stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אל-כתאב אל-אקדס
הערות שוליים

1 2  A description of the Kitáb-i-Aqdas by Shoghi Effendi
↑  Kitab-i Aqdas
↑  המתווה של שוגי אפנדי.
↑  Aleksandr Tumanskiĭ, Kitabe akdes, Mémoires de l’Académie impériale des sciences de St. Petersbourg, 8th ser., vol. 3, no. 6, 1899
↑  ניתן לקרוא את התרגום החלקי הזה באתר הספרייה הבהאית המקוונת.
↑  E. Elder and W. Miller, tr. and ed., Al-Kitab al-Aqdas or the Most Holy Book, Oriental Translation Fund, N.S., vol. 38, London, 1961
↑  J. R. I. Cole, "Bahāʾ-Allāh," Encyclopedia Iranica, vol. III, Fasc. 4, pp. 422-429.
↑  A. Bausani, "Aqdas," Encyclopedia Iranica, vol. II, Fasc. 2, pp. 191-192.
| הדת הבהאית הכוכב הבהאי |
| --- | --- | --- |
| דמויות מרכזיות | עלי מוחמד שיראזי, הבאב • בהאא אללה • עבד אל-בהאא • שוגי אפנדי |  |
| הכתבים הבהאיים | אל-כתאב אל-אקדס • כתאב-י איקאן • המילים הנסתרות • שבעת העמקים • ארבעת העמקים • האיגרת אל בן הזאב • באיאן • איגרות אל המלכים והשליטים • מפציעי השחר |  |
| מוסדות עיקריים | מנגנון המנהל הבהאי • המרכז הבהאי העולמי • בית הצדק העולמי • האסיפות הרוחניות |  |
| עקרונות כלליים | עקרונות הדת הבהאית • התגלות מתמשכת • מעמד האישה בדת הבהאית • אחדות בדת הבהאית • עבדות בדת הבהאית • להט"ב והדת הבהאית |  |
| היסטוריה ופילוגים | באביזם • היסטוריה של הדת הבהאית • סובח-י אזל • אבראהים ג'ורג' ח'יראללה • צ'ארלס מייסון רמי • רות וייט |  |
| אנשים | אותיות הח"י •  ידי האמונה • שליחי בהאא אללה • טאהרה • בהיה ח'אנום • מרתה רוט • לואה גטסינגר • פיבי הרסט • ת'ורנטון צ'ייס |  |
| לוח השנה הבהאי | חגים בהאיים • נורוז • רידוואן • הולדת בהאא אללה • יום הברית • איאם-י הא • צום תשעה עשר הימים |  |
| בית התפילה הבהאי | אשגבאט • שיקגו • קמפלה • סידני • פרנקפורט • פנמה סיטי • סמואה • דלהי • סנטיאגו דה צ'ילה |  |
| קהילות בהאיות | הקהילה הבהאית הבין-לאומית • אוזבקיסטן  • אוסטרליה • אינדונזיה • איראן  • אנגליה • ארצות הברית  • ברזיל  • גרמניה  • דרום אפריקה • הודו  • טורקיה  • טורקמניסטן • מצרים  • ניו זילנד • סין • ספרד • קנדה • רוסיה |  |
| מנהגים ופולחן | סמלים בהאיים • עלייה לרגל • תפילה • חקוק אללה • צום |  |
| כתבים בהאיים |
| --- | --- | --- |
| מחיבורי בהאא אללה | אל-כתאב אל-אקדס • כתאב-י איקאן • המילים הנסתרות • שבעת העמקים • ארבעת העמקים • איגרות אל המלכים והשליטים • האיגרת אל בן הזאב • ג'ואהר אל-אסראר |  |
| מחיבורי עבד אל-בהאא' | שיחות פריז • תשובות לכמה שאלות • צוואתו של עבד אל-בהאא |  |
| מחיבורי שוגי אפנדי | הנה ה' עובר • היום המובטח הגיע |  |
| מחיבורי הבאב | קיום אל-אסמאא • באיאן • כתאב אל-אסמא • שבע ההוכחות |  |
| חיבורים שונים | מפציעי השחר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007415727505171  GND: 4362914-3  NKC: aun2013792287  VIAF: 180787476   WorldCat (עם VIAF): 180787476
אלי בניטה

אליהו (אלי) בניטה (1928 - 21 בפברואר 2012) היה ראש מועצת מעלות-תרשיחא בין השנים 1966 ו-1969 ומאוחר יותר מנהל בית הבראה במעלות תרשיחא.
קורות חייו

