stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בארץ הקטקטים

| --- | --- |
 
ננסי היער העליזים: טיפטיפ וטיפטיפון
 סוגה:  פנטזיה, קודומו, אנימה

 אנימה
 אורך פרק:  25 דקות
 אולפני אנימציה:  טאצונוקו הפקות
 רשת שידור:  יפן TV Tokyo   ישראל הטלוויזיה החינוכית, ערוץ ג'וניור, כאן חינוכית
 מדבבים בשפה העברית:  יוני חן (אדון מימון, ד"ר דוקלין, מר דובשני, מונגר, לטאה), מיקי קם (טיפטיפון, קוקולה, גברי, מוקי, מספרת), עירית שילה (טיפטיפ, מרג'י), שרי צוריאל (נאפו)
 תקופת שידור מקורית:  7 בינואר 1980 – 7 ביולי 1980
 מספר העונות:  1
 מספר הפרקים:  26
בארץ הקטקטים (ביפנית: 森の陽気な小人たちベルフィーとリルビット, באנגלית: The Littl’ Bits) מבוססת על סדרת מנגה ואנימה יפנית בת 26 פרקים שהופקה לטלוויזיה ב-1980. בישראל שודרה הסדרה לראשונה בטלוויזיה החינוכית ב-1984. באותה שנה הופק בישראל מחזמר מקורי על פי הסדרה.
את שיר הפתיחה העברי של הסדרה, אשר התבסס על שיר הפתיחה של הסדרה היפנית המקורית, תרגמה דתיה בן-דור ושרה מיקי קם. את שיר הפתיחה האמריקאי הפיקו חיים סבן ושוקי לוי.
עלילת הסדרה

הסדרה עוסקת בהרפתקאותיהם של גזע ננסים הדומים לאלפים שחיים בכפר קטן ונסתר ביער. העלילה מתמקדת בייחוד בקבוצת ילדים מן הכפר: טיפטיפ, טיפטיפון, נאפו, מוקי וגברי. נאפו, בנו המפונק של מיימון, ראש הכפר, מאוהב בטיפטיפ היפה, על אף שהיא החברה של טיפטיפון, הדמות הראשית בסדרה. לכן, על אף שבדרך כלל הם מסתדרים היטב, טיפטיפון ונאפו נוטים להסתכסך לעיתים קרובות, במיוחד כאשר טיפטיפ בסביבה. נאפו נוהג להיות בחברתו של גברי, קצר הקומה והפחדן (נאפו נוהג ללגלג עליו משום כך לא מעט) ומוקי אשר מעריץ את דודה של טיפטיפ, דוקטור דוקלין, ושואף להפוך לרופא כמוהו לכשיגדל.
דמות נוספת שמופיעה לעיתים קרובות היא קוקולה (אחותו הצעירה של טיפטיפון), אשר מתיידדת במהלך הסדרה עם מרג'י המכשפה – אישה זקנה וחמת מזג בעלת אמונות טפלות. כולם מניחים כי היא מכשפה ולכן נדחתה על ידי רוב אנשי הכפר. קוקולה מסוגלת לראות מעבר למראה החיצוני הנוקשה והמרתיע של מרג'י ולדעת שהיא רק גברת זקנה ובודדה שזקוקה לידידים.
על ילדי הקטקטים משגיחים הקטקטים המבוגרים, הכוללים את לוק חוטב העצים של הכפר - אביו של טיפטיפון, דוקטור דוקלין רופא הכפר - דודה של טיפטיפ, אדון מיימון ראש הכפר - אביו של נאפו, מר דובשני הזקן החכם ועוד. דוקטור דוקלין בעל נטייה לאלכוהוליזם ומשום כך הוא מינה את אחייניתו הצעירה טיפטיפ לשמור עליו שלא ישתכר. (בגרסה האמריקאית בעיית האלכוהוליזם של דוקטור דוקלין הוסרה בעריכה והוא הוצג כאדם ישנוני אשר מעוניין לישון כל הזמן).
דוקטור דוקלין גידל את טיפטיפ מינקות ותמיד אמר לה שהוריה מתו כאשר נולדה. טיפטיפ לעיתים קרובות הייתה עצובה משום שלא היו לה אמא ואבא בסביבה, במיוחד כאשר היא ראתה את ידידיה מבלים עם הוריהם. אף על פי כן בפרק הלפני אחרון של הסדרה, מתגלה כי הוריה של טיפטיפ לא נהרגו אלא גורשו מן הכפר. בסוף הסדרה תושבי הכפר מחליטים לאפשר להוריה של טיפטיפ לחזור אל הכפר, ומשפחתה של טיפטיפ מתאחדת מחדש – בדיוק לפני רעידת האדמה אשר מתרחשת בפרק האחרון של הסדרה אשר הורסת את הכפר, ובעקבותיה תושבי הכפר נאלצים לאחד כוחות כדי לבנות מחדש את הכפר.
הילדים מבלים את מרבית זמנם ביער לצד בעלי החיים, אשר חלקם ידידותיים כלפיהם וחלקם לא. חיות היער כוללות דביבונים, דובים, צפרדעים, סנאים, דגים וסוסים. טיפטיפ מסוגלת לדבר ישירות עם בעלי החיים. ילדי הקטקטים נעזרים לעיתים קרובות בבעלי החיים עמם הם מיודדים כאמצעי תחבורה יעיל בתוך היער – במיוחד סנאי מעופף ששמו מונגר וקיפוד כחול בשם פיון.
תוכן הסדרה מתבסס בעיקרו על הרעיון כי עלינו לחיות חיים מוסריים בהרמוניה עם העולם הסובב אותנו. כל פרק טומן בחובו מוסר השכל חשוב לקהל הצופים הצעיר. בין הערכים החינוכיים שהוקנו היו: לקיחת אחריות, סבלנות, דעה קדומה, עבודה קשה, והערך האמיתי של משפחה וחברים.
הדמויות > הדמויות הראשיות

