stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מאת'ר לאב בון
היסטוריה

הלהקה למעשה החלה להתקיים ב-1987 על ידי חברי להקת גרין ריבר לשעבר: ג'ף אמנט וסטון גוסארד, סולן להקת מאלפנקשן לשעבר אנדרו ווד. בתחילה נקראה הלהקה "Lords of the Wasteland" והייתה להקת קאברים לשירים קיימים ביחד עם המתופף ריגן האגר שהיה גם חבר לשעבר במאלפנקשן. בתחילת 1988 הצטרף ברוס פיירוות'ר ללהקה והיא החליפה את האגר במתופף לשעבר של הלהקות "Ten Minute Warning" ו"Skin Yard", גרג גילמור - ושינתה את שמה ל"Mother Love Bone" שהוקמה רשמית.
ההרכב שהוקם זה עתה, החל להקליט דמויים ולהופיע באזור סיאטל, ועד לסוף 1988 נחשבה לאחת הלהקות המבטיחות בסצנת הרוק של סיאטל. אישיותו הצבעונית, הבגדים המוחצנים והמילים הייחודיות של הסולן ווד, עזרו ללהקה למשוך תשומת לב הקהל בסיאטל. בנובמבר 1988 על חוזה הקלטות עם הלייבל "PolyGram" (בתת הלייבל "Polydor/Stardog") והקליטה את מיני-אלבום הבכורה של הלהקה "Shine". כחלק מהחוזה התחייבה פוליגרם ליצור את הלייבל תחת השם "Stardog Records" ולהדפיס אותו על גבי האריזה, באופן בלעדי עבור הלהקה. במרץ 1989 יצא המיני אלבום "Shine", והייתה אחת הלהקות הראשונות בסצנת סיאטל שחתמה על חוזה הקלטות עם חברה גדולה והוציאה אלבום שכזה. האלבום נמכר בקצב משביע רצון, והעניין סביב הלהקה גבר עד לאמצע 1989.
בסוף 1989 הלהקה חזרה לאולפן ההקלטות והחלה להקליט את אלבום הבכורה שלה, "Apple", ולמרות קשיים בהתחלה, ההקלטות היו לפי ציר הזמן שנקבע, והאלבום תוכנן להיות משוחרר במרץ 1990.
מספר ימים לפני שחרורו הצפוי של האלבום, הסולן אנדרו ווד, לו הייתה היסטוריית שימוש בסמים קשים, אושפז במצב של מוות מוחי כתוצאה ממנת יתר של הרואין. לאחר יומיים של אשפוז בבית החולים, תחת תמיכה של מכשירים רפואיים על מנת לאפשר לחבריו ובני משפחתו להיפרד ממנו, נפטר ווד, מה שהביא לסיום דרכה המעשית של הלהקה.
שחרור האלבום שנדחה עקב מותו של ווד, שוחרר לבסוף ב-19 ביולי 1990.
לאחר מותו של ווד, חלק מחברי ההרכב שנותרו, גוסארד ואמנט, התחילו לעבוד עם מאט קמרון וכריס קורנל מסאונדגארדן על שני שירים שקורנל כתב לאנדרו ווד, שהיה חברו הטוב. התפתחות שהביאה בסופו של דבר לאלבום שלם שיצא ב־1991 תחת השם טמפל אוף דה דוג (Temple of The Dog), על שם אחד מהשירים שכתב אנדרו ווד. ביצירת האלבום השתתפו גם מייק מק'ריידי ואדי ודר, וכך למעשה נולדה להקת פרל ג'אם. ההצלחה הגדולה של טמפל אוף דה דוג העלתה לכותרות את מאת'ר לאב בון והולידה אלבום כפול ששמו כשם הלהקה ("Mother Love Bone") ומכיל את השירים שיצאו ב "Shine" ו־"Apple".
באפריל 2011, קווין ווד (אחיו של אנדרו ווד), שיתף פעולה עם להקת ההארד רוק "Lace Weeper" להקליט את השיר הכי מפורסם ופופולרי של הלהקה "Crown of Thorns", לציון השנה ה-21 למותו של אנדרו. הסינגל שוחרר בלייבל "Wammybox Records".
ב-14 באפריל 2010, ארבעת חברי הלהקה שנותרו חיים ממאתר לאב בון, התאחדו בפעם הראשונה מזה 20 שנה (ביחד עם מכר מוזיקאי מסיאטל שון סמית' ששימש כסולן במקומו של ווד לערב זה), כחלק ממופע שנקרא "Brad and Friends" בסיאטל.
ב-5 במאי 2018 התאחדו החברים שוב וביצעו 14 שירים, כחלק מאירוע שהתקיים בתיאטרון ה"סיאטל נפטון".
דיסקוגרפיה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| שם האלבום | תאריך יציאה | חברת תקליטים | סוג האלבום |
| Shine | 1989 | Stardog/Mercury Records | מיני-אלבום |
| Apple | 1990 | Stardog/Mercury Records | אלבום אולפן |
| Mother Love Bone | 1992 | Stardog/Mercury Records | אלבום אוסף |
| On Earth As It Is - The Complete Works | 2016 | Monkeywrench | אלבום אוסף |
דיסקוגרפיה > סינגלים

