stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פולינום מינימלי
הערות שוליים

↑  זאת אחת המסקנות הסמויות של משפט Lang על יריועות אלגבריות מעל חוגים. ראו הוכחה ישירה ב- M. Bensimhoun, On the possibility to define the minimal polynomial of an algebraic element over a U.F.D
| נושאים באלגברה ליניארית |
| --- | --- | --- |
| מושגי יסוד | שדה • מרחב וקטורי • משוואה ליניארית • מערכת משוואות ליניאריות • העתקה ליניארית • מטריצה |  |
| וקטורים | סקלר • כפל בסקלר • צירוף ליניארי • תלות ליניארית • קבוצה פורשת • בסיס • וקטור קואורדינטות • ממד |  |
| מטריצות | כפל מטריצות • שחלוף • דטרמיננטה • דירוג מטריצות • דרגה • עקבה • מטריצה מצורפת • מטריצת מעבר • מטריצה משולשית • דמיון מטריצות • ערך עצמי • פולינום אופייני • לכסון מטריצות • צורת ז'ורדן |  |
| העתקות | העתקה ליניארית • קואורדינטות • מטריצה מייצגת • גרעין • אנדומורפיזם • איזומורפיזם • העתקה אפינית • העתקה פרויקטיבית |  |
| מרחבי מכפלה פנימית | מכפלה סקלרית • מכפלה וקטורית  • אורתוגונליות  •  מטריצה סימטרית • אופרטור הרמיטי • אופרטור אוניטרי • טרנספורמציה נורמלית • נורמה • מטריקה |  |
| תבניות | תבנית ביליניארית • תבנית סימטרית •  תבנית הרמיטית • תבנית סימפלקטית • חפיפת מטריצות • משפט סילבסטר • תבנית מולטי-ליניארית אנטי-סימטרית • אוריינטציה • צפיפות • טנזור |  |
פרנסואה דגלט

| --- | --- |
דגלט, אירוויזיון 1962
דגלט, אירוויזיון 1962
 לידה:  4 בדצמבר 1932 טארב, צרפת 
 פטירה:  22 בינואר 2014 (בגיל 81) Vidauban, צרפת 
 שם לידה:  Louis Lucien Gabriel Deghelt 
 מוקד פעילות:  מונקו מונקו צרפת צרפת
 מקום לימודים:  Lycée Claude-Bernard 
 סוגה:  מוזיקת אמצע הדרך 
 שפה מועדפת:  צרפתית
 חברת תקליטים:  Pathé 
 פרופיל ב-IMDb
 
פרנסואה דגלט (בצרפתית: François Deguelt; 4 בדצמבר 1932 – 22 בינואר 2014) היה זמר צרפתי שייצג את מונקו באירוויזיון 1960 ובאירוויזיון 1962.
ביוגרפיה

בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 פרש דגלט מבית הספר בו למד, כדי להתמקצע בשירת הקברט בפריז. בשנת 1956 זכה בפרס הגרנד פרי דו דיסק של האקדמיה על שם שארל קרוס. הוא שירת במשך תקופה באלג'יריה, אחת מהקולוניות הצרפתיות מעבר לים. עם חזרתו הכריזה רשות השידור המונגאסקית כי הוא נבחר לייצג את מונקו באירוויזיון 1960, עם השיר "Ce soir-là" ("הלילה ההוא"). דגלט סיים את התחרות, שהתקיימה בלונדון שבממלכה המאוחדת, במקום השלישי עם 15 נקודות.
בשנת 1962 שב פעם נוספת לתחרות האירוויזיון תחת דגל מונקו. הוא ביצע את השיר "Dis rien" ("לא אומר כלום") והגיע למקום השני עם 13 נקודות. דגלט נמנה בין חמשת האמנים (קליף ריצ'רד, קטיה אבשטיין, קיארה סירקוזה וז'ליקו יוקסימוביץ') שהגיעו למקום השני והשלישי, אך לא זכו באירוויזיון.
לאחר האירוויזיון הוציא לאור מספר סינגלים, דוגמת "Le Ciel, le soleil et la mer",‏ "Le printemps",‏ "Minuit, le vent, la nuit" ו-"La libération", שזכו להצלחה מסחרית בצרפת. הוא המשיך לבצע את שיריו באולמות שונים ברחבי אירופה עד יום מותו. דגלט נפטר בגיל 81 ב-22 בינואר 2014.
הערות שוליים

↑  Eurovision 1960 Results: Voting & Points
↑  ESC History 1960
↑  "Ce soir-là" at diggiloo.net
↑  Eurovision 1962 Results: Voting & Points
↑  ESC History 1962
↑  "Dis rien" at diggiloo.net
↑  "François Deguelt, singing "Heaven, the sun and the sea," has died". 23 בינואר 2014. אורכב מ-המקור ב-1 בפברואר 2014. נבדק ב-23 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008877422705171  BNE: XX1439752  BnF: cb138930921 (data)  GND: 1025877411  ISNI: 0000 0000 5936 5507  LCCN: n2018043854  MusicBrainz: 6336e34f-4836-4f5e-8d71-10a8da0f64ea  SNAC: w6zs2xbv  SUDOC: 175827524  VIAF: 37101470   WorldCat (עם VIAF): 37101470
פורד F-150 לייטנינג

