stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טיימקס
היסטוריה > תאגיד הזמן של ארצות הברית (1944–1969) > הסיסמה: "חוטף מכות וממשיך לתקתק"

ג'ון קמרון סווייזי (אנ') נחשב בזמנו לאיש החדשות האמין ביותר בארצות הברית, ולמקול החליט לגייס אותו להגיש סדרה של "מבחני עינויים" בטלוויזיה, בהם נעשה שימוש בסיסמה שטבע ראס אלבן (אנ') "טיימקס - חוטף מכות וממשיך לתקתק" ("Timex – Takes a Licking and keeps on Ticking"). את הפרסומות פיתחו הירשון-גארפילד כסדרת מבחנים שהוצעו על ידי אנשי המכירות של תאגיד הזמן של ארצות הברית. הם כללו צוללנים, גולשים, דולפין, מדיח כלים, פטיש אוויר, מערבל צבע, ופרופלור של מנוע סירה, שכל אחד מהם הוצג כשהוא "מתעלל" בשעון טיימקס.
השעונים הפכו פופולריים בקרב הצרכנים, וזאת למרות התנגדות בעלי חנויות התכשיטים שמכרו את השעונים, עקב רווח נמוך של 50%. טיימקס פתחה ערוצי הפצה חדשים שכללו סופרמרקטים, דוכני סיגרים, בתי מרקחת, ועוד ערוצי מכירות המוניים. ב-1962 החזיקה טיימקס במקום הראשון בנתח השוק בארצות הברית, ואחד מכל שלושה שעונים שנמכרו היה שעון טיימקס. בהמשך החלה החברה לחדור לשווקים מחוץ לארצות הברית, ופתחה משרדי מכירות בקנדה, מקסיקו, צרפת, בריטניה, גרמניה ופורטוגל, ובמקביל יצרה קשר עם מפיצים מקומיים בכ-20 מדינות נוספות. החברה בנתה מפעלים בארצות הברית, אירופה ואסיה.
בשנת 1948 יצר אדווין ה' לנד (אנ'), אחד ממייסדי תאגיד פולארויד (אנ') קשר עם תאגיד הזמן של ארצות הברית במטרה למצוא יצרן עבור המצלמות של התאגיד. החברות יצרו ביניהן קשר חזק, וב-1950 הפך תאגיד הזמן של ארצות הברית ליצרן הבלעדי של כל מצלמות פולארויד עד לשנות ה-70. בתקופה זו יוצרו למעלה מ-44 מיליון מצלמות. ב-1 ביולי 1969 שונה שם "תאגיד הזמן של ארצות הברית" ל"תאגיד טיימקס".
היסטוריה > קבוצת טיימקס USA בע"מ (2008–הווה)

ב-2008 עברה החברה שינוי מבני, והקימה את החטיבה העסקית של טיימקס כיחידה נפרדת בתוך טיימקס, עם נשיא משלה. עד אז, ניהלו מנכ"לי טיימקס הן את הקבוצה והן את המותג, מה שהוביל לרווחיות נמוכה בחמש השנים שקדמו למהלך. חטיבת סיקוול שכללה את המותג Guess גדלה באופן משמעותי, והפכה ליריבתה של טיימקס עצמה כמותג המרוויח ביותר בקבוצה, אך מותג הבית לא הצליח לגדול במכירות עד לאוגוסט 2008. מאז השינוי, הציגה טיימקס שעונים בעלי חיבור ל-GPS, שעונים בעלי יכולת למדידת קצב לב, ומכשירים דומים נוספים.
עוד ב-2008, חתמה קבוצת טיימקס על חזוה ארבע שנתי במסגרתו הפכה טיימקס למודדת הזמן הרשמית הראשונה של מרתון ניו יורק. במקביל, חברת האם קבוצת טיימקס B.V. שני מותגי יוקרה תחת חטיבת היוקרה של טיימקס, שעוני סלבטורה פראגמו, וולנטינו טיימלס. באותה שנה החלה החברה לבנות את מערך הפאנלים הסולאריים הקרקעי השני בגודלו בארצות הברית, במטה הקבוצה במידלברי שבקונטיקט. ב-5 בפברואר 2009 נחנך המערך, שכלל 800 פאנלים סולאריים, במסיבת עיתונאים במתחם מטה החברה. כעבור כמה חודשים רכשה קבוצת טיימקס את מותג השעונים "מארק אקו" אותו ייצרה תחת רישיון מאז 2002. ב-2009 התמזגה החטיבה העסקית של קלאנן אינטרנשיונל לתוך החטיבה העסקית של טיימקס, מה שהעביר את המותגים טיימקס, אופקס, TX, נאוטיקה ומארק אקו להיות שייכים כולם לחברה אחת.
קבוצת טיימקס B.V.

