stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שיווי משקל חזק
שיווי משקל עבור קואוליציות

בניגוד לשיווי משקל נאש, המהווה שיווי משקל בו אף שחקן לא יכול להרוויח מסטיה ומתעלם מהאפשרות של שחקנים ליצור קואליציות שישפרו את מצבם, הגדרת שיווי משקל K-נאש ושיווי משקל חזק, מסתכלת על סטיות של קואליציות של שחקנים.
נניח שיש  I שחקנים וכל שחקן  i\in \left\{1,2,\ldots ,I\right\} יכול לבחור אסטרטגיה (תכסיס) אחת מתוך קבוצת האסטרטגיות הקיימות עבורו:  s_{i}\in S_{i}.
לצורך פשטות ההסבר נשתמש בהגדרה של אסטרטגיות טהורות. ניתן על ידי החלפה של  S^{*} שהגדרנו המהווה פרופיל של אסטרטגיות טהורות ל -   S^{*} פרופיל של אסטרטגיות מעורבות.
הגדרה: קואליציה. תת-קבוצה של השחקנים   \displaystyle T\subseteq I תיקרא קואליציה. 
נסמן את וקטור האסטרטגיות שנבחר על ידי קואליציה כלשהי T של שחקנים כ  s_{T}\in S_{T}.
נסמן את צירוף האסטרטגיות של כל השחקנים באות  s (ללא סימון שחקן\קואליציה):  s\in S=S_{1}\times S_{2}\times \cdots \times S_{I}. תוצאת המשחק נקבעת לפי צירוף האסטרטגיות וכך גם ווקטור התשלום לשחקנים:  g\left(s\right).
נהוג לכתוב את צירוף האסטרטגיות מנקודת מבטה של קואליציה T כך:  s=\left(s_{T},s_{-T}\right).כלומר, האסטרטגיה של הקואליציה והאסטרטגיה של שאר השחקנים.
הגדרה: פרופיל אסטרטגיות  S_{T} מהווה שיפור עבור קואליציה T מפרופיל אסטרטגיות  s^{*}=(s_{T}^{*},s_{-T}^{*}) אם לכל שחקן  \displaystyle i\in T
 g_{i}\left(s_{T}^{*},s_{-T}^{*}\right)<g_{i}\left(s_{T},s_{-T}^{*}\right). זאת אומרת, כל השחקנים בקואליציה משפרים ממש את מצבם, אם הם סוטים במשותף מהפרופיל  s_{T}^{*} לפרופיל   S_{T}.
קואליציה T נמצאת בשיווי משקל בפרופיל אסטרטגיות   s^{*}=\left(s_{1}^{*},s_{2}^{*},\ldots ,s_{I}^{*}\right) אם לא קיים פרופיל אסטרטגיות  S_{T} המהווה שיפור קואליציוני (עבור קואליציה T) שלו.
הגדרת שיווי משקל חזק

פרופיל אסטרטגיות  s^{*}=\left(s_{1}^{*},s_{2}^{*},\ldots ,s_{I}^{*}\right) הוא שיווי משקל חזק, אם לא קיימת קואליציה (בכל גודל, ובפרט עבור שחקן בודד). שקיים עבורה שיפור קואליציאני.
כיוון ששיווי משקל חזק מהווה שיווי משקל עבור כל גודל של קואליציה ובפרט עבור שחקן בודד, הוא מהווה בהכרח שיווי משקל נאש.
הגדרה פורמלית:
\forall T\subseteq I,\nexists s_{T}\in S_{T}:\forall i\in I,g_{i}(s_{T}^{*},s_{-T}^{*})<g_{i}(s_{T},s_{-T}^{*}).
הגדרה פורמלית מקבילה :
\forall T\neq \emptyset \subseteq I,\forall s_{T}\in S_{T},\exists i\in I,g_{i}(s_{T}^{*},s_{-T}^{*})>=g_{i}(s_{T},s_{-T}^{*}).
ובמילים: לכל קואליציה, לכל סטיה של הקואליציה, קיים שחקן בקואליציה שלא משפר את מצבו. זאת אומרת, אין אף קואליציה שיכולה לסטות וכל השחקנים בה ישפרו את מצבם.
דוגמאות לשיווי משקל חזק

