stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סעודת השייטים
תיאור היצירה

בציור ישנו שילוב של דמויות, טבע דומם ונוף. הדמויות המתוארות בו הן חבריו של רנואר הנחים על מרפסת של מסעדה בסמוך לנהר סן שבשאטו, צרפת. הצייר ופטרונו גוסטב קייבוט ממוקמים בחלקו הימני התחתון של הציור, ואילו אשתו העתידית של הצייר ממוקמת בחזית הציור משמאל כשהיא אוחזת בכלב. היא החליפה אישה אחרת שדגמנה לפניה ושרנואר לא היה מרוצה ממנה. על השולחן יש שפע של פירות ובקבוקי יין.
המעקה האלכסוני בציור מחלק אותו לשני חלקים. החלק הימני הוא הגדול ביותר ובו נמצאות רוב הדמויות המתוארות ביצירה. החלק השמאלי ריק למעט דמויותיהם של שני ילדיו של בעל המקום, לואיז-אלפונסין ואלפונס פורנייז. שתי דמויותיהם בולטות בעקבות הניגוד לחלק הימני הגדוש בדמויות. מוטיב נוסף בציור הוא תפיסת האור והשפעתו. רוב האור בציור נכנס מהפתח של המרפסת, היכן שהאיש עם הגופייה נשען על המעקה. האור משתקף וניכר על גופיותיהם של שני האנשים שבחזית הציור וכן על מפת השולחן הלבנה.
הציור נחשב ליצירת מופת הזוכה להתייחסות רבה בתרבות הפופולרית. הציור הופיע והוזכר בספרים ובסרטים, כגון "אמלי" של הבמאי ז'אן-פייר ז'נה משנת 2001. השחקן אדוארד ג'י רובינסון צוטט בהתבדחות פעם כשאמר שהוא ביקר בתקופה מסוימת כל יום את היצירה תוך כדי עמידה שעות מולה ותכנון מדוקדק כיצד לגנוב אותה.
תיאור היצירה > הדמויות שבציור

רנואר נהג להציג את חבריו ביצירתיו. זיהוי של חלק מהדמויות בציור נעשה על ידי מבקר אמנות גרמני בשנת 1912. בין הדמויות ביצירה:
התופרת, אלין צ'יגוט, האוחזת כלב מסוג פיינפינשר. היא ממוקמת בחזית היצירה בצד שמאל. רנואר התחתן עימה ב-1890 ונולדו להם שלושה ילדים.
צ'ארלס אפרוסי, אספן והיסטוריון אמנות אמיד שערך את מגזין "Gazette des Beaux-Arts". הוא נמצא ברקע של הציור, והוא חובש כובע צילינדר. אפרוסי מדבר עם גבר צעיר יותר שהוא ז'ולז לאפורג. לאפורג היה עוזרו האישי של אפרוסי ומשורר.
השחקנית אלן אנדרה שותה מכוס במרכזו של הציור. הברון ראול ברבייר יושב מולה, והוא כיהן בעבר כמושל של סייגון.
מי שנמצאים בשולי ההתקהלות הם לואיז-אלפונסין ואלפונס פורנייז, ילדיו של בעל המקום. שניהם חובשים כובעי קש המאופיינים לשייטים. לואיז-אלפונסין היא האישה המחייכת שנשענת על המעקה, ואלפונס הוא הדמות השמאלית ביותר ביצירה.
חבריו הטובים של רנואר גם מופיעים בקצה העליון הימני של הציור. השניים הם יוג'ין פייר לסטרינגז ופול לוטה שניכר כי הם מפלרטטים עם השחקנית ז'אן סמרי.
בחזית בצד ימין יושב גוסטב קייבוט שלובש גופייה לבנה וכובע שטוח. קייבוט היה דמות מרכזית בחוג האימפרסיוניסטים, והוא היה חובב שיט, נושא שחזר ביצירותיו השונות.
הערות שוליים

↑  "Where's the Lunch? Looking at Renoir's Luncheon of the Boating Party", Smithsonian Magazine (באנגלית)
↑  "The New painting, Impressionism, 1874-1886 : an exhibition organized by the Fine Arts Museums of San Francisco with the National Gallery of Art, Washington", Fine Arts Museums of San Francisco (באנגלית)
↑  "Exhibit Sheds New Light on Renoir's "Luncheon of the Boating Party", Smithsonian (באנגלית)
↑  "Edward G. Robertson (1893-1973)", Biography from Leonard Maltin's Movie Encyclopedia (באנגלית)
↑  "Luncheon of the Boating Party", acesart.com (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14614732g (data)
עיטור בוגדן חמלניצקי

| --- | --- |

  
 פרטים
 מדינה:  ברית המועצות 
 נוסד:  10 באוקטובר 1943 
 הענקות
 סה"כ הוענקו:  8,451 
 
