stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אקיסי דלתא

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 במרץ 1960 (בת 64) דימבוקרו, חוף השנהב 
 מדינה:  חוף השנהב חוף השנהב
 
אקיסי דלתא, (בצרפתית: Akissi Delta; נולדה בשם Loukou Akisse Delphine ב-5 במרץ 1960) היא שחקנית ויוצרת קולנוע מחוף השנהב.
ביוגרפיה

דלתא נולדה בדימבוקרו שבחוף השנהב ב-1960. היא מעולם לא זכתה ללמוד בבית הספר. את הקריירה שלה התחילה בתור רקדנית ודוגמנית, ואז שיחקה בסרטו של לאונרד גרוקה Comment ça va ובמספר סרטים של אנרי דיפארק. ב-2002 היא יצרה את סדרת הטלוויזיה Ma Famille.
פילמוגרפיה > כשחקנית

Comment ça va 1987
Bouka, 1988
Joli cœur 1992
Au nom du Christ 1993
Rue Princesse 1993
Afrique, mon Afrique 1994
Bienvenue au Gondwana 2016
פילמוגרפיה > כבמאית

Les secrets d'Akissi
Ma famille, 2002-17
הערות שוליים

↑  Augustin Tapé, Akissi Delta: l'analphabète qui a su se faire un place dans le cinéma ivoirien, Gender Links for Equality and Justice, June 21, 2015.
↑  Roger Adzafo, Akissi Delta: the story an illiterate that has become icon of African cinema, Africa Top Success, 4 June 2018.
↑  Kenneth W. Harrow; Carmela Garritano (2018). A Companion to African Cinema. Wiley. p. 305. ISBN 978-1-119-09985-7.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nr2002019132  SUDOC: 152475702  VIAF: 103678123   WorldCat (עם VIAF): 103678123
בועז יונה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 ביוני 1960 (בן 64) 
 מדינה:  ישראל 
 
בועז יונה (נולד ב-6 ביוני 1960) הוא איש עסקים ישראלי, שהיה מנכ"ל ובעלים של חברות בקבוצת "חפציבה דיור ואחזקות", הכוללת מספר רב של חברות פרטיות ושלוש חברות ציבוריות (חפציבה גלובל בע"מ, חפציבה ג'רוזלם גולד בע"מ וחפציבה חופים בע"מ), שעיקר עיסוקן היה בייזום ובבניית פרויקטים למגורים ולמסחר, ובפיתוח ובהפעלה של נכסים מניבים, בישראל ובחו"ל. בעקבות משבר כספי שפקד את החברות הן הועברו לפירוק על ידי בית המשפט. הוא נדון לשבע שנות מאסר על עברות מרמה הקשורות להתמוטטות החברות.
משפחתו

בועז יונה הוא בנם של מרדכי יונה, מייסד חברת "חפציבה", ושל אשתו חפציבה, שעל שמה נקראת החברה. יונה נשוי לתמר ואב לשלושה ילדים.
פרשת חפציבה

באוגוסט 2007 נקלעו חברות "חפציבה" למשבר כספי, ובועז יונה נמלט מישראל. ב-30 באוגוסט, לאחר מרדף של שבועיים, נעצר יונה באיטליה. הוא הוסגר לישראל ב-16 ביוני 2008 וחתם על הסדר טיעון, לפיו יישלח ל-7 שנות מאסר. ב-6 באוקטובר הורשע יונה, על פי הודאתו, בקבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות, באי קיום הוראות חוק ניירות ערך, ברישום כוזב במסמכי תאגיד ובגנבה בידי מורשה.
גזר הדין במשפטו נתן תיאור תמציתי של פעולותיו של יונה בחברות "חפציבה":
בהמשך פירט גזר הדין:
ב-19 בנובמבר 2008 קיבל בית המשפט המחוזי בירושלים באופן חלקי את הסדר הטיעון בין בועז יונה לפרקליטות. נגזרו עליו 7 שנות מאסר בפועל ועוד 3 שנים על תנאי, וכן ביטול לצמיתות של רישומו של יונה בפנקס הקבלנים לעבודות הנדסה בנאיות.
השופט משה רביד החליט שמצבו הכלכלי של יונה, שהוכרז פושט רגל, אינו צריך להוות שיקול בקביעת הפיצוי, וקבע כי על יונה לשלם סך של 8 מיליון שקלים - כפול מהסכום שנקבע בהסדר הטיעון. יונה ערער על החלטה זו, בטענה שמדובר בפיצוי חסר תקדים, שיש לכבד הסדרי טיעון ושיש להתחשב במצבו הכלכלי. ב-17 ביולי 2011 פסק המשנה לנשיאת בית המשפט העליון, אליעזר ריבלין, כי יונה יפצה את קורבנות התמוטטות קבוצת חפציבה ב-4 מיליון שקל בלבד. ריבלין שב וקבע כי כאשר מתקיים איזון ראוי בין האינטרס הציבורי שבהענשת העבריין לבין טובת ההנאה שניתנת לו במסגרת הסדר הטיעון, יש לכבדו. גם אם בית המשפט מחליט שלא לכבד את ההסדר, אין הוא יכול להטיל עונש החורג ללא יחס מזה שעליו הסכימו הצדדים.
ב-1 במרץ 2012 שוחרר יונה מהכלא, לאחר שמעונשו הופחת שליש בזכות התנהגות טובה, וניתן לו קיצור נוסף כשחרור מנהלי.
בשנת 2014 פורסם שיונה עובד כיועץ נדל"ן עבור איש העסקים החרדי יהודה זילבר.
בינואר 2022 נעצר לחקירה בחשד לעבירות של הונאת נושים, מרמה במסגרת הליכי פשיטת רגל וחדלות פירעון, ועבירות על חוק איסור הלבנת הון.
הערות שוליים

