stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קארלו בלאזיס

| --- | --- |

 לידה:  4 בנובמבר 1797 נאפולי, ממלכת נאפולי 
 פטירה:  15 בינואר 1878 (בגיל 80) Cernobbio, איטליה 
 מדינה:  ממלכת איטליה 
 
קארלו בלאזיס (באיטלקית: Carlo Blasis;‏ 4 בנובמבר 1797 – 15 בינואר 1878) היה רקדן, כוריאוגרף ותאורטיקן של המחול, יליד נאפולי.
בלאזיס נודע בשיעורי הריקוד המחמירים מאוד שלו, שנמשכו לפעמים ארבע שעות. הוא התעקש שתלמידיו ילמדו את התיאוריה של צעדי הריקוד. הוא היה זה שהכשיר את כל מוריו לריקוד של אנריקו צ'קטי, וההערכה הרווחת היא שהשפעת סגנונו באימוניו היא זו שהדריכה והובילה את צ'יקטי ביצירת שיטת הוראת הבלט הקרויה על שמו.
קייל גרלנד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 במאי 2000 (בן 24) פילדלפיה, פנסילבניה, ארצות הברית
 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 ספורט
 ענף ספורט:  אתלטיקה
 תת-ענף:  קרב עשר
 הישגים
 שיאים אישיים:  קרב עשר: 8,720 נקודות קרב שבע: 6,639 נקודות
 
קייל גרלנד (באנגלית: Kyle Garland; נולד ב-28 במאי 2000) הוא אתלט אמריקאי המתחרה בקרב רב.
ביוגרפיה

גרלנד נולד וגדל בפילדלפיה, בנם של ג'ויס וקית'. אביו החל לאמן אותו מאתלטיקה מגיל 8-9.
ב-2018 זכה באליפות ארצות הברית לנוער בקרב עשר ובאליפות העולם באתלטיקה עד גיל 20 באותה שנה סיים שביעי. ב-2019 החל ללמוד ולהתאמן באוניברסיטת ג'ורג'יה.
באליפות ארצות הברית באתלטיקה 2022 סיים שני בתוצאה של 8,720 נקודות, שיא מכללות. באליפות העולם סיים במקום ה-11 בתוצאה של 8,133 נקודות.
באליפות המכללות באולם ב-2023 שנערכה באלבקרקי, זכה בפעם השלישית במדליית זהב בקרב שבע. הוא קבע בתחרות שיא מכללות של 6,639 נקודות, תוצאה המדרגת אותו שני בכל הזמנים לאחר אשטון איטון.
שיאים אישיים

אצטדיון:
קרב עשר: 8,720 נקודות (2022)
ריצת 100 מטר: 10.56 שניות (2023)
קפיצה לרוחק: 7.86 מטר (2022)
הדיפת כדור ברזל: 16.77 מטר (2023)
קפיצה לגובה: 2.18 מטר (2017)
ריצת 400 מטר: 47.78 שניות (2023)
ריצת 110 מטר משוכות: 13.54 שניות (2023)
זריקת דיסקוס: 48.11 מטר (2022)
קפיצה במוט: 5.01 מטר (2023)
הטלת כידון: 59.63 מטר (2022)
ריצת 1500 מטר: 4:41.96 דקות (2022)
אולם:
קרב שבע: 6,639 נקודות (2023)
ריצת 60 מטר: 6.86 שניות (2023)
קפיצה לרוחק: 7.96 מטר (2023)
הדיפת כדור ברזל: 16.45 מטר (2023)
קפיצה לגובה: 2.19 מטר (2023)
ריצת 60 מטר משוכות: 7.74 שניות (2023)
קפיצה במוט: 5.00 מטר (2023)
ריצת 1000 מטר: 2:41.36 דקות (2023)
הערות שוליים

↑  Keith Garland On Coaching, Motivating, And Being A Dad Through Competition
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14716563
קארוי מארוט

| --- | --- |

 לידה:  2 במרץ 1885 ארד, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  27 באוקטובר 1963 (בגיל 78) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 פרסים והוקרה:  פרס קושוט (1961) 
 
קארוי מארוט (במקור קרונשטיין, (בהונגרית: Marót Károly; ארד, 2 במרץ 1885 – בודפשט, 27 באוקטובר 1963) היה פילולוג קלאסי, יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה, חבר האקדמיה ההונגרית למדעים (נספח: 1945, מן המניין: 1956), זוכה פרס קושוט (1961) המקביל בהונגריה לפרס ישראל.
תחום המחקר: היבטים מוקדמים ואתנוגרפיים של האפוס היווני. ההיסטוריה של הדת.
ביוגרפיה

