stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי טרינידד וטובגו – ישראל
היסטוריה

ראש הממשלה הראשון של טרינידד וטובגו, אריק ויליאמס (אנ'), הגיע לביקור בישראל ביוני 1962, עוד לפני שהמדינה קיבלה עצמאות מלאה והייתה עדיין חלק מהפדרציה של איי הודו המערבית. ביקור זה היה הביקור הרשמי הראשון של ויליאמס במדינה זרה, במהלכו, ביקש סיוע טכני מישראל. בספטמבר אותה שנה קיבלה טרינידד וטובגו עצמאות וכוננה יחסים דיפלומטיים עם ישראל.
באוקטובר 1963, נענתה ישראל לבקשת טרינידד, לסייע לנפגעי סופה שהשתוללה באי, ושלחה טון מזון לאי.
בשנת 2001, סיפקה חברת בת של חברת ההיי-טק "ECI Telecom" מישראל מערכות לשירותי גישה אלחוטית לחברות התקשורת הלאומית של טרינידד וטובגו. בשנת 2002 סיפקה חברת "טי.טי.איי טלקום" מישראל מערכת לניהול הרשת לאותה חברה. בשנת 2003 סיפקה חברת אלווריון מערכת תקשורת לחיבור בין שני איי טרינידד וטובגו.
בשנת 2010, חברת מקורות ייזום, זרוע היזמות של חברת המים הלאומית מקורות, בשותפות עם "קבוצת מרחב" שבבעלות איש העסקים יוסי מימן, זכתה בפרויקט בהיקף של 110 מיליון דולר לשדרוג תשתיות המים בבירת טרינידד טובגו, פורט אוף ספיין.
ב-29 בנובמבר 2012, תמכה טרינידד וטובגו בהצבעה על החלטה 67/19 של העצרת הכללית של האו"ם לשדרוג מעמדה של הרשות הפלסטינית באו"ם – מישות משקיפה שאינה מדינה, למדינה משקיפה שאינה חברה.
בשנת 2013 נפגשה משלחת של נציגים מישראל עם נציגים רשמיים של טרינידד וטובגו, ובה הובע הרצון לחזק את הקשרים בין המדינות, בין היתר באמצעות מתן קורסי הכשרה ומלגות עבור אזרחי טרינידד, ומתן ייעוץ ישראלי בטרינידד וטובגו בנושאי חממות וגידול דגים.
במרץ 2016, חתמה חברת החשמל על חוזה ליבוא גז טבעי מטרינידד במחיר 4.9 דולרים ליחידת חום, כגיבוי לאספקת גז ממאגר תמר.
ב-6 בדצמבר 2017 הכריז דונלד טראמפ, נשיא ארצות הברית על הכרה בירושלים כבירת ישראל. לאחר מכן התקיימה בעצרת הכללית של האו"ם הצבעה הקוראת לגינוי הכרה זו. בתוצאות ההצבעה טרינידד וטובגו נמנתה בין 35 המדינות שנמנעו בהצבעתן. שר החוץ של טריניד וטובגו, דניס מוזס, הסביר את הצבעת מדינתו באומרו כי מדיניותה של טרינידד וטובגו הייתה תמיד לתמוך ברעיון שתי מדינות, ובכך להכיר באופן איתן בישראל בגבולותיה הטריטוריאליים, כמו גם תמיכה בהקמת מדינה פלסטינית.
נציגויות דיפלומטיות

ישראל מיוצגת בטרינידד וטובגו על ידי קונסולית כבוד בעיירה דייגו מרטין (אנ'). נכון לחודש ספטמבר 2018 לטרינידד וטובגו אין נציגות רשמית בישראל.
שגרירות ישראל בפנמה אחראית גם ליחסי המדינה עם טרינידד וטובגו.
ראו גם

יהדות האיים הקריביים
יחסי מזרח טימור – צ'ילה

| יחסי מזרח טימור – צ'ילה |
| --- | --- |
מזרח טימור: צ'ילה


מזרח טימור: צ'ילה
שטח (בקילומטר רבוע)
14,874: 756,102
אוכלוסייה
1,405,123: 19,788,712
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,243: 335,533
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,596: 16,956
משטר
רפובליקה: רפובליקה דמוקרטית

נשיא מזרח טימור פרנסיסקו גוטרש ביחד עם שגריר צ'ילה גוסטבו איארס אוסנדון, פברואר 2020
יחסי מזרח טימור–צ'ילה הם יחסי החוץ בין מזרח טימור וצ'ילה.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים בין מזרח טימור לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-16 בספטמבר 2002.
נציגויות דיפלומטיות

