stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1908
בחירות כלליות > תוצאות

46 מדינות השתתפו, מכיוון שאוקלהומה הצטרפה לאיחוד שנה לפני. ברייאן הצליח להשיג מספר קולות רב באוקלהומה.
ברייאן ניצח ביותר מחוזות מאשר מה שניצח ב-1900, אולם לא הצליח להגיע למספר המחוזות שזכה בהם ב-1896. למרות זאת, הוא זכה ב-69 מחוזות שלא זכה בהם בשתי ההתמודדויות הקודמות שלו.
ברייאן הצליח להשיג יותר קולות עבור הדמוקרטים בכל האזורים פרט לניו אינגלנד ולדרום.
בעוד שטאפט השיג 50,000 קולות יותר מרוזוולט, ברייאן הצליח להשיג כמיליון וחצי קולות יותר מאשר אלטון פארקר.
למרות ההפסד, ברייאן הצליח להפוך את המפלגה הדמוקרטית למפלגת מיעוט רצינית, שייצגה כמעט 6.5 מיליון מצביעים.
| המועמד לנשיאות | מפלגה | מדינה | כמות האלקטורים | השותף | מדינת השותף | כמות האלקטורים של השותף |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ויליאם הווארד טאפט | רפובליקנית | אוהיו | 321 | ג'יימס שרמן | ניו יורק | 321 |
| ויליאם ג'נינגס ברייאן | דמוקרטית | נברסקה | 162 | ג'ון קרן | אינדיאנה | 162 |
| יוג'ין דבס | הסוציאליסטית | אינדיאנה | 0 | בנג'מין הנפורד | ניו יורק | 0 |
| יוג'ין צ'אפין | האיסור | אילינוי | 0 | אהרון ווטקינס | אוהיו | 0 |
| תומאס היסג'ן | העצמאות | מסצ'וסטס | 0 | ג'ון גרייבס | ג'ורג'יה | 0 |
| תומאס ווטסון | הפופוליסטית | ג'ורג'יה | 0 | סמואל ויליאמס | אינדיאנה | 0 |

כרזת בחירות רפובליקנית
אורי אלון (סופר)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 באפריל 1981 (בן 43) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  מעלה - בית הספר לטלוויזיה לקולנוע ולאמנויות 
 פרופיל ב-IMDb
 
אוֹרי אֵלון (נולד ב-8 באפריל 1981, תשמ"א) הוא סופר, מאייר, תסריטאי ויוצר קולנוע וטלוויזיה ישראלי. זוכה פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה כיוצר ותסריטאי הסדרה שטיסל.
ביוגרפיה

אורי אלון נולד בקיבוץ שלוחות וגדל בבית אל. למד בישיבת שיח שבאפרת אצל הרב שג"ר ושירת בצה"ל כחובש קרבי. בהמשך למד תסריטאות במעלה - בית הספר לטלוויזיה לקולנוע ולאמנויות, שם כתב את התסריט לסרט הקצר "טופו" בבימויה של אורית בן-חור רז. בנוסף למד ציור אצל הצייר ליאוניד בלקלב.
אלון שימש כתסריטאי בסדרת הדרמה הטלוויזיונית "סרוגים" (עונות שנייה ושלישית, ששודרה ב-yes) שיצרו לייזי שפירא וחוה דיבון, העוסקת בעולם הפנויים-פנויות של המגזר הדתי לאומי בירושלים.
בשנת 2013 יצר וכתב את סדרת הדרמה "שטיסל" (בעבור yes) העוסקת בעולם החרדי בשיתוף עם יהונתן אינדורסקי. בעונתה הראשונה והשנייה זכתה "שטיסל" ב-17 פרסי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה, בהם פרס התסריט לאינדורסקי ולאלון. הסדרה נמכרה בשנת 2018 לרשת נטפליקס ומשודרת בעשרות מדינות ברחבי העולם.
ב-2018 יצר יחד עם יהונתן אינדורסקי את המיני-סדרה "אוטונומיות" (עבור HOT), המתרחשת תחת היסטוריה חלופית, בה מפוצלת מדינת ישראל לשתיים: מדינה חילונית ואוטונומיה חרדית. הסדרה זכתה בנובמבר 2018 בפרס הסדרה הטובה ביותר בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי בז'נבה.
באוקטובר 2018 עלתה הסדרה "המנצח", אותה יצר אלון בעבור yes.
ב-2020 הוכרזה זכייתו בפרס שר החינוך לתרבות יהודית בתחום הקולנוע.
כתיבה ספרותית

אלון פרסם סיפורים קצרים בעיתונים וכתבי עת שונים, ובשנת 1998 זכה עם סיפורו "אומרים עכשיו התור שלך, אייר" בתחרות הסיפור הקצר של עיתון "הארץ" (הסיפור נכלל גם באנתולוגיה "אוטוטו"). בשנת 2008 פרסם את ספרו הראשון, "המופע הנסתר", שזכה בפרס שר המדע, התרבות והספורט לספר ביכורים, ומאז שנת 2010 פרסם חמישה ספרי ילדים.
חיים אישיים

