stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משה אידל
ספרים בעריכתו

מיקראה בחקר הרמב"ם, ערכו חלק א' י"נ אפשטיין, חלק ב' מ' אידל, (מאגנס, ירושלים, תשמ"ה)
מחקרים בהגות יהודית, עורכים: שרה א' הלר וילנסקי, משה אידל. ירושלים: הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, האוניברסיטה העברית, תשמ"ט 1989.
ספר היובל לשלמה פינס: במלאת לו שמונים שנה. עורכים: משה אידל, זאב הרוי, אליעזר שביד. ירושלים, תשמ"ח 1988 - תש"ן 1990.
חיים וירשובסקי, בין השיטין, קבלה, קבלה נוצרית, שבתאות, ערך משה אידל, (מאגנס, ירושלים, תש"ן
מנחה לשרה: מחקרים בפילוסופיה יהודית ובקבלה, מוגשים לפרופסור שרה א' הלר וילנסקי. בעריכת משה אידל, דבורה דימנט, שלום רוזנברג. ירושלים: מאגנס, האוניברסיטה העברית, תשנ"ד 1994.
המיתוס ביהדות: היסטוריה, הגות, ספרות, עורכים: משה אידל, איתמר גרינולד (ערך והתקין ישראל חזני). ירושלים, מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל, תשס"ד.
ספר צפנת פענח/יוסף בן משה אלאשקר, מבוא משה אידל. ירושלים, תשנ"א 1991.
הכתבים העבריים של בעל תקוני זהר ורעיא מהימנא, ההדיר והוסיף הערות אפרים גוטליב, ערך והקדים מבוא משה אידל, (ירושלים, האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, תשס"ג).
Emsayos Sobre Cabala y Misticismo Judio,eds., Yom Tov Assis Moshe Idel,Leonardo Shenkman (Lilmod, Buenos Aires, 2006)
Cabala, Cabalismo e cabalistas, eds. M. Idel, Yom Tov Assis, Leonardo Senkman, Cyril Aslanov, J. Guinsburg, (Perspectiva, San Paolo, 2008).
הערות שוליים

↑  הזוכים בפרס רוטשילד לשנת 2012, אתר יד הנדיב
↑  זוכי פרס ישראל לשנת תשנ"ט
↑  מקבלי התואר דוקטור כבוד מאוניברסיטת חיפה, אוניברסיטת חיפה
↑  YALE UNIVERSITY PRESS, Kabbalah in Italy, 1280-1510
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007498866005171  PLWABN: 9810536945105606  BIBSYS: 90344567  BNE: XX1097450  BnF: cb120652264 (data)  CiNii: DA03052485  GND: 123013054  ICCU: LO1V088781  ISNI: 0000 0001 0922 1799  LCCN: n85280978  LNB: 000062100  NKC: skuk0003164  NLA: 56963421  NLK: KAC202321680  NSK: 000507818  NTA: 075108658  RERO: 02-A000084900  SELIBR: 191179  SUDOC: 028915313  VcBA: 495/290563  VIAF: 4952277   WorldCat (עם VIAF): 4952277 
מספריו
טרסה

.
טרסות בשווייץ, המשמשות לגידול גפנים
איסטנבול, טורקיה, 2004: במקומות רבים לאורך החומה העתיקה של קונסטנטינופול, עושים עד היום חקלאים מקומיים שימוש בשיטת הטרסות הקדומה לצורך גידולים שונים
טֶרָסָה, או מדרגה חקלאית, היא שיטה לעיבוד חקלאי של קרקע בצלעי הרים וגבעות. מי הגשמים יורדים מההר, עוברים ממדרגה למדרגה, וכך משקים את כל הגידולים שבטרסות.
לצורת חקלאות זו שלוש סיבות עיקריות.
אוכלוסיות מהגרות שהגיעו לאזורים מיושבים גילו כי אדמות העמקים והמישורים כבר מעובדות על ידי התושבים המקומיים ולכן נאלצו לעלות במעלה ההר.
אוכלוסייה שחיפשה מקום קל להגנה עלתה אל ההרים, ונאלצה להתאים את עצמה לחקלאות הררית.
אזורים הרריים (למשל רכסי ההימלאיה) לא אפשרו חקלאות אחרת.
במדרונות הרים תלולים, הקרקע עלולה להיסחף מטה עם מי הגשמים. במטרה למנוע את הסחף, באזורים הרריים רבים ברחבי העולם בנו התושבים שורות של מדרגות בהר. הם סיקלו אבנים מהמדרון והשתמשו בהן כדי ליצור שורות של מדרגות בבנייה יבשה. הבנייה היבשה מאבני גוויל הייתה זולה במיוחד וכן אפשרה את חלחול המים ברווחים שבין האבנים. אי הצטברות מים חשובה כדי למנוע את התמוטטות המדרגה. את הגידולים החקלאיים פורסים על פי קווי גובה טופוגרפי ושיפוע הקרקע. בהתאם לאפשרות להכניס מיכון או בעלי חיים לחלקה ולרוב ינצלו את המדרגות עד המקום בו ניתן לבצע עיבוד חקלאי לגידולים עוצרי סחף (גידולי שורש ועצי פרי) או גידול אורז. המרחב שמעל שטח העיבוד ישמש למרעה.
לרוב, החקלאים מעבדים את חלקות האדמה הקטנות שהתקבלו בעבודת ידיים אם כי יש מקומות בעולם בהם נעשה שימוש בבהמות משק לצורך עיבוד זה, ובאירופה נעשה שימוש ב"אגריה" שהוא כלי ממוכן לעיבוד חקלאי בעל שני גלגלים המוחזק בידית הפעלה. היבולים מהחלקות הקטנות לא מרובים, אך מספיקים לצורכי החקלאי ומשפחתו. לכן, שיטת הטרסות מתאימה יותר למשק אוטרקי ולא תמיד ניתנת לשימוש במשק חקלאי מודרני.
בשל צורת בנייתה, מדרגה חקלאית יכולה להשתמר זמן ארוך ללא תחזוקה שלה. כך, במקומות רבים בהרי ישראל קיימים עד היום שרידי מדרגות חקלאיות. בכפרים ערביים מסוימים בארץ קיימות מדרגות חקלאיות המעובדות גם כיום.
חקלאות טרסות בהר הארץ-ישראלי

