stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי טרינידד וטובגו – יוון

| יחסי טרינידד וטובגו – יוון |
| --- | --- |
טרינידד וטובגו: יוון


טרינידד וטובגו: יוון
שטח (בקילומטר רבוע)
5,128: 131,957
אוכלוסייה
1,508,631: 10,020,238
תמ"ג (במיליוני דולרים)
28,140: 238,206
תמ"ג לנפש (בדולרים)
18,653: 23,773
משטר
דמוקרטיה

יחסי טרינידד וטובגו–יוון הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של טרינידד וטובגו לבין הרפובליקה ההלנית.
סקירה כללית

בין הרפובליקה ההלנית לבין טרינידד וטובגו מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים. על פי משרד החוץ היווני: "היחסים בין שתי המדינות הם יחסים מצוינים ובין שתי המדינות שיתוף פעולה נפלא, בין היתר בארגונים המולטילטרליים בהם מרבה טרינידד וטובגו לתמוך בהצעות היווניות ולהפך".
על פי המידע שמתקבל מדי זמן מה משגרירות הרפובליקה ההלנית בוונצואלה - אין קהילה יוונית מסודרת בטרינידד וטובגו ואין יוונים שמתגוררים במדינה עצמאית.
אזרחי טרינידד וטובגו המבקשים לנסוע ליוון יכולים לעשות זאת ללא אשרה. אזרחי יוון המבקשים לנסוע לטרינידד וטובגו יכולים לעשות זאת ללא אשרה למשך 90 יום.
נציגויות דיפלומטיות

יוון אינה מיוצגת בטרינידד וטובגו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. יוון האמינה את שגרירותה שבקראקס, בירת ונצואלה, על טרינידד וטובגו.
טרינידד וטובגו אינה מיוצגת ביוון, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי טרינידד וטובגו – סנט קיטס ונוויס

| יחסי טרינידד וטובגו – סנט קיטס ונוויס |
| --- | --- |
טרינידד וטובגו: סנט קיטס ונוויס


טרינידד וטובגו: סנט קיטס ונוויס
שטח (בקילומטר רבוע)
5,128: 261
אוכלוסייה
1,508,631: 46,863
תמ"ג (במיליוני דולרים)
28,140: 1,077
תמ"ג לנפש (בדולרים)
18,653: 22,983
משטר
דמוקרטיה: מונרכיה חוקתית   פדרציה

יחסי טרינידד וטובגו–סנט קיטס ונוויס הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של טרינידד וטובגו לבין פדרציית סנט כריסטופר ונוויס.
היסטוריה

בין הרפובליקה של טרינידד וטובגו לבין פדרציית סנט כריסטופר ונוויס מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים וחמים. שתי המדינות הן חברות מלאות בארגון המדינות האמריקאיות, בארגון הקהילייה הקריבית ובחבר העמים הבריטי.
שתי המדינות חולקות קשרים קרובים מאוד עקב היותן קולוניות לשעבר כחלק מהאימפריה הבריטית, עם דמוגרפיה משותפת. בשנת 2018, ראש הממשלה של סנט קיטס ונוויס, טימותי האריס, הציע עזרה פיננסית לטרינידד וטובגו, עקב ההרס הרב שנגרם בה בעונת הגשמים. סנט קיטס ונוויס שלחה משלחת להשתתף במפגש "בונים חוסן קאריבי" שהתקיים בטרינידד וטובגו בשנת 2017. הנושאים המדוברים במפגש היו ההתמודדות של המדינות עם אסונות טבע ויצירת מאגר מזון משותף.
נציגויות דיפלומטיות

סנט קיטס ונוויס אינה מיוצגת בטרינידד וטובגו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
טרינידד וטובגו אינה מיוצגת בסנט קיטס ונוויס בדרג השגרירות. טרינידד וטובגו מיוצגת בסנט קיטס ונוויס בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בבאסטר, בירת המדינה.
יחסי טרינידד וטובגו – פרו

| יחסי טרינידד וטובגו – פרו |
| --- | --- |
טרינידד וטובגו: פרו


טרינידד וטובגו: פרו
שטח (בקילומטר רבוע)
5,128: 1,285,216
אוכלוסייה
1,508,631: 34,307,937
תמ"ג (במיליוני דולרים)
28,140: 267,603
תמ"ג לנפש (בדולרים)
18,653: 7,800
משטר
דמוקרטיה: רפובליקה

מימין: הגברת הראשונה של פרו מריבל דיאס קבייו, נשיא פרו מרטין ויסקרה ושר החוץ של טרינידד וטובגו דניס מוזס בשולי פסגת האמריקות השמינית בלימה, 2018
יחסי טרינידד וטובגו–פרו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של טרינידד וטובגו לבין רפובליקת פרו.
היסטוריה