אורי אלון הוא בנם של הסופרת אמונה אלון והשר והח"כ לשעבר הרב בני אלון ולו חמישה אחים ואחיות. הוא נכדם של השופט פרופ' מנחם אלון והרב פרופ' פינחס פלאי. שניים מגיסיו הם העורך והמשורר אלחנן ניר והמשורר והקולנוען עמיחי חסון.
אלון נשוי ומתגורר עם משפחתו ביישוב תקוע.
ספריו > פרוזה

המופע הנסתר, כתר, 2008
ספריו > ספרי ילדים

המלך גוגול (מאייר: מורן ברק), כתר, 2010
בשוק של ז'קרובאט : אגדה על פי יוסף מוקיר שבת (מאייר: מנחם הלברשטט), כתר, 2015
התרנגולים שהפכו לעזים (מאייר: מנחם הלברשטט), כתר, 2016. יצא גם במסגרת ספריית פיג'מה
סל מלא תאנים (מאייר: מנחם הלברשטט), הוצאת תכלת, 2017. יצא גם במסגרת ספריית פיג'מה
הדרך הארוכה (מאייר: מנחם הלברשטט), הוצאת תכלת, 2022. יצא גם במסגרת ספריית פיג'מה
ספריו > מאייר

אמונה אלון, גרב, ספריית בית אל, 2000
הערות שוליים

↑  יאיר רוה, סרט קצר ליום הזיכרון
↑  מערכת, הסדרה 'אוטונומיות' זכתה בפרס בינלאומי, באתר כיפה, ‏11 בנובמבר 2018
↑  חדשות כיפה, ‏אלו הזוכים בפרס 'תרבות יהודית' על שם אורי אורבך,  באתר כיפה, 22 בדצמבר 2020
↑  אוטוטו - עשרים ושמונה סיפורים, עורך: אסף גברון, הוצאת זמורה ביתן, 1999
↑  זוכי פרס שר התרבות בתחום הספרות לשנת תשס"ח
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2012 - דנה מודן ("אננדה") | פרס האקדמיה לטלוויזיה - התסריט הטוב ביותר בסדרת דרמה  2013 - יהונתן אינדורסקי, אורי אלון ("שטיסל") | הבא: 2014 - שירלי מושיוף ("איש חשוב מאוד") |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306235005171  BnF: cb161925137 (data)  ISNI: 0000 0000 8352 0538  LCCN: no2008119139  SUDOC: 194179648  VIAF: 4750070   WorldCat (עם VIAF): 4750070
פרשת הקורבנות

פרשת הקורבנות או סדר הקורבנות (לפעמים בקיצור רק "קורבנות") הוא סדר תפילה שבמסגרתו מזכירים את פסוקי הקורבנות.
פרשת הקרבנות נאמרת לפני תפילת שחרית, ולפי חלק מהמנהגים (בעיקר מנהג הספרדים) אומרים חלק מפרשת הקרבנות גם במנחה.
פרשת הקורבנות נועדה במקורה כדי ללמוד מספר קטעים מן המקרא המשנה והתלמוד לאחר ברכות התורה, היא הורחבה בידי מקובלי צפת[דרוש מקור] והפכה להיות זכר לסדר העבודה היומי בבית המקדש. יש מקהילות אשכנז שלא קיבלו הוספות אלו, ואומרות רק חלק מפסוקי הקורבנות, בעיקר את פרשת התמיד, פרשת הקטורת (בתוספת פסוקי מוסף של שבת ושל ראש חודש בימים המתאימים), פרק איזהו מקומן, וברייתא דרבי ישמעאל.
סדר הקרבנות

