stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כריסטיאן צימרמן
הערות שוליים

↑  The 20 Greatest Pianists of all time באתר Classical Music של ה-BBC, 5 בפברואר 2019
↑  Andrew Gumbel, ‏Polish pianist stops show with anti-US tirade, Guardian, 28 באפריל 2009
| זוכי פרס לאוני סונינג למוזיקה |
| --- | --- | --- |
| 1959–1980 | איגור סטרווינסקי (1959) • ליאונרד ברנשטיין (1965) • בירגיט נילסון (1966) • ויטולד לוטוסלבסקי (1967) • בנג'מין בריטן (1968) • בוריס כריסטוף (1969) • סרג'יו צ'ליבידאקה (1970) • ארתור רובינשטיין (1971) • יהודי מנוחין (1972) • דמיטרי שוסטקוביץ' (1973) • אנדרס סגוביה (1974) • דיטריך פישר-דיסקאו (1975) • מוגנס וולדיקה (1976) • אוליבייה מסייאן (1977) • ז'אן-פייר רמפל (1978) • ג'נט בייקר (1979) • מארי-קלייר אליין (1980) |  |
| 1981–2000 | מסטיסלב רוסטרופוביץ' (1981) • אייזק שטרן (1982) • רפאל קובליק (1983) • מיילס דייוויס (1984) • פייר בולז (1985) • סביאטוסלב ריכטר (1986) • היינץ הוליגר (1987) • פטר שרייר (1988) • גדעון קרמר (1989) • ג'רג' ליגטי (1990) • אריק אריקסון (1991) • גאורג שולטי (1992) • ניקולאוס הרנונקור (1993) • כריסטיאן צימרמן (1994) • יורי בשמט (1995) • פר נירגארד (1996) • אנדראש שיף (1997) • הילדגארד בהרנס (1998) • סופיה גוביידולינה (1999) • מיכלה פטרי (2000) |  |
| 2001–2020 | אן-סופי מוטר (2001) • אלפרד ברנדל (2002) • ג'רג' קורטג (2003) • קית' ג'ארט (2004) • ג'ון אליוט גרדינר (2005) • יו-יו מה (2006) • לארס אולריק מורטנסן (2007) • ארוו פרט (2008) • דניאל בארנבוים (2009) • צ'צ'יליה ברטולי (2010) • קאייה סאאריאהו (2011) • ז'ורדי סאוואל (2012) • סיימון ראטל (2013) • מרטין פרוסט (2014) • תומאס אדס (2015) • הרברט בלומסטדט (2016) • לאונידס קבקוס (2017) • מאריס יאנסונס (2018) • הנס אברהמסן (2019) • ברברה האניגן (2020) |  |
| 2021 ואילך | אנסוק צ'ין (2021) • פייר לורן איימארד (2022) • אוולין גלני (2023) • עמנואל פהו (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307370305171  PLWABN: 9810632593105606  BNE: XX1165206  BnF: cb139014203 (data)  CiNii: DA04096544  GND: 131387030  ICCU: MILV148690  ISNI: 0000 0001 1469 112X  LCCN: n81055115  MusicBrainz: 87195fff-2f31-4503-b7c3-76b39c60d89b  NKC: xx0029692  NTA: 070600724  SNAC: w6xk92dp  SUDOC: 059224169  VIAF: 22329264   WorldCat (עם VIAF): 22329264
כנסיית אגוסטין הקדוש במנילה

כנסיית אגוסטין הקדוש (אנגלית: San Agustín Church) היא כנסייה רומית-קתולית המשתייכת למסדר האוגוסטיני, ונמצאת במחוז אינטראמורוס ההיסטורי של מנילה, בירת הפיליפינים. בניית הכנסייה הסתיימה ב-1607, והיא הכנסייה העתיקה ביותר בפיליפינים.
הכנסייה הוכרזה על ידי ממשלת הפיליפינים כציון דרך היסטורי-לאומי בשנת 1976. הכנסייה, ביחד עם שלוש כנסיות נוספות שנבנו בתקופת השלטון הקולוניאלי הספרדי, הוכרזו על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית בשנת 1993, ונקראו בשם כנסיות הבארוק של הפיליפינים.
היסטוריה