↑  אבי אשכנזי, הנמלט – הסיפור המלא על לכידתו של בועז יונה, באתר nrg‏, 11 באוקטובר 2008
↑  שמואל מיטלמן, ביהמ"ש: בועז יונה הודה בגניבה, מרמה ורישום כוזב, באתר nrg‏, 6 באוקטובר 2008
1 2  ת"פ (י-ם) 209/08 מדינת ישראל נגד בועז יונה, ניתן ב-19 בנובמבר 2008
↑  ע"א 11141/08 בועז יונה נ' מדינת ישראל ואחרים, ניתן ב־17 ביולי 2011
↑  משה הלר ושלומי כהן, בתפקיד יועץ הנדל"ן: בועז יונה, באתר mynet,‏ 24 באוגוסט 2014
↑  עמיר קורץ, הותר לפרסום: בועז יונה הוא החשוד בהונאת הענק - "הציג עצמו כמסכן, ולא ראה בעיניים", באתר כלכליסט, 5 בינואר 2022
בז'ז'יני

בז'ז'יני (בפולנית: Brzeziny) היא עיר במחוז לודז' בפולין, כ-20 ק"מ ממזרח ללודז'. פירוש השם בפולנית הוא "עץ שדר (לבנה)".
היסטוריה

היישוב הראשון התקיים באזור במאה ה-13. העדות המתועדת הראשונה על קיומו של היישוב היא בכתב זכויות מ-1332. לעיר היה תפקיד חשוב בהתפתחות המסחר בין רוסיה והעיר הפולנית טורון בין המאה ה-15 למאה ה-17. ענפי הכלכלה העיקריים בבז'זיני היו מסחר וחייטות. בשנת 1793, בעקבות חלוקת פולין השנייה, סופח האזור ועמו העיר לממלכת פרוסיה. בשנת 1807, בעקבות חוזה טילזיט, סופחה העיר לדוכסות ורשה. לאחר 1815 הפך האזור ובו בז'ז'יני לפולין הקונגרסאית, חלק מהאימפריה הרוסית עד 1916.
במהלך מלחמת העולם הראשונה ניצח הצבא הפרוסי באזור בקרב נגד הצבא הרוסי. מסוף 1916 השתייך האזור ובו בז'ז'יני לממלכת פולין עד להקמת הרפובליקה הפולנית השנייה ב-1918. במהלך מלחמת העולם השנייה היה האזור חלק מהוורתגאו. שם העיר שונה ל"לוונשטט" (Löwenstadt), לכבוד הגנרל הגרמני קרל ליצמן שניהל את אחד הקרבות נגד רוסיה באזור זה במלחמת העולם הראשונה.
בתחילת המערכה בפולין, ב-8 בספטמבר 1939, כבש הוורמכט, צבא גרמניה הנאצית, את אזור לודז' ובכללו בז'ז'יני. ב-18 בינואר 1945 שחרר הצבא האדום את בז'ז'יני.
יהודי בז'זיני

בין מלחמות העולם חיו בעיר כ-7,000 יהודים, ששיעור גבוה מקרבם עסק בחייטות. 
באביב 1940 הקימו הגרמנים בעיר גטו ובו התגוררו כ-6,000 יהודים, מהם כ-1,500 פליטים שבאו מחוץ לעיר. חלקם נשלחו למחנות עבודה מחוץ לגטו.
מראשית 1942 הידרדר המצב בגטו. מחלות ורעב החלו לשרור בגטו. בפברואר 1942 נתלו עשרה מתושבי הגטו בתלייה פומבית מול כל תושבי הגטו. ב-14 במאי 1942 גורשו בכוח כ-300 ילדים ועוד כ-1,700 יהודים מהגטו למחנה ההשמדה חלמנו. לאחר כשבוע גורשו יתר היהודים לכיכר השוק, ושם בוצעה סלקציה בה גורשו כ-4,000 יהודים לגטו לודז'. כ-300 היהודים שנותרו בבז'ז'יני נורו באוגוסט 1942.
אנדרטה לזכר יהודי בז'ז'יני שנספו בשואה, בבית העלמין הדרום
בוצ'ה ופמית

