stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מועדון התיאטרון

ערך זה עוסק במוסד אמנותי בתל אביב. אם התכוונתם להרכב בידור וזמר ישראלי, ראו .
| --- | --- |

הבית שבמרתפו שכן מועדון התיאטרון בתל אביב (רח' מנדלי 7 פינת רחוב בן-יהודה 57)
 מידע כללי
 סוג:  מועדון לילה 
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  32°04′45″N 34°46′09″E﻿ / ﻿32.07925°N 34.76911111°E﻿ / 32.07925; 34.76911111
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) מועדון התיאטרון(למפת תל אביב רגילה) מועדון התיאטרון(למפת גוש דן רגילה) מועדון התיאטרון(למפת גוש דן מוגדלת) מועדון התיאטרון  he מועדון התיאטרוןhe מועדון התיאטרוןמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
תערוכת מועדון התיאטרון בתל אביב
רביעיית מועדון התיאטרון בהופעה במועדון התיאטרון, 1957
מועדון התיאטרון בתל אביב היה קברט סאטירי - ספרותי שהיה במרתף בית ברחוב מנדלי 7 ופעל בין השנים 1957–1963.
היסטוריה

יוסף מילוא ויצחק קדישזון שהיו מנהלי התיאטרון הקאמרי, החליטו על הקמת תיאטרון סאטירי עכשווי. כחלק מפרויקט זה הוקמה רביעיית מועדון התיאטרון שמנתה 4 משחקני הקאמרי הצעירים: גדעון זינגר, יעקב בן-סירא, ראובן שפר ושמעון בר. ההרכב נקרא על שם מועדון התיאטרון בו היו ההופעות. בדינמיקה שבין חברי הלהקה תפס כל אחד מהשחקנים תפקיד אופי קבוע: בן סירא - הלץ, שמעון בר - הרציני, גדעון זינגר הוסיף גוון של אירוניה דקה וראובן שפר נתפס כ"מצליף" שאינו מהסס לפתוח את פיו ולבקר כל מה שניתן לביקורת. הרביעייה זכתה לפופולריות רבה. הם שילבו משחק, תנועה סטירה ושירה. הבמאים היו שמואל בונים ושרגא פרידמן, כותבי הטקסטים והמתרגמים היו דן אלמגור, חיים חפר, אפרים קישון נתן אלתרמן ועוד. על הניהול המוזיקלי הופקדו יוחנן זראי, יצחק גרציאני, אדוארד אולארצ'יק ופרנק פלג.
המועדון נפתח ב-11 במאי 1957. בנוסף ללהקה שהייתה עיקר הערב הופיעו אמנים צעירים כמופע חימום ועשו במועדון זה את דרכם הראשונה. בספטמבר 1957 בחר השבועון העולם הזה, ביוסף מילוא כ"איש השנה" וכתב:”תואר זה מגיע בלי ספק ליוסף מילוא הודות ליצירה האופיינית ביותר של השנה: מועדון התיאטרון, מוסד שסימל את פשיטת־הרגל המוסרית של התיאטרון, ואת הפיכתו לעסק מסחרי חסר יעוד ומגמה”.
אריק לביא החל להופיע במועדון התיאטרון ב-1958 בשירים שהולחנו על ידי יוחנן זראי כמו "שיר ההד" (למילותיו של יעקב שבתאי), "הסלע האדום" (חפר/זראי), "אנקש" (מילים ברטולט ברכט, תרגום נתן אלתרמן, לחן סשה ארגוב) שנאסר להשמעה בקול ישראל בגלל שהופיעה בו המילה זונה.
ישראל גוריון החל את דרכו האומנותית במועדון התיאטרון ב-1957 כמופע חימום לרביעיית המועדון. הוא הופיע בקטעי פנטומימה בהדרכת ג'וקי ארקין וסמי מולכו. ידיד משותף הכיר לו את בני אמדורסקי שהיה אז נהג משאית שביקש להיות זמר. לאחר כמה שבועות של חזרות הם עלו להופעות חימום על בימת המועדון כצמד הדודאים בשירים שהפכו ללהיטים כמו "ערב של שושנים" ו"נד אילן".
ריקה זראי החלה את הקריירה שלה על בימת מועדון התיאטרון כששרה שירים שהלחין בעלה יוחנן זראי שליווה אותה בפסנתר. גם צמד העופרים החלו את דרכם על בימת מועדון התיאטרון.
רביעיית מועדון התיאטרון עזבה ב-1962 את המקום לטובת מועדון החמאם ביפו של חיים חפר ודן בן אמוץ. המועדון המשיך לפעול, בהפסקות, כבמה להצגות תיאטרון ובידור. ב-1964 הוצג בו "בית ספר לגברים" בבימויו של ליאו פילר. מ-1965 נקרא "במת מנדלי 7" (כשם הכתובת בו הוא נמצא). באותה שנה הוצג בו "נישואין נוסח צרפת" בבימוי דוד ברגמן.
ב-1983 החל לפעול שוב המקום בשם "מועדון התיאטרון". מועדון שהתפרסם בכך שהיה בין מקומות הבילוי הראשונים של הקהילה הגאה בארץ.
במקום פעל אחר כך, בית ספר לאיפור של ירין שחף. ב-2011 נפתחה בו תצוגה קטנה על תולדות מועדון התיאטרון.
מועדון התיאטרון בחיפה

