stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רפאל איתן
קורות חיים > שירותו הצבאי > רמטכ"ל צה"ל > פרשת סברה ושתילה

במהלך שהות צה"ל בבירת לבנון ביירות, בספטמבר 1982, ערך הארגון הלבנוני "הפלנגות הנוצריות" טבח במחנות הפליטים הפלסטיניים סברה ושתילה שבעיר. הטבח אירע לאחר רצח בשיר ג'ומאייל, מנהיג הפלנגות, שנבחר בתמיכת ישראל לנשיא לבנון. בעקבות הרצח של ג'ומייל השתלט צה"ל על מערב ביירות, המאוכלסת במוסלמים (עד אז שלט רק בצד המזרחי, הנוצרי). טיהור מחנות הפליטים מלוחמים פלסטינים הוטל על ידי ישראל על כוחות הפלנגות. הפלנגות נכנסו למחנות הפליטים סברה ושתילה בערבו של 16 בספטמבר, ותוך זמן קצר החלו בהרג חסר הבחנה. הם יצאו מהמחנות בבוקר 18 בספטמבר על פי דרישת צה"ל, ורק במהלך היום החלו להתברר ממדי הטבח. אין ידיעה מדויקת על מספר הנספים בטבח, וההערכה היא שמדובר בכ-700 עד 800 איש.
בעקבות לחץ דעת הקהל בארץ ובעולם מונתה ועדת חקירה ממלכתית, ועדת כַּהָן, לחקור את הטבח. הוועדה קבעה כי אכן לא הייתה מעורבות ישירה של צה"ל בטבח. אולם הוסיפה כי שר הביטחון אריאל שרון אחראי בכך שהתעלם מהסכנה שהפלנגות יערכו במחנות הפליטים פעולות נקם על רצח מנהיגם. בקשר לרמטכ"ל רפאל איתן קבעה הוועדה, שהייתה לו גם אחריות למניעת הטבח, אך הוועדה לא תמליץ על הדחתו מתפקיד הרמטכ"ל מכיוון שממילא הוא עומד לסיים את תפקידו.
קורות חיים > שירותו הצבאי > רמטכ"ל צה"ל > החזית לשחרור לבנון מזרים

בספר שפרסם העיתונאי רונן ברגמן בשנת 2018, נחשף כי בשנת 1980 בהיותו רמטכ"ל, הקים איתן ארגון טרור סודי שפעל בלבנון, החזית לשחרור לבנון מזרים.
מטרת הארגון הייתה לפגוע באנשי ארגון אש"ף ובמיוחד בצמרתו. הארגון הופעל על ידי מפקד פיקוד הצפון אביגדור בן-גל, שמינה את מאיר דגן למוביל הפעילות. ב-5 באוגוסט 1981 מונה אריאל שרון, להיות שר הביטחון בממשלת בגין. שרון הורה לבן גל ולדגן להכפיל את מאמציהם במטרה לפגוע בצמרת אש"ף. עד אוקטובר 1981 נמנו 308 הרוגים בפיגועי הארגון.
לקראת תחילת מלחמת לבנון הארגון פסק לפעול אולם חזר לבצע פעולות טרור חצי שנה לאחר פרוץ המלחמה. דוגמאות לפעילות הארגון כוללות פצצה במטה אש"ף בשתורא שבשליטת סוריה ב-28 בינואר 1983 שהרגה 35 בני אדם. ב־5 בפברואר התפוצצה מכונית תופת מול משרדי המכון למחקר פלסטיני בביירות, וגרמה ל-20 הרוגים, כולל אשתו של סברי ג'ריס. פצצה שלישית התפוצצה בבעלבכ ב־7 באוגוסט 1983, בה נרצחו כ־30 בני אדם ונפצעו כמעט 40. הארגון חדל לפעול בסוף שנת 1983.
בהמשך פקדו איתן ושרון על פיצוץ מטוסי נוסעים מעל הים, במטרה להרוג את ערפאת. במשך תשעה שבועות נערך מעקב אחר טיסותיו של ערפאת, מטוסי קרב של חיל האוויר והוזנקו לפחות חמש פעמים במטרה להפיל מטוסי נוסעים שעליהם חשבו שערפאת נמצא. בכל המקרים בכירי חיל האוויר חיבלו באופן מכוון בהפלת המטוסים מסיבות מצפוניות ובטיעונים שונים. באחד המקרים, התקשורת בין המטוסים שובשה בכוונה, ובמקרה אחר דיווחו באופן שקרי שהמטוסים הגיעו ליעד באיחור. עמוס גלבוע, שהיה אז חבר הצוות וראש חטיבת המחקר באמ"ן, הביע התנגדות עקבית למבצע בטענה שאם המדינה תפיל מטוס נוסעים זה יגרום לה נזק מדיני עצום. לפי ברגמן הקצינים סירבו בנימוק שמדובר בפקודה בלתי חוקית בעליל.
פעילות הארגון הוסתרה מרוב הממשלה והצבא. היא גם נעלמה מעיני העיתונות, הכנסת ומערכת המשפט. קיום הארגון ופעילותו נחשפו רק לאחר כ-35 שנה מזמן פעילותו.
קורות חיים > שירותו הצבאי > רמטכ"ל צה"ל > סיום שירותו כרמטכ"ל

