stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מכבי לוס אנג'לס

מכבי לוס אנג'לס (באנגלית: Maccabi Los Angeles FC) היה מועדון כדורגל אמריקאי חובבני מהעיר לוס אנג'לס, שהוקם בשנות ה-70 על ידי ישראלים שחיו בעיר. השחקן המפורסם ביותר ששיחק בשורות הקבוצה הוא מקס ווזניאק הפולני, שהיה מאמן נבחרת ארצות הברית בכדורגל ב-1973.
הקבוצה שיחקה באליפות אזור לוס אנג'לס הגדולה, ולצד בית לחם סטיל זהו אחד ממועדוני הכדורגל המצליחים ביותר בתולדות ארצות הברית, כאשר מכבי זכתה בגביע ארצות הברית הפתוח חמש פעמים.
היסטוריה

מועדון הכדורגל של מכבי לוס אנג'לס נוסד על ידי קבוצת ישראלים שהשתקעו בארצות הברית, על מנת שתהיה קבוצת ספורט לתעסוקה ושעשוע בימי ראשון. הקבוצה החלה לשחק באופן תחרותי בשנת 1971, אז גם נוסדה רשמית, כאשר היא שיחקה ב"ליגת אליפות לוס אנג'לס הגדולה" שהכילה 12 קבוצות מאזור לוס אנג'לס.
למרות זיהוייה של הקבוצה כקבוצה ליהודים וישראלים וסמלה שהורכב ממגן דוד וסמל תנועת מכבי העולמית, בקבוצה שיחקו שחקנים ממגוון מדינות, ורבים מהם כלל לא היו יהודים, לצד ישראלים, חלקם אף שיחקו בליגה הלאומית של ישראל כמו אלי מיאלי שזכה במלך השערים בישראל ולאחר מכן השתקע בארצות הברית עם אחיו.
הקבוצה זכתה באליפות לוס אנג'לס הגדולה 7 פעמים (בפעם הראשונה ב-1973), 5 פעמים בגביע ארצות הברית הפתוח, כאשר בנוסף לאליפות ולגביע ארצות הברית הפתוח, זכתה הקבוצה בגביע מדינת קליפורניה בכדורגל והשלימה "כתר המשולש" של אזור לוס אנג'לס פעמיים בשנים 1977 ו-1978. בנוסף השתתפה הקבוצה פעמיים בגביע הבינלאומי לאזור אמריקה והקאריביים, ליגת האלופות של CONCACAF, בשנים 1974 ו-1978, אך לא התקדמה מעבר לשלבים המוקדמים.
בשנים 1981/1982 יהודה נקסון היה מאמן הקבוצה. הקבוצה הפסיקה להתקיים כקבוצה מקצוענית אחרי עונת 1982, אך מחלקות הנוער "מכבי אתלטיק קלוב" קיים עד היום.
תארים

גביע ארצות הברית הפתוח (5): 1973, 1975, 1977 , 1978 , 1981
סגנית (2): 1980, 1982
אליפות אזור לוס אנג'לס הגדולה (7): 1973, 1975, 1977, 1978, 1980, 1981, 1982
גביע מדינת קליפורניה (כתר משולש) (2): 1977, 1978
מאמני הקבוצה

פולין מקס ווזניאק (1973)
ישראל עזריאל ארנאלדס (1978-1982)
שחקנים ידועים

ישראל רמון דיוק
ישראל מאיר סגל
ארגנטינה אדוארדו צ'אנטרה
בליז ראסל האלז
ארצות הברית ליאו קולינסזנקו
ישראל אברהם כהן
ארצות הברית בני בינשטוק
ישראל יוסף מזרחי
טרינידד וטובגו טוני דאגלס
ישראל אלי מיאלי
אריה פולגר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1974 (בן 50 בערך) אנטוורפן, בלגיה 
 מדינה:  בלגיה 
 השכלה:  ישיבת רבינו יצחק אלחנן 
 
הרב אריה פולגר (לעיתים: פאלגער) הוא רב אוסטרי ממוצא בלגי, שימש כרבה הראשי של וינה בירת אוסטריה בשנים 2015–2019 ועורך כתב העת "שרידים" של ועידת רבני אירופה.
ביוגרפיה

