stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויקיפדיה הקוריאנית
הערות שוליים

↑  All Wikipedias ordered by number of articles.
| ויקיפדיות לפי כמות ערכים (63,746,214) |
| --- | --- | --- |
| 6,000,000+ | אנגלית (en) • סבואנו (ceb) |  |
| 2,000,000+ | שוודית (sv) • גרמנית (de) • צרפתית (fr) • הולנדית (nl) |  |
| 1,000,000+ | רוסית (ru) • ספרדית (es) • איטלקית (it) • פולנית (pl) • ערבית מצרית (arz) • יפנית (ja) • וייטנאמית (vi) • ואריי-ואריי (war) • סינית (zh) • ערבית (ar) • אוקראינית (uk) • פורטוגזית (pt) |  |
| 500,000+ | פרסית (fa) • קטלאנית (ca) • סרבית (sr) • אינדונזית (id) • נורווגית ספרותית (no) • קוריאנית (ko) • פינית (fi) • הונגרית (hu) • צ'כית (cs) |  |
| 400,000+ | טורקית (tr) • סרבו-קרואטית (sh) • צ'צ'נית (ce) • רומנית (ro) • טטרית (tt) |  |
| 300,000+ | בסקית (eu) • מלאית (ms) • אספרנטו (eo) • עברית (he) |  |
| 200,000+ | ארמנית (hy) • בולגרית (bg) • דנית (da) • אזרית דרומית (azb) • סלובקית (sk) • קזחית (kk) • מיננגקבאו (min) • אסטונית (et) • קרואטית (hr) • בלארוסית (be) • יוונית (el) • אנגלית פשוטה (simple) • ליטאית (lt) |  |
| 100,000+ | אזרית (az) • גליסית (gl) • סלובנית (sl) • אורדו (ur) • נורווגית חדשה (nn) • גאורגית (ka) • הינדי (hi) • טמילית (ta) • תאית (th) • אוזבקית (uz) • לטינית (la) • ולשית (cy) • אסטורית (ast) • וולאפיק (vo) • קנטונזית (zh-yue) • מקדונית (mk) • בנגלית (bn) • לטבית (lv) • טג'יקית (tg) • בורמזית (my) • אפריקאנס (af) |  |
| 50,000+ | מלגשית (mg) • בוסנית (bs) • אוקסיטנית (oc) • אלבנית (sq) • גרמנית תחתית (nds) • קירגיזית (ky) • מראטהית (mr) • בלארוסית קלאסית (be-tarask) • מלאיאלאם (ml) • נפאל בהאסה (new) • טלוגו (te) • ברטונית (br) • ונטית (vec) • סווהילי (sw) • פיימונטית (pms) • ג'אווית (jv) • פנג'אבי מערבית (pnb) • האיטית (ht) • סונדנזית (su) • לוקסמבורגית (lb) • בשקירית (ba) • אירית (ga) • שלזית (szl) • איסלנדית (is) • כורדית (ku) • לומברדית (lmo) |  |
| 20,000+ | צ'ובשית (cv) • פריזית מערבית (fy) • טאגאלוג (tl) • סקוטית (sco) • אראגונית (an) • פנג'אבי (pa) • יורובה (yo) • נפאלית (ne) • בווארית (bar) • אידו (io) • גוג'ראטית (gu) • אלמאנית (als) • קאנדה (kn) • סיציליאנית (scn) • בישנופרייה מניפורי (bpy) • אינטרלינגואה (ia) • קצ'ואה (qu) • מונגולית (mn) • סינהלית (si) |  |
| 10,000+ | זאמוטית (sgs) • נאוואחו (nv) • מגרלית (xmf) • אורייה (or) • גאלית סקוטית (gd) • יידיש (yi) • אמהרית (am) • נפוליטנית (nap) • סינדית (sd) • אוסטית (os) • פארואזית (fo) • לימבורגית (li) • פשטו (ps) • סנסקריט (sa) • ולונית (wa) |  |
רשימת הוויקיפדיות המלאה במטא-ויקי
גילוי נאות: ערך זה מזכיר את קרן ויקימדיה או את אחד המיזמים שלה. ויקיפדיה היא מיזם של קרן ויקימדיה.
ויקטור בודסון

ויקטור בודסון (מימין).
ויקטור ניקולס בודסון (בצרפתית: Victor Bodson,‏ 24 במרץ 1902 – 29 ביוני 1984) היה פוליטיקאי לוקסמבורגי ועורך דין ששימש כשר המשפטים של לוקסמבורג. הוכר על ידי יד ושם כחסיד אומות העולם על פעולותיו להצלת יהודים בלוקסמבורג הכבושה מידי גרמניה הנאצית במהלך השואה.
נעוריו ובחרותו