בתחילת 1960 פתחו קדישזון ומילוא סניף של מועדון התיאטרון בחיפה, כחלק ממתחם תרבות שכלל את תיאטרון חיפה, וספרייה עירונית שבו הופיעו רבקה מיכאלי, גאולה נוני, עליזה עזיקרי, חיים טופול, שמעון ישראלי, אברהם מור, זהר אוריין ואחרים.
באפריל 1960, עלתה תוכנית הפתיחה של הסניף החיפאי עם חמישיית נשים בשם "היחפניות" (בה השתתפו רבקה מיכאלי, גאולה נוני, מרגלית אנקורי, אסנת שדה ומיה זיו). בקיץ 1961, עלתה התוכנית "הכל אודות חוה" של "מועדון התיאטרון" שכתב דן אלמגור, ביים שרגא פרידמן והלחין מאיר נוי, שוב עם להקת הנשים שכללה את עליזה עזיקרי, מרגלית אנקורי, זהר אוריין וברוריה אביעזר. התוכנית עלתה לראשונה ביוני בתל אביב, ובספטמבר בחיפה עם צוות אחר שכלל בנוסף למרגלית אנקורי את גליה טופול, נילי כהן ודינה ויסברג.
המועדון בחיפה המשיך לפעול בהפסקות עד תחילת שנות ה-70. אך נסגר לאחר תלונות חזרות ונשנות על הרעש שבקע מהמועדון.
הערות שוליים

↑  מועדון התיאטרון ייפתח בתל־אביב, הארץ, 1 במרץ 1957
↑  בועז עברון, תכניתה החדשה של להקת מועדון התיאטרון, הארץ, 28 באוקטובר 1960
↑  יוסף מילוא - תיאטרון בלי מועדון , "העולם הזה", גיליון 1042 מ-25 בספטמבר 1957, עמוד 25
↑  הקומיסארים לתרבות!, "העולם הזה", גיליון 1085 מ-16 ביולי 1958, עמוד 7
↑  עוד תיאטרון בידורי: "במת מנדלי 7", על המשמר, 17 בפברואר 1965
↑  מועדון התיאטרון מעלה מחזה, למרחב, 17 בפברואר 1965
↑  מועדון: התיאטרון־ נפתח מחדש, דבר, 4 בינואר 1983
↑  משה קוטנר, מועדונים בתל אביב: תולדות הבילויים, אתר מסע אחר, גיליון 139, 2003
↑  הערך מבוסס בחלקו על הנתונים בתערוכה זו
↑  מועדון התיאטרון יוקם בחיפה, דבר, 31 בינואר 1960
"מועדון התיאטרון"  גם בחיפה, קול העם, 24 במרץ 1960
↑  חיפה מתעוררת מתנומתה, דבר, 1 באפריל 1960
מועדון התיאטרון בחיפה הציג תכניתו הראשונה, דבר, 7 באפריל 1960
↑  נחמן בן עמי, מאשת לוט ועד לוליטה, מעריב, 5 ביוני 1962
↑  מאיר הראובני, "הכל אודות חוה", למרחב, 26 בספטמבר 1961
מועדון התיאטרון בחיפה לא ייסגר, דבר, 26 בספטמבר 1971
↑  מועדון התיאטרון בחיפה חידש פעילותו, דבר, 19 במרץ 1970
↑  מועדון התיאטרון בחיפה ונדודי השינה של השכנים, מעריב, 2 בספטמבר 1960
עמוס כרמלי, מועדון התיאטרון בחיפה עלול להיסגר בגלל תלונות שכנים, דבר, 12 בספטמבר 1971
מפרץ טאראנטו

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  הים היוני 
 סוג:  מפרץ 
 מידע נוסף
 נהר מזין:  Agri, Basento, Sinni, Galeso, Lato, Crathis, Cavone, בפסקה זו 3 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 מדינות באגן הניקוז:  איטליה 
 קואורדינטות:  39°53′06″N 17°16′37″E﻿ / ﻿39.885°N 17.276944444444°E﻿ / 39.885; 17.276944444444
 
