stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ענת דוידוב
ביוגרפיה

נולדה בתל אביב, בתם של גדליה דוידוב, יליד רומניה, ולידיה, ילידת פולין. למדה תיאטרון ומשחק באוניברסיטת תל אביב. שירתה בגלי צה"ל בשנות ה־70, ובתחילת שנות ה־90 עבדה תקופה קצרה בעריכת עמודים יומיים בעיתון חדשות.
בשנת 1985 דיבבה במספר פרקים בודדים את המפקדת אקה, בסדרת הטלוויזיה המצליחה לילדים נילס הולגרסון, ששודרה בטלוויזיה החינוכית.
בשנת 1993 הצטרפה דוידוב לקול ישראל, ערכה והגישה יומני חדשות ותוכניות ברדיו, בהם – "בחצי היום", "הכל דיבורים" ומהדורה מיוחדת של התוכנית "בחצי היום השישי", "סדר יום", כמו כן הגישה את "יומן השבוע", אחת מתוכניות הדגל של קול ישראל.
בין השנים 2013–2015 הגישה את התוכנית הכלכלית היומית של רשת ב' – "צבע הכסף".
בשנת 2015 פרשה מקול ישראל במסגרת גל הפרישה מרצון, כחלק מפירוקה של הרשות והקמת תאגיד השידור ציבורי. באותה השנה החלה לשדר ב-103fm את התוכנית הכלכלית "איפה הכסף". בנוסף הגישה כשנה תוכנית זוגית מידי בוקר עם ינון מגל. וכיום מגישה במקביל, תוכנית אקטואליה יומית מדי יום בין 7–9 עם אודי סגל.
חיים אישיים

דוידוב היא גרושה ומתגוררת בתל אביב. בנה הוא אסף אבן צור, מוזיקאי ונגן ג'אז.
בשנת 2018 חשפה בשידור ברדיו כי הייתה קורבן לאונס.
הערות שוליים

↑  עוזי בנזימן, המגישה והעורכת ענת דוידוב נאלצה להיכנע לתכתיביהם של מנהלי רשות השידור, באתר העין השביעית, 28 באפריל 2012
↑  אורן פרסיקו, אחד משידורי מגזין החדשות השבועי בוטל החודש, באתר העין השביעית, 1 בספטמבר 2013
↑  כאן ב', פרידה מהמגישה ענת דוידוב, העורכת והכתבת יעל איילון, באתר soundcloud‏, 30 בספטמבר 2015
↑  מיה מנע‏, ענת דוידוב פורשת מקול ישראל, באתר וואלה, 25 בספטמבר 2015
↑  לי-אור אברבך, ‏עובדי רשות השידור: "אנחנו מסמנים את מה שיקרה לכולם", באתר גלובס, 3 באוגוסט 2015
↑  אלכסנדר כץ, המחטף של רדיו ללא הפסקה: יגייס את צוות התכנית צבע הכסף׳ שפורש מרשת ב׳?, באתר אייס, 30 בספטמבר 2015
↑  אלירן מלכי, ביהמ"ש אסר על 103FM להשתמש בשם "צבע הכסף" לתוכניתו הכלכלית, באתר כלכליסט, 19 בנובמבר 2015
↑  103fm מציגה: תוכניות הבוקר החדשות, הודעה לעיתונות, אתר סקופר, 23 באפריל 2018
↑  103FM, ‏ענת דוידוב חושפת בשידור: "נאנסתי על ידי אדם מוכר מאוד", באתר מעריב אונליין, 2 באוקטובר 2018
אסתר איזביצקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 ביוני 1948 תל-אביב, ישראל 
 התאבדה:  27 בספטמבר 1994 (בגיל 46) ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת ניו יורק 
 
אסתר (ביצי) איזביצקי (30 ביוני 1948 – 27 בספטמבר 1994) הייתה מתרגמת ובמאית תיאטרון ישראלית.
ביוגרפיה

נולדה בתל אביב בשנת 1948. אביה, אברהם איזביצקי, היה חבר הארגון היהודי הלוחם שעלה לארץ מזגלמביה ב-1944.
בוגרת מחזור כ"ה של בית חינוך, בעלת תואר ראשון בתיאטרון מאוניברסיטת תל אביב, ותואר שני בהצטיינות מאוניברסיטת ניו-יורק.
במהלך לימודיה לתואר השני החלה לביים מחזות באוף ברודוויי בניו יורק. כששבה לישראל בתחילת שנות השמונים המשיכה לביים בעיקר מחזות שבמרכזם נשים והייתה חלוצה של הזרם הפמיניסטי בתיאטרון הישראלי, דבר שעורר לא פעם מחלוקות וביקורות.
במקביל גם לימדה משחק בבית הספר לאמנויות הבמה בסמינר הקיבוצים, ותרגמה לעברית את המחזה "קללת מעמד המורעבים" (אנ') של סם שפרד ואת הספר "הקרב" של קנת מקסי (אנ').
הצגות שביימה

