stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סטפני מארץ'
חיים אישיים

מארץ' התחתנה עם השף בובי פליי (אנ') ב-20 בפברואר 2005. מארץ' הופיעה בארבעה מתוכניותיו של פליי בערוץ האוכל - "Boy Meets Grill", "Grill It! with Bobby Flay", "Iron Chef America (אנ')" ו-"Throwdown! with Bobby Flay (אנ')" כשופטת אורחת. לפי דיווחים בתקשורת, מארץ' ופליי נפרדו במרץ 2015 וגירושיהם הושלמו ב-17 ביולי 2015.[דרוש מקור]
מארץ' כתבה מאמר שפורסם ביוני 2016 ובו היא סיפרה על ניסיונה עם ניתוח להגדלת חזה ב-2014 והסרת השתלים לאחר שאלו הובילו לזיהום.
ב-1 בספטמבר 2017, מארץ' התחתנה עם איש העסקים האמריקאי דן בנטון בקאטונה (אנ'), ניו יורק. מארץ' הוצגה לבנטון, שהיה המייסד של "Andor Capital", חברה לניהול השקעות על ידי חבר משותף של השניים באוקטובר 2015, מספר חודשים לאחר גירושיה מבובי פליי. הזוג מתגורר בשכונת "West Village (אנ')" בדירה שהם רכשו בשנת 2018.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם הסרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003 | Head of State | ניקי |  |
| 2005 | מר וגברת סמית' | ג'ולי |  |
| 2006 | Flannel Pajamas | קאת'י |  |
| 2006 | The Treatment | ג'וליה |  |
| 2007 | Falling for Grace | קיי דגלאס |  |
| 2009 | המצאת השקר | אישה בלונדינית |  |
| 2012 | Why Stop Now? | טריש |  |
| 2014 | Innocence | נטלי קרופורד |  |
| 2019 | The Social Ones | מירים ספייסלי |  |
| 2023 | Origin | בינקי |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם הסדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1997 | Early Edition | ארלין | בפרק: "A Bris Is Just a Bris" |
| 2000 | מותו של סוכן | גברת פורסייט | סרט טלוויזיה |
| 2000–2018 | חוק וסדר: מדור מיוחד | אלכסנדרה (אלכס) קאבוט | ראשי (עונות 2–5, 11) דמות חוזרת (עונות 6, 10, 13 ו-19) |
| 2005 | Jesse Stone: Night Passage | סיסי האת'אווי | סרט טלוויזיה |
| 2006 | Conviction | אלכסנדרה (אלכס) קאבוט | תפקיד ראשי |
| 2006 | רוק 30 | גרטשן תומאס | בפרק "Blind Date" |
| 2007 | האנטומיה של גריי | ג'יין | בפרק: "Physical Attraction... Chemical Reaction" |
| 2009 | Rescue Me | פסיכולוגית | בפרק: "Jimmy" |
| 2012 | Made in Jersey | נטלי מינקה | בפרק הראשון, לאחריו היא עזבה |
| 2013 | הכל לטובה | ברוק קרקוביץ' | פרק: "Brothas and Sisters" |
| 2015 | Neon Joe, Werewolf Hunter | ראשת העיר קרול בלנטון | 5 פרקים |
| 2017 | The President Show | איוונקה טראמפ | פרק אחד |
| 2021 | הפכים סולאריים | עורכת דין מטעם ההגנה | דיבוב; פרק: "The Apple Pencil Pro" |
| 2021 | A House on Fire | דבורה גרין | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2022 | Naomi | אקירה | 6 פרקים |
| 2023 | מחסה | אנג'ליקה וויט | 2 פרקים |
סופת השלגים הגדולה של 1899

סופת השלגים הגדולה של 1899, הידועה גם בתור ההתפרצות הארקטית הגדולה של 1899 וסופת השלגים של יום האהבה הקדוש, הייתה אירוע מזג אוויר חורפי חזק וחריג במיוחד שהשפיע על רוב ארצות הברית, במיוחד מזרחית להרי הרוקי. ב-11 בפברואר, דווח על לחץ ברומטרי גבוה של 1,064 מיליבר בעיר סוויפט קורנט (Swift Current, אנ' (אנ')) בססקצ'ואן של היום. בעוד שבאירוע תועדו ירידות שלגים כבדים, סערה זאת ידועה בעיקר עקב הקור העז ששרר, שהביא בין השאר למקרה הראשון (והיחיד עד כה) של מדידת טמפרטורה מתחת לאפס (פרנהייט) שנרשמה אי פעם בפלורידה (טלהאסי בצפון-מערב פלורידה, שם נמדדה טמפרטורה של  -2^{\circ }F)
טמפרטורות ושיאים

