stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הסגנון הבין-לאומי
מאפייני הסגנון

הסגנון השתנה מארץ לארץ והושפע מאדריכלים שונים שלא בהכרח למדו או לימדו בבית ספר הבאוהאוס (כגון לה קורבוזיה בצרפת, פרנק לויד רייט בארצות הברית, קונסטנטין מלניקוב בברית המועצות, חריט ריטוולד בהולנד, אדולף לוס באוסטריה, אריך מנדלסון בגרמניה ורבים אחרים) אולם היו לו מספר מאפיינים עיקריים:
העדפת הפונקציונליות על העיטוריות והנוי והעדר מוחלט של הדבקת קישוטים שאינם הכרחיים על הבניין. המבנה בסגנון הבינ"ל צריך היה להתאים לחלוטין ליעודו, פשוט לבניה, ולהימנע מכל סממן של עושר או גאוותנות.
מסת המבנה (צורתו הנפחית) הייתה מורכבת למדי, בשונה מהקופסאות המקושטות של הסגנון האקלקטי, ואפשרה לבניין לעמוד כ"אובייקט" במרכז המגרש, באופן שניתן להסתובב סביבו ולראות את כל חזיתותיו. המסה עצמה הורכבה בעיקר מנפחים גאומטריים פשוטים: קובייה, תיבה, גליל ולעיתים רחוקות יותר גם מנסרה משולשת. בישראל ניתן לראות הבדל בין האדריכלות בסגנון הבינ"ל שיצרה קבוצת האדריכלים הירושלמית (מנדלסון, קרקואר, קאופמן, ילין ואחרים) אשר הרבו לעסוק בקומפוזיציות נפחיות מורכבות, לבין האדריכלים שמרכז פעילותם היה בת"א (רכטר, שרון, כרמי, נויפלד, אברבוך ואחרים) שעסקו בכך הרבה פחות.
הדגשה של הקווים האופקיים במרבית חלקי הבניין, במיוחד על ידי שימוש בחלונות סרט אופקיים, שנמשכו לעיתים מקצה אחד של החזית ועד הקצה השני. בישראל, השימוש בחלונות סרט היה פחות נפוץ ומקובל מאשר באירופה, ואת הדגשת האופקיות ביצעו בעיקר תוך שימוש במרפסות פתוחות. אדריכלי ארץ ישראל העדיפו מרפסות רחבות, ולעיתים גם מרפסות מתעגלות, כדי שהן תטלנה צל על הקירות החיצוניים של המבנה, וכך תמנענה את התחממותם של הקירות ושל החדרים הפנימיים.
אלמנט ייחודי לבנייה הארץ ישראלית: קירות "סינר" המצלים על המרפסות מפני השמש, ופתחי אוורור המאפשרים כניסת משבי רוח אל המרפסת.
חלונות "מד חום" (אנכיים) בחדר המדרגות. חלונות אלה נוצרו בהשפעת האדריכלות הסובייטית של שנות העשרים שהעניקה כבוד דווקא לחלקים ה"משרתים" של הבניין, ובעיקר לחדרי המדרגות. שימוש זה בחלונות גדולים בחדרי המדרגות היווה מעין "מוטיב קישוטי" בבניני הסגנון הבין-לאומי, וניתן לראות הרבה מאוד יצירתיות ושונות בעיצובם. החלונות הללו מהווים, במרבית המבנים, שבירה של הזרימה האופקית והחדרה של מוטיב אנכי בודד.
העדר סימטריה בין חלקי הבניין. הבניין אמור להיות פונקציונלי. אדריכלי הבאוהאוס האמינו כי הסימטריה משרתת את האדריכל ולא את המתגוררים במבנה.
מאפייני אונייה - חלונות עגולים ומרפסות דמויות סיפון של אונייה. הסגנון הבין-לאומי נועד להתאים לכל חלקי כדור הארץ ולכל הערים בה. מאפיין האונייה הוא מאפיין המזוהה בכל העולם ולא מיוחס לעיר מסוימת או לתרבות מסוימת.
בהתאם לרעיונותיו של לה קורבוזיה הוקמו בתים רבים מעל קומת עמודים, שאפשרה לחלל הפתוח לזרום לא רק סביב המבנה, אלא גם דרכו.
רעיון נוסף של לה קורבוזיה שזכה לביטוי בולט באדריכלות הבין-לאומית היה הגג השטוח, המשמש לצרכים חברתיים. בישראל הרעיון הזה היה יותר סמלי מאשר שימושי, ולמרות בנייתם של גגונים או פרגולות על הגגות כמעט שלא נעשה שימוש אמיתי במשטחי הגגות.
אלמנט אופייני מאוד לאדריכלות הבינ"ל הם גגוני הבטון הפשוטים מעל החלונות והמרפסות. בארץ ישראל השימוש בגגונים לבש, במבנים רבים, אופי קישוטי - והם הפכו עד מהרה להיות אלמנטים עיצוביים יותר מאשר שימושיים. במבנים לא מעטים בתל אביב ניתן לראות גגונים אנכיים, או גגונים שאין מתחתם חלון או פתח, ואפילו גגונים על חזיתות צפוניות, היכן שאין בכלל בעיה של קרינת שמש.
ראו גם

