stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כבל עצירה
צורת השימוש > שדה תעופה

שדות תעופה צבאיים מציידים לעיתים קרובות את מסלולי הנחיתה שלהם בכבלי עצירה, על מנת לאפשר למטוסים כבדים או מהירים לנחות במסלולים קצרים; על מנת לתרגל טייסים צעירים בנחיתה על נושאת מטוסים; או לצורך נחיתות במצבי חירום - לדוגמה, בעת תקלה בבלמי המטוס - ובמצבים אחרים שאינם מאפשרים נחיתה רגילה.
לרוב מערכת זו שונה מזו שבנושאת מטוסים, כאשר המערכת מאפשרת הימתחות של הכבל על פני מאות מטרים, מה שאינו אפשרי בנושאות מטוסים.
כבל העצירה נעצר על ידי מערכת בלימה המחוברת לכבל משני צידי מסלול ההמראה. קיימים שני סוגי מערכות בלימה לכבלי עצירה:
1. Water twister מערכת בלימה המבוססת על תוף שקוע בקרקע ומצופה בטון. התוף מלא בנוזלים מסוג שמן ומים ובתוכו שבשבת המחוברת לכבל ומסתובבת עם השתלבות המטוס בכבל העצירה.
2. בלם הידראולי המאפשר לווסת בדרך כלל את עוצמת הבלימה על פי המרחק הזמין לעצירה במסלול ההמראה.
ראו גם

רשת עצירה
וו עצירה
כבל חשמל תת-ימי

חתך רוחב של כבל חשמל תת-ימי בחוות טורבינות רוח בקינגסטון, קנדה
כבל חשמל תת-ימי הוא כבל חשמלי המיועד להתקנה בסביבה ימית. הליבה החשמלית מורכבת ממוליכי חשמל, מסביבם שכבת בידוד חשמלי, מספר שכבות מגן וציפוי חיצוני. בנוסף למוליכי החשמל יש בכבל סיבים אופטיים להעברת נתונים ומדידת טמפרטורה.
מבנה הכבל

כבל חשמל תת-ימי מורכב ממספר כבלים מוליכי חשמל ומסביבם שכבת בידוד חשמלי, מספר שכבות מגן וציפוי חיצוני.
במרכז הכבל ישנם מוליכי חשמל העשויים מסיבי נחושת או אלומיניום.
שכבת הבידוד החשמלי עשויה בדרך כלל מפוליאתילן בקשר צולב (XLPE) בעובי של עד 30 מ"מ, עם שכבות נוספות של נייר וחומרים סינתטיים גמישים.
שכבות מגן וציפוי עשויות לרוב מעופרת, שהיא החומר המיועד למניעת חדירה של מים. כבל חשמל תת-ימי מכיל מספר שכבות עופרת כשכבות הגנה.
השכבה החיצונית עשויה בדרך כלל מחוטי פלדה המצופים בביטומן למניעת חלודה, ולעיתים שכבה נוספת של נירוסטה, נחושת או פליז.
זרם ישר וזרם חילופין

רשת חשמל ארצית משתמשת בדרך כלל בזרם חילופין (AC), אך העברת חשמל למרחקים גדולים, ביבשה ובכבלים תת-ימיים יעילה וזולה יותר בזרם ישר (DC), במיוחד אם אורך הכבלים הוא עשרות ק"מ ומעלה. כאשר משתמשים בכבלי חשמל בזרם ישר, נדרש ממיר זרם בכל קצה כבל כדי לחבר אותו לרשת הולכת החשמל הרגילה.
קיימים כיום בעולם כבלי חשמל תת-ימיים רבים, הן בזרם חילופין, למרחקים קצרים יחסית, והן בזרם ישר, למרחקים ארוכים. מגשר אירו-אסיה משתמש בכבלי חשמל תת-ימיים בזרם ישר.
ראו גם

כבל תקשורת תת-ימי
לקריאה נוספת

אמיר גולדברג, כבלים תת ימיים למטרות שונות, באתר "עולם הטכנולוגיה", ‏21 בנובמבר 2015
כבל מתח גבוה חשוף, במרכזו מוליכי חשמל העשויים מסיבי אלומיניום וסביבם שכבת בידוד חשמלי העשויה מפוליאתילן.
יעקב בן מכיר אבן תיבון

| --- | --- |
 לידה:  1236 מרסיי, רוזנות פרובנס 
 פטירה:  1305 (בגיל 69 בערך) מונפלייה, כתר אראגון 
 שם לידה:  Jacob ben Makhir ibn Tibbon 
 
