stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רובה רוס

רובה רוֹס (מאנגלית: Ross rifle), שנקרא בישראל בראשית שנות המדינה רובה קנדי, הוא רובה בעל מנגנון בריח בקליבר 0.303 אינץ', בדומה ללי אנפילד הבריטי, הדומה לו במאפייניו. הרובה יוצר בקנדה מ-1903 ועד אמצע מלחמת העולם הראשונה ושימש כרובה התקני של חייל החי"ר הקנדי במלחמת העולם הראשונה, עד שהוחלף בשל תקלות וקושי תפעולי בקרב. הוא פעל היטב כרובה צלפים אך בתנאי מלחמת החפירות נתגלו בו בעיות טכניות רבות שחייבו את החלפתו.
רובה רוס
היסטוריה

בעת מלחמת הבורים סירבה בריטניה לתת לקנדה רישיון ייצור לרובי לי אנפילד על אדמת קנדה. לפיכך הציע הרוזן והממציא הסקוטי צ'ארלס רוס רובה דומה, פרי המצאתו. הרובה, שהיה דומה ללי אנפילד, נבדל ממנו בכך שהיה קל ממנו בכ-400 גרם והחזרת הבריח לאחר ירי לא חייבה רבע סיבוב, מה שאיפשר קצב אש גבוה יותר, טווח הנשק היה גדול יותר מזה של הלי אנפילד וכוח העצירה שלו גבוה יותר. גם הפירוק וההרכבה שלו היו מהירים ופשוטים יותר. הייצור החל ב-1903 ו-1,000 הרובים הראשונים נמסרו למשטרה הרכובה המלכותית של קנדה. ברובה נמצאו ליקויים רבים וב-1905 נוצר מודל 2 (Mark II), פיתוח הרובה נמשך ושוכלל במהלך השנים. עם זאת, הרובה לא נוסה באופן אינטנסיבי בתנאי קרב.
בשנת 1915 צוידו כל חיילי חיל המשלוח הקנדי למלחמת העולם הראשונה ברובי רוס מודל 10 (Mark III). במהלך הקרבות ובפרט בקרב איפר השני התגלה חוסר התאמתו של הנשק לתנאי המלחמה. כמויות הליכלוך בשוחות גרמו למעצורים בנשק. החזרת הבריח למקומו לאחר פירוק לצורך ניקוי שגרתי לא חייבה נעילה וכך קרה לא פעם שהבריח החוזר פגע בעוצמה רבה בחייל, דבר שגרם פגיעות רבות ואף מקרי מוות. גם כידון הרובה לא חוזק היטב ונטה ליפול במהלך ירי. חיילים בעלי תושייה לקחו את רובי הלי אנפילד של עמיתיהם הבריטים ההרוגים.
עם זאת, שר ההגנה הקנדי, סם יוז (Sam Hughes), התעקש שעל החיילים להשתמש בנשק הקנדי. בקרב על הסום פקד מפקד החזית, דאגלס הייג שכל רובי הרוס של הלוחמים יוחלפו בלי אנפילד. שר ההגנה סירב להודות שקיימים פגמים ברובה רוס ולא סייעו השתדלויותיהם של מפקדי הכוחות הקנדיים ובכירים שונים, עד שראש הממשלה רוברט בורדן נאלץ למנות שר ייעודי לכוחות מעבר לים, כדי לעקוף את יוז ולאפשר את אספקת הרובים.
רובה רוס המשיך לשמש באמונים. רובי רוס נשלחו גם למחנות אימונים בארצות הברית כדי לשחרר רובי ספרינגפילד לטובת הלוחמים הקנדיים.
במלחמת העולם השנייה שימשו רובי רוס כוחות עורפיים קנדיים, כחיל המשמר ומשמר החופים. כמו כן שימשו מתנדבים מבוגרים שסיירו בערי בריטניה במהלך המלחמה (במתכונת של משמר אזרחי) ואף כוחות של ברית המועצות. בעת מלחמת העצמאות נרכשו רובי רוס על ידי ההגנה ונקראו "רובים קנדיים".
נתונים

קליבר - 7.7 מילימטר ( 0.303 בריטי)

מנגנון - בריחי, ירי בודדת בלבד

אורך - 1.32 מטר

משקל - 3.9 ק"ג

אורך קנה - 71.1 סנטימטר

מחסנית - חיצונית, 5 כדורים
לקריאה נוספת

Phillips, Roger F., François J. Dupuis and John A. Chadwick, The Ross Rifle Story ISBN 0973241608
Phillips, R., Knap, J. Jerome, Sir Charles Ross And His Rifle ISBN 0919316115
הערות שוליים

