנת 570 בקירוב, ובה נמנים שליטים גולים - בהם מלכי צור, עזה, צידון, ארוד ואשדוד - בחצר מלך בבל.[דרוש מקור: לרשימה] ייתכן שזו הייתה מדיניות שנועדה לשמור על מעמדם הרם של המלכים המוגלים, למען ידעו המלכים שמונו תחתיהם שאם ימרדו יוחזר המלך המוגלה לארצו ויוצב במקומם.[דרוש מקור]
הערות שוליים

1 2 3 4  בוסתנאי עודד, תולדת עם ישראל בימי בית ראשון, כרך ד', מהדורה שנייה, האוניברסיטה הפתוחה, 2008, יחידה 12, עמ' 363–364
↑  יעקב קליין, מעמד יהויכין בבבל, באתר הספריה הוירטואלית של מט"ח
↑  הערך 'צדקיהו', מתוך האנציקלופדיה המקראית
אפרים שמואלי

| --- | --- |

 לידה:  28 בנובמבר 1908 לודז', האימפריה הרוסית 
 פטירה:  9 ביוני 1988 (בגיל 79) חיפה, ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי שדה יהושע (כפר סמיר) 
 עיסוק:  היסטוריון, מסאי, מתרגם, סופר, מחנך 
 מדינה:  ישראל 
 פרסים והוקרה:  פרס טשרניחובסקי 
 
אפרים שמואלי (שמואלֶביץ) (28 בנובמבר 1908 – 9 ביוני 1988) היה מחנך, סופר, היסטוריון, מסאי ומתרגם ישראלי. הורה בחיפה ובקליבלנד, ארצות הברית. מייסדו ומנהלו של בית המדרש למורים וגננות בחיפה. חקר סוגיות בהיסטוריה ובתרבות היהודית, ועסק בבעיות הגותיות וחברתיות. חתן פרס טשרניחובסקי לתרגומי מופת לשנת 1948.
ביוגרפיה

שמואלי נולד בעיר לודז' שבפולין הרוסית, בנם של מרדכי דוד, בן למשפחת רבנים באזור לודז', ופרִידה בת פישל לייב סְטְריקוֹבסקי. בילדותו קיבל חינוך מסורתי, ולמד אצל רב בעיירה בוז'נין שבסמוך לשיראדז. כשהיה בן שלוש עשרה החל ללמוד בגימנסיה העברית בלודז', ולאחר מכן המשיך בלימודי גמרא באוניברסיטאות ברסלאו ופרנקפורט. בנוסף ללימודיו האוניברסיטאיים למד בבית המדרש לרבנים בברסלאו (מיסודו של ר' זכריה פרנקל). בקיץ 1932 סיים את לימודיו באוניברסיטה, ובחורף 1933 את לימודיו בבית המדרש. את הדיסרטציה שלו בגרמנית כתב על "תורת המוסר והחברה של הגל".
ב-10 באפריל 1933, עם עליית הנאצים לשלטון, עלה לארץ ישראל. שנה לאחר מכן נישא לקטיה בת שמעון פרלה. בארץ עסק בהוראה וביצירה ספרותית ומדעית. בין היתר, לימד בסמינרים ובבתי ספר תיכוניים, והעביר הרצאות. במשך שנה לימד בבית המדרש למורים של זרם העובדים בגבעת השלושה.
בשנת 1940 ייסד וניהל את בית המדרש למורים וגננות בחיפה. המקצועות שבהם התמחה היו ספרות, היסטוריה, סוציולוגיה יהודית וכללית. במהלך מלחמת העצמאות היה פעיל בארגון "ההגנה" בחיפה, ובתחנת השידור של קול ישראל.
המאמר המקיף הראשון שפרסם שמואלי היה "לביסוסה של הפדגוגיה (שיטות הפילוסופיה בימינו ואידיאל החנוך)", שראה אור ב-1932 בירחון הפדגוגי "אפקים" שערך צבי זהר בהוצאת הסתדרות "תרבות" בוורשה. לאחר מכן פרסם מסות, מאמרים ומחקרים רבים בארץ ישראל ובארצות הברית, וכן תרגם מאיטלקית ומלטינית כתבים פוליטיים.
שמואלי הרבה לכתוב על התרבות היהודית מהתקופה שלאחר גירוש ספרד ועד לימי מדינת ישראל. בתיאוריו ההיסטוריים התמקד במאבק הבלתי פוסק בין נטיית לבו של הפרט אל מול הרצון באחדות כלל-אנושית. בספרו "שבע תרבויות ישראל" הוא מבדיל בין התרבות היהודית לדת היהודית. לדבריו, כוונתו בספרו היא ”להשיב את נחלת האבות ליהודים שאינם נוהגים 'כשלומי אמוני ישראל' שלא יראו עצמם פחותים ביהדות.” במילותיו שלו הוא מתייחס לרצונו לסייע ליהודים שאינם דתיים כאנשי אגודת ישראל, להתערות בעושרה של תרבות ישראל ולחזק בהם את יהדותם. הוא מתייחס לתנועה הציונית כמי שאחראית הן על מורשת תרבותית ישראלית והן על מדינה עבור היהודים.
שמואלי היה נציג חיפה בוועד אגודת הסופרים, ונבחר להיות שופט בוועדה למתן פרס ביאליק בחכמת ישראל במשך שלוש פעמים, ופעמיים בפרס רופין לסוציולוגיה ולספרות. עבור תרגומו לספר "אוטופיה" לתומאס מור זכה בשנת 1948 פרס טשרניחובסקי לתרגומי מופת. בשנת 1979 זכה בפרס חיפה עבור מחקרו "מורשה ומאבק בשירה ובהגות".
פרסומיו

