stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בוסית בקטנה

| --- | --- |

 בימוי:  טינה גורדון צ'ישם 
 הופק בידי:  ויל פאקר   קניה באריס   ג'יימס לופז
 תסריט:  טרייסי אוליבר, טינה גורדון צ'ישם 
 עריכה:  דויד מוריץ
 שחקנים ראשיים:  רג'ינה הול   איסה ריי   מרסאי מרטין
 מוזיקה:  ג'רמיין פרנקו 
 צילום:  גרג גרדינר 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  אולפני לג'נדרי   ויל פאקר פרודקשנס
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  12 באפריל 2019
 משך הקרנה:  109 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה • רומנטי
 תקציב:  20 מיליון דולר
 הכנסות:  48.8 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   little19
 www.littlethemovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
"בוסית בקטנה" (באנגלית: Little) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2019 אשר בוים על ידי טינה גורדון, לפי תסריט שכתבו טרייסי אוליבר וגורדון. את הדמויות הראשיות מגלמות רג'ינה הול, איסה ריי ומרסאי מרטין.
הסרט יצא לאקרנים ב-12 באפריל 2019, בהפצתם של סרטי יוניברסל.
עלילה

כילדה, ג'ורדן סנדרס סבלה מבריונות. כמבוגרת, היא הופכת לבריונית בעצמה, תוך שהיא מתייחסת בזלזול לכל עובדי חברת ההיי-טק המצליחה שלה. לאחר שג'ורדן פוגעת בילדה, היא מביעה משאלה בה היא מבקשת שג'ורדן תהפוך לנערה. כאשר ג'ורדן מתעוררת בבוקר שלמחרת, היא מגלה כי היא הפכה לנערה.
לאחר מכן, מחייבים את ג'ורדן ללכת אל בית הספר וזאת, מסרבת. כאשר מגיעה עובדת סוציאלית אל ביתה, היא נענית לבקשה ומצטרפת לבית הספר בו למדה בעברה. בבית הספר, היא חווה בריונית חוזרת ונשנית. תוך כדי, אפריל מנסה להציל את חברת ההיי-טק של ג'ורדן מקריסה.
בסוף הסרט, ג'ורדן מתחרטת על הדרך הבריונית בה נהגה כמבוגרת, והחברה שלה מצליחה להשתקם בזכות אפריל.
שחקנים

רג'ינה הול – ג'ורדן סנדרס הבוגרת
מרסאי מרטין (אנ') – ג'ורדן סנדרס הצעירה
איסה ריי – אפריל ויליאמס
ג'סטין הארטלי – מר. גארי
טון בל – פרסטון
רייצ'ל דרץ' – הסוכנת בי
מייקי דיי – קונור
ג'יידי מק'קרי – אייזק
מארק האווס – סקוט
טאקר מיק – דבון
תאליה טראן – ריינה
מרלי טיילור – סטיבי
אווה קרלטון – קארן גרין \ ג'סמין
לוק ג'יימס – טרבור
קיילה פלטיר – בקה
טרייסי אליס רוס – מדבבת קולה של הרובוטית
הערות שוליים

1 2 3  Little (2019) - Box Office Mojo, www.boxofficemojo.com
↑  Little (2019) - Financial Information, The Numbers
1 2  Little, נבדק ב-2019-04-29
בוקה וייט

| --- | --- |

 לידה:  12 בנובמבר 1909 Houston, ארצות הברית 
 פטירה:  26 בפברואר 1977 (בגיל 67) ממפיס, ארצות הברית 
 שם במה:  Bukka White 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1920 
 סוגה:  דלתא בלוז, קאנטרי בלוז 
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה, פסנתר 
 חברת תקליטים:  Vocalion Records, בלו הורייזן, טקומה רקורדס, ביוגרף רקורדס, ארהולי רקורדס, Folkways Records, אדלפי רקורדס 
 פרופיל ב-IMDb
 
בוקר טי וושינגטון "בוקה" וייט (באנגלית: Booker T. Washington "Bukka" White;‏ 12 בנובמבר 1909 (או 1906) – 26 בפברואר 1977) היה גיטריסט וזמר דלתא בלוז. הכינוי "בוקה" הוא שיבוש פונטי של השם שניתן לו בלידתו, על שם המנהיג האפריקאי אמריקאי בוקר טי. וושינגטון. השם "בוקה" הופיע לראשונה על אלבום שהקליט בשנת 1937. וייט נודע בנגינתו בסגנון סלייד בגיטרת רזונטור מסוג "נשיונל סטיל", בפריטה עוצמתית בטפיחות על המיתרים ובקולו הרם.
תולדות חייו