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פורד
 שנות ייצור:  26 באפריל 2022 - הווה
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 סיווג:  מכונית קומפקטית
 מרכב:  טנדר בעלת ארבע דלתות
 פלטפורמה:  פלטפורמת פורד T3
 אורך:  5,910 מ"מ
 רוחב:  2,030 מ"מ
 גובה:  2,004 מ"מ
 משקל:  2,948 ק"ג
 בסיס גלגלים:  3,695 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  שני מנועים חשמליים המספקים 426 כ"ס או 563 כ"ס
 תאוצה:  4.0 שניות
 סוללה:  סוללת ליתיום-יון בקיבולת 125 או 170 קוט"ש
 טווח נסיעה:  370 או 480 ק"מ
 קשר:  פורד F-150
פורד F-150 לייטנינג (באנגלית: Ford F-150 Lightning) היא מכונית חשמלית במרכב טנדר, בעלת ארבעה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי פורד מ-26 באפריל 2022. היא הוצגה ב-19 במאי 2021. ה-F-150 לייטנינג מהווה את הגרסה החשמלית של פורד F-150, הטנדר הנפוץ והנמכר ביותר באמריקה.
היסטוריה

בתערוכת הרכב של דטרויט בינואר 2019 הודיעה פורד כי בכוונתה לייצר טנדר חשמלי מלא.
ביולי 2019 החלה לבדוק אבות טיפוס שנבנו על בסיס שלדת ה-F-150. במבחן הגיעו לשיאם אבות הטיפוס כי גררו משקל של 570,000 ק"ג על מסילות.
פורד חשפה את ה-F-150 לייטנינג ב-19 במאי 2021 והודיעה כי בכוונתה להתחיל את הייצור באביב 2022. ביומיים הראשונים לאחר החשיפה קיבלה פורד למעלה מ-44,000 הזמנות למכונית, וארבעה ימים לאחר החשיפה קיבלה עוד 25,000 הזמנות.
עיצוב

העיצוה החיצוני והפנימי כמעט ולא השתנה מה-F-150, בפנים המכונית ישנם כמה פריטים "שנלקחו" מהפורד מוסטנג מאך-אי, כדוגמת מסך המגע המשדר את המולטימדיה בקוטר של 12 אינץ' עד 15.5 אינץ'. לוח מחוונים דיגיטלי בקוטר 12.3 אינץ'. בקדמת המכונית במקום מנוע בנזין שאין במכונית שמה פורד תא מטען גדול בנפח 400 ליטר.
מפרט טכני

ה-F-150 לייטנינג משווקת עם שתי מערכות הנעה.
שני מנועים חשמליים המספקים 452 כ"ס ומומנט מרבי של 107.1 קג"מ. סוללת ליתיום יון בקיבולת 125 קוט"ש שתספק טווח נסיעה חשמלי של 370 ק"מ. בגרסה הזאת התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 4.5 שניות.
שני מנועים חשמליים המספקים 580 כ"ס ומומנט מרבי של 107.1 קג"מ. סוללת ליתיום יון בקיבולת 170 קוט"ש שתספק טווח נסיעה חשמלי של 480 ק"מ. בגרסה הזאת התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 4.0 שניות.
מפרט טכני > טעינה

טעינה מהירה בהספק של עד 150 קילוואט מאפשרת טעינה של 15% עד 80% בזמן של 44 דקות בגרסת הטווח הבסיסי ו-41 דקות בגרסת הטווח הארוך. דגם הטווח הסטנדרטי מצויד במטען פנימי של 11.3 קילוואט ודגם הטווח הארוך מצויד במטען פנימי של 19.2 קילוואט. טעינה ביתית במטען AC מאפשרת טעינה של הסוללה (15% עד 100%) בזמן של 10 שעות או 8 שעות.
ראו גם

טסלה סייברטראק
ריביאן R1T
הערות שוליים

↑  2022 Ford F-150 Lightning Production Begins April 26 With A Big Party, Motor1.com (באנגלית)
↑  טנדר חשמלי: 2022 פורד F-150 Lightning נחשף, באתר קארטיוב, ‏20 במאי 2021
↑  08 במאי 2019
↑  Ford F-150 Electric Pickup Truck Tows 1 Million Pounds: Video, באתר insideevs, ‏23 ביולי 2019
↑  Ford F-150 Lightning EV Has a 300-Mile Range and Could Power Your Home, באתר consumerreports, ‏19 במאי 2021
↑  Ford to Reveal All-Electric F-150 Lightning May 19 with Livestreamed Event at Ford HQ, באתר מדיה פורד, ‏10 במאי 2021
↑  Ford F-150 Lightning Reservations Exceed 44,500 Within 48 Hours, באתר insideevs, ‏21 במאי 2021
↑  פורד: מעל ל-44,000 הזמנות לטנדר החשמלי החדש בתוך 48 שעות, באתר מגזין רכב חשמלי, ‏22 במאי 2021
↑  2022 Ford F-150 Lightning electric pickup hits 70,000 reservations, באתר MSN, ‏26 במאי 2021
↑  Ford F-150 Lightning Now Makes 580 HP With Extended-Range Battery, Motor1.com (באנגלית)
מבט אחורי
שקע הטעינה
פסטיבל ספולטו

