stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניינור ניניאל
קבד נירמרת

בלב היער ישבה ניניאל ודאגה לטורמבר. אז יצאה ניניאל בעקבות בעלה כי לא יכלה לשאת את חוסר הידיעה מה עולה בגורלו. אחרי ניניאל צלע ברנדיר המאוהב שביקש להגן עליה באיזו דרך שיוכל. ניניאל הגיעה אל מקום גסיסתו של הדרקון, במקום בו שכב טורין כמת. אז דיבר הדרקון בפעם האחרונה, שבר את כשף השכחה שלה ולעג לה על שנישאה לאחיה והרתה לו. מגודל הזוועה פנתה ניינור ניניאל הצידה וקפצה אל מותה מעל קבד אן ארס. במר נפשו חזר ברנדיר אל אנשי היער ובישר להם כי מת הדרקון אך מת גם טורמבר ומתה ניניאל, כי התברר לבסוף ששניהם היו אחים, בני הורין איש דור לומין. אנשי היער סירבו להאמין לו והחלו לצעוד לעבר מקום מותו של הדרקון. בדרכם פגשו את טורין טורמבר שנעור מעלפונו עם מות הדרקון וביקש לשוב הביתה אל רעייתו. אז אמר לו ברנדיר כי מתה אשתו והטיח בו את דברי גלאורונג. טורין סירב להאמין כי חשב שאחותו שוכנת בטוחה בדוריאת ושוב ראה איך קללת מורגות' משיגה אותו, הוא שלף את חרבו ורצח את ברנדיר.
בכאב גדול רץ טורין ביער, מקלל את גורלו ואת כל העולם, מוסיף לשנן לעצמו שאחותו עודנה בדוריאת. אז כשעבר ליד תל הקבורה של פינדוילס, פגש במבלונג ואנשי דוריאת. מבלונג סיפר לו כי אחותו באה לבקשו ואבדה באזור, אז ידע טורין כי אמת דיבר הדרקון ואמת דיבר ברנדיר. הוא פנה אל המקום שבו קפצה אחותו אל מותה וביקש את נפשו למות. אך בראותו את עצמו כרוצח, לא רצה לטמא את מקום מותה בדמו, לכן קבע את גורתנג בקרקע ונפל עליה.
מבלונג ואנשים הגיעו למקום מיד והתאבלו עליו ועל אחותו. אז קברו את טורין עם חרבו וחרטו על המצבה את המילים הבאות: טורין טורמבר דגניר גלאורונגה (טורין טורמבר רועץ גלאורונג). ומתחת כתבו (אף שגופתה לא הייתה קבורה שם): "ניינור ניניאל". גופתה של ניינור לא נמצאה מעולם.
ראו גם

ילדי הורין
טורין טורמבר
אורוון
הורין תליון
מורוון אלדוון
רב האי גאון

ערך זה עוסק ברב האי בן שרירא, גאון פומבדיתא. אם התכוונתם לגאונים אחרים שנקראו רב האי, ראו .
| --- | --- |
 לידה:  939 ד'תרצ"ט
 פטירה:  1038  (בגיל 99 בערך) ד'תשצ"ח
 מקום קבורה:  סורא, בבל
 מקום פעילות:  בבל
 תקופת הפעילות:  ? – 28 במרץ 1038 
 השתייכות:  גאונים
 תחומי עיסוק:  תנ"ך, תלמוד, הלכה, אגדה, קבלה, תפילה, פילוסופיה, דקדוק עברי ועוד
 תפקידים נוספים:  גאון ישיבת פומבדיתא
 רבותיו:  אביו, רב שרירא גאון
 תלמידיו:  רב יעקב בן נסים ובנו רב ניסים גאון (ועל ידו רבי שמואל הנגיד בספרד), רבי חננאל בן חושיאל[דרוש מקור], ר' אלחנן בן שמריה, ר' בהלול בן יוסף, ר' אברהם בן יצחק ן' אוראי, ר' אברהם בן משה ן' גאמע, ר' יוסף בן ברכיה מקירואן, ר' יוסף בן עמרם מסיג'ילמסה, ר' מצליח דיין מסיציליה, ר' משה בן יצחק מערבי, ר' משולם בן קלונימוס מלוקא, ר' שמואל בן אברהם תאהרתי ועוד רבים מירושלים, מצרים, בצרה, קסטנטינא, קאבס ועוד.
 חיבוריו:  פירוש לתנ"ך, פירוש למשניות סדר טהרות, פירוש לתלמוד (אין בידנו את הפירוש לכל הש"ס), "משפטי שבועות" או "שערי שבועות" (תורגם מערבית בשני השמות האלו), "ספר המקח והממכר", "ספר המשכון" (נספח לקודם), "ספר הפיקדון", ספר בדיני המצרנות, "ספר משפט התנאים", "ספר משפטי הלוואות", "ספר מוסר הדיינים", ספר באיסור והיתר, הלכות תפילין, הלכות שחיטה, סידור תפילות, "ספר המאסף" (על צירופים אפשריים מאותיות השורשים), ספר בניקוד לשון הקודש, פיוטים ושירים
 אב:  רב שרירא גאון 
 