טרסות חקלאיות קדומות הבנויות אבן מאפיינות את אזור ההר בחבל הים תיכוני בישראל. הקמת המבנים ההנדסיים הללו שינתה לחלוטין את אופיו הטבעי של האזור והפכה שטחי טרשים וחורש לשטחים מעובדים אגב השקעת עבודה עצומה. הפיכת חלקים נרחבים של מורדות ההרים לשטחי חקלאות העלתה את כושר הנשיאה של האזורים ההרריים ואפשרה את התפתחותם של כפרים ואף ערים במרחב ההררי. על פי הערכתו של צבי רון, טרסות מכסות כ-56% מהשטחים הפתוחים באזור הרי ירושלים.
על אף היקפן הרחב של הטרסות, טרם התגבשה תמימות דעים באשר לתאריך בנייתן. פינקלשטיין הציע שראשיתן כבר בתקופת הברונזה התיכונה בארץ ישראל; טרסות מתקופה זו התגלו גם בצפון מזרח עבר הירדן. חוקרים אחרים הציעו כי הטרסות, בחלקן או ברובן, מקורן בתקופת הברזל שהיא תקופת המקרא. לפי מחקרם של גיבסון ואדלשטיין, הטרסות באזור ח'רבת א-ראס נבנו בתקופת הברזל ב' (ימי ממלכת יהודה), בעוד הטרסות בעין יעל נבנו בימי הבית השני ובתקופה הרומית. גיבסון סבור כי לא הייתה פריסה נרחבת של טרסות לפני המאה ה-8 לפנה"ס. לפי ד"ר ג'ון זליגמן מרשות העתיקות, הטרסות הגיעו לשיא התפשטותן בתקופה הרומית והביזנטית. יומני דרך מהתקופה העות'מאנית מספקים עדות לכך שבאותה התקופה טרסות רבות כבר היו הרוסות ונטושות. בשנת 2014 פורסם מחקר על הטרסות ברמת רחל שנעשה בשיטת ה-OLS, המאפשרת למדוד את המועד האחרון שבו גרגרי הקוורץ שבחומר מסוים נחשפו לאור השמש. רוב הדגימות במחקר זה תוארכו לתקופה הממלוכית והעות'מאנית, אך לא ברור אם שיטה זו מאפשרת להבחין בין מועד בניית הטרסות לבין תיקונן ושיקומן בתקופות מאוחרות יותר, שאולי השפיעו גם כן על חשיפת גרגרי האבן לאור.
אדריכלות

באדריכלות, טרסה היא מעין מרפסת רחבת ידיים שרצפתה מהווה את תקרת הקומה שמתחתיה. טרסות כצורה אדריכלית נמצאות על פי רוב בדירות גג ובמבנים מדורגים.
ראו גם

טרסות האורז של הקורדילרה הפיליפינית
טרסות אורז בסין
טרסות בווייטנאם
טרסות בהודו
טרסות אורז בפיליפינים
טרסות בדרך לירושלים
נוף טרסות בקונסו
הערות שוליים

↑  ראשיתה של חקלאות הטראסות העתיקה בהרי יהודה: תיארוך ארכיאולוגי ונומרי, באתר GOV.IL
1 2 3  צבי רון, אבשלום שמואלי, דוד גרוסמן ורחבעם זאבי (ע), התפוצה של המדרגות החקלאיות בהרי ירושלים, יהודה ושומרון: פרקים בגיאוגרפיה יישובית, מוקדש לזכרו של אברהם יעקב ברור, ירושלים: כנען, תשל"ז, עמ' 210–229
↑  Yuval Gadot, Uri Davidovich, Gideon Avni, Yoav Avni, Michal Piasetzky, Gala Faershtein, Dan Golan, Naomi Porat, The formation of a Mediterranean terraced landscape: Mount Eitan, Judean Highlands, Israel, Journal of Archaeological Science: Reports 6, 2016-04-01, עמ' 397–417 doi: 10.1016/j.jasrep.2016.02.028
↑  Uri Davidovich et al, ,  Archaeological investigations and OSL dating of terraces at Ramat Rahel, Israel, Journal of Field Archaeology, 3 37, 2012, עמ' 192-208 doi: 10.1179/0093469012Z.00000000019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 01105068 
השלוחה הצפון-מערבית של הר איתן ושרידי טרסות שעובדו על ידי תושבי הכפר ח'ירבת אל-לוז, ושנחשפו לאחר שרפה שכילתה את יער קק"ל במקום
מין אנאלי

