stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היסטוריה של הקולנוע
שנות ה־90 והמאה ה־21 > קולנוע פוסטמודרני

קולנוע פוסטמודרניסטי התפתח כתגובה לקולנוע המודרניסטי. הוא כולל יצירות המבטאות את הנושאים והרעיונות של הפוסטמודרניזם באמצעות שימוש בקולנוע. חלק מהמטרות של הסרט הפוסטמודרניסטי הן לחתור תחת המוסכמות המרכזיות של מבנה ואפיון נרטיבי, ולבחון את השעיית הספק של הקהל. בדרך כלל, סרטים כאלה גם מפרקים את הפער התרבותי בין אמנות גבוהה לנמוכה ולעיתים קרובות עוסקים בתיאורים אופייניים של מגדר, גזע, מעמד, ז'אנר, וזמן במטרה ליצור דבר שאינו מציית לביטוי נרטיבי מסורתי.
שנות ה־90 והמאה ה־21 > עידן האינטרנט והסטרימינג

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
שנות ה־90 והמאה ה־21 > קולנוע עולמי עכשווי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ראו גם

פילוסופיה של הקולנוע
תאוריה קולנועית
מכון הסרטים האמריקאי
היסטוריה של הקולנוע הישראלי
תולדות האומנות
לקריאה נוספת

ג'רלד מסט וברוס פ' קאווין, משה צימרמן (ע), קיצור תולדות הקולנוע, האוניברסיטה הפתוחה, 1996 (תרגום).
ענר פרמינגר, מסך קסם – כרונולוגיה של קולנוע ותחביר, תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה, 1995.
בני בן דוד, הקומדיה הרומנטית האמריקנית: היסטוריה, אידיאולוגיה ומגדר, רעננה: האוניברסיטה הפתוחה, 2014 (גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר").
תומס אלססר ובועז חגין, זיכרון טראומה ופנטזיה בקולנוע האמריקני, רעננה: האוניברסיטה הפתוחה, 2012 (גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר").
דייוויד בורדוול, תרגום: אמיר צוקרמן, כמו שמספרים בהוליווד: סיפור וסגנון בקולנוע מודרני, תל אביב: עם עובד, 2019. (גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר").
אנדרי טרקובסקי, תרגום: סיון בסקין, לפסל את הזמן, רמת השרון: אסיה, 2013 (תרגום) (גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר").
יגאל בורנשטין, מעשי צפייה: על הנראה והלא-נראה בסרטים, מאגנס, 2019. (גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר")
ירון זליכה, ארבע-מאות המלקות וסרטים אחרים, הקיבוץ המאוחד, 2015 (גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר")
לורה מאלווי, תרגום: אילת אטינגר ואֹהד זהבי, מוות 24 פעמים בשנייה: להקפיא את התמונה הנעה, עם עובד. (גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר")
ביאורים

↑   יציאה ממפעל, סרטון  באתר יוטיוב
↑   סעודת התינוקת, סרטון  באתר יוטיוב
↑   רכבת נכנסת לתחנה, סרטון  באתר יוטיוב
מישור מור

בטופולוגיה, מישור מוּר הוא דוגמה למרחב טופולוגי ספרבילי המקיים את תכונת האוסדורף, שאינו קומפקטי מקומית ואינו נורמלי. זוהי דוגמה פשוטה יחסית, ולכן נוח להיעזר בה כדוגמה נגדית לתופעות טופולוגיות שונות.
הגדרה

הטופולוגיה המאפיינת את מישור מור מוגדרת על המחצית העליונה של המישור האוקלידי הרגיל:  M=\left\{(x,y)\in \mathbb {R} ^{2}:y\geq 0\right\}. המבנה הטופולוגי מוגדר באופן הבא: קבוצה פתוחה היא קבוצה המכילה, יחד עם כל נקודה שלה  p=(a,b), כדור מתאים:
כדור מהצורה  B_{r}(a,b)=\{(x,y):(x-a)^{2}+(y-b)^{2}<r\} עבור  0<r, אם  b>0;
או קבוצה מהצורה  \{(a,b)\}\cup \{(x,y):(x-a)^{2}+(y-r)^{2}<r\} עבור  0<r, אם  b=0.
למעט הישר הממשי, הטופולוגיה היא מטרית: חצי המישור הפתוח  M=\left\{(x,y):y>0\right\} הוא תת-מרחב מטריזבילי. לעומת זאת, בנקודה  (a,0) שעל הישר, אפשר להרכיב בסיס מקומי מן הקבוצות  \{(a,0)\}\cup B, כאשר  B מייצג כדורים מהצורה  B_{r}(a,r), המשיקים לישר הממשי באותה נקודה. בטופולוגיה הרגילה, הנקודה אינה נקודת פנים של אף אחד מן הכדורים האלה.
תכונות