בין הרפובליקה של טרינידד וטובגו לבין רפובליקת פרו מתקיימים יחסים דיפלומטיים. טרינידד וטובגו מחזיקה קונסוליה בלימה בעוד שפרו מחזיקה שגרירות בפורט אוף ספיין. שתי המדינות הן חברות מלאות בארגון מדינות אמריקה ובארגון האומות המאוחדות.
בשנת 2017 שיבח השגריר הפרואני לטרינידד וטובגו את טרינידד וטובגו על פועלה למען הגנת הדמוקרטיה. נוסף על כך, הביע השגריר תקווה להתפתחויות נוספות ביחסים הדיפלומטיים הרשמיים הקיימים בין שתי המדינות הללו.
נציגויות דיפלומטיות

פרו מיוצגת בטרינידד וטובגו בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בפורט אוף ספיין, בירת המדינה.
טרינידד וטובגו אינה מיוצגת בפרו בדרג השגרירות. טרינידד וטובגו מיוצגת בפרו בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בלימה, בירת המדינה.
יחסי הרשות הפלסטינית – פרו

| יחסי הרשות הפלסטינית – פרו |
| --- | --- |
הרשות הפלסטינית: פרו


הרשות הפלסטינית: פרו
שטח (בקילומטר רבוע)
6,220: 1,285,216
אוכלוסייה
5,519,031: 34,307,937
תמ"ג (במיליוני דולרים)
17,396: 267,603
תמ"ג לנפש (בדולרים)
3,152: 7,800
משטר
דמוקרטי (דה יורה)   סמכותי (דה פקטו): רפובליקה

יחסי הרשות הפלסטינית–פרו הם היחסים הבילטרליים בין הרשות הפלסטינית לפרו. פרו הכירה במדינה פלסטינית ב-24 בינואר 2011. שתיהן חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות. לרשות הפלסטינית יש שגרירות בלימה.
בשנת 2014, נשיא פרו אויאנטה אומאלה ביקר ברשות הפלסטינית, נפגש עם נשיא הרשות מחמוד עבאס והניח זר על קברו של יאסר ערפאת במוקטעה.
יחסי בורקינה פאסו – יפן

| יחסי בורקינה פאסו – יפן |
| --- | --- |
בורקינה פאסו: יפן


בורקינה פאסו: יפן
שטח (בקילומטר רבוע)
274,200: 377,915
אוכלוסייה
23,680,219: 123,588,993
תמ"ג (במיליוני דולרים)
20,325: 4,212,945
תמ"ג לנפש (בדולרים)
858: 34,088
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: מונרכיה חוקתית

יחסי בורקינה פאסו–יפן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין בורקינה פאסו לבין יפן.
סקירה כללית

בורקינה פאסו ויפן מקיימות יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים הדיפלומטיים שבין בורקינה פאסו ליפן כוננו ב-1 ביולי 1960, יום הכרתה של יפן בעצמאותה של בורקינה פאסו.
ביקורים רמי דרג > מבורקינה פאסו ליפן

בלז קומפאורה, נשיא בורקינה פאסו (1993, 1995, 1998, 2003, 2008, 2013)
נציגויות דיפלומטיות

בורקינה פאסו מיוצגת ביפן בדרג השגרירות, באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת המדינה.
יפן מיוצגת בבורקינה פאסו בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בואגאדוגו, בירת המדינה.
יחסי יוון–ליטא

| יחסי יוון–ליטא |
| --- | --- |
יוון: ליטא


יוון: ליטא
שטח (בקילומטר רבוע)
131,957: 65,300
אוכלוסייה
10,020,238: 2,851,781
תמ"ג (במיליוני דולרים)
238,206: 77,836
תמ"ג לנפש (בדולרים)
23,773: 27,294
משטר
דמוקרטיה: רפובליקה

יחסי יוון–ליטא הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה ההלנית לבין רפובליקת ליטא. שתי המדינות הן ריבוניות וחברות מלאות בארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה, בנאט"ו ובאיחוד האירופי.
היסטורית היחסים

יוון הכירה בעצמאותה של ליטא ב-23 במאי 1922, יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו לראשונה לאחר התפרקות ברית המועצות וסיום הכיבוש הסובייטי, ב-7 בינואר 1992. יוון לא הכירה מאז ומעולם בסיפוחה של ליטא לברית המועצות. ליטא מיוצגת ביוון באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה באתונה והוקמה ב-1997, יחד עם קונסוליית כבוד שלה בעיר סלוניקי. יוון מחזיקה שגרירות בווילנה מאז 2 בינואר 2005.
ביקורים מדרג גבוה

