stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סאגת וינלנד
עלילה > עלילה > קשת משלחת המזרח

לאחר שהתאחד עם משפחתו, חולק תורפין עמם ועם שאר תושבי הכפר את תוכניותיו להתיישב בווינלנד. על מנת לממן את מסעם, מתכננים ת'ורפין, לייף, איינר ובנו המאומץ של לייף, ת'ורפין "עיני-חרק", לנסוע ליוון ולמכור קרני חדשנים. למשלחת של ת'ורפין מצטרפת בהמשך גודריד, נערה איסלנדית שנמלטת מנישואים בכפייה; קרלי, תינוק יתום שהצוות מוצא באיי פארו; והילדה, בתו של ממציא עם טינה לתורפין. לאחר ניסיון להילחם בקבוצה של יומסוויקינגים, הקבוצה נתפסת ומשועבדת לת'ורקל. ת'ורפין מתחיל מחדש את מסעו עם המשלחת שלו, ומושך את המתנקשים מסביב לקבוצת איים בזמן ששאר חברי המשלחת נמלטים לכיוון אודנסה; שם הם פוגשים את קפטן ואגן, מנהיג מחנה המורדים של יומסוויקינגים המבקש לגזול את השלטון מידיו של פלוקי לפני שהוא עובר לידיו של נכדו של פלוקי, באלדר. הגברים שנותרו בחיים ממחנהו של ואגן נשבעים אמונים לת'ורקל, שמביס את פלוקי ולוכד אותו ואת באלדר. ת'ורפין מתמנה באופן זמני למנהיג היומסוויקינגים, ותחת הוראותיו של קנוט, מביא לפירוד היומסוויקינגים ומציל את פלוקי ובאלדר מהוצאה להורג. חופשייה מהוויקינגים, קבוצתו של ת'ורפין ממשיכה במסעה.
עלילה > עלילה > קשת סופית

שנתיים לאחר מכן, חוזרת המשלחת של ת'ורפין לאיסלנד עם העושר שרכשו ממכירת קרני חדשנים ביוון. תורפין וגודריד נישאים ומגדלים את קרלי כבנם. עם המשאבים שהשיג במסעו, מתחיל ת'ורפין להרכיב משלחת חדשה ליישוב וינלנד, שם הוא יוצר מקלט שליו שבו אין עוד צורך בנשק על ידי פינוי חלק מהיער ועיבוד מוצלח של חיטה. בנוסף, הוא וחבריו מצליחים לנהל משא ומתן על מערכת יחסים שלווה עם ילידי המיקמק. עם זאת, ככל שעובר הזמן, מתחים בנוגע למשאבים ולמחלות שהביאו המתיישבים מביאים לתחילתו של סכסוך בין המתיישבים לילידים. כאשר החשש ממלחמה בין שני הקבוצות מתגבר, מתחיל תורפין לשקול את האפשרות לעזוב את וינלנד על מנת לשמר את השלום.
כתיבה

