stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ACT (מבחן)
התפלגות ציוני המבחן באחוזונים לפי פרקים

| ציון | אחוזון הנבחנים שקיבלו ציון זה או נמוך ממנו לפי פרקים> אנגלית | אחוזון הנבחנים שקיבלו ציון זה או נמוך ממנו לפי פרקים> מתמטיקה | אחוזון הנבחנים שקיבלו ציון זה או נמוך ממנו לפי פרקים> קריאה | אחוזון הנבחנים שקיבלו ציון זה או נמוך ממנו לפי פרקים> הסקה מדעית |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 36 | 100% | 99% | 99% | 99% |
35: 99%
34: 99%
| 33 | 97% | 98% | 97% | 99% |
| 32 | 96% | 97% | 95% | 98% |
| 31 | 94% | 96% | 93% | 97% |
| 30 | 93% | 94% | 91% | 96% |
| 29 | 91% | 93% | 87% | 95% |
| 28 | 88% | 91% | 85% | 93% |
| 27 | 85% | 88% | 82% | 91% |
| 26 | 82% | 84% | 78% | 87% |
| 25 | 78% | 79% | 75% | 83% |
| 24 | 73% | 74% | 71% | 77% |
| 23 | 68% | 67% | 66% | 70% |
| 22 | 63% | 61% | 60% | 62% |
| 21 | 57% | 57% | 54% | 56% |
| 20 | 50% | 52% | 48% | 47% |
| 19 | 43% | 47% | 42% | 38% |
| 18 | 38% | 41% | 39% | 34% |
| 17 | 33% | 34% | 30% | 21% |
| 16 | 29% | 26% | 25% | 19% |
| 15 | 24% | 14% | 19% | 15% |
| 14 | 18% | 6% | 15% | 11% |
| 13 | 14% | 2% | 10% | 8% |
| 12 | 11% | 1% | 6% | 5% |
| 11 | 9% | 1% | 3% | 3% |
ראו גם

SAT (מבחן)
הבחינה הפסיכומטרית
בחינה פסיכומטרית
מערכת התיעוד האוניברסיטאית (צרפת)

צילום מסך של מערכת התיעוד האוניברסיטאית (SUDOC)
מערכת התיעוד האוניברסיטאית (בצרפתית: Système Universitaire de Documentation,‏ SUDOC) היא בקרת זהויות, מסד הנתונים (קטלוג) ביבליוגרפי של האוניברסיטאות והמוסדות אחרים להשכלה גבוהה בצרפת, ספריות מחקר מדעיות וכ-3,400 מרכזים למשאבי תיעוד. הקטלוג החל לפעול בשנת 1999.
נכון לספטמבר 2011 הקטלוג כלל כ-10 מיליון רשומות ביבליוגרפיות, המתארות את כל הסוגים של מסמכים, מונוגרפיות, תזות, כתבי-עת בכללותם, מאמרים, כתבי-יד, חומרים אורקוליים, מפות, תווים מוזיקליים, ספרים ישנים, ומשאבים אלקטרוניים העוסקים בביליוגרפיה.
נמצא תחת ניהולה של הסוכנות הביבליוגרפית להשכלה גבוהה (ABES). מהווה חלק של המיזם הווירטואלי VIAF.
הערות שוליים

↑  Revue Arabesques n°64, עמ' 22
קונדוז (עיר)

| --- | --- |

בית הספר למנהל עסקים בקונדוז - אוניברסיטה פתוחה ראשונה באפגניסטן
 מדינה:  אפגניסטן אפגניסטן
 מחוז:  קונדוז
 תאריך ייסוד:  329 לפנה"ס
 שטח:  446.9 קמ"ר
 גובה:  391 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  365,529 (21 בספטמבר 2020)
  ‑ צפיפות:  817.9 נפש לקמ"ר (21 בספטמבר 2020)
 קואורדינטות:  36°43′44″N 68°51′25″E﻿ / ﻿36.728888888889°N 68.856944444444°E﻿ / 36.728888888889; 68.856944444444 
 אזור זמן:  UTC +4:30
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אפגניסטן מוגדלת) קאבול קנדהאר הראת מזאר-י שריף ג'לאלאבאד לשכר גאה תאלקאן ח'וסת שברגאן ע'זני א י ר א ן  פקיסטן הודו סין טג'יקיסטן אוזבקיסטן טורקמניסטןקונדוז(למפת אפגניסטן רגילה) קאבול קנדהאר הראת מזאר-י שריף ג'לאלאבאד לשכר גאה תאלקאן ח'וסת שברגאן ע'זני א י ר א ן  פקיסטן הודו ס. טג'יקיסטן אוזבקי. טורקמניסטןקונדוז  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קונדוז (בפשטו: کندز, תעתיק מדויק: כנדז; בפרסית ובדארי: قندوز, תעתיק מדויק: קנדוז) היא עיר בצפון-מזרח אפגניסטן ובירת המחוז הקרוי על שמה. קונדוז מחוברת באמצעות כבישים עם מזאר-י שריף במערב, עם קאבול בדרום ועם שיר ח'אן בנדר בצפון. היא שוכנת בגובה 391 מ'. שטחי העיר משמשים במידה רבה לחקלאות (65.8% מהשטח). אזורי המגורים כוללים כמעט מחצית השטח הבנוי (48.3%) עם 29,877 מבני מגורים. מוסדות ומפעלים תופסים 17.9% מהשטח הבנוי, כולל שדה התעופה.
השם

