stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שער הרחמים (שיר)
רקע

השיר יצא לאור ב-1992, כסינגל מתוך האלבום "וביניהם", שהגיע למעמד "אלבום פלטינה", על מכירת 40,000 עותקים.
מילות השיר נכתבו והולחנו על ידי מאיר בנאי. השיר מורכב משני בתים, וביניהם פזמון חוזר. השיר הוא בלדת רוק שקטה, בה מתאר הדובר את געגועיו לשער הרחמים, אחד משערי העיר ירושלים, העיר בה גדל בנאי.
השיר הגיע בשיאו למקום ה-3 במצעד השבועי של רשת ג', תוך ששהה בו כ-28 שבועות רצופים. במצעד השנתי של התחנה, דורג השיר במקום ה-14, באותו מצעד, זכה בנאי בתואר "זמר השנה".
גרסאות כיסוי

לשיר בוצעו גרסאות כיסוי רבות על ידי אמנים רבים, בהם:
ב-1995, ביצע הזמר דוד ד'אור את השיר במסגרת אלבום ההופעה, דוד ושלמה.
בשנת 2004 הוציאו הזמרים שמעון טפטה, שירלי לילו והראל מויאל גרסת כיסוי של השיר במסגרת התכנית כוכב נולד.
בשנת 2008 הוציא השחקן אילן רוזנפלד גרסת כיסוי של השיר במסגרת הסדרה הפיג'מות בפרק "פיתוח קול".
ב-2011, ביצע הזמר אלי לוזון את השיר במסגרת האלבום, שני צדדים למטבע.
ב-2012, ביצעה להקת אתניX את השיר במסגרת ערב יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל באמפי פארק בראשון לציון.
ב-2017, לכבוד יום ירושלים, שר אחיו של בנאי, אביתר בנאי את השיר בהופעה בחומות ירושלים.
ב-2017, ביצעה מירי מסיקה את השיר במסגרת הופעה שלה בקיסריה ובמסגרת יום הזיכרון לשואה ולגבורה.
ב-2020, ביצעו שולי רנד וכנסיית השכל את השיר במסגרת הפרויקט "זה הזמן לסלוח" של העיתון מקור ראשון ובמסגרת יום הזיכרון.
ב-2022, ביצעה נרקיס את השיר במסגרת יום הזיכרון בבריכת הסולטן.
ב-2023, הקליטה יובל דיין את השיר לזכר יום הזיכרון לשואה ולגבורה.
הערות שוליים

1 2  מאיר בנאי, שער הרחמים (מילים ולחן: מאיר בנאי עיבוד והפקה מוזיקלית: משה לוי, 1992) באתר יוסי חרסונסקי
↑  שער הרחמים, באתר "פזמונט"
↑  ynet, אביתר בנאי שר "שער הרחמים" על חומות ירושלים, באתר ynet, 22 במאי 2017
↑   שער הרחמים - כנסיית השכל ושולי רנד, וידאו קליפ של השיר  באתר יוטיוב (אורך: 4:12)
↑  יובל דיין - שער הרחמים, נבדק ב-2023-10-12
הפזמון החוזר של השיר שער הרחמים, בכתב עברי קדום. כתובת על קיר בשוק הכרמל, אזור כרם התימנים, תל אביב.
קתדרלת שטרסבורג

| --- | --- |

 הבניין הגבוה בעולם בתקופה:  1647–1874
 בניין קודם:  כנסיית מריה הקדושה, שטרלזונד
 בניין הבא:  כנסיית ניקולאי הקדוש, המבורג
 מידע כללי
 סוג:  קתדרלה
 מיקום:  שטרסבורג
 מדינה:  צרפת צרפת
 זרם:  נצרות קתולית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1015–1439 (כ־424 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1015 
 אדריכל:  Ulrich Ensingen, ארווין פון שטיינבך, Johannes Hültz, Jacob von Landshut, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות גותית
 מידות
 גובה:  142 מטר
 
 קואורדינטות:  48°34′54″N 7°45′03″E﻿ / ﻿48.58167°N 7.75083°E﻿ / 48.58167; 7.75083
 https://www.cathedrale-strasbourg.fr/
  (למפת שטרסבורג מוגדלת) קתדרלת שטרסבורג(למפת שטרסבורג רגילה) קתדרלת שטרסבורג
 