בפברואר 1997, נשיא ליטא אלגירדס ברזאוסקאס ביקר ביוון
ב-2 ביולי 2007, ביקרה שרת החוץ פטרס ואיקיצ'ונס ביוון
בספטמבר 2008, ראש ממשלת ליטא גדימינאס קירקילאס ביקר באתונה
הסכמים דו-צדדיים

הסכם הגנה.
הסכם שיתוף פעולה בתחומי התרבות, התיירות, הכלכלה, התעשייה והטכנולוגיה.
הסכם בנושא תובלה ימית בין שתי המדינות.
הסכם פטור מוויזות.
הסכם על כניסת אנשים למדינה השנייה.
הסכם הגנה על מידע מסווג של המדינה השנייה.
יחסי יוון–לוקסמבורג

| יחסי יוון–לוקסמבורג |
| --- | --- |
יוון: לוקסמבורג


יוון: לוקסמבורג
שטח (בקילומטר רבוע)
131,957: 2,586
אוכלוסייה
10,020,238: 674,898
תמ"ג (במיליוני דולרים)
238,206: 85,755
תמ"ג לנפש (בדולרים)
23,773: 127,064
משטר
דמוקרטיה: מונרכיה חוקתית

יחסי יוון–לוקסמבורג הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה ההלנית לבין הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג.
סקירה כללית

יחסי החינוך שבין יוון ללוקסמבורג מוסדרים בהסכם בין שתי המדינות משנת 1990. ההסכם קובע כי יוונית תהיה אחת משפות הבחירה במדינה והנושא ילמד בכיתות באמצעות תוכנית תלת-שנתית שיקים משרד החינוך היווני.
קיימת קהילה יוונית חזקה בת 2,000 איש בלוקסמבורג. הקהילה מורכבת כמעט כולה משליחים מדיניים יוונים שעובדים בלוקסמבורג במסגרת החברות של יוון במספר ארגונים פאן-אירופיים. המיעוט הנשאר בקהילה הגיע ללוקסמבורג כדי לעבוד בעסקים וחברות יווניות הפועלות מהמדינה.
יוון היא אחד מיעדי התיירות הפופולריים ביותר בלוקסמבורג. האיים קורפו, רודוס וקוס הם האיים הפופולריים ביותר אצל הלוקסמבורגים והם מגיעים אליהם באמצעות טיסות צ'ארטר מיוחדות של חברת לוקסאייר. כ-30,000 תיירים לוקסמבורגיים (כ-6-7% מהאוכלוסייה הכללית) מגיעים ליוון מדי שנה.
הכנסייה היוונית-אורתודוקסית בלוקסמבורג אחראית על כל אזור בנלוקס והיא פעילה מאוד.
אזרחי שתי המדינות יכולים להיכנס ולצאת אחת מהשנייה באופן חופשי לחלוטין.
ייצוג

יוון מיוצגת בלוקסמבורג באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בלוקסמבורג העיר, בירת לוקסמבורג.
לוקסמבורג מיוצגת ביוון באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה באתונה, בירת יוון.
ראו גם

יחסי יוון-סן מרינו
יחסי יוון-ליכטנשטיין
יחסי יוון-מונקו
יחסי ארצות הברית – אתיופיה

| יחסי ארצות הברית – אתיופיה |
| --- | --- |
ארצות הברית: אתיופיה


ארצות הברית: אתיופיה
שטח (בקילומטר רבוע)
9,833,517: 1,104,300
אוכלוסייה
345,891,750: 132,911,662
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,360,935: 163,698
תמ"ג לנפש (בדולרים)
79,103: 1,232
משטר
רפובליקה נשיאותית פדרלית: רפובליקה פרלמנטרית פדרלית

יחסי ארצות הברית–אתיופיה הם היחסים הבילטרליים בין ארצות הברית לאתיופיה. אתיופיה היא שותפה אסטרטגית של ארצות הברית במלחמה העולמית בטרור. ארצות הברית היא התורמת הכלכלית הגדולה ביותר לאתיופיה; משנת 1951 ועד ה-30 בספטמבר 2013, ממשלת ארצות הברית סיפקה באמצעות הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי וסוכנויות קודמות, כ-11.7 מיליארד דולר במסגרת סיוע חוץ לאתיופיה. הסיוע האמריקני לפיתוח לאתיופיה מתמקד בהמעטת פגיעות הכָּפָן, הרעב והעוני ומדגיש את הרפורמות במדיניות הכלכלית, הממשלתית והמדינית. מספר קרנות הכשרה צבאיות, כולל הכשרות בנושאים כגון דיני מלחמה ושמירה על זכויות האדם, פועלות באתיופיה גם הן.
נכון לסוף שנת 2021 בארצות הברית ישנה כמות משוערת של מאות אלפי יוצאי אתיופיה, הנמצאים בחלקם בריכוזים עירוניים המאפשרים להם להשפיע במידת מה על הסנאטורים המייצגים את אזורם בהחלטות הנוגעות למדיניות החוץ מול אתיופיה.
יחסים במאה ה-20