קהילת הפמיות והבוצ'ות במצעד הגאווה הניו יורקי
בּוּצָ'ה ופָמִית (באנגלית: Butch and femme; תעתיק: בּוּץ' אֵנד פָם) הם מונחים המשמשים לתאר שתי זהויות מגדר בקרב קהילת הלהט"ב, ובקרב לסביות בפרט, על מנת לתאר זהות גברית (בוצ'ה) וזהות נשית (פמית) ולהתנהגות המתלווה לה. שתי זהויות אלו לרוב נתפסות כתלויות אחת בשנייה, בעיקר במערכות יחסים רומנטיות, אם כי הבחנה זו שוללת את חוויותיהן האישיות של נשים רבות המקיימות מערכות יחסים של שתי פמיות או שתי בוצ'ות.
הביטוי האישי של הזדהות לסבית כפמית או בוצ'ה והיחס של הקהילה הלסבית למונחים אלו השתנה לאורך המאה העשרים. חלק מהפמיניסטיות הלסביות טענו שהדיכוטומיה במונחים היא חיקוי ההטרוסקסואליות, בעוד אחרות טענו שעל אף שהמונחים מתכתבים עם תבניות הטרוסקסואליות, הם גם מאתגרים אותם. מחקר שנעשה בשנת 1990 בארצות הברית הראה כי 95% מהנשים הלסביות מכיר את קוד ההתנהגות ה"בוצ'ה-פם" ויכול לדרג את עצמו או אדם אחר במונחי הקוד, עם זאת אחוז דומה העיד כי המונחים "לא חשובים בחייהן".
אטימולוגיה

המונח "פם" נלקח מצרפתית ("femme") ומשמעותו בשפה זו היא אישה. המונח "בוצ'ה", מקורו בסלנג האמריקאי לתיאור "ילד קשוח", שהתפתח מקיצור של המילה butcher, קצב, ונטבע לראשונה ככינוי לבוץ' קסידי.
היסטוריה

חברות הומוסקסואליות במערב היו ברובן סודיות ומחתרתיות עד החצי השני של המאה העשרים, עובדה שמקשה על היסטוריונים לגלות כמה זמן זהויות אלו נמצאות במרחב הלסבי.
היסטוריה > תחילת המאה העשרים

ידוע כי קידוד לבוש של פמיות ובוצ'ות התחיל ככל המאוחר בתחילת המאה העשרים מכיוון שקיימות שתמונות ותיעוד נוסף של זוגות בוצ'-פם בארצות הברית משנות העשרים ואף מוקדם יותר, אם כי אז הן נקראו "טרנסווסטיט".
היסטוריה > אמצע המאה העשרים ואילך

בשנות הארבעים בארצות הברית נשים בוצ'ות היו מוכרחות ללבוש בגוד נשי טיפוסי על מנת להחזיק בעבודה, ולבשו ביגוד גברי כגון עניבות רק בסופי שבוע בהולכן לאתרי הקהילה. שנות החמישים ראו עליה בבוצ'ות מדור חדש, שסירבו לחיות חיים כפולים ולבשו לבוש בוצ'י כל זמן שהתאפשר להן. זה לרוב הגביל אותן למספר עבודות, כגון נהיגה במונית ועבודה במפעל, בהן לא הונהג קוד לבוש לנשים. נראותן המתגברת, בשילוב עם בהלת הלבנדר של תקופת מקארת'י, הובילה לעליה במספר התקיפות של נשים להט"ביות. באותו הזמן שגשגה גם תרבות הברים, ונעשתה נוחה יותר להגיב באלימות. אף-על-פי שגם פמיות הגיבו, היה זה בעיקר תפקידן של הבוצ'ות להגן על המרחב הקווירי מפני תקיפות. דימוי הבוצ'ה כאגרסיבית וחזקה גבר ככל שגברו העימותים והאלימות כלפי להט"בים נעשתה עובדת חיים.
אף-על-פי שמערכות יחסים ברוח הבוצ'/פם לא היו העיקרון המארגן היחידי בקרב הקהילה הלסבית, מערכות יחסים מעורבות, כגון בוצ'/בוצ' או פם/פם, נתפשו כטאבו בעיקר בקרב המעמד העובד בשנות הארבעים, בשנות החמישים, ובשנות השישים.
ראו גם

Butch is Not a Dirty Word ("בוצ'ה היא לא מילה גסה", מגזין לסבי חצי-שנתי הפונה ללסביות בוצ'יות ולתומכיהן)
טום בוי
אישה נשית
בופוטאצוואנה