קבוצת טיימקס B.V.‏ (Timex Group B.V.), חברת אחזקות הולנדית, היא תאגיד האם של כמה חברות לייצור שעונים ברחבי העולם, לרבות קבוצת טיימקס ארצות הברית. בין עסקיה והזיכיונות בהם היא מחזיקה יחידת העסקים של טיימקס (כוללת מותגים כמו טיימקס, טיימקס איינרונמן, אופקס, נאוטיקה, מארק אקו, סיקוול, Guess ו-GC), חטיבת היוקרה של טיימקס (כוללת מותגים כמו ורסצ'ה, ורסוס, סלבטורה פרגאמו, וינבנט ברארד, סי.טי. סקודריה וטסלר) ואת מעבדת העיצוב של ג'ורג'יו גאלי.
נכון ל-2023 מיוצרים מוצרי הקבוצה במזרח הרחוק ובשווייץ, לעיתים קרובות תוך התבססות על טכנולוגיות אמריקאיות וגרמניות. הקבוצה פועלת במספר מדינות באירופה, באמריקה הצפונית והדרומית ובאסיה. רבים משעוני היד של טיימקס שמשווקים במזרח הרחוק מיוצרים על ידי חברת TMX פיליפינס, ששוכנת בעיר לאפו לאפו בפיליפינים. השעונים שקבוצת טיימקס B.V. מייצאת מהמפעל בפיליפינים מיוצרים באמצעות מפעל TMX השייך גם הוא לקבוצה, ושוכן בקוראסאו.
יחידון

ערך זה עוסק במונח בתורת הקבוצות. אם התכוונתם למבנה אלגברי, ראו .
יחידון (באנגלית: singleton – סינגלטון) היא קבוצה המכילה איבר אחד בלבד. לדוגמה, הקבוצה  \left\{0\right\} היא יחידון.
תכונות

קבוצה היא יחידון אם ורק אם עוצמתה היא 1.
בתורת הקבוצות, המספר 1 מוגדר כיחידון  \left\{0\right\}.
בתורת הקבוצות האקסיומטית, קיומו של יחידון הוא תוצאה של אקסיומת הקבוצה הריקה ואקסיומת הזיווג.
אם  A היא קבוצה, ו- S יחידון, אז קיימת פונקציה אחת בלבד מ- A ל- S: הפונקציה הקבועה לאיבר היחיד ב- S. לכן,  S אובייקט סופי בקטגוריה  \mathbf {Sets} . מספר הפונקציות מ- S ל- A שווה לעוצמת  A.
בטופולוגיה קבוצתית, מרחב מקיים את תכונת הפרדה  T_{1} אם ורק אם כל יחידון הוא קבוצה סגורה.
בתורת ההסתברות, יחידון במרחב המדגם נקרא "מאורע פשוט"
קבוצה מסוג  \left\{\left\{a,b,c\right\}\right\} גם היא יחידון, שכן קיים בה איבר יחיד,  \left\{a,b,c\right\}.
ראו גם

תורת הקבוצות - מונחים
| נושאים בתורת הקבוצות |
| --- | --- | --- |
| מושגי יסוד | תורת הקבוצות הנאיבית • תורת הקבוצות האקסיומטית • קבוצה • יחידון • הקבוצה הריקה • קבוצת החזקה |  |
| עוצמות | עוצמה • קבוצה בת מנייה • קבוצה שאינה בת מנייה • עוצמת הרצף |  |
| פעולות | איחוד • חיתוך • משלים • הפרש סימטרי • מכפלה קרטזית |  |
| אקסיומות | אקסיומת ההיקפיות • אקסיומת האיחוד • אקסיומת הקבוצה האינסופית • אקסיומת ההחלפה • אקסיומת קבוצת החזקה • אקסיומת היסוד • אקסיומת הבחירה • השערת הרצף |  |
| משפטים | האלכסון של קנטור • משפט קנטור-שרדר-ברנשטיין • הלמה של צורן • משפט הסדר הטוב |  |
| פונקציות | פונקציה • פונקציה חד-חד-ערכית • פונקציה על • פונקציה חד-חד-ערכית ועל • פונקציית הזיווג של קנטור |  |
| יחסים | יחס • יחס רפלקסיבי • יחס סימטרי • יחס אנטי-סימטרי • יחס טרנזיטיבי • יחס שקילות • יחס הופכי |  |
| סדר | סדר חלקי • סדר מלא • סדר טוב • טיפוס סדר • מספר סודר |  |
| שונות | הפרדוקס של ראסל |  |
יוליה צ'פלובה