קתדרלת שטרסבורג (בצרפתית: Cathédrale Notre-Dame, בגרמנית: Straßburger Münster) היא קתדרלה קתולית בשטרסבורג, צרפת. אף על פי שהקתדרלה לא הושלמה, היא נחשבת לאחת הדוגמאות הטובות לאדריכלות הגותית בשיאה. האדריכל ארווין פון שטיינבך חתום על תרומות משמעותיות לבניה החל מ-1277 עד למותו ב-1318.
עם מגדל שמתנשא לגובה 142 מטר, הקתדרלה הייתה המבנה הגבוה בעולם מ-1647 עד 1847. היא נשארה הכנסייה הגבוהה בעולם עד בניית כנסיית ניקולאי הקדוש בהמבורג ב-1847, והקתדרלה הגבוהה בעולם עד להשלמת הצריח של קתדרלת רואן (המתנשא לגובה 151 מטר) בשנת 1876.
הקתדרלה תוארה בידי ויקטור הוגו כ"פלא ענק ועדין" הפאר של הקתדרלה נראה הרחק על פני המישורים של אלזס וניתן לראות את המגדל מהרי הווז' או מהיער השחור שנמצא בצידו השני של נהר הריין.
מזימה איסלאמית לפיצוץ הקתדרלה סוכלה בידי משטרת גרמניה בשנת 2000.
היסטוריה > מבנים קודמים באתר

האתר שבו נמצאת קתדרלת שטרסבורג שימש מספרים מבנים דתיים, החל מהתקופה הרומית בה הרומים כבשו את גאליה אז ניצב מקדש רומי באתר וכלה בקתדרלה הגותית הנוכחית.
הקתדרלה הראשונה הוקמה על ידי הבישוף ארבוגאסט (Saint Arbogast) בסוף המאה ה-7, על בסיס מקדש שהוקדש למריה הקדושה, וכיום לא נשאר ממנה שום שריד.
במאה ה-8, הקתדרלה הראשונה הוחלפה במבנה חשוב יותר, שהושלם תחת שלטונו של קארל הגדול. הבישוף רמיגיוס פון שטראסבורג (Remigius von Straßburg) ביקש להיקבר בקריפטה, לפי צוואתו מ-778. בבניין זה שבועות שטרסבורג נאמרו ב-842. חפירות שנערכו באתר חשפו שלקתדרלה הקרולינגית הזאת היו 3 ספינות ו-3 אפסיסים. שיר של הבישוף רת'ו תיאר את הקתדרלה כמקושטת בזהב ואבנים יקרות. הבזיליקה נשרפה מספר פעמים: ב-873, ב-1002 וב-1007.
ב-1015 הניח הבישוף ורנר פון האבסבורג את אבן הפינה של קתדרלה חדשה, שהוקמה על חורבות הבזיליקה הקרולינגית. הוא בנה את הקתדרלה בסגנון רומנסקי. הקתדרלה נשרפה ב-1176 מכיוון שבאותה תקופה הספינות כוסו במסגרות מעץ.
אחרי האסון החליט הבישוף היינריך פון האסנבורג לבנות קתדרלה חדשה, יותר יפה מזו של בזל שהושלמה זה עתה. בניית הקתדרלה החדשה החלה על היסודות של המבנה הקודמת ונסתיימה רק כעבור מספר מאות.
היסטוריה > בניית הקתדרלה הגותית (1176-1439)

הבנייה החלה עם בית המקהלה והחלק הצפוני של בית הרוחב שנבנו בסגנון רומנסקי אך ב-1225 הגיעו אדריכלים, בעלי מלאכה ואמנים מהסדנה של קתדרלת שארטר ועשו מהפכה בבנייה בכך שהעבירו אותה לסגנון הגותי. כדי למצוא כסף לסיים את הספינה הראשית, מכרה הכנסייה כתבי מחילה (Indulgences) החל מ-1253. הכסף נשמר בידי Oeuvre Notre-Dame שגם שכרה אדריכלים, בנאים וסתתים.
אבני חול הובאו מהרי הווז' ושמשו בבנייה, דבר שנתן לקתדרלה את הגוון הורוד שלה.
כמו העיר שטרסבורג עצמה, הקתדרלה משלבת השפעות גרמניות וצרפתיות, בעוד שהאגף המזרחי (המקהלה ושער הדרומי) בעלי מאפיינים רומנסקיים.
החזית המערבית והספינה הראשית נבנו בסגנון גותי קורן (Rayonnant).
מעל כולם, מעוטרת באלפי דמויות ותבליטים, החזית המערבית המפורסמת היא יצירת מופת של האדריכלות הגותית. המגדל הוא אחד הראשונים שסמך באופן ממשי על אומנות גבוהה, כאשר הופעתו הסופית היא במידה רבה ליניאריות (קווים ניצבים) מסותתת באבן. בעוד שחזיתות אחרות תוכננו ושורטטו לפני הבנייה, לשטרסבורג יש את אחת החזיתות המוקדמות שלא סביר שבנייתן נעשתה ללא שרטוט. קתדרלת שטרסבורג וקתדרלת קלן מייצגות את אחד השלבים המוקדמים ביותר באדריכלות בו נעשה שימוש בשרטוט אדריכלי. עבודתו של פרופסור רוברט או. בורק (Robert O. Bork ) מאוניברסיטת איווה מציעה שהתכנון של החזית המערבית של שטרסבורג, בזמן שהיא נראית אקראית במורכבתה, ניתנת לבניה באמצעות סדרה של מתומנים מסובבים.
המגדל הצפוני, שהושלם ב-1439, היה הבניין הגבוה ביותר בעולם בין השנים 1647 (כאשר הצריח של כנסיית מריה הקדושה בשטרלזונד נשרף) ו-1847 (אז הוקמה כנסיית ניקולאי הקדוש בהמבורג). המגדל הדרומי שתוכנן מעולם לא הושלם וכתוצאה מכך נתקבלה צורתה האסימטרית של הקתדרלה, דבר שהפך אותה לאחד מסמליו הבולטים של אזור אלזאס. מקומת התצפית ניתן לראות למרחק 30 ק"מ, דבר שמספק תצפית על גדות נהר הריין והרי הווז' עד ליער השחור.
השעון האסטרונומי