בודסון היה עורך דין בלוקסמבורג, אלוף לוקסמבורג ברכיבה על אופנועים בשנת 1926 ושחיין. לתקופה קצרה היה יושב ראש ארגון המתאגרפים של מדינתו. בשנת 1930 הפך לחבר מפלגת הפועלים הסוציאליסטית של לוקסמבורג (LSAP) (אנ'). בשנת 1934 נבחר לבית הנבחרים של לוקסמבורג (Chamber of Deputies) ובשנת 1935 הפך לחבר במועצת העיר לוקסמבורג. הוא פעל למען זכויותיהם של תושבי לוקסמבורג שהתנדבו לשרת בשורות הרפובליקנים במלחמת האזרחים בספרד ופעל נגד חוק משנת 1937 לשמירה על הסדר החברתי, שכינויו בפי מתנגדיו היה Maulkuerfgesetz (חוק סתימת הפיות) (אנ').
בשנות עליית הנאציזם ומלחמת העולם השנייה

בודסון התגורר ביישוב על גבול גרמניה-לוקסמבורג, לחופי הנהר סורה (אנ'), יובל של הנהר מוזל. החל משנת 1933 הוא הציע מחסה בביתו ליהודים גרמנים שנמלטו מגרמניה. הוא הציל באופן אישי, לעיתים על ידי הסעה במכוניתו, כמאה יהודים שביקשו לברוח מגרמניה.
ב-6 באפריל 1940 מונה בודסון לשר המשפטים, העבודות הציבוריות והתחבורה בממשלת לוקסמבורג. עם פלישת גרמניה הנאצית ללוקסמבורג ב-10 במאי 1940 נמלט בודסון ממדינתו לצרפת.
לאחר מלחמת העולם השנייה

לאחר שחרור לוקסמבורג שב בודסון ללוקסמבורג. הוא שב לתפקידיו הקודמים בממשלת לוקסמבורג והיה אחראי באופן חלקי לתהליך הדה-נאציפיקציה במדינתו. בשנים 1948 ו-1951 נבחר שוב לבית הנבחרים של לוקסמבורג. הוא נבחר פעם נוספת ב-1964 ומונה לנשיא בית הנבחרים. בשנת 1967 מונה בודסון לחבר הנציבות האירופית מטעם מדינתו.
הנצחה

חברת עורכי הדין שייסד בשנת 1923 קיימת עד היום, בשם "Wildgen". גשר ויקטור בודסון, בדרום לוקסמבורג, קרוי על שמו.
בשנת 1966 הוענק לבודסון אות חסידי אומות העולם על ידי יד ושם.
ראו גם

הצלת יהודים במהלך השואה
הערות שוליים

↑  סיפורו של בודסון באתר יד ושם (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16554011h (data)  GND: 1029692807  ISNI: 0000 0003 9981 7063  SNAC: w6w707hx  VIAF: 295381937   WorldCat (עם VIAF): 295381937 
ערך זה הוא קצרמרבנושא השואה ובנושא לוקסמבורג. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ז'וזפ ליואיס נונייס

| --- | --- |

 לידה:  7 בספטמבר 1931 ברקלדו, ספרד 
 פטירה:  3 בדצמבר 2018 (בגיל 87) ברצלונה, ספרד 
 שם לידה:  José Luis Núñez Clemente 
 מדינה:  ספרד 
 תפקיד:  נשיא מועדון הכדורגל ברצלונה (1 ביולי 1978–23 ביולי 2000) 
 
ז'וזפ ליואיס נונייס אי קלֶמֶנטֶה (בקטלאנית: Josep Lluís Núñez i Clemente; השם המקורי והספרדי הוא חוסה לואיס נונייס קלמנטה, José Luis Núñez Clemente;‏ 7 בספטמבר 1931- 3 בדצמבר 2018) היה נשיא מועדון הכדורגל ברצלונה בין שנת 1978 לבין 2000.
קריירה

