stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גדר הארנבים האוסטרלית

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גדר למניעת מזיקים 
 מדינה:  אוסטרליה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – העשור של 1910
 תאריך פתיחה רשמי:  שנות ה־10 של המאה ה־20 
  מפת שלוש הגדרות
 
גדר הארנבים האוסטרלית היא מחסום נגד מזיקים שנבנה בשנים 1901–1907 במערב אוסטרליה על מנת למנוע מארנבים וממזיקים חקלאיים אחרים ממזרח אוסטרליה, לפלוש למערבה.
זהו אחד המחסומים המלאכותיים נגד מזיקים הארוכים בעולם. בפרויקט נבנו שלוש גדרות: הראשונה חוצה את כל רוחבה של אוסטרליה מצפון לדרום, השנייה, קצרה יותר ונמצאת מערבית לראשונה, והשלישית עוברת ממזרח למערב והיא הקצרה ביותר. אורך כל הגדרות הוא 3,253 קילומטר ועלות בנייתן הייתה 337,841 פאונד בעת בנייתן.
רקע

הבאת המין ארנבון מצוי, הנקרא גם "ארנב אירופאי", ליבשת אוסטרליה נחשב כיום כ"מקרה מבחן" של פגיעה במאזן אקולוגי על ידי מין פולש. הארנבון המצוי הובא לניו סאות' ויילס בדרום מזרח אוסטרליה, עם הגעת המתיישבים הראשונים ב-1788, לצורך ריבויו בחווה. הארנבונים המבויתים מגודלים למטרות רבות, לציד, לתעשיית העורות, הבשר והטוויה, וכן כחיות מחמד. בין השאר, ידוע הארנבון בהרגליי הרבייה המרובים והתדירים שלו: הוא מסוגל להתרבות במשך כל השנה, ומסוגל להתרבות אף חודש בחודשו. משך ההיריון הממוצע הוא כחודש ימים. מספר הוולדות בטבע 5–6, ואצל הזנים המבויתים 4–12 בהמלטה יחידה. בשבי ניתן לשלוט על הריבוי; ואילו בטבע, הריבוי הגבוה של המין חיוני להישרדותו, שכן הארנבון המצוי חסר הגנה כמעט לגמרי בתחילת חייו. באוכלוסיית הבר באירופה, ממנה הובא, כ-90% מכלל הפרטים הנולדים בטבע מתים בשנה הראשונה לחייהם על ידי טורפים שונים.
נראה כי ריבויו הגבוה בשבי הביא לשחרור מספר פריטים לטבע. לחקלאים המקומיים נראה הדבר באותו זמן הגיוני ולא בעייתי, אולם בדיעבד, חלה פגיעה קשה לצמיתות באקולוגיה הייחודית של אוסטרליה. טורפי הבר הטבעיים של הארנבון המצוי לא היו בנמצא, ולא היה דבר שיעצור את הריבוי הטבעי, דבר שגרם לפגיעה הרסנית בפלורה ובפאונה הייחודית של אוסטרליה. צריכת היתר של חומר צמחי פגעה הן בצמחיית היבשת, והן במינים רבים של חיות כיס שהגיעו עד סף הכחדה בהיעדר מזון. בנוסף, גרמה לאיבוד שטחי מרעה רבים והביאה להאצת תהליך המידבור.
במאמר שפורסם בעיתון מקומי בטסמניה בשנת 1827 כבר צוין כי ”הארנבון המצוי הפך לנפוץ מאוד לאורך הקולוניה, עד כדי כך שאלפים מהם מתרוצצים על מספר אחוזות גדולות. אנחנו מבינים שאין ארנבים בקולוניה הותיקה (כלומר, ניו סאות' ויילס)”, ובסביבות 1850 לא ניתן היה שלא להבחין ב"פלישה הגדולה" ובסכנה האקולוגית שבריבויים ובהתפשטותם. מספר הפריטים בשנת 1900 עמד על 20 מיליון, ותפוצתם (שנעצרה רק בגלל היעדר מים באזורים המדבריים) הייתה במרחק 1,600 ק"מ מהחווה בה גודלו לראשונה. לאחר 50 שנה נוספות, בשנת 1950, נמצאו באוסטרליה כבר למעלה מ-600 מיליון ארנבים.
במאמץ לבלום את ההתפשטות המהירה ונזקיה, נבנתה לרוחבה של אוסטרליה גדר הארנבים האוסטרלית, שנועדה לעצור אותם מלעבור לשטחים אחרים של אוסטרליה.
בניית הגדר

עמודי התמך של הגדר היו עשויים עץ, מוצבים במרחק של 3.7 מטרים אחד מהשני וקוטרם הוא 10 סנטימטרים לפחות. בתחילה נמתחו שלושה חוטים בגובה 10, 51 ו-91 ס"מ מעל הקרקע, כשמאוחר יותר נוסף תיל דוקרני בגובה 101.6 ס"מ וחוט נוסף בגובה 109.2 ס"מ, כדי לחסום כלבי דינגו ושועלים. נוסף על כך, נוספה רשת חוטים על הגדר שחודרת 15 ס"מ לתוך הקרקע.
תחזוקה

