stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כיכר פרלמנט

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כיכר עירונית 
 מיקום:  הסיטי של וסטמינסטר 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הקמה ובנייה
 אדריכל:  צ'ארלס ברי 
 מידות
 שטח:  0.68 הקטאר 
 קואורדינטות:  51°30′02″N 0°07′36″W﻿ / ﻿51.500555555556°N 0.12666666666667°W﻿ / 51.500555555556; -0.12666666666667
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסכיכר פרלמנט(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסכיכר פרלמנט
 
הפגנה נגד מלחמה בעיראק שנערכה בכיכר הפרלמנט ב-20 במרץ 2003, מבט מגג ארמון וסטמינסטר
פסלו של וינסטון צ'רצ'יל
כיכר פרלמנט (באנגלית: Parliament Square) היא כיכר הממוקמת בפינה הצפונית מערבית של ארמון וסטמינסטר שרובע וסטמינסטר שבלונדון.
מבנים נוספים בסביבת הכיכר הם מנזר וסטמינסטר וכנסיית סנט מרגרט, בית הגילדות מידלסקס ומשרד האוצר של בריטניה.
צורה

צורתה של הכיכר ריבועית ובמרכזה מדשאה גדולה ומסביבה שביל הולכי רגל היקפי, בצלע הצפונית של הכיכר מוצבים פסלים הפונים לשביל, מלבד פסלו של וינסטון צ'רצ'יל המוצב כשפניו לכיוון הביג בן וארמון וסטמינסטר. בצלע המערבית ישנה בימה מוגבהת לצד שביל הולכי הרגל ואליה מובילים מדרגות.
הפסלים בכיכר

בכיכר פסלים רבים של מדינאים בריטים. הידועים בפסלים הם פסלו של וינסטון צ'רצ'יל (בפינה הצפון מזרחית של הכיכר), אברהם לינקולן (אל מול בית הגילדות), רוברט פיל (בפינה הדרום מערבית של הכיכר), יאן כריסטיאן סמטס (בפינה הצפונית של הפארק), בנג'מין דיזראלי, ג'ורג' קאנינג ואוליבר קרומוול.
היסטוריה

הכיכר הוקמה בשנת 1868 במטרה ליצור שטח פתוח סביב ארמון וסטמינסטר. לצורך הקמתה נהרסו מספר בניינים שעמדו במקום. הכיכר הוקמה על פי תכנון האדריכל צ'ארלס ברי ובמרכזה עמדה אנדרטת מזרקת בקסטון שהועברה מן המקום בשנת 1940.
הכיכר, בשל מיקומה - אל מול בניין הפרלמנט- מהווה אתר להפגנות נגד פעולות הממשלה. בשל ההפגנות הסוערות שנערכו במקום כנגד הפעולות הצבאיות הבריטיות בעיראק נחקק בשנת 2005 חוק על ידי הפרלמנט הבריטי (ה- Serious Organised Crime and Police Act 2005) האוסר על הפגנות בכיכר, ובמרחק של קילומטר מכל צדדיה מבלי לקבל אישור מראש ממפקד המשטרה המטרופולינית.
יקב הר ברכה

| --- | --- |


כרמי יקב הר ברכה בשלג
 נתונים כלליים
 סוג:  יקב
 מייסדים:  משפחת לביא
 תקופת הפעילות:  2007–הווה (כ־17 שנים)
 משרד ראשי:  הר ברכה
 מוצרים עיקריים:  יין
  
 www.brachawineries.com
יינות יקב הר ברכה
יקב הר ברכה הוא יקב בוטיק שהוקם בשנת 2007 בהר ברכה שבשומרון, על רכס הר גריזים.
היסטוריה וגאוגרפיה

היקב הוקם בשנת 2007 על ידי משפחת לביא המתגוררת בהר ברכה, ומייצר כ-70,000 בקבוק בשנה. ממוקם 840 מטר מעל פני הים, הכרמים גדלים באקלים ייחודי של ימים חמים ולילות קרים, המתאים לגידול גפני יין. בכרם גדלים ענבי קברנה סובניון, מרלו, ועוד.
היקב מפעיל גם מרכז מבקרים לתיירים מהארץ ומחוצה לה. בנוסף לטעימות יין, מרכז המבקרים מציע גם ארוחות גורמה לקבוצות במסעדה בשם 'ברכה על ההר'.
בינואר 2023 פרס היקב חסות על האירוע השנתי של העמותה לקידום החינוך תל אביב יפו, שנערך בהשתתפות נשיא המדינה יצחק הרצוג.
פרסים

ב-2018 זכה היקב במדליית זהב בתחרות BEST VALUE מתוך 155 יינות ישראלים שהשתתפו בתחרות.
ב-2020 זכה היקב במדליית כסף על יין הג'וזף קברנה סובניון ומדליית ברונזה על יין הברכה בלנד, בתחרות דקנטר.
הערות שוליים

