stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Haunted
דיסקוגרפיה

| שם האלבום | יציאה לאור | סוג האלבום | חסות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Demo 97 | 1997 | דמו | ---------- | הדמו הראשון והיחידי של הלהקה |
| The Haunted | 23 ביוני 1998 | אלבום סטודיו | Earache Records | ------------- |
| The Haunted Made Me Do It | 29 באוקטובר 2000 | אלבום סטודיו | Earache Records | ------------- |
| Live Rounds in Tokyo | 10 בדצמבר 2001 | אלבום לייב | Earache Records | ------------- |
| One Kill Wonder | 25 בפברואר 2003 | אלבום סטודיו | Earache Records | ------------- |
| rEVOLVEr | 19 באוקטובר 2004 | אלבום סטודיו | Century Media Records | ------------- |
| The Dead Eye | 30 באוקטובר 2006 | אלבום סטודיו | Century Media Records | ------------- |
| Versus | 14 בספטמבר 2008 | אלבום סטודיו | Century Media Records |  |
דיסקוגרפיה > סינגלים

| שם השיר | אלבום | תאריך יציאה | חסות |
| --- | --- | --- | --- |
| "bury your dead" | The Haunted Made Me Do It | 2000 | Earache Records |
| "D.O.A" | One Kill Wonder | 2003 | Earache Records |
| "All Against All" | rEVOLVEr | 2004 | Century Media Records |
| "No Compromise" | rEVOLVEr | 2004 | Century Media Records |
| "The Flood" | The Dead Eye | 2006 | Century Media Records |
| "The Drowning" | The Dead Eye | 2006 | Century Media Records |
דיסקוגרפיה > DVD

Caught on Tape | 2002
דיסקוגרפיה > קליפים

Bury your dead מה-דיוידי (2002)
די.או.אי (2003)
All Against All בוים על ידי רוג'ר ג'ונסון (2004)
No Compromise בוים על ידי רוג'ר ג'ונסון (2005)
The Flood בוים על ידי רוג'ר ג'ונסון (2006)
The Drowning בוים על ידי אנדרס ביולר (2007)
חברי הלהקה

ללהקה כיום יש חמישה חברים ושלושה חברים לשעבר.
חברי הלהקה > חברים נוכחים

מרקו ארו – שירה (1999-2003, 2013-היום)
אולה אנגלנד – גיטרה (2013-היום)
פטריק ינסן – גיטרה (1996-היום)
ג'ונאס ביולר – בס (1996-היום)
אדריאן ארנלדסון – תופים (1996-1999, 2013-היום)
חברי הלהקה > חברים לשעבר

פיטר דולווינג – שירה (1996-1998, 2003–2012)
ג'ון זווטסלוט – גיטרה (1996)
אנדרס ביולר – גיטרה (1996-2001, 2002-2012)
מרקוס סנסון – גיטרה (2001-2002)
פר מיולר ינסן - תופים (1999-2012)
הערות שוליים

↑  The Haunted - Encyclopaedia Metallum: The Metal Archives, www.metal-archives.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14039577g (data)  GND: 1038022606  ISNI: 0000 0001 2336 6273  LCCN: no2011127330  MusicBrainz: 4a60824c-be84-44c5-8632-c0c2b2ff145f  NKC: xx0137241  VIAF: 122781499   WorldCat (עם VIAF): 122781499
משוואת האגן-פואזיי

משוואת האגן-פואזיי (Hagen–Poiseuille) או בפשטות "משוואת פואזיי" היא משוואה פיזיקלית-הנדסית במכניקת זורמים, המתארת את ירידת הלחץ בנוזל, הזורם דרך צינור גלילי אופקי. המשוואה התקבלה בנפרד עבור פואזיי בשנת 1838 ועבור האגן בשנת 1839, אך התפרסמה על ידי פואזיי בשנת 1840.
המשוואה שימושית לאומדן הפרשי לחצים בצינורות בעלי קוטר קטן: כלי דם, קש שתייה, מחטי מזרקים וכדומה.
הנחות

ההנחות לקיום המשוואה הן:
זרימה בלתי דחיסה
זורם ניוטוני
זרימה שכבתית
הזרימה היא דרך צינור בעל אורך שגדול באופן משמעותי מקוטר הצינור.
תאוצת הזורם שווה לאפס (כל אחת משכבות הזורם - זורמת במהירות קבועה).
במקרים בהם ההנחות לא מתקיימות, למשל: אורך צינור קצר מידי, זרימה טורבולנטית ולא למינארית, וכדומה, ירידת הלחץ תהיה שונה משמעותית מירידת הלחץ המחושבת על ידי המשוואה.
משוואת האגן-פואזיי

