stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איגור מטוביץ'
קריירה פוליטית

בשנת 2010 הקים מטוביץ' את התנועה האזרחית "אנשים רגילים" (Obyčajní ľudia), שהייתה בדרך כלל תנועת מרכז-ימין והדגישה קמפיין למלחמה בשחיתות השלטונית. מטוביץ' פרסם את התנועה האזרחית באמצעות עלונים בחינם שהפיצה חברת הפרסום של משפחתו. יחד עם שלושה חברי פרלמנט אחרים בתנועת האנשים הרגילים (OĽaNO), הוא זכה לראשונה בבחירות בבחירות 2010 ברשימת סיעת החופש והסולידריות (SaS). הוא ישב באספת הבחירה עד פברואר 2011, כשהוא נתמך על ידי תנועת האופוזיציה Smer בשל הגבלות על אזרחות כפולה. התנגדותו לעמדת הממשלה הביאה לכך ש-SaS הודחה מהקואליציה. בשנת 2011 ממשלתה של איווטה רדיצ'ובה התפרקה, מה שהביא לבחירות חדשות בשנת 2012. בראשות מטוביץ', "אנשים רגילים" הפכה למפלגה פוליטית עצמאית. OĽaNO זכתה ב-8.55% וב-16 מושבים. התנועה נשארה באופוזיציה מכיוון שלא הייתה מוכן לעבוד עם מפלכת Smer-SD.
כמנהיג OĽaNO, מטוביץ' משך תשומת לב על ידי קמפיין למלחמה שחיתות. כדי להתנגד לחסינות הפרלמנטרית, הוא החנה את מכוניתו על מדרכה והראה את המעבר הפרלמנטרי שלו למשטרה שניסתה לגרור את רכבו; כדי להתנגד לשחיתות, הוא ערך בדיקת פוליגרף לפיה מעולם לא קיבל שוחד. עם זאת, רוברט פיצו האשים את מטוביץ' בחוסר כנות באשר להוצאת מכירה פיקטיבית של עסק ההוצאה לאור שלו בסכום של 122 מיליון קורונה סלובקית לעובד פאבל וונדאק, שכביכול קיבל את הכסף מחשבון פנימי. מטוביץ' הכחיש את הטענות הללו.
ראש ממשלת סלובקיה

מפלגתו של מטוביץ', OĽaNO קיבלה את מירב הקולות בבחירות לפרלמנט 2020 בסלובקיה שנערכו ב-29 בפברואר 2020 וזכתה ב-53 מושבים באספה הלאומית המונה 150 חברים עם 25.02% מהקולות. השחיתות הייתה נושא מרכזי בבחירות, שסייעו למטוביץ', שכבר מזמן מיצב עצמו כפעיל נגד השחיתות.
ב-13 במרץ הודיע מטוביץ' כי הגיע להסכמה לקואליציה שלטונית עם שאר המפלגות המרכזיות והימניות כמו "אנו משפחה", "חירות וסולידריות" ו"למען העם", אם כי הם לא הסכימו על תוכנית ממשלה משותפת. הוא לא חשף את המינויים שלו לקבינט החדש. מטוביץ' הגיש את הרכב הקבינט שלו לנשיאה זוזאנה צ'פוטובה ב-16 במרץ; היא קיבלה את כל המינויים. הרכב הקבינט החדש נחשף ב-18 במרץ והושבעה ב-21 במרץ.
הערות שוליים

↑  Reuters (21 במרץ 2020). "Slovakia president appoints centre-right coalition government". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-24 במרץ 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Kirschbaum, Stanislav J. (2013). Historical Dictionary of Slovakia (באנגלית). Scarecrow Press. p. 213. ISBN 978-0-8108-8030-6.
1 2 3  "Igor Matovič". Webnoviny.sk. נבדק ב-20 במרץ 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Slovakia election: seismic shift as public anger ousts dominant Smer-SD party". The Guardian. Agence France-Presse. 1 במרץ 2020. נבדק ב-20 במרץ 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Michaela Terenzani-Stanková (10 בפברואר 2011). "Coalition loses another MP". The Slovak Spectator. נבדק ב-20 במרץ 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Cameron, Rob (4 במרץ 2020). "Europe's Mr Ordinary prepares for power". BBC News. נבדק ב-14 במרץ 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Slovakia: the end of Smer's rule, the triumph of Igor Matovič". OSW Centre for Eastern Studies (באנגלית). 2 במרץ 2020. נבדק ב-20 במרץ 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Slovak election winner secures four-party coalition with cabinet deal". Reuters (באנגלית). 13 במרץ 2020. נבדק ב-14 במרץ 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Matovič predstaví ministrov zrejme až v stredu". Denník SME (בסלובקית). TASR. 17 במרץ 2020. נבדק ב-20 במרץ 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Nie Grendel, ministrom vnútra bude Mikulec. Matovič predstavil svoju vládu". HNonline (בסלובקית). TASR. 18 במרץ 2020. נבדק ב-20 במרץ 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Brokaw, Sommer. "Igor Matovic sworn in as Slovakia's prime minister". UPI. נבדק ב-21 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811338976105606  GND: 1205644628  LCCN: no2021138650  NKC: mzk20211125365  VIAF: 8301156565707023500002   WorldCat (עם VIAF): 8301156565707023500002
אחיינו של ויטגנשטיין

