stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עדאלה
הערות שוליים

↑  אודות עדאלה
1 2   יואב שטרן, "עדאלה" מציע: משטר על-לאומי במקום שתי מדינות, באתר הארץ, 20 בדצמבר 2020
↑   שירלי סיידלר, לאחר ארבעה עשורים ועתירה לבג"ץ: בית הספר היסודי בכפר הבדואי אל-סייד חובר לחשמל, באתר הארץ, 27 ביולי 2015
↑  טל רוזנר, בג"ץ: יש אפליית ערבים באזורי עדיפות לאומית, באתר ynet, 27 בפברואר 2006
↑  ברוך קרא, בג"ץ הורה להציב שילוט בערבית בערים מעורבות, באתר הארץ, 25 ביולי 2002
↑  עדאלה: נדאג ליישום הדו"ח דרך בג"ץ, באתר הארץ, 15 בספטמבר 2003
↑  ג'לאל בנא, משפט בשארה: סיקור רחב בעולם הערבי - טענות על מניע פוליטי, באתר הארץ, 26 בפברואר 2002
↑  יובל יועז, ‏בג"ץ דחה העתירות נגד חוק האזרחות: לא יהיה איחוד משפחות פלסטינים, באתר גלובס, 11 בינואר 2012
↑  בג"ץ 3799/02 עדאלה-המרכז המשפטי לזכויות המיעוט הערבי בישראל ואחרים נ' אלוף פיקוד המרכז ואחרים, ניתן ב־6 באוקטובר 2005
↑  החוקה הדמוקרטית של ארגון עדאלה (מסמך רשמי), באתר מכון ראות
↑  בין 'החוקה החדשה' של עדאלה לתהליך אנאפוליס, באתר מכון ראות
יואב שטרן, "עדאלה" מציע: משטר על-לאומי במקום שתי מדינות, באתר הארץ, 20 בדצמבר 2007
↑  אבירם זינו, זמנית - אספקת הסולר לרצועה תשוב לקדמותה, באתר ynet, 10 בינואר 2008
↑   נעה שפיגל, מנדלבליט הצטרף לעתירה נגד סגירת הפארק בעפולה: "מתעוררות שאלות כבדות משקל", באתר הארץ, 11 ביולי 2019
↑  אבישי גרינצייג, ‏בהמלצת בית המשפט: עיריית עפולה תפתח את הפארק העירוני לכלל הציבור, באתר מעריב אונליין, 14 ביולי 2019
 נעה שפיגל, בלחץ ביהמ"ש: עפולה חזרה בה מההחלטה למנוע מתושבי חוץ כניסה לפארק העירוני, באתר הארץ, 14 ביולי 2019
↑  אורי בלאו, לאן באמת הולכים כספי התרומות, באתר הארץ, 2 בינואר 2010
↑  מימון ממשלתי זר לארגונים לא ממשלתיים ישראלים, באתר NGO Monitor
↑  עדאלה, באתר NGO Monitor
↑  עדאלה: דו"ח פעילות לשנת 2008, אתר "עדאלה"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257582405171  GND: 16016191-5  ISNI: 0000 0001 2219 4094  LCCN: no99043031  VIAF: 134238559   WorldCat (עם VIAF): 134238559
ליגה ג'

ערך זה עוסק בליגת כדורגל ישראלית. אם התכוונתם לסדרת טלוויזיה תיעודית, ראו .
| --- | --- |
 תחום:  כדורגל
 ארגון:  ההתאחדות לכדורגל בישראל
 מדינות:  ישראל ישראל
 קבוצות:  12-20 קבוצות ב-8 ליגות (130 קבוצות סה"כ)
 תקופת הפעילות:  1951–הווה (כ־74 שנים)
 שמות קודמים:  ליגה ב' (2000–2009)
 אלופה נוכחית:  מכבי איחוד אבטין (גליל תחתון) מ.ס.כ. משהד (יזרעאל) מ.כ. צופי חיפה (שומרון) מ.כ. כפר סבא  1928 (שרון) מכבי גבעת שמואל (תל אביב)  בית"ר מעלה אדומים (מרכז) מכבי באר שבע (דרום)
 מפעל גבוה:  ליגה ב'
 מפעל מקביל:  גביע המדינה בכדורגל
 מפעל נמוך:  ליגה ד' (בעבר)
 אתר רשמי
 
ליגה ג' היא הליגה החמישית בחשיבותה והנמוכה ביותר בכדורגל הישראלי. זוהי ליגה הנחשבת לחובבנית.
היסטוריה