נונייס נבחר לתפקיד ב-1 ביולי 1978 על אף שלא היה לו קשר קודם עם המועדון. מטרתו העיקרית הייתה לבסס את מעמד המועדון כמועדון כדורגל ברמה עולמית ולהעניק לו יציבות כלכלית.
נונייס היה אחראי על הקבוצה בתקופתה המוצלחת ביותר מבחינת תארים. בתקופתו זכו ארבע קבוצות המועדון ב-176 תארים - 30 בכדורגל, 36 בכדורסל, 65 בכדוריד ו-45 בהוקי רולר. ב-1999, שנת חגיגות המאה של המועדון, הוכתרו כל ארבע הקבוצות כאלופות ספרד. כמו כן, קבוצת הכדורגל זכתה בגביע אירופה ב-1992.
בתקופתו כנשיא גדל מספר חברי המועדון מ-77,905 ל-106,000, מה שהוביל להחלטה להרחיב את אצטדיון המועדון, הקאמפ נואו. מספר מועדוני האוהדים גדל מ-96 המבוססים בספרד לכדי 1,300 ברחבי העולם. נונייס ייסד בסיס כלכלי למועדון ופעל להגדלת עושרו. המועדון בנה את המיני אסטדי ב-1982, את "מוזאון בארסה" ב-1984, הרחיב את הפלאו בלאוגרנה ופתח את אקדמיית הנוער של המועדון, "לה מאסיה".
בשתי הבחירות המחודשות הראשונות לתפקיד נבחר נונייס פעמיים ללא אופוזיציה. ב-1988 התמודד נונייס עם התנגדות השחקנים עצמם, שהוביל לשחרור רוב השחקנים, מלבד השוער אנדוני זוביזרטה. לאחר מכן, החתים נונייס את יוהאן קרויף לתפקיד המאמן, והוא הנהיג את הקבוצה לתקופה המוצלחת ביותר שלה בהיסטוריה. הקבוצה בתקופה נודעה בשם "קבוצת החלומות".
ב-1989 ניצח בבחירות את יריבו, סישטה קמברה, וב-1993 נבחר מחדש פעם נוספת ללא אופוזיציה. בשנה שלאחריה ייסד את קרן המועדון שמטרתה למנוע את העברת המועדון לידיים פרטיות.
מחלוקות שונות עם קרויף הובילו לעזיבתו, ומאז התמודד נונייס עם התנגדות רבה. ב-1997 הוא נבחר מחדש בפעם האחרונה, לאחר ניצחון על יריבו אנחל פרנאנדז. חודשים לאחר מכן, הוא עבר הצבעת אי-אימון שנפתחה על ידי זרם שהונהג על ידי ז'ואן לאפורטה, נשיא המועדון לעתיד. אי הצלחת הקבוצה בסוף שנות ה-90 הובילה לעזיבתו ב-2000, 22 שנה לאחר שמונה לראשונה לתפקיד.
בתקופת נשיאותו, הוטחה בו ביקורת על כך שסירב להעניק משכורות גבוהות לשחקני מפתח, שהוביל לעזיבת שחקנים כגון ברנד שוסטר, רונאלדו, לואיש פיגו ודייגו מראדונה.
על שמו נקרא מוזיאון מועדון הכדורגל ברצלונה באצטדיון קאמפ נואו.
ויקטור ארנאוטוב

| --- | --- |

 לידה:  11 בנובמבר 1896 (יוליאני) Uspenivka, אוקראינה 
 פטירה:  22 במרץ 1979 (בגיל 82) לנינגרד
 מקום קבורה:  מריאופול 
 מקום לימודים:  מכון האמנות של סן פרנסיסקו 
 תחום יצירה:  ציורי קיר
 הושפע על ידי:  דייגו ריברה 
 יצירות ידועות:  Coit Tower 
 
וִיקְטוֹר מִיכָאִילוביץ' אַרְנַאוְטוֹב (באנגלית: Victor Mikhail Arnautof; ברוסית: Виктор Михайлович Арнаутов;‏ 1896 – 1979) היה צייר ופרופסור לאומנות אמריקאי ממוצא רוסי. עבד באזור סן-פרנסיסקו בין השנים 1925 ל-1963. כשני עשורים לימד באוניברסיטת סטנפורד. ידוע בעיקר בציורי הקיר אשר ביצע בשנות השלושים של המאה העשרים. התאזרח בארצות הברית אבל חזר לברית המועצות לאחר מות אשתו. המשיך בציוריו גם אחרי חזרתו לברית המועצות.
ביוגרפיה > ראשית חייו ברוסיה

נולד לכומר אורתודוקסי והראה כישרון לאומנות כבר מגיל צעיר. קיווה להמשיך ללמוד באקדמיה לאומנות אחרי התיכון, אך בעקבות פרוץ מלחמת העולם הראשונה גויס. בהמשך שירותו הצבאי קודם לעמדת מפקד בצבאו של ניקולאי השני והצבא הסיבירי הלבן. בעקבות ההפסד של הצבא, חצה לצפון מזרח סין וויתר על נשקו. נשאר בסין כחמש שנים. גם בתקופה זו ניסה בשנית ללמוד אומנות אך בשל התרוששותו החל לעסוק באימון פרשיו של ג'אנג דזוו-לין. בתקופה זו הכיר את לידיה בלונסקי ונולדו להם שני ילדים מיכאל ווסילי.
ביוגרפיה > ארצות הברית ומקסיקו