אדריכלות מודרנית
מטבח פרנקפורט
אדריכלות ישראלית
רגיונליזם ביקורתי
הסגנון הבין-לאומי בארץ ישראל
לקריאה נוספת

מיכאל לוין, עיר לבנה - אדריכלות הסגנון הבין-לאומי בישראל, בהוצאת מוזיאון תל אביב, 1984.
תל אביב ותכנון מודרני, מאת אדר' נחום כהן. Architecture.org.il
הערות שוליים

↑  ‏"Form Follows Function" - משפט שטבע האדריכל האמריקאי לואיס סאליבאן אשר הפך למוטו מרכזי באדריכלות המודרנית.
בניין סיגראם בניו יורק תוכנן על ידי לודוויג מיס ון דר רוהה ופיליפ ג'ונסון
תחנת הכוח הראשונה של חיפה שהוקמה ב-1925. תוכננה בהשראת הסגנון הבין-לאומי לפי הצעות של אריך מנדלסון וריכרד קאופמן
בית אנגל ברוטשילד 84, שתוכנן בשנת 1933 על ידי האדריכל זאב רכטר, מהווה דוגמה מובהקת לבית בסגנון הבין-לאומי בתל אביב
העבודה-גשר

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל
 מייסד:  עמיר פרץ אורלי לוי-אבקסיס
 מנהיגים:  עמיר פרץ
 מזכיר כללי:  ערן חרמוני
 תקופת הפעילות:  18 ביולי 2019 – 23 במרץ 2020 (250 ימים)
 אפיון:  סיעת מרכז שמאל חברתית-כלכלית
 אידאולוגיות:  ציונות   סוציאליזם דמוקרטי  מדינת רווחה   פתרון שתי המדינות
 כנסות:  22
 אותיות:  אמת
 נוצרה מתוך:  מפלגת העבודה גשר
 התמזגה לתוך:  העבודה-גשר-מרצ
 מטה:  יגאל אלון 53, תל אביב
 מיקום במפה הפוליטית:  מרכז שמאל
 צבעים רשמיים:  אדום ושחור
 havoda.org.il
העבודה–גשר הייתה רשימה משותפת למפלגות העבודה וגשר לבחירות לכנסת העשרים ושתיים. הרשימה דגלה בסוציאל-דמוקרטיה ובמיסוי פרוגרסיבי והייתה בעלת מצע חברתי-כלכלי ברובו.
הקמה

ב-18 ביולי 2019 הודיעו עמיר פרץ, יושב ראש העבודה, ואורלי לוי-אבקסיס, יושבת ראש גשר, על ריצה משותפת בבחירות. פרץ החליט כי הרשימה לא תתאחד עם מפלגות נוספות. בנוסף הודיע שלא יצטרף לממשלת נתניהו ושימליץ לנשיא על בני גנץ כמועמד להרכבת הממשלה.
סתיו שפיר פרשה ממפלגת העבודה והצטרפה לרשימת המחנה הדמוקרטי כיו"ר רשימת התנועה הירוקה, לצד יעל כהן פארן. גם יפעת ביטון מגשר עזבה למפלגת ישראל דמוקרטית. חברי הכנסת שלי יחימוביץ', אבי גבאי וטל רוסו הודיעו שיפרשו מפעילות פוליטית.
באוגוסט 2019 גילח עמיר פרץ את שפמו לאחר 47 שנים. הוא הסביר שעשה זאת כדי להבהיר שמפלגתו ומפלגת גשר בראשות אורלי לוי לא ישבו יחד עם נתניהו בממשלה בשום מצב: "החלטתי להסיר את השפם כדי שכל עם ישראל יבין בדיוק מה שאני אומר ויוכל לקרוא את שפתיי – לא אשב עם ביבי".
בבחירות לכנסת ה-22 זכתה הרשימה בשישה מנדטים.
ב-13 בינואר לקראת הבחירות לכנסת ה-23, החליטה העבודה-גשר לרוץ ברשימה משותפת יחד עם מרצ. הרשימות קבעו כי יפרדו לסיעות נפרדות, מיד לאחר הבחירות לכן מדובר כבלוק טכני בלבד. עמיר פרץ ואורלי לוי-אבקסיס מוקמו במקומות הראשון והשני בהתאמה בבלוק המשותף, כאשר שאר חברי מרצ והעבודה משולבים בעשיריה הראשונה כזוגות באופן שווה. הרשימה המשותפת רצה עם הפתק "אמת".
מיד אחרי הבחירות ועל רקע מחלוקת סביב האפשרות של ממשלת מיעוט בתמיכת הרשימה המשותפת, התפצלה גשר לסיעה נפרדת, ובכך שיתוף הפעולה חדל להתקיים.
עקרונות

