stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בני יוסף
חוק נהרי

בשנת 2007 אושר בכנסת ברוב גדול תיקון מס' 7 לחוק חינוך ממלכתי (תיקון שנודע בשם חוק נהרי) המחייב רשויות מקומיות במימון "מוסדות מוכרים שאינם רשמיים" (שהם בעיקר מוסדות חרדיים, ובהם 'מעיין החינוך התורני'), בשיעור של 75 אחוזים מהמימון הניתן למוסדות חינוך רשמיים, עם אופציה למתן מימון של 100 אחוזים. ביולי 2013 בוטל התיקון. במסגרת "חוק ההסדרים" לשנים 2015 ו-2016 תוקן שוב חוק חינוך ממלכתי, והוחלף בו סעיף 11א, לסעיף המחייב רשויות מקומיות במימון "מוסדות מוכרים שאינם רשמיים".
במאה ה-21

ב-2002 הוחלט מטעם הממשלה שיוצמד לרשת חשב מטעם משרד האוצר. אולם למרות זה נקלעה הרשת לחובות וקשיים כספיים. לאחר ביסוסה של הרשת, הצטרפו אליה כמה בתי ספר, כגון תלמוד תורה איתרי, ורשת בתי הספר אור אבנר של לב לבייב.
נכון ל-2012, רשת גני הילדים כללה כ-300 גנים ובהם כ-13,000 תלמידים. גני הילדים של הרשת מאופיינים בכיתות קטנות ובמספר גבוה יחסית של אנשי סגל, וכן בשכר לימוד נמוך יחסית. על רקע זה נקלעה הרשת לגירעון, ובשנת 2012 זכתה למענק ממשלתי בסך 18 מיליון ש"ח, מעבר לתקצוב השוטף בסך 85 מיליון ש"ח. במקביל הוחלט על סגירת גני ילדים קטנים וצמצום מספר המשרות.
לרשת ישנם בתי ספר לבנים ולבנות בנפרד. נכון ל-2017 קיימים כ-230 בתי ספר ברחבי הארץ. 27,509 תלמידים, ו-24,061 תלמידות. בשנת 2016 היו ברשת כ-8,000 עובדים.
ב-11 באוקטובר 2018, במלאת חמש שנים לפטירת הרב עובדיה יוסף, נערך כינוס ארצי של כלל תלמידי הרשת.
תקנות מיוחדות

ברשת ישנן תקנות מיוחדות אשר לא מצויות גם בבתי הספר בית יעקב של הציבור החרדי, לדוגמה:
בבתי הספר נוסח התפילה המחייב הוא נוסח הספרדים.
פסקי ההלכה יהיו לפי שיטת הספרדים. בחלק מבתי הספר ספר הדינים הוא ילקוט יוסף.
בחלק מבתי הספר נוהגות הבנות לכסות את ראשן בשעת התפילה כפסק הרב עובדיה.
מורות נשואות מחויבות לכסות את ראשן בתחומי בית הספר באמצעות מטפחת ראש דווקא, ולא באמצעות פאה נכרית האסורה לפי פסיקת הרב עובדיה יוסף.
המורים חייבים לכבות את מכשיר הטלפון סלולרי בעת השיעור, ושלא יהיה גם במצב 'רטט'
המורים היו מנויים לשבועון יום ליום ודמי המינוי יורדים מהמשכורת החודשית. עד 2016 המינוי לא היה תלוי בבחירת המורה. עם פתיחתו של ביטאון הדרך, פעלה הנהלת הארגון באמצעים שונים כדי להחתים את עובדי הרשת על העיתון החדש. בהסדר שנכנס לתוקף בספטמבר 2019 במסגרת תובענה ייצוגית, המורים רשאים לדרוש בחזרה את דמי המנוי שנגבו מהם.
מנכ"לי הרשת

יעקב חמד, 1996 - 1999
אשר אוחנה, 1999 - 2000
אלון אלבז, עד 2006
יואב בן צור, 2007 - 2013
יוסף בוסו, 2013 - 2015
חיים ביטון 2015-2020
הרב אבנר עמר 2021-2023
אביגדור אוחנה 2024-הווה
הערות שוליים

