stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הסכם שיתוף פעולה מובנה וקבוע (PESCO)
הערות שוליים

↑  [https://www.eeas.europa.eu/eeas/permanent-structured-cooperation-pesco_en :A Security and Defence policy fit for the future
Permanent Structured Cooperation (PESCO)], European Union External Action, ‏18/9/2021 (באנגלית) (ארכיון)
1 2 3 4 5 6  Fiott, Daniel, Chapter 1: PeSco: Where From and What for?, Permanent structured cooperation: what's in a name?, כרך No 142 (November 2017), Paris: European Union Institute for Security Studies, 2017, Chaillot papers, עמ' 21-22, ISBN 978-92-9198-635-4. (באנגלית)
↑  European Union, Treaty on European Union (Consolidated Version), Treaty of Maastricht, Journal of the European Communities C 325/5, 7/2/1992, עמ' Article 31 (ex Article 23 TEU( (באנגלית)
↑  European Union, TREATY OF NICE, Official Journal of the European Communities (2001/C 80/01), 2001, עמ' Article 17 (באנגלית)
1 2 3 4  Eduardo Zamarripa, The Permanent Structured Cooperation in the European Union. Its Real Potential Value, Cham: Springer International Publishing, 2020, עמ' 87–95, ISBN 978-3-030-12292-8. (באנגלית)
1 2  Council of the EU: Press release, EU defence cooperation: Council welcomes Denmark into PESCO and launches the 5th wave of new PESCO projects, Council of the EU, ‏23/5/2023 (באנגלית) (ארכיון)
↑  Council of the European Union, COUNCIL DECISION (CFSP) 2017/2315 | establishing permanent structured cooperation (PESCO) and determining the list of participating Member States, Official Journal of the European Union, 2017 (באנגלית) (אורכב 20.04.2023 בארכיון Wayback Machine)
↑  Official Journal of the European Union, C 306, 17 December 2007 | Treaty of Lisbon, Eur-Lex, ‏17/12/2007 (ארכיון)
1 2  Luigi Lonardo, Chapter 5: Common Security and Defence Policy in Action, EU Common Foreign and Security Policy After Lisbon: Between Law and Geopolitics, Cham: Springer, 2023, עמ' 104-107, ISBN 978-3-031-19130-5. (באנגלית)
↑  שרה קאהן-ניסר, פרק 4: מיצוי (הופעת רעיון המיזוג הגמיש), האיחוד האירופי: היסטוריה, מוסדות ומדיניות, רעננה: האוניברסיטה הפתוחה, התשע״ז - 2016, עמ' 112-113, מסת"ב 978-965-06-1509-3. (בעברית)
↑  לפירוט על שיטת ההצבעה במועצת האיחוד האירופי ראה: מבנה הצבעות במועצת האיחוד האירופי (אנ')
↑  [https://www.eeas.europa.eu/sites/default/files/documents/2023/PESCO-Deepening-defence-cooperarion.pdf PERMANENT STRUCTURED COOPERATION - PESCO:
DEEPENING DEFENCE COOPERATION AMONG EU MEMBER STATES], The Diplomatic Service of the European Union, ‏May, 2023 (באנגלית) (ארכיון)
↑  PESCO | Member States Driven (באנגלית) (ארכיון)
1 2 3 4  Military Mobility (MM) | PESCO (באנגלית אמריקאית)
↑  Council Decision (CFSP) 2023/385 of 20 February 2023 on the participation of Canada in the PESCO project Network of Logistic Hubs in Europe and Support to Operations, EUR-Lex, ‏21/3/23 (באנגלית) (ארכיון)
↑  Peace, security and defence cooperation in Post-Brexit Europe: risks and opportunities, Cham: Springer, 2019, ISBN 978-3-030-12417-5
↑  Indirect Fire Support Capability (EuroArtillery) [CLOSED | PESCO] (באנגלית אמריקאית)
↑  EU Test and Evaluation Centres (EUTEC) [CLOSED | PESCO] (באנגלית אמריקאית)
↑  Co-basing [CLOSED | PESCO] (באנגלית אמריקאית)
ברלין (ניו המפשייר)

