stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ציסטה בשד
טיפול

ציסטה בשד לא דורשת טיפול אלא אם הציסטה גדולה, כואבת או מפריעה. 

במקרים בהם נדרש טיפול, שאיבת הנוזל מהציסטה יכולה להקל על התסמינים. טיפול טיפוסי כולל ביופסיית שאיבת מחט, אם כי ציסטה ששאבו אותה לעיתים קרובות חוזרת. 

שאיבת הנוזל והמתנה לפירוק הציסטה היא הטיפול המרכזי המיושם במקרים אלו. יתרה מכך, אם הציסטות נשאבו והנוזל נראה נורמלי, הן לא דורשות התייחסות רפואית נוספת למעט מעקב לצורך וידוא שהציסטה נעלמה לחלוטין. לצורך הפחתת הסיכויים לחזרה של הציסטה ועל מנת לבקר את השינויי ההורמונליים במהלך המחזור החודשי, מוצע לעיתים טיפול הורמונלי, באמצעות גלולות למניעת הריון. לעיתים, ניתן טיפול הורמונלי בעזרת התרופה דנזול על מנת לטפל בציסטה ובדרך כלל מוצעת לחולים שהטיפול הלא רפואי לא עזר להם והתסמינים אצלם חזקים.

הסרה כירורגית של הציסטה בשד הכרחית רק בנסיבות יוצאות דופן והיא הטיפול האפשרי המשמעותי ביותר. התוויות לטיפול בציסטה כוללות מצבים בהם ישנה ציסטה שמפריעה וחוזרת מדי חודש או אם ישנה ציסטה שמכילה נוזל בגוון של דם ומפגינה סימנים מדאיגים אחרים.
אפידמיולוגיה

ציסטות בשד מושפעות מתפקוד הורמונלי ותנודות הורמונליות.
כ-7% מהנשים בעולם המערבי מפתחות ציסטות בשד.

ציסטות בשד מתפתחות בדרך כלל אצל נשים בגילאים 30–50, בתקופת גיל המעבר (באנגלית: menopause) המאופיינת בשינויים הורמונליים.
יש חשש שקיים קשר בין קבוצת סיכון לחלות בסרטן השד לבין התפתחות שפירית של ציסטות בשד.

במחקר פרוספקטיבי שנערך בהשתתפות 2809 נשים עם סיכון להתפתחות סרטן השד, על ידי מוסד בשם The American College of Radiology Imaging Network, נמצא שציסטות בשד זוהו אצל 37.5% מכל הנשים שנבדקו עם שיא היארעות אצל נשים בגילאים 35–50 שנים. במחקר שנערך במשך 3 שנים, ציסטות זוהו יותר אצל נשים טרם תקופת גיל המעבר בהשוואה לנשים לאחר גיל המעבר (65.1% לעומת 39.4%)
ראו גם

שד פיברוציסטי
לקריאה נוספת

R D Bhate, MD ; A Chakravorty ; S R Ebbs, MD Faculty and Disclosures, Management of Breast Cysts Revisited
Neely Hines, Priscilla J. Slanetz, Ronald L. Eisenberg, Cystic Masses of the Breast, American Journal of Roentgenology, 194, 2010-02-01, עמ' W122–W133 doi: 10.2214/AJR.09.3688
Christine Laronga, MD, FACSSharon Tollin, PhD, ARNP, AOCNPBlaise Mooney, MD, Breast cysts: Clinical manifestations, diagnosis, and management, UpToDate, September 2018
Elizabeth Tan-Chiu, Jiping Wang, Joseph P. Costantino, Soonmyung Paik, Effects of tamoxifen on benign breast disease in women at high risk for breast cancer, Journal of the National Cancer Institute, 95, 2003-02-19, עמ' 302–307
הערות שוליים

↑  Breast cysts Symptoms - Mayo Clinic, web.archive.org, ‏2015-07-26
↑  Neely Hines, Priscilla J. Slanetz, Ronald L. Eisenberg, Cystic Masses of the Breast, American Journal of Roentgenology 194, 2010-02-01, עמ' W122–W133 doi: 10.2214/AJR.09.3688
↑  Victor C. Strasburger, Adolescent Medicine: A Handbook for Primary Care, Lippincott Williams & Wilkins, 2006. (באנגלית)
↑  Alexander N. Sencha, Imaging of Male Breast Cancer, Springer, 2014-10-24. (באנגלית)
↑  Breast cysts - Symptoms and causes, Mayo Clinic (באנגלית)
1 2  Christine Laronga, MD, FACSSharon Tollin, PhD, ARNP, AOCNPBlaise Mooney, MD, Breast cysts: Clinical manifestations, diagnosis, and management, UpToDate, ‏September 2018
↑  Elizabeth Tan-Chiu, Jiping Wang, Joseph P. Costantino, Soonmyung Paik, Effects of tamoxifen on benign breast disease in women at high risk for breast cancer, Journal of the National Cancer Institute 95, 2003-02-19, עמ' 302–307
↑  R D Bhate, MD ; A Chakravorty ; S R Ebbs, MD
Faculty and Disclosures, Management of Breast Cysts Revisited
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
קדחת המגרש

