stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עבד א-רחמן וחיד
שנות נשיאותו 1999 - 2001 > מדיניות פנים

הממשלה הראשונה של וחיד הייתה ממשלת קואליציה - "אחדות לאומית" בין מפלגות שונות מאוד בטיבן PDI-I,‏ PKB, גולקר, PPP,‏ PAN ומפלגת הצדק PK. השתתפו גם חברים אל-מפלגתיים ונציגי הצבא.
הרפורמות הראשונות שהוביל וחיד היו ביטול משרד המודיעין שהיה אחראי על הצנזורה, וארגון מחדש של משרד הביטחון שהיה נגוע בשחיתות קשה בעת המשטר סוהארטו.
פיטוריו די מהר את הגנרל וירנטו, השר האחראי על תיאום מדיני-ביטחוני ושל שני שרים נוספים שהאשים בשחיתות -גרמו להתקררות עם שתי שותפות לקואליציה - גולקר ו-PDI-P.
וחיד הראה רצון לפתור בדרכי שלום את בעיית האוטונומיה באצ'ה, והציע למנהיגי האוכלוסייה המקומית ב-איריאן המערבית לקרוא למחוז "פפואה". גילה גישה פשרנית כלפי הדגל שהרימו הילידים במערב פפואה וביקש רק שדגל אינדונזיה יורם בגובה רב יותר. כיום אסור להניף את דגל בינתנג כג'ורא שמשמעו במלאית "כוכב השחר".
התחיל לבסוף משא ומתן עם התנועה הבדלנית באצ'ה ("תנועת אצ'ה העצמאית") והגיע עמה למזכר הבנות תקף עד שנת 2001.
במרץ 2000 החליט להסיר את האיסור על האידאולוגיה המרקסיסטית-לניניסטית שהונהג בשנת 1966.
היחסים עם הצבא התערערו כשביקש למנות את אגוז וירדיקוסומה לרמטכ"ל של הצבא וכשמתח בקורת על מעורבותם של חוגים מהצבא בתמיכה בפעילות המיליציה הקנאית הטרוריסטית לסקר ג'יהאד באיי מאלוקו נגד התושבים הנוצרים שם.
כשבשנת 2000 הידרדר המצב הביטחוני באיי מאלוקו נאלץ להנהיג שם מצב חירום.
שתי הסתבכויות פיננסיות ערערו על מעמדו של וחיד כנשיא. אחת הייתה העלמות סכום של 35 מיליארד רופיה מקופת הסוכנות הממלכתית ללוגיסטיקה, בצבא BULOG. הכסף, נמסר, נלקח על ידי המעסה האישי של וחיד, והיו טוענים שבידיעת הנשיא. לבסוף הכסף הוחזר. במקרה שני, הקרוי ברוניגייט, דובר בתרומה של הסולטאן מברוניי לטובת אצ'ה כאשר וחיד נחשד כי שמר אותה בשביל עצמו. נזכרה גם שערוריית "בולוג" שנייה.
בשנת 2000 הודיע וחיד בפני הפרלמנט כי היו לו חסרונות בתחום הניהול ושמתכוון למנות מישהו כשר-על אחראי על הניהול השוטף של המדינה. מגווטי סוקרנופוטרי ראתה את עצמה כמועמדת למשרה זו אבל וחיד מינה ב-23 באוגוסט 2000 ממשלה חדשה מוקטנת שרוב חבריה אינם חברים במפלגות וללא ייצוג של מפלגת גולקר.
מגוואטי לא התייצבה בטקס הצגת הממשלה.
בחג המולד 2000 - 24 בדצמבר 2000 - הייתה אינדונזיה קרבן למתקפת טרור מוסלמית נגד הכנסיות בג'קרטה ובשמונה ערים ברחבי המדינה.
בסוף שנת 2000 אמין ראיס הביע אכזבה רבה וצער על כי תמך בווחיד בבחירות לנשיאות.
בנובמבר 2000 151 חברי פרלמנט חתמו על עצומה שבה ביקשו להדיח את הנשיא.
בינואר 2001 הודיע וחיד שהשנה החדשה הסינית תוכרז כחג בחירה במדינה. כמו כן הודיע כי יוסר האיסור על שימוש בכתב הסימנים הסיני ועל יבוא כתבי עת וספרים סינים.
בפגישה עם ראשי האוניברסיטאות העיר וחיד כי ייתכן שיצטרך לבטל את בית הנבחרים DPR. בית הנבחרים המליץ להדיחו. כתגובה לכך פרצו מהומות של חסידי וחיד - חברי תנועת נהדלתול עלמאא. הנשיא הואשם כי עודד את המהומות. במרץ 2001 וחיד פיטר כמה שרים שצידדו בהדחתו. באפריל ה־DPR המליץ שוב על הדחת הנשיא. אז וחיד ביקש מהשר לתיאום הפוליטיקה וביטחון, הגנרל סוסיליו באמבאנג יודהויונו להכריז על מצב חירום המדינה. הלה סירב ואז פוטר מתפקידו.
ב-23 ביולי תוכננה ההצבעה בפרלמנט בנוגע לגורל הנשיא, כאשר האשמות שחיתות הביאו להליך הדחתו. הצבא גייס 40,000 חיילים בבירה וטנקים פיטרלו על יד ארמון הנשיא. עם 363 קולות וחיד הודח מהתפקיד והוחלף עם מגוואטי סוקרנופורטי. ב-25 ביולי וחיד עזב את ארמון הנשיאות ונסע לטיפולים בארצות הברית.
שנות נשיאותו 1999 - 2001 > מדיניות חוץ