טיפטיפ – ילדה יתומה המתגוררת עם דודה, דוקטור דוקלין, ודואגת לו בעת שכרותו.
טיפטיפון – החבר הכי טוב של טיפטיפ. אמיץ, בעל חוש צדק אך בעל נטייה להגיב בקוצר רוח.
נאפו – בנו המפונק והשובב של ראש הכפר, אדון מיימון. מאוהב בטיפטיפ. מחשיב את עצמו כיריבו המושבע של טיפטיפון על חיבתה של טיפטיפ. אף על פי כן, הוא וטיפטיפון בדרך כלל ידידים טובים.
הדמויות > דמויות משניות

מוקי – חבר של נאפו. מעריץ את דוקטור דוקלין ורוצה להיות רופא כמוהו כשיגדל.
גברי – חבר של נאפו. נמוך באופן משמעותי משאר הילדים. הפחדן שבחבורה, נאפו נוהג להציק לו ולהתגרות בו על כך.
קוקולה – אחותו הקטנה והסקרנית של טיפטיפון. ילדה מפותחת מהרגיל ופקחית מאוד יחסית לגילה.
דוקטור דוקלין – רופא הכפר. דודה של טיפטיפ ואביה המאמץ. נוהג לרוב לשתות ולהשתכר.
מרג'י – מכשפת הכפר, אישה זקנה וחמת מזג. אף על פי כן, היא מתיידדת עם קוקולה הקטנה ובהמשך מתחבבת גם על תושבי הכפר.
מונגר – סנאי מעופף. חיית המחמד של טיפטיפון.
פיון – קיפוד קטן וכחול. חיית המחמד של טיפטיפ.
אדון מיימון – ראש הכפר ואביו של נאפו. מיימון מגדל את נאפו לבדו כיוון שאשתו (אמו של נאפו) נפטרה כאשר נאפו היה תינוק. בשל עבודתו הוא לא מבלה זמן רב עם בנו.
מר דובשני - חכם הכפר. איש זקן הנוהג בין היתר לרקוח שיקויים מכל מיני צמחים.
לטאה - זיקית. חיית המחמד של מרג'י.
הערות שוליים

↑  ⁨אירועים⁩ | ⁨חדשות⁩ | 9 ספטמבר 1984 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
משמאל לימין: טיפטיפון, טיפטיפ, נאפו, מוקי וגברי
באטמן: הדור הבא