↑  נתונים על מספרי התלמידים בחינוך החרדי באתר אתרוג(הקישור אינו פעיל, 27 ביוני 2018)
↑  ליאור דטל, באיזו עמותה משתכרים 1.53 מיליון שקל בשנה?, באתר TheMarker‏, 26 באוקטובר 2011
↑  להחזיר עטרה: רשת מעיין החינוך התורני מתחדשת בשם "בני יוסף", באתר JDN, אב תשע"ה
↑  רבינו האור לציון חלק ג, עמוד 100
↑  צילום מסמכי פתיחת העמותה, שם עמוד 104
↑  שם עמוד 132
↑  שם, עמוד 140
↑  חוק חינוך ממלכתי (תיקון מס' 7), התשס"ז-2007, ס"ח 2096 מיום 30 במאי 2007
↑  אריק בנדר, הכנסת הכריעה: חוק נהרי בוטל, באתר nrg‏, 29 ביולי 2013
↑  חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2015 ו–2016), ס"ח 2511 מ-30 בנובמבר 2015
↑  דיווח על הצטרפות רשת 'אור אבנר' למעיין החינוך התורני באתר בחדרי חרדים 03.09.2009
↑  ליאור דטל, הממשלה אישרה סיוע של 18 מיליון שקל לגני הילדים של ש"ס, באתר TheMarker‏, 12 ביוני 2012
↑  עיתון הדרך כ"ה באב תשע"ז
↑  באתר גיידסטאר
↑  ישי כהן, ‏חמש שנים לפטירת מרן: 10,000 ילדים ב'הארנה', באתר כיכר השבת, 10 באוקטובר 2018
↑  אבישי בן חיים, נא לכבות פלאפונים, באתר nrg‏, 12 ביולי 2004
↑  יונה גרין וחיים בוזגלו, הדרך למנויים: 'אל המעיין' משהה צ'קים לעובדים שלא חתמו מנוי?, באתר חרדים10, 3 באוקטובר 2017
↑  ציוץ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007589974705171
מתקפת גל אנושי

הדפס חיתוך עץ יפני המתאר מתקפת חיל רגלים במלחמת רוסיה-יפן
מתקפת גל אנושי היא טקטיקת חי"ר התקפית שבה כוח תוקף מבצע הסתערות חזיתית, ללא כל ניסיון לתפוס מחסה, עם תצורות חי"ר מרוכזות בצפיפות נגד קו האויב, שנועדה להכריע את המגינים באמצעות שימוש בעצם משקל העדיפות המספרית המכרעת של התוקפים.
המונח "גל אנושי" מתייחס למסה של חיילים תוקפים, השוטפים את קו ההגנה של האויב, כמו גל אוקיינוס השוטף את החוף.
הגדרה

לפי אדוארד סי. או'דאוד, אנליסט בצבא האמריקאי, הגדרה טכנית של טקטיקת מתקפת גל אנושי היא התקפה חזיתית על ידי פורמציות רגלים צפופות מול קו האויב, ללא כל ניסיון להסוות את תנועת התוקפים, או להיעזר בתוואי השטח, כדי למזער את אבדות הכוח התוקף. מטרת מתקפת גל אנושי היא להביא כמה שיותר אנשים לטווח קרוב מאוד/טווח מגע מקווי האויב, בתקווה שעצם ההלם של מסת התוקפים הגדולה יכריע את הכוח המגן, או יגרום לו להתפרק/לסגת.
תלותה של מתקפת גל אנושי בקרב קרוב מבטלת לרוב את החשיבות של הארגון וההכשרה של הכוח המתקיף, אך היא דורשת אומץ רב, כפייה או מורל גבוה לצורך התקדמות המתקיפים כלפי אש האויב. עם זאת, במפגש עם נשק מודרני כגון נשק אוטומטי, מקלעים, ארטילריה וכלי טיס הטקטיקה הזו נעשית הרבה יותר מסוכנת ופחות יעילה במונחי אבדות. לפיכך, על מנת שמתקפת גל אנושי תצליח בשדה הקרב המודרני, חיוני שהמתקיפים יזנקו אל קו האויב בזמן הקצר ביותר ובמספר הגדול ביותר האפשרי, כך שמסה מספקת תוכל להתקיים כאשר המתקיפים מגיעים לטווח קרב קרוב.
משמעותו של פתרון זה בדרך כלל היא שהמתקיפים חייבים לוותר על הסוואה וחשאיות לטובת מספרים ומהירות. בשל פשרה זו, התקפות גל אנושי יכולות לשמש כלי בידי תוקף שאינו מאומן טקטית או אחד שחסר לו כוח אש ויכולת תנועה, אך מסוגל לשלוט בכוח האדם שלו.
שימושים

התקפות גל אנושי נעשו בידי מספר כוחות צבאיים ברחבי העולם, כולל צבאות אירופאיים ואמריקאיים במלחמת האזרחים האמריקאית ובמלחמת העולם הראשונה, הצבא האדום במהלך מלחמת העולם השנייה, הצבא הסיני במלחמת קוריאה ובמלחמת סין-וייטנאם, והבסיג' האיראני במלחמת איראן-עיראק. מקורות מערביים ואוקראיניים טענו, שגם כוחות היבשה הרוסיים השתמשו בטקטיקה זו, במהלך מלחמת רוסיה-אוקראינה.
שימושים > מרד הבוקסרים

