stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עקמת הפין
טיפול בעקמת פין מולדת או סיבוכית > תוצאות ניתוחים

ככלל, ניתוח מוצלח וללא סיבוכים מביא לצמצום עקמת במידה מספקת (עד 99%) ומשאיר צלקת דקיקה על הפין; בתפירה נאותה וללא סיבוכים, עור הפין מתרפא יפה (ייתכן שמסיבה אבולוציונית) וצלקת בו כמעט ואינה נראית או מורגשת; ככלל, לאחר החלמה מלאה של הצלקת (scar maturation) צבעה כמעט יהיה זהה לצבע עור הפין. כמו כן, מכיוון שעצבי הפין המאפשרים תחושה מינית הם עצבים פנימיים בפין (כלומר, נמצאים בתוך הפין, מתחת לשכבת העור) הרי שעם הירידה בדלקתיות במהלך ההחלמה וההתחדשות העצבית העורית, ניתוח מוצלח וללא סיבוכים לא יגרום לכל שינוי משמעותי בתחושה המינית וככלל ניתן יהיה לחזור לתפקוד מיני מלא לאחר ההחלמה מן הניתוח.
במקרי ניתוחים עם תוצאה לא מספקת (כגון צמצום לא מספיק של עקמת) ניתן בדרך כלל לנתח מחדש דרך צלקת חיצונית שכבר נוצרה בניתוח קודם ובכך להימנע מיצירת צלקת חיצונית נפרדת; מניתוח מוצלח עם תפירה נאותה וללא סיבוכים ולאחר החלמה מלאה של הצלקת סביר כי הפציינט לא יזהה כל שוני משמעותי במראה הצלקת.

אם נדרש ניתוח חוזר ניתן לנתח שוב דרך צלקת קיימת, או להסיר צלקת קיימת ולתפור את העור מחדש (scar revision) לשיקול המנתח והפציינט; גם במקרה של הסרת צלקת ותפירת עור מחדש, מניתוח מוצלח עם תפירה נאותה וללא סיבוכים תושג צלקת דקיקה אשר ייתכן והפציינט כלל לא יחוש בה.
ניתוחי עקמת מולדת, כלומר עקמות הקשורות בקורפוס אחד ארוך יותר אשר גרמו לצמצום מקסימלי של העקמת, אולי יגרמו לקיצור של הפין (שכן תופרים קורפוס ארוך ממשנהו אל תוך עצמו); בעקמות קלות קיצור זה אינו בהכרח משמעותי (כגון סנטימטר בודד) וייתכן שהפציינט כלל לא יחוש בו.
טיפול בעקמת פין מולדת או סיבוכית > חזרה לתפקוד מיני

הכלל הוא כי לאחר כל ניתוח מוצלח וללא סיבוכים, ניתן לחזור לתפקוד מיני מלא לאחר כחודש.
מחלוקות סביב הנושא

אורולוגים מסוימים ואחרים המתנגדים לניתוח מילה דיווחו כי הסרה יתרה של העורלה בתינוקות, יכולה לגרום לחוסר עור שמביא עמו עקמת הפין. כמו כן, יש הממליצים שלא למול בהינתן וישנה עקמת מולדת שכן הניתוח עלול להחריף את העקמת ולחבל בהצלחת טיפול מאוחר יותר.
ראו גם