המאנגיקאי מאקוטו יוקימורה (מימין) קיבל השראה מדמותו של אולף הראשון, מלך נורווגיה לכתוב סיפור על עבדים שישמש כמוקד המקורי של המאנגה.
המאנגיקאי מאקוטו יוקימורה הצהיר כי במהלך כתיבת הטיוטה הראשונה לעלילת המאנגה, שאיפתו הייתה לכתוב סיפור על עבד; וכי על אף היותו עבד, מתמודד ת'ורפין בהצלחה עם האתגרים העומדים בדרכו להשגת יעדו. עבור כתיבת דמותו של ת'ורפין, על אף שהתבססה על אישיות אמיתית, קיבל יוקימורה השראה מדמותו של המלך אולף הראשון, שאיבד את מעמדו כמלך והפך לעבד, אך הצליח לשוב לכס המלכות. יוקימורה רצה שת'ורפין ילמד על דיכוי ותלאות אנושיות. בדיעבד, הצהיר יוקימורה כי לת'ורפין אין מיומנויות בולטות או מבנה גוף מרשים. על מנת להתבלט כדמות ראשית, נכתבה דמותו של ת'ורפין במטרה לחוות את הכאב שסובלים בני אדם. למרות שמראהו של ת'ורפין משתנה על פני ארבע קשתות הסיפור, יוקימורה נזהר בכתיבת הפסיכולוגיה שלו. עם זאת, עקב תלונות של העורך שלו, הוחלט לשנות את דמותו מעבד לוויקינג., יוקימורה הסכים לשינוי זה, שכן הוא רצה שת'ורפין יבין את הסיבות לטרגדיה שבהיותו ויקינג בשלב מאוחר יותר של העלילה, ורצה שהגיבור יושפע מאלימות ומזל רע.
ריצת הסדרה החלה באפריל 2005 במגזין "Weekly Shōnen" של "Kodansha", שם היא רצה עד אוקטובר 2005. לאחר הפסקה של חודשיים, חודשה הסדרה בשלהי דצמבר 2005 במגזין "Seinen Manga Monthly Afternoon", גם הוא בבעלות "Kodansha". יוקימורה היה זה שביקש להחליף את המגזין בו הופצה הסדרה, לאחר שהבין שהוא מתקשה לעמוד בלוח זמנים של כתיבה שבועית ארוכת-טווח. כשזה מגיע לאיורים ולקטעי לחימה, יוקימורה מדמיין אותם תחילה במוחו לפני שהוא מצייר. הוא קיבל השראה מ-Battle Angel Alita מאת Yukito Kishiro, שלדעתו הוא אחד מאמני המאנגה הטובים ביותר. יוקיורה נעזרה בדרך כלל בשלושה עוזרים בימי עבודה משותפים במשך כמעט שתים עשרה שעות. הוא מנסה לתת לכל פרק 30 עמודים. יוקימורה אף הצהיר שהוא עובד 18 שעות ביום, שכן אחת הטכניקות שלו דורשת זמן רב, ושהוא יוצר ומגיש עמוד אחד בכל יום למוציאה לאור. כשהחל לראשונה בכתיבת ואיור הסדרה, העריך יוקימורה שהתהליך ייקח לו 10 שנים לסיום, אך בהמשך העריך מחדש כי התהליך ייקח 14 שנים. בנוסף, ציין יוקימורה כי חשב שעלילת המאנגה תתפרש על פני 20 כרכים; כמות זו גדלה מאוחר יותר ליותר מ-22 כרכים. בתחילת תהליך כתיבת הסדרה, היה יוקימורה אובד עצות, ותהה מתי יוכל לכתוב את גרעין עלילתה המרכזי של הסדרה. מכיוון שלעיתים קרובות סבל מבעיות בטיפול בעלילה, יוקימורה התחיל לצייר באופן דיגיטלי מלא מפרק 168 עקב מגבלות מגפת הקורונה אך ממשיך לאייר בדיו אנלוגי לפני כתיבת וסריקת הטיוטה הסופית באופן דיגיטלי.
לדברי יוקימורה, הסדרה מחולקת לארבע קשתות סיפור – שלוש הראשונות הם קשת ה"מלחמה", קשת ה"עבדים" וקשת "המשלחת המזרחית"; הקשת הרביעית והאחרונה לא קיבלה שם מובהק משלה. בנובמבר 2019, הודיע יוקימורה על תחילת הקשת האחרונה של הסדרה; שתתפרש על יותר מ-50 פרקים ויותר מ-1,000 עמודים, שייקחו "מספר שנים לסיים".
כתיבה > תמות ונושאים

במהלך ריאיון שהתקיים בינואר 2008, חשף יוקימורה כי הוא קיבל השראה להיכנס לתעשיית המאנגה לאחר שקרא את המאנגה "Fist of the North Star" כילד. באותו ריאיון, הצהיר יוקימורה שתמיד רצה להפיק סדרה שמשקפת את אותם נושאים של "כוח וצדק". יוקימורה הוסיף כי אחד המסרים שביקש להעביר באמצעות המאנגה הוא שעל אנשים להיות בעלי אידיאלים על מנת שיהיו להם חיים משגשגים. בניגוד לדמויותיהם של הוויקינגים החזקים, דמויותיהם של העבדים נכתבו כהפכם הגמור על סמך מחקריו של יוקימורה. יוקימורה האמין שהפואנטה של עבדים היא שצריך להיות להם אידיאלים שגם הקוראים צריכים ויוכלו לחלוק. בעת כתיבת הסדרה "Planetes", נאבק יוקימורה בכתיבת ייצוג תמת האהבה ודרכי חיים. מכיוון שהיה צעיר מדי בעת כתיבת הסדרה, יוקימורה לא היה מרוצה מהדרך שבה התמודד עם זה, והחליט לחקור את זה שוב בסדרה הנוכחית.
בעוד שהסדרה בולטת במידת האלימות שלה, הנגרמת בדרך כלל על ידי ויקינגים, יוקימורה טען שהוא שונא כל סוג של אלימות. כתוצאה מכך, מרכיב מרכזי בכתיבת הסיפור הזה היה הרגעת חוש המוסר המודרני שלו. בעוד הוויקינגים זכו להערצה בשל כוחם וזכו להכרה כגיבורים, הם גם נכתבו כאנשים שנבגדים על ידי חבריהם. לאחר כתיבת מספר סיפורים אלימים, יוקימורה רצה להתמקד בתמת הריפוי וסליחה – עצמית ולאחרים. בנוסף, חרדותיו וחוויותיו של יוקימורה במהלך המלחמה הקרה ופיגועי 11 בספטמבר השפיעו גם על פיתוח וכתיבת דמותו של ת'ורפין, שנפגע ממעשיו כוויקינג ובכך מחליט לייסד את וינלנד כארץ שבה אנשים מגזעים שונים יוכלו לחיות יחד בשלום.
היסטוריית פרסום

