stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ירון ידען
תביעות בבתי משפט

ב-18 בספטמבר 2005 הורשע ירון ידען בבית משפט השלום בתל אביב, בעבירה של שידול להסגת גבול בכך שבשנת 2001 שידל שלושה מתנדבים בעמותת "דעת אמת" להיכנס ללא רשות לישיבת חכמי לובלין בבני ברק ולהפיץ בה עלונים אשר אינם רצויים על ידי אנשי המקום. טענתו של ידען, שאנשיו לא הטרידו את תלמידי הישיבה ומימשו באופן לגיטימי את חופש הביטוי נדחו, משום שאנשיו של ידען הפיצו את העלונים באופן שלא איפשר לתלמידי הישיבה לבחור אם לקרוא אותם או לא. העלונים הושמו במקומות רבים בישיבה, כולל בין דפי ספרי התפילה והלימוד.
ב-18 בינואר 2006, בעקבות תסקיר של קצינת מבחן, ביטל בית המשפט את ההרשעה בפלילים, אך הטיל על ידען עונש של 150 שעות של שירות לתועלת הציבור.
בשנת 2002 הגישו ידען ועמותת "אמת תורה ומדע בזמנינו" תביעה לפיצויים בסך 500,000 ש"ח נגד השבועון "יום השישי" ונגד כותבים בו, עקב חמש כתבות שפורסמו בשבועון. עילות התביעה היו הוצאת לשון הרע, פגיעה בפרטיות, הפרת חובה חקוקה, ורשלנות. במשפט, שנערך בבית משפט השלום בתל אביב, נדחתה תביעתו של ידען והוא חויב בהוצאות משפט בסך 22,500 ש"ח. ידען ערער על פסק הדין, אך בית המשפט המחוזי דחה את ערעורו והטיל עליו לשלם לנתבעים הוצאות משפט ושכר טרחת עורך-דין בסך 30,000 ש"ח. בפסק הדין נקבע: "ההתבטאויות, הכתבות והפעולות שעשו המערערים יכולות לפגוע ברגשות המשיבים בפרט, והציבור הדתי בכלל, ועל רקע זה יש לראות את ההתבטאויות הנגדיות המביעות את דעתם על כך, גם אם באופן פרובוקטיבי ובוטה".
בית משפט השלום קבע כי הכותבים החרדים צלחו את מבחן האמת, וגם את מבחן הצורך הציבורי בפרסום. בתי המשפט קבעו כי "נוכח התנהגותו המשתלחת והפרובוקטיבית של ידען בקדושי ישראל ובציפור נפשם של יהודים דתיים וחרדים, הייתה זו חובתם הציבורית, החברתית, הדתית, המוסרית והמקצועית בעיני המשיבים כעיתונאים ובעיני הרב סגל, כרב מוסמך וכדמות הלכתית בקהילתו, להגיב על הפרסומים שנחשבים בעיניהם כפרסומי תועבה משוקצים מבחינה דתית. פרסומים אלה מצד המשיבים היוו תגובה ומענה סבירים נוכח הוצאת לשון הרע של ידען וחבריו על רבני ישראל ושומרי תורת ישראל ונוכח תכיפותם ולשונם הבוטה".
בעקבות תביעה אחרת שהגיש ידען חויב הרב מרדכי נויגרשל לשלם לידען 20,000 ש"ח. פסיקה זו הייתה "על דרך הפשרה".
ראו גם

דעת אמת
הערות שוליים

↑  תקציר עיסוקו של ידען בעמוד "חברי מפלגת אור", באתר המפלגה
↑  איך הפכתי מראש כולל לאתאיסט?, נבדק ב-2024-01-02
↑  נרי ליבנה, הדרך בחזרה, באתר הארץ, 2 בפברואר 2005
1 2 3 4  תא (ת"א) 207183/02 עמותת "אמת תורה ומדע בזמנינו" וירון ידען נגד עיתון "יום השישי" ואחרים, ניתן ב-8 בספטמבר 2005
1 2 3  אמיר תיבון‏, חשבון נפש חילוני, באתר וואלה, 21 בספטמבר 2007
1 2  ע"א (ת"א) 3268/05 עמותת "אמת תורה ומדע בזמנינו" וירון ידען נ' עיתון "יום השישי" ואחרים, ניתן ב-9 ביולי 2008
↑  נמרוד ברנע, מפלגת "אור" - ריאיון עם ירון ידען, באתר "עבודה שחורה", 10.7.2008
↑  אור זילברמן, הכירו את מפלגת "אור": בעד מערכת חינוך אחת, המבוססת על מדע - וביטול הרבנות, באתר חדשות 13 (לשעבר ערוץ עשר), 2 במרץ 2015
↑  תוצאות הבחירות באתר הכנסת
↑  תוצאות הבחירות באתר הכנסת
↑  תוצאות הבחירות באתר ועדת הבחירות המרכזית
↑  רון קובי הימין החילוני נלחמים בכפייה החרדית – רשימת מועמדים, באתר bechirot22.bechirot.gov.il
↑  פ (ת"א) 2657/03 מדינת ישראל נ' ירון ידען, ניתן ב-18 בספטמבר 2005
↑  פ (ת"א) 2657/03 מדינת ישראל נ' ירון ידען, ניתן ב-18 בינואר 2006
↑  א (י-ם) 12492/04 ירון ידען נגד מרדכי נויגרשל, ניתן ב-11.9.2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009538782105171  ISNI: 0000 0000 5116 8154  LCCN: no2008002555  VIAF: 31794094   WorldCat (עם VIAF): 31794094 
מכתב שכתב הרב דב יפה (משגיח רוחני בישיבה בכפר חסידים) לירון ידען (בכתב ידו), לפני הפתיחה של הכולל שעמד בראשותו.
תעודת סיום סדר נשים לרב ירון ידען שליט"א.
תמונתו של ירון ידען כאברך ביום חתונתו - מימינו מצולם הרב משה פרנק.
הרב משה שפירא כותב את כתובתו של ירון ביום חתונתו.
ירון טל קולסניק