בית הרוחב הדרומי מכיל שעון אסטרונומי בגודל 18 מטר. שעון זה הוא אחד הגדולים בעולם. השעון הקודם נקרא "Dreikönigsuhr" ("שעון שלושת המלכים") של 1352–1354 ומוקם בקיר הנגדי למיקומו הנוכחי של השעון הנוכחי. החל מ-1547 נבנה שעון חדש  בידי כריסטיאן הרלין (Christian Herlin) ואחרים, אך הבנייה הופרעה כאשר הקתדרלה הועברה לכנסייה הרומית הקתולית. הבנייה הומשכה ב-1571 על ידי קונרד דאסיפודיוס (Conrad Dasypodius) והאחים הברכט (Habrecht), ושעון זה הכיל יותר פרטים אסטרונומיים. היו עליו ציורים מאת הצייר השווייצרי טוביאס שטימר (Tobias Stimmer). השעון עבד ותפקד עד סוף המאה ה-18 וניתן לראותו כיום במוזיאון לאמנות דקורטיבית של שטרסבורג.
השעון הקיים נבנה בשנים 1838–1843 על ידי ז'אן בפטיסט שווילגה (Jean Baptiste Schwilgué) בתיבת השעון של דאסיפודיוס עם פחות או יותר אותן פונקציות, אבל מצויד במנגנון מכני חדש לגמרי. שווילגה ערך מחקרים מקדימים שנים לפני הבניה ואף תכנן מנגנון לחישוב תאריך חג הפסחא ב-1817, ובנה אב-טיפוס ב-1821. מנגנון זה יכול לחשב את תאריך חג הפסחא באמצעות כלל גרגוריאני מורכב.
החלק האסטרונומי מדויק באופן לא רגיל, הוא מראה שנה מעוברת, שוויון יום ולילה, ועוד מידע אסטרונומי ובכך היה מכונת חישוב מורכבת הרבה יותר משעון גרידא. לעיתים קרובות, הפונקציות המורכבות של השעון של שטרסבורג עשו שימוש בידע מתמטי ספציפי ומתקדם.
שעון זה הוא פלא מתמטי ויכל לקבוע את ה-computus, תאריך חג הפסחא בלוח השנה הנוצרי, עוד לפני המצאת המחשב. כיום תיירים רואים רק את הפסלים והחזית של השעון, אך מאחורי הפנים יש מנגנון יוצא דופן שמייצג את אחד הדברים הנדירים והמיוחדים של הקתדרלה.
הדמויות המונפשות מופעלות בשעות שונות של היום. דמות אחד המלאכים משמיעה צליל בפעמון כאשר אחרת הופכת שעון חול. דמויות שונות, המייצגים שלבים וגילאים שונים בחיים (מילד עד קשיש) רוקדים לפני מלאך המוות. במפלס האחרון נמצאים השליחים, העוברים לפני ישו. השעון מראה הרבה יותר מהזמן הרשמי: הוא מראה גם את הזמן הסולרי, את היום בשבוע (כל יום מיוצג על ידי אל מהמיתולוגיה היוונית), החודש, השנה וכן את המזל האסטרולוגי, את המופע של הירח ואת המקום של מספר כוכבי לכת. כל האוטומטים האלה מופעלים ב-12:30 בצהריים.
לפי האגדה, נוקרו עיניו של יוצר השעון כדי שלא יוכל ליצור פלא דומה. אגדה דומה מסופרת גם על שעונים אחרים, דוגמת השעון האסטרונומי בפראג.
באותו חדר, ישנו פסל של איש המניח את מרפקיו על המעקה. לפי האגדה, זה היה האדריכל היריב לזה שבנה את עמודי המלאכים, סממן אדריכלותי של התקופה, שאמר שעמוד יחיד לא יצליח לתמוך את הקמרון ושהוא יחכה לראות את הכול קורס.[דרוש מקור]
אקלזיה וסינגוגה