ירידת הלחץ מחושבת על ידי הנוסחה:
\Delta P={\frac {8\mu LQ}{\pi r^{4}}}={\frac {8\pi \mu LQ}{A^{2}}}
כאשר:
\Delta P - הפרש הלחץ (ירידת הלחץ)
L - אורך הצינור
\mu  - צמיגות הזורם
Q - הספיקה הנפחית
r - רדיוס הצינור
A - שטח חתך הזרימה
המשוואה כושלת במדידת הפרש הלחץ בתנאים שבאופן טבעי יוצרים זרימה טורבולונטית. עבור זורם בעל צמיגות נמוכה, צנרת קצרה או רחבה, נדרש שימוש במודלים מורכבים יותר כמו משוואת דרסי-וויסבאך. כמו כן, לא ניתן למדוד את הפרש הלחץ בסמוך לתחילת הצינור, בשל תופעות מעבר הגורמות להפסדי לחץ נוספים.
פיתוח המשוואה

נתייחס לצינור בצורת גליל (תמונה מספר 1) ונסתכל על שכבת זורם קטנה באורך L.
הכוחות הפועלים הם: כוחות לחץ וכוחות גזירה, כמסומן.
לחץ:
על חתך הטבעת בנקודה  Z=0:
(2\pi r\Delta r)P_{0}
ועל חתך הטבעת בנקודה  Z=L:
-(2\pi r\Delta r)P_{L}
גזירה:
כוח הגזירה הפועל על הטבעת הפנימית:
(2\pi rL\tau _{r})|_{r}
כוח הגזירה שהטבעת החיצונית מפעילה על שכבת הנוזל הבאה איתה במגע:
-(2\pi rL\tau _{r})|_{r+\Delta r}
חיבור הכוחות והשוואה לאפס:
(2\pi r\Delta r)P_{0}-(2\pi r\Delta r)P_{L}+(2\pi rL\tau _{r})|_{r}-(2\pi rL\tau _{r})|_{r+\Delta r}=0
מכאן, נקבל כי:
r\tau _{r}|_{r+\Delta r}-r\tau _{r}|_{r}={\frac {r\Delta r\Delta P}{L}}
כלומר:
{\frac {d(r\tau )}{dr}}\Delta r={\frac {r\Delta r\Delta P}{L}}
נבצע אינטגרל ונקבל:
r\tau ={\frac {r^{2}\Delta P}{2L}}+C_{1}
ניתן להזניח את הקבוע ( C_{1}=0), ולקבל:
\tau ={\frac {r\Delta P}{2L}}  (*)
עבור זורם ניוטוני (הנחה מספר 2):
הנוסחה עבור מאמץ הגזירה בין שני לוחות:  \tau =-\mu {\frac {dv}{dx}}
ובהתאמה, עבור צינור או גליל:  \tau =-\mu {\frac {dv}{dr}}
נשווה למשוואה  (*):
\tau =-\mu {\frac {dv}{dr}}={\frac {r\Delta P}{2L}}
נכפול ב-  -{\frac {dr}{\mu }} ונקבל:
dv=-{\frac {\Delta P}{2L\mu }}rdr
נבצע אינטגרל ונקבל:
v=-{\frac {\Delta P}{4L\mu }}r^{2}+C_{2}  (**)
כדי למצוא את הקבוע  C_{2}, נשתמש בתנאי השפה:  v_{(r=R)}=0 - כלומר, על שפת הגליל, המהירות הזורם זהה לצינור הנייח, משמע- אפס.
נציב את תנאי השפה במשוואה  (**) ונחלץ את  C_{2}:
C_{2}={\frac {\Delta PR^{2}}{4L\mu }}
כעת, נציב את  C_{2} חזרה למשוואה  (**) ונקבל:
v_{r}={\frac {\Delta P}{4L\mu }}(R^{2}-r^{2})  (***)
קיבלנו ביטוי פרבולי למהירות וניתן לראות כי הוא בהחלט תואם למצופה מזרימת פואזיי (תמונה מספר 2).
ניתן לראות מביטוי  (***) כי המהירות המקסימלית מתקבלת במרכז, עבור  r=0.
ניתן לוודא כי זוהי המהירות המקסימלית על ידי גזירת המשוואה:
{\frac {dv}{dr}}=-{\frac {r\Delta P}{2L\mu }}
וכאמור, עבור  r=0,  {\frac {dv}{dr}}=0- הנגזרת מתאפסת- והמשמעות היא שאכן המהירות המקסימלית נמצאת בנקודה זו.
חישוב ספיקה נפחית לנוזל ניוטוני:
כל אחת מטבעות הזורם בצינור נעה במהירות  v_{r}.
כדי לחשב את הספיקה עלינו לחשב את הכפל בין שטח כל טבעת ומהירות הטבעת, ולסכום עבור כל הטבעות.
שטח של טבעת אינפיניטסימלית:
dA=\pi (r+dr)^{2}-\pi r^{2}=2\pi rdr+(dr)^{2}
וכיוון שהביטוי  (dr)^{2} קטן מאוד- נוכל להזניח אותו, ולקבל:
dA=2\pi rdr
כעת נחשב את הספיקה:
Q=\int dq=\int v_{r}dA=\int v2\pi rdr
נציב את משוואה  (***) נפתור את האיטגרל בכל תחום הגליל, כלומר החל מ- r=0 ועד  r=R:
Q=\int \limits _{0}^{R}{\frac {\Delta P}{4L\mu }}(R^{2}-r^{2})2\pi rdr={\frac {\Delta P}{4L\mu }}2\pi {\bigg [}{\frac {R^{2}r^{2}}{2}}-{\frac {r^{4}}{4}}{\bigg ]}_{0}^{R}
מכאן:
Q={\frac {\pi \Delta PR^{4}}{8L\mu }}
ואם נעביר אגפים, נקבל את "משוואת האגן-פואזיי":
\Delta P={\frac {8{\boldsymbol {\mu }}LQ}{\pi r^{4}}}
משוואת וושבורן

