stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מליסרון

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  מלסרן
 מייסדים:  נחמיה קפלן, זוהר פייגלין, דב ברזילאי ויהודה גבעתי
 תקופת הפעילות:  1987, ישראל ישראל – הווה
 חברת אם:  עופר השקעות
 מיקום המטה:  הרצליה 
 משרד ראשי:  הרצליה פיתוח
 שליטה בחברה:  ליאורה עופר
 ענפי תעשייה:  נדל"ן מניב
 מוצרים עיקריים:  קניונים, פארקי הייטק ומשרדים
 שווי שוק:  15.7 מיליארד ש"ח (26 בינואר 2025)
 הכנסות:  1.80 מיליארד ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  1.83 מיליארד ש"ח (2023)
 רווח:  1.05 מיליארד ש"ח (2023)
 הון עצמי:  11.0 מיליארד ש"ח (2023)
 סך המאזן:  27.1 מיליארד ש"ח (2023)
 יו"ר:  ליאורה עופר
 מנכ"ל:  אופיר שריד
  
 Melisron.co.il
 
קניון אבנת ("הקניון הגדול") בפתח תקווה, מרץ 2014. בחזיתו הסמליל כחלק מ"קניוני עופר".
מליסרון היא חברה ציבורית ישראלית העוסקת בנדל"ן מניב בישראל. במסגרת פעילותה, עוסקת בהשכרה, ניהול, השבחה, הקמה ואחזקה של שטחי מסחר ומשרדים. היא הבעלים של קבוצת "קניוני עופר", ונמצאת בשליטת "עופר השקעות", חברת ההחזקות שבשליטת ליאורה עופר.
היסטוריה

מליסרון הוקמה בשנת 1987 כחברה פרטית, והונפקה לראשונה בבורסה לניירות ערך בתל אביב בחודש יולי 1992. בשנים הראשונות להקמתה פעילותה העיקרית של החברה הייתה הקמת פרויקט הקריון וניהולו. שלב א' של הפרויקט, בשטח של 76 אלף מ"ר שמתוכם כ־21 אלף מ"ר של שטחי מסחר, הושלם בינואר 1989. הפרויקט השני של החברה היה הקמת קניון רננים ברעננה, שהחלה בשנת 1997.
באפריל 2009, רכשה מליסרון מחברת "אפריקה ישראל נכסים" את קניון רמת אביב לפי שווי של 1.5 מיליארד שקל, ואת קניון סביונים תמורת כ-200 מיליון שקל.
במאי 2010 הכריזה על מיתוג מחדש של נכסיה כך שיכללו את השם "עופר", בהתאם לשם המשפחה של בעליה, ליאורה עופר (ביתו של יולי עופר ואחייניתו של סמי עופר). סמלי הקניונים שונו כך שתופיע בהם דמות של בעל החיים עופר איילים.
באוקטובר 2010 רכשה מליסרון את השליטה (כ-71% מהמניות) במתחרתה, "בריטיש ישראל", לפי שווי של כ-2.4 מיליארד שקל, כלומר תמורת כ-1.7 מיליארד שקל. "בריטיש ישראל" הייתה אז בעלת הקניונים הגדולה ביותר בישראל לאחר שרכשה תוך שנה וחצי 9 קניונים, ובסך הכל החזיקה ב-18 קניונים ומרכזי מסחר. לאחר רכישת "בריטיש ישראל" נאלצה מליסרון, בהתאם להנחיות שקיבלה מהרשות להגבלים עסקיים, למכור מספר קניונים שהחזיקה בבעלותה לצד שלישי שאינו קבוצת עזריאלי.
בשנים 2011–2012 רכשה מליסרון את יתרת החזקות הציבור ב"בריטיש ישראל" תמורת כ-500 מיליון שקל במזומן, וכן תמורת נתח ממניותיה, שהוקצה לבעלי המניות של "בריטיש ישראל". בכך הפכה מליסרון את "בריטיש ישראל" לחברה פרטית.
בפברואר 2013 הודיעה מליסרון על כך שבהתאם להנחיות הממונה על הגבלים עסקיים חתמה חוזים למכירתם של קניון רננים ברעננה וקניון סביונים ביהוד תמורת כמיליארד ש"ח. בהמשך שנת 2013 מכרה את חלקה (40%) בקניון הראל במבשרת ציון תמורת כ-302 מיליון שקלים, מכירה שטרם הושלמה סופית.
ביולי 2021 רכשה מליסרון את מניות "גרופר קניות חברתיות", המחזיקה בפעילות המותג "Groo" בהשקעה של כ-100 מיליון שקלים, הכוללים את עלות הרכישה בתוספת השקעה עתידית צפויה בפיתוח טכנולוגיות עד לשנת 2023, במטרה להקים זרוע דיגיטל שתשמש כפעילות תומכת לפעילות הליבה של החברה.
נכון לאפריל 2022, מחזיקה מליסרון ב-17 קניונים ומרכזים מסחריים וב-5 פארקי הייטק ומשרדים ברחבי הארץ.
ב-27 במרץ 2023 השתתפה קבוצת קניוני עופר שבשליטת מליסרון בהשבתת המשק כצעד התנגדות לרפורמה המשפטית שקידמה ממשלת הימין.
חברת עופר השקעות וחברת עופר פיתוח הורשעו בעבירות של תרמית בניירות ערך בשנת 2013 בפרשה שנודעה כ"פרשת מליסרון". בנוסף סמנכ"ל הכספים של עופר השקעות הורשע בתרמית בניירות ערך, הנעת משקיעים בתרמית ועבירה של דיווח בכוונה להטעות. הפרשה מתייחסת לפעילות מסחר בין 26 בנובמבר 2009 ל-1 בדצמבר על ידי חברת עופר, שנועדה לתמוך בשער איגרת החוב לקראת הרחבת סדרת איגרות חוב.
בעלות

