stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית לייוויק

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מרכז תרבות 
 על שם:  ה. לייוויק 
 כתובת:  30 Dov Hoz Street, Tel Aviv, דב הוז 30 
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1970
 תאריך פתיחה רשמי:  1970 
 אדריכל:  ידידיה יצחקי 
 קואורדינטות:  32°04′54″N 34°46′21″E﻿ / ﻿32.08178889°N 34.77256389°E﻿ / 32.08178889; 34.77256389
 www.leyvik.com
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) בית לייוויק(למפת תל אביב רגילה) בית לייוויק(למפת גוש דן רגילה) בית לייוויק(למפת גוש דן מוגדלת) בית לייוויק  he בית לייוויקhe בית לייוויקמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית לייוויק (ביידיש: לייוויק הויז) השוכן ברחוב דב הוז 30 במרכז תל אביב הוא מרכז לתרבות היידיש, ומקום משכנה של אגודת סופרי ועיתונאי יידיש בישראל. במקום נערכות פעילויות חברתיות, חינוכיות ותרבותיות, במטרה לשמר את שפת היידיש ואת העולם התרבותי היידי. בית לייוויק נחנך ב-1970, ונקרא על שם הסופר ה. לייוויק (לייוויק הלפרן). הסופר והבלשן מרדכי צאנין נמנה עם יוזמי הקמת הבית וכיהן כיושב ראש הראשון שלו. יושב ראש בית לייוויק, נכון לשנת 2021, הוא דניאל גלאי.
בתחילת שנות האלפיים הוקצה מרתף המבנה לכמה שנים עבור עמותת יונג יידיש (עמותה) לצורך איסוף ושימור ספרי יידיש, העמותה עברה אחר כך למתחם אחר.
פעילויות

בבית לייוויק מאורגנים קורסים והרצאות חד-פעמיות ביידיש ובנושאים מתרבות היידיש. המוסד מארגן גם סדנאות חינוך בבתי ספר ובגנים במטרה לחשוף את הדור הצעיר בישראל למורשת יהדות מזרח אירופה. בין אירועי התרבות שנערכים במקום: הקרנות סרטים, הופעות מוזיקה, הקראות שירה ומחזות, כנסים אקדמיים וטקסי הענקת פרס רובינליכט.
ארכיון בית לייוויק משמש לצורכי מחקר בנושא היידיש וספרותה, בדגש על תולדות היידיש בישראל והשפעות הגומלין בין היידיש לבין העברית. הוצאת הספרים ה. לייוויק, שליד בית לייוויק, מוציאה לאור ספרי פרוזה, שירה ומחקר ביידיש, וכן תרגומים מיידיש לעברית ולרוסית ומהדורות דו-לשוניות. מאז הקמתה ב-1970 הוציאה כמאה כותרים.
ראו גם

יונג יידיש (עמותה)
בית שלום עליכם
הערות שוליים

↑  דווקא: ארץ ישראל ותרבותה, מס' 3
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007394433405171  LCCN: no2019142484  VIAF: 21154074370811740988   WorldCat (עם VIAF): 21154074370811740988
אנתופיליט

| --- | --- |
"כדור הרמנוב" - מעטפת אנתופיליט סביב ליבה של פלוגופיט
"כדור הרמנוב" - מעטפת אנתופיליט סביב ליבה של פלוגופיט
 תכונות המינרל
 הרכב כימי:  (Mg,Fe2+)7Si8O22(OH)2
 מערך קריסטלוגרפי:  אורתורומבי
 צורת הגביש:  המינרל מופיע בדרך כלל כמקבצים סיביים, לווחים או כמסה חסרת צורה. גבישים בודדים נדירים מאוד, צורתם פריזמה באורך עד 25 ס"מ.
 צבע:  גוונים של חום - חום צהבהב, חום ירקרק, חום אפרפר, כמו כן אפור עד ירוק ובז'
 ברק:  זגוגי עד עמום או משיי בתצורה הסיבית, פנינתי על משטחי הפצילות
 שקיפות:  שקוף עד שקוף למחצה עד אטום
 פצילות:  מושלמת בכיוון אחד ({210}) המצטלבת בזוויות של 56° ו-124° (האופייניות לקבוצת האמפיבול), ומובחנת בשני כיוונים ({010} ו־{100})
 שבירה:  דמוי קונכייה, הסיבים אלסטיים
 קשיות:  6-5.5 בסולם מוס
 משקל סגולי:  3.5-2.85
 שרטוט:  לבן עד לבן אפרפר
 מינרלים נלווים:  טלק, כלוריט, קורדיאריט, סילימניט, פלוגופיט, נציץ, גדריט, גארנט, סטאורוליט ועוד
אנתופיליט בקומטיט שעבר סרפנטיניזציה מכרה מגי היז ני (Maggie Hays Ni), אוסטרליה המערבית
אנתופיליט הוא מינרל אינוסיליקטי (סיליקט במבנה בצורת שרשרת) של ברזל, מגנזיום והידרוקסיד, השייך לקבוצת האמפיבול.
תכונות > הרכב

