stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קתרזיס
שורשי הקתרזיס בספרות ובתיאטרון

המושג הופיע בתקופת הפריחה התרבותית של יוון הקלאסית שארעה בין השנים 479–338 לפני הספירה, כתיאור להשפעות הנפשיות על הצופים בהצגת הטרגדיות, בתוך מכלול ניתוח הפואטיקה של אריסטו את מאפייני הרפרטואר התרבותי של הטרגדיה והקומדיה באותה תקופה. בתורת הספרות של אריסטו, פואטיקה, אשר נכתבה ב-350 לפנה"ס בקירוב, מתואר הקתרזיס כפעולת הטרגדיה על הצופה, המטהרת אותו בעזרת רגשי פחד וחמלה.
עוד בטקסטים שקדמו לאפלטון, שהיה מורו של אריסטו, הופיעו מילים אשר התייחסו לניקיון או לבהירות, שנגזרו מאותו שורש של המילה "קתרזיס". אריסטו הגדיר את הטרגדיה כייצוג אמנותי של פעולה נעלה שבוצעה בשלמותה, בעלת שיעור הולם, כאשר חלקי הפעולה מתבטאים בצורה הולמת בחלקי הטרגדיה השונים. כך קבע כי ייצוג אמנותי של הנפשות הפועלות דרך מעשיהן ולא דרך דיבורים אודותן, מהווה שיעור הולם לאותה פעולה נעלה. ייצוג אמנותי זה משתמש בתחושות של חמלה ופחד כדי להביא לאותו טיהור, קתרזיס, אצל הצופה. הבעיה בהבנה מדויקת של המושג נגרמת עקב היותו מוגדר במשפט אשר נותר מעורפל. אריסטו כתב: "אשר על ידי חמלה ופחד מביא לטיהור של רגשות כגון אלה". לא ברור לאילו רגשות בדיוק מתכוון אריסטו; וגם אם הסביר את כוונתו בחלק אחר של הפואטיקה, הרי שאבד מבין כתביו, וכן גם בכל שאר ממצאי הפואטיקה אין הסבר מספק בהקשר התאורטי או שאין הסבר בכלל להבהרת המונח. כך גם יש החושבים שכוונתו של אריסטו לא לרגשותיו של הצופה, אלא לרגשותיו של הגיבור הטרגי.
עקב כך עלו גישות שונות של חוקרים, אשר מביניהן קיימות שמונה תאוריות מרכזיות המתחלקות לשתי קבוצות עיקריות: גישות בלעדיות אשר תופסות את הקתרזיס כבעל רכיב אחד בלבד, וגישות משולבות אשר תופסות אותו כשילוב של שניים או שלושה רכיבים. כך גם גישות אלו מדגישות את נקודות המחלוקת כשהן מבקרות זו את זו ומראות בכך את הקושי שהותיר אריסטו באותו משפט סתום, כמו גם שהן מראות את מידת מורכבות המושג. עם זאת, כולן מקשרות למצב הנפשי או התודעתי של האדם, וכך מקשרות את המונח לתחום הפסיכולוגיה.
קתרזיס בפסיכולוגיה

בפסיכואנליזה משמש המונח לתיאור שחרור אגרסיות (רגשות תוקפניים) כדי להפחית לחץ נפשי. על פי הפסיכואנליזה, אדם המרגיש צורך לאלימות (שנגרם על ידי יצר המוות) יכול ואף רצוי שיפרוק את האלימות בדרך שלא תפגע בו או תזיק לסביבה, למשל על ידי צפייה בתכנים אלימים בטלוויזיה. בצורה זו יפרוק האדם את רגש האלימות שחש מבלי לפגוע בסביבה.
על בסיס הגדרה זו של אריסטו ועל-פי הפסיכואנליזה, מתבססות, כאמור, שמונה הגישות הפסיכולוגיות למושג. חמש תאוריות מתוכן מגדירות את הקתרזיס כבעל רכיב אחד בלבד: מוסרי; רפואי; מבני; קוגניטיבי (הכרתי); רגשי. שתי תאוריות נוספות מגדירות אותו כבעל שני רכיבים: מוסרי-קוגניטיבי; רגשי-קוגניטיבי. התאוריה הנוספת מגדירה אותו כבעל שלושה רכיבים: רפואי-רגשי-קוגניטיבי.
קתרזיס בפסיכולוגיה > הגישה המוסרית

הקתרזיס הוא תהליך מוסרי שעוברת נפשו של האדם הנמען, אשר במהלכו הופכים היצרים שלו למידות טובות. טענה זו מתבססת על קטע מתוך "האתיקה לניקומכוס" של אריסטו, אשר דן באופי של הסגולה המוסרית ומדגיש את החשיבות של דרך הביניים אשר נעה בין שני קטבים של קיצוניות רגשית. הפחד והחמלה מוזכרים בצורה מפורשת בהקשר זה, ולכן תומכי פירוש מוסרי זה מסיקים כי הקתרזיס הוא תהליך של חינוך לתגובה שמכילה את המידה הראויה של פחד וחמלה. אז, מידה מאוזנת זו של הרגשות הללו תהפוך את הנמען של היצירה הטרגית לאדם טוב יותר.
קתרזיס בפסיכולוגיה > הגישה הרפואית