לגבי שם העיר קיימות כמה השערות. לפי אחת מהן מקור השם קונדוז בשפה הפרסית - בשתי המלים "קוהן (או כוהן) דיז" שמשמעותן "מבצר ישן (עתיק)". לפי השערה אחרת מקור השם הוא טוראני (טורקי) - מהמילים "קונאק" konak או "קונוט" konut, שמשמעותן - מגורים, ארמון, דיור או שכונה, יישוב, עיר, כפר, מן השורש הקדם טורקי "קון" kun - "להתיישב". לפי תאוריה נוספת "קונדוז" נגזרת מהמילה ממקור טורקי kündüz- כינדיז, שמובנה "יום, אור היום" מהמילה הקדם טורקית kün = יום, שמש.
עד שנת 1964 הייתה קונדוז בירת המחוז "כטגן", שמשמעות שמה הייתה "עיר עתיקה" או "עיר ישנה" - מהמילה ממקור טורקי "קאטא" kata = עתיק, ישן, והמילה מזרח איראנית (בסוגדיאנית) "קאנד" או המילה הטורקית "קנט" kent= מבצר, עיר.
היסטוריה > ימי קדם

במאה ה-3 לפנה"ס האזור נמצא בחבל באקטריה. בשטח העיר קונדוז של ימינו במקום הנקרא באלא חיסאר נמצאה, לדעת היסטוריונים בני זמננו, העיר דרפסאקה (ששמה נגזר אולי ממילה איראנית עתיקה ל"דגל"- "דראפשה"). דרפסאקה הייתה העיר הראשונה שביקר אלכסנדר הגדול אחרי שחצה את הרי הינדו-כוש ב-329 לפנה"ס. צבאו של אלכסנדר סבל באותם ימים ממחסור רב באספקה.
אצל סטרבון מוזכר השם דאראפסה או אראפסה, אצל קלאודיוס תלמי דרפסה) אמיאנוס מרקלינוס גם כן דרפסה ("דרפסה המטרופולין")
. לפי היסטוריונים אחרים, דרפסאקה שכנה במקום אחר, בנפת אנדראב, כיום במחוז השכן בגלאן.
עם השנים המירו השליטים של המקום את דתם לבודהיזם והעיר הייתה במאה ה-3 ליישוב משגשג ולמרכז חשוב של לימודים בודהיסטים.
היסטוריה > ימי הביניים

האזור נקרא מאוחר יותר טוחריסטן ושם העיר עצמה הייתה ואלוואליג' או וארווארליז.
בימי השושלת הטימורית הייתה ידועה בשם כוהנדיז.
בשנים 1496–1495 הייתה העיר זירת קרבות עבור מרזה חוסיין בייקרא (1506-1469), צאצא של טימור לנג וסולטן חוראסאן שבירתו הייתה בהראט. עד 1495 שלט בעיר הסולטן מרזה מחמוד אבן אבו סעיד (1495-1453), גם כן מן השושלת הטימורית. הוא שלט גם בבדחשן ומאוחר יותר, חצי שנה לפני מותו שלט בסמרקנד. אחר כך הייתה הקונדוז מקלט לבנו, סולטן מרזה בייסונגור. הוא נרצח שם בסופו של דבר על ידי אנשי האיש החזק שתמך בו קודם, אמיר ח'וסרו שאה.
בשנת 1502 נכבשה העיר על ידי המנהיג האוזבקי מוחמד שייבאני והייתה לזמן קצר חלק מהח'אנות בוכרה. כעבור מספר שנים בשנת 1510 היא נפלה בידי הספווים ואחר כך, ב-1511 סופחה זמנית על ידי בעל בריתם, באבור (1530-1483) הגיבור הלאומי של האוזבקים שכבש את סמרקנד וייסד בהמשך את האימפריה המוגולית. בקונדוז פגש בבור את משלחת השאה הפרסי אסמאעיל הראשון שהחזירה את אחותו ח'אנזאדה בגום מן השבי. בבור השתמש בקונדוז כבסיס למסעות צבאיים מצפון לאמו דריה בניסיון כושל לכבוש מחדש את סמרקנד.
בשנים 1520–1524 עמדה העיר בתווך בין המחנות היריבים של האוזבקים והספאווים מפרס. בהמשך הייתה קונדוז חלק מהאימפריה המוגולית של באבור, יחד עם קאבול, קנדהר וחבל בדחשן. אחרי מותו של באבור, פרצות מלחמות בין יורשיו, אך בסופו של דבר בשנת 1546 בנו של באבור, הומאיון, שנמלט מהודו, ניצח את יריביו בקונדוז, השתלט על בדחשן ואת ניהולם של שטחים אלה מסר לאחיו הנאמן מרזה חינדל.
אולם העיר נפלה בשנת 1606 שוב לידי האוזבקים בפיקודו של ואלי ומוחמד ח'אן שהקים מחדש את הח'אנות בוכרה. קונדוז הפכה חלק מהמחוז באלח של ח'אנות בוכרה.
היסטוריה > בירת הח'אנות קונדוז 1888-1649

