stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המכללה האקדמית אשקלון

| --- | --- |


המכללה במבט מהאוויר
 מכללה
 תקופת הפעילות:  1967–הווה (כ־58 שנים)
 בעלי תפקידים
 נשיא:  פרופ' חיים ברייטברט
 רקטור:  פרופ' שמעון שרביט
 סטודנטים
 כלל הסטודנטים:  3,917
 סטודנטים לתואר ראשון:  3,809
 סטודנטים לתואר שני:  108
 סטודנטים מתוקצבים:  3352
 מיקום
 מיקום:  אשקלון
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°40′09″N 34°34′18″E﻿ / ﻿31.66905278°N 34.57165833°E﻿ / 31.66905278; 34.57165833
 http://www.aac.ac.il
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת השפלה מוגדלת) המכללה האקדמית אשקלון(למפת השפלה רגילה) המכללה האקדמית אשקלון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום המכללה האקדמית אשקלון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום המכללה האקדמית אשקלון  he המכללה האקדמית אשקלוןhe המכללה האקדמית אשקלוןמפת  __ אשקלון [‌למפה דינמית של השפלה וסביבותיה‌]מצפון, ממזרח ומדרום: __ מועצה אזורית חוף אשקלון ממערב: הים התיכון tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
המכללה ממערב
המכללה האקדמית אשקלון היא מכללה אקדמית הפועלת באשקלון ומוסמכת להעניק תארים ראשונים ותארים שניים מטעמה.
במכללה שתי פקולטות: כלכלה (ניהול, לוגיסטיקה, בנקאות וחשבונאות) ועבודה סוציאלית בהן מתקיימים לימודים לתואר ראשון ושני. בית ספר למדעי הבריאות ללימודים לתואר ראשון בתזונה, סיעוד ובריאות הציבור.
בנוסף, מתקיימים לימודים לתואר ראשון בתחומי תאוריה ומחקר בפוליטיקה וממשל, מדעי המחשב, סוציולוגיה ואנתרופולוגיה, פסיכולוגיה, קרימינולוגיה (גם תואר שני), לימודי ארץ ישראל, תיירות ופנאי ולימודים רב תחומיים במדעי החברה.
במכללה מתקיימות גם מכינות קדם-אקדמיות להשלמת בגרויות.
נשיא המכללה הוא פרופסור חיים ברייטברט ומנכ"ל המכללה הוא ד"ר פנחס חליוה.
היסטוריה

המכללה הוקמה בשנת 1967 כשלוחה של אוניברסיטת בר-אילן, בתחילה נערכו בה לימודים בנושאי הנהלת חשבונות, פקידות, לימודי תעודה לבנקאות ומזכירות רפואית ומספר התלמידים לא עלה על כמה עשרות.
המכללה זכתה להנהלה חדשה בשנת 1988 והחלה להרחיב את פעילותה. בשנת 1990, בימי שר החינוך זבולון המר, היא הוכרה כמכללה אזורית. הסטודנטים למדו לתואר ראשון במשך שנתיים ועם סיומם היו עוברים לאוניברסיטת בר-אילן לשם השלמת התואר. בשנת 1992 אישרה אוניברסיטת בר-אילן למכללה להעניק תואר ראשון מטעמה ובמקביל נפתחו חוגי לימוד חדשים.
בשנת 1998 עברה המכללה למשכנה החדש, בו היא פועלת מאז. בשנת הלימודים תשס"ז, הוכרה המכללה על ידי המועצה להשכלה גבוהה כמוסד להשכלה גבוהה המוסמך להעניק תארים בעבודה סוציאלית, קרימינולוגיה, מדעי המחשב וכלכלה, ובהמשך תארים נוספים.
סגל המכללה כתב תוכנית לימודים עבור בית מדרש דרך חיים, ישיבה טכנולוגית-חרדית הראשונה בישראל.
שכר הלימוד במוסד (בלימודים לתואר אקדמי) הוא כמקובל באוניברסיטאות ובמכללות ציבוריות בישראל. חייל או בוגר שירות לאומי, שסיים שירותו החל מ-1 בינואר 2010, זכאי למלגת שכר לימוד מלאה עבור שנת לימודיו הראשונה לתואר ראשון (בהתאם להחלטה בדבר לימודי חיילים משוחררים במוסד להשכלה גבוהה בפריפריה).
קמפוס המכללה