בפיזיקה, משוואת וושבורן מתארת זרימה קפילרית בצינור. משוואה זו נכתבה על ידי Edward Wight Washburn.
L^{2}={\frac {\gamma Dt}{4\eta }}
כאשר t מייצג את הזמן האופייני לנוזל בעל צמיגות  \eta  ומתח פנים  \gamma  כדי לחדור מרחק  L לתוך קפילרה בעלת קוטר  D.
במאמרו משנת 1921, משתמש וושבורן במשוואת פואזיי. שימוש בגורם אינטגרציה הנותן ביטוי לשינוי נפח אינפיניטסימלי כתלות ב- l, אורך הנוזל בצינור,  dV=\pi r^{2}dl נקבל:
{\frac {\delta l}{\delta t}}={\frac {\sum P}{8r^{2}\eta l}}(r^{4}+4\epsilon r^{3})
כאשר  \sum P הוא סכום הלחצים במערכת כגון לחץ אטמוספירי  P_{A}, הלחץ ההידרוסטטי  P_{h} והכוח האקוויוילנטי הנוצר בקפילרות  P_{c}.  \epsilon  הוא מקדם שיפוע המוערך כ-0 עבור נקודת מפגש בין נוזל למוצק הידוע בשם wetting.
את הלחץ ניתן לבטא באמצעות:
P_{h}=hg\rho -lg\rho \sin \psi
P_{c}={\frac {2\gamma }{r}}\cos \phi
כאשר  \rho  מבטא את צפיפות הנוזל ו- \gamma  את מתח הפנים שלו.  \psi  זווית הצינור ביחס לציר האופקי ו- \phi  היא זווית המגע בין הנוזל והחומר הקאפילרי. לאחר החלפת משתנים נקבל:
{\frac {\delta l}{\delta t}}={\frac {[P_{A}+g\rho (h-l\sin \psi )+{\frac {2\gamma }{r}}\cos \phi ](r^{4}+4\epsilon r^{3})}{8r^{2}\eta l}}
משוואת פואזיי לזורם דחיס

עבור זורם דחיס בצינור, הספיקה הנפחית ומהירות הזורם אינם אחידים לאורך הצינור. הזרימה לרוב, באה לידי ביטוי על ידי הלחץ ביציאה. כאשר הנוזל נדחס או מתרחב, מתבצעת עבודה והנוזל מתחמם או מתקרר בהתאמה. מתקבל מכך כי הספיקה תלויה במעבר החום אל ומתוך הזורם. עבור נקודת מבט איזותרמית של גז אידיאלי, כאשר טמפרטורת הזורם תלויה במאזנה עם הסביבה וכאשר הלחץ בין קצוות הצינור קטן, הספיקה הנפחית ביציאה מהצינור נתונה על ידי:
ניסויי האגן

כאמור, בשנת 1839 פרסם האגן מאמר בנושא זרימת מים בצינורות גליליים. תוצאות הניסויים המוזכרים במאמר דומים לאלו שהציע פואזיי, אך פחות מקיפות ופחות מדויקות מתוצאותיו של פואזיי.
תוצאות הניסויים אולם, הכילו הבחנות על אפקטי קצה והבחנות על השוני שבין זרימה למינארית לטורבולנטית. התוצאה שהציע האגן להפרש הלחצים היא:
P=ׂ(A*L*Qּּ+B*Q²ׁ)/Dֶ^4
כאשר A,B קבועים. האגן מצא כי הקבוע A תלוי בטמפרטורה והביע אותו באמצעות הנוסחא:
A=a-b*T+c*T²
כאשר a,b,c קבועים המתקבלים מניסוי.
עבור ספיקות קטנות מאוד, הערך Q² ניתן להזנחה, כך שמתקבלת למעשה אותה הנוסחא שהוצעה להפרש הלחצים על ידי פואזיי.
Prandtl ו Tietjens המירו את התוצאות שקיבל האגן עבור הקבוע A, על מנת לקבל גרף עבור פקטור חיכוך אל מול מספר ריינולדס. תוצאות אלו ניבאו היטב את תוצאות הקו התאורטי עבור מספרי ריינולדס בטווח 70-1000:
f=64/RN
כאשר f מייצג את פקטור החיכוך המקובל בצינור.
משוואת דרסי-ויסבך

