stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרדכי שמואל קרול
משפחתו

בנו הרב שלמה נח קרול - רב המושב חמ"ד, ראש ישיבת חמדת שמואל במושב וממייסדי ארגון הפעילים. חתנו, הרב אהרן בן-ציון קורנפלד ממלא את מקומו כרבו של חמד
בתו שושנה - אשת הרב אליהו אליעזר מישקובסקי, רבו של כפר חסידים וראש ישיבת כנסת חזקיהו
בתו פנינה - אשת הרב יעקב ניסן רוזנטל
בנותיו שולמית ומינה - נשות אחיינו הרב יעקב אדלשטיין, רבה של רמת השרון. לאחר פטירת שולמית נשא הרב אדלשטיין את אחותה מינה
נכדו שמואל קרול, הוא פזמונאי ישראלי שכתב את השירים "גבריאל" ו"אין לי איש מלבדי" שהלחין הזמר צביקה פיק, ואת השיר "המון דברים" שהלחין וביצע איתן מוסרי
ספרו

משא דמשק - אוצר דרשות ומאמרים ורעיונות על בעיות השעה (יצא לאור על ידי בנו, תשנ"ח)
הערות שוליים

↑  הרבנית קרול ז"ל, הצופה, 2 בפברואר 1965, עמ' 1; חוה שפירא, הרבנית רבקה קרול ז"ל: שבעה לפטירתה, שם, 10 בפברואר 1965, עמ' 5; מצבתה באתר "עדה המצבה"
↑  כפר חסידים, דבר, 1 בינואר 1933, עמ' 3
↑  הרב ר' שמואל מרדכי קרול, שערים, 17 במאי 1945
↑  דרכו האחרונה של הרב מ. ש. קרול ז"ל, הצופה, 14 במאי 1945, עמ' 1; הלוית הרב קרול ז"ל, הבוקר, 14 במאי 1945, עמ' 3
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007372872405171  LCCN: no99043637  VIAF: 23150940083626602881   WorldCat (עם VIAF): 23150940083626602881
אליעזר קפלן

אליעזר קפלן חותם על מגילת העצמאות 1948
קבריהם של אליעזר ודבורה קפלן בחלקת גדולי האומה בהר הרצל
אליעזר קפלן (27 בינואר 1891 – 13 ביולי 1952) היה פעיל ציוני, חבר מועצת העיר תל אביב (1925–1933), חבר הנהלת הסוכנות היהודית ומנהל מחלקת הכספים שלה (1933–1948), חבר הכנסת, שר האוצר הראשון של ישראל ושר המסחר והתעשייה. מחותמי מגילת העצמאות.
ביוגרפיה

קפלן נולד במינסק שבבלארוס (אז בפלך מינסק, בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית), אחד מעשרת ילדיהם של פרומה ומאיר בן מיכאל קפלן, בעל בית מסחר סיטונאי גדול לחוטי אריגה.
למד ב"חדר", בגימנסיה רוסית בלוביץ' (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום בפולין) ובבית הספר הטכני הגבוה במוסקבה (MHTS). סיים לימודיו כמהנדס בניין ב-1917. נשא לרעיה את ד"ר דבורה לבית קפלן (בת דודו אברהם קפלן), רופאה, שעבדה שנים רבות כרופאת ילדים.
עלה לארץ ישראל בשנת 1920, בתקופת העלייה השלישית, ומיד נשלח לשנתיים לגרמניה להקים את הסניף המקומי של התאחדות הפועל הצעיר, ובהמשך, לשמש כמזכירו. כשחזר לארץ ישראל בשנת 1923 כיהן כחבר הנהלה במשרד לעבודות ציבוריות ובנין וכמנהל המחלקה הטכנית של עיריית תל אביב. בקיץ 1925 השתתף בקונגרס הציוני העולמי ה-14 שנערך בעיר וינה שבאוסטריה ונבחר לנשיאות הקונגרס כנציג הפועל הצעיר.
נמנה עם ראשי ההסתדרות והיה מזכיר הוועד הפועל בשנים 1929–1933. כמו כן כיהן כחבר מועצת העיר תל אביב בין השנים 1925–1933. בשנים 1933–1948 היה חבר הנהלת הסוכנות היהודית ומנהל מחלקת הכספים בה.
אחרי מלחמת העולם השנייה, כגזבר הסוכנות, עסק בהכנת הבסיס הכלכלי למדינה שבדרך ובגיבוש תוכנית לעלייית מיליון איש. עם קבלת תוכנית החלוקה ופרוץ מלחמת העצמאות עסק בגיוס התקציבים הדרוש ליישוב.
לפי תיאורו של זאב שרף, היה קפלן אחד מארבעת המצביעים במנהלת העם נגד הכרזת העצמאות ב-14 במאי 1948, אם כי יש היסטוריונים החולקים על זאת וטוענים שהייתה הסכמה כללית על הכרזת המדינה וההצבעה הייתה על נושא אחר. נמנה עם חותמי מגילת העצמאות.
לאחר קום המדינה התמנה לשר האוצר. בתקופת כהונתו השיג את ההלוואות הראשונות ממקורות בחו"ל, שהצילו את המשק הישראלי מהתמוטטות, סיוע אמריקאי לישראל והלוואה מהבנק העולמי. בתחילת 1952 הגה והוביל את המדיניות הכלכלית החדשה.
במקביל לכהונתו כשר האוצר, כיהן קפלן בשנים 1949–1950 גם כשר המסחר והתעשייה.
כשבועיים לפני מותו התפטר ממשרתו בעקבות מצבו הבריאותי והתמנה לסגן ראש הממשלה ולשר בלי תיק.
קפלן, שסבל ממחלת לב, קיבל התקף לב בבוקר 11 ביולי 1952 על סיפון האונייה "נגבה", כשהיה בדרכו לחופשה בשווייץ. הוא הובהל לטיפול רפואי בג'נובה שבאיטליה, שם נקבע מותו ב-13 ביולי 1952 לפנות בוקר. הוא היה הראשון להיקבר בחלקת גדולי האומה שבהר הרצל, עוד בטרם נקבעו הקריטריונים לקבורה בחלקה. בעקבות כך, קפלן הוא המנהיג היחיד (לבד מטדי קולק ורעייתו) הקבור בחלקה למרות שלא מילא את תפקיד ראש ממשלת ישראל, נשיא מדינת ישראל או יושב ראש הכנסת (או בן/בת זוגו/ה). קפלן היה אב לשתיים.
הנצחתו

