stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפטיטיס A
מניעה

הפטיטיס A ניתן למניעה על ידי חיסון, היגיינה ותברואה ברמה גבוהה. קיים חיסון סביל (של נוגדנים) הניתן עד שבועיים אחרי חשיפה לאוכל/חולה או שתייה מזוהמים וחיסון פעיל הניתן בשתי מנות. החיסון הפעיל מגן מפני הנגיף ביותר מ-95% מן המקרים ליותר מעשרים שנה. הוא מכיל בתוכו נגיף בלתי פעיל שמספק חסינות למקרה של הדבקות עתידית. החיסון ניתן לראשונה בשנת 1996 עבור ילדים באזורים בעלי סיכון גבוה, ובשנת 1999 שוחרר גם לאזורים מוגנים יותר. החיסון ניתן על ידי זריקה, מנה התחלתית מספקת הגנה לכשבועיים עד ארבעה שבועות לאחר החיסון, המנה השנייה, הניתנת כשישה עד שנים עשר חודשים מאוחר יותר מספקת הגנה ליותר מכעשרים שנה.
טיפול

אין טיפול מיוחד להפטיטיס A. ללוקים בו מומלץ לנוח, להימנע מאוכל שמן ואלכוהול (אותם יש לצרוך במידה גם כמה חודשים לאחר שלב ההחלמה) ולשתות מים.
מטרותיו של הטיפול הרפואי הם להפחית את הדיכאון ולמנוע סיבוכים הנובעים כתוצאה מהזיהום. התרפיה ניתנת על ידי "הסוכנים" הבאים:
משככי כאבים - כדי להקל על כאבי הבטן לרוב אצטומפין, משום שהיא מורידה גם את החום.
תרופה נגד הקאה - כדי לדכא את הבחילה וההקאה; לרוב מטוכלופארמיד.
ראו גם

הפטיטיס B
נגיף הפטיטיס D
צהבת היא אחד התסמינים של הפטיטיס A
ויסות רגשי בגיל הרך

ויסות רגשי בגיל הרך מתייחס לכלל התהליכים, הן החיצוניים והן הפנימיים, האחראיים לנהל, להעריך ולשנות את עוצמות התגובות הרגשיות ומשכן.
מהות הוויסות הרגשי

ויסות רגשי מתייחס לתהליכים העומדים בבסיסה של עבודת הרגשות. אלו הם התהליכים שבאמצעותם האדם מנהל ושולט על סוג הרגשות שהוא חווה או מביע, על העיתוי שלהם, עוצמתם ומשכם. קיימת הבחנה בספרות בין שני סוגים עיקריים של ויסות רגשי:
ויסות רגשי המתמקד בשלבים הראשוניים של הופעת הרגש, המהווה שינוי או ויסות של הרגש הראשוני המתעורר, על ידי שינוי הסיטואציה או שינוי ההערכה הקוגניטיבית שלו לסיטואציה.
ויסות רגשי ממוקד תגובה; המתייחס לוויסות ההתנהגות לאחר שהרגש כבר נחווה, על ידי דיכוי, הסתרה, זיוף או הגברה של התגובה הרגשית. לוויסות יש מטרה הסתגלותית: לשפר את התפקוד של האדם במצב מסוים. במקרים רבים זה ידרוש את עיכוב העוררות הרגשית והפחתתה - כמו במצבים של כעס, או חרדה - כדי לא להגיע למצבי מצוקה קיצוניים. במקרים אחרים זה ידרוש דווקא להגביר את העוררות - כמו שמחה כשקורה משהו משמח או כשמישהו מוכר מופיע – כדי להרגיש וליהנות.
ליכולת הוויסות הרגשי ידועה השפעה רבה על ההתפתחות הפסיכולוגית הבריאה של הילד. המחקר בנושא וויסות רגשי החל באמצע שנות ה-90 וממשיך להוות מוקד למחקרים רבים נוספים מאז. עיקר המחקר תפס תאוצה בשני העשורים שלאחר מכן. לדוגמה, רק בשנת 2013 התפרסמו בגוגל סקולר מעל 10,000 מאמרים בנושא וויסות רגשי, עובדה זו מדגישה את חשיבות יכולת הוויסות הרגשי בחיי האדם ובגיל הרך בפרט.
יש להבחין בין המושג רגש למושג וויסות רגשי - רגשות מעצבים את האופן בו בני האדם באים באינטראקציה עם העולם החומרי והחברתי. לעיתים, רגשותינו משרתים אותנו אך לעיתים קורה ההפך, לכן, ויסות רגשי מתייחס למאמצים של הפרט להשפיע על רגשותיו בדרכים בהן הפרט חושב שהרגשות יועילו לו
שלבים בתהליך הוויסות הרגשי

