stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שיתוק מוחין
הערות שוליים

↑  CDC, What is Cerebral Palsy? | CDC, Centers for Disease Control and Prevention, ‏2023-10-06 (באנגלית אמריקאית)
↑  ‏Cerebral Palsy History באתר livingwithcerebralpalsy.com. (באנגלית)
1 2  What are the risk factors for cerebral palsy? | NICHD - Eunice Kennedy Shriver National Institute of Child Health and Human Development, www.nichd.nih.gov, ‏2021-05-11 (באנגלית)
↑  Premature Birth and Cerebral Palsy, Cerebral Palsy Guidance (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284807205171  BnF: cb119373856 (data)  LCCN: sh85022104  NDL: 00568705  NKC: ph134747 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
סירטואין

סכמה של אחד הסירטואינים - Sir2
סירטואין (באנגלית: Sirtuin) הוא שמה של קבוצת גנים, המקודדת לחלבונים או אנזימים בעלי שם זהה. לפי מחקרים מסוימים, קיים קשר בין חלבונים אלו לבין עיכוב תהליכי ההזדקנות כשלעצמה, ואולי גם שורת מחלות הקשורות אליה, כגון אלצהיימר, סוכרת, דלקות ועוד. אולם, מחקרים אחרים לא מצאו השפעה מיטיבה של סירטואינים על תהליכי הזדקנות, כך שכיום הדבר נתון במחלוקת במחקר.
היסטוריה

בפברואר 2000 דיווח לראשונה צוות חוקרים מ-MIT, שבראשו עמד פרופסור לאונרד גוארנטה (Leonard Pershing Guarente), על תוצאות מחקר שעשה במשך כל העשור הקודם על "גן נוגד הזדקנות", שהתגלה עוד קודם לכן בשמרים. הצוות של גוארנטה גילה במחקרו אנזים, שנוצר על ידי אותו גן ספציפי בשמרים, המסוגל "לכבות" פעילות של גנים אחרים באותם שמרים ולגרום בכך להאטת תהליך ההזדקנות של הפטריות החד תאיות הללו. שמרים שקיבלו עותק נוסף של הגן, חיו יותר מאשר אלה שלא קיבלוהו. ושמרים שמה-DNA שלהם, הוציאו או השקיטו את הגן הזה, חיו פחות מאלה שמהם לא הוציאו או השקיטו אותו. גוארנטה וצוותו קראו לגן ולאנזים שהוא מקודד לו, בשם Silent Information Regulator (רגולטור משקיט מידע), סירטואין, או בראשי תיבות - SIR.
עוד גילה הצוות, כי הקואנזים נוגד החמצון NAD, ניקוטין אמיד אדנין דינוקלאוטיד (Nicotinamide Adenine Dinucleotide) מסייע להפעלתו של SIR, גילוי שהשתלב עם הידע שכבר היה קיים קודם לכן, בדבר יכולתם של נוגדי חמצון להפחית מקרי סרטן ולהאט את קצב ההזדקנות.
המחקר החדש הזה הראה גם קשר ישיר מובהק בין האטת קצב חילוף החומרים של השמרים, להאטת תהליך ההזדקנות אצלם. תוצאה זו השתלבה יפה גם היא, עם תוצאותיהם של מחקרים קודמים, שהראו כי "דיאטת רעב", הפחתה של כ-30% בכמות הקלוריות שסופג יצור חי גורמת להארכת תוחלת החיים שלו, בכשליש עד חצי. העובדה שהתוצאה האחרונה, הארכת תוחלת החיים עקב דיאטת רעב הייתה אוניברסלית, דהיינו, נכונה לכל יצור חי כנראה, החל מחד תאיים ועד לפרימטים (קופים דמויי אדם) גרמה לחוקרים להניח שהאנזים והגן שגילו, בהנחה שהם אכן קשורים ל"דיאטת הרעב", אף הם אוניברסליים בכל עולם החי, לרבות אולי בבני אדם.
ההיפותזה של גוארנטה וצוותו הייתה אם כן, שסירטואין הוא לפחות אחד הגורמים המופעלים על ידי דיאטת רעב, והוא משמש כמתווך, המאפשר לה להאט את ההזדקנות ואת ההתדרדרות הבריאותית הנילווית אליה. ואחד מתלמידיו של גוארנטה, פרופסור דייוויד סינקלייר, הנחשב כיום לאחד ממובילי תחום המחקר הזה הצליח ב-2004 לקשר אמפירית בין "דיאטת רעב" לסירטואין.
המחקר כיום