נלו וכלבו: ממספר על פי אוידה, תל אביב: קֻפַּת הספר, תרצ"ח 1938. (תרגום ועיבוד לסיפור "הכלב מפלנדריה" מאת אוידה (Ouida))
מיגל דה סרוואנטס: מסה, תל אביב: גזית, תש"א 1941.
דמויות ומאורעות בתולדות עמנו: שיעורים בהיסטוריה עברית, תל אביב: צ' לינמן, תש"א 1941.
מסרת ומהפכה: ארבע מונוגרפיות, ניו-יורק: ספרים, תש"ב 1942.
מאז ועד עתה: מיניאטורות היסטוריות, תל אביב: ספרית השעות, תש"ג 1943.
תולדות עמנו בזמן החדש, תל אביב: חמו"ל, תש"א 1944.
תולדות הציונות: במאה התשע עשרה, תל אביב: יבנה, 1947.
גירוש ספרד: [באספקלריה של דעת-הקהל והמשכילים באירופה], מרחביה: הקיבוץ הארצי השומר הצעיר 1948.
אנשי הרנסאנס: גדולתו ושברו של העולם האזרחי, תל אביב: מסדה, תש"ט 1949.
תולדות הציונות: מהופעת הרצל עד מתן המנדאט, תל אביב: יבנה, תש"י 1950.
סרונטס: דמותו ויצירתו, תל אביב: דביר, תשי"ג 1953.
הוגה הרנסאנס: קורותיו ותורתו של גורדנו ברונו, תל אביב: נ’ טברסקי, תשי"ג 1953.
בעיות העם היהודי בזמן הזה: פרקי-קריאה לתלמידי כיתות של מורים וגננות, לקט, מבואות, הערות ודיונים, תל אביב: אוצר המורה, תש"ך 1960.
תולדות הרעיון המדיני: על פי הרצאותיו של אפרים שמואלי בבית הספר הגבוע בחיפה בשנת תש"ך, חיפה: [חמו"ל] (הוצאה פנימית), 1960.
בין אמונה לכפירה: ר' יהודה אריה מודינא ואוריאל אקוסטה – פרשה בתולדות האפיקורסות בישראל, תל אביב: מסדה, תשכ"ב.
דון יצחק אברבנאל וגירוש ספרד, ירושלים: מוסד ביאליק, תשכ"ג 1963.
בית ישראל ומדינת ישראל: הציבור היהודי באמריקה, עיונים בתמורות ובמגמות, תל אביב: יבנה, תשכ"ו 1966.
מורשה ומאבק בשירה ובהגות, תל אביב: יחדיו, תשל"ח 1978.
שבע תרבויות ישראל: עיון חדש ביהדות ובתולדותיה, תל אביב: יחדיו, תש"מ 1980.
אדם במצור: עיונים בספרות, באקסיסטנציאליזם ובפילוסופיה של פרשנות, תל אביב: יחדיו, תשמ"א 1981.
מן ההרים: סיפורים, שירים ועיונים מספרות העולם, תרגום, פתיחות והערות, תל אביב: עקד, תשמ"ב 1982.
פליאה וחשיבה בעולם מדעי-טכנולוגי, ירושלים: מוסד ביאליק, תשמ"ה 1985.
כיצד מוליכות תורות פילוסופיות של אי-רציונליזם אל פאשיזם?, תל אביב: המידרשה למחשבה סוציאליסטית, האגודה לחקר מארכס והסוציאליזם, 1986.
בדור היהודי האחרון בפולין, תל אביב: אל"ף, תשמ"ו 1986.
היהדות - בין סמכות להשראה: עיונים במאבק על תרבות ישראל, תל אביב: ספרית פועלים, תשמ"ח 1988.
Efraim Shmueli, Crossroads of Modern Thought: Studies in Spinoza, Marx, Husserl and Mannheim, Tel-Aviv: Eked, 1984.
Efraim Shmueli, Seven Jewish Cultures: A Reinterpretation of Jewish History and Thought; translated from the Hebrew by Gila Shmueli, Cambridge: Cambridge University Press, 1990. (תרגום של: שבע תרבויות ישראל)
פרסומיו > מאמריו

