stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דוקרנית אדומה
מאפיינים

ראשו גדול ומאורך, כאופייני לדגי הדקר הלסת התחתונה ארוכה יותר מהעליונה, גופו חסון ועגלגל. צבעו חום-אדום, גחונו בהיר יותר. לעיתים יש כתמים בהירים על הגוף. תפוצתו באוקיינוס האטלנטי לאורך חופי מערב אפריקה מאנגולה ועד מרוקו, בחופי אירופה בספרד ופורטוגל, ורוב הים התיכון.
דגי דוקרנית אדומה נוהגים לשהות קרוב לקרקעית, סלעית או חולית, מעומק 15 ועד 200 מטר, כאשר הצעירים יותר נמצאים בעומק רדוד יותר מהבוגרים, שם יש זרמי מים חזקים יותר הרוויים יותר בחמצן ומזון. דג זה טורף דגים קטנים ממנו ורכיכות מסוג סילוניות כגון תמנונים ודיונונים. דוקרנית אדומה מתחילה ברבייה בסוף האביב בים התיכון. כרוב דגי הדקר, דוקרנית אדומה מחליפה את מינה מנקבה לזכר בגיל מאוחר יותר בתהליך הנקרא דיכוגמיה. בגרות מינית תחל באורך 27 עד 32 ס"מ כנקבה והשינוי לזכר יתרחש באורך 53 ס"מ ומעלה. הוא מגיע לאורך ממוצע של 80 ס"מ ויכול להגיע לאורך 144 ס"מ ולמשקל 49 ק"ג.
הדג אינו נלכד לעיתים תכופות על ידי דייגים בשל העובדה כי מטבעה אוכלוסיית הדג מפוזרת על פני שטחים גדולים ובעומקים שונים.
ראו גם

דוקרנית שחורה
הערות שוליים

↑  דוקרנית אדומה באתר הרשימה האדומה של IUCN
דוקרנית אדומה שנלכדה בעזרת פתיון דמוי דג
ג'ון רוברט הולדן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 באוגוסט 1976 (בן 48) פיטסבורג שבפנסילבניה
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.85 מטר
 מספר:  10
 מכללה:  באקנל
 קבוצות כשחקן
 1998–1999   1999–2001   2001–2002   2002–2011:  א.ס.ק. ריגה   אוסטנד   א.א.ק. אתונה   צסק"א מוסקבה
 הישגים כשחקן
 שחקן העונה בליגה הרוסית (2003) אליפות היורוליג (2006,2008) אליפות אירופה (2007)   קבוצת העשור של היורוליג (2010)
 
ג'ון רוברט הולדן (באנגלית: Jon Robert Holden; נולד ב-10 באוגוסט 1976 בפיטסבורג, פנסילבניה, ארצות הברית), ידוע גם כ-ג'יי אר הולדן, הוא כדורסלן עבר אמריקאי שהתאזרח ברוסיה. 
ששיחק בין היתר בקבוצת צסק"א מוסקבה ובנבחרת רוסיה.
קריירת משחק

את הקריירה החל הולדן בקבוצת המכללות של אוניברסיטת באקנל מפנסילבניה, עימה שיחק בפטריוט ליג ובשרגה הגבוהה של ליגת ה-NCAA. לאחר מכן עבר לשחק בקבוצת א.ס.ק. ריגה הלטבית. לאחר עונה אחת בלטביה עבר הולדן לשתי עונות באוסטנד הבלגית, משם המשיך לעונה בא.א.ק. אתונה, ומשם לצסק"א מוסקבה בה הוא משחק עד היום. כל הקבוצות בהן שיחק באירופה זכו באליפות הליגה המקומית. ב-2003 הוא הוכתר כשחקן השנה של הליגה הרוסית, ב-2006 וב-2008 זכה עם צסק"א בתואר היורוליג.
בשנת 2007, באליפות אירופה בכדורסל, היה זה הולדן שקלע את סל הניצחון במשחק הגמר בין נבחרת רוסיה (בהדרכתו של דייוויד בלאט) לבין נבחרת ספרד. הוא שיחק עם נבחרתו גם בטורניר הכדורסל האולימפי במסגרת משחקי בייג'ינג 2008.
באזרחותו הרוסית זכה הולדן ב-20 באוקטובר 2003, בזכות צו שנתן נשיא רוסיה אז, ולדימיר פוטין.
בתום עונת 2010/2011 לאחר זכיית קבוצתו צסק"א מוסקבה באליפות, החליט הולדן לפרוש ממשחק פעיל יחד עם חברו לקבוצה ולנבחרת טרייג'ן לנגדון וחזר לארצות הברית.
ג'ון רדפורד

