stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוון תחת שלטון הצלבנים

שלטון הצלבנים ביוון החל לאחר מסע הצלב הרביעי בשנת 1204. הצלבנים הקתולים כבשו את קונסטנטינופול, בירת האימפריה הרומית המזרחית, המכונה האימפריה הביזנטית. הם הקימו מדינות בשטחה. טווח התקופה שונה לפי אזור: המצב הפוליטי היה תנודתי מאוד, כאשר המדינות הצלבניות התפרקו והחליפו ידיים. מדינות יווניות שהוקמו בשטח האימפריה הרומית המזרחית כבשו מחדש אזורים רבים. קתולים ממערב אירופה הצליחו לכבוש חלק מיוון גם לאחר תקופת מסעות הצלב הגדולים במזרח אגן הים התיכון. שלטון זה כונה ביוונית פרנקוקראטיה, "שלטון הפרנקים".
למעט האיים היוניים וכמה איים או מבצרים שנותרו בידיי הרפובליקה של ונציה עד תחילת המאה ה-19 הגיע סוף שלטון הפרנקים ברוב חלקי יוון עם הכיבוש העות'מאני, בעיקר במאות ה-14 עד ה-17.
אסיה הקטנה והבלקן לאחר חלוקת האימפריה הביזנטית ב-1204
שם

מסעי הצלב הם סדרת מלחמות דת ומסעות צבאיים שיזמו (או תמכו) האפיפיורים הנוצריים בין המאה ה-11 והמאה ה-13. הם החלו בניסיונות לכבוש את ירושלים מן המוסלמים ולהביאה תחת שלטון נוצרי, אך הפכו למלחמות טריטוריאליות גם על מקומות אחרים. כלל המשתתפים הנוצריים במסעות הכיבוש הללו קרויים צלבנים. השימוש במונח "מסעי הצלב" המשיך עד המאה ה-16. עקב האקלים הפוליטי באירופה מאז תקופת הרנסאנס והרפורמציה, הפך המונח לבלתי קביל, והופסק השימוש בו.
תקופה זו כונתה גם Frankokratia (ביוונית : Φραγκοκρατία, "שלטון הפרנקים"), Latinokratia (ביוונית : Λατινοκρατία, "שלטון הלטינים") ובשטח הרפובליקה של ונציה, Venetokratia או Enetokratia (ביוונית : Βενετοκρατία או Ενετοκρατία, "שלטון הוונציאנים"). המונח נובע מהשם שנתנו היוונים האורתודוקסים לקתולים הלטיניים במערב אירופה: "שלטון הפרנקים או הלטינים".
תרבות ודת

בשל פילוג הכנסייה הנוצרית, היה הבדל דתי בין הצלבנים לתושבי יוון. הצלבנים היו חלק מהכנסייה הקתולית שהשתרשה במערב ורוב תושבי יוון היו חלק מהכנסייה האורתודוקסית שהייתה מקובלת באימפריה הביזנטית. תושבי יוון היו דוברי יוונית והצלבנים דיברו בעיקר שפות רומאניות (ונטית, צרפתית וכדומה) והשתמשו בלטינית לצרכים שונים.
עם אירועי מסע הצלב הרביעי, הקרע בין הכנסייה הקתולית והאורתודוקסית התעצם. כאחרית דבר למסע, אינוקנטיוס השלישי, מי ששלח את המסע, רעם נגד הצלבנים בהודעה שבה אמר כי חרבותיהם הוכתמו בדם נוצרים, ולא בדמם של הכופרים. שמונה מאות שנים אחרי מסע הצלב הרביעי, האפיפיור יוחנן פאולוס השני הביע צער לגבי אירועי המסע הרביעי פעמיים. אנשי הכנסיות הנוצריות המזרחיות רואים את מסעי הצלב כהתקפות על ידי המערב הברברי, ומתרכזים במצור על קונסטנטינופול ב-1204. חפצי קודש רבים שנלקחו אז מקונסטנטינופול נמצאים עדיין בידיים קתוליות, בוותיקן ובמקומות אחרים.
מספר אצילויות לטיניות-צרפתיות ברחבי יוון - בעיקר דוכסות אתונה ונסיכות אכיאה - סיפקו קשרים תרבותיים עם מערב אירופה ולימוד השפה היוונית. השפעה צרפתית על יוון ניכרה באוסף חוקים, "דיני רומניה" (אנ'). הוא שימש את השלטון הפרנקי ביוון ובאופן מזדמן אף את השלטון של ונציה באיים האיוניים. היצירה הידועה "כרוניקות של מוראה" תורגמה לצרפתית וליוונית. טירות צלבניות רבות וכנסיות גותיות נבנו ברחבי יוון במהלך מסע הצלב, ואחריו היו למוקד תיירותי.
הצלבנים הגדירו את הנצרות הקתולית כדת מדינתם. רוב האוכלוסייה דגלה בנצרות אורתודוקסית. לאחר מסע הצלב הרביעי בשנת 1204, הוקם בקונסטנטינופול משכנו של הפטריארך הלטיני ובו 12 דיוקסיות הכפופות לו. כך גם הבישוף האורתודוקסי באתונה הוחלף בארכיבישוף קתולי (אנ') וההררכיה הכנסיתית (אנ') כללה כמרים קתולים. בהמשך הוקמו דיוקסיות נוספות כמו הדיוקסיה הרומית קתולית באנדרוס (אנ'). לאחר שרוב יוון נכבש על ידי העות'מאנים, הופסקה בהדרגה הפעילות הכנסייתית הקתולית והמשרות היו תואר בלבד. במקביל, המושבות הוונציאניות ביוון היו בעלות חופש ניכר.
בתקופת השלטון הוונציאני בכרתים (אנ'), נחשפה האוכלוסייה היוונית לתרבות רנסאנס. באי התפתחה ספרות יוונית משגשגת (אנ'). פעלו בה דמויות ספרותיות וכן חוקרים ופילוסופים יווניים (אנ') שפרחו באיטליה במאות ה-15 עד ה-17. במקביל, נוצרה אסכולת כרתים (אנ') בציור איקונות. הצייר דומניקוס תיאוטוקופולוס, הידוע יותר בשם אל גרקו, נולד בכרתים בתקופה זו והוכשר באיקונוגרפיה ביזנטית לפני שעבר לאיטליה ומאוחר יותר לספרד. לאחר הכיבוש העות'מאני בכרתים, מרכז הציור היווני עבר לאיים היוניים.
גלריה

