stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרכבת הלאומית הקנדית

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בניו יורק (17 בנובמבר 1995–CNI)  הבורסה לניירות ערך בטורונטו (17 בנובמבר 1995–CNR) 
 מייסדים:  ממשלת קנדה 
 תקופת הפעילות:  6 ביוני 1919 – הווה (105 שנים) 
 חברות בנות:  Bessemer and Lake Erie Railroad  Duluth, Missabe and Iron Range Railway  Wisconsin Central Ltd.  Duluth, Winnipeg and Pacific Railway  Grand Trunk Corporation  Algoma Central Railway 
 מיקום המטה:  מונטריאול/מרכז העיר 
 ענפי תעשייה:  הובלת משא ברכבת 
  
 www.cn.ca
 
הרכבת הלאומית הקנדית (באנגלית: Canadian National; בצרפתית: Canadien National וידועה בראשי תיבות: CN) היא מפעילת שירותי תחבורה מסילתית בקנדה שבסיסה במונטריאול, קוויבק, המשרתת את קנדה, המערב התיכון ודרום ארצות הברית.
CN היא הרכבת הגדולה ביותר בקנדה, הן מבחינת ההכנסות והן מהגודל הפיזי של רשת הרכבות שלה, והיא חברת הרכבות היבשתית היחידה בקנדה, המשתרעת על פני קנדה מהחוף האטלנטי בנובה סקוטיה לחוף האוקיינוס השקט בקולומביה הבריטית לאורך כ-32,831 קילומטרים.
CN היא חברה ציבורית עם 24,000 עובדים ונכון ליולי 2019 היה לה שווי שוק של כ-90 מיליארד דולר קנדי. CN הייתה בבעלות ממשלתית, לאחר שהייתה חלק תאגיד הכתר הקנדי, מיום היווסדו ועד הפרטתו בשנת 1995. נכון לשנת 2019, ביל גייטס הוא בעל המניות היחיד בחברת CN.
החברה נקראה "הרכבות הלאומיות הקנדיות" (CNR) בשנים 1918 - 1960, וכינויה "CN" משנת 1960 ועד ימינו.
הערות שוליים

↑  "Stock Analysis: Canadian National Railway Company (NYSE:CNI) A Value Buy, But Not a Dividend Buy | Dividends Value". 17 בנובמבר 2008. אורכב מ-המקור ב-2018-11-06. נבדק ב-2 במרץ 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Facts and Figures". CN. אורכב מ-המקור ב-28 בינואר 2016. נבדק ב-21 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "CNR.TO : Summary for Canadian National Railway Compa - Yahoo Finance". ca.finance.yahoo.com (בCanadian English). נבדק ב-2019-07-09.
↑  "Bill Gates now biggest CN shareholder (CA;CNR)". CBC News. 25 באפריל 2011. נבדק ב-26 באפריל 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007450393905171  ISNI: 0000 0001 0943 2975  LCCN: n83178313  SUDOC: 027902439  Trove: 799257  VIAF: 138298990   WorldCat (עם VIAF): 138298990 
ערך זה הוא קצרמרבנושא קנדה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הנפשת חול

הנפשת חול או הנפשה באמצעות חול הוא סוגה של הנפשה (אנימציה) או אמנות במה במסגרתה האמן יוצר סרט הנפשה באמצעות ציור באצבעותיו על גבי משטח מואר, כאשר ה"צבע" בו נעשה שימוש הוא חול. האמן מצייר בחול על ידי זריית חול על גבי המשטח והזזתו. שימוש בצבעי חול שונים או במשטח מואר שצבעיו משתנים מאפשר הנפשה צבעונית.
בין הסרטים שעשו שימוש בטכנולוגיה זו ניתן למנות את:
"הינשוף שהתחתן עם האווזה (אגדה אסקימוסית)" (1974)
"The Erlking"‏ (2002)
"Tracks" ‏ (2003)
המדפיסים בני פואה

המדפיסים בני פואה (Foá) הם בני משפחת מדפיסים, אשר הפעילו בתי דפוס בכל רחבי אירופה. בית הדפוס הראשון שהפעילו היה בשנת ה'שי"א (1551) בסביונטה ליד מנטובה בצפון איטליה. בשנת 1554 הייתה העיר למרכז דפוס עברי.
היסטוריה