רב האי גאון (939, ד'תרצ"ט – 1038, ד'תשצ"ח) היה אחרון גאוני בבל, ראש ישיבת פומבדיתא. בנו של רב שרירא גאון. ענה אלפי תשובות על שאלות שנשלחו אליו על ידי יהודים ברחבי אסיה, אירופה וצפון אפריקה, בכל תחומי היהדות.
ייחוסו

רב האי היה בנו של רב שרירא גאון, ראש ישיבת פומבדיתא. הם היו ממשפחת ראשי הגולה שבבבל, אבל אבות אבותיו שלא הסכימו עם ההנהגה העריצה של ראש הגולה עברו אל הישיבה וויתרו על הנשיאות. ממשפחה זו יצאו כמה גאונים, אבות בית דין, ראשי כלה, סופרים ונושאי תפקידים אחרים בישיבה. אביו, רב שרירא, סבו רב חנניה ואבי סבו רב יהודה היו גם הם גאונים בישיבת פומבדיתא. אבי השושלת היה רב פלטוי גאון.
חייו

בצעירותו היה מבאי ביתו של ראש הישיבה רב אהרן גאון. הוא סייע לאביו בהנהלת הישיבה. אביו הזכירו בכמה מאגרותיו וקרא לו "האי בננו". בשנת 986, ד'תשמ"ו, התמנה רב האי לאב בית הדין של ישיבת פומבדיתא (המשרה השנייה בחשיבותה, אחרי ראש הישיבה = הגאון), ולמעשה שימש בגאונות יחד עם רב שרירא, אביו הקשיש. 20 שנה מאוחר יותר, כאשר מת אביו בגיל 100, התמנה רב האי לגאון (בספטמבר שנת 1005, תשרי ד'תשס"ו).
באותה שבת שמת רב שרירא (ח' בתשרי - שבת שובה) קראו בתורה בפרשת פינחס "יפקד ה' אלוהי הרוחות לכל בשר", וקראו את ההפטרה "ויקרבו ימי דוד למות", ובמקום לקרוא "ושלמה ישב על כיסא דוד אביו, ותכון מלכותו מאד" אמרו "והאי ישב על כיסא שרירא אביו ותכון מלכותו מאד".
רב האי התחתן עם בתו של גאון ישיבת סורא, רב שמואל בן חפני, ולא נולדו לו בנים (אם כי במקורות מסוימים מוזכר בנו "ר' יוסף מרומי" ).
ההלשנה

בשנותיו האחרונות של אביו, הלשינו יהודים על רב שרירא ורב האי לפני הח'ליפה אל-כדיר על קשרים עם יושבי הארצות האויבות לערבים והיו במלחמות נגדם כמו מדינות צפון אפריקה, פרס, ספרד וביזנטיון (ביזנץ). לישיבת פומבדיתא התקבלו תלמידים רבים מהארצות האלו, וכן בין רב שרירא ובנו ליושבי הארצות האלו היו חילופי מכתבים ושו"ת. לכן אפשר היה להאשים אותם בקלות במזימה פוליטית. הח'ליפה ציווה לכלוא אותם ולהחרים את רכושם. בסופו של דבר זוכה רב האי אך רב שרירא נחשב לאשם והמשיך לשבת בכלא ורכושו הוחרם. הדבר פגע בבריאותו של רב שרירא שחלה ונפטר לאחר 8 שנים. ייתכן שזו הסיבה שרב שרירא התפטר מראשות הישיבה ומינה את בנו במקומו. אך ייתכן שהדבר היה קודם ההלשנה ורב שרירא התפטר ממשרתו בגלל זקנתו.
מותו

רב האי מת כשהוא זקן ושׂבע ימים בגיל 99, בשביעי של פסח בשנת ד'תשצ"ח (1038).[דרוש מקור]
על מותו כתב ר' שמואל הנגיד קינה גדולה, ור' שלמה אבן גבירול חיבר 4 שירי מספד. אחד משירי המספד של ר' שלמה בן גבירול:
בְּכוּ עַמִי וְחִגְרוּ שַׂק וְחֶבֶל

וְשִׁבְרוּ כָל כְּלֵי כִנּוֹר וְנֵבֶל

לְרַב הַאיי אֲדוֹנֵנוּ אֲשֶׁר מֵת,

פְּלֵיטָה נִשְׁאֲרָה לָנוּ בְּתֵבֵל.

לְמִי נִבְכֶּה וְנָנוּד בַּתְּחִלָּה

וְעַל מִי נַעֲשֶׂה מִסְפֵּד וְאֵבֶל?