↑  מסר של אחדות ופיוס: יקב הר ברכה באירוע לקידום החינוך בתל אביב, באתר ערוץ 7, 26 בינואר 2023
↑  מדלית זהב ליקב הר ברכה, באתר ערוץ 7, 12 במרץ 2018
↑  יקב הר ברכה זה במדליות בתחרות "דקאנטר" - WinesIsrael - יין ישראלי, קולינריה, שמן זית וטיולים, באתר WinesIsrael - יין-קולינריה-שמן זית-טיולים-אירועים, ‏2 באוגוסט 2020
↑  גאווה ישראלית בתחרות היין הבינלאומית, באתר ערוץ 7, 22 בספטמבר 2020
| אתרים בשומרון |
| --- | --- | --- |
| צפון השומרון | תל דותן • עמק דותן • קסטלום בליסימום • יער ריחן • מצפה שלפים - עמק דותן • שומרון • יער שקד |  |
| מרכז השומרון | בריכת ישמעאל • עין מח'נה (מעיין עמשא) • האלות האטלנטיות • מצפה יוסף • מצפה הדר • מצפור רבבה • שכם הקדומה • קבר יוסף • הר גריזים • מוזיאון השומרונים • מקדש השומרונים בהר גריזים • יקב הר ברכה • הר עיבל • מזבח הר עיבל • באר יעקב (שכם) • עין כפיר • עיינות בידאן • הר כביר •  בור הציפורים • סבסטיה • גבעת פינחס • קברי אלעזר ואיתמר • אלוני יצהר • קבר השייח' סלמאן אל-פארסי |  |
| מערב השומרון | המרפסת של המדינה • נחל קנה • גתות ברקן • דיר קלעה • פארק הצנירים • חורבת כורכוש • חורבת דיר סמען • חורבת צרידה |  |
| מזרח השומרון | מצפה שלושת הימים • מצפה מתן • תל חייא • שמורת נבי נון • חורבת עורמה • בריכת אירוס השומרון • מצפה אילן (אלון מורה) • מצפה בניו • בוסתן שלמה • טנא א-תחתא |  |
| דרום השומרון | קבר יהושע בן נון • קבר כלב בן יפונה • מעיין אייל • ח'ירבת סמארה • יקב טורא |  |
ישראל באולימפיאדת ונקובר (2010)

משחקי החורף האולימפיים ה-21 במספר נערכו בין ה-12 בפברואר עד 28 בפברואר 2010 בעיר ונקובר.
תוצאות > סקי אלפיני

| ספורטאי | אירוע | ריצה 1 | ריצה 2 | סה"כ | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מיכאל רנז'ין | סלאלום ענק | 1:25.77 | 1:28.04 | 2:53.18 | 55 |
| מיכאל רנז'ין | סלאלום | 52.84 | 56.07 | 1:48.91 | 35 |
תוצאות > החלקה על הקרח

| ספורטאי | אירוע | ריקוד חובה 1> תוצאה | ריקוד חובה 1> מיקום | תוכנית קצרה/ריקוד מקורי> תוצאה | תוכנית קצרה/ריקוד מקורי> מיקום | החלקה חופשית/ריקוד חופשי> תוצאה | החלקה חופשית/ריקוד חופשי> מיקום | סה"כ> תוצאה | סה"כ> מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| רומן ואלכסנדרה זרצקי | ריקוד על הקרח | 34.38 | 10 | 55.24 | 10 | 90.64 | 10 | 180.26 | 10 |

|  משלחת ישראל לאולימפיאדת ונקובר (2010)  |
| --- | --- | --- |
|  החלקה אומנותית | אלכסנדרה זרצקי • רומן זרצקי |  |
|  סקי אלפיני | מיכאל רנז'ין |  |
יצחק נגרקר

| --- | --- |

יצחק נגרקר והאלוף גבי אשכנזי באתר תל סאקי, 2004
 לידה:  1952 (בן 72 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    רב-טוראי
 תפקידים בשירות
 טען-קשר
 פעולות ומבצעים
   מלחמת יום הכיפורים
 
יצחק נגרקר (נולד ב-1952) הוא איש צבא בדימוס שלחם במלחמת יום הכיפורים כטען-קשר בדרגת רב-טוראי בחטיבה 188 של חיל השריון. הוא נפל בשבי הסורי במעשה גבורה במטרה להציל את החיילים שהסתתרו בבונקר שבתל סאקי ברמת הגולן, בעת שהיו תחת אש כבדה וניתנה הוראה ממפקד מוצב תל סאקי, מנחם אנסבכר: "מי שיכול לצאת ולהגיד שאנחנו נכנעים - שיצא".
נגרקר התחמק משני צרורות של החיילים הסורים ונלקח בשבי. משום שלבש סרבל חסין אש, הסורים טעו וחשבו שהוא טייס.
ביוגרפיה

נגרקר גדל ביבנה למשפחת עולים מהודו. גויס לחיל השריון ושירת כטען-קשר בגדוד 74 של חטיבה 188 (פלוגה ו). בתחילת מלחמת יום הכיפורים הייתה החטיבה ברמת הגולן ולחמה מול כוחות סוריים גדולים.
ביוגרפיה > הנפילה בשבי

