stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רצח דנה בנט
ביוגרפיה

דנה בנט נולדה ב-12 בספטמבר 1985 בשיקגו לוויקטוריה בנט ובנימין בן-יצחק, אזרח ישראלי המתגורר בסן פרנסיסקו.
בנט גדלה באזור היהודי פיירפאקס שבלוס אנג'לס ולמדה בבית הספר הדתי "עץ יעקב". הוריה התגרשו בילדותה, ובגיל 14 עלתה לבדה לישראל. בישראל התחנכה בפנימייה בקיבוץ טירת צבי, ולאחר מכן התגוררה בטבריה. בנט החזיקה באזרחות אמריקאית, ושמרה על קשר עם קרובי משפחתה וחברותיה בלוס אנג'לס.
בטבריה עבדה בנט תחילה במסעדה של דודה ודודתה, וב-30 ביולי 2003 עברה לעבוד כמלצרית במסעדת הדגים הלבנונית "ארזי הלבנון" אשר בבעלות איש צד"ל לשעבר, השוכנת מתחת לבית מלון "קיסר" לחופי הכנרת.
לדברי מכריה בנט תכננה בספטמבר 2003 לחזור לארצות הברית.
שלושה חודשים טרם המקרה עברה בנט ניתוח שנועד לטפל בכלי דם בראשה, ובחודשים מאז נזקקה לטיפולים ולטיפול קבוע בתרופה ייחודית.
היעלמותה

ביום שישי, 1 באוגוסט 2003 בסמוך לשעה 00:30 בלילה, משהסתיים יום עבודתה השני במסעדה עלו בנט וחברתה לעבודה, שירן קוריה, למונית שירות.
לפי עדות החברה, בנט ירדה מהמונית בשעה אחת בלילה לערך בתחנת אוטובוס הסמוכה לאצטדיון הכדורגל בעיר, ולאחר מכן היא חצתה את הכביש ופתחה בצעדה לכיוון בית דודה ודודתה ברחוב בר-כוכבא בטבריה, אך היא לא הגיעה לשם.
בשעה 01:45 באותו לילה, נקלט אות מהטלפון הסלולרי שלה בסמוך למושבה מגדל, ואחרי שלא הגיעה לבית דודיה עד לשעות הבוקר הוזעקה המשטרה.
מציאת גופתה

סמוך ליום העצמאות 2009 הגיע לידי חוקרי המשטרה מידע שהוגדר על ידם כ"שונה ואיכותי מכל מה שנאסף עד היום". על סמך מידע זה הגיעו החוקרים לבחורה בת 22 שכונתה י' (בשל היותה קטינה בעת המעשים, נאסר פרסום זהותה). י' הודתה שהייתה אשתו של הרוצח, יחיא עדואן פרחאן, תושב ואדי חמאם בן 32. י' חשפה את פרטי הרצח ואת מבצעו, וכן מעשי רצח נוספים שביצע פרחאן.
על פי המידע שהתקבל מחברתו לשעבר י', הצליחה המשטרה למצוא את שרידי גופתה של דנה בנט. החפירות באתר שבו נקברה הגופה הוסוו כחפירות ארכאולוגיות, כדי שלא לחשוף את מטרתן האמיתית. ב-18 במאי 2009, כחמש וחצי שנים לאחר היעלמותה, הותר לפרסום כי שרידי גופתה של בנט נמצאו על ידי שוטרי ימ"ר עמקים סמוך לטבריה. חלקי הגופה נשלחו למכון הלאומי לרפואה משפטית באבו כביר ושם אושרה זהותה של בנט. שלושה ימים לאחר מכן הובאה בנט לקבורה בטבריה.
ב-26 במאי 2009 פרסמה המשטרה כי החשוד ברצח הוא יחיא פרחאן. בכתב האישום שהוגש נגדו נטען כי פרחאן וי' הבחינו בבנט לאחר שירדה ממונית השירות בעת שנסעו ברכבו של פרחאן, והם שכנעו אותה לעלות לרכב בתואנת שווא, ואז נסע פרחאן לשדות שבין המושבה מגדל לוואדי חמאם, ושם לאחר שבנט התחילה לצעוק לעזרה פרחאן הכה אותה, חנק אותה למוות ואז שרף את גופתה. י' הייתה עדה לרצח וסייעה לפרחאן בשריפת גופתה של בנט. לפי דבריו של פרחאן הוא שרף את גופתה של בנט על מנת שלא תתגלה כפי שהתגלתה גופתה של
התיירת מצ'כיה סילביה מולרובה, אותה רצח פרחאן חודשיים לפני רציחתה של בנט.
בחקירתו הודה פרחאן גם בשלושה מעשי רצח נוספים: הרצח הראשון שלו שהתרחש על גדת נהר הירדן ב-1994 בהיותו בן 18, ובו הכה פרחאן אדם מבוגר באמצעות קרש וגרם לנפילתו למים וטביעתו. רצח זה בוצע לדבריו בעקבות סירובו של הקורבן לתת לפרחאן סיגריה. הרצח השני הוא רצח תיירת מצ'כיה בשם סילביה מולרובה ביוני 2003, אותה הטביע פרחאן בנחל צלמון; גם במעשה רצח זה סייעה לו חברתו, י'. מעשה רצח נוסף היה ביולי 2004; באותה עת היה פרחאן עצור במשטרת טבריה. לאחר קטטה עם אסיר אחר בשם אהרון סימחוב, עקב אחריו פרחאן למקלחת, שם חנק אותו למוות. עד אז סברה המשטרה שסימחוב התאבד. פרחאן הואשם גם במקרה שאירע בספטמבר 2005 ובו הוא חטף ואנס נערת ליווי שהצליחה להימלט ממנו לאחר המעשה.
ב-15 במרץ 2010 הורשעה י' במסגרת הסדר טיעון, ונגזרו עליה 14 שנות מאסר בפועל. בנוסף, נגזרו עליה 30 חודשי מאסר על-תנאי. ב-4 בינואר 2012 דחה בית המשפט העליון את ערעורה של י' על חומרת העונש.
ב-21 ביולי 2010 הורשע פרחאן על ידי בית המשפט המחוזי בשלושה מעשי רצח - רצח דנה בנט, רצח התיירת סילביה מולרובה ורצח האסיר אהרן סימחוב, ודינו נגזר לשלושה מאסרי עולם מצטברים בגין מקרים אלו. כמו כן הוא הורשע בחטיפה ואונס של נערת ליווי, אותו ביצע בטבריה בשנת 2005, מעשה עליו נידון ל-12 שנים נוספות. השופטים קבעו כי רצח בנט היה "רצח לשם רצח", ללא סיבה, וכי בנט לא נאנסה לפני מותה. ב-2 באוקטובר 2013 זיכה בית המשפט העליון את פרחאן מרצח האסיר אהרן סימחוב מחמת הספק, לאחר שקבע כי ההודאה והשחזור במקרה זה היו בלתי מספקים.
הערות שוליים