הקתרזיס הוא שילוב של שני מצבים המתבססים על שני פירושים: פירוש דתי, הטוען כי הכוונה לטיהור מאשם באמצעות טקסי דת מסוימים, ופירוש רפואי, הטוען כי הכוונה לסילוק של חולי מסוים באמצעים רפואיים. מאחר שה"פואטיקה" נטולת ההסבר הברור לקתרזיס אינה מאפשרת להכריע בין שני הפירושים, פנה התאורטיקן ברנייס לקטע מהפרק השמיני ב"פוליטיקה" של אריסטו, שהוא המקור החשוב ביותר בהכרעה זו. הקטע מדבר על יכולת המוזיקה להביא לקתרזיס כשהיא מעצימה את הרגשות המצויים אצל אנשים מסוימים במידה קיצונית כזו, שמסלקת את אותם רגשות, ובכללם הרגשות חמלה, פחד והתלהבות, בהותירה את המאזינים בתחושת הקלה גדולה; כך גם גישה זו מתארת מוזיקה דתית של לחנים קדושים, שכפי שבכוחה לעורר את נפשם של אחוזי דיבוק לטירוף, בכוחה גם להרגיעם כחיסון אשר מסלק את המחלה לא על ידי דיכוי המרכיב המחולל אותה, אלא על ידי תגבורו במידה מסוימת כך שניתן יהיה להוציאו החוצה. ומכאן הקישור הרפואי.
קתרזיס בפסיכולוגיה > הגישה המבנית

הקתרזיס הוא תהליך המתייחס לחומר הנפשי שהמחזה מעורר, ולא שינוי שעוברת נפשו של הנמען. תהליך זה מציין את עיבודו של אותו חומר נפשי בעזרת מרכיבים מבניים של המחזה ובראשם זיהוי הגיבור הטראגי על ידי נמעני היצירה, כדמות שביצעה מעשה נורא, אך אינה טמאה כי ביצעה אותו בלי כוונת זדון. כך, יכולים הנמענים להרגיש חמלה כלפי דמות הגיבור הטרגי ולהעמיד את עצמם במצבה. אם-כן, הקתרזיס הוא שלב ביניים במבנה היצירה, אשר קודם לתחושת החמלה ולכן גם קודם להנאה הטרגית.
קתרזיס בפסיכולוגיה > הגישה הקוגניטיבית

הייצוג האמנותי הוא פעילות המבוססת על לימוד והסקה. כלומר, מטרתו של תהליך הייצוג האמנותי היא תבונית. מאחר שההנאה מהייצוג האמנותי היא הנאה אינטלקטואלית, גם הקתרזיס, שנוצר מהמפגש עם אירועים מעוררי פחד וחמלה, הוא אינטלקטואלי, שכן הוא מוביל אותנו להבנת הטבע הכללי של החוויות האנושיות של פחד וחמלה. בנוסף, תיאורי הפחד והחמלה אצל אריסטו מדגישים את הצד התבוני ולא הרגשי ובכך משקפים את היות התאוריה של ה"פואטיקה" בכללותה תאוריה קוגניטיבית העוקבת אחר תהליכים הקשורים בתובנות שכליות ולא תאוריה נפשית השואפת למפות תהליכים רגשיים. אם-כן, פירושו של המונח "קתרזיס" צריך לעלות בקנה אחד עם התאוריה כולה, ולכן יש לתרגמו "הבהרה" אינטלקטואלית.
קתרזיס בפסיכולוגיה > הגישה הרגשית

הקשר בין האירועים המתרחשים על הבמה לבין התפיסה שתופס אותם הקהל מתבטא בכך שהתחושה הטרגית תלויה בתגובתם הרגשית של הנמענים לייצוג של האירועים הטרגיים. מעבר להזדהות עם הדמויות, הצופים צריכים להאמין שאותם אירועים טרגיים יתרחשו בחייהם. הבנת הצופים כי אין להם שליטה על-כך, כאשר התרחשות האירועים אינה תלויה במידת מוסריותם, גורם ללחץ נפשי בקרבם, ואותו לחץ מביא את הדחף לצפות בטרגדיה. כך גם העיצוב האמנותי הכה מציאותי של הטרגדיה מאפשר את הקתרזיס של אותו פחד, כשהעלילה הטרגית נראית כאפשרות שאותם אירועים יתרחשו בחיי הצופים. כך, הקתרזיס הוא הקלה רגשית מהתחושות המעיקות שקיימות מלכתחילה בקרב הקהל כלפי האפשרות שהאירועים הטרגיים יהפכו לחלק מחייהם.
קתרזיס בפסיכולוגיה > הגישה המוסרית-קוגניטיבית

