stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אזינו לאריו
היסטוריה

העיירה אזינו לאריו נוסדה ב-1927 על ידי מיזוג של שני היישובים הקטנים אזינו העלית ואזינו התחתית.
עד תקופת פליסטוקן של הרביעון, לפני כ-70 אלף שנה, כיסה אגם קומו הקפוא את האזור. נסיגתו הותירה אזור פורה, סחף, טרסות, גלי סלעים ועפר שהצטברו בצידי הערוץ שבו נע הקרחון. הנוף האלפיני של אזינו לאריו ייחודי בצירוף של המאובנים המשמשים לחקר ביולוגיה ימית, עם נוכחות של סלעים ומערות קרסטיות, ונחקר רבות במחצית השנייה של המאה התשע עשרה.
נוכחות אנושית בשטח מתועדת מאז התקופה הנאוליתית, בשלהי תקופת האבן. ממצאים ארכאולוגיים מהמאה החמישית לפני הספירה מראים כי המקום היה נקודת מפגש בין שתי דרכים ראשיות, לאורך החוף המזרחי של האגם, ועד בלאנו. ממצאים ארכאולוגיים מעידים על קברים רבים. האזור היה נקודה אסטרטגית חשובה, ושהו בו פלוגות של לוחמים-כמרים בחסות האימפריה הרומית. כדי להגן על עצמם מפני פשיטות של ברברים, ולתאם את ההגנה על הקווים, הם תיקשרו אחד עם השני על ידי שריפות בלילה ועשן בשעות היום. מבצר אזינו, (Castle Esino), שנותר ממנו המגדל העתיק, היה אחד מנקודות ההגנה שנבנו על מנת להגן על האזור.
בשלהי שלטון האימפריה הרומית המערבית, שלט בצפון איטליה אודואקר, שהיה השליט הברברי הראשון שכבש את איטליה. בהמשך נכבש האזור על ידי הביזנטים במלחמה ממושכת. לאחר מכן, בשנת 569 לספירה, כבשו הלומברדים את מילאנו. לוחמי האימפריה הביזנטית, הגנו על אזינו לאריו בתקופת לוחמה שארכה 20 שנה, עד מותו של המלך אלבוין. הלומברדים שכבשו את המקום התירו למקומיים תושבי המקום להמשיך לשהות במקום ולעבד את האדמה תמורת מיסים גבוהים.
לקראת סוף המאה השתים עשרה, עם חיזוק המעמדות השונים, נוצר שלטון עצמאי של היישובים באזור. כל כפר נוהל באופן עצמאי על ידי ראשי המשפחות, שיוצגו על ידי נציגים נבחרים שישבו בנפת לקו.
בתחילת המאה השש-עשרה, התקיים סכסוך על האגם (לאריו) המזרחי, אגם קומו, בין צבאות צרפת וספרד, בסופו עבר האזור לשליטה ספרדית, ובהמשך עבר המקום לשליטת בית האבסבורג. השפה והתרבות של צפון איטליה נותרו בעינן למרות חילופי השליטים באזור.
אף על פי שאזינו לאריו הייתה עיירה קטנה וענייה, היא השתתפה בתהליך הפוליטי והחברתי של איחוד איטליה, שהתרחש במהלך המאה ה-19. בינואר 1848 החלה תסיסה במרבית המדינות האיטלקיות. ב-5 בינואר החלה שביתה בלומברדיה במהלכה נמנעו האזרחים מעישון וממשחק בלוטו, שני העיסוקים שהוטל עליהם מס כבד, שהיה מקור הכנסה לשליטים האוסטרים. מתנדבים מאזינו לאריו הצטרפו ללוחמים מלקו וממילאנו במרד, שהוביל למלחמת העצמאות האיטלקית הראשונה (1849-1848) ולהקמתה של ממלכת איטליה.
125 חיילים מאזינו לאריו נהרגו במהלך מלחמת העולם הראשונה, מספר גדול ביותר ביחס לאוכלוסיית העיירה. חלק מאותם חיילים היו מעוטרי מדליות. לאחר המלחמה החליט השלטון הפשיסטי על איחוד שתי העיירות הנפרדות "אזינו העלית" ו"אזינו התחתית" ולמיזוגן לרשות מוניציפלית אחת. המיזוג הושלם בשנת 1927, והעיירה החדשה נקראה Esino Lario, "אגם אזינו".
כלכלה > חקלאות

האקלים הצפוני הממוזג וריבוי המשקעים, הביאו לכך שבעבר היה האזור כולו מיוער ביערות אשור ושדר. אזינו לאריו הייתה חלק מקבוצת יישובים במורדות האלפים המיוערים, שסיפקו פחם עץ ועצי הסקה לסביבתם. עם ההתקדמות הטכנולוגית, צמצום הצורך בהסקה על ידי פחם, והתכלות היערות, הצטמצמה הפעילות הכלכלית בתחום זה, אף כי היערנות עדיין נחשבת כחלק ממורשת המקום. את השימוש בטבע להסקה החליף כיום גידול צמחי ועצי נוי במקום.
כלכלה > תיירות