1 2  קוריה סיפרה: "היא לא אמרה לי, אבל הייתי בטוחה שהיא הולכת הביתה, לפי כל מיני דברים שעלו בשיחה בינינו"  חיפושים אחר נערה בת 18 מטבריה, באתר וואלה, 3 באוגוסט 2003.
1 2  אתר Tracing Missing People
↑  חיפושים בהיקף נרחב אחר הנעדרת מטבריה, באתר ערוץ 7, 2 באוגוסט 2003
1 2  כתב ynet, נעצר חשוד בפרשת דנה בנט, באתר ynet, 17 באוגוסט 2003
↑  Searches intensify as fears grow for fate of missing teens, Jerusalem Post, David Rudge‏, 8 ביוני 2003; מופיע באתר unitedjerusalem.org
1 2 3  "עשר הכי" עם גדי סוקניק ומיקי רוזנטל, ערוץ 2, ה-20 במאי 2008, 21:50
↑  כתב ynet, המשטרה מחפשת נהג שהסיע את דנה בנט, באתר ynet, 10 באוגוסט 2003
1 2  4 שנים אחרי היעדרותה: יחודשו חיפושי דנה בנט, באתר הארץ, 1 באוגוסט 2007
↑  מאות מחפשים אחר הנעדרת דנה בנט, באתר ynet, 4 באוגוסט 2003
↑  אריאנה מלמד, ב'רדיו שאמס' שבנצרת, באתר ynet, 11 באוגוסט 2003
↑  משפחתה של הנעדרת דנה בנט מציעה 50 אלף דולר, באתר ynet, 2 בספטמבר 2003
1 2  שרון רופא-אופיר, הנחת העבודה: קשר בין היעדרות חבר ובנט, באתר ynet, 14 בדצמבר 2004
↑  רועי הולר, הייאוש לא נעשה יותר נוח, באתר ynet, 24 בפברואר 2005
↑  יניב זך, מהלומות מבוימות, באתר nrg‏, 20 בינואר 2005
↑  שרון רופא אופיר, חודשו החיפושים אחר הנעדרת דנה בנט, באתר ynet, 26 בנובמבר 2003
↑  "יש קשר בין העלמות דנה וגיא", אלי לוי, nrg.co.il‏, 14 בדצמבר 2004
↑  שרון רופא-אופיר, התחדשו החיפושים אחר החייל גיא חבר, באתר ynet, 22 בדצמבר 2004
↑  דני ברנר, שנה בלי דנה, באתר nrg‏, 27 ביולי 2004
1 2  ארגון בצפון: חטפנו את דנה בנט, אלי לוי ומרואן עת'אמנה, nrg.co.il‏, 5 בינואר 2005
↑  ארגון "חופשיי הגליל" קיבל אחריות על חטיפת דנה בנט; אמינות ההודעה נבדקת, באתר ynet, 5 בינואר 2005
↑  אלי לוי ומרואן עת'אמנה, ארגון בצפון: חטפנו את דנה בנט, nrg מעריב, 5 בינואר 2005
↑  שרון רופא-אופיר, בתום 4 שעות חיפושים: לא נמצא זכר לדנה בנט, באתר ynet, 4 בפברואר 2008
↑  יהונתן ליס,אלי אשכנזי, המשטרה: דנה בנט נרצחה בידי רוצח סדרתי, באתר הארץ, 26 במאי 2009
↑   קצה חוט 🔎 | סיפור הרצח של דנה בנט ז"ל - הסודות שבואדי, סרטון בערוץ "כאן 11 תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב
1 2  שרון רופא-אופיר, שש שנים לאחר שנעלמה: נמצאה גופת דנה בנט, באתר ynet, 18 במאי 2009
↑  נמצאה גופתה של דנה בנט, שנעלמה לפני כשש שנים, באתר הארץ, 18 במאי 2009
↑  שרון רופא אופיר, ynet - חדשות - דרך אחרונה בטבריה: "דנה, הילדה של כל ישראל", באתר ynet, 21 במאי 2009
1 2  אתר, ‏האישום נגד רוצח דנה בנט: חנק אותה בחזייה והצית את גופתה, באתר גלובס, 25 ביוני 2009
↑  קצה חוט - סיפור הרצח של דנה בנט ז"ל - הסודות שבואדי, דקה 31:20
↑  שרון רופא-אופיר, ynet - חדשות - ביהמ"ש: י', חברתו של פרחאן, תיכלא ל-14 שנה, באתר ynet, 15 במרץ 2010
↑  ע"פ 3366/10 פלוני נ' מדינת ישראל, פלונית נגד מדינת ישראל
↑  אחיה ראב"ד, גזר הדין של פרחאן - למות בכלא: "מפלצת אדם", באתר ynet, 21 ביולי 2010
↑  אביאל מגנזי, רוצח דנה בנט זוכה מרצח אחר, באתר ynet, 2 באוקטובר 2013
עוזי ניסן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 באוגוסט 1951
 פטירה:  17 ביולי 2020 (בגיל 68)
 