יש להבחין בין הקתרזיס הרפואי והקתרזיס הפולחני ואז לעבדם יחד כדי להתאימם להקשר הטרגי; לקתרזיס יש ממד הומאופתי וממד רפואי, כאשר הקתרזיס אינו אמצעי ריפוי הומאופתי לנמעני הטרגדיה כמו המוזיקה, אלא כלי להתמודדות מאוזנת עם רגשות כגון פחד וחמלה, כך שרגשות אלו יתפקדו כהלכה, ומכאן ההתבססות על הגישה המוסרית. התמודדות מאוזנת זו מתלווה לתבונה, בניגוד לדחף וליצר שמתלווה להעצמת הרגשות בגישה הרפואית; הצופה מודע לכך שהוא מגיב לייצוג אמנותי של אירועים מעוררי פחד וחמלה ולא לאירועים ממשיים, כך שהקתרזיס הוא חלק בלתי נפרד מהחוויה הטרגית כולה, שהיא חוויה תבונית בעיקרה. כך, הקתרזיס מורכב מהקשר שבין מוסר הרגשות והתבונה הקוגניטיבית.
קתרזיס בפסיכולוגיה > הגישה הרגשית-קוגניטיבית

כאמור, הגישה הקוגניטיבית קושרת בין "קתרזיס" לבין "הבהרה". ניתן לראות בטקסטים שקדמו לאפלטון, מורו של אריסטו, כי היו מילים שהתייחסו לניקיון או לבהירות, שנגזרו מאותו שורש של המילה "קתרזיס". הגישה הקוגניטיבית ממקמת את הקתרזיס הרפואי והפולחני כמקרה ספציפי בתוך העיקרון הכללי של פירוש הקתרזיס כ"הבהרה". על אותו עיקרון נוצר בכתבי אפלטון קישור מטפורי בין קתרזיס לבין ידע, כשהקתרזיס מתפרש כניקוי הנפש ממרכיבים המחבלים ביכולתה להתבונן בידע בבירור, ובכלל זה במושא החקירה התמידי של הנפש, האמת. אצל אריסטו נוספים רגשות הפחד והחמלה כערכים בפני עצמם, מעבר להיותם אמצעים לבהירות השכלית המיוחלת, ולפיכך הם תורמים לתהליך ההבהרה העצמית לא פחות מתהליכים תבוניים. כך גם בנוסף לראייה הכרתית-שכלית בלבד של השפעת הטרגדיה על הצופה לפי אפלטון, אריסטו רואה את השפעת הטרגדיה גם כרגשית וגם כקוגניטיבית.
קתרזיס בפסיכולוגיה > הגישה הרפואית-רגשית-קוגניטיבית

הקתרזיס הוא תהליך אלופתי, כלומר מבוצע על ידי ריפוי מחלות באמצעות חומרים הגורמים לתופעות המנוגדות לאלה של המחלה; מקורות מתקופות הסמוכות לתקופת כתיבת הפואטיקה ומאותה חברה יוונית שבה נכתבה הפואטיקה מתארים את הקתרזיס כריפוי הנוצר ממאבק בין ניגודים. כמו כן, הקתרזיס מופיע לרוב בכתבי אריסטו בהקשר ביולוגי ורפואי, כהפרדה בין החומרים המזיקים לגוף לחומרים המועילים לו, המאפשרת את הסדר הפיזי על ידי סילוק המזיקים מהגוף. כך מושווה הקתרזיס הרפואי לקתרזיס הנפשי המסייע להחזרת האיזון הנפשי בדרך של הנגדת תחושות כאב ותחושות הנאה; הצופה בטרגדיה מתבונן בייצוג של אירועים מבישים המעוררים בו אמונות ותשוקות מבישות יחד עם רגשות הפחד והחמלה, כשהשניים שייכים לאותו סוג של רגשות אך מנוגדים זה לזה. אז, התעוררות הרגשות המבישים מביאה להתמודדות תבונית (קוגניטיבית) עם אותן תופעות רגשיות, שמובילה לסילוקם מהנפש יחד עם רגשות הפחד והחמלה ולכן גם לחידוש של הסדר המוסרי-רגשי הבריא. כך, הקתרזיס מורכב מיסוד רפואי, יסוד רגשי (מהרגשת המוסריות) ויסוד קוגניטיבי.
לקריאה נוספת