Cabin Fever - קומדיה שחורה מאת ג'ואן שנקר (1977, The Theatre in St. Clement's Episcopal Church)
Signs of Life - מחזה הביכורים של ג'ואן שנקר (1979, תיאטרון אמריקן פלייס (אנ'))
יושבות חלוצות על חצץ - מחזה שכתבה איזביצקי על פי יומנים ומכתבים של גיבורות העלייה השנייה והשלישית, ביניהן מניה שוחט. המחזה עורר סערה מכיוון שאחת הדמויות מתאבדת בסופו (1981, תיאטרון חיפה).
אל נקמות - גרסה עברית למחזה של שלום אש שאיזביצקי סייעה לתרגם, העוסק בין היתר בזנות וביחסים לסביים על רקע חיי היהודים בתחום המושב (1982, תיאטרון באר שבע).
לצאת מכאן - מחזה של המחזאית האמריקנית מרשה נורמן המגולל את ניסיונות ההשתלבות של אסירה לשעבר בחברה (1982, תיאטרון באר שבע).
דון ז'ואן חוזר מהמלחמה (1985, תיאטרון באר שבע)
גברת טונה - עיבוד לספרה של הסופרת הדנית סוזנה ברויגר (1986, תיאטרון וידאובר, קופנהגן). על אף שהיה זה ניסיונה היחיד בבימוי בדנמרק, איזביצקי זכתה בפרס הצגת העונה על המחזה.
אביב מתעורר - גרסה עברית בתרגומו של שמעון לוי למחזה של המחזאי הגרמני פרנק ודקינד (1987, החאן הירושלמי)
חיים אישיים

בשנות ה-70 הייתה נשואה ליאיר הרבסט, ולאחר גירושיהם הייתה זוגתה של המחזאית האמריקאית ג'ואן שנקר בזמן שגרה בניו יורק.
בגיל 46 שמה קץ לחייה. אחיה זאב, שהיה צעיר ממנה ב-4 שנים, מת גם הוא שלושה חודשים לאחר התאבדותה. הסיפור "רדופים" של יגאל סרנה, בן כיתתו של האח, מבוסס על דמויותיהם של אסתר וזאב.
הערות שוליים

↑  קללת מעמד המורעבים / מאת סם שפרד ; תרגום - אסתר איזביצקי | שפארד, סם, 1943-2017 (איזביצקי, אסתר ) | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  מערכות, באתר www.maarachot.idf.il
↑  SIGNS OF LIFE | WP Theater (באנגלית)
↑  ⁨שערוריה אמנותית חדשה: יושבות חלוצות  | ⁨דבר⁩ | 30 אפריל 1981 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  אל נקמות : מחזה / שלום אש ; נוסח עברי - משה סחר ואסתר איזביצקי | אש, שלום, 1880-1957 (סחר, משה, 1928-2022 | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  רחל נאמן, תיאטרון -הצגה חינוכית - אבל למבוגרים "לצאת מכאן" בתיאטרון העירוני באר־שבע : מאת: מרשה גורמן, בימוי ותירגום: אסתר איזיביצקי : תפאורה ותלבושות: רוני תורן: תאורה: ג'ודי קופרמן, כותרת ראשית, 5 בינואר 1983
↑  ⁨זכיה בדנמרק ⁩ | ⁨מעריב⁩ | 10 דצמבר 1986 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨איזה מחזה ⁩ | ⁨מעריב⁩ | 20 נובמבר 1987 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  יגאל סרנה, פייסבוק, ‏18 בפברואר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007450718505171  VIAF: 33148874337549620009   WorldCat (עם VIAF): 33148874337549620009
אסנת וישינסקי

| --- | --- |

אסנת וישינסקי בהופעה, 2009
 לידה:  22 באוקטובר 1961 (בת 63) פתח תקווה, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1979
 עיסוק:  זמרת, שחקנית
 שפה מועדפת:  עברית 
 בן או בת זוג:  שלמה וישינסקי (1983–1994) מוטי גלעדי (1997–2014) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אסנת וישינסקי ומוטי גלעדי, פרוטיאה בהר-שורש, נובמבר 2013
אסנת שיר-וישינסקי (נולדה ב-22 באוקטובר 1961) היא זמרת, שחקנית וקומיקאית ישראלית.
ביוגרפיה