כלי חרס מיוון העתיקה משנת 510 לפני הספירה ועליו איור של יחסי מין אנאליים.
מין אנאלי הוא פעילות מינית הכוללת גירוי של פי הטבעת והרקטום (בלטינית: Anus).‏ במקרים רבים משמש המונח לתיאור פרקטיקה מינית המשלבת החדרה של הפין או של אביזר מין לתוך פי הטבעת של השותפה או השותף למגע המיני. המונח "מין אנאלי" עשוי לתאר כל גירוי מיני של האזור האנאלי – גירוי המתבצע באמצעות היד והאצבעות, באמצעות מין אוראלי או כמשגל אנאלי. מין אנאלי עשוי להיות הדרך העיקרית ליחסי מין, או להילוות לדרכים אחרות של גירוי מיני. על אף שמין אנאלי נתפס לעיתים כייחודי להומוסקסואלים, אין כך הדבר, וזוגות הטרוסקסואלים מתנסים בו אף הם; במחקר שנערך בשנת 2009 בקרב סטודנטים בארצות הברית, רובם הטרוסקסואלים, העיד אחד מכל ארבעה נחקרים כי התנסה במין אנאלי.
בשל ריבוי כלי דם באזור פי הטבעת, הוא רגיש במיוחד למגע ונחשב לאזור אֵרוֹגני (רגיש לגירוי מיני). נשים וגברים רבים רואים במין אנאלי פעולה מענגת ומהנה, ואף יכולים להגיע באמצעותו לאורגזמה (אצל גברים – דרך גירוי של בלוטת הערמונית, ואצל נשים – בשילוב של גירוי הדגדגן וגירוי פנימי של נקודת ג'י על ידי גירוי הדופן האחורי של הנרתיק); ואולם יש שנרתעים ממנו ומחשיבים אותו ללא-נעים ואף למכאיב ביותר. בקרב גברים המקיימים מין אנאלי, בין עשירית לרבע מדווחים על כאב מסוים באופן קבוע, וכשני שלישים מדווחים שכאב זה בעת חדירה הוא הבעיה העיקרית בחיי המין שלהם. בקרב נשים, חלקן מדווחות כי מין אנאלי נמנה עם הפרקטיקה המינית שהכי פחות מועדפת עליהן, בעקבות סוגיית הכאב. נמצא שחוויית הכאב מושפעת באופן ניכר מגורמים פסיכולוגיים, וכן מטכניקה. מאחר שהקרום הרירי של הרקטום מייצר מעט מאוד חומר סיכה טבעי, נהוג להשתמש בעת משגל אנאלי בחומר סיכה.
מין אנאלי נחשב למגע מיני הנושא סיכונים משמעותיים; מין אנאלי לא-מוגן (ללא שימוש בקונדום) הוא המסוכן ביותר מבין כל הצורות של יחסי מין. הסיכונים נובעים מהפגיעוּת של הרקמות: חדירה אנאלית עלולה לגרום לקרע ולדימום של הרקמות הרכות ולפגוע בשרירי הרקטום. בנוסף, מין אנאלי יכול לגרום להעברה של מחלות מין.
כמו מין אוראלי, גם מין אנאלי נחשב בישראל מבחינת הדין הפלילי ל"מעשה סדום", שלעניין סימן ה' בחוק העונשין העוסק בעבירות מין, מוגדר כ"החדרת איבר מאברי הגוף או חפץ לפי הטבעת של אדם, או החדרת איבר מין לפיו של אדם." לפי סעיף זה, כאשר פעולה זו נעשית בקטין מתחת לגיל 16, או שלא בהסכמה, או תוך ניצול יחסי מרות, היא מהווה עבירה פלילית. המונח "מעשה סדום" משמש לעיתים גם ככינוי גנאי לביצוע יחסי מין שלא לצורכי רבייה, ושימוש זה נגזר ממקורות נוצריים. במדינות רבות יש הגבלות על מין אנאלי, או על כל מין "שלא כדרך הטבע". מקור החוקים האלו בהשקפה שרק משגל מהסוג המאפשר רבייה הוא לגיטימי.
אנטומיה וגירוי

התרחבות והתכווצות פי הטבעת נעשית על ידי שרירי הסוגר (sphincter) החיצוניים והפנימיים – ממברנה רגישה למגע, שבה נמצאים קצות עצבים רבים. ריבוי כלי דם ועצבים באזור פי הטבעת והרקטום הופכים אותו למקום רגיש במיוחד ולפיכך למקור עוררות מינית ולתחושות הנאה או כאב.
אנטומיה וגירוי > נשים