וייט נולד ליד אברדין (מיסיסיפי) או ביוסטון (מיסיסיפי). אמו הייתה אחותה של סבתו של הזמר והגיטריסט בי בי קינג. וייט החל כנגן כינור בריקודים והושפע מחלוץ הבלוז צ'רלי פטון לעבור לנגן בגיטרת סטיל (וייט אף נהג לספר שפגש את פטון, למרות שאין לסיפור סימוכין).
בשנת 1930 ראה אור תקליטו הראשון בתקליטי ויקטור בסגנון קאנטרי בלוז וגוספל בסגנונו של וילי ג'ונסון העיוור תחת השם "וושינגטון וייט". ב-1937 עבר לשיקגו בהזמנתו של ביג ביל ברונזי והוציא לראשונה תקליט תחת השם "בוקה וייט". כשנה מאוחר יותר נאסר לשלוש שנים בכלא Parchman Farm במיסיסיפי בעוון הריגה. ב-1939 הקליטו אותו בכלא ג'ון ואלן לומקס (בכינוי שניתן לו בכלא "Washington Barrelhouse White" כלומר וושינגטון בית מרזח). בעת שריצה את עונשו היה תקליטו "Shake 'Em on Down" ללהיט. עם שחרורו מהכלא ב-1940 שב לשיקגו וחבר ללסטר מלרוז (Lester Melrose), שסייע לו להקליט 12 שירים שהיו לטובים שבשיריו של וייט, בהם "Parchman Farm Blues", "Good Gin Blues," "Bukka's Jitterbug Swing," "Aberdeen, Mississippi Blues," ו-"Fixin' to Die Blues". אולם עקב דעיכת העניין בבלוז לקראת סוף שנות הארבעים, נאלץ וייט לעבוד כפועל במפעל לייצור טנקים.
וייט "התגלה מחדש" ב-1963 על ידי אנשי דור הביט שהתלהבו מסגנון הבלוז השורשי והמחוספס שלו. בוב דילן ביצע שנה קודם לכן גרסת כיסוי לשירו של וייט Fixin' to Die Blues (השיר שובץ באלבומו הראשון, בוב דילן). ג'ון פייהי (אנ') ואד דנסון (Ed Denson) יצאו לחפש את מוזיקאי הבלוז המסתורי שחיבר את השיר, ושהכל היו סבורים שמת. הם מצאו אותו בממפיס, טנסי ובסוף 1963 כבר הקליט וייט תקליט חדש ובו השיר "1963 Isn't 1962 Blues". עד מהרה הקליט וייט שלושה אלבומים נוספים, שהאחרון והמשובח בהם היה התקליט הכפול "Sky Songs" שראה אור ב-1965. מאותה עת ועד סוף ימיו הופיע וייט בפסטיבלי פולק ובלוז ברחבי ארצות הברית ואירופה. בשנות השבעים הופיע עם האולין וולף ובי בי קינג.
מורשת

ב-2012 נבחר השיר Fixin' to Die Blues בביצועו להיכל התהילה של פרס גראמי.
להקת לד זפלין ביצעה שני שירי על בסיס שירו "Shake 'Em on Down". הראשון הוא "Hats Off to (Roy) Harper" מן התקליט Led Zeppelin III והשני הוא "Custard Pie" מהתקליט Physical Graffiti.
הערות שוליים

↑  הודעת פרס גראמי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007342212005171  PLWABN: 9810704986705606  BNE: XX1553577  BnF: cb139274966 (data)  GND: 134555651  ISNI: 0000 0001 1511 2900  LCCN: n81072535  MusicBrainz: 882af819-887e-4691-a4af-b14613058942  NKC: xx0043093  NTA: 073756288  SNAC: w6n459ms  SUDOC: 087888637  VIAF: 37104423   WorldCat (עם VIAF): 37104423
בית המשפט הפדרלי הרביעי לערעורים של ארצות הברית

| --- | --- |


 מאפיינים
 שטח שיפוט:  וירג'יניה וירג'יניה  מרילנד מרילנד  קרוליינה הצפונית קרוליינה הצפונית  דרום קרוליינה דרום קרוליינה  וירג'יניה המערבית וירג'יניה המערבית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 ערכאה מעל:  בית המשפט העליון של ארצות הברית
 היסטוריה
 תקופת הפעילות:  16 ביוני 1891 – הווה (133 שנים)
 שופטים
 נשיא:  אלברט דייז
 מספר שופטים:  15
 גאוגרפיה
 כתובת:   ריצ'מונד, וירג'יניה
 קואורדינטות:  37°32′16″N 77°26′05″W﻿ / ﻿37.53769°N 77.43481°W﻿ / 37.53769; -77.43481
 