תהליך הוויסות הרגשי מורכב משלושה שלבים:
ויסות בינינו לבין עצמנו - איך אני מרגיש בתוך עצמי?
ויסות של הבעה רגשית - איך אני מביע את החוויה שלי?
ויסות ההתנהגות - איך אני מתנהג נוכח הרגש?
במבט על שלושת המרכיבים של הוויסות, קיימת עבודה לא פשוטה אצל הילדים: תוך כדי שנות חייהם הראשונות, ילדים צריכים ללמוד לווסת את החוויה הפנימית, את ההבעה הרגשית ובוודאי את התנהגותם כדי להתאים אותה לדרישות של החברה. עבור ילדים צעירים ויסות רגשי אינו תהליך כל כך פשוט, החיים של ילדים הם דינמיים. הם חווים מצבים רבים המשתנים במהירות. הם נשלטים וצריכים לעמוד גם בסדר היום הקבוע של גן הילדים. למשל, להיפרד מההורים, למצוא חבר למשחק, לסדר את הצעצועים ועוד
שלבים בהתפתחות הוויסות הרגשי

אחת המשימות ההתפתחותיות המרכזיות של התינוק בשנות החיים הראשונות היא רכישת יכולת ויסות של התנהגות, עוררות ורגש, החיונית להסתגלות המוצלחת של התינוק לסביבתו המורכבת. חשיבותה של יכולת הוויסות הרגשי נעוצה בכך שהיא מהווה בסיס לתפקודים נוירופיזיולוגיים בסיסיים חיוניים כמו נשימה ובליעה וכן קשורה להתפתחות חברתית חיובית. לכן, במצבים בהם, מסיבות שונות, לא הושגה יכולת ויסות רגשי תקינה, הדבר מהווה גורם סיכון להתפתחות קוגניטיבית וחברתית לקויה מאוחר יותר.
בתקופה בין גיל שנה לגיל שלוש בערך מתפתחת אצל הילד היכולת השפתית. התפתחות השפה קשורה להתפתחות הוויסות הרגשי. השפה מהווה עבור הילד כלי לוויסות רגשי מאחר שבאמצעותה הוא יכול להביע את רגשותיו, צרכיו ורצונותיו וגם להבין את רגשות הזולת. המידה בה הורים משתמשים בשפה רגשית ומשוחחים עם ילדיהם על חוויותיהם היא אחת הדרכים בהן יכולת ההבעה השפתית עשויה להשפיע על איכות הוויסות הרגשי
יכולות הוויסות הרגשי מתפתחות ומשתכללות במהלך כל שנות הילדות מתהליך ביולוגי ופיזיולוגי לתהליך המערב יכולות קוגניטיביות, רגשיות וחברתיות. התפתחות הוויסות הרגשי מושפעת מתהליכים מווסתים חיצוניים ופנימיים. בתהליכים פנימיים הכוונה לתהליכי התפתחות והבשלה של מערכות קוגניטיביות, סנסומוטוריות (תחום המתייחס לחושים, לתנועה ולקשר שביניהם) ונוירופיזיולוגיות של הילד. בתהליכים חיצוניים הכוונה לגורמים אינטראקציוניים וחברתיים, כשהדגש הוא על חשיבות התפקוד והסגנון ההורי להתפתחות הוויסות הרגשי. רוב החוקרים מצדדים בגישה הטוענת כי תהליך התפתחות הוויסות הרגשי הוא אינטראקטיבי והשילוב של שני סוגי ההשפעות – מאפיינים של התינוק (מה שהוגדר כתהליכים פנימיים) ואספקטים של הורות (מה שהוגדר כתהליכים חיצוניים) - הוא שחשוב. ועוד יותר מכך, המסקנה העולה מהמחקרים היא שהתוצאות ההתפתחותיות העתידיות מנובאות באופן הטוב ביותר לא בהסתמך על מאפייני הילד או על מאפיינים רגשיים אימהיים אלא על האיכויות האינטראקציוניות שלהם שני השותפים תורמים ושניתן לצפות בהם הטוב ביותר ברמה הדיאדית.
שלבים בהתפתחות הוויסות הרגשי > תהליכי התפתחות פנימיים

