stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המוגלובינוריה לילית התקפית
סימנים ותסמינים

כאמור, הסימן שהקנה למחלה את שמה הוא המוגלובינוריה, הופעת שתן כהה בעל צבע אופייני, בעיקר בשעות הלילה או הבוקר, שנגרם בשל פירוקן של כדוריות הדם האדומות ופינוי תוצרי הפירוק דרך השתן. על אף שהמוגלובינוריה תופיע כמעט בכל החולים, במקרים רבים השינוי בצבע השתן איננו מובחן, והחולה אינו פונה לקבלת טיפול רפואי. הדבר נכון ביתר שאת בקרב חולים הסובלים מלכתחילה ממחלה של מח העצם, כדוגמת תסמונת מיאלודיספלסטית או אנמיה אפלסטית, מצב המכונה המוגלובינוריה לילת התקפית משנית.
אנמיה תופיע במרבית המקרים והיא עשויה להיות סימפטומטית או אסימפטומטית. על פי רוב הסיבה לאנמיה היא משולבת, וכוללת יצור לקוי של כדוריות דם אדומות בשל כשל של מח העצם, והמוליזה של כדוריות הדם במחזור הדם. הבחנה זו היא חשובה עבור הרופא המטפל, מפני ששני סוגי האנמיה הם בעלי מאפיינים שונים בבדיקות הדם.
פגיעה בשאר סוגי תאי הדם נפוצה אף היא בקרב הסובלים מהמוגלובינוריה לילית התקפית, ולעיתים ספירת הדם מציגה פאנציטופניה - ירידה גורפת במספר תאי הדם האדומים והלבנים ובטסיות הדם. הסיבה לכך היא הפגיעה במח העצם, המובילה לפגיעה ביצור כלל תאי הדם.
קרישי דם הם סיבוך נפוץ של המחלה, ומהווים את הגורם העיקרי לתמותה בקרב החולים. כ-40% מהחולים יפתחו קריש דם במהלך מחלתם. קרישי דם עורקיים נפוצים פחות מוורידיים, ומרבית הקרישים יופיעו, מסיבה לא ידועה, בוורידים מוחיים או בורידים בטניים. קריש דם בוריד הכבד הוא הנפוץ ביותר, והוא הגורם לתסמונת באד-קיארי. פקקת ורידים עמוקה ותסחיף ריאתי מופיעים גם הם בשכיחות גבוהה בקרב החולים. לאור הנטייה לקרישי דם באתרים מסוימים, המוגלובינוריה לילית התקפית מהווה חלק מהאבחנה המבדלת בחולים המתייצגים עם קרישי דם בוריד הכבד, בווריד שער הכבד (הוריד הפורטלי), בורידי המתלה (הוורידים המזנטריים) ובוריד הטחול. מספר גורמים תורמים, ככל הנראה, להתפתחות קרישי דם בקרב הסובלים מהמוגלובינוריה לילית התקפית: טסיות הדם של החולים אינן תקינות והן בעלות נטייה מוגברת ליצור קרישי דם; המוגלובין חופשי בזרם הדם לוכד חנקן חמצני (NO), שנוכחותו נמצאה כמעכבת קרישת דם; כמו כן, פעילות היתר של מערכת המשלים נמצאה אף היא כקשורה בנטייה מוגברת לקרישת דם.
תסמינים נוספים של המחלה כוללים כאבי בטן, כיווץ הוושט, הפרעות בבליעה (דיספאגיה) והפרעות בזקפה. כל אלו נובעים מירידה בריכוז החנקן החמצני בנוכחות המוגלובין חופשי בדם. כמו כן, אי ספיקת כליות ויתר לחץ דם ריאתי הם ממצאים נפוצים.
פתופיזיולוגיה