↑  Dickson, Paul (2007), The End of the Beginning: The Canadian Corps in 1917, in Hayes, Geoffrey; Iarocci, Andrew; Bechthold, Mike, Vimy Ridge: A Canadian Reassessment, Waterloo: Wilfrid Laurier University Press, pp. 31–49, ISBN 0889205086
רדולפוס גלאבר

| --- | --- |
 לידה:  985 בורגון, צרפת 
 פטירה:  1047? (בגיל 62 בערך) Abbey of Saint-Germain d'Auxerre, צרפת 
 שפות היצירה:  לטינית 
 
רדולפוס (ראול) גלאבר (Raoul Glaber או‏ Rodulfus Glaber‏ 985–1047) היה נזיר במסדר קלוני וכרוניקן שתיעד את מפנה המילניום הראשון ואחד מהמקורות ההיסטוריים החשובים של ההיסטוריה של צרפת בימי הביניים (כמו גם של ההיסטוריה של מדינות אחרות באירופה, אותן הזכיר בכתביו).
בהיותו בן 12 לערך, הצליח דודו, שהיה נזיר, להכניס אותו כחניך למנזר סן-לז'ר-דה-שאמפו כשלושים ק"מ מן העיר דיז'ון, אבל הוא סולק משם בשל התנהגות לא נאותה. באחד מספריו הוא טוען כי הסיבה הייתה שלא ציית להוראות של הממונים עליו והתווכח עם חבריו הנזירים. ב־1010 הצטרף למנזר סן-ז'אן-דה ראום, סמוך לדיז'ון, שם פגש את וילהלם מדיז'ון (גיום מוולפיאנו). משם עבר למנזר קלוני וב־1039 עבר למנזר סן-ז'רמן בעיר אוקסר (Auxerre), שם נשאר עד מותו.
עבודתו כוללת הגיוגרפיה של וילהלם מוולפיאנו (גיום מדיז'ון) וכן כתבים היסטוריים "היסטוריה בחמישה כרכים מ-900 ל-1044" (entitled the Historiarum libri quinque ab anno incarnationis DCCCC usque ad annum MXLIV) שבגללם התפרסם.
גלאבר הוא אחד המקורות החשובים לאווירת הפחד ששררה באירופה במפנה המילניום הראשון, חשש מפני סוף העולם. כמו כן הוא מקור לתנועות ההתחדשות הדתית, בהן פאקס דאי ושביתת הנשק של אלוהים.
הוא כיסה את המאורעות שקרו במרכז צרפת ושילב אותם במעשיות ובהזיות בעלות אופי של התרוממות הנפש. אם כי דבריו מלאים אמונות תפלות הם מהווים עדות ברורה על אודות המאורעות שקרו במחצית הראשונה של המאה האחת עשרה, ומאפשרים לנו לקבל מושג על המנטליות של התקופה.
הוא כתב כי ב-1033 הייתה בצורת קשה בדוכסות בורגונדיה, שגרמה לרעב המוני ואף כתב על קצב בטורנה שהואשם כי הגיש ילדים. שיפור היבול והקציר בסוף השנה סיימו את הבצורת והרעב. באותה שנה השיגה לדבריו הכנסייה הקתולית הישג במניעת אלימות, כאשר במסגרת שביתת הנשק של אלוהים הגבילה את הימים בהם מותר לנקוט באלימות כלפי מי שאינו נושא נשק.
רכבל ראש הנקרה

| --- | --- |

רכבל ראש הנקרה
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיר:  ראש הנקרה
 מידע על ההקמה
 חברה בונה:  דופלמאייר
 פתיחת הקו:  1987
 מידע על הקו
 תחילת הקו:  כביש 4
 סיום הקו:  שמורת הטבע ראש הנקרה
 סוג הקו:  רַכֶּבֶל להסעת נוסעים
 אורך הקו:  102 מטרים
 מספר התחנות:  2

רשימת התחנות
התחנה העליונה, התחנה התחתונה
 
תחנה התחתונה של רכבל ראש הנקרה
רכבל ראש הנקרה הוא רכבל תיירותי הפועל באתר ראש הנקרה על גבול ישראל - לבנון המאפשר גישה למערות של שמורת הטבע.
מבנה

