stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עוצמה לישראל

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 מייסד:  אריה אלדד, מיכאל בן ארי 
 מנהיגים:  אריה אלדד ומיכאל בן ארי
 תקופת הפעילות:  2012–2013 (כשנה) 
 אפיון:  איחוד מפלגות ימין
 אידאולוגיות:  שמרנות לאומית, ארץ ישראל השלמה, נאו-ציונות
 כנסות:  18
 אותיות:  נץ
 שיא כוחה:  2 מנדטים (בכנסת השמונה עשרה לאחר התפלגות מתוך האיחוד הלאומי)
 נוצרה מתוך:  התקווה וחזית יהודית לאומית (פורשי ארץ ישראל שלנו)
 התמזגה לתוך:  עוצמה יהודית
 מיקום במפה הפוליטית:  ימין רדיקלי 
 
עוצמה לישראל הייתה סיעת ימין קיצוני, בראשות אריה אלדד ומיכאל בן-ארי. אשר הוקמה בשלהי הכנסת השמונה עשרה והתמודדה כרשימה בבחירות לכנסת התשע עשרה (2013) אך לא עברה את אחוז החסימה.
הסיעה מבוססת על מפלגת התקווה - מפלגה ציונית לאומית בראשות אריה אלדד וקבוצה של פורשי מפלגת ארץ ישראל שלנו (אנשי חזית יהודית לאומית במקור ששבה לפעילות) בראשות מיכאל בן-ארי, שתיהן מפלגות שהיו שותפות במסגרת האיחוד הלאומי במהלך מרבית הכנסת השמונה עשרה.
מצע

עוצמה לישראל היא סיעה ימנית המאמינה שלעם היהודי ישנה זכות נצחית על ארץ ישראל. במצעה כתוב: "ארץ ישראל היא ביתו הלאומי של העם היהודי מאז ומקדם". סיעת "עוצמה לישראל" מצהירה: "זכותנו על ארץ ישראל איננה ניתנת לערעור, ומכריזה שאנו חיים כאן בתוקף זכותנו בת אלפי השנים ונמשיך לחיות בארץ ישראל לעד".
הפתרון המדיני שהיא מציעה הוא סיפוח שטחי יהודה, שומרון וחבל עזה והחלת החוק הישראלי על כל שטחי ארץ ישראל "מהירדן ועד הים התיכון". היא מתנגדת למדינה פלסטינית ממערב לנהר הירדן, והיא בעד ביטול הסכמי אוסלו ופירוק המשטרה הפלסטינית. הרשימה תומכת בגירוש המסתננים מאפריקה בחזרה למולדתם.
במצעה כותבת הסיעה שהיא תפעל להעמקת הזהות היהודית בקרב בני הנוער, וזאת באמצעות חינוך. המפלגה מכירה בשפה העברית כשפה הרשמית של מדינת ישראל.
בתחום הכלכלי הסיעה תפעל למלגה מלאה לחיילים משוחררים (לוחמים ותומכי לחימה), הסרת המע"מ על רכישת דירה ראשונה, הוזלת עלויות הבנייה בפריפריה ויצירת מקומות תעסוקה בגליל ובנגב. כמו כן, "סיעת עוצמה לישראל תפעל להגברת התחרות ההוגנת במשק וביטול מונופולים, תוך שמירה על האינטרסים הכלכליים של ישראל וחיזוקם".
בתחומי החוק והמשפט תפעל הסיעה להפרדת התביעה הכללית ממוסד היועץ המשפטי לממשלה, שינוי האופן המקובל כיום של בחירת שופטים ו"אכיפת חוק השוויוניות על כל אזרחי ישראל בכל המישורים, כגון: תשלומי ארנונה ומיסים, חוקי בנייה ותחבורה וכדומה" כאשר ההצהרה האחרונה מכוונת בעיקר כלפי ערביי ישראל, שלפי הסיעה המדינה נמנעת מלאכוף עליהם את החוק בגלל פחד ממהומות אלימות.
היסטוריה > רקע

עוצמה לישראל התבססה על שתי התארגנויות פוליטיות שחברו יחד לריצה משותפת. פרופסור אריה אלדד היה חבר הכנסת מטעם מפלגת מולדת (במסגרת האיחוד הלאומי) משנת 2003 עד 2008, אז פרש והקים את התקווה - מפלגה ציונית לאומית, שבראשה עמד בבחירות 2009. מפלגת התקווה התמודדה ב-2009 במסגרת האיחוד הלאומי, רשימה שהוקמה מחדש בסמוך לבחירות לאחר ניסיון איחוד כושל בין מולדת, תקומה והמפד"ל במסגרת חדשה שנקראה הבית היהודי. האיחוד הלאומי, שאז כלל את תקומה, מולדת, ארץ ישראל שלנו והתקווה, קיבל 4 מנדטים ואלדד נבחר מטעמה לכנסת.
בראש ההתארגנות השנייה עמדו מיכאל בן ארי וברוך מרזל, שני אישים המזוהים עם הימין הקיצוני בישראל. מרזל ובן ארי היו קשורים בעבר עם סיעת כך, ובהמשך רצו יחד לכנסת ברשימת חרות - התנועה הלאומית של מיכאל קליינר (2003) ועצמאית במסגרת חזית יהודית לאומית בראשות מרזל (2006), אך בשני המקרים לא עברו את אחוז החסימה. ב-2009 הקימו ברוך מרזל והרב שלום דב וולפא את מפלגת ארץ ישראל שלנו וד"ר מיכאל בן ארי נציגו של ברוך מרזל הוצב בראש נציגיה ברשימת האיחוד הלאומי ונבחר לכנסת. מרזל עצמו לא התמודד בבחירות אלו.
היסטוריה > הקמה

