stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארנסט אנד יאנג
שירותים

לפירמה ארבעה קווי שירות עיקריים (בסוגריים: הנתח בהכנסות לשנת 2010):
ביקורת (47%): כולל ביקורת (חשבונאות) של דוחות כספיים ושירותי חקירת הונאות וסכסוכים.
שירותי ייעוץ (17%): כולל ארבעה תתי קווי שירות: אקטואריה, ביקורת וניהול סיכוני IT, סיכונים ושיפור ביצועים.
שירותי מס (27%): מיסוי מקומי, מיסוי בינלאומי, חשבונאות מיסים וייעוץ לסיכונים, מיסוי עסקאות, הון אנושי, מיסוי עקיף.
שירותי ייעוץ לעסקאות (9%): כולל בדיקת נאותות בתחומי מסחר, פיננסים, נדל"ן ומיסוי, מיזוגים ורכישות, הערכות שווי ומודלים עסקיים, שירותי ארגון מחדש ואינטגרציה עסקית.
הישגים

הפירמה דורגה במקום הראשון ברשימה השנתית של מגזין ביזנסוויק של המקומות המועדפים להשיק בהם קריירה לשנת 2008.
הפירמה דורגה במקום ה-44 של רשימת 100 החברות הטובות ביותר לעבוד בהן של מגזין Fortune ובמקום הגבוה ביותר מבין ארבע הפירמות הגדולות לשנת 2009.
הפירמה דורגה במקום ה-36 ברשימת 100 המקומות הטובים ביותר לעבוד בהם בתחום ה-IT של מגזין ComputerWorld לשנת 2008.
הפירמה קיבלה פרס על דירוגה בין 50 המקומות שנשים רוצות לעבוד בהם לשנת 2007.
הפירמה הוכרזה כאחת מ-10 החברות הטובות ביותר עבור אמהות עובדות על ידי מגזין Working Mothers לשנת 2006.
בישראל

פירמת רואי החשבון ארנסט אנד יאנג - קוסט פורר גבאי את קסירר (השם המלא בישראל) היא הפירמה הגדולה בישראל לראיית חשבון, מיסים, ייעוץ עסקי וליווי עסקאות (על פי דירוג דן אנד ברדסטריט ממאי 2015). באמצעות למעלה מ-90 שותפים ולמעלה מ-1,800 עובדים (נכון לסוף 2014) משרתת הפירמה בישראל לקוחות רבים בכל ענפי המשק. לפירמה ארבעה משרדים ברחבי ישראל: המשרד הראשי בתל אביב וסניפים בחיפה, בירושלים ובבאר שבע, וכן נציגויות בערים החשובות באירופה ובארצות הברית. בראש הפירמה הישראלית עומד דורון שהרבני.
בישראל > שירותים

חשבונאות וביקורת: ביקורת דוחות כספיים, ביקורת פנים, טיפול וייעוץ בענייני מס, מע"מ, ניכויים, ביטוח לאומי וכו', ליווי עסקי.
מיסים: מיסוי ישראלי: תכנון מס, ליווי תהליכי מיזוגים, פיצולים ושינויי מבנה, ליווי וגיבוש הסדרים מראש מול רשות המיסים (רולינג), ניצול של נכסי המס, הכנת והגשת דוחות מס, שומות וייעוץ שוטף, מיסים עקיפים לרבות מיסוי מקרקעין, מיסוי בינלאומי לרבות מחירי העברה, דסק מס אמריקאי ו-Global Mobility.
ליווי עסקאות: בדיקת נאותות פיננסית וחשבונאית, הערכות שווי ומודלים עסקיים, ליווי עסקאות נדל"ן, מיזוגים ורכישות, ניהול הון חוזר, ליווי של תהליך העסקה לאורך כל מחזור חייה ועוד.
ייעוץ: ייעוץ בניהול סיכונים, ייעוץ בשיפור ביצועים, ביקורת וניהול סיכונים במערכות מידע, ועוד.
בישראל > היסטוריה

1937 - הקמת משרד רו"ח קוסט, לב-ארי את פורר
1994 - חיבור לרשת העולמית Ernst & Young
1996 - מיזוג עם משרד רו"ח רונאל-שטטנר
1998 - מיזוג עם משרד רו"ח גבאי
1998 - מיזוג עם המשרד החיפאי רצ'קובסקי-פריד
2003 - מיזוג עם משרד רו"ח ליובושיץ-קסירר (בעקבות התפרקות פירמת ארתור אנדרסן)
2011 - מיזוג עם משרד אלפיה את אלפיה
ארנסט אנד יאנג היא אחת מיוזמי כנס ג'רני השנתי - כנס המיועד לתעשיית ההיי-טק הישראלית, מדעי החיים וקרנות ההון סיכון, ולמומחים פיננסיים ומשקיעים רבים מהארץ ומהעולם.
בדצמבר 2015 נוצרה התאגדות עובדים בחברה באמצעות ההסתדרות הכללית. לאחר משא ומתן שנמשך כשנה וחצי, בין ועד העובדים להנהלה, נחתם הסכם קיבוצי ראשון בחברה ובענף ראיית החשבון בכלל.
הערות שוליים