מרבית הנשים יכולות להגיע לאורגזמה רק דרך גירוי של הדגדגן והאזור שסביב לו, ואלה נחשבים למרכז העיקרי של העונג המיני בקרב נשים. עם זאת, מלבד הימצאות קצות העצבים באזור הרקטום ופי הטבעת, ההסבר הפיזיולוגי להנאה ממין אנאלי בקרב נשים קשור גם לכך שלדגדגן יש מעין "רגליים", שהן שלוחות עצביות הנמתחות מאזורו דרך שפתי הפות אל עבר אזור הרקטום. "נקודת ג'י" (או "נקודת גרפנברג") היא אזור קטן בגוף האישה הנמצא בדופן הבטנית של הנרתיק, מאחורי עצם הערווה וסביב השופכה. הסברה היא כי נקודת ג'י קשורה מבחינה עצבית לדגדגן באמצעות אזורים שניתן להשפיע עליהם באמצעות גירוי אנאלי. לפי ד"ר אילן בירן, מנהל מרכז "מיניות" הישראלי, ישנם חוקרים המכנים בשם "נקודת יוּ" את האזור המעוצבּב והרגיש לגירוי ברקטום ובדופן האחורי של הנרתיק, שאותו ניתן לגרות מינית בחדירה אנאלית.
אנטומיה וגירוי > גברים

גברים יכולים לחוש גירוי מיני אנאלי כתוצאה מחיכוך של פין או אביזר מין בבלוטת הערמונית (נקראת גם "נקודת ג'י הגברית", או "נקודת פּי" (P), מלשון "פרוסטטה"), חיכוך העובר דרך המחיצה האנאלית. בחלק מהמקרים, תחושת עונג מגירוי כזה יכולה להוביל לאורגזמה. בלוטת הערמונית ממוקמת בסמוך לרקטום והיא נחשבת לגרסה הומולוגית גדולה ומפותחת יותר של בלוטת סקין (Skene's gland) הנשית, אשר על פי ההערכות, קשורה לנקודת ג'י הנשית.
מרבית הסקרים, בעיקר אלו שנערכו בארצות הברית, מצביעים על כך ששיעור הגברים המעוניינים לחדור לפי הטבעת גדול משיעור הנשים המעוניינות שיחדרו אליהן. הסיבה הפיזיולוגית לכך היא שהשריר החובק את פי הטבעת (anal sphincter) מתכווץ בעת גירויו וגורם לחביקה הדוקה של הפין החודר; גברים המעדיפים חביקה יותר חזקה על הפין, ובעיקר כאלה שבנות זוגם סובלות מרפיון הנרתיק, יעדיפו חדירה אנאלית.
הטרוסקסואליות > מגבר לאישה

ישנם גברים הטרוסקסואלים המעדיפים להיות אקטיביים בעת יחסי מין אנאליים עם אישה, כיוון שפי הטבעת הדוק יותר מהנרתיק. יחסן של נשים לכך משתנה: בעוד עבור חלק מהנשים מין אנאלי הוא מכאיב ולא נעים, נשים אחרות רואות אותו כמענג ואף מעדיפות אותו על מין וגינאלי. במחקר שבחן מין אנאלי בקרב הטרוסקסואלים, העידו נשים כי גירוי של כמה אזורי עוררות מינית בו-זמנית מאפשר להן ליהנות מיחסי מין אנאליים בפחות חוסר-נוחות בהשוואה לחדירה אנאלית בלבד. נשים שחוו אורגזמה במהלך חדירה אנאלית דיווחו כי מדובר בחוויה כלל-גופית, וזאת בשונה מאורגזמה שמקורה בגירוי של הדגדגן בלבד.
במהלך חדירה אנאלית של גבר לאישה, הסיכון הבריאותי עבור האישה גדול מהסיכון המקביל עבור הגבר. מבחינה בריאותית, בהשוואה למין וגינלי, ביחסים אנאליים הסיכון לפציעת הפרטנרית גדול יותר, וכך גם הסיכון להידבקות בנגיף ה-HIV‏.
עם זאת, מין אנאלי שאינו משולב במין וגינלי נחשב לפעילות מינית הנושאת סיכוי נמוך מאוד לכניסה להיריון (אלא אם נוזל הזרע מגיע בדרך כלשהי לפתח הנרתיק). בקרב אוכלוסיות מסוימות נפוץ שימוש בפרקטיקה זו כאמצעי למניעת הריון, בייחוד בהיעדר אמצעי מניעה אחרים. מומחים מייעצים לזוגות המתנסים במין אנאלי לנקוט באמצעים כגון שימוש בחומר סיכה על מנת למנוע פגיעה באזור הרקטלי, ולהשתמש בקונדום על מנת להימנע מהעברה של מחלות מין.
חדירה אנאלית של גבר לאישה נתפסת לעיתים כמשמרת את הבתולים, שכן היא אינה עלולה לגרום לקרע של קרום הבתולים. בקרב הטרוסקסואלים, הרעיון של "בתולים טכניים", הכולל התנסות במין אוראלי ואוננות הדדית, מתייחס אך ורק לחוסר התנסות במין וגינלי.
הטרוסקסואליות > שכיחות