אלי בניטה נולד בשנת 1928 במרוקו שבצפון אפריקה למסעודה ולחיים בניטה. בשנת 1948, כשהיה בן 20, עלה למדינת ישראל בגפו. אלי בניטה לקח חלק בלחימה במלחמת העצמאות ולאחר המלחמה הוא חזר אל משפחתו באלג'יר, כדי לשכנע את כל בני המשפחה לעלות לישראל.
בשנת 1955, עלה שוב לארץ ישראל, הפעם עם משפחתו, בגיל 27, תחילה השתלב כמזכיר בקופת חולים כללית, לאחר מכן היה שותף ומייסד מגן דוד אדום בעיר וכן היה חבר מועצה מטעם מפלגת מפא"י.
בשנת 1961, התחתן אלי עם רחל, ויחד הביאו לעולם את שלושת ילדיהם. מיכל הר-שמש (1962), חיים בניטה (1966) ודורון בניטה (1973).
בשנת 1966, נבחר אלי בניטה לראשות המועצה המקומית מעלות תרשיחא והוא כיהן בתפקיד עד שנת 1969.
בתקופת כהונתו כראש המועצה של מעלות תרשיחא, דאג בניטה לכלכלת תושבי מעלות והניע לפעולה יזמים עסקיים להקמה ופיתוח מספר מפעלים אשר מוקמו באזור התעשייה של מעלות תרשיחא, "טלרד", "גיבור תעשיות", "תע"ש" מפעלים ביטחוניים.
עם סיום תפקידו כראש מועצת מעלות תרשיחא, היה שותף להקמה וייסוד בית ההבראה לפועלי בניין, אותו ניהל במשך 30 שנה. היום פועל מתוך בית ההבראה, מלון אסיינדה.
בניטה נפטר ב-21 בפברואר 2012, במעלות-תרשיחא.
במעלות נקראה כיכר על שמו.
אל-עריאן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
שם בערבית: العريان
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: חיפה
מועצה אזורית: מנשה
גובה ממוצע: ‎367 מטר
סוג יישוב: יישוב כפרי אחר
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 190 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎-0.5% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הכרמל מוגדלת) אל-עריאן(למפת הכרמל רגילה) אל-עריאן(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אל-עריאן(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אל-עריאן32°29′53″N 35°07′31″E﻿ / ﻿32.4980156947119°N 35.1253832073259°E﻿ / 32.4980156947119; 35.1253832073259  heמפת היישובים של מועצה אזורית מנשה (in English: Menashe Regional Council) באדום - אל - עריאן בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 4 מתוך 10

אַל עַרְיַאן (בערבית: العريان) הוא כפר ערבי באזור נחל עירון הנמצא בתחום המועצה האזורית מנשה. הכפר נוסד בשנת 1880 על ידי אחמד סולימאן, וצאצאיו מתגוררים בו גם כיום. משמעות השם היא "עירום", ומקורו מיוחס למראה השטח, שהיה מיוער בעבר, אחרי שעציו נכרתו כדי לשמש כדלק לרכבות.
אל-עריאן הוא יישוב מוכר מאז ינואר 1995. ההכרה הושגה בעקבות פעילות של המועצה האזורית מנשה, יחד עם עמותת הכפר, שהחלה ב-1987, ובמהלכה אף הוגשה עתירה לבג"ץ.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  תשובת שר הפנים לשאילתא, 29 במרץ 1995
↑  ראשי המועצה לדורותיהם, אתר המועצה האזורית מנשה (יאיר גבאי)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007582169605171  VIAF: 722146461550727731485   WorldCat (עם VIAF): 722146461550727731485 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אל-כרמל (עיתון)

| --- | --- |

 תדירות:  שבועון 
 מייסד:  נג'יב נצאר
 תאריכי הופעה:  1908–1942 (כ־34 שנים)
 שפה:  ערבית 
 מערכת:  חיפה 
 
אל-כרמל (בערבית: الكرمل) היה עיתון דו-שבועי בשפה הערבית שנוסד בשנת 1908 בחיפה בתקופה העות'מאנית ויצא לאור לאורך תקופת המנדט הבריטי עד לשנת 1942. העיתון נקרא על שם הר הכרמל, והגיליון הראשון שלו יצא לאור בדצמבר 1908.
"אל-כרמל" היה העיתון הפלסטיני הראשון, ומטרתו העיקרית הייתה מאבק בהעברת אדמות מבעלות ערבית לבעלות יהודית.
הבעלים, העורך והכותב המרכזי של העיתון היה נג'יב נצאר (אנ') (1865–1947), ערבי פלסטיני נוצרי אורתודוקסי ואנטי-ציוני. מאמרי המערכת שלו הזהירו מפני הסכנות הנשקפות מהציונות לפלסטינים והודפסו לעיתים קרובות בעיתונים סוריים אחרים.
החל משנות ה-20, אשתו של נג'יב, סאד'ג' נצאר (ער') (חיה בשנים 1900–1970 לערך) הייתה גם עורכת, מנהלת ועיתונאית בעיתון. מלבד כתיבה, היא גם תרגמה מאמרים מהעיתונות הזרה.
שלהי התקופה העות'מאנית