ליגה ג' הוקמה לראשונה בשנת 1951 כשלישית בחשיבותה בכדורגל הישראלי, מתחת לליגה א' וליגה ב'. בשנת 1955, לאחר שנוספה ליגה ושם הליגה הבכירה שונה לליגה הלאומית, ליגה ג' הפכה לרביעית בחשיבותה. בשנת 1976, כשנוספה הליגה הארצית כליגה השנייה בחשיבותה, ליגה ג' הפכה לחמישית בחשיבותה. בשנת 1999, לאחר הקמת ליגת העל, הפכה לשישית בחשיבותה. בסוף עונת 2008/2009, ועקב הרפורמה לצמצום הליגה הארצית בכדורגל, חזרה ליגה ג' להיות החמישית בחשיבותה.
בשנת 2019 יצאה סדרת טלוויזיה בעל השם "ליגה ג'", המתארת את חייהם היומיומיים של אוהדים, שחקנים, בעלים ושופטי הכדורגל, והקשיים איתם הם מתמודדים בליגה הכי נמוכה בישראל, הסדרה הצליחה ואף הופקה עונה שנייה שיצאה ב-2022.
בעונת 2019/2020 החליטה ההתאחדות לכדורגל על עצירת עונת המשחקים לאחר עשרים וחמישה מחזורים בעקבות משבר נגיף הקורונה.
היסטוריה > ליגה ד'

בשנת 1958 הוקמה ליגה ד' (אנ') מתחת לליגה ג', כדי לתת מקום לקבוצות נוספות שהוקמו. אחרי עונה אחת הוקמו מחוזות חדשים לליגה ג' והליגה בוטלה.
ליגה ד' הוקמה שוב החל מעונת 1969/1970 ועד תום עונת 1984/1985, ובוטלה שוב בשל ירידה במספר הקבוצות.
מבנה הליגה

הליגה מורכבת משמונה מחוזות, כאשר אלופות כל אחד המחוזות עולות לליגה ב', הקבוצות אשר תדורגנה במקומות 2–3 יתמודדו ביניהם במשחקי הפלייאוף (הקבוצה במקום השני תארח) כאשר המנצחת תתמודד על הזכות להעפיל למשחקי המבחן נגד המנצחת במחוז המקביל (גליל-צפון, מפרץ-יזרעאל, שרון-דן ומרכז-דרום), המנצחות במשחק זה תתמודד במשחק נייטרלי מול מפסידת פלייאוף תחתון ליגה ב' שהמנצחת תשרוד בליגה/תעפיל ליגה.
מבנה הליגה > הליגות הצפוניות

| גליל | צפון | מפרץ | יזרעאל |
| --- | --- | --- | --- |
| איחוד בני מג'ד אל כרום | איחוד צעירי איכסל | אהלי שפרעם כדורגל | אחווה כפר קרע |
| איחוד בני עכו | בית"ר כפר כנא רדואן | בית"ר פרדס חנה | בית"ר אום אל פאחם |
| הפועל אהלי שעב | בני דבוריה | בית"ר קריית אתא כפיר | בני אום אל פאחם אל הלאל |
| הפועל בני ג'דידה מכר | הפועל איחוד בני טייבה | הפועל בני ג'סר א-זרקה | הפועל איחוד בני ג'ת |
| הפועל בני דיר אל אסד | הפועל בני עין מאהל | הפועל דלית אל-כרמל | הפועל בני ריינה |
| הפועל דיר חנא | הפועל עירוני בני אעבלין | הפועל קריית חיים ליבוביץ' | הפועל טייבה |
| הפועל חורפיש | הפועל צעירי נצרת | מ.כ. כבביר | הפועל כפר מצר |
| הפועל מעליא | מ.כ. אלנהדה נצרת | מ.כ. כרמל חיפה | הפועל עין סהלה |
| הפועל נחף | מ.ס. כאבול | מ.ס. בני פורדיס | מ.כ. אור עקיבא |
| מ.כ. הפועל ירכא | מ.ס. כפר יאסיף | מ.ס. קריית חיים | מ.כ. בני זמר |
| מ.כ. הפועל פסוטה | מ.ס. כפר כמא | מכבי ברקאי | מ.ס. פרדס חנה כרכור ליאור בוקר |
| מ.ס. בני בית ג'אן ראני | מ.ס. צעירי כפר מנדא | מכבי עוספיא | מכבי עירוני ברעטה |
מ.ס. בני פקיעין: -
צעירי סכנין: -
מבנה הליגה > הליגות הדרומיות