דוגמה פשוטה היא המשחק הבא: שני גמדים, עצלני ובטלני. צריכים להכין לעצמם ארוחה. רק אם שניהם עובדים על הארוחה, הם יכולים להכין אותה. אם הארוחה תהיה מוכנה, כל גמד יקבל ערך 100, אחרת כל גמד יקבל ערך 0. (אנחנו מתעלמים מהטרחה הכרוכה בהכנת הארוחה
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | עובד | נח |
| עובד | 100,100 | 0,0 |
נח: 0,0
משחק הגמדים
המצב בו שני הגמדים מתבטלים הוא שיווי משקל נאש, אבל הוא לא שיווי משקל חזק. כי אם קואליציה של שני הגמדים, תתאחד ותחליט לעבוד, שניהם ישיגו ערך 100 (שטוב עבור שניהם מהערך 0 שהשיגו בפרופיל האסרגיות הקודם). 
לעומת זאת, המצב בו שני הגמדים עובדים, הוא שיווי משקל חזק כיוון ששני הגמדים מקבלים 100. אם אחד הגמדים סוטה, הוא מקבל 0 ולא משפר את מצבו. וכמובן אותו העניין קורה אם שני הגמדים סוטים מהפרופיל ומתבטלים. לכן זהו שיווי משקל חזק.
דוגמה למשחק בו לא קיים שווי משקל חזק, דילמת האסיר:
המשטרה עצרה שני עבריינים שביצעו פשע משותף, ומפרידה ביניהם לצורך חקירה. אם תצליח המשטרה להביא להרשעתם, ייכנס כל אחד מהם לכלא ל-15 שנה, אך בחוסר ראיות הם יועמדו לדין על עבירה משנית שבגינה ייכנס כל אחד מהם לכלא לשנה אחת. למשטרה אין די ראיות להעמידם לדין, ולכן היא מציעה לכל אחד מהם להעיד נגד רעהו, וכפרס מובטח לעד עונש מופחת: אם שני האסירים יקבלו את הצעת המשטרה, ייכנס כל אחד מהם לכלא לחמש שנים, ואם רק אחד מהם יעיד ורעהו ישתוק, העד יצא מיד לחופשי וחברו ייכלא ל-15 שנה. ניתן לסכם סיטואציה זו בטבלה הבאה, שמסכמת את העונשים שייגזרו על אסיר א (אדום) ואסיר ב (כחול) בהתאם לפעולתם:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | שותק | מלשין |
| שותק | שנה אחת, שנה אחת | 15 שנה, אפס שנים |
| מלשין | אפס שנים, 15 שנה | חמש שנים, חמש שנים |
דילמת האסיר
ניתן לראות כי פרופיל האסטרטגיות {מלשין, מלשין} הוא שווי משקל נאש, ולא קיים שיווי משקל נאש נוסף, כיוון שלכל אסיר, בלא תלות מה בוחר האסיר השני, עדיף לשחק 'מלשין'. אולם, זהו לא שיווי משקל חזק, כי אם שני האסירים סוטים לפרופיל האסטרטגיות {שותק, שותק} שניהם משפרים את מצבם. 
כמו כן, אף אחד מהפרופילים האחרים אינו שווי משקל חזק כי תמיד אסיר ששותק (שזו קואליציה בגודל אחד) יכול לסטות ולהלשין ובכך לשפר את מצבו.
הגדרת שיווי משקל K-נאש

עבור  1<=K<=|I|.פרופיל אסטרטגיות  s^{*}=\left(s_{1}^{*},s_{2}^{*},\ldots ,s_{I}^{*}\right) יקרא שיווי משקל K - נאש אם לא קיימת קואליציה שקטנה או שווה בגודלה לK. שקיים עבורה שיפור קואליציאני.
בדומה לשיווי משקל חזק, כיוון ששיווי משקל K מהווה שיווי משקל עבור כל גודל של קואליציה קטנה מ-K ובפרט עבור שחקן בודד, הוא מהווה בהכרח שיווי משקל נאש.
הגדרה פורמלית:
\forall T\subseteq I,|T|<=K,\nexists s_{T}\in S_{T}:\forall i\in I,g_{i}(s_{T}^{*},s_{-T}^{*})<g_{i}(s_{T},s_{-T}^{*}).
הגדרה פורמלית מקבילה :
\forall T\neq \emptyset \subseteq I,|T|<=K,\forall s_{T}\in S_{T},\exists i\in I,g_{i}(s_{T}^{*},s_{-T}^{*})>=g_{i}(s_{T},s_{-T}^{*}).
ובמילים: לכל קואליציה בגודל לכל היותר - K, ולכל סטיה של הקואליציה, קיים שחקן בקואליציה שלא משפר את מצבו. זאת אומרת, אין אף קואליציה שיכולה לסטות וכל השחקנים בה ישפרו את מצבם.
אם פרופיל אסטרטגיות מסוים מהווה שיווי משקל K-נאש אזי לכל t<K הוא מהווה שיווי משקל t-נאש.
עבור  K=1 שיווי משקל K-נאש הוא שיווי משקל נאש הרגיל
כאמור לעיל, שווי משקל חזק מהווה מקרה פרטי של שיווי משקל K נאש, ובמשחק בן  n=|I| שחקנים מהווה שיווי משקל n-נאש. ולכן לכל  t<=n הוא מהווה שיווי משקל t נאש.
דוגמאות לשיווי משקל K-נאש שאיננו שיווי משקל חזק

