סבסטיאן מינסטר
ביוגרפיה

סבסטיאן מינסטר נולד לאנדריאס מינסטר באינגלהיים (היום אינגלהיים אם ריין), עיר קטנה על גדות הריין, הממוקמת בין הערים בינגן ומיינץ, שהייתה חלק מהאימפריה הרומית הקדושה. שמו סבסטיאן ניתן לו כיוון שנולד ב-20 בינואר, ביום שבו חוגגים את חג סבסטיאן הקדוש. אביו ניהל את בית החולים "הייליגייסט" ("Heiliggeist", "רוח קדוֹשה"), והכנסתו מעבודתו אפשרה לו לממן את לימודי בנו באוניברסיטה. בין השנים 1503–1508, למד לוגיקה, קוסמולוגיה, תאולוגיה, מתמטיקה ומדעי הטבע באוניברסיטה הפרנציסקנית בהיידלברג. שנתיים לאחר שהחל את לימודיו, הצטרף למסדר הפרנציסקני, ובגיל 24, הוסמך לכמורה מטעם המסדר והמשיך את לימודיו במנזר סנטה קתרינה בעיירה רוּפאך (Rufach) באלזס. במקום זה, פגש לראשונה את ההומניסט וההבראיסט קונרד פליקן (Konrad Pelikan) שהיה מורה לעברית, ליוונית, למתמטיקה ולקוסמוגרפיה. במשך חמש שנים תרם פליקן תרומה משמעותית להרחבת ידיעותיו של מינסטר ונטע בו את הכמיהה להמשיך ולחקור את הנושאים הללו. בשנת 1514, עבר מינסטר עם פליקאן לטיבינגן, והחל ללמד פילוסופיה באוניברסיטת טיבינגן, שם למד גם במקביל לעבודתו כמרצה, אסטרונומיה, מתמטיקה וגאוגרפיה בהנחיית יוהנס שטפלר (Johannes Stöffler), שהיה יושב ראש הקתדרה ללימודי מתמטיקה וללימודי אסטרונומיה. במשך חמש שנות לימוד, הקנה שטפלר למינסטר גם את היסודות של תורת הקרטוגרפיה. באותה עת, הוציא מינסטר לאור ספר המכיל תמצית של כתבים שהתפרסמו בעבר בתחום הקרטוגרפיה, המלווים ברשימות שכתב בנושא, ותוך זמן לא רב ביסס את מעמדו כגאוגרף בולט.
בין השנים 1518–1520 התגורר בבזל ועבד בבית הדפוס של אדם פטרי (Adam Petri). באותה שנה יצא לאור בבזל ספרו של אליהו בחור (המכונה בלטינית אליה לוויטה) "דקדוק אליהו", אותו תרגם מינסטר ללטינית.
לאחר חזרתו להיידלברג, לימד בין השנים 1524–1529 עברית ופרשנות של התנ"ך באוניברסיטת היידלברג ותרם לכך שלימוד ההבראיזם יקבל מעמד של מקצוע לימוד ומחקר לכל דבר ולשילובו כדיסיפלינה במסגרת המדעים החדשים, שקיבלו לגיטימציה באותה עת.
במהלך השנים הללו, תרגם והוציא לאור מספריהם של גדולי רוח יהודים, בהם הרמב"ם, רד"ק והרב אליהו מזרחי. לצורך הוצאתם לאור, השקיע מינסטר מאמצים כבירים כדי להגיע לבזל לפחות פעם בשנה. מאמצים אלה לוו בתסכול כבד, שכן המסדר הפרנציסקני בו היה חבר ואוניברסיטת היידלברג בה לימד, לא ראו בעין יפה את נסיעותיו. באחד מהמכתבים שכתב, קבל על המחנק שחש בהיידלברג, על רצונו להשתחרר מהמסדר ועל הקשיים לבצע זאת. כמו כן כתב כי אולי בעתיד תיקרה האפשרות הזו בפניו, אבל אין הוא מאמין בכך. "מה אעשה? אני משתוקק להיות אדם חופשי, להיות נוצרי טוב, אבל זה בלתי אפשרי, בשעה שאני ידוע לעולם באופן רב יותר מאשר תקוותיי ידועות לי. אני כותב עכשיו מספר ספרים על השפות ארמית ועברית ואין לי שמץ של מושג אם אקבל אישור לנסוע שוב לבזל...".