בדרך כלל משוואת האגן-פואזיי מצביעה לא רק על הפרש הלחצים בזרימה בציור אלא גם על צורתה הפרבולית של הזרימה. למעשה ניתן לפתח את תוצאות הפרש הלחצים גם לזרימה טורבולנטית על ידי קביעת צמיגות טורבולנטית אפקטיבית במקרה של זרימה טורבולנטית, אפילו שצורת הזרימה הטורבולנטית היא לא לגמרי פרבולית. בשני המקרים, הירידה בלחץ בצינור קשורה לעומס על הדפנות, אשר כביכול קובעת את פקטור החיכוך. ניתן לקבוע את ירידת הלחץ בצינור כתוצאה מחיכוך על ידי משוואת דרסי-ויסבך.
צינור גלילי - תמונה מספר 1
זרימה פרבולית בתוך הצינור - תמונה מספר 2
שער הניצחון של בוקרשט

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  שער ניצחון 
 על שם:  ניצחון צבא רומניה במלחמת העולם הראשונה
 כתובת:  Piața Arcul de Triumf f.n. sector 1, municipiul București 
 מיקום:  בוקרשט 
 מדינה:  רומניה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1936
 תאריך פתיחה רשמי:  1936 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו-קלאסית 
 מידות
 אורך:  25 מ' 
 רוחב:  11.5 מ' 
 גובה:  27 מ' 
 
 קואורדינטות:  44°28′02″N 26°04′42″E﻿ / ﻿44.46727778°N 26.07836111°E﻿ / 44.46727778; 26.07836111
  (למפת בוקרשט מוגדלת) שער הניצחון של בוקרשט(למפת בוקרשט רגילה) שער הניצחון של בוקרשט
 
שער הניצחון (ברומנית: Arcul de Triumf) הוא מונומנט לאומי של רומניה שנבנה בבוקרשט ב-1878. הוא מנציח את ניצחונה של רומניה במלחמת העולם הראשונה והכתרת המלך פרדיננד ואשתו מארי.
היסטוריה

שער הניצחון הראשון נבנה בחיפזון כקשת מעץ, לאחר שרומניה זכתה בעצמאותה (אנ') שנחשבת למלחמת העצמאות של רומניה. החיילים, ששבו מהחזית הבולגרית, עברו מתחת לשער, אבל השער נבנה מחומרים שלא היו עמידים לגשם.
אחרי מלחמת העולם הראשונה התקבלה החלטה לבנות שער ניצחון קבוע יותר. ב-1922, בעת כהונתו של ראש עיריית בוקרשט, מאתיי קורבסקו, אורגן מצעד לכבוד איחוד רומניה עם הטריטוריות, שסופחו אליה (טרנסילבניה, בוקובינה, באנאט ובסרביה) וראש העירייה הציע לבנות שער ניצחון מעץ. הצעתו זכתה לביקורות רבות ובין המבקרים היה גם ג'ורג'ה אנסקו ששאל: "ושער ניצחון אמיתי מתי?". המונומנט, שעוצב על ידי האדריכל פטרה אנטונסקו (אנ') נבנה בין השנים 1922-1921 משלד בטון וטיח חיצוני, עם פסלים ועיטורים משוכללים. החלק החיצוני של הקשת, שהתבלה באופן חמור, הוחלף ב-1936-1935 לעיצוב הנאו-קלאסי הנוכחי, בהשראת שער הניצחון בפריז. הקשת החדשה, שתוכננה גם היא על ידי אנטונסקו ובוצעה באבן, נחנכה ב-1 בדצמבר 1936. השער חודש שוב בתחילת 2014.
השער ממוקם בצפון העיר הבירה בוקרשט, על דרך קיסלף (אנ'), בהצטלבות הרחובות קונסטנטין פרזאן, אלכסנדרו אוורסקו ואלכסנדרו קונסטנטינסקו, כדי לחגוג את שובם של החיילים הרומנים מהמלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), שנחשבת למלחמת העצמאות של רומניה. החיילים, ששבו מהחזית הבולגרית, עברו מתחת לשער, אבל השער נבנה מחומרים שלא היו עמידים לגשם.
כיום, שער הניצחון הוא אחד הסמלים הידועים של הבירה הרומנית. תהלוכות צבאיות מתקיימות מתחת לקשת בכל 1 בדצמבר, לרגל היום הלאומי הרומני (אנ').
כניסתו לאחר ניצחון של הצאר הרוסי בבוקרשט ב-1878, תחריט מתוך Illustrated London News
שער הניצחון המקורי ב-1878; קשת עץ זמנית שנבנתה כדי לחגוג את עצמאות רומניה.
רוכלי בייגלה במדים שער הניצחון הנוכחי בסוף שנות ה-30 של המאה העשרים.
תיאור וסביבה

