stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טורוס סטנפורד
תיאור

טורוס סטנפורד מורכב מטבעת בצורת טורוס בקוטר של 1.8 קילומטר (שיספיק עבור כ־10,000 אנשים). הטורוס מסתובב במהירות של סיבוב לדקה ומספק כוח כבידה מלאכותי של בין 0.9 ל־1.0 g באמצעות כוח צנטריפוגלי.
אור השמש מפוזר בתוך הטורוס ידי מערכת של מראות. הטבעת מחוברת דרך "חישורים" המשמשים כמוליכים לאנשים וחומרים. ציר הסיבוב הוא במרכז התחנה, יש לו את כוח המשיכה המלאכותית הנמוכה ביותר והוא המקום הבטוח ביותר עבור מרחב ביטחון בספינה.
החלל הפנימי ישמש למחיה, ויהיה גדול מספיק כדי לייצר סביבה "טבעית"; החלל הפנימי יהיה כמו עמק קרחוני צר, ארוך וישר שקצותיו מתעקלים כלפי מעלה עד שנפגשים וסוגרים מעגל. צפיפות האוכלוסייה תהיה דומה לזו של פרוור צפוף,כאשר חלק של הטבעת מוקדש לחקלאות, וחלק לדיור.
בנייה

יהיה צורך ב-10 מיליון טון של חומר. הבנייה תעשה שימוש בחומרי גלם המופקים בירח ונשלחים לחלל באמצעות מעוט אלקטרומגנטי. לוכד מסה בנקודה L2 יעביר את החומר אל נקודה L5, שם יעובד במפעל תעשייתי שיבנה את הטורוס. רק חומרים אשר לא ניתן יהיה להשיג בירח, יובאו מכדור הארץ. כריית אסטרואידים היא אפשרות נוספת.
מאפיינים כללים

מיקום: בין כדור הארץ לירח - נקודת לגראנז' L5
סה"כ מונה: 10 מיליון טון (כולל מגן קרינה (95%), בתי גידול, ואווירה)
קוטר: 1,790 מטר
צינור בקוטר למגורים: 130 מטר
חישורים: 6 חישורים של 15 מטר בקוטר
סיבוב: 1 סיבובים לדקה
מגן קרינה: 1.7 מטר של אדמת הירח
ראו גם

גליל אוניל
מושבת חלל
חיים יצחק חייקין

| --- | --- |

הרב חייקין מוסר שיעור בישיבה בסביבות 1968.
 לידה:  1907 קוסובה
 פטירה:  15 באפריל 1993  (בגיל 86 בערך) כ"ד בניסן ה'תשנ"ג סרסל
 מקום קבורה:  בית הקברות בני ברק
 מדינה:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  ? – 15 באפריל 1993 
 תחומי עיסוק:  ראש ישיבת חכמי צרפת באקס לה בן
 רבותיו:  ישראל מאיר הכהן
 
הרב חיים יצחק חייקין (1907 – כ"ד בניסן ה'תשנ"ג, 15 באפריל 1993) היה ראש ישיבת חכמי צרפת באקס לה בן במשך כחמישים שנה.
ביוגרפיה

נולד בקוסובה, בלארוס, לרב צבי חייקין. בשנות מלחמת העולם הראשונה נשלח ללמוד אצל הרב יצחק קרליץ, אחיו של החזון איש. בשנת 1926, בהיותו בן 21, נסע ללמוד בישיבת ראדין, שם למד תורה מפי רבו הרב ישראל מאיר הכהן, "החפץ חיים". בתקופת לימודיו בישיבה הכיר את הרב אלחנן וסרמן. הוא שהה בישיבת ראדין חמש שנים נוספות לאחר מותו של החפץ חיים, וקיבל בה תעודת הסמכה לרבנות.
בשנת 1938 הציע לו הרב וסרמן לרשת את בנו, הרב אלעזר שמחה וסרמן שהיגר לארצות הברית, ולעמוד במקומו בראשות ישיבת "חכמי צרפת". הישיבה נוסדה חמש שנים קודם לכן על ידי הרב הראשי של קולמר ארנסט וייל, בכפר נוידורף ליד שטראסבורג. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה סגרה הישיבה את שעריה, והרב חייקין, שהיה אז עדיין ללא אזרחות צרפתית, התגייס ללגיון הזרים בצבא הצרפתי. הוא איבד את אצבעו, ומאוחר יותר נפל בשבי הגרמנים. במחנה השבויים בגרמניה הוא ספג התעללויות אך הוסיף להקפיד על שמירת מצוות. כל רכושו הרוחני היו זוג תפילין וכרך של משניות, עליהם שמר במשך כל תקופת המלחמה.
לאחר המלחמה פתח מחדש את ישיבת חכמי צרפת באקס לה בן, ועמד בראשה במשך כיובל. הוא סייע לרבים מתלמידיו שנהפכו ליתומים, וקיבל לישיבה צעירים ניצולי השואה שהיו אסירים במחנות הריכוז בוכנוואלד ודכאו.
הישיבה שבראשה עמד היא ייחודית בנוף הישיבות הליטאיות, בכך שמשולבים בה לימודי חול כבכל בית ספר תיכון בצרפת, ותלמידי הישיבה, שרובם כיום מעדות המזרח, מקבלים תעודת בגרות. בנוסף, אחוז ניכר מהתלמידים הם בעלי תשובה בעלי רקע אקדמי, הנוטלים פסק זמן מלימודיהם כדי לרכוש השכלה יהודית. בדרך לימודו הדגיש הרב חייקין יותר את הבקיאות. מטרתו הייתה לצייד את התלמיד בידע הנדרש כדי לנהל חיי תורה ומצוות, והישיבה קיבלה גם צעירים שמראש לא שאפו לגדולות בתורה.
הרב חייקין נפטר בבית חולים בסרסל שליד פריז באפריל 1993 ונקבר בבית הקברות של נציבי ישיבת פוניבז' בבני ברק.
בנו הרב צבי חייקין הוא מראשי הישיבה באקס לה בן וחתנו הוא הרב יחיאל ברנד, רב בסרסל. נכדיו נשואים לצאצאי רבנים מפורסמים, ובהם הרב ברוך דב ליבוביץ והרב רפאל שפירא.
תלמידיו

