stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפארק הלאומי הרי הגעש של הוואי
היסטוריה

הר הגעש קילוואה והלמאומאו קלדרה שלו נחשבו למשכנה הקדוש של פלה, אלת הר הגעש ובני האי ביקרו תכופות בלוע הר הגעש להציע לה מנחות.
ב-1790 נקלעה חבורת לוחמים (יחד עם נשים וילדים שהיו באזור) להתפרצות עזה במיוחד. רבים נהרגו ואחרים הותירו עקבות בלבה שאפשר לראות גם בימינו.
התיירים המערביים הראשונים ביקרו בהרי הגעש בשנת 1823 היו המיסיונר האנגלי ויליאם אליס (William Ellis) והאמריקני אסה תורסטון (Asa Thurston). אליס תיאר את תגובתו הראשונית כשחזה בהרי הגעש:
מראה נשגב ואף מטיל מורא מתגלה לפנינו. עמדנו דום ברעד. לרגעים נאלמנו דום לנוכח תחושת ההשתוממות ויראת הכבוד שמילאו אותנו, ונעמדנו במקומנו משל היינו פסלים בעוד המבט מרותק בתהום תחת רגלינו.
הר הגעש הפך לאטרקציה לתיירים בשנות ה-40 של המאה ה-19, ואנשי עסקים מקומיים כדוגמת בנג'מין פיטמן (Benjamin Pitman) וג'ורג' לייקורגוס (George Lycurgus) הפעילו כמה בתי מלון בשולי הלוע. וולקנו האוז (Volcano House) הוא המלון או המסעדה היחידים בתחומי הפארק.
לורין א. תורסטון (Lorrin A. Thurston), נכדו של המיסיונר אסה תורסטון, נמנה עם האישים שפעלו להקמת הפארק לאחר שהשקיע במלון בין 1891 ל-1904. את הרעיון הציע לראשונה ויליאם ר. קאסל (William R. Castle) ב-1903. תורסטון, שהיה הבעלים של העיתון הונולולו אדוורטייזר (Honolulu Advertiser) פרסם מאמרי מערכת שתמכו ברעיון הפארק. ב-1907 מימנה טריטוריית הוואי ביקור של 50 חברי קונגרס ונשותיהם בהר הגעש הרדום הליאקלה ובקילוואה. הביקור כלל ארוחת צהריים שבושלה על קיטור מהר הגעש. ב-1908 אירח תורסטון את מזכיר הפנים של ארצות הברית ג'יימס רודולף גרפילד, וב-1909 משלחת נוספת מהקונגרס. המושל ויליאם פ. פריאר (Walter F. Frear) הציע טיוטה של הצעת חוק ב-1911 להקמת "הפארק הלאומי קילוואה" (Kilauea National Park) בעלות של 50,000 דולר. ויליאם הרברט שיפמן (William Herbert Shipman), בעלים של קרקעות באזור ותורסטון הציעו גבולות לפארק, אבל נתקלו בהתנגדות של החוואים המקומיים. תורסטון פרסם בעיתון מכתבי תמיכה ברעיון הפארק מאת ג'ון מיור, הנרי קבוט לודג' והנשיא לשעבר תאודור רוזוולט. לאחר כמה ניסיונות, עברה לבסוף החקיקה להקמת הפארק שהוצעה על ידי חבר הקונגרס ג'ונה קוהיו קלאניאנאולה (Jonah Kūhiō Kalaniana'ole). החלטת בית הנבחרים מספר 9525 נחתמה על ידי נשיא ארצות הברית וודרו וילסון ב-1 באוגוסט 1916. היה זה הפארק הלאומי ה-11 שהוקם בארצות הברית והראשון בטריטוריה של הוואי.
בתוך כמה שבועות הוקם גם שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית שניהלה את מערכת הפארקים. במקור היה הפארק קרוי "הפארק הלאומי הוואי" (Hawaii National Park) והתפצל מהפארק הלאומי הליאקלה ב-22 בספטמבר 1961 על מנת להיקרא "הפארק הלאומי הרי הגעש של הוואי".
ב-2004 נוספו 468.58 קילומטרים רבועים של חוות קאהוקו (Kahuku Ranch) לפארק והגדילו את שטחו ה-56%. זה היה אזור מערבית לעיירה ואיוהינו (Waiohinu) ומזרחית לאושן ויו (Ocean View), רכישת הקרקע הגדולה ביותר בהיסטוריה של הוואי. השטח נרכש בעלות של 21.9 מיליון דולר במימון של החברה לשימור הטבע (The Nature Conservancy), ארגון פרטי לשמירת הסביבה.
היסטוריה > פעילות געשית במאה ה-21