המרחב  M הוא ספרבילי, אבל תת-המרחב  X המורכב מן הנקודות על ציר ה-x הוא בעל טופולוגיה דיסקרטית, ובפרט (מכיוון שזו קבוצה שאינה בת מנייה) אינו ספרבילי. המרחב אינו קומפקטי, ואף אינו קומפקטי מקומית.
הוא מקיים את אקסיומת המנייה הראשונה אבל לא את תכונת לינדלוף (ולכן אינו מקיים את אקסיומת המנייה השנייה). המרחב הוא מרחב האוסדורף, ואף מקיים את תכונת ההפרדה T3, אבל אינו נורמלי.
ניתן להוכיח כי מישור מור הוא מרחב בר, זאת על אף שהוא אינו מקיים את משפט הקטגוריה של בר.
בירוא יערות

יער גשם בדרום מקסיקו שנשרף לצורך עיבוד חקלאי
כריתת יערות גשם בקוסטה ריקה לטובת מטעי דקל השמן.
בירוא יערות הוא תהליך של כריתת עצי יער על ידי האדם לצורך פינוי שטחים לחקלאות, מרעה, והפקת מחצבים. התהליך גם משמש לניצול עצי יער כחומר גלם לתעשייה ולבניין. בירוא יערות מתרחש בעולם כולו ומשפיע על גורמים רבים כמו אקלים, אלבדו של כדור הארץ, ריכוז הפחמן הדו-חמצני באטמוספירת כדור הארץ ועוד, כאשר במספר מקרים כלל אי-אפשר להחזיר את היער. בירוא יערות הוא התהליך ההפוך לייעור, גידול יערות באזורים פתוחים יותר.
יערות מכסים כשליש משטח האדמה בעולם. הם בעלי תועלת לאדם בכך שהם מנקים את המים והאוויר ומספקים תעסוקה ישירות או בעקיפין לכ־50 מיליון איש. ליערות יש תפקיד חיוני בהתמודדות עם משבר האקלים מכיוון שהם קולטים פחמן דו-חמצני שאחרת היה נפלט לאטמוספירה. היערות מספקים גם בית לבעלי־חיים רבים. תועלות אלה נמצאות תחת איום בשל בירוא יערות, המתרחש בעיקר בשל פינוי שטחים למטרות חקלאיות וכריתת עצים. בחמישים השנים האחרונות, כ־17% מיער הגשם באמזונס אבד. בשנת 2019, יערות הגשם איבדו שטח מיוער השקול לשטחם של כ־30 מגרשי כדורגל בכל דקה. בירוא יערות מזיק במיוחד ביערות הגשם, מכיוון ששם שוכנים מינים רבים של בעלי־חיים.
כריתה ובירוא יערות הגשם

בירוא יער גשם טרופי, למשל באזור יער האמזונאס בברזיל, הוא תהליך בירוא היערות בעל ההשפעה הרבה ביותר על כדור הארץ.
כריתת יערות הגשם מהווה סיכון. יערות הגשם מהווים מקום מחיה לכשני שלישים ממיני החיות והצמחים על פני כדור הארץ. עם כריתת יערות הגשם מצטמצם מרחב המחיה של בעלי חיים וצמחייה, חלקם נדירים ובסכנת הכחדה, כשלעיתים זהו בית הגידול הטבעי היחיד שלהם.
בנוסף, הצמחייה העבותה ביערות העד אחראית ל-28 אחוזים מייצור החמצן על גבי כדור הארץ, על ידי עיבוד באמצעות פוטוסינתזה של פחמן דו-חמצני ואחסונו. כריתת יערות הגשם עלולה להגביר משמעותית את כמות הפחמן הדו-חמצני הגורם לאפקט החממה, וזאת באופן בלתי הפיך. יערות הגשם הם גם בעלי כמות הצמחייה הרבה ביותר בעולם. כשעצים נשרפים (לעיתים כחלק מבירוא היערות) נפלט הפחמן הדו-חמצני לאטמוספירה, דבר שגורם להתחממות כדור הארץ.
זאת ועוד, בירוא היערות יכול לגרום במקומות מסוימים להתפרצות מחלות, למשל מחלת האבולה, שמתפרצת לרוב בקהילות כפריות מרוחקות. לאחר הבירוא של היערות, אשר מהווים בית לעטלפי פירות ולעוד בעלי חיים נוספים אשר יכולים להעביר את המחלה, עטלפי הפירות מוצאים את דרכם קרוב לקהילות של בני אדם, מה שגורם ליותר מגע בין עטלפים אלו לבני אדם. כך נמצא קשר בין בירוא יערות להפצת האבולה.
כריתה ובירוא יערות הגשם > ההתנגדות לכריתת יערות הגשם

