stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוג'יין

| --- | --- |

 מדינה:  הודו הודו
 מדינה:  מאדהיה פרדש
 שטח:  157 קמ"ר
 גובה:  490 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  515,215 (2011)
 קואורדינטות:  23°10′58″N 75°46′38″E﻿ / ﻿23.182777777778°N 75.777222222222°E﻿ / 23.182777777778; 75.777222222222 
 אזור זמן:  UTC+5:30
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הודו מוגדלת) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודיאוג'יין(למפת הודו רגילה) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודיאוג'יין  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אוג'יין (בהינדי: ‏उज्जैनקובץ:Ujjain.ogg‏Ⓘ‏, נהגה "אוּגֵ'ן") היא עיר בהודו אשר ממוקמת במחוז אוג'יין שבמדינה ההודית מאדהיה פרדש. מספר התושבים בעיר היה 570,859 נכון ל-2017.
העיר התפתחה במקור כמרכז הפוליטי של אזור מרכז הודו בסביבות שנת 600 לפנה"ס, והייתה בירת ממלכת אוואנטי העתיקה. העיר נותרה מרכז פוליטי, מסחרי ותרבותי חשוב באזור מרכז הודו עד תחילת המאה ה-19, כאשר השלטון הבריטי הפך את אינדור כמרכז הפוליטי של אזור מרכז הודו במקום אוג'אין.
אוג'יין מהווה כיום מוקד עלייה לרגל חשוב להינדים.
אהרון בן דוד

אין תמונה חופשית
הרב ד"ר אהרון בן דוד (נולד בתש"א, 1941) הוא רב וחוקר יהדות תימן.
ביוגרפיה

נולד בכפר וטן אלמקאש באזור אמלח שבצפון תימן. בשנת 1951 עלה עם הוריו לישראל במבצע על כנפי נשרים ומשפחתו התיישבה בקריית עקרון. בשנת 1964 הוסמך בבית המדרש למורים שליד ישיבת הדרום ברחובות כרב-מורה, שם גם המשיך ללמוד לימודי יהדות גבוהים. בשנת 1966 הוסמך לרבנות על ידי הרב זבולון גרז אב"ד רחובות ועל ידי הרב  צבי יהודה מלצר, ובשנת 1990 על ידי הרבנות הראשית לישראל. בשנים 1972–1977 כיהן כמנהל בית הספר "סיני" ברחובות. בתקופת ניהולו זכה בית הספר (בשנת 1976) בפרס החינוך הארצי.
למד באוניברסיטת בר-אילן, שם הוסמך בשנת 1980 לתואר שני בתחום החינוך, והשלים שם גם את לימודי התואר השלישי.
בשנת 1980 התמנה כמפקח על בתי הספר של החינוך ממלכתי דתי של אזור המרכז. בתפקיד זה כיהן עד ליציאתו לגמלאות בשנת 1998. בשנה זו התמנה לחבר בוועדת השחרורים מטעם משרד המשפטים.
בשנים 1991–1992 כיהן כיועץ של שר הדתות אבנר חי שאקי ועמד בראש המיזם לקליטה רוחנית של עולים מכל תפוצות הגולה.
משמש כיו"ר העמותה "אהבת תימן", ובמקביל משמש כיו"ר "בית נחמה ויאיר" ברחובות, הכולל גם ארכיון המכיל חומר רב אודות יהודי תימן. במסגרת פעילותו במוסדות אלו הוא עוסק בהדרכת סטודנטים, ארגון הרצאות במגוון נושאים, סיוע והדרכה לחוקרים הכותבים אודות מורשת יהודי תימן, ועוד.
במקביל לפעילותו הציבורית הוא עוסק, מזה כארבעים שנה, במחקר תורני ובחקר מורשת יהודי תימן.
בשנת 2001 הוענקה לבן דוד תעודת יקיר האגודה לטיפוח חברה ותרבות, כאות הערכה על תרומתו במסגרת פעילותו באגודה. בשנת 2002 הוענק לו "מדליון המעברה" על ידי נשיא המדינה על תרומתו למורשת העדה התימנית בארץ ישראל. בשנת 2008 הוענקה לו תעודת "יקיר החינוך הממ"ד".
חיבוריו