באוגוסט 1952 הוחלט לקרוא את היישוב בית אליעזר ליד חדרה על שמו (היישוב הפך לשכונה של חדרה אחר כך). בנוסף קרויים על שמו בית החולים קפלן ברחובות, שכונת קריית אליעזר בחיפה, שכונת קריית אליעזר בנתניה, שכונת קפלן בכפר סבא ורחובות רבים בערי ישראל, בהם רחוב קפלן (ומחלף קפלן שלצידו) בתל אביב שנקרא על שמו מאז 1961, ורחוב קפלן בירושלים שבו שוכנת הכנסת ומוסדות שלטון נוספים.
עוד קרוי על שמו פרס קפלן, פרס ישראלי שניתן מאז 1954 על התייעלות והעלאת פריון העבודה. את הזוכים בפרס קובעת ועדה בראשות מנהל המכון לפריון העבודה והייצור, ואת הפרס מעניק לזוכים שר העבודה.
כתביו

די ווירטשאפטס-פּאָליטיק פון דער ציוניסטישער עקזעקוטיווע (דער ובאנייטער קאלאניזאציע-טעטיקייט), ירושלים, לונדון: הסוכנות היהודית לארץ ישראל, תרצ"ה. (ביידיש)
חזון ומעש (העורך: יוסף שפירא), תל אביב: עם עובד - תרבות וחינוך, תשל"ג. (ראה אור לאחר מותו)
הערות שוליים

↑  'מאיר קפלן', בתוך: דוד כהן (כינס), שלמה אבן שושן (ערך), מינסק עיר ואם: קורות - מעשים - אישים - הוי, כרך א, תל אביב: ארגון יוצאי מינסק ובנותיה בישראל; הקיבוץ המאוחד; לוחמי הגטאות: בית לוחמי הגיטאות ע"ש יצחק קצנלסון, תשל"ה, עמ' 664 (ספר יזכור לקהילת מינסק, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 667).
↑  הקונגרס היד בווינא, הארץ, 18 באוגוסט 1925
↑  ועד פועל חדש להסתדרות העובדים, הארץ, 7 בפברואר 1934
↑  הסוכנות דורשת עלית מיליון יהודים אחרי המלחמה אומר אליעזר קפלן במסבת עיתונאים בניו־יורק, הַבֹּקֶר, 15 באפריל 1945
נאום אליעזר קפלן לפני ועדת או"מ, קול העם, 7 ביולי 1947
↑  נאומו של אליעזר קפלן, הארץ, 10 במאי 1948
אליעזר קפלן: אל יקוו למצוא יהודים מתונים, הארץ, 2 במרץ 1948
הערב - "כנוס המלוה", המשקיף, 9 במאי 1948
↑  מרדכי נאור, יום רביעי הגדול, באתר הארץ, 1 במאי 2006
↑  א.קפלן יסע לארה"ב בקשר עם בקשת המלווה, קול העם, 21 בנובמבר 1948
↑  פרוטוקול הישיבה ה-99 של הכנסת השנייה. (עמ' 2), באתר הכנסת, ‏25 ביוני 1952
↑  אליעזר קפלן איננו, הארץ, 14 ביולי 1952
↑  אליעזר קפלן איננו, דבר, 14 ביולי 1952
↑  הר הרצל - מתווה היסטורי של בית הקברות הלאומי בירושלים
↑  הקבר של אליעזר קפלן בחלקת גדולי האומה, באתר BillionGraves
↑  בית אליעזר" – יישוב ע"ש אליעזר קפלן, דבר, 8 באוגוסט 1952
↑  פתיחת רחוב ע"ש אליעזר קפלן ז"ל, הַבֹּקֶר, 11 בינואר 1961
↑  פרסי ייעול ע"ש אליעזר קפלן, הארץ, 5 במרץ 1959
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263400705171  PLWABN: 9810565230905606  GND: 127702032  ISNI: 0000 0000 6698 9799  LCCN: no94011081  NTA: 183102460  RERO: 02-A024358888  VIAF: 303071637   WorldCat (עם VIAF): 303071637
איגוד התסריטאים האמריקאי