מזרח טימור מיוצגת בצ'ילה באמצעות שגרירותה בברזיליה, ברזיל.
צ'ילה מיוצגת במזרח טימור באמצעות שגרירותה בג'קרטה, אינדונזיה.
יחסי הרשות הפלסטינית – סן מרינו

| יחסי הרשות הפלסטינית – סן מרינו |
| --- | --- |
הרשות הפלסטינית: סן מרינו


הרשות הפלסטינית: סן מרינו
שטח (בקילומטר רבוע)
6,220: 61
אוכלוסייה
5,519,031: 33,579
תמ"ג (במיליוני דולרים)
17,396: 1,855
תמ"ג לנפש (בדולרים)
3,152: 55,254

יחסי הרשות הפלסטינית–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרשות הפלסטינית לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו.
סקירה כללית

סן מרינו אינה מכירה במדינה פלסטינית ואף אין לה יחסים דיפלומטיים כלל עם אש"ף. לעומת זאת קיימים יחסים דיפלומטיים מלאים בין סן מרינו לישראל.
ראו גם

יחסי ישראל–סן מרינו
יסמין לוי (עיתונאית)

| --- | --- |

 לידה:  25 במרץ 1975 (בת 49) סן פרנסיסקו קליפורניה 
 מדינה:  ישראל ישראל
 
יסמין לוי (נולדה ב-25 במרץ 1975) היא אשת תקשורת העוסקת בתרבות האינטרנט, עיתונאית וסופרת ישראלית.
ביוגרפיה

לוי נולדה בסן פרנסיסקו, קליפורניה. היא בתם של דוד לוי, מהנדס שדות תעופה ואיש עסקים, והשחקנית ברכה נאמן. סיימה קורס קופירייטינג אצל תרצה גרנות ותואר בתקשורת וניהול מהמסלול האקדמי המכללה למנהל.
החלה את דרכה ככתבת בשבועון "רייטינג" בעריכת יובל נתן. השתתפה במספר תוכניות על סלבריטאים ב"ערוץ הבידור".
בהמשך החלה לכתוב את המדור "שליחות קטלנית" במוסף "7 ימים" של "ידיעות אחרונות". כעבור זמן קצר הפכה למראיינת בתחום התרבות והבידור במוסף. במסגרת עבודתה ראיינה לוי מפורסמים בארץ וחלק מכתבותיה הופיעו על שער המוסף תחת עריכתו של ניר חפץ והעורך גדי בלום.
לאחר שבע שנים במוסף "7 ימים", עברה לוי לפעול באינטרנט. היא בעלת האתר "מיס טומורו" ומפרסמת בו פוסטים אישיים המלווים בצילומים.
ב-2014 פרסמה את הרומן העתידני "נטופיה" שכתבה עם בן זוגה דאז, גל מור, ויצא לאור בהוצאת ידיעות ספרים. הספר הוא רומן דיסטופי על רשת חברתית מתקדמת שמתנהלת באמצעות מחשבות. באותה שנה ערכו לוי ומור קמפיין מימון המוני לתרגום "נטופיה" לאנגלית שהסתיים בהצלחה. הספר הפך באמזון לרב-מכר בקטגוריית "סייבר פאנק".
בשנים 2014–2016 כיהנה בתפקיד סגנית העורך הראשי באתר "חורים ברשת". העורך הראשי והבעלים הוא גל מור.
ב-2016 החלה לוי לעבוד כמשנה לעורכת הראשית באתר "סלונה".
ב-2020 פתחה לוי באתר "הארץ" את הבלוג "פוסט מורטם", שבו היא מפרסמת טור דעה שבועי. בשנת 2021 החלה לכתוב באתר ביקורות טלוויזיה, בעיקר של משדרי חדשות.
יחסי מאוריטניה – קוריאה הצפונית

| יחסי מאוריטניה – קוריאה הצפונית |
| --- | --- |
מאוריטניה: קוריאה הצפונית


מאוריטניה: קוריאה הצפונית
שטח (בקילומטר רבוע)
1,030,700: 120,538
אוכלוסייה
5,205,732: 26,517,006
תמ"ג (במיליוני דולרים)
10,453: 
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,008: 
משטר
רפובליקה אסלאמית: דיקטטורה טוטליטרית חד-מפלגתית תורשתית

יחסי מאוריטניה–קוריאה הצפונית הם היחסים הבילטרליים שבין הרפובליקה האסלאמית של מאוריטניה לרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה.
היסטוריה