| --- | --- |

רחוב בברלין
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ניו המפשייר ניו המפשייר
 מחוז:  קואוס
 ראש העיר:  פאול גרניאר
 תאריך ייסוד:  1823
 על שם:  ברלין
 שטח:  161.1 קמ"ר
  ‑ שטח ואחוז מים:  2.21 קמ"ר 1.37%
 גובה:  310 מטרים
  ‑ הנקודה הגבוהה:  1,189
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  9,425 (1 באפריל 2020)
  ‑ צפיפות:  59.32 נפש לקמ"ר (2020)
 קואורדינטות:  44°28′07″N 71°11′02″W﻿ / ﻿44.468611111111°N 71.183888888889°W﻿ / 44.468611111111; -71.183888888889 
 אזור זמן:  UTC -5
 https://www.berlinnh.gov/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה ברלין(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה ברלין(למפת ניו המפשייר רגילה) קונקורד מנצ'סטר נשואה דרי לבנון קנדה ורמונט מסצ'וסטס מיין האוק. האטלנטי ברלין(למפת ניו המפשייר מוגדלת) קונקורד מנצ'סטר נשואה דרי לבנון קנדה ורמונט מסצ'וסטס מיין האוק. האטלנטי ברלין  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
ברלין (באנגלית: Berlin) היא עיר הנמצאת לצד נהר אנדרוסקוגין (אנ') במחוז קואוס, שהוא הצפוני ביותר בניו המפשייר, ארצות הברית. העיר היא העיר הצפונית ביותר בניו המפשייר, והיחידה במחוז קואוס. אוכלוסיית העיר מנתה 9,425 תושבים במפקד של 2020.
העיר כוללת בתוכה את הכפר קסקייד (אנ') הנמצא בחלקה הדרומי. ברלין עצמה נמצאת באזור גרייט נורת' וודס (אנ') שבניו המפשייר (או "המחוז הצפוני"), וממוקמת על הקצה של ההרים הלבנים (אנ'), כאשר קצוות העיר ממוקמות ביער הלאומי ההרים הלבנים (אנ').
ברלין היא העיר המרכזית במיקרופולין ברלין (אנ'), הכולל את כל מחוז קואוס ואת מחוז אסקס בורמונט. בגלל המרחק הקטן שלה, פחות ממאה קילומטר, מקוויבק, בברלין אוכלוסייה גדולה של צרפתים קנדים. באזור 65% מתושבי העיר מדברים גרסה אחרת של צרפתית ניו המפשייר (אנ'), שידועה מקומית כ"צרפתית ברלין".
הגיית שם העיר ברלין היא במלעיל, ולא במלרע כמו ברלין שבגרמניה.
היסטוריה

לפני בערך 11 אלף שנים, קבוצות קטנות של אינדיאנים חנו בערך באזור אותו אנחנו מכירים כיום כעיר ברלין. בשנים מאוחרות יותר, שבטים אבנקים מזרחיים באו למקום על מנת לחצוב ריוליט בהר ג'ספר (אנ').
תחת השלטון האנגלי על אמריקה, הוצעה ברלין למגורים לתושבים לראשונה ב-31 בדצמבר 1771 על ידי המושל הקולוניאלי ג'ון וונטוורת' (אנ'), בשם "מיינסבורו" (אנגלית: Maynesborough), על שם וויליאם מיינה (אנ'). בשנת 1802, סת' איימס וגדעון טירל נשלחו על ידי צאצאי מיינה לחקור ולסמן מגרשים למתיישבים, אך למרות זאת איש לא הגיע לגור שם.
מיינסבורו יושבה בשנים 1823–1824 על ידי וויליאם שסנס ונכדו, סיירוס ווילר, שניהם מגיליד (אנ') שבמיין. חקלאות הייתה התעשייה הראשונה ביישוב. עם 65 תושבים בשנת 1829, העיירה ניו אינגלנד התאגדה מחדש ב-1 ביולי כעיירה ברלין בעזרת אביו של סיירוס, תומאס ווילר.
הקהילה, ששכנה באזור מיוער מאוד, התפתחה מהר מאוד כמרכז לעצים ותעשיות עץ. המפלים שלאורך נהר האנדרוסקוגין (אנ') סיפקו כוח למנסרות. ב-1826 נבנה כביש לגורהם (אנ') הסמוכה על ידי תומאס, אמוס ודניאל גרין. ב-1851 חברת רכבות אס טי לורנס ואטלנטיק (אנ') נכנסה לברלין, ובכך קישרה אותה בעזרת רכבת לאזורים אחרים. לאחר רכישת זכויות מים, עצים ומסילות בראשית שנות ה-50 של המאה ה-19, הקימה חברת H. Winslow & Company מנסרה גדולה בראש "מפלי ברלין". ב-1885 העיירה כבר הייתה בית למספר מפעלי עיסת נייר ונייר. הצורך בעבודה במפעלים הביא לעיירה מהגרים רבים, ושאר האוכלוסייה הייתה מורכבת מצרפתים קנדים מקוויבק הסמוכה.
ב-1872 קבוצה של סקנדינבים הקימו במקום את מועדון הסקי הוותיק ביותר בארצות הברית, שממשיך להתקיים גם היום.
ב-1874 רכבות בוסטון ומיין (אנ') עברו דרך החלק המזרחי של העיירה, וקו רכבת זה הופעל עד שנות ה-80 של אותה מאה.
התעשייה המרכזית בברלין באמצע המאה ה-20 הייתה מפעלי עיסת נייר ונייר. כשנהיו פתוח עבודות במקום, האוכלוסייה ירדה והיום היא פחות מחצי מ-20,000 התושבים בסקר של 1930. כך, לדוגמה, ב-2001 חברת אמריקן טישו שפעלה בעיר הגישה בקשה לפשיטת רגל, שלפניה הפסיקה לשלם מיסים עירוניים. המתקנים שלה נרכשו בשנת 2002 על ידי פרייזר ניירות מקנדה, אבל במרץ 2006 הודיעה פרייזר גם היא על סגירת מפעל העיסה שבברלין. ב-6 במאי 2006, 250 עובדים פוטרו, חלקם עברו למפעל גימור הנייר של Cascade, אך רובם נותרו מובטלים.
גאוגרפיה ותחבורה