תחנת הכניסה העליונה לרכבל נמצאת ליד חניון על כביש 4 כמה מטרים לפני הגבול ומעל מצוקי הגיר הלבנים בגובה 70 מטרים. התחנה התחתונה נמצאת במבנה הפונה לים עם קיר דמוי סלע לבן כדי להגן עליו מפני רסס הגלים.
השיפוע של הרכבל הוא 60 מעלות.
הרכבל נבנה על ידי חברת דופלמאייר האוסטרית בשנת 1987 בשיתוף הטכניון בחיפה, והקרוניות שמכילות 15 אנשים סופקו על ידי חברת Swoboda (נרכשה על ידי חברת דופלמאייר). הרכבל הוא מסוג "מסילה אווירית" (Aerial tramway), בעל כבל יחיד. הקרוניות מחוברות באופן קבוע לכבל עם ארבעה מהדקים כל אחד, צורה שאינה אופיינית מאחר שבהנעת רכבלים מקובל כבל אחד לתמיכת הקרונות וכבל נוסף הנקרא כבל משיכה.
מערכות ההנעה והבקרה של הרכבל ממוקמות בתחנה העליונה. גלגלת סטיה ומשקולות המתח נמצאות בתחנה התחתונה.
מזג אוויר סוער מאוד מאלץ השבתה של הרכבל בגלל מהירות הרוח הגבוהה וכדי להגן על הקרוניות מפני רסס הגלים, מה שקורה לפי אתר החברה יומיים או שלושה ימים בשנה.
גלריה

אחת משתי הקרוניות של הרכבל
הקרוניות של הרכבל
קלינט קפלה

| --- | --- |

קפלה בשנת 2021
 לידה:  18 במאי 1994 (בן 30) ז'נבה שבשווייץ
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.08 מטר
 מספר:  15
 דראפט:  בחירה מספר 25, 2014 יוסטון רוקטס
 קבוצות כשחקן
 2012–2014   2014–2020   2014–2015   2020–:  אלאן שאלון   יוסטון רוקטס   ← ריו גראנדה ואלי וייפרס   אטלנטה הוקס
קלינט נ'דומבה קפלה (באנגלית: Clint N'Dumba-Capela, נולד ב-18 במאי 1994) הוא כדורסלן שווייצרי, המשחק בעמדת הסנטר בקבוצת אטלנטה הוקס מליגת ה-NBA.
קריירה אירופאית > אלאן שאלון

בשנת 2012 הצטרף לקבוצת אלאן שאלון המשחקת בליגת העל הצרפתית. באותה שנה שיחק עם הקבוצה במסגרת היורוליג הוא שותף ב-7 משחקים וקלע ממוצע של 2.3 נקודות למשחק.
בעונת 2013 שיחק עם הקבוצה במסגרת היורוקאפ ורשם עלייה ניכרת בנקודות, כשקלע ממוצע של 11.2 נקודות למשחק ב-10 משחקים בהם שותף.
באפריל 2014 הודיע על הצטרפותו לדראפט ה-NBA.
קריירה ב-NBA > 2014–2020: יוסטון רוקטס

בדראפט שהתקיים ב-26 ביוני 2014 נבחר קפלה במקום ה-25 על ידי היוסטון רוקטס וחתם על החוזה בקבוצה כחודש לאחר מכן. ב-6 בנובמבר 2014 שיחק את משחק הבכורה שלו בליגה, אך את הנקודות הראשונות קלע רק ב-30 במרץ במשחק מול טורונטו ראפטורס. במהלך העונה שותף רק ב-12 משחקים ונשלח מספר פעמים לשחק בקבוצת ריו גראנדה ואלי וייפרס מליגת הפיתוח. עקב פציעתו של דונטאס מוטיאיונאס שותף קפלה בכל 17 המשחקים של הקבוצה בשלב הפלייאוף וקלע ממוצע של 3.4 נקודות.
בתחילת עונת 2015/16 הפך קפלה לשחקן הרכב קבוע ואף פתח במספר משחקים. ממוצע הדקות שלו עלה מ-7.5 ל-18 והנקודות מ-2.7
ל-7.5. בתחילת  עונת 2016/2017 הוא שיפר את ממוצעיו ופתח בחמישייה רוב העונה
.
קריירה ב-NBA > אטלנטה הוקס

ב-5 בפברואר 2020 הועבר קפלה לקבוצת אטלנטה הוקס כחלק מטרייד מרובע בינה לבין יוסטון רוקטס, מינסוטה טימברוולבס ודנבר נאגטס. בשל פציעה בעקב לא שיחק קפלה עבור ההוקס כלל עד לסיום אותה עונה.
סטטיסטיקות הקריירה > ביורוליג