התקפות גל אנושי נעשו במהלך מרד הבוקסרים (1899–1901) בסין, כאשר כוחות המורדים הסיניים ביצעו התקפות גל אנושי נגד כוחות ברית שמונה האומות.
ב-11 וב-14 ביוני 1900, המורדים, שהיו מצוידים בנשק קר בלבד, תקפו בהתקפות גל אנושי את כוחות ברית האומות בלנגפנג, שהיו מצוידים ברובים ובמקלעים. כמו כן, הבוקסרים חסמו את דרך הנסיגה של המשלחת ברכבת על ידי הרס המסילה מטיינג'ין ללנגפנג.
הבוקסרים וצבאו של דונג פושיאנג פעלו בשיתוף פעולה, כאשר הראשונים תקפו ללא הפוגה את כוחות ברית שמונה האומות בהתקפות גל אנושי, שיצרו לחץ נפשי קשה על כוחות הברית. עם זאת, רוב האבדות של בעלות הברית נגרמו על ידי כוחותיו של הגנרל דונג, שהשתמשו במומחיות ובהתמדה שלהם כדי לבצע תקיפות "אמיצות ונחושות" על כוחות הברית, כפי שזכר קפטן הגרמני אוזדום: הכנף הימנית של הגרמנים כמעט קרסה תחת התקפה עד שהם ניצלו מלנגפנג על ידי כוחות צרפתיים ובריטיים; לאחר מכן, בעלות הברית נסוגו מלנגפנג ברכבות מלאות חורי כדורים.
שימושים > מלחמת רוסיה-יפן

במהלך המצור על פורט ארתור במלחמת רוסיה-יפן (1904-1905), נערכו התקפות הגל האנושי של הצבא היפני נגד העמדות הרוסיות כללו תקיפות ישירות ומסיביות על עמדות ארטילריה ומקלעים רוסיות. התקפות אלו גרמו לאבדות כבדות ליפנים שבסופו של דבר הפכו לבשר תותחים עם אלפי חיילים שנהרגו בקרבות אלו. התקפות הגל האנושי התאפיינו בפריצות קדימה ללא התחשבות בהפסדים, מתוך אמונה שהכמות הגדולה של החיילים תביא לשבירת הקווים הרוסיים ולנסיגתם.
התקפות אלו כללו הסתערויות ליליות ויומיות כאחד, כשחיילים יפנים ניסו להתקדם מול אש כבדה של מקלעים וארטילריה רוסית. הדיווחים מציינים כי "גוש עבה ובלתי נשבר של גופות כיסתה את האדמה הקרה כמו כיסוי" לאחר התקפות אלו. הגנרל היפני, נוגי מארסוקה, הוביל את ההתקפות למרות האבדות הכבדות, במאמץ לכבוש את ההרים והעמדות האסטרטגיות שהיו חלק ממערכת ההגנה של פורט ארתור.
בין ההתקפות הבולטות היו קרבות על גבעות טקושאן והסיואוקושאן, שם נאלצו היפנים להילחם בתנאים קשים של גשם כבד, עשן וצפיפות רבה, אשר הגבילו את הראות. למרות הקשיים, הצליחו היפנים לכבוש את הגבעות לאחר קרבות עזים ונפגעים רבים.
המצור על פורט ארתור נמשך כארבעה חודשים, ונחשב לאחת הקרבות האלימים והמדממים במלחמת רוסיה-יפן. הטקטיקות של התקפות גל אנושי הוכחו כקשות וקטלניות, אך לעיתים קרובות הצליחו להביא להישגים בשדה הקרב.
שימושים > רפובליקנים ספרדים

התקפות גל אנושי שימשו גם את הרפובליקאים בספרד במהלך מלחמת האזרחים בספרד, במיוחד בהגנתם על קסה דה קמפו במהלך המצור על מדריד, ובפרט התקפת הנגד של עמודה דורוטי בהובלת בואנוונטורה דורוטי עצמו. כמו כן, כפי שסיפרו חברים לשעבר בגדוד לינקולן, לא היה נדיר שפקודות הרפובליקניים יורו ליחידות להתקיף בתקיפות שקציני השטח הזהירו כי הן לא נבונות או כמו-אובדניות.
שימושים > הצבא האדום

נרשמו מקרים של שימוש בהתקפות גל אנושי במלחמת האזרחים הרוסית, כפי שסיפרו חיילים אמריקאים ברוסיה שתמכו בצבא הלבן.
במלחמת מלחמת החורף של 1939–1940 הצבא האדום השתמש שוב ושוב בחיילים כבשר תותחים נגד עמדות פיניות מבוצרות, ואיפשר למקלעי האויב לכסח אותם, טקטיקה שתוארה כ"פטאליזם בלתי מובן" על ידי המפקד הפיני מנרהיים מה שהוביל להפסדים מסיביים בצד הסובייטי ותרם לכך שהכוחות הפיניים החלשים (הן בכוח אדם והן בחימוש) הצליחו להתנגד זמנית להתקפות הסובייטיות על האיסתמוס הקרליאני. התקפות סובייטיות בגזרות אחרות נבלמו בהצלחה על ידי הפינים.
שימושים > הצבא היפני הקיסרי