1989 - "Hold Your Head Up" / "Lady Godiva Blues" / "Man of Golden Words" - ללא אלבום
1990 - "Stardog Champion" / "This Is Shangrila" / "Stargazer" - מתוך האלבום "Apple"
1992 - "Stardog Champion" / "Capricorn Sister" - מתוך האלבום "Mother Love Bone"
2014 - "Hold Your Head Up" / "Holy Roller" - ללא אלבום
דיסקוגרפיה > וידאו / וידאו-קליפים

1990 - "Stardog Champion" (וידאו-קליפ)
1990 - "Holy Roller" (וידאו-קליפ)
1993 - "The Love Bone Earth Affair" (סרט של 35 דק', לייבל: PolyGram, פורמט VH-S)
2016 - "Captain Hi-Top" (וידאו-קליפ)
אלגנט

| --- | --- |
 מוקד פעילות:  תל אביב, ישראל
 תקופת הפעילות:  1989–1992 (כ־3 שנים)
 סוגה:  רוק
 חברת תקליטים:  נענע דיסק
 https://music.nanadisc.co.il/album/--114
 חברים
 אלברט סופר גיל סמטנה אורן קפלן אורן רביב
 
אלגנט היא להקת רוק ישראלית שפעלה בראשית שנות התשעים והוציאה אלבום אחד. הלהקה הופיעה במועדונים ובמות ללהקות צעירות כגון הרוקסן והלוגוס.
היסטוריה

ההרכב הוקם על ידי הזמר והגיטריסט אלברט סופר אשר עבר מבאר שבע למרכז וחיפש שותף להקלטת שירים שכתב. הוא פגש את גיל סמטנה, טכנאי הקלטות בגל"צ ונגן בס אשר ניגן אהוד בנאי ועם פורטיסחרוף. השניים הקימו את הלהקה, קראו לה בשם "אלגנט", וצרפו שני חברים מלהקת אפור גשום, אותה הפיק מוזיקלית סמטנה, הגיטריסט אורן קפלן והמתופף אורן רביב.
הלהקה הקליטה שיר ראשון שכתב והלחין אלברט סופר ב-1989, בהפקה מוזיקלית של רמי פורטיס, בשם "אחת יותר מדי". השיר הופיע בראשית 1990 באלבום "אוסף נענע" הבהוצאת נענע דיסק. שיר נוסף, "מעל פני הים", שכתב והלחין גיל סמטנה, יצא ב-1991 באוסף "נענע 2". בספטמבר 1991 הקליטה את אלבומה ״אלגנט״ בהפקה ועיבודים של חברי הלהקה. מרבית השירים הוקלטו בנגינה חיה באולפן ובאמצע 1992 שוחרר האלבום לשוק. האלבום אופיין בסגנון רוק גראנג׳ עוצמתי, אנרגטי ומחוספס. סופר כתב והלחין את רוב שירי האלבום. אחד השירים נקרא "שיר של יוסי" שהתבסס על מילים ולחן של יוסי אלפנט, אשר היה המנטור של הלהקה.
לאחר הוצאת האלבום המשיכה "אלגנט" להופיע מעט, בין השאר בפסטיבל ערד אך עקב מכירות אלבום הבכורה החלשות הלהקה התפרקה.
בשנת 2010 שוחרר אלבום רשת אשר תיעד הופעה חיה של הלהקה מ-1992 במועדון הלוגוס.
חברי הלהקה

אלברט סופר - שירה וגיטרה
גיל סמטנה - גיטרה בס ושירה
אורן קפלן - גיטרה חשמלית
אורן רביב - תופים
הערות שוליים

↑  יואב קוטנר טוב שחזרת! קוטנר רוק 15.07.2013
↑  קיוב אלגנט הופעה חיה בלוגוס 1992 קיוב 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007412779005171
טרבלינג וילבוריס

| --- | --- |

 מקום הקמה:  סנטה מוניקה 
 מוקד פעילות:  סנטה מוניקה, קליפורניה, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1988–1990 (כשנתיים)
 סוגה:  פולק רוק
 חברת תקליטים:  וילבורי, האחים וורנר
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי להופעת הרוק הטובה ביותר על ידי קבוצה או צמד עם קולות (1990) 
 www.travelingwilburys.com
 חברים
 ג'ורג' האריסון בוב דילן טום פטי ג'ף לין רוי אורביסון
 