קתדרלת סנטה מריה אסונטה בספולטו
פסטיבל שני העולמות (באיטלקית: Festival dei Due Mondi הוא פסטיבל קיץ שנתי למוזיקה ואופרה, המתקיים בכל יוני וראשית יולי בספולטו, איטליה, מאז ייסד אותו המלחין ג'אן קרלו מנוטי בשנת 1958. תוכניותיו כוללות מבחר רב ועצום של קונצרטים, אופרות, מופעי מחול, דרמה, אמנויות חזותיות ודיונים סביב שולחן עגול בנושאי מדע. האופרה שפתחה את הפסטיבל הייתה מקבת', בבימויו של לוקינו ויסקונטי ובניצוח תומאס שיפרס. מטרת הפסטיבל הייתה לגלות אמנים צעירים ולהציג מבחר אמנויות שונות לקהל. מתן הזדמנות לאמנים לא מוכרים גם איפשר לפסטיבל לבחור ביוצא הדופן ובאוואנגרד. מטרת הפסטיבל היא לבטל את המחיצות בין סוגי האמנות השונים ובין האמנות לקהל, בהיותו זמין ונגיש לכל.
המושג "שני העולמות" בשם הפסטיבל מקורו בכוונתו של מנוטי להציב את עולמות התרבות האמריקאי והאירופאי זה מול זה באירוע שלו; לחיזוק תפיסה זו באה העובדה, שהפסטיבל התקיים במקביל ל"תאום" שלו, פסטיבל המוזיקה של ספולטו באמריקה, שהתקיים מדי שנה בחודשי מאי/יוני בצ'ארלסטון, דרום קרוליינה. הקבלה זו נמשכה כ-15 שנים ולאחר סכסוכים גוברים והולכים בין משפחת מנוטי למועצת פסטיבל ספולטו האמריקאי, חל ניתוק בראשית שנות ה-90'. בשנת 1986, התקיימה בניהולו של מנוטי סדרה נוספת של פסטיבל ספולטו במלבורן, אוסטרליה. ב-1990 שינה פסטיבל ספולטו מלבורן את שמו לפסטיבל האמנויות הבינלאומי של מלבורן.
לאחר מות מנוטי ב-2007 חלו שינויים בהנהלה וכתוצאה מכך מינה שר התרבות האיטלקי מנהל אמנותי חדש לניהול הפסטיבל.
ספולטו2
היסטוריה

האופרה הראשונה שבוצעה בספולטו הייתה "ירושלים השבויה" של קאמפלו, בשנת 1636. בשנת 1639 בוצעה האופרה "חביבת הנסיך" של קסטלי. בתקופה הראשונה הייתה הנאת האופרה שמורה לאצולה בלבד, אך כבר ב-1667 יזמה האקדמיה דלי אוטוזי הקמת תיאטרון לכלל הציבור. יוזמה זו התגשמה כשמועצת העיר הציעה למכירה 60 תאים בתיאטרון די פיאצה דל דואומו, שנודע גם בשם תאטרו דלה רוזה. התיאטרון נפתח מחדש לאחר שיפוצים נרחבים בשנת 1751, ונקרא "התיאטרון החדש של ספולטו". הצגת הפתיחה הייתה "איפרמסטרה" של ניקולו יומלי. בשנת 1817 עבר התיאטרון שיפוצים לתיקון הנזקים שגרמו עששיות השמן שהאירו אותו. בין באיו ידועי-השם היה ג'ואקינו רוסיני. בביקורו הראשון העיר, "ברכותי לתזמורת (שנגניה כללו את כל המוזיקאים המקומיים) ואני משתתף בצערם של הזמרים". בביקורו השני חמק פנימה בחשאי בשעת חזרה על "האיטלקייה באלג'יר" שלו והחליף את נגן הקונטרבס. הוא ניגן בכלי בסיום האופרה להנאת הקהל.
באמצע המאה ה-19 התיישן הבניין מעבר לאפשרות להשתמש בו והיה צורך בבניית תיאטרון חדש. הבניין החדש אירח בתקופת הקרנבל נשפי מסיכות מרובי-משתתפים, שבגינם היה הכרח לשפץ אותו בשנת 1933. בחזית הבניין החדש נקבעו תמונותיהם של רוסיני, אלפיירי, גולדוני ומטסטאזיו. האולם בנוי בתבנית הפרסה המסורתית ומכיל 800 מושבים בחמישה נדבכים.
לאחר השלמת התיאטרון החדש, לא היה עוד צורך באולם הישן, אך תושבי ספולטו מיאנו להיפרד ממנו. הם בנו בית אופרה חדש באותו מקום וקראו לו תאטרו קאיו מליסו, על שם אחד מסופרי ספולטו בתקופת אוגוסטוס. בניית התיאטרון הסתיימה בשנת 1880. הוא נודע גם בשם נובילה תאטרו די ספולטו. באולם בן 350 המושבים יש שלושה נדבכים ומעליהם יציע.
מיקום הפסטיבל האיטלקי והפעילויות בו