ברלין נמצאת בחלק הצפוני של ניו המפשייר, צפונית להרים הלבנים (אנ'), במחוז הצפוני ביותר של המדינה. כביש 16 של ניו המפשייר (אנ') עובר במרכז העיר, מוביל צפונה לארול (אנ') ואחר כך למיין, ודרומה דרך גורהם (אנ') ופינקהם נוצ' (אנ') לאזורים צפון קונווי (אנ') ואזור החוף (אנ') של ניו המפשייר. כביש 110 של ניו המפשייר (אנ') מוביל צפון–מערב דרום מערב מילאן (אנ') לגרובטון (אנ').
לפי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, שטח העיירה הוא 161.1 קילומטר רבוע, מתוכם 158.9 קמ"ר יבשתיים ו-2.2 קמ"ר מים, המהווים 1.37% מהעיר. הנקודה הגבוהה בעיר היא בהר וויקס (אנ'), הנמצאת ב-1,189 מטר מעל לפני הים, שממנה ניתן לראות את קו האופק של בוסטון ביום בהיר. למערב העיר נמצא הר פורסט (אנ'), בגובה 619 מטרים.
גאוגרפיה ותחבורה > נחלים

נהר אנדרוסקוגין (אנ')
הנהר המת (אנ')
נהר אמונוסוק העליון (אנ')
גאוגרפיה ותחבורה > עיריות סמוכות

מילאן (אנ') (צפון)
סקסס (אנ') (מזרח)
רנדולף (אנ') (דרום)
גורהם (אנ') (דרום)
קילקני (אנ') (מערב)
גאוגרפיה ותחבורה > מזג אוויר

כמו כל צפון ניו אינגלנד, חוץ מההרים הגבוהים ביותר, בברלין יש אקלים יבשתי חם-קיצי לח המתבטא בחורף קר ומושלג וקיץ חם.
| נתוני מזג אוויר עבור ברלין, ניו המפשייר> חודש | נתוני מזג אוויר עבור ברלין, ניו המפשייר> ינואר | נתוני מזג אוויר עבור ברלין, ניו המפשייר> פברואר | נתוני מזג אוויר עבור ברלין, ניו המפשייר> מארס | נתוני מזג אוויר עבור ברלין, ניו המפשייר> אפריל | נתוני מזג אוויר עבור ברלין, ניו המפשייר> מאי | נתוני מזג אוויר עבור ברלין, ניו המפשייר> יוני | נתוני מזג אוויר עבור ברלין, ניו המפשייר> יולי | נתוני מזג אוויר עבור ברלין, ניו המפשייר> אוגוסט | נתוני מזג אוויר עבור ברלין, ניו המפשייר> ספטמבר | נתוני מזג אוויר עבור ברלין, ניו המפשייר> אוקטובר | נתוני מזג אוויר עבור ברלין, ניו המפשייר> נובמבר | נתוני מזג אוויר עבור ברלין, ניו המפשייר> דצמבר | נתוני מזג אוויר עבור ברלין, ניו המפשייר> שנתי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הגבוה ביותר (°C) | 19 | 21 | 27 | 32 | 34 | 37 | 37 | 36 | 35 | 31 | 25 | 20 | 37 |
| ממוצע מקסימום (°C) | 10.6 | 10.4 | 14.9 | 24.8 | 29.2 | 31.4 | 31.6 | 30.6 | 28.9 | 24.1 | 18.6 | 11.7 | 32.7 |
| ממוצע גבוה (°C) | −2.8 | −1.3 | 3.6 | 11.1 | 18.6 | 23.2 | 25.7 | 24.9 | 20.8 | 13.7 | 6.7 | 0.2 | 12 |
| ממוצע יומי (°C) | −8.8 | −7.8 | −2.7 | 4.8 | 11.7 | 16.6 | 19.2 | 18.2 | 14.1 | 7.7 | 1.6 | −4.8 | 5.8 |
| ממוצע נמוך (°C) | −14.8 | −14.3 | −8.9 | −1.4 | 4.8 | 10.1 | 12.7 | 11.4 | 7.3 | 1.7 | −3.5 | −9.9 | −0.4 |
| ממוצע מינימום (°C) | −26.4 | −24.3 | −20.8 | −7.8 | −1.4 | 3.3 | 7.7 | 5.6 | 0.1 | −4.4 | −11.9 | −20.9 | −27.6 |
| שיא נמוך (°C) | −37 | −39 | −34 | −23 | −8 | −2 | 1 | −1 | −7 | −13 | −25 | −42 | −42 |
| סנטימטרים של משקעים ממוצעים (mm) | 69 | 62 | 76 | 87 | 90 | 107 | 104 | 95 | 85 | 125 | 86 | 95 | 1,085 |
| סנטימטרים ממוצעים של שלג (cm) | 46 | 53 | 41 | 11 | 0.51 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1.3 | 12 | 44 | 208 |
| ימי משקעים ממוצעים (≥ 0.0254cm) | 10.2 | 9.1 | 10.0 | 10.5 | 12.1 | 12.3 | 11.8 | 10.3 | 9.3 | 11.7 | 10.2 | 12.2 | 129.7 |
| ימים מושלגים ממוצעים (≥ 0.0254cm) | 7.6 | 6.6 | 5.3 | 1.9 | 0.1 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 0.4 | 2.6 | 7.3 | 31.8 |
מקור: NOAA
דמוגרפיה