רשימת אירועי קיצון, בהשוואה לתקופה שבין השנים 1895–2024:
חודש פברואר 1899 היה חודש פברואר השני הכי קר בארצות הברית היבשתית (שני רק ל-1936). הטמפרטורה הממוצעת עמדה על  25.5^{\circ }F ( -3.61^{\circ }C), קר יותר מהממוצע של השנים 1895–2024 (ממוצע העומד על  1.03^{\circ }C), בשיעור של כ- 4.64^{\circ }C, וחם יותר מהשיא של פברואר 1936 בשיעור של כ- 0.15^{\circ }C.
התקופה שבין דצמבר 1898 עד פברואר 1899 הייתה לחורף המטאורולוגי השלישי הכי קר בארצות הברית היבשתית (לאחר החורף הקר ביותר שתועד בעונה של 1978/79, והחורף השני הקר ביותר, שתועד בעונה של 1935/36). הטמפרטורה הממוצעת שנמדדה הייתה  -2.25^{\circ }C, קר בשיעור של  2.48^{\circ }C יחסית לממוצע של השנים 1895–2017 (שעמד על  0.23^{\circ }C), וחם מהחורף של 1978/9 בשיעור של  0.74^{\circ }C.
פברואר 1899 היה לחודש פברואר הקר ביותר בקנזס, מיזורי, וויומינג.
פברואר 1899 היה לחודש פברואר השני הכי קר בארקנסו, קולורדו, מיסיסיפי, מונטנה, נברסקה, אוקלהומה ודקוטה הדרומית.
מזג אוויר חורפי

ב-12 בפברואר נצפה שלג באוויר (לזמן קצר) באזורים מסוימים בין ניו אורלינס לטמפה. הסופה חצתה את חצי האי של פלורידה תוך כדי שהיא מביאה גשמים ורוחות, ואז היא התגברה, תוך שהיא נעה במהירות במעלה החוף המזרחי. בהיי פוינט (קרוליינה הצפונית), ירד שלג שהצטבר לגבהים של 25–30 סנטימטרים. בוושינגטון הבירה נרשמה ירידת שלג של 52 ס"מ, שהיה לשיא באותה תקופה (ב-28 בינואר 1772, נמדדו 91 ס"מ של שלג שירד באזור וושינגטון במהלך "סופת השלג של וושינגטון וג'פרסון"; עם זאת, אירוע זה התרחש טרם החל הרישום הרשמי.)
ב-19 בפברואר דווח כי גושי קרח נעו מנהר המיסיסיפי אל מפרץ מקסיקו. ב-14 בפברואר, נמדדה בניו אורלינס טמפרטורה של  -14.4^{\circ }C, שיא של כל הזמנים. ביום הקודם, העיר חוותה את הטמפרטורה הנמוכה ביותר שתועדה במהלך חג המרדי גרא (של ניו אורלינס, אנ' (אנ')), טמפרטורה של  -13.9^{\circ }C.
הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנמדדה במיאמי, פלורידה, ב-14 בפברואר ירדה ל- -1.7^{\circ }C, עם טמפרטורה מקסימלית (במהלך אותו יום) של  9^{\circ }C בלבד. בעיר נרשמה טמפרטורה נמוכה יותר רק פעמיים מאז החל רישום השיאים ב-6 בספטמבר 1895.
הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנמדדה בטלהאסי, בירת פלורידה עמדה על  -19^{\circ }C ב-13 בפברואר 1899, עם טמפרטורת מקסימום של  -6^{\circ }C ביום המחרת. זו הפעם היחידה בהיסטוריה של פלורידה שבה נרשמו טמפרטורות מתחת לאפס לאורך כל היום, שיא העומד על כנו עד היום.
נפגעים ונזקים