המבנה הנוכחי של הכנסייה הוא למעשה הכנסייה האוגוסטינית השלישית שהוקמה באתר. הכנסייה הראשונה הייתה מבנה הדת הראשון שנבנה על ידי הספרדים באי לוזון. בניית הכנסייה הסתיימה ב-1571, ונעשה שימוש בחזרן ודקל המנגרובה. הכנסייה נהרסה בדצמבר 1574 לאחר ניסיון פלישה כושל למנילה מצד כוחותיו של הפיראט לימאהונג. הכנסייה השנייה נבנתה מעץ, אך היא נהרסה לאחר שרפה שהתחוללה ב-1583 כתוצאה מנר שהוצב בתנוחה לא נכונה בזמן הלווייתו של המושל הכללי הספרדי גונזאלו רונחיליו דה פנייסולה.
האוגוסטינים החליטו לשקם את הכנסייה באמצעות אבן, ובנוסף לבנות בסמוך אליה מנזר. הבנייה החלה ב-1586, בניהולו של חואן מסיאס. המבנה נבנה באמצעות לבני חימר מסותתות שנחצבו במיאקואיאן, בינאגונאן וסן מטאו שבמחוז ריזאל. העבודה הייתה איטית במגלל מחסור בתקציב וחומרי בנייה, אך גם בגלל המחסור בבעלי מלאכה המתמחים באבן. המנזר היה פעיל החל מ-1604, וההכרזה על השלמת הכנסייה התבצעה ב-19 בינואר 1607, ונקרא בשם כנסיית פאולוס הקדוש ממנילה. מסיאס, שמת לפני תום הבנייה, הוכר על ידי האוגוסטינים באופן רשמי כאדריכל הכנסייה.
הכנסייה נבזזה על ידי הכוחות הבריטים שכבשו את מנילה ב-1762 כחלק ממלחמת שבע השנים. הכנסייה שרדה את רעידות האדמה שפקדו את מנילה ב-1645, 1754, 1852, 1863 ו-1880. הכנסייה עברה תהליך חידוש ב-1854, בפיקוחו של האדריכל לוסיאנו אוליבר. ב-18 באוגוסט 1898 הכנסייה שימשה את המושל הספרדי הכללי פרמין חאודנס להכנת כתב הכניעה של מנילה בפני ארצות הברית, לאחר התבוסה במלחמת ארצות הברית–ספרד.
בזמן הכיבוש היפני במלחמת העולם השנייה הכנסייה הפכה למחנה ריכוז עבור אסירים. בימים האחרונים של הקרב על מנילה החיילים היפניים החזיקו בכנסייה מאות תושבים ואנשי כמורה ממנילה; רבים מבני הערובה נהרגו במהלך הקרב שנמשך שלושה שבועות. הכנסייה עצמה שרדה את ההפצצות של הכוחות האמריקניים והפיליפיניים, מלבד הגג שנהרס, והייתה הכנסייה היחידה באינטראמורוס שלא נחרבה. המנזר הסמוך לכנסייה נחרב עד היסוד, והוא נבנה מחדש בשנות ה-70 כמוזיאון על ידי האדריכל אנחל נאקפיל.
תיאור

אורך הכנסייה הוא 67.15 מטרים ורוחבה 24.93 מטרים. בזכות היסודות האליפטיים הכנסייה שרדה את רעידות האדמה הרבות שהרסו כנסיות אחרות במנילה. נטען כי עיצובה של הכנסייה מבוסס על עיצובן של כנסיות אוגוסטיניות במקסיקו, וכן שהכנסייה היא העתק כמעט מושלם של קתדרלת פואבלה. בחזית הכנסייה אין קישוטים רבים, ולעומת זאת יש בה מספר אלמנטים של הבארוק, שהבולטים שבהם הם התחריטים על הדלתות. חצר הכנסייה מקושטת במספר פסלי אריות, שהוענקו במתנה על ידי סינים שהמירו את דתם לנצרות קתולית.
פנים הכנסייה נבנה בצורה של צלב נוצרי. בכנסייה יש 14 קפלות צדדיות ותקרה שנבנתה ב-1875 בסגנון "אחיזת עיניים" (Trompe-l'œil) על ידי האמנים האיטלקים צ'זארה אלברוני וג'ובאני דיבלה. הכנסייה מכילה את קבריהם של הקונקיסטאדורים הספרדים מיגל לופס דה לגאספי, חואן דה סאלסדו ומרטין דה גויטי, בנוסף לקבריהם של כמה מהמושלים הכלליים המוקדמים, ארכיבישופים ואנשים חשובים אחרים. עצמותיהם נקברו בקמרון קהילתי הסמוך למזבח הראשי.
לקריאה נוספת