↑  תני גולדשטיין, רוה"ח קוסט-פורר וליובושיץ-קסירר: המיזוג בנובמבר, באתר ynet, 5 באוגוסט 2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296491405171  BnF: cb12177193v (data)  ISNI: 0000 0001 2111 382X  LCCN: no90010723  NKC: pna2007389443  SUDOC: 030335388  VIAF: 124497590   WorldCat (עם VIAF): 124497590 
משרדי ארנסט אנד יאנג בניו יורק
משרדי ארנסט אנד יאנג במגדלי מידטאון בתל אביב
בלון נ"מ

בלון נ"מ הוא בלון גדול הנישא באוויר, מחובר בכבלי מתכת, שמטרתו להגן מהתקפות כלי טיס מנמיכי טוס. חלק מגרסאות הבלון הסתמכו על התנגשותו של כלי הטיס בכבלים, וחלק נעזרו בחומר נפץ שהתפוצץ עם מגע כלי הטיס בכבלים, וכך הסב נזק נוסף לכלי הטיס התוקף.
ספינות פורקות ציוד במהלך הפלישה לנורמנדי תחת הגנה אווירית של בלוני נ"מ
מלחמת העולם השנייה

בשנת 1938 החלו הבריטים לערוך ניסויים במטרה לבדוק את יעילותם של בלונים בהגנה על ערים ואזורים תעשייתיים מפני מתקפה אווירית. מטרתם של הבלונים הייתה להפריע לטיסתם של מטוסי צלילה אשר טסו בגובה של עד 1,500 מטרים, ולהכריח אותם לטוס גבוה יותר, על מנת להכניסם לטווח הירי של תותחי הנ"מ הבריטים. עד אמצע שנת 1940 הוצבו בבריטניה כ-1400 בלונים, שליש מהם מעל בירת אנגליה, לונדון.
היכולות הטכניות הגבוהות של מטוסי הלופטוואפה הגרמניים הצליחו למזער את השפעת הבלונים, במיוחד לאחר החלפת רוב מטוסי הצלילה הגרמנים במפציצים מגובה רב. הבלונים הוכיחו עצמם כיעילים בצורה חלקית כהגנה נגד טילי הV-1 הגרמניים, אשר טסו בדרך כלל בגובה של 600 מטרים. על אף שטילים אלו צוידו בחותכי כבלים בכנפיהם, מעריכים היום כי הבלונים הצליחו להפיל 231 טילי V-1, מתוך כ-10,000 שנורו לעבר אנגליה.
מפציצים רבים צוידו באביזרים שניסו להתמודד עם בלוני הנ"מ באמצעות חיתוך הכבלים. מטוסי הלופטוואפה צוידו בהתקן אשר הורכב על כנף המטוס, אשר גרם לפיצוץ קל ברגע המגע עם כבלי הבלון אשר הניע להב שחתך את כבלי הבלון. התקן זה היה יעיל מאוד נגד בלוני הנ"מ של בעלות הברית. גם מטוסי כוחות בעלות הברית השתמשו בחותכי כבלים דומים, אך השתמשו בהם פחות לאור העובדה שהגרמנים מיעטו להשתמש בבלוני נ"מ, והסתמכו יותר על תותחי נ"מ כהגנה נגד מטוסי בעלות הברית.
בשימוש לא זהיר, יכלו בלוני הנ"מ לגרום לנזק רב. במהלך שנת 1942 התקינו כוחות אמריקאיים וקנדיים מספר בלוני נ"מ בגבול ארצות הברית-קנדה, על מנת להגן על אזור תעשייתי רגיש וחיוני למאמץ המלחמתי. במהלך סערה השתחררו הכבלים של אחד הבלונים, פגעו בקווי חשמל, וגרמו להפרעות משמעותיות ביכולות הכרייה והייצור של אותו אזור. להערכת בעלות הברית, ייצור של כ-400 טון פלדה ירד לטמיון עקב תאונה זו.
הערות שוליים

↑  Airpower Journal הגנה אווירית באמצעות בלוני ברג'ה, קיץ 1989
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4372110-2  NARA: 10663380
בסיס דיאגילבו