ב-19 במרץ 2008 התרחש פיצוץ קטן בלוע האלמאומאו, שהיה הפיצוץ הראשון מאז שנת 1924 וההתפרצות הראשונה בקלדרה של קילוואה מאז ספטמבר 1982. הפיצוץ זרע הרס באזור בגודל של כ-300 דונם. מאזור יישוב בסמוך להר דווח גם על כמות קטנה של אפר געשי שנפלט במהלך ההתפרצות. ההתפרצות כיסתה חלקים מכביש שולי הלוע וגרמה נזק לתצפית האלמאומאו. במהלך הפיצוץ לא נפלטה לבה, ועל כן ייתכן כי מקורה גזי או הידרותרמי.
אירוע התפוצצות גרם לפתיחת לוע גז געשי גדול של גופרית דו-חמצנית, שהגביר מאוד את רמת הגז שנפלט מלוע האלמאומאו. הגידול המסוכן בגז הגופרית הדו-חמצנית גררה סגירה של כביש שולי הלוע בין מוזיאון ג'אגר דרומית/דרומית-מזרחית לכביש שרשרת הלועות, שביל שולי הלוע ממחנה הנופש הצבאי דרומית/דרומית-מזרחית לכביש שרשרת הלועות, וכל השבילים המובילים ללוע האלמאומאו.
החל במרץ 2018 החלה פעילות געשית שהתרכזה בלוע פּוּאוּ אוֹאוֹ המרוחק. במקביל החל אגם הלבה בלוע האלמאומאו להתרוקן החל מ-2 במאי 2018. מצפה הרי הגעש של הוואי הזהיר שהתרוקנות אגם הלבה מגבירה את הפוטנציאל להתפרצויות פריאטיות בפסגה עקב המפגש בין המאגמה הלוהטת למפלס מי התהום, דומה לאלו שהתרחשו ב-1924. חששות אלו גרמו לסגירת הפארק הלאומי הרי הגעש של הוואי ב-11 במאי. ב-17 במאי בסביבות 4:15 לפנות בוקר ארעה התפרצות מתפוצצת בלוע האלמאומאו, שיצרה עמוד התפרצות של אפר געשי בגובה 9 קילומטרים. התפרצות זו סימנה התחלה של סדרה של התפרצויות עזות שיצרו תימרות אפר משמעותיות מהאלמאומאו. התפרצויות אלו שלוו ברעידות אדמה גדולות, שקיעה פנימה והתמוטטות בתוך לוע האלמאומאו וסביבו, נמשכו עד תחילת אוגוסט.
הפארק נפתח מחדש ב-22 בספטמבר 2018, אם כי, נכון לנובמבר 2018, חלקים מסוימים עדיין סגורים לקהל.
מרכז המבקרים והמוזיאונים

מרכז המבקרים הראשי שוכן קרוב לכניסה לפארק ב-19°25′46″N 155°15′25.5″W﻿ / ﻿19.42944°N 155.257083°W﻿ / 19.42944; -155.257083, במרכז יש מוצגים ומסופק מידע על הפארק. בסמוך שוכן מרכז המידע וולקנו (Volcano Art Center) בתוך המבנה המקורי של וולקנו האוז מ-1877 והוא מבנה רשום ויש בו גלריה של אמנות ומוצגים היסטוריים.
במוזיאון ג'אגר השוכן כמה קילומטרים מערבית על כביש שולי הלוע יש מוצגים נוספים ויש ממנו תצפית קרובה על לוע האלמאומאו הפעיל של קילוואה. המוזיאון קרוי על שם המדען תומאס ג'אגר (.Thomas Augustus Jaggar, Jr‏; 1871–1953), המנהל הראשון של מצפה הרי הגעש של הוואי (Hawaiian Volcano Observatory), הצמוד למוזיאון. המצפה עצמו מופעל על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית ואינו פתוח לציבור.
חנויות ספרים שוכנות במרכז המבקרים הראשי ובמוזיאון ג'אגר. המחנה הצבאי קילוואה (Kilauea Military Camp) הוא אתר נופש לחיילי צבא ארצות הברית. ארגוני מתנדבים ממנים גם הם אירועים בפארק.
גלריה