נולד באנטוורפן שבבלגיה. סבו הרב יהודה לייב פולגר וחמיו הרב זליג פרטיק היו מחסידי באבוב בלאנצוט שבגליציה, אביו שרד את השואה ונישא ליהודיה ילידת מרקש שבמרוקו. הוריו התגוררו באנטוורפן והוא למד בישיבת עץ חיים בעיר, והיה למקורבו של הרב יהודה טרגר. הוא גם מקורב לאדמו"ר מז'מיגראד באנטוורפן, הרב צבי יעקב יהושע הלברשטאם. בהמשך נסע ללמוד בישיבת גייטסהד אצל הרב אברהם גורביץ, בישיבת מיר בירושלים ובישיבת רבינו חיים ברלין אצל הרב אהרן שכטר.
לאחר תום לימודיו בישיבות אלו, החל בלימודי רבנות בישיבת רבינו יצחק אלחנן והוסמך לרבנות לאחר חמש שנות לימוד במסלול זה.
הרב פולגר נמנה עם רבני "ועידת רבני אירופה", כיהן במשך חמש שנים כרבה הראשי של בזל (2002–2008), שנתיים כרבה של מינכן ובהמשך כרבה של קרלסרוהה.
בסוף דצמבר 2015 נבחר לכהן כרבה הראשי של וינה בירת אוסטריה. הוא שימש בתפקיד עד שנת 2019.
מלבד תפקידיו הרבניים, שימש הרב פולגר כמנהל ההוצאה לאור של הסתדרות הרבנים דאמריקה, וכעורך כתב העת "שרידים" של ועידת רבני אירופה.
הערות שוליים

↑  דבר העורך, דברי פתיחה שלו לגליון כז של הביטאון, באתר אוצר החכמה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007504643305171  PLWABN: 9810802299205606  GND: 1038561558  LCCN: no2019069910  VIAF: 305150357   WorldCat (עם VIAF): 305150357
עזרא דגן

| --- | --- |

עזרא דגן
 לידה:  2 באפריל 1947 (בן 77) י"ב בניסן ה'תש"ז
 מדינה:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
עזרא דגן (נולד ב-2 באפריל 1947; בשמו המקורי: עזרא אוזלבו) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה, זמר, פנטומימאי, במאי תיאטרון, מורה ומרצה ישראלי.
קורות חיים

עזרא דגן נולד ב-1947.
למד תיאטרון ופנטומימה במגמה לדרמה בבית הספר לאמנויות "רננים", בסטודיו למשחק של נולה צ'לטון ופנטומימה אצל קלוד קיפניס ויורם בוקר.
בשנת 1964 שיחק בתיאטרון הנוער "שחרית" וב-1967 בתיאטרון "הפרסה", מיסודם של תלמידי נולה צ'לטון.
שירת ב"להקת גייסות השריון" בשנים 1965–1968, שם שיחק את מילותיו הראשונות של חנוך לוין על הבמה: ב"תותח בראש" ובמערכון "רחמו" של דן אלמגור.
חיים אישיים

היה נשוי לצילה דגן ולשניים בן אחד, המוזיקאי גיא דגן. לאחר מכן נישא לעירית דגן, ולהם שלשה בנים, ירון, עמרי, ונמרוד.
עירית ועזרא דגן מנהלים את הפרויקט הטיפולי-חינוכי: "תיאטרון עדוּת - לספר כדי לחיות". במסגרת הפרויקט, נפגשת קבוצת בני נוער עם קבוצת ניצולי שואה אשר מספרים להם את סיפור ילדותם בצל המלחמה. בהנחייתם ובבימויים של עירית ועזרא דגן, בני הנוער מעלים על הבמה את הסיפורים ששמעו. בשנת 2013 קיבלו בני הזוג פרס מפעל חיים על הקמת התיאטרון. בשנת 2022 זכו, עזרא דגן ורעייתו עירית, לתואר "גיבורי השנה 2022" מטעם "מפעל הפיס" וערוץ 12, על פועלם ב"תיאטרון עדות".
קריירה

השתתף בהצגות רבות בתיאטרון הישראלי: "צץ וצצה", משירי נתן אלתרמן בתיאטרון העממי, בתפקיד ליגוריו בהצגה "מנדרגולה" בתיאטרון חיפה, "המסע אל ארץ התוף" בתיאטרון החאן ירושלים, "נפוליון - חי או מת!" ו"מעשה בחייל" בתיאטרון בימות, "חיים בכספת" בפסטיבל תיאטרונטו, "אני אשתי שלי" בתיאטרונטו - 2016 "הפטריוט" במרכז התיאטרוני בנווה צדק, "מות הלבנה" בבית לסין ו"תעלת בלאומילך" ו"חולה אהבה בשיכון ג'" בתיאטרון הקאמרי.
דגן ביים הפיק ושיחק גם בהצגות ילדים רבות בשיתוף אשתו עירית דגן: "עיגול ועוד משולש בריבוע" מאת דתיה בן דור, "לא יאומן כי יסופר", משירי ע. הלל, "בית ממכר אגדות" מאת מיכאל דק, "עברית יפה שלי" מאת יורם טהר-לב, "ואז היהודי אמר"- ינקלה יעקובסון, וב"מלך, לוליין ופושטת יד".
הקליט שירים יחד עם רבקה זהר: "צץ וצצה", עם אשתו לשעבר, צילה דגן: "בולבול תגיד לי למה" ו"מעשה בלביבות".
זכה במקום הראשון ב"פסטיגל" 1981 בשיר: "איגן מיגן".
מאז 1995 נמנה דגן עם סגל השחקנים של התיאטרון הקאמרי של ת"א.
קריירה > פנטומימה