קארוי קרונשטיין נולד במשפחה יהודית כבנם של דניאל קרונשטיין ושל קרולינה הוברט (1867–1945). הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת בודפשט (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד) עם תואר ביוונית-לטינית, הוא קיבל את הדוקטורט שלו כבר ב-1907 וקיבל את תעודת ההוראה לבית ספר תיכון ב-1908. הוא נסע מחוץ לבודפשט כמורה בבית ספר תיכון. בשנת 1917 קיבל משרת מרצה בכיר חיצוני (לא חלק מהסגל) באוניברסיטת קולוז'וואר בתחום "הפולקלור היווני והיסטוריה של הדת". מ-1924, בנוסף להוראה בבית ספר תיכון, לימד גם במכון לפילולוגיה קלאסית באוניברסיטת פרנץ יוזף בסגד (כיום אוניברסיטת סגד), ואף התקבל למחלקה בשנות ה-30 של המאה ה-20 כחלק מהסגל. הוא ערך כמה מסעות לימוד קצרים בתקופה זו ב: מערב אירופה, שוודיה (1929) וצרפת (1937).
בשל יהדותו והחוקים היהודיים בממלכת הונגריה (במיוחד החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי) נאלץ להסתתר מהרדיפות הגזעניות בשנים האחרונות של מלחמת העולם השנייה, אך ברגע שהכוחות הסובייטים כבשו את סגד, חזר מארוט במהרה והחל להפעיל מחדש את הקתידרה. בינואר 1946 מונה לפרופסור חבר. בשנת הלימודים 1945/1946 מונה לראש המחלקה לפילולוגיה קלאסית ונבחר לסגן - דקאן. ב-27 באוגוסט 1947 עזב לאוניברסיטת בודפשט, שם הפך לפרופסור מן המניין במחלקה לפילולוגיה קלאסית, ולאחר מכן לראש המחלקה בשנת 1962 עד פרישתו בחודש יולי. הוא ערך שוב כמה מסעות לימודים קצרים למערב אירופה, בלגיה (1948) ואיטליה (1955, 1958) במהלך פעילתו בבודפשט.
משנת 1958 היה נשיא "האגודה ללימודים קלאסיים". הוא פיתח יצירה מחקרית-ספרותית גדולה. רוב מחקריו דנו בתקופה ובהיבטים האתנוגרפיים של האפוס היווני.
יצירתו

הוא מיקד את האפוסים של הומרוס במרכז המחקר שלו. רבות מהמאפיינים הללו הוטמעו בתורת השירה שפותחה על ידו באופן אינדיבידואלי, שהסתמכה על הלקחים של האסכולה האנגלית לאתנולוגיה ואנתרופולוגיה (בעיקר ה-The Golden Bough של ג'יימס ג'ורג' פרייזר) ונתמך בחקירת האינסטינקטים של הפסיכולוגיה. תוך חיפוש השורשים החברתיים של היווצרות ההאפוסים היווניים הנאיביים חיפש טרמינולוגיה חדשה והציע הכנסת מונח כ"שירת הכלל'. כמורה, התאפיין קארוי מארוט בדרישות גבוהות ביותר.
כתביו

פרקים בעניין שאלת הומרוס (בודפשט, 1907)
השורשים הפסיכולוגיים האינדיבידואליים של הדת (בודפשט, 1919)
תיאורי הלחימה של הומרוס והתפתחות הסוגה האפית (סגד, 1926)
היווניות של גתה (סגד, 1932)
דיולה הורניאנסקי (בודפשט, 1934)
גזע והתפתחות באתנולוגיה (1936)
Midsummer's Day. בתוך: Etnographia-Népélet, 1939, 254–296 11.
טקס ומשתה. בתוך: Etnographia-Népélet, 1940, 143–187 11.
משימות של האתנוגרפיה ההונגרית. בתוך: Etnographia-Népélet, 1940, 273–308. 11.
הוראת ה-"Saint John's Eve" ההונגרי. בתוך: "רוח וחיים" (Szellem és Élet) כרך מס' 4 (יוני 1941) האמור לעיל ניתנה כהרצאה של החברה הפילולוגית של בודפשט בדצמבר 1940. מפגש קריאה 18.
הומרוס "המבוגר והטוב ביותר" (בודפשט, 1948)
תיאוריה של השירה העממית ובעיותיה בהונגריה (בודפשט, 1949)
ראשית הספרות היוונית (בודפשט, 1956, גרמנית: 1960)
מקומו של האפוס בתוך האפוס ההירואי (בודפשט, 1964)
מעמד מדעי

הוועדה לפילולוגיה קלאסית של האקדמיה ההונגרית למדעים, חבר
International Association for the History of Religions, חבר הוועד הפועל, יו"ר הוועד הלאומי ההונגרי
חבריות באגודות

החברה לפרהיסטוריה, נשיא, 1958 עד מותו
חברה פילולוגית, חבר הנהלה
החברה האתנוגרפית ההונגרית, חבר מועצת המנהלים
אגודת דוגוניץ', חבר
פרסים והוקרה