| --- | --- |
סמליל גילדת התסריטאים של אמריקה המזרחית

סמליל גילדת התסריטאים של אמריקה המערבית
 שפה רשמית:  אנגלית
 מדינה:  ארצות הברית 
 מטה הארגון:  ניו יורק 
 תקופת הפעילות:  6 באפריל 1933 – הווה (91 שנים) 
 www.wga.org
 
איגוד התסריטאים האמריקאי (באנגלית: The Writers Guild of America; בראשי תיבות: WGA) הוא המונח הכללי של שני איגודים מקצועיים אמריקאים שונים, המייצגים תסריטאים בתעשיות הטלוויזיה, הקולנוע, הרדיו ובפלטפורמות התוכן המקוונות כגון נטפליקס, ספוטיפיי ועוד.
גילדת התסריטאים של אמריקה המזרחית (WGAE), שבסיסו בעיר ניו יורק.
גילדת התסריטאים של אמריקה המערבית (WGAW), שבסיסו בלוס אנג'לס.
למרות שכל ארגון פועל באופן עצמאי, הם מבצעים כמה פעילויות משותפות, כולל משא ומתן על חוזים והכרזה משותפת על עיצומים ושביתה.
רקע וייסוד

שני הארגונים הוקמו במהלך שנת 1954 לאחר מיזוג מספר קבוצות כותבים מארגוני עובדים אחרים.
איגוד היוצרים The Authors Guild או (בקיצור AG) נוסד במקור בשנת 1912 כ"אגודת הסופרים של אמריקה" (ALA), על מנת לייצג מחברי ספרים, מגזינים ומחזאים.
בשנת 1921, איגוד המחזאים של אמריקה התפצל לכדי קבוצה נפרדת על מנת לייצג בתחילה את כותבי הבמה, ומאוחר יותר דרמטורגים ברדיו.
באותה שנה, אגודת כותבי המסך הוקמה כדי לייצג את תסריטאי הקולנוע, אך פעלה כארגון חברתי ולא כארגון עובדים עד 1933. לאחר אותה שנה הקבוצה התחברה לאיגוד היוצרים ופעלה יותר בנושאי הסכמי שכר לחבריה.
עם תחילתה של תעשיית הטלוויזיה ב-1948, אגודת כותבי המסך וקבוצת כותבי טלוויזיה בתוך ליגת היוצרים החלו לייצג כותבי טלוויזיה. מתוך הכרה במורכבות ההולכת וגוברת של ייצוג חברים בתחומים רבים ושונים של כתיבה בידורית, איגודים אלה התארגנו מחדש ב-1954, כאשר גם גילדת המחברים וגם גילדת הדרמטיסטים ימשיכו לייצג סופרים במדיה המודפסת, אגודת כותבי המסך תפסיק את פעילותה, והיוצרים שעבדו בטלוויזיה וברדיו יוצגו על ידי שני איגודים חדשים שימוקמו בחוף המזרחי והמערבי: WGAE ו-WGAW.
פעילויות משותפות

למרות ששני הארגונים פועלים באופן עצמאי, הם מבצעים ביחד כמה פעילויות באופן קבוע:
פרסי איגוד הכותבים של אמריקה מוענקים מדי שנה על ידי שני האיגודים כהוקרה למצוינות בכתיבה קולנועית, טלוויזיה ורדיו, כולל ספרות ועיון כאחד. בשנת 1949 הוענקו לראשונה פרסי איגוד הכותבים הראשון, כדי להוקיר את מיטב כותבי הקולנוע של 1948. טקס הענקת הפרסים השנתי משודר בו זמנית לחוף המזרחי והמערבי.
חוקי הקרדיט של גילדת התסריטאים משמשת כדי לקבוע מי מקבל קרדיט על כתיבת סרט, טלוויזיה, תיאטרון או עבודת מדיה אחרת שנכתבה בסמכות השיפוט של WGA. הארגונים הן הפוסקים לגבי מי וכיצד רשומים הכותבים בקרדיטים.
שירות רישום התסריט של WGA מנוהל על ידי שני הארגונים כדי לקבוע את תאריך היצירה של קניין ספרותי.
שני הארגונים חברים באיגוד הסופרים הבינלאומי.
שביתות