פרשת הכיור (למנהג האשכנזים): על הכהנים הייתה חובה ליטול את ידיהם ורגליהם בטרם עבודתם. זכר לכך אומרים כיום את פרשת הכיור (ספר שמות, פרק ל').
פרשת תרומת הדשן (למנהג האשכנזים): בפרשת קורבן עולה (ספר ויקרא, פרק ו'), מובא בין השאר סדר הכנסת הכהן לעבודתו (לבישת הבגדים) וסדר הכנת המזבח (הוצאת הדשן הנשאר מקורבנות אמש מחוץ למקדש) ועוד. זכר לכך אומרים כיום את פרשת תרומת הדשן.
פרשת קורבן התמיד: הקורבן הראשון שהוקרב בבוקר היה "תמיד של שחר". אחר הצהריים הוקרב "תמיד של בין הערביים". תהליך ההקרבה, המנחה המצורפת ופרטי הקורבן מובאים בפרשת קורבנות המועדים (במדבר, כ"ח-כ"ט). במקור היא נאמרה לצורך אמירת קטע מן המקרא. כיום אומרים אותהּ כזכר להקרבת קורבן התמיד.
פרשת הקטורת: בזמן בית המקדש, הקטירו לאחר התמיד את הקטורת. הקטורת הורכבה מ-11 סממנים ודרך הכנתה והקטרתה הייתה מהמלאכות הקשות שבמקדש. זכר לכך אומרים כיום את הפסוקים העוסקים בציווי הקטורת למשה (ספר שמות, פרק ל'), ברייתא העוסקת בהכנת הקטורת, סממניה, כמותם, דרך הכנתה ועוד (מסכת כריתות ו') וכן מספר פסוקים נוספים העסוקים בציפייה לגאולה.
סדר המערכה: במסכת יומא (דף ל"ג) מובא סדר המערכה על המזבח במקדש ("אביי הוה מסדר"). בסדר זה נזכרות העבודות הקבועות שנעשו במהלך היום במקדש, לפי סדרן.
פרשת קורבן מוסף (למנהג האשכנזים): בשבתות, בראשי חודשים ובמועדים הוקרב קורבן מיוחד לכבוד היום. תהליך הקרבתו כמו קורבן התמיד מובא בפרשת קרבנות המועדים (במדבר, כ"ח-כ"ט). זכר לכך אומרים כיום בשבתות ובראשי חודשים את פרשת קורבן מוסף. במועדים לא נוהגים לומר את פסוקי קורבן מוסף, מכיוון שהפסוקים נקראים בקריאת התורה של המועדים.
משנת הזבחים: פרק "איזהו מקומן" ממסכת זבחים (פרק ה') שבו מובאים כל סוגי הקורבנות שהוקרבו בבית המקדש עם הלכותיהם ופרטי דיניהם (קדשי קדשים, פרים ושעירים הנשרפים, חטאת הציבור והיחיד, עולה, שלמי ציבור ואשם, תודה ואיל נזיר, שלמי יחיד, בכור, מעשר ופסח). בשולחן ערוך כתב שפרק זה נאמר "כדי שיזכה כל אדם ללמוד בכל יום מקרא משנה וגמרא (ברייתא דרבי ישמעאל)" (אורח חיים, סימן נ') ואילו בבית יוסף כתב (שם) שתיקנו לומר פרק איזהו מקומן "לפי שאין באותו הפרק מחלוקת והיא משנה ברורה למשה מסיני", וזה לקיים "אין עומדים להתפלל אלא מתוך הלכה פסוקה".
ברייתא דרבי ישמעאל: כדי להוסיף לסדר הלימוד גם קטע תלמוד מובאת ברייתא של רבי ישמעאל של 13 מידות שאיתן ניתן להסיק הלכות "אליבא דהלכתא" (לפי דיני התורה). לדוגמה: קל וחומר, גזירה שווה, כלל ופרט ועוד. בסוף הברייתא מובאת תפילה לבניין בית המקדש (מסכת אבות פרק ה').
לקריאה נוספת

יצחק אליעזר יאקאב, 'ביאור דברי הגמרא אביי הווה', ביאור והבנה נכונה (בדרך פשט, דרוש, סוד) הגמרא שאומרים יום יום אחרי 'אמירת הקרבנות' הנקרא אביי הווה.
יצחק אליעזר יאקאב, ברייתא דרבי ישמעאל המבוארת: י"ג מידות שהתורה נדרשת בהם : ביאור והבנה נכונה (בדרך פשט, דרוש, סוד) לברייתא שאומרים יום יום לפני תפילת הודו (ברוך שאמר) הנקראת ברייתא דרבי ישמעאל.
הערות שוליים

↑  תפילות ימי החול באתר של מכון מורשת אשכנז.
↑  שולחן ערוך או"ח מח.
↑  לא מדובר בקטע מספר התלמוד אלא לקטע שכתוב בצורת תלמוד, כלומר לימוד בעזרת ההיגיון.
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
קיילב רודני לייטון

קיילב רודני לייטון (באנגלית: Caleb Rodney Layton‏; 8 בספטמבר 1851 – 11 בנובמבר 1930) היה רופא ופוליטיקאי אמריקאי מג'ורג'טאון, דלאוור. הוא היה חבר במפלגה הרפובליקנית, וכיהן שתי קדנציות כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מדלאוור.
ביוגרפיה > ראשית חייו ומשפחתו

לייטון נולד ב-8 בספטמבר 1851 בלונג פארם, ליד פרנקפורד, דלאוור, והיה בנם של סמואל הנרי לייטון ואליזבת לונג לייטון. הוא נקרא על שמו של סבא רבא שלו, מושל דלאוור קיילב רודני, והיה נכדו של חבר קונגרס ומזכיר המדינה של דלאוור קיילב סיפל לייטון. אביו היה חקלאי ששימש שריף, שופט השלום ופקיד בית המשפט של מחוז סאסקס. קיילב לייטון למד באקדמיית ג'ורג'טאון ובמכללת אמהרסט במסצ'וסטס, וסיים את לימודיו ב-1873. לאחר מכן הוא למד בבית הספר לרפואה באוניברסיטת פנסילבניה בפילדלפיה וקיבל את התואר שלו ב-1876. בשנת 1906 הוא התחתן עם אנה אליזבת סיפל ונולדו להם שלושה ילדים: רייצ'ל סיפל לייטון, דניאל ג'ון לייטון וקיילב סיפל לייטון.
ביוגרפיה > קריירה מקצועית ופוליטית