במקור, הסדרה יצאה לאור לראשונה במגזין "Weekly Shōnen Magazine" של חברת "Kodansha" מ-13 באפריל עד 19 באוקטובר 2005. עם זאת, הפצת הסדרה עברה למגזין המאנגה "Monthly Afternoon" של "Kodansha" החל בגיליון פברואר 2006. בהמשך, אספה "Kodansha" את פרקי הסדרה לכרכי טנקובון בודדים. שני הכרכים הראשונים הופצו בתחילה תחת חותם "Shōnen Magazine Comics", ולאחר מכן הוצאו מחדש תחת החותם של "Monthly Afternoon". נכון ל-21 ביוני 2024, יצאו לאור 28 כרכים.
בשפה האנגלית, מופצת הסדרה תחת הרישיון של "Kodansha USA", במהדורות שאיגדו שני כרכים בכרך אחד בכריכה קשה. הכרך הראשון פורסם ב-14 באוקטובר 2013. נכון ל-20 בדצמבר 2022, יצאו לאור שלושה עשר כרכים. במהלך הפאנל שלה בכנס "Anime NYC 2022", הודיעה "Kodansha USA" על הוצאה לאור של מהדורות דלוקס שיאגדו שלושה כרכים בכרך אחד.
עיבודים למדיות נוספות > אנימה

במרץ 2018, הוכרז על הפקתה של עיבוד אנימה לסדרה, שתופק על ידי "Twin Engine",‏ "Production I.G",‏ "Wit Studio" ו-"Kodansha". על הנפשת הסדרה הייתה אחראית "Wit Studio"; על בימוי הופקד שוהיי יאבוטה, על הלחנת הפסקול הופקד הירושי סקו ועל המוזיקה, יוטקה יאמאדה; ועל עיצוב הדמויות הופקד טאקהיקו אבירו. האנימה עלתה לשידור ב-7 ביולי 2019, ועונתה הראשונה כללה 24 פרקים ששודרו ברשת "NHK General TV".
הסדרה מופצת ברחבי העולם באמצעות שירות הזרמת המדיה "פריים וידאו". ב-31 באוגוסט 2021, הפיצה חברת "Sentai Filmworks" את הסדרה במדיה הביתית עם תרגום חדש ודיבוב לאנגלית. דיבוב אנגלי אחר, שהופק על ידי VSI Los Angeles, הופץ בעבר בשלוחתה היפנית של "נטפליקס". בבריטניה ואירלנד, קיבלה חברת "MVM Entertainment" את הרישיון להפצת הסדרה. בנוסף, עלתה הסדרה ל"נטפליקס" ברחבי העולם ב-7 ביולי 2022, כמו כן גם בשירות האנימה "קרנצ'ירול" וב-"HiDive" בטריטוריות נבחרות באותו יום.
ב-7 ביולי 2021, הכריזה "Twin Engine" על הפקת עונה שנייה לאנימה. יאבוטה ואבירו שבו לתפקידים אותם מילאו במהלך הפקת העונה הראשונה. העונה השנייה הונפשה על ידי "MAPPA", כללה גם היא 24 פרקים ועלתה לשידור ברשתות "Tokio MX",‏ "BS11", ו-"GBS" ב-10 בינואר 2023. ברחבי העולם, למעט סין, דרום קוריאה ויפן, העונה השנייה הופצה על ידי "נטפליקס" ו"קרנצ'ירול".
עיבודים למדיות נוספות > עיבוד בימתי

העיבודים הבימתיים למאנגה, שקיבלו את השמות "Vinland Saga the Stage: At the End of the End of the Ocean" ו-"Vinland Saga the Stage: Revival of the Hero", עלו בטוקיו בין התאריכים 19–29 באפריל 2024. את העיבודים האלו כתבה וביימה דייסקה נישידה.
עיבודים למדיות נוספות > עיבודים נוספים

יוקימורה אייר פרק קרוסאובר בן שבעה עמודים בין הסדרה למשחק הווידאו "Assassin's Creed Valhalla" שהועלה לאתר של "יוביסופט" ב-23 באוקטובר 2020.
שאדי מרעי

| --- | --- |

שאדי מרעי על סט צילומי הסרט "בית לחם"
 לידה:  17 בנובמבר 1994 (בן 30) ירושלים, ישראל
 סוגה מועדפת:  דרמה, קומדיה
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2013
 מקום לימודים:  סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין (2016) 
 פרופיל ב-IMDb
 
שאדי מרעי (בערבית: شادي مرعي; נולד ב-17 בנובמבר 1994) הוא שחקן ערבי-ישראלי.
ביוגרפיה