הצבא היפני הקיסרי הכשיר יחידות מיוחדות שהוכשרו בתקיפה מסוג התקפות גל אנושיות והיה ידוע בסוג תקיפות מסוג זה.
התקפת החייל הוכיחה את עצמה כאסטרטגיה מוצלחת במלחמת רוסיה-יפן ובמלחמת סין-יפן השנייה, שם החיילים היפנים המיומנים נלחמו נגד אויבים עם משמעת נמוכה יחסית וללא כלי נשק אוטומטיים רבים כמו מקלעים, לעיתים קרובות הם היו גם בעלי יתרון מספרי בשדה הקרב. במקרים כאלה, תקיפה מחושבת יכלה לשבור את קווי האויב ולנצח בקרב. היעילות של אסטרטגיות כאלו בסין הפכה אותן לטקטיקה סטנדרטית עבור הצבא הקיסרי היפני. טקטיקות אלה התפרסמו בעיקר בקרב קהלים מערביים במהלך המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט, שם השתמשו הכוחות היפנים בגישה זו נגד כוחות בעלות הברית. עם זאת, כוחות בעלות הברית היו בעלי יתרון מספרי משמעותי על היפנים, והיו מצוידים במספר גבוה מאוד של כלי נשק אוטומטיים. הם גם היו כוחות מאומנים היטב שהסתגלו במהירות לתקיפות היפניות. קריאת הקרב היפנית "בנזאי" הובילה לכך שצורת התקפה זו נקראה "מתקפת בנזאי" על ידי כוחות בעלות הברית.
בנוסף לשימוש האסטרטגי שנעשה במתקפות מסוג זה על ידי כוחות הצבא היפניים, השכיחות של מתקפות מסוג זה נגרמה גם כתוצאה מההצמדות של חיילים יפנים לקוד הכבוד המסורתי שלהם הבושידו, שראה בכניעה מעשה בזוי או בלתי מקובל, בעוד שאומץ לב במהלך תקיפת גל אנושי, אפילו אם היא אובדנית, נחשב לבחירה מכובדת. תקיפות הבנזאי שבוצעו על ידי חיילים יפנים לרוב לא היו יעילות בשינוי תוצאת הקרב, אך חיילים אמריקאים דיווחו מאוחר יותר על לחץ נפשי קשה שנבע מהצורך בהגנה נגד גלים אנושיים אלה.
שימושים > מלחמת איראן-עיראק

הצבא האיראני השתמש בטקטיקות של התקפות גל אנושי במהלך מלחמת איראן–עיראק (1980–1988) במטרה להתגבר על היתרון הצבאי של צבא עיראק שהיה מצויד בנשק סובייטי מתקדם. התקפות אלו כללו הסתערויות ישירות על עמדות האויב על ידי חיילי חי"ר קלים וכוח צבאי למחצה מהבסיג' . ההתקפות התאפיינו בפריצה בקבוצות קטנות של 20 חיילים אשר כל אחת מהן קיבלה מטרה ספציפית לתקוף. למרות ההפסדים הכבדים שנגרמו כתוצאה מהתקפות אלו, הן לא היו חסרות תכלית כפי שתוארו לעיתים בתקשורת הבינלאומית. למעשה, הן כללו גם טקטיקות של חדירה, הפתעה והטעיה.
שימושים > מלחמת אריתריאה-אתיופיה

במלחמת אריתריאה-אתיופיה בשנים 1998–2000, השימוש הנרחב בתעלות הביא להשוואות של הסכסוך למלחמת החפירות של מלחמת העולם הראשונה. על פי כמה דיווחים, מלחמת תעלות הובילה לאובדן של "אלפי חיים צעירים בהתקפות של גל אנושי על עמדות אריתריאה".
שימושים > מלחמת רוסיה–אוקראינה

במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה ב-2022, מקורות אוקראיניים וכלי התקשורת המערביים טוענים לעיתים קרובות שהצבא הרוסי השתמש בחיילים (בעיקר אסירים ואזרחים שגויסו בכפייה) להתקפות גל אנושיות כדי להתגבר על מערכי ההגנה האוקראינים.
במהלך הקרבות על באחמוט, ווהלדר ואבדיאבקה, הכוחות האוקראינים טענו כי הפיקוד הרוסי השתמש בטקטיקות גל אנושי כדי לכבוש מקומות יישוב באוקראינה. בעיקר דובר על יחידות של קבוצת וגנר שהשתמשו באסירים, שהתגייסו ישירות מהכלא להילחם בחזית באוקראינה, בהתקפות גל אנושי. נטען גם כי החיילים הרוסים שהשתתפו בהתקפות גל אנושי היו מאומנים ומצוידים באופן לקוי, ותקפו כמעט ללא סיוע ממוכן או אווירי. ג'ון קירבי דובר מועצת הביטחון הלאומי של ארצות הברית, טען כי רוסיה שלחה "מסות של חיילים בלתי מאומנים ישירות לשדה הקרב ללא ציוד הולם, ונראה כי גם ללא הכשרה והכנה נאותה."
באוקטובר 2024 שלחה צפון קוריאה חיילים לרוסיה, כדי לסייע בלחימה בחזית קורסק. בדצמבר 2024 קירבי אמר שהחיילים הצפון קוריאנים משתמשים בעיקר בטקטיקת הגל האנושי וש"ראשי הצבא הרוסי והצפון קוריאני מתייחסים לחיילים האלה כאל 'בשר תותחים'".
ראו גם