יוליה צ'פלובה (ברוסית: Юлия Чепалова; ‏נולדה ב-23 בדצמבר 1976) היא ספורטאית סובייטית ורוסייה, בענף סקי למרחקים (קרוס קאנטרי). היא אלופה אולימפית ואלופת העולם. צ'פלובה בעלת 6 מדליות אולימפיות, מהן 3 זהב, וזכתה במספר מדליות באליפויות העולם. השתתפה בשלוש אולימפיאדות.
יוליה צ'פלובה נולדה בקומסומולסק על אמור. אביו היה מורה ספורט והילדה התמנה אצלו. בגיל 17 היא נשלחה לאליפות העולם לנוער וזכתה במדליית זהב. בשנים 1993–1995 היא זכתה 6 פעמים באליפות העולם לנוער.
החל משנת 1996 צ'פלובה החלה להשתתף בתחרויות בוגרים ובשנת 1998 נכללה בנבחרת שנשלחה לאולימפיאדת נאגנו
בשנת 2003 צ'פלובה עשתה הפסקה בתחרויות בעקבות לידת בת. בשנת 2004 היא חזרה להתאמן ובשנת 2005 בלטה באליפות העולם.
בשנת 2007 היא עשתה הפסקה שנייה, גם בעקבות לידה. לאחר מספר שנים צ'פלובה חזרה להתאמן ובכוונתה היה להגיע למשחקים בינלאומיים חשובים. אומנם בקיץ 2009 היא הואשמה בשימוש אריתרופויאטין המהווה חומרים ממריץ. האיגוד הרוסי לסקי לא תמך בה וצ'פלובה הודיעה על פרישה מתחרויות. לאחר הפרישה היא כתבה מכתב גלוי ליו"ר הוועד האולימפי הבינלאומי בו טענה שוועדה נגד שימוש בתמריצים מפריזה בעבודתה ואינה נותנת לספורטאים לעסוק בהכנה לתחרויות. כול הטענות שלה נותרו ללא מענה.
השתתפות באולימפיאדות

באולימפיאדה הראשונה שלה, בנאגנו 1998, צ'פלובה השתתפה ב-3 תחרויות, אך רק במרוץ ל-30 זכתה במדליית זהב. ביתר התחרויות היא זכתה במקום השישי וה-13.
בתחרויות סולט לייק סיטי 2002 צ'פלובה הגיעה כאחד מכוכבי הנבחרת והוצבה ב-5 מרוצים. היא זכתה ב-3 מדליות. בתחרות מרדף ל-5 ק"מ היא זכתה במקום הרביעי ובמרוץ ל-30 ק"מ במקום ה-9 בלבד.
בטורינו 2006 צ'פלובה השתתפה ב-5 תחרויות כמו במשחקים הקודמים. היא זכתה בשני מדליות ומקום הרביעי במרדף.
יהושע פיטוסי

| --- | --- |

 לידה:  1909 ה'תרס"ט תוניס
 פטירה:  1971  (בגיל 62 בערך) כ"ט בסיוון ה'תשל"א צפת
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי העתיק בצפת 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  ? – יוני 1971 
 
חזית בית הכנסת ויז'ניץ תוניס בצפת
הרב פרג'י יהושע פיטוסי (נקרא גם ישועה, וכן פיתוסי. ה'תרס"ט – כ"ט בסיוון ה'תשל"א; 1909–1971) היה דיין, רבה הספרדי של צפת וחבר מועצת הרבנות הראשית. דברי תורתו נדפסו בספר "שערי ישועה".
ביוגרפיה

נולד בתוניס, תוניסיה נולד בשלהי ה'תרס"ט (1909; יש שמקדימים לידתו ל-1907) למרדכי פיטוסי, מצאצאי רבי יעקב פיטוסי, מחבר הספר "ירך יעקב". למד אצל הרבנים ישועה אלמליח ודוד כטורזה, והוסמך על ידם לרבנות. עסק גם בלימודי אסטרונומיה (בהיבטים הלכתיים), דקדוק וקבלה. בסיוע מורה פרטי למד ערבית וצרפתית.
לאחר נישואיו לבת העיר סלימן (אנ') פתח ישיבה בעיר חמאם-ליף (אנ'). לאחר מכן, בשנת ה'תרצ"ז, שב לסלימן, שימש בה ברבנות, פתח בה ישיבה גדולה שנקראת "ישיבת ר' פראג'י", והעמיד תלמידים רבים. באותה התקופה נוצרו קשרי ידידות בינו לבין רבה של ג'רבה, רחמים חי חויתה הכהן, שבא לרחוץ במעיינות המרפא בחמאם-ליף.
ביוגרפיה > בארץ ישראל