עיטור מסדר העבודה (פעמיים)
פרס קושוט (1961)
מאמרים קשורים

אמונות עממיות בטרנסילבניה (בהונגרית)
לקריאה נוספת

Magyar néprajzi lexikon III. (K–Né). (לקסיקון אתנוגרפי הונגרי)
אלמנך אוניברסיטת סגד: 1995-1921 (1996). כרך א' סגד, רז'ה מסרוש. קארוי מארוט ראה בעמוד 161. ISBN 963 482 037 9
הערות שוליים

↑  Névváltoztatása a M. Kir. Belügyminisztérium 131381/1902. sz. rendelete alapján.
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest XII. kerületi polgári halotti akv. 1598/1967. folyószáma alatt".
↑  "Kronstein Dánielné Hubert Karolina halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári halotti akv. 233/1945. folyószáma alatt".
↑  Magyarországon a 20. század közepéig lehetett előbb doktorátust, majd utána diplomát szerezni, 1949-től ez már többé nem volt lehetséges.
↑  Az is lehet, hogy munkaszolgálatos volt, nincs adat.
↑  A szegedi tudományegyetem múltja és jelene : 1921-1998 (1999) i. m. 272. p.
↑  ג'יימס ג'ורג' פרייזר (1941-1854) היה אנתרופולוג חברתי ממוצא סקוטי שעסק במיתולוגיה ובתולדות הדתץ
↑  Szádeczky-Kardoss Samu: Ókortudomány, latin-görög filológia. In A Szegedi Tudományegyetem múltja és jelene: 1921-1998 (1999). Szeged, Mészáros Rezső. 206. p.
↑  görögül
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810630885805606  BnF: cb114610594 (data)  CiNii: DA14758816  GND: 1089801874  ISNI: 0000 0000 8013 5415  LCCN: no2022073865  NTA: 145507327  RERO: 02-A003569356  VcBA: 495/217442  VIAF: 121380790   WorldCat (עם VIAF): 121380790 
Ὅμηρος  הומרוס
קונרד, נסיך בוואריה

קונרד, נסיך בוואריה (בגרמנית: Konrad von Bayern;‏ 22 בנובמבר 1883 – 6 בספטמבר 1969) היה נכדו של פרנץ יוזף, קיסר אוסטריה.
ביוגרפיה

קונרד נולד במינכן, כבנם הצעיר של לאופולד, נסיך בוואריה ולגיזלה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של פרנץ יוזף, קיסר אוסטריה ואליזבת, נסיכת בוואריה. היו לו שתי אחיות גדולות אליזבת מריה ואוגוסטה ואח גדול בשם גאורג. במהלך מלחמת העולם הראשונה לחמו הוא ואחיו הגדול בצבא הקיסרות הגרמנית. קונרד לחם בחזית המזרחית כחלק מרגימנט הפרשים הכבדים הבווארי ה-2 (פרנץ פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה). ב-6 בפברואר 1919 הוא עזב את הצבא בדרגת מיור. ב-8 בינואר 1921 הוא נישא לבונה מרגריטה, נסיכת סבויה-ג'נובה בתם של הנסיך תומאזו, דוכס ג'נובה ואיזבלה, נסיכת בוואריה. נולדו להם שני ילדים.
לקראת סוף מלחמת העולם השנייה הוא נעצר בידי הצבא הצרפתי ונכלא בבית מלון בעיר לינדאו יחד עם וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה. לאשתו, שעבדה בתקופת המלחמה כאחות בוורמאכט, נאסר להיכנס לגרמניה והיא נותרה אצל בני משפחתה בסאבויה. רק ב-1947 התאחדה המשפחה. בשנים שלאחר מכן עבד קונרד במועצת המנהלים של חברת NSU. הוא נפטר ב-6 בספטמבר 1969 בגיל 85.
משפחתו

ב-8 בינואר 1921 התחתן קונרד עם בונה מרגריטה, נסיכת סבויה-ג'נובה בתם של הנסיך תומאזו, דוכס ג'נובה ואיזבלה, נסיכת בוואריה, ממנה נולדו לו שני ילדים:
אמליה איזבלה, נסיכת בוואריה (1921–1985), התחתנה עם הרוזן אוברטו פולטי גאלימברטה דה אסאנדרי
אויגן, נסיך בוואריה (1925–1997), התחתן עם הרוזנת הלנה פון קבנהילר-מטש
קיירו (אילינוי)