 
בית המשפט הפדרלי הרביעי לערעורים של ארצות הברית הוא בית משפט פדרלי בעל סמכות ערעורים על בתי משפט פדרליים מחוזיים. בית המשפט הוקם על ידי הקונגרס בשנת 1891, יחד עם שאר בתי המשפט הפדרליים.
בית המשפט השני הוא אחד מ-12 בתי משפט הפדרליים לערעורים אשר סמכותם מתוחמת על פי קריטריון גאוגרפי – כלומר שהם מוסמכים לדון בערעורים בזכות על פסקי דין של בתי משפט פדרליים מחוזיים במדינות וטריטוריות ספציפיות של ארצות הברית.
בית המשפט דן בערעורים מתשעת בתי המשפט המחוזיים הפדרליים במרילנד, וירג'יניה, מערב וירג'יניה, צפון קרוליינה ודרום קרוליינה ומסוכנויות מנהליות פדרליות. בתשעה בתי משפט מחוזיים: שניים בווירג'יניה (המחוז הצפוני והדרומי), שלושה בצפון קרוליינה (המחוז המערבי, המזרחי והמרכזי),שניים בוירג'יניה המערבית (המחוז הצפוני והדרומי), אחד בדרום קרוליינה ואחד במרילנד.
נכון לשנת 2023 טרם מונה איש משופטי בית המשפט לכהונה בבית המשפט העליון של ארצות הברית.
הערות שוליים

↑  About the Court, www.ca4.uscourts.gov
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0649 0389  LCCN: n80133110  Trove: 1293646   WorldCat (עם LCCN): n80-133110
בית המשפט הפדרלי הראשון לערעורים של ארצות הברית

| --- | --- |


 מאפיינים
 שטח שיפוט:  מיין מיין  מסצ'וסטס מסצ'וסטס  רוד איילנד רוד איילנד  ניו המפשייר ניו המפשייר  פוארטו ריקו פוארטו ריקו
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 ערכאה מעל:  בית המשפט העליון של ארצות הברית
 היסטוריה
 תקופת הפעילות:  16 ביוני 1891 – הווה (133 שנים)
 שופטים
 נשיא:  דייוויד ג. ברון
 מספר שופטים:  6
 גאוגרפיה
 כתובת:  בוסטון, מסצ'וסטס
 קואורדינטות:  42°21′15″N 71°02′49″W﻿ / ﻿42.354109732566°N 71.047070803576°W﻿ / 42.354109732566; -71.047070803576
 
 
בית המשפט הפדרלי הראשון לערעורים של ארצות הברית הוא בית משפט פדרלי בעל סמכות ערעורים על בתי משפט פדרליים מחוזיים. בית המשפט הוקם על ידי הקונגרס בשנת 1891, יחד עם שאר בתי המשפט הפדרליים.
בית המשפט הראשון הוא אחד מ-12 בתי משפט הפדרליים לערעורים אשר סמכותם מתוחמת על פי קריטריון גאוגרפי – כלומר שהם מוסמכים לדון בערעורים בזכות על פסקי דין של בתי משפט פדרליים מחוזיים במדינות טריטוריות ספציפיות של ארצות הברית.
בית המשפט הוא בעל סמכות שיפוט על בתי המשפט הפדרליים של מדינות מיין, מסצ'וסטס, רוד איילנד, ניו המפשייר, והטריטוריה פוארטו ריקו. והוא בעל סמכות ערעורים על חמישה בתי משפט מחוזיים אחד בכל מדינה.
בבית המשפט הפדרלי הראשון מכהן מספר השופטים הקטן ביותר מבין שנים עשר בתי המשפט לערעורים של ארצות הברית.
שניים משופטי בית המשפט קודמו לכהונה בבית המשפט העליון של ארצות הברית – דייוויד סוטר וסטיבן ברייר.
הערות שוליים

↑  About the Court | First Circuit | United States Court of Appeals, www.ca1.uscourts.gov
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007348357005171  ISNI: 0000 0004 0649 0354  LCCN: n80103747  Trove: 998290   WorldCat (עם LCCN): n80-103747
בטו (שוער)

אנטוניו אלברטו באסטוש פימפארל המוכר בעיקר בכינויו בטו (בפורטוגזית: António Alberto Bastos Pimparel או Beto; נולד ב-1 במאי 1982) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת השוער בהלסינקי איי.אף.קיי.
קריירה