בשנת 2010 ערך המרכז לקידום חיי מין בריאים באוניברסיטת אינדיאנה את המחקר הגדול מסוגו מאז 1992, אשר במסגרתו נבדקו 5,865 אמריקאים, והוא פורסם ב"Journal of Sexual Medicine". טווח הגילים של המשתתפים היה מנערים בני 14 ועד קשישים בני 94. מהמחקר עלה כי גברים ונשים רבים יותר מקיימים מין אוראלי ומין אנאלי, וכי שיעור מקיימי המין האנאלי עלה מ-25%-20% בשנות ה-90 לכ-40% בתוך שני עשורים, כשהמספרים גבוהים יותר אצל הגברים והנשים הצעירות.
בשנת 2009 פרסמה החוקרת קימברלי ר' מקברייד (McBride) בכתב העת הרפואי "The Journal of Sex Research" דוח אשר קבע כי שינויים בנורמות החברתיות עשויים להיות גורם משפיע בתדירות ההתנסות של הטרוסקסואלים במין אנאלי, וכי יש משמעות לתפיסת הפרקטיקה כ"אקזוטית" ברפרטואר המיני של חלק מההטרוסקסואלים. החוקרים גרסו כי "עבור מספר מסוים של הטרוסקסואלים, מין אנאלי הוא מענג, מרגש, ונתפס כאינטימי יותר ממין וגינלי". מקברייד ושותפיה למחקר בדקו מין אנאלי ללא חדירה בקרב 1,299 גברים ו-1,919 נשים שהתנסו בכך, ומצאו כי 51% מהגברים ו-43% מהנשים ביצעו מין אנאלי ללא חדירה, אלא בשילוב של מין אוראלי, מין ידני או שימוש באביזרי מין. עוד מצאו החוקרים כי מרבית הגברים (631) ומרבית הנשים (856) שנבדקו ודיווחו על התנסות במין אנאלי לפחות פעם אחת במהלך השנה שקדמה למחקר, היו במסגרת מערכת יחסים מונוגמית: 69% ו-73% בהתאמה.
מחקר שנערך בשנת 2007, אשר בחן התנסות במין אנאלי בחתך לפי גילאים, מצא כי 34% מהגברים ו-30% מהנשים התנסו במין אנאלי, ואחוז המשיבים על כך בחיוב היה גבוה משמעותית בין הגילאים 20 ל-24, והגיע לשיא בגילאי 30 עד 34.‏
סקר שערך המרכז לבקרת מחלות ומניעתן בארצות הברית בשנת 2005 מצא שכיחות הולכת וגוברת בדיווחים של זוגות הטרוסקסואלים המקיימים מין אנאלי של גבר לאישה. תוצאות הסקר הראו כי 40% מהגברים ו-35% מהנשים בגילאי 25 עד 44 דיווחו כי התנסו במין אנאלי. זאת לעומת תוצאות סקר זהה משנת 1992, אשר העלו כי רק 26% מהגברים ו-20% מהנשים בגילאי 18 עד 59 דיווחו על התנסות כזו. סקר נוסף, שנערך בשנת 2008, התמקד באוכלוסייה צעירה של 1,350 נערים ונערות בגילאי 15 עד 21. מהסקר עלה כי 16% מהנשאלים התנסו במין אנאלי לפחות פעם אחת במהלך שלושת החודשים שקדמו לסקר, כאשר ב-29% מהפעמים נעשה שימוש בקונדום.
נתוני השכיחות של התנסות במין אנאלי מושפעים מנתונים דמוגרפיים, אזוריים, לאומיים ותקופתיים. לדוגמה, מסקר שנערך בצרפת בשנת 2001 בקרב 500 נשים, עלה כי 29% מהן התנסו במין אנאלי וכי שליש מהן דיווחו כי נהנו מכך. לעומת זאת, סקר שנערך בקוריאה הדרומית בשנת 1999 בקרב 586 נשים, הראה כי רק 3.5% התנסו במין אנאלי. נתוני השכיחות הנוגעים להתנהגות מינית יכולים גם להשתנות עם הזמן. מסקר שערך אדוארד או. לאומן (Laumann) בשנת 1992 עלה כי 20% מההטרוקסקואלים התנסו במין אנאלי מגבר לאישה. לעומת זאת, הסקסולוג אלפרד קינסי, שפעל בשנות ה-40, מצא נתונים של 40% באותה התקופה. מחקר שנערך באוניברסיטה של קולומביה הבריטית בשנת 2005 קבע נתונים של בין 40% ל-50%.‏ לעומת זאת, לפי האתר של אוניברסיטת קולומביה, "מחקרים מראים שכרבע מהזוגות ההטרוסקסואלים התנסו במין אנאלי לפחות פעם אחת, וכ-10% מקיימים משגל אנאלי באופן קבוע".
סקר שנערך בישראל בשנת 2008 הראה כי בקרב הגברים 64% התנסו במין אנאלי, לעומת 32% אצל נשים.
הטרוסקסואליות > מאישה לגבר