בשנת 1645 נכבשו באלח ובדחשן כולל קונדוז, על ידי בני השושלת טימורית, אולם ב-1649 הם גורשו סופית משם על ידי האוזבקים. על בדחשאן השתלטה שושלת אוזבקית בשם קטגן, שמנהיגה אימץ את התואר "מיר" - כלומר "אמיר". נציג שלה נשלח גם לקונדוז.
בשנת 1698 מחמוד ביי היה לח'אן הראשון של ח'אנות קונדוז העצמאית, ישות מדינית אוזבקית-טג'יקית שהתנתקה מבדחשן. בשנת 1751 נכנע שליט קונדוז הזארה ביי בפני המנהיג האפגני אחמד שאה דוראני. אולם השלטון של הדוראנים נמשך רק עד 1767–1768 כשמרדו האוזבקים בקונדוז תחת פיקודו של מזרב ביי והשיגו מחדש את עצמאותם. בשנות ה-20 של המאה ה-19 השתרעה ח'אנות קונדוז מחולם ועד להרי פמיר. היא עמדה בתווך ב"משחק הגדול" שבין רוסיה לבריטניה.
בתחילת המאה ה-19 ביקר בעיר מאונסטוארט אלפינסטון וסיפר שבעיר שלט ח'אן בשם חולדוד שברשותו עמד צבא של 15,000 לוחמים. בשנת 1830 הגיע לקונדוז נוסע בריטי אחר, ג'ון ווד, שהתרשם כי העיירה עלובה, שוכנת באזור ביצתי מוכה מגפות כמו מלריה, ואינה מונה יותר מ-500–600 בתים. אמרה מקומית טענה ש"אם אתה רוצה למות, סע לקונדוז".
ב-1859 נכנעה הח'אנות לדוסט מוחמד, שליט קאבול, והפכה לבת חסותו. בשנת 1888 סופחה הח'אנות לאפגניסטן.
היסטוריה > במאות ה-20-21

בתחילת המאה ה-20 תחת הנהגתו של שר חאן נאשר, אזור קונדוז הפך לאחד המחוזות העשירים ביותר של אפגניסטן. זאת בעיקר הודות להקמת החברה Spinzar Cotton Company, חברה לגידול ושיווק הפשתן שהוקמה על ידי שר חאן נאשר ושקיימת עד ימינו. פותחו באזור גם ענפי החיטה, האורז, הדוחן וענפים חקלאים אחרים והמקום כונה "הכוורת של אפגניסטן". עם כיבוש אזורי טג'יקיסטן ואוזבקיסטן על ידי הצבא האדום במחצית השנייה של המאה ה-20, מאה-מאתיים אלף טג'יקים ואוזבקים נמלטו לצפון אפגניסטן, כולל לקונדוז.
עד ימינו תופסת קונדוז מיקום אסטרטגי בין המחוזות תח'אר ובדח'שאן.
בנובמבר 2001 הייתה אחד ממרכזיו העיקריים של משטר הטליבאן עד שנכבשה על ידי כוחות "הברית הצפונית" שנתמכו על ידי ארצות הברית ב-26 בנובמבר 2001. היא הייתה העיר הגדולה האחרונה שנשלטה על ידי הטליבאנים.
בספטמבר-אוקטובר 2015 נכבשה שוב אך לשבועיים על ידי כוחות הטליבאן. ב-28 בספטמבר 2015 הטליבאן תקפו את העיר משלושה צדדים וכבשו את רובה.
עשרות אלפי תושבים נאלצו בימי הקרבות להימלט לפנים הארץ. אחרי קרבות כבדים עם הצבא האפגני הטליבאן נסוגו. בעת הקרבות לשחרור מחדש של העיר, ב-3 באוקטובר 2015 הפגיז הצבא האמריקאי בטעות את מרכז הטיפולים של עמותת "רופאים ללא גבולות". בהפגזות אלה נהרגו 22 בני אדם, ביניהם 10 חולים (כולל 3 ילדים) ו-12 עובדים.
ב-8 באוגוסט 2021, כבשו כוחות הטליבאן את העיר לאחר שניצחו במספר עימותים את כוחות הצבא האפגני ששהו בסביבה.
דמוגרפיה

לפי תחזיתרשמית לתאריך 21 בספטמבר 2020, התגוררו בעיר 365,529 בני אדם, והיא העיר החמישית בגודלה באפגניסטן.
בקונדוז חיה אוכלוסייה רב-אתנית, הכוללת פשטונים, טג'יקים, אוזבקים, חווארים, ערבים ועוד כמה קבוצות אתניות.
הערבים בקונדוז מדברים לרוב פרסית, אך שומרים על זהותם המיוחדת, שמקורה בשבטים שבאו מחצי האי ערב במאות ה-7–8.
מנהל