המניע לפתיחת בית הדפוס בסביונטה היה סגירת בתי הדפוס העבריים בוונציה. אחדים מעובדיהם עברו לעבוד בדפוס פואה. דפוס שהיה ממוקם בבית פרטי ורק אך לאחר מכן הוקם בניין מיוחד עבורו. שני הספרים הראשונים שהודפסו בדפוס פואה היו: בשנת 1551 "מרכבת משנה" - פירושו של דון יצחק אברבנאל על ספר דברים. ובשנת 1552 "חזות קשה" - ספרו של רבי יצחק עראמה מספרד.
בדפוס סביונטה הייתה מקובלת השיטה של הזמנה מראש של הדפסת הספר, אשר הייתה מוקדשת לאדם מסוים. כאשר נאספו די חותמים מראש לספר החדש, נאספו התשלומים מהמשתתפים והדפסת הספר החלה. אם בין התורמים היו כאלה נדיבים במיוחד, שמם הופיע בהבלטה בעמודים הראשונים של הספר.
ברוב הספרים שהודפסו על ידי בני המשפחה הופיע סמל המשפחה: שני אריות נשענים על עץ דקל משני צדדיו ובענפי הדקל משולב מגן דוד. הדגלים נקבעו: בשער, העמוד הראשון ולעיתים בסוף הספר. מסביב לדגל הופיע הפסוק: "צדיק כתמר יפרח טוביה פואה יצ"ו", או השם בראשי תיבות "ט.פ.י." לפעמים המדפיס הוסיף פסוקים מתהילים ובכולם המילה "מגן". במשך הדורות היה שינוי במבנה הדגלים.
בדפוס טוביה פואה - המדפיס הראשון מבני המשפחה, הודפסו סך הכל 26 ספרים, העתקים מרובם נמצאים בבית הספרים הלאומי בירושלים ובספריית שוקן. נתנאל פואה - הבן הבא למשפחת פואה, פעל באמסטרדם במשך 14 שנה בין השנים 1702–1715, ובמאה ה-18 והמאה ה-19 פעלו בני המשפחה בוונציה ובפיזה והדפיסו 121 ספרים. אחרון בני פואה שעסק בהדפסה פעל בטורינו ושמו לא ידוע. הוא הדפיס את הספר סדר חג הזיכרון לחברת חסד ואמת בק"ק רגייו שנכתב לזכר חללי מגפה.
המדפיסים בני משפחת פואה

רשימת בני משפחת פואה המוכרים הם:
אליעזר ב"ר אברהם פואה - קרפי - ה'רכ"ט (1492)
המקובל פרץ פואה - ה'רצ"ו (1536)
מכאן לפי סדר הא"ב
אברהם פואה - צפת - חי בימי האר"י הקדוש
אברהם ב"ר משה פואה מג'נובה - ה'תקל"ז (1777)
אברהם פואה השוחט מג'נובה
אברהם בן הרופא שלמה פואה - דפוס ונציה
אברהם פואה - דפוס קושתא
אברהם ברוך פואה - ממנטובה ה'תקכ"ז (1767)
אלחנן דוד-בן יצחק פואה - 1730
אליהו עמנואל בן יעקב פואה - יסד בית חינוך לילדי ישראל בורצ'ילי
אליעזר פואה - אביו של המדפיס טוביה פואה מסביונטה
אליעזר חי בן אלישמע פואה (1713)
אליעזר נחמן פואה - (נפטר בב' בתמוז ה'תי"ט, 1659) תלמיד הרמ"ע מפאנו - חיבורו "מדרש בחידוש" על ההגדה של פסח הודפס בוונציה, וגרן ארנ"ן דרושים על התורה בכ"י.
ספרים שהדפיסו (רשימה חלקית)

"מורה נבוכים לרמב"ם", טוביה פואה, סביונטה, 1553
"מסכת קידושין", טוביה פואה, 1553
"שו"ת מהר"ם אלשקר", טוביה פואה, סביונטה, 1154
"ספר דברי הימים למלכי צרפת", טוביה פואה, 1554
"פרי חדש", נתנאל פואה, אמסטרדם, 1706
"תורה נביאים וכתובים", יצחק פואה, ונציה, 1743
"שירים ורננים" (לבר מצווה של בנו - גד) יצחק פואה, 1743
"סדר ארבעת התעניות", יצחק פואה, 1751
"מחזור לשלושה רגלים", שלמה בן מרדכי פואה, 1792
"סדר ספירת העומר", גד שמואל פואה, פיזה, 1794
לקריאה נוספת

אברהם יערי, המדפיסים בני פואה (בתוך) מחקרי ספר פרקים בתולדות הספר העברי, הוצאת מוסד הרב קוק, תשי"ח, ירושלים, עמ' 323 - 326
הערות שוליים

↑  פרטים על הספר.
↑  פרטים על הספר
↑  אליעזר נחמן פואה, באתר "החכם היומי"
ערך זה הוא קצרמרבנושא יהדות ובנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הר פירמיד (הרי צ'רצ'יל)