וחיד ביקר בארצות החברות ב-ASEAN, ביפן, בארצות הברית, בקטר, כווית וירדן ומאוחר יותר בסין.
בנובמבר 1999 שר הרווחה המזה הז התפטר.
המשיך אחר כך לבקר בארצות רבות, כולל ערב הסעודית, באירופה המערבית, בהודו, פקיסטן, דרום אפריקה, ברוניי, איראן, מצרים קמבודיה וכו'.
קידם צעדים לפיתוח יחסים מסחריים עם ישראל, למורת רוחם של קבוצות מוסלמיות קיצוניות.
כמו כן עשה צעדים לפיתוח יחסים מסחריים עם ישראל.
בנוסף בשנת 1994 הסכים להיות חבר מייסד בקרן פרס לשלום למורת רוחם של השגריר הפלסטיני עווד ושל קבוצות מוסלמיות קיצוניות. בסוגיית הסכסוך במזרח התיכון שבו גישתו של וחיד נראתה נייטרלית, מתח עליו בקורת ד"ר נורצ'וליש מג'יד שטען כי גישה זו עלולה לפגוע ברגשות "רוב" האינדונזים, התומכים בעם הפלסטיני. נכתב גם מאמר "הפסידי אינדונזיה הפסידי" שבו הואשם וחיד שהקשרים המסחריים עם ישראל מסכנים את קשריה של אינדונזיה עם מדינות ערב.
פעילותו אחרי ההדחה > פיצול מפלגתו PKB והבחירות ב-2004

לאחר שיו"ר מפלגתו PKB, מטורי עבדול ג'ליל, שהיה גם סגן יו"ר האספה הלאומית MPR השתתף בתהליך הדחתו, וחיד החליט באוגוסט 2001 לפטרו מתפקיד יו"ר המפלגה ובנובמבר אותה השנה לגרשו מהמפלגה.
בינואר 2002 מטורי כינס קונגרס מיוחד שבחר בו מחדש ליושב ראש. וחיד כינס מיד קונגרס משלו שבחר בעלווי שיהאב ליושב ראש המפלגה ובווחיד שוב כיושב ראש המועצה המייעצת. בדרך זו מפלגת התחייה הלאומית PKB התפצלה לשתי מפלגות: זו של מטורי - "PKB בטוטוליס" וזו של וחיד, "PKB קונינגאן".
בבחירות ב-2004 PKB זכה ב-10.6% מהקולות. בבחירות לנשיאות שבהן לראשונה נשיא הרפובליקה עמד להיבחר לא על ידי הפרלמנט אלא על ידי כל ציבור הבוחרים וחיד נבחר כמועמד מפלגתו לנשיאות אבל נפסל בהמשך מפני שלא עבר את הבחינות הרפואיות שנדרשו.
אז וחיד החליט לתמוך במועמדות אחיו סולחדדין שהיה השני ברשימת הגנרל ויראנטו. אבל ביולי 2004 הצמד ויראנטו וסולחדדין הוצאו מהמירוץ בגלל הגיעם למקום השלישי בלבד. בסיבוב הבחירות הסופיות בספטמבר 2004 וחיד נאלץ לוותר על זכות ההצבעה.
פעילותו אחרי ההדחה > אופוזיציה לנשיא יודהיונו

גם לאחר מכן וחיד לא הרים ידיים והיה לאחד ממנהיגי הקואליציה הפוליטית הקרויה "הארכיפלג המאוחד המתעורר" (Koalisi Nusantara Bangkit Bersatu).
יחד עם ויראנטו, ארי סוטריסנו, אכבר תאנג'ונג ועם מגוואטי סוקרנופוטרי. בקורתם העיקרית נגד ממשל יודיונו התמקדה בהחלטת הנשיא החדש לבטל הסבסוד לדלק.
פעילותו אחרי ההדחה > פעילויות נוספות