בסקר של 2010 היו בעיר 10,051 תושבים ב-4,178 משקי בית ו-2,515 משפחות, בעיר היו 4,910 יחידות דיור, שמתוכן 732, או 14.9%, היו נטושות. החלוקה הגזעית בעיר הייתה:
96.5% לבנים
0.8% אפרו-אמריקאים
0.4% אינדיאנים
0.3% אסיאתים
0.2% מגזע אחר
1.8% משני גזעים או יותר.
מתוך 4,178 משקי בית באותה תקופה, ל-25.8% היו ילדים מתחת לגיל 18, 43.2% היו זוגות נשואים, 11.8% היו נשים החיות ללא בעל, ו-39.8% לא היו משפחות. 33.3% ממשקי הבית היו מורכבים מיחידים, וב-15.2% ממשקי הבית היו בני 65 ומעלה שגרים לבד. בממוצע, בבית גרו 2.18 איש ובמשפחה היו 2.71 נפשות.
הגילאים באוכלוסיית העיירה:
מתחת לגיל 18: 18.4%
בין גיל 18 ל-24: 7.8%
בין גיל 25 ל-44: 24.3%
בין גיל 45 ל-64: 29.4%
מעל לגיל 65: 20%
הגיל החציוני היה 44.7 שנים. היו 111.7 גברים ביחס לכל 100 נשים, ו-110.6 גברים בגירים ביחס לכל 100 נשים בגירות.
בשנים 2015–2011 ההכנסה החציונית למשק בית בעיר הייתה $35,523 וההכנסה החציונית למשפחה הייתה 49,103$. ההכנסה לנפש הייתה 21,348$. בערך 18.1% מהמשפחות ו-20.3% מהאוכלוסייה הכללית היו מתחת לקו העוני, מהם 34.3% מהאוכלוסייה מתחת לגיל 18 ו-11% מהאוכלוסייה של גילאי 65 ומעלה.
אוכלוסיית ברלין עלתה באופן קבוע בין 1880 ל-1930. האוכלוסייה עלתה מ-1,144 איש ב-1880 ל-20,018 איש ב-1930. ירידה באוכלוסייה התחילה אחרי 1930, שהחזירה את עצמה בעלייה באזור 1960. מאז שנת 1960 עד היום, אוכלוסיית ברלין ירדה מ-17,821 איש ב-1960 ל-9,425 סך הכל ב-2020.
תקשורת > תחנות רדיו

WKDR (אנ') 1490 AM
WMOU (אנ') 1230 AM
WVMJ (אנ') 98.1 FM
תקשורת > עיתונות

The Berlin Daily Sun (אנ')
The Berlin Reporter
ספורט

באצטדיון נוטרדאם בעיר הייתה קבוצה בליגת ההוקי הפדרלית המקצועית ברמה נמוכה בשם Berlin River Drivers משנת 2015 עד 2017.
הערות שוליים

↑  "Berlin city, Coos County, New Hampshire: 2020 DEC Redistricting Data (PL 94-171)", לשכת מפקד האוכלוסין האמריקאית, ‏21 בדצמבר 2021 (באנגלית)
↑  Sarah Laskow, "New Hampshire Mill Workers Invented a New Type of French", ‏8 בפברואר, 2016 (באנגלית)
↑  "Environmental History of the Androscoggin River, Maine and New Hampshire", Bates College Department of Environmental Studies, ‏15 ביוני 2011 (באנגלית)
↑  "History of the Nansen Ski Club", ‏4 בספטמבר 2011 (באנגלית)
↑  "Governor Lynch Pledges Full State Support For Employees of Berlin Pulp Mill", State of New Hampshire, ‏7 במארס 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559737105171  LCCN: n82037091  MusicBrainz: 62b9c92f-895b-420c-9b99-eaff16a6e37c  NARA: 10041157  VIAF: 124353881   WorldCat (עם VIAF): 124353881
הרמן ולקר

