stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לאבלייס (סרט)
ביקורת

הסרט זכה לביקורות מעורבות. באתר "רוטן טומטוז" קיבל הסרט ביקורות חיוביות מ-53% מהמבקרים, על בסיס 129 חוות דעת, ובציון ממוצע של 5.68/10. הקונצנזוס בין המבקרים באתר קבע ש"אמנדה סייפריד ופיטר סארסגארד עושים את המיטב עם החומר שקיבלו, אבל "לאבלייס" חסר עומק ולא מספיק משכנע כדי לעשות צדק עם נושאו המרתק". האתר "מטאקריטיק" נתן לסרט ציון של 51 מתוך 100 על בסיס 37 ביקורות, המעיד על "ביקורות מעורבות או ממוצעות". טוד מקארתי מה"הוליווד ריפורטר" כתב שהסרט "נעשה בצורה חכמה". ריצ'רד רופר נתן לסרט ציון B+ וכתב שהסרט "אף פעם לא מגיע לניצחון גדול או מעורר השראה. הוא עשוי טוב ומשוחק טוב, אבל הסרט הוא תזכורת לכף שכוכבת הפורנו המפורסמת ביותר מסרט הפורנו המפורסם ביותר שנעשה אי פעם, הייתה קורבן לפני ולפנים". רוב נלסון מהמגזין "וראייטי" טען שהסיפור האמיתי עליו מבוסס הסרט עבר רידוד ל"סדרה של וינייטות בסגנון סרטים מצוירים". אמנדה מיי מיינקה כתבה שהאופן שבו גילמה סייפריד את לאבלייס היה "מצוין" אבל מסרה שהסרט כולו היה "בינוני".
מספר ספקות הועלו כלפי רמת הדיוק ההיסטורי של הסרט. ג'ררד דמיאנו ג'וניור, בנו של במאי "גרון עמוק", ואריק דנוויל שהיה הביוגרף של לאבלייס, סיפרו ל"ריאלטו ריפורט" שהתסריט ערבב בין התעללות בתוך מערכת זוגית לבין היחס לו זכו השחקנים בתעשיית סרטי הפורנו.
מוזיקה

אלבום הפסקול של "לאבלייס" יצא לאור ב-9 בספטמבר 2013.
| מס' | שם | אמן מבצע | משך |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | I've Got to Use My Imagination  | גלדיס נייט והפיפס(אנ') | 3:30 |
| 2. | Gimme Little Sign  | ברנטון ווד(אנ') | 2:20 |
| 3. | Fooled Around and Fell in Love  | אלווין בישופ(אנ') | 4:36 |
| 4. | Funky Funky Way of Makin' Love  | ג'ון אליסון(אנ') וששת אחי הנשמה | 3:25 |
| 5. | If You Ain't Gettin' Your Thing  | אל. ג'יי וייטרס והאלקטריפיירס | 3:21 |
| 6. | Shotgun Shuffle  | קיי. סי. ותזמורת הזריחה(אנ') | 2:45 |
| 7. | Oh How I Love It  | פיפל'ס צ'ויס(אנ') | 3:05 |
| 8. | Keep On Truckin'  | אדי קנדריקס(אנ') | 8:00 |
| 9. | Let It Ride  | באקמן-טרנר אוברדרייב | 3:30 |
| 10. | Rock Your Baby  | ג׳ורג׳ מקריי(אנ') | 6:25 |
| 11. | 'Tain't Nobody's Business if I Do  | סופיה קרסטנס(אנ') | 3:42 |
| 12. | You Made Me Beautiful  | סטפן טרסק(אנ') | 2:09 |
| 13. | Spirit in the Sky  | נורמן גרינבאום(אנ') | 4:01 |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 50:49 |
לקריאה נוספת

אור בר שלום, עכבר העיר, השערוריות שמאחורי הסרט על כוכבת הפורנו הפמיניסטית הראשונה, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2013
ארז דבורה, "לאבלייס": כוכבת פורנו שלא מורידה הכל, באתר ynet, 24 בנובמבר 2013
אבנר שביט‏, "לאבלייס": גם הסיפור על להיט הפורנו הגדול בהיסטוריה יכול לשעמם, באתר וואלה, 21 בנובמבר 2013
מבצר דימדים

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  טירה 
 מיקום:  איראן 
 מדינה:  איראן 
 קואורדינטות:  37°21′36″N 45°10′15″E﻿ / ﻿37.36012778°N 45.17085556°E﻿ / 37.36012778; 45.17085556
  (למפת איראן מוגדלת) טהראן משהד כרג' אספהאן תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פקיסטן טורקמניסטן אוזבקיסטן אזרבייג'ן ארמניה טורקיה עיראק כווית ערב הסעודית  קטר איחוד האמירויות הערביות ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןמבצר דימדים(למפת איראן רגילה) טהראן משהד כרג' אספהאן תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פק. טורקמניסטן או. אזר. א. ט. עיראק כ. ערב הסעודית  ק. אי. ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןמבצר דימדים
 