בשנותיו הראשונות של העיתון, קו המערכת שלו שיקף גישה חיובית כלפי השלטון שבידי ועד האחדות והקדמה הטורקי, אך בשנת 1911, כמו רוב ההוגים הפאן-ערביים האחרים, הוא עבר להתנגד לוועד האיחוד והקדמה בגלל שנתפס כמוטה לטובת הציונות.
העיתון נטה לתמיכה בתנועה הרפורמית ובדצנטרליזציה של השלטון באימפריה (כלומר, נגד המדיניות הצנטרליסטית של "הטורקים הצעירים").
ההיסטוריון הפלסטיני אמריקני רשיד ח'אלידי מאפיין את העיתונים "אל-כרמל" ו"פלסטין" כ"מסייעים בעיצוב התודעה הלאומית הפלסטינית המוקדמת ובהנעת התנגדות לציונות". ח'אלידי טוען שכמעט מיד לאחר פרסום הגיליון הראשון בדצמבר 1908, העיתון "הפך לכלי העיקרי של מערכה נרחבת נגד ההתיישבות הציונית בפלסטין".
נג'יב נצאר הדפיס ידיעות ומאמרי מערכת הנוגעים לציונות ומטרותיה, וגם פרסם מאמרים על ציונות מעיתונים ערביים אחרים שבסיסם בקהיר, ביירות ודמשק, כמו "אל-מוקאטם", אל-אהראם, אל-מופיד, אל-איתיחאד אל-עות'מאני, ואל-מוקטאבאס, כמו גם מאל-חדרה מאיסטנבול ומ"פלסטין" שבסיסו ביפו. בנוסף, נצאר הקדיש סיקור מפורט לפעילות ולמטרות של ארגונים ציוניים בארץ ישראל ומחוצה לה. בין מרץ ליוני 1911 פרסם העיתון סדרה בת 16 חלקים בנושא "הציונות: תולדותיה, מטרותיה וחשיבותה", שיצאה מאוחר יותר כחוברת בת 65 עמודים. החומר כלל תרגום מרוכז של המאמר על הציונות מאנציקלופדיה יודאיקה, והערות של נצאר. החוברת הסתיימה בתיאור מאמציו של תאודור הרצל למען הציונות, בקריאה לאישים כמו הרצל, "שישכחו את האינטרסים הפרטיים שלהם לטובת הציבור", לקום מקרב האוכלוסייה הפלסטינית ולהתנגד לציונות. מטרתו של נצאר הייתה להסית את דעת הקהל נגד הציונות, שאת מטרותיה ופעילותה ראה כאיום על אופייה הערבי של ארץ ישראל, אך הוא גם התמקד בלהתריע בפני הציבור על מקרים שבהם השלטונות העות'מאניים ואחר כך הבריטיים שיתפו פעולה עם ציונים כדי להקל על רכישות קרקע יהודיות.
העיתונים "אל-כרמל" ו"פלסטין" ניהלו מסע תעמולה נגד הציונות, ובכך יצרו גורם של אינטגרציה בין הסנג'קים (מחוזות מנהליים עות'מאניים) השונים של ארץ ישראל.
שני העיתונים מיהרו לפתוח במאבק ציבורי בכל פרשה של רכישת קרקעות יהודית בזמן השלטון העות'מאני, ומספר פעמים אף הצליחה פעולתם זו לחבל בהשלמת העסקות.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914 התבטא נג'יב נצאר נגד כניסה טורקית לסכסוך והוכנס לרשימת מבוקשים. הוא הואשם בריגול למען הבריטים נגד טורקיה העות'מאנית ובעלות בריתה, ולכן ברח מביתו בחיפה לנצרת, ומשם נדד ברחבי הגליל ועבר הירדן המזרחי. הוא היה במנוסה במשך שלוש שנים, במהלכן חי עם רועי עיזים בדואים.
בזמן מלחמת העולם הראשונה (1914–1918) הופסק העיתון על ידי השלטון העות'מאני.
בין הכותבים התורמים לעיתון היו רבים שהשתתפו במרד הערבי של 1916, כמו האינטלקטואל הדרוזי עלי נאסר א-דין והמחנך והעיתונאי חמדי אל-חוסייני.
תקופת המנדט הבריטי