שיתף פעולה עם יורם בוקר: "מחזה לימוד" של ברכט, "טסטמוניום", "קרוסל", "גיזת הזהב" ובמעברי הפנטומימה בשידור אירוויזיון 1979 מישראל.
קריירה > קולנוע

שיחק בסרטים: "נורית", "הפחדנים", "סלומוניקו"(1972),"מתנה משמיים", "אמריקה 3000", "המהפכן", "ילדי סטלין", "מאחורי הסורגים 2", "זמן אמת" ו"רשימת שינדלר" בתפקיד רב' יעקב מנשה לברטוב, "גיא אוני", "רצח לארוחת בוקר", "הבן של האחרת", "בית שלישי".
בשנת 2023 גילם את יוסף בסרט "המשלחת", עליו היה מועמד לפרס אופיר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
קריירה > טלוויזיה

שיחק בתוכניות הטלוויזיה: "ערוגות החשק", "חור במסך", "בּוּצֵ'ה", "התזמורת", "האסיסטנט של אלוהים", "גופה בחולות" אלוף בצלות ואלוף שום", "החיים זה לא הכל" בתוכניות לילדים: "אות אות אות", "הילדים משכונת חיים", "קישקשתא", "הצצקנים", "מסיבת גן", "פרפר נחמד", "מתגלגלים" ו"סיפורי שמש 22" ובקלטת הילדים "באגה ובון בדרך ללונה פארק". בנוסף לתפקדי המשחק, דיבב את הדמות הראשית בסדרה "עלילות תיאודור החמור".
קריירה > תיאטרון

מפגשי תיאטרון: "פטפוטים ופנטומימה" - על לשון הגוף ושפת התנועה, "תקלה קלה", "מסתורין" ומפגש קולנוע: "רשימת שינדלר - רשימת שפילברג".
בימוי: הצגת שירי ע. הלל "אני פשוש", "מערת הקסמים" עם חוה אלברשטיין ועודד תאומי, הקים וביים את "להקת התותחנים", "להקת גולני" וצוותי ההווי: שבע, 401, וחטי' 14 וביים יחד עם עירית דגן את התיאטרון העירוני של חולון.
הוראה: לימד 12 שנה באוניברסיטת חיפה - בחוג לתיאטרון: טכניקות פנטומימה ומשחק מסוגנן ובביה"ס למשחק בית צבי והרצה על לשון הגוף בפקולטה לרפואה באוניברסיטת בן-גוריון.
תפקידים בתיאטרון הבימה

"פר גינט" (הבן החתן והו הו המשוגע)
"על קלות דעת וצביעות" (בתפקיד יוספכה)
"מי תהום" (מיקו)
"נישואי פיגרו" (בתפקיד פיגרו)
"המשפט" (טיטורלי)
"כובע הקש האיטלקי" (בובן)
"הטירה" (בתפקיד ברנבס)
"חלום ליל קיץ" (בתפקיד פוק)
"הלילה השנים עשר" (בתפקיד פסטה השוטה)
"תמול שלשום" (הכלב בלק)
"מאחורי הגדר" (הגביר)
"שבת ראשון שני" (רפאלה)
"ניסים ונפלאות בקופסאות שימורים" (האב והאינספקטור)
"מעגל הגיר הקווקזי"
"עלי כינור" (השדכן)
"שלוש אחיות" (הרופא צ'יבוטיקין)
תפקידים בתיאטרון הקאמרי

"מעגל הגיר הקווקזי" (בתפקיד המספר)
"תעלולי סקפן" (סקפן)
"הקמצן" (לה פלש)
"קפריסין" (אלוויס)
"מסע ניסים ונפלאות" (המכשפה)
"רצח" (אב החתן)
"קומדיה של טעויות" (אנג'לו)
"אשכבה" (כרוב שמח)
"קרום" (שקיטא)
"אמא קוראז'" (המספר)
"הרב קמע" (צ'יטאייט)
"כובע הקש האיטלקי" (הדוד וזינה)
"קוויאר ועדשים" (סבא סימונה)
"המלט" (השחקן הקברן)
"אמדאוס" (הרוזן יוהאן פון שטראק)
"גטו" (החסיד והרב)
"אורזי מזוודות" (שבתאי שוסטר וברונו הופשטטר)
"בית ספר לנשים" (אלן המשרת)
"פאנק- רוק" (דר' ריצ'רד הרווי)
"דבר מצחיק קרה" (ארוניוס)
"תעלת בלאומילך" (כינורי ראש העיר, רענן השכן)
"חולה אהבה משכון ג" (הרב שמואל)
"כולם רוצים לחיות" (האב)
"על האש" (אבינועם)
"שלוש אחיות" (הרופא צ'יבוטיקין)
"כטוב בעיניכם" (אדם)
"מהומה רבה על לא דבר" (קולגו)
"קן הקוקיה" (מרטיני)
פרסים ואותות

