stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אקי אבני
קריירה > בשנות ה-90

בין השנים 1990–1993 הנחה את תוכנית הנוער "תוססס" בערוץ הראשון. בשנת 1992 כיכב בסרטו המוזיקלי של אורי ברבש "ללקק ת'תות", לצד אורי בנאי. באותה השנה שיחק בסרט "נערי החוף", וכן שיחק בתפקיד דרמטי של צעיר הומוסקסואל בסרט "חסד מופלא" של הבמאי עמוס גוטמן.
בשנת 1994, עם הקמת הערוץ השני, הנחה את תוכנית ההיכרויות "סטוץ" ואת השעשועון "פחות או יותר". בשנת 1995 הנחה את תחרות הקדם אירוויזיון יחד עם מיכאלה ברקו, השתתף בסרט "שחקנים" לצד שמוליק סגל, במחזמר "גריז" לצד צביקה הדר והשתתף בהצגה "סיפור הפרברים" לצד נועה תשבי. עוד הופיע אבני ב"המפקח בא" של תיאטרון הקאמרי ובהצגה "רומיאו ויוליה" עם הקבוצה של רינה ירושלמי בתיאטרון השייקספירי המלכותי שבלונדון.
בשנת 1998 השתתף בסדרה "טירונות" בה גילם את עידו, מפקד פלוגה בחטיבת גבעתי. על משחקו ב"טירונות" זכה אבני במספר פרסים וביניהם: שחקן השנה בטלוויזיה, ופרסי מסך הזהב על משחק דרמטי בשנים 2000–2001.
במקביל למשחקו בסדרה, בין השנים 1998–1999 הנחה את תוכנית הטלוויזיה "המבצר" לצד סיגל שחמון.
לקראת סוף 1998 השתתף בתפקיד הראשי במחזמר המבוסס על סדרת הספרים של יגאל מוסינזון "חסמבה". שם גילם את דמותו של ירון זהבי, מפקד חסמבה, לצדה של סנדי בר אשר גילמה את דמותה של תמר היפה. ב-1999 הנחה את תחרות היופי הבין-לאומית Mrs. World שנערכה בתיאטרון ירושלים.
קריירה > בעשור הראשון של המאה ה-21

בשנת 2000 השתתף בסרטו של מרק רוזנבאום "הבולשת חוקרת" לצד משה איבגי והיה מועמד לפרס אופיר לשחקן המשנה הטוב ביותר. באותה שנה גם שיחק אבני את הדמות הראשית בסרטו של יוסף סידר "ההסדר" לצד טינקרבל ועידן אלתרמן. בסרט שיחק את דמותו של מנחם, מפקד פלוגה בחטיבת הצנחנים הנקלע לפרשיית טרור יהודי. הסרט זכה בחמישה פרסי אופיר, בהם פרס השחקן הראשי עבור אבני. באותה שנה ניצח בפסטיבל הזמר, ביחד עם הזמרת חיה סמיר, עם השיר "תפילת האור". באותה תקופה השתתף בהצגה "המתנקשים" בתיאטרון בית לסין, והנחה פעמיים את טקס מלכת היופי ואת ספיישל יום העצמאות בערוץ השני.
בשנת 2001 עבר להתגורר בלוס אנג'לס יחד עם אשתו הטרייה סנדי בר במטרה לפתח קריירת משחק בארצות הברית במקביל לקריירה המצליחה בישראל. במהלך שהותו בלוס אנג'לס הספיק להשתתף בתפקיד אורח בסדרות האמריקאיות "24" בתפקיד מחבל ממוצא ערבי, בסדרה "ג'אג" בתפקיד סוכן כפול ממוצא ערבי שעובד עם האמריקאים והעיראקים, בסדרת המתח "היחידה" בתור קצין בצה"ל, בסדרת הדרמה "האף" (Huff) בתפקיד מדריך קרב מגע ישראלי בשם ארי ובסדרה "Stand Off" כרופא ישראלי.
אבני חזר מלוס אנג'לס לארץ כדי להשתתף בסרטו של מנחם גולן "השיבה מהודו" (2002) לצד ריקי גל ואסי דיין. בנוסף דגמן לצד אילנה ברקוביץ' למותג האופנה "גולף" בשנת 2003, הנחה את תוכנית המציאות "קחי אותי שרון" (2003), השתתף בקמפיין של מעדן החלב "מילקי" ביחד עם סנדי (2004), והנחה את התחרות "את המודל". הוא השתתף בסרטו של עמוס גיתאי "אזור חופשי" (2005) לצד נטלי פורטמן וחנה לסלאו, ובסרט הדוקומנטרי "טיסת החלומות" (2005). כן השתתף בסרט "מלח הארץ" (2006) לצד ליאור אשכנזי.
בשנים 2006–2008 כיכב בסדרה הישראלית "אולי הפעם". ב-2008 שיחק בסרט ההוליוודי "החבר החדש של אמא שלי", לצד אנטוניו בנדרס. ב-2009 השתתף במופע המוזיקלי "מלחמת העולמות" בגרסתו הישראלית.
קריירה > בעשור השני של המאה ה-21