העיר קונדוז מחולקת ל-8 מגזרי משטרה (נחיאס) ומשתרעת על שטח של 112,060 דונם. 
היא גם מהווה נפה, לצד שש הנפות האחרות של מחוז קונדוז. בעיר פועלת מועצת המחוז ולמחוז 9 נציגים בבית התחתון ושניים בבית העליון של הפרלמנט.
תחבורה

במרחק 8 ק"מ דרומית-מזרחית מן העיר שוכן נמל תעופה ששימש זמן רב לצרכים צבאיים והומניטריים.
חינוך

בעיר פועלות שתי אוניברסיטאות: אוניברסיטת קונדוז, שהוקמה בשנת 1994 על יסוד מדרשת מורים שנוסדה בשנת 1967, ושלוחה של אוניברסיטת סלאם שבסיסה בקאבול. אוניברסיטת סלאם היא מוסד לימודים פרטי שהוקם בשנת 2009 וזכה בשנת 2013 למעמד אוניברסיטה.
הערות שוליים

↑  Afghanistan: Administrative Division (Provinces and Districts) - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de
↑  Drapsaka - in Enc.Iranica on line
↑  אריאנוס -מלחמותיו וכיבושיו של אלכסנדר הגדול ספר ג,29 1
↑  סטרבון -"גאוגרפיה" ט"ו, 2, 10
↑  קלאודיוס תלמי, ספר ו ,12,6
↑  אמיאנוס מרקלינוס היסטוריה רומית - ספר כ"ג,6, 59
↑  Latifi, Ali. "Taliban captures Kunduz, third provincial capital in three days". Al Jazeera. Al Jazeera. נבדק ב-8 באוגוסט 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564968905171  GND: 4799021-1  LCCN: n87929913  NARA: 10036661  VIAF: 152543776   WorldCat (עם VIAF): 152543776 
קונדוז, עיר בדרום-מזרח האזור טרנסאוקסיאנה או "מא וראא' א-נהר"
מפת האתניות והלשונות של אפגניסטן, לפי מקורות צבאיים אמריקאיים, המצב בשנת 2001. קונדוז מופיעה בתוך מובלעת של רוב פשטוני ושמסביב אזורים עם רוב אוזבקי
אריאנה (מחוז)

| --- | --- |

 ISO 3166:  TN-12
 מדינה / טריטוריה:  תוניסיה תוניסיה
 בירת המחוז:  אריאנה 
 תאריך ייסוד:  1983 
 שטח:  482 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  576,088 (2014)
  ‑ צפיפות:  1195 נפש לקמ"ר (2014)
 קואורדינטות:  36°51′45″N 10°11′44″E﻿ / ﻿36.8625°N 10.195556°E﻿ / 36.8625; 10.195556 
 אזור זמן:  UTC+1
  מפת מיקום  מפה מפורטת    he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז אריאנה (בערבית: ولاية أريانة) הוא אחד מעשרים וארבעה המחוזות של תוניסיה. הוא ממוקם בצפון המדינה ומשיק למפרץ תוניס, וגובל בצפון במחוז ביזרטה, במזרח בים התיכון, בדרום במחוז תוניס ובמערב במחוז מנובה. בסך הכל משתרע המחוז על שטח של 482 קמ"ר ואוכלוסייתו עומדת על 576,088 תושבים לערך (על פי המפקד מ-2014). בירת המחוז היא אריאנה.
היסטוריה

מחוז אריאנה הוקם במרץ 1983 סביב העיר אריאנה על ידי הצרפתים בעת שליטתם בחלק זה של אפריקה. לאחר מלחמת העצמאות של תוניסיה והקמת הרפובליקה, הפך המחוז לאחד מ-24 במדינה.
גאוגרפיה

המחוז ניצב בחלקה הצפוני של תוניסיה, על מורדות הרי האטלס המזרחיים, ולכן הוא מאופיין באקלים נוח לגידול חקלאי. הטמפרטורה הממוצעת בו היא 18.7 מעלות צלזיוס, וכמות הגשם השנתית נעה בין 420 ל-450 מילימטרים.
נציגויות אדמיניסטרטיבית

מבחינה אדמיניסטרטיבית, המחוז מחולק לשבע נציגויות, שש ערים, ארבע מועצות מקומיות ו-42 מגזרים.
| נציגות | אוכלוסייה (2004) | אוכלוסייה (2014) |
| --- | --- | --- |
| אריאנה מדינה | 97,687 | 114,486 |
| אטדהאמן | 78,311 | 84,312 |
| קלאת אל-אנדלוס | 23,045 | 26,796 |
| מנהילה | 53,752 | 89,884 |
| ראואד | 60,896 | 106,414 |
| סידי ת'אבת | 19,404 | 24,503 |
| סאוקרה | 89,151 | 129,693 |
כלכלה

50% מכלכלת המחוז מבוססת על תעשייה גולמית, ובמיוחד על תעשיית הטקסטיל, הלבוש והמזון. גם החקלאות, שמתאפשרת בזכות האקלים הנעים של אזור זה, היא פעילות כלכלית חשובה במחוז. התוצרים החקלאיים המיוצרים ביותר בשנה הם בשר (4,608 טון), חלב (46,300 טון), חיטה (27,771 טון) ועץ (19,430 טון).
הערות שוליים