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012/2013 | שאלון | 7 | 0 | 8.0 | 0.636 | 0.000 | 1.000 | 3.0 | 0.3 | 0.4 | 0.7 | 2.3 |

| קריירה |  | 7 | 0 | 8.0 | 0.636 | 0.000 | 1.000 | 3.0 | 0.3 | 0.4 | 0.7 | 2.3 |
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014/2015 | יוסטון | 12 | 0 | 7.5 | 0.483 | 0.000 | 0.174 | 3.0 | 0.2 | 0.1 | 0.8 | 2.7 |
| 2015/2016 | יוסטון | 77 | 35 | 19.1 | 0.582 | 0.000 | 0.379 | 6.4 | 0.6 | 0.8 | 1.2 | 7.0 |
| 2016/2017 | יוסטון | 57 | 51 | 23.6 | 0.643 | 0.000 | 0.531 | 8.1 | 1.0 | 0.5 | 1.2 | 12.6 |
| 2017/2018 | יוסטון | 74 | 74 | 27.5 | .652 | 0.000 | 0.560 | 10.8 | 0.9 | 0.8 | 1.9 | 13.9 |
| 2018/2019 | יוסטון | 67 | 67 | 33.6 | 0.648 | 0.000 | 0.636 | 12.7 | 1.4 | 0.7 | 1.5 | 16.6 |
| 2019/2020 | יוסטון | 39 | 39 | 32.8 | 0.629 | 0.000 | 0.529 | 13.8 | 1.2 | 0.8 | 1.8 | 13.9 |
| 2020/2021 | אטלנטה | 63 | 63 | 30.1 | 0.594 | 0.000 | 0.573 | 14.3 | 0.8 | 0.7 | 2.0 | 15.2 |
| 2021/2022 | אטלנטה | 74 | 73 | 27.6 | 0.613 | 0.000 | 0.473 | 11.9 | 1.2 | 0.7 | 1.3 | 11.1 |
| 2022/2023 | אטלנטה | 65 | 63 | 26.6 | 0.653 | 0.000 | 0.603 | 11.0 | 0.9 | 0.7 | 1.2 | 12.0 |
| קריירה |  | 536 | 473 | 26.8 | 0.627 | 0.000 | 0.533 | 10.7 | 1.0 | 0.7 | 1.5 | 12.4 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014/2015 | יוסטון | 17 | 0 | 7.5 | 0.677 | 0.000 | 0.517 | 2.5 | 0.3 | 0.2 | 0.5 | 3.4 |
| 2015/2016 | יוסטון | 5 | 0 | 8.6 | 0.333 | 0.000 | 0.400 | 4.0 | 0.4 | 0.6 | 0.4 | 1.6 |
| 2016/2017 | יוסטון | 11 | 11 | 26.0 | 0.561 | 0.000 | 0.615 | 8.7 | 1.1 | 0.7 | 2.5 | 10.5 |
| 2017/2018 | יוסטון | 17 | 17 | 30.6 | 0.660 | 0.000 | 0.473 | 11.6 | 1.3 | 0.8 | 2.1 | 12.7 |
| 2018/2019 | יוסטון | 11 | 11 | 30.1 | 0.561 | 0.000 | 0.429 | 10.3 | 1.5 | 0.3 | 1.1 | 9.7 |
| 2020/2021 | אטלנטה | 18 | 18 | 31.6 | 0.603 | 0.000 | 0.436 | 11.2 | 0.9 | 0.7 | 1.1 | 10.1 |
| 2021/2022 | אטלנטה | 2 | 2 | 20.0 | 0.333 | 0.000 | 0.000 | 7.5 | 0.0 | 0.5 | 0.5 | 2.0 |
| 2022/2023 | אטלנטה | 6 | 6 | 25.2 | 0.605 | 0.000 | 0.667 | 8.3 | 0.5 | 1.0 | 0.5 | 8.3 |
| קריירה |  | 87 | 65 | 23.8 | 0.602 | 0.000 | 0.495 | 8.4 | 0.9 | 0.6 | 1.3 | 8.5 |
הערות שוליים

1 2  סטטיסטיקות יורוליג באתר הרשמי
↑  Clint Capela officially declares for the 2014 NBA Draft, sportando.com, 23 April 2014(הקישור אינו פעיל, 9.5.2019)
↑  ברק חקלאי, דראפט: וויגינס נבחר ראשון, פארקר שני, באתר ynet, 27 ביוני 2014
↑  Rockets officially sign draft picks Capela, Johnson, khou.com, 25 July 2014(הקישור אינו פעיל, 9.5.2019)
↑  נתוני שחקן לעונת 2014/15 באתר Basketball-Reference.com
↑  2014-15 NBA Assignments NBA.com
↑  נתוני שחקן לעונת 2015/16 באתר Basketball-Reference.com מעודכן לתאריך 22.11.15
↑  טרייד מרובע ב-NBA: קאפלה עבר לאטלנטה, קובינגטון ביוסטון, באתר וואלה, 5 בפברואר 2020
ראיין מקארתן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 ביוני 1993 (בן 31) מינסוטה, ארצות הבריתארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2011
 עיסוק:  שחקן, זמר
 מקום לימודים:  תיכון מינטונקה 
 בן או בת זוג:  דאב קמרון (2014–?) 
 חשבון האינסטגרם של ראיין
 פרופיל ב-IMDb
 