נוסחת המבנה הכימי של האנתופיליט היא (Mg,Fe2+)7Si8O22(OH)2. נוסחה זו זהה לנוסחת הקמינגטוניט שהוא פולימורף מונוקליני של האנתופיליט האורתורומבי. האנתופיליט יוצר תמיסה מוצקה עם פרו-אנתופיליט (Fe2+7Si8O22(OH)2) עם מגנזיו-אנתופיליט (Mg7Si8O22(OH)2) ועם גדריט (Mg5Al2Si8O22(OH)2).
תכונות > קריסטלוגרפיה

האנתופיליט מתגבש במערכת האורתורומבית, חבורת סימטריות נקודתית " אורתורומבית דיפירימידלית" ( 2/m\ 2/m\ 2/m) וחבורת סימטריות מרחבית "Pnma". הפרמטרים של תא היחידה הם : Å‏‏a=18.544‏, b=18.026Å‏ ו-c=5.282Å. ככל מינרל בקבוצת האמפיבול בנוי האנתופיליט משרשרת כפולה של ארבעונים של סיליקה.
תכונות > תכונות פיזיקליות

המינרל מופיע בדרך כלל כמקבצים סיביים (תצורת אזבסט), לווחים, להביים או כמסה חסרת צורה. גבישים בודדים נדירים מאוד, צורתם פריזמה באורך עד 25 ס"מ. צורה מיוחדת נתגלתה בהרמנוב (Heřmanov) שבצ'כיה. כדור דמוי ביצה המורכב ממעטפת של אנתופיליט ומליבה של פלוגופיט. תצורה זו זכתה לכינוי "כדור הרמנוב" (בצ'כית Heřmanovské koule, באנגלית Hermanover ball) על שם האתר. לאנתופיליט יש פצילות מושלמת המצטלבת בזוויות של 56° ו-124° (האופייניות לקבוצת האמפיבול), ומובחנת בשני כיוונים ({010} ו־{100}). הקשיות של המינרל בינונית,6-5.5 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הממוצע 3.21 גרם לסמ"ק.
תכונות > תכונות אופטיות

אופטית המינרל הוא דו-צירי חיובי. מקדמי השבירה של האנתופיליט הם: nα=1.603-1.679‏, nβ=1.617-1.685‏ ו-nγ=1.627-1.690, המקדמים גדלים ככל שתכולת הברזל גדלה. השקיפות של גבישי האנתופיליט נעה משקיפות מלאה דרך שקיפות למחצה ועד אטומה, צבעם בדרך כלל הוא בגוונים של חום - חום צהבהב, חום ירקרק, חום אפרפר, כמו כן אפור עד ירוק ובז'. הגוון החום-ציפורן מאפיין את המינרל (ואף נתן לו את שמו), אבל למעט כשהוא מופיע בצורה הנדירה של גבישים לא ניתן להסתמך על תכונה זו על מנת להבדילו ממינרלים אחרים מקבוצת האמפיבול ונדרשות בדיקות מעבדה. בשקף מנוסר האנתופיליט חסר צבע עד ירוק או צהוב חיוור. הברק של האנתופיליט הוא זגוגי עד עמום או משיי בתצורה הסיבית, ופנינתי על משטחי הפצילות. בדגימות מסוימות התגלתה תופעת "אוונטורסנס" (מכונה גם "אפקט שילר" - ברק או נצנוץ בשל לוחיות הכלואות במינרל על שם המינרל אוונטורין). הנפיצה של המינרל חלשה עד בינונית. המינרל פלואורסצנטי. בקרינת על סגול בגלים קצרים או ארוכים הוא פולט קרינה בגוון אדום. האנתופיליט ניחן בפליאוכרואיזם (עד כמה משתנה צבע המינרל בהתאם לזווית בה מסתכלים בו) חלש עד בינוני (תלוי בתכולת הברזל). מזווית אחת הוא נראה חום-ציפורן, חום צהבהב, חום אפרפר, מזווית שנייה הוא נראה חום-ציפורן, חום אפרפר או שחום ומזווית שלישית הוא נראה חום-ציפורן עד חום כהה, כחול אפרפר עד ירוק, סגול לילך.
גילוי ומקור השם

המינרל נתגלה לראשונה ב-1801‏ בסמוך לחופי אגם קינרוד (Kjennerud), שליד העיירה קונגסברג (Kongsberg) במחוז בוסקרוד שבדרום מזרח נורווגיה. כיום מצויה במקום מחצבה (Kjennerud Anthophyllite Prospect) שבה כורים את האנתופיליט. מקור השם מלטינית - "אנתופילום" (anthophyllum), שפירושו ציפורן. השם מתייחס לגוון החום הנפוץ של המינרל הדומה לגוון הניצנים המיובשים של התבלין.
שימושים