על תחזוקת הגדר היה אחראי צוות פיקוח ממשלתי שהוקם במיוחד לשם כך. לאורך הגדר נסלל שביל סיור ששימש את צוות הפיקוח לרכיבה על אופניים ומאוחר יותר לסיור בעזרת גמלים. ב-1910 עברו הפקחים לרכבי סיור מאחר שהגמלים היו גבוהים מדי להשגחה נוחה על הגדר. משהתברר שגלגלי הרכבים נוטים לקבל תקרים, גיבשו הסיירים את הפתרון האידיאלי בדמות כרכרה פתוחה שנמשכה בעזרת זוג גמלים. הגמלים היו נפוצים אז באוסטרליה כבהמות משא ויעילותם הייתה גבוהה במשימות ההשגחה על הגדר.
צוות הפיקוח היה מורכב ממפקח-על, מארבעה סגני מפקח שתחום האחריות של כל אחד היה באורך 800 ק"מ, ו-25 סיירים שפטרלו בדרך כלל לאורך 160 ק"מ. לאור אלימות מסוימת בצפון המדינה, פטרלו שם הסיירים בזוגות. משימתו של מפקח-העל הראשון הייתה לחסל את הארנבים שהצליחו לחדור לשטח המוגן.
לאחר שהתגלתה מחלת המיקסומטוזיס כדרך נוחה להדברת ארנבים בשנות ה-50, פחתה חשיבותה של הגדר.
הגדר במאה ה-21

קטעים נרחבים מגדר הארנבים ההיסטורית עדיין נמצאים בשימוש עד ימינו, אף שייעודם המקורי שונה. הגדר משמשת היום בעיקר כמחסום לשליטה בנדידת עופות אמו וכן לשליטה בנדידת כלבי בר ועיזי בר. הדרך שלאורך הגדר משמשת כשביל אש ברוחב 20 מטר המפרידה בין שטחים חקלאיים ושטחי בתה.
במסגרת עבודות תחזוקת הגדר, המבוצעות על ידי משרד החקלאות האוסטרלי, מוחלפים עמודי העץ בעמודי מתכת וגדר רשת תעשייתית מותקנת בין העמודים. מדי שנה מוחלף קטע של 30–35 ק"מ מן הגדר, כשלושה אחוזים מאורכה הכולל הקיים עדיין.
ראו גם

ארנבים באוסטרליה
הערות שוליים

↑  Colonial Times and Tasmanian Advertiser 22 May 1827
↑  The State Barrier Fence of Western Australia
ארנבון מצוי בטסמניה
ארנבונים מסביב לשלולית מים, דרום אוסטרליה, 1938
סיירי הגדר בכרכרת הגמלים, 1926
אלסנדרו פלורנצי

אלסנדרו פלורנצי (באיטלקית: Alessandro Florenzi;‏ נולד ב-11 במרץ 1991 ברומא, איטליה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת מילאן ובנבחרת איטליה.
קריירה > קריירת מועדונים

פלורנצי גדל במחלקת הנוער של רומא, וערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת הבוגרים בניצחון 1–3 על קבוצת סמפדוריה ב-22 במאי 2011, כאשר החליף את פרנצ'סקו טוטי. בקיץ 2011, פלורנצי הושאל לקבוצת הסרייה ב', קרוטונה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי קרוטונה בסוף אוגוסט, כאשר הוא מבקיע את השער היחיד בהפסד 1–2 לליבורנו. בסוף יוני 2012, קרוטונה החליטה לממש את אופציית הרכישה של חצי מכרטיסו של פלורנצי, אך שבועיים מאוחר יותר רומא החליטה לרכוש בחזרה את חצי כרטיסו של פלורנצי בעבור סכום הגבוה במיליון יורו מהסכום הראשוני ששולם.
כשחזר לרומא, פלורנצי הבקיע את השער הראשון שלו בניצחון 1–3 על אינטר בתחילת חודש ספטמבר.
ב-16 בספטמבר 2015 הבקיע שער ממרחק של 45 מטרים, במשחק ליגת האלופות נגד ברצלונה שהסתיים בתיקו 1-1. השער היה אחד המועמדים הסופיים לפרס שער השנה של פיפ"א על שם פרנץ פושקש.
ב-30 בינואר 2020 הושאל פלורנצי לולנסיה עד לסוף העונה.
ב-11 בספטמבר 2020 הושאל פלורנצי לפריז סן ז'רמן עד לתום העונה.
ב-21 באוגוסט 2021 הושאל פלורנצי למילאן לעונה אחת. ביולי 2022 נרכש על ידי המועדון.
נבחרת איטליה