 
מפרץ טאראנטו (באיטלקית: Golfo di Taranto; בלטינית: Sinus Tarentinus) הוא מפרץ בים היוני שבדרום איטליה.
גאוגרפיה

צורתו של המפרץ ריבועית כמעט, באורך ורוחב של 140 ק"מ. ממזרח הוא תחום בכף סנטה מריה דה לאוקה (פוליה – ה"עקב" של המגף האיטלקי), ובמערב בקולונה (קאפה לצינאום בקלבריה). שלושה מחוזות איטלקיים גובלים בו: פוליה, בזיליקטה וקלבריה. הנהרות החשובים שנשפכים למפרץ הם בסנטו, סיני ואגרי.
הערים העיקריות לחוף המפרץ הן טאראנטו וגליפולי (אנ'). גם מושבות יווניות עתיקות נמצאו לחופיו. איטליה טוענת לבעלות מלאה על כל מימי מפרץ טאראנטו ולא מאפשרת הפלגת ספנות בין-לאומית בתחומיו. עמדה זו, הדומה לעמדת לוב לגבי מפרץ סידרה, אינה מקובלת על מספר מדינות אחרות כארצות הברית ובריטניה.
במהלך מלחמת העולם השנייה נערך בעיר הנמל טאראנטו שבמפרץ קרב טאראנטו, אחד הקרבות הימיים המשפיעים ביותר בהיסטורית המלחמה הימית. בליל ה-11-12 בנובמבר 1940 הצי המלכותי הבריטי שיגר את המתקפה הימית הראשונה שלו שנעשתה על ידי כלי טיס בלבד. הבריטים תקפו את הצי האיטלקי שעגן באותה עת בטאראנטו, בעזרת כוח קטן של מפציצי טורפדו ששוגרו מנושאת המטוסים אילוסטריוס. תוצאות הקרב הראו שכוח קטן של מטוסים מסוגל להסב נזקים כבדים לאוניות מערכה. הקרב הראה בפעם הראשונה את כוחה האמיתי של נושאת המטוסים.
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
קראקו
מישל-אנז' בליקווישה

מישל-אנז' בליקווישה (בצרפתית: Michel-Ange Balikwisha; נולד ב-10 במאי 2001 בגנט שבבלגיה) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת רויאל אנטוורפן מליגת העל הבלגית.
חיים אישיים

בליקווישה הוא אחיו של כדורגלן סטנדרד לייז' ונבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, ויליאם בליקווישה (אנ').
קריירת מועדונים

בליקווישה גדל במחלקות הנוער של אנדרלכט וסטנדרד לייז'. הוא ערך 32 הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת של סטנדרד לייז' במסגרת ליגת העל הבלגית, בהן הבקיע תשעה שערים.
ב-4 ביולי 2021 חתם ברויאל אנטוורפן מליגת העל הבלגית. בעונת 2022/2023 זכה עם המועדון באליפות בלגיה ובגביע הבלגי.
קריירה בינלאומית

בליקווישה הוא חלק מסגל נבחרת בלגיה עד גיל 21.
תארים

אליפות בלגיה (1): 2022/2023
הגביע הבלגי (1): 2022/2023
הסופר קאפ הבלגי (1): 2023
הערות שוליים

↑  Foot-Belgique: deux léopards sauvent le Standard de Liège באתר Election Net, ‏ 27 בספטמבר 2020 (בצרפתית)
מישיק קזאריאן

| --- | --- |

 לידה:  28 בפברואר 1948 הרזדאן, ארמניה 
 פטירה:  6 באפריל 2020 (בגיל 72) מוסקבה, רוסיה 
 ענף מדעי:  פיזיקה 
 מקום לימודים:  המכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה 
 מוסדות:  מכון לבדב לפיזיקה 
 פרסים והוקרה:  פרס ברית המועצות 
 בן או בת זוג:  Arpik Hasratyan 
 
מישיק איירזאטוביץ' קזאריאן (ברוסית: Мишик Айразатович Казарян;‏ 28 בפברואר 1948 – 7 באפריל 2020) היה פיזיקאי רוסי-ארמני המתמחה בפיזיקה בלייזר ואופטיקה, זוכה פרס ברית המועצות בתחום המדע והטכנולוגיה, חבר באקדמיה הלאומית הארמנית למדעים, חבר האקדמיה למדעי ההנדסה של פרוחורוב. קזריאן היה יוצר לייזר הדופק המואר ביותר החוזר על עצמו באזור הגלוי של הספקטרום.
ביוגרפיה

