זכויות להט"ב בממלכה המאוחדת
מעמד בחוק > השוואת גיל ההסכמה

בשנת 1977, לורד אראן הציג את הצעת חוק עבירות מין (תיקון) שהייתה מורידה את גיל ההסכמה בקרב זוגות הומוסקסואלים ל-18 שנים מ-21 שנים ובכך, תקרב את הגיל לשוויוני יותר לזה של זוגות הטרוסקסואלים (16 שנים). עם זאת, הצעת החוק נדחתה ב-146 קולות נגד מול 25 בעד. בשנת 1979, דו"ח קבוצת העבודה של ועדת המדיניות המייעצת של משרד הפנים הבריטי תחת הכותרת "גיל ההסכמה ביחס לעבירות מין" המליץ להפחית את גיל ההסכמה עבור זוגות חד-מיניים מ-21 ל-18 אם כי לא נחקקה יוזמה כזו בעקבות הדו"ח.
בפברואר 1994 בית הנבחרים שקל רפורמה בחוק על אונס ועבירות מין אחרות במהלך העברת הצעת חוק המשפט הפלילי והסדר הציבורי 1994 (אנ'). באותה שנה חברת בית הנבחרים אדווינה קורי (אנ') הציעה תיקון להשוואת גיל ההסכמה עבור זוגות חד-מיניים כמו לזוגות מהמין השני ל-16 שנים אך הובסה עם 307 קולות נגד מול 280 בעד. לאחר סיום ההצבעה, היו הפגנות זועמות מחוץ לארמון וסטמינסטר, כאשר המעורבים בהפגנה שאורגנה על ידי קבוצת הלהט"ב הבריטית "!OutRage" התעמתו עם המשטרה המקומית. תיקון נוסף שהציע הפוליטיקאי טוני דוראנט (אנ') קרא להוריד את גיל ההסכמה עבור זוגות הומוסקסואלים ל-18 שנים, שעבר ב-427 קולות בעד מול 162 נגד. הצעת החוק בכללותה נידונה לקריאה שנייה בבית הלורדים עם 290 קולות בעד מול 247 נגד. חבר בית הלורדים פרנק פאקנהאם ביקש אז להחזיר את גיל ה-21 שנים כגיל ההסכמה המינימלי בבית הלורדים עבור זוגות הומוסקסואלים, אך הצעה זו הובסה עם 176 קולות נגד מול 113 בעד. תיקון נוסף שהוצע על ידי מנהיג בית הלורדים אנדרו מקינטוש (אנ') שהיה משווה את גיל ההסכמה ל-16 שנים עבור זוגות הומוסקסואלים כמו לזוגות הטרוסקסואלים, נדחה ב-245 קולות נגד מול 71 בעד.
בהחלטתה ב-1 ביולי 1997 בתיק סאתרלנד נגד הממלכה המאוחדת (אנ'), מצאה הנציבות האירופית לזכויות אדם (אנ') (גוף מיוחד של מועצת אירופה שהיה קיים בין 1954 ל-1998) כי סעיפים 8 ו-14 של האמנה האירופית לזכויות אדם עליה חתומה בריטניה הופרו על ידי גיל ההסכמה המפלה שקיים בחוקיה, בטענה שלא הייתה הצדקה אובייקטיבית והגיונית לשמירה על גיל הסכמה מינימלי גבוה יותר ליחסים הומוסקסואלים בין זוגות גברים בניגוד ליחסים הטרוסקסואלים בין זוגות מהמין השני. ב-13 באוקטובר 1997 הגיבה ממשלת בריטניה בעקבות הפסיקה לבית הדין האירופי לזכויות אדם בכך שהיא תציע הצעת חוק בפרלמנט להשוואת גיל ההסכמה מ-18 שנים ל-16 שנים. ב-22 ביוני 1998, הצעת חוק הפשיעה וההפרעה הוצעה בפני בית הנבחרים בה חברת הבית אן קין (אנ') הציעה תיקון להשוואת גיל ההסכמה ל-16 שנים. בית הנבחרים קיבל את התיקון ברוב של 207 קולות בעד, אך הוא נדחה על ידי בית הלורדים. לאחר מכן, הצעת חוק עבירות מין (תיקון) הוצגה ב-16 בדצמבר 1998, ושוב, ההצעה להשוואת גיל ההסכמה התקבלה ב-25 בינואר 1999 בבית הנבחרים, אך נדחתה ב-14 באפריל 1999 בבית הלורדים. המתנגדים לתיקון טענו שהם "פועלים עבור הגנה על ילדים". ג'נט יאנג (אנ'), מנהיגת הקמפיין נגד ההעברה של התיקון, הצהירה באומרה כי "פרקטיקות הומוסקסואליות טומנות בחובן סיכונים בריאותיים גדולים עבור צעירים".