ב-7 באוקטובר 1973, בסיומו של קרב תל סאקי, היו תחת אש כבדה בתוך הבונקר בתל סאקי כ-30 לוחמי צה"ל, ולאחר שספגו אש כבדה ניתנה הוראה ממפקד מוצב תל סאקי מנחם אנסבכר: ״מי שיכול לצאת ולהגיד שאנחנו נכנעים - שיצא״.
נגרקר היה היחידי שעמד (בשעה ששאר החיילים נפגעו מהאש שהייתה סביבם ולא היו מסוגלים לעמוד) ויצא החוצה אל עבר שני חיילים סורים, שניסו לירות בו אך יצחק התחמק בהם ע״י כך שהטה את גופו לצד ואחורה. כששאלו אותו כמה אנשים יש בבונקר, סימן להם עם היד שהם היו ארבעה (כמספר האנשים הדרושים לתפעול טנק), שלושה מתו והוא היחידי שנותר. כששמו לב לסרבל חסין האש שלו, הם חשבו שהוא טייס, והחליטו לקחת אותו בשבי, מבלי לבדוק האם הוא דובר אמת, ובכך ניצלו חיי כל החיילים ששהו בתוך הבונקר בתל סאקי.
ביוגרפיה > השבי והחזרה הביתה

יצחק נגרקר שהה בשבי הסורי כשמונה חודשים, במהלכם עבר חקירות ועינויים. הוא שוחרר ב 6 ביוני 1974, במסגרת חילופי שבויים.
כעבור כמה חודשים בשבי, הצטרף לכלל השבויים בכלא אל מאזה שבדמשק יעקב אריאל (אחרי שהות ארוכה בצינוק) אותו חבש יצחק בניגוד לפקודה שקיבל בבוקר ה-7 באוקטובר באזור תל סאקי לאחר שיעקב נפגע בבטנו מארטילריה. יעקב ויצחק זיהו אחד את השני בשבי ואחרי שיצחק שאל על הלוחמים בבונקר יעקב אמר שהלוחמים בבונקר נהרגו.
יצחק היה בחששות איומות והרגשת כישלון לקראת הנחיתה בארץ, כי היה בטוח שכל הלוחמים בבונקר תל סאקי מתו, והוא כביכול לא הקשיב לפקודתו של סגן מנחם אנסבכר משום שיצא מהבונקר והסגיר עצמו ולא אמר לסורים שכל יושבי הבונקר נכנעים.
מטוס השבויים נחת בשדה התעופה בן-גוריון ויצחק פגש את המשפחה שהגיעה לשדה ועבר חקירה קצרה. כאשר ניגש למוניות שהוקצו למשפחה פנה אליו לייזי אגסי ובישר לנגרקר שכל הלוחמים ניצלו בזכותו, וכולם מחכים לו לחאפלה שאנסבכר הבטיח לערוך כשהיו בבונקר.
חיים אישיים

יצחק נגרקר נשוי לאילנה, ילידת הודו (מובאי), עלתה לארץ עם משפחתה וגדלה בדימונה, ולהם ארבעה בנים. לבנם הבכור אשר נולד כשנה לאחר חזרתו מהשבי העניקו את השם יואב על שמו של מפקדו של יצחק יואב יקיר שנהרג בקרבות הבלימה של מלחמת יום הכיפורים. יצחק ואילנה מתגוררים בקצרין שברמת הגולן.
ספרות

בספטמבר 2014 יצא לאור בהוצאת עם עובד הספר "בקרב ובשבי" - רומן גרפי של אלעד שובל ודותן גולדווסר, המגולל את סיפורו של יצחק נגרקר מן הקרב ומן השבי הסורי.
יצחק נגרקר מוזכר בעוד שני ספרים:
אבירם ברקאי, על בלימה: סיפורה של חטיבה 188 במלחמת יום כיפור, ספרית מעריב.
יעקב אריאל, הדרך לדמשק, הוצאת עם עובד - סיפורו של השבוי יעקב אריאל, אותו יצחק נגרקר הציל כשחבש אותו בתחבושתו האישית בזמן קרב.
הרצאות

יצחק נגרקר פעיל מאוד, נמצא באנדרטת תל סאקי לא מעט, ומעביר הרבה מאוד הרצאות ומורשת קרב לקבוצות שונות במטרה להעביר הלאה את סיפורו, וסיפורם של חבריו לנשק - אלו החיים ואלו שלא.
יצחק נגרקר עם טוהר נחמן בצילומי הפרק לבלוג "טוהר מגלה את ישראל"
כריסטיאנה שמידטמר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 בדצמבר 1939 מנהיים, גרמניה הנאצית 
 פטירה:  13 במרץ 2003 (בגיל 63) היידלברג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 תקופת הפעילות:  מ-1963 
 פרופיל ב-IMDb
 
כריסטיאנה שמידטמר (בגרמנית: Christiane Schmidtmer;‏ 24 בדצמבר 1939 – 13 במרץ 2003) הייתה שחקנית ודוגמנית גרמנייה.
ביוגרפיה

