stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרחון אייטקנהד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  63°57′00″S 58°44′00″W﻿ / ﻿63.95°S 58.7333°W﻿ / -63.95; -58.7333
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון אייטקנהד(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון אייטקנהד(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון אייטקנהד(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון אייטקנהד
 
קרחון אייטקנהד (באנגלית: Aitkenhead Glacier) הוא קרחון הזורם לכיוון מזרח - דרום-מזרח מרמת דטרויט, בארץ גרהאם, בחצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 16 קילומטרים.
הקרחון זורם מדרום למדרון מאנצ'ו, מדרום לנונאטאק באליי; ומצפון לנונאטאק סימפסון וכן מצפון לנונאטאק חיטר פטר.
הקרחון נשפך לתוך מצר הים תעלת הנסיך גוסטב (בסמוך מצפון לאי אלקטוריה).
היסטוריה > מיפוי הקרחון

אזור הקרחון מופה לראשונה בהתבסס על סקרים שנערכו על ידי סוקרי סקר שטחי חסות איי פוקלנד (FIDS) בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1960–1961.
קורט פון ברדלבן

| --- | --- |

 לידה:  4 במרץ 1861 ברלין, ממלכת פרוסיה 
 התאבד:  31 בינואר 1924 (בגיל 62) ברלין, רפובליקת ויימאר 
 הישג בולט:  מס' 4 בעולם בשנים 1888–1889
 מד כושר מרבי:  2710 (מרץ 1897)
 מקצוע נוסף:  עיתונאי, כותב ספרי עיון 
 מדינה:  גרמניה
 
קורט פון ברדלבן (בגרמנית: Curt von Bardeleben‏; 4 במרץ 1861, ברלין – 31 בינואר 1924, ברלין) היה רוזן ושחמטאי גרמני, אחד משחקני השחמט הטובים ביותר בסוף המאה ה-19. לשיא יכולתו הגיע בשנות ה-80 של המאה ה-19, כאשר דורג רביעי בעולם. ברדלבן דורג בין עשרת הטובים בעולם עד לשנת 1895. בשנת 1902 מוקם במקום ה-18 בעולם.
חייו

פון ברדלבן הצטיין במשחק השחמט כבר בבית הספר, ובשנת 1881 זכה באליפות גרמניה ובתואר אמן שחמט. בשנת 1883 זכה בתחרות המשנה בלונדון, ב-1888 זכה במקום ראשון משותף בתחרות לייפציג, בקיל 1893 ובקובורג 1904.
בשנת 1889 שיחק דו-קרב קצר מול הטוען לכתר אליפות העולם עמנואל לסקר בו הפסיד 1.5-2.5 (ניצחון, שני הפסדים ותיקו בודד). ב-1895 סיים בתיקו דו-קרב עם ג'וזף הנרי בלקברן +3 -3 =3 ובאותה שנה ניצח את ריצ'רד טייכמן +3 -1 =6.
פון ברדלבן זכור במידה רבה בגלל הפסדו לאלוף העולם לשעבר וילהלם שטייניץ בתחרות הייסטינגס 1895, משום שהוא עזב את אולם התחרות במקום להיכנע. על משחק זה זכה שטייניץ בפרס היופי של התחרות, ויליאם אוורט נפייר אמר שזהו המשחק הטוב ביותר שראה מעודו. באותה תחרות זכה ברדלבן במשחקו נגד אלוף העולם לסקר.
שטייניץ-ברדלבן הייסטינגס 1895: העמדה לאחר המסע ה-21 של השחור.
שטייניץ בחר במסע 22. צ:ה7+!! המסע מרשים במיוחד משום שהצריך לחשב במדויק את המסעים עד וכולל המסע ה-35 של הלבן. המשחק נמשך 22..מו8 (המלכה לא יכולה להכות את הצריח משום 23. צ:ג8+) 23. צו7+ מז8 24. צז7+ (אם מו8 25. פ:ח7+ זוכה) בשלב זה הסתלק ברדלבן מהאולם ונתן לשעונו להתקדם עד שאזל הזמן ושטייניץ זכה בזמן. מיד לאחר מכן הדגים שטייניץ לצופים את המט שתכנן:
24..מח8 25. צ:ח7+ מז8 26. צז7 מח8 27. מהח4 מ:ז7 28. מהח7+ מו8 29. מהח8+ מה7 30. מהז7+ מה8 31. מהז8+ מה7 32. מהו7+ מד8 33. מהו8 מהה8 34. פו7+ מד7 35. מהד6 מט
התאבד בברלין בשנת 1924 בקפיצה מחלון מהקומה הרביעית. חייו ומותו היוו בסיס לדמות הראשית בספרו של ולדימיר נבוקוב "ההגנה של לוז'ין" משנת 1930.
התמודדויות