ירון (ירוסלב) טל (קולסניק) (13 ביולי 1973 - 30 ביולי 2008) היה קשת ישראלי, אלוף עולם לסטודנטים ושיאן עולם בחץ וקשת. היה קשת בלתי מנוצח בישראל בשנים 1991–2007, והחזיק 16 שנים ברציפות בתואר אלוף ישראל. ייצג את ישראל באליפויות עולם, באליפויות אירופה ובתחרויות בינלאומיות חשובות.
קורות חיים

קולסניק נולד בבעיר חרקוב שבאוקראינה, ילד שני להורים נונה ואלכסי קולסניק. עוד בגילו הצעיר קולסניק הראה יכולות ספורטיביות מרשימות, כשהתחיל את דרכו בשחייה בנבחרת המקומית. לאחר תקופה קצרה נחשף לספורט הקשתות שלימים הפך בו לאלוף. בשנת 1990 עלה קולסניק ארצה.
קריירה

את דרכו התחיל קולסניק בברית המועצות (לימים אוקראינה). בגיל 12, ירה קולסניק את החץ הראשון וכבר בגיל 16 זכה בתואר "מאסטר ספורט" (ברוסית: Мастер спорта СССР) הניתן לספורטאי העומד בקריטריונים גבוהים לאורך זמן. עם עלייתו ארצה בשנת 1990, הצטרף קולסניק למועדון הקשתות בירושלים. ובשנת 1992 התגייס קולסניק לצה"ל במעמד ספורטאי מצטיין. במהלך שירותו הצבאי השתתף קולסניק בתחריות הבנלאומיות ברומניה ואוקראינה בהן זכה במדליות זהב. בתחרות הגראנד פרי בגרמניה (1994), בה זכה במדליית כסף. תחרות הגראנד פרי בקפריסין (1994), בה זכה במדליית זהב.
בשנת 1995 באליפות העולם באולם שהתקיימה בברמינגהאם אנגליה סיים במקום חמישי. כמו כן במהלך שירותו הצבאי השתתף באליפויות הארץ בהן שבר את שיאי ישראל, וזכה במדליות זהב. קולסניק זכה בתואר ספורטאי השנה שלוש פעמים ברציפות בשנים 1991, 1992 ו-1993.
קריירה > אלוף עולם לסטודנטים

באליפות העולם לסטודנטים שנערכה בצרפת (1996), זכה קולסניק במדליית זהב בשיא עולם חדש של 117 נקודות מ-120 אפשריות. באותה השנה זכה במדליית זהב באליפות אנגליה הפתוחה. ב-1998 השתתף באליפות העולם בחץ וקשת שנערכה בטיוואן וזכה במדליית ארד.
חיים אישיים

בשנת 2001 סיים קולסניק תואר ראשון בהוראה ובחינוך גופני במכון וינגייט.
בשנת 2007 החליף קולסניק את שם משפחתו לטל. הוא נישא ליוליה אלגייר ב-28 במרץ 2007 וב-20 בספטמבר 2007 נולדה לזוג בת.
בתחילת 2007, כשהוא בשיאו וממשיך לצבור תאוצה בהישגים האתלטיים, התגלתה אצלו מחלת הסרטן, סרטן המעי הגס. הוא נפטר ב-30 ביולי 2008.
הערות שוליים

↑  התוצאות הרשמיות של אליפות העולם לסטודנטים (בצרפתית)
ירון טל קולסניק (במרכז) בעת זכייתו במדליית זהב באליפות העולם לסטודנטים 1996
יחסי קוריאה הצפונית – רואנדה

| יחסי קוריאה הצפונית – רואנדה |
| --- | --- |
קוריאה הצפונית: רואנדה


קוריאה הצפונית: רואנדה
שטח (בקילומטר רבוע)
120,538: 26,338
אוכלוסייה
26,517,006: 14,334,764
תמ"ג (במיליוני דולרים)
: 14,098
תמ"ג לנפש (בדולרים)
: 983
משטר
דיקטטורה, טוטליטריזם, משטר חד מפלגתי: רפובליקה

יחסי קוריאה הצפונית–רואנדה הם היחסים שבין הרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה לרפובליקת רואנדה.
היסטוריה