| --- | --- |

כרזת הסדרה באנגלית
 מבוסס על:  באטמן
 סוגה:  מדע בדיוני, סדרת גיבורי על, סייברפאנק, סדרת טלוויזיה לילדים 
 יוצרים:  ברוס טים פול דיני אלן בורנט
 כותבים:  פול דיני ברוס טים גלן מוראקמי
 בימוי:  ברוס טים פול דיני אלן בורנט קורט גדה
 מדבבים:  ויל פרידל, קווין קונרוי, לורן טום, סטוקרד צ'אנינג, אנג'י הארמון, קרי סאמר
 מדבבים בעברית:  עידו מוסרי (באטמן/ברוס ויין/טרי מק'גיניס) סער בדישי (באטמן/ברוס ויין/טרי מק'גיניס) ויקי תבור (באטמן/ברוס ויין/טרי מק'גיניס) אלי לולאי (ג'ורדן פרייס) נורית כהן (המפקחת גורדון) מיכה אוזין סליאן (דרק פאוורס/בלייט) שרית וינו אלעד (אמא של טרי)
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית רוסית עברית ערבית
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  52
 תוכנית המשך:  באטמן הדור הבא: שובו של הג'וקר
 הפקה
 מפיק:  אלן בורנט פול דיני ברוס טים גלן מוראקמי בנג'מין מלניקר מייקל אוסלן
 מפיקים בפועל:  אלן בורנט פול דיני ברוס טים גלן מוראקמי בנג'מין מלניקר מייקל אוסלן
 חברת הפקה:  האחים וורנר האחים וורנר הנפשה TMS אינטרטיינמנט DC Comics Cartoon Network Kids' WB
 מוזיקה:  שירלי ווקר קריסטופר קרטר
 אורך פרק:  22 דקות 44 דקות
 שידור
 רשת שידור:  Kids' WB Cartoon Network
 רשת שידור בישראל:  ערוץ הילדים
 תקופת שידור מקורית:  10 בינואר 1999 – 18 בדצמבר 2001 
 תקופת שידור בישראל:  2000 – 2001
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
באטמן: הדור הבא (באנגלית: Batman Beyond) היא סדרת הנפשה אמריקאית, המבוססת על סדרת הקומיקס באטמן מבית DC קומיקס. הסדרה נוצרה על ידי ברוס טים, פול דיני ואלן בורנט והופקה לשידור על ידי האחים וורנר הנפשה בשיתוף חברת DC קומיקס עבור רשת Kids' WB. היא שודרה למשך שלוש עונות בסך כולל של 52 פרקים בין 10 בינואר 1999 ל-18 בדצמבר 2001, כאשר בהמשך יצא סרט ההנפשה באורך מלא בשם "באטמן הדור הבא: שובו של הג'וקר". בישראל הסדרה שודרה בדיבוב עברי בערוץ הילדים החל משנת 2000 עד 2001. לסדרה עצמה נוצרה סדרת בת בשם "פרויקט זטא" שעוסק ברובוט שיכול לשנות צורה שהופיע באחד הפרקים של הסדרה.
הסדרה מביאה את קורותיו של באטמן הצעיר בגות'אם סיטי שבזמן העתיד, הנמצא תחת הדרכתו של ברוס ויין המזדקן. מבחינה כרונולוגית, הסדרה ממשיכה את קודמותיה "באטמן: איש העטלף" ו"ההרפתקאות החדשות של באטמן", והיא האחרונה מבחינה כרונולוגית בסדרות האנימציה של DC.
למרות תגובות ראשוניות מעורבות לסדרה, הסדרה זכתה בהמשך לתשבחות ולמעמד של סדרת קאלט. במקור, הסדרה נועדה לחקור מספר אלמנטים אפלים ממיתוס באטמן והיא מתמקדת ברגשות וביחסים בינאישיים. לסדרה קיימים מוטיבים של ז'אנר הסייברפאנק ומדע בדיוני, כמו הבעיות והדילמות שנוצרות משימוש בטכנולוגיה, התקדמות מדעית והמצאות שמשפיעות על החברה, וכן הפסיכולוגיה מאחורי דמותו של ברוס ויין. כתוצאה מכך, הסדרה נחשבה לאפלה יותר משאר התוכניות לילדים באותה תקופה, אם כי לדבריו של ברוס טים היא נוצרה כסדרת הנפשה המותאמת לילדים. הייתה זו גם הסדרה הראשונה שתיארה את באטמן כמתבגר. אתר IGN דירג את הסדרה במקום ה-40 ברשימת מאה סדרות האנימציה הגדולות, והיא היוותה השראה למגוון חוברות קומיקס שבאו בעקבותיה, בין היתר סדרת קומיקס משלה בשנת 2011.
עלילה

בגות'אם סיטי העתידית, אחרי שנאלץ להשתמש באקדח כדי להבריח פושעים (לאחר שנשבע לא לגעת בנשק חם בעקבות רצח הוריו), ברוס ויין המזדקן מחליט לפרוש מתפקיד באטמן ומתבודד באחוזתו.
מספר שנים לאחר מכן, טרי מקגינס, נער מתבגר מרדן שאביו נרצח על ידי פושעים בשירות התעשיין המושחת דרק פאוורס, נוטל את תפקיד הבאטמן תחת הדרכתו של ברוס ויין, שמפצה על גילו המתקדם בקשיחות, חוכמה וניסיון רב. טרי מצויד בחליפת היי-טק מתקדמת בעלת קשר דו-כיווני עם ויין, מגוון פטנטים וגאדג'טים מתקדמים, יכולת תעופה (כולל כנפיים מתקפלות), באטראנגים דמויי-שוריקן ורובה חבלים.
מקגינס לומד מוויין את רזי התפקיד בזמן שהוא נאלץ להתמודד עם קשיי גיל ההתבגרות, הלימודים בתיכון, מערכת יחסים רומנטית שנפגעת בגלל התפקיד וסיוע לאמו החד-הורית. בכל אותו הזמן, טרי שומר על תפקידו כבאטמן בסוד ממשפחתו ומבת זוגו, דיינה, להם הוא מספר שהוא התקבל לעבודה בתור עוזרו האישי של ברוס.
במהלך הסדרה באטמן החדש מתמודד עם כנופיית הג'וקרז, נבלי-על ישנים (כמו מיסטר פריז) וחדשים, בהם שידפון, דיולה ועוד. בסרט "באטמן הדור הבא: שובו של הג'וקר", טרי נאלץ להתמודד מול הג'וקר המיתולוגי שחזר לחיים.
באפילוג של ליגת הצדק ללא גבולות, מתגלה שמקגינס הוא למעשה בנו הביולוגי של ברוס ויין, אחרי שה-DNA של האחרון הושתל במערכת הרבייה של אביו של מקגינס על ידי אמנדה וולר.
מדבבים