התיירות באזינו לאריו החלה בסוף המאה ה-19, עם גילויי המאובנים וייחוד המקום, שהיה בעבר שקוע מתחת לקרחון. משלחות מחקר רבות של גאולוגים ומדענים אחרים, הגיעו למקום, במיוחד בתקופות הקיץ הנוחות יותר.
במאה העשרים החלו להגיע גם תיירות נופש. נופי מורדות הרי האלפים המיוערים מצד אחד, ומוקפים בסלעים קרסטיים מצד שני, הפך לאבן שואבת לתיירים. בשנות ה-70 של המאה העשרים כבר הייתה העיירה באופן מעשי עיירת תיירות, כאשר בחודשים יולי ואוגוסט הגיעו למקום 12,000 מבקרים, בעוד אוכלוסיית העיירה עצמה היא כ-700 נפש בלבד. במקביל החלה להיבנות תשתית לתיירות בהתאם.
בחורף, הנוף במקום מושלג כולו, וקיימת תיירות חורף גם למטרות סקי בסביבה.
כלכלה > אירוח כנס ויקימניה 2016

אזינו לאריו אירחה את כנס "ויקימניה 2016" של קרן ויקימדיה. הייתה זאת הפעם הראשונה, והיחידה עד כה, בה כנס בינלאומי זה התקיים בעיירת נופש ולא בעיר גדולה. אירוח כנס בינלאומי עם כמות של 1,200 משתתפים, כמעט כפול ממספר התושבים בעיירת הנופש הקטנה, היווה אתגר בשני מובנים. מבחינת אירוח, מדובר בעיירה קטנה ומרוחקת, שאמנם יש בה בית מלון קטן, אך הוא יכול להכיל מספר עשרות אורחים בלבד. סוגיית האירוח נפתרה על ידי השכרת דירות רבות של תושבי העיירה, למשך מספר ימים למארגני הכנס, כך שמתארחי הכנס לנו בבתי תושבים בעיירה. הקושי השני היה - עצם הכינוס. בעיירה הקטנה לא היה אולם היכול להכיל כמות כזו של אנשים. טקס הפתיחה התקיים באולם הספורט של העיירה, שיכול היה להכיל עד 500 אורחים, כאשר שאר האורחים צפו במתרחש על מסכים שהוצבו בחוץ, בעזרת טלוויזיה במעגל סגור. טקס הסיום התקיים תחת כיפת השמיים. לצורך הכנה וחלוקה של האוכל נבנו אוהלי ענק תחת כיפת השמיים, ואילו הסדנאות השונות התקיימו במבני ציבור בעיירה (כיתות בית הספר, תיאטרון, מוזיאון, סיפרייה).
תרבות וקהילה

במקום נמצא מוזיאון שהוקם בשנת 1930. המוזיאון משמר ומדגים את האבולוציה של האדם והסביבה. הוא מוקדש לגאולוגיה, חקר החי והצומח, ולהיסטוריה המקומית. המקום מתהדר גם בתערוכות של צילומי נופים אמנותיים המוצגות בו.
בנוסף, היישוב באזינו, על שני חלקי העיירה, הוא בן מאות שנים. עתיקותו של היישוב ניכרת למשל במבני הכנסיות המרשימות העומדות עדיין על תילן, חלקן מהמאה ה-15 וה-16.
בניין העירייה (המועצה) באזינו לאריו
תכנון עירוני ויצירת אמנות תלוית-מקום בוויה מונטפיורי 19, אזינו לאריו
כנסיית סנט פייטרו, אורטאנלה
כנסיית סן ג'ובאני באזינו התחתית
אזינו לאריו במבט מהרי גרינייה (Grigna).
מאובנים המוצגים במוזיאון של גריניה (Grigna)
כתב ההרשאה לשלטון עצמי באזינו לאריו
לוגו Wikimania 2016 על הרי האלפים
צילום קבוצתי של מעל אלף ממשתתפי ויקימניה 2016 במרכז העיירה אזינו לאריו, מתחת לכיפת השמיים, חודש יוני, 2016
אל-חארה

| --- | --- |

תל אל-חארה למרגלותיו המזרחיים שוכנת אל-חארה, כפי שהוא נראה מרמת הגולן.
 מדינה:  סוריה סוריה
 מחוז:  דרעא
 נפה:  א-סנמין
 גובה:  950 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  17,172 (2004)
 קואורדינטות:  33°03′N 36°00′E﻿ / ﻿33.05°N 36°E﻿ / 33.05; 36 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סוריה מוגדלת) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהאל-חארה(למפת סוריה רגילה) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהאל-חארה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אל-חארה (בערבית: الحارة), ידועה גם בשם חירבת אל-חארה, היא עיירה בסוריה הנמצאת בנפת א-סנמין, במחוז דרעא בדרום סוריה. העיירה שוכנת בחבל חורן, 37 ק"מ מצפון לעיר דרעא, מזרחית לביר אל-עג'ם ולרמת הגולן (12 ק"מ מזרחית לקו הסגול, מול אלוני הבשן). במפקד האוכלוסין בשנת 2004 של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה בסוריה מנתה אוכלוסיית העיר 17,172 נפש.
היסטוריה