ה-WGAE וה-WGAW מנהלים משא ומתן על חוזים בצורה אחידה וכן פותחים בשביתה בו-זמנית.
שביתת איגוד התסריטאים האמריקאי ב-1960: נמשכה 22 שבועות. החוזה שנקבע במשא ומתן כלל לראשונה מתן תמלוגים לסרטי תיאטרון ושיפור פנסיות.
שביתת איגוד התסריטאים האמריקאי ב-1981 נמשכה 13 שבועות. החוזה שנערך במשא ומתן כלל קביעת תנאי תשלום עבור תוכניות בערוצי צפייה בתשלום.
שביתת איגוד התסריטאים האמריקאי ב-1985 נמשכה שבועיים. השביתה נפתחה בשל מחלוקת לגבי תשלום תמלוגים עבור קלטות וידאו.
שביתת איגוד התסריטאים האמריקאי ב-1988 נמשכה מ-7 במרץ עד 7 באוגוסט 1988. בין המחלוקות היו שאריות משידורים חוזרים בסינדיקציה של הופעות בנות שעה.
שביתת איגוד התסריטאים האמריקאי 2007–2008 נמשכה מ-5 בנובמבר 2007 ועד 12 בפברואר 2008. השביתה נפתחה בשל מחלוקת עבור תשלום תמלוגים המחלוקות היו שנעשה עבור מדיה חדשה ותוכניות ב-DVD. השביתה השפיעה על מספר הפקות טלוויזיה הפקת מספר תוכניות טלוויזיה הושפעה מהשביתה.
שביתת איגוד התסריטאים האמריקאי ב-2023 החלה ב-2 במאי 2023. השביתה נפתחה בשל מחלוקת לגבי תנאי שכר המינימום המשולם לתסריטאים ורגולציה על השימוש בבינה מלאכותית בתעשיית הקולנוע והטלוויזיה. השביתה נמשכה 148 יום, עד 27 בספטמבר 2023. בסיומה נחתם הסכם שכלל שיפור בתנאי הפנסיה וביטוח הבריאות של תסריטאים, הבטחת קיומם של צוותי כתיבה עם מספר מינימלי של תסריטאים מועסקים ואימוץ כללים לגבי שימוש בתבונה מלאכותית.
ראו גם

איגוד הסופרים הלאומי (NWU)
הערות שוליים

↑  "A Brief History". wgaeast.org. אורכב מ-המקור ב-28 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "WGAE official website history". ארכיון מ-5 בנובמבר 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "WGAw website historical timeline". ארכיון מ-5 בנובמבר 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Wga awards". www.wga.org. אורכב מ-המקור ב-26 בדצמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kilkenny, Katie (12 בינואר 2023). "Spike Lee to Receive WGA East Award for Career Achievement". The Hollywood Reporter. ארכיון מ-7 בפברואר 2023. נבדק ב-1 במאי 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Welkos, Robert (11 במאי 1998). "Giving Credit Where It's Due". Los Angeles Times. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Fleming, Michael (4 באפריל 2008). "WGA, Clooney at odds over credit". Variety. אורכב מ-המקור ב-13 בפברואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Robb, David (20 בדצמבר 2022). "Historically, The WGA Is Overdue For A Strike, With Residuals Again A Key Issue Of Upcoming Talks". Deadline Hollywood. ארכיון מ-23 בינואר 2023. נבדק ב-1 במאי 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5  "A History of WGA Contract Negotiations and Gains". Writers Guild of America West. נבדק ב-22 במאי 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ynet, המו"מ נכשל: החלה שביתת התסריטאים בהוליווד, באתר ynet, 2 במאי 2023
↑  David Smith, "‘A lot of catching up to do’: Hollywood writers head back to work", The Guardian, October 1, 2023
↑  ואללה! תרבות‏, עכשיו זה רשמי: שביתת התסריטאים בארצות הברית תסתיים הלילה, באתר וואלה, 27 בספטמבר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 5154641-3  LCCN: n85145565  NKC: ko2016913651  VIAF: 262459694   WorldCat (עם VIAF): 262459694 
המטה בלוס אנג'לס של גילדת התסריטאים של אמריקה המערבית
שלט שהונף בעת שביתת איגוד התסריטאים האמריקאי, 2007
מפגינים ליד הסט של Daredevil: Born Again
גיסינג (מחוז)

