stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בחר אל-ע'זאל

| --- | --- |
 מדינה:  דרום סודאן דרום סודאן
 שטח:  210,785.57 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בחבל ארץ:  4,296,600 (2014)
  ‑ צפיפות:  20 נפש לקמ"ר (2014)
 קואורדינטות:  8°N 28°E﻿ / ﻿8°N 28°E﻿ / 8; 28 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   מיקום חבל ארץ בחר אל-ע'זאל במפת דרום סודאן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בחר אל-ע'זאל (בערבית: بحر الغزال, הגייה מקורבת: בחר אלר'זאל) הוא חבל ארץ בדרום סודאן, הנקרא על שם נהר בחר אל-ע'זאל (מילולית: "ים הצבאים"). החבל משתייך משנת 2005 לחבל האוטונומי של דרום סודאן, והחל מיולי 2011 לדרום סודאן העצמאית.
במערבו גובל החבל ברפובליקה של מרכז אפריקה. בדרום הוא גובל במדינות חבל אקווטוריה, בצפונו במדינת דרום דארפור שבחבל דארפור ובחבל קורדופאן, ובמזרחו במדינות ג'ונגליי ומדינת האיחוד.
החבל מיושב ברובו על ידי שבטי הדינקה, המתפרנסים מחקלאות אוטרקית ומרעיית בקר. עד המאה התשע עשרה היו בני השבטים בחבל נתונים לחטיפות של סוחרי עבדים ערבים, עד להפסקת התופעה על ידי שליטי מצרים ששלטו בסודאן.
ב-1871 מינו המצרים את רחמן מנסור א-זובייר, סוחר עבדים ידוע לשמצה, כמושל מחוז בחר אל-ע'זאל. זובייר השתמש בצבאו על מנת ליצור לעצמו מונופול בסחר העבדים. לאחר מכן, כאשר נעשה ניסיון לפטרו ממשרתו, מרד בשלטון המרכזי בקהיר והביס כוח מצרי שניסה לגרשו. צ'ארלס גורדון, מושל סודאן באותה עת, שלח את סגנו, האיטלקי רומולו גאסי, שגבר על צבאו של זובייר, הוציא את בנו להורג ושלח אותו לקהיר.
בתקופת השלטון האנגלו-מצרי בסודאן סופח החבל לפרובינציית אקווטוריה, וב-1948 הפך לפרובינציה עצמאית ואחר כך למדינה. ב-1996 החליטו שלטונות סודאן על חלוקת החבל לארבע מדינות ("ולאיאת") עצמאיות : צפון בחר אל-ע'זאל, מערב בחר אל-ע'זאל, מדינת האגמים, וואראפ.
מ-1955 ידע החבל תקופה ממושכת של מלחמות אזרחים. החל מ-1983 ועד 2005 התנהלה באזור מלחמה בין צבא השחרור של העם הסודאני (SPLA) לבין ממשלת חרטום, מלחמה הידועה כ"מלחמת האזרחים הסודאנית השנייה".
ב-1988 סבל החבל במיוחד מהרעב ההמוני ששרר בסודאן, ועשרות אלפים מתושביו גוועו ברעב.
ב-2005, עם חתימת הסכם השלום בין המורדים לממשלת סודאן, סופח החבל לאזור דרום סודאן, והוא מוכפף מנהלית לממשלת הדרום.
לקריאה נוספת

דייב אגרס, מהו המָה: האוטוביוגרפיה של ולנטינו אצ'אק דֶנג, מחברות לספרות, 2009; מאנגלית: שאול לוין.
בוגוריה