הֲלָאָרוֹן אֲשֶׁר נִגְנַז בְּצִיּוֹן –

וְאִם לָזֶה אֲשֶׁר נִגְנַז בְּבָבֶל?
עם מותו של רב האי נגמרה תקופת הגאונים:
נִגְדְּעָה קֶרֶן עֲדִינָה (בבל) –
ובלשון הנגיד:
נשוו בני בבל ואפריקי ואספמיא
קברו

בנימין מטודלה (1170 לערך, 132 שנה לאחר פטירת הגאון), מציין את קברו של רב האי לצד אביו רב שרירא גאון ורב סעדיה גאון בסורא שבבבל, וכלשונו: "מתא מחסיא שנחרבה, ושם קבר רב שרירא, ורב האי בנו, ורב סעדיה אל-פיומי".
גדלותו והרמת קרן ישיבת פומבדיתא

ההתפוררות של המרכז היהודי בבבל התחילה כמאה שנה לפני שעלה רב האי לגאונות, ורק בזכותו ובזכות אביו הישיבה נשארה מרכזית ומשפיעה עוד כ-140 שנה. רב האי נחשב כמי ששיקם את ישיבת פומבדיתא והעניק לה מרכזיות וחשיבות בעולם הישיבות.
בפומבדיתא ישבו תלמידים מכל ארצות אירופה, אסיה ואפריקה: מהאימפריה הביזנטית, מאיטליה, מספרד, ממצרים ומעוד ארצות. גם ר' שלמה בן יהודה גאון, ראש ישיבת ירושלים, שלח את בניו ללמוד תורה בפומבדיתא. על כך כתב ר' שמואל הנגיד בקינתו:
רבנים וחכמים מכל רחבי תבל פנו אליו בשאלות: רבי שמואל הנגיד מספרד, רב יעקב בן נסים ובנו נסים בן יעקב מקירואן, רב אלחנן בן שמריה מפוסטאט, רבי משולם בן קלונימוס מלוקא, מצרים, ירושלים, חכמי גאבס, חכמי פאס וסיג'ילמסה, ועוד. רב האי היה בקשר מכתבים עם הקהילות הקרובות והרחוקות והייתה לו השפעה גדולה עליהם.
רב האי נחשב מנהיג הדור, "אביהם של ישראל", "מכובד בעיני קרובים ורחוקים". הדורות הבאים אחריו קראו לו "הגאון" (בה' הידיעה). הוא היה בקיא בספרות הערבית, ופעם אחת התווכח עם "חכמי ישמעאל ולא יכלו לענות אותו, כי נבהלו מפני חכמתו... ונצחם בראיותיו". רבי שמואל הנגיד מעיד עליו בקינתו ש"אחז בכל חכמה יפהפייה".
דעותיו בקשר לנסים ואגדות

בכל הנוגע לניסים, יצא רב האי גאון חוצץ נגד אותם חכמים שטענו כי ניסים נעשים רק לנביאים. הוא טען כי ניסים נעשים גם לצדיקים ולא רק לנביאים
כשצמח מר רב שמואל גאון זכרונו לברכה וכיוצא בו, שהרבו לקרוא בספרי הפילוסופים שאומרים אין המראות הללו נראות אלא לנביאים ולא יעשה נס כזה אלא לנביא. ומכחישים בכל מעשה שנאמר כי נעשה בו נס לצדיקים ואמרו כי אין זה הלכה... ואנו סוברים כי הקב"ה עושה ניסים לצדיקים ונפלאות, ומראה להם היכליו
מאידך, על שאלתם של חכמי קירואן בעניין אמונה במעשיות מופת עממיים, אמר: ”כל אלה וכיוצא בהם דברים בטלים הם”.
רב האי רצה לקרב את אגדות התלמוד אל השכל. על הרבה אגדות כתב שנאמרו במשל או בדרך גוזמא, אף על פי שדעתו היא שהקב"ה עושה נסים לצדיקים, כתב שכמה מהנפלאות באגדה נראו למספרים בחלום או שהם ראו את הדברים בראיית הלב ולא בראיית העין ממש. כמה דברים השתדל לפרש בדרך הטבע והשתדל להרחיק את הגשמיות של הקב"ה המצויה בכמה אגדות – כי הקב"ה "אין לפניו לא שחוק ולא בכי, לא אנחה ולא דמעות". על מה שמתנגד לדבריו אלו כתב: "דבר זה הוא אגדה, ועליו ועל כל הדומה לו אמרו חכמים: אין סומכין על דברי אגדה."
על האגדה על ארבעה שנכנסו לפרדס, כתב:
דעו כי אנו מעודנו אין דרכנו לחפות על דבר, ולפרש אותו שלא מדעת מי שאָמַרו, כדרך שאחרים עושים, והרי אנו מפרשים לך דעתו של תנא זה ותוכן כוונתו ואמתת מה שהיה סבור, ואין אנו ערבים עכשיו שהדברים הלכה. ודאי משניות (כוונתו למאמרי האמוראים) הרבה יש שאינן הלכה.
רב האי האמין בקיומם של שדים ורוחות, אך סבר כי נתמעטו מאוד כבר בימיו. בעניין מעשה בעלת האוב ושאול אמר רב האי שה' החיה את שמואל כדי לספר לשאול את מה שעומד לקרות לו.
פסיקת ההלכה