הרמן אורוויל וולקר (באנגלית: Herman Orville Welker‏; 11 בדצמבר 1906 – 30 באוקטובר 1957) היה פוליטיקאי אמריקאי ממדינת איידהו. הוא היה חבר המפלגה הרפובליקנית של איידהו וכיהן קדנציה אחת כחבר הסנאט של ארצות הברית, מ-1951 עד 1957.
ביוגרפיה > ראשית חייו

ולקר נולד ב-11 בדצמבר 1906 בקיימברידג', איידהו, והיה הצעיר מבין שבעה ילדים של ג'ון תורנטון ואנה זלה שפרד וולקר, שעברו מקרוליינה הצפונית והקימו חוות תפוחי אדמה. הוא היה נכדו של הכומר ג'ורג' וו. ולקר מקרוליינה הצפונית. הוא למד בבית הספר היסודי בקיימברידג' ובתיכון בווייזר. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון וייזר בשנת 1924, ולקר נסע צפונה למוסקו כדי ללמוד באוניברסיטת איידהו, שם התחיל בתוכנית לימודים כללית והיה חבר באחוות סיגמא כי.
ביוגרפיה > קריירה משפטית

באפריל 1929 מונה ולקר לעורך דין של מחוז וושינגטון; הוא סיים את לימודי המשפטים במאי, והתקבל ללשכת עורכי הדין מאוחר יותר באותה שנה. הוא נבחר מחדש ושימש כתובע מ-1929 עד 1935. ב-1937, עבר ולקר ללוס אנג'לס, שם היה לו משרד עריכת דין עד 1943, אז התגייס לחילות האוויר של צבא ארצות הברית לשירות במלחמת העולם השנייה. הוא שירת עד 1944, ולאחר מכן חזר לאיידהו והחל לעסוק בעריכת דין בפאייט. הוא היה חבר בסנאט המדינה מ-1949 עד 1951.
ביוגרפיה > הסנאט של ארצות הברית

בשנת 1950, ולקר רץ לסנאט של ארצות הברית, כאשר שני המושבים היו פתוחים לבחירות באותה שנה. הוא ניצח בפריימריז של המפלגה הרפובליקנית באוגוסט מול חבר הקונגרס ג'ון סנבורן והמושל צ'ארלס. א. רובינס ולאחר מכן ניצח את הסנאטור הדמוקרטי לשעבר ד. וורת' קלארק בבחירות הכלליות. ולקר הצטרף למספר ועדות חשובות, כולל ועדות השירותים המזוינים והמשפטים. במהרה התבלט כאחד הסנאטורים השמרנים והאנטי-קומוניסטיים ביותר, והפך לחבר בולט ודובר של הימין במפלגה הרפובליקנית.
ביוגרפיה > הסנאט של ארצות הברית > הרמון קילברו

בתחילת שנות ה-50, ולקר סיפר לבעלים של קבוצת וושינגטון סנאטורס, קלארק גריפית', על הרמון קילברו, שחקן בייסבול צעיר מפאייט שהיו לו ממוצעי חבטות של .847 בקבוצה חצי-מקצועית באותה תקופה. גריפית' סיפר למנהל החווה שלו, אוסי בלאג', על ההמלצה ובלאג' טס לאיידהו כדי לצפות בקילברו משחק. גם בוסטון רד סוקס הביעו עניין, אך בלוג' הצליח להחתים את קילברו על חוזה של 50,000 דולר ב-19 ביוני 1954. לקילברו (1936–2011) היה שחקן שנכנס להיכל התהילה בליגה העליונה, עם 573 חבטות הום ראן.
ביוגרפיה > הסנאט של ארצות הברית > קשר עם ג'וזף מקארתי