ויל פרידל / עידו מוסרי (העונה הראשונה), סער בדישי (העונות האחרונות) - טרי מקגינס/באטמן, מתבגר מרדן ותלמיד בבית ספר התיכון שנלחם בפשע בתור באטמן החדש במסווה של עוזרו האישי של ברוס ויין. הוא מצויד בחליפת היי-טק מתקדמת עם יכולת תעופה ותקשורת דו-כיוונית עם ברוס ויין שמדריך אותו ממערת העטלף.
קווין קונרוי / ויקי תבור - ברוס ויין, הבאטמן המקורי. הופך למורה הרוחני ולמעסיקו של טרי מקגינס, אף על פי שבתחילה מסרב לעשות זאת.
קרי סאמר/ הדר שחף-מעיין - מקסין "מקס" גיבסון, חברה לבית ספרו של טרי. בשלב מסוים מגלה את זהותו הסודית ומסייעת לו ולברוס בפן הטכנולוגי.
לורן טום / נטלי פיק - דיינה טאן, חברתו של טרי שאינה יודעת על זהותו הסודית וכועסת על היעדרויותיו הרבות כתוצאה מכך. במהלך הסדרה, היא מגלה אודות זהותו של טרי.
סטוקרד צ'אנינג ואנג'י הארמון / נורית כהן ושרית וינו אלעד - ברברה גורדון, מפכ"לית משטרת גות'אם החדשה שירשה את התפקיד מאביה ג'יימס גורדון ואשת ראש העיר המכהן בסדרה הזאת. בתחילה מתנגדת למינויו של טרי כבאטמן החדש, אך עם הזמן היא לומדת להשלים עם המינוי ואף מסייעת לו ולברוס.
פרנק ולקר - אייס, כלב העטלף. חיית המחמד של ברוס ויין שלעיתים מסייע לו ולטרי להילחם בפושעים. באחד הפרקים הוצג עברו ככלב קרבות עד שברח משם ואומץ על ידי ברוס ככלב עזוב.
פרקים בולטים

באחד הפרקים מתגלה שראס אל-גול העביר את נשמתו לגופה של בתו טליה, והוא מסייע לברוס להפוך לצעיר שוב כדי שיוכל להשתלט על גופו.
מר קרח חוזר באחד הפרקים וטרי נאלץ להילחם בו.
בפרק קרוסאובר עם ליגת הצדק, חברי ליגת הצדק מגיעים אל העתיד ומשתפים פעולה עם טרי ועם ברוס הזקן. בפרק קרוסאובר אחר עם הסדרה "Static Shock", סטטיק מגיע לעתיד ומשתף פעולה עם טרי וברוס על מנת להציל את עצמו העתידי מפושע בשם "הקוברה".
בפרק אחר, מתברר שסופרמן עדיין בחיים והוא מציע לטרי להצטרף לליגת הצדק העתידית, אך טרי דוחה את הצעתו. כמו כן, הוא נאלץ להילחם בסטארו שהשתלט על חברי הליגה.
בפרק אחר, נראה ביין כאיש זקן, שהעביר את החומר של גז הוונום למדען שמפתח דביקיות (שהם כמו סמים). כשטרי מגלה את הקנוניה, המדען נלחם בו כביין החדש, כשהוא שם את הדביקיות על גופו.
טריוויה

חליפת הבאטמן של טרי זמינה כסקין במשחקים "Batman Arkham City" ו-"Batman Arkham Knight".
לסדרה יצא סרט בשם "באטמן הדור הבא: שובו של הג'וקר" בו טרי נלחם בג'וקר, שחזר לחיים והשתלט על גופו של טים דרייק המזדקן. בסרט מסופר על מותם של הג'וקר והארלי קווין, לאחר שאלו כלאו את טים דרייק ושטפו את מוחו. אולם, מתברר בסוף שהארלי קווין עדיין בחיים, אם כי היא בפנסיה והיא האפוטרופוסית של האחיות דידי, צמד עברייניות מכנופיית הג'וקרז.
הערות שוליים

↑  Modern Masters Volume 3: Bruce Timm, Eric Nolen Weathington, June 1st 2004
↑  Top 100 Animated TV Series, IGN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: e3c87a3a-bebe-4d6b-a20f-b25b99a11c6c
דייוויד גרוס

| --- | --- |

 לידה:  19 בפברואר 1941 (בן 84) וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  ארצות הברית, ישראל
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי  התיכון ליד האוניברסיטה 
 מנחה לדוקטורט:  ג'פרי צ'ו 
 מוסדות:  אוניברסיטת ליידן (2014)  אוניברסיטת ליידן (2014)  מכון סנטה פה  אוניברסיטת פרינסטון  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה 
 תלמידי דוקטורט:  ראג'ש גופקומר, ניקיטה נקראסוב, Vipul Periwal, אדוארד ויטן, Ulf Hans Danielsson, Robert Eugene Rudd, Michael Jack Newman, נדב דרוקר, Ulf Danielsson 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה הפיזיקלית האמריקאית  המדליה הגדולה של האקדמיה למדעים של צרפת (2004)  פרס נובל לפיזיקה (2004)  פרס פיזיקת חלקיקים ואנרגיה גבוהה (2003)  פרס הארווי (2000)  מדליית אוסקר קליין (2000)  פרס דיראק של המרכז הבין-לאומי לפיזיקה תיאורטית (1988)  עמיתי מקארתור (1987)  פרס סאקורי (1986, 1986) 
 www.kitp.ucsb.edu/gross
 תרומות עיקריות
 חקר אופיו של הכוח הגרעיני החזק, הכוח הפועל בין הקווארקים
 חתימה:   
 