במהלך המלחמה הקרה, מרבית הממשלות ברואנדה היו אנטי-קומוניסטיות, אך למרות זאת ממשלת קוריאה הצפונית שמרה על יחסי ידידות עם רואנדה וסיפקה לה סיוע התפתחותי. אחת הדוגמאות לכך היא פריסת צוות צפון קוריאני בשנת 1978 ו-1979, כדי לסייע בהקמת בריכות דגים לגידול קרפיון אסייתי ברואנדה.
בשנות ה-80, חלק מחברי החזית הפטריוטית של רואנדה אומנו על ידי חיילים צפון-קוריאנים בעת שהתאמנו יחד עם צבא אוגנדה.
כשניצח פול קגאמה בבחירות לנשיאות רואנדה בשנת 2010, פרסמה ממשלת קוריאה הצפונית הודעת ברכה על ניצחונו.[דרושה הבהרה]
במוזיאון הידידות הבינלאומית שבקוריאה הצפונית מוצגות לראווה מספר גדול של חרבות וחניתות עתיקות מרואנדה, שהובאו לשליטי קוריאה הצפונית במהלך השנים.
כבידת מכון הנפט האמריקאי

כבידת מכון הנפט האמריקאי (או כבידת ה-API; באנגלית: American Petroleum Institute gravity או ‏API gravity) הוא מדד לאיכות הנפט הגולמי או נוזל דלק הנקבעת על ידי צפיפותו (משקלו הסגולי) אשר נמדדת במעלות API. המדד מציין עד כמה הנפט הגולמי או נוזל דלק מסוים כבד או קל בהשוואה למים. אם כבידת ה-API גדולה מ-10, הוא קל יותר וצף על פני המים (10=מים); אם היא נמוכה מ-10, הנפט או הנוזל, כבד יותר, שוקע, ולא איכותי.
ככל שצפיפותו של הנפט או נוזל דלק גבוהה יותר (נפט או דלק כבד יותר), יורד דירוגו בסולם ה-API. וההפך, ככל שהמשקל הסגולי נמוך יותר וה-API (במעלות) גבוה יותר, הנפט יותר קל ואיכותי. סולם הערכים של ה-API נע בין 10 ל-70. בנפט "קל" רמת ה-API גבוהה מ-°‏31.1 (צפיפות נמוכה מ-870 ק"ג למטר מעוקב); בנפט "מדיום" – בין °‏22.3 ל-°‏31.1 (בין 870 ל-920 ק"ג למטר מעוקב); בנפט "כבד" – מתחת ל-°‏22.3 (בין 920 ל-1000 ק"ג למטר מעוקב); ובנפט "אקסטרה כבד" או ביטומן – מתחת ל-°‏10 (מעל ל-1000 ק"ג למטר מעוקב). הנוסחה לחישוב כבידת ה-API היא 141.5 חלקי הצפיפות היחסית של הנפט (בטמפרטורה של 15.56 מעלות צלזיוס או 60 מעלות פרנהייט חלקי הצפיפות של המים בטמפרטורה של 60 מעלות פרנהייט) פחות 131.5. איכות הנפט נקבעת גם על ידי תכולת הגופרית שבו. נפט גולמי קל ומתוק הוא נפט דל גופרית (פחות מ-0.5% ועל פי בורסת הסחורות בניו יורק/NYMEX – ‏פחות מ-0.42%), בעל צפיפות וצמיגות נמוכים, כבידת API גבוהה שניתן להפיק ממנו סל תזקיקים רחב. הוא נחשב לנפט נקי יחסית שלאחר הזיקוק כשיר לניצול כדלק (בנזין, סולר) בכלי רכב, ולכן שכיח ומבוקש במשק האנרגיה. נפט מתוק מופק, למשל, ממפרץ מקסיקו והים הצפוני, במדינות ארצות הברית, בריטניה, נורווגיה, ניגריה ואנגולה. ככל שהנפט מכיל יותר גופרית, הוא "חמוץ" יותר ודורש זיקוק קפדני יותר. ככל שהנפט "קל" ו"מתוק" יותר, מחירו עולה. "ברנט בלנד" (Brent Blend) הוא נפט קל ומתוק מן הים הצפוני, בעל API °‏38 לערך, ותכולת גופרית של כ-0.4%. מרביתו מזוקק בצפון-מערב אירופה.
הערות שוליים

↑  הסף אינו חד משמעי וישנן גם הגדרות אחרות
↑  "Light Sweet Crude Oil", English-Hebrew Energy Dictionary
ישו מרפא רבים בארץ גינסר

הסיפור הזה, הוא חלק מן הנסים של ישו, שבו מתואר בקצרה על נסי ריפוי של חולים רבים ליד העיר כנרת.
ישו מרפא חולים מאת גוסטב דורה
הסיפור

לאחר נס הלחם והדגים, תלמידיו של ישו יצאו לשוט בספינה על הכנרת. הם התקשו מאוד לשוט ולחתור כנגד הזרם והרוח, ואז ישו נגלה אליהם כשהוא הולך על המים (מרקוס י"ד: 52-34).
על פי בשורת מתי ובשורת מרקוס, (מתי יד: 36-34, מרקוס ו: 56-53). ישו ותלמידיו עוברים ל"ארץ גינוסר" (השם היווני של העיר כנרת) וכאשר ישו עובר שם, רבים שומעים על נוכחותו ובאים להירפא. כל החולים שנגעו בכנף בגדו (או בציצית בגדו), זוכים לריפוי מיידי באופן נסי.
ציטוטים מהבשורות > לפי בשורת מתי