מצע הרשימה הוא חברתי-כלכלי ברובו והיא דוגלת בערכי שמאל חברתיים מובהקים בתחומי הדיור, הכלכלה, הבריאות והחינוך. הרשימה מציעה מתן סיוע לשכבות החלשות וחיזוק הפריפריה. במישור המדיני-ביטחוני הסיעה מאמינה בפתרון שתי המדינות.
עמיר פרץ, יו"ר מפלגת העבודה
אורלי לוי-אבקסיס, יו"ר מפלגת גשר
תוצאות בחירות

| בחירות | מנהיג | קולות | אחוז | מושבים | +/- | קואליציה/אופוזיציה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ספטמבר 2019 | עמיר פרץ | 212,782 (#8) | 4.80 | 6 / 120 | 0 | בחירות בזק |
חברי כנסת

רשימת חברי המפלגה אשר נחברו ונכנסו לכנסת העשרים ושתיים:

מקרא:      העבודה,      גשר
עמיר פרץ
אורלי לוי-אבקסיס
איציק שמולי
מרב מיכאלי
עמר בר-לב
רויטל סויד
הערות שוליים

↑  לעקרונות ההסכם של מפלגת העבודה עם מפלגת "גשר", באתר מפלגת העבודה
↑  יובל קרני, שריונים ושם חדש: ההסכם בין אורלי לוי-אבקסיס לעמיר פרץ, באתר ynet, 18 ביולי 2019
↑  טל שניידר, ‏ריד מיי ליפס: מה עשה עמיר פרץ כדי שיבינו שלא ישב עם נתניהו?, באתר גלובס, 25 באוגוסט 2019
↑  עמית סגל, ‏עמיר פרץ הוריד את השפם והצהיר: קראו את שפתיי, באתר ‏מאקו‏, 25 באוגוסט 2019
↑  אריק בנדר, ‏הוועידות של העבודה ומרצ אישרו ברוב קולות את האיחוד בשמאל, באתר מעריב אונליין, 14 בינואר 2020
↑  רשימת מועמדים: העבודה - גשר, באתר bechirot22.bechirot.gov.il
| סיעות הכנסת העשרים ושתיים |
| --- | --- | --- |
|  | הליכוד (הליכוד, כולנו) • כחול לבן (חוסן לישראל, יש עתיד, תל"ם) • הרשימה המשותפת (חד"ש, בל"ד, תע"ל, רע"מ) • ש"ס • ישראל ביתנו • יהדות התורה (אגודת ישראל, דגל התורה) • ימינה (הימין החדש, הבית היהודי האיחוד הלאומי – תקומה) • העבודה-גשר (העבודה, גשר) • המחנה הדמוקרטי (מרצ, התנועה הירוקה, ישראל דמוקרטית) |  |
| רשימות שהתמודדו בבחירות לכנסת העשרים ושתיים |
| --- | --- | --- |
| מיוצגות בכנסת ה-21 | הליכוד (כ-הליכוד וכולנו) • כחול לבן • העבודה-גשר (כ-העבודה) • הרשימה המשותפת (כ-רע"מ-בל"ד וחד"ש-תע"ל) • ימינה (כ-איחוד מפלגות הימין)  • ש"ס • ישראל ביתנו • יהדות התורה • המחנה הדמוקרטי (כ-מרצ) |  |
| לא מיוצגות בכנסת ה-21 | עוצמה יהודית (פרשה מאיחוד מפלגות הימין) • אדום לבן הבלתי משוחדים • איחוד בני הברית • דעם • האחדות העממית • הגוש התנ"כי • הדמוקראטורה • הימין החילוני • הפיראטים • זכויותינו בקולנו • כבוד האדם • כראמה ומוסאוא – כבוד ושוויון • מנהיגות חברתית • מתקדמת • סדר חדש • עוצמה כלכלית • צדק • צומת • צפון • קמ"ה |  |
רשימות המועמדים לכנסת - באתר הכנסת • מפלגות בישראל • הכנסת • פוליטיקה של ישראל
הנרי סטיוארט, לורד דרנלי

הנרי סטיוארט, לורד דרנלי (7 בדצמבר 1545 - 10 בפברואר 1567), היה בעלה של מלכת סקוטלנד מ-1565 עד הירצחו ב-1567.
אמו של הנרי, מרגרט דאגלס, הייתה בתם של אלמנת ג'יימס הרביעי, מלך סקוטלנד, מרגרט טיודור וארצ'יבלד דאגלס, רוזן אנגוס. בשנת 1565, נישא הנרי לבת דודו למחצה מרי, מלכת הסקוטים, בתו של ג'יימס החמישי, מלך סקוטלנד.
אביו של הנרי, מתיו סטיוארט, רוזן לנוקס הרביעי, היה חבר בענף דרנלי של בית סטיוארט. לנוקס היה צאצא של ג'יימס השני, מלך סקוטלנד, ובכך הוא נחשב כיורש עצר מותנה של מרי. כך הנרי היה קשור לאשתו מרי לא רק מצד אמו אלא גם מצד אביו, ובגלל הקשר הזה יורשיה של מרי נשארו חלק מבית סטיוארט.
בנם של הנרי ומרי סטיוארט, ג'יימס השישי, מלך סקוטלנד, ירש את הכתר האנגלי לאחר מותה של אליזבת הראשונה והפך לג'יימס הראשון, מלך אנגליה.
שנותיו המוקדמות