ג'ון רדפורד (אנגלית: John Radford; נולד ב-22 בפברואר 1947 בהמסוורת', יורקשייר) הוא כדורגלן עבר אנגלי.
רדפורד שיחק לאורך רוב הקריירה שלו כחלוץ מרכזי (לעיתים גם כקיצוני ימני) בארסנל. הוא הצטרף למועדון כשחקן מתלמד ב-1962, והפך למקצוען בפברואר 1964. הוא היה מבקיע שערים פורה בקבוצת הנוער ובקבוצת המילואים של המועדון, וערך את הופעת הבכורה שלו בסגל הבוגר במשחק נגד וסטהאם יונייטד ב-21 במרץ 1964 (המשחק היחיד שלו באותה עונה). רדפורד שיחק 15 פעמים בעונה שלאחר מכן, והפך למבקיע השלושער הצעיר ביותר בתולדות ארסנל. השלושער הובקע במשחק נגד וולבס שנערך ב-2 בינואר 1965, כאשר רדפורד היה בן 17 שנים ו-315 ימים.
בתחילת עונת 1965/1966 רדפורד היה לשחקן הרכב קבוע בארסנל, והתבלט בתפקידו תחת הדרכתו של המאמן ברטי מיי; בעונת 1968/1969 הוא עבר לשחק בעמדת הקיצוני הימני, ולמרות זאת הבקיע 19 שערים והצליח להוביל את ארסנל לגמר גביע הליגה. יכולתו הטובה של רדפורד התבטאה גם בהישגים של ארסנל; בעונת 1969/1970 הוא הבקיע פעם נוספת 19 שערים, וסייע לארסנל לזכות בגביע ערי הירידים שהיה התואר הראשון של המועדון מזה 17 שנים; רדפורד הבקיע את השער השני בניצחון 3:0 במשחק השני של הגמר, שהסתיים בניצחון של ארסנל בתוצאה 4:3 בסיכום שני המשחקים.
רדפורד חזר לעמדת החלוץ המרכזי שאליה היה רגיל. בעונת 1970/1971 הוא הבקיע 21 שערים (שיא אישי), והיה שותפו להתקפה של ריי קנדי שהבקיע 26 שערים. רדפורד היה חלק משמעותי בסגל ארסנל שזכה בדאבל באותה עונה, וגם לבישוליו הייתה חשיבות רבה; רדפורד בישל לקנדי את שער הניצחון במשחק החוזר נגד סטוק סיטי בחצי גמר גביע ה-FA, ובישל את שני השערים של ארסנל במשחק הגמר לאדי קלי וצ'ארלי ג'ורג'.
רדפורד שיחק במדי נבחרת אנגליה עד גיל 23 במקביל להצלחותיו בארסנל. הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אנגליה הבוגרת הייתה במסגרת משחק ידידות נגד נבחרת רומני ב-15 בינואר 1969. אולם, מאמן הנבחרת סר אלף ראמזי לא המשיך לזמן את רדפורד למשחקי הנבחרת, ומשחקו האחרון במדיה היה נגד נבחרת שווייץ ב-13 באוקטובר 1971; רדפורד לא הבקיע בשני המשחקים.
רדפורד המשיך לשחק בארסנל עד אמצע שנות ה-70, והבקיע 19 שערים נוספים בעונת 1972/1973. אולם, מספר השערים שלו ירד בהדרגה (בעונת 1973/1974 ובעונת 1974/1975 הוא הבקיע פחות מעשרה שערים לעונה) והוא נפצע בעונת 1975/1976, כך שמספר המשחקים שבהם השתתף הצטמצם עוד יותר. בתקופה זו צמד שחקני ההתקפה הבכיר של ארסנל הורכב ממלקולם מקדונלד ופרנק סטייפלטון, ורדפורד שיחק בשני משחקים בלבד בארבעת החודשים הראשונים של עונת 1976/1977. רדפורד לא הצליח להשיג מחדש את מקומו בהרכב ארסנל, ובדצמבר 1976 הוא עבר לווסטהאם יונייטד תמורת 80,000£. הוא שיחק בארסנל ב-481 משחקים, והבקיע בהם 149 שערים.
רדפורד הצטרף לבלקברן רוברס ב-1977 לאחר שנה ו-28 משחקי ליגה ללא שערים במדי וסטהאם. הוא הצליח במידה מסוימת בבלקבורן, והבקיע עשרה שערים ב-38 משחקים בליגה השנייה. הוא עזב את בלקבורן ב-1978 ושיחק עבור המועדון החובבני בישופס סטורטפורד לפני שפרש. לאחר פרישתו הוא ניהל פאב, ואימן את בישופס סטרוטפורד בשתי קדנציות בשלהי שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90. רדפורד עוסק גם בהדרכת סיורים באצטדיון האמירויות של ארסנל ועובד כפרשן בתחנת הטלוויזיה של המועדון.
לקריאה נוספת

