stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המאה ה-18
תרבות פופולרית > אדריכלות

לאורך המאה: אדריכלות נאו־קלאסית – סגנון אדריכלי המבוסס על שאיפה למסורת האדריכלית ההיסטורית או לגישות אסתטיקה המבוטאות באמנות יוון ורומא בעת העתיקה.
החל מאמצע המאה: התחייה הגותית – עלייתו של זרם האדריכלות, שהיה פופולרי בעיקר באימפריה הבריטית, וניסה לשחזר את האדריכלות הגותית של ימי הביניים באירופה באמצעים ובהקשרים מודרניים יותר.
אדריכלות הבארוק שהחלה לצבור תאוצה באירופה של המאה הקודמת, נותרה דומיננטית גם במאה זו, ואף משפיעה מחוץ לאירופה, ולמשל, משפיעה באופן נרחב על הבנייה באימפריה העות'מנאית.
ארמון אלכסנדר
ארמיטאז'
ארמון סנסוסי
הספרייה הלאומית של אוסטריה
הבית הלבן
תרבות פופולרית > ספורט

1743: ג'ק בואטון, שנחשב ל"אבא של האיגרוף", קובע את סט החוקים הראשוני של הספורט.
תרבות פופולרית > שונות

בתקופה זו שגשגה באימפריה העות'מאנית תעשייה אומנותית סביב ייצור עבודות מתכת ומשנהב, שטיחי אוסאק (אנ') וטכניקות חדשות לייצור טקסטיל. התעשייה השפיעה על עיצובם של חפצי נוי ואמנות דקורטיבית באירופה ובמקומות נוספים.
במערב אירופה של סוף המאה חלחול של ערכי אינדיבידואליזם, והפחתת תמותת התינוקות, גרמו לשינוי התפיסה לגבי הילדים, ובין היתר לראשית ייצור בגדים המיועדים לילדים, משחקים לילדים וספרים לילדים. עם זאת, שינויים אלו הוגבלו בעיקר למעמדות הגבוהים ולא היו נפוצים בציבור הרחב.
אסונות טבע

1755: רעידת האדמה בליסבון.
1770: הרעב הגדול בבנגל (אנ') – ההשתלטות הבריטית על אזור בנגל מובילה לתיעוד המסודר הראשון של אחד ממקרים רבים של רעב המוני בהיקף גדול באזור בנגל. על פי התיעודים הבריטיים הגורם הוא מחסור עז במים בעקבות עונת מונסון חלשה, שגרם לתמותה אדירה של חיות משק ופגיעה אנושה בחקלאות המקומית, שהובילה למותם של כשליש מהתושבים באזור.
1783: התפרצות הר הגעש לאקי באיסלנד.
אסונות טבע > מגפות

לאורך שנות ה־50 התפשטות של חקלאות "רטובה" דוגמת אורז אל האזורים הטרופיים באמריקה, גרמה להתפשטות מחלת המלריה ברחבי אזורים נרחבים של יבשת אמריקה.
1782-1781: מתועדת באירופה מגפת שפעת שנחשבת לקטלנית ביותר ביבשת ב-50 השנים הבאות. הקורבנות שנפטרו מהמגפה היו בעיקר מבוגרים מעל גיל 30.
1789-1788: מגפה, ככל הנראה אבעבועות שחורות, מגיעה עם הבריטים לאוסטרליה ומתפרצת באי. על פי תיעודים שונים מחסלת את מרבית האוכלוסייה האבוריג'נית.
ערים חדשות

סנט פטרסבורג (1703)
ניו אורלינס (1718)
ריאד (1746)
לוס אנג'לס (1781)
בנגקוק (1782)
וושינגטון די. סי. (1790)
טורונטו (1793)
אודסה (1794)
אישים בולטים > מדענים

לאונרד אוילר, מתמטיקאי שווייצרי
אדם סמית', כלכלן סקוטי
הנרי קוונדיש, מדען בריטי
אנדרס צלזיוס, אסטרונום ופיזיקאי שוודי
לואיג'י גלווני, רופא ופיזיקאי איטלקי
ג'יימס ואט, מהנדס סקוטי
קארולוס ליניאוס, בוטנאי שוודי
דניאל ברנולי, מתמטיקאי שווייצרי
אדוארד גיבון, היסטוריון אנגלי
אישים בולטים > מדינאים ומנהיגים

יקתרינה הגדולה, קיסרית האימפריה הרוסית
ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת
לואי הארבעה עשר, מלך צרפת
לואי השישה עשר, מלך צרפת
פרידריך השני, מלך פרוסיה
מריה תרזה, ארכידוכסית אוסטריה
תומאס ג'פרסון (מדינאי אמריקני)
אלכסנדר המילטון (מדינאי אמריקני)
אדמונד ברק (מדינאי ופילוסוף אירי)
ג'ורג' וושינגטון (מצביא ומדינאי אמריקני)
בנג'מין פרנקלין (דיפלומט ומדינאי אמריקני)
מקסימיליאן רובספייר (מנהיג המהפכנים בצרפת)
אישים בולטים > מגלי ארצות