בשנת 1596 אל-חארה הופיעה במרשם המיסים העות'מאני בשם חאן, באזור המנהלי של ג'אידור ובסנג'ק חורן. אוכלוסיית העיר אותה עת הייתה כולה מוסלמית והיו בה 50 משקי בית ו-25 רווקים. תושבי העיר שילמו מס בשיעור קבוע של 25% על מוצרים חקלאיים, כולל חיטה, שעורה, יבולי קיץ, עזים, ודבש; בנוסף להכנסות מזדמנות. סך כל המס שנגבה בעיר היה 36,638 אקצ'ה, מחציתו הועברה לוואקף.
בשנות ה-70 של המאה ה-19 גוטליב שומאכר ביקר באל-חארה ודיווח כי זולת שתי משפחות ערביות נוצריות קטנות שמוצאן בדמשק, שאר אוכלוסיית היישוב, אשר מנתה כ-500 איש, הייתה כולה מוסלמית. התושבים היו פלאחים אשר מקורם היה בערים הסמוכות, זימרין וג'אסם, שהתיישבו בקרב נוודים בדואים מן האזור. רבים מן הבדואים המשיכו לרעות את צאנם בשדות סביב אל-חארה. בכפר היו 126 בתי מגורים, רובם בנויים באבן. הכפר עצמו היה בנוי בשיפולים המזרחיים של תל געשי, תל חארה. באותה תקופה היה שטחה של אל-חארה סלים פריג' מביירות ואת שטחי החקלאות ניהל יוסוף אפנדי מנסור חאטים בשליחותו של פריג'. הקרן לחקר ארץ ישראל מצאה סמוך למסגד המקומי אבני בנייה עתיקות אשר שמשו לבניית חנות הכפר, ודומות לממצאים אחרים מן התקופה הביזנטית שנמצאו בחבל חורן.
היסטוריה > מלחמת האזרחים בסוריה

חלק מתושבי אל-חארה השתתפו בגל המחאות נגד משטרו של בשאר אל-אסד בשנים 2011–2012 בפרוץ מלחמת האזרחים בסוריה. ארגון האופוזיציה, הארגון הלאומי לזכויות אדם בסוריה, דיווח כי 13 אנשים נהרגו על ידי הצבא הסורי במהלך הפגזות טנקים על אל-חארה ב-12 במאי 2011. ב-30 באוגוסט נהרגו שלושה מפגינים, בהם ילד בן ה-13, על ידי כוחות הממשל שעה שפוזרה הפגנה באל-חארה, זאת על פי דיווח של ארגוני המורדים.
ב-10 באוגוסט 2013, כבש הצבא הסורי את העיר, לאחר שהייתה בשליטת המורדים מעת שפרצה מלחמת האזרחים. הצבא שחרר במקום אסירים שהוחזקו על ידי צבא סוריה החופשית, נתפסו אף כלי נשק ותחמושת. על פי הדיווחים, הצבא מצא את העיירה כמעט ריקה מכל אדם בעת הכיבוש, לאחר שרוב התושבים עזבו את בתיהם מעת שהחלו הקרבות. בעת "מתקפת דרעא", בחודש אוקטובר 2014, שבה ונפלה אל-חארה לידי המורדים הסורים. הם כבשו גם את תל אל-חארה, אתר בפסגתו שכן בסיס האזנה משותף, סורי-רוסי, הידוע בשם Center S. ב-17 ביולי 2018 הצבא הסורי השתלט על העיירה מחדש.
לקריאה נוספת

Hütteroth, Wolf-Dieter; Abdulfattah, Kamal (1977). Historical Geography of Palestine, Transjordan and Southern Syria in the Late 16th Century. Erlanger Geographische Arbeiten, Sonderband 5. Erlangen, Germany: Vorstand der Fränkischen Geographischen Gesellschaft. ISBN 3-920405-41-2.
Schumacher, Gottlieb (1897). "Notes from Jedur". Quarterly statement - Palestine Exploration Fund. 29: 190–195.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסיית יישובים בנפת א-סנמין לשנת 2004. (בערבית)
↑  Hütteroth and Abdulfattah, 1977, p. 207
↑  Schumacher, 1897, pp.190-191.
↑  Deaths reported as tanks shell Syrian cities. Al Jazeera English, 2011-05-12.
↑  Syrian troops 'fire on Eid demonstrators'. BBC, 2011-08-30.
↑  Syria: Harra falls as Syrian army continues advance. Russia Today, 11 August 2013
↑  Entire Family Killed in Quneitra Governorate, Enab Baladi, 17/07/2018
אירוסקפטיות