| --- | --- |
 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 מדינה:  בורגנלנד בורגנלנד
 גובה:  240 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  26,072 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  47°07′05″N 16°15′40″E﻿ / ﻿47.118°N 16.261°E﻿ / 47.118; 16.261 
 אזור זמן:  UTC+1
  מפת מיקום  מפה מפורטת    he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
גיסינג (בגרמנית: Güssing) הוא מחוז בדרום מדינת בורגנלנד שבאוסטריה.
במחוז 28 ערים ועיירות:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  אבראו  אולבנדורף  אולרסדורף אים בורגנלנד  אינצנהוף  בוקסדורף  בורגאוברג-נוידאוברג  בילדיין |  גיטנבך  גיסינג  גרוסמירביש  גררסדורף-זולץ  הויגרבן  הייליגנברון  הקרברג |  ורטרברג  טובאי  טשניגרבן  מושנדורף  נויברג אים בורגנלנד  נוישטיפט ביי גיסינג  סנקט מיכאל אים בורגנלנד |  קוקמירן  קליינמירביש  ראוכווארט  רוהר אים בורגנלנד  שטגרסבאך  שטינץ  שטרם |
ינרסדורף (מחוז)

| --- | --- |

 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 מדינה:  בורגנלנד בורגנלנד
 בירת המחוז:  Jennersdorf 
 שטח:  253 קמ"ר
 גובה:  331 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  17,235 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  46°56′12″N 16°08′30″E﻿ / ﻿46.936666666667°N 16.141666666667°E﻿ / 46.936666666667; 16.141666666667 
 אזור זמן:  UTC+1
  מפת מיקום  מפה מפורטת    he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ינרסדורף (בגרמנית: Jennersdorf) הוא מחוז בדרום מדינת בורגנלנד שבאוסטריה.
במחוז 12 ערים ועיירות:
| --- | --- |
 אלטנדורף  דויטש קלטנברון  הייליגנקרויץ אים לפניצטל  וייכזלבאום  ינרסדורף  מוגרסדורף:  מילגרבן  מיניהוף-ליבאו  נויהאוס אם קלאוזנבאך  סנקט מרטין אן דר ראב  קניגסדורף  רודרסדורף
המכון למחקרי ביטחון לאומי

#invoke:תבנית מידע
המכון למחקרי ביטחון לאומי (INSS) הוא מכון מחקר עצמאי, פרטי וחיצוני השוכן במתחם אוניברסיטת תל אביב. המכון עוסק בתחומים הקשורים בעיקר לביטחון הלאומי של ישראל.
המכון מקיים ימי עיון, כנסים, וכן מפיק פרסומים בהם ניירות עמדה, מחקרים וכתבי עת. בראש המכון עומד אלוף (מיל') תמיר הימן. המכון דורג לשנת 2020 במקום הראשון בין מכוני החשיבה בישראל, במקום הראשון במזרח התיכון ובמקום ה-12 בעולם בתחומו - לפי מדד Global Go To Think Tank Index Report של אוניברסיטת פנסילבניה.
יעוד ומטרות

המכון למחקרי ביטחון לאומי הוא מכון מחקר למדיניות ביטחון לאומי שנועד ליזום, להגות, לחקור, לכונן ולהטמיע תוכניות פעולה אסטרטגיות אשר:
1. יבטיחו את קיומה של ישראל ושגשוגה כמדינה יהודית ודמוקרטית ברוח מגילת העצמאות: מדינה המושתתת על יסודות החרות, הצדק, השלום והשוויון.
2. יסייעו למקבלי החלטות בישראל ולדרג המקצועי בקבלת החלטות ותכנון מדיניות על ידי העמקת בסיס הידע הרלוונטי לתפקידם ועל ידי הערכה ביקורתית של המציאות המתהווה נוכח המדיניות הישראלית המתממשת בפועל.
היסטוריה

ה"מרכז למחקרים אסטרטגיים" (מל"א) הוקם בשנת 1977 באוניברסיטת תל אביב ביוזמת פרופסור חיים בן שחר מאוניברסיטת תל אביב ואלוף (מיל') אהרן יריב, שגם עמד בראש המכון מיום הקמתו ועד פטירתו בשנת 1994. המרכז שימש פורץ דרך בישראל בהגדירו את תחום לימודי הביטחון ובכך שמיסד את סוגיית ההגנה והביטחון הלאומי כתחומי מחקר.
בשנת 1983 שינה המכון את שמו ל"מרכז יפה למחקרים אסטרטגיים" (the Jaffee Center for Strategic Studies), בעקבות תרומה ממלווין יפה מקליפורניה.
באוקטובר 2006 הוקם "המכון למחקרי ביטחון לאומי" על בסיס צוות החוקרים של מרכז יפה למחקרים אסטרטגיים, ובאופן רשמי הוא כולל את מרכז יפה. הקמת המכון התאפשרה בעזרת תרומתו של פרנק לואי. במתכונתו החדשה מהווה המכון למחקרי ביטחון לאומי מוסד חיצוני לאוניברסיטת תל אביב. הוא משויך אקדמית לאוניברסיטה, אך שומר על עצמאות כספית וארגונית. בדצמבר 2006 העתיק המכון את משכנו מבניין גילמן שבאוניברסיטה לבניינו החדש – ברחוב חיים לבנון 40 בתל אביב. ראש המכון כיום הוא אלוף (מיל') תמיר הימן, שהחליף את פרופ' מנואל טרכטנברג. לפני פרופ' טרכטנברג כיהן אלוף (מיל') עמוס ידלין כראש המכון במשך עשור.
המכון מאוגד כחברה לתועלת הציבור ומועסקים בו כ-70 עובדים.
למכון ועד מנהל שבו מכהנים – בנוסף ליושב ראש פרנק לואי וסגניו – נציגי הציבור ונציגי אוניברסיטת תל אביב. כמו כן יש למכון גם חבר נאמנים בינלאומי, שחבריו שוחרים את טובת המכון ומסייעים לו בכל תחומי פעילותו.
תקציב המכון, בסך כ-23 מיליון ש"ח (נכון ל-2018) מתבסס על תרומות חיצוניות, שרובן מחו"ל.
מחקר ופרסומים