דרנלי נולד בשנת 1545, בלידס, במערב יורקשייר, אנגליה. באמצעות הוריו היו לו טענות הן לכס הסקוטי והן לכס האנגלי, כצאצא הן של ג'יימס השני, מלך סקוטלנד והן של הנרי השביעי, מלך אנגליה.
אביו של דרנלי, רוזן לנוקס, הוכרז אשם בבגידה בסקוטלנד על הזדהותו עם אנגליה במרד החיזור הגס נגד מארי דה גיז והעוצר הסקוטי ארן, ועיזבונותיו הולאמו בשנת 1545. לנוקס חי בגלות באנגליה במשך 22 שנה, וחזר לסקוטלנד רק ב-1564. אמו של דרנלי, מרגרט דאגלס, עזבה את סקוטלנד עם אמה כבר ב-1528.
הנרי התחנך וגדל כראוי למעמדו וזכויות הירושה שלו. הוא השיג בקיאות בלטינית ולמד לדבר גאלית, אנגלית וצרפתית. הוא הצטיין בשירה, בנגינה בלאוטה, ובריקודים. אחד ממוריו היה המלומד הסקוטי, ג'ון אלדר, שצידד באיחוד האנגלו-סקוטי על ידי נישואיהם האפשריים של אדוארד, נסיך ויילס ומרי, מלכת הסקוטים (לימים אשתו שלו), ואף ביטא את דעותיו במכתב להנרי השמיני בשנת 1543.
הנרי היה חזק ואתלטי, פרש טוב וחובב ציד. ב-1554, בגיל 9, שלח מכתב למרי הראשונה, מלכת אנגליה ובו הזכיר דרמה שחיבר בשם "אוטופיה בהירה".
משבר לנוקס

"משבר לנוקס" היה דילמה פוליטית באנגליה אשר נבעה משאיפות המלוכה של משפחת לנוקס: אביו של הנרי, רוזן לנוקס, היה השלישי בתור בסדר הירושה לכס המלוכה הסקוטי, ואשתו, מרגרט דאגלס, הייתה נכדתו של הנרי השביעי משפחת לנוקס היו קתולים, ולפיכך ייצגו אלטרנטיבה מונרכית לאליזבת הראשונה, מלכת אנגליה הפרוטסטנטית.
כאשר אנרי השני, מלך צרפת נפטר ביולי 1559, הגיעו לנוקס ורעייתו לחצר המלוכה הצרפתי כדי לברך את פרנסואה השני, מלך צרפת על הכתרתו ולבקש מרעייתו, מרי, מלכת הסקוטים, לשקם את מעמדו של לנוקס. התוכנית של לנוקס הייתה לפנות ישירות אל מלכת הסקוטים הצעירה מעל ראשם של אליזבת ובית גיז אך מרי, מצידה, לא החזירה ללנוקס את הרוזנות הסקוטית שלו, אם כי העניקה לו 1000 זהובים והזמינה אותו להכתרה שלה.
בחקירתו במצודת לונדון בפברואר 1562, חשף פרנסיס יאקסלי, פקידו של ויליאם ססיל אשר נחשד בריגול, כי חלק ממשימותיו נועדו להסדיר את הנישואים של מרי, מלכת הסקוטים עם הנרי מאחר שדתו הקתולית ומוצאו נחשבו ליתרון בסדר הירושה הן לכס המלוכה הסקוטי והן לכס המלוכה האנגלי. בעקבות עדות זו נעצרו בני משפחת לנוקס.
על אף שהאיום מצד משפחת לנוקס לא נכחד, החליטה אליזבת לא להרשיע את המשפחה בבגידה ולא עשתה צעדים כדי לבטל את טענת מרגרט לכתר או לפעול נגד הלגיטימיות שלה. משפחת לנוקס שוחררה בפברואר 1563, ובתוך כמה חודשים, התקבלה שוב בחצר המלוכה האנגלית.
בספטמבר 1564, החזיר הפרלמנט הסקוטי לרוזן מלנוקס, את עיזבונותו ותאריו והוא שב למולדתו.
נישואים למלכת סקוטלנד