מקרב תלמידיו נמנים מספר רבנים מפורסמים, וביניהם:
הרב אהרון מונסונגו - רבה הראשי של מרוקו
הרב דוד נתן שפירו - רבה הראשי של קלרמון פראן ווישי.
הרב יחיאל בוחבוט - רבה של קריית שמונה.
הרב יהושע ברכץ - ראש "ישיבת עץ חיים" ליוצאי צרפת ורב קהילת יוצאי צרפת בישראל
הרב צבי פדידה - ראש "מוסדות אור גאון" בישראל
הרב גבריאל טולדנו - ראש "ישיבת אור ברוך" בירושלים
הרב רפאל בן זקן - ראש "ישיבת גילה" בירושלים
הרב יוסף ויזמן - ראש "ישיבת אור יוחאי" בבני ברק
הרב יוסף מאיר - מרבני "כולל חזון איש"
הרב שלום חזן - ראש "מוסדות משכן מאיר" ו"אוהלי יעקב" בירושלים
הרב אברהם אמזלג - יו"ר "עמותת חסדי דוד" בקריית גת
הרב דוד פניא - רב קהילת קרוננבורג (1988-1997) ווילנב-לה-מגלון (1997-2010) בצרפת.
הרב יוסף טולידאנו - ר"מ ב"ישיבת חזון ברוך" בגני, צרפת.
ראו גם

ישיבת חכמי צרפת
לקריאה נוספת

למען שמך - קווים לדמותו, פעליו ומורשתו הרוחנית (2014)
הערות שוליים

↑  ג. יצחוקי, חייו ופעלו וירושתו הרוחנית של הרב חייקין ראש ישיבת אקס לה בן, בני ברק 2010, עמ' 58 (צרפתית)
↑  יעקב לופו, ש"ס דליטא, ההשתלטות הליטאית על בני תורה ממרוקו, הקיבוץ המאוחד 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007346412105171  LCCN: n2015008305  VIAF: 313490589   WorldCat (עם VIAF): 313490589 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חוקי התורה

החוק המקראי הוא מערכת החוקים המורכבת ממכלול הציוויים המופיעים בחמשת חומשי התורה. החוק המקראי הוא הבסיס לתרי"ג המצוות בהלכה היהודית הרבנית, אשר מפרשת את המקראות בהתאם לפשט ולתורה שבעל פה. כתות יהודיות אחרות כמו הצדוקים, הקראים והשומרונים אימצו פרשנויות אחרות לחוק המקראי. מחקר המקרא המודרני עוסק גם הוא בפרשנות החוק המקראי בהתאם לפשט, תוך הסתמכות על השערת התעודות ועל הידע המדעי מתחומי הארכאולוגיה וההיסטוריה.
מסגרת הופעתם של החוקים