המכון למחקרי ביטחון לאומי יוזם ומנהל מחקרים במגוון של תחומים, תוך התמקדות בסוגיות הרלוונטיות לביטחונה הלאומי של ישראל. המכון מפרסם את תוצאות מחקריו בספרים, במאמרים, וכדו"חות מיוחדים ותזכירים; רוב הפרסומים רואים אור בעברית ובאנגלית, במקביל. הם מופצים בדפוס לרשימת מנויים, וכמו כן מועלים בצורה אלקטרונית לאתר האינטרנט של המכון. כמו כן מקיים המכון ימי עיון וכנסים בנושאים שונים, הפתוחים לקהל ברובם הגדול. חלק מכנסים אלה מצולמים ומוקלטים, וניתן לצפות בהם באתר המכון.
החל משנת 2023, במהלך הכנס השנתי שהמכון מקיים מוענק פרס המכון למחקרי ביטחון לאומי כהוקרה והערכה מקצועית ומוסדית לתרומה ייחודית של אישיות או ארגון לביטחון הלאומי של מדינת ישראל. בשנה הראשונה הוענק הפרס לד"ר אייל חולתא ולפורום דבורה.
מחקר ופרסומים > פרסומים

הערכה אסטרטגית לישראל (Strategic Survey for Israel, כונה בעבר "המאזן הצבאי במזרח התיכון") – שנתון היוצא לאור מאז 1983 הכולל בדרך כלל מאמרים הסוקרים לעומק תהליכים אסטרטגיים בשנה הנסקרת, ונתונים כמותיים אודות סדר הכוחות של צבאות מדינות המזרח התיכון. במהדורות האחרונות של השנתון צומצם מאוד החלק השני, ועיקר פעילותו בבסיס הנתונים האלקטרוני על צבאות המזרח התיכון הניתן לגישה באתר המכון ומאפשר עיון בקבצים מעודכנים הכוללים פרטים על מדינות האזור, והן ביצוע שאילתות בחתכים שונים דוגמת השוואת סדרי כוחות בין מדינות או מעקב אחר סדר כוחות של מדינה על פני מספר שנים.
מזכרים – מונוגרפיות היוצאות מעת לעת העוסקות בסוגיות אקטואליות שיש להן השלכות ישירות למדיניותה של מדינת ישראל.
עדכן אסטרטגי – רבעון המכון הכולל מאמרים בנושאים אסטרטגיים העומדים על סדר היום הביטחוני של ישראל בפרט ושל המזרח התיכון בכלל. המאמרים בכתב עת זה נכתבים הן על ידי חוקרי המכון והן על ידי חוקרים אורחים.
מבט על – פרסום היוצא לאור בצורה אלקטרונית בלבד, פעם או פעמיים בשבוע, ומביא תגובות עדכניות וקצרות לאירועים בעלי השלכות אסטרטגיות.
המלצות מדיניות - המלצות המכון למחקרי ביטחון לאומי למקבלי ההחלטות.
ספרים שנכתבו על ידי חוקרי המכון רואים אור בהוצאות מסחריות בישראל ומחוצה לה.
ראשי המכון לדורותיו

| שם | תקופת כהונה |
| --- | --- |
אהרן יריב: 1977–1994
זאב מעוז: 1995–1997
שי פלדמן: 1997–2005
צבי שטאובר: 2005–2008
עודד ערן: 2008–2011
עמוס ידלין: 2011–2021
מנואל טרכטנברג: 2021–2024
תמיר הימן: 2024–מכהן
הערות שוליים

תבנית:הערות שוליים
תבנית:בקרת זהויות
↑  קובצי דו"חות המדד -Global שנת Go To Think Tank Index Report, 2018, טבלה 14
↑  פרס המכון למחקרי ביטחון לאומי הוענק לראשונה לאנשים הבאים, באתר אייס, 1 במרץ 2023
סמלילו של "מרכז יפה למחקרים אסטרטגיים" - JCSS
פרנק לואי
אלוף (מיל') תמיר הימן מעניק את ההערכה האסטרטגית השנתית של המכון למחקרי ביטחון לאומי לנשיא המדינה יצחק הרצוג
אהרן יריב
ראש המכון לשעבר, אלוף (מיל') עמוס ידלין
אומה