הטרבלינג וילבוריס (The Traveling Wilburys) היא סופרגרופ שהורכבה ממוזיקאי רוק שונים מארצות הברית ובריטניה. הלהקה הורכבה מבוב דילן, ג'ורג' הריסון (הביטלס), ג'ף לין (ELO ו-The Move), רוי אורביסון וטום פטי (טום פטי ושוברי הלבבות), בליווי המתופף ג'ים קלטנר. הלהקה הקליטה שני אלבומי אולפן בשנים 1988 ו-1990, אם כי רוי אורביסון נפטר לפני שהאלבום השני הוקלט.
היסטוריה

בתחילה נפגשו רוי אורביסון וטום פטי באולפן ההקלטה של בוב דילן בסנטה מוניקה, קליפורניה, כדי להקליט בי-סייד לסינגל של האריסון "This Is Love". לין, חברו הוותיק של האריסון, היה גם מפיקו של אלבום סולו שהוציא אורביסון באותה תקופה. כאשר סעדו השלושה ארוחת צהריים יחד, הציע אורביסון להשתתף בקולות רקע בהקלטת אלבומו של האריסון. אולפן ההקלטות הפנוי היחיד שאליו יכלו ללכת באותה שעה היה בביתו של דילן, אלא שאז נזכר האריסון שהשאיר את הגיטרה שלו בביתו של פטי. החבורה נסעה להביא את הגיטרה ופטי, שרצה לדעת במה מדובר, הזדרז להודיע על הצטרפותו להרכב.
השיר הראשון שהקליטה החבורה היה "Handle with Care", ושיר זה גם פתח לימים את אלבום הסולו הראשון של ההרכב. השיר הוקלט מספר פעמים, כאשר בכל הקלטה הוחלפו תפקידי המשתתפים. לאחר שנציגי חברת ההקלטות שמעו את השיר בגרסתו הסופית, הוחלט שהוא איכותי מכדי להוציאו כצד ב' של סינגל. בשלב זה עלה לראשונה הרעיון של הקלטת אלבום שלם בהשתתפות ההרכב כולו.
האלבום נכתב על ידי כל החברים והוקלט בתקופה של עשרה ימים, מכוון שדילן מוכרח היה לצאת לסיבוב הופעות. האלבום, אשר יצא באוקטובר 1988 Traveling Wilburys Vol. 1, נחשב לאחד האלבומים הטובים בכל הזמנים, והגיע למעמד פלטינה ויותר בארצות הברית, אנגליה וקנדה.
האלבום יצא תחת שמות בדויים של אחים למחצה - כולם, לכאורה, בניו של אב משותף פיקטיבי בשם סר צ'ארלס טרוסקוט וילבורי. שמות ה"בנים" לא היו אחידים ובכל אלבום בחר לו כל משתתף שם בדוי שונה. כל השמות שנבחרו נחשבו כשמות המאפיינים את תושבי אזוריה הכפריים של ארצות הברית.
"וילבוריס" הוא כינוי שהוטבע על ידי האריסון ולין במהלך ההקלטות של האלבום 'Cloud Nine' ל"גרמלינים" במהלך ההקלטה. הביטוי חזר לשימוש כשכל הלהקה עבדה יחד והפך לחלק מהפולקלור שאפיין את החבורה. בתחילה הציע האריסון את השם "The Trembling Wilburys" ("הווילבורים הנרעדים") כשם ללהקה, אך לבסוף נבחר השם "The Traveling Wilburys" ("הווילבורים הנודדים") על דעת כולם.
מותו של חבר הלהקה רוי אורביסון ב-6 בדצמבר 1988 היה אובדן עצום להרכב. ואולם, החבורה החליטה להקליט אלבום נוסף בלעדיו. האלבום השני Traveling Wilburys Vol. 3 יצא באוקטובר וזכה לפחות הצלחה מקודמו. בניגוד לאלבום הראשון, שבו התחלקו תפקידי הסולו באורח שווה, פחות או יותר, בין המשתתפים, הרי שבאלבום השני מורגשת הדומיננטיות של בוב דילן על הצד המוזיקלי כולו - בהפקה, בשירה ובעיבודים.
הווילבוריס לא הוציאו אלבומים נוספים מעבר לשניים אלה, אם כי הקלטות בוטלג שלהם נפוצו בין מעריציהם. השיר "Nobody's Child", אשר נועד למשוך תשומת לב אל הילדים היתומים ברומניה, נכנס לאלבום שיצא בתחילת שנות ה-90 עם אמנים אחרים.
בינואר 2006 היו שמועות על כוונה להקליט אלבום שלישי (שזכה מיד לכינוי ההומוריסטי Volume 5, ברמיזה ברורה ל"דילוג" שבחרה הלהקה לעשות על Volume 2, כששחררה את האלבום השני וכינתה אותו Volume 3). ברם, השמועות התבררו כמוטעות. מותו של ג'ורג' האריסון בסוף שנת 2001 סתם, ככל הנראה, את הגולל על כל סיכוי להחיות את שיתוף הפעולה המיוחד הזה בעתיד.
ב-12 ביולי 2007 יצא מארז מיוחד של שני האלבומים, בתוספת קטעי בונוס שנחתכו מהאלבומים המקוריים ותקליטור DVD הכולל קליפים של הלהקה וסרטון דוקומנטרי אודותיה.
חברי ההרכב