נסתכל בדוגמה דומה למקרה הקודם. שלושה גמדים ישנים, אם שלושתם יקומו ויכינו ארוחה, כולם יהנו וירויחו 100, אחרת כל הגמדים יישארו רעבים והתועלת שלהם תהיה 0.
בהגדרה פורמלית.
התועלת עבור כל גמד.
אם כל הגמדים עובדים - 100.
אחרת - 0.
המצב בו כל הגמדים ישנים הוא שיווי משקל נאש, כיוון שאף גמד לא ירוויח מכך שהוא לבדו יתחיל לעבוד (הוא עדיין ירוויח 0), אולם זהו לא שיווי משקל חזק, כי אם כל הגמדים יעבדו, שלושתם ירוויחו 100 וישפרו את מצבם. לעומת זאת, זהו שיווי משקל 2-נאש, כי אף קואליציה של שני גמדים לא יכולה לשפר את מצבה, כיוון שגם אם שני גמדים עובדים, עדיין הארוחה לא מוכנה, והם מרוויחים 0. 
רק המצב בו כל הגמדים עובדים מהווה שיווי משקל חזק (ובפרט שיווי משקל 2-נאש), כיוון שאף גמד לא יכול לשפר את מצבו בכל קואליציה שהיא, זאת כיוון שהגמדים מקבלים את הערך המקסימלי עבורם במשחק.
קיום

כפי שהראינו בדוגמאות לעיל, לא תמיד קיים שיווי משקל חזק. וכן לכל  2<=K לא תמיד קיים שיווי משקל חזק. לעומת זאת ל K=1 זהו שיווי משקל נאש, ולפי משפט נאש  תמיד קיים פרופיל אסטרטגיות המהווה שיווי משקל נאש.
שימושים

נציג אחדים מהשימושים:
שיווי משקל חזק - מהווה מושג פתרון חזק יותר מאשר שיווי משקל נאש, שכן איננו מניח שהשחקנים לא יכולים ליצור קואליציות. בתכנון רשתות הוא משמש ככלי עזר בתכנון פרוטוקולים יציבים.
שיווי משקל K - נאש - כיוון שלעיתים (למשל ברשתות) התארגנות קבוצות גדולות של שחקנים, הן בלתי אפשריות מעשית. וסבירה רק התארגנות של K שחקנים (משתמשים עצמאיים ברשת). אזי שיווי משקל K-נאש יהווה שיווי משקל שיהיה יציב כמו שיווי משקל חזק (שכן קואליציה של יותר מ-K שחקנים לא יכולה להיווצר).
ראו גם

שיווי משקל נאש
שיווי משקל מתואם
לקריאה נוספת

שמואל זמיר, מיכאל משלר, אילון סולן, תורת המשחקים, ירושלים: מאגנס, 2008, מסת"ב 9654932946
הערות שוליים

↑  ראו מקור 2
↑  ובכך מהווה שיווי משקל, I, נאש - ראו להלן הגדרת שיווי משקל K - נאש
↑  מתוך מקור [1]
↑  נניח שהגמד יכול לראות שחברו לא מעוניין לעבוד, ומיד לחזור ולהתבטל
↑  ובפרט שיווי משקל נאש
↑  ואריצה של ההגדרה מתוך מקור [1], עמוד 15
תחנת רוסקאיה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  תחנת מחקר אנטארקטית 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 מפעיל:  Arctic and Antarctic Research Institute 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 9 במרץ 1980
 תאריך פתיחה רשמי:  9 במרץ 1980 
 תאריך פירוק:  12 במרץ 1990 
 מידות
 גובה מעל פני הים:  126 מ' 
 קואורדינטות:  74°46′00″S 136°52′01″W﻿ / ﻿74.7667°S 136.867°W﻿ / -74.7667; -136.867
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיתחנת רוסקאיה(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיתחנת רוסקאיה
 
תחנת רוסקאיה הייתה תחנת מחקר סובייטית ורוסית לשעבר, שהייתה ממוקמת בחוף רופרט, בארץ מרי בירד, שבמערב אנטארקטיקה.
היסטוריה

הוצע להקים את התחנה בשנת 1973 והקמת התחנה אושרה על ידי ממשלת ברית המועצות בשנת 1978.
בניית התחנה החלה בשנת 1979 והיא החלה לפעול ב-9 במרץ 1980.
התחנה ניטשה רשמית ונסגרה ב-12 במרץ 1990.
בחודש פברואר 2006, ולרי לוקין, ראש משלחת האנטארקטית הרוסית (RAE), הודיע כי גם תחנות המחקר מולודיוז'נאיה, לנינגראדקאיה ורוסקאיה יפתחו מחדש לעונת המחקר 2008- 2007; עם זאת, טרם החלה תוכנית ההפעלה מחדש; באפריל 2018 פורסם כי התחנה תיפתח בשנת 2020.
לקריאה נוספת