יעקב בן מכיר אבן תיבון (סביבות 1236, מרסיי – סביבות 1304, מונפלייה). היה אסטרונום ומתרגם של ספרות מדעית, מיהודי פרובנס. נכדו של המתרגם הנודע שמואל בן יהודה אבן תיבון.
שמו הלועזי היה דון פרופיאט תיבון, והסופרים הלטינים כינו אותו פרופיאט היהודי (Profatius Judæus) או פרופאטיוס. עבודותיו במקצוע האסטרונומיה נקראו בלטינית ונידונו על ידי אסטרונומים חשובים כקופרניקוס, ריינהולד וקלאביוס. נודע גם כרופא, ואף נשא בתפקיד רשמי (REGENT) בפקולטה לרפואה בעיר מונפלייה. נטל חלק בפולמוס הפנים-יהודי במונפלייה על מורשתו הדתית והפילוסופית של הרמב"ם, ובהקשר זה תקף את בר הפלוגתא שלו, אבא מרי הירחי ותומכיו, וגייס לעזרתו את מנהיגי קהילת מונפלייה.
תרגומיו וחיבוריו

כמתרגם, בלט בתרגומים מן הערבית לעברית של חיבורים מדעיים. החיבורים אותם בחר לתרגם עסקו ברובם באסטרונומיה, בחישובים גאומטריים, ואחדים עסקו בלוגיקה ובמקצועות מדעיים נוספים:
(א) תרגום עברי של ספר היסודות מאת אוקלידס, ב-15 פרקים.
(ב) תרגום חיבורו של האסטרונום קוסטא אבן לוקא, ב-65 פרקים.
(ג) ספר המתנות, אף הוא תרגום לחיבור אחר של אוקלידס (ספר הנתונים (Data) במקצוע הגאומטריה.
(ד) חיבורו המתמטי של אוטוליקוס מפיטאנה על 'הכדור הנע'.
(ה) שלושה חיבורים באסטרונומיה מאת מנאלוס (Menelaus) מאלכסנדריה.
(ו) מאמר בתכונה, או ספר על תכונה, ב-44 פרקים.
(ז) חיבור על השימוש בכלי האסטרונומי אצטרולב.
(ח) נספח לחיבור אלמגסט, ספרו של האסטרונום תלמי.
(ט) איגרת המעשה, בלוח הנקרא סופיח'ח.
(י) הקדמה לחיבורו האסטרונומי של החכם היהודי אברהם בר חייא.
(יא) חלק אחד מתוך ספר אלמגסט, הדן בחישוב זוויתו הקשתית (ARC) של העיגול בגאומטריה אוקלידית.
(יב) קיצור מכל מלאכת הגיון - פירושו של אבן רושד לאורגנון של אריסטו.
(יג) הפרפרזה של אבן רושד לחלקים 11-19 מספרו של אריסטו במקצוע הזואולוגיה "על ההיסטוריה של החיות" (אנ'). הנוסח העברי של יעקב בן מכיר שופץ על ידי שמואל בן יהודה ממרסיי.
(יד) מאזני העיונים - חיבור שמקורו הערבי יוחס בטעות לאל-ע'זאלי, וחלק גדול מן המקור מועתק למעשה מן האנציקלופדיה המדעית של ימי הביניים, 'אגרות האחים הטהורים'.
נוסף על תרגומיו הללו לשפה העברית, חיבר בעברית גם שני חיבורים עצמאיים משלו במקצוע האסטרונומיה, החיבור 'רובע ישראל' עוסק במכשיר האסטרונומי quadrant (אנ') חיבור זה תורגם לפחות פעמיים מעברית ללטינית. חיבורו העצמאי השני היה לוח שנה (אלמנך) אסטרונומי (הפותח בשנה 1300). אף הלוחות הללו תורגמו ללטינית ונעשה בהם שימוש רב.
תרומתו לשיפור מכשיר המדידה האסטרונומי

בספרו 'רובע ישראל' תיאר יעקב בן מכיר אבן תיבון כיצד לבנות וכיצד להשתמש במכשיר המדידה האסטרונומי quadrant בגרסה משופרת. מכשיר זה שימש למדידת זוויות של עד 90 מעלות, והיה למעשה רבע של מכשיר האצטרולב (ומכאן שמו quadrant או 'רובע' בלשון המחבר). הגרסה המשופרת אותה המציא נקראה מעתה quadrant החדש, או  “novus quadrans”. הייתה זו גרסה מהפכנית, שכן לראשונה לא נכללו במכשיר חלקים שונים שיש להזיזם, וכך אפשר היה לבנות quadrant קטן בהרבה, זול בהרבה, ולא פחות חשוב: נייד וקל לשימוש. לימים יתרמו השיפורים הללו לשימושו החדש של המכשיר גם ככלי חיוני לספינות הנעזרות במפת השמים לשם ניווט והתמצאות במרחב, (וזאת, בדומה למעורבות יהודית בהמצאה אחרת בת התקופה המיועדת לאותו שימוש: מטה יעקב).
בשנת 1293, מספר שנים לאחר כתיבת החיבור העברי, תורגם כתב היד של 'רובע ישראל' ללטינית וגם נערכו בו שיפורים בידי האסטרונום הצרפתי פיטר נייטינגל (Peter Nightingale) ושמו של החיבור בלטינית Tractatus novi quadrantis. הודות לתרגום לטיני זה, (ולתרגום נוסף בשנת 1299 שיוחס ל-Armengoud of Montpellier) נתפרסם יעקב בן מכיר וקנה לו השפעה בקרב האסטרונומים. לא רק קופרניקוס, כריסטופר קלאביוס ואראסמס ריינהולד קראו אותו, אלא הוא אף נזכר בתוך הקומדיה האלוהית של דנטה.
הערות שוליים