אריסטו, פואטיקה, מחברות לספרות, תש"ז (תרגום מיוונית, מבוא והערות מרדכי הַק).
אריסטו, פואטיקה, תרגום: יואב רינון. עורך: יעקב גולומב. הוצאת מאגנס, האוניברסיטה העברית ירושלים, תשס"ג.
Golden, Leon, “Interchapter: The Catharsis Clause of Chapter VI”, in Aristotle's Poetics, commentary by O.B Hardison, Jr, Prentice-Hall, Inc. (Englewood Cliffs, N.J, 1968). Pp 133-137.
Lear, Jonathan, “Katharsis”, in Aristotle's Poetics, Oksenberg-Rorty A. (Princeton University Press, 2001) Pp 315-326
הערות שוליים

↑  הזדככות במילון פסיכולוגיה (תשנ"ד), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  מירוק דומה למילה ביוונית בהיותו מונח רפואי ובכך שהוא מכיל בתוכו את משמעויותיה השונות: הרקה, שלשול, הזדככות וטיהור. ראו דיון במילה בספר "פואטיקה" בתרגום של מרדכי הק, עמ' נ"ג־נ"ח.
↑  מתוך "אריסטו - הפואטיקה", בתרגומו של יואב רינון, עמ' 78.
↑  תאוריות אחרות, בעיקר אלו המבוססות על הרעיון הביהיביוריסטי של לימוד על ידי תצפית וחיקוי, גורסות כי צפייה בתכנים אלימים תשיג את התוצאה ההפוכה, ותביא להגברת הדחפים האלימים. מספר ניסויים נעשו בנושא, כשהניסוי של בנדורה וראש הוא המפורסם שבהם.
↑  אוגוסטו בואל מעלה בספריו את האפשרות שהתיאטרון המודרני יכול לאפשר ריפוי כזה, כאשר אדם שלא הצליח לממש קתרזיס בחייו ומימש זאת על הבמה, לפחות פעם אחת. לאחר מכן יוכל לממש זאת בחייו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284851505171  NKC: ph135612
ראלי דקר 2019

| --- | --- |

 ענף:  ראלי
 ארגון מפעיל:  ארגון הספורט אמוארי (ASO)
 תקופת התחרות:  7 בינואר 2019 – 17 בינואר 2019 (11 ימים)
 מספר תחרות:  41
 מספר מקצועות:  5
 מספר מתמודדים:  334 כלי רכב
 עיר מארחת:  מספר ערים בפרו
 → ראלי דקר 2018 ראלי דקר 2020 ← 
 
ראלי דקר 2019 הוא המרוץ ה-41 של ראלי דקר, והפעם ה-11 ברציפות בו התקיים המרוץ בדרום-אמריקה. המרוץ החל ב-7 בינואר 2019 בלימה, בירת פרו והסתיים באותו המקום ב-17 בחודש. נאסר אל-עטיה ניצח את המרוץ בפעם השלישית עבורו ובפעם הראשונה שהוא מנצח עם טויוטה. טובי פרייס ניצח בקטגוריית האופנועים אף על פי שסבל משבר בפרק כף היד במהלך המרוץ. הצוות של קאמאז בו התחרו אדוארד ניקולייב, יבגני איקובלב וולדימיר ריבקוב זכה קטגוריית המשאיות בפעם השלישית ברציפות.
משתתפים

| שלב | אופנועים | טרקטורונים | מכוניות | משאיות | UTVs | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| זינוק | 137 | 26 | 100 | 41 | 30 | 334 |
| יום מנוחה | 95 | 15 | 66 | 18 | 23 | 217 |
| סיום | 75 | 15 | 56 | 14 | 20 | 180 |
סטייג'ים > אופנועים, טרקטורונים ומכוניות