בשנת החיים הראשונה התפתחות הוויסות הרגשי באה לידי ביטוי ברמה הנוירו פיזיולוגית, בתהליכי בשלות של המערכות המווסתות עוררות. שני שינויים נוירופיזיולוגיים שמתרחשים בשנה הראשונה לחיים מהווים את הבסיס לתהליכי ויסות מתקדמים ומורכבים יותר. הראשון הוא שינויים בתפקוד המערכת שקשורה לתגובות לסטרס (דחק) ואי-ודאות וכתוצאה מבשלות זו, העוררות נעשית יותר מתונה ויותר יציבה. השינוי השני קשור לבשלות של מנגנוני עיכוב קורטיקליים (שקשור לקליפת המוח) ולכך שהם נעשים יותר אקטיביים בשליטה על העוררות וכן לבשלות של האונה הפרונטלית, הקשורה אף היא לוויסות העוררות. בגילאים 6–12 חודשים מתרחשים שינויים גדולים בוויסות רגשי ובמערכות קוגניטיביות בעקבות התפתחויות אלו. הדבר בא לידי ביטוי בהתפתחות יכולת ההערכה הרגשית ובהופעה של התייחסות חברתית כדרך להתייחס לאירועים מעוררים רגש הוויסות הרגשי בא לידי ביטוי גם ברמה של בשלות תהליכי קשב. שינויי בשלות בארגון הנוירופיזיולוגי האחראי על שליטה בראייה, שמתרחשים בגילאי 3–6 חודשים, מאפשרים לתינוק להסיט את הקשב הוויזואלי שלו בין גירויים באופן רצוני וכך להתנתק מאירועים מעוררים רגשית. תינוקות משתמשים באסטרטגיות של התעלמות, מעבר לגירוי אחר או התמודדות ממוקדת עם הבעיה, אשר מטרתן להביא לשינוי המצב הנתון. במצבים מלחיצים הם משתמשים באמצעי ויסות כגון: משחק עם השיער, מציצת אצבע ומשחק עם צעצוע כדי להפיג מתחים. לסיכום, תפקיד ההורים קריטי בשנתיים הראשונות בחיי הילד, בזמן זה הילדים מפתחים ומשכללים כישורים של ויסות רגשי עצמי כך שבגיל הגן, גילאי 2–5, ילדים הם בעלי יכולת גבוהה לווסת את עצמם מבחינה רגשית ולכן תלויים הרבה פחות בהוריהם.
שלבים בהתפתחות הוויסות הרגשי > תהליכי התפתחות חיצוניים

הוויסות הרגשי מתפתח בתוך הקשר חברתי. תחילה בעיקר בתוך הדיאדה (המפגש בין הילד וההורה במשחק משותף) אם-תינוק ובהמשך ובמקביל בתוך הקבוצה החברתית והוא מעוצב על ידי הדרכים הישירות והעקיפות שבהן האנשים בסביבתו של התינוק מתייחסים להבעת רגשות ועל ידי ציפיות, תמיכה חברתית, ופירושים קוגניטיביים שיחסים חברתיים מספקים תהליך ההתפתחות של הוויסות הרגשי המתחיל בינקות מביא את התינוק ממצב של תלות והסתמכות על ההורים לוויסות העוררות, למצב שבו הילד מסוגל לוויסות רגשי עצמי. הילד מלידתו נתון בתוך הקשר של יחסים עם אחרים, אשר מספקים לו את ההזנה הפיזית והפסיכולוגית הנחוצה. במהלך ההתפתחות משתנה שווי המשקל בין וויסות על ידי אחרים והוויסות העצמי, כשילד יכול לקחת על עצמו יותר ויותר אחריות לרווחתו. נוכחות מכווננת ומכילה של דמות ההתקשרות, בפרט בחודשים הראשונים של החיים אך גם לאחר מכן, חיונית לצורך וויסות של רמת העוררות (כולל מחזורי שינה- ערות) והכלת חוויות רגשיות שליליות ומאפשרת לילד להגיע למצבים פנימיים של איזון, רוגע ורווחה נפשית. הפנמה של דמות התקשרות זמינה ורגישה, הקשובה לצרכים של הילד ומפענחת את איתותיו, תורמת במהלך ההתפתחות לעיצוב הדרגתי של ייצוגים מנטליים בטוחים של האחר ושל העצמי, המשמשים מנגנון פנימי לוויסות מצוקה לאורך החיים. תפקיד ההורים בתהליך זה הוא משמעותי. תחילה, באספקת המזון, הביגוד וההרגעה הפיזית והרגשית הנעשית על ידי ההורים עוזרים לתינוק לוויסות עוררותו הרגשי. עם הזמן, תקשורת מורכבת יותר ואינטראקציות עם המטפל מלמדים את הילד להתמודד עם מצוקה, לשלוט בדחפים ולדחות סיפוקים. קיימים מספר גורמים אינטראקציוניים, שמתארים את ההשפעות של יחסי הורה-תינוק על התפתחות הוויסות הרגשי והמאורגנים לפי סדר התפתחותי. שלושת הגורמים הראשונים רלוונטיים במיוחד לתקופת הינקות, והם:
מתן ביטחון לתינוק והרגעתו בעת מצוקה על ידי אחד ההורים, המהווה עבורו גורם חיצוני לוויסות רגשי.
זיהוי ואישור המצבים הרגשיים של התינוק על ידי ההורים כך שהתינוק יבין שרגשותיו אינם יוצאי דופן ושגם אחרים מרגישים אותם.
השגחת ההורה שהתינוק מצוי בסיטואציות ומצבים רגשיים שיש ביכולתו להתמודד עימם רגשית. בשנתיים הראשונות לחיי הילד תפקיד ההורים והסביבה הוא המשמעותי ביותר, לאחר מכן, נצפה בהדרגה לעלייה ביכולת לשלוט בהבעת רגשות ולכוונה, לקיים התנהגות מאורגנת במצבים של רגשות חזקים, ולהיות מונחים על ידי התנסויות רגשיות. יכולות אלה מתרחבות במידה ניכרת בתקופת גיל הגן .
אינטראקציות הורה-תינוק כמקדמות התפתחות ויסות רגשי