מבצר דִימְדִים (בכורדית: قەڵای دمدم, בפרסית: قلعه دمدم, תעתיק עברי: קָלְעָת דִימְדִים) היא טירה עתיקה, שהייתה על תל בשם דימדים, באיראן, בפרובינציית מערב אזרבייג'ן, ממערב לימת אורמיה, בגובה של כ-2,000 מ' מעל פני הים.
בשנת 1609, השליט הכורדי של האזור, האמיר-חאן לפזרין ביקש לשמור על עצמאותו, לנוכח חדירה עות'מאנית וספאווית לאזור ולכן בנה מחדש את המבצר ההרוס על תל דימדים. בניית המבצר נחשבה למהלך מאיים מול השלטונות הספאווים, מה עוד שכורדים רבים, מאזורים שונים, התאספו סביב המבצר. לאחר מצור ארוך ועקוב מדם המבצר נכבש, כל המגנים ובכללם גם האמיר הכורדי - נטבחו. בנוסף, שאה עבאס הורה על טבח כללי באזורי אורמיה ומהאבאד. שרידי הכורדים גורשו לח'וראסאן ובמקומם יושבו טורקים בני שבט אפשר.
היסטוריונים פרסיים טענו שהקרב התרחש כתוצאה ממרד או בגידה כורדית.
בפולקלור הכורדי מסופר ונכתב רבות על גבורתם של אנשי המבצר והאמיר הכורדי. התיאור הספרותי הקדום ביותר מיוחס למשורר פָקִיה טֶירָאן (אנ') (1590–1660). במאה העשרים נכתבו שני ספרים על בסיס הסיפור: הסופר הכורדי-ארמני עָרבּ שֶמוֹ (ער') כתב בשנת 1966 רומן בשם "קלעת דימדים" והסופר הכורדי יאן דוסט (אנ') כתב גם הוא אפוס פיוטי שהתפרסם בכורדיסטן, בטורקיה ובגרמניה.
הערות שוליים

↑  יש דיאלקטים שבהם שם המבצר נהגה: דֻמדֻם
1 2 3  Encyclopaedia Iranica Foundation, Welcome to Encyclopaedia Iranica, iranicaonline.org (באנגלית)
↑  Welatê Me - ملحمة قلعة دمدم: حكاية الأمير ذو الكف الذهب والحسناء كولبهار, www.welateme.net
↑  DIMDIM, web.archive.org, ‏2008-10-11
↑  عرب شمو, المعرفة (בערבית)
↑  Jan Dost, Kela Dimdimê, Melsa Yayınları, 1991. (בטורקית)
מועצה

ערך זה עוסק בגוף מִנהל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
מועצת רשות לונדון רבתי
מועצה היא קבוצה של אנשים שנבחרים או ממונים לקבלת החלטות, לתת ייעוץ בנושא מסוים, לייצג קבוצה מסוימת של אנשים, או לנהל ארגון מסוים. המועצה יכולה להתקיים במגוון תחומים, כולל פוליטיקה, דת, חינוך, תעשייה, ועוד. מועצה עשויה לתפקד כבית מחוקקים, במיוחד ברמת עיירה, עיר או מחוז / מחוז, אך רוב הגופים המחוקקים ברמה המדינתית/מחוזית או לאומית אינם נחשבים למועצות. ברמות כאלה, ייתכן שלא תהיה רשות מבצעת נפרדת, והמועצה עשויה לייצג למעשה את הממשלה כולה.
תפקידים וסמכויות

תפקידיה של המועצה משתנים בהתאם לתחום בו היא פועלת. במקרים רבים, המועצה מתפקדת כרשות מקבלת החלטות, שיש לה סמכות חוקית או מוסרית לפעול בשם הציבור או הקבוצה שהיא מייצגת. לדוגמה, מועצות מקומיות אחראיות על ניהול ענייני הרשויות המקומיות, כולל פיתוח תשתיות, חינוך, תרבות ורווחה.
במקרים אחרים, המועצה עשויה לשמש כגוף ייעוצי בלבד, המעניק המלצות לגורמים מוסמכים או מקבלי החלטות בנושאים מורכבים או שנויים במחלוקת. כך למשל, מועצות דתיות עשויות לייעץ בנושאי הלכה, מוסר או אתיקה.
סוגי מועצות