שער הניצחון מתנשא לגובה של 27 מטרים. יש לו בסיס מלבני בגודל 25X11.5 מטרים. הפסלים בהם מעוטרות החזיתות נוצרו על ידי פסלים רומנים מפורסמים כמו יון ז'אליה (אנ') ודימיטריה פאציוראה (אנ').
ארמון אליזבטה (אנ'), בית המגורים הנוכחי של משפחת המלוכה הרומנית (אנ'), ממוקם ליד שער הניצחון, בפארק הרסטראו.
סמל הכתר המלכותי ("כתר הפלדה" (אנ')) הרומני, מתואר על החזית המזרחית.
ראו גם

שער הניצחון בפריז
הערות שוליים

↑  Sidonia Teodorescu (ברומנית). "Arhitectul Petre Antonescu (1873–1965)", in Studii și comunicări, vol. VIII/2015, pp. 381–396
↑  (ברומנית) Vă mai amintiţi de: Petre Antonescu, Adevărul, 14 December 2010. Retrieved 2018-12-15
אנג'ליק (כלי נגינה)

| --- | --- |

אנג'ליק פרי עבודתו של יואכים טילקה, מסביבות שנת 1700
 
 סיווג:  כלי מיתר/כלי פריטה
 קבוצה:  כלי פריטה, necked bowl lutes 
 
אנג'ליק (באיטלקית: angelica, באנגלית: 'angel lute, בצרפתית: angélique, בגרמנית: angelika) (השם נגזר ככל הנראה מהשפה האיטלקית - אנג'ליקה), היא כלי מיתר, כלי פריטה ממשפחת הקתרוס שמקורה בתקופת הבארוק. האנג'ליק משלבת כמה תכונות של כלי פריטה אחרים מסוגה, כמו הלאוטה, הנבל והתיאורבו.
לאנג'ליק גוף בעל גב מעוגל הדומה בצורתו לאגס (חצוי לשניים), תכונה אותה היא חולקת עם הלאוטה, כמו גם את אורך המיתרים הרוטטים שלה בין 540 ל-700 מ"מ. בשונה מהלוטה ובדומה לתאורבו, לאנג'ליק שישה עשר מיתרים בודדים (לא מסלולים של מיתרים). כמו התאורבו, גם היא בעלת צוואר מורחב ותיבת יתדות חיכוך נוספת עבור ששת מיתרי הבס.
ניתן להבחין בין האנג'ליק לכלים אחרים ממשפחת הלאוטה בדרך כלל, על ידי עשר יתדות הכוונון בתיבת הכוונון התחתונה, שנועדה למיתרים הקצרים יותר, לצלילים גבוהים.
סקירה כללית

ממעט המוזיקה ששרדה ושנכתבה עבור האנג'ליק, וממעט הכלים (הפיזיים) ששרדו ניתן ללמוד כי האנג'ליק פרחה במחצית השנייה של המאה ה-17 ובתחילת המאה ה-18.
בשנת 1620 מפרסם מיכאל פרטוריוס את ספרו 'Syntagma Musicum Theatrum Instrumentorum seu Sciagraphia'. הנספח לכרך השני מכיל 42 חיתוכי עץ מצוירים להפליא, המתארים כלי נגינה מתחילת המאה ה-17, כולם מקובצים במשפחות ומוצגים בקנה מידה. שם מתאר פרטוריוס כלי נגיה שדומה בצורתו ללאוטה אבל בעל מיתרי נבל (ראו איור משמאל). פרטוריוס אמנם לא מכנה כלי זה בשם אנג'ליק, אך אי אפשר שלא להבחין במאפיינם הבולטים שלה מהאיור והכתוב. השם 'לוט המלאך' או 'אנג'ליק' הופיע מאוחר יותר, לקראת סוף המאה ה-17.
ייתכן כי פרשנות שגויה של שמה "אנגליקה" כפי שמופיע ב-MH Fuhrmann, Musicalischer Trichter, Frankfurt / Spree 1706, p. 91, הביא מספר כותבים לייחס את מוצאה ל'אנגליה', אך ג'יימס טלבוט תיקן עיוות זה כשפירש נכונה את שמה "אנג'ליקה" כ"לוט המלאך" שניתן לה משום צלילה המקסים (ms. אוקספורד 532, 1685–1701).
בהדפס של יוהאן ויליאם סטור משנת 1755 לערך, מוצג אדם פלקנהאגן, מנגן בכלי בעל תיבת-יתדות כפולה, כשלתיבה התחתונה חריץ מורחב שנועד עבור מיתרי הבס וסדרת מיתרים בודדים (לא זוגות או שלשות של מיתרים). כל אלו מעלים את השאלה האם פלקנהאגן בעצם מנגן כאן באנג'ליק, או שמא מדובר בסתם פשט גרפי של האמן, שכן הכיתוב מתאר את פלקנהאגן כנגן הלאוטה של חצר המארקגראף מביירוית.
צ'ארלס סולייה חשב שמקורה דווקא באלזס כפי שכתב במילון המוזיקה שלו משנת 1870, הוא מתאר אותה ככלי הדומה ללאוטה שמקורו באלזס אך נפוצה ומקובלת מאוד בממלכה הבריטית.
במילון המוזיקה מאת ליאון ומארי אסקודייר משנת 1872, מתוארת האנג'ליק במשפט קצרצר כך: "כלי ישן ממשפחת הלוטים, הומצא במאה ה-17 על ידי רוץ (Rotz), בונה עוגבים ממילוז." גם כאן מצביעים הכותבים על אלזס כמקום מוצאה של האנג'ליק.
במילון מוזיקה נוסף, מאת אלברט ז'קו משנת 1886, מתוארת האנג'ליק כגיטרה גדולה, דומה ללאוטה ולה שבעה עשר מיתרים ושמונה עשר סריגים. לגבי מוצאה, מסתפק ז'קו באמירה כללית ולא מחייבת "...נאמר שהיא הומצאה באלזס", גם הוא מצא לנכון לציין כי היא נפוצה ומשמת בעיקר באנגליה.
שאלת התפתחותה של האנג'ליק לעומת לאוטת הבארוק עדיין לא ברורה לגמרי וראויה בהחלט למחקר נוסף.
הטורבן האוקראיני הוא צאצא של האנג'ליק.
כוונון