34 וַיַּעַבְרוּ אֶת־הַיָּם וַיָּבֹאוּ אַרְצָה גִּנֵּיסַר׃ 35 וַיַּכִּירוּ אֹתוֹ אַנְשֵׁי הַמָּקוֹם הַהוּא וַיִּשְׁלְחוּ אֶל־כָּל־סְבִיבוֹתֵיהֶם וַיָּבִיאוּ אֵלָיו אֵת כָּל־הַחוֹלִים׃ 36 וַיְבַקְשׁוּ מִמֶּנּוּ רַק לִנְגֹּעַ בִּכְנַף בִּגְדוֹ וְכָל־הַנֹּגְעִים נוֹשָׁעוּ׃
ציטוטים מהבשורות > לפי בשורת מרקוס

53 וַיַּעַבְרוּ אֶת־הַיָּם וַיָּבֹאוּ אַרְצָה גִּנֵּיסַר וַיִּקְרְבוּ אֶל־הַיַּבָּשָׁה׃ 54 וַיְהִי כְּצֵאתָם מִן־הָאֳנִיָּה וַיַּכִּירֻהוּ׃ 55 וַיָּרוּצוּ בְּכָל־הַכִּכָּר הַהוּא מִסָּבִיב וַיָּחֵלּוּ לָשֵׂאת אֶת־הַחֹלִים בְּמִשְׁכָּבוֹת אֶל־כָּל־מָקוֹם אֲשֶׁר שָׁמְעוּ כִּי הוּא שָׁם׃ 56 וּבְכָל־מָקוֹם אֲשֶׁר יָבֹא אֶל־הַכְּפָרִים אוֹ אֶל־הֶעָרִים וְאֶל־הַשָׂדוֹת שָׁם שָׂמוּ אֶת־הַחוֹלִים בַּחוּצוֹת וַיִּתְחַנְּנוּ לוֹ שֶׁיִּגְּעוּ רַק בִּכְנַף בִּגְדוֹ וְהָיָה כֹּל אֲשֶׁר נָגְעוּ־בוֹ וְנוֹשָׁעוּ׃
פרשנות

בשתי הבשורות, חולים שחפצו להירפא, בקשו לגעת בכנף בגדו, כלומר בציצית שעל לבושו של ישו, "פתיל התכלת" שעל פי מצוות התורה, במדבר ט"ו 38, חייב כל יהודי לעשות לו על ציצת כנף בגדו".
ההיסטוריון מהמאה הראשונה יוסף בן מתתיהו (יוספוס פלביוס) מתייחס לאזור כנרת כאל אזור פורה עם אדמה פורייה מאוד. העיר שכנה בערך באמצע הדרך בין כפר נחום למגדלא.
ראו גם

הברית החדשה
הנסים של ישו
משלי ישו
הערות שוליים

↑  לח דַּבֵּר אֶל-בְּנֵי יִשְׂרָאֵל, וְאָמַרְתָּ אֲלֵהֶם, וְעָשׂוּ לָהֶם צִיצִת עַל-כַּנְפֵי בִגְדֵיהֶם, לְדֹרֹתָם; וְנָתְנוּ עַל-צִיצִת הַכָּנָף, פְּתִיל תְּכֵלֶת. לט וְהָיָה לָכֶם, לְצִיצִת, וּרְאִיתֶם אֹתוֹ וּזְכַרְתֶּם אֶת-כָּל-מִצְוֺת יְהוָה, וַעֲשִׂיתֶם אֹתָם; וְלֹא-תָתוּרוּ אַחֲרֵי לְבַבְכֶם, וְאַחֲרֵי עֵינֵיכֶם, אֲשֶׁר-אַתֶּם זֹנִים, אַחֲרֵיהֶם. מ לְמַעַן תִּזְכְּרוּ, וַעֲשִׂיתֶם אֶת-כָּל-מִצְוֺתָי; וִהְיִיתֶם קְדֹשִׁים, לֵאלֹהֵיכֶם. (במדבר ט"ו 40-38)
↑  Meyer's NT Commentary on Matthew 9, accessed 20 January 2017
↑  The Physical Geography, Geology, and Meteorology of the Holy Land by Henry Baker Tristram 2007 ISBN 1593334826 page 11
↑  Lamar Williamson 1983 Mark ISBN 0804231214 pages 129–130
ישראל דוד שלזינגר

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: כל הערך.
ערך זה עוסק ברב במונסי. אם התכוונתם לרב הונגרי בעל שו"ת , ראו .
אין תמונה חופשית
הרב ישראל דוד שלזינגר (נולד בסביבות שנת תשכ"ד) הוא דרשן וראש קהילת שערי תפילה במונסי שבניו יורק.
ביוגרפיה