מח העצם אחראי על יצור תאי הדם מתאי גזע המכונים תאי גזע המטופואטיים. כל התאים שמקורם באותו תא גזע מכונים שבט (באנגלית: clone). על גבי תאי דם תקינים, בדומה לתאים אחרים בגוף האדם, ניתן למצוא חלבונים שלהם תפקידים שונים, לרבות תקשורת עם רכיבי מערכת החיסון. חלק מהחלבונים הללו מחוברים לקרום התא באמצעות גליקוליפיד הקרוי גליקוזילפוספטידילינוזיטול (אנ'), המקודד על ידי מספר גנים שונים, וביניהם גן הקרוי PIGA, המצוי על כרומוזום X.
בחולי המוגלובינוריה לילית התקפית, תאי הדם הפגועים משתייכים כולם לשבט יחיד, שבו קיימת מוטציה בגן PIGA, ולפיכך גליקוזילפוספטידילינוזיטול אינו מיוצר באופן תקין. כאמור, גליקוליפיד זה מיוצר ממספר חלבונים שונים, המקודדים על ידי גנים שונים, ולפיכך, לכאורה, קיימות מוטציות נוספות שעשויות לפגוע ביצורו. עם זאת לכרומוזום X עותק יחיד בגברים, ועותק פעיל אחד בנשים, בעוד שגנים אחרים מצויים על אוטוזומים - כרומוזומים שלהם שני עותקים פעילים. לפיכך, מוטציה בגן PIGA היא הגורם הבלעדי כמעט להמוגלובינוריה לילת התקפית.
יחד עם זאת, מוטציה שכזו מופיעה באחוזים נמוכים באוכלוסייה הבריאה, שאינה מפתחת מחלה. הסיבה לכך היא שבדרך כלל תאי השבט הפגוע אינם מתרבים, ואינם שורדים יותר ממספר חודשים. בקרב הסובלים מהמוגלובינוריה לילית התקפית, לעומת זאת, השבט שסובל ממוטציה בגן PIGA הופך לדומיננטי ביותר במח העצם, ואליו משתייך חלק גדול מתאי הדם הבוגרים. הסיבה לכך אינה ברורה, אך הסברה המקובלת גורסת שבנוכחות אנמיה אפלסטית, מחלה אוטואימונית המאופיינת על ידי פגיעת לימפוציטים מסוג T בתאי הגזע ההמטופואטיים, מוטציה בגן PIGA מעניקה הגנה לתאים, במנגנון שאינו ידוע, ולפיכך מאפשרת את התרבותם. סברה זו מסבירה גם את הקשר החזק הנצפה בין שתי המחלות.
גליקוזילפוספטידילינוזיטול משמש לעיגון 12 חלבונים שונים לקרום תא הדם ותא הגזע ההמטופואטי. שניים מהחלבונים הללו מכונים CD55 ו-CD59, ותפקידם הוא ויסות פעילותה של מערכת המשלים. CD55 מעודד פירוק של קומפלקס C3 קונברטאז (אנ'), רכיב מערכת המשלים הנוצר הן במסלול הקלאסי והן במסלול האלטרנטיבי של מערכת המשלים. CD59 מעכב חבירה של רכיבי המשלים C8 ו-C9 ליצירת קומפלקס תקיפת ממברנה (אנ'). בתאים שבהם קיימת מוטציה בגן PIGA, שני החלבונים הללו אינם מסוגלים להיקשר לקרום התא. תאים אלו חשופים לתקיפה של המסלול האלטרנטיבי של מערכת המשלים, ולפיכך להמוליזה. יצירת קומפלקס תקיפת ממברנה גורמת להמוליזה תוך כלית (בתוך כלי הדם), ואופסוניזציה על ידי רכיבי משלים כמו C3 גורמת להמוליזה חוץ כלית (המוליזה על ידי מאקרופאגים, בעיקר בטחול).
ההמוליזה בהמוגלובינוריה לילית התקפית היא כרונית, אולם היא נוטה לעבור החמרות (התקפים) בנוכחות מצבים המגבירים את פעילות מערכת המשלים, לרבות מחלה זיהומית או דלקתית.
אבחנה

החשד להמוגלובינוריה לילית התקפית מתעורר לרוב בנוכחות עדות להמוליזה תוך כלית, כאשר בדיקת COOMBS המעידה על אנמיה המוליטית אוטואימונית היא שלילית. במקרה שכזה נצפה לראות אנמיה נורמוציטית או מאקרוציטית. אם האנמיה היא מיקרוציטית, זוהי עדות לדלדול מאגרי הברזל כתוצאה מהמוליזה ארוכת טווח. ספירת רטיקולוציטים צפויה להיות גבוהה, אולם בנוכחות כשל משמעותי של מח העצם, היא עשויה אף להיות נמוכה. רמות האנזים לקטט דהידרוגנאז (LDH) צפויות להיות גבוהות מאוד, וגם רמות הבילירובין הבלתי ישיר עשויות להיות מוגברות. כמו כן, רמות הפטוגלובין (אנ') הן לרוב נמוכות ביותר.
האבחנה מבוצעת באמצעות ציטומטריית זרימה (באנגלית: flow cytometry), שיטה המאפשרת הבחנה בין תאים על פי פרמטרים מגוונים באמצעות החזקתם תחת זרם נוזל. בציטומטריית זרימה של הדם הפריפרי ניתן לזהות תאי דם שנקשרים לרכיבי המשלים, ומכאן שהם אינם נושאים על גבי קרום התא את החלבונים CD55 ו-CD59. בחולי המוגלובינוריה לילית התקפית, קבוצה זו של תאי דם מכילה לפחות 5% מתאי הדם האדומים ולפחות 20% מהגרנולוציטים.
טיפול