וישינסקי נולדה בשם אסנת ששון לרוני ומרים ששון וגדלה בפתח תקווה. בנעוריה הייתה סולנית וחברת להקת הנוער הייצוגית של פתח תקווה, "עבר הווה עתיד".
את שירותה הצבאי עשתה בלהקה צבאית. מיד לאחר שחרורה מצה"ל גילמה את בת המלך בהצגה המוזיקלית "אגדת שלושה וארבעה" מאת חיים נחמן ביאליק שביימה אורנה פורת בתיאטרון לילדים ולנוער. לאחר מכן למדה בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב והמשיכה לשחק במופעים והצגות.
לאורך השנים השתתפה וישינסקי במופעים כגון: הרוויו המוזיקלי "כחול לבן בצבעים" לצידם של ששי קשת, מאיר סוויסה וחני נחמיאס; החליפה את מיקי קם בהצגה "שחק אותה סם" לצידם של דליק ווליניץ ומאיר סויסה; השתתפה ב"ערב שירי נתן אלתרמן" בהפקת התיאטרון הקאמרי; בהצגה "מגילה" של איציק מאנגער בבימויו של שמואל בונים גילמה את אסתר המלכה, לצד אברהם מור, שרי צוריאל ויעקב בן-סירא; שיחקה לצידו של מני פאר בתיאטרון בית ליסין בהצגה "השבוי בצמרת" בבימויו של מיכה לבינסון; שיחקה ב"תולדות עם ישראל השלמות ותיקונים" מאת ב. מיכאל ואפרים סידון בבימויו של מוטי קירשנבאום לצד טוביה צפיר, דובי גל וחני נחמיאס; ב"אופרה שיגעון" גילמה את מריה לצד טוביה צפיר וששון גבאי בבימויו של ישראל גוריון ועוד.
ב-1983 השתתפה וישינסקי בקדם אירוויזיון עם השיר "כנפיים" שזכה במקום העשירי.
וישינסקי השתתפה בין השאר גם ב"חגיגות סיום הרוטציה" בשירה, במשחק ובחיקויים של מבחר זמרות וזמרים, לצידם של טוביה צפיר ומני פאר. ההצגה רצה למעלה מארבע מאות ועשרים פעמים.
הופיעה במופעי בידור כגון "ערב קיץ חד פעמי" לצד חנה לסלאו, טוביה צפיר ומוטי גלעדי; ו"קונגרס הנשים המצחיקות" לצד חנה לסלאו, שלמה בראבא, אודיה קורן ודורית פלד הרפז.
וישינסקי השתתפה בעשרות תוכניות טלוויזיה ורדיו, בהן "סיבה למסיבה" עם רבקה מיכאלי, "ממני מני", "זהו זה!", "האגף הסגור" ועוד. שיחקה בתפקיד סיסי בסדרת הטלוויזיה "סיטי טאוור". ב-2005 גילמה את מאיה בסדרה "מילואים", תפקיד עליו זכתה במועמדות לשחקנית השנה בסדרות דרמה בטלוויזיה.
וישינסקי החליפה את גילה אלמגור במחזמר לזכר יצחק רבין "מי שחלם" בתפקיד לאה רבין. ב-2005 הופיעה במופע המוזיקלי "שמש אחרת" אותו כתבה, בליווי זמרים ונגנים. כן הופיעה במחזמר "גלי חום" של תיאטרון חיפה.
בין מופעיה : מופע בידור מוזיקלי שכתבה, "מבט מקרוב", לצד זמרים ונגנים. מככבת בהצגת הבידור "זוג משמים", לצד מוטי גלעדי, שהוצגה כ–600 פעמים בארץ ובעולם, במופע "שירה וחיקוי בציבור", במופע חדש "בנשימה אחת" עם שלמה בר - הברירה הטבעית, ומעבירה הרצאות ברחבי הארץ בנושא התמודדות ויצירת מציאות - "החיים זה הכל"
מאז 2012 מופיעה וישינסקי במופע קומי מוזיקלי אותו כתבה בשם "מבט מקרוב". כמו כן אסנת מעבירה הרצאה בשם "החיים זה הכל" העוסקת בהתמודדות וצמיחה מתוך משבר. אסנת סיימה לימודי אימון אישי ובעלת תעודת מאמנת - מקיימת מפגשים פרטיים ומעבירה סדנאות בנושא העצמה וצמיחה אישית.
ביוגרפיה > חיים אישיים

בשנת 1983 נישאה וישינסקי לשחקן שלמה וישינסקי. ב-1984 נולד בנם הבכור ליאור, וב-1989 נולדה בתם דנה. בשנת 1994 התגרשו השניים.
באוגוסט 1997 נישאה וישינסקי בשנית לשחקן והקומיקאי מוטי גלעדי, ולזוג בת בשם לירון שנולדה ב-1998. במאי 2014 התגרשו השניים.
ב-12 במאי 2004 שכלה את בנה ליאור, לוחם צוות המנהרות בפעילות מבצעית ברפיח, כשנגמ"ש עמוס חומרי נפץ בו נסע, התפוצץ בציר פילדלפי.
הערות שוליים

↑  ענת מידן, איך עושים סאטירה ישראלית - בזהירות, חדשות, 23 בנובמבר 1990
↑  רותה קופפר, עונה חדשה ל"מילואים" של האחים ברבש, באתר הארץ, 21 ביוני 2005
↑  אסנת וישינסקי קורות חיים, באתר osnat-shir-vishinsky (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295924005171  ISNI: 0000 0003 6939 0353  VIAF: 242798602   WorldCat (עם VIAF): 242798602
עדי לב

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  20 באוגוסט 1953 רומניה
 פטירה:  12 במרץ 2006 (בגיל 52) ישראל
 מקום קבורה:  בית העלמין הישן בהרצליה 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית צבי 
 בן או בת זוג:  פטר ורטהיימר (1981–2006) 
 צאצאים:  שירלי ורטהיימר 
 מספר צאצאים:  2 
 פרופיל ב-IMDb
 