בטו גדל בקבוצת הנוער של ספורטינג ליסבון, אך לא הצליח להעפיל לקבוצה הבוגרת. לאחר כמה עונות בהן שיחק בקבוצות הליגה השנייה, במרץ 2009 חתם על חוזה לארבע עונות בפורטו, אליה הצטרף בקיץ.
במהלך שתי עונותיו הראשונות בקבוצה הוא היה מחליפו של השוער הראשון, הלטון. הוא מיעט לשחק בליגה, וקיבל את המקום בהרכב הפותח בעיקר במסגרת הגביע הפורטוגלי, בו זכה עם קבוצתו בשתי עונות ברציפות.
בעונת 2011/2012 הושאל לצ'.פ.ר. קלוז' הרומנית, ובתום העונה חתם לשנתיים בספורטינג בראגה. בחורף 2013 הושאל לסביליה עד לתום העונה כממלא מקומו של דייגו לופס, ובתום העונה הפכה ההעברה לקבועה עקב עזיבתו של אנדרס פאלופ.
תחת המאמן אונאי אמרי הפך בטו לשוער הראשון של הקבוצה, ובעונת 2013/2014 ערך 43 הופעות במדי הקבוצה. באותה עונה זכה עם הקבוצה בליגה האירופית ובמשחק הגמר אף הדף שתי בעיטות עונשין וסייע לקבוצתו לזכות בתואר. בעונת 2014/2015 זכה שוב עם הקבוצה בליגה האירופית, אך נעדר בשל פציעות בכתף וברגל והפך לשוער השלישי של הקבוצה, אחרי סרחיו ריקו ודויד סוריה.
באוגוסט 2016 הצטרף למועדון נעוריו, ספורטינג ליסבון, אך לאחר שמיעט לשחק, עבר לגזטפה, העולה החדשה לליגה הבכירה בטורקיה, על מנת לשפר את סיכוייו להיכלל בסגל נבחרתו למונדיאל 2018. באוגוסט 2020 עזב את המועדון, לאחר שהופיע במדיו ב-95 משחקים רשמיים.
בספטמבר 2020 שב לליישואש מהליגה הפורטוגלית השנייה, ובמרץ 2021 ביקש לעזוב את הקבוצה על מנת להצטרף לפארנסה מהליגה הבכירה, ששוערהּ נפצע. בפברואר 2022 הצטרף להלסינקי איי.אף.קיי מליגת העל הפינית.
קריירה > קריירה בנבחרת

ב-10 ביוני 2009 ערך בטו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פורטוגל, בתיקו 0–0 במשחק ידידות נגד אסטוניה.
הוא זומן על ידי קרלוס קיירוש לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2010, בו לא שיחק. הוא ישב על ספסל המחליפים גם במהלך יורו 2012.
במונדיאל 2014 היה בטו בסגל הנבחרת, וערך את הופעת הבכורה שלו בתחרות ב-22 ביוני בתיקו 2–2 עם ארצות הברית במשחק השני בשלב הבתים, לאחר שהשוער הראשון, רוי פטריסיו, נפצע במשחק הראשון מול גרמניה. הוא שב לסגל הנבחרת לגביע הקונפדרציות 2017, למונדיאל 2018 ולליגת האומות 2018/2019.
ב-14 באוקטובר 2018, בטו בן ה-36 היה קפטן הנבחרת בפעם הראשונה, בניצחון 3–1 על סקוטלנד במשחק ידידות.
תארים > מועדונים

הגביע הפורטוגלי: 2001/2002
אליפות הליגה הפורטוגלית השנייה: 2006/2007
אליפות פורטוגל: 2010/2011
הגביע הפורטוגלי: 2009/2010, 2010/2011
הסופר קאפ הפורטוגלי: 2010
הליגה האירופית: 2010/2011
אליפות רומניה: 2011/2012
גביע הליגה הפורטוגלית: 2012/2013
הליגה האירופית: 2013/2014, 2014/2015
תארים > נבחרת פורטוגל

גביע הקונפדרציות 2017: מקום שלישי
ליגת האומות: 2018/2019
בית הכנסת כפוסי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 כתובת:  רחוב "דרב אלנוציר" מס' 3 בשכונת היהודים
 מיקום:  קהיר
 מדינה:  מצרים 
 זרם:  יהדות קראית
 קואורדינטות:  30°02′59″N 31°15′31″E﻿ / ﻿30.049666666667°N 31.2585°E﻿ / 30.049666666667; 31.2585
  (למפת קהיר מוגדלת) בית הכנסת כפוסי(למפת קהיר רגילה) בית הכנסת כפוסי
 
בית הכנסת כפוסי קרוי על שם רבי חיים כפוסי, פוסק הלכה ומגדולי רבני מצרים במאות ה-16 וה-17 שנפטר בשנת 1631. בית הכנסת ממוקם ברחוב "דרב אלנוציר" מס' 3 בשכונת היהודים ("חארת אליהוד") בקהיר.
מבנה וארכיטקטורה