זמן מה לאחר סוף מלחמת העולם הראשונה, בתקופת המנדט הבריטי, חודשה העיתונות בארץ ישראל.
בתחילת שנות ה-20 היה העיתון מקורב לחוגי הוועד הפועל הערבי, ובהתאם לעמדתו גינה את ההתפרצויות האלימות של ערבים נגד יהודים במאי 1921 (מאורעות תרפ"א), וראה בהן מעשה של פרחחים.
משלהי 1923 בערך, החל העיתון לתמוך באופוזיציה לחוגי הוועד הפועל הערבי בפוליטיקה הפלסטינית, וחזר בו מגישתו האנטי-עות'מאנית: הוא החל לשבח את תקופת הח'ליפות, והודה כי טעה כשתמך ב"שוחרי המשרות והאינטרסים בשם הגזעיות (ענצריה)" (כלומר הלאומיים הערביים). העיתון תמך במפלגת האופוזיציה שקמה באותה שנה, "המפלגה הלאומית הערבית הפלסטינית", ובמרוצת שנת 1924 תקף את הוועד הפועל הערבי בשל מתינותו כביכול כלפי הציונות, והציג את "המפלגה הלאומית" כגורם העקבי ביותר בעמדתו האנטי-ציונית.
ב-22 באוגוסט 1925 התייחס העיתון לתופעה הנפוצה של מכירת קרקעות על ידי ערבים לידי יהודים, ולחלקם של המנהיגים הפוליטיים במצב הזה: "אין להאשים את הממשלה הבריטית על סירובה להיענות לתביעותינו. עלינו להאשים את עצמנו, שכן הפקדנו את ניהול עניינינו בידי אנשים שאינם ראויים לאמון, מוכרי קרקעות, מתווכים ומחפשי משרות, אשר הבריטים בזים להם והעם שמינה אותם ממעט בערכם".
ב-1926 החל "אל-כרמל" לפרסם את "דף האישה" (Safhat al-nisa) שערכה סאד'ג' נצאר. בין השנים 1926–1933 היא הגיבה בעיתון על מגוון רחב של נושאים, כולל פעילות נשים מקומית, אזורית ובינלאומית. היא עודדה נשים לגדל את בניהן ובנותיהן באופן שוויוני ולהתחיל לעבוד כדי להקל על עצמאותן הכלכלית. היא גם דחקה בנשים להיות מעורבות בפוליטיקה, תוך הימנעות מסיעתיות לטובת אחדות. בשנת 1930 היא הייתה חברה מייסדת ומזכירת "איגוד הנשים הערביות" בחיפה, שהיה אחד הענפים הלוחמניים יותר של תנועת הנשים בתקופת המנדט הבריטי.
בסוף שנות ה-30 תוארה סאד'ג' נצאר על ידי השלטונות הבריטיים כ"איום לביטחון הציבור" ו"תועמלנית בולטת". במרץ 1939 היא נעצרה על ידי המשטרה הבריטית והוחזקה במעצר מנהלי לפי תקנות ההגנה לשעת חירום בכלא לנשים בבית לחם עד פברואר 1940, אז נעצרה כי "היא עסקה באופן פעיל בתעמולה חתרנית". לאחר שחרורה חזרה בשנת 1941 לערוך את העיתון, בזמן שפעל ללא רישיון, עקב סירוב הרשויות הבריטיות לחדש אותו. היא המשיכה בפעילותה בתנועת הנשים עד 1948, אז הפכה לפליטה וכתבה עבור הוצאות לאור שונות בלונדון ובדמשק. נראה כי היא מתה בדמשק במהלך שנות ה-70.
הערות שוליים

1 2  יעקב שמעוני, ערבי ארץ־ישראל, עמ' 404.
↑  ברוך קימרלינג ויואל שמואל מגדל, פלסטינים: עם בהיווצרותו, עמ' 273.
↑  יהושע פורת, צמיחת התנועה הלאומית הערבית הפלסטינית 1918–1929, עמ' 17.
↑  Emanuel Beška, "ANTI-ZIONIST JOURNALISTIC WORKS OF NAJĪB AL-KHŪRĪ NASSĀR IN THE NEWSPAPER AL-KARMAL IN 1914", Asian and African Studies, 20, 2, 2011
↑  Emanuel Beška, "ARABIC TRANSLATIONS OF WRITINGS ON ZIONISM PUBLISHED IN PALESTINE BEFORE THE FIRST WORLD WAR", Asian and African Studies, 23, 1,2014
↑  יהושע פורת, צמיחת התנועה הלאומית הערבית הפלסטינית 1918–1929, עם עובד, תל אביב 1976, עמ' 7.
↑  עאדל מנאע, "מהזדהות כלל־אסלאמית לראשית התנועה הלאומית: אתגר ההתמערבות והציונות", בתוך: ההיסטוריה של ארץ ישראל, כרך 8, יהושע בן אריה, ישראל ברטל (עורכי הכרך), חלק ב, פרק 4, עמ' 193.
↑  יהושע פורת, צמיחת התנועה הלאומית הערבית הפלסטינית 1918–1929, עמ' 106.
↑  יהושע פורת, צמיחת התנועה הלאומית הערבית הפלסטינית 1918–1929, עמ' 172.
↑  יהושע פורת, צמיחת התנועה הלאומית הערבית הפלסטינית 1918–1929, עמ' 183.
↑  יהושע פורת, ממהומות למרידה: התנועה הלאומית הערבית הפלסטינית 1929–1939, עמ' 113.
מודעת פרסומת של הצלמת כרימה עבוד לעסק הצילום שלה ב"אל-כרמל", 1924.
אייס אוסטין