ניתן למצוא בטבלטורות בסגנון הצרפתי, תווים לקטעי מוזיקה שנכתבו עבור האנג'ליק, בהם ניתן להבחין בהבדלים בין המלחינים השונים, בהנחיות לאופן כוונון מיתרי הבס, העשויים להשתנות מיצירה ליצירה וממקטע אחד למשנהו.
בכתבי היד של ג'יימס טלבוט (GB-Och Music 1187, c1695) ישנו רישום המפרט את אופן כוונון 'לוט המלאך' בת 16המיתרים, "...מתפרס באופן דיאטוני על תווים 'לבנים' מ-D ל-e'". טלבוט ממשיך ומסביר שלכלי יש תשעה סריגים, לכן הוא "מתאים יותר לקטעים רציניים (חמורי סבר) ואטיים, מאשר לקטעים מהירים וחדים, שכן המיתרים ממשיכים להדהד צלילים גם לאחר הפריטה עליהם מה שעשוי להוליד דיסוננס"
האנג'ליק כווננה באופן דיאטוני, בדומה לנבל: C - E - F - G - A - B - c - d - e - f - g - a - b - c'- d' - e'. טווח זה זהה לזה של ה"תאורבו הצרפתי הפחות שנועד ללימודי נגינה" כפי שכינה אותו טאלבוט, או בצרפתית 'théorbe pour les pièces', זה האחרון, בשונה מהתוארבו הרגיל, היה קטן יותר ונועד לנגינת קטעי סולו או למטרות לימוד. אך שונה באופן הכוונון שלו שכוונן בכוונון חוזר למרכז: - C – D – E – F – G – A – B – c – d – g – c' – e'– a – d'.
הכוונון הדיאטוני אמנם הגביל את גבולות טווחי הנגינה של האנג'ליק, אך הניב צליל מלא וברור על ידי שימוש מוגבר במיתרים פתוחים.
ראו גם

מנדולינה
עוד
גיטרה אנגלית
גיטרה פורטוגזית
ציתרן
לאוטה
הערות שוליים

↑  חריץ בס זה עשוי להעיד על מאפיין בעבודתו של טילקה, כפי שמופיע בתיבת יתדות שלכלים אחרים הנחשבים לאנג'ליק. ניתן לראות מאפיין זה ביצירתו ששרדה ממחצית המאה השמונה עשרה.
↑  Charles Soullier, Dictionnaire de musique complet, A. Leduc, 1870. (בצרפתית)
↑  Léon Escudier, Marie Escudier, Dictionnaire de musique théorique et historique, E. Dentu, 1872. (בצרפתית)
↑  JACQUOT, Albert., Guide de l'art instrumental. Dictionnaire pratique et raisonné des instruments de musique anciens et modernes indiquant tout ce qui se rapporte aux différents types d'instruments en usage depuis l'époque la plus reculée jusqu' à nos jours. Orné de trente dessins... Deuxième édition., 1886
↑  Desperate Measures: The Life and Music of Antonia Padoani Bembo by Claire Fontijn
↑  Michael Prynne, James Talbot's Manuscript (Christ Church Library Music MS 1187): IV. Plucked Strings-The Lute Family, The Galpin Society Journal 14, 1961-03, עמ' 52 doi: 10.2307/842175
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4757921-3 
כלי מס' 2: כלי דמוי לאוטה עם מיתרי נבל. חיתוך עץ, 'Syntagma Musicum', 1615-1620
אדם פלקנהאגן מנגן בכלי שנראה כמו אנג'ליק, הדפס (בסביבות 1755) של J.W. Stör מנירנברג
דיימון מנגן באנג'ליק - 1687
משפחת שארפ: מימין, גבירה מנגנת באנג'ליק, מאת ג'ון זופני (בסביבות 1779-1781)
מועצת החלב

| --- | --- |

סמליל הארגון
 ישראל
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  יהוד 
 תקופת הפעילות:  1965–הווה (כ־60 שנה) 
 www.israeldairy.com
 