בפברואר 1565 עזב הנרי את לונדון לאדינבורו. ב-17 בחודש הוא הציג את עצמו בפני מרי בטירת וומיס שבפייף. ג'יימס מלוויל מהאילי העיד כי "הוד מלכותה בחנה אותו היטב במבטה, והעירה כי הוא היה האיש הבריא והיפה ביותר שהיא אי פעם ראתה". לאחר ביקור קצר אצל אביו בדאנקלד, חזר הנרי לחצר המלכות של מרי בהולירוד ב -24 בפברואר. למחרת הוא שמע את דרשתו של המטיף ג'ון נוקס, ורקד גוליארד עם מרי בערב. מכאן ואילך, בילה באופן קבוע בחברתה.
הנרי סטיוארט היה בן דוד מדרגה ראשונה של רעייתו מרי סטיוארט, באמצעות סבתם המשותפת, מרגרט טיודור, שבזכותה הן הנרי והן מרי דורגו גבוה בסדר הירושה לכס המלוכה האנגלי. הנרי סטיוארט היה גם צאצא של ג'יימס השני, מלך סקוטלנד ובזכותו דורג גבוה גם בסדר הירושה הן לכס המלוכה הסקוטי והיה למעשה יורש עצר מותנה של מרי.
ב-4 ביוני 1565, התכנסה המועצה המלכותית באנגליה כדי לדון בסכנות הנובעות מהנישואים הממשמשים ובאים. אחת ההחלטות שלהם הייתה לפייס את ליידי קתרין גריי, אחותה של ג'יין גריי, טוענת נוספת לכתר האנגלי, מאחר שנישואים אלו חיזקו את מעמדה של מלכת הסקוטים כיורשת פוטנציאלית לאליזבת. מרי, בתגובה, שלחה את ג'ון היי, קומנדטור בלמרינו, לדבר עם אליזבת. מלכת אנגליה דרשה את שובו של דרנלי לארצה תוך שהיא מבטאת מפורשות בפני ג'ון היי את אי שביעות רצונה מהאיחוד המיועד.
ב-22 ביולי הפך הנרי סטיוארט לדוכס אולבני במנזר הולירוד והכרזות נישואין (אנ') נקראו בקהילת קנונגייט. ב-28 ביולי נתלה כרוז במרכז אדינבורו אשר בישר כי השלטון יהיה מעתה בשמם המשותף של מלך ומלכת סקוטלנד, ובכך השווה את מעמדו של הנרי לזה של מרי. הכרזה זו אושרה בהוצאת מחזור חדש של מטבעות כסף על שם הנרי ומרי.
ב-29 ביולי 1565 נערך טקס הנישואין בקפלה הפרטית של מרי בהולירוד כטקס קתולי לכל דבר. עבור הנרי, אשר גודל כקתולי אך בהמשך הושפע על ידי הפרוטסטנטיות, זה היה הביקור האחרון במקום, שכן מאז לא התלווה למרי למיסה.
התנכרות

זמן קצר לאחר נישואיהם, נעשתה מרי מודעת לאופיו השחצני, היהיר והלא מהימן של בעלה, אשר איימו על שלום המדינה. הנרי לא היה פופולרי בקרב האצילים האחרים אשר סבלו ממנו פרצי זעם, שהחמירו עקב בעיות השתייה שלו. מרי סירבה להעניק לו את כתר הנישואין(אנ') אשר היה הופך אותו ליורש העצר, אם היא תמות ערירית. באוגוסט 1565, פחות מחודש אחרי החתונה, ויליאם ססיל שמע כי חוצפתו של דרנלי הביאה להרחקתו של אביו, הרוזן מלנוקס, מחצר המלוכה הסקוטית. עם כל זאת, באותה תקופה נכנסה המלכה הסקוטית להריון.
ב-9 במרץ 1566 נרצח מזכירה האישי של מרי, דייוויד ריציו כאשר נדקר 56 פעמים על ידי הנרי וחבריו בנוכחות המלכה, שהייתה אז בחודש השביעי להריונה. לדברי הדיפלומטים האנגלים תומאס רנדולף והרוזן בדפורד, רצח ריציו (שנחשד כמאהבה של מרי ואביו האמיתי של בנה שטרם נולד) היה חלק מתוכניתו של הנרי לכפות על מרי לוותר על כתר הנישואין (אנ'). הנרי גם עשה עסקה עם בעלי בריתו שנועדה לקדם את טענתו לכתר הנישואין בפרלמנט של סקוטלנד בתמורה להשבת האדמות ותאריהם.
כאשר השגריר הספרדי בפריז שמע את החדשות, השמועות היו כי הנרי "רצח את אשתו, החזיר את הכופרים הגולים, ותפס את המלוכה". עם זאת, ב -20 במרץ, הנרי פרסם הצהרה המכחישה כל ידע או מעורבות לרצח ריציו. מרי כבר לא נתנה אמון בבעלה, וגינתה אותו. ב-27 במרץ, הרוזן מורטון ולורד רות'בן, שהיו שניהם נוכחים ברצח ונמלטו לאנגליה, כתבו לססיל וטענו כי הנרי, בקנאתו ושנאתו לריציו, הוא אשר יזם את תוכנית הרצח וגייס אותם.
לידת בנו ג'יימס

בנם היחיד של הנרי ומרי סטיוארט, ג'יימס, נולד ב-19 ביוני 1566 בטירת אדינבורו. הוא הוטבל כ"צ'ארלס ג'יימס" ב-17 בדצמבר 1566 בטקס קתולי שנערך בטירת סטירלינג. סנדקיו היו שארל התשיעי, מלך צרפת, אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה ואמנואלה פיליברטו, דוכס סבויה. מרי סירבה לתת לארכיבישוף של סנט אנדרוס, לירוק בפיו של הרך הנולד, כנהוג.
בעקבות לידת ג'יימס, שאלת ירושת כסאה של מרי נפתרה. בסוף 1566 ובתחילת 1567, נראה היה כי בני הזוג סטיוארט התקרבו לפיוס מאחר שהמלכה החלה לפקוד את מגורי בעלה לעיתים קרובות יותר. לעומתה, עקב התנהגותו הלא יציבה, המשיך הנרי לנכר רבים שיכלו להיות תומכיו. התעקשותו לקבל את כתר הנישואין (אנ') הייתה עדיין מקור לתסכול בנישואיו.
מותו