לפי סקירה של מחקרים שהתפרסמה ב aging and disease כרך 9 גיליון 6 (2018) לא נמצאה השפעה מיטיבה של הסירטואינים על תהליכי הזדקנות בבני אדם. הגן שגוארנטה וצוותו חקרו בשמרים קרוי כיום Sir2. גן זה ולפחות שישה גנים "סירטואינים" נוספים, הדומים לו, התגלו מאז, בתאי גופם של יונקים ואף בבני האדם. אצל היונקים, סירטואין1, סירטואין 6 וסירטואין7 נמצאו בגרעין התא, סירטואין2 בציטופלסמה וסירטואין3, 4 ו-5 במיטוכונדריה. המוסכמה המדעית כיום אומרת, שלפחות אחד הגורמים מאריכי החיים, המופעלים כתוצאה מדיאטת רעב, הוא סירטואין וכי ניתן להפעילו באמצעות כימיקלים שונים כמו רסברטרול, גם ללא דיאטת רעב.
ב-2010 הוכיחה קבוצת חוקרים ישראלים מאוניברסיטת בר-אילן, האוניברסיטה העברית ואוניברסיטת קרנגי מלון, שבפיטסבורג, פנסילבניה, שעכברים זכרים, בעלי כמות גדולה של Sirt6 חיים יותר מעכברים זכרים, שבהם יש כמות רגילה של סירטואין זה.
התרכובת הסינתטית Sirt1720 פותחה על ידי חברת Sirtris, שהוקמה על ידי דייוויד סינקלייר, במטרה לחקות פעילות של רסברטרול, המשפעל סירטואין. החיקוי המלאכותי פועל עם זאת בעוצמה גדולה בהרבה מהרסברטרול עצמו. ב-2011 הוכיחה קבוצת חוקרים, כי הוספתה של התרכובת הזו, גורמת להארכת חייהם של עכברים שמנים, כך שיחיו כמו חבריהם בעלי המשקל הנורמלי ואף לא יחלו במחלות האופייניות לעכברים שמנים.
ובספטמבר 2013 התפרסם מחקר שהראה ש-Sirt1 דוחה את סימני ההזדקנות ומאריך את חייהם של עכברים בכלל, כלומר, בין אם שמנים ובין אם רזים ומשני המינים.
מחקרים אחרים מראים כי סירטואין הוא גורם חשוב בפעולות קוגניטיביות מורכבות, כמו יצירת ושימור זיכרונות ואף פיקוח על מצבי רוח. הוא יכול, ככל הנראה, לסייע לתאי עצב של עכברים לשרוד, גם אם העכבר חולה במחלה הגורמת למוות עצבי, כמו אלצהיימר, ובנוסף, הוא גם יכול כנראה לעכב את התפתחותן של מחלות הזדקנות אחרות, כמו סוכרת, מחלות לב ואף סרטן. לגבי הסוכרת, חברות תרופות רבות פועלות כיום לפיתוח תרופות המבוססות על חלבוני הסירטואין. הפיתוח התרופתי מתמקד בחולי סוכרת, מאחר שסוכרת היא מהבולטות במחלות ההזדקנות, ותרופות המבוססות על רזברטרול ועל סירטואין סינתטי אמורות להוריד משמעותית את לחץ הדם ואת רמת האינסולין בחולי סוכרת מסוימים.
ראו גם

דייוויד סינקלייר
לאונרד גוארנטה
הערות שוליים

↑  "MIT researchers uncover new information about anti-aging gene",‏ 16 בפברואר 2000, באתר MIT News
↑  "Sirtuin activators mimic caloric restriction and delay ageing in metazoans",‏ 14 ביולי 2004, Nature
↑  Leonard Guarente, "Calorie restriction and sirtuins revisited", 2013, Genes&Development
↑  "The sirtuin SIRT6 regulates lifespan in male mice",‏ 8 במרץ 2012, Nature
↑  "SRT1720 improves survival and healthspan of obese mice",‏ 18 באוגוסט 2011, Scientific Reports
↑  "Sirt1 Extends Life Span and Delays Aging in Mice through the Regulation of Nk2 Homeobox 1 in the DMH and LH",‏ 3 בספטמבר 2013, Cell Metabolism
↑  [http://newsoffice.mit.edu/2011/anxiety-sirtuins-1209 "Proteins linked to longevity may be involved in mood control",‏ 9 בדצמבר 2011, באתר MIT News
↑  "A novel pathway regulates memory and plasticity via SIRT1 and miR-134",‏ 26 באוגוסט 2010, Nature
↑  "SIRT1 Suppresses β-amyloid Production by Activating the α-Secretase Gene ADAM10",‏ 23 ביולי 2010, Cell
↑  "Protein that boosts longevity may protect against diabetes",‏ 7 באוגוסט 2012, באתר MIT News
↑  "למות צעיר עם שוקולד וסקס", 13 ביוני 2009, "גלובס"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007519290505171  NKC: ph1100155 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
גמר הליגה האירופית 2011