עוזי ניסן (נולד ב-18 באוגוסט 1951 - נפטר ב-17 ביולי 2020) היה אזרח ישראלי אמריקאי שעסק בתחום המחשבים. הוא נודע בציבור בזכות מאבק משפטי בן 8 שנים שניהלה נגדו יצרנית המכוניות ניסאן היפנית עקב סכסוך דומיינים.
ב-17 ביולי 2020, בזמן מגפת הקורונה, חלה ומת. לאחר מותו פתחו מכריו קמפיין לגיוס כספים באתר האינטרנט gofundme כדי לסייע לבני משפחתו עם ההוצאות שנלוו למחלתו כמו האשפוז וקבורתו. הוא הותיר אחריו אישה ושני ילדים.
הדומיינים שהחזיק עברו לבעלות יורשיו. ב-2023 הדומיינים נגנבו למשך מספר חודשים, והוחזרו לבעליהם לאחר התערבות בית המשפט. המשפט בין עוזי ניסן לחברת ניסאן מוטור הוא אחד מהמקרים הבולטים של סכסוכי דומיינים בהיסטוריה של האינטרנט.
ניסאן מוטורס נ' ניסן קומפיוטר

עוזי ניסן היה יזם ישראלי-אמריקאי שייסד את חברת Nissan Computer Corp בשנת 1980, הרבה לפני שהאינטרנט היה נפוץ. בשנת 1994, הוא רשם את הדומיין Nissan.com עבור העסק שלו, שעסק במחשבים ושירותי אינטרנט.
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20, חברת Nissan Motor Co., יצרנית הרכב היפנית, הגישה תביעה נגד עוזי ניסן בטענה שהדומיין Nissan.com שייך לה ושניסן מנצל את השם למטרות מסחריות לא חוקיות. הם טענו כי מדובר בהפרת סימן מסחרי ודרשו את הדומיין לעצמם.
המשפט החל בשנת 1999 ונמשך כ-8 שנים, כאשר במהלכן ניסאן היפנית ניסתה להפעיל לחץ על עוזי ניסן לוותר על הדומיין. עם זאת, בית המשפט קבע שהדומיין נרשם כחוק, ושמאחר שזהו שמו של עוזי ניסן ושל החברה שבבעלותו, הוא לא מחויב להעביר אותו. יחד עם זאת, ניסאן מוטור הצליחה למנוע ממנו להשתמש בדומיין לצרכים מסחריים הקשורים למכוניות, דבר שפגע ביכולת שלו למנף את האתר כלכלית.
תוצאות המשפט