במהלך הכנסת השמונה עשרה הודיעו נציגי מפלגת "תקומה" בסיעת "האיחוד הלאומי", יעקב כץ (כצל'ה) ואורי אריאל, על כוונתם לרוץ במשותף עם הבית היהודי (המפד"ל), זאת מבלי להתייעץ עם שאר חברי סיעתם.
לאחר שהיה ברור שאמצעי הגישור לא מועילים הודיעו ראש מפלגת "התקווה" פרופסור אריה אלדד וראש מפלגת "חזית יהודית לאומית" ד"ר מיכאל בן-ארי, שיחד עם ברוך מרזל ואיתמר בן-גביר החליטו לפרוש ממפלגת "ארץ ישראל שלנו", על ריצה ברשימה משותפת בשם "עוצמה לישראל". בראש הרשימה המשותפת הוצב ח"כ פרופסור אריה אלדד ("התקווה"), אחריו ח"כ הד"ר מיכאל בן-ארי וברוך מרזל ("חזית יהודית"), אריה קינג ("התקווה") ואיתמר בן-גביר ("חזית יהודית"). לאחר המקום הרביעי דורגו לסירוגין נציג מרשימת ממפלגת "חזית יהודית" לכנסת ולאחריו נציג מרשימת מפלגת "התקווה" לכנסת.
ב-19 בנובמבר 2012 אושרה בקשת אלדד ובן-ארי מוועדת הכנסת להתפלג מהאיחוד הלאומי ולהקים את סיעת עוצמה לישראל.
היסטוריה > הבחירות לכנסת ה-19

הרשימה לא נכנסה לכנסת התשע עשרה מאחר שזכתה ב-66,840 קולות (1.76% מסך הקולות), 9,000 קולות פחות מאחוז החסימה, שעמד על 2%.
נציגי הרשימה

| כנסת | חברי כנסת | הערות |
| --- | --- | --- |
| הכנסת ה-18 (2009) | 2 מנדטים: התקווה: אריה אלדד  חזית יהודית לאומית: מיכאל בן ארי | הסיעה הוקמה ב-19 בנובמבר 2012 לאחר פרישת אלדד ובן ארי מסיעת האיחוד הלאומי |
| הכנסת ה-19 (2013) | המפלגה לא עברה את אחוז החסימה שהיה 2% |  |
הערות שוליים

↑  נועם דביר, מפלגה חדשה לאלדד ובן ארי: "עוצמה לישראל", באתר ynet, 13 בנובמבר 2012
↑  סיעה חדשה בכנסת: עוצמה לישראל, הודעות הכנסת, 19 בנובמבר 2012, באתר הכנסת.
↑  פרוטוקול מס' 313 מישיבת ועדת הכנסת, יום שני, ה' בכסלו התשע"ג (19 בנובמבר 2012), באתר הכנסת.
| סיעות הכנסת השמונה עשרה |
| --- | --- | --- |
| קואליציה | הליכוד-אח"י (הליכוד, אח"י) • ישראל ביתנו • ש"ס • יהדות התורה (דגל התורה, אגודת ישראל) • העבודה • הבית היהודי |  |
| אופוזיציה | קדימה • האיחוד הלאומי (התקווה, תקומה, ארץ ישראל שלנו) • התנועה החדשה מרצ • בל"ד • חד"ש • רע"מ-תע"ל (רע"מ, תע"ל) |  |
| רשימות שהתמודדו בבחירות לכנסת התשע עשרה |
| --- | --- | --- |
| מיוצגות בכנסת ה-18 | בל"ד • הבית היהודי • הליכוד - ישראל ביתנו • העבודה • חד"ש • יהדות התורה • מרצ-יחד • קדימה • רע"מ-תע"ל-מד"ע • ש"ס • האיחוד הלאומי |  |
| לא מיוצגות בכנסת ה-18 | אור • אחים אנחנו • ארץ חדשה • ברית עולם • דור • הירוקים • הישראלים • הפיראטים • חיים בכבוד • התקווה לשינוי • כולנו חברים נ נח • כח להשפיע - בהכוונת רבי אמנון יצחק • מורשת אבות • מפלגת כלכלה • מתקדמת ליברלית-דמוקרטית • עוצמה לישראל • עלה ירוק - הרשימה הליברלית • עם שלם • צדק חברתי • התנועה • דעם • יש עתיד |  |
הבחירות לכנסת התשע עשרה • מפלגות בישראל • הכנסת • פוליטיקה של ישראל
כרזת בחירות, דצמבר 2012
עזריאל נבו

| --- | --- |

עזריאל נבו
 לידה:  7 בינואר 1948 (בן 76) גדרה
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
  המזכיר הצבאי של ראש הממשלה  נספח צה"ל בבריטניה ובאירלנד
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון הראשונה
 