ב-19 באפריל 1983 סיים רפול את כהונתו בתפקיד ראש המטה הכללי, שנמשכה 5 שנים ו-3 ימים, יותר מכל רמטכ"ל אחר.
לקראת פרישתו מצה"ל, המליץ לשר הביטחון משה ארנס למנות כרמטכ"ל את האלוף אביגדור בן-גל, אולם ארנס לא קיבל את המלצתו ולתפקיד מונה האלוף משה לוי. לאחר סיום כהונתו כרמטכ"ל, התנדב איתן לשירות מילואים כטייס, קיבל דרגת ייצוג של רב-סרן והשתתף במשימות קישור ומודיעין.
ארבע שנים לאחר פרישתו מתפקיד הרמטכ"ל, איים לחשוף תוכנן של שיחות טלפון של אלופי המטכ"ל בתקופתו. לדבריו קיבל אישור מהדרג מדיני לביצוע האזנות סתר, וזאת בשל מכת הדלפות.
פוליטיקה > הפרישה מהפוליטיקה ומותו

בבחירות לכנסת השש עשרה שהתקיימו בשנת 2003 התמודדה צומת בראשות משה גרין, שקיבלה את ברכתו של איתן, אך הוא לא היה ברשימתה לכנסת, ולמעשה פרש מעסקי הציבור. צומת שוב לא עברה את אחוז החסימה, וזכתה רק ב-2,023 קולות.
ב-23 בנובמבר 2004 הגיע, כמדי בוקר בשנתיים האחרונות לחייו, עם מכוניתו לנמל אשדוד, מתוקף תפקידו בהנהלת החברה הקבלנית שזכתה במכרז להקמת "נמל היובל" כאחראי על הקמת שובר הגלים במקום. הוא יצא ממכוניתו על מנת לבדוק את נזקי הסערה שהתחוללה במקום בלילה הקודם, ואז ככל הנראה פגע בו נחשול מים, העיפו לים והטביעו. גופתו נמשתה מהמים לאחר זמן קצר על ידי אנשי חיל הים, והוא נקבר ביום המחרת בתל עדשים.
תחקיר שפורסם ב"ידיעות אחרונות" העלה שורת ספקות בשאלה אם מותו של איתן היה תאונה. התחקיר הסתמך על שחזור נסיעתו על המזח ויציאתו מהרכב, וכן על בעיות שנקלע אליהן בחודשי חייו האחרונים. אלמנתו הכחישה את האפשרות שהייתה זו התאבדות.
הנצחתו

אחר מותו נקראו מספר פרויקטים מרכזיים בישראל על שמו. הנמל בו מצא את מותו נחנך באוגוסט 2005. הוא נקרא על שמו "נמל איתן", ועל שובר הגלים הוקם ציון לזכרו.
קטע כביש בכביש 60, מצומת תל עדשים ועד למבואות נוף הגליל, העובר בדרכו מעל גשר ודרך מנהרה שנחצבה בהר הקפיצה, נקרא אף הוא על שמו. הכביש נחנך בנובמבר 2008, אך כאשר הסתבר לראש עיריית נצרת, ראמז ג'ראיסי, כי הכביש נקרא על שם איתן, נטש ג'ראיסי את הטקס.
בשנת 2004, במסגרת הארגון החברתי "מעשה" הוקם גרעין התנדבות הקרוי על שמו של רפול – גרעין איתן. גרעין איתן הוא גרעין המיועד לצעירים מהמגזר היהודי בגילאי 18–22 תושבי פריפריה גאוגרפית וחברתית. ייעוד הגרעין הוא מתן הזדמנות לצאת לשנת התנדבות ומסלול נח"ל לצעירים אשר עד כה לא ניתנה להם האפשרות.
ב-2010 נקראו על שמו בסיס האימונים של חטיבת הצנחנים ("מחנה איתן"), וכן תיכון מקיף רמת גן ע"ש רפאל איתן.
עמותת "רפול" להנצחתו יזמה מספר רב של פעילויות: מפעל של מלגות שניתנות על שמו ופרס שנתי, הקמת אתר מבקרים בתל עדשים, הקמת מכון מחקר בנושא התיישבות וביטחון במכללת עמק יזרעאל, ופעילויות נוספות ברוח זו.
ב-2018 נקראה על-שמו של איתן תחנת הרכבת עפולה, שנמצאת במרחק קילומטרים אחדים ממושבו תל עדשים.
במצפה רמון פועלת מכינה קדם צבאית "אשר רוח בו" ע"ש רפאל איתן, הפועלת בקרב נוער מהפריפריה החברתית-כלכלית בישראל.
ברמלה נקרא רחוב על שמו בשכונת נאות-שמיר (על שם יצחק שמיר), שרבים מהרחובות בה נקראים על שם רמטכ"לים לשעבר.
פרסומים > ספרים