כירורגיה
גינקומסטיה
רשלנות רפואית
הערות שוליים

↑  המונח "קורפוסים" הוא קיצור נפוץ למונח הארוך יותר ברבים "קורפורה קברנוסה" (corpora cavernosa) שהוא המינוח לתאר את שתי היחידות של "קורפוס קברנוסום" (corpus cavernosum).
↑  דוגמה עיקרית היא אם קרה ופוספס תפר אחד או יותר באזור ה-Glans-penis שהוא חלקו העליון של הפין ועתיר כלי דם (בשל כמות והתנהגות כלי הדם באזור בעת ניתוח) והמנותח הרגיש זאת לאחר החלמה מניתוח הסרת תפרים בלתי נמסים, הרי שיידרש ניתוח נוסף להסרה נקודתית; עם זאת, מצב זה איננו סביר שכן נפוצה מאד רתיעה בקרב מנתחים מלבצע פליקציות באזור זה, אך אורולוג מומחה המודע לכך שייתכן תפר חמקמק אחד או יותר באוזר זה יוכל למנוע הצורך בניתוח כזה אם כבר בניתוח אחד יבדוק ביסודיות את אזור ה-Glans penis ; מידע על החלמה מניתוחים חוזרים באופן כללי ניתן בהמשך בפרק ייעודי
↑  NURSE PRACTITIONER, Volume 5 Number 9: Pages 22-4, May 1984, Penile Adhesion: The Hidden Complication of Circumcision, Katharine A. Gracely-Kilgore, R.N., M.S.N., C.P.N.P.
1 2 3  מאמר עמדה של צוות בית החולים הפנימי "ליס" ליולדות ונשים, בב"ח איכילוב, תל אביב. "הכל אודות ברית מילה".
1 2  ראו פרק סיבוכים, מאמר על ניתוחי מילה מאת הרופא G.W. Kaplan.
↑  EXCESSIVE PENILE SKIN LOSS FROM CIRCUMCISION
↑  סקירה משנת 2017 של הטיפולים השונים למחלת פיירוני ובניהם Xiaflex.
↑  Biologics. 2015; 9: 107–116. Published online 2015 Sep 29. doi: 10.2147/BTT.S65619 PMCID: PMC4598203 PMID 26491251 Role of collagenase clostridium histolyticum in Peyronie’s disease Taylor C Peak,1 Gregory C Mitchell,2 Faysal A Yafi,2 and Wayne J Hellstrom2
↑  USCF Medical center - Surgical Treatment for Peyronie's Disease
↑  SX21, Congenital penile curvature (chordee)
↑  עקמות מסוימות יכולות להופיע רק במצב זקפה והן לא יקבלו ביטוי משמעותי במצב רפיון. מצב זה נקרא "עקמת צדדית של הפין הזקוף" (LDESP) והוא תואר לראשונה מפי האורולוג המצרי פרופסור אוסאמה שעיר. הטיפול הניתוחי אינו שונה משמעותית מבמצב הרגיל. מאמר מדעי שכתב פרופסור שעיר בנושא.
↑  ראו פסקת סיכום במאמר זה.
↑  מחקר של קבוצת חוקרים מבית החולים האוניברסיטאי הלאומי של טאיוואן שבטאיפיי לפיו 28% מתוך 100% המנותחים חוו כשל בתפרים הנמסים כאשר מצב זה נפוץ בעיקר בבחורים צעירים עד גיל 24 בשל חוזק ותדירות הזקפות.
↑  בדומה להליכי scar revision בכל רקמת עור אחרת
↑  מאמר על עקמת הפין מצוות המרפאה Urology Associates.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
פקטין

| --- | --- |

 מספר CAS:  9000-69-5
 
פקטין הוא רב-סוכר המצוי בדופן התא בתאים צמחיים. הפקטין מהווה מרכיב חשוב בדפנות תאים בפירות. בסוף תהליך הפירוק שלו הופך פקטין לחומצה פקטינית. פירוק זה במהלך הבשלת הפרי הופך אותו לרך יותר. תפוחים, שזיפים ותפוזים מכילים כמויות ניכרות של פקטין, בעוד שהוא נדיר בתותי שדה.
הפקטין מסונתז באברון הגולג'י בתא ויוצר מטריצה שבה משולבים סיבי ההמיצלולוז בדופן התא. כאשר הוא בתוך התא, הפקטין מכיל התמרות מתיליות שמונעות ממנו קישור לסידן על מנת שלא ייווצר ג'ל בתוך התא. עם היציאה מהתא האנזים פקטין מתיל אסטראז מסיר את הקבוצה המתיליות וחושף קבוצת קרבוקסיל ליצירת קשרים כימיים.
מבנה כימי

ההרכב המולקולרי של הפקטין משתנה, הן מבחינת אורכי השרשראות הסוכריות והן בשילובים ובסוגים של החד-סוכרים.
שימוש במזון

בתנאים חומציים, הפקטין יוצר ג'ל, ובשל תכונה זו משתמשים בו בייצור ריבה וג'לי. כתוסף מזון מסומן בקוד E440.
שימוש במזון > בבישול

הבישול הופך את הפקטין לרך ונגיש יותר לאינטראקציה עם חומרים אחרים. בישול תפוח (או פירות אחרים עשירים בפקטין) גורם לשבירה חלקית של שרשראות הפקטין הארוכות לקטעים קצרים יותר. כך מולקולות מים וחומרים אחרים "לחדור" בין שרשראות הפקטין ולפרק אותן.
בבישול ביתי, ובמיוחד בבישול הטבעוני, נהוג להשתמש ברסק של פירות המכילים פקטין בריכוז גבוה, כגון תפוחים או בננות, כתחליף צמחי לביצים, לצורך "הדבקה" של קציצות, לביבות, עוגות וכיוצא באלה.
בריאות האדם

פקטין משמש לעיתים קרובות כמרכיב בסירופ נגד שיעול, בשל יכולתו לצפות את הטרכיאה העליונה ולמנוע את הפרכוסים הקודמים לשיעול.
במהלך השנים פורסמו מחקרים שונים שטענו לתועלות של הפקטין נגד רמות גבוהות של כולסטרול ונגד טרשת עורקים.
בישראל