לוע פאואהי (Pauahi Crater) שהתפרץ לאחרונה ב-1979. קוטרו 100 מטרים ועומקו 150 מטרים
מבט על הלבה מלוע פּוּאוּ אוֹאוֹ הזורמת דרך צינורות לבה תת-קרקעיים עד שהיא פוגשת באוקיינוס
הקשת הטבעית העדינה של הולי סי (Holei Sea Arch) שוכנת בקצה כביש שרשרת הלועות
העולם החייזרי של מאונה אולו (Mauna Ulu) הוא תוצאה של סדרת התפרצויות מ-1969 עד 1974
הצלקות של מערכי קילוחי הלבה נראות מנוף קילוואה בתצפית הליני פאלי (Halini Pali)
במכתש השקיעה של קילוואה איקי ניתן לראות אגם לבה מההתפרצות של 1959 שהתמצק
מאז 1913 יכולים מבקרים לעבור דרך צנור הלבה תורסטון, השוכן ביער גשם שופע
גזים געשיים ומי תהום התערבבו ויצרו חימר צבעוני וקיטור בלועות המכונים סולפור ונטס (Sulphur Vents)
מבקרים עוצרים לאורך שביל קורות העץ של סולפור בנקס
הערות שוליים

↑  Hawaii Volcanoes National Park - UNESCO site
↑  Hawaii Volcanoes NP
↑  National Park Service Land Resources Division Listing of Acreage
↑  "Hawai'i's Only World Heritage Site". Hawai'i Volcanoes National Park web site. National Park Service.
↑  America the Beautiful Quarters
↑  Volcano park closed for record stretch due to Kilauea eruption
↑  Volcanoes park reopening good news for Big Island
↑  Visitors flock to reopened Hawai‘i Volcanoes National Park
1 2  Kīlauea Volcano ,Hawaiian Volcano Observatory Weekly Update
1 2  "2008 Business Plan" (PDF). Hawaii Volcanoes National Park.
↑  Nature
↑  Plants
↑  On the Brink of Extinction
↑  Nakamura, Jadelyn (2003). "Keonehelelei – the falling sands" (PDF). Hawaii Volcanoes National Park Archaeological Inventory of the Footprints Area.
↑  "The Volcano House". Hawaii Nature Notes number 2. National Park Service. בנובמבר 1953. אורכב מ-המקור ב-2012-10-23. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "The Park Idea". Hawaii Nature Notes number 2. National Park Service. בנובמבר 1953. אורכב מ-המקור ב-2012-10-23. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Explosive eruption in Halemaʻumaʻu Crater, Kilauea Volcano". HVO. USGS. אורכב מ-המקור ב-2008-03-23.
↑  "Volcano Watch: What a day! Eruptions, earthquakes, and a lower lava lake". Hawaiian Volcano Observatory. United States Geological Survey.
↑  "Volcano Watch: It's an extraordinary time on Kīlauea Volcano!". Hawaiian Volcano Observatory. United States Geological Survey.
↑  "Explosive eruption at Kilauea summit sends ash 30,000 feet into air". Hawaii News Now (באנגלית). 18 במאי 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Volcano Watch: How to protect yourself from volcanic ash produced by Halema'uma'u explosions". Hawaiian Volcano Observatory, U.S. Geological Survey.
↑  "Kilauea Volcano — 2018 Summit and Lower East Rift Zone Brief" (PDF). Hawaiian Volcano Observatory, U.S. Geological Survey.
↑  Changes in the Kīlauea caldera from May 14 to July 19, 2018 (Planet Labs Inc.)
↑  Hawai‘i Volcanoes National Park reopens to delight of everyone
↑  "Closed Areas". Hawai'i Volcanoes National Park web site. National Park Service.
↑  "Hawai'i Natural History Association". official web site.
↑  "Kilauea Military Camp at Kilauea Volcano, a Joint Services Recreation Center". official web site.
↑  >"Friends of Hawai'i Volcanoes National Park". official web site.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007530271405171  GND: 4289892-4  ISNI: 0000 0004 1794 4593  LCCN: n2005055783  NARA: 10045403  VIAF: 154981137   WorldCat (עם VIAF): 154981137 
ברנטה הוואית בפארק
פליטת גופרית דו-חמצנית מלוע האלמאומאו באפריל 2008
תצפית לילית על לוע האלמאומאו ממוזיאון ג'אגר ב-2015
התעופה במלחמת העולם הראשונה בסיני ובארץ ישראל

