stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סטראטוס פרפרוגלו
קריירה

פרפרוגלו התחיל את הקריירה המקצוענית שלו ב-2002 בקבוצת איליסיאקוס.
ב-2004 הוא חתם בפאניוניוס.
עונת השיא שלו בקבוצה הייתה בעונתו האחרונה 2006–2007 בה קלע 11.9 נקודות ולקח 3.5 ריבאונדים למשחק בעקבות זאת פרפרוגלו נבחר לחמישיית העונה ביוון ביחד עם דימיטריס דיאמנטידיס, מייק באטיסט, רמונאס שישקאוסקאס ופנאיוטיס ואסילופולוס.
בעונה שלאחר מכן פרפרוגלו חתם במועדון הפאר פנאתינייקוס. בעונת 2010–2011 פרפרוגלו הצטיין עם 9.8 נקודות למשחק ו-65.4 אחוזים מזריקות לשתיים וסייע לקבוצתו לזכות ביורוליג ובאליפות יוון.
באוגוסט 2012 פרפרוגלו עבר ליריבה של פנאתינייקוס, אולימפיאקוס ביחד איתה זכה ב-2013 פעם נוספת ביורוליג ובגביע הבין-יבשתי, והשלים זכייה שלישית במפעל בתוך חמש שנים.
ב-18 ביוני 2014 פרפרוגלו חתם באנאדולו אפס מליגת העל הטורקית, איתה זכה בגביע הטורקי (2015).
ב-23 ביולי 2015 הוא חתם בברצלונה.
ב-21 בספטמבר 2017 פרפרוגלו חתם לעונה אחת בהפועל ירושלים מליגת העל הישראלית. ביורוקאפ העמיד ממוצע של 8.2 נקודות ו-3.2 ריבאונדים.
ב-3 באוגוסט 2018, עבר פרפרוגלו לסרביה וחתם לעונה בהכוכב האדום בלגרד.
נבחרת לאומית

פרפרוגלו זכה עם נבחרות יוון במדליות ארד באליפות אירופה עד גיל 18 ב-2002 ובגביע העולם עד גיל 19 ב-2003. הוא שיחק גם באליפות אירופה עד גיל 20 ב-2004.
עם נבחרת יוון הבוגרת זכה במדליית ארד ביורובאסקט 2009. בין היתר שיחק בגביע העולם ב-2010, ביורובאסקט 2013 וביורובאסקט 2015.
הערות שוליים

↑  פרפרוגלו חתם בהפועל י-ם. קציקאריס: יוסיף לנו ניסיון, באתר ערוץ הספורט, 22 בספטמבר 2017
↑  מצא בית חדש: פרפרוגלו חתם בכוכב האדום, באתר ONE‏, 3 באוגוסט 2018
סליק "השומר" בכפר גלעדי

| --- | --- |

מנהרת המילוט של סליק "השומר". לאורך המנהרה נחצבו גומחות ששימשו גם הן לאחסנת כלי נשק
 מידע כללי
 סוג:  סליק 
 מיקום:  כפר גלעדי 
 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  השומר 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1922
 תאריך פתיחה רשמי:  1922 
 קואורדינטות:  33°14′36″N 35°34′23″E﻿ / ﻿33.243220091°N 35.57295301°E﻿ / 33.243220091; 35.57295301
  (למפת אצבע הגליל מוגדלת) סליק "השומר" בכפר גלעדי(למפת אצבע הגליל רגילה) סליק "השומר" בכפר גלעדי(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום סליק "השומר" בכפר גלעדי(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום סליק "השומר" בכפר גלעדי
 
סליק "השומר" בכפר גלעדי הוא סליק שנחפר בכפר גלעדי ב-1922 על ידי אנשים הקשורים לארגון השומר ונחשב לסליק המשמעותי הראשון שנבנה בארץ. הסליק שימש לאחסון כמות גדולה של נשק ותחמושת שיועדה הן לשימושו של הקיבוץ והן לסיוע ליישובים אחרים. הסליק נחשף רק ב-1975 ונפתח לביקורים ב-1996 לאחר שהוגדר כאתר מורשת מטעם המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ועבר שימור. האתר נסגר ב-2019 לאחר שגשמים חזקים גרמו להתמוטטות של חלק מהסליק.
רקע

