stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוברט השני, מלך סקוטלנד
צאצאים

רוברט היה נשוי פעמיים. מאשתו הראשונה אליזבת מיור, היו לרוברט לפחות עשרה צאצאים:
רוברט השלישי, מלך סקוטלנד (נפטר בשנת 1406) – נולד בשם ג'ון, ושינה שמו לאחר הכתרתו.
רוברט סטיוארט, דוכס אולבני (1339–1420)
אלכסנדר סטיוארט, רוזן ביוקן (1343–1405)
מרגרט סטיוארט, נישאה לג'ון מאיסלי, אדון האיים
וולטר סטיוארט (נפטר בשנת 1362), נישא לאיזבלה, רוזנת פיף
מרג'ורי סטיוארט, נישאלה לג'ון דנבאר, רוזן מוריי
ג'ואנה סטיוארט, נישאה בשנת 1373 לסר ג'ון קית'
איזבלה סטיוארט, נישאה לג'יימס דאגלס, רוזן דאגלס השני, ולאחר מותו נישאה לדייוויד אדמונסטון.
קתרין סטיוארט, נישאה לסר רוברט לוגן מגרוגר.
אליזבת סטיוארט, נישאה לסר תומאס היי.
מאשתו השנייה, יופמיה דה רוס, בתו של אאוד, רוזן רוס נולדו לרוברט חמישה ילדים:
דייוויד סטיוארט, רוזן קיית'נס (נפטר בשנת 1389 לערך)
וולטר סטיוארט, רוזן את'ול (נפטר בשנת 1437)
מרגרט סטיוארט
אליזבת סטיוארט, נישאה בשנת 1380 לדייוויד לינדסיי, רוזן קרופורד
אגילדה סטיוארט, נישאה בשנת 1387 לסר ויליאם דאגלס מנית'סדייל.
כמו כן היו לרוברט שמונה ילדים מחוץ לנישואים. מפילגשו מוירה לייטץ' נולד לו ג'ון סטיוארט מברוט ("הסטיוארט השחור"), ומפילגשו מריון קארדני נולדו לו:
אלכסנדר סטיוארט, קנון גלאזגו
ג'ון סטיוארט מדנדונלד ("הסטיוארט האדום")
ג'יימס סטיוארט מקינפונס
וולטר סטיוארט
ג'ון סטיוארט, לורד בורלי
סר ג'ון סטיוארט מקיירדני
סר אלכסנדר סטיוארט מאינוורלונן
תומאס סטיוארט, בישוף סנט אנדרוז
קורדאה

| --- | --- |

 לידה:  26 באוגוסט 1997 (בן 27) ראלי, ארצות הברית 
 שם לידה:  קורדאה אמרי דנסטון
 שם במה:  Cordae 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  תיכון וסטלייק 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 שיתופי פעולה בולטים:  YBN
 בן או בת זוג:  נעמי אוסקה (2021–?) 
 y-b-n.com
 פרופיל ב-IMDb
 
קורדאה אמרי דנסטון (באנגלית: Cordae Amari Dunston; נולד ב-26 באוגוסט 1997), הידוע בשם הבמה קורדאה (לשעבר YBN Cordae), הוא ראפר אמריקאי.
קריירה

דנסטון גדל בראלי שבקרוליינה הצפונית. הוא החל לשיר בגיל צעיר תחת שם הבמה אנטנדר. הוא הוציא שלושה מיקסטייפים תחת שם זה; "Anxiety", "I'm So Anxious", ו-"I'm So Anonymous". לאחר מכן צבר דנסטון פופולריות על ידי שחרור רמיקסים לשירים פופולריים, כמו "My Name Is" של אמינם, ו-"Old N*ggas" (תגובה לשיר "1985" של ג'יי קול). וידאו קליפים לשני הרמיקסים הועלו לערוץ היוטיוב של WorldStarHipHop (אנ'). ב-26 ביולי 2019 יצא לאור אלבום הבכורה שלו, The Lost Boy (אנ').
דנסטון נולד בראלי שבקרוליינה הצפונית, אך לאחר זמן מה עבר להתגורר בסוויטלנד שבמרילנד. בילדותו התעניין במוזיקה כיוון שאביו תמיד היה מנגן היפ הופ קלאסי סביבו, אמנים כמו ראקים, נאז, ביג אל וטאליב קוולי. דנסטון החל להתעניין יותר בקריירה של ראפ כשהוא התבגר, אך התמקד תחילה בחינוך שלו, אף על פי שכתיבת שירים לעיתים קרובות הסיחה את דעתו מלימודיו. כנער הוציא שלושה מיקסטייפים בשם "אנטנדרה". ב-2015 הוא סיים את לימודיו בתיכון והחליט ללכת לקולג' באוניברסיטת טוזון (אנ'), ב-2018 נשר מהאוניברסיטה. זמן קצר לאחר מכן עבר ללוס אנג'לס.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