בנובמבר 1925 עבר ארנאוטוב לסן פרנסיסקו במלגת לימודים על מנת ללמוד בבית הספר לאומנויות יפות של קליפורניה. בין השאר למד שם פיסול וציור אצל גרטרוד פרטינגטון אולברייט. אשתו וילדיו הצטרפו אליו וביחד המשיכו למקסיקו ב-1929 ובהמלצתו של ראלף סטקפול, אומן ידוע בן התקופה נהייה עוזרו של דייגו ריברה. עבודתו הראשונה של ארנאוטוב עם ריברה הייתה סדרה של ציורי קיר ב-Palace of Cortés שנמצא בקוארנבקה. בהמשך עבד איתו על ציורי קיר אשר קישטו את הארמון הלאומי בכיכר המרכזית של מקסיקו סיטי. כעת, עבר ריברה לסן פרנסיסקו וארנאוטוב נהיה הצייר הראשי. בנו השלישי יעקב נולד כששהה במקסיקו בתקופה זו.
פעילותו הפוליטית והמחלוקות

בהשפעת העבודה המשותפת עם ריברה, שינה ארנאוטוב את הגותו הפוליטית בכיוון השמאל ואף הצטרף למפלגה הקומוניסטית. כמו כן היה לחבר בקונגרס האומנים האמריקאי ואיגוד האומנים והסופרים של סן פרנסיסקו. סגנונו היה עדין יותר משל ריברה וציירים אחרים מסוגת הריאליזם החברתי אך הפוליטיקה שלו משתקפת לחלוטין בעבודותיו אשר תוארו על ידי ארנאוטוב כחלק מתנועת אומנות ציורי קיר ש"מקווה להוות השראה לשינוי דרך ביקורתיות של המערכת הפוליטית העכשווית" ב-1955 ליתוגרפיה של ארנאוטוב בשם "DIX McSmear," קישרה את סגן הנשיא, ריצ'רד ניקסון עם מקארתיזם, פעולה אשר עוררה מחלוקת. בעקבות מקרה זה, התקבלו קריאות לפטר את ארנאוטוב מסטנפורד. מאוחר יותר שימשה הליתוגרפיה ככריכה לThe Nation. מאוחר יותר נחקר ארנאוטוב על ידי HUAC ופעם נוספת התקבלו קריאות לפטר את ארנאוטוב מסגל האוניברסיטה אולם, ועדת הפקולטה שבחנה את המקרה, סירבה להמליץ על פיטוריו לנשיא האוניברסיטה וארנאוטוב נשאר חבר סגל.
עבודתו בקליפורניה

ב-1931 חזרה המשפחה לסן-פרנסיסקו וב-1932 ארנאוטוב סיים ציור קיר על המרכז הרפואי של פאלו אלטו בתמורה לטיפולו שם. חשיפת ציור הקיר גרמה לפקקי תנועה ועוררה מחלוקת. בחלקה בשל כך שהציור כלל רופא בודקת פציינטית נקבה כששדיה החשופים בגובה עיני המתבוננים. בדומה לעבודות אחרות שלו מאזור המפרץ גם ציור קיר זה היה פרסקו. ב-1934 נבחר ארנאוטוב לצייר על מגדל קויט בסן פרנסיסקו כשהציור ממומן על ידי PWAP, תוכנית להעסקת אומנים במסגרת הניו דיל. בתקופה זו גם מונה להיות האחראי האומנותי על פרויקט ציורי הקיר של המגדל. ארנאוטוב מיוצג במובהק בציורים אשר מתארים את חיי היום-יום של סן פרנסיסקו. ציור זה כלל דיוקן עצמי ובנוסף דיוקן של בנו מיכאל. ציור קיר זה עורר מחלוקת בשעתו בשל העובדה שארנאוטוב הדיר מדוכן העיתונים אשר נכלל בו את העיתון השמרני סן פרנסיסקו כרוניקל אך כן כלל עיתונים בעלי זיקה שמאלנית. הציור גם כולל ציור של אנשים אשר לא מראים דאגה אחד לשני וכן אזכור לסרט אורות הכרך אשר כולל תמה דומה.
ארנאוטוב הוא ככל הנראה צייר הקירות הפורה ביותר לאותה התקופה וצייר בנוסף למורלים המוזכרים, על הקפלה של הפרסידיו של סן פרנסיסקו, התיכון על שם ג'ורג' וושינגטון, ציור שכלל תיאורים של עבדות ומות ילידים אמריקאים ובנוסף צייר על הספרייה של המכון של פרנסיסקו לאומנויות יפות. כל ציורי קיר אלה התמקדו בנושאים הומניסטים ועסקו גם במעמד חברתי, עבודה מאומצת וכח. בנוסף לעבודות אלה צייר גם על חמישה סניפי דואר בטקסס ובקליפורניה והציג בתערוכה אישית. בנוסף לתחום הציור, לימד ארנאוטוב פיסול וציורי פרסקו, הן באופן פרטי והן בבית הספר לאומנויות יפות של קליפורניה. בתחילה לימד רק בקייצים אבל החל מ-1936 לימד באופן קבוע. הוא לימד על בסיס קבוע בסטנפורד מ-1938 ל-1962. החל מ-1947 לימד קורסים באומנות כולל הכנת תדפיסים בבית הספר של קליפורניה לחברי איגוד. בבית ספר זה לימד בנוסף הכנת תדפיסים.
שלהי חייו וחזרתו לאוקראינה הסובייטית