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  תומאס ברנהרד
 שפת המקור:  גרמנית
 סוגה:  נובלה
 מקום התרחשות:  וינה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1982
 מספר עמודים:  141
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  עם עובד
 תאריך:  1996
 תרגום:  נילי מירסקי
 סדרה
 ספר קודם:  לחטוב עצים 
 הספר הבא:  The Loser, Old Masters 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001741822
 
אחיינו של ויטגנשטיין (בגרמנית: Wittgensteins Neffe) היא נובלה אוטוביוגרפית מאת הסופר האוסטרי תומאס ברנהרד, שיצאה לאור בשנת 1982. הנובלה היא מונולוג של המספר, ברנהרד, על זכרונותיו מפאול ויטגנשטיין, בן למשפחת ויטגנשטיין.
תמצית העלילה

הנובלה היא מונולוג רצוף, ללא חלוקה לפסקאות, של המספר, ברנהרד, על זכרונותיו מפאול ויטגנשטיין, המוצג כאחיינו של  הפילוסוף הנודע לודוויג ויטגנשטיין (אך למעשה אינו אחיינו של לודוויג ויטגנשטיין, אלא נכד דודו). תחילתה בשנת 1967, שבה היו שניהם מאושפזים בשתי מחלקות נפרדות של אותו בית חולים - המספר בביתן הרמן לחולי ריאה, וויטגנשטיין בביתן לודוויג לחולי נפש. בין שני הביתנים חצצה גדר, שנועדה למנוע מעבר ביניהם, אם כי מעבר כזה התאפשר מחמת פרצות בגדר. אירינה, חברה משותפת של שניהם שלמעשה הובילה לתחילת ידידותם, מבקרת אצל שניהם, וכך כל אחד מהם יודע שהאחר מאושפז לא רחוק ממנו. המספר משתוקק לבקר אצל ויטגנשטיין, אך בריאותו הרופפת אינו מאפשרת לו זאת, ובסופו של דבר הם מצליחים להיפגש בבית החולים רק פעם אחת.
פאול ויטגנשטיין גילה עניין רב במוזיקה קלאסית ובמרוצי מכוניות, ואת הכסף הרב שקיבל ממשפחתו בזבז עד שנותר חסר כל. המשך הנובלה עוסק בקשרים שבין המספר לוויטגנשטיין במשך שים-עשרה השנים הבאות, עד לפטירתו של ויטגנשטיין.
במונולוג משולבות דעותיו של ברנהרד על הפסיכיאטריה ("הפסיכיאטר הוא הנבער שבכל הרופאים"), על פרסים ספרותיים ("אין לך דבר בלתי נסבל כטקסי הענקת פרסים; הטקסים האלה אין בהם כדי לרומם, כמו שהייתי סבור לפני שזכיתי בפרס הראשון שלי - אדרבא, הם משפילים אותך, ועוד בדרך הכי מבישה"), על האומללות ("אני נמנה עם האנשים שאינם סובלים בעצם שום מקום על פני האדמה והם מאושרים רק בין המקומות, בין המקום שעזבו למקום שהם נוסעים אליו") ועוד.
מבקרת הספרות בתיה גור תיארה את הנובלה:
שם הספר

שם הספר, "אחיינו של ויטגנשטיין", הוא בהשראת ספרו של דני דידרו, "אחיינו של רמו" (Le Neveu de Rameau).
לקריאה נוספת

בתיה גור, מבלי דלג על דף, כתר ספרים, 2008, הפרק "שיר האהבה שבשנאה", עמ' 104–109. (הפרק ב"גוגל ספרים")
הערות שוליים

↑  אין לבלבל עם הפסנתרן פאול ויטגנשטיין, אחיו של לודוויג ויטגנשטיין
↑  אחיינו של ויטגנשטיין, בתרגום נילי מירסקי, הוצאת עם עובד, 1996, עמ' 11–12
↑  אחיינו של ויטגנשטיין, עמ' 93
↑  אחיינו של ויטגנשטיין, עמ' 123
↑  בתיה גור, שיר האהבה שבשנאה, ב"גוגל ספרים"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811461436105606  GND: 4509408-1  LCCN: n88069322  NLA: 35361312  NSK: 000399943  VIAF: 215954227   WorldCat (עם VIAF): 215954227
אורות לתעסוקה