ג'יימס קוק, מגלה ארצות אנגלי
ג'ורג' ונקובר, מגלה ארצות אנגלי
ויטוס ברינג, מגלה ארצות דני
ג'יימס ברוס, מגלה ארצות סקוטי
ז'אן-פרנסואה לה פרוז, מגלה ארצות צרפתי
דניאל בון, מגלה ארצות אמריקאי
אישים בולטים > מצביאים

אלכסנדר סובורוב
גריגורי פוטיומקין
הוריישו נלסון
המרקיז דה לה פאייט
אישים בולטים > אמנות > ציור

תומאס גיינסבורו, צייר אנגלי
ג'ושוע ריינולדס, צייר אנגלי
פרנסואה בושה, צייר צרפתי
פרנסיסקו דה גויה, צייר ספרדי
קיטגאווה אוטאמרו, צייר יפני
ג'ובאני בטיסטה טייפולו, צייר ונציאני
סוזוקי הארונובו, צייר יפני
רחל ראוש, ציירת הולנדית
ויליאם הוגארת, צייר אנגלי
ז'אן־אונורה פרגונאר, צייר צרפתי
ז'אק־לואי דויד, צייר צרפתי
ולדימיר בורוביקובסקי, צייר רוסי
ז'אן־בטיסט סימאון שארדן, צייר צרפתי
רוזלבה קריארה, ציירת ונציאנית
קאנאלטו, צייר איטלקי
אישים בולטים > אמנות > פיסול

אטיין מוריס פלקונט, פסל צרפתי
איוואן מרטוס, פסל רוסי
אישים בולטים > אמנות > מוזיקה

יוהאן סבסטיאן באך, מלחין גרמני
וולפגנג אמדאוס מוצארט, מלחין אוסטרי
גאורג פרידריך הנדל, מלחין גרמני
יוזף היידן, מלחין אוסטרי
אנטוניו ויוואלדי, מלחין וונציאני
פאוסטינה בורדוני, זמרת אופרה איטלקייה
פארינלי, זמר אופרה איטלקי
סנזינו, זמר איטלקי
אישים בולטים > אמנות > הגות, ספרות ושירה

יוהאן וולפגנג פון גתה (הוגה וסופר גרמני)
סמואל ג'ונסון (סופר אנגלי)
דני דידרו (הוגה וסופר צרפתי)
אדמונד ברק (פילוסוף ומדינאי אירי)
וולטר (הוגה וסופר צרפתי)
דייוויד יום (פילוסוף סקוטי)
ג'ונתן סוויפט (סופר אנגלי)
עמנואל קאנט (פילוסוף גרמני)
ז'אן-ז'אק רוסו (פילוסוף צרפתי)
פרידריך שילר (סופר גרמני)
מרי וולסטונקראפט (סופרת, עיתונאית ופילוסופית בריטית)
גוטהולד אפרים לסינג (פילוסוף גרמני)
אישים בולטים > אמנות > תיאטרון

פייר בומרשה
דניס פונביזין
קרלו גולדוני
אישים בולטים > אמנות > אדריכלות

ג'קומו קברנגי
ברתולומאו רסטרלי
גאורג ונצסלאוס פון קנובלסדורף
יוהאן ברנהרד פישר פון ארלך
אישים בולטים > אחרים

מאדאם דה פומפדור, פילגשו של לואי החמישה עשר, מלך צרפת.
בנדיקט ארנולד – מי שנתפס הן על ידי הממלכה המאוחדת והן על ידי ארצות הברית כבוגד במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית.
ג'ורג' וושינגטון
מארי אנטואנט
בנג'מין פרנקלין
וולפגנג אמדאוס מוצארט
וולטר
אישים בולטים > אישים בולטים ביהדות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הבעש"ט
המגיד ממזריטש
רבי שניאור זלמן מלאדי
הגאון מווילנה
משה מנדלסון
הרמח"ל
יעקב פרנק
שלמה מיימון
חיים אבן עטר
רבי נחמן מברסלב
רביולי

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  Italian stuffed pasta, פסטה מביצים, כיסונים, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מוצא:  איטליה, צרפת 
 מרכיבים עיקריים:  קמח 
 