Harris, Jeff & Hogg, Tony (ed.) (1995). Arsenal Who's Who. Independent UK Sports. ISBN 1-899429-03-4
גדוד 100

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   צה"ל
 סוג:  גדוד שריון-חרמ"ש
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  9 באוקטובר 1973 – לאחר המלחמה
 מקים היחידה:  אהוד ברק
 מלחמות:    מלחמת יום הכיפורים
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  חיילי מילואים חוזרי חו"ל
 ציוד עיקרי:  טנקי מג"ח (M48 פטון)
 פיקוד
 דרגת המפקד:    סגן-אלוף
 מפקדים:  סא"ל אהוד ברק
 
גדוד 100 היה גדוד שריון-חרמ"ש מאולתר שהוקם במלחמת יום הכיפורים במפקדת קצין שריון ראשי, מרדכי צפורי, והורכב מאנשי מילואים ישראלים שלמדו או עבדו בחו"ל ושבו לישראל עם פרוץ הקרבות וממתנדבים. לוחמי הגדוד לא הכירו זה את זה ולא לחמו יחדיו לפני כן. מפקד הגדוד היה סא"ל אהוד ברק. הגדוד לחם בקרב החווה הסינית, במסגרת מבצע אבירי לב וסייע בחילוץ גדוד הצנחנים 890 משוחות ה"חווה".
הקמה

אהוד ברק שב מלימודיו באוניברסיטת סטנפורד ב-7 באוקטובר 1973, יום לאחר פרוץ הקרבות. ב-9 בחודש סופח בהוראת הרמטכ"ל, דוד אלעזר, למפקדת קצין שריון ראשי במחנה ג'וליס עם פקודה לארגון גדוד. הייתה זו הפעם הראשונה שבה פיקד ברק על גדוד שריון מאז שעבר הסבה לשריון, לפני שיצא ללימודים. ברק הצליח, למרות מחסור בציוד, בנשק ובתחמושת, להקים מאנשי מילואים חוזרים גדוד בהיקף של שתי פלוגות טנקי מג"ח (M48 פטון) ופלוגת חרמ"ש.
סגן מפקד גדוד היה נחום גת, גם הוא שב (באותה טיסת אל על מנמל התעופה קנדי בניו יורק עם אהוד ברק) מלימודיו בהנדסת אווירונוטיקה וחלל באוניברסיטת סינסינטי. אחד ממפקדי הפלוגות בגדוד היה סגן משה עברי סוקניק.
פעילות

ב-14 באוקטובר הוכפף הגדוד לפיקודה של חטיבה 460 בפיקודו של גבי עמיר ולפני עלות השחר ב-17 באוקטובר נשלח למשימת חילוץ הצנחנים, שנקלעו לאש תופת בציר "טרטור" שבמתחם "החווה הסינית". פעולת הגדוד בשטח זכתה לשבחים ולגינוי כאחד. הפעולה הייתה בסיכון גבוה מאוד, כאשר טנקי הגדוד חשופים על רקע החול הבהיר והלילה המואר לעיני חיילי הצבא המצרי, שהיו מחופרים ומצוידים היטב בנשק נ"ט, כולל רקטות RPG, טילי "סאגר" ואמצעי ראיית לילה. לעומת האויב, לגדוד 100 חסרו מקלעים ותחמושת. יש הטוענים כי הייתה זו פעולת התאבדות. במהלך קרב החילוץ נפגעו חמישה טנקים ושני נגמ"שים, 10 לוחמים נהרגו ו-20 נפצעו. עם זאת, בוצעו במהלכו מספר מעשי גבורה, על אחד מהם זכה המ"פ סוקניק בעיטור העוז. אולם, הגדוד נכשל במשימתו והצטרף למעשה לצנחנים הלכודים, וברק פקד על נסיגה מההסתערות אל עמדות מוגנות ובכך ניתק מגע קרבי. על החלטה זו ספג ברק ביקורת, למשל מאת אורי מילשטיין.
בשעות הצהריים, במהלך המאמץ של פיקוד הדרום לחילוץ כוח הצנחנים, השתתפו נגמ"שי הגדוד בחילוץ לכודים ופצועים בעוד הטנקים הבלתי פגועים חוסמים את הכוח המצרי. הסמ"פ אשר טל שנפצע ונותר מאחור, יחד עם קצין הצנחנים חזי דחבש וצנחנים נוספים, חולצו לבסוף על ידי ברק.
בלילה שבין ה-17 ל-18 באוקטובר צלח הגדוד את תעלת סואץ ל"אפריקה" (הגדה המערבית של התעלה), יחד עם חטיבה 460 על גבי "תמסחים".
ראו גם