| שנה | מיקום | המתמודד השני | תוצאה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1889 | ברלין | עמנואל לסקר | 1.5 מ-4 | הפסד |
| 1890 | ברלין | הרמן פון גוטשטל | 5 מ-6 | ניצחון |
| 1891 | ברלין | קארל הולנדר | 5.5 מ-12 | הפסד |
| 1891 | ברלין | תיאודור פון שווה | 6 מ-12 | תיקו |
| 1892 | ברלין | הורציו קארו | 3 מ-6 | תיקו |
| 1892 | ברלין | קארל אוגוסט ואלברודט | 2 מ-8 | הפסד |
| 1894 | ברלין | אלפרד ג'קי | 3.5 מ-8 | הפסד |
| 1895 | ברלין | ריצ'רד טייכמן | 6 מ-10 | ניצחון |
| 1895 | ברלין | הרמן פון גוטשטל | 4 מ-5 | ניצחון |
| 1895 | לונדון | ג'וזף הנרי בלקברן | 4.5 מ-9 | תיקו |
ספריו

ברדלבן חיבר חמישה ספרים בנושא שחמט:
ביקורת על הפתיחה הספרדית, 1885
הפתיחה הווינאית, 1893
על גמביט המלכה, 1905
סיומי רגלים בשחמט, 1916
סיפורי שחמט, 1924
משחקים מוסברים (באנגלית) > 1895

וילהלם שטייניץ מול קורט פון ברדלבן, 17.8.1895, Bravest Rook in chess history - Steinitz's Immortal (Battle of Hastings)
הערות שוליים

↑  ‏Edward Winter, Chess in 1924, 1999
↑  לירז אקסלרד, יורד להגנה, באתר ynet, 16 באוגוסט 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 90055940  GND: 137376448  ISNI: 0000 0000 5679 631X  NKC: mzk2007386146  NTA: 071933646  VIAF: 81575565   WorldCat (עם VIAF): 81575565
קצרי קרניים

| קצרי קרניים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
תת־סדרה:: מעלה גרה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: פרים
שבט:: קצרי קרניים
שם מדעי
 Boslaphini

קצרי קרניים (שם מדעי: Boslaphini), הוא שבט של אנטילופות בתת-משפחת הפרים הכולל שני סוגים בעלי מין יחיד המצויים בתת-היבשת ההודית בלבד. המינים בשבט מתאפיינים בקרניים קצרות ופשוטות וזהו מקור שמם. מעבר לאקולוגיה והגנטיקה אין כמעט דמיון בין שני הסוגים - אחד גדול מאוד ודומה לקודו ואייל, ואילו משנהו קטן יחסית ודומה לאוריבי או דוקרן. לכל אחד מהם יש מאפיין ייחודי שאינו מצוי אצל אנטילופות אחרות: ציצת שיער ארוכה ובולטת מהצוואר או שני זוגות קרניים.
מאפיינים

המינים בשבט חיים בבדידות או בקבוצות ועדרים קטנים. זכרים מבוגרים בודדים בדרך כלל, ויש להם טריטוריה לאורך השנה או בעונת הרבייה - משתנה בין הסוגים. הם בעלי חיים יומיים הפעילים בעיקר בשעות הבוקר והערב, ונחים בשעות הצהריים החמות. הם מצויים בסוואנות-חורשים הפזורות ברחבי הודו, עם טמפרטורה ממוצעת של 30-20 מעלות. ההריון של הנקבה נמשך כ-8 חודשים לאחריהם היא ממליטה 3-1 עגלים או עופרים, שזהו מספר גדול יחסית לרוב האנטילופות. הם תלויים מאוד במקורות מים זמינים. אויביהם העיקריים הם הטיגריס, הנמר והדול המצוי. לסוגים אלו יש חושים חדים של ראייה ושמיעה, והם נוחים לאילוף בגיל צעיר.
מיון

