stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הדיוויזיה ה-80 (ארצות הברית)
היסטוריה > לאחר המלחמה

הדיוויזיה הופעלה מחדש בדצמבר 1946 ואורגנה מחדש כהדיוויזיה המוטסת ה-80. עם זאת, לא נעשה בה שימוש והיא הוסבה חזרה לדיוויזיית חי"ר רגילה ב-1952. במרץ 1959 הפכה הדיוויזיה לדיוויזיה ה-80 (אימונים). בשנים 1990–1991 לקחה הדיוויזיה חלק במבצע מגן המדבר וסערת המדבר. משנת 1992 הייתה הדיוויזיה פעילה רק כיחידת מילואים ואימונים. משנת 2004, היחידה שירתה באפגניסטן כדי לתמוך בעבודות השיקום, והחיילים גם היו מעורבים בקרבות. הדיוויזיה פעילה כפיקוד ההדרכה ה-80 משנת 2008.
כלי רכב וחיילים של דיוויזיית הרגלים ה-80 חוצים את הריין ליד מיינץ באביב 1945.
המלחמה של אנה

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  אלכסיי פיודורצ'נקו 
 הופק בידי:  אנדריי סאבלייב   ארטיום ואסילייב   מקסים לוז'בסקי
 תסריט:  נטליה מסצ'נינובה   אלכסיי פיודורצ'נקו
 עריכה:  פאבל חאניוטין   הרב שניד
 שחקנים ראשיים:  מרתה קוזלובה
 מוזיקה:  ולדימיר קומארוב  אצואו מאצומוטו
 צילום:  אלישר חמידחודז'ייב 
 מדינה:  רוסיה 
 חברת הפקה:  29th February Film Company Metra Films Saga
 הקרנת בכורה:  2018 
 משך הקרנה:  75 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 פרסים:  שני פרסי עיט הזהב שני פרסי ניקה
 דף הסרט ב־IMDb
 
המלחמה של אנה (ברוסית: «Война Анны») הוא סרט קולנוע משנת 2018 של הבמאי, המפיק והתסריטאי הרוסי אלכסיי פיודורצ'נקו, המספר את סיפורה של אנה, שבתקופת השואה, מוצאת את עצמה בקבר אחים שבו נהרגה כל משפחתה ומוצאת מפלט בארובת בניין בשנות המלחמה.
הסרט הוקרן לראשונה ב-28 בינואר 2018 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ברוטרדם. הסרט הוקרן בהמשך גם בקינוטאבר בסוצ'י ביוני 2018 שבמסגרתו השחקנית מרתה קוזלובה קיבלה פרס מיוחד מטעם חבר השופטים ובינואר 2019 הסרט זכה בפרסי עיט הזהב לבימוי הטוב ביותר לשנת 2018 ובפרס הסרט העלילתי הטוב ביותר. במרץ 2019 זכה בפרס ניקה בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר (מריה קוזלובה) ובקטגוריית הסרט העלילתי הטוב ביותר.
הסרט ישוחרר להקרנות מסחריות מצומצמות מ-9 במאי ועד ל-12 במאי 2019.
תקציר עלילת הסרט

אוקראינה הסובייטית, 1941. בכפר קטן שתחת הכיבוש הנאצי אנה בת ה-6 מתעוררת כשהיא לכודה בקבר המוני, היחידה מבני משפחתה ששרדה את הטבח. המקומיים מסגירים אותה לידי הרשויות, אך היא מצליחה להימלט ולבסוף מוצאת מפלט בארובה של בניין בית הספר אשר הופקע על ידי השלטונות הנאצים ובעוד בחוץ משתוללת המלחמה, בפנים: ילדה קטנה המנסה לשרוד.
צוות השחקנים

מרתה קוזלובה - אנה
ליובוב וורוז'צובה
איליה בלוב
אלכסנדר ואחוב
קונסטנטין איטונין
יקטרינה סוקולובה
דניס טריפונוב
סרגיי פיודורוב
הדיוויזיה ה-82 (ורמאכט)