דייוויד ג'ונתן גרוס (באנגלית: David Jonathan Gross; נולד ב-19 בפברואר 1941) הוא פיזיקאי יהודי אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 2004.
קורות חיים

גרוס נולד בוושינגטון די. סי. למשפחה יהודית. אביו, ברטרם מיירון גרוס (אנ') (1912–1997), היה פרופסור במדעי החברה. בגיל 13 הגיע דייוויד גרוס לישראל, במסגרת עבודתו של אביו. למד בתיכון ליד האוניברסיטה בירושלים. את התואר הראשון והשני בפיזיקה קיבל מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ואת הדוקטורט עשה באוניברסיטת ברקלי שבקליפורניה.
בשנת 2000 זכה בפרס הארווי, ובשנת 2004 בפרס נובל לפיזיקה יחד עם דייוויד פוליצר מהמחלקה לפיזיקה במכון הטכנולוגי של קליפורניה (Caltech) ופרנק וילצ'ק מהמחלקה לפיזיקה של MIT. השלושה זכו בפרס בזכות ההסבר שגיבשו באמצע שנות השבעים על אופיו של הכוח הגרעיני החזק, הכוח הפועל בין הקווארקים, הם חלקיקי היסוד המרכיבים את גרעין האטום.
בריאיון לעיתון "הארץ" למחרת הזכייה סיפר "חיפשתי הסבר להתנהגות המוזרה של הקווארקים במשך שנים רבות, כשהתחלתי לעבוד על כך הייתי בן 27, בגיל 32 מצאנו את הפתרון".
גרוס משמש כמנהל מכון קאוולי לפיזיקה תאורטית באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה וכן מנהל את בית ספר החורף של המכון ללימודים מתקדמים באוניברסיטה העברית. הוא קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית ב-2001.
חיים אישיים

גרוס גרוש ונשוי בשנית, אב לשני ילדים מנישואיו הראשונים.
בריאיון שהעניק גרוס לסוכנות הידיעות המקדונית באתונה הוא הציג את עצמו כהומניסט ואתאיסט.
ישראל כ"ץ (הליכוד)

ערך זה עוסק בשר בממשלות ישראל וחבר הכנסת מטעם הליכוד. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
ישראל כ"ץ בפגישה עם שר החוץ היווני ניקוס דנדיאס, אוקטובר 2019
ישראל כ"ץ בפגישה עם ריק פרי בשגרירות ארצות הברית בישראל בירושלים, יולי 2019
ישראל כ"ץ בפגישה עם אנדרו ר' ווילר (אנ'), מנהל הסוכנות להגנת הסביבה של ארצות הברית, נובמבר 2019
ישראל כ"ץ עם ג'ייסון דב גרינבלט. מאחור יואב מרדכי, אוגוסט 2017
ישראל כ"ץ (נכתב גם כץ; נולד ב-21 בספטמבר 1955, ה' בתשרי ה'תשט"ז) הוא פוליטיקאי ישראלי המכהן כשר הביטחון מטעם מפלגת הליכוד. כיהן כשר החוץ, שר האנרגיה, שר האוצר, שר התחבורה, שר החקלאות והשר לענייני מודיעין. כץ הוא חבר כנסת מטעם מפלגת הליכוד החל מ-1998.
ביוגרפיה > שירות צבאי ולימודים

נולד ב-21 בספטמבר 1955 באשקלון למאיר כ"ץ ומלכה (נירה) לבית דויטש, ניצולי השואה שעלו מחבל מרמורש שברומניה.
האם נולדה בצפון מרמורש שהיה חלק מצ'כוסלובקיה והאב היה יליד מרמורש ולמד בישיבה של חסידות סאטמר. שני ההורים איבדו את רוב משפחותיהם במחנות ההשמדה בשואה. כץ גדל במושב כפר אחים. בנעוריו למד בישיבה התיכונית אור עציון בראשות הרב חיים דרוקמן, וכיום שומר על אורח חיים מסורתי. בנובמבר 1973 התגייס לצה"ל, התנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 890. עבר מסלול הכשרה כלוחם ובהמשך עבר קורס מ"כים חי"ר. לאחר קורס קציני חי"ר שב לחטיבה, שירת כמפקד מחלקה, והגיע לדרגת סרן. שירת כקצין במילואים במלחמת לבנון הראשונה.
בעל תואר ראשון במדע המדינה וביחסים בין-לאומיים מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים. במהלך לימודיו, ביוני 1980 נבחר ליו"ר אגודת הסטודנטים באוניברסיטה העברית במסגרת תא הסטודנטים "קסט"ל" ("קבוצת סטודנטים לאומיים"); מסגרת פוליטית, שאיגדה פעילים ממפלגות הימין "תנועת החרות" ו"התחיה", בהם צחי הנגבי ואביגדור ליברמן. הוא שימש בתפקיד עד דצמבר 1981. ב-1982 שימש למשך שנה כיושב ראש התאחדות הסטודנטים הארצית.
יחד עם צחי הנגבי נאבק במה שהם כינו האלימות וההסתה נגד מדינת ישראל על ידי הסטודנטים הערבים בקמפוסים. בין השאר במהלך דיון באוניברסיטה כ"ץ חטף את המיקרופון מידי הדיקן, דבר שהביא לעימות עם רקטור האוניברסיטה גדעון שפסקי. כן פיזר הפגנה של סטודנטים ערבים באמצעות שרשראות ברזל. בעקבות תקרית זו הוגש נגדו כתב אישום, והוא נידון לחמישה וחצי חודשי מאסר על תנאי. בנוסף הועמד כ"ץ לדין משמעתי, וזוכה על ידי ועדת המשמעת של האוניברסיטה בראשות הפרופסור גבריאלה שלו. בהמשך כלא את רקטור האוניברסיטה רפאל משולם בחדרו, במחאה על החלטתו להאריך את הלימודים גם בתקופת חופשת הסמסטר במרץ 1981. בעקבות זאת הורחק מהלימודים למשך שנה. במאי 1982 הורחק לשנה נוספת, עקב הרשעתו בפלילים על תקרית שרשראות הברזל; עקב כך סיים את לימודיו רק בשנת 1984 וקיבל את התואר רק ב-1987, לאחר שהגיש את עבודת הגמר שלו באיחור רב.
עם סיום תפקידו כיו"ר התאחדות הסטודנטים הארצית, הקים את התנועה החוץ פרלמנטרית צלי"ל - צעירים למען ישראל, שפעלה נגד סרבנות השירות במלחמת לבנון הראשונה, במשותף עם הרמטכ״ל לשעבר רפאל איתן. באותה תקופה הפך מקורב לאריאל שרון וסייע לו בבחירות המקדימות במפלגת הליכוד על הנהגת התנועה, לקראת הבחירות לכנסת האחת עשרה ביולי 1984, בהן הגיע שרון במפתיע למקום השני בהפרש קטן בלבד מיצחק שמיר.
ביוגרפיה > שנים ראשונות בליכוד