לסוגים אחדים של המינרל יש צורה סיבית אופיינית לאזבסט והוא נכרה בעיקר לשימוש זה. לאזבסט יש שימושים תעשייתיים רבים למרות סיכוני הבריאות שהוא גורם (אבק אזבסט הוא חומר מסרטן), והוא מיוצר ממינרלים רבים שלהם צורה סיבית. המינרלים סרפנטין וטרמוליט נחשבים מינים טובים יותר לשימוש כאזבסט, משום שסיביהם גמישים יותר ועמידותם למתחים גדולה יותר, אבל גם לאזבסט מאנתופיליט יש שימוש כתוספת לצמנט עמיד בחום.
שימוש נפוץ פחות הוא כמינרל לאספנים. בדגימות של המינרל שמקורן בביוט (Butte) שבמונטנה שבארצות הברית התגלתה תופעת "אוונטורסנס" (מכונה גם "אפקט שילר" - ברק או נצנוץ בשל לוחיות הכלואות במינרל על שם המינרל אוונטורין) כחלחלה שהפכה את המינרל למבוקש.
מקור ותפוצה

אנתופיליט מצוי בסלעים מהסוגים אמפיבוליט, גנייס, מטאקוורציט, תצורות ברזל, גרנוליט וצפחה, והוא תוצר של התמרה בדרגה בינונית או גבוהה של סלעים עשירים במגנזיום, בייחוד סלעי יסוד אולטרה-בסיסיים ופצלים דולומיטיים שאינם טהורים. הוא נוצר גם כשארית טבעתית של התמרה נסוגה (התמרה שבמהלכה הטמפרטורה והלחץ יורדים) של אורתופירוקסן ואוליבין, וכמינרל נלווה בגנייסים ובצפחות נושאי קורדיאריט. אנתופיליט נוצר גם כמינרל של התמרה נסוגה מסלעים אולטרה-מאפיים יחד עם סרפנטין.
מקור ותפוצה > תפוצה בסלעים אולטרה-מאפיים

אנתופיליט נוצר מפירוק של טלק בסלעים אולטרה-מאפיים בנוכחות מים ופחמן דו-חמצני בתגובת התמרה כימית מתקדמת (כלומר שבמהלכה הטמפרטורה והלחץ עולים). אנתופיליט נוצר בשל הלחץ החלקי של הפחמן הדו-חמצני (XCO2) בתמיסה המימית. בלחצים גבוהים יותר של CO2 נדרשת טמפרטורה נמוכה יותר על מנת שייווצר אנתופיליט.
התמרה בסלעים אולטרה-מאפיים בסביבות מימיות טהורות נטולות CO2 נוטה לייצר מקבצים של סרפנטין-אנטיגוריט-ברוסיט-טרמוליט (תלוי בתכולת ה-MgO) או אוליבין או פירוקסן מותמרים בהתמרה לאמפיבוליט עד גרנוליט. לפיכך מקבצים של סלעים אולטרה-מאפיים המכילים אנתופיליט מציינים לפחות התמרה של פאצייס צפחות ירוקות בנוכחות נוזלי התמרה המכילים פחמן דו-חמצני.
המקבצים הנוצרים בתגובות התמרה טיפוסיות של סלעים אולטרה-מאפיים העניים במגנזיום (פחות מ-25% MgO) והעשירים במגנזיום (מעל ל-25% MgO) הם:
אוליבין + טרמוליט + טלק ← אוליבין + טרמוליט + אנתופיליט (עני ב-MgO‏, >550°C‏, XCO2<0.6)
אוליבין + טרמוליט + מגנזיט ← טרמוליט + אנתופיליט + מגנזיט (עשיר ב-MgO‏, >550°C‏, XCO2>0.6)
טלק + מגנזיט + טרמוליט ← טרמוליט + אנתופיליט + טרמוליט + מגנזיט (עני ב-MgO‏, >550°C‏, XCO2>0.6)
אנתופיליט כתוצר של התמרה נסוגה הוא נדיר יחסית בסלעים אולטרה-מאפיים ובדרך כלל אינו מפותח בשל רמת האנרגיה הנמוכה הזמינה לתגובות ההתמרה לפעול ובדרך כך התייבשות מסת הסלעים במהלך ההתמרה. באופן דומה, הצורך בכמויות משמעותיות של פחמן דו-חמצני בנוזל ההתמרה מגביל את הופעת האנתופיליט כמינרל מהתמרה נסוגה. מקבצי המינרלים השכיחים כתוצאה מהתמרה נסוגה של סלעים אולטרה-מאפיים הם לכן מקבצי סרפטיניט או טלק-מגנזיט.
אנתופיליט מהתמרה נסוגה נוכח בדרך כלל באזורי גזירה שבהם השבר והגזירה של הסלעים יוצרים ערוץ עבור נוזלים פחמתיים במהלך ההתמרה הנסוגה.
מקור ותפוצה > תפוצת האנתופיליט בעולם