כשחזר למחוז סאסקס, לייטון התיישב בג'ורג'טאון והחל לעסוק ברפואה. תפקידו הראשון בתחום הפוליטי היה כמזכיר ועדת המחוז הרפובליקנית, בה כיהן מ-1876 עד 1888. הוא היה יושב ראש ועדת המחוז של האיחוד (אדיקס) הרפובליקני בין השנים 1896 ל-1901 וכן שימש כאחד מעשרת הנציגים של דלאוור לוועידות הלאומיות הרפובליקניות בשנים 1896, 1900 ו-1904. בינתיים, מ-1897 עד 1905, הוא היה עורך של ה-Union Republican, עיתון של ג'ורג'טאון.
לאחר שפרש לחלוטין מהעיסוק הרפואי שלו, לייטון מונה למזכיר המדינה של דלאוור ב-1901, וכיהן עד 1905. במשך ארבע השנים הבאות הוא מונה למבקר של מחלקת המדינה של ארצות הברית בוושינגטון הבירה מ-1912 עד 1918 הוא היה חבר בוועדת המדינה של המפלגה הרפובליקנית הפרוגרסיבית.
לייטון נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית ב-1918, כשהביס את הנציג הדמוקרטי המכהן אלברט פ. פולק. הוא ניצח שוב בבחירות ב-1920, הפעם ניצח את הדמוקרט ג'יימס ר. קלמנטס. במהלך הקדנציות הללו כיהן ברוב הרפובליקני בקונגרסים ה-66 וה-67. ביקש להיבחר מחדש ב-1922, הוא הפסיד לדמוקרט ויליאם ה. בויס, שופט בדימוס מג'ורג'טאון. לייטון כיהן שתי קדנציות, מ-4 במרץ 1919 עד 3 במרץ 1923, במהלך הממשלות של נשיאי ארצות הברית ווודרו וילסון ווורן הרדינג. הוא הוחלף מתפקידו עקב הצבעתו נגד הצעת החוק נגד לינץ' של דייר. אליס דנבר-נלסון, פעילה פוליטית אפרו-אמריקאית ומייסדת ה-Anti-Linching Crusaders, סייעה ל-12,000 מצביעים חדשים שתמכו בהצעת החוק להירשם בדלאוור. לייטון הפסיד בסופו של דבר בבחירות ב-7000 קולות, שהיה שווה למספר המצביעים השחורים שהצביעו ליריבו במחאה.
ביוגרפיה > מוות ומורשת

לאחר מכן חידש לייטון את העיסוק ברפואה בג'ורג'טאון, דלאוור. הוא מת שם ב-11 בנובמבר 1930 ונקבר בחצר האפיסקופלית של סנט פול בג'ורג'טאון. בנו, דניאל ג'יי לייטון, הפך מאוחר יותר לתובע הכללי של דלאוור ולאחר מכן לשופט הראשי של בית המשפט העליון של דלאוור.
כמה רומנטי

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  טוד שטראוס-שולסון 
 הופק בידי:  טוד גראנר  גרנט סצ'רבו  ג'ינה מת'יוס
 תסריט:  ארין קארדילו  דנה פוקס  קייט סילברמן
 עריכה:  אנדרו מרכוסרכוס
 שחקנים ראשיים:  רבל וילסון אדם דווין ליאם המסוורת' פריאנקה צ'ופרה
 מוזיקה:  ג'ון דיבני
 צילום:  סיימון דוגן 
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  ניו ליין סינמה Bron Creative Camp Sugar Little Engine Broken Road Productions
 חברה מפיצה:  האחים וורנר (ארצות הברית, קנדה וארגנטינה) נטפליקס (בכל העולם)
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  13 בפברואר 2019 ארצות הברית
 משך הקרנה:  89 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט פנטזיה 
 תקציב:  31 מיליון$
 הכנסות:  48.7 מיליון$
 הכנסות באתר מוג'ו:   isntitromantic
 דף הסרט ב־IMDb
 
כמה רומנטי (באנגלית: Isn't It Romantic) הוא סרט קומדיה רומנטית משנת 2019, המתאר אשה שנחבטה בראשה, וכשהתעוררה גילתה שהעולם סביבה הפך לסרט קומדיה רומנטית. הסרט בבימויו של טוד שטראוס-שולסון.
הסרט יצא לאקרנים על ידי האחים וורנר ב-13 בפברואר 2019, ועלה בנטפליקס ב-28 בפברואר 2019.
עלילה

נטלי היא אדריכלית אוסטרלית המתגוררת בניו יורק, מחפשת אהבה, שונאת סרטי קומדיה רומנטית, סובלת מזלזול מצד לקוחותיה במשרד ומתקשה למצוא אהבה בשל ממדי גופה הגדולים. היא לא רואה כי עובד במשרד מאוהב בה בסתר.
לאחר שהיא נחבטת בראשה, היא עוברת לפתע לחיות בתוך סרט קומדיה רומנטית. היא מבינה שכדי לצאת ממנו היא צריכה למצוא מישהו לאהוב אותו, אך מנסה להתאהב בשני גברים ולא מצליחה לצאת מן הסרט עד שהיא מבינה שהיא צריכה להתאהב בעצמה. היא יוצאת מהסרט ומבינה כי היא צריכה להיות פתוחה יותר, ושמה לב לחיזוריו של ג'וש, חברה הטוב.
שחקנים

