stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עד ירושלים
האניות האחרונות

הדמות המרכזית בחלק זה היא גדליה ברנצ'וק, סופר, שהופיע כדמות משנה כאחד מחברי מערכת "הדרך" בחלק הראשון. אחרי סגירת העיתון נעצרו חברי המערכת וגורשו מהארץ. ברנצ'וק נשאר לבד, ללא חוג ידידיו. גם הוא מתכנן לעזוב את הארץ אך לפני כן עליו להשלים משימה אישית: סיום כתיבת הרומן שלו, בן ארבעת החלקים. עד כה סיים רק את החלק הראשון, והוא תקוע באמצע החלק השני בגלל מחסום כתיבה. ברנצ'וק המתוסכל מעביר את ימיו במחשבות ובטלה. כל יום מכריח את עצמו לשבת אל שולחן-הכתיבה, אך דבר לא עולה במוחו. הוא מתבודד רוב הזמן, מתחיל קשרים עם נשים ושומט אותם. ידיד אחד יש לו - אנזלמוס מיאר, פקיד בנק צעיר, עולה מווינה. מיאר הבליין שונה מברנצ'וק בכל דבר אפשרי, אך ברנצ'וק מוצא עניין בשיחה איתו. בהמשך, מגיע ברנצ'וק לידי יאוש מיצירתו ושורף את החלק השני, הבלתי גמור. כאשר מגיעים נחילי ארבה לארץ, ברנצ'וק, שאין לו דבר אחר לעשות, מצטרף למתנדבים היוצאים לעזור לאיכרי המושבות להילחם בארבה. השהות במושבה מרעננת אותו, ובשובו הוא חוזר לשולחן הכתיבה ומשלים תוך זמן קצר, כאחוז אקסטזה, את כתיבת החלק השני של הרומן. התוצאה מושלמת בעיניו, והוא מוותר על שני החלקים הנוספים שתכנן. רוחו מרוממת. כעת הוא יכול להרשות לעצמו לעזוב את הארץ. הוא יורד ליפו, אך מגלה שהיציאה נעשתה קשה מבעבר. אניות מעטות מגיעות לנמל וכל אחת מהן נדמית כאחרונה. בכל זאת ברנצ'וק אופטימי. הוא מאמין שיצליח, תוך שימוש בתעודת הזהות הרוסית שברשותו, לצאת מהארץ, להגיע לאמריקה ולפרסם שם את הרומן שלו. מכאן מתחילה "סאגת" העלייה לאניה, הנפרשת על פני עשרים עמודים של תלאות ותהפוכות.
הספר מסתיים בכך, שברנצ'וק לא הצליח לעלות ל"אניה האחרונה" שלו. הוא עוכב לחקירה בנמל, והעובדה שהתעתמן התגלתה. הוא נכלא כעריק מהצבא הטורקי, הצליח לברוח ולצאת מיפו, אך חזר לאחר יומיים בניסיון נואש לחלץ את כתב-היד שלו, שנשאר בבית-המכס בנמל. למזלו, הצליח בכך. "אוצרו" נשאר בידו. כעת הוא יוצא אל מושבות הגליל כדי להסתתר מפני המשטרה הטורקית.
שַמות

הדמות המרכזית בחלק זה היא מאיר פונק, נגר במקצועו, שהופיע כדמות משנה בחלק השני. פונק בא גם הוא כמתנדב לגירוש הארבה במושבות. ברנצ'וק התיידד איתו והתרשם מאוד הן ממראהו הנאה והחסון והן מהאופטימיות ושמחת החיים שבו. הוא מצא בפונק שילוב של חוסן פיזי ונפשי.
בשובו מהמושבות שוכר פונק חדר אצל משפחת ויטשטיין, משפחה דתית מהיישוב הישן בירושלים. דרך משפחה זו נפרשים לפני הקורא הפגעים והאסונות שמביאה המלחמה, והאסון הגדול מכולם הוא ההשחתה המוסרית. נראה שהמלחמה עושה שַמות בירושלים: למרות, ואולי בגלל, היותה עיר-עורף מדרדרת המלחמה את החברה כולה לשחיתות ופריצות. בתוך זה מתבלט ("מאיר") פונק ביופיו, חוסנו המוסרי וטוב לבו. בת המשפחה, אסתר, מתאהבת בו, והוא משיב לה אהבה אם כי לא בלב שלם. במהרה עליו להתגייס לצבא הטורקי, כי שנת הדחיה שקבלו המתעתמנים מגיעה לסיומה. אסתר מצליחה להשיג את מחצית הסכום הדרוש לשחרורו של פונק מהצבא, ובאה לפדות אותו מהקסרקטין בו מוחזקים המגויסים לפני החיול. בצאתם יחד מהקסרקטין הוא מציע לה נישואים, ונראה לרגע שסיפורו של הזוג יסתיים בכי טוב. אולם, הימים הספורים שבילה פונק בקסרקטין הטורקי, בו הוכה והושפל, ערערו את חוסנו הפנימי. כלפי חוץ הוא משתדל לנהוג כרגיל, אך רוחו שבורה והוא מואס בחייו. הוא פונה עורף למאמצי אשתו ומשפחתה להשיג את מחצית הסכום החסרה לפדיונו, וחוזר מרצונו לצבא.
חלק זה, האחרון בטרילוגיה, מסתיים בהתאבדותו של פונק. הוא עוזב את יחידתו, מרחיק לתוך המדבר ועולה על גבעה. שם הוא עושה חשבון נפש אחרון, ויורה בעצמו. הטרילוגיה נחתמת באפילוג קצר, בו נפגשים ברנצ'וק ומיאר בירושלים. שיחתם נסבה על מאיר פונק. ברנצ'וק מבין בחוש מה קרה לאחרון - אובדן הרצון לחיות בגלל המפגש עם אכזריות החיים, וסירוב מוסרי לחיות בעולם שהתבהם. מיאר, מצידו, מספר כי ראה את אסתר עם התינוק, שנולד לה ממאיר פונק. פניו דומים לפני אביו והוא בריא ושופע חיים.
"בראשית המבוכה" כרומן מפתח