להתפרצות הארקטית הגדולה של 1899 הייתה השפעה הרת אסון על אזורים רבים בארצות הברית היבשתית וכן בקובה, כאשר אנשים, בעלי חיים וחיות בר הוכנעו בידי הקור העז.
אוכלוסיות ציפורים ברחבי ארצות הברית נפגעו עד כדי הכחדה. במחוז הנדרסון (Henderson County, אנ' (אנ')), טנסי נצפתה הכחדה כמעט מלאה של אוכלוסיית הציפורים המקומית, ובמחוז קולפפר (Culpeper County, אנ' (אנ')), כמו גם ברוב המחוזות הצפוניים והמרכזיים של וירג'יניה, אוכלוסיית השלווים כמעט ונכחדה, כך שנאלצו לייבא ציפורים חדשות בשנים האחרונות של העשור הראשון של המאה ה-20, וכן בשנות ה-20, בכדי לאכלס מחדש את אותם אזורים.
בין מיני העופות שנפגעו ניתן למנות: ציפור כחולה (Bluebird, אנ' (אנ')), vireo כחול הראש (Blue-headed vireo, אנ' (אנ')), ציפור חתול (Catbird, אנ' (אנ')), Chipping sparrow (אנ'), ג'ונקו כהת עיניים (ידוע גם כציפור שלג, Dark-eyed junco, אנ' (אנ')), גיבתון שועל (Fox sparrow, אנ' (אנ')), חוחיית עשב (Emberizoides, אנ' (אנ')), קיכלי נזיר (Hermit thrush, אנ' (אנ')), חופמי כפול-צווארון, ציפור אחו (Meadowlark, אנ' (אנ')), יונת אבל (Mourning dove, אנ' (אנ')), סבכי אורן (Pine warbler, אנ' (אנ')), שליו, גיבתון סוואנה, גיבתון שיר (Song sparrow, אנ' (אנ')), גיבתון ביצה (Swamp sparrow, אנ' (אנ')) וחרטומן.
מוערך כי למעלה מ-100 אנשים ניספו בסופה. בברוקלין, מרי גודווין בת ה-31 קפאה למוות, בדאלס, אורגון (The Dalles, Oregon, אנ' (אנ')) נמצאה אישה לא מזוהה בלבוש דק שקפאה למוות במסדרון בעת שניסתה להתחמם. על פי החשד, הדוורים פאלמר והוקינס מניו יורק טבעו בניסיון להעביר דואר. נטען כי הסירה שלהם, שהתהפכה בידי הרוחות העזות, נמחצה על ידי הקרח הצף.
בג'ורג'יה, יבולים נהרסו, וכן נמנו מטעים שנהרסו כליל. באזור Walla Walla, ממנו הגיעה רוב החיטה של וושינגטון, הכפור הביא להרס החיטה, כאשר הנזק הגדול ביותר נגרם ב-Eureka Flat.
התחבורה הופסקה לחלוטין בכל רחבי הארץ. דוברות ששטו על נהר המיסיסיפי נעצרו, לאחר שחלקים מסוימים בנהר קפאו. התנועה על פני כל מסילות הברזל התעכבה או שותקה בלא הגבלת זמן, בעוד אונייות קיטור ואוניות נוסעים עוכבו גם כן.
ראו גם

סערת החורף בצפון אמריקה מסוף דצמבר 2022.
הערות שוליים

1 2  "Forecasts and Warnings" (PDF). Monthly Weather Review. בפברואר 1899. ארכיון (PDF) מ-1 באוגוסט 2017. נבדק ב-27 בדצמבר 2017. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "February, Average temperature, Contiguous U.S." National Centers for Environmental Information. נבדק ב-16 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "December through February, Average temperature, Contiguous U.S." National Centers for Environmental Information. נבדק ב-16 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "February, Average temperature, Kansas, Missouri, Wyoming (statewide)". National Centers for Environmental Information. אורכב מ-המקור ב-3 בינואר 2018. נבדק ב-2 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "February, Average temperature, Arkansas, Colorado, Mississippi, Montana, Nebraska, Oklahoma, South Dakota (statewide)". National Centers for Environmental Information. אורכב מ-המקור ב-3 בינואר 2018. נבדק ב-16 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  National Weather Service, Mid Atlantic Winters – SNOW, WIND, ICE, AND COLD (אורכב 13.11.2015 בארכיון Wayback Machine)
↑  "Arctic Outbreaks to Affect Southeast Louisiana and Southern Mississippi (1886 - Present)". National Weather Service Forecast Office, New Orleans/Baton Rouge, LA. ארכיון מ-15 ביולי 2022. נבדק ב-15 ביולי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2013 Mardi Gras Climatology". National Weather Service. 6 בינואר 2013. ארכיון מ-13 באפריל 2014. נבדק ב-6 בפברואר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Weather Service Marks Centennial of Benchmark Cold Wave". NOAA News. 9 בפברואר 1999. ארכיון מ-17 בפברואר 2013. נבדק ב-27 במרץ 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NOAA Online Weather: Lowest Min Temperature by Day for Miami Area, FL". National Weather Service Forecast Office, Miami-South Florida, FL. ארכיון מ-12 בנובמבר 2018. נבדק ב-27 בדצמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Talloahassee, Florida Wikipedia article, retrieved May 22, 2023
↑  Coggins, Allen, R. (2012). Tennessee Tragedies: Natural, Technological, and Societal Disasters in the Volunteer State. Knoxville: University of Tennessee Press. p. 80. ISBN 9781572338418.
↑  Johnston, Donnie (3 בינואר 2011). "Culpeper Part of State Plan to Restore Quail". The Free Lance-Star. ארכיון מ-1 באוגוסט 2020. נבדק ב-6 בנובמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Wayne, Arthur T. (באפריל 1899). "Destruction of Birds by the Great Cold Wave of February 13 and 14, 1899". The Auk. 16 (2): 197–198. doi:10.2307/4069575. JSTOR 4069575. ארכיון מ-13 בפברואר 2023. נבדק ב-10 באוגוסט 2020. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Severe Storm". Daily Capital Journal. 13 בפברואר 1899. ארכיון מ-7 בנובמבר 2017. נבדק ב-6 בנובמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "More Slides Feared". The Dalles Daily Chronicle. 14 בפברואר 1899. ארכיון מ-7 בנובמבר 2017. נבדק ב-6 בנובמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Wheat Badly Damaged". The Dalles Daily Chronicle. 14 בפברואר 1899. ארכיון מ-7 בנובמבר 2017. נבדק ב-6 בנובמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Terrible Havoc By Blizzards". The Dalles Daily Chronicle. 14 בפברואר 1899. ארכיון מ-7 בנובמבר 2017. נבדק ב-6 בנובמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
מפה המציגה את הטמפרטורות ברחבי ארצות הברית במהלך הסופה
מפת סינופטית על פני השטח ב-13 בפברואר 1899.
מערכת צ'יקמוגה