ערך זה עוסק בהר בהרי צ'רצ'יל שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  2,810 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  Churchill Mountains 
 קואורדינטות:  81°20′00″S 157°18′00″E﻿ / ﻿81.33333°S 157.3°E﻿ / -81.33333; 157.3
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר פירמיד(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר פירמיד
 
הר פירמיד (באנגלית: Pyramid Mountain) הוא הר בהרי צ'רצ'יל בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 2,810 מטרים מעל פני הים.
להר צורת פירמידה.
ההר ממוקם 6 קילומטרים מצפון להר אלברט מארקהאם.
היסטוריה > גילוי ההר

ההר התגלה על ידי משלחת החקר הבריטית הלאומית לאנטארקטיקה (משלחת דיסקברי) (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904), בפיקודו של רוברט פלקון סקוט.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר תיאורי, והוא מתאר את צורתו.
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
התזמורת הקאמרית של וינה

| --- | --- |

הקונצרטהאוס של וינה: משכנה של התזמורת
 תאריך ייסוד:  1946
 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 מיקום:  וינה, אוסטריה
 אולם קונצרטים:  הקונצרטהאוס של וינה
 מנצח:  יאן וילם דה פרינד
 https://www.kammerorchester.com/
 
התזמורת הקאמרית של וינה (בגרמנית: Wiener Kammerorchester) היא תזמורת קאמרית אוסטרית שמשכנה הוא הקונצרטהאוס של וינה.
התזמורת הקאמרית של וינה נוסדה ב-1946, והמנהלים האמנותיים הראשונים שלו היו פרנץ ליצ'אואר, היינריך הולרייזר, פול אנגרר וקרלו זקי.
כאשר פיליפ אנטרמון קיבל את התפקיד מ-1976 עד 1991, הוא החל מסורת של מנצחים הממלאים תפקיד כפול, והופיעו כמנצח וגם כסולן. פיליפ אנטרמון המשיך בתור מנצח הכבוד של התזמורת לכל חייו, והוביל אותה בסיבוב ההופעות ובסדרת המנויים שלה בקוצרטהאוס. בנוסף, התזמורת המשיכה להזמין אמנים בעלי תפקידים כפולים, ביניהם יהודי מנוחין, היינץ הוליגר, היינריך שיף ואולה רודנר.
היינריך שיף היה המנצח הראשי של התזמורת הקאמרית של וינה מ-2005 עד 2008, כאשר פרש מתפקידו מסיבות בריאותיות. שטפן ולדר היה המנצח הראשי של התזמורת הקאמרית של וינה, משנת 2008 עד 2018. מאז 2018, המנצח האורח הראשי של התזמורת הוא ג'וג'י האטורי.
ההקלטות המסחריות של התזמורת הקאמרית של וינה כוללות את ההקלטה השלמה הראשונה של הסימפוניות של יוזף היידן, בניצוחו של ארנסט מרזנדורפר. הסט הזה קיבל מהדורה מוגבלת מאוד ולא היה ידוע באותה תקופה.
המוניטין הבינלאומי הגבוה של התזמורת מתועד על ידי סיורים קבועים שלקחו אותה ליפן, סין, טאיוואן, קוריאה, ארצות הברית, דרום אמריקה וכל מדינות אירופה.
מנצחים ראשיים

פרנץ ליטשאואר
היינריך הולרייזר
פול אנגרר (1956 - 1963)
קרלו זקי (1966 - 1976)
פיליפ אנטרמון (1976 - 1991)
ארנסט קובאצ'יץ' (מנהיג אמנותי, 1996 - 1998)
כריסטוף אברלה (1999 - 2004)
היינריך שיף (2005 - 2008)
שטפן ולדר (2008 - 2018)
יאן וילם דה פרינד (2023 - ממשיך)
התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס

| --- | --- |
 תאריך ייסוד:  1968 
 מייסד:  ג'יימס ארקטוב
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מיקום:  לוס אנג'לס, קליפורניה
 אולם קונצרטים:  תיאטרון אלקס, רויס הול
 מנצח:  חיימה מרטין
 https://www.laco.org/
 
התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס (באנגלית: Los Angeles Chamber Orchestra) היא תזמורת קאמרית אמריקאית בת 40 נגנים, שמקום מושבה הקבוע הוא לוס אנג'לס, קליפורניה. התזמורת נוסדה ב-1968 על ידי הצ'לן ג'יימס ארקטוב כדרך ביטוי אמנותית לנגנים המחוננים שבאולפני הקולנוע וההקלטות המקומיים.
ג'פרי קהן, שעמד בראש התזמורת בין השנים 1997 - 2017 משמש כמנצח כבוד. מנצחיה הקודמים היו סר נוויל מרינר, ג'רארד שוורץ, איונה בראון וכריסטוף פריק. מנהלה האמנותי של התזמורת הוא חיימה מרטין ומלחין הבית הנוכחי שלה הוא אורי קיין.
התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס מופיעה ב-15 קונצרטים בשנה בשני תיאטראות: "תיאטרון אלקס" בגלנדייל ו"רויס הול" של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. הרפרטואר שלה כולל מוזיקה החל בתקופת הבארוק ועד ליצירות חדשות, המוזמנות על ידי התזמורת. לחגיגות יום השנה להולדת מוצרט (27 בינואר 2006), ביצעה התזמורת את 23 הקונצ'רטי לפסנתר של מוצרט במשך תקופה של 15 חודשים, מבצע ששום תזמורת אחרת בארצות הברית לא יזמה עד כה. קהן ניצח על 23 הקונצ'רטי מן הפסנתר, כפי שהיה מקובל בתקופתו של מוצרט.
באפריל 2002 הופיעה התזמורת לראשונה בקרנגי הול וביוני 2005 זכתה בפרס הראשון על הגשת מוזיקה בת זמננו בתוכניותיה, מטעם האגודה האמריקאית למלחינים, מחברים ומוציאים לאור וליגת התזמורת הסימפונית האמריקאית.
התזמורת מופיעה גם לפני תלמידי בתי ספר יסודיים באמצעות תוכניותיה - "מפגש עם המוזיקה" ו"קונצרטים בשכונה".
על פי אתר התזמורת ברשת, משימתה של התזמורת הקאמרית לוס אנג'לס היא "לשמר ולקדם מסורת חיה של מוזיקה תזמורתית באמצעות ביצועים מצטיינים באיכותם האמנותית, הממריצים ומעשירים את חיי הנגנים והמאזינים גם יחד. אנו חוגגים את הקשר האישי בין הנגנים, קהל המאזינים והקהילה, כפי שעוצב בחוויה היחידה במינה של התזמורת הקאמרית שלנו".
מבקר המוזיקה ג'ים סוויידה שיבח את התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס כ"תזמורת הקאמרית המעולה ביותר באמריקה".
הערות שוליים

1 2  about LACO, באתר התזמורת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007605497105171  BnF: cb13904503h (data)  ISNI: 0000 0001 0670 3477  LCCN: n81150002  MusicBrainz: cdba7b15-9b28-4ea3-ab75-e9c7002e990d  NKC: xx0074657  SUDOC: 078974283  VIAF: 146726916   WorldCat (עם VIAF): 146726916
ה'תנ"ז

.
ה'תנ"ז (5,457) ובקיצור תנ"ז – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-27 בספטמבר 1696, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 15 בספטמבר 1697.
המולד של תשרי חל ביום רביעי, 18 שעות ו-510 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג הכז. איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים.
זו שנה רביעית לשמיטה, ושנת 4 במחזור העיבור ה-288. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 25 (סימנה כהלוא) במחזור השמש ה-195.
שנה זו היא שנת 1,628 לחורבן הבית, ושנת 2,008 לשטרות.
אירועים

רבי יהודה החסיד וקבוצתו מתחילים את מסעם לעלייה לארץ ישראל.
נולדו

רבי שמואל אבן אלבאז, פוסק מקובל, דרשן ומשורר מחכמי מרוקו. (נפטר בה'תק"ט)
נפטרו

כ"ז בחשוון – רבי דוד לידא, אב"ד בלידא, אוסטרוה, מגנצא ובקהילה האשכנזית באמשטרדם.
כ"ד בשבט – משה קוריאל, שימש כשגריר פורטוגל באמסטרדם.
כ"ח באדר – רבי אברהם הכהן פימינטיל, רב בקהילות הספרדים באמשטרדם ובהמבורג, מחבר "מנחת כהן".
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג הכז, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
ואלייס

