stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אין איסור חל על איסור
דוגמאות > אבר מן החי

חכמי המשנה והגמרא נחלקו האם יש איסור אבר מן החי בחייו של בעל חיים. לפי רבי יהודה הנשיא "בהמה בחייה לאו לאיברים עומדת", כלומר בעל חיים שחי כל עוד איבריו מחוברים זה לזה אין איבריו עומדים לאכילה, ורק לאחר שחותכים אבר ממנו יש איסור אבר מהחי, ולפי רבי אלעזר ברבי שמעון גם בחייה הבעל חיים יש איסור אבר מהחי.
ישנם מספר הלכות התלויות בשאלה זו, אחת מהם היא על פי הכלל אין איסור חל על איסור. אם בהמה היא טרפה, ואדם חתך אבר ממנה ואכלה, נחלקו רבי יוחנן וריש לקיש האם הוא עבר על שני איסורים או על איסור אחד. אביי מפרש את המחלוקת בצורה כזו: לפי רבי יוחנן הוא עבר על שני איסורים, שכן בהמה בחייה לאו לאיברים עומדת, ולכן על איסור אבר מהחי חל עליה עד שיחתכנה - וכבר קודם לכן חל עליה איסור טרפה, אך לפי ריש לקיש בהמה בחייה לאיברים עומדת, ושני האיסורים חלים כאחד.
גדר הדבר

גם כאשר אין איסור חל על איסור, יש לקבור את העובר בין רשעים גמורים יותר, שכן מפאת רשעתו יש להחשיבו שהוא עבר על שתי עבירות, למרות שהחלות המעשית הייתה רק על אחת
כאשר אין איסור חל על איסור, אין הכוונה שהאיסור השני אינו חל כלל, אלא "מיתלי תלי", האיסור תולה ועומד שבמקרה והאיסור האחד יסתלק, יחול השני, ולכן הראשון אינו חל. לדוגמה, כאשר אשת אח שהיא גם אחות אשה נופלת לייבום, אין איסור אשת אח מותר, מכיוון שבמקרה ויותר - יחול איסור אחות אשה על אותה אשה.
מה למעשה מונע כיום את הסרת האיסור? רבי ברוך בער לייבוביץ' מבאר, שהחפצא של איסור השני, הוא אשר מונע את האיסור הראשון מלהסתלק. כלומר: למרות שהאיסור אינו חל למעשה על האשה, די בכך שהוא קיים באופן עקרוני כדי למנוע את הסרת האיסור הראשון, מהסיבה האמורה.
הערות שוליים

↑  כן היא שיטת התוספות ישנים (יבמות יג,ב) שנלמד מסברא. אך שיטת התוספות בסנהדרין (פג,ב ד"ה פרט) שנלמד מהפסוק (ויקרא כב, ט) "ומתו בו כי יחללהו".
↑  תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף ק"א, עמוד א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף י"ג, עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ל"ב, עמוד א'.
↑  חידושי מרן רי"ז הלוי, הלכות חליצה ויבום.
↑  תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף ק"ב, עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף ק"ג, עמוד א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ל"ב, עמוד ב'.
↑  שהאיסור הראשון של אשת אח אינו מסתלק אם הוא לא יעזור בכך למימוש הייבום; שהרי אז יחול על האשה איסור אחות אשה.
איה זרונית מדגסקרית

| איה זרונית מדגסקרית |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: דורסי יום
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: נציים
סוג:: איה זרונית
מין:: איה זרונית מדגסקרית
שם מדעי
 Polyboroides radiatus ‏סקופולי, 1786

איה זרונית מדגסקרית (שם מדעי: Polyboroides radiatus) היא עוף דורס ממשפחת הנציים החיה באי מדגסקר והיא קרובת משפחתה של איה זרונית אפריקנית. אין לה תת-מינים מוכרים.
איה זו חיה רק במדגסקר ברחבי יערות שפלה לחים וכן יערות הרריים טרופיים או סובטרופיים. אורכה כמו קרובתה האפריקנית, 68-70 ס"מ. היא בעלת נוצות גדולות ואפורות בהירות עם פנים חיוורים בצבע צהוב או אדום ואצל הצעירים חום או אפור כהה. לרגליה פרקים מגודלים צהובים וארוכים. הזנב שחור עם מעט נוצות מפוספסות לבנות, מקורה הארוך ושחור וגם עיניה שחורות.
אלה עופות דורסים מרשימים ובין הגדולים שבעופות מדגסקר. חיים ביערות הגשם וצדים חיות קטנות כמו זוחלים כמו לטאות ונחשים, דו-חיים, ויונקים קטנים כמו למורים, עטלפים ועכברים. כמו כן הם צדים עופות ומותאמים לשלוף מקינם המגונן גוזלי אורגים.
ראו גם