חברי מערכת "האחדות", (מימין לשמאל) יישובים: יצחק בן-צבי, דוד בן-גוריון ויוסף חיים ברנר; עומדים: אהרן ראובני ויעקב זרובבל (1912)
שלושת חלקי הטרילוגיה התפרסמו כרומנים נפרדים בשנות ה-20 של המאה ה-20. לגבי הרומן הראשון, בראשית המבוכה, קיימת הסכמה בין הפרשנים כי הוא רומן מפתח. זאת מכיוון שהוא מבוסס על אירועים ודמויות בהיסטוריה של היישוב. כך, תיאור עיתון "הדרך" וחברי המערכת שלו מבוסס על עיתון "האחדות", ביטאון מפלגת פועלי ציון. העיתון יצא בירושלים החל מיוני 1910, ונסגר בצו השלטון הטורקי בינואר 1915. העורכים הראשיים של "האחדות" היו יצחק בן-צבי, רחל ינאית בן-צבי, דוד בן-גוריון ויעקב זרובבל. בעריכה ובכתיבה השתתפו, בין השאר, גם יוסף חיים ברנר, אלכסנדר חשין ואהרן ראובני.
בדיקת העובדות ההיסטוריות מעלה, כי התיאור הספרותי של חברי מערכת "הדרך", התנהלותו של העיתון בחודשי המלחמה הראשונים ונסיבות סגירתו בצו השלטון - כל אלה דומים עד מאוד למה שאירע במציאות בעיתון "האחדות". למעשה, השוני הוא בפרטים קטנים, כמו, למשל, העמדת המערכת על גברים בלבד, תוך "העלמת" האישה שהייתה שותפה להם, או "שיכון" המערכת ובית הדפוס שלה בבית אחד, בעוד שבמציאות שכנו השניים במקומות שונים בירושלים.
בנוסף, חברי מערכת "הדרך" מתוארים ומאופיינים כך, שניתן לזהות בהם בבירור אישים במערכת "האחדות":
יצחק בן-צבי משמש כבסיס לעיצוב דמותו של חיים רם. רם ממשיך להופיע באופן פעיל גם בחלק השני של הטרילוגיה.
דוד בן-גוריון מיוצג בדמותו של גבעוני.
יעקב זרובבל מיוצג על ידי בן-מתתיהו.
אלכסנדר חשין מיוצג על ידי סולודוכין.
אהרן ראובני עצמו מיוצג על ידי גדליה ברנצ'וק. דמותו מופיעה בכל חלקי הטרילוגיה: משנית בחלק הראשון, ראשית בחלק השני ובעלת "המילה האחרונה" באפילוג.
שני החלקים הנוספים בטרילוגיה מכילים גם הם "חומרי מפתח". דוגמה מרשימה לכך יש בחלק השני, בתיאור ניסיונו האמיץ של חיים רם (בן צבי) לבטל את צו הגירוש נגד עורכי "הדרך" ("האחדות"). עם זאת, הכמות והצפיפות של "חומרי המפתח" פחותות בחלקים אלו בהשוואה לחלק הראשון, לכן התואר "רומן מפתח" חל, למעשה, רק על "בראשית המבוכה".
לקריאה נוספת

נתן זך, "אמנות הרומן של א. ראובני", בתוך אהרן ראובני, מבחר מאמרי ביקורת על יצירתו, בעריכת יגאל שוורץ, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1992
דן מירון, "הטרילוגיה הירושלמית של א. ראובני", בתוך אהרן ראובני, מבחר מאמרי ביקורת על יצירתו, בעריכת יגאל שוורץ, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1992
גרשון שקד, "הטרילוגיה 'עד ירושלים' לא. ראובני", בתוך אהרן ראובני, מבחר מאמרי ביקורת על יצירתו, בעריכת יגאל שוורץ, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1992
יגאל שוורץ, "לחיות כדי לחיות: אהרן ראובני מונוגרפיה", הוצאת מאגנס, 1993.
הערות שוליים