עוזי ניסן לא איבד את הדומיין, אך האתר הוגבל בתכנים שאפשר להכניס אליו. המקרה הפך לתקדימי בתחום חוקי האינטרנט והגנת הדומיינים.
המאבק של הניסנים הפך לאחד מהמקרים הידועים ביותר במלחמות על שמות דומיינים באינטרנט, והוא נחשב עד היום לסיפור על כוחן של תאגידים גדולים מול בעלי עסקים קטנים.
מריאם פרדוס

| --- | --- |

 לידה:  15 בספטמבר 1984 (בת 40) ג'דה, ערב הסעודית 
 מדינה:  ערב הסעודית 
 השכלה:  אוניברסיטת המלך עבדול-עזיז (2008)  אוניברסיטת המדינה של מיזורי (2010)  King Saud bin Abdulaziz University for Health Sciences (2017) 
 מעסיק:  Ministry of Health, PADI, עצמאי, Ministry of Health, Saudi Space Commission 
 www.mariam-fardous.com
 
מריאם פרדוס (בערבית: مريم حامد خليل فردوس,; נולדה ב-15 בספטמבר 1984) היא אפידימיולוגית, צוללנית וטייסת חלל סעודית, שנבחרה כאסטרונאוטית גיבוי למשימה 2 של אקסיום על ידי ועדת החלל הסעודית.
פרדוס נולדה וגדלה במכה, ערב הסעודית. היא הפכה לאישה הסעודית הראשונה והערבית הראשונה שצללה לעומק האוקיינוס הארקטי (החוג הארקטי הצפוני) ב-1 במאי 2015. ב-16 באפריל 2016, הפכה פרדוס לאישה הערבייה הראשונה אי פעם והאישה השלישית בלבד שצללה בקוטב הצפוני. פרדוס הפכה לאישה הראשונה מסעודיה שניסתה לצלול ב-2015, בתקופה שבה נשים במדינה אפילו לא הורשו לנהוג בכלי רכב עד ספטמבר 2017.
קריירה > קריירה רפואית

ב-2009 סיימה פרדוס תואר ראשון ברפואה באוניברסיטת המלך עבדול עזיז (KAU), בג'דה. ב-2010 קיבלה תעודה במנהל עסקים מאוניברסיטת מיזורי סטייט, ארצות הברית. ב-2017 סיימה תואר שני בהצטיינות באפידמיולוגיה מהמכללה לבריאות הציבור ואינפורמטיקה של סעיד בן אבו אלעזיז בשנת 2017.
עם סיום לימודיה עבדה פרדוס כרופאת ילדים כללית וקצינת איכות שירותי בריאות בבית החולים ליולדות וילדים במכה. בהמשך שימשה רופאת בריאות הציבור וראש יחידת מעקבים ביחידה למניעת ובקרת זיהומים במנהל הכללי לענייני בריאות במכה. היא שימשה כסגנית ראש המחלקה לניתוח נתונים ואפידמיולוגיה במינהל בריאות האוכלוסייה בממלכת ערב הסעודית.
קריירה > עבודה הומניטרית

ב-7 בנובמבר 2007 הכיר משרד הבריאות בסעודיה בשלוש שנות עבודתה ההומניטרית של פרדוס בתקופת החג' (העלייה לרגל למכה). ב-15 בספטמבר 2015, היא מונתה כשגרירה של הארגון האפריקאי ללא מטרות רווח African Impacts.
פרדוס ביקרה במדינות רבות, ביניהן דרום אפריקה, לבנון ויוון כדי לספק מתקנים רפואיים לאנשים נזקקים מטעם הפדרציה הבינלאומית של הצלב האדום והסהר האדום.
קריירה > טייסת חלל

פרדוס הוכרזה כחברה בצוות האסטרונאוטים הסעודי ב-12 בפברואר 2023. המשימה הראשונה שלה הייתה להשתתף בצוות גיבוי של Axiom Mission 2. טיסת החלל הפרטית השנייה של חברת אקסיום ספייס. פרדוס היא האישה הסעודית השנייה שעתידה לטוס לחלל אחרי רייאנה ברנאווי.
הערות שוליים