יחסים דיפלומטיים בין ארצות הברית ואתיופיה נכונו ב-1903, לאחר תשעה ימים של פגישות באתיופיה בין מנליק השני, קיסר אתיופיה ורוברט פ. סקינר, שליחו של נשיא ארצות הברית תיאודור רוזוולט. קשרים ראשונים אלו הורחבו בהסכמי בוררות ופיוס שנחתמו באדיס אבבה ב-26 בינואר 1929. יחסים פורמליים אלה כללו מענק של מעמד האומה המועדפת ביותר, והם היו טובים עד הכיבוש האיטלקי של אתיופיה ב-1935.
איש החינוך וורקנה אשטה (ወርቅነህ እሸቴ), בעת ביקורו בארצות הברית ב-1927, ביקר בהארלם, שם הוא העביר את ברכותיו של היילה סלאסי, קיסר אתיופיה לקהילת האפרו-אמריקאים ואת הזמנתו של סלאסי לאפרו-אמריקאים להתיישב באתיופיה. מספר אפרו-אמריקאים נסעו לאתיופיה, שם מילאו מספר תפקידים במודרניזציה של המדינה לפני הכיבוש האיטלקי ב-1935.
באוטוביוגרפיה שלו, הקיסר היילה סלאסי מציין כי ארצות הברית הייתה אחת מחמש המדינות בלבד שסירבו להכיר בכיבוש האיטלקי של ארצו.
לאחר שובו של הקיסר היילה סלאסי לאתיופיה, ארצות הברית אישרה את השתתפות אתיופיה בתוכנית השאל-החכר. היה זה ב-16 במאי 1944 על ידי הגעתה של משלחת עמיתים בראשות ג'יימס מ. לנדיס. אירוע משמעותי נוסף התרחש בינואר 1944, כאשר הנשיא פרנקלין רוזוולט נפגש אישית עם הקיסר היילה סלאסי על סיפון אניית "קווינסי" באגמים המרים. אף כי לא נפתרו עניינים מהותיים, הרי שהמפגש חיזק גם את הנטייה החזקה של הקיסר כלפי ארצות הברית, וכן חשש מן הבריטים שהסתכסכו עם הממשלה האתיופית על מזגה כלפי אריתריאה ואוגדן.
קשרים אלו התחזקו עם חתימת הסכם הידידות והיחסים הכלכליים של ספטמבר 1951. ב-1953 נחתמו שני הסכמים נוספים: הסכם סיוע הדדי, במסגרתו הסכימה ארצות הברית לספק ציוד והכשרה צבאית, וכן הסכם המסדיר את פעילותו של מתקן תקשורת אמריקני באסמרה (אז עיר באתיופיה, כיום בירת אריתריאה), תחנת קגניו. ב-1957, אז סגן נשיא ארצות הברית, ריצ'רד ניקסון, ביקר באתיופיה וכינה אותה ”אחת מבעלות הברית הכי חסונות ועקביות של ארצות הברית”. בנוסף, במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20, צבא ארצות הברית סיפק מיפוי עבור רוב אתיופיה במבצע המכונה משימת המיפוי האמריקאית-אתיופיות. באמצעות שנת הכספים 1978, ארצות הברית סיפקה לאתיופיה סיוע צבאי בסך 282 מיליון דולר ו-366 מיליון דולר במסגרת סיוע כלכלי בחקלאות, בחינוך, בבריאות הציבור ובתחבורה.
אתיופיה נמנתה בין המדינות הראשונות שהשתתפו בתוכנית חיל השלום האמריקאי, שהדגישה את החקלאות, החינוך הבסיסי, התיירות, הבריאות, הפיתוח הכלכלי והוראת השפה האנגלית כשפה זרה. בחיל השלום מדווחים כי מאז 1962, כשמִתְנַדְּבֵיהֶם הראשונים הגיעו לאתיופיה, שירתו במדינה זו 2,934 מתנדבים.
יחסים במאה ה-20 > משטר מנגיסטו

לאחר המהפכה האתיופית, בה עלה לשלטון מנגיסטו היילה מריאם, היחסים הבילטרליים החלו להתקרר בשל הקשר של החונטה הצבאית האתיופית עם הקומוניזם הבינלאומי וסלידת ארצות הברית מהפרות זכויות האדם של החונטה. ארצות הברית דחתה את בקשת אתיופיה לסיוע צבאי מוגבר כדי להגביר את מאבקה נגד תנועת הפרישה האריתריאית ולדחות את הפלישה הסומלית לאתיופיה. החוק הבינלאומי לביטחון ופיתוח משנת 1985 אסר על כל סיוע כלכלי אמריקאי לאתיופיה, למעט במקרי אסון הומניטרי וסיוע חירום.
יחסים במאה ה-20 > לאחר משטר מנגיסטו