↑  ראו מהדורה אינטרנטית של תרגום זה כאן.
↑  הספר השני של האלמנטים של אוקלידס גרסה עברית מלאה, בתוספת הערות והסברים.
↑  תרגום עברי זה (של פרק 11) נדפס בימינו על ידי Gerrit Bos.
↑  בנימין אברהמוב, "מקורותיו של הספר מאזני העיונים לצדק הסרעפים", דעת 34 (תשנ"ה), עמ' 83-86.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304624305171  BNE: XX1322826  BnF: cb165406517 (data)  GND: 104083220  ICCU: CUBV129718  ISNI: 0000 0000 6702 9247  LCCN: n86041195  NTA: 240594711  SELIBR: 313592  SUDOC: 133736911  VcBA: 495/27913  VIAF: 79269165   WorldCat (עם VIAF): 79269165 
אסטרונום משתמש במכשיר ה-quadrant. איור משנת 1564
כביש A1 (קפריסין)

| --- | --- |

 מידע כללי
 כביש מהיר:  לכל אורכו
 אורך:  73 ק"מ 
 מיקום
 ערים ראשיות:  ניקוסיה, לרנקה, פאפוס
 
כביש A1 בקפריסין הוא כביש מהיר המחבר בין ניקוסיה, בירת המדינה הממוקמת בחלקה הצפוני, לבין העיר לימסול שבחופה הדרומי.
כביש A1 הוא הכביש המהיר הראשון של קפריסין והארוך שבהם. בנייתו החלה בשנת 1977, הוא נפתח בהדרגה ובנייתו הושלמה בשנת 1986.
אורכו של הכביש הוא 73 קילומטרים. הוא מתמשך לאורך של כ-50 קילומטרים מניקוסיה דרומה ואז כ-25 קילומטרים לדרום-מערב אל לימסול. הוא עוקף את לימסול מצפון ומסתיים בפרבריה המערביים.
במקור כלל הכביש מעגלי תנועה, אך אלו הוחלפו בהמשך בהפרדה מיפלסית. כיום (2018) יש בו שלושה מחלפים ו-27 כניסות ויציאות. הוא מתחבר (מצפון לדרום) לכבישים המהירים A2 ו-A5 ללרנקה ו-A6 לפאפוס.
ברוב אורכו של הכביש הוא בעל שני נתיבים לכל כיוון. בשנת 2012 הושלמה הרחבת הקטע הצפוני העמוס של הכביש (15 קילומטרים) לשלושה נתיבים.
מהירות הנסיעה המקסימלית המותרת בכביש היא 100 קילומטר לשעה. כבכל כבישי קפריסין הנהיגה בו היא על צד שמאל.
כוכב לכת מינורי

דיאגרמת אוילר (אנ') לסיווג גרמי השמיים במערכת השמש
כוכב לכת מינורי (באנגלית: Minor planet; מכונה גם פלנטואיד) הוא גוף שמימי הנע במסלול סביב כוכב, שאינו מוגדר בלעדית ככוכב לכת או כשביט. נכון ל-1 בפברואר 2024, נתגלו 1,350,486 כוכבי לכת מינוריים, מתוכם מוספרו 660,000.
עד שנת 2006 השתמש האיגוד האסטרונומי הבינלאומי במונח "כוכב לכת מינורי" באופן רשמי. החל מאותה שנה סווגו כוכבי לכת מינוריים לגופים המוגדרים ככוכבי לכת ננסיים ואלה המוגדרים כגופים קטנים במערכת השמש (SSSB).
ההגדרה 'כוכב לכת מינורי' נטבעה ב-1801, כדי לתאר עצמים כאלה, בראשם קרס, המוגדר כיום ככוכב לכת ננסי. בהמשך נתגלו גופים טרנס-נפטוניים כמו סדנה, קווה-וואר ואורקוס הנכללים בהגדרה זו.
המונח הלועזי "Minor planet" - שתורגם לעברית כ"כוכב לכת מינורי" - מתייחס לעיתים במשמעות צרה לאסטרואיד.
כוכב לכת מינורי הוא גוף שמיימי שאינו מוגדר ככוכב לכת, כירח או כמטאורואיד, אבל גם לא כשביט. אסטרואידים, קנטאורים וגופים טרנס-נפטוניים בחגורת קויפר ובדיסק המפוזר הם כוכבי לכת מינוריים.
הערות שוליים