כיוון שספולטו הייתה עיר קטנה, שהנדל"ן ושאר הסחורות והשירותים בה היו אותם ימים זולים יחסית, וכן משום שהיו בה שני תיאטראות סגורים, התיאטרון החדש ותיאטרון קאיו מליסו, תיאטרון רומאי ועוד אולמות רבים, בחר בה מנוטי כאתר לפסטיבל אמנויות. ספולטו גם קרובה למדי לרומא ויש ביניהן קשר רכבת טוב.
שינויים בהנהלה

לאחר מות מנוטי בפברואר 2007, החלו הנהלות הערים ספולטו וצ'ארלסטון בשיחות לקראת איחוד מחדש של שני הפסטיבלים, שהביאו לנוכחות ראש עיריית ספולטו, מאסימו ברוניני, בטקס הפתיחה של פסטיבל ספולטו אמריקה במאי 2008.
בתקופת הפסטיבל של 2007, היה הנשיא והמנהל האמנותי בנו המאומץ של מנוטי, פרנסיס מנוטי. בסתיו 2007, לאחר מגעים כושלים, העביר אותו שר התרבות האיטלקי, פרנצ'סקו רוטלי, מתפקידו ומינה את ג'ורג'ו פרארה למנהל האמנותי החדש של הפסטיבל. מינוי זה הביא לחילוקי דעות מתמשכים בין נציגי ההנהלה ה"ישנה" להנהלה ה"חדשה" של הפסטיבל.
אמנים ידועי שם הקשורים לפסטיבל

לוקינו ויסקונטי
אדוארדו דה פיליפו
רודולף נורייב
קרלה פראצ'י
תומאס שיפרס
רומולו ואלי
קן ראסל
נינו רוטה
רומן פולנסקי
עזרא פאונד
ויטוריו גסמן
ארנולדו פואה
לוצ'אנו פבארוטי
חואקין קורטז
ראלף פאריס
אל פצ'ינו
הערות שוליים

↑  Karyl Charna Lynn, "Italian Opera Houses & Festivals", Scarecrrow Press,  2005,isbn 0-8108-5359-0, p.257
↑  Karyl Charna Lynn, "Italian Opera Houses & Festivals", Scarecrow Press,  2005,isbn 0-8108-5359-0, p.255
↑  לין, עמ' 256
↑  לין, עמ' 156
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007375590905171  BnF: cb14708407c (data)  LCCN: n82081715  NKC: ko20181007703  VIAF: 151136812   WorldCat (עם VIAF): 151136812 
פסטיבל ספולטו ה-22, 1979
פפירוס

פּפּירוס (מיוונית: πάπυρος; בלטינית: Papyrus) הוא סוג קדום של נייר שיוצר מצמח הגומא, הנודע גם כצמח הפפירוס. השימוש הידוע הראשון בנייר פפירוס נעשה במצרים העתיקה, עוד בימי השושלת הראשונה של מצרים ואולי אף לפני-כן. נעשה שימוש בפפירוס בכל אזור המזרח התיכון, כמו גם ביבשת אירופה ובדרום-מערב אסיה.
ייצור ושימוש