שאדי מרעי נולד בא-ראם שבירושלים, כבן זקונים מבין ארבעה אחים לבת'יינה, מורה לאנגלית מנצרת וסאלח, מהנדס מהכפר משהד שליד נצרת. כשהיה בן שנתיים וחצי עבר עם משפחתו להתגורר במשהד. בוגר בית הספר למשחק סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין.
בשנת 2013 לוהק לשחק בתפקיד הראשי בסרט הקולנוע "בית לחם", בו גילם את דמותו של סנפור, אחיו הצעיר של מחבל מבוקש (הישאם סולימאן) המתיידד עם רכז שב"כ בשם רזי (צחי הלוי) ומנסה לתמרן בין הדרישות של רזי לבין נאמנותו לאחיו ולממשיכיו. על תפקיד זה היה מועמד לפרס אופיר לשחקן הראשי הטוב ביותר של אותה שנה. באותה שנה שיחק בסרטו של עדי עדואן "ערבאני", סרט הקולנוע העלילתי הראשון באורך מלא של יוצר דרוזי בישראל.
בשנת 2014 שיחק בסרטו של ערן ריקליס "ערבים רוקדים".
בשנת 2015 החל לשחק בסדרת הטלוויזיה "פאודה", בה גילם את וואליד אל-עבד, יד ימינו של המחבל אבו אחמד. באותה שנה השתתף בסרט האמריקאי "אבודים בעיר הלבנה" של הבמאי גיל קופמן, לצד היילי בנט ובוב מורלי.
בשנת 2016 שיחק בתפקיד עטור שבחים במחזה "הר לא זז" של תיאטרון בית ליסין ובמחזה "הלוויה חורפית".
בשנת 2018 שיחק בסדרת הטלוויזיה "על הספקטרום", בה גילם את עומאר.
בשנת 2019 שיחק בסדרת הטלוויזיה "הנערים", בה גילם את איאד, אחיו של הנער מוחמד אבו ח'דיר.
בשנת 2020 שיחק בעונה השנייה של סדרת הערפדים הישראלית "ג'ודה", של השחקן והקומיקאי ציון ברוך.
בשנת 2021 שיחק בסדרה "אזהרת מסע" בתור חוטף מטעם ארגון דאעש. בהמשך השנה לוהק לסרט האמריקאי "The Way of the Wind" בבימויו של טרנס מאליק, בו גילם את הדמות מקראית אשר, בנו השמיני של יעקב.
בשנת 2022 שיחק בתפקיד וואסים, בן נוער המתנדב בקליניקה בגן החיות, בסדרת הדרמה לנוער המתחם ה-25.
בשנת 2023 שיחק בעונה השלישית של הסדרה מנאייכ, וכן גילם תפקיד משני בסדרה המטרה: מינכן.
ב-2024 שיחק בסרטו של שמי זרחין "חמדה" לצדו של ששון גבאי. וכן, שיחק בתפקיד הראשי בסרט "עיד", עליו זכה בפרס אופיר לשחקן הראשי הטוב ביותר.
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבודה מועמדת | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022 | פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער | השחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה | המתחם ה-25 | מועמדות |
| 2024 | פרס אופיר | השחקן הראשי הטוב ביותר | עיד | זכייה |
הערות שוליים

↑  אמיר בוגן, "שחקנים לא צריכים לדבר על פוליטיקה", באתר ynet, 25 בספטמבר 2013
↑  יעל שוב, ‏השיבה הביתה, באתר "Time Out ישראל", 25 במאי 2014
↑   מיכאל הנדלזלץ, "הר לא זז": המסכה שצורבת את הפנים, באתר הארץ, 27 ביולי 2016
| פרס אופיר לשחקן הראשי הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1990–2010 | משה איבגי (1990) • אריה מוסקונה (1991) • שולי רנד (1992) • שאול מזרחי (1993) • שמיל בן ארי (1994) • משה איבגי (1995) • עמוס לביא (1996) • אסי דיין (1997) • יורם חטב (1998) • ניר לוי (1999) • אקי אבני (2000) • ליאור אשכנזי (2001) • זאב רווח (2002) • אריה אליאס (2003) • שולי רנד (2004) • אורי גבריאל (2005) • אסי דיין (2006) • ששון גבאי (2007) • מיכאל מושונוב (2008) • סשה אגרונוב (2009) • אדיר מילר (2010) |  |
| 2011 ואילך | שלמה בראבא (2011) • רועי אסף (2012) • מכרם ח'ורי (2013) • זאב רווח (2014) • רועי אסף (2015) • מוריס כהן (2016) • ליאור אשכנזי (2017) • נוה צור (2018) • ערן נעים (2019) • שי אביבי (2020) • אלכס בכרי (2021) • ששון גבאי (2022) • רועי ניק (2023) • שאדי מרעי (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16923606d (data)  ISNI: 0000 0004 4243 9660  NTA: 394224000  SUDOC: 23111589X  VIAF: 311591698   WorldCat (עם VIAF): 311591698
ההיסטוריה של הנדסה גנטית

חזיר המופיל מהונדס גנטית (פורסם ב-Public Library of Science)
הנדסה גנטית היא תהליך של שינוי גנים ביצורים חיים באופן מלאכותי על ידי האדם ובכך שינוי תכונותיהם.
עכבר הוא בעל החיים הראשון שהונדס גנטית על ידי רודולף יאניש ב-1974.
רקע