| --- | --- |

אוסטין, מאי 2019
 לידה:  28 בפברואר 1997 (בן 27) אטלנטיק סיטי, ניו ג'רזי, ארצות הברית
 שם במה:  אייס אוסטין אייס אוסטין היילי אייס אוסטין שייקספיר ריאן דפולו
 משקל:  86 ק"ג
 גובה:  1.73 מטר
 לאום:  אמריקאי
 קריירה מקצוענית:  4 באפריל 2015 – הווה (9 שנים)
 מאמנים:  אקדמיית CZW
 ליגות:  Impact Wrestling
אוסטין ג'יימס היילי (באנגלית: Austin James Highley; נולד ב-28 בפברואר 1997) הידוע יותר בשם הבמה שלו, אייס אוסטין הוא מתאבק אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות Impact Wrestling, שבו הוא אלוף העולם לזוגות הנוכחי של TNA ביחד עם כריס ביי. בארגון זה, הוא היה פעם אחת אלוף ה-X דיוויז'ן של אימפקט.
אוסטין החל את הקריירה שלו בארגון ההיאבקות Combat Zone Wrestling‏ (CZW) לאחר שסיים בהצלחה את האימונים בבית הספר להיאבקות של CZW. מנקודה זו הוא התקדם והופיע בארגוני היאבקות עצמאיים כמו Major League Wrestling‏ (MLW),‏ House of Hardcore‏ (HOH) של טומי דרימר, World Xtreme Wrestling‏ בפלורידה ו-Lucha Libre AAA Worldwide‏ (AAA) במקסיקו.
קריירת היאבקות מקצועית > Impact Wrestling > אלוף ה-X דיווז'ן (2019–2020)

בתחילת שנת 2019, שודרו קדימונים אשר נועדו לקדם את הבכורה של אייס אוסטין בארגון ההיאבקות Impact Wrestling. ב-8 במרץ בפרק של התוכנית !Impact, אוסטין ערך את קרב הבכורה שלו בארגון כאשר הוא גבר על ג'ייק אטלס. הוא נשאר בלתי מנוצח עד שערך את קרב הבכורה שלו באירוע השלם וצפה, United We Stand, שנערך ב-4 באפריל, במסגרת קרב אולטימייט X אשר קבע את הטוען לכתר לאליפות ה-X דיוויז'ן של אימפקט, שבסופו ג'וני אימפקט ניצח. באירוע רבליון, שנערך ב-28 באפריל, אוסטין ניצח בקרב משושה את איידן פרינס, אדי אדוארדס, ג'ייק כריסט, ג'ייק דינר ופיטי ויליאמס. לאחר מכן, אוסטין נקלע לפיוד קצר עם ויליאמס, שהוביל לקרב יחידים בין השניים בפרק של התוכנית !Impact, שבו אוסטין ניצח. רצף הניצחונות של אוסטין בקרבות יחידים הגיע לסיומו ב-21 ביוני בפרק של התוכנית !Impact, כשהפסיד ל-TJP, שביצע את חזרתו לארגון. אוסטין קיבל הזדמנויות להתמודד על אליפות ה-X דיוויז'ן של אימפקט באירועים Code Red ו-Unbreakable, שבשניהם הוא לא צלח במשימתו.
במהלך הקיץ של 2019, אוסטין פתח בפיוד עם אדי אדוארדס, כשהפיוד סבב סביב אשתו של האחרון, אלישה. אוסטין ניצח את אותו אדוארדס ב-11 באוקטובר בפרק של התוכנית !Impact בקרב העפלה לקרב הסולם המחומש על אליפות ה-X דיוויז'ן באירוע באונד פור גלורי. באירוע זה, שנערך תשעה ימים לאחר מכן, אוסטין זכה בתואר לאחר שניצח את טסה בלנצ'רד, דגה, ג'ייק כריסט ואייסי רומרו. אוסטין המשיך בפיוד שלו עם אדוארדס, כשהפסיד לו בקרב רחוב באירוע Prelude to Glory, אך ניצח בקרב רחוב ב-29 באוקטובר בפרק של התוכנית !Impact. הפיוד ביניהם הסתכם באירוע נו סרנדר, שנערך ב-7 בדצמבר, בקרב שולחנות שבו אדוארדס יצא עם ידו על העליונה. אוסטין הגן על תוארו בהצלחה נגד ג'ייק כריסט באירוע טרנינג פוינט, דז באירוע Motown Showdown וטריי באירוע הארד טו קיל.
בתחילת שנת 2020, אוסטין החל בפיוד עם אלופת העולם של אימפקט, טסה בלנצ'רד. הפיוד ביניהם התקדם לעבר קרב אלוף נגד אלוף באירוע סקריפייס, שנערך ב-22 בפברואר ובו בלנצ'רד ניצחה. מאחר שבלנצ'רד ניצחה, היא קיבלה הזדמנות להתמודד על אליפות ה-X דיוויז'ן של אוסטין ב-25 בפברואר בפרק של התוכנית !Impact. בקרב זה ביניהם אוסטין שמר על תוארו לאחר שהפסידה כתוצאה מפסילה בשל התערבות של טאיה ואלקירי. תקופת כהונתו של אוסטין כאלוף ה-X דיוויז'ן הגיעה לסיומה באירוע רבליון, שנערך ב-21 באפריל, כשנחל הפסד לווילי מאק. הוא קיבל קרב חוזר מול מאק ב-5 במאי בפרק של התוכנית !Impact במסגרת קרב משולש אשר כלל בנוסף את כריס ביי, לעומת זאת, בקרב זה מאק ניצח והגן על תוארו בהצלחה.
קריירת היאבקות מקצועית > Impact Wrestling > הציוות למאדמן פולטון (2020–היום)

