stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סליק רמת רחל
רקע

קיבוץ רמת רחל הוקם, לראשונה, ב-1926, ננטש במהלך מאורעות תרפ"ט והוקם מחדש בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20. הקיבוץ הוקם בדרום ירושלים ובשכנות ליישובים ערביים והתמודד, לאורך שנות קיומו, עם אתגרים ביטחוניים שכללו התנכלות מצד .
בתקופת המנדט הבריטי הקצו השלטונות הבריטית נשק ליישובים היהודים ברחבי הארץ. מאחר שהקצאה זו לא סיפקה את הצרכים הביטחוניים של היישובים החל, מייד עם תום מלחמת העולם הראשונה ותחילת המנדט, תהליך צבירת נשק לא חוקי. תהליך זה בוצע הן על ידי היישובים עצמם והן על ידי ארגוני הביטחון היהודים הארציים כמו ההגנה, אצ"ל ולח"י. מאמץ זה הקיף גם את חברי קיבוץ רמת רחל.
ההיסטוריה של הסליק

כדי להסתיר את כלי הנשק הלא חוקי שנצברו בקיבוץ החליטו אנשי הביטחון של הקיבוץ להקים סליק תת-קרקעי בקיבוץ. הסליק נחפר תחת המבנה הראשי של הקיבוץ ששימש כחדר אוכל וכדי להסתיר את הכניסה לסליק הוצבה מעל הפתח שלו מיטת תינוק.
ב-29 ביוני 1946, במהלך השבת השחורה, פשטו שוטרים וחיילים בריטים על הקיבוץ ובמשך 18 שעות חיפשו את הסליק. הסליק לא נמצא אך כ-70 מחברי המשק נעצרו ונשלחו למחנה המעצר ברפיח.
ב-21 במאי 1948 החל קרב רמת רחל, שהתחולל עד 25 במאי. בהגנה על הקיבוץ השתתפו חברי הקיבוץ לצד חיילים מהגדוד החמישי של הפלמ"ח, גדוד מוריה (חטיבת אלכסנדרוני) ושתי מחלקות של האצ"ל. הנשק שנאגר בסליק הוצא ושימש את חברי הקיבוץ לעמוד מול מתקפות משולבות של צבא מצרים, צבא ירדן וחברי כנופיות מהישובים השכנים.
בסיום הקרבות והדיפת הכוחות הערבים נמצאו מבני הקיבוץ בהרס מוחלט לאחר שספגו הפגזות כבדות במהלך ימי הקרבות. הקיבוץ הוקם מחדש במרחק מה מהקיבוץ הישן ומבנה חדר האוכל שמעל הסליק ננטש לאחר שנמצא לא כשיר למגורים והסליק ננטש איתו.
ב-1986 שופץ מבנה חדר האוכל כדי להקים במקום אכסניית נוער. במסגרת פרויקט זה נחשף הסליק. בשלב מאוחר יותר נבנה במקום "בית מלון רמת רחל" והסליק שופץ ושולב ברצפת בית המלון. בתחתית הסליק הותקנו אמצעי תאורה המאפשרים לאורחי המלון להציץ למעמקיו.
גלריה

מבנה חדר האוכל שמעל הסליק לאחר סיום הקרבות (צולם ב-1950). ניכרות הפגיעות הרבות בקירות המבנה שהפכו אותו לבלתי כשיר למגורים
מבט אל מעמקי הסליק
אחת מקורות המתכת שהונחו מעל הסליק כדי למנוע את קריסת הרצפה.
הערות שוליים

↑  בין חברים אלו ניתן למנות את עמנואל בר-חיים, יעקב רוחין, פיניה, יוסף ברזילי, פינסקי, בן ציון זילברמן ומשה כ"ץ
↑  נטען שעם גילוי הסליק נשאל המא"ז, משה כץ (שהיה מבוני הסליק), מדוע לא אמר דבר וכץ השיב כי "סודות לא מגלים"
↑  בית מלון רמת רחל, באתר הבית של המלון
פאול ברייטנר

ברייטנר כובש את שער המשווה בבעיטת 11 בגמר הגביע העולמי 1974 מול נבחרת הולנד
פאול ברייטנר (בגרמנית: Paul Breitner; נולד ב-5 בספטמבר 1951 בקולברמור שבבוואריה) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדות מגן וקשר. ברייטנר נחשב לאחד מהשחקנים הבולטים בכדורגל הגרמני בשנות ה-70 וראשית שנות ה-80 והשתתף ב-48 משחקים במדי נבחרת גרמניה המערבית, אם כי נחשב גם לשחקן בעייתי במיוחד מבחינת משמעתית.
קריירה