השינוי המלאכותי הראשון שנעשה באמצעים ביוטכנולוגים היה העברה של גנים בין יצורים בשנת 1973 על ידי המדענים הרברט בויאר (אנ') וסטנלי נורמן כהן. דבר זה התאפשר בעקבות שורה של התפתחויות טכנולוגיות שאפשרו לשנות את הגנום באופן ישיר.
חלק מההתפתחויות הללו כוללות את הגילוי של אנזימי הגבלה, DNA ליגאז, האפשרות לתכנן פלסמידים, PCR וריצוף בשיטת סנגר. התמרה של DNA לתוך אורגניזם מארח התאפשרה בעקבות פיתוח של אקדח גנים (אנ'), מערכת T-DNA בינארית ומיקרו-הזרקה (אנ').
בשנת 1976 הטכנולוגיה מוסחרה עם פיתוח חיידקים מהונדסים שיצרו סומטוסטטין, ומאוחר יותר גם אינסולין (ב-1978). בשנת 1983 הוכנס לצמח הטבק עמידות לאנטיביוטיקה, ובכך היה לצמח המהונדס הראשון. התפתחויות נוספות אפשרו למדענים לשנות ולהוסיף גנים למגוון יצורים, ובכך לגרום להשפעות שונות.
צמחים מהונדסים הוצעו לציבור ב-1992 על ידי חברה סינית, שמכרה טבק עמיד לווירוס. בשנת 1994 אושר לראשונה מזון מהונדס גנטית, עגבניית ה-Flavr Savr (אנ'). עד שנת 2010, ב-29 מדינות ברחבי העולם נזרעו צמחים מהונדסים. בשנת 2000 התפרסם בכתב העת Science המזון המהונדס הראשון בעל ערך תזונתי גבוה מאשר באורז רגיל - אורז זהוב (אנ').
חקלאות

הנדסה גנטית היא שינוי ישיר של גנום של יצור באמצעים ביוטכנולוגיים שפותחו בשנות ה-70 של המאה ה-20. עם זאת, שינויים בגנום עקב התערבות האדם קרו עוד קודם לכן - החל בביות של צמחים ובעלי חיים וכלה בברירה מלאכותית. ההנחה המקובלת היא שבעל החיים הראשון שבוית הוא הכלב, עם עדויות ארכאולוגיות לכך מסביבות 12000 לפני הספירה. בעלי חיים נוספים שבויתו בתקופה הפרהיסטורית כוללים את החתול (9500 לפני הספירה), בקר, חזיר ועז (9000-8000 לפני הספירה בסהר הפורה).
העדויות הראשונה לביות צמחים הם אם החיטה וחיטת איינקורן (אנ') מהתקופה הנאוליתית הקדם קרמית א בסביבות 10100–10500 לפני הספירה בדרום-מערב אסיה. הסהר הפורה של מערב אסיה, מצרים והודו הם האזורים בהם נמצאו עדויות לזריעה וקצירה מתוכננים של צמחים שעד כה נלקטו בטבע, וכן באופן בלתי תלוי בסין, סאהל, גינאה החדשה ואזורים נוספים באמריקות.
שמונת גידולי היסוד הנאוליתיים נוכחות כולן בסביבות 7000 לפני הספירה. הורטיקולטורה מופיעה לראשונה בלבנט במהלך התקופה הכלקוליתית (6800-6300 לפני הספירה). עקב הרקמות הרכות של ירקות, ממצא ארכאולוגי שלהם יותר נדיר, והממצא הקדום ביותר נמצא במערה במצרים מהאלף ה-2 לפנה"ס.
ברירה מלאכותית של צמחים מבויתים היא הדרך העיקרית שבה חקלאים התאימו את האורגניזמים לצרכיהם. דרווין תיאר שלושה סוגי ברירות: ברירה שיטתית (methodical), שבה האדם בכוונה בורר תכונות מסוימות; ברירה לא מודעת (unconscious) שבה תכונה נבחרת כי היא רצויה; וברירה טבעית שבה תכונה מסוימת מעניקה יתרון הישרדותי לאורגניזם. שלבי הביות הראשונים הסתמכו על ברירה לא מודעת וברירה טבעית, ולא ידוע האם היה שימוש בברירה שיטתית. תכונות שנמצאו בתמחים המבויתים הם אי נשירה של הגרעינים, דבר שהקל על הקצירה, זמן הבשלה אחיד, מחזור חיים קצר, איבוד של חומרים רעילים ופרודקטיביות. צמחים מסוימים, כמו הבננה, יכולים לעבור רבייה וגטטיבית. הצאצאים לרוב אינם מכילים זרעים, ולכן הם עקרים - אך גם היו גדולים ומלאי מיץ יותר.
הכלאה היא דרך נוספת להטמיע שינויים בגנום של יצורים, ופעמים רבות שיפרה תכונות של צמחים רצויים בעקבות תופעת און כלאיים. סביר להניח שגידול צמחים דומים בסמיכות הובילה להכלאות הראשונות. חיטת הלחם היא אלופוליפלואידית בעקבות שני מקרי הכלאה שונים. הרכבה יכולה לגרום למעבר של כלורופלסטים, DNA מיטוכונדרי וכל גרעין התא המכיל את הגנום ובכך ליצור אורגניזם חדש, בסוג של הנדסה גנטית טבעית.
בשנת 1927 נעשה שימוש בקרני X כדי להשביח צמחים באמצעות יצירת מוטציות, ועד לשנת 2007 למעלה מ-2,540 צמחים הונדסו בצורה זו או באמצעים כימיקליים היוצרים מוטציות אקראיות.
גנטיקה