Il-78M
מפציץ מדגם Tu-22M3 מתקרב לנחיתה בבסיס. יולי 2010.
בסיס דיאגילבו (ברוסית: Дягилево) הוא בסיס אווירי במחוז ריאזאן, רוסיה הממוקם במרחק 3 ק"מ מערבית לעיר ריאזאן. משמש כמרכז אימונים לכוח המפציצים האסטרטגיים של רוסיה.
בשנת 1955 זה היה אחד מששת הבסיסים הסובייטיים היחידים שהיו מסוגלים לטפל במפציץ M-4 Myaishchev. ב-1967 היו בו 7 מטוסי Tupolev Tu-22 ששימשו לאימון. בשנת 1973 הועברו לכאן 2 מטוסי Tu-22M0. זה היה גם ביתם של 43 TsBPiPLS (מרכז 43 ליישום קרבי והכשרה של צוות אוויר) אשר כללה את המפציצים האסטרטגיים טופולב Tu-22m, Tu-95MS ומטוס האימוןTu-134UBL. בשנת 1985 חנה כאן גדוד המפציצים הכבדים ה-49, שהטיס מטוסי Tu-22M ו-Tu-95 ובסופו של דבר הפך לגדוד אימון. הגדוד ה-49 היה חלק ממרכז 43, ובסופו של דבר התפרק ב-1997.
עד 1994 הבסיס קיבל לשורותיו 24 מפציצי Tu-95K שהושבתו במסגרת אמנת START II. מספר מטוסי Tu-16, Tu-22 ו-M-4 נמצאים כאן באחסנה.
מוזיאון ריאזאן לתעופה ארוכת טווח נמצא בתחומי הבסיס.
הערות שוליים

↑  Gordon, Yefim (1999). Tupelov Tu-22 'Blinder' Tu-22M 'Backfire'. Midland Publishing. ISBN 1-85780-065-6.
↑  Butowski, Pyotr (Summer 2004). International Air Power Review : Air Power Analysis: Russian Federation. AIRtime Publishing, Inc.
↑  Michael Holm, 49th Instructor Heavy Bomber Aviation Regiment, accessed August 2012.
ברזינו (מחוז משנה)

מחוז משנה ברזינו (בבלארוסית: Бярэ́зінскі раё́н) הוא אחד מ-22 מחוזות משנה המרכיבים את מחוז מינסק שבמרכז בלארוס. מרכזו המנהלי היא העיר ברזינו.
דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) (אנ'), מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה ברזינו 25,031 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 94.46% בלארוסים, 3.96% רוסים, ו-1.58% אחרים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (88.22%) ורוסית (10.74%).
בקדייטינג

בקדייטינג (מאנגלית: backdating, בתרגום חופשי "תיארוך לאחור") הוא שינוי רטרואקטיבי של מועד ההענקה של כתבי אופציה למניה לתאריך שבו מחיר המניה היה בשפל, כך שמימוש האופציה יניב רווח מרבי למחזיק בה. פעולה זו מהווה עבירה פלילית בהיותה רישום כוזב במסמכי תאגיד. בקדייטינג בוצע בדרך כלל על ידי בכירים בחברה ציבורית, שהעניקה את האופציות לבכירים אלה, במטרה למקסם את הרווחים שיניבו כתבי האופציה שבידיהם.
התארוך לאחור, כמניפולציה חשבונאית, רווח מאמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 עד לשנת 2002 בחברות ציבוריות שמניותיהן נסחרות בארצות הברית, בעיקר מתחומי ההיי-טק ושירותי הרפואה. מנכ"לים ובכירים אחרים בחברות, שקיבלו מענקי אופציות בהחלטות דירקטוריון, בחרו בדיעבד את התאריך שבו יירשם מענק האופציות. עד לשנת 2002 חייב החוק האמריקאי לדווח לרשות לניירות ערך (SEC) על הענקת אופציות לבכירים תוך 45 ימים מתאריך הענקתן, וכך יכלו הבכירים לבחור את התאריך שבו מחיר המניה היה בשפל בתקופה זו. החל משנת 2002 פחת השימוש בבקדייטינג, לאחר שהחברות הציבוריות הנסחרות בארצות הברית חויבו לדווח תוך 48 שעות על הענקת כתבי אופציה לבכיריהן.
על פי מעקב של העיתון "וול סטריט ג'ורנל", לפחות 115 חברות דיווחו לבעלי המניות שלהן על חקירה פנימית, חקירה של ה-SEC, חקירה פלילית או תיקון דו"חות כספיים בעקבות חשדות לבקדייטינג. בין החברות ברשימה נמצאות או היו אפל,‏ McAfee,‏ Monster,‏ Broadcom והחברות הישראליות קומברס, מרקורי אינטראקטיב, צורן ואם-סיסטמס. על פי הערכות, מאות חברות נוספות ביצעו בדיקות פנימיות במטרה לוודא אם בכיריהן ביצעו פעולות בקדייטינג.
תופעת הבקדייטינג זוהתה לראשונה במאמר שפרסם פרופ' אריק לי (Erik Lie) מאוניברסיטת Tippie College of Business בחודש מאי 2005 במגזין Management Science. פרופ' לי בחן כ-6,000 מענקים של אופציות למנכ"לים בחברות ציבוריות מ-1992 עד 2002. לדעת לי, בחלק מהמקרים מחיר המימוש שנקבע לאופציות לא היה המחיר המקורי של המניה ביום שבו אושרו האופציות במועצות המנהלים, אלא שבכירי החברה ביצעו בדיעבד רישום כוזב של תאריך הענקת האופציות בהתאם לתאריך שבו מחיר המניה היה בשפל, כך שמימוש האופציות יניב להם רווחים מרביים. בעקבות המאמר פרסם ה"וול סטריט ג'ורנל" כתבת תחקיר בנושא, ובעקבותיה החלה הרשות האמריקאית לניירות ערך לחקור מספר חברות שמנהליהן נחשדו בבקדייטינג. בין השאר הוגש כתב אישום פלילי נגד איש העסקים הישראלי קובי אלכסנדר, שהיה יו"ר ומנכ"ל חברת קומברס טכנולוג'י, שנחשד במעורבות בבקדייטינג ונאלץ להתפטר מתפקידיו בחברה.
בית הקברות היהודי פרקשרט