למרות עמדתה הפרו-צרפתית של מאוריטניה במהלך המלחמה הקרה, המדינה שמרה לעיתים על קשרים הדוקים יחסית עם קוריאה הצפונית. יחסים דיפלומטיים ראשוניים כוננו בין המדינות ב-11 בנובמבר 1964, מה שגרם לקוריאה הדרומית לנתק את היחסים עם מאוריטניה. ב-4 בנובמבר 1964 צפון קוריאה ומאוריטניה פרסמו הודעה משותפת הקוראת לנסיגה של כל הכוחות המזוינים הזרים מאסיה, אפריקה ואמריקה הלטינית.
בשנת 1967, נשיא מאוריטניה מוח'תאר אולד דאדה הגיע לביקור ממלכתי בפיונגיאנג. בשנת 1970, השר הצפון-קוריאני קאנג ריאנג-ווק (Kang Ryang-uk) הוביל משלחת למאוריטניה. ב-30 במאי 1975 ערך קים איל-סונג ביקור ממלכתי במאוריטניה. הייתה זו הפעם היחידה שבה מנהיג קוריאה הצפונית ביקר במדינה מחוץ לגוש המזרחי ולאסיה. הביקור מונצח במוזיאון הידידות הבין-לאומית, המציג מפת עולם בה מוארות מאוריטניה ומדינות נוספות בהן ביקר הנשיא.
ב-1976 היחסים בין המדינות נחלשו, לאחר שקוריאה הצפונית הכירה ברפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית. ביוני 1977 נותקו היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות, לאחר שקוריאה הצפונית תמכה צבאית בממשלת רפובליקת סהרה ובחזית פוליסריו במהלך מלחמת סהרה המערבית.
יחסי הרשות הפלסטינית – צרפת

| יחסי הרשות הפלסטינית – צרפת |
| --- | --- |
הרשות הפלסטינית: צרפת


הרשות הפלסטינית: צרפת
שטח (בקילומטר רבוע)
6,220: 643,801
אוכלוסייה
5,519,031: 66,574,294
תמ"ג (במיליוני דולרים)
17,396: 3,030,904
תמ"ג לנפש (בדולרים)
3,152: 45,527

יחסי הרשות הפלסטינית–צרפת הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין הרשות הפלסטינית לצרפת.
יחסים דיפלומטיים

לאחר מלחמת ששת הימים נשיא צרפת שארל דה גול, החליט להתקרב לעולם הערבי וניתק את הברית שלו עם ישראל. ב-22 בנובמבר 1974 צרפת הצביעה בעד הכרה של אש"ף כמשקיף באו"ם. בשנת 1982 הביע פרנסואה מיטראן בפני הכנסת את פרויקט הקמת מדינה פלסטינית.
בהתאם להוראות החוק הבינלאומי, צרפת מקדמת את פתרון שתי המדינות בגבולות 1967 ובסיום הכיבוש הישראלי. היא חותרת לכך שירושלים תהפוך לבירת שתי המדינות, וגורסת כי התיישבות הישראלית ביהודה ושומרון "אינה חוקית".
מול הסכסוך הישראלי-פלסטיני, החברה הצרפתית מפולגת. בשנת 2018, על פי סקר ה-FIFG‏, 63% מאזרחי צרפת היו בעד שפקידים אירופיים ישקלו סנקציות נגד ישראל, כל עוד מצבו של העם הפלסטיני לא השתפר.
סיוע כלכלי

סוכנות הפיתוח הצרפתית עובדת בשטחים הפלסטינים ומממנת פרויקטים במגזרי המים ותברואה. על פי הדיפלומטיה הצרפתית, פרויקטים אלה אפשרו ל-800,000 אנשים לקבל גישה למי שתייה או ליהנות משיפור באיכות מי השתייה. היא תומכת גם בפרויקטים של המגזר הפרטי באזור התעשייה של בית לחם, בהתאם להתחייבויות שבוצעו בשנת 2008. פלסטין היא כיום הנהנית העיקרית מסיוע תקציבי צרפתי.
שיתוף פעולה תרבותי ואקדמי

המכון הצרפתי בעזה הוא המרכז הזר היחיד ברצועת עזה ומסייע לאוכלוסייתה באמצעות הכשרה מקצועית. בשנת 2016 נפתח ברמאללה בית ספר תיכון צרפתי.
ראו גם

הקונסוליה הצרפתית בירושלים
יחסי מאוריטניה–סנגל

| יחסי מאוריטניה–סנגל |
| --- | --- |
מאוריטניה: סנגל


מאוריטניה: סנגל
שטח (בקילומטר רבוע)
1,030,700: 196,722
אוכלוסייה
5,205,732: 18,609,434
תמ"ג (במיליוני דולרים)
10,453: 31,014
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,008: 1,667

מעבר גבול בין המדינות על סכר דיאמה שנמצא מעל נהר סנגל
יחסי מאוריטניה-סנגל הם יחסי החוץ בין מאוריטניה לסנגל, שתי מדינות שכנות במערב אפריקה.
היסטוריה