↑  [https://www.iso.org/obp/ui/#iso:code:3166:TN מחוז אריאנה
1 2 3  Bienvenue sur le portail de l'industrie Tunisienne, web.archive.org, ‏2009-02-17
↑  Tunisia Census Data: Population, 2014 - Tunisia Data Portal, web.archive.org, ‏2015-05-18
↑  הנתונים לקוחים מן המשרד התוניסאי לסטטיסטיקה (אנ')
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של תוניסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חוליו אנסיסו

חוליו ססאר אנסיסו (בספרדית: Julio César Enciso; נולד ב-23 בינואר 2004 בסאגוזו שבפרגוואי) הוא כדורגלן פרגוואי, המשחק בעמדת הקשר באיפסוויץ' טאון ובנבחרת פרגוואי.
קריירת מועדונים

ב-17 במרץ 2019 ערך אנסיסו את הופעת הבכורה שלו בליברטד, כשנכנס כמחליף בניצחון 0–4 על דפורטיבו סנטני.
ב-12 ביולי 2022 חתם בברייטון אנד הוב אלביון מהפרמייר ליג.
ב-23 בינואר 2025 הושאל לאיפסוויץ' טאון מהצ'מפיונשיפ עד סוף העונה.
קריירה בינלאומית

אנסיסו נכלל בסגל נבחרת פרגוואי לקופה אמריקה 2021. ב-15 ביוני 2021 ערך אנסיסו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 1–3 על נבחרת בוליביה בשלב הבתים של הטורניר. אנסיסו ערך הופעה נוספת כמחליף בשלב רבע הגמר של הטורניר, בו הודחה נבחרת פרגוואי על-ידי נבחרת פרו.
נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של פרגוואי לטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (2024).
איטליה הרומית
מאפיינים

לאחר סיום מלחמת בעלות הברית בשנת 87 לפנה"ס, רומא העניקה לחבריה האיטלקים זכויות מלאות בחברה הרומית והעניקה אזרחות רומית לכל העמים האיטליים. לאחר שהיוו במשך מאות שנים לב ליבה של האימפריה הרומית, החל מהמאה ה-3 הממשלה והמרכז התרבותי החלו לנוע מזרחה: תחילה צו קראקלה בשנת 212 לספירה, הרחיב את האזרחות הרומית לכל האנשים החופשיים בגבולות האימפריה. לאחר מכן החלה הנצרות לבסס את עצמה כדת השלטת מתקופת שלטונו של קונסטנטינוס (306–337), והעלתה את כוחן של מטרופולינים מזרחיים, מאוחר יותר מקובצים לפנטארכיה.
למרות שלא נוסדה כעיר בירה בשנת 330, קונסטנטינופול גדלה בחשיבותה. לבסוף היא נהייתה עיר הבירה המזרחית כאשר קיבלה praefectus urbi בשנת 359 והסנאטורים שהיו clari הפכו לסנאטורים בדרגה הנמוכה ביותר כ-clarissimi. כתוצאה מכך החלה איטליה לרדת לטובת המחוזות, מה שהביא לחלוקת האימפריה לשתי יחידות מנהליות בשנת 395: האימפריה הרומית המערבית, שבירתה מדיולנום (כיום מילאנו), והאימפריה הרומית המזרחית, עם בירתה בקונסטנטינופול (כיום איסטנבול). בשנת 402, בית המגורים הקיסרי הועבר לרוונה ממילאנו, ואישר את שקיעתה של העיר רומא (אשר נבזזה בשנת 410 לראשונה מזה כמעט שמונה מאות שנים).
היסטוריה

השם "איטליה" כיסה אזור שגבולותיו התפתחו עם הזמן. על פי סטראבון "גאוגרפיקה", לפני התרחבות הרפובליקה הרומית, השם שימש את היוונים לציון האדמה בין מצר מסינה לקו המחבר בין מפרץ סלרנו למפרץ טאראנטו (מתאים בערך לאזור הנוכחי של קלבריה); מאוחר יותר הורחב המונח על ידי הרומאים כך שיכלול את חצי האי האיטלקי עד הרוביקון, נהר הממוקם בין צפון ומרכז איטליה.
בשנת 49 לפנה"ס, עם Lex Roscia, יוליוס קיסר נתן אזרחות רומית לאנשי גאליה הציסאלפינית; בעוד שבשנת 42 לפנה"ס בוטל המחוז הקיים עד כה, ובכך התרחבה איטליה צפונה עד למרגלותיהם הדרומיים של האלפים. תחת אוגוסטוס, עמי עמק אאוסטה של היום ושל האלפים המערביים והצפוניים הוכפפו (ולכן הועבר הגבול המערבי של איטליה הרומית לנהר וארוס), והגבול המזרחי של איטליה הובא לארסיה באיסטריה. לבסוף, בסוף המאה ה-3, איטליה כבר כללה גם את האיים סיציליה, קורסיקה וסרדיניה, כמו גם ראטיה וחלק מפאנוניה. העיר אמונה (ליובליאנה המודרנית, סלובניה) הייתה העיר המזרחית ביותר באיטליה.
היסטוריה > הארגון האוגוסטיני