רפול – סיפור של חייל, ספרית מעריב, 1985 (נכתב עם דב גולדשטין)
מצנח רביעי נפתח, הוצאת ידיעות אחרונות, 2001
בונים פה נמל – מכתבים מסבא נודניק, הוצאת תמוז, 2004
פרסומים > מכתבים

תת-אלוף "רפול" איתן מגיב על "גדוד המחר", מערכות 216, יולי 1971, עמ' 17-19
תשובות לשאלות, מערכות 287, 1983
לקריאה נוספת

מרדכי צפורי ואריה קרישק, "בקו ישר" (ספרי ידיעות), 1998
משה גבעתי, המערכה בחרמון – הקרבות ברכסי החרמון במלחמת יום הכיפורים ולאחריה, תל אביב: הוצאת מערכות והוצאת מודן, תשע"ה-2015
ויליאם גונט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 באפריל 1937 (בן 87) פודסי, הממלכה המאוחדת 
 סוגה מועדפת:  קומדיה שייקספירית 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה  בית הספר גיגלסויק 
 פרופיל ב-IMDb
 
ויליאם צ'ארלס אנתוני "ביל" גונט (באנגלית: William Charles Anthony "Bill" Gaunt; נולד ב-3 באפריל 1937) הוא שחקן אנגלי.
ביוגרפיה