תנועות ראשוניות במערכת צ'יקמוגה, 15 באוגוסט – 8 בספטמבר 1863
  הקונפדרציה
  האיחוד
מערכת צ'יקמוגה שהתרחשה במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית הייתה סדרה של קרבות שהתרחשו בצפון מערב ג'ורג'יה מ-21 באוגוסט עד 20 בספטמבר 1863, בין ארמיית קמברלנד של האיחוד בפיקודו של מייג'ור ג'נרל ויליאם רוזקרנס, וארמיית טנסי של הקונפדרציה בפיקוד גנרל ברקסטון בראג. המערכה החלה באופן מוצלח עבור מפקד האיחוד ויליאם ס. רוזקרנס, כאשר צבא האיחוד כבש את העיר החיונית צ'טנוגה ואילץ את כוחות הקונפדרציה לסגת לצפון ג'ורג'יה. אבל התקפה של הקונפדרציה בקרב צ'יקמוגה אילצה את רוזקרנס לסגת בחזרה לתוך צ'טנוגה ואיפשרה לקונפדרציה להטיל מצור על כוחות האיחוד.
רקע

בקיץ 1863 יצא רוזקרנס למערכת טולהומה, במהלכה התקדם דרום מזרחה ממרפריסבורו, טנסי, ובסדרת תמרוני הטעיה ואיגוף אילץ את בראג לסגת מעמדותיו במרכז טנסי אל עבר העיר צ'טנוגה. בסדרת תמרונים מבריקה, ובעלות של 569 אבדות בלבד לכוחותיו, הצליח רוזקרנס להניס את כוחות המורדים ממרכז טנסי ולהחזיר את שליטת האיחוד לאזור חשוב ופורה של טנסי.
הגנרל הראשי של צבא האיחוד מייג'ור גנרל הנרי וו. האלק והנשיא אברהם לינקולן התעקשו שרוזקרנס ינוע במהירות וילכוד את צ'טנוגה. כיבוש העיר היה פותח בפני האיחוד את הדרך אל אטלנטה ולב הדרום. צ'טנוגה הייתה צומת רכבות חשוב, עם קווי רכבת צפונה אל נאשוויל במרכז טנסי, נוקסוויל במזרח טנסי (ומשם לווירג'יניה), ודרומה אל אטלנטה (ומשם אל חוף המפרץ). צ'טנוגה הייתה מרכז תעשייתי חשוב ביצור ברזל וקוק (סוג של דלק המשמש בתעשיית הברזל), וישבה על נהר טנסי, אשר היה עורק תחבורה ימי חשוב. צ'טנוגה שוכנת בין מספר הרים ורכסים – הר לוקאאוט, רכס מישיונרי, הר ראקון ורכס סטרינגר'ס – והיוותה עמדה חשובה וניתנת להגנה.
ארמית טנסי של בראג מנתה בסוף יולי 1863 כ-52,000 חיילים, אולם למרות זאת ממשלת הקונפדרציה מיזגה אל תוכה את פיקוד מזרח טנסי, אשר היה בפיקוד מייג'ור ג'נרל סיימון ב. באקנר. מיזוג זה הוסיף לפיקוד טנסי של בראג כ-17,800 חיילים והביא אותו למצבה של 69,800 חיילים, אולם גם הרחיב את סמכויות הפיקוד שלו צפונה אל אזור נוקסוויל. מהלך זה הכפיף תחת בראג גנרל שלישי אשר רחש לו מעט כבוד, אם בכלל. לוטננט ג'נרל לאונידס פולק (Leonidas Polk) ומייג'ור ג'נרל ויליאם הארדי (William J. Hardee), שני פקודיו האחרים, כבר הביעו את עוינותם לבראג בעקבות תפקודו הכושל במערכת טולהומה. יחסו של באקנר אל בראג נבע מפלישתו הכושלת של בראג לקנטקי, מולדתו של באקנר, ב-1862, וכן מן העובדה שבעקבות המיזוג איבד את עצמאות הפיקוד על גיזרתו. פן חיובי מבחינת בראג בשינויים הארגוניים שחלו בתקופה זו היה בקשתו של הארדי לעבור מאת בראג לאזור מיסיסיפי ביולי, אולם הוא הוחלף בלוטננט ג'נרל ד'ה' היל (D.H. Hill), אשר לא הסתדר עם רוברט א' לי בווירג'יניה.
משרד המלחמה של הקונפדרציה שאל את בראג בתחילת אוגוסט האים יוכל לפתוח במתקפה כנגד רוזקרנס, אם יקבל תגבורות מאזור מיסיסיפי. בראג השתהה במתן תשובה, מכיוון שהיה מודאג מן האתגרים הגאוגרפיים והלוגיסטיים הכבירים הכרוכים במשימה זו, והעדיף להמתין עד שיריבו רוזקרנס יתגבר הוא על אתגרים אלה ויתקוף אותו. הוא היה מודאג גם מכוח איחוד משמעותי בראשות מייג'ור ג'נרל אמברוז ברנסייד (Ambrose Burnside) אשר איים על נוקסוויל. בראג הסיג את כוחותיו מעמדות קדמיות באזור ברידג'פורט, דבר אשר איפשר לרוזקרנס חופש תמרון מצפון לנהר הטנסי. הוא ריכז את שני גייסות הרגלים שלו באזור צ'טנוגה, והסתמך על כוחות פרשים על מנת לאבטח את אגפיו, אשר השתרעו מצפון אלבמה מערבה לו, ועד נוקסוויל מצפון מזרח לו.
הכוחות הלוחמים > האיחוד