↑  Business Real Estate News | Technology | Travel Guide, web.archive.org, ‏2020-08-17
↑  "AboutHer.com spotlights Saudi Arabian women". Arab News (באנגלית). 2018-05-15. נבדק ב-26 ביולי 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Saudi North Pole ice diver prepares for South Pole adventure, Arab News, ‏2018-09-08 (באנגלית)
↑  "Mariam Fardous, The First Saudi Arabian Woman To Dive In The North Pole". About Her (באנגלית). 2018-04-09. נבדק ב-26 ביולי 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Meet Miriam Fardous, the First Arab Woman to Dive the North Pole". www2.padi.com (באנגלית). נבדק ב-26 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Mariam Fardous: Doctor, Diver, and Global Volunteer - Destination KSA, ‏2017-07-05 (באנגלית אמריקאית)
↑  Nadeem, Sadiya A (2018-03-30). "Meet the first Arab woman to dive in the North Pole". GulfNews. נבדק ב-26 ביולי 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  المكرمة, مكة - مكة. "50 عاما في الظلام.. الرياضة النسائية ترى النور - صحيفة مكة". makkahnewspaper.com (באנגלית). נבדק ב-26 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "In Line with Vision 2030, the Kingdom Returns to Space by Sending a Male and Female Astronaut to the International Space Station The official Saudi Press Agency". www.spa.gov.sa. נבדק ב-2023-02-13.
↑  "Mariam Fardous". Axiom Space.
מריאם פארדוס צוללת מתחת למים של האוקיינוס הארקטי
מריאם פרדוס מצטלמת מול מטוס האנטונוב An-74 לאחר נחיתה בקוטב הצפוני
מתיו נייבל

| --- | --- |

 לידה:  8 במרץ 1972 (בן 52) אוסטרליה 
 מידע כללי
 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה
 השכלה:  St Paul's Catholic College, Manly 
 ספורט
 ענף ספורט:  רוגבי
 תקופת הפעילות:  1991–1997 (כ־6 שנים)
 מועדון:  מנלי וורינגה (1992-1991)  סאות' סידני ראביטוס (1995)   קרלייל (1996)   לונדון ברונקוס (1997)
 
מתיו נייבל (באנגלית: Matthew Nable; נולד ב-8 במרץ 1972) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אוסטרלי ושחקן רוגבי לשעבר. אחרי ששיחק באליפות ווינפילד במהלך שנות ה-90, הוא כתב וכיכב בדרמת הרוגבי "החורף האחרון". נייבל כיכב גם בסרטים "רידיק" ו"יחידה עילית". בשנים 2014–2015 גילם את דמותו של ראס-אל-גול בסדרה "החץ". ב-2016 חזר לגלם את ראס-אל-גול ב"אגדות המחר".
ביוגרפיה

נייבל גדל בחופיה הצפוניים של סידני שבאוסטרליה. כמו כן, בהיותו ילד הוא שהה מספר שנים במלבורן שבוויקטוריה, שם אביו הוצב כחייל. אביו גם היה מאמן נבחרת אוסטרליה ברוגבי ואחיו, אדם נייבל, היה שחקן רוגבי מקצועי גם הוא.
ביוגרפיה > ספורט

נייבל החל לשחק רוגבי בקבוצת הנוער של מועדון הרוגבי מנלי וורינגה והופיע 5 פעמים במדיה בין השנים 1991–1992. מאז הוא לא שיחק בליגה הבחירה עד 1995, אז שיחק 3 משחקים במדי סאות' סידני ראביטוס. אחרי מספר עונות באנגליה, שם שיחק בקבוצות קרלייל ולונדון ברונקוס, ניסה נייבל את כוחו באיגרוף, כאשר נלחם בקטגוריית משקל קל-כבד כחובבן. לאחר מכן עבד כאיש מכירות וכמאמן אישי, אך לבסוף החליט לפרוש ולנסות את מזלו בכתיבה.
ביוגרפיה > כתיבה ומשחק

את קריירת הכתיבה שלו, נייבל החל עם כתיבת תסריט עבור "החורף האחרון", שבוסס על ספר שלא פורסם עם אותו השם. עם עזרה מחבריו, נייבל הצליח לגייס 1.6 מיליון דולר. הם עבדו ביחד כדי להכין את הסרט שיצא לאור בשנת 2007. הסרט זכה לשבחים, אך נכשל בקופות.
ב-2009 פרסם נייבל את ספרו "אנחנו לא חיים כאן יותר". ב-2011, פורסם ספרו השני אשר עונה לשם "פנים בעננים". ספרו השני זכה לתשבחות.
עבד כתסריטאי בתוכנית הטלוויזיה האוסטרלית "The Matty Johns Show" (אנ') שעסקה בליגת הרוגבי הלאומית.
נייבל הופיע בסדרה "מזרח מערב 101" וב-2011 שיחק בסרט "יחידה עילית" יחד עם ג'ייסון סטיית'האם, קלייב אוון, רוברט דה נירו ודומיניק פרסל.
ב-2012, כיכב נייבל בדרמה האוסטרלית "Bikie Wars: Brothers in Arms" (אנ'), ובסרט הקולנוע "הורג אותם ברכות". באותה שנה הודיע נייבל כי יככב בסדרת הדרמה האוסטרלית "הבטן הרכה" (אנ') בעונתה השישית. בשנה זאת שיחק נייבל בסרט "33 גלויות". נייבל הופיע ב-2013 בסרט "רידיק" יחד עם וין דיזל.
ב-4 בספטמבר 2014, הודיע סטיבן אמל בחשבון הפייסבוק שלו כי נייבל יגלם את ראס-אל-גול בעונה השלישית של "החץ". נייבל גילם את הדמות במשך 10 פרקים. הוא אף המשיך לגלם את הדמות בסדרת ההמשך, "אגדות המחר".
בשנת 2017 שיחק בסרט האימה "התגלמות הרוע".
פילמוגרפיה