כפר גלעדי הוקם ב-1916 על ידי אנשי השומר בשם "כפר בר גיורא". לאחר מותו של מנהיג הקבוצה ישראל גלעדי ב-1918 שונה שם היישוב ל"כפר גלעדי". במהלך מאורעות תל חי הותקפו תל חי והקיבוץ דבר שאילץ את תושבי הקיבוץ לנטוש אותו למספר חודשים עד חזרתם. במהלך אירועים אלו סבלו המתגוננים ממחסור בנשק ומחוסר סיוע מיישובים אחרים. כלקח ממצב זה החליטו תושבי הקיבוץ ש"אם אין אני לי, מי לי" ושהישוב ידאג מעתה לנשק של עצמו ללא תלות בגורם חיצוני. חלק מתהליך מימוש החלטה זו היה הצורך לבנות סליקים לאחסון את נשק המגן הלא חוקי.
גם לאחר הקמת ארגון ההגנה ב-1920 לא פסה החשדנות של חלק מחברי הקיבוץ כלפי המוסדות הציוניים המרכזיים ולכן החליטה אותה קבוצה על הקמת הארגון החשאי הקיבוץ החשאי והוא שהוביל את מאמצי ההתחמשות בקיבוץ תחת מעטה חשאי כבד.
ההיסטוריה של הסליק

חפירת הסליק החלה ב-1921 ונמשכה כשנה. הסליק נחצב בסלע מתחת לאורווה ופתחו בפינת האורווה. החציבה נעשתה במהלך הלילות על ידי 5 מחברי המשק ללא ידיעת שאר חברי המשק. את הקרקע החפורה היו העובדים מפזרים מסביב למשק. עומקו של הסליק היה כ-7–8 מטר וכלל חדר לאחסון הנשק בגודל של כ-2.5 מטר על 2.5 מטר וגובהו כ-2 מטר. מחדר זה נחפר מסדרון מילוט באורך של כ-20 מטר ובקצהו פתח מוסווה בצלע של גבעה. ברצפת הסליק נחפרו בורות בהן הוצבו חביות שמולאו שמן לאחסון כלי נשק.
בגלל האתגרים ההנדסיים שנגרמו מהחציבה בסלע ומהעומק של הסליק היה צורך בסיוע של מומחים על מנת להשלים את הבנייה לשם כך הובאו למקום בעלי מקצוע וביניהם המהנדס גדליהו וילבושביץ (אחיה של מניה שוחט) כדי ליעץ בנושא אוורור הסליק והמנהרה וכן איסר בארי לסיוע באיטום הקירות מפני רטיבות. על פתח הפיר הותקנה דלת ברזל שהוסוותה על ידי חבילות חציר.
סליק זה היה הראשון שנבנה בקיבוץ ונחשב ל"אבי הסליקים" מכיוון שהיה הסליק הבנוי הראשון בארץ. אחריו נבנו בקיבוץ עוד 18 סליקים (לפחות). עם סיומו החלו חברי הקיבוץ למלא אותו בנשק שחלקו הושג בלבנון וסוריה וחלקו הושג באירופה. כאחראי על כל הסליקים מונה אברשה שמוקלר (אברהם רביד) והוא מינה אחראי על כל סליק וסליק מבלי שאחד יידע על חברו.
בתקופת מאורעות תרפ"ט הועברו כ-300 רובים ואקדחים, בהנחיית מניה שוחט, מהסליק לסייע להגנה על חיפה.
ב-18 ביוני 1946 (לפני השבת השחורה) הקיף הצבא הבריטי את הקיבוץ והחל לחפש סליקים אך לא מצא את הסליק.
לאחר קום המדינה

לאחר מלחמת העצמאות המשיך קיום הסליק להישמר בסוד שהועבר בין אנשים בודדים ואותם בעלי הסוד המשיכו לתחזק את הסליק וכלי הנשק שבו כדי שיהיו "מוכנים ליום פקודה".
ב-1983 תוכננה הקמת שכונה מעל הסליק ואז נחום הורביץ חשף את קיום הסליק. הנשק שנאסף בסליק הועבר לרשות המשטרה והוחזר בהמשך לקיבוץ לאחר שעמד בדרישות הבטיחות וברישוי הנדרש. במסגרת הטיפול בסליק נאטם הפתח של מנהרת המילוט ונחפר גרם מדרגות שהגיע למסדרון וזאת כדי להקל על הגישה לסליק.
בשנת 1996 הוחלט לפתוח את הסליק לביקורים לקהל הרחב. בגלל הלחות בסליק הוצג הנשק, שנמצא בסליק, במקום אחר.
ב-2019 נסגר הסליק לביקורים לאחר שחלק מתקרת הסליק, שלא הייתה מוגנת בבטון, התמוטטה עקב גשמים כבדים שחלחלו לסליק
ראו גם

