טארק אל-האשמי
אישומי שווא ובריחה מעיראק

בדצמבר 2011, ימים ספורים לאחר נסיגתם מעיראק של כוחות צבא ארצות הברית, שתמכה בפועלו של אל-האשמי, כיתרו כוחות צבא עיראק בפקודתו של אל-מאלכי את ביתו של אל-האשמי, שכיהן באותה עת כסגן הנשיא. שניים משומרי ראשו נעצרו, הוכו והוכרחו לתת עדות שווא שקישרה לכאורה בין אל-האשמי לבין פעולות טרור כנגד הפרלמנט שהתרחשו בסוף נובמבר.
האשמות אלה עלו ככל הנראה כתוצאה מההתנגדות הבוטה והגלויה של אל-האשמי לשלטונו של אל-מאלכי בשילוב עם פרסום עיתונאי שטען כי אל-האשמי מחזיק מיליציה שאנשיה משמשים כשומרי ראש אישיים שלו ומספקים הגנה לאזרחים סונים במחוז בגדאד מפני מתקפות של ארגונים שיעיים. אלו יצרו קרקע נוחה לשלטון אל-מאלכי לייצר האשמות פליליות כלפי אל-האשמי.
לאחר שהוצא צו מעצר רשמי נגדו, נמלט אל-האשמי מבגדאד וטס לכורדיסטן העיראקית. מאוחר יותר עבר לקטר, לערב הסעודית ולבסוף לטורקיה, ששם קיבל מקלט מדיני שטורקיה הציעה לו. בסוף אפריל הוגש לבית הדין הפלילי המרכזי בעיראק, כתב אישום נגד אל-האשמי ושישה משומרי ראשו בגין מעורבות במספר התנקשויות, כולל של שישה שופטים. פוליטיקאים סונים גינו את ההאשמות נגד אל-האשמי וטענו שהן חלק ממסע הכפשה של אל-מאלכי, להרחקת נציגים סונים חזקים ומשפיעים מהפוליטיקה העיראקית. תומכיו של אל-האשמי קיימו חרם בן חודש על הפרלמנט העיראקי ואף ניסו אז לארגן הצבעת אי-אמון באל-מאלכי, אך המאמץ נכשל בסופו של דבר.
אל-האשמי דחה את ההאשמות כי לקח חלק בפעילות טרור כנגד עיראקים וגינה את משפט הראווה שנערך בהיעדרו. אל-מאלכי דחה בקשות להעברת המשפט לבית משפט בכורדיסטן העיראקית, באופן שעדיין יהיה תחת סמכות מערכת המשפט העיראקית, אף שבחבל צפוי היה אל-האשמי, שזכה לאהדה מצד כורדים רבים, ליחס עוין פחות. לבסוף, בפברואר 2012, קבע חבר שופטים בבגדאד שאל-האשמי אשם בהנהגת מיליציות שביצעו יותר מ-150 התקפות בשש השנים שקדמו למשפט נגד יריבים פוליטיים, נגד גורמי ביטחון עיראקים ונגד עולי רגל שיעים דתיים לערים הקדושות לשיעה בדרום עיראק. גזר הדין שקבעו על בסיס האשמות אלו היה גזר דין מוות. אל-האשמי דחה את גזר הדין שנפסק לו, ואמר כי "יש לאשר מחדש את החפות המוחלטת שלי ושל השומרים שלי. אני דוחה לחלוטין את הפסיקה הלא הוגנת והלא צודקת הזאת, המונעת ממניעים פוליטיים ולעולם לא אכיר בתקפותה".
במאי 2012 פרסם האינטרפול בשם המשטר העיראקי "הודעה אדומה" (צו מעצר בינלאומי) נגד אל-האשמי. אף על-פי כן, אל-האשמי, ששהה בטורקיה בעת פרסום הצו, לא הוסגר על ידה לרשויות העיראקיות. ב-8 באוקטובר 2013 ביטל האינטרפול את ההודעה האדומה נגד אל-האשמי וכתב "מזכירות ארגון המשטרה הפלילית הבינלאומית חקרה את ההאשמות נגד טארק אל-האשמי במלואן. מזכירות הארגון סבורה שלבקשת ממשלת עיראק אין הצדקה משפטית. ממשלת עיראק הגישה מידע ומסמכים חסרי תוקף. לכן, המזכירות החליטה ב-8 באוקטובר 2013 לבטל את ההודעה האדומה נגד אל-האשמי ולהפיץ את ההחלטה לכל המדינות החברות".
המשפט שהתנהל כנגד אל-האשמי ייצג דברים רחבים בהרבה מן ההאשמות נגד אל-האשמי על מעורבות בפעילות טרור. מעבר למחלוקת הפוליטית שהפכה לרדיפה משפטית בין שני מנהיגים פוליטיים רבי כוח והשפעה, פרשת המשפט של אל-האשמי הייתה בבואה של הסכסוך העמוק בין הסונים לשיעים בעיראק החדשה. הפרשה הדגישה גם את חוסר היציבות של השלטון העיראקי העצמאי החדש. יש הסוברים כי יציאת הכוחות האמריקאיים מעיראק הסירה גורם הרתעה קריטי מהזירה הפוליטית העיראקית, שסייע בייצוב המערכת, במיתון של השיח ובתיאום ציפיות בין הפלגים הפוליטיים המסוכסכים. אופי הרטוריקה, חומרת ההאשמות והמאמצים מרחיקי הלכת שהשקיעה ממשלת אל-מאלכי כדי להפחיד יריבים פוליטיים ולערער את מעמדם ואת הלגיטימיות שלהם היו כולם עדוּת לכך שגם לאחר סיומה הרשמי של מלחמת האזרחים בעיראק הוסיפה הזירה הפוליטית המקומית לסבול מחוסר יציבות ומהעדר אמון בין הפלגים הפוליטיים השונים שיצרו עוינות רבה בין המחנות והעדות השונות, עד כדי סיכון יציבותו של השלטון.