בניסן ה'תש"ח (1948), סמוך לקום המדינה, עלה ארצה. נע ונד בארץ, מיבנאל אל כרם בן זמרה ולבסוף לבאר יעקב. הראשון לציון הרב בן ציון מאיר חי עוזיאל שלח אותו לרב יעקב עדס, כדי שיתהה על קנקנו, והלה המליץ למנות את הרב פיטוסי לרב בארץ.
בשנת ה'תש"י (1950), במעמד הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל, נתמנה הרב פיטוסי בידי הרב עוזיאל לרב ודיין בעיר צפת, במקומו של הרב אהרון בן שמעון שכיהן כרב העיר. כן ישב בדין בטבריה ולעיתים בחיפה. מעמדו כרב העיר הספרדי, לצד הרב שמחה קפלן האשכנזי, קיבל תוקף רשמי רק בשנת ה'תשי"ט (1958), בידי מועצת הרבנות הראשית ושר הדתות הרב יעקב משה טולידאנו.
בראשית דרכו בצפת אסף סביבו את עולי תוניסיה בעיר, וחיפש מקום למניין תפילה. עמיתו הרב שמחה קפלן הציע לו להשתמש במבנה בית הכנסת של חסידות ויז'ניץ, ומאז מתקיים במבנה מניין של יוצאי תוניסיה, בשם הייחודי "בית כנסת ויז'ניץ-תוניס". לצד הרב משה דריהם, הרב פיטוסי הוא אחד משני רבני תוניסיה היחידים שכיהנו בדיינות בארץ.
בשנת 1956 נבחר הרב פיטוסי לכהן כחבר בוועד ארגון רבני הצפון, ובשנת ה'תשכ"ד (1964) נבחר במינוי זמני כחבר בבית הדין הרבני לערעורים, לצד הרב עובדיה יוסף. באותה שנה נבחר כחבר במועצת הרבנות הראשית. כן נתמנה, לצד הרב יוסף שלום אלישיב, הרב שלמה שמשון קרליץ, הרב סלמן חוגי עבודי ועוד, לשמש כחבר ועדת הבחירות לדיינות של הרבנות הראשית. לשם מילוי תפקידים אלה נדרש לעבור למרכז הארץ, אולם הוא העדיף להישאר בעירו צפת.
הרב פיטוסי הלך לעולמו ב-כ"ט בסיוון ה'תשל"א (יוני 1971).
ביוגרפיה > פסיקות ודעות בולטות

כמנהג רבים מרבני תוניסיה, נמנע הרב פיטוסי מלהעלות את רוב חידושי תורתו על הכתב. פסקי הדין שכתב בתקופה בה שימש כדיין בארץ ישראל נדפסו בידי צאצאיו בספר "שערי ישועה" (ירושלים תשע"ב).
לאחר שחרור ירושלים במלחמת ששת הימים, הציע בישיבת מועצת הרבנות הראשית לקבוע יום הודאה בג' בסיון, שבו "נחו היהודים מאויביהם", בדומה לפורים ולחנוכה. הוא הציע לומר באותו היום הלל בברכה בלילה וביום, ולקרוא בתורה את פסוק ח' בפרק י"ז שבפרשת שמות ("ויבוא עמלק"). בנוסף, חיבר תפילת "על הנסים" חדשה לאמירה בתפילת שמונה עשרה ובברכת המזון. התנגד לכניסה להר הבית.
בשנת 1962, בעקבות חוסר סדר באזור הישן בבית הקברות של צפת, פסק יחד עם הרב שמחה קפלן שאין לקבור בחלק זה.
ביוגרפיה > בחירת הרב דוד דיין כרב הספרדי של צפת

בשנת 1963 בחרו חברי מועצת העיר צפת ברב דוד דיין לכהן כרבה הראשי של העיר, לאחר שסברו שמעמדו של הרב פיטוסי לא ברור. בחודש מרץ 1964 (ה'תשכ"ד) הגיע הרב דיין לצפת והוכתר בידי מועצת העיר לרבהּ הספרדי. הרב הראשי האשכנזי, שמחה קפלן, התנגד להליך וטען שלמועצת העיר אין סמכות חוקית לבחור רב לתפקיד, ללא מעורבות המועצה הדתית. במשך 3 שנים ראתה המועצה ברב דיין כרבה הראשי של העיר. הרבנות הראשית לישראל, וכך גם שר הדתות ד"ר זרח ורהפטיג, לא הכירו בבחירת הרב דיין, אלא רק ברב פיטוסי כרב הראשי הספרדי היחיד.
בשנת 1967 הוקם גוף בוחר לרב ראשי ספרדי לאור צו על תנאי שהוציא בית המשפט העליון. הרב קפלן בתגובה התנגד לכניסת הרב דיין לתפקיד ללא הסכמת הרב פיטוסי, וראה בכך תקדים בלתי ראוי. לבסוף, לאחר פטירת הרב פיטוסי הסיר הרב קפלן, חלקית, את התנגדותו מכהונתו של הרב דיין, ובינואר 1972 הוכתר האחרון לכהן רשמית כרב העיר.
חיים אישיים

נישא לעזיזה לוי, בתו של ראש הקהילה בסלימן (אנ') יוסף לוי, ממשפחה עשירה אשר סייעה בידו להתמסר ללימוד תורה. עושרו סייע בידו לפרנס את הרב רחמים חי חויתה הכהן, בתקופה של כשנתיים בה שהה במעיינות רפואה בחמאם-ליף (אנ').
בתו היחידה, שמחה, נישאה לרב כמוס שוואט, מוהל, חזן ורב קהילת יוצאי תוניסיה בנתניה.
לקריאה נוספת