Layug, Benjamin Locsin (2007). A Tourist Guide to Notable Philippine Churches. Pasig City, Philippines: New Day Publishers. pp. 39–41. ISBN 971-8521-10-0.
Aluit, Alfonso (1994). By Sword and Fire: The Destruction of Manila in World War II 3 February - 3 March 1945. Philippines: National Commission for Culture and the Arts. pp. 83–85. ISBN 971-8521-10-0.
Torres, Jose Victor Z. (2005). Ciudad Murada: A Walk Through Historic Intramuros. Manila: Intramuros Administration & Vibal Publishing House, Inc. pp. 62–63. ISBN 971-07-2276-X.
פנים הכנסייה
דלתות הכניסה המעוצבות
מג'ד (כפר)

| --- | --- |
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  חברון
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,925 (2007)
 קואורדינטות:  31°28′50″N 34°57′01″E﻿ / ﻿31.480594444444°N 34.950269444444°E﻿ / 31.480594444444; 34.950269444444 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הר חברון מוגדלת) מג'ד(למפת הר חברון רגילה) מג'ד(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מג'ד(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מג'ד  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מג'ד (בערבית: خربة المجد) הוא כפר פלסטיני הממוקם שמונה עשרה ק"מ דרומית מערבית לחברון. הכפר נמצא בנפת חברון בדרום יהודה ושומרון. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, האוכלוסייה מנתה 1,925 תושבים בשנת 2007. בשנת 1883 תיאר "סקר ארץ ישראל המערבית" את המקום, כ"מערות, בורות, ופיר, אשר נראה שקפלה עמדה שם".
כנסייה (מוסד)

כנסייה היא התארגנות דתית המאופיינת על ידי מיסוד של תפקידים ויחסים דתיים ותביעה לחלות לאומית (כנסייה לאומית של אומה מסוימת) או אוניברסלית (החלה על כל האנושות, כמו הכנסייה הקתולית). הכנסייה במובנה זה, נוצרת בדרך של תהליך התפתחותה של דת חדשה (למשל, הנצרות) או על ידי פילוג של כנסייה קיימת (פילוג הכנסייה האנגליקנית מהכנסייה הקתולית, למשל).
תהליך היווצרות הכנסייה

כנסייה נוצרת במספר שלבים, שאינם בהכרח עוקבים, אלא יכולים להתרחש במקביל:
מיסוד -
ככל שקהילה דתית חדשה הולכת וגדלה, נבצר ממנה לשמור על יציבות וסדר המבוססים רק על הקשרים האישיים שבין חבריה. על כן, עולה הצורך במיסוד של המבנה הארגוני ושל חובות וזכויות חברי הקהילה. המיסוד כולל היווצרות של שכבת נושאי תפקידים דתיים מקצועיים - כהונה. הכהונה מתארגנת במבנה היירארכי ובירוקרטי של דרגות ותפקידים, סמכויות, זכויות וחובות. הכהונה כפופה לתהליכים רוטיניים של משמעת, מנגנוני פיקוח וחוקים מיוחדים (המשפט הקאנוני, למשל).
תפקיד וכאריזמה -
בקהילה דתית קטנה (כמו הנצרות בתחילתה) החסד האלוהי והגאולה שורים על הקהילה כולה ("הקהילה הקדושה"). עם מיסוד הכנסייה, הופכת זאת למקור החסד ועל כן הגאולה יכולה לנבוע רק בתוכה. השלב הבא הוא נטילת מונופול על חלוקת החסד הדתי, בעזרת הכהנים שהם המתווכים בין האל והמאמינים. רק לכהנים אלו יש כלים לחלוקת חסד וגאולה (הסקרמנטים בנצרות הקתולית). הכהנים אינם בהכרח אנשים חסרי חטא. עיסוקם נובע מתפקידם בהיירארכיה הכנסייתית ולא מתכונותיהם האישיות. כדי לשמור על סדר זה, הכנסייה שוללת בתוקף ובאופן מוחלט מגע ישיר בין מאמין ואלוהיו, שלא בתיווך הכהנים.
קאנוניזציה -
הכנסייה בלבד קובעת את מהות, סדר ולשון כתבי הקודש ורק לאנשיה יש סמכות דתית לפרש כתבים אלו. הכנסייה גם קובעת את נוסח טקסי הפולחן, התפילות ומועדי החגים השונים. היא קובעת קדושים וצורות הפולחן המיוחדות להם.
התפשרות עם המציאות -
במסגרת של קהילה דתית קטנה או כת דתית, החברים נדרשים לאורח חיים דתי חמור וקיצוני. דבר זה אינו אפשרי במסגרת של כנסייה גדולה. המבקשים והמוכנים להמשיך באורח החיים הדתי החמור פורשים, בדרך כלל, מהציבור והופכים לנזירים. על רוב הצבור, מאידך, מותאמות מצוות דתיות שהציבור יכול לעמוד בהן והמותאמות ליכולתם וסגולותיהם של בני אדם "רגילים". הכנסייה חייבת להתפשר עם המציאות החברתית כדי למשוך אליה את מירב הציבור על כל גווניו התרבותיים והמעמדיים. המאמין הופך לחבר בארגון הכנסייה אך בניגוד להרבה ארגונים אחרים, הוא אינו בוחר בכנסייה אלא מוכנס כחבר בה ומשתמש בשירותיה כפי שהוא משתמש בשירותי מוסדות אחרים. שירותים אלו כוללים, לרוב: ענייני אישות, תרבות, סעד, בריאות ועוד. כך נוצרת תלות הדדית בין החברה והכנסייה. מצד אחד החברה תלויה בכנסייה הקובעת ומפקחת על נורמות ואורחות חיים בתחומים רבים של החברה ומצד שני הכנסייה חייבת למתן ולסגל את דרישותיה לחברה כדי שפיקוח זה של הכנסייה יוכתר בהצלחה.
הכנסייה והשלטון החילוני