כוח נתי
לקריאה נוספת

עמירם אזוב, צליחה, 60 שעות באוקטובר 1973, הוצאת דביר, 2011
הערות שוליים

↑  ירון קייזר: אמת יש רק אחת. הסיפור האמיתי והמלא. מה באמת קרה בחווה הסינית וספרו של מיכאל אחי עמוס-הרשקוביץ, מראה סדוקה, הוצאת נרקיס, 2007
↑  "צליחה", עמוד 275.
↑  "בעוז רוחם"
↑  הפורום לתחקור קרבות: לחקור ´החווה הסינית´, באתר ערוץ 7, 7 ביולי 2004
↑  מכתבו של אורי מילשטיין ובספר "צליחה" עמ' 224.
דוד פלינקר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 באוגוסט 1897 גור, פולין הרוסית
 פטירה:  12 בדצמבר 1978 (בגיל 81) תל אביב
 מדינה:  פולין פולין
 עיסוק:  עיתונאי, עורך, סופר
 
דוד פְלינקֶר (ביידיש: פֿלינקער; בפולנית: Dawid Flinkier, לעיתים נכתב David Flinker; תרנ"ז, 15 באוגוסט 1897 – י"ב בכסלו תשל"ט, 12 בדצמבר 1978) היה עיתונאי, עורך וסופר יידי, פולני ועברי יהודי-פולני וישראלי.
ביוגרפיה

דוד פלינקר נולד בשנת 1897 בעיירה גור שליד ורשה, בפולין הרוסית, בנם של מרים חיה (לבית בלאס) ואהרן דב פלינקר. קיבל חינוך יהודי מסורתי וכללי.
בשנת 1929 הוביל ביחד עם משולם קאמינר את ייסודו של היומון רב-התפוצה של אגודת ישראל בפולין, "דאָס יודישע טאָגבלאַט", שהופיע בשנים 1929–1939, ושימש כעורכו.
עם מלחמת העולם השנייה נמלט עם משפחתו משטחי הכיבוש הגרמני, הגיע תחילה כפליט לווילנה, שם שהה זמן מה, ובראשית שנת 1941 הגיע לארץ ישראל (שבה ביקר פעמיים קודם לכן בשליחות עיתונו,, מהן פעם ב-1938). בארץ המשיך את עבודתו העיתונאית: מן המחצית השנייה של שנות ה-40 ועד 1955 כתב בעיתון "הבוקר" (בראשית 1948 נשלח לניו יורק ככתב העיתון ועשה שם כשנה וחצי). כמו כן, שימש סופרו הקבוע בישראל של העיתון הניו-יורקי הגדול "טאָג – מאָרגען זשורנאַל" ובשנותיו האחרונות של העיתון "אַלגעמיינער זשורנאַל". היה חבר בולט באגודת העיתונאים בתל אביב וחבר פעיל בנשיאות הפדרציה העולמית של עיתונאים יהודים.
לאחר המלחמה פרסם פלינקר שלושה רומנים שראו אור בסדרת "דאָס פּוילישע יִידנטום" (יהדות פולין) של האיגוד המרכזי של יהודי פולין בארגנטינה: "אַ הויז אויף גזשיבאָוו" (בית ברחוב גְז'יבּוֹב), "אין שטורעם" (בסערה) ו"ניַיע ציַיטן": ראָמאַן פֿון אַמאָליקן יִידישן לעבן אין פּוילן (זמנים חדשים: רומן מהחיים היהודיים בפולין של פעם). הראשון, שפורסם במקור מעל דפי "דאָס יודישע טאָגבלאַט" תחת שם העט "דער אומבאַקאַנטער" (האלמוני), היה מעין רומן בלשי, ששילב אירועים היסטוריים חשובים בהיסטוריה היהודית כגון משפט בייליס. ספרו האחרון זיכה אותו בפרס מרדכי סטולייר בבואנוס איירס (1958). בכל שלושת הספרים מתואר ההווי של יהדות פולין שלפני המלחמה.
בנוסף, חיבר את הכרך המוקדש ליהדות ורשה בסדרת "ערים ואמהות בישראל" (מוסד הרב קוק, תש"ח) והיה שותף לעריכת הקובץ האנציקלופדי על תולדות העיתונות היהודית (האיגוד העולמי של העיתונאים היהודים, תשל"ג).
היה נשוי לצרקה לבית מיירנץ, ילידת קאליש. השניים היו הורים לשתי בנות, דבורה וריסיה, וסבים לנכדים.
בשנת 1975 התאלמן מאשתו. פלינקר נפטר בדצמבר 1978, בגיל 81. נטמן לצד אשתו בבית העלמין קריית שאול.
אחיינו, משה זאב פלינקר (1926–1944), שנספה בשואה, כתב יומן אישי בעברית, שבו ביטא את התמודדותו של נער דתי עם שאלות אמוניות בתקופת השואה.
ספריו > סיפורת