הטרבלינג וילבוריס ב-Volume 1:
נלסון וילבורי - ג'ורג' האריסון
אוטיס וילבורי - ג'ף לין
לפטי וילבורי - רוי אורביסון
צ'ארלי טי וילבורי ג'וניור - טום פטי
לאקי וילבורי - בוב דילן
הטרבלינג וילבוריס ב-Volume 3:
ספייק וילבורי - ג'ורג' האריסון
קלייטון וילבורי - ג'ף לין
מאדי וילבורי - טום פטי
בו וילבורי - בוב דילן
דיסקוגרפיה

Traveling Wilburys Vol. 1 (1988)
Traveling Wilburys Vol. 3 (1990)
סינגלים

"Handle With Care" (1988)
"End Of The Line" (1989)
"Nobody's Child" (1990)
"She's My Baby" (1990)
"Wilbury Twist" (1991)
ראמי יוסף

| --- | --- |

 לידה:  26 במרץ 1991 (בן 33) ארצות הברית ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2009
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ראטגרס  תיכון רותרפורד 
 יצירות בולטות:  "ראמי"  "מו"
 פרופיל ב-IMDb
 
ראמי יוּסף (באנגלית: Ramy Youssef, בערבית: رامي يوسف; נולד ב-26 במרץ 1991) הוא שחקן, סטנדאפיסט, במאי ותסריטאי אמריקאי, המוכר בעיקר מתפקידו בתור ראמי חסן בסדרה הקומית "ראמי" (2019–2022) ברשת הולו, עבורו זכה בפרס גלובוס הזהב והיה מועמד לשלושה פרסי אמי.
ביוגרפיה

יוּסף נולד ב-26 במרץ 1991 בקווינס בעיר ניו יורק להורים מצרים. הוא גדל ברתרפורד (אנ'), ניו ג'רזי. עשר שנים לאחר שהיגר ממצרים, הפך אביו למנהל במלון פלאזה בניו יורק. הוא גדל בבית מוסלמי ויוסף נותר מוסלמי אדוק.
יוסף למד בבית הספר התיכון רתרפורד (אנ'). בתיכון, הוא וחברו סטיב ויי (אנ') הופיעו בתוכנית הטלוויזיה שלהם בתיכון. הוא המשיך ללמוד מדעי המדינה וכלכלה באוניברסיטת ראטגרס בניוארק, אך הוא עזב לפני שסיים את לימודיו כדי להירשם לסטודיו ויליאם אספר (אנ') במנהטן כדי להתמקד במשחק.
יוסף דובר ערבית ואנגלית. סבו מצד אמו היה מתורגמן לצרפתית ולערבית באומות המאוחדות.
קריירה

בשנת 2012  שיחק לראשונה בסיטקום "תראו את אבא...", ברצועת ניק אט נייט בערוץ ניקלודיאון, בו גילם את אחת הדמויות הראשיות. בשנת 2017 הופיע בתוכנית האירוח "לייט שואו עם סטיבן קולבר", שם ביצע מופע סטנד-אפ משלו.
סדרת הדרמה הקומית שיצר "ראמי", עלתה לשידור בהולו, ב-19 באפריל 2019. על תפקידו בסדרה זכה בפרס גלובוס הזהב, והיה אף מועמד לפרס אמי. הסדרה זכתה גם בפרס פיבודי ובפרס מטעם South by Southwest.
בשנת 2022 יצר עם הסטנדאפיסט הפלסטיני-אמריקאי מוחמד (מו) עאמר (אנ') את סדרת הדרמה הקומית "מו", עבור שירות נטפליקס. הסדרה קיבלה ביקורות טובות מצד המבקרים, וזכתה גם פרס פיבודי ובפרס גותה'ם.
בשנת 2023 דיבב בסרט ההנפשה הממוחשבת של כריס באק "המשאלה" את דמותו של סאפי. באותה שנה שיחק בסרטו של יורגוס לנתימוס "מסכנים שכאלה".
בשנת 2024 הנחה ראמי יוסף את תוכנית הסאטירה "SNL".
פעילות פוליטית