משנת 2002 וחיד מילא התפקיד של רקטור האוניברסיטה דארול-אולום בג'ומבנג.
וחיד פעל גם במסגרת המכון על שמו "מכון וחיד" מלכ"ר בניהול בתו, יני וחיד. כמו כן עמד בראש הקרן LibForAll ("חופש לכל") שמטרתו מאבק בקיצוניות הדתית ובטרוריזם בעולם. ברוח זו וחיד פרסם ב-30 בדצמבר 2005 מאמר מעורר עניין מיוחד בעיתון "וול סטריט ג'ורנל" תחת הכותרת "Right Islam vs. Wrong Islam" - "אסלאם נכון מול אסלאם שגוי" שבו קרא לכל האנשים בעלי רצון טוב בני כל הדתות והעמים להתאחד על מנת להביס את אידאולוגית השנאה הדתית העומדת בבסיס הטרוריזם ומזינה אותו. בראיון במסגרת התוכנית התיעודית "המלחמה הפנימית באינדונזיה נגד הטרוריזם" ששודרה ב-12 באוקטובר 2005 ב-SBS Dateline וחיד העלה חשדות לגבי מעורבות גורמים מהממשלה וכוחות הביטחון האינדונזים בפיגועים באי באלי.
בשנת 2006 ובאסיפה של מפלגתו במרץ 2008 הביע רצונו לרוץ שוב בשנת 2009 לתפקיד הנשיא.
השקפתו לגבי הדתות והשלום

מנהיג של תנועה מוסלמית בת כ-30 מיליון חסידים ("נהדלתול עולמאא") ומוכר בעם תחת כינוי החיבה "גוּס דוּר",(גוס - מהמילה "אגוס" הנהוגה כלפי חכמי דת מוסלמים באינדונזיה, ו"דוּר" - קיצור מ"עבדוּרחמן")
וחיד הביע דעות נחרצות נגד השימוש בדת למטרות שנאה והסתה:
כל הדתות מטיפות לשלום. מכאן היינו יכולים לחשוב שהמאבק לשלום באמצעות הדת הוא פשוט,... אבל אין כך הדבר. הצרה היא שאנשים משתמשים בדת בצורה שגויה בשאיפותיהם לניצחון ולתהילה. עובדה עצובה זאת מביאה לסכסוכים עם אנשים בני אמונות אחרות.
בדומה לנשיאים סוקרנו וסוהארטו, וחיד דגל בשמירה על האופי החילוני של המדינה ואי הפיכתה למדינה אסלאמית המנוהלת באמצעות השריעה. ביקש כמוהם לשמור על ההפרדה בין הדת ובין המדינה.
התערב לטובת הסינים, ההינדים, הנוצרים, האבוריג'ינים וקהילות אחרות החיות בארצו. ידוע מקרה שבו התנגד לאי הכרה בטקס נישואים קונפוציאניסטי על ידי השלטונות בטענה שהקונפוציאניזם איננה דת מוכרת בקוראן.
באור השקפתו זו, ב-17 בפברואר 2000 השתתף הנשיא וחיד בחגיגה הרשמית הראשונה באינדונזיה של ראש השנה הסיני.
וחיד התנגד לרדיפות נגד הסופר הבריטי ממוצא הודי סלמאן רושדי שאוים במוות על ידי פתווה של האייתוללה ח'ומייני.
לדבריו,
דמוקרטיה איננה חראם (אסורה) באסלאם, כי אם מרכיב חובה בתוכו. תמיכה בדמוקרטיה היא אחד מיסודות האסלאם.
השקפתו לגבי הדתות והשלום > יחסו לישראל וליהודים