הכנסייה והשלטון החילוני הם בעלי ברית ויריבים כאחד. הם בעלי ברית כי:
במקרים רבים השלטון האזרחי זקוק ללגיטימציה מצד הכנסייה כדי להתקבל על ידי העם. שליטים רבים מוכרזים על ידי הכנסייה כנבחרי האל והם נמשחים לתפקידם בכנסיות ועל ידי כהני דת.
הכנסייה זקוקה לשלטון החילוני כדי שזה יבטיח וינצור את המונופול הדתי שלה.
היריבות בין הכנסייה והשלטון החילוני נובעת מכך שכל אחד מהם רוצה לחדור לתחומו של השני ולהשתלט על אחוזות כוח שם. הכנסייה שאפה תמיד לחדור לתחומי הפוליטיקה והכלכלה החילונית ואילו השלטון החילוני נטה להתערב בענייני דת ודוגמה וגם להשתלט על נכסים כלכליים של הכנסייה. הפתרונות האפשריים לקונפליקט זה הם:
שלטון מלא של הכנסייה (כמו שלטון הדלאי למה בטיבט או הכהן הגדול בימי בית שני) המכונה שלטון תאוקרטי.
השתלטות השליט החילוני על הכנסייה והפיכתה לאחת מזרועות השלטון החילוני (כמו באנגליה שם המלכה היא גם ראש הכנסייה האנגליקנית).
הפרדה מוחלטת בין התחום החילוני והתחום הדתי (בין "מלכות השמיים" ו"מלכות הארץ" של אוגוסטינוס הקדוש) כפי שקיימת היום במדינות מודרניות רבות.
הכנסייה בחברה המודרנית

בחברה המודרנית, הכנסייה היא גורם שמרני. כאשר הכנסייה מגיעה למצב של יחסים תקינים עם השלטון החילוני הקיים ושומרת, על ידי כך, על האינטרסים שלה, היא תומכת בהכרח בשלטון הקיים ומתנגדת לשינויים ומהפכות. במקרים רבים ראשי ונכבדי הכנסייה שייכים לשכבות העליונות של החברה הקיימת ועל כן אינם מעוניינים בשינויים חברתיים. שמרנות זו מביאה את הכנסייה למצב של התנוונות רוחנית, סטגנציה ואי יכולת להענות לתביעות של מציאות משתנה. לעיתים, עקב כך, פוקד משבר חמור את הכנסייה, משבר היכול להביא להופעתו של רפורמטור שישנה את הכנסייה מיסודה או לפילוג בתוך הכנסייה. בקצה השני המשבר יכול להביא לקרע חברתי ולמלחמת תרבות ודת.
יש גם הרואים בפוליטיזציה של הכנסיות עם הופעת מפלגות דתיות, שיא של ניוון כנסייתי ודתי-מוסרי.
לקריאה נוספת

CATHOLIC ENCYCLOPEDIA - www.newadvent.org/cathen/a.htm
, A history of christianity Owen Chadwick, 1995
הכנסייה הקתולית בימי הביניים, סופיה מנשה, האוניברסיטה הפתוחה, 2005
לואיסיוס דון דידסון

לואיסיוס דון דידסון (בצרפתית: Louicius Don Deedson נולד ב-11 בפברואר 2001 בטבארה שבהאיטי) הוא כדורגלן האיטי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת אודנסה בולקלוב מליגת העל הדנית ובנבחרת האיטי.
קריירת מועדונים

