stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אגדה בחולות
רשימת השירים באלבום

המוזיקה לשירים הולחנה על ידי יוני רכטר.
| פתיחה מוזיקלית> מס' | פתיחה מוזיקלית> שם | פתיחה מוזיקלית> משך | פתיחה מוזיקלית>  | פתיחה מוזיקלית>  | פתיחה מוזיקלית>  | פתיחה מוזיקלית>  | פתיחה מוזיקלית>  | פתיחה מוזיקלית>  | פתיחה מוזיקלית>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | פתיחה מוזיקלית  | 1:58 |  |  |  |  |  |  |  |
| הנמל (סוויטה)> מס' | הנמל (סוויטה)> שם | הנמל (סוויטה)> מילים | הנמל (סוויטה)> ביצוע | הנמל (סוויטה)> משך | הנמל (סוויטה)>  | הנמל (סוויטה)>  | הנמל (סוויטה)>  | הנמל (סוויטה)>  | הנמל (סוויטה)>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | החמור  |   |   | 0:55 |  |  |  |  |  |
| 2. | נמה יפו  | יעקב שרת ויוסף מילוא | לאה אברהם, סמדר ברנר ונתן עוקב | 1:49 |  |  |  |  |  |
| 3. | ים  |   |   | 2:07 |  |  |  |  |  |
| 4. | ירח  |   |   | 1:05 |  |  |  |  |  |
| 5. | סוורים  |   |   | 0:56 |  |  |  |  |  |
| 6. | עולים  |   |   | 1:46 |  |  |  |  |  |
| רחוב הרצל> מס' | רחוב הרצל> שם | רחוב הרצל> מילים | רחוב הרצל> ביצוע | רחוב הרצל> משך | רחוב הרצל>  | רחוב הרצל>  | רחוב הרצל>  | רחוב הרצל>  | רחוב הרצל>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | מוכרי עיתונים ומצחצחי נעלים  |   |   | 4:21 |  |  |  |  |  |
| 2. | ילדי ההפקר  | נתן אלתרמן | לאה אברהם, סמדר ברנר ונתן עוקב | 2:40 |  |  |  |  |  |
| נוף בתל אביב> מס' | נוף בתל אביב> שם | נוף בתל אביב> מילים | נוף בתל אביב> ביצוע | נוף בתל אביב> משך | נוף בתל אביב>  | נוף בתל אביב>  | נוף בתל אביב>  | נוף בתל אביב>  | נוף בתל אביב>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | השוק  |   |   | 1:12 |  |  |  |  |  |
| 2. | חולות  |   |   | 4:10 |  |  |  |  |  |
| 3. | הילד ניסים  | נתן אלתרמן | קולות: יוני רכטר, שירה: לאה אברהם | 2:57 |  |  |  |  |  |
| פורים בתל אביב> מס' | פורים בתל אביב> שם | פורים בתל אביב> משך | פורים בתל אביב>  | פורים בתל אביב>  | פורים בתל אביב>  | פורים בתל אביב>  | פורים בתל אביב>  | פורים בתל אביב>  | פורים בתל אביב>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | נשף מסכות  | 4:02 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | נסיכה יפנית  | 1:33 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | ליצנים  | 3:27 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 34:58 |  |  |  |  |  |  |  |
בתקליט ויניל המקורי (1979): צד א': "פתיחה מוזיקלית", "הנמל" ו"רחוב הרצל". צד ב': "נוף בתל אביב" ו"פורים בתל אביב".
נגנים

פסנתר, פסנתר חשמלי, סינתיסייזר - יוני רכטר
חליל - שם טוב לוי
גיטרות - שלמה יידוב
גיטרה בס - אבנר יפעת
תופים וכלי הקשה - אלון הלל, שלמה חממי, איקי לוי, נסים ימיני, דובי קיזלשטיין
סקסופון וקלרינט - יוסי שלמון, מורטון קם, יעקב מירון
כינור חשמלי - טוני ברוור
אקורדיון - איתן שפירא
מיתרים וכלי נשיפה מעץ וממתכת - קבוצת נגנים: התזמורת הפילהרמונית
קרדיטים