עזריאל נבו (נולד ב-7 בינואר 1948) הוא תת-אלוף במילואים, כיהן כמזכיר הצבאי של ארבעה ראשי ממשלה: מנחם בגין, יצחק שמיר, שמעון פרס ויצחק רבין.
מקהלת חברי המטה הכללי בעצרת צה"ל לציון עשרים שנה למלחמת ששת הימים - יוני 1987. מימין לשמאל: אלוף יוסי פלד, תא"ל חגי רגב, תא"ל עזריאל נבו, אלוף דורון רובין, תא"ל ראובן הרשקו, תא"ל אפרים לפיד, אלוף אורי שגיא.
ביוגרפיה

נבו נולד בגדרה בן להורים ניצולי שואה, פרטיזנים מקבוצת האחיים ביילסקי - אביו היה לוחם ואמו שימשה כתומכת לחימה. הזוג נישא ביער ובשנת 1946 עלו לישראל. אביו היה מלוחמי האצ"ל ושירת במשטרת ישראל. נבו למד בבית ספר מקצועי, ב-1966 התגייס לקורס טיס ממנו נשר לאחר מספר חודשים. עבר לחיל החימוש ושירת כמכונאי טנקים. במלחמת ששת הימים היה בקורס קצינים ולחם בשלוש גזרות. לאחר המלחמה השתחרר ובמילואים מילא תפקיד קצין חימוש בחטיבת שריון, עימה לחם במלחמת יום הכיפורים. לאחר המלחמה חזר לשירות קבע, עבר לחיל המודיעין ושירת בתפקידי מחקר. ב-1977 מונה לעוזרו הצבאי של עמיחי פאגלין בעת שכיהן כיועץ ראש הממשלה לענייני טרור. בהמשך מונה לעוזרו של אפרים פורן שכיהן כמזכיר הצבאי של ראש הממשלה מנחם בגין.
באוקטובר 1981 מונה למזכיר הצבאי של בגין וליווה אותו בתקופת מלחמת לבנון הראשונה. בהמשך שימש כמזכירם הצבאי של שלושה ראשי ממשלה נוספים, יצחק שמיר (בתקופת כהונתו הראשונה והשנייה) שמעון פרס ויצחק רבין (בתקופת כהונתו השנייה) וליווה אותם בשורה של אירועים ביטחוניים ומדיניים מרכזיים בתולדות המדינה בהם חיסול אבו ג'יהאד, פרשת איראן-קונטראס (נבו היה חבר הוועדה שבחנה את הקשר הישראלי וריכז בהנחיית שמיר את החומר הנוגע למכירת הנשק לאיראן), העלאת יהודי אתיופיה במבצע משה ובמבצע שלמה, הפצצת מתקני אש"ף בתוניסיה, פרשת פולארד, פרשת קו 300 ומלחמת המפרץ. כמזכיר צבאי התקדם בדרגות מסגן-אלוף לאלוף-משנה ולתת-אלוף. לאחר סיום תפקידו ב-1993 מונה לנספח צבאי בבריטניה ובאירלנד.
כמזכיר צבאי של שמעון פרס, ארגן את ביקורו הרשמי בגרמניה להזמנת הקנצלר הלמוט קוהל. נבו עורר סערה זוטא, כשסטה מפרוטוקול קבלת הפנים הרשמית, כשבסקירת משמר הכבוד, לא הצדיע בעת השמעת ההמנון הגרמני.
נבו בוגר תואר ראשון במדעי החברה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר שחרורו כיהן במגוון תפקידי ניהול במשק הישראלי, בהם דירקטור בחברת החשמל, דירקטור בבזק (תחילה מטעם כייבל את ווירלס ואחר כך מטעם הממשלה) ובפלאפון, יו"ר הדירקטוריון של החברה הממשלתית למדליות ולמטבעות, חבר הנהלת התחנה המרכזית החדשה של תל אביב, דירקטור בעמיגור, בהכשרת הישוב חברה לביטוח, בנמל אשדוד, תדיראן מערכות, יו"ר דירקטוריון מכללת לוינסקי לחינוך.
לקריאה נוספת

יוסף ארגמן, זה היה סודי ביותר, הוצאת משרד הביטחון, 1990.
עזריאל נבו, מזכיר צבאי -שיחות עם חיים משגב, הוצאת קונטטנטו-2017
הערות שוליים