| שרון | דן | מרכז | דרום |
| --- | --- | --- | --- |
| בית"ר טוברוק | איחוד צעירי אבו גוש | א.ס. חולון מור | בני ירוחם אלמוג דדון |
| בני ג'לג'וליה | בית"ר גדרה | אליצור יהוד יוטל | הפועל בני כסייפה |
| בני טירה | בני יהוד | אליצור יפו תל אביב | הפועל גן יבנה |
| הפועל אורנית ע.עידו אגוזי | בני עין נקובא | בית"ר יפו ציון | הפועל רהט |
| הפועל פרדסיה נועם | בני רמלה | בית"ר עזרא | מ.כ. אשדוד סיטי |
| מ.כ. בני רעננה עוזי כהן | הפועל מבשרת ציון | בני הרצליה | מ.כ. באר שבע חיים לוי |
| מ.כ. כפר קאסם ניבראס | מ.כ. נס ציונה | הכח גלי גיל רמת גן | מכבי אשקלון |
| מ.כ. עירוני אריאל | מ.כ. עירוני אור יהודה | הפועל נוה גולן | מ.כ. ערד |
| מ.כ. עירוני קלנסואה | מ.כ. צעירי לוד | הפועל צפרירים חולון | מ.ס. באר שבע |
| מכבי השרון נתניה ויקטור עטיה | מ.כ. קריית אונו | הפועל רמת ישראל | מ.ס. רהט |
| מכבי עירוני כפר יונה | מ.ס. באר יעקב סולומון | מ.כ. דיזנגוף תל אביב | מכבי איחוד בני כסייפה |
| מכבי צעירי קלנסואה | מכבי באר יעקב עמית | מ.כ. תל אביב טומי | מכבי גן יבנה |
| מכבי רמת השרון | מכבי בני אבו גוש | מ.ס. ראשון לציון | מכבי עירוני חורה |
| עירוני ראש העין | מכבי יהוד מונסון | מכבי השקמה/רמת חן | עוצמה באר שבע |
| שמשון בני טייבה | מכבי קריית עקרון אשר | מכבי ספרטק רמת גן | עירוני אשקלון |
| - | עירוני נס ציונה | מכבי עירוני אור יהודה | - |
| - | - | מכבי עירוני בת ים | - |
| - | - | מכבי פרדס כץ | - |
| - | - | עוצמה מ.כ. הרצל חולון | - |
| - | - | שיכון ותיקים רמת גן | - |
מבנה הליגה > ליגות בעבר > מחוזות שאינם קיימים עוד

ליגה ג' גליל עליון
ליגה ג' גליל תחתון
ליגה ג' גליל מערבי
ליגה ג' חיפה
ליגה ג' חוף
ליגה ג' שומרון
ליגה ג' תל אביב
ליגה ג' נגב
הערות שוליים

↑  "החלטות קולעות נתקבלו בהתאחדות לכדורגל" דבר, יום רביעי, מרץ 26, 1958
↑  "ליגה ד' בכדורגל תופעל בעונה הבאה" מעריב, יום חמישי, אוקטובר 17, 1968
צ'ארלי בארנט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 בפברואר 1988 (בן 37) סרסוטה, פלורידה, ארצות הברית ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2006 
 מקום לימודים:  בית הספר ג'וליארד  תיכון בוקר 
 בן או בת זוג:  דרו בנדר 
 פרופיל ב-IMDb
 
צ'ארלי בארנט (באנגלית: Charlie Barnett; נולד ב-4 בפברואר 1988) הוא שחקן אמריקאי. הוא ידוע בשל משחקו בסדרת הטלוויזיה "שיקגו FIRE" ובסדרה "בובה רוסית".
ביוגרפיה

בארנט ואחותו אומצו בסרסוטה, פלורידה על ידי בוב ודיין בארנט. אמו המאמצת היא מיוטה והיא ממוצא שוודי, בעוד שאביו המאמץ הוא בונה סירות ממינסוטה. הוא גדל על סירת מפרש בעיירת החוף לונגבוט קי (אנ') בפלורידה עד גיל שבע.
הוא החל לשחק כשהיה בן שש והופיע באופרות ומחזות זמר רבים עם האופרה הצעירה של סרסוטה. בארנט הוא בוגר בית הספר התיכון בוקר (אנ'). הוא השתתף בתוכנית הקיץ של התיאטרון המוזיקלי של אוניברסיטת קרנגי מלון. לאחר התיכון, למד בארנט בבית הספר ג'וליארד, שם סיים את לימודיו בשנת 2010 בפקולטה לדרמה.
קריירה

מ-2012 עד 2015, במשך שלוש עונות, כיכב בארנט בתפקיד פיטר מילס בסדרת הטלוויזיה "שיקגו FIRE". במהלך הצילומים לסדרה, בארנט התגורר עם השחקנים ג'ו מינוסו ויורי סרדרוב ששיחקו עמו בסדרה.
בשנת 2017, בארנט לוהק לתפקיד הראשי של איאן פורטר בסדרת הטלוויזיה "חירות ואומץ".
בשנת 2018, בארנט לוהק לתפקיד הראשי של אלן זאורי בסדרת הטלוויזיה בהפקת נטפליקס "בובה רוסית". באותה שנה לוהק בארנט לתפקיד הראשי במיני-סדרה של נטפליקס, "סיפורי סן פרנסיסקו".
בשנת 2019, בארנט לוהק לתפקיד חוזר בעונה השנייה של מותחן הטלוויזיה "את". ביולי 2019, בארנט לוהק לתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "החץ" לעונתה השמינית והאחרונה, כשגילם את ג'ון דיגל ג'וניור תפקידו הוכרז בפאנל של קומיקון.
חיים אישיים