עיקר גדולתו של רב האי הייתה בהלכה. הוא לא חיבר ספר הלכות אחד לכל דיני התלמוד, אלא הקדיש לכל נושא חיבור מיוחד. ספריו מצטיינים בעומקם, בבהירותם ובסדרם.
בספרו "המקח והממכר" רב האי מקיף את הנושא מכל צדדיו, מנתח את ההלכות ומסדר אותן בצורה מושלמת. בנוגע לתשובותיו בדינים שבין אדם לחברו צריך להביא את מה שכתב רב האי על עצמו:
סברתנו שלנו ושל אבי מורי ז"ל ידוע בדינים מעולם, ללכת אחרי אומדן, ואנו מדייקים תמיד אחרי עיקר מעשים, שלא יהיו בהם מרמה וגזל ועוול, וללכת אחרי אמת ויושר, ולגלות כל מעשים ולהורות לאמיתן של דברים.
רב האי כתב את מספר התשובות הרב ביותר מכל יתר הגאונים, בפער ניכר: הוא כתב אלפי תשובות, שחלקן אבדו. עוד בחיי רב שרירא אביו השתתף איתו רב האי בכתיבת תשובות לשואלים. תשובותיו של רב האי מגיעות לשליש מתשובות הגאונים שיש בידינו, שנשלחו משתי הישיבות בבבל במשך 400 שנה. רוב תשובותיו מצטיינות בכך שהן מקיפות את הנושא שעליו הוא דן הרבה יותר מתשובות שאר הגאונים. תשובותיו נכתבו בעברית, בארמית ובערבית. מנהגו היה לכתוב את התשובה בשפה בה נשאלה השאלה.
תשובותיו של רב האי עוסקות במקרא, במשנה, בתלמוד, בהלכה, באגדה, בדיני ממונות, בדיני אישות, באמונות, בדעות, בענייני תפילה ובית כנסת ובכל הנוגע לחיי הציבור ולחיי היחיד.
כתביו

פירוש לתלמוד
פירוש על משניות סדר טהרות (מיוחס לו)
"משפטי שבועות".
"ספר המקח והממכר".
"ספר המשכון".
"ספר משפט התנאים".
"ספר משפטי הלוואות".
"ספר מוסר הדיינים".
"ספר באיסור והיתר".
"הלכות תפילין".
"הלכות שחיטה".
"פירושים לכתבי הקודש".
כְּתַאבּ אלְחַאוִי ("ספר המאסף") - על כל הצירופים האפשריים מאותיותיו של כל שורש וביאורם.
ספר בניקוד לשון הקודש.
סידור תפילות
פיוטים. ביניהם: שמע קולי.
ועוד.
תלמידיו

היו לו תלמידים רבים מארצות שונות ולא רק מבבל (בנוסף על התלמידים שלמדו אצלו בבבל, למדו הרבה תלמידים מפי כתביו והריצו אליו שאלותיהם, ולמדו הרבה גם מחיבוריו ומתשובותיו שהשיב לחכמים אחרים), ובהם:
רבי יעקב בן נסים ובנו רב נסים בן יעקב (ועל ידו רבי שמואל הנגיד בספרד)
רב חננאל בן חושיאל לא ישב לפניו ללמוד ולא פגש אותו פנים אל פנים, אך למד מכתביו ואף היה בקשר התכתבות עם רב האי.
ר' אלחנן בן שמריה
ר' יצחק בן יהודה
ר' בהלול בן יוסף
ר' אברהם בן יצחק אבן אוראי
ר' אברהם בן משה אבן גאמע ואחרים ממשפחת אבן גאמע אבות ר' שמואל בעל התוספות לספר הערוך
ר' יוסף בן ברכיה מקירואן
ר' יוסף בן עמרן מסיג'ילמסה
ר' מצליח דיין מסיציליה
ר' משה בן יצחק מערבי
ר' משולם בן קלונימוס מלוקה
ר' שמואל בן אברהם תאהרתי
ר' שמואל אבן ג'אמע
בני בצרה (עיראק)
בני ואדי אלקרי
חכמי ירושלים
חכמי מצרים
התלמידים מקסטנטינא
חכמי גאבס
לקריאה נוספת

שלמה יהודה רפפורט, תולדות רבנו האי גאון ותולדות ספריו, ורשה תרע"ג.
ישראל אפרת, רב האי גאון, ב"השילוח", 2 בינואר, 1 באפריל 1914.
שמואל ק. מירסקי, רב האי גאון, ניו-יורק תרצ"ט.
צבי גרונר, רב האי גאון ודרכו בהלכה, ירושלים תשל"ד.
צבי קארל, תשובות רב האי גאון והשקפותיו, ב"הצופה", 10 ביוני 1938.
יהודה ליב הכהן פישמן (עורך), "סיני" חוברות יב-יג; ירושלים 1938.
הרב פרופ' שמחה אסף, הערך רב האי גאון, אנציקלופדיה לחכמי התלמוד והגאונים, א, (עורך: ד"ר מרדכי מרגליות), מהדורה מחודשת בידי פרופ' יהודה אייזנברג, יבנה: תשנ"ז-1997.
דוד בנון

| --- | --- |

 לידה:  21 במרץ 1945 (בן 79) אל-קניטרה, מרוקו 
 ענף מדעי:  פילוסופיה, פילוסופיה יהודית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ז'נבה 
 מוסדות:  אוניברסיטת לוזאן  Institut universitaire de France 
 תלמידי דוקטורט:  ליליאן אקרמן 
 