• James G. Bockheim, , PP 185 - 194
• Olga V. Frank-Kamenetskaya, Elena G. Panova, Dmitry Yu. Vlasov, , P 241
הערות שוליים

1 2 3 4  מידע היסטורי על התחנה
↑  פרסום על פתיחה מחודשת של תחנת המחקר
שרלוק – פרקים

שרלוק היא סדרת טלוויזיה מסוגת הפשע, המציגה עיבוד עכשווי לסיפורי הבלש של שרלוק הולמס מאת ארתור קונאן דויל. הסדרה נוצרה על ידי סטיבן מופט ומארק גטיס, בכיכובם של בנדיקט קמברבאץ' כשרלוק הולמס ומרטין פרימן כדוקטור ג'ון ווטסון. העונה הראשונה כללה שלושה פרקים שודרה בשנת 2010, ואילו העונה השנייה שודרה בשנת 2012, העונה השלישית שודרה ברבעון הראשון של 2014. פרק בודד ששודר בשנת 2016, כספיישל מהתקופה הוויקטוריאנית, ואחריו שודרה עונה רביעית בשנת 2017. אף שבינואר 2014 אישר מופט כי תופק עונה חמישית; אולם, בכל הנוגע לעתיד הסדרה, גטיס ציין כי בשל לוחות זמנים צפופים של קמברבאץ', זה לא יקרה בקרוב. העונה השלישית הפכה לסדרת הדרמה הנצפית ביותר בבריטניה מאז 2001, והסדרה נמכרה לשידור ליותר מ-200 מדינות.
הסדרה מתארת את "הבלש המייעץ" הולמס, המסייע לשירות משטרת המטרופולין, בעיקר המפקח גרג לסטרייד, בפתרון פשעים שונים. הולמס נעזר בשותפו ד"ר ג'ון ווטסון, שחזר משירות צבאי באפגניסטן. אף על פי שהסדרה מתארת מגוון פשעים ומבצעים, הקונפליקט של הולמס עם הנבל ג'ים מוריארטי חוזרת גם בסדרה. מולי הופר, פתולוגית בבית החולים של בארט, מסייעת מדי פעם להולמס בתיקיו. דמויות נוספות כוללים את הגברת הדסון ומייקרופט הולמס.
פרקים

| עונה | עונה | פרקים | תאריך שידור מקורי> בכורת העונה | תאריך שידור מקורי> סיום העונה | צופים בבריטניה (במיליונים) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 3 | 25 ביולי 2010 | 8 באוגוסט 2010 | 8,37 |
|  | 2 | 3 | 1 בינואר 2012 | 15 בינואר 2012 | 10,23 |
|  | 3 | 3 | 1 בינואר 2014 | 12 בינואר 2014 | 11,82 |
|  | ספיישל | ספיישל | 1 בינואר 2016 | 1 בינואר 2016 | 11,64 |
|  | 4 | 3 | 1 בינואר 2017 | 15 בינואר 2017 | 10,00 |
פרקים > עונה 1 (2010)