1974 - קיבל בתיאטרון הבימה את פרס "טנא למשחק" על תפקידיו ב"על קלות דעת וצביעות" וב'אוצר".
1980 - פרס כינור דוד כשחקן השנה על תפקידיו: פוק ב"חלום ליל קיץ" ופסטה ב"הלילה ה-12" בהבימה.
2010 - "אות המופת החברתי" של כנס ישראל-שדרות לחברה על תרומתם לחברה הוענק לעירית ולעזרא דגן, יוצרי הפרויקט החינוכי-טיפולי: "תיאטרון עדוּת -לספר כדי לחיות", מפגש בין דורי ארצי: ניצולי שואה ותלמידי חטיבות ביניים.
2011 - זכה בפרס ע"ש אברהם בן יוסף של עיריית ת"א והתיאטרון הקאמרי על תפקידיו שבתאי שוסטר וברונו הופשטטר ב"אורזי מזוודות".
2013 - "פרס החינוך - משואה" המכון הבינלאומי להוראת השואה (לעזרא דגן ועירית דגן) על מפעל חייהם "תיאטרון עדוּת - לספר כדי לחיות".
2022 - עירית ועזרא דגן זכו בפרס "גיבורי השנה" לשנת 2022 של קשת ומפעל הפיס.
הערות שוליים

↑  יעקב בר-און, ‏"המפגשים עם הנוער גורמים לאחד הניצולים לחזור להיות הפרטיזן בן ה-16 שהיה", באתר מעריב אונליין, 12 באפריל 2018
↑  יעקב בר-און, ‏"תפקידי הליצנים ידעו תמיד את הדרך אלי, אמרו עלי תמיד שאהיה ארטיסט", באתר מעריב אונליין, 8 באפריל 2022
↑  מאקו - ערוץ 12, גיבורי השנה - 2022, באתר יוטיוב, ‏ספטמבר 2022
↑  הסרט ביוטיוב
↑  גלריה, קצרים, באתר הארץ, 20 בספטמבר 2011
↑  עזרא דגן ורעייתו עירית דגן יקבלו את פרס החינוך של מכון משואה, באתר התיאטרון הקאמרי, 3 באפריל 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305438505171  ISNI: 0000 0003 6959 3337  LCCN: no2014056173  MusicBrainz: 4bf07236-b96b-47cb-a870-15ec1b46ae28  VIAF: 239254982   WorldCat (עם VIAF): 239254982 
עזרא דגן עם רמי ברוך ורוזינה קמבוס בהצגה "בית ספר לנשים", 2012
מובי גרייפ

| --- | --- |

 מקום הקמה:  סן פרנסיסקו 
 מוקד פעילות:  סן פרנסיסקו, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1966
 סוגה:  רוק, פולק רוק
 חברת תקליטים:  קולומביה רקורדס, רפרייז, פולידור, לגאסי, סאנדאזד
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 ג'רי מילר פיטר לואיס בוב מוזלי דון סטיבנסון עומר ספנס ג'וזף מילר סקיפ ספנס (בעבר)
 
ג'רי מילר, אחד מחברי הלהקה, 2013
מוֹבִּי גרֵייפּ (באנגלית: Moby Grape) היא להקת רוק אמריקאית, שהייתה פעילה בעיקר בשנות ה-60 של המאה ה-20, ומאז מופיעה מדי פעם, עד היום. חמשת חבריה המקוריים ידועים בכך שכולם היו שותפים בשירה ובכתיבת השירים לאלבומי הלהקה. סגנונה המוזיקלי כלל שילוב של רוק עם מרכיבי פולק, בלוז, קאנטרי, ג'אז ומוזיקה פסיכדלית.
היסטוריה