בשנת 2010 חזר אבני למרקע עם תפקיד בסדרת הנוער "חסמבה דור 3", והשתתף בעונה השישית של "רוקדים עם כוכבים". בהמשך אף הנחה את קדם אירוויזיון 2011 לצד שירי מימון.
בשנת 2011 הוא כיכב בתיאטרון הקאמרי במחזמר "לילה לא שקט" המבוסס על שיריו של שלמה ארצי, במחזה "בעל למופת" מאת יהושע סובול, בהצגה "פרוסט / ניקסון" לצד עודד תאומי (ועל תפקידו כדייוויד פרוסט זכה בשבחים גדולים מצד המבקרים) ובמחזמר "קברט".
בשנת 2012 אבני החל להשתתף בסדרת הנוער "יומני החופש הגדול" בערוץ דיסני. בשנת 2013 החל להגיש יחד עם הילה נחשון את התוכנית "סדר יום חדש" המשודרת בערוץ 10.
ב-2014 החל לגלם את דמותו של דן גאלאגר בהצגה "חיזור גורלי" של תיאטרון הבימה על בסיס הסרט המפורסם והופיע בעונה החמישית של סדרת הנוער הפופולרית "גאליס".
בתחילת 2015 השתתף אבני כקריין בסדרה של קונצרטים עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, בניצוחו של מנפרד הונק, עם הרקוויאם 626 של מוצרט. במקביל שיחק בתיאטרון הבימה, במחזמר "אויטה" לצד שירי מיימון.
ב-2016 אבני שיחק בסדרת המתח "המדרשה" בערוץ 2 של רשת. ב-2016 הוקרן לראשונה סרט הקולנוע הישראלי "ילדי הסתיו" בכיכובו.
ב-2017 השתתף בעונה השישית של סדרת הנוער "ראש גדול" בתור אבא של אחת הדמויות הראשיות, עוד בתיאטרון הבימה בהצגה "שייקספיר מאוהב" בתפקיד כריסטופר מארלו, ושיחק בתיאטרון הבימה במחזה "סיפור אהבה בשלושה פרקים" מאת הארווי פירסטיין. באותה שנה השתתף בסרטה של מיכל בת-אדם "הדרך לאן".
ב-2018 השתתף בסדרה "יש לה את זה" ששודרה ב"קשת", בתור רפאל הסטייליסיט, בהצגה "אמא מאוהבת" לצד חנה לסלאו. ב-2019 יצא לאקרנים הסרט "פיניטה לה קומדיה", בו הופיע בתפקיד ראשי, לצד אסי דיין.
קריירה > בעשור השלישי של המאה ה-21

ב-2021 השתתף בסדרה "מקיף מילאנו", ששודרה בכאן 11 בתור רפאל אוזן. באותה שנה יצא לאקרנים הסרט "פול ספיד", בו גילם את ארנון.
ב-2022 השתתף בספיישל VIP של תוכנית הבישול "מאסטר שף" והגיע למקום הרביעי.
באותה שנה גילם את תפקיד הרב הצבאי הראשי בסדרה "שישו ושמחו", ששודרה בכאן 11.
ב-2023 גילם את ריקרדו כהן במחזמר "מרי לו", ובאותה שנה נבחר להנחות יחד עם מורן אטיאס את טקס הדלקת המשואות ביום העצמאות ה-75 למדינה
במאי 2023 יצא לאקרנים סרטו הראשון כבמאי, "כולם מחכים רק לי" בו הוא מככב בתפקיד הראשי כמפיק אגדי שזכה בפסטיבל קאן, המגלה את דעתם האמיתית של אנשי עליו באמצעות מצלמות נסתרות שהתקין ברחבי ביתו. בנוסף גילם את ארי בסדרה 4:20 בעל חברת היגאה.
בספטמבר 2023 התארח באחד הפרקים של תוכנית האירוח "ארוחה של החיים" ששודרה בכאן 11.
חיים אישיים