אמנות רחוב אירו-סקפטית: מטבע האירו נעוץ בגב האזרח האירופאי הפשוט בגלל האיחוד האירופי.
אירוסקפטיות (נקראת גם יורו-סקפטיותאו יורוסקפטיזם) היא גישה אירופית המתנגדת לעירוב של האיחוד האירופי בעניינים השוטפים של מדינות האיחוד וכן לאינטגרציה כלל-אירופית בין המדינות. אחת הסיבות להתנגדות זו היא חשש שהאינטגרציה תיצור מצב של היחלשות מדינת הלאום. סיבות נוספות שמציינים המצדדים בגישה זו, הן הכנסת בירוקרטיה יתר על המידה לחברות האיחוד, וכן טענה כי העובדה שהאיחוד האירופי לא דמוקרטי. השקפה זו קיימת בכל הספקטרום הפוליטי אך ניתן למוצאה יותר במפלגות ימין. מבחינה סטטיסטית, על-פי סקרים, התמיכה הנמוכה ביותר באיחוד מגיעה מבריטניה, הונגריה ולטביה; בעקבות תמיכה נמוכה זו, הייתה בריטניה המדינה הראשונה באיחוד אשר החליטה לעזוב אותו בעקבות משאל עם בנושא שזכה לכינוי "הברקזיט".
מקובל להבחין בין הגישה האירוסקפטית הרכה — אשר לא מתנגדת לאיחוד האירופי עצמו, אלא למדיניות מסוימת של האיחוד (לעיתים קרובות מדובר בהתנגדות למגמות פדרלסטיות של האיחוד המחזקות את סמכות הגופים המרכזיים של האיחוד על חשבון עצמאות המדינות החברות ותמיכה בצמצום הרגולציה של האיחוד האירופי); לבין הגישה האירוסקפטית הקשה — אשר תומכת בפירוקו המוחלט של האיחוד או בפרישה של מדינה מסוימת מהאיחוד.
תנועות אירוסקפטיות

להלן מספר מפלגות אירוסקפטיות המתנגדות לאיחוד האירופי במדינות אירופה, מכל רחבי הקשת הפוליטית.
אוסטריה: המפלגה החירות (ימין קיצוני), הברית למען עתיד אוסטריה (ימין-מרכז)
איטליה: הליגה הצפונית (ימין-ימין קיצוני), האחים של איטליה (ימין), תנועת חמשת הכוכבים (מרכז-שמאל), המפלגה הקומוניסטית האיטלקית (שמאל קיצוני)
אסטוניה: מפלגת העם השמרנית (ימין), מפלגת המרכז (מרכז)
בולגריה: התקפה (ימין קיצוני)
בלגיה: הברית הפלמית החדשה (ימין-מרכז), מפלגת העובדים של בלגיה (שמאל קיצוני)
גרמניה: אלטרנטיבה לגרמניה (ימין)
דנמרק: מפלגת העם הדנית (ימין), הימין החדש (ימין), הברית האדומה-ירוקה (שמאל קיצוני)
הולנד: המפלגה למען החירות (ימין), הפורום למען הדמוקרטיה (ימין)
הונגריה: פידס (ימין), יוביק (ימין), מולדת (ימין קיצוני)
יוון: סיריזה (שמאל קיצוני), השחר הזהוב (ימין קיצוני), המפלגה הקומוניסטית של יוון (שמאל קיצוני)
לטביה: הברית הלאומית (ימין)
ספרד: ווקס (ימין),סנטיאגו אבסקל (ימין), אלטרנטיבה ספרדית (ימין קיצוני)
פולין: חוק וצדק (ימין), הקונפדרציה (ימין קיצוני)
פינלנד: מפלגת הפינים (ימין)
צ'כיה: חופש ודמוקרטיה ישירה (ימין), המפלגה הקומוניסטית של בוהמיה ומוראביה (שמאל קיצוני)
צרפת: האיחוד הלאומי (ימין קיצוני), צרפת בלתי-כנועה (שמאל קיצוני), המפלגה הקומוניסטית של צרפת (שמאל קיצוני), עמדי צרפת (ימין), כיבוש מחדש (ימין קיצוני) המפלגה האנטי-קפיטליסטית החדשה (שמאל קיצוני)
רומניה: הברית לאחדות הרומנים (ימין קיצוני), רומניה מארה (ימין קיצוני)
שוודיה: השוודים הדמוקרטים (ימין קיצוני), אלטרנטיבה לשוודיה (ימין), מפלגת השמאל (שמאל קיצוני)
קשיים כלכליים