עם נפילתו של מנגיסטו היילה מריאם (שהשתלט על החונטה הצבאית), השתפרו יחסי ארצות הברית-אתיופיה עם הסרת ההגבלות החקיקתיות על סיוע שאינו הומניטרי לאתיופיה. היחסים הדיפלומטיים הועלו לדרג שגרירויות ב-1992. סך הסיוע הממשלתי של ארצות הברית, כולל סיוע הכולל מזון, בין 1991 ל-2003 נאמד ב-2.3 מיליארד דולר אמריקני. בשנת הבצורת הקשה של שנת 2003, ארצות הברית סיפקה סיוע בן 553.1 מיליון דולר, מתוכם 471.7 מיליון דולר הוקצו לתחום המזון.
יחסים במאה העשרים ואחת

אתיופיה היא מדינה חשובה עבור ארצות הברית במלחמה העולמית בטרור. הפנטגון זקוק לאתיופיה ולשירותי המודיעין שלה על מנת להתמודד עם השפעתם של לוחמי אל-קאעידה בסומליה השכנה.
ברק אובמה היה נשיא ארצות הברית הראשון לנאום בפני האיחוד האפריקאי בבירת אתיופיה, אדיס אבבה, ב-29 ביולי 2015. בנאומו הוא עודד את העולם להגביר את הקשרים הכלכליים באמצעות השקעות וסחר עם אפריקה, ושיבח את ההתקדמות שנעשתה בחינוך, בתשתיות וכלכלת אפריקה. עם זאת, הוא גם מתח ביקורת על חוסר הדמוקרטיה ועל מנהיגים המסרבים להתפטר, אפליה נגד מיעוטים (אנשי קהילת הלהט"ב, קבוצות דתיות ואתניות) ושחיתות. הוא הציע דמוקרטיזציה מוגברת וסחר חופשי, כדי להגדיל באופן משמעותי את איכות החיים של האפריקאים. בעשור השני של המאה ה-21 ספגה ממשלת אתיופיה ביקורת על הפרות חמורות של זכויות אדם. לפי הארגון "Human Rights Watch", הסיוע של ארצות הברית משתמש לרעה בדמוקרטיה האתיופית.
שגרירה הנוכחי של אתיופיה בארצות הברית הוא גירמה בירו, שבנוסף אמון על מקסיקו וקנדה. שגריר ארצות הברית באתיופיה המכהן, נכון ל-2017 הוא מייקל ריינור. שגרירות ארצות הברית באתיופיה שוכנת באדיס אבבה.
על פי דו"ח המנהיגות הגלובלית של ארצות הברית לשנת 2012, 54% מהאתיופים בוטחים בהנהגת ארצות הברית, כאשר 8% הסתייגו ו-38% לא סומכים על ההנהגה.
שיתופי פעולה כלכליים נמשכו במקרים רבים, ובשנת 2020 אתיופיה הייתה חלק מהמדינות הנהנות מהטבות מכס כתוצאה מחוק הצמיחה וההזדמנות של אפריקה (אנ'), שעל פי ממשלת אתיופיה, מאפשר תמיכה ישירה או עקיפה בכמיליון משרות. בשנת 2021, על רקע פרוץ מלחמת תיגראי ודיווחים על משבר הומניטרי אפשרי בשטחי תיגראי וללא יכולת מסודרת של גורמי או"ם לבחון את המצב לאשורו, הודיעה ארצות הברית על הפסקת השתתפותה של אתיופיה בהטבות חוק הצמיחה וההזדמנות של אפריקה.
יחזקאל גד

| --- | --- |

 לידה:  1911 לבוב, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  14 באפריל 1958 (בגיל 47 בערך) 
 תקופת הפעילות:  1935–1958 (כ־23 שנים) 
 תחום יצירה:  אדריכלות 
 בן או בת זוג:  דורה גד (1936–1958) 
 
יחזקאל גד (1911 - 14 באפריל 1958) היה אדריכל ומעצב פנים ישראלי. בין שנות השלושים לשנות החמישים תכנן גד יחד עם אשתו דורה גד מבנים ממלכתיים ולאומיים רבים, כגון בית אגיון, הספרייה הלאומית, ובית הנשיא יצחק בן-צבי. כמו כן היה גד מעורב בתכנון מבני מלונאות, ספינות ומטוסים של חברות "צים" ו"אל-על" וכן בנקים, בנייני משרדים ודירות.
קורות חיים