ראיין ג'רום מקארתן (באנגלית: Ryan Jerome McCartan; נולד ב-14 ביוני 1993) הוא שחקן וזמר אמריקאי. ידוע בעיקר בשל גילום הדמות דיגי מהסדרה של ערוץ דיסני "ליב ומאדי" ובשל דמותו כג'ייסון דין בהפקת האוף-ברודוויי של "מלכות הכיתה: המחזמר".
ביוגרפיה

מקארתן נולד בעיר אקסלסיור, מינסוטה שבארצות הברית. אביו, קון מקארתן, היה מנהל בית ספר תיכון בעיר אדן פרייר שבמינסוטה, משנת 2004 עד לפרישתו ב-2018.
קריירה

בשנת 2013 החל לשחק בין התפקידים הראשיים בסדרה "ליב ומאדי" של ערוץ דיסני לצד דאב קמרון, בתפקיד של דיגי, אותו גילם עד סיום הסדרה ב-2017.
בשנת 2014 הוא קיבל את התפקיד של JD במחזמר "מלכות הכיתה" באוף ברודוויי.
בשנת 2015 התארח עם דאב קמרון בסדרה "אוסטין ואלי". באותה שנה הקים יחד עם דאב להקה בשם "The Girl and the Dreamcatcher" (הילדה ולוכד החלומות). ב-1 באוקטובר 2015, הם הוציאו את השיר הראשון שלהם "Written in the Stars".
בשנת 2016 לוהק בתור בראד מייג'ורס ברימייק הטלוויזיוני "מופע הטלוויזיה של רוקי".
חיים אישיים

ראיין מקארתן החל לצאת עם השחקנית דאב קמרון באוגוסט 2013 (הכירו בצילומי הסדרה "ליב ומאדי"). באפריל 2016 השניים התארסו, ובאוקטובר באותה השנה נפרדו.
בשנים האחרונות הוא יצא עם סמנת'ה פקט, איתה הוא מנהל ערוץ יוטיוב בשם "Sam & Ryan with". ב-23 בספטמבר 2023 הודיעו בסרטון בערוץ שלהם שהזוג נפרד לפני כמה חודשים.
ב-29 ביולי 2014, צייץ מקארתן כי הוא סובל מסוכרת מגיל שש.
בשנת 2019 שיתף מקארתן בראיון כי עבר התעללות מינית כשהיה בן 12.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | Summer Forever | ליאם |  |
| 2015 | Monsterville: Cabinet of Souls | האנטר |  |
| 2016 | Emma's Chance | ג'ייקוב מרפי |  |
| 2016 | ההתנגדות | פארל בנט |  |
| 2021 | The F**k Happened | סקוטי רנספורד |  |
| TBA | Love You Anyway | דניאל |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | Extremely Decent | ג'ף | סרט טלוויזיה |
| 2013 | מקום טוב באמצע | ראיין | פרק: "Valentine's Day IV" |
| 2013 | שני בבוקר | דניאל | פרק: "The Legend and the Fall" |
| 2017-2013 | ליב ומאדי | דיגי סמולס | תפקיד משני; 27 פרקים |
| 2014 | גבר מי שנשאר אחרון | מאט | פרק: "Tasers" |
| 2014 | רופא להשכיר | וויליאם "קינקו" פיפס החמישי | תפקיד חוזר; 4 פרקים |
| 2015 | אוסטין ואלי | בילי | פרק: "Duos & Deception" |
| 2016 | מופע הטלוויזיה של רוקי | בראד מייג'ורס | סרט טלוויזיה |
| 2017 | מידנייט טקסס | ג'רמי | 2 פרקים |
| 2017 | מפחיד כזה | אוליבר קלר | תפקיד משני; 5 פרקים (עונה 2) |
| 2018 | אהבה יומיומית | דילן | פרק: "Love and Cheese" |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | מחזה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014-2013 | מלכות הכיתה: המחזמר | ג'ייסון "JD" דין | אוף ברודוויי |
| 2018 | Mutt House | אדי קורבין | תיאטרון קירק דאגלס |
| 2019-2018 | מרשעת | פיארו | ברודוויי בתיאטרון גרשווין |
| 2019 | Scotland, PA | מאק | אוף ברודוויי |
| 2019 | דרום פסיפיק | לוטננט קייבל | פסטיבל המוזיקה של אספן |
| 2020 | לשבור את הקרח | האנס | ברודוויי בתיאטרון סנט ג'יימס |
קרינת צ'רנקוב