דרנלי נרצח שמונה חודשים אחרי הלידה של ג'יימס. ב-9 בפברואר 1567, התגלו גופתו וגופת משרתו בשדה קירק או באדינבורו, שם שהו.
בשבועות שקדמו למותו, הנרי התאושש מהתקף של אבעבועות שחורות (או, כפי ששוער, מעגבת). אבעבועות הופיעו על פניו ועל גופו. הוא נשאר עם משפחתו בגלאזגו, אך מרי העבירה אותו כדי להחלים לאכסניה הישנה בשדה קירק או, הנמצאת במרחק הליכה קצר מארמון הולירוד – מתוך כוונה לשלבו בחצר המלוכה שוב. ב-9 בפברואר 1567, לפנות בוקר, הרעידו שני פיצוצים את אחוזת שדה קירק או. פיצוצים אלה יוחסו אחר כך לשתי חביות אבק שרפה שהונחו בחדר קטן הנמצא קומה מתחת לחדרו של הנרי. גופתו וגופת משרתו, נמצאו מחוץ לחדר, מוקפים גלימה, פגיון, כיסא ומעיל. הנרי נמצא לבוש בכתונת הלילה שלו, דבר המצביע כי ברח בחיפזון מחדרו. לאחר בדיקה נוספת, לא נמצאו על הגופות סימנים לפציעות שנגרמו ישירות מהפיצוץ. נקבע כי השניים נהרגו לאחר הפיצוץ כתוצאה מחנק.
לאחר הרצח

החשד לרצח הנרי נפל במהירות על הרוזן בות'וול ותומכיו, בעיקר ארצ'יבלד דאגלס, כומר דאגלס, אשר נעליו נמצאו בזירת האירוע, ועל מרי, מלכת הסקוטים עצמה. בות'וול נחשד כבעל שאיפות לכס המלכות, והקשר ההדוק שלו עם המלכה הוליד שמועות על פרשת אהבים בין השניים. הדבר נחשב כמניע לרצח בעזרת ידידיו האצילים ובאישור המלכה שלא ראתה דרך אחרת להפטר מבעלה.
זמן קצר לאחר מותו של הנרי, בות'וול ומרי נראו עוזבים את אדינבורו יחד. על פי אחת הגרסאות, בות'וול חטף את המלכה, לקח אותה לטירת דאנבר, ואנס אותה. לעומת זאת, גרסה אחרת טוענת כי מרי שיתפה פעולה בחפץ לב בחטיפה, והאונס הומצא כדי למנוע הרס של כבודה והמוניטין שלה עקב נישואיה לאיש אשר נחשד ברצח בעלה. מרי הרתה לאחר מכן תאומים לבות'וול אך הפילה אותם.
החשדות כי מרי סטיוארט שיתפה פעולה עם הקושרים במותו של בעלה או לא נקטה כל פעולה כדי למנוע את מותו היו גורמי מפתח בהידרדרות שהובילה לאובדן הכתר הסקוטי של מרי. תכתובת אשר כללה 8 מכתבים בינה לבין הרוזן בות'וול אשר נמצאו במגירתה, העלו חשד לכאורה לידע ותמיכה של המלכה ברצח בעלה. המכתבים התגלו לכאורה על ידי שותפו של הנרי סטיוארט לרצח ריציו, ג'יימס דאגלאס, רוזן מורטון הרביעי בקופסת כסף הנושאת את חריטת האות "F" (פרנסואה השני, בעלה הראשון של מרי) יחד עם מספר מסמכים אחרים, כולל תעודת נישואין של מרי סטיוארט וג'יימס הפבורן, רוזן בות'וול הרביעי. לפני הוצאתו להורג של מורטון בשנת 1581, הודה שהיה לו ידע מוקדם על התוכנית לרצח הנרי סטיוארט, וכי הרוזן בות'וול וארצ'יבלד דאגלס היו "שחקנים ראשיים" ברצח זה.
זמן לא רב אחר הרצח, הן מרי והן בות'וול הואשמו ברצח של הנרי. הם נידונו במשפטים נפרדים באנגליה. בות'וול נמצא זכאי. משפטה של מרי לקח יותר זמן, אך הסתיים ללא הכרעה סופית.
בסוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70 של המאה ה-16, מרי סטיוארט הייתה מעורבת בקשר רידולפי בשותפות עם הספרדים. מטרת הקשר הייתה להפיל את אליזבת הראשונה מכסאה ולהכתיר את מרי במקומה. הקשר נתגלה ונחל כישלון. מזימה זו הביאה לכינון מרד בידי מתנגדיה הפרוטסטנטים של מרי שראו בכך אישוש לחשדותיהם ברצח בעלה וכפו עליה לוותר על כסאה לטובת בנה התינוק ג'יימס השישי. היא נכלאה בידיהם, הצליחה להימלט ולחדש את הקרב, אך הובסה ונמלטה לאנגליה לבקש מקלט אצל קרובתה המלכה אליזבת. המלכה כלאה אותה במשך 19 שנה משום שראתה בה סכנה לכיסאה, ולבסוף הוציאה אותה להורג בעריפת ראש באשמה של השתתפות בארגון מחתרת קתולית וניסיון לרצוח את מלכת אנגליה.
תוארי אבירותו, כינוייו וסמליו > תוארי אבירותו