עדי לב (20 באוגוסט 1953 – 12 במרץ 2006) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון ומדבבת ישראלית.
ביוגרפיה

נולדה בטרנסילבניה ועלתה עלתה עם משפחתה לישראל בשנת 1969, בגיל 16. למדה בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב ובבית צבי – בית הספר הגבוה לאמנויות הבמה והשתלמה בסדנת משחק בניו יורק, בשנות ה-70 של המאה ה-20. החלה את דרכה כשחקנית בתיאטרון הבימה.
בשנת 1984 העלתה את הצגת היחיד "לואיזה בוכה לואיזה צוחקת", במרכז התרבות "צוותא".
כתבה מחזה יחיד, "תפקידים שלא שיחקתי", בשיתוף עם הבמאית והמורה למשחק, סופי מוסקוביץ'.
השתתפה בסרטי הקולנוע במקום חלום (1978), תלווה לי את אשתך (בבימוי זאב רווח, 1989), "מי האבא?", (בבימוי אלי קנר, 1996) וכנפיים שבורות (תסריט ובימוי ניר ברגמן, 2002). בתיאטרון הופיעה ב-1999 במחזמר עלובי החיים (מחזמר) בתיאטרון הקאמרי, בתפקיד גברת תנרדייה.
בטלוויזיה השתתפה בסדרה תמונות יפואיות. הסדרה שודרה בערוץ 3 בכבלים בשנים 1995–1996. כמו כן, הופיעה ב-2002 בסרט סוחרי גומי, על פי מחזהו של חנוך לוין, בבימוי זאב רווח.
נישאה ב-1981 לפטר ורטהיימר, נגן כלי נשיפה, שחקן קולנוע ותיאטרון. לזוג נולדו בן ובת. הבת, שירלי ורטהיימר, היא מדבבת.
בסוף חודש ספטמבר 2005 אובחנה לב כחולת סרטן.
נפטרה במרץ 2006, בגיל 52.
קריירת דיבוב

טרזן 2 (קאלה), 2005
נאדי בארץ הצעצועים, 2002
בבי הקוסמת הצעירה, 2002
לילו וסטיץ', 2002
מפלצות בע"מ (רוז), 2001
מרד התרנגולים (הגברת מליסה טווידי), 2000
ברטוק המשגע, 1999
יעל בדש

| --- | --- |

 לידה:  1 בדצמבר 1979 (בת 45) פתח תקווה, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 עיסוק:  זמרת שחקנית
 שפה מועדפת:  עברית 
 www.yaelbadash.com
 פרופיל ב-IMDb
 
יצחק נבון מעניק ליעל בדש את הפרס הראשון על זכייתה באירוע העשור ל"פסטילאדינו"
יעל בדש בהופעה ב"קונטיינר" יפו 2012
יעל בדש בהופעה ב"אזור - The Zone" תל אביב 2012
יעל בדש זוכה במקום הראשון באירוע העשור ל"פסטילאדינו" עם השיר "La Lingua de Kaza"
יעל בדש (נולדה ב-1 בדצמבר 1979) היא זמרת ושחקנית ישראלית.
ביוגרפיה

יעל בדש נולדה וגדלה בפתח תקווה. בילדותה החלה ללמוד מוזיקה וניגנה בפסנתר בקונסרבטוריון העירוני. בצה"ל שירתה בלהקה הצבאית של מפח"ש (מפקדת חילות השדה).
ביוגרפיה > קריירה מוזיקלית

בשנת 2000 הופיעה כזמרת ליווי של להקת "פינג פונג" כחלק מהמשלחת הישראלית הרשמית לאירוויזיון, עם השיר "שמייח".
בשנת 2002 הופיעה בפסטיבל "ג'אז בים האדום" כחלק מההרכב "פאנקאפלה" (Funkapella), שם פגשה את המלחין היוגוסלבי גוראן ברגוביץ', ששמע את בדש והזמין אותה להופיע איתו באירופה.
בשנים 2003–2008 הופיעה כסולנית לצידו של ברגוביץ' בסדרת קונצרטים מיוחדת ברחבי אירופה בשם "My Heart has become Tolerant". במופע שילב ברגוביץ' שלוש סולניות משלוש הדתות (יהדות, נצרות ואסלאם): הזמרת הצרפתייה-תוניסאית אמינה אנאבי (Amina Annabi), הזמרת המקדונית ואסקה יאנקובסקה (המבצעת המקורית של השיר Ederlezi מתוך הסרט "שעת הצוענים") ויעל בדש, יחד עם "תזמורת החתונות והלוויות" שלו, הרכב נגנים ממרוקו והמקהלה האורתודוקסית של מוסקבה.
בשנת 2005 זכתה במקום הראשון ב"פסטילאדינו" - תחרות בינלאומית לזמר מקורי בלאדינו, כשביצעה את השיר "La Lingua de Kaza" (בעברית: שפת הבית), מילים ולחן: זיוה עטר.
בשנת 2006 החלה לעבוד עם גוראן ברגוביץ' על אלבום בעברית, אותו ברגוביץ' הפיק והלחין. האלבום הוקלט בבלגרד, טורקיה ותל אביב ועתיד לצאת לאור.
ב-2011 זכתה שוב במקום הראשון באירוע העשור לפסטיבל "פסטילאדינו", בו התחרו כל השירים הזוכים מאותו עשור. השיר שביצעה "La Lingua de Kaza" נבחר לשיר העשור של הפסטיבל.
ב-2012 הקימה יחד עם המוזיקאים תומר מוקד, יוני דרור, ישי אפטרמן ואדם בן עזרא את "BALADINO" – הרכב פולק ים תיכוני היוצר ומגיש גרסאות חדשות לשירים מסורתיים בשפת הלאדינו. עם BALADINO הוציאה ב-2013 את האלבום "Dos Amantes" ומאז ממשיכה להופיע כסולנית
ברחבי העולם.
ביוגרפיה > קריירת משחק