דוד פלינקער, אַ הויז אויף גזשיבאָוו: ראָמאַן, איַינלייטונג פֿון ז. סעגאלאוויטש, בואנוס איירס: צענטראַל-פֿאַרבאַנד פֿון פּוילישע יִידן אין אַרגענטינע ('דאָס פּוילישע יִידנטום', 14), 1947. (הספר, בארכיון האינטרנט)
דוד פלינקער, אין שטורעם: ראָמאַן, 2 כרכים, בואנוס איירס: צענטראַל-פֿאַרבאַנד פֿון פּוילישע יִידן אין אַרגענטינע ('דאָס פּוילישע יִידנטום', 61–62), 1950. (כרך א, בארכיון האינטרנט, כרך ב, בארכיון האינטרנט)
דוד פלינקער, ניַיע ציַיטן: ראָמאַן פֿון אַמאָליקן יִידישן לעבן אין פּוילן, 2 כרכים, בואנוס איירס: צענטראַל-פֿאַרבאַנד פֿון פּוילישע יִידן אין אַרגענטינע ('דאָס פּוילישע יִידנטום', 129–130), תשי"ז 1957. (כרך א, בארכיון האינטרנט, כרך ב, בארכיון האינטרנט)
ספריו > עיון

דוד פלינקר, ווארשה: כרך ג בסדרת ערים ואמהות בישראל: מצבת קודש לקהילות ישראל שנחרבו בידי עריצים וטמאים במלחמת העולם האחרונה, ירושלים: מוסד הרב קוק, תש"ח.
יהודה גוטהלף (עורך), דוד פלינקר, מרדכי צאנין, שלום רוזנפלד (עורכים), משה רון (רכז מערכת), עיתונות יהודית שהיתה, תל אביב: האיגוד העולמי של העיתונאים היהודים, תשל"ג.
דוד פלינקער, מרדכי צאַנין, שלום ראָזענפֿעלד (עורכים), די יִידישע פּרעסע וואָס איז געווען, תל אביב: וועלטפֿאַרבאַנד פֿון די יִידישע זשורנאַליסטן, תשל"ה 1975.
לקריאה נוספת

"דוד פלינקער ז"ל", צוקונפט, 85,‏1 (יאַנואַר 1979), עמ' 4–5.
הערות שוליים

↑  אברהם גרינבאום, דאָס יודישע טאָגבלאַט, באנציקלופדיית ייִוואָ ליהודי מזרח אירופה (באנגלית).
↑  מרדכי צאַנין, ‏דער אויפֿגאַנג און אונטערגאַנג פֿון דער יִידישער פּרעסע אין פּוילן, קשר 6, (1989), עמ' 115 ; Echo Żydowskie באתר עיתונות יהודית היסטורית.
↑  22 אלף פליטים יהודים בוילנה, דבר, 7 בנובמבר 1939.
↑  מושב המרכז הליטאי של אגודת ישראל בווילנה, הצופה, 2 בפברואר 1940.
↑  151 עולים הגיעו מליטה, הצופה, טור 2, 8 בינואר 1941; בין הבאים, דבר, 13 בינואר 1941.
↑  דוד תדהר (עורך), "דוד פלינקר", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ז (1956), עמ' 2869.
↑  על סיפון האונייה "פולוניה", יחד עם עוד מראשי העיתונות היהודית בפולין, לרגע נסיעתה המאה; ראו תל אביב: בין הבאים, הצופה, 3 באפריל 1938.
1 2 3  פרס ספרותי לעתונאי דוד פלינקר, הַבֹּקֶר, 13 ביוני 1958.
↑  David Flinker Dead at 81, JTA, December 15, 1978.
↑  מרדכי צאַנין, ‏דער אויפֿגאַנג און אונטערגאַנג פֿון דער יִידישער פּרעסע אין פּוילן, קשר 6, (1989), עמ' 116.
↑  הקבר של צרקה פלינקר בבית הקברות בקריית שאול, באתר BillionGraves; מתה צדקה פלינקר, דבר, 26 במאי 1975.
↑  הקבר של דוד פלינקר בבית הקברות בקריית שאול, באתר BillionGraves. ראו גם דוד פלינקר למנוחות, דבר, 15 בדצמבר 1978; דוד פלינקר הובא למנוחות, מעריב, 14 בדצמבר 1978.
↑  יהושע אייבשיץ, כערער בערבה: קורות חיים של שריד הכבשנים, חיפה: מכון ללימוד השואה ע"ש חדוה אייבשיץ, תשנ"ט, עמ' 204.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296324205171  PLWABN: 9810537934505606  GND: 1031690336  ISNI: 0000 0000 4606 8116  LCCN: no2002087760  NTA: 299140172  VIAF: 29206281   WorldCat (עם VIAF): 29206281
ג'ורג'ו למברטי