| מס' בסדרה | מס' בעונה | שם הפרק | בימוי | תסריט | תאריך שידור מקורי | רייטינג |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 | "חקירה בוורוד" | פול מק'גיגאן | סטיבן מופאט | 25 ביולי 2010 | 8.70 |
הפרק מבוסס במידת מה על הסיפור חקירה בשני. הסיפור מציג את היכרותם של הולמס וד"ר ווטסון, המחליטים לחלוק דירה ברחוב בייקר בלונדון, בעודם חוקרים סדרת התאבדויות יזומות. בדומה ל"חקירה בשני", הספר הראשון שפורסם בסדרת סיפורי הולמס, גם כאן נערכת ההיכרות על רקע שובו של ווטסון משירות צבאי באפגניסטן כרופא צבאי, המותיר אותו סובל מפציעה ומוגבל באמצעים. אלמנטים נוספים מהעלילה המקורית עובדו כך שיתאימו לתקופת התרחשותה המאוחרת של הסדרה: שעון הכיס באמצעותו מסיק הולמס מידע על ווטסון הופך לטלפון חכם, התכתבויות שהופיעו במקור כמברקים ("אם אין זה מפריע לך, בוא מיד; בוא מיד, גם אם זה מפריע") הומרו למסרונים וגיבור העלילה הופך מרכָּב מרכבה לנהג מונית, הסובל ממחלה דומה ומשתמש באמצעי דומה.
| 2 | 2 | "הבנקאי העיוור" | יורוס ליין | סטיבן תומפסון | 1 באוגוסט 2010 | 7.74 |
הסיפור מתאר כיצד הולמס נשכר על ידי חבר ותיק לחקור פריצה מסתורית שבוצעה לבנק בו הוא עובד. לעלילת הפרק דמיון לסיפורי הולמס העוסקים באגודות סתר וארגוני פשיעה, אולם בניגוד למקור בו היה מקורם של ארגונים אלו בארצות הברית, בפרק זה מקור הארגון בסין. השימוש בהפניות לספר כקוד סודי לקוח מעלילת עמק הפחד, בעוד פענוח כתב הסתרים הנראה כשרבוט חסר פשר מזכיר את זה המתקיים בסיפור "תעלומת הדמויות המרקדות".
| 3 | 3 | "המשחק הגדול" | פול מק'גיגאן | מארק גאטיס | 25 ביולי 2010 | 8.66 |
הפרק מציג לראשונה את דמותו של ג'ים מוריארטי, פושע רב יכולות המפעיל רשת מורכבת של פשעים, המאלץ את הולמס לחקור סדרת מקרים בלתי פתורים במסגרת זמן מוגבלת. בפרק זה מתגלה כי ווטסון כותב בלוג אודות עלילותיו עם הולמס ובו הוא משבח את כישוריו אך חושף פרטים מביכים כדוגמת בורותו של הולמס באסטרונומיה; פרטים אלו הופכים את הולמס לכוכב סנסציוני מעט. המחלוקת שבין הולמס לווטסון בשאלת פרסום הסיפורים והעניין הציבורי בהם מקבילים לדיונים שבין הולמס לווטסון במהלך ספרי הסדרה. בפרק מספר קשרים נוספים לסדרת הספרים, שהבולט בהם הוא הדמיון בין תעלומת מותו של הפקיד אנדרו ווסט לסיפור "הרפתקת תוכנית ברוס-פרטינגטון", הנפתרת באותו אופן.
פרקים > עונה 2 (2012)

| מס' בסדרה | מס' בעונה | שם הפרק | בימוי | תסריט | תאריך שידור מקורי | רייטינג |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 4 | 1 | "שערורייה בבלגרביה" | פול מק'גיגאן | סטיבן מופאט | 1 בינואר 2012 | 10.66 |
הפרק מתבסס על הסיפור "שערורייה בבוהמיה". בדומה לסיפור המקורי, הולמס מתבקש להשיג תצלומים מפלילים של בן מלוכה הנמצאים בידי איירין אדלר, אך בעוד שבספר אדלר היא שחקנית ולפיכך אישה מפוקפקת, בסדרה הפכה לאישה העוסקת בסאדו-מזוכיזם כדי לשמור על השערורייתיות שבמקור. בשני הסיפורים הולמס מנסה שיטה דומה להשגת התצלומים ונכשל, דבר המביא אותו לכנות את אדלר "ה-אישה".
| 5 | 2 | "כלבם של בני בסקרוויל" | פול מק'גיגאן | מארק גאטיס | 8 בינואר 2012 | 10.27 |
הפרק מבוסס על הסיפור כלבם של בני בסקרוויל בשמות המופיעים בו ובמקור התעלומה, ומגולל חקירת פעילויות מוזרות בבסיס הצבאי "בסקרוויל". השימוש בזרחן שפותר את התעלומה במקור הופך לקוריוז בעוד הפתרון האמיתי דומה לזה הקיים ב"הרפתקת רגל השטן", וגם בו בוחנים הולמס וווטסון על בשרם את השפעת הסם ההלוציוגני. בפרק הולמס מציג לראשונה את העיקרון המוכר מן הספרים, לפיו "לאחר שפסלת את כל מה שאינו אפשרי, מה שנשאר, ויהיה בלתי סביר כאשר יהיה, הוא האמת".
| 6 | 3 | "מפלי רייכנבאך" | טובי האיינס | סטיבן תומפסון | 15 בינואר 2012 | 9.78 |
הפרק מגולל את ניסיונותיו של מוריארטי להרוג את שרלוק הולמס ומבוסס במידת מה על הסיפור "הבעיה הסופית", שבו מתוארת נפילתם של הולמס ומוריארטי אל מפלי רייכנבאך שבשווייץ. בניגוד לסיפור המקורי, בו מתו לכאורה שני היריבים, בסדרה מוריארטי מתאבד בעוד הולמס מזייף את מותו, עובדה המתבררת לצופים בסוף הפרק. פתיחת וסגירת הפרק על ידי ווטסון המספר על אודות מות הולמס לפסיכולוגית שלו מבוסס על המבנה ב"הבעיה הסופית", בו ווטסון מבשר לקוראים על מות הבלש. חטיפת הילדים מבית הספר אותה פותר הולמס מבוססת על הסיפור "הרפתקת בית הספר פריורי".
פרקים > עונה 3 (2014)