בשנים שלאחר עצמאותה, חברתה העיקרית של מאוריטניה באפריקה שמדרום לסהרה הייתה סנגל, אם כי שתי המדינות דגלו באסטרטגיות שונות לפיתוח. הפיצול ההולך וגדל בין שחורים למורים במאוריטניה השפיע, עם זאת, על הקשרים עם סנגל, הרואה עצמה כמי שתומכת בזכויות המיעוט השחור של מאוריטניה. תחת מעאוויה ולד סידאחמד טאייע, היחסים בין שתי המדינות תפקדו, אף על פי שכל אחת מהן האשימה את השנייה בכך שהיא נותנת מחסה למתנגדי משטר שיצאו לגלות. במאי 1987 הסגירה סנגל את קפטן מולאי אשם ולד אשן, חבר שחור לשעבר בממשלת מוחמד ח'ונה ולד היידאללה (אנ'), שהואשם בשחיתות, אך רק לאחר איומים מוסווים של נואקשוט כי אם סנגל תסרב לעשות כן מאוריטניה תאפשר למתנגדי סנגל פלטפורמה שיוכלו להתבטא בה נגד ממשלתו של הנשיא עבדו דיוף. במקביל, סנגל ומאוריטניה שיתפו פעולה בהצלחה עם מאלי תחת משרד הפיתוח של נהר סנגל, שהוקם בשנת 1972 כפרויקט בקרת שיטפון, השקיה ופיתוח חקלאי. בין שתי המדינות התנהלה מלחמת גבול בין 1989 ו-1991.
יחסי מזרח טימור – סן מרינו

| יחסי מזרח טימור – סן מרינו |
| --- | --- |
מזרח טימור: סן מרינו


מזרח טימור: סן מרינו
שטח (בקילומטר רבוע)
14,874: 61
אוכלוסייה
1,405,123: 33,579
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,243: 1,855
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,596: 55,254
משטר
רפובליקה

יחסי מזרח טימור–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הדמוקרטית של מזרח טימור לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו.
סקירה כללית

סן מרינו ומזרח טימור כוננו את יחסיהן הדיפלומטיים ב-9 בנובמבר 2004. מלבד ייבוא אזרחי, לא התרחש סחר בין שתי המדינות בשנת 2016 על פי הלמ"ס המזרח טימורי. אזרחי סן מרינו המגיעים למזרח טימור פטורים מאשרה. גם אזרחי מזרח טימור המגיעים לסן מרינו פטורים מאשרה.
ייצוג

סן מרינו אינה מיוצגת במזרח טימור באף דרג, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. השגרירות המייצגת שלה במזרח טימור היא זו המצויה בג'קרטה, בירת אינדונזיה.
מזרח טימור אינה מיוצגת בסן מרינו באף דרג, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. השגרירות בה ניתנים שירותים קונסולריים לאזרחי סן מרינו היא זו שאמונה על הכס הקדוש ונמצאת בקריית הוותיקן.
יחסי טרינידד וטובגו – יפן

| יחסי טרינידד וטובגו – יפן |
| --- | --- |
טרינידד וטובגו: יפן


טרינידד וטובגו: יפן
שטח (בקילומטר רבוע)
5,128: 377,915
אוכלוסייה
1,508,631: 123,588,993
תמ"ג (במיליוני דולרים)
28,140: 4,212,945
תמ"ג לנפש (בדולרים)
18,653: 34,088
משטר
דמוקרטיה ליברלית: מונרכיה חוקתית

יחסי טרינידד וטובגו–יפן הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של טרינידד וטובגו לבין יפן. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים במאי 1964, כשנתיים לאחר עצמאותה של טרינידד וטובגו.
יחסים דו-צדדיים

בין השנים 1974–1975 היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות היו חמים ולבביים. ראש ממשלת טרינידד וטובגו, אריק ויליאמס, ערך מספר ביקורים רשמיים ביפן באותה תקופה.
בשנת 1979 יפן פתחה את שגרירותה בפורט אוף ספיין, בירת טרינידד וטובגו.
בשנת 2014, ראש ממשלת יפן, שינזו אבה, תכנן לערוך ביקור רשמי בטרינידד וטובגו כחלק מהביקור הרחב שלו בקהילייה הקריבית. ב-27 ביולי באותה השנה, אבה קיים ביקור רשמי עם ראש ממשלת טרינידד וטובגו, קמלה פרסד ביססר. אבה הצהיר כי היה לו הכבוד לערוך ביקור זה במלאת 50 שנה לכינון היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות. אבה הביע גם את כוונותיו להעמיק את היחסים הדיפלומטיים בין המדינות באמצעות חתימת הסכמים דו-צדדיים. ראש ממשלת טרינידד וטובגו בירך את אבה על ביקורו בטרינידד וטובגו.
יחסים כלכליים

בשנת 2014, שוויו של הייצוא היפני הסתכם ב-21.84 מיליארד ין (177.2 מיליון דולר) וכלל בעיקר מכוניות, מוצרי חשמל וגומי. באותה השנה, שוויו של הייבוא היפני מטרינידד וטובגו הסתכם ב-11.28 מיליארד ין (91.5 מיליון דולר) וכלל בעיקר גז טבעי וקקאו.
יחסי תרבות

בשנת 2001 חגגו בטרינידד וטובגו את "שבוע יפן" לציון 30 שנה לכינון היחסים הדיפלומטיים בין המדינות.
נציגויות דיפלומטיות