ספרי התורה כמכלול אינם ספרי חוקים אלא סיפור המתאר את שהתרחש מבריאת העולם ועד סמוך לכניסת בני ישראל לארץ כנען. חוקי התורה מופיעים בחמשת החומשים באופן לא שווה - בספר בראשית מופיעים מספר חוקים בודדים, אך ביתר ארבעת החומשים מצויים מקבצים נרחבים של חוקים. חלק מהחוקים מופיעים אף יותר מפעם אחת במקומות שונים, לא פעם עם הבדלים מהותיים. ההבדלים מהווים כר פורה לפרשנות, לרבות זו של התורה שבעל פה וזו של השערת התעודות, לפיה לחוקים יש מקורות שונים.
מקובל בקרב חוקרי המקרא כי החוקים שבתורה נחלקים לארבעה קבצים, השייכים לארבעה מקורות שונים:
ספר הברית (ספר שמות, פרק כ'-פרק כ"ג) – קובץ הכולל חוקים אזרחיים, הוראות מוסריות, והוראות פולחניות. ספר הברית מיוחס לפי השערת התעודות למקור האלוהיסטי (ס"א), והוא חתום בתוך הסיפור ומשמש בסיפור לטקס ברית בין עם ישראל לאלהים. שמו ניתן לו על שם הכתוב בפרק כד: ”וַיִּקַּח סֵפֶר הַבְּרִית וַיִּקְרָא בְּאָזְנֵי הָעָם וַיֹּאמְרוּ כֹּל אֲשֶׁר דִּבֶּר יְהוָה נַעֲשֶׂה וְנִשְׁמָע.” (ספר שמות, פרק כ"ד, פסוק ז')
ספר הברית הקטן (ספר שמות, פרק ל"ד, פסוקים י"א–כ"ו), המיוחס במחקר למקור היהוויסטי (J). קובץ זה מצומצם ביותר ורוב פסוקיו מקבילים לקובצי החוקים האחרים.
ספר הכהנים (ספר שמות, פרק כ"ה-פרק ל"א, פרק ל"ה-פרק מ' - סיפור בניית המשכן; ספר ויקרא, פרק א'-פרק ט"ז, פרק כ"ז; ספר במדבר, פרק א'-פרק י', פרק ט"ו, פרק י"ח-פרק י"ט, פרק כ"ח-פרק ל', פרק ל"ד-פרק ל"ה) - קובץ הכולל חוקים אזרחיים, חוקים פולחניים רחבים ומפורטים הנוגעים לאופן פולחן האל: הזמן, המקום, האמצעים ובעלי התפקידים לביצוע הפולחן, חוקי טומאה וטוהרה והוראות מוסריות. הקובץ מיוחס למקור הכהני (ס"כ). שמו ניתן לו על שם העיסוק האינטנסיבי בענייני המקדש, שבעטיו מיוחסת כתיבתו לכהני המקדש שבירושלים.
ספר הקדושה (ספר ויקרא, פרק י"ז-פרק כ"ו): קובץ חוקים המובלע בתוך ספר הכהנים , שמקובל להבחינו כרובד מאוחר בספרות הכהנית. שמו ניתן לו על שם החזרה על נימוק הקדושה לחוקים. בחתימת תורת הקדושה מוזכרת הברית עם אלוהים:”וְזָכַרְתִּי אֶת בְּרִיתִי יַעֲקוֹב וְאַף אֶת בְּרִיתִי יִצְחָק וְאַף אֶת בְּרִיתִי אַבְרָהָם אֶזְכֹּר וְהָאָרֶץ אֶזְכֹּר...וְזָכַרְתִּ֥י לָהֶ֖ם בְּרִ֣ית רִאשֹׁנִ֑ים אֲשֶׁ֣ר הוֹצֵֽאתִי־אֹתָם֩ מֵאֶ֨רֶץ מִצְרַ֜יִם לְעֵינֵ֣י הַגּוֹיִ֗ם לִהְי֥וֹת לָהֶ֛ם לֵאלֹהִ֖ים אֲנִ֥י ה'. אֵ֠לֶּה הַֽחֻקִּ֣ים וְהַמִּשְׁפָּטִים֮ וְהַתּוֹרֹת֒ אֲשֶׁר֙ נָתַ֣ן ה' בֵּינ֕וֹ וּבֵ֖ין בְּנֵ֣י יִשְׂרָאֵ֑ל בְּהַ֥ר סִינַ֖י בְּיַד־מֹשֶֽׁה” (ספר ויקרא, פרק כ"ו, פסוק מ"ב).
משנה תורה (ספר דברים, פרק י"ב-פרק כ"ו) – קובץ הכולל חוקים אזרחיים, פולחניים, הוראות מוסריות והנחיות פוליטיות. קובץ זה מיוחס במחקר למקור המשנה־תורתי (ס"ד). שמו ניתן לו על סמך הביטוי המופיע בפרק יז:”וְהָיָה כְשִׁבְתּוֹ עַל כִּסֵּא מַמְלַכְתּוֹ וְכָתַב לוֹ אֶת מִשְׁנֵה הַתּוֹרָה הַזֹּאת עַל סֵפֶר מִלִּפְנֵי הַכֹּהֲנִים הַלְוִיִּם.” (ספר דברים, פרק כ"ד, פסוק ז')
מקור החוק

על פי התורה והאמונה היהודית, המקור לחוקי התורה הוא אלוהים. זהו מקרה יוצא דופן שכן כל שאר החוקים הן בעת העתיקה והן בעת החדשה נחקקו על ידי בני אדם - לעיתים על ידי מלך ולעיתים על ידי מוסדות שלטון אחרים. בעוד שחוקים שחוקקו על ידי בני אדם נועדו להסדיר את חיי החברה, חוקים שחוקקו על ידי האל מסדירים גם את יחסי האדם עם האל: עובדת היות חוקי התורה מצוות אלוהיות הופכת את הפרתם לעבירה דתית, גם אם החוק הוא חוק חברתי. בנוסף, חלק ניכר מחוקי התורה מתמקדים ישירות בפולחן, ללא כל הקשר חברתי.
סגנון החוקים

חלוקה מקובלת של חוקי המקרא הוא לפי הסגנון שבהם נכתבו. ראשון חוקרי המקרא שהבחין בין שתי צורות היסוד העיקריות של חוקי התורה (קאזואיסטי ואפודיקטי) היה אלברכט אלט, אחד מממשיכי דרכו הבולטים של הרמן גונקל:
סגנון החוקים > סגנון אפודיקטי