המוגלובינוריה לילית התקפית היא מחלה כרונית, והטיפול הוא על פי רוב טיפול תומך. טיפול באנמיה כולל עירויי דם על פי הצורך, תוספי חומצה פולית במינון גבוה ומעקב שיגרתי אחר בדיקות הדם ומתן תוספי ברזל על פי הצורך. גלוקוקורטיקאידים אינם מומלצים, אף שייתכן שהם מעלים את ריכוז ההמוגלובין בדם, וזאת בשל הטוקסיות של טיפול ממושך בהם. יחד עם זאת, יש המטפלים בגלוקוקורטיקואידים לטווח קצר במהלך אירועים של החמרה באנמיה ההמוליטית. כאבים, בייחוד כאבי בטן, עלולים להיות משמעותיים בחלק מהחולים, ולעיתים אף לדרוש טיפול באופיואידים. על פי רוב אין המלצה לטיפול מונע כנגד אירועים טרומבוטיים, וזאת, בין היתר, בשל הסכנה לדימום במטופלים עם טרומבוציטופניה כתוצאה מדיכוי מח עצם. כאשר חולה הסובל מהמוגלובינוריה התקפית לילית סובל ממחלה חריפה או עובר ניתוח, יש לעיתים התוויה לטיפול נוגד קרישה קצר טווח. בקרב חולים עם אירוע טרומבוטי יש התוויה למתן נוגדי קרישה כמקובל, כאשר חולים הסובלים מטרומבוציטפניה נדרשים לעיתים לקבל עירויי טסיות דם בנוסף. אין הסכמה לגבי משך הטיפול בנוגדי קרישה לאחר אירוע טרומבוטי. יש הטוענים כי אין להפסיקו בכלל, ואילו אחרים גורסים שהפסקת הטיפול היא בטוחה לאחר מספר חודשים.
השתלת מח עצם מתורם היא הטיפול היחיד המביא לריפוי המחלה. יחד עם זאת, טיפול זה טומן בחובו סכנות, כגון מחלת השתל נגד המאכסן (באנגלית:graft versus host disease), ועלייה בתמותה הכללית. יתרה מכך, קיים קושי למצוא תורם מתאים להשתלת מח עצם. לפיכך, קיימת התוויה להשתלת מח עצם רק בנוכחות מחלה נוספת של מח העצם, כדוגמת אנמיה אפלסטית, או כאשר טיפול שמרני כשל.
טיפול > אקוליזומב

בשנת 2007 אישר מנהל המזון והתרופות האמריקני את התרופה אֶקוּלִיזוּמָבּ (שם מסחרי: סוֹלָרִיס) לטיפול בסובלים מהמוגלובינוריה לילית התקפית. התרופה היא נוגדן חד-שבטי שנקשר עם זיקה גבוהה לרכיב מערכת המשלים C5, ובכך מעכב את ביקועו ל-C5a ו-C5b, שלב הכרחי ביצירת קומפלקס תקיפת ממברנה. כאמור, המוליזה בחולי המוגלובינוריה לילית התקפית מתרחשת בשני מנגנונים. הראשון, המוליזה תוך-כלית כתוצאה מכך שהחלבון CD59 איננו מבוטא על קרום התא, מעוכב באופן ניכר על ידי אקוליזומב; השני, המוליזה חוץ-כלית כתוצאה מאופסוניזציה של התא על ידי רכיב המשלים C3, איננו מעוכב על ידי אקוליזומב. לפיכך, התרופה מפחיתה את חומרת ההמוליזה, אך איננה מטפלת בה במלואה. אקוליזומב הוכחה במספר מחקרים כמסייעת ביצוב רמות ההמוגלובין, הפחתת הצורך בעירויי דם ובשיפור איכות החיים של המטופלים. כמו כן נמצאה ירידה במספר האירועים הטרומבוטיים, מ-7 אירועים לאירוע אחד ל-100 שנות חולה.
אקוליזומב מעלה פי 1000 עד 2000 את הסיכון לזיהומים בחידק Neisseria Meningitidis שעלול לגרום לדלקת קרום המוח ולאלח דם. לפיכך, על כל חולה המועמד לקבלת טיפול באקוליזומב להתחסן כנגד החידק לפחות שבועיים טרם קבלת התרופה. תופעות לוואי נוספות כוללות כאבי ראש, הצטננות, כאבי גב ובחילות.
התרופה ניתנת בעירוי תוך ורידי, בדרך כלל אחת ל-14 ימים, כאשר בשבועות הראשונים לטיפול התרופה ניתנת מדי שבוע. התרופה כלולה בסל הבריאות.
טיפול > רבוליזומב

בשנת 2018 אישר מנהל המזון והתרופות האמריקני את התרופה רבוליזומב (שם מסחרי: אולטומיריס) טיפול בסובלים מהמוגלובינוריה לילית התקפית. לתרופה זו מנגנון פעולה דומה לאקוליזומב והיא הונדסה ממנה, אך היא פועלת זמן רב יותר ולכן מאפשרת לחולים לקבל אותה אחת לשמונה שבועות ולא אחת לשבועיים כפי שנדרש באקוליזומב.
פרוגנוזה