חדירה אנאלית של אישה לגבר מכונה "פֶּגִינג" (מאנגלית: Pegging), והיא מתבצעת באמצעות "סטרפ-און" (strap-on) – סוג של דילדו המחובר לרתמה המולבשת על המותניים. המילה "פגינג" היא תחדיש שנטבע על ידי הסופר והעיתונאי האמריקאי דן סאוואג', בעל טור בשם "Savage Love" המתפרסם בעיתונים בארצות שונות. סאוואג' פעל לקידום הפרקטיקה והשיח סביבה, והפציר בקוראיו "להתנסות בה לפחות פעם אחת בחייהם".
מלבד המניעים הפיזיים של מין אנאלי, יש המייחסים להנאה של גברים מפגינג היבטים פסיכולוגיים. הסברים אלו מצביעים על אלמנט הכניעה המאפיין את הגבר הפסיבי לעומת האישה האקטיבית כמסב הנאה לגברים מסוימים. ב-BDSM יכול פגינג להיות חלק מאמצעי להבעת שליטה נשית.
לפגינג היו התייחסויות בתרבות הפופולרית. בפרק השישי של העונה השנייה בסדרה "העשב של השכן" מוצג אנדי בוטווין כאשר אישה שאיתה הוא מבקש לשכב דורשת ממנו להתנסות עמה בפגינג; סצנה דומה מוצגת גם בקומדיית המצבים הבריטית "פיפ שואו". בקולנוע, בסרט הקומדיה "זאק ומירי עושים פורנו" משנת 2008 מוצגת סצנה של פגינג בין שתיים מהדמויות. התייחסות מוקדמת לפרקטיקה המינית ניתן למצוא בספרו של ויליאם ס. בורוז "ארוחה עירומה" משנת 1959. בישראל הופיעה הפרקטיקה לראשונה בטלוויזיה בסדרה "ג'וני ואבירי הגליל", בכיכובו של אושרי כהן.
הומוסקסואליות ולסביות > גברים

אף על פי שמין אנאלי מזוהה עם הומוסקסואליות ועם גברים המקיימים יחסי מין עם גברים עוד מתקופת יוון העתיקה ותקופות מוקדמות בתרבויות אחרות בהיסטוריה, גברים הומוסקסואלים רבים אינם מקיימים יחסים אנאלים מסיבות שונות: יש התופסים אותו כמשפיל עבור הצד הנחדר, יש הרואים בו חיקוי לא הולם למין הטרוסקסואלי, ויש כאלה הסבורים כי הוא מהווה סיכון בריאותי מיותר, שכן ניתן להגיע לסיפוק מיני הדדי גם בלעדיו. ישנם גברים רבים הרואים במעשה החדירה האנאלי ככזה הגורם לפמיניזציה (נִישוּי) של אחד הצדדים, כזו שאינה תואמת את דימוי הגוף הגברי ואת הגבריות, שכן חדירה מזוהה במקרים רבים עם נשיות.
בטרמינולוגיה העברית של קיום יחסי מין אנאליים בין גברים נהוג להשתמש במונחים "אקטיביות" ו"פסיביות" (באנגלית: Top ו-Bottom). הצד החודר מכונה "אקטיבי" או "Top", והצד הנחדר מכונה "פסיבי" או "Bottom". אדם המעדיף את שני המצבים מכונה "וֶרְסָטִילִי" (versatile).‏
על אף שהומואים רבים תופסים מין אנאלי כפרקטיקה המינית הטבעית שלהם, תחושת כאב בעת חדירה היא נפוצה, וכעשירית מכלל הגברים ההומוסקסואלים המתנסים במין אנאלי חשים כאב הגורם להם להפסיק את האקט המיני. מחקרים שבדקו את סוגיית הכאב בקרב גברים מצאו כי בין 10% ל-25% מהמתנסים במין אנאלי חשים כאב בכל פעם. במחקרים שבדקו גברים הומוסקסואלים וביסקסואלים, הצביעו 61% מהנחקרים על כאב בעת חדירה כגורם קבוע המשפיע על חיי המין שלהם. דיווחים על כאב בקרב הצד החודר היו נדירים יותר, ורק 3% ציינו כי הם חשים כאב בעת מין אנאלי.
הומוסקסואליות ולסביות > נשים

גירוי של פי הטבעת ואזור חיץ הנקביים הוא חלק משמעותי בחיי המין של לסביות רבות, וגירוי זה יכול להתבצע באמצעות האצבעות, באמצעות דילדו או כמין אוראלי. בעוד חלק מהנשים הלסביות נהנות ממין אנאלי, יש כאלה "שאינן יכולות לסבול את עצם המחשבה על כך". לסביות בשנות ה-30 לחייהן מתנסות במין אנאלי פי שניים מלסביות המשתייכות לקבוצות גילאים אחרות. למרות שהסיכוי להידבקות במחלות מין במגע מיני לסבי הוא נמוך יותר, לסביות עדיין חשופות באותה המידה למחלות המועברות במין אנאלי, כגון הרפס, סיפיליס, צהבת וזיבה.
סיכונים בריאותיים