שיחקה בסדרה "החברים של נאור", במחזמר "צלילי המוסיקה", בהצגה "רחוב טוב" בתיאטרון אנסמבל הרצליה ובסדרת הילדים "א-בה-גא-ד!" בערוץ הופ!.
גילמה את דמותה של מריה מגדלנה בסדרה "Terra X" בערוץ הטלוויזיה הגרמני ZDF. ב-2004 הופיעה כזמרת בסרט "אהבה קולומביאנית".
בשנת 2008 הצטרפה לתיאטרון הקאמרי בו שיחקה עד שנת 2013 במחזמר "כנר על הגג", בהצגות "סלאח שבתי”, "זהר" ובמופעי מחווה רבים שהעלה התיאטרון לגדולי היוצרים בתרבות הישראלית.
ביוגרפיה > השכלה וחיים אישיים

סיימה לימודי תואר ראשון במסלול משחק של אוניברסיטת תל אביב בחוג לאמנות התיאטרון. כיום בת זוגו של המוזיקאי תומר מוקד. מתגוררת בתל אביב ובברלין.
תפקידים > טלוויזיה

| סדרה | ערוץ | במאי | תפקיד | שנה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| א-בה-גא-ד! | ערוץ הופ! | משה קפטן | בר | 2008 |
| א-בה-גא-ד! במותק של פסטיבל 2 | ערוץ הופ! | צדי צרפתי | בר | 2009 |
| החברים של נאור | ערוץ 10 | נאור ציון | סהר | 2007 |
| Terra X | סדרה בערוץ הטלוויזיה הגרמני ZDF | רנתה באייר (Renate Beyer) | מריה מגדלנה | 2005 |
תפקידים > תיאטרון

| הצגה | תיאטרון | מחזאי | במאי | תפקיד | הצגת בכורה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| כנר על הגג | תיאטרון הקאמרי | יוסף שטיין על פי שלום עליכם | משה קפטן | הודל | 10 במאי 2008 |
| זהר | תיאטרון הקאמרי | משה קפטן ודפנה אנגל על פי סיפורו של אמנון ארגוב | משה קפטן | מזכירה וזמרת | 29 באוגוסט 2010 |
| סאלח שבתי | תיאטרון הקאמרי | אפרים קישון, פזמונים: חיים חפר | משה קפטן | רוזה | 25 ביוני 2008 |
| רחוב טוב | תיאטרון אנסמבל הרצליה | חנן פלד, מוזיקה: יוני בלוך | חנן פלד | שיווה | 17 במרץ 2006 |
| צלילי המוסיקה | המשכן לאומנויות הבמה | ריצ'רד רוג'רס ואוסקר המרשטיין על פי מריה פון טראפ | משה קפטן | נזירה | 2005 |
מופע "אחוזת בית" בתיאטרון הקאמרי לרגל חגיגות 100 שנים לתל אביב.
מופעי מחווה בתיאטרון הקאמרי לדן אלמגור, יעקב שבתאי, רבקה מיכאלי, יאיר רוזנבלום, יוחנן זראי, נתן אלתרמן, יורם טהר-לב, שושנה דמארי, יצחק נבון, אריק לביא, מרדכי זעירא והמחזמר הישראלי.
יוסי עוזרד

| --- | --- |

 לידה:  21 ביוני 1949 (בן 75) להבות הבשן, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
יוסי עוזרד (נולד ב-21 ביוני 1949) הוא סופר, איש תקשורת, מפיק סרטי קולנוע וטלוויזיה ישראלי. הבעלים של חברת התוכן "יסמין TV".
ביוגרפיה

עוזרד נולד וגדל בקיבוץ להבות הבשן. בשירות הצבאי הסדיר שירת בנח"ל, השתתף במלחמת ההתשה והיה מפקד היאחזות נח"ל גשור ברמת הגולן. במילואים השתתף כקצין סיור במלחמת יום הכיפורים, מלחמת לבנון הראשונה ומלחמת המפרץ. שוחרר בדרגת סרן.
לאחר השירות הצבאי עזב את הקיבוץ ופנה ללימודים. הוא בוגר מכללת סמינר הקיבוצים במגמת משחק ובימוי משנת 1973, ובעל תואר BFA בבימוי תיאטרון מאוניברסיטת תל אביב משנת 1978. בנוסף, בוגר קורס דירקטורים של המרכז הישראלי לניהול משנת 1992.
קריירה > רדיו ועיתונות