גמר הליגה האירופית 2011 התקיים באצטדיון אביבה בדבלין, אירלנד ב-18 במאי 2011, ובו נקבע כי הזוכה בטורניר הליגה האירופית לעונת 2010/2011 היא פורטו הפורטוגלית, שניצחה במשחק את בת ארצה ספורטינג בראגה בתוצאה 1-0. הייתה זו המהדורה הארבעים של המפעל, והשנייה מאז המעבר מגביע אופ"א לליגה האירופית. כמו כן, היה זה משחק הגמר האירופי הראשון אי פעם המשוחק באירלנד.
בפעם השמינית בתולדות משחקי גמר המפעל, נפגשו שתי קבוצות מאותה המדינה בשלב הגמר. היה זה גמר כל-פורטוגלי ראשון בתולדות המפעלים האירופים, והפעם הראשונה מאז גמר גביע אופ"א 2007 בו נפגשות שתי קבוצות מאותה המדינה בגמר. פורטוגל הייתה למדינה החמישית ששולחת שתי נציגות לגמר המפעל, אחרי איטליה (ארבע פעמים), אנגליה, גרמניה המערבית וספרד (פעם אחת כל אחת). כמו כן, היה זה מפגש שני בלבד בין שתי קבוצות פורטוגליות במפעל אירופי, כאשר הקודם היה בחצי הגמר בין בראגה לבנפיקה ליסבון.
פורטו העפילה לגמר המפעל בפעם השנייה בתולדותיה, ולראשונה מאז 2003. גם השתתפותה הקודמת בגמר הסתיימה בזכייה בתואר. בכך, נותרה פורטו כיחידה מבין ארבע המעפילות הפורטוגליות בתולדות משחקי הגמר שזוכה בתואר, כאשר בנפיקה וספורטינג ליסבון מצטרפות לבראגה כנציגות פורטוגל שהעפילו לגמר ולא זכו. בעוד בראגה השתתפה בגמר אירופי לראשונה בתולדותיה (הישג השיא שלה עד לאותה הנקודה היה שמינית גמר גביע אופ"א), עבור פורטו הייתה זו השתתפות חמישית בגמר אירופי. במאזנה עד לגמר הנוכחי שלושה ניצחונות (גמר גביע אירופה לאלופות 1987, גמר גביע אופ"א 2003 וגמר ליגת האלופות 2004) והפסד בודד (גמר גביע אירופה למחזיקות גביע 1984).
לראשונה מאז הזכייה בגביע אופ"א ב-2003, החלה פורטו את דרכה האירופית במפעל המשני של אופ"א, לאחר שסיימה שלישית בלבד בעונת 2009/2010 בליגת העל הפורטוגלית. בעקבות כך, החלה הקבוצה את דרכה בשלב הפלייאוף של מוקדמות הליגה האירופית. מנגד, בראגה קבעה שיא מועדון וסיימה כסגנית האלופה, כשהיא מקדימה את פורטו בשלוש נקודות, ונופלת רק בחמש נקודות מהאלופה בנפיקה. בעקבות כך, זכתה הקבוצה במקום בסיבוב המוקדמות השלישי של ליגת האלופות, וצלחה שני סיבובי מוקדמות קשים מול יריבות בכירות על מנת להגיע לשלב הבתים של המפעל. היא נשרה לליגה האירופית לאחר שסיימה שלישית בטבלת הבית.
במשחק עצמו כבש רדאמל פלקאו בנגיחה בדקה ה-44, וקבע את תוצאת המשחק, 1-0 לפורטו. בכך, קבע פלקאו את שיא השערים לשחקן בעונה אחת במפעל עם כיבושו ה-17. עם הזכייה, הפך מאמן פורטו אנדרה וילאש בואש לצעיר המאמנים הזוכים במפעל אירופי, בגיל 33 ו-231 ימים.
סיכום המשחק > מחצית ראשונה

