stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שראדה קאפור

| --- | --- |

 לידה:  3 במרץ 1987 (בת 37) מומבאי, הודו 
 מדינה:  הודו 
 תקופת הפעילות:  מ-2010 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בוסטון  Jamnabai Narsee School 
 פרסים והוקרה:  Stardust Award for Best Actress (2012) 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
שראדה קאפור (באנגלית: Shraddha Kapoor; נולדה ב-3 במרץ 1987) היא שחקנית הודית המופיעה בעיקר בסרטים הינדיים. כאחת השחקניות בעלות השכר הגבוה ביותר בהודו, קאפור נמצאת ברציפות ברשימת פורבס סלבריטי 100 של פורבס הודו (אנ') מאז 2014, והופיעה במגזין פורבס אסיה ברשימת 30 מתחת ל-30 ב־2016.  בנוסף ניתן למצוא אותה ברשימת חשבונות האינסטגרם הנעקבים ביותר עם למעלה מ-77 מיליון עוקבים.
קאפור היא בתו של השחקן שאקטי קאפור (אנ'). היא החלה את קריירת המשחק שלה עם תפקיד קצר בסרט השודדים משנת 2010, Teen Patti, ואחריו עם התפקיד הראשי הראשון שלה בדרמת הנעורים Luv Ka The End (2011). לקאפור הייתה פריצת דרך משמעותית, כשגילמה זמרת במחזמר הרומנטי המצליח מבחינה מסחרית Aashiqui 2 (2013), עליו קיבלה מועמדות לפרס פילמפייר (האוסקר ההודי) לשחקנית הטובה ביותר. בשנה שלאחר מכן, היא גילמה דמות המבוססת על אופליה בדרמת האנסמבל המוערכת של וישאל בהרדוואג ' היידר (2014). קאפור ביססה את עצמה עם תפקידים בכיכובה במותחן הרומנטי Ek Villain (2014), בדרמת הריקוד ABCD 2 (2015) ובסרט האקשן Baaghi (2016).  הפרסומים הרווחיים ביותר שלה הגיעו עם קומדיית האימה סטרי (2018), מותחן הפעולה Saaho (2019), והדרמה הקומית Chhichhore (2019).
בנוסף למשחק בסרטים, קאפור שרה כמה מהשירים בסרטים שלה. בשנת 2015, היא השיקה קו בגדים משלה.
ביוגרפיה ורקע

קאפור נולדה וגדלה במומבאי. מצד אביה, היא ממוצא פנג'אבי, ומצד אמה היא ממוצא מראטי וקונקאני. סבה מצד אמה פנדהארינאת קולהאפור, (בן דודה של לאטה מנגשקאר) היה שייך לקולהאפור וסבתה מצד אמה הגיעה מפאנאג'י, בגואה.  בראיון להינדו טיימס חשפה קאפור כי היא גדלה כמאראתית שכן רוב קרובי משפחתה גרו במהראשטרה.
בני משפחה רבים של קאפור הם שחקנים בקולנוע ההודי: אביה שאקטי קאפור ואמה שיוונגי קאפור, אחיה הבכור סידהנת' קאפור, שתי דודותיה פאדמיני קולהפור וטג'סוויני קולהפור. בנוסף דודותיה לאטה מנגשקאר, אשה בהוסלה, מינה חדיקאר, אושה מנגשקר והרידיינת מנגשקר הם זמרים הודים מפורסמים.
קאפור, שהגיעה ממשפחת שחקנים, ביקשה להיות שחקנית כבר מגיל צעיר. היא נהגה ללבוש את הבגדים של הוריה, ולעשות חזרות על דיאלוגים מסרטים וכן לרקוד לצלילי שירי בוליווד מול המראה. היא נהגה ללוות את אביה למקומות צילום שונים בילדותה. במהלך אחד הצילומים של דייוויד דאוואן, קאפור התיידדה עם השחקן ורון דאוואן, מתוך מטרה לשחק איתו.
בנוסף קאפור הוכשרה כזמרת מאז ילדותה. גם סבה מצד אמה   וגם אמה הם זמרים קלאסיים.
קאפור למדה את לימודיה בבית הספר ג'מנבאי נארסי ובגיל 15 עברה לבית הספר האמריקאי של בומביי. בראיון ל"טיימס אוף אינדיה" סיפרה כי בבית ספרה כולם נהגו להשתתף בתחרויות ריקוד.  בגיל 17, קאפור שיחקה כדורגל וכדוריד.  כשהתראיינו יחד ל-טיימס הינדוסטן ב-2016, גם קאפור וגם השחקן טייגר שרוף הודו שהם התאהבו זה בזה בבית הספר, אבל מעולם לא הציעו חברות זה לזה.
לאחר מכן נרשמה קאפור לאוניברסיטת בוסטון שם למדה במגמת פסיכולוגיה,  אך היא עזבה בשנתה הראשונה כדי להופיע בסרט הביכורים שלה לאחר שנראתה בפייסבוק על ידי המפיקה אמביקה הינדוג'ה, שליהקה אותה לתפקיד בסרט- Teen Patti .
בראיון לפילמפייר חשף אביה שהיא הייתה בקושי בת 16 כשהציעו לה להשתתף בסרט Lucky: No Time for Love מ-2005  מאת סלמאן ח'אן, לאחר שזה ראה את אחת מהופעותיה בבית הספר,  אך היא דחתה את ההצעה שכן היא שאפה להיות פסיכולוגית באותה תקופה.
עבודות נוספות ותדמית תקשורתית