בית הכנסת כפוסי הוא אחד ממבני התפילה העתיקים ביותר שהוקמו בין חומות קהיר העתיקה. לבית הכנסת מבנה ארכיטקטוני ייחודי השונה מזה של בתי כנסת אחרים במזרח התיכון ודומה למבנה של בתי כנסת המצויים בוונציה ובפאדובה שבאיטליה. על גג אולם התפילה המרכזי ניצבת כיפה המזכירה כיפות של כנסיות קופטיות רבות במצרים. אולם התפילה המרכזי בנוי משני מפלסים, כאשר הקומה התחתונה משמשת כעזרת הגברים והקומה העליונה משמשת כעזרת הנשים. ארון הקודש ממוקם בחלקו המזרחי של האולם, ומשני צידיו היו מסודרים שני טורים של ספסלי עץ שעליהם ישבו המתפללים, כמקובל בבתי הכנסת הספרדיים. בקירות בית הכנסת ובכיפה קבועים חלונות מלבניים וחלונות מוארכים שבראשם קשת.

ארגונו הפנימי של בית הכנסת כפוסי אף הוא ייחודי ושונה משל בתי כנסת אחרים במצרים. בחלקו האחורי של בית הכנסת מצויות חצרות להקמת סוכה, רחבה לחגיגת אירועים מיוחדים, חדר הגבאי ומגורים עבור שומר.

בית הכנסת שופץ בסוף המאה ה-19.
בירג

| --- | --- |

מראה הר בריג מהרכבל העולה להר השילטהורן.
 מידע כללי
 גובה:  2,684 מטר
 מדינה:  שווייץ 
 מיקום:  קנטון ברן ב שווייץ שווייץ
 רכס הרים:  האלפים הברניים
 אורך הרכס:  100 קילומטר
 קואורדינטות:  46°33′42″N 07°51′21″E﻿ / ﻿46.56167°N 7.85583°E﻿ / 46.56167; 7.85583
  (למפת שווייץ מוגדלת) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.בירג(למפת שווייץ רגילה) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.בירג(למפת ברן רגילה) ברן ביל/ביין תון בורגדורף לנגנטל שפיץבירג(למפת ברן מוגדלת) ברן ביל/ביין תון בורגדורף לנגנטל שפיץבירג
 
בירג (בגרמנית Birg) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 2,684 מטר מעל פני הים, וממוקם בקנטון ברן בשווייץ.
גאוגרפיה

ההר ממוקם באזור רמת ברן ממערב לעיירה מורן (Mürren), ובצידו הצפון מזרחי של הר השילטהורן (Schilthorn), ליד נקודת החיבור שבין  עמק סוסטאל (Soustal) והעמק המרכזי של לאוטהברונן.
תיירות וספורט

ההר הוא חלק מאתר סקי ומספר רכבלים וגונדולות מובילים אל פסגתו וממנה.
בז מדגסקר

| בז מדגסקר |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: בזאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: בזיים
סוג:: בז
מין:: בז מדגסקר
שם מדעי
 Falco newtoni ‏Sr., 1863

בז מדגסקר (שם מדעי: Falco newtoni) הוא מין של עוף דורס ממשפחת הבזיים, האנדמי למדגסקר ולאיי אלדברה, אשר באוקיינוס ההודי שלחופי אפריקה. בז זה הוא קרוב של בז סיישל (Falco araeus) ובעל קשר רחוק מעט יותר לבז מאוריציוס.
המין מכיל 2 תת-מינים:
Falco Newtoni Newtoni - החי במדגסקר ותואר ב-1863
Falco Newtoni aldabranus - החי באלדברה ותואר ב-1928
למרות שהבז אנדמי לאזור קטן הוא איננו מצוי בסכנת הכחדה גבוהה.
תיאור

בז זה מזכיר במראהו בז מצוי ובעל גוונים דומים, אם כי נוצותיו מעט חומות-ערמוניות והבטן והחזה לבנים יותר. הוא מגיע עד לאורך של 30 ס"מ. מוטת הכנפיים מגיעות ל-180 מ"מ עד 195 מ"מ אצל הזכרים ול-188 מ"מ עד 203 מ"מ אצל הנקבות. הזכרים יכולים להגיע למשקל של 112 עד 118 גרם בעוד הנקבות יכולות להגיע עד למשקל 128 גרם. הבז של אלדברה מעט יותר קטן מהבז של מדגסקר.
תפוצת הבז היא לאורך מדגסקר, אלדברה, קומורו ואיי מיוט באזורי סוואנה ובביצות אך גם בקרבה לערים ולעיתים נמצא מעל גובה 2,000 מטרים. הוא נדיר יחסית ביערות. הבז הוא פעיל יום הצד בזוגות וניזון לרוב מחרקים גדולים מעופפים, אך גם מעופות, צפרדעים ויונקים קטנים, כולם נתפסים מהקרקע. לעיתים הבז יצוד בין הערביים או בשחר, אז הטרף לא פעיל לרוב.
הבזים מקננים על מדפים סלע, חללי עצים ולעיתים במבנים נטושים ואף בקני עופות אחרים ובהם הנקבה מטילה ארבע עד שש ביצים, לרוב במהלך ספטמבר. הזכר משגיח על הנקבה המקננת ושני בני הזוג מגדלים יחד את הגוזלים עד לבגרות.
הערות שוליים