סליק "ההגנה" בכפר גלעדי
לקריאה נוספת

ד"ר רפי קיטרון, ארץ ישראל הנסתרת - סיפורם של הסליקים ותולדותיהם, הוצאת אריאל, 2010, עמודים 15–16, עמוד 131
הערות שוליים

↑  איסר בארי היה קבלן בניין לפני שהצטרף לתחום הביטחוני
↑  בניגוד להרבה סליקים בנויים בארץ שקירותיהם ותיקרתם חוזקו ביציקות בטון קירות הסליק הזה, שנחצב בסלע, רק צופו במלט אוטם רטיבות
↑  קדמו לו סליקים שהורכבו מחביות, כדי חלב וצינורות שהוטמנו באדמה
↑  הסליק של "ההגנה" נחשף כבר ב-1975 כשהקיבוץ החליט להקים מפעל משקפיים בבניין שמעל הסליק דבר שאילץ את יודעי הסוד לחשוף את קיומו של הסליק
↑  בעיקר כדי למנוע גניבת נשק מהסליק
↑  אלי אשכנזי‏, סוף דרכו של "אבי הסליקים"? מחסן הנשק הסודי בכפר גלעדי התמוטט, באתר וואלה, 19 ביוני 2019
סטראלדז'ה

| --- | --- |

הכיכר המרכזית של סטראלדז'ה
 מדינה:  בולגריה בולגריה
 מחוז:  ימבול
 ראש העיר:  אטנס קירוב
 שטח:  272 קמ"ר
 גובה:  139 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  6,529 (15 במרץ 2024)
 קואורדינטות:  42°36′0″N 26°41′0″E﻿ / ﻿42.60000°N 26.68333°E﻿ / 42.60000; 26.68333
 אזור זמן:  UTC+2
 אתר העירייה
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בולגריה מוגדלת) סופיה פלובדיב וארנה בורגס רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור סטראלדז'ה(למפת בולגריה רגילה) סופיה פלובדיב וארנה בורגס רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור סטראלדז'ה(למפת מחוז ימבול רגילה) ימבול אלחובו בוליארובו בורגס טורקיה חאסקובו ס"ז סליבןסטראלדז'ה(למפת מחוז ימבול מוגדלת) ימבול אלחובו בוליארובו בורגס טורקיה חאסקובו ס"ז סליבןסטראלדז'ה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
סטראלדז'ה היא עיר במחוז ימבול שבבולגריה.
גאוגרפיה

העיר ממוקמת 23 קילומטר מערבית לקרנובט, 30 קילומטר מזרחית לסליבן ו-17 קילומטר צפון-מזרחית לימבול.
אוכלוסיית העיר היא שלישית בגודלה במחוז אחרי ימבול ואלחובו.
היסטוריה

למקום ישנה היסטוריה עשירה הקשור למאבק בעות'מאנים. במאה ה-19 התרחש מרד כנגד השלטון העות'מאני אשר דוכא, בעקבות דיכוי זה, עד היום אפשר לראות באזור שרידים של כ-70 יישובים הרוסים.
המידע המוקדם ביותר על סטרלדז'ה נמצא במסמך עות'מאני משנת 1610, ישנו אזכור של סטראלדז'ה במפה רוסית מהמאה ה-19. נמצאו עדויות להתיישבות תראקית וימי ביניימית במקום.
האזור של סטראלדז'ה שופע בבעלי חיים, לכן מהמט הרביעי בנה כאן ארמון קיץ והשתמש בו כתחנת ציד.
דת

בסטראלדז'ה ממוקמת אחת הכנסיות הפרבוסלביות העתיקות בבולגריה - "כנסיית הקדוש המלאך מיכאל". כמו כן, בעיר ישנה קהילה נוצרים מתודיסטית.
הערות שוליים

↑  ראש העיר באתר העירייה
↑  היסטוריה של סטראלדז'ה באתר העירייה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2010013287  VIAF: 128078592   WorldCat (עם VIAF): 128078592 
ערך זה הוא קצרמרבנושא בולגריה ובנושא יישובים באירופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סליק "ההגנה" בכפר גלעדי

| --- | --- |

נשק מאוחסן בסליק "ההגנה"
 מידע כללי
 סוג:  סליק 
 מיקום:  כפר גלעדי 
 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  ההגנה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1939
 תאריך פתיחה רשמי:  1939 
 קואורדינטות:  33°14′39″N 35°34′32″E﻿ / ﻿33.24413924906°N 35.575435979461°E﻿ / 33.24413924906; 35.575435979461
  (למפת אצבע הגליל מוגדלת) סליק "ההגנה" בכפר גלעדי(למפת אצבע הגליל רגילה) סליק "ההגנה" בכפר גלעדי(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום סליק "ההגנה" בכפר גלעדי(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום סליק "ההגנה" בכפר גלעדי
 