בנוסף למשחק בסרטים, קאפור תומכת בארגוני צדקה,  כזמרת היא הופיעה כל במות וכן שרה בסרטיה. היא גם דגמנה בשבוע האופנה לקמי  עבור מעצבי אופנה שונים  והייתה דוגמנית השער של מספר מגזינים.    קאפור היא שגרירת המותג של מספר מוצרים, כולל לקמי, ויט, ליפטון ועוד רבים אחרים.   היא נחשבת כיום כ "אחד השמות המבוקשים ביותר" בתעשיית הפרסום.  במרץ 2015, היא השיקה קו בגדים משלה לנשים, בשם אימרה, בשיתוף עם אמזון .   ב-2021 היא השקיעה במותג המשקאות שונייה.
קאפור ביססה את עצמה כאחת הסלבריטאיות הפופולריות ביותר בהודו.  בשנת 2013, סקר שנערך על ידי המהדורה ההודית של FHM דירג אותה במקום החמישי ברשימת השחקניות הסקסיות בעולם.  ב-2014 היא שובצה במקום השישי  ובשנה שלאחר מכן היא שובצה במקום השני בסקר הסלבריטאים המבוקשים ביותר של מקאפי .  גוגל טרנדס ציינה שקאפור היא אחת השחקניות ההודיות המבוקשות ביותר בין 2014 ל-2015   Rediff.com מיקם אותה ברשימת 10 השחקניות הבוליוודיות המובילות ב-2014. קאפור הוצבה במקום השביעי ברשימת הנשים הנחשקות ביותר ב- The Times of India ' 2014 ו-2015  בשנת 2015, המהדורה ההודית של עיתונות ה- International Business Times מיקמה אותה במקום הרביעי בין השחקניות המובילות ו-Rediff.com הציג אותה בין המרוויחות הגבוהות ביותר.
בשנת 2016, מגזין פורבס הציג אותה כאחת האסיאתיות המצליחות ביותר מתחת לגיל 30, ובשנה לאחר מכן, המהדורה ההודית של המגזין הציגה אותה ברשימת הסלבריטאים השנתית 100 שלהם עם רווח כולל של 1.3 מיליון דולר בשנה.  באותה שנה, היא הפכה לשחקנית ההודית השלישית ביותר במעקב באינסטגרם עם מספר כולל של למעלה מ-10 מיליון עוקבים. קאפור זכתה להכרה גם בחוש האופנה שלה.   בשנת 2016, היא הוצגה בין השחקניות בעלות השכר הגבוה ביותר של בוליווד עם רווח כולל של 630 אלף דולר לסרט.  ב-2018, איסטרן איי הציג אותה כאחת משמונה הנשים הסקסיות ביותר בבוליווד. בשנת 2020, קאפור הפכה לסלבריטאית ההודית השלישית ביותר במעקב באינסטגרם   והיא זכתה בתואר הצמחונית הלוהטת ביותר על ידי Peta India.  בשנת 2021, קאפור הופיעה בסרט תיעודי בשם Tails of Boo Boo & Cuddly Poo שהדגיש את מצוקתם של בעלי חיים משוטטים.   נכון ל-2023 חשבון האינסטגרם שלה הוא אחד הכי נעקבים בעולם עם 77 מיליון עוקבים.  בנוסף היא נמצאת בחשבונות הפייסבוק הנעקבים ביותר עם 41 מיליון עוקבים.
פילמוגרפיה > בקולנוע

| שנה | שם הסרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | העשרה פאטי | אפרנה חאנה |  |
| 2011 | Luv Ka The End | ריאה דיאלדס |  |
| 2013 | אאשיקי 2 | ארוהי קשב שירקה |  |
| 2013 | גורי טרה פיאר מיין | Vasudha Natarajan | הופעת קמע |
| 2014 | אק נבל | עיישה ורמה |  |
| 2014 | היידר | ארשיה לונה |  |
| 2014 | אונגלי | עַצמָה | הופעת אורח בשיר "Dance Basanti" |
| 2015 | ABCD 2 | ויניטה "ויני" שארמה |  |
| 2016 | באגי | סיה ח'ורנה |  |
| 2016 | ג'אט מעופף | עַצמָה | הופעת אורח |
| 2016 | רוק און 2 | ג'יה שארמה |  |
| 2017 | בסדר ג'אנו | טרה אגניהוטרי |  |
| 2017 | חצי חברה | ריה סומני |  |
| 2017 | הסינה פארקר | הסינה פארקר |  |
| 2018 | נוואבזאדה | ---- | הופעת אורח בשיר "High Rated Gabru" |
| 2018 | סטרי | ללא שם |  |
| 2018 | בטי גול מטר חלו | לליטה "נאוטי" נאוטיאל |  |
| 2019 | סאהו | אמרתה "אמו" נאיר | סרט דו לשוני |
| 2019 | צ'יצ'חור | מאיה שארמה פאתאק |  |
| 2020 | רקדן רחוב בתלת מימד | אינאית נאזי |  |
| 2020 | באגי 3 | סיה ננדן |  |
| 2022 | בהדיה | ---- | הופעת אורח בשיר "Thumkeshwari" |
| 2023 | Tu Jhoothi Main Makkaar | נישה "טיני" מלוטרה |  |
| 2024 | Stree 2: Sarkate Ka Aatank | היא |  |
פילמוגרפיה > קליפ