החינוך היהודי בצפון תימן ושרשיו ביהדות - "לקט", תש"מ
לב אהרן- לקט מקורות (מן התלמוד הבבלי והתלמוד הירושלמי) על החינוך היהודי בתקופת המשנה והתלמוד, האגודה לטיפוח חברה ותרבות, תשנ"ב
החינוך כבבואה - השוואה בין החינוך היהודי בתימן לבין החינוך היהודי בתקופת המשנה והתלמוד. האגודה לטיפוח חברה ותרבות, תשנ"ו
ספר הקישורים - מבוא על משמעות המונח "קישור" ומכיל 60 קישורים שהיו נהוגים בצפון תימן
ספר יהדות תימן - תולדות יהודי תימן מאז הגעתם לתימן ועד עלייתם לארץ ישראל. האגודה לטיפוח חברה ותרבות, תשס"א
ספר הוד - תיאור חייהם של שני יהודים בני זוג בתימן ובארץ ישראל כראי לחיי הנישואין ולחיי התרבות בתימן
בית האבן - תיאור הליכות יהודי צפון תימן, מורשתם וחייהם מסוף המאה התשע עשרה ועד סוף המחצית הראשונה של המאה העשרים. אהבת תימן, תשס"ח,
ספר המעשים (שני חלקים) - כולל סיפורים, מעשיות, אגדות ומעשים העוסקים בהליכותיהם של יהודי צפון תימן בישוביהם השונים. אהבת תימן, תש"ע
הערות שוליים

↑  העמותה באתר גיידסטאר
אוהיו (BB-12)

| --- | --- |

USS אוהיו במעגן
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  אוניית מערכה
 צי:   צי ארצות הברית
 סדרה:  מיין
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  Union Iron Works 
 הוזמנה:  22 באפריל 1898
 תחילת הבנייה:  18 במאי 1901
 הושקה:  28 בדצמבר 1901
 תקופת הפעילות:  4 באוקטובר 1904 – יולי 1919 (כ־14 שנים)
 אחריתה:  נמכרה לגריטה במרץ 1923
 מלחמות וקרבות:  מלחמת העולם הראשונה 
 מידות
 הֶדְחֶק:  סטנדרטי: 12,560 טון, מרבי: 13,900 טון
 אורך:  120.04 מטר
 רוחב:  22.02 מטר
 שוקע:  7.24 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  18 קשרים
 גודל הצוות:  561 קצינים ומלחים
 טווח שיוט:  10,480 ק"מ במהירות 10 קשר
 הנעה:  12 דוודים המזינים 2 מנועי קיטור תלת-דרגתיים בהספק 16,000 כוחות סוס
 צורת הנעה:  2 מדחפים
 אמצעי לחימה
 שריון:  חגורת שריון: 8–11 אינץ' (203–279 מ"מ)   ברבטות: 12 אינץ' (305 מ"מ)   צריחים: 12 אינץ' (305 מ"מ)   קזמטים: 6 אינץ' (152 מ"מ)   מגדל הניווט: 10 אינץ' (254 מ"מ)
 חימוש:  4 תותחי 12 אינץ' (305 מ"מ)   16 תותחי 6 אינץ' (152 מ"מ)   8 תותחי 3 פאונד 47 מ"מ (1.9 אינץ')   6 תותחי 1 פאונד 37 מ"מ (1.46 אינץ')   4 צינורות טורפדו 18 אינץ' (457 מ"מ)
 
אוניית המערכה אוהיו (BB-12), הייתה אוניית מערכה השלישית מסדרת מיין, והספינה השלישית של צי ארצות הברית שנקראה לכבוד המדינה ה-17. היא הונחה במספנת יוניון איירון וורקס בסן פרנסיסקו באפריל 1899, הושקה במאי 1901 והוכנסה לשירות בצי באוקטובר 1904. היא הייתה חמושה בסוללה ראשית של ארבעה תותחי 12 אינץ' (305 מילימטרים) ויכלה להפליג במהירות מרבית של 18 קשרים (33 קמ"ש).
אוהיו שירתה בתחילה בצי האסייתי, מ-1905 עד 1907, וכשחזרה לארצות הברית. בדצמבר אותה שנה, היא הצטרפה לצי הלבן הגדול לשייט העולמי שלו, שנמשך עד תחילת 1909. היא שירתה בצי האטלנטי במשך ארבע השנים הבאות תוך ניהול שגרת אימונים בזמן שלום. בשנת 1914, היא נשלחה למקסיקו כדי להגן על האינטרסים האמריקאיים במדינה במהלך המהפכה המקסיקנית. היא שירתה כספינת אימונים במהלך מעורבותה של ארצות הברית במלחמת העולם הראשונה מ-1917 עד 1918. לאחר המלחמה, אוהיו שכבר הייתה מיושנת לחלוטין, הוצאה משירות ביולי 1919, ובסופו של דבר נמכרה לגריטה במרץ 1923 תחת תנאי הסכם הצי של וושינגטון.
תיאור

