בג"ץ עמית
העקרונות שנקבעו

על פי פסק דינו של בג"ץ ארגון עובדים חייב להיות:
ארגון של קבע - "יהיה זה בלתי-סביר ובלתי-ראוי אם יוקם ארגון עובדים שיחתום על הסכם קיבוצי עם המעביד, ולאחר מכן יתפרק, ולא יהיה מי שיישא באחריות מטעם העובדים, כלפי המעביד, למילוי התנאים שנקבעו בהסכם". לפיכך נדרש שיהיה "התארגנות לתקופה בלתי-מוגדרת מראש או לפחות לפרק זמן ממושך דיו להבטחת היחסים הקיבוציים העולים מההסכם" כפי שנקבע הן בדעת הרוב והן בדעת המיעוט של בית הדין הארצי לעבודה.
ארגון עם תקנון - כארגון של קבע, חייב ארגון העובדים שיהיה לו תקנון אשר יגדיר את מטרותיו, את מוסדותיו, את התנאים לקבלה של חברים והיחסים ביניהם לבין הארגון וכו'.
התקנון נדרש כדי להבטיח פעולה תקינה ויציבה של הארגון לאורך זמן. הוא נדרש גם כדי שהארגון כגוף יפעל בנאמנות למילוי תפקידו ובמסגרת תפקידו.
ארגון שהחברות בו וולנטרית - הזכות להצטרף או לפרוש מארגון העובדים מרצון ולא מכפיה. כיוון שלארגון העובדים היציג האפשרות לחתום על הסכמים קיבוציים הקובעים זכויות וחובות לכל העובדים עליהם הם חלים, לרבות עובדים שאינם חברים בארגון - על הארגון לאפשר לכל עובד שכזה להצטרף אליו כחבר על מנת שיוכל להשפיע על דרכו של הארגון, וכך גם על תנאי העבודה האישיים שלו.
ארגון של עובדים שכירים - בג"ץ קבע כי "ארגון עובדים שחלק גדול מחבריו אינם עובדים-שכירים הוא דבר והיפוכו, ולא רק מבחינה לשונית, אלא גם מבחינה מהותית" שכן תפקידו המרכזי של ארגון עובדים הוא לייצג את העובדים מול מעסיקם. "אמנם ארגון יכול למלא תפקיד זה גם אם יש בו חברים שאינם עובדים-שכירים. אך הוא לא יוכל
למלא תפקיד זה כראוי אם רוב חבריו, או אפילו מיעוט גדול של חבריו, אינם עובדים-שכירים". בכך, התקרב לעמדת המיעוט בבית הדין הארצי לעבודה. בג"ץ ציין כי בהסתדרות ישנם גם חברים שאינם עובדים שכירים (דוגמת חברי קואופרטיבים ועובדים עצמאים) אולם הוסיף כי הדבר נובע מהתנאים בהם הוקמה טרם הקמת המדינה, ובכל מקרה מרבית חבריה הם עובדים שכירים.
ארגון שמטרתו העיקרית קביעת תנאי העבודה בדרך של משא-ומתן קיבוצי - בסוגיה זו, אימץ בג"ץ את עמדת המיעוט בבית הדין הארצי. כך למשל, ארגון צרכני של עובדים, העוסק בפעילויות רווחה בלבד, אינו יכול להתפס כארגון עובדים. בג"ץ הבהיר כי זו הייתה הכוונה שמאחורי חוק הסכמים קיבוציים וחוק הגנת השכר (המאפשר גביית דמי טיפול גם מעובדים לא מאורגנים שתחת הסכמים קיבוציים). "להכניס לתוך חוקים אלה ארגון עובדים מטיפוס חדש, שאינו פעיל במישור הקיבוצי אלא באופן שולי, אם בכלל, הרי זה כמו להכניס סוס טרויאני לתוך חומת החוקים" נכתב בפסק הדין.
ארגון עצמאי - "התפקיד העיקרי של ארגון העובדים הוא לייצג במשא ומתן קיבוצי, ואף במאבק קיבוצי, את האינטרסים של העובדים נגד האינטרסים של המעביד. ברור כי ארגון עובדים הנמצא בשליטה של המעביד, או אפילו תחת השפעה מהותית שלו, אינו יכול למלא תפקיד זה כראוי. זהו מצב של ניגוד עניינים. הוא אינו מתיישב עם חובת הנאמנות של ארגון העובדים". בג"ץ קבע כי על ארגון העובדים להיות חופשי גם משליטה של גוף שלטוני או קונצרן כלכלי אחר. (סוגיית עצמאות בית הדין הופיעה בדעת המיעוט בבית הדין הארצי, ונעדרה מדעת הרוב)
ארגון דמוקרטי - "הדמוקרטיה בארגון העובדים היא פועל יוצא מעקרון הייצוג: כדי שהארגון יהיה נציג נאמן של החברים בו, צריך שהוא יקיים בחירות תקופתיות למוסדות הארגון, שכל החברים בארגון יהיו זכאים להשתתף בבחירות, וכן שהמוסדות יתנו דין וחשבון בפני חברי הארגון". על כך הסכימו הן דעת הרוב והן דעת המיעוט בבית הדין לעבודה.
ארגון מתואגד כאישיות משפטית - בג"ץ לא הכריע באופן חד משמעי בשאלה האם על ארגון עובדים חלה החובה להיות מוכר לפי חוק כאישיות משפטית (דוגמה כעמותה לפי חוק העמותות), אולם הבהיר כי הוא סביר שראוי שכך יהיה - בכל הנוגע לארגון המבקש לחתום על הסכמים קיבוציים ולגבות דמי טיפול. "ארגון עובדים שאינו מאוגד ייתקל בקשיים רבים, הנובעים מהעדר אישיות משפטית, בתפקוד השוטף. שיקולים של מדיניות משפטית מובילים למסקנה כי התאגדות לפי חוק היא בדרך כלל אחד התנאים הנדרשים לצורך הכרה בארגון עובדים" נכתב בפסק הדין.
בניגוד לעמדת בית הדין לעבודה (בדעת הרוב והמיעוט כאחד) שקבע שארגון עובדים חייב להתבסס על חברות אישית (בניגוד לפדרציה של ארגונים), בג"ץ קבע כי ייתכן שגם פדרציית ארגונים תוכל להיחשב לארגון עובדים וכי הדבר תלוי בהקשר - אך נמנע מלהכריע בסוגיה שלא נדרשה להליך.
לבסוף, ציין בג"ץ כי רשימת התנאים שגיבש לצורך הכרה בארגון עובדים, איננה רשימה סגורה וייתכן שפסיקות עתידיות ירחיבו אותה (בין היתר ביחס לשאלת גודלו של ארגון עובדים, סוגיות של חברות כפולה, וסוגיות הנוגעות למשמעות המעסיק של הדרישה לארגון דמוקרטי).
בית הדין הבהיר כי רק ארגון עובדים העומד בתנאים שהציב, יוכל להוות ארגון עובדים הרשאי לחתום הסכמים קיבוציים בהתאם לחוק הסכמים קיבוציים, והרשאי לגבות דמי טיפול בהתאם לחוק הגנת השכר.