עוזרד החל את דרכו ככתב ועורך חדשות בגלי צה"ל בשנת 1976. הפיק את השידורים המיוחדים לרגל ביקור נשיא מצרים אנואר סאדאת (1977) ונשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר (1979) בישראל. הגיש וערך תוכניות אקטואליה שונות, בהן: "נכון לעכשיו", "שעתיים משתיים" ויומני חדשות. יחד עם שמואל נחושתן (אוקון) היה המפיק והעורך של משדרי "השירותרום". בשנת 1983 מונה למנהל חטיבת החדשות של התחנה. במשך כ-17 שנה הגיש תוכנית אישית בשם "הולך בחצות". בין השנים 1985–1986 שימש במקביל כמבקר התיאטרון של גלי צה"ל ושל העיתון "חדשות".
קריירה > טלוויזיה וקולנוע

בשנת 1987 החל לעבוד כמפיק תוכנית ספורט בערוץ 2 הניסיוני. בשנת 1988 היה בין מקימי ערוץ הספורט של חברות הכבלים כמפיק ראשי. בשנת 1991 התמנה למנהל התוכניות בחברת הכבלים "תבל". במסגרת תפקידו ייסד עוזרד את ערוץ 8 ושימש כמנהלו הראשון.
עם הקמת ערוץ 2 החדש, נמנה עוזרד עם מייסדי חברת החדשות, ושימש בה כמפיק ראשי בשנים 1993–1994. לאחר מכן עבר לחברת הכבלים האירופית UPC ושימש בה כמנהל תוכניות.
בשנת 1997 מונה למנכ"ל חברת התוכן של חברות הכבלים, ICP. במסגרת תפקידו שימש כמנהל תוכניות ראשי של ערוץ הסרטים וערוץ הסדרות (ערוץ 3), וכעורך ראשי של הפקות המקור של חברות הכבלים. בין היתר היה אחראי על הפקת סדרות דרמה, סרטי טלוויזיה ושעשועונים. בין התוכניות שהופקו במהלך ניהולו היו: סדרת הדרמה "שבתות וחגים", זוכת פרס האקדמיה הישראלית לדרמה ב-2003, וכן הסדרות: "מבצע סבתא", "ארץ קטנה איש גדול", "תמונות יפואיות", "חלומות נעורים", "כסף קטלני", "כחול עמוק", "קפה פריז" "המונה דופק", "שתוק שואו", "ערב טוב עם גיא פינס", תוכנית האירוח "יאיר לפיד חי בעשר", "מרב מיכאלי", "סיפור אהבה עם יוסי סיאס", "לפידנקר", סרט הטלוויזיה "חובו של אהרון כהן" זוכה הפרס הראשי פסטיבל הטלוויזיה של באנף קנדה, השעשועונים "מלך הטריוויה", "החצי השני", "זמנך עבר", "עיניים שלי" ועוד. בספטמבר 2000, התפטר מתפקידו בשל מחלוקת לגבי הבעלות המשותפת של חברות הכבלים. המחלוקת עלתה עקב דרישה של הממונה על ההגבלים העסקיים לפרק את שיתוף הפעולה בבעלות על החברה והערוצים שההיא מפיקה.
בשנת 2001 ייסד את חברת "יסמין TV" בה הוא משמש כנשיא נכון לשנת 2018. בין השנים 2001–2007 שימש במסגרת זו כעורך הראשי של ערוצי הסרטים והסדרות בחברת הוט. בשנת 2004 הקים את חברת "יולי-אוגוסט הפקות" יחד עם אשתו ליסה שילוח-עוזרד. החברה נמכרה בשנת 2012 לחברת התוכן הגרמנית "רד-ארו סטודיו" (חברה בת של תאגיד התקשורת הגרמני פרוזיבאן סאט), אך הוא המשיך לשמש כנשיאה עד שנמכרה במחצית שנת 2018.
במסגרת "יולי-אוגוסט הפקות" הפיק עוזרד סרטים, תוכניות וסדרות רבות:
קריירה > טלוויזיה וקולנוע > בקולנוע

הסרט "ביקור התזמורת", שזכה לשמונה פרסי אופיר וחביב השופטים בפסטיבל קאן ועוד פרסים רבים. בנוסף הפיק את הסרטים הבאים: "אפס ביחסי אנוש", " שבעה", "מעבר להרים ולגבעות", "סיפור חצי רוסי", "התפרצות X", "הכל מתחיל בים", "עמק תפארת", "ההר", "לוויה בצהריים", "חדרי הבית", "אנחנו לא לבד" ו"ההתחלפות", שהשתתף בפסטיבל ונציה.
קריירה > טלוויזיה וקולנוע > סדרות טלוויזיה