↑  IAU, The Minor Planet Center
↑  אסטרואידים' באתר נאס"א (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph115735 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יצחק אלוני (שחקן)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1945 (בן 79 בערך) בגדד
 סוגה מועדפת:  תיאטרון
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1968
 עיסוק:  מחזאי במאי שחקו
 מקום לימודים:  סטודיו למשחק ניסן נתיב
 https://dramaloni.wixsite.com/itzikaloni-plays
 פרופיל ב-IMDb
 
יצחק (איציק) אלוני (נולד בשנת 1945) הוא במאי, מחזאי ושחקן קולנוע ותיאטרון ישראלי.
ביוגרפיה

איציק אלוני נולד בבגדד בירת עיראק. עלה לישראל בשנת 1950,
אחרי שנה באוהל, משם תשע שנים במעברת קריית נחום, ומשם לשיכוני עמידר בקרית בנימין ולצבא.
אחרי שירותו הצבאי בחיל התותחנים, למד בסטודיו למשחק של "ניסן נתיב" תל אביב בשנים 1968-1965 במלגה מלאה. עשרים וארבע שנות ניסיון כשחקן מקצועי בכל תאטרוני ישראל בתפקידים מרכזיים וראשיים.
במהלך השנים הקים סדנאות משחק בכל רחבי הארץ. עבד כבמאי, כתב מחזות ועיבד. כתב מספר מחזות שעלו במסגרות שונות.
במשך השנים צבר מספר רב של מחזות בגרסתם הראשונה, תקצירים ורעיונות למחזות עתידיים והניחם בצד.
משנת 2016 ועד 2022 החל לעבוד על שכתובם הסופי של כל מחזותיו. מחזות באורך מלא ובחלקם מחזות קצרים.
את דרכו המקצועית כמחזאי/במאי החל בשנת 2017
עבודתו המקצועית

אלוני החל לעסוק במשחק מיד לאחר סיום לימודיו ולקח חלק בהצגות שעלו בתיאטראות הקאמרי, הבימה, יובל, החאן הירושלמי, צוותא תל אביב, לילך, בית ליסין והעירוני חיפה.
בין היתר שיחק במחזות הבאים:
"מושל יריחו", "רולטה צרפתית", "הבכחאי", "חוות החיות" (הקאמרי), "המלט", "האוריסטיה" (הבימה), "המתאבד", "החמורים" (תיאטרון חיפה), "קדימה בית"ר", "משחקי תיאטרון" (תיאטרון החאן), "סולומון גריפ", "המטרו האדום", "חדר ליד הים" (תיאטרון בית לסין), "טעם הדבש", "הבט אחורה בזעם", "רוזנטה חוזר משדה הקרב", "חזרה בתשובה"בידור: לאן השבוע, צוותא לתרבות מתקדמת, מעריב, 24 בפברואר 1978 (צוותא) ו"אופרה שגעון".
כמו כן שיחק בסרטים "עזית הכלבה הצנחנית", "מבצע יונתן", "רשות נחיתה", "חרבת חזעה", "המרגל הבלתי אפשרי" ו"מחץ הדלתא".
רשימת כל מחזותיו:
"אזור סכנה" "אחרי חצות" "איש קטן" "אקזיט" "ארונות" "בועה" "בייבי-בייבי בום-בום" "בעלי אני והכלבה" "גבר גבר" "דב שחור" "דּוֹר ויוֹל"
"דרור" "האיש שבמראה" "הבית בקצה הרחוב" "הדייר" "הולכת אל האור" "הזקן והקָרטוּן או אני והזקן" "החיים בזבל" "הכלב מאוהב בי - קצר"
" המהמר" "המכונית התקועה – קצר" "המעלית – קצר" "הפונדקאי" "הפחח - למגזר הדתי" "הצב" "השיכור ואשתו – קצרצר" "...ואני גם"
"...והרכבת נוסעת" "ויהי היום" "זהות שאבדה" "זקנים - קצרצר" "חבלי לידה זאת לא בדיחה" "חברות טובות – קצר" "חצר אחורית"
"חשד סביר" "טיול לילי - קצרצר" "טרילוגיה - פנים רבות לנישואים. זמן תרנגול. במקום אחר" "יאירה והמקוננות" "כובע כחול"
"כשאורח לא בא לסעוד" "להרוג את הנמר" "לחישות מעבר לדלת" "ללא מוצא - מונודרמה" "מחוץ לחווה" "מחכה לבואו של השטן"
"מישהו מסתובב בחוץ" "ממד אחר" "מעקב צמוד" "מקום ליד האגם" "מקצה העולם" "נוגע פוגע - פלאשבקים" "נסיך" "סוד הספסל בפינת הרחוב"
"על הקצה" "פאפאפ" "פוֹבְּיָה אֲהוּבָתִּי" "קרול מורינגה" "רגע לפני החופה" "שירת הזמיר" "שתיקה" "חמור נשאר חמור – קצר" "סלים ולילה – קצר "
"תיק טיפולים מספר 2"
ארבע עשרה (15) מחזות ארוכים וקצרים מחזות לבני העדה האתיופית:
"פרחים לפני הגשר" "סתם יום של חול"
מחזות קצרים: "אצל הרופא" "בתחנת האוטובוס" "נסיעה לאתיופיה"
"פרנג'" "שירת הקבצנים"
מחזות קצרים בהשראת אגדות:
"בחורה חכמה" "ההלוואה" "חכמים היזהרו במעשכם" "מעשה בסוחר"
"נעירת החמור" "סיפור אהבה" "למי הנערה" "הבכייניות"
אלוני כתב שלושה מחזות שעלו על הבימות:
"הזקן והקרטוּן (cartoon)"
"על הקצה"
"מישהו מסתובב בחוץ"
כתב וביים/בזום (בתקופת הקורונה) לחישות מעבר לדלת בתיאטרון קרוב.
כמו כן כתב את המדריך "מאגר תרגילי הדרכה בדרמה"
הערות שוליים