במכתבו רמז סבסטיאן מינסטר על עריכתו את הספר ערוך (Dictionarivm Chaldaicum). עבודה זו של סבסטיאן מינסטר, שיצאה לאור בשנת 1527, היא מהלקסיקונים המוקדמים ביותר שיצאו לאור בשפה הארמית והלטינית, המהווה המשך ישיר לעבודתו הקודמת דקדוק דלישן ארמי (Chaldaica Grammatica), שיצא לאור מוקדם יותר באותה שנה. באחרית דבר לספר דקדוק זה, התייחס סבסטיאן מינסטר לתוכניתו להוציא לאור את הספר ערוך, וכך כתב:
אם ה' ירצה ויתן לי את חיים ויאריך ימים, אתן גם לכם בזמן קצר את ספר הערוך, שבו תמצאו את תיבות והמילות אשר בתרגום ואשר אצל חכמים העבריים תמצאו, עם ענייניהם ופירושי הרומיים, ה' אלוהינו ישמורכם מכל רע ויאיר לבותיכם ושכליכם.
בכתיבת הלקסיקון, אותו ערך לפי סדר אלפביתי, התבסס סבסטיאן מינסטר על הספר "הערוך" שכתב המדקדק בן המאה ה-12, רבי נתן בן יחיאל, אותו מצא במנזר דומיניקני ברגנסבורג. כמו כן, הכניס לספר הערות שכתב מורהו לעברית פליקן, המתייחסות לאוצר המילים של התלמוד. בדברי הפתיחה למהדורה זו, הבהיר כי הלקסיקון נועד לסייע למלומדים להבין את הספרות הרבנית וחלק מספרי התלמוד שנכתבו בארמית. לקסיקון זה, כלקסיקון הקודם, הוא בין השאר, פועל יוצא משאיפתו של סבסטיאן מינסטר להקנות כלים לקריאת ספרי דניאל ועזרא, המהווים חלק מהברית הישנה, אותם על פי תפיסתו, ראוי כי הנוצרי יוכל להבינם גם בשפה הארמית – שפת המקור בה הם נכתבו. הודות לסבסטיאן מינסטר וליוהאן פרובן (Johann Froben), עבודה זו, כמו רבות אחרות, הפכה לכלי משמעותי לתרגול הבלשנות הרבנית בידי ההבראיסטים הנוצרים.
בחלק העליון של התחריט המופיע בשער הספר, מתנוסס שמו של הנס הולביין.
כחלק מהתעמקותו של מינסטר במקורות של הפילוסופיה העתיקה, תרגם באותה עת את ספרו של הרמב"ם מילות הגיון (Logica sapientis) שהיווה דוגמה מובהקת לשימוש של הרמב"ם במונחי היסוד בלוגיקה של אריסטו, שסייעו לו בביאור לוגי של מושגים ומילים בשפה העברית. ספר זה, שנכתב במקור בערבית יהודית, נקרא "מקאלה פי צנאעת אלמנטק". הוא תורגם לעברית שלוש פעמים, ואת תרגומו של רבי משה אבן תיבון תרגם מינסטר ללטינית. הספר יצא לאור בהוצאת יוהאן פרובן בבזל, 1527.