המוגלובינוריה לילית התקפית היא מחלה כרונית. מחקרים שנערכו לפני תחילת השימוש באקוליזומב הצביעו על שיעורי הישרדות של כ-50% בתום 10 שנים מרגע ביצוע האבחנה. הסיבה העיקרית לתמותה הייתה אירוע טרומבוטי, אך גם סיבוכים של פאנציטופניה, ובמקרים חריגים התמרה ללוקמיה חריפה, עלולים לגרום למוות. בשל העובדה שאקוליזומב נכנסה לשימוש בשנת 2007, מחקרים העוסקים בהישרדותם של חולים המטופלים בתרופה טרם הושלמו. עם זאת, מסתמן שהטיפול בתרופה משפר את הישרדות החולים, ועל פי הנתונים שנאספו עד כה, לא מסתמן הבדל בין הישרדותם של המטופלים באקוליזומב להישרדות האוכלוסייה הבריאה.
ראו גם

אנמיה אפלסטית
מערכת המשלים
השתלת מח עצם
לקריאה נוספת

Burns LJ, Caligiuri MA, Kaushansky K, Levi M, Lichtman MA, Prchal JT, et al. Williams hematology. 9th ed. ed. New York, N.Y: New York, N.Y. : McGraw-Hill Education LLC; 2016.
Anita Hill, Amy E. DeZern, Taroh Kinoshita & Robert A. Brodsky Paroxysmal nocturnal haemoglobinuria Nature, May 2017
יחסי החוץ של הודו

הסוכנות הממשלתית האחראית על ניהול יחסי החוץ של הודו היא משרד החוץ של הודו. להודו יש יחסים דיפלומטיים רשמיים עם רוב מדינות העולם וקשרי מסחר וכלכלה עם מדינות רבות. הודו היא המדינה המאוכלסת בעולם (לאחר שעקפה את סין בשנת 2023) ונחשבת מעצמה כלכלית. היא בעלת הכוח הצבאי השלישי בגודלו בעולם, עם ההוצאה הצבאית השישית בגודלה, הכלכלה השישית בגודלה בשיעורים נומינליים והשלישית בגודלה במונחי שווי כוח הקנייה, הודו היא מעצמה אזורית, ועולמית, שבכוחה לצמוח ולהגדיל את עוצמותיה הפוטנציאליות הטמונות בה. הודו בעלת השפעה בין-לאומית הולכת וגוברת, ומהווה קול בולט בסוגיות עולמיות שונות.
הודו היא מדינה מתועשת חדשה, בעלת היסטוריה ארוכת שנים של שיתופי פעולה עם מספר מדינות. היא מהווה מרכיב עיקרי בקבוצת BRICS וחלק גדול של העולם המתפתח. הודו נמנית עם מספר מצומצם של מדינות, אשר היו אמונות על ייסודם של מספר ארגונים בין-לאומיים קרדינליים, בעלי כוח פוליטי וכלכלי רב השפעה: האו"ם, הבנק לפיתוח אסיה, בנק הפיתוח החדש של BRICS ו-G-20, וכן נכללה ברשימת המדינות, אשר ייסדו את המדינות הבלתי-מזדהות.
הודו מילאה תפקיד חשוב ומשפיע גם בהקמתם של ארגונים בין-לאומיים רבים אחרים, בעלי השפעה וקול בולט, דוגמת פסגת מזרח אסיה, ארגון הסחר העולמי, קרן המטבע הבין-לאומית, G8+5, וכן פורום IBSA. הודו אף חברה בבנק ההשקעות האסייתי לתשתיות וארגון שנגחאי לשיתוף פעולה.
מבחינה אזורית, מהווה חלק מאגודת דרום אסיה לשיתוף פעולה אזורי, ואמונה על שיתוף פעולה טכני וכלכלי רב-תחומי במפרץ בנגל ובסביבתו. היא השתתפה במספר יוזמות לשמירת שלום מטעם האו"ם, וב-2007 הייתה התורמת השנייה בגודלה עבור ארגון זה. כיום, מחפשת הודו מושב קבוע במועצת הביטחון של האו"ם, יחד עם מדינות G4 האחרות.
היסטוריה