↑  שמעון לב-ארי, איציק אלוני, באתר מדריך מאה שנה לתאטרון העברי
↑  תמונה: איציק אלוני (כורע), ראובן גולדווסר ונולי עומר כ״מושל יריחו" (צילום: חיים טרגן), חדשות, 16 ביולי 1986
↑  כדאי תיאטרון, חדשות, 8 באוגוסט 1986, המשך
↑  מי מה מתי, מעריב, 16 ביוני 1978
↑  מדור בידור: לאן השבוע, מעריב, 11 באוגוסט 1972
↑  אורית הראל, שש דלתות מחפשות מחבר, מעריב, 2 באוקטובר 1987
↑  הזקן והקרטון, באתר הבמה
↑  על הקצה, באתר תיאטרון קרוב
↑  מישהו מסתובב בחוץ, באתר תיאטרון קרוב
↑  מאגר תרגילי הדרכה בדרמה, באתר הספרייה הלאומית של ישראל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007517170805171  VIAF: 315203077   WorldCat (עם VIAF): 315203077
כוכב אפריקה

כוכב אפריקה הוא הגדול מ-9 יהלומים שלוטשו מיהלום הקולינן, שהתגלה ב-1905 במכרה קולינן בדרום אפריקה. הקולינן נחשב ליהלום הגולמי הגדול ביותר שהתגלה עד כה. כוכב אפריקה מכונה גם "קולינן 1" (1 Cullinan), צבעו צהוב והוא בעל צורת אגס (74 משטחים), משקלו 530.2 קרט. עד ל-1985 נחשב כוכב אפריקה ליהלום המלוטש הגדול בעולם.
יצירתו של כוכב אפריקה

היהלום הגולמי הוענק במתנה על ידי ממשלת דרום אפריקה למלך אדוארד השביעי, בשנת 1907, לרגל יום הולדתו ה-66. על מנת להעביר את היהלום ליעדו בבטחה, נוצר העתק שלו, שהועבר לבריטניה על ספינת מאובטחת, ואילו היהלום האמיתי נשלח ללונדון באמצעות שירות הדואר הרשום הרגיל, לאחר שבוטח בסכום של 1,250,000 דולר.
בשנת 1908 נתן המלך את היהלום הגולמי לצורף המלכותי והלה בתר אותו למספר יהלומים קטנים יותר שעברו ליטוש, וכוכב אפריקה הוא הגדול שבהם. קיים גם "כוכב אפריקה הקטן" - היהלום השני בגודלו שהופק מן האבן (The Lesser Star of Africa) המכונה גם קולינאן II ומשקלו 317.40 קרט. בהוראת המלך אדוארד נקבע כוכב אפריקה בשרביט המלוכה הבריטי כאחד מ"תכשיטי הכתר של הממלכה המאוחדת" ונשמר עם שאר התכשיטים במצודת לונדון.
עד לאמצע שנות ה-80 של המאה ה-20 נחשב הכוכב ליהלום המלוטש הגדול בעולם. ב-1985 הודח מתוארו על ידי יהלום ה-"Golden Jubilee", המשובץ בכתרו של ראמה התשיעי מלך תאילנד, ומשקלו 547.67 קרט.
מיתוסים

בין המיתוסים שנקשרו בכוכב אפריקה, מסופר כי לקולינאן, היהלום הגולמי המקורי יש "חצי שני" שעדיין לא נתגלה.
ראו גם