דוד בנון, (David Banon; נולד ב-21 במרץ 1945 בפורט-ליוטי, כיום קניטרה שבמרוקו) הוא פרופסור לפילוסופיה ומחשבה יהודית באוניברסיטת ז'נבה. מומחה בפילוסופיה קונטיננטלית, הרמנויטיקה ופרשנות יהודית.
ביוגרפיה

בנון, בנם של יצחק ומסודי, אח בכור לשבעת אחיו ואחיותיו גדל בסביבה רב לשונית האופיינית למשפחות יהודיות במרוקו והושפע מהתרבויות המגוונות שבתוכן חי (ערבית, צרפתית, עברית וספרדית). למד בבית הספר העברי בקזבלנקה, ובבגרותו עבר להתגורר בליון כדי ללמוד פילוסופיה. בשנת 1974, זמן קצר לאחר נישואיו, עזב את צרפת לשווייץ ושימש כמרצה לספרות באוניברסיטת ז'נבה, שבה גם הציג בשנת 1986 את עבודת הדוקטור שלו בפני עמנואל לוינס, אנרי מסוניץ', רוברט מרטין-אכארד וג'ורג' שטיינר, שהנחה אותו בכתיבת העבודה.
ספרו "הקריאה האינסופית", שהיה עיבוד של עבודת הדוקטורט, זכה להערכה רבה בקרב הפילוסופים הצרפתיים, עמנואל לוינס כתב את ההקדמה לספר, וז'ק דרידה הודה בהשפעה של ספרו על מחשבתו.
בנון המשיך לשמור על הקשרים המחקריים והמקצועיים עם האקדמיה הצרפתית, גם במשך שנות לימודיו באוניברסיטת לוזאן, ולימים הפך לעמית מחקר ולמנהל המחלקה למדעי היהדות ולמחשבת ישראל באוניברסיטת שטרסבורג, לחבר במכון האוניברסיטאי הצרפתי (IUF) ולפרופסור אורח באוניברסיטה העברית בירושלים.
בנון מומחה למדרש, ומוכר כאחד מן החוקרים הבולטים בעולם לפילוסופיה של עמנואל לוינס. פרסם ספרים ומאמרים רבים על ההגות היהודית בצרפת – "אסכולת פריז", כולל מחקרים אודות אנדרה נהר, הרב יהודא לאון אשכנזי – מניטו, יעקב גורדין, ואמדו לוי ולנסי.
בין פרסומיו ניתן למצוא גם עיון במשנתו של ישעיהו ליבוביץ, שמספריו אף תרגם לצרפתית, בהגותו של הרב יוסף דב סולובייצ'יק.
דוד בנון פעיל בדיאלוג בין יהודים לנוצרים בצרפת. בשנת 2013 עלה לארץ ישראל. הוא ממשיך לחקור ולפרסם וכן משמש כמרצה אמריטוס באוניברסיטת שטרסבורג וכפרופסור אורח באוניברסיטת בר-אילן בחוג למחשבת ישראל. בנון מעוטר כ-Chevalier de l’Ordre des Palmes Académiques.
פרסומים (רשימה חלקית)

L’Attente messianique. Une infinie patience. Éditions du Cerf, Paris 2012. מסת"ב 978-2-204-09419-1.
Le Juste vivra de sa foi, (Habacuc 2,4), Études d’histoire de l’exégèse, sous la direction de Matthieu Arnold, Gilbert Dahan et Annie Noblesse-Rocher. Éditions du Cerf, Paris 2012. מסת"ב 978-2-204-09709-3.
Héritages d’André Neher, Éditions de l’Éclat. 2011. מסת"ב 978-2841622610
Entrelacs. La lettre et le sens dans l’exégèse juive. Éditions du Cerf, Paris 2008. מסת"ב 978-2-204-08518-2.
La tour et le tabernacle : Migdal et Michkan avec Déborah Derhy, col. Bible et philosophie. Bayard Jeunesse, Paris, 2008. מסת"ב 978-2227477681.
Judaïsme et christianisme, entre affrontement et reconnaissance, avec Shmuel Trigano et Pierre Gisel, Bayard Centurion, coll. Domaine biblique, Paris, 2005. ISBN 978-2227475229.
Le messianisme, Presses Universitaires de France, « Que sais-je ? » n° 3377, Paris, 1998 מסת"ב 978-2130492436.
Le Midrach, Presses Universitaires de France, « Que sais-je ? » n° 3019, Paris, 1995. מסת"ב 978-2130472117.
Le bruissement du texte. Notes sur les lectures hebdomadaires du Pentateuque, préface d’Alexandre Safran, grand-rabbin de Genève. Labor et Fides, Genève, 1993. מסת"ב 2-8309-0708-6
La Lecture infinie : les voies de l’interprétation midrachique, préfacé par Emmanuel Levinas. Paris, Éditions du Seuil, 1987.
פרסומים בעברית
למרות החשש מהמסורת, דעת; כתב עת לפילוסופיה יהודית וקבלה (84), תשע"ח
בין עמנואל לוינס לישעיהו ליבוביץ, דעת; כתב עת לפילוסופיה יהודית וקבלה (50–52), תשס"ג
הוגה דעות יהודי או הוגה?, דעת; כתב עת לפילוסופיה יהודית וקבלה (76), תשע"ד
יוסף שרביט, עבריות ומעבר לה. דיוקן אינטלקטואלי של הרב יהודא ליאון אשכנזי (מניטו), אדרא תשע"ט 2018, דעת; כתב עת לפילוסופיה יהודית וקבלה (87), תשע"ט
פרסומים (רשימה חלקית) > תרגומים מעברית