בארנט הבין שהוא הומו בגיל 13. בארנט נאבק בהתמכרות לאלכוהול. הוא מתגורר בלוס אנג'לס. הוא תומך נלהב של שיקגו וייט סוקס ושיקגו ברס.
באפריל 2022, הוא פרסם שהוא מאורס למעצב התפאורה דרו בינדר.
בארנט הופיע ברשימת Out100 של המגזין אאוט בשנת 2019.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | Circus Island | בילי רוברטס |  |
| 2011 | Private Romeo | קן לי / הנסיך אסקלוס |  |
| 2012 | גייבי | דניאל |  |
| 2012 | גברים בשחור 3 | חייל בחיל האוויר |  |
| 2013 | The Happy Sad | ארון |  |
| 2020 | חיה בסרט | סיימון |  |
| 2021 | Wild Game | בנג'ו |  |
| 2022 | We Are Gathered Here Today | מקס סטון |  |
| 2023 | Last Weekend | אית'ן |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | חוק וסדר: מדור מיוחד | צ'אק מילס | פרק: "Gray" |
| 2011 | חוק וסדר: כוונה פלילית | ד"ר סם האריס | פרק: "Cadaver" |
| 2012–2015 | שיקגו FIRE | פיטר מילס | תפקיד ראשי (עונות 3-1); 66 פרקים |
| 2014–2015 | שיקגו PD | פיטר מילס | 4 פרקים |
| 2016 | מרי וג'יין | אית'ן | פרק: "Jenéeuary" |
| 2016 | קוד בלאק | בריאן גודארד | פרק: "Life and Limb" |
| 2016 | סודות ושקרים | פטריק וורנר | תפקיד ראשי (עונה 2); 10 פרקים |
| 2017 | כתום זה השחור החדש | ווס דריסקול | פרק: "The Reverse Midas Touch" |
| 2017–2018 | חירות ואומץ | איאן פורטר | תפקיד ראשי; 13 פרקים |
| 2019 | סיפורי סן פרנסיסקו | בן מרשל | מיני-סדרה |
| 2019 | החץ | ג'ון דיגל ג'וניור | 4 פרקים |
| 2019 | את | גייב מירנדה | 6 פרקים |
| 2019–הווה | בובה רוסית | אלן זאברי | תפקיד ראשי (2 עונות); 15 פרקים |
| 2020 | Bite Size Halloween | רונלד | פרק: "Thirst" |
| 2021 | מיוחד | הריסון | 3 פרקים |
| 2021–2022 | פשוט ג'ו | אריק פיין | תפקיד ראשי; 13 פרקים |
| 2024 | האקוליט | ג'דיי צעיר | 5 פרקים |
בית הכנסת קיטייבסקאיה

| --- | --- |

הבניין בו שכן בית הכנסת
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 מיקום:  מינסק 
 מדינה:  בלארוס 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1874
 תאריך פתיחה רשמי:  1874 
 
 קואורדינטות:  53°54′30″N 27°33′23″E﻿ / ﻿53.90823°N 27.55636°E﻿ / 53.90823; 27.55636
  (למפת מינסק מוגדלת) בית הכנסת קיטייבסקאיה(למפת מינסק רגילה) בית הכנסת קיטייבסקאיה
 
בית הכנסת קיטייבסקאיה, הידוע גם בשם בית הכנסת של חסידות דז'רינסק היה בית בית כנסת חסידי במינסק. הוא פעל בסוף המאה התשע עשרה ובתחילת המאה העשרים. בית הכנסת ממוקם ב"פרבר טריניטי" ברחוב "אלכסנדרובסקאיה" (כתובת נוכחית: רחוב מקסים בוגדנוביץ', מספר 9 א'). כעת שוכן בבניין "בית הטבע" של מינסק.
היסטוריה

על פי המיתוס, שם בית הכנסת מקורו בשמו של הסוחר ברוך קיטייבסקי, שבית הכנסת היה בבעלותו.[דרוש מקור]
בית הכנת נבנה בראשית המאה ה-19 (על פי מקורות אחרים בשנת 1874) על ידי חסידי דזיארז'ינסק. זה היה בית התפילה המרכזי של החסידות במינסק, והיה פופולרי מאוד בזכות המוזיקה שלו, במיוחד השירים המפורסמים של יענקל טלהאנר (טלהאנר).
בבניין הסמוך בבית כנסת, שפנה לחזית הרחוב, שכנה הישיבה החסידית של חסידות דזיארז'ינסק.
בשנות השבעים שופץ בניין בית הכנסת והועבר לבית הטבע.
ארכיטקטורה

קומה אחת של בית הכנסת מלבנית בבניין לבנים מתוכנן על בסיס גבוה, מכוסה בגמלונים. חזיתות הקצה משלימות בפדימנטים משולשים, שבטימפנות יש נישות חצי עגולות רדודות עם עמודים דקורטיביים.
נייר טואלט