המגדל הפרנקי על האקרופוליס באתונה, נהרס בשנת 1874
טירת קלרמון (אנ') באליס
רודוס (עיר), בסביבות 1490
ארמון הגרנד מאסטר של אבירי רודוס
הטירה הגנואית של מיטילנה
מפה ונציאנית של כלקיס
מבצר בקורפו
מבצר בהרקליון
טירת פלמידי, נאפפליו
מזרקת מורסיני, כיכר האריות (אנ'), הרקליון
ראו גם

יוון הביזנטית
יוון העות'מאנית
טריארכית נגרופונטה
אזורים בשליטת ונציה (אנ'), הייתה אחת מערי המדינה החזקות באיטליה.
יוון ב-1450.
איטליה ב-1789, כולל גם את מושבות ונציה ביוון
שרידי כנסיית הבתולה, רודוס (עיר)
Pieta, 1566, אל גרקו, צויר בכרתים
טום רוברטס

| --- | --- |

 לידה:  9 במרץ 1856 דורצ'סטר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  14 בספטמבר 1931 (בגיל 75) Kallista, אוסטרליה 
 שם לידה:  Thomas William Roberts 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנות של הגלריה הלאומית של ויקטוריה  The Thomas Hardye School 
 זרם באמנות:  אסכולת היידלברג 
 יצירות ידועות:  A break away!, The Big Picture, Bourke Street, Bailed Up, Shearing the Rams 
 בן או בת זוג:  Elizabeth (Lillie) Williamson (1896–1928) 
 
תומאס ויליאם רוברטס (באנגלית: Thomas William Roberts‏; 8 במרץ 1856 – 14 בספטמבר 1931) היה אמן אוסטרלי יליד אנגליה וחבר מפתח באסכולת היידלברג, הידועה גם בשם אימפרסיוניזם אוסטרלי.
ביוגרפיה

רוברטס נולד בדורצ'סטר, דורסט, אנגליה. הוא היגר עם משפחתו לאוסטרליה בשנת 1869 לגור אצל קרובי משפחה. הם התיישבו בקולינגווד, פרבר של מלבורן, ויקטוריה. הוא עבד כעוזר של צלם בשנות ה -70 של המאה ה -19, בזמן שלמד אמנות בלילה אצל לואי בובלו והתיידד עם אמנים בולטים, בעיקר פרדריק מק'קבין.
במהלך תקופה זו, אמו התחתנה בשנית עם גבר שרוברטס לא הסתדר איתו. לפיכך החליט להמשיך את לימודי האמנות, וחזר לאנגליה לשלוש שנות לימוד אמנות במשרה מלאה בבתי הספר המלכותיים של האקדמיה בין השנים 1881–1884. הוא נסע לספרד בשנת 1883 עם האמן האוסטרלי ג'ון ראסל, שם פגש את אמנים ספרדים שהכירו לו את עקרונות האימפרסיוניזם והציור באוויר הפתוח. בהיותו בלונדון ובפריז, הוא קיבל את ההשפעה המתקדמת של הציירים ז'ול בסטיאן-לפג' וג'יימס אבוט מקניל ויסלר.
משנת 1884 ועד שנות ה-90 של המאה ה-19 רוברטס עבד שוב בוויקטוריה, בסטודיו שלו במתחם האולפנים המפורסם של גרוסוונור צ'יימברס, במלבורן. בשנת 1885 החל לצייר את מה שיהפכו אחר כך לפרברים חיצוניים של העיר, והיה בין יוצרי מחנות האמנים בבוקס היל ובהיידלברג, שם עבד לצד מק'קבין, ארתור סטריטון וצ'ארלס קונדר, ועבד על ייצוג האור, החום והמרחבים של אוסטרליה.
בשנת 1896 הוא התחתן עם אליזבת (לילי) ויליאמסון בת ה-36 ונולד להם בן. רבים מציוריו המפורסמים ביותר מגיעים מתקופה זו. רוברטס היה יצרן מומחה של מסגרות לתמונות, ובתקופה 1903–1914, כאשר צייר מעט יחסית, ככל הנראה חלק גדול מהכנסותיו הגיעו מפרנסה זו. רוברטס בילה את מלחמת העולם הראשונה באנגליה בסיוע בבית חולים. באוסטרליה הוא בנה בית בקליסטה, ליד מלבורן.
אליזבת נפטרה בינואר 1928, ורוברטס התחתן בשנית באוגוסט 1928.
הוא נפטר בשנת 1931 מסרטן בקליסטה ליד מלבורן. אפרו קבור בחצר הכנסייה בטסמניה.
יצירה