הפארק הלאומי מרוג'ג'י
הערות שוליים

↑  איה זרונית מדגסקרית באתר הרשימה האדומה של IUCN
איה זרונית מדגסקרית על עץ
איפוגאו (שפה)

| --- | --- |
 דוברים:  130,000
 משפחה:  אוסטרונזית מלאית-פולינזית פיליפינית צפון-לוזונית מרכז-קורדילרנית קורדילנרית-גרעינית איפוגאו
 קוד שפה:  ifb – איפוגאו בטאדית ifa – איפוגאו אמגנאדית ifu – איפוגאו מאיויאיית  ifk – שפת טוואלי
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
איפוגאו (או באטאד) היא שפה מלאית-פולינזית (אנ'), שמדוברת בעמקים הצפוניים של נפת איפוגאו, באי לוזון שבפיליפינים.
ניבים

Ethnologue מדווח על המיקומים הבאים עבור כל אחת מארבע השפות של איפוגאו.
איפוגאו אמגנאדית: מדוברת בעיריות הונגדואן (אנ') ובנאווה שבנפת איפוגאו (אנ'), וכן במערב נפת ההר (אנ'). ישנם 27,100 דוברים של הניב האמגנאדי, נכון לשנת 2000. התת-ניבים הם בורניי איפוגאו ובנאווה איפוגאו.
איפוגאו בטאדית (איפוגאו אייאנגאנית): מדוברת במרכז נפת איפוגאו. ישנם גם כמה דוברים בנפת איסבלה (אנ'), על החוף המזרחי של מאגר מגאט (אנ'). ישנם 10,100 דוברים של הניב הבטאדי, נכון לשנת 2002. תת-ניבים כוללים דוקליגאן איפוגאו.
איפוגאו מאיויאיית: מדוברת בנפת איפוגאו (צפון מיויאו, ברשויות המקומיות אגינאלדו ואלפונסו ליסה) ובנפת ההר (שני אזורי גבול קטנים). ישנם 30,000 דוברים נכון לשנת 2007.
איפוגאו טוואלית (גיליפאנס, קיאנגן איפוגאו, טוואלי): מדוברת בדרום נפת איפוגאו. ישנם 30,000 דוברים של הניב הטוואלי, נכון לשנת 2000. הניבים הם איפוגאו האפאו, איפוגאו הונגדואן ואיפוגאו לאגאווה.
אורתוגרפיה

האלף-בית האחיד של איפוגאו הוא כדלקמן: A, B, D, E, G, H, I, K, L, M, N, Ng, O, P, T, U, W, Y. האותיות מבוטאות בצורה שונה בכל ניב.
הערות שוליים

↑  Hay Mahun an Bahaon, A Pre-Primer in Ayangan Ifugao. Summer Institute of Linguistics, 1984.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538406805171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא שפות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אברהם אורי קובנר

| --- | --- |

 לידה:  1842 וילנה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  1909 (בגיל 67 בערך) לומז'ה, רפובליקת פולין 
 שם לידה:  Абрам Урия Ковнер 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 שפות היצירה:  עברית, רוסית 
 
אברהם אוּרי בן צבי (ארקדי גריגוריביץ') קובנֶר (בכתיב היידי, שנהג בתקופתו: קאָוונער; ברוסית: Ковнер, בכתיב של תקופתו: Ковнеръ;‏ 1842, וילנה – 1909, לומז'ה) היה פובליציסט ומבקר ספרות יהודי ליטאי בן תקופת ההשכלה, הנחשב לאבי ביקורת הספרות העברית המודרנית. בשנות חייו המאוחרות התארס עם נוצרייה והמיר את דתו לנצרות. אחיו הבכור, ד"ר שאול (סאוולי, סאוועלי) גריגורייביץ' קובנר (Савелий Григорьевич Ковнер;‏ 1837–1896), היה רופא יהודי רוסי והיסטוריון של הרפואה.
ביוגרפיה