רביולי (באיטלקית: Ravioli) הוא שמם כיסוני בצק ממולאים. שם הגיע המילה האיטלקית riavvolgere שמשמעותה לעטוף. רביולי מורכב ממילוי עטוף בבצק פסטה דק. הם בדרך כלל מוגשים במרק או עם רוטב, ומוצאם במטבח האיטלקי המסורתי. רבילוי הם בדרך כלל מרובעים, אך נעשה שימוש גם בצורות אחרות, כולל עגולות וחצי עיגול (mezzelune).
רביולי מופיע בספר הבישול מהמאה ה-14 שיטת הבישול תחת השם rauioles. רביולי מוזכרים במכתבים האישיים של פרנצ'סקו דאטיני (Francesco Datini), סוחר מפראטו במאה ה-14. בוונציה. באופן מפתיע, היו גם אזכורים של רביולי באנגליה באותה המאה, בספר בישול של השפים של המלך ריצ'רד השני. הם מכונים "rauioles". כתב היד "Libro per cuoco" מהמאה ה-14 הציע רביולי מעשבי תיבול ירוקים מבושלים וטחונים, מעורבים בביצה טרופה וגבינה טרייה, מבושלים במרק סמיך מתובלים ב"תבלינים מתוקים וחזקים". ברומא, רביולי כבר היו ידועים היטב כאשר הטבח, ברטולומאו סקאפי הגיש אותם עם עוף מבושל בקונקלווה האפיפיורי בשנת 1549.
המלית יכולה להיות מבוססת על בשר (בקר, חזיר, עוף או תערובת שלהם), דגים, פירות ים, חלמונים, גבינה או תערובת גבינות. מליות אטלקיות מסורתיות אחרות כוללות בין היתר ריקוטה מעורבת עם גבינה מגוררת וירקות. רביולי מוגש לעיתים ברוטב עגבניות. מליות עדינות לרוב יוגשו עם רטבים עדינים יותר, כגון כאלה המבוססים על עלי מרווה המטוגנים בחמאה, ולעיתים רוטב פסטו.
הרביולי בצורתו יכול להיות בצורה מלבנית, משולשת, חצי סהר או עגול.
הרביולי מוגש כמנה עיקרית בסעודת יום הווטרנים בארצות הברית.
גלריה

שלב בהכנת רביולי.
שלבים בהכמת רביולי: חיתוך וסגירת כיסונים
מילוי רביולי
רביולי ברוטב עגבניות
הערות שוליים

↑  המילה "רביולי" מזכירה את הפועל riavvolgere באיטלקית (שפירושו "לעטוף"); המילה עשויה להיות גם קשורה למילה האיטלקית rava (לפת).
1 2  Cucina ToscanaCucina Toscana has been Salt Lake City's finest Italian restaurant for over 10 years!, Ravioli: An Appreciation | Cucina Toscana (באנגלית אמריקאית)
↑  Alan Davidson, The Oxford companion to food, 1. Aufl, Oxford: Oxford Univ. Press, 1999, עמ' 665, ISBN 978-0-19-211579-9
↑  John Dickie, Delizia! the epic history of the Italians and their food, Hardcover edition, New York: Free Press, 2008, עמ' 55, ISBN 978-0-7432-7799-0
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
איתי גנות

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 בדצמבר 1976 (בן 48)
 עיסוק:  שחקן
 מקום לימודים:  ניסן נתיב
 פרופיל ב-IMDb
איתי גנות (נולד ב-11 בדצמבר 1976) הוא שחקן ישראלי.
ביוגרפיה

גנות למד משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב.
קריירה במשחק

הללויה - בתפקיד צביק (2003)
דיסטורשן - בתפקיד איתי (2005)
מלחמת המלבי - שיחק בתפקיד ראשי, שיחק את איציק (2005)
ג'נאם ג'נאם - גילם את לופסקו (2005)
האוצר מסיני - (2006)
העיתון - שיחק בתפקיד ראשי, שיחק את מנדי, כתב משפטי (2006)
החוב - גילם את אסף (2007)
האמת העירומה - סדרת דרמה ששודרה בערוץ 10, שיחק את קרלו (2009)
אחים - שיחק את שמואל (2009)
לחיות מחדש - סדרת טלוויזיה ששודרה בערוץ ארטה (2009)
בית המשאלות - שיחק את אודי (2013)
הערות שוליים

↑  איתי גנות, באתר www.ishim.co.il
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
משרד המודיעין

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 תאריך הקמה:  6 במאי 2009
 תאריך פירוק:  18 במרץ 2024
 ממשלה:   ממשלת ישראל
 שמות קודמים:  המשרד לענייני מודיעין
 אתר רשמי
 
משרד המודיעין היה משרד ממשלתי שהיווה חלק מהמערכת המדינית-ביטחונית-מודיעינית של מדינת ישראל עד לסגירתו במרץ 2024. המשרד והשר העומד בראשו שיתפו פעולה עם משרד ראש הממשלה, המטה לביטחון לאומי, אמ"ן, צה"ל, המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים (המוסד), שירות הביטחון הכללי (שב"כ) והמרכז למחקר מדיני (ממ"ד) במשרד החוץ לטובת הביטחון הלאומי של מדינת ישראל, בתיאום ובהנחיית ראש הממשלה. בעקבות כך ולמעשה, למשרד לא היו סמכויות נפרדות.
אחד מתפקידיו המרכזיים של משרד המודיעין היה פיתוח והפקה של תוצרי מודיעין המסייעים למשרדי הממשלה ולממשלה כולה להיערך ולהתמודד עם נושאים ואירועים הרלוונטיים לחוסן הלאומי של מדינת ישראל, בטווח הקצר ובטווח הארוך. זאת, בדגש על מגמות עולמיות, סוגיות אזרחיות, ועיסוק בשילוביות בין כלל ארגוני המודיעין של ישראל. במהלך החודשים הראשונים של משבר הקורונה גיבש משרד המודיעין שורת המלצות במגוון תחומים כגון אסטרטגיות יציאה, שרשראות אספקה, עולם התעופה והתיירות ועוד, שהועברו למקבלי ההחלטות. עד לסגירת המשרד כיהנה בו השרה גילה גמליאל והיא האישה הראשונה המכהנת בתפקיד זה.
היסטוריה

