היסטוריה של ממלכת ירדן
פרהיסטוריה

עדויות לפעילות בני אדם בעבר הירדן מתחילות מהתקופה הפלאוליתית. בעוד שאין ממצאים ארכיטקטוניים מאותה תקופה, ארכאולוגים מצאו כלים כמו סכינים וגרזנים, העשויים צור ובזלת. בתקופה הנאוליתית, התרחשו שלושה שינויים מרכזיים. ראשית, אנשים עברו לחיים ביישובי קבע, בכפרים קטנים, וכן התגלו מקורות חדשים של מזון כמו דגנים, קטניות ואף עזים. האוכלוסייה גדלה לכמה רבבות תושבים.
שנית, שינויים במזג האוויר זירזו את השינוי בדפוסי ההתיישבות, במיוחד במדבר המזרחי, שהפך חם ויבש יותר ובסופו של דבר היה לאזור שאינו מיושב במשך רוב השנה. השינוי הזה במזג האוויר התרחש ככל הנראה בין 6500 ל-5500 לפני הספירה.
השינוי החשוב השלישי שהתרחש באותה תקופה, בין 5500 ל-4500 לפני הספירה, היה המעבר מטיח לחימר בקדרות. שיטות קדרות ככל הנראה הובאו לאזור על ידי אומנים ממסופוטמיה. האתר הנאוליתי הגדול ביותר נמצא בעין ע'זאל. בנוסף, ישנם מבנים רבים, המפוזרים בין שלושה מחוזות שונים הבתים היו מלבניים, עם מספר חדרים ובכמה מהם היו רצפות טיח. ארכאולוגים גילו גולגולות מכוירות מכוסות טיח ועם ביטומן בארובות העיניים באתרים ברחבי ירדן, ישראל וסוריה, וסבורים כי פסל שנתגלה בעין ע'זאל הוא כנראה בן 8,000 שנים. בפסל, שגובהו יותר ממטר, נראית אישה עם עיניים ענקיות, זרועות מדולדלות ובהונות מפורטות.
במהלך התקופה הכלקוליתית התיכו לראשונה נחושת, אשר שימשה לייצור גרזנים, חצים וקרסים. העיבוד של שעורה, תמרים, זיתים ועדשים והביות של הכבשים והעזים גברו על הציד. סגנון החיים במדבר היה דומה לסגנון החיים של הבדואים המודרניים.
תלוליות ע'סול הוא כפר כלקוליתי גדול הממוקם בעמק הירדן. הבתים בכפר היו עשויים מלבני בוץ והגגות מעץ, קני סוף ובוץ. חלק מהבתים היו בעלי יסודות אבן ולרבים מהם היו חצרות גדולות. על רבים מהקירות מצוירות דמויותיהם של אנשים עם מסיכות, כוכבים ומוטיבים גאומטריים, שאולי היו קשורים לאמונות דתיות.
במהלך תקופת הברונזה הקדומה רבים מהכפרים שנבנו כללו ביצורים, אשר נועדו כנראה להגן מפני מעשי ביזה של שבטי נוודים. תשתיות מים בסיסיות גם כן נבנו.
בבאב אלדרה, גילו ארכאולוגים למעלה מ-20,000 קברי פיר מרובי תאים, כמו גם בתי בוץ אשר מכילים עצמות אדם, כדים, תכשיטים וכלי נשק. מאות דולמנים המפוזרים ברחבי ההרים תוארכו לתקופה הכלקוליתית המאוחרת ותקופת הברונזה הקדומה.
בעוד שבמצרים ובמסופוטמיה התפתחה הכתיבה לפני האלף השלישי לפני הספירה, בעבר הירדן, כנען וסוריה לא השתמשו בכתיבה עד כמה אלפי שנים מאוחר יותר, על אף שממצאים ארכאולוגיים מצביעים על כך שהאוכלוסייה בעבר הירדן עסקה במסחר עם מצרים ומסופוטמיה.
בסוף האלף השלישי לפני הספירה רבות מן העיירות המבוצרות שבראשי הגבעות ננטשו לטובת כפרים קטנים ובלתי מבוצרים, או לטובת רעיית צאן. אין הסכמה בין החוקרים באשר לסיבה למעבר הזה, אך יש הסבורים כי מדובר בשילוב של שינויים במזג האוויר ושינויים פוליטיים, שהביא לסופה של רשת ערי המדינה.
במהלך תקופת הברונזה הביניימית התגברו דפוסי ההגירה באזור. המסחר שהחל להתפתח בין מצרים, סוריה, ערב, כנען ועבר הירדן הביא להתפשטות של תרבויות וטכנולוגיות. הברונזה שהופקה משילוב של נחושת ופח הביאה לייצור של כלים עמידים יותר. קהילות גדולות החלו לקום בצפון ובמרכז ירדן, בעוד שבדרום חיו נוודים בסגנון בדואי, שנודעו כשאסו.
ביצורים חדשים הופיעו באתרים כמו ג'בל אלקלעה (מצודת עמאן), אירביד ופלה. עיירות הוקפו בחומות, שכוסו בטיח על מנת להקשות את הטיפוס עליהן. סביב פלה נבנו חומות מאסיביות במיוחד וכן מגדלי שמירה.
ארכאולוגים בדרך כלל מתארכים את סוף תקופת הברונזה הביניימית לאמצע המאה ה-16 לפני הספירה, כאשר החיקסוס הוברחו ממצרים, בתקופת השושלות ה-17 וה-18. כמה עיירות בכנען ובעבר הירדן מתקופת הברונזה הביניימית נהרסו בתקופה זו.