לאחר שאיבד את אליפות ה-X דיוויז'ן, אוסטין השתתף בטורניר אשר קבע את הטוען לכתר לאליפות העולם של אימפקט. הוא ניצח את ריינו, הרננדז וונץ וכתוצאה מכך ניצח בטורניר. לעומת זאת, הוא לא צלח בניסיונו לזכות באליפות. לפיכך, הוא חבר לשורות המתאבק מאדמן פולטון על מנת להשיג את אליפות העולם של אימפקט. באירוע סלאמיברסרי, שנערך ב-18 ביולי, הוא השתתף בקרב הדחות מחומש על אליפות העולם הפנויה של אימפקט נגד טריי, ריץ' סוואן, אריק יאנג ואדי אדוארדס, שבסופו אדוארדס ניצח וזכה בתואר. באירוע באונד פור גלורי, שנערך ב-24 באוקטובר, אוסטין ופולטון אתגרו ללא הצלחה את הצפון (אית'ן פייג' וג'וש אלכסנדר) לקרב על אליפות הזוגות של TNA של האחרונים. מאותה הנקודה, אוסטין נעדר מהופעות מכיוון שהארגון לא מצא דרך לערב אותו בעלילות. לעומת זאת, הוא חזר באירוע ג'נסיס, שנערך ב-9 בינואר 2021, כשזכה בגביע הסופר X. באירוע עצמו, הוא גבר על סואיסייד בסיבוב הראשון, הדוד ג'ייק בחצי הגמר ובלייק כריסטיאן בגמר על מנת לזכות בטורניר.
חיים אישיים

אוסטין הוא מעריץ של כלי הסקייטבורד ומתאמן בפארקור.
אליפויות והישגים

הישגים בארגון ההיאבקות AAW Wrestling – AAW
אליפות הזוגות של AAW (פעם אחת)  - עם מאדמן פולטון
הישגים בארגון ההיאבקות Combat Zone Wrestling - CZW
אליפות ה-Wired של CZW (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות Desastre Total Ultraviolento – DTU
אליפות אלטרו אימפקטו של DTU (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות Impact Wrestling
אליפות ה-X דיוויז'ן של TNA (פעם אחת)
אליפות העולם לזוגות של TNA (פעם אחת, נוכחי) - ביחד עם כריס ביי
גביע הסופר X‏ (2021)
פרסי סוף השנה של Impact (פעמיים)
כוכב ה-X דיווז'ן של השנה (2020)
קרב השנה (2020)  – נגד אדי אדוארדס נגד טריי נגד אריק יאנג נגד ריץ' סוואן באירוע סלאמיברסרי
הישגים במגזין ההיאבקות Pro Wrestling Illustrated – PWI
PWI דירג אותו במקום ה-94 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2020
הישגים בארגון ההיאבקות The Wrestling Revolver – PWR
אליפות סקראמבל של PWR (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות World Xtreme Wrestling – WXW
אליפות אולטימייט הייבריד של WXW (פעם אחת, נוכחי)
הערות שוליים

↑  עדכון על מצבו של אייס אוסטין באימפקט
↑  אייס אוסטין זוכה בטורניר גביע הסופר X באירוע ג'נסיס (בספרדית)
↑  אייס אוסטין חותם על חוזה פתוח בארגון ההיאבקות MLW
| אלופי ה-X דיוויז'ן של אימפקט |
| --- | --- | --- |
| 2000 | AJ סטיילס • לו קי/סנסיי • ג'רי לין • סיקס-פאק • סוני סיאקי • קיד קאש • אמייזינג רד • כריס סייבן • מייקל שיין • קאזריאן • פיטי ויליאמס • כריסטופר דניאלס • סמואה ג'ו • ג'יי לית'ל • קורט אנגל • ג'וני דיביין • שיק עבדול באשיר • אריק יאנג • אלכס שלי • סואיסייד/מאניק • הומיסייד • דאג/דאגלס ויליאמס • רובי אי • אביס • בריאן קנדריק • אוסטין אריס • זימה איון/DJZ • רוב ואן דאם • קני קינג • סנאדה • רוקסטאר ספוד • טיגרה אונו • טרבור לי • אדי אדוארדס • מייק בנט • לאשלי |  |
| 2010 | טרבור לי • לו קי • סנג'יי דאט • טייג'י אישימורי • מאט סיידל • בריאן קייג' • ריץ' סוואן • ג'ייק כריסט • אייס אוסטין |  |
| 2020 | וילי מאק • כריס ביי • רוחיט ראג'ו • מאניק/TJP • ג'וש אלכסנדר • טריי מיגל (נוכחי) • מייק ביילי |  |
איליושין Il-2