ארגונים בינלאומיים רבים ובהם הקרן לשימור חיות הבר (WWF), ארגונים של האו"ם וגרינפיס, זועקים מזה שנים כנגד כריתת היער. בעבר נכנעה ממשלת ברזיל ללחצים והפסיקה לחלק רישיונות כריתת עצים, אך עקב כך חוותה ברזיל גל אלימות מצד החוואים וזכייני העצים. הם רצחו מספר פעילים ובהם הנזירה הברזילאית דורותי סטאנג, בת 73, אשר הייתה מהפעילות הבולטות נגד כריתת יערות הגשם ואשר נרצחה בפברואר 2005 לאור פעילותה כנגד כריתת היערות.
חברות אשר מספקות את הדרישה העולמית לעץ פרצו דרכים וכרתו עצים. לאחר מכן, היה זה קל ופשוט לאיכרים להגיע לאזורים שהיו קודם לכן מרוחקים ובלתי נגישים. שרפות ענק בוערות ביער האמזונס חודשים רבים בכל שנה. השריפות מוצתות על ידי איכרים המנסים "לכבוש" שטחי עיבוד חדשים. האיכרים מציתים את שרידי היער והשריפות מתפשטות על פני אלפי קמ"ר ובוערות עד שהגשמים העונתיים מכבים את האש. בוקרים שורפים שטחים כדי להאיץ צמיחה של עשב טרי, וחוואים מכשירים שטחי ענק לגידול סויה ליצוא לאירופאים החוששים מהסויה אשר מייצאת ארצות הברית ואשר עברה שינוי גנטי. כעבור עונות אחדות מתברר לחקלאים כי הקרקע ענייה והם נעים הלאה, מציתים חלקות נוספות וכך ממשיך ההרס של היער.
אחת התמונות המפורסמות אשר צולמה ממעבורת החלל קולומביה, בטיסה מ-2003 שהסתיימה באסון, הייתה צילום שרפה ביערות האמזונס, שסביבתה הייתה נקייה מעננים. המסקנה העגומה היא כי השריפות גם משנות לרעה את מאזן הגשם ביער הגשם.
ב-2021, 105 מדינות (כולל ברזיל) התחייבו לעצור את תהליך כריתת היערות עד שנת 2030. במדינות אלה נמצאים יותר מ-85% מיערות העולם. במסגרת ההסכם 12 מדינות, בהן בריטניה וארצות הברית, התחייבו לספק 12 מיליארד דולר בין השנים 2021 ל-2025 כדי לסייע למדינות מתפתחות לשקם קרקעות ולהתמודד עם שריפות.
כריתה ובירוא יערות הגשם > השפעת כריתת היערות על האקלים באזור

כריתת היערות משפיעה על האקלים באזור היער הנכרת: טמפרטורת פני הקרקע ושיעור האידוי עולים וישנה ירידה בכמות הגשמים. עליית הטמפרטורה יחד עם הירידה בכמות המשקעים מאריכה את העונה היבשה ומעלה את כמות השרפות. תוך כדי שרפת היערות משתחררות כמויות גדולות של גזים כגון: פחמן דו-חמצני ומתאן לאטמוספירה, שמגבירים את אפקט החממה.
היעלמות יערות הגשם מפחיתה את הפוטוסינתזה, וריכוז דו־תחמוצת הפחמן עולה, משום שמתחוללת הפרת האיזון בחילופי הגזים (בעקבות תהליך הפוטוסינתזה הצמחים קולטים פחמן דו - חמצני ופולטים חמצן בחזרה לאוויר). בנוסף לכך, יערות הגשם מווסתים את הזרימה של מים במערכת האקולוגית, המדענים חוששים שהפרת מעגל הזרימה הזה עלולה לייבש את יערות הגשם הנותרים.
עצי היער הוותיק מחזיקים את האדמה ומונעים סחף. בירוא היערות מגביר את הסחף וגורם על ידי כך לזיהום מקורות מים, מפולות בוץ ושיטפונות.
בנוסף היער מקיים פלורה ופאונה עשירה של בעלי חיים, בייחוד באזורים הטרופיים. בירוא היערות גורם להיעלמות רבים מהם ובמקרים מסוימים גורם לקרבתם ליישובי האדם, מה שמעלה את העימותים עם האדם.
בירוא יערות בימי התנ"ך

בימי התנ"ך נחשבו יערות בארץ ישראל כקרקע "מבוזבזת", שלא ניתן לגור עליה, לגדל בה תבואה או לרעות עליה. בשל כך העדיפו לברא את היערות, כמו בסיפור של בני יוסף הבאים אל יהושע בבקשה להרחיב את נחלתם והצעתו להם היא: ”אִם-עַם-רַב אַתָּה עֲלֵה לְךָ הַיַּעְרָה, וּבֵרֵאתָ לְךָ שָׁם, בְּאֶרֶץ הַפְּרִזִּי וְהָרְפָאִים”, כלומר לכרות את היערות שבשטחם כדי להרחיב את אזורי המחיה.
ראו גם