נולד לרב שמואל עקיבא מרגליות יפה שלזינגר, אב בית דין בשטרסבורג. למד בישיבת לוצרן אצל הרב יצחק דב קופלמן ונחשב לתלמיד מובהק שלו. בימים נוראים היה נוסע לישיבתו ומשמש שליח ציבור בחלק מהתפילות.
חמיו הוא הרב אהרן פישר מבורו פארק. בימי החול הוא לובש חליפה קצרה, ובשבת לובש שטריימל וקפוטה.
הוא רב בית הכנסת "שערי תפילה", שבו 400 מקומות ישיבה. שם בית הכנסת מבטא את עיסוקו הנמרץ בענייני תפילה.
הוא נוהג לתקוף רבות את העיסוק במנהגים טפלים במקום בעיסוק בעיקר, כמו אכילת מאכלי חלב בשבועות לעומת קבלת התורה בחג השבועות.
הרב שלזינגר מוסר עשרות שיעורים בשבוע, בהם שיעור יומי בגפ"ת ושיעורים על תפילה, מנחת חינוך, פרשת שבוע ופרקי אבות. בשיעורי המוסר משתתפים כ-500 אנשים. את דרשותיו ושיעוריו מוסר ביידיש כצוואת החתם סופר שלא למסור שיעורים בשפת המדינה.
מספריו

שערי ליל הסדר, מודיעין עילית תשע"ג
ישראל דוד רוסט

| --- | --- |

 לידה:  7 באוגוסט 1930 י"ג באב ה'תר"צ זדונסקה וולה, רפובליקת פולין 
 פטירה:  23 בדצמבר 2021 (בגיל 91) י"ט בטבת ה'תשפ"ב ירושלים 
 מקום קבורה:  הר הזיתים 
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  חיפה
 תקופת הפעילות:  ? – 23 בדצמבר 2021 
 תפקידים נוספים:  רב 
 
הרב ישראל דוד רוסט (י"ג באב ה'תר"צ, 7 באוגוסט 1930 – י"ט בטבת ה'תשפ"ב, 23 בדצמבר 2021) שימש כרב בקהילה החרדית בחיפה וכרב חסידי גור בעיר כמו כן שימש כרב בית המטבחיים העירוני בחיפה וכראש ישיבת אור שמחה.
ביוגרפיה

נולד בפולין ביום י"ג באב ה'תר"צ בעיירה זדונסקה וולה לאביו רבי יעקב משה ולאמו יוטא. בשנת ה'תרצ"ד, עלה לארץ ישראל עם הוריו והתגורר בירושלים שם למד בישיבת חיי עולם אצל הרב חייקל מילצקי והרב אהרון הלטובסקי מחסידי קרלין.
לאחר שסיים לימודיו בתלמוד תורה עבר ללמוד בישיבת שפת אמת. שם התבלט כמתמיד, מספרים עליו שלא היה קם ממקומו ארבע וחמש שעות ברציפות בעת לימוד.
בשנותיו בישיבה הפך לחסידו של האדמו"ר מגור רבי אברהם מרדכי אלתר. עם פטירתו נקשר לבנו וממשיך דרכו רבי ישראל אלתר בעל 'בית ישראל' מגור ואף עזר לו לבסס את הנהגתו בקרב צעירי החסידות.
נישא לבתו של רבי שלום חסיד מחסידי גור בחיפה, היות שלא זכה לפרי בטן גרש את אשתו הראשונה ונישא בשנית לבתו האלמנה של רבי יעקב אייזן, גידל את ילדיה היתומים כאילו היו ילדיו.
לאחר נישואיו עבר להתגורר בעיר חיפה והמשיך להשתלם בדרכי ההוראה, למד באותה תקופה בכולל בראשות רבי יעקב רוזנטל ועמד בקשר עם רבי אברהם יצחק קליין ורבי יואל קלופט שהתגוררו בחיפה וקנה מהם דרכי הוראה ומסורות הלכתיות מדורות קודמים, נסמך להוראה לאחר שעבר בהצלחה את המבחנים ב'היכל שלמה' ובהשתדלות של בן משפחתו אצל אבא חושי ראש עיריית חיפה מונה לרב שכונת הדר הכרמל.
בתפקידים ציבוריים

האדמו"ר רבי ישראל אלתר מגור מינהו לרב חסידי גור בעיר ואף הכניסו לפקח בבית המטבחיים העירוני שם הפך אחר כך לרב בית המטבחיים, הוא נודע כמקפיד גדול בענייני שחיטת הבקר ורבים סמכו על השחיטות שתחת פיקוחו.
רבי יוסף שלום אלישיב התנה את תמיכתו בוועדה שעסקה בענייני בכורות-בהמה בתנאי שהרב רוסט יעמוד בראשה ועל פיו ישק דבר, כמו כן שלח הרב אלישיב כל הכרעה בעיר חיפה שהגיעה לפתחו לקבל את הסכמתו.[דרוש מקור]
הרבה לעסוק בענייני אישות ופריון והפך לבר-סמכא ידוע בעניין, ארגונים העוסקים בעניין כ'אגודת אפרת' ועוד פנו אליו רבות בהכרעות קשות ורבנים רבים שלחו אליו מקרים סבוכים, כמו כן נמצאים שלל התכתבויות של גדולי הרבנים עמו בנושא זה.
בעת כהונת מרן הרב עובדיה יוסף כרב ראשי שלח לו כתב מינוי לרב-עיר באחד מערי הארץ, דבר שלא יצא בסוף לפועל.[דרוש מקור]
מחנך ומורה דרך