מיקומו של ואלייס בתוך הקהילה האוטונומית של קטלוניה (גבולות 1936–2015).
ואלייס (בקטלאנית: El Vallès או פשוט Vallès) הוא מחוז היסטורי בקטלוניה, ספרד, הממוקם במרכז הרכס הקטלאני הקדם-חופי (אנ'). הוא מיוצג בימינו על ידי שתי חטיבות מנהליות נפרדות (קומארקס) שהן חלק ממחוז ברצלונה: הואלייס המערבי (אנ'), שיש לו שתי בירות, סבאדל וטראסה; והואלייס המזרחי (אנ'), שבירתו גרנולר (אנ').
לחלוקה הנוכחית של ואלייס ישנם שורשים היסטוריים במחוזות המשפטיים של גרנולר וסאבאדל-טראסה, שהוקמו בשנת 1834. עם זאת, הפעם הראשונה שבה נעשה שימוש מפורש בחלוקה זו כפי שנקבע בחוק הייתה בשנת 1936, עם החלוקה הרשמית של קטלוניה לקומארקס (Comarques). בשנת 2015, ארבע מהעיריות במזרח ואלייס הפכו לחלק מקומארקה חדשה שנוצרה: המויאנס (אנ'). חלקים מסוימים של אזור ואלייס שייכים לאזור המטרופולין של ברצלונה (אנ'), וכיום הוא מחובר לברצלונה עם מערכות תחבורה ציבוריות כגון המטרו דל ואלייס (אנ') של FGC (אנ').
הצבעים של קשת

| --- | --- |
 סוגה:  ילדים
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית אנגלית ספרדית טורקית פולנית רומנית ערבית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  12
 הפקה
 הפצה:  stanga
 אורך פרק:  5 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ הופ! ערוץ לולי
 תקופת שידור מקורית:  31 באוגוסט 2008 – הווה
 
הצבעים של קשת היא סדרת טלוויזיה מונפשת ישראלית לילדים שנוצרה על ידי חברת האנימציה stange ושודרה בערוץ הופ! (כחלק מהופל'ה) בערוץ לולי באנגלית ובשפות אחרות הסדרה מכונה בשם colorful rainbow.
עלילה

העלילה עוסקת בילדה ושמה קשת שבוחרת יום יום צבע ובעזרתו לומדת על הצבעים שבעולם כל פרק מסודר במבנה קבוע קודם כל קשת מתעוררת ובוחרת צבע ליום שלה (לדוגמה צהוב) ואז פרט אחד בצבע לדוגמה (בפרק כתום היא בחרה תפוז כתום) לאחר מכן היא הולכת לחדר של סבא שלה ושם הוא מצייר ציור בצבע שהיא בחרה אחר כך היא עם סבא שלה או עם אמא שלה או עם שניהם הולכת למקום כלשהו ופוגשת דברים בצבע שהיא בחרה (לדוגמה בפרק כחול היא הלכה לחוף הים) לקראת סוף הפרק יש דקלום על פרט אחד שקשת מצאה (לדוגמה בפרק אדום היה דקלום על חיפושית אדומה) בחלק מהפרקים קשת נועלת סנדלים ובחלק מהפרקים גם נעליים.
דמויות

הדמויות הראשיות בסדרה הן:
קשת (הדמות הראשית): אוהבת צבעים.
סבא בר צבע: סבא של קשת שאוהב לייצור כל צבע לקשת.
אמא של קשת: אמא של קשת שהיא מופיעה בפרקים שהיא יוצאת לטיול.
שאר הדמויות לא מופיעות בכל פרק אלא בפרק על הצבע אין לדמויות מדבבים זה רק מספר שמדבר גם בתור הדמויות עם כן בחלק מהפרקים כאשר קשת נהנת היא צוחקת הדיבוב הוא קול צחוק של ילדה.
הצבעים שקשת למדה עליהם בסדרה

להלן רשימה של צבעים המופיעים בפרקים לפי צבעי הקשת:
אדום
כתום
צהוב
ירוק
כחול
סגול
ורוד
חום
לבן
אפור
שחור
צבעוני (למרות שקשת פגשה בכל פרק צבע אחר, היה פרק אחד שבו היא פגשה את כל הצבעים)
הצבת גבולות

הצבת גבולות הוא מונח המבטא את האופן בו תוחמים בעלי סמכות את תחום הפעולה של הנתונים לסמכותם. לרוב ההתייחסות בעניין זה היא בהקשר של מבוגרים, הקובעים גבולות עבור ילדיהם או תלמידיהם על מנת לסייע להם להבחין בין "מותר" ו"אסור". כמו כן, הצבת גבולות מתרחשת גם בין אנשים בוגרים (במערכות יחסים זוגיות, משפחתיות, חברתיות ומקצועיות), כאמצעי להגדרת מרחב הפעולה שבין הפרטי למשותף.
במהלך החיים קביעת הגבולות הופכת לחלק מהגדרת הזהות העצמית של האדם. היא עשויה להיות חיצונית (כלפי אחרים) או פנימית - אדם עשוי להציב לעצמו גבולות, כלומר לבטא שליטה עצמית פנימית ויכולת ויסות דחפים פנימיים וגירויים ותסכולים חיצוניים, כגון ריסון עצמי והקשבה לגורמי סמכות.
מטרות הצבת הגבולות