המשרד לענייני מודיעין הוקם ב-6 במאי 2009.
המשרד עוסק בענייני מודיעין, אך אף אחד מהגופים העוסקים בנושא לא הוכפפו אליו: שירות הביטחון הכללי ו"המוסד" כפופים למשרד ראש הממשלה, ואמ"ן פועל במסגרת צה"ל, הכפוף למשרד הביטחון. גוף מודיעין נוסף, המרכז למחקר מדיני, פועל במסגרת משרד החוץ.
עד 2015 השר היה ממונה על התנהלות הוועדה לאנרגיה אטומית.
ב-30 בנובמבר 2014 החליטה הממשלה לאחד את המשרד לענייני מודיעין ואת המשרד לנושאים אסטרטגיים למשרד אחד שייקרא משרד המודיעין.
במאי 2015 החליטה הממשלה לפרק את משרד המודיעין לשני משרדים, המשרד לנושאים אסטרטגיים ומשרד המודיעין.
משרד המודיעין שותף גם לפעילות של מדינת ישראל באזור, הן ברמה המדינית-ביטחונית והן בסוגיות אזרחיות כגון אנרגיה, מים ואקלים. כך, למשל, בינואר 2021 עמד שר המודיעין, בראש משלחת רשמית שביקרה בח'רטום, במה שהיה לביקור ראשון של שר ישראלי בסודאן. לאחר מכן, בחודש מרץ, הוביל המשרד בשיתוף פעולה עם המטה לביטחון לאומי משלחת של אנשי עסקים שיצאו לשארם א-שייח' כדי להרחיב את שיתוף הפעולה הכלכלי בין ישראל למצרים. זאת, בנוסף לפרסום מחקרים והמלצות שעסקו, בין היתר, בפוטנציאל היחסים בין ישראל למדינות שונות במזרח התיכון ובאפריקה.
בדצמבר 2021 השיק משרד המודיעין, בשיתוף פעולה עם השב"כ ועיריית אשקלון, חממה טכנולוגית בשם The Garage Downtown, שמטרתה לגייס חברות הזנק אזרחיות כדי שייצרו פתרונות מודיעיניים-טכנולוגיים עבור אתגרי הביטחון של השב"כ. לתוכנית נרשמו יותר מ-40 חברות ויזמים, כאשר הנבחרים שבהם יקבלו ליווי מקצועי מאנשי השב"כ.
באוקטובר 2023, בתחילת מלחמת חרבות ברזל, ניסח המשרד מסמך הממליץ על עקירה בכפייה של פלסטינים מרצועת עזה, מתוכם כ-2.3 מיליון תושבים, למצרים, לחצי האי סיני. המסמך מדגיש את הקשיים כביכול של אישור בינלאומי למהלך שכזה, אך מצדיק את הגירוש כפתרון לבעיית הפליטים המחפשים מחסה מהמלחמה. הפלסטינים דחו את התוכנית, וכך גם מצרים. ממשלת ישראל הפחיתה בחשיבות המסמך, כאשר ראש הממשלה בנימין נתניהו אמר כי החומר מייצג "שיקולים ראשוניים" בנושא, שהרשויות אינן עוסקות בהם כעת.GILA GAMLIEL, Victory is an opportunity for Israel in the midst of crisis - opinion, The Jerusalem Post, ‏19 בנובמבר 2023
במרץ 2024 אישרה הממשלה את ביטול משרד המודיעין והעברת סמכויותיו למשרד ראש הממשלה.
סריקת האופק