1 2  אריה יואלי, "חשבתי על אבא ואמא ואמרתי, אני להמנון הגרמני לא מצדיע", באתר סרוגים, ‏8.4.2021
↑  יוסף ולטר ורפאל מן, אלוף ורדי החל לאסוף במשרד הבטחון החומר על פרשת איראן, מעריב, 15 במרץ 1987
↑  מאייר בלייך, רן דגוני, ורפאל מן, תמורת נשק מישראל הפציצה איראן את הכור העיראקי, מעריב, 7 בדצמבר 1986
↑  הארץ, היועמ"ש צפוי לטרפד החלטת ריבלין להדיח 3 דירקטורים בבזק, באתר TheMarker‏, 15 באוקטובר 2001
עידן הקרח 3: עלייתם של הדינוזאורים

ערך זה עוסק בסרט קולנוע. אם התכוונתם למשחק וידאו, ראו .
| --- | --- |
כיתוב תמונה
כיתוב תמונה
 בימוי:  קרלוס סלדנהא, מייק ת'ארמלר 
 הופק בידי:  לורי פורט ג'ון ס. דונקין
 תסריט:  מייק ריס, פיטר אקרמן, מייקל ברג, Yoni Brenner 
 שחקנים ראשיים:  ריי רומנו קווין לטיפה דניס לירי ג'ון לגוויזאמו שון וויליאם סקוט ג'וש פק סימון פג
 מדבבים:  כריס וודג' (Scrat) ג'ון לגוויזאמו (סיד) סיימון פג (Buck the Weasel) ריי רומנו (Manny) קארן דישר (Scratte) דניס לירי (דייגו) קווין לטיפה (Ellie) ביל היידר שון ויליאם סקוט ג'יין לינץ' ג'וש פק ג'ואי קינג 
 מוזיקה:  ג'ון פאוול
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  בלו סקיי, חטיבת ההנפשה של פוקס המאה ה-20 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, הפצה לאולמות הקולנוע 
 הקרנת בכורה:  2 ביולי 2009 (ארצות הברית)
 משך הקרנה:  100 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית ודיבוב לעברית
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט קומדיה, סרט הרפתקאות, סרט פלאשבק, סרט נעורים, סרט לכל המשפחה 
 תקציב:  $90,000,000
 הכנסות:  $886,686,817
 הכנסות באתר מוג'ו:   iceage3
 סרט קודם:  עידן הקרח 2: נמסים מצחוק (2006)
 סרט הבא:  עידן הקרח 4: יבשת בתנועה (2012)
 סרטים בסדרה:  עידן הקרח
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
עידן הקרח 3: שחר הדינוזאורים (באנגלית: Ice Age: Dawn of the Dinosaurs) הוא סרט ההמשך של סרטי "עידן הקרח", שיצא בשנת 2009 בעקבות הצלחת הסרט הקודם בסדרה, "עידן הקרח 2: נמסים מצחוק". כמו הסרט הקודם הוא הופק באולפני האנימציה "Blue Sky Studios" והופץ באמצעות פוקס המאה ה-20, בשנת 2012 יצא המשך יחיד בשם עידן הקרח 4: יבשת בתנועה.
עלילת הסרט