לוחמת שחיקה
בשר תותחים
דיכאון עמיד

|  קישורים ומאגרי מידע |
| --- | --- |
 MeSH:  D061218
 
דיכאון עמיד (באנגלית: Treatment-resistant depression או בקיצור: TRD) הוא מונח המשמש בפסיכיאטריה קלינית לתיאור מצב של סובלים מדיכאון קליני, שאינם מגיבים בצורה מספקת לטיפול תרופתי של תרופות נוגדות דיכאון במשך תקופה ממושכת. ההגדרות האופייניות לדיכאון עמיד שונות, אך הן אינן כוללות עמידות בפני טיפולים פסיכולוגיים. באופן מסורתי הוגדרה תגובה לא מספקת לתרופות, כחוסר תגובה קלינית כלשהי לתרופות (למשל, ללא שיפור בתסמיני הדיכאון). עם זאת, קלינאים רבים רואים תגובה לא מספקת לתרופות כחוסר השגה של הפוגה מלאה בסימפטומים. גורמים מסוימים התורמים לטיפול לקוי תרופתי לדיכאון, ועלולים להוביל לאבחון שגוי של דיכאון עמיד, כוללים הפסקת טיפול מוקדמת, מינון נמוך של התרופות, אי ציות להוראות השימוש, אבחון מוטעה והפרעות פסיכיאטריות נוספות במקביל. נכון ל-2019, טיפולים משלמים כמו פסיכותרפיה, ליתיום או אריפיפראזול לא נמצאו כתורמים לסובלים מדיכאון עמיד.
דיכאון עמיד היא תופעה שכיחה יחסית בקרב אנשים הסובלים מדיכאון קליני. שיעורי ההפוגה הכוללת מהדיכאון בעקבות טיפול נוגד דיכאון עומדים על 50.4% בלבד, ובמקרים של דיכאון שטופל על ידי הרופא הראשוני, רק 32% מהאנשים הגיבו באופן חלקי לטיפול ו-45% כלל לא הגיבו. ישנן שלוש דרכי טיפול בדיכאון עמיד - ניתן להחליף לטיפול תרופתי אחר, ניתן להעלות את המינון, וניתן לתת תרופה נוספת לתרופה הקיימת.
גורמי סיכון אפשריים לדיכאון עמיד כוללים הפרעות פסיכיאטריות נלוות, הפרעות רפואיות נלוות ותכונות שונות של הדיכאון. הפרעות פסיכיאטריות נלוות בדרך כלל אינן מזוהות בטיפול בדיכאון, ואם לא מטפלים בהן, הסימפטומים של הפרעות אלו עלולים להפריע להערכת המצב הנפשי ולטיפול. הפרעות חרדה הן אחד מסוגי ההפרעות הנפוצות ביותר הקשורות לדיכאון עמיד לטיפול. שתי ההפרעות בדרך כלל מתקיימות יחדיו, ויש להן מספר תסמינים דומים. מחקרים מסוימים הראו כי חולים עם הפרעת חרדה הם בעלי הסיכויים הגבוהים ביותר לחוסר תגובה לטיפול. שימוש בסמים עשוי להיות גם מנבא אפשרי לדיכאון עמיד לטיפול. הפרעות פסיכיאטריות אחרות העשויות לחזות דיכאון עמיד לטיפול כוללות הפרעת קשב וריכוז, הפרעות אישיות, הפרעה טורדנית כפייתית והפרעות אכילה. הפרעות אנדוקריניות כמו תת-פעילות של בלוטת התריס, מחלת קושינג ומחלת אדיסון הן בין המחלות הנפוצות ביותר שתורמות לדיכאון ולדיכאון עמיד. מחלות נוספות כוללות סוכרת, מחלת לב איסכמית, סרטן, HIV ומחלת פרקינסון. גורם נוסף שעלול לעודד דיכאון עמיד הוא שילוב תרופות המשמשות לטיפול בהפרעות רפואיות נלוות שעשויות להפחית את יעילותן של תרופות נוגדות דיכאון או לגרום לתסמיני דיכאון. אנשים הסובלים מדיכאון המציגים גם תסמינים פסיכוטיים כמו אשליות או הזיות, נוטים יותר להיות בעלי דיכאון עמיד. מאפיין דיכאוני נוסף אשר נקשר לתגובה לקויה לטיפול תרופתי הוא משך זמן ארוך יותר של פרקי הדיכאון. בנוסף, אנשים הסובלים מדיכאון חמור יותר ואנשים עם נטיות אובדניות נוטים יותר לא להגיב לטיפול נוגד דיכאון.
הערות שוליים