↑  בז מדגסקר באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  BirdLife International (2016). "Falco newtoni". IUCN Red List of Threatened Species. 2016: e.T22696368A93557702. doi:10.2305/IUCN.UK.2016-3.RLTS.T22696368A93557702.en. Retrieved 12 November 2021.
בז מדברי

| בז מדברי |
| --- | --- |
 בז מדברי
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: בזאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: בזיים
סוג:: בז
מין:: בז מדברי
שם מדעי
 Falco pelegrinoides ‏טמינק, 1829

בז מדברי (שם מדעי: Falco pelegrinoides) הוא מין של עוף דורס מהסוג בז השייך למשפחת הבזיים. הוא בז בגודל בינוני. הוא מקנן באיים הקנריים ובחופי צפון אפריקה.
תיאור

הבז המדברי שוכן באזורים חצי מדבריים ובאזורי גבעות צחיחים. בדרך כלל הוא בונה את הקן שלו על צוקים.
הוא דומה לבז נודד, אך קטן ממנו. אורכו 39-33 ס"מ ואורך מוטת כנפיו 98-76 ס"מ. הנקבה גדולה מהזכר. הוא דומה במבנהו לקרובו.
לבוגרים גוון אפור-כחול דהוי יותר באזורים העליונים מאשר לבז הנודד. הזכר והנקבה דומים חוץ מאשר בגודל, אך לצעירים יש אזור עליון חום.
הבז המדברי דומה גם לבז צוקים, אך ניתן להבדיל ביניהם. במנוחה - באמצעות תבנית ראשם, ובמעופם - על פי הגודל, צורת המעוף ותבנית הכנף.
סיווג

הבז המדברי נבדל במראה מהבז הנודד על פי כלל גלוגר. קיימת קרבה גנטית ושני המינים יוצרים קבוצה פרפילטית בניתוח רצף DNA. הם נבדלים יותר בהתנהגות, אקולוגיה ואנטומיה מאשר מינים קרובים. הם מסוגלים לייצר בני-כלאיים פוריים. בשבי זיווג בין שני המינים נדיר ביותר. בטבע, על אף שהם חופפים באזורי מחייתם, עונת הזיווג שלהם שונה, חוץ מאשר באזורים קטנים כמו המגרב, אזור פנג'ב בתת-היבשת ההודית ובהרי אלטאי, ולכן הבז המדברי כמעט ולא מזדווג עם הבז הנודד.
בית הכנסת העתיק של סרדיס

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת, אתר ארכאולוגי
 מיקום:  סרדיס 
 מדינה:  טורקיה 
 קואורדינטות:  38°29′17″N 28°02′26″E﻿ / ﻿38.488°N 28.040694444444°E﻿ / 38.488; 28.040694444444
 he
 
בית הכנסת העתיק בסרדיס הוא אתר היסטורי שנחשב לבית הכנסת הגדול ביותר מהעת העתיקה, ואחד המרשימים ביותר שנחשפו אי פעם. לאתר יצא מוניטין רב בשל ממדי המבנה, קישוטיו הרבים, פסיפסי הרצפה, קירות מחופי שיש צבעוני, תשמישי קדושה שונים וכתובות – יותר משמונים במספר – רובן ביוונית ושש מהן בעברית. מאז גילויו נחשב בית הכנסת של סרדיס למונומנט היהודי המרשים ביותר מן העת העתיקה בכל אזור אסיה הקטנה והים האגאי.
שרידי בית הכנסת נמצאים בטורקיה של היום, בסמוך לכפר סארט (Sart, שנקרא גם סארטמחמוט), ששוכן כ-85 ק"מ מחוף הים המערבי על הדרך הקדומה המחברת בין הנמל של איזמיר (סמירנה הקדומה) לחבל הפנימי של אסיה הקטנה. בית הכנסת נחשף על ידי משלחת של בית הספר האמריקאי לחקר המזרח ושל האוניברסיטאות הרווארד וקורנל, בשנת 1962, במסגרת החפירות בסדריס שהתקיימו בין השנים 1958–1971.
תחילת ההתיישבות היהודית בסרדיס