אביר מסדר סן-מישל.
תוארי אבירותו, כינוייו וסמליו > כינוייו

לורד דרנלי
דוכס אולבני
הוד רוממותו, מלך סקוטלנד
תוארי אבירותו, כינוייו וסמליו > סמליו

שלט אצולה מחולק לרבעים הכולל 3 רגליים ו-3 אריות.
בתרבות הפופולרית > בספרות

שנות נישואיהם של הנרי ומרי סטיוארט, כולל הרצח של דייוויד ריציו והחשדות סביב סיפור מותו של דרנלי, מתוארים בהרחבה ברומן ההיסטורי של ג'סי בלאקהדר, לב העורב (2011).
בתרבות הפופולרית > בקולנוע

דאגלס וולטון שיחק בתפקיד הנרי סטיוארט, לורד דרנלי בסרט מרי של סקוטלנד (1936) (אנ'), בבימויו של ג'ון פורד ובכיכובם של קתרין הפבורן ופרדריק מארץ'.
טימותי דלטון שיחק את דמותו בסרט מרי, מלכת הסקוטים (1971) (אנ') בכיכובה של ונסה רדגרייב. דרנלי מצטייר כדמות פתטית שמתחתן עם מרי כחלק ממזימה של אליזבת הראשונה (גלנדה ג'קסון) כדי להחליש את טענת מרי לכס המלוכה האנגלי. דמותו מגולמת על ידי דלטון כביסקסואל שמנהל רומן עם יועץ המלכה, דייוויד ריציו (איאן הולם), אך מאוחר יותר מביא לרציחתו. עם זאת, דרנלי מתאבל על מותו של מאהבו לשעבר. בהמשך מתוכננת ויוצאת לפועל המזימה לרצח דרנלי על ידי הרוזן בות'וול (נייג'ל דבנפורט), אחיה החורג והלא חוקי של מרי, לורד מוריי (פטריק מקגוהן), והלורדים הסקוטיים שהשתתפו ברצח ריציו. בסרט, מרי סטיוארט נותנת את הסכמתה בשתיקה למזימה לרצוח את בעלה.
לקריאה נוספת

קרוליין בינג'האם, דרנלי: חייו של הנרי סטיוארט, לורד דרנלי, בעלה של מרי, מלכת הסקוטים, הוצאת ויידנפלד וניקולסון, 1997.
אליסון ווייר, מרי, מלכת הסקוטים ורצח לורד דרנלי, ספרי בלנטיין, 2004.
הערות שוליים

1 2  אנטוניה פרייזר, מרי מלכת הסקוטים(אנ'), ויידנפלד וניקולסון, 1969, מסת"ב 0-297-17773-7
↑  Henry VIII: Miscellaneous, 1543 | British History Online, www.british-history.ac.uk
↑  סר אליס הנרי, Original Letters illustrative of British History, כרך 2, לונדון: הרדינג, 1827, 2, עמ' 251–249
1 2 3  שרה מקאולי, משבר לנוקס, 1558-1563, כתב העת היסטוריה מערבית, כרך 2, פרק 4, 2004
↑  ג'ורג' סקוט, זיכרונותיו של ג'יימס מלוויל מהאילי, רוברט באוטלר, 1683
1 2 3 4  Calendar of State Papers, Scotland | British History Online, www.british-history.ac.uk
↑  Anderson, Duncan, History of the abbey and palace of Holyrood, אדינבורו, סקוטלנד: שומר הקפלה המלכותית, 1849
↑  Davison, Meredith Henry Armstrong, The Casket Letters: A Solution to the Mystery of Mary Queen of Scots and the Murder of Lord Darnley, Vision, 1965
↑  Mary, Mary, quite Contrary (אנ')
↑  A. E. MacRobert, Mary Queen of Scots and the Casket Letters, I.B.Tauris, 2002, ISBN 978-1-86064-829-8
↑  Karl Pearson, The Skull and Portraits of Henry Stewart, Lord Darnley, and their Bearing on The Tragedy of Mary, Queen of Scots, ביומטריקה(אנ'), 1 20B, 1928, עמ' 1-104
↑  Pollen, J.H., The Catholic Encyclopedia: Mary Queen of Scots, כרך 9, ניו יורק: Robert Appleton Company, 1910
↑  The Raven's Heart book trailer | “A bright Australian talent”- Bookseller & Publisher, www.jesseblackadder.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285176505171  BNE: XX5450052  BnF: cb16200286f (data)  GND: 119528517  ISNI: 0000 0000 5425 7814  LCCN: nr93013805  NLA: 63540936  NTA: 074968335  SNAC: w66t0zcg  SUDOC: 124441912  Trove: 1852139  VIAF: 40190630   WorldCat (עם VIAF): 40190630 
דיוקן של הנרי סטיוארט בצעירותו
הנרי סטיוארט, לורד דרנלי ורעייתו מרי סטיוארט, מלכת הסקוטים.
איור של שדה קירק או (אנ') לאחר הרצח של הנרי סטיוארט, לורד דרנלי שנשלח ב-1567 לויליאם ססיל, ברון ברלי ה-1, זמן קצר לאחר הרצח.
שלט האצולה המחולק לרבעים של הנרי סטיוארט, לורד דרנלי
הערפדים של מרכז רוסיה