'ההומניזם במצור: מסה על הספקנות של מונטין ובעיית ההומניזם בימנו', גליונות, ה (תרצ"ז); ו. (שורת מאמרים)
פרסומיו > תרגם

מיגל דה סרוואנטס, איש הזכוכית, תל אביב: גזית, תש"א 1941
תומאס מורוס, אוטופיה, מרחביה: הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, 1946
ניקולו מקיאבלי, כתבים פוליטיים, ירושלים ותל אביב: שוקן 1947
רפאל מאהלר, הקראים: תנועת גאולה יהודית בימי הביניים, מרחביה: הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, 1949
שמואל בלומנפילד, רש"י המורה: על החינוך היהודי בימי הבינים לאור תורת החינוך בימינו, תל אביב: נ’ טברסקי, תשי"ב 1952
מקס ובר, הפוליטיקה בתורת מקצוע, ירושלים ותל אביב: שוקן, תשכ"ב 1962
שפינוזה - איגרות, תרגם מלאטינית והוסיף מבוא, ביאורים, הערות ומפתחות, ירושלים: מוסד ביאליק, 1963.
לקריאה נוספת

גצל קרסל, 'בין מסורת למהפכה: משהו על אפרים שמואלי בן השבעים', מאזנים מח (1979), 129–131. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
יוחנן גרנך, 'פרופ' אפרים שמואלי – בן 75', בצרון ו, 21–22 (1984), 110–113.
גילה שמואלי, 'פרופ' אפרים שמואלי – דברים לזכרו', גלים (כתב עת לספרות, תרבות וחברה) 3 (1989), 36–37.
הערות שוליים

↑  שבע תרבויות ישראל, דבר, 7 בדצמבר 1979.
↑  ועד חדש לאגודת הסופרים, דבר, 6 באפריל 1977.
↑  חלוקת פרס טשרניחובסקי, דבר, 16 בינואר 1948.
↑  הוענקו פרסי חיפה, מעריב, 13 במאי 1979.
↑  סקירה: ראציונאליזם מול התורה, דבר, 12 בינואר 1962.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007462293305171  PLWABN: 9810551367905606  BIBSYS: 99049264  BNE: XX1121269  BnF: cb12196681d (data)  GND: 1065009917  ISNI: 0000 0001 1036 9053  LCCN: n82012238  NKC: kup19950000090532  NTA: 072692618  SUDOC: 030579783  VIAF: 7436830   WorldCat (עם VIAF): 7436830
פאירוזה באלק

| --- | --- |

באלק, 2019
 לידה:  21 במאי 1974 (בת 50) פוינט רייס סטיישן, קליפורניה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1983 
 עיסוק:  שחקנית, מוזיקאית, אמנית ויזואלית
 מקום לימודים:  בית הספר לאומנויות הבמה בוש דייוויס 
 http://www.fairuza.org/
 פרופיל ב-IMDb
 
באלק, 2006
פאירוזה אלג'נדרה באלק (באנגלית: Fairuza Alejandra Balk; נולדה ב-21 במאי 1974) היא שחקנית, מוזיקאית ואמנית חזותית אמריקאית.
ביוגרפיה

נולדה בשם פאירוזה אלג'נדרה פלדטהאוס (Fairuza Alejandra Feldthouse)  בפוינט רייס שבקליפורניה, ארצות הברית, למשפחה מרקע נוצרי וממוצא אירופאי.. שמה הפרטי פאירוזה משמעו טורקיז בפרסית (فیروزه), ונבחר על-ידי אביה, בשל צבע עיניה הכחולות-ירוקות. אמה, קאת'רין באלק, הייתה מורה למחול ורקדנית ריקודי בטן. אביה, סולומון פלדטהאוס (במקור: דייוויד ארל סקאף), היה אחד ממקימי להקת הרוק הפסיכדלי קליידוסקופ וכן היה למוזיקאי פולק נודד. עד גיל שנתיים, גדלה בג'קסון שבמישיגן, בחיק אמה.
היא ואמה היגרו לוונקובר שבקולומביה הבריטית, קנדה, שם החלה קריירת המשחק שלה בהיותה בת שש. לאחר מכן, הן עברו להתגורר גם בלונדון, אנגליה, ובפריז, צרפת; למשך כחצי שנה, לצורך תפקיד.
קריירה

