stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרליה (רפובליקה)
גאוגרפיה

רפובליקת קרליה היא החלק הרוסי של חבל הארץ קרליה. רפובליקה זו נמצאת בצפון רוסיה, על הגבול עם פינלנד, ליד הים הבלטי והים הלבן. כ־85 אחוזים משטח הרפובליקה הוא יער ותעשיית העץ ברפובליקה זו היא משגשגת מאוד. הרפובליקה גובלת בתחום רוסיה במחוז לנינגרד, מחוז ארכנגלסק ומחוז וולוגדה.
באזור נמצאו מרבצים של יהלומים, ונדיום, מוליבדן וברזל.
ממשל

הרשות המחוקקת היא "האספה המחוקקת של קרליה" שכוללת 36 חברים. בבחירות שנערכו בשנת 2021 נציגי רוסיה המאוחדת זכו ב-22 מושבים.
חוקת הרפובליקה התקבלה בשנת 2001. מאז היו כמה תיקונים.
בראש קרליה עומד ראש הרפובליקה (עד לשנת 2011 נשיא) שנבחר לכהונה של 5 שנים בבחירות ישירות. בשנת 2017 לתפקיד נבחר ארוטר פרפנצ'יקוב. בשנת 2022 הוא נבחר לכהונה השנייה.
מבחינה מנהלית הרפובליקה כוללת 2 ערים בעלי מעמד מיוחד ו-16 ראיונים.
דמוגרפיה

אוכלוסיית האזור נמצאת במגמה ירידה מתמדת. בשנת 1987 התגוררו באזור כ-800 אלף תושבים, בשנת 2024 התגוררו 523 אלף בלבד. כמחצית האוכלוסייה מתגוררת בעיר הבירה פטרוזבודסק.
בשנת 2002 תושבי קרליה מתחלקים לכ־73 אחוזים רוסים, כ־10 אחוזים קרלים (מבחינה אתנית נחשבים פינים), כ־7 אחוזים בלארוסים, כ־3 אחוזים וחצי אוקראינים, כ־2 אחוזים פינים וכל השאר מיעוטים. הדתות העיקריות באזור הם הנצרות הפרבוסלבית והנצרות הלותרנית.
יש לציין שהחלק של אוכלוסייה קרלית באוכלוסיית האזור קטן בהתמדה. בתחילת המאה ה-20 הם היו כ-20% מאוכלוסיית האזור וכ-10% בשנת 2002. בהתאם לנתוני מפקד אוכלוסין של שנת 2021, זה ירד לכ-3.5%.
כלכלה

כלכלת הרפובליקה מבוססת על תעשיית המחצבים, ייצור נייר ועיבוד מוצרי עץ.
כלכלה > תחבורה

דרך שטחי הרפובליקה עוברות מסילות ברזל מחלקים הדרומיים של הפדרציה הרוסית לארחנגלסק ומורמנסק.
כבישים ארציים עוברים בתוואים דומים.
בפטרוזבודסק פועל נמל תעופה לטיסות פנים.
פנחס אבוחצירא

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 בפברואר 1977 (בן 48) כ"ו בשבט תשל"ז אשדוד, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקום פעילות:  באר שבע
 השתייכות:  חרדים ספרדים
 רבותיו:  אביו הרב אלעזר אבוחצירא, הרב אביעזר פילץ, הרב אליהו אליעזר יעקובזון
 אב:  אלעזר אבוחצירא 
 
 תפקידים נוספים:  רב שכונה
 
הרב פנחס אבוחצירא (נולד בכ"ו בשבט תשל"ז, 14 בפברואר 1977) הוא רב שכונה ה' בבאר שבע וראש כולל בעיר. לאחר הירצחו של אביו המקובל רבי אלעזר אבוחצירא, מונה למלא את מקומו ולנהל את מוסדות החצר.
תולדות חייו

נולד באשדוד לאדמו"ר רבי אלעזר אבוחצירא ולרבנית דבורה. סנדקו היה סבו, רבי מאיר, שקרא לו את השם פנחס. בשנותיו הראשונות התגוררה המשפחה באשדוד. עם מות סבו, וכן אבי סבו, הבבא סאלי, ב-1984, עבר אביו רבי אלעזר לבאר שבע ופתח שם את חצרו.
הוא חונך מילדותו במוסדות ליטאים-אשכנזים: תלמוד תורה במושב תפרח, ישיבת "אבן האזל" בנתיבות (שהייתה בנשיאותו של הרב יששכר מאיר) וישיבת תפרח, שם למד בין היתר מהרב אביעזר פילץ ומרב המושב הרב אליהו אליעזר יעקובזון שאותו הוא מחשיב כרבו. הוא מיעט לצאת מהישיבה ולדברי חבריו כשהיה זקוק למשהו, עוזרים נסעו אליו לישיבה. נישא לתמר בת מאיר אוחנה מירושלים ולזוג מספר ילדים. לאחר נישואיו התמנה כרב שכונה ה' בבאר שבע.
באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 החל לשמש כראש מוסדות "יגל יעקב ישמח ישראל" בנשיאות אביו. הוא פתח כולל אברכים בראשותו. המוסדות כוללים תלמוד תורה וגני ילדים.
ממשיכו של אביו

לאחר רצח אביו בכ"ז בתמוז תשע"א, הוכתר כיורשו ובמסע ההלוויה קרא הרב עובדיה יוסף המנוח "הניח בן צדיק שיגדיל את התורה של אביו".
בניגוד לאביו, שלבש גלימה מרוקאית מסורתית וכיסה את עיניו בכל מקום ציבורי, הרב פנחס לובש חליפה קצרה ומגבעת פשוטה הנפוצה אצל בחורי ישיבות. הוא מוסר שעורים ברבים, דבר שאביו נמנע ממנו. סגנון לימודו נוטה לכיוון הליטאי.
הרב אבוחצירא ירש את מוסדותיו של אביו. ערכם הוערך בשנת 2011 על פי דה מרקר ומעריב בין שמונים מיליון דולר למאה מיליון דולר. יוסי בר מוחא העריך בשנת 2012 את שווי הונו בלמעלה ממיליארד ש"ח. פורבס העריך את ההון באותה שנה בכ-1.3 מיליארד שקל.
הערות שוליים

↑  משה ויסברג, בנעלי האב הנרצח • האדמו"ר רבי פנחס אבוחצירא, באתר בחדרי חרדים, אוקטובר 2012
↑  משה ויסברג, בנעלי האב הנרצח • האדמו"ר רבי פנחס אבוחצירא, באתר בחדרי חרדים
↑  באתר "פורבס ישראל".
↑  שמעון איפרגן, ‏דירוג הרבנים העשירים בישראל: פנחס אבוחצירא מוערך ב-1.3 מיליארד שקלים, באתר ‏מאקו‏, 10 ביוני 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007498980505171  VIAF: 308256926   WorldCat (עם VIAF): 308256926
אישטוואן קאוס

אישטוואן קאוס (בהונגרית: Kausz István; בודפשט, 18 באוגוסט 1932 – בודפשט, 3 ביוני 2020) היה אלוף אולימפי ואלוף העולם הונגרי בסיף, בדקר, בקרב חמש, דוקטור לרפואה (MD), כירורג.
קורות חיים

משנת 1949 הוא היה סייף דקר ומתחרה בקרב חמש של בודפשט ואשאש, מ-1951 של בודפשט הלאדאש, ומ-1957 סייף דקר של OSC. מ-1957 עד 1965 היה חבר בנבחרת הסיף (דקר) הלאומית של הונגריה. במהלך תקופה זו, דקר הגברים ההונגרי עלה לקדמת הבמה בעולם. בשנת 1959, הוא היה חבר בצוות הדקר שהיה מורכב מארפאד באראן, טמאש גאבור, אישטוואן קאוס, יוז'ף מארושי ויוז'ף שאקוביץ', שזכתה במדליית הזהב הראשונה ההונגרית באליפות העולם. הוא השיג את התוצאה האישית הטובה ביותר שלו בשנת 1962, כאשר זכה במדליית הזהב באליפות העולם בבואנוס איירס. הוא השתתף באולימפיאדת רומא (1960) ובאולימפיאדת טוקיו (1964). הוא זכה באליפות האולימפית כחבר בנבחרת הדקר ההונגרית שהייתה המורכבת מארפאד באראן, טמאש גאבור, אישטוואן קאוס, ג'זה קולצ'אר וזולטאן נמרה. הוא פרש מספורט פעיל ב-1970.
קורות חיים > תוצאותי בספורט > בסיף (דקר)

אלוף אולימפי (קבוצתי: 1964)
אולימפי ממוקם 4 (קבוצתי: 1960)
אלוף עולם פעמיים (אישי: 1962; נבחרת: 1959)
אליפות עולם מקום שני (קבוצתי: 1957, 1958)
אליפות עולם מקום שלישי (1963: קבוצתי)
אלוף העולם אוניברסיטאי (קבוצתי: 1954)
אלוף האוניברסיאדה (אישי: 1959)
אוניברסיאדה מקום שלישי (קבוצתי: 1957, 1959)
זוכה שלוש פעמים באליפות אירופה (1964, 1965, 1966)
שבע פעמים אלוף הונגריה (אישי: 1957; קבוצתי: 1961–1964, 1966, 1969)
קורות חיים > תוצאותי בספורט > בקרב חמש

שלוש פעמים אלוף נבחרת החורף (1952, 1953, 1954)
קריירה הרפואית

בשנת 1957 קיבל תואר ברפואה באוניברסיטת זמלווייס והיה לרופא ולאחר מכן מנתח ראשי בבית החולים סנט רוקוש בבודפשט. משנת 1966, היה רופא הספורט של התאחדות ספורט הנוער המרכזי (KSI). קנדידט (דוקטורט .CSc) במדעי הרפואה משנת 1976. משנת 1979 הוא היה המנתח הראשי של בית החולים פלור פרנץ, אחר כך סגן המנהל, ומשנת 1993 הוא היה הרופא הראשי של בית החולים סנט רוקוס, אחר כך סגן המנהל. לאחר פרישתו, היה רופא הספורט המוביל של נבחרת השחייה ההונגרית.
כרופא השתתף באולימפיאדות 1988, 1992, 1996, 2000, 2004 ו-2008.
פרסים והוקרה

מדליית הצטיינות ספורט של הרפובליקה העממית ההונגרית, דרג זהב (1962)
מדליית הצטיינות ספורט של הרפובליקה העממית ההונגרית, דרג זהב (1988)
מדליית ההצטיינות של MOB (2002)
מדליית הזיכרון של אלדר גרביץ' (2004)
צלב כבוד זהב של הרפובליקה של הונגריה (2004)
פרס התאחדות הספורט הלאומית לבריאות ספורטאים (2010)
פרס משחק הוגן של MOB (קטגוריית מפעל חיים) (2015)
פרס הספורט בודפשט על שם לאסלו פאפ (2017)
לקריאה נוספת

Ki kicsoda a magyar sportéletben?: II. kötet (I–R). Szekszárd: Babits. 1995. 84. o. ISBN 963-495-011-6 (מיהו מי בחיי הספורט של הונגריה?)
"Fechten - Weltmeisterschaften (Herren - Degen)". sport-komplett.de (בגרמנית). Sport-Komplett. נבדק ב-2014-12-21.
Adatok (נתוניו בבסיס נתונים אולימפי)
אליפות רוסיה בהוקי קרח נשים

| --- | --- |
סמל האליפות בשנים 1995-2014
 ענף:  הוקי קרח
 תאריך ייסוד:  1995
 ארגון מפעיל:  פדרציית ההוקי הרוסית
 מספר מתמודדים:  8
 יבשת:  אירואסיה
 שמות קודמים:  אליפות רוסיה בהוקי קרח נשים
 זוכה:  רוסיה דינמו נייבה
 הכי הרבה זכיות:  סקי"ף ניז'ני נובגורוד (12)
 http://fhr.ru/in_russia/women/calendar
 
אליפות רוסיה בהוקי קרח נשים (ברוסית: Чемпионат России по хоккею с шайбой среди женщин) היא האליפות הלאומית לנשים בתחום הוקי קרח ברוסיה. הליגה הוקמה בשנת 1995.
בשנת 2015 הפכה לליגת ההוקי הנשית (Женская хоккейная лига).
זכיות > לפי שנים

| עונה |  אלופה |  סגנית |  מקום שלישי |
| --- | --- | --- | --- |
אליפות רוסיה
| 1995/96 | לוז'ניקי מוסקבה | אורלוצ'קה יקטרינבורג | לוקומוטיב קרסנויארסק |
| 1996/97 | צסק"א מוסקבה | ספרטק יקטרינבורג | לוקומוטיב קרסנויארסק |
| 1997/98 | צסק"א מוסקבה | ספרטק יקטרינבורג | ספרטק מוסקבה |
| 1998/99 | ויקינג מוסקבה | ספרטק מרקורי יקטרינבורג | לוקומוטיב קרסנויארסק |
| 1999/00 | ספרטק מרקורי יקטרינבורג | ויקינג מוסקבה | לוקומוטיב קרסנויארסק |
| 2000/01 | סקי"ף מוסקבה | ספרטק מרקורי יקטרינבורג | לוקומוטיב קרסנויארסק |
| 2001/02 | סקי"ף מוסקבה | ספרטק מרקורי יקטרינבורג | לוקומוטיב קרסנויארסק |
| 2002/03 | סקי"ף מוסקבה | ספרטק מרקורי יקטרינבורג | לוקומוטיב קרסנויארסק |
| 2003/04 | סקי"ף מוסקבה | טורנדו מחוז מוסקבה | ספרטק מרקורי יקטרינבורג |
| 2004/05 | סקי"ף מוסקבה | טורנדו מחוז מוסקבה | ספרטק מרקורי יקטרינבורג |
| 2005/06 | טורנדו מחוז מוסקבה | סקי"ף מוסקבה | ספרטק מרקורי יקטרינבורג |
| 2006/07 | טורנדו מחוז מוסקבה | סקי"ף ניז'ני נובגורוד | ספרטק מרקורי יקטרינבורג |
| 2007/08 | סקי"ף ניז'ני נובגורוד | טורנדו מחוז מוסקבה | ספרטק מרקורי יקטרינבורג |
| 2008/09 | טורנדו מחוז מוסקבה | סקי"ף ניז'ני נובגורוד | לוקומוטיב-אנרגיה קרסנויארסק |
| 2009/10 | סקי"ף ניז'ני נובגורוד | טורנדו מחוז מוסקבה | ספרטק מרקורי יקטרינבורג |
| 2010/11 | טורנדו | סקי"ף ניז'ני נובגורוד | פאקל צ'ליאבנסק |
| 2011/12 | טורנדו | סקי"ף ניז'ני נובגורוד | אגידל אופה |
| 2012/13 | טורנדו | סקי"ף ניז'ני נובגורוד | אגידל אופה |
| 2013/14 | סקי"ף ניז'ני נובגורוד | טורנדו | אגידל אופה |
| 2014/15 | טורנדו | סקי"ף ניז'ני נובגורוד | אגידל אופה |
ליגת ההוקי הנשית
| 2015/16 | טורנדו | אגידל אופה | ביריוסה קרסנויארסק |
| 2016/17 | טורנדו | אגידל אופה | דינמו סנקט פטרבורג |
| 2017/18 | אגידל אופה | טורנדו דמיטרוב | דינמו סנקט פטרבורג / סקי"ף ניז'ני נובגורוד |
| 2018/19 | אגידל אופה | דינמו סנקט פטרבורג | סקי"ף ניז'ני נובגורוד |
| 2019/20 | אגידל אופה | טורנדו דמיטרוב | ביריוסה קרסנויארסק |
| 2020/21 | אגידל אופה | סקי"ף ניז'ני נובגורוד | ביריוסה קרסנויארסק |
| 2021/22 | סקי"ף ניז'ני נובגורוד | טורנדו דמיטרוב | דינמו סנקט פטרבורג |
| 2022/23 | אגידל אופה | דינמו סנקט פטרבורג | ביריוסה קרסנויארסק |
| 2023/24 | דינמו נייבה סנקט פטרבורג | ביריוסה קרסנויארסק | אגידל אופה |
זכיות > לפי קבוצות

| מועדון | עיר | כמות תארים | שנים |
| --- | --- | --- | --- |
| סקי"ף | ניז'ני נובגורוד | 13 | 1996, 1997, 1998, 1999, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2008, 2010, 2014, 2022 |
| טורנדו | דמיטרוב | 9 | 2006, 2007, 2009, 2011, 2012, 2013, 2015, 2016, 2017 |
| אגידל | אופה | 5 | 2018, 2019, 2020, 2021, 2023 |
| דינמו סנקט פטרבורג | סנקט פטרבורג | 1 | 2024 |
| ספרטק מרקורי | יקטרינבורג | 1 | 2000 |
בוב וודוורד

| --- | --- |

 לידה:  26 במרץ 1943 (בן 81) ז'נבה שבאילינוי 
 שם לידה:  Robert Upshur Woodward 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  קולג' ייל  Wheaton Warrenville South High School  אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון  קולג' עזרא סטיילס 
 מעסיק:  וושינגטון פוסט
 תחקירים בולטים:  חשף עם קארל ברנסטין את פרשת ווטרגייט
 פרסים והוקרה:  פרס אלייג'ה פאריש לאבג'וי (2012)  פרס פוליצר לשירות הציבור (1973)  Pulitzer Prize for National Reporting (2002)  פרס וולטר קרונקייט להצטיינות בעיתונות (2001)  פרס וורת' בינגהאם (1986)  פרס ג'ורג' פולק (1972)  פרס וורת' בינגהאם (1972)  Goldsmith Prize for Investigative Reporting (1992) 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  realBobWoodward
 טוויטר (X):  realBobWoodward
 www.bobwoodward.com
 
רוברט "בוב" וודוורד (באנגלית: Robert "Bob" Woodward; נולד ב-26 במרץ 1943) הוא אחד העיתונאים הידועים בארצות הברית, בעיקר הודות להיותו כתב הוושינגטון פוסט שחשף עם קארל ברנסטין את פרשת ווטרגייט, שהובילה לבסוף להתפטרותו של הנשיא ריצ'רד ניקסון. וודוורד כתב שנים-עשר ספרים שהיו לרבי מכר.
ביוגרפיה

וודוורד נולד בז'נבה שבאילינוי. אביו היה שופט. ב-1965 סיים את לימודיו (בהיסטוריה ובספרות אנגלית) באוניברסיטת ייל. וודוורד שירת כחמש שנים כקצין קשר בצי ארצות הברית קודם שפתח בקריירת העיתונות בעיתון מקומי במרילנד. ב-1971 הצטרף לוושינגטון פוסט.
בשנת 1972, מונו וודוורד ועמיתו קארל ברנסטין לחקור את הפריצה למשרדי המפלגה הדמוקרטית בוושינגטון בבניין שנקרא "ווטרגייט". עבודתם הובילה לחשיפת עבירות פליליות של אנשי קמפיין הבחירות של הנשיא ריצ'רד ניקסון ובסופו של דבר הובילה הפרשה להתפטרותו של הנשיא ניקסון. פרשת ווטרגייט נחשבת לסקופ העיתונאי הגדול ביותר מאז ומעולם. הספר "כל אנשי הנשיא", שנכתב על הפרשה, היה במקום הראשון ברשימת רבי המכר בארצות הברית. בשנת 1976 צולם סרט קולנוע המבוסס על הספר. רוברט רדפורד גילם את וודוורד, ודאסטין הופמן את ברנסטין. בעקבות הסרט הפכו שני העיתונאים לידוענים בארצות הברית ועלתה מאוד קרנה של העיתונות החוקרת בדעת הקהל.
בספטמבר 2018, יצאה לאור בהוצאת סיימון אנד שוסטר ספרו "פחד: טראמפ בבית הלבן" (Fear: Trump in the White House) על כהונת הנשיא דונלד טראמפ, המבוסס על למעלה ממאה שעות של ראיונות מוקלטים עם מקורבי הנשיא. הספר מתאר עד כמה חוששים היועצים משיקול דעתו של הנשיא, מבורותו ומנטייתו לשקר. דאגתם של אותם יועצים ומקורבים לטראמפ הלכה וגברה לאורך כהונתו בבית הלבן, כך לפי וודוורד. שר ההגנה ג'יימס מאטיס תיאר אותו כבעל יכולות הבנה של "ילד בכיתה ה' או ו'". ראש הסגל של טראמפ, ג'ון קלי, כינה אותו חסר רסן. "הוא אידיוט. זה חסר טעם לנסות ולשכנע אותו במשהו", בישיבה במשרדו אמר קלי, לפי הספר, "הוא ירד מהפסים. זאת עיר משוגעים. אני אפילו לא יודע מה מישהו מאיתנו עושה כאן. זאת העבודה הכי גרועה שאי פעם הייתה לי". הספר נמכר ב-1.1 מיליון עותקים בשבוע הראשון ושבר את שיא המכירות של ההוצאה ביום אחד: 900,000 עותקים.
ספריו

וודוורד חיבר לבדו, או במשותף עם אחרים, 19 ספרים, 12 מתוכם עמדו בראש מצעד מכירות ספרי עיון בארצות הברית.
All the President's Men - נכתב בשיתוף עם קארל ברנסטין. על פרשת ווטרגייט. יצא לאור בשנת 1974. ISBN 0-671-21781-X עובד לסרט כל אנשי הנשיא.
The Final Days - נכתב בשיתוף עם קארל ברנסטין. על התפטרות ריצ'רד ניקסון. יצא לאור בשנת 1976. ISBN 0-671-22298-8
The Brethren - נכתב בשיתוף עם סקוט ארמסטרונג. על בית המשפט העליון של ארצות הברית בימי הנשיא וורן ברגר. יצא לאור בשנת 1979. ISBN 0-671-24110-9
Wired - על נסיבות מותו של ג'ון בלושי ותרבות הסמים בהוליווד. יצא לאור בשנת 1984. ISBN 0-671-47320-4
Veil: The Secret Wars of the CIA - על המלחמות הסודיות של ה-CIA בתקופת התפטרותו של ויליאם קייסי, ראש ה-CIA. יצא לאור בשנת 1987.‏ ISBN 0-671-60117-2. תורגם לעברית על ידי ברוך קורות, בשם CIA: סודות המודיעין האמריקאי (הוצאת כנרת, 1990).
The Commanders - על הפנטגון, ממשל הנשיא בוש ומלחמת המפרץ. יצא לאור בשנת 1991. ISBN 0-671-41367-8
The Agenda - על תקופת נשיאותו הראשונה של ביל קלינטון. יצא לאור בשנת 1994. ISBN 0-7432-7407-5
The Choice - על היבחרו של ביל קלינטון לתקופת כהונה שנייה. יצא לאור בשנת 1996. ISBN 0-684-81308-4
Shadow - על מורשת פרשת ווטרגייט ופרשיות שעימן התמודדו ממשלי נשיאות שלאחריה. יצא לאור בשנת 1999. ISBN 0-684-85262-4
Maestro - על אלן גרינספן ותקופתו בפדרל ריזרב. יצא לאור בשנת 2000. ISBN 0-7432-0412-3
Bush at War - על האירועים שהובילו למלחמה באפגניסטן לאחר פיגועי 11 בספטמבר. יצא לאור בשנת 2002. ISBN 0-7432-0473-5
Plan of Attack - על הסיבות והדרך שבה החליט הנשיא ג'ורג' ווקר בוש לצאת למלחמה בעיראק. יצא לאור בשנת 2004. ISBN 0-7432-5547-X
The Secret Man - על חשיפתו של מארק פלט, יותר מ-30 שנה לאחר האירועים, כ"גרון עמוק" (מקור המידע לאירועי פרשת ווטרגייט). יצא לאור בשנת 2005. ISBN 0-7432-8715-0
State of Denial: Bush at War, Part III - על ממשל הנשיא בוש בתקופת מלחמת עיראק. יצא לאור בשנת 2006. ISBN 0-7432-7223-4
The War Within: A Secret White House History - על ממשל הנשיא בוש ומדיניות החוץ בתקופת מלחמת עיראק. יצא לאור בשנת 2008. ISBN 1-4165-5897-7
Obama's Wars - על ממשל הנשיא אובמה וניהול המלחמות בעיראק ובאפגניסטן. יצא לאור בשנת 2010. ISBN 978-1439172490
The Price of Politics - על ניסיונות הנשיא אובמה ומנהיגי הקונגרס הדמוקרטים והרפובליקנים לשיקום הכלכלה האמריקאית. יצא לאור בשנת 2012. ISBN 978-1451651119
The Last of the President's Men - על עוזרו של הנשיא ניקסון, ריצ'רד בטרפילד, אשר חשף את קלטות הנשיא ניקסון. יצא לאור בשנת 2015. ISBN 978-1501116445
Fear: Trump in the White House - על השנה וחצי הראשונות לנשיאותו של דונלד טראמפ. יצא לאור בשנת 2018. ISBN 978-1471181306
war - על תקופת כהונת ביידן והמלחמות באוקראינה וברצועת עזה לצד הקרב החוזר על הנשיאות ב-2024. יצא לאור ב-2025 גם בעברית בשם מלחמה (ספר).
הערות שוליים

↑  שירות "הארץ", 30 שנה אחרי פרשת ווטרגייט, שוב עולה שאלת זהותו של "גרון עמוק", באתר הארץ, 5 במאי 2002
↑   ספרו של וודוורד על טראמפ חושף: יועציו חושבים שהוא אידיוט ומחביאים ממנו מסמכים, באתר הארץ, 4 בספטמבר 2018
רן דגוני, ‏ספר חדש על טראמפ: בכירי הבית הלבן קושרים נגד הנשיא, באתר גלובס, 5 בספטמבר 2018
↑   איתמר זהר, ספרו של בוב וודוורד על טראמפ נמכר ב-1.1 מיליון עותקים בשבוע הראשון, באתר הארץ, 20 בספטמבר 2018
↑  Stevens, Matt; Bailey, Jason M. (30 ביולי 2018). "Bob Woodward's New Book Will Detail 'Harrowing Life' Inside Trump White House". נבדק ב-4 בספטמבר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  נתן גוטמן, ספר חדש חושף הקרע בין שר החוץ פאואל לסגן הנשיא צ'ייני, באתר הארץ, 17 באפריל 2004
↑  הניו יורק טיימס, ספר חדש: ממשל בוש ריגל אחר ר"מ עיראק, באתר הארץ, 9 בספטמבר 2008
↑  נטשה מוזגוביה, ספר חדש: המלחמה של נשיא ארה"ב, ברק אובמה - לא רק באפגניסטאן, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007430844305171  PLWABN: 9810645443205606  BIBSYS: 90072558  BNE: XX825863  BnF: cb119293964 (data)  CANTIC: a1125113x  CiNii: DA01419589  GND: 124455921  ICCU: RAVV017884  ISNI: 0000 0001 0862 4844  LCCN: n50000111  LNB: 000046136  MusicBrainz: df10a05a-9bb1-4a05-80dc-e427c088b692  NDL: 00461423  NKC: xx0003810  NLA: 35619079  NLG: 73386  NLK: KAC199630539  NSK: 000099226  NTA: 068673876  RERO: 02-A003985555  SNAC: w6j9780v  SUDOC: 027199703  Trove: 1016813  VIAF: 2478438   WorldCat (עם VIAF): 2478438
אירטיש אומסק

אירטיש אומסק (ברוסית: Футбольный клуб „Иртыш“ Омск) הוא מועדון כדורגל מהעיר אומסק. נוסד ב-9 ביוני 1946 ומתמודד בליגה המקצוענית.
הקבוצה מארחת את משחקיה באצטדיון גאולוג הממוקם בעיר טיומן.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1946 בשם קריליה סובייטוב אומסק. שנה לאחר מכן קיבלה את חסות מפעל בראנוב המקומי ונקראה בשם "בולשביק". ב-1957 כונתה "הכוכב האדום" (ברוסית: Красная Звезда) וב-1958 קיבלה את שמה הנוכחי: אירטיש. בשנים 2006–2008 נקראה "אירטיש-1946", אך משנת 2009 שוב חזרה להיקרא אירטיש אומסק וזהו שם הקבוצה כיום.
הקבוצה התמודדה בליגה הסובייטית השנייה ובאליפות רוסיה הסובייטית בכדורגל והישג השיא שלה בתקופת ברית המועצות הוא הזכייה בגביע רוסיה הסובייטית בכדורגל בעונת 1981. לאחר התפרקות ברית המועצות הקבוצה העפילה לליגת המשנה הרוסית והישג השיא שלה היה ההגעה למקום השני בשנים 1992 ו-1993. מאז עונת 1999 (למעט עונת 2010) הקבוצה מתמודדת בליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה, השלישית בחשיבותה במערך הליגות ברוסיה.
את עונת 2018/2019 הקבוצה סיימה במקום השני, אך בעקבות כשלים בהתנהלותה של סחלין, התאחדות הכדורגל הרוסית החליטה להוריד 3 נקודות מסחלין שבמקום הראשון, מה שאפשר לאירטיש לעקוף אותם ולהתייצב בראשות טבלת אליפות המזרח של ליגת הכדורגל המקצוענית ועשתה זאת שוב גם בעונה לאחר מכן והבטיחה העפלתה לליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה בתום עונת 2019/2020. עם זאת עונה לאחר מכן ירדה שוב לליגה המקצוענית.
אצטדיון הקבוצה

בתחילה אצטדיון דינמו בעיר אומסק היה לאצטדיון המרכזי, לימים נקרא אצטדיון קרסניה זבזדה עם קיבולת של 4,655 איש, שנפתח ב־12 במאי 1966 ושימש כאצטדיון הבית של אירטיש. בתחילה, היציעים תוכננו להכיל 18 אלף צופים. בתחילת שנות ה-90 הפך האצטדיון לחלק מ"מתחם הספורט קרסניה זבזדה" ובשנת 2002 החל שיפוץ ארוך באצטדיון. בשנים 2003–2004 הותקנו מושבי פלסטיק ביציע המערבי והמזרחי, ב־2006 פורק היציע הצפוני (שהכיל 8 אלף מושבים). מגרש האצטדיון שופץ בשנת 2008.
בשנת 2021 החלו עבודות הכנה לקראת בניית אצטדיון כדורגל חדש, במקום האצטדיון הישן שיכיל 15,000 מושבים.
אצטדיון הקבוצה > מתקן אימונים

מתקן האימונים של המועדון הוא אולם "קרסניה זבזדה", בה משחק המועדון בחורף ובמזג אוויר סגרירי. נבנה בשנים 2006-2007 כחלק משיפוץ רחב היקף של מתקני הספורט בעיר. מיועד גם לארח משחקי קטרגל, כדוריד ובדמינטון; בשטח במתחם יש גם מספר מגרשי דשא טבעיים ומלאכותי, שבהם מתאמנים לא רק שחקני המועדון, אלא גם תלמידי בית הספר לספורט.
הישגים לפי עונה

| עונה | רמת הליגה | טורניר | מיקום |
| --- | --- | --- | --- |
| 1992 | 2 | הליגה הראשונה, מזרח | 2 |
| 1993 | 2 | הליגה הראשונה, מזרח | 2 |
| 1994 | 2 | הליגה הראשונה | 16 |
| 1995 | 2 | הליגה הראשונה | 20 |
| 1996 | 3 | הליגה השנייה, מזרח | ‏1 |
| 1997 | 2 | הליגה הראשונה | 17 |
| 1998 | 2 | הליגה הראשונה | 21 |
| 1999 | 3 | הליגה השנייה, מזרח | 10 |
| 2000 | 3 | הליגה השנייה, מזרח | 7 |
| 2001 | 3 | הליגה השנייה, מזרח | 6 |
| 2002 | 3 | הליגה השנייה, מזרח | 5 |
| 2003 | 3 | הליגה השנייה, מזרח | 3 |
| 2004 | 3 | הליגה השנייה, מזרח | 8 |
| 2005 | 3 | הליגה השנייה, מזרח | 4 |
| 2006 | 3 | הליגה השנייה, מזרח | 6 |
| 2007 | 3 | הליגה השנייה, מזרח | 5 |
| 2008 | 3 | הליגה השנייה, מזרח | 3 |
| 2009 | 3 | הליגה השנייה, מזרח | ‏1 |
| 2010 | 2 | הליגה הראשונה | 19 |
| 2011/12 | 3 | הליגה השנייה, מזרח | 4 |
| 2012/13 | 3 | הליגה השנייה, מזרח | 9 |
| 2013/14 | 3 | הליגה השנייה, מזרח | 7 |
| 2014/15 | 3 | הליגה השנייה, מזרח | 2 |
| 2015/16 | 3 | הליגה השנייה, מזרח | 5 |
| 2016/17 | 3 | הליגה השנייה, מזרח | 6 |
| 2017/18 | 3 | הליגה השנייה, מזרח | 6 |
| 2017/18 | 3 | הליגה השנייה, מזרח | 6 |
| 2018/19 | 3 | הליגה השנייה, מזרח | 1 |
| 2019/20 | 3 | הליגה השנייה, מזרח | 1 |
| 2020/21 | 2 | הליגה הראשונה | 19 |
| 2021/22 | 3 | הליגה השנייה, מזרח |  |
הישגים ותארים

הליגה הראשונה
סגנות (2): 1992, 1993
הליגה השנייה, אזור מזרח
זכייה (4): 1996, 2009, 2018/2019, 2019/2020
סגנות (1): 2014/15
גביע רוסיה הסובייטית
זכייה (1): 1981
הערות שוליים

↑  "Иртышу" 70 лет!
↑  ОМИЧИ УВИДЕЛИ, КАК БУДЕТ ВЫГЛЯДЕТЬ НОВЫЙ ФУТБОЛЬНЫЙ СТАДИОН
| הליגה הרוסית השנייה בכדורגל • קבוצות הכדורגל בעונת 2024 |
| --- | --- | --- |
| בית A | בית A |  |
| בית זהב | אוונגרד קורסק • לנינגראדץ • וולגר אסטרחן • ולס מוסקבה • וולגה אוליאנובסק • ספרטק קוסטרומה • קובאן • קלוגה • צ'ליאבינסק • טקסטילשצ'יק איוואנובו |  |
| בית כסף | קרסנודאר-2 • אירטיש אומסק • מטאלורג ליפצק • סיביר • מורום • וולגה אוליאנובסק • מאשוק-KMV • רודינה-2 • חימיק דזרז'ינסק • טורפדו מיאס • דינמו בריאנסק |  |
| בית B | בית B |  |
| 1 | אמקאר פרם • צ'רטנובו • פורטה טאגאנרוג • סאליוט בלגורוד • ביולוג נובוקובאנסק • דרוז'בה מייקופ • דינמו סטברופול • קובאן הולדינג • דינמו-2 מחצ'קלה • סבסטופול • ספרטק נלצ'יק • פובדה חסביורט • רובין יאלטה • וולנה ניז'ני נובגורוד |  |
| 2 | דינמו וולוגדה • דינמו סנקט פטרבורג • בלטיקה-BFU קלינינגרד • זניט-2 • טורפדו ולדימיר • לוקי אנרגיה • קוונט אובנינסק • ספרטק טמבוב • ריאזאן • צ'יטה |  |
| 3 | אנגושט נזראן • ניז'ני נובגורוד-2 • רוסטוב-2 • נארט צ'רקסק • נוסטה נובוטרויצק • אורנבורג-2 • לאדה טוליאטי • אוראלץ-TS • אורל-2 • אקרון-2 • דינמו קירוב • סטרויטל קאמינסק-שחטינסקי • זניט פנזה • סוקול קאזאן • רובין-2 קאזאן • בלאשיחה • זנאמיה נוגינסק • זנאמיה טרודה אורחובו-זויבו • קולומנה • סאטורן ראמנסקויה • קריליה סובייטוב-2 |  |
| 4 | אירקוטסק • דינמו ולדיווסטוק • דינמו ברנאול • חימקי-M • פרסבט דומודדובו • מטאלורג וידנויה • סחלין • סק"א חברובסק-2 • אוריול • זורקי קרסנוגורסק • טורפדו-2 מוסקבה • רודינה-M • סטרוגינו מוסקבה • ספרטק-2 מוסקבה • דינמו-2 מוסקבה |  |
אנדריי פטלאו

יונוץ אנדריי פטלאו (ברומנית: Ionuț Andrei Peteleu נולד ב-20 באוגוסט 1992) הוא כדורגלן רומני המשחק בקישווארדה בעמדת המגן ימני.
פטלאו החל את דרכו בגלוריה ביסטריצה ושיחק בכל הנבחרות הצעירות של מולדתו. גם שיחק בפטרולול פלוישט. ב-18 במאי 2013 כבש את שערו הראשון והיחיד בליגה הרומנית במדי טרגו מורש נגד דאצ'יה מיובן מהליגה השנייה ברומניה שנגמר 1-1. בינואר 2016 הוא נבחן בסלטיק הסקוטית, אבל לא הרשים את המאמן רוני דיילה ושוחרר אחרי כשבוע.
בשנים 2016-2020 הוא שיחק בצ'.פ.ר. קלוז'. הוא זכה עם קבוצתו באליפות הליגה פעמיים ובשנת 2018 בסופר קאפ הרומני. בשנת 2020 הוא עבר לשריף טירספול אך עזב אותה לאחר 8 משחקים וחזר לרומניה. באוגוסט 2021 הוא חתם ב"קישווארדה" ההונגרית.
בעבר היה חלק מנבחרות הנערים והנוער של מולדתו, וכן רשם שש הופעות בנבחרת הצעירה.
חי-בר

הכניסה לחי בר בכרמל
דישונים אוכלים חציר בשטח השמורה הפתוחה של חמוניה יטבתה
ראם לבן אוכל בחי בר יוטבתה
עז הבר הכרתית בחי בר כרמל
להקת יענים בחי בר יטבתה
מבט כללי על חי בר כרמל
חי-בר הוא שטח המשמש לרבייה של בעלי חיים בישראל בסביבתם הטבעית. קיימים שני אתרים כאלה, חי-בר כרמל בהר הכרמל וחי-בר יטבתה הסמוך לקיבוץ יטבתה בערבה.
החי-בר הראשון הוקם ביטבתה ב-1968 על ידי אברהם יפה, מנהלה הראשון של רשות שמורות הטבע, ואורי צאן. הקמתו סימנה את תחילת תהליך השבתם לטבע של בעלי חיים שנעלמו מנופי ארץ ישראל. לצורך כך הוקמו שני גרעיני הרבייה, אחד לבעלי חיים שחיו בחורש הים תיכוני ואחר לבעלי חיים מדבריים. מטרת החי-בר היא ליצור סביבה טבעית מוגנת ומבוקרת, שתאפשר להגדיל את אוכלוסיותיהם של בעלי החיים שנבחרו ולהחזיקם עד להשבתם לטבע.
בשנת 1973 החלו לגדר שטח שמורה לחי בר כרמל באגן נחל גלים. שמורת חי-בר כרמל משתרעת על שטח של כ-6,000 דונם. מחי-בר כרמל שוחררו לטבע היחמור הפרסי ואייל הכרמל שנעלמו מנוף הארץ. מחי-בר יטבתה שוחררו לטבע הפרא הפרסי, היען והראם הלבן שנעלמו גם הם. בנוסף לכך משמש חי-בר יוטבתה למרכז רבייה של בעלי חיים נכחדים שלא חיים בארץ כמו ראם סהרה ששוחרר מהחי בר למדבריות סהרה.
מינים בחי-בר יוטבתה

בשמורה הפתוחה:
צבי הנגב
יען
דישון מקראי
ראם לבן
ראם סהרה
פרא פרסי
ערוד
צבי השיטים
מינים בחי-בר כרמל

סלמנדרה
צבי ארץ-ישראלי
יחמור פרסי
עז הבר הכריתית
כבש הבר
אייל הכרמל
נשר מקראי
עיטם לבן-זנב
ראו גם

בעלי חיים שנעלמו מארץ ישראל
קטגוריה:עופות שחדלו לקנן בישראל
קטגוריה:בעלי חיים בסכנת היעלמות מארץ ישראל
בעלי חיים המושבים לנוף הארץ
שמורת טבע
השבת בעלי חיים לטבע
לקריאה נוספת

אורי צאן, חלום שהתגשם, הוצאת אר-אין, 1990