| שם האלבום | פרטי האלבום | מיקומי שיא> US | מיקומי שיא> AUS | מיקומי שיא> UK |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| The Lost Boy |  יצא לאור: 26 ביולי 2019  חברת תקליטים: אטלנטיק, YBN  פורמטים: הורדה דיגיטלית, סטרימינג | 13 | 27 | 85 |
| From a Birds Eye View |  יצא לאור: 14 בינואר 2022  חברת תקליטים: אטלנטיק  פורמטים: הורדה דיגיטלית, סטרימינג | 13 | 44 | 100 |
דיסקוגרפיה > מיקסטייפים

| שם האלבום | פרטים | מיקומי שיא> US | מיקומי שיא> US R&B/HH | מיקומי שיא> US Rap | מיקומי שיא> CAN | נתוני מכירות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Anxiety (בתור אנטנדרה) |  יצא לאור: 22 ביוני 2014  חברת תקליטים: עצמאי  פורמט: הורדה דיגיטלית | - | - | - | - |  |
| I'm So Anxious (בתור אנטנדרה) |  יצא לאור: 7 באוגוסט 2016  חברת תקליטים: שחרור עצמי  פורמט: הורדה דיגיטלית | - | - | - | - |  |
| I'm So Anonymous (בתור אנטנדרה) |  יצא לאור: 15 באוגוסט 2017  חברת תקליטים: עצמאי  פורמט: הורדה דיגיטלית | - | - | - | - |  |
| YBN: The Mixtape  (עם YBN Almighty Jay ו- YBN Nahmir) |  יצא לאור: 7 בספטמבר 2018  חברת תקליטים: YBN  פורמט: הורדה דיגיטלית | 21 | 13 | 12 | 19 |  ארצות הברית: זהב |
"-" מציין הקלטה שלא תרמה או לא שוחררה באזור זה.:
דיסקוגרפיה > סינגלים > כאמן ראשי

| כותרת | שנה | עמדות תרשים שיא> US Bub | עמדות תרשים שיא> CAN | עמדות תרשים שיא> IRE | עמדות תרשים שיא> NZ Hot | אלבום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Old N*ggas | 2018 | - | - | - | - |  |
| "Kung Fu" | 2018 | — | — | — | — | YBN: The Mixtape |
| "Alaska (Scotty Pippen)" | 2018 | — | — | — | — | YBN: The Mixtape |
| "Locationships" | 2019 | — | — | — | — |  |
| "Have Mercy" | 2019 | — | — | — | — | The Lost Boy |
| "Bad Idea" (בשיתוף צ'אנס הראפר) | 2019 | — | — | — | — | The Lost Boy |
| "RNP" (בשיתוף אנדרסון פאאק) | 2019 | 15 | 84 | 92 | 4 | The Lost Boy |
דיסקוגרפיה > סינגלים > כאמן אורח

| כותרת | שנה | אלבום |
| --- | --- | --- |
| "Blackjack (Remix)" (אמינה בשיתוף YBN Cordae) | 2019 |  |
| "Racks" (H.E.R. בשיתוף YBN Cordae) | 2019 |  |
דיסקוגרפיה > שירים אחרים במצעדים

| כותרת | שנה | מיקומי שיא> NZ Hot | אלבום |
| --- | --- | --- | --- |
| "Broke as Fuck" | 2019 | 22 | The Lost Boy |
דיסקוגרפיה > הופעות אורח

| כותרת | שנה | אמנים אחרים | אלבום |
| --- | --- | --- | --- |
| "Make Me Feel" | 2018 | YBN Almighty Jay | YBN: The Mixtape |
| "Pain Away" | 2018 | YBN Nahmir | YBN: The Mixtape |
| "Tout ce que je sais" | 2018 | אורלסאן | La fête est finie - Épilogue |
| "Multiply" | 2018 | פרובלם, מוזי | S2 |
| "Elevate" | 2018 | די.ג'יי חליל, דנזל קארי, SwaVay, טרוור ריץ' | Spider-Man: Into the Spider-Verse (Soundtrack) |
| "Mama / Show Love" | 2019 | לוג'יק | Confessions of a Dangerous Mind |
| "Nothin' Less" | 2019 | Curren$y, סטטיק סלקטה | Gran Turismo |
| "Let Me Down" | 2019 | NBDY | Admissions |
הערות שוליים

↑  "The Lost Boy by YBN Cordae". Apple Music. 26 ביולי 2019. נבדק ב-26 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Bridging Rap's Generational Divide: An Interview With YBN Cordae". נבדק ב-30 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Entendre - Anxiety [Mixtape]". נבדק ב-30 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Entendre – I'm So Anxious (Mixtape)". נבדק ב-30 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "I'm so Anonymous". נבדק ב-30 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "YBN CORDAE IS FULLY PREPARED FOR HIS BRIGHT FUTURE". נבדק ב-30 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 7619 6951  LCCN: no2019034572  MusicBrainz: 994a4bd6-584e-40c8-a8d7-5fdc3b6db8b2  VIAF: 2657155226704284490002   WorldCat (עם VIAF): 2657155226704284490002
רב-קומות