Devant Dieu, cinq livres de foi de Yeshayahou Leibowitz, Éditions du Cerf, 2004 מסת"ב 978-2-204-07209-0.
La foi de Maïmonide de Yeshayahou Leibowitz, Éditions du Cerf, 1992 מסת"ב 978-2-204-04592-6.
Israël et Judaïsme. Ma part de vérité, de Yeshayahou Leibovitz [traduction de l’hébreu du chapitre III, intitulé «Judaïsme», pp. 129–178], Desclée de Brouwer, Paris, 1993.
הערות שוליים

↑  "L'amitié judéo-chrétienne de France propose une rencontre entre le professeur David Banon et le cardinal Philippe Barbarin". Diocèse de Lyon. במאי 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258109905171  BnF: cb120958252 (data)  GND: 139035680  ISNI: 0000 0000 7830 9260  LCCN: n87130216  NKC: xx0170528  NTA: 101276753  SUDOC: 02930329X  VIAF: 95631800   WorldCat (עם VIAF): 95631800
האגודה הישראלית לחקר יחסי עבודה

| --- | --- |

 התאגדות:  אגודה מקצועית
 מדינה:  ישראל
 מטה הארגון:  תל אביב-יפו 
 יושב ראש:  עו"ד אורלי ביטי
 תקופת הפעילות:  1969–הווה (כ־55 שנים)
 https://iirra.org.il
 
האגודה הישראלית לחקר יחסי עבודה היא אגודה מקצועית המאוגדת כעמותה, שמטרותיה העיקריות הן ליזום ולעודד מחקר עיוני ואמפירי בתחומים של יחסי עבודה ויחסי תעשייה, וקידום והבנת תחום יחסי העבודה בישראל.
היסטוריה

האגודה נוסדה בשנת 1969. האישים המרכזיים אשר עמדו בבסיס הקמתה היו פרופ' ג'יי ינאי טאב, שהכניס לראשונה את תחום יחסי העבודה לתוכנית הלימודים של הפקולטה להנדסת תעשייה וניהול בטכניון, פרופ' לואי גוטמן, ד"ר יהודה רוזנברג, פרופ' אריה גלוברזון, מיוזמי ומקימי החוג ללימודי עבודה באוניברסיטת תל אביב, וכן מספר עובדים בכירים במשרד העבודה.
באמצע שנות ה-60 של המאה ה-20 הוקמה האגודה הבינלאומית ליחסי עבודה (IRRA). בשנותיה הראשונות פעלו במסגרתה מעט מאוד אגודות לאומיות. ראשי ארגון העבודה הבינלאומי והמכון הבינלאומי ללימודי עבודה (שפועל עד היום במסגרת ארגון העבודה הבינלאומי) שקדו, תוך שיתוף פעולה עם משרדי עבודה במדינות שונות, על הקמת אגודות לאומיות. טאב השתלב במאמצים אלה מתוך רצון, בין היתר, לקדם את חקר והוראת יחסי העבודה בישראל. בתחילת הדרך החברות באגודה הייתה פתוחה רק לאנשי אקדמיה, אך ברבות השנים נתאפשרה כניסתם של אנשי שטח וקובעי מדיניות. כיום, כ–90% מחברי האגודה באים מחוץ לעולם האקדמי.
במשך שנות קיומה עמדו בראש האגודה חוקרים בכירים מהמוסדות האקדמיים המובילים בישראל ונציגי ממשלה, הסתדרות וארגוני מעסיקים. עם ראשי האגודה נמנו גם חתני וכלת פרס ישראל, פרופ' יהודה אמיר מאוניברסיטת בר-אילן, פרופ' לואי גוטמן מהאוניברסיטה העברית ופרופ' בלהה מנהיים מהטכניון.
מטרות ופעילות