בשנת 1983, כאשר הייתה בת 9, שיחקה לצד לורטה סוויט בסרטה הראשון של באלק "The Best Christmas Pageant Ever", סרט טלוויזיה לחג המולד ששודר ברשת ABC האמריקנית. בשנת 1985 גילמה את דורותי גייל בסרט "בחזרה לארץ עוץ" שביים וולטר מרץ' לדיסני. באלק הייתה מועמדת על תפקידה לפרס סאטורן להופעה הטובה ביותר של שחקן צעיר. בשנת 1989 שיחקה בסרטו של מילוש פורמן "הפיתויים האסורים של ואלמונט" לצד קולין פירת' ואנט בנינג.
בשנת 1992 שיחקה בסרט העצמאי "גז, אוכל ולינה" של הבמאית אליסון אנדרס. בשנת 1994 שיחקה בסרט דרמה "פשעים דמיוניים" ("Imaginary Crimes"), בתפקיד סוניה ויילר, בתם של ריי (הארווי קייטל) וולרי (קלי לינץ'). בשנת 1996 שיחקה בסרט האימה "הכישוף" לצד רובין טאני, ועל תפקידה זה הייתה מועמדת לפרס סאטורן לשחקנית המשנה הטובה ביותר. באותה שנה גילמה את אייסה בסרט המדע הבדיוני "אי המסתורין של ד"ר מורו" לצד מרלון ברנדו, המבוסס על הספר "האי של ד"ר מורו" מאת ה.ג'. וולס. בשנת 1998 שיחקה בסרט "אמריקה X" בכיכובו של אדוארד נורטון, בקומדיה "נער המים" בכיכובו של אדם סנדלר ובסרט "החיים במסלול המהיר" לצדו של פטריק דמפסי.
בשנת 2000 שיחקה בסרט הנעורים "כמעט מפורסמים", שם גילמה את דמותה של זפייר - אחת המעריצות של להקת סטילווטר. בשנת 2009 שיחקה בסרט הפשע "פקד מושחת" לצד ניקולס קייג' ואווה מנדז. בשנת 2015 גילמה את ג'ינג'ר בעונה השלישית של "ריי דונובן", בכיכובו של לייב שרייבר. בשנת 2018 שיחקה בסרט האימה-פלישה לבית "Hell Is Where the Home Is", לצדה של ג'אנל פאריש. בשנת 2020 שיחקה בסרט "הכישוף: הדור הבא", המהווה סרט המשך לסרט הקולנוע "הכישוף" משנת 1996 בו באלק כיכבה במקור.
הערות שוליים

1 2  ethnic, Fairuza Balk, Ethnicity of Celebs | EthniCelebs.com, ‏2009-08-08 (באנגלית אמריקאית)
↑  עירית לינור, הפיתויים האסורים של ואלמונט, חדשות, 7 באוקטובר 1991
| פרס הסרטים והטלוויזיה של MTV לקרב הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| כללי (1996–2019) | אדם סנדלר נגד בוב ברקר – "גילמור המאושר" (1996) ‏•‏‏ פאירוזה באלק נגד רובין טאני – "הכישוף " (1997) ‏•‏‏ ויל סמית' נגד מקק – "גברים בשחור" (1998) ‏•‏‏ בן סטילר נגד כלב – "משתגעים על מרי" (1999) ‏•‏‏ קיאנו ריבס נגד לורנס פישבורן – "מטריקס" (2000) ‏•‏‏ ג'אנג דזה יי נגד בר שלם – "נמר, דרקון" (2001) ‏•‏‏ ג'קי צ'אן וכריס טאקר נגד כנופיית הונג קונג – "שעת שיא 2" (2002) ‏•‏‏ יודה נגד כריסטופר לי – "מלחמת הכוכבים - פרק 2: מתקפת המשובטים" (2003) ‏•‏‏ אומה תורמן נגד צ'יאקי קוריאמה – "להרוג את ביל" (2004) ‏•‏‏ אומה תורמן נגד דריל האנה – "להרוג את ביל חלק 2" (2005) ‏•‏‏ אנג'לינה ג'ולי נגד בראד פיט – "מר וגברת סמית'" (2006) ‏•‏‏ ג'רארד באטלר נגד רוברט מיילט – "300" (2007) ‏•‏‏ שון פריס נגד קאם ג'יגנדה – "לעולם אל תיכנע" (2008) ‏•‏‏ רוברט פטינסון נגד קאם ג'יגנדה – "דמדומים" (2009) ‏•‏‏ ביונסה נגד אלי לרטר – "אובססיבית" (2010) ‏•‏‏ רוברט פטינסון נגד ברייס דאלאס הווארד וזאווייר סמואל – "דמדומים 3: ליקוי חמה" (2011) ‏•‏‏ ג'ניפר לורנס וג'וש האצ'רסון נגד אלכסנדר לודוויג – "משחקי הרעב" (2012) ‏•‏‏ רוברט דאוני ג'וניור, כריס אוונס, מארק ראפלו, כריס המסוורת', סקרלט ג'והנסון וג'רמי רנר נגד טום הידלסטון – "הנוקמים" (2013) ‏•‏‏ אורלנדו בלום ואוונג'לין לילי נגד אורקס – "ההוביט: מפלתו של סמאוג" (2014) ‏•‏‏ דילן או'בריאן נגד ויל פולטר – "הרץ במבוך" (2015) ‏•‏‏ ראיין ריינולדס נגד אד סקריין – "דדפול" (2016) ‏•‏‏ גל גדות נגד חיילים גרמניים – "וונדר וומן" (2018) ‏•‏‏ ברי לארסון נגד ג'מה צ'אן – "קפטן מארוול" (2019) |  |
| מתוסרט  (2021–הווה) | אליזבת אולסן נגד קתרין האן – "וונדה-ויז'ן" (2021) ‏•‏‏ סידני סוויני נגד אלכסה דמי – "אופוריה" (2022) ‏•‏‏ קורטני קוקס נגד גוסטפייס – "צעקה 6" (2023) |  |
| לא מתוסרט  (2021–הווה) | קורטני קרדשיאן נגד קים קרדשיאן – "משפחת קרדשיאן" (2021) ‏•‏‏ בוסקו נגד ליידי קמדן – "המרוץ לדראג של רו פול" (2022) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007451818705171  PLWABN: 9810628522205606  BNE: XX1177440  BnF: cb14029750s (data)  GND: 122143485  ISNI: 0000 0001 1606 2706  LCCN: no97037813  MusicBrainz: a6cda0cb-cc98-43a6-a3d6-1b9de346b342  NKC: js20050718018  NTA: 141322993  SUDOC: 099608839  VIAF: 22341573   WorldCat (עם VIAF): 22341573
פונקציה חלקה