בעקבות התאלמנותו ב-1961, פרש ארנאוטוב מסטנפורד וחזר לברית המועצות ב-1963. בברית המועצות התיישב במריפול שם למד בגימנסיום. בעת מגוריו שם, פרסם ספר זכרונות ויצר מוזאיקות על בניינים ציבורים אשר בינם בתי ספר ובנייני תקשורת. בנוסף על כך, צייר כמה תחריטים לספרים והשתתף במספר תערוכות יחיד. נישא בשנית ב-1970 ונפטר בלנינגרד ב-22 במרץ 1979.
עבודותיו הציבוריות

פרסקו על בניין Roth, פאלו אלטו. 1932. "Depression-Era Murals by Victor Arnautoff". נבדק ב-7 ביולי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
Peacetime Activities of the Army, ציור פרסקו, קפלת פרסדיו, סן פרנסיסקו, 1935.
תבליטים וציורי פרסקו על בית ספר תיכון בסן-פרנסיסקו.
חיים עירוניים, ציור קיר, מגדל Coit, סן פרנסיסקו.
נקודת האוהבים.
הבציר האחרון ציור קיר משרד הדואר, לינדן, טקסס 1938.
העיר התעשייתית ריצ'מונד. שמן על בד, ציור קיר משרד הדואר, ריצ'מונד קליפורניה.
דרום סן פרנסיסקו, עבר והווה שמן על בד. ציור קיר במשרד הדואר. דרום סן פרנסיסקו, קליפורניה 1941
משרד הדואר ובית ספר מספר 54, מאריפול, אוקראינה
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  Cherny, Robert (Fall 2013). ""No proven Communist should hold a position at Stanford": Victor Mikhail Arnautoff, the House Un-American Activities Committee, and Stanford" (PDF). Sandstone and Tile. Stanford Historical Society. 37. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2016-03-22. נבדק ב-6 ביוני 2014. {{cite journal}}:  (עזרה)
1 2 3 4  Lombardi, Suzanne Woodbury (1984). Politics and Humanism in the Depression Era Frescoes of Victor Arnautoff. Berkeley, California.
↑  Grace, Nancy M. "Inside and Around the 6 Gallery" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2016-03-04. נבדק ב-20 בנובמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mendelowitz, Daniel. "Memorial Resolution: Victor Arnautoff" (PDF). Stanford Historical Society. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2011-07-27. נבדק ב-7 ביולי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "АРНАУТОВ Виктор Михайлович" [Victor M. Arnaout]. Искусство и архитектура Русского зарубежья. 13 ספט' 2011. נבדק ב-7 ביוני 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hailey, Gene, ed. (1936). California Art Research. Vol. XX. California Art Research Project. pp. 105–124.
↑  "Возвращение" [Return]. Old Mariupol. 2012-04-25. נבדק ב-2014-06-06.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb17725922r (data)  GND: 1132153875  ISNI: 0000 0001 0787 696X  LCCN: no2002092780  RKD: 341524  SNAC: w6ng507k  ULAN: 500090768  VIAF: 107308397   WorldCat (עם VIAF): 107308397 
"חיי עיר" ציור קיר, מגדל קויט, סן-פרנסיסקו, צויר על ידי ארנאוטוב
חלק נוסף מציור הקיר, 'חיי עיר' כולל דיוקן עצמי של ארנאוטוב ליד דוכן מגזינים שמוכר מגזינים קומוניסטים וסוציאליסטים.
ויקטור גלוגר

ויקטור גלוגר
פילה דניס בגריל על סירת חציל, קולי פלפל אדום ושמן פטרוזיליה
טרטר טונה אדומה עם שרימפס קוקטייל וסורבה ווסאבי
פילה בורי על הפלנצ'ה עם ניוקי סלק במילוי גבינת קממבר ופיסטוקים ברוטב מרווה
דקוואז פרלינה: דקוואז אגוזי לוז, שוקולד, פרלינה וקצפת שוקולד, עם רוטב פיסטוק
ויקטור גלוגר (נולד ב-1958) הוא שף ישראלי זוכה פרסים ממוצא ארגנטינאי, המתמחה באוכל צרפתי, ים תיכוני וכן ספרדי ולטיני.
ביוגרפיה