| שנה | שם הווידאו קליפ | זמרים |
| --- | --- | --- |
| 2021 | "להרוג את צ'ורי" | אש קינג, ניקיטה גנדי |
דיסקוגרפיה

| שנה | שם השיר | אלבום |
| --- | --- | --- |
| 2014 | "גליאן" | אק נבל |
| 2014 | "עשה ג'האן" | היידר |
| 2015 | "בזובאן פיר סה" | ABCD 2 |
| 2016 | "סאב טרה" | באגי |
| 2016 | "Tere Mere Dil" | רוק און 2 |
| 2016 | "אודג'ה רה" | רוק און 2 |
| 2016 | "וואו ג'האן" | רוק און 2 |
| 2016 | "Rock On-Revisited" | רוק און 2 |
| 2017 | "פיר בהי טומקו צ'אהונגי" | חצי חברה |
| 2021 | "הום הינדוסטאני" | Non-album single |
המילה האחרונה

| --- | --- |

משתתפי התוכנית המילה האחרונה מימין לשמאל: אורי אורבך, עירית לינור וקובי אריאלי
 סוגה:  אקטואליה 
 מנחים:  עירית לינור, קובי אריאלי, אורי אורבך 
 ארץ מקור:  ישראל 
 שידור
 רשת שידור:  גלי צה"ל 
 תקופת שידור מקורית:  1998–2023 
 
המילה האחרונה הייתה תוכנית אקטואליה פובליציסטית ישראלית יומית ששודרה ברדיו בימים א'-ד' בגלי צה"ל בין השנים 1998 ו-2023. 
מסיבה שלא פורסמה בציבור, גלי צה"ל הורידה את התכנית עם פרוץ מלחמת "חרבות ברזל".
רקע

התוכנית בהגשת עירית לינור וקובי אריאלי. המגישים דנים על אירועי היום והאקטואליה מזוויות שונות בנימה הומוריסטית.
התוכנית שודרה לראשונה ב-30 באוגוסט 1998 בהגשת הסופרת עירית לינור והעיתונאי אורי אורבך ובעריכת דלית עופר, שזכו בפרס מפקד גלי צה"ל על התוכנית. כמו כן זכתה בשנת 2005 לתואר "תוכנית השנה ברדיו" ב"טקס אנשי השנה" של ערוץ 2.
אות הפתיחה של התוכנית הוא קטע מתוך השיר "Here I Am Baby" המבוצע על ידי וודי הרמן.
בעבר התוכנית שודרה בימים א'-ה' והחל מפברואר 2013 הוחלפה שעת השידור של התוכנית בימי חמישי בתוכנית חדשה, יתר הימים נותרו ללא שינוי.
ב-18 בינואר 2015 נודע כי ירון דקל, מפקד גלי צה"ל, מתכוון להחליף את כל מגישי התוכנית או לחלופין להוריד אותה מלוח השידורים. ב-11 במרץ 2015 שודרה התוכנית האחרונה בתצורה הוותיקה.
במרץ 2016 עברה התוכנית לשעה 6 בערב בהנחיית עירית לינור בשיתוף אורחים, חלקם קבועים כגון ליאת רון, רענן שקד, יריב אופנהיימר וקובי אריאלי. מהלך זה זכה לביקורת מקרב גורמי ימין שראו בה תוכנית ללא נציגות לימין. בעבר נשמעה ביקורת על כך שהתוכנית נוטה לימין.
במרץ 2018, עם עזיבתו של אראל סג"ל, הוחזרה התוכנית למשבצת המקורית של 11:00.
התוכנית בעבר > פינות בתוכנית בעבר

