stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוחמה מרטון
ביוגרפיה

רוחמה מרטון נולדה בירושלים לבלהה ולאהרון שהגיעו ארצה מפולין בשנת 1929, במסגרת העלייה הרביעית. למדה בבית הספר למל ואחר כך עברה משפחתה לתל אביב ולמדה בבית ספר 'לדוגמה'. היא המשיכה בתיכון עירוני א'.
בעת שירותה הצבאי הייתה מרטון חיילת בחטיבת גבעתי ושירתה בחטיבה בסיני בזמן מבצע קדש, ב-1956. היא חוותה הרג של חבריה לגדוד בהפצצת חיל האוויר של צה"ל, ורצח שבויים מצריים על ידי חיילי הגדוד שבו שירתה. לאחר שנים אמרה שבשדות הקרב של סיני נבטו הניצנים הראשונים של גישתה האנטי-מיליטריסטית (אך הלא-פציפיסטית) והצורך להיאבק על זכויות אדם, ניסתה למחות על הוצאה להורג של שבויים מצריים.
לאחר שירותה הצבאי למדה רוחמה מרטון רפואה באוניברסיטה העברית וסיימה את בית הספר לרפואה בשנת 1963. בזמן לימודיה נולדו בתה אורנה ובנה יובל.
בזמן לימודיה בבית הספר לרפואה החלו מאבקיה לשוויון זכויות לנשים: היא ניסתה, יחד עם פרופסור פריץ דרייפוס, לארגן פעילות של סטודנטים ושל מורים לשינוי המדיניות הקובעת שרק 10% מכלל התלמידים יהיו נשים.
מאבק שנמשך שנים והוכתר בהצלחה. כמו כן ארגנה מאבק נגד האיסור על סטודנטיות ללבוש מכנסיים. מאבק זה כמעט עלה לה במקומה בבית הספר לרפואה, שהיה אז היחידי בארץ, בסופו של דבר הוסר האיסור על לבישת מכנסיים לסטודנטיות.
משנת 1974 ועד 1986 עבדה כרופאה פסיכיאטרית בכירה במרפאה של המרכז לבריאות הנפש שלוותה בהוד השרון. במסגרת זו ניסתה, יחד עם פרופסור דוידסון, מנהל בית החולים, להשפיע על הנהלת קופת חולים הכללית לקדם גישה קהילתית שהייתה אז לא מקובלת בישראל בתחום הפסיכיאטריה וליצור מרפאות לבריאות הנפש מחוץ לכותלי בתי החולים הפסיכיאטריים.
במסגרת עבודתה בבית החולים שלוותה יזמה מרטון סקר מקצועי של בתי חולים פסיכיאטריים פרטיים באזור השרון, על ידי צוותים שכללו פסיכיאטר, פסיכולוג, ועובד סוציאלי של בתי חולים פסיכיאטריים פרטיים באזור השרון, מתוך תחושת אחריות ציבורית למטופלים במסגרות פרטיות שטובת החולה לא תמיד לנגד עיניהן. מטרות הסקר היו לברר האם האשפוז מוצדק והאם הטיפול הפסיכיאטרי הולם, וכן לבדוק אפשרויות שיקום לחלק מהמאושפזים הללו.
לימדה מ-1975 עד 1990 בחוג לפסיכותרפיה ובלימודי המשך ברפואה בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת תל אביב. בבית הספר לרפואה עשתה מאמצים רבים, יחד עם פרופסור מיכה נוימן, מנהל המרפאה, לשינוי הקריטריונים לקבלה לבית הספר לרפואה, כך שלציוני המועמדים במגמה ההומאנית יהיה משקל שווה לזה של ציונים במגמה הריאלית. היא סברה כי השינוי ישפר את איכות היחסים בין רופא לחולה. כמו כן היא הנחתה במשך שנתיים קבוצות של סטודנטים לרפואה בעיבוד חוויותיהם מול החולים בבתי החולים. לאור הצלחת הקבוצות הללו הפכה הדינמיקה הקבוצתית הזו לחלק מקובל של הכשרת הרופאים בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב.
מרטון שילבה את פעילותה הציבורית עם פעילות אקדמית בתחום זכויות האדם והייתה עמית מחקר במכון באנטינג ע"ש מארי אינרהאם באנטינג בקולג' ראדקליף שבאוניברסיטת הרווארד בשנים 1998-1997, עמית מחקר לשלום וזכויות אדם של המרכז לחקר המזרח התיכון באוניברסיטת הרווארד בשנים 1999-1998, ועמית זכויות אדם וחוקרת אורחת באוניברסיטת שיקגו בשנים 1999–2000.
הייתה נשואה למיכאל מרטון, לשעבר אלוף ישראל בירי מאקדח, שהשתתף במשחקים האולימפיים.
בשנים 1969–1984 הייתה שותפתו לחיים של ג'אד נאמן ובשנת 1984 השתתפה בהפקת סרטו "מגש הכסף".
ביוגרפיה > פעילויות ציבוריות