תוכנית אורות לתעסוקה היא תוכנית לטיפול במובטלים שהופעלה בישראל בין 1 באוגוסט 2007 ל-1 במאי 2010. התוכנית היוותה המשך של תוכנית מהל"ב, ויחדיו הן זכו לכינוי 'תוכנית וויסקונסין', על שם מדינת ויסקונסין, ממנה יובא מתווה התוכנית.
בתוכנית נערכו מספר שינויים ביחס לתוכנית מהל"ב, שהקלו על לקוחות מרכזי התעסוקה. היא המשיכה לפעול עד לפקיעת הוראת-החוק הזמנית, מכוחה פעלה התוכנית, ב-29 באפריל 2010 . הוראת החוק פקעה עקב התנגדותם של חברי ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת להארכת התוכנית במתכונתה הקיימת.
במכרז של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה להפעלת הוועדות המקצועיות בפרויקט, בהיקף של 6 מיליון שקל בשנה וכלל העסקת מומחים ורופאים בוועדות, זכתה חברת פמי פרימיום.
הערות שוליים

↑  עידו סולומון, אושרה תוכנית "אורות לתעסוקה"; בני ה-45 ומעלה יוכלו להשתלב בתוכנית מרצונם ועל בסיס וולונטרי, באתר TheMarker‏, 23 ביולי 2007
↑  עידו סולומון, החל מהיום: מובטלים בני 45 ומעלה יתייצבו במרכזי תוכנית אורות לתעסוקה רק שעה בשבוע, באתר TheMarker‏, 5 ביולי 2007
↑  ניצן תנעמי, ויסקונסין זה כאן, באתר "העוקץ", 25 באוקטובר 2010
↑  צבי זרחיה, עידו סולומון, ליאור דטל, אורה קורן, טוב או רע למובטלים? מכבים את "אורות לתעסוקה", באתר TheMarker‏, 30 באפריל 2010
↑  עידו סולומון, פמי פרימיום זכתה במכרז התמ"ת להפעלת הוועדות המקצועיות בפרויקט אורות לתעסוקה, באתר TheMarker‏, 23 בינואר 2008
איוואן קולב

| --- | --- |

 לידה:  15 בספטמבר 1863 באנובקה, בסרביה ממלכת רומניה רומניה
 פטירה:  29 ביולי 1917 (בגיל 53) וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית האימפריה האוסטרו-הונגרית
 מדינה:  בסרביה של רומניה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 השכלה:  האוניברסיטה הצבאית הלאומית ע"ש וסיל לבסקי 
 השתייכות:  בולגריה צבא ממלכת בולגריה
 תקופת הפעילות:  1885 – 29 ביולי 1917 (כ־32 שנים)
 דרגה:  גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד אוגדת הפרשים הראשונה, במלחמת העולם הראשונה, בגזרת דוברוג'ה.
 פעולות ומבצעים
 מתנדב כאזרח לוחם במלחמת בולגריה–סרביה (1885)   מפקד מוצב יאמבול וראש המטה של הארמייה השלישית במלחמת הבלקן הראשונה  ראש המטה של הארמייה החמישית במלחמת הבלקן השנייה   אחד ממפקדי קרב דובריץ', במסגרת פיקודו על אוגדת הפרשים הראשונה של הצבא הבולגרי.
 עיטורים
 עיטורי הגבורה של ממלכת בולגריה (כסף)  אות הנסיך בטנברג על גילוי אומץ בשדה הקרב  אות הנסיך בטנברג על הצטיינות בשדה הקרב   אות מריט של צבא ממלכת בולגריה   אות צלב הברזל-דרגה שנייה   אות סטניסלב הקדוש דרגה שנייה של הצבא הרוסי   אות הכתר האיטלקי דרגה רביעית   אות הכתר הרומני דרגה שלישית   אות הנשר הלבן הסרבי דרגה שלישית   אות סהר הברזל העות'מאני   מדליה אוסטרית לרגל 60 שנות שלטונו של פרנץ יוזף
 הנצחה
 הכפר גנרל קולבה במחוז וארנה   והכפר גנרל קולב במחוז דובריץ'
 
איוואן קולב (בבולגרית: Иван Колев;‏ 15 בספטמבר 1863, באנובקה, ממלכת רומניה – 29 ביולי 1917, וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית) היה גנרל ומפקד אוגדת הפרשים הראשונה של צבא בולגריה במהלך מלחמת העולם הראשונה, אשר לחמה בגזרת דוברוג'ה, במסגרתה היה אחד ממפקדי קרב דובריץ'. קולב נחשב למייסדו של חיל הפרשים הבולגרי.
תחילת הקריירה