↑  Wijeratne, Chanaka; Sachdev, Perminder (2008). "Treatment-resistant depression: critique of current approaches". The Australian and New Zealand Journal of Psychiatry. 42 (9): 751–62. doi:10.1080/00048670802277206.
1 2  Papakostas, G. I., & Fava, M. (2010). Pharmacotherapy for depression and treatment-resistant depression. Hackensack, NJ: World Scientific.
↑  Souery D, Papakostas GI, Trivedi MH (2006). "Treatment-resistant depression". J Clin Psychiatry. 67 Suppl 6: 16–22. PMID 16848672.{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: שימוש בפרמטר authors (link)
↑  Strawbridge, R; Carter, B; Marwood, L; Bandelow, B; Tsapekos, D; Nikolova, VL; Taylor, R; Mantingh, T; de Angel, V; Patrick, F; Cleare, AJ; Young, AH (בינואר 2019). "Augmentation therapies for treatment-resistant depression: systematic review and meta-analysis". The British Journal of Psychiatry: The Journal of Mental Science. 214 (1): 42–51. doi:10.1192/bjp.2018.233. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Andrews, L. W. (2010). Encyclopedia of depression. Santa Barbara, Calif: Greenwood Press.
↑  Sternat, Tia; Katzman, Martin A (2016-08-25). "Neurobiology of hedonic tone: the relationship between treatment-resistant depression, attention-deficit hyperactivity disorder, and substance abuse". Neuropsychiatric Disease and Treatment. 12: 2149–2164. doi:10.2147/NDT.S111818. ISSN 1176-6328. PMC 5003599.
↑  Kornstein SG, Schneider RK (2001). "Clinical features of treatment-resistant depression". J Clin Psychiatry. 62 Suppl 16: 18–25. PMID 11480880.{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: שימוש בפרמטר authors (link)
↑  Berman RM, Narasimhan M, Charney DS (1997). "Treatment-refractory depression: definitions and characteristics". Depress Anxiety. 5 (4): 154–64. doi:10.1002/(sici)1520-6394(1997)5:4<154::aid-da2>3.0.co;2-d. PMID 9338108.{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: שימוש בפרמטר authors (link)
↑  Strawbridge, R; Carter, B; Marwood, L; Bandelow, B; Tsapekos, D; Nikolova, VL; Taylor, R; Mantingh, T; de Angel, V; Patrick, F; Cleare, AJ; Young, AH (בינואר 2019). "Augmentation therapies for treatment-resistant depression: systematic review and meta-analysis". The British Journal of Psychiatry: The Journal of Mental Science. 214 (1): 42–51. doi:10.1192/bjp.2018.233. {{cite journal}}:  (עזרה)
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
קפוארה

קפוארה (בפורטוגזית: Capoeira) היא אמנות לחימה ברזילאית בעלת שורשים אפריקנים, המשלבת בתוכה יסודות ריקודיים, אקרובטיקה ומוזיקה. הקפוארה פותחה בברזיל על ידי עבדים ממוצא מערב אפריקני, החל במאה ה-16. היא ידועה במהלכים המהירים והמורכבים ובמינוף הגוף במגוון רחב של בעיטות, ספינים, וטכניקות ניידות. הקפוארה פופולרית במיוחד בברזיל, והחל מסוף המאה ה-20 צברה פופולריות בשאר העולם, לרוב בזכות מטיילים ששבו מברזיל.
שורשי הקפוארה הניכרים עד היום מתייחסים לאלמנטים של קרב הכוללים התקפה והגנה, אך המינוח המקובל בקפוארה הוא של "משחק". המתרגלים אותה נקראים Capoeiristas.[דרוש תעתוק]
המקור המקובל כיום למילה קפוארה הוא בשפת הטופי במילים ka'a שמשמעותה "ג׳ונגל" ו-e pûer ("היה"), בהתייחסות לאזורים של צמחייה נמוכה בפנים ברזיל, שבהם עבדים נמלטים נהגו להתחבא.
שני גברים רוקדים קפואירה ברחובות אמסטרדם
ב-26 בנובמבר 2014 הוענק לקפוארה מעמד מיוחד כ"מורשת תרבותית בלתי מוחשית" על ידי ארגון אונסק"ו.
אליפות העולם בקפוארה של קבוצת אבאדה נערכת אחת לכמה שנים בעיר ריו דה-ז'ניירו בהשתתפות מאות מתחרים מרחבי העולם, כולל מישראל.
היסטוריה

ההיסטוריה של הקפוארה מתחילה עם תחילת העבדות האפריקאית בברזיל. החל מהמאה ה-17, מתיישבים פורטוגלים באפריקה החלו לייצא עבדים מהמושבות בעיקר במערב אפריקה. ברזיל, עם השטח העצום שלה, קבלה את רוב העבדים, כמעט 40% מכלל העבדים שנשלחו דרך האוקיינוס האטלנטי. ההיסטוריה המוקדמת של הקפוארה נותרה שנויה במחלוקת, בעיקר בתקופה שבין המאה ה-16 ותחילת המאה ה-19 כיוון שמסמכים כתובים היו מאוד נדירים בברזיל באותה עת. עדויות שבעל-פה, שפה וראיות שונות משאירות מעט ספק באשר לשורשים האפרו-ברזילאים של הקפוארה.
היסטוריה > שורשי הקפוארה