מפעל קטן לייצור פקטין של חברת ציטרופקט פעל בשנות ה-40 של המאה ה-20 בבני ברק. בשנותיה הראשונות של מדינת ישראל יובא כמעט כל תצרוכת הפקטין מחוץ לארץ. בשנת 1946 דווח על תוכניות להקים שני מפעלים מרכזיים לייצור פקטין. בשנת 1950 פורסם על כוונה של "פרי תנובה" להקים מפעל לייצור פקטין מקליפות לימונים שתספק את התצרוכת הישראלית. בשנת 1951 פרסמה המועצה המדעים לקידום התעשייה והחקלאות בישראל שהושלם פיתוח תהליך ייצור פקטין מקליפות תפוזים. בתחילת 1956 אישר משרד התעשייה והמסחר ליכין-חק"ל הקמת מפעל לייצור פקטין בסיוע ממשלת ישראל. בתחילה פורסם שהמפעל יוקם בתל מונד, אך לאחר מכן הוחלט להקימו בצמוד למפעלי יכין בפתח תקווה כדי להקל על העברת חומר הגלם של קליפות תפוזים למפעל. מבנה המפעל הושלם באוגוסט 1959, וב-15 בינואר 1960 נחנך המפעל בנוכחות פנחס ספיר.
ביולי 1999 בוטלה ההכרזה על יכין כמונופול בתחום הפקטין.
הערות שוליים

↑  פקטין-תרופה לטרשת העורקים?, הארץ, 19 באפריל 1965
↑  רמת גן דליקה, דבר, 15 בפברואר 1948
↑  יצחק בלומברג, ענף העתיד להעסיק אלפי פועלים, משמר, 29 במרץ 1946
↑  ייצור רסק עגבניות בפרי תנובה, דבר, 19 באוקטובר 1950
↑  המועצה מדעית לקידום התעשייה והחקלאות בישראל, דבר, 1 בינואר 1952
↑  נתן בן נתן, יומן כלכלי, מפעלי תעשיה וחקלאות, דבר, 8 בפברואר 1956
↑  יכין תקים מרכז תעשייתי להדרים בדרום הארץ, דבר, 15 באוגוסט 1957
↑  ביח"ר לפקטין יוקם בפ"ת, דבר, 17 באוגוסט 1958
↑  הושלם הבנין למפעל לייצור פקטין, הצופה, 20 באוגוסט 1959
↑  התחילה העבודה במפעל המורחב יכין שימורים, דבר, 13 בינואר 1960
↑  נחנך המפעל ליצור פקטין, למרחב, 17 בינואר 1960
↑  הודעה על ביטול הכרזה על קיומו של מונופולין, 5 ביולי 1999, ילקוט הפרסומים 4793, עמ' 5097
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531430805171  BNE: XX535734  BnF: cb12258469t (data)  GND: 4173611-4  LCCN: sh85099115 
המבנה הכימי של פקטין
פרס המוזיקה האמריקאית ללהקת/צמד/קבוצת הראפ/היפ-הופ האהובה ביותר

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית
 הגוף המעניק:  פרס המוזיקה האמריקאית
 תקופת הפרס:  2003–2008 (כ־5 שנים)
 המספר הרב ביותר של זכיות:  הבלאק אייד פיז • אאוטקאסט (2)
 המספר הרב ביותר של מועמדויות:  הבלאק אייד פיז (3)
 www.theamas.com
פרס המוזיקה האמריקאית ללהקת/צמד/קבוצת הראפ/היפ-הופ האהובה ביותר הוא פרס המוענק החל מ-2003, אך הופסק ב-2008. הבלאק אייד פיז ואאוטקאסט הן הלהקות היחידות שזכו בפרס פעמיים. הבלאק אייד פיז קיבלו את מספר המועמדויות הרב ביותר (3).
שיאני זכיות ומועמדויות > שיאני זכיות

הבלאק אייד פיז
אאוטקאסט
שיאני זכיות ומועמדויות > שיאני מועמדויות

הבלאק אייד פיז
ג'י יוניט
ליל ג'ון והאיסט סייד בויז
אאוטקאסט
ת'רי 6 מאפיה
יינג יאנג טווינס
הערות שוליים

↑  "2002 American Music Awards Winners". Billboard. 14 בינואר 2003. נבדק ב-21 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "31st American Music Awards Winners". Rock on the Net. נבדק ב-21 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2004 American Music Awards Winners". Billboard. 8 בדצמבר 2014. נבדק ב-21 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2005 American Music Awards Winners". Billboard. 23 בנובמבר 2005. נבדק ב-21 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The 2006 American Music Awards Nominees Announced". Access Hollywood. 19 בספטמבר 2006. נבדק ב-21 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2007 American Music Awards Nominees and Winners". Los Angeles Times. נבדק ב-21 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2008 American Music Awards Winners". Associated Press. New York Daily News. 24 בנובמבר 2008. אורכב מ-המקור ב-2011-11-16. נבדק ב-21 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
פרס אדגר

| --- | --- |
 תיאור:  פרס ספרותי
 מדינה:  ארצות הברית 
 הגוף המעניק:  סופרי המסתורין של אמריקה 
 תקופת הפרס:  1946–הווה (כ־78 שנים) 
 נקרא על שם:  אדגר אלן פו 
 theedgars.com
 