אביו של קזריאן, איירזאט ג. קזאריאן גבריאלוביץ', היה רופא שעבד במכון הרפואי של ירוואן. אמו, סריק ואנוני, הייתה רופאה ומיילדת-גינקולוגית בבית החולים ליולדות מרקריאן בירוואן.
בשנת 1970 סיים מישיק קזאריאן את הפקולטה לפיזיקה כללית ויישומית של המכון לפיזיקה וטכנולוגיה במוסקבה במומחיות באופטיקה וספקטרוסקופיה. מאז 1970 הוא עבד במכון לבדב לפיזיקה וכן במחלקה ללומינסנציה כחוקר מוביל. בשנת 1975 הגן על עבודת הדוקטורט שלו ובשנת 1989 זכה בתואר פרופסור.
תחומי המחקר העיקריים שלו היו קשורים ליצירת לייזרים חזקים הניתנים להתאמה, חקר המנגנונים הפיזיים הבסיסיים האחראיים ליישום אפקט התלת-ממד, בניית מערכות ומכשירי טלוויזיה צבעוניים אקוסטיים, רפואה בלייזר, חקר המנגנונים של האצת לייזר של מיקרו-חלקיקים, מחקרים על תופעות הנגרמות על ידי אור בפיזור אור דינאמי מרובה ומצבי מים נסחפים באופן חשמלי בתמיסות מימיות, פיתוח גישות חדשות לבעיית הפרדת איזוטופ לייזר, פיתוח פתרונות חדשים לבעיית האלטרנטיבה ואנרגיית מימן, פיתוח חומרים מורכבים חדשים עם תאורה ארוכה וסינתזה של ננו-חומרים חדשים.
קזאריאן היה אחד המדענים המובילים שעבדו בתחום הפיזיקה של לייזר גז ומערכות אופטיות אקטיביות. הוא פרסם מספר דו"חות בכתבי עת מדעיים מובילים ובאנציקלופדיות, רשת פטנטים בינלאומיים, כתב 11 ספרים ו-9 אוספים של מאמרים נבחרים בכתבי עת בינלאומיים שונים. הוא פרסם יותר מ-500 מאמרים מדעיים. הוא ידוע כמי שחיבר שיטה חדשה של לייזרים באדי מתכת מלהיבים. הוא פיתח לייזרים יעילים ביותר הזמינים כיום ברוסיה באופן מסחרי.
על עבודתו בפיזיקה של לייזרים ומערכות אופטיות, זכה קזאריאן יחד עם חברי צוותו בפרס המדינה של ברית המועצות בתחום המדע והטכנולוגיה לשנת 1980.
קזאריאן יחד עם פרוכורוב, גוליאייב וטרוטנייב פיתחו היבטים רבים בפיזיקת הלייזר המודרנית ויישומיה.
בשנת 2003 נבחר לחבר מן המניין באקדמיה למדעי ההנדסה על שם פרוכורוב ובשנת 2008 התקבל כחבר זר באקדמיה הלאומית למדעים של ארמניה.
מישיק קזאריאן היה מפקח על פרויקטים בינלאומיים רבים של ISTC ו-CRDF. הוא היה המזכיר המדעי של המועצה המדעית לאורות, חבר ועדות תוכניות וארגון, יו"ר מדורים בכנסים ארציים ובינלאומיים רבים.
קזאריאן הרצה על פיזיקה של לייזרים ויישומיהם במרכזי מחקר ואוניברסיטאות רבות ברוסיה ובמדינות רבות אחרות.
בהנהגתו הוכנו מספר מומחים העובדים ברוסיה ובמדינות חבר העמים ומחוצה לה.
נוסף לכך, קזאריאן היה חבר במערכת של כתבי העת המדעיים הבינלאומיים "לייזרים בהנדסה", "אנרגיה חלופית ואקולוגיה", חבר במועצה של החברה הפיזית האירו-אסייתית, וב"קרן הלאומית למדע וטכנולוגיות מתקדמות" בארמניה.
קזאריאן זכה במדליית AIBerg (2013) ובמדליית סמיונוב.
משפחתו

לקזריאן נולדו שני ילדים, בת שהיא גניקולוגית ובן שהוא מנתח.
מותו

קזאריאן מת ב-7 באפריל 2020 במוסקבה עקב סיבוכים של COVID-19, עשרה ימים לאחר שאשתו מתה גם היא מהמחלה.
ראו גם

הפרדת איזוטופים אטומית בעזרת לייזר
הערות שוליים

↑  "Профессор-физик Мишик Казарян умер в Москве от осложнений COVID-19". Радио Свобода (ברוסית). נבדק ב-8 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
מחוזות אלג'יריה
הערות שוליים