קובנר נולד ב-1842 בעיר וילנה, מרכז התרבות היהודית שבצפון-מערב האימפריה הרוסית, בשם אברהם אורי (ארקדי) גריגוריביץ' קובנר. אביו צבי הירש (גריגורי) היה מורה, ואמו ניהלה עסק קטן. משפחתו הענייה נתמכה כלכלית בידי אחי אביו, מרדכי לייזר. הוא למד בישיבות באזור מינסק, ובתקופה זו התוודע ליצירות של הספרות הרוסית, הצרפתית והגרמנית. בעקבות כך סולק מהישיבה. לאחר נישואיו עבר משבר אישי ואינטלקטואלי, שינה את שמו לאלברט קובנר וברח דרומה לקייב, כשהוא נוטש את אשתו ובתו. בקייב נחשף לרעיונות הצדק והחירות שנשבו באוניברסיטאות ברוסיה בהשפעת הרפורמות במערב אירופה.
לאחר שנים אחדות עבר לעיר הנמל הקוסמופוליטית אודסה, והחל לפרסם מאמרי ביקורת בעברית בעיתון "המליץ". בשנת 1865 פרסם קובץ מאמרי ביקורת בשם "חקר דבר", שבו האשים סופרים עבריים בפרובינציאליות, ניתוק מהמציאות החברתית, מליציות ריקה והתגנדרות. בכך עורר עליו את זעמם של אלו והוחרם על ידיהם.
בעקבות פרסום "חקר דבר" קמו לו מבקרים. שלום יעקב אברמוביץ' ("מנדלי מוכר ספרים") טען כי עולמו הרוחני של קובנר מלא סתירות: הוא מחבר יצירות ספרותיות בעברית, ובו בזמן מערער על ערכה של השפה העברית. בין מבקריו החריפים של קובנר היה אברהם בר גוטלובר, שפרסם כתגובה ל"חקר דבר" את החוברת "אגרת צער בעלי חיים" (ז'יטומיר תרכ"ח), שבה יצא "להשיב דברים נכוחים אל אחד השועלים הקטנים המחבלים כרם ספרותנו [=קובנר]... וידבר סרה על גדולי סופרינו מזמן העבר וההוה במכתב פלסתר שלו... 'חקר דבר'... וגם על הספרים הקדושים... ספרי תנ"ך, הוא אומר שילדי הדמיון הם... ונמשך העניין לדבר דבר בעתו על הניהיליזמוס ... אשר השחית את דרך בני הנעורים." אחד הבודדים שתמכו בקובנר היה המבקר יוסף יהודה לרנר (לערנער), שיצא להגנתו בחוברת "דורש אל המתים" (אודסה תרכ"ח 1868), שנכתבה כתגובה ל"אגרת צער בעלי חיים" לגוטלובר.
כתגובה לביקורות הוציא קובנר בשנת תרכ"ח (1868) קובץ מאמרי ביקורת נוסף, בשם "צרור פרחים".
בין השנים 1872–1873 פרסם קובנר פיליטונים ביומון הרוסי הפוליטי־הספרותי הליבראלי "גוֹלוֹס" (Голос, 'הקול'), מן העיתונים החשובים ברוסיה בזמנו. לאחר שהסתכסך עם העורך אנדריי קראייבסקי (Краевский), החל בשנת 1874 לעבוד כפקיד בבנק של אברהם זק בסנקט פטרבורג. באפריל 1875 נעצר קובנר לאחר שזייף את חתימתו של מעסיקו על המחאה של 168 אלף רובל. במשפטו, שנערך במוסקבה ועורר סערה רבה בעיתונות הכללית וגם היהודית, טען קובנר שפעל על רקע אידאולוגי. הוא הורשע ונידון למאסר של 4 שנים.
מתאו בכלא במוסקבה החל קובנר להחליף מכתבים עם הסופר פיודור דוסטויבסקי, שעסקו בעיקר בשאלות תאולוגיות. קובנר גינה את הדעות הקדומות האנטישמיות של הסופר, אך בו בזמן הסתייע בו בפרסום הכתבים שחיבר בכלא. דוסטויבסקי אף התייחס להשקפותיו של קובנר על "השאלה היהודית" בסדרת מאמרים שפרסם בקובץ כתביו "יומנו של סופר" (Дневника писателя, "דנֶווניק פִּיסַטֶליה", 1877). באותה שנה הוגלה לסיביר, לאחר שהומתק עונשו.
בשנים 1881–1893 עבד כמנהל חשבונות עבור לשכת הצנזורה בטומסק, והשיב לעצמו את זכויותיו האזרחיות אך היה מנוע מלשוב לתוך לב רוסיה. בתקופה זו חיבר רומן ומסה על אתאיזם בשם "מדוע אינני מאמין?" (Почему я не верю?‎).
בשנת 2017 פרסמה ד"ר סווטלנה נטקוביץ (בעברית) את יומנו הבלתי מצונזר של קובנר, ובו תיאורים רבים שלו על מעשי אונס שביצע ואף על יחסים אינטימיים עם בתו
בשנת 1893 המיר את דתו לנצרות לאחר שהתארס לנוצרייה, ומעתה פעל בשמו הרוסי, ארקדי גריגורביץ' קובנר. עם זאת הוא נשאר אתאיסט. בשנת 1894 חזר לרוסיה האירופית, ומ-1897 עבד כצנזור בלומז'ה.
קובנר נפטר בשנת 1909, ונקבר בחלקה הסלאבית של בית הקברות הקתולי בעיר.
כתביו