עוד לפני ההכרזה על עצמאותה, שמרה הודו על יחסים דיפלומטיים חצי אוטונומיים עם מדינות שונות. היא החזיקה במושבות דוגמת "מושבת עדן", אליהן שלחה משלחות רבות משתתפים, והייתה חברה מייסדת של שני חברי הלאומים והאו"ם. לאחר קבלת עצמאותה מממלכת בריטניה ב-1947, הצטרפה הודו לקהילת האו"ם, ותמכה בתנועות אשר פעלו למען קבלת עצמאותן של מושבות אחרות. כמו כן, תמכה הודו בפעולות המיליטנטיות, החברתיות והפוליטיות, אשר אורגנו ויושמו על ידי תנועות אלו, דוגמת המהפכה הלאומית באינדונזיה. מחלוקות וסכסוכים טריטוריאליים בעיקר בחבל קשמיר, יצרו קרע דיפלומטי ויחס מדיני וכלכלי רעוע עם פקיסטן, הגובלת בה. במהלך המלחמה הקרה, אימצה הודו מדיניות חוץ נייטרלית, ונמנעה מנקיטת עמדה פוליטית כלשהי, כמו גם מהצהרה פומבית אודות תמיכתה בגוף בעל כוח מרכזי כלשהו. עם זאת, פיתחה הודו קשרים הדוקים עם ברית המועצות וקיבלה ממנה תמיכה צבאית נרחבת.
סופה של המלחמה הקרה השפיע באופן משמעותי על מדיניות החוץ של הודו, בדומה לרוב מדינות העולם. כיום, היא בעלת נטייה הולכת וגוברת לחזק את קשריה הדיפלומטיים והכלכליים עם ארצות הברית, גוש הסחר של האיחוד האירופי, יפן, ישראל, מקסיקו וברזיל. כמו כן, קשרה הודו קשרים הדוקים עם המדינות החברות באיגוד מדינות דרום-מזרח אסיה, מדינות האיחוד האפריקאי, מדינות הליגה הערבית ואיראן.
גם כיום, שומרת הודו על קשריה הצבאיים עם רוסיה. בנוסף, ישראל הפכה שותפתה הצבאית השנייה בגודלה, ואילו הודו בנתה שותפות אסטרטגית חזקה עם ארצות הברית. מדיניות החוץ אשר נקט נרנדרה מודי הצביעה על שינוי, שעיקרו התמקדות במדינות יבשת אסיה, ובפרט בעסקאות כלכליות עם מדינות אלה.
מדיניות

מדיניות החוץ של הודו התייחסה תמיד למדינות השוכנות בסביבתה הקרובה כאל שטחים גאוגרפיים, המתרחבים באופן מעגלי, עבור מדינות בעלות קהילות היסטוריות ותרבותיות הסובבות אותה או הגובלות בה, כאשר היא עצמה משמשת כמרכז ההיסטורי והתרבותי של מדינות אלה.
כ-22 מיליון תושבים ממוצא הודי חיים ועובדים כיום מחוץ להודו עצמה, ומהווים גשר אנושי, כלכלי ותרבותי משמעותי בין המדינות בהן הם עובדים ובין הודו עצמה. עקרון חשוב העומד לנגד עיניה של הודו, בכל הקשר ליחסי החוץ שלה, הוא הבטחת שלומם ורווחתם של תושבים אלה, בהתאם למסגרת חוקי המדינות בהן הם חיים.
מדיניות > תפקיד ראש הממשלה

ג'וואהרלל נהרו היה ראש ממשלת הודו הראשון. עם זאת, מבנה הממשל עליו היה אמון, היה ירוד הן מהבחינה המוסדית והן מהבחינה המוסרית. מבחינה פוליטית, משטרו נחשב במידה רבה דיקטטורי, לאחר שריכז בידיו סמכויות שלטוניות וחקיקתיות רבות. נהרו כיהן במקביל הן כראש הממשלה והן כשר החוץ; הוא הוציא לפועל את כל ההחלטות העיקריות של מדיניות החוץ בעצמו, לאחר התייעצות עם יועציו. רק בשלבי כהונתו המאוחרים יותר, הפקיד נהרו את ניהול ענייני החוץ של הודו בידי בכירים בשירות החוץ ההודי; בכך אפשר למעשה את ביזור סמכויותיו הבלעדיות שהנהיג קודם לכן.
יורשיו המשיכו להפעיל שליטה ניכרת על עסקיה הבין-לאומיים של הודו, אם כי הם מינו בדרך כלל שרי חוץ נפרדים.
ראש ממשלת הודו השני, לאל בהדור שסטרי, הרחיב את משרד ראש הממשלה (המכונה לעיתים מזכירות ראש הממשלה) ואת סמכויותיו. בשנות ה-70 הפך משרד ראש הממשלה למתאם בפועל של ממשלת הודו. תפקידו המשופר של המשרד חיזק את שליטתו של ראש הממשלה במדיניות החוץ על חשבון משרד החוץ. יועצים במשרד סיפקו ערוצי מידע והמלצות מדיניות בנוסף לאלו שהוצעו על ידי משרד החוץ. חלק כפוף מהמשרד – אגף המחקר והניתוח – פועל בדרך שהרחיבה באופן משמעותי את המידע העומד לרשות ראש הממשלה ויועציו. אנשי המודיעין הכללי אספו מידע מודיעיני, סיפקו ניתוחים מודיעיניים ללשכת ראש הממשלה וערכו מבצעים צבאיים חשאיים מחוץ לגבולותיה של הודו.
שליטתו של ראש הממשלה והסתמכותו על יועצים אישיים בלשכת ראש הממשלה היו חזקים במיוחד בתקופת כהונתה של אינדירה גנדי (1967–1977 ו-1980–1984) ובנה, רג'יב (1984–1989), שירש ממנה את השלטון, ונחלשו יותר בתקופות של ממשלות הקואליציה. המתבוננים מתקשים לקבוע האם מוקד קבלת ההחלטות בכל נושא מסוים מוטל על משרד החוץ, מועצת השרים, משרד ראש הממשלה או ראש הממשלה עצמו.
עם זאת, ראש ממשלת הודו רשאי למנות יועצים וועדות מיוחדות לבחינת אפשרויות שונות בתחומי מדיניות החוץ ותחומים רלוונטיים אחרים. במקרה האחרון, מינה מאנמוהאן סינג את ק. סוברמניין, בשנת 2005, לעמוד בראש כוח משימה ממשלתית מיוחדת – על מנת ללמוד את "ההתפתחויות האסטרטגיות הגלובליות" בעשור הבא. צוות המשימה הגיש את מסקנותיו לראש הממשלה בשנת 2006, אך הדו"ח עדיין לא פורסם לקהל הרחב.
מדיניות > משרד החוץ