כיום ישנם 2 מינים קיימים בקבוצה:
נילגאי (Boselaphus tragocamelus) - הסוג הגדול בשבט. תואר בשנת 1766. סימני היכר: מבנה גוף רחב וארוך, עם צוואר קצר וראש קטן ביחס לגוף. פרוותו של הזכר בצבע שחור עד אפרפר-כחלחל כהה, ואילו של הנקבה בצבע חום צהבהב או חולי. הנילגאים מתאפיינים בסינר לבן בולט בגרון, ובכתמים לבנים מעל העיניים ובצידי האוזניים. יש להם רעמה קצרה על הגב, אוזניים גדולות ועגלגלות, וזנב ארוך ושעיר. לזכרים קרניים קצרות ועבות יחסית, והן נעדרות אצל הנקבות. הנילגאי חי בעיקר בהודו, ובעבר גם בפקיסטן ובבנגלדש. הוא נוטה יותר לאכלס סוואנות פתוחות לעומת עמיתו. מצב שימורו הוא ללא חשש (LC).
ארבע קרן (Tetracerus quadricornis; "חוסינגה") - הסוג הקטן, ובעל שלושה תת-מינים. תואר בשנת 1816, ויש לו דמיון יותר לצבאיים מאשר לקודואים או פרים. סימני היכר: מבנה גוף דקיק וקצר יחסית, צוואר ארוך וראש קטן. פרוותו בצבע חום אדמדם עד צהבהב בהיר, והזכרים והנקבות זהים בצבעי הגוף. לזכרים שני זוגות קרניים: הזוג הגדול יותר במרכז המצח סמוך לאוזניים, והזוג השני סמוך יותר לעיניים; הזוג האחרון נעדר לעיתים קרובות. הנקבות חסרות קרניים בדומה לנילגאי. האוזניים של הארבע קרן גדולות ורחבות, זנבו קצרצר ורגליו דקיקות וארוכות. סנטרו לבן, ופס שחרחר דקיק של בלוטות הריח נמשך מהעיניים עד ללוע. הארבע קרן חי בהודו ובנפאל ונוטה לאכלס חורשים. מצב שימורו הוא פגיע (VU).
מיון > מיון

נילגאי (Boselaphus)
Elachistoceras - נכחד
Duboisia - נכחד
Dystychoceras - נכחד
Eotragus - נכחד
Kipsigicerus - נכחד
Mesembriportax - נכחד
Miotragocerus - נכחד
Pachyportax - נכחד
Perimia - נכחד
Phronetragus - נכחד
Pliodorcas - נכחד
Plioportax - נכחד
Proboselaphus - נכחד
Protragocerus - נכחד
'Ruticeros - נכחד
Samokeros - נכחד
Selenoportax - נכחד
Sivaportax - נכחד
Sivoreas - נכחד
Strogulognathus - נכחד
ארבע קרן (Tetracerus)
טראגופורטקס (Tragoportax) - נכחד
טראגוצרס (Tragocerus) - נכחד
Tragoreas'' - נכחד
צוק כס המטיף

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  604 מ' 
 מדינה:  נורווגיה 
 מיקום:  Forsand, נורווגיהנורווגיה
 רכס הרים:  הרי סקנדינביה 
 אורך הרכס:  25 מ' 
 קואורדינטות:  58°59′10″N 6°11′19″E﻿ / ﻿58.98611111°N 6.18861111°E﻿ / 58.98611111; 6.18861111
  (למפת נורבגיה מוגדלת) אוסלו ברגן טרומסה טרונדהיים קריסטיאנסנד נרוויק שוודיה פינלנד אסטוניה רוסיהצוק כס המטיף(למפת נורבגיה רגילה) אוסלו ברגן טרומסה טרונדהיים קריסטיאנסנד נרוויק שוודיה פינלנד אסטוניה רוס.צוק כס המטיף
 
צוק כס המטיף (בנורווגית: Preikestolen או Prekestolen) הוא צוק במערב נורווגיה המתנשא לגובה 604 מטר מעל גובה פני הים וצופה לליספיורד (Lysefjorden). שמו של הצוק ניתן לו משום שממבט תחתי מזכירה צורתו בימה של מטיף בכנסייה.
הצוק עשוי סלע גרניט. חלקו העליון משתרע על שטח של 625 מ"ר ושטוח כמעט לגמרי.
צוק כס המטיף
הצוק הוא אחד מאתרי התיירות המפורסמים והפופולריים ביותר בנורווגיה. בשנת 2011 ביקרו בצוק כס המטיף כ-130 אלף איש. אף על פי כן, לא הוקם עד היום מעקה בטיחות בקצה הצוק, למרות תנאי הסביבה המסוכנים, כדי לא לפגוע ביופיו הטבעי של הצוק[דרוש מקור]. עד אוקטובר 2013, אז נפל אל מותו תייר ספרדי, לא אירעו במקום תאונות בהן נפל תייר מן הצוק, אך לאורך השנים היו במקום מספר מקרי התאבדות וניסיונות התאבדות.
הדרך היחידה בה ניתן להגיע אל הצוק היא בהליכה ממגרש החניה, האורכת כשעה וחצי עד שעתיים לכל כיוון. מגרש החניה ממוקם כשעה מהעיר סטוונגר, אם בנסיעה ואם בשיט במעבורת.
ראו גם