הדרכה קולית - רפי קדישזון
הוקלט באולפני טריטון, יולי 1979
טכנאי הקלטה - יורם אלמדון
עוזרת הפקה - עפרה קיבי
עיצוב גרפי לעטיפה - סטודיו נס
הוצג בתל אביב בקיץ תשל"ט
במאי - יוסף מילוא
כוריאוגרפיה - רינה שרת
תפאורה - דב בן דוד
דייוויד אוון

| --- | --- |

 לידה:  2 ביולי 1938 (בן 86) פלימפטון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  סידני ססקס קולג'  מכללת בראדפילד  בית הספר לרפואה של בית החולים סנט תומאס  קינגס קולג' לונדון 
 תפקיד:  Shadow Secretary of State for Energy and Climate Change (14 ביולי 1979–4 בנובמבר 1980)  חבר הפרלמנט ה־46 של הממלכה המאוחדת (28 בפברואר 1974–20 בספטמבר 1974)  חבר הפרלמנט ה־47 של הממלכה המאוחדת (10 באוקטובר 1974–7 באפריל 1979)  חבר הפרלמנט ה-48 של הממלכה המאוחדת (2 במרץ 1981–13 במאי 1983)  חבר הפרלמנט ה־45 של הממלכה המאוחדת (18 ביוני 1970–8 בפברואר 1974)  חבר בית הלורדים (30 ביוני 1992–13 באוגוסט 2024)  חבר הפרלמנט ה־44 של הממלכה המאוחדת (31 במרץ 1966–29 במאי 1970)  חבר הפרלמנט ה-50 של הממלכה המאוחדת (3 במרץ 1988–24 במאי 1990)  חבר הפרלמנט ה-48 של הממלכה המאוחדת (3 במאי 1979–2 במרץ 1981)  חבר הפרלמנט ה-50 של הממלכה המאוחדת (11 ביוני 1987–3 במרץ 1988)  שר החוץ בממשלת הצללים (4 במאי 1979–14 ביולי 1979)  חבר הפרלמנט ה-49 של הממלכה המאוחדת (9 ביוני 1983–18 במאי 1987)  Minister of State for Foreign Affairs (10 בספטמבר 1976–21 בפברואר 1977)  מזכיר המדינה לענייני חוץ וחבר העמים (21 בפברואר 1977–4 במאי 1979)  חבר הפרלמנט ה-50 של הממלכה המאוחדת (24 במאי 1990–16 במרץ 1992)  חבר המועצה המלכותית 
 מפלגה:  מפלגת הלייבור, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית 
 בן או בת זוג:  Deborah Schabert (1968–?) 
 
דייוויד אוון (באנגלית: David Anthony Llewellyn Owen, Baron Owen; נולד ב-2 ביולי 1938) הוא פוליטיקאי בריטי, שכיהן 26 שנה כחבר בפרלמנט, ובנוסף כיהן כמזכיר המדינה לענייני חוץ וחבר העמים בממשלת הלייבור, והיה בין מייסדי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית באנגליה ואף כיהן כמנהיגה במשך 4 שנים.
ביוגרפיה > ראשית חייו

אוון נולד ב-2 ביולי 1938 בפרוור של העיר פלימות', אנגליה, להורים וולשים ממוצא שווייצרי ואירי. בצעירותו למד בבית הספר מאונט האוס בעיירה טביסטוק במחוז דבון, סמוך לעיר מגוריו, ובהמשך בבית הספר ברדפילד קולג' בברקשייר.
עם סיום לימודי התיכון, למד אוון רפואה באוניברסיטת קיימברידג' והמשיך לתואר שני בבית החולים סיינט תומאס בלונדון. לאחר סיום לימודיו, ב-1959, החל הכשרה קלינית והחל מ-1962 עבד כרופא בבית החולים. ב-1977 התקבל כעמית של כבוד בקולג' בו למד.
בשנת 1960 הצטרף אוון לסניף ווקסהול של מפלגת הלייבור וכמו כן הצטרף כחבר באגודה הפביאנית. ב-1964 ערך את טבילת האש הפוליטית הראשונה כשהתמודד מטעם הלייבור על מושב מחוז הבחירה טורינגטון (שבוטל בהמשך), הוא נכשל בבחירות והמשיך בעבודתו כרופא.
ביוגרפיה > כניסתו לפוליטיקה