בתחילת שנות ה-50, ולקר התחבר באופן הדוק עם חברו לסנאט, הסנאטור הרפובליקני ג'וזף מקארתי מוויסקונסין ועם "מקארתיזם", עד כדי כך שהוא כונה לעיתים קרובות על ידי עמיתיו בסנאט כ"ג'ו הקטן מאיידהו". ב-1954, ולקר היה המגייס הראשי של מקארתי במהלך הליך הגינוי שנעשה בסנאט של ארצות הברית נגד מקארתי בשל טכניקות חקירה שנויות במחלוקת שהוא השתמש בהן בחקירת אנשים שהוא האשים בקומוניזם ואחרים שהוא האשים בהומוסקסואליות, בתוך הממשל. ולקר היה אחד מ-22 רפובליקנים (מתוך סך הכול 46 סנאטורים רפובליקנים) שהצביעו נגד גינוי מקארתי ב-1954 בשל ציד הקומוניסטים וההומוסקסואלים בממשל, או כפי שכונה, "הפחד האדום", וטקטיקת "הפחדת הלבנדר" כלפי הומוסקסואלים בממשל.
ולקר, יחד עם הסנאטור הרפובליקני סטיילס ברידג'ס מניו המפשייר, היה שותף מרכזי במכירת איום על הסנאטור הדמוקרטי לסטר האנט מוויומינג ולטפל בבנו, מה שהוביל להתאבדותו של האנט במשרדו בסנאט ב-19 ביוני 1954. ולקר איים על האנט, שהיה יריב נחרץ של טקטיקות מקארתי, כי אם לא יתפטר מיידית מהסנאט ויסיים את מסע הבחירות מחדש שלו בשנה זו, וולקר יוודא כי יוגש כתב אישום נגד בנו של האנט על כך שניסה לפתות שוטר סמוי, ויפרסם את ההומוסקסואליות המיוחסת לו. וולקר גם איים על המפקח רוי בליק ממחלקת המוסר של משטרת וושינגטון כי יאבד את משרתו אם לא יגיש כתב אישום נגד הבן הצעיר של האנט. לאחר התאבדותו של האנט, מונה הרפובליקני, אדוארד ד. קריפה, על ידי המושל הרפובליקני בפועל של ויומינג, קליפורד ג'וי רוג'רס, למלא את המושב הפנוי.
אלכס רוס כתב ב-2012 ב-The New Yorker על אירוע "שדורג בצורה רופפת ברומן ובסרט Advise & Consent שבו הסנאטור לסטר האנט, מוויומינג, התאבד לאחר ש...ולקר [ואחרים]... איימו לחשוף את בנו של האנט כהומוסקסואל".
ב-1955, ולקר היה אחד משני הסנאטורים הלא-דרומיים שהצביעו נגד המינוי של ג'ון מרשל הרלן השני לבית המשפט העליון, כשהוא מתנגד להרלן, משום שלא היה מרוצה מכך שהרלן התעקש על הדוקטרינה שלפיה ריבונות אמריקאית לא יכולה ולא צריכה להיות מדוללת.
ביוגרפיה > הסנאט של ארצות הברית > בחירות 1956

ב-1956, ולקר רץ לכהונה שנייה בסנאט. על אף שזכה במועמדות המפלגה הרפובליקנית, כשהוא מנצח שוב את סנבורן, הוא הובס באופן חד משמעי על ידי פרנק צ'רץ' הדמוקרטי בן ה-32 מבויסי, קרוב משפחה של יריבו ב-1950. ולקר קיבל פחות מ-39% מהקולות. אחד מהנושאים במערכת הבחירות היה האם סכר הלס קניון המוצע יהיה בבעלות ציבורית או פרטית, כאשר אחד מעוזריו של צ'רץ' אמר: "הקמפיין היה פרנק צ'רץ' נגד חברת איידהו פאואר. הם נלחמו בו עד העצם".
ההפסד הגדיל את השליטה הדמוקרטית בסנאט וגרם לזעם רב בתוך המפלגה הרפובליקנית, כאשר ג'וזף מקארתי אף האשים את הנשיא דווייט אייזנהאואר בכך שלא תמך מספיק במסע הבחירות מחדש של ולקר.
ביוגרפיה > מותו

לאחר שעזב את הסנאט בינואר 1957, ולקר עסק בעריכת דין בבויסי ועסק בחקלאות. אולם לאחר מספר חודשים, הוא חלה, ונסע לבת'סדה, מרילנד, לטיפול רפואי במכוני הבריאות הלאומיים. הוא אושפז ב-16 באוקטובר 1957, שם אובחן עם גידול במוח. הניתוחים בוצעו במהירות, אך ולקר מת מאוחר יותר באותו חודש בגיל 50. מקארתי מת מוקדם יותר באותה שנה בבת'סדה (וולקר השתתף בהלוויה של מקארתי).
הלווייתו של ולקר נערכה בפורט מאייר והוא נקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון. הוא התחתן עם גלדיס טיילור פנס ב-1930, ונולדה להם בת, ננסי.
הערות שוליים

↑  Michael Isikoff (2015-06-21). "Uniquely Nasty: The blockbuster novel that haunted gay Washington". Yahoo. נבדק ב-2017-06-19.
↑  "NOMINATION OF JOHN MARSHALL HARLAN AS ASSOCIATE JUSTICE OF THE SUPREME COURT. CONFIRMED". voteview.com.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: W000269
השחתת הקוראן