אנדרטת הטייסים הטורקים הסמוכה לקיבוץ האון
התעופה הצבאית במלחמת העולם הראשונה החלה בארץ ישראל
בשנת 1913 כאשר הוזמן מטוס עות'מאני לטיסת ראווה בשמי תל אביב הקטנה ונפל על חוף הים לעיני צופים מהיישוב שנענו לקריאתו של מהנדס התעופה העברי ד"ר מאיר גורביץ ונאספו למפגן. בשנת 1914 בוצעה עוד הופעת ראווה של המטוסים הטורקים שהסתיימה באסון. המטוסים נפלו לים כנרת והטייסים נהרגו. לנופלים חולק כבוד רב והם נקברו בדמשק סמוך לקבר צלאח א דין.
כאשר פרצה המלחמה הגיעו לארץ טייסות גרמניות.
לבקשתו של גנרל אדמונד אלנבי, מפקד חיל המשלוח המצרי, הוקמה הבריגדה הארצישראלית של גיס התעופה המלכותי (לאחר מכן חיל האוויר המלכותי. הבריגדה הארצישראלית השתתפה במערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה, ובפרט בקרב מגידו ובקרב בנחל תרצה.
הטיסות הראשונות

בשנת 1914 היה חיל האוויר העות'מאני בן שנה, ולרגל המאורע החליט הסולטאן להשתמש בחיל האוויר על מנת לעורר גל של פטריוטיות ורגשות לאומיים ברחבי האימפריה העות'מאנית על ידי מטס ראווה מעל ערי האימפריה. הטיסה יצאה מאיסטנבול לדמשק, ומשם תוכננה להגיע לירושלים ולקהיר. במטוס טסו סרן פתחי ביי וסרן צאדק ביי, ושם המטוס היה "העזרה הלאומית". מעל אזור סמח' עלה המטוס באש והתרסק. מושל טבריה חצה את הכנרת בסירה ומצא את שרידי המטוס וגופות הטייסים, ואלה נשלחו ברכבת מיוחדת מתחנת הרכבת סמח' בשפה הדרומית של הכנרת ליפו. שם נערכה להם הלוויה המונית. הטייסים הובאו לקבורה בדמשק.
במדבר סיני

בינתיים הגיעה תגבורת של מטוסים לצבא הבריטי במזרח התיכון: שלושה מטוסים מטיפוס "די-האווילאנד" הגיעו למצרים. סך הכל היה לבריטים אחד-עשר מטוסים. המטוסים החדשים היו משוכללים יותר מהמטוסים הקודמים, ה"פארמאנים", אך לא הגיעו לרמת השכלול של המטוסים הגרמנים "אוויאטיקים" וה"פוקירים" שעמדו לרשות הטורקים. בהמשך הגיעו לטורקים גם מטוסי ה"טאובּים". המטוסים העות'מאניים שלטו בשמי חצי סיני במשך כל המערכה בחצי האי.
כאשר המטוסים הבריטים עלו לאוויר לבדוק את מצב הכוננות של חיל האוויר הטורקי, אשר שדה התעופה הקדמי שלו היה בעיירה "אל-עריש" הסתיים הסיור באובדן שלושה מטוסים בריטים וחיסול שני מטוסים טורקים.
הקרבות בארץ

האווירייה הבריטית הגיעה לשדה התעופה רמלה. זה היה בסיסה החשוב בהמשך המערכה על כיבוש ארץ ישראל. לרשותם עמדו מטוסי "ניופורט", שנשאו מטען של פצצות זעירות. לאחר הקרב על גבעות מע'אר הצבא הטורקי היה בנסיגה. כך מצא חיל האוויר הבריטי שדה תעופה טורקי עם חמישה מטוסים נטושים וחיילות טורקים סביבם בהכנות לנסיגה. המטוסים צללו לעבר שדה התעופה והשמידו את המטוסים ושאר הציוד הצבאי שהיה מוכן לתזוזה. כך למעשה נהגו בכל מקום עד לסיום הלחימה. עוד בסיס חשוב שהוקם והיה בשימוש במלחמת העולם הראשונה היה שדה התעופה בעזה.
בינתיים התקבלו מטוסי לחימה חדשים מטיפוס "בריסטול". יתרונם היה במשטח ההמראה והנחיתה הקצר שהיה דרוש להם. כך שרת הבריסטול את הצבא הבריטי באזור הרי ירושלים. לאווירייה הגרמנית היו "טאובים" שטייסיהם לא יכלו לפעול נגד הבריסטול.
מערכות הסיום