דידסון החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת הוברו מליגת העל הדנית בשנת 2019. הוא ערך שבע הופעות ליגה והבקיע שער אחד בעונת 2019/2020, בסופה נשרה הוברו לליגת המשנה הדנית. בשלוש העונות הבאות ערך דידסון 72 הופעות ליגה והבקיע 18 שערים במדי הוברו במסגרת ליגת המשנה הדנית.
ב-1 ביולי 2023 חתם דידסון באודנסה בולקלוב מליגת העל הדנית. ב-23 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד ראנס במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2023/2024. ב-27 באוגוסט הבקיע את שערי הבכורה שלו במועדון, צמד שערים בניצחון 5-1 על הבידוברה במסגרת המחזור השישי בליגה.
קריירה בינלאומית

ב-25 במרץ 2021 ערך דידסון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת האיטי, בניצחון 2-0 על נבחרת בליז במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת האיטי לטורניר גביע הזהב 2021, אך לא שיחק בטורניר.
ב-12 בספטמבר 2023 הבקיע את שערי הבכורה שלו בנבחרת, צמד שערים בתיקו 2-2 נגד נבחרת ג'מייקה במסגרת ליגת האומות של CONCACAF 2023/2024.
לארי גראהם

| --- | --- |

 לידה:  14 באוגוסט 1946 (בן 78) באומונט, ארצות הברית 
 שם לידה:  Larry Graham Jr.
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1961 
 מקום לימודים:  Castlemont High School 
 סוגה:  פאנק, מוזיקת נשמה 
 סוג קול:  בריטון 
 שפה מועדפת:  אנגלית, אנגלית אמריקאית 
 כלי נגינה:  גיטרה, בס 
 חברת תקליטים:  וורנר מיוזיק גרופ 
 www.larrygraham.com
 פרופיל ב-IMDb
 
לארי גרהאם (באנגלית: Larry Graham ; נולד ב-14 באוגוסט 1946) הוא בסיסט וזמר בריטון אמריקאי. ידוע בשל חברתו בלהקת סליי אנד דה פמילי סטון וגם כמייסד והסולן של Graham Central Station (אנ'). לגרהאם מיוחסת המצאת טכניקת ה"סלאפינג" על גיטרת הבס החשמלית, שהרחיבה באופן נרחב את פלטת הצלילים של הבס (אף שהוא עצמו מכנה את הטכניקה כ-"'thumpin' and pluckin‏"). ב-1980, הוא הוציא את הסינגל " One in a Million You ", שהגיע לעשירייה הראשונה במצעד הבילבורד הוט 100 בארצות הברית. בשנת 1993, הוא נכנס להיכל התהילה של הרוק אנד רול כחבר ב-Sly and the Family Stone. הוא אחיו של המתופף דניס גרהאם, אביו של הראפר דרייק.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אחיינו הוא הראפר הקנדי דרייק.
השפעה

טכניקת ה"סלאפ" בנגינה בבס השפיעה על נגנים כמו לס קלייפול (פריימוס), מארק קינג (Level 42), קני בורק, ויקטור ווטן, פלי (רד הוט צ'ילי פפרס), מרקוס מילר וסטנלי קלארק .
דיסקוגרפיה > אלבומי סולו

| שנה | אלבום | דירוגים בטבלאות> US | דירוגים בטבלאות> US R&B |
| --- | --- | --- | --- |
| 1980 | One in a Million You | 26 | 2 |
| 1981 | Just Be My Lady | 46 | 8 |
| 1982 | Sooner or Later | 142 | 15 |
| 1983 | Victory | 173 | 52 |
| 1985 | Fired Up | — | — |
| 2019 | Chillin' | — | — |
דיסקוגרפיה > סינגלים

| שנה | סינגל | אלבום | דירוגים בטבלאות> US | דירוגים בטבלאות> US R&B | דירוגים בטבלאות> US Dance | דירוגים בטבלאות> US A/C | דירוגים בטבלאות> UK |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1980 | "One in a Million You" | One in a Million You | 9 | 1 | — | 37 | — |
| 1980 | "When We Get Married" | One in a Million You | 76 | 9 | — | — | — |
| 1981 | "Guess Who" | Just Be My Lady | — | 69 | — | — | — |
| 1981 | "Just Be My Lady" | Just Be My Lady | 67 | 4 | — | — | — |
| 1982 | "Don't Stop When You're Hot"/  "Sooner or Later" | Sooner or Later | 102  110 | 16  27 | 17 | — | 54 |
| 1983 | "I Never Forget Your Eyes" | Victory | — | 34 | — | — | — |
דיסקוגרפיה > עם סליי אנד דה פמילי סטון

A Whole New Thing (1967)
Dance to the Music (1968)
Life (1968)
Stand! (1969)
There's a Riot Goin' On (1971)
דיסקוגרפיה > עם Graham Central Station > אלבומים