פרס אדגר אלן פו (באנגלית: Edgar Allan Poe Awards; "פרס אדגר") הוא אחד הפרסים המרכזיים המוענקים לסופרי מתח באמריקה (לצד "פרס שיימוס" ו"פרס אנטוני"). הפרס מוענק מדי שנה על ידי "אגודת סופרי המסתורין של אמריקה" (Mystery Writers of America), שנוסדה בשנת 1945 והחלה בחלוקת הפרסים בשנת 1946. הפרס מוענק בקטגוריות שונות - ספר מתח בדיוני, ספר מתח תיעודי, טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון. הפרס, בצורת פסל קטן של אדגר אלן פו, מוענק בניו יורק מדי שנה למצטיינים בקטגוריות שונות ומגוונות לספרות מתח מסוגים שונים, וכן בקטגוריות של טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון, אך הפרס המרכזי והנחשב ביותר הוא ל"ספר המתח הטוב ביותר". הפרס נקרא על שם הסופר אדגר אלן פו.
הזוכים בפרס הספר הטוב ביותר > שנות החמישים

1954 - שרלוט ג'יי (Charlotte Jay) ‏- "Beat Not the Bones".
1955 - ריימונד צ'נדלר - "שלום ולא להתראות" (The Long Goodbye).
1956 - מרגרט מילאר (Margaret Millar) ‏- "Beast in View".
1957 - שרלוט ארמסטרונג (Charlotte Armstrong) ‏- "A Dram of Poison".
1958 - אד לייסי (Ed Lacy) ‏- "Room to Swing".
1959 - סטנלי אלין (Stanley Ellin)‏ - "The Eighth Circle"
הזוכים בפרס הספר הטוב ביותר > שנות השישים

1960 - סיליה פרמלין (Celia Fremlin) ‏- "The Hours Before Dawn".
1961 - ג'וליאן סיימונס (Julian Symons) ‏ - "The Progress of a Crime"
1962 - ג'ון קריזי (בשם העט ג'.ג'. מאריק) - "Gideon's Fire"
1963 - אדית פרגטר (בשם העט אליס פיטרס) (Edith Pargeter/Ellis Peters) ‏ - "Death and the Joyful Woman".
1964 - אריק אמבלר (Eric Ambler) ‏- "The Light of Day".
1965 - ג'ון לה קארה - המרגל שחזר מן הכפור.
1966 - אלסטון טרוור (בשם העט אדם הול) (Elleston Trevor/Adam Hall) ‏- "The Quiller Memorandum"
1967 - ניקולס פרילינג (Nicolas Freeling) ‏- "King of the Rainy Country".
1968 - דונלד אי. ווסטלייק (Donald E. Westlake) ‏- "God Save the Mark".
1969 - מייקל קרייטון (בשם העט ג'פרי הדסון) - "מצוקה" (A Case of Need).
הזוכים בפרס הספר הטוב ביותר > שנות השבעים

1970 - דיק פרנסיס - "Forfeit".
1971 - מאי סיובאל ופר וואהלו (Maj Sjöwall & Per Wahlöö)‏ - "The Laughing Policeman"‏ (Den skrattande polisen).
1972 - פרדריק פורסיית' - "נשיא על הכוונת" (The Day of the Jackal).
1973 - וורן קיפר (Warren Kiefer) ‏- "The Lingala Code"
1974 - טוני הילרמן (Tony Hillerman) ‏- "Dance Hall of the Dead".
1975 - ג'ון קלירי (Jon Cleary) ‏- "Peter's Pence".
1976 - בריאן גרפילד (Brian Garfield)‏ - "Hopscotch".
1977 - רוברט ב. פארקר (Robert B. Parker)‏- "Promised Land".
1978 - ויליאם הלהאן (William Hallahan)‏ - "Catch Me: Kill Me".
1979 - קן פולט - "חוד המחט".
הזוכים בפרס הספר הטוב ביותר > שנות השמונים