ויליאם גונט נולד בפודסי (אנ') שבמערב יורקשייר. אביו היה עורך דין. הוא למד בבית הספר "גיגלסוויק" ובאוניברסיטת ביילור בטקסס, ואחר כך למד משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה. הוא עבד שלוש שנים בתיאטרון רפרטוארי בוורת'ינג, באת', סולסברי וצ'לטנהאם. אחר כך חי שנה באמריקה וחזר לבריטניה והחל לביים בבירמינגהאם, קובנטרי וצ'לטנהאם עם הפסקה שבה היה בצבא.
אחרי ששיחק בתפקידים קטנים בסדרות הטלוויזיה משנות השישים כמו "Z-Cars" ו"הגומלים" ובסרטים של אדגר וולאס כמו "The Sinister Man" (מ-1961) ו-"Solo for Sparrow" (מ-1962), לוהק ב-1968 לתפקיד הסוכן החשאי ריצ'רד בארט בסדרת הריגול / מדע בדיוני "The Champions" ("לוחמי הצדק"). עוד הופיע מדי פעם בסדרה "סרג'נט קורק" העוקבת אחרי שוטרים בלונדון הוויקטוריאנית.
בין השנים 1983 ל-1987 כיכב גונט בתפקיד ארתור קרבטרי, אב המשפחה, בסיטקום "אין כמו בבית". בהמשך שיחק בתפקידי אורח בסדרות רבות אחרות כמו "ג'ולייט בראבו" ובפרק "Revelation of the Daleks" בסדרה "דוקטור הו". בין 1995 ל-1997 כיכב בסיטקום "Next of Kin" לצדה של פנלופה קית'. ב-2010 הופיע גונט במחזה "הנרי הרביעי, חלק ראשון" מאת שייקספיר בתיאטרון הגלוב. ב-2004 כיכב בסדרת תסכיתים של "דוקטור הו" בשם "Dalek Empire III". ב-2009 השתתף בפרק בסדרה "Cast Offs".
בדצמבר 2011 הופיע גונט בפרק הראשון בסדרת הדרמה "Without You" של ITV. בפברואר 2012 שיחק בתפקיד לודו דקווטיוויל בפרק "The Dark Rider" בסדרה "רציחות במידסומר". זו הייתה הפעם השנייה שהשתתף בסדרה, הפעם הראשונה הייתה ב-2004 אז שיחק בתפקיד מייקל באנרמן בפרק "The Maid in Splendour". במאי 2015 הופיע גונט בתפקיד השופט סט ג'ון רדמונד בשישה פרקים של אופרת הסבון "איסטאנדרס".
לגונט ניסיון רב על הבמה כשחקן וגם כבמאי תיאטרון. בין השאר זכה להצלחה בתפקיד מיכאל מאק ליאמור במחזה "Gates of Gold" מאת פרנק מקגיניס (אנ') בתיאטרון פינבורו בלונדון ובתיאטראות הווסט אנד.
בהפקה של הלהקה השייקספירית המלכותית של המחזה "השחף" שיחק גונט בתפקיד סורין אותו חלק עם השחקן איאן מקלן. הוא גילם את גלוסטר במחזה "המלך ליר" בתיאטרון ניו לונדון בדרורי ליין לצדו של מק'קלן ששיחק בתפקיד הראשי. ב-2008 גילם שוב את דמותו של גלוסטר בסרט טלוויזיה באותו שם. גונט הופיע בתפקיד דוגסבורו, פרודיה על פאול פון הינדנבורג, במחזה "עלייתו הנמנעת של ארתורו אוי" מאת ברטולט ברכט. המחזה נכתב ב-1941 והוא מדמה את הזוועות שבוצעו בגרמניה הנאצית. עוד שיחק במחזה "ציד המכשפות" בתיאטרון האולד ויק.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-7 בספטמבר 1974 התחתן גונט עם קרולין ליסטר. לבני הזוג בת בשם מטילדה ובן בשם אלבי.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1961 |  | Colonel Trumper's Private War | לוטננט הסטינגס | סדרת טלוויזיה |
| 1961 |  | The Sinister Man | מיטש האלאם |  |
| 1962 |  | Solo for Sparrow | סמל בילוש ריב |  |
| 1962 | אגדת חורף | The Winter's Tale | דיון | סרט טלוויזיה |
| 1962 |  | A Climate of Fear | ריי | סרט טלוויזיה |
| 1962 | תיאטרון הכורסה | Armchair Theatre | רומיאו | בפרק "Afternoon of a Nymph" |
| 1966 | המלאך | The Saint | מייק גרגורי | בפרק "Flight Plan" |
| 1967 |  | Softly Softly | טאפר | בפרק "What Colour a Wolf?" |
| 1963–1968 |  | Sergeant Cork | בוב מריוט | סדרת טלוויזיה |
| 1968–1969 | הדיירת מאחוזת ויילדפל | The Tenant of Wildfell Hall | מר לורנס |  |
| 1968–1969 |  | The Champions | ריצ'רד בארד | סדרת טלוויזיה |
| 1971 |  | The Ten Commandments | ביל ויליאמס | בפרק "The Catherine Wheel" |
| 1971 |  | Paul Temple | פירי אליוט | בפרק "Critics Yes! But This Is Ridiculous!" |
| 1972 |  | The Challengers | פיטר צ'אלנג'רס |  |
| 1972 |  | Holly | גורדון גודופין | סדרת טלוויזיה |
| 1973 |  | Menace | לורד | בפרק "Judas Goat" |
| 1974 |  | Dial M for Murder | אלכס פרגוסון | בפרק "Murder on Demand" |
| 1975 |  | Wodehouse Playhouse | ד"ר ג'ו מולינר | בפרק "Portrait of a Disciplinarian" |
| 1975 | מצב חרום | State of Emergency | קולונל סינגלטון |  |
| 1976 | הבית של אף אחד | Nobody's House | פיטר סינקלר | סדרת טלוויזיה |
| 1977–1978 |  | The Foundation | גארת' בראון | סדרת טלוויזיה |
| 1980 |  | The Enigma Files | מייק - מאסטרו | בפרק "Gunpowder Plot" |
| 1982 |  | The Agatha Christie Hour | מייג'ור ג'ון וילברהאם | בפרק "The Case of the Discontented Soldier" |
| 1982 | קלייר | Claire | טורני האנטר | מיני-סדרה |
| 1983 |  | Jury | אנדרו קוק | סדרת טלוויזיה |
| 1983 | ג'ולייט בראבו | Juliet Bravo | טומפקינס | בפרק "Retribution" |
| 1983 |  | The Blue Dress | אבא שלי טרי | סרט טלוויזיה |
| 1983 |  | Legend of the Champions | ריצ'רד בארט | סרט טלוויזיה |
| 1983–1987 | אין כמו בבית | No Place Like Home | ארתור קרבטרי | סדרת טלוויזיה |
| 1984 | היכלות רחוקים | The Far Pavilions |  |  |
| 1985 |  | Doctor Who |  |  |
| 1986 |  | The Practice |  |  |
| 1988 |  | A Gentleman's Club | אוברי | סדרת טלוויזיה |
| 1989 |  | Capstick's Law | אדוארד קפסטיק | סדרת טלוויזיה |
| 1991 |  | G.B.H. | האניגדון | מיני-סדרה |
| 1995–1996 |  | Next of Kin | אנדרו |  |
| 1996 |  | The Preventers | מבקר | סרט טלוויזיה |
| 2004 |  | The Lady Musketeer | טרווקס | מיני-סדרה |
| 2005 | הולבי סיטי | Holby City | טרי נלסון | בפרק "Dignity" |
| 2008 | המלך ליר | King Lear | רוזן גלוסטר |  |
| 2011 | חדר מיון | Casualty | מאלק סטראוד | בפרק "A Pound of Flesh" |
| 2012 | רציחות במידסומר | Midsomer Murders | לודו דקווטיוויל | בפרק "The Dark Rider" |
| 2012 |  | Run for Your Wife | איש באוטובוס |  |
| 2012 |  | Rufus Stone | רופוס סטון | סרט קצר |
| 2014 |  | The Crucible | ג'יילס קורי | סרט טלוויזיה |
| 2015 | איסטאנדרס | EastEnders | השופט סט ג'ון רדמונד |  |
הערות שוליים