לאחר טבח שבעה באוקטובר, יחד עם עוד קבוצה של 54 אמנים ואישים בתעשיית הבידור, חתם יוּסף על מכתב פתוח לנשיא ג'ו ביידן. חותמי המכתב מבקשים מהנשיא ביידן לקרוא להפסקת אש בעזה ובישראל. המכתב מדגיש את המשבר ההומניטרי בעזה, נטען שם כי אזלו לתושבים אספקה חיונית כמו מזון, מים, חשמל ותרופות. למעט הבקשה לשחרור בטוח של בני הערובה אין במכתב התייחסות לכאב ולנזק שנגרם לתושבי ישראל בכלל ולישובים הסמוכים לעזה בפרט.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | למה דווקא הוא? (אנ') | קודן במטבח |  |
| 2018 | אל דאגה, הוא לא יגיע רחוק ברגל | שתיין |  |
| 2023 | מסכנים שכאלה | מקס מקנדלס |  |
| 2023 | המשאלה | סאפי | דיבוב |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012–2014 | תראו את אבא... (אנ') | קווין קוסטנר | תפקיד ראשי (3 עונות); 45 פרקים |
| 2015 | ניקי, ריקי, דיקי ודון | טיי | פרק: "Unhappy Campers" |
| 2015 | One Crazy Cruise | ברניקל | סרט טלוויזיה של ניקלודיאון |
| 2016 | Gortimer Gibbon's Life on Normal Street | לנון | פרק: "Gortimer vs. the World's Best Mom" |
| 2017 | מר רובוט | סאמר סוויילם | 3 פרקים |
| 2019 | Ramy Youssef: Feelings | עצמו | ספיישל סטנדאפ ב-HBO |
| 2019–2022 | ראמי | ראמי חסן | תפקיד ראשי (3 עונות); 30 פרקים גם יוצר, תסריטאי, במאי ומפיק בפועל  פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת קומדיה או סדרה מוזיקלית (2020; קיבל מועמדות גם ב-2021)  מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן ראשי בסדרת קומדיה (2020)   מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים לבימוי יוצא מן הכלל בסדרת קומדיה (אנ') (2020, 2024) |
| 2022 | מו | — | יוצר-שותף ומפיק בפועל |
| 2023 | הדוב | — | במאי הפרק: "Honeydew" |
| 2024 | Ramy Youssef: More Feelings | עצמו | ספיישל סטנדאפ ב-HBO מועמד פרס גלובוס הזהב להופעה הטובה ביותר לסטנד-אפ בטלוויזיה (2025) |
| TBA | Golf |  | סדרה עתידית של נטפליקס גם יוצר ומפיק בפועל |
הערות שוליים

↑  "Ramy Youssef: I Wish Muslims Prayed On Sundays". לייט שואו עם סטיבן קולבר. 17 באפריל 2019. נבדק ב-29 באוגוסט 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kuperinsky, Amy (2019-04-19). "Meet Ramy Youssef, star of 'Ramy,' the Hulu show that breaks new ground while drawing on his N.J. roots" (באנגלית). NJ.com. נבדק ב-2020-09-07.
↑  אלון פרוכטר, ראמי יוסף ב-SNL: "אלוהים, שחרר את פלסטין - ואת החטופים", באתר כאן חדשות, ‏31 במרץ 2024
↑  J. Kim Murphy, Joaquin Phoenix, Cate Blanchett and More Stars Demand Joe Biden Call for Israel-Gaza Ceasefire: ‘Compassion Must Prevail’, Variety, ‏2023-10-20 (באנגלית אמריקאית)
↑  Matthew Barnard, NOMINATIONS ANNOUNCED FOR 82nd ANNUAL GOLDEN GLOBES®, Golden Globes, ‏2024-12-09 (באנגלית אמריקאית)
| פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת קומדיה או סדרה מוזיקלית |
| --- | --- | --- |
| 1970‏-1980 | פליפ וילסון (1970) • קרול או'קונור (1971) • רד פוקס (1972) • ג'ק קלוגמן (1973) • אלן אלדה (1974) • אלן אלדה (1975) • הנרי וינקלר (1976) • הנרי וינקלר (1977) • רובין ויליאמס (1978) • אלן אלדה (1979) • אלן אלדה (1980) |  |
| 1981‏-2000 | אלן אלדה (1981) • אלן אלדה (1982) • ג'ון ריטר (1983) • ביל קוסבי (1984) • ביל קוסבי (1985) • ברוס ויליס (1986) • דבני קולמן (1987) • מייקל ג'יי פוקס/ג'אד הירש/ריצ'רד מאליגן (1988) • טד דנסון (1989) • טד דנסון (1990) • ברט ריינולדס (1991) • ג'ון גודמן (1992) • ג'רי סיינפלד (1993) • טים אלן (1994) • קלסי גראמר (1995) • ג'ון לית'גו (1996) • מייקל ג'יי פוקס (1997) • מייקל ג'יי פוקס (1998) • מייקל ג'יי פוקס (1999) • קלסי גראמר (2000) |  |
| 2001-היום | צ'ארלי שין (2001) • טוני שלהוב (2002) • ריקי ג'רווייס (2003) • ג'ייסון בייטמן (2004) • סטיב קארל (2005) אלק בולדווין (2006) • אלק בולדווין (2007) • דייוויד דוכובני (2008) • אלק בולדווין (2009) • ג'ים פרסונס (2010) • מאט לה-בלאנק (2011) • דון צ'ידל (2012) • אנדי סמברג (2013) • ג'פרי טמבור (2014) • גאל גרסיה ברנאל (2015) • דונלד גלובר (2016) • עזיז אנסרי (2017) • מייקל דאגלס (2018) • ראמי יוסף (2019) • ג'ייסון סודייקיס (2020) • ג'ייסון סודייקיס (2021) • ג'רמי אלן וייט (2022) • ג'רמי אלן וייט (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012385060405171  GND: 1228742790  LCCN: no2019035006  VIAF: 26155343864206311310   WorldCat (עם VIAF): 26155343864206311310
רפאל פרוינד