במסגרת עיסוק המשרד במודיעין לאומי-אזרחי, פותח בתוכו מנגנון ל"סריקת האופק" (Horizon scanning), כפי שקיים במדינות כגון בריטניה, אוסטרליה וסינגפור. ב-2018 הקים משרד המודיעין מעבדה למיצוי נתוני עתק (ביג דאטה) ויישומי בינה מלאכותית לטובת איתור מגמות עולמיות חדשות, תהליך המסייע לתהליכי תכנון אסטרטגי וקבלת החלטות ברמה הלאומית. את המעבדה מאיישים חוקרי מודיעין לצד אנשי טכנולוגיה, שמפתחים, מנתחים ומעבדים את הנתונים לתוצרי מודיעין והמלצות למדיניות.
כחלק ממנגנון "סריקת האופק", הקים המשרד בנובמבר 2017 פורום בין-משרדי ובין-סוכנותי בשם "קו האופק", שבו חברים נציגים של משרדי ממשלה, ארגוני מודיעין וביטחון, גופים אזרחיים ואנשי מחקר. הפורום, שמתכנס אחת לרבעון, מהווה פלטפורמה לשילוביות וחילופי ידע, ובמסגרתו חוקרי משרד המודיעין מעדכנים את כלל המשתתפים במגמות העולמיות המתפתחות הרלוונטיות לתכנון האסטרטגי של מדינת ישראל.
בפברואר 2022 קיים משרד המודיעין ביקור עבודה מקצועי באיחוד האמירויות, שבו הציג את יכולותיו בתחום סריקת האופק במסגרת תערוכת ה-Expo בדובאי. באירוע, שבו נכחו אורחים ממדינות כמו איחוד האמירויות, בחריין, ארצות הברית וסינגפור, הוצגה בין היתר עבודת המשרד בנושא הטכנולוגיות המפציעות, כאלה שיבשילו בעתיד הקרוב לכדי השפעה משמעותית על העולם כולו. במסגרת נאומיהם באירוע, קראו שר המודיעין אלעזר שטרן ומנכ"ל המשרד לשעבר חגי צוריאל, להקים רשת סריקת אופק אזורית, במטרה לשלב כוחות בהתמודדות עם אתגרי העתיד.
מבנה ארגוני ותפקידיו

נכון ל-2018 המשרד כלל 21 תקנים ונכון ל-2020 כולל 18 תקנים.
שר המודיעין ומטה השר
המנהל הכללי ולשכתו
אגפי המשרד:
אגף מחקר - אחראי להפקת עדכוני מודיעין עיתיים מסווגים וגלויים במגמה להפנות זרקור לסוגיות בולטות ומגמות מתפתחות במערכת המדינית-ביטחונית. בתוך כך האגף מוביל פרויקט לסריקת האופק "שתכליתו זיהוי מוקדם של 'אותות חלשים' ו'מגמות מבצבצות' בעולם ובאזור". במקביל עוסק בהפקת מודיעין לאומי-אזרחי להשתלבות אזרחית וכלכלית באזור המזרח התיכון. בהמשך שונה שמו למנהלת המודיעין הלאומי, האמון על גיבוש הערכת המודיעין הלאומית הרב שנתית של מדינת ישראל.
אגף מדיניות - האגף אחראי על ריכוז עבודות מטה בתחומים המדיניים ביטחוניים, גיבוש ניירות מדיניות, וביצוע הערכות מצב. אמון על מעקב אחר פרויקטים ביטחוניים בעלי חשיבות מיוחדת לשר. בנוסף, אחראי לקידום, לתמיכה וליווי מקצועי של יוזמות המשלבות ממדים גאו-אסטרטגיים, מדיניים-ביטחוניים, כלכליים ותחבורתיים, בראשן יוזמת "מסילות לשלום אזורי", שתכליתה חיבור מדינות המפרץ הפרסי לים התיכון ולמערב דרך ירדן ונמלי ישראל באמצעות רשת רכבות.
אגף קשרי מודיעין - אחראי לניהול, פיתוח ותחזוקת הקשרים של השר והמשרד עם קהילת המודיעין, בדגש על השב"כ והמוסד, ועם גורמים מודיעיניים ומודיעיניים-מדיניים זרים בישראל ומחוצה לה. האגף גם אחראי לתיאום פגישות עבודה ביקורים וסיורים של השר, המנכ"ל והצוות המקצועי הבכיר של המשרד במטות ארגוני המודיעין, במרחבים ובשטח.
אגף קשרי חוץ - ניהול פיתוח ותחזוקה של קשרי חוץ מדיניים ותקשורת באמצעות מפגש עם גורמים מדיניים-ביטחוניים- מודיעיניים בכירים ונציגים זרים בישראל ומחוצה לה, תוך קידום עמדותיה ואינטרסיה של מדינת ישראל.
אגף פרויקטים - אחראי על ניהול פרויקטים של המשרד ואגפיו, ובכלל זה על ביצוע עבודת המטה, פעילות מול החשבות והייעוץ המשפטי, על ביצוע התיאומים וההתקשרויות הנדרשים לשם קידומם של הפרויקטים השונים, ועל מעקב אחר ביצועם.
שרי המודיעין

| מס' | דיוקן | שם (תקופת חיים) | סיעה | סיעה | תקופת כהונה | תקופת כהונה | ממשלה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | סגן רה"מ דן מרידור  (1947-) |  | הליכוד | 6 במאי 2009 | 18 במרץ 2013 | השלושים ושתיים |
| 2 |  | יובל שטייניץ (1958-) |  | הליכוד-ישראל ביתנו הליכוד | 18 במרץ 2013 | 14 במאי 2015 | השלושים ושלוש |
| 2 |  | יובל שטייניץ (1958-) |  | הליכוד | 18 במרץ 2013 | 14 במאי 2015 | השלושים ושלוש |
| 3 |  | ישראל כ"ץ (1958-) |  | הליכוד | 14 במאי 2015 | 17 במאי 2020 | השלושים וארבע |
| 4 |  | אלי כהן (1972-) |  | הליכוד | 17 במאי 2020 | 13 ביוני 2021 | השלושים וחמש |
| 5 |  | אלעזר שטרן (1956-) |  | יש עתיד | 13 ביוני 2021 | 29 בדצמבר 2022 | השלושים ושש |
| 6 |  | סגן רה"מ יריב לוין (1969-) |  | הליכוד | 29 בדצמבר 2022 | 2 בינואר 2023 | השלושים ושבע |
| 7 |  | גילה גמליאל (1974-) |  | הליכוד | 2 בינואר 2023 | 18 במרץ 2024 | השלושים ושבע |
מנכ"לי המשרד