ויקטור גלוגר נולד בבואנוס איירס שבארגנטינה, למד מזרחנות ויחסים בינלאומיים. בשנת 1978, בהיותו בן 19 עלה לישראל במסגרת השומר הצעיר ובגיל 22 נסע לצרפת ללמוד וטרינריה. במהלך לימודיו החליט שהוא רוצה ללמוד בישול בעקבות מודעה של בית ספר למלונאות, שראה באקראי במטרו של פריז. את בית הספר למלונאות סיים בתואר cap (טבח בדרגה A ו-B) בשנת 1982.
הוא התגורר בצרפת עד שנת 1989 ועבד שם במסעדות אוליביה ואלר, לוראנס, ל'אוברז' די גארייה ופאוויון דופין ובבית הספר לה נוטר, בו השתלם אצל השף שארל בארייר. אחר כך חזר לישראל ועבד במשך שנה בתור שף מחלקה במלון דניאל בהרצליה. בהמשך שימש כשף הראשון של מסעדת "במבו דג" בראשון לציון, ובמשך שלוש שנים כשף הראשון של "דלידג" של משה כרובי. בהמשך שימש כשף הראשון במסעדת "206 דגים", בצומת קריית שאול, במשך שש שנים.
בדצמבר 2001 פתח ביחד עם דודי זיו את מסעדת קלואליס, השוכנת במתחם הבורסה ברמת-גן, ברחוב אבא הלל. המסעדה נקראה על שם שתי בנותיו, קלואה וליס, התמחתה בדגים ופירות ים ובין חומרי הגלם שכיכבו בה ניתן היה למצוא קוקי סן-ז'ק, לנגוסטינים מניו זילנד, דג דולפין ים וברווז מצרפת. כמו כן המסעדה הציעה בשר ומנות צמחיות ומטבחה הפתוח איפשר לסועדים לצפות בהכנת המנות. בחזית המטבח היה אקווריום ובו לובסטרים וכן ויטרינה שהציגה לראווה את הדגים אותם ייבא גלוגר מקצוות תבל.
גלוגר הרכיב במסעדה, בשיתוף פעולה עם דיאטנית, ארוחת גורמה דיאטטית ב-500–600 קלוריות, בהתבסס על תפישתו של השף הצרפתי, אבי הגורמה הדיאטטי, מישל גראר. הארוחה כוללת גם קינוחים ללא סוכר.
המסעדה זכתה לפרס על מצוינות בשנים 2008–2011 מטעם המגזין ויין ספקטייטור עבור מרתף היין שלה המכיל 7,000 בקבוקים מ-270 סוגים, שחלקם מאמירים למחירים של עשרות אלפי שקלים.
קלואליס דורגה דרך קבע ברשימת עשר המסעדות הטובות בישראל לפי המדריכים השונים.
מסעדת קלואליס היא אחת המסעדות היפות במדינה, מאכליה משתווים בקלות לאלה של המסעדות הטובות בעולם, והשף ויקטור גלוגר לא איבד אפילו שמץ מהתלהבותו, וכל אלה משתלבים היטב ויוצרים חוויה מענגת.
בשנת 2015 נפתחה לקלואליס מסעדת אחות כשרה במלון הילטון בתל אביב.
בשנת 2017 החליט גלוגר לסגור את קלואליס ולפתוח במקומה את מסעדת הולה בראסרי בחלל ששימש עד אז את מסעדת רפאל של רפי כהן שנסגרה מוקדם יותר. בשנת 2019 עזב את המסעדה והפך למרצה בבית הספר לקולינריה דן.
לקריאה נוספת

"קלואליס", בתוך: חיליק גורפינקל, מסע קולינרי: מדריך מפה לטיולי אוכל, הוצאת מפה, תל אביב, 2009, עמ' 108–109.
ולדוזאורוס

| ולדוזאורוס |
| --- | --- |

תקופה
קרטיקון תחתון, 130–125 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: צרפודה
משפחה:: דריוזאוריים
סוג:: ולדוזאורוס
מין:: Valdosaurus canaliculatus
שם מדעי
 Valdosaurus

ולדוזאורוס (שם מדעי: Valdosaurus) הוא סוג של דינוזאור אורניתופוד קטן ממשפחת הדריוזאוריים, אשר חי בקרטיקון התחתון. מאובניו נמצאו באי וייט שבבריטניה בשנת 1977 בידי החוקר "פטר גלטון". משמעות השם הוא: "לטאת ויילד (אנ')", שטח בדרום-מזרח אנגליה בו הייתה קבוצת החופרים "Wealden Group. מאובנים נוספים מהמאה ה-19 נחקרו בידי חוקרים כמו גדעון מנטל אך הם שויכו לסוג היפסילופודון או איגואנודון.
מתקופת היורה התיכון שחי לפני 163 מיליון שנה. הוא התגלה בחפירות באנגליה והיה קרוב משפחה של הדריוזאורוס. למעשה המין הנוכחי והיחיד של הסוג, Valdosaurus canaliculatus שויך עד 1977 לסוג דריוזאורוס. המאובנים של הדינוזאור כללו בעיקר עצמות ירך, עצמות שיניים ולסת תחתונה ושרידים קטנים נוספים.
מאובן עצם הירך שנמצאה הגיע לאורך 14 ס"מ, מה שהוביל לאורך משוער של חצי מטר לכל הגוף. כמה חוקרים טענו שהדינוזאור היה צעיר מאוד ואורך ירך הבוגר הגיע לחצי מטר, כך שאורך הגוף דמה יותר לאורך 4–5 מטרים. הוא היה אוכל צמחים שדמה לאיגואנודון ויכל לנוע זקוף על שתיים.
בתרבות