איליושין Il-2 "שטורמוביק" (רוסית : Ил-2 Штурмовик) היה מטוס תקיפה סובייטי במלחמת העולם השנייה שיוצר במספרים גדולים מאוד. יחד עם ממשיכו Il-10, יוצר המטוס ב-36,163 יחידות, דבר שעשהו למטוס הצבאי הנפוץ בעולם, והמטוס שיוצר במספרים הגדולים ביותר לאחר הפוליקרפוב Po-2 . טייסי הצבא האדום כינוהו בחיבה "איליושה", והחיילים על הקרקע כינוהו בשמות "הגיבן", "הטנק המעופף" או "החייל המעופף".
פיתוח ותכנון

הרעיון למטוס תקיפה משוריין נהגה עוד בשנות השלושים על ידי דמיטרי פבלוביץ' גריגורוביץ' שייצר את המטוסים הדו-כנפיים המשוריינים Tsh-1 ו Tsh-2. באותה תקופה הוגבלו מטוסים משוריינים בביצועיהם, שכן לסובייטים לא היו מנועים חזקים להניעם. האיליושין Il-2 תוכנן על ידי סרגיי איליושין וצוותו בשנת 1938 בלשכת התכנון המרכזי 29 (ЦКБ-29) שהייתה למעשה גולאג. אב הטיפוס הראשון היה מטוס דו מושבי משוריין בשריון של 700 ק"ג פלדה סביב המנוע, תא הטייס, המקרנים ותא הדלק המרכזי. משקלו  היה יותר מארבע טונות וחצי, הווי אומר כי כ 15% ממשקלו היה השריון. אב הטיפוס המריא לראשונה ב-30 בדצמבר 1939 וזכה במכרז הממשלתי מול הסוחוי Su-6 שהיה דומה בתכנונו. עם זאת, התכנון הדו מושבי נזנח לטובת גרסה חד מושבית, ЦКБ-57 שהמריא לראשונה ב 12 באוקטובר 1940. מנוע המיקולין AM-35 המקורי בן 1,370 כוחות הסוס הסתבר כחלש מדי, והוחלף במיקולין AM-38 בן 1,680 כ"ס טרם נכנס המטוס לשירות.
בשנת 1941 החל יצור המטוס שזכה לציון Il-2, ו 249 יחידות נבנו לפני שגרמניה הנאצית פלשה לברית המועצות במבצע ברברוסה, 22 ביוני 1941.
הפעלה מבצעית