הבנה מעמיקה של גנטיקה הייתה חיונית לפיתוח ההנדסה גנטית. חוקי התורשה שגילה גרגור מנדל ב-1865 היו העדות הראשונה לכך שישנה הפרדה והתפלגות עצמאית של תכונות. ב-1889 הוגו דה פריס (אנ') טבע את המונח (פאן)גן, כאשר הניח שחלקיקים אחראיים לתורשה של תכונות, וב-1905 טבע ויליאם בייטסון את המונח גנטיקה. ב-1928 הוכיח פרידריך גריפית' (אנ') שבתהליך התורשה ישנו מרכיב שעובר התמרה (טרנספורמציה), שלימים יזוהה בניסוי איוורי-מקלאוד-מקארתי כ-DNA. אדוארד טייטום וג'ורג' בידל פרסמו ב-1941 את הדוגמה המרכזית של הביולוגיה המולקולרית, המתארת את תהליך יצירת החלבונים מ-DNA. מבנה הסליל הכפול זוהה על ידי ג'יימס ווטסון ופרנסיס קריק ב-1953.
מלבד הגילוי איך DNA עובד, פותחו כלים שבעזרתם ניתן לערוך אותו. ב-1970 גילו במעבדתו של המילטון או. סמית' את קיומם של אנזימי הגבלה המאפשרים ביקוע של DNA באתרים מסוימים, ולהפריד את התוצרים השונים באמצעות אלקטרופורזה דו-ממדית בג'ל. דבר זה אפשר למדענים לבודד גנים מתוך הגנום. מוקדם יותר, ב-1976 התגלו DNA ליגאזות, המחברים מקטעי DNA, ובאמצעות שילוב של אנזימי הגבלה ו-DNA ליגאזות ניתן לחתוך ולהדביק מקטעי DNA ליצירת DNA רקומביננטי. פלסמידים שהתגלו ב-1952 הפכו להיות כלי עבודה מרכזי בתהליך התמרת ה-DNA בין תאים ובשיבוט מקטעי DNA. פרדריק סנגר פיתח שיטה לריצוף DNA ב-1977, מה שהעלה בצורה דרסטית את כמות הידע הגנטי של החוקרים. תגובת PCR, שפותחה ב-1983 על ידי קארי מוליס, אפשרה הגברה של מולקולות DNA ובכך סייעה לזיהוי ובידוד מקטעי DNA.
מלבד עריכת ה-DNA, פותחו שיטות שנועדו להתמיר (טרנספורמציה) את ה-DNA לתוך גנום של יצור היעד. ניסוי גריפית' כבר הראה כי ישנם חיידקים מסוימים שבאופן טבעי כשירים לבלוע DNA זר מסביבתם ולבטא גנים מתוך מקטע זה. ב-1970 התגלה שניתן להשיג כשירות זו באמצעים מלאכותיים, כפע שהראו החוקרים מורטון מנדל ואקיקו היגה, כי החיידק Escherichia coli כשיר להכניס אליו בקטריופאג' למדא לאחר טיפול בנתרן כלורידי (CaCl2). שנתיים לאחר מכן הראה סטנלי כהן שטיפול זה מכשיר את החיידק גם להכנסת DNA פלסמידי. התמרה באמצעות אלקטרופורציה פותחה בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20, דבר שהגביר את היעילות והרחיב את מגוון החיידקים בהם ניתן להשתמש. ב-1907 התגלה החיידק Agrobacterium tumefaciens הגורם לגידולים בצמחים, וב-1970 התגלה שהמרכיב האחראי ליצירת הגידול הוא פלסמיד Ti הנמצא בחיידק, וכי חלק ממקטע הפלסמיד עובר איטנגרציה לגנום הצמח. לקח לחוקרים עוד כמה שנים כדי לבודד את המרכיבים השונים, עד שיכלו להסיר מהפלסמיד את הגנים המובילים ליצירת הגידול ואזורים לא חיוניים, והכניסו לפלסמיד גנים אחרים. באמצעות הדבקה של צמחים בחיידק הוטמעו הגנים הללו בתוך הגנום הצמחי.
צעדים ראשונים