מחוץ לקתדרלה, לצידי השער הדרומי, ניתן לראות את פסלי האקלזיה והסינגוגה. אקלזיה וסינגוגה (לטינית: Ecclesia et Synagoga) היה מוטיב חזותי באמנות ימי הביניים הכנסייתית.
היהדות והנצרות מתוארות בצורת שני פסלים או ציורים של נשים שהן בו בזמן יריבות ואחיות. אקלזיה, המסמלת את הנצרות, מתוארת כאישה עטורה בכתר מלכות, ואוחזת בידה האחת צלב ובידה השנייה גביע יין; סינגוגה, המסמלת את היהדות, מוצגת כאשר עיניה מכוסות וכתרה נופל, ואוחזת בידה האחת במטה שבור ובידה האחרת את לוחות הברית המטים לנפול.
מידות ונתונים

אורך חיצוני כולל: 112 מטר
אורך פנימי כולל: 103 מטר
גובה חיצוני של הספינה הראשית 40 מטר
גובה פנימי של הספינה הראשית 32 מטר
גובה חציית הכיפה 58 מטר
גובה המשטח 66 מטר
גובה המגדל 142 מטר
רוחב חיצוני של החזית המערבית 51.5 מטר
קוטר החלון רוזטה בחזית המערבית 13.6 מטר
בתרבות הפופולרית

הסרט Monsieur Klein מ-1976, מתרחש ב-1942 בצרפת רובו בפריז אך בסצנה אחת מבקר הגיבור את אביו בשטרסבורג. בעד החלון ניתן לראות את הקתדרלה, וישנו גם שוט בתוך הקתדרלה עם מבט על דמויות השעון האסטרונומי המצלצלות להורות את השעה.
אגדה

אגדה אחת מספרת שהבניין ניצב על ערימה עצומה של עצי אלון, ששקעו בתוך אגם תת-קרקעי. ספינה תשוט באדם ללא אף אחד בפנים, בעוד שרעש המשוטים נשמע למרות הכל. לפי האגדה, הכניסה לאגם התת-קרקעי נמצאת במרתף בבית הניצב מול הקתדרלה והיא נסתמה בקיר לפני מספר מאות.
גלריית תמונות

החזית המערבית של הקתדרלה
תבליט המנורה בטימפנון בחזית המערבית.
תמיכות דואות, ומגדל המצלב המתומן הבנוי בסגנון רומנסקי.
מראה של שטרסבורג מ-1493 ובה ניתן לראות את מגדל הקתדרלה מתנשא מעל העיר
מבט מדרום על התמיכות דואות והצריח הצפוני
תמיכות דואות ומגדל המצלב הרומנסקי
ציור של קתדרלת שסטרסבורג מאת אוטומר ויימן
הספינה הראשית
חלונות ויטראז'
ראו גם

קתדרלת שארטר
קתדרלת רואן
קתדרלת קלן
הערות שוליים

↑  "Prodige du gigantesque et du délicat". תרגום מהערה ב- TrekEarth.com.
↑   יונתן הירשפלד, שיר הלל למובסים, באתר הארץ, 7 ביולי 2021
↑  Losey, Joseph (director). (1976) Monsieur Klein. DVD released 2004, Home Vision Entertainment. Title 4, Chapter 12.
| אדריכלות גותית |
| --- | --- | --- |
| ערכים ראשיים | אדריכלות גותית • אמנות גותית • אדריכלות גותית -  מונחים • התחייה הגותית | גותיקה |
| סגנונות גותיים | סגנון גותי קורן • סגנון גותי לוהב • אדריכלות גותית אנגלית • אדריכלות גותית ספרדית • גותיקה מנואלינית | גותיקה |
| מונחים ואלמנטים גותיים | אדריכלות כנסיות • קמרון צלעות • חלון רוזטה • ויטראז' • תחרת חלונות • תמיכות דואות • צריחון • צריח מחודד • קרוקט • גרגויל • גרוטסק | גותיקה |
| מבני מפתח | בזיליקת סן-דני • קתדרלת נוטרדאם (פריז) • קתדרלת שארטר • קתדרלת בורז' • קתדרלת ריימס • קתדרלת אמיין • קתדרלת לאן • סנט שאפל • ארמון האפיפיורים, אביניון • קתדרלת קלרמון-פראן • קתדרלת אוורה • קתדרלת שטרסבורג • קתדרלת רואן • כנסיית סנט אואן • קתדרלת בווה • קתדרלת קלן • קתדרלת ויטוס הקדוש, פראג • שטפנסדום, וינה • המינסטר של אולם • מריינקירכה, ליבק • קתדרלת בורגוס • קתדרלת לאון • קתדרלת סביליה • מגדל בלן • קתדרלת מילאנו • ארמון הדוג'ים, ונציה • קתדרלת קנטרברי • קתדרלת לינקולן • קתדרלת סולסברי • קתדרלת ולס • מנזר וסטמינסטר • קתדרלת יורק | גותיקה |
| קטגוריות | קטגוריה:אדריכלות גותית • קטגוריה:קתדרלות בסגנון גותי • קטגוריה:מבנים גותיים • קטגוריה:מבני התחייה הגותית • קטגוריה:אדריכלים גותיים • פורטל:אדריכלות | גותיקה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265892105171  GND: 4116639-5  ISNI: 0000 0001 2224 7096  LCCN: n83065686  MusicBrainz: 1940c35b-5f6c-4980-a71b-0ed376c1b831  NKC: xx0092443  SUDOC: 050628313  VIAF: 144283038   WorldCat (עם VIAF): 144283038 
החזית המערבית והמגדל הצפוני
חלון רוזטה בחזית הקתדרלה, בסגנון Rayonnant.
מבט מרחוק על החזית הדרומית ועל המגדל המתנשא מעל לעיר.
תמיכות דואות עם צריחונים.
ליירה (דנמרק)