| שנה | שם | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007 | החורף האחרון | גראב הנדרסון | גם נכתב על ידי נייבל |
| 2008 | S.I.S. | מלוויל אטקינסון |  |
| 2011 | East West 101 | הבלש ניל טרוויס | 7 פרקים |
| 2011 | 33 גלויות | טומי |  |
| 2011 | יחידה עילית | פננוק |  |
| 2012 | Bikie Wars: Brothers in Arms | ג'וק רוס | סדרה, 6 פרקים |
| 2012 | הבטן הרכה | סמל גארי ג'ובלין | סדרה, 5 פרקים |
| 2012 | קיי-11 | ווילאלובוס |  |
| 2012 | הורג אותם ברכות |  |  |
| 2013 | ההפיכה | מקס |  |
| 2013 | רידיק | בוס ג'ונס |  |
| 2013 | מסביב לבניין | ג'ק ווד |  |
| 2014 | Son of a Gun | סטרלו |  |
| 2014 | Incarnate | דן |  |
| 2014 | בלילה הקר | המפקח |  |
| 2014 | נפל | תומאס |  |
| 2014–2015 | החץ | ראס-אל-גול | סדרה, 10 פרקים |
| 2015 | גליפולי | סמל הארי פרסיבל | מיני סדרה |
| 2015 | חורף | ג'ייק האריס | מיני סדרה |
| 2016 | אגדות המחר | ראס-אל-גול | סדרה, פרק אחד |
| 2016 | ברקודה | פרנק תורמה | מיני סדרה |
| 2016 | מחצבה | ת'ורסון | סדרה, חמישה פרקים |
| 2016 | מחבואים | גארי הייד | סדרה, שמונה פרקים |
| 2016 | התגלמות הרוע | דן ספארו |  |
| 2017 | Jasper Jones | סרג' | סרט |
| 2018 | Dead Lucky | מאט או'ריילי | מיני-סדרה |
| 2018–2019 | בין הקצוות | דייב | סדרה, 5 פרקים |
| 2019 | Standing Up for Sunny | מראיין טלוויזיוני |  |
| 2021 | הבצורת | גרנט דואו |  |
| 2022 | Poker Face | בילי | סרט |
| 2022 | The Twelve | ניית'ן פירס | 9 פרקים |
| 2023 | Bay of Fires | ת'דיאוס | 7 פרקים |
| 2023–2024 | Last King of the Cross | אנתוני" ביג טוני" סטון | 13 פרקים גם תסריטאי הפרק: "Episode 6" |
| 2025 | חומץ תפוחים | ג'ו בלייק | תפקיד ראשי; 6 פרקים |
| TBA | Transfusion | ג'וני | גם במאי ותסריטאי |
נייבל ב-2012
מתיו נייבל בפרימיירה של הסרט הורג אותם ברכות
אליפות וימבלדון 1893

| --- | --- |

קטע ממשחק גברים
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  10 ביולי 1893 – 20 ביולי 1893 (11 ימים) 
 מספר תחרות:  17 
 זוכה:  גברים:ג'ושוע פים נשים:לוטי דוד זוגות גברים:פרנק סטוקר/ג'ושוע פים
 
 → אליפות וימבלדון 1892 אליפות וימבלדון 1894 ← 
 
אליפות וימבלדון 1893 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-10 ביולי והסתיימה ב-20 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים.
התחרות > תחרות הגברים

התחרות נערכה בשני שלבים. בשלב הראשון המתחרים חולקו ל-2 בתים. מנצח השלב הראשון היה עולה להתמודד מול מנצח אליפות וימבלדון 1889 על התואר. לתחרות זו נרשמו 27 טניסאים. בנוסף לטניסאים הבריטיים השתתף בתחרות טניסאי מאוסטרליה. בגמר תחרות הגברים ניצח ג'ושוע פים (הרופא מאירלנד). הוא נפגש בגמר עם וילפריד בדלי, כמו בשנים 1892-1891, אך הפעם הצליח לנצח בארבע מערכות.
התחרות > תחרות הנשים

בתחרות הנשים השתתפו שבע טניסאיות. כמו בשנה שעברה במשחק הסיום, נפגשו לוטי דוד ובלאנש בינגלי (היליארד). לוטי דוד ניצחה בשתי מערכות, ובכך זכתה בפעם השלישית ברציפות.
התחרות > תחרות הזוגות