↑  William Gaunt - IMDb
↑  "William Gaunt". TV.com. נבדק ב-2012-02-02.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810659924005606  BnF: cb14067181r (data)  ISNI: 0000 0001 1444 4110  LCCN: no2009072568  SUDOC: 176201106  VIAF: 54352406   WorldCat (עם VIAF): 54352406
מוזיאון האסלאם (הר הבית)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  Islamic museum 
 כתובת:  Al-Aqsa 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מייסדים:  המועצה המוסלמית העליונה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1194–1922 (כ־728 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1923 
 
 קואורדינטות:  31°46′34″N 35°14′05″E﻿ / ﻿31.776075°N 35.234811111111°E﻿ / 31.776075; 35.234811111111
 he
 
מפת הר הבית
מוזיאון האסלאם (בערבית: المتحف الإسلامي) נמצא בהר הבית בירושלים, סמוך למסגד אל-אקצא. הוא נוסד על ידי המועצה המוסלמית העליונה בשנת 1923, והיה אחד המוזיאונים הראשונים בארץ ישראל.
המוזיאון מציג את התרבות והמורשת המוסלמית ואת המוטיבים האמנותיים בכיפת הסלע ובמסגד אל-אקצא.
היסטוריה

מבנה המוזיאון הוקם בראשית המאה ה-12, כנראה על ידי הטמפלרים, שהשתמשו בו כמבנה מפקדה. לאחר כיבוש ירושלים בידי צלאח א-דין בשנת 1194 הוא הפך את המבנה למסגד. הוא כונה "מסגד המוגרבים", כשמו של השער הסמוך, שנקרא על שם עולי הרגל המוסלמים מצפון אפריקה שהגיעו למקום. על פי תיעוד משנת 1282 המבנה שימש כמדרסה לתלמידי בית ספר שנבנה על ידי הסולטאן הממלוכי קלאוון, ולימדו בו את תורתו של פח'ר א-דין א-ראזי. בניין המוזיאון, וכמוהו מסגד הנשים שהיה צמוד אליו, נוספו לרחבת מסגד אל-אקצא ככל הנראה בתקופת השושלת האיובית. המבנים שופצו בתקופה העות'מאנית.
בשנת 1923 הפך "מסגד המוגרבים" למוזיאון, ביוזמת המועצה המוסלמית העליונה. המוזיאון היה סגור במשך שנים רבות אך נפתח מחדש ב-1979. לקראת פתיחתו נערכו בו שינויים יסודיים, והממצאים בו סודרו מחדש. אוצר המוזיאון הוא ח'אדר סלאמה.
אגפי המוזיאון

המוזיאון נחלק לשלושה אגפים עיקריים: אגף האמנות, אגף הקוראן ואגף האדריכלות.
באגף האמנות, סמוך לכניסה, מוצגים חפצי אמנות, כלי נחושת עתיקים, חלונות ויטראז', לוחות עץ, אריחי קרמיקה ודלתות ברזל, רובם מבית תמחוי שפעל בירושלים במאה ה-16 ונבנה על ידי הורם סולטאן, אשת סולימאן הראשון. כמו כן מוצגים תותח ששימש לציון תום צום הרמדאן, אוסף כלי נשק עתיקים, ושרידיו החרוכים של מינבר אל-אקצא, בימת הדרשן שנבנתה על ידי נור א-דין במאה ה-12 ונשרפה כאשר הוצת מסגד אל-אקצא בשנת 1969. כמו כן מוצגים באגף זה בגדים מוכתמים בדם של 17 פלסטינים שנהרגו במהומות הר הבית בשנת 1990.
באגף הקוראן מוצגים כ-600 עותקים של הקוראן מתקופות שונות, שנתרמו למסגד אל-אקצא במהלך השנים. בין השאר מוצגים ספרי קוראן מתקופת בית אומיה, בית עבאס, השושלת הפאטמית, השושלת האיובית, תקופת הממלוכים והאימפריה העות'מאנית. ספרי הקוראן נבדלים זה מזה בגודלם, בקליגרפיה ובעיטורים. בין המיצגים הבולטים:
ספר קוראן בכתב יד המיוחס לצאצא ישיר של מוחמד.
ספר קוראן המתוארך למאה ה-8 או ה-9 וכתוב בכתב כופי.
ספר קוראן ממרוקו מהמאה ה-14, ב-30 חלקים. ספר זה נכתב בשלושה עותקים על פי צו של סולטן מרוקו באותה עת, הסולטאן אבו אל-חסן אל-מריני (אנ'). העותקים נשלחו למכה, מדינה וירושלים, והעותק במוזיאון האסלאם הוא היחיד ששרד.
ספר קוראן גדול במיוחד, כ-100 על 90 סנטימטרים, המתוארך למאה ה-14.
באגף האדריכלות, הגדול ביותר, מוצגים פריטי אדריכלות ופריטים אמנותיים ממסגדי הר הבית. בין היתר, ניתן למצוא שם את הפריטים הבאים:
אריחים מהמאה ה-16 שחיפו את כיפת הסלע
חלק מהפסיפס החיצוני שעיטר את כיפת הסלע בתקופה האומאיית
חלונות ויטראז' ממסגד אל-אקצא
שרידי אפריז צלבני
דלתות עץ מצופות נחושת מתוך כיפת הסלע מהתקופה הממלוכית
בחצר המוזיאון מוצגות כותרות עמודים שמקורן בשיפוצים שנערכו במסגד אל-אקצא ובמבני הר הבית. בולטות במיוחד כותרות הענק שהוסרו מהאולם המרכזי של המסגד בשיפוצים שנערכו בשנים 1938–1942.
לקריאה נוספת