האנתופיליט הוא מינרל נפוץ מאוד. מקומות בהם ניתן למצוא את המינרל כוללים את האתר שבסמוך לחופי אגם קינרוד (Kjennerud), שליד העיירה קונגסברג (Kongsberg) במחוז בוסקרוד שבדרום מזרח נורווגיה (שם נמצא המינרל לראשונה); הרמנוב (Heřmanov) שבצ'כיה; שניברג (Schneeberg) בסקסוניה שבגרמניה; צ'סטרפילד (Chesterfield) במחוז המפשייר (Hampshire) במסצ'וסטס, רכס גרייוולי (Gravelly), הרי טובאקו רוט (Tobacco Root) וביוט (Butte) במונטנה, ובמחצבת וינצ'סטר (Winchester), מחוז ריברסייד (Riverside) בקליפורניה שבארצות הברית; ומונגלינופ (Munglinup) במדינת אוסטרליה המערבית שבאוסטרליה.
לקריאה נוספת

Deer, W.A., R.A. Howie, and J. Zussman (1963) Rock-forming minerals, v. 2, chain silicates, 211-229
Klein, Cornelius., 2002, The Manual of Mineral Science, 22nd ed., John Wiley & Sons, Inc. ISBN 0-471-25177-1
הערות שוליים

↑  התגלית התפרסמה לראשונה ב-1801 על ידי שומכר (Schumacher,C.F) בספרו  Versuch eines verzeichnisses der in den Dänisch-Nordischen Staaten sich findenden einfachen Mineralien, קופנהגן עמ' 96
↑  לרשימה המלאה ניתן להיעזר בקישור לאתר Mindat.
במאי טלוויזיה

במאי טלוויזיה הוא אדם העוסק בבימוי וניהול הפעילויות הקשורות להכנת תוכנית טלוויזיה.
בדומה לבמאי תיאטרון וקולנוע, גם במאי טלוויזיה עומדים בראש הצוות היצירתי של ההפקה; אך לעיתים קרובות המפיק הוא האחראי על הצד היצירתי בסופו של דבר. המשימה החשובה ביותר של במאי טלוויזיה בהנחיית המשתתפים – בין אם מדובר בבדרנים או מגישי תוכנית חדשות, בשחקנים, או באורחים בתוכנית אירוח. הבמאי גם אחראי על מיקום המצלמות, אמצעי התאורה והקול, והעזרים.
קיימות התמחויות בתחום, לפי סוג התוכנית שבה מטפל במאי הטלוויזיה. כך, למשל, קיימים במאים המתמחים בבימוי תוכניות המועברות בשידור חי או בתוכניות ספורט.
בימוי שידורי הספורט נחשב לאחד האתגרים הקשים של במאי הטלוויזיה. זאת בשל קצב האירועים המהיר, ריבוי המצלמות בשידור וחוסר היכולת לתכנן מראש את המתרחש במגרש. רוב שידורי הספורט מועברים בשידור חי ללא אפשרות לערוך ולתקן את התוצאה הסופית.
במאי תיאטרון