עיטור בוגדן חמלניצקי (רוסית: Орден Богдана Хмельницкого) היה עיטור צבאי של ברית המועצות. העיטור, שנוסד ב-10 באוקטובר 1943, קרוי על שמו של בוגדן חמלניצקי, מרים נס המרד נגד שלטון האצולה הקתולית באוקראינה במאה ה-17.
לפי תקנון העיטור קיימות שלוש דרגות של העיטור:
לדרגה הראשונה היו זכאים מפקדי חזיתות, ציים או יחידות פרטיזנים גדולות וקציני מטה בכירים שלהם על ביצוע מבצע מוצלח לשחרור עיר בעלת חשיבות אסטרטגית, על ביצוע פשיטות בעורף האויב, תוך הסבת אבדות כבדות או על טיבוע שיירות גדולות של האויב בים.
לדרגה השנייה היו זכאים מפקדי הקורפוסים, דיוויזיות, חטיבות ורגימנטים, קציני המטה של היחידות האלה ויחידות פרטיזנים על פריצת קווי הגנה של האויב, על צליחה מוצלחת של נהרות או על השמדת קווי אספקה בעורף האויב.
לדרגה השלישית היו זכאים טוראים, סמלים וקצינים עד לרמת מפקד גדוד על יוזמה התקפית בקרב וניצחון על האויב בהיתקלות.
במהלך מלחמת העולם השנייה הוענקו כ-8,451 עיטורי בוגדן חמלניצקי (מתוכם 106 הוענקו ליחידות צבאיות, ביניהן גם חטיבה צ'כית).
לאחר מלחמת העולם השנייה הוענקו 6 עיטורי חמלניצקי בלבד - למפקדים בכירים שהשתתפו בדיכוי המרד ההונגרי.
נסיכות הבוחר מסקסוניה

נסיכות הבוחר מסקסוניה (בגרמנית: Kurfürstentum Sachsen) הייתה אחת מנסיכויות הבוחר באימפריה הרומית הקדושה ששודרגה בשנת 1326 לנסיכות הבוחר, ובשנת 1806 קיבלה מעמד של ממלכה.
היסטוריה > הקמת הנסיכות

בשנת 1298 מת אלברכט השני, דוכס סקסוניה-ויטנברג, ובמקומו עלה לשלטון בנו רודולף הראשון, דוכס סקסוניה-ויטנברג. בין רודולף לבני דודו דוכסי סקסוניה-לאוונבורג, התפתח מאבק למי שמורה זכות הבחירה של מלכי גרמניה. בשנת 1308 לאחר רצח אלברכט הראשון, מלך גרמניה, תמך רודולף בהיינריך השביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בשנת 1314 תמכו בני דודו בלודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה מבוואריה, ואילו רודולף תמך בפרידריך הראשון, דוכס אוסטריה מבית הבסבורג.
רודולף השתתף בלחימה כנגד לודוויג הרביעי, והיה שותף לתבוסה בקרב מיהלדורף בשנת 1322. בשנת 1346 תמך רודולף בקרל הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, וכהוקרה על פעולותיו שודרגה הדוכסות בשנת 1356 ל"נסיכות הבוחר מסקסוניה" בהסדר של בולת הזהב של 1356. בעקבות שדרוג הדוכסות לנסיכות הבוחר, נקבע שרק הבן הבכור יירש את התואר ואת הנחלה.
היסטוריה > בית וטין

בשנת 1422 מת אלברכט השלישי, הנסיך הבוחר מסקסוניה ללא ילדים, וזיגמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה מסר את הנסיכות לפרידריך הרביעי, רוזן מייסן מבית וטין בתור הוקרה על עזרתו במלחמות ההוסיטיות. אריך החמישי, דוכס סקסוניה-לאוונבורג, שהיה שאר בשרו של אלברכט השלישי, מחה על הפקעת הנחלה מבית אסקניה, אל ללא הועיל.
בשנת 1485 פוצלה הנחלה בין בניו של פרידריך השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה; ארנסט, הנסיך הבוחר מסקסוניה קיבל את החלק המערבי (תורינגיה), ואילו אלברכט השלישי, דוכס סקסוניה קיבל את החלק המזרחי (סקסוניה).
היסטוריה > הרפורמציה ומלחמות הדת