בעת הקמתה הייתה החברה בבעלות אנשי העסקים נחמיה קפלן, זוהר פייגלין, דב ברזילאי ויהודה גבעתי. בשנת 1989 רכשה חברת "אחים עופר נכסים" 48% מהמניות תמורת 10 מיליון דולר. במאי 2004, רכשה "אחים עופר נכסים" עוד 25% ממניות החברה שהיו בבעלות שותפיה.
הנהלה

משנת 2008 מכהנת ליאורה עופר, כיושבת ראש דירקטוריון מליסרון. מאוגוסט 2009 עד 2013, שימש משה רוזנבלום כמנכ"ל החברה. החליף אותו בתפקיד אבי לוי, שכיהן קודם לכן כמנכ"ל עופר השקעות. בחודש נובמבר 2019 מונה אופיר שריד למנכ"ל החברה.
נכסי החברה

מליסרון מחזיקה בישראל ב-17 קניונים ומרכזים מסחריים, 5 פארקי הייטק ומשרדים ו-5 נכסים בעלי שוכר יחיד:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  קניונים מרכז וירושלים קניון עופר רמת אביב – נרכש באפריל 2009 מידי אפריקה ישראל להשקעות  עופר הקניון הגדול – מרכז קניות ברחוב ז'בוטינסקי בפתח תקווה, קניון זה הוא הגדול בפתח תקווה וסביבתה  עופר בילו סנטר אאוטלט – מתחם פאוור סנטר בקריית עקרון, הגדול מסוגו ברחובות וסביבתה  קניון עופר רחובות – במרכז רחובות זהו הקניון הגדול ברחובות וסביבתה מדרום  קניון עופר השרון – במרכז נתניה  קניון עופר סירקין – בדרום פתח תקווה  קניון עופר קניותר – במרכז נס ציונה  קניון עופר מרום – בשכונת מרום נווה ברמת גן  קניון עופר הגבעה – בגבעת שמואל  קניון עופר אדומים – במעלה אדומים  קניון עופר הראל - במבשרת ציון |  צפון עופר גרנד קניון חיפה – בנוווה שאנן בחיפה  עופר הקריון - מרכז קניות ומגדלי משרדים באזור הקריות  קניון עופר לב חדרה – במרכז חדרה  קניון עופר סנטר נוף הגליל  "חוצות המפרץ" – מתחם פאוור סנטר במפרץ חיפה מליסרון מחזיקה ב-50% מהבעלות עליו  קניון עופר נהריה דרום עופר גרנד קניון באר שבע |  פארקי הייטק ומשרדים עופר WEST – פארק משרדים, מסחר ותעסוקה הנמצא בצפון מערב פתח תקווה  עופר EAST - פארק משרדים, מסחר ותעסוקה נוסף הנמצא בצפון מערב פתח תקווה  עופר הכרמל – פארק משרדים בטירת כרמל, במבואות הדרומיים של חיפה  עופר יקנעם – פארק תעשייה ומשרדים ביקנעם עילית  עופר רעננה – משמש לתעסוקה, מלונאות ומסחר, במרכז ההייטק והעסקים של רעננה |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מליסרון בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  גד בירון, הקניון של הצפון, מעריב, 25 באוקטובר 1988
↑  האחים עופר משקיעים 80 מיליון דולר ב-63 אלף מ"ר מסחר ומשרדים ברעננה, באתר גלובס, 9 בנובמבר 1997
↑
↑  מיכל מרגלית, ‏אפריקה מוכרת את קניון רמת-אביב וקניון סביונים למליסרון לפי שווי של 1.74 מיליארד שקל, באתר גלובס, 7 באפריל 2009
↑  חגית ברונסקי, ‏מליסרון ממתגת מחדש את קבוצת הקניונים שבבעלותה, באתר גלובס, 23 במאי 2010
↑  אריק מירובסקי, בריטיש ישראל היא בעלת הקניונים הגדולה ביותר, באתר TheMarker‏, 31 בדצמבר 2007
גלי ברגר, מסע הרכישות של בריטיש ישראל נמשך: קנתה את הדודג' סנטר בנצרת תמורת 137.5 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 12 באוגוסט 2007
↑  הארץ, רוכשים שלוות נפש בקניון, באתר TheMarker‏, 13 ביולי 2007
↑  צמרת פרנט, ‏מיזוג בריטיש-מליסרון - רק אם ימכרו קניונים לצד שלישי, ולא לעזריאלי, באתר גלובס, 31 בינואר 2011
↑   מיכאל רוכוורגר, העסקות שהפכו את מליסרון מחברה מנומנמת לאימפריית נדל"ן, באתר TheMarker‏, 28 במרץ 2017
↑  אביב לוי, ‏עסקת ענק: מליסרון מכרה את הקניונים ברעננה ויהוד, באתר גלובס, 13 בפברואר 2013
↑  קבוצת משקיעים רוכשת את קניון הראל במבשרת ב-302 מ' ש', באתר גלובס, 13 באוקטובר 2013
↑  נורית קדוש, מליסרון מתרחבת לאונליין: רוכשת את אתרי הקניות גרו ובאליגם, באתר כלכליסט, 11 ביולי 2021
↑  נכסי החברה באתר מליסרון
↑  איריס ליפשיץ-קליגר, דניאל סלאמה, הדר גיל-עד, הילה ציאון, קניונים, נתב"ג, הדואר וחברות הייטק: מי הודיע על שביתה?, באתר ynet, 27 במרץ 2023
↑   יסמין גואטה, פרשת מליסרון: שנת מאסר לסמנכ"ל הכספים של עופר השקעות, באתר TheMarker‏, 26 בינואר 2014
↑  הניהול בידיים טובות, מעריב, 25 באוקטובר 1988
↑  "יש מאין, כנגד כל הסיכויים", באתר גלובס, 5 בספטמבר 2010
↑  שי שלו, ‏האחים עופר ביצרה שליטתה בחברת הבת מליסרון, בעלת מתחם הקריון, ב-165 מ' ש', באתר גלובס, 30 במאי 2004
↑  ליאורה עופר באתר כלכליסט
↑  עדי דברת-מזריץ, משה רוזנבלום מונה למנכ"ל מליסרון; אביטל רפאלי מונתה לסמנכ"לית שיווק, באתר TheMarker‏, 19 באוגוסט 2009
↑   אסא ששון, אבי לוי פורש ממליסרון ומממש מניות ב-270 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 3 באוקטובר 2019
↑  מליסרון ואשטרום רכשו חלקה של כור ב"חוצות המפרץ", באתר וואלה, 19 באפריל 2009
רציו אנרגיות