ב-6 בספטמבר 2011, פלורנצי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איטליה בכדורגל עד גיל 21 במסגרת ההעפלה לאליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 בניצחון 0–3 על הונגריה. חודש לאחר מכן, פלורנצי מצא את עצמו מבקיע את שערו הראשון בניצחון 2–7 על ליכטנשטיין. באמצע נובמבר, פלורנצי ערך את הופעת הבכורה במדי הכחולים בהפסד 1–2 לצרפת במשחק ידידות.
תארים > קבוצתיים

הסופר קאפ הצרפתי: 2020
הגביע הצרפתי: 2020/2021
מילאן
אליפות איטליה: 2021/2022
תארים > קבוצתיים > נבחרת איטליה

אליפות אירופה: יורו 2020
ניקולה פטקוב

ערך זה עוסק במנהיג מפלגת האיכרים בבולגריה שהוצא להורג ב-1947. אם התכוונתם לראש ממשלת בולגריה בראשית המאה ה-20, ראו .
נִיקוֹלָה דִימִיטְרוֹב פֶּטְקוֹב (בבולגרית: Никола Димитров Петков;‏ 8 ביולי 1893, סופיה, נסיכות בולגריה – 23 בספטמבר 1947, סופיה, הרפובליקה העממית הבולגרית) היה פוליטיקאי בולגרי, ממקימי חזית המולדת של בולגריה ומראשי מפלגת האיחוד הלאומי של חקלאי בולגריה. ב-1947 הועמד פטקוב לדין על ידי השלטון הקומוניסטי ונשפט במשפט ראווה, אשר בסופו נגזר עליו דין מוות בעוון חתרנות. בספטמבר 1947 הוצא ניקולה פטקוב להורג.
ביוגרפיה

ניקולה פטקוב נולד ב-1893 בסופיה לדימיטר פטקוב אשר כיהן בהמשך כראש ממשלת נסיכות בולגריה ונרצח בכדורי מתנקש. הוא רכש השכלה אקדמית בסורבון ובהמשך שב לבולגריה ולחם במלחמת הבלקן הראשונה והשנייה. לאחר מלחמת העולם הראשונה שב לפריז והמשיך בלימודיו האקדמיים. ב-1924 נרצח אחיו פטקו פטקוב, ככל הנראה בידי חברי מיליציה שפעלה מטעם משטרו של אלכסנדר צאנקוב.
ב-1929 שב לבולגריה והצטרף למפלגת האיכרים הבולגרית. ב-1938 נבחר לפרלמנט הבולגרי וכיהן מספר חודשים בתפקיד. במהלך מלחמת העולם השנייה נמנה עם מייסדי חזית המולדת. פטקוב נמנה עם "קבוצת ה-63" של פוליטיקאים, אנשי רוח ואקדמיה שנאבקו נגד כוונת בוריס השלישי, מלך בולגריה וממשלתו, לגרש את יהודי בולגריה למחנה ההשמדה טרבלינקה. ב-9 בספטמבר 1944 חוללה חזית המולדת הפיכה בבולגריה והמשטר הפרו-מלוכני הודח. פטקוב מונה לשר בלי תיק בממשלת חזית המולדת וכיהן בתפקידו עד אוגוסט 1945.
מנובמבר 1946 כיהן שוב כחבר הפרלמנט הבולגרי. לאחר כינון הרפובליקה העממית של בולגריה נמנה ניקולה פטקוב עם בולטי המתנגדים להשתלטות האלימה של המפלגה הקומוניסטית על השלטון. ביוני 1947 נעצר פטקוב על ידי אנשי מנגנון ביטחון הפנים הבולגרי. בהמשך, הועמד לדין ונדון למוות. ב-23 בספטמבר 1947 הוצא להורג בתלייה.
ב-1990 טוהר שמו.
הערות שוליים

↑  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה, כרך ד' – מאחורי מסך הברזל, הוצאת דבר, תל אביב, 1969, עמודים 305–314.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007332048005171  PLWABN: 9810600509305606  BnF: cb12104054h (data)  GND: 119084406  ISNI: 0000 0000 1055 3101  LCCN: n86058296  NTA: 217585027  SUDOC: 073326348  VIAF: 69731438   WorldCat (עם VIAF): 69731438
פאבלה פאפ

| --- | --- |

 לידה:  9 בינואר 1914 הכפר פרלז, סמוך לזרניאנין, האימפריה האוסטרו-הונגרית האימפריה האוסטרו-הונגרית
 הוצאה להורג:  15 באוגוסט 1941 (בגיל 27) סקראדין, ממלכת יוגוסלביה ממלכת יוגוסלביה הכבושה
 מדינה:  ממלכת יוגוסלביה 
 כינוי:  שילייה Шиља
 השתייכות:  הפרטיזנים היוגוסלבים
 תקופת הפעילות:  אפריל 1941 – 15 באוגוסט 1941 (כ־137 ימים)
 תפקידים בשירות
 פעיל מרכזי בארגון כוחות הפרטיזנים באזור קרואטיה.  חבר מנגנון הביטחון של הפרטיזנים.
 עיטורים
 גיבור יוגוסלביה
 תפקידים אזרחיים
 חבר הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית
 