הלהקה נוסדה בסן פרנסיסקו ב-1966 על ידי המוזיקאי סקיפ ספנס והמנהל המוזיקלי מתיו כץ, שהכירו בעת עבודתם המשותפת בלהקת "ג'פרסון איירפליין". שם הלהקה החדשה נבחר על ידי ספנס ובוב מוזלי, מתוך הבדיחה המוכרת "מה גדול, סגול וחי באוקיינוס? - מובי גרייפ" (גרייפ הוא ענב באנגלית). בלהקה ניגנו ספנס, ג'רי מילר ופיטר לואיס בגיטרה, מוזלי בבס ודון סטיבנסון בתופים.
כל חברי הלהקה חתומים על כתיבת השירים באלבומה הראשון, "מובי גרייפ", שיצא ב-1967. חברת התקליטים קולומביה ספגה ביקורת כאשר הוציאה בבת אחת חמישה סינגלים מתוך האלבום, דבר שהביא לרוויה מבחינת השוק לגבי הלהקה. יחד עם זאת, האלבום הגיע למקום ה-24 בדירוג בילבורד 200. מספר עשורים מאוחר יותר, ב-2003, דורג אלבום זה במקום ה-121 ברשימת 500 האלבומים הטובים בכל הזמנים של מגזין הרולינג סטון. האלבום גם זכה להצלחה מסחרית. האלבום הבא של הלהקה, "Wow/Grape Jam", יצא ב-1968, אך למרות שהגיע למקום ה-20 בבילבורד 200, הוא נחשב לאכזבה מבחינת המבקרים וכן לא הצליח במכירות. לצד זאת זכתה הלהקה באותה שנה לחשיפה בפני הקהל הבריטי, וכן כתבה את הפסקול לסרט "The Sweet Ride". באותה תקופה נקלע מייסד הלהקה ספנס לקשיים לאחר שימוש יתר בסמים ומעצר לאחר התפרצויות שהיו לו, והוא אושפז מספר פעמים בבית חולים ונאלץ לעזוב את הלהקה.
ב-1969 הקליטו ארבעת החברים הנותרים את האלבום "Moby Grape '69". לאחר מכן עזב מוזלי את הלהקה והצטרף למארינס, ושלושת החברים הנותרים הקליטו את האלבום "Truly Fine Citizen" בסוף אותה שנה, האלבום האחרון שהקליטה הלהקה עבור חברת קולומביה רקורדס. בהמשך הקימו מילר וסטיבנסון להקה אחרת, "The Rhythm Dukes". רק ב-1971 התאחדו שוב חמשת החברים המקוריים של הלהקה והקליטו את האלבום "20 Granite Creek". לאחר מכן ספנס שוב עזב את הלהקה, וחבריה נפרדו ופנו לפרויקטים אחרים.
הלהקה התאחדה מספר פעמים לאורך שנות ה-80 למספר הופעות. ב-1984 יצא אלבומם "Moby Grape '84" ללא ספנס, וב-1989 יצא אלבומם המשותף האחרון "Legendary Grape". בשנות ה-90 וה-2000 פעלו חלק מחברי הלהקה בפרויקטי סולו משלהם, ובמקביל ניהלו מאבקים כספיים ומשפטיים קשים נגד מתיו כץ, מנהלה לשעבר של הלהקה, שהוציא חלק מאלבומי הלהקה על גבי דיסקים באמצעות חברת תקליטים משלו ומבלי לשלם להם את התמלוגים הראויים לטענתם. ספנס מת ב-1999 בעקבות מחלת הסרטן. רק ב-2007 התאחדו חברי הלהקה מחדש למספר הופעות מצליחות, וחמשת אלבומיהם הראשונים הוצאו מחדש במסגרת חברת "Sundazed Records" על גבי דיסקים. הלהקה מופיעה כיום מדי פעם עם שלושה מחבריה המקוריים (מילר, מוזלי וסטיבנסון), ולעיתים מצטרפים אליה בנו של ספנס, עומר, ובנו של מילר, ג'וזף.
הערות שוליים

↑  The RS 500 Greatest Albums of All Time
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 14044209  BnF: cb13958414w (data)  GND: 5047776-6  ISNI: 0000 0001 0502 267X  LCCN: n93013187  MusicBrainz: bf014765-46f0-4cd9-b658-c79c5c0166f8  VIAF: 157280266   WorldCat (עם VIAF): 157280266
אנדריאה פטקוביץ'

| --- | --- |

 לידה:  9 בספטמבר 1987 (בת 37) בוסניה והרצגובינה טוזלה, בוסניה והרצגובינה
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 מקום מגורים:  גרמניה דרמשטאדט גרמניה
 גובה:  1.80 מטר
 יד חובטת:  ימין (חבטת גב היד בשתי הידיים)
 פעילות כמקצוענית:  2006–הווה (כ־18 שנים)
 סה"כ פרסים שצברה:  8,829,248 דולר אמריקאי 
 יחידים
 מאזן קריירה:  518–366 
 דירוג שיא:  9 (10 באוקטובר 2011)
 זכיות בטורנירים:  10 (2 WTA ו-8 ITF)
 זוגות
 מאזן קריירה:  106–120 
 דירוג שיא:  68 (28 בספטמבר 2009)
 זכיות בטורנירים:  6 (3 WTA ו-3 ITF)
 שיאי גראנד סלאם
 זכיות 0
 אליפות אוסטרליה הפתוחה:  סיבוב ראשון (2010, 2011)
 וימבלדון:  סיבוב ראשון (2009)
 אליפות ארצות הברית הפתוחה:  סיבוב שני (2009)
 