שראג
הערות שוליים

↑  Pulpit Rock, באתר העיר סטוונגר
↑  Tourist becomes first to die in fall from Norway's 1,982ft Pulpit Rock באתר AOL
↑  בפברואר 2000 אוסטרית ונורווגי התאבדו על ידי קפיצה מהצוק. (בנורווגית)
↑  באוקטובר 2004 זוג גרמני התכוון להתאבד מהצוק אך נעצר על ידי הרשויות המקומיות לפני ביצוע הפעולה. (בנורווגית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של נורווגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קרסומי

| --- | --- |

קרסומי
 
 מאכלים
 מוצא:  יפן 
 
קרסומי (בקאנג'י: 鱲子, קאטאקאנה: カラスミ, רומאג'י: karasumi) הוא מאכל העשוי שק ביצי דג מולית כבושים במלח ומיובשים.
שק הביצים מומלח ומיובש בשמש. מאכל זה נחשב למעדן ביפן ובטאיוואן. ביפן נהוג לשתות יין סאקה לצד הקרסומי.
מאכל זה מאפיין את אזור נגסאקי. יחד עם האוּני (שק הביצים של קיפוד הים) והקונווואטה (מעיי מלפפון ים) נחשב אחד משלושת הצ'ינמי (מילולית "טעם נדיר"), מאכלים הנחשבים ייחודים לאזור מסוים ביפן.
ישנה סברה לפי מקור שמו של המאכל בדמיונו למקלות הדיו (ביפנית: סומי) שיובאו מסין ליפן (סין כונתה "קרה").
בישראל מיוצר קרסומי מביצי דג בורי, לצורך שיווקו למדינות מזרח אסיה.
ראו גם

בוטרגה
קרחון אורורה (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בקרחון באי רוס שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  77°37′00″S 167°37′59″E﻿ / ﻿77.6167°S 167.633°E﻿ / -77.6167; 167.633
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון אורורה(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון אורורה
 
קרחון אורורה (באנגלית: Aurora Glacier) הוא קרחון גדול בשטח האי רוס, שבאנטארקטיקה.
הקרחון מנקז את חלק האי רוס שבין הר ארבוס לבין הר טרה נובה.
מוצאו של הקרחון במדרון הדרום-מזרחי של הר ארבוס, ומהמדרון הדרום-מערבי של הר טרור.
הקרחון זורם לכיוון דרום ונשפך אל מדף הקרח מקמרדו, תוך שהוא תורם משמעותית לעובי הקרח במדף הקרח.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו בשנת 1963 על ידיי איי. ג'יי. היין (A.J. Heine).
הקרחון נקרא על שם הספינה "אורורה", ספינת קבוצת ים רוס של המשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית בפיקודו של ארנסט שקלטון, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1914–1917.
לקריאה נוספת

• Delisle, G. (1990), , Journal of Glaciology, 36(124), 350-351. doi:10.3189/S0022143000000502
הערות שוליים

↑  ההודעה הרשמית על מתן שמות אנטארקטיים בצו פרסום השמות הרשמי של ממשלת ניו זילנד
↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2 3  ראו במאמר "Recent change in ice thickness in Windless Bight, Ross Ice Shelf, Antarctica", המפורט בפסקת "לקריאה נוספת"
צ'ינגדאו