מועצת החלב היא "חברה לתועלת הציבור" ששמה המלא "המועצה לענף החלב בישראל (ייצור ושיווק)" אשר נרשמה כחברה בע"מ בנובמבר 1965. חברה זאת הוקמה על פי החלטת הממשלה, בתור גוף שבמסגרתו יתקבלו ההסכמות החיוניות לתפקודו התקין של ענף החלב בישראל. לפיכך, משמשת המועצה מיום היווסדה ארגון גג, המשותף לכל הגורמים המעורבים בייצור חלב ומוצריו בישראל: ממשלת ישראל (העוסקת ברגולציה בתחום), ארגוני החקלאים ומגדלי הבקר והמחלבות. בפועל, עוסקת המועצה באופן שוטף בתכנון ובתיאום הניהול של משק החלב בישראל לצד הסברה על חשיבות מוצרי החלב.
חוק תכנון משק החלב, התשע"א-2011 שנחקק ב-6 באוקטובר 2011 נועד לעגן את הפעולות הנדרשות להסדרת ענף החלב, במסגרת מועצת החלב, תוך הבטחת איכות ובטיחות ייצור החלב ושיווקו. מתוך כך מוסדרת אספקתו הסדירה של החלב ומוצריו בכל עת ולרווחת ציבור והיצרנים ובתנאים הולמים.
מוסדות מועצת החלב הם האספה הכללית ומועצת המנהלים.
המועצה עובדת בשיתוף פעולה עם התאחדות יצרני החלב בישראל.
הנהלה

מנכ"ל המועצה או סגנו מונה בעבר על ידי שר החקלאות להיות 'המנהל' לעניין הצו, המוסמך לקבוע מכסות חלב ליצרנים. במשך שנים רבות היה שמור תפקיד מנכ"ל המועצה לנציג הקיבוץ הדתי. אבשלום דולב, חבר קיבוץ טירת צבי שימש מנכ"ל המועצה בשנים 1986–2003 והיה מעורב בשינויים שעבר משק החלב באותן שנים. ב-2003, לאחר פרישתו, החליף אותו בתפקיד שייקה דרורי מהמושב השיתופי נורדיה. בכך תמה שליטת הקיבוץ הדתי בתפקיד. דרורי, נוקד לשעבר, שימש לפני כן מנכ"ל אגודת הנוקדים. במרץ 2014 נבחרה מיכל קראוס מקבוצת שילר כמנכ"לית של מועצת החלב, ומיולי 2020 מנכ"ל מועצת החלב הוא יצחק שניידר ממושב בית אלעזרי.
הסמכות העליונה של המועצה היא האספה הכללית, המתכנסת כפעמיים בשנה. מועצת המנהלים רשאית לקרוא לאספה כללית שלא מן המניין או על פי דרישת החברים. נציג המדינה יושב בראש האספה הכללית, וחברים בה מחצית מחברי המועצה - בהם נציגי המדינה. הנושאים המובאים לפני האספה הכללית, נוסף על שאלות הנוגעות לייצור ושיווק חלב גולמי, הם: קבלת חברים חדשים, אישור המאזן וכן מינויים לתפקידים.
מועצת החלב מנוהלת בפועל על יד מועצת מנהלים המונה 18 חברים. מועצת המנהלים מתכנסת פעם בחודש, ולישיבותיה מוזמנים גם מספר משקיפים חיצוניים.
מתוך חברי המועצה, מנהל אחד מייצג את הסוכנות היהודית; שלושה מנהלים מייצגים את המחלבות; חמישה מייצגים את המדינה; ותשעה מייצגים את היצרנים, המרכז החקלאי, התאחדות מגדלי הבקר, האיחוד החקלאי והתאחדות האיכרים.
בראש החברה עמדו במהלך השנים:
אמנון זיו
אבישי קפלן
צבי גור אריה
אבשלום דולב
צבי רייך
אבשלום דולב
שי דרורי
מיכל קראוס (2014-יוני 2020)
יצחק שניידר (המנכ"ל מיולי 2020)
תולדות המועצה

בשנת 1956 מינתה הממשלה "מועצה לייצור ושיווק חלב ותוצרת חלב (מעצה מייעצת)" שתפקידיה היו:
לייצג את ענף החלב בפני הממשלה ומוסדותיה
להעלות את הרמה המקצועית של ענף החלב בישראל
לארגן שיתוף פעולה בשיווק החלב
הגברת צריכת החלב
בנובמבר 1965 הוחלפה המועצה במועצת החלב שפעלה כחברה בע"מ.
בשנת 2011 נחקק חוק תכנון משק החלב המסדיר את ענף החלב במסגרת "מועצת החלב".
מטרות מועצת החלב