דינוזאור זה הופיע בסדרה פלאווורלד.
ז'וזה ראמליו

ז'וזה רמאליו קראבליו דה פריטאס (בפורטוגזית: José Ramalho Carvalho de Freitas; נולד ב-3 ביוני 1980 בנאטאל, ברזיל), הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקשר האחורי.
גדל בקבוצת סנטו אנדרה הברזילאית ועלה לבוגרים בשנת 1997. שם שיחק עד שנת 2007, כאשר במהלך השנים הושאל מספר פעמים לויטוריה ולסאו פאולו.
בתחילת שנת 2007 הגיע לישראל לשחק בבית"ר ירושלים כחיזוק ברזילאי נוסף ביחד עם קלבייר שוונקי וטוטו רושל שהיו חבריו בברזיל. במשחקו הראשון בקבוצה הציג יכולת טובה אולם למרות זאת נשאר על הספסל ולא שיחק ברוב שלבי העונה. במחזור החמישי של ליגת העל חתם רמאליו במכבי תל אביב ושוחרר בפגרת החורף של הליגה.
לאחר שחזר לברזיל שיחק בקבוצות נוספות, ובשנת 2013 חזר לקבוצת נעוריו, סנטו אנדרה.
ויקיפדיה הצ'ובשית

| --- | --- |


 סוג:  אנציקלופדיית אינטרנט חופשית
 הקמה:  22 בנובמבר 2004 
 בעלות:  קרן ויקימדיה 
 שפה:  צ'ובשית
 הרשמה:  לא חובה
 ערכים:  56,574
 https://cv.wikipedia.org/ 
 הסטטיסטיקה של ויקיפדיה הצ'ובשית
  סטטיסטיקת צפיות של ויקיפדיה הצ'ובשית ב-30 הימים האחרונים   קטגוריה:דפים עם גרפים מושבתים באופן זמני –  ההרחבה Graph להצגת תרשימים שיחת תבנית:גרף#שימו לב: הגרפים לא מוצגים בוויקיפדיה!!!.
 
ויקיפדיה הצ'ובשית  (בצ'ובשית: Чăваш Википедийĕ) היא מהדורת ויקיפדיה בשפה הצ'ובשית, היא נוסדה ב-22 בנובמבר 2004 ונכון ל-2 באוקטובר 2024 היא מונה 56,574 ערכים ו-45 עורכים פעילים. היא מדורגת במקום ה-99 בין כלל הוויקיפדיות. מדד העומק שלה הוא 7, כאשר לשם השוואה מדד העומק של ויקיפדיה האנגלית הוא 1272 ומדד העומק של ויקיפדיה העברית הוא 270.
היסטוריה

ויקיפדיה הצ'ובשית נוסדה ב-22 בנובמבר 2004. ג'ימי ויילס הזכיר אותה במצגת בוועידת ויקימניה של שנת 2009 כדוגמה לוויקיפדיה בשפה שעתידה להיעלם.
מדיניות

בוויקיפדיה הצ'ובשית, סוגיות במחלוקת נפתרות על ידי ועדת בוררות, שבין היתר מטפלת בסכסוכים בנושאי תוכן, חוסמת משתמשים מעריכה ואוסרת על משתמשים לערוך בערכים מסוימים.
מפעילי המערכת (כיום 2) נבחרים בהצבעה; מפעילי המערכת שהפכו לבלתי פעילים (כלומר לא השתמשו בהרשאותיהם דוגמת מחיקת דפים או חסימת משתמשים לפחות 25 פעמים ב-6 חודשים) עלולים לאבד את הרשאותיהם באמצעות החלטת ועדת הבוררות.
אבני דרך

16 בדצמבר 2004 - נוצר הדף הראשי.
9 במרץ 2006 - נכתב הערך ה-2,000.
22 באוגוסט 2006 - נכתב הערך ה-4,000.
22 בנובמבר 2006 - נכתב הערך ה-4,500.
ינואר 2007 - נכתב הערך ה-5,000.
ספטמבר 2007 - נכתב הערך ה-6,000.
ינואר 2008 - נכתב הערך ה-7,000.
17 ביולי 2008 - נכתב הערך ה-8,000.
6 באפריל 2009 - נכתב הערך ה-10,000.
3 בדצמבר - 2013 - נכתב הערך ה-20,000.
1 באוגוסט 2014 - נכתב הערך ה-30,000.
אפריל 2017 - נכתב הערך ה-40,000.
הערות שוליים