חוק אפודיקטי (מיוונית: Apodeiktikos, "מוחלט") הוא חוק המנוסח בסגנון החלטי, כצו עשה או אל תעשה. נאמר בו מה לעשות או מה לא לעשות, בגוף שני זכר יחיד או רבים, ללא הסבר ופירוט של מקרים ונסיבות, ובדרך כלל אין בו עונשים לצידם של הצווים. באופן זה, לדוגמה, מנוסחים החוקים שבעשרת הדיברות, כמו "כבד את אביך ואת אימך" ו-"לא תרצח" (ספר שמות, פרק כ').
סגנון החוקים > סגנון קזואיסטי

חוק קזואיסטי (מיוונית: casus, "מקרה, אירוע") הוא חוק המנוסח כפסוקית תנאי ("כי" או "אם"), ואחריה מגיע המשפט העיקרי ובו נקבע החוק. דוגמאות:
"וְכִי-יַכֶּה אִישׁ אֶת-עַבְדּוֹ אוֹ אֶת-אֲמָתוֹ, בַּשֵּׁבֶט, וּמֵת, תַּחַת יָדוֹ--נָקֹם, יִנָּקֵם" (שמות, כ"א, כ')
"כִּי יִגְנֹב-אִישׁ שׁוֹר אוֹ-שֶׂה, וּטְבָחוֹ אוֹ מְכָרוֹ--חֲמִשָּׁה בָקָר, יְשַׁלֵּם תַּחַת הַשּׁוֹר, וְאַרְבַּע-צֹאן, תַּחַת הַשֶּׂה" (שמות, כ"א, ל"ז)
לעיתים רבות יש לחוק הקזואיסטי סעיפי משנה, בהם מפורטים נסיבות ואירועים שונים. סעיפים כאלו פותחים במילים "או", "אם", והחוק קובע כללים שלפיהם יש לנהוג במקרה הכללי שהוצג בפתיחה של החוק. למשל:
"כִּי תִקְנֶה עֶבֶד עִבְרִי - שֵׁשׁ שָׁנִים יַעֲבֹד וּבַשְּׁבִעִת יֵצֵא לַחָפְשִׁי חִנָּם. אִם בְּגַפּוֹ יָבֹא - בְּגַפּוֹ יֵצֵא. אִם בַּעַל אִשָּׁה הוּא - וְיָצְאָה אִשְׁתּוֹ עִמּוֹ. אִם אֲדֹנָיו יִתֶּן לוֹ אִשָּׁה וְיָלְדָה לוֹ בָנִים אוֹ בָנוֹת - הָאִשָּׁה וִילָדֶיהָ תִּהְיֶה לַאדֹנֶיהָ וְהוּא יֵצֵא בְגַפּוֹ. וְאִם אָמֹר יֹאמַר הָעֶבֶד אָהַבְתִּי אֶת אֲדֹנִי אֶת אִשְׁתִּי וְאֶת בָּנָי לֹא אֵצֵא חָפְשִׁי - וְהִגִּישׁוֹ אֲדֹנָיו אֶל הָאֱלֹהִים וְהִגִּישׁוֹ אֶל הַדֶּלֶת אוֹ אֶל הַמְּזוּזָה וְרָצַע אֲדֹנָיו אֶת אָזְנוֹ בַּמַּרְצֵעַ וַעֲבָדוֹ לְעֹלָם." (שמות, כ"א, ב'–ו').
לקריאה נוספת

אסנת ברתור, מעשה בשבויה יפת תואר - החוק המקראי בראייה ספרותית, האוניברסיטה המשודרת, משרד הביטחון – ההוצאה לאור.
הערות שוליים

↑  משה גרינברג, "הנחות יסוד של החוק הפלילי במקרא", בתוך: תורה נדרשת, תל אביב תשמ"ד, עמ' 13–39.
↑  יאיר זקוביץ, "ספר הברית מבאר את ספר הברית - תופעת הבומראנג", בתוך: מקדש, מקרא, ומסורת; מנחה למנחם הרן, אייזנבראונס 1996, עמ' 59–64.
↑  ברוך יעקב שורץ, תורת הקדושה: עיונים בחוקה הכוהנית שבתורה, ירושלים: מאגנס, תשנ"ט, עמ' 17–24
↑  יעקב מילגרום, ויקרא : ספר הפולחן והמוסר, מוסד ביאליק 2014
↑  יעקב מילגרום, ויקרא : ספר הפולחן והמוסר, פרק י"ט - קדושה פולחנית ומוסרית ועקרונות אתיים, מוסד ביאליק 2014
מרצע.
טוחן אשפה

טוחן אשפה המותקן מתחת לכיור מטבח
טוחן אשפה (או גורס אשפה) הוא מכשיר שבדרך כלל מופעל באמצעות חשמל, המותקן מתחת לכיור מטבח אשר גורס פסולת מזון לחתיכות קטנות מספיק בדרך כלל פחות מ-2 מילימטרים בקוטר-לעבור דרך צנרת.
אימוץ טוחן האשפה

בארצות הברית, בכ-50% מהבתים היו טוחני אשפה משנת 2009, לעומת 6% בלבד בממלכה המאוחדת ו-3% בקנדה.
הגדרה