הקמפוס ממוקם בקריית החינוך שבמרכז אשקלון. שטח הקמפוס כ-70 דונמים, והוא כולל מערכת מבנים של אולמות לימוד, מעבדות מחשבים ואלקטרוניקה, ספרייה וגלריה לאומנות. כמו כן יש בקמפוס מעונות סטודנטים. על תכנון הקמפוס אחראי משרד נופר אדריכלים.
בקמפוס המכללה שוכן בית ספר להנדסאים המכשיר סטודנטים לתעודת הנדסאי בתחומי המכשור הרפואי, חשמל, אלקטרוניקה, אדריכלות נוף, תעשייה וניהול, מדיה דיגיטלית ותוכנה.
לצד הקמפוס האקדמי פועלת היחידה ללימודי חוץ במגוון תחומים: בית הספר לאימון, ייעוץ וטיפול, בית הספר למנהלים, חשבונאות, ביטוח ושוק ההון וכן בית הספר לרכש ולוגיסטיקה.
מרכז הכנסים הבינלאומי של המכללה מכיל שלושה אולמות קונגרסים, אולם תיאטרון ובית קולנוע. באולם הקולנוע מועלים מדי שבוע סרטים לציבור הסטודנטים, ובאולם התיאטרון עולים הצגות ומחזות. בקומה הראשונה של מרכז הכנסים ממוקמת מסעדה והיא מכילה 500 מקומות.
הערות שוליים

1 2 3  לפי לוח 8 - סטודנטים במוסדות להשכלה גבוהה באתר המועצה להשכלה גבוהה, נכון לשנת הלימודים ה'תש"ף (2019–2020)
↑  התקציב הרגיל של ות"ת לשנת הלימודים תשע"א נספח 4
↑  מלגה ללומדים בפריפריה – ייעוד 44, באתר האגף והקרן לחיילים משוחררים
↑  מלגה לתושבי הפריפריה – ייעוד 45, באתר האגף והקרן לחיילים משוחררים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007256820105171  ISNI: 0000 0001 2185 8901  LCCN: no2011141911  VIAF: 151803220   WorldCat (עם VIAF): 151803220
האוניברסיטה הלאומית של סינגפור

| --- | --- |

 autonomous university
 תקופת הפעילות:  1980 (במתכונתה הנוכחית) – הווה
 בעלי תפקידים
 נשיא:  חלימה יעקוב
 יו"ר:  Hsieh Fu Hua 
 מנהל:  Tan Eng Chye 
 סגל:  2,546
 סטודנטים
 כלל הסטודנטים:  30,098 (נכון ל־ספטמבר 2018) 
 סטודנטים לתואר ראשון:  28,555 (2019)
 סטודנטים לתארים מתקדמים:  8.089 (2019)
 מיקום
 מיקום:  סינגפור
 מדינה:  סינגפור סינגפור
 קואורדינטות:  1°17′44″N 103°46′36″E﻿ / ﻿1.2955555555556°N 103.77666666667°E﻿ / 1.2955555555556; 103.77666666667
 nus.edu.sg
  (למפת סינגפור מוגדלת) מלזיה אינדונזיה מצר סינגפורהאוניברסיטה הלאומית של סינגפור (למפת סינגפור רגילה) מלזיה אינדונזיה מצר סינגפורהאוניברסיטה הלאומית של סינגפור 
 
האוניברסיטה הלאומית של סינגפור (באנגלית: National University of Singapore, במלאית: Universiti Kebangsaan Singapura, במנדרינית: 新加坡国立大学, בטמילית: சிங்கப்பூர் தேசிய பல்கலைக்கழகம்; בראשי תיבות: NUS) היא אוניברסיטת מחקר אוטונומית בסינגפור אשר נוסדה בשנת 1905 כמכללה לרפואה, מה שהופך אותה למוסד האקדמי הוותיק במדינה. בנוסף על כך, האוניברסיטה היא גם הגדולה ביותר בסינגפור, כמו כן נחשבת לאוניברסיטה הטובה ביותר באסיה. הקמפוס המרכזי של NUS נמצא בחלק הדרומי-מערבי של סינגפור, ומשתרע על שטח של כ-0.58 מייל רבוע. האוניברסיטה חברה במספר בריתות ושיתופי פעולה במזרח אסיה וברמה הגלובלית; באיגוד המוסדות להשכלה גבוהה בדרום מזרח אסיה (אנ') (ASAIHL), ברשת אוניברסיטאות איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה (AUN), ברשת אוניברסיטאס 21, באיגוד של אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי (ACU), בהתאגדות אוניברסיטאות האוקיינוס השקט (APRU), בברית הבין-לאומית לאוניברסיטאות מחקר (IARU) ובפורום מנהיגי האוניברסיטאות העולמי (GULF).
היסטוריה

בספטמבר 1904 התקבלה יוזמה מקומית להקים מכללה מקומית לרפואה. בשנת 1912 קיבל בית הספר לרפואה תרומה של 120 אלף דולר מקרן על שמו של אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת. בשנת 1928 הוקם בית ספר למדעי החברה ואמנויות. בשנת 1949 התאחדו שני המוסדות לכדי מוסד אחד כדי לספק את הצרכים להשכלה גבוהה של פדרציית מלאיה וסינגפור. הצמיחה המהירה של המוסד גרמה להקמת קמפוס בסינגפור וקמפוס בקואלה לומפור. הקמפוס בסינגפור הוכרז כאוניברסיטה הלאומית בשנת 1962. אוניברסיטה זו אוחדה עם אוניברסיטה נוספת בשנת 1980.
ארגון אקדמי