ישנם סוגים רבים של מועצות, בהתאם לתחום הפעילות שלהן:
מועצה מקומית: גוף נבחר שתפקידו לנהל את ענייני הקהילה המקומית, כמו עיריות או מועצות אזוריות.
מועצה דתית: גוף שמוקם בדרך כלל במסגרת דתית ומטרתו לייעץ או לקבל החלטות בתחום הדת.
מועצת מנהלים: קבוצת אנשים שנבחרו על ידי בעלי מניות של חברה כדי לנהל את ענייני החברה ולהנחות את הנהלתה.
מועצה מייעצת: גוף המורכב מאנשים בעלי מומחיות בתחום מסוים, שתפקידם לייעץ לגורם מסוים או לרשות בעניינים מקצועיים.
בפוליטיקה

דוגמאות בולטות לסוגי מועצות שנתקלים בהן בפוליטיקה כוללות:
מנהלה מקומית, סוג של שלטון מקומי
מועצה אזורית – צורת שלטון מקומי המאגדת, מבחינה מוניציפלית, מספר יישובים כפריים או קהילתיים באזור גאוגרפי מסוים.
מועצת עירייה - המוסד העליון של העירייה, ומרוכזות בה רוב סמכויות העירייה.
מועצה מקומית תעשייתית – רשות מוניציפלית המנהלת אזור תעשייה בין עירוני הכולל מספר מפעלים בעלי תשתית ומערכות ציבוריות משותפות.
מועצת אירופה, ארגון פוליטי, בין-ממשלתי עם 47 מדינות חברות
מועצת האיחוד האירופי, הבית העליון של האיחוד האירופי
ועידה אקומנית, גופי דיון כלל-נוצריים
המועצה האירופית, גוף של ראשי מדינות או ממשלות של האיחוד האירופי
המועצה לביטחון לאומי, גוף ממשלתי של הזרוע המבצעת האחראי על תיאום מדיניות בנושאי ביטחון לאומי
מועצת שורא, מוסד אסלאמי
מועצת הביטחון של האו"ם, גוף מקבל החלטות באו"ם
מועצת פועלים, מועצה המורכבת מחברי מעמד הפועלים או הפרולטרים
בתחומים אחרים

סוגי מועצות שנתקלים בהם בתחומים אחרים כוללים:
מועצות בודהיסטיות : אירועים היסטוריים חשובים בהיסטוריה של הבודהיזם.
מועצת תלמידים : ארגון תלמידים הקיים בבתי ספר יסודיים רבים, חטיבות ביניים, בתי ספר תיכוניים, מכללות ואוניברסיטאות.
סינוד : בכנסייה נוצרית.
מולדת בלשנית

מולדת בלשנית, המוכרת גם בשמה הלועזי אורהיימט (בגרמנית: Urheimat, מילולית: ״הבית המקורי״), הוא מושג בבלשנות היסטורית, הנועד לתאר את המיקום המשוער שבו דוברה שפה אם מסוימת. כך, למשל, נהוג להגדיר את המולדת הבלשנית של שפות הודו-אירופיות בערבותיה של דרום רוסיה, ואת המולדת של השפות האוסטרונזיות נהוג להגדיר בטאיוואן, שם שורר המגוון הגדול ביותר של לשונות אוסטרונזיות.
הערות שוליים

↑  Robert Blust, The Austronesian Homeland: A Linguistic Perspective, Asian Perspectives, Vol. 26, No. 1 (1984-1985), in JSTOR
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4244151-1
מועמדים ישראלים לפרס אוסקר
ישראלים שהיו מועמדים לפרס האוסקר

| המועמדים | שנה | הקטגוריה | עבור | תוצאה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| חיים טופול | 1971 | פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר | כנר על הגג | מועמדות |  |
| ג'וליאן שגרן | 1975 | פרס אוסקר לסרט הקצר הטוב ביותר | The Concert | מועמדות |  |
|  ג'וליאן שגרן | 1977 | פרס אוסקר לסרט הקצר הטוב ביותר | The Morning Spider | מועמדות |  |
| אדם גרינברג | 1991 | פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר | שליחות קטלנית 2: יום הדין | מועמדות |  |
| ארנון מילצ'ן | 1997 | פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר | סודות אל איי | מועמדות |  |
| סער קליין | 1998 | פרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר | הקו האדום | מועמדות |  |
| סער קליין | 2000 | פרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר | כמעט מפורסמים | מועמדות |  |
| אורן מוברמן | 2010 | פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר | השליח | מועמדות |  |
| דרור מורה | 2012 | פרס אוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר | שומרי הסף | מועמדות |  |
| גיא דוידי | 2012 | פרס אוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר | חמש מצלמות שבורות | מועמדות |  |
| ניב אדירי | 2013 | פרס אוסקר למיקס הסאונד הטוב ביותר | כוח משיכה | זכייה |  |
| עופר אלון | 2014 | פרס אוסקר על הישגים טכניים | תוכנת המידול ZBrush (אנ') | זכייה |  |
| עודד בן נון ומיכל ברזיס | 2015 | פרס אוסקר לסרט הקצר הטוב ביותר | איה | מועמדות |  |
| אסנת שורר | 2017 | פרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר | מואנה | מועמדות |  |
| גיא נתיב | 2018 | פרס אוסקר לסרט הקצר הטוב ביותר | Skin | זכייה |  |
| טל קנטור | 2023 | פרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר | מכתב לחזיר | מועמדות |  |