ריאה ירוקה
ייעור
איסור כריתת עצים בישראל
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Deforestation and Forest Degradation | Threats | WWF, World Wildlife Fund (באנגלית)
↑  שני אשכנזי, ‏מחקר: יערות הגשם נעלמים בקצב מבהיל, ובני האדם עלולים לשלם מחיר כבד, באתר גלובס, 11 במרץ 2021
↑  אילנה קוריאל, שליחת ynet ו"ידיעות אחרונות" לגלזגו, למען כדור הארץ: יותר מ-100 מדינות התחייבו לעצור את כריתת היערות עד 2030, באתר ynet, 2 בנובמבר 2021
↑  סוכנויות הידיעות‏, ועידת האקלים בגלאזגו: יותר מ-100 מדינות, בהן ישראל, הסכימו לעצור את הרס היערות עד 2030, באתר וואלה, 2 בנובמבר 2021
↑  How the Palm Oil Industry is Cooking the Climate, דוח גרינפיס 2007
↑  ספר יהושע, פרק י"ז, פסוק ט"ו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007545606305171  BnF: cb11931844j (data)  GND: 4286698-4  LCCN: sh85036463  LNB: 000055671  NARA: 10637492  NKC: ph123690 
עצים שנכרתו באופן לא-חוקי במדגסקר.
יוסף היינימן

.
| --- | --- |

 לידה:  15 באפריל 1915 
 פטירה:  5 בינואר 1978 (בגיל 62) 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 מוסדות:  אוניברסיטת בר-אילן  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תלמידי דוקטורט:  אביגדור שנאן 
 
יוסף הַיינימן (או היינמן; בלועזית: Joseph Heinemann‏, שם המשפחה הקודם: Hans; א' באייר תרע"ה, 15 באפריל 1915, מינכן – כ"ו בטבת תשל"ח, 5 בינואר 1978, ירושלים) היה רב, מורה וחוקר התפילה, הפיוט הקדום, התרגומים הארמיים, ספרות המדרש והאגדה. מחבר הספר "התפילה בתקופת התנאים והאמוראים".
חייו

יוסף היינימן בן יעקב נולד במינכן שבגרמניה בשנת תרע"ה (1915). התחנך בישיבות וקיבל את הסמכתו בישיבת מיר. בשנת 1939 היגר לבריטניה ושהה שם במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא שימש רב ומדריך לבני נוער שהובאו מגרמניה לבריטניה במסגרת הקינדר-טרנספורט ושוכנו ב-Whittingehame Farm School שבסקוטלנד, כשלב מכין לעלייה ולחיי חלוציות בארץ ישראל. היינימן הדריך במחנה, בחלק שהוקצה לברית חלוצים דתיים (בח"ד) של הציונות הדתית, והיה אחראי על כשרות המחנה והתפילה ובנוסף לימד עברית. מאוחר יותר הוא נשלח לנהל את העבודה במחנה הכשרה אחר של בח"ד, בעיר מנצ'סטר שבאנגליה. בתקופה זו למד לתואר שני באוניברסיטת מנצ'סטר, ועבודת הסיום שלו עסקה בחוקי ההלכה בקשר לעבודה יהודית בתקופת התנאים. על בסיס עבודה זו הופיע פרסומו הראשון (באנגלית): Torah and social order, אשר זכה לארבע מהדורות ולמספר הדפסות ובנוסף תורגם לצרפתית, הונגרית ורומנית. במהלך שהותו בבריטניה הפך היינימן לאחד ממנהיגי בח"ד (ברית חלוצים דתיים) והיה ממתווי דרכה האידאולוגית.
בשנת תש"ט עלה לישראל. בשנת תשכ"ב הגיש את עבודת הדוקטורט שלו, על מקורות התפילה בתקופת התנאים והאמוראים. בעבודה, שנחשבה למחקר פורץ דרך, הציג היינימן שיטה כמעט חדשה לניתוח הטקסטים של התפילה היהודית שלאחר המקרא. הוא החל ללמד תלמוד באוניברסיטת בר-אילן, ובשנת 1962, בגיל מאוחר יחסית, עבר ללמד באוניברסיטה העברית. בין הקורסים שלימד היו קורסים על תפלות ישראל ותולדותיהן, על האגדה ועל מכילתא דר' ישמעאל בנוסף ובמקביל לימד מספר סמינרים באותם הנושאים, כגון על התרגומים הארץ-ישראליים לספר שמות, על האגדה ועל המדרש.
היינימן נפטר בירושלים ממחלת הסרטן בשנת 1978.
עבודתו ומחקריו