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ניק הורנבי
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  אוטוביוגרפיה
 הוצאה
 הוצאה:  Victor Gollancz 
 תאריך הוצאה:  1992
 מספר עמודים:  261
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת עגור
 תאריך:  1994
 תרגום:  אסנת סנדלון
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001341444
 
קדחת המגרש (באנגלית: Fever Pitch) הוא ספרו האוטוביוגרפי של הסופר הבריטי ניק הורנבי. הספר עובד לשני סרטי קולנוע: הפקה בריטית ב-1997 והפקה אמריקנית ב-2005.
הספר

קדחת המגרש פורסם לראשונה ב-1992, והיה הספר הראשון שנכתב על ידי הורנבי. בספר מתוארת מערכת היחסים של הורנבי עם הכדורגל בכלל ועם מועדון הכדורגל ארסנל בפרט. הספר מורכב ממספר רב של פרקים קצרים, שכל אחד מהם מתמקד במשחק יחיד בין 1968 ל-1992. הורנבי מתאר את השיאים והכשלונות של ארסנל בתקופה זו, ומקשר אותם לחייו האישיים תוך כדי כתיבה על הערצתו לכוכבי ארסנל כגון ליאם בריידי, וגורלם של שחקנים שנכשלו כגון גאס סיזר.
בממלכה המאוחדת נמכרו כמיליון עותקים של הספר. הספר זכה בפרס ספר הספורט על שם ויליאם היל לשנת 1992. הספר הודפס מחדש עם כריכה חדשה כחלק מהערכה שחילק המועדון לקראת עונת 2005/2006, שהייתה עונת הפרידה מאצטדיון הייבורי.
הסרט הראשון

גרסה זו של הספר הופקה ב-1997 בכיכובו של קולין פירת'.
הורנבי עצמו התאים את הספר לטלוויזיה, והתמקד בעונת האליפות של 1988/1989 ובהשפעתה על מערכת היחסים הרומנטית של גיבור הספר. פירת' שיחק את "פול אשוורת'" המבוסס על הורנבי ועובד כמורה בבית ספר השוכן בצפון לונדון. אשוורת' מנהל מערכת יחסים רומנטית עם שרה יוז (רות' גמל), שהיא מורה חדשה המצטרפת לבית הספר שבו הוא עובד. שיאו של הסרט תואם למשחק המכריע נגד ליברפול, שהסתיים בניצחון 2 - 0 משער בדקה האחרונה של מייקל תומאס והכריע את גורל האליפות לטובת ארסנל.
בסרט הופיעו גם ניל פירסון בתפקיד אביו של פול, ומארק סטרונג בתפקיד סטיב, חברו הטוב ביותר של פול. הורנבי עצמו הופיע למשך זמן קצר כמאמן קבוצה יריבה במשחק כדורגל בין שני בתי ספר. חלקים מהסרט צולמו באזור הייבורי, אצטדיונה של ארסנל; אולם, בזמן צילומי הסרט הטראסות של האצטדיון כבר הוסרו, כך שהסצנות הללו צולמו באצטדיון קרייבן קוטג' של פולהאם.
הסרט השני

גרסה זו הופקה ב-2005 בכיכובם של ג'ימי פאלון ודרו ברימור.
בגרסה זו, המבוססת על הסרט הראשון ולא על הספר, העלילה מועבר מלונדון אל בוסטון במקביל להעברת מוקד התעניינותו של הגיבור מכדורגל לבייסבול. הסרט עוסק בעונת 2004 של בוסטון רד סוקס, ששיאה היה בניצחון הראשון מזה 86 שנים בוורלד סיריס של המייג'ור ליג בייסבול. האליפות הייתה מקרית; הסרט צולם במהלך העונה הסדירה ב-2004 והמפיקים נאלצו לשכתב חלקים מהתסריט על מנת להתאימם אל הזכייה באליפות.
הסרט התקבל בביקורות צוננות שבהן צוינו מספר מגרעות כגון חוסר אמינות וחוסר כבוד כלפי האוהדים של הרד סוקס. מחוץ לצפון אמריקה הסרט יצא תחת השם "The Perfect Catch" על מנת למנוע בלבול עם גרסת 1997.
צבי סומרינג

| צבי סומרינג |
| --- | --- |
 צבי סומרינג
מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: צבאיים
שבט:: אנטילופות ערבה
סוג:: צבי דק-צוואר
מין:: צבי סומרינג
שם מדעי
 Nanger soemmerringii ‏קרצשמר, 1828