האגודה הציבה לעצמה כיעד מרכזי את קידום והבנת תחום יחסי העבודה בישראל. היא מהווה גוף מקצועי נטול פניות הפועל לעורר את המודעות הציבורית לחשיבות מרכיב יחסי העבודה במשק ולהחדרת שינויים נדרשים בתחום זה, הסובל משמרנות מחשבתית וקיפאון. לשם כך, כוללת בתוכה האגודה נציגות של הגורמים העיקריים אשר עוסקים בתחום, הן במחקר (האקדמיה), והן בפעילות היום-יומית (ארגוני עובדים, ארגוני מעסיקים, והממשלה).
האגודה מטפחת חשיבה יצירתית בתחום התעסוקה, ביטחון סוציאלי ויחסי העבודה, ומעודדת הצטרפות חוקרים צעירים לתחום באמצעות קיום תחרות שנתית של עבודות מחקר אקדמיות והענקת פרסי מחקר. הדבר נעשה באמצעות הפעלת צוותי חשיבה, עריכת כנסים, ימי עיון והפצת ניירות עמדה המתמקדים בליבון סוגיות מרכזיות בנושאי עבודה וארגונים. האגודה עורכת כנס שנתי, במרכזו הרצאות ודיונים על הפעילות המחקרית העדכנית בתחום יחסי העבודה ושוק העבודה בישראל. האגודה משמשת כנציגת הפעילות המחקרית בתחום יחסי העבודה ושוק העבודה בישראל בפני ארגונים מקומיים ובינלאומיים.
האגודה פרסמה במהלך השנים סדרה של ניירות עמדה בנושאים הבאים: מדיניות פנסיה כוללת לישראל; תוכנית לאומית לצמיחה, תעסוקה והוגנות בחברה; האם יש להגביל את זכות השביתה?; שינויים ומגמות במערכת יחסי העבודה והצורך בכינון אמנה כלכלית-חברתית חדשה.
חברות באגודה ומוסדות האגודה

החברות באגודה היא חברות אישית. הקריטריונים לקבלת חברות אישית באגודה:
אקדמאי בתחום יחסי העבודה, הביטחון הסוציאלי ושוק העבודה;
אדם בעל תואר אקדמי אחר, בתחום הקרוב לתחום יחסי העבודה, הביטחון הסוציאלי ושוק העבודה;
אדם העוסק באחד מתחומי יחסי העבודה, הביטחון הסוציאלי ושוק העבודה כחלק מתפקידו המקצועי, אשר עבר השתלמויות בתחום זה ובלבד שהוא עוסק בתחום זה לפחות שלוש שנים;
סטודנט הלומד באחד מן התחומים הרלוונטיים לפעילותה של האגודה;
נציגי ארגוני מעסיקים, איגודי עובדים וממשלה ונציגי מוסדות אקדמיים.
מוסדות האגודה הם: אספה כללית, ועד מנהל, יו"ר וסגן יו"ר האגודה, ועדת ביקורת.
יושבי ראש האגודה מהקמתה ועד היום

פרופ' ג'יי ינאי טאב
פרופ' לואי גוטמן
פרופ' אריה גלוברזון
פרופ' יהודה אמיר
פרופ' אליעזר רוזנשטיין
פרופ' אריה שירום
פרופ' רמי פרידמן
עו"ד גדעון בן-ישראל
מר חיים קמיניץ
פרופ' בלהה מנהיים
עו"ד נחמן אורי
פרופ' רן חרמש
פרופ' גדי הראל
דר' עוזר כרמי
פרופ' יצחק הרפז
פרופ' אלי וייץ
פרופ' שי צפריר
פרופ' אביעד בר-חיים
עו"ד נעמי לנדאו
עו"ד אורלי ביטי
ד״ר גדי ניסים
יום טוב מפלייזא

רבי יום טוב בן רבי יהודה מפלייזא (Falaise, לפעמים נכתב פלנצי או פלנו), היה אחד מבעלי התוספות בצרפת. נכדו של רש"י.
חייו ומשפחתו

אביו הוא ריב"ן, שהיה חתנו של רש"י, לאחיו קראו רבי אליעזר.
לדעת אפרים אלימלך אורבך רבי יום טוב העתיק מקום מושבו לפריז, שם הוא מוזכר בין זקני העיר אליהם כותב רשב"ם.
בניו הם רבי יהודה ב"ר יום טוב, שהיה חמיו של ר"י הזקן, ורבי יוסף. מצאצאיהם היו רבי יהודה בן יצחק מסר לאון, נכדו של רבי יהודה ב"ר יום טוב, וכן בילא, בתו הצעירה של רבי יוסף ב"ר יום טוב, שנישאה לדודה רבי אליעזר בן רבי יהודה ב"ר יום טוב.
אזכוריו

הובא בתוספות במספר מקומות, כמו כן הוזכר מספר פעמים בספר הישר ובמרדכי למסכת שבת. גם רבי קלונימוס בן רבי עובדיה הזכירו.
בתוספות ובמקומות נוספים כמו בספר אור זרוע, מוזכר "רבי יום טוב בן רבי יהודה" ומספר חוקרים זיהו אותו עם רבי יום טוב מפלייזא, וכך גם דעת י"נ אפשטיין.
רבינו תם כותב לו ביחס של כבוד: "אלופי ומיודעי מורי הרב ר' יום טוב, איני כדאי ששלחת לי אלא כך דעת תלמידך נוטה". למרות זאת הוא דוחה בחריפות את עמדתו לפסול גט של משומד מטעמים שונים ולהותיר את אשתו עגונה: "דעת החיצונה ורוח אחרת אשר לקחת לעגן בת ישראל ולתלות בדבר הבאי, ולא טוב הדבר אשר אתה עושה... וטועה אתה טעות גדולה".
משפחת רש"י > מקרא