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
משרד החוץ הוא סוכנות ממשלת הודו האחראית על יחסי החוץ של הודו. שר החוץ מכהן כחבר במועצת השרים.
נכון ל-2018, סושמה סוואראג' מכהנת כשרת החוץ. במשרד ישנם שני שרי מדינה, ויג'אי קומאר סינג ומ. ג. אכבר. מזכיר המדינה לענייני חוץ וחבר העמים ההודי מכהן גם כראש שירות החוץ ההודי, ולכן משמש כראש כל השגרירים ההודיים והנציבויות הגבוהות. ס. ג'יישנקר מכהן כמזכיר המדינה הנוכחי לענייני חוץ וחבר העמים.
מדיניות > מדיניות מבט מזרחה

בעידן שלאחר המלחמה הקרה, היבט משמעותי במדיניות החוץ של הודו היה "מדיניות מבט מזרחה". במהלך המלחמה הקרה, יחסי הודו עם שכנותיה בדרום-מזרח אסיה לא היו חזקים. לאחר תום המלחמה הקרה, ממשלת הודו הבינה במיוחד את החשיבות של תיקון חוסר האיזון במדיניות החוץ של הודו. כתוצאה מכך, ממשלת פ"ו נרסימהה ראו, אשר כיהנה בשנות התשעים המוקדמות של המאה ה-20, חשפה את מדיניות מבט מזרחה. בתחילה התמקדה הודו בחידוש המגעים המדיניים והכלכליים עם מדינות מזרח ודרום-מזרח אסיה.
כיום, ממשלת הודו שמה דגש מיוחד על הפיתוח הכלכלי של אזור צפון-מזרח הודו תוך ניצול השוק הענק של איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה (אסיאן), ומשאבי האנרגיה הזמינים בחלק מן המדינות החברות באסיאן, כדוגמת בורמה.
"מדיניות מבט מזרחה" הושקה ב-1992 מיד לאחר תום המלחמה הקרה, בעקבות פירוק ברית-המועצות. לאחר תחילת הליברליזציה הייתה זו החלטה אסטרטגית מאוד של המדיניות שנקטה הממשלה במדיניות החוץ. מתוך דבריו של ראש הממשלה מאנמוהאן סינג: "זה היה גם שינוי אסטרטגי בחזון של הודו והמקום של הודו בכלכלה העולמית המתפתחת".
המדיניות זכתה לדחיפה ראשונית עם ראש הממשלה, נראסימה ראו, שביקר ברפובליקה העממית של סין, יפן, דרום קוריאה, וייטנאם וסינגפור, והודו הפכה לשותפת דיאלוג חשובה עם אסיאן ב-1992. מאז תחילת המאה הנוכחית, הודו נתנה דחיפה גדולה למדיניות זו באמצעות הפיכתה לשותפה ברמת הפסגה של אסיאן בשנת 2002, והשתלבות בכמה יוזמות אזוריות כגון יוזמת אזור מפרץ בנגל לשיתוף פעולה טכני וכלכלי רב-תחומי ושיתוף הפעולה של גנגה-מקונג, ואף הפכה לחברה בפסגת מזרח אסיה (EAS) בדצמבר 2005.
שותפים אסטרטגיים