יש גם לציין את השחקנית האמריקאית נטלי פורטמן, ילידת ירושלים, שבגיל 4 הוריה והיא היגרו מישראל ועברו להתגורר בארצות הברית. פורטמן הייתה מועמדת לאוסקר בתור שחקנית משנה בעבור תפקידה בסרטו של מייק ניקולס, "קרוב יותר" (2004), ובתור שחקנית ראשית עבור תפקידה בדרמה הביוגרפית של פבלו לריין, "ג'קי" (2016). בסופו של דבר זכתה בתור שחקנית ראשית עבור תפקידה בסרטו של דארן ארונופסקי, "ברבור שחור" (2010).
סרטים ישראליים שהיו מועמדים לפרס האוסקר בקטגוריות אחרות

הרשימה הבאה כוללת סרטים ישראלים אשר היו מועמדים לפרס אוסקר בקטגוריה שאיננה "הסרט הזר הטוב ביותר". השנה המצוינת היא השנה שבה נערך טקס האוסקר שבו הסרט היה מועמד.
| שנה | מספר טקס האוסקר | הקטגוריה | שם הסרט | בימוי | הפקה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1974 | 47 | הסרט התיעודי הטוב ביותר | המכה ה-81 | חיים גורי, דוד ברגמן, ז'אקו ארליך | חיים גורי, דוד ברגמן, ז'אקו ארליך | מועמדות |
| 2013 | 85 | הסרט התיעודי הטוב ביותר | חמש מצלמות שבורות | עימאד בורנאט, גיא דוידי | גיא דוידי | מועמדות |
| 2013 | 85 | הסרט התיעודי הטוב ביותר | שומרי הסף | דרור מורה | דרור מורה, אסטל פיאלון, פיליפה קוברסקי | מועמדות |
| 2015 | 87 | הסרט הקצר הטוב ביותר | איה | עודד בן נון, מיכל ברזיס | יעל אבקסיס, פבלו מלר והלל רוזמן | מועמדות |
| 2021 | 93 | הסרט הקצר הטוב ביותר | עין לבנה | תומר שושן | שירה הוכמן וקובי מזרחי | מועמדות |
הערות שוליים

↑  הסרט בופור החליף את הסרט ביקור התזמורת, אשר לא עמד בקריטריונים למועמדות בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר שכן יותר ממחציתו היא באנגלית.
↑  ניר וולף, שישבת, באתר ישראל היום, 21 בפברואר 2014
↑   2013 Sci-Tech Awards: Ofer Alon, סרטון בערוץ "Oscars", באתר יוטיוב (אורך: 4:46)
↑  אינה טוקר ואמיר בוגן, חגיגה קולנועית: גיא נתיב זכה באוסקר על סרטו הקצר, באתר ynet, 25 בפברואר 2019
| מועמדים ישראליים לפרס אוסקר |
| --- | --- | --- |
| הסרט הזר הטוב ביותר | 1964: "סאלח שבתי" • 1971: "השוטר אזולאי" • 1972: "אני אוהב אותך רוזה" • 1973: "הבית ברחוב שלוש" • 1978: "מבצע יונתן" • 1985: "מאחורי הסורגים" • 2008: "בופור" • 2009: "ואלס עם באשיר" • 2010: "עג'מי" • 2012: "הערת שוליים" |  |
| השחקן הטוב ביותר | 1971: חיים טופול - "כנר על הגג" בתפקיד טוביה החולב |  |
| הצילום הטוב ביותר | 1991: אדם גרינברג - "שליחות קטלנית 2: יום הדין" |  |
| הסרט התיעודי הטוב ביותר | 1974: "המכה ה-81" • 2012: "חמש מצלמות שבורות" • 2012: "שומרי הסף" |  |
| הסרט הקצר הטוב ביותר | 2014: "איה" • 2018: גיא נתיב - על הפקת "Skin" (זכייה) • 2021: עין לבנה |  |
| מיקס הסאונד הטוב ביותר | 2013: ניב אדירי - "כוח משיכה" (זכייה) |  |
| פרס אוסקר |
| --- | --- | --- |
| פרסים כלליים | הסרט הטוב ביותר • הסרט הבינלאומי הטוב ביותר • הסרט המונפש הטוב ביותר • הסרט הקצר הטוב ביותר • הסרט המונפש הקצר הטוב ביותר • הסרט התיעודי הטוב ביותר • הסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר |  |
| פרסי משחק | השחקן הטוב ביותר • השחקנית הטובה ביותר • שחקן המשנה הטוב ביותר • שחקנית המשנה הטובה ביותר |  |
| פרסי בימוי וכתיבה | הבמאי הטוב ביותר • התסריט המקורי הטוב ביותר • התסריט המעובד הטוב ביותר |  |
| פרסים אחרים | הצילום הטוב ביותר • העריכה הטובה ביותר • עיצוב ההפקה הטוב ביותר • הפסקול המקורי הטוב ביותר • השיר המקורי הטוב ביותר • עיצוב התלבושות הטוב ביותר • האיפור ועיצוב השיער הטובים ביותר • עריכת הסאונד הטובה ביותר • מיקס הסאונד הטוב ביותר • האפקטים הטובים ביותר |  |
| פרסים מיוחדים | פרס לשם כבוד • פרס לזכר • פרס לפעילות הומניטרית • פרס להישגים מיוחדים |  |
| טקסים | 1927/28 • 1928/29 • 1929/30 • 1930/31 • 1931/32 • 1932/33 • 1934 • 1935 • 1936 • 1937 • 1938 • 1939 • 1940 • 1941 • 1942 • 1943 • 1944 • 1945 • 1946 • 1947 • 1948 • 1949 • 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020/21 • 2021 • 2022 • 2023 |  |
| אחר | האקדמיה האמריקאית לקולנוע • תיאטרון דולבי • שיאים • זוכי אמי, גראמי, אוסקר וטוני • מועמדים ישראלים |  |
מוות מרוב צחוק