באנליזה מתמטית, פונקציה חלקה היא פונקציה שגזירה אינסוף פעמים, כלומר לכל  n טבעי הנגזרת ה- n-ית קיימת.
קבוצת כל הפונקציות החלקות מסומנת  C^{\infty }. הסימון הזה הוא חלק מסימון כללי יותר:
את קבוצת כל הפונקציות הרציפות מסמנים  C^{0} או רק  C (לפעמים עם ציון התחום שבו הפונקציות רציפות, למשל  C([a,b])).
לכל n טבעי מסמנים ב  C^{n} את קבוצת כל הפונקציות שגזירות n פעמים ושהנגזרת ה- n-ית של כל אחת מהן היא פונקציה רציפה.
הקבוצה  C^{\infty } מוגדרת להיות החיתוך של כל הקבוצות  C^{n}; כלומר  f\in C^{\infty } אם ורק אם לכל  n\in \mathbb {N}   f\in C^{n}.
תכונות בסיסיות

אם  f פונקציה חלקה אז גם הנגזרת של  f חלקה. יתר על כן, קל לראות ש-  C^{\infty } היא הקבוצה המקסימלית שבה פעולת הגזירה היא באמת אופרטור (כלומר לכל  f\in C^{\infty } קיימת נגזרת,  {\frac {\mathrm {d} f}{\mathrm {d} x}}, והיא בתוך  C^{\infty }).
אם  f,g פונקציות חלקות אז גם הסכום, המכפלה וההרכבה שלהן חלקות.
כל פונקציה אנליטית היא פונקציה חלקה (ובפרט כל הפונקציות האלמנטריות הן חלקות בכל תחום הגדרתן) אבל לא להפך.
לרב השימושים באנליזה מספיקות פונקציות גזירות פעמיים או שלוש אבל נוהגים להשתמש בפונקציות חלקות כדי לפשט את הניסוח של ההגדרות והמשפטים.
הפונקציות החלקות הן מאוד "גמישות". לדוגמה ניתן לבנות פונקציה חלקה ששווה ל- 1 על קבוצה סגורה  A, ומתאפסת מחוץ לסביבה פתוחה של  A, כאשר גם את  A וגם את הסביבה הפתוחה אפשר לבחור כרצוננו. דבר כזה הוא בלתי אפשרי בפונקציות אנליטיות כי אם פונקציה אנליטית מתאפסת על קטע סגור כלשהו אז היא זהותית אפס. בדומה, ניתן לבנות חלוקות יחידה חלקות, אך לא ניתן לבנות חלוקות יחידה אנליטיות. על ידי פונקציות כאלו ניתן לבנות לכל פונקציה רציפה פונקציה חלקה שקרובה אליה כרצוננו.
ראו גם