קרינת צ'רנקוב הנפלטת מליבה של כור גרעיני מחקרי
קרינת צ'רנקוב בכור המחקר Reed
קרינת צ'רנקוב היא הקרינה הנפלטת כאשר חלקיק נע מהר יותר ממהירות הפאזה של אור בתווך כלשהו.
לפי תורת היחסות אף גוף בעל מסה אינו יכול לעבור את מהירות האור בריק, אולם ייתכן תווך בו האור מואט, בעוד שחלקיקים אחרים שומרים על מהירותם הרגילה ובכך עוברים את מהירות האור באותו תווך. למעשה, קרינת צ'רנקוב היא המקבילה של האור לבום על קולי ומהווה מעין "בום על אורי". ספקטרום הקרינה אמנם רציף, אבל רובה נמצא בתחום העל-סגול, כאשר עוצמתה ליחידת תדירות נמצאת ביחס ישר לתדירות. מכאן שבתחום הנראה, הקרינה הנפלטת אמורה להיראות בעיקר סגולה, אבל למעשה, היא נראית כחולה בהירה, בשל רגישות פחותה לסגול של העין האנושית.
ניתן לצפות בקרינה בין היתר בכורים גרעיניים. קרינה זו נוצרת במים השומרים על טמפרטורת מוטות הדלק. הנייטרונים הנפלטים ממוטות הדלק נעים במהירות גבוהה יותר ממהירות הפאזה של האור במים.
קיומה של הקרינה שוער לראשונה על ידי אוליבר הביסייד באנגליה במאמרים שפרסם ב-1888 וב-1889. היא נצפתה לראשונה בניסוי של פאבל צ'רנקוב מרוסיה בשנת 1934. עבודה זו של צ'רנקוב גם זיכתה אותו בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1958, יחד עם איגור תם ואיליה פרנק, אשר חישבו את נוסחת תם-פרנק (אנ') המתארת אותה.
כיום הקרינה משמשת לגילוי עקיף של חלקיקים מסוימים באמצעות גלאי צ'רנקוב, למשל לגילוי נויטרינו כמו במצפה Sudbury Neutrino Observatory (אנ').
בתרבות הפופולרית, הבוהק האופייני לקרינת צ'רנקוב משמש לאפיון רדיואקטיביות, כגון בקומיקס וסרט השומרים, משפחת סימפסון, ועוד.
הערות שוליים

↑  יש להבחין בין מהירות המופע או הפאזה של הקרינה, לבין מהירות החבורה שלה. התופעה הנדונה מתייחסת למהירות המופע של הקרינה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285056905171  GND: 4147494-6  LCCN: sh85023069 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קמיל פאליה

| --- | --- |

 לידה:  2 באפריל 1947 (בן 77) אנדיקוט, ארצות הברית 
 שם לידה:  Camille Anna Paglia 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת ייל  אוניברסיטת בינגהמטון  תיכון נוטינגהאם 
 מעסיק:  אוניברסיטת ייל 
 מפלגה:  המפלגה הדמוקרטית 
 השקפה דתית:  אתאיזם 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  פרס אתניאום לספרות (1990) 
 
קאמיל אנה פאליה (באנגלית: Camille Anna Paglia; נולדה ב-2 באפריל 1947) היא סופרת פמיניסטית, מורה ומבקרת חברתית אמריקאית. היא פרופסורית באוניברסיטה לאמנויות בפילדלפיה, פנסילבניה משנת 1984. פאליה כתבה את הספר Sexual Personae: Art and Decadence from Nefertiti to Emily Dickinson ‏(1990), שהפך לרב מכר בתחום הביקורת הספרותית, לצד ספרים ומאמרים רבים אחרים. בין היתר, היא גם ניתחה את הסרט "הציפורים" של אלפרד היצ'קוק, ובספרה Break, Blow, Burn פאליה ניתחה את 43 הפואמות הטובות בעולם. מאמריה עוסקים באמנות, תרבות פופולרית, פמיניזם ופוליטיקה. פאליה נקטה עמדות ליברליות קיצוניות בסוגיות חברתיות שנויות במחלוקת כגון הפלות, הומוסקסואליות ושימוש בסמים. היא ידועה כמבקרת של הפמיניזם האמריקאי והיא גם מאוד ביקורתית לגבי השפעותיהם של סופרים צרפתים כגון ז'אק לאקאן, ז'אק דרידה ומישל פוקו.
ביוגרפיה