ב-1972 פול ברג השתמש באנזימי הגבלה וב-DNA ליגאז כדי ליצור את מולקולות ה-DNA רקומביננטי הראשונות. הוא איחה בין DNA מהנגיף SV40 לבין DNA מהנגיף בקטריופאג' למדא. הרברט בויאר (אנ') וסטנלי נורמן כהן לקחו את עבודתו של ברג צעד אחד קדימה, והכניסו את ה-DNA הרקומביננטי לתוך תא חיידקי. כהן עסק בחקר פלסמידים ובויאר באנזימי הגבלה, וב-1972 הכירו בכך שהתחומים שלהם משלימים והחלו לשתף פעולה. יחד הם זיהו אנזים הגבלה היכול לבקע את הפלסמיד pSC101 בנקודה מסוימת, ובכך להפוך את ה-DNA המעגלי לליניארי. ל-DNA ליניארי זה החוקרים חיברו גן המעניק עמידות לקנמיצין, ואיחו את הפלסמיד חזרה לצורה מעגלית. כהן כבר פיתח שיטה להתמרת ה-DNA לתוך חיידק, וכאשר ביצעו אותו יצרו חיידקים בעלי עמידות לאנטיביוטיקה מסוג קנמיצין, ויצרו את האורגניזם המהונדס גנטית הראשון. הם חזרו על ניסוי זה עם גנים אחרים, והראו שגנים רבים יכולים לעבור ביטוי בחיידק, כולל גנים שמקורם בצפרדע הרפואית המצויה (Xenopus laevis), ההתמרה הראשונה שהתמירה גנים בין ממלכות.
ב-1974 רודולף יאניש יצר את העכבר הטרנסגני הראשון, באמצעות הכנסת DNA זר לתוך עובר. זהו בעל החיים הראשון שהונדס. יאניש חקר תאי אדם שנדבקו בנגיף SV40 כאשר נתקל במאמר של ביאטריס מינץ המתאר יצירה של עכבר כימרי. הוא לקח את דוגמיות SV40 ממעבדתו למעבדתה של מינץ והזריק אותם לעוברים וציפה שהם יפתחו גידולים. העכברים שנולדו נראו רגילים, אך לאחר בחינת הגנום שלהם באמצעות גלאי רדיואקטיבי התגלה שגנום הנגיף הוטמע בתוך גנום העכבר. בבחינת הגנום של הדור הבא של העכברים הללו, DNA הנגיף לא היה נוכח. ב-1981 המעבדות של פרנק ראדל, פרנק קונסטנטיני ואליזבת לייסי הזריקו DNA לתוך עובר עכבר בעל תא אחד, והראו כי DNA זה מסוגל לעבור לדורות הבאים.
הצמח הראשון שהונדס גנטית הוא צמח הטבק ב-1983. הוא פותח על ידי מיכאל ו. ביוואן, ריצ'רד ב. פלאבל ומרי דל צ'ילטון באמצעות יצירת גן כימרי, יחד עם הגן לעמידות לאנטיביוטיקה על גבי פלסמיד Ti שמקורו בחיידק Agrobacterium. הטבק הודבק בחיידק המותמר עם הפלסמיד המכיל את הגן הכימרי, שהוביל להטמעה של DNA זה בגנום הצמח. באמצעות שימוש בתרבית רקמה זוהה תא טבק בודד שהכיל את הפלסמיד, וממנו גידלו צמח טבק טרנסגני.
אסדרה

הפיתוח של הנדסה גנטית הובילה לחששות בקהילה המדעית, שגילויים אלו טומנים בחובים פוטנציאלים מסוכנים. ב-1975 התאספו מדענים לכנס (אנ') שבעקבותיו המליצו לקבוע תקנות המגדירות אמצעי זהירות שיש לנקוט בשימוש ב-DNA רקומביננטי או בתוצריו. ב-1976 המכונים הלאומיים לבריאות כינסו ועדה מייעצת, ובעקבותיהם משרדי ממשלה נוספים בארצות הברית החלו לקבוע תקנות בנושא, כולל מחלקת החקלאות של ארצות הברית, הסוכנות להגנת הסביבה ומנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA), ובכך המחקר של DNA רקוביננטי בארצות הברית החל להיות תחת בקרה הדוקה. ב-1982 הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי (OECD) פרסם נייר עמדה על סכנות בהפצת אורגניזמים מהונדסים גנטית לטבע. ככל שהטכנולוגיות השתכללו והיצורים שהונדסו היו לא רק יצורי מודל אלא גם אורגניזמים מסחריים, ולכן המשרד למדיניות מדע וטכנולוגיה של ארצות הברית (אנ') הקימה ועדה כדי לפתח מנגנונים לבקרה. ב-1986 הם התקינו שצמחים מהונדסים גנטית נדרשים לקבל אישורים של מחלקת החקלאות, הסוכנות להגנת הסביבה ומנהל המזון והתרופות. בסוף עשור זה ובתחילת העשור הבא ארגונים שונים פרסמו הנחיות לגבי בדיקת הבטיחות של צמחים ומזון מהונדס גנטית, כולל ארגון המזון והחקלאות וארגון הבריאות העולמי. האיחוד האירופי חוקק ב-1997 חוק המחייב סימון של מזון מהונדס גנטית.
רשויות החוק בעולם פועלות בנושא זה בצורה הבוחנת כל מקרה לגופו, ובודקת את בטיחות השימוש.
מחקר ותרופות