- גיס
הערות שוליים

↑  על פי אפרים אלימלך אורבך בספרו "בעלי התוספות" (עמוד קד) פלייזא היא עיר, ובתוספות במסכת זבחים (דף ע"ג, עמוד א') מופיע "הקשה ר' יו"ט מפלנצי", ובתוספות במסכת מנחות מכונה "ר' יו"ט מפלנו".
↑  א"א אורבך, בעלי התוספות, א, מוסד ביאליק, תשי"ד, עמ' 120–122. הוא מסתמך על ספר אור זרוע, סימן תעו, על פי כתב יד, אך בגרסה הנדפסת מוזכר "רבי יהודה בן רבי טוב" ואם כך הכוונה לבנו.
↑  ראו למשל תלמוד בבלי, מסכת נזיר, דף ל"ז, עמוד א' ד"ה והוא הדין.
↑  סימנים תרנה, תשסו ותשעה.
↑  על תלמוד בבלי, מסכת זבחים, דף ע"ג, עמוד א' ועל תלמוד בבלי, מסכת מנחות, דף כ"ב, עמוד ב'
↑  י"נ אפשטיין, "פירושי הריב"ן ופירושי וורמייזא", תרביץ ד, תרצג, עמ' 12 הערה 8.
↑  תשובות חכמי צרפת ולותיר, סימן א.
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בית מחוקקים (מדינות ארצות הברית)

בארצות הברית לכל אחת מ-50 מדינות ארצות הברית בית מחוקקים משלה (באנגלית: State legislature), המהווה רשות מחוקקת למדינה. בית המחוקקים המדינתי עומד במקביל, אך לא בסתירה, לקונגרס ארצות הברית, המחוקק של הממשל הפדרלי בארצות הברית.
שם

שמו, צורת פעולתו והרכבו של בית המחוקקים משתנה ממדינה למדינה. ב-25 מדינות שמו של בית המחוקקים הוא פשוט "בית המחוקקים" או "בית המחוקקים המדינתי". ב-19 מדינות בית המחוקקים נקרא "האספה הכללית" (General Assembly), במסצ'וסטס וניו המפשייר נקרא בית המחוקקים "העצרת הכללית" (General Court) ובצפון דקוטה ובאורגון נקרא בית המחוקקים "האספה המחוקקת" (Legislative Assembly).
במרבית המדינות (39 מתוך 50) בית המחוקקים ממוקם במבנה הנקרא "קפיטול" (בדומה לקפיטול של ממשלת ארצות הברית). במדינות אחרות מכונה המבנה "בית המדינה" (State House או Statehouse). יוצאת דופן היא דלוור, שמבנה בית המחוקקים מכונה "אולם המחוקקים" (Legislative Hall).
הרכב וצורת הבחירה

בכל מדינות ארצות הברית, למעט נברסקה, בית המחוקקים מורכב משני בתים, בית עליון ובית תחתון. בעבר הבחירות לבית העליון נעשו (בדומה לסנאט של ארצות הברית) על בסיס מחוזות בחירה החופפים למחוזות המנהליים, אולם פסיקת בית המשפט העליון של ארצות הברית בשנת 1964 ביטלה מבנה זה, וכיום הבחירות הן על בסיס מחוזות בחירה הנקבעים לפי גודל האוכלוסייה. למרות זאת, יש הטוענים כי מאז הפסיקה הבתים העליונים הפכו לגופים וסטיגליים, כי הם עדיין נבחרים בשיטה הרובנית על מפתח זהה לזה המשמש לבחירת הבתים התחתונים.
תפקיד

תפקידו של בית המחוקקים המדינתי זהה למעשה לתפקידו של הקונגרס, בהתאם לעיקרון הפרדת הרשויות, כך שהוא מאזן את כוחם של הרשות המבצעת (מושל המדינה) והרשות השופטת.
חלוקה פוליטית

נכון ל-2015, 31 בתי מחוקקים נשלטים בידי המפלגה הרפובליקנית, 11 על ידי המפלגה הדמוקרטית ו-8 מפוצלים (הבית התחתון והבית העליון אינם תחת שליטת אותה מפלגה, או שמספר המחוקקים זהה בין שתי המפלגות).
הערות שוליים

↑  2014 State and Legislative Partisan Composition, ‏9 ביוני 2014
לשכת המסחר והתעשייה ישראל–אוקראינה

| --- | --- |

 שפה רשמית:  עברית, רוסית, אוקראינית, אנגלית
 מדינה:  ישראל ישראל
 משרד ראשי:  תל אביב
 מטה הארגון:  תל אביב-יפו 
 יושב ראש:  יבגני שולגין
 מנכ"ל:  ולד צ'רקסקי
 תקופת הפעילות:  פברואר 2019 – הווה (כ־5 שנים)
 https://israelchamber.org/en
 
לשכת המסחר והתעשייה ישראל-אוקראינה הוא ארגון ללא מטרות רווח הפועל על פי החקיקה הישראלית.
מטרתה העיקרית של הלשכה היא פיתוח היחסים הבילטראליים בין מדינת ישראל לבין אוקראינה.
במסגרת פעילותה, בין היתר, לשכת המסחר והתעשייה ישראל-אוקראינה פועלת במטרה לסייע בקידומה של הדיפלומטיה הציבורית וההסברה של מדינת ישראל בעולם.