אלבומי אולפן
Graham Central Station (Warner Bros., 1974)
Release Yourself (Warner Bros., 1974)
Ain't No 'Bout-A-Doubt It (Warner Bros., 1975)
Mirror (Warner Bros., 1976)
Now Do U Wanta Dance (Warner Bros., 1977)
My Radio Sure Sounds Good to Me (Warner Bros., 1978)
Star Walk (Warner Bros., 1979)
Back by Popular Demand (1997)
GCS 2000 (1998)
Raise Up (2012)
הופעות חיות
Live in Japan (1992)
Live in London (1996)
אוספים
The Best of Larry Graham and Graham Central Station, Vol. 1 (Warner Bros., 1996)
דיסקוגרפיה > עם Graham Central Station > סינגלים

| שנה | סינגל | אלבום | דירוגים בטבלאות> US |
| --- | --- | --- | --- |
| 1974 | "Can You Handle It?" | Graham Central Station | 49 |
| 1975 | "Your Love" | Ain't No 'Bout-A-Doubt It | 38 |
| 1975 | "It's Alright" | Ain't No 'Bout-A-Doubt It | 92 |
| 1976 | "The Jam" | Ain't No 'Bout-A-Doubt It | 63 |
הערות שוליים

↑  Colin Larkin, ed. (1993). The Guinness Who's Who of Soul Music (First ed.). Guinness Publishing. p. 105. ISBN 0-85112-733-9.
↑  Colin Larkin, ed. (1997). The Virgin Encyclopedia of Popular Music (Concise ed.). Virgin Books. p. 539. ISBN 1-85227-745-9.
↑  Larry Graham: The Origins of Thumping, Plucking… and Bass History באתר No Treble
↑  "Sly and the family Stone | Rock & Roll Hall of Fame". www.rockhall.com. נבדק ב-2021-12-19.
↑  Larry Graham & Graham Central Station - By Popular Demand (באנגלית), נבדק ב-2023-04-29
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 5101565  BnF: cb14042501r (data)  GND: 134642031  ISNI: 0000 0000 7841 2663  LCCN: n96014742  MusicBrainz: 87982d06-55e1-456c-a11e-9911cc320f45  NKC: xx0070271  RERO: 02-A023109758  SUDOC: 163397414  VIAF: 85756903   WorldCat (עם VIAF): 85756903 
בהופעה ב-2013
ליסה לורינג

| --- | --- |

לורינג ב-2009
 לידה:  16 בפברואר 1958 קווג'לין, טריטוריית הנאמנות של איי האוקיינוס השקט 
 פטירה:  28 בינואר 2023 (בגיל 64) ברבנק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Lisa Ann DeCinces 
 מדינה:  ארצות הברית 
 פעילות בולטת:  שחקנית
 תקופת הפעילות:  1964–1992 (כ־28 שנים) 
 מעסיק:  משפחת אדמס, כשהעולם מסתובב 
 בן זוג:  פארל פומברג (1973-1974) דאג סטיבנסון (1981-1983) ג'רי באטלר (1987-1992) גרהם ריץ' (2003–2014)
 מספר צאצאים:  2 
 
ליסה לורינג (באנגלית: Lisa Loringׂ, נולדה בשם ליסה אן דסינס; 16 בפברואר 1958 – 28 בינואר 2023) הייתה שחקנית אמריקאית. היא ידועה בעיקר בשל תפקידה בגיל שש כשחקנית ילדה, בדמותה של ונסדיי אדמס בסיטקום משפחת אדמס 1964–1966.
חיים וקריירה

לורינג נולדה באטול קוואג'ליין, איי מרשל, טריטוריית הנאמנות של האו"ם באותה תקופה, שהייתה מנוהלת על ידי ארצות הברית. הוריה שירתו שניהם בצי ארצות הברית, והתגרשו זמן קצר לאחר לידתה. היא גדלה בהוואי ולאחר מכן עברה ללוס אנג'לס עם אמה. היא החלה לדגמן בגיל שלוש והופיעה בפרק של ד"ר קילדר, ששודר ב-1964. אמה מתה מאלכוהוליזם בשנת 1974 בגיל 34.
היא נודעה בעיקר בזכות תפקידה כ-ונסדיי אדמס בסיטקום משפחת אדמס (1964–1966). ב-1966 היא הצטרפה לצוות השחקנים של הסיטקום "הזוג פרוטס מסאות'המפטון" של רשת ABC.
לורינג שבה לגלם את ונסדיי בספיישל הטלוויזיוני משנת 1977, "ליל כל הקדושים עם משפחת אדמס החדשה", בה דמותה בגרה.
מ-1980 עד 1983, היא גילמה את הדמות קריקט מונטגומרי באופרת הסבון "כשהעולם מסתובב" של רשת CBS. היא גם הופיעה בשלושה סרטי סלאשר: טירוף דם (1987), קפוא (1988) ונמל פראי (1987).
חיים אישיים