קולב החל את הקריירה כמורה בכפרו, אך הוא פוטר. לאחר מכן כיהן כפקיד ממשל ברשות המקומית. בשנת 1884 היגר לסופיה ועבד כעוזר למזכיר בית המשפט המחוזי. ב-2 בנובמבר 1885 הצטרף קולב כאזרח מתנדב למערך הלוחם במלחמת בולגריה–סרביה (1885) ולאחריה נרשם ללימודים בבית הספר הצבאי בסופיה. הוא סיים בהצלחה והוצב לתפקידי קצונה זוטרים באסקדרון פרשים. בשנת 1890 התקבל לאקדמיה הצבאית היוקרתית בטורינו איטליה, אותה סיים ארבע שנים מאוחר יותר בהצטיינות יתרה. בשנת 1908 הועלה לדרגת קולונל ושלוש שנים מאוחר יותר נשלח לשנת שירות והשתלמות בצבא האוסטרו-הונגרי. בשנת 1908 מונה למפקד גדוד פרשים. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה היה מפקד מצודת ימבול וראש המטה של הארמייה השלישית ובמלחמת הבלקן השנייה כיהן כראש המטה של הארמייה החמישית.
מלחמת העולם הראשונה

במהלך מלחמת העולם הראשונה קיבל קולב פיקוד על אוגדת הפרשים הראשונה של הצבא הבולגרי ונטל חלק בקרבות בגזרת דרום דוברוג'ה, כששיא תהילתו באה לו כשהיה אחד ממפקדי קרב דובריץ'. ב-30 בספטמבר 1916 העניק לו מפקד החזית אוגוסט פון מקנזן את צלב הברזל דרגה שנייה והוא הועלה לדרגת גנרל. לרוע מזלו חלה קולב, כנראה בטיפוס הבטן, והוחש לטיפול בסנטוריום בווינה, שם הלך לעולמו ב-29 ביולי 1917. מאוחר יותר הוחזרו שרידיו לבולגריה והוא נקבר בסופיה.
ראו גם

בולגריה במלחמת העולם הראשונה
אטהאולף

אָטהָאוּלְף (Athaulf או Ataulf) היה מלך ויזיגותי בין השנים 410 ו-415, יורשו של אלאריק וממשיך שושלת בלתה.
הערות שוליים

↑  יורדנס, מקורם ומעשיהם של הגותים
↑  DE REDITU SUO, שורה 39 ואילך
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 118848291  ISNI: 0000 0000 1068 4494  LCCN: n84107056  SUDOC: 028022548  VcBA: 495/139543  VIAF: 21082917   WorldCat (עם VIAF): 21082917
איגור נוורלי

| --- | --- |

 לידה:  11 במרץ 1903 (יוליאני) Zwierzyniec, Podlaskie Voivodeship, רפובליקת פולין 
 פטירה:  19 באוקטובר 1987 (בגיל 84) ורשה, רפובליקת פולין 
 מקום קבורה:  בית הקברות הצבאי פובונזקי 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, ברית המועצות, פולין 
 מקצוע:  סופר, מבקר ספרות, עורך, מחבר, פובליציסט, תסריטאי, פרוזאיסט, עיתונאי, מחנך 
 מידע חסיד אומות העולם
 שנות הפעילות:  1932–הווה (כ־92 שנים) 
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (26 באוקטובר 1982)  צלב הכסף של ההצטיינות  מפקד במסדר פולוניה רסטיטוטה  מפקד עם כוכב של מסדר פולוניה רסטיטוטה  מדליית יום העצמאות ה-10 של פולין העממית  מסדר נס העבודה  מסדר נס העבודה, דרגה ראשונה  אביר במסדר פולוניה רסטיטוטה 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  איגור נוורלי
 
איגור (יז'י) אברמוב-נוורלי (בפולנית: Igor Abramow-Newerly;‏ 24 במרץ 1903, ביאלובייז'ה – 19 באוקטובר 1987, ורשה) היה סופר ופדגוג פולני, מזכירו האישי של יאנוש קורצ'אק וחסיד אומות העולם.
קורות חייו

איגור נוורלי נולד בפולין למשפחה צ'כית-רוסית. בילדותו איבד רגל אחת והפך לנכה.
בין השנים 1915–1932 היה נוורלי ברוסיה, שם חזה במהפכת אוקטובר והפך לאוהד הקומוניזם. והפך לקומוניסט משוכנע. בין 1918 ל-1921 היה פעיל באגודת הנוער הקומוניסטית הכלל-סובייטית של לנין. הוא למד משפטים באוניברסיטת קייב, אולם עקב השתתפותו באגודה הקומוניסטית נעצר ונשלח לאודסה.
בשנת 1924 נידון לגלות וכדי להימלט מגזר הדין היגר באופן לא חוקי למולדתו, ושב אל הרפובליקה הפולנית השנייה. בפולין למד נוורלי חינוך בוורשה ופעל שם בתחום הפדגוגיה. הוא החל לעבוד יחד עם המחנך הנודע יאנוש קורצ'אק, ובשנת 1926 הפך למזכירו האישי.
ב-1931 נשא נוורלי לאישה את ברברה גרשקה (Barbara Abramow-Newerly), מורה, פעילה חברתית, זמרת, שחקנית ומנהלת תיאטרון פולנית, ובשנת 1933 נולד להם בנם ירוסלב.
בשנת 1932 העביר אליו קורצ'אק את תפקיד העורך של עיתון הילדים "מאלי פשגלונד" (Mały Przegląd), עיתון ששימש כמוסף הילדים לעיתון היהודי בשפה הפולנית של קורצ'אק, "נאש פשגלונד" (אנ'), ונכתב כולו על ידי ילדים (ביניהם הילד יוזף הן). קודם לכן היה קורצ'אק עצמו עורך העיתון, אותו הקים ב-1926. נוורלי ערך את העיתון עד לגיליון האחרון שלו, שיצא לאור ביום שישי, 1 בספטמבר 1939. אשתו ברברה הפכה למזכירת המערכת של ה"מאלי פשגלונד", לצד שיתוף הפעולה הפדגוגי שלה עם בעלה.
במקביל כתב נוורלי מספר ספרים ברוח ערכי ההשכלה, והתנגד לגזענות ולאנטישמיות.
קורות חייו > פעולותיו להצלת יהודים בפולין הכבושה