במהלך השנים התפתחו פינות בתוכנית שבהם המאזינים מתבקשים להשתתף בהם בעזרת שליחת הודעה בפורום התוכנית ומאוחר יותר באמצעות דף הפייסבוק של התוכנית.
פינת "חידושי מילים", בה המאזינים מתבקשים לחדש מילה לחפץ, תופעה או קבוצה שאין לה שם עברי מוכר או שתיאורה עולה על 3 מילים. בפינה הזאת חודשה המילה "שנקל" כשם למטבע החדש של 2 שקלים חדשים, שהשתרשה בשפת הדיבור.
ארכיון - שמוליק לדרמן, אחראי הארכיון בגלי צה"ל, מביא קטעי ארכיון המתקשרים לאירועי השבוע.
בימי שלישי הצטרפו למגישים זמרים ו/או להקות שמבצעים שירים באולפן ומשתתפים בדיונים בנושאים העולים בתוכנית. החל מספטמבר 2012 החליפו את האמנים אישים מתחומי עניין שונים.
"שולחן חרוך" - המאזינים מתבקשים לתת כללים ומוסכמות הומוריסטיים למצבים ותופעות מחיי היום-יום, שלרוב יש להם כללים חברתיים מוסכמים. בעיקר בימים בהם שידרו אברי גלעד וג'קי לוי.
"ארון השירים היהודי" - עומר בן-רובי סוקר את המוזיקה היהודית החדשה, וממליץ על אלבומים ואמנים הכוללים ביצירתם מרכיבים יהודיים ותורניים (הפינה נקראה בעבר "ארון הקבצים היהודי").
"משחקי חברה" - המאזינים מתבקשים לתאר את המנהגים החברתיים והאישיים שלהם באירוע מסוים, או להציע שמות לתופעות או חפצים שונים.
"מדברים על שיר" - בפינה מנגנים שיר שמתקשר לנושא אקטואלי ודנים על הנושא. במהלך הפינה גם מקריאים את תגובות המאזינים.
התוכנית בעבר > מנחים קודמים ואורחים

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  מנחים מחליפים כיום: יפעת ביטון  בן דרור ימיני  יריב אופנהיימר |  מנחי עבר: אראל סגל  יוסי שריד  אורי אורבך  יאיר לפיד  מנחם הורוביץ  גידי גוב  אברי גלעד  אילן גילאון  ג'קי לוי  נרי ליבנה  רונה תמיר  מודי בראון  עופר שלח  קובי מידן  ערן סבאג |  אורחים: חנוך דאום  גיא מרוז  דפנה שפיגלמן  יוני רכטר  רמי קלינשטיין  אמילי עמרוסי  ליהיא לפיד  סיון רהב-מאיר  ישראל כהן |
התוכנית כיום

התוכנית שודרה בגלי צה"ל בשעה 11:00 בימים א' עד ד'. משך כל תוכנית בערך כשעה.
התוכנית כיום > מגישי התוכנית כיום

מגישים: עירית לינור, קובי אריאלי, יפעת ביטון, משה שלונסקי ובן דרור ימיני
התוכנית כיום > פינות בתוכנית כיום

"המילה הנכונה" - בפינה מובאים הפירושים של מילים חדשות שנכנסו לשיח הציבורי.
"פרקליטו של השטן" - המגישים מביאים אמירה שנויה במחלוקת (מהשמאל או מהעולם הערבי), ומנסים להסביר אותה.
הערות שוליים

↑  nrg תרבות, מחאה ברשת: אל תגעו ב"המילה האחרונה", באתר nrg‏, 18 בינואר 2015.
↑  רן בוקר, כעס על גל"צ: "מתי מנהל התחנה יגיד שרזי ברקאי מיצה את עצמו?", באתר ynet, 19 בינואר 2015.
↑  אלכסנדר כץ, אין נציגות לימין במילה האחרונה בגל"צ, באתר אייס,‏ 15 במרץ 2016
↑  לי-אור אברבך, ברית מילה: בשמאל מתלוננים על "המילה האחרונה", באתר nrg‏, 1 באוגוסט 2009.
עמידר

| --- | --- |


בית עמידר במרכז עזריאלי חולון
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ממשלתית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 מייסדים:  מדינת ישראל
 תקופת הפעילות:  1949–הווה (כ־76 שנים)
 מיקום המטה:  תל אביב-יפו 
 משרד ראשי:  חולון
 שליטה בחברה:  משרד הבינוי והשיכון
 בעלות:  מדינת ישראל
 ענפי תעשייה:  בינוי ושיכון
 מוצרים עיקריים:  דיור ציבורי
 הכנסות:  431 מיליון ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  30.9 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  42.9 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  844 מיליון ש"ח (2023)
 סך המאזן:  1.72 מיליארד ש"ח (2023)
 יו"ר:  יאיר זילברשטיין
 מנכ"ל:  אליעזר צבי בן מאיר
 עובדים:  כ-500
  
 www.amidar.co.il
 
לוגו קודם של החברה
הלוגו הקודם של החברה
עמידר, החברה הלאומית לשיכון בישראל בע"מ (המכונה עמידר החדשה מאז ספטמבר 2016), היא חברה ממשלתית לדיור ציבורי שנוסדה בשנת 1949. לחברה תפקיד היסטורי בבניין הארץ ובשיכון מיליוני העולים שהגיעו במהלך שנות קיום מדינת ישראל, וככלי חשוב במימוש מדיניות הרווחה והשיכון של ממשלות ישראל לדורותיהן, תפקיד בו היא נושאת עד היום.
מקלחת בדירת עמידר בראשון לציון, 2021
פינוי דיירים מדירות עמידר