הבמאית אריאן מנושקין
הבמאי פיטר ברוק
במאי תיאטרון הוא הדמות המרכזית בתחום העשייה התיאטרונית. הוא אמור לראות תמונה כוללת, לנתח ולפרש מחזה, לתזמר העלאה של מחזה ולהבטיח את איכות ושלמות המוצר התיאטרוני, על ידי איחוד המאמצים, האמצעים, והכלים השונים של ההפקה. הבמאי עובד עם המפיק, המחזאי ויתר בעלי התפקידים בהפקה, לרבות השחקנים. הבמאי משמש למעשה מנהל אמנותי של ההפקה, והוא מנצח על כלל פעילויות ההפקה – תחקיר, משחק, עיצוב במה, עיצוב תלבושות, עיצוב תאורה, עבודת במה, עיצוב סאונד וכל התכנים הפילוסופיים והאמנותיים. לצד הבמאי פועל המפיק, המנהל את הנושאים הטכניים של ההפקה (שאינם קשורים לתוכן האמנותי של היצירה) כמו התקציב ולוחות הזמנים.
בתיאטרון המודרני, הבמאי הוא בדרך כלל מוביל החזון. הוא מחליט על התפיסה האמנותית והפרשנות של הטקסט. יש במאים השותפים גם ליצירת וכתיבת הטקסט, אם על ידי ליווי המחזאי בתהליך היצירה במחזות חדשים, על ידי עיבוד מודרני של מחזה קלסי, או עיבוד טקסט ספרותי או דוקומנטרי למחזה. ידועה גם התופעה של מחזאים שמביימים את מחזותיהם בעצמם, כמו מייק לי הבריטי, חנוך לוין, הלל מיטלפונקט, פיטר ברוק, אריאן מנושקין ואחרים.
תפקיד הבמאי, כמתואר לעיל, הוא חידוש בהיסטוריה של התיאטרון, שראשיתו באירועים בודדים בסוף המאה ה-19 ומיצובו במרכז העשייה התיאטרונית נפוץ מאז ראשית המאה ה-20. לפני כן השחקנים והמחזאי היו אחראים להפקת המחזה ותיאום פעילויות המשתתפים. למרות שיש עדיין הפקות וקבוצות תיאטרון הפועלות ללא במאי, הבמאי נחשב היום לדמות חיונית בתהליך יצירת המופע התיאטרלי.
מרכיבים רבים יוצרים את סגנונו הייחודי של הבמאי ואת שפת התיאטרון האישית שלו. בהם:
רמת שיתוף הצוות בתהליך היצירה (מסמכותיות קיצונית לעבודת קולקטיב)
אופן השימוש בתפאורה (ריאליסטית, סימבולית, מינימליסטית, מופשטת... )
שיטת הדרכת שחקנים
אופן עבודה עם טקסט (שימוש במחזות, עיבודים ספרותיים, בניית טקסט באלתור עם השחקנים...)
אופן הצגת הסיפור
ניהול ממד הזמן
רוב הבמאים עובדים במסגרת קבוצות תיאטרון קיימות כחלק מאנסמבל הבמאים של הקבוצה. מקצתם מקימים קבוצת תיאטרון שהם מנהלים ובמסגרתה מביאים לידי ביטוי את ה"אני מאמין" התיאטרוני הייחודי שלהם. דוגמאות: אריאן מנושקין שהקימה את תיאטרון השמש המפורסם בפריז, פיטר ברוק שהקים את המרכז הבין-לאומי ליצירה תיאטרונית ולמחקר תיאטרוני בפריז, יבגני אריה שהקים את תיאטרון גשר, רנה ירושלמי שהקימה את אנסמבל עיתים, דורון שמש שתורם לקהילת נוער, אוריאל זוהר שהקים את תיאטרון הטכניון ועוד.
בלגיה באירוויזיון 1986

בלגיה זכתה באירוויזיון 1986 שהתקיים בעיר ברגן שבנורווגיה עם השיר "J'aime la vie" שבוצע על ידי סנדרה קים.
לפני האירוויזיון

אירוע הגמר הלאומי לבחירת נציגות בלגיה לאירוויזיון 1986 באולפנים של רשת הטלוויזיה RTBF, תחנת הטלוויזיה דוברת הצרפתית של ולוניה וכל תשעת השירים בתחרות היו בשפה הצרפתית, מנחה התחרות היה פטריק דוהאמל, השיר הזוכה נקבע 50 % על ידי חבר שופטים העוסקים בתחום המוזיקה ו-50 % על ידי מדגם של 500 אזרחים בלגיים אקראיים הבאים לייצג את הציבור הבלגי.
| סדר | מבצע | שיר | תרגום בלתי-רשמי |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | מייקל אלמאן | Toi | אתה |
| 2 | אקסל פיי | Tope là! | היי פייב! (מילת עגה המבטאת הסכמה) |
| 3 | פורמולה II | Tout, je te donne tout | הכול, אתן לך הכול |
| 4 | אליזבת גראנק | Mon pays c'est la terre | מדינתי היא העולם |
| 5 | דינו ליזי | Chante avec nous | שיר איתנו |
| 6 | מאקוף | SOS | SOS |
| 7 | סנדרה קים | J'aime la vie | אוהבת את החיים |
| 8 | טוקסיק | L'aventure c'est toi | ההרפתקאה זה אתה |
| 9 | ז'אן-קלוד וואטרין | Au-delà de nos rêves | מעבר לחלומות |
באירוויזיון

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אש בעמקים

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:   שוהיי אוקא
 שפת המקור:  יפנית
 סוגה:  רומן 
 נושא:  מלחמת העולם השנייה 
 הוצאה
 הוצאה:  Tokyo Sogensha 
 תאריך הוצאה:  1951
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  978-0-8048-1379-2
 הספרייה הלאומית:  001139694
 
אש בעמקים (יפנית: 野火' ' 'נוֹבִּי) הוא רומן זוכה פרס יומיורי מאת שוהיי אוקא, שיצא לאור בשנת 1951. הוא מתאר את החוויות של חייל הצבא הקיסרי היפני במערכה בפיליפינים בימיה האחרונים של מלחמת העולם השנייה.
עלילה