מחאה שנערכה בדלהי שבהודו נגד "יום שריפת הקוראן הבינלאומי" עליו הכריז הכומר טרי ג'ונס ביום ציון פיגועי 11 בספטמבר.
השחתת הקוראן היא תופעה בה פעילים אנטי־אסלאמיים בעולם המערבי, בעיקר פעילי מפלגות ימין או אנשי דת, משחיתים את הקוראן בדרכים שונות ולשם מטרות שונות.
המצב החוקי

במדינות רבות באירופה היו חוקים שאסרו על חילול הקודש. אולם במהלך המאה ה-20 נעשה אך מעט שימוש בחוקים אלו ובחלק מהמדינות החוקים בוטלו. בצרפת החוק בוטל כבר בשנת 1881, ובאירלנד החוק בוטל בשנת 2018. בנורווגיה, הולנד ושוודיה החוקים בוטלו ברבע הראשון של המאה ה-21. בדנמרק חוקק בשנת 1866 חוק שאסר על חילול הקודש, אך החוק לא נאכף מאז תחילת שנות ה-70. בשנת 2017, לאחר שאדם ששרף את הקוראן הועמד לדין באשמת חילול הקודש, החליט הפרלמנט הדני על ביטול החוק. בדצמבר 2023 העביר הפרלמנט הדני חוק האוסר לשרוף, ללכלך, לרמוס או לחתוך כתבים דתיים מוכרים כמו הביבלייה הנוצרית, התנ"ך, או הקוראן.
אירועים נודעים > שריפת הקוראן בפלורידה (2011)

בספטמבר 2010 הודיע הכומר האיוונגליסטי טרי ג'ונס מפלורידה שבארצות הברית כי בכוונתו לערוך שריפת 200 ספרי קוראן לציון יום השנה לפיגועי 11 בספטמבר, בשל בניית מסגד במקום הפיגוע (אנ'). בעקבות לחצים בינלאומיים כבדים, והפגנות ברחבי העולם המוסלמי שגבו את חייהם של 20 בני אדם, הודיע כי הוא חוזר בו מכוונתו.
אולם ב-20 במרץ 2011 ערך את "משפט הקוראן" כנסיית גיינסוויל בו מצא כי ספר הקוראן אחראי ל"פשעים נגד האנושות", ושרף ספר קוראן. בעקבות שרפת הקוראן התפתחו מהומות אלימות באפגניסטן, שגבו את חייהם של כ-30 בני אדם, בהם גם עובדים מטעם האו"ם במקום. בארצות הברית האשימו את חמיד קרזאי, נשיא אפגניסטן, על שהסב את תשומת הלב לשריפת הקוראן.
אירועים נודעים > שריפות וביזוי הקוראן באירופה

שריפת הקוראן, לעיתים כשהוא עטוף בבשר חזיר, וצורות אחרות של חילול קודש כמו השלכת הספר ארצה הפכו לאירוע קבוע בעצרות של מפלגת הימין האנטי-איסלאמית השוודית "סטראם קורס" (Stram Kurs) ומנהיגה רסמוס פלודן (Rasmus Paludan), וכן של קבוצות קיצוניות דומות. מ־2020 פלודן וחברי מפלגתו תכננו או ביצעו שריפות של ספרי קוראן במספר ערים בשוודיה, שבעקבותיהן פרצו מהומות אלימות בשוודיה, במהלכן המהומות נפצעו עשרות שוטרים ומפגינים.
בנורווגיה נוהגת קבוצת "Stop Islamisation of Norway" או SIAN מאז 2019 לשרוף, לקרוע או לבזות ספרי קוראן בעצרותיה.
בינואר 2023 הפגין פלודן סמוך לשגרירות הטורקית בשוודיה כשהוא שורף את הקוראן בהפגנה נגד האסלאם והניסיון של נשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן להשפיע על חופש הביטוי בשוודיה, וכן על שטורקיה מעכבת את הצטרפות שוודיה לברית נאט"ו. באותו החודש קרע אדווין ואחנספלד, מנהיג הסניף של PEGIDA בהולנד, את הקוראן ליד הפרלמנט ההולנדי. באוגוסט ואחסנפלד קרע ורמס ספר קוראן מול שגרירות טורקיה בהולנד. במהלך האירוע נזרקו עליו אבנים על ידי מפגיני-נגד. כמו כן אירעו תקריות נוספות שבהן ואחנספלד השחית או שרף ספרי קוראן. בהולנד, השחתת ספרי דת נתפסת כביקורת על אמונה ועל כן חוסה תחת חופש הביטוי ואינה ניתנת לענישה. עם זאת, באוקטובר הועמד ואחנספלד לדין על הדברים שאמר במהלך אחד מהאירועים בו השווה בין הקוראן ל"מיין קאמפף" ואמר ש"המאמינים בקוראן מחזיקים באותה אידאולוגיה כמו היטלר". בשל כך נמצא אשם בנובמבר 2023 ב"העלבה מכוונת של קבוצת אנשים" והוטלו עליו עבודות שירות.
ביוני 2023 אישר בית המשפט בסטוקהולם לקיים מחאה של שני אנשים מול מסגד במרכז העיר, הכוללת את שרפת הקוראן. לאור פסיקת בית המשפט, אחד משני המפגינים, סלוואן מומיקה, מהגר מעיראק, השליך את הקוראן בביזיון, חבט בו ורמס אותו, אחר כך הצית אותו ושם בו בשר חזיר. ביולי הושחת שוב ספר קוראן בסטוקהולם, מול שגרירות עיראק. גם בקופנהגן בירת דנמרק הוצתו והושחתו ספרי קוראן מול שגרירויות מצרים וטורקיה. בספטמבר באותה שנה, שרף מומיקה עותק נוסף של הקוראן בעיר מאלמה. בעקבות זאת פרצו מהומות אלימות בשכונת רוזנגורד בעיר, בה גרים בעיקר מהגרים מוסלמים, במהלכן צעירים הציתו צמיגים ורכבים, יידו אבנים, והשליכו קורקינטים ממונעים על ניידות משטרה. בינואר 2025 נרצח מומיקה.
תגובות לשריפות הקוראן > תגובות דיפלומטיות