האוניברסיטה כוללת 17 פקולטות ובתי ספר:
הפקולטה לאמנויות ומדעי החברה
הפקולטה לרפואת שיניים
הפקולטה לתכנון וסביבה
הפקולטה להנדסה
הפקולטה למשפטים (אנ')
הפקולטה למדעים
בית הספר למנהל עסקים (אנ')
בית הספר למחשוב
בית הספר לרפואה Duke–NUS (אנ')
בית הספר להסמכה בהנדסה ומדע
בית הספר לרפואה (אנ')
בית הספר למוזיקה (אנ')
בית הספר לבריאות הציבור
בית הספר למדיניות ציבורית
קולג' לשבע האמנויות החופשיות
לימודי המשך וכל החיים
תוכנית מלגות אוניברסיטאיות
דירוגים

האוניברסיטה הלאומית של סינגפור נחשבת לאחת מן הטובות בעולם:
דירוגים > דירוג בין-לאומי

דירוג שנגחאי - מיקום 71 (2023)
דירוג Times Higher Education - מיקום 19 (2024)
דירוג QS לאוניברסיטאות - מיקום 8 (2024)
דירוגים > דירוג אזורי - אסיה

דירוג Times Higher Education - מיקום 3 (2024)
דירוג QS לאוניברסיטאות - מיקום 3 (2024)
הערות שוליים

↑  NUS, About, Annual Report 2019.
↑  NUS, About, The NUS Story.
| פורום מנהיגי האוניברסיטאות העולמי​ |
| --- | --- | --- |
| אירופה | איטליה: בוקוני; הממלכה המאוחדת: אוקספורד • אימפריאל קולג' • קיימברידג'; שווייץ: בית הספר הפוליטכני הפדרלי של לוזאן • המכון הטכנולוגי של ציריך |  |
| אמריקה הצפונית | ארצות הברית: ברקלי • ג'ורג'טאון • הרווארד • ייל • MIT • מקגיל • סטנפורד • פנסילבניה • פרינסטון • Caltech • קולומביה • קרנגי מלון • שיקגו |  |
| אסיה | הונג קונג: אוניברסיטת הונג קונג למדע וטכנולוגיה​; הרפובליקה העממית של סין:​ ג'ג'יאנג • האוניברסיטה הטכנולוגית של נאניאנג • פקין • צינגהואה; יפן: טוקיו • קיו; סינגפור: האוניברסיטה הלאומית של סינגפור; קוריאה הדרומית: המכון המתקדם למדע וטכנולוגיה של קוריאה |  |
| אפריקה | דרום אפריקה: קייפטאון |  |
| התאגדות אוניברסיטאות האוקיינוס השקט​ |
| --- | --- | --- |
| אוקיאניה | אוסטרליה: ANU • מונש • מלבורן • ניו סאות' ויילס • סידני • קווינסלנד; ניו זילנד: אוקלנד |  |
| אמריקה הדרומית | אקוודור: אוניברסידד סן פרנסיסקו דה קיטו; צ'ילה: צ'ילה; קולומביה: לוס אנדס |  |
| אמריקה הצפונית | ארצות הברית: אורגון • אוניברסיטת הוואי במנואה • דרום קליפורניה • וושינגטון • Caltech • קליפורניה (ברקלי • דייוויס • לוס אנג'לס • סן דייגו • סנטה ברברה • סנטה קרוז • ריברסייד); מקסיקו: מכון מונטריי; קנדה: קולומביה הבריטית • סיימון פרייזר |  |
| אסיה | אינדונזיה: אינדונזיה; הונג קונג: הונג קונג • אוניברסיטת הונג קונג למדע וטכנולוגיה • הונג קונג; הפיליפינים: פיליפינים; הרפובליקה העממית של סין: אוניברסיטת האקדמיה הסינית למדעים • אוניברסיטת המדע והטכנולוגיה של סין • ג'ג'יאנג • טונג'י • מכון חרבין • נאנג'ינג • סון יאט - סן • פודן • פקין • ג'יאו טונג שאנגחאי • צינגהואה • שיאן ג'יאוטונג; טאיוון: אוניברסיטת טייוואן הלאומית • אוניברסיטת צינג הואה הלאומית; יפן: אוסקה • ואסדה • טוהוקו • נגויה • קיו • קיושו; מלזיה: מלזיה; סינגפור: האוניברסיטה הטכנולוגית של נאניאנג • האוניברסיטה הלאומית של סינגפור; קוריאה הדרומית: המכון המתקדם למדע וטכנולוגיה של קוריאה • האוניברסיטה הלאומית של סיאול • יונסיי • אוניברסיטת פואנג למדע וטכנולוגיה • פוסאן • קוריאה; רוסיה: האוניברסיטה הפדרלית של המזרח הרחוק; תאילנד: צ'ולונגונגקורן |  |
| אוניברסיטאס 21 |
| --- | --- | --- |
| אוקיאניה | אוסטרליה: מלבורן​ • ניו סאות' ויילס •  סידני • קווינסלנד; ניו זילנד: אוקלנד |  |
| אירופה | בלגיה: הקתולית בלוון; הולנד: אמסטרדם; הממלכה המאוחדת: אדינבורו • ברמינגהאם • גלאזגו • נוטינגהאם • קולג' דבלין; שוודיה: לונד; שווייץ: ציריך​ |  |
| אמריקה הדרומית | מקסיקו: מכון מונטריי; צ'ילה: הקתולית הפונטיפית של צ'ילה |  |
| אמריקה הצפונית | ארצות הברית: דייוויס • מרילנד • קונטיקט; קנדה: מקמסטר |  |
| אסיה | הודו: דלהי; הונג קונג: הונג קונג​; הרפובליקה העממית של סין: ג'יאו טונג שאנגחאי​ • פודן; יפן: ואסדה; סינגפור: הלאומית של סינגפור; קוריאה: קוריאה |  |
| אפריקה | דרום אפריקה: יוהנסבורג |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265982605171  PLWABN: 9812453491005606  BIBSYS: 90099252  BnF: cb11866637c (data)  CiNii: DA06403305  GND: 128184-7  ISNI: 0000 0001 2180 6431  LCCN: n82206757  NDL: 00929177  NKC: kn20080828010  NLA: 36553599  NLK: KAB202205407  NSK: 000128268  RERO: 02-A000193661  SUDOC: 026415194  ULAN: 500309036  VIAF: 148354654   WorldCat (עם VIAF): 148354654
ויטני סמית