| --- | --- |

הספרייה של קיירו
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  אילינוי אילינוי
 מחוז:  אלכסנדר
 תאריך ייסוד:  1858
 שטח:  23.53 קמ"ר
  ‑ שטח ואחוז מים:  5.48 קמ"ר 23.29%
 גובה:  96 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  1,733 (1 באפריל 2020)
 קואורדינטות:  37°0′47″N 89°10′49″W﻿ / ﻿37.01306°N 89.18028°W﻿ / 37.01306; -89.18028
 אזור זמן:  UTC -6
 http://www.ci.quincy.il.us/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה קיירו(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה קיירו(למפת אילינוי רגילה) ספרינגפילד שיקגו אורורה רוקפורד ג'ולייט פאוריה ווקיגן ויסקונסין ימת מישיגן  איווה מיזורי קנטקי אינדיאנה מי.קיירו(למפת אילינוי מוגדלת) ספרינגפילד שיקגו אורורה רוקפורד ג'ולייט פאוריה ווקיגן ויסקונסין ימת מישיגן  איווה מיזורי קנטקי אינדיאנה מי.קיירו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קִיירוֹ (באנגלית: Cairo) היא עיר בקצה הדרומי של מדינת אילינוי, ארצות הברית. העיר משמשת כבירת מחוז אלכסנדר, המחוז הדרומי ביותר באילינוי. העיר נמצאת במפגש הנהרות אוהיו ומיסיסיפי. קיירו היא העיר הנמוכה ביותר באילינוי והיחידה המוקפת סוללות. על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2020, אוכלוסיית העיר עמדה על 1,733 נפש, ירידה משמעותית משנת 1920, שנת שיא האוכלוסייה בעיר – 15,203 נפש. העיר כולה פונתה בהצפות המיסיסיפי בשנת 2011, לאחר שמפלס הנהר עלה עוד יותר מאשר בשיטפון בנהר אוהיו ב-1937. במהלך ההצפות, חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית פוצץ פרצה בסכר במורד הנהר, כדי לגרום למים לזרום הלאה ולהפסיק את ההצפה.
היסטוריה > תחילת ההתיישבות במקום

שטר הזכויות הראשון לשטח של קיירו הונפק בשנת 1818, לפני שהיישוב הוקם, ולפני שהיו רוכשים פוטנציאליים. המאמץ השני, והמוצלח, לבניית עיר במקום נעשה ב-1836, ונבנו סוללות שהקיפו את כל העיר. היישוב ננטש בשנת 1840.
צ'ארלס דיקנס ביקר בעיר בשנת 1842, ולא התרשם ממנה. העיר שימשה כאב טיפוס לעיר עדן ברומן שלו, "מרטין צ'זלוויט".
בשנת 1846, קבוצת משקיעים, שרצתה להפוך את העיר לתחנה הסופית של הרכבת המרכזית של אילינוי, רכשה כ-40.5 קמ"ר של קרקע בעיר. בניית התחנה הסתיימה בשנת 1855. קיירו הוכרזה כעיר בשנת 1857, והעיר התפתחה בזכות היותה מרכז מסחר עם שיקגו. בשנת 1860, האוכלוסייה עלתה על 2,000 נפש.
קיירו הייתה בסיס חשוב לגנרל יוליסס גרנט ולאדמירל אנדרו האל פוט, במסעות למערב, במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית. נוכחותו של גרנט בעיר גרמה לכך שרוב המסחר שהתרחש בעיר, עבר לשיקגו. לאחר המלחמה, קיירו לא הצליחה לשקם את המסחר בה. חקלאות, מנסרות, ועץ הפכו להיות ענפי הכלכלה המרכזיים בעיר.
במהלך מלחמת האזרחים, קיירו הייתה בסיס אספקה אסטרטגי ומרכז חשוב לאימונים של צבא האיחוד.
היסטוריה > לאחר מלחמת האזרחים