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  14 באפריל 1933 ברסלאו, גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 פטירה:  26 בפברואר 1980 (בגיל 46) ירושלים, ישראל ישראל
 ענף מדעי:  גאולוגיה
 מקום מגורים:  ישראל ישראל
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 מוסדות:  המכון למדעי כדור הארץ
 פרסים והוקרה:  פרס על שמו מטעם החברה הגיאולוגית הישראלית
רפאל (רפי) פרוינד (14 באפריל 1933 ברסלאו, גרמניה – 26 בפברואר 1980, ירושלים, ישראל) היה גאולוג ישראלי, פרופסור לגאולוגיה במכון למדעי כדור הארץ באוניברסיטה העברית בירושלים, נשיא החברה הגיאולוגית הישראלית (1964–1968).
קורות חייו ופועלו

רפאל פרוניד נולד ב-14 באפריל 1933 בברסלאו. משפחתו של פרוינד עלתה לארץ ישראל בינקותו. הוא גדל בחיפה, סיים את לימודיו בבית הספר הריאלי, ולאחר שירותו הצבאי כקצין בנח"ל החל את לימודי הגאולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1962 הגיש את עבודת הדוקטורט בנושא "בעיות בסטרטיגרפיה של הקנומן-טורון בישראל". השלכותיה של עבודתו זו, שהתבססה בעיקרה על נתונים פליאונטולוגיים, אישרו הצעות קודמות בדבר תנועה אופקית גדולה לאורך בקע הירדן. פרוינד היה מהראשונים שהכירו בחשיבותה של טקטוניקת הלוחות בהבנת הגאולוגיה של אזורנו.
בתפיסתו, לפיה תנועות אופקיות הן תופעה עקרונית בטקטוניקה של כדור הארץ, הקדים את תאוריית טקטוניקת הלוחות, שהפכה לימים להנחת מוצא מקובלת בגאולוגיה. הגאולוגיה של העתקי הסָטה אופקית והעתקי חילוף (טרנספורם) הייתה לנושא המרכזי במחקריו, שכללו אספקטים גאומטריים וכמותיים, ניסויי מעבדה וניתוח קינמטי. את עבודת השדה עשה בניו זילנד, באיראן ובאתיופיה. פרוינד התמודד בדרך כלל עם בעיות מרכזיות של הגאולוגיה, כמו מחקר של אזורי הפחתה (מונח שחידש) ושחזור תנועת לוחות קטנים על פי מדידות פליאומגנטיות ועל פי תהליכי הצפת ים (טרנסגרסיה) ונסיגת ים (רגרסיה). עם זאת היה בראש ובראשונה חוקר הגאולוגיה של ארץ ישראל על כל היבטיה. הוא ניצל את המגוון הרחב של פעילותו לשחזור ההיסטוריה הגאולוגית של הארץ.
פרוינד פעל כפרופסור לגאולוגיה במכון למדעי כדור הארץ באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 1964–1968 כיהן כנשיא החברה הגיאולוגית הישראלית. בצד ההוראה, שבה העמיד והנהיג דור של גאולוגים, דאג להפצת מדע הגאולוגיה בקרב מתעניינים. הוא פרסם חלק מרעיונותיו החדשניים בכתבי עת דוגמת "מדע" ו"טבע וארץ". בסוף ימיו עסק בחיבור ספר, שלא זכה לראות אור, על הגאולוגיה של ארץ ישראל, ובו ביקש לסכם את רעיונותיו בנוסח שיהיה מובן גם לחובבים.
בצד פעילותו המדעית הטהורה היה פרוינד ער גם לבעיות הקשורות בתחום הגאולוגיה הכלכלית. הוא עסק בבדיקת נושא כדאיות בניית תעלת הימים וכן העלה סברה, חדשנית לזמנהּ, בנושא איתור מלכודות נפט, והיה במשך שנים חבר במועצת המנהלים של חברת חיפושי הנפט הלאומית (חנ"ה).
פרוינד נפטר בשנת 1980 בגיל 47. הניח את בניו, יואב וגיל.
פרס על שמו מוענק מדי שנה, מאז מותו, מטעם החברה הגאולוגית הישראלית.
הערות שוליים