הקונגרס של ארצות הברית העביר תוכנית בנייה ימית גדולה בתגובה לפרוץ מלחמת ארצות הברית–ספרד ב-1898; התוכנית כללה שלוש אוניות מערכה חדשות, שהיו אמורות להפוך לסדרת מיין. הסדרה שילבה כמה פיתוחים טכנולוגיים משמעותיים, לרבות תותחים ראשיים בקליבר קטן יותר שהשתמשו באבק שרפה נטול עשן כדי להשיג מהירות לוע גדולה יותר (ובכך עוצמת חדירה גדולה יותר), שריון מוצק של קרופ שהיה חזק יותר משריון הארווי ששימש בכלי שיט קודמים, ודוודי צינור מים שסיפקו יותר כוח למנועים.
אוהיו הייתה באורך כולל של 393 רגל 11 אינץ' (120.07 מטרים), רוחב של 72 רגל 3 אינץ' (22.02 מטרים) ושוקע של 23 רגל 9 אינץ' (7.24 מטרים). ההדחק הסטנדרטי של האונייה היה 12,362 טונות ארוכות (12,560 טונות) וההדחק המרבי היה 13,700 טונות ארוכות (13,900 טונות). האונייה הונעה על ידי מנועי קיטור תלת דרגתיים בדירוג של 16,000 כוחות סוס (12,000 קילוואט), שהניעו שני מדחפים. קיטור סופק על ידי שנים עשר דוודי Thornycroft המופעלים על ידי פחם, אשר נפלטו לשלוש ארובות. מערכת ההנעה העניקה מהירות מרבית של 18 קשרים (33 קמ"ש). כפי שנבנתה, הותקנו לה תרנים צבאיים כבדים, אך אלה הוחלפו במהירות בתרני כלוב ב-1909. היה לה צוות של 561 קצינים ומלחים, שגדל ל-779–813.
האונייה הייתה חמושה בסוללה ראשית של ארבעה תותחי 12 אינץ' (305 מ"מ) /40 קליבר בשני צריחי תותחים תאומים על קו האמצע, מקדימה ומאחורה. הסוללה המשנית כללה 16 תותחי 6 אינץ' (152 מ"מ) /50 קליבר Mark 6, אשר הונחו בקזמטים בגוף האונייה. להגנה מטווח קרוב נגד סירות טורפדו, היא נשאה שישה תותחי 3 אינץ' (76 מ"מ) /50 קליבר המורכבים בקזמטים לאורך דופן הגוף, שמונה תותחי 3 פאונד ושישה תותחי 1 פאונד. כפי שהיה מקובל עבור אוניות ראשה של התקופה, היא נשאה שני צינורות טורפדו בקוטר 18 אינץ' (457 מילימטרים), שקועים בגוף שלה בצד הרוחב.
חגורת השריון הראשית של אוהיו הייתה בעובי 11 אינץ' (279 מילימטרים) מעל מחסני התחמושת וחללי מכונות ההנעה ובעובי 8 אינץ' (203 מילימטרים) במקום אחר. לצריחי תותחי הסוללה הראשיים היו חזיתות בעובי 12 אינץ' (305 מילימטרים), והברבטות התומכות היו בעלי אותו עובי של חיפוי שריון בצדדים החשופים. הסוללה המשנית הייתה מוגנת עם שריון בעובי 6 אינץ'. למגדל הניווט היו דפנות בעובי 10 אינץ' (254 מילימטרים).
אוניית דואר מלכותי