טרינידד וטובגו אינה מיוצגת ביפן הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. טרינידד וטובגו האמינה את שגרירותה שבניו דלהי, בירת הודו הסמוכה, על יפן.
יפן מיוצגת בטרינידד וטובגו בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית בפורט אוף ספיין, בירת המדינה.
יחסי מאוריטניה–ניז'ר

| יחסי מאוריטניה–ניז'ר |
| --- | --- |
מאוריטניה: ניז'ר


מאוריטניה: ניז'ר
שטח (בקילומטר רבוע)
1,030,700: 1,267,000
אוכלוסייה
5,205,732: 27,252,903
תמ"ג (במיליוני דולרים)
10,453: 16,819
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,008: 617
משטר
רפובליקה אסלאמית: משטר נשיאותי למחצה

יחסי מאוריטניה–ניז'ר הם היחסים שבין הרפובליקה האסלאמית של מאוריטניה לרפובליקה של ניז'ר.
היסטוריה

ב-10 באוגוסט 2013 חתמו ממשלות מאוריטניה וניז'ר על הסכם הגנה צבאית.
שרי החוץ של שתי המדינות שיבחו בצורה הדדית את שתי הממשלות על פעולותיהן נגד פעילי טרור בחבל הסאהל, ואמרו כי צריך לחזק את הקשר בין המדינות בשל המטרות המשותפות שלהן. שר החוץ של מאוריטניה הוסיף כי "מאוריטניה וניז'ר הן שתי מדינות המאוחדות על ידי מרקם חזק של יחסים היסטוריים, תרבותיים, סוציולוגיים, גאוגרפיים וביטחוניים".
נציגות דיפלומטית

למאוריטניה יש קונסוליה כללית בניאמיי, בירת ניז'ר, אך לניז'ר אין נציגות דיפלומטית במאוריטניה, והיחסים בין שתי המדינות מצומצמים מאוד.
יחסי אוסטרליה–קמבודיה

| יחסי אוסטרליה–קמבודיה |
| --- | --- |
אוסטרליה: קמבודיה


אוסטרליה: קמבודיה
שטח (בקילומטר רבוע)
7,741,228: 181,035
אוכלוסייה
26,778,707: 17,691,293
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,723,827: 31,773
תמ"ג לנפש (בדולרים)
64,373: 1,796
משטר
מונרכיה חוקתית   דמוקרטיה פרלמנטרית: מונרכיה חוקתית

אוסטרליה כוננה יחסים דיפלומטיים עם קמבודיה בשנת 1952. בשנת 1955, הצירות האוסטרלית הראשונה נפתחה בפנום פן, ואוסטרליה יוצגה באמצעות שגרירותה בסייגון, דרום וייטנאם. שגרירות קמבודיה באוסטרליה ממוקמת בבירת המדינה, קנברה.
לפני תחילת היחסים הדיפלומטיים, תוכנית קולומבו, הייתה המקרה הראשון שבו שתי המדינות היו מעורבות זו בזו. מלחמת וייטנאם ומעורבותה הכפויה של קמבודיה בה הובילו למאמצים ניכרים של אוסטרליה בסיוע לאיחוד המדינות ולמתן צדק למעורבים ברצח העם בשנים 1975–1979. לאוסטרליה היה תפקיד גדול בפעולותיה של רשות המעבר של האו"ם בקמבודיה (UNTAC), גוף לשמירה על השלום של האו"ם שהוקם בקמבודיה ב-1991. בנוסף, אוסטרליה ממשיכה לממן את הלשכות יוצאות הדופן בבתי המשפט של קמבודיה (ECCC), מערכת בתי משפט שמטרתה היחידה להביא צדק עם האחראים לביצוע פשעים נגד האנושות בתקופת שלטונו של פול פוט בקמבודיה. הסכם בין שתי המדינות בשנת 2014 גרם לכך שקמבודיה מקבלת כעת מספר פליטים מאוסטרליה ממרכז הכליאה האזורי של נאורו. בינתיים, מכיוון ששתי המדינות שייכות להסכם הסחר החופשי ASEAN-אוסטרליה-ניו זילנד, הסחר בין קמבודיה ואוסטרליה גדל במהירות כאשר אוסטרליה רשומה כמדינת הסחר ה-18 בחשיבותה בקמבודיה. יתר על כן, שתי המדינות פועלות בשיתוף פעולה הדוק כדי להילחם בהברחות, סחר בבני אדם, תיירות מין לילדים, סחר בסמים וטרור.
היסטוריה > תוכנית קולומבו