רבל וילסון - נטלי, אדריכלית אוסטרלית המתגוררת בניו יורק.
ליאם המסוורת' - בלייק, לקוח של נטלי שמזלזל בה בחיים האמיתיים ומתאהב בה בקומדיה הרומנטית.
אדם דווין - ג'וש, ידיד של נטלי המאוהב בה בסתר בעולם האמיתי ומתחתן עם אליזבת' בקומדיה הרומנטית.
פריאנקה צ'ופרה - איזבלה, שגרירת יוגה, מתחתנת עם ג'וש בקומדיה הרומנטית.
בטי גילפין - חברתה הטובה של נטלי.
ברנדון סקוט ג'ונס - דוני החבר הגיי של נטלי.
טום אליס - ד"ר טוד.
ג'ניפר סונדרס - אמה של נטלי.
ג'יי אוקרסון - גארי.
הערות שוליים

↑  "Isn't It Romantic (2019)". Box Office Mojo. IMDb. נבדק ב-3 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  D'Alessandro, Anthony (3 במאי 2017). "'Godzilla Vs. Kong', 'Game Night' Among Many Warner Bros. Release Date Changes For 2018 & Beyond". Deadline Hollywood. נבדק ב-11 ביולי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  McNary, Dave (23 במאי 2016). "Rebel Wilson to Star in Romantic Comedy for New Line (EXCLUSIVE)". Variety. נבדק ב-11 ביולי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Kit, Borys (10 במאי 2017). "Adam Devine, Liam Hemsworth Join Rebel Wilson in 'Isn't It Romantic' (Exclusive)". The Hollywood Reporter (באנגלית). נבדק ב-11 ביולי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Kroll, Justin (30 במאי 2017). "Priyanka Chopra Joins Rebel Wilson's 'Isn't It Romantic,' 'A Kid Like Jake' (EXCLUSIVE)". Variety. נבדק ב-11 ביולי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Hipes, Patrick (14 ביוני 2017). "Betty Gilpin Joins Rebel Wilson In New Line's 'Isn't It Romantic'". Deadline Hollywood. נבדק ב-11 ביולי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
משלחת לואיס וקלארק

לואיס משמאל, קלארק מימין
לואיס וקלארק על נהר קולומביה, ציור של צ'ארלס מריון ראסל, 1905
מפה של מסע לואיס וקלארק
משלחת לואיס וקלארק (באנגלית: Lewis and Clark Expedition) הייתה המשלחת היבשתית הראשונה שחצתה את אמריקה הצפונית, ממזרח היבשת אל חוף האוקיינוס השקט ובחזרה. את המשלחת, שפעלה בין 1804 ל-1806, יזם הנשיא תומאס ג'פרסון, והובילו סגן משנה מריווד'ר לואיס וסרן ויליאם קלארק, מצבא ארצות הברית שנעזרו באישה אינדיאנית בשם סקאג'וויה.
הנשיא ג'פרסון יזם את המשלחת זמן קצר לאחר רכישת לואיזיאנה בשנת 1803 כדי לחקור ולמפות את השטח החדש שנרכש, למצוא נתיב מעשי על פני המחצית המערבית של היבשת, לבסס נוכחות אמריקאית בשטח זה לפני שהמעצמות האירופיות יציגו תביעות על האזור, וכן ולבסס מסחר עם שבטים אינדיאנים מקומיים. המטרות המשניות של המסע היו מדעיות: לחקור את הצמחים, חיי בעלי החיים והגאוגרפיה של האזור, המסע הוכתר בהצלחה, המשלחת יצרה קשרים עם שבטים מקומיים, וחזרה עם מפות, רישומים ויומנים שהכילו חומר רב ערך.
הרקע למשלחת