פונקציה אנליטית
קארל צ'רני

| --- | --- |

 לידה:  21 בפברואר 1791 וינה, ממלכת הבסבורג 
 פטירה:  15 ביולי 1857 (בגיל 66) וינה, האימפריה האוסטרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות המרכזי בווינה 
 מוקד פעילות:  האימפריה האוסטרית 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 
קארל צ'רני, 1833
קארל צ'רני (בגרמנית: Carl Czerny;‏ 21 בפברואר 1791 – 15 ביולי 1857) היה פסנתרן, מלחין ומורה אוסטרי ממוצא בוהמי. הוא פעל בסוף התקופה הקלאסית ובתחילת התקופה הרומנטית. הוא היה מלחין פורה וכתב כאלף יצירות. ספרי האטיודים שלו לפסנתר משמשים עד היום כחומר לימוד לפסנתרנים. הוא היה תלמידו של בטהובן, ובין תלמידיו שלו היה פרנץ ליסט.
ביוגרפיה

צ'רני נולד בווינה למשפחה ממוצא בוהמי. הוא החל ללמוד פסנתר אצל אביו ובהמשך למד אצל הומל, סאליירי ובטהובן. הוא היה ילד פלא, שהופיע לראשונה בפומבי בשנת 1800, בגיל 9, בנגינת קונצ'רטו לפסנתר של מוצרט. בשנת 1812 ניגן בביצוע בכורה בווינה את קונצ'רטו הקיסר מס' 5, של בטהובן.
כבר בילדותו נמשך להוראה ומגיל חמש-עשרה היה מורה מבוקש. בין תלמידיו הרבים היה גם פרנץ ליסט (ליסט הקדיש לו שנים אחר כך את יצירתו "שנים-עשר אטיודים טרנסצנדטאליים"). צ'רני היה בין המלחינים הראשונים שהשתמשו במילה "אטיוד" (תרגיל) ככותרת ליצירה.
צ'רני הלחין מספר רב של יצירות (עד אופוס 861), ביניהן מיסות ותפילות אשכבה (רקויאם), סימפוניות, קונצ'רטי, סונאטות ורביעיות מיתרים. היום כמעט אין שומעים ולו אחת מיצירותיו המרובות, והוא נודע בעיקר כמחברן של יצירות להוראת הפסנתר, שכמה מהן נמצאות עד היום בשימוש. בין המפורסמות ביצירות אלו היא "אמנות זריזות האצבעות" (גרמנית: Schule der Geläufigkeit).
חברת סיגנום (Signum) הקליטה כמה מהסימפוניות והקונצ'רטי של צ'רני, ביניהם קונצ'רטו לארבע ידיים בדו מז'ור.
יוהאן הרמן באואר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 ביוני 1861 Kotopeky, צ'כיה 
 פטירה:  5 באפריל 1891 (בגיל 29) גוריציה, איטליה 
 הדרגה הגבוהה ביותר:  אמן (מ-1887)
 מד כושר מרבי:  2646 (אוגוסט 1889)
 מדינה:  האימפריה האוסטרו-הונגרית
 
יוהאן הרמן באואר (בגרמנית: Johann Hermann Bauer;‏ 30 ביוני 1861, פראג – 5 באפריל 1891, גוריציה), שחמטאי אוסטרי.
קריירה

באואר זכה בתואר אמן בשנת 1887. בשנת 1889 חלק מקום 5-7 בתחרות  והתוצאה הטובה ביותר שלו הייתה בתחרות גראץ 1890 כאשר סיים במקום השני אחרי גיולה מקובץ ולפני אלוף העולם עמנואל לסקר וגאורג מרקו. בשנת 1891 כאשר שיחק בתחרות וינה התערערה בריאותו כאשר חלק את ההובלה בתחרות יחד עם אדולף אלבין. זמן קצר לאחר מכן מת ממחלת השחפת בגיל 29.
בשנת 1891 באואר ניצח בדו-קרבות את ברנהרד פלייסיג 2-0, את אדולף אלבין 4-0 ואת גאורג מרקו 3-1.
באואר זכור גם עקב משחקו מול  עמנואל לסקר, כאשר  אלוף העולם בשחמט, במשחק מבריק, הקריב צמד רצים וזכה במשחק בתחרות אמסטרדם 1889(באנגלית).
הערות שוליים

↑  יוהאן הרמן באואר באתר www.chessgames.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0003 9044 6550  NTA: 167712535  VIAF: 284040746   WorldCat (עם VIAF): 284040746
דיפיקה פדוקון

| --- | --- |

 לידה:  5 בינואר 1986 (בת 38) קופנהגן, דנמרק 
 מדינה:  הודו 
 תקופת הפעילות:  מ-2005
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הפתוחה הלאומית ע"ש אינדירה גנדי 
 בן או בת זוג:  Ranveer Singh (14 בנובמבר 2018–?) 
 פרסים והוקרה:  פרס פילמפייר לשחקנית הטובה ביותר  Times of India Film Awards  Stardust Awards  Zee Cine Awards  ETC Bollywood Business Awards (2014)  Crystal Award (2020)  Screen Awards  טיים 100 (2018)  Producers Guild Film Awards  IIFA Award for Best Actress  BIG Star Entertainment Awards  הודי השנה של CNN-News18  NDTV Indian of the Year 
 https://deepikapadukone.com/
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
דיפיקה פדוקון (באנגלית: Deepika Padukone; נולדה ב-5 בינואר 1986) היא שחקנית ומפיקת קולנוע הודית. זוכת פרסים רבים ובכללם 3 זכיות בפרסי פילמפייר, האוסקר הבוליוודי. מהשחקניות המרוויחות ביותר בהודו.
בשנת 2018 נבחרה על ידי מגזין טיים לאחת מ-100 האנשים המשפיעים ביותר.
ביוגרפיה