↑  הציטוט הוא מתוך הקדמת המחבר
↑  יגאל שוורץ, לחיות כדי לחיות - אהרן ראובני (מונוגרפיה), הוצאת יד בן צבי, 1993, עמ' 202-205
עקב אפור

| עקב אפור |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: דורסי יום
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: נציים
תת־משפחה:: עקבים
סוג:: עקב אפור
שם מדעי
 Butastur ‏הודג'סון, 1843

עקב אפור (שם מדעי: Butastur) הוא סוג של עוף דורס ממשפחת הנציים ומתת-משפחת העקבים המצויים בעולם הישן. מין אחד באפריקה שמדרום לסהרה והשאר בדרום-מזרח אסיה והודו. הם שוכנים באזורים טרופיים ביערות או בשטחים פתוחים.
אלו מיני עקבים קטנים יחסית באורך 30-45 ס"מ בממוצע. הם בעלי ראשים אפורים ומקורים קטנים אך מעוקלים בצבע צהוב. הם ניזונים ממגוון בעלי חיים כולל חרקים, זוחלים קטנים, מכרסמים, ארנבות ועופות.
מינים

בסוג ישנם 4 מינים:
עקב אדום-כנפיים (Butastur liventer)
עקב חגבי (Butastur rufipennis)
עקב לבן-עיניים (Butastur teesa)
עקב אפור-פנים (Butastur indicus)
עקב הלטאות

| עקב הלטאות |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: דורסי יום
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: נציים
תת־משפחה:: עקבים
סוג:: עקב הלטאות
מין:: עקב הלטאות
שם מדעי
 Kaupifalco monogrammicus ‏טמינק, 1824

עקב הלטאות על ענף.
עקב הלטאות (שם מדעי: Kaupifalco monogrammicus) הוא מין של עוף דורס אפריקני יחידי בסוג Kaupifalco. הוא איננו קשור למיני העקבים כשמו אלא דווקא לנץ. הוא קטן ביותר ואורכו 35–38 ס"מ. מוטת כנפיו עד 1.2 מ' ומשקלו 250–280 גרם. צבעו של הנץ אפור בראש ובחזה עם גרון לבן ועליו פס שחור. הבטן לבנה ומפוספסת מעט ומתחתיה הנוצות שחורות. הכנפיים לבנות מעט עם קצוות כהות והזנב שחור. הראש קטן ועגלגל ובעל מקור צהוב ועיניים חומות וגדולות העוזרות לו לאתר את טרפו מגבוה. שני הזוויגים דומים בגודלם והם חיים יחדיו.
העקב חי באפריקה שמדרום לסהרה בעיקר בחורשים ויערות פתוחים אך גם בסוואנה. הם מקננים על גבי דקלים ומטילים 3 ביצים.
כמו רוב הנציים גם עקב זה אוכל בשר והוא מתמחה בעיקר בטרף של לטאות קטנות כמו זיקיות, חומטיים, לטאיים ושממיתיים וכן נחשים, חרקים גדולים כמו חגבים או פרפרים, יונקים קטנים ועופות. הוא קוטל אותם בטפריו החזקים.
הערות שוליים

↑  עקב הלטאות באתר הרשימה האדומה של IUCN
ספרינגפילד (מיזורי)

| --- | --- |
דגל ספרינגפילדדגל ספרינגפילד

פארק בספרינגפילד
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  מיזורי מיזורי
 מחוז:  גרין
 ראש העיר:  Ken McClure
 תאריך ייסוד:  1830
 שטח:  213.18 קמ"ר
 גובה:  396 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  169,176 (1 באפריל 2020)
  ‑ במטרופולין:  436,712 (2010)
  ‑ צפיפות:  753.6 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  37°11′42″N 93°17′10″W﻿ / ﻿37.19500°N 93.28611°W﻿ / 37.19500; -93.28611
 אזור זמן:  UTC -6
 www.springfieldmo.gov
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מיזורי מוגדלת) ג'פרסון סיטי קנזס סיטי סנט לואיס סנט ג'וזף ג'ופלין אילינוי קנ. טנסי ארקנסו אוקלהומה קנזס נב. איווהספרינגפילד(למפת מיזורי רגילה) ג'פרסון סיטי קנזס סיטי סנט לואיס סנט ג'וזף ג'ופלין אילינוי קנ. טנסי ארקנסו אוקלהומה קנזס נב. איווהספרינגפילד   tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
ספרינגפילד (באנגלית: Springfield) היא בירת מחוז גרין במדינת מיזורי בארצות הברית. העיר שוכנת באזור הרי אוזרק בדרום מיזורי. בעיר מתגוררים 159,498 תושבים (נכון ל-2010), מה שהופך אותה לעיר השלישית בגודל אוכלוסייתה במיזורי, אחרי קנזס סיטי וסנט לואיס. במטרופולין של העיר מתגוררים 436,712 תושבים (נכון ל-2010).
היסטוריה