ארמיית הקמברלנד בפיקודו של מייג'ור גנרל ויליאם רוזקרנס מנתה בתחילת המערכה כ-60,000 איש, והייתה מאורגנת באופן הבא:
הקורפוס ה-14 בפיקוד מייג'ור גנרל ג'ורג' הנרי תומאס, אשר מנה 22,781 חייל, ובו ארבע דיוויזיות בפיקוד: בריגדיר גנרל אבשלום ביירד (אנ'), בריגדיר גנרל ג'יימס נאגלי (אנ'), בריגדיר גנרל ג'ון ברנן, בריגדיר גנרל ג'וזף ריינולדס (אנ').
הקורפוס ה-20 בפיקוד מייג'ור גנרל אלכסנדר מ' מק'קוק (אנ'), אשר מנה 13,156 חייל, ובו שלוש דיוויזיות בפיקוד: בריגדיר גנרל ג'פרסון ק' דייוויס (אנ'), בריגדיר גנרל ריצ'רד ג'ונסון, מייג'ור גנרל פיליפ שרידן.
הקורפוס ה-21 בפיקוד מייג'ור גנרל תומאס ל' קריטנדן (אנ'), אשר מנה 14,660 חייל, ובו שלוש דיוויזיות בפיקוד: בריגדיר גנרל תומאס ג' ווד (אנ'), מייג'ור גנרל ג'ון מ' פאלמר, בריגדיר גנרל הורשיו ואן קליב (אנ').
קורפוס עתודה בפיקוד מייג'ור גנרל גורדון גריינג'ר, אשר מנה 7,372 חייל, ובו דיוויזיה בפיקוד בריגדיר גנרל ג'יימס ב' סטידמן (אנ'), ובריגדה בפיקוד קולונל דניאל מק'קוק (אנ').
קורפוס פרשים בפיקוד בריגדיר גנרל רוברט ב' מיטצ'ל (אנ'), אשר מנה 12,281 חייל, ובו שתי דיוויזיות בפיקוד בריגדיר גנרל ג'ורג' קרוק (אנ'), וקולונל אדוארד מק'קוק (אנ').
הכוחות הלוחמים > הקונפדרציה