רוברטס צייר מספר לא מבוטל של נופי שמן ודיוקנאות משובחים, חלקם צוירו במחנות אמנים עם חברו מק'קבין. אולי המפורסמים ביותר בתקופתו היו שני ציורים, "גז הכבשים", שהוצג בגלריה הלאומית של ויקטוריה ו"התמונה הגדולה", שהוצג בבית הפרלמנט בקנברה. "התמונה הגדולה", היא תיאור הישיבה הראשונה של הפרלמנט באוסטרליה, הייתה עבודה עצומה, הבולטת באירוע המתואר כמו גם באיכות עבודתו של רוברטס.
"גז הכבשים" התבססה על ביקור בחוות גידול כבשים בברוקלסבי בדרום ניו סאות' ויילס, תיאר את תעשיית הצמר שהייתה תעשיית הייצוא הראשונה באוסטרליה ומהווה מרכיב מרכזי בחיים הכפריים. כשהוצג הציור לראשונה, נשמעו מיד קריאות שהציור חייב להיכנס לגלריה ציבורית, בעיתונות בסידני נאמר: "אם נאמני הגלריה הלאומית שלנו היו הכי פחות פטריוטים, הם היו עדיין רוכשים את הציור."  חלק מהמבקרים לא חשו שהתמונה הזאת מתאימה להגדרה של "אמנות גבוהה". עם זאת, מכיוון שתעשיית הצמר הייתה אז ענף הייצוא הגדול באוסטרליה, נושא שאנשים אוסטרלים רבים יכלו להזדהות איתו. בציור הזה, כפי שאמר אחד המבקרים המודרניים, רוברטס העביר את הכשרת האמנות הרשמית שלו לעבודה, ותרגם את "הפסלון הקלאסי לעובדים בסככת הגז".
רוברטס עשה ציורים רבים אחרים המציגים אנשי הכפר בעבודתם, עם תמונה דומה של סככות הגז ב"צמר הזהב "(1894), ו"כריתת עצים" (1886). ציורים רבים של רוברטס היו נופים או רעיונות שנעשו על בדים קטנים שהוא צייר מהר מאוד, כמו תצוגותיו בתערוכה המפורסמת 9 \ 5 במלבורן, "9 על 5" בהתייחס לגודל באינץ' של מכסי קופסת הסיגרים שעליהם רוב הציורים נעשו. בתערוכה זו הציגו לרוברטס יותר עבודות מכל אחד אחר.
בשנת 1888 פגש רוברטס את צ'ארלס קונדר בסידני והם ציירו יחד בחוף קוגי. קונדר הצעיר מצא כי מסעות הציור הללו משפיעים לטובה והחליט לעקוב אחר רוברטס למלבורן מאוחר יותר באותה השנה כדי להצטרף אליו ולסטריטון במחנה האמנים שלהם בהיידלברג. בעוד קונדר צייר את מפרץ קוגי תוך שימת דגש על האיכויות הדקורטיביות של צורה וצבע, הרישום של רוברטס בקוגי (1888) מגלם את התמקדותו העיקרית בהשפעות הטבעיות של הנוף. זוהי עדות מוקדמת לטכניקת ה'אימפרסיוניזם של רוברטס, שהוציאה את בוהק השמש על הים הכחול הבהיר, חול לבן מולבן, דשא יבש וצמחייה חוף ים.
הערות שוליים