פאליה נולדה בעיר אנדיקוט, במדינת ניו יורק, שבארצות הברית כבת בכורה למהגרים איטלקים. אביה, פסקואלה פאליה ואמה, לידיה אן (קולפיאטרו) פאליה. בילדותה, פאליה ומשפחתה התגוררו בחווה באזור הכפרי של אוקספורד, ניו יורק, ושם היא למדה בבית הספר היסודי. אביה לימד בתיכון של אקדמיית אוקספורד עד לשנת 1957, ואז משפחתה נאלצה להעתיק את מגוריה לסירקיוז, ניו יורק, כדי שאביה יוכל להתחיל את לימודי התואר השני שלו; בסופו של דבר אביה הפך לפרופסור לשפות רומאניות ב-Le Moyne College. פאליה למדה בבית הספר היסודי אדוארד סמית, בחטיבת הביניים ט' אהרון לוי ובתיכון ויליאם נוטינגהאם.
במשך מעל לעשור, פאליה הייתה בת זוגה של האמנית אליסון מאדקס. פאליה אמצה את הבן שנולד למאדקס ב-2002, ואף על פי שהזוג נפרד ב-2007, הן נשארו בהורות משותפת הרמונית וחיות קרוב אחת לשנייה.
פאליה מזדהה כטרנסקסואלית.
השכלה

פאליה התקבלה למכללת הארפור באוניברסיטת בינגהמטון והחלה את לימודיה בשנת 1964. באותה שנה, פורסם שירה "הניוון" בעיתון המקומי. מאוחר יותר היא כתבה שההשפעה הגדולה ביותר על חשיבתה הייתה שיעוריו של המשורר מילטון קסלר. "הוא האמין ביכולת התגובה של הגוף, ובהפעלת החושים לספרות... הו, וכמה אני האמנתי בזה". היא סיימה את מכללת הארפור כמצטיינת המחזור בשנת 1968.
פאליה סיפרה כי בזמן שהיא למדה במכללה היא הכתה באגרופה "שיכור בוזז". עד עצם היום הזה היא מתגאה בכך שהושמה במאסר על תנאי בגין ביצוע 39 מעשי קונדס.
פאליה למדה לתואר שני באוניברסיטת ייל בין השנים 1968-‏1972, והיא טוענת שהיא הייתה בתקופה זו הלסבית היחידה שחיה מחוץ לארון באוניברסיטה. Steiner, Wendy (1994-11-20). "Advertisements for Themselves". The New York Times פאליה הסתכסכה בייל עם ריטה מיי בראון, אותה תיארה בהמשך כ"ניהיליסטית אפלה", והתעמתה עם להקת רוק הנשים של ניו הייבן, כאשר הן טענו שהרולינג סטונז סקסיסטים. מבקר הספרות האמריקאי הרולד בלום שימש כמורה הרוחני של פאליה. ספרה Sexual Personae הוכתר בזמנו כ"חלום אנדרוגינוס: דמותו של האנדרוגינוס כפי שהוא מופיע בספרות וכפי שהוא מגולם בנפשו של האמן, תוך התייחסות לאמנות החזותית והקולנוע".
פאליה קראה את כתביה של סוזן סונטג, ושאפה לחקותה. פאליה פגשה את סונטג לראשונה ב-15 באוקטובר 1969 (יום הקפאת הלחימה בווייטנאם), במהלך ביקור אצל חברה באוניברסיטת פרינסטון. בעיני פאליה, סונטג הייתה רדיקלית שקראה תיגר על הדומיננטיות הגברית. עבודתה הראשונה של פאליה באקדמיה הייתה בשנת 1973 במכללת בנינגטון, ובאותה תקופה הייתה ידועה כפמיניסטית מיליטנטית ולסבית מוצהרת. באותה שנה, פאליה נסעה להרצאה של סונטג בדארטמות', במטרה להביאה לנאום במכללת בנינגטון, אך התקשתה להשיג כסף לשכרה של סונטג; פאליה נעזרה בחבר של סונטג, ריצ'רד טריסטמן, לשכנע אותה לבוא. מכללת בנינגטון הסכימה לשלם לזונטג 700$ (מחיר כפול משנהגו לשלם לנואמים שונים, אלא שסכום זה היווה רק מחצית משכרה הרגיל של סונטג) כדי שתנאם על נושאים עכשוויים. פאליה, בהתלהבות, ארגנה מסע פרסום שדחק בסטודנטים להגיע להרצאתה של סונטג. ביום האירוע, סונטג הגיעה למקום באיחור של מעל לשעה, ולאחר מכן הקריאה את מה שפאליה כינתה סיפור קצר "משעמם ועגום" על "שום דבר" בסגנון של רומן צרפתי חדש.
כתוצאה מהופעתה המאכזבת של סונטג בבנינגטון, גדלה אכזבתה של פאליה ממנה. פאליה אמרה שסונטג נמנעת מעימות עם העולם האקדמי, וטענה שהיא אליטיסטית ומנותקת. פאליה תקפה את סונטג בשנת 1992, לדברי קארל רוליסון וליסה פאדוק, כיוון שזו הייתה דרכה לומר, "אני השלב הבא שלך". כאשר סונטג נשאלה על ידי המגזין הברזילאי IstoÉ לגבי פאליה, היא טענה שפאליה צריכה להקים להקת רוק. בשלב מאוחר יותר סונטג אמרה על פאליה, "אנחנו רגילים לחשוב שנורמן מיילר היה רע, אך היא גורמת לנורמן מיילר להיראות כמו ג'יין אוסטן".
קריירה