הן התאוריה והן הדיווחים הקליניים מדגישים את החשיבות שיש לאינטראקציות מווסתות ומתואמות בין ההורה והתינוק, במשך החודשים הראשונים לחיים, להתפתחות יכולות הוויסות הרגשי של התינוק. מחקרים בשנות ה-80 וה-90 ניסו לאפיין כמותית את ההתפתחות של ה"ריקוד" המשותף במבט ובמגע של ההורה עם התינוק. לצורך כך בודדו החוקרים את המצבים השונים של ההורה והתינוק על רצף זמן, ומדדו את דרגת ההתאמה בין מצבים שונים של ההורה והתינוק: מצב של מבט מכוון, הימנעות ממבט, השמעת קול, הקשבה לקול וכדומה. כמו כן, בדקו מי מוביל את האינטראקציה, ההורה, התינוק או הדדית, ואת טווח הזמן שבין התחלה של קשר ותגובת האחר. ממחקרים אלה עולה שבין גיל 3 ל-9 חודשים האינטראקציה הופכת יותר ויותר מתואמת, ומתקצר זמן התגובה. עם זאת, רוב הזמן ההורה והתינוק הם בלתי מתואמים, עד שמתרחש תיקון, ומופיעה התאמה. החוקרים מדגישים את התפקיד החשוב של התיקון של אי ההתאמה, זאת אומרת שהדרך שבה השניים (הדיאדה) מתקנים רגעים של אי התאמה הוא מרכיב מרכזי בבנייה ובשמירה של קשר אינטימי וחוויית התאמה
הורים נדרשים לשים לב לסימנים שנותן להם התינוק. לדוגמה, סימנים של נסיגה מהאינטראקציה מסמנים את חוסר שביעות הרצון של השותף ואת הצורך לשנות את האינטראקציה כדי שתתאים לצרכים המשתנים של השותף ותשמר את העניין שלו. החוויה המוקדמת של אינטראקציות הורה-תינוק מווסתות מחזקת את הביטחון של התינוק באפקטיביות שלו וביכולתו להשפיע על סביבתו כך שבעתות מצוקה התינוק ידע להשתמש בפעולותיו כדי לקבל התייחסות מרגיעה מצד ההורה והסביבה.
לסיכום, סגנון הורות רגיש, המאופיין באפקט חם וחיובי של ההורה כלפי תינוקו וברגישות הורית, מעודד סינכרוניזציה באינטראקציה הדיאדית ותורם להתפתחות הוויסות הרגשי והמעבר מוויסות הדדי שאופייני ככל שהתינוק רך יותר לוויסות רגשי- עצמי בגיל הגן. לדוגמה, להורים השפעה גדולה על איכות הוויסות הרגשי של ילדיהם באמצעות שימוש בשפה רגשית - תחילה, הורים משתמשים במונחים רגשיים על מנת לשתף את ילדיהם ברגשותיהם שלהם ושל אחרים ולאחר מכן הם מסייעים לילד להבין ולבטא את רגשותיו שלו. הדרך בה ההורה משוחח עם ילדיו והאופן בו ההורה משתמש בשפה כדי לעזור לילדיו לפתור בעיה (למשל: הורה ישאל את ילדו "איך אתה חושב שאפשר לפתור את הבעיה?" ולא פשוט לפתור את בעיה עבור הילד או להתעלם מקיומה) עשויות להשפיע מאוד על היכולת ואיכות הוויסות הרגשי של הילד
אינטראקציות הורה-תינוק כלא כמקדמות התפתחות ויסות רגשי