הכישלון בעונה החולפת הביא להחתמתו של המאמן אנדרה וילאש בואש בקבוצה בפתיחת העונה. המאמן הצעיר החזיר לפורטו את תואר האליפות לעונת 2010/2011, בעונה ללא הפסדי ליגה לראשונה בתולדות המועדון. פורטו רשמה עונה מוצלחת גם במסגרת האירופית, והגיעה לגמר כפייבוריטית ברורה. ז'ואאו מאוטיניו, שהיה בספק למשחק, התאושש בזמן מפציעה ופתח בהרכב של פורטו. לעומתו, כריסטיאן רודריגס וחורחה פוסילה החמיצו את הגמר עקב פציעות. בחוד ההתקפה פתח רדאמל פלקאו, שהוביל בבטחה את טבלת מלך השערים של המפעל עם 16 כיבושים, ולצידיו בהתקפה פתחו האלק וסילבסטרה וארלה. מן העבר השני, דומינגוס פסיינסיה מאמן בראגה הוביל את קבוצתו למקום הרביעי בליגה באותה העונה, מה שהבטיח לקבוצתו עונה נוספת באירופה. פסיינסיה נהנה מסגל מלא, כאשר שישה משחקני ההרכב שלו היו ברזילאים, כולל כל שלישיית ההתקפה - אלאן, פאולו סזאר ולימה.
כבר בדקה הרביעית הגיעה בראגה למצב כיבוש ויכולה הייתה להפתיע את פורטו. נגיחת עומק של סילביו עברה את כל ההגנה והגיעה לקוסטודיו קסטרו, שבעט מהאוויר מכ-16 מטרים לפינה הקרובה. הכדור הקופץ הכניע את הלטון אך חמק החוצה. שלוש דקות לאחר מכן קיבל האלק כדור באגף ימין, חדר לרחבה תוך שהוא עובר שני שחקני הגנה, ובעט לפינה הרחוקה, אך הכדור חמק מחוץ למסגרת.
בדקה ה-44 נפל השער היחיד במשחק. פרדי גוארין פרץ באגף ימין, והגיע עד לכשלושים מטרים מהשער. משם, הקשית היטב לרחבה ומצא את ראשו של בן-ארצו, פלקאו, שנותר לבד ומ-11 מטרים נגח לפינה השמאלית הגבוהה של ארתור מוראס כדי לקבוע 1-0 לפורטו על סף סיום המחצית הראשונה.
סיכום המשחק > מחצית שנייה

לקראת המחצית השנייה ביצע פסיינסיה חילוף כפול, כאשר קאקה ומוסורו החליפו את אלברטו רודריגס ואת הוגו ויאנה. כבר בדקה הראשונה של המחצית, הגיע מוסורו למצב מצוין לכיבוש, לאחר שחטף כדור לפרננדו בחלק המגרש של פורטו, ופרץ לבדו מול הלטון. מוסורו חדר לרחבה ובעט שטוח, אך הלטון הצליח להדוף עם הרגל. הזדמנות מעולה לבראגה לחזור למשחק.
בהמשך, בראגה חיפשה את השוויון, אך דווקא פורטו הייתה קרובה להכפיל את התוצאה עם בעיטה של פרננדו בלוצ'י מחוץ לרחבה, שהחמיצה מעט את המסגרת. עד לסיום הצליחה פורטו לשמור על התוצאה, ניצחה 1-0 וזכתה בליגה האירופית.
פלקאו, כובש השער והמצטיין במשחק, שיפר את שיא השערים לשחקן בעונה אחת במפעל, וקבע אותו על 17 שערים. מאמנו וילאש בואש הפך בעקבות הזכייה למאמן הצעיר ביותר הזוכה במפעל אירופי, בגיל 33 ו-231 ימים.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 18 במאי 2011 | פורטוגל פורטו | 1 - 0 | פורטוגל ספורטינג בראגה | אצטדיון אביבה, דבלין, אירלנד צופים: 45,391 שיפוט: ספרד קרלוס ולאסקו קרבאייו |
| 18 במאי 2011 | רדאמל פלקאו  44' | (סיקור) |  | אצטדיון אביבה, דבלין, אירלנד צופים: 45,391 שיפוט: ספרד קרלוס ולאסקו קרבאייו |
סיכום המשחק > הרכבי הקבוצות

| --- | --- |
              פורטו :               ספורטינג בראגה
סטטיסטיקות

|  | פורטו | בראגה |
| --- | --- | --- |
| שערים | 1 | 0 |
| בעיטות לשער | 8 | 9 |
| בעיטות למסגרת | 1 | 3 |
| החזקה בכדור | 55% | 45% |
| קרנות | 7 | 3 |
| עבירות | 23 | 19 |
| נבדלים | 4 | 6 |
| כרטיסים צהובים | 3 | 5 |
כרטיסים אדומים: 0
טרילוגיית הננסים

| --- | --- |

כריכת הספר "ננסי המשאית"
 ננסי המשאית  ננסי המכרות  ננסי הכנפיים 
 מידע כללי
 מאת:  טרי פראצ'ט 
 שפת המקור:  אנגלית בריטית 
 סוגה:  רומן 
 
טרילוגיית הננסים (אנגלית: The Nome Trilogy) היא טרילוגיית ספרים לילדים שנכתבה על ידי טרי פראצ'ט. על אף שהספר מכוון לקהל הצעיר הוא מציג סאטירה ביקורתית על התנהגות אנשים בוגרים.
הסדרה תורגמה לעברית על ידי אבנר גפני והופצה בישראל על ידי הוצאת אופוס.
הסדרה פורסמה במקור בשלושה כרכים:
ננסי המשאית (Truckers)
ננסי המכרות (Diggers)
ננסי הכנפיים (Wings)
עלילה