| --- | --- |

סמל הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  דיוויזיית חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 בדצמבר 1939 – 10 במאי 1944 (4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים
הדיוויזיה ה-82 (בגרמנית: 82. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הדיוויזיה ה-82 הוקמה בדצמבר 1939 ונפרסה לראשונה לפעולה במאי שלאחר מכן במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה.
בדצמבר 1940 שחזרו חיילי הדיוויזיה לגרמניה, אולם הם נשלחו מחדש להולנד בחודש שלאחר מכן. במאי 1941 הופרדה הדיוויזיה - אלמנטים של הדיוויזיה היו אמורים להישאר ככוח תעסוקתי בהולנד, ואילו השאר היו צריכים לפלוש לברית המועצות. ביוני 1941, לקראת הפלישה הקרובה, הועלה יוזף להמן לגנרל לויטננט. בדצמבר 1942 עברה הדיוויזיה לחזית המזרחית.
באמצע ינואר 1943, הצבא האדום פתח במתקפה נגד שכוונה לעיר וורונז'. במהלך קרב וורונז' נהרג גנרל לויטננט אלפרד בנטש; הוא הוחלף על ידי גנרל לויטננט קרל פאולנבאך.
ביולי 1943 השתתפה הדיוויזיה בקרב קורסק כחלק מהקורפוס ה-13 בפיקודו של אריך שטראובה שהיה חלק מהארמייה השנייה. בדצמבר הועלה הנס ולטר היינה לגנרל לויטננט.
בתחילת 1944 הקיפו את הדיוויזיה כוחות מזוינים סובייטים ליד קייב במהלך הקרב בכיס קורסון-צ'רקאסי. למרות שהצליחה להימלט מהסובייטים, היא ספגה אבדות כה כבדות עד שהיא הצטמצמה לכדי "קבוצת דיוויזיה" המיועדת, ובסופו של דבר שולבה בדיוויזיה ה-254.
יחידות הדיוויזיה

רגימנט הרגלים ה-158
רגימנט הרגלים ה-166
רגימנט הרגלים ה-168
רגימנט הארטילריה ה-182
פלוגת רוכבי אופניים ה-182
גדוד משמידי טנקים ה-182
גדוד ההנדסה ה-182
גדוד הקשר ה-182
כוחות אספקה דיוויזיוניים ה-182
מפקדים

גנרל מיור יוזף להמן (1 בדצמבר 1939 – 1 באפריל 1942)
גנרל מיור פרידריך הוסבאך (1 באפריל - 6 ביולי 1942)
גנרל לויטננט אלפרד בנטש (6 ביולי 1942 – 31 בינואר 1943)
גנרל לויטננט קרל פאולנבאך (31 בינואר – 15 במרץ 1943)
גנרל מיור הנס ולטר היינה (15 במרץ – אפריל 1943)
אוברסט פרידריך-אוגוסט וינקנכט (אפריל – מאי 1943)
גנרל לויטננט הנס ולטר היינה (מאי 1943 – 10 במאי 1944)
הערות שוליים