מבין האימפריות הקולוניאליות של המאה ה-16, תחת שלטון הכתר הפורטוגלי היה אחד השטחים הגדולים ביותר, אך היה לה מחסור באנשים ליישב אותם, בעיקר עובדים. במושבה הברזילאית, הפורטוגזיים, כמו מתיישבים אירופאים רבים, בחרו להשתמש בעבדות על מנת לספק את המחסור בעובדים. במאה הראשונה שלה, הפעילות הכלכלית העיקרית במושבה היה ייצור ועיבוד של קנה סוכר. המתיישבים הפורטוגלים הקימו חוות קני סוכר גדולות בשם Engenhos, אשר היו תלויות בעבודתם של העבדים. העבדים, חיו בתנאים לא אנושיים ומשפילים, נאלצו לעבוד קשה ולעיתים קרובות ספגו ענישה גופנית קשה על עברות קלות. אף על פי שמספרם של העבדים עלה על מספרם של המתיישבים הפורטוגלים, מרידות היו נדירות. נדירותן נובעת בעיקר בשל המחסור בנשק, החוק הקולוניאלי הקשוח, חילוקי דעות בין העבדים אשר הגיעו מתרבויות ושבטים שונים מאפריקה וחוסר ידע על הארץ החדשה והסביבה בה העבדים חיו.
בסביבה זו, הקפוארה נולדה כתקווה להישרדות. היא הייתה הכלי היחיד שבעזרתו העבדים שנמלטו, מחוסרי כלי נשק, יכלו לשרוד בארץ העוינת, ולהתמודד עם ציידי עבדים, capitães-do-mato, הסוכנים הקולוניאליים החמושים ורכובים אשר מטרתם הייתה מציאתם ולכידתם של העבדים הנמלטים.
חלק מההיסטוריונים מאמינים כי הקפוארה הושפעה רבות גם מילידי ברזיל האינדיאנים ותרבותם. העבדים, ששאפו לצאת לחופשי, היו חייבים להתאמן על מנת להילחם על חירותם, אולם לא יכלו להתאמן בלחימה עקב החשש שיתגלו בפעילות מעין זו וייענשו. על כן שילבו בלימודי הלחימה מוזיקה ותנועות של ריקוד, כדי שלא יעוררו כל חשד בשעה שהתאמנו.
היסטוריה > קילומבוס

עם בריחת העבדים, קבוצות רבות של עבדים נמלטים התאספו יחדיו והקימו קילומבוס (בפורטוגזית: Quilombos). אלו היו התנחלויות פרימיטיביות מרוחקות במקומות אשר ההגעה אליהם הייתה קשה. ככל שעבר הזמן, חלק מאותן התנחלויות הגדילו את שטחן, ומשכו אליהן עבדים נמלטים, ילידים ברזילאים ואף אירופאים אשר ברחו מידי החוק או הקיצוניות הנוצרית של אותה תקופה. חלק מאותם קילומבוס צמחו לגודל עצום, והפכו למדינה רב-אתנית עצמאית אמיתית.
חיי היום-יום בקילומבוס הציעו חופש, חירות ואת ההזדמנות להחיות מחדש תרבויות מסורתיות שהשלטון הקולוניאלי דיכא. בסוג זה של קהילה רב-אתנית, אשר אויימה ללא הפסקה בידי הכוחות הקולוניאליים הפורטוגזיים, הקפוארה התפתחה מכלי הישרדות לכדי אמנות לחימה לצורכי מלחמה.
הקילומבו הגדול ביותר, היה קילומבו דוס פלמארס (בפורטוגזית: Quilombo dos Palmares) אשר הורכב ממספר רב של כפרים, והצליח לשרוד למעלה ממאה שנה. לאורך שנותיו עמד בהצלחה והתנגד לפחות ל-24 התקפות קטנות ו-18 פלישות קולוניאליות. חיילים פורטוגלים שלקחו חלק בלחימה אמרו שזה לקח יותר מדרגון ללכוד לוחם קילומבו, שכן לוחמי הקילומבו הגנו על עצמם עם טכניקת לחימה מוזרה. מושל המחוז הכריז בכתביו באשר לקילומבו כי "קשה יותר להביס קילומבו מאת חיל הפרשים ההולנדיים."
היסטוריה > היסטוריה מאוחרת