| --- | --- |

 מדינה:  דנמרק דנמרק
 מחוז:  שלן
 גובה:  17 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  2,405 (2018)
 קואורדינטות:  55°36′16″N 11°58′30″E﻿ / ﻿55.604444444444°N 11.975°E﻿ / 55.604444444444; 11.975 
 אזור זמן:  UTC+1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת דנמרק מוגדלת) קופנהגן אודנסה אולבורג אורהוס אסביירג שוודיה גרמניהליירה(למפת דנמרק רגילה) קופנהגן אודנסה אולבורג אורהוס אסביירג שוודיה גרמניהליירה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ליירה (בדנית: Lejre) היא עיירה בת 2,405 תושבים השוכנת בנפת ליירה, באי שלן, במזרח דנמרק. לנפה שטח של 240 קמ"ר ומתגוררים בה כ-27,000 תושבים (נכון ל-2014).
היסטוריה

ליירה שימשה כבירת ממלכה מתקופת הברזל הנורדית, אשר מכונה לעיתים "ממלכת ליירה". על פי אגדות וסיפורי עם, נשלטה ממלכה זו על ידי שושלת סקילדינג (Skjöldung), אשר יורשיה ייסדו את ממלכת דנמרק בתקופת ימי הביניים. האגדות אודות מלכי ליירה נלקחו ממספר מקורות ימי-ביניימים, ובכלל זה ה"גסטה דנורום", מאת סקסו גרמטיקוס, ו"הכרוניקות של ליירה" (Chronicon Lethrense), שזהות מחברו אינה ידועה, מהמאה ה-12. כביתם של בני שושלת סקילדינג המוזכרת בפואמה האפית "ביאוולף", נחשבה ליירה כמקומו של ההיכל המלכותי האורוט (Heorot), בו מתרחש חלקה הראשון של הפואמה. בין העבודות הספרותיות מתקופת ימי הביניים המתארות הרפתקאות דמיוניות בליירה, הידועה ביותר היא הסאגה האיסלנדית מהמאה ה-14, "הסאגה של המלך הרולף קראקי" (Hrólfs saga kraka).
חפירות ארכאולוגיות שהתבצעו במקום החל משנות ה-80, אישרו כי לאגדות ימי הביניים אודות ליירה, על אף ההגזמות הרבות שבהן, היה בסיס היסטורי. צוותי מחקר בראשות טום כריסטנסן (Tom Christensen) ממוזיאון רוסקילדה חשפו שרידים נרחבים של מבנים מתקופת הברזל ומהתקופה הוויקינגית מחוץ לכפר גאמל ליירה ("ליירה הישנה"). במקום נתגלו יסודות למבנים מלבניים שאורכם הגיע לבין 50 ל-60 מטרים ויותר. ככל הנראה שימשו מבנים אלה כהיכלים עבור אצילים רבי עוצמה או מלכים. שרידי מבנים נוספים שנחשפו סביבם העידו כי ליירה שימשה גם כמרכז מלאכה, מסחר ודת. החיסרון היחסי של ממצאי כלי נשק מצביע שככל הנראה שימש האתר כמרכז כלכלי וחברתי ולא כבסיס צבאי. ממצא בולט שנתגלה ב-2009, באמצעות שימוש בגלאי מתכות, הוא צלמית עשויה מכסף מהתקופה הוויקינגית המכונה "אודין מליירה". הצלמית מתארת אציל בעל מעמד בכיר בלבוש טקסי, היושב על כס גבוה ולצידו שתי ציפורים. הסברה היא כי הצלמית מהווה הקבלה לאל הנורדי אודין, היושב על כסו הְלידְשְקַלְף, כאשר משני צדדיו העורבים הוּגין ומוּנין המדווחים לאדונם על המתרחש.
אתרים נוספים המצויים באזור הם בית קברות מהתקופה הוויקינגית, תל גדול אשר שימש לקבורה בשריפה מתקופת הברזל, מספר רוגמים המתוארכים לתקופת הברונזה וכמה אתרי קבורה מהתקופה הנאוליתית. האתר ובו היישוב מתקופת הברזל, שהחפירות בו החלו בשנות ה-80, מתוארך לתקופה שבין השנים 550 לספירה ל-1000 לספירה, דבר המאשר את חשיבותה של "ארץ האגדות" לאורך תקופה של כחמש מאות שנה, עד לזמן בו קיבלה ממלכת דנמרק על עצמה את הנצרות והבירה החדשה הועברה למקום בו שוכנת בימינו קתדרלת רוסקילדה.
בשל האתרים שבו ובסביבתו הפך הכפר של גאמל ליירה למוקד לאספני עתיקות, מקור של גאווה לאומית דנית ולנקודת משיכה עבור חובבי פרה-היסטוריה סקנדינבית. ההשערות לגבי הפרה-היסטוריה של האזור התגברו בעקבות הכרוניקה של תיטמר ממרסבורג מהמאה ה-12 בה נטען כי טקסים פגניים של הקרבת קורבנות התקיימו בעבר בליירה בכל שנה תשיעית. נתיב מיוער ואגם המצויים במרחק קצר ממערב לליירה זוהו גם כן כמקומות בהם נערכו טקסים לכבודה של האלה נרטוס, אשר תוארו גם בחיבורו של ההיסטוריון הרומאי טקיטוס, "גרמניה". טענות ודיווחים מעין אלה נחשבים כחלק מ"המיתוס של ליירה", להם אין קשר ליישוב שנתגלה מתקופת הברזל. עם זאת, אפשר להניח כי לשילוב בין מציאות ופנטזיה יש חלק גדול בפופולריות של האזור.
מוקדי עניין נוספים