במהלך שנותיו בישיבה החל לשמש כראש חבורה של בחורים שביקשו את הדרכתו בתורה וחסידות, הקדיש שעות רבות לשיחות פרטניות עם חונכים ומחנכים והעמיד תלמידים הרבה, מהם שהפכו בעצמם לרבנים, ר"מים ומחנכים בהשראתו, ובין תלמידיו רבי יעקב אריה אלתר, האדמו"ר הנוכחי מגור.
בשנת תשמ"ב הוקמה ישיבת אור שמחה בחיפה על ידי ידידו הדיין רבי אברהם אטלס והוא מונה לעמוד כראש הישיבה תפקיד אותו נשא כ-20 שנים עד לסגירת הישיבה, בישיבה המשיך לחנך בדרכו הייחודית דורות של תלמידים וניהל בגאון את הצוות החינוכי, מתוקף תפקידו זה היה חבר בהנהלת ועד הישיבות.
בשנותיו האחרונות סבל ממחלות ולא תיפקד בצורה עצמאית. נפטר בי"ט בטבת ה'תשפ"ב, ונקבר בחלקה אשר קנה בחייו ליד אביו סמוך ונראה למערת בית גור בהר הזיתים.
יחסי קוריאה הצפונית – קמבודיה

| יחסי קוריאה הצפונית – קמבודיה |
| --- | --- |
קוריאה הצפונית: קמבודיה


קוריאה הצפונית: קמבודיה
שטח (בקילומטר רבוע)
120,538: 181,035
אוכלוסייה
26,517,006: 17,691,293
תמ"ג (במיליוני דולרים)
: 31,773
תמ"ג לנפש (בדולרים)
: 1,796
משטר
דיקטטורה טוטליטרית חד-מפלגתית תורשתית: מונרכיה חוקתית

יחסי קוריאה הצפונית–קמבודיה הם היחסים הבילטרליים שבין הרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה לבין ממלכת קמבודיה. לקוריאה הצפונית שגרירות בפנום פן, ולקמבודיה שגרירות בפיונגיאנג.
היסטוריה

היחסים בין המדינות כוננו ב-1965, כשמלך קמבודיה נורודום סיהאנוק, מלך קמבודיה, אז בתואר ראש המדינה, נפגש עם קים איל-סונג בג'קרטה, בירת אינדונזיה. ב-1974, אחרי הדחתו של נורודום סיהאנוק מתפקידו ארבע שנים קודם לכן, קוריאה הצפונית הקימה לכבודו ארמון בסמוך לפיונגיאנג, שנקרא ארמון צ'נגסואון. לאחר הפלת שלטון הקמר רוז' על ידי וייטנאם ב-1979, תמכה קוריאה הצפונית בנורודום סיהאנוק כמנהיג הממשלה הגולה וכן הביעה את תמיכתה בקמר רוז'. סיאהנוק הוסיף להתגורר בצפון קוריאה עד 1991, וב-1993 התמנה מחדש למלך קמבודיה.
קמבודיה הוצעה מספר פעמים כמתווכת בין קוריאה הצפונית והדרומית, ומשלחת מטעם צפון קוריאה ביקרה בקמבודיה ב-2011.
מסחר

קמבודיה וקוריאה הצפונית מקיימות מסחר בקנה מידה קטן בלבד. השקעה שביצעה קוריאה הצפונית בקמבודיה הייתה במוזיאון אנגקור פנורמה להיסטוריה של מקדשים עתיקים בקמבודיה, כשרווחי המוזיאון צפויים להתחלק בין שתי המדינות בשני העשורים הראשונים לפעילותו.
כרטיס מנוקב