במשך שנים התעניין תומאס ג'פרסון בסיפורי מסעות של מגלי ארצות, והפגין עניין רב בחקר האזור הלא ידוע ברובו של יבשת אמריקה. כמו קפטן קוק, הוא רצה לגלות מסלול מעשי דרך צפון מערב לחוף האוקיינוס השקט. אלכסנדר מקנזי כבר התווה מסלול במסעו אחר האוקיינוס השקט, בעקבות נהר מקנזי בקנדה לאוקיינוס הארקטי בשנת 1789, כאשר הוא וצוותו היו הלא-ילידים הראשונים שחצו את אמריקה מצפון למקסיקו במסע חקר מאורגן, והגיעו לחוף האוקיינוס השקט בקולומביה הבריטית בשנת 1793 - תריסר שנים לפני לואיס וקלארק. משלחת נוספת הייתה אמורה לצאת בשנת 1792, אולם היא בוטלה לאחר שהעומד בראשה, אנדרה מישו(אנ'), שהיה מחלוצי חוקרי הטבע של צפון אמריקה, נחשד בהיותו סוכן צרפתי.
משלחות מחקר לא היו הכוחות האירופאיים הראשונים שנפגשו עם השבטים המקומיים. קדמו להן ציידים וסוחרים אשר נסעו בטריטוריות הלא ממופות עדיין, אולם מטרתו של ג'פרסון הייתה להשיג הבנה כוללת של שטח נרחב, שלא היה עדיין ממופה, על העמים שלו, הגאוגרפיה, עולם החי והצומח, והמשאבי הטבע שלו, על מנת לאפשר את התחלת ההתפשטות האמריקאית על פני הטריטוריה החדשה.
שנתיים לאחר תחילת כהונתו, ביקש ג'פרסון מהקונגרס לממן משלחת דרך שטח לואיזיאנה לאוקיינוס השקט. על מנת שלא למשוך תשומת לב למשלחת שהייתה אמורה לגלות מידע יקר ערך, הוא לא ניסה להסתיר את דבר יציאתה מגורמים ספרדים, צרפתים ובריטים, אלא טען שמדובר במשלחת מדעית. עם זאת, הנחיותיו למשלחת היו:
מטרת המשימה שלכם היא לחקור את נהר המיזורי ויובליו העיקריים, שכן על ידי מסלולו וחיבורו עם מימי האוקיינוס השקט (בין אם נהרות קולומביה, אורגון, קולורדו או כל נהר אחר), עשוי לשמש נתיב התחבורה הימי הישיר והמעשי ביותר לרוחב היבשת לצורכי מסחר.
ג'פרסון בחר בלואיס להנהיג את המשלחת שכן הוא זיהה בו אדם בעל שילוב נדיר של ידע נרחב במדעי הטבע, היכרות עם דרכי העמים הילידיים, כמו גם תכונות אופי הדרושות למפקד משלחת. על מנת להשלים את מוכנותו של לואיס, ג'פרסון שלח אותו למספר אנשי מפתח שלימדו אותו תחומי ידע נוספים: בנג'מין ראש, רופא, איש חינוך, ומנהיג לשעבר במהפכה האמריקאית, אנדרו אליקוט, קרטוגרף ואסטרונום שהדריך אותו בשימוש במכשירי ניווט, בנג'מין סמית' ברטון, מגדולי חוקרי הטבע של התקופה, שלימד אותו לתאר ולשמר דגימות צמחים ובעלי חיים, רוברט פטרסון שממנו למד לנווט על פי קווי רוחב ואורך, קספר ויסטאר על מנת ללמוד על מאובנים וצורות חיים קדומות, ועוד. ג'פרסון עצמו פתח בפני לואיס את ספרייתו בנושא הגאוגרפיה של יבשת צפון אמריקה, שללואיס הייתה גישה מלאה אליה. הוא בילה זמן ממושך בלימוד המפות הקיימות ובהתייעצות עם ג'פרסון.
המסע

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מספר שבועות לאחר רכישת לואיזיאנה, נתן נשיא ארצות הברית תומאס ג'פרסון, שתמך בהתפשטות מערבה, הוראה לקונגרס של ארצות הברית להקציב 2,500 דולר על מנת "לשלוח קצינים נבונים וכעשרה עד שנים עשר גברים, לחקור אפילו עד האוקיינוס המערבי". על צוות המסע הוטל לחקור את השבטים האינדיאניים, הגאולוגיה, הבוטניקה, ובעלי החיים של האזור.
ב-14 במאי 1804 יצאה היחידה תחת פיקודו של קלארק להפלגה במעלה נהר המיזורי אל סנט צ'ארלס, מיזורי, שם הצטרף אליהם לואיס. המספר המדויק של חברי המשלחת לא ידוע, אך לפי ההערכות היו חברים בה כ-45 איש.
מסנט צ'ארלס המשיכה המשלחת בהפלגה בנהר. ב-20 באוגוסט 1804 הם חנו ליד נהר קטן, שם מת סמל צ'ארלס פלויד, מחברי היחידה, ככל הנראה מדלקת תוספתן חריפה. זהו האדם היחיד שמת במהלך המסע. כיום נהר זה נקרא על שמו, נהר פלויד.
בסוף אוגוסט, הגיעה המשלחת אל המישורים הגדולים. בעזרת סקאג'וויה הם יצרו קשרים עם כ-24 שבטים אינדיאנים, שעזרו להם למצוא את דרכם.
המשלחת ראתה את האוקיינוס השקט לראשונה ב-7 בנובמבר 1805, והגיעה לחוף כעבור שבועיים. מזג האוויר היה קשה ומכיוון שבאזור לא היו איילים, שמהם ניזונו בתחילת המסע, הם סבלו ממחסור במזון. לכן, ב-24 בנובמבר החליטה היחידה לעבור לצד הדרומי של נהר קולומביה, שם הקימו את מצודת פורט קלטסופ. הם עשו זאת לא רק לצורך מחסה והגנה אלא גם כדי לבסס באזור באופן רשמי את הריבונות של ארצות הברית, כשדגל ארצות הברית מתנוסס מעל המצודה. במהלך החורף תיעד לואיס את ממצאיהם במהלך המסע.
ב-23 במרץ 1806, החלה היחידה במסע בחזרה למיזורי. בתחילה השתמשו בסירות קאנו כדי להפליג בנהר קולומביה, ולאחר מכן המשיכו את המסע ביבשה. ב-23 בספטמבר הסתיים המסע, כאשר המשלחת הגיעה בחזרה אל סנט לואיס.
המשלחת השיגה את מטרתה להגיע אל האוקיינוס השקט, למפות ולבסס את ריבונות ארצות הברית באזור. הם הקימו יחסים דיפלומטיים וסחרו עם עשרות שבטי ילידים. הם צברו מידע על בית הגידול הטבעי, החי והצומח, והחזירו דגימות צמחים, זרעים ומינרלים שונים. הם מיפו את הטופוגרפיה של הארץ, וקבעו את מיקומם של רכסי הרים, נהרות ושבטי האינדיאנים הרבים שפגשו במהלך המסע. הם גם למדו הרבה על שפתם ומנהגיהם של השבטים האינדיאנים בהם הם נתקלו, והביאו רבים מממצאיהם, כולל אביזרי קרב ובגדים אינדיאניים מסורתיים.
תפקידה של סקאג'וויה