שלט של המועצה לשימור אתרים על הסליק
פתח הכניסה לסליק
סליק "ההגנה" בכפר גלעדי הוא סליק, שבנה ארגון ההגנה בכפר גלעדי ב-1939. הסליק שימש צומת להברחת נשק מסוריה ולבנון ולהעברתו לסליקים אחרים של הארגון ברחבי הארץ. הסליק, וכלי הנשק שבו, נשאר חסוי גם לאחר קום המדינה ונחשף רק ב-1975. הוגדר כאתר מורשת עלי ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל והוא פתוח לביקורים.
רקע

כפר גלעדי הוקם ב-1916 על ידי אנשי השומר בשם "כפר בר גיורא". לאחר מותו של מנהיג הקבוצה ישראל גלעדי ב-1918 שונה שם היישוב ל"כפר גלעדי". במהלך מאורעות תל חי הותקפו תל חי והקיבוץ דבר שאילץ את תושבי הקיבוץ לנטוש אותו למספר חודשים עד חזרתם. במהלך אירועים אלו סבלו המתגוננים ממחסור בנשק ומחוסר סיוע מיישובים אחרים. כלקח ממצב זה החליטו תושבי הקיבוץ ש"אם אין אני לי, מי לי" ושהישוב ידאג מעתה לנשק של עצמו ללא תלות בגורם חיצוני. חלק מתהליך מימוש החלטה זו היה הצורך לבנות סליקים לאחסון את נשק המגן הלא חוקי ובמסגרת זו הוקם סליק "השומר" וסליקים נוספים.
עם הקמת ההגנה, ב-1920, החל הארגון להקים סליקים ברחבי הארץ ובין השאר נבנה גם סליק בכפר גלעדי.
ההיסטוריה של הסליק

לאחר החלטת "ההגנה" להקים סליק בכפר גלעדי פנה יהודה ארזי למא"ז של הקיבוץ אברשה שמוקלר (אברהם רביד) כדי שיבנה את הסליק. הסליק נחפר מתחת למחסן מזון בעלי חיים אותו ניהל שמעון זמירי (שימעל'ה) והחפירה ארכה כשנה ונעשתה על ידי מספר מצומצם של חברי משק שעבדו בלילות ופינו את האדמה החפורה אל מחוץ לקיבוץ. בניית הסליק הסתיימה ב-1939 גודלו היה כ-3.5 מטר על 3.5 מטר, גובהו כ-2.5 מטר ועומקו כ-5 מטר.
לתכנון פתח הסליק הוזמן יצחק נבו מקיבוץ גבת שהיה המומחה של ההגנה לבניית מנגנוני כניסה לסליקים. המנגנון שתכנן כלל גוש בטון כבד שנע על מסילה. כדי לא לחשוף בפניו את מקומו האמיתי של הסליק הוצב גוש הבטון באתר אחר בקיבוץ ורק לאחר השלמת התכנון הוא הועבר למחסן. מעל גוש הבטון הוצבה מכונה לטחינת תערובות ובעזרת מנגנון מיוחד ניתן היה לחשוף את פתח הסליק.
לאחר השלמתו מונה אושר גליק למנהל הסליק יחד עם זמירי המחסנאי. המקום שימש לאחסון נשק עבור הקיבוץ אך בעיקר כתחנת מעבר של נשק שנקנה באירופה והועבר בדרכי היבשה דרך לבנון וסוריה ונשלח לרחבי הארץ כשהוא מוסלק בכלי רכב שהוכנו מראש לשם כך.
ב-1941 התרחבו מאגרי הנשק בקיבוץ לאחר שאנשי ההגנה וכפר גלעדי פשטו על שדות הקרב בסוריה ובלבנון (לאחר ניצחון בעלות הברית על כוחות צרפת של וישי) כדי לאסוף שם נשק.
ב-18 ביוני 1946 (לפני השבת השחורה) הקיף הצבא הבריטי את הקיבוץ והחל לחפש סליקים אך לא מצא את הסליק.
בתקופת מלחמת העצמאות שימש הנשק שבסליק את הלוחמים שהיו מעורבים בקרבות שהתחוללו באזור כמו קרב משמר הירדן, קרב נבי יושע ועוד.
לאחר קום המדינה