לעיתים, מערכות היחסים הורה-ילד מאופיינות בחוסר התאמות רבות ברגשות ההורה והתינוק ובקשיים בתהליכי הוויסות ההדדיים. קשיים אלו יכולים להיות מוסברים במקרים רבים כנובעים מגורמים הוריים המשפיעים לרעה על יכולת ההורה להפגין רגישות כלפי תינוקו. לדוגמה, גורם הורי שנחקר רבות הוא דיכאון של האם, מחקרים שבחנו את ההתנהגויות של אימהות מדוכאות בזמן אינטראקציה עם תינוקן מצאו כי לאימהות מדוכאות סגנון אינטראקציה לא טיפוסי, הבא לידי ביטוי בהתנהגויות משני סוגים. הראשון הוא סגנון התנהגות חודרני, המאופיין במגע פיזי נוקשה ודיבור מהיר ורם, והשני הוא סגנון התנהגות נסוג-נמנע המאופיין ברגש שטוח, מגע ודיבור נדירים והתנהגות אדישה. סגנונות אינטראקציה לא אופטימליים אלו מאופיינים ביכולת מופחתת של האם להגיב לרמזי התינוק בצורה רגישה ולעודד אינטראקציה דיאדית. בתגובה לכך, תינוקות לאימהות מדוכאות חווים קשיים להשתתף ביחסים חברתיים ומראים יכולת מופחתת לווסת מצבים רגשיים בהשוואה לתינוקות של אימהות לא-מדוכאות קשיי הוויסות הרגשי של תינוקות אלו באים לידי ביטוי בתגובות לא-סתגלניות של התינוקות בזמן אינטראקציה עם האם, כמו תגובות נסיגה התנהגויות בעלות אופי דיכאוני- פחות רגש חיובי, יותר רגש שלילי ורמת פעילות נמוכה .
תינוקות להורים לא רגישים, מזניחים או מתעללים חווים רמות או עוצמות גבוהות יותר של רגש שלילי והורים אלה אינם מסוגלים לספק את התמיכה ואת הפיגומים הדרושים לילדיהם ובכך נפגמת התפתחות הוויסות הרגשי שלהם . מחקרים הראו שילדים בני 24 ו-36 חודשים שהראו קשיים ביכולות הוויסות הרגשי והפגינו רמות גבוהות של אפקט שלילי במהלך אינטראקציות עם האם, חוו בינקותם פחות רגישות אימהית ופחות גירוי אימהי וכן נחשפו ליותר סימפטומים של דיכאון אימהי
במחקר שנעשה עם ילדים צעירים בגילאי 6 עד 12 אשר חוו הזנחה או התעללות רגשית, פיזית או מינית בילדותם המוקדמת נמצא כי הם סובלים מקושי בוויסות הרגשי. מחקר זה הדגיש את התפקיד החשוב של הוויסות הרגשי כמהווה מנגנון הגנה או סיכון בקשר שבין התעללות בילדות המוקדמת לבין פסיכופתולוגיה בחיים הבוגרים של הילד. חשיפה מתמשכת למצבי לחץ, כגון הזנחה או התעללות, עשויה לפגוע ביכולת של הילד לווסת את רגשותיו. כמו כן, הזנחה והתעללות בילדות המוקדמת עשויה לפתח דפוס התקשרות לא בטוח בין הילד למטפל העיקרי שלו (בדרך כלל אמא או אבא) דבר המוביל לבעיות ביכולת הוויסות הרגשי וקושי בוויסות הרגשי עשוי לפגוע, בהמשך החיים, ביחסים החברתיים של הילד עם בני השווים וגם לגרום להתנהגויות לא מותאמות
הגורמים לקשיים בוויסות רגשי

הגורמים לקשיים בוויסות הרגשי יכולים לנבוע הן מאלמנטים תורשתיים והן מאלמנטים סביבתיים. גורמים תורשתיים אשר עשויים להשפיע על יכולת הוויסות קשורים לנטייה המזגית (הטמפרמנט) של הילד ולנטיות ראשוניות להיות מושפע יותר או פחות מהסביבה. גורמים סביבתיים קשורים בדרך כלל לאיכות הטיפול שהילד מקבל, לנטיות הפסיכולוגיות וההתנהגויות של ההורים, לחוסר התייחסות בבית לרגשות (ההורים לא נותנים מקום לרגשותיו של הילד, ההורים לא מאמינים לילד), וגם, להשפעות המגיעות מסביבות אחרות בהן הילד נמצא (מערכות חינוך, חברים, שכונה, וכו').
אסטרטגיות לוויסות רגשי בילדות

ד"ר עדה בקר מומחית להתפתחות חברתית של ילדים בגיל הרך, מציעה עשר אסטרטגיות לוויסות רגשי בילדות, להלן:
וויסות בשניים - בינקות ההורה מסייע לילד לווסת את עצמו, באמצעים פיזיים או מילוליים. ההורה מכוון, תומך, מבנה את הסביבה, מגביל התנהגויות לא מווסתות ועוד. גם הילד פונה להורה בבקשה שיסייע לו להגיע לוויסות יעיל יותר. בהמשך וויסות זה ייעשה גם על ידי הגננת. ולבסוף, חברים מרבים לסייע לנו לווסת את עצמנו, באמצעים שונים. כמבוגרים אנו פונים לחברים כדי שיעזרו לנו במצבים שונים בהם אנו נסערים, שמחים, עצובים או נהנים.
פורקן (ונטילציה) – מצב בו הילד מבטא באופן גלוי את החוויה שהוא חווה, למשל בוכה, צועק או קורא לעזרה.
התעלמות - כאשר ילדים מסננים מהתודעה או מהקשב אירוע מעורר רגשית למשל, עוצמים או מכסים עיניים או האוזניים (כדי לא לראות או לא לשמוע משהו מפחיד). הנה אמירות שהורים משתמשים בהן ללימוד וויסות: "אל תשים לב, תתעלם, זה לא עניינך" ואחר כך נאמר לעצמנו:"זה לא ענייני, חבל על העצבים שלי".
הסחת דעת – להפנות תשומת לב לגירויים אחרים.
וויסות המרכיב המוטורי – יכולת לשלוט בעוצמה הפיזית של הגוף: למשל, להתרחק מהסיטואציה, לקפוץ עם חבר על מזרן, לעשות ספורט, לא לדחוף, לגעת במינון הנכון.
לדבר על רגשות – ארגון של הבנה של האירוע באמצעות דיבור על אירוע כלשהו, סיבותיו, תוצאותיו. כולל שיחה על אירועים בסיפורים.
להתאפק – לספור עד 10. ערנות כזו לחוויה ועיכוב של ההבעה מאפיין מבוגרים. כשאומרים לילד: "תשב ותחשוב על מה שעשית" – ייתכן שעוזר לחלק מהילדים. מרחיק מהסיטואציה ומאפשר התארגנות, דורש מהילד להיות מודע לאירוע ולחוויה הרגשית שהוא חווה. בדרך כלל מתאים לילדים יותר גדולים ודורש זמן קצר ומעקב.
לעורר רגשות חיוביים - כדי למסך ולמתן רגשות שליליים על ידי פעולות מהנות שונות. למשל, לשמוע מוזיקה אהובה, לתת מתנה לקראת ניתוח, לצפות בקומדיה.
לבחון טוב יותר את המצב החברתי והרגשי - מה אני מרגיש? האם זה מתסכל אותי? האם זה גורם לי הנאה? האם מישהו יכול לעזור לי להבין מה קורה? הבנה עשויה לשנות תגובה ראשונית לתגובה שנייה יותר מתונה ומתאימה.
להגדיר מחדש את משמעות האירוע - למשל, מאפשר לווסת אכזבה: "לא אכפת לי שלא נותנים לי שוקולד זה מקלקל את השיניים". להגדיר מניעים של אחרים: "הוא עשה לי דווקא" יוחלף במחשבה או אמירה" הוא לא התכוון".
הצעות יישומיות להתערבויות ולפעילויות לעידוד התפתחות ויסות רגשי בגן הילדים