"חברות הכי טובות", "פלפלים צהובים", "הלב של עמליה", "להעיר את הדב", "ככה זה", "נהג טקסי", "בלתי הפיך", "אננדה", "בתולות", "המשרד", "רון", "חסמבה דור 3", "טקסי דרייבר", "רביעיית רן", "ג'וני ואבירי הגליל", "קטמנדו".
קריירה > טלוויזיה וקולנוע > תוכניות תעודה

התוכנית זוכת פרס אופיר "מרגל השמפניה", "החברה הכי גרועה בעולם", "מלון דיפלומט", "מכתבי האהבה", "תא חושך", "הקיבוץ", "כביש 90", "יומני האהבה האבודים", "זן נדיר" ו"ירידתה ועלייתה של המחתרת היהודית".
עוזרד משמש גם כבעלים ויו"ר של חברת PTV, מפעילת ערוץ הטלוויזיה DOGTV – ערוץ הטלוויזיה הראשון בעולם המיועד לכלבים ולא לבני אדם. הערוץ משודר במספר מדינות, בהן ארצות הברית, ברזיל, צרפת, סין, פורטוגל ודרום קוריאה.
קריירה > פעילות ציבורית

עוזרד מכהן משנת 2015 כחבר מועצה וחבר הוועד המנהל של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים.
חיים אישיים

מתגורר ברמת השרון. נשוי בשנית ולו 6 ילדים.
ספריו

נערי האוצר, שתיים הוצאה לאור, 2022 - 9 סיפורים מחממי לב.
קיבוץ ברלין, הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2013 (הספר בקטלוג ULI)
גשר הדודות, כנרת זמורה ביתן, 2016 (הספר בקטלוג ULI)
ירח מעל סואץ, כנרת זמורה ביתן, 2019 (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  ליאת רון, ‏פורטפוליו / יוסי עוזרד, באתר גלובס, 11 באוקטובר 2006
↑  אמילי גרינצווייג‏, גלי צה"ל מורידה את "הולך בחצות", באתר וואלה, 3 במרץ 2011
1 2  יוסי עוזרד. בלקסיקון הספרות העברית החדשה
↑  ורד שרון-ריבלין, ‏3 משרדים עלו לשלב הסופי במיכרז איי.סי.פי, באתר גלובס, 24 בדצמבר 1996
↑  אביבה קרול, ‏יוסי עוזרד, מנכ"ל איי.סי.פי, התפטר בשל מחלוקת לגבי הערוצים המשותפים, באתר גלובס, 14 בספטמבר 2000
↑  אפי לנדאו, ‏מנכ"ל חברת ICP: "תדמור הפך אותי ללא סיבה לגנב ורץ לספר לחבר'ה", באתר גלובס, 16 בפברואר 2000
↑  אסנת כותן, ‏מנכ"ל אי.סי.פי: העובדה שגורל החברה יוכרע עד סוף מארס טובה לכל הצדדים, באתר גלובס, 29 בפברואר 2000
↑  אביבה קרול, ‏יסמין טי.וי רכשה ומכרה לקשת את הסדרה Six Feet Under, באתר גלובס, 30 בספטמבר 2003
↑  יעל ולצר, מאחורי הקלעים של מכרז HOT, באתר הארץ, 17 ביולי 2007
↑  יונתן כיתאין, ‏ליסה שילוח-עוזרד, מיולי אוגוסט הפקות, מונתה לסמנכ"לית הטלוויזיה של התאגיד, באתר גלובס, 15 בפברואר 2017
↑  לי-אור אברבך, ‏ענקית התקשורת הגרמנית פרוזיבן רכשה את יולי אוגוסט הפקות ב-10 מיליון אירו, באתר גלובס, 10 במאי 2012
↑  יונתן כיתאין, ‏עוד עזיבה בתאגיד: סמנכ"לית הטלוויזיה פורשת אחרי שנה, באתר גלובס, 4 במרץ 2018
↑  לי-אור אברבך, ‏מפיק ערוץ דוג טי.וי: "היה כלב שישב 6 שעות ולא זז מהמסך", באתר גלובס, 5 במרץ 2013
↑  לי-אור אברבך, ‏ערוץ הכלבים הישראלי יופץ ל-20 מיליון בתי-אב בארה"ב, באתר גלובס, 9 באפריל 2013
↑   ירון פריד, הספר שמנסה לפרק לגורמים את המושג "מלח הארץ", באתר הארץ, 29 ביולי 2013
↑   איתי שטרן, ערוץ 1 חנק, ערוץ 2 דרס, הכבלים התנשאו - יוסי עוזרד מתחשבן עם כוחנות התקשורת, באתר הארץ, 11 בדצמבר 2016
↑   שי רודין, "ירח מעל סואץ": מבט מפוכח על חיילי צה"ל במלחמת ההתשה, באתר הארץ, 20 בדצמבר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007462200805171  GND: 1062368045  ISNI: 0000 0004 2034 5938  LCCN: no2013116217  VIAF: 305372412   WorldCat (עם VIAF): 305372412
אייל זוסמן

| --- | --- |

 לידה:  27 באוגוסט 1974 (בן 50) חיפה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 
אייל זוסמן (נולד ב-27 באוגוסט 1974) הוא שחקן, מוזיקאי ויוצר ישראלי.
ביוגרפיה

אייל זוסמן נולד וגדל בחיפה, דור שביעי בישראל מצד אביו. בנם של בנימין זוסמן, יליד חיפה, יו"ר רשת בתי אבות בחיפה ויהודית זוסמן, ילידת ירושלים, מורה.
לזוסמן אחות הגדולה ממנו ושני אחים תאומים הקטנים ממנו.