הירידה במלאי הדירות הציבוריות מאז שנות ה-90 והעלייה בביקוש הביאה לתופעה של פלישת חסרי דיור לדירות עמידר ריקות. רוב הדיירים הפולשים הם צאצאים מעוטי יכולת של דיירים שנפטרו או חסרי דיור אחרים בשנת 2010 הייתה עלותו הכוללת של פינוי דייר מדירה 50,000 שקלים ועמידר הוציאה כ-20 מיליון שקלים על פינוים. מנכ"ל החברה התריע באותה שנה על הצורך הדחוף בבנייה חדשה להקלת מצוקתם של חסרי הדיור
"זה מצב שרע לכולם והוא נובע ישירות מהמחסור בדירות. אנחנו מפנים את הפולשים בגלל שזה החוק ובגלל שהם תופשים את מקומם של אנשים במצב עוד יותר גרוע. אבל רק כשליש מהפולשים הם עבריינים אמיתיים שהיו פולשים גם אם היו מספיק דירות, והשאר - אנשים שבאמת מתקשים למצוא בית
בשנת 2010 דיווחה עמידר על 28 פינויי דיירים, בשנת 2011 על 61 ובשנת 2012 על 85 פינויים, בתחילת שנת 2013 התנהלו 506 הליכים משפטיים נגד פולשים לדירות עמידר.
בשנת 2013 ניהלה עמידר 7,086 הליכים משפטיים נגד דייריה (17% מהדיירים). כ-500 מההליכים התנהלו נגד מי שעמידר מגדירה כ"פולש" לנכס והשאר בשל חובות שכר דירה בשלהי שנת 2016 ניהלה עמידר 4355 הליכים משפטיים נגד דייריה ונגד 3,749 דיירים הושגו פסקי דין לפינוי. בשנת 2021 הוגדרו 767 דירות מכלל 38,262 דירות שבניהול עמידר "דירוש פלושות".
התחדשות עירונית
ההתחדשות העירונית היא תוספת בנייה באזורים מבונים. תוספת בנייה זו חשובה לאור המחסור במשאב הקרקע בישראל. כמו כן יש בכך תרומה גם להחייאת המרקם הבנוי, להכנסת שימושי קרקע חדשים, למניעת הזדקנות האוכלוסייה, לניצול יעיל יותר של תשתיות ומוסדות ציבור מתרוקנים ולשמירה על שטחים פתוחים.
כחלק ממהלכים יזמיים, עמידר פעילה ומובילה את תחום ההתחדשות העירונית בישראל. ב-2016 נעשו 20 פרויקטים בתחום שכללו 1,300 אכלוסים. בעשור הקרוב צפויים להשקיע בתחום ההתחדשות העירונית 6.9 מיליארד שקל.
מבנה החברה

החברה היא חברה ממשלתית, ולה מערכת ארגונית מסועפת, הפרושה על פני כל הארץ, מקריית שמונה ועד אילת.
בראש החברה עומד דירקטוריון, הקובע את מדיניות החברה באופן כללי. בראש הדירקטוריון עמדו בעבר דמויות מפתח בחיי המדינה כלוי אשכול וגולדה מאיר.
הנהלת החברה מרכזת בידיה את הפעולות הנוגעות לכלל החברה כמינהל וכוח אדם, רישום הנכסים בלשכת רישום המקרקעין, מחשוב ובקרה, וענייני הכספים. משרדי הנהלת החברה מצויים בבניין גדול בלב תל אביב. בשנת 2007 מונה כמזכיר החברה, ערן כהן שהיה יועצה האישי של השרה ציפי לבני בכל שנות פעילותה.
אגף מיוחד הפועל במסגרת החברה, במקביל לפעילותה של החברה במישורים אחרים הוא אגף ר"פ, רשות הפיתוח. אגף זה פועל לניהולן של יחידות דיור שהיו בעבר רכוש נפקדים, ועברו לבעלות מדינת ישראל, באמצעות גוף הקרוי רשות הפיתוח. לדירות אלו מאפיינים משפטיים וארגוניים מיוחדים, והן מצויות לרוב במרכזי הערים. אגף ר"פ פועל במסגרת שני מרחבים - מרחב חיפה והצפון (המפעיל אף את סניפי עכו וטבריה), מרחב ר"פ מרכז, הפועל בתל אביב, יפו וירושלים.
פעילותה העיקרית של החברה היא במסגרת המרחבים, המעניקים את השירותים לכלל דיירי החברה, שאינם דיירים המתגוררים ברכוש ר"פ. כל מרחב מפעיל מספר סניפים, ומשרדים עירוניים, בהן מתבצעת הפעילות השוטפת. המרחבים הם: מרחב הגליל המערבי, מרחב הגליל התחתון, מרחב הגליל העליון, מרחב חיפה שומרון, מרחב דן, מרחב לודים, מרחב השפלה, מרחב ירושלים ויו"ש, מרחב השרון, מרחב איילון, מרחב לכיש, מרחב באר שבע, מרחב נגב דרומי. בסך הכול מנהלת החברה כארבעים סניפים.
משנת 2006 מטפלת חברת עמידר בכל נושא הסיוע בשכר דירה הניתן על פי קריטריונים של משרד השיכון. השירות הזה ניתן אף הוא בכל רחבי המדינה.
בשנת 2015 זכתה עמידר במכרז משרד הבינוי והשיכון להפעלת סניפים להרשמה לפרויקט הממשלתי מחיר למשתכן ובשנת 2016 החלה בהפעלת סניפים אלו. נכון לספטמבר 2016 נרשמו דרך עמידר לפרויקטים אלו 8000 איש.
בספטמבר 2016 הודיעה עמידר על שינוי שם החברה ל- עמידר החדשה. באותו החודש אושר המיזוג של עמידר יחד עם חברת פרזות - לדיור ציבורי בירושלים. בשנת 2018 גייסה עמידר כמיליארד שקלים בהנפקת איגרות חוב, בכסף זה נרכשו כ-800 דירות.
בעלי תפקידים בחברה