↑  מעמד הוויקי (עמ' 28), ‏27-08-2009 (באנגלית)
| ויקיפדיות לפי כמות ערכים (63,746,214) |
| --- | --- | --- |
| 6,000,000+ | אנגלית (en) • סבואנו (ceb) |  |
| 2,000,000+ | שוודית (sv) • גרמנית (de) • צרפתית (fr) • הולנדית (nl) |  |
| 1,000,000+ | רוסית (ru) • ספרדית (es) • איטלקית (it) • פולנית (pl) • ערבית מצרית (arz) • יפנית (ja) • וייטנאמית (vi) • ואריי-ואריי (war) • סינית (zh) • ערבית (ar) • אוקראינית (uk) • פורטוגזית (pt) |  |
| 500,000+ | פרסית (fa) • קטלאנית (ca) • סרבית (sr) • אינדונזית (id) • נורווגית ספרותית (no) • קוריאנית (ko) • פינית (fi) • הונגרית (hu) • צ'כית (cs) |  |
| 400,000+ | טורקית (tr) • סרבו-קרואטית (sh) • צ'צ'נית (ce) • רומנית (ro) • טטרית (tt) |  |
| 300,000+ | בסקית (eu) • מלאית (ms) • אספרנטו (eo) • עברית (he) |  |
| 200,000+ | ארמנית (hy) • בולגרית (bg) • דנית (da) • אזרית דרומית (azb) • סלובקית (sk) • קזחית (kk) • מיננגקבאו (min) • אסטונית (et) • קרואטית (hr) • בלארוסית (be) • יוונית (el) • אנגלית פשוטה (simple) • ליטאית (lt) |  |
| 100,000+ | אזרית (az) • גליסית (gl) • סלובנית (sl) • אורדו (ur) • נורווגית חדשה (nn) • גאורגית (ka) • הינדי (hi) • טמילית (ta) • תאית (th) • אוזבקית (uz) • לטינית (la) • ולשית (cy) • אסטורית (ast) • וולאפיק (vo) • קנטונזית (zh-yue) • מקדונית (mk) • בנגלית (bn) • לטבית (lv) • טג'יקית (tg) • בורמזית (my) • אפריקאנס (af) |  |
| 50,000+ | מלגשית (mg) • בוסנית (bs) • אוקסיטנית (oc) • אלבנית (sq) • גרמנית תחתית (nds) • קירגיזית (ky) • מראטהית (mr) • בלארוסית קלאסית (be-tarask) • מלאיאלאם (ml) • נפאל בהאסה (new) • טלוגו (te) • ברטונית (br) • ונטית (vec) • סווהילי (sw) • פיימונטית (pms) • ג'אווית (jv) • פנג'אבי מערבית (pnb) • האיטית (ht) • סונדנזית (su) • לוקסמבורגית (lb) • בשקירית (ba) • אירית (ga) • שלזית (szl) • איסלנדית (is) • כורדית (ku) • לומברדית (lmo) |  |
| 20,000+ | צ'ובשית (cv) • פריזית מערבית (fy) • טאגאלוג (tl) • סקוטית (sco) • אראגונית (an) • פנג'אבי (pa) • יורובה (yo) • נפאלית (ne) • בווארית (bar) • אידו (io) • גוג'ראטית (gu) • אלמאנית (als) • קאנדה (kn) • סיציליאנית (scn) • בישנופרייה מניפורי (bpy) • אינטרלינגואה (ia) • קצ'ואה (qu) • מונגולית (mn) • סינהלית (si) |  |
| 10,000+ | זאמוטית (sgs) • נאוואחו (nv) • מגרלית (xmf) • אורייה (or) • גאלית סקוטית (gd) • יידיש (yi) • אמהרית (am) • נפוליטנית (nap) • סינדית (sd) • אוסטית (os) • פארואזית (fo) • לימבורגית (li) • פשטו (ps) • סנסקריט (sa) • ולונית (wa) |  |
רשימת הוויקיפדיות המלאה במטא-ויקי
גילוי נאות: ערך זה מזכיר את קרן ויקימדיה או את אחד המיזמים שלה. ויקיפדיה היא מיזם של קרן ויקימדיה.
וים רוסקה

וילם "וים" רוסקה (בהולנדית: Willem Ruska; ‏ 29 באוגוסט 1940 – 14 בפברואר 2015) היה ג'ודוקא הולנדי בדרגת דאן (אנ') ‏8. הוא האלוף האולימפי מאולימפיאדת מינכן 1972 שם זכה בשתי מדליות זהב. רוסקה מחזיק בשתי מדליות זהב ומדליית כסף מאליפויות העולם וב-12 מדליות (מתוכם 7 מזהב) באליפויות אירופה.