כריסיפוס מסולי מת מצחוק לאחר שהשקה את חמורו ביין וראה אותו מנסה לאכול תאנים.
מוות מרוב צחוק הוא שם אפשרי למוות נדיר הנגרם מדום לב או מחנק, הבאים בעקבות התקף של צחוק ממושך ובלתי נשלט. השם באנגלית, fatal hilarity, תועד לראשונה בכתובים ב-1596, ופירושו המילולי הוא "צחוק קטלני".
תיאורים מן העבר

על פי כמה מסורות כתובות, חוזה-העתידות היווני המיתולוגי קלכס (Κάλχας) מת מצחוק ביום שנועד, על פי הנבואה, להיות יום מותו; הוא קיבל התקף צחוק ומת כאשר אותו יום הגיע והוא חשב שהנבואה לא מתגשמת.
במאה השלישית לפני הספירה מת הפילוסוף היווני כריסיפוס מסולי מרוב צחוק, לאחר שהשקה את חמורו ביין וצפה בו כשניסה לאכול תאנים.
מרטין הראשון, מלך אראגון, מת משילוב קטלני של קשיי עיכול וצחוק בלתי נשלט.
על פי המסופר, נאנדה באיין, מלך בורמה, מת מצחוק ב-1599 לאחר ששמע מפי סוחר איטלקי כי ונציה היא מדינה חופשית שאין לה מלך.
תומאס ארקארט (Urquhart), אציל סקוטי ואיש אשכולות שהיה הראשון שתרגם לאנגלית את פרנסואה רבלה, מת מצחוק בשנת 1660, על פי המסופר, מששמע כי צ'ארלס השני עלה לכס המלכות.
ב-1782 דווח על אישה בשם פיצהרברט, שסבלה מהתקף צחוק בעת שצפתה בהצגה "אופרת הקבצנים" של ג'ון גיי. כשהופיע השחקן צ'ארלס באניסטר על הבמה בתפקיד פיצ'ם, היא פרצה בצחוק בלתי נשלט ורם כל-כך עד שנאלצו לגרשה מהתיאטרון. היא צחקה ללא הפסק כל אותו הלילה והיום שלמחרת, ומתה לבסוף בבוקר היום הבא.
מוות מצחוק בעת המודרנית

ב-24 במרץ 1975 מת מצחוק אלכס מיצ'ל, בנאי בן חמישים מאנגליה, כשצפה בפרק של סדרת הטלוויזיה The Goodies, שנראה בה סקוטי לבוש חצאית הנלחם בנקניק דם מרושע באמצעות חמת-החלילים שלו. לאחר עשרים וחמש דקות רצופות של צחוק, מיצ'ל גלש מטה על הספה ומת מדום לב. אלמנתו שלחה מאוחר יותר מכתב לצוות התוכנית והודתה להם על שהנעימו כל-כך את רגעיו האחרונים של בעלה.
ב-1989 מת רופא-אוזניים דני, אולה בנצן, בעת שצפה בסרט "דג ושמו וונדה". על פי ההערכה הדופק שלו הגיע ל-250–500 פעימות בדקה לפני שהכריע אותו דום הלב.
ב-2003 מת מוכר גלידה תאילנדי בן 52 לאחר שצחק מתוך שינה. אשתו ניסתה להעיר אותו, אך לא הצליחה, וכעבור שתי דקות של צחוק רצוף הוא הפסיק לנשום; סיבת המוות הייתה כנראה דום לב או חנק.
מוות מצחוק בתרבות