לאחר מלחמת העצמאות החליטו בעלי הסוד, שהכירו את הסליק, לא לגלותו אלא להמשיך לשמור אותו ואת הנשק שבו. בתקופת מלחמת סיני (1956) אף הובאו אליו כלי נשק שלל נוספים.
ב-1975 הוחלט בקיבוץ להקים במקום בית חרושת למשקפיים ובעלי הסוד החליטו לחשוף את מקומו. פתיחתו הפומבית נעשתה בשיתוף משטרת ישראל שאספה מהמקום את כלי הנשק. לאחר טיפול מתאים והסדרה חוקית הוחזר הנשק לסליק.
ב-1996 נפתח המקום לביקורים ובמסגרת זו מקבלים המבקרים הסברים על ההיסטוריה של כפר גלעדי, על החשיבות של הנשק ועל התפקיד שמילא הסליק עד קום המדינה (ולאחריו)
ראו גם

סליק "השומר" בכפר גלעדי
לקריאה נוספת

ד"ר רפי קיטרון, ארץ ישראל הנסתרת - סיפורם של הסליקים ותולדותיהם, הוצאת אריאל, 2010, עמודים 15–16, 88, 131
הערות שוליים

↑  אברשה היה היחיד בקיבוץ שידע על כל הסליקים בקיבוץ והוא מינה אחראי על כל סליק וסליק
↑  בין שומרי הסוד שהיו שותפים לבניית הסליק היו אברשה, אושר גליק, שמעון זמירי (שימעל'ה), שמוליק רבינוביץ' ומתתיהו שטיין שנפרד מאשתו שחשדה בו בבגידה בגלל היעלמותו בלילות
↑  הבריטים הקדימו את מועד פתיחת מבצע החיפוש ("מבצע אגת'ה) לאחר שהסתבר להם שסוד המבצע דלף
סטראוטיפיות

תנועות סטראוטיפיות הן תנועות ללא מטרה מוטורית מוגדרת, החוזרות על עצמן באותה הצורה, בדרך כלל בהקשרים מסוימים, עם יכולת שליטה עצמית מסוימת.
מאפיינים

תנועות סטראוטיפיות מתחילות בגיל צעיר, בדרך כלל מתחת לגיל שנתיים ורובן מתחילות לפני גיל 3.
תנועות סטראוטיפיות אופייניות ניתנות לזיהוי בקלות. ישנו מגוון מצומצם של תנועות החוזר על עצמו בילדים שונים.
הסוג הנפוץ ביותר של תנועות סטראוטיפיות הוא תנועת ידיים סימטרית בצורות שונות - הצורה הקלאסית נראית כניפנוף ידיים דו צדדי, אך כל תנועה של הידיים יכולה להיות - סיבוב הידיים, תנועות פסינתור (תנועות אצבעות הנראות כנגינה על פסנתר), קיבוע כפות הידיים בתנוחה מסוימת, הבאת הידיים למרכז הגוף ועוד. לעיתים כפות הידיים נמצאות בצידי הגוף, לעיתים מרים הילד את הידיים מעלה ולעיתים הידיים מונחות למטה ליד המותניים. לעיתים ישנן תנועות נילוות נוספות.
סוג נוסף של תנועות הוא נדנוד ראש או גוף, קפיצה או סיבוב במקום, הליכה קדימה ואחורה, ועוד.
האופייני לתנועות הסטראוטיפיות הוא שהן יכולות להופיע בהקשרים שונים כגון התרגשות, שיעמום, עייפות או כעס. הילדים יכולים להפסיק את התנועה אם מבקשים מהם ולעיתים נראים מבוישים. תנועות סטראוטיפיות מופיעות בילדים בעלי התפתחות תקינה, ולעיתים בילדים עם הפרעות התפתחות כגון אוטיזם, פיגור שכלי, הפרעות ראייה או שמיעה וכן ילדים בבתי יתומים.
אבחנה של תנועות סטראוטיפיות

אבחנה של תנועות סטראוטיפיות נעשית בעיקר על ידי התבוננות ישירה בילד או בסרטי ווידאו המציגים את תנועות הילד, אם אינו מבצע אותן באותו הרגע. ישנה חשיבות להבדיל בין תנועות אלו ובין תנועות אחרות היכולות להיראות כתנועות סטראוטיפיות, כגון טיקים, כוריאה (מחולית), דיסטוניה התקפית, אפילפסיה ועוד. בעלי המקצוע המתעסקים בזאת הם בדרך כלל נוירולוגים לילדים המתמחים בהפרעות תנועה בילדים.
טיפול בתנועות סטראוטיפיות