| --- | --- |

ויטני סמית, 2007
 לידה:  26 בפברואר 1940 ארלינגטון, ארצות הברית 
 פטירה:  17 בנובמבר 2016 (בגיל 76) פיבודי, מסצ'וסטס, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  וקסילולוגיה
 מקום מגורים:  ארצות הברית ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בוסטון  אוניברסיטת הרווארד  המכללה לאמנויות ומדעים של אוניברסיטת בוסטון 
 מוסדות:  אוניברסיטת בוסטון 
 פרסים והוקרה:  Fellow of the Federation (2001)  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 תרומות עיקריות
 טביעת המונח וקסילולוגיה
 
ויטני סמית' (באנגלית: Whitney Smith, ‏26 בפברואר 1940 – 17 בנובמבר 2016) היה וקסילולוג מומחה, אשר טבע את המונח "וקסילולוגיה" במאמרו "דגלי העולם הערבי" בשנת 1958 בהתייחסו ללימוד הניתוח של סמליות דגלים.
בשנת 1961 סמית ועמיתו גרהארט גראל ייסדו את כתב העת "The Flag Bulletin", כתב העת הראשון בעולם העוסק בדגלים ובמהלך אותה השנה ייסד סמית את מרכז המחקר לדגלים בווינצ'סטר שבמסצ'וסטס. הוא המשיך לשמש כדירקטור של המכון והעורך של הדו-ירחון עד מותו.
ביוגרפיה

ויטני סמית נולד בארלינגטון שבמסצ'וסטס. הוא בוגר תואר ראשון מאוניברסיטת הרווארד ובעל תואר שני ודוקטורט מאוניברסיטת בוסטון, שם שימש כעוזר הוראה במדעי המדינה בין השנים 1964 ועד 1970.
סמית עבר ביחד עם קלאס סירקסמה בארגונו של הקונגרס הבינלאומי הראשון לווקסילולוגיה אשר נערך בשנת 1965 במאודרברך שבהולנד, ולאחר מכן חבר ללואי מילמן על מנת לייסד את הפדרציה הבינלאומית של אגודות הוקסילולוגיה (FIAV) אשר נחנכה רשמית בשנת 1969. סמית היה אחראי גם כן לייסודה של האגודה הווקסילולוגית של צפון אמריקה (NAVA) בשנת 1967.
סמית כתב ופרסם 27 ספרים על נושא הדגלים, ובייחוד:
Flags Through the Ages and Across the World
The Flag Book of the United States
Flag Lore of all Nations
סמית עיצב את דגלה הלאומי של גיאנה ושימש כמעצב הדגלים של מספר ממשלות וארגונים. בשנת 1981 כיהן בוועדה אשר עיצבה את דגל בונייר.
לקריאה נוספת

Smith, Whitney (1975). Flags: Through The Ages And Around The World. McGraw Hill. p. 238. ISBN 0070590931.
זמרינג