שאריות מזון נעות בין 10% ל-20% מהפסולת הביתית, והן מהוות מרכיב בעייתי בפסולת העירונית, היוצר בעיות בריאות הציבור, תברואה וסביבה בכל שלב, החל באחסון פנימי ולאחר מכן באיסוף על בסיס משאיות. נשרף במתקני הפקת אנרגיה מפסולת, תכולת המים הגבוהה של שאריות מזון פירושה שהחימום והשריפה שלהם צורכים יותר אנרגיה ממה שהיא מייצרת; קבורים במזבלות, שאריות מזון מתפרקות ויוצרות גז מתאן, גז חממה שתורם לשינויי האקלים.
ההנחה העומדת מאחורי השימוש הנכון לגריסת האשפה היא לראות ביעילות את שאריות המזון כנוזל (בממוצע 70% מים, כמו פסולת אנושית), ולהשתמש בתשתיות הקיימות (ביוב תת-קרקעי ומפעלי טיהור שפכים) לניהולו.
הערות שוליים

↑  Shpiner, Ron. "The Effect of Domestic Garbage Grinding on Sewage Systems and Wastewater Treatment Plants". Submitted to the Senate of the Technion – Israel Institute of Technology, January 1997
↑  American Housing Survey (U.S. Census Bureau, 2009)
↑  Leo Hickman (2006-08-21). "Leo Hickman: Is it OK ... to use a food waste disposer | Money | The Guardian". London: Money.guardian.co.uk. נבדק ב-2011-04-23.
↑  "Water Canada – Everything but the Kitchen Sink". Water Canada. אורכב מ-המקור ב-2 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Municipal Solid Waste in the United States: 2009 Facts and Figures" (PDF). United States Environmental Protection Agency. בדצמבר 2010. נבדק ב-2011-05-26. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007412497405171  LCCN: sh2015001693
חינוך בסוריה

מערכת החינוך בסוריה עברה התפתחות גדולה, ומאז שנת 2000 גדל תקציב החינוך במאות אחוזים. החל משנת 2002 אוחד החינוך היסודי וחוקק חוק חינוך חובה מכיתות א' עד ט'.
החינוך הממלכתי ניתן בחינם לאזרחים מגיל 7 ועד 15. ערבית היא השפה הרשמית של מערכת החינוך. את השפה האנגלית לומדים מכיתה א', וצרפתית מכיתה ז'.
על פי מפקד האוכלוסין ב-2007, 98 אחוזים מבתי הספר בסוריה הם ציבוריים (מנוהלים על ידי המדינה), 1.8 אחוזים הם פרטיים, ו-0.2 אחוזים הם בתי ספר של אונר"א לילדי הפליטים.
בשנת 2007 היו 8 מיליון תלמידים במערכת החינוך של סוריה (4 מיליון בבתי הספר היסודיים, 1.4 מיליון בתיכונים ו -2.3 מיליון על-תיכוני).
מערכת החינוך בסוריה מחולקת לרמות חינוך יסודיות ותיכוניות:
כיתה א'-ו ': חינוך יסודי. מכיתה א' עד כיתת ד', נקרא מעגל ראשון (בערבית حلقة أولى חלקה אוולה) כיתות ה'-ו' נקרא מעגל שני (בערבית حلقة ثانية חלקה תמניה)
כיתה ז'-ט': רמת השכלה טרום משנית (בערבית تعليم إعدادي תעלים עדאדי)
כיתה י'-י"ב: חינוך בחטיבה העליונה (בערבית تعليم ثانوي טעלים ת'אנוי), מקבילה לתיכון.
חינוך הבעת'יזם

מפלגת הבעת' היא אחת המשפיעות המרכזיות על מערכת החינוך בסוריה ועל משרד החינוך של סוריה ותחתיה קיימת רשת בתי ספר יסודיים בשם חלוצי הבעת' (טלאני אלבעת' طلائع البعث) וכן רשת בתי ספר יסודיים שנקראת "איחוד נוער המהפכה" (אתחאד שביבה אלת'ורה اتحاد شبيبة الثورة) ובהם משולבים אידאולוגיות מפלגת הבעת', פאן-ערביות ואמונות סוציאליסטיות.
על פי חוקת סוריה משנת 1973, פרק 3: עקרונות חינוך ותרבות, סעיף 21, כתוב:
"המערכת החינוכית והתרבותית שמה לה למטרה ליצור דור ערבי לאומני סוציאליסטי, בעל אופי מדעי המחובר להיסטורית ארצו, גאה במורשתו, ומלא ברוח המאבק להשגת יעדי האומה שלה, אחדות, חופש וסוציאליזם, ולשרת את האנושות ואת התקדמותה."
הפסקה בוטלה מאוחר יותר בחוקה החדשה משנת 2012. ואף על פי כן, התלמידים עדיין לומדים על אידאולוגיות הבעת' באמצעות נושא המכונה "סוציולוגיה ערבית פוליטית".
חינוך לגיל הרך

ממשלת סוריה גם לוקחת אחריות על מתן חינוך לגיל הרך. עד תחילת שנות התשעים תוכני הלימוד לגיל הרך הועברו על ידי מוסדות לא ממשלתיים ברובם, מעטים מהם השתייכו למגזר הממשלתי, ורובם היו פרטיים, או מנוהלים על ידי אגודות מורים, הסתדרות העובדים הכללית (GUW) או הפדרציה לנשים.
בשנת 1990 רק 5 אחוזים מהילדים בגילאי 3 עד 5 נרשמו ל 793 גני ילדים. עשר שנים אחר כך נרשמו 7.8 אחוזים מקבוצת הגיל ההיא. יתר על כן, נתוני משרד החינוך הסורי מראים עלייה במספר הגנים מ־1096 ל-1475 בשנת 2004.
חינוך יסודי