טיפול רגיש והתקשרות בטוחה עם גננת - התהליך המתרחש באינטראקציה בין הילד למבוגר, נקרא "ויסות הדדי", והוא מהווה את שורשי הוויסות העצמי והרגשי של הילד. להלן הצעות ליישום תהליך כזה בגן הילדים
ביטויי רגש חיובי, רגישות, תמיכה וקבלה של הילד - חשוב כי הצוות החינוכי בגן יגלה רגישות כלפי הצרכים הייחודים לכל ילד. חשוב להתעניין בתחושות וברגשות של הילדים, ולהביע אמפתיה כלפי הרגשות השונים שעולים באינטראקציה עמם. התנהגות כזאת מעבירה לילדים את המסר כי ניתן לסמוך על המבוגר שיתמוך בו ויהיה עמו בעת שמחה או התרגשות, יעזור לו ויעודד אותו בעת לחץ או מצוקה.
סביבה בטוחה ומוגנת - באמצעות ארגון סביבה קבועה, יציבה וברורה אנו מספקים לילד את הבסיס לחוויה של ביטחון. לפיכך, מומלץ שמחנכים בגן הילדים יהיו דמויות קבועות, שסדר היום בגן יהיה קבוע ומוכר לילדים ושהצוות החינוכי בגן יהיה מתואם בעמדותיו במפגש עם הילדים. זאת ועוד: יום הלימודים בגן רווי פעילויות ומעברים בין התנסויות שונות. חשוב להכין את הילדים לפני סיום של פעילות אחת ומעבר לפעילות הבאה כדי לאפשר להם זמן התארגנות ולחזק את תחושת השליטה שלהם בעולם הסובב אותם
רגישות וזמינות - חשוב שגננות יגלו רגישות לילדים ויהיו זמינות להם הן במהלך פעילות מובנית והן במהלך פעילות חופשית. רצוי לזהות את המצבים והזמנים שבהם ילד מתקשה במשהו, להבחין בבעיות התנהגות של הילדים ולהיות קשובים לאיתותי מצוקה שלהם. תגובה של מבוגר לאיתותי מצוקה של ילדים צריכה להיות מידית.
התנהגות הגננת כמודל לחיקוי - כאשר ילדים משוחחים עם אנשי הצוות בגן, על אנשי הצוות להקפיד כך שהשיחה תתנהל בתורות. חשוב להקשיב לדברי הילד עד סופם ורק לאחר מכן לומר את דבריכם) לאורך כל השיחה). תגובת הגננת צריכה להיות מותאמת לתוכן הדברים שנאמרו ולעוצמה הרגשית שנלוותה אליהם. כך היא תעביר לילד את המסר שהוא חשוב ושיש מי שקשוב לו ומסייע לו בוויסות העוצמות הרגשיות שעמן הוא מתמודד.
אמנות בגן - ליכולת ולמסוגלות הרגשית של הילד ידועה השפעה גדולה על מוכנותם והצלחתם בבית הספר . מחקרים מצאו כי פעילות כמו ציור בגןושימוש במוזיקה בגן הן דרכים יעילות לוויסות רגשי אצל ילדים. לדוגמה, בתוכניות התערבות שונות ובפרט ב-"Head Start" (אנ') (תוכנית התערבות חינוכית רחבה ומשפיעה ביותר בארצות הברית - התוכנית נבנתה עבור השכבות החלשות, לתוכנית היו מרכיבים בריאותיים, תזונתיים, חברתיים וחינוכיים ומטרתה הייתה לשפר את תנאי החיים של המשפחה, כדי לקדם את מוכנות הילדים לבית הספר), אחת המטרות העיקריות הייתה לספק לילדים מיומנויות לוויסות רגשי עצמי כמפתח למוכנות והצלחה מאוחר יותר בבית הספר. אחת הדרכים להשיג מטרה זו הייתה על ידי העשרה אמנותית אשר עשויה להועיל לפיתוח החברתי רגשי של הילד ובהקניית מיומנויות לוויסות רגשי יעיל. הרעיון הוא שילדים יכולים להביע באופן חופשי רגשות שליליים באמצעות ציור, מוזיקה, המחזה או סיפור (וכל אמצעי אומנותי אחר), ללמוד לשלוט על הרגש השלילי ובו בעת להביע גם רגשות חיוביים והחוויה הזו מאפשרת לילד ללמוד לווסת את רגשותיו. לכן, העשרה אמנותית בגן הילדים עשויה להשפיע על יכולת ופיתוח וויסות רגשי יעיל של הילדים בגן.
צופי צרפת