| --- | --- |
 שיר הנושא:  רוחות המחר בביצוע להקת מומי טרול
 סוגה:  קומדיה, דרמה על-טבעת
 כותבים:  אלכסיי אקימוב  קונסטנטין גרבוזוב  דמיטרי שפלביץ'  רומן בורודאבקין  דמיטרי קרפצ'וק  אלכסיי זויונוק  אולגה סימונובה  ואדים חלבקוביץ'
 בימוי:  אנטון מסלוב
 שחקנים:  יורי סטויאנוב  טטיאנה דוגילבה  מיכאיל גברילוב  יקטרינה קוזנצובה  גלב קאליוז'ני  ארטיום טקאצ'נקו  אולגה מדיניץ'
 ארץ מקור:  רוסיה 
 שפות:  רוסית
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  8
 הפקה
 מפיק:  אדוארד אילויאן ויטאלי שליאפו אלכסיי טרוציוק דניס ז'לינסקי מיכאיל טקאצ'נקו אלכסיי אקימוב
 מפיקים בפועל:  אנה ריז'יקובה
 חברת הפקה:  START Studio
 אתר צילומים:  מוסקבה, סמולנסק, מחוז מוסקבה
 צלמים:  אולוגבק חמראייב
 אורך פרק:  48 דקות
 שידור
 רשת שידור:  Start.ru
 תקופת שידור מקורית:  18 במרץ 2021 – הווה
 קישורים חיצוניים
 דף הסדרה בשירות הווידאו START
 דף התוכנית ב-IMDb
 
הערפדים של מרכז רוסיה (ברוסית: Вампи́ры сре́дней полосы́) היא סדרת דרמה קומית על-טבעית רוסית, בכיכובו של יורי סטויאנוב. הפרויקט הופק על ידי START Studio מבית Start.ru.
ב-15 בספטמבר 2018, קיבל יורי סטויאנוב את הפרס "השחקן הטוב ביותר בפיילוט של סדרת טלוויזיה" בפסטיבל הראשון של סדרת הטלוויזיה "פיילוט" שנערך באיוואנובו. ב-28 בינואר 2021 הודיע השחקן יורי סטויאנוב כי הסדרה הוארכה לעונה שנייה עוד לפני שידור פרק הבכורה. העונה צולמה בקיץ 2021. שידור פרק בכורה כפול תוכנן ל-18 במרץ 2021 בשירות הווידאו START. ב-29 בדצמבר יצא פרק מיוחד לקראת ראש השנה האזרחית.
סמולנסק שונה מכל עיר מחוזית אחרת באזור מרכז רוסיה בדבר אחד בלבד — ערפדים חיים בסמולנסק. הם חיים זמן רב ובשקט, על פי החוק. הם חיים את חייה הבלתי ראויים לציון של משפחה פרובינציאלית רגילה ולא הורגים אנשים בכלל. אמנם, כמובן, הם שותים דם. אבל כאשר בחורים נטולי דם נמצאים בחורשת ליבנה ליד סמולנסק, חיי השלווה שלהם מאוימים.
עלילה

בחורשת ליבנה ליד סמולנסק מוצאים את הגופות חסרות דם של שני בחורים שעליהם סימני נשיכה. חוקר ממשטרת מוסקבה יצטרך להבין האם חיות בר או ערפדים מקומיים הם האשמים בפשע. במקביל, אירינה ויטאלייבנה, ראש השומרים, שעוקבת בדריכות אחר קיום חוקי הערפדים העולמיים, העניקה למנהיג הערפדים של סמולנסק סוויאטוסלב ורנידובוביץ' שבוע אחד בדיוק כדי שיוכל למצוא ולהעניש את הרוצח.
שחקנים ודמויות

יורי סטויאנוב – סביאטוסלב ורנידובוביץ', הסבא סלבה, ראש הערפדים של סמולנסק
טטיאנה דוגילבה – אירינה ויטאלייבנה, ראש השומרים
מיכאיל גברילוב – איוואן, חוקר ממוסקבה
יקטרינה קוזנצובה – אנה, חוקרת, נכדתו של הסבא סלבה
גלב קאליוז'ני (dd') – ז'ניוק, ערפד, אחיה הצעיר של אנה
ארטיום קטאצ'נקו – ז'אן איוואנוביץ', ערפד-רופא
אולגה מדיניץ', אולגה, רוזנת ערפדית, גרושתו של ז'אן
דמיטרי ליסנקוב – קוסטיק, בנה של אירינה
אלכסנדר אוסטיוגוב – קלים
דמיטרי צ'בוטאריוב – סרגיי בראנובסקי