גליונות פפירוס יוצרו מגזע הגומא. ראשית מסירים את הקליפה החיצונית, ולאחר-מכן פורסים את תוכן הגזע לרצועות דקות באורך 40 ס"מ בערך. מניחים את הרצועות זו לצד זו על משטח קשה, כששוליהן חופפים קמעה, ואז מניחים שכבה שנייה בזווית של 90 מעלות לראשונה. ייתכן כי לפני-כן נטבלו הרצועות במים עד להתחלת רקב, אולם הדבר אינו ודאי. בעודן לחות, שתי השכבות נלחצות זו לזו עד שהן הופכות לגיליון יחיד, וגיליון זה מיובש בלחץ. לאחר הייבוש לוטש הגיליון בעזרת חפץ מעוגל כלשהו (אולי אבן).
במקור השימוש בפפירוס היה ליצירת מגילות, אולם בהמשך גילו היוונים כיצד לכרוך גליונות לספרים.
באקלים יבש כמו זה של מצרים, הפפירוס יציב, ונשמר בצורה טובה יחסית. אולם אחסון בתנאי לחות מוביל לרקב המשמיד את הגליונות. פפירוסים מיובאים, שהיו נפוצים בעבר ביוון ובאיטליה, התקלקלו עד שלא ניתן לשחזרם, אולם במצרים עדיין מתגלים מדי פעם גליונות פפירוס חדשים בחפירות ארכאולוגיות.
אחד הפפירוסים החשובים שנמצאו במצרים הוא פפירוס אברס, מסמך עתיק המכיל רשימה של 867 מיני צמחים, בעיקר צמחים אשר מיוחסות להם סגולות רפואיות. לימוד הפפירוסים מהווה את מקור הידע העיקרי ללימוד החיים במצרים עתיקה. כך למשל אוסף של פפירוסי הכישוף היווניים מהווה בסיס ללימודי מצרים מהמאה ה-2 לפנה"ס ועד למאה ה-5.
במצרים נמשך השימוש בפפירוס עד למאה ה-8 לערך, ואז הוחלף בידי הנייר, שהיה זול יותר; הנייר הגיע למצרים בידי הערבים. עוד לפני-כן שימש הקלף כתחליף לפפירוס באזורים מסוימים במצרים. השימוש המאוחר ביותר הידוע הוא לפסק-דין של האפיפיור משנת 1057, ומסמך ערבי משנת 1087. באימפריה הביזנטית נעשה שימוש בפפירוס עד למאה ה-12, אולם לא שרדו פפירוסים מתקופה זו.
ראו גם

כתב חרטומים
פפירוס איפוור
הערות שוליים

↑  ההגייה ביוונית: פּאפּירוֹס, במלעיל דמלעיל (ההטעמה בהברה הראשונה).
גומא
פפירוס מצרי עם איור של האל אוזיריס
פרסקו של איש צעיר אוחז מגילת פפירוס מהרקולנאום מהמאה ה-1 במוזיאון הלאומי לארכאולוגיה של נאפולי.
פתאום שונה פתאום אחרת

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ג'ני לבל
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  אוטוביוגרפי
 הוצאה
 הוצאה:  יד ושם
 תאריך הוצאה:  1997
 מספר עמודים:  248
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001750093
פתאום שונה, פתאום אחרת הוא ספר אוטוביוגרפי של נערה יהודייה ביוגוסלביה הכבושה (Suddenly Different - The story of a Jewish girl in occupied Yugoslavia). זהו אחד מששת ספריה של הסופרת היהודייה, ג'ני לבל, שחוותה את השואה מאז מלאו לה 13 ועד לשחרור, כשהייתה בת 18. הספר יצא בשנת 1997 בהוצאת יד ושם והוא מוקדש לאמה של ג'ני.
פלייטיקה

| --- | --- |


משרדי פלייטיקה בהרצליה
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית, נאסד"ק: PLTK
 בורסה:  נאסד"ק (PLTK) 
 מייסדים:  רוברט אנטוקול ואורי שחק
 תקופת הפעילות:  2010, ישראל ישראל – הווה
 מיקום המטה:  ישראל
 ענפי תעשייה:  תעשיית משחקי וידאו 
 מוצרים עיקריים:  משחקי רשת
 שווי שוק:  2.74 מיליארד דולר (10 באוקטובר 2024)
 מנכ"ל:  רוברט אנטוקול
 עובדים:  כ-3,700 (2021)
  
 www.playtika.com
 
פלייטיקה (באנגלית: Playtika) היא חברה ישראלית בשליטה סינית, המפתחת משחקי רשת.
נכון לשנת 2022 לחברה משרדים ב-13 מדינות, בהם מועסקים יותר מ-3,000 עובדים. מטה החברה נמצא בהרצליה ומועסקים בו כ-800 עובדים.
היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 2010 בידי רוברט אנטוקול ואורי שחק (בנו של אמנון ליפקין-שחק). במאי 2011 נמכרה החברה לחברת המשחקים האמריקנית סיזרס (Caesars) (אנ'), בסכום המוערך בין 80 ל-90 מיליוני דולרים, באמצעות מותג הקזינו של החברה "Harrah’s". מי שגילה את החברה הישראלית והוביל את המהלכים לרכישתה היה מיץ' גרבר (אנ') שעמד אז בראש חטיבת הבידור האינטראקטיבי החדשה של סיזרס. אנטוקול נותר לכהן כמנכ"ל פלייטיקה כיחידה עצמאית בתוך סיזרס.
הכנסותיה של פלייטיקה היו בגידול מתמיד מאז נרכשה בידי סיזרס; בשנת הרכישה הן עמדו על 54 מיליון דולר, ב-2014 על 549 מיליון דולר, וב-2015 על 725 מיליון דולר. בשנת 2015 אורי שחק פרש מהחברה והקים את חברת ביץ' בם.
ההכנסות בשנת 2021 עמדו על 2.37 מיליארד דולר והרווח התפעולי על 387 מיליון דולר.
ביולי 2016 נרכשה פעילות החברה בידי קונסורציום סיני, לפי שווי של 4.4 מיליארד דולר. בין השותפות ברכישה, קרן ההשקעות "Yunfeng Capital" מקבוצת עליבאבא של איש העסקים הסיני ג'ק מא.
ב-15 בינואר 2021 מניות החברה החלו להיסחר בנאסד"ק, לפי שווי של כ-11.7 מיליארד דולר.
מאז שנת 2020 פלייטיקה היא נותנת החסות הראשית של מכבי תל אביב בכדורסל.
בדצמבר 2022 פיטרה החברה כ-15% מסך העובדים שלה.
היסטוריה > רכישות