בשנת 1966, בהיותו בן 27 בלבד, אוון חזר למחוז הולדתו והתמודד לפרלמנט הבריטי מטעם מפלגת הלייבור על המושב של מחוז פליימות' סאטון וניצח. מאז הוא כיהן כחבר פרלמנט במשך 26 שנים ברצף, עד 1992. אם כי בהמשך, החל משנת 1974, התמודד מטעם המחוז הסמוך פליימות' דבנפורט.
ב-1968 קיבל את תפקידו הראשון בממשלתו של הרולד וילסון, כשכיהן למשך שנתיים בתפקיד תת-מזכיר המדינה של חיל הים. באופוזיציה התבלט בשורות הלייבור וזכור בעיקר בשל תמיכתו בקהילה האירופית, בניגוד לעמדת מפלגתו. עם זאת, במרץ 1974, כשהלייבור חזרה לשלטון, מינה אותו וילסון לתפקיד תת-מזכיר הבריאות, ולאחר מכן בחודש יולי באותה שנה קידם אותו לתפקיד שר הבריאות.
בספטמבר 1976 מינה אותו ראש הממשלה החדש, ג'יימס קלהאן, לתפקיד שר במשרד החוץ. חמישה חודשים לאחר מכן, עם מותו הפתאומי של שר החוץ המכהן צ'ארלס אנתוני קרוסלנד, מונה אוון לתפקיד מזכיר המדינה לענייני חוץ וחבר העמים בממשלת הלייבור בראשות ג'יימס קלהאן. הוא היה האדם הצעיר ביותר שכיהן בתפקיד זה מזה למעלה מ-40 שנה.
בתקופת כהונתו כמזכיר חוץ, אוון היה אחראי על ניהול מדיניות החוץ של בריטניה בתקופה מאתגרת, שכללה את המלחמה הקרה והמשבר הכלכלי העולמי. הוא פעל לחיזוק היחסים של בריטניה עם ארצות הברית ומדינות אחרות בעולם, וכן קידם את שיתוף הפעולה הבין-לאומי בנושאים כמו זכויות אדם ופיתוח כלכלי. כמזכיר חוץ העמיד את התשתית למה שנחתם בידי ממשיכו וכונה הסכם בית לנקסטר לסיום המלחמה ברודזיה.
ב-1979, לאחר הפסדה של מפלגת הלייבור בבחירות הכלליות ומעברה לאופוזיציה, מונה על ידי קלאהן לתפקיד שר האנרגיה בממשלת הצללים. אך עם בחירתו של מייקל פוט לראשות המפלגה והקו הקיצוני שהוביל, החליט אוון לפרוש ממנה.
ביוגרפיה > הקמת המפלגה הסוציאל-דמוקרטית

בשנת 1981, יחד עם שלושה פוליטיקאים בריטים מפורסמים אחרים – רוי ג'נקינס, ביל רוג'רס ושירלי ויליאמס – שזכו לכינוי "כנופיית הארבעה", פרש ממפלגת הלייבור ויחדיו הם הקימו את המפלגה הסוציאל-דמוקרטית (SDP), אליה הצטרפו עוד 28 חברי פרלמנט מטעם הלייבור וחבר אחד ממפלגת השמרנים.
בשנת 1982 התמודד אוון על ראשות המפלגה מול ג'נקינס, אולם קיבל רק 20,864 קול לעומת 26,256 לג'נקינס. בבחירות הכלליות בשנה שלאחר מכן, התאחדו הסוציאל-דמוקרטים עם המפלגה הליברלית וגרפו כרבע מקולות המצביעים, אולם בגלל שיטת הבחירות הבריטית הם זכו רק ב-23 מושבים בפרלמנט (מתוך 650), ובהם אוון עצמו. למרות שג'נקינס נבחר גם, הוא התפטר ואוון החליף אותו כיו"ר המפלגה ללא מתנגדים, תפקיד בו כיהן עד שנת 1987.
בגלל מחלוקות פנימיות בין מרכיביה נחלשה הנהגתו של אוון, עם זאת, בבחירות הכלליות שנערכו ב-1987 היא הצליחה כמעט לשמור על כוחה עם 23% מקולות המצביעים. מיד לאחר הבחירות הציע מנהיג המפלגה הליברלית, דייוויד סטיל, איחוד מלא בין המפלגות. בניגוד לדעת רוב חבריו הסוציאל-דמוקרטים, אוון התנגד ונותר להנהיג מספר מצומצם של חברי פרלמנט.
למרות סימנים טובים בתחילת הדרך, שורה של החלטות גרועות ותמיכה במועמדים מפוקפקים בבחירות משנה, הובילה להתפרקות המפלגה. אוון כיהן כפרלמנטר עצמאי עד 1992, אז הודיע על פרישתו מהפוליטיקה.
לאחר הפרישה

לאחר פרישתו מהפוליטיקה בשנת 1992, מינה ראש הממשלה השמרני ג'ון מייג'ור את אוון בתפקיד לורד לימי חייו, הוא כונה "לורד אוון" וישב בבית הלורדים עד 13 באוגוסט 2014. אוון נמנע מלתמוך חד משמעית באחת המפלגות לאחר פרישתו, וב-2019 תקף בחריפות את התנהלותו של ג'רמי קורבין והעובדה שהוא לא נאבק מספיק באנטישמיות במפלגה.
אוון שירת גם כנציג אירופי בוועדה שטיפלה במדינות יוגוסלביה לשעבר, וגם העיד במשפטו של סלובודן מילושביץ' על פשעי מלחמה.
בנוסף, לאחר פרישתו חזר אוון לעסוק ברפואה, והיה פעיל גם בארגונים שונים, כמו אמנסטי אינטרנשיונל והוועדה הבין-לאומית של הצלב האדום.
חיים אישיים