אף כי מוות מרוב צחוק הוא אירוע נדיר ביותר, הרי שהרעיון שבה את דמיונם של סופרים ויוצרים לאורך השנים: אפשר לומר כי מוות מצחוק נפוץ בספרים הרבה יותר מאשר במציאות. בין השאר, אחת הדמויות בספר "מרי פופינס" מתה מצחוק בעקבות בדיחה שסיפר לה אביהם של הילדים גיבורי הספר; בספר "החיים, היקום וכל השאר" של דאגלס אדמס מתה מצחוק דמותו של פְּרָאק, אחרי שנגלה לה פרט משעשע במיוחד מחייו של הגיבור; ב"עיין ערך: אהבה" של דויד גרוסמן מת זלמנסון מרוב צחוק בתא הגזים במחנה השמדה.
סדרת הטלוויזיה "הקרקס המעופף" של מונטי פייתון הציגה מערכון המספר על אדם שכתב בדיחה כה מצחיקה, עד שהיא קטלנית לכל מי ששומע אותה, והוא מת מרוב צחוק בשולחן הכתיבה שלו. במערכון, שנודע כ"הבדיחה המצחיקה בעולם" (שהופיע גם בסרט "ועכשיו למשהו שונה לגמרי") החליטו בצבא הבריטי להשתמש בבדיחה הזו על מנת להילחם באויב הנאצי. לאחר מבצע מיוחד של תרגום הבדיחה לגרמנית, (על ידי מספר מתרגמים שכל אחד תרגם מילה אחת, כדי להימנע ממותם) הפכו הבריטים את הבדיחה למבצעית וכרזו אותה בפני החיילים הגרמנים בשדה הקרב. המערכון הציג את הלחימה מול הגרמנים, בה הבדיחה מוקראת על ידי החיילים הבריטים המתקדמים בעוד החיילים השומעים את הבדיחה ומבינים אותה נופלים בזה אחר זה, מתים מרוב צחוק. בשנת 1945, עם תום המלחמה, הופסק השימוש בבדיחה ו"לוחמת בדיחות" נאסרה בוועידת ז'נבה, וב-1950 העותק האחרון של הבדיחה נקבר בברקשייר, תחת מצבה עם הכיתוב "יד לבדיחה האלמונית".
בסרט הקולנוע "מי הפליל את רוג'ר ראביט" מהווה מוות מרוב צחוק גורם מכריע בעלילה. בסצנת הסיום, כאשר רוג'ר ראביט ורעייתו ג'סיקה ראביט כמעט נהרגים בידי השופט דום ועוזריו הסמורים, דואגים רוג'ר וידידו הבלש אדי וליאנט להצחיק את הסמורים עד שהם מתים מרוב צחוק.
אחד הפרקים בסדרת הטלוויזיה "החברים של נאור" נפתח בכך שאדם מת מצחוק בהופעתו של נאור ציון, וממשיך בניסיון ההתמודדות שלו עם הסיטואציה.
ראו גם

מגפת הצחוק בטנגניקה
הערות שוליים

↑  Oxford: Clarendon Press (1993). The Compact Oxford English Dictionary.
↑  (1861) in Smith, William: Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Walton and Maberly, p. 561.
↑  Peter Bowler and Jonathan Green. What a Way to Go, Deaths with a Difference.
↑  Schott, Ben (2003). Schott's Original Miscellany. London: Bloomsbury Publishing.
↑  Brown, Huntington (1968). Rabelais in English Literature. Routledge, p. 126.
↑  (1861) The History of Scotish Poetry. Edmonston & Douglas, p. 539.
1 2  רשימת אנשים שמתו מצחוק
1 2  Have People Died Laughing?
מבצר דובייה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  טירה, חורבות, אתר ארכאולוגי 
 מיקום:  Shaqra 
 מדינה:  לבנון 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – המאה ה־12
 תאריך פתיחה רשמי:  המאה ה־12 
 קואורדינטות:  33°11′39″N 35°29′06″E﻿ / ﻿33.194027777778°N 35.485°E﻿ / 33.194027777778; 35.485
  (למפת לבנון מוגדלת) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןמבצר דובייה(למפת לבנון רגילה) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןמבצר דובייה
 