אף על פי שסקאג'וויה תוארה כמדריכת המשלחת, פעולת ההדרכה שלה מתוארת פעמים מעטות בלבד. עבודתה כמתורגמנית בהחלט עזרה למשלחת החקר לנהל משא ומתן עם שבטי השושון; עם זאת, ייתכן כי הערך החשוב ביותר למשימה היה עצם הנוכחות שלה במהלך המסע המפרך, אשר סימלה את כוונותיה שוחרות השלום של המשלחת. קלארק ציין ביומנו כי "האישה האינדיאנית אישרה עבור האנשים האלה את כוונותינו הידידותיות, כיוון שנשים לא מתלוות למשלחת מלחמה באזור זה," ו"אשתו של שאבונו המתורגמן שלנו מפייסת את כל האינדיאנים בנוגע לכוונות הידידותיות שלנו, אישה עם קבוצת גברים היא אות של שלום".
לוח זמנים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
לוח זמנים > 1804

14 במאי - המסע מתחיל בשעה 16:00 כשהקבוצה עוזבת את מחנה החורף ליד סנט לואיס
16 במאי - הקבוצה מגיעה לסנט צ'ארלס מיזורי
21 במאי - הקבוצה עוזבת את סנט צ'ארלס
21 ביולי - חוצים את נהר פלאט, כ-640 מייל מסנט לואיס. נכנסים לשטחו של שבט הסו
8 באוקטובר - 11 באוקטובר - חוצים את הנהר גרנד
24 בדצמבר - סיום בניית מעוז פורט מנדן. הקבוצה נכנסת למעוז לתקופת החורף
לוח זמנים > 1805

7 באפריל - 25 באפריל מפורט מנדן לנהר ילוסטון
25 באפריל - 3 ביוני - נהר ילוסטון עד נהר מריאס
27 באפריל - הקבוצה נכנסת לאזור מדינת מונטנה של היום
1 בספטמבר - 6 באוקטובר - חוצים את הרי ביטררוט
9 באוקטובר - 7 בדצמבר - יורדים בנהר קלירווטר, הנהר סנייק ונהר קולומביה
20 בנובמבר - נפגשים עם האוקיינוס השקט בפתח הנהר קולומביה
לוח זמנים > 1806

14 במאי - 10 ביוני - מחנה צ'ופוניש, אוספים 65 סוסים. מתכוננים לחציית הרים. הרי ביטררוט עדיין מכוסים בשלג, לא יכולים לעבור.
11 באוגוסט - לואיס נורה בטעות בידי אחד מחברי המשלחת.
23 בספטמבר - המסע הסתיים כשהקבוצה מגיעה חזרה לסנט לואיס.
הישגיה של המשלחת