ברייטנר החל את הקריירה שלו בקבוצת באיירן מינכן ב-1970. קריירת המשחק שלו נמשכה 13 שנים וקבוצותיו העיקריות היו באיירן (בשנים 1970-1974 ו-1978-1983) וריאל מדריד (בשנים 1974-1978). הוא שיחק במשך תקופה קצרה גם באיינטרכט בראונשווייג. בתחילת דרכו שיחק ברייטנר בהצלחה בתור מגן שמאלי שמרבה לתמוך בהתקפות, והבקיע לעיתים שערים מעמדת הקישור הימני כאשר ניסה להדוף את התקפת הקבוצה היריבה כבר מאזור רחבת העונשין שלה עצמה. בהמשך הקריירה שלו התקבע ברייטנר בתפקיד הקשר, והפך לאחד מהקשרים הטובים ביותר בעולם בתחילת שנות ה-80.
ההישג הגדול הראשון של ברייטנר בין שלל ההצלחות שרשם בקריירה הגיע כאשר היה שותף לזכייתה של נבחרת גרמניה המערבית ביורו 1972, בגיל 21 בלבד. שנתיים מאוחר יותר הוא זכה עם הנבחרת גם במונדיאל 1974. במשחק הגמר של הטורניר, שנערך במינכן נגד נבחרת הולנד, הבקיע ברייטנר את השער הראשון של קבוצתו בבעיטת עונשין. יחד עם פרנץ בקנבאואר וברטי פוגטס הוא יצר שילוב הגנתי מוצלח בנבחרת הגרמנית שהרבה לסכל את התקפות ההולנדים ולמנוע מהם להבקיע שערים.
לאחר המונדיאל עבר ברייטנר לריאל מדריד הספרדית, ובעקבות מהלך זה החליט לפרוש מנבחרת גרמניה. ב-1977 הוא חזר לגרמניה, לקבוצת איינטרכט בראונשווייג, וכעבור שנה שב לבאיירן מינכן. ברייטנר נותר מחוץ לסגל הנבחרת הלאומית עד ל-1981, עת שוכנע על ידי מאמנה, יופ דרוואל, לשוב לשחק בה. ברייטנר העפיל עם הנבחרת לגמר מונדיאל 1982 ואף הבקיע שער במשחק הגמר מול נבחרת איטליה, שלא מנע את הפסד נבחרתו. בעקבות הישג זה ברייטנר הוא אחד מחמישה שחקנים שכבשו בשני משחקי גמר של גביע העולם, כאשר הארבעה האחרים שעשו זאת הם פלה, ואוה, זינדין זידאן וקיליאן אמבפה.
במהלך הקריירה שלו זכה ברייטנר בתארים רבים גם ברמת המועדונים: חמש אליפויות בגרמניה (בשנים 1972-1974, 1980 ו-1981), הגביע הגרמני (בשנים 1971 ו-1982) וגביע אירופה לאלופות ב-1974 עם באיירן מינכן, וכן שתי אליפויות ספרד (בשנים 1975 ו-1976) וגביע המלך הספרדי ב-1975 עם ריאל מדריד. מבחינה אישית זכה ברייטנר בתואר כדורגלן השנה בגרמניה ב-1981 ובאותה שנה סיים במקום השני בבחירות לכדור הזהב. בתקופתו בבאיירן מינכן יצר ברייטנר שותפות יעילה במיוחד יחד עם קרל היינץ רומניגה, כאשר השילוב בין השניים זכה לכינוי "ברייטנגה" (Breitnigge). בשנת 2004 נבחר ברייטנר לרשימת 125 הכדורגלנים החיים הטובים בעולם.
ברייטנר היה ידוע גם בשל כך שהרבה להשמיע את עמדותיו האישיות בקשר לעניינים פוליטיים וחברתיים. כחמש-עשרה שנים לאחר פרישתו, ב-1998, הוכרז ברייטנר על ידי נשיא התאחדות הכדורגל הגרמנית כמאמן החדש של נבחרת גרמניה, אך ההחלטה למנותו שונתה 17 שעות לאחר מכן. במרץ 2007 הצטרף ברייטנר לצוות המקצועי של באיירן מינכן, והוא משמש בתפקיד יועץ לענייני כדורגל במועדון. הוא משמש גם כפרשן כדורגל.
תארים

| --- | --- |
 באיירן מינכן אליפות גרמניה: 1971/1972, 1972/1973, 1973/1974, 1979/1980, 1980/1981  הגביע הגרמני: 1970/1971, 1980/1981  גביע אירופה לאלופות: 1973/1974 סגנות: 1981/1982 ריאל מדריד אליפות ספרד: 1974/1975, 1975/1976  גביע המלך הספרדי: 1974/1975:  נבחרת גרמניה המערבית גביע העולם: 1974 סגנות: 1982  אליפות אירופה: 1972 תארים אישיים כדורגלן השנה בגרמניה: 1981  כדור הזהב - סגנות: 1981
סליק אלדמע