| --- | --- |

בית הלוויות
 פרטי בית הקברות
 דת:  יהדות
 תאריך הקמה:  1895
 קואורדינטות:  47°29′00″N 18°59′52″E﻿ / ﻿47.483333333333°N 18.997777777778°E﻿ / 47.483333333333; 18.997777777778
  (למפת בודפשט מוגדלת) בית הקברות היהודי פרקשרט(למפת בודפשט רגילה) בית הקברות היהודי פרקשרט
 
בית הקברות היהודי פַרְקַשרֵט (בהונגרית: Farkasréti izraelita temető) הוא בית קברות ציבורי יהודי שנפתח בשנת 1895 עבור הזרם הנאולוגי של יהודי בודפשט.
מיקום ותחבורה

הדרך לבית הקברות עוברת בנתיב צר חד-סטרי חדש מדרך דֶנֶבֵר. בית הקברות היהודי ממוקם בסביבתו הקרובה של בית הקברות הכללי של פרקשרט, וכעת הוא משולב כמעט לחלוטין באזור התחום של בית הקברות הכללי.
קו החשמלית 59 שנבנה בשנת 1902 לכיוון תחנת הרכבת הדרומית ובית החולים סנט יאנוש. רק אחרי 1945 ניתן לו המספר 59. התחנה הסופית שלו נמצאת ליד בית הקברות (כיכר אַרוֹן מַרְטוֹן). בשנת 1948 נפתח גם קו האוטובוס מספר 8 שמחבר בין בית הקברות לבין מרכז העיר. ומאז 2016 בקו פועל כשם 8E.
היסטוריה

בית הקברות פרקשרט נפתח בשנת 1894, יחד עם בית הקברות היהודי בשנת 1895. הכניסה אליו היא מכיכר ארון מרטון, שם נמצא גם בית הלוויות. בעיקר יהודי בודה נקברו שם בראש וראשונה. קבריהם של אישים בולטים בקהילה, רבנים, חזנים, גבאים ומכובדים אחרים נמצאים באזור הכניסה הראשית ולאורך הטיילת הראשית. הקבר העתיק ביותר, שניתן לזהות עד היום היא משנת 1897. מבני המאוזוליאום המשפחתיים הגדולים שאופייניים לבתי קברות אחרים, חסרים כמעט לחלוטין בבית קברות זה, למעט חריגים בודדים. אחד מאלה ניתן לראות מרחוק: מאוזוליאום קוני, הזקוק לשיפוץ מנו קוני היה מנהל המזכירות של הפרלמנטר ההונגרי. מכיוון שאין כרגע אפשרות להרחבה, בית הקברות היהודי למעשה מלא.
מצבות

אנשים ידועים שנחים מנוחת עולמים בבית קברות זה:
הרב רפאל גולדברג, ארתור גייר, דב היליר, הרב אימרה בנושופסקי, רבה הקודם של בודה שנקבר שם בשנת 2002, מיקלוש פרקשהאזי הצייר ההונגרי-יהודי המפורסם של המאה העשרים, ארנולד קיש הרב הראשי של בודה, משורר וכותב תפילות, המוזיקאי והיסטוריון מוזיקה בנצה סאבולצ'י
ברזים ערופי שפתיים