מתוך השקפתו על האסלאם ועל שאר הדתות, בראיון בשנת 2002 בתוכנית של הטלוויזיה האוסטרלית, בשם "כתב חוץ" ("Foreign Correspondent"), וחיד הביע רגשי כבוד כלפי מדינת ישראל והיפנה "שאלה מתקנת ומאתגרת" אל אחיו המוסלמים:
"ישראל מאמינה באלוהים. אם יש לנו יחסים דיפלומטיים ומכירים בסין וברוסיה שהן מדינות אתאיסטיות אז זה מוזר שאיננו יכולים להכיר בישראל. זה משהו שעלינו לתקן אצלנו באסלאם."
(הערה: כשדיבר על רוסיה, התכוון ודאי לתקופה שבה מדינה זאת הייתה במסגרת ברית המועצות).
דעות אלה לא מנעו ממנו למתוח בקורת על היבטים שונים של מדיניות הממשלות בישראל בסוגיה הפלסטינית.
וחיד ביקר מספר פעמים בישראל - בין היתר, באוקטובר 1994 ובמרץ 1997 במסגרת פעילותו בקרן פרס לשלום וכשהוענקה לו מדליה ע"ש יצחק רבין.
לפי מקורות אחדים וחיד התוודע ליהדות בעת שהותו בבגדד בשנות החמישים כשתוך כדי עבודתו כמתורגמן בחברה ליצוא מוצרי טקסטיל הכיר היטב יהודי עיראקי בשם רמין. לאחר מכן קרא את ספרו של הסופר חיים פוטוק "שמי אשר לב" והתרשם מאוד מיסודות משותפים בגישות שתי התרבויות - היהודית והאסלאמית, כפי שהכיר אותה מבית אביו.
בהתאם לדעותיו וחיד והקרן שעומד בראשה, Libforall בשיתוף פעולה עם המרכז שמעון ויזנטל מארצות הברית, ארגן באינדונזיה כנס בנושא השואה כתגובה נגדית לוועידה שכינס בטהראן נשיא אירן, מחמוד אחמדינג'ד. מתוך גישה של הכחשת שואה ועוינות עמוקה לישראל.
בוועדה וחיד הצהיר:
אני חבר של אחמדינג'ד, אבל בסוגיה זו הוא טועה. צריך אומץ לומר את הדבר הנכון. אינני מפלה איש לרעה. יהודים, אירופים, ערבים הם כולם היינו כך.
הכנס התקיים באי באלי מוכה פיגועי הטרור משנת 2002, ובעל אוכלוסייה ברובה הינדית. השתתפו בו, פרט לאנשי דת מוסלמים, גם נציגים של הנצרות, ההינדואיזם, הבודהיזם והיהדות.
עם המשתתפים נמנה הרב דניאל לנדס ממכון פרדס, כמו כן אשה אוסטרלית ניצולת הפיגועים בבאלי ויהודי ניצול שואה. הכנס אימץ הצהרה שגינתה את מניפולציית האמונות הדתיות לצורך הסתה ושנאה.
ביוני 2003 ביקר בישראל נפגש עם שר החוץ, סילבן שלום, ואמר כי אם יזכה בבחירות לנשיאות ארצו באוגוסט 2004, הוא יפעל לכינון יחסים דיפלומטיים מלאים עם ישראל. עם זאת, וחיד פרש מהמירוץ לנשיאות ולא התמודד בבחירות עצמן.
חייו הפרטיים

וחיד סבל מליקוי ראייה בגלל גלאוקומה. הוא היה עיוור בעינו השמאלית והיה עיוור חלקית בעינו הימנית. הוא היה הראשון והיחיד בין נשיאי אינדונסיה שסבל מנכות גופנית.
וחיד היה נשוי לסינטה נוריה ולזוג נולדו ארבע בנות: אליסה קוטרונאדה מונאווארו, זנובה אריפה חפסו, הידועה כ"יני וחיד", אניטה חיאתונופוס ואינאיה וולנדארי. אשתו, סינטה נוריה, הייתה לעזר רב בפעילותו עד שנפצעה פציעה חמורה ונשארה משותקת בכל גפיה. הבת השנייה, יני וחיד, תפסה את מקום אמה כתומכת ועוזרת, במיוחד כאשר בריאותו הידרדרה.
פטירתו

ב-24 בדצמבר 2009, וחיד אושפז בבית חולים בג'ומבנג בגלל החמרה במצב בריאותו במהלך ביקורים שהתעקש לעשות ברמבנג ובגומבנג. בחזרתו לג'קרטה אושפז לצורך טיפול דיאליזה בבית החולים צ'יפטו מנגונקוסומו בבירה. ב-28 דצמבר עבר ניתוח סטומטולוגי וב-30 בדצמבר 2009 נפטר בבית חולים בג'קרטה בעת ניתוח לב עקב סיבוכים של סוכרת, יתר לחץ דם ואי ספיקת כליות. הנשיא יודיונו ביקר אצלו בבית החולים ברגעים לפני מותו.
עבד א-רחמן וחיד נקבר ב-31 בדצמבר 2009 בטקס לוויה ממלכתי בסמוך לקברות הוריו וסביו בעיר הולדתו, ג'ומבנג.
פרסים ואותות כבוד

1991 - הפרס לשליחות איסלאמית - מטעם ממשלת מצרים
1993 - הפרס רמון מגסאיסאי (פיליפינים) למנהיגות קהילתית
2000 - תור שגריר השלום - מטעם הפדרציה הבינלאומית והבינדתית לשלום בעולם, ניו יורק
2001 - הפרס לשרות ציבורי - מטעם אוניברסיטת קולומביה
2003 - פרס לשלום בעולם מטעם קוריאה הדרומית
2003 - הפרס לסובלנות גלובאלית Global Tolerance Award - מטעם עמותת "ידידי האו"ם"
2003 - הפרס לתרבות השלום - של הפרויקט דתות למען שלום בטרנטו, איטליה
2003 - הפרס "Dare to Fail" (העז להיכשל) של הספור בילי לים - בקואלה לומפור, מלזיה
2004 - הפרס של איגוד הנוער ההינדו בג'קרטה Anugrah Mpu Peradah
תוארי דוקטור כבוד - מטעם - מכללת נתניה, ישראל 2003, אוניברסיטאות קונקוק וסונמון בסיאול 2003, אוניברסיטת סוקה גקאי בטוקיו 2002, האוניברסיטאות תמסאט (2000) וצ'וללונגקורן (1999) בבנגקוק, אוניברסיטת סורבון פריז 2000.
לקריאה נוספת