| --- | --- |

הסליק בבית אברהם אלדמע
 מידע כללי
 סוג:  סליק 
 על שם:  אברהם אלדמע 
 מיקום:  גבעתיים 
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  32°04′41″N 34°48′16″E﻿ / ﻿32.077972222222°N 34.804361111111°E﻿ / 32.077972222222; 34.804361111111
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) סליק אלדמע(למפת גוש דן רגילה) סליק אלדמע(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום סליק אלדמע(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום סליק אלדמע  he סליק אלדמעhe סליק אלדמעמפת  __ רמת גן (in English: Ramat Gan)  __ גבעתיים (in English: Givatayim) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון ומערב: __ תל אביב-יפו (in English: Tel Aviv) ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ גבעת שמואל (in English: Giv'at Shmuel), __ קריית אונו (in English: Kiryat Ono), __ מחנה דורי (in English: Tel HaShomer Base) מדרום: __ אור יהודה (in English: Or Yehuda), __ פארק אריאל שרון (in English: Ariel Sharon Park) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
שלט המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל בסליק בבית אברהם אלדמע
ציור של סליק אלדמע על ארון תקשורת ברחוב אחדות העבודה בגבעתיים. הצייר הוא אלעד גרינברג
סליק אלדמע היה סליק מרכזי של ארגון ההגנה, שנבנה בביתו של אברהם אלדמע בשכונת בורוכוב שבגבעתיים. הסליק הוגדר כאתר מורשת מטעם המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ובתמיכת עיריית גבעתיים.
רקע

ב-1923 החל ארגון ההגנה להקים סליקים מרכזיים לאחסון הנשק שנרכש עבור הארגון. על פי הוראות פיקוד הארגון תוכננה הקמת 4 סליקים שכאלו כשהמרכזי ביניהם תוכנן להיבנות בשכונת בורוכוב בגבעתיים (שאר שלושת הסליקים המרכזיים תוכננו בקבוצת גבע, קבוצת כנרת, וקיבוץ איילת השחר).
עקב פעילותו של אברהם אלדמע בהגנה נבחר ביתו להוות כיסוי לבניית הסליק.
לקבלת תקצוב לפרויקט זה פנו ראשי הארגון לראשי ההנהלה הציונית (ביניהם לחיים ויצמן ולפרדריק קיש) ולאחר משא ומתן מתמשך קיבלו 400 לירות (100 לירות לכל אחד מסליקים).
על האתר

אברהם אלדמע (מראשוני המצטרפים להגנה) היה בין מייסדי שכונת בורוכוב בגבעתיים והקים בה את ביתו ב-1922. ב-1923 נבחר הבית לחפירת סליק. לצורך כך הוקם בחצר הבית צריף עץ ששימש למכבסה והיווה כיסוי להסוואת החפירה.
מטעמי סודיות הפרויקט הוביל את הפרויקט שאול אביגור ועסקו בו מספר מצומצם של אנשים מהפיקוד של ההגנה וביניהם יהודה שרת, יוסף הכט ואברהם איכר שעבדו בשעות הלילה. עם סיום החפירה נוצקו קירות הסליק ותקרתו מבטון, מכסה עץ סגר על פתחו (שהוחלף בהמשך במכסה מתכת) וחול כיסה את הפתח. סולם הונח מהפתח לקרקעית הסליק ששטחו היה 3 מ"ר. עם סיום בניית הסליק מונו שניים מתושבי השכונה כמחסנאים לטיפול בנשק שהגיע למקום. כינויו המחתרתי של הסליק היה "טזרוב".
בגלל איטום לא מספיק של הקירות וחוסר אוורור מספק, נצטברה לחות בסליק באופן שסיכן את הנשק המאוחסן ולכן הופסק השימוש בו. ב-1938 הורה גולומב לשפר את מצבו של הסליק כדי לחזירו לשימוש. לשם כך הוחדרו לסליק 2 צנורות אוורור (ליניקה ולסניקה) כשצנור אחד הותקן כברז כיבוי והצנור השני הוסווה כשובך יונים.
בשיאו הכיל הסליק כ-300 רובים, מספר מכונות ירייה (בעיקר מסוג שוורצלוזה), תת-מקלעים מסוגים שונים, אקדחים, מרגמות ותחמושת רבה. עם הקמת המדינה נמסר כל הנשק לרשות צה"ל ורק אז נחשף הסליק.
עם צאתו לגמלאות, החל רן אלדמע, בנו של אברהם אלדמע, לפעול לשימור המקום והפיכתו לאתר מורשת, בתמיכתם של עיריית גבעתיים והמועצה לשימור אתרים.
לקריאה נוספת