↑  יהושע קולודני, 13 שיחות על גיאולוגיה, סדרת האוניברסיטה המשודרת, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2009, שיחה 7, עמ' 70; הספר הוקדש לזכרו של רפי פרוינד
↑  כמסוכם בדברים שנשאו לזכרו תלמידיו צבי גרפונקל וזאב רכס
↑  "הגיאולוגיה של ארץ-ישראל על רקע נדידת היבשות", מדע, כרך ט', 1964, עמ' 175–182; "עדויות חדשות לתזוזת מזרח הירדן צפונה", טבע וארץ, כרך י', 1968, עמ' 232–237
↑  פרס על שם פרופ' רפאל (רפי) פרוינד, החברה הגיאולוגית הישראלית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261354205171  BIBSYS: 90511802  GND: 172089131  ISNI: 0000 0000 6709 5746  LCCN: n50058521  RERO: 02-A003263280  SUDOC: 092411584  VIAF: 91491106   WorldCat (עם VIAF): 91491106
The Alan Parsons Project

| --- | --- |

 מקום הקמה:  גלאזגו 
 מוקד פעילות:  בריטניה
 תקופת הפעילות:  1975–1990 (כ־15 שנים)
 סוגה:  רוק מתקדם רוק קל
 כלי נגינה:  EMS VCS 3 
 חברת תקליטים:  Charisma Records Arista Records
 אתר רשמי
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 אלן פרסונס אריק וולפסון אמנים רבים שונים
 
The Alan Parsons Live Project 2017
The Alan Parsons Project (בעברית: הפרויקט של אלן פרסונס) הייתה להקת רוק מתקדם בריטית אשר נוסדה ב-1975 על ידי המוזיקאים אריק וולפסון ואלן פרסונס. הלהקה זכתה להוציא מספר להיטים אשר חדרו למצעדי הלהיטים האירופאים והאמריקאים, ובהם "Eye in the Sky",
"Old and Wise" ו-"Games People Play". בניגוד למבנה השכיח יותר של להקות מוזיקליות, הרי ש-The Alan Parsons Project התבססה למעשה על כישרונות ההפקה והעיבוד של מייסדיה, ולא על כישוריהם בנגינה או בזמרה. במקום זאת, הלהקה השתמשה אד הוק בשרשרת ארוכה של נגנים ומוזיקאים כדי לבצע ולהקליט את שיריה, אם כי לעיתים גם וולפסון ופרסונס תפקדו כזמרים.
הלהקה התפרקה לבסוף ב-1990 בעקבות חילוקי דעות בין שני מייסדיה.
היסטוריה

אלן פרסונס ואריק וולפסון נפגשו באולפני אבי רוד ב-1974. פרסונס היה טכנאי קול, ובין השאר עבד עם פינק פלויד בעבור אלבומם "The Dark Side of the Moon", אשר הופק באותן שנים באולפנים. וולפסון עבד כפסנתרן ליווי לאמנים שונים וניסה להפיק אלבום קונספט משלו השואב השראה משירי אדגר אלן פו. פרסונס ביקש מוולפסון לשמש עבורו כמנהל ולהיעזר בקשריו כדי להפיק אלבומים עבור אמנים שונים. לאחר זמן מה במתכונת זו התלונן פרסונס בפני וולפסון על ההכרח לשלב את רצונותיהם האומנותיים של האמנים עימם עבד ברצונות שלו.
וולפסון הציע לפרסונס להקים להקה שמרכזה יהיה המפיקים המוזיקליים, ולא האמנים אשר מבצעים את השירים. השניים החלו לעבוד על אלבום הקונספט שתכנן וולפסון בעבור שירי אדגר אלן פו ונעזרו בנגנים ואמנים עימם עבדו בעבר לצורך השירים. האלבום, אשר נקרא "Tales of Mystery and Imagination", זכה להצלחה וחברת התקליטים אריסטה רקורדס החתימה את השניים על חוזה הפקות והזמינה מהם מספר אלבומים נוספים. הלהקה צברה פופולריות והצלחה, אשר שיאה ב-"Eye in the Sky", אלבומם השישי משנת 1982. שיר הנושא של האלבום, אשר שוחרר כסינגל, הגיע למקום השלישי במצעד הפזמונים האמריקאי, בעוד שהאלבום עצמו הגיע למקום השביעי.
הלהקה התקשתה לשחזר ההצלחה של "Eye in the Sky", ואלבומיה הבאים לא הצליחו להגיע לאותם גבהים. אלבומם האחרון, "Gaudi" משנת 1987, הגיע למקום ה-57 בלבד במצעד המכירות האמריקאי. כאשר ניגשה הלהקה לעבוד על האלבום הבא "Freudiana", נתגלעו חילוקי דעות בין פרסונס לוולפסון, כאשר זה האחרון ביקש לעבד את האלבום למחזמר. האלבום הופק והוקלט, אך עד לשחרורו ב-1990 הלהקה כבר התפרקה. האלבום יצא לבסוף תחת שמו של וולפסון כמעין אלבום סולו (שכן, בדומה לאלבומי הלהקה הקודמים - אמנים נוספים השתתפו ביצירתו), בעוד שפרסונס זכה לאזכור כמפיק המוזיקלי שלו. לימים האלבום אכן עובד למחזמר, וכך גם אלבומים אחרים של הלהקה. פרסונס עצמו יצא אף הוא לקריירת סולו.
אלבום נוסף עליו עבדה הלהקה הוא "The Sicilian Defence" - אלבום אינסטרומנטלי אשר נגנז. שיר אחד ממנו שולב לימים באלבום סולו של פרסונס.
סגנון מוזיקלי