בופטאצוונה (באנגלית ובאפריקאנס: Bophuthatswana) או בשמה הרשמי רפבוליקת בופטאצוונה (בשפת הצוואנה: Repaboleki ya Bophuthatswana) הייתה בנטוסטן בצפונה של דרום אפריקה בתקופת האפרטהייד. ממשל עצמי נוסד בבופטאצוונה בשנת 1972, ובשנת 1977 העניקה לה דרום אפריקה עצמאות. היא השתרעה באזורי הגבול עם בוטסואנה, על שטחיהן של הפרובינציות כף התקווה הטובה, טרנסוואל ומדינת אורנג' החופשית. בופטאצוונה היוותה 8 אזורים עיקריים ללא רצף טריטוריאלי, המופרדים האחד מהשני לעיתים בעשרות רבות של קילומטרים. בופטאצוונה גבלה מצפון עם מדינת בוטסואנה וממזרח בבנטוסטן קוואנדבלה. האוכלוסייה השלטת בבופטאצוונה היו בני הצוואנה. עיר הבירה הייתה ממהאבתו. בופטאצוונה הגיעה לקיצה בשנת 1994, אז עם נפילת האפרטהייד היא אוחדה מחדש עם דרום אפריקה. כיום שטחה מהווה חלק מפרובינציות הכף הצפוני, הצפון-מערבית, המדינה החופשית וחאוטנג.
גאוגרפיה ודמוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ב-1971 הוענק לבופוטאצוואנה שלטון עצמי, וב-5 בדצמבר 1977 נהפכה בופטצוואנה למדינה עצמאית ותושביה איבדו את אזרחותם הדרום אפריקאית. כראש המדינה נתמנה לוקאס מנגופ שהיה שליט אוטוקראטי. בופוטאצוואנה הייתה הבנטוסטן היחיד שנשא את עצמו כלכלית, וככזו שימשה חלון ראווה לתוכנית הבנטוסטנים של הממשל הדרום אפריקאי. רמת החיים של תושביה הייתה גבוהה משל יתר הבנטוסטנים ומשל מרבית מדינות אפריקה השחורה. בשטח בופוטאצוואנה הקימו אנשי עסקים יהודים דרום-אפריקאים בסיוע ישראלי את עיר ההימורים והשעשועים סאן סיטי, שהייתה אטרקציה תיירותית אשר גילגלה ממון רב, העניקה תעסוקה לילידים, והביאה רווחים אדירים ליזמים ולשליטי המדינה.
בשנות ה-80 של המאה ה-20, החלו לפעול אנשי עסקים וחברות מישראל במדינה. בין השאר מוטי זיסר, הקבלן הירושלמי מתי ליפשיץ, האדריכלים אריה שרון וישראל גודוביץ.
ב-1988 ניסו אנשי כוחות השמירה של בופוטאצוואנה לבצע הפיכה, אך זו דוכאה כעבור זמן קצר יחסית בידי צבא דרום אפריקה וגורמי פנים בופוטאצוואנים.
לאחר סיום האפרטהייד, כשנערכו בדרום אפריקה בחירות דמוקרטיות ב-1994, סירב מנגופ להתאחד חזרה עם דרום אפריקה הדמוקרטית, והוא הודח בהפיכה. לזמן מה השתלטה על בופטצוואנה חזית ההתנגדות האפריקאנרית (AWB) - קבוצה לאומנית קיצונית של לבנים אפריקאנרים ששמה לה למטרה להמשיך ולקיים את מדיניות האפרטהייד. לבסוף, לאחר הפיכה נוספת, מונתה ממשלת מעבר וב-27 באפריל אוחדה בופטצוואנה מחדש עם דרום אפריקה, יחד עם שאר הבנטוסטנים.
מבנה פוליטי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מבנה פוליטי > ראשי בופוטאצוואנה

| מנהיג |  | שם | כהונה | סוג |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| בותה | 1 | לורנס לוקאס מאנייאנה מאנגופה Lawrence Lucas Manyane Mangope | 1972–1977 | ראש השרים |
| בותה | (1) | לורנס לוקאס מאנייאנה מאנגופה (כהונה שנייה) Lawrence Lucas Manyane Mangope | 1977–1988 | נשיא |
| בותה | 2 | רוקי מאלבאנה-מטסינג Rocky Malebana-Metsing | 1988 | נשיא |
| דה קלרק | (1) | לורנס לוקאס מאנייאנה מאנגופה (כהונה שלישית) Lawrence Lucas Manyane Mangope | 1988–1994 | נשיא |
השתייכות מפלגתית:      עצמאי;      מפלגת בופוטאצוואנה הדמוקרטית (BDP);      מפלגת העם הפרוגרסיבית (PPP)
מבנה פוליטי > מערכות בחירות