לורינג התחתנה עם פארל פומברג ב-1973 כשהייתה בת 15, ונולדה להם בת. הנישואים הסתיימו שנה לאחר מכן.
לורינג נישאה לבעלה השני, השחקן דאג סטיבנסון, ב-1981. הוא היה שחקן חוזה באופרת סבון אחרת של רשת CBS-פרוקטר אנד גמבל "חפש את המחר". מנישואים אלו נולדה ללורינג בת שנייה. נישואיהם הסתיימו בשנת 1983.
בשנת 1987 נישאה לורינג לשחקן סרטים פורנוגרפיים ג'רי באטלר. הם הכירו על הסט של סרט המבוגרים "הטריק הגדול של טרייסי" בשנת 1987, בו השתתפה לורינג כמאפרת וכותבת ללא קרדיט. בשנות נישואיהם שלאחר מכן, היא הביעה את חוסר שביעות הרצון שלה מהמעורבות המתמשכת של באטלר בפורנוגרפיה ובסופו של דבר באטלר החל להשתתף בחשאי בצילומי פורנו ללא ידיעתה. בראיון ל תוכנית דייטליין ב-NBC בשנות ה-90, באטלר תיאר את עצמו כ"מכור לאורח החיים הזה", והתבייש מהתנהגותו החשאית ומהשפעתה על נישואיו. מאוחר יותר הופיעו בני הזוג בתוכנית האירוח של סאלי ושוב דנו בנזק שגרמה קריירת הפורנו של באטלר לנישואיהם. באטלר ולורינג התגרשו ב-1992, שהייתה גם השנה בה החלה לצאת מתעשיית הסרטים, ולכאורה מבחירה, כמעט ונעלמה מעיני הציבור במשך שנים רבות.
לורינג נישאה בפעם הרביעית ב-2003 לגראהם ריץ'. בני הזוג נפרדו בשנת 2008 והתגרשו בשנת 2014.
חיים אישיים > מוות

לורינג עברה שבץ מוחי שנגרם מיתר לחץ דם, ומתה במרכז הרפואי פרובידנס סנט ג'וזף בברבנק, קליפורניה, ב-28 בינואר 2023, בגיל 64.
הערות שוליים

1 2  ארמנדו טינוקו, ליסה לורינג מתה: השחקנית ונסדיי המקורית אדמס הייתה בן 64, באתר דדליין, ‏29 לינואר 2023 (באנגלית)
1 2  Sun, Michael (30 בינואר 2023). "Lisa Loring, the original Wednesday Addams, dies at age 64". the Guardian (באנגלית). נבדק ב-30 בינואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Rahman, Abid (29 בינואר 2023). "Lisa Loring, Original Wednesday Actress on 'The Addams Family,' Dies at 64". Hollywood Reporter. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Shaulis, Sherri. "'80s Adult Icon Jerry Butler Dies". נבדק ב-2 בפברואר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Wong, Brittany (6 בדצמבר 2017). "'Addams Family' Actress Lisa Loring Is Getting A Divorce". נבדק ב-18 באוקטובר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Lisa Loring, Original Wednesday Addams, Dies at 64". Extra (באנגלית). נבדק ב-30 בינואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007392484905171  GND: 1279601590  ISNI: 0000 0000 6722 3162  LCCN: n81023518  SUDOC: 257881344  VIAF: 18538691   WorldCat (עם VIAF): 18538691 
לורינג ב-1964
הקאסט המקורי של משפחת אדמס
לורן וייסברגר (סופרת)

| --- | --- |

 לידה:  28 במרץ 1977 (בת 47) סקרנטון, פנסילבניה
 מדינה:  ארצות הברית 
 לאום:  אמריקאית
 עיסוק:  סופרת, עיתונאית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קורנל, תיכון פארקלנד 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  ספרות בנות
 יצירות בולטות:  השטן לובשת פראדה
 תקופת הפעילות:  מ-2003
 http://www.laurenweisberger.com
 
לורן וייסברגר (באנגלית: Lauren Weisberger‏; נולדה ב-28 במרץ 1977) היא סופרת אמריקאית ומחברת רב המכר מ-2003 "השטן לובשת פראדה", הנחשב כרומן מפתח המבוסס על ניסיון חייה האמיתי כעוזרת האישית של העורכת הראשית של "ווג", אנה וינטור.
ביוגרפיה