אוון נישא ב-1968 לרעייתו דבורה, לזוג שלושה ילדים – טריסטן, גארת' ולוסי.
הוא היה חבר במסדר עמיתי הכבוד ובמועצה המלכותית, וגם קיבל תואר אבירות בשנת 1992.
הערות שוליים

↑  Biography - Lord David Owen, www.lorddavidowen.co.uk, ‏2011-03-29 (באנגלית אמריקאית)
↑  {{{מחבר}}}, Plymouth Sutton (UK Parliament constituency), Wikipedia, 2024-12-19
↑  {{{מחבר}}}, Plymouth Devonport (UK Parliament constituency), Wikipedia, 2025-01-17
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277178905171  PLWABN: 9810632539805606  BIBSYS: 9008675  BnF: cb119183197 (data)  CiNii: DA01294348  GND: 119037343  ISNI: 0000 0001 1073 6415  LCCN: n50049912  LNB: 000110825  NKC: js20020812092  NLA: 35403884  NLG: 74834  NSK: 000206246  NTA: 068602979  SNAC: w6z635rn  SUDOC: 027054799  UKPARL: zcZtiXy9  VIAF: 84219666   WorldCat (עם VIAF): 84219666
התבהרות

"התבהרות" הוא אלבום האולפן ה-19 של הזמרת הישראלית חוה אלברשטיין. את האלבום הוציאה במאי 1978 לאור חברת התקליטים CBS ישראל.
שירים

"סינדרלה מקומית" עוסק בחיפוש אחר משמעות בתוך גבולות השגרה והמציאות, שבהן ישנם רגעי נחת קטנים לצד אתגרים ושברים. הדוברת שואפת ליצור תקווה מתוך התמודדויות אלו, תוך התבוננות על החיים כהיסטוריה משוחקת וכחלום מתחדש. "התבהרות חלקית" מתאר התגלות אלוהית רגעית ופיוס פנימי בנפש האדם דרך המוזיקה, שבה הלחן חושף נסתרות ומנחם את הדוברת. "בעיניים עצומות" מספר על חיבור רגשי עמוק בין האדם לטבע, לזיכרונות ולאלוהים, דרך הקשבה לים ולגליו, שמביאים נחמה ושירה. הוא מדגיש את תחושת הגעגוע, הבכי הנצחי והיכולת למצוא מחילה וחסד, תוך חזרה למקורות הפנימיים בנפש האדם.
"שקיעה" מתאר את חיי העיר עם רדת הערב, תוך שילוב של קולות, דמויות ותחושות שמצטלבות מדי יום למלנכוליה. הוא מציג סיטואציות רגילות, כמו עבודה, שמחה וגעגוע, אך לצד זאת גם בדידות, כאב ואובדן, כאשר השקיעה משמשת רקע לשיר ולמציאות האנושית הכואבת. "כינור ישן" חושף מסע אישי מלא כאב, געגוע ותקווה, כשהכינור משמש כמטאפורה לקולה הפנימי של הדוברת. הוא נע בין זיכרונות על לידתה בשדות הארץ לבין כמיהתה לארץ המובטחת, תוך חיבור עוצמתי למוזיקה כמקור נחמה וכירושה רוחנית שתלווה אותו גם אחרי מותו. "שיר תשרי" עוסק באווירה הכללית המתחוללת בחודש תשרי בתקופה הקודמת לחגי החודש. הבית הראשון עוסק בשינויים במזג האוויר, ובהכנות לקראת הימים הנוראים. בהמשך מוזכרים תיאורים המתאימים לתחילת הסתיו וסוף החופש הגדול: פריחת החצבים והופעת הנחליאלי מסמנים את בוא הסתיו.
"לפעמים זו אהבה" עוסק בתחושות של עצבות בתוך מציאות אורבנית, אפלה ורועשת. הוא מתאר את המורכבות והעומק שביחסים האנושיים, כשאהבה מופיעה כבלתי מוסברת, נוגעת בחשקים, פחדים וזיכרונות, בתוך מרחב של חטאים ומאבקים בעיר הסוערת. "פרח משוגע" מספר על דמות טראגית ועוצמתית, הנקראת "הקיסרית הלבנה", שמבטאת בכאב ובשירה את חוויות חייה הקשות. דרך המילים, היא הופכת לסמל של הנשמה הפצועה, המנוגנת בניגודים בין יופי טהור לשבר נפשי עמוק. ככל הנראה, מדובר בדמותה של הזמרת ג'ניס ג'ופלין. "פסק זמן" נכתב על ידי רחל שפירא, בדומה לשאר שירי האלבום, ללחן שחיבר חנן יובל.
"הכרתי פעם איש" הוא גרסת כיסוי לשירה של אילנית, שראה אור ב-1975 כחלק מהאלבום "סולו? הופעה פומבית". "אל תירא" מתאר מסר של נחמה וכוח פנימי מול קשיים וטרדות החיים. קול שקט, כמעט אלוהי, מעודד את הדוברת להאמין, לא להירתע מצער ומכאוב, ולהחזיק בתקווה שתשוב ותאיר את דרכו.
רשימת רצועות