רוחמה מרטון לקחה חלק מאז שנת 1962 בהקמתם של ארגונים רבים הפועלים בתחום זכויות האדם, בדגש על הזכות לבריאות וזכות האישה, ובתחום השלום. בשנים 1990-1976 הייתה חברה ב"מועצה הישראלית-פלסטינית לשלום", קידמה מאמצי דו-שיח, סמינרים ופגישות עם נציגי אש"ף, מתנדבת במרכז התל אביבי לנשים נפגעות תקיפה מינית. הייתה חברה "באזרחים למען התקווה" (אל"ה) - קבוצה לקידום שוויון חברתי של תושבי שכונת התקווה בתל אביב. בשנים 1981-1980 הייתה מייסדת-שותפה של "שטח משוחרר" - קבוצה שפרסמה טור שבועי בעיתון הארץ שעסק בבעיות של החברה הישראלית. בשנים 1984-1982 הייתה מייסדת-שותפה של "הוועד נגד המלחמה בלבנון", שיזמה פעולות עממיות להתנגדות למלחמת לבנון. בשנים 1984-1983 הייתה מייסדת משותפת של "אלטרנטיבה", שהוקמה כארגון דו-לאומי וחוץ פרלמנטרי, לקידום השלום דרך הפתרון של שתי מדינות. בהמשך הייתה בין המקימים של המפלגה הרשימה המתקדמת לשלום, שהכניסה שני נציגים לכנסת. בשנים 1987-1984 הייתה מייסדת-שותפה של פורום, "מרצים מאוניברסיטת תל אביב", ארגון אוניברסיטאי למען שלום וזכויות אדם. ב-1988 יסדה את "עמותת רופאים ישראלים-פלסטינים לזכויות אדם", ארגון זכויות האדם הפועל נגד הכיבוש ולהגנת זכויות אדם בשטח הבריאות.
בשנים 1991-1989 הייתה מייסדת משותפת של "פלסטינים וישראלים נפגשים לשלום". סמינרים מאורגנים וקבוצות דיון על מנת לסייע בקיום פגישות לצורך התקדמות בתהליך השלום. בשנת 1989 הייתה מייסדת משותפת של "הוועד הציבורי נגד עינויים בישראל", הקיים עד היום ונועד ליצור שדולה לעצירת העינויים בישראל. הייתה ממקימי "ועד נגד סגירת אוניברסיטת ביר זית". בשנת 1989 הייתה מייסדת משותפת של "אימות", ארגון של עובדים ועובדות בתחום בריאות הנפש למען שלום. ב-1993 הייתה מייסדת משותפת של "אחת מתשע: נשים למען נשים בסרטן השד" - שיצרה שדולה וקבוצות תמיכה של נשים למען נשים החולות בסרטן השד, עמותה הפועלת עד היום. בשנת 2005 הייתה מייסדת שותפה של "הוועד למען אסירים פוליטיים". בשנת 2006 הייתה מייסדת משותפת של "ICRR", הוועד הישראלי לזכויות תושבים. כמו כן הייתה חברה בוועד המנהל של "הוועד המתאם הבינלאומי של האו"ם לארגונים הלא-ממשלתיים הפלסטיניים".
מרטון תומכת בקידום חרם על ישראל, כחלק מקמפיין BDS. ב-2008 השתתפה בשבוע האפרטהייד הישראלי בלונדון. בעקבות פעילות זו, קראו חברי כנסת ממפלגות הימין להפסקת מימון ציבורי ומתן הטבות מס לעמותת "רופאים למען זכויות אדם", שייסדה מרטון. ב-2017 הביעה תמיכה ב-BDS מספר פעמים נוספות, ואמרה בהתייחס לכך: "זה עניין לבוגדים. והבוגדים של היום הם הגיבורים של מחר. מי שלא מוכן לשלם את המחיר הזה לא יודע להיאבק. בלי לשלם מחיר אתה נלחם רק על היופי שלך. ובעיניי כל עוד הכיבוש נמשך, האפרטהייד נמשך, זה לא משנה אם אתה קצת יותר יפה או קצת פחות יפה. זה לא מעניין ולא מאבק". גם בנאומה ב"צוותא" ב-2 באפריל 2019, עם קבלת הפרס על שם פרופ' ישעיהו ליבוביץ' לשנת 2019, דיברה רוחמה מרטון על שלטון האפרטהייד הישראלי ועל תנועת ה-BDS.
ביוגרפיה > רופאים לזכויות אדם