כלכלתה המתפתחת של הודו, מיקומה הגאוגרפי האסטרטגי, מדיניות החוץ הידידותית והדיפלומטית עם מדינות רבות, ומושבות הינדיות גדולות, רבות ותוססות בכל רחבי העולם – סייעו להודו לזכות בבעלי ברית רבים יותר – מאשר אויבים. הודו מקיימת יחסי ידידות עם מספר מדינות מתפתחות. על אף שהיא אינה נוטלת חלק בברית צבאית רב לאומית, היא עודנה מקיימת קשרים צבאיים הדוקים עם רוב המעצמות הגדולות.
מדינות הנחשבות קרובות ביותר להודו, בפרט בפן הצבאי, הן: רוסיה, ישראל, אפגניסטן, צרפת, בהוטן, בנגלדש וארצות הברית. רוסיה היא הספקית הגדולה ביותר של ציוד צבאי להודו, ואחריה ישראל וצרפת. על פי תחזיותיהם והערכותיהם של מספר אנליסטים, ישראל צפויה לעקוף את רוסיה בהיקף הסחר הצבאי עם הודו, בהיותה שותפתה הצבאית הגדולה ביותר. יחסיהן האמיצים של הודו וישראל נפרשים גם מעבר למישור הצבאי, בעשותן יד אחת בתחום הלוחמה בטרור, ובפיתוח, סחר ושיתוף פעולה הדדי והעברת מידע, בכל הקשור לייצור ציוד טכנולוגי, אזרחי כצבאי – בתחום החלל. הודו מפיקה תועלת גם מקשרים צבאיים איתנים עם מספר מדינות נוספות, ביניהן בריטניה, יפן, סינגפור, ברזיל, דרום אפריקה ואיטליה. בנוסף, מפעילה הודו ומתחזקת בסיס טיסה בטג'יקיסטן, וחתמה על הסכם הגנה היסטורי עם קטר ב-2008.
הודו היא בעלת יחסים יציבים גם עם מספר מדינות מתפתחות, בעיקר דרום אפריקה, ברזיל ומקסיקו. מדינות אלה מייצגות לעיתים קרובות את האינטרסים של המדינות המתפתחות, באמצעות פורומים כלכליים כגון G8 + 5,‏ IBSA ו-WTO. הודו נחשבת, במידה רבה, כמדינה "נושאת הדגל" של כלל המדינות המתפתחות בעולם, וטענה כי היא "מאמצת לחיקה" למעלה משלושים מדינות מתפתחות אחרות, בסבב הפיתוח של דוחה. מדיניות המזרח ההינדית סייעה לה לפתח שותפות כלכלית ואסטרטגית גדולה יותר עם מדינות דרום-מזרח אסיה, דרום קוריאה, יפן וטאיוואן. הודו אף נהנית מיחסים ידידותיים עם מדינות המפרץ הפרסי ועם רוב חברות האיחוד האפריקאי.
קרן המחקר הלאומי לביטחון בניו דלהי פרסמה את השותפים האסטרטגיים של הודו (הערכה השוואתית) ודירגה את השותפים האסטרטגיים המובילים בהודו עם ציון של 90 נקודות: רוסיה עם 62, ואחריה ארצות הברית (58), צרפת (51), הממלכה המאוחדת (41), גרמניה (37), ויפן (34).
הודו חתמה על הסכמי שותפות אסטרטגית עם יותר משני תריסר מדינות / ישויות על-לאומיות המפורטות בסדר כרונולוגי של הסכמים: צרפת (1998), רוסיה (2000), גרמניה (2001), מאוריציוס (2003), איראן (2003), הממלכה המאוחדת (2004), ארצות הברית (2004), האיחוד האירופי (2004), אינדונזיה (2005), סין (2005), ברזיל (2006), וייטנאם (2007), עומאן (2008), קזחסטן (2009), אוסטרליה (2009), מלזיה (2010), דרום קוריאה (2010), ערב הסעודית (2010), אוזבקיסטן (2011), אפגניסטן (2011), טג'יקיסטן (2012), איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה (2012), יפן (2014), סיישל (2015), מונגוליה (2015), סינגפור (2015), איחוד האמירויות הערביות (2015), רואנדה (2017) וישראל (2017).
אף על פי שהודו לא חתמה על הסכמי שותפות אסטרטגיים רשמיים עם בהוטן וקטר, משרד החוץ שלה מתאר לעיתים קרובות את היחסים עם מדינות אלה כ"אסטרטגיים".
יחסים דו-צדדיים ואזוריים > הודו ושכנותיה > הארגון הדרום אסייתי לשיתוף פעולה אזורי