| סטייג' | תאריך | יציאה | הגעה | אופנועים> קישור | אופנועים> ספיישל | אופנועים> מנצח | טרקטורונים> מנצח | מכוניות> קישור | מכוניות> ספיישל | מכוניות> מנצח |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 7 בינואר | פרו לימה | פרו פיסקו | 247 | 84 | ספרד חואן ברדה | ארגנטינה ניקולס קוויגליאסו | 247 | 84 | קטר (מדינה) נאסר אל-עטיה |  |  |  |  |  |  |
| 2 | 8 בינואר | פרו פיסקו | פרו סן חואן דה מרקונה | 211 | 342 | אוסטריה מתיאס וולקנר | ארגנטינה ניקולס קוויגליאסו | 211 | 342 | צרפת סבסטיאן לב |  |  |  |  |  |  |
| 3 | 9 בינואר | פרו סן חואן דה מרקונה | פרו ארקיפה | 467 | 331 | צרפת קסבייר דה סולייט | ארגנטינה ג'רמיאס גונזלס | 467 | 331 | צרפת סטפן פטרהנסל |  |  |  |  |  |  |
| 4 | 10 בינואר | פרו ארקיפה | פרו מוקווגואה | 106 | 405 | ארצות הברית ריקי בראבק | ארגנטינה ניקולס קוויגליאסו | 259 | 405 | קטר (מדינה) נאסר אל-עטיה |  |  |  |  |  |  |
| 5 | 11 בינואר | פרו מוקווגואה | פרו ארקיפה | 431 | 345 | בריטניה סאם סאנדרלנד | ארגנטינה ניקולס קוויגליאסו | 431 | 345 | צרפת סבסטיאן לב |  |  |  |  |  |  |
|  | 12 בינואר | פרו ארקיפה – יום מנוחה | פרו ארקיפה – יום מנוחה | פרו ארקיפה – יום מנוחה | פרו ארקיפה – יום מנוחה | פרו ארקיפה – יום מנוחה | פרו ארקיפה – יום מנוחה | פרו ארקיפה – יום מנוחה | פרו ארקיפה – יום מנוחה | פרו ארקיפה – יום מנוחה | פרו ארקיפה – יום מנוחה | פרו ארקיפה – יום מנוחה | פרו ארקיפה – יום מנוחה | פרו ארקיפה – יום מנוחה | פרו ארקיפה – יום מנוחה | פרו ארקיפה – יום מנוחה |
| 6 | 13 בינואר | פרו ארקיפה | פרו סן חואן דה מרקונה | 502 | 336 | צ'ילה פבלו קווינטנילה | ארגנטינה ניקולס קוויגליאסו | 502 | 336 | צרפת סבסטיאן לב |  |  |  |  |  |  |
| 7 | 14 בינואר | פרו סן חואן דה מרקונה | פרו סן חואן דה מרקונה | 64 | 323 | בריטניה סאם סאנדרלנד | ארגנטינה ניקולס קוויגליאסו | 64 | 323 | צרפת סטפן פטרהנסל |  |  |  |  |  |  |
| 8 | 15 בינואר | פרו סן חואן דה מרקונה | פרו פיסקו | 215 | 360 | אוסטריה מתיאס וולקנר | ארגנטינה ניקולס קוויגליאסו | 215 | 360 | צרפת סבסטיאן לב |  |  |  |  |  |  |
| 9 | 16 בינואר | פרו פיסקו | פרו פיסקו | 96 | 313 | צרפת מישל מטג' | ארגנטינה ניקולס קוויגליאסו | 96 | 313 | קטר (מדינה) נאסר אל-עטיה |  |  |  |  |  |  |
| 10 | 17 בינואר | פרו פיסקו | פרו לימה | 247 | 112 | אוסטרליה טובי פרייס | ארגנטינה ניקולס קוויגליאסו | 247 | 112 | ספרד קרלוס סאינס |  |  |  |  |  |  |
סטייג'ים > משאיות ו-UTVs

| סטייג' | תאריך | יציאה | הגעה | משאיות> קישור | משאיות> ספיישל | משאיות> מנצח | UTVs> קישור | UTVs> ספיישל | UTVs> מנצח |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 7 בינואר | פרו לימה | פרו פיסקו | 247 | 84 | רוסיה אדוארד ניקולייב | 247 | 84 | ברזיל ריינאלדו ורלה |  |  |  |  |  |  |
| 2 | 8 בינואר | פרו פיסקו | פרו סן חואן דה מרקונה | 211 | 342 | רוסיה אדוארד ניקולייב | 211 | 342 | צ'ילה פרנסיסקו לופז |  |  |  |  |  |  |
| 3 | 9 בינואר | פרו סן חואן דה מרקונה | פרו ארקיפה | 467 | 331 | רוסיה אנדריי קרגינוב | 467 | 331 | ספרד ג'רארד פאררס |  |  |  |  |  |  |
| 4 | 10 בינואר | פרו ארקיפה | פרו מוקווגואה | 259 | 405 | רוסיה אנדריי קרגינוב | 259 | 405 | רוסיה סרגיי קרייקין |  |  |  |  |  |  |
| 5 | 11 בינואר | פרו מוקווגואה | פרו ארקיפה | 431 | 345 | הולנד טון ואן חונוגן | 431 | 345 | צ'ילה רודריגו מורנו פיאצולי |  |  |  |  |  |  |
|  | 12 בינואר | פרו ארקיפה – יום מנוחה | פרו ארקיפה – יום מנוחה | פרו ארקיפה – יום מנוחה | פרו ארקיפה – יום מנוחה | פרו ארקיפה – יום מנוחה | פרו ארקיפה – יום מנוחה | פרו ארקיפה – יום מנוחה | פרו ארקיפה – יום מנוחה | פרו ארקיפה – יום מנוחה | פרו ארקיפה – יום מנוחה | פרו ארקיפה – יום מנוחה | פרו ארקיפה – יום מנוחה | פרו ארקיפה – יום מנוחה | פרו ארקיפה – יום מנוחה |
| 6 | 13 בינואר | פרו ארקיפה | פרו סן חואן דה מרקונה | 502 | 336 | הולנד ג'רארד דה רוי | 502 | 336 | צ'ילה פרנסיסקו לופז |  |  |  |  |  |  |
| 7 | 14 בינואר | פרו סן חואן דה מרקונה | פרו סן חואן דה מרקונה | 64 | 323 | הולנד ג'רארד דה רוי | 64 | 323 | צ'ילה פרנסיסקו לופז |  |  |  |  |  |  |
| 8 | 15 בינואר | פרו סן חואן דה מרקונה | פרו פיסקו | 215 | 360 | רוסיה דמיטרי סוטניקוב | 215 | 360 | צ'ילה פרנסיסקו לופז |  |  |  |  |  |  |
| 9 | 16 בינואר | פרו פיסקו | פרו פיסקו | 96 | 313 | רוסיה אדוארד ניקולייב | 96 | 313 | ברזיל ריינאלדו ורלה |  |  |  |  |  |  |
| 10 | 17 בינואר | פרו פיסקו | פרו לימה | 247 | 112 | הולנד טון ואן חונוגן | 247 | 112 | ברזיל ריינאלדו ורלה |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  Nasser Al-Attiyah cruises to Toyota’s first Dakar win, SpeedCafe, 18 January 2019
↑  Brave Price wins second Dakar title with stage victory, Speedcafe, 18 January 2019
↑  Nikolaev and Kamaz win third Dakar in a row, Motorsport.com, 17 January 2019
רוסטביף