"כתר" הדואר המלכותי הבריטי מתנוסס על סמלה של אד"מ "לקוניה" של חברת קונארד
אוניית דואר מלכותי (באנגלית: Royal Mail Ship, בדרך כלל בראשי התיבות RMS) היה כינוייה של אוניית נוסעים אוקיאנית שהובילה גם דברי דואר על פי חוזה עם הדואר המלכותי הבריטי. ראשית השימוש בקידומת זו ב-1840. כל אונייה שקדמו לשמה ראשי התיבות RMS רשאית הייתה להניף במהלך הפלגתה את נס הדואר המלכותי הבריטי ולהוסיף את "כתר" הדואר המלכותי ללוגו ולסמלי האונייה.
אוניות הדואר המלכותי הראשונות הופעלו על ידי חברת Royal Mail Steam Packet בפיקוח האדמירליות הבריטית. החברה הפעילה 14 אוניות שנקראו על שם נהרות בריטיים (כגון תמזה, טרנט, סוורן ואייבון) והן הפליגו לברבדוס פעמיים בחודש. בשנת 1850 נוסף קו אל דרום אמריקה.
חברות ספנות רבות השתמשו בקידומת-שם זו, אך היא מזוהה לרוב עם חברות אוניות הנוסעים "וייט סטאר ליין", "קיונארד ליין", "רויאל מייל ליינס" (אנ'), "יוניון קאסל ליין" (אנ'), "קנדיאן פסיפיק ליין" (אנ'), "אוריינט ליין" (אנ') ו-P & O (אנ'), שקיבלו חוזי העברת דואר חשובים, והוסיפו כדרך מסורת את ראשי התיבות RMS לשמות אוניותיהן.
אוניותיהן של חברות ספנות אחדות בעבר, ובמיוחד "רויאל מייל ליינס", נשאו תמיד את הכינוי RMS, אך למעשה כל אונייה יכולה הייתה להוסיף לשמה את ראשי התיבות אם הייתה קשורה בחוזה להובלת דואר, אחרת היא שבה להשתמש בקיצור הסטנדרטי SS – א/ק (אוניית קיטור). הקידומת RMS הייתה מעין "תו איכות" לאוניות נוסעים אוקיאניות. מאחר שהדואר צריך היה להגיע ליעדו במועד, יכלו הנוסעים לסמוך על לוח זמני ההפלגות של האונייה.
הערות שוליים

↑  נזכר לראשונה בעיתון The Times,‏ 18 באוגוסט 1840.
1 2  Royal Mails employees Courier newspaper page 20 August 2007
↑  Maxtone-Graham, John et al. (2004). Queen Mary 2. p. 184.
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלי שיט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אהרן ליילס

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  5 במרץ 1889 ולוצלאווק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  30 בדצמבר 1966 (בגיל 77) ניו יורק, ארצות הברית 
 שפות היצירה:  יידיש 
 
אהרן (טוביה) לֶיֶילֶס (שם העט של אהרן טוביה גלנץ; בכתיב יידי: לעיעלעס-גלאַנץ ראו גם אהרן גלאנץ-לילס; באנגלית: Aaron Glanz-Leyeles;‏ 1889, ולוצלאווק, האימפריה הרוסית (פולין) – 1966, ניו יורק) היה משורר יידיש מזרם האינטרוספקטיביזם, עורך, עסקן יהודי רב פעלים, בעל טור, מתרגם ועיתונאי.
קורות חיים