| מס' בסדרה | מס' בעונה | שם הפרק | בימוי | תסריט | תאריך שידור מקורי | רייטינג |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| – | – | "הרבה חזרות שמחות" | - | מארק גאטיס וסטיבן מופאט | 24 בדצמבר 2013 | - |
פרק ספיישל באורך של 7 דקות ששחררה רשת BBC ליוטיוב שבוע לפני תחילת העונה השלישית. הפרק מציג את השוטר אנדרסון, שמאמין ששרלוק עדיין חי אחרי מפלי רייכנבאך ומנסה להסביר את התאוריות שלו למפקח לסטראד שמתקשה להאמין. לאחר מכן, המפקח לסטרד הולך אל ג'ון, ומביא לו כמה פריטים של שרלוק שהיו אצלו, וביניהם קלטת בלתי ערוכה של ברכת יומולדת של שרלוק לג'ון, בה הוא אומר שבקרוב הוא יהיה איתו שוב.
| 7 | 1 | "קרון המתים הריק" | ג'רמי לאברינג | מארק גאטיס | 1 בינואר 2014 | 12.72 |
בהתבסס על הסיפור תעלומת הבית הריק, הפרק מציג את שובו של שרלוק הולמס ללונדון ואת פגישתו המחודשת עם ג'ון ווטסון כשהשניים משתפים פעולה בחקירת רשת טרור ברכבת התחתית בלונדון. בניגוד לסיפור החזרה המקורי, ווטסון מתקשה לקבל את העובדה שחברו הסתיר ממנו כי מותו היה זיוף; חשדו של ווטסון בזקן במרפאתו כי הוא הולמס בתחפושת רומזת לדרך שבה התגלה הולמס לווטסון בסיפור המקורי. הקולונל מורן, המתגלה כאחראי למזימת הטרור, מופיע כנבל גם בסיפור זה ואילו התחרות בין מייקרופט להולמס על הסקת מסקנות מכובע מקבילה לתחרות כזו בין הולמס לווטסון ב"הרפתקת הכדכוד הכחול".
| 8 | 2 | "חותם השלושה" | קולם מק'קארטי | סטיבן מופאט, סטיבן תומפסון ומארק גאטיס | 5 בינואר 2014 | 11.38 |
הפרק מגולל את טקס הנישואין של ג'ון ווטסון ומרי מורסטן, כשבמהלכו הולמס חוקר ניסיון התנקשות בג'יימס שולטו, איש צבא וידידו הקרוב של ווטסון, הנוכח באירוע. כותר הפרק שואב השראתו מהסיפור חותם הארבעה, בו נפגשים ווטסון ומורסטן, והאיום על חייו של שולטו הוא ווריאציה על האיום בסיפור זה. עם זאת, רוב הפרק אינו מקביל באופן מובהק לאף אחד מסיפורי הולמס.
| 9 | 3 | "נדרו האחרון" | ניק הארן | סטיבן מופאט | 15 בינואר 2014 | 11.38 |
הפרק מבוסס במידת מה על הסיפור פרשת צ'ארלס אוגוסטוס מילברטון ומתאר את מאבקם של הולמס וווטסון בסחטן רב השפעה בשם צ'ארלס אוגוסטוס מנגוסן. דמותו של הסחטן, איומיו על הולמס וסלידתו העזה של הולמס ממנו תואמות את הסיפור המקורי, וכמו כן גם הקשר הרומנטי המזויף שיוזם הבלש כדי להגיע אל מנגוסן. פתיחת הפרק, בה ווטסון מגיע למאורת סמים כדי לסייע לחבר ומוצא את הולמס כשהוא מתחזה למסומם, מופיעה בסיפור "האיש מעוות השפה". שמו של הפרק רומז לסיפור הקידה האחרונה ("His last Bow") אף שאין קשר בין העלילות.
פרקים > ספיישל (2016)

| מס' בסדרה | מס' בעונה | שם הפרק | בימוי | תסריט | תאריך שידור מקורי | רייטינג |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 10 | - | "הכלה המתועבת" | דאגלס מאקינסון | מארק גאטיס וסטיבן מופאט | 1 בינואר 2016 | 11.64 |
הפרק המיוחד ששודר לכבוד חג המולד, יוצא מגדרי הסדרה המודרנית ומתרחש בלונדון הוויקטוריאנית, בשנת 1895, שם שרלוק הולמס, ד"ר ווטסון ומכריהם נדרשים לחקור מקרה ייחודי של אדם בשם תומאס ריקולאטי הטוען כי ראה את אשתו לשעבר בשמלה ישנה ברחוב בלונדון, אך לאחר מכן גילה כי התאבדה שעות ספורות לפני-כן והסקוטלנד יארד פונה לשרלוק לחקירת המקרה. קדימון קצר לפרק המיוחד שודר ביולי 2015, והפרק עצמו (באורך שעה וחצי) שודר בערוץ BBC One של רשת BBC ב-1 בינואר 2016.  הפרק המיוחד שודר גם בבתי קולנוע בבריטניה, סין ובמדינות אירופה, ובערוצי טלוויזיה בעולם. הערוץ הראשון הרוסי שידר את הפרק בסמוך למועד השידור בבריטניה, ב-1 בינואר 2016, כחלק מלוח השידורים המיוחד של חגיגות השנה האזרחית החדשה.
פרקים > עונה 4 (2017)