האנדרטה לזכרו של פאבלה פאפ בזאגרב
פאבלה פאפ (בסרבו-קרואטית: Pavle Pap, בסרבית קירילית: Павле Пап; ‏9 בינואר 1914, פרלז, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 15 באוגוסט 1941, סקראדין, ממלכת יוגוסלביה הכבושה) היה פרטיזן יוגוסלבי ממוצא יהודי חבר בוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה אשר נהרג בקרבות לשחרור יוגוסלביה. ב-1951 זכה לעיטור גיבור יוגוסלביה.
קורות חייו

פאבלה פאפ נולד ב-1914 בכפר פרלז הסמוך לזרניאנין. הוא רכש השכלה תיכונית בנובי סאד ובהמשך למד רפואה באוניברסיטת בלגרד. ב-1933 הצטרף למפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה והיה פעיל בקרב חוגי סטודנטים ואיגודים מקצועיים. ב-1934, נעצר על ידי שלטונות יוגוסלביה, נשפט בעוון פעילות מחתרתית ונדון ל-3 שנות מאסר. לאחר שחרורו מהכלא המשיך בפעילותו והיה מבוקש על ידי המשטרה היוגוסלבית. בשל המצוד אחריו ירד פאפ למחתרת.
ב-1940 נבחר לוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית ופעל בזאגרב. באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, עם כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית וכינון מדינת קרואטיה העצמאית בשלטון האוסטאשה, הצטרף פאבלה פאפ לכוחות הפרטיזנים היוגוסלבים והיה פעיל מרכזי בארגון יחידות הפרטיזנים באזור קרואטיה ודלמטיה. במקביל, היה חבר מנגנוני הביטחון של כוחות הפרטיזנים אשר פגעו במשתפי הפעולה עם משטר האוסטאשה. ב-15 באוגוסט 1941, נלכד פאפ על ידי כוחות צבא איטלקיים והוצא להורג.
ב-5 ביולי 1951 העניק לו שליט יוגוסלביה יוסיפ ברוז טיטו את עיטור גיבור יוגוסלביה.
הערות שוליים

↑  פאבלה פאפ: כמו בסרט מתח, באתר ארגון הפרטיזנים, לוחמי המחתרות והגטאות, אוחזר ב-22 באוגוסט 2014.
| יהודים גיבורי יוגוסלביה יוגוסלביה |
| --- | --- | --- |
|  | נסים אלבחרי • אליאס אנגל • איזידור ברוך • פאבלה גוראנין • רוברט דומאני • סלאבישה ויינר • וויו טודורוביץ' • אסתר עובדיה • פאבלה פאפ • משה פיאדה • אדולף שטיינברגר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 305498401   WorldCat (עם VIAF): 305498401
ברתולומאיוס מקונסטנטינופול

ברתולומאיוס
הפטריארך בפגישה עם נשיא ארצות הברית ברק אובמה ב-2009
המפגש בין האפיפיור פרציסקוס לבין הפטריארך האקמוני ברתולמאוס בכנסיית הקבר. בעת ביקור האפיפיור במאי 2014
הפטריארך ברתולומאיוס וויקטור יושצ'נקו על כרזת רחוב בקייב, 2008
הפטריארך ברתולומאיוס (ביוונית Βαρθολομαίος, בטורקית Bartholomeos; נולד 29 בפברואר 1940 בגקצ'אדה, טורקיה) הוא "פטריארך קונסטנטינופול, רומא החדשה והפטריארך האקומני" ("הראשון בין שווים") של הקומוניון האורתודוקסי-מזרחי מאז שנת 1991.
תולדות חייו