הסדרה מספרת את סיפורם של ה"נומים", חייזרים קטנים דמויי אדם שנתקעו לפני שנים בכדור הארץ.
עלילה > ננסי המשאית

הסיפור מתחיל בסיפורו של מאסקלין, נום שגר ליד כביש ראשי ועקב הרחבת הכביש מחליט להתגנב למשאית כדי לחפש מקום אחר לגור בו.
המשאית מגיעה לחנות כלבו בשם "האחים ארנולד" שם חיה קהילת נומים המסרבת להכיר שיש עולם מחוץ לחנות ומתייחסים לבעל החנות כאל. כשמאסקלין מגיע לחנות ה"דבר", מכשיר אלקטרוני שהנומים לא ידעו מהו (מכיוון שהוא נדלק רק בקרבת חשמל) מדבר אליהם ומסביר להם כי הנומים חיו בכוכב אחר ואחת מהחלליות שלהם התרסקה על הכוכב ו"שחללית האם" כנראה עדיין מחכה לשובם ושהוא בעצם חלק מהחללית שהתרסקה.
מאסקלין מגלה שהחנות מיועדת להריסה ומארגן תוכנית הצלה לכל תושבי החנות. מאסקלין מציע לגנוב אחת מהמשאיות. לבסוף הנומים מצליחים לגנוב משאית ולהסיע אותה. הספר מסתיים כשהם נתקעים ובורחים מהמשאית.
עלילה > ננסי המכרות

הסיפור ממשיך מסוף הספר הקודם. הנומים ברחו מהמשאית וגילו שהגיעו למכרה נטוש. הנומים מארגנים את המכרה וחיים בו. הנומים מוצאים עיתון בו מסופר שריצ'רד, נכדו של ארנולד (בעל החנות מהספר הקודם) ימריא במעבורת חלל. אנאגלו, מאסקלין וגארדר מחליטים להגיע למעבורת עם ה"דבר" כדי שיוכל לתקשר עם "חללית האם" ומתחילים במסעם (סיפורם המלא מופיע בספר "ננסי הכנפיים"). הנומים שנותרו במכרה מגלים שבני האדם מעוניינים לפתוח את המכרה מחדש. שאר הספר מספר על ניסיונותיהם של הנומים למנוע מבני האדם לפתוח מחדש את המכרה. לבסוף כשהם מבינים שהמצב אבוד הם מנסים את עצת אחד הנומים, בשם דורכאס המיודד עם דחפור JCB המכונה בפיו ג'קוב. בדומה לספר הראשון הנומים מצליחים להסיע את הדחפור למרחק קצר בזמן שניידות משטרה רודפות אחריהם. הספר מסתיים כשהנומים נתקעים וחללית מגיעה מעליהם.
עלילה > ננסי הכנפיים

בספר מתואר מסעם של אנאגלו, מאסקלין וגארדר בעקבות ריצ'רד, אסטרונאוט העומד להמריא במעבורת חלל. ה"דבר" הסביר לנומים שאם יעלה על המעבורת יוכל להזעיק את "ספינת האם".
הסיפור מתחיל כשאנאגלו, מאסקלין וגארדר נמצאים בשדה התעופה שבו ריצ'רד ימריא לפלורידה. הנומים מצליחים להתגנב למטוס קונקורד ולהיכנס לתיק של ריצ'רד. בפלורידה הם פוגשים שבט של נומים המאמינים שהאל NASA ברא את העולם וכעת נשאר לו לברוא רק את העננים (ובכך מסבירים את פליטת העשן בשיגור המעבורות). לאנאגלו, מאסקלין וגארדר מצטרף פיון, בנה של מנהיגת השבט. ארבעתם עפים על גבי אווזים ומגיעים לבסיס השיגור שם ה"דבר" מעתיק את התוכנה שלו למחשב במעבורת. לאחר זמן מה מגיעה החללית המקורית של הנומים לכדור הארץ, ושלושתם עולים עליה וממריאים למכרה ומגיעים בדיוק כשהנומים נאלצים לצאת מג'קוב (הדחפור מהספר הקודם) ומצבם אבוד. הסיפור נגמר כשהנומים מחליטים לחיות בספינה כי היא מזכירה להם את החנות (-"כמו בחנות - החוץ נשאר בחוץ").
לקריאה נוספת