↑  Ten administrative districts promoted into provinces with full prerogatives, web.archive.org, ‏2019-11-29
| חלוקה מנהלית של מדינות אפריקה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אוגנדה • אלג'יריה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בורונדי • בורקינה פאסו • בוטסואנה • בנין • גבון • גאנה • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • לוב • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • מצרים[1] • מרוקו • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניז'ר • ניגריה • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה • סיישל • סיירה לאון • סנגל • צ'אד • קומורו • קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה • תוניסיה |  |
| חבלי ארץ "לא מוכרים" | סומלילנד • סהרה המערבית |  |
[1] חלק משטח המדינה נמצא באסיה
מועדון השייטים תל אביב

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מועדון חתירה 
 כתובת:  אוסישקין 11 
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1935
 תאריך פתיחה רשמי:  1935 
 קואורדינטות:  32°05′43″N 34°46′47″E﻿ / ﻿32.095333333333°N 34.779833333333°E﻿ / 32.095333333333; 34.779833333333
 אתר רשמי
  (למפת תל אביב מוגדלת) מועדון השייטים תל אביב(למפת תל אביב רגילה) מועדון השייטים תל אביב(למפת גוש דן רגילה) מועדון השייטים תל אביב(למפת גוש דן מוגדלת) מועדון השייטים תל אביב
 
השמינייה של המועדון בתחרות
מועדון השייטים תל אביב הוא מועדון החתירה הראשון שהוקם בתל אביב. המועדון שוכן על הגדה הדרומית של נחל הירקון, ברחוב אוסישקין 11.
מועדון השייטים תל אביב הוקם בשנת 1935 בידי קבוצה של חותרים יהודיים מגרמניה, אשר נמלטו מהשלטון הנאצי. בין המייסדים היה הפרופסור ויקטור גוטהיינר.
בתחילתו התמחה המועדון גם בשיט תחרותי והחזיק במספר סירות מפרש.
ציוד המועדון

המועדון מחזיק עשרות סירות חתירה מסוגים רבים, ביניהן:
סקיף - סירה לחותר יחיד
זוגית כפולה - סירה לשני חותרים שבה כל חותר משתמש בזוג משוטים
פראור (מאנגלית: Per-Oar) - סירה לשני חותרים שבה כל חותר משתמש במשוט אחד בלבד
שלישייה - סירה (ייחודית) לשלושה חותרים
רביעייה כפולה - סירה ל־4 חותרים שבה כל חותר משתמש בזוג משוטים
רביעייה "משוט אחד" - סירה ל־4 חותרים שבה כל חותר משתמש במשוט אחד בלבד
שמינייה - סירה ל־8 חותרים, בסירה מסוג זה כל חותר משתמש במשוט אחד בלבד
ציוד המועדון > מכשירי חתירה

המועדון מחזיק מספר מכשירי חתירה מסוג Concept2 בדגמיו השונים (A, B, C, D), מכשירים אלו מאפשרים לחותרים להתאמן בחתירה מחוץ למים. רוב רובו של הציוד במועדון שייך למועדון ופתוח לשימוש חופשי לכל חברי המועדון (מלבד מספר סירות ומשוטים ששמורים לחותרים תחרותיים). שאר הציוד הוא ציוד פרטי של חברי המועדון.
ראו גם

איגוד החתירה הישראלי
מועדון השייט חיפה
הערות שוליים

↑  "ימאות עברית", ידיעות עיריית תל אביב, 15 בנובמבר 1939
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורט בישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מעבר פריסלופ

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  1,416 מטר
 מדינה:  רומניה 
 מיקום:  רומניה רומניה
 רכס הרים:  הרי הקרפטים המזרחיים
 מסלול ההעפלה הקל:  כביש
 מחבר בין:  מחוז מרמורש לבוקובינה
 קואורדינטות:  47°36.5′N 24°51.3′E﻿ / ﻿47.6083°N 24.8550°E﻿ / 47.6083; 24.8550
  (למפת רומניה מוגדלת) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור מעבר פריסלופ(למפת רומניה רגילה) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור מעבר פריסלופ(למפת מחוז ביסטריצה-נסאוד רגילה) ביסטריצה בקליאן נסאודמעבר פריסלופ(למפת מחוז ביסטריצה-נסאוד מוגדלת) ביסטריצה בקליאן נסאודמעבר פריסלופ
 