| --- | --- |

פוטומונטז' של צ'ינגדאו
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 מחוז:  שאנדונג
 ראש העיר:  גָ'אוֹ הָאוֹגְ'ה
 שטח:  11,229 קמ"ר
 גובה:  0 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בתת-המחוז העירוני:  10,071,722 (2020)
  ‑ במטרופולין:  7,172,451 (2020)
  ‑ צפיפות:  896.9 נפש לקמ"ר (2020)
 קואורדינטות:  36°05′00″N 120°20′00″E﻿ / ﻿36.0833333333333°N 120.333333333333°E﻿ / 36.0833333333333; 120.333333333333
 אזור זמן:  UTC +8
 http://www.qingdao.gov.cn
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרפובליקה העממית של סין מוגדלת) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןצ'ינגדאו(למפת הרפובליקה העממית של סין רגילה) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןצ'ינגדאו(למפת צ'ינגדאו רגילה) ווייפאנג ינטאיצ'ינגדאו(למפת צ'ינגדאו מוגדלת) ווייפאנג ינטאיצ'ינגדאו    מיקומה של צ'ינגדאו במחוז שאנדונג tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
צִ'ינְגְדָאוֹ (בסינית מפושטת: 青岛; בסינית מסורתית: 青島; בפין-יין: Qīngdǎo; ‏האזנהקובץ:Zh-Qingdao.ogg‏Ⓘ‏; מילולית "אי טורקיז") היא עיר נמל תת-מחוזית במחוז שאנדונג שבמזרח הרפובליקה העממית של סין. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית תת-המחוז העירוני מנתה כ-10.07 מיליון תושבים, מתוכם כ-7.17 מיליון בשטח האורבני. העיר היא מרכז עסקים גדול שכלכלתה גדלה במהירות. הנמל שבעיר נחשב לנמל המרכזי במחוז שאנדונג ולאחד הנמלים הגדולים והעשירים ביותר במזרח סין.
בשנת 1898 קיבלה הקיסרות הגרמנית לידיה את צ'ינגדאו לתשעים ותשע שנים. הגרמנים כינו את העיר צינגטאו. הם החזיקו בעיר עד 1914. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה כבשה יפן, שהייתה חלק ממדינות ההסכמה, את העיר לאחר המצור על צ'ינגדאו. במשך הזמן בו שלטו בעיר פיתחו הגרמנים תשתית תעשייתית נרחבת, שכללה הקמת מערכת חינוך, תאורת חשמל, מסילת רכבת וכו'. ההשפעות הגרמניות מורגשות מאוד בעיר, והסינים מתפארים בגרמניה הקטנה שלהם.
מדי שנה מתקיים בעיר פסטיבל הבירה. מבשלת צינגטאו, שנוסדה בצ'ינגדאו ב-1903 על ידי גרמנים, היא בעלת שם עולמי.
בשנת 2008 אירחה צ'ינגדאו את תחרויות השיט של אולימפיאדת בייג'ינג. ב-2018 העיר אירחה את מנהיגי מדינות ארגון שאנגחאי לשיתוף פעולה בפסגה משותפת שנערכה בעיר.
בעיר ממוקמים המטות הראשיים של חברות הענק הסיניות Hisense לאלקטרוניקה והאייר (海尔/Hăiěr) למוצרי חשמל.
גאוגרפיה

תת-המחוז משתרע על פני 11,229 קמ"ר בחצי האי שאנדונג (אנ') שבמזרח מחוז שאנדונג על החוף הצפון-מערבי הים הצהוב וגובל בנציבויות העירוניות ינטאי מצפון-מזרח, ווייפאנג (אנ') ממערב וז'יג'או (אנ') מדרום-מערב. העיר מרוחקת כ-310 ק"מ מדרום-מזרח לבירת המחוז ג'ינאן, רובה מכוסה גבעות ולאורך הים חופי רחצה רבים.
חלוקה מנהלית

תת-המחוז העירוני צ'ינגדאו מחולק לשבע מועצות ושלוש נפות עירוניות:
מועצת שְׁה-נָאן (市南区/Shìnán Qū)
מועצת שְׁה-בֶּיי (市北区/Shìbĕi Qū)
מועצת חְוָאנְגְדָאוֹ (黄岛区/Huángdăo Qū)
מועצת לָאוֹשָׁאן (崂山区/Láoshān Qū)
מועצת לִיצָאנְג (李沧区/Lĭcāng Qū)
מועצת צֶ'נְג-יָאנְג (城阳区/Chéngyáng Qū)
מועצת גִ'ימוֹ (即墨区/Jímò Qū)
הנפה העירונית גְ'יָאוֹג'וֹאוּ (אנ') (胶州市/Jiāozhōu Shì)
הנפה העירונית פִּינְגְדוּ (平度市/Píngdù Shì)
הנפה העירונית לָאישִׂי (莱西市/Láixī Shì)
ערים תאומות

ישראל נס ציונה, ישראל
ארצות הברית לונג ביץ', קליפורניה, ארצות הברית
ארצות הברית מיאמי, פלורידה, ארצות הברית
אוקראינה אודסה, אודסה, אוקראינה
ספרד בילבאו, חבל הבסקים, ספרד
ליטא קלייפדה, ליטא
הערות שוליים

↑  China: Shāndōng (Prefectures, Cities, Districts and Counties) - Population Statistics, Charts and Map, www.citypopulation.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557322305171  BnF: cb12476614c (data)  GND: 4061118-8  LCCN: n81039748  MusicBrainz: ffc37ebf-1e1d-4794-a67c-06d3b9b71d46  NARA: 10044294  NKC: ge426524  SUDOC: 033962421  VIAF: 295275460   WorldCat (עם VIAF): 295275460 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בסין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קונסיירטו דה ארנחואס

מצבה לקונסיירטו של חואקין רודריגו בעיר ארנחואס
הקונסיירטו דה ארנחואס (בספרדית: Concierto de Aranjuez) הוא קונצ'רטו לגיטרה קלאסית ותזמורת של המלחין הספרדי חואקין רודריגו. היצירה, שנכתבה בשנת 1939, היא הידועה ביותר של המלחין, הרבה מעבר לשאר יצירותיו, והצלחתה ביססה את המוניטין שלו כאחד המלחינים החשובים ביותר בספרד של המאה ה-20.
בעיבוד מאת המלחין תפקיד הגיטרה מוחלף בנבל.
הקונסיירטו > השראה