היבט אישי - היכולת לשליטה עצמית ודחיית סיפוקים, המועברות על ידי המבוגר המכוון, בהתאם לגיל הילד, עוזרות לו לרכוש נורמות התנהגות מוסריות ויכולת להבחין בין "אסור" ו"מותר" ובין "טוב" ו"רע". הפנמה של אותם ערכים מפחיתה התנהגות אלימה בקרב הילדים ומבנה התנהגות רצויה. אותם גבולות מאפשרים לילד ללמוד להתמודד במידה מסוימת של ביקורת, מבלי להישבר ומבלי לוותר או להגיב בתוקפנות. הוא אינו מחויב לחשוף את מחשבותיו ורגשותיו, את גופו ורכושו אם אינו רוצה בכך.
היבט חברתי - הצבת גבולות חשובה במסגרת חברתית וחיונית לקיומה, לכן יש צורך בהבנה שהזכויות והגבולות של כל אחד מהצדדים חשובים באותה מידה כלומר, לימוד הילד להציב את גבולותיו והעדפותיו תוך שמירה על גבולות האחר. למשל: לכבד את רצונם של אנשים שאינם רוצים לחשוף את מחשבותיהם, אזהרה מפני גירויים אסורים הנוגדים את הנורמות החברתיות ועוד. כמו כן, הצבת גבולות מקדמת תהליך נוסף של תחושת נפרדות מהזולת ומאפשרת לפרט לבנות יחסים חברתיים טובים ויציבים עם בני אותו גיל לטווח הארוך ולהסתגל למסגרת, לפתח טכניקות של משא ומתן, בקשה ופשרה במקום שקודם לכן היו רק דרישות.
היבט בית ספרי - הצבת גבולות בכיתה מסייעת לסמכות המורה על ניהול מהלך השיעור בצורה שתאפשר לכלל התלמידים ללמוד ולמסגרת להתנהל. כמו כן, הגבולות מסייעים בשמירה על שלום הילד מפני פגיעה ואלימות בין תלמידים לתלמידים ולבין עצמם.
ראו גם

הצבת גבולות בגיל הרך
גבולות בטיפול
ענישה
הערות שוליים

↑  הסודות של הצבת גבולות אפקטיבית - בטיפולנט, באתר בטיפולנט | פורטל לשירותים פסיכולוגיים בישראל
↑  אילון נופר, ‏הבנתי שאם לא אציב גבולות, אני אקרוס, באתר גלובס, 9 בפברואר 2018
1 2 3  טל, קלודי. (2007). כמה מילים ומחשבות על גבולות בחינוך. הד הגן- ע"א (ד)', 5-13.
1 2  מאסס, מילי. (2004). הגבולות שלהם המחויבות שלנו: על סמכותם ואחריותם של עובדים סוציאליים בתחום יחסי הורים ילדים. מגמות-מ"ג (3), 566-576
↑  דה מלאך, שחק. (2007). ילד משוחרר ילד ממושמע. בתוך: אור, א, בן אשר, ס (עורכות), המוכר והזר, 307-316.
1 2 3 4  פוקס שבתאי, אורלי. (2007). גבולות ככלי להתמודדות עם בעיות התנהגות. פנים-(38), 92-100.
↑  שרה שמעוני, שרית סגל וורדה שרוני (1997), "משמעת בכיתה: היבטים פסיכולוגיים וחינוכיים". מכון מופ"ת
הפרדוקס הישראלי

הפרדוקס הישראלי הוא כינוי לתצפית אפידמיולוגית שלפיה שיעור הלוקים במחלת לב כלילית מקרב היהודים הישראלים גבוה, בכפיפה אחת עם תזונה ענייה בשומן רווי באוכלוסייה זו. תצפית זו עומדת בסתירה לסברה הרווחת לפיה צריכה גבוהה של שומן רווי מעלה את הסיכון ללקות במחלה זו.
הפרדוקס הישראלי הוא אחד מכמה "פרדוקסים" בקשר בין צריכת שומן לבין מחלות לב. הידוע בהם הוא הפרדוקס הצרפתי. ישנם תזונאים שפרסמו שהמסקנה משני הפרדוקסים היא שיש להימנע מצריכת שמני זרעים (צר'), כגון שמן מחמניות, כותנה, סויה, ותירס.
המונח נטבע בשנת 1996 במאמר מדעי מאת דניאל ים, אברהם אלירז ואליוט ברי. לפיהם ייתכן כי שכיחות המחלות נגרמה מצריכת מרובה של שומן רב-בלתי רווי מסוג אומגה 6.
הערות שוליים