גליל נייר טואלט
נייר טואלט (מצרפתית Papier de toilette, "נייר שירותים") הוא מוצר מנייר טישו שעיקר תכליתו הוא ניקוי פי הטבעת לאחר עשיית צרכים, ומשמש גם לקינוח האף וניגובו או לניגוב כללי. לרוב, הנייר עדין ורך, על מנת למנוע חיכוך או גירוי בעת השימוש. נייר טואלט שונה בהרכבו מממחטת נייר. הוא מתוכנן כך שיתפרק במגע עם מים, על מנת למנוע סתימות במערכת הביוב. סוגים אחדים של נייר טואלט נועדו להתפרק בבורות שופכין, ואילו אחרים - לא.
נייר זה משמש גם לניגוב האף בעת הצורך. משום כך נהגו לכנותו בעבר "נייר אף".
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
התיעוד המוקדם ביותר לשימוש בנייר טואלט הוא מסין, במהלך המאה ה-14. נייר הטואלט התעשייתי הראשון ששווק בלעדית עבור שימוש בבית שימוש יוצר בידי ג'וסף גייטי (Gayetty) בארצות הברית בשנת 1857. קודם להמצאה זו השתמשו בעלי אמצעים בצמר, בתחרה או בקנבוס לרחיצת ההיטהרות, בעוד שחסרי הממון השתמשו בידיהם בעת עשיית צורכיהם בנהרות, או ניקו עצמם באמצעות חומרים שונים, כגון סמרטוטים, שבבי נסורת, עלים, עשב, חציר, אבן, חול, אזוב מצוי, מים, שלג, עלי תירס, קליפות פרי, עורות או צדפות, בהתאם לאזור הגאוגרפי, מזג האוויר או מנהגים חברתיים. ברומא העתיקה נעשה שימוש בספוג על מקל, אשר לאחר השימוש הוחזר לדלי ובו מי מלח.
ב-21 בדצמבר 1891 נרשם הפטנט על נייר הטואלט.
נייר הטואלט הפך במאות ה-19 וה-20 למצרך יומיומי בכל רחבי העולם. חשיבותו הוכחה כאשר הקומיקאי ג'וני קרסון סיפר בתוכניתו בדיחה תמימה על מחסור אפשרי בנייר טואלט. בעקבות הבדיחה נרשמה בהלת קניות, שגרמה למחסור אמיתי בנייר הטואלט.
בגליל הנייר המודרני לרוב מוטבעים עיטורים בצידו החיצוני. עיטורים אלו משמשים לעיתים לזהות את המותג.
בהלכה

בתלמוד (שבת פ"א) מסופר על קינוח עם צרורות, "אבנים מקורזלות" (אבנים מחודדות בצד אחד) ו"פרפיסא" (צמח שגדל בעציצים).
שומרי שבת משתמשים בשבת אך ורק בנייר טואלט חתוך מראש, כדי להימנע ממלאכת קורע וממלאכת מחתך (לפי חלק מהדעות), שהן מל"ט מלאכות האסורות בשבת. לשם כך ניתן להשתמש בנייר טואלט רגיל, אותו קורעים לפני השבת בכמות מספקת. יצרני נייר טואלט בישראל מייצרים גם נייר חתוך מראש, המותאם מלכתחילה לשימוש בשבת. ובכך נותנת מענה לדרישה הלכתית נוספת. על חבילות נייר טואלט כשרות נאמר שהן נעשו "ללא חילול שביעי" כלומר שהמפעל שומר שבת, אלא שהמילה "שבת", שהיא אחד משמות האל לא מופיעה ככזו אלא בכינוי שביעי על מנת למנוע את ביזוי המילה שבת. לעיתים מופיע על החבילה רק הכיתוב ש"ש (שומר שביעי).
כיוון שהמינוח "אשר יצר" משמש כלשון נקייה לציון עשיית צרכים (על פי ברכת אשר יצר הנאמרת עם סיומם), כונה בעבר נייר הטואלט ביידיש "אשר יצר פּאפּיר", דהיינו, נייר אשר יצר.
הערות שוליים

↑  https://patentimages.storage.googleapis.com/30/7c/4a/f68bbd4e64a160/US465588.pdf
↑  מתוך האתר Useless information
↑  ביאור:בבלי שבת דף פא
↑  נייר טואלט (הקישור אינו פעיל), באתר "סנו"
↑  דוד אסף‏, נייר טואלט כשר למהדרין, בבלוג "עונג שבת", 30 באוגוסט 2011
↑  לפי מילון יידיש-אנגלית-עברית של אלכסנדר הרכבי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538920205171  GND: 4185618-1  LCCN: sh85135817 
מתקן לנייר טואלט מניו זילנד בדמות ניו זילנדית היסטורית
את נייר הטואלט נהוג להתקין בגליל כאשר העיטורים מופנים כלפי חוץ והנייר נופל רחוק מהקיר, אולם קיימת מחלוקת רבה באשר לתצורת ההתקנה. בפטנט הרשום של נייר הטואלט מוצגת צורת ההתקנה.
ניגונים (שיר)

| --- | --- |
 סינגל
 יצא לאור:  1944
 שפה:  עברית
 כתיבה:  פניה ברגשטיין
 לחן:  דוד זהבי
 