במהלך מסעה, רכשה המשלחת ידע על שבטים רבים של ילידים אמריקאים שלא היו ידועים עד כה והתחילו לבסס איתם קשרי מסחר; הם השיגו תיאור גאוגרפי נאמן של נתיבים רבים ביבשה ובנהרות. במזרח, התגליות הבוטניות והזואולוגיות עוררו את עניינה של האגודה הפילוסופית האמריקאית, אשר בקשה דגימות, חפצים שונים שנתקבלו מהאינדיאנים, ודיווחים על צמחים וחיות בר יחד עם זרעים שונים. ג'פרסון עצמו טיפח וחקר זרעי תירס שהביאה איתה המשלחת. המשלחת ביססה נוכחות אמריקאית בטריטוריה החדשה שנרכשה ופתחה את הדלת להמשך חקר, סחר וגילויים מדעיים. לואיס וקלארק אף הביאו איתם בחזרתם את הצ'יף של אחד משבטי האינדיאנים אשר נפגש עם ג'פרסון.
עם שובם, לואיס וקלארק נאבקו להכין את כתבי היד שלהם לפרסום. עם זאת מרבית החומר כלל לא הגיע לפרסום בימי חייהם, ורבים מהגילויים שלהם לא נזקפו כלל לזכותם, וקיבלו שמות אחרים לאחר ש"התגלו" בשנית על ידי חוקרים אחרים. במהלך המאה ה-19, אזכורים ללואיס וקלארק כמעט שלא הופיעו בספרי ההיסטוריה, אפילו במהלך יום המאה של ארצות הברית ב-1876, והמשלחת נשכחה במידה רבה.
לואיס וקלארק החלו לקבל תשומת לב בתחילת המאה ה-20. כתבי העת המקוריים של המשלחת התפרסמו בשנים 5–1904 ורק אז החל הציבור הרחב התוודע להיקף המלא של התגליות המדעיות שלה. גם תערוכת הרכישה של לואיזיאנה ב-1904 בסנט לואיס וגם תערוכת המאה של לואיס וקלארק ב-1905 בפורטלנד, אורגון, הציגו אותם כחלוצים אמריקאים.
לקראת 100 שנים למשלחת הונפק דולר הזהב של לואיס וקלארק.
לקריאה נוספת

ארנון גוטפלד, שערים לחוויה האמריקנית, הוצאת רמות - אוניברסיטת תל אביב
הערות שוליים

↑  איילת בלאושטיין, היווצרותו של מיתוס: דמותה של סקג'ווייה על פי יומני לואיס וקלארק (עמ' 90)
↑  James P. Ronda, Lewis and Clark among the Indians (עמ' 2)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264524505171  BnF: cb12099542s (data)  GND: 4167503-4  LCCN: n84018492  NARA: 10442195  NKC: ko2017967059  NLA: 60664008  SNAC: w6vn52cs  SUDOC: 027303160  VIAF: 134541263   WorldCat (עם VIAF): 134541263
ג'יימס מקאבוי

| --- | --- |

מקאבוי בקומיק-קון, סן דייגו 2019
 לידה:  21 באפריל 1979 (בן 45) סקוטלנד גלאזגו, סקוטלנד, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1995
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון המלכותי של סקוטלנד (2000)  St. Thomas Aquinas Secondary School, Glasgow 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס הכוכב העולה, באפטא (2006)  פרס חוג מבקרי הסרטים של לונדון לשחקן הבריטי של השנה (2008)  פרס הקולנוע הבריטי העצמאי לשחקן הטוב ביותר (2013) 
 http://www.jamesmcavoy.com/
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
מקאבוי ב-2010
ג'יימס אנדרו מקאבוי (באנגלית: James Andrew McAvoy; נולד ב-21 באפריל 1979) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה סקוטי. ידוע בעיקר בשל תפקידיו בסרטים "המלך האחרון של סקוטלנד", "כפרה", "מבוקש"  ״ספליט״(שם שיחק 7 דמויות שונות) והסדרה הבריטית "לגדול בלי בושה", וכן בשל תפקידו כפרופסור אקסבייר הצעיר בסרט "אקס-מן: ההתחלה" ובסרטי ההמשך "אקס-מן: העתיד שהיה", "אקס-מן: אפוקליפסה" ו"אקס-מן: הפניקס האפלה".
מקאבוי זכה בפרס באפט"א לכוכב העולה, והיה מועמד לעוד שני פרסי באפט"א, לשני פרסי האקדמיה האירופית לקולנוע, לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר ולארבעה פרסי אוליבייה.
ביוגרפיה

מקאבוי נולד בגלאזגו, סקוטלנד שבממלכה המאוחדת, בנם של אליזבת (לבית ג'ונסטון) וג'יימס מקאבוי האב. אביו היה נהג אוטובוס שהסב מקצוע לבנאי, ואימו הייתה פסיכיאטרית שנפטרה ב-2018. הוריו נפרדו כאשר היה בן 7 והתגרשו כשהיה בן 11.
אמו של מקאבוי סבלה מבריאות לקויה ובעקבות כך שלחה אותו להתגורר עם סבו וסבתו, מרי וג'יימס ג'ונסטון, באזור דרמצ'אפל  שנמצא סמוך לעיר גלאזגו. אמו התגוררה איתם לסירוגין. למקאבוי יש אחות צעירה בשם ג'וי ואח למחצה הצעיר ממנו בשם דונלד. הוא לא היה בקשר עם אביו מאז ילדותו. הוא למד בבית הספר הקתולי סנט תומאס אקווינס באזור ג'ורדנהיל בגלאזגו.
מקאבוי הגיש בקשה להצטרף לצי המלכותי הבריטי וכבר התקבל כאשר הוצע לו גם באותו זמן ללמוד באקדמיה המלכותית הסקוטית למוזיקה ודרמה. לאחר שסיים את לימודיו בשנת 2000, עבר להתגורר בלונדון.