צבי סומרינג (שם מדעי: Nanger soemmerringii), הוא מין של אנטילופת-צבי בינונית בסוג צבי דק-צוואר החי במזרח וקרן אפריקה ותואר לראשונה בשנת 1826. שמו הרשמי ושמו המדעי נקרא על שם הזואולוג הגרמני שגילה אותו "תומאס סומרינג" (1830-1755).
עד 2005 צבי סומרינג היה שייך לסוג צבי (Gazella) תחת השם המדעי "Gazella soemmerringii" יחד יחד עם כ-15 מינים נוספים, אולם כיום הוא משויך לסוג חדש הנקרא צבי דק-צוואר יחד עם צבי יחמורי וצבי גראנט החולקים ביניהם מאפיינים ייחודיים כדוגמת צוואר ארוך וחסרון פס שחור במותניים. מבחינה גנטית הוא קרוב ביותר לצבי היחמורי, לאחר מכן לצבי גראנט, ולאחר מכן לצבאיים מהסוג צבי אמיתי כדוגמת צבי אדום חזית וצבי תומסון.
תיאור ותת-מינים

שני המינים הקרובים מבחינה גנטית לצבי סומרינג: צבי יחמורי (למעלה) וצבי גראנט (למטה).
צבאי הסומרינג מתאפיינים בזוג קרניים בינוניות וכבדות בצורת נבל, והן בעלות מבנה דומה לאלו של הצבי היחמורי - הקרן צומחת לכיוון מעלה ואחורה עם עיקול חד החוצה ופנימה בצורת צבתות סרטן ובסופה חוד כפוף; לעיתים מבנה הקרן הוא בזוויות חדות למעלה או למטה, ורק לעיתים רחוקות הן יהיו זהות לקרניים רגילות של צבאים ממינים אחרים. הקרניים של מין זה שחורות ועבות, ויש להן טבעות גדולות לכל אורכן. הן לזכרים והן לנקבות יש קרניים, אולם ההבדל ביניהם רב - לזכרים קרניים עבות וארוכות בצבע כהה, ולנקבות קרניים קצרות ודקות בצבע אפרפר בהיר וחלקות וישרות יותר.
הפרווה החיוורת של צבי סומרינג היא קצרה ודקה, וצבעה הוא חום צהבהב או כתמתם בהיר מאוד כשבחורף היא עלולה להיות כהה מעט בצבע חום אדמדם בהיר. צבע הפרווה נוטה להיות בהיר בצוואר והראש, וכהה מעט בגפיים אצל תת-מין מסוים. צבי הסומרינג מזוהה בעיקר עם כתמי הפנים הייחודיים שלו; מלבד הפס הלבן והשחור שמקיפים את העיניים ויורדים עד לפה, יש כתם כהה בצבע שוקולד הנמשך מהמצח ומקיף את האף במקום שבו אצל רוב הצבאים הצבע בהיר כשאר הגוף. הכתם הכהה משתנה בין חום כהה לשחור אצל תת-המינים השונים, כאשר אצל זכרים מבוגרים הכתם נוטה להיות שחור אחיד, ואילו אצל זכרים צעירים או נקבות מרכז המצח בצבע חום והשאר שחור, מה שנותן להם מראה צבעוני יותר.
הצבע הלבן בולט במקומות רבים בגוף כגון המותניים והבטן, צידם הפנימי של הרגליים, הסינר לבן בגרון ובשפתיים, סביב לאוזניים והזנב, אולם אחד מהמאפיינים הבולטים שלו הוא הכתם הלבן בעכוז שמתפשט גם לצדדי הגוף האחוריים. בדומה לשאר מיני הסוג צבי דק-צוואר, לצבי סומרינג אין פס שחור במותניים.
גופו של צבי הסומרינג דק, וצווארו הארוך תומך בראש גדול יחסית. יש לו רגליים דקות וארוכות, ופרסותיו אפורות וגדולות. הזנב הוא דק וארוך ומסתיים בציצית שיער שחורה בניגוד בולט לשאר הזנב הלבן. עיניו וחוטמו של צבי הסומרינג בינוניים, ואוזניו דקות וארוכות. מלבד הקרניים וסימני הפנים אין הבדלים רבים בין הזכרים לנקבות, כאשר צווארם של הזכרים עשוי להיות עבה יותר והם עלולים לשקול מעט יותר מהנקבות.
| --- | --- |
גובה הכתפיים: 92-85 ס"מ
אורך הראש והגוף: 150-125 ס"מ
אורך הזנב: 28-18 ס"מ
אורך קרני הזכר: עד 58 ס"מ
אורך קרני הנקבה: עד 40 ס"מ
משקל: 46-35 ק"ג
צבי סומרינג מחולק לשלושה תת-מינים:
צבי סומרינג סודאני (N. s. soemmeringii), זהו תת-המין הנפוץ; מתאפיין בקרניים קצרות מהרגיל ופניו חומים. אכלס בעבר שטחים גדולים בסודאן כיום הוא מצוי בצפון ומרכז אריתריאה, ג'יבוטי ומרכז אתיופיה.
צבי סומרינג סומלי (N. s. berberana), מתאפיין בקרניים ארוכות יחסית ופניו שחורים. בעבר היה מצוי באזורים רבים במרכז ובקו החוף של סומליה, כיום נשארה רק אוכלוסייה אחת באזור החוף המרכזי.
צבי סומרינג בוראני (N. s. butteri), מתאפיין בגפיים כהים ובפסים שחורים על הרגליים. מצוי בעיקר בדרום אתיופיה.
תיאור ותת-מינים > מינים דומים