לאחר כיבוש פולין על ידי גרמניה הצטרף נוורלי לתנועת ההתנגדות הפולנית. נוורלי סירב לנתק את קשריו עם קורצ'אק, סייע לבית היתומים המפורסם שלו שברחוב קרוכמלאנה 92 בוורשה, ולמרות היותו נכה התגנב מדי פעם לגטו ורשה כדי להביא לקורצ'אק מסמכים מזויפים וכסף. הוא אף הציל את יומנו של קורצ'אק מהשמדה.
נוורלי סייע בחיפוש מקומות מסתור ליהודים שנמלטו מגטו ורשה. ביתו היווה מקום מסתור זמני ליהודים רבים, ביניהם עמיתיו מעיתונו של קורצ'אק "נאש פשגלונד", עד שנמצא להם מקום מסתור קבוע.
בשנת 1943 נעצר נוורלי על ידי הגסטפו, בין היתר עקב הסיוע שהושיט ליהודים, נכלא בכלא פאוויאק שבוורשה ומשם נשלח למחנה הריכוז וההשמדה מיידאנק. לאחר חיסול מחנה מיידאנק נשלח למחנות ריכוז אחרים, בהם אושוויץ, מחנה אורניינבורג וברגן-בלזן, שם שוחרר בתום המלחמה.
קורות חייו > לאחר המלחמה

לאחר שחרורו ב-1945 המשיך נוורלי בקריירה החינוכית שלו, לצד כתיבת ספרים וסרטים. הוא המשיך להיות פעיל באגודות קומוניסטיות והצטרף לאיגוד הסופרים הפולני.
נוורלי היה מעורכיו של יומנו האישי של יאנוש קורצ'אק, אותו הציל נוורלי. יחד עם אשתו ברברה ועוד ייסד בשנת 1946 את ועד ההנצחה ליאנוש קורצ'אק. בשנת 1966 פרסם נוורלי ספר בשם "קשרי חיים" (Żywe wiązanie), בו תיאר את קשריו עם קורצ'אק ועם בית היתומים שלו בוורשה. בסך הכל פרסם תשעה ספרים, בהם ספרי שואה ורומנים שבהם שילב את ערכי ההשכלה עם ערכים פדגוגיים. בייחוד בולטת בספריו אמונתו ביכולתו של האדם להפוך לטוב יותר. רוב כתיבתו לאחר המלחמה הייתה ברוח הריאליזם הסוציאליסטי.
בנו הוא הסופר והמלחין הפולני ירוסלב אברמוב-נוורלי (גר').
מספריו שתורגמו לעברית

הנער מערבות הקוזקים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1963 (תשכ"ד), בתרגומו של יוסף רב ומלווה באיוריו של משה קופפרמן.
שיחה בגן בחמישה באוגוסט; על נער מתצלום ישן מאוד, הוצאת יד ושם, 1989 (תש"ן). בספר שני סיפורים, שהאחד מהם עוסק בתורתו החינוכית של יאנוש קורצ'אק והשני מגולל את קורות חייו. תורגם על ידי יוסף רב.
ליידיש תורגם ספרו דער וועג פון חבר בידע, מאת איגאר נעווערלי, הוצאת יידיש בוך, ורשה 1954, בתרגומו של לייב אוליצקי.
הנצחה

בשנת 1982 הכיר יד ושם בנוורלי כחסיד אומות העולם על פועלו למען הצלת יהודים.
העץ לזכר חסיד אומות העולם איגור נוורלי ביד ושם
קברו של איגור נוורלי בוורשה, יום לפני יום כל הקדושים 2021
אדמונית עשבונית

| אדמונית עשבונית |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: בקעצוראים
משפחה:: אדמוניתיים
סוג:: אדמונית
מין:: אדמונית עשבונית
שם מדעי
 Paeonia lactiflora ‏פאלאס, 1776
אדמונית עשבונית (שם מדעי: Paeonia lactiflora), הקרויה לעיתים אדמונית סינית, היא צמח רב-שנתי בעל פרחים הגדל בר במזרח הרחוק, באזורים גבוהים וקרים בטיבט, סין, יפן וסיביר. כמו מרבית מיני האדמונית היא בעלת פריחה גדולה בצבעים בהירים וחזקים, ואחת ממיני האדמונית הפופולריים ביותר בגידול תעשייתי למטרות נוי ומסחר בפרחים.
מאפיינים