אנדריאה פטקוביץ' (בסרבית-קרואטית: Андреа Петковић; נולדה ב-9 בספטמבר 1987 בטוזלה) היא שחקנית טניס מגרמניה ממוצא סרבי. דורגה בשיאה במקום ה-9 בעולם בדירוג ה-WTA. פרשה בשנת 2022.
הייתה אלופת גרמניה בטניס לנשים בשנים 2007 ו-2009. מתאמנת תחת הדרכתו של פיטר פופוביץ' ואביה זוראן פטקוביץ'.
ביוגרפיה

בטורניר מיאמי שנערך במרץ 2011 זכתה פטקוביץ' להישג הגדול ביותר שלה בקריירה, לאחר ששיחקה בשלב חצי גמר בטורניר ברמת פרמייר. היא ניצחה בשלב שמינית הגמר את קרוליין ווזניאקי מדנמרק (1 בעולם) ובשלב רבע הגמר את ילנה יאנקוביץ' מסרביה (7 בעולם). בשלב חצי הגמר היא הפסידה למריה שראפובה מרוסיה (13 בעולם) ב-3 מערכות. לאחר הטורניר היא עלתה לדירוג השיא שלה, 19 בעולם. במאי היא זכתה בטורניר שטרסבורג לאחר ניצחון בגמר על מריון ברטולי מצרפת שפרשה במערכה השנייה עקב פציעה. באוקטובר הפסידה בגמר טורניר בייג'ינג לאגניישקה רדוונסקה בשלוש מערכות.
מליסה רוקסבורג

| --- | --- |

 לידה:  10 בדצמבר 1992 (בת 31) ונקובר, קנדה 
 שם לידה:  Melissa Roxburgh 
 מדינה:  קנדה 
 תקופת הפעילות:  מ-2011 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סיימון פרייזר 
 בן או בת זוג:  ג'יי. אר. רמירז (2018–?) 
 פרופיל ב-IMDb
 
מליסה רוקסבורג (באנגלית: Melissa Roxburgh נולדה ב-10 בדצמבר 1992) היא שחקנית קנדית -אמריקאית.
ביוגרפיה

רוקסבורג היא השנייה מבין ארבעה ילדים; יש לה שתי אחיות (קריסטי ואשלי) ואח צעיר אחד (מאט). אביה, קאם, הוא כומר קנדי ואמה, שלי וולפול, היא שחקנית טניס מקצוענית בריטית בדימוס. הוריה, לאחר שעברו לקנדה מארצות הברית, הקימו כנסייה בוונקובר. לאחר שסיימה את לימודיה בתיכון, רוקסבורג החלה לעסוק במשחק בוונקובר. רוקסבורג היא בוגרת סטודיו ויליאם אספר למשחק.
קריירה

היא קיבלה את התפקיד הגדול הראשון שלה בסרט "יומנו של חנון 2: רודריק שולט". היא המשיכה להופיע גם בסרט ההמשך  "יומנו של חנון 3: קיץ קטלני".
בשנת 2016 שיחקה בסרט "סטארטרק: אל האינסוף".
מ-2018 ועד 2023 כיכבה רוקסבורג בתפקיד הראשי כמיקלה סטון בסדרת הטלוויזיה "מניפסט" במשך ארבע עונות.
בשנת 2022, רוקסבורג שיחקה בתור הבלשית מרי קלי בסרט Mindcage, לצד מרטין לורנס וג'ון מלקוביץ'.
חיים אישיים

לרוקסבורג יש תשוקה לטיולים. כשהתבגרה, משפחתה ביקרה באפריקה, אירופה ודרום אמריקה, מה שהחל את העניין של רוקסבורג בנושאי צדק חברתי.  כיום היא משמשת כמנהיגת GenR עבור ועדת ההצלה הבינלאומית (IRC), המסייעת לאנשים במשברים הומניטריים קיצוניים. לפני משחקה בסדרה "מניפסט", רוקסבורג למדה תקשורת באוניברסיטת סיימון פרייזר בתקווה להיות עיתונאית. בשנת 2018 היא החלה מערכת יחסים עם ג'יי. אר. רמירז, אותו פגשה על הסט של סדרת הטלוויזיה "מניפסט". השניים נפרדו לזמן קצר ב-2021, וחזרו להיות ביחד ב-2022.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | יומנו של חנון 2: רודריק שולט | רייצ'ל לואיס |  |
| 2012 | יומנו של חנון 3: קיץ קטלני | הת'ר הילס |  |
| 2012 | Big Time Movie | נסיכה |  |
| 2014 | Leprechaun: Origins | ג'ני |  |
| 2015 | The Marine 4: Moving Target | אוליביה טניס |  |
| 2016 | סטארטרק: אל האינסוף | האנס סיל |  |
| 2016 | 2BR02B: To Be or Naught to Be | ליאורה דאנקן |  |
| 2016 | Lost Solace | אזריה |  |
| 2018 | In God I Trust | מיה מתיסון |  |
| 2020 | I Still Believe | הת'ר הנינג |  |
| 2022 | Mindcage | מרי קלי |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | החץ | בלייק | 2 פרקים |
| 2012 | על טבעי | לילה טיילור | פרק אחד |
| 2014 | על טבעי | ויולט דובל | פרק אחד  |
| 2014 | אנשי המחר | טליה | פרק אחד |
| 2015 | Sorority Murder | קרלי | סרט טלוויזיה |
| 2016 | אגדות המחר | בטי סיבר |  |
| 2017–2018 | חירות ואומץ | תיאה | תפקיד ראשי |
| 2017 | הנוסעים בזמן | קארי | פרק: "17 דקות" |
| 2018–2023 | מניפסט | מיקלה סטון | תפקיד ראשי, 4 עונות בימוי הפרקים: "Lift/Drag" ו-"Final Boarding" |
| 2023 | זינוק לאתמול (אנ') | לוטננט אלן גריר | פרק: "This Took Too Long!" |
| 2024 | כללי המשחק | דורי שו | פרק: "Beyond the Campus Walls" |
הערות שוליים