צמיחת החברה נעשתה גם באמצעות רכישות:
בפברואר 2014 רכשה החברה את חברת המשחקים הישראלית-בריטית פסיפיק אינטראקטיב, מפתחת המשחק House of Fun.
בספטמבר 2015 רכשה החברה את חברת המשחקים הישראלית Big Blue Parrot, המפתחת משחקי פוקר חברתיים.
בפברואר 2017 רכשה החברה את חברת הפרסום המקוון הישראלית אדיטור (Aditor).
באוקטובר 2017 רכשה החברה את חברת המשחקים הישראלית Jelly Button (ג'לי באטן גיימס בע"מ). בתחילת 2023 סגרה פלייטיקה את פעילות ג'לי באטן.
בדצמבר 2018 רכשה החברה את חברת המשחקים הגרמנית Wooga, העוסקת במשחקי קז'ואל.
בינואר 2019 רכשה החברה את חברת המשחקים האוסטרית Supertreat, מפתחת המשחק Solitaire Grand Harvest.
באוגוסט 2019 רכשה החברה את חברת המשחקים הפינית Seriously, שמפתחת משחק מובייל פופולרי בשם Best Fiend.
באוגוסט 2021 רכשה החברה את חברת אפליקציות הגיימינג והלייפסטייל Reworks מפינלנד.
בספטמבר 2024 רכשה החברה את חברת משחקי המובייל הישראלית סופרפלאי (SuperPlay), תמורת 700 מיליון דולר ובנוסף תמורה מותנית ביעדים שעשויה להגיע ל-1.25 מיליארד דולר.
שימוש באלמנטים ממכרים

בשנים האחרונות, פלייטיקה התמודדה עם מספר תביעות ייצוגיות בטענה כי משחקי הקזינו שלה מהווים הימורים בלתי חוקיים וכוללים אלמנטים ממכרים. בשנת 2018, התמודדה החברה עם תובענה ייצוגית בוושינגטון שהסתיימה בהסדר פשרה של 38 מיליון דולר, שכלל התחייבות לספק מידע על התמכרויות להימורים ולפתח כלי חסימה עצמית למכורים. במסגרת תובענה ייצוגית נוספת שהוגשה ב-2022 בישראל, הושגה פשרה בה התחייבה החברה להשקיע 700 אלף דולר למניעת מסחר בלתי חוקי בחשבונות משתמשים ולתרום 550 אלף שקל לארגון ״ילדי המלחמה של כולנו״. כיום, פלייטיקה מתמודדת עם תובענה ייצוגית נוספת באלבמה, המנסה לקבוע תקדים משפטי ברמה הפדרלית.
משחקים

החברה מפעילה בין היתר את המשחקים הבאים:
June's Journey - משחק חיפוש עצם
Best Fiends - משחק חשיבה ממוחשב
Solitaire Grand Harvest - סוליטר
Board Kings - משחק לוח
Pearl's Peril - משחק חיפוש עצם
Pirate Kings - משחק מזל בכיכובו של ז'אק ספינר, אהובתו ז'ולייט והנמסיס של שניהם, הקולונל פריז. כולן דמויות מעולם הפנטזיה של הפיראט מאיסטנבול
House of Fun - מכונת מזל
Slotomania - מכונת מזל מסוג הימורים חברתיים
World Series of Poker - פוקר
Bingo Blitz - בינגו
Caesar Casino - קזינו
Vegas Downtown Slots - מכונת מזל
Poker Heat - פוקר
Merge Stories - משחק פאזל
Switchcraft - משחק התאמת צבעים
Redecor - משחק עיצוב פנים
הערות שוליים