| מס' | שם | מילים | לחן | עיבוד מוזיקלי | משך |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | סינדרלה מקומית  | רחל שפירא | מיקי גבריאלוב | נטאלה מסארה | 4:48 |
| 2. | התבהרות חלקית  | רחל שפירא | שלום חנוך | נטאלה מסארה | 3:05 |
| 3. | בעיניים עצומות  | רחל שפירא | מוני אמריליו | נטאלה מסארה | 3:29 |
| 4. | שקיעה  | איציק מאנגר תרגום: רחל שפירא | מוני אמריליו | נטאלה מסארה | 4:40 |
| 5. | כינור ישן  | איציק מאנגר תרגום: רחל שפירא | עממי | נטאלה מסארה | 4:10 |
| 6. | שיר תשרי  | רחל שפירא | דני עמיהוד | נטאלה מסארה | 3:50 |
| 7. | לפעמים זו אהבה  | רחל שפירא | מיקי גבריאלוב | נטאלה מסארה | 4:15 |
| 8. | פרח משוגע  | רחל שפירא | מוני אמריליו | נטאלה מסארה | 4:10 |
| 9. | פסק זמן  | רחל שפירא | חנן יובל | נטאלה מסארה | 3:47 |
| 10. | הכרתי פעם איש  | רחל שפירא | קובי אשרת | נטאלה מסארה | 3:46 |
| 11. | אל תירא  | רחל שפירא | מתי כספי | נטאלה מסארה | 4:18 |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 44:22 |
מר אל, כאן אנה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  פין
 איורים:  ויליאם פאפאס (אנ')
 שפת המקור:  אנגלית
 הוצאה
 הוצאה:  ויליאם קולינס (אנ')
 תאריך הוצאה:  1974
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  זמורה-ביתן
 תאריך:  תש"מ 1979
 תרגום:  אוריאל אופק
 מספר עמודים:  185
 סדרה
 סדרת ספרים:  מרגנית
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002156196, 002039713
מר אל, כאן אנה (באנגלית: Mister God, This Is Anna) הוא ספר משנת 1974. הספר נכתב על ידי סופר המכוּנה בשם העט פִין (Fynn), ומחברו הוא סידני ג'ורג' הופקינס. הספר מלווה באיורים מאת ויליאם פאפאס (אנ'). הספר תורגם לראשונה לעברית בידי אוריאל אופק ויצא לאור בהוצאת זמורה-ביתן בשנת 1979, בסדרת ספרי מרגנית לנוער.
בהמשך להצלחת הספר, יצא ב-1986 ספר המשך בשם "Anna's book". הספר תורגם לעברית בידי יחיעם פדן ויצא לאור בשנת 1988 בשם 'הספר של אנה', אך לא זכה להצלחה כמו קודמו. ב-1990 יצא ספר נוסף בשם "Anna and the black knight", שטרם תורגם לעברית.
עלילה

הספר מתאר את מעלליה של אנה, ילדה שובבה וצמאת ידע שברחה ממקום אותו היא מתארת בספר כ"חדר של שוטרים עם דם". בלילה ערפילי בשנות ה-30 של המאה הקודמת, על הרציף במזרח לונדון היא פוגשת את פין, בחור ענק, פשוט וכמוה סקרן וצמא לידע. בספר מתאר פין את שלוש וחצי השנים שהשניים בילו ביחד לפני שאנה מתה בתאונה לפני שנתה השמינית. הוא מתאר את חוויותיהם במירוץ אחר שאלות הקשורות לחיים, תוך שהם נוגעים בנושאים כגון: מהות הקיום, משמעות האמונה באל, היחס לדת, אהבה, טבע, מתמטיקה, מדעים, ועוד. בראש התהיות עומדת השאלה בדבר טבעו של האלוהים, חברה הקרוב ביותר של אנה, אותו היא מכנה בשם – מר אֵל. השאלות בספר מוגשות בצורה ישירה, תוך התנסויות אקראיות ואירועים יומיומיים. הן מתוארות בשפה של ילדה בת 5, ונענות גם בעזרת היגיון של ילדה, או כפי שמתאר זאת פין בפתח הספר:
בגיל 5 הכירה אנה את מלוא תכלית ההויה, ידעה את משמעותה של אהבה והייתה ידידה ועוזרת אישית של מר אל. בשנתה השישית הייתה אנה תאולוגית, מתמטיקאית, פילוסופית, משוררת וחובבת גינון. אם הפניתם אליה שאלה, הייתם זוכים תמיד לתשובה – בבוא הזמן. לעתים הייתה התשובה משתהה שבועות או חודשים, אך בסופו של דבר, בשעה הנראית בעיניה, הייתה התשובה ניתנת, ישירה, פשוטה וקולעת."
המחבר