ערך זה עוסק בקהילה בעלת זהות לאומית משותפת. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
אומה או לאום היא קבוצה אנושית בעלת זהות לאומית משותפת ששואפת או שזכתה להגדרה עצמית ולמדינה ריבונית בטריטוריה מסוימת. הלאום מחבר בין בני האדם דרך יסודות משותפים שחולקים (בדרך כלל) בני אותו הלאום כגון: שפה, תרבות, מקור אתני משותף, דת, ערכים, אידאולוגיה והיסטוריה משותפת.
ישנן אומות המקושרות למדינת לאום, וישנן אומות המפוצלות בין מספר מדינות, כגון גרמנים, אלבנים, סרבים, ערבים, ורומנים. היהודים הקימו במאה ה-20 מדינה לאומית ריבונית בארץ ישראל. בברית המועצות הוקצתה למספר קטן מתוכם אזור אוטונומי קיקיוני בבירוביג'אן במזרח אסיה הסובייטית. ישנן מדינות המורכבות משני לאומים (מדינות דו-לאומיות) כגון בלגיה, ומדינות המורכבות ממספר רב יותר של לאומים (מדינות רב-לאומיות) כגון הודו ושווייץ. ישנן קבוצות אתניות כמו הצוענים שאין להם ארץ ואפשרות להקים מדינה משלהם.
העמים האינדיאנים בארצות הברית ובקנדה מוכרים בשם "לאומים" או "אומות" עם שיוך לטריטוריות בעלות אוטונומיה מוגבלת.
הדעות חלוקות בנוגע להגדרה של אומה. במספר גדול של המדינות המודרניות, יש מגוון של אנשים עם מנהגי תרבות ומקור אתני שונה. יש לאומים אשר לא התאגדו סביב השתייכות מולדת כלשהי אלא סביב יסודות של ערכים, ואידאולוגיות מתוך בחירה, דוגמת ארצות הברית, שיש בה כמות גדולה של מהגרים, אך גם היא מתוארת לעיתים קרובות כאומה האמריקנית. עם זאת הלאום בארצות הברית נשען באופן כללי על תרבות משותפת, התרבות האנגלו-סקסית.
במדינת ישראל יש אזרחים בני שני לאומים שונים, הלאום היהודי והלאום הערבי. עובדה זו אינה שנויה במחלוקת בין היהודים ובין הערבים וגם מקובלת על מרבית היהודים ומרבית הערבים. הקביעה מסתמכת על השפות והתרבויות השונות וגם על הקשר עם יתר בני האומה שמחוץ לישראל. עם זאת הביטוי "לאומי" או "בין לאומי" מתייחס למדינה ואזרחיה, לדוגמה "ביטוח לאומי", "ליגה לאומית", "דגל הלאום", "ההמנון הלאומי", "נמל התעופה הבין לאומי", "שירות לאומי", "המשלחת הלאומית", ועוד.
טרמינולוגיה

המילה "אומה" משמשת לעיתים כמילה נרדפת למספר דברים:
מדינה (שלטון) או מדינה ריבונית: ממשלה השולטת בטריטוריה מסוימת, אשר עשויה או לא עשויה להיות קשורה עם כל קבוצה אתנית מסוימת.
ארץ: אזור גאוגרפי, אשר יכול להיות עם זיקה לממשלה או קבוצה אתנית אחרת.
לפיכך, הביטוי "אומות העולם" יכול להתייחס לממשלות גדולות (כמו האומות המאוחדות), לטריטוריות גאוגרפיות שונות, או לקבוצות אתניות שונות בכדור הארץ.
ראו גם

לאומיות
לאומנות
האומות המאוחדות
פרימורדיאליזם
עם
הערות שוליים

↑  "ישראל ומשפחת העמים - מדינת לאום יהודית וזכויות האדם" מאת אלכסנדר יעקובסון ואמנון רובינשטיין, הוצאת שוקן, 2003, עמוד 343
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX525663  GND: 4041279-9  HDS: 017437  NKC: ph115507 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדע המדינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלעד קופרמן

| --- | --- |

אלעד קופרמן. 2018
 לידה:  2 באוקטובר 1969 (בן 55)
 מדינה:  ישראל ישראל
 מעסיק:  איש עסקים 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  kuperman.elad
 
אלעד קופרמן (נולד ב-2 באוקטובר 1969) הוא מפיק ויוצר טלוויזיה ישראלי. בוגר תוכנית קרן וקסנר.
ביוגרפיה