הסיבה שקיימת הסכמה רחבה לגביה ואשר מחזקת ומרחיבה את שורות האירוסקפטיים היא כישלון הכלכלה האירופית. מחד, המדינות העניות בגוש האירו נדרשות למדיניות צנע קיצונית. מאידך, המדינות העשירות נדרשות לשלם עשרות מיליארדים לטובת חילוץ המדינות העניות ומניעת קריסת הכלכלה שלהן.
סיבה כלכלית (וחברתית) נוספת היא מגמות ההגירה בתוך היבשת ותוצאותיה. האיחוד הסיר כל מחסום על תנועה בין המדינות העשירות לעניות, ובכך איפשר הגירה מאסיבית של מהגרי-עבודה למדינות העשירות. זה כשלעצמו אינו מהווה בעיה, אבל בצירוף עם אחוזי האבטלה הגבוהים במדינות העשירות, יצרה התופעה תחושת מרירות כלפי המהגרים ש"גונבים את מקומות העבודה שלנו", וכלפי האיחוד האירופי ומדיניותו.
הכלכלנים מעלים תאוריות שונות לסיבות למצב, אך אין ספק באשר לשורה התחתונה: לראשונה מאז מלחמת העולם השנייה נכנסה היבשת כולה למיתון, שנחשב לעמוק, ואחוזי האבטלה יחסית גבוהים: 25% אחוזי אבטלת צעירים בממוצע על פני היבשת, ו-50% במדינות העניות דוגמת יוון וספרד.
בעוד אזרחי האיחוד נאנקים תחת עול המיתון, הביורוקרטים שמנהלים אותו נחזים כמנותקים מהעם ושכרם האישי ממשיך לעלות. לא מדובר בזוטות: תקציב האיחוד גדול מתקציבן של חלק מהמדינות החברות בו, פינלנד, יוון ופורטוגל. בחלק מהמקרים הבזבזנות גלויה לעין, כגון ההוצאה השנתית של 200 מיליון אירו שמקיימת שתי מערכות משרדים שרק אחת מהן נמצאת בשימוש.
ראו גם

UKIP
מפלגת העם הדנית
נייג'ל פרג'
הערות שוליים

↑   טלי גולדשטין, היורו-סקפטיות עלתה לאיטליה לראש, באתר TheMarker‏, 30 במאי 2018.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb15579154j (data)  GND: 4509864-5  NKC: ph196702
אברהם גרינבאום

| --- | --- |

 לידה:  15 בפברואר 1855 כ"ז שבט תרט"ו וייסנפלד (גר')
 פטירה:  16 במרץ 1921 (בגיל 66) ו' אדר ב' תרפ"א שערי צדק הישן
 מקום קבורה:  הר הזיתים חלקת הפרושים
 מדינה:  גרמניה
 מקום מגורים:  נירנברג
 השתייכות:  יהדות נירנברג, קהילת עדת ישראל (גר'), אגודת ישראל
 רבותיו:  ר' יצחק דב במברגר, ר' הילה וכסלר
אברהם גרינבאום (בגרמנית: Abraham Gruenbaum; כ"ז שבט ה'תרט"ו, 15 בפברואר 1885 – ו' אדר ב' ה'תרפ"א, 16 במרץ 1921) היה עסקן חרדי בארגון הפקידים ואמרכלים ואגודת ישראל, מראשי עדת ישראל(גר') בנירנברג. התפרסם בין השאר בשל יומנו המתעד את מסעו לארץ ישראל ב־1885 כדי לרכוש בניין לבית החולים שערי צדק.
ביוגרפיה > הקמת בית החולים שערי צדק

בסוף המאה ה-19 לא היו ליהודי ירושלים בתי חולים מסודרים, והתנאים הנחותים אילצו את היהודים להיזקק למרפאה המסיונרית של הבריטים דבר אשר הביא להקמת ה"וועד להקמת בית חולים יהודי בירושלים" על ידי יהודי גרמניה. בשנת תרמ"ב נודע לר' משה יצחק גולדשמידט, נציג הפקוא"מ בירושלים ומראשי כולל הו"ד, שהקונסוליה הגרמנית מציעה למכירה את הבניין שלה. מבלי לבדוק את מצב הבניין או אם יינתן רישיון להקים בבניין בית חולים הוא חתם על חוזה קנייה של הבניין ב־11.9.1882. בנובמבר 1884 נשלחו שני שליחים לירושלים: אברהם גרינבאום מטעם "הוועד" ואברהם רוז מטעם הפקוא"מ. גרינבאום מונה לשליחות המסובכת למרות גילו הצעיר עקב ההנחה כי פקחותו תעמוד לו בעת צרה והוא יוכל לפתור את הבעיות שיתעוררו. הם הגיעו ליפו בשבת י"ח כסליו תרמ"ה, (6.12.1884), והתקבלו בהתלהבות רבה בקרב יהודי המקום. ביומנו הוא מראה שבתחילת המסע הוא היה אופטימי והאמין שיצליח להקים את בית החולים, אך ככל שעברו הימים והאישורים לא ניתנו הוא הלך והתייאש. מלבד התנגדות השלטונות הטורקיים להקמת בית חולים יהודי מחוץ לרובע, היישוב היהודי בארץ גם לא התלהב מהרעיון של הקמת בית חולים, דבר שיגרום לתחרות מיותרת עם ביה"ח ע"ש רוטשילד, משגב לדך וביקור חולים. ביומן אחר שלו, מקוצר יותר, הוא מספר שבניין הקונסוליה גם היה מחוסר אויר ואור, מה שלא התאים לבית חולים המתוכנן שיועד להיות מתקדם ומודרני, לכן הוא ויתר עליו וקנה מגרש מחוץ לעיר, אותו נתן לד"ר וולך שינהל את בניית בית החולים, וכך נבנה שערי צדק הישן, שהיה בית החולים היהודי המודרני הראשון בירושלים.
לקריאה נוספת