יחזקאל גד נולד בשנת 1911 בעיר למברג שבפולין (לבוב באוקראינה), תחת השם היינריך יחזקאל גולדברג, אותו עברת בשנות הארבעים ליחזקאל גד. בצעירותו, גד היה ציוני נלהב ומקורב לתנועה הרוויזיוניסטית. בין השנים 1932 - 1935 למד גד בפקולטה לאדריכלות באוניברסיטה הטכנית של וינה; שם, הכיר יחזקאל את אשתו לעתיד, דורה גד, שגם למדה במוסד. באותה תקופה התמחה גד אצל המהנדס אוטו ויינברג, וכן אצל האדריכלים זיגמונד ספרבר וארנסט שבדרון (אנ'). בתקופת שהותו בווינה הצליח גולדברג להשיג סרטיפיקט לעלייה לישראל, ובשנת 1936 הוא נישא לדורה, ועלה עמה לארץ ישראל. בני הזוג השתקעו בתל אביב, כאשר הם קיבלו סיוע מאחיו של יחזקאל, שעלה קודם לכן. עם עלייתו, החל גד לעבוד במשרדו של האדריכל אלפרד אברהם. בשנת 1937 ייצגו יחזקאל ודורה גד בתל אביב את האדריכל אלכסנדר קליין, וביצעו עבודות פיקוח אדריכלי עבור בית שקליין תכנן ברחוב הירקון.
ב-1942 פתחו דורה ויחזקאל משרד עצמאי שעסק בעיצוב דירות פרטיות, תוך הכנסת חידושים שלא היו מקובלים אז בארץ, כגון חדרי ארונות, ציפויי פורניר וסולם צבעים בהיר המגיב לאור החזק. בין הפרויקטים הראשונים שלהם נכלל תכנון בית עבור הפרדסן היפואי עבדול חמיד ביבי, ועבור משפחת פנכל בכפר שמריהו. באותו עשור ביצעו השניים תכנון פנים ב-"קפה ניצה" ברחוב אלנבי,
בשנת 1950 עיצבו יחזקאל ודורה גד מחדש את פנים בית אגיון, לעתיד משכן שר החוץ וראש ממשלת ישראל, וב-1955 תכננו השניים גם את מעונו הפרטי של משה שרת. הקרבה אל שרת הובילה את בני הזוג לתכנון השגרירויות הישראליות בוושינגטון באנקרה. באותה תקופה ביצעו השניים עיצוב פנים עבור בית הנשיא יצחק בן-צבי. בשנת 1957 ביצעו דורה ויחזקאל גד את עיצוב הפנים והרהיטים של וילה שרובר שבשכונת טלביה בירושלים. בשנת 1956 תכננו יחזקאל ודורה גד את אולמות הקריאה בבית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי (הספרייה הלאומית). הבניין תוכנן כהגדלה בקנה מידה עצום של הבית הפרטי "וילה סבואה" בפואסי, אותו תכנן האדריכל לה קורבוזיה, ובהשראת הסגנון הבין-לאומי של שנות השלושים, תוך שימוש בקווים חסכניים ופשוטים וצבעים בהירים.
בשנות החמישים החלו יחזקאל ודורה גד לעסוק בעיצוב פנים לבתי מלון. המלונות הראשונים אותם עיצבו היו מלונות "השרון" ו-"אכדיה", שניהם בהרצליה. במלון "אכדיה" הודגשו אלמנטים "ארכאולוגיים", כגון העתקי קרמיקה של כתובות אכדיות וכתובות מספר בראשית, על מנת להדגיש את העבר השמי של המקום; ברם, חלל המלון בכללו נפתס כמודרני ועכשווי, על פי עקרונות "האסתטיקה של המכונה". באותו עשור, ביצעו יחזקאל ודורה גד עבודת תכנון פנים עבור מספר אוניות של חברת "צים", בשיתוף פעולה עם האדריכלים אל מנספלד ומוניו גיתאי-וינרויב. השניים תכננו, בין היתר, את האוניות "תאודור הרצל", "ציון", "מולדת", "ירושלים" ו-"שלום". הספינות שילבו עיצוב מודרני ופונקציונלי עם עצירות של אמנים ישראלים, כגון שושנה היימן, ז'אן דוד, פרלי פלציג וכן שטיחים של "משכית". בשנת 1955 פרסם גד מאמר בעיתון הבריטי "The Jewish Chronicle" בו הוא קרא למצוא איזון בין התפיסה המורדניסטית לפיה מבנים במקומות שונים אמורים להיראות זהים, לבין הרצון לייחוד תרבותי, ולכן השתדל להשתמש בחומרים מתוצרת ישראלית בתכנון האוניותף המתאימים לאווירה "ים תיכונית וסובטרופית".
בשנת 1956 תכננו יחזקאל ודורה את סביבתם הפנימית של מטוסי "בריסטול בריטניה" אותם רכשה באותה שנה חברת "אל על", וכן תכננו את משרדי חברת אל על בלונדון.
באותה תקופה התגלה אצל גד גידול סרטני, והוא נפטר ב-14 באפריל 1958.
הערות שוליים