יעקב אבן חן, הרבנות הראשית לישראל, ירושלים תשכ"ד, עמ' 54
משה רבי, 'הרב יהושע פריג'א פיתוסי': תולדותיו ופעליו', קול סיני 62 [ו, ג], כסלו תשכ"ז, עמ' 45–46
'פיתוסי ר' פרג'י יהושע', בתוך: רפאל בנימין כהן (עורך), מלכי תרשיש, נתיבות תשמ"ו, חלק "מילואים ותוספות" בסוף הספר
הרב דוד ברדא (עורך), אור הגנוז ד [ב,ב], אלול תשמ"ח, עמ' רצז והלאה
'רבי ישועה פראג'י פיתוסי', בתוך: שמעון ואנונו (עורך), ארזי הלבנון: אנציקלופדיה לגאוני ספרד, כרך י-ע, ירושלים תשס"ו, עמ' 1346–1347
אדיר הכהן, ספר אב הרחמים, כרך ב, תשע"א, עמ' 71–79 ('הכרת הטוב: רבה של צפת')
הרב בנימין מכלוף (צאצאו), 'קורות חיים', בתוך: שערי ישועה, ירושלים תשע"ב
הרב מאיר מאזוז, מגדולי ישראל, כרך ד, בני ברק תשע"ח, עמ' תקג-תקד
הערות שוליים

↑  ראו מכתבם של הרב עוזיאל והרב הרצוג (א' חשוון תשי"א), בתוך: בתי-הדין הרבניים - בית-הדין הרבני - צפת כרך א', באתר ארכיון המדינה, עמ' 68
↑  כתבי הסמכה לדיינים - הרב פיטוסי יהושוע, באתר ארכיון המדינה
↑  שמאלה, ימינה ושמאלה: בית הכנסת ויז'ניץ-תוניס בצפת, בבלוג עונג שבת
↑  כנס רבנים באזור הצפון, עיתון הצפה, 5 בדצמבר 1956
↑  נח זבולוני, הרבנים הראשיים הגיעו להסכם על מינוי דיינים לבית הדין הרבני לערעורים, עיתון חרות, 8 באוקטובר 1964
↑  נבחרו נשיאי הרבנות הראשית לישראל, הצופה, 18 במרץ 1964
↑  שפוט רבני, באתר ארכיון המדינה, עמ' 109, 223; יעקב אבן חן, כיצד מתמנים דיינים, הצופה, 27 בנובמבר 1964
↑  לאורו - ליום שחרור ירושלים ולתשועת מלחמת ששת הימים, אייר תשע"ט, עמ' 5
↑  בני טוקר, "עדיין אסור לקבור בבית העלמין העתיק בצפת", באתר ערוץ 7, 16 בנובמבר 2011
↑  המינוי לא קיבל משנה תוקף רשמי במשך זמן רב, ובשל כך לאחר מספר שנים הרב פיטוסי לא ראה עצמו בתפקיד. כשנשאל במכתב, לא השיב, אך בשיחה פרטית טען כי חדל מלשמש בתפקיד מאז מינויו לדיין בבית הדין הרבני האזורי בצפת.
↑  צפת מחכה לרב הספרדי, מעריב, 6 בנובמבר 1963
↑  הכתרת הרב הראשי הספרדי לצפת תיערך הערב, מעריב, 9 במרץ 1964
↑  לרבנות הראשית לא ידוע על מינוי רב חדש בצפת, הצפה, 27 בפברואר 1964
↑  החריף סכסוך הרבנים בצפת, דבר, 24 באפריל 1972
↑  חוסל הסכסוך בין שני הרבנים בטבריה, מעריב, 23 באוגוסט 1971
↑  על אודותיו ראו: הרב יוסף שוואט (בנו), 'הגאון רבי כמוס שוואט זצ"ל: מתולדותיו ומאורחות חייו', יתד המאיר 64, טבת תשס"ז, עמ' מז-מח
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: הרב אהרון בן שמעון | רבנים ראשיים ספרדים של צפת | הבא: הרב דוד דיין |
יוהאן קרל רודברטוס

| --- | --- |

 לידה:  12 באוגוסט 1805 גרייפסוואלד, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  6 בדצמבר 1875 (בגיל 70) Völschow, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  ממלכת פרוסיה 
 מקום קבורה:  מקלנבורג-מערב פומרניה 
 השכלה:  אוניברסיטת גטינגן  אוניברסיטת היידלברג  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 תפקיד:  member of the Prussian Second Chamber 
 פרסים והוקרה:  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת פרידריך שילר 
 
יוֹהַאן קַרְל רוֹדְבֶּרְטוּס (בגרמנית: Johann Karl Rodbertus; 12 באוגוסט 1805 –  6 בדצמבר 1875) היה כלכלן וסוציאליסט גרמני וחבר מוביל ב-Linkes Zentrum (מרכז-שמאל) באספה הלאומית הפרוסית. הוא הגן על תאוריית הערך של העבודה וכן על ההשקפה, שמשתמע ממנה, שריבית או רווח הם גניבה. הוא האמין שכלכלות קפיטליסטיות נוטות לייצור יתר (אנ').
קורות חיים