צאצאי אברהם גרינבוים אלול תשנ"ח, ספטמבר 1998 ירושלים, נערך על ידי אברהם גרינבוים הנכד.
מרדכי אליאב: מסע לירושלים בשנת תרמ"ה (פרקים מיומנו של שליח מצווה); כתב עת סיני כרך סז (ב-ג) אייר סיון תש"ל עמ' ק"מ- קס"ו.
הערות שוליים

↑  ערכו באתר גני.
↑  הרב להמן אף הביאו ברשימת המשתתפים החשובים בהלויית הרב במברגר. Der israeiit, 23. Okt. 78, p. 1052, מובא גם אצל: בנימין שלמה המבורגר, נשיא הלויים, בתוך "כתבי רבינו יצחק דב הלוי מווירצבורג", עמ' תקס.
↑  "בישוף היהודים מצל", מנדל רוזנבאום – מנהיגותו ופועלו בקרב יהודי גרמניה במאה ה-19- חיבור לשם קבלת התואר דוקטור לפילוסופיה מאת אריאל סמואל עמ' 140.
↑  אריאל סמואל, "בישוף היהודים מצל", עמ' 147.
↑  אריאל סמואל, "בישוף היהודים מצל", עמ' 21.
↑  כנראה עקב לימודיו בישיבת צל, שם התלמידים היו עובדים חלק משעות היום הייצור מסמרים. "בישוף היהודים מצל" עמ' 141.
↑  המפעל שלו עסק ביצירת "עלי זהב", זהב מרוקע שנועד לקשט דפי שער של ספרים חשובים או כריכות.
↑  מרדכי ברויאר, "עדה ודיוקנה" עמ' 198.
↑  על פי ההקדמה לחוברת "צאצאי אברהם גרינבוים".
↑  מרדכי ברויאר מציין שבהתפתחות אגודת בית הכנסת של עדת ישראל בנירנברג היה חלק מכריע לאברהם גרינבאום. עדה ודיוקנה עמ' 193. כמו כן בבחירות הקרטל ב-1887 גרינבאום נדד ונאם באסיפות בחירות רבות על מנת להביא קולות ליוהאן קרנר שהיה טוב לאורתודוקסים. עדה ודיוקנה עמ' 198.
↑  בשליחתו היה מעורב גיסו, הרב משה אריה במברגר. האוטוביאוגראפיה של אברהם גרינבוים, ירושלים תשל״ה, עמ׳ 6. מובא גם אצל: בנימין שלמה המבורגר, נשיא הלויים, בתוך "כתבי רבינו יצחק דב הלוי מווירצבורג", עמ' תקנ"ד.
↑  כך לפי יומן מקוצר שכתב, ותורגם על ידי אהרן קלרמן. מופיע בכרטיס הקבר של אברהם גרינבאום.
↑  מסע ההתרמה נערך בשנת 1900.
↑  ראה בנימין שלמה המבורגר, "שרשי מנהג אשכנז" חלק א' עמ' 330. כתב עת "בית אהרן וישראל"- ע"ד (שנה י"ג ב') עמ' קמ"ח; אברהם ברטורא, "בלב קשוב"- תולדות רבי אליעזר ברגמן עמ' 261; אבנר עפג'ין, "דברי שלום", תשס"ח, עמ' רצ"ו; זכריה שבתאי, "ירושלים הבלתי נודעת" עמ' 273.
↑  היומן מלא בתיאור רגשותיו, כגון: "יכולתי לראות את ירושלים לאור הפנסים וכל אחד צריך לבכות מרה בראותה כך." (עמ' קמח בסיני אייר סיון תש"ל),"אין להתגבר על המכאוב בעמדנו בגבול המקום שבו היה בשעתו בית תפארתנו" (עמ' קמט),"כאבנו גדל כפליים על שאלפים ורבבות מיהודי אירופה אוטמים לבם הקר"(עמ' קנא).
↑  מרדכי אליאב: מסע לירושלים בשנת תרמ"ה (פרקים מיומנו של שליח מצווה); כתב עת סיני כרך סז (ב-ג) אייר סיון תש"ל עמ' ק"מ- קס"ו.
↑  יעקב רוזנהיים מספר בזכרונותיו עמ' פ', שמתפקידו היה להכניס את אברהם גרינבאום לוועד הפועל של "התאחדות האורתודוקסים".
↑  הוא נמנה עם המשתתפים בועידת קטוביץ, (יעקב רוזנהיים, זכרונות עמ' קלג).
↑  מרדכי אליאב במבוא לפרקים מהיומן שנדפסו ב"סיני".
↑  עדה ודיוקנה, מרדכי ברויאר.
↑  תקצ"ח- תרמ"ו, בנו היחיד של ר' אליעזר ברגמן, מעסקני כולל הו"ד, בנקאי ומדפיס.
↑  ראה אורייתא י"ד (בין המיצרים וירושלים), עמיהוד יצחק מאיר לוין, ניסיון להקים בית חולים בירושלים בתרמ"ב ופרשת מכירת המבנה לעכו"ם (השו"ת בעניין), עמ' קנ"ז- ק"ע.
↑  הם גם הביאו עימם כסף לעניים. עוד אירוע שהרים את קרנו של גרינבאום: בזמן שהותם בארץ התגיירה משפחת סובוטניקים אשר היו זקוקים להטפת דם ברית, מה שכל המוהלים המקומיים חששו לעשות, אך אברהם גרינבאום, בהיותו מוהל מומחה ביצע זאת בדייקנות ובמהירות. יומנו בתוך "סיני" אייר סיון תש"ל עמ' קס.
↑  מופיע בכרטיס הקבר שלו.
אוסיאואינטגרציה
טכניקה