בסוף שנות התשעים היה בזוגיות עם הדוגמנית סנדי בר, אותה הכיר במחזמר "חסמבה" בחנוכה 1998. השניים התחתנו ב-1 במרץ 2001. בנובמבר 2004 נולד בנם בלוס אנג'לס. בשנת 2008 חזרו בר ואבני מארצות הברית לישראל, ונפרדו. אבני ובר אף כיכבו לאחר מכן בפרסומות של "מילקי" בתפקיד זוג בהליך גירושים.
בשנים 2014–2023 היה אבני נשוי לניקול מילר, בריטית שעלתה לישראל בגיל 12 ועובדת כמעצבת אופנה. לשניים שתי בנות.
בנובמבר 2024 במהלך מלחמת חרבות ברזל פורסם כי אבני מסייע בהסברה הישראלית ברשתות החברתיות והוא שיתף כי אחיינו, סמל נתן שמעון אבני מצפת, נפצע קשה בפיגוע בקניון בכרמיאל.
פילמוגרפיה > סדרות

| שנה | סדרה | דמות | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1998–2001 | טירונות | פלוג | תפקיד ראשי | 4 עונות 27 פרקים |
| 2002–2003 | 24 | מחבל מוסלמי | תפקיד אורח | עונה 2 פרקים 9–10 |
| 2008 | אולי הפעם | אילן אטיאס |  |  |
| 2009 | ארץ נהדרת | חייל | תפקיד אורח | עונה 6 פרק 4 |
| 2012 | יומני החופש הגדול | מיכה | תפקיד משני | תפקיד ראשי בעונה 1 |
| 2010–2013 | חסמבה דור 3 | אורי "אלפא" זהבי | תפקיד ראשי | 2 עונות |
| 2015–2016 | המדרשה | גיורא הפנר | תפקיד משני | עונה 1 |
| 2017 | ראש גדול – ראש חדש | מוטי מוסקט | תפקיד משנה | עונה 6 |
| 2018 | יש לה את זה | רפאל אוזן | תפקיד משני | 2 עונות |
| 2021–2024 | מקיף מילאנו | רפאל אוזן | תפקיד ראשי | 3 עונות |
| 2022 | שישו ושמחו | הרב אלחנן ויזנר | תפקיד משני |  |
| 2022–2023 | מלכת היופי של ירושלים | קולונל צ'ארלי פארקר | תפקיד משני | עונה 2 |
| 2023 | 4:20 | ארי בלחסן |  |  |
פילמוגרפיה > סרטים

| שנה | סרט | דמות | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1992 | נערי החוף | ניר |  |
| 1992 | ללקק ת'תות | תמיר |  |
| 1992 | חסד מופלא | מיקי | תפקיד משני |
| 2000 | ההסדר | המ"פ מנחם | תפקיד ראשי |
| 2000 | הבולשת חוקרת | מפקח מיכה שטיין | תפקיד ראשי |
| 2002 | השיבה מהודו | בן רובין | תפקיד ראשי |
| 2005 | אזור חופשי | ג'וליו | תפקיד משני |
| 2006 | מלח הארץ | נדב הרמן | תפקיד ראשי |
| 2008 | החבר החדש של אמא שלי | סוכן רנדל | סרט באנגלית |
| 2010 | חיילברסלי 3 | אלוף-משנה פטרוב | סרט באנגלית |
| 2011 | ברקיע החמישי | וולפסון | תפקיד ראשי |
| 2016 | ילדי הסתיו | ירון וינשטיין | תפקיד ראשי |
| 2017 | פרשת דמשק | שאול | סרט באנגלית |
| 2018 | פיניטה לה קומדיה | דרור | תפקיד ראשי |
| 2021 | בגידה |  | תפקיד ראשי |
| 2021 | פול ספיד | ארנון |  |
| 2023 | כולם מחכים רק לי | יונתן הראל | במאי, תפקיד ראשי |
פרסים ומועמדויות

1999 – פרס מסך הזהב ("טירונות")
2000 – פרס מסך הזהב
2001 – פרס מסך הזהב
2001 – פרס אופיר ("ההסדר")
התזה של פירן

התזה של ההיסטוריון הבלגי אנרי פּירֶן היא אחת התזות החשובות ורבות ההשפעה במחקר ההיסטורי של המאה ה-20. התזה סובבת סביב שאלת התיקוף (פריודיזציה): מהי נקודת הזמן שבה הסתיימה "העת העתיקה" ומתי בדיוק החלו "ימי הביניים"? התזה עוסקת במידת התפרקותה של האחדות הים-תיכונית לאחר נפילת האימפריה הרומית המערבית, בהשפעתם של כיבושי האסלאם, ובהעברת מרכז הכובד של "אירופה" צפונה.
אנרי פירן
התפתחות התזה