מטוס האיל-2 מילא תפקיד מכריע במערכה בחזית המזרחית, ובעיני הסובייטים היה המטוס החשוב ביותר בהיסטוריית לוחמת היבשה המודרנית. מטוסי השטורמוביק פעלו ביום ובלילה והיו מסוגלים לחדור את שריונם העבה של טנקי הפנתר והטיגר I הגרמניים, כמו גם להפיל מדי פעם מטוסי מסרשמיט Bf 109 שטייסיהם היו בלתי זהירים או בלתי מאומנים. על חיוניותו של השטורמוביק למאמץ הלחימה הסובייטי מעיד מברק ששלח סטלין לאיליושין: "...(מטוסים) אלו חיוניים לצבא האדום כמו אוויר ולחם".
טבילת האש של המטוס הייתה מספר ימים לאחר פלישת הנאצים, כשרגימנט התקיפה (ShAP) מס' 4 נלחם מעל נהר הברזינה. המטוסים היו חדשים וצוותי הקרקע והאוויר בלתי מאומנים לחלוטין.
לימוד חולשות וחוזקות המטוס הביא לאימוץ טקטיקות משופרות בחיל האוויר הסובייטי. במקום טיסה אופקית וישרה בגובה 50 מטר, נהגו טייסי השטורמוביק לתקוף מימין לשמאל בפנייה וצלילה רדודה של 30 מעלות, בגל של 4-12 מטוסים, שכן למרות שרקטות ה RS-82 שלהם יכלו להרוס רק"מ גרמני בפגיעה יחידה, הן היו כה בלתי מדויקות שנדרש מספר רב של שיגורים להבטיח פגיעה. בהמשך נהגו טייסי שטורמוביק מיומנים לתקוף רק"מ באמצעות תותחיהם בלבד.
השטורמוביק היה מטוס רב עצמה לתקיפת קרקע, אך סבל מאבדות גדולות למיירטים הגרמניים שראו בו טרף קל בשל איטיותו וכושר תמרונו הנמוך. בפברואר 1942 הוחזרה משולחן השרטוטים הגרסה הדו מושבית, Il-2M שבו ישב מקלען אחורי תחת חופה מוארכת. הדגם נכנס לשירות בספטמבר אותה שנה וכל המטוסים החד-מושביים הוסבו לתצורה זו. בהמשך שופר המטוס על ידי החלפת תותחי 20 המ"מ ל 23 מ"מ ואחר כך ל 37 מ"מ, שיפורים אווירודינמיים, שימוש בציפוי עץ במקום מתכת בכנפיים וקיבולת דלק מוגדלת. ב-1943, יוצר הדגם "סימן 3" עם כנפיים חדשות, משוכות לאחור ב-15 מעלות בחלקן החיצוני, מה ששיפר משמעותית את כושר התמרון והביצועים. זו הייתה גרסת השטורמוביק הנפוצה ביותר. יוצרו גם דגמים עם מנוע רדיאלי, על מנת להתגבר על המחסור במנועי המיקולין הטוריים ב-1942. עם זאת, המנוע היה מותקן בלאבוצ'קין La-5 שהיה בעדיפות גבוהה יותר. מטוס הסוחוי Su-2 היה גם כן בעל מנוע רדיאלי, אך יוצר בכמויות קטנות ונחשב לוקה בביצועיו ובחימושו ההגנתי לעומת השטורמוביק. גם צורתו של הסוחוי הזכירה פוקה-וולף Fw 190, מה שגרם לעיתים לכוחות נ"מ סובייטיים ליירטו בטעות.
טייסי לופטוואפה נהגו לתקוף מלמעלה ולכוון אל תא הטייס ושורשי הכנפיים של מבני השטורמוביק מתחתיהם. כמה אלופי טייס גרמניים טענו שהם היו תוקפים מלמטה ומאחור, מחוץ לטווח ראייתו של המקלען האחורי (בדגמי השטורמוביק המאוחרים) ופגעו במצנן השמן החשוף. בראיונות שלאחר המלחמה טייסי שטורמוביק טענו כי תיאור זה אינו סביר, שכן הם היו טסים בגובה נמוך, מתחת 50 מטרים, והמצנן בולט רק 10 ס"מ  מגוף המטוס. איום משמעותי יותר לשטורמוביקים היה הנ"מ. תותחי 20 ו 37 מ"מ נחשבו לסיכון הגדול ביותר, שכן תותח 88 המ"מ המאיים היה בעל קצב אש איטי מדי מכדי להיות יעיל כנגד השטורמוביקים שטסו במהירות בגובה נמוך.
שריון המטוס, שהיה בעובי 5-12 מ"מ סביב תא הטייס והמנוע, הקנה למטוס חסינות כמעט מוחלטת בפני נשק קל ומקלעים, ואף היה יעיל כנגד פגיעות אקראיות מתותחים גדולים יותר. ישנן עדויות על עמידות שמשת הטייס המשוריינת בפגיעות ישירות של תותח 20 מ"מ. אך עמדת המקלען האחורי לא הייתה משוריינת כולה, ושיעור האבדות של המקלענים היה גבוה פי 4 משל הטייסים. גורם נוסף לאבדות הגבוהות הייתה ההוראה החד משמעית לא לשוב לבסיס עם תחמושת ופצצות שלא הוטלו. גם החי"ר הסובייטי ביקש לעיתים ממטוסי השטורמוביק לחלוף מעל הגרמנים גם כשאזלה התחמושת, כדי לנצל את המוניטין המאיים שיצא לו בקרבם.
צוות אוויר > טייסי Il-2 מפורסמים

בין צוותי האוויר שזכו לפרסום במטוסי Il-2 הייתה סרן אנה יגורובה, טייסת שביצעה 260 משימות קרב. היא עוטרה 3 פעמים, מהם האחרונה "לאחר מותה", שכן היא נחשבה כמתה לאחר שמטוסה הופל. היא הצליחה לשרוד במחנה ריכוז גרמני ושבה למולדתה. טייס שטורמוביק אחר, סגן משנה איוואן גריגוריביץ' דרצ'נקו היה אחד מארבעת האנשים היחידים שעוטר במדליית גיבור ברית המועצות ובכל שלוש דרגות עיטור התהילה. הטייסים בגלדינוב, מילניקוב, אלכסנקו וגרדייב עוטרו כל אחד פעמיים במדליית גיבור ברית המועצות.
גיבור ברית המועצות ט. קוזנצוב שרד התרסקות של מטוסו ב 1942, בעת שהופל כששב ממשימת סיור. קוזנצוב הצליח להחלץ משבר המטוס והתחבא בסמוך. למרבה הפתעתו, Bf-109 גרמני נחת ליד שבר מטוסו והטייס הגרמני החל מלקט שאריות מהאיליושין. קוזנצוב פעל במהירות, רץ אל המסרשמיט והצליח לטוס בו חזרה לבסיסו.