ננסי המכרות, הוצאת אופוס, מסת"ב 0-385-26980-3, דאנאקוד 348-234
ננסי הכנפיים, הוצאת אופוס, מסת"ב 0-385-40018-7, דאנאקוד 348-235
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 6360c95e-fe72-441e-947d-f9dc49b1e5ae
נינה סימון

| --- | --- |

נינה סימון, 1965
 לידה:  21 בפברואר 1933 טריון, קרוליינה הצפונית, ארצות הברית
 פטירה:  21 באפריל 2003 (בגיל 70) קארי-לה-רואה, צרפת 
 שם לידה:  יוניס קתלין ויימון
 שם במה:  Nina Simone 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1954–2003 (כ־49 שנים)
 מקום לימודים:  בית הספר ג'וליארד, בית הספר אלן 
 סוגה:  מוזיקת נשמה, בוסה נובה, מוזיקה קלאסית, ג'אז, בלוז 
 סוג קול:  קונטרה אלט 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  Bethlehem‏, Colpix‏, פיליפס רקורדס‏, RCA Victor‏, CTI‏, Legacy Recordings
 בן או בת זוג:  Andy Stroud 
 צאצאים:  Lisa Simone 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של הרוק אנד רול (2018)  דוקטור לשם כבוד 
 www.ninasimone.com
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
יוניס קתלין ויימון (באנגלית: Eunice Kathleen Waymon; ‏(21 בפברואר 1933 – 21 באפריל 2003) הידועה יותר בשם הבמה נינה סִימוֹן (Nina Simone) הייתה זמרת, כותבת שירים, פסנתרנית ואקטיביסטית אמריקאית. היא נחשבה כמוזיקאית ג'אז, אף שהיא עצמה חלקה על ההגדרה הזו. עבודתה מכסה יריעה רחבה של סגנונות מוזיקליים, ובהם בלוז, רית'ם אנד בלוז ומוזיקת נשמה. הסגנון הקולי שלה מאופיין על ידי תשוקה, נשימתיות ושימוש רב בוויברטו. ב-2023, מגזין המוזיקה רולינג סטון דירג אותה במקום ה-21 ברשימת הזמרים הגדולים של כל הזמנים.
ביוגרפיה > 1933–1954: ילדות והשכלה מוזיקלית

יוניס קתלין ויימון נולדה בטריון, קרוליינה הצפונית למשפחה אפרו-אמריקאית ענייה, בת שישית מתוך שמונה ילדים. אמה הייתה מטיפה נוצרית-מתודיסטית ואביה היה ספר ואיש במה. היא החלה ללמוד נגינה קלאסית על פסנתר בגיל שלוש או ארבע, וניגנה בכנסייה המקומית שבה אמה שימשה כמטיפה. היא הופיעה פומבית לראשונה ברסיטל קלאסי בגיל שתים עשרה. בהופעה זו נאלצו הוריה השחורים, שישבו בשורה הראשונה, לפנות את מקומם לאנשים לבנים. סימון סיפרה בבגרותה, שעקב כך היא סירבה לנגן, ומארגני המופע נאלצו להחזיר את הוריה לשבת בקדמת האולם, ושמקרה זה השפיע על חייה וגרם לה להפוך ללוחמת זכויות ומעורבת בתנועה לזכויות האזרח. בדומה לאמנים שחורים רבים הושפעה כילדה ממריאן אנדרסון.
המורה לפסנתר של סימון סייעה להקים קרן מיוחדת שתשלם עבור השכלתה. בעזרת כספי הקרן, היא יכלה ללמוד בבית הספר התיכון אלן לבנות באשוויל, צפון קרוליינה. לאחר סיום לימודיה, בילתה סימון את קיץ 1950 בבית הספר ג'וליארד כתלמידתו של קרל פרידברג, בהכנה לאודישן במכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה. היא נבחנה, והמועמדות שלה נדחתה. מכיוון שמשפחתה עברה לפילדלפיה בציפייה לכניסתה לקרטיס, המכה לשאיפותיה הייתה קשה במיוחד. אמנם רק 3 מתוך 72 מועמדים התקבלו למכון קרטיס באותה שנה, אך במשך שארית חייה, סימון האמינה שבקשתה נדחתה בגלל דעות קדומות גזעיות, האשמה שהצוות בקרטיס דחה, והייתה סבורה שבשל כך לא יכלה להגשים את חלומה להיות פסנתרנית הקונצרטים השחורה האמריקאית הראשונה. כתחליף, היא למדה שיעורי פסנתר פרטיים עם ולדימיר סוקולוף, פרופסור בקרטיס, אבל מעולם לא הצליחה להגיש מועמדות מחדש. באותה תקופה מכון קרטיס לא קיבל סטודנטים מעל גיל 21.
ביוגרפיה > 1954–1959: הצלחה ראשונית

