התיישבות המדיארים במרכז אירופה
פלישת ההונגרים > לפני הפלישה 892–895

שלוש תאוריות לפחות מנסות להסביר את סיבות פלישת ההונגרים לפאנוניה.
אחת מהן טוענת כי היה זה מבצע צבאי מתוכנן, שבא אחרי פשיטות קודמות, במטרה מוצהרת לכבוש מולדת חדשה. השקפה זו מיוצגת על ידי באקאי ופאדאני, מסתמכת על הכרוניקה של אנונימוס ועל כרוניקות הונגריות מאוחרות יותר.
תאוריה מנוגדת טוענת כי ההונגרים נהדפו על ידי מתקפה משותפת של הפצ'נגים והבולגרים. מי שתמך בתאוריה זו היה טוט ואחרים, שהסתמכו בעיקר על השנתונים (אנאלים) של פולדה, על רגינו מפרים ועל קונסטנטינוס פורפירוגטוס המעידים כולם על סכסוך בין ההונגרים לקואליציה פצ'נגית-בולגרית ועל נסיגת ההונגרים מהערבות שמצפון לים השחור.
תאוריה שלישית מציעה שההונגרים ביקשו מזה עשורים לפלוש מערבה והמתקפה הפצ'נגית-בולגרית האיצה את החלטתם לנטוש את הערבות הפונטיות. לפי רונה-טאש למשל, העובדה שהמדיארים הצליחו, למרות סדרה של אירועים אומללים, להתמודד ולהראות נכונות להתקדם בעודם הם מותקפים על ידי הפצ'ניגים.
אחרי פסק זמן שארך אחת עשרה שנים שבו המדיארים לאגן הקרפטים בשנת 892. הם באו כדי לסייע לארנולף, מלך פרנקיה המזרחית נגד סבטופלוק הראשון, מלך מוראביה. וידוקינד מקורבי וליוטפרנד מקרמונה גינו שניהם את המלך הפרנקי על הריסת קווי ההגנה שנבנו לאורך גבולות האימפריה, שאיפשרה להונגרים, בתוך עשור, לתקוף את פרנקיה המזרחית
בינתיים ארנולף (…) לא יכול לסביאטופלוק, דוכס המוראבים (…): ואויה! - על ידי פירוק אותם המחסומים המבוצרים היטב, (…) הנקראים בפי העם "סגרים", פנה ארנולף לעזרה לאומת ההונגרים, החמדנית, הפזיזה, ושאינה יודעת את אלהים הכל יכול, אבל מנוסה היא בכל דרך פשע אפשרית, תאבת רציחות ומעשי שוד בלבד
(ליוטפרנד מקרמונה - תכמול 1, 13, עמוד 56)
מקור מאוחר יותר, אוונטינוס הוסיף כי קורסן קוסאלה, "מלך ההונגרים", ציין כי אנשיו ייאבקו במוראבים אך ורק עם תינתנה להם האדמות שיכבשו". בהתאם, המשיך אוונטינוס, השתלטו המדיארים ב-893 על "שתי הדאקיות משני צדי הנהר טיסה, ממזרח לנהר דנובה וגרם. הכרוניקות ההונגריות מציינות כולן כי בשעת התקרבות ההונגרים, נמצאו הסקלרים כבר באגן הקרפטים. גיולה קרישטו סבור כי אוונטינוס והמסורת ההיסטורית ההונגרית מצביעים כי בהתחלה שבטים נספחים של הקונפדרציה השבטית המדיארית כבשו את השטחים המזרחיים של אגן הקרפתים. הם טוענים כי "אגדת הסוס הלבן" שבכרוניקות ההונגריות שומרת את זיכרון ההסכם שחתמו ההונגרים עם סבטופלוק לפי המנהגים הפאגאנים.
ספרי השנים של פולדה מספרים שבשנת 894 חצו המדיארים את הדנובה לפאנוניה והרגו במכה אחת גברים ונשים קשישות וגררו איתם את הנשים הצעירות כמו פרות כדי להשביע את תשוקותיהם, והפכו את כל האזור "לשממה". אף על פי שהכרוניקן מספר על מתקפה הונגרית זאת אחרי הפיסקה שבה ציין את מותו של סבטופלוק הראשון, גיירפי, קרישטו, רונה-טאש והיסטוריונים אחרים משערים שההונגרים פלשו בפאנוניה בברית עם המלך המורבי. האגדה מספרת שההונגרים רכשו לעצמם את מולדתם החדשה באגן הקרפטים - מהמלך סבטופלוק תמורת סוס לבן, על רתמותיו, עם אוכף מוזהב וכליות.