הטייסות הבריטיות שהוקצו למערכה השתייכו לשירות האוויר של הצי המלכותי ויצאו משדות התעופה ברמלה וליד תחנת ואדי צראר (לימים תחנת הרכבת נחל שורק). תפקידן הראשוני היה למנוע מהמטוסים הגרמניים להמריא ולסייע לכוחות העות'מאניים. בהמשך הן תקפו את מרכזי התקשורת והאספקה.
במתקפת מגידו, בלילה בין 18 לבין 19 בספטמבר 1918, החלה הפצצה אווירית על מרכזי הצבא העות'מאני בעפולה: תחנת הרכבת - מרכז ההובלה והאספקה, שדה התעופה בעיר ומתקני התקשורת הצבאית שהיו בה. הייתה זו תחילתה של המתקפה הבריטית, שכונתה קרב מגידו, אשר שמה קץ לשלטון העות'מאני בארץ ישראל.
כעבור יומיים, בבוקר 21 בספטמבר 1918, נערך הקרב בנחל תרצה. הטייסים הבריטים גילו שדרת מסע של הצבא העות'מאני נעה, בדרכים צדדיות, מטולכרם ומשכם לכיוון בית שאן ואל מעברות הירדן. כאשר הטור הטורקי הגיע לפתח צר של הואדי, נחל תרצה, הופצצו כלי הרכב הממונעים והדרך נחסמה.
מטוס גרמני בארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה
הפארק הלאומי הקניון השחור של הגניסון

| --- | --- |
מבט על הקניון השחור מתצפית "הגמל הרוכן"
מבט על הקניון השחור מתצפית "הגמל הרוכן"
 מידע כללי
 על שם:  Black Canyon of the Gunnison 
 תאריך הקמה:  21 באוקטובר 1999
 מבקרים בשנה:  183,045 (נכון ל־2014)
 גוף מנהל:  שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית
 נתונים ומידות
 שטח:  124 קמ"ר
 מיקום
 מדינה:  קולורדו קולורדו, ארצות הבריתארצות הברית
 מיקום:  מחוז מונטרוז 
 קואורדינטות:  38°34′00″N 107°43′00″W﻿ / ﻿38.566667°N 107.716667°W﻿ / 38.566667; -107.716667
 Black Canyon of the Gunnison National Park
  (למפת מערב ארצות הברית מוגדלת) קולורדו יוטה נבדה ניו מקסיקו אריזונה קליפורניה ויומינג איידהו מונטנה אורגון וושינגטון קנדה מקסיקו האוקיינוס השקט הקניון השחור של הגניסון(למפת מערב ארצות הברית רגילה) קולורדו יוטה נבדה ניו מקסיקו אריזונה קליפורניה ויומינג איידהו מונטנה אורגון וושינגטון קנדה מקסיקו האוקיינוס השקט הקניון השחור של הגניסון(למפת קולורדו רגילה) דנוור קולורדו ספרינגס  אורורה פורט קולינס פואבלו גרילי גראנד ג'נקשן י ו ט ה  ויומינג נברסקה ק נ ז ס  אוקלהומה ניו מקסיקו א.הקניון השחור של הגניסון(למפת קולורדו מוגדלת) דנוור קולורדו ספרינגס  אורורה פורט קולינס פואבלו גרילי גראנד ג'נקשן י ו ט ה  ויומינג נברסקה ק נ ז ס  אוקלהומה ניו מקסיקו א.הקניון השחור של הגניסון
 