רוב התנועות חולפות עם הגיל ואינן דורשות טיפול. עיקר ההתייחסות הוא הסבר תואם למשפחה על מהות התנועות. לעיתים נמשכות התנועות לזמן ממושך יותר מעבר לגיל הילדות. במקרים אלו רצוי להיוועץ עם הרופא על אופציות טיפול כגון טיפולים התנהגותיים שנועדו להכחיד התופעה.
סלעי בראנסטטר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  42 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  70°07′00″S 72°40′00″E﻿ / ﻿70.11666667°S 72.66666667°E﻿ / -70.11666667; 72.66666667
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיסלעי בראנסטטר(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיסלעי בראנסטטר
 
סלעי בראנסטטר (באנגלית: Branstetter Rocks) הם נונאטאקים או קבוצה של סלעים בולטים כ-2 קילומטרים מזרחית - צפונית-מזרחית לאי תיל במזרח מדף הקרח אמרי שבאנטארקטיקה.
הסלעים מצויים בגובה של 42 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > גילוי הסלעים

האיים מופו על ידי ג'ון ה. רוסקו (John H. Roscoe) בשנת 1952, בהתבסס על תצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית במסגרת מבצע קפיצה לגובה בין השנים 1947–1946.
היסטוריה > מקור השם

רוסקו קרא לאיים על שמו של ג'י. סי. בראנסטטר (JC Branstetter), אחד מאנשי הצוות שהשתתפו במבצע קפיצה לגובה באזור זה.
הערות שוליים

1 2 3  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע גאוגרפי
סירנה

ערך זה עוסק בדמויות במיתולוגיה היוונית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 תרבות:  מיתולוגיה יוונית
 אב:  אכלואוס
 
סירנות, ג'ון ויליאם ווטרהאוס
במיתולוגיה היוונית, הסירנות (ביוונית עתיקה: Σειρῆνας) היו נימפות ים המתוארות בדרך כלל כנשים יפות וענוגות. הן היו הצאצאיות של אל הנהר אכלואוס (עם זאת, ורגיליוס מציין את פורקיס, אל הים הקדום, כאביהן) מהמוזה טרפסיכורה או מהמוזה מלפומנה.
הסירנות חיו על אי מוקף בסלעים ובצוקים, שם ישבו על סלע ושרו שירים. שירתן הייתה כה ענוגה ויפה שמלחים שחלפו ליד מקום מושבן ושמעו את שירתן מרחוק קפצו מספינותיהם אל מותם, או כיוונו את ספינותיהם לעבר הסלעים, שם הם נטרפו.
מספרן של הסירנות לא היה קבוע, אלא הלך והשתנה בהתאם לדיווחים השונים. הומרוס, לדוגמה, סיפר על שתי סירנות, ודיווחים אחרים מספרים אף על ארבע וחמש סירנות. אולם על פי המיתוס המוכר והמקובל, מספרן היה שלוש.
לדברי אובידיוס, הסירנות היו בצעירותן חברותיה למשחק של פרספונה, בתה של האלה דמטר. לאחר שפרספונה נחטפה על ידי האדס, אל השאול, דמטר בכעסה קיללה אותן ושינתה את דמותן לדמות מפלצתית, בשל כישלונן לעצור את החטיפה.
מראן של הסירנות

ייצוגן האמנותי של הסירנות הלך והשתנה עם השנים, ובהדרגה האמנים העדיפו לשוות להן דמות מושכת ומסתורית על פני הדמות המבהילה והקדומה של ציפורים עם ראש, ולעיתים גם חזה, של אישה. לפרקים, הסירנות הוצגו כנשים עם רגליים וכנפיים של ציפורים. אנציקלופדיה ביזנטית מהמאה העשירית קובעת שחציין התחתון היה כשל בת אדם, ואילו חציין העליון - מהחזה מעלה - היה כשל ציפור. מאוחר יותר, החלו להציג את הסירנות כנשים יפות, שלא רק קולן אלא גם גופן מושך ונאה, ובשלב מסוים, אף כבתולות ים. להצגתן של הסירנות כבתולות ים בוודאי תרמה העובדה שבמספר שפות אירופאיות (כמו הצרפתית), "סירנה" משמעה בתולת ים.
מפגשים עם הסירנות