הרבה השערות הועלו בקרב חוקרי ספרות וקוראים לגבי מחבר הספר ולגבי אמיתות העלילה – האם כתב אותו תאולוג, פילוסוף או חוקר ידוע? האם דבריה של אנה באמת יכולים להיאמר על ידי ילדה בת 5?
באחרית הדבר של הספר מתוארת הגשת כתב-היד לעורך, מר ורנון ספרוקסטון, שאומר: "...ניסיתי לצייר בדמיוני את המחבר ואת רקעו והגעתי לכלל מסקנה כי זהו ודאי הוגה דעות בעל השכלה תאולוגית וניסיון מדעי..."
אך המשך העיון בכתב-היד מעמיד אותו על טעותו: "הפגישה בין השניים הוכיחה למו"ל את טעותו הגדולה. המחבר האלמוני לא היה אלא 'פין', ממש כמו שתיאר את עצמו בספר: גבר גבה-קומה ורב-כוח, בעל נפש תמימה וסקרנית, איש-שיחה המפליא להקשיב לזולתו, שחי וגדל באיסט-אנד הלונדוני בין "אנשי הלילה" המוזרים ופשוטי העם טובי הלב...".
ככל הנראה, 'פין' הוא שם העט של סידני הופקינס (1919–1999). במבוא למהדורת הספר ב-1975 מסביר ויליאם קולינס, יו"ר הוצאת קולינס (אנ'), כי בהוצאה העדיפו ששם המחבר יישאר בעילום שם, ובהמשך מופיע תיאורו של המחבר הופקינס. הופקינס גדל בלונדון, ככל הנראה בסביבה דומה לזו המתוארת בספר "מר אל, כאן אנה". בזכות מלגה שקיבל, הצליח הופקינס ללמוד בבית ספר יוקרתי, והושפע מאוד ממורה בשם ג'ון ד'. הודג', אך עזב את הלימודים בגיל 16. בעקבות אירוע של נפילה בלתי מוסברת מצוק, הגיע הופקינס למוסד טיפולי, ובהמשך עבד במקום כאיש צוות. סידני הופקינס נקבר בכפר קטן בסומרסט, אנגליה.
לשם העט פִין ישנן מספר פרשנויות. הראשונה מתוארת בפרק הראשון של הספר: "...אם אתם בקיאים במיתולוגיה האירית, תזכרו בטח כי פִין שלהם היה ברנש די מגודל. גם אני. מתנשא לגובה שני מטר וחמישה, עם משקל עודף של שישים קילו..." אך בעקבות האהבה הגדולה למדעים, שבאה לידי ביטוי בעלילת הספר, אפשר גם להניח כי משמעות השם פין (באנגלית: Fynn) היא מתחום הביו-כימיה, שבו fyn (אנ') הוא שמו של אנזים.
הערות שוליים

1 2  רקע על סידני ג'ורג' הופקינס, באתר The Real Fynn (באנגלית)
1 2  ויליאם קולינס, הקדמה למהדורת הספר ב-1975, באתר The Real Fynn (באנגלית)
↑  סדרת ספרי מרגנית, באתר כנרת-זמורה-דביר
↑  הספר של אנה, באתר כנרת-זמורה-דביר
1 2  פין, מר אל, כאן אנה, תל-אביב: זמורה-ביתן, הדפסה 22, תשנ"ט 1999, עמ' 184
↑  פין, מר אל, כאן אנה, תל-אביב: זמורה-ביתן, הדפסה 22, תשנ"ט 1999, עמ' 8-7
דיסקוגרפיה של ארמאל מטה