| מערכות הבחירות לפרלמנט בופוטאצוואנה> מפלגה.בחירות 1972 (1) | מערכות הבחירות לפרלמנט בופוטאצוואנה> מושבים.בחירות 1972 (1) | מערכות הבחירות לפרלמנט בופוטאצוואנה> .בחירות 1972 (1) |
| --- | --- | --- |
| המפלגה הלאומית (BNP) | 20 |  |
| מפלגת ספוסנגווה (SP) | 4 |  |
| סה"כ | 24 |  |
בחירות 1977 (2)
| מפלגת בופוטאצוואנה הדמוקרטית (BDP) | 90 |  |
| מפלגת ספוסנגווה הלאומית (NSP) | 6 |  |
| סה"כ | 96 |  |
בחירות 1982 (3)
| מפלגת בופוטאצוואנה הדמוקרטית (BDP) | 72 |  |
| סה"כ | 72 |  |
בחירות 1987 (4)
| מפלגת בופוטאצוואנה הדמוקרטית (BDP) | 66 |  |
| מפלגת העם הפרוגרסיבית (PPP) | 6 |  |
| סה"כ | 72 |  |
ראו גם

כף התקווה הטובה (פרובינציה)
מדינת אורנג' החופשית (פרובינציה)
טרנסוואל (פרובינציה)
הערות שוליים

1 2  Sally Frankental; Owen Sichone (2005-01-01). South Africa's Diverse Peoples: A Reference Sourcebook. ABC-CLIO. p. 187. ISBN 978-1-57607-674-3. Retrieved 2013-09-18.
↑  "Census > 1991 > RSA > Variable Description > Person file > District code". Statistics South Africa - Nesstar WebView. Retrieved 18 August 2013.
↑  ישראלים שותפים לבנייה, מעריב, 4 בספטמבר 1984
↑  "Bophuthatswana" ,Elections in South Africa's Apartheid-Era Homelands "Bantustans", AFRICAN ELECTIONS DATABASE
| בנטוסטנים בדרום אפריקה בתקופת האפרטהייד |
| --- | --- | --- |
| בנטוסטנים שהוכרזו עצמאיים | בופוטאצוואנה בופוטאצוואנה • ונדה ונדה • טרנסקאי טרנסקאי • סיסקאי סיסקאי |  |
| בנטוסטנים רגילים | גאזאנקולו גאזאנקולו • לבווה לבווה • קוואקווא קוואקווא •  קאנגוואנה • קוואנדבלה קוואנדבלה • קוואזולו קוואזולו |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555268905171  GND: 4080466-5  LCCN: n82166401   WorldCat (עם LCCN): n82-166401 
מפת בופוטאצוואנה
בז'וסטק

| --- | --- |
סמל בז'וסטקסמל בז'וסטק

 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  פודקרפצקיה פודקרפצקיה
 מחוז:  דמביצה
 שטח:  8.76 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  2,722 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  49°52′N 21°24′E﻿ / ﻿49.867°N 21.400°E﻿ / 49.867; 21.400
 אזור זמן:  UTC+1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיבז'וסטק(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיבז'וסטק(למפת פרובינציית פודקרפצקיה רגילה) ז'שוב פשמישל סטאלובה וולה מיילץ שוויינטו. לובלין פולין קטן  סלובקיה אוקראינהבז'וסטק(למפת פרובינציית פודקרפצקיה מוגדלת) ז'שוב פשמישל סטאלובה וולה מיילץ שוויינטוקז'יסקיה לובלין פולין קטן  סלובקיה אוקראינהבז'וסטק  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
בז'וסטק (בפולנית: Brzostek) היא עיירה במחוז דמביצה שבפרובינציית פודקרפצקיה בפולין, כ-19 ק"מ דרומית לדמביצה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
התיעוד הראשון ליישוב הוא בתעודות מראשית המאה ה-12, ובמאה ה-14 קיבל זכויות עירוניות. בשנת 1657 נשרפה העיירה בידי כוחותיו של ג'רג' ראקוצי השני. בשנת 1846 פרץ בעיירה מרד האיכרים הגליציאנים.
יהודי בז'וסטק