ב-1988 ייסדה מרטון את עמותת רופאים ישראלים-פלסטינים לזכויות אדם שלימים שינתה את שמה לרופאים לזכויות אדם (ר.ל.א.). היא גיבשה סביבה קבוצה של רופאים ישראלים ופלסטינים והקימה ארגון שפעיליו עובדים בשיתוף פעולה ומתוך שוויון גמור עם עמיתים פלסטינים למען מטרה משותפת של מאבק נגד הכיבוש וקידום זכויות אדם והזכות לבריאות. מאז, היא מהווה את הרוח החיה והמצפן של עבודת העמותה. רופאים לזכויות אדם רואה בכיבוש סוג של מחלה הגורם לאי צדק והפרת זכויות אדם. הארגון עוסק בפעולה רחבה בשמירה ובהגנה על זכויות האדם, עם התמקדות בזכות לבריאות. רוחמה מרטון הנחילה לעמותה הבנה רחבה של המושג בריאות - לא רק כ"היעדר מחלה", אלא ברוח הגדרת ארגון הבריאות העולמי - כמצב של "רווחה פיזית, פסיכולוגית וחברתית".
לאורך שנות פעילותה תרמה רופאים לזכויות אדם רבות לשיח הציבורי של זכויות האדם בישראל, והגיעה להישגים במאבקיה להגנה על זכויות אדם בכלל וזכויות בריאות בכלל, כשהיא מתמקדת בהבטחת הזכות לטיפול רפואי הוגן ושוויוני ובהגנה על זכות האדם לשלמות הגוף, לכבוד ולבריאות הנפש.
עבודתה הציבורית הביאה את מרטון לשיתוף פעולה עם ארגונים פלסטינים ובינלאומיים העוסקים בבריאות הנפש ובזכויות האדם. היא חברת הנהלה של המרכז לבריאות הנפש בעזה. שותפותה עם עמיתים מארגונים של רופאים לזכויות אדם באירופה ובארצות הברית הובילה ליצירת "רשת ארגונים בינלאומית לבריאות ולזכויות אדם" ב-1992. מאז ועד עתה רוחמה מרטון היא חברת הנהלה של גוף זה. היא הוזמנה פעמים רבות למפגשים באו"ם (בז'נבה, בווינה, בשטרסבורג, בניו יורק ועוד) בהקשרים העוסקים בזכויות אדם.
פרסים בהם זכתה

1989 - תעודת הוקרה מהוועד היהודי למען שלום ישראלי-פלסטיני, בוושינגטון, ארצות הברית.
1993 - תעודת הוקרה מארגון הומניטארי אמריקאי, Operation Smile, נורפוק, וירג'יניה.
1994 - אות כבוד מאגודת ידידי החולה, טולכרם.
1997 - פרס פלסטיני לזכויות אדם, מוענק על ידי ד"ר חיידר עבד א-שאפי, עזה.
1998 - ציון לשבח על הישגים במסגרת מכון בנטינג, ראדקליף קולג', אוניברסיטת הרווארד.
1999 - אות זכויות האדם ע"ש אמיל גרינצוויג, מטעם האגודה לזכויות האזרח, ירושלים.
2000 - פרס הלן לנשים בתחום זכויות האדם, מונטריאול, קנדה.
2000 - 'מגן לילד': פרס ראש הממשלה של מדינת ישראל ניתן לארגון רופאים לזכויות אדם בירושלים.
2002 - פרס על שם ד"ר יונתן מאן על תרומה לבריאות העולם ולזכויות אדם, נתרם על ידי ביל גייטס, בוושינגטון, ארצות הברית.
2005 - הדלקת המשואה האלטרנטיבית ליום העצמאות, מטעם יש גבול, ירושלים.
2007 - נשים שמביאות שינוי, הדה מרקר העניק פרס ל-40 נשים שהצטיינו בפעילותן למען שינוי בחברה.
2007 - The American Friends Service Committee, (פרס של הקוויקרים שהוענק ל-40 אישים נבחרים - ישראלים ופלסטינים על פעלם למען שלום צודק לציון 40 שנים לכיבוש, שיקגו, ארצות הברית.
תמר דרסלר, פרס נובל האלטרנטיבי האירופי - לארגון ישראלי, באתר ynet, 29 באוקטובר 2010
2019 - פרס על שם פרופ' ישעיהו ליבוביץ' 2019, מטעם תנועת יש גבול.
פרסומיה

במשך כל השנים עוסקת רוחמה מרטון בהרצאות ובכתיבת מאמרים העוסקים בהפרת זכויות אדם, עינויים, בריאות נשים, זכויות נשים ובניתוח פסיכולוגי של החברה הישראלית. פרסומיה כוללים את המאמרים הבאים:
"Introduction" and "The White Coat Passes Like a Shadow: The Health Professions and Torture in Israel" in Torture: Human Rights, Medical Ethics and the Case of Israel, Niv Gordon and Dr. Ruhama Marton, eds, Zed Books, London, 1995
Personal Profile, Journal of the American Medical Women's Association, Human Rights and Women's Health. Volume 52, Number 4, fall 1997.
"Solitary Confinement As a Form of Turture," Vanunu and the Bomb, The Israel Committee for Mordechai Vanunu and for a Middle East Free of Atomic, Biological and Chemical Weapons, Israel, 1998.
"Doctors and the Duty of Intervention", Palestine-Israel Journal, Volume VI, Number 1, 1999.
"The Politics of Health Care in the Occupied Territories", Looking Back at the June 1967 War, Haim Gordon, Editor, Praeger, London, 1999.
Building a Bridge of Mutual Respect", Radcliffe Quarterly, Volume 85 Number 2, Fall 1999.
"A View from Within: Problems Confronting Human Rights Organizations in Israel and the Occupied Territories", Arab Studies Quarterly, Volume 22, Number 1, winter 2000.
"מערכת בריאות הזקוקה לשיקום", הווירוס לא עוצר במחסום, תמרה ברנע ורפיק חוסייני עורכים, עם עובד, תל אביב, 2002.
"About Loneliness and Radicalism", Medico International Report 25, Institute of Pedagogic, Frankfurt University, March 2003.
"The Psychological Impact of the Second Intifada on Israeli Society", Palestine-Israel Journal, Volume 11, No. 1, May 2004.
"The Right to Madness: From the Personal to the Political - Psychiatry and Human Right", From the Margins of Globalization: Critical Perspective on Human Right, Niv Gordon, Editor, Lexington Books, Lanham, MD, 2004.
"Tactics of Oppression in the Peace Negotiations between Israel and the Palestinians: A Feminist Perspective", Sozial.Geschichte, 2/2005.
"Transparent Wall, Opaque Gates", Against the Wall, Israel's Barrier to Peace, Michael Sorkin, Editor, The New Press, New York, 2005.
לקריאה נוספת

1000 Peacewomen Across the Globe, published by the Association 1000 Women for the Nobel Peace Prize, Scalo Publishing, 2005. pp. 551-552
Broken Promises, Broken Dreams: Stories of Jewish and Palestinian Trauma and Resilience, Alice Rothchild, Pluto Press 2007, Chapter two: Dr. Ruchama Marton: An Allergy to Lies
נטע אחיטוב, "אני חושבת שתקווה זו מחלה", העיר תל אביב גיליון 1457, 11 באפריל 2008
הערות שוליים

↑  Reservists group calls to cancel Physicians for Human Rights funding FUNDING, באתר ג'רוזלם פוסט, 25 בספטמבר 2016 (באנגלית)
גלעד צוויק, בעקבות הפרסום ב'מידה': ח"כים דורשים לשלול מימון מ'רופאים לזכויות אדם', באתר מידה, 8 במרץ 2017
↑  פשעי מלחמה ופצעים פתוחים: הרופאה שנלחמת בהפרדה ממשיכה למרוד, אלון מזרחי, שיחה מקומית, 7.9.2017
↑   רוחמה מרטון, למה BDS? כי אי אפשר לשנות אריה מבפנים, באתר הארץ, 25 בספטמבר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007526663405171  BnF: cb12492984t (data)  ISNI: 0000 0000 3018 5385  LCCN: n95027121  SUDOC: 174720165  VIAF: 7492470   WorldCat (עם VIAF): 7492470 
המרפאה הפתוחה של רופאים לזכויות אדם ביפו, 2010
ריבית הפרה

ריבית הפרה היא ריבית הנגבית על יתרת הקרן בהלוואה אם הלווה לא עמד בתנאיה במהלך תקופת התשלומים, כלומר, הוא לווה בדיפולט. דיפולט הוא מונח מעולם הפיננסיים המתאר מצב שבו אדם או גוף שלווה כסף אינו עומד בתנאי ההלוואה - כלומר הוא החמיץ את מועד התשלום של הריבית או הקרן. למשל כאשר רוכש דירה אינו עומד בתשלומי המשכנתא, או כאשר תאגיד או ממשלה אינם משלמים איגרת חוב כאשר הגיע מועד הפדיון. לרוב, לווה ייחשב כדיפולטיבי, על ידי בנקים וגופים פיננסיים אחרים, לאחר תקופה של 90 יום בה לא עמד בהתחייבויותיו.
ריבית ההפרה תהיה לרוב גבוהה בשיעור ניכר מהריבית המקורית, ובכך היא משקפת את השינוי לרעה שנוצר בסיכון האשראי של הלווה.
התנאים שהפרתם גוררת החלת ריבית הפרה הם לרוב איחור בתשלומים או אף כשל אשראי של הלווה. עם זאת, בהלוואות מסוימות המלווה והלווה יכולים להחליט מראש על תנאים נוספים שייחשבו כהפרה. בנקים נוהגים להחיל ריבית הפרה כדי להפריד בין תרחישים שונים לסיכון האשראי שגלום בהלוואה.
דיפולט פיננסי

כאשר לווה נמצא במצב של דיפולט, ישנה חשיבות לשאלה האם מדובר בהלוואה כנגד בטוחה או לא. אם מדובר בהלוואה כנגד בטוחה (כזו שיש נכס אשר יכול לשמש כבטוחה למקרה שההלוואה אינה מוחזרת), למלווה נולדת זכות חוקית לתפוס את הבטוחה, למשל דירה במקרה שההלוואה היא משכנתא. במקרה בו ההלוואה היא אינה כנגד בטוחה, למשל בגין חוב לבית החולים לאחר טיפול רפואי, למלווה אמנם קיימת זכות לתבוע את החזר החוב מהלווה, אך זכות זו כרוכה בפרוצדורה ואינה מבטיחה כי כלל הסכום יוחזר למלווה. בשל כך, במקרה של הלוואה שלא כנגד בטוחה, המלווה לרוב ימתין מספר חודשים בתקווה שהלווה יוכל לחזור לעמוד בתשלומים בטרם יכריז עליו כדיפולטיבי. במצב בו המלווה מבין שלא יוכל לגבות את החוב, ירשום המלווה בספריו את החוב כחוב אבוד (כהוצאה).
יש להבחין בין המונח "דיפולט" מהמונחים "חדלות פירעון", "היעדר נזילות" ו-"פשיטת רגל":
דיפולט: החייב נמצא במצב בו חלף מועד התשלום על חוב.
חוסר נזילות: לחייב אין מספיק מזומן (או נכסים נזילים אחרים) לתשלום חובותיו.
חדלות פירעון: מונח משפטי שמשמעותו - החייב אינו מסוגל לשלם את חובותיו.
פשיטת רגל: מצב משפטי, המביא לכך שבית המשפט או הגוף הרלוונטי מפקחים על ענייני הכספים של מי שחדל פירעון או במחדל.
הדיפולט הגדול בהיסטוריה הוא של חברת השירותים הפיננסיים האמריקאית ליהמן ברדרס, לאחר שזו נקלעה לחובות של כ־613 מיליארד דולרים בעקבות משבר הסאבפריים בשנת 2008. הדיפולט הגדול ביותר למדינה ריבונית הוא משבר החוב של יוון, כאשר יוון נקלעה לחוב של 138 מיליארד דולר במרץ 2012.
דיפולט פיננסי > השלכות

כאשר לווה מגיע למצב דיפולט, עליו לקחת בחשבון את ההשלכות הנובעות מכך, בהן:
הורדת דירוג האשראי של הלווה (לרוב, למשך כשבע שנים)
פגיעה בסיכוייו של הלווה לקבל הלוואות בעתיד, או לקבל הלוואות בתנאים טובים (למעשה השלכה הנובעת בין היתר מהורדת דירוג האשראי)
פעולות גביה שינקוט נגדו המלווה באמצעות הוצאה לפועל, למשל עיקול חשבון בנק או רכב
הערות שוליים

↑  עמי גינזבורג, Default, באתר TheMarker‏, 12 בספטמבר 2010
↑  Explaining changes to the 90 day rule for open banking access | TrueLayer, truelayer.com (באנגלית)
↑  Default: What It Means, What Happens When You Default, Examples, Investopedia (באנגלית)
↑  Greece could be biggest national default in history, June 29, 2015, Patrick Gillespie, CNN Money
↑  By, What Happens If I Default on a Loan?, www.experian.com (באנגלית אמריקאית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שביט מס

שביט מס (נולד ב-16 בנובמבר 1966) הוא איש ציבור שכיהן כראש המועצה המקומית קדימה-צורן בשנים 2013–2018.
שביט מס נולד בתל אביב. גדל והתחנך ברעננה. מס בוגר תיכון אוסטרובסקי ברעננה. סיים את לימודיו בתיכון בשנת 1984. התגייס לצה"ל בפברואר 1985 לחטיבת גולני - גדוד 13, בוגר קורס קצינים. שימש כקצין מודיעין במגוון תפקידים והשתחרר לאחר כ־6 שנים בצה"ל, משרת במילואים בפיקוד העורף בדרגת רס"ן (מיל).
מס בוגר תואר ראשון במינהל עסקים במסלול האקדמי של המכללה למינהל בתל אביב, ובוגר תואר שני במדיניות ציבורית מאוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2001 הקים מס בהולנד חברה בשם Lion Games & Gifts Europe. החברה מעצבת, מייצרת ומשווקת מוצרים לברידג', לשח-מט, מוצרי פוקר ושולחנות משחק, ומייצאת אותם לכל העולם. בשנת 2001 המציא שביט מס שולחן מיוחד לברידג', עליו נרשם פטנט בישראל. שולחן הברידג' מיוצר ומשווק על ידי החברה תחת שם המותג Bridge Table System.
חייו הפוליטיים

בשנת 2008 נבחר לראשונה כחבר מליאת המועצה המקומית קדימה-צורן, ובשנת 2013 נבחר לתפקיד ראש המועצה בקדימה-צורן, בו כיהן עד לדצמבר 2018.
תקופת כהונתו כראש המועצה המקומית בקדימה אופיינה בבניה מאסיבית של מבני ציבור חינוך ביניהם: מבנה חטיבת הבינים ע"ש הרצוג,מבנה מתנ"ס צורן, הרחבת בתי הספר יובלים ולב-רן, בנית אולם הספורט בצמוד לחט"ב הרצוג, המשך הקמת שכונת רמת-אמיר כולל בנית 6 גני ילדים בשכונה, בנית גני ילדים בקדימה, תכנון ותקצוב אולם הספורט בצמוד לחט"ב גוונים בקדימה ועוד.
מס שם דגש על שמירת איכות הסביבה הרחבת מיחזור הפסולת הביתית, נטיעת מאות עצים במרחב הציבורי, באמצעות מיזמים קהילתיים ומטעי עצי פרי שנטעו על ידי ילדי בתי הספר ביישוב.
בדצמבר 2015 חתם שר הפנים ח"כ סילבן שלום, על הרחבת שטחה המוניציפלי של קדימה-צורן. השטחים שהועברו מהמועצה האזורית לב-השרון איפשרו לראשונה את חיבורה הגאוגרפי של קדימה וצורן לרצף אורבני אחד.
בספטמבר 2016 חנך מס לראשונה את תיכון "עודד" בקדימה צורן, התיכון נקרא ע"ש אל"ם (במיל) עודד ראור ז"ל, תושב קדימה צורן בעת מותו בטרם עת. בתיכון "עודד" לומדים כ 1000 תלמידי מקדימה ומצורן וזאת הפעם הראשונה שילדי היישוב המאוחד לומדים באותו בית ספר תיכון. אחוז הזכאות לבגרות בשנת 2018 הייתה 94%.
במאי 2018 פרסמה הוועדה הגאוגרפית מרכז, את המלצותיה להרחבת שטחה המוניציפלי של קדימה-צורן והגדלת חלקה של המועצה המקומית באזור התעשייה המשותף למועצה האזורית לב -השרון וקדימה-צורן מ-40% ל 60%., לצד העברת שטחים מהמועצה המקומית אבן יהודה לקדימה-צורן.
המלצות הוועדה אושרו על ידי שר הפנים אריה דרעי בחודש יוני 2019.
מס חבר הנהלת פורום ראשי הרשויות לשעבר. מס בוגר קורס דירקטורים ונושאי משרה ובוגר קורס גישור.
מיולי 2020 משמש כדירקטור בעמותת "פרזנטנס ישראל",והחל משנת 2022 מכהן כדירקטור ובוועד המנהל של עמותת קולות, מס מכהן כמנכ"ל האגודה הישראלית לציות ואכיפה מינהלית וביקורת משנת 2022.
מס כיהן כרמ"ט שר המשפטים גדעון סער בשנים 2021-22.
ביוגרפיה

נולד 16.11.1966, תל אביב
רציחות באוקספורד

| --- | --- |

עטיפת ה-DVD העברי של "רציחות באוקספורד". מימין לשמאל: ארתור סלדום, בת' איגלטון, לורנה, מרטין.
 מבוסס על:  רציחות נוסח אוקספורד מאת גיירמו מרטינס
 בימוי:  אלכס דה לה איגלסיה 
 תסריט:  אלכס דה לה איגלסיה, ג'ורג גואריקצ'וריה 
 שחקנים ראשיים:  אלייז'ה ווד, ג'ון הארט, לאונור ווטלינג, ג'ולי קוקס
 מוזיקה:  רוקו בנוס 
 צילום:  קיקו דה לה ריסה 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, צרפת, ספרד 
 חברת הפקה:  Telecinco Cinema 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  18 בינואר 2008
 משך הקרנה:  107 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פשע 
 תקציב:  14.1 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   oxfordmurders
 תרגום לעברית:  יניב אדלשטיין
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
רציחות באוקספורד (באנגלית: The Oxford Murders) הוא מותחן קולנועי משנת 2008 בבימויו של אלכס דה לה איגלסיה, על פי ספרו של גיירמו מרטינס, Crímenes imperceptibles, שיצא לאור בשנת 2003 (תורגם לאנגלית בשם זהה לשם הסרט, ולעברית בשם "רציחות נוסח אוקספורד").
הסרט עוסק בסדרת מעשי רצח המתרחשת באוקספורד, שבחקירתם עוסקים, בנוסף למפקח המשטרה, גם פרופסור ללוגיקה ודוקטורנט, שגילו את גופתה של הנרצחת הראשונה.
פרשנות > רעיונות מדעיים הנשזרים בסרט