רב-קומות בהולנד
רב-קומות בראשון לציון
רב-קומות הוא בניין גבוה בעל קומות רבות. לרבי-קומות שימושים מגוונים: מגורים, משרדים, בתי חולים, בתי מלון ועוד.
בישראל, בתקנות התכנון והבניה (בקשה להיתר, תנאיו ואגרות) מופיעה ההגדרה:
הגדרה זו, המשקפת בניין שבו כעשר קומות, יפה לתקנות שבהן היא מופיעה. בלשון הדיבור, גם בניין שבו חמש קומות נחשב לרב-קומות (בתקנות מוגדר בניין שגובהו פחות מאשר בהגדרה הנ"ל אך יותר מ-13 מטרים כ"בניין גבוה").
הבחנה של הרשות הארצית לכבאות והצלה בין הגדרת "רב-קומות" לגורד שחקים הוצגה על ידי חיים תמם, סגן מפקח כבאות ראשי, בריאיון לאתר "רב-קומות: הארגון הבין-תחומי" באוגוסט 2007: "מכבי אש נוטים להתייחס למבנה כאל "גורד שחקים" כאשר גובה המבנה הוא מעל גובה המנוף שקיים ברשותם, קרי מבנה שגובהו מעל 42 מטר."
מבנן

במקומות רבים בארץ ניתן לראות רצף של רבי-קומות. על מנת לחסוך שטחים, עלויות בנייה ואחזקה, חלק מן המערכות עבור צרכים של שני מבנים או יותר ממוקמות בשטח המשותף למבנים, כגון: מפוחים בחניונים, מאגרי מים ותוספות כגון חניונים, חדרי כושר, סאונה וג'קוזי. מספר מבנים הבנויים באופן זה כונו בעבר 'קומפלקס' ובימינו 'מבנן' - שפירושו על פי האקדמיה ללשון העברית הוא "צביר/אשכול בניינים".
הערות שוליים

↑  תקנות התכנון והבניה (בקשה להיתר, תנאיו ואגרות), התש"ל-1970
↑  ריאיון עם סגן מפקח כבאות ראשי חיים תמם
↑  רב-קומות הארגון הבין-תחומי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4025210-3  NDL: 00566738  NLK: KSH1998009490
קטלין קראדי

| --- | --- |

צילום על גלויה בסביבות שנת 1940
 לידה:  8 בדצמבר 1910 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  8 בפברואר 1990 (בגיל 79) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 מדינה:  הונגריה, ארצות הברית 
 מקצוע:  זמרת, שחקנית קולנוע, שחקנית 
 מידע חסידת אומות העולם
 שנות הפעילות:  1931 (שחקנית וזמרת) – 1969
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (22 במרץ 2004) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  קטלין קראדי
 www.karadykatalin.hu/html/
 
קטלין קראדי (בהונגרית: Karády Katalin ;‏ 1910, בודפשט – 1990, ניו יורק) הייתה שחקנית וזמרת הונגרייה, אחד מכוכבי הקולנוע ההונגרי בשנים 1939–1945. אחרי מותה, בשנת 2004 הוכרה על ידי יד ושם כחסידת אומות העולם .
קורות חיים > ראשית חייה

קטלין קראדי נולדה בבודפשט בשם קטלין מריה קנצלר לרוזליה לרינץ ופרנץ קנצלר. היא הייתה הבת הצעירה מבין שבעה במשפחת פועלים ענייה. אביה היה סנדלר ממוצא גרמני שנהג באלימות פיזית ובשתלטנות כלפי אשתו וילדיו ואסר עליהם, בין היתר, לבקר בקולנוע או בתיאטרון. בגיל 5 נשלחה קטלין על ידי עמותות חברתיות והצלב האדום למשפחות אומנה בשווייץ, ואחר כך בהולנד.
בשובה לבודפשט התאפשר לה ללמוד בבית ספר מסחרי לבנות (Kereskedelmi Leányiskola). כנערה מתבגרת התבלטה קטלין קנצלר ביופייה, בשליטתה בשפות זרות ובאובססיה שלה לניקיון.
קורות חיים > התחלת הקריירה האמנותית

אחרי מות אביה, בשנת 1931 התחתנה עם פקיד בכיר במכס בשם רז'ה וארגה, שהיה בשלושים שנה מבוגר ממנה. וארגה התגרש ממנה מיוזמתו כעבור חודשים אחדים. ב-1936 התחילה לקבל שיעורי משחק אצל ארנה טארנאי ואחר כך אצל ארתור בארדוש. באחד ממועדוני הלילה של בודה כשרונה משך את תשומת לבו של זולטאן אגייד (אדייד), עיתונאי ומוציא לאור, שעזר לה להתקדם בזירת הבידור. לפי הצעתו, אימצה קנצלר את שם הבמה קולין קרדי, שהפך ברבות הימים למפורסם. קראדי התוודעה לשחקנית אילונה אצל צ'אטו, אשת הבמאי קלמן צ'אטו, שהדריכה אותה למשך שלוש שנים בתחום המשחק ופיתוח הקול.
קראדי הצטרפה למספר תיאטראות בבודפשט, בהם תיאטרון הקומדיה של בודפשט. בשנות ה-40 הייתה קראדי שחקנית קולנוע מפורסמת בהונגריה. ברבים מתפקידיה שיחקה פאם פאטאל ארוטית. קול האלטו שלה הושווה לקולותיהן של צארה ליאנדר (אנ') ומרלן דיטריך. ברבים מהסרטים בה שיחקה שיחק גם סמל המין הגברי ההונגרי באותה תקופה, פאל יאבור (אנ'). עמדתה האנטי-נאצית הייתה ידועה ועקב כך הותקפה רבות על ידי חוגי הימין בהונגריה.
קורות חיים > בתקופת מלחמת העולם השנייה