העלילה מתחילה לאחר ההצפה הגדולה שפקדה את העמק בו מתגוררות הדמויות. הממותות מני ואלי מצפים לידת צאצאם הראשון, ומני מנסה להיות בוגר ולדאוג למשפחתו החדשה. סיד מקנא במני ורוצה גם הוא להפוך להורה, נופל למערה שנמצאת מתחת לקרח ושם מוצא ומאמץ שלוש ביצים נטושות. דייגו מחליט לעזוב את העדר לאחר שהוא מגלה שיכולתיו הפיזיות אינן כשהיו.
יום אחד בוקעים מביציו של סיד 3 טירנוזאורוסים צעירים ושובבים העושים צרות בעמק. לאחר כמה ימים מופיעה אמם האמיתית שחוטפת את צאצאיה ואת סיד לעולם הדינוזאורים. החבורה מחפשת את סיד ויורדת לעולם הדינוזאורים ודייגו מצטרף אליהם.
הם בורחים מאנקילוזאורוס עצבני, על צווארו של ברכיוזאורוס ענקי ונופלים לאזור בו הרבה דינוזאורים עצבניים מסתכלים עליהם. הם ניצלים מהם על ידי באק הסמור, שהוא לוחם בדינוזאורים מתבודד החי בעולם הדינוזאורים ומכיר את סודותיו. באק מזהיר אותם מפני בריוניקס עצום וצמא דם בשם רוּדִי המסתובב באזור, וקרא להם לשוב למעלה, אך מני לועג לו והחבורה ממשיכה. לאחר שמני ודייגו נתקעים בתוך צמח טורף ענקי, הוא מציל אותם ומציע להם עזרה, כל עוד ישמעו להוראותיו וילכו רק על השביל.
בינתיים סיד יורד למשכנה של אמא טירנוזאורוס, המנסה להרוג את סיד אך נתקלת בהתנגדות בניה ולאחר קצת זמן היא מאמצת אותו אליה כבן. באחד הימים היא מתחמקת מרודי הגדול ממנה, אך סיד האיטי יותר נופל מזנבה ונאלץ לברוח ממנו עד לאזור של לבה געשית. בשלב זה החבורה קרובה אליו אך אלי צריכה להמליט באזור של סלעים מתנועעים, כשבינתיים להקת גואלונגים מתקרבת אליה. מני ודייגו מנסים לחזור אליה בעודם נלחמים בגואלונגים בעוד באק והאופוסומים ממשיכים קדימה ונופלים אל גבו של פטרוזאור גדול בדרך להציל את סיד.
בעודם מעופפים הם בורחים מלהקת פטרוזאורים טורפים ורגע לפני שסיד נופל ממפל לבה אל סופו הם תופסים אותו. כשהם חוזרים אלי ממליטה כבר את בתה הקטנה הנקראת מישמיש, על שם הקריאה שהמציאו מני והיא כדי להודיע שהיא בהריון. לאחר ההמלטה הם פונים לחזור אך מותקפים על ידי רודי שמנסה לטרוף אותם. הם מצליחים לקשור אותו אך סיד נתקל בחבלים וקורע אותם, מה שגורר את רודי להשתחרר ולהתנפל עליו והוא ניצל בידי אמא טירנוזאורוס אשר מפילה את רודי לתהום. באק חושב שרודי נהרג ומחליט לעלות עם החבורה לעולם הקרח אך שומע את קריאתו ושב לעולם הדינוזאורים, מאחר שמבחינתו הוא יעד ממריץ לחיים.
במקביל לעלילה הראשית, נראה היונק הקדום דמוי-הסנאי סקראט שממשיך לחפש את הבלוט שלו. ואולם הוא פוגש ביונקת דומה (אך בעלת כנפי עור) - סקראטי, מתאהב בה ומתחיל לרדוף אחרי הבלוט בתחרות איתה. לבסוף, כשהם נופלים לעולם הדינוזאורים, הם מעופפים מעל אגם לבה וסקראט מציל את סקראטי כשהיא חסרת הכרה. כשהיא מתעוררת היא מתנשקת איתו והם חיים ביחד בעולם הדינוזאורים. לבסוף לסקראט נמאס והוא בורח למצוא את הבלוט, מה שמכעיס את סקראטי וגורר אותה לקבור את הבלוט אך מפגיזה את הסלע מהר געש גבוה עד לאזור הקרח. אך סקראט מפיל אותה מהסלע לפני שתחזור למעלה.
דמויות ומדבבים

| דיבוב> באנגלית | דיבוב> בעברית | דמות> שם | דמות> תיאור |
| --- | --- | --- | --- |
| ריי רומנו | אוהד שחר | מני | ממותה זכר, עצבני ועוזר לזולת, בן זוגה של אלי |
| דניס לירי | יורם יוספסברג | דייגו | סמילודון זועף, חברם של מני וסיד |
| ג'ון לגוויזאמו | טל פרידמן | סיד | מגלוניקס טיפש, ידידותי ומציק |
| קווין לטיפה | נורית בנאי קורן | אלי | ממותה צמרית נקבה, בת זוגו של מני |
| כריס וודג' | כריס וודג' | סקראט | יונק דמוי-סנאי מסוג קרונפיו, שאינו חלק מהעלילה הרציפה, אלא משמש כהפוגה קומית. במשך כל הסרטים רודף אחר אותו בלוט. בסרט זה מתאהב בסקראטי |
| סיימון פג | צביקה פורמן | באק | סמור שעיסוקו הוא להילחם בדינוזאורים ובמיוחד בדינוזאור הלבקן רודי, איתו חשבון ישן, על ששרט והוציא את אחת מעיניו. עם זאת היחסים ביניהם הם אמביוולנטיים ובאק גם משתעשע על גבו של רודי |
| שון וויליאם סקוט | יובל סגל | קראש | זוג אחים אופוסומים שובבים, שגדלו כאחים חורגים לאלי. |
| ג'וש פק | אסף אבידן | אדי | זוג אחים אופוסומים שובבים, שגדלו כאחים חורגים לאלי. |
| קרלוס סלדנה | - | אגברט שלי ויוקו | שלושת גורי הטירנוזאורוסים שסיד אימץ אך הוחזרו לאמם |
| קרן דישר | קרן דישר | סקראטי | יונקת דמוית-סנאי קדומה (כנראה שקרונפיו) שבדומה לסקראט גם היא מחפשת בלוטים ובהמשך שניהם מתחתנים, אך רבים בהמשך. בניגוד לסקראט היא בעלת כנפי עור |
| יוניס צ'ו | - | מדיסון | נקבת דיאטרימה |
| ביל היידר | - | צבי קדום הבורח מדייגו האיטי ממנו | צבי קדום הבורח מדייגו האיטי ממנו |
| ג'ואי קינג | - | נקבת בונה | נקבת בונה |
| ג'יין לינץ' | - | אם דיאטרימה. אפרוחה מותקף בידי שלושת הטירנוזאורוסים הצעירים, אך שורד. | אם דיאטרימה. אפרוחה מותקף בידי שלושת הטירנוזאורוסים הצעירים, אך שורד. |
| קריסטן ויג | - | אמא בונה שמנמנה | אמא בונה שמנמנה |
| מיילי פלאנאגן | - | אם שנבוב. בנה נבלע בידי אחד הטירנוזאורוסים אך נפלט בחיים. | אם שנבוב. בנה נבלע בידי אחד הטירנוזאורוסים אך נפלט בחיים. |
| קליאה לואיס | - | אמא פלאותריום (המכונה סטארט) | אמא פלאותריום (המכונה סטארט) |
| דוויקה פריך | איתי תורן, דור סרוגו, אורנה כץ, הדר אמיר, לורה שופוב, ליאת הר לב, עדי קוזלובסקי, עידו רוזנברג, ענת ניב, רועי ניב, אביעד היטנר, עמרי היטנר, רעות היטנר | דמויות נוספות | דמויות נוספות |
משחק ווידאו