בליירה שוכן ה-"Sagnlandet Lejre" ("ארץ האגדות של ליירה"), מרכז לארכאולוגיה ניסויית ולחינוך, הכולל יצירות ושחזורים מתקופות שונות בהיסטוריה של דנמרק, מהתקופה הפרה-היסטורית ועד לתקופה הוויקינגית. במוקד המתחם נבנה שחזור של כפר מתקופת הברזל. המרכז פתוח לציבור.
לדרבורג (Ledreborg), אחוזה מפוארת בסגנון אדריכלות הבארוק, שוכנת גם כן באזור.
לקריאה נוספת

Tom Christensen, "Lejre beyond the legend – the archaeological evidence". Settlement and Coastal Research in the Southern North Sea Region, 33 237-254. Rahden/Westf. 2010
הערות שוליים

↑  Statistikbanken, www.statistikbanken.dk
↑  Fulk, Robert Dennis. Klaeber, Friedrich. Bjork, Robert E. Niles, John D. Klaeber's Beowulf and The Fight at Finnsburg. University of Toronto Press, 2008. ISBN 0802098436. CLXXX עמוד
↑  Byock, Jesse L. The Saga of King Hrolf Kraki. Penguin UK, 2005. ISBN 0141914092
↑  Christensen, Tom. "A silver figurine from Lejre". Danish Journal of Archaeology. 2013
↑  "Sagnlandet Lejre - History"
↑  "Ledreborg". Danske slotte og herregårde. Denstoredanske.dk
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007467738505171  GND: 4292250-1  LCCN: no00000706  NKC: ge1165753  VIAF: 157375066   WorldCat (עם VIAF): 157375066 
מבט מערבה משטחו של ההיכל הקדום ביותר שנתגלה באתר. 2015
צלמית "אודין מליירה"
כניסה לתל קבורה מהתקופה הנאוליתית
אחוזת לדרבורג, באיור מן המאה ה-19
החברה היהודית להיסטוריה ולאתנוגרפיה

החברה היהודית להיסטוריה ולאתנוגרפיה (ברוסית: Еврейское общество истории и этнографии) הייתה חברה מדעית שפעלה בסנקט פטרבורג, רוסיה, בין השנים 1908 - 1929.
החברה קיימה הרצאות על ההיסטוריה היהודית ובמיוחד על ההיסטוריה של היהודים ברוסיה ובפולין, הקימה ארכיונים, מוזיאון וספרייה, מימנה משלחות מחקר אתנוגרפיות והעניקה פרסים על מחקרים היסטוריים.
החברה איחדה בתוכה את מרבית ההיסטוריונים והאתנוגרפים היהודיים ברוסיה וחובבים רבים. בשנת 1915 היא מנתה 774 חברים ובשנת 1918 היו בה 823 חברים.
היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 1908 כהמשך לוועדה היהודית להיסטוריה ואתנוגרפיה של חברת מפיצי השכלה בקרב יהודי רוסיה (ברוסית: Комитетъ Общества для распространенія Просвѣщеніа между Евреями въ Россіи) שהוקמה בשנת 1892 ביוזמתו של שמעון דובנוב. אוספי הוועדה, אשר כללו ארכיון של תעודות ואוסף של מוצגי מוזיאון ששיקפו את עברה של יהדות רוסיה, עברו לרשותה של החברה.
החברה היהודית להיסטוריה ולאתנוגרפיה הפסיקה לפעול בשנת 1929. המוזיאון והארכיונים שלו עברו לבעלותן של מוסדות יהודיים סובייטיים, כולל המכון לתרבות יהודית בקייב.
פעילות החברה