הצמח לרוב מתנשא לגובה של 60 עד 100 ס"מ, ובעל עלים מורכבים באורך של 20-40 ס"מ. ניצני הפרחים קטנים ועגולים, ונפתחים כל אחד לפרח עגול בעל היקף של 8-16 ס"מ, ולו בין 5 ל-10 עלי כותרת. צבעי הבר של האדמונית העשבונית הם ארגמן, ורוד ולבן, וצבע האבקנים צהוב.
קבוצות זנים

אדמונית עשבונית תורבתה במרוצת השנים למספר רב של זנים. אלו מתחלקים לשלוש קבוצות:
פרחים בודדים: עלי הכותרת סדורים בשורה בודדת, בדומה לכלנית, אבקנים בולטים באמצע.
פרחים יפניים: עלי הכותרת סדורים בשורה בודדת או כפולה, והאבקנים מנוונים.
פרחים כפולים: עלי הכותרת סדורים בשתי שורות, זו מעל זו, והאבקנים כולם נהפכו לעלעלי כותרת נוספים.
גידול בארץ

אדמונית עשבונית היא גידול מסחרי בישראל, עם תפוקה של כמיליון יחידות בשנת 2006. מרבית הפרחים מיוצאים לשווקים האירופאים, ומתחרים עם המגדלים ההולנדיים והגרמנים. ענף גידול האדמוניות החל בארץ בשנות התשעים, תוך ניצול של אזורים הרריים וגבוהים על מנת לדרבן פריחה מהירה. בהמשך, פותח הענף לגידול בחממות. למידע נוסף על גידול מסחר באדמונית עשבונית, ראו בערך הסוג.
זנים מתורבתים

מנויים מטה חלק מהזנים המתורבתים הפופולריים ביותר בגידול תעשייתי ובתצוגות מקצועיות. קיימים פרט להם עשרות זנים מבוססים שונים, ועוד זנים צצים מדי שנה.
שרה ברנהרט (Sarah Bernhardt): פרח ורוד כפול, גדול ביותר.
שירלי טמפל (Shirley Temple): פרח לבן או ורוד, כפול, גדול.
קרל רוזנפלד (Karl Rosenfield): פרח אדום כפול, גדול.
קנזס (Kansas): פרח אדום יפני, בינוני.
לבן מקומט (Krinkled White): פרח לבן בודד, בינוני.
כנפיים צחורות (White Wings): פרח לבן בודד, גדול.
הנימפה (The Nymphe): פרח ורוד בהיר בודד, בינוני.
דוכסית נמור (Duchesse de Nemours): פרח לבן כפול, גדול.
הזן המתורבת כנפיים צחורות
אטהר א-טאהר

אטהר א-טאהר באביקיר מוחמד (בערבית: اطهر الطاهر, בתעתיק: אטהר אלטאהר; נולד ב-24 באוקטובר 1996 בח'רטום שבסודאן) הוא כדורגלן סודאני המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת סמוחה מליגת העל המצרית ובנבחרת סודאן.
קריירת מועדונים

בין השנים 2014–2020 שיחק א-טאהר באל-הילאל אומדורמאן מליגת העל הסודאנית. בשנת 2020 החל לשחק בסמוחה מליגת העל המצרית. בעונתו הראשונה במועדון ערך 25 הופעות ליגה והבקיע שני שערים.
קריירה בינלאומית

ב-17 באוקטובר 2015 ערך א-טאהר את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סודאן, בהפסד 2-0 לנבחרת אוגנדה. ב-23 בנובמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בהפסד 2-1 לנבחרת מלאווי.
תארים

אליפות סודאן (3): 2016, 2017, 2018
איוואן קורדובה

איוואן רמירו קורדובה ספולבדה (בספרדית: Ivan Ramiro Cordoba Sepulveda; נולד ב-11 באוגוסט 1976) הוא כדורגלן עבר קולומביאני ששיחק בעמדות הבלם והמגן. לזכותו של קורדובה 73 הופעות במדי קולומביה.
קריירת מועדונים