ב-31 באוקטובר 1517 תלה מרטין לותר על דלת כנסיית ויטנברג את "95 התזות" שלו, צעד שהחל את הרפורמציה הפרוטסטנטית. בשנת 1519 היה פרידריך השלישי, הנסיך הבוחר מסקסוניה המועמד של האפיפיור לאו העשירי, לתפקיד קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואף העניק לו את ורד הזהב (אנ') לאות תמיכתו בו. לבסוף, יריבו קרל החמישי נבחר. בהמשך, הגן פרידריך על לותר אל מול הכנסייה הקתולית, שתבעה את העמדתו לדין, ודרש שלותר יועמד למשפט על אדמת גרמניה וכן שתהיה לו הזכות להשמיע את דבריו בפני הקיסר שזה עתה נבחר. תמיכה זו לא הספיקה לקיסר, שצידד בעמדת הכנסייה והטיל עליו חרם. פרידריך מילט אותו לטירת וארטבורג כדי להעניק לו מחסה.
בשנת 1547 ויתר יוהאן פרידריך מסקסוניה על תואר הנסיך הבוחר לאחיינו מוריץ, דוכס סקסוניה, בעקבות תבוסתו במלחמה השמלקלדית, וקיבל את התואר דוכס סקסוניה. בנוסף ויתר יוהאן פרידריך על חלק מנחלותיו לטובת מוריץ, ושמר רק על נחלותיו בתורינגיה.
היסטוריה > מלחמת שלושים השנים

בתחילת מלחמת שלושים השנים הייתה סקסוניה נייטרלית, אך בהמשך הצטרפה הנסיכות לצד שוודיה והכוחות הפרוטסטנטים. לאחר קרב נורדלינגן בשנת 1634 העדיף הנסיך יוהאן גאורג הראשון להגיע להסדר עם בית הבסבורג, ובשנת 1635 חתם על שלום פראג, שמסר לידיו שטחים מסוימים בבוהמיה. אולם, עדיין נמשכו השוד והביזה בתחומי סקסוניה, והם פסקו רק לאחר שלום וסטפאליה בשנת 1648.
היסטוריה > סקסוניה-פולין

בשנת 1694 עלה לשלטון פרידריך אוגוסט הראשון, שעלה בשנת 1697 על כס המלוכה של פולין. על אף שחוקת פולין קבעה שרק קתולי יכול למלוך על פולין, לא הפריע הדבר לפרידריך אוגוסט, והוא המיר את דתו. לאחר מותו של פרידריך אוגוסט בשנת 1733, עלה לשלטון בנו פרידריך אוגוסט השני, שבשנת 1734 מונה אף הוא למלך פולין.
במלחמת הירושה האוסטרית תמך בתחילה פרידריך אוגוסט בפרוסיה, אך לאחר שפרוסיה סיפחה את שלזיה וסקסוניה לא קיבלה מאומה, חבר פרידריך אוגוסט בשנת 1745 לאוסטריה. בקרב קסלדורף הוכה הצבא הסקסוני, ודרזדן בירת סקסוניה נבזזה הן על ידי האוסטרים והן על ידי הפרוסים.
במהלך מלחמת שבע השנים ניסה פרידריך אוגוסט לשמור על נייטרליות, אך מיד בפרוץ המלחמה חזרו הפרוסים לסקסוניה, ונהגו בה כבפרובינציה כבושה. פרידריך אוגוסט הגיע להסכם עם הפרוסים, שבעד היכולת להסתייע בצבא הסקסוני, ניתן לו ולשריו מעבר בטוח לפולין. בשנת 1759 נסוגו הפרוסים מסקסוניה, והאוסטרים עטו עליה ובזזו אותה. בשנת 1760 הטילו הפרוסים מצור על דרזדן, וב-19 ביולי הפגיזו את העיר בהרעשה מסיבית, שגרמה לשריפות ולחורבן של העיר. לאחר המלחמה חזר פרידריך אוגוסט לסקסוניה, ונדהם מההרס הרב שנגרם למדינה. זמן קצר לאחר מכן מת פרידריך אוגוסט, וחודשים אחדים לאחר מכן מת יורשו פרידריך כריסטיאן.
בסוף שנת 1763 עלה לשלטון פרידריך אוגוסט השלישי, שהפנה את תשומת לבו לסקסוניה, וטיפח אותה בכלל ואת דרזדן בפרט.
במהלך המלחמות הנפוליאוניות לחם בתחילה פרידריך אוגוסט יחד עם אוסטריה ופרוסיה כנגד צרפת, אך לאחר קרב ינה וקרב אאורשטדט הגיע להסכם עם נפוליאון, ובתמורה לכך קיבלה סקסוניה מעמד של ממלכה, ומאז עד 1918 הייתה הישות קרויה ממלכת סקסוניה.
הערות שוליים