הממשלה הציגה מחדש את הצעת החוק בשנת 1999 בתקווה שהיא תתקבל על ידי שני הבתים של הפרלמנט (בית הנבחרים כבית התחתון ובית הלורדים כבית העליון). בית הלורדים העביר את הצעת החוק בקריאה שנייה, אך ביצע בה תיקון בשלב הוועדה של העברת ההצעה כדי לשמור על גיל ההסכמה של 18 שנים בעת ביצוע "מעשי סדום" עבור זוגות הטרוסקסואלים והומוסקסואלים כאחד. עם זאת, מאחר שהצעת החוק לא השלימה את המעבר שלה בבית הלורדים בתום מושב הפרלמנט ב-30 בנובמבר 2000, אז אישר יושב ראש בית הנבחרים, מייקל מרטין, שהנוהל שנקבע בחוקי הפרלמנט 1911 ו-1949 (אנ') (שקובע את עליונותו של בית הנבחרים על ידי הגבלת הסמכויות שחוסמות חקיקה בבית הלורדים בתנאי שהוראות החוקים מתקיימות, בהן עיכוב של העברת הצעת חוק מעל לשנה, ונותן להעביר חקיקה גם ללא אישור סופי של בית הלורדים) מתקיים ובכך, ניתן להעביר את ההצעה גם ללא השלמת המעבר בבית הלורדים. הצעת החוק קיבלה הסכמה מלכותית כמה שעות לאחר מכן ונחקקה כחוק עבירות מין (תיקון) 2000 (אנ'). הוראות החוק נכנסו לתוקף ברחבי כלל הממלכה המאוחדת ב-8 בינואר 2001, והשוו את גיל ההסכמה עבור זוגות הומוסקסואלים ל-16 שנים. החוק גם ציין, לראשונה, מה הוא גיל ההסכמה עבור ביצוע מעשים לסביים בין זוגות נשים, שכן בעבר לא הייתה קיימת אף חקיקה שהתייחסה לנושא.
ב-1 במאי 2004, נכנס לתוקף חוק עבירות המין 2003 (אנ') אשר ביטל את כל החקיקה הקודמת שהייתה מתייחסת ספציפית למין, כולל תוכן חוק עבירות המין 1967. לפיכך, הוסרו התנאים הקודמים שהגדירו את אופן הפרטיות בו אמורים להתבצע מעשים מיניים, בעוד שמעשים מיניים שנותרו פליליים הוגדרו על ידי החוק ללא התייחסות לנטייה המינית או מגדר המשתתפים.
עם העברת צו עבירות המין (צפון אירלנד) 2008 (אנ'), צפון אירלנד, שגיל ההסכמה בחוקיה עדיין עמד על 17 שנים (עבור זוגות הומוסקסואלים והטרוסקסואלים כאחד), הורידה את גיל ההסכמה בשטחה ל-16 שנים בשנת 2009, עבור השוואה לגיל שקיים בשאר חבלי הארץ של הממלכה באנגליה, ויילס וסקוטלנד.