הפארק הלאומי הקניון השחור של הגניסון (באנגלית: Black Canyon of the Gunnison National Park) הוא פארק לאומי השייך לשירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית ושוכן במערב מדינת קולורדו בארצות הברית. לפארק יש שתי כניסות. כניסת השפה הדרומית של הקניון שוכנת 24 קילומטרים מזרחית למונטרוז (Montrose), בעוד שכניסת השפה הצפונית של הקניון שוכנת 18 קילומטרים דרומית מקרופורד (Crawford) והיא סגורה בתקופת החורף. הפארק כולל 19 קילומטרים מתוך 77 הקילומטרים של הקניון של הנהר גניסון. הפארק הלאומי עצמו כולל את הקטע הדרמטי ביותר של הקניון, אבל הקניון מתחיל קודם במעלה הזרם באזור הנופש הלאומי קוריקנטי (Curecanti National Recreation Area) ונמשך במורד הזרם לתוך אזור השימור הלאומי נקיק גניסון (Gunnison Gorge National Conservation Area). מקור שמו של הקניון, לדברי הספר "תמונות של אמריקה: הקניון השחור של הגניסון" (Images of America: The Black Canyon of the Gunnison), בעובדה שאור השמש מגיע לחלקים מהנקיק במשך 33 דקות בלבד ביום. בספר קובע המחבר דואיין ונדנבוש (Duane Vandenbusche) כי "כמה קניונים במערב ארצות הברית ארוכים יותר וחלקם עמוקים יותר, אבל באף אחד מהם אין את הצירוף של העומק, התלילות, ההיצרות, האפילה והאימה של הקניון השחור".
גאולוגיה

השיפוע הממוצע הנהר גניסון לאורך כל הקניון הוא 8 מטרים לכל קילומטר, השיפוע החמישי החד ביותר בנהרות אמריקה הצפונית. לשם השוואה, שיפועו של נהר הקולורדו בגרנד קניון הוא 1.42 מטרים לכל קילומטר בלבד. הירידה הגדולה ביותר בערוץ הנחל מתרחשת בתחומי הפארק בירידת נקודת התצפית כאזם (Chasm View dropping). הקניון השחור קרוי כך משום שבשל התלילות של קירותיו קשה לאור השמש לחדור למעמקיו. עקב כך, הקניון שרוי בצל רוב הזמן, ולכן נדמה כאילו צבע קירותיו הסלעיים הוא שחור. בנקודה הצרה ביותר, נקודת התצפית כאזם, רוחב הקניון הוא 12 מטרים בגובה פני הנהר ו-335 מטרים בגובה שפות הקניון, 555 מטרים מעל פני הנהר.
התלילות והעומק הקיצוניים של הקניון השחור נוצרו כתוצאה מכמה תהליכים גאולוגיים שפעלו יחדיו. ההתחתרות של הנהר גניסון היא הגורם העיקרי להיווצרות הקניון, אם כי היו צריכים להתרחש כמה אירועים גאולוגיים אחרים על מנת שהקניון ייווצר כפי שהוא נראה כיום.
גאולוגיה > פרקמבריון

קירות הקניון התלולים בנויים בעיקר מסלעי גנייס וצפחה מעידן העל של הפרקמבריון ונוצרו בהתמרה לפני 1.7 מיליארד שנים כאשר קשתות איים קדמונים התנגשו בקצה הדרומי של ויומינג של ימינו. פסים של דייקים פגמטיטיים בגוון ורדרד מקשטים את קירות הקניון. זהו סלע יסוד שנוצר כאשר מאגמה לוהטת חדרה לסדקים בסלעים. המאגמה התקררה לאט, תהליך שאפשר היווצרות של גבישים גדולים של פצלת השדה אשלגנית וגבישים נוצצים של מוסקוביט.
גאולוגיה > קרטיקון – שלישון

בין לפני 70 מיליון לבין לפני 40 מיליון שנים התרומם כל האזור במהלך אירוע בניית ההרים הקרוי האורוגנזה הלרמידית, שהיה גם הגורם להיווצרות הרי הרוקי. אירוע זה הגביה את שכבות סלעי התשתית של הצפחה והגנייס מהפרקמבריון המהווים את קירות הקניון. במהלך תור השלישון, מלפני 35 מיליון עד לפני 26 מיליון שנים, התחוללו אירועים גדולים של געשיות באזור המקיף את הקניון השחור של ימינו. הרי וסט אלק (West Elk Mountains), הרי לה סאל (La Sal Mountains), הרי אבאחו (Abajo Mountains) והרי הנרי (Henry Mountains), כולם תרמו לתהליכים שקברו את האזור תחת אלפי מטרים של אפר געשי ושברי סלעים.
מסלול הנהר גניסון נקבע לפני 15 מיליון שנים כשנגר עילי מרכסי ההרים של הרי לה סאל והרי וסט אלק הקרובים ומרכס סואוואטץ' (Sawatch Range) החל לחצוב את דרכו בשכבות המשקעים הגעשיים הרכים יחסית.
גאולוגיה > רביעון