בתקופת מלחמת העולם השנייה הפריעו אנשי צלב החץ להופעותיה פעמים רבות, בטענה שהיא אוהדת יהודים. בשנת 1942 הצליחה על ידי שימוש בקשריה להביא לשחרורו של המשורר היהודי-הונגרי ג'רג' דנש (György G. Dénes) משירותו בפלוגות העבודה בחזית המזרחית. ברשותה של קרדי היו שלוש דירות באותה עת וכך יכלה להסתיר יהודים שנועדו להישלח לפלוגות העבודה. כשדנש נשלח למחנה קישטרצ'ה הביאה קרדי לשחרורו.
באפריל 1944, כחודש לאחר פלישת הגרמנים להונגריה, נעצרה קרדי על ידי הגסטפו, עונתה והוחזקה במעצר מספר חודשים. עם שחרורה הצליחה להציל כעשרים ילדים יהודים מרצח, בעת שפלוגות צלב החץ רצחו אלפי יהודים על גדת הדנובה, וזאת על ידי תשלום שוחד לאנשי צלב החץ. את הילדים לקחה לווילה שהייתה בבעלותה, הסתירה אותם במרתף וסיפקה להם מזון עד הגעת הצבא האדום לאזור.
קורות חיים > לאחר המלחמה

לאחר המלחמה ניסתה קראדי לאתר קרובי משפחה של הילדים שהצילה. אחד מהם, יאנוש גמרי (János Gömöri), הפך לעיתונאי ברבות הימים.
לאחר המלחמה השתתפה קרדי בעוד סרט אחד בלבד בהונגריה, בשנת 1948, ובשנת 1951 היגרה לאוסטריה, ומשם לשווייץ, בלגיה וברזיל. בשנת 1977 היגרה לניו יורק והייתה מעורבת בעסקי אופנה. היא ענתה בשלילה על פניות רבות מהונגריה בהן התבקשה לשוב למולדתה.
הכרה

בשנת 2004 הוכרה קרדי בתור חסידת אומות העולם על ידי יד ושם.
קבורה (יהדות)

| --- | --- |

הלוויה בבית הקברות בהר הזיתים
 מקרא:  דברים, כ"א, כ"ג
 משנה תורה:  ספר שופטים, הלכות אבל, פרק י"ב
 שולחן ערוך:  יורה דעה, סימנים שמ"ג–שס"ח
 ספרי מניין המצוות:  ספר המצוות, עשה רל"א ספר החינוך, מצווה תקל"ז
קבורת המת היא מצוות עשה מהתורה לקבור את המתים. מת שנמצא ללא אחראים לקבורתו מכונה מת מצווה וההלכה מחייבת כל יהודי שנתקל בו לדאוג לקבורתו, גם תוך הפסד גדול או היטמאות כהן למתים. ההלכה משתמשת במושג "כבוד המת" בקביעת פרטי הדינים של הקבורה. מצוות איסור הלנת המת מחייבת שהקבורה תיערך ללא דיחוי, מלבד עיכובים החיוניים לכבוד המת.
מקור המצווה