בימיה הראשונים של החברה נקבע שהחברה תנוהל על ידי חמישה מנהלים בפועל: יעקב ריזר, מאיר הרטמן, גאורג לנדואר, זליג לוביאניקר נציג חברת שיכון וישעיהו פורדר נציג חברת רסקו, בפיקוח של ועד מנהל של 22 חברים שבראשה ישראל גולדשטיין וסגניו לוי אשכול ודוד הורוביץ. ריזר פרש תוך זמן קצר. במאי 1949 הצטרף שמואל אפשטיין להנהלת החברה והיה המזכיר הכללי של החברה עד תחילת 1953. גולדשטיין פרש באוגוסט 1949 ונציגי רסקו ושיכון פרשו בשנת 1950, כך שהרטמן ואפשטיין נותרו מנהלי החברה בפועל.
בעלי תפקידים בחברה > יו"ר מועצת המנהלים של עמידר

לוי אשכול (1949–1953)
גיורא יוספטל (1953–1955, 1960–1962)
גולדה מאיר (1955–1956)
מרדכי נמיר (1956–1959)
יוסף אלמוגי (1963–1965)
מרדכי בנטוב (1966)
זאב שרף (1970–1973)
יהושע רבינוביץ' (1974)
אברהם עופר (1974)
צבי אלדרוטי (1974)
אפרים בן-ארצי (1975–1977)
יעקב ניצן (1977–1982)
יהושע דוידוביץ' (1982–1986)
מיכאל קליינר (1986–1988)
מרדכי משעני (1990)
אורי שני (1990–1992)
יוסי גינוסר (1992–1996)
יצחק בן-דב (1996–2000)
אורן שחור (2000–2003)
דורון כהן (2005–2007)
דוד מגן מונסונגו (2008–-2011)
ירון קליין (2011–2014)
יצחק לקס (2014–2017)
איתמר בר-טוב (2018–2019)
יעקב אמסלם (2019-)
יאיר זילברשטיין
בעלי תפקידים בחברה > מנכ"לי החברה

אליעזר פרי (1953–1963)
אריה אורון (1963–1972)
צבי אלדרוטי (1972–1975)
אלברט לוי (1975–1986)
איתן סולמי (1988–1991)
יוסף מורנו (1990–1992)
עמוס רודין (1992–1995)
דוד חרמש (1998–1995)
יוסף שפר (1998 - 1999) (בפועל)
מוריס ניסן (1999)
עמיקם בן-צבי (1999–2001)
תמר הרטוב מיארה (2001–2005)
יעקב ברוש (2006–2014)
ראובן קפלן (2015–2018)
שאול גליקסברג (2019–2020)
קובי מלכין (2021-2021)
יגאל אהרוני (2022-2021)
אלי בן-מאיר (2024-נוכחי)
ראו גם