מעבר פריסלופ (ברומנית: Pasul Prislop) הוא מעבר ההרים הגבוה ביותר בהרי הקרפטים הרומנים, בצפון רומניה סמוך לעיירה בורשה, המתנשא לגובה של 1,416 מטר מעל פני הים ומחבר בין מחוז מרמורש ממערב לאזור בוקובינה ממזרח. אורכו 50 קילומטר ורוחבו כ-30–40 מטר, והוא מתחבר לכביש DN18. בחורף, בגלל הגובה, המעבר מושלג, אך בקיץ נשקף נוף של בוקובינה, הרי רודנה - כולל פסגות אינאו (Ineu) ופייטרוסו (Pietrosu) - ומעיינות ביסטריצה.
אחת לשנה בחודש אוגוסט מתקיים במקום פסטיבל ריקודי עם מקומי בשם "הורה לה פריסלופ"
הערות שוליים

↑  Primaria Borsa Pasul Prislop, Pasul Prislop
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של רומניה ובנושא הרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מנואל בנדרה

| --- | --- |

 לידה:  19 באפריל 1886 רסיפה, ברזיל 
 פטירה:  13 באוקטובר 1968 (בגיל 82) ריו דה ז'ניירו, ברזיל 
 מדינה:  ברזיל 
 מקום לימודים:  Polytechnic School of the University of São Paulo, אוניברסיטת סאו פאולו 
 שפות היצירה:  פורטוגזית 
 יצירות בולטות:  Libertinagem 
 פרסים והוקרה:  פרס ז'בוטי 
 
בנדרה (שלישי משמאל בשורה האחורית) בחברת אנשי רוח ברזילאים נוספים, בריו דה ז'ניירו, 1936
מנואל בנדרה (פורטוגזית: Manuel Bandeira;‏ 19 באפריל 1886, ריו דה ז'ניירו – 13 בינואר 1968, ריו דה ז'ניירו) היה משורר ברזילאי. כתב מעל 20 ספרי שירה ופרוזה.
חייו

בנדרה גדל התחנך בריו דה ז'ניירו ובסאו פאולו. ב-1903 גילה כי חלה בשחפת, ובשל האקלים הטרופי בריו דה ז'ניירו עבר לסאו פאולו. ב-1922, אחרי שהייה ממושכת באירופה שם פגש בנדרה אומנים בולטים רבים, הוא תרם שירים עם ביקורת חברתית ופוליטית לתנועה המודרניסטית בסאו פאולו. בנדרה החל לפרסם את יצירותיו החשובות ב-1924. הוא הפך ליוצר ברזילאי מוערך, וכתב מאמרים במספר עיתונים וכתבי עת. הוא אף לימד ספרות לטינית בריו דה ז'ניירו. הוא תרגם לפורטוגזית מחזות קנוניים מהספרות העולמית ב-1956, והמשיך בזאת עד ימיו האחרונים. הוא מת בעיר הולדתו, ריו דה ז'ניירו.
שיריו של בנדרה מאופיינים בעדינות וביופי מיוחדים. ניתן למצוא מוטיבים חוזרים ונשנים בעבודותיו: אהבת האישה, ילדותו בעיר רסיפה, חברים ובעיות בריאות. בריאותו הרגישה השפיעה על שיריו, באופן דומה לשיריו האחרונים של חורחה לואיס בורחס. רבים משיריו של מנואל בנדרה מתארים את מוגבלותו של הגוף האנושי.
שיריו

Alumbramentos, 1960
Antologia Poética
Berimbau e Outros Poemas, 1986
Carnaval, 1919
50 Poemas Escolhidos pelo Autor, 1955
A Cinza das Horas, 1917
A Cinza das Horas, Carnaval e O Ritmo Dissoluto, 1994
Estrela da Manhã, 1936
Estrela da Tarde, 1959
Estrela da Vida Inteira. Poesias Reunidas, 1966
This Earth, That Sky: Poems (English translation of Estrela da vida inteira), 1989
Libertinagem, 1930
Libertinagem. Estrela da Manhã. Edição crítica, 1998
Mafuá do Malungo. Jogos Onomásticos e Outros Versos de Circunstância 1948.
O Melhor Soneto de Manuel Bandeira, 1955
Os Melhores Poemas de Manuel Bandeira, Selected and edited by Francisco de Assis Barbosa, 1984
A Morte, 1965. (special edition)
Opus 10, 1952
Pasárgada, 1959
Um Poema de Manuel Bandeira, 1956
Poemas de Manuel Bandeira com Motivos Religiosos, 1985
Poesia, Selected by Alceu Amoroso Lima, 197
Poesia e Prosa, 1958
Poesias, 192
Poesias Completas, 1940
Poesias Escolhidas, 1937
Seleta em Prosa e Verso, Selected and edited by Emanuel de Morais, 1971
הערות שוליים