↑  Diggins, Lauraine. The Australian Impressionists. Melbourne: Lauraine Diggins Fine Art, 1988
↑  Tom Roberts :: The Collection :: Art Gallery NSW, www.artgallery.nsw.gov.au
↑  "Melbourne Gossip". The Sydney Mail and New South Wales Advertiser (Sydney). 19 July 1890. p. 145.
↑  John McDonald, Review: John McDonald on Tom Roberts at the National Gallery of Australia, a break-away star, The Sydney Morning Herald, ‏2015-12-08 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271411105171  ADB: roberts-thomas-william-tom-8229  AGSA: 2697  DAAO: tom-roberts  FNZA: 12846  GND: 120149249  ISNI: 0000 0000 6676 8494  LCCN: n86137007  NLA: 35455935  NLG: 253423  NTA: 203650212  RKD: 67332  SNAC: w654308g  SUDOC: 159509645  TePapa: 15994  Trove: 521098  ULAN: 500028066  VIAF: 40202284   WorldCat (עם VIAF): 40202284 
טום רוברטס, רחוב בעיירה, 1885
טום רוברטס, גז הכבשים
טיסה 2553 של אאוסטרל ליניאס אאריאס

| --- | --- |

המטוס שהתרסק, כשנתיים לפני התאונה
 תאריך:  10 באוקטובר 1997
 מיקום:  אורוגוואי נואבו ברלין
 קואורדינטות:  33°01′18″S 57°49′18″W﻿ / ﻿33.021666666667°S 57.821666666667°W﻿ / -33.021666666667; -57.821666666667
 הרוגים:  74
 פצועים:  0 
 ניצולים:  0
 המעורבים באסון

כלי טיס
 כלי טיס:  דאגלס DC-9-32
 מספר זנב:  LV-WEG
 מוצא:  נמל התעופה גנרל חוסה דה סאן מרטין, פוסאדאס, ארגנטינה
 יעד:  נמל התעופה חורחה ניוברי, בואנוס איירס, ארגנטינה
 מפעיל:  אאוסטרל ליניאס אאריאס
 נוסעים:  69
 אנשי צוות:  5
  (למפת אורוגוואי מוגדלת) מונטווידאו קולוניה דל סקרמנטו סלטו ריברה פונטה דל אסטהברזיל א ר ג נ ט י נ ה מיקום ההתרסקות(למפת אורוגוואי רגילה) מונטווידאו קולוניה דל סקרמנטו סלטו ריברה פונטה דל אסטהברזיל א ר ג נ ט י נ ה מיקום ההתרסקות
 
טיסה 2553 של אאוסטרל ליניאס אאריאס הייתה טיסה פנימית בארגנטינה של חברת התעופה אאוסטרל ליניאס אאריאס שהייתה בדרכה מפוסאדאס לבואנוס איירס. הטיסה התרסקה ב-10 באוקטובר 1997 ליד העיירה נואבו ברלין שבאורוגוואי, כ-32 קילומטרים מהעיר פראי בנטוס. כל 74 האנשים שהיו על המטוס נהרגו, וזו תאונת הטיסה הקטלנית ביותר שהייתה אי-פעם באורוגוואי.
הטיסה

המטוס שהיה מעורב בתאונה היה מטוס מסוג דאגלס DC-9-32. המטוס היה בן 28 שנים, כשבשנת 1993 הוא נמכר מחברת התעופה איבריה לאאוסטרל ליניאס אאריאס.
הטייס היה חורחה ססרה, בן 40, שלו וותק של 8 שנים ו-9,238 שעות טיסה, מתוכן 223 שעות טיסה על דגם מטוס זה. טייס המשנה היה הורסיו נונז, בן 40, עם וותק של 4 שנים ו-2,910 שעות טיסה, מתוכן 1,384 שעות טיסה על דגם מטוס זה.
הטיסה יצאה מפוסאדאס לבואנוס איירס, אבל סטתה קלות ממסלולה לכיוון פראי בנטוס כדי להימנע מסערה. בדיקת מקליט נתוני הטיסה גילתה כי זמן קצר לאחר הסטייה החל להיווצר פער משמעותי בין המהירות האווירית למהירות האווירית המכשירית. הסיבה לפער הייתה היווצרות של קרח בתוך צינור הפיטו, שמעביר את הנתונים למחוון על ידי מדידת הלחץ הזורם. הקרח, שנוצר כשהמטוס עבר בתוך ענן קומולונימבוס בגובה 49,000 רגל, הפחית את זרם האוויר, וגרם למכשירים לחשוב שמהירות הטיסה פחתה משמעותית.
הטייסים, שחשבו שמדובר בבעיית איבוד כח מהמנוע, ניסו להגדיל את כל המנועים כדי לא להתרסק, ומשלא ראו שיפור - יצרו קשר עם הפקחים בנמל התעופה הבינלאומי מיניסטרו פיסטריני וביקשו אישור לרדת לגובה נמוך יותר. כיוון שלא קיבל תגובה, הקברניט הנמיך בכל זאת, ובזמן שירד מהגובה המיועד לו (35,000 רגל) לגובה נמוך יותר (31,700 רגל) - הוא זיהה את התקלה והורה לטייס המשנה להפסיק להוריד גובה ולהאט במיידית את מהירות המטוס.
טייס המשנה התעלם מהערותיו של הקברניט וסידר את כנפוני המטוס כך שייאטו את המהירות מבלי להוריד את פעילות המנוע. באותו זמן המטוס עבר את המהירות המרבית שלו (מעל מהירות זאת ייתכן אובדן שליטה או נזק קטסטרופלי למבנה או מנועי המטוס. בדרך כלל מהירות זאת היא 10%–30% מעל למהירות התפעול המרבית של כלי הטיס). המהירות המוגזמת גרמה לאחד הכנפונים להשבר, כך שנוצרה אי-סימטריה בזרימת האוויר מעל הכנפיים, והמטוס החל להתהפך ללא שליטה. המומחים העריכו כי המטוס פגע בקרקע כשהוא כמעט במצב מאונך, ובמהירות של 1,200 קמ"ש. כל הנוסעים והצוות נהרגו מיד.
המכתש שנוצר כתוצאה מההתרסקות היה בעומק 6 מטרים ובקוטר 30 מטרים, לפי אחת הגרסאות.
בשנת 2006 הפיק הטייס לשעבר והשחקן אנריקה פינירו סרט דוקומנטרי בשם "Fuerza aérea sociedad anónima" (ספ'), שמנסה להסביר את הסיבות להתרסקות.
הערות שוליים