קזנובה מווילנה מכון הקשרים, הוצאת דביר, ינואר 2017. עם מבוא מאת סווטלנה נטקוביץ ובתרגומה.
חקר דבר: והוא קבוצת מאמרים שונים, לרוח הזמן בשפת עבר, ורשה: דפוס א' בוימריטטער וי' ראטהבלאטט, תרכ"ו 1865.
צרור פרחים: והוא קבוצת מאמרי בקרת שונים, אודסה: דפוס מ' בילינסון, תרכ"ח 1868. (גרסה סרוקה לצפייה ולהורדה בארכיון האינטרנט)
А. К-ръ, Языкъ фактовъ: по поводу обособленности евреевъ, Варшава: М.А. Ковнер, 1908. (ברוסית) (חוברת)
Евреи в России: XIX век / (вступительная статья, составление, подготовка текста и комментарии В. Кельнера): А.И. Паперна, "Из Николаевской эпохи"; А.Г. Ковнер, "Из записок еврея"; Г.Б. Слиозберг, "Дела минувших дней", Москва: Новое литературное обозрение, 2000. (ברוסית)
כל כתביו:
כל כתבי אברהם אורי קובנר; הכין לדפוס וצירף מבוא: ישראל זמורה, תל אביב: מחברות לספרות, תש"ז 1947.
לקריאה נוספת

ראובן בריינין, 'א. א. קובנר (לתולדות הבקרת בספרותנו החדשה)', הצופה חורף תרס"ד 1904. (מאמר בארבעה חלקים)
שמואל ליב ציטרון, מאחורי הפרגוד: מומרים, בוגדים, מתכחשים, וילנה: צ' מץ, תרפ"ד 1923, עמ' 83–100.
שמואל אייזנשטט, 'אברהם אורי קובנר בסוף-ימיו', השלח מו (תרפ"ו), 347–361.
מ"י פרייד, ימים ושנים: זכרונות וציורים מתקופה של חמשים שנה (תרגם מאידית אברהם זמיר), תל אביב: זכרונות על ידי דביר, תרצ"ח–תרצ"ט.
ראובן גולדברג, 'מכתב המיוחס בטעות לא. א. קובנר', תרביץ יב, ג (ניסן תש"א), 234–236. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
שלמה בריימן, 'א"א קובנר ומקומו בתולדות הביקורת העברית', מצודה ז (תשי"ד), 416–457.
שלום קרמר, המבקר הנדח: חיי א"א קובנר פעלו בביקורת העברית ומבחר מאמריו, מרחביה: ספרית פועלים, הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, 1946. (מונוגרפיה)
יוסף קלוזנר, היסטוריה של הספרות העברית החדשה, הוצאה ב, מעובדת מחדש ומורחבת, (בהוספות ותיקונים הרבה), ירושלים: אחיאסף, תשי"ב–תשי"ט.
מאקס וויינרייך, פון ביידע זייטן פלויט: דאס שטורעמדיקע לעבן פון אורי קאוונערן, דעם ניהיליסט, בואנוס איירס: צענטראל-פארבאנד פון פוילישע יידן אין ארגענטינע (ביכער סעריע דאס פוילישע יידנטום, 116), תשט"ז 1955. (מונוגרפיה) (ביידיש)
שלום קרמר, על ביקורת ומבקרים: פרקים בתולדות הביקורת העברית (ערך: חיים תורן), תל אביב: אגודת הסופרים העברים בישראל בשיתוף עם עקד, 1980.
'"מעולם לא שנאתי את היהודים": חליפת מכתבים בין א.א. קובנר ופ.מ. דוסטייבסקי', מאזנים נט, 1–2 (1985), 89–90. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
ברל רויזן, 'פ. מ. דוסטויבסקי ומכותבו הסופר אורי קובנר', בתוך ספרו: דמויות ומוטיבים יהודיים בספרות הרוסית: עיונים ספרותיים היסטוריים, קיבוץ שמיר: [חמו"ל], תשס"ג, עמ' 155–169.
ז'אנה צונזר, 'השפעת בלינסקי על ההשכלה הרדיקלית: עיון בכתבי קובנר ופפירנא', בתוך: שמואל פיינר וישראל ברטל (עורכים), ההשכלה לגווניה: עיונים חדשים בתולדות ההשכלה ובספרותה, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשס"ה, עמ' 257–265.
С. Л. Цинберг, 'А. Ковнер,' Пережитое II, 130–159. (ברוסית)
Леонид Гроссман, Исповедь одного Еврея , Москва: тип. ф-ки "Светоч", 1924. (ברוסית)
Leonid Grossmann, Die Beichte eines Juden: in Briefen an Dostojewski (hrsg. von René Fülöp-Miller und Friedrich Eckstein), München: R. Piper, 1927. (בגרמנית)
Leonid Grossman, Confession of a Jew (translated by Ranne Moab), New York: Arno Press, 1975.
Leonid Grossman, Confessions d’un juif: Suivi de, Dostoïevski et le judaïsme (traduit du russe par Yves Gauthier), Paris: Phébus, 2001. (בצרפתית)
S. M. Ginsburg, 'Avram Uri Kovner: A search for acceptance,' Judaism 23 (1974), 346–356.
Иван Миликовский, 'Интеллигенция и "еврейский вопрос",' Запорожские еврейские чтения 5 (2001), 38–43. (ברוסית)
Harriet Murav, Identity Theft: The Jew in imperial Russia and the case of Avraam Uri Kovner, Stanford, CA.: Stanford University Press, 2003.
עבודות אקדמיות:
אהובה שלר, אברהם אורי קובנר: ראשיתה של הביקורת המודרנית בספרות העברית החדשה, דיסרטציה, אוניברסיטת תל אביב, תשס"ג 2003.
עומר נאור, "לעשות לרוח משקל: התפתחותה של ביקורת-הספרות-והתרבות העברית לאור פולמוסי ש.י. אברמוביץ' וא.א. קובנר – תר"כ–תר"ל (1870–1860)", עבודת גמר לתואר שני, בהדרכת דן מירון, האוניברסיטה העברית בירושלים, 2004.
הערות שוליים