1980 - ארתור מלינג (Arthur Maling) ‏- "The Rheingold Route".
1981 - דיק פרנסיס - "בכוח הזרוע" (Whip Hand).
1982 - ויליאם באייר (William Bayer) ‏- "Peregrine".
1983 - ריק בוייר (Rick Boyer) ‏- "Billinsgate Shoal"
1984 - אלמור לנארד - "LaBrava".
1985 - רוס תומאס (Ross Thomas) ‏- "Briarpatch".
1986 - ל. ר. רייט (L. R. Wright) ‏ - "The Suspect".
1987 - רות רנדל (בשם העט ברברה ויין) - "A Dark-Adapted Eye".
1988 - ארון אלקינס (Aaron Elkins) ‏- "Old Bones".
1989 - סטוארט מ. קמינסקי (Stuart M. Kaminsky) ‏- "Stuart M. Kaminsky".
הזוכים בפרס הספר הטוב ביותר > שנות התשעים

1990 - ג'יימס לי ברק (James Lee Burke) ‏- "Black Cherry Blues".
1991 - ג'ולי סמית (Julie Smith) - ‏"New Orleans Mourning".
1992 - לורנס בלוק (Lawrence Block) - ‏"A Dance at the Slaughterhouse".
1993 - מרגרט מרון (Margaret Maron) - ‏"Bootlegger's Daughter".
1994 - מינט וולטרס - "הפסלת".
1995 - מרי וויליס ווקר (Mary Willis Walker) - ‏"The Red Scream".
1996 - דיק פרנסיס - "שברון באפילה" (Come to Grief).
1997 - תומאס ה. קוק (Thomas H. Cook) - ‏"The Chatham School Affair".
1998 - ג'יימס לי ברק (James Lee Burke) ‏- "Cimarron Rose".
1999 - רוברט קלרק (Robert Clark) - ‏"Mr. White's Confession".
הזוכים בפרס הספר הטוב ביותר > העשור הראשון של המאה ה-21

2000 - ג'ן ברק (Jan Burke) -‏ "Bones".
2001 - ג'ו ר. לנדסדייל (Joe R. Lansdale) -‏ "The Bottoms".
2002 - ט. ג'פרסון פארקר (T. Jefferson Parker) - "ג'ו השתקן".
2003 - ס. ג'. רוזן (S. J. Rozan)‏ - "Winter and Night".
2004 - איאן רנקין (Ian Rankin) - ‏"Resurrection Men".
2005 - ט. ג'פרסון פארקר (T. Jefferson Parker) - ‏"California Girl".
2006 - ג'ס וולטר (Jess Walter) -‏ "Citizen Vince".
2007 - ג'ייסון גודווין (Jason Goodwin) - "חוכמת הסריס" (The Janissary Tree).
2008 - ג'ון הארט (John Hart) - ‏"Down River".
2009 - סי. ג'יי. בוקס (C. J. Box) -‏ "Blue Heaven".
הזוכים בפרס הספר הטוב ביותר > העשור השני של המאה ה-21

2010 - ג'ון הארט (John Hart) - ‏"The Last Child".
2012 - מו היידר - "Gone"
2013 - דניס להאן - "Live by Night"
2014 - ויליאם קנט קרוגר - "Ordinary Grace"
2015 - סטיבן קינג - "מר מרצדס"
2016 - לורי רוי - "Let Me Die in His Footsteps"
2017 - נואה האולי - "Before the Fall"
2018 - אטיקה לוק -"Bluebird, Bluebird"
2019 - וולטר מוזלי - "Down the River Unto the Sea"
2020 - אלי גריפיתס - "The Stranger Diaries"
2021 - דיפה אנאפרה - Djinn Patrol on the Purple Lin
2022 - ג'יימס קסטרל - Five Decembers
2023 - דניה קוקפקה - Five Decembers
פרס המוזיקה האמריקאית לשיר הפופ/רוק האהוב ביותר

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית
 תקופת הפרס:  1974–הווה (כ־50 שנה)
 המספר הרב ביותר של זכיות:  Boyz II Men • ג'סטין ביבר • ליונל ריצ'י • ויטני יוסטון (2)
 המספר הרב ביותר של מועמדויות:  ג'סטין ביבר (3)
 www.theamas.com
פרס המוזיקה האמריקאית לשיר הפופ/רוק האהוב ביותר הוא פרס המוענק מאז שנת 1974.
שיאני זכיות ומועמדויות > שיאני זכיות

2 זכיות: ג'סטין ביבר, Boyz II Men, ויטני יוסטון וליונל ריצ'י
שיאני זכיות ומועמדויות > שיאני מועמדויות