Barton, Greg - Abdurrahman Wahid: Muslim Democrat, Indonesian President. Singapore: UNSW Press.2010 ISBN 0-86840-405-5.
Barton, Greg -Biografi Gus Dur: The Authorized Biography of Abdurrahman Wahid. Yogyakarta: LKiS 2010
Douglas Ramage - Politics in Indonesia:democracy, Islam, and the ideology of tolerance Routledge,London 1995
הערות שוליים

↑  ריאיון עם וחיד, באתר ה-BBC
↑  http://www.reverendsunmyungmoon.org/ambassadors for_peace.html
↑  וחיד בעד שוויון לסינים ולדת הקונפוציאניסטית בארצו
↑  כתבה אחר מותו בעיתון "גארדיאן"
↑  http://www.abc.net.au/foreign/stories/s551141.htm Foreign Correspondent - 17/04/2002: Interview with Abdurrahman Wahid]
↑  באתר ג'יהאד וואץ'
↑  כתבה של סוכנות הידיעות רויטר
↑  וחיד: אם אבחר, אפעל ליחסים אינדונזיה-ישראל, באתר הארץ, 26 ביוני 2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007459052905171  BIBSYS: 2002533  BnF: cb17748596b (data)  CiNii: DA13241677  GND: 122892208  ICCU: IEIV110716  ISNI: 0000 0001 2141 2635  LCCN: n83066409  NDL: 01209589  NKC: jn20030923040  NLA: 35288029  NTA: 134820800  RERO: 02-A027525760  SNAC: w6p57bph  SUDOC: 078571979  TDVİA: abdurrahman-vahid  Trove: 898625  VIAF: 100149196255874790483   WorldCat (עם VIAF): 100149196255874790483 
עבד א-רחמן וחיד בנעוריו
עבד א-רחמן וחיד, מימין, משוחח עם אמין ראיס בעת ישיבה של הפרלמנט
אסטרלה דה אמדורה

מועדון הכדורגל אסטרלה דה אמדורה (בפורטוגזית: Club Football Estrela da Amadora SAD ; נהגה: [ɨʃˈtɾelɐ ðamɐˈðoɾɐ], או בקיצור אסטרלה) הוא מועדון כדורגל מהעיר אמדורה שבפורטוגל, המשחק בפרימיירה ליגה, הליגה הבכירה של פורטוגל. המועדון מארח את משחקיו באצטדיון ז'וזה גומש המכיל 9,288 מקומות.
היסטוריה

לאחר שהמועדון Clube de Futebol Estrela da Amadora שנוסד ב-1932 סגר את שעריו ב-2011, קבוצה של אוהדים הקימה את קלובה דשפורטיבו אסטרלה (Clube Desportivo Estrela), תוך שמירה על המורשת, קבוצות הנוער ושאר ענפי הספורט של המועדון המקורי. בשנת 2018, הקים המועדון קבוצת כדורגל, ששיחקה באליפויות האזוריות של התאחדות הכדורגל של ליסבון. ביולי 2020 הצביעו חברי המועדון על מיזוג בין קלובה דשפורטיבו אסטרלה (Clube Desportivo Estrela) וקלוב סינטרה פוטבול (Club Sintra Football) קבוצה ששיחקה בליגה הפורטוגלית השלישית. שמו של המועדון שונה מקלובה דשפורטיבו אסטרלה למועדון הכדורגל אסטרלה דה אמדורה (Club Football Estrela da Amadora), אנדרה ז'ראלדש הוגדר כנשיא המועדון. והקבוצה המאוחדת תפסה את מקומה של סינטרה בליגה השלישית. בעונתה הראשונה בליגה השלישית עלתה אסטרלה לליגה הפורטוגלית השנייה לאחר שסיימה במקום השני. בעונת 2021/2022 בליגה השנייה סיימה אסטרלה בתחתית במקום ה-14. אך עונת 2022/2023 היה מוצלחת יותר. אסטרלה סיימה במקום השלישי והתמודדה בפלייאוף מול מאריטימו שסיימה את עונת 2022/2023 בליגה הבכירה מקום ה-16. היא ניצחה אותה ועלתה לליגת הבכירה לקראת עונת 2023/2024 תוך 3 שנים מיום הקמתה. יש המחשיבים את המועדון כיורש של המועדון אסטרלה דה אמדורה שנוסד ב-1932 ופורק ב-2011. אך המועדון הנוכחי לא אימץ את התארים של אף אחד מקודמיו (Clube de Futebol Estrela da Amadora, Clube Desportivo Estrela ו-Club Sintra Football), ונחשב למעשה למועדון חדש.
שחקנים > הסגל הנוכחי

מעודכן ל-3 באוקטובר 2024
הערות שוליים

↑  "Nasceu o Clube Desportivo Estrela, em memória do E. Amadora" [Clube Desportivo Estrela was born, in memory of E. Amadora]. MaisFutebol (בפורטוגזית). 31 במרץ 2012. ארכיון מ-3 באוגוסט 2017. נבדק ב-8 בספטמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Pereira, David (19 באוקטובר 2018). "O futebol está de volta à Amadora. A segunda vida do Estrela" [Football is back in Amadora. The second life of Estrela]. Diário de Notícias (בפורטוגזית). נבדק ב-20 באוגוסט 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Almeida, Isaura (11 ביולי 2020). "O Estrela da Amadora está de volta" [Estrela da Amadora is back]. Diário de Notícias (בפורטוגזית). נבדק ב-8 בספטמבר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Estrela da Amadora ganha uma nova vida: fusão com Sintra Football aprovada, subida ao terceiro escalão e recompra do José Gomes" [Estrela da Amadora gains a new life: merger with Sintra Football approved, promotion to the third tier and repurchase of José Gomes]. Observador (בפורטוגזית). 11 ביולי 2020. ארכיון מ-11 ביולי 2020. נבדק ב-8 בספטמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 126068763   WorldCat (עם VIAF): 126068763
ג'יימי-לין סיגלר

| --- | --- |

ג'יימי-לין סיגלר מחוץ לתיאטרון ניל סיימון בניו יורק (2007)
 לידה:  15 במאי 1981 (בת 43) ג'ריקו, ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1997 
 מקום לימודים:  תיכון ג'ריקו 
 בן או בת זוג:  קאטר דייקסטרה (2012–?) 
 צאצאים:  בו קייל דייקסטרה 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'יימי-לין סיגלר (באנגלית: Jamie-Lynn Sigler; נולדה ב-15 במאי 1981) היא שחקנית וזמרת אמריקאית-יהודיה. סיגלר ידועה בעיקר בזכות משחקה כמדו סופרנו בסדרת הטלוויזיה של HBO "הסופרנוס" ובזכות משחקה בסדרה הדרמה-קומית "הפמליה", שגם היא מופקת על ידי HBO.
ביוגרפיה

סיגלר נולדה בעיירה קטנה בשם ג'ריקו בלונג איילנד שבניו יורק. הוריה הם סטיב סיגלר, יהודי בן למהגרים מיוון ורומניה, וקוני סיגלר, גיורת ממוצא קובני. סיגלר גדלה בלונג איילנד והחלה לשחק ולשיר בגיל 7.
קריירה

את תפקיד המשחק הראשון שלה ביצעה סיגלר ב-1997, בסרט הפשע "מדינת ברוקלין" לצידם של טוני דנזה וג'ניפר אספוזיטו, בתפקיד אנג'י הנערה.
בשנת 2001 שיחקה בסרט האימה "סיפורי קמפ-פייר" בתפקי' נטלי, לצידם של אביגיל ספנסר וצ'ארלי דיי. בשנת 2002 השתתפה סיגלר בוידאו קליפ לשירה של מריה קארי "Through the Rain".
בשנת 2003 שיחקה בקומדיה "Death of a Dynasty", לצידם של קווין הארט וראשידה ג'ונס בבימויו של דיימון דאש. באותה שנה השתתפה בווידאו קליפ לשיר "Sunrise" של הלהקה סימפלי רד.
בשנת 2012 הופיעה בתפקיד הראשי בסרט הקולנוע הקומי "הזמנה לגירושין", ושיחקה בסרט העצמאי "למצוא את האחת" לצידה של ג'ניפר לאב יואיט.
בשנת 2018 גילמה את טוני בחידוש לסדרת הטלוויזיה "מגנום, בלש פרטי" ברשת CBS.
בספטמבר 2019 החלה להנחות פודקאסט בשם "Pajama Pants" לצד רוברט אילר, שותפה לסדרה "הסופרנוס" והיוטיובר קאסם ג'י. בשנת 2020 שיחקה בסיטקום "Beef House" של רשת Adult Swim.
חיים אישיים

ב-1 ביולי 2003, נישאה סיגלר לסוכן שלה "איי. ג'יי." דיסקאלה. בספטמבר 2005, נפרדו בני הזוג. ב-2012 התחילה קשר עם שחקן הבייסבול Cutter Dykstra. ב-2013 נולד בנם הראשון. הם התחתנו ב-2016. בנם השני נולד ב-2018. ב-2016 גילתה כי אובחנה בטרשת נפוצה כאשר הייתה בת 20.
בינואר 2008 ביקרה סיגלר בישראל באמצעות פרויקט תגלית, היא הייתה מלאת התפעלות מהסיור וקראה לישראל "אחד המקומות היפים והמעוררים השראה שאי פעם ביקרתי בהם". בהמשך היא הוסיפה שהטיול גרם לה לרצות לשמר את זהותה היהודית ואחרי שיחה עם חיילים שהשתתפו בטיול, היא הביעה סולידריות עם הקשיים עמם מתמודדים חיילים צעירים בצבא הישראלי.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1997 | מדינת ברוקלין | אנג'י הצעירה |  |
| 2001 | סיפורי קמפ-פייר | נטלי |  |
| 2003 | Death of a Dynasty | אישה סקסית #3 |  |
| 2005 | Extreme Dating | איימי בקסטר |  |
| 2005 | אהבה טרופה | אלכסיס מנאטי |  |
| 2006 | Homie Spumoni | אלי בטרמן |  |
| 2006 | Dark Ride | קטי |  |
| 2007 | New York City Serenade | לין |  |
| 2010 | Beneath the Dark | אדריאנה |  |
| 2011 | שמש הבוקר | ג'יימי ג'ונסון |  |
| 2012 | הזמנה לגירושין | דילן |  |
| 2012 | I Do | אלן פדרמן |  |
| 2012 | למצוא את האחת | האנה דניאלס |  |
| 2015 | Anatomy of the Tide | ג'ינה הרפר |  |
| 2016 | Loserville | המאמנת איילין רוסו |  |
| 2017 | Justice | מליסה גרין |  |
| 2017 | Gangster Land | לולו רולף |  |
| 2019 | Mob Town | ג'וזפין ברברה |  |
| 2019 | Adventure Force 5 | מיה |  |
| 2022 | The Virgin of Highland Park | גברת צ'פמן |  |
| TBA | Hunting Season | אבי |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 - 2007 | הסופרנוס | מדו סופרנו | תפקיד ראשי; (6 עונות); 73 פרקים |
| 2004 | עלייתה ונפילתה של היידי פליס | היידי פליס | סרט טלוויזיה של USA Network |
| 2004 | ויל וגרייס | רו | 2 פרקים |
| 2005 | זוג טרי | ג'ימי-לין דיסקאלה | פרק: "The Orange Bowl" |
| 2005 - 2007 | גיבורי העיירה | גברת פרן | דיבוב; 3 פרקים |
| 2007 | The Gathering | מגי רול | מיני-סדרה |
| 2008 | איך פגשתי את אמא | ג'יליאן | פרק: "Woooo!" |
| 2008 - 2009 | הפמליה | עצמה | 13 פרקים |
| 2009 | בטי | נטלי | 5 פרקים |
| 2010 | Backwash | פרודנס | "Chapter Eight: Lake Pupik" |
| 2011 | גדולה מהחיים | טינה הווארד | פרק: "Change of Heart" |
| 2012 | גבר מי שנשאר אחרון | גבריאלה | פרק: "Take Your Daughter to Work" |
| 2012 - 2013 | Guys with Kids | אמילי | תפקיד ראשי; 17 פרקים |
| 2014 | אבות | אלזה | פרק: "Bully Gene" |
| 2015 | The Christmas Note | גרטשן דניאלס | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2016 | CSI סייבר | סשה בויד | פרק: "5 Deadly Sins" |
| 2016 | בייבי דאדי | שרה גילקראסט | 2 פרקים |
| 2017 | Mommy, I Didn't Do It | ורה דאטון | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2018 | Signed, Sealed, Delivered: The Road Less Traveled | רייצ'ל | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2018 | מגנום, בלש פרטי | טוני | פרק: "Bad Day to Be A Hero" |
| 2019 - 2020 | אלנה מאוולור | הנסיכה רבקה | דיבוב; 3 פרקים |
| 2020 | Beef House | הבלשית מייגן דנג'רסון | 4 פרקים |
| 2020 | השכנה בחלון | קארן מורגן | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2021 - הווה | Big Sky | טוניה וולש | תפקיד חוזר (עונה 2) תפקיד ראשי (עונה 3); 17 פרקים |
| TBA | Ramble On |  | סדרה עתידית |
עמנואל שריקי

| --- | --- |

שריקי, 2008
 לידה:  10 בדצמבר 1975 (בת 49) מונטריאול, קוויבק, קנדה 
 שם לידה:  Emmanuelle Sophie Anne Chriqui 
 מדינה:  קנדה קנדה (אזרחות מלידה)   ארצות הברית ארצות הברית (אזרחות כפולה)
 תקופת הפעילות:  מ-1995 
 מקום לימודים:  תיכון יוניונוויל 
 בן או בת זוג:  חררדו סלאסקו (אדריאן בלאני) (2014–2015) 
 פרופיל ב-IMDb
 
עמנואל סופי אן שריקי (באנגלית: Emmanuelle Sophie Anne Chriqui; נולדה ב-10 בדצמבר 1975) היא שחקנית יהודיה קנדית-אמריקאית.
ביוגרפיה