החשיבות האסטרטגית של המיקום הגאוגרפי של קיירו גרמה לשגשוג במהלך מלחמת האזרחים. מספר בנקים נפתחו בעיר בשנות המלחמה, ותמיכה בתחום הבנקאות ובתחום התחבורה (נמל ספינות קיטור) נמשכה גם לאחר המלחמה. עוד לפני המלחמה, קיירו הייתה נמל ספינות קיטור חשוב, וכל כך הרבה ספינות עברו בה עד שהיא הוכרזה כנמל משלוחים בידי הקונגרס בשנת 1854.
בשנת 1869, החלה בנייה של בניין שישמש כבית מכס, סניף דואר, ובית משפט, שתוכנן על ידי אלפרד ב. מולט, שהיה האדריכל המפקח בתקופת השיקום. הבנייה הסתיימה בשנת 1872. בית המשפט של המחוז הדרומי של אילינוי נמצא במקום עד שנת 1905. בין 1905 ל-1942, שכן במקום בית המשפט של המחוז המזרחי של אילינוי. בקיירו שכן גם בית המשפט לערעורים של המחוז המזרחי של אילינוי בין השנים 1905–1912. בשיא שגשוגה של העיר, סניף הדואר היה השלישי העמוס ביותר בארצות הברית. רק אחד מתוך שבעה בניינים ויקטוריאניים שמולט תכנן, נותר עומד על כנו, והוא הוסב למוזיאון.
לאחר המלחמה, העיר הפכה למרכז רכבות משלוח אזורי, מה שהוסיף לשגשוגה ולכלכלתה. בשנת 1900 כמה קווי רכבת נוספים עברו בקיירו. בנוסף לרכבות וספינות משלוחים, ענף מרכזי בקיירו היה ייצור והפעלת מעבורות. בתחילת המאה ה-20, המעבורות העבירו כלי רכב מעבר לנהרות אוהיו ומיסיסיפי, משום שלא היו באזור גשרים המתאימים לרכבים. תעשיית המעבורות יצרה מקומות עבודה רבים בעיר, בתחומים שונים.
במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, סוחרים וימאים עשירים בנו אחוזות גדולות בעיר. ברחוב בית המכס, נבנתה הספרייה של קיירו בשנת 1883 ובסגנון המלכה אן, עם גימור של ויטראז'ים ותבליטי עץ. הספרייה נחנכה ב-19 ביולי 1884. מבנים שונים בעיר, נמצאים ברשימה הלאומית למקומות היסטוריים.
להגנה מפני הצפות שנגרמות בשל גובהה המוך בין שני נהרות גדולים, קיירו מוקפת לגמרי בסוללות וסכרים. בעבר, הוצעו מספר תוכניות בהן ימלאו את כל העיר בקרקע כך שתגיע לגובה קצה הסוללות, אך הן לא מומשו בשל עלותן הרבה. בשנת 1914, נבנה שער לסכר הגדול בצפון העיר (שמתחתיו עובר כביש 51), המאפשר לאטום את הסכר הצפוני למים, וכך, בעת הצפה, קיירו תהפוך לאי מנותק מהיבשה - אך מוגן מהצפה. השער שוקל 80 טון, רוחבו 18.2 מטר, גובהו 7.3 מטר ועוביו מטר וחצי.
בעקבות השיטפון הגדול של 1927 בנהר המיסיסיפי, חוזקה מערכת הסוללות והסכרים סביב קיירו. בשנת 1937, בעת השיטפון של נהר אוהיו, נרשם בעיר שיא (לעיר עצמה) של מפלס מים - 18.1 מטרים. כדי להגן על קיירו, חיל ההנדסה של ארצות הברית סגר את שער הסכר הצפוני ופוצץ פרצה בסכר "נקודת הציפור" שבדרום מזרח מיזורי - כדי שהמים יזרמו במורד המיסיסיפי ולא ייאגרו בעיר ויציפו אותה. לאחר ההצפה הזו, הסוללות סביב העיר הוגבהו עד לגובה של 19.5 מטרים.
היסטוריה > הידרדרות כלכלית

שורשי ההידרדרות הכלכלית האיטית בקיירו נעוצים בתחילת המאה ה-20. בשנת 1889, הסתיימה בניית גשר הרכבת המרכזית של אילינוי מעל נהר אוהיו, שאפשר מעבר בין שתי גדות הנהר ופגע בעסקי המעבורות. הנזק הכלכלי לא היה חמור, משום שהרכבת המשיכה לעבור בקיירו. בשנת 1905 נבנה גשר מעל המיסיסיפי בעיר תבאי, אילינוי. ההשפעה הכלכלית של בניית הגשר השני הורגשה בעוצמה רבה יותר, משום שתנועת הרכבות דרך העיר פחתה. למעשה, כבר לא הייתה סיבה משמעותית שכלי שיט יעצרו בקיירו.
בשנת 1929, הסתיימה בניית גשר לכלי רכב מעל המיסיסיפי, המקשר בין מיזורי לאילינוי - בין דרום קיירו למיזורי. בשנת 1937, הסתיימה בדרום קיירו בניית גשר לכלי רכב מעל נהר אוהיו. לאחר ששני הגשרים הושלמו, קיירו הייתה מקושרת לגמרי ליבשה - מצפון, מזרח ומערב - וכבר לא היה שום צורך במעבורות. בנוסף, שני הגשרים מתחברים לקיירו בדרומה, כך שהם מאפשרים לנהגים הנוסעים ממיזורי לקנטקי לעקוף לגמרי את העיר.
היסטוריה > מתח בין גזעי והמשך ההידרדרות