3 מועמדויות: ג'סטין ביבר
2 מועמדויות: בון ג'ובי, דבי בון, Boyz II Men, ויטני יוסטון, אלטון ג'ון, מדונה, ליונל ריצ'י, דיאנה רוס, סטיב וינווד, אד שירן, הלסי, אדל
צ'ארלי פארקר

| --- | --- |

צ'ארלי פארקר
 לידה:  29 באוגוסט 1920 קנזס סיטי, קנזס, ארצות הברית 
 פטירה:  12 במרץ 1955 (בגיל 34) ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  צ'ארלס פארקר ג'וניור
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1937–1955 (כ־18 שנים)
 מקום לימודים:  תיכון לינקולן, Lincoln College Preparatory Academy 
 סוגה:  ג'אז, בי בופ 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  סקסופון אלט, סקסופון 
 חברת תקליטים:  ורב רקורדס, מרקורי רקורדס, סבוי רקורדס, דיאל רקורדס 
 שיתופי פעולה בולטים:  דיזי גילספי, ת'לוניוס מונק, מקס רואץ', קני קלארק, מיילס דייוויס, באד פאוול
 בן או בת זוג:  Chan Parker 
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי למפעל חיים (1984)  היכל התהילה של גראמי (1987)  היכל התהילה של גראמי (1994)  פרס גראמי למפעל חיים (1983)  פרס גראמי לאלתור סולו ג'אז הטוב ביותר (1974)  Kansas Music Hall of Fame (2011) 
 charliebirdparker.com
 פרופיל ב-IMDb
 
צ'רלי פארקר (באנגלית: Charlie Parker; ‏29 באוגוסט 1920 – 12 במרץ 1955) היה סקסופוניסט ג'אז ומלחין אמריקאי, נחשב לאחד מגדולי המוזיקאים המחדשים במאה ה-20. בתחילת הקריירה קיבל את הכינוי Yardbird שקוצר ל-Bird.
פארקר היה אבי הבי בופ, וכיוון שהבי בופ הוא הבסיס לכל הג'אז המודרני, רבים מתייחסים אל פארקר גם כאל אבי הג'אז המודרני. מוזיקאי ג'אז רבים אחריו למדו את הגישה המלודית וההרמונית שלו, וספגו רבות מהסגנון שלו.
לקריאה נוספת

סטאדס טרקל, "צ'ארלי פארקר, ציפור חצר", בספרו ענקי הג'אז, הוצאת בבל, 2006.
פסלו של פארקר בקנזס סיטי
פרס חשין

| --- | --- |
 תיאור:  פרס לחקר המשפט
 מדינה:  ישראל 
 הגוף המעניק:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תקופת הפרס:  2009–הווה (כ־15 שנים) 
 נקרא על שם:  שניאור זלמן חשין 
 אתר רשמי
 
פרס חשין למצוינות אקדמית במשפט הוא פרס בתחום חקר המשפט שמוענק על ידי קרן שניאור זלמן חשין והפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים לזכרו של מ"מ נשיא בית המשפט העליון, השופט שניאור זלמן חשין. הפרס ניתן מדי שנה, מאז שנת 2009, לחוקר בכיר ולחוקר צעיר שמכהנים במינוי מלא במוסד להשכלה גבוהה, בגין הצטיינות אקדמית בתחום המשפט. הזוכים נבחרים על ידי ועדה מיוחדת, שבראשה עמד, מי שהיה המשנה לנשיא בית המשפט העליון ד"ר מישאל חשין.
הפרסים

פרס ש"ז חשין לחוקר בכיר מוענק לחוקר בכיר על סמך ההישגים האקדמיים של המועמד והצטיינות במחקר. בשנת תשפ״ג סכום הפרס הוא 50,000 ש"ח.
פרס ש"ז חשין לחוקר צעיר מוענק לחוקר שגילו עד 40 שנים במועד הענקת הפרס, על סמך ההישגים האקדמיים של המועמד והצטיינות במחקר והפוטנציאל הגלום בהישגיו האקדמיים לעתיד לבוא. סכום הפרס 30,000 ש”ח.
בשנת תשע״ה הוענק גם פרס ש"ז חשין לעבודת דוקטורט לחוקר שהגיש עבודת דוקטורט שאושרה במהלך השנתיים האחרונות ויש בה משום תרומה של ממש לפיתוח המשפט בישראל או לקידום החברה בישראל. סכום הפרס היה 40,000 ש״ח.
הפרסים מוענקים בטקס חגיגי שנערך באוניברסיטה העברית בירושלים בנוכחות אנשי משפט בולטים. בטקס נושאים הזוכים בפרס הרצאה פומבית הקשורה לנושא מחקרם.
זוכים