החברה הוציאה לאור בין השנים 1908 – 1930 כתב עת תלת חודשי בשם "עתיקות היהודים" (ברוסית: Еврейская Старина, באנגלית: Jewish Antiquities). עורכי הירחון היו שמעון דובנוב (1909–1922), לב שטרנברג (1924, 1928) וישראל צינברג (1930).
מטרת כתב העת הייתה לרכז את תוצאות המחקר המדעי והמאמרים בתחום ההיסטוריה והאתנוגרפיה של יהדות רוסיה ופולין ולשמש ערוץ תקשורת בין המדענים לבין עצמם, ובינם לבין קהל המתעניינים בנושא.
לאחר מהפכת אוקטובר 1917, החברה פרסמה שני כרכים של מסמכים על מקורות הפוגרומים של שנת 1881 ושנת 1903 ברוסיה.
בין השנים 1912 - 1914, ארגנה החברה היהודית להיסטוריה ולאתנוגרפיה משלחת מחקר בראשותו של ש. אנ-סקי שתפקידה לתעד את התרבות היהודית בתחום המושב. במשלחת השתתף גם האומן סולומון יודובין.
בשנת 1916, התבקשו אל ליסיצקי ויששכר בר ריבק על ידי החברה היהודית להיסטוריה ולאתנוגרפיה לנסוע לעיירות באוקראינה ולהעתיק את הציורים שעיטרו את בתי הכנסת מעץ.
מוזיאון החברה היהודית להיסטוריה ולאתנוגרפיה הוקם ב-14 באפריל 1914 בבניין שנתרם על ידי הנדבן היהודי הברון ולדימיר גינצבורג מקייב במטרה להציג את האוספים שהוקמו בעקבות משלחות המחקר של ש. אנ-סקי בתחום המושב. תערוכה נוספת נפתחה לציבור בשנת 1917 על ידי הארכיאונאים יצחק לוריא וסלביאן גולדשטיין, אך נסגרה בסוף אותה השנה בשל מעשי השוד התקופים שאירעו בעיר בתקופת מהפכת אוקטובר. מאותה סיבה העביר אנ-סקי בחודש מאי 1918, את המוצגים החשובים ביותר לשמירה במחלקה לאתנוגרפיה של המוזיאון הרוסי בסנקט פטרבורג.
פעילות החברה הואטה בין השנים 1916 - 1918 בשל אירועי מהפכת אוקטובר. הארכיון והספרייה המשיכו לקבל מסמכים וספרים שנתרמו על ידי קרובי משפחה של אנשי ציבור שנפטרו ועל ידי ארגונים יהודיים שנסגרו.
מוזיאון החברה נפתח מחדש בשנת 1923 ופעל ברציפות עד 29 בדצמבר 1929, אז נסגר סופית יחד עם החברה היהודית להיסטוריה ולאתנוגרפיה בצו הוועד הפועל האזורי של לנינגרד בשל "קידום אידאולוגיה שוביניסטית-דתית". אוספי המוזיאון פוזרו בין ארכיונים סובייטיים שונים אך רבים מהם אבדו.
פריטים אחדים נשמרים במכון למחקר יהודי (באנגלית: Institute for Jewish Research) (YIVO). אחרים מוצגים במוזיאון הרוסי לאתנוגרפיה בסנקט פטרבורג (ברוסית: Российский этнографический музей) .
הערות שוליים

1 2  Jewish Society for History and Ethnography, www.jewishvirtuallibrary.org
1 2  פרק 9 - מדעי היהדות
↑  Jewish Society for History and Ethnography, www.jewishvirtuallibrary.org
↑  Кнорринг В. В. Журнал Еврейская старина (1909–1930 гг.). Аннотированная роспись содержания, nlr.ru
↑  Jewish Heritage Online Magazine, www.jhom.com
↑  ביוגרפיות של האמנים המוצגים במאמר, באתר www.yadvashem.org
↑  Issachar Ryback - Overview, Ben Uri Gallery and Museum (באנגלית)
↑  An-ski Ethnographic Museum, Association of Jews of Vilna and vicinity in Israel (באנגלית אמריקאית)
↑  State Russian Museum, St. Petersburg, Russia, www.saint-petersburg.com
↑  Museum of the Jewish Historical-Ethnographic Society
↑  Guide to the Records of the YIVO Ethnographic Committee RG 1.2, www.yivoarchives.org
↑  האוניברסיטה העברית בירושלים, לשכת הדובר, יהודים ברוסיה הצארית: תצלומים מאוספי המוזיאון הרוסי לאתנוגרפיה בסנט פטרבורג
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007511760205171  LCCN: no97034341  VIAF: 308697981   WorldCat (עם VIAF): 308697981 
הירחון בשנת 1912
משמאל לימין: אברהם רכטמן, סולומון יודובין, ש. אנ-סקי, שלום עליכם ואשתו אולגה רבינוביץ, מויסיי גינסבורג וחלק מהמוצגים שהוצגו במוזיאון.
החומה האדומה (אנגליה)