צבי יחמורי. זהה במבנה הגוף לצבי סומרינג וגם לו כתמים לבנים בעכוז ובבטן, אולם הוא נבדל ממנו במאפיינים רבים כדלהלן. 1: מידות גוף - הצבי היחמורי גדול בהרבה מצבי הסומרינג, והוא למעשה הצבי הגדול ביותר. 2: צבע הפרווה - הפרווה של הצבי היחמורי אדומה וכהה מאוד לעומת הפרווה הצהבהבה והבהירה של הסומרינג. 3: קרניים - הקרניים של הצבי היחמורי דקות יותר משל צבי סומרינג. 4: צבע הפנים - בניגוד בולט לצבי סומרינג פניו של הצבי היחמורי לבנות. הצבי היחמורי מצוי במרכז וצפון הסהרה במדינות כדוגמת צ'אד ניז'ר מאלי ומרוקו ובעבר גם בסודאן.
צבי גראנט. זהה בצבעי הפרווה והכתמים הלבנים לצבי הסומרינג עד שאפילו ניתן להתבלבל ביניהם ממרחק, ונבדל ממנו בעיקר ב-1: מידות גוף - צבי גראנט גדול מצבי הסומרינג אך קטן מהצבי היחמורי. 2: קרניים - הקרניים של צבי גראנט גדולות וארוכות יותר משל הסומרינג, וצמיחתם הוא לכיוון מעלה. 3: צבע הפנים - לצבי גראנט המצח בצבע חום בהיר ויש לו פס שחור מעל החוטם. צבי גראנט מצוי בחלקים הדרומיים של מזרח אפריקה בעיקר בקניה וטנזניה אך גם בסומליה אתיופיה וסודאן.
תפוצה, אקולוגיה ומחזור חיים