עבור שתלים דנטליים משולבים, נעשה שימוש בחומרים מתכתיים, קרמיים ופולימריים, במיוחד טיטניום. כדי להיקרא אוסאואינטגרציה הקשר בין העצם לשתל אינו צריך להיות 100%, ומהות האוסאואינטגרציה נובעת יותר מיציבות הקיבוע מאשר מידת המגע במונחים היסטולוגיים. בקצרה זהו תהליך שבו מושג, ומתוחזק, קיבוע קשיח אסימפטומטי קליני של חומרים אלופלסטיים בעצם במהלך העמסה תפקודית. זמן ריפוי השתל והיציבות הראשונית הם פונקציה של מאפייני השתל. לדוגמה, שתלים באמצעות עיצוב בורג-שורש משיגים יציבות מכנית ראשונית גבוהה באמצעות פעולת הברגים שלהם כנגד העצם. לאחר הנחת השתל, הריפוי נמשך בדרך כלל מספר שבועות או חודשים לפני שהשתל משולב במלואו בעצם. עדות ראשונה לאינטגרציה מתרחשת לאחר מספר שבועות, בעוד חיבור חזק יותר מתבצע בהדרגה במהלך החודשים או השנים הבאות. שתלים בעלי עיצוב בצורת שורש בורג מביאים לספיגת עצם ולאחר מכן שיפוץ עצם הממשק וצמיחה סביב השתל.
שתלים המשתמשים בעיצוב של רמה-שורש (או שתלים בצורת שורש בורג עם מרווח מספיק רחב בין גובה הברגים) עוברים אופן שונה של התאבנות סביב השתל. שלא כמו השתלים שהוזכרו לעיל בצורת בורג-שורש, שתלים בצורת שורש ברמה מפגינים היווצרות עצם דה-נובו על פני השתל. סוג ריפוי העצם שמוצג על ידי שתלים בצורת שורש ברמה ידועה כריפוי דמוי תוך-ממברנה.
אף על פי שהממשק המשולב הופך עמיד בפני זעזועים חיצוניים לאורך זמן, הוא עלול להינזק מגירויים שליליים ממושכים ועומס יתר, שעלולים לגרום לכשל בשתל. במחקרים שנעשו באמצעות "מיני שתלים דנטליים", צוין כי היעדר מיקרו-תנועה בממשק העצם-שתל היה צורך כדי לאפשר אוסאואינטגרציה נכונה. כמו כן, צוין כי קיים סף קריטי של מיקרו-תנועה שמעליו מתרחש תהליך אנקפסולציה סיבית, ולא אוסאואינטגרציה.
סיבוכים אחרים עשויים להתעורר גם בהיעדר השפעה חיצונית. נושא אחד הוא צמיחת מלט. במקרים רגילים, היעדר צמנטום על פני השתל מונע התקשרות של סיבי קולגן. זה בדרך כלל המקרה בגלל היעדר תאי אבות צמנטום באזור המקבל את השתל. עם זאת, כאשר קיימים תאים כאלה, עשוי להיווצר מלט על או סביב משטח השתל, וחיבור קולגן פונקציונלי עשוי להיצמד אליו.
טכניקה > התקדמות בהנדסת חומרים: קצפי מתכת