ארמיית טנסי בפיקודו של גנרל ברקסטון בראג מנתה כ-65,000 חיילים, והייתה מאורגנת באופן הבא:
אגף ימין, בפיקוד לוטננט גנרל ליאונידס פולק (אנ') , ובו:
דיוויזיה בפיקוד מייג'ור גנרל בנג'מין צ'יטהם (אנ');
הקורפוס של היל, בפיקוד לוטננט גנרל דניאל הארווי היל (אנ'), ובו שתי דיוויזיות בפיקוד: מייג'ור גנרל פטריק קליבורן (אנ'), מייג'ור גנרל ג'ון ברקינרידג';
קורפוס עתודה בפיקוד מייג'ור גנרל ויליאם ווקר (אנ'), ובו שתי דיוויזיות בפיקוד: בריגדיר גנרל סטייטס רייטס גיסט (אנ'), בריגדיר גנרל סנט ג'ון ר' לידל (אנ').
אגף שמאל, בפיקוד לוטננט גנרל ג'יימס לונגסטריט, ובו:
דיוויזיה בפיקוד מייג'ור גנרל תומאס הינדמן (אנ');
הקורפוס של באקנר, בפיקוד מייג'ור גנרל סיימון בוליבר באקנר, ובו שלוש דיוויזיות בפיקוד: מייג'ור גנרל אלכסנדר סטיוארט (אנ'), בריגדיר גנרל ויליאם פרסטון, בריגדיר גנרל בושרוד ג'ונסון (אנ');
הקורפוס של לונגסטריט, בפיקוד מייג'ור גנרל ג'ון בל הוד (אנ'), ובו שתי דיוויזיות, אחת בפיקוד לאפייט מק'לוז (אנ'), והשנייה של הוד עצמו.
קורפוס הפרשים של וילר, בפיקוד מייג'ור גנרל ג'וזף וילר (אנ'), ובו שתי דיוויזיות בפיקוד: בריגדיר גנרל ג'ון וורטון (אנ'), בריגדיר גנרל ויליאם מרטין (אנ').
קורפוס הפרשים של פורסט, בפיקוד בריגדיר גנרל נייתן ב' פורסט, ובו שתי דיוויזיות בפיקוד: בריגדיר גנרל פרנק ארמסטרונג (אנ'), בריגדיר גנרל ג'ון פגרם (אנ').
ארמית טנסי חולקה לשני אגפים בליל 19 בספטמבר, בסוף היום הראשון לקרב, עם הגעתו של לונגסטריט מווירג'יניה. קודם לכן דיווחו מפקדי הקורפוסים ישירות לבראג.
הכוחות הלוחמים > פעולות מודיעין

יומן המודיעין של ויליאם ס. רוזקרנס הוחזק על ידי קפטן דייוויד ג' סוויים. הוא מספק סקירה מקיפה של מה שרוזקרנס ידע בעת קבלת ההחלטות. ההנחה הייתה שברקסטון בראג לא ידע לגבי הפעילות הפדרלית בעת קבלת החלטות. עם זאת, יומנו של עוזר הגנרל של בראג, לוטננט קולונל ג'ורג' ברנט, מספק תיאור מקיף של מה שבראג ידע בכל זמן נתון ומסמכים שבראג כן הגיב למודיעין זמין. שני הצדדים עסקו בפעולות ריגול.
הכוחות הלוחמים > טכנולוגיה זמינה

שני הכוחות המזוינים השתמשו בטכנולוגיה חדשה. באותה תקופה, התחבורה ברכבת פעלה פחות משלושים שנה בצפון אמריקה. שני הצבאות השתמשו במסילות ברזל עם מסילה אחת כדי לקיים את עצמם בשטח לא מסביר פנים.
טלגרפיה הייתה המצאה עדכנית באותה תקופה, אבל ארמיית הקמברלנד השתמשה בהודעות טלגרף בשדה הקרב עצמו. מהנדסים בכוחות המזוינים של ויליאם ס. רוזקרנס בנו מספר גשרי פונטונים וגשרים על פני נהר טנסי.
הקרבות > קרב צ'טנוגה השני, 21 באוגוסט 1863

רוזקרנס פקד על צבאו לנוע ב-16 באוגוסט. תנאי הדרך הקשים גרמו לכך שחלף שבוע עד שהגיעו הכוחות אל עמק נהר טנסי. הכוחות חנו בעוד יחידות ההנדסה ערכו הכנות לצליחת הנהר. באותו זמן, הפעיל רוזקרנס תוכנית הטעיה. קולונל ג'ון ויילדר (אנ') עם בריגדת הרגלים הרכובים שלו מן הקורפוס ה-14 התמקם על גדת הנהר מצפון לצ'טנוגה. חייליו חבטו בחביות, ניסרו קרשים, ושילחו גיזרי עץ במורד הזרם, על מנת לגרום לחיילי הקונפדרציה לחשוב שבנית אסדות הצליחה מתבצעת מצפון לעיר. בנוסף, יחידת ארטילריה בפיקוד קפטן אלי לילי (אנ') התמקמה מול העיר בסטרינגר'ס רידג' (Stringer's Ridge) והפגיזה אותה במשך שבועיים. פעולת הטעיה זו, הידועה לעיתים כקרב צ'טנוגה השני, הייתה מוצלחת. היא גרמה לבראג להאמין שצליחת הנהר על ידי האיחוד תערך מצפון לעיר, ביחד עם כוחותיו של ברנסייד מארמיית אוהיו אשר התקדמו מנוקסוויל לעבר צ'טנוגה. בפועל, צלחו כוחותיו של רוזקרנס את הנהר מדרום ומערב לעיר, במורד הזרם, כמעט ללא הפרעה. לאחר שהגיע למסקנה שעמדתו בלתי ניתנת להגנה, בראג נטש את העיר ב-6 בספטמבר ונסוג לצפון ג'ורג'יה.
הקרבות > קרב דייוויס קרוס רואודס, 10–11 בספטמבר 1863