משחק וידאו המבוסס על עלילת הסרט יצא לקונסולות המשחקים Xbox 360, פלייסטיישן 3, Wii, פלייסטיישן 2, נינטנדו DS ולמחשב (מערכת ההפעלה Microsoft Windows בלבד) ב-30 ביוני 2009. המשחק הופץ על ידי Activision. במשחק יכולים השחקנים לשחק כאחת מדמויות הסרט ולחקור את עולם הדינוזאורים, לעיתים תוך חזרה על סצנות מהסרט.
הערות שוליים

↑  מדבב בנוסף עוף לא מעופף קדום
| סדרת סרטי "עידן הקרח" |
| --- | --- | --- |
| סרטים | עידן הקרח (2002) • עידן הקרח 2: נמסים מצחוק (2006) • עידן הקרח 3: עלייתם של הדינוזאורים (2009) • עידן הקרח 4: יבשת בתנועה (2012) • עידן הקרח 5: מסלול התנגשות (2016) • עידן הקרח: הרפתקאות באק ויילד (2022) |  |
| סרטי טלוויזיה | עידן הקרח: חוגגים בגדול (2011) • עידן הקרח: בריחתה של הביצה (2016) |  |
| סרטים קצרים | Gone Nutty ‏(2002) • No Time for Nuts ‏(2006) • Surviving Sid ‏(2008) |  |
| משחקי מחשב | עידן הקרח (2002) • עידן הקרח 2: נמסים מצחוק (2006) • עידן הקרח 3: עלייתם של הדינוזאורים (2009) |  |
| אחר | עידן הקרח - דמויות |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000247532  NKC: unn2009528838  VIAF: 176893728   WorldCat (עם VIAF): 176893728
פדה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  חטיף
 מטבח:  הודי
 אזור מוצא:  אוטר פרדש
 מוצא:  הודו הודו
 מרכיבים עיקריים:  חלב
פדה (בהינדי: पेड़ा; באנגלית: Peda) הוא חטיף הודי מתוק העשוי מחלב וסוכר ונפוץ במדינות תת-היבשת ההודית.
החטיף עשוי לרוב מחלב או חלב מרוכז וסוכר שאותם מבשלים על אש נמוכה, לאחר מכן מעצבים בצורת כדורים ומקשטים עם אגוזים, זעפרן והל.
הפדה נחשב לחטיף המוגש כקינוח בחגים ואירועים מיוחדים או כמנחה דתית.
גרסאות

מלבד הגרסה בסיסית, קיימות גרסאות נוספות המבוססות על מרכיבים שונים:
דוד פדה (Doodh Peda): קינוח המבוסס על חלב עם אחוזי שומן גבוהים.
מאלאי פדה (Malai Peda): קינוח המבוסס על קרם חלב.
הערות שוליים

↑  www.wisdomlib.org, Pindaka, Piṇḍaka, Piṇḍakā, Pimdaka: 16 definitions, www.wisdomlib.org, ‏2014-08-03 (באנגלית)
↑  Mithai, Popular Prakashan, ISBN 978-81-7991-712-1. (באנגלית)
↑  Top 10 Best Dairy Companies In India In 2023 - Inventiva, ‏2022-09-20 (באנגלית אמריקאית)
↑  "Why are milk delicacies offered to Lord Krishna? Popular milk recipes prepared on Janmashtami". The Times of India. 2021-08-29. ISSN 0971-8257. נבדק ב-2024-09-01.
↑  H. M. Modha, N. M. Patel, H. G. Patel, K. N. Patel, Process standardization for the manufacture of Thabdi Peda, Journal of Food Science and Technology 52, 2015-06, עמ' 3283–3290 doi: 10.1007/s13197-014-1391-x
עזריאל לוי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1934 (בן 90 בערך) חיפה, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מנחה לדוקטורט:  אברהם הלוי פרנקל, אברהם רובינזון 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תלמידי דוקטורט:  דב גבאי, אהרון בלר, עמי ליטמן, שלמה וינר, הגר גל, אורי אברהם, גדי מורן, גרשון שגיב, מנחם מגידור, מוטי גיטיק, חנה פרל 
 תרומות עיקריות
 תרומה חשובה להתפתחותה של תורת הקבוצות, ועל שמו קרויים המושגים Levy hierarchy, Levy collapse, Levy absoluteness.
 