בתחילת העידן הקיסרי הרומאי, איטליה הייתה אוסף של טריטוריות בעלות מעמד פוליטי שונה. לכמה ערים, שנקראו מוניקיפיום, הייתה עצמאות מסוימת מרומא, בעוד שאחרות, הקולוניות, נוסדו על ידי הרומאים עצמם. בסביבות שנת 7 לפנה"ס, אוגוסטוס חילק את איטליה לאחד עשר אזורים, כפי שדווח על ידי פליניוס הזקן ב-"תולדות הטבע" שלו:
Regio I Latium et Campania
Regio II Apulia et Calabria
Regio III Lucania et Bruttium
Regio IV Samnium
Regio V Picenum
Regio VI Umbria et Ager Gallicus
Regio VII Etruria
Regio VIII Aemilia
Regio IX Liguria
Regio X Venetia et Histria
Regio XI Transpadana
איטליה זכתה לפריבילגיה של אוגוסטוס ויורשיו, בבנייה, בין יתר של מבנים ציבוריים ושל רשת צפופה של דרכים רומיות. הכלכלה האיטלקית פרחה: לחקלאות, למלאכת יד ולתעשייה הייתה צמיחה הגיונית, שאפשרה ייצוא של סחורות למחוזות. ייתכן שגם האוכלוסייה האיטלקית גדלה: שלושה מפקדים הוזמנו על ידי אוגוסטוס, הוא גם לקח על עצמו את תפקיד הקנסור הרומי, על מנת לתעד את מספר האזרחים הרומים ברחבי האימפריה. סך כל הרשומים היו 4,063,000 בשנת 28 לפנה"ס, 4,233,000 בשנת 8 לפנה"ס, ו-4,937,000 בשנת 14 לספירה, אך עדיין יש ויכוח אם אלה נספרו את כל האזרחים, כל האזרחים הגברים הבוגרים, או האזרחים sui iuris. ההערכות לאוכלוסיית איטליה היבשתית, כולל גאליה קיסאלפינה, בתחילת המאה ה-1 נעות בין 6,000,000 לפי קרל יוליוס בלוך ב-1886, ל-14,000,000 לפי אליו לו קאסיו ב-2009.
היסטוריה > שלהי העת העתיקה

בשנת 330, קונסטנטינוס השלים את בנייתה מחדש של ביזנטיון כקונסטנטינופול. הוא הקים את בית המלוכה הקיסרי, סנאט, מינהלים פיננסיים ומשפטיים, כמו גם את המבנים הצבאיים. העיר החדשה, לעומת זאת, לא קיבלה מחוז עירוני עד 359 שהעלה אותה למעמד של בירה מזרחית. לאחר מותו של תאודוסיוס בשנת 395 והחלוקה שלאחר מכן של האימפריה, איטליה הייתה בסיס הבית של האימפריה הרומית המערבית. כתוצאה מהפלישה של אלאריק בשנת 402, הועבר המושב המערבי ממדיולאנום לרוונה. אלאריק, מלך הוויזיגותים, בזז את רומא עצמה בשנת 410; משהו שלא קרה שמונה מאות שנים. צפון איטליה הותקפה על ידי ההונים של אטילה בשנת 452. רומא נבזזה שוב ב-455 על ידי הוונדלים בפיקודו של גנסריק.
על פי "נוטיטיה דיגניטטום", אחד המסמכים הבודדים ששרדו של הממשל הרומי שעודכנו לשנות ה-420, איטליה הרומית נשלטה על ידי פרפקט פרטוריאני, Prefectus praetorio Italiae (שגם שלט במחוזות אפריקה ובדיוקסיה של פאנוניה), Vicarius' אחד, ו-comes rei militaris אחד. אזורי איטליה נשלטו בסוף המאה הרביעית על ידי שמונה קונסולריות (Venetiae et Histriae‏, Aemiliae‏, Liguriae‏, Flaminiae et Piceni annonarii‏, Tusciae et Umbriae‏, Piceni suburbicarii‏, Campaniae, ו-Siciliae et Correctae et Calabria), Lucaniae et Bruttiorum) ושבעה praesides' (Alpium Cottiarum‏, Rhaetia Prima ו-Rhaetia Secunda‏, Samnii‏, Valeriae‏, Sardiniae ו-Corsicae). במאה החמישית, כשהקיסרים נשלטו על ידי הגנרלים הברברים שלהם, השלטון הקיסרי המערבי שמר על שליטה חלשה על איטליה עצמה, שחופיה הותקפו מעת לעת.
בשנת 476, עם הדחתו של רומולוס אוגוסטולוס, האימפריה הרומית המערבית התפרקה רשמית, אלא אם כן מחשיבים את יוליוס נפוס, הקיסר הלגיטימי שהוכר על ידי קונסטנטינופול כאחרון. הוא נרצח בשנת 480 ואולי הוכר על ידי אודואקר. איטליה נשארה תחת אודואקר וממלכת איטליה שלו, ולאחר מכן תחת הממלכה האוסטרוגותית. המדינות היורשות הגרמניות תחת אודואקר ותיאודריך הגדול המשיכו להשתמש במנגנון המנהלי הרומי, וכן היו נתינים נומינליים של הקיסר המזרחי בקונסטנטינופול. בשנת 535 פלש הקיסר הרומי יוסטיניאנוס לאיטליה שספגה עשרים שנות מלחמה הרות אסון. באוגוסט 554, יוסטיניאנוס הוציא סנקציה פרגמטית ששמרה על רוב הארגון של דיוקלטיאנוס. "הפרפקטור של איטליה" שרדה, והוקמה מחדש בשליטה רומאית במהלך מלחמת הגותים של יוסטיניאנוס. כתוצאה מהפלישה הלומברדית ב-568, הביזנטים איבדו את רוב איטליה, למעט שטחי האקסרכיה של רוונה - מסדרון מוונציה ללאציו דרך פרוג'יה - ונקודות אחיזה בדרום נאפולי ובבוהן ובעקב של חצי האי.
משטרת אסטוניה