ערך זה עוסק בעיירת קיט באוסטריה. אם התכוונתם למסילת רכבת ואתר מורשת עולמית, ראו .
| --- | --- |
סמל זמרינגסמל זמרינג
וילת בונדסדורף בזמרינג
וילת בונדסדורף בזמרינג
 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 מדינה:  אוסטריה תחתית אוסטריה תחתית
 מחוז:  נוינקירכן
 ראש העיר:  הורסט שטרונטר
 שטח:  8.66 קמ"ר
 גובה:  950 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  544 (1 בינואר 2018)
  ‑ צפיפות:  63 נפש לקמ"ר (2013)
 קואורדינטות:  47°38′49″N 15°49′48″E﻿ / ﻿47.646944444444°N 15.83°E﻿ / 47.646944444444; 15.83 
 אזור זמן:  UTC +2
 www.semmering.at
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטריה מוגדלת) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ לכ. גרמניה צ'כיה סלוב. איטליה סלובניה הונגריהזמרינג(למפת אוסטריה רגילה) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ ל גרמניה צ'כיה ס. איטליה סלובניה הונ.זמרינג(למפת אוסטריה תחתית רגילה) סנקט פלטן וינר נוישטאדט באדן קרמס צ'כיה סלו. הונגריה בורגנלנד שטיריה אוסטריה עילית  וינהזמרינג(למפת אוסטריה תחתית מוגדלת) סנקט פלטן וינר נוישטאדט באדן קרמס צ'כיה סלובקיה הונגריה בורגנלנד שטיריה אוסטריה עילית  וינהזמרינג  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
זמרינג (בגרמנית: Semmering) היא עיירת קיט במחוז נוינקירכן שבאוסטריה תחתית אשר באוסטריה.
גאוגרפיה

העיירה נודעת במסלולי הסקי הסמוכים אליה ובהם נערכו משחקי הגביע העולמי בסקי אלפיני. בעיירה עובר תוואי מסילת הרכבת המכונה מסילת זמרינג, הנחשבת למסילה ההררית הראשונה בעולם והוכרזה על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית. בנייתה של המסילה הנגישה את זמרינג לתיירות פנים אוסטרית, בעיקר מווינה ובעיירה חל פיתוח כלכלי. ב-1937 אירחה זמרינג ביחד עם העיר באדן את תחרות זמרינג באדן לשחמט בה השתתפו שמונה מטובי השחמטאים בעולם.
ב-1923 הגיעה אוכלוסיית העיירה לשיא גודלה ומנתה 1,816 נפשות. מספר זה ירד בהתמדה וב-2013 נמנו בזמרינג 543 נפשות. לפי נתוני מפקד האוכלוסין שנערך ב-2001 היו 75 אחוזים מהתושבים קתולים, 3.1 אחוזים פרוטסטנטים ו-1.1 אחוזים אורתודוקסים. 11.8 לא הצהירו על אמונתם הדתית.
דפנה יזרעאלי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 בספטמבר 1937 שטרסבורג, צרפת 
 פטירה:  21 בפברואר 2003 (בגיל 65) 
 ענף מדעי:  אנתרופולוגיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מקגיל  אוניברסיטת מנצ'סטר  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי 
 מוסדות:  אוניברסיטת בר-אילן 
 תלמידי דוקטורט:  תמר אלאור 
 
גן "אשרי האשה" לזכרה של פרופ' דפנה יזרעאלי, אוניברסיטת בר-אילן
דפנה (ננדי) יזרעאלי (9 בספטמבר 1937 – 21 בפברואר 2003) הייתה סוציולוגית ואנתרופולוגית ישראלית, פרופסור, ראש החוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה, פעילה פמיניסטית ומחלוצות חקר המגדר בישראל ומייסדת התוכנית ללימודי מגדר באוניברסיטת בר-אילן.
ביוגרפיה

דפנה יזרעאלי נולדה בשטרסבורג שבצרפת. בתם של ליאו גוורץ ורחל זלץ. הוריה נפגשו ב-1928 בוויסבאדן שבגרמניה, שם הקים ליאו עסק רהיטים, והם התחתנו באותה השנה. בנם הבכור, ורנר, נולד ב-1929 ובתם, גיזלה, ב-1931. ב-1936 ברחה המשפחה מפני הנאצים לשטרסבורג ומשם לפריז. אחרי המלחמה עברה המשפחה למונטריאול שבקנדה, שם נולד בן הזקונים שמואל. ליאו גוורץ עשה את הונו בקנדה בעסקי הנדל"ן.
ביוגרפיה > קריירה אקדמית