ברתולומאיוס נולד בשם דמטריוס ארכונתוניס (Δημήτριος Αρχοντώνης) בכפר זייטינלי/איוס תאודורוס (Zeytinli; Άγιος Θεόδωρος) באי גקצ'אדה שבצפון הים האגאי. הוא התחנך באי מולדתו ובהמשך באיסטנבול, שם למד תאולוגיה בסמינר התאולוגי הקדוש "כלקיס" (Iερά Θεολογική Σχολή της Χάλκης). הוא סיים את לימודיו בהצטיינות בשנת 1961, ומונה לדיאקון בשם ברתולומאיוס. הוא שירת בצבא טורקיה בשנים 1961–1963. לאחר מכן המשיך ברתולומאיוס בלימודיו האקדמאים במכון המזרחי האפיפיורי (Pontificio istituto orientale) ברומא, במכון האקומני בבוסה (Institut œcuménique de Bossey) ליד ז'נבה שבשווייץ ובאוניברסיטת מינכן. עבודת הדוקטורט שלו עסקה במשפט קאנוני, והוא התמנה לאחר מכן למרצה באוניברסיטה האפיפיורית הגרגוריאנית ברומא. ב-1968 שב ברתולמאיוס לאיסטנבול, ושנה לאחר מכן מונה בידי הפטריארך אתינגורס לכומר. ב-1972 מונה למנהל המשרד הפטריארכלי שהוקם בידי הפטריארך דמטריוס. ב-1973 מונה ברתולמאיוס לארכיבישוף המטרופוליטני של "פילדלפיה" (Φιλαδέλφεια; כיום אלאשהיר (Alaşehir) בטורקיה), וב-1990 היה לארכיבישוף המטרופוליטני של כלקדון (Χαλκηδών; כיום קדיקוי (Kadıköy) שבאיסטנבול).
ב-22 באוקטובר 1991 נבחר ברתולמאיוס לכהן כפטריארך קונסטנטינופול, והחל בתפקידו ב-2 בנובמבר 1991. בין השנים 1974 ו-1991 היה ברתולומאיוס חבר של קבע בסינוד הקדוש והשתתף בסינודים רבים אחרים. הוא נכח במיסת הבחירה של האפיפיור פרנציסקוס ברומא במרץ 2013, והשניים נועדו שוב בישראל בעת ביקור האפיפיור פרנציסקוס בישראל במאי 2014.
ברתולומאיוס דובר יוונית, טורקית, לטינית, צרפתית, אנגלית, איטלקית וגרמנית.
כפטריארך האקומני

בתפקידו כפטריארך האקומני מתמקד ברתולומאיוס ביחסים פנים-אורתודוקסיים, פנים-נוצריים ובין-דתיים. הוא פעיל במיוחד במישור הבינלאומי, ושם דגש על בנייתן מחדש של הכנסיות האורתודוקסיות בארצות מזרח אירופה, לאחר שנות הדיכוי הקומוניסטי. הוא ממשיך בחיזוק הקשרים עם הנצרות המערבית, ויזם דו-שיח עם יהודים, מוסלמים ועם בני עדות נוצריות אחרות. ברתולומאיוס נודע גם בפעילותו למען איכות הסביבה, לדוגמה בהצהרה המשותפת לו ולאפיפיור פרנציסקוס, אשר פורסמה בירושלים ב-25 במאי 2014, ואשר הקדישה סעיף שלם לנושא פעולותיו אלה הקנו לו את הכינוי "הפטריארך הירוק", ובשנת 2002 זכה בפרס סופי לאיכות הסביבה. ברתולומאיוס מרבה לעסוק גם בנושא הצרת חופש הפולחן הנוצרי בטורקיה, בין היתר סגירתו של הסמינר התאולוגי הקדוש "כלקיס" מאז שנת 1971, אותה ייחס למדינה העמוקה.
מאז מונה לפטריארך, הוענקו לברתולומאיוס מדליית הזהב של הקונגרס, העיטורים הגבוהים ביותר המוענקים בידי נשיאי לבנון, רומניה, יוון, אסטוניה והונגריה, עיטורים מכנסיות אורתודוקסיות שונות ועוד.
בינואר 2019 העניק מעמד אוטוקפלי (עצמאי) לכנסייה האורתודוקסית האוקראינית ושחרר אותה מכפיפותה לפטריארך של הכנסייה האורתודוקסית הרוסית, בניגוד לדעת רוסיה ולאיומים מצידו של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין.
הערות שוליים

↑  “The Codification of the Holy Canons and the Canonical Constitutions in the Orthodox Church."
↑  BARTHOLOMEW, Archbishop of Constantinople, New Rome and Ecumenical Patriarch
↑  לעניין זה ראו כאן.
↑  The Green Patriarch
↑  2002 His All Holiness Ecumenical Patriarch Bartholomew
↑  Ruhban Okulu'nu herhalde derin devlet istemiyor.
↑  Putin Discusses Orthodox Church Crisis in Ukraine with Russian Security Council
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007501465005171  PLWABN: 9810623696005606  BIBSYS: 9027892  BNE: XX936633  BnF: cb12563561v (data)  GND: 119299933  ICCU: LO1V186260  ISNI: 0000 0001 1030 9712  LCCN: n93068003  NKC: pna20231192106  NLA: 51707918  NLG: 15562  NTA: 14542913X  RERO: 02-A011045674  SUDOC: 034935878  Trove: 1510852  VcBA: 495/349409  VIAF: 91247340   WorldCat (עם VIAF): 91247340
אילנית בשירי חגים לילדים (מס' 1)