טורפיו העיקריים של צבי סומרינג: אריה, נמר, ברדלס, צבוע וזאב טלוא.
צבי הסומרינג נפוץ בעיקר בקרן אפריקה ומערבה ממנה במדינות: אריתריאה, אתיופיה, ג'יבוטי וסומליה, וייתכן כי כבר נכחד בסודאן. בעבר תפוצתו השתרעה לכל אורך קו החוף הסומלי וחלקים נרחבים גם בפונטלנד וסומלילנד, מחצית משטחה של אתיופיה, מרבית שטחה של אריתריאה, וחלקים נרחבים במזרח סודאן, וישנן השארות כי אף היה מצוי בצפון קניה. כיום לעומת זאת תפוצתו הנוכחית מחולקת לארבעה אזורים נפרדים, 1: החלק הצפוני המשתרע בעיקר בצפון אריתריאה לאורך הגבול עם סודאן, ומיעוטו בצפון מערב אתיופיה. 2: החלק המרכזי המשתרע על מרכז ודרום אריתריאה, ג'יבוטי, צפון מערב סומלילנד, ומרכז, מזרח וצפון מזרח אתיופיה. 3: החלק הדרומי המשתרע בדרום אתיופיה בקרבת הגבול הסומלי. 4: החלק הסומלי - הקטן מכולם ומצוי במחוז "מודוג'" בסומליה בקו החוף עם האוקיינוס ההודי. כמו כן קיימת אוכלוסייה נוספת באיי דחלק האריתריאים שהובאה לאי כבר לפני מאה שנה.
בית גידולו של צבי הסומרינג הוא מישורים צחיחים וחוף בוצי, אזורי הסאהל, סוואנות צחיחות וצחיחות למחצה, וכן מישורים ואזורים הררים מחוספסים הכוללים סוואנות שיחים, עצי שיטה ומרעה מיוער בדלילות.
צבאי הסומרינג פעילים בעיקר בשעות היום, ומבלים את זמנם באכילת עשבים בעיקר ובמידה פחותה גם שיחים קוצניים וצמחים אחרים. הלוע הצר שלהם בשילוב עם השפתיים מאפשר להם לבחור את העשבית הטובים ללא סריטות מקוצים וכדומה.
בעבר כאשר צבאי סומרינג היו נפוצים, הם היו מתאספים בעונות הנדידה לכיוון סודאן בעדרים גדולים של 150-100 פרטים. כיום צפייה בעדרים כאלה היא נדירה מאוד, כאשר רק לעיתים רחוקות ניתן לראות עדרים של למעלה מ-20 פרטים והנפוץ ביותר הוא קבוצות קטנות של 15-5 פרטים. קבוצות כאלה מורכבות בדרך כלל ממספר נקבות והעופרים שלהן, בליווי של זכר בוגר יחיד השומר על הטריטוריה שלו; זכרים צעירים לעומת זאת חיים בעדרי רווקים. הזכר הטריטוריאלי מסמן את שטחו עם גללים, ואף על פי שיש לו בלוטות ריח הן נמצאות בשימוש מועט מאוד. כאשר נכנס לשטחו זכר אחר עלול להיווצר ביניהם עימות אגרסיבי. מפגשים כאלה בין זכרים כוללים גירוד של הקרניים על הקרקע, דחיפות באזור המותניים, ולאחר מכן קרב ישיר עם הקרניים כשכל אחד מנסה לגרום ליריבו לאבד את שיווי משקלו על ידי נעילת הקרניים וכיפופם לצד.
עונת הרבייה של צבי הסומרינג מתרחשת בין ספטמבר לנובמבר. לאחר הריון של 198 ימים, הנקבה יולדת עופר יחיד ומסתירה אותו היטב בשיחים עד שהוא מספיק חזק כדי לעקוב אחרי אימו. בדרך כלל הוא מוסתר במשך כחודש, ובמהלך הזמן הזה אימו מבקרת אותו מספר פעמים ביום כדי להניקו. בגיל שישה חודשים העופר נגמל, ורק לאחר 18 חודשים הוא מגיע לבגרות ומסוגל להתרבות. הטורפים העיקריים של צבאי הסומרינג הבוגרים הם אריות, נמרים, ברדלסים, צבועים, זאבים טלואים, ולעיתים אפילו פיתונים, כשהעופרים עלולים להיטרף גם על ידי קרקלים, סרוואלים, ותנים.
תוחלת החיים של צבאי סומרינג היא עד 14 שנים.
איומים ושימור

צבי הסומרינג מסווג על ידי IUCN כמין במצב השימור "פגיע" (VU) ובמגמת אוכלוסייה בירידה כתוצאה מציד לא מבוקר והרס בתי הגידול למטרות חקלאות ומרעה בעלי חיים מקומיים. צבאי סומרינג גם סובלים בצורה נרחבת ממלחמות רבות שהתרחשו בתחומי מחייתם בשל המצב הפוליטי הרעוע במדינות קרן אפריקה, ביניהם כאלו המהווים חלק מהסכסוך האתיופי-סומלי והאתיופי-אריתריאי, או סכסוכים צבאיים ואזרחיים פנימיים כדוגמת המאבק בין סומלילנד ופונטלנד, מלחמת האזרחים האתיופית, האריתראית, הסומלית, הג'יבוטית, מלחמת אוגדן ומלחמת העצמאות של אריתריאה. חלק מסכסוכים אלה נמשכים גם בעשור השני של המאה ה-21 וגורמים לירידה חדה במספרים. הירידה הכללית מוערכת בכ- 30% על פני תקופה של 21 שנים (1985 עד 2006). ההערכה היא כי האיומים הללו ימשיכו להתקיים, ואם תימשך המגמה הנוכחית הצבי יהיה כלול במצב השימור "סכנת הכחדה" (EN). בשנת 1999 נאמדה האוכלוסייה בכ-14,000 פרטים. המספרים ירדו ברוב האזורים מאז אם כי בשל חששות מהמצב הביטחוני במדינות כמו סומליה ואריתריאה לא ניתן לדעת בוודאות את מצבו.
הערכות הנוכחיות הן: סומליה - 1000 פרטים, ג'יבוטי 1,500-1,000 פרטים; אתיופיה - 3,000; אריתריאה - 1000, סודאן - אולי פרטים בודדים. נתונים אלה מצביעים על אוכלוסייה נוכחית כוללת של 6,000 עד 6,500 פרטים.
המדינה היחידה שבה מצבו של צבי הסומרינג יציב היא ג'יבוטי, וייתכן כי אף המספרים של הצבאים שם בעלייה. האוכלוסייה המוגנת הגדולה ביותר של צבאי סומרינג מצויה בפארק הלאומי אוואש שבאתיופיה. עם זאת, גם בתוך תחומי הפארק, יש מרעה בקר בעונות שונות אשר עלול להשפיע על אספקת המזון של הצבאים. לא ידוע על אמצעי שימור ספציפיים לצבאי סומרינג.
הערות שוליים