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  שותפות מוגבלת
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב (RATI) 
 מייסדים:  משפחות לנדאו ורוטלוי, צבי צפרירי, איתן אייזנברג
 תקופת הפעילות:  1992–הווה (כ־33 שנים)
 משרד ראשי:  תל אביב-יפו, ישראל
 מוצרים עיקריים:  חיפושי נפט וגז
 שווי שוק:  4.27 מיליארד ש"ח (26 בינואר 2025)
 הכנסות:  305 מיליון דולר (2023)
 רווח תפעולי:  220 מיליון דולר (2023)
 רווח:  127 מיליון דולר (2023)
 הון עצמי:  424 מיליון דולר (2023)
 סך המאזן:  1.16 מיליארד דולר (2023)
 יו"ר:  ליגד רוטלוי
 מנכ"ל:  יגאל לנדאו
  
 www.ratioenergies.com
 
רציו אנרגיות - שותפות מוגבלת, המוכרת בשמה המקוצר רציו, היא שותפות מוגבלת הפועלת בתחום חיפושי הנפט והגז טבעי בישראל והפקתם.
רציו אנרגיות הוקמה על פי הסכם שותפות מוגבלת בין השותף הכללי "רציו אנרגיות ניהול בע"מ" (לשעבר "רציו חיפושי נפט בע"מ") לבין השותף המוגבל "רציו נאמנויות בע"מ". השותפות המוגבלת נרשמה למסחר ביום 20 בינואר 1993, ומאז ועד היום יחידות ההשתתפות ואופציות של השותפות נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב. יחידות ההשתתפות של השותפות כלולות במדד תל אביב 125 החל מיום 1 ביולי 2010.
היסטוריה