↑  פרדריק טיילור, "דרזדן", הוצאת מיטב, עמ' 50
↑  פרדריק טיילור, "דרזדן", הוצאת מיטב, עמ' 51
| האימפריה הרומית הקדושה נסיכויות הבוחר של האימפריה הרומית הקדושה |
| --- | --- | --- |
| ארכי-בישופויות |  מיינץ •  טריר •  קלן |  |
| נסיכויות חילוניות |  בוהמיה •  פפאלץ •  סקסוניה •  ברנדנבורג |  |
| התווספו במאה ה-17 |  בוואריה •  הנובר |  |
| התווספו במאה ה-19 |  רגנסבורג •  זלצבורג •  וירצבורג •  וירטמברג •  באדן •  הסן |  |
חלוקת נסיכות סקסוניה בשנת 1485
סקסוניה לאחר הכניעה בויטנברג בשנת 1547
שלט האצולה של אוגוסט השני מלך פולין והנסיך הבוחר מסקסוניה
סאקשי מאליק

| --- | --- |

 לידה:  3 בספטמבר 1992 (בת 32) רוהאטק, הודו 
 מידע כללי
 מדינה:  הודו 
 השכלה:  Maharshi Dayanand University 
 משקל:  58 ק"ג 
 גובה:  1.62 מטרים
 בן או בת זוג:  Satyawart Kadian (2 באפריל 2017–?) 
 ספורט
 ענף ספורט:  היאבקות חופשית 
 תקופת הפעילות:  מ-2012 
 הישגים
 פרסים והוקרה:  פאדמה שרי בספורט (2017)  פרס רג'יב גנדי קיל רטנה (2016) 
 
סאקשי מאליק (נולדה ב-3 בספטמבר 1992) היא מתאבקת לשעבר הודית. היא עשתה היסטוריה כאשר זכתה במדליית הארד בקטגוריית 58 ק"ג באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו 2016, ובכך הפכה לאישה ההודית הראשונה שזכתה במדליה באולימפיאדה בענף ההיאבקות. בשנת 2017 הוענק לה עיטור פאדמה שרי, הכבוד האזרחי הרביעי בחשיבותו בהודו, ובשנת 2024 הייתה למתאבקת ההודית הראשונה שנכנסה לרשימת 100 האנשים המשפיעים בעולם של מגזין טיים.
ילדות

מאליק נולדה בכפר מוקרה שבמחוז רוטאק, הריאנה, הודו. אביה, סוחביר מאליק, עבד כנהג אוטובוס בתאגיד התחבורה של דלהי, ואמה, סודש מאליק, הייתה מפקחת במרפאה מקומית. סאקשי הושפעה מסבה, בדלו רם, שהיה גם הוא מתאבק, והחלה להתאמן בהיאבקות בגיל 12 תחת המאמן אישוור דהיה באצטדיון צ'וטו ראם ברוטאק.
קריירת היאבקות

ההישג הבינלאומי הראשון של מאליק הגיע בשנת 2010, כאשר זכתה במדליית הארד באליפות העולם לנוער בקטגוריית 58 ק"ג. בשנת 2014 זכתה במדליית כסף במשחקי חבר העמים בגלאזגו. במהלך הקריירה שלה, מאליק זכתה במספר מדליות בתחרויות בינלאומיות, כולל מדליות זהב במשחקי חבר העמים 2022 ובאליפות אסיה 2017.
מאליק העפילה לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו לאחר שניצחה בתחרות המוקדמות העולמית במאי 2016. באולימפיאדה, היא ניצחה את קרבות הפתיחה נגד יריבות משוודיה ומולדובה, אך הפסידה ברבע הגמר לוולריה קובלובה מרוסיה. עם זאת, היא העפילה לקרב הניחומים בו ניצחה את אלופת אסיה אייסולו טיניבקובה מקירגיזסטן בתוצאה 5–8, וזכתה במדליית הארד.
מאליק הופיעה בשנת 2022 בסרט תיעודי קצר של תחנת השידור הגרמנית דויטשה ולה על נשים בספורט, שם תוארה כמנטורית למתאבקת צעירה בהודו. הסרט עסק בתפקידן של נשים בספורט ובמאבקן נגד תפקידים מגדריים מסורתיים בהודו.
בשנת 2023 הודיעה מאליק על פרישתה מהיאבקות במחאה על הבחירה במקורב של בריג' בושאן שראן סינג, נשיא פדרציית ההיאבקות ההודית, לתפקיד בכיר בפדרציה. מאליק הובילה יחד עם מתאבקות נוספות את המחאה ההודית נגד סינג, בטענה להטרדה מינית ונפשית מצדו.
חיים אישיים

מאליק נשואה למתאבק ההודי סטיאווארט קאדיאן, זוכה מדליות במשחקי אסיה ומשחקי חבר העמים. הם נישאו באפריל 2017. מאליק עובדת ברכבת הודו, ומאז הזכייה באולימפיאדה הועלתה לדרגת קצינה בכירה.
פרסים והכרה