קולינן
יעקב בן נעים

ערך זה עוסק ברב טורקי מאזמיר. אם התכוונתם לרב צפון אפריקאי, ראו .
| --- | --- |
 מקום קבורה:  אזמיר
 פטירה:  8 במרץ 1714 כ"א באדר ה'תע"ד
 מקום פעילות:  איזמיר, האימפריה העות'מאנית
 רבותיו:  רבי אהרן לפפה
 תלמידיו:  ר' אברהם אבן עזרא (אזמיר), הרב יצחק אלבעלי הראשון
 בני דורו:  ר' שלמה הלוי
 חיבוריו:  משכנות יעקב, צניף מלוכה
 
הרב יעקב בן נעים או אבן נעים (? -כ"א באדר ה'תע"ד, 8 במרץ 1714) היה הרב הכולל, אב בית דין וראש מתיבתא באזמיר. מרבניה המפורסמים במאה ה17.
ביוגרפיה

עסק רבות בהוצאת ספרי חותנו, רבה של אזמיר רבי אהרן לפפה. מתוקף תפקידו כרב הכולל, נשא הרב יעקב דרשות בשבת על סדר פרשיות השבוע וכן בשבתות מיוחדות כגון שבת הלבשה, שבת הגדול, הספדים ועוד. תחילה נשא את דרשותיו בקהילת קודש "גברת" ולאחר מכן בקהילת קודש "אלגזי", מסיבה זו קרא את ספר דרשותיו בשם משכנות יעקב, מפני שלא במשכן אחד נאמרו כולם. את משאיו היה נוהג להתחיל בדברי התורה, להמשיך בנביאים ולסיים בהלכות עד ההלכה הפסוקה.
בדרשותיו מרבה לתקוף את אותם הלומדים קבלה שלא מפי רב מוסמך:
בפרט בסודות התורה/ וחכמת האמת הישרה/ יראת ה טהורה/ נמצאו בינינו חנפים/ ישורו בפח יוקשים/ קוצצים בנטיעות/ מחבלים/ כרם ה' צבאות/ רבים חללים/ הפילו ועצומים/ כל הרוגיהם מתגאים/ בטלית שאינה שלהם, להפוך קערה/ והיה להם לזרה/ חכמת התלמוד ספרי וספרא/... ודיין אמת ישפוט אמת מהרה/ חושה לכבוד תורתו ואמונת משיחו משיח אלהי יעקב....וכל הרוצה למלא ידו והיה נביא ללא אלהים, וה' הטוב יכפר בעד. והטוב טוב בחכמה זו, שלא ללומדה אם לא מפי רב מובהק ומוסמך בחכמה זו איש מפי איש לפחות עד האר"י ז"ל, כי אם יחשוב האדם כבר הבינותי בדעתי, שגה ברואה פקו פליליה כמו שאירע לאלו.
דבריו אלו מכוונים כנראה כלפי השבתאים שבדורו, שכן חמיו וכן רבי שלמה אלגאזי, שהיה חמיו של אהרן לפפה, עזבו שניהם את איזמיר בעקבות מחלוקתם נגד תומכי שבתי צבי, עם זאת, ר' יעקב לא נמנע מלהביא בספריו דברי קבלה רבים. מתלמידיו היו הרב יצחק אלבעלי הראשון והרב אברהם אבן עזרא.
נפטר בכ"א באדר ה'תע"ד באזמיר.
חיבוריו

דרשותיו נדפסו לאחר מותו בספר משכנות יעקב (שאלוניקי 1721), והודפסו בשנית על ידי מכון אוצרות גאוני ספרד (ע"ר) בשנת 1997. לספרו הסכמות מהרב בנימין הלוי והרב יצחק הכהן רפפורט, חלק מהדרשות חלקיות או קטועות.
קונטרס צניף מלוכה בנושא כבוד המלך ועניינים נוספים, נדפס בסוף ספר משכנות יעקב.
תשובות שלו ניתן למצוא בספר "אבק דרכים" לנכדו רבי ברוך קאלומטי (שאלוניקי תקע"ד) וכן בשו"ת לרבי חיים בנבנישתי.
עוד מדבריו מובאים בספר שנות חיים לרב חיים חזן (וניציאה תנ"ג), בספר פני שבת (איזמיר תרע"ג) לרבי ישראל יעקב אלגאזי, ובכתב יד אנונימי של תלמידו.
לקריאה נוספת

יעקב ש. שפיגל, ר' יעקב ן' נעים ויחסו לקבלה ולשבתאות, מחניים: רבעון למחקר להגות ולתרבות יהודית 6, תשרי ה'תשנ"ד, עמ' 198–203.
הערות שוליים