ספרינגפילד נוסדה ב-1830 על ידי ג'ון פולק קמפבל. מקור השם "ספרינגפילד" לא ברור, אם כי הדעה הנפוצה ביותר שהיא שהעיר נקראה על שם העיר ספרינגפילד במדינת מסצ'וסטס. העירייה של ספרינגפילד החלה לתפקד ב-1838.
ב-1849 נפתחה מסילת רכבת שקישרה את ספרינגפילד לסנט לואיס. כעבור כמה שנים נפתחו עוד מסילות וספרינגפילד הפכה לצומת דרכים אזורי.
ב-10 באוגוסט 1861, במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, התרחש בקרבת העיר קרב וילסון'ס קריק (אנגלית), בו ניצחו כוחות קונפדרציית המדינות של אמריקה את כוחות האיחוד, אך כוחות הקונפדרציה לא המשיכו לכיוון העיר. ב-25 באוקטובר באותה שנה התרחש קרב ספרינגפילד הראשון, בו ניצחו כוחות האיחוד באחד הניצחונות היחידים שלהם באותו זמן בדרום מיזורי. השליטה באזור המשיכה לעבור בין צד לצד עד שב-8 בינואר 1863 התרחש קרב ספרינגפילד השני, בו שוב ניצחו כוחות האיחוד והעיר נותרה תחת שליטתם עד סוף המלחמה.
ב-1887 העיירה נורת' ספרינגפילד אוחדה לתוך ספרינגפילד.
ב-1926 נחנך בעיר כביש 66, שהיה ציר תחבורה ראשי בארצות הברית.
כלכלה

כלכלת העיר מתבססת בעיקר על תעשייה, תיירות ושירותי בריאות וחינוך.
חינוך

בעיר פועלים מספר אוניברסיטאות ומוסדות להשכלה גבוהה, בהם אוניברסיטת המדינה של מיזורי, אוניברסיטת דרורי ואוניברסיטת איוונג'ל (Evangel University).
תרבות

כמו ערים רבות ברחבי המדינה, ספרינגפילד ראתה תחייה מחודשת באזור מרכז העיר שלה. רבים מהבניינים הישנים יותר שופצו למבנים מעורבים כגון לופטים, שטחי משרדים, מסעדות, בתי קפה, ברים, בוטיקים ומקומות מוזיקה. במרכז העיר ספרינגפילד יש תיאטראות היסטוריים ששוחזרו למצבם המקורי, כולל תיאטרון גיליוז ותיאטרון לנדרס.
בשנת 2001 נפתח שלב א' של פארק עמק הירדן יחד עם פארק הקרח של מדיהקום. שלב ב' של פארק עמק הירדן הושלם בשנת 2012. בשנת 2001 גם נפתח The Creamery Arts Center, בניין בבעלות עיר בתוך פארק עמק הירדן. זהו ביתם של מועצת האמנויות האזורית של ספרינגפילד, האופרה האזורית של ספרינגפילד, בלט ספרינגפילד והתזמורת הסימפונית של ספרינגפילד, ומספק משרדים ומרחב מפגשים לארגוני אמנות אחרים המשרתים את הקהילה. המרכז שופץ וכולל שתי גלריות לאמנות עם תערוכות חודשיות, ספריית אומנויות, אולפני חזרות וכיתות המציעות סדנאות אמנות ופעילויות מעשית. המתקנים כוללים גם כיתה חיצונית.
העיר נחשבת למקום בו הוכן לראשונה עוף בקשיו.
תחבורה

את העיר משרת נמל התעופה הלאומי ספרינגפילד-ברנסון, הנמצא במרחק של כ-8 קילומטרים צפון-מערבית לעיר.
ספרינגפילד נמצאת על מסלול כביש בין-מדינתי 44, המקשר בין העיר סנט לואיס במזרח מיזורי ובין מדינת אוקלהומה עד ויצ'יטה פולס בצפון טקסס.
ערים תאומות