מין אנאלי חושף את בני הזוג לשני סיכונים עיקריים: זיהומים עקב מספר גבוה של מיקרואורגניזם שלא נמצאים באזורים אחרים של הגוף, ונזק פיזי לפי הטבעת והרקטום בשל הרגישות שלהם. רגישות זו עלולה לגרום לכאב בעת חדירה אנאלית. מין אנאלי בתדירות גבוהה מזוהה עם בעיות בריאותיות שונות כגון טחורים, צניחה אנאלית וכיבים.
חוקרים מצביעים על כך שככל שהחברה הופכת יותר מתירנית, כך מתנסים צעירים הטרוסקסואלים רבים יותר במין אנאלי – פרקטיקה מינית שכמעט ולא הייתה מוזכרת בעבר בחוגים חברתיים מסוימים. עם העלייה בהתנסויות אלו מודאגים החוקרים מעלייה בהעברת מחלות מין בגין יחסי מין לא-מוגנים.
הסיכון בהעברת מחלות מין באמצעות מין אנאלי גבוה בהרבה מזה שקיים במין וגינלי, וזאת כיוון שהשריר האנאלי הוא רקמה עדינה במיוחד, שהסיכוי לקרעים מזעריים בה גדול יותר; קרעים כאלו עלולים להגביר את הסיכוי להידבקות במחלות העוברות במגע מיני.ּ קונדום מהווה אמצעי הגנה יעיל מפני מחלות מין, אך הסיכוי לקרע בקונדום בעת מין אנאלי הוא גבוה יותר, וכך גם הסיכוי להסרה לא-מכוונת שלו. מין אנאלי ללא קונדום מכונה בסלנג "בֶּרְבֶּק" (מאנגלית: barebacking).‏ מחלות המין המזוהות ביותר עם מין אנאלי הן HIV‏ ונגיף הפפילומה האנושי (העלול לגרום לסרטן פי הטבעת). גם מחלות מין אחרות עלולות לעבור בעת קיום יחסי מין אנאליים, בין היתר עגבת, זיבה, כלמידיה, הרפס, שחפת, סלמונלוזיס, כיני ערווה, דלקת כבד וצהבת. כמו כן, ייתכן מעבר חיידקים כגון אי קולי ושיגלה.
אביזרי מין

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

מימין לשמאל: דילדו, חוקן אישי, פקק אנאלי וחרוזים אנאליים
דילדו הוא אביזר מין המחקה את הפין הגברי. מקובל לכנות בשם זה כל אביזר לא רוטט הדומה לפין בצורתו ובגודלו.
אנרוס (Aneros) הוא פטנט רשום שנועד להעניק עיסוי לבלוטת הערמונית. הוא פותח במקור בשנת 1996 במטרה לטפל בהגדלה שפירה של הערמונית ובדלקת הערמונית.‏
חוקן עשוי לשמש כהקדמה למין אנאלי כדי לנקות את הרקטום, ובכך למנוע התפשטות של חיידקים. קיימים חוקנים קטנים המיועדים לשימוש אישי לפני מגע מיני.
פקק אנאלי (Butt plug) הוא סוג של דילדו, בדרך כלל קצר ובעל בסיס רחב, המעוצב לרוב בצורת קונוס עם קצה קהה מעל צוואר צר יותר. מותני הפקק הצרים יותר נועדו למיקום בפי הטבעת.
חרוזים אנאליים (Anal beads) הם שרשרת חרוזים או כדורים במספרים וגדלים שונים, המיועדים להחדרה לרקטום ולשליפה בסמוך או בעת האורגזמה, על מנת להגביר את עוצמתה. שימוש בחרוזים אנאלים הופיע, למשל, בסרט עמוק בגרון המבוסס על ספרו של צ'אק פלאניוק.
יחס הדתות > אסלאם

חוקי האסלאם אוסרים על מה שמכונה בקוראן "מעשה סדום", אשר נחשב לאחד הגורמים למהפכת סדום ועמורה. מסיבה זו החדית' אוסר על יחסי מין אנאליים. אלה המתנסים במין אנאלי מכונים "לוּטי" (בערבית: لوطي), והיחס המוסרי אליהם דומה לזה שמקבלים פושעים, כאנשים הנכנעים לפיתוי אוניברסלי אסור. מעשה סדום עם אישה נחשב לחמור פחות מאשר מעשה סדום עם גבר.
לפי אנואר ע'זאלה, ישנם מלומדים מוסלמים החוזרים אל מקורות השריעה, ופוסקים כי מין אנאלי הומוסקסואלי שווה ערך למין אנאלי הטרוסקסואלי, והעונש עליו הוא מאה מלקות לגבר לא נשוי ועונש מוות לגבר נשוי. מלומדים אחרים פסקו כי מעשה סדום בין גברים דינו תמיד מוות לשני המעורבים, בין אם נשואים ובין אם לאו, וזאת בהתבסס על החדית'. העונש הקובע הפלה של חומת אבנים על גברים שהורשעו במעשה סדום, כפי שמונהג באפגניסטן, על פי דיווחים, מקורו בחדית' נוסף.
מלבד העובדה שמין אנאלי נתפס באסלאם כפיתוי שיש לעמוד בפניו, הוא איננו מתואר כלא-טבעי או כדוחה אלא דווקא כמושך באופן מסוכן: "על האדם להימנע ממעשי סדום במיוחד על מנת שלא לפתח חיבה לכך וכתוצאה להפוך למָכוּר לכך." באופן מעשי, ההפרדה המונהגת בחברות מוסלמיות בין גברים ונשים, והמשמעות הרבה הניתנת לנושא הבתולים, מביאה נערים ורווקים צעירים רבים, כך על פי מחקר שנערך במרוקו, לתור אחר מין אנאלי עם נערים וגברים אחרים הצעירים מהם. פרקטיקה נהוגה זו גורמת לתחושת בושה קשה בקרב צעירים מוסלמים שהיו פסיביים ביחסי המין, ועל פי המחקר הם נוטים להצניע ו"להשכיח" חלק זה מעברם. מלבד במרוקו, דיווחו סוציולוגים של המיניות על פרקטיקה דומה בארצות מוסלמיות אחרות, במדינות צפון אפריקה ועד לפקיסטן.
יחס הדתות > יהדות