↑  הקדמתו לספר בני אהרן (אזמיר תל"ד)
↑  משכנות יעקב, סדר מקץ
↑  משכנות יעקב, דף קל עמוד א'
↑  הקדמת תלמידו לספר משכנות יעקב
↑  אהרן פריימן, מצבות רבני וחכמי אזמיר, עניני שבתי צבי, חברת מקיצי נרדמים, 1912, עמ' 143
↑  יעקב ש. שפיגל, ר' יעקב ן' נעים ויחסו לקבלה ולשבתאות, מחניים: רבעון למחקר להגות ולתרבות יהודית 6, תשרי ה'תשנ"ד, עמ' 198–203.
↑  סימנים ט - י"א
↑  חלק ב' סימנים לד ו-מב
↑  דף רך עמוד ג'
↑  דרוש לחג הפסח, דף כ"ג עמוד א'
↑  דרשות,  במאגר הספרים הסרוקים של הספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007521096905171  VIAF: 308282739   WorldCat (עם VIAF): 308282739
יצחק אלגאזי

ערך זה עוסק ברב בן המאה ה-17. אם התכוונתם למוזיקאי ורב בן המאה־העשרים, ראו .
| --- | --- |
 לידה:  1625 ה'שפ"ה 
 פטירה:  1683 (בגיל 58 בערך) ה'תמ"ג 
 מקום פעילות:  איזמיר, כיוס
 תקופת הפעילות:  ?–1683 
 רבותיו:  רבי חיים בנבנישתי
 חיבוריו:  שו"ת רבינו יצחק אלגאזי, דורש טוב
 
רבי יצחק אלגאזי (ה'שפ"ה, 1625 - ה'תמ"ג, 1683) היה רב ופוסק מחכמי האימפריה העות'מאנית, רבה הראשי של איזמיר, מורה צדק בכיוס ומתלמידיו של הרב חיים בנבנישתי.
תולדותיו

נולד לרב אברהם אלגאזי. בגיל 17 שימש כמורה צדק באי כיוס. לאחר תקופה נשבע שלא ימשיך לכהן שם בכהונת רב, אך הרב אהרן בן חיים השני (עמו התכתב רבות) קבע שלא יהיה קיום לתורה בעיר זו בלעדי רבי יצחק אלגאזי, ועל כן התירו לו את שבועתו. למד אצל הרב חיים בנבנישתי בעל ספר כנסת הגדולה. בשנת ה'תל"ג, לאחר פטירת רבו, רבני איזמיר מינו אותו לשמש כרבה הראשי של העיר, וכיהן בתפקיד זה במשך כעשור עד לפטירתו. חלק מהתשובות שכתב הוכנסו על ידי רבו בעל כנסת הגדולה בספרו "בעי חיי". הלך לעולמו בשנת ה'תמ"ג בגיל 58. נכדו היה הרב חיים יהושע אלעזר הכהן חמצי.
ספריו

שו"ת רבינו יצחק אלגאזי - הספר כולל בעיקר שאלות שהפנה לרבו בעל כנסת הגדולה, נדפס על ידי מכון ירושלים ה'תשמ"ב
לקריאה נוספת

הקדמת מכון ירושלים לספר "שו"ת רבינו יצחק אלגאזי"
אנציקלופדיה ארזי הלבנון בערכו
כוכב לכת הליום

כוכב לכת הליום (אנגלית: Helium planet) הוא טיפוס היפותטי של כוכב לכת חוץ שמשי המורכב מהליום. כוכב לכת זה עשוי להיווצר מננס לבן קל שאיבד חלק ניכר ממסתו. בניגוד לענקי הגזים, כדוגמת צדק ושבתאי המורכבים בעיקר ממימן עם אחוז מסוים של הליום ושברי אחוז של יסודות אחרים. כוכבי לכת הליום צפויים להיות מורכבים מהליום בלבד מכיוון שהם תוצרים של כוכב ש"שרף" את המימן בתהליך של היתוך גרעיני. לפי אחד המודלים, כוכב לכת הליום יכול להיווצר מננס לבן במערכת של שני ננסים לבנים, בהם הננס המסיבי יותר ספח אליו מסה מהננס הקל יותר. מנגנון אחר שיכול ליצור כוכב לכת המורכב מהליום הוא תהליך של נידוף באור, בו מרבית המימן עוזבת את כוכב הלכת. נכון ל-2015 לא נצפה גרם שמיים מסוג זה.
מאפיינים

לפי המודלים המתמטיים, כוכב לכת הליום עשוי להיות דומה בממדיו לענקי הגזים המוכרים לנו. אך בניגוד אליהם, כוכבי לכת הליום יכולים לעלות במסתם על 13 מסות צדק מבלי להתחיל היתוך גרעיני של דאוטריום ולכן לא יהפכו לננסים חומים.
הערות שוליים

↑  Mass-Radius Relationships for Solid Exoplanets
יעלם שבני

תחילת הפיוט מתוך הגניזה הקהירית T-S H15.133. המילה השנייה בשיר בכתב יד זה היא: סבני.
חציו הראשון של השיר כפי שהוא מופיע בכתב יד JTS 1291
"יַעְלָם שָׁבַנִי" הוא פיוט גאולה בן שישה בתים שחיבר ישראל נג'ארה.
צורה