יזמי שותפות רציו אנרגיות (לשעבר רציו חיפושי נפט) הם משפחות לנדאו ורוטלוי יחד עם מר צבי צפרירי ומר איתן איזנברג, אשר משמש כגאולוג הראשי של רציו מאז הקמתה בשנת 1992. עד שנת 2009 השתתפה השותפות ב-17 קידוחים שבהם השקיעה כ-100 מיליון שקל, אך עד למציאת מאגר הגז הטבעי "לוויתן" לא מצאה מאגר משמעותי. בין הקידוחים שביצעה היו קידוח "רציו-3" ליד קריית שמונה שנמצא יבש וקידוח "רציו -4" ליד גן יבנה שבו נמצא גז טבעי אך לא בכמות מסחרית.
בשנת 2007 הוענקו לרציו 100% מהזכויות בהיתר מוקדם ״רציו-ים״ אשר לימים הפך לרישיונות "עמית", "רחל", "ערן", "דוד" ו- "חנה" ואשר בשטחו נמצאה תגלית לוויתן, הממוקמת כ־110-140 ק"מ מערבית לחופי ישראל.
בשנה לאחר מכן, נוכח המשאבים המימוניים והטכניים הנדרשים לביצוע קידוחי אקספלורציה במים עמוקים, העבירה רציו 85% מהזכויות ברישיונות "רציו-ים" לדלק קידוחים (המחזיקה ב-45.34% במאגר לוויתן) ולנובל אנרג'י (המחזיקה ב-39.66% במאגר לוויתן). כיום מחזיקה השותפות 15% במאגר לוויתן.
בשנת 2010, לאחר השלמת סקרים סיסמיים ופיענוחם, החליטה רציו יחד עם שותפותיה במאגר לבצע את קידוח "לוויתן-1" בשטח רישיון "עמית".
לקראת סוף שנת 2010 הוכרזה תגלית לווייתן, שהיא תגלית הגז הטבעי במים עמוקים הגדולה ביותר בעשור הראשון של המאה ה-21. כמות הגז הטבעי בלוויתן הוערכה בכ־453 מיליארד מטר מעוקב (BCM). תגלית לוויתן ממוקמת כ־25 ק"מ דרום-מערבית לתגלית הגז "תמר" שהוכרזה בינואר 2009.
בחודש אפריל 2013 הוענקו לרציו שני רישיונות חיפוש, "נטע" ו-"רועי", חלף ההיתר המוקדם "גל".
בפברואר 2017 הודיעה רציו יחד עם שותפותיה בלוויתן על החלטת השקעה סופית (FID) לפיתוח שלב 1א' של המאגר בתקציב כולל של כ־3.75 מיליארד דולר, עם צפי לגז ראשון מהמאגר בסוף 2019 וזאת לאחר חתימה על הסכם עוגן עם חברת החשמל הירדנית (NEPCO) והסכמים עם לקוחות בשוק המקומי.
בחודש מרץ 2017 פרסמה רציו כי הגיעה להסכם עם קונסורציום בנקים ישראלים וזרים לקבלת הלוואת גישור בסך של כ־250 מיליון דולר למימון חלקה בפיתוח מאגר לוויתן, שהורחבה בחודש יולי 2018 לסך של כ־450 מיליון דולר.
בסוף חודש אוקטובר 2019 הוענקו לרציו במסגרת הליך תחרותי שיזם משרד האנרגיה יחד עם שתי חברות אנרגיה בינלאומיות Cairn Energy ו-Pharos Energy, שני מקבצי רישיונות חיפוש חדשים במים הכלכליים של ישראל, כאשר בכל מקבץ 4 רישיונות ושטחם הכולל של שני המקבצים עומד על כ־3,200 קמ"ר. חלקה של רציו ברישיונות החיפוש עומד על 33.33%.
ביום 31 בדצמבר 2019 החלה הזרמת הגז ממאגר לוויתן ואספקתו ללקוחות המאגר ולראשונה בתולדותיה החלה השותפות לרשום הכנסות ממכירת גז עם תחילת הזרמת הגז ממאגר לוויתן.
בחודש אוגוסט 2020 הודיעה השותפות על השלמתו המוצלחת של מהלך מימון מחדש בהיקף של עד כ־650 מיליון דולר עם קונסורציום בנקים ישראלים וזרים ועל פירעון מלא של הלוואת הגישור.
בחודש פברואר 2022 הודיעה רציו על שינוי שמה ל"רציו אנרגיות" וזאת לדבריה, על מנת "ששמה של השותפות ישקף באופן נכון יותר את פעילותה ויעדיה, לרבות בקשר עם הפקת הגז מפרויקט לוויתן ויוזמות לפרויקטים בתחום האנרגיות המתחדשות".
תחומי פעילות > פרויקט לוויתן