היישוב היהודי בעיירה החל בראשית המאה ה-19, לאחר שבוטלה הבעלות הפרטית במקום. בעיירה ישבו חסידים רבים.
בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 אירעו מספר מקרים של תקיפת יהודים בעיירה והפצת עלילות דם כנגדם. בעת הכיבוש הרוסי במהלך מלחמת העולם הראשונה נבזזו חנויות היהודים בעיירה, כ-40 בתי יהודים הועלו באש, ומספר יהודים בה נרצחו. לאחר המלחמה, השתקמה הקהילה בעיירה בסיוע הג'וינט, אך מצבה הכלכלי נותר קשה.
בין מלחמות העולם פעלו בעיירה תנועות ציוניות, ובהן עקיבא והשומר הצעיר. בתקופה זו נמנו בעיירה קרוב ל-500 יהודים, מתוך כ-1,300 תושבים.
יהודי בז'וסטק > בשואה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלטו רבים מיהודי העיירה מזרחה. עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים הוטלו על יהודיה עבודות כפייה והיטלים כספיים, וכן הגבלות תנועה. בתחילת 1942 נחטפו יהודים מהעיירה למחנות עבודה.
ב-11 ביולי 1942 רוכזו יהודי העיירה, ולמחרת נרצחו רבים מהם ביער פודזאמצ'ה עם יהודים נוספים מהסביבה. האחרים נרצחו ביערות ליד ואז'יצה וסוקולובקה. יהודים שניסו להימלט ליערות הסביבה נתפסו ברובם, והגרמנים המשיכו במצוד אחר יהודיה האחרונים של העיירה בחודשים שלאחר מכן.
אנרגיה הידרואלקטרית

סכר אסואן הגבוה. הסכר מפיק 2.1 ג'יגה וואט חשמל.
תחנת הכוח ההידרואלקטרית בסכר שלושת הערוצים – תחנת כוח הגדולה בעולם, בעלת תפוקה מרבית של כ-22.5 גיגה-ואט.
אנרגיה הידרואלקטרית (מיוונית: הידרו [ὑδρο-‎] = מים, אלקטרו [ἠλεκτρο-‎] = חשמל) היא אנרגיה חשמלית שמקורה בתנועת המים. זוהי האנרגיה המתחדשת הנפוצה ביותר על כדור הארץ, המיוצרת באמצעות ניצול תנועת המים בנהרות, בנחלים, במפלים, בגלי ים ובתנועת גאות ושפל של האוקיינוסים. את האנרגיה מתנועת המים ניתן להסב בקלות לחשמל על ידי ניצול זרימת המים לסיבוב גלגל (טורבינה), המייצר אנרגיה חשמלית. האתר שבו מותמרת האנרגיה מאנרגיה מכנית לחשמלית נקרא "תחנת כוח הידרואלקטרית". בתחנת כוח הידרואלקטרית מים הנופלים מפתח סכר או ממפל מים טבעי, מסובבים טורבינה. מרגע שתחנת כוח כזו נבנית ומופעלת, כמעט שלא נוצרים גזי חממה או פסולת בעקבות פעולת התחנה.
המים ניתנים לאגירה באגמים טבעיים או מלאכותיים או במאגרים אחרים. באופן זה ניתן לאגור את אנרגיית המים הפוטנציאלית (כאנרגיה שאובה) ולהשתמש בה לייצור חשמל כאשר יש צורך בכך.
היסטוריה ושיטות

תחנת הכוח ההידרואלקטרית הראשונה הוקמה באנגליה בשנת 1870.
בסך הכל, נכון לשנת 2020, סך הייצור העולמי של אנרגיה זו הגיע קרוב ל-4500 טרה (תחילית)-ואט-שעה (הספק ממוצע של כ-500 גיגה-ואט), שהוא כ- 17% מתצרוכת החשמל העולמית, וכ-60% מהחשמל שהופק בעזרת אנרגיה מתחדשת.  החל משנת 2007 תחנת הכוח הגדולה ביותר בעולם היא התחנה ההידרואלקטרית בסכר שלושת הערוצים שבסין, ומשנת 2012 כושר הייצור שלה עומד על 22.5 גיגה-ואט.
היסטוריה ושיטות > זרימת מי נהרות

סכירת מי נהרות היא השיטה הוותיקה והידועה ביותר להפקת חשמל הידרואלקטרי, ונפוצה עד היום בכל העולם. בין הסכרים ההידרואלקטריים המפורסמים ניתן למנות את סכר הובר שעל נהר הקולורדו בארצות הברית, סכר אסואן שבמצרים וסכר שלושת הערוצים שבסין. המדינה שבה יש שימוש מרבי באנרגיה הידרואלקטרית היא סין, שם הוקמו על נהרות עשרות סכרי ענק, שבהם מפיקים אנרגיה רבה, תוך פינוי המוני בני אדם מבתיהם. על פי טענות ארגוני סביבה, יצירת סכרי הענק גרמה גם לפגיעה סביבתית גדולה ולשינויים במאזן האקולוגי. מדינות נוספות שבהן משתמשים רבות בטכנולוגיה זו הן קנדה, ברזיל, רוסיה וארצות הברית.
היסטוריה ושיטות > גלי גאות