אלי שילר, הר הבית ואתריו, הוצאת ספרים אריאל, ירושלים, 1989.
הערות שוליים

↑  المتحف الإسلامي  - אודות מוזיאון האסלאם (בערבית).
↑  Tile from ceramic inscription panel of the Dome of the Rock
↑  Stucco stained-glass window
↑  Marble frieze
↑  Door from the Dome of the Rock
| הר הבית |
| --- | --- | --- |
| מבני הר הבית | מסגד אל-אקצא • כיפת הסלע • אורוות שלמה • כיפת השלשלת • כיפת שלמה • כיפת הרוחות • כיפת הדקדוק • כיפת העלייה • המינרטים בהר הבית • הכוס • מוזיאון האסלאם |  |
| הר הבית בדתות המונותאיסטיות | הר הבית ביהדות • הר הבית בנצרות • הר הבית באסלאם |  |
| הכותל המערבי | שער קיפונוס • רחבת הכותל המערבי • הכותל הקטן • קשת רובינסון • שער ברקלי • קשת וילסון • שער וורן • שער המוגרבים • שער השלשלת • שער הטהרה • שער מוכרי הכותנה • שער הברזל • שער המשגיח • שער בני ע'ואנימה • מנהרות הכותל |  |
| הכותל הדרומי | שערי חולדה • השער הכפול • העופל • הגן הארכאולוגי ירושלים |  |
| הכותל המזרחי | שער הרחמים • שער שושן |  |
| הכותל הצפוני | שער טדי • השער החשוך • שער הסליחה • שער השבטים |  |
| מבנים בהר בעבר | בית המקדש הראשון • בית המקדש השני • מקדש הורדוס • מקדש יופיטר • בית המקדש של יוליאנוס |  |
| מבנים מתוכננים בעתיד | מעלית הכותל • הרכבל לכותל • בית המקדש השלישי |  |
| עליית יהודים להר הבית | כניסה להר הבית (הלכה) • הגבלת כניסה להר הבית |  |
| שונות | הסטטוס קוו בהר הבית • זיהוי מקום המקדש • פגיעה ארכאולוגית בעתיקות הר הבית |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb121091540 (data)  GND: 5205772-0  ISNI: 0000 0001 0693 1998  LCCN: nr2003001016  NSK: 000352311  SUDOC: 029470692  ULAN: 500300684  VIAF: 141927987   WorldCat (עם VIAF): 141927987
מוזיאון אל-קרארה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון, מוזיאון לארכאולוגיה 
 כתובת:  אל-קרארה 
 מיקום:  רצועת עזה 
 מדינה:  הרשות הפלסטינית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2016
 תאריך פתיחה רשמי:  2016 
 תאריך פירוק:  אוקטובר 2023 
 
 קואורדינטות:  31°22′07″N 34°20′31″E﻿ / ﻿31.368583333333°N 34.341833333333°E﻿ / 31.368583333333; 34.341833333333
 אתר רשמי
  (למפת מערב הנגב מוגדלת) מוזיאון אל-קרארה(למפת מערב הנגב רגילה) מוזיאון אל-קרארה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מוזיאון אל-קרארה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מוזיאון אל-קרארה he
 
מוזיאון אל-קרארה (בערבית: متحف القرارة) היה מוזיאון באל-קרארה, ליד ח'אן יונס, ברצועת עזה. המוזיאון נוסד בשנת 2016 והציג ממצאים מהארכאולוגיה של האזור. הוא נפגע בהפצצות צבא הגנה לישראל במהלך מלחמת חרבות ברזל באוקטובר 2023.
המוזיאון