דיור ציבורי בישראל
מדיניות דיור
שיכון
הזכות לדיור
לקריאה נוספת

רחל פרימור ובני גבירצמן, הבית של המדינה, הוצאת חברת עמידר, 1999.
דב פטישי, קריה בצל אלונים: תולדות קריית טבעון, תל אביב: הוצאת צ'ריקובר, 1983, במיוחד עמ' 271–275.
ר' קלוש וי' לו-יון, "הבית הלאומי והבית האישי: תפקיד השיכון הציבורי בעיצוב המרחב", תיאוריה וביקורת 16 (אביב 2000), 153.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  עמידר: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  צבי וינשטיין, הדיור הציבורי בישראל ופרויקט שיקום השכונות, כתב עת "ביטחון סוציאלי" גיליון 94 - תמוז תשע"ד, יולי 2014
↑  "עמידר" החברה הלאומית לשיכון עולים בישראל, הצופה, 28 בינואר 1966
↑  יאיר קוטלר, שינויים במשרד השיכון, הארץ, 7 במאי 1963
↑  אירית מרק, אין דירות פנויות ועל כל דירה פנויה יש עשרות של מועמדים, אוגוסט 2012
↑  דוח תקופתי לשנת 2021
↑  פרסום דוח שנתי של מבקר המדינה - מאי 2022
1 2  תני גולדשטיין, מנכ"ל עמידר: במקום לפנות דיירים, תנו לי לבנות, באתר ynet, 15 באוקטובר 2010
↑  תשובת עמידר לפניית התנועה לחופש המידע, מרץ 2013
↑   נמרוד בוסו, עמידר 2013: חברת הדיור הממשלתית תובעת אחד מכל שישה מדייריה, באתר TheMarker‏, 12 באפריל 2013
↑  דוח הוועדה הציבורית לנושא הפינויים מדירות הדיור הציבורי (עמ' 12), באתר הכנסת
↑  אמיתי גזית, מספר הפולשים לדירות של הדיור הציבורי הוכפל בתוך 3 שנים, באתר כלכליסט, 7 באוקטובר 2021
↑  יעל דראל‏, חברת פרזות התמזגה עם עמידר: 100 דירות יירכשו בירושלים, באתר וואלה, 4 בדצמבר 2016
↑   גילי מלניצקי, מנכ"ל עמידר שאול גליקסברג: "נילחם בראשי ערים שמסרבים להקים דיור ציבורי", באתר TheMarker‏, 5 באוקטובר 2019
↑  40.000 דירות עד סוף 1950 , הַבֹּקֶר, 11 במרץ 1949
↑  כך על פי: משבר בהנהלת עמידר, הארץ, 31 במרץ 1949. הדברים מוכחשים ב-בתים מוכנים משוודיה יגיעו החודש, הַבֹּקֶר, 1 באפריל 1949, אך בהמשך רייזר אינו מופיע בין מנהלי החברה. ראו למשל: פגישת מנהלי "עמידר" עם ראש הממשלה, הארץ, 12 באפריל 1949
↑  בסולם הקריה, מעריב, 17 במאי 1949
↑  פקיד "עמידר" נאשם במעילה, חרות, 13 באוגוסט 1951
נציגי הסוכנות בעמידר, הארץ, 18 בפברואר 1953
↑  מנהלי ועובדי "עמידר" נפרדים מד"ר גולדשטיין, הארץ, 24 באוגוסט 1949
↑  הגישו התפטרותם מהנהלת "עמידר", דבר, 14 ביוני 1950
↑  שנתיים לשיכון היובל בפתח תקווה, על המשמר, 26 באוקטובר 1951
↑  האשמות חמורות נגד עמידר, חרות, 7 בינואר 1953
מחאה על פינוי אם וחמשת ילדיה מדירת עמידר באור יהודה, אוקטובר 2021
נחל דרגה

| --- | --- |

הקניון העליון של נחל דרגה
 מידע כללי
 יובלים:  נחל תקוע 
 שפך:  ים המלח 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל, מדינה פלסטינית 
  (למפת הר חברון מוגדלת) נחל דרגה(למפת הר חברון רגילה) נחל דרגה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל דרגה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל דרגה
 
מפת סימון שבילים של מרחב נחל דרגה
מראה בנחל
יעלים בנחל
ירידה בחבלים בנחל
חילוץ של יחידת חילוץ מגילות ים המלח בנחל
נַחַל דַּרְגָּה או דָרַגֵ'ה (בערבית: وادي الدرجة) הוא נחל אכזב, השוכן בצפון מדבר יהודה. בחלקו התיכון, בקטע הנקרא נחל משאש-מורבעת, נתגלו מערות מפלט מימי מרד בר כוכבא.
שם הנחל

שם הנחל המקובל מתורגם מהשם הערבי 'ואדי דרג'ה', שפירושו 'נחל המדרגה'. שם זה מתייחס למפלים הרבים, המעניקים לנחל מבנה מדורג. הבדואים מחלקים את הנחל לשלושה קטעים על פי המבנה הטופוגרפי של הנחל (להלן), ומכנים כל קטע בשם אחר:
הקטע העליון נקרא בפיהם ואדי תעאמרה (التعامرة), על שם השבט הבדואי ששוכן בסמוך לו;
הקטע התיכון מכונה ואדי אלמשאש (المشاش) - "נחל מי הגבינה" - מחשוף מי התהום בבור רדוד בקרקע, על שם מחשופי מי התהום שבו, או ואדי אלמורבעאת (المربعات) - נחל הריבועים, על שם פתחיהן המרובעים של המערות שעל מצוקיו;
הקטע התחתון מכונה בפשטות ואדי דָרַגֵ'ה (الدرجة), בשל המפלים הגבוהים המאפיינים אותו.
גאוגרפיה וטופוגרפיה