ג'ורג'ו למברטי (באיטלקית: Giorgio Lamberti; נולד ב-28 בינואר 1969) הוא שחיין עבר איטלקי. אלוף עולם (פרת' 1991) ושיאן עולם (1989–1999) במשחה ל-200 מטר חופשי.
ביוגרפיה

ג'ורג'ו למברטי נולד בברשה, שבלומברדיה. הוא החל לשחות בגיל 6, לאחר המלצת רופאיו שרצו לחזק את גופו החלש והשברירי. הוא התאמן תחת הדרכתו של פייטרו סנטי במועדון השחייה לאונסה. בשנת 1986 הוא זכה בפעם הראשונה באליפות איטליה בשחייה.
ביוגרפיה > 1986

באליפות העולם שנערכה במדריד, ספרד בשנת 1986 סיים למברטי במקום שמיני במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:33.44 דקות, במקום 16 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:52.28 דקות ובמקום 26 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 51.71 שניות.
לאחר מכן עבר למברטי להתאמן בהדרכתו של אלברטו קסטנטי.
ביוגרפיה > 1987

באליפות אירופה שנערכה בשטרסבורג, צרפת בשנת 1987 זכה למברטי במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:48.68 דקות, אחרי אנדרס הולמרץ משוודיה (1:48.44 דקות) ולפני מיכאל גרוס ממערב גרמניה (1:49.02 דקות), הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 50.55 שניות ובמקום שמיני במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:58.52 דקות. בנוסף, הוא סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:46.63 דקות, במקום שישי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:27.33 דקות ובמקום שביעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:25.24 דקות.
ביוגרפיה > 1988

בתחרות השחייה "פסטיבל ארנה" (בריכת 25 מטר) שנערכה בבון, מערב גרמניה בפברואר 1988 קבע למברטי במשחה ל-200 מטר חופשי שיא עולם חדש של 1:43.64 דקות, שיא זה החזיק מעמד 9 שנים עד שנישבר באליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בהונג קונג על ידי איאן ת'ורפ מאוסטרליה (1:43.28 דקות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי שיא עולם חדש נוסף של 3:41.74 דקות, שיא זה החזיק מעמד שנתיים עד שנישבר בגביע העולם שנערך בפריז על ידי אנדרס הולמרץ משוודיה (3:40.81 דקות).
באולימפיאדת סיאול (1988) סיים למברטי במקום 12 המאכזב עבורו בשלב המוקדמות במשחים ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:50.44 דקות, ולכן נימחק מגמר ב' ודורג לבסוף במקום 18 וכן במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:53.29 דקות. בנוסף, הוא סיים במקום חמישי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:16.00 דקות, תוך כדי שהוא שוחה משחה זה בזינוק שליחים בתוצאה של 1:47.29 דקות, התוצאה הרביעית בתחרות ובמקום שמיני במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:22.93 דקות הוא שחה בזינוק שליחים 50.31 שניות. בשלב המוקדמות הוא שחה בזינוק שליחים תוצאה של 49.93 שניות.
ביוגרפיה > 1989 > שיאן עולם

באליפות אירופה שנערכה בבון בשנת 1989 זכה למברטי ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אירופה חדש של 49.24 שניות, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 1:46.69 דקות, שיא שהחזיק מעמד 10 שנים עד שנישבר על ידי גרנט האקט מאוסטרליה בשתי מאיות השנייה 1:46.67 דקות ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:15.39 דקות. מדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:43.14 דקות. בנוסף, הוא סיים במקום שישי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:21.37 דקות.
ביוגרפיה > אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בפרת', אוסטרליה בינואר 1991 זכה למברטי ב-3 מדליות. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא תחרות חדש של 1:47.27 דקות, לפני שטפן זסנר מגרמניה (1:48.28 דקות) וארתור וודג'ט מפולין (1:48.70 דקות). מדליות ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 49.82 שניות, אחרי מאט ביונדי מארצות הברית (49.18 שניות) וטומי ורנר משוודיה (49.63 שניות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:17.18 דקות, אחרי גרמניה שקבעה שיא אליפות חדש של 7:13.50 דקות וארצות הברית (7:14.87 דקות). בנוסף, הוא סיים במקום חמישי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:42.29 דקות.
באליפות אירופה שנערכה באתונה, יוון באוגוסט אותה שנה זכה למברטי ב-4 מדליות, 2 כסף ו-2 ארד. מדליות כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:48.15 דקות ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:18.30 דקות. מדליות ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 49.57 שניות ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:50.46 דקות. בנוסף, הוא סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:20.94 דקות.
ביוגרפיה > 1992