המוזיאון נוסד בשנת 2016 באל-קרארה, כפר קרוב לחאן יונס בדרום רצועת עזה, על ידי שישה אנשים, ביניהם מנהל המוזיאון מוחמד אבו להיא ורעייתו נג'לה אבו להיא. נג'לה למדה ארכאולוגיה ואמנות באוניברסיטת עזה.
משרד התיירות והעתיקות הפלסטיני (אנ') העניק למוזיאון, השוכן בממגורה לשעבר, רישיון. זה היה המוזיאון השני, והמוזיאון הפרטי הראשון, שהוקם באזור.
המוזיאון נפגע בהפצצות צה"ל באוקטובר 2023 במלחמת חרבות ברזל.
אוספים

המוזיאון הכיל למעלה מ-3500 חפצים ארכאולוגיים, היסטוריים ונומיסמטיים מאזור עזה. החפצים מתוארכים משנת 4000 לפני הספירה ועד ימינו. בין החפצים המרכזיים היו כלי חרס מהתקופה הכנענית, מטבעות רומיים, פסיפסים ביזנטיים, חרבות מהתקופה הצלבנית, תובס (אנ'), ציוד חקלאי מהמאה ה-19, כלי בישול מנחושת וגלביות פלסטיניות מסורתיות רקומות, ופריטים צבאיים המתוארכים למנדט הבריטי. בשנת 2021 חגג המוזיאון את היום הלאומי למורשת הפלסטינית.
הערות שוליים

1 2  Namey, Isra, In Gaza, a museum filled with history ‘picked up’ along the way, Christian Science Monitor, ‏14 בספטמבר 2021 (באנגלית)
↑  Rahman, Mustafa Abdel (2022-10-05). ""متحف القرارة" يضم مئات القطع الأثرية وشاهد على تاريخ فلسطين" [Al-Qarara includes hundreds of artefacts and a witness to the history of Palestine]. عربي21 [Arabi21] (בערבית). אורכב מ-המקור ב-2022-10-05. נבדק ב-2023-11-05.
↑  Zaki, Saeed (2023-10-18). "خسائر كبيرة في قطاع الثقافة الفلسطينية جراء العدوان الإسرائيلي على غزة" [Huge losses in the Palestinian cultural sector as a result of Israeli agression in Gaza]. Cairo24 (בערבית). אורכב מ-המקור ב-2023-10-18. נבדק ב-2023-11-05.
↑  "استهداف البشر والحجر والكلمة.. قصص تدمير أشهر المؤسسات الثقافية في غزة - البوابة نيوز" [Targeting people, stones, and words ... stories of the destruction of the most famous cultural institutions in Gaza]. Al Bawaba News (בערבית). 2023-10-18. אורכב מ-המקור ב-2023-10-18. נבדק ב-2023-11-05.
1 2  "متحف القرارة... زوجان يحاولان الحفاظ على التراث في غزة" [Al-Qarara Museum... A couple trying to preserve heritage in Gaza]. Al Araby (בערבית). 2021-04-17. אורכב מ-המקור ב-2021-04-17. נבדק ב-2023-11-05.
↑  Karajeh, Nagham. "Najla Abu Lahia starts cultural museum in Gaza by collecting more than 3,000 artifacts". Jinha Women's News Agency. ארכיון מ-2023-11-05. נבדק ב-2023-11-05.
↑  "Palestinians attend an exhibition on the National Day of Palestinian Heritage | apaimages". www.apaimages.info. 9 באוקטובר 2021. ארכיון מ-2023-11-05. נבדק ב-2023-11-05. {{cite web}}:  (עזרה)
מוזיאון קרמה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון לארכאולוגיה 
 מיקום:  נוביה 
 מדינה:  סודאן 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2008
 תאריך פתיחה רשמי:  2008 
 
 קואורדינטות:  19°36′03″N 30°24′43″E﻿ / ﻿19.60079°N 30.41185°E﻿ / 19.60079; 30.41185
 kerma.ch/en/musee
 he
 
מוזיאון קרמה הוא מוזיאון אתרים ארכאולוגי שנמצא מול הדפופה המערבית באתר הארכאולוגי של קרמה, במדינת א-שימאליה ("הצפונית") (אנ'), סודאן. הוא נפתח בשנת 2008 ומכיל פריטים ארכאולוגיים רבים מתרבות קרמה שקובצו, כמו גם קטע המתמקד בהיסטוריה הנוצרית והאסלאמית (אנ') של האזור.
אדריכלות

גג מבנה המוזיאון בהשראת הגג הקמור הנובי המסורתי.
מייצגים

המוזיאון מכיל חפצי אמנות מהתקופות העיקריות של תרבות הקרמה: פרהיסטוריה, ממלכות קרמה, נפאטה ומרואה.
גולת הכותרת של מוזיאון קרמה הם שבעה פסלי גרניט שחורים שנחשפו בתעלה באתר הסמוך של Dukki Gel בשנת 2003 על ידי צוות ארכאולוגי בראשות צ'ארלס בונט. שבורים במכוון, אך במצב שימור מצוין, מוצגים הפסלים בחדר המרכזי של המוזיאון שהורכבו מחדש במלואם ומתארים את הפרעונים הנוביים תהרקה, תנות אמון, סנקאמניסקן (Senkamanisken), אנלאמני (Anlamani) ואספלטה (Aspelta), ששלטו במצרים בשושלת ה-25.
גלריה