שיעור ההרשמה לחינוך היסודי בשנת 2000 היה 104.3 והוא עולה בהתמדה והגיע לכ-126.24 אחוזים בשנת 2007. ובכל זאת, הרשמתן של תלמידות נמוכה משמעותית מתלמידים.
כמות הנרשמים ללימוד בתיכונים עלתה משמעותית מתחילת שנת 2000.
תוצאות בחינות הסיום שנערכות בכיתה ט' קובעות לאיזה סוג לימודים ילך התלמיד, האם לתיכונים "כלליים" או לתיכונים "מקצועיים". בתיכונים המקצועיים לומדים גברים ונשים מקצועות למלאכה המתאימה בעיקר לתלמידות ובתי ספר למדעי מחשב ומסחר לשניהם.
השכלה תיכונית

החינוך העל-יסודי הוא שלוש שנים מכיתה י' עד כיתה י"ב. בתחילת כיתה י"א, מי שהלך לבית ספר על-יסודי "כללי" צריך לבחור ב"ענף הספרותי" או ב"ענף המדעי". המבחנים הסופיים של כיתה י"ב נערכים גם הם ארצית ובו זמנית. התוצאה של בחינות אלה קובעת באיזו אוניברסיטה, מכללה והתמחות התלמיד לומד.
קיימים פערים אזוריים משמעותיים בחינוך העל-יסודי. ישנן פחות הרשמות לתיכונים ואוניברסיטאות באזורים כפריים בהשוואה לאזורים עירוניים. אפילו לתלמידים ממשקי הבית עם הכנסה גבוהה יותר באזורים כפריים כמעט ואין גישה להזדמנויות לחינוך העל-יסודי.
אוריינות מחשב

כמו למידת השפה האנגלית והצרפתית הפכה לחובה למידת יסודות השימוש במחשב בבתי הספר התיכונים ומטרתם לצייד את התלמידים בכישורי מחשב ושפה על מנת לחדש את הכלכלה באמצעות מערכת החינוך.
אתגרים

סוריה התפתחה במתן גישה לחינוך היסודי ובמידה מסוימת גם לחינוך העל יסודי ומעלה לכלל האוכלוסייה מהשכבות השונות אך יחסית לעולם היא עדיין נמצא במקום נמוך יחסית.
הגישה לחינוך לגיל הרך נמוכה בסוריה בהשוואה למדינות אחרות בעלות הכנסה נמוכה. ההרשמה למוסדות לגיל הרך היא 10 אחוז בסוריה ואילו היא 15.7 אחוז באזור MENA בשנת 2007.
אתגרים > אחוז האנשים שיודעים קרוא וכתוב

אחוז המסוגלים לקרוא ולכתוב במדינה:83.1% (על פי מחקר משנת 2006), ביניהם גברים:86.0% ונשים:55.9%, ועל כן סוריה מדורגת במקום התשיעי בעולם הערבי לאורייניות.
אתגרים > השפעת מלחמת האזרחים הסורית

מלחמת האזרחים הסורית היוותה חסם משמעותי לחינוך איכותי לכלל סוריה, מה שפגע מאוד בפיתוח המדינה. מלבד גרימת הרס נרחב של מרחבי הלמידה, כ-2.6 מיליון ילדים נאלצו להגר בתוך המדינה ו-2.5 מיליון ילדים ובני נוער סוריים הם פליטים בחמש המדינות המארחות העיקריות (מצרים, עיראק, ירדן, לבנון וטורקיה). הלחימה לא דילגה גם על ילדים שנהרגו בשנים האחרונות, ב-2016 נהרגו כ-600 ילדים, ב-2017 כ-900 וב-2018 נהרגו באופן ישיר מהלחימה בסוריה 1,106 ילדים.
מדו"ח של הבנק העולמי מ-2017 עלה כי 53% ממתקני החינוך נפגעו בחלקם ו-10% נהרסו כליל. דו"ח דומה של נציבות האו"ם לפליטים (UNHCR) העריך שבסוריה נהרסו באופן חלקי או מוחלט יותר מ-5,000 בתי ספר. לנתונים היבשים הללו יש השלכות הרסניות על הילדים הצעירים. מן ההיבט הפסיכולוגי, מלבד הטראומה הנפשית והחרדה המתמדת, הם נחשפים לאלימות קיצונית ובשל כך הופכים לאלימים בעצמם.
על פי דו"ח של קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים (UNICEF) שפורסם במאי 2019 נכתב: "כל ילד סורי הושפע מאלימות, מעקירה, מניתוק קשרי משפחה ומהיעדר נגישות לשירותים חיוניים".
הערות שוליים

↑  מיכל רשף‏, נשק בכיתות, מעצרים בהפסקות: החינוך בסוריה קורס, באתר וואלה, 2 בספטמבר 2013
↑  ד"ר אודי בלנגה, הדור האבוד של סוריה חוזר לבית הספר, באתר ynet, 12 בספטמבר 2019
בית הספר התיכון ז'ול ג'מאל, לטקיה. נשיא סוריה חאפז אל-אסד למד שם
טוטאל פוטבול