תנועת הצופים בצרפת כוללת כ-80 ארגוני צופים ופדרציות עם כ-180,000 צופים וצופות. לצד גרמניה, צרפת היא המדינה עם הצופים הכי מפולגים בעולם (המספר הגדול ביותר של ארגוני צופים שונים במדינה).
על פי החוק הצרפתי, כל ארגוני הנוער הפעילים ברמה הלאומית יכולים להיות מוכרים על ידי משרד הנוער והספורט של צרפת. רק תשעה מתוך 80 הארגונים הנ"ל אכן מוכרים על ידי המשרד. הרוב המכריע הם ארגוני צופים שאינם מוכרים: הפעולה שלהם אינה בלתי חוקית תחת החוק הצרפתי, אבל המדינה לא תומכת בהם.
ארגוני צופים לאומיים מוכרים

ארגוני הצופים הלאומיים המוכרים מאוגדים בשתי התאחדויות ובארגון עצמאי אחד.
ארגוני צופים לאומיים מוכרים > התאחדות הצופים בצרפת

Fédération du Scoutisme Français (התאחדות הצופים בצרפת) היא התנועה הלאומית של צרפת החברה גם בארגון העולמי של תנועת הצופים (WOSM) וגם באגודת המדריכות והצופות העולמית (WAGGGS). בהתאחדות יש כ-120,000 חברים המשויכים לחמישה ארגוני צופים.
Scoutisme Français נוסדה ב-1940, עם העזרה של משטר וישי, על ידי מספר ארגוני צופים צרפתים שהגיעו להחלטה יחד להקים את ההתאחדות.
חברי ההתאחדות הם:
Eclaireuses et Eclaireurs de France (נוסדה ב-1911, ארגון כלל-דתי, 35,000 חברים)
Eclaireuses et Eclaireurs unionistes de France (נוסדה ב-1911, ארגון פרוטסטנטי, 5,000 חברים)
Eclaireuses et Eclaireurs israélites de France (נוסד ב-1923, ארגון יהודי)
Scouts et Guides de France (נוסד בשנת 2004 לאחר המיזוג של Scouts de France (1920) ו-Guides de France (1923), ארגון קתולי, 70,000 חברים)
Scouts Musulmans de France (נוסד ב-1990, ארגון מוסלמי)
ארגוני צופים לאומיים מוכרים > Conférence Française de Scoutisme

Conférence Française de Scoutisme (כנס צרפת לצופיות) כולל כ-35,000 חברים המקובצים לשלושה ארגוני צופים:
Association des Guides et Scouts d'Europe (נוסד ב-1958, ארגון קתולי, 25,000 חברים). הארגון מזוהה עם האיחוד הבינלאומי לצופים וצופות באירופה.
Eclaireurs Neutres de France (נוסד ב-1947, ארגון כלל-דתי, 3,000 עד 4,000 חברים). יחד עם ארגון זה מזוהים מספר קטן יותר של ארגוני צופים, חלקם קתולים:
Europa Scouts.
Scouts et Guides Saint-Louis
Scouts et Guides de Riaumont
Fédération des Eclaireuses et Eclaireurs (נוסד ב-1989, מתוך פיצול של Eclaireuses et Eclaireurs de France, ארגון כלל-דתי, 2,000 חברים). פדרציה זו כוללת בתוכה בין 15 ל-20 ארגוני צופים עצמאיים, שבטי צופים מקומיים, חלקם פרוטסטנטיים או אורתודוקסים.
ארגוני צופים לאומיים מוכרים > Scouts unitaires de France

Scouts Unitaires de France (איחוד הצופים בצרפת) נוסד בשנת 1971 כתגובה לחידוש פדגוגי בתוך Scouts de France אשר פיצל גדודי חניכי הצופים (unités) לשתי שכבות גיל חדשות ויישם חינוך משולב של בנים ובנות יחד. איחוד זה הוא ארגון קתולי ומונה כ-23,000 חברים.
ארגונים אזוריים או מקומיים