"אילנית בשירי חגים לילדים (מס' 1)" הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת הישראלית אילנית. את האלבום הוציאה לאור בשנת 1972 חברת התקליטים התקליט חיפה בקטלוג MM-30690. כלולים בו 14 רצועות: שלוש לראש השנה, שתיים לסוכות, אחת לשמחת תורה, ארבע לחנוכה, שלושה לט"ו בשבט ורצועה אחת לכבוד חגי ישראל.
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | חגי ישראל  | 3:10 |
| 2. | שנה טובה  | 1:15 |
| 3. | תכלה שנה  | 2:15 |
| 4. | בראש השנה  | 2:46 |
| 5. | פטיש מסמר  | 0:58 |
| 6. | לסוכה שלי  | 3:09 |
| 7. | שישו ושמחו  | 3:00 |
| 8. | מעוז צור - ימי החנוכה  | 2:36 |
| 9. | נר לי; סביבון  | 1:38 |
| 10. | לכבוד החנוכה  | 1:57 |
| 11. | חג חנוכה  | 1:51 |
| 12. | כד הולכים השוחלים  | 1:08 |
| 13. | השקדיה פורחת  | 1:04 |
| 14. | יום הולדת לשקדיה  | 1:11 |
הערות שוליים

↑  אילנית בשירי חגים לילדים (מס' 1) באתר סטריאו ומונו
↑  Ilanit=אילנית* – Holiday Songs For Children (Vol 1) = בשירי חגים לילדים (מס' 1), דיסקוגס
| אילנית |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | עמיחי בגבול ירדן • אילנית לילדים • אילנית בשירי חגים לילדים (מס' 1) • אילנית (1972) • אילנית (1974) • להיטים לילדים • שירי משוררים לילדים • שירו שיר לשמש • בואו ונשיר ביחד • טיול לילי ושירים אחרים שאני אוהבת • סולו? הופעה פומבית • תקליט מס' 20 במקצב ברזילאי ובשירים נבחרים • שירים שילדים אוהבים והשירים היפים של מרים ילן-שטקליס • רגשות מעורבים • אל הדרך • מתנה לילדים – השירים שכל הילדים אוהבים • אולי עוד פעם • סרט בשחור לבן • בוא נתחיל מבראשית • חלום ברזילאי • ישראלית |  |
| אלבומי אוסף | הלהיטים הגדולים של אילנית ואילן ואילנית • שירי הייצוג של ישראל • להיטי הזהב של אילנית • ארבעה צדדים • עכשיו כולם ביחד • 21 הלהיטים הגדולים של אילנית • כבר אחרי חצות – אוסף שירי אהבה • נאסף תשרי, אוסף מס. 3 • אי שם – אוסף שירי הפופ והייצוג • ללכת שבי אחרייך – אוסף שירי ארץ ישראל • כל מקום – אוסף שירים בינלאומיים • שיר של יום חולין – אוסף הבלדות • ושוב איתכם – אוסף שירי אילן ואילנית • המיטב • אוסף להיטים • שירים ליום חולין – אוסף כפול |  |
| ערכים קשורים | אירוויזיון 1973 • ישראל באירוויזיון 1973 • אירוויזיון 1977 • ישראל באירוויזיון 1977 • אילן ואילנית • שלמה צח |  |
| אילנית – שירים |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-60 | "שיר בארבעה בתים" |  |
| שנות ה-70 | "אהבתה של תרזה די מון" • "ילדי איננו ילד עוד" • "רק הירח" • "פעם לאהוב" • "לאורך השדרה שאין בה איש" • "איש הסתיו" • "גוליבר" • "אי שם" • "אין מקום בחוף" • "עכשיו אני יודע" • "אחיי גיבורי התהילה" • "ללכת שבי אחרייך" • "אהבה אחת קטנה" • "אבל המנגינה" • "Chaque matin la joie du monde" • "אם ייפול הכוכב שלי" • "עיר אחרת" • "כי הנני בא" • "כשקיבלו את התורה" • "כשיבוא שלום לארץ" • "שירו שיר לשמש" • "שלום" • "כך היה כך יהיה" • "הכרתי פעם איש" • "האוניות חזרו" • "ילד בקרקס" • "עפרוני" • "דניאל" • "שיר של יום חולין" • "אל תשמעי לקול ליבך" • "ארץ" • "אדם רחוק" • "אהבה היא שיר לשניים" • "הנה הלילה" • "תבורכי" • "הנה ימים באים" • "הנה בא השלום" • "רגשות מעורבים" • "היי דנה" |  |
| שנות ה-80 | "אני לא מאמינה" • "פעם בשנה" • "חמסין של ניסן" • "הבית של פיסטוק" • "בשביל אל הכפר" • "עד עולם" • "אל הדרך" • "פרפר נחמד" • "נחמה" • "בשורה טובה" • "תצלום ישן" • "הלב" • "שיר על נחלים" • "אולי עוד פעם" • "בואו בואו" • "אם ובנה" • "בללייקה" • "עכשיו כולם ביחד" • "חלק בעולם" • "הנחמה היחידה" • "רק בינתיים" • "סרט בשחור לבן" • "קחי נשימה" • "חבר" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: c2a5cebd-181a-40be-84d6-5a55eaa4033e
רוברטו באג'ו