כרטיסי ז'אקארד
כרטיס מנוקב או כרטיס ניקוב הוא כרטיס נייר ששימש עד אמצע שנות ה-70 לשמירה של נתונים בכלל וכאמצעי קלט בפרט (ובמידה פחותה - כאמצעי פלט).
מקובל לייחס את המצאת הכרטיסים המנוקבים לתעשיית אריגי המשי בעיר ליון שבצרפת. ב-1801 הציג יצרן האריגים ז'וזף מארי ז'אקאר את נול האריגה האוטומטי התעשייתי הראשון שפעולתו הייתה מבוקרת על ידי כרטיסים מנוקבים מחוברים זה לזה. מחטי האריגה עוברות רק במקום שיש בו נקב, כל כרטיס הכיל הוראות לאריגת שורה אחת, ובשיטה זו אפשר לארוג דוגמאות מורכבות מאוד של בדי ג'קארד (שנקראים על שם הממציא) ובדים עשירים אחרים כדוגמת ברוקד. קדמו לז'קאר מפתחים אחרים בתעשיית האריגים בליון שהשתמשו בכרטיסים מנוקבים, ביניהם בזיל בושון (Basile Bouchon) וז'אק ווקאנסון (Jacques Vaucanson).
הכרטיס המנוקב כאמצעי לעיבוד נתונים הומצא בשנת 1887 על ידי האמריקאי הרמן הולרית', והוא נכנס לשימוש במפקד האוכלוסין שנערך בארצות הברית בשנת 1890. גודל הכרטיס היה זהה לגודלו של שטר של דולר באותה עת, כך שארגזים ומגרות ששימשו לאחסון של דולרים התאימו גם לאחסון כרטיסים מנוקבים שהכילו 24 טורים, 12 שורות בכל טור.
בשנת 1928 יצרה חברת IBM כרטיס גדול יותר, בן 80 טורים ו-12 שורות. השורות סימנו את עשר הספרות ועוד שתי שורות עיליות, אשר סייעו ביצירת אותיות. צירוף ניקוב של שורות הספרות עם ניקוב השורות העיליות, יצר אותיות וסימנים מיוחדים. קופסה סטנדרטית של כרטיסי ניקוב כללה 2,000 כרטיסים. לאחסון כמויות גדולות של כרטיסים נבנו ארונות מגירות, שבהם מקום לאלפי כרטיסים.
כאמצעי פלט, בכל אחד מ-960 המקומות על הכרטיס ניתן היה למקם סיבית אחת משום שכל מקום כזה יכול היה להיות באחד משני מצבים: מנוקב או לא מנוקב.
כרטיס מנוקב
כרטיס מנוקב - תג עובד של עלית
כרטיס כספומט דגם מוקדם 1970. כרטיס מנוקב ללא פס מגנטי
רישיון נהיגה ישראלי משנת 1964, מהראשונים שהופקו במחשב, מודפס על גבי כרטיס ניקוב
נקבניות בעבודתן על מכונות ניקוב מדגם IBM 026
העברת הקלט מטפסים אל כרטיסים מנוקבים נעשתה באמצעות מכונת ניקוב (אנ'). בתפעול מכונות הניקוב עסקו בעיקר נשים, שכונו נקבניות.
עד תחילת שנות ה-70 ובעיקר לפני המצאת המחשב, שימשו מכונות מיוחדות (ציוד לעיבוד נתונים) לעיבודם של כרטיסים מנוקבים:
ממיינת: שימשה למיון הכרטיסים בסדר עולה או יורד, בהתאם לטורים בכרטיס שנבחרו למטרה זו.
ממזגת: מכונה שקיבלה כקלט חבילות אחדות של כרטיסים מנוקבים ממויינים לפי טורים מסוימים, ומיזגה אותם לחבילה ממויינת אחת.
מלווחת: מכונה שהדפיסה את תוכנם של הכרטיסים המנוקבים.
טבולטור: מכונה שאפשרה לסכם את המספרים שבחבילת כרטיסים מנוקבים, ולהדפיס את הסיכומים.
עד אמצע שנות השבעים של המאה ה-20 היווה הכרטיס המנוקב את אמצעי הקלט העיקרי למחשב. הוא הוחלף בסוף שנות השבעים על ידי התקליטון, שהביא להיעלמות הכרטיס המנוקב והמכונות שטיפלו בו.
כרטיס כניסה

כרטיס כניסה לסרט בקולנוע "אלנבי" בתל אביב, המחיר כולל מס שעשועים ומגבית כופר היישוב
כרטיס כניסה, ובקצרה כרטיס, הוא אישור המעניק את הזכות להיכנס למקום כלשהו או להשתתף בפעילות כלשהי. כרטיס לעיתים קרובות ישמש כהוכחת תשלום עבור כניסה למופעי תרבות (כגון בתי קולנוע, תיאטראות, קונצרטים), לאירועי ספורט (כגון משחקי כדורגל, תחרויות אתלטיקה), לאתרי נופש ותיירות (למשל חופי רחצה, בריכות שחייה, קאנטרי קלאב, פארקים, שמורות טבע, מוזיאונים), "כרטיס תלמיד/סטודנט" למוסדות לימוד, כרטיס חברות בחוגים וחדרי כושר, כרטיסי נסיעה בתחבורה ציבורית (אוטובוסים, רכבות, כרטיסי טיסה) ועוד. על גבי הכרטיס מוצג לרוב מידע מודפס, למשל מספר סידורי, ברקוד, מחיר, תאריך תפוגה, מספר המושב וכדומה. כרטיס עשוי להיות חד-פעמי או רב-פעמי.
לפעמים ניתן כרטיס לפני תשלום, כגון בתחילת קטע של כביש אגרה, כדי לסייע לחישוב המחיר שצריך לשלם בסוף הנסיעה.
יצחק אלרון

| --- | --- |

 לידה:  5 באוקטובר 1924 ז' בתשרי ה'תרפ"ה לובלין, פולין
 פטירה:  29 באפריל 2017 (בגיל 92) ג' באייר תשע"ז
 תאריך עלייה:  1935
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   ההגנה    צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1942–1975 (כ־33 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 קצין מודיעין של פיקוד דרום  נספח צה"ל בארגנטינה  היועץ הכספי לרמטכ"ל
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות    מלחמת סיני    מלחמת ששת הימים    מלחמת ההתשה    מלחמת יום הכיפורים
 תפקידים אזרחיים
 גזבר עיריית תל אביב-יפו
 