היבטים מסוימים ביחסיה של הודו בתוך תת-היבשות מתבצעים באמצעות הארגון הדרום-אסיאתי לשיתוף פעולה אזורי (SAARC). מלבד הודו, חברותיה באיגוד הן: אפגניסטן, בנגלדש, בהוטן, האיים המלדיביים, נפאל, פקיסטן וסרי לנקה. הארגון, שהוקם בשנת 1985, מעודד שיתוף פעולה חקלאי, פיתוח אזורים כפריים, מדע וטכנולוגיה, תרבות, בריאות, בקרה על נתונים סטטיסטיים של האוכלוסייה (לדוגמה, בקרה על שיעורי הילודה והתמותה לכל אלף איש), אכיפה מוגברת של הסחר בסמים, כמו גם העלאת המודעות לנושא, וגישה המתנגדת לפעילות מיליטנטית או טרוריסטית.
הארגון הדגיש במכוון את "סוגיות הליבה" הללו ונמנע מבעיות פוליטיות חלוקות יותר, אם כי דיאלוג פוליטי מתנהל לעיתים קרובות בשולי פגישות האיגוד. ב-1993, חתמו הודו וחברות האיגוד על הסכם להפחתת תעריפים באזור באופן הדרגתי.
יחסים דו-צדדיים ואזוריים > הודו ושכנותיה > אפגניסטן

היחסים הדו-צדדיים בין הודו ואפגניסטן היו מאז ומתמיד חזקים וידידותיים..
במהלך שנות השמונים, תמכה ברית המועצות בשלטון הקומוניסטי של אפגניסטן. למרות זאת, דעכה תמיכה זו במהלך שנות התשעים, עם פריצתן של מלחמות האזרחים בה, כמו גם בעקבות עלייתו והתבססותו של שלטון הטליבאן האסלאמי במדינה. הודו סייעה להפלת הטליבאן, העניקה לאפגניסטן סיוע הומניטארי וסייעה בשיקומה.
ממשלת אפגניסטן החדשה, שנבחרה באופן דמוקרטי, חיזקה את קשריה עם הודו, בעקבות מתחים מתמשכים ובעיות עם פקיסטן, הממשיכה לחסות ולתמוך בטליבאן.
הודו הייתה המשקיעה האזורית הגדולה ביותר באפגניסטן ב-2008, לאחר שתרמה יותר מ-2.2 מיליארדי דולרים לשיקום המדינה.
יחסים דו-צדדיים ואזוריים > הודו ושכנותיה > בהוטן

מבחינה היסטורית, לבהוטן היו קשרים הדוקים עם הודו. שתי המדינות חתמו על הסכם ידידות בשנת 1949, באמצעותו סייעה הודו לבהוטן ביחסי החוץ. ב-8 בפברואר 2007, תוקן הסכם הידידות ההינדי-בהוטני באופן משמעותי תחת שלטון ג'יגמה קיזר נאמגייל ואנגצ'וק, מלך בהוטן. באמנת 1949 סעיף 2 כתוב: "ממשלת הודו מתחייבת לא להתערב בממשל הפנימי של בהוטן. על ממשלת בהוטן לקבל את עצות ממשלת הודו, למען שיפור יחסיה החיצוניים".
באמנה המתוקנת נכתב, כי "בהתאם לקשרי הידידות ההדוקים ושיתוף הפעולה בין בהוטן והודו, ממשלת ממלכת בהוטן וממשלת הרפובליקה של הודו ישתפו פעולה זו עם זו בנושאים הקשורים לאינטרסים הלאומיים שלהן. אף ממשלה לא תאפשר את השימוש בשטחה לפעולות המזיקות לביטחון הלאומי ולעניין של האחר". האמנה המתוקנת כוללת גם בה את "המבוא מחדש של כבודן זו לזו לעצמאותן, לריבונותן ולשלמותן הטריטוריאלית", מרכיב שלא היה קיים בגרסה הקודמת.
הודו ממשיכה להיות שותפת הסחר הגדולה ביותר של בהוטן. מאמצי הפיתוח המתוכננים בבהוטן החלו בתחילת שנות השישים. תוכנית החומש הראשונה (FYP) של בהוטן הושקה בשנת 1961. מאז, הרחיבה הודו את סיועה הפיננסי של התוכנית לבהוטן. התוכנית העשירית הסתיימה ביוני 2013. הסיוע הכולל של הודו ל-FYP העשירית היה מעט מעל ל-Rs. 5000 קרורים, למעט מענקים לפרויקטים של אנרגיה.
ענף ההידרו-דלק הוא אחד מעמודי התווך העיקריים של שיתוף הפעולה הדו-צדדי, המדגים את הסינרגיה המועילה לשני הצדדים על ידי אספקת אנרגיה נקייה להודו ומייצאת הכנסות לבהוטן (כוח תורם 14% לתמ"ג הבהוטני, המהווה כ-35% מכלל הייצוא של בהוטן).