שריקי נולדה במונטריאול, קוויבק שבקנדה, למשפחה יהודית-מרוקאית-אורתודוקסית. אמה, ליליאן (נפטרה ב-1994), הייתה אסתטיקנית במקצועה וילידת העיר קזבלנקה שבמרוקו, ואילו אביה נולד בעיר הבירה של מרוקו רבאט. לה אח גדול בשם סרז', וכן אחות גדולה בשם לורנס. כבת שנתיים, היא ומשפחתה עברו להתגורר בטורונטו, אונטריו. היא גדלה במרקהם, אונטריו, בשכונה פרברית מצפון-מזרח לעיר קנדית זו. לה קרובי משפחה בישראל, והיא אף מבקרת אותם במדינה מעת לעת.
בילדותה, אחיה של שריקי החל לשלם עבורה כדי שתתחיל לקחת שיעורי משחק. היא למדה במגמת דרמה בבית הספר התיכון יוניונוויל; ולאחר לימודי התיכוניים, שריקי החליטה להמשיך בקריירת משחק.
קריירה

בגיל 10 קיבלה את תפקידה הראשון בפרסומת למקדונלד'ס. בשנות ה-90 עברה שריקי לוונקובר כדי לשחק בסדרת הטלוויזיה "מי מפחד מהחושך?".
ב-2005 הופיעה בווידאו קליפ לשיר "Lips of an Angel" של להקת הרוק האמריקאית הינדר. בהמשך עברה להוליווד ושיחקה בסרטים, בהם סרט הקומדיה "אל תתעסקו עם הזוהן" שהקנה לה את פרסומה, וכן בסרט הביוגרפי "קאדילק רקורדס" אודות חברת ההקלטות צ'ס רקורדס.
בשנים 2005–2011 גילמה את דמותה של סלואן בסדרת הדרמה הקומית האמריקאית "הפמליה" ברשת הטלוויזיה HBO. ב-2015 חזרה שוב לגלם את הדמות, הפעם בסרט הקולנוע "הפמליה", המהווה המשך לעלילת הסדרה.
בשנים 2012–2013 גילמה את לורליי מרטינס בסדרת הדרמה המשטרתיתית האמריקאית "המנטליסט".
ב-2021 החלה לגלם את לאנה לאנג בסדרת גיבורי-העל האמריקאית "סופרמן ולויס" (שמבוססת על דמויות מבית DC קומיקס).
חיים אישיים

בספטמבר 2017, הפכה שריקי לאזרחית כפולה (קנדית) ואמריקאית.
ב-2022 סיפרה כי היא עושה מדיטציה טרנסצנדנטלית.
שריקי היא אקטיביסטית פרו-ישראלית מובהקת, הפועלת למען הסברה במשך שנים רבות, עוד בטרם פרוץ טבח ה-7 באוקטובר 2023..
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1995 | The Donor | פטי |  |
| 1999 | דטרויט רוק סיטי | ברברה |  |
| 2000 | יום מושלג | קלייר בונר |  |
| 2000 | Ricky 6 | לי |  |
| 2000 | 100 בנות | פטי |  |
| 2001 | על הקו | אבי |  |
| 2003 | טעות בכיוון | קרלי ניומן |  |
| 2003 | Rick | אשתו של ריק |  |
| 2005 | העורב 4: תפילה מרושעת | לילי |  |
| 2005 | סקס והמסעדה הגדולה | טיילה |  |
| 2005 | אדם וחווה - הסיפור האמיתי | איב |  |
| 2005 | במיקס | דולי פאצ'לי |  |
| 2006 | Waltzing Anna | ג'יל |  |
| 2007 | אחרי הסקס | ג'ורדי |  |
| 2008 | אוגוסט | מורלה סטרלינג |  |
| 2008 | אל תתעסקו עם הזוהן | דליה |  |
| 2008 | Tortured | בקי |  |
| 2008 | קאדילק רקורדס | רבטה צ'ס |  |
| 2009 | נשים מסובכות | במבי לינדברג |  |
| 2009 | ג'ון הקדוש של לאס וגאס | טייסטי |  |
| 2009 | Taking Chances | לוסי שאנקס |  |
| 2010 | 13 | איילין |  |
| 2010 | אלקטרה לוקס | במבי לינדברג |  |
| 2011 | Girl Walks into a Bar | תרזה |  |
| 2011 | ‎5 Days of War | תתיה |  |
| 2013 | Three Night Stand | רובין |  |
| 2014 | Situation amoureuse: C'est complique | ונסה | סרט צרפתי |
| 2014 | חובשת קרבית | אלמה |  |
| 2014 | A Short History of Decay | אריקה ברייס |  |
| 2015 | הפמליה | סלואן |  |
| 2015 | The Steps | מרלה |  |
| 2018 | ‎7 Splinters in Time | אליס שפיגלמן |  |
| 2018 | המשטרה נפלה על הראש 2 | ז'נביב אוביוס |  |
| 2018 | Hospitality | דונה |  |
| 2019 | אביר לחג | מדיסון |  |
| 2021 | Die in a Gunfight | ברבי |  |
| 2022 | Cosmic Dawn | נטלי |  |