מאחר שכספי הקרן שלה תמו, סימון עבדה בעבודות שונות, ביניהן כעוזרת של צלם, כמלווה באולפן הווקאלי של ארלין סמית' וכמורה פרטית לפסנתר. במקביל, היא התחילה לנגן בפסנתר במועדון הלילה Midtown Bar & Grill באטלנטיק סיטי, ניו ג'רזי. החל משנת 1954 היא הופיעה בשם הבמה "נינה סימון" כדי שבני משפחתה לא יגלו את עיסוקה כפסנתרנית בארים, לאחר שבחרה לנגן את מה שהם נהגו להגדיר כ"מוזיקת השטן". השם "נינה סימון" הורכב מהמילה "נינייה" (Niña) שבספרדית משמעותו "ילדה", שם החיבה שבו כינה אותה בן זוג שלה, ששמו היה צ'יקו (שם שגם משמעותו בספרדית היא "ילד"), ו"סימון" על שם השחקנית הצרפתייה סימון סיניורה שהייתה אהובה עליה מאז שראתה אותה משחקת בסרט Casque d'Or ב-1952.
במועדון הלילה שבו ניגנה נאמר לה שהיא תצטרך לשיר בעצמה, מה שהשיק למעשה את הקריירה שלה כסולנית ג'אז. השילוב של ג'אז, בלוז ומוזיקה קלאסית בביצועיה הקנה לה קהל מעריצים קטן אך נאמן. בשנת 1958, היא התיידדה והתחתנה עם דון רוס, ביטניק שעבד כאיש מכירות ביריד, אך במהרה הצטערה על נישואיהם והתגרשה. באותה שנה, כאשר ניגנה במועדונים קטנים, היא הקליטה את שירו של ג'ורג' גרשווין I Loves You, Porgy (מתוך האופרה "פורגי ובס"), שאותו למדה מאלבום של בילי הולידיי וביצעה כטובה לחבר. שיר זה היה להצלחה הגדולה היחידה שלה במצעד הבילבורד טופ-20 בארצות הברית. אלבום הבכורה שלה "Little Girl Blue" יצא בפברואר 1959 בחברת Bethlehem Records. מכיוון שמכרה מראש את כל זכויותיה באלבום בסכום של 3,000 דולר, סימון לא נהנתה כלכלית ממכירות האלבום, והפסידה למעלה ממיליון דולר בתמלוגים (רובם בהוצאה המחודשת של גרסתה לסטנדרט הג'אז "My Baby Just Cares for Me", כאשר השיר הפך ללהיט בבריטניה בשנות ה-80 כששימש כפרסומת לבושם שאנל מספר 5).
ביוגרפיה > 1959–1964: פופולריות גואה

לאחר הצלחת Little Girl Blue, סימון חתמה על חוזה עם חברת התקליטים Colpix. חברת Colpix העניקה לסימון את כל השליטה היצירתית כולל על בחירת החומרים שיוקלטו, בתמורה לחתימתה על החוזה. בשנים הבאות היא הקליטה מגוון רחב של אלבומי אולפן והופעות חיות, ולאחר יציאת אלבום ההופעה החיה שלה, Nina Simone at Town Hall, הפכה סימון למבצעת אהובה בגריניץ' וילג'. מנקודת מבטה של סימון, היא ביצעה מוזיקה קלה רק כדי להרוויח כסף ולהמשיך את לימודיה במוזיקה קלאסית, והייתה אדישה לקיום חוזה הקלטות. היא שמרה על גישה זו כלפי תעשיית התקליטים במשך רוב הקריירה שלה.
בדצמבר 1961 נישאה סימון לאנדרו סטראוד, בלש במשטרת ניו יורק. בתוך מספר שנים הוא הפך למנהלה האישי ולאב בתה ליסה. לפי עדותה של סימון, סטראוד היה "המנהל האישי הטוב ביותר שהיה לי" והוא הוביל אותה להצלחה כלכלית, אך הוא הפך תובעני מאוד לגבי האינטנסיביות של הקריירה המוזיקלית שלה, ובהמשך נישואיהם, התעלל בה פסיכולוגית ופיזית. ב-1961 הקליטה סימון גרסה לשיר המסורתי "בית השמש העולה", שיר שאחר כך הוקלט גם על ידי בוב דילן והפך ללהיט בביצוע "החיות". שירים מפורסמים אחרים שלה כוללים את: "I Put a Spell on You" (המקור בוצע על ידי סקרימינג ג'יי הוקינס), "Here Comes the Sun", "Four Women" של הביטלס ורבים נוספים.
ישנן עדויות המצביעות על כך שבמהלך תקופה זו סבלה סימון מתשישות מתמשכת, מעומס נפשי, ומהתפרצויות זעם ותוקפנות. על פי ביוגרף, סימון נטלה תרופות פסיכיאטריות מאז אמצע שנות ה-60, אם כי זה היה ידוע רק לקבוצה קטנה של קרובים.
ביוגרפיה > 1964–1974: פעילת זכויות אזרח לשחורים