תוכנית קולומבו, שהושקה ב-1951, הייתה אחד המאמצים הראשונים של אוסטרליה, שאינם קשורים למלחמה, להתחבר למדינות דרום-מזרח אסיה. תוכנית קולומבו היא יוזמה שבה מדינות מפותחות כמו אוסטרליה וארצות הברית חיפשו לחזק את יחסיהן עם מדינות דרום מזרח אסיה והאוקיינוס השקט על ידי מתן הזדמנויות לפיתוח חברתי וכלכלי כאחד. בעוד שכל אחד מהחותמים על התוכנית תרם תרומות שונות, אחת התרומות הבולטות יותר של אוסטרליה הייתה מתן חינוך והכשרה למשתתפים בתוכנית. הם סיפקו מלגות ואיפשרו לחברים להשתתף באופן פעיל בתחומי הלימוד שלהם באוסטרליה על מנת לספק להם הזדמנות להרחיב ולחדד את מערכי הכישורים שלהם לפני שהם חוזרים הביתה. במהלך 30 השנים הראשונות, 20,000 תלמידים קיבלו הזדמנות זו עם מספר תלמידים שמקורם בקמבודיה. נציגי קולומבו האוסטרליים היו אחראים גם להפעלת בית מלאכה עירוני לרכב ומכונות בבירת קמבודיה, פנום פן. נכון לדצמבר 2021, תוכנית קולומבו עדיין פעילה, אולם אוסטרליה הפיקה כעת גם יוזמה חדשה בשם New Colombo Plan אשר שואפת לתמוך בסטודנטים אוסטרליים לתואר ראשון בלימוד והשלמת התמחות במדינות הודו-פסיפיק כגון קמבודיה.
היסטוריה > מלחמת וייטנאם

לפני פרוץ מלחמת וייטנאם לתוך קמבודיה, דיפלומטים אוסטרלים טענו שהאינטרס הטוב של אוסטרליה הוא להבטיח שקמבודיה תשמור על מעמדה הנייטרלי מכיוון שהם מודאגים מההשפעה הפוטנציאלית שממשלת סין תלחץ על קמבודיה אם הם יוכנסו לתוך הסכסוך.
במאי 1970 נכנסו כוחות ארצות הברית ודרום וייטנאם לקמבודיה בניסיון להשיג יתרון על הצפון וייטנאמים על ידי לכידת משאבי האויב, השמדת בונקרים והרג חיילי אויב. בשל תכסיס צבאי זה, השפעתו של הקמר רוז' התחזקה כאשר העם הקמבודי הסתכל בעין רעה על מעורבותו הכפויה במלחמת וייטנאם. בתורו, זה גרם להיחלשותה של ממשלת קמבודיה, ואיפשר לקמר רוז' לכפות את עצמם על העם הקמבודי. יתר על כן, נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון קיבל את ההחלטה להפציץ אזורים בקמבודיה כדי לעצור את המאמצים של צפון וייטנאם. אירועים אלה תרמו להרס הנייטרליות הקמבודית, ולניתוק היחסים הדיפלומטיים בסופו של דבר בין אוסטרליה וקמבודיה, כאשר כל הדיפלומטים האוסטרלים הוצאו מהמדינה.
היחסים הדו-צדדיים בין שתי המדינות התחדשו שוב ב-1991 לאחר שהסתיימו גם משטרו של פול פוט וגם עשר שנות הכיבוש הווייטנאמי בקמבודיה שבאו לאחר מכן.
היסטוריה > צעדת המורטוריום

צעדות המורטוריום של 1970 היו תוצאה של שילובה הכפוי של קמבודיה במלחמה. עם יותר מ-200,000 אוסטרלים שהפגינו במלחמה בווייטנאם, ההפגנות הללו היו, באותה תקופה, ההפגנות הפומביות הגדולות ביותר שאי פעם התרחשו באוסטרליה.  חוסר שביעות הרצון מהמלחמה נמשך עד 1974, והמאמצים ההפגנתיים באותה תקופה נמצאו בעיקר בקמפוסים של אוניברסיטאות ברחבי הארץ.  ההפגנות הללו לא היו מוגבלות לאוסטרליה, כאשר אנשים בכל רחבי העולם הביעו את מורת רוחם מאירועי מלחמת וייטנאם.
היסטוריה > רשות המעבר של האו"ם בקמבודיה (UNTAC)

בשנות ה-90 אוסטרליה מילאה תפקיד מפתח בפיתוח ויישום המדיניות המוצלחת שהגיעה כתוצאה מהסכמי השלום של פריז ב-1991. הסכמי פריז התקיימו לציון סיום המלחמה בין וייטנאם לקמבודיה והביאו להקמת רשות המעבר של האו"ם בקמבודיה (UNTAC). ה-UNTAC היה גוף שמירת השלום של האו"ם שחיפש לא רק לפקח אלא גם לקחת אחריות על ניהול הסכסוכים בקמבודיה. אחד מתפקידי המפתח של UNTAC היה לפקח על בחירות 1994 בקמבודיה, ובשל עבודתם קמה ממשלה מלכותית קמבודית חדשה. אוסטרליה שלחה יותר מ-500 אנשי צוות לסייע בפעולות UNTAC. הם גם סיפקו סיוע של 92 מיליון דולר אוסטרלי על פני תקופה של ארבע שנים (1994–1998) לאחר מינוי הממשלה החדשה.
היסטוריה > לשכות יוצאות דופן בבתי המשפט של קמבודיה (ECCC)