| --- | --- |
 
 מאכלים
 סוג:  roast, מנה על בסיס בקר 
 
נתח רוסטביף. הנתח עשוי היטב מבחוץ, אך ורדרד מבפנים
נתח רוסטביף לפני הכנתו. שימו לב לרצועות השומן המשובצות בחריצים
רוסטביף (מאנגלית: Roast beef, "בקר צלוי") הוא מאכל העשוי נתח בשר בקר שנצלה בתנור. מקורו של הנתח המיועד לצליה הוא בגב של הבקר, בדרך כלל סינטה ולחלופין פילה או שייטל, אך גם חלקים אחרים, כמו אנטריקוט.
הרוסטביף נצלה כנתח גדול, בדרך כלל מעל קילוגרם אחד, שלפני הצלייה משומן ומתובל כהלכה. בנתחים שאחוז השומן בהם נמוך, כמו שייטל, יש הנוהגים לשבץ פיסות שומן בנתח, כדי לשמור על עסיסיותו.
הנתח נצלה בתנור כעשרים דקות (בהתאם לגודלו) בחום גבוה (250 מעלות ויותר), על מנת לצרוב ולאטום את הבשר מבחוץ, ולאחר מכן בחום נמוך יותר לפי דרגת הצלייה הנדרשת לחלקו הפנימי של הנתח.
לאחר הצלייה הוא נפרס לפרוסות, ולכן ניתן להגישו גם בכריך.
באנגליה ובאוסטרליה, הרוסטביף נחשב לאחד המאכלים המסורתיים בארוחות יום ראשון. חוקרים מטעם מוזיאון לונדון טוענים כי החיילים הרומאים הם שהביאו את הרוסטביף לבריטניה, אך ככל הנראה הוא לא צבר פופולריות רבה לפני ימי הביניים.
במהלך המאה ה-18 החל הרוסטביף לבסס את מעמדו כמאכל לאומי של אנגליה. המחזאי הנרי פילדינג אף כתב ב-1731 את הבלדה הפטריוטית "הרוסטביף של אנגליה הישנה", וב-1748 צייר האמן ויליאם הוגארת', בהשראת הבלדה, את היצירה בעלת אותו השם.
ראו גם

בשר בקר
פריפטורה
רוסוודוקנאל

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  פרטית
 תקופת הפעילות:  1949–הווה (כ־75 שנים)
 חברות בנות:  רוסוודוקנאל טיומן רוסוודוקנאל אורנבורג רוסוודוקנאל ברנאול רוסוודוקנאל אומסק רוסוודוקנאל קרסנודר רוסוודוקנאל וורונז'
 מיקום המטה:  מוסקבה 
 משרד ראשי:  מוסקבה, רוסיה
 בעלות:  אלפא גרופ
 מוצרים עיקריים:  מים, ביוב, קולחין וניקוז
 מנכ"ל:  אנטון מיכאלקוב
  
 www.rosvodokanal.ru
 
סמל החברה הישן
רוסוודוקנאל (ברוסית: Росводоканал; רשמית: ООО «Управляющая компания „Региональные объединенные системы „Водоканал““»; מילולית: החברה הניהולית "מערכות מאוחדות אזוריות "וודוקנאל") היא חברה רוסית, המהווה למפעילה הפרטית הגדולה של מערכות אספקת מים ברוסיה.
מטה החברה ממוקם במוסקבה והיא חברת בת של אלפא גרופ.
היסטוריה