בגזרה המרכזית התקדם הקורפוס ה-14 של תומאס, לאורך הדרך מערבה אל לאפייט. לאחר שחצה את הר ראקון, הגיע תומאס אל מעבר סטיבנס, אשר בו חצתה הדרך את רכס הר לוקאאוט, אשר השתרע מדרום לצפון. ממזרח לרכס שכנה ביקעה רחבה – מק'למור'ס קוב – אשר ממנה יצאו שני נהרות אשר זרמו צפונה, אל עבר צ'טנוגה, כאשר ביניהם רכס מישיונרי רידג'. ממזרח לבקעה השתרע רכס פידג'ן מדרום לצפון, ומעבר לו העיירה לאפייט.
הדיוויזיה המובילה של תומאס, בפיקוד מייג'ור ג'נרל ג'יימס נאגלי (אנ'), התכוונה לחצות את בקעת מק'למור'ס קוב אל עבר מעבר דאג (Dug Gap) ברכס פידג'ן על מנת להגיע אל לאפייט. נאגלי היה כ-12 שעות לפני הדיוויזיה של בריגדיר ג'נרל אבשלום ביירד (אנ'), התגבורת הקרובה ביותר. בראג זיהה הזדמנות ללכוד את נאגלי על ידי התקפה מצפון מזרח, ובכך ללכוד את נאגלי בחלק הדרומי של הביקעה שהיה ללא מוצא. בבוקר 10 בספטמבר הוא הורה לדיוויזיה של מייג'ור ג'נרל תומאס הינדמן (אנ') מתוך הכוח של לוטננט ג'נרל ליאונידס פולק לצעוד כ-20 קילומטר דרום מערבה ולתקוף את אגף שמאל של נאגלי. בנוסף, הוא הורה למפקד קורפוס היל – דניאל הארווי היל (אנ') – לשלוח את הדיוויזיה של פטריק קליבורן (אנ') מתוך לאפייט אל מעבר דאג על מנת לתקוף את נאגלי חזיתית. בראג דאג לתאם בין שתי ההתקפות, בתקווה להשמיד את הדיוויזיה של נאגלי כול עוד היא מנותקת מן הכוח העיקרי של תומאס.
נאגלי נכנס לבקעה עם כ-4,600 חיילים, נתקל בתחילה בסיירים ומשמר קדמי של הקונפדרציה, אולם המשיך קדימה עד דייוויס קרוס רואדס, צומת בצד המזרחי של הבקעה, לפני המעלה אל מעבר דאג. כאשר למד נאגלי על כוחות גדולים של הקונפדרציה המתקדמים אל אגפו השמאלי, תפס עמדות הגנתיות בפתחה הצפוני של הבקעה, ונשאר שם עד 3 לפנות בוקר ב-11 בספטמבר. היל טען שהוראותיו של בראג הגיעו אליו באיחור וסיפק שלל תירוצים מדוע אינו יכול להתקדם ולתקוף את נאגלי דרך מעבר דאג – קליבורן חולה ומעבר דאג חסום בעצים כרותים. הינדמן, אשר ביצע בזריזות את הוראותיו של בראג והגיע למרחק של כ-6 קילומטר מנאגלי, החל להפגין זהירות כאשר הבין שהיל לא יוכל לתקוף בזמן, והורה לאנשיו לעצור. בראג תיגבר את כוחותיו של הינדמן בעוד שתי דיוויזיות מן הקורפוס של באקנר, וכאשר אלה הגיעו אל הינדמן ב-5 אחר הצוהריים ב-10 בספטמבר, מנו כוחות הקונפדרציה פי שלושה חיילים מאשר כוחו של נאגלי, ולמרות זאת בוששו לתקוף.
בראג זעם כאשר למד שהוראותיו לא בוצעו והזדמנות פז אבדה. הוא פקד על הינדמן לתקוף בכל זאת מוקדם בבוקר 11 בספטמבר. קליבורן, מן הקורפוס של היל, הצליח בסופו של דבר לפנות את מעבר דאג החסום, אולם כאשר החל להתקדם שמע את תותחיו של הינדמן מן העמק למטה, והבין שאחר אל הקרב. בנוסף לזאת, בשעה זו, הדיוויזיה של ביירד כבר צימצמה את הפער והגיעה אל נאגלי, אשר הסיג את כוחותיו אל עמדות הגנה ממזרח לצומת. לאחר מכן נסוגו שתי דיוויזיות האיחוד בחזרה אל עבר הכוח העיקרי במעבר סטיבנס. אנשיו של הינדמן זינבו במשמר האחורי של הדיוויזיה הנסוגה של ביירד, אולם לא הצליחו למנוע את הנסיגה המוצלחת של כוחות האיחוד.
הקרבות > קרב צ'יקמוגה, 19–20 בספטמבר 1863