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  אסטוניה 
 סוכנות אם:  משרד הפנים באסטוניה 
 תאריך הקמה:  25 בדצמבר 1918 
 סוכנות קודמת:  מיליציה 
 מטה מרכזי:  טאלין 
 www.politsei.ee
 
מוזיאון המשטרה באסטוניה
משטרת אסטוניה (באסטונית: Eesti Politsei) הייתה סוכנות אכיפת החוק של אסטוניה משנת 1918 עד 2010. בשנת 2010 הוחלף הארגון על ידי מועצת המשטרה ומשמר הגבול של אסטוניה.
היסטוריה > הקמה ופירוק (1918–1940)

משטרת אסטוניה הוקמה לראשונה ב-12 בנובמבר 1918, אז השתלטו על תחנות המשטרה כוחות הכיבוש הגרמניים. בין השנים 1918–1919 נקראה המשטרה מיליציה, היא הייתה כפופה לשלטון המקומי ופעלה על פי חוק הממשלה הזמנית הרוסית. במהלך מלחמת העצמאות האסטונית המשטרה הייתה אמונה על הפחתת הפשע, עזרה לצבא וביצוע פעולות משותפות עם ליגת ההגנה האסטונית.
ב-1 בינואר 1919 הפכה המשטרה מבוססת הממשל העצמי לסוכנות לאומית, הכפופה למשרד הפנים והובלה על ידי הנהלת המשטרה. אנשי המשטרה נקראו Politseivalitsus בשנים 1929–1938 ו-Politseitalitus בשנים 1938–1940. ב-17 בדצמבר 1919 העבירה האספה המכוננת באסטוניה את חוק המשטרה. הוקמה משטרת שדה שהוטלה עליה להגן על שלום הציבור ועל הסדר. מחוזות המשטרה הוקמו על בסיס מחוזות וערים, אלה חולקו לאוגדות, שחולקו עוד יותר למתחמים. משטרה פלילית הוקמה ב-5 בינואר 1920, ושירות ביטחון הפנים האסטוני ב-12 באפריל 1920. יתר על כן, כח מילואים של המשטרה הוקם בשנת 1920. המשטרה כללה שוטרי שדה וסוכני שירות לביטחון פנים שהיו כפופים למשרד הפנים ומשטרה פלילית שהייתה כפופה למשרד המשפטים. ב-1 במאי 1924 אוחדו השירותים תחת הנהלת המשטרה. ב-1 בדצמבר 1924 היה ניסיון הפיכה כושל של הסובייטים, בו נהרגו חמישה שוטרים. זה הוביל לתיקונים גדולים בכח המשטרה. הרכב הצוות הועמד על כנו, עתודות המשטרה הורחבו, מספר כלי התחבורה הוגדל, הוכנסו לשימוש אקדחים מודרניים ושופרו אפשרויות התקשורת. בשנת 1925 הוקם בית ספר למשטרה בטאלין.
ב-1 בינואר 1926, מחוזות המשטרה הפכו לפרפקטים ושירות ביטחון הפנים נקרא המשטרה הפוליטית. דרגות המשטרה הותאמו בהתאם לנהוג בשאר אירופה. עד 1940 היו תשעה מחוזות: טאלין-חרז'ו, טרטו-ואלגה, וילאנדי-פרנו, פטרסי-ורו, סאארה, לאנה, וירו-ג'ארווה, מחוז ורווה. ההכשרה הוענקה על ידי בית הספר למשטרה בשנים 1925–1940. בשנת 1940 כבשו הסובייטים את אסטוניה וב-28 באוגוסט גוף המשטרה פורק. מרבית השוטרים נפלו קורבן לדיכוי.
עד התפרקות ברית המועצות כל תפקידי השיטור הוטלו על ידי המיליציה הסובייטית ומשרד הפנים הסובייטי ניהל את כל התחום באמצעות האגף האסטוני שלו.
היסטוריה > שיקום ואיחוד (1990–2010)