בעלילת הסרט נשזר עיסוק ברעיונות מדעיים אחדים, ובהם פרדוקס המעקב אחר כלל של ויטגנשטיין בחקירות פילוסופיות, עקרון האי-ודאות של הייזנברג, משפטי האי-שלמות של גדל, פרדוקס השקרן, המשפט האחרון של פרמה והשערת טניאמה-שימורה שהייתה שלב בדרך להוכחתו, וכן אפקט הפרפר.
פרשנות > חירות דרמטית

בנושאים אחדים מרשה לעצמו הסרט לחרוג מהדיוק ההיסטורי:
מרטין מייחס לדמות הבדיונית של הארי איגלטון, בעלה המנוח של גברת איגלטון, את יצירת הממדים הפרקטליים. במציאות, את המושג "פרקטל" טבע בנואה מנדלברוט, ורעיון הממד הפרקטלי נוצר בשנת 1918 על ידי פליקס האוסדורף.
"אם נצליח לגלות את משמעותם הסודית של המספרים, נבין את משמעותם הסודית של החיים", אומר מרטין לסלדום. אמירה זו ניתן לייחס לפיתגוראים של יוון העתיקה או לנומרולוגים בני זמננו, אך היא בלתי סבירה מפיו של דוקטורנט למתמטיקה.
"סדרות לוגיות", שהן נושא מרכזי בסרט, אינן נושא למחקר בלוגיקה מתמטית או במתמטיקה, אם כי רבים פוגשים אותן במבחני אינטליגנציה, וגם שעשועי מתמטיקה עוסקים בהן. סלדום, המוצג כמי שמתמחה בסדרות לוגיות ואף כתב ספר אודותן, מציין את הגישה הגורמת לחוסר העניין של המתמטיקאים בסדרות לוגיות: "תמיד אפשר למצוא כלל או הצדקה שמאפשרים להמשיך סדרה באמצעות כל מספר. זה תלוי רק ברמת המורכבות של הכלל".
בניגוד לדבריו של סלדום בהרצאתו שבפתח הסרט, ויטגנשטיין, כמעט אינו משתמש בנוסחאות בספרו "מאמר לוגי פילוסופי", ואינו משתמש בשפה הפורמלית של הלוגיקה המתמטית, אלא מציג טיעון פילוסופי בשפה טבעית, אמנם ייחודית.
הספר שעליו מתבסס הסרט, "רציחות נוסח אוקספורד", מזכיר את אנדרו ויילס והוכחתו למשפט האחרון של פרמה, כולל התאריך המדויק שבו חשף ויילס את הוכחתו בהרצאה באוניברסיטת קיימברידג'. בסרט, כנראה מסיבות משפטיות, ההוכחה היא של "המשפט האחרון של בורמאט", והמוכיח הוא דמות בדיונית, הנרי וילקינס. גם הוא חושף את הוכחתו בהרצאה באוניברסיטת קיימברידג', אך זו מתרחשת חודשים אחדים לאחר המועד שבו נתן ויילס את הרצאתו.
הפקה

הסרט הוא קופרודוקציה ספרדית-בריטית-צרפתית בבימויו של אלכס דה לה איגלסיה. צילום הסרט החל ב-22 בינואר 2007 והסתיים ב-24 במרץ. הסרט צולם באוקספורד ובמוזיאון ויקטוריה ואלברט בלונדון. במהלך הפקת הסרט תיאר הבמאי את חוויותיו בבלוג שלו.
הפקה > שחקנים

אלייז'ה ווד: מרטין, סטודנט אמריקאי המגיע לאוניברסיטת אוקספורד ללימודי דוקטורט. קודם לליהוקו של ווד לתפקיד זה, היו הערכות שהתפקיד יינתן לשחקן המקסיקני גאל גרסיה ברנאל.
ג'ון הארט: ארתור סלדום, פרופסור באוניברסיטת אוקספורד, בר סמכא בתחום של סדרות לוגיות. קודם לליהוקו של הארט לתפקיד זה, היו הערכות שהתפקיד יינתן לשחקן הבריטי מייקל קיין.
לאונור ווטלינג: לורנה, אחות בבית חולים, חברתו של מרטין.
אנה מאסי: מרת איגלטון, זקנה חולנית המשכירה חדר בביתה למרטין.
ג'ולי קוקס: בת' איגלטון, צ'לנית, בתהּ של מרת איגלטון.
ג'ים קרטר: המפקח פיטרסן, קצין המשטרה הממונה על חקירת מעשי הרצח.
דומיניק פינון: פרנק, נהג אוטובוס, אביה של ילדה הזקוקה להשתלת ריאות.
בעת צילום הסרט בפאב "הסוס הלבן" באוקספורד, 22 במרץ 2007
רפיק סיידם

| --- | --- |

 לידה:  8 בספטמבר 1881 קונסטנטינופול, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  8 ביולי 1942 (בגיל 60) איסטנבול, טורקיה 
 מדינה:  טורקיה, האימפריה העות'מאנית 
 מקום קבורה:  Cebeci Asri Cemetery 
 השכלה:  Gülhane Training and Research Hospital  אוניברסיטת איסטנבול 
 תפקיד:  Minister of National Education (13 באוגוסט 1933–26 באוקטובר 1933)  Interior Minister of Turkey (11 בנובמבר 1938–25 בינואר 1939)  Minister of National Education (17 בספטמבר 1930–27 בספטמבר 1930)  ראש ממשלת טורקיה (3 באפריל 1939–9 ביולי 1942)  ראש ממשלת טורקיה (25 בינואר 1939–3 באפריל 1939)  חבר האספה הלאומית הגדולה של טורקיה 
 מפלגה:  מפלגת העם הרפובליקאית 
 חתימה:   
 
רפיק סיידם (בטורקית: Refik Saydam‏; 8 בספטמבר 1881 - 8 ביולי 1942) היה רופא ופוליטיקאי טורקי, ראש הממשלה הרביעי של הרפובליקה הטורקית.
סיידם נולד באיסטנבול, באימפריה העות'מאנית. הוא למד בבית ספר מקומי והמשיך בבית ספר תיכון צבאי. באוקטובר 1905 סיים את לימודיו בבית הספר הצבאי לרפואה בדרגת סרן לרפואה. הוא עבד במחלקה האמבריולוגית ובמחלקה ההיסטולוגית במשך שלוש שנים. ב-1910 יצא ללימודים באוניברסיטה הצבאית לרפואה בברלין, בגרמניה. לקראת פרוץ מלחמת הבלקן הראשונה שב לאיסטנבול ב-1912.
במהלך מלחמת הבלקן הוא ביצע מחקרים למניעת מחלת הכולרה באנטליה ובחזית צ'טלקה. בשנת 1914 מונה לסגן מפקח הבריאות הכללי וארגן את המכון לבקטריולוגיה והבטיח כי חיסונים לטיפוס הבטן, דיזנטריה יוצרו באימפריה העות'מאנית וכי צורכי הצבא בתחום יסופקו במהלך מלחמת העולם הראשונה. הוא המשיך במאבקו נגד המגפות בחסנקאלה שבחזית.
בשנת 1920 נבחר להאספה הלאומית הגדולה של טורקיה כחבר פרלמנט מדובייאזיט. במקביל כיהן כראש מחלקת הבריאות במשרד לביטחון לאומי. הוא כיהן כחבר פרלמנט באיסטנבול מאז הקדנציה השנייה של האספה הלאומית הגדולה של טורקיה. ב-10 במרץ 1921 הוא נבחר לסגנו של סיהייה ועזר משפטי של האספה הלאומית הגדולה של טורקיה. הוא החזיק במשרה זו עד 20 בדצמבר 1921.
לאחר הכרזת הרפובליקה הטורקית, ב-30 באוקטובר 1923, מונה לשר הבריאות. הוא המשיך בתפקידו זה עד 21 בנובמבר 1924. ב-4 במרץ 1925 מונה מחדש לשר הבריאות והחזיק במשרה זו עד 25 באוקטובר 1937.
ריביירה אולצין

ריביירה אולצין (במונטנגרית: Košarkaški Klub Rivijera Ulcinj או Кошаркашки Клуб Ривијера Улцињ), היא קבוצת כדורסל מונטנגרית מהעיירה אולצין, על חוף הים האדריאטי, המשחקת בליגה המונטנגרית.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1976 והשתתפה בליגה היוגוסלבית/סרבית. ובליגה המונטנגרית שהוקמה בשנת 2006. לאחר פירוקה של המדינה המשותפת של סרביה ומונטנגרו. הקבוצה מארחת לעיתים באולם הגדול "מרשל טיטו" המכיל 2,000 מקומות ישיבה. ולעיתים באולם הקטן "ברדסבו ידינסבו" המכיל 1,100 מקומות.
בעונות 2006/07, 2008/09, 2009/10, 2010/11 הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר הפלייאוף בליגה. ובעונת 2006/07 ובעונת 2011/12 הגיעה עד לחצי גמר הגביע המונטנגרי.
הקבוצה השתתפה בעבר בליגה הבלקנית בעונות 2010–2012 (והגיעה עד לרבע הגמר).
תארים והישגים

ליגה המונטנגרית :
חצי גמר: 2007, 2009, 2010, 2011' 2013
הגביע המונטנגרי :
חצי גמר: 2007, 2012
שחקנים בולטים

סרביה סיניסה טפבצ'ביץ'
סרביה סאסה מיאלוביץ'
סרביה  אלכסנדר רדולוביץ'
מונטנגרו מילוס דיוריסיץ'
מונטנגרו רדוי דיורקוביץ'
בוסניה והרצגובינה ניקולה יפטיץ'