↑  צבי סומרינג באתר הרשימה האדומה של IUCN
| צבאיים |
| --- | --- | --- |
| אנטילופות ערבה | אנטילופות ערבה |  |
| צבי | צבי הנגב • צבי מצוי • צבי הודי • צבי קווייר • צבי רים • צבי ספיקי • צבי הזפק • צבי החול • צבי ארלנג'ר • צבי ערבי |    |
| צבי אמיתי | צבי תומסון • צבי מונגאלה • צבי אדום חזית • צבי הוגלין • צבי אדום |    |
| צבי דק-צוואר | צבי יחמורי • צבי גראנט • צבי סומרינג |    |
| צבי קלארק | צבי קלארק |    |
| צבי ג'ירפי | צבי ג'ירפי |    |
| אנטילופה הודית | אנטילופה הודית |    |
| דלגן | דלגן |    |
| צבי יעלי | צבי יעלי פרז'וואלסקי • צבי יעלי מונגולי • צבי יעלי טיבטי |    |
| סאיגות | סאיגות |    |
| סאיגה | סאיגה |    |
| אנטילופות סבך | אנטילופות סבך |    |
| אוריבי | אוריבי |    |
| צבי הסלעים | צבי הסלעים |    |
| אנטילופה ננסית | דלקרן המושק • אנטילופה מלכותית • אנטילופת בייטס |  |
| דיקדיק | דיקדיק גינתר • דיקדיק קירקי • דיקדיק כסוף • דיקדיק סולט |  |
| דוקרן | דוקרן הסטינבוק • דוקרן הכף • דוקרן שארפי |  |
| אנטילופת ביירה | אנטילופת ביירה |  |
איור של צבאי סומרינג
צבי סומרינג בפארק הלאומי "יאנגודי-ראסא" (אתיופיה).
צבי סומרינג באתיופיה.
איור של צבי סומרינג משנת 1894.
ציסטאמין

| --- | --- |

 נתונים כימיים
 כתיב כימי:  C2H7NS 
 מסה מולרית:  77.03 יחידת מסה אטומית מאוחדת 
 בטיחות
 מעמד חוקי:  תרופת מרשם
 דרכי מתן:  פומי, טיפות עיניים
 מזהים
 קוד ATC:  S01XA21, A16AA04 
 מספר CAS:  60-23-1
 PubChem:  6058
 ChemSpider:  5834
 
ציסטאמין (cysteamine) או מרקפטאמין {mercaptamine) הוא החומר הפעיל בתרופות המיועדות לטיפול במחלת הציסטינוזיס(אנ') ותסמיניה. תרופות אלו כוללות כמוסות(אנ') ציסטגון (cystagon) ופרוציסבי (procysbi) המכילות ציסטאמין ביטרטראט (cysteamine bitartrate) וטיפות העיניים, ציסטאדרופס (cystadrops) וציסטאראן (cystaran) המכילות ציסטאמין הידרוכלוריד (cysteamine hydrochloride).
ציסטאמין הוא אמינותיול, כלומר, תרכובת אורגנית המכילה קבוצות פונקציונליות של אמין ושל תיול. ציסטמין הוא מוצק, מסיס במים, בעל צבע לבן ונמצא בשימוש, לעיתים קרובות, כמלחים של נגזרת האמוניום שלו +‏[HSCH2CH2NH3] כולל מלחי הידרוכלוריד, ביטרטראט(אנ') ופוספוציסטאמין.
מולקולת ציסטאמין מיוצרת בגופם של יונקים, כולל בני אדם, על ידי פירוק של קואנזים A. חומר הביניים, פנטתאין(אנ') מתפרק לציסטאמין ולחומצה פנטותנית. ציסטאמין הוא חומר המוצא הביוסינתטי של המוליך העצבי היפוטאורין(אנ')‏.
המחלה

ציסטינוזיס היא הפרעה גנטית, רב-מערכתית ונדירה. המחלה מאופיינת על ידי הצטברות של חומצת אמינו, ציסטין ברקמות ואיברים שונים בגוף, כולל בכליות, בעיניים, בשרירים, בכבד, בלבלב ובמוח. באופן כללי, ציסטינוזיס מחולקת לשלוש צורות שונות הידועות כציסטינוזיס כלייתית (nephropathic cystinosis), ציסטינוזיס ביניים (intermediate cystinosis) וציסטינוזיס של העיניים (ocular cystinosis) או ציסטינוזיס לא-כלייתית. הגיל בו מתפרצת המחלה, התסמינים והחומרה של ציסטינוזיס עשויים להיות שונים במידה רבה בין אדם אחד למישנהו. ציסטינוזיס כלייתית מופיעה בילדות והיא הצורה הנפוצה והחמורה ביותר. הכליות והעיניים הם שני האיברים הנפגעים לעיתים הקרובות ביותר. חולים עם ציסטינוזיס כלייתית או ציסטינוזיס ביניים נזקקים בסופו של דבר להשתלת כליה. ציסטינוזיס לא-כלייתית, של העיניים, פוגעת רק בקרניות העיניים. ציסטינוזיס נגרמת על ידי מוטציות בגן CTNS ועוברת בתורשה כמחלה רצסיבית אוטוזומלית.
שימושים רפואיים