↑  מנואל בנדרה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277378905171  PLWABN: 9810590015305606  BIBSYS: 90404382  BNE: XX844902  BnF: cb11890060d (data)  CANTIC: a12309163  CiNii: DA04942149  GND: 119167190  ICCU: SBLV078094  ISNI: 0000 0001 2319 8927  LCCN: n82055248  LNB: 000117740  MusicBrainz: 1c8cfad3-36a3-47b7-8ff3-b69b219fe0f6  NKC: ola2002151537  NLG: 280822  NTA: 067675271  SELIBR: 253844  SNAC: w66h4tqq  SUDOC: 026703300  Trove: 1167389  ULAN: 500241012  VcBA: 495/124334  VIAF: 14765752   WorldCat (עם VIAF): 14765752
מנואל באלדה

מנואל מאמה סמבה באלדה (בפורטוגזית: Manuel Mama Samba Baldé; נולד ב-14 בנובמבר 2002 באלבופיירה שבפורטוגל) הוא כדורגלן פורטוגזי שמוצאו מגינאה ביסאו המשחק בעמדת השוער בקבוצת פנאפייל מהליגה הפורטוגלית השנייה ובנבחרת גינאה ביסאו.
קריירת מועדונים

באלדה גדל במחלקות הנוער של אימורטל, בנפיקה ליסבון ואווש. בין השנים 2020–2023 שימש כשוער גיבוי בוויזלה במסגרת ליגת העל הפורטוגלית והליגה הפורטוגלית השנייה.
ב-3 ביולי 2023 חתם באלדה על חוזה לשלוש שנים בפנאפייל מהליגה הפורטוגלית השנייה.
קריירה בינלאומית

באלדה נכלל בסגל נבחרת גינאה ביסאו לטורניר גביע אפריקה לאומות 2021 בשנת 2022. ב-23 במרץ 2022 ערך באלדה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גינאה ביסאו, בניצחון 3-0 על נבחרת גינאה המשוונית במשחק ידידות.
הערות שוליים

| נבחרת גינאה ביסאו – גביע אפריקה לאומות 2021 |
| --- | --- | --- |
|  1 י. מנדש •  2 פ. קאנדה •  3 אוצ'ה •  4 ז'וניור •  5 קמארה •  6 בורה •  7 רודריגש •  8 ז'אקיטה •  9 אמברי •  10 פלה •   11 ז'ורז'יניו •  12 גומיס • 13 א. מנדי •  14 פ. מנדי • 15 אנסדה • 16 קסאמה • 17 מאמה באלדה • 18 פיקטי • 19 ג'. מנדש • 20 מאנה • 21 נאנו • 22 סנגאנטה • 23 סמדו • 24 מנואל באלדה • מאמן: ב. קאנדה |  1 י. מנדש •  2 פ. קאנדה •  3 אוצ'ה •  4 ז'וניור •  5 קמארה •  6 בורה •  7 רודריגש •  8 ז'אקיטה •  9 אמברי •  10 פלה •   11 ז'ורז'יניו •  12 גומיס • 13 א. מנדי •  14 פ. מנדי • 15 אנסדה • 16 קסאמה • 17 מאמה באלדה • 18 פיקטי • 19 ג'. מנדש • 20 מאנה • 21 נאנו • 22 סנגאנטה • 23 סמדו • 24 מנואל באלדה • מאמן: ב. קאנדה | גינאה ביסאו |
מעבר קוסטינברוד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  78°25′59″S 84°28′19″W﻿ / ﻿78.4331°S 84.4719°W﻿ / -78.4331; -84.4719
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימעבר קוסטינברוד(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימעבר קוסטינברוד
 
מפת רכס סנטינל
מעבר קוסטינברוד (באנגלית: Kostinbrod Pass; בבולגרית: Костинбродски проход) הוא אוכף (מעבר הרים) המכוסה קרח, ברכס סנטינל, בהרי אלזוורת', בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
גובהו של מעבר קוסטינברוד 1,417 מטרים מעל פני הים.
מעבר קוסטינברוד מפריד בין רמת דויראן לבין גבעות פלאוורז.
מעבר קוסטינברוד הוא חלק מקו פרשת הקרחונים שבין קרחון ואלוגה ועמק סיקרה.
מעבר קוסטינברוד ממוקם 6.16 קילומטרים צפונית-מזרחית מהר האבנר;
מעבר קוסטינברוד ממוקם 9.35 קילומטרים דרומית לפסגת דיקי; ו-7.32 קילומטרים מערבית - צפון-מערבית מפסגת גובש.
היסטוריה