↑  "Imágenes del espanto en Nuevo Berlín" [Scary pictures at Nuevo Berlín]. La Nación (בספרדית). 12 באוקטובר 1997. ארכיון מ-24 באוגוסט 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "El piloto no debió entrar en la tormenta" [The pilot should not have entered into the storm]. La Nación (בספרדית). 13 באוקטובר 1997. נבדק ב-4 במאי 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Storm may be to blame for Austral DC-9 crash". Flight International: 11. 22–28 באוקטובר 1997. נבדק ב-29 באפריל 2011. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "LV-WEG Austral Líneas Aéreas McDonnell Douglas DC-9-32 – cn 47446 / 561". נבדק ב-17 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Aircraft Data LV-WEG, 1969 Douglas DC-9-32 C/N 47446". נבדק ב-17 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "LV-WEG Austral Líneas Aéreas McDonnell Douglas DC-9-32, MSN 47446". OneSpotter.com. OneSpotter.com | Plane Spotting, Photography, Aircraft Database. נבדק ב-2020-06-10.{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "INFORME FINAL DE ACCIDENTE DE AVIACION McDONNELL DOUGLAS DC-9-32 AUSTRAL, LINEAS AEREAS CIELOS DEL SUR S.A. LV-WEG NUEVO BERLIN - R.O.U. - 10 DE OCTUBRE DE 1997" [FINAL REPORT ON AVIATION ACCIDENT McDONNELL DOUGLAS DC-9-32 AUSTRAL, LINEAS AEREAS CIELOS DEL SUR S.A. LV-WEG NEW BERLIN - R.O.U. - OCTOBER 10, 1997] (PDF) (בספרדית). National Civil Aviation and Aviation Infrastructure Direction. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2012-04-18. נבדק ב-2020-06-10.
↑  "El piloto no debió entrar en la tormenta" [The pilot should not have entered the storm]. www.lanacion.com.ar (בספרדית). 1997-10-13. נבדק ב-2020-06-10.{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "Austral: Peritos advirtieron que uso correcto del piloto automático hubiese podido evitar el accidente" [Austral: Experts warned that correct use of the autopilot could have prevented the accident]. El Territorio Misiones (בספרדית). 2019-06-19. נבדק ב-2020-06-10.{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540776905171  LCCN: sh2009005018
חוק התקנים

| --- | --- |


 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  20 בינואר 1953
 תאריך חקיקה עברי:  ד' בשבט ה'תשי"ג
 גוף מחוקק:  הכנסת השנייה
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 116 מ-29 בינואר 1953, עמ' 30
 הצעת חוק:  ממשלתית
 משרד ממונה:  משרד הכלכלה והתעשייה
 מספר תיקונים:  19
 נוסח מלא:  חוק התקנים, תשי"ג–1953
חוק התקנים, תשי"ג–1953 מסדיר את פעולתו של מכון התקנים הישראלי.
היסטוריה חקיקתית

