אלי כהן (רופא)
קורות חיים

אלי כהן נולד בצפת לאביו סלים כהן, דור שישי בצפת, אשר היה מרפא שיניים וצלם, ולאמו, לטיפה כהן לבית הררי, מורה בבית ספר אליאנס בצפת, ילידת ירושלים. אלי בכור לאחיו סמי, פרופסור למשפטים באוניברסיטת קולומביה בניו-יורק ולאחיותיו, פנינה, רוקחת שסיימה לימודיה בביירות וויקטוריה עקרת בית. הסבא-רבא של אלי, יצחק שלום כהן, שנודע בכינויו "אבו גרשון", עלה בשנות ה-40 של המאה ה-19 מפרס והתיישב בצפת.
בילדותו בצפת למד בחֵיידֶר ובבית ספר היסודי אליאנס. כמצטיין נשלח בשנת 1920 על ידי כי"ח לבית ספר אליאנס בפריז שם הוסמך כמורה ובשנת 1925 הוצב כמורה לעברית באליאנס דמשק. מרד הדרוזים האלים באותה שנה גרם לו לחזור לצפת ולשנות מקצוע. בשנת 1926 התקבל ללימודי רפואה באוניברסיטה האמריקאית בביירות. בהיותו בחופשת מולדת במהלך מאורעות תרפ"ט הותקף בית הוריו על ידי ערבים חלקם שכנים. הוא ואביו בלמו במו ידיהם את הפורעים כאשר שאר בני הבית התחבאו בקומה העליונה. שניהם נפצעו מדקירות רבות והבית נשרף לחלוטין. שני אחיו הקטנים, סמי שהיה בן 5 בעת הפרעות ופנינה בת 12, שהוחבאו בתוך ארון מתכת יצאו מהפרעות עם טראומות קשות אשר בעקבותיהן היגרו שניהם עם התבגרותם לניו-יורק.
.
בשנת 1931 הוסמך כהן כרופא וחזר לצפת. בעידוד רופאי בית החולים הדסה בצפת הוא פתח מרפאה פרטית והיה אז לרופא היהודי הפרטי היחיד (מחוץ לבית החולים) בעיר לצד כמה רופאים ערבים, שימש כפנימאי, כירורג, אורתופד ובשעת הדחק גם מיילד.
בשנת 1941 התגייס לצבא הבריטי והוצב כמפקד בית החולים הצבאי בדרגת מייג'ור באלכסנדריה במצרים, בית חולים שטיפל בחיילים שנפגעו בקרב אל-עלמיין הראשון ובקרב אל-עלמיין השני.
לאחר שחרורו בתחילת 1946 חזר לצפת ונישא לעליזה לבית טולידאנו, גננת במקצועה ילידת 1922 טבריה, אחייניתו של שר הדתות יעקב משה טולידאנו. עליזה פעלה בצפת במוסדות התנדבותיים כמו ויצו, רוטרי, איל"ן וידידי המרכז הרפואי זיו.
כצאצאית למגורשי ספרד, ביום העצמאות בשנת 1992 הדליקה משואה בהר הרצל במלאת 500 שנה לגירוש ספרד.
במהלך קרבות מלחמת העצמאות בצפת התבקש כהן מפעם לפעם על ידי משפחות ערביות להמשיך ולטפל בהן והוא נענה. שומרים ערבים הוצמדו אליו כאשר חצה את הקווים והוא הלך ללא פחד לבתי ערבים לטפל בחוליו. במהלך המלחמה, על מנת להשיג שליטה טובה בהגנת צפת, העיר חולקה לשישה קטעים כאשר בכל קטע הוקמו בנקודות התורפה עמדות סטטיות. אחת העמדות נקראה 'עמדת בית ד”ר כהן' והייתה צמודה לגרם המדרגות שהפריד בין הרבעים. מול הבית, במרחק של כחמישה עשר מטר, הייתה עמדה ערבית ועם תחילת מעשי האיבה השכנים פוצצו את העמדה. באזור זה התחולל הקרב הקשה לבלימת ההתקפה על הרובע היהודי מכיוון השוק והמסגד (ראה: הקרב על צפת). ב-7 במאי החל צבא ההצלה של קאוקג'י להפגיז את העיר בתותחים, דבר שעורר פאניקה וחרדה בקרב תושבי הרובע היהודי, וחלקם אשר סברו כי אין שום סיכוי לנצח בקרב, ביקשו מאלעד פלד להיכנע. לדברי פלד, במקביל לדרישה להיכנע, הציע אחד מתושבי הרובע היהודי, ד"ר אלי סלים כהן, שהיה בקשרים עם הערבים, לתווך בין הקהילה היהודית לקהילה הערבית. הוא אמר כי אם ההגנה והאצ"ל יעזבו את העיר יוכלו יהודי צפת תושבי העיר הוותיקים להגיע לידי הבנה גמורה עם שכניהם.
אלי כהן טיפל במשך 50 שנה בצפת וברחבי הגליל העליון ביהודים, ערבים, דרוזים וצ'רקסים גם תוך כדי מלחמת השחרור ולאחריה, כולל במשפחתו של אבו מאזן עד אשר ברחה בשנת 1948 ובראש העדה הדרוזית, השייח' אמין טריף.
תוך כדי העיסוק ברפואה, לאחר קרבות מלחמת העצמאות, התנדב אלי לפעילות ציבורית ונבחר למועצת העיר צפת. היה סגנו של ראש העיר הראשון פדהצור ויחד אתו קיבל בצפת בשנים 1952–1953 את נשיא המדינה יצחק בן צבי ואת המועמד לנשיאות ארצות הברית מושל אילינוי עדלי סטיבנסון.
לאלי ועליזה נולדו ארבעה ילדים. אילן בשנת 1947, היה מנכ"ל עיריית ירושלים ומנהל מוזיאון ארץ ישראל בתל אביב. שלומי, שיולד בבית על ידי אביו תוך כדי הקרבות בצפת בשנת 1948, יועץ כלכלי ובעל טור בגלובס במשך עשרות שנים, נפצע קשה בפשיטה על כפר חלתא במלחמת ההתשה בלבנון. ניסו, נולד בשנת 1954 ונפטר ממחלה קשה בשנת 2011, היה מג"ד הנדסה במילואים, בוגר החוג לקולנוע באוניברסיטת תל אביב, הקים וניהל את חברת יחסי הציבור "כותרת". עופרה, נולדה בשנת 1956, מורה במקצועה, היחידה מבין האחים המתגוררת בצפת.