| מס' בסדרה | מס' בעונה | שם הפרק | בימוי | תסריט | תאריך שידור מקורי | רייטינג |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 11 | 1 | "ששת הת'אצ'רים" | פול מק'גיגאן | מארק גטיס | 1 בינואר 2017 | 8.1 |
מבוסס במידה מועטה על הסיפור "הרפתקאת ששת הנפוליאונים".  שרלוק מתבקש לחקור את מותו המסתורי של גבר צעיר שהוא פותר במהירות אך החקירה מובילה אותו למסתורין אחר כשנהרס פסל ראש של מרגרט ת'אצ'ר שהיה בבעלות אביו של הגבר הצעיר שמת. פסלים דומים נוספים נהרסים ושרלוק מגלה שתעלומה מובילה למרי מורסטן ולעברהּ כסוכנת ממשלתית. דמות מעברה יוצאת לנקום בה במחשבה שהיא בגדה בו אך שרלוק מגלה שמישהו אחר בגד.
| 12 | 2 | "הבלש השקרן" | ניק הרן | סטיבן מופאט | 8 בינואר 2017 | 6.0 |
מבוסס במידה מועטה על הסיפור "הרפתקאת הבלש הגוסס"  שרלוק נשכר על ידי בתו של הטייקון קלברטון סמית' הטוענת שאביה התוודה שבכוונתו לרצוח אך היא אינה יודעת מי הקורבן משום שאביה השתמש בסם שגרם לה לאבד חלקית את זכרונה. שרלוק מניח שאביה הוא רוצח סדרתי ויוצא לחשוף ולעצור אותו, אך הוא עצמו נמצא תחת השפעת סמים ואינו מצליח לארגן כראוי את מחשבותיו. הוא חי הרחק מג'ון ווטסון, בעוד ג'ון ווטסון מתחיל טיפול אצל פסיכולוגית חדשה. שרלוק מתעמת עם סמית' בעוד ג'ון ווטסון מגיע ונאלץ להכניעו. בעודו משתקם בבית החולים, סמית' מופיע בחדרו של שרלוק ומתוודה שהוא ניסה להרוג אותו. ג'ון פורץ פנימה בזמן להציל את שרלוק, כאשר שרלוק מתוודה שכל התנהגותו תחת השפעת סמים נועדה לחשוף את סמית'. מאוחר יותר ג'ון מגיע אל הפסיכולוגית שלו אשר חושפת בפניו ששמה האמיתי הוא ארוס הולמס והיא אחותם של שרלוק ומייקרופט ששמה לה לכוונת לטרפד את מערכת היחסים בין ג'ון לשרלוק.
| 13 | 3 | "הבעיה הסופית" | בן קיירון | סטיבן מופאט ומארק גטיס | 15 בינואר 2017 | 9.06 |
מבוסס במידה מועטה על הסיפורים "הבעיה הסופית" ו"הטקס של בני מסגרייב".  שרלוק, מייקרופט וד"ר ווטסון נאלצים ליטול חלק במשחק חידות קטלני שמנהלת ארוס הולמס בבית הכלא שרינפורד. מתברר שמייקרופט כלא אותה בבית הכלא שרינפורד לאחר שהעלתה באש את בית משפחת הולמס והטביעה למוות את הכלב של שרלוק. ככל שהמשחק נמשך, שרלוק מבין שהכלב היה המצאה פרי הדמיון וכי מעולם לא היה לו כלב כי אביהם היה אלרגי לפרווה. עד מהרה הוא מבין שארוס, שהרגישה בודדה בילדותה כי האחים סירבו לשחק איתה הטביעה למעשה את ויקטור טרבור, חברו הטוב של שרלוק. חכמה משני האחים אך נמשכת לרוע, ארוס משחקת ברגשותיהם ולבסוף הולמס מבין שהיא מחפשת ידיד ומבקשת ששרלוק ישחק איתה. שרלוק מבהיר לה שהוא כבר משחק איתה בכך שהוא נוטל חלק במשחק. היא מתרככת ונלקחת שוב למעצר, הפעם תחת תנאים מגבילים יותר. שרלוק מבקר אותה מפעם לפעם ויחד איתה מנגן בכינור. שרלוק הולמס וד"ר ווטסון ממשיכים בחקירת פשעים ויוצאים להרפתקאות חדשות.
הערות שוליים