אוסטרליה גם סיפקה תמיכה לקמבודיה באמצעות הלשכות יוצאות הדופן בבתי המשפט של קמבודיה. ה-ECCC היא מערכת בתי משפט בקמבודיה שמטרתה להביא לדין את מי שהיו אחראים לפשעים ולרצח העם שבוצעו על ידי הקמר רוז'. בשנת 2012, אוסטרליה תרמה לבית המשפט יותר מ-18 מיליון דולר אוסטרלי ונחשבה לתורם השני בגודלו ל-ECCC. אוסטרליה גם סיפקה מימון לתמיכה בקמפיינים להסברה ציבורית והיא חברה פעילה בקבוצת התורמים העיקריים בניו יורק ובקבוצת 'חברי ה-ECCC' בפנום פן. השופטים הקמבודיים והבינלאומיים הראשונים (כולל רואן דאונינג האוסטרלי) והתובעים הושבעו ב-3 ביולי 2006. בין השנים 2004 ל-2020, ה-ECCC קיבל על פי הדיווחים 40.05 דולר אוסטרלי בתרומות מאוסטרליה.
הגירה

לאחר הפלת הקמר רוז' ב-1978, עברו קמבודים רבים לאוסטרליה בחיפוש אחר חיים טובים יותר. במהלך 10 השנים הבאות, מספר גדול עוד יותר של קמבודים הגיעו כפליטים או מהגרים, ורצו להתאחד עם בני משפחה שהגיעו קודם לכן.  נכון ליוני 2009 חיו באוסטרליה קרוב ל-26,000 אנשים ממוצא קמר ו-10,000 ממוצא סיני-קמבודי, כאשר 60% מהם בסידני גרים באזור הממשל המקומי של פיירפילד. לאחרונה, מפקד האוכלוסין האוסטרלי 2016 דיווח על 66,000 אנשים ממוצא קמבודי שחיים ברחבי המדינה. בינתיים, בשנת 2021 חיים כיום בקמבודיה בין 6,000-7,000 אוסטרלים.
הגירה > הסכם ליישוב מחדש של פליטים משנת 2014

עסקת הסכם יישוב מחדש של פליטים משנת 2014 ובה ממשלת אוסטרליה שילמה לקמבודיה 40 מיליון דולר אוסטרלי, ובתמורה הסכימה קמבודיה לקבל כמה ממבקשי המקלט שנדחו באוסטרליה. שר ההגירה האוסטרלי, סקוט מוריסון, בהצהרה לעיתונות, אמר ש"רק פליטים אמיתיים" השוכנים במרכז הכליאה של נאורו ייכללו בעסקה. זה נכתב גם כחלק ממזכר ההבנות (MOU). אין מגבלה על מספר הפליטים שניתן לשלוח לקמבודיה, מזכר ההבנות קובע כי כמות הפליטים, יחד עם עיתוי הגעתם, כפופים להסכמה שניתנה על ידי גורמים רשמיים בקמבודיה. העסקה נחתמה בפנום פן הן על ידי סקוט מוריסון והן על ידי שר הפנים הקמבודי סאר קנג.
העסקה עוררה ביקורת מצד ארגוני זכויות כמו Human Rights Watch, Freedom House ו-UNHCR. קמבודיה, כולל נזירים בודהיסטים, הפגינו מול שגרירות אוסטרליה נגד העסקה בטענה שקמבודיה "לא יכולה אפילו לדאוג לעצמה", והצביעו על דאגות העוני וזכויות האדם בקמבודיה.
מגפת COVID-19

לפי ה-Sydney Morning Herald, ממשלת אוסטרליה התחייבה לספק 60 מיליון מנות חיסונים נגד COVID-19 למדינות בדרום מזרח אסיה ובאוקיינוס השקט עד סוף 2022. בנובמבר 2021, ראש ממשלת קמבודיה, הון סן, הטיל ספק בהבטחה של אוסטרליה על התחייבותם ל-2 מיליון חיסונים למדינתו בטענה שאם הם לא יקיימו את הבטחתם, הוא יקנה את החיסונים ישירות מסין. חודשיים קודם לכן, פנום פן דווחה כ"עיר הבירה המחוסנת ביותר בעולם". זה נבע בעיקר מהסתמכותה של המדינה על חיסונים סיניים. הדחיפות של הון סן באה בעקבות הרצון לעמוד ביעדי החיסונים הכוללים של המדינה, בעוד ששגרירות אוסטרליה בפנום פן לא הצליחה לספק מענה לבקשת ראש הממשלה. נכון לנובמבר 2021, אוסטרליה תרמה קרוב ל-10% מ-60 מיליון החיסונים שהובטחו להם, כאשר אינדונזיה, וייטנאם ופיג'י קיבלו 2.2, 1.52 ו-0.97 מיליון חיסונים בהתאמה.
מסחר ועסקים