שמידטמר נולדה במנהיים לגרטרוד וליאקוב שמידטמר. אביה נעדר ברוסיה במהלך מלחמת העולם השנייה, אמה נישאה בשנית והן עברו להתגורר בהיידלברג. בגיל שבע עשרה שלחה אותה אמה לבית ספר בלונדון על מנת שתלמד אנגלית, ולאחר מכן חזרה שמידטמר למולדתה והשלימה את לימודיה התיכוניים. ב-1959 עברה למינכן על מנת ללמוד משחק, בניגוד לרצון משפחתה ואמה שהייתה מעוניינת שתעסוק ברפואה. במהלך תקופה זו היא שיחקה בהפקות בימתיות לילדים.
בין השנים 1961–1963 עסקה רק במשחק בתיאטרון ולאחר מכן פנתה לתחום הדוגמנות. היא דגמנה למגזיני אופנה גרמניים ומגזיני עירום, לאחר מכן היא הופיעה במגזין "פלייבוי" בארצות הברית, דגמנה לחברת הקוסמטיקה מקס פקטור והייתה הדוגמנית הראשית של "יריד ניו יורק העולמי" ב-1964.
היא הופיעה בהפקות שונות בטלוויזיה והקולנוע הגרמני וב-1965 הופיעה בסרט "ספינת השוטים" כמאהבת יפהפייה, לאחר שבמאי הסרט קיבל המלצה עליה.
ב-1965 גילמה דיילת בלופטהנזה בסרט "בואינג בואינג" לצד טוני קרטיס.
היא הייתה אחת מהשחקניות הגרמניות הבודדות שזכו להצלחה בהוליווד במהלך שנות השישים ויש שהגדירו אותה כ"הייבוא המרגש ביותר מאז מרלן דיטריך". עקב המראה המושך שלה וההופעה הגרמנית האופיינית היא לוהקה פעמים רבות לטייפקאסט של "הגרמנייה האטרקטיבית".
במהלך שנות השבעים היא הופיעה במספר תוכניות אירוח בארצות הברית. ב-1975 שיחקה בסרט המדע הבדיוני "פלישת העכביש הענק" ובסרט "המומחה" עם אדם וסט ומרלן שמידט.
ב-1977 שיחקה בפרק של הסדרה "וונדר וומן".
היא גילמה את פריצי, המורה לפסנתר הסקסית והמכורה למין ב"שפשוף נעים", הסרט השלישי בסדרת "אסקימו לימון".
ב-1980 היא פרסמה את האוטוביוגרפיה שלה במגזין גרמני.
ב-13 במרץ 2003 הלכה לעולמה בגרמניה.
כוהנת האופל

"כוהנת האופל" (באנגלית: Dark Disciples) היא טרילוגיית ספרי פנטזיה מאת מרגרט וייס, כחלק מסיפורי רומח הדרקון. כשאר הספרים הסדרה, הטרילוגיה מתרחשת בקרין, עולם המערכה הבדיוני של רומח הדרקון, אשר נשען על משחק התפקידים מבוכים ודרקונים. הטרילוגיה מספרת על מינה, גנרלית צבאות טאקיזיס במלחמת הנשמות, אשר כעת המובילה את צבאות האל המרושע כמוש בניסיון להשתלט על העולם. הטרילוגיה מתרחשת כמה שנים אחרי מלחמת הנשמות.
ספרי הטרילוגיה:
ענבר ואפר (Amber and Ashes‏, 2004; יצא בתרגום לעברית ב-2008)
ענבר וברזל (Amber and Iron‏, 2006; יצא בתרגום לעברית ב-2008)
ענבר ודם (Amber and Blood‏, 2008; יצא בתרגום לעברית ב-2009)
רקע

עלילת הספר, כמו שאר ספרי רומח הדרקון, מתרחשת בעולם המערכה קרין, שמשמש עולם מערכה של מבוכים ודרקונים. העולם נשען על איזון בין שלוש הנטיות העיקריות במו"ד - רוע, טוב ונייטרלי. האחראים על האיזון הם אלי קרין, המתחלקים לשלוש קבוצות שוות בין הנטיות.
עלילת הטרילוגיה מתחילה מעט לאחר סוף טרילוגיית מלחמת הנשמות, אשר גבתה מחיר כבד. במהלך אירועי המלחמה גילו האלים כי טאיקיזיס, אלת הרוע הראשית, ניסתה להשתלט על העולם. האלים מחליטים להפוך את טאיקיזיס לבת תמותה כעונש, וכדי לשמור על האיזון הופך גם פלאדין, אל הטוב הראשי, לבן תמותה. כתוצאה מתחרים ביניהם האלים האחרים על הובלת אלי הרוע והטוב.
כעת עולם בני התמותה בקרין נשלט על ידי 3 אימפריות - אבירות נראקה (אשר נשלטה בעבר על ידי טאיקיזיס) התומכת ברוע, אבירות סולאמניה (אשר נשלטה בעבר על ידי פלאדין) התומכת בטוב והאימפריה המינוטאורית, אשר זה מכבר החלה להתבסס ונתקלת בחשדנות מקרב שתי הממלכות האחרות. ממלכת העוגים בלוד צוברת כוח ומעט צפונה לה מוקמת ממלכת דרגונים (אנשי דרקון).
טאיקיזיס, עתה כבת תמותה, האשימה את מינה, הכוהנת הראשית שלה, במפלתה. מלך האלפים סילבנושי, המאוהב במינה, הורג את טאיקיזיס, אך מינה הורגת אותו. עלילת טרילוגיית "כוהנת האופל" נפתחת עם קבורתה של טאיקיזיס על ידי מינה.
ענבר ואפר