עזריאל לוי (נולד ב-1934) הוא מתמטיקאי ולוגיקן ישראלי, פרופסור אמריטוס באוניברסיטה העברית בירושלים.
קורות חיים

במהלך לימודיו היה מעורכי מפעל השכפול באוניברסיטה. בשנת 1958 קיבל תואר דוקטור מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים, על עבודה בשם "תרומות למטא-מתמטיקה של תורת הקבוצות" שנעשתה בהנחייתם של אברהם הלוי פרנקל ואברהם רובינסון. בשנים 1958–1959 יצא לפוסטדוקטורט ב-MIT, ובשנתיים שלאחר מכן היה מרצה אורח באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. ב-1961 הצטרף לסגל האוניברסיטה העברית. ב-1972 היה מנחהו של מנחם מגידור לדוקטורט.
תוך שימוש בשיטת הכפייה של פול כהן הוכיח תוצאות אחדות המציגות עקביות של משפטים המנוגדים לאקסיומת הבחירה. לוי הרים תרומה חשובה להתפתחותה של תורת הקבוצות, ועל שמו קרויים המושגים Levy hierarchy, Levy collapse, Levy absoluteness.
בשנת 1979, במהלך סכסוך עבודה ממושך באוניברסיטאות בישראל, היה יו"ר המועצה המתאמת של ארגוני הסגל האקדמי באוניברסיטאות בישראל.
במסגרת האוניברסיטה הפתוחה הוביל את פיתוח הקורס "לוגיקה מתימטית". כיהן כיו"ר ועדת המקצוע מתמטיקה של משרד החינוך.
מכתביו

A. Levy: A hierarchy of formulas in set theory, Memoirs of the American Mathematical Society, 57, 1965.
J. D. Halpern, A. Levy: The Boolean prime ideal theorem does not imply the axiom of choice, Axiomatic Set Theory, Symposia Pure Math., 1971, 83-134.
A. Levy: Basic Set Theory, Springer-Verlag, Berlin, 1979.
Abraham A. Fraenkel, Yehoshua Bar-Hillel, and Azriel Levy, Foundations of Set Theory, North Holland, 1973.
הערות שוליים

↑  מסע הרונדו בחוצות ירושלים, הצופה, 12 במאי 1955
↑  עמוס לבב, הסגל האקדמי מתמרד נגד "משכורות הרעב", מעריב, 30 בינואר 1979
עמוס לבב, זכרון דברים נחתם בין הסגל לאוניברסיטאות, מעריב, 9 במאי 1979
↑  לוגיקה מתימטית, יחידות 1-5, באתר "גוגל בוקס"
↑  ועדת המקצוע מתמטיקה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264867405171  dblp: 74/4085  GND: 109437543  ISNI: 0000 0001 0953 914X  LCCN: no2002083850  LNB: 000175752  MGP: 24628  NKC: xx0203311  NTA: 067535194  SUDOC: 060310022  VIAF: 10419109   WorldCat (עם VIAF): 10419109 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עמק פרי

ערך זה עוסק בקריין בקול ישראל. אם התכוונתם לעמק פרי הר בירושלים, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1932 
 פטירה:  19 ביוני 2001 (בגיל 69 בערך) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
עֵמֶק פּרי (1 בנובמבר 1932 – 19 ביוני 2001) היה שדרן וקריין בקול ישראל, ולאחר מכן שדרן, מפיק ובמאי בטלוויזיה הישראלית. נחשב לאבי סגנון ההגשה האישית בקריינות הרדיו בישראל.
ביוגרפיה