אהרן (טוביה) גלאנץ נולד בשנת 1889 בעיר ולוצלאבק שבתחום המושב של האימפריה הרוסית (כיום בפולין). בשנת 1892 הובא לעיר לודז', והשלים לימודיו בבית הספר למלאכה ולתורה שבו לימד אביו. בשנת 1901 עבר גם את הבחינה של בית הספר הרוסי למסחר. בהיות כמעט נער היגר ללונדון, בשנת 1905, ולמד באוניברסיטת לונדון כשלוש שנים, עד 1908. בשנים אלה נתפס לפעילות בתנועה הטריטוריאליסטית, שהתנגדה לציונות. בשנת 1909 יצא לניו יורק, בין השאר גם כשליח של הטריטוריאליסטים, והשתקע בה לכל ימי חייו. מטעמה של התנועה יצא כשליח לקהילות יהודיות בקנדה ואפילו באלסקה, בין השנים 1910 ו-1913.
אהרן ליילס השלים לימודיו באוניברסיטת קולומביה והיה בין מייסדי מערכת חינוך ביידיש חדשה. היה בין מייסדי בית הספר היידי הראשון באמריקה. כטריטוריאליסט אדוק האמין בהגירת יהודים לאלסקה, ונפגש עם מושל אלסקה לצורך העניין בשנת 1912. וכן יצא לווינה לוועידה העולמית של התנועה, כדי לעשות נפשות להגירה לאמריקה.
היה עסקן ציבורי וספרותי פעיל כל ימיו. ניהל והקים בתי ספר ביידיש, היה בין מייסדי ארגוני סופרים וארגוני תרבות יידישיסטים באמריקה. בשנת 1924 יצא לביקור ממושך בפולין, והרצה בערים רבות. ליילס גם סייע לארגוני העזרה לפליטים יהודים שלאחר מלחמת העולם הראשונה. היה עיתונאי שנים רבות, וכל שנות פעילותו כתב לעיתוני היידיש החשובים באמריקה ובאירופה.
את שם העט שלו – ליילס (לעיילעס) – בחר על שם אמו לאה, בדומה לבשביס-זינגר, שקרא לעצמו על שם בת שבע אמו, וש. אנ-סקי, שקרא לעצמו על שם אמו חנה.
ליילס החל לפרסם את שיריו בשנת 1909. בשנת 1914 פרסם לראשונה שיר תחת השם "א. ליילס". ספר שיריו הראשון, "לאבירינט" (מבוך), נדפס בניו יורק בשנת 1918. בשנת 1919 ייסד, יחד עם יעקב גלטשטיין ומשוררים אחרים, את כתב העת "אינזיך" (פנימה). זרם האינטרוספקטיבה של משוררי היידיש באמריקה חולל מהפכה בשירת היידיש, וחלקו של ליילס בו היה רב. במרוצת השנים חזר בו ליילס מכמה מחידושי האינזיכסטים, וכתב פואמות מחורזות על נושאים לאומיים.
אהרן ליילס תרגם ליידיש משירתו של אדגר אלן פו, ובה "העורב", "אנבל-לי", "אלדורדו" ועוד. הוא פרסם בחייו כעשרים כרכי שירה, פואמות דרמטיות ושירה לירית חדשנית. לעברית תורגמו מבחרים מצומצמים בלבד משירתו.
מיצירותיו בתרגום לעברית

שירים וחזיונות / אהרן גלנץ-לילס (השירים תורגמו מיידיש בידי בנימין הרושובסקי; החזיונות תורגמו מיידיש בידי שמשון מלצר); בלווית מבוא מאת דב סדן, ירושלים: מוסד ביאליק, תש"ך-1960.
אינטרוספקטיביזם בניו יורק, כולל מבחר משירי אהרון ליילס (תרגם: בנימין הרשב) תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1997.
יאבדו שמיים וארץ: שירת האפוקליפסה היידית, ושיריו של ליילס בתוך האנתולוגיה (תרגם: עידו בסוק), הוצאת קשב לשירה, 2002.
שירת היחיד בניו יורק: דיוקנאות של ארבעה משוררי יידיש ומבחר משיריהם, בתרגום עברי: תרגם בנימין הרשב), ירושלים: הוצאת כרמל, 2002.
לקריאה נוספת

בנימין הרשב, "לֶיֶלֶס (1889–1966) והאינטרוספקטיביזם היהודי בניו-יורק", בספרו משורר בניו יורק, הוצאת כרמל, 1990.
אהרן מאיר פורטוגל

אהרן מאיר פורטוגל (ביידיש: פארטוגאל; נולד בכסלו ה'תשל"ח) הוא האדמו"ר הרביעי והנוכחי מחסידות סקולען.
ביוגרפיה

נולד במונטריאול לרבי ישעיה יעקב פורטוגל  ולסילקא בת רבי מאיר גרינוולד רבה של טיאצ'יב. היות שיום לידתו (או יום מילתו) היה ביום ח' בכסלו, יום השנה של רבי אהרן טברסקי מצ'רנוביל, על כן נקרא בשם "אהרן" על שמו,  ונתווסף לו השם "מאיר" על שם אבי אמו רבי מאיר גרינוולד.
בילדותו למד בתלמוד תורה של חסידות סאטמר במונטריאול. למד בישיבת לוצרן בשווייץ אצל רבי יצחק דוב קופלמן.
נישא בשנת ה'תשנ"ח למרים, בת דודו הרב שלמה אליעזר ברוינשטיין, רב קהילת טרניבא במונסי, חתן סבו רבי מאיר גרינוולד. לאחר חתונתו התיישב במונסי.
לאחר פטירת אביו בה' באלול ה'תשפ"ד, התמנה למלא את מקומו כאדמו"ר מסקולען, לצד אחיו הרב אליעזר זוסיא, שמכהן כרב הקהילה.
משפחתו