"נִיגּוּנִים" הוא שיר עברי מאת פניה ברגשטיין שנכתב ב-1944 ופורסם באותה שנה ב"דבר הפועלת". השיר בנוי מארבעה בתים ומשולב בחריזה מסורגת.
הרקע לשיר הייתה ההבנה שמשפחתה נספתה בשואה ורצונה להנהיג בגן הילדים טקס הדלקת נרות שבת. דבר שנתקל בביקורות של חבריה החילונים לקיבוץ גבת. ובתגובה להם כתבה את השיר ובו הביעה את הקשר הנפשי למורשת הוריה, זכרונות אותם אינה רוצה ואינה מסוגלת לעזוב, והם מחזקים אותה "מעל לחשכת התהום".
השיר הולחן על ידי דוד זהבי והושר בפי כמה מבצעים: נחמה הנדל, שלישיית המעפיל, עירית סנדנר, הגבעטרון, דודו זכאי, יהודית רביץ ויעקב רביץ (באלבום "יהודית ויעקב, שירים מהבית"), מרגלית צנעני, רונית אופיר, אסנת פז, ניגון ירושלמי ואביאל סולטן יחד עם שירה שוורץ.
לקריאה נוספת

מוקי צור, פניה ברגשטיין: סיפורה של משוררת וחלוצה ומבחר משיריה, עורכת לאה שניר, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשע"ד 2014, עמ' 10, 12, 94–95. (גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר")
אשדוד ים

| --- | --- |

מצודת אשדוד-ים, במבט אווירי
 היסטוריה
 תרבויות:  פלשתית, אשורית, הלניסטית, רומאית, ביזנטית, ערבית, צלבנית
 סוג:  עיר נמל, מצודה
 אתר ארכאולוגי
 חפירות:  1968-היום
 ארכאולוגים:  יעקב קפלן, סער גנור (רשות העתיקות), אלכסנדר פאנטאלקין (אוניברסיטת תל אביב)
 מצב:  שימור חלקי, קבור בחול
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  החוף הדרומי של  אשדוד
 קואורדינטות:  31°46′49″N 34°37′20″E﻿ / ﻿31.780277777778°N 34.622222222222°E﻿ / 31.780277777778; 34.622222222222
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת אשדוד מוגדלת) אשדוד ים(למפת אשדוד רגילה) אשדוד ים(למפת השפלה רגילה) אשדוד ים(למפת השפלה מוגדלת) אשדוד ים  he אשדוד יםhe אשדוד יםמפת  __ אשדוד  __ גן יבנה [‌למפה דינמית של השפלה וסביבותיה‌]מצפון וממזרח: __ מועצה אזורית חבל יבנה ממזרח ומדרום: __ מועצה אזורית באר טוביה ממערב: הים התיכון tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אַשְׁדּוֹד יָם הייתה עיר נמל לחוף הים התיכון, שייסודה בתקופת הברזל. שרידיה ממוקמים באתר ארכאולוגי גדול בחוף הים הדרומי של אשדוד המודרנית. העיר מצויה כ-4 ק"מ מערבית לתל אשדוד, התל של אשדוד היבשתית (ביוונית: אזוֹטוֹס מסוֹגיוֹס, Άζωτος Μεσόγειος) - אחת מחמש ערי פלשתים. בין שתי ערים אלה, היה קשר של עיר יבשתית ועיר הנמל שלה, וההיסטוריה שלהן הייתה שלובה זו בזו לאורך מאות שנים.
העדות הראשונה על אודות המקום היא מכתובתו של סרגון השני, מלך אשור, שביצר את היישוב במהלך המאה ה-8 לפנה"ס כדי שתשמש תחנת מסחר ונמל במחוז האשורי. מאותה עת ועד לתקופה הביזנטית בארץ ישראל לא ידוע מה התרחש באשדוד-ים. במאה ה-4 גדלה והייתה לעיר מסחר משגשגת עם נמל שנקראה בשם ההלניסטי אזוֹטוֹס פאראליוֹס (ביוונית: Άζωτος παράλιος, שפירושו "אשדוד שעל חוף"), ותועדה במפת מידבא. העיר המשיכה להתקיים בתקופה הערבית הקדומה, בין המאה ה-8 למאה ה-11 - התקופה ממנה נשמרו השרידים המרשימים של מצודת אשדוד-ים, המכונה בערבית קָלעת אל-מינָא (قلعة الميناء, שפירושו "מבצר הנמל").
שרידי העיר עודם קבורים תחת חולות החוף הדרומי של אשדוד. החל מ-2013 נמשכות באתר חפירות לסירוגין על ידי חוקרים וארכאולוגים מהארץ ומהעולם.
היסטוריה