מבצר דובייה הידוע גם בשם הערבי קלעת דובאי (בצרפתית: Le château de Doubiyé, בערבית: قلعة دوبية, בתעתיק מדויק: קלעת דוביה) הוא מבצר צלבני חרב בדרום לבנון המתוארך למאה ה-12. המבצר נמצא מזרחית לכפר שקרא (אנ') במפגש ואדי ג'מאל ונחל סלוקי. אורך המבצר 125 מטר ורוחבו 80 מטר. המבצר היה מוקף בחפיר והכיל כ־30 חדרים, מסביב למבצר היו בארות. מחוץ למבצר נחצב מאגר מים גדול.
מגדל המבצר נועד לשמור על הדרך בין דמשק לצור.
המבצר ככל הנראה נכבש על ידי הממלוכים.
במחצית השנייה של המאה ה-19 חקרו את המבצר משלחת של הקרן לחקר ארץ ישראל קלוד קונדר והוריישו קיצ'נר. הם העריכו שהמצודה נבנתה במקביל למצודה האחרונה שבנה יו סנט אומר (אנ') נסיך הגליל בשנת 1104. תפקיד המצודה היה לשמור על רצף בין המצודה בהונין למצודת בתבנין. הם מצאו דמיון לחאן ג'וב יוסף וחאן אל מיניה.
ב-16 באוגוסט 1999 התרחשה במבצר ובסביבתו היתקלות של חטיבת גולני עם מחבלי חזבאללה במהלך מבצע שבר ענן.
לקריאה נוספת

Cyril Yovitchitch, Qal‘at Doubiyé, une forteresse-garnison de l’arrière-pays de Tyr, 2011
Claude Reignier Conder and H.H. Kitchener (1881): The Survey of Western Palestine: memoirs of the topography, orography, hydrography, and archaeology. London:Committee of the Palestine Exploration Fund. vol 1 The full text, archive.org, Can download PDF
הערות שוליים

↑  Le château de Doubiyé (Liban), Le Crac des Chevaliers (בצרפתית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא לבנון ובנושא מבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מבצר האפאצ'ים

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  סיפור של ג'יימס וורנר בלה
 בימוי:  ג'ון פורד
 הופק בידי:  ג'ון פורד, מריאן קופר
 תסריט:  פרנק נאג'נט
 עריכה:  ג'ק מארי
 שחקנים ראשיים:  הנרי פונדה ג'ון וויין שירלי טמפל ג'ון אגר
 מוזיקה:  ריצ'רד האגמן
 צילום:  ארצ'י סטאוט
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  RKO 
 חברה מפיצה:  RKO
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  27 במרץ 1948
 משך הקרנה:  125 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  מערבון, סרט מלחמה 
 תקציב:  $2,100,000
 הכנסות:  $3,000,000
 הכנסות באתר מוג'ו:   fortapache
 דף הסרט ב־IMDb
 
מבצר האפאצ'ים (באנגלית: Fort Apache) הוא מערבון אמריקאי בשחור-לבן משנת 1948 בבימויו של ג'ון פורד, עם ג'ון וויין, הנרי פונדה, שירלי טמפל וג'ון אגר בתפקידים הראשיים.
זה הראשון בטרילוגית המערבונים של פורד-וויין ולאחריו הופקו "היא ענדה סרט צהוב" (1949) ו"ריו גראנדה" (1950).
זה סרטו הראשון של ג'ון אגר (אנ') והוא משחק כאן לצידה של אשתו דאז שירלי טמפל.
התסריט מבוסס על הסיפור "טבח" של ג'יימס וונר בלה (אנ') שפורסם ב"The Saturday Evening Post" ב-1947
זה המערבון הראשון שמציג את הילידים האינדיאנים בצורה מכובדת ואוהדת יותר.
ג'ון פורד זכה בפרס הבמאי הטוב ביותר וארצ'י סטאוט זכה בפרס הצילום הטוב ביותר בפסטיבל לוקרנו.
פרנק נאג'נט היה מועמד לפרס גילדת הכותבים של אמריקה על התסריט.
תקציר העלילה