| --- | --- |

עטיפת הספר במהדורתו משנת 2001
 מידע כללי
 מאת:  דוד אבידן
 תורגם לשפות:  37 שפות
 סוגה:  שירה
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1954
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  ארד
 תרגום:  יואב הלוי
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001070370, 002194689
ברזים ערופי שפתיים הוא ספר השירה הראשון של דוד אבידן, שיצא לראשונה לאור בשנת 1954, בהיותו בן עשרים בלבד, בהוצאת "ארד".
הספר הציג לראשונה את סגנונו המהפכני והמרדני של אבידן בשירה, השונה מזה של המשוררים המקובלים באותה תקופה - נתן אלתרמן, אברהם שלונסקי ואחרים. מבקר הספרות ישראל זמורה פרסם ביקורת חריפה על הספר בה כתב:
...התוכן חסר כאן לחלוטין, חסר בכל שורה לחוד, בבל בית ואף בכל שיר ושיר. לפעמים אפילו קצב של ניגון טוב, ומכאן שיש בכל בית מן השירים קצב, ויש גם חרוזים, כלומר — חריזה לא רעה. ופעמים אפילו מבריקה — אני נוטה להסיק כי דוד אבידן טעה כאן טעות פאטאלית, ובמקום לנסות את כוחו בנגינה הוא מנסה אותה בשירה. כי מה תוכן של דמיון פיוטי יש במשפטים כמו־ "הדם זורם לאור כמו תרדמה פושרת" וא "הרחוב המתאבד פתח ורידים בשמש"...מה כאן מתכונתו של מתחיל, שאתה עשוי לשער ולומר, כי עוד יתפתח הנער ויגיע אל מטרתו הנעלה? דומה עלי, כי אם התחלה היא זו, הרי זו התחלה שהיא גם סיום, אלא אם האיש ישנה את טעמו וכוחו בו מן הקצה אל הקצה.
לטענת המשורר משה דור, בשל חסרון כיס, התכוון אבידן להוציא את הספר ללא ניקוד, אלא בכתיב מלא, ואף בנה תאוריה המצדיקה זאת מבחינה אידאולוגית; אך כאשר נמצא התקציב להדפסת הספר עם ניקוד, הוא יצא לאור בסגנון המקובל בספרי שירה.
בשנת 2001 הוציאה הוצאת הספרים "בבל" מהדורה מחודשת של "ברזים ערופי שפתיים". במהדורה זו פורסמו גם גרסאות מאוחרות יותר של השירים "חלום רע" ו"בעניין אהבתו האומללה של אלפרד פרופרוק".
באפריל 2008 פרסם מוסף "שבעה לילות" של העיתון "ידיעות אחרונות" רשימה של היצירות החשובות בכל אחד מששת העשורים הראשונים של המדינה, וכלל בתוכה (בתחום ספרות שנות החמישים) את "ברזים ערופי שפתיים".
הערות שוליים

↑  אינסטלציה ספרותית - ספר שיריו של דוד אבידן "ברזים ערופי שפתיים", ביכורי עטו של משורר יליד הארץ בן 20, דבר, 29 באוקטובר 1954
↑  ישראל זמורה, מתחיל או מסיים?, דבר, 17 בספטמבר 1954
↑  משה דור, 1995 גחלים בפה, כמצוטט על ידי יאיר מזור בספרו (2005) "אהבה במושב האחורי: השירה העברית בשנות השישים", עמ' 105
↑  הוצאה מחודשת לדוד אבידן, באתר הארץ, 5 ביוני 2001
בן חנניה (כתב עת)

שער כתב העת 'בן חנניה'
בן חנניה (בגרמנית: Ben-Chananja) היה כתב-עת לחכמת ישראל, שראה אור בסגד בעריכת הרב לאופולד לעף בין השנים 1858–1867. כתב העת יצא בשפה הגרמנית.
בראשית דרכו הופיע כתב העת כירחון ובהמשך כדו-שבועון. כתב העת עסק בשאלות של תאולוגיה יהודית אך גם בסוגיות חברתיות, פילוסופיות והיסטוריות של היהדות והיהודים. כן הופיעו בו ביוגרפיות של אנשי שם יהודיים, דיווחים על ענייני קהילה ורבנות, ביקורת ספרות בנושאים חופפים לתחומי העניין של כתב העת, ציטוטים מכתבי עת הונגריים, נאומים ושירים של רבנים ואנשי מדע יהודיים.
כתב העת כמו עורכו היו מושא לביקורת ומתקפות עזות מצד הגורמים השמרניים ביהדות האורתודוקסית, והפרסום שימש למתקפות חריפות לא פחות נגדם. אף על פי שכתב העת הציג את עצמו כ"אקדמי אורתודוקסי-ליברלי" הרבה לעף ללעוג גם לגורם הליברלי ביותר באורתודוקסיה ההונגרית, הרב עזריאל הילדסהיימר, ולהציגו כקנאי חשוך.
הערות שוליים

↑  סקירה, להלן "קישורים חיצוניים", לפי תוכנית העורכים המצוטטת שם.
בנץ פטנט-מוטורוואגן

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  קרל בנץ 
 יחידות שיוצרו:  1 
 מודל אחריו:  בנץ ולו 
 אורך:  2,700 מ"מ 
 רוחב:  1,400 מ"מ 
 גובה:  1,450 מ"מ 
 משקל:  265 ק"ג 
 בסיס גלגלים:  1,450 מ"מ 
 מפרט טכני
 מנוע:  הנעה אחורית 
 סוללה:  ליגרואין 
 
בנץ פטנט-מוטורוואגן (בגרמנית: Benz Patent-Motorwagen), שנבנה במקור בשנת 1885, נחשב למכונית הראשונה בהיסטוריה - כלומר, כלי רכב המונע על ידי מנוע בעירה פנימית. היא נוצרה על ידי קרל בנץ.
היסטוריה