רוברטו באג'ו (באיטלקית: Roberto Baggio; נולד ב-18 בפברואר 1967 באיטליה) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי. ב-1993 זכה בפרסי כדור הזהב וכדורגלן השנה בעולם.
קריירה

באג'ו החל את הקריירה המקצוענית שלו ב-1982 בקבוצת וויצ'נזה מהליגה השלישית דאז. ב-1985 עבר באג'ו לקבוצת פיורנטינה, בה נחשב לאחד השחקנים המובילים של הקבוצה. בשנת 1990 נמכר כרטיס השחקן של באג'ו ליובנטוס תמורת סכום שיא של 19 מיליון דולר, ימים ספורים לאחר ששיחק במדיה של פיורנטינה מול אותה יובנטוס בגמר גביע אופ"א 1990. באותה שנה הופיע במדי נבחרתו בטורניר גביע העולם שנערך באיטליה. ב-1993 זכה עם יובנטוס בגביע אופ"א, לאחר שהוביל את הקבוצה כקפטן בצמד מפגשי הגמר מול בורוסיה דורטמונד, כבש צמד במשחק הראשון בו ניצחה יובנטוס 3-1, בדרך לניצחון 6-1 בסיכום המפגשים, ואף זכה בכדור הזהב ובכדורגלן השנה בעולם.
בשנת 1994, הופיע באג'ו במדי נבחרתו במסגרת גביע העולם, ואף כבש חמישה שערים. באג'ו הגיע עם נבחרתו עד לשלב הגמר, בו הפסידה לנבחרת ברזיל בדו-קרב פנדלים. באג'ו החמיץ את הבעיטה האחרונה של איטליה, וכתוצאה מכך הפסידה נבחרתו את התואר לברזיל.
ב-1995 זכה באג'ו עם יובנטוס באליפות איטליה הראשונה שלו, וכן בגביע אופ"א. בהמשך נמכר למילאן, איתה זכה באליפות השנייה שלו. ב-1997 עבר לבולוניה, עבורה כבש 22 שערים בעונה. בעקבות כך, נכלל באג'ו בסגל נבחרת איטליה במסגרת טורניר הגביע העולמי לשנת 1998 אשר נערך בצרפת. באותו טורניר, הבקיע באג'ו שני שערים, ושער נוסף במסגרת דו-קרב בעיטות עונשין בשלב רבע הגמר, בו הודחה נבחרתו מהטורניר על ידי נבחרת צרפת.
לאחר גביע העולם חתם באג'ו באינטר מילאנו. לאחר שנתיים לא מוצלחות במדי הקבוצה, עבר באג'ו לקבוצת ברשה, בה שיחק עד לפרישתו ממשחק בשנת 2004. באג'ו סיים את הקריירה עם 203 שערים בליגה האיטלקית, ו-56 הופעות ו-27 שערים בנבחרת הלאומית. ב-28 באפריל 2004, נערך לכבודו משחק הוקרה בינלאומי נגד נבחרת ספרד.
במרץ 2004 נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם.
בשנת 2011 היה הראשון שנבחר בהיכל התהילה של הכדורגל האיטלקי.
תארים והישגים > קבוצתיים

אליפות איטליה (1): 1994/95,
הגביע האיטלקי (1): 1994/95
גביע אופ"א (1): 1992/93
תארים והישגים > קבוצתיים > מילאן

אליפות איטליה (1) 1995/1996
גביע העולם מקום שני: 1994
תארים והישגים > אישיים

כדור הזהב (1): 1993
שחקן השנה של פיפ"א (1): 1993
הערות שוליים

↑  בעברית מאוית שמו לעיתים גם כבאג'יו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810697936605606  BNE: XX4608973  BnF: cb157488528 (data)  GND: 124262503  ICCU: CFIV184390  ISNI: 0000 0001 1683 9044  LCCN: n2001104868  NDL: 00620312  SUDOC: 075895692  VIAF: 90189310   WorldCat (עם VIAF): 90189310 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים איטלקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
איש בושת

אִישׁ-בֹּשֶׁת (הידוע גם כ"אֶשְׁבָּעַל") הוא דמות מקראית. על פי המסופר בספר שמואל הוא היה בנו של שאול המלך, ומלך על עם ישראל אחריו (במקביל לדוד שמלך על שבט יהודה בלבד). לפי המקרא, הוא היה מלך חלש, שהגיע למעמדו מתוקף היותו היורש הבכיר לשאול לאחר שאחיו נספו במלחמת הגלבוע.
מלכותו