↑   THE ISRAELI PARADOX, סרטון בערוץ "Niklas Gustafson", באתר יוטיוב (אורך: 01:19)
P.D. Mangan, The Israeli Paradox, Rogue Health and Fitness, ‏16 בינואר 2019
↑  Yam D; Eliraz A; Berry EM (1 נוב' 1996). "Diet and disease--the Israeli paradox: possible dangers of a high omega-6 polyunsaturated fatty acid diet". Israel Journal of Medical Sciences (באנגלית). PMID 8960090. {{cite journal}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא בריאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הר פינאפור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  אה"מ פינאפור 
 גובה:  1,100 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  69°46′00″S 70°52′00″W﻿ / ﻿69.7667°S 70.8667°W﻿ / -69.7667; -70.8667
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמההר פינאפור(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמההר פינאפור(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר פינאפור(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר פינאפור
 
הר פינאפור (באנגלית: Mount Pinafore) הוא פסגה בולטת בחלקו הצפוני של האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 1,100 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-3,856 בגובהו באנטארקטיקה.
ההר ממוקם בין קרחון בארטוק (שמצפון מערב לפסגה) וקרחון סאליבן; 6.27 קילומטרים דרומית-מזרחית מנונאטאקי ליובימץ; 9.26 קילומטרים דרום - דרום-מזרחית מפסגת קוז'וך.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר נתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
ההר נקרא על שמה של האופרה אה"מ פינאפור מאת גילברט וסאליבן (שם הקרחון ניתן בו בעת שניתן שם לקרחון סאליבן - על שמו של המלחין האנגלי סר ארתור סאליבן - וקרחון גילברט - על שמו של הליבריתן (מחבר האופרות) האנגלי ויליאם שוונק גילברט שותפו של סאליבן); וזאת בדומה לאתרים סמוכים רבים באזור אשר נקראו על ידי הוועדה המייעצת על שמם של מלחינים ויצירות מוזיקליות.
ראו גם

| אתרים על שם מלחינים, מוזיקאים ויצירות מוזיקליות באי אלכסנדר |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | באלאקירב • בארטוק • גילברט • דיליוס • מיקאדו • סאליבן • סיבליוס • פלסטרינה |  |
| הדומי קרח | הנדל • וגנר • מוצרט |  |
| מדפי קרח | באך • ברהמס • בריטן |  |
| שדות שלג | שדה השלג פרסל |  |
| מפרצונים | בוקריני • ברהמס • בריטן • היידן • ובר • ורדי • מנדלסון • סטרווינסקי • פורה • קופרן • ראמו • שוברט |  |
| הרים, רמות ומצוקים | רכס אטאנסוב • רמת אלגר • נונאטאקי אפאלאצ'יה • הר בורודין • פסגת גלוק • הר גריג • רמת דביסי • הר וילבי • מעבר האפנר • הרי לאסוס • הר ליסט • שלוחת מאהלר • פסגות מוסורגסקי • הר מורלי • נונאטאק פיגארו • הר פינאפור • גבעות פינלנדיה • הר צ'ייקובסקי • הר שומאן • גבעת שופן |  |
| חצאי אי | אירואיקה • בטהובן • מונטוורדי • שוסטקוביץ' |  |
| לשונות יבשה | נקודת ברליוז • נקודת רוסיני |  |
לקריאה נוספת

• Geological Society of London, , P 154
• M. J. Hambrey, W. B. Harland, , P 201
• Mary G. Chapman, Laszlo P. Keszthelyi, , PP 57, 64
• Bösken, Janina. (2016), , DOI: 10.13140/RG.2.2.33225.13926
• John L. Smellie, Ian P. Skilling, , Sedimentary Geology Volume 91, Issues 1–4, June 1994, Pages 115-129, https://doi.org/10.1016/0037-0738(94)90125-2
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  הרי אנטארקטיקה לפי גובהם
↑  מידע היסטורי על מנת שמות אתרים באזור
המרד האלבני (1910)

איור של המרד האלבני כפי שהופיע בכתבת עיתון
המרד האלבני (1910) (בטורקית: 1910 Arnavutluk İsyanı, באלבנית: Kryengritja e vitit 1910) היה מרד שהתחולל בין החודשים מאי - יוני 1910, הובל על ידי מיליציות אלבניות וכוון נגד שלטון האימפריה העות'מאנית, בעיקר באזור וילאייט קוסובו. המרד דוכא באכזריות על ידי כוחות הצבא העות'מאני תוך חורבן יישובים רבים והוביל לכ-150,000 פליטים. קהילות יהודיות ביישובים קטנים חרבו ובני הקהילות עזבו בעיקר לסקופיה ולביטולה.
המרד ותוצאותיו