לאחר סוף מלחמת הנשמות, מינה קוברת את מלכתה, טאקיזיס, במערה שהוסתרה מבני התמותה. מינה איבדה כל רצון לחיות והיא יושבת ומתאבלת, מלווה בידידה גאלדר המינוטאור, הנאמן לה מאז שהצמיחה מחדש את ידו. במקביל, מתפנה המקום של ראש פנתאון האופל וראש פנתאון האור.
אלי קרין מתחרים ביניהם על הנהגת מחנות הטוב והרוע. בעוד שבמחנה הטוב הדבר נקבע בתחרות ידידותית, בין אלי הרוע מתפתחת מלחמה גלויה. המועמד המוביל לרשת את טאיקיזיס כראש אלי הרוע הוא סארגונאס, אל הנקמה ופטרון אימפריית המינוטאורים. כמוש, אל המוות, מחליט לנסות לזכות במעמד בעצמו, אך לשם כך הוא צריך צבאות חזקים - אבל כעת מאמיניו הם אל-מתים ואנשים זקנים בלבד.
כמוש עוטה התגלמות חדשה ויפת מראה ומפתה את מינה, אשר נותרה ללא אלה לעבוד. מינה מסכימה לשמש ככוהנת הראשית של כמוש. השניים יוצרים סוג חדש של אל מתים- "אהובי כמוש". האהובים הם אל-מתים וחסינים לכלי נשק וקסם. כדי להתרבות הם מכריחים את אוהביהם להשבע אמונים לכמוש כדי להוכיח את אהבתם, ולאחר מכן מנשקים אותם מעל לבם. הנשיקה שואבת את נשמתו של הקורבן וכך הוא הופך ל"אהוב".
מינה יוצאת בשליחות כמוש לשחרר את קרל, אחד ממנהיגי צבאות טאקיזיס. קרל רצח את אריאקן, ראש כוחותיה של טאקיזיס ובנה של זבואים, אלת הים. זבואים לכדה את קרל ועינתה אותו עד שהפך לאל-מת. קרל הפך ל"אביר מוות", בעל שליטה באל מתים אחרים ויכולת להרוג אדם במילה בודדת. כאביר מוות, יצור שאפילו האלים נרתעים מפניו, קרל יעצים את כוחותיו של כמוש וישמש גנרל ראוי. מינה מערימה על זבואים, משחררת את קרל ומכריחה אותו לעבוד את כמוש. כדי להבטיח את שיתוף הפעולה של זבואים כמוש לוכד את נשמת בנה בכלי קאס (משחק לוח שמזכיר שחמט).
"אהוב כמוש" הראשון הוא לו בנאי, כוהן קירי ג'ולית (אל הצדק, פטרון אבירי סולאמניה והמתחרה עם מישקאל על תפקיד ראש אלי האור). הוריו של לו חשים בשינוי שחל בבנם ושולחים אותו למנזר המוקדש למאז'ר, אל החוכמה והאיחוד עם הטבע, שם גר אחיו ריס כנזיר. לו רוצח את נזירי המנזר ובורח. מתוך כעס על מאז'ר, שאפשר לדבר כזה לקרות, ריס זונח את אמונתו ונשבע אמונים לזבואים, שמבטיחה לו עזרה בנקמתו בתנאי שישחרר את בנה.
ריס יוצא בשליחותה של זבואים יחד עם כלבתו אטה וקנדר בשם "צל-ליל", המסוגל לדבר עם נשמות. הם מערימים על קרל במשחק "קאס" ולוקחים את הכלי בו היה לכוד אריאקן. קרל מבין מה קרה ומנסה להרוג את ריס, שנמלט לים, ממלכתה של זבואים.
במקביל כמוש ומינה מנסים לשים ידם על אוצרות המלך הכהן - חפצים קסומים השייכים לשאר האלים. החפצים נמצאים בצריח כישוף עתיק. כמוש מגלה מאוחר מדי שהוא לא הראשון שהבין שהחפצים שרדו ושהצריח שוקם וכעת שולט בו נויטארי, אל הקסם השחור. נויטארי לוכד את מינה, ומערים על כמוש שמאמין שמינה מתה. כמוש בורח לארמונו ומבין שהוא מאוהב במינה.
נספח: הנספח בספר זה עוסק בצריח ים הדם על תולדותיו, יושביו וחפצי הקסם שבו. מתאים למהדורה 3.5 של מבוכים ודרקונים, בגרסת רומח הדרקון.
ענבר וברזל