מפת מחוזות הבחירה בבחירות 2017. המחוזות שהצביעו ללייבור מוצגים באדום, ויש ריכוז שלהם באזורי המרכז, המערב והצפון.
החומה האדומה (באנגלית: Red wall) הוא מונח המשמש בפוליטיקה הבריטית כדי לתאר קבוצה של אזורי בחירה לבית הנבחרים הבריטי המזוהים עם מצביעי מפלגת הלייבור ונמצאים בעיקר במחוזות המידלנדס וצפון אנגליה.
ב-2019 נרשם מהפך כאשר הבטחתו של בוריס ג'ונסון לקיים את הברקזיט הובילה לניצחון של השמרנים ברבים ממחוזות החומה האדומה. היו שייחסו את ההצלחה השמרנית בבחירות הללו לסלידה מעמדותיו של ג'רמי קורבין. עם זאת, בבחירות שנערכו ב-2024 זכתה מפלגת הלייבור בחזרה במרבית המושבים הללו.
רקע היסטורי

מבחינה היסטורית, מעמד הפועלים היה מזוהה כבר בתחילת המאה ה-20 עם מפלגת הלייבור, ולפיכך, מחוזות שהתאפיינו במצביעים רבים ממעמד זה, כמו צפון המידלנדס ומחוזות נוספים בצפון אנגליה, נטו להצביע עבור המפלגה. כבר ב-1906 היו מרבית נציגי הלייבור מועמדים שהגיעו ממחוזות בצפון אנגליה.
מצב הדברים הזה התקיים במשך עשרות שנים, אולם עולות לא מעט טענות כי בעשורים האחרונים הוא כבר איננו רלוונטי, מאחר שהלייבור הפכה למפלגה המאפיינת יותר את מעמד הביניים וכבר איננה מזוהה בעיקר עם פועלים. מומחים למדיניות טענו כי מדובר ב"חומה מיתית" וכי המושג הבסיסי, שנועד להצביע כביכול על מצב בו ישנה בצפון אנגליה רצועה של מחוזות 'אדומים' מחוף לחוף, שגוי ולא התרחש מאז 2005 בשום מערכת בחירות. היו אף טענות כי מדובר בהגדרה שמסייעת דווקא ליריביה של הלייבור וצובעת את המפלגה באופן שנועד להרחיק ממנה מצביעים ממעמדות אחרים.
פרופ' דני מקינון מאוניברסיטת ניוקאסל טען כי היחלשות היחסים בין מצביעי החומה האדומה ובין הלייבור התרחשה בעיקר בשנות ה-90. לפי מקינון, הלייבור הפכה למפלגה של מעמד הביניים, ואילו באזורי החומה האדומה יש מצביעים רבים החשים ניכור מהמפלגה, כולל כאלו שמעמדם הכלכלי נחלש.
פרשנות נוספת

הסבר אחר, המקשר גם הוא בין המושג 'החומה האדומה' ובין מצביעי הלייבור, מתייחס לכך שרבים ממעמד הפועלים, שהיו מזוהים כאמור כמצביעי המפלגה, התגוררו בשכונות שהיו מאוכלסות בבתים טוריים ונבנו מלבנים אדומות. אזורים רבים כאלו נחשבו בעבר שכונות עוני.
ראו גם

החומה הכחולה (מונח מקביל בארצות הברית המתייחס לאזורי בחירה יציבים של המפלגה הדמוקרטית)
הערות שוליים

↑  יואב קרני, ‏לקחי בריטניה: איך נפלו החומה האדומה והחומה הכחולה, באתר גלובס, 15 בדצמבר 2019
↑  אוריה בר-מאיר, החומה האדומה - השמרנים מאבדים תמיכה במחוזות הלייבור המסורתיים, באתר יס מיניסטר, ‏2020-12-04
↑  "החומה האדומה" נפלה: כך איבד קורבין את מעוזי הלייבור בזה אחר זה, באתר וואלה, 13 בדצמבר 2019
↑  Sam Brooke, Does the 'red wall' really exist and can Labour win it back?, Yorkshire Live, ‏2021-02-22 (באנגלית)
היועץ הכלכלי למערכת הביטחון

היועץ הכלכלי למערכת הביטחון היה אגף במשרד הביטחון ותואר המשרה של העומד בראש אגף זה, ששימשו כגוף המטה המרכזי לניתוח וייעוץ כלכלי לגורמי מערכת הביטחון. החל משנת 2012 מבוצעת פונקציה זו על ידי יחידה בשם "הכלכלן הראשי למערכת הביטחון", הפועלת במסגרת גית"ם - אגף המטה של משרד הביטחון.