↑  Harriet Murav, Identity Theft: The Jew in imperial Russia and the case of Avraam Uri Kovner, Stanford, CA.: Stanford University Press, 2003, p. 114.
↑   דליה קרפל, תקיפת נשים, זונות וגילוי עריות: יומני הזימה של קובנר, באתר הארץ, 23 במרץ 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264183205171  PLWABN: 9810634843605606  BnF: cb136079583 (data)  CiNii: DA12960408  GND: 118990926  ISNI: 0000 0000 8150 119X  LCCN: n82277667  LNB: 000158962  NTA: 300922787  SUDOC: 055804500  VIAF: 69729620   WorldCat (עם VIAF): 69729620
איה זרונית

| איה זרונית |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: דורסי יום
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: נציים
תת־משפחה:: זרונים
סוג:: איה זרונית
מינים
 Polyboroides typus  Polyboroides radiatus
שם מדעי
 Polyboroides ‏סמית, 1829

איה זרונית (שם מדעי: Polyboroides) הוא סוג של עופות דורסים ממשפחת הנציים החיים באפריקה שמדרום לסהרה ובמדגסקר. הם אינם קשורים לאיה אלא קרובים לזרון.
מאפיינים

לאיה זו יש גוף אפור, רגלים צהובות, עור פנים חשוף בצבע צהוב או ורוד וציצה על הראש. רגליה בעלות כפל מפרקים ("מפרקים כפולים"), מבנה המאפשר לה לתחוב את טפריה למקומות חריגים כמו קיני אורגים, אותם היא אוהבת לצוד.
המינים הקרובים אליהן ביותר הם מיני הזרון (Circus) והנץ העגורי (Geranospiza caerulescens) מאמריקה הדרומית - שלושה סוגים אלה מרכיבים את תת-משפחת הזרונים.
מינים

איה זרונית אפריקנית (Polyboroides typus)
איה זרונית מדגסקרית (Polyboroides radiatus)
אווה הופמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 ביולי 1945 (בת 79) קרקוב, רפובליקת פולין 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת רייס, אוניברסיטת ייל 
 שפות היצירה:  אנגלית, פולנית 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1992)  עמית החברה המלכותית לספרות 
 
אווה הופמן (באנגלית: Eva Hoffman; נולדה ב-1 ביולי 1945) היא סופרת וחוקרת יהודייה אמריקאית ילידת-פולין.
קורות חיים

הופמן נולדה בשם אווה וידרה (Wydra) בקרקוב שבפולין, בתם של בוריס ומריה וידרה, שניצלו בתקופת השואה במסתור באוקראינה. ב-1959, בגיל 13, היגרה עם הוריה ואחותה לוונקובר שבקנדה. עם תום לימודיה התיכוניים קיבלה מלגה ללימודי ספרות אנגלית באוניברסיטת רייס ביוסטון, בבית הספר למוזיקה של אוניברסיטת ייל ובאוניברסיטת הרווארד, שם סיימה לימודים לתואר דוקטור בספרות אנגלית ואמריקאית בשנת 1975.
הופמן היא פרופסור לספרות ולכתיבה יוצרת במספר מוסדות, בהם אוניברסיטת קולומביה, אוניברסיטת מינסוטה ומכללת האנטר באוניברסיטת העיר ניו יורק. בין השנים 1979–1990 הייתה עורכת וכותבת ב"ניו יורק טיימס" ובכלל זה עורכת בכירה במוסף הספרים של העיתון' “The Book Review”‏ (1987–1990).
פרסים והכרה