↑  "82. Infanterie-Division" (בגרמנית). Lexikon der Wehrmacht. נבדק ב-2010-08-18.
| גרמניה הנאצית דיוויזיות הוורמאכט ורמאכט |
| --- | --- | --- |
| דיוויזיות חי"ר | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 • 12 • 13 • 14 • 15 • 16 • 17 • 18 • 19 • 20 • 21 • 22 • 23 • 24 • 25 • 26 • 27 • 28 • 29 • 30 • 31 • 32 • 33 • 34 • 35 • 36 • 38 • 39 • 44 • 45 • 46 • 47 • 48 • 49 • 50 • 52 • 56 • 57 • 58 • 59 • 60 • 61 • 62 • 64 • 65 • 68 • 71 • 72 • 73 • 75 • 76 • 78 • 79 • 81 • 82 • 83 • 84 • 85 • 86 • 87 • 88 • 89 • 90 • 91 • 92 • 93 • 94 • 95 • 96 • 97 • 98 • 99 • 100 • 101 • 102 • 111 • 112 • 113 • 121 • 122 • 123 • 125 • 126 • 129 • 131 • 132 • 134 • 137 • 141 • 148 • מילואים 148 • 151 • 153 • מילואים 153 • 157 • 158 • 161 • 162 • טורקסטנית 162 • 163 • 164 • 167 • 168 • 169 • 170 • 176 • 177 • 179 • 180 • 182 • 183 • 187 • 189 • 193 • 196 • 197 • 198 • 203 • 205 • 206 • 207 • 208 • 209 • 211 • 212 • 213 • 214 • 215 • 216 • 217 • 218 • 221 • 223 • 225 • 227 • 228 • 232 • 239 • 240 • 242 • 243 • 244 • 246 • 250 • 251 • 252 • 253 • 254 • 255 • 256 • 257 • 258 • 260 • 262 • 263 • 267 • 268 • 269 • 272 • 275 • 276 • 277 • 282 • 286 • 290 • 291 • 292 • 293 • 294 • 295 • 296 • 297 • 298 • 299 • 300 • 301 • 302 • 303 • 305 • 306 • 319 • 320 • 326 • 327 • 329 • 332 • 333 • 334 • 335 • 336 • 337 • 339 • 340 • 342 • 344 • 345 • 346 • 347 • 352 • 353 • 355 • 356 • 357 • 359 • 362 • 363 • 370 • 371 • 376 • 383 • 384 • 385 • 387 • 389 • 390 • 404 • 462 • 463 • 490 • 526 • 554 • 604 • 707 • 708 • 709 • 710 • 711 • 712 • 714 • 715 • 716 • 717 • 718 • 719 • 999 |  |
| דיוויזיות חי"ר הרריות | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 157 • 188 • סקי 1 |  |
| דיוויזיות חי"ר גרנדיר | 6 • 31 • 36 • 45 • 78 • 153 • 552 • 553 • 560 • 561 |  |
| דיוויזיות חי"ר פולקסגרנדיר | 6 • 9 • 12 • 16 • 18 • 19 • 22 • 26 • 31 • 36 •  46 • 47 • 61 • 62 • 167 • 183 • 211 • 212 • 246 • 256 • 257 • 272 • 276 • 277 • 320 • 326 • 337 • 340 • 347 • 352 • 363 • 462 • 553 • 560 • 561 • 564 • 565 • 566 • 568 • 570 • 571 • 572 • 573 • 574 • 575 • 577 • 578 • 579 • 580 • 581 • 582 • 583 • 586 • 587 • 588 • 708 |  |
| דיוויזיות חי"ר פאנצרגרנדיר | 3 • 10 • 15 • 16 • 18 • 20 • 25 • 29 • 60 • 90 • 233 • גרוסדויטשלנד |  |
| דיוויזיות שריון | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 • 12 • 13 • 14 • 15 • 16 • 17 • 18 • 19 • 20 • 21 • 22 • 23 • 24 • 25 • 26 • 27 • 116 • 178 • 232 • 233 • הולשטיין • טטרה • להר • פלדהרנהאלה • פלדהרנהאלה 2 • קורמארק • קלאוזביץ |  |
| דיוויזיות שריון מילואים | 155 • 179 • 233 |  |
| דיוויזיות שריון מוצנחות | 1 • 2 |  |
| דיוויזיות צנחנים | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 |  |
| דיוויזיות יגר | 5 • 8 • 28 • 42 • 97 • 100 • 101 • 114 • 117 • 118 |  |
| דיוויזיות אבטחה | 52 • 203 • 207 • 213 • 221 • 286 • 390 |  |
| דיוויזיות השדה של הלופטוואפה | 3 • 4 • 6 • 7 • 9 • 10 • 12 • 13 • 16 • 20 • 21 |  |
| דיוויזיות פרשים | 1 |  |
| דיוויזיות נ"מ | 9 • 19 |  |
| דיוויזיות ארטילריה | 18 |  |
| דיוויזיות אימונים | 286 • 404 |  |
המחוז הכלכלי של אורל

| --- | --- |
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 נפות במחוז כלכלי:  7
 בירת המחוז כלכלי:  יקטרינבורג
 שטח:  824,000 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז כלכלי:  19,500,000
  ‑ צפיפות:  24 נפש לקמ"ר
 קואורדינטות:  56°50′00″N 60°35′00″E﻿ / ﻿56.83333333°N 60.58333333°E﻿ / 56.83333333; 60.58333333 
  מפת מיקום  מפה מפורטת    he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
המחוז הכלכלי של אורל (ברוסית: Уральский экономический район ‏Uralsky ekonomichesky rayon) הוא אחד מ-12 המחוזות הכלכליים של רוסיה, מורכב מ-7 סובייקטים פדרליים, שטחו 824,000 קמ"ר ואוכלוסייתו כ-19.5 מיליון (נכון לשנת 2010).
הרכב המחוז

בשקיריה בשקיריה
מחוז קורגן מחוז קורגן
מחוז אורנבורג מחוז אורנבורג
מחוז פרם מחוז פרם
מחוז סברדלובסק מחוז סברדלובסק
אודמורטיה אודמורטיה
מחוז צ'ליאבינסק מחוז צ'ליאבינסק
מרכז המחוז הכלכלי היא העיר יקטרינבורג.
כלכלה