שיטה נוספת היא אנרגיית גאות ושפל המתבססת על ההפרשים של גובה גלי האוקיינוסים בעולם בזמני הגאות והשפל. בצפון צרפת נחנכה בשפך נהר הראנס, בשנת 1966 תחנת הכוח לה ראנס, שהיא בעצם סכר גאות ושפל, שבה קבועות 24 טורבינות דו כיווניות. כל אחת בהספק של 10.3 מגה ואט בזמן שיא (240 מגה ואט לכל התחנה), כך שבאופן ממוצע מספקת התחנה 68 מגה ואט לשעה. הפרובינציה נובה סקוטיה הקנדית במזרח קנדה הציבה במפרץ פאנדי, על קרקע המפרץ, טורבינות תת-ימיות שמנצלות את האפקט של תהודת גלי גאות המיוחדים למפרץ זה.
היסטוריה ושיטות > אנרגיית גלים והפרשי חום

סוג חדש יחסית של אנרגיה הידרואלקטרית היא אנרגיית גלים, אשר בה מנצלים את גלי הים לסיבוב טורבינה וייצור חשמל. ניתן לנצל באופן דומה זרמי ים קבועים שנגרמים על ידי רוחות. ונעשו גם ניסיונות ביפן להפקת חשמל באמצעות רפסודות האוצרות את אנרגיית הגלים ונבנו מתקנים בחוף המערבי של ארצות הברית ובארצות הסקנדינביות לניצול הזרם הנובע מהפרשי החום והקור הניכרים בין שכבות המים השונות.
אנרגיה הידרואלקטרית בישראל

בישראל אין מפלים המאפשרים ניצול אנרגיה הידרואלקטרית, אולם כבר בנימין זאב הרצל הגה את פרויקט תעלת הימים. מדובר על חפירת תעלה שתזרים מים לים המלח מהים התיכון או מים סוף לשם ייצור חשמל בעזרת זרימת מים זו, בזכות הבדלי הגבהים שבין ים המלח לימים האחרים. בשנות החמישים החלו לעבד תוכניות לייצור חשמל מטורבינות מים בתעלת הימים, שהייתה אמורה לזרום מהים התיכון או מים סוף לים המלח, תוך ניצול הפרשי הגבהים הגדולים. בדיקות הראו שאין לתוכנית כדאיות כלכלית, למרות ההשקעות העצומות שכבר גויסו לשם כך מיהודי התפוצות, והתוכנית ננטשה.
בתוכנית למוביל המים הארצי, שהוצגה על ידי שמחה בלאס בשנת 1943 בפני ראשי היישוב נכללה גם תוכנית לייצור חשמל במסגרת מפעל הידרואלקטרי (גרסה מוקדמת של תעלת הימים). במסגרת התוכנית היו מי הים התיכון אמורים להגיע עד לכנרת (דרך תעלות ומנהרה) ומשם עד לים המלח דרך שורת אגמים מלאכותיים.
תחנת הכוח הראשונה שסיפקה חשמל לארץ ישראל ולעבר הירדן הייתה תחנה הידרואלקטרית – תחנת הכוח בנהריים הוקמה על ידי פנחס רוטנברג ונחנכה בשנת 1932, ניצלה את מי הנהרות ירדן וירמוך להפקת חשמל. התחנה פעלה משנת 1932 ועד כיבוש המקום על ידי חיילי הלגיון הערבי בשנת 1948.
בשנת 1992 הקימה חברת מצד עתרת – המאגדת את קיבוץ כפר הנשיא עם מספר אנשי עסקים – תחנת כוח הידרואלקטרית קטנה בנהר הירדן סמוך למצד עתרת, כשני ק"מ ורבע מדרום לגשר בנות יעקב. לתחנה הספק של כ-2.6 מגהוואט.
ראו גם