באולימפיאדת ברצלונה (1992) סיים למברטי במקום 17 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 50.65 שניות. בנוסף, הוא סיים במקום חמישי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:18.10 דקות ובמקום עשירי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:23.43 דקות.
למברטי פרש משחייה תחרותית בשנת 1993.
חיים אישיים

בנו מיקלה למברטי הוא שחיין מצטיין סגן אלוף אירופה, אלוף ושיאן איטליה.
השגים ותארים

בסך הכל קבע למברטי 3 שיאי עולם. 2 שיאי עולם במשחה ל-200 מטר חופשי (אחד בבריכה אולימפית ואחד בבריכה של 25 מטר) ושיא עולם אחד במשחה ל-400 מטר בבריכה של 25 מטר.
בסך הכל זכה למברטי ב-18 תוארי אליפות איטליה בשחייה.
בשנת 2004 זכה למברטי להיכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
ראו גם

התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר חופשי
התפתחות שיא העולם במשחה ל-400 מטר חופשי
הערות שוליים

↑  GIORGIO LAMBERTI (ITA) - 2004 Honor Swimmer, באתר International Swimming Hall of Fame
דוד פלטיאל

| --- | --- |

דוד פלטיאל
 לידה:  26 בינואר 1914 טרונדהיים
 פטירה:  30 באפריל 1994 (בגיל 80)
 מידע כללי
 מדינה:  נורווגיה 
 ספורט
 ענף ספורט:  אגרוף 
 תת-ענף:  משקל קל
 מועדון:  טרונדהיים
 
David in the ring. Facsimile, Aftenposten, 16 March 1936. (Source: The National Library)
דוד פלטיאל (בנורווגית: David paltiel;‏ 25 בינואר 1914 – 30 באפריל 1994), היה מתאגרף יהודי-נורווגי, אלוף נורווגיה (1935–1937) וזוכה גביע המלך הנורווגי (נו') (1936) ובכך היה ליהודי הראשון שזכה בתואר הנורווגי. כונה בשם ה"מתאגרף האגדי". נחשב בעיני רבים לאחד הספורטאים הגדולים בנורווגיה.
ביוגרפיה

פלטיאל נולד ליצחק (איזק) משה וליוהאן (אנה) פלטיאל (לבית ספילג). היו לו שישה אחים: לאופולד (1910), שרה רבקה (1912), חנה (1917), ישראל (1920), הינדה (1921) וקונו (1923). במהלך ילדותו סבל מאנטישמיות וספג קללות וגידופים בשל היותו יהודי. עובדה זו דחפה אותו להפוך למתאגרף, כדי שלא יציקו לו ולבני משפחתו. לדבריו, המשפט שהדהד בראשו בזמן הקרבות היה: "אף אחד לא יקרא לי יהודי מלוכלך" (בנורווגית: "Ingen vil kalle meg en skitten jøde").
ביוגרפיה > קריירת אגרוף

בצעירותו הצטרף למועדון האגרוף טרונדהיים. הוא התאגרף בקרבות הראשונים שלו עבור המועדון Kampforbundet Rød Enhetssport (אנ').
בשנת 1935 זכה לראשונה באליפות נורווגיה במשקל קל ובשנים 1936 ו-1937 הגן על תוארו. בשנת 1936 הוא זכה בגביע המלך הנורווגי (נו') למתאגרף הטוב ביותר. בשנת 1940 הגיע שוב לגמר אליפות נורווגיה.
במלחמת העולם השנייה, לפני שהנאצים הגיעו לנורווגיה, הוא היגר לשוודיה ומשם הצליח להגר לסקוטלנד. רוב בני משפחתו וחבריו נרצחו בשואה. במהלך המלחמה זכה באליפות מערב-סקוטלנד באגרוף במשקל בינוני ובמשקל קל-כבד. בסקוטלנד הצטרף לצבא, ולאחר מכן היגר למדינת ישראל.
חיים אישיים

ב-2 באוגוסט 1955 התחתן פלטיאל עם הדי (יהודית) שפר (1919), לזוג בת ו-4 נכדים. הוא נפטר בבית חולים בתל אביב ב-30 באפריל 1994. ב-2013 נפטרה אשתו. שניהם קבורים בבית הקברות ירקון, פתח תקווה, ישראל.
דוד פלטיאל הוא בן דודו של ג'וליוס פלטיאל, אביר מסדר אולף הקדוש.
הנצחה

פלטיאל זכה למיצגים במוזאון הספורט השוודי ובמקומות נוספים ברחבי נורווגיה.
מדליות

| שנה | קבוצת משקל | מקום |
| --- | --- | --- |
| 1935 | משקל קל | זהב |
| 1936 | משקל קל | זהב |
| 1937 | משקל קל | זהב |
הערות שוליים