ישנם לפחות 50 ארגוני צופים עצמאיים בצרפת מחוץ להתאחדויות המוזכרות עד כה. רובם מזוהים על ידי הרשויות המקומיות או האזוריות וחלקם באמצעות קהילות דתיות. הם נאמדים בכמות של כ-5,000 צופים וצופות.
ראו גם

התאחדות הצופים והצופות בישראל
תנועת הצופים בגרמניה
תנועת הצופים של דנמרק
הערות שוליים

↑  "La carte du scoutisme" (בצרפתית). La toile scoute. 2005. נבדק ב-2014-03-03.
מדי צופים צרפתיים
צופים צרפתים בג'מבורי הצופים העולמי ה-21
צופים צרפתים במהלך מלחמת העולם השנייה
תג היער

עניבת קורס תג היער וכפיסי העץ
תג היער הוא קורס הצופיות המתקדם ביותר בתנועת הצופים, בו לוקחים חלק בוגרי התנועה. מטרתו היא למקד ולמקצע את הפעילות התנועתית של בוגרי התנועה, תוך הקניית ערכים ותכנים צופיים. בתוכנית הקורס מבוטאת יכולתם, הכרתם וידיעתם של משתתפי הקורס בכל רזי הפעילות הצופית.
בדרך כלל, קורסי תג היער כוללים חלקים עיוניים בכיתה וחלקים מעשיים בשטח, ולרוב כוללים גם "כרטיס תג היער" אותו כל אחד מחניכי הקורס מקבל ועליו למלא אחר המשימות השונות בכרטיס בזמנו החופשי. דרך העבודה על הכרטיס, החניכים בוחנים את עצמם על הניסיון שנצבר במהלך הקורס.
בסיום הקורס, המשתתפים זוכים בכפיסי עץ של תג היער כאות הוקרה על הישג משמעותי במנהיגות ושירות ישיר לבני-נוער וצעירים. צמד כפיסי העץ הקטנים, אחד בכל רצועת עור (מחרוזת), נלבש סביב הצוואר כחלק ממדי הצופים. כפיסי העץ מגיעים ביחד עם עניבת צופים גדולה בצבע חום ועליה רקום סמל משובץ של שבט מקלרן, לכבודו של ויליאם דה בויס מקלרן, שתרם 7000 ליש"ט לרכישת פארק גילוול בשנת 1919, בתוספת 3000 ליש"ט נוספים לשיפוצים בבית שהיה באחוזה. כל אחת מעניבות תג היער ממוספרת, על-מנת שתישמר ייחודיותה.
היסטוריה

זמן קצר לאחר הקמת תנועת הצופים, ראה רוברט באדן-פאוול את הצורך בהכשרת מדריכים. מחנות הכשרה ראשונים של הצופים נערכו בלונדון וביורקשייר. באדן-פאוול רצה הכשרה מעשית בחיק הטבע בצורת מחנה. מלחמת העולם הראשונה עיכבה את התפתחות הכשרת המדריכים, כך שהקורס הרשמי הראשון של תג היער לא יצא לפועל עד לשנת 1919. פארק גילוול, ממש מחוץ ללונדון, נרכש במיוחד כדי לספק מקום לקורס וטקסי הפתיחה נערכו ב-26 ביולי 1919. פרנסיס גידני, ראש המחנה הראשון בפארק גילוול, ערך את קורס תג היער הראשון בתאריכים 8-19 בספטמבר 1919. הקורס הופק על ידי פרסי אוורט, נציב ההדרכה, ובאדן-פאוול עצמו העביר הרצאות. בקורס השתתפו 18 משתתפים, כולם בנים. לאחר הקורס הראשון הזה, המשיכו הכשרות תג היער בפארק גילוול, וזה הפך לבית של הכשרת המדריכים בתנועת הצופים. מאז, התפשט הקורס ברחבי העולם, עם וריאציות בינלאומיות שונות.
קורס תג היער בישראל

בחודש אפריל 1963 התכנסו 20 פעילים בוגרים בתנועת הצופים, יהודים, ערבים ודרוזים, אנשי עיר וחברי משק מצמרת התנועה, בחוות הצופים שברמת יוחנן, כדי להשתתף בקורס הראשון של תג היער. הקורס נוהל בהדרכתו של סר ג'ון ט'רמן, ראש מחנה פארק גילוול, שהיה הממונה על נושא ההדרכה מטעם ארגון הצופים העולמי.
מאז קורס תג היער הראשון בישראל התקיימו 20 מחזורים של קורס תג היער בישראל,(האחרון בחודש מאי 2023) כאשר כולם מנוהלים על ידי התאחדות הצופים והצופות בישראל וכוללים נציגים מכל ארגוני הצופים בישראל, יהודים, נוצרים, מוסלמים ודרוזים.
תוכנית הקורס הותאמה לישראל. נוספו לתכנים המקוריים גם נושאים עיוניים עם דגש רב על דו-קיום. הקורס קצר יותר בזמן (ארבעה ימים במקום שבוע).
ראו גם

תנועת הצופים העולמית
תנועת הצופים: ארגונים בינלאומיים