באחד ממסעותיו של אודיסאוס הוא עמד לעבור ליד אי הסירנות. מכיוון שרצה לשמוע את שירתן מבלי לסכן את חייו ואת חיי מלחיו, ציווה על מלחיו לאטום את אוזניהם בדונג ולקשור אותו לתורן הספינה כך שלא יוכל להשתחרר ולקפוץ מהספינה ולא לשחררו חרף כל בקשותיו עד אשר אי הסירנות ייעלם מעבר לאופק. כך זכה אודיסאוס לשמוע את שירת הסירנות ולהישאר בחיים.
יאסון, מנהיג מסע הארגונאוטים, מצא דרך אחרת להתמודד עם הבעיה שהציבו הסירנות בפניו ובפני חבריו לשיט. בעצת מחנכו הקנטאור הנבון כיירון הוא צירף לאונייתו את המוזיקאי המוכשר אורפאוס, שבשומעו את שירתן של הסירנות, החל לנגן בלירה שלו. המוזיקה היפהפייה שאורפאוס הפיק הצליחה לגבור על קול שירת הסירנות, והצילה את הארגונאוטים ממוות בטוח.
המיתוס מספר שלאחר שספינה עברה ליד הסירנות מבלי לטבוע, הסירנות הכושלות הטביעו את עצמן במי הים.
סירנות בתרבות

בסרט  "בנות אקווסטריה:רוקיות הקשת " הסירנות מוצגות כהיפוקמפוסיות ששירתן גורמת לסכסוכים בין כל האלה ששומעים אותן וכמו כן הן ניזונות מהריבים ומדונים שלהם  ואוגרות אותם באבנים שנמצאות על חזן.
בסדרה "יומני הערפד", יש לסירנות תפקיד משמעותי בעונה השמינית והאחרונה של הסדרה, שם הן משרתיו של השטן והאחראיות לשליחת אנשים חוטאים ופושעים לגיהנום.
בסמל החברה "סטארבקס"- חברת הקפה הגדולה ביותר בעולם- מצוירת סירנה.
בספר פרסי ג'קסון וים המפלצות אנבת' מבקשת מפרסי לקשור אותה לספינה, על מנת שתוכל להקשיב לשירת הסירנות. היא מסבירה כי מי שמקשיב לשירה לומד משהו חשוב על עצמו.
בסרט שודדי הקאריביים זרמים זרים, צוותו של הפיראט שחור הזקן לוכד בת ים, כדי להשתמש בדמעה שלה לטקס במעין הנעורים.
ראו גם

הרפיה
בת ים (מיתולוגיה)
ראש סירנה
הערות שוליים

↑  SOL Search, www.cs.uky.edu
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546238405171  GND: 4220925-0  LCCN: sh85122971 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
"אודיסאוס והסירנות"; ציור מאת ג'ון ויליאם ווטרהאוס, 1891. בציור זה הסירנות מתוארות כציפורים בעלי ראשי נשים.
סלעי אדמס (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק במצוק באנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי פיליפס 
 קואורדינטות:  76°14′00″S 145°39′00″W﻿ / ﻿76.2333°S 145.65°W﻿ / -76.2333; -145.65
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיסלעי אדמס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיסלעי אדמס
 
סלעי אדמס (באנגלית: Adams Rocks) הם זוג מצוקים חשופים, בארץ מרי בירד, שבאנטארקטיקה.
המצוקים מתנשאים מעל מפרץ בלוק, מצפון לו; וממוקמים 13 קילומטרים מערבית מהר ג'ון בהרי פיליפס, שברכסי פורד.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הצוקים

הצוקים מופו על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית, בין השנים 1939–1941; ולאחר מכן על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, באמצעות סקרים על הקרקע, ותצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1959–1965.
היסטוריה > מקור השם

שמם של הצוקים ניתן להם על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
המצוקים נקראים על שמו של ג'יימס ג'י. אדמס (James G. Adams), שהיה בנאי מטעם צי ארצות הברית בתחנת בירד בשנת 1967.
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
ספרייה גנומית