בתחילת דרכו המחקרית עסק היינימן בקשר שבין הלכה וסוציאליזם. לאחר שעלה לארץ, היו עיקר מאמריו בענייני הלכה, תפילה ותורה. בנוסף פרסם מערכי שיעורים למורים, המתווים דרכים ללימוד התפילה והמשנה לבני נוער.
בהמשך, החל לחקור את הצד הצורני של התפילות ומקורן, וחיבר למעלה ממאה מאמרים בנושאים אלה. כמו כן, חיבר מספרים ערכים אנציקלופדיים בנושא התפילה באנציקלופדיה העברית.
הוא התפרסם בעיקר בשל ספרו על התפילה בתקופת התנאים והאמוראים; העריכה וההשלמות שהכין, יחד עם חוקרים אחרים, לספרו של יצחק משה אלבוגן, התפילה בישראל; ובשל מאמריו הרבים בתחום זה; כמו כן נודע במאמריו ומחקריו על האגדה, הדרשה והתרגומים.
עבודתו ומחקריו > ספרו "התפילה בתקופת התנאים והאמוראים"

בשנת תשכ"ב הגיש כאמור את עבודת הדוקטורט שלו, "על טיבה ותכונותיה של התפילה היהודית בתקופת המשנה והתלמוד, תוך תשומת לב מיוחדת לבחינה הספרותית-הצורנית." בשונה מהחוקרים שקדמו לו, העבודה עוסקת הן בתפילה בציבור והן בתפילה של הפרט. העבודה פורסמה כספר בשנת תשכ"ד, עודכנה בשנת תשכ"ו והודפסה פעמיים נוספות, וכן תורגמה לאנגלית. שני פרקים מתוך הספר פורסמו קודם לכן: הפרק הששי של הספר: "דפוסי פיוט מיסודו של בית המקדש" פורסם קודם לכן בשם "ההושענות – שרידים של דפוס פיוטי קדום" בכתב העת תרביץ; הפרק העשירי של הספר: "תפילות מיסודו של בית המדרש", פורסם תחילה באנגלית בשם "Prayers of Beth Midrash origin" בכתב העת: Journal of Semitic Studies.‏
המחקר נחשב כאמור לחדשני ופורץ דרך, בעיקר בשל הדרך שבה בחר היינימן לנתח את הטקסטים של התפילה היהודית שלאחר המקרא. במקום להשתמש באופן בלעדי בניתוח היסטורי-פילולוגי של נוסח התפילה כפי שהיה מקובל עד לזמנו, בחר היינימן בניתוח ספרותי-צורני. בדרך ניתוח זו עסקו החוקרים בחקר התפילות במקרא, אך לא בתקופת המשנה והתלמוד. יוצא הדופן היחיד היה ארתור שפנייר, במחקרים שפרסם בתחילת שנות השלושים של המאה העשרים. אלא ששפנייר נרצח בשנת 1944 על ידי הנאצים, בטרם הצליח לפתח דרך זו. היינימן הכיר בשפנייר כמי שסלל ראשון את הדרך ושמחקריו שימשו יסוד חשוב למחקרו שלו, אולם הוא לא קיבל את דעותיו ומסקנותיו בשלמותן.
על בסיס עיון במקרא ובמקורות התלמוד והמדרש העוסקים בתפילה, השוואת נוסחים שונים של אותן ברכות, וניתוח סוגי התפילה השונים – הן הדפוסים הצורניים שבהם והן תפקידיהם – טען היינימן כי מלכתחילה לא היו לתפילות נוסח מקורי אחיד, שנקבע על ידי בית מדרש כלשהו, אלא הן היו "יצירות של העם", אשר "נתחברו בשעת מעשה, במקומות ובשעות שבהם התאספו להתפלל בבתי הכנסת ובבית המקדש בשעתו". היינימן טען כי הבדלי נוסחים שנמצאים בכתבי היד השונים, אינם בהכרח עדות לקדמותו של טקסט מסוים; למעשה, לא היה קיים מוסד רבני מרכזי אשר קבע את סדרי התפילה ונוסחיה, וכל מתפלל רשאי היה לומר את נוסחי הברכה האישיים שלו. תהליך ההאחדה של התפילות היה ארוך והדרגתי, ונסתיים בתקופת הגאונים, וגם אז נתגבשו שני נוסחים – נוסח בבל ונוסח ארץ ישראל.
החוקר אורי ארליך מציין כי "עמדה זו נתקבלה כיסוד מסד בחקר התפילה במשך עשרות שנים ובעקבותיה הוזנח במידה רבה חקר נוסחה הקודם של תפילת העמידה", אך בהמשך מוסיף כי "כנגד תפיסה זו יצא בעשור האחרון ע' פליישר בשני מאמרים וביסס תפיסה שונה בתכלית. לדעתו התפילה תוקנה באחת, כמהפכה בתולדות ישראל בעקבות החורבן. בבית הדין ביבנה תחת הנהגתו של רבן גמליאל תוקנה התפילה על מלא מרכיביה ונקבעה כחובה גמורה על כל איש מישראל.
עבודתו ומחקריו > הספר "התפילה בישראל" לאלבוגן