העלות המקורית של הרכב בשנת 1885 הייתה 600 גולדמרק, אשר היו שווים באותה תקופה כ-150 דולרים אמריקנים (שווה ערך ל-4,086 דולרים אמריקנים ב-2017).
אשתו של בנץ, ברטה, מימנה את תהליך הפיתוח של המכונית. על פי החוק, ברטה הייתה אמורה לקבל את הזכויות על הפטנט, אף על פי כן, נשים נשואות לא היו רשאיות להגיש בקשות על פטנטים באותה העת.
בנץ חשף את המצאתו לציבור ב-3 ביולי 1886 ברינגשטראסה במנהיים.
25 מכוניות מסוג בנץ פטנט-מוטורוואגן נבנו בין השנים 1886 עד 1893.
בהשראת "בנץ פטנט-מוטורוואגן" נבנתה בשנת 2009 מכונית הקונספט מרצדס-בנץ F-Cell רודסטר
תמונות

"בנץ ויקטוריה" שנת 1885
"בנץ ויקטוריה" שנת 1885
"בנץ ויקטוריה" שנת 1885
"בנץ פטנט-מוטורוואגן" שנת 1888
"בנץ פטנט-מוטורוואגן" שנת 1889
ראו גם

מרצדס-בנץ
הערות שוליים

↑  "Der Streit um den "Geburtstag" des modernen Automobils" [The fight over the birth of the modern automobile] (בגרמנית). German Patent and Trade Mark Office. 2014-12-22. אורכב מ-המקור ב-2017-01-02.
↑
↑  "Frauen in der Geschichte des Rechts — Von der Frühen Neuzeit bis zum Gegenwart", Ute Gerhard e.a., Beck'se Verlagsbuchhandlung, München 1997, ISBN 3-406-42866-5, Pag 464
↑  "מרצדס-בנץ F-Cell רודסטר" dailymail.co.uk/sciencetech/article-1164921/Back-future-Mercedes-Benz-creates
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7735437-0
בית משפט לעניינים מינהליים

בתי המשפט לעניינים מינהליים הוקמו בישראל מכוח חוק בתי משפט לעניינים מינהליים, התש"ס-2000, במטרה להסמיך את בית המשפט המחוזי (בשבתו כבית משפט לעניינים מינהליים) לדון בעניינים מנהליים אשר נדונו בעבר בבג"ץ. מכאן אף המקור לכינויו של בית משפט זה "בג"ץ קטן". תפישתו העקרונית של החוק היא, כי ראוי שבירור עתירות המובאות בפני בתי משפט אלה יערך על פי כללי דיון בעלי מאפיינים דומים לאלה של כללי הדיון הנוהגים בבג"ץ, והמוסדרים בתקנות סדר הדין בבית המשפט הגבוה לצדק.
היסטוריה

עם הקמת המדינה נקבע המוסד של בג"ץ לדיון בטענות כנגד פעילות השלטון. ברבות השנים עלה העומס על בית המשפט העליון שטיפל בעתירות לבג"ץ והוצעו הצעות שונות להקל את העומס. בשנת 1980 הציעה ועדת לנדוי מתווה להקלת העומס, אולם הצעותיה לא יושמו. בשנות ה-90 החל בג"ץ להעביר נושאים לבית המשפט המחוזי בדרך של פסיקה. בראשית שנות ה-90, בבג"ץ פסטרנק, הועברו ענייני מכרזים לבתי המשפט האזרחיים. לאחר מכן הועבר הדיון בחברות ברשות מקומית לבתי משפט אזרחיים ברע"א 1287/92. בבג"ץ 1921/94 הועברו ענייני התכנון והבנייה לבתי המשפט האזרחיים. בעקבות זאת, אישרה הכנסת בשנת 1997 חוק להקמת בתי משפט מנהליים העוסקים בענייני תכנון ובנייה. שלוש שנים לאחר מכן, בשנת 2000 אושר חוק בתי המשפט לעניינים מנהליים שהעביר עניינים אחרים לבתי המשפט המנהליים.
ב-17 ביולי 2018 השלימה שרת המשפטים איילת שקד, ביחד עם שר הביטחון אביגדור ליברמן והח"כים ניסן סלומינסקי ובצלאל סמוטריץ', מהלך שיזמה והמעביר סמכויות שיפוט ביהודה ושומרון מבג"ץ לבית המשפט לעניינים מינהליים בירושלים שכעת יישב, מעת כניסת החוק לתוקף, כערכאה ראשונה במקום בג"ץ.
סמכות