↑  Bundel, Ani. "Melissa Roxburgh Is Like Her Manifest Character in More Ways Than You'd Think". Elite Daily. ארכיון מ-2019-04-22. נבדק ב-2019-04-22.
↑  "The Secret to Making it in L.A.? Grow a Thick Skin". Backstage. 2019-01-09. ארכיון מ-2019-04-22. נבדק ב-2019-04-22.
↑  "William Esper Studio alumni". esperstudio.com. 2019-01-09. ארכיון מ-2022-09-26. נבדק ב-26 בספטמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Andreeva, Nellie (28 באוגוסט 2021). "'Manifest' Saved With 20-Episode Fourth & Final Season On Netflix; Cast Led By Josh Dallas & Melissa Roxburgh To Return". Deadline Hollywood. ארכיון מ-28 באוגוסט 2021. נבדק ב-4 בינואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Mindcage - Martin Lawrence, Melissa Roxburgh and John Malkovich". ארכיון מ-2022-11-08. נבדק ב-2022-11-08.
↑  "Melissa Roxburgh". microsoft.com. 2020. ארכיון מ-2021-06-11. נבדק ב-2020-04-22.
1 2  Maynard, Stacey (2017-11-04). "Interview with Melissa Roxburgh". TV Series Hub. אורכב מ-המקור ב-2019-04-22. נבדק ב-2019-04-22.
↑  Webb Mitovich, Matt (8 במרץ 2014). "Pilot Scoop: Supernatural Spin-Off Gets a New Title, Casts Its Final Series Regular". TVLine. ארכיון מ-29 בספטמבר 2017. נבדק ב-13 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Andreeva, Nellie (8 במרץ 2014). "CW's Supernatural Spinoff Casts Melissa Roxburgh As Female Lead, Gets New Title". Deadline Hollywood. ארכיון מ-29 ביוני 2018. נבדק ב-13 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 374157523260127030559   WorldCat (עם VIAF): 374157523260127030559
החלקה מהירה על גלגיליות להב באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018)

| --- | --- |

 היכל:  פאסאו דה לה קוסטה
 תאריך התחלה:  7 באוקטובר 2018
 תאריך סיום:  8 באוקטובר 2018
 מתחרים:  24 (12 נערים ו-12 נערות)
טורנירי ההחלקה מהירה על גלגיליות להב באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018) התקיימו בפאסאו דה לה קוסטה בין ה-7 ל-8 באוקטובר 2018. התחרויות הורכבו מטורניר נערים וטורניר נערות, שבכל אחד מהם השתתפו 12 מחליקים.
לוח זמנים

| תאריך | יום | שעת התחלה | תחרות |
| --- | --- | --- | --- |
אבדון (סרט, 2013)

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 בימוי:  ג'וזף קוזינסקי 
 הופק בידי:  ג'וזף קוזינסקי, פיטר צ'רנין 
 תסריט:  ג'וזף קוזינסקי, ויליאם מונהאן, מייקל ארנדט 
 עריכה:  ריצ'רד פרנסיס-ברוס 
 שחקנים ראשיים:  טום קרוז ניקולאי קוסטר-ולדאו זואי בל אנדראה רייסבורו מורגן פרימן אולגה קורילנקו מליסה לאו 
 מוזיקה:  M83
 צילום:  קלאודיו מירנדה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי יוניברסל, פיטר צ'רנין, רלטיביטי מדיה, Radical Comics 
 חברה מפיצה:  אולפני יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  26 במרץ 2013
 משך הקרנה:  124 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מדע בדיוני, סרט פוסט-אפוקליפטי, סרט דיסטופי, סרט מתח, פלישת חייזרים, סרט פעולה 
 תקציב:  120 מיליון דולר
 הכנסות:  286,000,000 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   oblivion
 www.oblivionmovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
אֲבַדּוֹן (באנגלית: Oblivion) הוא סרט מדע בדיוני פוסט-אפוקליפטי אמריקני בכיכובו של טום קרוז, המבוסס על רומן גרפי בעל אותו שם מאת ג'וזף קושינסקי, שביים והפיק את הסרט. את התסריט כתבו קארל גאדושק ומייקל דהברוין.
תקציר העלילה