מכון התקנים הארצישראלי הוקם ב־1945 על ידי אגודת האינג'ינרים והארכיטקטים בישראל, נרשם כחברה בע"מ ובדק וקבע תקנים באופן עצמאי בדרכי הפעולה הסטנדרטיות, בהן ביצוע בדיקות איכות, עריכת סקרים ומחקרים ועוד. עם הקמת המדינה שונה שם החברה ל"מכון התקנים הישראלי". ב־1953 עוגנה פעילות המכון בחוק התקנים, שאושר בכנסת ב-20 בינואר 1953, והמכון הוכר כסמכות היחידה למתן "תו תקן ישראלי".
דברי ההסבר להצעת החוק הציגו את מטרותיו:
מאז אישור החוק הוא תוקן 19 פעמים.
בתיקון מס' 10 לחוק, שאושר בכנסת באוקטובר 2013, חולק החוק לפרקים, נוסף לחוק פרק ד' (סעיפים 8א–8י), שעניינו שמירה על תקן רשמי ואחריות עוסק, נוסף לחוק פרק ט' (סעיפים 16א–16יח), שעניינו אמצעי אכיפה מינהליים, ועוד.
בתיקון מס' 12 לחוק, שנכלל ב"חוק ההסדרים" לשנים 2017–2018, הוחלט לבצע רפורמה במכון התקנים על מנת לסייע בהורדת יוקר המחיה, בהתאם למסקנות ועדת לנג (הוועדה להסרת חסמים והגברת התחרות בייבוא). השלמת הרפורמה מתוכננת ל־1 במרץ 2021. במסגרת החוק נקבע:
חריגה מהתקינה הבין־לאומית בתקינה הישראלית תדרוש אישור ראש הממשלה, שר האוצר ושר הכלכלה.
שינוי בהרכב התקינה – עד לרפורמה מי שעמדו בראש ועדות התקינה היו אנשי התעשייה המקומית. החוק הורה על החלפתם באנשי אקדמיה ועל ייצוג הולם לצרכנים, לתעשיינים ליבואנים ולממשלה.
פתיחת שוק בדיקות הטובין לתקן לתחרות – מעבדות אשר הוסמכו מקצועית על ידי הרשות הלאומית להסמכת מעבדות או גוף בין־לאומי החבר בארגון הבין־לאומי להסמכת מעבדות ILAC, ואושרו על ידי הממונה על התקינה, יוכלו לבצע את הבדיקות הנדרשות לשם ייבוא טובין, אשר עד לרפורמה נערכו על ידי מכון התקנים בלבד.
העברת פעולות רגולטוריות המבוצעות על ידי מכון התקנים כזרוע של הממונה על התקינה אל הממונה על התקינה, וביניהן – קביעת הנהלים הנדרשים לנושא בדיקות ההתאמה לתקן, קביעת מסלולים להקלת משטר הבדיקות על יבואנים, ובדיקת הצהרות יבואנים.
הסמכת מנכ"ל משרד הכלכלה לקדם תוכנית תלת־שנתית להתאמת כלל התקנים הישראלים הרשמיים לתקינה הבין־לאומית, כך שלא יכללו תנאים ייחודיים לישראל.
בתיקון מס' 19 לחוק, שאושר בכנסת באוגוסט 2024 ותחילתו ב-1 בינואר 2025, נקבע שניתן לייבא לישראל מוצרים העומדים בכללי האסדרה באיחוד האירופי בלי להציג הוכחת עמידה בדרישות או לבצע בדיקות מעבדה בעת הכניסה לישראל. דברי ההסבר להצעת החוק, שנודעה בסיסמה "מה שטוב לאירופה טוב לישראל", ציינו שמטרתה "לצמצם את האסדרה ואת הנטל הבירוקרטי על העוסקים בתחום התקינה וביניהם יצרנים, יבואנים, קמעונאים ומוכרים, ובמטרה לקדם תחרות ולעודד סחר חופשי בין המדינות".
עיקר הוראות החוק > פרק ב׳: מכון התקנים הישראלי והממונה על התקינה

החוק קובע שמכון התקנים הישראלי, שכאמור הוקם טרם חקיקת החוק, הוא תאגיד סטטוטורי שמטרתו: "תקינה והבטחת רמה נאותה של טיב המצרכים, אם בקביעת תקנים ואם בדרך אחרת, ורשאי הוא, בין השאר, לערוך מחקרים, סקרים ובדיקות של חמרים, מוצרים ומיתקנים, לאשר מפרטים וכללים טכניים ולעודד את השימוש בהם, ולקיים השגחה על ייצור מצרכים בהתאם לכללים שקבע וכן לעסוק באיסוף מידע, מיונו והפצתו."
החוק מגדיר גופים עיקריים של המכון:
יושב ראש המכון ממונה על ידי שר הכלכלה והתעשייה ושר האוצר, לקדנציה של ארבע שנים, וניתן למנותו לקדנציה אחת נוספת. יושב ראש המכון הוא גם יושב ראש הוועד הפועל.
הוועד הפועל בוחר מבין חבריו את סגן יושב ראש המכון.
הוועד הפועל כולל חמישה עשר חברים, והם:
תפקידי הוועד הפועל וסמכויותיו הם:
הוועד הפועל ימנה מנהל כללי למכון מתוך רשימת מועמדים שעליהם המליצה ועדת איתור. כהונת המנכ"ל תהיה לחמש שנים, וניתן למנותו לקדנציה אחת נוספת. למנכ"ל נתונות כל סמכויות הניהול והביצוע של המכון שאינן נתונות לאחר לפי חוק זה, ובכלל זה גיבוש תוכניות העבודה של המכון שיובאו לאישור הוועד הפועל.
במכון יפעלו ועדות מרכזיות לעניין קביעת התקינה בענף מסוים או בתחום מסוים. ועדה מרכזית תקים בתחום פעולתה ועדה טכנית אחת או יותר, שתפעל לעניין עיבוד תקנים וקביעתם בנושאים שקבעה לה הוועדה המרכזית. הרכבן של ועדות אלה קבוע בחוק.
המכון פועל לפי תקנון שאותו התקין הוועד הפועל של המכון.
עיקר הוראות החוק > פרק ג׳: עיבוד תקן והכרזה על תקן רשמי