המחוז עשיר בעפרות, מינרלים ומתכות (כגון בוקסיט, כלקופיריט, מגנטיט, אלומיניום, זהב, פלטינה), בדלקים פוסיליים (פחם, נפט וגז טבעי) ובאבני חן (ברקת, אחלמה, מלכיט, יהלומים), ומרכז בתוכו תעשיות שונות (תעשיית מטלורגיה, תעשיית מכונות, תעשייה צבאית, תעשיית עץ, תעשייה כימית, זיקוק, תעשייה פטרוכימית וכו'), כריית פחם, והפקת נפט וגז.
נחשב לאחד הבולטים ברוסיה בהנדסת מכונות ובעיבוד מתכות. בעיר מיאס (Миасс) שבמחוז צ'ליאבינסק נמצא "מפעל כלי הרכב אוראל" הנחשב ליצרן המשאיות הגדול ברוסיה. בעיר ניז'ני טאגיל (Нижний Тагил) שבמחוז סברדלובסק ממוקם "מפעל הקרונות של אוראל" הנחשב ליצרן טנקי המערכה הגדול בעולם ובו מיוצר הטנק הרוסי המודרני ביותר T-90. בנוסף, המפעל מייצר קרונות רכבת, ציוד מכני הנדסי ועוד.
בפאתי העיר אורנבורג שבמחוז אורנבורג, בחלקו הדרום-מזרחי של האגן וולגה-אורל, שוכן שדה הגז טבעי (והקודנסט) אורנבורג. השדה התגלה ב-1966, פותח על ידי גזפרום ונחשב לאחד משדות הגז הגדולים ביותר ברוסיה ובעולם כולו.
בעיר הסגורה נובואוראלסק (Новоура́льск, הידועה בעבר תחת שם הצופן "סברדלובסק 44") שבמחוז סברדלובסק, פועל המכון להעשרת אורניום ופיתוח טכנולוגיית הסרקזות (צנטריפוגות). המכון או מילולית המפעל האלקטרו-כימי של אורל (Уральский электрохимический комбинат; ‏ברש"ת: УЭХК) עוסק, בין השאר, בהעשרת אורניום לאספקת דלק לתחנות כוח גרעיניות.
הערות שוליים

↑  לאחר סיפוחו של חצי האי קרים לרוסיה במרץ 2014 מניין המחוזות הכלכליים עומד על 13.
היסטוריה כלכלית

ערך זה עוסק בדיסציפלינה האקדמאית המכונה היסטוריה כלכלית. אם התכוונתם להיסטוריה של הכלכלה העולמית או להיסטוריה של המחשבה הכלכלית, ראו .
היסטוריה כלכלית (באנגלית: Economic History) היא שדה המחקר בלימודי הכלכלה שבוחן תופעות כלכליות והתפתחותן מתוך פרספקטיבות של חקר ההיסטוריה, או מהעבר השני מסתכל על תופעות היסטוריות בראי תאוריות בכלכלה.
ניתוח היסטורי כלכלי מתבצע על ידי מגוון מתודות ובכללן שימוש בשיטות מחקר היסטוריות, סטטיסטיות, וישום של תאוריות ומודלים כלכליים על נתונים היסטוריים. נושאי המחקר בתחום כוללים בין היתר צמיחה כלכלית לאורך ההיסטוריה, איתור הסיבות הכלכליות לפרוץ המהפכה התעשייתית, היסטוריה של שוק הפיננסים, היסטוריה של שוק העסקים, היסטוריה דמוגרפית והיסטוריה של שוק העבודה. הגישה לנושאים אלו מתבצעת דרך המתודות המתאימות של המודלים הכלכליים או של חקר ההיסטוריה. בימינו ישנם מחקרים בהיסטוריה כלכלית שעושים אף שימוש בשיטות אקונומטריות ולהם מיוחד תת-התחום שמכונה לעיתים היסטוריה אקונומטרית (או קליאומטריקה).
התפתחות כשדה מחקר מובחן