כאשר מסלולו של הנהר גניסון כבר נקבע החלה התרוממות נוספת באזור לפני 3 מיליון עד 2 מיליון שנים וגרמה לנהר להתחתר במשקעים הגעשיים הרכים. בסופו של דבר הגיע הנהר לסלעי התשתית של הפרקמבריון. מכיוון שהנהר לא היה מסוגל לשנות מסלול הוא החל לחצוב את נתיבו בסלעים המותמרים הקשים מאוד. הספיקה של הנהר אז הייתה גדולה בהרבה מזו של ימינו, ומי הנהר הכילו רמה גבוהה יותר של עכירות. עקב כך הנהר התחתר לעומק בקצב של כ-2 סנטימטרים כל 100 שנים. הקשיות הגדולה של הסלעים המותמרים יחד עם המהירות הגבוהה יחסית שבה חצב הנהר את דרכו בהם יצרו את הקירות הזקופים כפי שניתן לראותם כיום.
כמה קניוני משנה מגיעים אל הנהר בשיפוע הפוך, דבר שמונע ממים לזרום דרכם. תופעה זו מוסברת בכך שנחלים אחרים, שלא התחתרו לעומק אליו הגיע הגניסון בעת שחלה ההתרוממות האחרונה, שינו את נתיבם צפונה עקב ההתרוממות. הגניסון שזרם מערבה כבר היה לכוד בסלעי הקמבריון של הקניון השחור ולא היה יכול לשנות את מסלולו.
ביולוגיה

הפארק הלאומי הקניון השחור של הגניסון עשיר במגוון מיני צמחים ובעלי חיים. בין הצמחים הנפוצים בפארק כלולים: צפצפה, אורן הזפת, לענה, מין של צרקוקרפוס (Cercocarpus ledifolius), ערער יוטה, אלון גמבל (Quercus gambelii) ומין של מילה (Fraxinus anomala). הקניון מכיל את הריכוז הגדול ביותר של מין פרח הבר Aliciella penstemonoides (באנגלית Black Canyon gilia) האנדמי למדינת קולורדו. בעלי חיים בפארק כוללים: אנטילוקפרה אמריקנית, דוב שחור אמריקני, תת-מין של זאב ערבות (Canis latrans mearnsi)), אונדטרה, לטאות, פומה צפון-אמריקאית, דביבון מצוי, בונה קנדי, אייל קנדי, לוטרה צפון אמריקאית, שונר מצוי ואייל פרדי שחור-זנב. בנוסף הקניון הוא ביתם של מספר עופות השוכנים בו בדרך קבע כולל אמודאי אמריקני, שני מינים של עיט, שמונה מינים של נצים, שישה מינים של דורסי לילה ועורבני שטלר, כמו גם עופות נודדים כדוגמת קיכלי הרים כחול (Sialia currucoides), בז נודד, עקעק, סיס לבן-גרון (Aeronautes saxatalis) וגדרון קניונים (Catherpes mexicanus).
מוקדי משיכה