אביה, פראקאש פדוקון, היה שחקן בדמינטון, אלוף העולם לשנת 1980. היא נולדה בקופנהגן, בירת דנמרק. גדלה בעיר בנגלור. בצעירותה שיחקה בדמינטון ברמה הלאומית, אך עזבה את הספורט לטובת דוגמנות. בעקבות קריירת הדוגמנות קיבלה הצעות לשחק בסרטים וכיכבה בסרט בשפה ההודית "קאנדה" בשנת 2006. הסרט הבא שלה, "Om Shanti Om" זיכה אותה בפרס הופעת הבכורה הנשית הטובה ביותר של פילמפייר.
הסרט "קוקטייל" משנת 2012 היווה נקודת מפנה בקריירה שלה/
בשנת 2019 הקימה חברת הפקות משל עצמה, קה הפקות.
בשנת 2023 שיחקה בסרט "Pathaan" לצד כוכבי הקולנוע סלמאן ח'אן ושאה-רוח' ח'אן.
פדוקון היא יושבת ראש האקדמיה לווידאו של מומביי, מייסדת עמותת "לחיות לאהוב לצחוק" המקדמת מודעות לבריאות הנפש בהודו.
בשנת 2014 הדיחה את קתרינה קאיף מהמקום הראשון ברשימת הנשים הסקסיות של מגזין FHM.
בשנת 2017 השתתפה בסרט האמריקאי "XXX: הילוך גבוה" בתפקיד סרינה אונג'ר.
בשנת 2024 שיחקה בסרט הפעולה האפי "קאלקי – אחרית הימים" לצד אמיטאב באצ'אן.
אד אוניל

| --- | --- |

 לידה:  12 באפריל 1946 (בן 78) יונגסטון, אוהיו
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1979 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אוהיו  תיכון אורסוליין 
 בן או בת זוג:  קת'רין ראסוף (1986–?) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 
אדוארד "אד" אוניל (באנגלית: Edward O'Neill; נולד ב-12 באפריל 1946) הוא שחקן אמריקני. הוא ידוע בעיקר בזכות גילום דמותו של אל באנדי בסדרה "נשואים פלוס", ושל ג'יי פריצ'ט בסדרה "משפחה מודרנית".
ביוגרפיה

אדוארד אוניל נולד ב-12 באפריל 1946 באוהיו, ארצות הברית. הוא למד באוניברסיטה מקומית באוהיו. היה מורה למדעי החברה. נשוי לשחקנית קתרין רוסוף החל מ-1986.
אוניל שיחק בסרטים ובסדרות טלוויזיה שונות, ולוהק בדרך כלל לתפקיד של שוטר. בין היתר השתתף בסרט "אספן העצמות" (1999, בכיכוב דנזל וושינגטון ואנג'לינה ג'ולי), בסרט "ענקים קטנים" ובשני סרטי "עולמו של ויין" (1992 ו-1993, בכיכוב מייק מאיירס), אך התפרסם בעיקר בתפקיד אל באנדי, אב המשפחה בקומדיה "נשואים פלוס", ששודרה מאפריל 1987 עד אפריל 1997 ברשת FOX. אף על פי שהסדרה הייתה התוכנית המצליחה ביותר של רשת FOX באותה עת, הרשת סירבה להשקיע בפרק סיום מיוחד. ההחלטה הזאת עוררה כעס רב אצל אוניל, ובעקבותיה הוא סירב בתוקף להשתתף בשידורים מיוחדים (ספיישלים) של הרשת. בנוסף, אוניל דיבב מספר סרטי אנימציה מצליחים כמו "מוצאים את דורי" ו"ראלף ההורס".
בשנת 1990 שיחק בקומדיה "בגידה נעימה".
בשנת 2003 שיחק בסדרת המשטרה "רשתות אל. איי." ברשת ABC בתור לוטננט ג'ון פריידי, בהפקתו של דיק וולף. הסדרה מבוססת על תוכנית רדיו "Dragnet" שעברה מספר גרסאות לרדיו ולטלוויזיה.
ב-2005 שיחק אוניל בסדרה "הבית הלבן" (רשת NBC), בתפקיד אריק בייקר, מושל מדינת פנסילבניה המועמד לתפקיד סגן הנשיא.
בשנים 2009–2020 כיכב בסדרה הקומית "משפחה מודרנית".
בשנת 2017 שיחק בתפקיד קטן בסרטה של ג'ניפר מוריסון "כלבי השמש". בשנת 2020 שיחק בסרט הדרמה-קומי "המשמרת האחרונה".
באוגוסט 2011 זכה לקבל כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
ביוני 2024 הופיע במיני-סדרה Clipped (אנ'), דרמת ספורט, בתור דונלד סטרלינג.
באוקטובר 2024, לוהק לתפקיד חוזר בסדרה הדרמה המשפטית החדשה "All's Fair" של ראיין מרפי עבור הולו.
אוניל הוא בעל חגורה שחורה באמנות הלחימה ג'ו ג'יטסו ברזילאי.
הערות שוליים