אשדוד העתיקה, נזכרת כבר במאה ה-17 לפנה"ס כעיר כנענית מבוצרת. במאה ה-12 לפנה"ס פלשו למישור החוף הדרומי הפלשתים. לאשדוד, שהפכה לאחת מחמש ערי המדינה הפלשתיות החשובות ביותר, הייתה עיר נמל תחת חסותה כבר מאמצע תקופת הברונזה המאוחרת בשפך נחל לכיש, לפי חפירות ארכאולוגיות שבוצעו בתל מור. כלומר, טרם פלישת הפלשתים לחוף הדרומי. הנמל ככל הנראה המשיך להתקיים במהלך התקופה הפלשתית, כאשר לפי תעודות שנמצאו בעיר הנמל אוגרית, אשדוד הייתה עיר מסחר משגשגת באותה תקופה.
במהלך המאה ה-10 לפנה"ס, נחרבה אשדוד. חוקרים משערים כי נחרבה ככל הנראה על ידי פרעה סיאמון, או על ידי דוד המלך באחת ממלחמותיו בפלשתים. במאה ה-9 לפנה"ס היא שוקמה עם חידוש ההתיישבות הפלשתית באזור, אך לא האריכה ימים ונחרבה שוב במאה ה-8 לפנה"ס על ידי עוזיהו, מלך יהודה.
היסטוריה > תחת שלטון אשורי

בשנת 734 לפנה"ס נכבשה אשדוד על ידי תגלת פלאסר השלישי, מלך אשור, שכן מיקומה על דרך הים היווה יעד אסטרטגי חשוב לצבא האשורי ולאשור, שרצתה לשלוט כלכלית במסחר הימי בין פיניקיה, פלשת ומצרים. בשנת 732 לפנה"ס השתעבדה אשדוד לאשור. בכתובת שנכתבה בשנת 722 לפנה"ס על ידי סרגון השני, מלך אשור, ציין כי בעת מסעו לארץ ישראל הוא שיקם את הערים הפלשתיות אשדוד וגת, וכן גם את העיר "אסדודימו" (אשדוד-ים). מאותה עת, העיר המתהווה שימשה כנמל החדש של אשדוד היבשתית. אשדוד-ים נבנתה כמרכז מנהלי, והובאו אליה גולים מארצות אחרות בשליטת אשור. תיאור של כיבוש חבל פלשת באחת מכתובות סרגון:
"הטלתי מצור על הערים אשדוד, גת ואָסדוּדימוּ [אשדוד-ים] ולכדתי [אותן]. לקחתי שלל את אלוהיו, נשיו, בניו, בנותיו, חפצי רכושו, אוצרות ארמונו, יחד עם אנשי ארצו. שיקמתי את הערים הללו והושבתי בהן אנשים מן הארצות אשר לכדתי אשר מקרב [מחוזות] המזרח. הפקדתי עליהן את קציני, מניתי אותם עם בני אשור וישאו את עולי."
אשדוד, בראשותו של המלך ימני, מרדה באשור בשנת 712 לפנה"ס, בתמיכתה של מצרים. סרגון השני דיכא את המרד וכבש את סביבותיה של אשדוד, החריב את העיר והגלה את תושביה. סרגון הפך את האזור למרכז שלטון אשורי, וחלק מהחוקרים משערים כי העביר את תואר בירת המחוז אל אשדוד-ים. בחפירות שנעשו על ידי הארכאולוג יעקב קפלן בתל אשדוד, נמצאו ביצורים, שלפי קפלן, נבנו על ידי ימני כהכנה לתקיפתו של הצבא האשורי בעקבות המרד. לפי החוקר נדב נאמן, ייתכן והמרד נעשה מהחשש של אשדוד כי ההשתלטות האשורית על אשדוד-ים וביצורה על ידי סרגון, תאיים על אשדוד ותמנע ממנה גישה לים והכנסת כספים ממסחר ימי. עם עלייתו לשלטון של סנחריב, בנו של סרגון, הוא יצא למסע כיבוש ברחבי ארץ ישראל, ומכתובותיו, ביניהן מנסרת סנחריב, מתברר כי אשדוד נשארה עיר-מדינה ולא הפכה למחוז אשורי. אשדוד-ים המשיכה לתפקד כעיר הנמל שלה, ועדיין הייתה בעלת חשיבות גדולה יותר בעיני האשורים. במאות השנים שלאחר מכן, נכבשה ונחרבה אשדוד שוב ושוב על ידי הבבלים, הפרסים, ההלניסטים והחשמונאים.
היסטוריה > בתקופה הביזנטית