החברה נוסדה לראשונה בשנת 1949. החברה הוקמה ב-30 ביולי, בהחלטת מועצת השרים של ברית המועצות על הקמתה של חברה ממשלתית בשם "אורגוודוקנאל" (Оргводоканал), שהחלה בפעילות בפועל באוקטובר באותה השנה. החבה פיתחה פרויקטים וניהלה את הקמת מערכות אספקת המים, ומפעלי טיהור השפכים ברחבי ברית המועצות.
בשנת 2003 החברה הופרטה וכיום מהווה חלק מתאגיד אלפא גרופ.
בעלים והנהלה

הבעלים העיקריים של החברה הוא הקונסורציום הפיננסי והתעשייתי אלפא גרופ (משנת 2003). מנכ"ל החברה - אנטון מיכלקוב.
בעלים והנהלה > מנכ"לים

איגור מדבדב (2003–2006)
יורי שירמנקין (אפריל-יוני 2006)
איגור איוואנוב (2006–2007)
אלכסנדר מאלאך (2007–2009)
פיטר זולוטריוב (2010–2011)
מיכאיל שניידרמן (2011–2013)
איגור אודוביצ'נקו (2013—2014)
ויקטור בלגובשצ'נסקי (2014—2015)
אנטון מיכלקוב (מאז יוני 2015)
פעילות

רוסוודוקנאל מפעילה שבע מערכות מים אזוריות ברוסיה ומשרתת יותר מחמישה מיליון צרכנים בחמש מחוזות פדרליים, בערי מיליון ומרכזי תעשייה גדולים כמו אומסק, וורונז', טיומן, קרסנודר, אורנבורג וברנאול. מפעלי החברה מספקים מדי שנה כ-600 מיליון מ"ק מים לרשת המים והיא מקבלת את אותה כמות שפכים לטיפול. האורך הכולל של רשתות אספקת המים עולה על 23 אלף ק"מ.
ההיקף הכולל של תוכניות ההשקעה שבוצעו עד 2016 הוא כ-20 מיליארד רובל. במסגרת מימון זה, מיושמים פרויקטים גדולים של השקעות בקרסנודר, טיומן, טבר, ברנאול, אומסק, אורנבורג, ו-וורונז'.
החברה היא גם היוזמת והמפעילה של פרויקט ייחודי בקנה מידה גדול לרוסיה, המיושם על חשבון הבנק הבינלאומי לשיקום ופיתוח: שחזור צריכת המים בדרום אורל בעיר אורנבורג בשווי 1.19 מיליארד רובל. מטרת הפרויקט להגדיל את נפח המים שיעלו מ-30 ל-100 אלף מ"ק ליום (50% מדרישת המים של העיר כולה), החברה גם פועלת לנהל מערכות טיפול שפכים מודרניות ובונה מתקנים במי נהר האורל.
בשנת 2010 הוזכרה רוסוודוקנאל בתקשורת העסקית המובילה ברוסיה בנוגע ליוזמה של נשיא הפדרציה הרוסית ליצור קרן השקעה ישירה בתשתיות. ב-16 בנובמבר 2011, הבנק האירופי לשיקום ופיתוח (EBRD) וקבוצת החברות רוסוודוקנאל חתמו על הסכם הלוואה למתן 1.5 מיליארד רובל. סגן הנשיא הראשון של הבנק, וארל פרימן, אמר כי זהו ההסכם השני: החברה גייסה את ההלוואה הראשונה בסכום של 1.5 מיליארד רובל כבר בשנת 2008. לפיכך, הסכום הכולל של קרנות האשראי שסיפק הבנק לרוסוודוקנאל הסתכם ב-3 מיליארד רובל. קרנות אלה שימשו למודרניזציה של התשתית לאספקת מים בערים שבהן פועלת רוסוודוקנאל (טיומן, אורנבורג, ברנאול, אומסק, קרסנודר). נכון לסוף 2013, רוסוודוקנאל תפסת יותר מ-5% משוק אספקת המים והתברואה הרוסית וכ-24% משוק המים והתברואה המופעלים על ידי מפעילים פרטיים.
מיכאיל מן, שר הבינוי והשיכון והשירותים הציבוריים של הפדרציה הרוסית, כינה בשנת 2014 את הקמתה של חברת RVK-Voronezh (כחלק מקבוצת החברות רוסוודוקנאל) דוגמה חיה למיזם מצליח בתחום הדיור. חברת RVK-Voronezh משמשת כספקית המים העיקרית של העיר וורונז'.
קהילה

בשנת 2009 הפכה קבוצת החברות רוסוודוקנאל לאחת ממקימות האיחוד הלאומי של תעלות המים, שמהווה ארגון מלכ"ר המקדם יישום מודלים אפקטיביים לניהול מערכות אספקת המים.
רוסוודוקנאל הוא גם ממקימי אגודת המים הרוסית וחבר באיגוד הרוסי לאספקת מים ותברואה (RAVV).
בשנת 2011 הצטרפה החברה למגזין החברתי של עסקים רוסיים (RSPP). קבוצת החברות רוסוודוקנאל היא חברה ברשת הרוסית של ה-UN Global Compact. פרויקטים של החברה הוכרו ברוסיה בתור היישום היעיל של מיזם פרטי ביותר בתחום פיתוח בר-קיימא.
הערות שוליים