עיטור פאדמה שרי (2017) - הכבוד האזרחי הרביעי בחשיבותו בהודו.
פרס ראג'יב גנדי קהל רטנה (2016) - ההישג הספורטיבי הגבוה ביותר בהודו.
תואר שני בחינוך גופני מאוניברסיטת מהרשי דיאננד ברוטאק.
העלאה לדרגת קצינה בכירה ברכבת הודו בעקבות זכייתה במדליה באולימפיאדה.
הערות שוליים

↑  יפן שלטה בהיאבקות, הגרמניות זכו בכדורעף חופים, באתר ONE‏, 18 באוגוסט 2016
↑  זאב אברהמי, ניצול מיני, איומים ופרשת טיוח: המתאבקת ההודית שנלחמת ברוע, באתר ynet, 27 בדצמבר 2023
↑  אורן אהרוני, "עד המוות": המתאבקים האולימפיים שנעצרו בהודו פתחו בשביתת רעב, באתר ישראל היום, 2 ביוני 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2018244065  VIAF: 3922153411878341700000   WorldCat (עם VIAF): 3922153411878341700000
סיפונופידיים

| סיפונופידיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: דו-חיים
סדרה:: חסרי רגליים
משפחה:: סיפונופידיים
שם מדעי
 Siphonopidae ‏בונפרטה, 1850

סיפונופידיים (שם מדעי: Siphonopidae) היא משפחה של דו-חיים מסדרת חסרי רגליים. בעבר הייתה חלק ממשפחת התולעניים. התולעניים מזכירים במראם תולעת גדולה ומכאן שמם.
בני המשפחה חיים באמריקה הדרומית והם מזכירים את משפחת הדרמופידיים, שגם היא חיה באותו אזור. לבני המשפחה עיניים קטנות בתוך גולגולת חזקה וגדולה, יש להם מעט שיניים בלסת התחתונה ובעלי רצועות טבעתיות סביב לגופם. הפה מצוי מתחת לגולגולת והם חסרי זנב.
כל המינים במשפחה מטילים ביצים.
מיון

משפחת סיפונופידיים (Siphonopidae)
סוג Brasilotyphlus
סוג ומין יחיד Caecilita iwokramae
סוג ומין יחיד Luetkenotyphlus brasiliensis
סוג Microcaecilia
סוג Mimosiphonops
סוג Parvicaecilia
סוג ומין יחיד Praslinia cooperi
סוג סיפונן (Siphonops)
נציגויות דיפלומטיות של גינאה ביסאו בעולם

בסגול, המדינות בהם פועלות נציגויות דיפלומטיות של גינאה ביסאו. באדום, גינאה ביסאו.
גינאה ביסאו היא מדינה על חוף האוקיינוס האטלנטי במערב אפריקה. גינאה ביסאו מקיימת יחסי ידידות ושיתוף פעולה עם מגוון מדינות וארגונים בינלאומיים, לרבות פורטוגל, שעד שנות השבעים הייתה חלק מהשלטון הקולוניאליזם הפורטוגזי.
אפריקה

אלג'יריה אלג'יריה, אלג'יר (שגרירות)
גמביה גמביה, בנג'ול (שגרירות)
גינאה גינאה, קונאקרי (שגרירות)
ניגריה ניגריה, אבוג'ה (שגרירות)
סנגל סנגל
דקר (שגרירות)
זיגוינצ'ור (קונסוליה כללית)
אמריקה

ברזיל ברזיל, ברזיל (שגרירות)
קובה קובה, הוואנה (שגרירות)
ונצואלה ונצואלה, קראקס (שגרירות)
אסיה

הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין, בייג'ינג (שגרירות)
איראן איראן, טהראן (שגרירות)
אירופה

בלגיה בלגיה, בריסל (שגרירות)
צרפת צרפת, פריז (שגרירות)
גרמניה גרמניה, ברלין (שגרירות)
פורטוגל פורטוגל, ליסבון (שגרירות)
רוסיה רוסיה, מוסקבה (שגרירות)
ספרד ספרד, מדריד (שגרירות)
ארגונים בינלאומיים

האומות המאוחדות האומות המאוחדות, משלחת בניו יורק
סנגמון (נהר)

| --- | --- |
נהר סנגמון באגם היערות באילינוי
נהר סנגמון באגם היערות באילינוי
 מידע כללי
 אורך:  396 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  4,201.56 cubic foot per second 
 מוצא:  הפלג הדרומי במחוז מקלין
 יובלים:  ערוץ סולט, South Fork Sangamon River 
 שפך:  אילינוי 
 מדינות באגן הניקוז:  אילינוי
 נהר סנגמון הנשפך לנהר אילינוי
 