הציווי ההלכתי לקבורת נפטר נלמד מהפסוק ”לֹא-תָלִין נִבְלָתוֹ עַל-הָעֵץ, כִּי-קָבוֹר תִּקְבְּרֶנּוּ בַּיּוֹם הַהוּא” (ספר דברים, פרק כ"א, כ"ג) – פסוק המכיל מצוות לא תעשה ומצוות עשה כאחד. יש לציין שהפסוק מדבר על נידון למוות בבית דין שלאחר שהומת – צריך לתלות אותו כדי לפרסם ולהרתיע: ”כי יהיה באיש חטא, משפט מוות והומת, ותלית אותו על עץ” (שם, שם, כ"ב). מזה למדים בקל וחומר: אם יש חובה לדאוג לכבודו של חוטא שהוצא להורג – קל וחומר לכל אדם.
עיקרון קבורת הנפטר מבוסס גם על מספר מקורות נוספים במקרא. ההתייחסות היא לא רק לנפטרים יהודים אלא אף לאלו שאינם יהודים וכך מסופר כי יהושע תלה את מלך העי, ולעת ערב קבר אותו תחת גל אבנים. אחד העונשים הקשים לאדם שהוא לא יקבר כראוי ונבלתו תהיה מושלכת על הארץ למאכל לחיות ועופות, ואחת הקללות מ"פרשת התוכחה" במקרא היא: ”וְהָיְתָה נִבְלָתְךָ לְמַאֲכָל לְכָל-עוֹף הַשָּׁמַיִם וּלְבֶהֱמַת הָאָרֶץ וְאֵין מַחֲרִיד” (ספר דברים, פרק כ"ח, כ"ו). התלמוד רואה בחיטוט קברים עונש קשה: ”'והייתה יד השם בכם ובאבותיכם' – אמר רבה בר שמואל: זו חטוטי שכבי (חיטוט בשוכבים – המתים), דאמר מר: בעוון חיים מתים מתחטטין”.
התפיסה כי בן אנוש במותו "שב אל האדמה" מוזכרת לראשונה לאחר שחטא אדם הראשון ואכל מעץ הדעת אמר לו אלוהים: ”בְּזֵעַת אַפֶּיךָ תֹּאכַל לֶחֶם עַד שׁוּבְךָ אֶל-הָאֲדָמָה כִּי מִמֶּנָּה לֻקָּחְתָּ: כִּי-עָפָר אַתָּה וְאֶל-עָפָר תָּשׁוּב” (ספר בראשית, פרק ג, 19). בפרקי דרבי אליעזר מסופר שאדם הראשון למד מן העורב לקבור את המת כשהרג קין את הבל: ”היו אדם וחוה יושבים ובוכים ומתאבלים עליו, ולא היו יודעים מה לעשות להבל, שלא היו נהוגים בקבורה. בא עורב אחד שמת לו חברו, לקח אותו, חפר בארץ וטמנו לעיניהם אמר אדם ואמר 'כעורב אני עושה' וקבר את הבל.” (פרקי דרבי אליעזר, פרק כא). כך גם מסופר במקרא על אברהם אבינו שקנה "אחוזת קבר" לשרה במערת המכפלה וקבר אותה שם. ועל משה נאמר ”וְלֹא-יָדַע אִישׁ אֶת-קְבֻרָתוֹ, עַד הַיּוֹם הַזֶּה” (ספר דברים, פרק לד, ו).
היבט ראשון שבו בא לידי ביטוי העיקרון של כבוד המת הוא באיסור הלנת המת; כלומר, שאין להשתהות שלא לצורך בקבורת הנפטר. הקבורה מהווה יישום של התפיסה ההלכתית של "כבוד המת", וכל זמן שלא נקבר הרי הוא שרוי בביזיון, ולכן ביום שניתנה רשות לקבור את הרוגי ביתר לאחר מרד בר כוכבא, תיקנו חכמים ביבנה את ברכת "הטוב והמטיב" בברכת המזון, כהודאה על השבת כבודן האבוד של הגופות.
בית המשפט העליון בישראל קבע ביחס לקבורתו של כל אדם (לאו דווקא יהודי):
זכותו של כל אדם לקבורה מהירה, מכובדת ונאותה היא חלק בלתי נפרד מזכותו לכבוד, שכן כבוד האדם אינו רק כבודו של אדם בחייו, אלא גם כבודו של אדם לאחר מותו. זכות האדם המת לכבוד הוכרה בפסיקה כחלק מזכות האדם החוקתית לכבוד המעוגנת בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו.
הכנה לקבורה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
איסור הלנת המת מחייב שהקבורה תיערך ללא דיחוי, מלבד עיכובים החיוניים לכבוד המת. מת שנמצא ללא אחראים לקבורתו מכונה מת מצווה וההלכה מחייבת כל יהודי שנתקל בו לדאוג לקבורתו, גם תוך הפסד גדול או היטמאות כהן למתים.
לפני הקבורה דואגים לטהרת המת ועוטפים אותו בתכריכים. נהוג לומר הספדים ותפילת קדיש לפני הטמנת הגופה.
אופן הקבורה

מהות הקבורה היא הטמנת המת בקרקע עטוף בתכריכים, אבל "הנותן מתו בארון ולא קברו בקרקע עובר משום מלין את המת". לפי ההלכה, הדרך הראויה היא לקבור את המת בקרקע עצמה בלי להניחו בארון, אך גם כאשר מניחים את המת בארון הטמון בקרקע – מקיימים את מצוות הקבורה. יש להניח את המת כשהוא שוכב על גבו ופניו כלפי מעלה.
אופן הקבורה > קבורה דו-שלבית

קבורה דו־שלבית באמצעות ליקוט עצמות הייתה נהוגה בארץ ישראל בתקופת המקרא, המשנה והתלמוד.
בשיטת הקבורה הזו, לאחר שנקבר הנפטר במערה, היו ממתינים עד שיתעכל בשר גופת הנפטר. לאחר כשנה, כשהתעכל הבשר ומגופת המת נשארו רק העצמות, היו אוספים את העצמות ומעבירים אותם אל המקום המיועד להם – חדר ובו עצמות כל מתי המשפחה ("מאספה") בתקופת בית ראשון, וגלוסקמאות בתקופת בית שני. ארון הקבורה היה נטמן באדמה או במערה ובכך היה בא אל סופו תהליך קבורת הנפטר.
כשפסק המנהג לקבור את הנפטר באופן דו שלבי פחת השימוש בהלכה הרלוונטית – יום ליקוט עצמות. עם זאת הלכה זאת מצויה בשימוש גם בימינו אנו.
קבורה בשיטה זו לא מתקיימת כיום, אולם בעשור השלישי של המאה העשרים ואחת התחדשה ההתעניינות בשיטה זו. מיזם "קבורת ארץ ישראל" מבקש לחדש אותה על מנת לפתור את המחסור החמור בשטחי קבורה בארץ.
אופן הקבורה > קבורה רוויה