קרוב ל-200,000 תיירים מבקרים בפארק מדי שנה. מוקד המשיכה העיקרי בפארק הוא הכביש הנופי לאורך כביש 50 של ארצות הברית וכביש 92 של קולורדו, כמו גם שפת הקניון הדרומית. הקצה המזרחי של הפארק, נקודת בלו מסה (Blue Mesa Point), שבו נפגש הפארק במאגר המים בלו מסה (Blue Mesa Reservoir), הוא אזור הקמפינג המפותח ביותר. הוא כולל קמפינג לאוהלים ולקראוונים הכולל התחברות מלאה (למים, חשמל וביוב) כמו גם סיורים בקניון, שבילי הליכה, דיג וטיולים בסירות. בקצה המערבי של הפארק ניתן להגיע ברכב עד הנהר, כמו גם סיורים מודרכים בקניון. הליכה קצרה ממרכז המידע של נקודת בלו מסה מובילה במורד נקיק פיין (Pine Creek) וסיורי הסירות של מורו פוינט (Morrow Point), שכירת סירות, דיג והליכה. בשפה הדרומית יש שני אתרי קמפינג וכמה שבילי טרקים ושבילי תצפית טבע. גם לשפה הצפונית ניתן לגשת במכונית ויש בו אתר קמפינג קטן ובסיסי. מכוניות יכולות להגיע לנהר בכביש איסט פורטל (East Portal Road) בשפה הדרומית. שיפוע כביש זה הוא 16% ונאסרה הנהיגה בו לרכב שאורכו עולה על 7 מטרים.
לנהר אפשר להגיע גם באמצעות שבילים שאינם מתוחזקים משתי שפות הקניון. הירידה בשבילים אלו עד הנהר אורכת שעתיים והעלייה בחזרה אורכת בין שעתיים לארבע שעות כתלות בשביל שנבחר. כל הירידות בקניון הפנימי כרוכות במאמץ גופני ודורשות כישורים של איתור השבילים וטיפוס הרים בדרגה 3. דרדרות סלעים תלולות, מדפי סלע בלתי עבירים והיעדר מחסה הם כמה מהאתגרים העומדים בפני המטיילים. קיסוס רעיל (Toxicodendron radicans) צומח בשפע על השבילים ועל קרקעית הקניון. מומלץ מאוד ללבוש חולצה עם שרוולים ארוכים ולנעול נעלי הליכה גבוהות. גם הזרימה המהירה של הנהר גניסון צריכה להילקח בחשבון עבור מי שמתכנן ללון בקניון, כיוון שספיקה מוגברת של הנהר עלולה לשטוף את אתרי הקמפינג. שירות הפארקים הלאומיים מתריע כי "השבילים קשים במיוחד ורק מי שנמצא במצב גופני מעולה יכול להשתמש בהם...מהמטיילים מצופה שימצאו את הדרך בעצמם ושיתכוננו להיחלץ בעצמם מכל סכנה." ירידה לקניון הפנימי דורשת אישור, למעט קצהו המערבי.
הנהר גניסון מוגדר כ"מי מדליית זהב" (Gold Medal Water) מ-200 מטרים במורד הזרם מסכר מאגר קריסטל (Crystal Reservoir Dam) עד נורת פורק (North Fork). הגדרה זו כוללת 18 קילומטרים בתוך הפארק הלאומי הקניון השחור של הגניסון. הפיתיונות היחידים המותרים בשימוש בדיג חייבים להיות מלאכותיים וכל דגי טרוטת עין-הקשת הנלכדים על ידי הדייגים חייבים להיות מושבים למים. בנוסף, הדיג אסור בקטע של 200 מטרים במורד הזרם מסכר קריסטל.
הקניון השחור הוא מרכז סגנון טיפוס הרים המכונה "טיפוס מסורתי" (traditional climbing). מרבית אתרי הטיפוס קשים במיוחד ורק מטפסים מקצועיים יכולים לטפס בהם.
קיימות אפשרויות לרפטינג באזור, אבל השיט דרך הפארק עצמו קשה מאוד טכנית ורק חותרים מנוסים יכולים להתמודד איתו. לאורך הנתיב יש כמה קטעי נהר בלתי עבירים הדורשים הובלה ארוכה, ולעיתים מסוכנת של הקיאק ביבשה. האשדות האחרים הם מדרגה 3 עד 5, ומתאימים רק לשייטים מומחים. במורד הזרם, באזור השימור הלאומי נקיק גניסון (Gunnison Gorge National Conservation Area), קל יותר יחסית לנווט בנהר, אם כי הוא עדיין מרוחק מאוד ומתאים רק לשייטים מנוסים, ויש בו אשדות בדרגה 3 עד 4.
ביאורים

↑  מונח זה אינו מוכר כיום כיחידת זמן גאולוגית על ידי גוף התקינה לנושא, הוועדה הבינלאומית לסטרטיגרפיה (International Commission on Stratigraphy), אבל השימוש בו עדיין מקובל בספרות
↑  באנגלית Royal Gorge, קניון עמוק על נהר הארקנסו שבו עברה מסילת ברזל שגם אותה בנתה אותה חברת רכבות