ההתייחסות להיסטוריה הכלכלית כדיסציפלינה מובחנת הייתה מקור לעימות ממושך במדעי החברה. ראשיתו של העימות בממלכה המאוחדת עת התנהלו בין מלומדים בבית הספר לכלכלה של לונדון (LSE) ובאוניברסיטת קיימברידג' ויכוחים רבים באשר לסוגיית הפרדת התחום מלימודי התאוריה הכלכלית.
כלכלני קיימברידג' סברו כי השניים בלתי נפרדים וכי לימודי הכלכלה כוללת מרכיבים של היסטוריה כלכלית, בעוד כלכלני LSE דבקו בעמדה לפיה הכלכלה ההיסטורית זכאית לאג'נדה מחקרית משל עצמה, קורסי לימוד ותקנים אקדמאים נפרדים.
בראשית ימיו של התחום היה נדמה כי עמדתם של כלכלני LSE בעד ההפרדה התקבלה. אוניברסיטאות רבות ברחבי הממלכה המאוחדת ייסדו תוכניות מחקריות שיוחדו להיסטוריה כלכלית ופעלו על פי המודל של תוכנית ה-LSE. ב-1926 נחנכה ב-LSE האגודה להיסטוריה כלכלית ולבסוף נפתחה תוכנית לימודים להיסטוריה כלכלית גם באוניברסיטת קיימברידג'.
מתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 קיימת בממלכה המאוחדת מגמה הפוכה של התמזגות תוכניות נפרדות אלו בחזרה אל מחלקותיהן המקוריות בכלכלה או בהיסטוריה. המוסדות האקדמאים היחידים שבחרו לשמור על עצמאותן של תוכניות אלו, היו ה-LSE ואוניברסיטת גלאזגו. שני מוסדות אלו ואוניברסיטת אוקספורד אחראים להכשרתם של מרבית ההיסטוריונים הכלכליים במערכת ההשכלה הגבוהה בממלכה המאוחדת.
בארצות הברית במשך שנים רבות נחשב התחום כתת-ענף של כלכלה יישומית וככזה הוא לא זכה לתוכניות מחקר ולימוד משל עצמו. במקום זאת נלמד התחום כשדה מחקר ייחודי רק במסגרת לימודי הדוקטורט, במספר מחלקות לכלכלה וביניהן המחלקות של אוניברסיטת ברקלי, הרווארד וייל.
בישראל, נכון לשנת 2010, נלמד התחום במסגרת מספר מחלקות לכלכלה ובכללן באוניברסיטה העברית, באוניברסיטת בן-גוריון, ובאוניברסיטת תל אביב.
המחקר בתחום

במאמרו על תאוריית הדפלציה של החובות מ-1933, כתב הכלכלן מייל אירווינג פישר על יחסי הגומלין בין מחקר הכלכלה להיסטוריה הכלכלית:
היסטוריה כלכלית שעושה שימוש בכלים אקונומטרים נודעת לעיתים כקליאומטריקה או היסטוריה אקונומטרית. את המונח טבעו ג'ונתן ר. ט. יוג'ס וסטנלי רייטר ב-1960, כשהם מאזכרים בכך את קליאו, המוזה שהייתה ממונה על ההיסטוריה ושירת הגבורה במיתולוגיה היוונית. לדידם של היסטוריונים אקונומטריים גישתם נחוצה לביסוס ואימות טוב יותר של תאוריות כלכליות. רבים מהתומכים בגישה זו נוהגים אף לעשות שימוש במתכונות נוגדות מציאות. בשנות ה-2000 הועלו טענות כי ימי הזוהר של ההיסטוריה האקונומטרית בשנות ה-60 וה-70 הגיעו לקיצם, ושהתחום נזנח על ידי הכלכלנים.
היסטוריונים כלכליים חתני פרס נובל לכלכלה

בשנת 1976 זכה מילטון פרידמן בפרס נובל לכלכלה עבור "הישגיו בשדות המחקר של ניתוח הצריכה הפרטית, היסטוריה ותאורטיה מוניטרית ובעבור הדגמתו את הקשיים והמורכבויות הכרוכים במדיניות ייצוב כלכלית".
ב-1993 זכו בפרס רוברט פוגל ודאגלס נורת' בעבור "חידושם את המחקר בהיסטוריה כלכלית, על ידי יישום תאוריות כלכליות ושיטות כמותיות להסברת שינויים מוסדיים וכלכליים". כמו כן, מרטון מילר שהחל את הקריירה האקדמאית שלו כמרצה להיסטוריה כלכלית ב-LSE, זכה ב-1990 בפרס יחדיו עם הארי מרקוביץ וויליאם שארפ.
היסטוריה כלכלית בישראל

המחקר וההוראה בישראל בתחום היסטוריה כלכלית נוסדו במחלקה לכלכלה באוניברסיטה העברית על ידי נחום גרוס, שהיה מופקד הקתדרה על שם אלכסנדר ברודי להיסטוריה כלכלית. בין תלמידיו ניתן למנות את יעקב מצר, שהיה מופקד הקתדרה אחריו, ונתן זוסמן, שמחזיק היום בקתדרה זו. נכון ל-2013 מתקיימים קורסים סדירים בהיסטוריה כלכלית באוניברסיטה העברית (נתן זוסמן), אוניברסיטת תל אביב (יואל מוקיר), ואוניברסיטת בן-גוריון (קרין ון דר בק). באותה שנה נפתחה באוניברסיטת בר-אילן תוכנית משותפת לתואר ראשון בהיסטוריה כללית וכלכלה.
בסוף שנות ה-90 נוסדה האגודה הישראלית להיסטוריה כלכלית וחברתית, שהייתה פעילה זמן קצר. האגודה חידשה את פעילותה ב-2012 תחת השם האגודה הישראלית להיסטוריה כלכלית. נכון לפברואר 2021 ישנם באגודה מעל ל-300 חברים, השייכים לרוב המוסדות האקדמיים בארץ ולרוב סוגי המחלקות במדעי החברה, מדעי הרוח, ומשפטים. כשליש מהחברים שייכים למחלקות לכלכלה וכשליש נוסף שייכים למחלקות להיסטוריה. תחומי המחקר של רוב חברי האגודה נוגעים להיסטוריה כלכלית של ארץ ישראל, העם היהודי והעולם הרחב, בכל התקופות. חלק מחברי האגודה עוסקים בהיסטוריה של המחשבה הכלכלית ובהיסטוריה עסקית - תחומים שבמדינות אחרות זוכים לאגודות נפרדות. נשיא האגודה הוא פרופסור רון חריס.
שני היסטוריונים כלכליים ישראלים עובדים במחלקות לכלכלה בארצות הברית: יואל מוקיר (נורת'ווסטרן) ואבנר גרייף (סטנפורד). למוקיר יש גם מינוי מיוחד בבית הספר לכלכלה של אוניברסיטת תל אביב.
לקריאה נוספת