ב-1994 החל קורדובה את הקריירה שלו בדפורטיבו ריונגרו מהליגה השנייה בקולומביה. שנתיים לאחר מכן עבר לשחק באתלטיקו נסיונל. כבר בעונתו הראשונה הפגין קורדובה יכולת גבוהה, ובמקביל למד לתואר ראשון בהנדסה באוניברסיטת אנטיוקיה. ב-10 במאי 1997 הוא זומן למשחק ידידות של נבחרתו בניו יורק, וחודש אחד לאחר מכן נכלל בסגל הנבחרת לקראת טורניר קופה אמריקה 1997, בו פתח במשחק מול נבחרת קוסטה ריקה.
הוא עבר לשחק בסן לורנסו ב-1998. קורדובה לא שיחק היטב בעקבות מחויבויותיו לנבחרת, אך הצליח להתגבר על המכשולים המקצועיים והתבלט באימונים ובמשחקים בזכות מהירותו הגבוהה. בשלהי 1999 הודיע מאמן אינטר, מרצ'לו ליפי, כי הוא מעוניין שקורדובה יעבור למועדונו בפגרת החורף של ינואר 2000. גם ריאל מדריד הביעה בו התעניינות, אך הוא בחר להצטרף לאינטר תמורת סכום של 16 מיליון אירו. קורדובה שיחק היטב כבר בתחילת דרכו, ואף התמנה לממלא מקומו של חאבייר זאנטי בתפקיד קפטן הקבוצה. קורדובה זכה עם אינטר ב-5 אליפויות רצופות של הסרייה א' (2005/2006, 2006/2007, 2007/2008, 2008/2009, 2009/2010), 3 פעמים בקופה איטליה (2005, 2006, 2010) ו3 פעמים בסופרקאפ האיטלקי (2005, 2006, 2010).
בעונת 2009/10 השלים קורדובה זכייה בטרבל היסטורי עם אינטר, כששותף בעיקר כמחליף באותה עונה.
במאי 2012 הודיע קורדובה על פרישה ממשחק פעיל.
נבחרת קולומביה

קורדובה החל את דרכו בנבחרת קולומביה בקופה אמריקה 1997. כמו כן, נכלל קורדובה בסגל נבחרתו לטורניר מונדיאל 1998, אולם לא שותף בפועל בשום משחק, ונבחרתו הודחה בסיום שלב הבתים. הוא מונה לקפטן הנבחרת לאחר פרישתו של קרלוס ולדרמה ב-1998.
הוא הנהיג את נבחרתו בקופה אמריקה 1999, והבקיע את השער הראשון בניצחון 3 - 0 על נבחרת ארגנטינה בשלב הבתים. קולומביה העפילה לשמינית הגמר, שם הודחה על ידי נבחרת צ'ילה.
קורדובה נחל אכזבה במדי הנבחרת לאחר שלא הצליח להוביל אותה להצלחות בגביע הזהב בשנת 2000, ולהעפלה למונדיאל 2002 ומונדיאל 2006.
הישגו הטוב ביותר בנבחרת היה הזכייה בקופה אמריקה 2001, שנערך בקולומביה. בדקה ה-65 במשחק הגמר נבעט הכדור לכיוון השער של ארגנטינה, וקורדובה הצליח לזנק ולהבקיע בנגיחה את השער היחיד במשחק.
הוא השתתף בגביע הקונפדרציות 2003, שנערך בצרפת, והוביל את קולומביה למקום הרביעי. במשחק חצי הגמר מול נבחרת קמרון התמוטט לידו הקמרוני מארק ויויאן פו. קורדובה ניסה לבצע בו החייאה, אך פו מת לבסוף בבית החולים.
קורדובה הוביל את נבחרתו גם בקופה אמריקה 2007 שנערך בוונצואלה. קולומביה הפסידה לארגנטינה, והודחה בתום שלב הבתים. ביחד עם מאריו ז'פס הוא מתח ביקורת על מאמן הנבחרת והודיע כי אין בכוונתו לשחק בה עד שהוא יתפטר מתפקידו.
אוגופוגו

אוגופוגו או נאהטייקה (מילולית: שד האגם) הוא השם שניתן למפלצת שדווח כי חיה באגם אוקנגן שבקולומביה הבריטית, קנדה.
פסל של היצור בפארק קנדי
תצפיות