קבורה רוויה כוללת מספר שיטות קבורה המצמצמות את גודל הקרקע שבשימוש לקבורה.
קבורת מכפלה או קבורה זוגית: קבורה של שני בני זוג זה מעל זה, כשאדמה מפרידה ביניהם. הנפטר הראשון מבין השניים נטמן עמוק באדמה, ובבוא העת הנפטר השני נטמן מעליו. שיטה זו מכפילה את מספר המתים שניתן לקבור בשטח אדמה נתון.
קבורה רמה: קבורה במשטחים מדורגים.
קבורת קומות: בעקבות מחסור בשטחים במדינת ישראל, התחילו לקבור את המתים בקומות ובכך לחסוך מקום. קבורה בקומות אושרה על ידי הרבנות הראשית לישראל, אך בד"ץ העדה החרדית מסתייג משיטה זו ולדבריו בשו"ת מנחת יצחק ובמקורות נוספים נאמר שאסור על פי ההלכה לקבור בצורה כזאת, וביקשו מהרבנות למצוא פתרון קבורת שדה לאנשי העדה.
אופן הקבורה > מיקום הקבר

תת קרקע: בארץ ישראל בתקופה העתיקה הייתה נהוגה הקבורה במנהרות קבורה תת-קרקעיות. עבור אנשים חשובים, הוקם גל אבנים גבוה כמצבה.
קבורת סנהדרין: קבורה בכוכים שנחפרו במורדות גבעה או הר.
קבורת שדה: שיטת הקבורה הנפוצה, שבה לכל נקבר חלקת קבר משלו. בקבורת שדה נקברים כ-270 נפטרים בדונם.
חלקות קבורה נפרדות

ישנה הקפדה שלא לקבור יהודים וגויים זה לצד זה, הלכה שבאופן מסורתי עלתה בקנה אחד עם המנהג הרווח לייעד בתי קברות שונים לבני דתות שונות. לפי המשנה, יש לקבור את הנידונים למוות בבתי קברות מיוחדים, אחד למי שנידונו למיתה בסיף או בחנק, והשני למי שעברו את העברות החמורות ביותר ונידונו למיתה בסקילה או בשריפה. התלמוד מכליל זאת: "וכשם שאין קוברין רשע אצל צדיק כך אין קוברין רשע חמור אצל רשע קל". בעקבות כך ישנם בתי קברות עם חלקות המיועדות לשומרי שבת בלבד.  [דרוש מקור]
בכל הדורות דאגו היהודים להביא את מתיהם לקבורה ב"קבר ישראל" – בית קברות של יהודים בלבד, ופעמים שנעשו מאמצים גדולים כדי לפדות גופות יהודים שנהרגו כדי להביאם לקבורה יהודית. כך גם הוקם בכל קהילה יהודית ארגון שתפקידו הוא הדאגה לטיפול במת על פי ההלכה ושמירה על כבודו – "חברה קדישא". נכון לשנת 2020, מרבית הנפטרים בישראל הם יהודים הנקברים בבתי עלמין אזרחיים (לא צבאיים), בחלקות המיועדות ליהודים בלבד.
באשר לבתי העלמין הצבאיים, עד שנות התשעים הנופלים הגויים נקברו בדרך כלל בחלקות צבאיות בבתי עלמין דרוזיים או מוסלמים. בעקבות העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90 ואילך, התרבו חללי צה"ל שאינם יהודים לפי ההלכה, אך למשפחתם שורשים יהודיים, עלו לארץ מכח חוק השבות, ונקלטו בחברה היהודית. באותה תקופה הרבנות הצבאית נהגה לקבור חללים אלו בקצה בתי העלמין הצבאיים, במרחק ניכר משאר החלקות. בשנת 1993 נוהג זו עורר סערה תקשורתית, ובעקבותיה הוחלט לקבור חללים שאינם יהודים לפי ההלכה, בחלקות נפרדות אך בתוככי בתי הקברות.
הרבנות הצבאית ניסתה למצוא פתרון שיקיים את ההלכה ובמקביל ישביע את רצון משפחות החללים, גם אלו שמתנגדות להפרדה, וגם המשפחות הדתיות שדורשות אותה. בתקופת הרב הצבאי הראשי ישראל וייס, הוא התייעץ עם הרב עובדיה יוסף, הרב יוסף שלום אלישיב והרב מרדכי אליהו, שחייבו הרחקה של ארבע אמות (כשני מטר) או לחלופין עילית בין הקברים. לפיכך הוחלט על קבורת הגויים בחלקות נפרדות, מרכזיות ומכובדות בבתי העלמין הצבאיים. בתקופת הרב רפי פרץ כרב הצבאי הראשי, הוחלט על קבורה החללים היהודים והגויים באותן חלקות, כשבין החללים היהודיים והגויים מפרידים אלמנטים שונים כגון שבילים ועצים. בשנת 2020, בתקופת הרב אייל קרים כרב הצבאי הראשי, הוחלט על קבורה ללא כל הפרדה גלויה לעין, אלא באמצעות העמקת קברי הגויים בעשרים סנטימטר ובנוסף הוספת חציצה בתוך קבריהם.
בעקבות מספר מקרים שקרו בתקופתו כהרב הראשי לצה"ל, פסק הרב שלמה גורן כי ההלכה שאין לקבור יהודי עם גוי אינה שייכת במקרה של אדם שהצטרף למלחמה למען העם והארץ, הנחשב כחסיד אומות העולם, במיוחד כשהוא מזרע ישראל.
מעלת הקבורה בארץ ישראל