מאז 2005, מספר יצרני מכשירים אורתופדיים הציגו מוצרים בעלי מבנה מתכת נקבובי. מחקרים קליניים על יונקים הראו שמתכות נקבוביות, כמו קצף טיטניום, עשויות לאפשר היווצרות של מערכות כלי דם בתוך האזור הנקבובי. עבור שימושים אורתופדיים, מתכות כגון טנטלום או טיטניום משמשות לעיתים קרובות, שכן מתכות אלו בעלות חוזק מתיחה גבוה ועמידות בפני קורוזיה עם תאימות ביולוגית מעולה.
תהליך האוסאואינטגרציה בקצפי מתכת דומה לזה שבהשתלות עצם. התכונות דמויות העצם הנקבוביות של קצף המתכת תורמות לחדירת עצמות נרחבת, ומאפשרות להתרחש פעילות אוסטאובלסט. בנוסף, המבנה הנקבובי מאפשר היצמדות ווסקולריזציה של רקמות רכות בתוך השתל. חומרים אלו נפרסים בהחלפת מפרק ירך, החלפת ברך וניתוחי השתלות שיניים.
נוהלי בדיקה

ישנן מספר שיטות המשמשות לאמוד את רמת האוסאואינטגרציה והיציבות שלאחר מכן של שתל. הליך אבחון בשימוש נרחב הוא ניתוח כלי הקשה, שבו מקישים מכשיר דנטלי על מנשא השתל. אופי הצלצול שנוצר משמש כמדד איכותי ליציבות השתל. שתל משולב יעורר צליל "קריסטלי" גבוה יותר, ואילו שתל לא משולב יעורר צליל עמום ונמוך.
שיטה נוספת היא בדיקת מומנט הפוך, שבה מוציאים את מנשא השתל. אם הוא לא מצליח להתנתק תחת לחץ המומנט ההפוך, השתל יציב. אם השתל מסתובב תחת הלחץ הוא נחשב לכישלון ומוסר. שיטה זו באה בסיכון לשבירת עצם שנמצאת באמצע תהליך האוסאואינטגרציה. זה גם לא אמין בקביעת פוטנציאל האוסאואינטגרציה של אזור עצם, שכן בדיקות הראו ששתל מסתובב יכול להמשיך להשתלב בהצלחה.
שיטת אבחון לא פולשנית ומיושמת יותר ויותר היא ניתוח תדירות תהודה (RFA). מכשיר מנתח תדר תהודה מעורר רעידות במוט מתכת קטן המחובר באופן זמני לשתל. כשהמוט רוטט, הגשש קורא את תדר התהודה שלו ומתרגם אותו למנת יציבות שתל (ISQ), שנעה בין 1–100, כאשר 100 מציין את מצב היציבות הגבוה ביותר. ערכים הנעים בין 57 ל-82 נחשבים בדרך כלל ליציבים, אם כי יש לשקול כל מקרה באופן עצמאי.
Osseoperception

אחד המוזרויות של תותבות משולבות אוסאאו-אינטגרציה היא שאירועים מכניים בתותב (למשל מגע) מועברים כרעידות דרך העצם. משמעות ה"אוסאופפריפציה" הזו היא שהמשתמש בתותבת מחזיר לעצמו תחושה מדויקת יותר לגבי האופן שבו התותבת מקיימת אינטראקציה עם העולם. משתמשים בתותבות של גפיים תחתונות מעוגנות עצם מדווחים, למשל, שהם יכולים לדעת על איזה סוג אדמה הם צועדים עקב אוסאופרספציה.
מחקרים עדכניים על משתמשים בתותבות של גפיים עליונות ותחתונות מעוגנות עצם הראו ש-oseoperception זה לא מתווך רק על ידי מכנורצפטורים אלא גם על ידי קולטנים שמיעתיים. המשמעות היא שבמקום רק להרגיש השפעות מכניות על המכשיר, המשתמשים שומעים גם את תנועות התותב שלהם. תפיסה חושית מכנית ושמיעתית משותפת זו אחראית ככל הנראה לתפיסת הסביבה המשופרת של משתמשים בתותבות משולבות באוסאואינטגרציה בהשוואה להתקנים תלויי שקע מסורתיים. עם זאת, לא ברור באיזו מידה משוב חושי מרומז זה משפיע בפועל על משתמשי תותבת בחיי היומיום.
יישומים

השתלות שיניים הן ללא ספק תחום היישום העיקרי
שמירה של תותב קרניופציאלי כגון אוזן מלאכותית (תותבת אוזניים), שחזור לסת, עין (תותבת מסלולית) או אף (תותבת אף)
תותבות גפיים מעוגנות עצם
הגברת הולכת שמיעה מעוגנת עצם (מכשיר שמיעה מעוגן עצם)
Eyeborg קולט צבע דרך גלי קול (הולכת קול דרך עצם)
החלפת ברכיים ומפרקים