↑  רן שחורי, דורה גד - הנוכחות הישראלית באדריכלות פנים, אדריכלות ישראלית, 1997, עמ' 256
↑  רן שחורי, דורה גד - הנוכחות הישראלית באדריכלות פנים, אדריכלות ישראלית, 1997, עמ' 15
↑  חומרים מתקופת הלימודים - יחזקאל גד, 3 מתוך 3, ארכיון דורה גד, הספרייה הלאומית
↑  תעודות אישיות - יחזקאל גד, ארכיון דורה גד, הספרייה הלאומית
↑  רן שחורי, דורה גד - הנוכחות הישראלית באדריכלות פנים, אדריכלות ישראלית, 1997, עמ' 17
↑  התכתבויות נכנסות - יחזקאל גד, 2 מתוך 2, ארכיון דורה גד, הספרייה הלאומית
↑  רן שחורי, דורה גד - הנוכחות הישראלית באדריכלות פנים, אדריכלות ישראלית, 1997, עמ' 18 - 19
↑  תצלומים שצילם ישראל צפריר - קפה ניצה, ארכיון דורה גד, הספרייה הלאומית
↑  רן שחורי, דורה גד - הנוכחות הישראלית באדריכלות פנים, אדריכלות ישראלית, 1997, עמ' 54-55
↑  עליזה וולך, לקנות מיטה לראש הממשלה דבר, 5.11.1984, עמוד 9
↑  שבתי טבת, הצריף והארמון, הארץ, 8 במאי 1959
↑  תצלומים - 'וילה שרובר', ירושלים, 3 מתוך 5, ארכיון דורה גד, הספרייה הלאומית
↑  רן שחורי, דורה גד - הנוכחות הישראלית באדריכלות פנים, אדריכלות ישראלית, 1997, עמ' 62
תצלומי פנים - 'בית הספרים הלאומי', ארכיון דורה גד, הספרייה הלאומית
↑  מיכאל לוין, עיר לבנה - אדריכלות הסגנון הבינלאומי בישראל, תל אביב: מוזיאון תל אביב לאמנות, 1984, עמ' 25
↑  רישומי פנים - פרויקטים שונים, תיק 10 מתוך 11, ארכיון דורה גד, הספרייה הלאומית
תצלומים - 'מלון השרון', הרצליה, ארכיון דורה גד, הספרייה הלאומית
↑  קטעי עיתונות - מלון 'דן-אכדיה', הרצליה, ארכיון דורה גד, הספרייה הלאומית
↑  רן שחורי, דורה גד - הנוכחות הישראלית באדריכלות פנים, אדריכלות ישראלית, 1997, עמ' 64 - 66
↑  תצלומים - אוניית 'ציון', ללא מיקום, 5 מתוך 8, ארכיון דורה גד, הספרייה הלאומית
תצלומים - אוניית 'מולדת', ללא מיקום, 3 מתוך 3, ארכיון דורה גד, הספרייה הלאומית
↑  קטעי עיתונות - אוניות 'ישראל' ו'ציון', ארכיון דורה גד, הספרייה הלאומית 
יוסף שריק, כיצד יצרו אוירה על סיפון "ציון", הארץ, 19 במרץ 1956
אריה לרנר, אמנות ומלאכות מחשבת באוניות צים, דבר, 23 במרץ 1956
↑  Yenczkial Gad, Designing a Ship, The Jewish Chronicle: the organ of British Jewry, London : The Jewish Chronicle Office, 23/9/1955, עמ' 36
↑  הגיע המטוס הראשון מסוג "בריטניה" שרכשה חברת "אל על", 	קטעי עיתונות - מטוס 'בריטניה' ומשרדי 'אל על' בלונדון, ארכיון דורה גד, הספרייה הלאומית
↑  קטעי עיתונות - הודעות פטירה של יחזקאל גד, ארכיון דורה גד, הספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009909575505171  VIAF: 8829162481025037680001   WorldCat (עם VIAF): 8829162481025037680001
יחסי ארמניה–קרואטיה

| יחסי ארמניה–קרואטיה |
| --- | --- |
ארמניה: קרואטיה


ארמניה: קרואטיה
שטח (בקילומטר רבוע)
29,743: 56,594
אוכלוסייה
2,968,413: 3,868,460
תמ"ג (במיליוני דולרים)
24,212: 82,689
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,157: 21,375
משטר
רפובליקה