בשנת 1990 קיבלה הופמן את הפרס על שם ז'אן שטיין מהאקדמיה האמריקנית לאמנויות ולספרות, וב-1992 - את פרס קרן גוגנהיים לספרות עיון. היא הייתה מרצה אורחת באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ובשנת 2008 קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ווריק.
יצירתה

Lost in Translation: Life in a New Language (1989) (הופיע ב-2004 בתרגום לעברית: "זרה בין המילים")
Exit into History: A Journey Through the New Eastern Europe (1993)
Shtetl: The Life and Death of a Small Town and the World of Polish Jews (1997)
The Secret: A Novel (2002)
After Such Knowledge: Memory, History and the Legacy of the Holocaust (2004)
Illuminations. A Novel (2008); בארצות הברית: Appassionata (2009)
Time: Big Ideas, Small Books (2009)
יצירתה > בתרגום עברי

זרה בין המילים; תרגמה מאנגלית: שרה בליך, תל אביב: עם עובד ('ספרייה לעם'), תשס"ה 2004. (Lost in Translation)
איזוכריזיס

| איזוכריזיס |
| --- | --- |
 אצת האיזוכריזיס בהגדלת מיקרוסקופ
מיון מדעי
מערכה:: Haptophyta
מחלקה:: Prymnesiophyceae
סדרה:: Isochrysidales
משפחה:: Isochrysidaceae
סוג:: איזוכריזיס
שם מדעי
 Isochrysis

איזוכריזיס (שם מדעי: Isochrysis) הוא סוג של אצה ימית חומה-צהובה (haptophytes), השייכת לקבוצה קוקוליתופורידים. הוא כולל את המינים:  Isochrysis galban ,Isochrysis litoralis ו-Isochrysis maritima.
לאצה זו צורת ביצה, קוטרה 4 עד 6 מיקרומטר. היא מצוידת בשני שוטונים גמישים העוזרים לה לנוע בצורה סיבובית (ספירלית). זה אחד המינים הנפוצים ביותר בחקלאות ימית להאכלת לרוות של צדפות וסרטנים. ההרכב התזונתי שלה מורכב מהרבה חומצות שומן רב בלתי רוויות כמו חומצה דוקוסהֶקְסנואית (DHA), חומצה סטארידונית וחומצה אלפא-לינולנית.
איה גזגז

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 במרץ 2005 מסאכן, תוניסיה
 פטירה:  10 באפריל 2022 (בגיל 17) הים התיכון, ליד תוניס, תוניסיה
 מידע כללי
 מדינה:  תוניסיה תוניסיה
 ספורט
 ענף ספורט:  שיט
 תת-ענף:  מפרשית מדגם 49er FX.
 
איה גזגז (12 במרץ 2005 – 10 באפריל 2022) הייתה שייטת תוניסאית שהתחרתה במפרשיות מדגם 49er FX.
קריירה

איה גזגז התחרתה במפרשית זוגית מדגם 49er FX באולימפיאדת טוקיו 2020, לצד אחותה שרה. הן סיימו במקום ה-21 והאחרון במקצה המוקדמות, ולא השתתפו בשלושת שיוטי הגמר של התחרות.
מותה

ב-10 באפריל 2022 טבעה גזגז למוות במהלך אימון עם אחותה, כאשר הסירה שלהן שקעה במי הים התיכון ליד תוניס בשל רוחות חזקות.
הערות שוליים

↑  JO Tokyo 2020 voile: le duo Sarra Guezguez et Eya Guezguez termine à la 21e et dernière place du skiff 49er FX באתר La Presse de Tunisie, ‏ 30 ביולי 2021 (בצרפתית)
↑  Eya Guezguez: Tunisian Olympic sailor dies aged 17 after training accident באתר BBC, ‏ 11 באפריל 2022 (באנגלית)
↑  Décès de la jeune skippeuse Eya Guezguez pendant son entraînement באתר Business News, ‏ 10 באפריל 2022 (בצרפתית)
↑  Tunisia News - Find all the latest articles on Tunisia on tunisienumerique.com, Tunisia News (ב־) באתר Tunisie Numerique, ‏ 10 באפריל 2022 (באנגלית)
אווה גרגיי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 ביוני 1914 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  14 בנובמבר 1993 (בגיל 79) בודפשט, הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 לימודי רפואה:  בית הספר לרפואה שבאוניברסיטה הגרמנית בפראג 
 תפקידים:  רופאת שיניים, מרצה באוניברסיטה 
 בן או בת זוג:  ארתור אלמאי (1946–1978) 
 מספר צאצאים:  2 
 