| שנה | הזוכה בפרס חשין | הזוכה בפרס לחוקר הצעיר | הזוכה בפרס עבודת דוקטורט מצטיינת |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | רות גביזון | דוד אנוך |  |
| 2010 | אריאל פורת ואמנון רובינשטיין | אהוד גוטל |  |
| 2011 | איל בנבנישתי ודפנה ברק-ארז | אסף חמדני |  |
| 2012 | חיים גנז ויואב דותן | טליה פישר |  |
| 2013 | אלון הראל | אביחי דורפמן ודורון טייכמן |  |
| 2014 | חנוך דגן ואיל זמיר | אילן בנשלום והדר דנציג-רוזנברג |  |
| 2015 | מני מאוטנר | אורי אהרונסון ורביע עאסי | שרון שקרג'י וחיים זיכרמן |
| 2016 | סיליה פסברג ואסף לחובסקי | תמר קריכלי כץ |  |
| 2017 | ברק מדינה ונטע זיו | איתי בר-סימן-טוב וקארין כרמית יפת |  |
| 2018 | מרים גור אריה | הילה שמיר וקרן וינשל-מרגל |  |
| 2019 | דוד גליקסברג ויובל פלדמן | יהונתן גבעתי ויניב רוזנאי |  |
| 2020 | רון חריס ופרנסס רדאי | רונית לוין-שנור ויותם קפלן |  |
| 2021 | גדעון פרחומובסקי וצילי דגן | אלדר הבר ושרון שקרג'י |  |
| 2022 | יובל שני וגד ברזילי | נטע ברק-קורן וסיון שלמה-אגון |  |
| 2023 | אורן פרז ודפנה לוינסון-זמיר | מעיין סודאי ועומר פלד |  |
| 2024 | אורן גזל-אייל ומשה הירש | יפעת ארן ואורי הכהן |  |
ראו גם

פרס פתאל
פרס צלטנר
הערות שוליים

↑  מקבלי פרסים, הפקולטה למשפטים, אתר האוניברסיטה העברית בירושלים
1 2 3  נגה לוסטיגמן, הוכרזו הזוכים בפרס שניאור זלמן חשין למצוינות אקדמית במשפט, באתר News1 מחלקה ראשונה, 22 באפריל 2010
↑  ארבעה מתוך שבעה זוכים עד כה הם מאוניברסיטת תל אביב, פורבס ישראל, 22 בנובמבר 2012
צ'ארלי ניקולס

צ'ארלס "צ'ארלי" ניקולאס (באנגלית: Charles "Charlie" Nicholas; נולד ב-30 בדצמבר 1961) הוא כדורגלן עבר סקוטי.
ביוגרפיה

ניקולאס החל את הקריירה שלו בסלטיק, וערך את הופעת הבכורה שלו ב-1980. בסיום עונת 1980/1981 הוא זכה בתואר כדורגלן השנה הצעיר של התאחדות שחקני הכדורגל. הוא הצטיין בעונת 1982/1983 שבמהלכה הבקיע שערים רבים, והוביל את סלטיק לזכייה באליפות שנייה ברציפות. הוא זכה עם המועדון בגביע הליגה הסקוטי ב-1983, ובאותה שנה נבחר לכדורגלן השנה הסקוטי.
ביוני 1983 הוא עבר לארסנל תמורת 800,000 לירות שטרלינג. הוא לא הגשים את הציפיות הרבות שתלו בו, וסגנון חייו בלונדון העסיק את הצהובונים פעמים רבות, ואף זיכה אותו בכינוי "צ'ארלי שמפניה"; הוא הבקיע 11 שערים בלבד בעונתו הראשונה. בעונה שלאחר מכן הוא כמעט ולא הצליח להבקיע מעל 10 שערים. למרות זאת הוא נבחר לשחקן השנה של האוהדים ב-1984. למרות שהבקיע את שני השערים בניצחון 2 - 1 על ליברפול בגמר גביע הליגה של 1987, הוא הפסיד את מקומו בהרכב לטובת אלן סמית' בתחילת עונת 1987/1988.
בסך הכל הוא הבקיע 54 שערים ב-184 משחקים עבור ארסנל לפני שהועבר לאברדין בינואר 1988 תמורת 400,000 לירות שטרלינג, שם הפגין יכולת יותר טובה ביחס לתקופה שבה שיחק בארסנל, וזכה שם בגביע הסקוטי ובגביע הליגה הסקוטי ב-1990. הוא חזר לסלטיק ב-1990, ובתום חמש עונות שבהן הבקיע שערים רבים הצטרף למועדון קלייד. הוא שיחק שם במשך עונה אחת, ובסופה הודיע על פרישתו מכדורגל.
ניקולאס ייצג את סקוטלנד בשישה משחקים של הנבחרת עד גיל 21 ובארבעה משחקים של נבחרת הנוער. הוא השתתף ב-20 משחקים של נבחרת סקוטלנד הבוגרת, והבקיע בהם חמישה שערים.
לאחר פרישתו הוא עבד בתפקיד פרשן ספורט בתוכנית "Soccer Saturday" של סקיי ספורט ניוז, וכבעל טור במשרה חלקית.
לקריאה נוספת

טוני מת'יוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמודים 215 - 216), מיינסטרים, 2007 (ISBN 1-84596-232-X)
הערות שוליים