פירן החל לחקור את בעיית סופו של העולם העתיק בזמן מלחמת העולם הראשונה, בעת שישב בשבי הגרמני. בשנות העשרים של המאה ה-20, תוך כדי פולמוס אקטיבי עם מלומדים שונים, התפתחו וגובשו רעיונותיו של פירן. בשל בעיית מיעוט המקורות, פירן הסתמך בעיקר על מטבעות מן התקופה וניתוח מדוקדק של כתבי גרגוריוס מטור על מנת לבסס את עיקרי התזה שלו. בשנת 1922 יצא לאור מאמרו "מוחמד וקרל הגדול" (Mahomet et Charlemagne), ובשנת 1923 המאמר "ניגוד כלכלי: מרובינגים וקרולינגים" (Un contraste economique:Merovingiens et Carolingiens). בשנת 1925 פורסם קובץ הרצאותיו של פירן תחת השם "ערי ימי הביניים" (Medieval Cities) שהביא לתזה של פירן את תפוצתה העצומה. מפאת מחלתו ומותו באוקטובר 1935, פירן לא זכה להשלים ולפרסם את ספרו המופתי "מוחמד וקרל הגדול", שהושלם בידי בנו ז'אק פירן ותלמידו פרנאן ורקאוטרן (Fernand Vercauteren) וראה אור ב-1937.
ביקורות על התזה

תבניות הזמן שנועדו לארגן את המאורעות ההיסטוריים באופן שיש בו רציונל כרונולוגי, הן בדרך כלל המצאה מאוחרת של היסטוריונים מודרניים, ואין להן הרבה מן המשותף עם הדברים שהתרחשו בתקופה הנחקרת. עקב כך, כל ניסיון לחלק את ההיסטוריה ולתחם אותה לתקופות, הוא מטבעו ניסיון שרירותי המעורר מחלוקות בין חוקרים בעלי פרשנות שונה שלעיתים מבוססת על מקורות שונים. על כן, התזה של פירן גרמה לדיון סוער בקרב אנשי אקדמיה, ורבים התנגדו לה וניסו לערער עליה בעזרת נימוקים שונים.
הביקורות על פירן היו רבות ומגוונות, והתייחסו לחלקיה השונים של התזה: נטען כי המידע שהגיע לגרגוריוס מטור (עליו הסתמך פירן) היה חלקי ומקוטע וכלל רסיסי מידע שהגיעו אליו בדרך מקרה ; הוטל ספק בקיומה מלכתחילה של אחדות העולם הרומי ; נטען גם כי המסחר המרובינגי כלל לא היה "גדול" ; כמו כן, הועלתה ביקורת חריפה על ההנחות העיקריות של פירן ביחס לאסלאם. עם זאת, הביקורת של ההיסטוריון הכלכלי, רוברט לופז, היא זו שקראה את התיגר הגדול ביותר על התזה. לופז הסכים עם פירן בדבר ההשפעה המכרעת שהייתה לפלישת המוסלמים על מחיקת המורשת הקלאסית מן המרחב הרומי. לטענת לופז, צדק פירן כשמיקם את סיום העת העתיקה בתקופת הכיבושים המוסלמיים. ואולם בתחום הכלכלי היו פני הדברים שונים. את טענתו, כי האיחוד הכלכלי של העולם העתיק התמוטט עם הופעת האסלאם, הוכיח פירן באמצעות "היעלמותם" מאירופה של ארבעה מוצרים שמקורם במזרח: פפירוס, בדי מותרות, תבלינים ומטבעות זהב. לופז בחן את מעמדם של המוצרים הללו, ובא לידי מסקנה שהיעלמותם לא הייתה בו-זמנית, ואף לא התרחשה במקביל להתפשטות האסלאם. יתר על כן, לופז טען כי לא תמיד מדובר בהיעלמות של המוצר, אלא בצמצום השימוש בו. הסיבות לכך לא היו בהכרח כלכליות, לעיתים צמצום השימוש נבע דווקא מגורמים חברתיים ותרבותיים, או שהושפע משינויים שהתרחשו מחוץ לאימפריה הפרנקית. כך למשל היעלמות הפפירוס לא נגרמה בשל הכיבושים הערביים, אלא בשל ניצחון הנייר 300 שנים מאוחר יותר.
אחד הגורמים המרכזיים אשר מערערים את יסודות התזה של פירן הם מסמכים שנמצאו בגניזת קהיר ואשר מוכיחים כי סחר ברחבי הים התיכון המשיך להתקיים גם לאחר השתלטות המוסלמים על הים התיכון. אחת הביקורות על פירן היא העובדה שהרדהנים עסקו בסחר בין אסיה לאירופה וקישרו בין העולם המוסלמי לנוצרי, כך שהסחר היה יכול להמשיך להתקיים. הרדהנים היו גילדה של סוחרים, בחלקם הגדול יהודים, שמילאו תפקיד חשוב במסחר בין האימפריה המוסלמית לבין הממלכות הנוצריות בימי הביניים. במהלך ימי הביניים המוקדמים המדיניות האסלאמית במזרח התיכון ובצפון אפריקה והמדיניות של הממלכות הנוצריות באירופה אסרו לעיתים קרובות את כניסת הסוחרים של הצד השני לנמליהם. הרדהנים תיפקדו כשליחים וכסוחרים נייטרליים, ובכך שמרו את דרכי המסחר והתקשורת פתוחות.
חשיבות התזה