המכון, והוא בלבד, רשאי לקבוע מפרט (תיאור תכונותיו של מצרך, ובכלל זה פרטים אלה כולם או מקצתם: ייעודו, פעולתו, מטרתו, תהליך ייצורו, התקנתו, הפעלתו, דרכי השימוש בו, איכותו ודרכי הבטחתה, כמותו וממדיו ודרכי מדידתם, הדרכים לבדיקתו, להחסנתו, לתחזוקתו ולהעברתו ממקום למקום, מקורו, כינויו, סימונו, אריזתו ושאר תכונות של מצרך ושל חלקיו וחמריו שידרוש אותן המכון), או כללים טכניים של תהליך עבודה לרבות הגדרות טכניות, כתקן ישראלי (ובקיצור: תקן). קביעת תקן נעשית בהתאם לכללים שנקבעו על ידי המכון באישור שר הכלכלה והתעשייה ופורסמו ב"רשומות". המכון רשאי לקבוע תקן זמני שלא עובד בהתאם לכללים אלה, ובלבד שעובד לפי כללים שקבע לכך המכון, בהסכמת השר ובאישור ועדת הכלכלה של הכנסת.
בקביעת תקן, יאמץ המכון, ככלל, תקינה בין־לאומית או תקינה הנוהגת בקרב המדינות המפותחות עם שווקים משמעותיים או מסמכים בין־לאומיים אחרים הדומים במהותם לתקינה בין־לאומית הנוהגים בקרב מדינות מפותחות עם שווקים משמעותיים; בקביעת תקן כאמור יובא בחשבון אופי הסחר בין ישראל למדינות העולם.
שר הכלכלה והתעשייה רשאי, לאחר התייעצות עם נציגי היצרנים, היבואנים והצרכנים, להכריז על תקן מסוים, כולו או חלקו, כעל תקן ישראלי רשמי (ובקיצור: תקן רשמי), אם נוכח כי הדבר דרוש להשגת אחת המטרות המפורטות בפסקאות (1) עד (6), ובלבד שאם התקן אינו תקן בין־לאומי, יחווה הממונה לשר את דעתו המנומקת בכתב כי אין תקן בין־לאומי מתאים שניתן לאמצו ולקבוע אותו כתקן:
להכרזה כתקן רשמי על תקן, המתבסס על תקן בין־לאומי אך כולל שינוי מהתקן הבין־לאומי, למעט שינוי לאומי מתחייב (כגון התאמות לשפה או התאמות לחוק ישראלי), נדרשת הסכמה של ראש הממשלה ושר האוצר להכללת השינוי הלאומי בתקן הרשמי.
התקנים הרשמיים מוצגים באתר האינטרנט של המכון.
עיקר הוראות החוק > פרק ד׳: אימוץ תקן בין־לאומי, שמירה על תקן רשמי ואחריות עוסק

החוק קובע חובת שמירה על תקן רשמי: לא ייצר אדם מצרך שמפרט שלו נקבע כתקן רשמי, לא ימכרנו, לא ייבאו, לא ישתמש בו בכל עבודה שהיא ולא יבצע עבודה שהכללים הטכניים של תהליכיה נקבעו כתקן רשמי, אלא אם כן המצרך או תהליך העבודה מתאים לדרישות התקן הרשמי או שהוא עומד בהוראה אחרת באכרזה שבה הוכרז התקן שחל לגבי אותו מצרך או תהליך עבודה כתקן רשמי. החוק מונה חריגים אחדים הפטורים מדרישה זו, בהם החריג: המצרך או תהליך העבודה מתאים לדרישות תקן בין־לאומי על עדכוניו ובכלל זה אסדרה זרה, שאומצו, במלואן או בחלקן, בתקן רשמי, למעט תקן רשמי המפורט בתוספת השלישית, ובלבד שהמצרך סומן כנדרש לפי הדין הישראלי ואם הוא מכשיר חשמלי – הוא תואם לרשת החשמל הנוהגת בישראל
עיקר הוראות החוק > פרק ד׳1: אימוץ אסדרה אירופית

פרק זה ייכנס לתוקף ב-1 בינואר 2025, והוא קובע שניתן לייבא לישראל מוצרים העומדים בכללי האסדרה באיחוד האירופי בלי להציג הוכחת עמידה בדרישות או לבצע בדיקות מעבדה בעת הכניסה לישראל. האסדרה האירופית המאומצת מפורטת בתוספת החמישית לחוק, ושר הכלכלה והתעשייה רשאי להכניס שינויים בתוספת זו.
עיקר הוראות החוק > פרק ה׳: ביקורת והבטחת השמירה על תקן רשמי