המעבר מופה לראשונה על ידי סוקרים אמריקאים בשנת 1961, המיפוי עודכן בשנת 1988.
המעבר נקרא על שם העיירה קוסטינברוד שבמערב בולגריה.
מחוזות אלבניה

אלבניה מחולקת מבחינה אדמיניסטרטיבית ל-12 מחוזות (qark, צ'ארק). המחוזות מחולקים ל-61 מועצות. חלוקה זו נכנסה לתוקפה בשנת 2000.
היסטוריה

מאז הכרזת העצמאות של אלבניה (אנ') מהאימפריה העות'מאנית ב-1912, אלבניה שינתה את החלוקה המינהלית שלה כ-21 פעמים. עד לשנת 2000, החלוקה הראשית הייתה לנפות (אנ') (באלבנית: rrethe), שמספרן, שטחן וחשיבותן השתנו במהלך הזמן. הנפות חולקו לקבוצות שהיוו 12 מחוזות החל משנת 1991.
החלוקה למחוזות כיום מתבססת על החוקה (אנ') משנת 1998 ויושמה ב-31 ביולי 2000. החלוקה לנפה בוטלה לחלוטין והוחלפה בחלוקה לעיריות (אנ') באזורים עירוניים ולקומונות (אנ') שחולקו לכפרים (אנ') באזורים הכפריים. בשנת 2014, הוחלט לחלק את המחוזות לעיריות בלבד, והקומונות משמשות כחלוקה מנהלית משנית לעיריות.
רשימת המחוזות

| שם | שם באלבנית | בירה | שטח (קמ"ר) | אוכלוסייה (2022) | סמל |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בראט | Beratit | בראט | 1,798 | 115.050 |  |
| דיבר | Dibër | פשקופי (אנ') | 2,586 | 109.585 |  |
| דורס | Durrës | דורס | 766 | 291.325 |  |
| אלבסן | Elbasan | אלבסן | 3,199 | 259.112 |  |
| פייר | Fier | פייר (אנ') | 1,890 | 278.413 |  |
| ג'ירוקסטרה | Gjirokastër | ג'ירוקסטרה | 2,884 | 55.278 |  |
| קורצ'ה | Korçë | קורצ'ה (אנ') | 3,711 | 197.303 |  |
| קוקס | Kukës | קוקס | 2,374 | 72.768 |  |
| לז'ה | Lezhë | לז'ה (אנ') | 1,620 | 117.283 |  |
| שקודרה | Shkodër | שקודרה | 3,562 | 193.009 |  |
| טירנה | Tirana | טירנה | 1,652 | 919.511 |  |
| ולורה | Vlorë | ולורה | 2,706 | 184.955 |  |
הערות שוליים

1 2 3  "A Brief History of the Administrative-territorial Organization in Albania". reformaterritoriale.al (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-2017-06-09. נבדק ב-2017-09-29.
↑  "Ligji për Vetëqeverisjen Vendore" (PDF). נבדק ב-3 בנובמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Popullsia e Shqipërisë (Report). Institute of Statistics (Albania). 1 בינואר 2021. p. 6. נבדק ב-2021-08-16. {{cite report}}:  (עזרה)
↑  "Popullsia në 1 Janar sipas qarqeve dhe gjinisë 2001 - 2022" (באלבנית). Instituti i Statistikës (INSTAT). נבדק ב-22 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא אלבניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מנואל ביהר

מנואל טום ביהר (בתאית: มานูเอล ทอม เบียรห์; נולד ב-17 בספטמבר 1993 בהרנברג שבגרמניה) הוא כדורגלן תאילנדי יליד גרמניה המשחק בעמדת הבלם בקבוצת בנגקוק יונייטד מליגת העל התאילנדית ובנבחרת תאילנד.
חיים אישיים

ביהר נולד בגרמניה לאב גרמני ולאם תאילנדית.
קריירת מועדונים

ביהר גדל במחלקת הנוער של שטוטגרט. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בנירנברג מהבונדסליגה השנייה, ולאחר מכן עבר לשטוטגרטר קיקרס מהליגה הגרמנית השלישית.
ב-4 ביולי 2016 חתם ביהר בבנגקוק יונייטד מליגת העל התאילנדית.
קריירה בינלאומית

ב-8 באוקטובר 2017 ערך ביהר את הופעת הבכורה שלו בנבחרת תאילנד, בניצחון 1-0 על נבחרת קניה במשחק ידידות.
הערות שוליים

↑  รู้จัก "มานูเอล ทอม เบียร์ห" กองหลังหน้าใหม่แห่งทัพช้างศึก באתר Thai Rath, ‏ 26 באוגוסט 2018
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מנואל ביהר".