| דיסקוגרפיה של ארמאל מטה |
| --- | --- |
  ארמאל מטה מופיע באירוויזיון 2018
 אלבומי אולפן ↙:  4
 מיני-אלבומים ↙:  2
 סינגלים ↙:  14
הזמר האלבני-איטלקי ארמאל מטה הוציא ארבעה אלבומי אולפן, שני מיני-אלבומים ושלושה-עשר סינגלים בין השנים 2014 ל-2019, וכן השתתף בסינגל אחד בשנת 2013.
אלבומים > אלבומי אולפן

| שם | פרטי האלבום | מיקומי שיא> איטליה  | מיקומי שיא> שווייץ  | מכירות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Umano |  יצא לאור: 12 בפברואר 2016  חברת תקליטים: מסקל  פורמטים: CD, הורדה דיגיטלית, סטרימינג | 45 | — |  |
| Vietato morire |  יצא לאור: 10 בפברואר 2017  חברת תקליטים: מסקל  פורמטים: CD, הורדה דיגיטלית, סטרימינג | 1 | — |  FIMI: פלטינה |
| Non Abbiamo Armi |  יצא לאור: 9 בפברואר 2018  חברת תקליטים: Tetoyoshi Music Italia  פורמטים: CD, הורדה דיגיטלית, סטרימינג | 1 | 18 |  FIMI: פלטינה |
| Non Abbiamo Armi. Il Concerto |  יצא לאור: 25 בינואר 2019  חברת תקליטים: סוני מיוזיק איטליה, מסקל  פורמטים: CD, הורדה דיגיטלית, סטרימינג | 3 | 73 |  |
הסימן "—" מציין שהאלבום לא יצא לאור או לא זכה להיכנס למצעד במדינה זו.
סינגלים > כאמן ראשי

| שנה | שם | מיקומי שיא> איטליה  | מיקומי שיא> צרפת  | מיקומי שיא> שוודיה  | מיקומי שיא> שווייץ  | מכירות | אלבום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | "Lettera a mio padre" | — | — | — | — |  | Umano |
| 2015 | "Odio le favole" | 66 | — | — | — |  | Umano |
| 2016 | "Volevo dirti" | — | — | — | — |  | Umano |
| 2016 | "A parte te" | — | — | — | — |  FIMI: זהב | Umano |
| 2016 | "Gravita con me" | — | — | — | — |  | Umano |
| 2017 | "Vietato morire" | 7 | — | — | — |  FIMI: פלטינה | Vietato morire |
| 2017 | "Ragazza paradiso" | — | — | — | — |  FIMI: זהב | Vietato morire |
| 2017 | "Voodoo Love" (בהשתתפות Jarabe de Palo) | — | — | — | — |  | Vietato morire |
| 2017 | "Piccola anima" (בהשתתפות אליסה) | 54 | — | — | — |  FIMI: פלטינה | Vietato morire |
| 2018 | "Non mi avete fatto niente" (עם פבריציו מורו) | 2 | 134 | 20 | 16 |  FIMI: פלטינה | Non abbiamo armi |
| 2018 | "Dall'alba al tramonto" | 77 | — | — | — |  FIMI: זהב | Non abbiamo armi |
| 2019 | "Un'altra volta da rischiare (בהשתתפות J-Ax) | 27  | — | — | — |  | Non abbiamo armi il concerto |
| 2019 | "Ercole" | — | — | — | — |  | Non abbiamo armi il concerto |
| 2020 | "Finirà bene" | — | — | — | — |  |  |
| 2021 | "No Satisfaction" | — | — | — | — |  |  |
הסימן "—" מציין שהסינגל לא יצא לאור או לא זכה להיכנס למצעד במדינה זו.
סינגלים > כאמן משתתף

| שנה | שם | מיקומי שיא> איטליה  | אלבום |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | "Non mi interessa" (פאטי פראבו בהשתתפות ארמל מטה) | 97 | לא מתוך אלבום |
| 2019 | "Normale" (פרנצ'סקו רנגה בהשתתפות ארמל מטה) | — | L'altra metà |
| 2020 | "Mi manca" (בוגו בהשתתפות ארמל מטה) | — | Cristian Bugatti |
הסימן "—" מציין שהסינגל לא יצא לאור או לא זכה להיכנס למצעד במדינה זו.
קרדיטים

| שנה | שם | אלבום |
| --- | --- | --- |
| 2014 | "Tutto si muove" | Braccialetti rossi OST |
| 2015 | "Volevo perdonarti, almeno" (בהשתתפות ניקולו אגליארדי) | Braccialetti rossi 2 OST |
| 2017 | "Piccoli problemi di cuore" (כריסטינה ד'אוונה בהשתתפות ארמל מטה) | Duets – Tutti cantano Cristina |
| 2019 | "Un pallone" (אנריקו רוגרי בהשתתפות ארמל מטה) | Alma |
הערות שוליים