| מספר | שם | כהונה | הערה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | רון אלדדי | 2010–2013 |  |
| 2 | יובל וולמן | 2013–2014 |  |
| 3 | רם בן ברק | נובמבר 2014–2016 | בכהונתו אוחדו המשרד לענייני מודיעין ואת המשרד לנושאים אסטרטגיים |
| 4 | חגי צוריאל | 2016 – מאי 2020 |  |
| (מ״מ) | רונן הרלינג | מאי 2020 – יוני 2021 |  |
| 5 | אלכס דן | יולי 2021 – פברואר 2023 |  |
| 6 | אילן כהן | פברואר 2023 – אוגוסט 2023 |  |
| (מ"מ) | אבי כהן סקלי | אוגוסט 2023 – דצמבר 2023 |  |
| 7 | נחום בסלו | ינואר 2024 – מרץ 2024 |  |
חיטת הלחם

| חיטת הלחם |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: חד-פסיגיים
סדרה:: דגנאים
משפחה:: דגניים
סוג:: חיטה
מין:: חיטת הלחם
שם מדעי
 Triticum aestivum ‏לינאוס, 1753
תחום תפוצה

חיטת הלחם (שם מדעי: Triticum aestivum) המוכרת גם כחיטה, היא המין המתורבת (ובכלל) השכיח ביותר של דגן מהסוג חיטה.
כ-95% מתנובת החיטה היא "חיטת הלחם", שהיא הגידול הנפוץ ביותר בחקלאות והדגן בעל התנובה הגדולה ביותר. בתום 13 שנות מחקר הושלם הריצוף הגנטי של חיטת הלחם.
מינוח ומיון חיטה וזני טיפוח

מספר מיני חיטה התפתחו בברירה מלאכותית. מגוון זה יצר ברבות השנים בלבול בזיהוי ובשיטות המיון של מיני החיטה, ושמותיה הותאמו לזיהוי גנטי ולמאפיינים צורניים למידע נוסף ראו (אנ').
מינוח ומיון חיטה וזני טיפוח > מיני הטיפוח השכיחים

אלבימונטה (Albimonte)
מניטל (Manital)
שימוש

חיטה צומחת על שטח אדמה גדול יותר מכל גידול אחר (220.7 מיליון הקטאר (545 מיליון acre), 2021). היקף הסחר העולמי בחיטה גדול יותר משל כל שאר הגידולים גם יחד. בשנת 2021, ייצור החיטה העולמי היה 771 מיליון טונות (850 מיליון טון קצר), והיא הדגן השני המיוצר ביותר אחרי תירס. מאז 1960[דרושה הבהרה], הייצור העולמי של חיטה וגידולי דגנים אחרים גדל פי שלושה וצפוי לגדול עוד יותר עד אמצע המאה ה-21. הביקוש העולמי לחיטה הולך וגדל בגלל התועלת של גלוטן לתעשיית המזון, לייצור מוצרים המחייבים התפחה. מבחינה בוטנית, גרעין החיטה שיייך לקבוצת הפרי המכונה קריופסיס (caryopsis).

החיטה היא מקור חשוב לפחמימות. החיטה היא גם המקור המוביל לחלבונים מהצומח המשמשים כמזון אנושי, בעל תכולת חלבון של כ-13%, שהיא גבוהה יחסית לדגנים עיקריים אחרים אך נמוכה יחסית באיכות המזון כמקור של חומצות אמינו חיוניות. כדגן מלא, חיטה היא מקור למספר רב של חומרים מזינים וסיבים תזונתיים. בחלק קטן מהאוכלוסייה הכללית, הגלוטן המהווה את רוב החלבון בחיטה עלול לעורר מחלות שונות: צליאק, noncoeliac gluten sensitivity gluten ataxia, dermatitis herpetiformis.
אבולוציה