יפן איססקי, יפן
מקסיקו טלקפקה, מקסיקו
צרפת טור, צרפת
הערות שוליים

1 2  אתר American FactFinder של לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית.
1 2  אוכלוסייה במטרופולינים לפי מפקד 2010 והערכות אוכלוסייה ב-2011, לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית.
↑  https://www.nytimes.com/2009/03/11/dining/11cashew.html
| דגל מיזורי מדינת מיזורי |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | ג'פרסון סיטי |  |
| אזורים גאוגרפיים | המטרופולין של קנזס סיטי • רמת אוזרק • הרי סנט פרנסואה |  |
| היישובים הגדולים ביותר | קנזס סיטי • סנט לואיס • ספרינגפילד • אינדפנדנס • קולומביה • לי'ס סאמיט • או'פאלון • סנט ג'וזף • סנט צ'ארלס • סנט פיטרס • בלו ספרינגס • פלוריסאנט • ג'ופלין • צ'סטרפילד • ג'פרסון סיטי • קייפ ג'ירארדו • ווילדווד • יוניברסיטי סיטי • וונטסוויל • בולווין |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות מיזורי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557213705171  GND: 4305443-2  ISNI: 0000 0004 4661 4753  LCCN: n81038736  MusicBrainz: 3f044614-f699-4736-a6c6-79a5a55403d6  NARA: 10045846  NKC: ge478590  VIAF: 143678046   WorldCat (עם VIAF): 143678046
סטיב קין

| --- | --- |

 לידה:  28 במרץ 1953 (בן 71) סידני, אוסטרליה 
 ענף מדעי:  כלכלה פוסט-קיינסיאנית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סידני 
 מוסדות:  אוניברסיטת סידני המערבית (1996–2013)  אוניברסיטת קינגסטון 
 
סטיב קין (באנגלית: Steve Keen; נולד ב-28 במרץ 1953) הוא כלכלן פוסט-קיינסיאני אוסטרלי, לשעבר פרופסור חבר לכלכלה באוניברסיטת מערב סידני. הוא מזוהה מבקר גם את הכלכלה הנאו-קלאסית המודרנית וחלק מעקרונות הכלכלה המרקסיסטית כלא-עקביות, לא-מדעיות וחסרות בסיס אמפירי. קין הושפע בעיקר בהגותו הכלכלית מהיימן מינסקי, פיירו סראפה (Piero Sraffa) וג'וזף שומפטר. עבודתו העכשווית מתמקדת בעיקר על מודלים מתמטיים וסימולציות של חוסר יציבות פיננסית. עבודתו זכתה לחשיפה רבה יותר לאחרונה בגלל שהוא חזה את המשבר הכלכלי העולמי של שנת 2008.
ביוגרפיה

קין נולד בשנת 1953 לאב בנקאי. הוא החל ללמוד כלכלה באוניברסיטת סידני בשנת 1971, אבל לאחר שהרגיש שאין קשר אמיתי בין הנוסחאות שלמד לבין המציאות הכלכלית עבר ללמוד משפטים, תחום בו קיבל תואר ראשון, תוך שהוא ממשיך לקחת קורסים בכלכלה. לאחר סיום לימודיו עבד כמורה, עיתונאי שסיקר את תחום המחשבים ובארגון סיוע בינלאומי. עזרה בסיוע לארגון של עסקים גרמה לו לשוב ולהרהר בבעיות שבטענות הרווחות של אנשי הכלכלה ועל כן החליט לשוב לאקדמיה. הוא עשה תואר שני בכלכלה באוניברסיטת ניו סאות' ויילס. במהלך לימודיו נתקל במאמר של היימן מינסקי שהסביר את המשברים הכלכליים בהתרחבות האשראי בתקופות שפע והחליט לעשות דוקטורט בנושא. בהמשך הוציא את הספר Debunking Economics
 בו מוצגת ביקורתו המקיפה על הכלכלה הנאו-קלאסית.
חוסר יציבות פיננסית ודפלציית חובות

רוב עבודותיו של סטיב קין מתמקדות בפיתוח תאוריית Financial Instability Hypothesis של היימן מינסקי.
ביקורתו על התאוריה הנאו-קלאסית של החברות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
פרסומים נוספים

Lee, Frederick S. and Steve Keen (2004): "The Incoherent Emperor: A Heterodox Critique of Neoclassical Microeconomic Theory", Review of Social Economy, V. 62, Iss. 2: 169-199
Co-editor of: Commerce, Complexity and Evolution: Topics in Economics, Finance, Marketing, and Management: Proceedings of the Twelfth International Symposium in Economic Theory and Econometrics. New York: Cambridge University Press. ISBN 0-521-62030-9.
הערות שוליים

↑  Jenny Tabakoff, Profile: Steve Keen, August 27, 2008, The Sydney Morning Herald
↑  Debunking Economics: The Naked Emperor of the Social Sciences, (2001, Pluto Press Australia) ISBN 1-86403-070-4
↑  Steve Keen,
Steve Keen’s DebtWatch No 31 February 2009: “The Roving Cavaliers of Credit”, Debtwatch
,January 31st, 2009
↑  Steve Keen (1995): "Finance and economic breakdown: modelling Minsky’s Financial Instability Hypothesis", Journal of Post Keynesian Economics, Vol. 17, No. 4, 607–635
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007450924005171  PLWABN: 9810639548705606  BnF: cb169440381 (data)  GND: 141409037  ISNI: 0000 0001 1702 4090  LCCN: n84187054  NKC: vse2014829864  NTA: 228020654  ORCID: 0000-0002-0439-1809  ResearcherID: F-3388-2014  SUDOC: 067213774  VIAF: 122247186   WorldCat (עם VIAF): 122247186
סטיבן צובר