↑  "Discographie Ermal Meta (Albums)". italiancharts.com. Federazione Industria Musicale Italiana. נבדק ב-19 בדצמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Ermal Meta – Swiss Charts". Swiss Music Charts. נבדק ב-19 בדצמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Peak positions on the Italian Singles Chart:
↑  "Discographie Ermal Meta". lescharts.com. נבדק ב-20 במאי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Veckolista Heatseeker – Vecka 20, 18 maj 2018". Sverigetopplistan. נבדק ב-18 במאי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Top Singoli – Classifica settimanale WK 2" (באיטלקית). Federazione Industria Musicale Italiana. נבדק ב-12 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Database Top of the music – Patty Pravo feat. Ermal Meta". Federazione Industria Musicale Italiana. נבדק ב-26 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sedici artisti per altrettante sigle di cartoni animati rivisitate nel progetto 'Duets – Tutti cantano Cristina', il cd che festeggia i 35 anni di carriera". la Repubblica (באיטלקית). 19 באוקטובר 2017. נבדק ב-19 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
ממש עכשיו - מנגנים יוני רכטר

ממש עכשיו - מנגנים יוני רכטר הוא אלבום של יוני רכטר שיצא לאור בשנת 1991.
האלבום הוא אלבום אינסטרומנטלי ברובו, למעט השיר "מה תנגנו" שאותו כתב עלי מוהר, הוא למעשה אלבום המשך לאלבום "העיקר זה הרומנטיקה" שיצא כשנה לפני כן.
רשימת רצועות

המוזיקה לשירים הולחנה על ידי יוני רכטר.
| ממש עכשיו - מנגנים יוני רכטר> מס' | ממש עכשיו - מנגנים יוני רכטר> שם | ממש עכשיו - מנגנים יוני רכטר> משך | ממש עכשיו - מנגנים יוני רכטר>  | ממש עכשיו - מנגנים יוני רכטר>  | ממש עכשיו - מנגנים יוני רכטר>  | ממש עכשיו - מנגנים יוני רכטר>  | ממש עכשיו - מנגנים יוני רכטר>  | ממש עכשיו - מנגנים יוני רכטר>  | ממש עכשיו - מנגנים יוני רכטר>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | ממש עכשיו  | 5:19 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | בתיאבון  | 7:08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | אביב מאוחר  | 7:24 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | ים-סוף  | 8:11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | בלוז התולעים  | 4:40 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | שמשון  | 5:48 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | קטע נושן  | 4:21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | מה תנגנו (מילים: עלי מוהר)   | 4:43 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 47:34 |  |  |  |  |  |  |  |
| בונוס> מס' | בונוס> שם | בונוס> משך | בונוס>  | בונוס>  | בונוס>  | בונוס>  | בונוס>  | בונוס>  | בונוס>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 9. | הנקניק מצייטלין 2  | 7:57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | סנונית ראשונה  | 5:22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | נערה  | 3:27 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 1:00:20 |  |  |  |  |  |  |  |
משתתפים

יוני רכטר: פסנתר ושירה (ב"מה תנגנו")
גורי אגמון: סקסופון, סופרן אלט ומינור, קלרינט
אילן סאלם: חליל
אלון נדל: בס
עדי רנרט: קלידים
יובל שפריר: כלי הקשה, תופים (8)
ישראל נחום: תופים
איתן איצקוביץ': תופים (1, 3)
אהרוני בנארי: גיטרה (9, 10)
קרדיטים

הלחנה והפקה מוזיקלית: יוני רכטר
הוקלט ב"המון" אולפני הקלטה, 1991
טכנאי הקלטה ומיקס: דוד לוריא
הקלטות נוספות: עמי איילי
עוזרי טכנאי: עודד פרח, גיורא פרבר, עומר שפי, שגיא גל
עריכה דיגיטלית: בן ברנפלד "H.M אקוסטיקה"
עיצוב עטיפה: מיכל לויט
ניהול הפקה: רותי טוויל
מפיקים: מיכל תפוח - אתי אנטה "המון הפקות", בועז בן ציון - ייצוג 1 בע"מ
עוד סיפור

עוד סיפור הוא אלבום הסולו הרביעי של יוני רכטר, שיצא לאור בשנת 2002.
האלבום מחולק למעשה לשלושה חלקים ול"אפילוג". שותפיו העיקריים לאלבום היו שלום ויינשטיין, שכתב חלק נכבד מהטקסטים, ואהרוני בנארי שהיה שותף לעיבודים וניגן בגיטרות (וזוהי הפעם הראשונה שרכטר משתף מוזיקאי נוסף בעיבודים שבאלבומיו).