הבקעת גול הולנדי נגד נבחרת ברזיל בגביע העולם בכדורגל ב-1974
כדורגל טוטאלי (באנגלית: Total football) הוא מערך כדורגל שהומצא בהולנד בשנות ה-70 של המאה ה-20 על ידי מאמן הכדורגל ההולנדי רינוס מיכלס. שיטת משחק זו עיצבה את דמותה של נבחרת הולנד באותן שנים, שהעפילה פעמיים רצופות לגמר גביע העולם ב-1974 וב-1978.
עיקרי השיטה

עיקר שיטת הכדורגל הטוטאלי הוא רוטציה בין שחקנים ומעבר בין עמדות. כאשר שחקן אחד יוצא מהעמדה שלו באופן ספונטני או קבוע מראש, שחקן מעמדה אחרת, שניתן "לוותר" עליה באותן דקות במשחק, עובר לעמדה של השחקן שעזב את העמדה.
שיטת כדורגל זו מאוד מחושבת ומצריכה תשומת לב רבה מצד השחקנים והמאמן. שיטה זו נועדה לאפשר כדורגל חופשי אך בטוח, לבלבל את הקבוצה היריבה ולסייע במשחק קבוצתי יותר.
שיטת המשחק הזו מעט קשה להסתגלות אצל רוב השחקנים, ולכן מאמנים נוטים שלא להכניס אותה לגמרי למשחק. למרות זאת, באיטליה נראים היסודות של שיטת המשחק הזו, כאשר יש גיבוי בין השחקנים.
דוגמה למערך כדורגל טוטאלי

במערך המתואר כאן, המגינים-קשרים נוטים לעלות, כאשר שניים מהבלמים (בדרך כלל אלה שבצדדים) מגבים אותם בתפקידיהם. כאשר אחד משחקני הכנף (קשר-חלוץ) עובר למרכז או מתקדם ומשאיר את הקישור הימני פרוץ, אחד מהמגינים-קשרים מכסה את האזור. כאשר אחד מהקשרים האחוריים עולה, בלם אחד (בדרך כלל המרכזי) משמש כקשר אחורי. לעיתים רחוקות יותר, אחד הקשרים האחוריים עובר לאגף והחלוץ מתחלף עם אחד מהקשרים-חלוצים שבצדדים או שנוצר מצב שבו יש רוטציה בין הקשרים האחוריים לשחקני הכנף האחוריים.
שיטת הכדורגל הטוטאלי מסייעת לשחקנים להתפתח גם בעמדות לא שלהם, ולכן נראים כדורגלנים הולנדים רבים שמשחקים במספר עמדות (אריין רובן, יוהאן קרויף, אדגר דווידס, פיליפ קוקו).
ראו גם

נבחרת הולנד בכדורגל
עמדות כדורגל
מערך (כדורגל)
דוגמה למערך כדורגל טוטאלי
טורורו

| --- | --- |

 מדינה:  אוגנדה אוגנדה
 אזור:  האזור המזרחי
 בירת המחוז:  טורורו
 על שם:  Tororo 
 שטח:  1,196.4 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  487,900 (2012)
  ‑ צפיפות:  407.8 נפש לקמ"ר (2012)
 קואורדינטות:  0°45′00″N 34°05′00″E﻿ / ﻿0.75°N 34.083333333333°E﻿ / 0.75; 34.083333333333 
 אזור זמן:  UTC +3
 www.tororo.go.ug
  מפת מיקום  מפה מפורטת    he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז טורורו (באנגלית, בסוואהילי: Tororo) הוא אחד ממחוזותיו האדמיניסטרטיביים של האזור המזרחי במדינת אוגנדה. בדומה למחוזות נוספים במדינה, המחוז נקרא על שם העיר הראשית שלו, טורורו.
מיקום

המחוז גובל במחוז מבלה מצפון, במחוז מאנאפווה מצפון מזרח, ברפובליקת קניה ממזרח, במחוז בוסיה מדרום, במחוז בוגירי מדרום מערב ובמחוז בוטאליה מצפון מערב. מטה המחוז יושב בעיר הבירה של המחוז. עיר הבירה והעיר הגדולה של המחוז היא טורורו.
רקע

בשנת 1967 הוקם המחוז תחת השם בוקדי (באנגלית, בסוואהילי: Bukedi). שנה לאחר מכן עבר מטה המחוז ממחוז מבלה הסמוך לשטח עיר הבירה טורורו. בתקופת אידי אמין שונה שם המחוז לשמו הנוכחי.
במשך השנים התפצלו מהמחוז שטחים לצורך הקמת מחוזות חדשים, כחלק מתוכנית ממשלתית להקטין את המחוזות במדינה, ובכך יועברו הכספים גם לעיירות הקטנות, ולא יישארו בידיי הערים הגדולות במחוז, כפי שקרה עד אז. המחוזות שהוקמו הם פליסה (1990), בוסיה (1997), בוטאליה (2006).
כלכלה