ריס ממשיך במסע בחיפוש אחר אחיו לו, בניסיון למנוע ממנו ליצור עוד אהובי כמוש. הוא מספר את סיפורו לג'רארד אות מונדר, שמגייס למענו את הפלדינים של קירי-ג'ולית ואת מסדר הכישוף הנעלה. במהרה מתגלה כי אהובי כמוש חסינים לחלוטין לקסם ולחשי קודש, כך שעזרתם לא מועילה. לו נעצר לבסוף לאחר שילד קטן מכה אותו בניסיון להגן על אימו. לו נשרף כתוצאה מהמגע, כי תום לבם של ילדים יכול לעצור את אהובי כמוש. החולשה הזו יוצרת דילמה מוסרית אצל אלי הטוב, כי חשיפה שכזו למוות והרס תהרוס את תמימותו של הילד ותגרום לו טראומה.
מינה נותרה לכודה בידי קוסמי נויטארי. הם מגלים שהיא חסינה לקסמים, מלבד כאשר היא מודעת לקסם ולמהותו. כמוש מבין, בעזרת קרל, כי מינה לא מתה ומצליח לשכנע את זבואים לעזור לו לשחרר אותה. זבואים יוצרת הסחה המאפשרת למינה לחמוק להיכל חילול הקודש, בו מוחבאים אוצרות המלך הכהן. על האוצרות שומרת דרקונית, ששואלת את מינה חידה- "מי את? מאין את באת?". מינה לא עונה על החידה ונאלצת לוותר על האוצרות - דבר המעורר את זעמו של כמוש. כעסו רק גובר כאשר מתגלה שאהובי כמוש נשמעים רק למינה.
זבואים מפגישה בין מינה לריס. מינה משוכנעת כי בידי ריס הפתרון לחידת הדרקונית. לאחר שריס זונח את זבואים הוא נשלח על ידי המינוטאורים לטירת כמוש, שם מינה מענה אותו בניסיון לחלת ממנו את התשובה. קרל, שמקנא במעמד של מינה, משכנע את כמוש שריס הוא המאהב שלה. כשקרל מנסה להרוג את מינה היא הופכת אותו לבן תמותה. נואשת להחזיר אליה את אהבתו של כמוש, מינה עוקרת את צריח הכישוף הנעלה מקרקעית הים ומעניקה אותו, יחד עם אוצרות המלך הנעלה, לכמוש כאות לאהבתה.
במקביל האלים מתאספים, לאחר שהרגישו שדבר מה הנוגע לכוחותיהם מתרחש. לבסוף מגלה להם מאז'ר כי מינה היא אלה טובה, אשר הונתה על ידי טאקיזיס לחשוב שהיא בת תמותה.
נספח: הנספח בספר זה עוסק באהובי כמוש- תבנית מלאה לפי גרסת 3.5.
ענבר ודם

סיפור מוצאה של מינה נחשף - בעת הבריאה היא נוצרה מתוך שמחתם של האלים על העולם החדש והייתה לאלת האושר. פלדין נאלץ להרדימה, מאחר שהיא הפרה את האיזון העדין בין אלי הטוב, הרוע והנייטרליות. כאשר טאקיזיס ניסתה להשתלט על העולם היא גילתה את מינה והונתה לחשוב שהיא בת תמותה, ושכוחותיה מגיעים מטאקיזיס עצמה. בפועל, כך צברה טאקיזיס את כוחה הרב - על ידי ניצול כוחותיה של מינה.
האלים מחליטים לאפשר למינה לבחור בעצמה את גורלה ולא להתערב בבחירותיה כדי לא להפר את האיזון בין הרוע, הטוב והנייטרליות. עם זאת, כמוש מחליט להפר ההחלטה, הופך את קרל לחסיד עצמות (לוחם העוטה מעטפת שלד חיצונית וחסין לכלי נשק) ושולח אותו לחפש את מינה.
מינה, שעדיין לא מודעת לזהותה האמיתית, הופכת לילדה ובעזרת ריס משמידה את רוב האהובים. לאחר מכן היא מורשית לקחת שני חפצים מאוצרות המלך הכהן - מחרוזת שמוציאה מאנשים את הרוע שבהם ופירמידת בדולח המאפשרת לראות אנשים כפי שהם באמת. לאחר שמינה משמידה את אהובי כמוש שהתבצרו בצריח, כמוש ונויטארי מסכמים לחלק ביניהם את אוצרות האלים. האל העליון מגיע בפעם השלישית לקרין ותובע את הצריח לעצמו. קרל אורב למינה, אך זו נחלצת בזכות כוחותיה. היא בורחת כדי לנסות ולמשוך את קרל הרחק מריס ומגיעה לעמק נראקה.
ג'נה, ראש מסדר הכישוף הנעלה, מגיעה ומצילה את ריס. בקרב שמתרחש ביניהם, ריס הורג את קרל.
בעמק נראקה נפגשת מינה עם גאלדר, ריס, צל-ליל ואטה הכלבה. סארוגנאס, המבקש לעקוף את החלטת האלים לגבי מינה, שולח את גאלדר לשבות את ואלתוניס - האלף שהיה בעבר האל פלדין - ולהביא אותו לעמק. מינה נשבעה בעבר להרוג את ואלתוניס, ואם תעשה זאת - תהפוך לאלת רוע. אם תחוס על חייו - תהיה אלת טוב. מינה מתבגרת במהירות רבה ונזכרת בשבועתה. גאלדר, ריס, צל-ליל ואטה מנסים לעצור בעדה - אך מינה הורגת את צל-ליל, שוברת את עמוד השדרה של אטה וגורמת לריס לאבד את הכרתו. לאחר שחזתה במעשיה מינה נרגעת וחסה על ואלתוניס. היא מגיעה למשכן האלים ומשתמשת בחפצים שלקחה מאוצרות המהלך הכהן כדי להפוך לאלה הנעה בין הטוב והרוע - אלת הדמעות.
נספח: הנספח בספר זה מספק מידע אך לא מונחי משחק. החלק הראשון עוסק במינה כאלה. השני עוסק במאמיני עצמות - לוחמי עצמות וחסידי עצמות.
דמויות ראשיות