מהמאה ה-7 לפנה"ס ועד לתקופה הביזנטית בארץ ישראל לא קיים תיעוד היסטורי כתוב בנוגע למתרחש באשדוד-ים, אף על פי שנמצאו באתר ממצאים ארכאולוגיים אחדים מהתקופה הפרסית, מהתקופה ההלניסטית ומהתקופה הרומית, המעידים כי אשדוד-ים המשיכה לתפקד כעיר נמל. באשדוד היבשתית, מנגד, ישנם תיעודים היסטוריים לאורך כל התקופה. במאה ה-4 הייתה אשדוד-ים לעיר מסחר משגשגת וכונתה בשם היווני אָזוֹטוֹס פאראליוֹס (בעברית: "אשדוד שעל החוף"), ככל הנראה עוד מהתקופה ההלניסטית. כך, גם שמה של אשדוד היבשתית - אָזוֹטוֹס מֵסוֹגֵיוֹס. במהלך תקופה זו הייתה אשדוד-ים גדולה יותר מאשדוד היבשתית, שהחורבנות המרובים שלה הביאו ככל הנראה לדעיכה הדרגתית של חשיבותה. עם זאת, שתיהן המשיכו להתקיים כישות מנהלית אחת. תרשים של אשדוד-ים מובא במפת מידבא, בה היא מופיעה כעיר נמל גדולה עם מזח, בתים ומבני ציבור רבים, בהם מזרקה וכנסיות. העיר אף יוצגה על ידי בישוף במועצת ירושלים של 536 ('אנ) - הרקליון מאזוטוס. שרידים מתקופה זו, כולל כנסייה מהמאה ה-6, נמצאו כ-2 ק"מ מהאתר הנוכחי ונחפרו באופן חלקי.
היסטוריה > בתקופה הערבית והצלבנית

במהלך המאה ה-7, עם הכיבוש הערבי של ארץ ישראל, ובסמוך לתחילת דרכו של הכפר הערבי איסְדוּד[דרוש מקור] שהתהווה במורדות תל אשדוד, נבנתה בסמוך לשרידי אשדוד-ים מצודה גדולה על ידי הח'ליף עבד אל-מלכ. המצודה נבנתה כחלק ממערכת של ביצורי הגנה לאורך מישור החוף הדרומי שנבנתה על ידי הערבים (כמו באשקלון וביבנה-ים), והורכבה מריבאטים (מצודות ומצדים) ומחראס'ים (מגדלים) כדי לאותת לבירת המחוז רמלה ולהזהיר מפני פלישה של אוניות ביזנטיות. במהלך המאה ה-10, בתקופת השושלת הפאטמית, בוצרה והורחבה המצודה, וכונתה קָלעת אל-מינָא (בעברית: "מבצר הנמל"). ברובע ט"ו בעיר אשדוד המודרנית, נמצאים שרידיו של מגדל איתות נוסף שפעל ביחד עם המצודה. ב-1033 נפגעה המצודה מרעידת אדמה שהכתה ברחבי הארץ. ב-1099, עם סיום מסע הצלב הראשון והקמת ממלכת ירושלים, בוצרה המצודה שוב ונקראה קָסטֶלוּם בֵּרוּאַר/בֵּרוּאַרדי (בעברית: 'מבצר בֵּרוּאַר'), על שמו של ניקולאס דה-ברואר, אביר ממסדר הלורד יו (hugh of ibelin) מרמלה. המצודה ננטשה סופית עם נפילת הממלכה הצלבנית ב-1260 וכיבוש הממלוכים את ארץ ישראל, שימשה לאורך השנים נוודים, ונשמרה עד היום.
ממצאי החפירות > מצודת אשדוד ים

בסוף שנות ה-90 בוצעה במצודה חפירה מרוכזת, אשר חשפה לחלוטין את שרידיה. שטחה המוערך היה 60 על גבי 45 מטרים בקירוב, ובחומה שלה עמדו שישה מגדלים עגולים בגובה משוער של כ-8 מטרים - ארבעה בצד המערבי שלה (שניים מתוכם תחמו את שער הים), ושניים נוספים בצד המזרחי שלה (שתחמו את השער היבשתי). שני מגדלים רבועים נוספים היו בפינות הצד המזרחי. אבני החומה נחצבו מכורכר. בהשפעת רעידת האדמה שפגעה באתר והרוחות מן הים, ניכר הכרסום במבנים של מגדלי הכניסה. מסביב למצודה ניכרים סימנים לחפיר, אשר הקיף את המצודה מכיוון היבשה, ומעליו גשר שהוביל לכניסה המזרחית.
המצודה שימשה כנראה כביתם של חיילים ששמרו על חוף הים מפני פלישות, כאשר מסביב לחצר המרכזית שלה עמדו חדרי מגורים, אורוות ומסגד. שתי בארות אותרו מצפון ומדרום לחצר. בצפון החצר נחשפו גם בית מרחץ, אמבטיות מטויחות ומתקן לחימום מים. בספטמבר 2012, בוצעה חפירה נוספת בבאר שבאתר לטובת שחזור מפלס הים הקדום בחוף הארץ-ישראלי.