פסלים של שליטים שונים בשלהי השושלת ה-25-תקופת נפאטה המוקדמת: תנות אמון, תהרקה (מאחור), סנקאמניסקן, שוב תנות אמון (עורף), אספלטה, אנלאמני, שוב סנקאמניסקן. מוזיאון קרמה.
קדרות, מוזיאון קרמה, קרמה, סודאן.
הערות שוליים

↑  The finding of the statue cache in 2003
↑  "Web site of the Kerma Museum". Archived from the original on 2020-06-08. Retrieved 2018-10-24.
↑  Elshazly, Hesham. "Kerma and the royal cache".
בן-ציון יהושע-רז

| --- | --- |

 לידה:  26 במאי 1936 (בן 88) ירושלים, פלשתינה (א"י) המנדט הבריטי 
 מדינה:  ישראל 
 לאום:  ישראלי
 עיסוק:  סופר חוקר עמים מוציא לאור
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 צאצאים:  3
 פרסים והוקרה:  פרס אקו"ם (2015) פרס גולדברג (2015) יקיר ירושלים (ה'תשע"א)
 
בן-ציון יהושע-רז (נולד בה' בסיוון ה'תרצ"ו, 26 במאי 1936) הוא סופר, חוקר עמים ויהודים במרכז אסיה ומוציא לאור עברי.
ביוגרפיה

בן-ציון דוד יהושע-רז נולד בירושלים ב-26 במאי 1936, לבכורה יוכבד לבית אלקלעי, בת היישוב הספרדי הישן ולמולא רפאל יהושע-רז, שעלה מאפגניסטן בילדותו (1898). מולא רפאל היה דמות ססגונית. כמורה דרך הוביל שיירות על סוסים ופרדות ל'ארבע ערי הקודש' ונודע כמספר הסיפורים של השכונה בשבתות בין מנחה למעריב. במלחמת השחרור מת מפצעיו. אמו בכורה-יוכבד הייתה מיסטיקנית. בן-ציון הוא בן הזקונים משבעת האחים והאחיות.
סיפורו הראשון 'נישואין', ראה אור במוסף לספרות ותרבות, הארץ, 10.1.1964, עמ' 10, 15.
עד פרוץ מלחמת העצמאות למד יהושע-רז בתלמוד תורה 'בני ציון'. לאחר פציעת אביו במלחמה יצא לעבוד לפרנסת המשפחה. בתום שנה חזר לספסל הלימודים בתלמוד תורה מתקדם 'מגן דוד'. המורה להיסטוריה ותלמוד היה שמואל ספראי. בנעוריו למד יהושע-רז בתיכון ערב לנוער עובד 'דעת'. באותו מחזור למדו גם אלי עמיר, דן בניה סרי ואורציון ישי, לימים סופרים עבריים. שירת בצה"ל והשתתף במבצע קדש (1956); ששת הימים (1967); יום הכיפורים (1973); שלום הגליל-של"ג (1982).
למד באוניברסיטה העברית מדעי-הרוח, מדעי-היהדות ולימודי אסיה והתמחה בחקר תולדות היהודים באיראן, באפגניסטן ובמדינות המוסלמיות של מרכז אסיה.
יהושע-רז כיהן כמנכ"ל הוצאת מאגנס של האוניברסיטה העברית בירושלים וכעורך הראשי של ההוצאה. בנוסף שימש כמנהל אגף ההסברה והפרסומים בעיריית ירושלים וראש הרשות להסברה ולמידע בשעת חירום בירושלים, נספח תרבות ומנהל המרכז הישראלי למרכז אסיה הסובייטית בטשקנט מטעם לשכת הקשר. חילץ והעלה לארץ יהודים. יצא בשליחות הצלה מטעם הספרייה הלאומית והעלה ארצה ספרים וכתבי-יד של יהודי מרכז אסיה הסובייטית לשעבר.
יהושע-רז היה חוקר ומרצה-אורח באוניברסיטאות, במכונים ובגופי חינוך ותרבות.
במסגרת פעילותו הציבורית כיהן כיו"ר אגודת הסופרים העבריים בירושלים וכחבר ועד האגודה ושימש כמנכ"ל זמני של אגודת הסופרים. יו"ר אתר 'יהודי אפגניסטן בארץ ובתפוצות'. חבר אקו"ם. חבר בעמותה לשירה 'פסיפס' (2024).
יהושע-רז הוא אלמן ואב לשלושה. סב לנכדים ונינים.
פרסים

פרס הרי הרשון של האוניברסיטה העברית, תשל"א-1971
פרס נשיא המדינה. תשל"א-1971
עיטור יקיר ירושלים. תשע"א-2011
פרס אקו"ם, תשע"ה-2015
פרס גולדברג של קק"ל-2015