ההשראה לכתיבת הקונסיירטו דה ארנחואס נבעה מן הגנים בארמון המלכותי של ארנחואס. את הארמון והגנים בנה כמקום נופש לעונת האביב פליפה השני במחצית השנייה של המאה ה-16, והם שופצו ושוחזרו באמצע המאה ה-18 בצו מאת פרדיננד השישי, מלך ספרד. היצירה מנסה לשאת את המאזין אל מקום ואל זמן אחרים, באמצעות רחשי הטבע שהיא מעלה בצליליה.
לדברי המלחין, הפרק הראשון "מונע בכוח הרוח והחיוניות הריתמיות בלי ששני הנושאים... יתערבו בקצבו, שאינו פוסק ואינו משתנה"; הפרק השני "מייצג דו-שיח בין גיטרה לכלי סולו, קרן אנגלית, בסון, אבוב, קרן יער ועוד"; והפרק האחרון "מזכיר מחול חצר, המקיים באמצעות השילוב בין קצב זוגי ומשולש טמפו מתוח וסדור עד לתיבה האחרונה." הקונצ'רטו כולו, אמר רודריגו, מבטא "את ניחוח המגנוליות, שירת הציפורים ופכפוך המזרקות" בגני ארנחואס.
רודריגו ואשתו ויקטוריה שמרו במשך שנים רבות על שתיקה באשר להשראה שהביאה לכתיבת הפרק השני, וכך נוצרה הסברה הפופולרית שההשראה לפרק מקורה בהפצצת גרניקה בשנת 1937. באוטוביוגרפיה שלה, הצהירה ויקטוריה לבסוף שהיה זה שילוב של זיכרונותיהם המאושרים מירח הדבש שלהם ותגובה ליגונו של רודריגו עקב כישלון ההיריון הראשון שלה. היצירה נכתבה בשנת 1939 בפריז. בשנת 1974, לבקשת הנבלאי ניקנור זאבאלטה, כתב רודריגו עיבוד של היצירה לנבל.
רודריגו הקדיש את הקונסיירטו דה ארנחואס לרחינו סאינס דה לה מאסה.
רודריגו, שהיה כמעט עיוור מגיל שלוש, היה פסנתרן. הוא לא ניגן בגיטרה, אך הצליח בכל זאת להשפיע על ניגון הגיטרה במוזיקה הספרדית.
הקשר פוליטי

בשנת 1939 הסתיימה מלחמת האזרחים בספרד, והחל (או נמשך, תלוי באיזה חלק של ספרד מדובר) שלטון העריצות של גנרל פרנסיסקו פרנקו.
יצירה שבוצעה לראשונה בספרד של אותה סביבה טעונה נדרשה לחגוג, או להתחזות כחוגגת, או להתיר פרשנות שהציגה אותה כחוגגת, את המצב הפוליטי ואת המשטר, שהיה אז על כנו. שיר תהילה לארמון ולגנים של מלך הבסבורגי בן המאה ה-16 לא הציב איום למשטר, ועלה בקנה אחד עם המדיניות החדשה של שבח ותהילה להיסטוריה הספרדית, בפרשנות שמרנית.
חיבור היצירה

היצירה, שחוברה בראשית 1939 בפריז, בתוך המתיחות שחוללו איומי המלחמה הממשמשת ובאה, הייתה הראשונה שרודריגו כתב לגיטרה ותזמורת. האינסטרומנטציה חורגת מן המקובל: לעיתים נדירות מתייצבת הגיטרה מול עוצמתה של תזמורת מלאה. אולם ביצירה זו, צלילי הגיטרה אינם נבלעים לעולם, והיא שומרת על מקומה ככלי הסולן לאורך כל היצירה.
פרקי היצירה

הקונצ'רטו כתוב בשלושה פרקים, אלגרו קון ספיריטו (אלגרו מלא חיים), אדג'ו (איטי), ואלגרו ג'נטילה (אלגרו עדין).
הפרק השני, המוכר ביותר בשלושה, בולט בקצב האיטי ובמלודיה השקטה שלו, המוצגת לראשונה בקרן אנגלית, בליווי חרישי של הגיטרה וכלי הקשת. הקטע חדור תחושה של צער חרישי. קישוטים נוספים בהדרגה למלודיה בראשיתה. טריל בגיטרה מחוץ לסולם יוצר את זרעי המתח הראשונים בפרק; הם גדלים ומתחזקים, אך נרגעים וחוזרים מדי פעם למלודיה. עם הזמן, מתפתח והולך שיא במוזיקה, החוזר ומתפרק למלודיה הראשית, מולטו אפאסיונאטו (ברגש רב), המנוגנת בכלי המיתר בליווי כלי נשיפה מעץ. בסופו של דבר שוכך הפרק לארפג'ו רוגע בגיטרה, אף כי כלי המיתר ברקע, יותר מצליל הסיום של הגיטרה, הם שחותמים את הפרק. הפרק השלישי הוא במשקל מעורב, המתחלף לסירוגין בין 2/4 ל-3/4.
ביצוע בכורה