לוטננט קולונל אוון סרסדיי (הנרי פונדה) מגיע עם בתו פילדלדפיה "פיל" (שירלי טמפל) ל"מבצר האפאצ'ים" כדי לקבל פיקוד על המקום. סרסדיי הוא קצין ותיק ומוערך ממלחמת האזרחים האמריקאית וקיווה שיקבל קידום לאחריה ולא להיות מוצב במקום מבודד. הוא בוגר וסט פוינט והועדף על קפטן קירבי יורק (ג'ון וויין) שהיה אמור לקבל את הפיקוד על המבצר ולהחליף את קפטן סם קולינגווד (ג'ורג' אובראיין).
פיל מתאהבת בלוטננט מייק אורורקה (ג'ון אגר) בנו של רב-סמל הבסיס מיקי אורורקה (וורד בונד). האב ממוצא אירי הצטיין במלחמת האזרחים ובעקבות זאת הצליח בנו להיכנס לווסט פוינט. סרסדיי מתנגד לקשר של פיל אתו כי הוא ממעמד נמוך ממנה.
סרסדיי הוא שחצן, יהיר ולא מתחשב בעצות של אחרים ובעיקר של יורק. יורק נפגש עם מנהיג האפאצ'ים קוצ'יס (אנ') (מיגואל אינקלן) בעזרת המתורגמן מספרדית סרג'נט בופור (פדרו אלמנדריז) ומגיע אתו להסכם אך סרסדיי היהיר והמתנשא לא מקבל את ההסכם ומחליט לצאת למלחמה נגד קוצ'יס.
ביציאה לקרב מותח יורק ביקורת על תוכניתו של סרסדיי לניהול הקרב. סרסדיי מורה לו לעזוב ואתו עוזב גם אורורקה.
סרסדיי ולוחמיו נכנסים למארב של האפאצ'ים שעורכים בהם טבח. יורק ואורורקה מצליחים לחזור למבצר.
כמה שנים לאחר מכן מארח יורק כמפקד המבצר עיתונאים בחדרו כשעל הקיר תמונה גדולה של "הגיבור" אוון סרסדיי והוא מספר בשבחו. פיל ומייקל התחתנו ויש להם ילד קטן.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ג'ון וויין | קירבי יורק | קפטן |
| הנרי פונדה | אוון סרסדיי | לוטננט קולונל, מפקד המבצר |
| שירלי טמפל | פילדלפיה "פיל" סרסדיי | בתו של אוון סרסדיי |
| ויקטור מקלגלן | סרג'נט פאטוס מקלוהי | מאמן פרשים |
| וורד בונד | סרג'נט מייג'ור מייקל "מיקי" אורורקה | אביו של מייקל |
| ג'ון אגר | לוטננט 2 מייקל אורורקה | בנו של סרג'נט מייג'ור מייקל אורורקה |
| ג'ורג' אובראיין | קפטן סם קולינגווד | מפקד לשעבר של המבצר |
| איירין ריץ' | אמילי קולינגווד | אשתו של סם |
| אנה לי | מרי אורורקה | אמו של מייקל |
| פדרו אמנדריז | סרג'נט בופור | מתרגם מספרדית |
| מיגואל אינקלן | קוצ'יס | ראש שבט |
| גאי קיבי | קפטן וילקנס | רופא הגדוד |
מגן רקיע

מגן רקיע היא מערכת הגנה אקטיבית רכה מסוג DIRCM, להגנת כלי טיס אזרחיים מפני טילים, שפותחה על ידי אל-אופ (שייכת לאלביט מערכות). המערכת משלבת לייזר-סיב מתקדם עם טכנולוגיית דימות תרמי מתוצרת אלביט ומייצרת אות שיבוש חזק במספר אורכי גל, הגורם לטילי כתף מתבייתי אינפרא אדום לסטות ממסלולם ומהמטרה אליה שוגרו.
מחירה של מערכת אחת הוא כמיליון דולר. במקביל מפתחת אלביט מערכת "מיני מיוזיק", שמבוססת על מערכת C-MUSIC, שמיועדת להגן על מטוסי מנהלים ומסוקים מפני טילי כתף.
פיתוח

ההחלטה לפתח מערכת להגנה על כלי טיס אזרחיים נתקבלה לאחר ירי שני טילי כתף מדגם SA-7 אל עבר טיסה 582 של ארקיע, במומבסה בשנת 2002. בשנת 2009 הודיע שר התחבורה ישראל כץ, כי חברת "אלביט מערכות" תספק למשרד התחבורה מערכות הגנה מפני טילי כתף עבור התעופה האזרחית בעלות של יותר מ-76 מיליון דולר, ובתוך שלוש שנים יוחל בהתקנת המערכת בכל המטוסים של חברות התעופה הישראליות.
במשך תקופה ארוכה הייתה מחלוקת בין אל על לאגף התקציבים במשרד האוצר, בנוגע למימון ההוצאות השוטפות של המערכת, דבר שגרם לעיכוב בפיתוח וההצטיידות במערכת.
בקיץ 2013 נערך ניסוי מוצלח בהפעלת המערכת. בניסוי נורו טילים חיים לעבר כלי טיס עליו הותקנה המערכת, והמערכת זיהתה את השיגור ובאמצעות קרן לייזר הסיטה את הטיל ממסלולו. בפברואר 2014 הודיעו חברת "אלביט מערכות" ומשרד הביטחון כי השלימו בהצלחה סדרת ניסויים במערכת.
המערכת שזוכה לביקוש רב גם בקרב חברות תעופה זרות, הוצגה בקיץ 2013 בסלון האווירי בפריז. המערכת הוצגה שם לראשונה בשנת 2011.