ההכנות להקמתה מחדש של משטרת אסטוניה החלו בתחילת 1990. ב-5 ביוני 1990 הוקם בית ספר למשטרה בפיקוזה. ב-1 באוגוסט 1990 משרד הפנים האסטוני נעשה עצמאי ממשרד הפנים הסובייטי. חוק המשטרה, שביטל למעשה את מבנה המיליציה לשעבר והקים את המשטרה מחדש, התקבל ב-20 בספטמבר. ג'ורי נורמה הפך למנכ"ל המשטרה ב-31 באוקטובר. המוסד המשטרתי המרכזי, שנקרא Eesti Vabariigi Riiklik Politseiamet, הוקם ב-20 בנובמבר ובמחוזות ב-23 בנובמבר. המוסד החדש כלל משרדי משטרה, כוחות מילואים, מחוזות משטרה, מחוזות תובלה של המשטרה, שירות לביטחון פנים, אקדמיה לשוטרים, לשכה משפטית, שירות מיוחד, צוות ביטחון, מחלקת אילוף כלבים של המשטרה ועוד.
משטרת אסטוניה הוקמה רשמית בתחומי שיפוטו של משרד הפנים ב-1 במרץ 1991. המוסד שהוקם מחדש כלל ארבעה שירותים עיקריים: משטרת שדה, משטרת תנועה, מחלק פשיעה וחקירה. בתחילתו כח המשטרה סבל מחוסר בכוח אדם וציוד, כאשר כוח האדם שנשכר נטה להיות חסר ניסיון ושיעור התחלופה היה גבוה. יתר על כן, הפשע גבר מדי יום ובאוגוסט 1991 נאלצה המשטרה להתמודד עם האיום של הפיכה. עם זאת, בסופו של דבר המשטרה הצליחה להתגבר על הקשיים הללו. בשנת 1993 עברה המשטרה רפורמה משמעותית. שירות ביטחון הפנים באסטוניה הוקם מחדש כישות נפרדת על בסיס מחלקת שירות ביטחון הפנים במשטרה. מוסד המשטרה המרכזי קיבל את השם Riigi Politseiamet. כמה מהמחלקות אורגנו מחדש ושמותיהן שונו.
משטרת אסטוניה קיבלה סיוע זר רב בשנותיה המעצבות. פינלנד תמכה בהקמת בית הספר למשטרה בפיקוזה. שוודיה וגרמניה העניקו תמיכה מהותית בנוסף לאימונים. ארצות הברית ובריטניה סייעו גם בהכשרה ושלחו כוחות משטרה ששימשו כמייעצים. ב-4 בנובמבר 1992 הפכה משטרת אסטוניה לחברה מלאה באינטרפול ובשנת 1996 החלה להשתתף במשימות שמירת שלום ושיטור בינלאומי. ב־10 בנובמבר 2001 חתמה אסטוניה על הסכם שיתוף פעולה עם יורופול ובשנת 2005 הפכה לחברה מלאה בה. משטרת אסטוניה הצטרפה גם לארגונים כמו איגוד הספורט המשטרתי של אירופה (בשנת 1994), התאחדות המשטרה הבינלאומית (1995), ההתאחדות הבינלאומית למפקדי המשטרה (1997), הרשת האירופית של שוטרות (2001), כמו גם הרשת הנורדית והבלטית של שוטרות (2001).
ב-1 בינואר 2010, משטרת אסטוניה מוזגה אל תוך משמר הגבול האסטוני כדי להקים את מועצת המשטרה ומשמר הגבול.
ראו גם

מועצת החילוץ (אסטוניה)
ביג פור

ערך זה עוסק במשרדי ראיית חשבון בינלאומיים. אם התכוונתם לארבע גדולות הת'ראש מטאל, ראו .
הביג פור (באנגלית: Big Four ; תרגום: ארבעת הגדולים) הם ארבעת משרדי ראיית החשבון הבינלאומיים הגדולים ביותר. ארבעה המשרדים אמונים יחד על רוב עבודת הביקורת של חברות ציבוריות ושל חברות פרטיות ברחבי העולם. יחד הם יוצרים אוליגופול בשוק שירותי הביקורת. בעבר היה הביג פור מוכר כביג 8 (שמונה הגדולים), אך הוא הצטמצם לחמישה משרדים לאחר מספר מיזוגים. הביג 5 (חמשת הגדולים) הפכו לביג פור בשנת 2002 לאחר שמשרד ארתור אנדרסן כמעט שנסגר לאור מעורבותו והסתבכותו בפרשת אנרון.
רשימת הארבעה

| משרד | מחזור הכנסות | מספר עובדים |
| --- | --- | --- |
| פרייס ווטרהאוס קופרס PriceWaterhouseCoopers - PwC | 45.1 מיליארד דולר | 295,000 |
| דלויט טוש טומטצו Deloitte Touche Tomatsu | 50.2 מיליארד דולר | 345,374 |
| ארנסט אנד יאנג Ernst and Young | 40 מיליארד דולר | 312,250 |
| KPMG | 32.1 מיליארד דולר | 236,000 |
נכון לשנת 2021. מקורות: