stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרופסור אלמנטל
קריירה

פרופסור אלמנטל התחיל בתור אם סי אלמנטל כחלק מאלבום קונספט שלא יצא לאור. ומאז מופיע לבדו או כחלק מהצגות בתיאטראות כמו "Come into My Parlour" (היכנס לסלוני). הוא מופיע לרוב בכנסי סטימפאנק והיה הכותרתן ביריד הסטימפאנק העולמי ו"Waltz on the Wye" (וואלס על הוואי).
הוא התפרסם לראשונה עם השיר "Cup of Brown Joy" (ספל של אושר חום) (בבימויו של מוג גראוט), ומאז המשיך לשחרר אלבומים ולהופיע. הוא גם היה בריב ידידותי עם מוזיקאי הצ'אפ הופ "Mr.B The Gentleman Rhymer" (מר ב. הג'נטלמן החרזן), אבל בסוף הופיע בקליפ של השיר "Just Like a Chap" (פשוט כמו בחור) של מר ב., שעליו אמר: "עד כמה אני שונא להודות בזה אני אוהב את הסרטון הזה ואני ממש שמח שמר ב. נתן לי להסתנן לשם." ובתמורה מר ב. הופיע בקליפ של השיר "אני בריטי" של אלמנטל. (עם חברי "המועדון האקסצנטרי שאלמנטל גם חבר בו). לבסוף הם הוציאו "קרב" ראפ בשם "The Duel" (דו הקרב) ב-2012. שלאחריו הם הם הסכימו שכל אחד מאוד טוב במה שהוא עושה.
ב-2012 הוא גייס כספים לסרט קומדי-מוזיקלי קצר באורך 45 דקות בשם "The Chronicles of Professor Elemental" (דברי ימי פרופסור אלמנטל) שמומן דרך "Crowdfunder" הוא גייס 7,226 לירות שטרלינג דרך 155 תורמים תוך 45 ימים. בסרט הוא יוצא למסע למצוא פסל של צרפדע מוזהבת. את הסט ביים בנימין פילד ובו משחקים פול אלבורו (הפרופסור), גרייס אלכסנדר-סקוט ודן ג'ינגל. הסרט הופק על ידי "Hilton Productions Ltd", הוא יצא ב-2013 בשלושה חלקים ביוטיוב, אבל הוא נמחק והועבר לאמזון פריים וידאו שם ניתן לצפות בו.
ב-2013 הוא הופיע בפרק "פרחחי הקיטור" של פיניאס ופרב ובפרק The Bewildering Bout of the Astounding" "Automatons (ההתקף מעורר המבוכה של האוטומטונים המדהימים) של פן זירו - גיבור במשרה חלקית. הוא גם עבד בשיתוף פעולה עם להקת הרוק-סטימפאנק "Steam Powered Giraffe" (ג'ירפה ממונעת בקיטור) בשיר Sky Sharks" (כרישי שמיים) מהאלבום "The Vice Quadrant: A Space Opera" (רביע המשנה: אופרת חלל) מ-2015. האלבום שלו מ-2015 "Apequest: The Search For Geoffrey" (מסע קוף: החיפוש אחר ג'פרי) שיצא ב־2023
חיים אישיים

הוא נולד באיפסוויץ' וגר בברייטון, הוא הביע דאגה שהראפ שלו על התרבות הבריטית ימשוך לאומנים בריטים עם דעות קדומות גזעניות, וגם אמר בראיון שהוא מנסה בכל דרך להרחיק את האנשים האלה מהקהל שלו וש"הפרופסור הוא בהחלט פרודיה על מערכת המעמד החברתי בבריטניה"
דיסקוגרפיה > אלבומים

The Indifference Engine (2009)
More Tea? (2010)
Special School: The Album (2011)
Father of Invention (2012)
The Giddy Limit (2014)
Apequest: The Search for Geoffrey (2015)
Professor Elemental and his Amazing Friends (2016)
The School Of Whimsy (2018)
Professor Elemental and his Amazing Friends 2 (2019)
Let's Get Messy (2020)
Good Dad Club (2021)
Nemesis! (2021)
Topsy Turvy (collaborative EP with Victor Ghastly) (2022)
Professor Elemental and his Amazing Friends 3 (2023)
הערות שוליים

↑    Matthew Moore, ‏Cup of Brown Joy tea rap becomes YouTube hit, The Telegraph, 4 June 2008
↑  Professor Elemental, The Real McKoys and G La Roche, Club 85, ‏2021-10-19
↑  Geoffrey, Professor Elemental Wiki
↑  Everything Stops for Tea — Professor Elemental, Last.fm, ‏2024-04-03
↑  Fighting Trousers, by Professor Elemental, Professor Elemental
↑  An interview with Paul Alborough, AKA Professor Elemental | Guerrilla Geek, web.archive.org, ‏2011-01-02
1 2  Frances Robinson, In 'Chap-Hop,' Gentlemen Rappers Bust Rhymes About Tea, Cricket, The wall street journal, ‏4 באפריל 2011
↑  Paul Alborough, twit, twitter
↑  TODAY Video Player, web.archive.org, ‏2012-08-11
↑  Benjamin Field, The Chronicles of Professor Elemental, https://www.crowdfunder.uk/
↑  Vinnie Bartilucci, Professor Elemental dishes on his "Phineas and Ferb" cameo, ComicMix, ‏2013-11-19 (באנגלית אמריקאית)
↑  Professor Elemental performs on Phineas and Ferb | Steampunk Journal, web.archive.org, ‏2013-11-23
↑  samakaphyllis, Professor Elemental to appear on Penn Zero Part Time Hero!, Tumblr, ‏2017-07
↑  Release “The Vice Quadrant: A Space Opera” by Steam Powered Giraffe - MusicBrainz, musicbrainz.org
↑  Staff, Developer Crowdfunds Board Game Inspired by Prof. Elemental’s ‘Apequest’, The Steampunk Explorer, ‏2022-09-08
↑  ApeQuest: The Search For Geoffrey – Game Review, Set The Tape, ‏2023-06-09 (באנגלית בריטית)
↑  פול אלבורו, WHAT?! How very DARE they? Please update it to say Ipswich, twitter, ‏25 באפריל 2019
↑  Sense Music Media, Sense Music Media (ב־Australian English)
↑  Professor Elemental, Mister Frisbee, Professor Elemental - About, professorelemental.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0003 7290 5004  MusicBrainz: e2326384-a560-4742-8e4d-298b79fc8250 
פרופסור אלמנטל ב-2010
פיפרין

| --- | --- |

 
 כתיב כימי:  C₁₇H₁₉NO₃ 
 מספר CAS:  94-62-2
 
פיפרין (Piperine) הוא אחד האלקלואידים המעניק את תחושת החריפות לפלפל השחור ולפלפל הארוך (אנ'). איזומר גאומטרי של הפיפרין, קביסין (אנ'), מצוי גם הוא בפלפל הארוך ובפלפל השחור ותורם לחריפותם. הפיפרין משמש בכמה צורות של רפואה מסורתית.
הכנה

בשל מסיסותו הנמוכה במים, בדרך כלל מופק הפיפרין מצמח הפלפל השחור באמצעות ממסים אורגניים, למשל דיכלורומתאן. עם זאת, מיצוי מימי יכול להתבצע בניצולת וסלקטיביות גבוהות במספר שיטות. כמות הפיפרין משתנה בין 1-2% בפלפל ארוך, לבין 5-10% בגרגירי פלפל לבן ושחור מסחריים.
ניתן להכין פיפרין גם על ידי שימוש בתמצית אלכוהולית מרוכזת של פלפל שחור עם תמיסה אלכוהולית של אשלגן הידרוקסידי להסרת שאריות שרף מהתמיסה. לאחר הרחקת השאריות הבלתי מסיסות, מתגבש האלקלואיד בתמיסה תוך כמה שעות.
תגובות

פיפרין יוצר מלחים רק עם חומצות חזקות. הפלטיניכלורידים B 4 · H 2 PtCl 6 יוצרים מחטים בצבעי כתום-אדום ("B" מציין יחידה אחת של צורת המלח של האלקלואיד בנוסחה זו ובנוסחה הבאה). היוד המצוי באשלגן יודיד שנוסף לתמיסה אלכוהולית של הבסיס בנוכחות מעט חומצת מימן כלורי נותן פריודיד אופייני, B 2 · HI · I 2, המתגבש במחטים בצבעי כחול מטאלי עם נקודת התכה של 145 מעלות צלזיוס.
היסטוריה

פיפרין התגלה בשנת 1819 על ידי הנס כריסטיאן ארסטד שבידד אותו מפירותיו של פלפל שחור, מהם מופקים תבלין הפלפל השחור והלבן. Piperine נמצא גם בפלפל ארוך ובמין נוסף של פלפל, המכונה בעברית גם הוא פלפל ארוך (Piper officinarum).
מחקר

מרכיב תחושת החריפות נוצר כתוצאה מהפעלה של קולטני חום וחומציות בקולטני אזעקה, חיישני הכאב בתאי העצב. הפיפרין נמצא במחקר בסיסי על הפוטנציאל שלו להשפיע על זמינות ביולוגית של תרכובות אחרות במזון ובתוספי תזונה, כגון השפעה אפשרית על הזמינות הביולוגית של תרכובת הכורכומין.
ראו גם

חומצה קרבוקסילית שמקורה גם בהידרוליזה של פיפרין
קפסאיצין, הכימיקל הפיקנטי הפעיל בפלפל חריף
אליצין, כימיקל הטעם הפיקנטי הפעיל בשום ובצל הגינה
הערות שוליים

↑  Epstein, William W.; Netz, David F.; Seidel, Jimmy L. (1993). "Isolation of piperine from black pepper". J. Chem. Educ. 70 (7): 598. Bibcode:1993JChEd..70..598E. doi:10.1021/ed070p598.
↑  "Pepper". Tis-gdv.de. נבדק ב-2 בספטמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ikan, Raphael (1991). Natural Products: A Laboratory Guide (2nd ed.). San Diego, CA: Academic Press. pp. 223–224. ISBN 0123705517.
↑  Ørsted, Hans Christian (1820). "Über das Piperin, ein neues Pflanzenalkaloid" [On piperine, a new plant alkaloid]. Schweiggers Journal für Chemie und Physik (בגרמנית). 29 (1): 80–82.
↑  Friedrich A. Fluckiger; Daniel Hanbury (1879). Pharmacographia : a History of the Principal Drugs of Vegetable Origin, Met with in Great Britain and British India. London: Macmillan. p. 584. ASIN B00432KEP2.
↑  McNamara, F. N.; Randall, A.; Gunthorpe, M. J. (במרץ 2005). "Effects of piperine, the pungent component of black pepper, at the human vanilloid receptor (TRPV1)". British Journal of Pharmacology. 144 (6): 781–790. doi:10.1038/sj.bjp.0706040. PMC 1576058. PMID 15685214. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Shoba, G.; Joy, D.; Joseph, T.; Majeed, M.; Rajendran, R.; Srinivas, P. S. (במאי 1998). "Influence of piperine on the pharmacokinetics of curcumin in animals and human volunteers". Planta Medica. 64 (4): 353–356. doi:10.1055/s-2006-957450. PMID 9619120. {{cite journal}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4386554-9
יחסי ישראל–ניגריה

| יחסי ישראל–ניגריה |
| --- | --- |
ישראל: ניגריה
   לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה   

ישראל: ניגריה
שטח (בקילומטר רבוע)
22,072: 923,768
אוכלוסייה
10,045,600: 235,896,116
תמ"ג (במיליוני דולרים)
509,901: 362,815
תמ"ג לנפש (בדולרים)
50,759: 1,538
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה פדרלית

פגישה בשנת 1959 בין שר המסחר והתעשייה, פנחס ספיר לשר המסחר הניגרי, ג'יי. יו. נואודו
נשיא המדינה ראובן ריבלין ושגריר ניגריה בישראל בעת הגשת כתב האמנתו, אוקטובר 2017
שגרירות ניגריה בתל אביב, 2020
אפרים לפיד בהרצאה מטעם מכללת הגליל בבית הספר למודיעין באבוג'ה לאנשי ביטחון בניגריה, 2013.
בין מדינת ישראל והרפובליקה הפדרלית של ניגריה קיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים וכן שיתוף פעולה בנושאים שונים. לישראל יש שגרירות רשמית בעיר הבירה הניגרית אבוג'ה, בעוד שלניגריה יש שגרירות רשמית בעיר תל אביב בלבד.
שגריר ניגריה בישראל (מ-2021) הוא נארט אוגוסטין קולו. Nart Augustine Kolo
היסטוריה

היחסים בין שתי המדינות כוננו לראשונה במהלך שנת 1960, בתקופה בה מדינת ישראל ביקשה ליצור קשרים עם מדינות רבות באפריקה, וזאת על מנת ליצור משקל נגד לתוצאותיו של החרם הערבי, אשר באותה התקופה היה בשיא כוחו, והיה עלול להשאיר את ישראל בודדה למול מדינות ערב הסובבות. במהלך שנות ה-60 וה-70, ישראל קיימה פעילות ענפה ברחבי אפריקה שמדרום לסהרה, לרבות בניגריה. לאורך התקופה, מאות מומחים ומתנדבים ישראלים נשלחו על מנת לסייע בפיתוח והמודרניזציה של ניגריה, ובעיקר בתחומי החקלאות, החינוך, הרפואה וההכשרה טכנולוגית. משה (ג'רי) בית הלוי הישראלי שימש כמאמן נבחרת הכדורגל הראשון של ניגריה העצמאית. הקדנציה שלו ביטאה את הקשר הקרוב בין דרום ומערב המדינה למדינת ישראל, לצד המתחים למול צפון המדינה. בד בבד, מאות אנשי מקצוע ניגרים, ביניהם חקלאים, מומחים, אנשי חינוך, אנשי אקדמיה, סטודנטים, רופאים, עובדים קהילתיים ומהנדסים נשלחו לישראל על מנת לקבל הכשרה מקצועית מקיפה בתחומם.
עם זאת, בעקבות מלחמת יום הכיפורים בשנת 1973, ניגריה, בדומה למדינות רבות באפריקה, הודיעה על ניתוק הקשרים עם מדינת ישראל, בלחצן של מדינות ערב ובהשפעתו של חרם הנפט. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות שוקמו רק במהלך חודש ספטמבר 1992. בעקבות חידוש היחסים, ישראל הקימה מחדש את שגרירותה באבוג'ה בחודש אפריל 1993, ובעקבותיה ניגריה פתחה מחדש את שגרירותה בישראל.
במהלך נובמבר 2003, הושקה בלאגוס "אגודת הידידות ניגריה–ישראל", וזאת בהשתתפותם של כ-2,000 אורחים מקומיים. האגודה נועדה לתרום לקידום היחסים בין שתי המדינות, ובעיקר בתחום הדתי, הבא לידי ביטוי בביקורם מדי שנה של אלפי אזרחים ניגרים בישראל במסגרת מסע צליינות בארץ הקודש.
במהלך אוקטובר 2013 קיים נשיא ניגריה, גודלאק ג'ונתן, ביקור רשמי בישראל, אשר במהלכו נפגש עם ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, וזאת מספר שנים לאחר ביקורו הקודם של הנשיא בישראל, בשנת 2007. במהלך הפגישה, הביע נשיא ניגריה את הכרת תודתו לסיוע הישראלי אשר הוענק לניגריה לאורך השנים, וביקש להמשיך ולקדם את היחסים הפוליטיים והכלכליים שבין שתי המדינות. במסגרת הדיונים גם נחתם הסכם טיסה דו-צדדי בין ניגריה וישראל, אשר מאפשר לראשונה לקיים טיסות ישירות בין שתי המדינות. ההסכם, אשר נחתם בין סגן שר החוץ הישראלי, זאב אלקין, לשרת החוץ הניגרית, פרופ' ויאולה אונוולירי, צפוי להקל על הגעתם לישראל של כ-30 אלף צליינים מדי שנה, וזאת מכל רחבי אפריקה שמדרום לסהרה. באפריל 2023 החלה חברת אייר פיס (אנ') להפעיל טיסות ישירות מנמל התעופה בן-גוריון אל אבוג'ה.
בשנים 2012-2016 שירת השגריר  אורי פלטי כשגריר ישראל בניגריה. בתקופת כהונתו כשגריר, יצר פלטי קשרים חמים עם נשיא ניגריה גודלאק ג'ונתן, וקשרים אלה השפיעו,בין היתר על כך, שבדצמבר 2015 נמנעה ניגריה (יחד עם רואנדה) בהצבעת מועצת הביטחון על הצעה להכיר במדינה פלסטינית. ההימנעות הובילה להכשלת היוזמה.
יחסים כלכליים

מאז חידוש היחסים בין שתי המדינות בשנת 1992, למעלה מ-50 חברות ישראליות פועלות בניגריה בתחומים שונים, לרבות תחומי הבנייה, התשתיות, ההיי-טק, התקשורת, החקלאות וניהול המים. כמו כן, שתי המדינות מקיימות יחסי מסחר שוטפים בתחומים מגוונים.
בשנת 2002 הגיע שר התעשייה והמסחר הניגרי, מוסטפא בללו, לביקור רשמי בישראל, במהלכו קיים פגישה עם שרת התעשייה והמסחר הישראלית דליה איציק. במהלך הפגישה בין השרים נדונו יחסי הסחר בין המדינות, וכן אפשרויות השתלבותן של חברות ישראליות בפרויקטי תקשורת וחקלאות בניגריה.
בשנת 2006, נחנך פורום העסקים ניגריה–ישראל, אשר נועד לסייע בהרחבתם של קשרי המסחר המתפתחים שבין שתי המדינות, באבוג'ה. עוד באותה השנה, שתי המדינות חתמו על מזכר ההבנה הדדי, אשר במסגרתו התחייבו שתי המדינות לקיים מגעים שוטפים בנושאים פוליטיים וכלכליים אשר לשתי המדינות יש בהם עניין משותף. הסיבוב הראשון של ההתייעצויות התקיים בירושלים במהלך חודש נובמבר 2006.
לדברי שגריר ניגריה בישראל, סולל בונה, חברת הבנייה הישראלית, מהווה שם דבר בחלקים נרחבים בניגריה, זאת הודות לפעילותה הענפה לאורך השנים במדינה המתפתחת.
ב-2014 סיכלה ארצות הברית עסקת נשק במסגרתה התכוונה ישראל למכור לניגריה מסוקי קוברה שיצאו משירות.
ראו גם

יהודי האיגבו
ניגריה#יחסי ישראל–ניגריה
לקריאה נוספת

משה יגר, ראשיתו של שירות החוץ 1948–1967, הוצאת כרמל, 2021, עמ' 244–246.
חברה לנכסים ולבנין

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  נכסבנ
 משרד ראשי:  מגדל אלקטרה, תל אביב, ישראל
 שליטה בחברה:  השקעות דיסקונט
 ענפי תעשייה:  נדל"ן
 שווי שוק:  1.92 מיליארד ש"ח (3 במרץ 2025)
 הכנסות:  1.10 מיליארד ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  311 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  הפסד של 398 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  6.03 מיליארד ש"ח (2023)
 סך המאזן:  21.9 מיליארד ש"ח (2023)
 יו"ר:  צחי נחמיאס
 מנכ"ל:  נטלי משען-זכאי
  
 www.pbc.co.il
 
אחד מסמלילי החברה הראשונים
סמליל חברת הנדל"ן נוה מקבוצת חברה לנכסים ולבנין, בתקופת IDB
סמליל אחת מחברות הבת נוה גד
חברה לנכסים ולבנין בע"מ, המוכרת בשם נכסים ובניין, היא חברה ציבורית ישראלית בשליטת השקעות דיסקונט, העוסקת בבנייה, בפיתוח ובמכירה של שכונת מגורים ובניינים מסחריים, בבנייה והשכרה של מבני תעשייה, משרדים ומסחר ובהשקעות בענף ההדרים. חברות בנות בשליטתה כוללות את "גב-ים", "ישפרו" ו"מהדרין". בנוסף לפעילותה בישראל החברה פעילה גם בארצות הברית ובהודו. ניירות הערך של החברה ושל שלוש מהחברות הבנות שלה נסחרים בבורסה לניירות ערך בתל אביב. יו"ר החברה הוא יורם טורבוביץ'.
החברה נוסדה במרץ 1961, וב-29 באוגוסט 1963 הפכה לחברה ציבורית. המנכ"ל הראשון של החברה היה דב תדמור.
פעילות בישראל

לנכסים ובניין חברות בנות רבות שהעיקריות בהן הן:
גב-ים (בבעלות כ-29.93%): חברה ציבורית העוסקת בתכנון, פיתוח, הקמה והשכרה של פארקים להייטק ומשרדים. בפארקים שהחברה מעורבת בהקמתם וניהולם: פארק מתם בחיפה, מרכז גב-ים בהרצליה, פארק הרצליה צפון, פארק ת.מ.ר ברחובות ופארק גב ים נגב בבאר שבע.
נוה גד (בבעלות 100%) פועלת לתכנון, פיתוח והקמה של שכונות מגורים.
הון (בבעלות 100%): עוסקת בניהול נכסים וייעוץ נדל"ן.
לחברה ובנותיה יש כ-1,160,000 מ"ר של שטחים מניבים בישראל, מחיפה בצפון ועד באר שבע בדרום. עם החברות השוכרות בישראל בנייני משרדים מ"נכסים ובניין" נמנות אפל, ג'נרל אלקטריק, IBM ישראל, אינטל, מיקרוסופט, פייזר, פיליפס, טבע, גוגל, Yahoo, זארה, סופר-פארם, שופרסל ועוד.
החברה עוסקת בבנייה למגורים, ומתמקדת בייזום, תכנון, פיתוח והקמה של שכונות מגורים. בין הפרויקטים: שכונת מרום נוה רמת גן, מגדלי מרום נווה פתח תקווה, יובלים כרכור, מגדל נוה נוף בבת-ים, רמת הנשיא בחיפה, נוה אביבים בנתניה, Open Valley בבאר שבע ועוד. בשנת 2016 מכרה החברה כ-480 דירות.
מהדרין (בבעלות 45%): חברה ציבורית שהיא היצואנית המובילה בישראל של פרי הדר. בנוסף עוסקת החברה בעיבוד פירות וירקות, ובשירותי אריזה, אחסנה בקירור ושיווק של פירות וירקות.
פעילות בישראל > ישפרו

עד שנת 2020 חברה לנכסים ולבנין החזיקה בישפרו (בבעלות 100%), העוסקת בניהול, אחזקה ופיתוח מרכזים מסחריים, בעיקר מסוג פאוור סנטר. ישפרו יוזמת פרויקטים למסחר על קרקעות שבבעלותה. בתחילת 2020 נמכרה ישפרו לכידן דהרי וירון אדיב, בעלי תנופורט.
פעילות בינלאומית

לחברה יש נכסים מניבים בארצות הברית, שהעיקריים שבהם הם מגדל HSBC במנהטן ופרויקט למסחר ומשרדים בלאס וגאס בשם Tivoli. לחברה גם עתודות קרקע לבנייה למגורים.
לחברה החזקות, בבתי מלון המנוהלים על ידי רשת הילטון בלונדון ובברמינגהאם שבאנגליה.
חברת PBEL, שבשליטת נכסים ובניין, אלקטרה נדל"ן ושותפים מקומיים הקימה שכונות מגורים הכוללות אלפי יחידות דיור בדרום הודו בערים צ'נאי והיידראבד. לחברות נותרו קרקעות בערים מייסור ושאמשאבד.
לחברה פעילות גם ברומניה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  חברה לנכסים ולבנין בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  גולן חזני, יורם טורבוביץ' מונה ליו"ר החדש של דסק"ש, באתר כלכליסט, 22 בנובמבר 2020
↑   אתר האינטרנט הרשמי של חברת גב-ים לקרקעות בע"מ
↑  TASE, דף הבית - מאיה – מערכת אינטרנט להודעות | הבורסה לניירות ערך, באתר מאיה
↑   אתר האינטרנט הרשמי של מהדרין בע"מ
↑   אתר האינטרנט הרשמי של ישפרו חברה ישראלית להשכרת מבנים בע"מ
↑  גולן חזני, דהרי ואדיב רכשו את ישפרו מאלשטיין ב־800 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 12 באפריל 2020
↑  מגדל HSBC, מנהטן, באתר "נכסים ובניין"
↑  Tivoli, לאס וגאס, באתר "נכסים ובניין"
↑  הודו, באתר "נכסים ובניין"
פארק מתם - בחזית, בנייני החברות אינטל ואלביט מערכות
שלמה הכהן (מהרש"ך)

| --- | --- |
 לידה:  1540 ה'ש'
 פטירה:  1602 (בגיל 62 בערך) ה'שס"ב סלוניקי, האימפריה העות'מאנית 
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
הרב שלמה בן אברהם הכהן (נודע בראשי התיבות של שמו: מהרש"ך; ה'ש' 1540, סרס–ה'שס"ב, 1602) היה פוסק הלכה ומגדולי חכמי יוון בדור שלאחר רבי יוסף קארו. חיבר ספר שו"ת המכונה שו"ת מהרש"ך, שיצא בארבעה חלקים, אחד מהם לאחר מותו, וכן הערות על משנה תורה לרמב"ם שהודפסו בספר הליקוטים שבמהדורת פרנקל.
נולד בעיר שׂירון (סרס) שביוון, ולמד שם תורה מפי רב יוסף פירמון. כיהן ברבנות בקהילת מונאסטיר שבאזור מקדוניה, ולאחר מכן כרב קהילת מגורשי קסטיליה בסלוניקי. מצאצאיו ידועים ר' חיים, ר' אברהם ור' מתתיה. בין תלמידיו נמנה רבי אישטרוק אבן שאנג'י, רב, פוסק וראש ישיבה בסופיה.
מפסיקותיו המפורסמות

אחד מפסקיו המפורסמים נוגע לאי-הצמדת חוב לשינויים בערך המטבע. בפסיקה זו חלוק היה על בן דורו המבוגר ממנו, המהרשד"ם.
הערות שוליים

↑  מורנו הרב שלמה כהן.
↑  ראו: הרב שלמה שפירא., משפט הכתובה
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אבישי בן-חיים

| --- | --- |

בן-חיים, 2023
 לידה:  1968 (בן 57 בערך) ירושלים
 מדינה:  ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מעסיק:  חדשות 13
 סוג כתב:  כתב לענייני חרדים
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  אבישי-בן-חיים-192500324111562
 טוויטר (X):  AvishayBenHaim
 
אבישי בן-חיים (נולד ב-1968) הוא כתב ופרשן לענייני חרדים בחדשות 13 וחוקר של החברה החרדית.
ביוגרפיה > ראשית חייו

בן-חיים נולד בירושלים למשפחה ממוצא מרוקאי וגדל בדימונה ובירושלים. למד בתיכון בישיבת נתיב מאיר ותיכון הימלפרב.
שירת בגדוד 202 של חטיבת הצנחנים. סיים קורס קציני חי"ר ושימש כמפקד מחלקה. במילואים מילא תפקידי מטה ופיקוד והגיע לדרגת סגן-אלוף.
ביוגרפיה > עבודתו האקדמית

בן-חיים הוא בעל תואר דוקטור בהיסטוריה של עם ישראל מהאוניברסיטה העברית בירושלים. עבודת הדוקטורט שלו נכתבה בהנחיית פרופ' בנימין בראון וכותרתה "'אנו אין לנו עסק בנסתרות'? הרב עובדיה יוסף, יחסו למקובלים ויחסיו עם 'הנסתרות'". התזה המרכזית בעבודת הדוקטורט היא שהרב עובדיה לא דחה את הקבלה, אלא דחה את הרבנים המקובלים שהיו פעילים בתקופתו בירושלים. הוא דחה את העמדה הקבלית מההלכה בנושאים מסוימים, אך אימץ אותה בהלכות אחרות, אף נגד הכרעת הרב יוסף קארו, כדי לגבש את הציבור הספרדי סביב פסיקה הלכתית אחידה - זו של הרב עובדיה יוסף. פעילותו במישור הפוליטי אינה מנותקת מפעילותו ההלכתית, ושתיהן יחד נועדו לשרת את מטרת העל של "החזרת עטרת היהדות הספרדית ליושנה".
ביוגרפיה > קריירה תקשורתית

את דרכו כעיתונאי החל בעיתון "מעריב". במשך שנים שימש ככתב מעריב לענייני חרדים. במסגרת זאת פרסם את הטור השבועי "כניסת השבת" וחשף את טקס שריפת ספרי הברית החדשה בהנהגתו של סגן ראש עיריית אור יהודה מטעם ש"ס עוזי אהרון; פרשת חטיפת הרב ניר בן ארצי; פרשת הרב שלמה אבינר והכתמים של נידת הנשים; פרסום פסיקתו של ח"כ הרב חיים אמסלם (ש"ס) כי יש להקל בגיור ובפרט של חיילי צה"ל ואת עמדותיו התקיפות כנגד חבריו לתנועה. כמו כן פרסם ריאיון בלעדי עם הרב כדורי ופרסם מספר התבטאויות של הרב עובדיה יוסף מדרשותיו.
במסגרת עבודתו כעיתונאי עסק בין היתר ברב שך, ברב עובדיה יוסף, ברב כדורי, באריה דרעי ובנושאים כמו חברת הלומדים הליטאית, קבלה, המסורתיות המזרחית ועימותים בין דת למדינה.
בינואר 2010 עזב את תפקידו ב"מעריב" ובחודש מרץ באותה השנה הצטרף לחדשות 10, ככתב וכפרשן לענייני חרדים ודתיים. בין פרסומיו: ריאיון ראשון עם הרב מוטי אלון בעקבות פרשת התקיפות המיניות שביצע, ריאיון עם הרוצח עמי פופר, ומסמכים שלפיהם קיבלה ש"ס מעד המדינה בפרשת הולילנד 150 אלף שקלים. הריאיון האחרון שקיים הרב עובדיה יוסף היה עמו בערוץ 10.
בן-חיים הפיק בחדשות 10 סדרות טלוויזיונית בנושאי חרדיות, יהדות וישראליות והקונפליקטים כתוצאה מהמפגש ביניהן. יצירותיו הבולטות בתחום זה:
"השד העדתי הולך לקלפי" – לקראת בחירות 2015, כולל ההתייצבות של אינטלקטואלים, פמיניסטיות ופעילים מזרחיים לצידה של ש"ס.
"חרדים – ההתפרקות" על התפרקות מבנה החברה החרדית, מבנה שהוביל אותה בשלושים שנות פריחתה.
"שקר הרוב החרדי" ("חרדים ההתפרקות" חלק 2) – על הצורך בעדכון התחזיות הדמוגרפיות הרווחות בציבור ועל ההערכה כי נעצר מומנטום הצמיחה המתמדת של החרדים. בסדרה טען בן-חיים שהחרדים לעולם לא יהיו רוב בישראל.
"אש בברסלב" – על תורתו של רבי נחמן מברסלב, על הקסם ועל השיגעון.
"האוטונומיה החרדית" – על ה"גטו" הפלאי הוולונטרי שבנו לעצמם החרדים במדינת ישראל הציונית.
"שלטון הרב" – איך תיראה מדינת ישראל אם החרדים יהיו רוב.
"הרבנים" – על 20 הרבנים המשפיעים והיוקרתיים בישראל.
"הקבלה" – על הקבלה כלהיט עולמי, על חומר הנפץ הטמון במבנה האלוהות על פי תורת הקבלה והמטען המיני שבה, על מתנגדי הקבלה ועל הקבלה המעשית.
"מחכים למשיח" – על תפיסות המשיחיות בחברה הישראלית, על מקומם של החילונים באחרית הימים, על תפקידו המשיחי של הרצל ועוד.
"ישראל השנייה" עם ברוך קרא – על הקשר של המזרחים לבנימין נתניהו.
בן-חיים היה מגיש מזדמן של התוכנית "המילה האחרונה" בגל"צ. בעבר הגיש סדרת טלוויזיה על ש"ס בערוץ "בריזה" וערך את התוכנית "החדר" בהגשת ד"ר רות קלדרון.
ביולי 2020, במסגרת הפגנת מחאה נגד ראש הממשלה נתניהו, הופל המיקרופון שאחז בן-חיים על ידי מפגינים. הדבר זכה לגינויים רחבים, בפרט של ראש הממשלה בנימין נתניהו והנשיא רובי ריבלין.
ב-22 באוקטובר 2023, לאחר פרוץ מלחמת חרבות ברזל, הגיע בן-חיים לבית הנשיא לסיקור פגישת משפחות החטופים עם הנשיא הרצוג. המפגש הפך לעימות כאשר אחד מן הנוכחים דחף את בן-חיים והטיח בו כי המצב הנורא הוא בין השאר בגללו. בעקבות זאת בן-חיים נטש את המקום.
עמדותיו

בשנת 2018 יצר בן-חיים סדרת כתבות בטלוויזיה בשם "גנבו לנו את המדינה", בה סקר מספר קבוצות מייצגות של החברה הישראלית. במהלך הסדרה הוא עשה שימוש רב בביטוי "ישראל הראשונה וישראל השנייה" כהסבר לפערים החברתיים בישראל.
על פי התאוריה של בן-חיים, "ישראל הראשונה" מזוהה עם הגמוניה תרבותית, פוליטית ומשפטית, שמאוכלסת ברובה באשכנזים בעלי נטיות מרכז-שמאל, בעוד "ישראל השנייה" מזוהה עם ציבור המזרחים ונוטה לתמוך בערכים לאומיים, במרכיב היהודי בזהות מדינת ישראל, בליכוד ובמפלגות ימין. עוד טוען בן-חיים כי מערכת המשפט מנסה לשמור על ההגמוניה שלה, ומאז המהפכה החוקתית היא מנסה להחליש את המערכת הפוליטית. הוא נותן דוגמאות למאבקים מזרחיים שהוכשלו לדבריו על ידי הממסד, בהם אירועי ואדי סאליב, הפנתרים השחורים, הרשעתו של אהרן אבוחצירא ובעקבותיה נפילתה של מפלגת תמ"י, והמחאה על פרשת ילדי תימן.
חיים אישיים

בן-חיים נשוי לד"ר מרב בוקשיצקי, פקידה בכירה בחטיבה לפסיכיאטריה במשרד הבריאות, ואב לשלושה. מתגורר בהר אדר. הוא בן דוד של השר והרב הראשי הצבאי לשעבר רפי פרץ.
ספריו

איש ההשקפה - האידאולוגיה החרדית על פי הרב שך, הוצאת "מוזאיקה", 2004
מרן הרב עובדיה יוסף - מנהיג בין הלכה לקבלה, בין פוליטיקה למיסטיקה, הוצאת כרמל, תשע"ח 2018
ישראל השנייה - הבשורה המתוקה, הדיכוי המר, ידיעות ספרים, 2022
החרדים - דע את האוהב, המסע להכרת העולם החרדי, ידיעות ספרים, 2024
הערות שוליים

↑  בית וגן – הסוף: ישיבת נתיב מאיר בדרך להר חומה,  באתר כיפה, 12 בינואר 2014
↑   איתי שטרן, "נתניהו הוא סמל, פגיעה בו היא פגיעה בסנטימנט דתי ולאומי", באתר הארץ, 27 בספטמבר 2020.
↑  ישראל אהרון, מכה ל'מעריב': אבישי בן חיים עוזב, כיכר השבת, 18 בינואר 2010
↑  אבישי בן חיים, הרב אלון מדבר לראשונה, חדשות 10, 7 בנובמבר 2010
↑  אבישי בן חיים, עמי פופר על רצח הפלסטינים: "אף אחד לא יודע כמה אני מצטער", חדשות 10, 17 בנובמבר 2010
↑  הריאיון המלא של הרב עובדיה יוסף עם אבישי בן חיים, ערוץ 10, באתר יוטיוב
↑  קובי עוזיאלי, צפו: העיתונאי הבכיר הותקף; הנשיא והשרים גינו, בחדרי חרדים, 15 ביולי 2020
↑  אחד המשתתפים במפגן התמיכה בחטופים דחף את אבישי בן חיים | ישראל היום, באתר www.israelhayom.co.il, ‏2023-10-22
↑  הסדרה "גנבו לנו את המדינה", באתר חדשות 13
↑  אבישי בן-חיים, ישראל הראשונה וישראל השנייה, פוסט בפייסבוק, ‏24 בנובמבר 2019
1 2  אבישי בן חיים, ההצעה של יהדות מרוקו - לחיים בדו קיום, באתר חדשות 13, 22 ביולי 2020
↑   איתי שטרן, אבישי בן חיים: "נתניהו הוא סמל, פגיעה בו היא פגיעה בסנטימנט דתי ולאומי", באתר הארץ, 26 בספטמבר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308951205171  BnF: cb17846199z (data)  GND: 1176540904  ISNI: 0000 0000 4505 9090  LCCN: no2004083775  VIAF: 299309027   WorldCat (עם VIAF): 299309027