בוגר המחזור הראשון של תיכון אלון ברמת השרון.
הפיק שני פרקים של "החמישייה הקאמרית" במסגרת בית הפקות באוניברסיטת תל אביב, כולל פרק מיוחד ליום העצמאות שיועד לערוץ 2 הניסיוני. במקביל החל לעבוד כשכיר בערוץ הילדים, הפרויקט הראשון שלו היה שידור חי במשך חודשיים של התוכנית 'כדור פורח'. בהמשך נקרא על ידי איש העסקים אביב גלעדי להצטרף להראשון בבידור של הבדרן דודו טופז, והפיק שלוש עונות. לאחר מכן עזב להפוגה בת שנה שבמהלכה ניהל את ערוץ פוקס קידס ושב להפיק את שתי העונות האחרונות של טופז.
בשנת 2003 הפיק עבור הזכיינית "קשת" את התוכנית קחי אותי שרון שהייתה אחת הסנוניות הראשונות בסוגת תוכניות המציאות בישראל. בהמשך הפיק עבור הזכיינית תוכניות כגון השגריר שאותה גם יצר, ואורי גלר מחפש את היורש, שנמכרה לרשתות בגרמניה, הולנד, הונגריה, קנדה וארצות הברית. בשנת 2008 החל להפיק את התוכנית הפופולרית האח הגדול. במשך השנים הפך לאחד המפיקים הבולטים בישראל.
ביוגרפיה > קופרמן הפקות - אנדמול ישראל

בשנת 2005 הקים קופרמן את חברת "קופרמן הפקות" המתמחה בפורמט הריאליטי. החברה עבדה רבות עם "קשת" מתוקף מחויבות שהטילו על הזכיינית תנאי הזכייה במכרז לערוץ 2, להעביר 65% מההפקות לחברה חיצונית על מנת לשמר שוק הפקה מגוון, עובדה שעוררה תרעומת בשוק ההפקה.
בין יתר התוכניות שהפיק: שישי שואו (1995), אייל גולן קורא לך, רמזור שזכתה בפרס אמי לקומדיה הטובה ביותר, מעצר בית, אבודים באפריקה, חומר טוב, חי ב-LA LA לנד (2011-2012), האי, סופר נני, אמא מחליפה, הבובלילים בדרך לחופה, המטבח, השעון ועל קצות האצבעות. חלקם זכו בפרס האקדמיה הישראלית לתוכנית הטובה ביותר בקומדיה, תוכנית הריאליטי הטובה ביותר ותוכנית הילדים הטובים ביותר כמו גם בפרס אמי הבינלאומי לקומדיה הטובה ביותר.
ב-2013 רכשה "אנדמול", חברת הפקות עצמאית ויצרנית תוכן דיגיטלי בינלאומית, 51% מ"קופרמן הפקות" וזו שינתה את שמה ל"אנדמול ישראל". בעקבות הרכישה חדלה החברה משיתוף הפעולה הכמעט בלעדי שלה עם קשת והחלה להפיק עבור זכייניות נוספות, בין היתר עם הזכיינית "רשת" במסגרת תוכנית המציאות "המיזם" שהופקה ב-2014. באותה שנה רכשה אנדמול כ-30 אחוזים ב"רשת".
ב-2013 קופרמן החל להתקרב לדת דרך הרב יעקב אדלשטיין.
במאי 2020 שיתף פעולה בהפקה של הדוקו-ריאליטי של כאן11, עוד ניפגש עם שני יוצרים חוזרים בתשובה: אוהד גלעוז ואורי גרודר. הם עבדו במשך כשנתיים על סדרה בפורמט חדש בארץ. בסדרה מוצגים סיפורים אמיתיים של חילונים שבן משפחה שלהם חזר בתשובה, ובעקבות כך נותק הקשר. המשתתפים צולמו במהלך כל התהליך, במהלכו עברו להתגורר במאה שערים.
ב-5 במרץ 2024 עלתה לשידור בכאן 11 הסדרה הצבי, שאלעד קופרמן לקח חלק בהפקתה.
אלעד קופרמן נשוי ואב לשלושה.
הערות שוליים

↑  רותי זוארץ, ‏אלעד קופרמן, האיש מאחורי "קחי אותי שרון", נחשף, באתר גלובס, 7 באוקטובר 2003
↑  ספי קצב, ‏"רמזור" זכתה בפרס האמי הבינלאומי, באתר ‏מאקו‏, 23 בנובמבר 2010
↑  מתן שירם, ‏גאווה לאומית: הסדרה "רמזור" זכתה בפרס האמי הבינלאומי, באתר גלובס, 23 בנובמבר 2010
↑  ערן בר-און, האמי הבינלאומי: "רמזור" הקומית הטובה ביותר, באתר ynet, 23 בנובמבר 2010
↑  דוד ורטהיים‏, אנדמול העולמית תשיק את "אנדמול ישראל"; קופרמן ישמש כמנכ"ל, באתר וואלה, 29 באפריל 2013
↑   נתי טוקר, אנדמול ישראל תפסיק לעבוד באופן בלעדי עם קשת, באתר TheMarker‏, 1 באוקטובר 2013
↑  האיש מאחורי האח הגדול מתקרב לדת?
↑  עוד ניפגש
↑  עוד ניפגש: הסדרה שתקרב בין חרדים לחילונים, באתר כיכר השבת