עלילת הסרט, אשר מתרחשת בשנת 2077, מתמקדת בג'ק הארפר (מגולם על ידי טום קרוז), מפקד לשעבר בחיל הנחתים האמריקני ואחד מטכנאי המזל"טים האחרונים שמוצבים על פני כדור הארץ, אשר נהרס כמעט לחלוטין במהלך קרוב ל-60 שנים של מלחמה גרעינית בחוצנים שפלשו לכדור הארץ. מכיוון שכדור הארץ נהרס לחלוטין במלחמה, תושבי כדור הארץ נאלצו לעבור למושבות שהוקמו על טיטאן, הירח של כוכב הלכת שבתאי.
כחלק ממבצע רחב היקף שנועד לחלץ את שארית המשאבים החיוניים שנותרו בכדור הארץ, הארפר מוצב כעת בתחנת הבקרה Tower 49, אשר ממוקמת כ-900 מטרים מעל פני הקרקע, יחד עם הנווטת שלו ויקטוריה "ויקה" אולסן (מגולמת על ידי אנדראה רייסבורו). ג'ק וויקה מקבלים הוראות מסאלי (מגולמת על ידי מליסה ליאו), המפקחת שלהם, אשר נמצאת בתחנת החלל Tet. משימתם של ג'ק וויקה בכדור הארץ כמעט והושלמה, והם מצפים לעזוב בקרוב את כדור הארץ ולעבור למושבות הניצולים בטיטאן.
בינתיים מתחילים להציף את ג'ק זכרונות מעורפלים על אישה מסתורית, שאותה הוא פגש בבניין האמפייר סטייט מהתקופה שקדמה להרס כדור הארץ.
חייו של ג'ק משתנים באופן דרמטי כאשר חללית מסתורית מתרסקת על כדור הארץ. ג'ק, אשר מגיע לאתר ההתרסקות ומבחין כי המזל"טים עוסקים בחיסול צוות בני האנוש שהיו על סיפון החללית, מצליח להציל מהריסות החללית אישה מסתורית בשם ג'וליה רוסקובה (מגולמת על ידי אולגה קורילנקו), שלהפתעתו היא האישה המסתורית שהופיעה בזכרונותיו המעורפלים. הופעתה של ג'וליה מובילה לשרשרת אירועים שגורמים לג'ק להטיל ספק בכל מה שהאמין עד היום.
צוות השחקנים הראשי

טום קרוז - בתפקיד ג'ק הארפר
מורגן פרימן - בתפקיד מלקולם ביץ'
אולגה קורילנקו - בתפקיד ג'וליה רוסקובה
אנדראה רייסבורו - בתפקיד ויקטוריה "ויקה" אולסן
ניקולאי קוסטר-וולדו - בתפקיד סרג'נט סייקס.
מליסה ליאו - בתפקיד סאלי.
זואי בל - בתפקיד קארה.
מוזיקה

פסקול הסרט הולחן על ידי אנטוני גונזלס, סולן הרכב המוזיקה האלקטרונית הצרפתי M83.
נעימת הנושא של הסרט, "Oblivion"(אנ'), בוצעה על ידי הזמרת הנורווגית סוזאנה סונדפור.
מלוויל דיואי

| --- | --- |

 לידה:  10 בדצמבר 1851 אדמס סנטר, ניו יורק
 פטירה:  26 בדצמבר 1931 (בגיל 80) לייק פלאסיד, פלורידה
 שם לידה:  Melville Louis Kossuth Dewey 
 מדינה:  ארצות הברית
 מקום מגורים:  בוסטון 
 ידוע בשל:  המצאת שיטת דיואי
 השכלה:  קולג' אמהרסט  אוניברסיטת אלפרד 
 מקצוע:  ספרן
 מעסיק:  אוניברסיטת קולומביה 
 תפקיד:  נשיא איגוד הספריות האמריקאי
 השקפה דתית:  נצרות 
 בן או בת זוג:  Annie Dewey (אוקטובר 1878–3 באוגוסט 1922) 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של הספרייה (1951) 
 חתימה:   
 
מלוויל דיואי (באנגלית: Melvil Dewey‏; 10 בדצמבר 1851 – 26 בדצמבר 1931) היה ספרן וממציא שיטת דיואי, שיטת מיון ספרים הקרויה על שמו. לפי שיטה זו סדרם של הספרים בספרייה מחולק על פי נושאים ותתי-נושאים שלכל אחד מהם ישנו מספר קבוע, אשר מקלים מאוד על חיפוש ספר מסוים. בעת שהיה סטודנט עבד כספרן ובמהלך עבודה זו פיתח את שיטת המיון הזאת.