יצחק אלרון (5 באוקטובר 1924 – 29 באפריל 2017) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, ששירת כיועץ הכספי לרמטכ"ל, ולאחר פרישתו מצה"ל היה גזבר עיריית תל אביב-יפו.
ביוגרפיה

אלרון נולד ב-1924 בלובלין שבפולין, בנם של הדסה וישראל הלפרין. עלה לארץ ישראל ב-1935 ולמד בבית הספר תחכמוני בתל אביב ובבית הספר הריאלי בחיפה. ב-1938 נסע עם אמו לבקר את משפחתה בפולין, וחזר לארץ ישראל לאחר שמונה חודשים, זמר קצר לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה.
ב-1940 הצטרף לארגון "ההגנה". ב-1942 עבר קורס מ"כים בשפיה ושירת בתל אביב, בגבעת עדה, בבן שמן ובכפר מנחם. ב-1947 עבר קורס מפקדי מחלקות של "ההגנה" ושימש מפקד מחלקה בחי"ש בתל אביב. במלחמת העצמאות שירת כקצין המודיעין של חטיבת גבעתי, וכמפקד קורס מ"כים של החטיבה. לחם עם חניכי הקורס במבצע נחשון ולאחר מכן מונה למפקד פלוגה ולחם בחזית הדרום.
לאחר המלחמה שירת, בדרגת סרן, בענף המחקר של אגף המודיעין כראש הדסק לסוריה וללבנון. בהמשך היה קצין המודיעין של פיקוד הדרום. ב-1954 נמנה עם בוגרי הקורס הראשון של המכללה לפיקוד ולמטה ומונה לראש ענף המודיעין הקרבי באגף המודיעין. בשנים 1956 עד 1959 שירת כעוזר ראש אמ"ן לארגון, בעת שראש אמ"ן היה האלוף יהושפט הרכבי.
ב-1960 מונה לנספח צבאי בארגנטינה, צ'ילה, פרגוואי, ברזיל ואורוגוואי. הוא היה מעורב במבצע ללכידת אדולף אייכמן. ב-1962 מונה לשליש ראשי באגף כוח האדם. ב-1970 מונה לראש מחלקת הארגון באגף וסגן ראש האגף, בדרגת תת-אלוף.
ביולי 1972 מונה ליועץ הכספי לרמטכ"ל ולראש אגף התקציבים במשרד הביטחון ושירת בתפקיד זה עד סוף 1975. במהלך תפקידו נטל חלק במשלחת משרד הביטחון לארצות הברית בו גובש הסכם הסיוע הביטחוני.
בשנים 1977 עד 1995 עבד כגזבר עיריית תל אביב-יפו תחת ראש העירייה שלמה להט. ב-2010 זכה לתואר יקיר העיר תל אביב-יפו.
אלרון היה חבר המועצה לשלום ולביטחון. כמו כן היה חבר הוועד המנהל של סטודיו למשחק ניסן נתיב וחבר חבר הנאמנים של המכללה האקדמית תל אביב-יפו.
בוגר תואר ראשון בהיסטוריה כללית באוניברסיטת תל אביב.
ב-1947 נישא לשרה בבצ'וק והיה אב לשתיים.
נפטר ב-29 באפריל 2017 והובא לקבורה בבית הקברות קריית שאול.
הערות שוליים

↑  מוריה בן יוסף, קבלו את יקירי תל אביב לשנת 2010, באתר nrg‏, 22 בפברואר 2010
↑  יצחק אלרון באתר GRAVEZ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007323891505171  VIAF: 3725149068448965730003   WorldCat (עם VIAF): 3725149068448965730003
יצחק אלקלעי

| --- | --- |
הרב ד"ר יצחק אלקלעי בעת ביקורו בישראל ב-1963
הרב ד"ר יצחק אלקלעי בעת ביקורו בישראל ב-1963
 לידה:  25 בנובמבר 1882 סמוקוב, נסיכות בולגריה ממלכת בולגריה
 פטירה:  29 בדצמבר 1978 (בגיל 96) ברוקלין, ניו יורק, ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת וינה  בית המדרש לרבנים בווינה 
 תקופת הפעילות:  1908 – 29 בדצמבר 1978 (כ־70 שנה) 
 השתייכות:  יהדות אורתודוקסית
 תחומי עיסוק:  הרב הראשי של יהדות יוגוסלביה לפני השואה הרב הראשי של קונגרס הקהילות הספרדיות בארצות הברית
 
הרב ד"ר יצחק אלקלעי (בסרבו-קרואטית בככתב לטיני: Isak Alkalaj ובכתב קירילי: Исак Aлкалај;‏ 25 בנובמבר 1882 סמוקוב, נסיכות בולגריה – 29 בדצמבר 1978, ניו יורק, ארצות הברית) היה הרב הראשי של יהודי בלגרד, של ממלכת סרביה ובהמשך של יהודי יוגוסלביה עד לתקופת השואה. במהלך מלחמת העולם השנייה נמלט לארצות הברית ובהמשך כיהן שם כרב הראשי של קונגרס הקהילות הספרדיות.