אנרי פירן היה בין ההיסטוריונים הראשונים אשר הודות למחקריהם נעשתה ההיסטוריה העולמית פחות 'אירופו-צנטרית'. לצד גורמים רומאניים וגרמאניים, הוא הבליט את חשיבות חדירתו של האסלאם לאזור הים התיכון. עוד בטרם נודעה חשיבות גדולה לארצות האסלאם על התפתחות המערב, הבחין פירן בהשפעתן הרבה על תולדותיה של אירופה בימי הביניים.
למרות הביקורות הרבות על פירן, או שמא בזכותן, ובעקבות הדיון הפורה שהן מעוררות, התזה שלו נותרה רלוונטית ונלמדת כמעט בכל קורס אקדמי העוסק בהיסטוריה של ימי הביניים. השפעת התזה של פירן הייתה מרחיקה לכת בתחומים שונים: בחקר ביזנטיון – כיוון שפירן האריך את איחוד העולם הים-תיכוני ואת משך אחיזתה של התרבות הרומית; בחקר ההיסטוריה הגרמנית – שכן פירן נטה להמעיט בתרומה הגרמאנית לתרבות המערבית; בחקר האסלאם – שתפס מעתה מקום מרכזי בהיסטוריה האירופית ; ובתחום הפילוסופיה של ההיסטוריה העוסקת בתאוריות של שינוי.
ראו גם

שקיעת האימפריה הרומית
לקריאה נוספת

Henri Pirenne, Medieval Cities: Their Origins and the Revival of Trade, Garden City, N. Y, 1956
Henri Pirenne, Mohammed and Charlemagne, London : G. Allen and Unwin, 1965
Alfred F Havighurst, The Pirenne Thesis: Analysis, Criticism, and Revision, Lexington, Mass,1965
S.D Goitein, A Mediterranean society: An abridgment in one volume, University of California Press, 1999
אנרי פירן, היסטוריה כלכלית וחברתית של אירופה בימי הביניים (מאנגלית: אהרון אריאל, עריכה מדעית: יהושע פראוור), מסדה, 1975
ראשיתה של אירופה: מערב אירופה בימי הביניים המוקדמים, האוניברסיטה הפתוחה, 2003, כרך ד, יחידה 9 (עורכות: איריס שגריר ואורה לימור): הים התיכון במעבר מהעת העתיקה לימי הביניים – דיון בתזה של פירן, עמ' 145–249
הערות שוליים

↑  אורה לימור, ראשיתה של אירופה: מערב אירופה בימי הביניים המוקדמים (תל אביב, 2003), כרך ד', עמ' 149
↑  אנרי פירן, היסטוריה כלכלית וחברתית של אירופה בימי הביניים, תר' אהרן אריאל, (רמת-גן ,1975), עמ' 5–23
↑  לימור, ראשיתה של אירופה, עמ' 149–150
↑  Henri Pirenne, Medieval cities: Their origins and the revival of trade, (N.Y, 1956), pp. 27.
↑  תרגמה מצרפתית: איריס שגריר; בתוך: לימור, ראשיתה של אירופה, עמ' 177
↑  Pirenne, Mohammed and Charlemagne, pp. 147–185
↑  פירן, היסטוריה כלכלית וחברתית של אירופה בימי הביניים, עמ' 7–14
↑  לימור, ראשיתה של אירופה, עמ' 151–155
↑  Norman H. Baynes, "H.Pirenne and the Unity of the Mediterranean World", in: Havighurst (ed.), the Pirenne Thesis, pp.54–57
↑  Raymond Van Dam, "The Pirenne thesis and fifth century Gaul", in: John Drinkwater and Hugh Elton (eds.), Fifth-Century Gaul: A Crisis of Identity? Cambridge 1992, pp. 321–333. .
↑  Robert Latouche, "The So-Called 'Grand Commerce' of the Merovingian Period", in Havighurts (ed.), the Pirenne Thesis, pp. 132–138
↑  עמנואל סיון, "האסלאם והים התיכון – בחינות מחודשות בדיון על התזה של פירן", אורה לימור (עורכת), ראשיתה של אירופה, (תל אביב, תשס"ד), עמ' 240–249
↑  Robert S. Lopez, "Mohammed and Charlemagne: A revision", in Havighurts, (ed.), the Pirenne Thesis, pp. 61–85
↑  Shelomo Dov Goitein, A Mediterranean society: An abridgment in one volume, (Berkeley 1999))
↑  רון ברקאי, "הפצת מחשבה וידע באגן הים התיכון: הרפואה בראשית ימי הביניים", זמנים, 34–35 (תשנ"א), עמ'75–81
↑  פירן, היסטוריה כלכלית וחברתית של אירופה בימי הביניים, עמ'5.
↑  לימור, ראשיתה של אירופה, עמ' 154
זרודור