רודברטוס נודע גם בשם "רודברטוס-יגצו" ("Rodbertus-Jagetzow") משמה של אחוזת יגצו, בפומרניה, אותה קנה בשנת 1835. רודברטוס היה בנו של פרופסור למשפטים, ובעצמו למד משפטים באוניברסיטת גטינגן ובברלין. מלימודים אלה המשיך לאוניברסיטת היידלברג, שם למד פילוסופיה. הוא טייל רבות בהולנד, צרפת ושווייץ לפני שחזר להתיישב באחוזתו החדשה שנרכשה.
הוא שירת בין השנים 1827 עד 1832 בבית המשפט הפרוסי. עד 1837, הוא גיבש את המצע החברתי שלו, ובאותה שנה פרסם את "הדרישות של מעמד הפועלים" ("Die Forderungen der arbeitenden Klassen"). נבחר לאספה הלאומית ב-1848, היה שר החינוך בממשלת אורסוולד (אנ')-הנסמן (אנ') במשך שבועיים, ובשנת 1849 היה מנהיג המרכז-שמאל. לאחר התבוסה של מהפכת 1848, רודברטוס לא השתתף בפוליטיקה ואת עשרים השנים האחרונות לחייו בילה בגמלאות.
תאוריות

הסוציאליזם, כפי שהוגדר על ידי רודברטוס, היה אמור להיות אבולוציה הדרגתית, ומכאן הסכמתו שבשתיקה למלוכה, והקרע בינו לבין הדמוקרטים כמפלגה פוליטית. הוא ראה בשאלה החברתית שאלה כלכלית גרידא. הדוקטרינות העיקריות שלו הן אלה: חלקו של הפועל בהכנסה התעשייתית של האומה נוטה לרדת ללא הרף; שכירות קרקע וריבית הם תוצאה של ניצול מעמד הפועלים; החלקים הנוכחיים בחלוקת העושר (שכירות, רווחים, ריבית ושכר) אינם תוצאה של כוחות כלכליים קבועים ואוניברסליים, אלא תוצאה של אבולוציה היסטורית ושל מערכת המשפט הרווחת; משברים פיננסיים ומסחריים נובעים מאי התאמה של ייצור וצריכה; כוח הקנייה של הפועל קטן ומעמד הקפיטליסטים ובעלי הבית, במקום להגדיל את צריכת המותרות שלהם, משקיעים את חסכונותיהם במפעלים חדשים, ובדרך אחרת בהגדלת אמצעי הייצור, עם התוצאה הבלתי נמנעת שסחורות הצריכה הנפוצות מיוצרות בעודף.
רודברטוס הגדיר את תאוריית הערך של העבודה כשלוש טענות מקושרות. ראשית, ניתן לחשוב רק על הסחורות הנובעות מעבודה כסחורות כלכליות; מוצרים אחרים, כמו אור השמש, שאינם נובעים מעבודה הם מוצרים טבעיים וכתוצאה מכך אין להם שום קשר לכלכלה. שנית, טוב כלכלי הוא אך ורק תוצר העבודה; כל השקפה אחרת לגביו היא להשאיר לפיזיקאים. אין לייחס שום חלק מערכו של דגן, למשל, לאור השמש או לאדמה. שלישית, מוצרים כלכליים הם תוצרים של העבודה שנכנסה להרכבם ושל העבודה שיצרה את הכלים שאפשרו את הייצור הזה. ערך התבואה, למשל, אינו נמדד רק בחוֹרֵש אלא גם בעבודתם של מי שיצרו את המחרשה.
אויגן פון בהם-באוורק חשב שההצגה של רודברטוס לתאוריית הניצול עדיפה על זו של קרל מרקס בעומק ובקוהרנטיות. עם זאת, בהם-באוורק פרסם את "הון וריבית" שלו, שם העביר את ביקורתו הנוקבת על תורת הניצול ועל תורת הערך של העבודה עליה היא מושתתת, בשנת 1890, מספר שנים לפני פרסום כרך השלישי של הקפיטל (רובם שנכתב בשנות ה-60 של המאה ה-19). שם, מרקס מבטל את ההנחה הפשטנית שלו לגבי כרך ראשון שבקפיטליזם נוטים "להחליף" סחורות לפי ה'ערכים' שלהן (כלומר ערכי העבודה). ללא כרך ג' לא ניתן לקבל את התמונה השלמה של תאוריית הקפיטליזם של מרקס, ובמיוחד, התאוריה שלו לפיה סחורות הוחלפו על פי 'מחירי הייצור' שלהן, שחרגו באופן שיטתי מ'ערכיהן', או על פי 'מחירים מתוקנים של ייצור' אם בעלי הון היו צריכים לשלם שכר דירה לבעלי האדמות. עבור מרקס, סחורות הוחלפו לפי ה'ערכים' שלהן רק בייצור סחורות לא קפיטליסטי (או 'פשוט') שבו אין עבודה בשכר (רק יצרנים עצמאיים) וקרקע זמינה באופן חופשי. אף על פי כן, הוא השתמש בתורת הערך של העבודה המתוחכמת שלו לבניית תורת ערך עודף של יצרן שלו (שהייתה תורת הניצול שלו). זה היה החלק ה'אזוטרי' של התאוריה שלו, שעמדה בבסיס החלק ה'אקזוטרי' שהסביר שיווי משקל של מחירים, שכר ושכר דירה. הערך העודף העולמי שהופק היה עבורו הבסיס לרווחים על ההון ולשכר הדירה על הקרקע. בהם-באוורק החשיב את תורת הערך של העבודה כמופרכת, שכן היא יכולה להיות תקפה רק במקרים מיוחדים. לדוגמה, הוא טען נגד רודברטוס שגוש זהב שנופל לכדור הארץ מוטבע במטאוריט, ולפיכך לא הופק על ידי עבודה, עדיין ייכנס לתחום המדע הכלכלי.
כתביו