ביצוע הבכורה של "קונסיירטו דה ארנחואס" התקיים ב-9 בנובמבר 1940 בפלאו דה לה מוזיקה קטלנה בברצלונה. הגיטריסט היה רג'ינו סיינץ דה לה מאסה, עם התזמורת הפילהרמונית של ברצלונה בניצוח סזאר מנדוסה לסאל.
ב-11 בדצמבר 1940 זכה הקונסיירטו לביצוע ראשון במדריד, ב"תאטרו דה מדריד", בניצוח חסוס אראמבארי, עם אותו סולן, דה לה מאסה. הסולן בביצוע הבכורה בארצות הברית היה חוסה ריי דה לה טורה, ב-19 בנובמבר 1959, עם תזמורת קליבלנד בניצוח רוברט שו.
גרסות פופולריות

לפרק השני, האדג'ו, יצאו גרסאות שהפכו אותו לפופולרי ומוכר. בין היתר, כתב הזמר היוצר הצרפתי, גי בונטמפלי (צר') מילים ללחן. יהונתן גפן תרגם את המילים לעברית והשיר נקרא "שיר הקשת" ובוצע על ידי ריטה ועל ידי אישתאר. אנדריי ריו ביצע ב-2005, ויצא לאור ב-2006.
הזמרת הלבנונית פיירוז שרה במנגינת האדג'ו שיר אהבה לעיר ביירות, קינה לסבל שידעה העיר במלחמת האזרחים. בעקבות הפיצוץ בנמל ביירות ב-4 באוגוסט 2020, חזר השיר לפופולריות רבה בעולם הערבי.
הערות שוליים

↑  מילות השיר "שיר הקשת", באתר שירונט
↑  Nielsen Business Media Inc, Billboard, Nielsen Business Media, Inc., 2005-11-12. (באנגלית)
↑  Andre Rieu - The Homecoming! - Denon Records: 11777540 | Buy from ArkivMusic, www.arkivmusic.com
↑  אסף גולני (עורך), ספר הזמר הערבי, ירושלים: מינרוה, 2006, עמ' 1–8; השיר ביוטיוב
↑  لبيروت / לבירות, באתר שיר יומי בערבית اغنية اليوم بالعربي, ‏7.8.2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007394982605171  BNE: XX3385542  BnF: cb13917951d (data)  GND: 300131283  LCCN: n87834153  MusicBrainz work: 4344e777-556c-3f2f-b4fd-96c852f9f1e9  VIAF: 185515566   WorldCat (עם VIAF): 185515566 
הארמון המלכותי בארנחואס
קירי טה קאנאווה

| --- | --- |

 לידה:  6 במרץ 1944 (בת 80) גיזברן, ניו זילנד 
 שם לידה:  Claire Mary Teresa Rawstron 
 מוקד פעילות:  ניו זילנד 
 תקופת הפעילות:  1968–2016 (כ־48 שנים) 
 מקום לימודים:  St Mary's College 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית, אופרה, ג'אז 
 סוג קול:  סופרן 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  EMI קלאסיקס, דקה רקורדס 
 פרסים והוקרה:  גבירה מפקדת במסדר האימפריה הבריטית (12 ביוני 1982)  ידיד כבוד של מסדר אוסטרליה (26 בינואר 1990)  Exemplary/Supreme Award of the Te Waka Toi Awards (2010)  עמית כבוד (2018)  דוקטור לשם כבוד מהקולג' המלכותי למוזיקה (2015)  מסדר ניו זילנד (17 ביוני 1995)  Edison Music Awards 2003 (12 ביוני 2008)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ווריק  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת שיקגו  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אוקלנד  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אוקספורד  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת באת'  Classic Brit Awards  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת דרהאם  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת קיימברידג'  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ואיקטו  Brit Award for Classical Recording 
 www.kiritekanawa.org
 פרופיל ב-IMDb
 