הטלסקופ קק שתיים עם מראת זרודור
זרודור (גרמנית: Zerodur, סימול מסחרי: ®ZERODUR), סימן מסחר רשום על ידי היצרן, Schott AG, היא זכוכית-קרמית מסוג אלומינו-סיליקט המיוצרת על ידי Schott AG מאז 1968. זכוכית זרודור נמצאת בשימוש במגוון מראות טלסקופיות, כולל במצפה הכוכבים קק (קק אחד וקק שתיים), בפרויקט סופיה של נאס"א והמרכז הגרמני לחקר החלל ועוד. הודות למקדם ההתפשטות התרמית הנמוך במיוחד שלו, ניתן להשתמש בו לייצור מראות אשר שומרות על תכונותיהן גם בתנאי קור קיצוני כמו בחלל.
יש לו יתרונות ליישומים הדורשים מקדם התפשטות תרמית נמוך מזכוכית בורוסיליקט, אולם הוא יקר משמעותית יחסית אליו.
הסכם הסחר בשירותים

המדינות המשתתפות בהסכם
הסכם הסחר בשירותים (TiSA) הוא נוסח להסכם סחר בינלאומי בין 23 צדדים, בכללם מדינות האיחוד האירופי וארצות הברית. ההסכם נועד להפרטת הסחר העולמי בשירותים כגון בנקאות, בריאות ותחבורה. ביקורת על סודיותו של ההסכם עלתה לאחר שטיוטה חשאית של נספח השירותים הפיננסיים של ההסכם, המתוארכת מחודש אפריל 2013, הודלפה על ידי ויקיליקס ביוני 2014. הדלפה נוספת פורסמה ב-25 במאי 2016.
מקור

התהליך הוצע בפגישה אשר התקיימה בז'נבה של קבוצת ה-RGF - תת-קבוצה של ארגון הסחר העולמי אשר קמה בשנת 2012 על-מנת להפריט שירותים ביניהן. המשא ומתן לגבי ההסכם התקיים אף הוא בז'נבה. האיחוד האירופי וארצות הברית היו התומכים העיקריים של ההסכם, והיוזמים של רוב השינויים המשותפים. המדינות המשתתפות התחילו לעצב את הצעת ההסכם בפברואר 2012 והציגו טיוטות ראשוניות בסוף 2013.
ההסכם המוצע

ההסכם מכסה כ-70% מכלכלת השירותים העולמית. יש הטוענים כי מטרת ההסכם היא הפרטת הסחר בשירותים ברחבי העולם בתחומים כגון: בנקאות, בריאות ותחבורה. שירותים מהווים 75% של התפוקה הכלכלית האמריקאית; באיחוד האירופי קרוב ל-75% מהתעסוקה והתוצר המקומי הגולמי.
לגבי אותן התחייבויות שהנציבות האירופית מכנה "הטיפול הלאומי" (קרי, על יחס שווה לספקים זרים ומקומיים), למעט התחייבויות בנוגע גישה לשוק, חל הכלל הבא: ברגע שמחסום סחר הוסר באופן חד צדדי באזור שבו למדינה יש מחויבות, האחרון לא יכול להיות מוצע מחדש. הצעה זו ידועה בשם "סעיף המחגר" (ראצ'ט).
ההסכם המוצע > האיחוד האירופי

עמדתו של האיחוד האירופי לגבי שירותים ציבוריים ברורה. הסכמי הסחר שלו אינם מונעים, ולא ימנעו בעתיד, מממשלות בכל רמה ממתן שירותים בתחומים כגון מים, חינוך, בריאות ושירותים חברתיים. האיחוד האירופי הצהיר כי חברות מחוץ לגבולותיו לא תהינה רשאיות לספק במימון ציבורי שירותי בריאות או רווחה.
גישה לשוק עבור שירותים במימון ציבורי - בריאות, שירותי רווחה, חינוך, שירותי מים, סרט או טלוויזיה - לא תתאפשר. לכן, "סעיף המחגר" לא יחול על מדינות באיחוד האירופי.
הצדדים המעורבים