סטיבן צובר (בגרמנית: Steven Zuber, נולד ב-17 באוגוסט 1991 בווינטרטור, שווייץ) הוא כדורגלן שווייצרי המשחק בעמדת הקשר בא.א.ק. אתונה ובנבחרת שווייץ.
קריירת מועדונים

צובר ערך את הופעת הבכורה שלו במדי גראסהופרס ב-12 ביולי 2008 בסיבוב השני של גביע האינטרטוטו, כאשר הוא קם כמחליף בדקה ה-83. צובר סיכם את תקופתו בגראסהופרס בתקופה של חמש שנים עם למעלה ממאה הופעות ועשרים שערים. בשנת 2013, צובר הוחתם לחוזה של חמש שנים עבור צסק"א מוסקבה.
הוא ערך את הופעת הבכורה במדי צסק"א ב-13 ביולי במסגרת הסופר קאפ הרוסי נגד זניט סנקט פטרבורג, אותו משחק נגמר בניצחון 0–3 לקבוצתו. ארבעה ימים מאוחר יותר, ערך צובר את הופעת הליגה הראשונה שלו כנגד העולה החדשה, אוראל מיקטרינבורג.
קריירה בינלאומית

צובר היה חלק מהנבחרת האולימפית של שווייץ באולימפיאדת לונדון 2012. ב-1 ביוני 2017 ערך צובר את הופעת הבכורה שלו בנבחרת שווייץ הבוגרת בניצחון 1–0 על נבחרת בלארוס במשחק ידידות. ב-27 במרץ 2018 כבש צובר את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 6–0 על נבחרת פנמה גם כן במסגרת משחק ידידות. צובר נכלל בסגל נבחרת שווייץ למונדיאל 2018 ברוסיה, ערך 3 הופעות ואף כבש את שער השוויון בתיקו 1–1 עם נבחרת ברזיל במסגרת שלב הבתים. צובר נכלל בסגל נבחרת שווייץ גם ליורו 2020. ושותף ב-4 מתוך 5 המשחקים של שווייץ בטורניר. את טורניר מונדיאל 2022 הוא החמיץ בגלל פציעה. והוא נכלל בסגל נבחרת שווייץ ליורו 2024.
תארים

הגביע השווייצרי: 2012/13
ליגת העל הרוסית בכדורגל: 2013/14
הסופר קאפ הרוסי: 2013, 2014
ליגת העל היוונית: 2022/23
הגביע היווני: 2022/23
מלך השערים בגביע השווייצרי : 2010/11
מלך הבישולים ביורו: 2020 (4 בישולים)
הערות שוליים