ד"ר רפי קיטרון, ארץ ישראל הנסתרת, הוצאת אריאל, 2010, עמוד 106–107
הערות שוליים

↑  שובך זה ניתן כמתנת בר מצווה לבנו של אברהם רן אלדמע
ספינת החלל כדור הארץ (מונח)

תצלום "זריחת הארץ" שצילם האסטרונאוט ויליאם אנדרס מצוות אפולו 8. דצמבר 1968.
ספינת החלל כדור הארץ הוא מונח המבטא התייחסות אל כדור הארץ כאל ספינת חלל המהווה קוסמוס נפרד משאר היקום. המונח מתקשר לדאגה למשאבים המוגבלים הנמצאים בכדור הארץ או לסביבתנות.
היסטוריה של המונח

המונח לקוח כנראה מעבודתו הידועה ביותר של הנרי ג'ורג', "קידמה ועוני", משנת 1879.  "זוהי ספינה מצוידת-היטב, זו שאנו שטים בה ברחבי החלל. אם נדמה כי הלחם והבשר בסיפונים העליונים מתמעטים, כל שעלינו לעשות הוא לפתוח צוהר והנה קיימת אספקה חדשה, עליה לא חלמנו מעולם. ואחריות גדולה מאוד על שירותיהם של אחרים מוטלת על אלו אשר, כאשר הצוהרים נפתחים, מורשים להגיד, 'זה שלי'!" (מתוך ספר 4 פרק 2).
המונח קיבל פופולריות כשבקמינסטר פולר, כתב ופרסם ספר ב-1963 בשם "הוראות הפעלה לספינת החלל כדור הארץ". הפסקה הבאה, המתייחסת לדלק מאובנים, מתארת את גישתו: "אנו יכולים לגרום לכל האנושות לשגשג באמצעות אבולוציה תעשייתית חובקת-עולם, בתנאי שלא נהיה טיפשים כל כך להמשיך לכלות בשבריר שנייה של היסטוריה אסטרונומית, את חסכונות האנרגיה המסודרים של מיליארדי שנים, של שימור אנרגיה על ספינת החלל כדור הארץ. חסכונות האנרגיה האלה הוכנסו לחשבון בנק ערבות-התחדשות החיים של ספינת החלל שלנו, לשם שימוש לצורכי התנעה ראשונית בלבד."
בשנת 1966 הכלכלן קנת' בולדינג השתמש במונח בכותרת המאמר "הכלכלה של ספינת החלל כדור הארץ המתקרבת". בולדינג תיאר את הכלכלה הפתוחה של העבר שבה יש לכאורה משאבים ללא גבול, אותה הוא כינה "כלכלת קאובוי", והמשיך: "הכלכלה הסגורה של העתיד יכולה באופן דומה, להיקרא כלכלת 'איש החלל', שבה כדור הארץ הפך להיות ספינת חלל אחת, ללא מאגרים אינסופיים של איזשהו דבר, בין אם לשם ניצול או לשם זיהום, ושבה, לפיכך, האדם חייב למצוא את מקומו במערכת אקולוגית מעגלית.
המזכיר הכללי של האומות המאוחדות, או תאנט, דיבר על ספינת החלל כדור הארץ ביום כדור הארץ, ב-21 במרץ 1971. בטקס הצלצול בפעמון השלום היפני: "לו יהי ויהיו רק ימי כדור הארץ שמחים ושלווים בעתיד של ספינת החלל כדור הארץ כשהיא ממשיכה להקיף בחלל הקפוא יחד עם מטענה החמים והשביר של יצורים חיים".
כלכלת בוקרים מול כלכלת אנשי חלל