התייחסות למין אנאלי במקורות היהדות ניתן למצוא בספרות תורנית, בתלמוד, במשנה ובמסכת כלה, ובסוגיה עסקו בין היתר בעלי התוספות, רש"י, הרמ"א, הרמב"ם, רבי ישעיה הלוי הורוביץ ורבי עובדיה מברטנורא.
בשיח ההלכתי, מין אנאלי מכונה "ביאה שלא כדרכה" (לעומת מין וגינאלי, שמכונה "ביאה כדרכה") ולעיתים גם "הפיכת שולחן". אין מחלוקת כי הוא נחשב ביאה מבחינה הלכתית ומשפטית – לעניין קידושין, ניאוף ולמעשה לכל דבר, ואף די במין אנאלי כדי שאישה תיחשב לא-בתולה לעניינים הלכתיים מסוימים.
מין אנאלי במסגרת יחסי אישות שבין בני זוג נשואים מותר הלכתית, אף שהוא נחשב לא אידיאלי. עם זאת, בתלמוד מופיעה התייחסות לשפיכת זרע בעת קיום מין אנאלי כסוג של הוצאת זרע לבטלה, ולכן יש פוסקים שהתירו מין אנאלי רק בלא שפיכה, או שהתירו שפיכה רק כשהיחסים אינם מתקיימים בקביעות באופן אנאלי.
מין אנאלי בין גברים אסור ביהדות משום איסור משכב זכר.
יחס הדתות > נצרות

במהלך ימי הביניים באירופה, הומוסקסואלים נרדפו על ידי הכנסייה והמדינה, ונחשבו כפושעים שדינם מוות. למעשה עד אמצע המאה העשרים, יחסים הומוסקסואלים היו בלתי חוקיים במדינות המערב, והומוסקסואלים נחשבו בהן לחולי נפש.
יחס הדתות > בודהיזם

קוד ההתנהגות הבסיסי בבודהיזם הם "חמשת הכללים", והבודהיסט לוקח אותם על עצמו מתוך רצון חופשי ולא בתור צווים שמקורם בישות אלוהית. הכלל השלישי הוא "להימנע ממיניות לא נאותה" (בסנסקריט: Kāmesu micchācāra, בתרגום חופשי: "מענקים הנובעים מחמשת החושים";‏) אולם ההגדרה של התנהגות מינית לא נאותה נתונה לפרשנות ביחס לנורמות החברתיות המאפיינות את המאמין עצמו, ובמכוון אין למונח הגדרה חד-משמעית. למעשה, הבודהיזם הבסיסי אינו מגדיר מה טוב ומה רע עבור העמאים (ה-lay people) במונחים חד-משמעיים, ולכן הפרשנות של מיניות נאותה או בלתי-נאותה אינה נבחנת בבודהיזם כלל במונחים דתיים.
הבודהיזם מלמד כי הנאה חושית, ותשוקה באופן כללי – ובכלל זה הנאות מיניות באופן ספציפי – הן מכשול להארה. נזירים ונזירות מכל הזרמים הבודהיסטים אמורים להימנע מכל פעילות מינית ולקחת עם עצמם את שבועת הנזירוּת (vows of celibacy). יחד עם זאת, אין מצופה מהעמאים להימנע מכל סוג של פעילות מינית, ואין בבודהיזם מושג של חטא הקשור למין.
מנהיג הבודהיזם הטיבטי, הדלאי לאמה הארבעה-עשר טנזין גיאטסו, טוען כי כל יחסי מין שאינם כוללים משגל של הפין לפות ובכללם מין אנאלי, מין אוראלי ואוננות הם בגדר "התנהגות מינית פסולה". הוא הוסיף כי על כל הבודהיסטים הטיבטים – לא רק נזירות ונזירים – להימנע מהם, וכי יחסים כאלה "אינם מתקבלים על הדעת" עבור טיבטים גם אם הם נעשים בין בני זוג נשואים.