נחל דרגה נחשב לארוך בנחלי מדבר יהודה; אורכו מגיע לכ-43 קילומטרים, ושטח אגן הניקוז שלו משתרע על פני שטח של למעלה מ-230 קמ"ר. יובליו הרחוקים ביותר מתחילים בהרי חברון ובאזור הכפר זעתרה, שבפרברי בית לחם. יובלו העיקרי של הנחל הוא נחל תקוע, היורד מאזור היישוב תקוע, סמוך להרודיון, ומתחבר לקטע התיכון של נחל דרגה, סמוך למערות המפלט.
נחל דרגה נשפך לים המלח סמוך לקיבוץ מצפה שלם, בין נחל קדרון מצפון לנחל חצצון מדרום.
חלוקת נחל דרגה לשלושה קטעים שונים מתבססת על הבדלים טופוגרפיים ביניהם:
הקטע העליון כולל יובלים רבים, המשתלבים במסלע הרך של רום מדבר יהודה.
שני הקטעים הנמוכים יותר מאופיינים כקניונים בעלי אופי שונה:
הקניון העליון, המכונה 'משאש-מורבעת' חוצה את קמר תקוע במסלע קשה. אורכו כקילומטר וחצי, והוא מאופיין במדרגות נמוכות ובגבים גדולים, המתמלאים ממי השיטפונות.
הקניון התחתון, המכונה 'ואדי דרג'ה' חוצה את במת השוליים המזרחיים של מדבר יהודה, ויורד במצוק ההעתקים. קניון עמוק זה מתחיל שפך נחל תקוע לנחל דרגה, כארבעה קילומטרים בקו אווירי מחוף ים המלח. עקב הפיתולים הרבים המאפיינים קטע זה של הנחל, אורכו בפועל עולה על 12 קילומטרים. קטע קניון זה הוא העמוק ביותר בקניוני מדבר יהודה, והפרש הגובה בין תחילתו לסופו עולה על 500 מטרים. קניון זה הוא גם היחיד בקניוני מצוק ההעתקים, שאינו מאופיין במפלים גבוהים, אלא במדרגות יחסית נמוכות, עד כעשרה מטרים כל אחת. התחתרות נחל דרגה בקניון הצר של מצוק ההעתקים מאופיינת בשיטפונות עזים, עד כי לעיתים מגיעים המים לגובה של 20 מטרים ויותר. מי השיטפונות יצרו בנחל נקיקים צרים ועמוקים, וצנירים גדולים.
מערות מורבעת

הממצאים הארכאולוגיים החשובים ביותר שנתגלו בתוואי הנחל נמצאו במערות מורבעת. זהו כינויין של שלוש מערות קרסטיות בעלות פתחים מרובעים, השוכנות ברום מצוקי קניון משאש, בחלקו התיכון של נחל דרגה.
בשנת 1951 מצאו בדואים תושבי האזור חפצים וכלים עתיקים במערות. למקום הוזעק הארכאולוג הצרפתי רולאן דה וו, שחפר במערות ובסביבתן במשך כשנה. הוא חשף ממצאים שלימדו על מגורים במערות החל מהתקופה הכלכוליתית עד להתקופה הערבית. הממצאים המשמעותיים ביותר היו אגרות וכלים מימי מרד בר כוכבא, שלימדו שהמערות היו מערות מפלט מתקופת מרד בר כוכבא.
האגרות הועברו למוזיאון רוקפלר בירושלים, וב-1967 הועברו למוזיאון ישראל.
צומח

צמחיית הנחל אופיינית לקניוני מדבר יהודה, וכוללת בין היתר אזוביון, שכרון המדבר, צלף, מציץ סורי, כתלה חריפה, זוגן, קזוח עקום ואספרג. בקניון העליון צומח גם שרביטן מצוי, האופייני לבתי גידול בחבל הים תיכוני. בתקופת הסתיו מלא ערוץ הנחל בחצבים, שפקעותיהם ועליהם נותרים ירוקים ורעננים כמה חודשים לאחר התייבשות הגבעול.
תצורת משאש

הקטע התיכון של נחל דרגה העניק את שמו לתצורה הגאולוגית 'משאש' הנפוצה מאוד במדבר יהודה, ומרכיבה את רוב מסלע נחל דרגה. תצורת משאש הורבדה בתקופת הפלאוקן והיא מאופיינת בשכבות סלעי קירטון שביניהן כמה רובדי צור כהים וקשים.
רוב שטחו של מדבר יהודה בנוי מסלע קירטון, שהוא המרכיב העיקרי בשלוש התצורות הגאולוגיות הבולטות בו: העליונה מביניהן היא תצורת ע'רב-טאקיה (غرب-طاقية) או תצורת חתרורים; השנייה היא תצורת משאש, והתחתונה היא תצורת מנוחה. התצורה העליונה מעורבת מסלעים שונים; תצורת משאש כוללת כאמור קירטון וצור, ותצורת מנוחה בנויה מקירטון בלבד. השילוב בין הקירטון הרך והצור הקשה הוא שהקנה לנחל דרגה את המראה המעורב, המורכב מגבעות עגולות מחד, ומקניונים צרים מאידך.