יחסי הסחר בין אוסטרליה לקמבודיה צומחים במהירות. בשנת 2020, סך הסחר הדו-כיווני בין השניים הוערך ב-432 מיליון דולר אוסטרלי, שהיווה עלייה של 21.6% לעומת השנה הקודמת. סך יצוא הסחורות האוסטרלי לקמבודיה בשנת 2020 ראה גם צמיחה של 43% לעומת השנה שקדמה לה. בשני כיווני הסחר, אוסטרליה מדורגת במקום ה-18 ברשימת שותפות הסחר החשובות ביותר של קמבודיה. הייצוא העיקרי של קמבודיה לאוסטרליה הוא של ביגוד, הנעלה וטקסטיל בעוד שהיבוא האוסטרלי שלהם מורכב בעיקר ממוצרי חיטה ודגנים.
החל משנת 2010, שתי המדינות הן חלק מהסכם הסחר החופשי ASEAN-אוסטרליה-ניו זילנד המאפשר "הפחתת מכסים נרחבת וודאות רבה יותר לספקי שירותים ומשקיעים" למדינות המשתתפות בה. מדינות אחרות שחתמו על ההסכם כוללות את וייטנאם, תאילנד ומיאנמר.
לשכת המסחר האוסטרלית (Auscham) היא ארגון בתוך קמבודיה שהוקם בשנת 1995, מטרתו העיקרית היא לייצג עסקים ואנשי עסקים אוסטרליים בקמבודיה. הם עושים זאת על ידי יצירת רשת בין עסקים אוסטרליים וקמבודיים עם אינטרס להקרין תדמית חיובית של אוסטרליה בקמבודיה. שלוש המטרות העיקריות של הארגון הן להתמקד בצרכים של החברים שלהם, לעזור בבניית מערכות יחסים ולחבר בין אנשים, וליצור קהילה מתמשכת.
יחסי טרינידד וטובגו – ספרד

| יחסי טרינידד וטובגו – ספרד |
| --- | --- |
טרינידד וטובגו: ספרד


טרינידד וטובגו: ספרד
שטח (בקילומטר רבוע)
5,128: 505,370
אוכלוסייה
1,508,631: 47,905,341
תמ"ג (במיליוני דולרים)
28,140: 1,580,695
תמ"ג לנפש (בדולרים)
18,653: 32,996
משטר
דמוקרטיה ליברלית: מונרכיה חוקתית

יחסי טרינידד וטובגו–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין טרינידד וטובגו וספרד.
יחסים היסטוריים

כריסטופר קולומבוס הגיע לאי הראשי ב-31 ביולי 1498 וקרא לו "ארץ השילוש הקדוש" תוך שהוא מכנה את האי הנקרא כיום טובגו "צורה יפה". על השליטה באיים אלו לחמו מאוחר יותר ספרדים, אנגלים, הולנדים וצרפתים; הייתה אפילו מושבה של לטבים מקורלנד.
בשנת 1530 אנטוניו סדינו השיג חוזה להתיישב בטרינידד במטרה לגלות את אל דוראדו ולשלוט בסחר העבדים. בשנת 1532 ניסה להקים יישוב, אך נמנע בקרב קומוקוראפו. הוא פרש לאי מרגריטה וחזר בשנה שלאחר מכן, כאשר היה יכול לבנות את יישובו בקומוקוראפו (מוקוראפו הנוכחי) בפורט אוף ספיין. לאחר הניסיון הכושל למשוך מתנחלים נוספים לטרינידד, נאלץ סדינו לפרוש בשנת 1534.
בשנת 1553 הותר לחואן סדיניו להתיישב בטרינידד, אך החוזה מעולם לא בוצע. בשנת 1569 הקים חואן פונסה דה לאון את מושבת סירקומסיון, כנראה ליד לבנטיל הנוכחית. בשנת 1570 המושבה ננטשה. בשנת 1592 הקים אנטוניו דה ברריו את המובלעת הקבועה הראשונה, סן חוסה דה אורוניה. סר וולטר ראלי, בחיפוש אחר "אל דוראדו" בדרום אמריקה, נחת בטרינידד ב-22 במרץ 1595 ותקף את סן חוסה דה אורוניה ולכד את בריו ואת המפקד טופיאווארי.
מחוז טרינידד נוצר במאה ה-16 על ידי הספרדים, ובירתו הייתה סן חוסה דה אורוניה. בסוף המאה ה-18 השליטה הייתה ספרדית כחלק מהקפטן הכללי של ונצואלה אך במהלך המלחמות הנפוליאוניות, בפברואר 1797, החל כוח בריטי בכיבוש השטח. בשנת 1802 כחלק מחוזה השלום של אמיין עברו האיים טרינידד וטובגו לבריטניה. מצידה, צרפת, שהייתה לה תביעות גם על השטח, הקצתה רשמית את שאיפותיה לבריטניה בשנת 1814.