ריס בנאי - נזיר מאז'ר. איבד את אמונתו ונשבע אמונים לזבואים. יוצא למסע בחיפוש אחרי אחיו לו.
מינה – לשעבר הכוהנת הראשית של טאקיזיס ומנהיגת צבאותיה. כעת כוהנת רבת עצמה של כמוש ואהובתו.
צל ליל - קנדר המסוגל לדבר עם המתים. בעל אופי רציני יוצא דופן בשביל קנדר.
ג'רארד אות מונדר - שריף מרגוע, גיבור מלחמת הנשמות.
אטה - כלבתו המאולפת של ריס.
לו - אחיו של ריס ו"אהוב כמוש". מחוסל בספר השני.
אוסריק קרל - אביר מוות שמשרת את כמוש. הופך לבן תמותה וחסיד עצמות בספר השלישי. מת באותו הספר.
כמוש - אל המוות, מנסה להפוך למנהיג אלי האופל. בנם של טקיזיס וסרגונאס.
| רומח הדרקון |
| --- | --- | --- |
| ספרים עיקריים | דרקונים של דמדומי הסתיו • דרקונים של ליל החורף • דרקונים של שחר האביב • עת התאומים • מלחמת התאומים • מבחן התאומים • דור ההמשך • דרקוני להבת קיץ • דרקונים של שמש גוועת • דרקונים של כוכב אבוד • דרקונים של ירח נעלם • ענבר ואפר • ענבר וברזל • ענבר ודם • דרקונים של מעמקי הגמדים • דרקונים של שחקי שרת הדרקונים • דרקונים של מג שעון החול • ספרים נוספים |  |
| עולם | קרין  • ההיסטוריה של קרין • דמויות • אלים |  |
| דמויות עיקריות | גדילן קוץ-רגל • חלמיש כור-אש • טיקה ויילן מאז'ר • לאורנה קנן • מי-נהר • סהר-פז • סער בהיר-להב • קיטיארה אות-מאטר • קרמון מאז'ר • רייסטלין מאז'ר • תניס חצי-אלף |  |
| דמויות נוספות | אריאקס • אלהנה צפריר  • דאלאמר ארג'נט • הומא רועץ-דרקון • לורד סות' • פאלין מאז'ר • פיסטנדנטילוס • קריסניה |  |
סרט האנימציה • טרייסי היקמן • מרגרט וייס
כריכת הספר הראשון
כריכת הספר השני
כריכת הספר השלישי
כריסטוף שפרינג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 ביוני 1959 (בן 65) זימרן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מוקד פעילות:  גרמניה 
 סוגה:  מוזיקה כנסייתית 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 
כריסטוף שְפֶּרינג (בגרמנית: Christoph Spering; נולד ב-23 ביוני 1959 בזימֶרְן) הוא מנצח גרמני, המתמחה במוזיקה כנסייתית. בשנת 1985 ייסד שפרינג את כורוס מוזיקוס קלן ובשנת 1988 את "התזמורת החדשה" (Das Neue Orcherster).
הקלטות נבחרות

"סטאבאט מאטר": ג'ואקינו רוסיני
הרקוויאם של מוצרט: וולפגנג אמדאוס מוצרט
"Les deux journées": לואיג'י כרוביני
"עתליה" פליקס מנדלסון
"ייסורי אדוננו ישו הנוצרי" (La Passione di Nostro Signore Gesù Cristo): אנטוניו סאליירי
"חג הולדת המושיע" (La celebre Natività del Redentore): אנטוניו קזימיר קארטליירי
"Die Verschworenen": פרנץ שוברט
"ישו על הר הזיתים" (Christus am Ölberge): לודוויג ואן בטהובן
"ייסורי אדוננו ישו הנוצרי" (La Passione di Nostro Signore Gesù Cristo): יוזף מיסליבצ'ק
סימפוניות מס' 4 ו-5, יאן ואצלב קאליוודה
"איפיגניה באאוליס" (Iphigenia in Aulis): ריכרד וגנר/כריסטוף ויליבלד גלוק
"אורטוריות הכתרה": ז'אן פרנסואה לסואר
"מסע צלייני הוורד" (Der Rose Pilgerfahrt): רוברט שומאן
כריסטוף קקאיס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 באפריל 1945 שווייץ נשטאל, שווייץ
 פטירה:  1 במאי 2020 (בגיל 75) שווייץ פיסליסבאך, שווייץ
 מדינה:  שווייץ 
 השכלה:  אוניברסיטת לוזאן 
 השתייכות:   חיל האוויר השווייצרי
 תקופת הפעילות:  1966–2007 (כ־41 שנים)
 דרגה:   קורפוסקומנדנט
 תפקידים בשירות
 ראש הכוחות המזוינים
 עיטורים
 מדליית הכסף הגדולה עם כוכב להוקרה על שירות הרפובליקה האוסטרית 
 