על אף שהאמנים אשר השתתפו באלבומי הלהקה הם רבים ומונים בעשרות, שני חבריה המייסדים המשיכו להפיק וליצור את אלבומיה במשך כל שנות קיומה, ובכך נוצר חוט מקשר בין האלבומים והיצירות. אלבומי הלהקה היו רובם ככולם אלבומי קונספט, אשר כללו לפחות נעימה אחת אינסטרומנטלית. האלבומים הראשונים כללו פתיחה אינסטרומנטלית, נעימה אינסטרומנטלית נוספת בערך באמצע האלבום ונחתמו בשיר שקט. האלבומים המאוחרים יותר המשיכו במבנה זה, להוציא הפתיחה האינסטרומנטלית, אשר חזרה רק ב-Eye in the Sky.
זמרי הלהקה השונים התחלפו בהתאם להתאמתם לחזונם האומנותי של וולפסון ופרסונס בעבור כל שיר. עם זאת, וולפסון עצמו השתתף לעיתים כסולן ראשי, בין השאר בלהיטם הגדול Eye in the Sky. על אף שכביכול השינויים התכופים בעמדת הזמר היו עלולים להשפיע על אחידות הסגנון המוזיקלי לאורך פעילות הלהקה, הרי שזה נשמר בזכות צוות נגנים עיקריים אשר נותר קבוע, פחות או יותר, לאורך כל אותן שנים. רוב הנגנים היו מלהקת פיילוט, אשר בטרם הקמת הפרויקט עבדו עם פרסונס, כטכנאי קול, על אלבום משלהם. חברים אלו כללו את הגיטריסט איאן ביירנסון, הבסיסט דייוויד פאטון והמתופף סטיוארט טוש, אשר הוחלף לאחר האלבום השלישי "Pyramid" בסטיוארט אליוט. החל באלבום "Vulture Culture" הצטרף ללהקה ריצ'רד קוטל כנגן סינתיסייזר וסקסופון. מלבדם, הלהקה השתמשה גם בשירותיו של אנדרו פאוול כמארגן התזמורת והמקהלה.
הופעות חיות

עקב ההפקה המורכבת של כל אלבום והקושי בשחזור הציוד וארגון וסידור כלי הנגינה השונים בהם השתמשה, שיריה לא הועלו בהופעות חיות במשך כל שנות פעילותה. ההופעה החיה היחידה אירעה ב-1990, עת פירוק הלהקה, והייתה לאחד משיתופי הפעולה האחרונים של וולפסון ופרסונס במסגרת הפרויקט. הופעה זו נתאפשרה בזכות המצאת הסמפלר, אשר איפשר לדגום את הנעימות והלחנים השונים של הלהקה, להקליטם ולשחזרם בהופעה.
אלן פרסונס הופיע, גם כנגן, בהופעות חיות עם הרכבים שונים תחת השם "Alan Parsons Live Project".
הרכב ה-"Alan Parsons Live Project" הופיע בישראל ב-7–8 במרץ 2010 בהיכל התרבות בתל אביב.
ב-10 בפברואר 2015 שוב הופיע ההרכב בישראל, בהיכל הספורט יד אליהו בתל אביב. במופע התארחו אביב גפן, אבי סינגולדה ומארינה מקסימיליאן.
ב-2017 אלן פרסונס לייב פרוג'קט הופיעו שוב בארץ, בשתי הופעות: האחת במרכז הקונגרסים, חיפה ב-9 בפברואר, השנייה ב-11 בפברואר בהיכל מנורה מבטחים בת"א.
ביוני 2019 הופיעה הלהקה פעמיים נוספות בהיכל התרבות בתל אביב בשיתוף פעולה עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית. ההופעה כללה שירים מהאלבומים הישנים של ההרכב וכן שירים מאלבום הסולו החדש של אלן פרסונס, The Secret.
דיסקוגרפיה

1976 - Tales of Mystery and Imagination
1977 - I Robot
1978 - Pyramid
1979 - Eve
1980 - The Turn of a Friendly Card
1982 - Eye in the Sky
1984 - Ammonia Avenue
1985 - Vulture Culture
1985 - Stereotomy
1987 - Gaudi
1990 - Freudiana
אלבום נוסף - The Sicilian Defence לא יצא לאור ונגנז, עד שבסופו של דבר יצא לאור בשנת 2014. בנוסף לאלבומי אולפן אלו, הלהקה הוציאה 14 אלבומי אוסף ו-28 סינגלים מאלבומיה השונים.