קבורה בארץ ישראל נחשבת לזכות גדולה, דבר זה נלמד מיעקב אבינו שביקש מבניו שיעלו את עצמותיו לקבורה בארץ ישראל לאחר מותו, וכן יוסף. גם על אברהם אבי האומה הישראלית מסופר במקרא שקנה מערת קבורה לאשתו שרה במחיר יקר וכתב האבן עזרא (שם) "נזכרה זאת הפרשה להודיע מעלת ארץ ישראל על כל הארצות לחיים ולמתים".
בתלמוד אמרו: ”כל הקבור בארץ ישראל – כאילו קבור תחת המזבח, כתיב הכא: מזבח אדמה תעשה לי, וכתיב התם: וכפר אדמתו עמו” 
במדרש מסופר שיעקב שילם את כל ממונו לעשיו עבור הזכות להקבר בארץ ישראל, ואמרו "אתה מוצא באבות העולם אין סוף על מה שנצטערו על קבורת ארץ ישראל".
רבינו בחיי מבאר שהמעלה בקבורה בארץ היא מחמת ג' טעמים: א. ארץ ישראל קדושה ומכפרת העונות ככתוב: (ישעיה לג, כד) "העם היושב בה נשוא עון", וכתיב: (דברים לב, מג) "וכפר אדמתו עמו". ב. ארץ ישראל קרובה לשער השמים, לכן הנשמה לא תצטרך לטרוח ולהתגלגל בשביל לשוב לשרשה. ג. מתי ארץ ישראל חיים תחלה לימות המשיח, אבל מתי חוצה לארץ אינם חיים, ורק הצדיקים יזכו לבא לארץ על ידי צער גלגול מחילות ואז יקומו לתחיה כמבואר בגמ' (כתובות קיא, א).
פינוי קברים

בשל השמירה על כבוד המת נאסרה פתיחת קברים לצורך העברת עצמות נפטרים ממקום למקום. וכך נכתב בתלמוד הירושלמי: ”אין מפנין את המת ואת העצמות מקבר מכובד למכובד, ולא מבזוי לבזוי, ולא מבזוי למכובד; ואין צורך לומר מן המכובד לבזוי.” (תלמוד ירושלמי, מסכת מועד קטן,  פרק ב', הלכה ד')
הפרשנים מסבירים הלכה זו בשני טעמים: הראשון – בגלל ניוול המת, כלומר פגיעה בכבודו בכך שרואים אותו במצב של ריקבון או כשלד ועצמות. השני מטעם מיסטי – משום שהזזת שרידי המתים מדאיגה את נשמותיהם, המפחדות מיום הדין הגדול העתיד לבוא.
ישנם מקרים בהם מותר לפנות מתים מקבריהם, וכך נאמר בברייתא:
”שלוש קברות הן: קבר הנמצא, קבר הידוע, וקבר המזיק את הרבים. קבר הנמצא – מותר לפנותו. קבר הידוע – אסור לפנותו. קבר המזיק את הרבים – מותר לפנותו.”. הפרשנים מסבירים ש"קבר הנמצא" הוא קבר שהתגלה בתוך שדה פרטי, והמת נקבר שם ללא רשותו של בעל השטח. קבורתו של מת זה נעשתה בגזל ולכן מותר לפנותו. "קבר הידוע" פירושו קבר שנעשה ברשותו של בעל השטח, ולכן אסור לפנותו גם כשהבעלות מתחלפת. קבר המזיק את הרבים הוא קבר שגורם היזק כלשהו לציבור. דוגמה ל"קבר המזיק את הרבים" הוא קבר הסמוך לדרך ציבורית, שהעוברים שם עלולים להיטמא בטומאת מת עקב נוכחות הקבר. קבר כזה מותר בפינוי על מנת למנוע נזק מן הרבים. הלכות אלו נפסקו גם בשולחן ערוך
בתוספתא מובא כי מותר לפנות קבר כאשר העיר גדלה, והשטח המיושב בעיר מתקרב אליו ומקיף אותו: ”קבר שהקיפתו העיר, בין מארבע רוחות בין משלש רוחות בין משתי רוחות זו כנגד זו: רחוק יתר מחמשים אמה לכאן ומחמשים אמה לכאן – אין מפנין אותו, פחות מכן – מפנין אותו. כל הקברות מתפנין חוץ מקבר המלך ומקבר הנביא, רבי עקיבא אומר אף קבר המלך וקבר הנביא מתפנין” (תוספתא, מסכת בבא בתרא, א, ז).
הרשב"א התיר הוצאת נפטר מקברו על מנת להעבירו לקבר המשפחתי, שנחשב כקבר מכובד יותר וכך נכתב גם בערוך השולחן: ”אין מוליכין מת מעיר שיש בה קברות לעיר אחרת, אלא אם כן מחוץ לארץ לארץ, או שמוליכין אותו למקום קברות אבותיו. ואם צוה להוליכו ממקום למקום, או שצוה לקוברו בביתו ולא בבית הקברות – שומעין לו. ומותר ליתן סיד עליו כדי לעכל הבשר מהר, ולהוליכו למקום אשר צוה.” (יורה דעה שסג.)
פינוי קברים > פינוי לשם קבורה בישראל