היכולת להוסיף, לשנות או להסיר גנים ביצורי מודל אפשר למדענים לחקור את הבסיס הגנטי למחלות של בני אדם. ב-1984 יצרו עכברים מהונדסים גנטית המבטאים אונקוגן משובט וכך הגבירו את הסיכוי שיפתחו סרטן. ב-1989 יצרו מריו קפקי, מרטין אוונס ואוליבר סמיתיס את העכבר הראשון שבו הוסר גן (נוקאאוט גנטי). ב-1992 חוקרים יצרו עכבר ללא גנים מדכאי סרטן, הנוטה לפתח סרטן, ובכך משמש מודל יעיל לחקר הסרטן. הטכנולוגיה שאפשרה זאת בעכברים לא הייתה ישימה בחולדות, המשמשות מודל יותר טוב לאדם במחלות מסוימות, וחולדות נוקאאוט יוצרו לראשונה ב-2003.
עם גילויו של microRNA בשנת 1993, החלו לעשות שימוש בשיטת RNAi כדי להוריד את רמות הביטוי של גנים - להנדס יצורים לבטא microRNA מסוים, שיפגע ברמות הביטוי של הגן הרצוי. דבר זה אפשר לחוקרים לבדוק מה קורה בהיעדר או ברמות נמוכות של גנים. שיטה זו הייתה יעילה לחקור גנים שהסרתם גרמה למוות של היצור. יתרון נוסף לשיטה זו היא היכולת לתזמן את ביטוי ה-microRNA, ובכך לתזמן את שיתוק ביטוי הגן, והיכולת לבטא את ה-microRNA ברקמות מסוימות ולבחון השפעות מקומיות. בשנת 2007 יוצרו צמחים בעלי מערכת הדברה המתבססת על שיטה זו. צמחים אלו מבטאים microRNA המכוון לגנים של חרקים ותולעים נימיות, כך שאם יצורים אלו אוכלים את עלי הצמח ובכך גם את מולקולות ה-microRNA הגורמות לשיתוק גנים חיוניים בחרק או בתולעת.
נעשה שימוש בהנדסה גנטית כדי לבטא חלבונים שונים באמצעות יצורים שבאופן טבעי אינם מבטאים חלבונים אלו. ב-1979 פותחו חיידקים המבטאים אינסולין הומאני, וטופלו באמצעותם ב-1982. ב-1988 יוצרו לראשונה נוגדנים הומאניים בצמחים. בשנת 2000 יוצר אורז זהוב (אנ'), המעושר לוויטמין A, ובכך היה למזון מהונדס גנטית הראשון.
התפתחויות נוספות

לא כל תאי הצמח מודבקים על ידי אגרובקטריום, ולכן נוצר הצורך לפתח שיטות נוספות כדי להטמיע את ה-DNA בגנום. שיטות אלו כוללים אלקטרופורציה, אקדח גנים (אנ') ומיקרו-הזרקה (אנ'). בשנות ב-80 של המאה ה-20 פותחו שיטות להכנסת כלורופלסט מבודד לתר צמחי חסר דופן. פיתוח אקדח הגנים ב-1987 אפשר להכניס DNA זר לתוך כלורופלסטים.
תהליך ההתמרה הגנטית התייעל מאוד בחלק יצורים מיצורי מודל. בשנת 1998 יוצרו זרעי תודרנית לבנה מהונדסים באמצעות הטבלה של הפרחים בתמיסה המכילה את החיידק אגרובקטריום. מגוון הצמחים הניתנים להנדוס גדל ככל שהתפתחו הטכנולוגיות שאפשרו גידול תרביות רקמת תאים צמחיים.
חיות המקנה הראשונות שהונדסו ב-1985 באמצעות מיקרו-הזרקה, כולל ארנבות, כבשים וחזירים. יונקים שונים הונדסו לשמש כמעין מפעל ליצור חלבונים בבלוטות החלב. החיות הראשונות שסינתזו חלבונים טרנסגנים בחלב היו עכברים שביטאו את החלבון מפעיל פלסמינוגן. טכנולוגיה זו יושמה לחלבונים נוספים ובחיות נוספות, כולל בכבשים, חזירים ופרות.
בשנת 2010 הכריזו חוקרים ממכון קרייג ונטר על יצירת החיידק הסינתטי הראשון. החוקרים יצרו גנום, החדירו אותו לחיידק קיים, ובתהליך של ברירה וחלוקה יצרו חיידקים המכילים רק את הגנום המלאכותי. לחיידק זה קראו בשם סינטיה (Synthia) ובשם המדעי Mycoplasma laboratorium (אנ'), והוא היצור המלאכותי הראשון.
בשנת 2014 חיידק השתכפל יחד עם פלסמיד המכיל זוג בסיסים מלאכותי. בכדי שהדבר יתאפשר, החיידק הונדס כדי שיוכל להכניס ולשכפל נוקליאוטידים מלאכותיים, ואכן, ב-99.4% הפלסמיד השתכפל יחד עם זוג הבסיסים המלאכותיים. זהו היצור הראשון המשתמש בקוד גנטי רחב יותר מהטבעי.
בשנת 2015 נעשה שימוש בטכנולוגיות מתקדמות יותר בכדי להנדס צמחים - TALEN (אנ') וקריספר. מעבדות בסין יצרו בעזרתם חיטה עמידה לפטריות וצמחי אורז בעלי יבול רב יותר, ומעבדה מהממלכה המאוחדת יצרה שעורה עמידה לתנאים צחיחים. מבחינה אסדרתית, כאשר משתמשיים בטכנולוגיות אלו כדי להסיר גנים (ובלי להוסיף גנים ממקורות אחרים), תהליך קבלת האישור הוא קצר וזול יחסית. בשיטת קריספר, דור הצמחים הראשון יכול להכיל DNA זר המסייע לתהליך העריכה, אך הוא אינו נוכח בדור הבא, ולפיכך לפי גופי אסדרה יכולים להיחשב כצמחים שאינם טרנסגנים.