ביום 3 ביוני 2010 דיווחה נובל אנרג'י, השותפה יחד עם שותפות רציו אנרגיות ודלק קידוחים - שותפות מוגבלת ברישיונות "רציו-ים", כי יש סיכוי של 50% למציאת גז בשטח הרישיונות בהיקף של כ-453BCM. לאור זאת, נובל אנרג'י המליצה לשותפים ברישיונות "רציו-ים" לקדוח את קידוח האקספלורציה "לוויתן-1".
קידוח "לוויתן-1", הממוקם כ־135 קילומטר מערבית לחיפה, במים עמוקים בעומק של כ-1,634 מטר הוא הקידוח העמוק ביותר שנקדח אי פעם באזור זה בים התיכון. הקידוח, שהחל ביולי 2010, נמשך כחמישה חודשים בתקציב כולל של כ־150 מיליון דולר (כולל עלויות השינוע של אסדת הקידוח).
בדצמבר 2010 הוכרז לוויתן כתגלית הגז הטבעי הגדולה ביותר במימי הים התיכון ותגלית הגז הטבעי הגדולה ביותר בעולם במים עמוקים בעשור הראשון של המאה ה-21. ההערכה הראשונית לכמות הגז הטבעי במאגר עמדה על כ־453 BCM. הערכות באשר לגודל המאגר המשיכו לגדול ככל שבוצעו קידוחים נוספים. העתודות והמשאבים המותנים במאגר לוויתן, על-פי דוח עתודות בלתי תלוי של NSAI, הוערכו ביוני 2020, על-פי האומדן הטוב ביותר (2P2C), בכ־646 BCM (22.8 טריליון רגל מעוקב של גז טבעי וכ-41 מיליון חביות קונדנסט).
במהלך חודש פברואר 2016 הגישו השותפות במאגר לוויתן תוכנית פיתוח ראשונית לממונה על הנפט במשרד האנרגיה הכוללת הקמת אסדת הפקה במרחק של עשרה קילומטרים מהחוף אשר תוכל להפיק בקצב שנתי של כ-12 BCM בשלב הראשון של הפיתוח (שלב 1א') עם יכולת הרחבה עתידית ליכולת הפקה שנתית של כ-21 BCM (שלב 1ב').
בחודש דצמבר 2016 אישרו השותפים בלוויתן תוכנית פיתוח סופית לשלב הראשון הכולל 4 בארות הפקה בנוסף לפלטפורמה ימית הממוקמת כ־10 ק"מ מהחוף ובעלת יכולת הפקה שנתית של כ-12 BCM אשר תתחבר אל מערכת ההולכה הארצית בחוף.
בפברואר 2017 הודיעו השותפות במאגר על החלטת השקעה סופית (FID) לפיתוח שלב 1א' של המאגר בתקציב כולל של כ־3.75 מיליארד דולר, עם צפי לגז ראשון מהמאגר בסוף 2019 וזאת לאחר חתימה על הסכם עוגן עם חברת החשמל הירדנית (NEPCO) והסכמים עם לקוחות בשוק המקומי.
נכון לחודש ספטמבר 2020 נחתמו בין שותפי לוויתן ללקוחות בשוק המקומי ובשוקי הייצוא הסכמים בהיקף כולל של כ-145 BCM, ביניהם שני הסכמים לייצוא גז טבעי לחברת החשמל הירדנית (NEPCO) ולחברת Blue Ocean המצרית.
בסוף חודש דצמבר 2019, לאחר פחות משלוש שנים מקבלת החלטת ההשקעה על ידי השותפות בפרויקט לוויתן בהתאם ללוחות הזמנים ובהשקעה של כ־3.5 מיליארד דולר, החלה ההפקה ממאגר לוויתן ללקוחות במשק הישראלי ובינואר 2020 החל ייצוא ממאגר לוויתן לירדן ולמצרים.
בחודש יולי 2023 הודיעו השותפות במאגר על הנחת צינור הולכה תת-ימי שלישי משדה הגז לאסדה, שיאפשר הגדלת יכולת הפקת הגז המרבית לכ-14 BCM בשנה החל מהמחצית השנייה של שנת 2025.
תחומי פעילות > רציו מימון

רציו אנרגיות (מימון) בע"מ היא חברה פרטית המוחזקת בבעלות מלאה על ידי השותפות המוגבלת רציו אנרגיות (שותפות ציבורית). תחום פעילותה של רציו מימון הוא גיוס מקורות כספיים עבור השותפות המוגבלת אשר מטרתן לשמש את השותפות לצורך מימון חלקה בהוצאות בקשר עם חזקות לוויתן, לרבות באמצעות הנפקות של איגרות חוב.
במהלך השנים פעלה החברה על מנת לגייס חוב לטובת מימון פיתוח מאגר לוויתן:
בחודש ספטמבר 2014 גייסה רציו מימון כ־371 מיליון שקל באמצעות הנפקת סדרת אג"ח א'.
בחודש נובמבר 2016 גייסה רציו מימון כ־630 מיליון שקל ברוטו באמצעות הנפקת סדרת אג"ח ב'.
בחודש דצמבר 2017 גייסה רציו מימון כ־643 מיליון שקל ברוטו באמצעות הנפקת סדרת אג"ח ג', ששימשה בין היתר לפירעון מוקדם של סדרה א'.
בחודש יולי 2021 גייסה רציו מימון 300 מיליון שקל ברוטו באמצעות הנפקת סדרת אג"ח ד'.
תחומי פעילות > רציו פטרוליום

בשנת 2011 יזמו איתן אייזנברג (הגאולוג הראשי של שותפות רציו) ומשפחות לנדאו ורוטלוי, מיזמי שותפות רציו אנרגיות, פעילות חיפושי נפט בינלאומית. לצורך כך הוקמה שותפות חדשה, "רציו פטרוליום אנרגיה - שותפות מוגבלת". בחודש ינואר 2017 הונפקה השותפות לציבור ויחידות ההשתתפות וכתבי האופציה שלה נרשמו למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב. עם המחזיקים הגדולים ביחידות ההשתתפות של רציו פטרוליום נמנים גם שותפות רציו אנרגיות(המחזיקה 20% מרציו פטרוליום) וקבוצת דלק (מחזיקה כ-6%). לרציו פטרוליום זיכיונות לחיפושי נפט בגיאנה, מרוקו והפיליפינים.
טענות על קשרי החברה עם העולם התחתון