לפיוט שישה בתים, הנושאים בראשם את אקרוסטיכון שם המחבר: ישראל בן משה. בכל צלעית חמש הברות, ובכל בבית שלושה חרוזים פנימיים, וחרוז אזורי במילה המסתיימת ב"רָם", כשארבעת הבתים הראשונים מסתיימים במילה "עירם". הוראתה של מילה זו משתנה מבית לבית;
בבית הראשון והשלישי בהוראת עִיר (יישוב גדול) או מלאך (עִיר, בארמית), כשהפייטן מבקש שיחזרו ישראל למקום מושבם - עיר הקודש. בבית הראשון ייתכן שהפייטן רומז גם לעירם אלוף עשו היושב כעת במקומם של ישראל, או למקום מושבם של אנשי עיר משבט בנימין שבית המקדש נבנה בנחלתם.
בבית השני כאזכור לעירם - אחד מאלופי אדום (כמו גם מגדיאל בשורה שלפניו) אליו משועבדים ישראל.
בבית הרביעי משמשת המילה בהוראת "העַיִר (חמור צעיר) שלהם", עליו ירכב הגואל על פי הנביא זכריה.
שני הבתים האחרונים מסתיימים במילה "מזורם" אשר משמשת בשתיים ממשמעויותיה ההפוכות לסירוגין: א. תחבושת או תרופה ("להיות מזורם") ב. חולי או מכה ("יסיר מזורם").
תוכן

בראש השיר, מתאר את הפייטן את מצבו של עם ישראל, אשר שבוי ביד הגויים המיוצגים על ידי "עילם" - אחד מבני עשיו, ולא ידוע להם תאריך גאולתם. בבתים הבאים (5-2), פונה נג'ארה אל צור ישראל, ומבקש ממנו להכיר בעניים של עמו ולגאלם. בבית האחרון מתוארת הגאולה עם שירת הלוויים במקדש, ורמז לתחיית המתים, כמו גם תיקון המידות ורפואת ישראל.
פרסום ולחן

השיר מופיע במספר כתבי יד של קובצי "זמירות ישראל" ונדפס פעמים רבות בסדורים ובסדרי פיוטים. כותרתו של השיר בכתב יד קאופמן היא: "פיוט נאה מחודש לחן ניאם זובאני קייאק זמאני טורקי חוסייני". אבטליון בן מרדכי מקושטא, הלחין את הפיוט בצורת "קייאר", וכך היא כותרתו בסדר "שירי ישראל בארץ הקדם" תחת מקאם 'חוסייני': לחן קייאר סימן ישראל". תווי הלחן פורסמו על ידי יצחק אלגזי ב-1925. לפיוט לחנים מסורתיים נוספים, כמו גם ביצועים מודרניים.
נוסח

ברוב כתבי היד בהם מופיע השיר, הוא וכולל בתים נוספים, המשמשים כרפריין מוזיקלי עם הברות, לעיתים ללא משמעות (Terenüm) ומודגשים להלן:
יעלם שבני,
נעלם זמני
מתי שב אני,
אל מושב עירם
שור צור ישראל,
בנך עבד אל
אלוף מגדיאל,
ואלוף עירם
אנא אל נא 
לי האזן חנון 
גילה גילה תגדיל 
ותנני אצלך חונה
אל חי תן לי חוסן
חונני חונן דל אל חי תן
לי חונן
עטרה וגדולה צור חוסן לי מבטן גוחי אל אמן: אל חי
ראה לחוצים,
ביד לוחצים
יהיו נקבצים,
מהר אל עירם
אל ציון הפסע,
ולשבי פשע
צדיק ונושע,
רוכב על עירם
אנא אל נא 
לי האזן חנון 
גילה גילה 
צור חוסן
בן דוד שלח,
אל טוב וסלח
אל עם נאלח,
להיות מזורם
משה אז ישיר,
וארחי יישיר
אל! דל ועשיר,
יסיר מזורם
חונני חונן חנון
 ומכוני כונן חנון
 הט לי אומן
 חונני אדיר תן לי חוסן
 עטרה וגדולה צור חוסן
 לי מבטן גוחי אל אמן:
לקריאה נוספת

שלום יוסף פינכר, ‏שירי רננות, עמ' 25, באתר גוגל ספרים
ישראל דוידזון, אוצר השירה והפיוט, כרך ב, שיר 3195
טובה בארי, ישראל נג'ארה - שירים, אוניברסיטת תל אביב, 2015, עמ' 181-180.
אדווין סרוסי, רבי ישראל נאג'ארה מעצב זמרת הקודש אחרי גירוש ספרד, בתוך: אסופות ד, עמ' שו-שח.