על פי תזכיר ההתאחדות החקלאית (1965), מטרות המועצה הן:
קידום הרמה המקצועית של ענף החלב, ובפרט חתירה לשיפור טיבו וניקיונו של החלב. זאת על ידי: ייעוץ, ייזום, עידוד וסיוע לפיתוח של גזעי בקר וצאן; שמירה על בריאות העדרים; קביעת עקרונות, כללים ותקנים למבנה הרפתות, התחנות לאיסוף חלב והמחלבות וציודן; העלאת פריון העבודה בייצור חלב; הדרכה בייצור חלב היגייני; ואספקתו התקינה למחלבות.
פעילות בתיאום עם הממשלה לתכנון ייצור חלב ולאספקתו למחלבות וכן ביצוע בכפוף להוראות של מדיניות הממשלה בתחום.
קיום, בהשתתפות הממשלה או בלעדיה, של קרנות להבטחת מחירים ליצרנים בעד החלב או לתכלית ביצוע מטרותיה.
רכישת חלב עודף ממשווקים בעלי מחלבות – ובשלב הבא לעבדו למוצרי חלב ולאחסנו.
שיווק חלב ומוצרי חלב באמצעות משווקים בעלי מחלבות וכן סיוע במימון ייצור החלב.
ארגון, עידוד וקיום שיתוף פעולה בין יצרני חלב ובין המשווקים בעלי המחלבות, וכן בין המשווקים בעלי המחלבות לעצמם, בדבר סדרי שיווק של חלב ותוצרת חלב, הן מהייצור המקומי והן מהייבוא.
הנעה להגברת הצריכה של מוצרי חלב על ידי: פעולות הסברה ופרסומות; שיתוף פעולה עם מוסדות בריאות, סעד וחינוך; פיתוח שיווק חלב במזנונים, מקומות-עבודה וכדומה; ושיפור דרכי חלוקת חלב לצרכנים ושכלולן.
רכישה, אחזקה, פיתוח, הפעלה והחכרה של מתקנים, מכשירים וציוד הדרושים להגברת צריכת חלב.
חגיגות שמחת החלב

"חגיגות שמחת החלב" הן הפנינג שיוזמת המועצה מדי שנה סביב ייצור החלב ברפתות ובדירים, העיבוד שלו במחלבות וצריכתו בידי האדם. מטרות קיום האירוע הן הצגת אנשי המקצוע והמומחים בענף החלב; המחשת ניסיונות ההקפדה על רווחת בעלי החיים, שמירת איכות הסביבה והבטחת איכות החלב; תיאור הערכים הלאומיים שעומדים לטענת המועצה מאחורי פעילות החקלאים; והדגמת שרשרת הייצור בתעשייה - מהמלטת העגלה ועד להגעת החלב לחנויות.
לקריאה נוספת

מבקר המדינה, חוות דעת הפיקוח על מחירי המזון והפיקוח על מחירי מוצרי חלב, 12 בספטמבר, 2012(הקישור אינו פעיל, 1.09.2018)
הערות שוליים

↑  צו הפיקוח על מצרכים ושירותים (ייצור החלב), 3 במאי 1976, ילקוט הפרסומים 2219, עמ' 1782
↑  צו הפיקוח על מצרכים ושירותים, 10 באוקטובר 1977, ילקוט הפרסומים 2378, עמ' 226
↑  הסמכת המנהל, 6 בספטמבר 1982, ילקוט הפרסומים 2857, עמ' 57
↑  הסמכת מנהל, 18 בדצמבר 1986, ילקוט הפרסומים 3420, עמ' 523
↑  הסמכת מנהל, 20 במאי 1991, ילקוט הפרסומים 3885, עמ' 2668
↑  הסמכת מנהל, 1 במאי 1994, ילקוט הפרסומים 4213, עמ' 3251
↑  נווית זומר, נמצא מחליף למיכל קראוס: איציק שניידר נבחר למנכ"ל מועצת החלב, באתר כלכליסט, 23 במרץ 2020
↑  הודעה על מינוי מועצה לייצור ושיווק חלב ותוצרת חלב (מעצה מייעצת) וקביעת תפקידיה, 13 בנובמבר 1956, ילקוט הפרסומים 511
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265567705171  LCCN: no2004056848  VIAF: 261226462   WorldCat (עם VIAF): 261226462 
הסמליל הישן של מועצת החלב
רן סלוין

| --- | --- |

 לידה:  20 ביולי 1967 (בן 57) ירושלים, ישראל 
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים (1990) 
 תקופת הפעילות:  מ-1992
 תחום יצירה:  קולנוע, מוזיקה 
 זרם באמנות:  וידאו ארט 
 ranslavin.com
 
רן סלוין (נולד בירושלים ב-20 ביולי 1967) הוא אמן רב תחומי ישראלי בתחום הווידאו והסאונד. יוצר מיצבי וידאו, סרטי אנימציה תלת־ממדיים, הולוגרמות, פרויקטים גרפיים, קולנוע חדש, מוזיקת קלאב ניסיונית ומופעי סאונד.