אווה גרגיי (במקור גרינפלד, בהונגרית: Gergely Éva;‏ בודפשט, 10 ביוני 1914 – בודפשט, 14 בנובמבר 1993) הייתה רופאת שיניים יהודייה-הונגרייה, פרופסור (1963), אשתו של ארתור אלמאי (1894–1978), רופא שיניים, מנתח פה.
ביוגרפיה

אווה גרינפלד נולדה כבת בכורה במשפחה יהודית בורגנית כבתם של וינצה גרגיי (גרינפלד) (1885–1958) פקיד, סוחר תבואה ושל רוזה גולדשמיד (1892–1976). אחותה הייתה קלרה גרגיי (1917). אווה דיברה אנגלית, צרפתית וגרמנית מילדותה. הוריה, לפי אופנת התקופה, שמו דגש רב על החינוך הספורטיבי. היא ואחיה הצטיינו בענפי ספורט שונים. שניהם היו טובים בטניס, שחייה וסקי. אווה השלימה את לימודי התיכון שלה בליציאום לבנות לאה ראשקאי. היא השתתפה בהכנת המונוגרפיה של אימרה מדאץ' פרי עטו של פרידייש רידל. הוא קיבלה את תעודת הבגרות ב-1932. בגלל החוק המפלה יהודים בממלכת הונגריה בקבלה ללימודים אקדמיים, הנומרוס קלאוזוס, היא החלה את לימודיה הגבוהים בפקולטה לרפואה של האוניברסיטה הגרמנית בפראג. היא חזר הביתה עם תואר דוקטור לרפואה ב-1939, אבל בהונגריה, על פי החוק היהודי השני, היא יכולה הייתה לעבוד רק כעובדת כפיים. במשך זמן מה, הדביקה פונפונים לנעלי בית. מאוחר יותר, קיבלה עבודה רפואית ללא תשלום במחלקה הפנימית בראשותו של לאיוש לוי של בית החולים היהודי ברחוב סאבולץ' (שמה היום המרכז הרפואי הלאומי) של הקהילה היהודית של פשט. אחותה, שגם היא השיגה תואר ברפואה, לא שבה להונגריה והתיישבה עם בעלה בארצות הברית. בשנת 1944 השיגה אווה גרגיי לה ולמשפחתה תעודות חסות (שוצפאס) בסיועו של הדיפלומט השוודי ראול ולנברג. היא התחילה שוב את העיסוק הרפואי שלה ב-1946 ובאותה השנה הכירה את רופא השיניים ארתור אלמאי (במקור ויינפלד), לו נישאה במהרה. נולדו להם שני ילדים, ג'רג' (1947–2013) ויאנוש (1949), שגם הם בחרו במקצוע רופא השיניים.
ב-11 במרץ 1949 הוא עבר בחינה מקצועית ברפואת שיניים במכון לרפואת שיניים וקיבלה הסמכה. באותה השנה זומנה לצבא העם ההונגרי. היא עבדה כרופאת שיניים צבאית, אבל בין לבין נסעה גם ל"יער הקאמרי" לצורך אימוני ירי. היא עסקה רבות במחקר מדעי, כתב מאמרים, נסעה לכנסים ותירגמה ספרות טכנית. בין נושאים הייתה חשיבות גדולה למחקריה בתחום בחינת החומרים החדשים להכנת דוגמאות שיניים לצורכי תותבות והיא כתבה על הבדיקות והתכונות ההשוואתיות של החומרים. כתביה אלה הופיעו באותה תקופה. מ-1956 ועד לפרישתה ב-1974 עבדה בקליניקת שיניים גדולה בבודפשט.
אווה גרגיי הובאה למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה.
עבודותיה

חומרי חדשים ללקיחת מידות והשוואתם לאלו הידועים עד כה. עם מיקלוש ברטה. (סקירת רופאי השיניים, 1950, 2)
החשיבות של רובד שיניים ולשון. עם מיקלוש ברטה. (סקירת רופאי השיניים, 1950, 10)
תפקיד קרום השורש בריפוי פצע החילוץ. עם מיקלוש ברטה. (סקירת רופאי השיניים, 1958, 10-12)
החשיבות של פרטי קרום השורש שנותרו במיטה הדנטלית לריפוי פצע העקירה. עם מיקלוש ברטה. (סקירת רופאי השיניים, 1961, 6)
לגבי התותבת המפוצלת. (סקירת רופאי השיניים, 1962, 10)
הגבהת נשיכה ושחזור תותב בתותבת מפוצלת. עם מיקלוש קאן. (סקירת רופאי השיניים, 1967, 12)
הגנה על השיניים הנותרות. עם D. Géza Kovács. (סקירת רופאי השיניים, 1970, 9)
שחזור של המשנן השיורי עם תותב חלקי של מעקה כובע. (סקירת רופאי השיניים, 1973, 12)
לקריאה נוספת