בשנת 1972 נענה חיים שירמן לבקשתה של קבוצה מתלמידיו, ידידיו ומוקיריו של חוקר התפילה יצחק משה אלבוגן, והסכים לעמוד בראש צוות מומחים שיתרגם לעברית את ספרו הנודע "התפילה בישראל בהתפתחותה ההיסטורית". הספר פורסם לראשונה בגרמנית בשנת 1913, ועודכן פעם אחת בלבד, בשנת 1924. כעורך ראשי מונה היינימן, שדאג להשלים את מרבית חלקי הספר, כדי להתאימו ולעדכנו בהתאם לחידושים והמחקרים שהתפרסמו לאחר 1924, לרבות תיקון חלק מקביעותיו של אלבוגן. כמו כן דאג לשוות אחידות להערות ולתוספות של שאר החוקרים שהשתתפו בהכנת המהדורה החדשה.
הספר במתכונתו החדשה נותר רלוונטי עד היום ונחשב ספר חובה לכל חוקר בתחום התפילה והפיוט, ואין כמעט מחקר או ספר היוצאים בתחום זה שאינם מתבססים עליו או מאזכרים אותו, לרבות מחקרים וספרים שיצאו מתוך זרם היהדות האורתודוקסית. עדות לחשיבות המהדורה העברית המעודכנת ולמידת הרלוונטיות שלה גם כיום, היא העובדה שבשנת 1993 היא תורגמה לשפה האנגלית ללא עדכון של המחקרים החדשים שיצאו בתחום התפילה, על אף שחלפו עשרים שנה כמעט מאז צאתה לאור.
ספריו > ספרים שפורסמו בחייו

Torah and social order, second edition, London: Brit Chalutzim Datiim – Bachad, 1944.
La Thora et l’ordre social, traduit de l’anglais par le S.I.P. du Bahad, Paris: 1944 (Paris: 1946; Paris: 1994). Translation of "Torah and social order".
Tora si orânduirea sociala, Bucuresti: Biblioteca "Hehalut", 1946. Translation of "Torah and social order".
A Tora es a tarsadalmi rend, Budapest: M. C. Sz. Misrachi Szakosztalya, 1946. Translation of "Torah and social order".
The prayers of Israel, a study-outline and texts, Lamadrich Library, Jerusalem: Religious Section, Youth and Hechalutz Department of the Zionist Organization, 1951.
Notes on the weekly sidrah, Jerusalem: World Zionist Organisation, department for Torah education, 1953-1954.
שעורים במסכת פאה (למורה, ספרית עזר לענייני חנוך והוראה א'), ירושלים: המחלקה לחינוך ותרבות תורניים בגולה של ההסתדרות הציונית העולמית, תשי"ד.
התפלה במחשבת חז"ל, ערך, ליקט והקדים מבוא הרב יוסף היינימן (כולל "על מהות התפילה", מאת אברהם יהושע השל), ירושלים: אמנה, תש"ך (מהדורה שנייה מעודכנת: ירושלים: אמנה, תשל"ד).
שעורים במשנה: ראש השנה, תענית מגילה (למורה, ספרית עזר לענייני חנוך והוראה, ה'), ירושלים: המחלקה לחינוך ולתרבות תורניים בגולה של ההסתדרות הציונית העולמית, תשכ"ב.
התפלה בתקופת התנאים והאמוראים, טיבה ודפוסיה, 2 כרכים, ירושלים: האוניברסיטה העברית בירושלים, תשכ"ב. דיסרטציה (יצא לאור כספר בשנת 1964. ראו להלן).
התפילה בתקופת התנאים והאמוראים, טיבה ודפוסיה, ירושלים: הוצאת ספרים על שם י"ל מאגנס, תשכ"ד-1964 (מבוסס על הדיסרטציה שלו; מהדורה שנייה מתוקנת: תשכ"ו-1966; הדפסות נוספות: תשל"ח; תשמ"ד). תורגם לאנגלית בשנת 1977 (ראו להלן).
דרשות בצבור בתקופת התלמוד, ערך, הקדים מבוא ופירש יוסף היינימן, ספרית דורות 26, ירושלים: מוסד ביאליק, תשל"א-1970.
התפילה בישראל בהתפתחותה ההיסטורית, מאת יצחק משה אלבוגן, תרגם על פי המהדורה השלישית יהושע עמיר, ערך והשלים יוסף היינמן, תל אביב: דביר, תשל"ב.
אגדות ותולדותיהן, עיונים בהשתלשלותן של מסורות, ירושלים: הוצאת כתר, 1974.
Literature of the Synagogue, edited with introductions and notes by Joseph Heinemann, with Jakob Josef Petuchowski, New York: Behrman House, 1975 (Reprint edition, New Jersey: Gorgias Press LLC, 2006, with introduction by Richard Saranson).
התפילה היהודית וייחודה, רמת גן: המכון ליהדות ולמחשבה בת זמננו - אוניברסיטה בר-אילן, תשל"ו (תדפיס מתוך: דעות מ"ה, תשל"ו, עמ' 324–327).
תפילות הקבע והחובה של שבת ויום חל, ביאור, תולדות, מיבנה, מאת יוסף היינימן ואביגדור שנאן, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשל"ז-1976.
Prayer in the Talmud, forms and patterns, English version by Richard S. Sarason, Berlin and New York: Walter de Gruyter, 1977. תרגום והרחבה של הספר: "התפילה בתקופת התנאים והאמוראים"‏
ספריו > ספרים שפורסמו לאחר מותו