יזרעאלי למדה תואר ראשון במדעי המדינה ופילוסופיה, ותואר שני בעבודה סוציאלית באוניברסיטת מקגיל. בנוסף, למדה גם לתואר שני במדעי המדינה והיסטוריה יהודית באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1958 עלתה לישראל. את עבודת הדוקטורט עשתה באוניברסיטת מנצ'סטר שבאנגליה בלימודי עבודה (1972). לאחר מכן עשתה שנת פוסט-דוקטורט באוניברסיטת ברקלי שבקליפורניה. בזמן שהותה בברקלי נחשפה ללימודי המגדר והביאה אותם איתה ארצה. תחומי המחקר של יזרעאלי היו: נשים בעולם העבודה, נשים בין משפחה ועבודה ונשים בצבא. יזרעאלי הייתה בין החוקרים הראשונים בישראל שהצביעו על הקשר בין מבנה הכוח המגדרי בצה"ל לבין מבנה הכוח המגדרי בחברה הישראלית. היא טענה שלקצינים בכירים בדימוס יש מונופול על תפקידים בכירים במשרדי ממשלה, מפלגות פוליטיות וארגונים ציבוריים בישראל. ההילה הצבאית והרשתות החברתיות שלהם מעניקים להם יתרון שנשים לא יכולות להתחרות בו.
בשנותיה האחרונות פעלה נמרצות להקמת חוג ללימודי מגדר לתואר שני באוניברסיטת בר-אילן, שבראשו גם עמדה, כמו גם בראש מרכז רחל וי.ל. גבירץ לחקר המגדר, שהקימה לזכר הוריה. יזרעאלי הייתה ממקימות האגודה הישראלית ללימודים פמיניסטיים.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית

בנוסף לפעילותה באקדמיה, יזרעאלי הייתה מעורבת בפעילות חברתית בארגונים שונים. היא הייתה ממייסדות שדולת הנשים ועמדה בראש מרכז המחקר של השדולה החל מ-1985. כן כיהנה כסגנית נשיאת הקרן החדשה לישראל והייתה דמות מרכזית בפעילות לקידום נשים באקדמיה ופעילויות נוספות של תנועת הנשים בישראל, כולל מפגשים בין ישראליות לפלסטיניות. יזרעאלי תרמה מהונה הפרטי לקידום ארגונים פמיניסטיים בישראל ופתחה את ביתה לסטודנטיות, קולגות ופעילות פמיניסטיות.
בין השנים 1976–1978 יזרעאלי שימשה יועצת של ועדת ראש הממשלה למעמד האישה. עד פטירתה ייעצה לוועדות המשנה לקידום נשים בשוק העבודה בוועדה לקידום מעמד האישה בכנסת.
בשנת 1960 נישאה לדב יזרעאלי. הם נפגשו באוניברסיטה העברית שם למדו שניהם. דב יזרעאלי היה פרופסור לשיווק בפקולטה לניהול באוניברסיטת תל אביב שהתמחה באתיקה שיווקית ועסקית. הוא נפטר בינואר 2003. לזוג שלושה ילדים: ליאורה, שרונה וחיים.
דפנה יזרעאלי נפטרה בפברואר 2003 ממחלת הסרטן. ב-2003 הוקמה קרן דפנה - נשים משתפות פעולה לשינוי. הקרן תומכות בתוכניות מנהיגות לנשים ופמיניזם. ב-2015 נחנך באוניברסיטת בר-אילן גן לזכרה.
מספריה > ספרים שכתבה

זיקת הגומלין : בין המערכת החברתית הפנימית של מפעל תעשייתי לבין מטרותיו (בשיתוף עם עוזי שמעוני) (1974)
נשים וגברים כחברי ועד עובדים בתעשייה : ממצאי מחקר (בשיתוף עם עדה פורז) (1980)
נשים במילכוד (1982)
נשים בניהול במבט רב לאומי (1994)
משפחות כפולות קריירה (1992)
מין מגדר פוליטיקה (1999)
תנועת הפועלות בארץ ישראל מראשיתה ועד 1927 (2003)
Outsiders in the Promised Land : women managers in Israel (1993)
מספריה > ספרים שערכה

אתגר הפמיניזם במדינת ישראל (בשיתוף עם טובה כהן) (2001)
Dual-earner families : international perspectives (with Suzan Lewis and Helen Hootsmans)
Women in Israel (with Yael Azmon)
לקריאה נוספת

אורנה ששון-לוי, "דפנה יזרעאלי: מבנה ותרבות ביחסי צבא ומגדר בישראל", בתוך: דב שוורץ (עורך), אוניברסיטת בר-אילן - מרעיון למעש, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, תשס"ו, כרך ב, עמ' 211–224.
הערות שוליים