יודית פוראי: אווה גרגיי. issuu.com
Gergely András: Jeles magyar zsidó orvosok lexikona. Budapest, Makkabi, 2001 (אנדראש גרגיי: לקסיקון רופאים יהודים הונגרים מפורסמים ומצטינים. בודפשט. הוצאת מכבי. 2001)
Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái – új sorozat I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–1944., 1990–2002, a VII. kötettől (1990–) sajtó alá rendezte: Viczián János (פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים - סדרה חדשה I-XIX. בודפשט: אגודת הספרנים והארכיונאים ההונגרים. 1939–1944, 1990–2002)
הערות שוליים

↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a Budapest II. kerületi polgári házassági akv. 364/1913. folyószáma alatt". נבדק ב-2022-12-23.
↑  Világ, 1946. június 29. (326. szám)
איפה המכשיר שלי

ערך זה עוסק בשירות לאיתור מכשירים מרחוק של גוגל. אם התכוונתם לשירות דומה של אפל, ראו .
| --- | --- |
 סמליל השירות מאז 2023
 מפתח:  גוגל
 מחזור חיים:  2 באוגוסט 2013 – הווה (11 שנים)
 מערכת הפעלה:  אנדרואיד
 סוג רישיון:  תוכנה חינמית
 קטגוריה:  יישומון למעקב, איתור, וניהול מכשירים מרחוק
 אתר רשמי
 
איפה המכשיר שלי (אנגלית: Find My Device או Find Device) הוא שירות של גוגל לאיכון, איתור ואיפוס מרחוק של מכשירים. השירות הושק לראשונה ב-2 באוגוסט 2013.
ב-2024, השירות הורחב כדי לאפשר איכון מכשירים באמצעות כלל המכשירים המבוססים על אנדרואיד, ולאפשר תמיכה באיתורנים.
מאפיינים

"איפה המכשיר שלי" מאתר ועוקב אחר מכשירים המבוססים על מערכות הפעלה של גוגל – טלפונים חכמים, טאבלטים, אוזניות עם מערכת ההפעלה אנדרואיד, ושעונים חכמים מבוססי Wear OS. ברשות המשתמשים האפשרות לגרום למכשיר לצלצל למשך 5 דקות (גם אם נמצא במצב "שקט" או "רטט")[דרוש מקור], לנעול אותו ולנתק אותו מחשבון הגוגל (אנ') המזוהה עם המכשיר, או לאפס אותו לחלוטין, כולל כרטיסים ותעודות בעלי חשיבות ומפתחות ב-Google Wallet (אנ').
ב-2 במאי 2023, גוגל ואפל פרסמו טיוטה לסטנדרט תעשייתי למניעת מעקב לא-רצוי וניצול לרעה של איתורנים (או "תגיות איתור"), בשם Detecting Unwanted Location Trackers (DULT).
באפריל 2024, הושקה רשת מורחבת של "איפה המכשיר שלי". במסגרת החידושים, הרשת מאפשרת מיקור המונים של מידע ממכשירי אנדרואיד, לצורך סיוע באיתור מכשירים אחרים הנמנים ברשת באמצעות בלוטות'. הדבר מאפשר למצוא מכשירים גם ללא חיבור זמין לרשת האינטרנט. כמו כן, נוספה תמיכה נרחבת באיתורנים, ואמצעי אבטחה מובנה ברשת, שמתריע לאנשים על מעקב אפשרי אחריהם על ידי איתורן זר. עם פתיחת הרשת, הושקו איתורנים מבית "Chipolo" ו-"Pebblebee" במיוחד עבורה. הרשת המורחבת הוכרזה בוועידת Google I/O במאי 2023, כששחרורה לשוק תוכנן להתקיים ביולי, אך נדחה עקב עיכוב באימוץ הפרוטקול המשותף לגוגל ואפל, מצידה של אפל. בספטמבר 2023 עברה הרשת מיתוג מחדש.
במסגרת אמצעי האבטחה שהביא יישום סטנדרט DULT, גם מכשירי אפל יכולים לזהות ולהתריע על איתורנים לא-מזוהים הנמנים ברשת "איפה המכשיר שלי", וכן גם מכשירים מהרשת של גוגל יכולים לזהות איתורנים מהרשת המקבילה של אפל, "Find My". בשני המקרים, משתמשים יכולים לגלות מידע על האיתורן, לגרום לו לצלצל או להשביתו.
ראו גם

Find My – רשת איתור של אפל