↑  ליאור נוביק, ‏"Playtika במגמת התרחבות מואצת": הודיעה על גיוס עובדים, באתר מעריב אונליין, 5 בנובמבר 2019
↑  עידן בן טובים, ‏פרסום ראשון: פלייטיקה תפטר כמעט 200 עובדים בישראל באחד ממהלכי הפיטורים הגדולים בהייטק הישראלי, באתר Geektime‏, 9 בדצמבר 2022
↑  אסף גלעד, בית הקזינו Harrah's רוכש את פלייטיקה הישראלית ב-80–90 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 18 במאי 2011
↑  שירות גלובס, ‏פלייטיקה נמכרת לקונסורציום סיני תמורת 4.4 מיליארד דולר במזומן, באתר גלובס, 31 ביולי 2016
↑  מאיר אורבך, אקזיט ענק: תאגיד סיני רוכש את פלייטיקה ב-4.4 מיליארד דולר, באתר כלכליסט, 31 ביולי 2016
↑  צלי גרינברג, פלייטיקה השלימה הגיוס בנאסד"ק - לפי שווי של 11.7 מיליארד דולר, באתר כלכליסט, 15 בינואר 2021
↑  אסף גלעד, ‏פיטורי ענק בפלייטיקה: מאות עובדים יעזבו, מתוכם כ-180 בישראל, באתר גלובס, 9 בדצמבר 2022
↑   ענבל אורפז, משחקים באקזיט: פלייטיקה רוכשת את פסיפיק אינטראקטיב הישראלית, באתר TheMarker‏, 18 בפברואר 2014
↑  אסף גלעד, פלייטיקה רוכשת את Big Blue Parrot, באתר כלכליסט, 7 בספטמבר 2015
↑  רועי לטקה, ‏אקזיט: פלייטקה רוכשת את Aditor הישראלית, באתר Geektime‏, 27 בפברואר 2017
↑  הגר רבט, פלייטיקה רוכשת את חברת הגיימינג הישראלית Jelly Button בעשרות מיליוני דולרים, באתר כלכליסט, 2 באוקטובר 2017
↑   שגיא כהן, החיקוי התעלה על המקור: ההחמצה של פלייטיקה והנשק הסודי של מון אקטיב, באתר TheMarker‏, 23 בפברואר 2023
↑  הגר רבט, פלייטיקה רוכשת את חברת הגיימינג Wooga ביותר מ-100 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 3 בדצמבר 2018
↑  טל שחף, ‏פלייטיקה רכשה חברת גיימינג אוסטרית בעשרת מיליוני דולרים, באתר גלובס, 17 בינואר 2019
↑  הגר רבט, פלייטיקה הישראלית קונה חברת גיימינג פינית בכ-275 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 27 באוגוסט 2019
↑  הגר רבט, פלייטיקה רוכשת את החברה הפינית Reworks בעד 600 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 1 בספטמבר 2021
↑  סופי שולמן, אקזיט בגיימינג: פלייטיקה תרכוש את סופרפליי הישראלית ב-700 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 18 בספטמבר 2024
↑  Top Class Actions, Slotomania, House of Fun Casino Gaming Apps Class Action Settlement, Top Class Actions, ‏2020-11-20 (באנגלית)
↑  ליטל דוברוביצקי, פשרה בייצוגית נגד פלייטיקה: תתרום כחצי מיליון שקל ליתומי הטבח והמלחמה, באתר ynet, 11 באפריל 2024
↑   איתי פת-יה, אחרי הסדר של 60 מיליון דולר: משחקי הקזינו של פלייטיקה שוב בדרך לביהמ"ש, באתר TheMarker‏, 16 במאי 2023
פתאום הורים

| --- | --- |
כרזת הסרט פתאום הורים
כרזת הסרט פתאום הורים
 בימוי:  ג'ונתן קפלן
 הופק בידי:  לורנס קסדן
 תסריט:  ברברה בנדק
 עריכה:  ג'יין קרסון
 שחקנים ראשיים:  ג'יימס וודס גלן קלוז  מרי סטיוארט מסטרסון  קווין דילון
 מוזיקה:  בראד פידל
 צילום:  ג'ון לינדלי
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  סרטי קולומביה 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  27 באוקטובר 1989
 משך הקרנה:  95 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה 
 תקציב:  14,000,000‏$
 הכנסות:  5,932,613‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   immediatefamily
 דף הסרט ב־IMDb
 
פתאום הורים (באנגלית: Immediate Family) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1989 בבימוי של ג'ונתן קפלן (הנאשמים), עם ג'יימס וודס, גלן קלוז, מרי סטיוארט מסטרסון וקווין דילון בתפקידים הראשיים.
מרי סטיוארט מסטרסון זכתה בפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר ב- National Board of Review.
קווין דילון היה מועמד לשחקן המשנה הטוב ביותר ב-Young Artist Award.
העלילה היא על זוג אמיד ללא ילדים המאמץ תינוק של זוג צעיר וחסר אמצעים. הסרט דן בבעיית עקרות, הריון בגיל הנעורים ואימוץ.
תקציר העלילה