↑  Альфа-Групп: Пресс-центр: Новости: Главные новости
↑  "Финанс: «Росводоканал» возглавил Петр Золотарев". אורכב מ-המקור ב-2014-07-26. נבדק ב-2011-05-10.
↑  Ведомости
↑  зеркало
↑  ""Росводоканал" получит от ЕБРР кредит на 1,5 млрд руб. - - новости - Финмаркет". נבדק ב-2013-04-06.
↑  (הקישור אינו פעיל)
↑  "Национальный Союз Водоканалов. Участники". אורכב מ-המקור ב-2011-09-14. נבדק ב-2011-05-10.
↑  "Российская ассоциация водоснабжения и водоотведения. Члены ассоциации". אורכב מ-המקור ב-2014-07-14. נבדק ב-2014-06-16.
↑  Реестр организаций-участников Социальной хартии (ארכיון)
↑  "Сеть Глобального договора ООН в России. Участники". אורכב מ-המקור ב-2014-06-01. נבדק ב-2014-06-16.
רועי פוליאק

רועי פוליאק (נולד ב-1958) הוא שופט בבית הדין הארצי לעבודה.
נולד בישראל. סיים את לימודיו התיכוניים בבית ספר עירוני ט' בתל אביב בשנת 1976 ושירת עד שנת 1979 בצה"ל. בשנת 1984 סיים לימודי תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת תל אביב, ולאחר מכן התמחה עד 1985 במשרד עורכי דין. ב-1986 הוסמך כעורך דין ועד שנת 2016 עבד כעורך דין במשרד עצמאי שהקים, רועי פוליאק ושות', אשר התמחה בתחום דיני עבודה ופנסיה, ולימים לאחר מינויו לשופט הפך למשרד יונתן, בריק ושות'. ב-13 באפריל 2016 נבחר לכהן כשופט בבית הדין הארצי לעבודה.
פוליאק הוא עורך הדין הראשון מהמגזר הפרטי מזה 30 שנים שהתמנה ישירות לכהונת שופט בבית הדין הארצי לעבודה. שמו עלה לדיון בוועדה לבחירת שופטים כבר בשנת 2015, כשנשיא בית הדין הארצי לעבודה יגאל פליטמן המליץ עליו למינוי לבית הדין הארצי - לצד חוות דעת שליליות על שני מועמדים אחרים. גורמים בלשכת עורכי הדין ובמערכת הפוליטית מחו כנגד התערבות פליטמן בהליך. בעיתונות נטען כי בעקבות המחאה החליטה הוועדה לעכב את המינוי בכמה חודשים, אולם הרשות השופטת הכחישה זאת.
כעורך דין, ייצג פוליאק בין היתר את חברת שבע תקשורת בע"מ, המוציאה את המקומון שבע, בהליך בו נקבע כי זכותה של הנהלת עיתון לקבוע קו סיקור ואף לפטר את העורך במידה ואינו פועל על פי הקו שגובש, וזאת בכפוף לאתיקה העיתונאית.
במאי 2023 פסק פוליאק כי בית החולים הדסה ישלם 230 מיליון שקלים לקרן הפנסיה של עובדיה המנוהלת בחברה הממשלתית 'עמיתים' בגין הפרשי תשלום מאז שנת 2004. בבית החולים הביעו חשש מפני פגיעה ביציבותו הכלכלית והודיעו כי בכוונתם לערער.
לצד נציגת הציבור שרה זילברשטיין היפש כתב השופט פוליאק דעת מיעוט, כנגד דעת הרוב של נשיאת בית הדין ורדה וירט לבנה בפסק דין בו נקבע כי אנשים עם מוגבלויות המוגדרים כמשתקמים במפעלים מוגנים, מועסקים כעובדים בעלי זכויות סוציאליות.
פוליאק היה חלק מההרכב השופטים המורחב שפסק את פסק דין הטיפים, ובהרכב המורחב שפסק את הלכת כותה הנוגעת לאופן החישוב של פיצויים במקרים של הכרה בדיעבד ביחסי עובד–מעביד. כמו כן ישב בהרכב השופטים שפסק את פסק דין בורוכוב, בו נקבע כי לאחר שעובד בעל מוגבלות שאינה ניכרת לעין (ושעבודתו אינה מוגבלת כלל) יידע את המעסיק על היותו אדם עם מוגבלות, במסגרת "פיטורי צמצום" חובה על המעסיק להעדיף להמשיך להעסיק אותו גם במחיר פיטורי עובד אחר בעל נתונים דומים.