נהר סנגמון (באנגלית: Sangamon River) הוא נהר הזורם אל נהר אילינוי במדינת אילינוי שבארצות הברית. אורך הנהר 396 קילומטרים והוא מנקז שטחים מעובדים בין פאוריה לספרינגפילד. הנהר מוזכר בסיפור חייו של אברהם לינקולן. חלקו של הנהר העובר בפארק אלרטון בסמוך למונטיסלו הוכרז בשנת 1971 כאתר טבע לאומי.
בשנים 1920–1922, נבנה סכר לנהר באזור דקטור במטרה ליצור את אגם דקטור כמקור מי שתייה לעיר. האגם נוצר ללא יכולת שליטה על השפכים המתנקזים אליו ויצר בעיות קשות של זיהום מי השתייה מזיהום חקלאי.
נציגויות דיפלומטיות של אוגנדה בעולם

בסגול, המדינות בהם פועלות נציגויות דיפלומטיות של אוגנדה. בירוק, אוגנדה.
הנציבות העליונה של אוגנדה בלונדון
הנציבות העליונה של אוגנדה באוטווה
שגרירות אוגנדה בפריז
שגרירות אוגנדה בוושינגטון די. סי.
משרד החוץ של אוגנדה מנהל מספר רב של נציגויות דיפלומטיות בעולם, בעיקר במדינות שכנותיה המכונות על ידי המשרד "מדינות הטבעת". מעבר למדינות האפריקאיות, אוגנדה מחזיקה נציגויות באירופה, במזרח התיכון, בצפון אמריקה ובמדינות האוקיינוס השקט.
אפריקה

בורונדי בורונדי, בוג'ומבורה (שגרירות)
הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, קינשאסה (שגרירות)
מצרים מצרים, קהיר (שגרירות)
אתיופיה אתיופיה, אדיס אבבה (שגרירות)
קניה קניה, ניירובי (שגרירות)
לוב לוב, טריפולי (שגרירות)
ניגריה ניגריה, אבוג'ה (נציבות עליונה)
רואנדה רואנדה, קיגאלי (נציבות עליונה)
סומליה סומליה, מוגדישו (שגרירות)
דרום אפריקה דרום אפריקה, פרטוריה (נציבות עליונה)
דרום סודאן דרום סודאן, ג'ובה (שגרירות)
סודאן סודאן, חרטום (שגרירות)
טנזניה טנזניה, דאר א-סלאם (נציבות עליונה)
אמריקה

קנדה קנדה, אוטווה (נציבות עליונה)
ארצות הברית ארצות הברית, וושינגטון די.סי (שגרירות)
אסיה

הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
בייג'ינג (שגרירות)
גואנגג'ואו (קונסוליה כללית)
הודו הודו, ניו דלהי (נציבות עליונה)
איראן איראן, טהראן (שגרירות)
יפן יפן, טוקיו (שגרירות)
ערב הסעודית ערב הסעודית, ריאד (שגרירות)
טורקיה טורקיה, אנקרה (שגרירות)
איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות, אבו דאבי (שגרירות)
אירופה

בלגיה בלגיה, בריסל (שגרירות)
דנמרק דנמרק, קופנהגן (שגרירות)
צרפת צרפת, פריז (שגרירות)
גרמניה גרמניה, ברלין (שגרירות)
איטליה איטליה, רומא (שגרירות)
רוסיה רוסיה, מוסקבה (שגרירות)
הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת, לונדון (נציבות עליונה)
אוקיאניה

אוסטרליה אוסטרליה, קנברה (נציבות עליונה)
ארגונים בינלאומיים

האיחוד האפריקאי האיחוד האפריקאי, משלחה קבועה באדיס אבבה
האיחוד האירופי האיחוד האירופי, משלחה קבועה בבריסל
האומות המאוחדות האומות המאוחדות, משלחה קבועה בניו יורק
נציגויות דיפלומטיות בכורדיסטן העיראקית

משלחות דיפלומטיות בכורדיסטן העיראקית  כורדיסטן העיראקית  מדינות המחזיקות בנציגויות בכורדיסטן העיראקית
משלחות דיפלומטיות בכורדיסטן העיראקית. הקונסוליות הכלליות הראשונות עם הסמכה מלאה נפתחו על ידי איראן ורוסיה ב-2007. נכון לעכשיו, ל-30 מדינות יש נציגות רשמית בכורדיסטן העיראקית, בעוד שבלארוס, קפריסין, דנמרק, סלובקיה, ספרד וסרי לנקה יש קונסוליות של כבוד.
כל הנציגויות ממוקמות בארביל. איראן מחזיקה קונסוליה כללית גם בסולימאניה.
הרשימה אינה כוללת קונסוליות של כבוד וגם לא מדינות שהביעו עניין או תוכניות בפתיחת נציגות.
קונסוליות כלליות

איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות
איראן איראן (ארביל וסולימאניה)
ארמניה ארמניה
ארצות הברית ארצות הברית
גרמניה גרמניה
הודו הודו
הונגריה הונגריה
הולנד הולנד
הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
טורקיה טורקיה
ירדן ירדן
יוון יוון
כווית כווית
הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
סודאן סודאן
ערב הסעודית ערב הסעודית
פולין פולין
צ'כיה צ'כיה
צרפת צרפת
רוסיה רוסיה
קונסוליות

איטליה איטליה
יפן יפן (משרד קונסולרי)
מצרים מצרים
קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית
רומניה רומניה (משרד קונסולרי)
משרדי נציגות

אוסטריה אוסטריה (משרד תקשורת)
בולגריה בולגריה (משרד תקשורת)
קנדה קנדה (משרד שגרירות)
שוודיה שוודיה (משרד שגרירות)
האיחוד האירופי האיחוד האירופי (משרד משלחת)
סוכנויות בינלאומיות

הוועד הבינלאומי של הצלב האדום (משרד אזורי)
הסוכנות לשיתוף פעולה בינלאומי ביפן (משרד)
הסוכנות לשיתוף פעולה בינלאומי של קוריאה (משרד נציגות)
משלחת הסיוע של האו"ם לעיראק (משרד ייצוג אזורי)
הערות שוליים

↑  "Russian consulate opened in Iraqi Kurdistan's capital". Kurd Net. 2007-11-28. נבדק ב-2014-07-27.
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32  Harvard, Reports from other databases (no URL), Cite Them Right, 2021 doi: 10.5040/9781350927964.180
↑  "Consulate of the Arab Republic of Egypt". KRG Department of Foreign Relations. נבדק ב-2015-12-22.
הקונסוליה הכללית של הודו בארביל
הקונסוליה הכללית של פולין בארביל
הקונסוליה הכללית של רוסיה בארביל
המשרד הקונסולרי של יפן בארביל
סקרוג' (סרט, 1935)

| --- | --- |

 מבוסס על:  מזמור חג המולד מאת צ'ארלס דיקנס
 בימוי:  הנרי אדוארדס
 הופק בידי:  ג'וליוס הייגן
 תסריט:  ה. פאולר מיר
 עריכה:  ראלף קמפלן
 שחקנים ראשיים:  סר סימור היקס  דונלד קלת'רופ  רוברט קוצ'רן  מרי גליין  גרי מארש  אוסקר אש (Asche)  מארי ניי 
 מוזיקה:  W. L. Trytel
 צילום:  סידני בליית'
 מדינה:  בריטניה
 חברה מפיצה:  Twickenham Film Studios (בריטניה) סרטי פרמאונט (ארצות הברית)
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  26 בנובמבר 1935 (בריטניה)  30 בנובמבר 1935 (ארצות הברית)
 משך הקרנה:  78 דקות  63 דקות (גרסה מקוצרת)
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט המבוסס על יצירה ספרותית, סרט חג המולד, סרט פנטזיה, סרט רוחות רפאים 
 הכנסות באתר מוג'ו:   scrooge35
 דף הסרט ב־IMDb
 
סקרוג' (באנגלית: Scrooge) הוא סרט פנטזיה בריטי משנת 1935, שביים הנרי אדוארדס ובכיכובם של סימור היקס, דונלד קלת'רופ ורוברט קוצ'רן. היקס גילם את דמותו של אבנעזר סקרוג' הקמצן ששונא את חג המולד. סרט זה היה העיבוד הקולנועי הראשון של מזמור חג המולד לדיקנס שהיה סרט מדבר. לפני כן היקס שיחק פעמים רבות על הבמה בתפקיד סקרוג', וב-1913 גילם את הדמות בסרט אילם.
הסרט