רוב כלכלת המחוז נשענת על חקלאות. הגידולים הנפוצים במחוז הם: דוחן, קסאווה, אפונה, שעועית, בטטה, שומשום, חמנית, כותנה, בצל ואורז. רוב התוצרת החקלאית נמכרת בשטחי המחוז ונועדת לשימוש עצמי.
אוכלוסייה

קצב גידול האוכלוסייה הוא 2.5% בשנה. כ-85% מתושבי המחוז גרים באזורים כפריים.
| שנה | אומדן אוכלוסייה |
| --- | --- |
1991: 285,300
2002: 379,400
2014: 517,100
גלריה

סלע טורורו מכיוון השדות
סלע טורורו מכיוון המחוז
נוף במחוז
תחנת הרכב של המחוז
תופרת בשעת מלאכה
הערות שוליים

↑  Government names 14 new districts, web.archive.org, ‏2013-10-29 (באנגלית)
↑  History & Background | Tororo District, www.tororo.go.ug (באנגלית)
↑  Tororo (District, Uganda) - Population Statistics, Charts, Map and Location, www.citypopulation.de (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007535674905171  LCCN: n95911419  MusicBrainz: abee9cbd-9494-46d0-9048-8fc7cb5af5e4  VIAF: 151434134   WorldCat (עם VIAF): 151434134
טוחוב

טוחוב (בפולנית: Tuchów) היא עיר במחוז טרנוב באזור ההיסטורי של פולין קטן בפולין, על הנהר ביאלה (Biała), כ-100 ק"מ מקרקוב וכ-80 ק"מ מצפון לגבול סלובקיה, על נתיב הרכבת החשמלית מטרנוב לנובי סונץ'.
היסטוריה

העדות הראשונה לקיומה של טוחוב היא משנת 1105. היישוב מוזכר במסמך בעלות של מנזר בנדיקטיני. במאות ה-13 וה-14 פעל באזור מכרה מלח משגשג, ועקב כך העניק המלך קז'ימייז' השלישי "זכויות מגדבורג" ליישוב, בשנת 1340. ביישוב התפתחו גילדות של בעלי מקצוע ואומנים בתחומי טחינת הקמח, הנגרות, הנפחות ועושי הפרוות. בסוף המאה ה-16 הפכה העיירה למוקד פולחן למריה הקדושה ועקב דיווחים על נסים שהתרחשו בעיירה הפכה העיירה למוקד צליינות של מאות מאמינים נוצרים בשנה. עד היום מתקיימות בעיירה חגיגות דת כל שנה בראשית חודש יולי.
במאה ה-17 הפכה העיירה למוקד מסחר משגשג, בעיקר בזכות מוצרי האומנות והמלאכה ובזכות הסחר במלח. במאות ה-17 וה-18 נפגעה העיירה בפלישת השוודים, בשרפות ובמגפות.
במאה ה-19 נחנכה מסילת הברזל בין טרנוב וללוחוב (Leluchów), והדבר תרם להתאוששותה הכלכלית של העיר.
במלחמת העולם הראשונה נפגעה העיר קשה בקרבות שהתחוללו באזור. במלחמת העולם השנייה לא נפגעה העיירה, ולאחר 1945 התפתחה באופן משמעותי ונבנו בה בתי ספר, מרכז תרבות, בית חולים ומפעלי תעשייה. בשנת 1990 קיבלה טוחוב מעמד של עיר.
יהודים

ערב פלישת הגרמנים לפולין ישבו בטוחוב כ-300 יהודים. הגרמנים כבשו את טוחוב בספטמבר 1939. הם שרפו את בית הכנסת, רצחו יהודים ושדדו רכוש. לעיירה הובאו פליטים מעיירות באזור. ביוני 1942 הוקם בעיירה גטו בו רוכזו כ-3,000 יהודים. בספטמבר 1942 גרשו שוטרים גרמנים ופולנים, את רוב תושבי הגטו למחנה ההשמדה בלז'ץ. באוגוסט 1943 נרצחו יתר תושבי הגטו.
ילידי העיר

מרדכי ארדון
טורוס אלגברי

במתמטיקה ובפרט בגאומטריה אלגברית טורוס הוא חבורה אלגברית שלאחר הרחבת סקלרים לסגור האלגברי, היא חזקה של
החבורה הכיפלית  \mathbb {G} _{m}. תנאי זה שקול להיות החבורה חבורה אלגברית רדוקטיבית וחילופית (וקשירה). זה גם שקול לכך שכל הצגה אלגברית מתפרקת לסכום ישר של הצגות חד-ממדיות.
לפי ההגדרה, טורוס הוא תמיד חבורה אלגברית ליניארית.
חזקה של החבורה הכיפלית נקראת טורוס מתפצל.
מעל שדה מושלם ניתן למיין טורוסים על ידי פעולות של חבורת גלואה האבסולוטית של שדה ההגדרה על סריגים.
לטורסים תפקיד חשוב בתורת המבנה של חבורות רדוקטיביות. טורוס שהוא תת-חבורה של חבורה הרדוקטיבית  G נקרא טורס של  G. ניתן לחקור חבורות רדוקטיביות באמצעות הטורוסים המקסימליים (ביחס להכלה) שלהם. אם שדה ההגדרה ממציין 0, אז הטורוס המקסמלי הוא יחיד עד-כדי הצמדה. טורוס מקסימלי נקרא גם תת-חבורת קרטאן.