אחיו, הרב אליעזר זוסיא, רב קהילת סקולען
בנו, הרב שמואל צבי, חתן הרב אריה לייבוש טייטלבוים, חתנו של האדמו"ר רבי שמואל יעקב קאהן מתולדות אברהם יצחק
בנו, הרב לוי יצחק, חתן הרב אברהם יהושע העשיל טברסקי, חתן האדמו"ר רבי צבי אלימלך הלברשטאם מבארניב, חתן האדמו"ר רבי חי יצחק טברסקי מרחמסטריווקה
חתנו, בן הרב דוד משה הורוביץ, בן אב"ד דז'יקוב מונסי, וחתן האדמו"ר מקוסון בית שמש
הערות שוליים

↑  ז' באלול ה'תשפ"ד, יברך את בית אהר"ן • הגה"צ ר' אהרן מאיר פארטוגאל שליט"א געקרוינט אלס ממלא מקום אביו הרה"ק מסקולען זצ"ל, באתר בחצרות הקודש
↑  חיים רוזנבוים, התרגשות בסקולען: הוכתר האדמו"ר הרביעי לשלשלת הזהב, באתר כיכר השבת
↑  נרצח במתקפת הטרור במומבאי (2008)
אוניית הבוטנים

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  ספינת קיטור
 ציוני דרך עיקריים
 תקופת הפעילות:  1907 – 5 במרץ 1934 (כ־27 שנים)
 אחריתה:  טבעה בים התיכון ב-5 במרץ 1934
 מיקום:  מול חופי גבעת עלייה ביפו, לעומק 5 מ'  32°02′16″N 34°44′22″E﻿ / ﻿32.037752°N 34.739466°E﻿ / 32.037752; 34.739466
 מידות
 אורך:  86.9 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  13 קשר
 הנעה:  275 כ"ס
אוניית הבוטנים הייתה סוחרת קיטור מצרית שם "Bilbeis", ששימשה כספינת דואר, באורך של כ-90 מ', שהגיעה מנמל אלכסנדריה, בדרכה לאירופה, אך עלתה על שרטון בחוף גבעת עלייה ביפו, ב-5 במרץ 1934. על סיפונה היו 8 נוסעים, 56 אנשי צוות ומטען כללי, כשעיקרו היה בוטנים, ומכאן שמה. כעת היא משמשת כאתר צלילה.
הספינה נבנתה ב-1907 ומידותיה היו 86.9*7.8*12.6 מטר. למנוע הקיטור שלה היו 275 כוחות סוס, והיא הגיעה למהירות של 13 קשר.
הספינה שהתגלתה על ידי צוללים, שוכבת כאונייה טרופה במים הרדודים (6 מטרים), וניתן להגיע אליה מהחוף. חלקים רבים בספינה נשתמרו בצורה יפה: דוודי הקיטור, ציר ההגה הענקי שנשאר זקוף במים, חלקים מן המדחף, התורן ועוד הרבה חלקים אחרים.
הערות שוליים

↑  אודות הספינה, באתר wrecksite
אוסוויגו

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ניו יורק (מדינה) ניו יורק
 מחוז:  אוסוויגו
 תאריך ייסוד:  1796 
 שטח:  29.1 קמ"ר
 גובה:  87 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  18,142 (2010)
  ‑ צפיפות:  905 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  43°27′17″N 76°30′24″W﻿ / ﻿43.454722222222°N 76.506666666667°W﻿ / 43.454722222222; -76.506666666667 
 אזור זמן:  UTC -5
 http://www.oswegony.org/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה אוסוויגו(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה אוסוויגו(למפת ניו יורק רגילה) אולבני ניו יורק באפלו רוצ'סטר יונקרס סירקיוז יוטיקה ורמונט מסצ'וסטס קונטיקט האוק. האטל. ניו ג'רזי  פנסילבניה אירי ימת אונטריו קנדהאוסוויגו(למפת ניו יורק מוגדלת) אולבני ניו יורק באפלו רוצ'סטר יונקרס סירקיוז יוטיקה ורמונט מסצ'וסטס קונטיקט האוק. האטל. ניו ג'רזי  פנסילבניה אירי ימת אונטריו קנדהאוסוויגו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אוסוויגו (באנגלית: Oswego) היא עיר במחוז אוסוויגו שבמרכז מדינת ניו יורק שבארצות הברית. העיירה משמשת כמושב המחוז של מחוז אווסוגו. נכון ל-2010 מנתה אוכלוסיית אוסוויגו 18,142 תושבים.
העיר שוכנת ברצועת החוף הדרום-מזרחית של ימת אונטריו ובשפך של נהר אוסוויגו.
העיר נוסדה במקור בשנת 1796.
בעיר שכן, בשלהי מלחמת העולם השנייה, מקלט חירום לפליטים, רובם יהודים.
Athlon

