כופריים
מאפיינים של המשפחה

על פי רוב הגבעולים הצעירים רְבוּעִים (מרובעים, בעלי 4 מקצועות). עלי לוואי נעדרים מנוונים או זעירים. ייתכן גם מספר רב של לוואים זוויתיים שמתחדדים בראשם כמרצע. העלים נגדיים בדרך כלל בארבע טורים או דוריים, לעיתים רחוקות מסורגים או כמעט מסורגים. העלים פשוטים, תמימים (משוננים בסוג Trapa) והעורקים המשניים מנוצים ומקושתים, כלומר: הם יוצאים מצדי העורק הראשי, ואינם מסתיימים בשפת העלה ממש אלא מחוברים ביניהם בסדרה של קשתות בולטות לעבר השפה. לפעמים נראה עורק יחיד עם או בלי עורקים משניים ברורים.
התפרחות הן מסוג אשכול, מסוימת, או מכבד. הפרחים בדרך כלל חסרי ריח, ערוכים יחידים, בזוגות או בקבוצות בחיק עלים או באשכולות, בסיומות או במכבדים בקצות הגבעולים. בדרך כלל, לעוקצי הפרחים יש חפיות.
הפרחים דו-מיניים (הסוג Capuronia חד-מיני ודו-ביתי), נכונים או לעיתים נדירות בלתי נכונים ואז הם בעלי נטייה לסימטריה חד-צדדית, כי המאבקים מקובצים בצד אחד של העמוד השחלה. הסוגים Pleurophora ו-Cuphea הם סימטריים חד-צדדיים אמתיים.
הפרחים בעלי צינור פרח, בדרך כלל בעלי עטיף כפול, והם ערוכים בדרך כלל בדורים של 4, 6 או לעיתים רחוקות 8 או 16 איברים. צינור הפרח הוא גביעי, גלילי או חרוטי, קרומי עד עבה וגלדני. הוא בדרך כלל בעל 6 עד 12 עורקים בולטים או צלעות והוא משתייר עם התפתחות הפרי (למעט בסוג Lafoensia). צינור הפרח נוצר מאיחוי של המצעית עם הבסיסים של עלי הגביע, של עלי הכותרת ושל האבקנים.
במשפחת הכופריים קיימים שלושה מצבים של צינור הפרח ביחס לשחלה, כאשר הראשון הוא הנפוץ ושני האחרים נדירים יותר: 1. צינור הפרח מופרד השחלה העילית, אך עומד מעל בסיסה והאבקנים והעטיף יוצאים מצינור הפרח (Hypanthium Perigynous); 2. צינור הפרח מצוי מעל למקום השחלה התחתית, והאבקנים והעטיף יוצאים מרקמה שמאוחה לדופן השחלה (Hypanthium Epiperigynous); 3. מצב ביניים שבו צינור הפרח קבוע באמצע שחלה תחתית למחצה (Hypanthium Epihypoperigynous).
עלי הגביע מאוחים, אורכם כאורך צינור הפרח ואף קצר יותר, והם קרומיים עד גלדניים. הם מסתיימים ב-4 עד 6 שיניים, שהן אונות הגביעון, כאשר בין השיניים על פי רוב יש שיניים זעירות פחות או יותר מפותחות. אונות אלו ערכות לסירוגין עם עלי הגביע או נעדרות לחלוטין. צורת שן הגביע משולש או אלפיטי וראשו מחודד.
עלי הכותרת על פי רוב 4 עד 6 ולעיתים רחוקות הם נעדרים או רבים. עלי הכותרת נעוצים בדופן הפנימי של צינור הפרח בחלקו העליון, וערוכים לסירוגין מול עלי גביע. הם מקומטים קלות (גליים), עורקיהם מנוצים עם ציפורניים או לא, לעיתים קרובות הם נושרים מוקדם יחסית אך לא קמלים.
האבקנים על פי רוב 4 או 8, לעיתים רחוקות מרובים (32 עד 200) בסוגים של עצים "פרימיטיביים" או 1 עד 2 בצמים עשבוניים מתקדמים יותר. גובה האבקנים שווה או לפעמים שונה מאוד (בצמחים הטרוסטייליים, heterostylous) ונעוצים בצינור הפרח. האבקנים בדרך כלל מסודרים בשתי שורות שונות וכפולים ממספר עלי הגביע, ולפעמים בשורה אחת, כאשר הם נעוצים קרוב לבסיסו של צינור הפרח או גבוה יותר מתחת לעלי הכותרת. כאשר האבקנים רבים, אז הם ערוכים במספר שורות נפרדות, ולפחות חלקם נעוצים בצלע צינור הפרח ממש מתחת לעלי הגביע (בסוגים רימון, Sonneratia וכמה מינים של סוג Duabanga). האבקנים מופרדים בפרח וכפופים בפקעית. המאבקים מורכבים משתי לשכות שנפתחות לאורך הבטן על ידי סדקים בעת שחרור גרגרי האבקה. המאבקים מקובעים לזיר באמצע גבם, אבל מקום הקיבוע משתנה מאוד סביב האמצע (dorsifixed and versatile). לעיתים נדירות המאבקים מקובעים לזיר בתחתיתם (Pleurophora, Crimea).
השחלה על פי רוב עילית או לעיתים רחוקות יותר תחתית למחצה או תחתית (אך ורק בסוג רימון). השחלה מוקפת בבסיסה בצופן טבעתי או בצופן מוגדל עם או בלי צוף. עלי השחלה מאוחים (gynoecium syncarpous). לשחלה 2 עד 6 מגורות או לעיתים רחוקות הרבה מגורות או מגורה אחת (בסוג cryptotheca) ובדרך כלל בכל אחת מהמגורות ביציות רבות. המגורות מופרדות במחיצות שלמות או מנוונות לכדי נימים דקים. השחלה מופרדת, עם עוקץ קצר בתחתית השחלה (העוקץ חלק מן השחלה עצמה) או ללא. בכל אחת מהמגורות ביציות רבות. ביציות - 2 עד רבות נתונות על שליות זוויתיות שלעיתים אינן מגיעות לקודקוד השחלה. בסוג אחד (אמניה) השיליה דופנית. הביציות זעירות והפוכות (אנאטרופית, anatropous) ומתיישרות (ascending, Campylotropous). עמוד השחלה פשוט, דק, בדרך כלל בולט מן הפרח ואורכו משתנה לפי סוגי הצמחים; הצלקת שבראשו רטובה או יבשה, צורתה כדורית, חרוטית-קטומה, מחודדת, או לעיתים רחוקות עם שתי אונות.
הפרי על פי רוב הלקט יבש, עם דפנות דקות עד עבות, המוקף בחלקו או במלואו בצינור פרח משתייר ולעיתים רחוקות גילדני או דמוי ענבה. הפרי מתפתח משני שחלילים מאוחים או יותר, וכדי לשחרר את זרעיו הוא נפתח עם הבשלתו לקשוות. צורות הפתיחה היא חוצת מגורה (loculicidal) או חוצת חיץ (septifragal) או באופן לא סדיר. לעיתים נדירות הפתיחה היקפית (circumscissile) או שאין פתיחה כלל. הזרעים בדרך כלל רבים, זעירים, לעיתים רחוקות מכונפים. הם ללא אנדוספרם (רקמת מזון המצויה בתוך זרעים לצדו של העובר או סביבו) לעיתים הם עטופים בציפה (רימון); העובר ישר, הפסיגים פרושים (מקופלים ברימון או בלגרסטרמיה), לעיתים קרובות בסיסם בעלי אוזניים או בצורת לב, עוטפים חלקית את השורשון הקצר, שמנוניים.