Rondo Cameron and Larry Neal (2003, 4th ed.) A Concise Economic History of the World: From Paleolithic Times to the Present, 480 pp., Oxford. תיאור ו תוכן עניינים,
Dora Costa, Jean-Luc Demeulemeester, and Claude Diebolt (2007). "What is ‘Cliometrica’?" Cliometrica, 1(1) pp. 1–6(הקישור אינו פעיל) (press +).
N.F.R. Crafts (1987). "economic history," The New Palgrave: A Dictionary of Economics, v. 2, pp. 37–42.
Alexander J. Field (2008). "economic history," The New Palgrave Dictionary of Economics. תקציר.
Milton Friedman and Anna Jacobson Schwartz (1963). A Monetary History of the United States, 1867-1960. Princeton. דפים זמינים מהפרקים על 1929-41 ו 1948-60
John Hicks (1969). A Theory of Economic History. Oxford: Clarendon. לתצוגה חלקית במיזם הספרים של גוגל: קישור.
Joel Mokyr, ed. (2003), The Oxford Encyclopedia of Economic History. Oxford, U.K.: Oxford University Press, 5 vols. תיאור.
הערות שוליים

↑  ראו הערך Historical demography בוויקיפדיה האנגלית.
↑  קורס בתחום משנתון האוניברסיטה ל-2010 
 וראו גם, רשימת תחומי התמחויות של מרצים במחלקה לכלכלה.
↑  קורס בתחום משנתון האוניברסיטה ל-2010
↑  קורס בתחום משנתון האוניברסיטה ל-2010
↑  מדובר בתאוריה המתנגדת למודל שיווי המשקל הכללי כמסביר משברים כלכליים, ומציעה במקומו להסתכל על משבר כלכליים כתולדה של בועות אשראי. לקריאה נוספת ראו הערך Debt deflation בוויקיפדיה האנגלית.
↑  Econometrica, Vol.1, No.4: 337-338
↑  שיטה בה בעזרת כלים תאורטיים עכשוויים בוחנים השפעתם של אירועי מפתח היסטוריים, ושואלים מה היה קורה אילולא היו מתרחשים. כלומר, בונים מעין מתכונת שונה מהמציאות באמצעות כלים מחקריים שקיימים בימינו ומשוויים למציאות הנוכחית כדי ללמוד על הקף ההשפעה של אירוע היסטורי מסוים. ראו גם הערך Counterfactual history בוויקיפדיה האנגלית.
↑  Robert Whaples, "Is Economic History a Neglected Field of Study?," Historically Speaking (April 2010) v. 11#2 pp 17-20, with responses pp 20-27
↑  המובאה הלועזית באתר פרס נובל לכלכלה
↑  המובאה הלועזית באתר פרס נובל לכלכלה
↑  מתוך אתר ה-LSE
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531359205171  BNE: XX527086  BnF: cb11961810v (data)  GND: 7504419-5  HDS: 008432  LCCN: sh85040817  NARA: 10639699  NKC: ph114703  NLK: KSH2002030593
היער (ספר מתח)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  הרלן קובן
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  מתח
 הוצאה
 הוצאה:  ידיעות ספרים
 תאריך הוצאה:  2007
 הוצאה בעברית
 תרגום:  ירון פריד
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002577757
היער, ספר המתח ה-16 של הרלן קובן, התפרסם ב 2007. הספר תורגם לעברית על ידי ירון פריד ויצא לאור, כמו שאר ספריו של הרלן קובן, על ידי ידיעות ספרים.
הדיוויזיה ה-84 (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  נובמבר 1914 – 15 בפברואר 1919 (כ־4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים:  ראו בהמשך
דיוויזיית הרגלים ה-84 (בגרמנית: 84. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיה של הצבא הגרמני הקיסרי במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה בנובמבר 1914 כ"דיוויזיית פוזן 2", חלק מקורפוס פוזן (Korps Posen), והפכה לדיוויזיית הרגלים ה-84 ביוני 1915. היא הוקמה בתחילה מגדודי החי"ר של חיל המצב של מבצר פוזן (Festung Posen).
דיוויזיית פוזן 2 שירתה בתחילה בחזית המזרחית, נלחמה בפולין, כולל בקרב לודז' ב-1914, ולאחר מכן שירתה עד אמצע 1915 בלחימה לאורך נהרות ראוקה ובזורה. ב-2 ביוני 1915 היא הפכה לדיוויזיית הרגלים ה-84. היא נלחמה סביב ורשה ביולי ובאוגוסט 1915 ולאחר מכן במרדף אחר נסיגת הכוחות הרוסיים. מספטמבר 1915 עד יולי 1916 היא תפסה את הקו לאורך נהרות סרבך ושחרה. מיולי 1916 עד יוני 1917, היא החזיקה את הקו לאורך הנהרות ברזינה, אולשנקה וקרבליאנקה. היא נשארה שם ולאורך הנהרות סרבץ' ונמן עד שביתת הנשק בחזית המזרחית. בסוף דצמבר 1917 נשלחה הדיוויזיה לחזית המערבית. היא החזיקה את הקו על יד ורדן מינואר עד מאי 1918 ולאחר מכן עברה לאזור סום. היא נשארה בקו עד סוף המלחמה. הדיוויזיה פורקה ב-1919 במהלך פירוז הצבא הגרמני לאחר מלחמת העולם הראשונה.
המודיעין של מדינות ההסכמה דירג את הדיוויזיה כדיוויזיה מדרג רביעי.
מפקדים