באלבום הבכורה שלה לחברת התקליטים ההולנדית פיליפס, "Nina Simone in Concert" שיצא ב-1964, התייחסה לראשונה סימון לאי-שוויון הגזעי בארצות הברית בשיר "Mississippi Goddam". השיר היה התגובה שלה לרצח מדגר אוורס ב-12 ביוני 1963 ולהפצצה ב-15 בספטמבר 1963 של כנסיית הרחוב ה-16 בבירמינגהאם, אלבמה, שהרגה ארבע ילדות שחורות ועיוורה חלקית ילדה חמישית. השיר יצא כסינגל, והוא הוחרם בכמה מדינות בדרום ארצות הברית, הן בשל המסר החברתי והמחאתי שלו, והן בשל השימוש בביטוי הבוטה Goddam. Promotional copies were smashed by a Carolina radio station and returned to Philips. תחנת רדיו בקרוליינה ניפצה עותקי קידום והחזירה אותם לפיליפס שבורים. סימון אמרה שהשיר היה "כמו לזרוק עשרה כדורי רובה בחזרה אל הרוצחים", ומאוחר יותר ציינה כי זה היה "שיר זכויות האזרח הראשון שלה" ואיך השיר הגיע אליה "בפרץ של זעם, שנאה ונחישות". גם "Old Jim Crow", באותו אלבום היה שיר מחאה שהתייחס לחוקי ג'ים קרואו. מאז והלאה, מסר זכויות האזרח הפך לנורמה בהקלטות של סימון ובהופעות שלה.
בהמשך שנות ה-60 הייתה סימון מעורבת בתנועה לזכויות האזרח. היא הופיעה ונאמה במפגשים למען זכויות האזרח, כמו במצעד מסלמה למונטגומרי.כמו מלקולם אקס, היא תמכה בלאומיות שחורה ודגלה במהפכה אלימה, ולא בגישה הלא-אלימה של מרטין לותר קינג ג'וניור. לצד זה היא הקליטה מספר שירים פוליטיים שכללו בין השאר את "Backlash Blues" שנכתב על ידי חברה, מנהיג הרנסאנס של הארלם לנגסטון יוז, ויצא ב-1967 באלבום "Nina Simone Sings the Blues", האלבום הראשון שלה עם RCA. באותה שנה באלבום "Silk & Soul", היא הקליטה את "I Wish I Knew How It Would Feel to Be Free" של בילי טיילור ואת "Turning Point". האלבום "Nuff Said!" כלל הקלטות חיות מההופעה ב-Westbury Music Fair ב-7 באפריל 1968, שלושה ימים לאחר ההתנקשות במרטין לותר קינג ג'וניור. היא הקדישה לקינג את ההופעה ושרה את "Why? (The King of Love Is Dead)", שיר שנכתב על קינג על ידי נגן הבס שלה, ג'ין טיילור. ב-1969 הייתה (יחד עם בי בי קינג, סטיבי וונדר, אבי לינקולן ואמנים שחורים נוספים) חלק מהמוזיקאים הבולטים בפסטיבל "וודסטוק השחור" Harlem Cultural Festival שנערך כמחאה במזרח שכונת הארלם בניו יורק ב-Mount Morris Park ימים אחדים אחרי פסטיבל וודסטוק המפורסם. ההופעה הוקלטה והוצגה בסרט התיעודי "Summer of Soul" שיצא ב-2021. סימון וולדון אירווין הפכו את המחזה הלא גמור "To Be Young, Gifted and Black" של לוריין הנסברי לשיר זכויות אזרח בעל אותו שם, וסימון ביצעה את השיר בהופעה חיה באלבום "Black Gold" ב-1970. גרסאות של השיר הוקלטו על ידי אריתה פרנקלין ב-1972 באלבום "Young, Gifted and Black" ועל ידי דוני האת'וויי.
בראיון למגזין Jet, סימון הצהירה שהשיר השנוי במחלוקת שלה "Mississippi Goddam" פגע בקריירה שלה. היא טענה שתעשיית המוזיקה הענישה אותה על ידי החרמת התקליטים שלה, ושהקריירה שלה מעולם לא חזרה לעצמה לאחר מכן. עם זאת, כשהיא נזכרת בתקופה הזו, כתבה סימון באוטוביוגרפיה שלה, "אז הרגשתי חיה יותר מאשר עכשיו כי הייתי נחוצה, ויכולתי לשיר משהו שיעזור לעמי".