פאליה החלה ללמד במכללת בנינגטון בשנת 1972 בין היתר בזכות המלצותיו של הרולד בלום. במהלך עבודתה בבנינגטון פאליה התיידדה עם הפילוסוף ג'יימס פסנדן, שהחל ללמד שם לראשונה במקביל באותו סמסטר.
פאליה פיתחה תאוריה העוסקת בהיסטוריה המינית וסתרה מספר רעיונות שהיו אפנתיים באותה העת בתחום זה באמצעות מחקרה בספרות קלאסית ובעזרת עבודתם המחקרית של ג'יין אלן ריסון, ג'יימס ג'ורג' פרייזר, אריך נוימן ואחרים, ומכאן נבעה ביקורתה על מריה גימבוטאס, קרולין היילברון, קייט מילט ואחרים. בעבודת הדוקטורט שלה מאוניברסיטת ייל, עליה הגנה בשנת 1974, Sexual Personae: The Androgyne in Literature and Art, פאליה פרשה את עמדותיה לגבי מטריארכיה, אנדרוגניות, הומוסקסואליות, סאדו-מזוכיזם ונושאים אחרים.
פאליה כתבה שעימות עם מייסדות החוג ללימודי נשים באוניברסיטת ניו יורק סטייט באלבני "כמעט והגיע למהלומות", כאשר הן הכחישו שההורמונים משפיעים על החוויה או ההתנהגות האנושית. מריבות דומות עם פמיניסטיות ואנשי אקדמיה הגיעו לשיאם בשנת 1978, והובילו להתפטרותה מבנינגטון, לאחר מבוי סתום ממושך עם הנהלת המכללה שהסתיימה בהסגר ביניהם.
פאליה סיימה את כתיבת ספרה Sexual Personae בראשית שנות ה-80, אך לא הצליחה להוציאו לאור. היא התפרנסה ממשרות חלקיות בהוראה באוניברסיטת ייל, אוניברסיטת ווסליאן, ומכללות שונות בקונטיקט, ומהרצאות אורח. מאמרה, "The Apollonian Androgyne and the Faerie Queen", פורסם בחורף 1979 בכתב העת האקדמי English Literary Renaissance, ועבודת הדוקטורט שלה צוטטה על ידי ג'יי היליס מילר במאמרו "Wuthering Heights and the Ellipses of Interpretation" באפריל 1980 בכתב העת Journal of Religion in Literature. אך חוץ מזה, לא הייתה התקדמות בקריירה האקדמית שלה. פאליה העלתה על הכתב בשנת 1995 במכתבה ללויד הולמס זיכרון שלה: "הרווחתי מעט כסף נוסף מכתיבת כתבות מקומיות מיוחדות בניו הייבן עבור העיתון האלטרנטיבי The Advocate בראשית שנות ה-80". היא כתבה מאמרים על הפיצריות ההיסטוריות של ניו הייבן ועל בית ישן בתחנת הרכבת התחתית.
בשנת 1984, פאליה הצטרפה לסגל ההוראה של מכללת פילדלפיה לאמנויות הבמה. מכללה זו התאחדה בשנת 1987 עם מכללת פילדלפיה לאמנות ושתיהן יחד הפכו לאוניברסיטה לאמנות.
פאליה חברה במערכת כתב העת לקלאסיקות ומדעי הרוח Arion‏ וכתבה טור חודשי עבור salon.com בין השנים 1995–2001, 2007-2009, ושוב החל מ-2016.
פאליה שיתפה פעולה עם קרל רוליסון וליסה פאדוק בכתבתם Susan Sontag: The Making of an Icon, והעבירה לידיהם מכתבים מפורטים שצוטטו ברשותה. רוליסון ופאדוק גילו כי עורך דינה של סונטג שלח למו"ל שלהם אזהרה כשהבינה שהם חוקרים את חייה ואת הקריירה שלה.
פאליה משתתפת בכל עשור בסקר של מקצועני סרטים הנערך על ידי Sight & Sound ובו המשתתפים מתבקשים להגיש רשימה מדורגת של עשרת הסרטים הגדולים מכל הזמנים לדעתם. בהתאם לדרוג הסרטים בעשור 2002–2012 פאליה מחשיבה את הסרטים: בן חור, האזרח קיין, לה דולצ'ה ויטה, הסנדק, הסנדק חלק שני, חלף עם הרוח, לורנס איש ערב, מזימות, Orphee, פרסונה, 2001: אודיסאה בחלל, עשרת הדיברות, וורטיגו לטובים ביותר.