בשנת 1985 התחרה על תפקיד יושב ראש צעירי חרות בתמיכת אריאל שרון אך הפסיד, בהפרש של 26 קולות, למיכאל רצון שנתמך על ידי יצחק שמיר, משה ארנס ודוד לוי.
אחרי הדחת שרון ממשרת שר הביטחון בעקבות המלצות ועדת כהן הקים את מחנה שרון בליכוד, והוביל את החזרת שרון למרכז הפעילות הפוליטית בליכוד. בהמשך שימש כעוזרו של שרון במשרד התעשייה והמסחר עד לשנת 1988, ובמסגרת זו סייע בקידום אזורי תעשייה ומסחר ברחבי המדינה, ובמבצע לפיקוח מחירים, במסגרת המדיניות לבלימת האינפלציה,[דרוש מקור] והיה חבר בדירקטוריון החברה הממשלתית כימיקלים לישראל. בהמשך מונה לסמנכ"ל המשרד. בשנת 1988 הוגש נגדו כתב אישום על נהיגה בעת שלילה ושידול נהג של משרד התעשייה והמסחר להעיד במשטרה עדות שקר על נסיבות תאונה שגרמה נזק לרכב של המשרד, כדי להסתיר את העובדה שהוא נהג ברכב. ביולי 1990 הורשע במסגרת הסדר טיעון שכלל הודאה בנהיגה בפסילה ומחיקת סעיפי המרמה והפרת אמונים מכתב האישום.
לקראת הבחירות לכנסת השתים עשרה ב-1988 שימש כראש מטה המבצעים המיוחדים בליכוד והוביל מאות אלפי ישראלים לסיורי הדרכה ביהודה ושומרון, במסגרת ״מבצע חיים״, ובכך תרם, לטענתו, לניצחון הליכוד בבחירות.[דרוש מקור] הוא התמודד על מקום ברשימת הליכוד לכנסת מטעם תנועת החרות. הוא נבחר להכלל ברשימת ה-35, אולם לא נבחר בשביעיות ונכלל בעשיריה החמישית של רשימת הליכוד לכנסת. לקראת הבחירות התפטר מתפקידו במשרד התעשייה, אולם מכיוון שהליכוד קיבלה רק 40 מנדטים הוא לא נכנס לכנסת. כ"ץ נותר מחוץ למעגל העשייה הציבורי וחיפש תפקיד בקרב שרי הליכוד. הוא פנה לתחום העסקי והקים חברה בתחומי כח אדם והשמת עובדים, אשר בין יתר פעולותיה, ייבאה עובדים זרים לישראל.
ביוגרפיה > בכנסת ובממשלה