בתחרות הזוגות השתתפו עשרה זוגות שהתחרו על הזכות להתמודד על התואר במשחק נגד הארי ברלו וארנסט ליואיס, מנצחי אליפות וימבלדון 1892. הזוג האירי, פרנק סטוקר וג'ושוע פים, ניצחו בתחרות בין הזוגות המתמודדים. במשחק על האליפות הם ניצחו ב-5 מערכות את אלופי השנה שעברה. לג'ושוע פים זו הייתה אליפות נוספת לזכייה במקום הראשון בתחרות הגברים.
ג'ושוע פים, מנצח תחרות הגברים
לוטי דוד, מנצחת תחרות הנשים
עבד א-ראוף א-רוואבדה

עבד א-ראוף א-רוואבדה (בערבית: عبد الرؤوف الروابدة; נולד ב-18 בפברואר 1939 באירביד) היה ראש ממשלת ירדן ממרץ 1999 עד יוני 2000.
א-רוואבדה למד בלבנון רוקחות באוניברסיטה האמריקאית בביירות וסיים את לימודיו בשנת 1962. עבד כמרצה לרוקחות. בצעירותו הצטרף להאחים המוסלמים. הוא כיהן כחבר במועצה הלאומית המייעצת, בנוסף לחברות בפרלמנט הירדני ובסנאט הירדני. בנוסף כיהן כראש עיריית עמאן בשנת 1980, שר למספר משרדים, חבר בוועדות ופדרציות.  היה נשיא התאחדות הכדורגל הירדנית. בראיון ששודר באלג'זירה בשנת 2009 הוא תיאר את ישראל כגוף סרטני.
ב-24 באוקטובר 2013 מונה א-רוואבדה לראש הסנאט הירדני.
תפקידים ציבוריים

חבר במועצה הלאומית הראשונה, השנייה והשלישית, אפריל 1978 - פברואר 1983
סגן נשיא המועצה הלאומית המייעצת, אפריל 1982 - פברואר 1983
סגן בפרלמנט הירדני ה11, נובמבר 1989 - אוגוסט 1993
סגן בפרלמנט הירדני ה12, נובמבר 1993 - ספטמבר 1997
סגן בפרלמנט הירדני ה13, ספטמבר 1997 - יוני 2001
חבר הסנאט ה19, נובמבר 2001 - מאי 2003
סגן יושב ראש הסנאט, 2001 - מאי 2003
סגן בפרלמנט הירדני ה14, יולי 2003
סגן בפרלמנט הירדני ה 15, יולי 2007
חבר בסנאט מאז 2010
סגן יושב ראש הסנאט, 2010-2013
יו"ר הסנאט, אוקטובר 2013
תפקידים ציבוריים > בממשלה

שר ההון 1983-1986
יו"ר דירקטוריון קרן הון 1983-1989
שר הבריאות
שר התחבורה והתקשורת
שר לעבודות ציבוריות ולשיכון
שר החינוך
תפקידים ציבוריים > אזרחי

יו"ר חבר הנאמנים / מכללת קהילת ירדן, ינואר 1981 - דצמבר 1989
יו"ר דירקטוריון פוספט ירדן, מאי 1982 - יולי 1985
סגן יו"ר דירקטוריון חברת הדשנים, אוגוסט 1982 - יולי 1985
יו"ר הדירקטוריון בחברת אלזיתונה ביולי 1982 - יולי 1992
חבר בוועד המנהל בבתי ספר אל-אקצה משנת 1964
יו"ר הדירקטוריון בבתי ספר אל-אקצה בין השנים 1992-1994
מזכ"ל מפלגת ההתעוררות 1993-1996
סגן מזכיר וראש המחלקה הפוליטית של המפלגה החוקתית הלאומית 1996-1997
חבר בסינדיקט הרוקחים הירדני מאז 1962
מרצה במכללה הירדנית לסיעוד 1964-1976
חבר בוועד הפקולטה לרפואה באוניברסיטת ירדן 1981-1989
מרצה במכללה הירדנית לרוקחות 1982-1989
חבר בוועד המכללה לרוקחות באוניברסיטת ירדן 1989-1991
חבר בוועד המכללה לרוקחות באוניברסיטת ירדן 1989-1991
נשיא איגוד המכללות לרוקחות באוניברסיטאות בירדן בין השנים 1983-1989
חבר בוועדת הלימודים וספרי הלימוד 1965-1976
נשיא מועדון הספורט והתרבות של אל-שרה 1974-1981
נשיא התאחדות הכדורגל בירדן 1984-1985
חבר בוועד האולימפי הירדני 1984-1985
חבר בוועדה הירדנית למאבק בזיהום סביבתי מאז 1988
נשיא החברה לידידות ירדן-פולין 1989-1990
חבר בוועד בית החולים של אוניברסיטת ירדן, 1990
חבר בוועדה הירדנית להגנת הטבע מאז 1994
יו"ר חבר הנאמנים של פרס עבדאללה השני בן אל חוסין ליצירתיות, מאז 2001
ספרים