↑  כשהגיע לביקור בנורווגיה בשנת 1968 פורסמה כתבה בעיתונות הארצית על "שובו של המתאגרף האגדי".
↑  Jødiske fotspor i nord, Isak Moses og Johanne Paltiel, Jødiske fotspor i nord, ‏2024-06-03 (בנורווגית ספרותית)
↑  יהודים מנצחים בספורט, דבר, 15 במאי 1936
מתוך העיתונותNewspaper articlefrom a boxing match in 1936. Facsimile, Aftenposten, 16 March 1936. (Source: The National Library)
An article in the Norwegian newspaper About David's visit with his wife and daughter
בזירת האגרוף(Source: Jewish Museum Oslo)
Some of David's medals that are in his grandson's possession
The legendary boxer now lives in a kibbutz in Israel
בעז בנאי

| --- | --- |

בעז בנאי
 לידה:  18 ביולי 1977 (בן 47)
 מוקד פעילות:  ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2007
 שפה מועדפת:  עברית 
 
בעז בנאי (נולד ב-18 ביולי 1977) הוא זמר-יוצר ישראלי.
ביוגרפיה

בנאי הוא בן לדפנה וגברי בנאי, ואחיו של אורי בנאי מצד אביו. בצה"ל שירת בתקליטייה של גלי צה"ל. כמו כן ערך כתבות וקליפים בערוץ הספורט.
באמצע שנת 2007 הוציא את סינגל הבכורה שלו, "תנופה", שזכה להצלחה יחסית ברדיו, ואחריו את "פריז בחורף". בינואר 2008 יצא אלבום הבכורה של בנאי, "אהבת איש הפח", בהפקת ערן ויץ ורפי פרסקי. לאחר צאת האלבום הוציא בנאי את הסינגל "כל השבוע מרגיש כמו שבת" שזכה להשמעות רבות ברדיו ולהצלחה במצעדי הפזמונים השונים. לאחר מכן הוציא את הסינגל "הופך למים". את רוב שירי האלבום כתב והלחין בנאי לבדו. בעיבודי השירים השתתפו אמנים רבים, ביניהם אביתר בנאי וגבע אלון.
בשנת 2010 הוציא בנאי את הסינגל "מרוב אהבה שותק", גרסת כיסוי לשירו של דודו יוסי בנאי, שהלחין מתי כספי, בהפקתם של דודו טסה וניר מימון. גרסתו של בעז בנאי זכתה להצלחה בתחנות הרדיו, והגיעה לראש מצעדי הפזמונים השונים.
בנובמבר 2013 יצא אלבומו השני של בנאי, "אין אף אחד בבית". נכללה בו גרסתו לשיר "מרוב אהבה", וכן השיר "יבש", שיצא כסינגל כבר באוקטובר 2012.
ב-19 בספטמבר 2017 הוגש נגדו כתב אישום בגין אלימות כלפי בת זוגו לשעבר. ב-13 במרץ 2019 הורשע בנאי במסגרת הסדר טיעון, לאחר שהודה במיוחס לו.
הערות שוליים

↑  יעל געתון‏, בעז בנאי מואשם בהכאת זוגתו: "יכול היה להיות יותר קשה, שומר על שגרת חיי", באתר וואלה, 19 בספטמבר 2017
↑  דניאל דולב ויעל געתון‏, הסדר טיעון לזמר בעז בנאי שתקף את בת זוגו: חצי שנת עבודות שירות, באתר וואלה, 13 במרץ 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298517705171  LCCN: no2005115664  MusicBrainz: 7086c6c3-bc9c-4c48-9cd0-3e8b8784afa7  VIAF: 34198955   WorldCat (עם VIAF): 34198955
ג'סי מקרטני

| --- | --- |

מקרטני בפסטיבל הסרטים טרייבקה, אפריל 2010
 לידה:  9 באפריל 1987 (בן 37) ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1998
 מקום לימודים:  תיכון ארדסלי 
 סוגה:  פופ R&B פופ-רוק היפ הופ
 סוג קול:  בריטון 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  Blue Suit
 אתר רשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'סי מקרטני (באנגלית: Jesse McCartney; נולד ב-9 באפריל 1987) הוא זמר פופ ושחקן אמריקאי.
ביוגרפיה

מקרטני נולד בעיר ניו יורק לסקוט וגינג'ר. ב-1997 עברה משפחתו בת חמש הנפשות לארדסלי, ווסטצ'ייסר קאונטי שבמדינת ניו יורק.
מקרטני התחיל את דרכו במחזות זמר מקומיים בגיל 7, ובגיל 9 הופיע בברודוויי. שנה בלבד לאחר מכן הצטרף לסיבוב ההופעות העולמי של המחזמר "המלך ואני".