בני הזוג לינדה (גלן קלוז) ומייקל (ג'יימס וודס) ספקטור הם זוג מבוסס חשוך ילדים. לינדה נכנסת לדיכאון כל פעם שהיא מוזמנת לימי הולדת של ילדי חברותיה. לאחר 11 שנים של טיפולי פוריות כושלים הם מתייאשים ומחליטים על אימוץ.
הם בוחרים באימוץ פתוח המקובל בארצות הברית דרך סוכנת אימוץ רשמית שבה פוגשים את האם הביולוגית ושומרים על קשר איתה.
לאחר חקירה ומילוי טפסים, מקשרת הסוכנת בינם לבן האם הביולוגית והם נפגשים. האם לוסי (מרי סטיוארט מסטרסון) היא נערה בת -17 הנמצאת בחודש השביעי להריונה וגרה עם אב חורג ושני אחים קטנים בדירה קטנה וצפופה.
החבר שלה סם (קווין דילון) גר עם אמו בדירה דלה, עובד במוסך בשכר מינימום ושואף להיות מוזיקאי. לוסי נכנסה להיריון ממנו ומסרבת לעבור הפלה מלאכותית. לוסי וסם הסכימו שאין ביכולתם לגדל את התינוק והחליטו למסור אותו לאימוץ.
לינדה ומייקל נפגשים עם לוסי ועוטפים אותה ברוך ואהבה. כעבור זמן מה נצטרף אליהם סם וגם הוא מתקבל יפה על ידיהם. לינדה מסדרת בביתם חדר מרוהט יפה לתינוק ומראה אותו ללוסי.
בחדר הלידה עומדים לינדה ומייקל, מחזיקים בידיה של לוסי ומעודדים. ללוסי נולד בן והוא מועבר לטיפולם. לינדה מאכילה את התינוק מבקבוק. לוסי נשארת לבדה במיטתה ואז מחשבות מתחילות להציק לה. היא מחליטה לקחת את התינוק איתה. כשמייקל ולינדה מגיעים למחרת לבית החולים הם מקבלים את הבשורה המרה כי התינוק נלקח על ידי אמו.
לאחר זמן מתברר ללוסי ולסם שאין הם יכולים לדאוג לתינוק, ולטובת התינוק מחליטים להחזיר אותו לזוג ספקטור, ולאחר שיסתדרו בחיים יביאו לעולם ילד נוסף.
בזמן הזה מנסים לינדה ומייקל למכור את ביתם וממשיכים בניסיונות למצוא תינוק לאימוץ, עד שיום אחד מגיעים לוסי וסם עם התינוק, ולינדה ומייקל מסכימים בשמחה לקבלו.
לאחר שנה - הספקטורים חוגגים לתינוק יום הולדת. לוסי עובדת כספרית ובמגירתה נמצאת תמונתו של התינוק.
פסטיבל עכו

| --- | --- |


הכניסה למתחם ההצגות בפסטיבל עכו, 2012
 סוג:  פסטיבל תיאטרון 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  עכו 
 מייסדים:  עודד קוטלר 
 מועדים
 תאריכי פעילות:  1980–הווה (כ־44 שנים) 
 מועד שנתי:  חול המועד סוכות
 משך הפסטיבל:  4 ימים
 קואורדינטות:  32°55′24″N 35°04′12″E﻿ / ﻿32.923298°N 35.069907°E﻿ / 32.923298; 35.069907
 אתר רשמי
 he
 
תוכניית הפסטיבל ב-1995 (לעיון בכל דפי החוברת, הקישו על התמונה)
הופעה בפסטיבל עכו 2016
מופע מים על גג בפסטיבל עכו 2016
הופעה של איש כסף בפסטיבל עכו 2016
פסטיבל עכו, או "הפסטיבל לתיאטרון ישראלי אחר", הוא פסטיבל תיאטרון הנמשך ימים אחדים ונערך בעיר עכו, אחת לשנה, בחול המועד סוכות. הפסטיבל נוסד על ידי עודד קוטלר, יוסי פיטוסי ואחרים בשנת 1979, וכולל הצגות פרינג', מופעי רחוב, ירידי אמנויות, אירועי חוצות, סדנאות ומיזמים מיוחדים המתרחשים ברחובות עכו העתיקה.
מרבית ההצגות המועלות בפסטיבל הן הצגות של קבוצות תיאטרון לא ממוסדות, חלקן הצגות אוונגרד, הנושאות אמירה אישית, לפעמים בשילוב של תיאטרון ואמנויות במה שונות (פנטומימה, מיצג, וידאו ועוד) שלא מרבים לראות בתיאטרונים הממוסדים. ההצגות מועלות באתרים היסטוריים של עכו כגון אולמות האבירים וחומות עכו.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הפסטיבל מופק על ידי עיריית עכו, בתמיכת מנהל התרבות במשרד החינוך והתרבות וכן גופים נוספים.
בשנת 1986 הוענק לפסטיבל פרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים.
בשנת 2008 בוטל הפסטיבל, לאחר שביום הכיפורים, שבוע לפני מועד הפסטיבל, פרצו מהומות בין יהודים לערבים בעיר. הפסטיבל התקיים לבסוף במהלך חג החנוכה של אותה שנה.
בשנת 2017 פסלה ועדת ההיגוי של הפסטיבל את הצגתה של עינת ויצמן, "אסירי הכיבוש". בתגובה, התפטר המנהל האמנותי של הפסטיבל, אבי גיבסון בר-אל, ושמונה הצגות שהיו מתוכננות להיות מוצגות בו, פרשו מהפסטיבל.