↑  Ryan DabbsContributions from Matthew Walthert last updated, Switzerland Euro 2024 squad: Murat Yakin's full team, fourfourtwo.com, ‏2023-10-03 (באנגלית)
| נבחרת שווייץ – אולימפיאדת לונדון (2012) |
| --- | --- | --- |
|  1 בנאליו •  2 הוכשטרסר •  3 דאפרלה •  4 בוף •  5 אפולטר •  6 ויס •  7 אמגארה •  8 אבראשי •  9 פריי •  10 קסאמי •   11 מחמדי •  12 דרמיץ' • 13 רודריגס •  14 צובר • 15 קלוזה • 16 שר • 17 מורגנלה • 18 זיגריסט • מאמן: תמי |  1 בנאליו •  2 הוכשטרסר •  3 דאפרלה •  4 בוף •  5 אפולטר •  6 ויס •  7 אמגארה •  8 אבראשי •  9 פריי •  10 קסאמי •   11 מחמדי •  12 דרמיץ' • 13 רודריגס •  14 צובר • 15 קלוזה • 16 שר • 17 מורגנלה • 18 זיגריסט • מאמן: תמי | שווייץ |
| נבחרת שווייץ – מונדיאל 2018 |
| --- | --- | --- |
|  1 זומר •  2 ליכטשטיינר •  3 מובאנג'ה •  4 אלבדי •  5 אקאנג'י •  6 לאנג •  7 אמבולו •  8 פרוילר •  9 ספארוביץ' •  10 ג'אקה •   11 בהראמי •  12 מבוגו • 13 רודריגס •  14 צובר • 15 דז'מאילי • 16 פרננדס • 17 זקאריה • 18 גבראנוביץ' • 19 דרמיץ' • 20 דז'ורו • 21 בירקי • 22 שר • 23 שאקירי • מאמן: פטקוביץ' |  1 זומר •  2 ליכטשטיינר •  3 מובאנג'ה •  4 אלבדי •  5 אקאנג'י •  6 לאנג •  7 אמבולו •  8 פרוילר •  9 ספארוביץ' •  10 ג'אקה •   11 בהראמי •  12 מבוגו • 13 רודריגס •  14 צובר • 15 דז'מאילי • 16 פרננדס • 17 זקאריה • 18 גבראנוביץ' • 19 דרמיץ' • 20 דז'ורו • 21 בירקי • 22 שר • 23 שאקירי • מאמן: פטקוביץ' | שווייץ |
| נבחרת שווייץ – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 זומר •  2 אמבאבו •  3 וידמר •  4 אלבדי •  5 אקאנג'י •  6 זקאריה •  7 אמבולו •  8 פרוילר •  9 ספארוביץ' •  10 ג'אקה •   11 ורגאס •  12 מבוגו • 13 רודריגס •  14 צובר • 15 סואו • 16 פאסנאכט • 17 בניטו • 18 מחמדי • 19 גבראנוביץ' • 20 פרננדס • 21 אומלין (משחק ראשון) / קובל (יתר המשחקים) • 22 שר • 23 שאקירי • 24 אומרגיץ' • 25 ג'ומרט • 26 לוטומבה • מאמן: פטקוביץ' |  1 זומר •  2 אמבאבו •  3 וידמר •  4 אלבדי •  5 אקאנג'י •  6 זקאריה •  7 אמבולו •  8 פרוילר •  9 ספארוביץ' •  10 ג'אקה •   11 ורגאס •  12 מבוגו • 13 רודריגס •  14 צובר • 15 סואו • 16 פאסנאכט • 17 בניטו • 18 מחמדי • 19 גבראנוביץ' • 20 פרננדס • 21 אומלין (משחק ראשון) / קובל (יתר המשחקים) • 22 שר • 23 שאקירי • 24 אומרגיץ' • 25 ג'ומרט • 26 לוטומבה • מאמן: פטקוביץ' | שווייץ |
| נבחרת שווייץ – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 זומר •  2 סטרגיו •  3 וידמר •  4 אלבדי •  5 אקאנג'י •  6 זקאריה •  7 אמבולו •  8 פרוילר •  9 אוקפור •  10 ג'אקה •   11 שטפן •  12 מבוגו • 13 רודריגס •  14 צובר • 15 זסיגר • 16 סיירו • 17 ורגאס • 18 דואה • 19 אנדוייה • 20 אייבישר • 21 קובל • 22 שר • 23 שאקירי • 24 ישארי • 25 אמדוני • 26 רידר • מאמן: יאקין |  1 זומר •  2 סטרגיו •  3 וידמר •  4 אלבדי •  5 אקאנג'י •  6 זקאריה •  7 אמבולו •  8 פרוילר •  9 אוקפור •  10 ג'אקה •   11 שטפן •  12 מבוגו • 13 רודריגס •  14 צובר • 15 זסיגר • 16 סיירו • 17 ורגאס • 18 דואה • 19 אנדוייה • 20 אייבישר • 21 קובל • 22 שר • 23 שאקירי • 24 ישארי • 25 אמדוני • 26 רידר • מאמן: יאקין | שווייץ |
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סטפ אפ 4: מהפכה

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  סקוט ספיר 
 הופק בידי:  ג'ון מ. צ'ו  אריק פייג
 תסריט:  אמנדה ברודי
 עריכה:  מאט פרידמן
 שחקנים ראשיים:  קת'רין מקורמיק ראיין גוזמן אדם סבאני מישה גבריאל פיטר גלאגר
 מוזיקה:  ארון זיגמאן 
 צילום:  קרסטן גופינאט
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Summit Entertainment, Offspring Entertainment 
 חברה מפיצה:  Lionsgate
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 27 ביולי 2012
 משך הקרנה:  97 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מוזיקלי, סרט רומנטי, סרט דרמה, סרט פשע 
 הכנסות:  $140,470,746
 הכנסות באתר מוג'ו:   stepup4
 סרט קודם:  סטפ אפ 3 תלת מימד
 סרט הבא:  סטפ אפ 5
 דף הסרט ב־IMDb
 
סטפ אפ 4: מהפכה (באנגלית: Step Up Revolution או Step Up 4: Miami Heat) הוא סרט קולנוע מוזיקלי אמריקאי בתלת־ממד שיצא לאקרנים בתאריך ה-27 ביולי 2012. זהו הסרט הרביעי בסדרת סרטי "סטפ אפ" והוא בוים על ידי סקוט ספיר, הופק על ידי ג'ון צ'ו, ומככבים בו קת'רין מקורמיק, ראיין גוזמן, אדם סבאני, מישה גבריאל ופיטר גלאגר.
עלילת הסרט נסובה סביב הקשר בין אמילי (קת'רין מקורמיק) המגיעה למיאמי כדי ללמוד ריקוד, לבין שון (ראיין גוזמן) מנהיג חבורת רקדנים שכונתית המכנה את עצמה "הכנופיה". אביה של אמילי, איש עסקים אמיד מנסה לחבל בקשר ולפגוע בשכונה על ידי הקמת בית מלון גדול במקום.
עלילה