עמק פרי נולד בשנת 1932 בפולין, ובגיל שנתיים עלה עם הוריו לארץ ישראל והם התיישבו בחיפה. בשנות ה-50 החל את לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1956, במקביל ללימודיו האקדמיים, החל לעבוד בקול ישראל. במשך כמה שנים שימש עורך וכתב חדשות. בשנת 1961 יזם מנהל קול ישראל חנוך גבתון הגשת ארבע מהדורות חדשות יומיות בסגנון אישי על ידי עורכי החדשות עצמם. בשנת 1963 צומצמו ארבע המהדורות לשתיים, ואותן ערך והגיש במשך תקופה ארוכה עמק פרי. שתי מהדורות החדשות היו בשעות קבועות - בעשר בבוקר ובשש בערב. המהדורה הוגשה בסגנון אישי וקליל, בניגוד לסגנון הרשמי של קריינים אחרים ובראשם משה חובב. בסוף כל מהדורה נהג להוסיף סיפור אנושי משולי אירועי היום. לימים סיפר כי רבים מסיפוריו לא אירעו במציאות והוא בדה אותם מלבו.
בספר "פרידה משרוליק" מנתח הסוציולוג פרופ' עוז אלמוג את השפעתו של פרי על סגנון ההגשה בקול ישראל:
”מהפכה רטורית של ממש התחוללה ב'קול ישראל' במחלקת החדשות והאקטואליה. הראשון שהחל בתהליך זה היה השדרן עמק פרי שנודע בקול הבריטון העמוק שלו. הוא התחיל את דרכו בראשית שנות השישים כעורך חדשות, וברבות הזמן הציע להנהלת רשות השידור גם להגיש אותן. הוא טען כי בעטיה של ההפרדה בין שני התפקודים האלה, ההגשה נשמעת מלאכותית. ואכן, השינוי עבד ופרי נעשה כוכב ומותג תקשורת. רבים זוכרים עד היום את המילים שנהג לסיים בהן את מהדורת הערב: 'כאן עמק פרי, מחזיר אתכם מחדר החדשות. אשוב אליכם מחר בשעה עשר בבוקר'. עמק פרי גם היה הראשון שניסה ליצור מה שכונה 'מהדורה אישית' בהגשת החדשות, לאמור: סגנון פחות מאופק ומרובע. הוא עשה זאת באמצעות אינטונציה טבעית יותר ובהוספת 'סיפור זנב' קליל - מעין אנקדוטה משעשעת - בסוף כל מהדורה, כדי להעלות חיוך על פני המאזינים ולהקל את כובד החדשות.”
בספר "איפה היינו ומה עשינו", העוסק בנוסטלגיה של מדינת ישראל משנות ה-50 וה-60, נכתב בערך עמק פרי:
”הקריין בעל הקול העמוק שהגיש מהדורת חדשות מיוחדת וקלילה ב'הגל הקל' בעשר וחמישה לפני הצהריים. הפריצה הראשונה של חדשות הרדיו מכובד הראש המופלג אל עובדות החיים הקטנות והמשעשעות.”
באפריל 1968, בעקבות מגבלות שונות שהטילו עליו הממונים ושמנעו ממנו להמשיך בסגנונו האישי, החליט להפסיק לשדר את מהדורות החדשות ה"אישיות". במשך תקופה המשיך כעורך חדשות, אשר הוקראו על ידי קריינים אחרים בסגנון רשמי. בסוף אותה שנה היה אמור לעבור לטלוויזיה הישראלית, אך לבסוף החל את עבודתו בטלוויזיה ב-1970. במשך תקופה הגיש מהדורת חדשות יומית קצרה, ולאחר מכן עבר לעסוק בהפקה ובבימוי סרטים דוקומנטריים בטלוויזיה ובנוסף ביים בשנת 1984 את הדרמה הטלוויזיונית "מתבן במנהטן" על פי "שונאים, סיפור אהבה" של יצחק בשביס-זינגר.
בשנת 1985 היגר ללוס אנג'לס. בתקופת מגוריו בלוס אנג'לס פרסם מספר ספרים, בהם שיבץ רבים מן הסיפורים שסיפר למאזיניו במהדורות החדשות בקול ישראל. כמו כן פרסם את הספר "הוליבוד הוליבוד", הכולל ראיונות אישיים עם צמרת תעשיית הקולנוע של הוליווד.
פרי נפטר בלוס אנג'לס בשנת 2001.
חיים אישיים

באמצע שנות ה-50 נישא למיכאלה, ונולדה בתם רותי. לימים נישאה בתו בארצות הברית, ונולדו לה בן ובת.
בסוף שנות ה-60 נישא לנערת הזוהר והדוגמנית שרונה מרש (Marash), כלת תחרות "נסיכת הנעורים הבינלאומית" (International Teen Princess) לשנת 1969, שהייתה אז תלמידת תיכון בת 18. כעבור זמן קצר נפרדו.
ספריו

שקרים לבנים, תל אביב: הקיבוץ המאוחד ('אות הזמן': סיפורת), 1995
הוליווד הוליווד, תל אביב: ידיעות אחרונות, 1997
רגליים-משוגעות’ המופלאה: וסיפורי אהבה אחרים: רומן, תל אביב: י. גולן, תשנ"ח 1998
הערות שוליים

1 2 3  אורי דרומי, עמק פרי, שהיה שדר קול ישראל, מת בלוס אנג'לס בגיל 69, באתר הארץ, 21 ביוני 2001
1 2  אבי כצמן, עמק פרי: מה הוא עושה שם בעצם, כותרת ראשית, 7 באוגוסט 1985
↑  צבי לביא, עמק פרי הפסיק לשדר מהדורות החדשות ה"אישיות", מעריב, 11 באפריל 1968.
↑  עמק פרי – לטלוויזיה, מעריב, 3 בדצמבר 1968; תעלומת עמק פרי, מעריב, 19 ביוני 1969
↑  צבי לביא, עמק פרי יחל הופעותיו בטלוויזיה – מחר בערב, מעריב, 21 ביוני 1970
↑  הספר באתר ההוצאה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007458465405171  ISNI: 0000 0000 5005 8885  LCCN: nr95043528  VIAF: 73748848   WorldCat (עם VIAF): 73748848