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 השקה:  1999
 מידע טכני
 תושבת:  Slot A  Socket A  Socket 563
 מספר ליבות:  1
 קצב שעון מרבי:  500 MHz עד 2.33 GHz
 מהירות FSB:  200 MT/s עד 400 MT/s
 
Athlon הוא מותג לסדרת מעבדים מסוג X86 המתוכננים ומיוצרים על ידי חברת AMD. השם Athlon נבחר על ידי AMD כקיצור ל-Decathlon (קרב עשר).
היסטוריה

חברת AMD הוקמה בשנת 1969 על ידי ג'רי סאנדרס. במשך שנים רבות ייצרה מעבדים תואמי אינטל ואף חתמה עמה ב-1982 על חוזה שהפך אותה ליצרן מורשה של אינטל למעבדי 8086 ו-8088.
השינוי במעמדה של AMD כגרורה של אינטל החל באמצע שנות ה-90. ב-1996 ייצרה AMD את המעבדים הראשונים שלא היו העתקים של מעבדי אינטל. המעבדים תוכננו לצאת ב-1995 אך עקב חוסר הניסיון של AMD כמפתחת מעבדים עצמאית, תאריכי יעד רבים לא עמדו במבחן המציאות. ב-1997 החלה AMD לשווק את סדרת K6, שהייתה פיתוח של מהנדסי חברת NexGen שנרכשה בידי AMD. בהרצאה המבטאת את השקפתה של AMD שנשא אלברטו מאקי, מנהל השיווק והמכירות של החברה באזור אירופה, המזרח התיכון ואפריקה (EMEA), תוארה תקופה זו כנקודה שבה הפכה AMD למתחרה שקולה לאינטל.
Athlon > Classic Athlon

המעבדים הראשונים בעלי המותג Athlon הושקו ב-23 ביוני 1999. המעבדים, שכונו רטרואקטיבית בשם Classic Athlon, סיפקו תוצאות מצוינות במבחני הביצועים בהשוואה למעבדי הפנטיום 3 המתחרים. האת'לון היה המעבד הראשון של AMD שביצועיו עלו על אלה של מתחריו מתוצרת אינטל. מעבדי את'לון היו המיקרוארכיטקטורה השביעית של AMD ולכן דור מעבדים זה נקרא K7.
האופן שבו התחברו המעבדים ללוח האם היה דומה לאופן שבו מחברים כרטיסי הרחבה ונקרא בשם Slot A. ה-Slot A והחיבור של אינטל באותה תקופה, ה-Slot 1, היו תואמים מבחינה פיזית אך לא חשמלית. עובדה זו הקלה על יצרני לוחות האם להתאים לוח שמיועד עבור מעבדי אינטל למעבדי ה-Athlon ללא צורך בתכנון מחודש של הלוח.
הליבה הראשונה של האת'לון נקראה Argon ומעבדיה פעלו בתדרים 500MHz (מגה הרץ) עד 700MHz. ליבת הארגון, שיוצרה בליתוגרפיה (תהליך בו מיצרים שבבי סיליקון) של 250 ננומטר (מיליארדית המטר), הוחלפה כבר בנובמבר 1999 בליבת Pluto שיוצרה ב-180 ננומטר ופעלה בתדרים של 550MHz עד 850MHz. היתרונות של הקטנה של שיטת ייצור המעבדים הם הפחתה בצריכת החשמל וירידה בפליטת החום המאפשרות להעלות את מהירות השעון. ליבת Pluto הוחלפה מאוחר יותר בליבת Orion שיוצרה בליתוגרפיה של 180nm אף היא, אך פעלה בתדרים של 900MHz עד 1000MHz.
מעבדי ה-Athlon שיוצרו ל-Slot A היו המעבדים הראשונים מתוצרת AMD בהם הייתה המכפלה נעולה. אחת הסיבות לנעילת המכפלה הייתה למנוע ממפיצים וספקים להעלות את מכפלת המעבדים (ובכך להעלות את מהירות השעון) ולשווקם כדגמים חזקים יותר ממה שנקבע בעת ייצורם. מעבדים כאלה היו לעיתים קרובות לא יציבים כיוון שהומהרו מבלי שבוצעו הבדיקות הדרושות, ובכך פגעו במוניטין של AMD.
אף על פי שהאת'לונים היו בעלי מכפלה נעולה, משתמשים דקדקנים נוכחו לדעת שבעזרת מחבר על ה-PCB (לוח מעגלים מודפס) ניתן לשלוט על המכפלה.
Athlon > Thunderbird