אנשים התומכים בקיום האוגופוגו טוענים כי התצפית המתועדת הראשונה הייתה בסביבות 1872 ולפי התרחשויות באזור המיושב על ידי מתיישבים אירופיים. 
ייתכן והאזכור המוקדם ביותר של האוגופוגו היה בשנת 1860.
בשנת 1926 נטען כי אירעו התרחשויות בחוף אוקנגן מיסיון.
באירוע זה ככל הנראה היו כשלושים איש או יותר שטענו כי ראו את המפלצת.
באותה השנה עורך העיתון היומי ונקובר סאן בובי קרטר, כתב: "יותר מדי אנשים ראו את 'המפלצת' מכדי להתעלם ברצינות מרובה מהעובדות הקיימות".
הסרט הראשון על היצור היה של ארט פולדן והוסרט בשנת 1968. הסרט מציג אובייקט כהה הנע לעבר החוף.
הסרט השני על היצור הוסרט שוב בשנת 1989 על ידי קן צ'פלין, מוכר מכוניות משומשות ואביו קליים צ'פלין שטענו כי ראו יצור דמוי נחש השוחה בנהר ומצליף בזנבו, כמה שבועות מאוחר יותר חזר קן צ'פלין עם אביו וביתו וצילמו שוב את היצור.
הבריטים קראו לזואולוג; דוקטור קארל שוקר, שסיווג את האוגופוגו לקטגוריית ה'מרבה גיבנת', והניח שזהו ייצור מסוג לוויתן נחשי מפותל ופרימיטיבי כגון הבסילוזאורוס ('מלך לטאה').
עם זאת, הראיות הפיזיות שמציגות את האוגופוגו היו מוגבלות ולא ברורות מצילומי הסטילס והוידאו. אחת ההנחות הייתה כי בעצם מדובר בחדקן האגם (lake sturgeon)‏. יש הנחות שונות שמדובר באי זיהוי של צונאמי שהוא מעין גל עומד (seiche) ומתחתיו תנועות אגמיות מפותלות.
הרבה נכתב על האוגופוגו בספרים, בכתבות, הוסרטו עליו סרטי קולנוע והוא הוזכר בסדרות.
ישנו אף בול עם ציור ששמו מתנוסס עליו.
אגדות רבות נוצרו סביב האוגופוגו.
ראו גם

יטי
המפלצת מלוך נס
ביג פוט
אדמות מדינה

ערך זה עוסק באדמות הנמצאות בבעלות המדינה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
אדמות מדינה הן האדמות שבשטחה של המדינה הנמצאות בבעלותה של המדינה (להבדיל מאדמות שבבעלות של יחידים או תאגידים). אדמות מדינה קיימות בכל המדינות המודרניות.
בישראל

בישראל מנהלות אדמות המדינה בידי רשות מקרקעי ישראל. בתחומי יהודה ושומרון מנוהלות אדמות המדינה על ידי המנהל האזרחי (ראו: מעמד הקרקעות ביהודה ושומרון).
מדינות נוספות > ארצות הברית

בארצות הברית מתקיימות אדמות ציבוריות בכל רמות השלטון: בערים, במחוזות, במדינות ובממשל הפדרלי. מרבית קרקעות אלה, שהן כשמינית משטח ארצות הברית, מנוהלות בידי לשכת ניהול הקרקעות של ארצות הברית (BLM), שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית (NPS), לשכת הטיוב של ארצות הברית (USBR), שירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית או שירות היערות של ארצות הברית. סוכנויות פדרליות נוספות המנהלות אדמות ציבוריות הן מנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי ומחלקת ההגנה של ארצות הברית.
מדינות נוספות > חבר העמים הבריטי

באחדות ממדינות חבר העמים הבריטי, בהן קנדה, אוסטרליה וניו זילנד, אדמות המדינה קרויות אדמות הכתר.
מדינות נוספות > פורטוגל

בפורטוגל אדמות הנמצאות בבעלות המדינה, חבלי פורטוגל האוטונומיים (האיים האזוריים ומדיירה) והרשויות המקומיות הן משני סוגים:
אדמות שהן בנחלת הכלל: אדמות אלה אינן ניתנות למכירה, וייעודן העיקרי הוא שימוש הציבור, אם כי ניתן להשכיר אותן, לתקופה מוגבלת, לשימוש פרטי.
אדמות בשימוש פרטי: אדמות אלה מנוהלות כרכוש פרטי וניתנות למכירה.
אוגוצ'י אוניאו

אוגוצ'יאלו צ'יאוקה "אוגוצ'י" אוניאו (באנגלית: Oguchialu Chijioke "Oguchi" Onyewu; נולד ב-13 במאי 1982) הוא כדורגלן עבר אמריקאי ממוצא ניגרי ששיחק בעמדת הבלם. לזכותו 69 הופעות במדי נבחרת ארצות הברית.
קריירה

אוניאו החל לשחק כדורגל לראשונה באקדמיות ובתי ספר שונים לכדורגל באמריקה וב-2004, זומן לראשונה לנבחרת ארצות הברית. באותה השנה עבר לסטנדרד לייז', שם השתלב בהרכב הראשון כבר בתחילת דרכו.
בקיץ 2009, הצטיין בגביע הקונפדרציות, ועזר להוביל את ארצות הברית לגמר, שם הפסידו לברזיל 3:2. אחרי הטורניר, חתם במילאן. לאחר שלא זכה לקבל דקות במילאן, הושאל אוניאו לטוונטה אנסחדה בינואר 2011 עד לסיום העונה.
ב-28 ביוני 2011 חתם בספורטינג ליסבון ל-3 שנים. עם הקבוצה הוא הגיע לחצי גמר הליגה האירופית.
ב-31 באוגוסט 2012 הושאל למאלגה עם אופציה לרכוש את כרטיס השחקן שלו בסיום העונה. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך ב-24 באוקטובר 2012 במשחק נגד מילאן במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות המשחק הסתיים בניצחון 0–1 למאלגה.