מה שמייחד את הגרסה של 1935 משאר העיבודים לספר הוא שכל רוחות הרפאים, פרט לרוח של ההווה, הן בלתי נראות ורק קולם נשמע. רוחו של מארלי נראית לזמן קצר על מקוש הדלת. אמנם רוח חג המולד של ההווה היא דמות מלאה, אולם רוח חג המולד של העבר היא צורה בלבד ללא תווי פנים מובחנים, ורוח חג המולד של העתיד היא אצבע מושטת בלבד.
סימור היקס מגלם את דמותם של סקרוג' המבוגר והצעיר גם יחד. השחקן הנוסף היחיד שעשה זו בעיבודים השונים של הסרט היה אלברט פיני במחזמר "סקרוג'" משנת 1970.
הסיפור מקוצר מאוד, וחלקו הגדול מתרכז בתחילת הסיפור לפני הופעת הרוחות, בו מתוארת האווירה של העושר והעוני בלונדון. מעסיקו הראשון של סקרוג' פזיוויג ואחותו פאן אינם מוזכרים כלל בגרסה זו.
בעיבוד זה רואים את טים הקטן שוכב מת במיתתו, ואביו בוב קרצ'יט מבכה את מותו. סצנה דומה מופיעה בגרסת "מזמור חג המולד" משנת 1999 בכיכובו של פטריק סטיוארט.
השחקן מוריס אוונס מופיע בסרט לזמן קצר כמי שחייב כספים לסקרוג'. דונלד קלת'רופ שמשחק בתפקיד בוב קרצ'יט מדהים בדמיונו לדמות כפי שאייר אותה ג'ון ליץ' במהדורה המקורית של הספר משנת 1843.
הסרט יצא בשתי גרסאות, בכל אחת מהן רשימת הקרדיטים בפתיחה שונה, ובאחת הגרסאות הושמטה לחלוטין הסצנה האחרונה.
זכויות היוצרים על הסרט פגו והוא כעת בנחלת הכלל.
צוות השחקנים

סר סימור היקס - אבנעזר סקרוג'
דונלד קלת'רופ - בוב קרצ'יט
רוברט קוצ'רן - פרד
מרי גליין - בל
אוסקר אש - רוח חג המולד של ההווה
מארי ניי - רוח חג המולד של העבר
סי וי פרנס - רוח חג המולד של העתיד
את'נה סיילר - המנקה של סקרוג'
מוריס אוונס - איש עני
מרי לוסון - אשתו של העני
ברברה אוורסט - גברת קרצ'יט
איב גריי - אשתו של פרד
מוריס הארווי - בעל חנות העופות
פיליפ פרוסט - טים הקטן
די ג'יי ויליאמס - קברן
מרגרט יארד - הכובסת של סקרוג'
יו אי רייט - ג'ו הזקן
צ'ארלס קארסון - מידלמארק
יוברט הרבן - וורת'ינגטון
הערות שוליים

↑  http://www.imdb.com/name/nm0382957/bio
↑  Scrooge (1935). Foster on Film (23 August 2013).
↑   "Scrooge", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
↑  Alternate Versions
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2018089592   WorldCat (עם LCCN): no2018-089592
עיטור אלכסנדר נבסקי

| --- | --- |

  
 פרטים
 מדינה:  רוסיה 
 נוסד:  7 בספטמבר 2010 
 
עיטור אלכסנדר נבסקי
עיטור אלכסנדר נבסקי (ברוסית: орден Александра Невского) הוא עיטור צבאי של רוסיה, ולפני כן של ברית המועצות. העיטור נוסד ב-7 ביולי 1942. העיטור נקרא על שמו של אלכסנדר נבסקי.
לעיטור היו זכאים כל המפקדים (מרמת מפקד מחלקה ומעלה - עד לתפקיד מפקד דיוויזיה) על מיומנות אישית ופיקוד יעיל על גיסותיהם.
זהו העיטור היחיד בעולם שמופיע עליו דיוקנו של שחקן קולנוע. תמונות (או ציורים) אמיתיים של הנסיך אלכסנדר נבסקי לא השתמרו עד המאה ה-20, ולכן מעצב העיטור השתמש בתמונתו של שחקן הקולנוע ניקולאי צ'רקסוב (אשר גילם את דמותו של הנסיך אלכסנדר נבסקי בסרטו של סרגיי אייזנשטיין, אלכסנדר נבסקי בשנת 1938).
במהלך מלחמת העולם השנייה הוענקו כ-50,000 עיטורי אלכסנדר נבסקי (מתוכם כ-1500 הוענקו ליחידות צבאיות). בין מקבלי העיטור היו גם כ-70 קצינים מצבאות בעלות הברית.
לאחר פירוק ברית המועצות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ענזה

| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  ג'נין
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  2,006 (2006)
 קואורדינטות:  32°21′34″N 35°13′11″E﻿ / ﻿32.359311111111°N 35.219780555556°E﻿ / 32.359311111111; 35.219780555556 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צפון השומרון מוגדלת) ענזה(למפת צפון השומרון רגילה) ענזה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ענזה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ענזה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ענזה (בערבית: عنزة) הוא כפר פלסטיני, הממוקם כ־18 קילומטרים דרומית-מערבית לעיר ג'נין בצפון השומרון. שטח הכפר הוא 4,740 דונם מתוכם כמעט 1/4 מכוסה במטעי זיתים. על פי הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית הכפר מנתה 2,006 תושבים בשנת 2006.