אמילי, בתו של איש עסקים אמיד מגיעה למיאמי כדי להפוך לרקדנית מקצועית. במיאמי היא פוגשת בשון המנהל חבורת ריקודים שכונתית המכונה "הכנופיה" (אנגלית The Mob"). השניים רוקדים יחדיו, מתאהבים ומתאמנים לקראת הופעה שעתידה לקבוע את עתיד חברות הריקודים. אביה של אמילי מגלה שלביתו מערכת יחסים עם שון והוא מחליט לפעול לסיום הקשר, תוך פגיעה בשכונה ובחברי "הכנופיה".
ביל אנדרסן (פיטר גלאגר), אביה של אמילי תכנן את לבנות בית מלון גדול על חשבון אזור מגורי חברי "הכנופיה" והם החליטו להיאבק בתוכניות הפיתוח באמצעות ריקוד מחאה ובשלב הראשון, לא נחלו הצלחה. לאחר ריקוד מחאה נוסף ופוגעני, עלו יחסיהם של אמילי ושון על שרטון ואמילי פרשה מהכנופיה. במעמד ההכרזה על בנייתו של בית המלון, ביצעה הכנופיה ריקוד סיום, אשר נועד להסביר את עמדתם בפני ראש העיר וצוותו. הריקוד נוחל הצלחה רבה, אביה של אמילי מסכים לבנות את בית המלון באתר אחר, שון ואמילי מחדשים את מערכת היחסים ביניהם, ו"הכנופיה" מקבלת הצעה להשתתף במסע פרסום לנייקי.
דמויות

שון - ראיין גוזמן (אנ') - מנהיג חבורת רקדנים בשכונה במיאמי שמכנה את עצמה "הכנופיה". מכיר את אמילי במקום שהוא עובד בו ומתאהב בה.
אמילי אנדרסון - קת'רין מקורמיק - מגיעה למיאמי כדי ללמוד ריקוד אביה איש עסקים שרוצה להרוס את השכונה ששון גר בו ולבנות שם בית מלון.
אדי - מישה גבריאל המילטון - חברו הטוב של שון שיחד הם מנהיגים את "הכנופיה" עבר כמלצר במלון דימונט יחד עם שון אך גורם לפיטוריו בגלל שאיחר.
ויליאם "ביל" אנדרסון - פיטר גלאגר - טייקון נדל"ן, ואביה של אמילי, הבוס של שון ואדי.
ג'ייסון הרלסון - סטפן בוס - חבר ב"הכנופיה", ולאחר שהיה חבר בקבוצת "הפיראטים" בסרט השלישי ולאחר שהותו בניו יורק חזר למיאמי.
סקיפ - טומי דיואי - בן החסות של ויליאם.
רוברט אלכסנדר השלישי "מוס" - אדם סבאני - מגיע למיאמי לאחר שמקבל שיחת טלפון מג'ייסון שיבוא לעזור ל"כנופיה" ויחד איתו מביא כמה מהפיראטים.
פנלופה - קלאופטרה קולמן - דיג'יי, מבצעת את כל המוזיקה של הכנופיה.
קלייר - מייגן בון - אחות של שון. היא אמא חד הורית לילדה קטנה.
סטיב קופר

סטיבן קמברלנג קופר ב(אנגלית: Stephen Cambreleng Cowper;‏ ‏נולד ב־21 באוגוסט 1938) הוא פוליטיקאי אמריקאי מאלסקה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל אלסקה השישי בשנים 1986–1990. הוא היה מושל המדינה במהלך אסון הנפט של אקסון ואלדז ב-1989.
כיום קופר הוא המנהל הכללי של חברת סטיב קופר ושות' (Steve Cowper & Associates). הוא גם שימש כחבר במועצות המנהלים של מספר חברות אנרגיה בארצות הברית ובקנדה. מתגורר כיום באוסטין, טקסס.
קופר נולד בפיטרסבורג, וירג'יניה. הוא ניהל קריירה מגוונת לפני שנכנס לפוליטיקה, כולל כעורך דין למשפט ימי, עיתונאי עצמאי באסיה, ועוזר התובע המחוזי. ב-1974 הוא נבחר לבית הנבחרים של אלסקה, ושירת בו שתי תקופת כהונה לפני שהפסיד בהתמודדות על מועמדות למשרת המושל ב-1982. ב-1986 עלה בידו להיבחר כמושל, ובתפקידו זה הוא קידם את הנהגתו מחדש של מס ההכנסה באלסקה ואת הרחבת היוזמות החינוכיות.