הדימוי של בולדינג מצביע על כמה נקודות מרכזיות בהן שונה כלכלת אנשי החלל הנמצאים בחללית, מכלכלה של בוקרים במערב הפרוע, שהוא דימוי הן לכלכלה הנהוגה והן לתיאור הנפוץ שלה - הכלכלה הנאו קלאסית. (דייוויד קורטן פיתח נושא זה תחת השם "בוקרים בספינת חלל" בספרו משנת 1995 "כשתאגידים שולטים בעולם".)
בעולם הבוקרים האוכלוסייה דלילה מאוד, המרחבים עצומים ואדם אחד אינו משפיע על חברו. בדומה לכך מניח רוב רובו של הניתוח הנאו קלאסי שכל אדם מבצע החלטות במנותק מהמעשים של אנשים אחרים, ללא כל השפעה הדדית. רווח של אדם אחד אינו בא על חשבונו של אחר. בחללית לעומת זאת, המרחב מוגבל וקיימת השפעה חזקה של אדם על רעהו.
בעולם הבוקרים יש כמדומה משאבים בלתי נדלים של אדמה, זהב, ושאר משאבי טבע. בדומה לכך מניחה התאוריה הכלכלית הנאו קלאסית שמשאבי טבע אינם מוגבלים, וכי באמצעות שיפורים בטכנולוגיה, ניתן להשיג כל כמות של משאב טבע. לעומתם האסטרונאטים חיים עם מלאים מוגבלים וסופיים של חומרי גלם.
בדומה לכך, נראה שבמערב הפרוע אין שום בעיה לזרוק פסולת, וכי האדמה והרוח יבלעו או יפזרו כל דבר שנזרק. באופן דומה בתיאור הנאו קלאסי, לזריקה פסולת אין ייצוג במודל או עלות כלכלית. למעשה התאוריה מודדת את הבריאות הכלכלית על ידי מדד של צמיחה כלכלית - דבר שמקושר על ידי כלכלנים ואנשי סביבה כאחד לקצב גבוה של צריכת משאבי טבע ושל ייצור אשפה. בחללית לעומת זאת, לא רק מלאי המזון והמים מהווים מגבלה אלא גם הניקיון. אשפה שאינה מטופלת יוצרת הפרעת זיהום גדלה והולכת. כמו כן, המטרה אינה לקיים זרם מהיר ככל האפשר של חומרים שיהפכו לאשפה, אלא לצרוך באופן זהיר ואיטי את המלאים, ולמחזר במידת האפשר את מה שניתן. בשל ההשפעה ההדדית, אף איש חלל לא יחשוב על צריכה בלתי הכרחית, אלא אם נענו הצרכים הבסיסיים של כל חברי הצוות וקיים מלאי גדול של אספקה לעתיד.
לבסוף, בספינת החלל, בניגוד לתיאור הנאו קלאסי או למערב הפרוע ה"ריק", קיימות מערכות תומכות חיים. מערכות אלה מסובכות ומורכבות, והן יכולות לתפקד או להתקלקל, דבר התלוי בין היתר במצב התחזוקה שלהן. מובן שיריות בספינה או זיהום מתתפשט עלולות לפגוע במערכות, ובכך לסכן את חיי אנשי החלל.
הניתוח של בולדינג וקורטן אינו בהכרח תיאור ההווה, אלא הוא ניסיון לתיאור מציאות עתידית אליה מתקדמת האנושות. בעוד שבעבר ההנחות של "כלכלת הבוקרים" היו הנחות סבירות למדי (אלו הנחות שנוסחו עוד בתאוריה הכלכלית הקלאסית, במאה ה-18), הרי  שככל שאנו מתקדמים אל העתיד אלו הנחות שהופכות פחות ופחות סבירות. העולם נהיה צפוף יותר; ההשפעה ההדדית חזקה יותר (לדוגמה תהליך הגלובליזציה); אחוז הניצול של רוב  משאבי הטבע מתוך המאגרים הניתנים לניצול עולה, ובחלקם (לדוגמה דגים, מים, או אנרגיה) יש משבר מתעצם או חששות כבדים למשבר כזה; בדומה לכך עולה כמות האשפה והזיהום העולמית. באופן ניכר תפקודן של רוב המערכות, ביוטיות וא-ביוטיות שמספקות תפקודים תומכי חיים מידרדר והולך.
ראו גם

ספינת החלל כדור הארץ - מתקן שעשועים בפארק השעשועים אפקוט
אפקט המבט הכולל
שיא תפוקת הנפט
השערת גאיה
ממשלה עולמית
האתיקה של סירת ההצלה
הערות שוליים

↑  אפשר למצוא את פרק 2 כאן וכאן
↑  E.P. Dutton & Co., New York, copyrighted 1963 and 1971. עותק ברשת נמצא כאן. הציטוט לקוח מתוך חלק 8:הנוף המתחדש
↑  ראו http://dieoff.org/page160.htm
↑  ראו http://www.wowzone.com/mc-lee.htm
ספרות אפורה