Die Forderungen der arbeitenden Klassen (טענות מעמד הפועלים, 1837)
Zur Erkenntnis unserer staatswirthschaftlichen Zustände (לקראת הערכה של הנסיבות הכלכליות שלנו, 1842)
Soziale Briefe, addressed to Julius von Kirchmann (1850–51)
Der Normalarbeitstag (יום העבודה התקני, 1871)
Beleuchtung der socialen Frage (קצת אור על שאלות חברתיות, 1875)
הערות שוליים

↑  Stedman Jones, Gareth; Moggach, Douglas (2018). The 1848 Revolutions and European Political Thought. Cambridge University Press. p. 274.
1 2  Rodbertus, Johann Karl, The New International Encyclopædia
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308913405171  PLWABN: 9810627907405606  BIBSYS: 90762627  BnF: cb122785863 (data)  CiNii: DA00997105  GND: 118745638  ISNI: 0000 0001 1060 6469  LCCN: n84238615  NDL: 00454456  NKC: skuk0001174  NLG: 143869  NTA: 074692194  RERO: 02-A003753625  SNAC: w6sx9xg4  SUDOC: 027711692  VIAF: 46821741   WorldCat (עם VIAF): 46821741
יובסט פון האנשטיין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 בנובמבר 1896 פוטסדאם, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 פטירה:  13 באוקטובר 1962 (בגיל 65) המבורג, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 בן או בת זוג:  Ursula von Gellhorn (14 באוגוסט 1937–?) 
 צאצאים:  Carola Lilli Ilma Baronin von Hanstein, Jobst Kurt Max Baron von Hanstein, Dittmar Heinz Karl Baron von Hanstein 
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1914–1943 (כ־29 שנים)
 דרגה:   אוברסט (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה הממונעת ה-3
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה קרב סטלינגרד
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   הצלב הגרמני בזהב
 
יובסט פון האנשטיין (בגרמנית: Jobst Freiherr von Hanstein;‏ 11 בנובמבר 1896 – 13 באוקטובר 1962) היה מפקד בוורמאכט שפיקד על דיוויזיה בקרב סטלינגרד.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

פון האנשטיין נולד ב-11 בנובמבר 1896 בפוטסדאם, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1914 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה הצטרף פון האנשטיין לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

ב-10 בנובמבר 1941 מונה פון האנשטיין לקצין האג"ם של הארמייה ה-12, וב-28 בנובמבר 1941 הוא מונה לראש מטה הקורפוס ה-1 שלחם בגזרה הצפונית של החזית המזרחית. ב-17 במאי 1942 הוא מונה למפקד רגימנט הארטילריה הממונע ה-3, שהיה חלק מהדיוויזיה הממונעת ה-3, ובמהלך מתקפת הקיץ הגרמנית בשנת 1942, ולחם עמו בקרב סטלינגרד. ב-17 בינואר 1943 מונה פון האנשטיין למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-3, במקום הלמוט שלמר שמונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-14, וב-2 בפברואר נכנע פון האנשטיין יחד עם שרידי הדיוויזיה וכוחות שהיו בכיס הצפוני בסטלינגרד ונלקח לשבי.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

לאחר שחרורו מהשבי התגורר פון האנשטיין בהמבורג, וב-13 באוקטובר 1962 מת, והוא בן 66 שנים.
יחסי אוזבקיסטן–הונגריה

| יחסי אוזבקיסטן–הונגריה |
| --- | --- |
אוזבקיסטן: הונגריה


אוזבקיסטן: הונגריה
שטח (בקילומטר רבוע)
447,400: 93,028
אוכלוסייה
36,534,946: 9,665,063
תמ"ג (במיליוני דולרים)
90,889: 212,389
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,488: 21,975
משטר
רפובליקה נשיאותית: רפובליקה