אל-ווג'יז בעולם הרפואה "שלוש מהדורות" 1965, 1981, 1988
פרמקולוגיה לעוזרי רוקחים 1965
בקטריולוגיה לעוזרי רוקחים "ארבע מהדורות" 1965, 1982, 1988, 1989
פיזיולוגיה לעוזרי רוקחים 1965
דמוקרטיה בין תיאוריה לפרקטיקה 1992
בחירות בין תיאוריה לפרקטיקה 1992
חינוך ועתיד (נקודת מבט ירדנית) 1996
פרסים והצטיינות

מדליית הפלנטה הירדנית של התואר הראשון בשנת 1976
מדליית הכבוד בדרגת קצין בכיר מהרפובליקה האיטלקית בשנת 1983
מדליית הכבוד מהרפובליקה הפדרלית של גרמניה 1984
מדליית הכבוד הגדולה של הרפובליקה של אוסטריה בשנת 1987
מדליית חינוך מצוינת בשנת 1978
המסדר הירדני הראשון של הרנסאנס בשנת 1999
מדליית איזבלה קטוליקה בדרגת הצלב הגדול מממלכת ספרד, 1999
מדליית המצוינות הנורווגית, מחלקה א ', 2000
מסדר הכבוד הלאומי הצרפתי, מחלקה א ', 2000
הערות שוליים

↑  ציטוט מאתר MEMRI
↑  New Senate appointed | The Jordan Times
לוק המסוורת'

| --- | --- |

 לידה:  5 בנובמבר 1980 (בן 44) מלבורן, אוסטרליה 
 מדינה:  אוסטרליה 
 תקופת הפעילות:  מ-2001 
 עיסוק:  שחקן קולנוע וטלוויזיה
 מקום לימודים:  המכון הלאומי לאמנות דרמטית 
 מספר צאצאים:  3 
 פרופיל ב-IMDb
 
לוק המסוורת' (באנגלית: Luke Hemsworth; נולד ב-5 בנובמבר 1980) הוא שחקן אוסטרלי.
ביוגרפיה

המסוורת' נולד במלבורן, בנם הבכור של ליאוני (לבית ואן אוס), מורה לאנגלית, וקרייג המסוורת' יועץ בשירות הציבורי. אחיו הצעירים הם השחקנים כריס וליאם המסוורת'. סבו מצד אמו הוא מהגר הולנדי. בנוסף הוא ממוצא אנגלי, אירי, סקוטי וגרמני. הוא נשוי לסמנתה המסוורת' מאז 2007, ולהם ארבעה ילדים. הוא למד משחק במכון הלאומי לאמנות דרמטית (NIDA).
קריירה

בשנת 2001, הוא החל את הקריירה שלו באופרת הסבון האוסטרלית שכנים שכנים בתפקיד ניית'ן טייסון. בין השנים 2004–2011 שיחק בסדרות טלוויזיה אמריקאיות ואוסטרליות בתפקידים ותפקידי אורח.
בשנת 2012 שיחק בתפקיד ראשי במיני סדרה, "Bikie Wars: Brothers in Arms".
המסוורת' קיבל את תפקידו הקולנועי הראשון בסרט "The Anomaly" משנת 2014, בו גילם את הסוכן אלקין. באותה שנה הוא גילם את הבלש ג'ייסון פירסון בסרט The" Accounting". בשנת 2016 החל לשחק את התפקיד של אשלי סטאבס בסדרת הטלוויזיה "ווסטוורלד", ראש צוות הביטחון של הפארק, אחראי על ניטור אחר המאחרים והאינטראקציה עם האורחים ועל שלומם של האורחים.
בשנת 2017 שיחק בתפקיד ראשי בסרט "היקוק". על משחקו בסרט קיבל ביקורות מצוינות. באותה שנה שיחק בכמה פרויקטים בהם סרט הקולנוע "תור: ראגנארוק", לצד אחיו כריס המסוורת', תפקיד עליו חזר בשנת 2022 בסרט הקולנוע "תור: אהבה ורעם".
בשנת 2018 שיחק בתפקיד ראשי לצד מגי קיו בסרט האימה "We Are Boats", שהוצג לראשונה בפסטיבל קאן במאי 2018 וזה בפרס הסרט העלילתי הטוב ביותר. באותה שנה שיחק בשני סרטי קולנוע נוספים "ריבר רץ באדום" ובסרט "Encounter". בשנת 2019 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע "קריפטו".
בשנת 2020 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע "Death of Me", שהוצג בפסטיבל הסרטים של ממות' בממות' לייקס, קליפורניה.
בשנת 2021 שיחק לצד עזרא מילר וונסה הדג'נס בסרט הקולנוע "Asking for It".