בבחירות לכנסת ה-14 הוצב במקום ה-34 ברשימה המשותפת של הליכוד, גשר וצומת. בנובמבר 1998 נכנס לכנסת במקום אהוד אולמרט, כשזה נבחר לראשות עיריית ירושלים. היה חבר בוועדת הכנסת, ועדת הכספים, ועדת החוץ והביטחון וועדת חוקה, חוק ומשפט. שימש כנשיא ועידת הליכוד. לאחר הבחירות לכנסת ה-16 מונה ב-28 בפברואר 2003 לשר החקלאות.
ב-19 בדצמבר 2005, לאחר שאריאל שרון פרש מהליכוד ועבר לקדימה, התמודד על תפקיד יו"ר הליכוד ומועמדה לראשות הממשלה, אך זכה לאחוזי תמיכה בודדים בלבד. ב-14 בינואר 2006 פרש מהממשלה יחד עם שאר חברי סיעתו. בבחירות לכנסת ה-17 נבחר במקום ה-12 ברשימת הליכוד, וכיהן כחבר בוועדת הכספים, ובוועדת הפנים והגנת הסביבה. בבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום ה-11 ברשימת הליכוד ונבחר לכהונה נוספת. עם הקמת הממשלה ה-32 מונה לשר התחבורה. בבחירות לכנסת ה-19 נבחר למקום ה-4 ברשימת הליכוד, הוצב במקום ה-8 ברשימת הליכוד - ישראל ביתנו ונבחר שוב. לקראת הבחירות לכנסת ה-20 זכה כ"ץ במקום השלישי ברשימת הליכוד לכנסת ולפיכך למקום הרביעי ברשימה הארצית.
נבחר פעמיים לנשיא ועידת הליכוד ופעמיים כיו״ר מזכירות הליכוד: בפעם הראשונה ב-2004, כאשר גבר על אברהם הירשזון ומיכאל רצון, ובפעם השנייה ב-2013, כאשר גבר על מירי רגב ברוב מכריע, למרות התייצבות רבים משרי הליכוד לצידה, תפקיד בו הוא משמש עד היום.
במסגרת תפקידיו אלה, הוביל להחלטה על קיום משאל בקרב מתפקדי הליכוד בנושא ההתנתקות, בו הושג רוב נגד התוכנית (כ"ץ בעצמו הצביע בעד ההתנתקות), ולשינוים ורפורמות במפלגה, בחיזוק הדמוקרטיה הפנימית (ועידת הליכוד 1997), בהגדלת הייצוג לנציגי הפריפריה והשכונות, הנשים והצעירים ברשימה לכנסת, ובהסדרת כללי מינהל תקין לניהול המפלגה.[דרוש מקור]
תפקידי שר > שר החקלאות (2003–2006)

לאחר הבחירות לכנסת ה-16 מונה ב-28 בפברואר 2003 לשר החקלאות.
בזמן כהונתו נערכו רפורמות בכל מועצות הייצור, בהן איחוד מועצת הירקות, מועצת הפירות, מועצת הפרחים ומועצת ההדרים למועצה אחת בשם מועצת הצמחים. מטרת האיחוד הייתה לחסוך כספים ולשפר את השירות לחקלאי. צעדים אלו, שנערכו חרף התנגדות ארגוני החקלאים הובילו בין היתר להוזלת היטלים, וצמצום מדיניות "פינוי העודפים" תוך הפנייתם לייצוא, דבר אשר תרם להגדלת הייצוא החקלאי מישראל ולהגדלת מתח הרווחים של החקלאים בשל האטרקטיביות של האירו והדולר. בנוסף, הביא לאישור הממשלה את התוכנית לפיתוח רמת הגולן, לחיזוק ההתיישבות הכפרית בגולן והביא, ביחד עם שר האוצר, בנימין נתניהו, את תוכנית הסיוע המיוחד לבקעת הירדן.
במאי 2007 פרסם מבקר המדינה ביקורת על שבשנת 2003, שר האוצר בנימין נתניהו ושר החקלאות ישראל כ"ץ מינו את איש העסקים רן קרול ליו"ר הוועדה הציבורית לבחינת הפיקוח על מחירי החלב, בניגוד להחלטת הממשלה שליו"ר ימונה נציג מהאקדמיה. בנוסף, המבקר כתב שבניגוד להחלטת הממשלה נציג ציבור בעל רקע בתחום החלב לא מונה כחבר בוועדה. כן נאמר בדו"ח המבקר שהוועדה העסיקה חברת ייעוץ פרטית בבעלות קרול, שמינתה את קרול עצמו כיועץ בשכר שלה.
במרץ 2007, לאחר חקירה שנמשכה שנתיים, המליצה המשטרה להגיש כתב אישום נגד כ"ץ בחשד למרמה והפרת אמונים, בעניין מינוי מקורבים וחברי מרכז הליכוד והתקשרויות לא חוקיות עם ספקים במועצת הצמחים, מועצת הלול, מועצת החלב, בגן הבוטני וברשות לפיקוח חקלאי. בספטמבר 2009 היועץ המשפטי לממשלה, מני מזוז סגר את התיק בשל קושי בביסוס ראייתי של השיקולים שהנחו את כ"ץ בפעולותיו והשאלה אם הם יכולים לבסס עבירה פלילית.
תפקידי שר > שר התחבורה והבטיחות בדרכים (2009–2019)

בממשלת ישראל ה-32 החל כ"ץ לכהן כשר התחבורה, התשתיות הלאומיות והבטיחות בדרכים, והמשיך בתפקיד זה גם בממשלה ה-33. בממשלה ה-34 המשיך בתפקידו כשר התחבורה, ובנוסף מונה לשר לענייני מודיעין ולחבר הקבינט המדיני-ביטחוני.
ב-17 בפברואר 2019 נבחר לממלא מקום שר החוץ וב-29 במאי 2019 מונה לשר החוץ במינוי קבוע במסגרת ממשלת המעבר. ב-23 ביוני 2019, יו"ר האיחוד הלאומי בצלאל סמוטריץ' החליף אותו בתפקיד שר התחבורה והבטיחות בדרכים.
תפקידי שר > שר התחבורה והבטיחות בדרכים (2009–2019) > תחבורה יבשתית