↑  כתבה ב-BBC ספורט
↑  מידע באתר הרשמי של ארסנל
↑  מידע באתר הרשמי של ארסנל
| נבחרת סקוטלנד – מונדיאל 1986 |
| --- | --- | --- |
|  1 לייטון •  2 גוג •  3 מלפס •  4 סונס •  5 מקליש •  6 מילר •  7 סטראכן •  8 אייטקן •  9 בנון •  10 בלט •   11 מקסטיי •  12 גורם • 13 ניקול •  14 נאריי • 15 אלביסטון • 16 מקאבני • 17 ארצ'יבלד • 18 שארפ • 19 ניקולס • 20 סטורוק • 21 קופר • 22 ראף • מאמן: פרגוסון |  1 לייטון •  2 גוג •  3 מלפס •  4 סונס •  5 מקליש •  6 מילר •  7 סטראכן •  8 אייטקן •  9 בנון •  10 בלט •   11 מקסטיי •  12 גורם • 13 ניקול •  14 נאריי • 15 אלביסטון • 16 מקאבני • 17 ארצ'יבלד • 18 שארפ • 19 ניקולס • 20 סטורוק • 21 קופר • 22 ראף • מאמן: פרגוסון | סקוטלנד |
צ'ספיק (וירג'יניה)

צ'ספיק (באנגלית: Chesapeake) היא עיר עצמאית במדינת וירג'יניה שבארצות הברית. על פי מפקד האוכלוסין של 2010, בעיר הוא 222,209 תושבים. צ'ספיק כלולה במטרופולין אזור "האמפטון רודס" בדרום מזרח המדינה.
צ'ספיק הוקמה ב-1919  ונקראה "צפון נורפוק", והוכרזה כעיר עצמאית תחת השם צ'ספיק בשנת 1963.
ערים תאומות

ברזיל ז'וינווילי, ברזיל
ערפד מדומה גדול

| ערפד מדומה גדול |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: עטלפים
משפחה:: ערפדים מדומים
סוג:: ערפד מדומה
מין:: ערפד מדומה גדול
שם מדעי
 Megaderma lyra ‏סנט-אילר, 1810
תחום תפוצה


ערפד מדומה גדול (שם מדעי: Megaderma lyra) הוא מין של עטלף מהסוג ערפד מדומה שבמשפחת הערפדים המדומים החי בדרום אסיה ודרום-מזרח אסיה. עטלף זה הוא קרובו לסוג של ערפד מדומה זוטר, אם כי לעיתים הוא משויך לסוג ומין יחיד - Lyroderma.
מאפיינים

זהו מין עטלף בגודל של 6.5 עד 9.5 ס"מ ומשקל 40 עד 60 גרם בממוצע. הוא בעל פרווה צפופה בצבע כחול-אפור כהה והוא חסר זנב ובעל אוזניים גדולות. הוא בעל עלה-אפי גדול בקצה החוטם ובעל שיניים חדות מותאמות ללעיסת בשר.
העטלף הוא צייד פעיל לילה הניזון בעיקר מחרקים ושאר פרוקי-רגליים גדולים אך לא יהסס לטרוף גם חולייתנים כמו עכברים, זוחלים, עופות קטנים ואף עטלפים אחרים שאותם הוא הורג בנשיכה חזקה. בימים הוא נח במערות או בחללי עצים.
תפוצת העטלף היא באזורים הטרופיים של דרום ודרום מזרח אסיה בין אפגניסטן עד תאילנד.
הערות שוליים

↑  ערפד מדומה גדול באתר הרשימה האדומה של IUCN
| ערפדים מדומים |
| --- | --- | --- |
| ערפד מדומה | ערפד מדומה זוטר • ערפד מדומה גדול |  |
| ערפד מדומה אף-דיסק (סוג ומין יחיד) | ערפד מדומה אף-דיסק |  |
| ערפד מדומה אף-לב (סוג ומין יחיד) | ערפד מדומה אף-לב |  |
| עטלף צהוב-כנף (סוג ומין יחיד) | עטלף צהוב-כנף |  |
| עטלף רפאים (סוג ומין יחיד) | עטלף רפאים |  |
צ'ארלס פ. הנל

| --- | --- |

 לידה:  22 במאי 1866 אן ארבור, מישיגן, ארצות הברית 
 פטירה:  27 בנובמבר 1949 (בגיל 83) סנט לואיס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Charles Francis Haanel 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  סנט לואיס 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 www.haanel.com
 חתימה:   
 
צ'ארלס פ. הנל (אנגלית: Charles F. Haanel‏; 22 במאי 1866 – 27 בנובמבר 1949), סופר ואיש עסקים אמריקאי, מחלוצי ספרות המודעות והעידן החדש. נודע בעיקר בשל ספרו "שיטת המפתח הראשי".