בשנת 2010, שלמה שוקרון מבעלי חברת הבנייה "גלובוס אינטרנשיונל השקעות בניין ופיתוח" העלה טענות על קשרי החברה עם העולם התחתון. שוקרון החל להשקיע באמצעות חברת "גלובוס" ביחידות ההשתתפות של רציו בשנת 2000 ובתוך זמן קצר הגיע להחזקה של 26% בחברה, עד שכל גיוס הון דרש את אישורו. לאחר שרציו ביקשה לגייס הון בשנת 2005 ושוקרון התנגד ניסו הצדדים להגיע להסכמות כאשר במהלך 2008 החלה בוררות ביניהם. אולם עם גילויי הגז בשדה לווייתן בספטמבר 2010, פנה שוקרון לבית המשפט המחוזי בבקשה לבטל את הבוררות, בנימוק שהבורר התמנה בידי אנשי העולם התחתון. באוגוסט 2011, הגיעו הצדדים לפשרה שבמסגרתה הודיעה "גלובוס" כי היא "מצרה על טענות שפורסמו בעניין הליך הבוררות לפיהן הצדדים יזמו פניה לגורמים בעולם התחתון כדי ליישב את הסכסוך שנתגלע בין שתי החברות. הצדדים רצו ליישב את הסכסוך בדרכים המקובלות בעולם העסקים, ולא הייתה להם כוונה לערב בסכסוך גורמים מהעולם התחתון". עוד הוסכם ששוקרון יקבל 15% מהשותף הכללי, שיוחזקו בנאמנות, וששוקרון יפעל למכירת חלקו בתוך כמה שנים.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  רציו אנרגיות - שותפות מוגבלת: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  TASE, דף הבית - מאיה – מערכת אינטרנט להודעות | הבורסה לניירות ערך, באתר מאיה
↑  ליאור זנו, נסיכי הגז החדשים: משפחות לנדאו ורוטלוי, באתר הארץ, 5 ביוני 2010
↑  שלומי גולובינסקי, אכזבה לרציו: קידוח רציו 3 ליד קרית שמונה נמצא יבש, באתר TheMarker‏, 16 באוקטובר 2000
↑  אילן מוסנאים, שותפות רציו גילתה גז בעומק הקידוח "רציו 4" בגן יבנה; יחידת ההשתתפות מזנקת ב-40% בתל אביב, באתר TheMarker‏, 2 ביולי 2001
↑  רון שטיינבלט, ‏אחרי שזינקה 1,750% מאז התגלית ב"תמר" - רציו נפלה ב-21%, באתר גלובס, 2 ביוני 2010
1 2  Noble Energy Announces Significant Discovery at Leviathan Offshore Israel, Offshore Energy, ‏2010-12-29 (באנגלית אמריקאית)
1 2  סיון איזסקו וליאור גוטמן, עכשיו זה רשמי: במאגר לוויתן יש 453 מיליארד מ"ק גז טבעי, באתר כלכליסט, 29 בדצמבר 2010
↑  TASE, דף הבית - מאיה – מערכת אינטרנט להודעות | הבורסה לניירות ערך, באתר מאיה
↑  עמירם ברקת, ‏רישיונות "נטע" ו"רועי" הוענקו לשותפות רציו, באתר גלובס, 16 באפריל 2013
↑  ליאור גוטמן, משרד האנרגיה העניק 12 רישיונות חיפוש ימיים חדשים לגז ונפט, באתר כלכליסט, 28 באוקטובר 2019
↑  עמירם ברקת, ‏אכזבה: רק 2 חברות זרות חדשות במכרז על רשיונות הגז הימיים, באתר גלובס, 15 ביולי 2019
↑  קובי ישעיהו, ‏שותפות רציו השלימה מהלך למימון מחדש של חובותיה, באתר גלובס, 10 באוגוסט 2020
↑  השלמת הסכם מימון מחדש בקשר עם שותפות לוויתן, באתר מאיה
↑  רציו מודיעה על שינוי שם השותפות ל"רציו אנרגיות", באתר מאי"ה, ‏7.2.2022
↑  דוח מיידי בדבר תוצאות ראשוניות מעיבוד ופענוח של הסקר הסייסמי התלת מימדי (3D) ברישיונות "רציו ים", באתר מאיה
↑  קידוח לוויתן 1, באתר מאיה
↑  דו"ח עתודות, משאבים מותנים ונתוני תזרים מהוון בחזקות לוויתן, באתר מאיה
↑  הדי כהן, ‏שותפות לוויתן הגישה תכנית פיתוח: גז מהמאגר כבר ב-2019, באתר גלובס, 25 בפברואר 2016
↑  ליאור גוטמן, אבנר, דלק קידוחים ורציו אישרו את תכנית הפיתוח של מאגר לוויתן, באתר כלכליסט, 12 בדצמבר 2016
↑   ערן אזרן, שבע שנים לאחר התגלית, פיתוח מאגר לווייתן יוצא לדרך: השותפות הודיעו על החלטת השקעה סופית, באתר TheMarker‏, 23 בפברואר 2017
↑  דו"ח תקופתי לשנת 2019, באתר מאיה
↑  עמירם ברקת, ‏החלה הזרמת הגז ממאגר "לוויתן" למערכת ההולכה בישראל, באתר גלובס, 31 בדצמבר 2019
↑  ליאור גוטמן, היסטוריה: שותפות לווייתן החלה בהזרמה של גז למצרים, באתר כלכליסט, 15 בינואר 2020
↑  דור עצמון, שותפות לוויתן החליטו סופית להקים את הצינור השלישי, באתר ביזפורטל, 2 ביולי 2023
↑  תוצאות הנפקה מיום 30.9.2014, באתר מאיה
↑  תוצאות מכרז לקבלת התחייבות מוקדמת ממשקיעים מסווגים, באתר מאיה
↑  הודעה על פדיון מוקדם מותנה של אגרות החוב (סדרה א'), באתר מאיה
↑  גולן חזני, רציו גייסה 250 מיליון שקל בשלב המוסדי בסדרת אג"ח חדשה, באתר כלכליסט, 4 ביולי 2021
↑  תוצאות הנפקת אג"ח ד', באתר מאיה
↑   ערן אזרן, רציו פטרוליום השלימה ההנפקה: גייסה 117 מיליון שקל לפעילות חיפושים מעבר לים, באתר TheMarker‏, 24 בינואר 2017
↑  הילה רז, המעורבות של העולם התחתון בחיפושי הנפט והגז: מה עשה הבעלים של רציו בווילה של אברג'יל?, באתר TheMarker‏, 14 בספטמבר 2010
↑  הילה רז, פשרה בין שותפות רציו לשלומי שוקרון: 15% ממניות רציו יימכרו לצד שלישי - והתמורה תועבר לגלובוס, באתר TheMarker‏, 24 באוגוסט 2011
אפולו פאוור