בתחילתו כלל ההסכם 16 חברות, ומאז הורחב ל-23 חברות. היות שהאיחוד האירופי מייצג 28 מדינות, ישנן 50 מדינות מיוצגות. מספר המדינות המיוצגות בכל יבשת הן: 32 באירופה, 7 באסיה, 5 בצפון אמריקה, 3 ב-דרום אמריקה, 2 באוקיאניה, ואחת ב-אפריקה. להלן 23 החברות מסודרות לפי קטגוריות ההכנסה שלהן:
| דירוג הכנסה | מדינה |
| --- | --- |
הכנסה גבוהה: אוסטרליה אוסטרליה  קנדה קנדה  הונג קונג הונג קונג  איסלנד איסלנד  ישראל ישראל  יפן יפן  קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית  ליכטנשטיין ליכטנשטיין  ניו זילנד ניו זילנד  נורווגיה נורווגיה  שווייץ שווייץ  טאיוואן טאיוואן  ארצות הברית ארצות הברית  האיחוד האירופי האיחוד האירופי
הכנסה בינונית-גבוהה: צ'ילה צ'ילה  קולומביה קולומביה  קוסטה ריקה קוסטה ריקה  מאוריציוס מאוריציוס  מקסיקו מקסיקו  פנמה פנמה  פרו פרו  טורקיה טורקיה
הכנסה בינונית-נמוכה: פקיסטן פקיסטן
מחלוקת

ישנה ביקורת לגבי חוסר השקיפות בה מתנהל גיבוש ההסכם. עמוד השער של מסמך המשא ומתן שהודלף על ידי ויקיליקס מבהיר: "חשיפה (של ההסכם): חמש שנים מיום כניסתו לתוקף של ההסכם או, אם ההסכם לא נכנס לתוקף, חמש שנים מסיום המשא ומתן". בגלל זאת, בפועל לא ניתן לדווח על עיקרי ההפרטה שהמדינות המשתתפות מציעות בהסכם העתידי. שווייץ היא החברה היחידה שבה יש ניסיון לפרסם באינטרנט את כל ההצעות שהוגשו לשני הצדדים מאז יוני 2012. האיחוד האירופי פרסם את "הצעתו" להסכם רק ביולי 2014, לאחר הגילוי בוויקיליקס.
כמו כן, תומכי זכויות דיגיטליות הפנו את תשומת הלב לעובדה כי ההסכם מקשה באופן משמעותי להגן על מידע ממנו במדינות החברות. בפרט, לטענתם, ההסכם יפרק הגנות קיימות אשר מטרתן לשמור על מידע חסוי או כזה הניתן לזיהוי בתוך גבולות מדינה, או אשר אוסרות על העברתו למדינות אחרות עם מדיניות אחרת בנוגע להגנה על מידע.
איסור על מנדטים של ממשלות לגישה לקוד מקור של תוכנות

ההסכם אוסר על מנדטים של ממשלות לדרוש גישה לתוכנת "קוד מקור", באומרו "אין צד רשאי לדרוש את העברה או גישה לקוד המקור של תוכנה בבעלות אדם צד אחר, כתנאי למתן שירותים הקשורים לתוכנה כזו בשטחה." סעיף זה עשוי לשנות העדפות עבור תוכנות קוד פתוח כגון מעבדי תמלילים כמו LibreOffice אשר כבר פרוסים על ידי ממשלות מקומיות רבות בכל רחבי האיחוד האירופי.
ביקורת

אחת ההשלכות העיקריות של ההסכם היא שבמידה ומדינה לא תהיה מעוניינת לחתום על הסכם סחר, היא תהיה חשופה לתביעה של תאגיד כלפי אותה מדינה במסגרת ה-ISDS (לחץ לקישור).
ניתוח ראשוני של נספח השירותים פיננסיים על ידי מבקר הסחר החופשי, פרופסור ג'יין קלסי, הפקולטה למשפטים, באוניברסיטה של אוקלנד, ניו זילנד פורסם עם שחרור ויקיליקס.
ארגון השירותים הציבוריים הבינלאומי (PSI) תיאר את ההסכם כדלקמן:
הסכם זה ימשיך ויפריט סחר, השקעות בשירותים, וירחיב "תחומי רגולציה" על כל השירותים המגזרים, כולל שירותים ציבוריים. "תחומים" אלו, או עקרונות ההסכם, יספקו לכל ספק זר גישה לשווקים המקומיים בתנאים לא פחות טובים, ויגביל את יכולתן של הממשלות לווסת, לרכוש ולספק שירותים. מהלך זה ישנה את מהות הרגולציה של רבים מהשירותים הציבוריים והמופרטים - משירות הציבור, לשירות האינטרסים של תאגידים פרטיים זרים.
דאגה אחת היא הוראות בדבר החזקה של רשומות עסקיות. דייוויד קיי ג'ונסטון טען, "קשה לטעון שעלות החזקתן של רשומות במדינה אחרת הוא עול." הוא ציין, כי דרישות רישומי עסקים חשובות מספיק, שהם היו מעוגנות בחוק עוד לפני הקוד של חמורבי.
ההשפעות של החוק עשויות לכלול "האם אנשים יכולים לקבל הלוואות או לקנות ביטוח ובאיזה מחירים, כמו גם אילו עבודתם עשויות להיות זמינות."
ד"ר פטרישיה Ranald, עמיתת מחקר באוניברסיטה של סידני, אמרה:
"תיקונים" להסכם של ארצות הברית מבקשים לסיים בפומבי אספקת שירותים ציבוריים כגון קרנות פנסיה, אשר מכונים 'מונופולים', ולהגביל את הרגולציה של השירותים הפיננסיים ... הם רוצים להקפיא את כספי רגולציה ברמות הקיימות, כשהמשמעות היא כי ממשלות לא תוכלנה להגיב על התפתחויות חדשות כמו משבר פיננסי עולמי נוסף."
לגבי הסודיות של הטיוטה, פרופסור קלסי הגיב: "הסודיות של מסמכי המשא ומתן עולה אפילו על זו של ה-הסכם השותפות הטרנס-פסיפית (TPP) וחותרת תחת מהלכים בארגון הסחר העולמי אשר מקדמים שקיפות." ג'ונסטון מוסיף, "זה בלתי אפשרי לציית לחוק או לדעת כיצד זה משפיע עליך כאשר החוק הוא סוד."
ראו גם