ציסטאמין משמש לטיפול במחלת הציסטינוזיס ותסמיניה. ציסטאמין זמין לשימוש פומי, בצורת כמוסות רגילות וכמוסות בשחרור מושהה וכטיפות עיניים. התרופות המכילות ציסטאמין להתוויה זו, אושרו על ידי מינהל מזון והתרופות האמריקאי (FDA) ועל ידי סוכנות התרופות האירופית (EMA)‏.
תופעות לוואי

תווית ציסטאמין במתן פומי, נושאת אזהרות לגבי פריחות חמורות בעור, נגעים בעור, בעצמות ובעיות בפרקים. כיבים או דימום בקיבה ובמעיים, תסמינים במערכת העצבים המרכזית, כולל פרכוסים, עייפות, ישנוניות, דיכאון, ואנצפלופתיה. לויקופניה, תוצאות אבנורמליות בבדיקות דם לגבי תפקודי כבד, ויתר לחץ דם תוך-גולגולתי שפיר(אנ'), העלול לגרום לכאבי ראש, טנטון, סחרחורת, בחילה, ראייה כפולה או מטושטשת, אובדן ראייה וכאב מאחורי העין או כאב בתנועת העין.
תופעות הלוואי הנפוצות ביותר של ציסטאמין, במתן פומי, הן הקאות, איבוד תיאבון, חום גבוה, שלשול, ישנוניות, ופריחה.
תופעות לוואי נוספות של ציסטאמין, במתן פומי, כוללות ריח רע מהפה, ריח גוף, בחילות, וכאבי בטן.
עבור ציסטאמין בטיפות עיניים, ההשפעות השליליות הנפוצות ביותר הן רגישות לאור, אדמומיות וכאבי עיניים, כאבי ראש ופגמים בשדה הראייה.
אין להשתמש בציסטאמין במתן פומי או כטיפות עיניים, בעת ההריון. יש להיוועץ ברופא המטפל לגבי הריון מתוכנן. אין להשתמש בציסטאמין בעת הנקה ובכל מקרה יש להיוועץ ברופא המטפל.
תגובות בין-תרופתיות

לא דווחו תגובות בין-תרופתיות, עבור הכמוסות הרגילות או עבור טיפות העיניים המכילות ציסטאמין.
מנגנון פעולה ופעילות ביולוגית

באנשים עם ציסטינוזיס יש חסר בנשא התפקודי, ציסטינוזין (Cystinosin) המקודד על ידי הגן CTNS והמעביר ציסטין מהליזוזום לציטוזול בתא. חסר בציסטינוזין מוביל להצטברות של ציסטין בליזוזומים, בצורת גבישים, ופוגע בתאים.
ציסטאמין נכנס לליזוזומים והופך ציסטין לציסטאין (Cysteine) ולדיסולפיד המעורב ציסטאין-ציסטאמין (cysteine-cysteamine), אשר שניהם יכולים לצאת מהליזוזום.
ציסטאמין, אף מקדם את ההובלה, לתוך התאים, של חומצת האמינו L-ציסטאין, אשר עשויה להיות בשימוש ליצירת גלוטתיון, שהוא אחד מנוגדי החמצון התוך-תאיים החזקים ביותר.
מחקר

ציסטאמין נחקר במודלים במבחנה ובבעלי חיים, בשנות החמישים של המאה ה-20 לגבי השפעותיו בהגנה מפני קרינה(אנ'), ובמודלים דומים משנות השבעים של המאה ה-20 ואילך, לגבי השפעותיו על אנמיה חרמשית, גדילה, לגבי יכולתו לאפנן את המערכת החיסונית וכמעכב אפשרי של נגיף האיידס HIV‏.
בשנות השבעים של המאה ה-20 נבחן ציסטאמין בניסויים קליניים, שלא צלחו, לגבי השפעותיו על רעילות של פרצטמול(אנ'), ובשנות ה-90 של המאה ה-20 והעשור הראשון של המאה ה-21, עבור זאבת אדמנתית מערכתית.
ניסויים קליניים במחלת הנטינגטון החלו בשנות התשעים של המאה ה-20 ונמשכו עד שנת 2015‏.
מאז שנת 2013, ציסטאמין נבחן בניסויים קליניים עבור מחלת פרקינסון, מלריה, מחלת קרינה, הפרעות נוירודגנרטיביות, הפרעות נוירו-פסיכיאטריות וטיפול בסרטן.
ציסטאמין אף נחקר בניסויים קליניים עבור מחלת הכבד השומני שאינה נובעת מצריכת אלכוהול בילדים.
התרופות בישראל