סרדיס הייתה בירתה של ממלכת לידיה הקדומה. יש חוקרים שסבורים כי הקהילה היהודית בסרדיס נוסדה כבר בתקופת האימפריה האחמנית (334–547 לפנה"ס), כאשר סרדיס הייתה אחת הפרובינציות העיקריות. הנחה זו מתבססת על ההשערה ש"ספרד" המוזכרת בספר עובדיה (א' פסוק כ'), היא סרדיס. יש הסבורים כי יהודים התיישבו בסרדיס לאחר שנכבשה, נהרסה ונבנתה מחדש על ידי אנטיוכוס השלישי (213–215 לפנה"ס), שהמריץ יהודים מבבל וממקומות אחרים במסופוטמיה להתיישב בעיר (לפי קדמוניות היהודים). בוודאות ידוע, שהייתה קהילה יהודית בסרדיס במאה הראשונה לפני הספירה. שני מכתבים המשויכים לעיר סרדיס ומוזכרים על ידי יוספוס פלאביוס בספרו קדמוניות היהודים, מעידים על התיישבות יהודית בעיר. מכתב אחד מהמושל (פרופרטור) לוקיוס אנטוניוס (בשנת 49 לפנה"ס), והשני של הפרוקונסול קיוס נורבאנוס פלאקוס (בשנים 36–35 לפנה"ס), כמו גם בצו העיר, מספקים את ההוכחה לכך. שני המכתבים וצו העיר מתייחסים למקום בו היהודים יכולים להתאסף ולהתפלל. מכאן שניתן לשער שבית הכנסת כבר היה קיים. כתובת מאותה תקופה של האימפריה הרומית, שאבדה בינתיים, מתייחסת ספציפית למזרקה של בית הכנסת.
חיי היהודים בסרדיס

ההיסטוריה של יהודי סרדיס מתפרשת על תקופה של כשמונה מאות שנים. גילויו של בית הכנסת בסרדיס חשוב לצורך הבנת מעמדם של היהודים בעיר ואורח חייהם. הוא תרם באופן משמעותי להבנה חדשה לחלוטין של יהדות הפזורה המערבית של אותה תקופה.
המחקר הראשוני על חיי היהודים בסרדיס, התבסס על חקר טקסטים עתיקים, ספרות רבנית וטקסטים נוצריים קדומים. על בסיס מחקר זה מקובל היה לחשוב שיהודי הגולה המערבית היו סינקרטיסטים, מבודדים חברתית ותרבותית בעולם הרומי והשתייכו לשכבות הסוציו-אקונומיות הנמוכות יותר. "עם גטו", ללא כוח, במיעוט מספרי של 1 על 10–20 ביחס לגויים העוינים אותם.
בשנת 167 לספירה נשא מליטון, הבישוף של העיר, דרשה בפסח שקראה ליהודים כרוצחי ישו. מליטון מצוטט לעיתים קרובות כסופר הנוצרי הראשון שהפיץ את הרעיון של רצח אל בידי היהודים. הבנייה שלאחר מכן של בית הכנסת בסמוך למתחם המרחצאות והגימנזיום מרמזת על כך שהחסידים של מליטון לא גרמו נזק לאורך זמן לקהילה היהודית בסרדיס.
בית הכנסת כפי שעולה מין ההריסות מעיד על קהילה גדולה ועשירה שהיה בכוחה לבנות בית תפילה מפואר במיקום מרכזי בעיר. ברחוב, לאורך הקיר הדרומי של בית הכנסת היו חנויות. מבחינת השרידים עולה, שחלק מבעלי החנויות היו יהודים, שניהלו את עסקיהם במקביל לתושבים האחרים בעיר. אך יישנן גם עדויות לכך, שהתושבים המקומיים לא ראו בעיין יפה את השמירה על הלכות היהדות והתמרמרו שהיהודים לא עובדים את אלילי המקום. למרות זאת, היהודים זכו לתמיכה של השלטונות הרומיים שהתירו חופש פולחן והגנו על זכויותיהם. כפי שכתב דומיטיוס אולפיאנוס, משפטן מכובד של תחילת המאה השלישית:
סוורוס ואנטונינוס [הקיסרים] האלוהיים אפשרו למי שדבק באמונות הטפלות היהודיות לכהן בתפקיד [ציבורי], אך גם מטיל עליהם רק את ההתחייבויות שלא יפגעו באמונות הטפלות שלהם.
מריאן פ. בונז, במאמרה, "הקהילה היהודית בסרדיס העתיקה" (1990), טוענת כי התקופה המשוערת לרכישת בית הכנסת (כפי שטוען סיגר), הייתה תקופה של משבר כלכלי חמור ברחבי האימפריה הרומית בכלל, ובאסיה הקטנה בפרט. לפיכך היא מסכמת כך:
אנו מאמינים, אפוא, כי נתונים אלה מוכיחים כי גם עבור סרדיס התקופה שבין השנים 260 ל־290 לספירה הייתה תקופה של משבר כלכלי ואולי גם של מהפך חברתי. מכיוון שזה בדיוק פרק הזמן בו סיגר [חוקר עתיקות סרדיס] מעריך כי הקהילה היהודית השיגה את בית הכנסת היוקרתי שלה, אנו מניחים בצדק שיש קשר הדוק בין שני האירועים. לכן איננו מסכימים עם ההשערה הקודמת שלפיה עדויות סרדיס מצביעות על קהילה יהודית של עושר והשפעה הולכים וגוברים, החל בתקופה ההלניסטית המאוחרת ובתחילת הרומית. נהפוך הוא, נראה כי הקהילה היהודית של סרדיס השיגה את מעמדה הבולט רק בסוף המאה השלישית, כתוצאה ממשבר כלכלי קשה שבא בעקבות חמדנות וחוסר כישרון של קיסרי רומא במאה השלישית.
הווה אומר, שהיהודים הצליחו לנצל את המשבר ורכשו את המבנה, ובחלוף השנים הפכו אותו לבית הכנסת המפואר.
ראו גם