וייסברגר נולדה בסקרנטון, פנסילבניה, למשפחה יהודית, אמה מורה ואביה מנכ"ל חנות כלבו שהפך לברוקר למשכנתאות. וייסברגר חונכה בחינוך קונסרבטיבי ומאוחר יותר בחינוך רפורמי. היא בילתה את תחילת גיל ההתבגרות שלה בקלרקס סאמיט, פנסילבניה, עיירה קטנה מחוץ לסקרנטון. בגיל 11, הוריה התגרשו והיא ואחותה הצעירה, דנה, עברו לאלנטאון, פנסילבניה, באזור עמק ליהיי של המדינה, עם אמן.
בבית הספר התיכון פארקלנד, בעיירה סאות' ווייטהול ליד אלנטאון, וייסברגר השתתפה בספורט בית ספרי, ספורט תחרותי, פרויקטים נוספים וארגונים. היא סיימה את לימודיה ב-1995.
היא למדה באוניברסיטת קורנל באיטקה, ניו יורק, לקחה כחוג הראשי לימודי אנגלית, הייתה חברה באחוות אלפא אפסילון פי וסיימה ב-1999. לאחר הקולג', היא טיילה כתרמילאית ברחבי אירופה, ישראל, מצרים, ירדן, תאילנד, הודו, נפאל והונג קונג. כשחזרה הביתה, היא עברה למנהטן והתקבלה כעוזרת האישית של וינטור בווג. היא עבדה שם עשרה חודשים בטרם עזבה עם עורך התוכן ריצ'רד סטורי. בעוד וייסברגר אמרה שחשה לא במקום במגזין, העורכת התפעולית לורי ג'ונס אמרה מאוחר יותר, "היא נראתה שמחה לחלוטין, אישה נהדרת".
וייסברגר מתגוררת בעיר ניו יורק. ב-2008 נישאה למייק כהן.
ביבליוגרפיה

"השטן לובשת פראדה" (2003)
"כל מי שנחשב" (2005)
"המירוץ אחר הטבעת" (2008)
"לילה אחד יותר מדי" (2010)
"הנקמה לובשת פראדה" (2013)
"השטן לובשת לולולמון" (2018)
לחשן

לחשן הוא אדם הנמצא בקרבת הבמה בתיאטרון, ותפקידו לסייע לשחקן שעל הבמה במקרה ששכח את המילים שעליו לומר, או ששכח לנוע למקום על הבמה שבו עליו להיות. הטכנולוגיה המודרנית מאפשרת למקם את הלחשן שלא בקרבת הבמה, תוך שימוש באוזניות אלחוטיות.
בדרך כלל עוסק בתפקיד זה מנהל ההצגה, שבידיו הטקסט המלא של המופע, ובו גם ההעמדה של כל סצנה.
לחשנים היו בעבר חלק קבוע בצוות התיאטרון, אך כיום בתיאטרון מקצועי הסתייעות בלחשן נחשבת לחוסר מקצועיות. לעיתים אין להימנע ממנה, למשל כאשר מדובר בשחקן שזיכרונו נחלש, והוא זקוק לנוכחות של לחשן, לפחות ליתר ביטחון.
לוקאס קבאליני

לוקאס דניאל קבאליני (נולד ב-28 בדצמבר 1992) הוא כדורגלן קנדי שמשחק בעמדת החלוץ בקבוצת טיחואנה המקסיקנית בפואבלה ובנבחרת קנדה.
קריירה

קאבליני החל את הקריירה שלו ב-2010 בקבוצות הנוער של נסיונל באורוגוואי. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של נסיונל ב-2012. ב-2012 הוא הושאל לקבוצת חובנטוד דה לאס פיידראס. ב-2013 הוא חזר לנסיונל. ב-2017 הוא חתם בקבוצת סנטרו אתלטיקו פניקס. ב-2017 הוא הושאל לקבוצת פואבלה המקסיקנית. ב-2018, הוא חתם על חוזה בפואבלה. ב-2020 הוא חתם בקבוצת ונקובר וייטקאפס מליגת ה-MLS. ב-2023 הוא הצטרף לקבוצת טיחואנה המקסיקנית.
נבחרת לאומית

ב-13 באוגוסט 2012, ערך קבאליני את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קנדה במשחק ידידות נגד נבחרת טרינידד וטובגו. ב-9 בספטמבר 2018, כבש קבאליני את שערו הבינלאומי הראשון בליגת האומות נגד נבחרת איי הבתולה של ארצות הברית. ב-27 בנובמבר 2022, ערך קבאליני את הופעתו היחידה במונדיאל 2022, במשחק נגד נבחרת קרואטיה.