גנרל-לויטננט קורט פון קהלר (25 ביוני 1915 – 9 באוגוסט 1916)
גנרל-מיור מקס פון האקה (10 באוגוסט 1916 – 13 בספטמבר 1916)
גנרל-לויטננט קורט פון קהלר (14 בספטמבר 1916 – 25 במרץ 1917)
גנרל-מיור ארנסט פון רויטר (26 במרץ 1917 – 20 ביוני 1918)
גנרל-מיור ולטר לו (21 ביוני 1918 – 15 בפברואר 1919)
לקריאה נוספת

Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
הערות שוליים

↑  Division-Posen-2 (Chronik 1914/1915); 84. Infanterie-Division (Chronik 1915/1918)
↑  84. Infanterie-Division (Chronik 1915/1918)
↑  Histories of Two Hundred and Fifty-One Divisions of the German Army which Participated in the War (1914-1918), compiled from records of Intelligence section of the General Staff, American Expeditionary Forces, at General Headquarters, Chaumont, France 1919 (1920), pp. 554-557.
ההלכים הלבנים

| --- | --- |

אחד ההלכים הלבנים ב"משחקי הכס"
 הופעה ראשונה:  בסדרת הספרים: "משחקי הכס", (1996)  בסדרת הטלוויזיה: "החורף מגיע", 2011 (כצלליות), "ואלאר מורגוליס", 2012 (הופעה ממשית)
 יוצרים:  ג'ורג' ר. ר. מרטין
 נתונים
 כינוי:  "האחרים"
 מנהיג הגזע:  מלך הלילה
 טריטוריית מגורים:  אדמות החורף הנצחי, מעבר לחומה
 כוחות:  החזרת מתים כרפאים, צבא המתים
הַהַלָּכִים הַלְּבָנִים (באנגלית: White Walkers; מכונים גם אחרים, באנגלית Others) הם גזע בדיוני של יצורים דמויי-אנוש המופיעים בסדרת הספרים "שיר של אש ושל קרח" מאת ג'ורג' ר. ר. מרטין ובסדרת הטלוויזיה המצליחה "משחקי הכס". סביבת מגוריהם היא באדמות החורף הנצחי, בקצה הצפוני של יבשת וסטרוז, מצפון לחומה.
שם