עיוני תפילה, קיבץ וערך אביגדור שנאן, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשמ"א-1981 (מהדורה שנייה: תשמ"ג). קובץ מאמרים של היינימן.
La priere juive, une anthologie, composee et presentee par Joseph Heinemann (1915-1978), pref. de Pierre Lenhardt, traduit de l’hebreu par Jean Dessellier, Lyon: Associations des facultes catholiques de Lyon, 1984. תרגום לצרפתית של הספר: "התפלה במחשבת חז"ל" (ראו לעיל).‏
La preghiera ebraica, J. Heinemann, introduzione e traduzione dall’ebraico a cura di Alberto Mello, Magnano: Edizioni Qiqajon, 1986. תרגום לאיטלקית של הספר: "התפלה במחשבת חז"ל" (ראו לעיל).‏
Jewish liturgy, a comprehensive history, by Ismar Elbogen, translated by Raymond P. Scheindlin ("Based on the original 1913 German edition and the 1972 Hebrew edition edited by Joseph Heinemann"), Philadelphia and Jerusalem: Jewish Publication Society, 1993. תרגום לאנגלית של הספר: "התפילה בישראל" (ראו לעיל).‏
ספריו > ספרים שערך

הוראת התורה שבעל פה, ילקוט מאמרים, בעריכת יוסף היינימן, ירושלים: בית הספר לחינוך של האוניברסיטה העברית ומשרד החינוך והתרבות, תש"ך.
Studies in aggadah and folk-literature, Scripta Hierosolymitana XXII, edited on behalf of the Institute of Jewish Studies by Joseph Heinemann and Dov Noy, Jerusalem: Magnes Press, the Hebrew University, 1971.
מבוא לתפילה, אביגדור שנאן, העורך: י. היינימן ("פרק ראשון מתוך חבור מקיף ... הוזמן ... ויפורסם במלואו בבוא העת"), ירושלים: משרד החינוך והתרבות – האגף לתוכניות לימודים – המרכז לטיפוח התודעה היהודית, תשל"ה.
Studies in Hebrew narrative art, Scripta Hierosolymitana XXVII, edited by Joseph Heinemann and Shmuel Werses, Jerusalem: Magnes Press, the Hebrew University, 1978.
פרסומים ופעילויות לזכרו

אביגדור שנאן, "חוקר התפילות, המדרש והאגדה - קווים לדמותו ולפעלו של פרופסור יוסף היינימן ז"ל", ידיעות אחרונות, המוסף לתרבות, ספרות ואמנות, י"ט בשבט תשל"ח (27 בינואר 1978) 1, 6.
מחקרים באגדה, תרגומים ותפילות בישראל לזכר יוסף היינימן, בעריכת עזרא פליישר ויעקב י' פטוחובסקי, ירושלים: הוצאת מאגנס והיברו יוניון קולג' פרס, תשמ"א (החלק האנגלי: Studies in Aggadah, Targum and Jewish litugy, in memory of Joseph Heinemann, Jerusalem: The Magnes Press, The Hebrew University and Hebrew Union College Press, 1981).
קרן על שם פרופ' יוסף היינימן ז"ל – מעניקה פרס שנתי לתלמיד במדור לאגדה וספרות עממית בחוג לספרות עברית.
אולם ומלואו: בית הכנסת הקדום ופעילותו, כנס חוקרים לציון מלאת 30 שנה לפטירתו של פרופ' יוסף היינימן ז"ל (נערך ביום חמישי, ח"י בטבת תשס"ח, 27 בדצמבר 2007).
הרצאה: אביגדור שנאן, "פרופ' יוסף היינימן ז"ל ו'ספרות בית הכנסת': תרגום, תפילה, פיוט ודרשה" (ההרצאה ניתנה בכנס החוקרים הנ"ל, לציון מלאת 30 שנה לפטירתו של היינימן).
לקריאה נוספת