הסכם הסחר הטרנס-פסיפי (TPP)
הערות שוליים

1 2  Dorling, Philip.
1 2  Wikileaks (19 ביוני 2014). "Secret Trade in Services Agreement (TISA) - Financial Services Annex". Wikileaks. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wikileaks (25 במאי 2016). "Secret Trade in Services Agreement". Wikileaks. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Trade in Services Agreement (TISA)". State Secretariat for Economic Affairs. נבדק ב-3 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Trade in Services Agreement (TISA)". Foreign Affairs, Trade and Development Canada. נבדק ב-3 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Palmer, Daniel (30 June 2014).
↑  "U.S. says basic outline in place for international services trade deal".
1 2 3 4  "Trade in Services Agreement (TiSA) Questions and answers".
↑  "Trade for All , EU Commission's trade and investment strategy" (PDF). EU Commission. נבדק ב-20 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Trade in Services Agreement (TiSA)". Department of Foreign Affairs and Trade website – www.dfat.gov.au. נבדק ב-27 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Amit Sengupta (27 ביולי 2014). "Trading Away Access to Public Services". People's Democracy. נבדק ב-27 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  The EU publishes TiSA position papers, Brussels, 22 July 2014, Retrieved 2014-09-03
↑  "LEAKED: Secret Negotiations to Let Big Brother Go Global". Wolf Street. Don Quijones. נבדק ב-27 בדצמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Glyn Moody (4 ביוני 2015). "WikiLeaks releases secret TISA docs: The more evil sibling of TTIP and TPP". Ars Technica. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  https://joinup.ec.europa.eu/news/mayor-munich-eu-laptops-should-have-libreoffice-or-openoffice
↑  "Munich shifts to LibreOffice". ITworld. 17 באוקטובר 2013. נבדק ב-2 בפברואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Toulouse saves 1 million euro with LibreOffice". Joinup. 23 ביולי 2014. אורכב מ-המקור ב-2014-10-06. נבדק ב-31 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Moving to LibreOffice saves Toulouse 1 million".
1 2  Professor Jane Kelsey (19 ביוני 2014). "Memorandum on Leaked TISA Financial Services Text". Wikileaks. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Meet TISA: Another Major Treaty Negotiated In Secret Alongside TPP And TTIP". Techdirt. 2014-04-29. נבדק ב-2014-07-03.
1 2 3  Johnston, David Cay. "Thanks to WikiLeaks, public can debate alarming new trade deal". Al Jazeera America. נבדק ב-2014-07-03.
↑  Hanai, Toru (2014-06-19). "Secret trade agreement covering 68 percent of world services published by WikiLeaks — RT USA". Russia Today. נבדק ב-2014-07-03.
ורוות

ורוות מתקופת הפליסטוקן בצוקי סקרבורו בטורונטו, אונטריו, קנדה
וָרווֹת הן שכבות 'ריבוד' עונתיות או שנתיות של סלעי משקע או משקע גאולוגי, אשר עוביין אינו עולה על מילימטרים ספורים. השימוש בצורת הרבים מצביע על שכבות זוגיות האופייניות לריבוד זה.
מקור השם Varv בשוודית, ובין פירושיו השונים: "היקפי", "בשכבות" ו"עיגול". כאשר נטבע הביטוי ב-1862 הוא שימש לתאר את השכבות השנתיות השונות במשקעי אגם קרחוני. בקונגרס הגאולוגי שנערך בסטוקהולם בשנת 1910 הציע הגאולוג השוודי גרארד דה גיר כי השם ישמש לתיאור רשמי של כל מערכת שכבות עונתית-שנתית, לאחר שהבחין בדמיון שבין ריבוד משקעים לטבעות שנתיות בחתכי עצים. עם זאת, הרעיון לפיו מתקיים קצב השקעה שנתי או עונתי היה מוכר לפחות מאתיים שנה קודם לכן.