טד קנדי
כהונתו בסנאט > תחילת שנות התשעים

חייו האישיים של קנדי היו מה שעיצב את תדמיתו. ב-1989, עקב אחריו צלם פפראצי לחופשה באירופה וצילם אותו מקיים יחסי מין על סירת מנוע. בפברואר 1990, פורסמה עליו כתבה ארוכה בעיתון GQ. הכתבה טענה שקנדי היה פזיז, שיכור ורודף נשים. מותו של גיסו מסרטן באוגוסט 1990 הותיר אותו הרוס. גם החוקים שהעביר, כולל חוק זכויות אזרח ב-1991, ספגו ביקורת על פשרנותו מול הדמוקרטים הדרומיים והרפובליקנים.
באפריל 1991, ביקר קנדי בכינוס משפחתי, ולאחר מכן הלך לבר יחד עם בנו ואחיינו. הם חזרו עם נשים, ואחת מהן טענה שקנדי הטריד אותה. השנייה טענה שאחיינו של קנדי אנס אותה. המשטרה חקרה את הנושא, ואנשיו של קנדי התחילו להפיץ מידע שלילי על הנשים. המקרה זכה להתעניינות תקשורתית רבה, והוביל להפצת בדיחות על קנדי. מגזין טיים טען שקנדי הוצג כרודף נשים, ואילו הניוזוויק טען שקנדי הוא הסמל החי לכשלים המשפחתיים.
לאחר בורק, המועמד השנוי ביותר במחלוקת לבית המשפט העליון היה קלרנס תומאס. כשתומאס החל להתראיין בסנאט, לחץ קנדי על תומאס להביע את דעתו בנושא פסק דין רו נגד וייד והפלות. המועמדות נראתה כאילו היא תצלח, אולם לאחר מכן העידה אניטה היל, פרופסור למשפטים, כי תומאס הטריד אותה מינית. המאבק על המועמדות נמשך, אולם קנדי לא יכול היה לדון בנושא בגלל ההאשמות כלפי בנו ואחיינו. קנדי לא אמר הרבה בנושא, וכשכן אמר, נטען שהיה זה מעט מדי ומאוחר מדי.
נטען ששתיקתו של קנדי במהלך הראיונות של תומאס הייתה הרגע הנוראי ביותר בקריירה שלו כסנאטור. הוא נפגע בגלל סגנון חייו. יום לפני ההצבעה בסנאט, נאם קנדי כנגד תומאס ואמר שלתת לו את חמת הספק כמוהו להצהיר שתומאס חשוב יותר מבית המשפט העליון. הוא התנגד למינוי והצביע נגדו. תומאס אושר ברוב דחוק של 52 סנאטורים מול 48, הרוב הדחוק ביותר בו נבחר שופט.
תדמיתו של קנדי נפגעה מאירועים אלה. סקר חשף שרק 22% מהציבור תמכו בו. סקר בבוסטון חשף ש-62% מתושבי מסצ'וסטס מאמינים שעדיף שלא ינסה להיבחר מחדש, שני שלישים האמינו שהוא שיקר למשטרה, וטענו שיפסיד במירוץ לסנאט בהפרש של 25%. ב-17 ביוני 1991, פגש קנדי את ויקטוריה אן רג'י, אם גרושה לשני ילדים, ובתו של חבר ותיק של המשפחה. הם החלו לצאת ובספטמבר היו במערכת יחסים רצינית. בסוף אוקטובר הכיר בביקורת כנגדו בנאום, וטען שהיא קשורה לאכזבה אישית כלפיו. הוא הודה בטעויותיו וטען שיילחם בהן. בדצמבר 1991, נערך המשפט לאחיינו של קנדי. המשפט היה המשפט הנצפה ביותר בטלוויזיה עד למשפטו של או. ג'יי. סימפסון. עדותו של קנדי נחשבה למוצלחת והוכיחה לציבור שלא היה מעורב בפרשה. אחיינו זוכה לבסוף.
קנדי ורג'י המשיכו את מערכת היחסים ביניהם והוא גידל את שני ילדיה. הם התארסו במרץ 1992, ונישאו ביולי 1992 בטקס בביתו של קנדי. הנישואין סייעו לייצוב חייו של קנדי ולשיקום הקריירה שלו.
ללא רצון להיות נשיא, הפך קנדי לחבר טוב של הנשיא ביל קלינטון לאחר שזה נכנס לתפקידו, אף על פי שתמך בסנאטור לשעבר ממסצ'וסטס, פול צונגאס, בבחירות המקדימות. קנדי סייע לקלינטון להעביר את החוק שסייע להקמת אמריקורפס, ותמך בנשיא בנושא הסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה. בנושא שהיה חשוב לקנדי מכל, ביטוח הבריאות, הוא תמך אולם לא היה מעורב בתכנון חוק ביטוח הבריאות של 1993, אותו קידמה הגברת הראשונה, הילרי קלינטון. החוק נכשל והחקיקה בנושא נתקעה במשך שנים. ב-1994, המליץ לקלינטון למנות את סטיבן ברייר לבית המשפט העליון. ב-1994 הפך קנדי לסנאטור הראשון בעל עמוד ב-World Wide Web. כך הצליח לבטל את תדמיתו המבוגרת.
בבחירות לסנאט במסצ'וסטס ב-1994, קנדי נלחם על כיסאו בפעם הראשונה. הוא התמודד מול מיט רומני, המועמד הצעיר, הכריזמטי והעשיר. רומני הציג את עצמו כיזם מוצלח וכרפורמיסט, עם ערכי משפחה חזקים ועמדה מתונה בנושאים חברתיים, בניגוד לקנדי שהוצג כאיש שלוקה בחסר בתחום. באמצע ספטמבר, הסקרים הראו על שוויון. לקנדי היה חסר כסף, והוא לקח משכנתה שנייה כדי לממן את המירוץ. קנדי הגיב בכמה תשדירי תעמולה שטענו שרומני אינו החלטי ואינו בוס טוב לעובדיו. אשתו החדשה ויקי הייתה נכס למסע הבחירות. קנדי ורומני ערכו עימות טלוויזיוני בסוף אוקטובר שהסתיים ללא מנצח, אולם קנדי התחיל להוביל בסקרים. בבחירות בנובמבר, אף על פי שרוב הדמוקרטים הפסידו את כיסאותיהם, הצליח קנדי להיבחר מחדש ברוב של 58%, המירוץ הצמוד ביותר בקריירה שלו.
בינואר 1995 מתה אמו של קנדי, רוז, בגיל 104. בעקבות מותה החל קנדי להתקרב יותר לדת הקתולית.