The reminiscences of Joseph Heinemann, Issue 139 of Hebrew University contemporary Jewry oral history collection: Part II, World War II, the holocaust, resistance and rescue, New York times oral history program, Glen Rock, N.J.: Microfilming Corp. of America, 1975 (Transcript of interview in Hebrew. 4 pages).
Jacob J. Petuchowski, 'Preface', Studies in Aggadah, Targum and Jewish litugy, in memory of Joseph Heinemann, Jerusalem: The Magnes Press, The Hebrew University and Hebrew Union College Press, 1981, pp. 5-7.
International biographical dictionary of Central European emigres, 1933-1945, vol. II (A-K), Munchen: K G Saur Verlag Gmbh & Co, 1983, p. 480.
עזרא פליישר, "פתח דבר", מחקרים באגדה, תרגומים ותפילות בישראל לזכר יוסף היינימן, בעריכת עזרא פליישר ויעקב י' פטוחובסקי, ירושלים: הוצאת מאגנס והיברו יוניון קולג' פרס, תשמ"א, עמ' ה' - ו'.
אביגדור שנאן, "רשימת חיבוריו של יוסף היינימן", מחקרים באגדה, תרגומים ותפילות בישראל לזכר יוסף היינימן, בעריכת עזרא פליישר ויעקב י' פטוחובסקי, ירושלים: הוצאת מאגנס והיברו יוניון קולג' פרס, תשמ"א, עמ' קפ"ה–קצ"ב.
אסטרואידים

.
מתוך למעלה מ-464,000 אסטרואידים שהתגלו בחגורת האסטרואידים, נכון ל-31 במרץ 2020, 22,023 אסטרואידים קיבלו שמות על ידי האיגוד האסטרונומי הבינלאומי.
אסטרואידים שהתגלו במחקר ישראלי

מספר חוקרים ישראלים גילו אסטרואידים, ובהם דויד פולישוק, שגילה 13 אסטרואידים, ואילן מנוליס, שגילה חמישה אסטרואידים, חלקם עם ערן אופק.
עוד כ-18 אסטרואידים נחשבים לגילוי של מצפה הכוכבים על שם וייז.
ב-18 במרץ 2021 הוכרזו שני אסטרואידים חדשים הנקראים על שם אסיל נעמה, סטודנטית לתואר ראשון בפקולטה להנדסה ביו רפואית בטכניון, שגילתה אותם. היא קיבלה גם תעודה מנאס"א, המעידה על הרישום. שמם של האסטרואידים הוא ANI1801 ו-ANI2001 - ראשי תיבות של אסיל נעמה ישראל.
הערות שוליים

↑  רשימת כל האסטרואידים באתר IAU
1 2  "רשימת מגלי כוכבי לכת מינורים". Minor planet center. נבדק ב-19 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  אילן מנוליס (4 באוגוסט 2012). "פרויקט Wise NEOs Piggyback". נבדק ב-19 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  אחד מהם נקרא על שם אשתו Talia jacobi - Taliajacobi לפני שהתחתנו (אנ')
↑  https://ssd.jpl.nasa.gov/tools/sbdb_lookup.html#/?sstr=172425
↑  סטודנטית מהטכניון גילתה שני אסטרואידים בחלל, באתר ynet, 18 באפריל 2021
רדוקציה חישובית

במדעי המחשב, רדוקציה היא שיטה אלגוריתמית המאפשרת להמיר בעיה נתונה לבעיה אחרת שבעזרתה ניתן לפתור את הבעיה המקורית. לדוגמה, נניח שנתונה סדרת מספרים כלשהי, ונניח שקל לפתור את הבעיה "מהו המספר הראשון בסדרה".  את הבעיה "מהו המספר הקטן ביותר בסדרה" נוכל לפתור באופן הבא: ראשית נמיין את סדרת המספרים, ואז נפעיל את האלגוריתם שפותר את בעיית "מהו המספר הראשון בסדרה" התוצאה תהיה המספר הקטן ביותר בסדר (מדובר כמובן בדוגמה בה נתון שהסדרה אינה סדרה יורדת או קבועה).
באופן פורמלי ניתן לומר כי רדוקציה מפונקציה A לפונקציה B היא פונקציה f מלאה וחשיבה מקבוצת הקלטים האפשריים של A לקבוצת הקלטים האפשריים של B, כך שלכל x מתקיים:  \ A(x)=B(f(x)), והיא תסומן  \ A\leq B. שני סוגים של רדוקציה הם רדוקציית מיפוי, אשר נסמנה  \ A\leq _{m}B, ורדוקציה פולינומית, אשר נסמנה  \ A\leq _{p}Bוהיא מהווה מקרה פרטי של רדוקציית מיפוי.
על מנת לפתור בעיה אלגוריתמית, ניתן לחפש רדוקציה מהבעיה הנתונה לבעיה אחרת, אשר ידוע אלגוריתם הפותר אותה; על כן, ניתן יהיה להשתמש בפתרון של הבעיה אליה נעשתה הרדוקציה על מנת לפתור את הבעיה המקורית.