הסיפור מסופר דרך עיניו של טוראי טאמורה אשר, לאחר שסולק מהמחלקה שלו, בוחר לערוק לחלוטין מהצבא ומשוטט ללא מטרה בג'ונגל הפיליפיני במהלך המערכה בפיליפינים. טאמורה שוקע בהזיות, נאלץ להתמודד עם איתני הטבע הפראי, בדידות, רעב, הפחד מהמוות, ובסופו של דבר גם קניבליזם.
משמעות ספרותית וביקורת

הספר זכה בפרס יומיורי, והוא ככל הנראה יצירתו הידועה ביותר של אוקא במערב. הספר תורגם לאנגלית על ידי איוואן מוריס בשנת 1957. בעברית יצא הספר בהוצאת 'עם עובד' כשהוא תורגם מהגרסה האנגלית. סרט המבוסס על הספר והנושא את אותו שם הופק ביפן בשנת 1959, בבימויו של קון איצ'יקאווה ובכיכובו של אייג'י פונאקושי. בתרגום לאנגלית ולעברית נמחקו קטעים שבו המספר מבהיר כי הוא מעוות את זיכרונות המציאות. הגרסה הקולנועית התמקדה בחוסר האונים של הפרט אל מול המלחמה. דמותו של טאמורה בסרט פסיבית יותר וחלשה מאשר ביצירה המקורית. סרט חדש על פי הספר נוצר ב-2014  על ידי צוקאמוטו שיניה.
הספר בתרגום עברי

שוהיי אוקא, אש בעמקים; תורגם מאנגלית בידי ג. אריוך, תל אביב: עם עובד ('ספריה לעם'), תשי"ט 1959.
הערות שוליים

↑  Patricia Welch, "Memory, Guilt, Mourning and Responsibility: A Writer's Pilgrimage", H-Japan, July 2004
↑  Nobi, נבדק ב-2019-06-16
בורו (טקסטיל)

שמיכה של תינוק מסוף המאה ה-19. עבודת טלאים יפאנית, בורו טקסטיל.
בורו (ביפנית: ぼろ) זו קבוצת טקסטילים יפניים, שאוחו או הוטלאו יחד. הביטוי בא מהמילה היפנית boroboro שמשמעותה קרוע או מתוקן. טקסטילי בורו יכלו להיות תפורים זה לזה או ארוגים מחדש עם הרבה שכבות שהפכו אותם לבדים חמים. לרוב השתמשו בחוט קנבוס לעיתים יחד עם חוט כותנה שהיה נדיר יותר כי לא גדל בכל יפן. השכבות היו נחוצות, בגלל האקלים הקר. רוב בדי הבורו המקוריים תפורים מבדים מהמאה ה-19 וראשית המאה ה-20.
כיום הביטוי בורו מוערך כדוגמה לצורה אסתטית של שימור ומיחזור משביח המזכירה את חשיבות שימור החומרים והכישרונות של בעלי המלאכה והאמנים שיודעים לתקן במקום להחליף.
היסטוריה

בתקופת אדו נשמרו אריגי משי וכותנה על ידי תקנות או פשוט על ידי המחיר הגבוה, רק לשימושם של השכבות המיוחסות של המעמדות העליונים. בגלל האופי החסכני של תיקוני טקסטילים או אריגתם מחדש ליצירת בגדים חדשים ושימושיים הבורו הפך בעיקר לסממן לבוש של מעמד האיכרים, שלרוב לא הייתה להם ברירה אחרת אלא לגדל בעצמם את החומרים לאריגת בגדיהם, לתקן את בגדיהם עם פיסות בד כדי לשרוד, בהרבה מקרים הבגדים המוטלאים הועברו דרך כמה דורות עד שהבגד או הטקסטיל הפך ליצירת טלאים רב דורית. האכרים התביישו בבגדיהם המוטלאים, אך כיום אנן יודעים לראות שם את המסירות של הנשים שהשקיעו מאמצים יומיומיים בשמירת בריאות משפחתן מפני הקור, והמחסור.
השימוש בצבעי אינדיגו היה נפוץ ולעיתים היה אף הצבע היחידי שעמד לרשות האיכרים, היות שהיה קל לגדל אותו ויש לו גם תכונה של דחיית עש. צביעת בגדים באינדיגו הייתה גם מאוד חסכנית כי יכלו להשתמש באמבט הצבע מספר פעמים רב ולא לבזבז טיפה ממנו.
בצפון יפן היו לאיכרים ולבעלי מלאכה, קימונו בשם דוניה (Donja)‏ שמידותיו היו כה גדולות שמשפחה קטנה של הורים וילדים יכלו להתכרבל בו ביחד ערומים וחום גופם המשותף נשמר על ידי השכבות הרבות שנתפרו זו על זו במשך דורות.
שימור היסטורי