המרד האלבני התחולל בין החודשים מאי - יוני 1910 באזור וילאייט קוסובו של האימפריה העות'מאנית (בימינו שטחים המצויים ב:אלבניה, מקדוניה וקוסובו). ההתקוממות החלה במחאה נגד המדיניות הריכוזית הנוקשה שהוחלה באזור אלבניה, על ידי הממשל העות'מאני החדש של הטורקים הצעירים. היא לובתה וזכתה לתמיכה כלכלית וחומרית של ממלכת סרביה.
מיליציות אלבניות בהיקף של כ-50,000 לוחמים תקפו את הכוחות העות'מאניים בפרישטינה ופץ' וחסמו את קו מסילת הברזל לסקופיה. המורדים השתלטו על יישובים אחדים בחבל וביניהם פריזרן ושקודרה. בנוסף, הוחרבו יישובים רבים בעלי אוכלוסייה נוצרית. השלטון העות'מאני החיל משטר צבאי ברחבי הויילאייט ושלח כ-16,000 חיילים לסקופיה לצורך דיכוי המרד. היקף הכוחות לא הספיק לדיכוי המרידה והצבא העות'מאני הגדיל את חיל המשלוח באזור ל-50,000 חיילים.
במהלך חודש יוני עלה בידי העות'מאנים להשתלט על הערים הגדולות ודרכי הגישה אליהן, אך האזורים ההרריים נותרו בשליטת המורדים. הצבא העות'מאני פעל בשיטת אדמה חרוכה, העלה באש והחריב יישובים רבים והוציא להורג רבים מראשי ההתקוממות, מהמתקוממים ומבני היישובים שתמכו בהם. ההרס העצום שנוצר מהמרד ודיכויו הוביל לכ-150,000 פליטים בני לאומים שונים שהגיעו לערים שונות במקדוניה העות'מאנית ובסרביה. העות'מאנים נקטו בצעדי דיכוי נוספים כגון איסור על לימודי האלף-בית האלבני.
השלכות המרד על קהילות יהודיות

המרד האלבני הביא לחורבנן של קהילות יהודיות באזור בעיקר ביישובים קטנים וגל של פליטים יהודים הגיע לערי מקדוניה. הפליטים היהודים הגיעו ללא רכוש ובמצב כלכלי קשה מאוד, וקליטתם הקשתה על הקהילות השונות.
בני קהילת קומאנובו איבדו את רכושם, עזבו את העיר לבלי שוב ועברו להתגורר בסקופיה. במיטרוביצה, חלק מבתי ורכוש הקהילה נפגע והמשפחות שנותרו ללא קורת גג עברו לסקופיה. בסטרומיצה הועלו באש בתי היהודים ובית הכנסת ו-25 משפחות נמלטו לסקופיה ולביטולה.
הערות שוליים

↑  הקהילה היהודית בסקופיה, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמודים 267, 269.
↑  ג'ני לבל, גאות ושבר, פרקים בתולדות יהודי מקדוניה הווארדארית, הוצאת מורשת, 1986, עמוד 217.
ואליס מארינריס

| --- | --- |

מאדים (הסדק במרכז כוכב הלכת הוא ואליס מארינריס)
 מידע כללי
 סוג:  vallis 
 על שם:  מרינר 9 
 נתונים ומידות
 אורך:  יותר מ-4,000 ק"מ
 רוחב:  200 ק"מ 
 שטח:  600 קמ"ר 
 עומק:  7.7 ק"מ
 מיקום
 מיקום:  Coprates quadrangle, Margaritifer Sinus quadrangle 
 גוף שמיימי:  מאדים
 קואורדינטות:  14°01′S 301°25′E﻿ / ﻿14.01°S 301.41°E﻿ / -14.01; 301.41
  (למפת מאדים מוגדלת) ואליס מארינריס(למפת מאדים רגילה) ואליס מארינריס
 
ואליס מרינריס (בלטינית: Valles Marineris - "עמק המארינר") הוא קניון בכוכב הלכת מאדים. אורכו של הקניון כ-4,000 ק"מ, רוחבו כ-200 ק"מ ועומקו כ-7.7 ק"מ, והוא הקניון הגדול ביותר הידוע במערכת השמש. הקניון נקרא על שם הגשושית מארינר 9 שגילתה אותו בין השנים 1971–1972.
הקניון שוכן על קו המשווה של מאדים, ונמתח לאורך כרבע מהיקף כוכב הלכת (ניתן לראותו כסדק בתמונת מאדים). חוקרים משערים כי העמק הוא תוצאה של סדק שנוצר בעקבות תנועות טקטוניות במאדים.