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  אפלפ
 מייסדים:  מייסדי סולארפיינט: עודד רוזנברג, ערן מימון
 תקופת הפעילות:  אפולו פאוור: אוקטובר 1993; סולארפיינט: מאי 2014 – הווה
 מיקום המטה:  יקנעם עילית 
 משרד ראשי:  יקנעם עילית
 בעלות:  וסטאר אחזקות (50.16%)
 ענפי תעשייה:  אנרגיה
 מוצרים עיקריים:  יריעות סולריות גמישות
 שווי שוק:  232 מיליון ש"ח (26 בינואר 2025)
 הכנסות:  10.4 מיליון ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  הפסד של 62.8 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  הפסד של 66.1 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  167 מיליון ש"ח (2023)
 סך המאזן:  275 מיליון ש"ח (2023)
 יו"ר:  יום טוב סמיה
 מנכ"ל:  עודד רוזנברג
 עובדים:  30 (סוף 2020)
  
 www.apollo-power.com
 
אפולו פאוור בע"מ (באנגלית: Apollo Power) היא חברה ציבורית ישראלית העוסקת בייצור יריעות סולאריות גמישות, לשם ייצור חשמל מאנרגיה סולארית.
היסטוריה

חברת אפולו פאוור התאגדה בישראל באוקטובר 1993, כחברה פרטית בשם "אינוונטק חברה להשקעות בע"מ". באוגוסט 1998 נרשמו ניירות הערך של החברה למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בדצמבר 2009 שונה שם החברה ל"אינוונטק סנטראל מלונות בע"מ", בספטמבר 2015 שונה שם החברה ל"אור סיטי החזקות בע"מ", ובאוקטובר 2017 שונה שם החברה לשמה הנוכחי - אפולו פאוור בע"מ.
פעילותה של החברה מתבצעת באמצעות החברה הבת סולארפיינט בע"מ, הנמצאת בבעלותה ובשליטתה המלאה מאז אוקטובר 2017. סולארפיינט נוסדה במאי 2014 על ידי עודד רוזנברג (מנכ"ל אפולו פאוור וסולארפיינט) וערן מימון (CTO). באמצעות החברה הבת עוסקת החברה בייצור של יריעות סולאריות גמישות וקלות משקל, שאותן ניתן להניח על כל משטח לשם יצירת חשמל באנרגיה סולארית באמצעות תאים פוטו-וולטאיים. מפעל הייצור של החברה שוכן ביקנעם עילית.
החברה פונה לשוקי יעד אחדים:
שוק הסולאר הצף, על גבי מאגרי מים, כגון אגם או בריכה.
שוק הרכב, לשם קבלת אנרגיה סולארית לרכב מגג הרכב.
השוק הביטחוני, לשילוב ברחפנים, כטב"מים, מתקני תקשורת ועוד.
שוק מנותקי הרשת, מתקנים שאינם מחוברים לרשת החשמל.
שוק המבנים בהם קיימת מגבלה לשימוש בפאנלים קשיחים,
השוק האגרו-סולארי: מתקני אנרגיה סולארית בשטחים חקלאיים.
לחברה שיתופי פעולה בתחום הרכב עם ארבע יצרניות רכב גלובליות, בהן אאודי, בתחום הביטחוני עם רפאל ובתחום הסולאר הצף עם חברת Ciel&Terre International.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  אפולו פאוור בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
מפעלים פטרוכימיים בישראל