חיטת הלחם היא אלו-הקסאפלואיד(הפולואיד בעל שישה עותקי כרומוזומים: זוג גנים משלשה מינים שונים). מבין ששת עותקי הכרומוזומים, זוג שמקורו במין "חיטת איינקורן" (Triticum urartu) וזוג מדגן המספוא Aegilops speltoides(אנ'). בן כלאיים טבעי זה הוא מין חיטת הדורום שהתפתח לפני 580,000-820,000 שנים. מקורו של זוג עותקי הכרומוזומים הנותר בהכלאה טבעית שהתרחשה לפני 230,000-430,000 שנים עם המין "בן חיטה"(אנ'), בדומה לכוסמין, גנים מ"בן חיטה" מקנים לחיטת הלחם עמידות גבוהה יותר לקור מזו של מרבית מיני החיטה, ומאפשרת לגדלה גם באזורי אקלים ממוזג.
חלק ממיני החיטה הם דיפלואידים, עם שתי קבוצות של כרומוזומים, אך רבים הם פוליפלואידים יציבים, עם ארבע קבוצות של כרומוזומים (טטרפלואידים) או שש (הקספלואידים). חיטה איינקורן (T. monococcum) היא דיפלואידית (AA, שני גנים של שבעה כרומוזומים, 2n=14). רוב החיטה היא טטרפלואידית (למשל חיטת Eimer וחיטת דורום) נגזרות יגזרות מחיטת אימר Eimer בר, T. dicoccoides. אימר בר הוא עצמו תוצאה של הכלאה בין שני עשבי בר דיפלואידים, (Triticum urartu) ועשב עז בר (Ae. speltoides.). ההכלאה שיצרה אימר פראי (AABB) התרחשה בטבע הרבה לפני הביות על ידי תהליך של ברירה טבעית. חיטה הקספלואידית התפתחה בשדות של חקלאים כשאימר פראי עבר הכלאה עם עשב עיזים אחר, (Ae. squarrosa) או (Ae. tauschii) והופעת החיטה ההקספלואידית כולל חיטת לחם
אבולוציה > מינים עיקריים > מינים הקסאפלואידים (6N)

חיטה רגילה או חיטת לחם (T. aestivum) המין המתורבת ביותר בעולם.
חיטת כוסמין (T. spelta) מין שהוחלף ברובו בחיטת לחם. במאה ה-21 הוא גדל לרוב בגידולים אורגניים, לאפיית לחמים ייחודיים ולפסטה.
חיטת דורום (T. durum) חיטה בשימוש נרחב, השנייה בגידול בעולם.
אבולוציה > מינים עיקריים > מינים טטרפלואידים (4N)

חיטת Emmer (T. turgidum subsp. dicoccum ו-T. t. conv. durum) מין שתורבת בימי קדם, שמקורו באימר בר, T. dicoccoides, אך כיום כבר אינו בשימוש נרחב.
חיטת חורסאן או קמוט Khorasan או Kamut (T. turgidum ssp. turanicum, הנקרא גם T. turanicum) הוא סוג דגן עתיק. חוראסאן הוא אזור היסטורי באפגניסטן של ימינו ובצפון מזרח איראן. גודל גרעין הדגן הוא פי שניים מחיטה מודרנית ובעל טעם אגוזי עשיר.
אבולוציה > מינים עיקריים > מינים דיפלואידיםׁ (2Nׁׂ)

חיטה איינקורן (T. monococcum). זן מבוית מאינקורן בר, T. boeoticum, במקביל לחיטה אימר.
היסטוריה > ביות החיטה-Domestication

ציידים-לקטים במערב אסיה קטפו חיטות בר במשך אלפי שנים לפני שהם בויתו, כבר 21,000 לפני הספירה, אך הם היוו מרכיב מינורי בתזונתם. שלב זה של גידול טרום ביות נמשך לפחות אלף שנים, במהלכן נפוצו זנים ראשוניים ברחבי האזור. זנים אלה פיתחו באיטיות את התכונות שיאפיינו את המינים המבויתים של החיטה.
קציר וזריעה חוזרים ונשנים של גרגירי עשבי הבר הובילו ליצירת זנים ביתיים, שכן צורות מוטנטיות של חיטה היו מותאמות יותר לגידול. בחיטה מבויתת, הגרעינים גדולים יותר, והזרעים נשארים מחוברים לשיבולת על ידי עורק ראשי קשוח המכונה rachis במהלך הקציר. בזנים פראיים, ראצ'יס שברירי יותר מאפשר לאוזן להתנפץ בקלות, ולפזר את הגרגרים. בחירה של גרגרים גדולים יותר וראשים שאינם מתנפצים על ידי חקלאים אולי לא התכוונה בכוונה, אלא התרחשה משום שתכונות אלה הקלו על איסוף הזרעים; עם זאת, בחירה 'מקרית' כזו הייתה חלק חשוב בביות היבול. מכיוון שהתכונות המשפרות את החיטה כמקור מזון כרוכות גם באובדן מנגנוני פיזור הזרעים הטבעיים של הצמח, זני חיטה מבויתים מאוד אינם יכולים לפזר את זרעיהם. חיטת הלחם תורבתה לראשונה במערב אסיה בראשיתה של התקופה הגאולוגית הנוכחית.
החיטה הגיעה לראשונה לאמריקה עם הכובשים הספרדים במאה ה-16, אך מקומה של צפון אמריקה כיצואנית דגנים מרכזית התאחר לתקופת יישוב המישורים הגדולים בשנות ה-70 של המאה ה-19. משק הדגנים העולמי הגיע לנקודת מפנה במהלך מלחמת העולם הראשונה. עם הפסקת יצוא הדגנים מרוסיה, הוכפלה תנובת הדגן בקנזס.
ברחבי העולם, חיטת הלחם הוכיחה עצמה כמתאימה לאפייה התעשייתית המודרנית ולטעמם של ציבורים רחבים, ודחקה רבים ממיני החיטה והדגנים האחרים. תופעה זו בולטת במיוחד במקומות בהם בעבר הייתה צריכה גדולה של דגנים שונים, למשל שיפון ושעורה באירופה.
רבייה