ספרות אפורה היא ספרות מקצועית הנוצרת, מופצת ומתפרסמת באופן עצמאי על ידי גופים שונים כגון מוסדות ציבור, מוסדות של המגזר השלישי, אגודות מקצועיות, אקדמיה ועוד, וזאת ללא מעורבות של מו"לים מסחריים (כלומר גופים אשר המו"לות אינה מרכז העיסוק שלהם). החומרים המתפרסמים באופן זה כוללים ניירות דיון, ניירות עמדה, דו"חות מחקר, דו"חות כלכליים, דו"חות טכניים, נתונים סטטיסטיים, הנחיות ונהלים פנימיים, תוצאות מחקרים במכוני מחקר, עבודות תזה ודוקטורט וסיכומי כנסים. על אף החשיבות של החומרים האלה, היה קושי להשיגם בטרם התפתחות המרשתת, בשל העובדה שאינם מופצים באופן מסחרי. כיום, עם ההפצה הדיגיטלית של רוב החומרים, ניתן להגיע לחלקם. לשם קידום ההפצה של חומרים אלה קם הגוף הבינלאומי Grey Literature Network Service (ובקיצור GreyNet) אשר שם לו למטרה לאפשר תקשורת ודיון בין העוסקים בתחום זה בעולם. ניתן לחפש במאגר המידע של הארגון, או למצוא חומרים באתרים של מכוני מחקר, עמותות, מלכ"רים ומוסדות מהמגזר השלישי.
הגדרות

בעוד ההגדרה המעורפלת של ה"ספרות האפורה" הייתה קיימת בעבר, המונח בדרך כלל מובן כפי שנטבע על ידי החוקר צ'ארלס פ' אוגר, שכתב את "שימוש בדוחות ספרות" ב-1975. הספרות שהתייחסה אליה כללה דיווחים מודיעיניים והערות על מחקר אטומי, שהופקו בכמויות עצומות על ידי בעלות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה. בכנס שנערך על ידי חטיבת הספרייה הבריטית בשנת 1978, השתמש אוגר במונח "ספרות אפורה" כדי לתאר את המושג בפעם הראשונה. מושגיו התמקדו ב"גוף עצום של מסמכים", עם "המשך כמות הולכת וגוברת", שאופיינו ב"קושי שהוא מציג בפני הספרן". אוגר תיאר את התיעוד כבעל משמעות רבה בין אופי זמני לבין עמידות, ועל ידי השפעה גוברת על המחקר המדעי. בהכירו את האתגרים של ספרות, הוא זיהה כי יש לה מספר יתרונות "על פני אמצעי הפצה אחרים, כולל מהירות גבוהה יותר, גמישות רבה יותר והזדמנות להיכנס לפרטים רבים במידת הצורך". בשנת 1989 פרסם אוגר את המהדורה השנייה של "תיעוד הקהילות האירופאיות: מדריך", שהכיל את השימוש הראשון במונח "ספרות אפורה" בעבודה שפורסמה.
"הגדרת לוקסמבורג", שנדונה ואושרה בכנס הבינלאומי השלישי על הספרות האפורה בשנת 1997, הגדירה ספרות אפורה כ"מופיעה בכל רמות הממשל, האקדמיה, העסקים והתעשייה בפורמטים מודפסים ואלקטרוניים, אך לא נשלט על ידי מו"לים מסחריים". בשנת 2004, בכנס השישי בניו יורק, נוספה הגדרה לצורך הבהרה: הספרות האפורה היא "...לא נשלטת על ידי מו"לים מסחריים, דהיינו כאשר הפרסום אינו הפעילות העיקרית של הגוף המפיק". הגדרה זו מקובלת כיום על הקהילה המלומדת.
קבוצת העבודה הבין-לאומית של הספרות האפריקאית (IGLWG), ב"התוכנית הפונקציונלית האפורה למידע" של 1995, הגדירה את הספרות האפורה כ"חומר זר או מקומי בקוד פתוח, אשר בדרך כלל זמין דרך ערוצים מיוחדים ואינו רשאי להיכנס לערוצים רגילים או למערכות פרסום, הפצה, בקרה ביבליוגרפית או רכישה בידי סוכני ספרים או סוכני מנוי". לפיכך, בדרך כלל לא ניתן לגשת לספרות אפורה באמצעות כלי ייחוס רלוונטיים כגון מאגרי מידע ומדדים, המסתמכים על דיווח של סוכני מנוי.
מונחים אחרים המשמשים חומר זה כוללים: ספרות הדו"ח, פרסומים ממשלתיים, מסמכי מדיניות, ספרות הנמל, ספרות לא קונבנציונלית, ספרות שלא פורסמה, פרסומים לא מסורתיים ופרסומים חולפים. עם כניסתה של ההוצאה לאור השולחנית והאינטרנט, מונחים חדשים כוללים: פרסומים אלקטרוניים, פרסומים מקוונים, משאבים מקוונים, מחקר בגישה פתוחה ומסמכים דיגיטליים.
למרות שהמושג קשה להגדרה, המונח "אפור" הוא מונח קולקטיבי מוסכם שבו יכולים חוקרים ואנשי מקצוע להשתמש בו כדי לדון בקבוצת משאבים זו, אך נבדלת.
בשנת 2010, ד' פארס וי' שופל ציינו כי ההגדרות הקיימות של הספרות האפורה הן בעיקרן כלכליות, וטענו כי בסביבת מחקר משתנה, עם ערוצי תקשורת מדעיים חדשים, נדרשת הספרות האפורה למסגרת רעיונית חדשה. הם הציעו את "הגדרת פראג" כדלקמן:
הספרות האפורה מייצגת סוגי מסמכים רבים המיוצרים בכל רמות הממשל, האקדמיה, העסקים והתעשייה בפורמטים מודפסים ואלקטרוניים המוגנים על ידי זכויות קניין רוחני, באיכות מספקת שיש לאסוף ולשמור על ידי החזקת ספריה או מאגרים מוסדיים, אך לא מבוקרים על ידי מו"לים מסחריים כלומר, כאשר פרסום אינו הפעילות העיקרית של הגוף המפיק.
בשל הגידול המהיר בפרסום באינטרנט ובגישה למסמכים, התמקדה הספרות האפורה באיכות, בקניין רוחני, באוצרות ובנגישות.
סוגי פרסומים