בתקופת מייג'י, עם השיפור הכללי בתנאי המחיה בכלל האוכלוסייה היפנית, נזרקו רוב בגדי ובדי הבורו והוחלפו בבגדים יותר חדשים. מעמד הפועלים ראה בבדי הבורו אזכור מביך של העוני שבו חיו לפני כן. והשלטונות ומוסדות התרבות עשו מאמץ מזערי לשמר את החפצים ההיסטוריים הללו.
המושג היפני על שלמות שונה מהמערביבכך שחריגות ופגמים הם לעיתים קרובות מה שהופך פריט פשוט למשהו ייחודי ומיוחד מתוך תפיסת חיים שאומרת שיופיו של חפץ מתגלה עם הזמן. התרבות המערבית פחות סלחנית לתיקונים ופגמים, האנשים במערב אמנם תיקנו את בגדיהם, אבל הם העדיפו לעשות תיקונים בלתי נראים לעין, או 'תיקונים אמנותיים' שלא הותירו סימן. בגדים מוטלאים באופן ניכר לעין נחשבו כבגדי עניים מרודים, צוענים או מי שאינם חלק מהחברה.
עם הזמן הפכו בדי ובגדי הבורו לסמלים של האסתטיטקה היפנית של ואבי סאבי [Wabi-Sabi] בהבנה שיופיו של הבד בא מהמראה של מה שעבר עליו בזמן שלבשו אותו מהבלאי הטבעי של השימוש בו. הרבה מהדוגמאות הקיימות נשמרו רק בגלל מאמציהם של אנשי פולקלור כגון שוזבורו טאנאקה (Chuzaburo Tanaka) אשר אסף בימי חייו מעל 20,000 פריטים, מהם 786 שמוגדרים כיום על פי החוק היפני כפריטים היסטוריים לאומיים. 1,500 מהפריטים הללו נמצאים בתצוגה מתמדת במוזיאון אמוז באסקוזה (Amuse Museum Asakusa) בטוקיו.
בורו והשפעתו במערב

בצפון אירופה ובארצות הברית במאה ה-17 ועד אמצע המאה ה-19, בנות למדו כחלק מחינוכן לתקן בגדים בצורה בלתי נראית לעין. בנות התאמנו שעות רבות בתיקונים שנראו כחיקוי מושלם לבדים ארוגים או לסריגים, שאותם היה עליהן לתקן. הן יצרו דוגמיות של כל מיני אופני אריגה. בדוגמיות הן עשו זאת עם חוטים צבעוניים כדי שתלמדנה, אך כאשר תיקנו אריג או סריג, הן השקיעו זמן בחיפוש חוטים תואמים, הן צירו את דוגמת האריג ולאחר התיקון, אי אפשר היה להבחין בכך שזה אינו חלק מקורי של הבגד. הדוגמיות היו כה מושקעות שכיום הן מבוקשות על ידי אספנים ומוזיאונים כיצירת אמנות בפני עצמה.
ריי קאווקובו (Rei Kawakubo) איסי מיאקי (Issey Miyake) ויוהג'י יאמאמוטו (Yohiji Yamamoto)‏ הם שלושה מעצבי אופנה יפניים שבתחילת שנות ה־1970 ובשנות ה-1980 התחילו לעצב בגדים בסגנון יפני עם סממני בורו כגון אי שלמות, בדים עם שגיאות ולעיתים טלאים נראים לעין, שנחשבו כסנסציה במערב.
בסוף המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21, עם גבור המודעות לנזקים שזריקת בגדים וטקסטילים גורמת לסביבה. עלתה קרנם של האנשים שמתקנים בגדים וטקסטילים, יחד עם החשיפה לתרבות היפנית, אנשים למדו שגם בתיקונים יש יופי ואנשים במערב חדלו להסתיר את התיקונים אלא מדברים בגלוי על 'תיקון נראה לעין' [Visible mending] בסגנון או בהשפעת הבורו והשאשיקו. כחלק מההתנגדות לאופנה המהירה. התיקונים הופכים ליצירות אמנות קטנות על הבגדים, הם הופכים ברי-קיימא, הבגדים הופכים למשהו אישי יותר. כבר לא צריך להתאמץ להסתיר את התיקון, אלא יש זמן לתקן לאט, בניחותא בתפירה איטית. לא צריך לחפש חוטים בגוון דומה לבד שצריך לתקן, כדי להסוות את התיקון, אפשר להשתמש בכל חוט שיש בבית, אפילו בכמה שאריות חוטים בגוונים שונים. וליהנות מתהליך התיקון והיצירה. התיקונים היצירתיים והייחודיים הללו קושרים את האדם עוד יותר לבגדיו, והוא לא ימהר לזרוק אותם. בהולנד קמה קבוצה בשם [Golden Joinery] שמשלבים חוט זהב בכל תיקון נראה לעין.
מונחים