רשימת בתי כנסת בטורקיה
בית הכנסת העתיק בפריאנה
בית הכנסת העתיק באנדריאקה
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  בית הכנסת העתיק בסָרדיס, באתר בית התפוצות
1 2 3 4 5 6  G. M. A. Hanfmann, "The ancient synagogue of Sardis", Proceedings of the World Congress of Jewish Studies, (1965) pp. 37-42
1 2 3  Andrew R. Seager, "The Building History of the Sardis Synagogue", American Journal of Archaeology, Oct., 1972, Vol. 76, No. 4 (Oct., 1972), pp. 425-435
1 2  Jodi Magness, "The Date of the Sardis Synagogue in Light of the Numismatic Evidence", American Journal of Archaeology, Jul., 2005, Vol. 109, No. 3 (Jul., 2005), pp. 443-475
↑  Tessa Rajak, The Gifts of God at Sardis, In Jews in a Graeco-Roman World, Martin Goodman (Ed.), Oxford: Oxford University Press, 1998, עמ' 229-239
1 2 3  Marianne P. Bonz, "The Jewish Community of Ancient Sardis: A Reassessment of Its Rise to Prominence", Harvard Studies in Classical Philology, 1990, Vol. 93 (1990), pp. 343-359
דגם בית הכנסת העתיק בסרדיס
בית המשפט הפדרלי העשירי לערעורים של ארצות הברית

בית המשפט הפדרלי העשירי לערעורים של ארצות הברית (באנגלית: United States Court of Appeals for the Tenth Circuit) הוא אחד מבתי המשפט לערעורים במערכת בתי המשפט הפדרלית של ארצות הברית.
בית המשפט העשירי הוא אחד מ-12 בתי משפט הפדרליים לערעורים, אשר סמכותם מתוחמת על פי קריטריון גאוגרפי - כלומר שהם מוסמכים לדון בערעורים בזכות על פסקי דין של בתי משפט פדרליים מחוזיים במדינות וטריטוריות ספציפיות של ארצות הברית. סמכותו חלה על שש מדינות במרכז ומערב ארצות הברית, המשתרעות על שטח של 1.453 מיליון קילומטר רבוע, כשביעית משטחה.
שטחי השיפוט של בית המשפט

בית המשפט העשירי החל לפעול ב-28 במרץ 1929. הוא הוקם במטרה להקל על עומס העבודה שהוטל על כתפיו של בית המשפט הפדרלי השמיני לערעורים של ארצות הברית. שטח השיפוט של בית משפט זה, שהיה מופקד אז על 13 מדינות, היה הגדול מסוגו בארצות הברית. שטח שיפוטו (ושל בית המשפט התשיעי לערעורים) גדל לאחר ש-12 מדינות הצטרפו לארצות הברית מ-1866 ועד 1912.
סמכות השיפוט של בית המשפט העשירי חלה מראשיתו ועד היום על שש מדינות ובהן שמונה מחוזות שיפוטיים פדרליים:
אוקלהומה (שלושה מחוזות)
ויומינג
יוטה
ניו מקסיקו
קולורדו
קנזס
מקום מושבו של בית המשפט הוא בהיכל המשפט על שם ביירון וייט בעיר דנוור שבקולורדו.