1 2 3 4  יהודית לורבר, דפנה נונדי יזרעאלי - (2003-1937) דברים לזכרה, סוציולוגיה ישראלית : כתב-עת לחקר החברה הישראלית כרך ה, מס' 1, 2003
1 2 3 4 5 6  Dafna Nundi Izraeli | Jewish Women's Archive, jwa.org (באנגלית)
1 2  מתה פרופ' דפנה יזרעאלי, מחלוצות הפמיניזם בישראל, באתר הארץ, 22 בפברואר 2003
↑  Coussin, Orna (2003-02-24). "Dafna Izraeli, 1937-2003". Haaretz (באנגלית). נבדק ב-2017-05-05.
↑  תמר אלאור, הסלון של דפנה: דפברים לזכרה של פרופ' דפנה יזרעאלי, סוציולוגיה ישראלית : כתב-עת לחקר החברה הישראלית, כרך ה, מס' 1, 2003
↑  Shahaf Bornstein, About the Dafna Fund - קרן דפנה, באתר www.dafnafund.org.il (באנגלית)(הקישור אינו פעיל)
↑  Shahaf Bornstein, דפנה יזרעאלי ז"ל, האישה שמאחורי הקרן - קרן דפנה, באתר www.dafnafund.org.il (ארכיון)
↑  אוניברסיטת בר-אילן | גן לזכרה של פרופסור דפנה יזרעאלי נחנך באוניברסיטת בר-אילן, באתר www1.biu.ac.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263366005171  BIBSYS: 90229078  BnF: cb13090530r (data)  GND: 13040733X  ISNI: 0000 0000 6650 8190  LCCN: n82147260  NTA: 100570100  SUDOC: 061287601  VIAF: 147093   WorldCat (עם VIAF): 147093
הנרי טאובה

| --- | --- |

 לידה:  30 בנובמבר 1915 נוידורף, קנדה 
 פטירה:  16 בנובמבר 2005 (בגיל 89) פאלו אלטו, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  כימיה 
 מקום מגורים:  פאלו אלטו, ססקצ'ואן 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי (1940)  אוניברסיטת ססקצ'ואן  מכללת לותר 
 מוסדות:  אוניברסיטת קורנל  אוניברסיטת שיקגו  אוניברסיטת סטנפורד 
 תלמידי דוקטורט:  Thomas J. Meyer 
 פרסים והוקרה:  חבר זר של החברה המלכותית (30 ביוני 1988)  Oesper Award (1986)  מדלית פריסטלי (1985)  פרס ולש בכימיה (1983)  פרס במדעים כימיים של האקדמיה הלאומית למדעים (1983)  פרס נובל לכימיה (1983)  פרס כימיה אי-אורגנית של החברה האמריקאית לכימיה (1981)  פרס לינוס פאולינג (1980)  מדליית יובל המאה (1979)  המדליה הלאומית למדעים (1976)  עמית החברה המלכותית של קנדה  פרס רמסן (1975)  מסדר ההצטיינות המדעית הלאומי של ברזיל  פרס וילארד גיבס (1971)  פרס ויליאם ה. ניקולס (1971)  מלגת גוגנהיים (1955)  Glenn T. Seaborg Award for Nuclear Chemistry (1955)  מלגת גוגנהיים (1949) 
 צאצאים:  Karl Taube 
 
הנרי טאובה (באנגלית: Henry Taube‏; 30 בנובמבר 1915 – 16 בנובמבר 2005) היה כימאי אמריקאי יליד קנדה, שזכה בפרס נובל לכימיה בשנת 1983 עבור עבודתו על המנגנונים של תגובות העברת אלקטרונים, ובמיוחד בתחום המתכות. טאובה גילה את "הגשר הכימי" שמתרחש בין היונים. בנוסף לפרס נובל, הוא קיבל פרסים רבים אחרים וביניהם מדליית פריסטלי בשנת 1985. הוא הוציא לאור למעלה מ-600 פרסומים וספר אחד.
ביוגרפיה