ב-13 במאי 1888 הכריזה הנסיכה איזבל על ביטול העבדות בברזיל בזמן שאביה המלך היה בביקור בארצות הברית. שנה לאחר מכן, עם ההכרזה על רפובליקה פדרלית, איבדה הדת הקתולית את המונופול בברזיל, דבר שאיפשר לתרבויות האפריקאיות לצאת מהמחתרת בה התקיימו.
עם שחרורם, נפוצו העבדים האפריקאים בערי המדינה. בשל מחסור קשה בתעסוקה נוצרו כנופיות פשע רבות המורכבות מעבדים משוחררים. העבדים המשוחררים המשיכו בתרגול הקפוארה, וכך נוצרה לה תדמית חתרנית ופושעת אשר הובילה להוצאת הקפוארה מחוץ לחוק בשנת 1892. למרות החקיקה המחמירה והאלימות המשטרתית כנגד העוברים על החוק, הקפוארה לא נעלמה אלא הפכה מחתרתית - ההודות (roda, הגייה: הוֹדָה, היא מעגל לחימה בה נלחמים שני קפואריסטים אחד כנגד האחר) הועברו למקומות שאיפשרו נתיבי מילוט רבים והלוחמים אימצו לעצמם כינויים על מנת להסוות את זהותם האמיתית.
הקפואריסטים אימצו מקצב בשם "קוואלריה" (cavalaria, הגייה: קָוָלָרִיָה) כדי להסוות את אימוני הקפוארה. ברגע שהיו מגיעים שוטרים לסביבה, היו עוברים לנגן קוואלריה כאות אזהרה לכל הסובבים ואז משנים את המקצב לסמבה ושני השחקנים שבהודה היו עוברים מיד לריקוד (כגון סמבה).
עד 1920 עוד אסר החוק בברזיל על עיסוק בקפוארה.
היסטוריה > העידן החדש

בשנת 1937 הוזמן מסטרה בימבה (Mestre Bimba, הגייה: מֵסְטְרִי בִּימְבָּה, שמו היה "מנואל דוס רייס משאדו" Manoel dos Reis Machado) לארמון הנשיאות להדגים את אומנותו. לאחר מכן הוא זכה באישור לפתיחת בית הספר הראשון לקפוארה בברזיל, שם לימד קפוארה רג'יונל (ראו קבוצות וסגנונות), סגנון אשר נחשב לפרי פיתוחו. בשנת 1942 פתח מסטרה פסטיניה (Mestre Pastinha) את בית הספר הראשון לקפוארה אנגולה במדינת באהיה. בסופו של דבר העביר הסנאט בברזיל חוק המכריז על הקפוארה כספורט לאומי, שני המורים זכו בהכרה כאבות הקפוארה וכיום היא נפוצה מאוד בברזיל (ואף נלמדת בקביעות על ידי חיילים בצבא). בנוסף, בתי ספר לקפוארה מברזיל פתחו נציגויות בכל רחבי העולם, כולל בישראל.
קפוארה בישראל

בישראל נערכים חוגי קפוארה רבים ברחבי הארץ, כמו בית הספר לקפוארה "אבאדה קפוארה" המונה כ-3000 חברים ברחבי הארץ, מתוכם בית הספר אבדה קפוארה חיפה בניהולם אינסטרוטורס נועה כחל צרפתי ותומר ארמה. כמו כן בית ספר באר שבע בניהולו של איתי כהן, החוג במודיעין בניהולה של לוטן מגר, בבני ברק, באלעד ועוד רבים אחרים.כמו fam קפוארה  אשר מקומה בירושלים בניהלו של ישראל קדוש
בארץ מתקיימת אליפות ישראל אליה מוזמנים לשיפוט שופטים בינלאומיים.כמו קונטרה מסטר פטריק
קפוארה בישראל > אליפות העולם 2023

בשנת 2023 השתתפו 15 נציגים מישראל בתחרות העולמית בריו דה-ז'ניירו.
איתי כהן מישראל התחרה בקטגוריה הגבוהה ביותר במשקל בינוני, וזכה במקום השלישי בעולם.
נציגים ישראליים נוספים בתחרות היו בני המשלחת החרדית מבני ברק: איציק ריוועס, מוישי ואלחנן קירשברג ומיקי חייט (שזכו במדליות בתחרות ישראל 2023), לוטן מגר ממודיעין ועוד..
מקור המילה

מקור המילה קפוארה אינו ידוע בבירור וקיימות מספר השערות:
מילה בפורטוגזית שמשמעותה "עשב גבוה". כאשר האדון היה שואל איפה העובדים, היו משיבים לו: "בקפוארה" - כלומר, רוקדים הם לתומם. כך התאפשרה למעשה הכשרתם של העבדים הברזילאים למאבק באדוניהם.
פירוש אחר: חלקת יער שפונתה על ידי כריתת או שריפת העצים.
ההיסטוריון הקונגולזי ק. קיא בונסקי פו-קיאו סבור כי מדובר בעיוות של המילה קיפורה משפת הקיקונגו שמשמעותה לרפרף, "לפרפר" ממקום למקום, להיאבק, להילחם או להלקות, ובמיוחד משמש לתיאור תנועות של תרנגולים בקרב.
היסטוריונים שחקרו את מקור המילה בתרבות האינדיאנית סבורים שהמילה "קפוארה" היא בעצם חיבור של שתי מילים: capuaa era שפירושן "תקופת קַפּוּאַה" על שם שבט הקפואה האינדיאני שנאבק בתקופה הקולוניאלית בעריצים הפורטוגלים.
יש שסוברים שמקור השם הוא משמה של ציפור הנקראת "קיפורה".