אנרגיה חלופית
אנרגיה ירוקה
אנרגיה מתחדשת
הערות שוליים

↑  Hydropower Special Market Report, באתר סוכנות האנרגיה הבין-לאומית, יוני 2021
↑  כפי שהובא בספריו של בלאס "מי מריבה ומעש" ו"אוצרות המים בארץ ישראל, סיכויי השקאה ופיתוח הידרו-אלקטרי"
↑  התחנה ההידרואלקטרית, באתר קיבוץ הנשיא (ארכיון)
| אנרגיה מתחדשת |
| --- | --- | --- |
| אנרגיה סולארית | תא פוטו-וולטאי • פאנל סולארי • מגדל שמש • טורבינה סולארית • ארובת שרב (טכנולוגיה מוצעת) • בריכת שמש • דוד שמש • לייזרים שאובי-שמש • הליוסטט • תנור שמש |  |
| אנרגיית רוח | טורבינת רוח • טחנת רוח |  |
| אנרגיית מים | אנרגיה הידרואלקטרית • תחנת כוח הידרואלקטרית • אנרגיית גלים • אנרגיית גאות ושפל • טחנת מים • מבטשה • אנרגיה שאובה |  |
| כוחות נוספים | דלק ביולוגי (ביו דיזל) • ביוגז • אנרגיה גאותרמית |  |
| קיימות |
| --- | --- | --- |
| מושגי מפתח | איכות הסביבה • אקולוגיה • סביבתנות • טביעת רגל אקולוגית • מאזן אקולוגי • צדק בין-דורי |  |
| איומים | משבר האקלים • התחממות עולמית • הידלדלות שכבת האוזון • הכחדה המונית |  |
| אסטרטגיות סביבתיות | חשיבה סביבתית • קיימות מקומית • חינוך סביבתי • אקו-אנרכיזם • אקולוגיה עמוקה • עירוניות חדשה |  |
| פסולת | הפחתה במקור • קומפוסט (התכלות) • שימוש חוזר • מיחזור (מיחזור בישראל) • מדרג הפסולת • שטח הפסולת של האוקיינוס השקט  • שטח הפסולת של האוקיינוס ההודי  • שטח הפסולת הצפון אטלנטי |  |
| תשתיות ובנייה | תחבורה בת קיימא • בנייה ירוקה • תכנון רגיש למים • בנייה באדמה • בנייה תואמת אקלים |  |
| גינון וחקלאות | גינה קהילתית • גינון יובשני • חקלאות אורגנית • גידול ביו-אינטנסיבי • מזון מקומי • גינון גרילה • פרמקלצ'ר • יער מאכל • חקלאות עירונית |  |
| אנרגיה | אנרגיה חלופית • אנרגיה ירוקה • אנרגיה מתחדשת • אנרגיה סולארית • אנרגיית רוח • אנרגיה הידרואלקטרית • RDF |  |
| כלכלה | תרבות הצריכה • מזון מהיר • שיווק ערכי • שיווק ירוק • גרינווש • פיתוח בר-קיימא • תיירות בת קיימא • השקעה אחראית • כלכלה אקולוגית • התיישנות מתוכננת |  |
| ארגונים בישראל | החברה להגנת הטבע • המשרד להגנת הסביבה • אדם טבע ודין • אקו-ויקי • חיים וסביבה • מגמה ירוקה • המרד בהכחדה • צלול |  |
| מיזמים נבחרים | אג'נדה 21 • יום ללא קניות • תערוכת קלינטק • תחבורה היום ומחר • פרויקט עדן • ביוספירה 2 • BedZED • יום איכות הסביבה העולמי • שמיטה ישראלית |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533742705171  BnF: cb11978798q (data)  LCCN: sh85063399  NDL: 00571587 
מפרץ פאנדי הקנדי ידוע בהפרשים הגדולים בין גלי גאות ושפל, דבר שניתן לנצל באמצעות טורבינות תת-מימיות להפקת חשמל
בית הדרקונים

ערך זה עוסק במבנה בספרד. אם התכוונתם לסדרות טלוויזיה, ראו .
| --- | --- |

בית הדרקונים
 מידע כללי
 סוג:  בניין 
 כתובת:  כיכר המלכים Plaza de los Reyes
 מיקום:  סאוטה
 מדינה:  ספרד ספרד
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1897–1905 (כ־8 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1905 
 חומרי בנייה:  אבן מלאכותית
 אדריכל:  חוסה מריה מנואל קורטינה פרס 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות אקלקטית 
 מידות
 קומות:  3
 קואורדינטות:  35°53′13.89″N 5°18′31.6″W﻿ / ﻿35.8871917°N 5.308778°W﻿ / 35.8871917; -5.308778
 he
 
בית הדרקונים (בספרדית: Casa de los Dragones) בסאוטה, שבספרד, הוא דוגמה בולטת לבניין בסגנון אדריכלות אקלקטית, ובראשו ארבעה פסלי ענק של דרקונים.
הבניין נמצא סמוך מאוד לכיכר המרכזית - כיכר המלכים (Plaza de los Reyes) בסאוטה - אחת משתי המובלעות הספרדיות שבצפון אפריקה.
המבנה הוקם בהזמנת ראש עיריית סאוטה פרנסיסקו סרני גונסאלס (Francisco Cerni González) ואחיו ריקארדו. האדריכל היה חוסה מריה מנואל קורטינה פרס (José María Manuel Cortina Pérez), הבניה החלה בשנת 1897 והושלמה בשנת 1905. הבניין בנוי מאבן מלאכותית, ופסלי הדרקונים המקוריים היו עשויים מארד.
הבית עבר בעלים לאורך השנים, ובשנת 1925 הוסרו פסלי הדרקונים המקוריים, ואבדו. בשנת 2006 הותקנו פסלים חדשים של דרקונים, עשויים מתערובת של שרף ופיברגלס וצבועים בצבע דמוי ארד, שהוקמו על ידי האמן אנטוניו רומרו ואייחו (Antonio Romero Vallejo). משקל כל אחד מהפסלים החדשים כ-200 ק"ג בלבד.
| --- | --- |