כשתנועת הרכבות וכלי השיט הצטמצמה באופן משמעותי, בקיירו היו פחות הזדמנויות תעסוקה. בין השנים 1930–1960, האוכלוסייה בקיירו הייתה יציבה למדי. עם זאת, בשל הצטמצמות חלק מענפי התעסוקה - עובדי הספנות, הרכבות ותעשיית המעבורות עזבו את העיר. הצטמצמות האוכלוסייה כבר החלה, אך בקצב איטי הרבה יותר מקצב הצטמצמות האוכלוסייה העתיד להיות בקיירו. בקיירו, עיר בעלת היסטוריה מרובה אלימות על בסיס גזעי, המתח בין השחורים ללבנים התרחש שוב בשנות ה-60 המאוחרות, במהלך המאבק לזכויות האזרח. המתח הבין גזעי הזיק עוד יותר לכלכלה של קיירו, שממילא נמצאה בהידרדרות. ב-16 ביולי 1967, רוברט האנט, חייל שחור בן 19 ששהה בקיירו במהלך חופשה, נמצא תלוי בתחנת המשטרה העירונית. המשטרה טענה כי האנט תלה את עצמו, אך רבים מבני הקהילה השחורה של קיירו האשימו את המשטרה ברצח.
מותו של האנט עורר מחאות אגרסיביות בקהילה השחורה של קיירו, וכבר יום לאחר מותו חלק גדול ממנה החל להתפרע. מהומות השחורים ב-1967 לא התרחשו רק בקיירו, הן היו דפוס גדול יותר של למעלה מ-40 מהומות בערים מרכזיות בארצות הברית בקיץ 1967. בלילה של 17 ביולי 1967, שלוש חנויות ומחסן בעיר נשרפו עד היסוד, וחלונות נשברו בבניינים רבים אחרים. יחידת המשמר הלאומית בקיירו פעלה כדי להגיב לאלימות ולהפרות הסדר. ב-20 ביולי, אחד ממנהיגי המחאה בקיירו הזהיר את פקידי העירייה הלבנים, כי "קיירו תיראה כמו רומא הבוערת", אם מנהיגי העיר לא יעשו בדרישות הקהילה השחורה עד ליום ראשון, 23 ביולי 1967. השחורים דרשו הזדמנויות עבודה חדשות והפסקה של האלימות לכאורה המשטרתית. ראש העיר לי סטנזל ומנהיגים אחרים בעיר נפגשו עם נציגים פדרליים כדי להבטיח ולוודא שהתוכנית שהם חשבו עליה כמענה לדרישות השחורים, אכן תענה לדרישותיהם, ולחשוף אותה לפני המועד האחרון שהשחורים קבעו, כדי שלא יתחוללו מהומות נוספות.
בתגובה למהומות יולי 1967, הקהילה הלבנה בקיירו הקימה קבוצת התגוננות אזרחית שהוסמכה על ידי השריף של קיירו. הקבוצה נקראה "הכובעים הלבנים", משום שרבים מ-600 חבריה החלו לחבוש כובעי בנאים לבנים כדי להראות את החברות שלהם בקבוצה בזמן שסיירו ברחובות העיר כדי לשמור על הסדר.
בשנים הבאות, פעילות "הכובעים הלבנים" הטרידה והפריעה לשחורים. כמה חברים בתנועה לזכויות האזרח הקימו את החזית המאוחדת של קיירו - ארגון לזכויות אזרח, ובנוסף הקימו גם אגודה שיתופית וכמה כנופיות רחוב.
אקלים

בשיטת קפן לסיווג אקלים, אקלימה של קיירו מוגדר כסובטרופי לח (Cfa). הקיצים חמים ולחים, והטמפרטורה נמצאת מעל 32 מעלות צלזיוס במשך 40 ימים בשנה. החורפים הם לרוב קרירים עם תקופות קצרות של קור. אף על פי שתקופות הקור בחורף יכולות להתמשך זמן רב, החורף של קיירו נחשב מתון ביחס לשאר אילינוי.
המשקעים יורדים באופן שווה יחסית במשך כל השנה.
הגובה הנמוך של קיירו וקרבתה לנהרות אוהיו ומיסיסיפי, מונעים חורף קיצוני וצניחת טמפרטורות. בקיץ, התכונות הללו גורמות ליצירת חום ולחות.
הפלגת ספינות צבא האיחוד מקיירו, 10 בינואר 1862
מפה של קיירו, 1885
צורן

ערך זה עוסק ביסוד כימי בעל המספר האטומי 14. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
צוֹרָן (באנגלית: Silicon; לטינית: Silicium), הידוע יותר בשמו הלועזי סיליקון, הוא יסוד כימי שסמלו הכימי Si ומספרו האטומי 14.
צורן הוא היסוד השמיני בתפוצתו ביקום (לפי מסה), אולם כמעט ולעולם אינו מופיע בצורתו הטהורה. הצורן מופיע לרוב בצורות שונות של צורן דו-חמצני (תחמוצת סיליקון) או סיליקטים, והוא שכיח מאוד בחול, באבק, בכוכבי לכת ובפלנטואידים. למעלה מ-90% מקרום כדור הארץ מורכב ממינרלי סיליקט, מה שהופך את הצורן ליסוד השני בתפוצתו בקרום כדור הארץ (כ-28% משקלי) אחרי חמצן. המינרל הסיליקטי קוורץ הוא המינרל השני בתפוצתו בקרום כדור הארץ.
הרבה מהשימושים המסחריים של צורן אינם דורשים הפרדה או עיבוד שלו מהצורה הטבעית. שימושים כאלה כוללים לבנים קרמיות, חרסית (חימר), חצץ, חרסינה וסוגי זכוכית שונים. צורן קרביד (SiC) הוא תרכובת מודרנית יותר של צורן, המשמש לליטוש, לשיוף וכחומר קרמי בעל חוזק גבוה. צורן הוא גם הבסיס למשפחת תרכובות הפולימרים סיליקון (Silicone). רוב הצורן הנקי (שאינו חלק מתרכובות כגון סיליקט) משמש כתוסף בעיבוד פלדות וביציקות אלומיניום.
לצורן נקי השפעה ניכרת על הכלכלה העולמית המודרנית, דרך תעשיית המיקרואלקטרוניקה, וזאת אף על פי שהיא צורכת פחות מ-10% מהצורן הנקי סה"כ. השימוש הנרחב בצורן בעל רמות ניקיון גבוהות מאוד בייצור מעגלים משולבים מהווה את הבסיס לרוב המחשבים, עליהם מושתתת מרבית הטכנולוגיה המודרנית.
תכונות > תכונות כלליות