הנרי טאובה נולד בנוידורף, היה הצעיר מבין ארבעה אחים. הוריו היו עולי חקלאות גרמנים שהגיעו לססקצ'ואן מאוקראינה בשנת 1911. בגיל 13, עזב את עיר מולדתו ועבר לרג'ינה ללמוד במכללת לותר, בה הוא סיים את לימודיו התיכוניים.
בשנת 1935 סיים תואר ראשון בכימיה באוניברסיטת ססקצ'ואן, ושנתיים לאחר מכן סיים תואר שני מאותו מוסד אקדמי, כאשר היועץ שלו לתזה היה ג'ון ספינקס. את התואר השלישי הוא קיבל מטעם אוניברסיטת קליפורניה בברקלי בשנת 1940.
טאובה נישא למרי אליס ויסצ'ו בשנת 1952, מנישואים אלה נולדו להם שלושה בנים. הוא זכה לשיבה טובה ומת בביתו בפאלו אלטו, קליפורניה ב-16 בנובמבר 2005 (בן תשעים היה במותו).
לאחר שסיים את לימודיו, נשאר בארצות הברית והפך למרצה לכימיה בברקלי עד 1941. עבד כעוזר הוראה באוניברסיטת קורנל עד 1946, וגם כעוזר פרופסור באוניברסיטת שיקגו, עד שהפך לראש המחלקה לכימיה 1956–1959. מאוחר יותר הוא עבד כפרופסור באוניברסיטת סטנפורד, עד שנת 1986, כשהתחיל להתמקד במחקרו.
יונים מומסים במים עשויים למשוך יונים או מולקולות, תופעה זאת בדרך כלל מתרחשת כתגובת שיווי משקל. במחקריו, התמקד טאובה במחקרים של העברת אלקטרון במתחמי מתכת. הוא עלה על כל החוקרים בני דורו, ותרם רבות להבנת העברות אלקטרונים אלה. החמצון או ההפחתה של יון מתכת אחד על ידי יון אחר כרוך בטבעו של אלקטרון אחד או יותר. תגובות רבות כאלה מתרחשות במהירות בתמיסה מימית, גם כאשר הפגזים היציבים של מולקולות מים או ליגנדים אחרים צריכים לשמור על שני היונים מלהתקרב מספיק להחלפת אלקטרונים להתרחש ישירות.
טאובה הראה כי, בשלב מסוים של התגובה, קשר כימי חייב להיווצר בין אחד מהיונים לבין הליגנד, כי הוא עדיין קשור ליון האחר. הוא גילה שליגנד זה משמש "כגשר זמני" בין שני היונים, והקשר שלו ליון המקורי יכול להישבר מאוחר יותר באופן שישפיע על העברת האלקטרונים שמשלימה את התגובה הזאת.
התפתחות זו נעשתה דרך ניסויים ובאופן תאורטי על ידי טאובה, ותגליותיו היו מהגדולות בכל תחום הכימיה. עם זאת, במהלך עשר השנים האחרונות מספר הולך וגדל של מדענים בתחום זה מבססים את עבודתם על תגליותיו של טאובה ובמיוחד בביוכימיה.
פרסים עיקריים ואותות כבוד

טאובה זכה בפרס נובל בכימיה ב-8 בדצמבר 1983. כמו כן הוא קיבל פרסים ואותות כבוד אחרים כגון חבר באקדמיה הלאומית למדעים 1959, המדליה הלאומית למדעים 1976 ומדליית פריסטלי 1985.
דפנה קפמן

| --- | --- |

 לידה:  1972 (בת 53 בערך) ירושלים, ישראל
 מקום לימודים:  Sandberg Institute 
 תחום יצירה:  פיסול
 פרסים והוקרה:  פרס האמן הצעיר (2011) 
 
זאב מתוך הסדרה ציידים וניצודים
פרט מתוך הסדרה מאנטיס רגליוסה
צמחים פולשים
דפנה קפמן היא אמנית ישראלית. מרצה בכירה באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל.
ביוגרפיה

דפנה קפמן היא אמנית ילידת ירושלים, 1972. למדה בין השנים 1994-1996 במחלקה לעיצוב קרמי באקדמיה לאומנות ועיצוב בצלאל. בעלת תואר ראשון מהאקדמיה לאמנות ועיצוב על שם גריט ריטוולד באמסטרדם (1999) ובעלת תואר שני באמנות מהמוסד ללימודים גבוהים על שם סנדברג באמסטרדם (2001). כיום היא מרצה בכירה בבצלאל. כיהנה כראשת המסלול לזכוכית באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל בין 2005-2011.
בשנת 2019 זכתה בפרס ליצירה נשית על שם אנדראה מאטר מטעם ארגון מאדרמה, בשנת 2016 זכתה בפרס העיצוב ובשנת 2011 זכתה בפרס עידוד היצירה בתחום האמנות הפלסטית ממשרד התרבות והספורט. עבודתה הוצגה בתערוכות יחיד במוזיאונים וגלריות בארץ ובעולם, בין היתר במוזיאון לאומנות ועיצוב בסן פרנסיסקו(2015), במוזיאון האוניברסיטאי בוושינגטון (2011), בגלריה לורץ'-זיידל לאמנות עכשווית ברלין (2017 2006,2010,2013). עבודותיה נכללות באוסף מוזיאון ישראל, ירושלים, אוסף מוזיאון קורנינג, ניו יורק, אוסף מוזיאון מונטריאול לאמנות עכשווית, אוסף מוזיאון ויקטוריה ואלברט, לונדון, אוסף מוזיאון ראסין, ראסין ארצות הברית, אוסף מוזיאון אמריקה לאמנות הזכוכית, ניו ג'רזי, אוסף מוזיאון קובורג, גרמניה, ובאוספים פרטיים.
קפמן שימשה כמרצה אורחת באוניברסיטת קובלנץ בשנת 2013, במוזיאון קורניגנ לזכוכית בשנת 2015, במוזיאון סן פרנסיסקו לאומנות ועיצוב בשנת 2015,באוניברסיטת טוקיו לאמנות בשנת 2019