לבית המשפט המנהלי סמכות לדון בעניינים מנהליים ספציפיים שנקבעו בחוק בתי הדין המנהליים.
עניינים מנהליים מוגדרים על פי סעיף 2 לחוק כסכסוך בין רשות מנהלית לבין הפרט. סעיף 5 לחוק מגדיר את הנושאים עליהם מוסמך לדון בית המשפט לעניינים מנהליים:
עתירה מנהלית - עתירה נגד החלטה של רשות בעניין המנוי בתוספת הראשונה לחוק (בין היתר בנושאי ארנונה, חינוך, רישוי עסקים, רשויות מקומיות וכו') עתירות אלו מכונות "בג"צונים".
ערעור מנהלי - ערעור המנוי בתוספת השנייה לחוק (בין היתר ערעור על החלטה של רשם האגודות השיתופיות, ועדת ערר בעניין היטל ביוב, החלטות מסוימות לפי חוק התכנון והבניה וכו').
תובענה מנהלית - תובענה לסעד אזרחי שעילתה עניין מנהלי המנוי בתוספת השלישית לחוק (בפועל כיום העילה היחידה המופיעה היא תובענה לפיצויים שעילתה במכרז ציבורי).
עניין מנהלי שנקבע בחוק אחר.
כל עניין מנהלי שאינו עונה לנושאים הנ"ל, נדון בבג"ץ, מכח סמכותו השיורית. כמו כן, רשאי בית המשפט לעניינים מנהליים להעביר לבג"ץ כל עניין הנראה לו כבעל חשיבות ציבורית מיוחדת. סדרי הדין והסעדים, הם כמו בבג"ץ.
מלבד "עניינים מנהליים", בית משפט לעניינים מינהליים דן גם בתביעת פיצוי כספי מהמדינה, בתחומים שייקבעו בידי שר המשפטים. עד היום קבע שר המשפטים שני תחומים בהם ניתן לתבוע פיצוי כספי מהמדינה בבית משפט לעניינים מינהליים: 1. קיפוח במכרז. 2. תובענה ייצוגית בשל גבייה שלא כדין (תובענה מנהלית).
ראו גם

קטגוריה:פסקי דין של בית משפט לעניינים מינהליים
הערות שוליים

↑   חוק בתי משפט לעניינים מינהליים, התש"ס-2000, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט
↑  אורן שבת, חוק ותקנות בתי משפט לעניינים מנהליים – אימוץ מודל הדיון הבג"צי.
↑  ד"ר אורן שבת, העתירה המנהלית והסעדים במכרזים ציבוריים, פרלשטיין-גינוסר, 2017, עמ' 395-393, מסת"ב 978-965-7098-66-0
↑  בג"ץ 991/91 דוד פסטרנק בע"מ נ' שר הבינוי והשיכון, ניתן ב-12 בספטמבר 1991
↑  רע"א 1287/92 אבנר בוסקילה, ראש המועצה הדתית טבריה נ' שאול צמח, ניתן ב-9 בנובמבר 1992
↑  בג"ץ 1921/94 יוסף סוקר נ' הוועדה לבנייה למגורים ולתעשייה, מחוז ירושלים, ניתן ב-6 ביולי 1994
↑  אורי גורן ומיכאל דן בירנהק, בית המשפט לעניינים מנהליים, משפט וממשל ד', תשנ"ז
↑  משה ויסטוך, ‏"חגיגות השמאל קיצוני הסתיימה": סמכויות שיפוט ביו"ש הוצאו מידי בג"ץ,  באתר כיפה, 17 ביולי, 2018.
↑  אושר סופית: העברת סמכויות הנוגעות לאיו"ש מבג"ץ לבימ"ש מינהלי, באתר הכנסת, ‏2018
↑  אבישי גרינצייג, אריק בנדר, ‏הכנסת אישרה העברת סמכויות על יו"ש מבג"ץ לביהמ"ש לעניינים מנהליים, באתר מעריב אונליין, 17 ביולי 2018
↑  "עתירה מנהלית | ערעור מנהלי | תובענה מנהלית • משרד עו"ד טלבי ושות'". משרד עורכי דין טלבי ושות'. נבדק ב-2018-03-06.
↑  עו"ד מתן לקר, בית המשפט לעניינים מנהליים בישראל: שמירה על המשילות וזכויות האזרח, באתר דין - עורכי דין ומידע משפטי בישראל, ‏2023
| בתי משפט מיוחדים |
| --- | --- | --- |
| ערכאת בית המשפט המחוזי | בית משפט לעניינים מינהליים • בית משפט לימאות • בית משפט כלכלי |  |
| ערכאת בית משפט השלום | בית משפט לנוער • בית משפט לעניינים מקומיים • בית משפט לענייני משפחה • בית משפט לתביעות קטנות • בית משפט לתעבורה |  |
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
בקבוקף

| בקבוקף |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: לווייתנאים
תת־סדרה:: דמויי היפופוטם
משפחה:: לווייתני מקור
סוג:: בקבוקף
שם מדעי
 Hyperoodon ‏לספד, 1804

בקבוקפים שניצודו באיי פארו
בקבוקף (שם מדעי: Hyperoodon) הוא סוג של לווייתני שיניים ממשפחת לווייתני מקור ובו 2 מינים גדולים המזכירים דולפיננים גדולים.
הם בעלי לסת דמוית מקור גדולה והמצח רחב יחסית. סנפיר הגב גדול אף הוא ועוזר להם לשעוט במהירות קדימה. הם גדולים מאוד ביחס למשפחתם ויכולים להגיע לאורך 8 מטר. הם חיים בימים הצפוניים והדרומיים ונדירים באוקיינוסים הטרופיים.
בסוג זה 2 מינים:
בקבוקף צפוני (Hyperoodon ampullatus)
בקבוקף דרומי (Hyperoodon planifrons)
בני דשא

| --- | --- |
בני דשא בפתיחת התערוכה 'המון ווליום', דצמבר 2016
בני דשא בפתיחת התערוכה 'המון ווליום', דצמבר 2016
 לידה:  8 בינואר 1955 רחובות
 פטירה:  10 באוגוסט 2019 (בגיל 64)
 לאום:  ישראלי
 דף הבית בפייסבוק
בני דשא (בר לב) (8 בינואר 1955, י"ד בטבת ה'תשט"ו - 10 באוגוסט 2019) היה פסיכולוג וצייר ישראלי.
ביוגרפיה