בצורתו הגבישית, לצורן צבע אפור כהה וברק מתכתי. בשונה ממתכות, הצורן פריך והמוליכות החשמלית שלו נמוכה, ועל כן הוא מסווג כ"דמוי מתכת" (מטלואיד). זהו יסוד אדיש יחסית מבחינה כימית, הוא מגיב עם הלוגנים ומתכות אלקליות, אך אינו מושפע מחומצות (פרט לתערובת חומצה חנקתית וחומצה הידרופלואורית). צורן טהור מעביר 95% מתחום התת-אדום. בצורה זו הוא נמצא לעיתים רחוקות בטבע, ובדרך-כלל מופיע כצורן דו-חמצני (SiO2) הקרוי גם "סיליקה" או כתרכובות של סיליקון, חמצן ויסודות נוספים המכונות סיליקטים.
תכונות > כמוליך למחצה

ברוב המקרים כאשר מתייחסים לצורן בהקשרו כמוליך למחצה, מדובר על חד-גביש של צורן. הצורן הוא בעל מבנה גבישי המכונה מבנה יהלום. לחד גביש סיליקון פער אנרגיה לא ישיר של 1.12 אלקטרון וולט בטמפרטורת החדר. פער האנרגיה הלא-ישיר מהווה חיסרון בהתקנים אלקטרו-אופטיים, ואכן ליישומים כגון לייזרים, גלאים, נורות LED ועוד מעדיפים לפעמים להשתמש בחלופות יקרות יותר כגון מוליכים למחצה מורכבים המבוססים למשל על גליום ארסניד, שלהם פער אנרגיה ישיר. פער האנרגיה של הסיליקון תלוי בטמפרטורה (במעלות קלווין) באופן הבא:
 E_{g}(eV)=1.17-{\frac {4.73\times 10^{-4}\cdot T^{2}}{T+636}}
צורן נקי מאוד, המכונה גם צורן אינטרינזי, הוא בעל התנגדות חשמלית סגולית גבוהה מסדר גודל של  3.2\times 10^{5}\;\Omega \cdot cm, הנובעת מריכוז נמוך מאוד של נושאי מטען חופשיים, מסדר גודל של 1010 נושאי מטען לסמ"ק. לצורן נוהגים להוסיף מזהמים בריכוזים נמוכים מאוד על-מנת לכוונן את תכונותיו החשמליות בתהליך הנקרא אילוח, או בשמו הנפוץ יותר סימום (doping). הזיהומים מכונים מאלחים או מסממים (dopants). המאלחים הנפוצים ביותר בסיליקון הם היסודות בורון, ליצירת צורן מסוג P, והיסודות זרחן וארסן המשמשים ליצירת צורן מסוג N. באמצעות אילוח ניתן להגדיל את מוליכות הצורן פי מיליארד ויותר.
שימושים

תחמוצות צורן הן המרכיב העיקרי בזכוכית, מלט וקרמיקה. בנוסף הצורן מרכיב בסיליקונים (Silicone) ופולימרים על בסיס צורן.
בצורתו החד-גבישית הצורן הוא המוליך למחצה החשוב והנפוץ ביותר בשימוש כיום, ומהווה את הבסיס לרוב השבבים האלקטרוניים.
סיליקון משמש גם בתאים סולאריים ממגוון סוגים, הן בצורתו החד-גבישית, וגם במבנה אמורפי (a-Si:H). אף על פי שהצורן פחות יעיל ממוליכים למחצה בעלי פער אנרגיה ישיר בתאים סולאריים, מחירו הנמוך יחסית ובשלות תהליכי הייצור הופכים אותו לאטרקטיבי כלכלית ביישומים רבים של אנרגיה סולארית.
שימושים > שימושים נוספים

צורן יכול לעיתים להועיל כשהוא מוסף לסגסוגות.
ייצור ארד, שהוא סגסוגת של נחושת ובדיל.
שילוב צורן בלייזר יכול ליצור אורך גל עקבי של 456 ננומטר.
לצורן תכונות שמבטיחות ייצור מסכי LCD ותאים סולאריים בעלות נמוכה.
ייצור גומי עמיד חומצות.
בריכוזים נמוכים צורן משמש לעיתים בתור מאלח של גליום ארסניד.
היסטוריה