המונח ספרות אפורה משמש שם עצם קולקטיבי המתייחס למספר רב של סוגי פרסומים המיוצרים על ידי ארגונים מסיבות שונות. אלה כוללים: דו"חות מחקר ופרויקטים, דו"חות שנתיים או דו"חות פעילות, תזות, תהליכי ועידה, תדפיסים, ניירות עבודה, ידיעות טכניות, דוחות טכניים, המלצות ותקנים טכניים, פטנטים, הערות טכניות, נתונים וסטטיסטיקות, מצגות, שטחי שדה,, לימודים אקדמיים, הרצאות, הערכות, ועוד. הרשת הבינלאומית GreyNet שומרת רשימה מקוונת של סוגי מסמכים.
ארגונים מייצרים ספרות אפורה כאמצעי לתמצית, אחסון ושיתוף מידע לשימושם האישי, ולהפצה רחבה יותר. זה כולל את טופס תיעוד הנתונים והמידע באתר או פרויקט (רשומות ארכאולוגיות, נתוני הסקר, ניירות עבודה); שיתוף מידע על איך ומדוע דברים התרחשו (דוחות טכניים מפרטים, תדריכים, הערכות, דוחות הפרויקט); מידע המתאר ומדגיש שינויים במדיניות הציבורית, בפועל או בחקיקה (מאמרים לבנים, ניירות דיון, הגשות); עמידה בדרישות סטטוטוריות או דרישות אחרות לשיתוף מידע או לניהול (דוחות שנתיים, מסמכי התייעצות); ועוד סיבות רבות אחרות.
ארגונים מחפשים לעיתים קרובות ליצור את הפלט הנדרש, לשתף אותו עם הצדדים הרלוונטיים במהירות ובקלות, ללא עיכובים והגבלות של כתב עת אקדמי ופרסום ספרים. לעיתים קרובות יש תמריץ קטן או הצדקה לארגונים או לאנשים לפרסם בכתבי עת ובספרים אקדמיים, ולעיתים קרובות אין צורך לגבות גישה לתפוקות ארגוניות. ואכן, חלק מארגוני המידע עשויים להידרש להפוך מידע ומסמכים מסוימים לציבוריים. מאידך, הספרות האפורה אינה בהכרח תמיד חופשית, כמו מחקרי שוק הנמכרים באלפי דולרים. עם זאת, למעט מקרים היוצאים מן הכלל, כל הספרות האפורה, למרות שהיא יקרה לייצור, היא בדרך כלל זמינה בחינם.
בעוד שאיכות הייצור והמחקר עשויה להיות גבוהה ביותר (עם מוניטין ארגוני המוקדש למוצר הסופי), הגוף המפיק, שאינו בעל מו"ל רשמי, חסר בדרך כלל ערוצים להפצה נרחבת ולבקרה ביבליוגרפית.
אנשי מחקר ומחקר מציגים בדרך כלל הבחנה בין אפמרה לספרות אפורה. עם זאת, ישנם חפיפות מסוימות בין שני התקשורת והם ללא ספק משתפים תסכולים נפוצים, כגון בעיות שליטה ביבליוגרפית. מסמכים כתובים ייחודיים כגון כתבי יד וארכיונים ותקשורת אישית, אינם נחשבים בדרך כלל לכותרת של ספרות אפורה, אם כי הם חולקים שוב חלק מאותן בעיות של שליטה וגישה.
לקריאה נוספת