הממונה על התקינה רשאי לערוך בקורת ולקיים פיקוח על מנת לבדוק אם ממלאים אחרי הוראות חוק זה, ולשם כך הוא רשאי למנות מפקחים. בהתאם לתוצאות הבדיקה רשאי הממונה להורות לעוסק להודיע או לפרסם, כי מצרך או תהליך עבודה אינו מתאים לדרישות התקינה החלות עליו, וכי המצרך או תהליך העבודה מסוכן לשלומו, לבריאותו או לבטיחותו של אדם או לאיכות הסביבה, או שקיימת הסתברות גבוהה למסוכנות כאמור. כמו כן רשאי הממונה להורות לעוסק להפסיק לייצר מצרך או להפסיק את מכירתו או את הצגתו לצורך מכירתו, אם מצא שאינו מתאים לדרישות התקינה החלות על המצרך, וכן להורות על איסופו של המצרך למקום שקבע, החזרתו לעוסק שממנו קיבל את המצרך.
עיקר הוראות החוק > פרק ו׳: תו תקן ותו תעודה

שר הכלכלה והתעשייה יקבע, בצו שפורסם ברשומות, סימנים לאישור התאמתו של מצרך לתקן או לתקן רשמי; כל סימן כזה שקבע השר ייקרא "תו תקן". בהתאם לסמכותו זו קבע השר שני סימנים, האחד תו־תקן כללי, למצרך שהתקן,או התקן הרשמי, החל עליו כולל דרישות טיב וכן דרישות בטיחות, והאחר למצרך שהתקן או התקן הרשמי, החל עליו כולל דרישות בטיחות בלבד.
תו־תקן כללי
תו־תקן בטיחות
כל המייצר מצרך המתאים לדרישות תקן או תקן רשמי, הכל לפי המקרה, רשאי, לפי היתר מאת המכון, לסמן את המצרך בתו תקן; המכון רשאי בכל עת לבטל היתר כזה בהודעה מנומקת בכתב שניתנה ליצרן. לא יסמן אדם כל חומר וכל מוצר בתו תקן אלא בתוקף היתר שניתן או לפי צו. המכון רשאי, באישור שר הכלכלה והתעשייה, להתקשר בהסכמים עם מוסדות שמחוץ לישראל, לשם הסדרת סימונם בתו תקן של מצרכים המתאימים לדרישות התקן, המיוצרים באותה ארץ ומיובאים לישראל.
עיקר הוראות החוק > פרק ז׳: תעודות בדיקה להתאמה לתקן ובדיקת מצרכים

המכון, וכל מעבדה שאושרה לעניין זה על ידי הממונה, רשאים לבדוק את מידת התאמתו של מצרך לתקן, או לתקן רשמי, ולתת תעודת בדיקה על כך.
מצרכים שמפרטים שלהם נקבעו בתקן רשמי, רשאי המכון, באישור שר הכלכלה והתעשייה, לקבוע הוראות בדבר חובת בדיקתם, להבטחת התאמתם של המצרכים לתקן הרשמי וכללים לבדיקתם. הוראות כאלה נקבעו לבדיקת מוצרי זהב.
מצרך שמפרטו לא נקבע כתקן והמכון משגיח על ייצורו בהתאם למפרט שאישר, רשאי המכון להתיר סימונו בסימן השגחה, המעיד על השגחת המכון.
המכון רשאי לקבל תשלום בעד שירותיו, בהתאם למחירון שיקבע המכון באישור שר הכלכלה והתעשייה.
עיקר הוראות החוק > פרק ח׳: איסורים ופטורים

אסור לאדם –
להשתמש במילה ”תקן“ לקביעת מפרט או כללים טכניים;
לתאר מצרך תיאור העלול לעורר את הרושם שניתן היתר לסמנו בתו תקן, בתו התעדה או בסימן השגחה, אלא אם נוכח שאמנם ניתן היתר כזה;
לסמן מצרך באופן העלול לעורר את הרושם, כי המצרך מתאים לדרישות תקן או תקן רשמי, כאשר המצרך אינו עומד בדרישות כאמור, פרט לסימון כחוק בתו תקן או בתו התעדה.
לתאר או לסמן מצרך באופן העלול לעורר את הרושם כי המכון או מעבדה מאושרת משגיחים על ייצורו, אם אינם משגיחים כאמור.
מצרכים מתוצרת חוץ המתאימים לתקנים של ארץ מוצאם, ומצרכים מתוצרת ישראל המיועדים ליצוא והמתאימים לתקנים של הארץ שאליה הם מיועדים, מותר לציין את התאמתם כאמור בסימן מיוחד על המצרך, בתנאי שיצוין על המצרך גם שמו, או סימנו המסחרי הרשום, של היצרן.