צורן זוהה לראשונה על ידי אנטואן לבואזיה ב-1787, וב-1800 הוגדר בטעות כתרכובת על ידי האמפרי דייווי. ב-1811 ז'וזף לואי גה-ליסאק ולואי ז'אק תנר (Louis Jacques Thénard) הכינו צורן לא טהור באמצעות חימום אשלגן וצורן ארבע פלואורי (SiF4). בשנת 1824 הפיק יונס יעקב ברצליוס צורן טהור לאחר שזיקק את התוצר שקיבלו גיי-ליסק ולואי ז'אק תנר.
מכיוון שצורן הוא יסוד חשוב בתעשיית המוליכים למחצה וההיי-טק, נקרא אזור ההיי-טק בקליפורניה "עמק הסיליקון".
צורן בטבע

הצורן הוא היסוד השני בשכיחותו בקרום כדור הארץ (אחרי חמצן), ומהווה 25.7% ממסתו. הצורן מופיע בחול, קוורץ, גרניט, בעיקר בצורת צורן דו-חמצני (הידוע גם בשם סיליקה) או סיליקטים (תרכובות של צורן, חמצן ומתכות שונות). המיקרוביולוג בנימין וולקני גילה כי צורן הוא מרכיב ביולוגי חיוני באצות.
ייצור

צורן מופק מסחרית בחימום סיליקה טהורה בכבשן חשמלי, המשתמש באלקטרודות מפחמן. בטמפרטורה העולה על 1900°C, מתרחשת התגובה הבאה:
צורן נוזלי מצטבר בתחתית הכבשן, מנוקז ומקורר. בשיטה זו מתקבל צורן 99% טהור ואחד מתוצרי הלוואי הוא צורן קרביד SiC. על מנת להימנע מתוצר לוואי זה, ריכוז הצורן הטהור נשמר גבוה ואז מתרחשת התגובה הבאה:
\ 2SiC_{(s)}+SiO_{2(s)}\rightarrow 3Si_{(s)}+2CO_{(g)}
טיהור

השימוש בצורן בתעשיית המוליכים למחצה דורש ייצור צורן טהור כמה שאפשר, שלא כבשימושים אחרים שבהם אפשר להסתפק באחוזי צורן נמוכים יחסית. שתי שיטות בולטות במיוחד:
טיהור > טכניקה I

טכניקות טיהור צורן ראשוניות התבססו על העובדה שכשצורן ניתך ולאחר מכן מתמצק, המצב המוצק מכיל צורן טהור יותר מהמצב הנוזלי. הטכניקה הראשונה, שתוארה ב-1919 ושימשה בייצור מכ"ם במלחמת העולם השנייה, כללה ריסוק צורן גבישי לאבקה והשרייתו בחומצה. כשצורן נטחן לאבקה, חלקים מזהמים (מרכיבים שאינם צורן) מופנים כלפי הצד החיצוני של גרגרי האבקה ונשטפים עם החומצה.
טיהור > טכניקה II

יותר קל לטהר צורן מתרכובות שלו מאשר מצורתו הגבישית. SiCl4 וSiH4 הן התרכובות השימושיות ביותר וכשהן במצב צבירה גז ונוגעות בצורן בטמפרטורה גבוהה, הן משתלבות איתו ויוצרות צורן טהור. בטכניקה הנפוצה ביותר, שנקראת "תהליך סימנס", מוטות צורן טהורים נחשפים ל-HSiCl3 גזי ב-1150°C. הצורן שבגז מצטרף למוטות הצורן בהתאם לתגובה הבאה:
\ 2HSiCl_{3(g)}\rightarrow Si_{(s)}+2HCl_{(g)}+SiCl_{4(g)}
בשיטה נוספת, הפיקה חברת דופונט צורן טהור ברמה גבוהה כשחשפו SiCl4 לאבץ ב-950°C בהתאם לתגובה הבאה:
\ SiCl_{4(g)}+2Zn_{(l)}\rightarrow Si_{(s)}+2ZnCl_{2(g)}
בסופו של דבר טכניקה זו נזנחה לטובת "תהליך סימנס" מכיוון שהייתה כרוכה בבעיות רבות.
אמצעי זהירות

מחלת ריאות בשם "צורנת" (או "סיליקוזיס") מופיעה אצל כורים, סתתים ושאר אנשים שעבדו ושאפו אבק סיליקה בכמויות גדולות.
הערות שוליים

↑  נתונים על המבנה האלקטרוני של סיליקון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543750105171  BnF: cb11976956v (data)  GND: 4077445-4  LCCN: sh85122512  NDL: 00565390  NKC: ph122083 
תא יחידה של צורן. צורן גבישי הוא בעל מבנה יהלום
פרוסת סיליקון נקיה ומלוטשת המשמשת לייצור שבבים
חד גביש של סיליקון שיוצר בתהליך Czochralski. מגביש כזה חותכים את פרוסות הסיליקון הדקות ומלטשים אותן