תוכניתו של טרי ג'ונס לשרוף ספרי קוראן גררה גינויים ממדינות רבות ברחבי העולם. ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו אמר ששריפת הקוראן שגויה ופוגעת בסובלנות ובשלום בין הדתות. מזכ"ל האומות המאוחדות אמר כי "פעולות כאלה לא יכולות להיות מוצדקות על ידי אף דת".
שריפת הקוראן בינואר 2023 גררה גינוי של מדינות ערביות ואסלאמיות, ובהן סעודיה, ירדן, כווית, איחוד האמירויות, מצרים וטורקיה שדרשה משוודיה לנקוט צעדים נגד שורפי הקוראן ונגד האיסלאמופוביה. נשיא טורקיה, רג'פ טאיפ ארדואן, הגיב לתקרית ואמר כי אין לשוודים לצפות שמדינתו תתמוך בהצטרפותה של שוודיה לברית נאט"ו בה היא חברה וללא אישורה שוודיה לא תוכל לבצע את המהלך.
בתגובה לשרפת הקוראן ביוני 2023 החזירה מרוקו את שגרירהּ משוודיה. סעודיה גינתה בחריפות את המעשה. ממשלות מוסלמיות רבות זימנו את שגריר שוודיה במדינתן לשיחת נזיפה.
בעקבות השחתת הקוראן מול שגרירות טורקיה בהולנד באוגוסט 2023 זימנה טורקיה את שגריר הולנד במדינה לשיחת נזיפה.
מועצת זכויות האדם של האו"ם גינתה את המתקפות על הקוראן, על אף התנגדותן של ארצות הברית ומדינות אירופה להחלטה.
תגובות לשריפות הקוראן > תגובות אלימות

בעיראק צבאו ביולי 2023 מאות מפגינים על שגרירות שוודיה במרכז בגדאד, והציתו את המבנה.
בשוודיה היו מספר פעמים מהומות אלימות שכללו שריפת כלי רכב והתעמתות עם שוטרים, בעקבות שריפת הקוראן.
בדנמרק התפתחו מהומות אלימות שבהם נעצרו 23 מפגינים בעקבות שריפת הקוראן בשנת 2019.
בשוודיה, נרצח בינואר 2025 סלוואן מומיקה, שהצית את הקוראן בהפגנה.
תגובות לשריפות הקוראן > איומים בשריפת ספרי קודש של דתות אחרות כמחאה

בעקבות שריפת הקוראן בשוודיה בינואר 2023 קיבל סופר מצרי תושב שוודיה אישור מהרשויות לשרוף ספר תורה בהפגנה שלדבריו נועדה לחשוף את המוסר הכפול ביחס ליהודים ולמוסלמים בסטוקהולם, ולהעלות את תשומת הלב לסכסוך הישראלי-פלסטיני. לאחר התערבות הקהילות המקומיות – היהודית והמוסלמית – החליט לדחות את פעולתו.
גם ביוני 2023 הוגשה בקשה דומה לבית המשפט בשוודיה על ידי אזרח מוסלמי לאשר שרפת תנ"ך וביבלייה. בית המשפט אישר את הבקשה אך האזרח נסוג מכוונתו, ואמר כי לא התכוון לשרוף תנ"ך אלא למחות נגד אכיפה בררנית. כמה ימים לאחר מכן אישרה משטרת סטוקהולם למפגינה שוודית לשרוף ספר תורה, לדבריה במחאה על הפרת זכויות ילדים. בפועל האישה הציתה דף נייר ריק שלדבריה מסמל את "המערכת השוודית שהיא ריקה מתוכן".
ראו גם

פרשת קריקטורות מוחמד (2006)
טרור אסלאמי