נוראגי [Noragi] - בגדי איכר יפני.
רקמת שאשיקו [Shashiko stitching] - צורה קישוטית של תכי חיזוק וחיבור [או רקמה שימושית] יפניים.
מוטאייני [Mottainai] - גישה יפנית עתיקה שמזהירה בפני בזבוז ומביעה צער עליו.
שיבואי [Shibui] - יופי יפני פשוט.
קינצוגי [Kintsugi] - אמנות תיקוני הקרמיקה של היפנים מתוך אמונה שגם השברים והתיקונים הם חלק מההיסטוריה של הפריט.
ראו גם

שימוש משני
מיחזור משביח לבגדים
טלאים (מלאכת יד)
קנטה (טקסטיל)
לבוש מסורתי
הערות שוליים

1 2 3  Mark, WASTE NOT WANT NOT – BORO TEXTILES, Edmiston Jones (באנגלית)
↑  Claire Wellesley-Smith, Japanese boro, Slow Stitch, 2015, London: Batsford, 2015, עמ' 80-81, ISBN 9781849942997. (באנגלית)
1 2  Susan Brown, Looking Back, Reconsidering Materials, Scraps Fashion, Textiles, and Creative Reuse, 2016, New York: Cooper Hewitt ,Smithsonian Museum, 2016, עמ' 15-18,23, ISBN 978-1-942303-17-6. (באנגלית)
↑  Boro Textiles : Sustainable Aesthetics, Japan Society, ‏July 2020 (באנגלית)
↑  Vannessa Lawrence, THESE AGE-OLD JAPANESE GARMENTS WERE THE ORIGINAL UPCYCLED CLOTHING, Decor, ‏21/4/2020 (באנגלית)
↑  Meghan Racklin, Instead of hiding rips and tears, the visible mending movement turns them into art, Vox, ‏25/3/2019 (באנגלית)
↑  Karen Kim Matsunaga, Introduction, Japanese Country Quilting, 1990, Tokyo: Kodansha International, 1990, עמ' 7-10, ISBN 0-87011-936-2. (באנגלית)
אש וזעם

| --- | --- |

כריכת הספר
 מידע כללי
 מאת:  מייקל וולף
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  ספרות פוליטית
 נושא:  presidency of Donald Trump 
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת רובר לפונט, Henry Holt and Company 
 הוצאה בשפת המקור:  Henry Holt and Company
 תאריך הוצאה:  2018
 מספר עמודים:  336
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  מודן הוצאה לאור
 תאריך:  2018
 תרגום:  גיא הרלינג
 מספר עמודים:  384
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  978-1-250-15806-2
 
מחבר הספר, מייקל וולף, בכנס עיתונות במונקו ב-2008
אש וזעם: בתוך הבית הלבן של טראמפ (באנגלית: Fire and Fury: Inside the Trump White House) הוא רב-מכר שנכתב בידי העיתונאי מייקל וולף, ויצא לאור ב-5 בינואר 2018. הספר עוסק במערכת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 ובתשעת החודשים הראשונים של נשיאות דונלד טראמפ. בספר מביא וולף תיאורים לא מחמיאים על התנהגותו של טראמפ, התנהלות כאוטיות בין הבכירים בבית הלבן, וביקורת רבה מפי סטיב באנון, שהיה האסטרטג הראשי בבית הלבן.
קטעים מהספר פורסמו בגארדיאן ובמגזין "ניו יורק". עיתונאים המסקרים את הבית הלבן אישרו את מהימנותה של התמונה הכללית של טראמפ כפי שהיא מתוארת בספר, אך ציינו שחלק מהפרטים שגויים או לא סבירים. מנגד, הנשיא טראמפ טען כי לא התראיין לכותב הספר, שאותו כינה "לוזר", ושהספר "מזויף" ומכיל סיפורים שקריים. ראש ה-CIA, כינה את הספר "פנטזיה", סגן הנשיא מייק פנס כינה את הספר "בדיוני", וגם דוברת הבית הלבן ואנשי טראמפ אחרים טענו שתוכן הספר שקרי לחלוטין.
רקע

שם הספר נלקח מנאום של טראמפ באוגוסט 2017, בו אמר כי אם קוריאה הצפונית תאיים על ארצות הברית, היא תיענה "באש ובזעם שהעולם לא ראה מעודו."
בחודש יוני 2016 ראיין מייקל וולף את דונלד טראמפ באחוזת בוורלי הילס, עבור העיתון הוליווד ריפורטר. טראמפ אהב את הראיון, ולדברי וולף לאחר שנבחר לנשיא הוא אישר לו גישה לאגף המערבי של הבית הלבן (טראמפ הכחיש טענה זו). וולף ערך כ-200 ראיונות עם אישים בכירים בבית הלבן, פקידים ועובדים. רוב הראיונות הוקלטו.