אז קם קושיד ׁ(קורסן) אל מנהיג האזור ששלט אחרי אטילה ושמו היה זואטאפולוג וברך אותו בשם עמו [...]. בשומעו זאת שמח זואטאפולוג מאוד, כי חשב כי אלו הם אנשי שלום שיבואו אל אדמותיו והוא שילח את השליח באדיבות. [...] אז בעצה משותפת שלחו ההונגרים את אותו השליח שוב אל אותו המנהיג ושלחו לו גם סוס גדול עם אוכף מוזהב, מעוטר בזהב מחצי האי ערב וברסני זהב. בראותו זאת שמח המנהיג עוד יותר, וחשב ששולחים אליו מתנות כבוד בתמורה לאדמות. כשביקשו ממנו השליח אדמה, דשא ומים, השיב בחיוך "בתמורה למתנה תנו להם מה שהם רוצים" [...] אז [ההונגרים] שלחו שליח אחר למנהיג ומסר בפיו: ארפאד ואנשיו אומרים לך שלא תוכל יותר לשבת יותר על האדמה שרכשו ממך, כי תמורת הסוס קנו את האדמה, תמורת הרסנים את הדשא ותמורת האוכף - את המים. ואתה, ברוב הדחק והקמצנות הבטחת להם אדמה, דשא ומים". כשקיבל את המסר, אמר המנהיג בחיוך:
תנו להם להרוג את הסוס בעזרת פטיש מעץ ותזרקו את הרסנים בשדה, ותזרקו את סדן הזהב אל מי הדנובה". ואז השליח השיב: וולאיזו פגיעה תצפה, אדוני? אם תהרגו את הסוס, תנו את בשרו לכלבים, אם תזרוק את הרסנים לשדה, אנשיהם ימצאו את זהב הרסנים בעת שיקצרו את השחת, ואם תזרקו את האוכף לדנובה, הדייגים שלהם ייקחו את זהב האוכף ויביאוהו לבתיהם. אם יש להם אדמה, דשא ומים, יש להם הכל.
אסמאעיל אבן אחמד, אמיר ח'וראסאן, פשט על "ארץ הטורקים" בשנת 893. מאוחר יותר גרם לתנועה חדשה של עמים אשר אחד אחד פלשו לאדמות שכניהם המערביים בערבות אירואסיה. אל-מסעודי חיבר באופן ברור את התנועה מערבה של הפצ'נגים והמדיארים (או ההונגרים) לקרבות קודמים בין שבטים טורקיים, כמו האוע'וז. פורפירוגניטוס כותב על התקפה משותפת של הכוזרים והאוע'וז שאילצה את הפצ'נגים לחצות את נהר הוולגה מתישהו בין 893 ל-902 (כנראה בסביבות 894).
מערכת היחסים בין האימפריה הבולגרית הראשונה לאימפריה הביזנטית הידרדרה בשנת 894, משום שלאו השישי, קיסר האימפריה הביזנטית, אילץ את הסוחרים הבולגרים לעזוב את קונסטנטינופול ולהתיישב בסלוניקי. לאחר מכן פלש הצאר סימאון הראשון מבולגריה לשטחים ביזנטיים והביס כוחות קיסריים קטנים. הביזנטים פנו אל ההונגרים ושכרו אותם במטרה להילחם בבולגרים. ניקטס סקלרוס, השליח הביזנטי, כרת ברית עם מנהיגיהם, אראפד וקורסן (קוסאן) וספינות ביזנטיות העבירו לוחמים הונגרים על פני הדנובה התחתונה. ההונגרים פלשו לבולגריה, אילצו את הצאר לברוח למבצר דריסטרה (כיום סיליסטרה) ובזזו את פרסלאב.
במקביל למתקפה ההונגרית מהצפון פלשו הביזנטים לבולגריה מדרום. סימאון שלח שליחים לאימפריה הביזנטית והציע הפסקת אש. במקביל, הוא שלח שגרירים לפצ'נגים כדי להסית אותם נגד ההונגרים. הוא הצליח והפצ'נגים פרצו לשטחים הונגריים ממזרח, ואילצו את הלוחמים ההונגרים לסגת מבולגריה. הבולגרים, על פי קונסטנטינוס פורפירוגניטוס, תקפו את ההונגרים. הם ספגו תבוסה מוחצת מידי הצבא הבולגרי. הפצ'נגים הרסו את מקומות המגורים של ההונגרים. הם נאלצו לנדוד מערבה, ולהתיישב בפאנוניה.