בשנת 1529 התגשמו תקוותיו של מינסטר. הוא התפטר ממשרתו כמרצה, לאחר שנענה להזמנה לשמש כראש הקתדרה ללימודי עברית באוניברסיטת בזל. עם המעבר לבזל, נטש את המסדר הפרנציסקני, לאחר שאימץ את ההשקפות הלותרניות של תנועת הרפורמציה שקראה לשינוי ערכי ומוסדי בכנסייה הקתולית, והמיר את השקפתו התאולוגית מקתולית לפרוטסטנטית. נטישת הדת הקתולית והמרתה לפרוטסטנטית הייתה עבור סבסטיאן מינסטר מהלך בלתי נמנע שתאם את תפיסותיו ההומניסטיות.
שנה לאחר השתקעותו של סבסטיאן מינסטר בבזל, נשא לאישה את אנה פטרי, אלמנתו של אדם פטרי, אצלו הועסק שנים קודם, ובשנת 1532 נולדה בתם ארציה (Aretia). הנישואין הללו ביססו את מצבו הכלכלי של מינסטר ואפשרו לו להמשיך במחקריו הגאוגרפיים לצד משרתו באוניברסיטה, ללא דאגות פרנסה. הנישואין הניבו עבורו יתרון כלכלי נוסף. בנו של אדם פטרי, היינריך, המשיך לנהל את בית הדפוס המשפחתי ואפשר למינסטר להדפיס שם את ספריו. מתיו מקלין כתב כי החיים בבזל "הסכימו עם מינסטר", שכן עבודתו, קשריו המקצועיים והאווירה האינטלקטואלית שאפיינה את העיר שהייתה פרוטסטנטית במהותה, היוו יחדיו ביטוי הרמוני לאישיותו ולהשקפותיו ההומניסטיות.
בשנותיו הראשונות בבזל סיים מינסטר לתרגם ללטינית את ספר התנ"ך מקדש ה'  (Hebraica Biblia), ולהוציאו לאור בשני כרכים בשנים 1534–1535. כרך זה מכיל את חמשת חומשי התורה, ספר יהושע, ספר שופטים, ספר שמואל, ספר מלכים, ובמהדורה שיצאה לאור בשנת 1537, נוספה גם הבשורה על-פי מתי, בעברית ובלטינית.
כדי להבהיר את הטקסט התנ"כי ולהוסיף משנה תוקף לתרגומו ברוח ההבראיסטית, הוסיף סבסטיאן מינסטר לטקסט, פרשנויות של רבנים ופרשנויות משלו. בפתיחה לספר כתב מינסטר, כי אסור לגנות את הפרשנות הרבנית, אך בגלל המלכודות הפוטנציאליות הטמונות בה, יש להתייחס אליה במשנה זהירות. עם זאת, הוסיף ואמר כי לפרשנות הזו יש ערך רב ומקורות מידע שאין להתעלם מהם.
תרגום זה של סבסטיאן מינסטר היה בסיס לתרגומים מאוחרים יותר של התנ"ך לשפות נוספות.
במהלך השנים הבאות התמסר סבסטיאן מינסטר למפעל הגדול של חייו – איסוף חומרים עבור ספרו גאוגרפיה ובעיקר עבור ספרו קוסמוגרפיה, שיצא לראשונה לאור בשנת 1544, בשפה הגרמנית. בשנת 1547, התמנה מינסטר לרקטור של אוניברסיטת בזל, משרה בה אחז עד ליום בו חלה ונפטר כתוצאה ממגפת הדבר שפשטה בעיר בזל. חברו הקרוב ועמיתו לעבודה וללימודים, אראסמוס אוסוולד שרקנפוקס (Erasmus Oswald Schreckenfuchs), נשא נאום לזכרו בשפה העברית, ובמצבה שהונחה על קברו, נכתב בין השאר בלטינית: "Germanus Esdras Heic Straboque conditur" – "כאן מונח סטראבון הגרמני", כדי להצביע על כך שחשיבותו עומדת בקנה אחד, עם זו של הגאוגרף היווני סטראבון.