יחסי אוזבקיסטן–הונגריה הם היחסים הדיפלומטיים שבין אוזבקיסטן והונגריה. ב-26 בדצמבר 1991 הכירה הונגריה בעצמאותה של אוזבקיסטן. לאחר כינון היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות בשנת 1992, ביקרה משלחת בראשות ראש ממשלת אוזבקיסטן בהונגריה, ונחתם הסכם בין-ממשלתי בנושא יחסי סחר וכלכלה בין שתי המדינות. מסמך זה הפך לבסיס הראשון לשיתוף פעולה בין שתי המדינות.
קשרים פוליטיים, כלכליים ותרבותיים בין שתי המדינות נוצרו באפריל 1993 לאחר שמזכיר מדינת הונגריה הגיע לביקור באוזבקיסטן. עד מהרה חברות הונגריות כמו מוגיורט ובוגלינה החלו להיכנס לאוזבקיסטן. בעוד שהאוטובוסים המפורסמים של איקרוס וחלקי החילוף שלהם יובאו לארץ באמצעות חברת מוגיורט, חברות וחברות אחרות החלו לייבא תרופות ומוצרי תעשייה קלה. במחוז זפראבאד באזור ג'יזאק, הוקם שיתוף פעולה עם שותפים הונגרים בתחום העופות.
בשנת 1995 נפתח מרכז המסחר והתרבות בטשקנט. אולם התערוכה, שנפתח בסתיו 1996 ביוזמת המרכז, שימש היטב את תושבי ואורחי הבירה.
חלק משמעותי מהסחר הדו צדדי בין המדינות הוא על ידי כותנה וחיטה אוזבקים. בשנת 1996 מחזור הסחר בין שתי המדינות עמד על כ-25 מיליון דולר.
בשמונת החודשים הראשונים של 1997 מחזור המסחר עמד על 30 מיליון דולר.
תוצאת ביקורו של הנשיא ולדימיר פוטין באוזבקיסטן באוקטובר 1997 סללה את הדרך לפריצת דרך ביחסים בין שתי המדינות, כולל הצהרה על שיתוף פעולה מקיף והעמקת קשרי ידידות, והסכם על הסכם פטור מוויזה לבעלי דרכונים דיפלומטיים. נחתם הסכם על שיתוף פעולה בתחום התיירות.
יוליה פצ'ונקינה

יוליה סרגייבנה פצ'ונקינה (ברוסית: Юлия Сергеевна Печёнкина, נולדה ב-21 באפריל 1978 בקרסנויארסק) היא אתלטית עבר רוסיה, אלופת עולם (הלסינקי 2005) ושיאנית העולם בעבר (52.34 שניות, 8 באוגוסט 2003 בטולה), כ-16 שנים, בריצת 400 מטר משוכות ובמרוץ שליחים.
היא מחזיקה בשיא העולם במירוץ השליחים 4x200 מטר (1:32.41, יחד עם יקטרינה קונדרטיבה, אירינה קברובה ויוליה גושצ'ינה).
מחלת הסינוסיטיס מנעה ממנה להשתתף באולימפיאדת בייג'ינג (2008), ובאליפות העולם באתלטיקה בברלין (2009), והביאה לבסוף להחלטתה לפרוש מאתלטיקה. כיום עובדת פצ'ונקינה בסקטור הבנקאות.
הישגים

| שנה> מתחרה עבור רוסיה רוסיה | תחרות> מתחרה עבור רוסיה רוסיה | מקום> מתחרה עבור רוסיה רוסיה | הישג> מתחרה עבור רוסיה רוסיה | אירוע> מתחרה עבור רוסיה רוסיה | מתחרה עבור רוסיה רוסיה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001 | אליפות העולם באתלטיקה באולם | ליסבון, פורטוגל | זהב | מרוץ שליחים (4x400) |  |
| 2001 | אליפות העולם באתלטיקה | אדמונטון, קנדה | כסף | ריצת 400 מטר משוכות |  |
| 2001 | אליפות העולם באתלטיקה | אדמונטון, קנדה | ארד | מרוץ שליחים (4x400) |  |
| 2003 | אליפות העולם באתלטיקה באולם | ברמינגהאם, אנגליה | זהב | מרוץ שליחים (4x400) |  |
| 2003 | אליפות העולם באתלטיקה | פריז, צרפת | ארד | ריצת 400 מטר משוכות |  |
| 2003 | אליפות העולם באתלטיקה | פריז, צרפת | כסף | מרוץ שליחים (4x400) |  |
| 2004 | אולימפיאדת אתונה (2004) | אתונה, יוון | מקום שמיני | ריצת 400 מטר משוכות |  |
| 2005 | אליפות העולם באתלטיקה באולם | מדריד, ספרד | זהב | מרוץ שליחים (4x400) |  |
| 2005 | אליפות העולם באתלטיקה | הלסינקי, פינלנד | זהב | ריצת 400 מטר משוכות |  |
| 2005 | אליפות העולם באתלטיקה | הלסינקי, פינלנד | זהב | מרוץ שליחים (4x400) |  |
| 2007 | אליפות העולם באתלטיקה | אוסקה, יפן | כסף | ריצת 400 מטר משוכות |  |
יהודה חשאי

יהודה חשאי (נולד ב-3 בינואר 1934) הוא פוליטיקאי, פילוסוף וצלם ישראלי. חבר הכנסת לשעבר מטעם המערך.