בסדרת הספרים, ההלכים ידועים בעיקר בשם "האחרים". הכינוי "ההלכים הלבנים" ניתן להם על ידי הפראיים, בנוסף למספר כינויים אחרים (כמו "הצלליות הלבנות", "אלי הקור"), אך כינויים אלו מוזכרים על ידי דמויות מעטות בלבד ולעיתים רחוקות. שימוש בכינוי "ההלכים הלבנים" נעשה גם ברחבי ווסטרוז, אך בעיקר על ידי דמויות מבוגרות, כמו נאן הזקנה, המלומד אאימון, והלורד המפקד של משמר הלילה, ג'אור מורמונט.
ככל הנראה, שמם של "האחרים" שונה בסדרת הטלוויזיה ל"הלכים הלבנים" בין היתר כדי למנוע בלבול עם קבוצת "האחרים" בסדרת הטלוויזיה אבודים של רשת ABC.
תיאור

ההלכים הלבנים מופיעים לראשונה בפרק הפרולוג של "משחקי הכס", הראשון בספרי הסדרה. הם מתוארים כ"גבוהים וצנומים" ובשרם "חיוור כמו חלב". לעיניהם גוון כחלחל, בהיר מאוד, בגופם זורם דם כחול-בהיר ועצמותיהם מבריקות כמו זכוכית חלבית. בסדרת הטלוויזיה בדרך כלל יש להם גם שיער ראש לבן, ולעיתים הם גם עוטים זקן לבן. נוסף על אלה, הם לובשים שריון עדין מוסווה שצבעו משתנה בכל צעד שלהם.
בספרים, ההלכים הלבנים נחשבים ללוחמים מעולים והם אוחזים בחרבות גבישים דקות וחדות מאוד, שכאשר נועצים אותן הן מסוגלות לחדור דרך שריון טבעות כאילו היה משי. להב החרבות קר מאוד והוא מסוגל להקפיא להבים של חרבות אחרות ואפילו לנפץ להבי פלדה. כשנשאל מאיזה חומר החרבות עשויות, ענה מרטין:
[חרבות ההלכים עשויות] קרח, אבל לא כמו קרח רגיל. האחרים מסוגלים לעשות דברים עם קרח שאנחנו לא יכולים להעלות בדעתנו ו[בתוכם] ליצור חומרים ממנו.
המקור באנגלית
[Their swords are made of] ice. But not like regular old ice. The Others can do things with ice that we can't imagine and make substances of it.
ההלכים הלבנים ניחנים ביכולת מיוחדת של החייאת המתים והחזרתם כ"רפאים" (Wights). כדי למנוע מאדם מת (או בעל חיים מת) לחזור כרפא, יש לשרוף את גופתו. כל רפא שמוחזר על ידי ההלכים הלבנים מצורף באופן מיידי לצבא המתים, אך לא ברור אם ההלכים הלבנים יכולים לשלוט ברפאים באותו אופן שבו ווארגים יכולים לשלוט בבעל חיים. הריגת הלך לבן תגרום למותם של כל הרפאים שהחזיר לחיים.
בתחילת הספרים, ההלכים הלבנים נחשבים לאגדה ווסטרוזית בעולם של "שיר של אש ושל קרח" - קיומם לא הוכח מעולם. ישנן אגדות על הלכים אשר רוכבים על גוויות של חיות מתות כגון סוסים, דובים, זאבי בלהות, ממותות ועכבישי ענק. בהמשך סיפור ניתן תוקף לאגדות אלו כאשר לא פעם נראו ההלכים רוכבים על סוסים ולאחר מותו של ויסריון, אחד מדרקוניה של דאינריז טארגאריין בעונה השביעית של סדרת הטלוויזיה מלך הלילה רוכב עליו בעת שהוא מפיל את החומה.
להלכים הלבנים יש כמה נקודת תורפה מתועדות בטקסטים עתיקים שניתן להרוג אותם באמצעותן. הראשונה היא "זכוכית דרקון" (dragonglass), שיעילותה הוכחה כאשר סאמוול טארלי הצליח להרוג את אחד ההלכים באמצעותה בעת שהותקף מצפון לחומה. בנוסף, יש תיעוד בטקסטים לכך ש"פלדת דרקון" (dragonsteel) יכולה גם היא להרוג הלכים, אך אין לזה אזכור נוסף. יש החושבים שמדובר בפלדה ואליריאנית. כשמרטין נשאל אם פלדה ואליריאנית יכולה להרוג הלכים, ענה שבמשמר הלילה ישמחו לדעת גם כן. עוד ידוע שאש מפחידה אותם, אם כי לא פוגעת בהם. בנוסף, ההלכים אינם יכולים להיכנס למקורות מים (כמו אגמים, נחלים או הים) או לעבור מעליהם, כמו גם הרפאים שהם יוצרים.
היסטוריה בדיונית

הערה: במקומות המתארים אירועים מסדרת הספרים, יכונו ההלכים הלבנים בשמם המקורי כפי שהופיע בספרים: אחרים.