דשא נולד ב-8 בינואר 1955 ברחובות להורים יוצאי בולגריה. אביו יעקב עלה בשנת 1936 והיה חלוץ ולאחר מכן עבד כמנהל חשבונות, ואמו שושנה, ניצולת שואה, עלתה ב-1950 ועבדה כלבורנטית במעבדות ובתי חולים. בגיל שנתיים עברה המשפחה לתל אביב, העיר בה הוא עבד והתגורר כל חייו. מצד אמו, בני דשא היה אחיו של שחקן התיאטרון והקולנוע שבתאי קונורטי.[דרוש מקור]
היה עתודאי לפסיכולוגיה וסוציולוגיה באוניברסיטת תל אביב ובצבא שירת כקצין בחיל הים בתפקיד פסיכולוג בזירת ים סוף בסיני. לאחר שחרורו מצה"ל עבד במשך 10 שנים כמטפל בנוער בסיכון בעיריות תל אביב וחולון. במסגרת זו עסק בקידום נוער שוליים בשכונות מצוקה. שיחק בסרטים ובסדרות טלוויזיה בתפקידי משנה.
דשא, שהיה צייר אוטודידקט, צייר מאז שנת 2000. ציוריו היו אקספרסיביים, פראיים ובעלי צבעוניות עזה, בטכניקת אקריליק על בד בשילוב קולאז'. עבודותיו הציבו מתחים בין מיניות ודת, אירוטיקה וטבע, גבוה ונמוך. הן חשפו מערכות יחסים סבוכות של האמן והנשים בחייו, האמן ואמו והאמן וכוחות פוליטיים גלובליים. ניכר בהן עולם פנימי סוער וכאוטי ועם זאת מלא תשוקה. גודש הדימויים והטקסטים, הנאיבי לעיתים, הכניס את הצופה למסע בזרם תודעה בלתי שיגרתי, והעניק לו אתגר רגשי ואינטלקטואלי.
דשא נפטר ב-10 באוגוסט 2019.
תערוכות יחיד

ב-2012 הציג בתערוכת יחיד "חיוך ירח" בגלריית עמליה ארבל, תל אביב.
ב-2016 הציג בתערוכת יחיד "המון ווליום" בגלריית מקום לאמנות, תל אביב, באצירת סיון פיינזילבר-יורן ותמר אייזן גולדשטיין.
הערות שוליים

↑  בני דשא - אודות, בדף הפייסבוק של האמן.
בן חורג

בן חורג הוא אלבום האולפן החמישי במספר של להקת הרוק הישראלית מופע הארנבות של ד"ר קספר. האלבום יצא בשנת 2011. את כול שירי האלבום כתבו והלחינו שי להב ואורן ברזילי פרט ל"נמאס לי" אותו כתב והלחין גיטריסט הלהקה אריאל פוליאקוב. ב-16 בספטמבר 2011 האלבום הושק בהופעה חגיגית במועדון ה"בארבי" בתל אביב. מתוך האלבום יצאו כסינגלים השירים "הכל יהיה בסדר", "אף אחד לא גר כאן יותר" ו"אדמתי".
רשימת השירים

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | הכל יהיה בסדר  | 3:39 |
| 2. | אף אחד לא גר כאן יותר  | 3:31 |
| 3. | ספרי לי (ריב)  | 3:26 |
| 4. | השמש מעלינו  | 4:54 |
| 5. | נמאס לי  | 3:59 |
| 6. | אדמתי  | 4:08 |
| 7. | אפריקה  | 2:39 |
| 8. | עץ או פלי  | 3:04 |
| 9. | בן חורג  | 3:01 |
| 10. | שיר ברוח  | 3:18 |
| 11. | כמו אדום  | 2:34 |
| מופע הארנבות של ד"ר קספר |
| --- | --- | --- |
שי להב • אורן ברזילי • אורן זיו • יובי חייבי • אריאל פוליאקוב
צביקה כהן • שי נובלמן • איציק רייזנברג • גלעד פסטרנק • ניסו כאביה
| אלבומי אולפן | מופע הארנבות של ד"ר קספר (1993) • מופע הארנבות של ד"ר קספר 2 (1994) • הו הו (1995) • סוף לא טוב (2009) • בן חורג (2011) • מנגינות (2015) |  |
| אלבומי אוסף | מופע הארנבות של ד"ר קספר - האוסף (2013) |  |
| אלבומי הופעה | מופע הארנבות של ד"ר קספר בהופעה חיה (2005) |  |