↑  Denham, Jess (9 בינואר 2014). "Sherlock writers plot fourth and fifth series". The Independent. אורכב מ-המקור ב-2 באוקטובר 2017. נבדק ב-14 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jeffery, Morgan (17 בינואר 2017). "Steven Moffat speaks out on Sherlock's future: "It rather depends on our two stars"". דיגיטל ספיי. נבדק ב-18 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jones, Paul (22 בינואר 2014). "Sherlock season 3 is most watched BBC drama series ever". Radio Times. אורכב מ-המקור ב-10 בינואר 2017. נבדק ב-30 במאי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  BBC Worldwide Showcase (23 בפברואר 2012). Sherlock in five languages. YouTube. נבדק ב-30 במאי 2015. {{cite AV media}}:  (עזרה)
↑  "Sherlock Returns". One8One. 2013. אורכב מ-המקור ב-2015-02-22. נבדק ב-22 בפברואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sherlock Series 3 Ratings – Series Average". Radio Times. 22 בינואר 2014. נבדק ב-31 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Weekly Top 30 Programmes". Barb.co.uk. נבדק ב-12 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "#Sherlock consolidated series average of 10 million viewers". BBC Press Office. 24 בינואר 2017. נבדק ב-24 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
תזמורת נצרת

תזמורת נצרת למוזיקה ערבית נוסדה בשנת 1990 בידי המנצח והמוזיקולוג סוהיל רדואן.
התזמורת שמה לה למטרה להפיץ את המוזיקה המזרחית, להעמיק המודעות למוזיקה בעלת מסורת אמנותית מעמיקה ולקדם נגנים, זמרים ומלחינים המתמחים במוזיקה מזרחית וערבית קלאסית.
תזמורת נצרת מקיימת סדרות קונצרטים על במות שונות ברחבי הארץ ובעולם. בישראל מופיעה התזמורת באופן קבוע, בין השאר, בנצרת ובהיכל התרבות פתח תקווה.
בין זמרות וזמרי הבית של התזמורת: לובנה סלאמה, היבה בטחיש, אליאס עטאללה ומאמון זאיוד. התזמורת הופיעה בהפקות מיוחדות גם עם זהבה בן, דוד ד'אור, הפייטן הרב דוד מנחם, דיקלה, יסמין לוי, גלית גיאת, אורי גבריאל ואחרים.
תזמורת נצרת מרבה להופיע בחו"ל. היא הופיעה בפסטיבלי מוזיקת עולם ובפסטיבלי ג'אז; בסנטרל פארק בניו יורק, בבירות אירופה ובפסטיבל פאס במרוקו. בין השאר הופיעה התזמורת עם הזמרת סאפו (מרוקו/צרפת), עומר פארוק טקבילק (טורקיה), תום יורק מלהקת רדיוהד (בריטניה), להקת 'רדיו דרוויש' (לבנון/איטליה), 'הסינפונייטה של לונדון' (בריטניה) ועוד.
סולני התזמורת השתתפו בתחרות הבינלאומית למוזיקה מן המזרח בסמרקנד, בפסטיבל "אדמה" בקניה, ואף שולבו בסרט הישראלי המצליח ביקור התזמורת.
התזמורת השתתפה בפסטיבל ישראל, פסטיבל מחול כרמיאל, פסטיבל האביב הבינלאומי ראשון לציון, חג המוזיקה הישראלית, פסטיבל תרבות של שלום, פסטיבל העוד, דואט יפו ובימות פיס.
מנצח התזמורת הוא הכנר ד"ר ניזאר רדואן, המשמש גם כד"ר למתמטיקה בטכניון בחיפה. המנהל האמנותי ואיש השיווק של התזמורת הוא אלי גרינפלד.
עד כה הוציאה התזמורת לאור 3 דיסקים: אינתא עומרי עם זהבה בן (הליקון), ושני דיסקים של קלאסיקות ערביות ומזרחיות (מגדה/האוזן השלישית). מנצח התזמורת הוציא דיסק אישי בשם "חיפה" באותו לייבל.
בדצמבר 2018 סיפר רדואן כי פעילות התזמורת מוקפאת מזה 4 חודשים עקב אי העברת תמיכה ממשרד התרבות.
תו (מוזיקה)

תווי נגינה
התו לה
תו מוזיקלי הוא סימן גרפי מוסכם המסמן צליל. תווים משמשים לרישום מוזיקה ולהפצתה.
בימינו, תווים נכתבים על חַמְשָׁה כעיגולים בגבהים שונים – כל עיגול מציין את גובהו ומשכו של צליל יחיד. מלבד התווים עצמם, המציינים את הצלילים, כתב התווים כולל עוד סימנים רבים המורים על אופן ביצוע המוזיקה במובנים של עוצמת הנגינה, מהירותה, וכלי הנגינה. ניתן לנגן בעזרת התווים במגוון כלים שונים ביניהם: גיטרה, פסנתר ועוד.