דיים קירי ז'אנט טה קאנאווה (אנגלית: Dame Kiri Janette Te Kanawa; נולדה ב-6 במרץ 1944) היא זמרת אופרה ילידת ניו זילנד. בשנת 1981 ראו ושמעו אותה ברחבי העולם כ-600 מיליון איש, כאשר שרה את Let the Bright Seraphim בחתונתם של צ'ארלס, הנסיך מוויילס וליידי דיאנה ספנסר.
טה קאנאווה נולדה בגיסבורן, באי הצפוני של ניו זילנד. מוצאה מעורב, שכן בין אבותיה יש גם מאורים וגם אירופאים, אבל מעט מאוד ידוע על הוריה הביולוגיים, כיוון שאומצה בינקותה; היא בתם המאומצת של אם אירית ואב מאורי.
קריירה

בנעוריה ובשנות העשרים המוקדמות לחייה הייתה טה קאנאווה כוכבת פופ ובדרנית פופולרית במועדוני ניו זילנד.
את דרכה כזמרת אופרה החלה טה קאנאווה כמצו סופרן, אך בהמשך פיתחה את קולה לסופרן.
בשנת 1965 זכתה בתחרות שירה יוקרתית, שנועדה לכל סוגי הזמרים, ג'אז, פופ וקלאסי. היא שרה שם את Vissi d'arte מתוך "טוסקה" של פוצ'יני. הפרס היה מלגה ללימודים בלונדון.
קריירה > שנים ראשונות בלונדון

בשנת 1966, ללא מבחן קבלה, נרשמה למרכז האופרה בלונדון, ללמוד אצל ג'יימס רוברטסון. ג'נקינס וד'אנטאל מצצטים את רוברטסון כמי שאמר, שלטה קאנאווה לא הייתה שום טכניקת שירה כשהגיעה לבית הספר, אך היא ניחנה ביכולת לשבות קהל.
לראשונה הופיעה על בימה כ"גברת שנייה" בחליל הקסם, וכן בהפקה של "דידו ואניאס" של הנרי פרסל בדצמבר 1968, בתיאטרון סדלר'ס וולס. בשנת 1969 שרה את "אלנה" באופרה של ג'ואקינו רוסיני
"הגברת מן האגם" בפסטיבל קאמדן. פרס על הופעתה בתפקיד "אידמנטה" ב"אידומניאו" של מוצרט הוביל להצעת חוזה לשלוש שנים כזמרת ראשית זוטרה בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן, שם הופיעה לראשונה בתפקיד "קסניה" ב"בוריס גודונוב" ו"נערת פרחים" ב"פרסיפאל" ב-1970. עוד אפשר היה לשמוע אותה בתור "קול משמיים", תפקיד מאחורי הקלעים, בסוף "דון קרלוס" של ורדי. בשנת 1969 גם הוצע לה תפקיד הרוזנת בנישואי פיגארו. המנצח קולין דייוויס, ששמע אותה באודיציה, התפעל מן היופי יוצא הדופן של קולה.
קריירה > קריירה בינלאומית

בינתיים הגיעה השמועה על הצלחתה אל ג'ון קרוסבי באופרה של סנטה פה, פסטיבל אופרה קייצי בניו מקסיקו, ארצות הברית, שעמד אז לפני פתיחת העונה החמש-עשרה שלו. הוא ליהק אותה בתפקיד הרוזנת באופרה נישואי פיגארו, שהצגותיה החלו ב-30 ביולי 1971. הצלחתה בתפקיד זה חזרה על עצמה בקובנט גארדן בחודש דצמבר של אותה שנה ובאופרה של סן פרנסיסקו בסתיו 1972. בשנת 1974 הופיעה במטרופוליטן אופרה בתפקיד דסדמונה ב"אותלו" של ורדי, הופעה של הרגע האחרון כמחליפה לתרזה סטראטס, שחלתה לפתע.
בשנים הבאות הופיעה באופרה הלירית של שיקגו, באופרה של פריז, בבית האופרה של סידני, באופרה של וינה, בלה סקאלה, באופרה של סן פרנסיסקו, מינכן וקלן, והוסיפה לרפרטואר שלה תפקידים משל מוצרט - דונה אלוירה, פאמינה ופיורדליג'י - לצד תפקידים איטלקיים כמו מימי ב"לה בוהם".
קאנאווה מגלה קרבה מיוחדת לגיבורות ריכרד שטראוס. הופעתה הראשונה בתפקיד הראשי באופרה "אראבלה" הייתה בגראנד אופרה של יוסטון בשנת 1977, ואחריה באו תפקידי המרשלין ב"אביר הוורד" והרוזנת ב"קפריצ'יו". רבות מהופעותיה היו בניצוחו של גאורג שולטי ואתו גם הקליטה לראשונה את נישואי פיגארו.
טה קאנאווה פרשה מבימת האופרה אחרי הופעותיה ב"ונסה" של סמיואל בארבר עם האופרה הלאומית של וושינגטון ועם האופרה של לוס אנג'לס בנובמבר/דצמבר 2004, אבל היא ממשיכה להופיע באולמות קונצרטים.