בניית ספרייה גנומית היא שיטה למיפוי DNA של אורגניזם, על מנת לבחור מתוך כלל הגנום גן ספציפי.
על מנת לבנות ספרייה גנומית, נעשה תחילה חיתוך של כל הגנום באמצעות אנזימי הגבלה (רסטריקציה) מתאימים. את מקטעי ה-DNA שהתקבלו מחברים, בתוספת גן בורר, לנשאים כגון פלסמידים או בקטריופאג'ים (לאחר שהוצאו מהגנום שלהם הגנים הפתוגניים), גם כן על ידי חיתוך של הפלסמיד או של הגנום של הבקטריופאג' באמצעות אנזימי הגבלה תואמים. הנשאים משמשים להחדרת מקטעי ה-DNA לתוך גנומים של חיידקים בתהליך הנקרא טרנספורמציה. את החיידקים זורעים על מצע בררני המאפשר רק לחיידקים שקלטו פלסמיד לגדול, בשל הגן הבורר שהונדס לתוך הגנום שלהם. כל חיידק שלתוכו הונדס מקטע מה-DNA המקורי, מהווה מקור למושבת חיידקים, כלומר - כל מושבה מייצגת מקטע DNA אחד מתוך אותו גנום, ואוסף המושבות מייצג את הגנום כולו. זוהי ספרייה גנומית.
סוג נוסף של ספריית גנים, שאיננה מייצגת את כלל הגנום של האורגניזם אלא רק את הגנים המתבטאים ברקמה מסוימת, הוא ספריית cDNA. ספרייה זו מקורה ב-mRNA המופק מרקמה כלשהי בגוף האורגניזם, ש"תועתקה במהופך", ל-DNA, באמצעות האנזים Reverse Transcriptase ("משעתק במהופך"). מקטעי ה-DNA שמתקבלים מוחדרים לחיידקים באופן המתואר לעיל, ויוצרים ספריית גנים באופן דומה. בספרייה זו, בניגוד לספרייה הגנומית, הגנים כוללים את האזור המבני בלבד, ללא אזור בקרה, וכן מכילים את הרצף המקודד בלבד, ללא אינטרונים.
ספרייה (תכנות)

בתכנות, ספרייה היא אוסף של תת-תוכניות המשמשות לפיתוח תוכנה. ספריות מכילות קוד או מידע, שמספקים שירות לתוכניות עצמאיות. זה מאפשר לשתף ולשנות קוד או מידע באופן מודולרי. ישנם קובצי הרצה שהם גם תוכניות עצמאיות וגם ספריות, אך רוב הספריות אינן קובצי הרצה. קובצי הרצה וספריות מייצרים הפניות - הידועות כקישורים (links) - זה לזה בתהליך הידוע כקישור, אשר נעשה באמצעות מקשר.
רוב מערכות ההפעלה המודרניות מספקות ספריות שמשמשות את רוב שירותי המערכת. ספריות אלו מספקות את השירותים שיישומים מודרניים מצפים ממערכת הפעלה לספק וככאלו, הן מספקות את רוב הקוד שמשמש יישומים מודרניים. גם רוב שפות התכנות מספקות ספריה סטנדרטית (אנ'), המכילה פונקציות בסיסיות לפעולות נפוצות. יש שפות שמספקות מערכת ניהול חבילות שכוללת אתר שיתופי של ספריות, כך שמשתמשים יכולים להעלות ספריות ולהוריד אותם בקלות.
ניתן לסווג ספריות על פי אופי הקישור אליהן. בשיטת הקישור הסטטי מכניס המקשר בזמן הפיתוח את קוד התוכנה של הספרייה לתוך תוכנית ההרצה. באופן זה תוכנית ההרצה אינה זקוקה בזמן הריצה לקובץ נפרד עם קוד הספרייה. בשיטת הקישור הדינמי מתבצע בזמן ריצה קישור בין תוכנית ההרצה לקובץ ספרייה נפרד. בשיטה זו ניתן לשתף את קוד הספרייה בזיכרון המחשב בין תהליכים שונים במערכת ההפעלה. דוגמה לשיטת קישור דינמי היא השימוש ב-Dynamic-Link Library (קובצי dll) במערכת ההפעלה חלונות.
סיווטאל

זֵווֶטאל (בגרמנית: Seevetal, עמק זֵווֶה) היא מועצה מקומית במחוז המבורג בסקסוניה התחתונה, גרמניה. היא ממוקמת כ- 20 ק"מ דרומית להמבורג וכ- 15 ק"מ מערבית לווינזן (לוהה) בירת מחוז המבורג. המועצה נקראת על שם הנהר זֵווֶה העובר דרכה. בשנת 1977 בשטח המועצה נבנה מרכז רכבות הגדול באירופה ומהגדולים בעולם.
המועצה הוקמה ב-1 ביולי 1972, על ידי איחוד של 19 יישובים עצמאיים קטנים יותר לחלקם היסטוריה ארוכה המתוארכת עד השנה 845. בזווטאל מתגוררים 41,614 (2005) תושבים והיא המועצה הגדולה ביותר בגרמניה ללא זכויות עירוניות.
ראש המועצה הנוכחי הוא גינטר שוורץ, מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה (SPD) והוא נבחר באוקטובר 2005.