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 תקופת הפעילות:  1961–הווה (כ־64 שנים)
 מיקום המטה:  תל אביב-יפו 
 משרד ראשי:  תל אביב
 בעלות:  גרין אלסקה - 38.06%; משפחת פדרמן - 18%; יעקב גוטנשטיין - 9%; אלכס פסל - 9%; הציבור - 25.94% (ינואר 2024)
 ענפי תעשייה:  כימיה, אנרגיה
 שווי שוק:  245 מיליון ש"ח (26 בינואר 2025)
 הכנסות:  0 ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  הפסד של 8.73 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  281 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  1.02 מיליארד ש"ח (2023)
 סך המאזן:  1.66 מיליארד ש"ח (2023)
 יו"ר:  יעקב גוטנשטיין
 מנכ"ל:  רפאל ערד
 
מפעלים פטרוכימיים בישראל בע"מ היא חברת החזקות ישראלית. החזקה עיקרית שלה היא בחברת בתי זיקוק לנפט (בז"ן). קודם לכן פעלה החברה כחברה תעשייתית בתחום הפטרוכימיה. ניירות הערך של החברה רשומים למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
היסטוריה

החברה נוסדה בשנת 1961, כמפעל תעשייתי בתחום הפטרוכימיה, ששכן במפרץ חיפה ועסק בייצור אתילן, פוליאתילן, חומרי גלם לתעשיית הדטרגנטים ופיח לתעשיית הגומי. למנכ"ל החברה מונה אביגדור ברתל, ומתקני הייצור שלה החלו לפעול ב-1964. עם הקמתה הייתה החברה בשליטת משקיעים מצפון אמריקה ומדרום אמריקה, וכן בתי זיקוק לנפט (בז"ן, שהיו באותה עת בבעלות הממשלה) ו"פז". בסוף 1968 מכרו "פז" והמשקיעים מצפון אמריקה את חלקם לבז"ן, שחלקה גדל ל-74% מהבעלות, והיתרה נותרה בידי משקיעים מדרום אמריקה. בדצמבר 1972 מכרו בתי הזיקוק את חלקם בחברה, והבעלות עליה נחלקה שווה בשווה בין המשקיעים מדרום אמריקה ו"החברה לישראל".
בשנת 1989 הוכרזה החברה כמונופול בתחומי פוליאתילן בצפיפות נמוכה ופוליסטירן.
בשנת 1991 מוזגו מתקנים ונכסים, שהיו בבעלות נפרדת של בתי הזיקוק מצד אחד והמפעלים הפטרוכימיים מצד שני, לחברה בת משותפת בחלקים שווים בשם "כרמל אולפינים".
מתחילת המאה ה-21 הפך דייוויד פדרמן לבעל השליטה בחברה.
ביוני 2008 נחתם הסכם בין החברה לבין בתי זיקוק לנפט (בז"ן), לפיו תעביר החברה לבז"ן מניותיה בחברת "כרמל אולפינים", בתמורה להקצאת 20.53% ממניות בתי הזיקוק למפעלים הפטרוכימיים. הסכם זה היה אמור להיכנס לתוקף עד ליום 31.12.2008, אולם ביצועו נדחה לשלהי 2009. עם השלמת העסקה הגיעו האחזקות של מפעלים פטרוכימיים בבז"ן לכ-30%. נכון לינואר 2024 מחזיקה החברה ב-24.52% ממניות בז"ן.
בשנת 2006 רכשה החברה 20% ממניות אבגול - יצרנית של בד לא ארוג תמורת כ-18 מיליון דולר, עם אופציה להגדלת חלקה בבעלות.
בשנת 2012 מכרה החברה את השליטה ביצרנית הבדים אבגול לקרן ההשקעות הבריטית את'מבה קפיטל תמורת כ-107 מיליון דולר.
נכון ליום 31 במרץ 2015 היה לחברה גירעון בהון בסך של כ-633 מיליון ש"ח, ויתרת הפסדים צבורים בסך של כ-581 מיליון ש"ח.
ביוני 2015 הושלם הסדר חוב, במסגרתו הפכה חברת אלורסטון לבעלת השליטה במפעלים פטרוכימיים בישראל.
נכון לינואר 2024 הבעלות בחברה נחלקת כדלהלן: גרין אלסקה - 38.06%; משפחת פדרמן - 18%; יעקב גוטנשטיין - 9%; אלכס פסל - 9%; הציבור - 25.94%. השליטה של החברה בחברת בתי זיקוק לנפט, שהיא אינטרס חיוני למדינה, הופכת גם את מפעלים פטרוכימיים לישראל לחברה ששינוי השליטה בה מצריך אישור של המדינה. בינואר 2024 הודיעה רשות החברות הממשלתיות שהיא מתנגדת לתת היתר שליטה בחברה לחברת גרין אויל, עקב התנגדות המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים והשב"כ בגלל חשש לקשרים עם מדינות עוינות.
ראו גם

בתי זיקוק לנפט