יחסי ארמניה–קרואטיה הם היחסים הדיפלומטיים שמתקיימים בין ארמניה לקרואטיה. היחסים הדיפלומטיים בין המדינות נוצרו ב-8 ביולי 1996. ארמניה מיוצגת בקרואטיה על ידי שגרירותה ברומא, איטליה, ואילו קרואטיה מיוצגת בארמניה על ידי שגרירותה באתונה, יוון. בשנת 2011, שתי המדינות הקימו קונסוליות של כבוד. הקונסוליה של ארמניה נמצאת בזאגרב, בירת קרואטיה, ואילו הקונסוליה של קרואטיה נמצאת בירוואן, בירת ארמניה.
ארמניה היא חברה באיחוד הכלכלי האירו-אסייתי (ECU), ואילו קרואטיה חברה באיחוד האירופי (EU). אף על פי שארמניה חתומה על הסכם האיחוד האירופי (אנ').
היסטוריה

רפובליקת רגוזה בדוברובניק של ימינו הייתה מרכז של קשרים היסטוריים קרואטיים וארמנים. בין זרים רבים שאכלסו את דוברובניק היו מספר ארמנים. כמו כן, רגוזים חוגגים את סנט בלייז, קדוש ארמני מהמאה הרביעית כפטרון הקדוש של עירם. כמו כן, שני קדושים פטרונים אחרים של דוברובניק, זנוביוס וזנוביה, היו קדושים ארמנים מקיליקיה.
ישועי קרואטי מפרסט, האב יוסיפ מרינוביץ', כתב את "עבודת גמר ביקורת פולמוס על שני ספקות מצפון הנוגעים לארמנים קתולים", בשנת 1783, לבקשתו של בנקאי ארמני עשיר, ג'ובאני דה סרפוס. בעבודת המחקר מגן מרינוביץ' על קתולים ארמנים באימפריה העות'מאנית שקיבלו את הקודש מהכנסייה האפוסטולית הארמנית המונופיזית, אשר חלק מהכמורה ברומא לא הסכימה. מרינוביץ' כתב כי לארמנים היה אישור של האפיפיור לערוך טקסים בכנסיות מונופיזיטיות, כמו גם להשתתף במיסת טקסים ארמנית, לתת לארגוני צדקה ולקיים חגים על פי לוח השנה הארמני.
במהלך דיון תאולוגי כתב מרינוביץ' יצירה בת שלושה כרכים עם יותר מ-1,600 עמודים שכותרתה Compendino storico di memorie cronologiche concernenti la religione e la morale della nazione Armena, שהייתה אמורה להיות ההיסטוריה המודרנית הראשונה של הארמנים שנכתבה במערב. בעבודתו כתב מרינוביץ' אודות הגאוגרפיה הארמנית, סקירה של ההיסטוריה הפוליטית והכנסייתית של ארמניה, תולדות הקתוליקות והסינודים שלהם, וסקירה של מנהגי ארמניה ועניינים פוליטיים ודתיים אחרים.
עבודתו של מרינוביץ' השפיעה על פתרון פוליטי וכנסייתי סופי לבעיית הקתולים הארמנים. בעזרת האימפריה האוסטרית והרוסית, זכה הוותיקן להכרה בקתולים ארמנים באימפריה העות'מאנית והקים את ארכיהן באיסטנבול בשנת 1830. עבודתו של מרינוביץ' הניחה בסיס למחקר מודרני בהיסטוריה הארמנית.
מיתריסטים בווינה, אוסטריה של ימינו, פרסמו כ־200 ספרים בשפה הקרואטית בתחומי מדעי ההומניסטים והטבע. הם פרסמו גם כתב עת פוליטי לאומי קרואטי Novi pozor בין השנים 1867–1869. בין סופרים קרואטיים בולטים שספריהם ראו אור על ידי המיתריסטים בווינה היו ויוקוסלב באבוקיץ', דימיטרייה דמטר, יוראג' הוליק, וויקוסלב קלאיק, אנטון מז'וראניץ', מטיה מסיץ', אילייה אוקרוגיץ', ג'וסיפ ג'וראג' סטרוסמאייר, בוגוסלב שולק, ג'וסיפ טורבר ואחרים.
היסטוריה > רצח העם הארמני

קרואטים חולקים אהדה עמוקה עם ארמנים בעקבות רצח העם הארמני גם כשקרואטיה לא הכירה ברצח העם. יצוין כי רצח העם נחקר ומופץ בקפידה בקרואטיה, מה שהניע את ממשלת טורקיה לדרוש מממשלת קרואטיה להסיר את תוכן רצח העם הארמני. זאגרב סירבה להצעה.
נציגות

ארמניה הכירה בקרואטיה כמדינה עצמאית ב-21 ביוני 1994, ואילו היחסים הדיפלומטיים בין המדינות הוקמו ב-8 ביולי 1996. ארמניה מיוצגת בקרואטיה על ידי שגרירותה ברומא, איטליה קרואטיה מיוצגת בארמניה על ידי שגרירותה באתונה, יוון. לשתי המדינות יש קונסוליות של כבוד.