↑  Dave Nemetz (April 25, 2024). Clipped Trailer: Laurence Fishburne and Ed O’Neill Go One-on-One in Hulu’s Take on L.A. Clippers Scandal. TV Line. Retrieved December 28, 2024
↑  Joe Otterson, Ryan Murphy Hulu Legal Drama ‘All’s Fair’ Casts Ed O’Neill, Variety, ‏2 October 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007457124405171  PLWABN: 9810642505105606  BNE: XX1169448  BnF: cb142120791 (data)  GND: 140538453  ISNI: 0000 0001 1571 8291  LCCN: no98107483  NTA: 09837995X  SUDOC: 086269925  VIAF: 59295446   WorldCat (עם VIAF): 59295446
קסם של מפלצת

| --- | --- |

 בימוי:  ג'יל קולטון, טוד ווילדרמן 
 הופק בידי:  סוזן בוירגי
 תסריט:  ג'יל קולטון 
 מדבבים:  קלואי בנט אלברט צאי טנזינג נורגיי טריינור אדי איזרד שרה פולסון סאי צ'ין
 מדבבים בעברית:  עומר גולדמן חנה לסלאו עומר שטיינברג איתי סולומון זוהר מידן דייוויד זיסקינד טליה ברקאי צביקה פורמן
 מוזיקה:  רופרט גרגסון-ויליאמס 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  אולפני ההנפשה של דרימוורקס
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 27 בספטמבר 2019 ישראל 10 באוקטובר 2019
 משך הקרנה:  92 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט הרפתקאות
 מקום התרחשות:  סין 
 הכנסות באתר מוג'ו:   everest2019
 תרגום לעברית:  מתועב
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
קסם של מפלצת (באנגלית: Abominable; בתרגום חופשי: מתועב) הוא סרט פעולה-פנטזיה אמריקאי בהנפשה ממוחשבת של אולפני ההנפשה של דרימוורקס. הסרט יצא לאקרנים ב-27 בספטמבר 2019. את הסרט ביימה וכתבה ג'יל קולטון, ומדבבים בו קלואי בנט, אלברט צאי, טנזינג נורגיי טריינור, אדי איזרד, שרה פולסון וסאי צ'ין.
סדרת טלוויזיה המשמשת כהמשכון לסרט הופקה תחת השם "אוורסט והעיר הנעלמת", אשר כוללת עשרים פרקים המתפרסים על שתי עונות. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב עברי בערוץ הילדים וב-HOT באזז.
תקציר העלילה

כאשר הנערה לי מגלה יטי צעיר בגג ביתה שבשאנגחאי, היא וחבריה, ג'ין ופנג, מכנים אותו "אוורסט" ויוצאים למסע גדול כדי למצוא את משפחתו של הייטי במקום הגבוה ביותר על כדור הארץ, הר האוורסט. בדרכם של שלושת החברים לעזור לאוורסט לחזור לביתו בבטחה, עומדים ורניש, איש מרושע אשר רוצה לתפוס את היטי, ומדענית בשם דוקטור זארה.
מדבבים

קלואי בנט – לי
אלברט צאי – פאנג
טנזינג נורגיי טריינור – ג'ין
אדי איזרד – ורניש
שרה פולסון – ד"ר זארה
סאי צ'ין – ניי ניי
מישל וונג
מדבבים > מדבבים בעברית

עומר גולדמן - לי
חנה לסלאו - ניי ניי
עומר שטיינברג - ג'ין
איתי סולומון - פאנג
זוהר מידן - ד"ר זארה
דייוויד זיסקינד - ורניש
טליה ברקאי - אמא
צביקה פורמן - מפקד השומרים
יובל בינדר
אילנית גרשון
גיא זיידמן
הפקה

הסרט היה אמור להיקרא במקור "אוורסט", אולם ב-18 במאי 2018 הוכרז כי שם הסרט יהיה Abominable.