בהתמודדות עם גודש בכבישים משרד התחבורה בראשות כ"ץ הצהיר על הובלת "קו מדיניות ברור המעדיף את התחבורה הציבורית על פני הרכב הפרטי", במטרה לעודד מעבר של הנוסעים ברכב פרטי לתחבורה ציבורית[דרוש מקור]. בהתאם, הוגדל הסבסוד לתחבורה ציבורית וניתנה העדפה תקציבית לתשתיות תחבורה ציבורית ובמיוחד לרכבת ישראל על פני הרחבה מהירה יותר של תשתיות כבישים לרכבים פרטיים[דרוש מקור].
כ"ץ התנגד לאגרות גודש בטענה שמדובר במס לא הוגן על הנהגים.
ב-2012 מינה כ"ץ את ירון זליכה לראשות ועדה ציבורית לבדיקת כשלי שוק הרכב. הוועדה פרסמה דו"ח ובו הצביעה על כ-52 הגבלים שונים שיש לפרק, אולם כ"ץ יישם חלק קטן מאוד מההמלצותיה, על פי הערכת הוועדה, יישומן המלא היה חוסך למשק כשלושה מיליארד ש"ח בשנה.
בהנחייתו הביע משרד התחבורה התנגדות למתן אישור להרחבת שירותי הסעה בתשלום ואפשרות לחברת אובר להיכנס לשוק הישראלי, אולם הגמיש את הכללים לקבלת תשלום מנוסעים עבור החזר הוצאות, כך שיאפשרו תחבורה שיתופית.
דו"ח מבקר המדינה מצא שבעשור ששימש כשר התחבורה - כץ נכשל בקידום התחבורה הציבורית.
תפקידי שר > שר התחבורה והבטיחות בדרכים (2009–2019) > רכבת

כשר תחבורה, תמך כ"ץ בהשקעות תקציביות גדולת בקווי רכבת לפריפריה, על פי תוכנית "נתיבי ישראל", שבמשרד האוצר ראו אותם כחסרי הצדקה כלכלית, אף על חשבון דחייה בפיתוח רשת הכבישים. לטענתו, קווי רכבת אלו הם חובה של המדינה לתושבי הפריפריה. השר כ"ץ הביא את הגידול במספר הנוסעים ברכבת ישראל, ובמיוחד את הנסועה של רכבת הנגב שעמדה בסוף הרבעון השלישי של 2017 על ממוצע נסיעות יומי של 420,650, כהוכחה לצדקתו בהכרעה למען סלילת קווי הרכבת לפריפריה, בניגוד למבקרים שטענו שאין במסילות צורך.
במהלך כהונתו הוקם קו הרכבת מאשקלון לבאר שבע, שתוכנן עוד לפני כהונתו, אך סלילתו החלה ב-2009. הקו החל לפעול חלקית עם פתיחת תחנת הרכבת שדרות בדצמבר 2013 והוא הושלם עם פתיחת תחנת הרכבת אופקים בדצמבר 2015. כן הוקמו מסילת העמק מחיפה לבית שאן, מסילת עכו-כרמיאל, נתיבות ורכבת השרון, שחיברה את רעננה ויישובי השרון שלאורך כביש 531 לתל אביב. בנוסף הוחל בהקמת מערכת חשמול לאורך 420 ק״מ מסילות קיימות, והקווים החדשים לירושלים וכרמיאל. כ"ץ תמך בקידום קו הרכבת לאילת.
ב-25 בספטמבר 2018 חנך את מסילת ירושלים - גנות, אף שבמועד זה הגיע הקו רק מירושלים לנתב"ג. הפעלת הקו הייתה רצופה תקלות ויצרה עומס כבד בקווים אחרים עקב מחסור בקרונות. מנכ"ל הרכבת, שחר איילון, אמר לתקשורת כי הוא היה מאריך את הרצת הקו בחצי שנה, לו היה הדבר תלוי בו.
באפריל 2011 הכריז כ"ץ על שינוי מנהלי ברכבת ישראל, מהלך שאושר לאחר כשנה, בעקבות מאבק של ועד עובדי הרכבת בראשות גילה אדרעי. בשנת 2012 הוציא לדרך את השינויים, לאחר מאבקים מול ועד העובדים וההסתדרות. השינויים כוללים הסכם בטיחות חדש, שינויי בהתנהלות החברה בכל הקשור לתחומי השרות והתחזוקה, ושילוב חברות בין לאומיות במיקור חוץ בתחום התחזוקה, בהיקף עתידי של 30% מהיקף התחזוקה בציוד החשמלי שיוכנס לרכבת. חלק מרכזי בשינויים הייתה ההחלטה על הוצאת העבודות על הקמת מסילות חדשות מחברת הרכבת לידי חברת נתיבי ישראל, שנמסרו לאחר הביצוע להפעלה של חברת רכבת ישראל.
כשר התחבורה קידם את הקמת הקו האדום של הרכבת הקלה בתל אביב.