כריסטוף קקאיס (Christophe Keckeis;‏18 באפריל 1945 - 1 במאי 2020) היה איש צבא שווייצרי, אשר שימש כראש הכוחות המזוינים (מקביל לרמטכ"ל) של צבא שווייץ בין השנים 2004–2008.
ביוגרפיה

קקאיס נולד בנשטאל ב-18 באפריל 1945. ב-1966 הוא התגייס לחיל האוויר השווייצרי ועבר הכשרה כטייס פליגרסטפל 17. ב-1974 הוא הועלה לדרגת האופטמן ועבר הכשרה כטייס מיראז' 3. במרץ 1977, קקאיס היה מעורב בתאונה בה התנגשו שני מטוסי מיראז' 3 זה בזה בשדה התעופה הצבאי פאיירן. קקאיס יצא ללא פגע. עוד באותה שנה הוא החל לעבור הכשרה כקצין. ב-1980 הוא הועלה לדרגת מאיור ומונה למפקד טייסת. ב-1989 הוא הועלה לדרגת אוברסט ומונה למפקד גדוד ההגנה האווירית.
ב-1991 הוא מונה למפקד טייסת המעקב של חיל האוויר. בין 1998–1999 הוא שימש כמפקד חיל האוויר. ב-30 באוקטובר 2002, נבחר קקאיס לתפקיד ראש הכוחות המזוינים (מקביל לרמטכ"ל). הוא היה הראשון שהחזיק בתפקיד, כאשר לפני כן לצבא השווייצרי לא היה מפקד עליון בימי שלום. בתקופת כהונתו הוא ערך בצבא השווייצרי רפורמה מקיפה שנודעה בתור: רפורמת הצבא XXI. במסגרת רפורמה זו, הוקמו גופים חדשים בתוך הצבא, במקביל לצמצום משמעותי במספר הקצינים והגברת שיתוף הפעולה עם צבאות זרים.
קקאיס פרש מתפקידו ב-31 בדצמבר 2007 והוריש אותו לרולנד נף. זמן קצר לפני פרישתו, התפרסם כי הצבא השווייצרי "תרם" 100,000 פרנק מכספי משלם המיסים לצורך פרסום ספר שנכתב בידי קקאיס. בעקבות הפרסומים נוצר זעם ציבורי רב שבעקבותיו נאלץ קקאיס לוותר על הכסף.
לאחר פרישתו, הפך קקאיס לנשיא "מרכז ז'נבה לשליטה דמוקרטית של הכוחות המזוינים" (DCAF). מ-2008 עד 2011 הוא היה במועצה המייעצת הבינלאומית של המרכז לאבטחה, כלכלה וטכנולוגיה באוניברסיטת סנט גאלן. בשנת 2009 הוא שימש כמומחה צבאי במשלחת הבינלאומית העצמאית לאיסוף עובדות על הסכסוך בגאורגיה (IIFFMCG). משנת 2009 היה חבר בחבר הנאמנים של מוזיאון הצבא לתעופה בפיירן.
קקאיס התגורר בפיסיליסבאך עד מותו ב-1 במאי 2020.
כפר סגנה

כפר סגנה (גם: כפר סגנא) הוא שמה של עיירה יהודית בשפלת יהודה אשר התקיימה בתקופת בית שני, המשנה והתלמוד, ונזכרת בהקשרים שונים בספרות חז"ל.
העיירה נזכרת במשנה כאחד המקומות המובחרים מהם הביאו את מנחות היין לבית המקדש: ”ומניין היו מביאין את היין - קרוחיין וחטוליין אלפא ליין, שנייה להן בית רימה ובית לבן בהר, וכפר סגנה בבקעה”.
כמו כן, נזכרת העיירה במשנה כמקום הסמוך לעיר יבנה, לעניין מעשה בשריפה שפרצה בה, אשר הביאה לטומאת התנורים בה: ”תנור שהוסק מאחוריו, או שהוסק שלא לדעתו, או שהוסק בבית האומן - טמא. מעשה שנפלה דליקה בתנורי כפר סגנה, ובא מעשה ליבנה, וטימאן רבן גמליאל”.
מעשה נוסף בשריפה שפרצה בעיירה נזכר בתוספתא, לעניין הלכות תרומות: ”רבי אליעזר אומר תורמין מן הטהור על הטמא, אמר רבי אליעזר מעשה שנפלה דליקה בגורני כפר סגנא, ותרמו מן הטהור על הטמא”.
בנוסף, נראה כי בעיירה ישבו חכמים שונים, ובהם התנא מדור יבנה מנחם בן סגנאי.
יישובים נוספים בשם סגנה או סוגני התקיימו במהלך התקופה הרומית במקומות שונים בארץ ישראל, ובכלל זה בגליל ובגולן. כמו כן, ישנה עיירה בשם "כפר סג'נה" בין חמה ואדליב בצפון סוריה.
אתרה של כפר סגנה שביהודה, הנזכרת בכתבי חז"ל, טרם נתברר במחקר, ובניגוד ליתר היישובים התלמודיים בשפלת לוד, שמה של עיירה זו לא השתמר.
לקריאה נוספת

זאב וילנאי, אריאל – אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל, עמ' 3797–3798.