בהאמינו שהקורפוס ה-21 של תומאס ל. קריטנדן מבודד משאר צבא האיחוד, בראג הורה לצבאו להתרכז ליד לי'ס וגורדון'ס מילס; עם זאת, רוזקרנס ריכז את צבאו לאורך צ'יקמוגה קריק. יחידות מהקורפוס של תומאס ומפרשי הקונפדרציה התנגשו ב-19 בספטמבר, כששני המפקדים שלחו תגבורות לאזור הקרב. היום הסתיים ללא ניצחון ברור של שני הצדדים. למחרת, בראג הורה להתקפות במערך מדורג החל מהאגף השמאלי עם עלות השחר אך פולק, שפיקד על האגף השמאלי של הקונפדרציה, לא הצליח לפקח כראוי על פיקודו. ההתקפות החלו באיחור של ארבע שעות ולא הצליחו לעקור את צבא האיחוד מעמדותיו. קצת אחרי 11 בבוקר, התקפה של הקורפוס של לונגסטריט פגעה בפער בקו האיחוד, והביסה את רוב צבא האיחוד. תומאס הציב את הקורפוס שלו בגבעת סנודגראס ובלם התקפות נוספות של הקונפדרציה למשך שארית אחר הצהריים לפני שנסוג חזרה לצ'טנוגה סמוך לשקיעה.
לאחר מכן

רוזקראנס נסוג לתוך צ'טנוגה לאחר הקרב בצ'יקמוגה. נשלחו תגבורות מארמיית טנסי ומארמיית הפוטומק. גם תומאס ל' קריטנדן (אנ') וגם אלכסנדר מ' מק'קוק (אנ'), מפקד הקורפוס ה-20, הוחלפו ב-28 בספטמבר בגין התנהגות בלתי הולמת לכאורה בצ'יקמוגה, למרות ששניהם נוקו מהאשמה. גנרל האיחוד גרנט, שמונה לאחרונה למפקד הזירה הצבאית של המיסיסיפי ופיקד על כוחות האיחוד ליד צ'טנוגה, החליט להחליף את רוזקרנס בתומאס ב-19 באוקטובר.
בזמן קרב צ'יקמוגה, ארמיית טנסי סבלה ממחסור במזון ובקרונות להובלת אספקה; היו חסרים לה גם גשרי פונטון לחצות את נהר טנסי. בעקבות כך החליט בראג להטיל מצור על צבא האיחוד. צבא הקונפדרציה כבש את מישיונרי רידג' ופיזר קו יתדות לאורך הגדה הדרומית של הנהר לכיוון אלבמה. אש מצלפים של הקונפדרציה מנעה מקרונות אספקה להגיע לצ'טנוגה.
לקריאה נוספת

ברוס קאטון, מלחמת האזרחים האמריקנית, הוצאת משרד הביטחון, 1979.
הערות שוליים

1 2  Eicher, p. 590
↑  Lamers, p. 289
↑  Korn, p. 32; Cozzens, pp. 21-23, 139; Eicher, p. 577; Woodworth, pp. 12-13; Lamers, p. 293; Kennedy, p. 226
↑  Cozzens, pp. 87-89; Tucker, pp. 81-82
↑  Hallock, p. 44; Cozzens, pp. 156-158.
↑  Cozzens, p. 155
↑  Woodworth, p. 50.
↑  Woodworth, p. 53; Hallock, pp. 44–45; Lamers, p. 138; Cozzens, pp. 163–65.
1 2 3  William Glenn Robertson (2018). River of Death: The Chickamauga Campaign Volume 1: The Fall of Chattanooga. University of North Carolina Press. p. xiv. ISBN 9781469643137.
↑  Cozzens, p. 36-37, 55
↑  Cozzens, pp. 65-75
↑  Kennedy, pp. 227-231.
↑  Cozzens, pp. 522-523, 525, 527
↑  Connelly, pp. 230-233
↑  Bowers, p. 175
מאירה שמש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 בספטמבר 1962 חדרה, ישראל 
 פטירה:  11 באוגוסט 1996 (בגיל 33) אוילסט, בלגיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות סגולה 
 תקופת הפעילות:  מ-1981
 תחום יצירה:  ציור
 פרסים והוקרה:  פרס אויגן קולב לגרפיקה ישראלית (1992)  פרס האמן הצעיר (1991)  פרס אוסקר הנדלר (1992) 
 
מאירה שמש (17 בספטמבר 1962–11 באוגוסט 1996) הייתה ציירת ישראלית.
יצירתה עוסקת בכינון זהות אישית. ביצירותיה שילבה עבודה בטכניקה מסורתית, לצד שימוש בחומרים המזוהים עם מלאכה ועמלנות כחרוזים, עטים צבעוניים ועוד.