למיני חיטה מודרניים גבעולים קצרים, בשל גנים "מפחיתי גובה" (RHt genes) המנמיכים את רגישות הצמח להורמון חומצה ג'יברלטית המאריך תאים. גנים "מפחיתי גובה" נכנסו לשימוש בזני החיטה המודרניים בשנות ה-60 על ידי נורמן בורלוג, מזני "נורין 10" שגדלו במקור ביפן. פיתוח זה הפך בעל משמעות רבה בשל השימוש המוגבר בדשנים כימיים, שביתר הזנים מצמיחים גבעולים ארוכים שאינם יכולים לשאת את התפרחת וקורסים תחת העומס. כמו כן, השיבולים צומחות בגובה זהה, מאפיין חשוב עבור שיטת הקציר התעשייתית. פיתוח זה נחשב לאבן דרך במהפכה הירוקה.
חיטה גמדית

חיטה גמדית (שם מדעי: Triticum compactum) קרובה לחיטת הלחם, אך מאופיינת בשיבולת קצרה ולכן גם צפופה יותר. מין זה לעיתים מוגדר כתת-מין של חיטת הלחם, ולא כמין בפני עצמו.
ראו גם

המוציא לחם מן הגֵנים, ד"ר יונת אשחר, מכון דוידסון.
יוסף וולף

ערך זה עוסק בהיסטוריון יהודי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  22 בדצמבר 1912 קמניץ, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 התאבד:  10 באוקטובר 1974 (בגיל 61) שרלוטנבורג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 ענף מדעי:  היסטוריה 
 פרסים והוקרה:  מדליית קרל פון אוסייצקי (1964)  פרס ליאו בק (1960) 
 
יוסף ווּלף (Joseph Wulf;‏ 22 בדצמבר 1912 – 10 באוקטובר 1974) היה היסטוריון יהודי ממוצא גרמני-פולני וניצול השואה.
ביוגרפיה

וולף הוא יליד קמניץ, גדל והתחנך בעיר קרקוב. באוניברסיטה היהודית בעיר החל בהכשרה ללימודי רבנות. לאחר כיבוש פולין על ידי גרמניה הנאצית, וולף ומשפחתו נאסרו בגטו קרקוב. בגטו חבר לחברי מחתרת יהודים. פעילותו המחתרתית נתגלתה והוא נשלח למחנה אושוויץ, שרד את תלאות המחנה ואת צעדת המוות ממנו. אשתו ובנו שרדו אף הם את המלחמה, אך הוא איבד את אביו, אימו, אחיו, גיסתו ואחיינית.
הנצחת ועידת ואנזה

בשנת 1965, וולף הציע שוילת ואנזה, הבניין בו התנהלה ועידת ואנזה בה הוחלט על הפתרון הסופי בשנת 1942, תהפוך לאתר הנצחה ומרכז תיעוד לזכר השואה, אך הממשלה הגרמנית דחתה את ההצעה בזמנו. המבנה שימש כבית ספר ולא היה תקציב להוציא את הרעיון אל הפועל.
ביאושו, התאבד וולף בשנת 1974 בקפיצה מחלון דירתו בקומה החמישית של בית מגורים בעיר שרלוטנברג. "פרסמתי 18 ספרים על הרייך השלישי ולא הייתה להם אף השפעה. ניתן לתעד כל דבר עד המוות לגרמנים. ישנו משטר דמוקרטי בבון. אולם רוצחי ההמונים מסתובבים חופשי, חיים בבתיהם הקטנים ומגדלים פרחים" - כך כתב במכתב ההתאבדות שהותיר לבנו דייוויד. לאחר התאבדותו הובא לקבורה בחולון.
ב-20 בינואר 1992, יובל שנים מאז שהתקיימה הוועידה ההיסטורית, וילת ואנזה נפתחה לציבור כמוזיאון וכאתר הנצחה לזכר השואה. בחדר האוכל בו התכנסו ראשי המשטר הנאצי, ישנן תמונות וביוגרפיות על המשתתפים בוועידה. המוזיאון מכיל גם מיצגים קבועים של תמונות וטקסטים המתעדים את השואה ואת תכנונה. בקומה השנייה קיים חדר הנקרא על שמו של וולף ובו שוכן אוסף גדול של ספרים העוסקים בימי המשטר הנאצי וכן חומר תיעודי נוסף כגון סרטי מיקרופילם ומסמכים רשמיים של הנאצים.