התרופה ציסטגון מאושרת לשיווק בישראל, בצורת כמוסות קשות, ומיועדת לטיפול בחולי ציסטינוזיס. התרופה כלולה בסל הבריאות. התרופה ציסטאדרופס אינה רשומה בישראל, אך מיובאת לישראל, על פי הצורך, תחת אישור מיוחד של משרד הבריאות.
הערות שוליים

↑  הערך "ציסטגון - Cystagon", באתר "ויקיתרופות"
↑  ציסטגון  באתר משרד הבריאות
↑  Reid, E. Emmet (1958). Organic Chemistry of Bivalent Sulfur. New York: Chemical Publishing Company, Inc. pp. 398–399.
1 2 3 4 5 6  Besouw, M; Masereeuw, R; van den Heuvel, L; Levtchenko, E (August 2013). Cysteamine: an old drug with new potential. Drug Discovery Today. 18 (15–16): 785–92. doi:10.1016/j.drudis.2013.02.003. PMID 23416144
↑  Thomas P. Singer Oxidative Metabolism of Cysteine and Cystine in David M. Greenberg (ed.) Metabolic pathways Vol. 7. Metabolism of sulfur compounds (3rd ed.). New York: Academic Press. p. 545. ISBN 9780323162081.
1 2  Besouw, Martine; Masereeuw, Rosalinde; van den Heuvel, Lambert; Levtchenko, Elena (August 2013). "Cysteamine: an old drug with new potential". Drug Discovery Today. 18 (15–16): 785–792. doi:10.1016/j.drudis.2013.02.003. ISSN 1878-5832. PMID 23416144.
↑  Cystinosis, Rare Disease Database, NORD
1 2  Galina Nesterova, and William A Gahl Cystinosis
1 2 3 4  US Label: Cysteamine bitartrate delayed-release capsules
1 2  US Label: Cysteamine bitartrate capsules
1 2 3 4  US Label: Cysteamine ophthalmic solution
↑  Fatemeh Shams, Iain Livingstone, Dilys Oladiwura, and Kanna Ramaesh Treatment of corneal cystine crystal accumulation in patients with cystinosis
↑  Shannon, KM; Fraint, A (15 September 2015). "Therapeutic advances in Huntington's Disease". Movement Disorders. 30 (11): 1539–46. doi:10.1002/mds.26331. PMID 26226924.
↑  Mitchel, EB; Lavine, JE (November 2014). "Review article: the management of paediatric nonalcoholic fatty liver disease". Alimentary Pharmacology & Therapeutics. 40 (10): 1155–70. doi:10.1111/apt.12972. PMID 25267322.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ציסטה דרמואידית

| --- | --- |

ציסטה דרמואידית שחלתית, גודלה כ-4 ס"מ
 תחום:  גינקולוגיה
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  1112963 
 MeSH:  D003884
 סיווגים
 ICD-10:  D27.9
 ICD-11:  XH9F67 
 
ציסטה דרמואידית (באנגלית: Dermoid cyst) היא גידול (כוריסטומה או טרטומה) שנוצר על ידי רקמות מפותחות שאינן תואמות את האזור ועלולה להיווצר בכל אזורי הגוף. זהו חלל מרופד רקמות אשר יופיע כגוש בודד בקוטר של 0.5-6 ס"מ. כאשר הציסטה מופיעה בעור היא עשויה זקיקי שיער, בלוטות זיעה ורקמות עצם. במקרים אחרים תכיל רקמות מורכבות יותר כמו ציפורניים, שיניים ובלוטות אחרות. ציסטה דרמואידית היא ציסטה שפירה ולעיתים נדירות ממאירה.
מיקום

בשל הסיווג שלה, ציסטה דרמואידית עלולה להתרחש בכל מקום שבו טרטומה עלולה להתרחש. עם זאת, ישנם כמה סיווגים שונים של ציסטות כאלו.
מיקום > ציסטות דרמואידיות שחלתיות

ציסטות שחלתיות גדלות בשחלות בתדירות חודשית בצורת מבנים זקיקיים. כאשר הביצית משתחררת מן הזקיק במהלך הביוץ, הזקיקים משוחררים למרחב. לעיתים הנוזל מצטבר בתוך הזקיק, ותיווצר במצב כזה ציסטה (המכילה נוזל בלבד). רוב הציסטות הללו מסתדרות מעצמן.