ב-5 ביוני 2000 הכריזה AMD על ליבת Thunderbird (או T-Bird בקיצור). ליבה זו יוצרה בשתי גרסאות: הגרסה הראשונה תאמה ל-Slot A הישן ותדרי המעבדים שלה היו 650MHz עד 1000MHz. בגרסה השנייה חזרה AMD לשיטה המסורתית והמעבדים התחברו ישירות לתושבת (Socket) על לוח האם. התושבת החדשה נקראה Socket A והיו בה 462 פינים. המעבדים שיוצרו עבור Socket A פעלו בתדרים 600MHz עד 1400MHz.
עלייה בביצועי המעבדים הושגה הודות לשינוי שבוצע בזיכרון המטמון מהרמה השנייה. גודל הזיכרון אמנם קוצץ ל-256KB (לעומת 512KB ב-Classic Athlon) אולם מהירות הזיכרון הועלתה. ככלל, למהירות הזיכרון השפעה מכרעת יותר על הביצועים מאשר לנפח.
ה-T-Bird היו גם המעבדים הראשונים שעבדו עם זיכרון ה-DDR שהחל להחליף את זיכרונות ה-SDRAM האיטיים יותר.
Athlon XP

הסדרה הבאה של מעבדי האת'לון מדור K7 היא Athlon XP. המעבדים הראשונים בסדרה זו הושקו ב-9 באוקטובר 2001 והיו בעלי ליבה בשם Palomino. מכיוון שהמעבדים מסדרה זו הציגו ביצועים טובים יותר ממעבדים בעלי מהירות שעון זהה מתוצרת אינטל, החלה AMD לתת לדגמים שמות שביטאו את ביצועי המעבדים בפועל ביחס למעבדי אינטל. כך לדוגמה מעבד Athlon XP בעל מהירות שעון של 1400MHz נקרא בשם Athlon XP 1600+ כי הוא היה קרוב יותר בביצועיו למעבד אינטל במהירות 1600 מגה הרץ. שיטת דירוג זו ידועה בשם PR Rating. מעבדי ה-Athlon XP, שיוצרו רק ל-Socket A, הופצו גם בגרסה שתמכה בשימוש בשני מעבדים על גבי לוח אם אחד ונקראה Athlon MP.
ב-10 ביוני 2002 הכריזה AMD על השקתם של מעבדים בעלי ליבה חדשה - Thoroughbred (או T-Bred בקיצור). המעבדים החדשים היו המעבדים הראשונים של AMD בשיטת ייצור של 130 ננומטר. ליבת T-Bred סבלה מבעיות חום ועיצוב שמנעו מ-AMD להעלות את מהירויות השעון מעבר למהירותם של המעבדים בעלי ליבת Palomino. עקב כך נמכרו רק מעבדים במהירות 1333 עד 1800 מגה הרץ שהחליפו את המעבדים בעלי ליבת Palomino הגדולה יותר. ב-21 באוגוסט 2002 יצאה לאור גרסה חדשה של ליבה זו, "T-Bred "B. גרסה זו הכילה שכבת מתכת נוספת שנועדה לשפר את יכולת המעבד להגיע לתדרים גבוהים.

ליבת T-Bred הציגה שיפור ב-FSB ל-333 מגה הרץ.
ב-10 בפברואר 2003 שוב הציגה AMD ליבה חדשה למעבדי Athlon XP, ליבת Barton. אף על פי שמעבדים בעלי ליבה זו לא פעלו בתדרים גבוהים יותר ממעבדי Athlon XP בעלי ליבת Thoroughbred, הם היו בעלי דירוג גבוה יותר מקודמיהם הודות לזיכרון מטמון של 512KB מרמה שנייה ו-FSB של 400 מגה הרץ.
ארכיטקטורת K7 נמתחה לקצה גבול היכולת שלה. על מנת להמשיך לייצר מעבדים תחרותיים ביחס לאינטל, נזקקה AMD למעבד שיבוסס על ארכיטקטורה חדשה, וכך החל פיתוחו של Athlon 64.