בשמואל ב' מסופר שלאחר ששאול ושלושת בניו נפלו במערכה בגלבוע נגד הפלשתים, הכתיר אבנר בן נר, שר הצבא החזק, את איש בושת למלך על ישראל, והוא בן 40. בעוד דוד שולט על שבט יהודה, היה איש בושת מלך על שאר השבטים שנתיים תמימות.
בעקבות סכסוך שהיה בין איש בושת לבין אבנר בן נר, על כך שאבנר לקח לאישה את פילגש שאול, רצפה בת איה, נעלב אבנר והעביר את נאמנותו לדוד, אך הומת בידי יואב בן צרויה כנקמה על שהרג את אחיו של יואב - עשהאל. בעקבות זאת נחלש מעמדו של איש בושת.
שני אחים, שרי גדוד בצבא ישראל, בענה ורכב בני רימון, קשרו קשר, ורצחו את איש בושת והביאו את ראשו לדוד. דוד גינה את מעשיהם, והורה להוציאם להורג ולקצץ את ידיהם ורגליהם, על שהרגו "איש צדיק בביתו על משכבו".
כתוצאה מכך באו ראשי שבטי ישראל אל דוד, וביקשו ממנו שימלוך גם על ישראל, ורק אז הומלך דוד על כל ישראל. אבל, בין מותו של איש בושת (שמלך שנתיים על ישראל אחרי מות אביו שאול). לבין המלכתו של דוד על כל ישראל, עברו כחמש וחצי שנים (דוד מלך שבע וחצי שנים בחברון על בית יהודה בלבד לפני שהומלך על כל ישראל). התנ"ך לא מספר מה קרה בחמש השנים האלה בממלכת ישראל. ייתכן שבנו של איש בושת מלך אחריו או שלא היה מלך כלל. לאחר מות שלמה התפצלה שוב ממלכת ישראל המאוחדת לשתיים.
שמו

קיים ספק אם "איש בושת" הוא שם אמיתי, ואכן בספר דברי הימים א', ח', ל"ג (החוזר בקצרה על עלילות בית שאול ובית דוד) מופיע במקומו השם אשבעל, שם יחידאי במקרא.
לדעת המפרשים, שמו המקורי היה "אשבעל" וכאן קראו לו איש בושת, לפי רד"ק בושת הוא שם מקביל ל"בעל", שהוא שם של אליל. ולפי רש"י האליל "בעל" מכונה בשם בושת כשם גנאי. לפי פרשנויות אלו, מקור השם "אש-בעל" כמו גם שמו האחר של גדעון - "ירו-בעל" וכמו שמו של בן יהונתן "מריב בעל" או "מרי-בעל", הם שמות של התגרות באליל הבעל, "אש-בעל" - שהבעל יעלה באש, "ירו-בעל" - יריב עם הבעל. "מריב בעל" - שיריב עם הבעל או "מרי-בעל" שימרוד בבעל. הטענה היא כי כל השמות הללו מציינים שהיה אז עימות חריף על רקע עבודת הבעל.
פרשנות אחרת טוענת את ההפך - כי השמות הללו מעידים דווקא על קיומו של פולחן הבעל בקרב שבטי ישראל, ואחת הראיות לכך היא הניסיון להסתיר את השמות הללו על ידי החלפתם במילה "בושת", שכן אם אכן העידו על התנגדות לבעל, לא היה צורך לשנותם. ראיה נוספת היא העובדה ששמות תאופוריים (שמות המכילים שם של אל) היו מאוד מקובלים, אך אין עדות נוספת על שמות תאופוריים מתגרים.
לפי פרשנות שלישית שמות אלו מעידים שבימי אותם אישים "בעל", שמשמעו 'אדון', היה כינוי לאלוהי ישראל, כפי שמשתקף בשם בעל פרצים שנתן דוד למקום לאחר ניצחון אלוהי ישראל על הפלשתים:
וַיָּבֹא דָוִד בְּבַעַל-פְּרָצִים, וַיַּכֵּם שָׁם דָּוִד, וַיֹּאמֶר, פָּרַץ ה' אֶת-אֹיְבַי לְפָנַי כְּפֶרֶץ מָיִם; עַל-כֵּן קָרָא שֵׁם-הַמָּקוֹם הַהוּא--בַּעַל פְּרָצִים. ספר שמואל ב', פרק ה', פסוק כ'.
מאחר שפשטה בישראל עבודת האליל שזהו שמו, בוצעה בספר שמואל החלפה תאופורית בשמות. אך ספר דברי הימים נערך בתקופה מאוחרת יותר ולכן שוחזרו בו השמות המקוריים.
יש המזהים גם את איש בושת עם ישוי בן שאול הנזכר בספר שמואל א', פרק י"ד, פסוק מ"ט.
השם אשבעל הוא יחידאי במקרא וב-2012 התגלתה כתובת עם השם "אשבעל בן בדע" על גבי קנקן באתר הארכאולוגי חורבת קייאפה.