בצה"ל שירת ביחידה 8200. בתום שירותו הצבאי עבר לתל אביב, בה הוא מתגורר ופועל עד היום (2021).
ביוגרפיה > תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה

בהיותו בן עשר שיחק בתיאטרון חיפה בהצגה "מלחמת טרויה לא תהיה", בבימויו של מיכאל גורביץ' ובהצגה "יאנוש קורצ'אק יומן מן הגטו", בבימויה של נולה צ'לטון, שהוקרנה בטלוויזיה. בנעוריו שיחק בתפקיד הראשי בסרטה של רותי פרס "אחותו של הנריק" (1988), לצידה של אביטל דיקר, על פי סיפור קצר מאת יהושע קנז. בחטיבת הביניים עירוני ה' הקים קבוצת תיאטרון ובמשך שלוש שנים העלו 3 הצגות אותן כתב, ביים ובהן שיחק. בהמשך עבר לתיכון ויצו לאמנויות וסיים בגרות בתיאטרון.
זוסמן בוגר תואר ראשון בהצטיינות מהחוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב (2001-1998).
 בתקופת לימודיו כתב את המחזה "יונה הנביא" שהוצג בתיאטרון אוניברסיטת תל אביב, עליו זכה בפרס התרבות של עיריית חיפה. בתום לימודיו הקים עם חבריו ללימודים את "קרמשניט", אנסמבל סטנדאפ וקומדיה דל'ארטה,
שהעלה שתי הצגות שרצו ברחבי ישראל. שיחק בהצגות ובטלוויזיה, בין השאר בתיאטראות החאן והקאמרי, במחזמר פיטר פן;

בטלנובלה החצר
ובסדרות מָנָאיֶיכּ

ואנדרדוגס.
שימש כמנחה של קרקס מדראנו בסיבוב הופעותיו בארץ. השתתף כשחקן יוצר בקבוצות פרינג' שונות, יחד עם הבמאים הדס עפרת ואריאל אפרים אשבל.
הוא ממייסדי קבוצת אנסמבל פספורט והוגה שם הקבוצה. במסגרתה שיחק בהצגות "פספורט",
"האזרח ק'" (בתפקיד הראשי) ו"לאה", עליו זכה בפרס קיפוד הזהב 2019 בקטגוריית שחקן המשנה, בה הוא מבצע חמישה תפקידים.
כיום זוסמן לומד בימוי והוראת התיאטרון בסמינר הקיבוצים.
ביוגרפיה > מוזיקה

בתקופת נעוריו זוסמן הקים להקה בשם "שירלי קיבלה 2", כשהשיר "תל אביב חיפה" הוקלט לאוסף של להקות צעירות. הם הרבו להופיע בחיפה והצפון והתפרקו בתקופת הצבא. עם שחרורו מצה"ל עבר לתל אביב עם להקה חדשה שהקים, "האצבעות". הלהקה הופיעה ברחבי הארץ כולל בפסטיבל ערד, בלוֹגוּס ובעיר הבירה בחיפה בחימום של להקת סקאנק אנאנסי. בשתי הלהקות היה הסולן, כתב את המילים והיה שותף ללחנים.
בפברואר 2021 יצא סינגל ראשון מאלבום משותף שלו עם עמיר לב – "ציפור גן עדן". באפריל 2021 יצא הסינגל השני, דואט עם עמיר לב, "הרוח כבר שטה". בהמשך יצאו עוד 2 סינגלים מתוך הפרויקט: "ים חברים" ו- "כשתגיעי". ב-27 ביולי 2023 הוציא את הסינגל "שנות אור" עם עמיר לב. באוגוסט 2023 יצא האלבום המשותף, "מסע לארצות החום".
ביוגרפיה > קומיקס

בשנת 2006 ייסד זוסמן יחד עם יוצר הקומיקס אמיתי סנדי את "התחרות הישראלית לקריקטורות אנטישמיות", שבה הורשו להשתתף רק ציירי קריקטורות יהודיים, כתשובה לתחרות קריקטורות אַנְטִישֵׁמִיּוּת על השואה שנפתחה באיראן עקב פרשת קריקטורות מוחמד בדנמרק. לתחרות הוגשו 160 קריקטורות. חבר השופטים כלל את יוצר הקומיקס האמריקאי זוכה הפּוּלִיצֶר ארט ספיגלמן, הבמאית עדנה שביט, המשורר מֵאִיר וִיזֶלְטִיר, הקריקטוריסט עמוס בידרמן ויוצר הקומיקס אורי פינק, ובחר את הקריקטורה "כנר על הגג" של אהרון כץ לקריקטורה הזוכה.