בשולחן ערוך מסויג איסור פינוי המת בשני מקרים:
אין מפנין את המת והעצמות; לא מקבר מכובד לקבר מכובד, ולא מקבר בזוי לקבר בזוי, ולא מבזוי למכובד. ואין צריך לומר ממכובד לבזוי.

ובתוך שלו – אפילו ממכובד לבזוי מותר, שערב לאדם שיהא נח אצל אבותיו. וכן כדי לקברו בארץ ישראל.
.
אמנם בירושלמי אמרו על העלאת גופת נפטר לארץ ישראל "ותבואו ותטמאו את ארצי", ורק ביוסף הצדיק ויעקב שהיו אנוסים לגור בחו"ל מותר להביאם. גם בזוהר מחמיר בזה מאוד. בנוסף יש מצדדים שבזמנינו שקל לעלות לארץ ישראל ולא עלה, ורוצים להעלות לאחר מיתה, לפעמים עלייתו כשהוא מת דווקא עלול להביא קטרוג ח"ו. ומיהו אם רצה לעלות לארץ ישראל או שעסקו היה בהרבצת תורה בחו"ל, בוודאי הוא טובה לנשמתו ליקבר בארץ הקודש שעל זה נאמר וכפר אדמתו עמו, לדוגמה הלווייתו של הרב משה פיינשטיין, שנפטר בארצות הברית, נערכה בירושלים, והרב נקבר בהר המנוחות.
לעיתים מועלות עצמות נפטרים זמן רב לאחר מותם, אם בעקבות בקשתם המפורשת או עקב החלטת צאצאיהם. כך לדוגמה יעקב אבינו ביקש מיוסף כי ידאג לקבור אותו בארץ ישראל: ”ושכבתי עם אבתי ונשאתני ממצרים וקברתני בקברתם”. עצמותיו של יוסף הועלו לקבורה בארץ ישראל על ידי בני-ישראל כשעלו ממצרים על פי בקשתו קודם פטירתו (שמות יג, יט), ובשעת יציאת מצרים משה עצמו נשא עמו את ארונו של יוסף שבו הייתה גופתו החנוטה. דוגמאות מימינו הם העלאת עצמות החיד"א, הרב מאיר שפירא, זאב ז'בוטינסקי, בנימין זאב הרצל ובני משפחתו ואחרים.
בנושא העלאת עצמותיו של משה מונטיפיורי לקבורה בארץ ישראל התגלעה מחלוקת בין הפוסקים: לפי דעה אחת, משתמע מפסק ההלכה בשולחן ערוך כי ניתן להעלות כל עצמות שהן לארץ ישראל, וכך אכן פוסק הרב עובדיה יוסף. לעומתו מסייג זאת הרב משה פיינשטיין, וטוען כי עניין זה שייך רק "לבנים הרוצים בטובת אביהם, אבל לא לאחרים". כלומר, לדעתו אין היתר להעלות כל עצמות שהן לארץ ישראל באופן אוטומטי, אלא רק במקרים מיוחדים. בקרב חסידי ברסלב ניטשה מחלוקת בשאלה האם לפעול להעלאת עצמותיו של הרב נחמן מברסלב ממקום קבורתו באומן לארץ ישראל.
פינוי קברים > פינוי קברים במדינת ישראל

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
לאחר קום המדינה נדרש הרב צבי פסח פרנק לנושא פינוי חללים מבתי קברות בירושלים לבית הקברות הצבאי בהר הרצל. הרב פרנק פסק כי אין להעביר חללים לבית קברות אחר, בייחוד כאשר הדבר כרוך בשבירת עצמות, אולם הוא התיר פינוי חללים שנקברו ללא סדר אלו על אלו. העברת גופותיהם של חללי צה"ל לבית קברות צבאי מוסדרת בחוק בתי קברות צבאיים, התש"י–1950.
העברת מתים מקברם או הריסת קברים עתיקים, לצורך עבודות בנייה או חפירות ארכאולוגיות באזור נתקלת בהתנגדות עזה של הציבור החרדי, ובפרט ארגון "אתרא קדישא" המוביל התנגדות זו.
ראו גם

תחיית המתים
חברה קדישא
אבלות (יהדות)
תכריכים
טהרת המת