Grey Literature in Library and Information Studies נערך על ידי Dominic Farace ו-Joachim Schöpfel, הוצאת De Gruyter, שנת 2010 ISBN 978-3-598-11793-0
סליק בית החמרה בנען

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון, סליק 
 מיקום:  נען 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1943
 תאריך פתיחה רשמי:  1943 
 קואורדינטות:  31°53′02″N 34°51′35″E﻿ / ﻿31.883756617977°N 34.859589211433°E﻿ / 31.883756617977; 34.859589211433
  (למפת גוש דן מוגדלת) סליק בית החמרה בנען(למפת גוש דן רגילה) סליק בית החמרה בנען(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום סליק בית החמרה בנען(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום סליק בית החמרה בנען
 
חלק מתכולת הסליק ב"בית החמרה" בנען המוצג למבקרים
סליק "בית החמרה" בנען היה הסליק המרכזי של קיבוץ נען שנבנה ב-1943. לאחר קום המדינה הפך הקיבוץ את המקום לאתר מורשת הפתוח לטיולים.
רקע

לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה החלו היישובים ברחבי הארץ להכין סליקים מאולתרים ששימשו את היישובים לאגור נשק בלתי חוקי ששימש כנשק הגנתי. ב-1925 הוקם ארגון ההגנה שפעל להקמת סליקים מרכזיים לאגירת נשק שנרכש על ידי הארגון ושימש למטרות הגנתיות והתקפיות.
קיבוץ נען היה בין היישובים הפעילים בהם ביצעה "ההגנה" רכש, יצור ואחסון של נשק ותחמושת. כבר ב-1936 החל הקיבוץ, בהובלתו של חבר הקיבוץ יצחק שיפריס, להקים קוי ייצור של נשק ותחמושת ובמקביל להקים סליקים לאחסון התוצרת.
ההיסטוריה של הסליק

ב-1943 הוחלט על הקמת סליק מרכזי גדול בקיבוץ שישמש לאחסון נשק ותחמושת. לבניית הסליק נבחר בית מגורים בשם "בית החמרה" שנקרא כך כי נבנה מבלוקים שהוכנו מאדמת החמרה הנפוצה בסביבה. הבית נבחר מכיוון שהיה בתהליך בניה ובאופן יוצא דופן כלל שירותים פרטיים. כמו כן היה האדריכל של הבית שותף לתכנון הבית והסליק. בניית הבית הסתיימה ב-1945 ומתחתיו נבנה סליק בגודל של 2.5 מטר על 2 מטר ובגובה 2.5 מטר.
הגישה אל הסליק הייתה דרך פיר שנחפר ברצפת המסדרון אל השירותים. לאחר החפירה הוסתר פתח הפיר בארגז ברזל מלא חול שהותקן על גבי מסילות כשעל חלקו העליון של הארגז הונחו אריחים שהסוו את קיומו של הארגז. מחוץ לבית נבנתה בריכת דגי נוי ובמרכזה ברז מדומה שהיה מחובר לציר בורגי שהיה מחובר לארגז בפנים הבית. סיבוב הברז הסיע את הארגז על המסילה למרחק של כ-50 ס"מ באופן שחשף את פתח הפיר.
לאחר סיום בנייתו אוחסן בסליק נשק וכן תחמושת שיוצרה בבתי המלאכה בקיבוץ ומשם נלקחה במשאית להמשך עיבוד במפעלים בתל אביב כשהיא מוסווית תחת זבל.
במהלך השבת השחורה ב-1946 חיפשו הבריטים סליקים בקיבוץ אך הסליק המרכזי לא נתגלה.
לאחר הקמת המדינה

דבר קיומו של הסליק היה ידוע רק למספר מועט של אנשים. לאחר מלחמת העצמאות המשיך הבית לשמש למגורים מבלי שהגרים בו ידעו על הסליק. רק ב-1991 הוחלט בקיבוץ להפוך את המקום למוזיאון שכולל צילומים ופריטים של ההיסטוריה של הקיבוץ והבית. כמו כן מוצע למבקרים ביקור בסליק בו מוצגים כלי נשק.
לקריאה נוספת

ד"ר רפי קיטרון, ארץ ישראל הנסתרת - סיפורם של הסליקים ותולדותיהם, הוצאת אריאל, 2010, עמודים 145–146
הערות שוליים

↑  בקוי יצור אלו ייצרו מרכיבים להכנת רימונים, פצצות, נפצים ועוד
↑  אדריכל הבית היה אביה של בעלת הבית