ערך זה עוסק בכפר בפולין. אם התכוונתם לאגם בקניה, ראו .
| --- | --- |
סמל בוגוריה

 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  שוויינטוקז'יסקיה שוויינטוקז'יסקיה
 ראש העיר:  ולדיסלב מרצין ברודק  (Władysław Marcin Brudek)
 גובה:  253 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  1,076 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  50°39′N 21°15′E﻿ / ﻿50.65°N 21.25°E﻿ / 50.65; 21.25 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.bialobrzegi.pl
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיבוגוריה(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיבוגוריה(למפת פרובינציית שוויינטוקז'יסקיה רגילה) קיילצה אוסטרובייץ שוויינטוקז'יסקי  סטרחוביצה סקרז'יסקו-קמיינה לודז' של. לו. פולין קטן פודקרפצקיה מזוביהבוגוריה(למפת פרובינציית שוויינטוקז'יסקיה מוגדלת) קיילצה אוסטרובייץ שוויינטוקז'יסקי  סטרחוביצה סקרז'יסקו-קמיינה לודז' שלזיה לובלין פולין קטן פודקרפצקיה מזוביהבוגוריה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
בוגוריה (בפולנית: Bogoria) הוא כפר בדרום פולין, כ-53 ק"מ מדרום-מזרח לבירת המחוז, קילצה, באזור ההיסטורי של פולין קטן. בכפר ניצבת כנסיית השילוש הקדוש בסגנון הבארוק מהמאה ה-18, כנסייה שהחליפה כנסיית עץ שעמדה במקום משנת 1620.
תולדות היישוב

במאה ה-16 השתייך הכפר למשפחת האצולה בוגוריוב (Bogoriów). הכפר זכה לזכויות עיר בשנת 1616 מידי המלך זיגיסמונד השלישי ואזה בתקופת האיחוד הפולני-ליטאי, והמסחר והאומנויות ביישוב התפתחו בתקופה זו.
בעת פלישת השוודים באמצע המאה ה-17 נשרף הכפר ואוכלוסייתו הצטמקה בשני שלישים. באמצע המאה ה-18 נשרף שוב הכפר, שבתיו היו עשויים מעץ.
בשנת 1869, אחרי המרד הפולני של 1863 ופירוק פולין הקונגרסאית על ידי האימפריה הרוסית, הופקעו מהכפר זכויות העיר.
מספר ימים לאחר הפלישה הגרמנית לפולין כבש הוורמאכט את בוגוריה. בתקופת מלחמת העולם השנייה הייתה בוגוריה מרכז של צבא ההתנגדות הפולני, ארמייה קריובה. בתקופה זו הרסו הגרמנים כ-80% מבתי הכפר.
יהודי בוגוריה

בשנת 1789 נמנו בכפר 125 יהודים, שהתפרנסו מרוכלות. באותה תקופה נבנה ביישוב בית כנסת מעץ, שנודע בקישוטיו המפוארים.
בין מלחמות העולם פעלה בכפר ספרייה יהודית, ששימשה כבית תרבות, ופעלו בו מפלגות ותנועות נוער ציוניות, לצד סניף של אגודת ישראל. טרם מלחמת העולם השנייה התגוררו בכפר כ-400 יהודים.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, נהרסו רבים מבתי היישוב כתוצאה מהפצצות הגרמנים, וצעירים יהודים רבים נמלטו מהיישוב מזרחה. עם הכיבוש הגרמני הוקם בכפר יודנרט, והועברו אליו 123 יהודים שגורשו מווינה.
בשנת 1942 הוקם בכפר גטו, אליו הועברו עוד כ-200 יהודים מכפרי הסביבה. באוקטובר אותה השנה רוכזו כ-600 היהודים שבגטו, ונרצחו.
בלפסט סלטיק

מועדון הכדורגל בלפסט סלטיק (באנגלית: Belfast Celtic F.C) היה מועדון כדורגל מצפון אירלנד מהעיר בלפסט. המועדון הוקם ב-1891 והיה לאחד המועדונים הטובים והמעוטרים באירלנד באותה עת אך בשנת 1949, לאחר עונה שבה סבלו שחקני והאוהדי הקבוצה מפגיעות רבות, הקבוצה פרשה מהליגה של צפון אירלנד והקבוצה התפרקה.
היסטוריה

המועדון הוקם על שמו של המועדון גלאזגו סלטיק מסקוטלנד והוקם על אותו העיקרון בדיוק - גיוס כספים לצדקה לעניים קתולים. מגרשה הביתי של הקבוצה היה בסלטיק פארק שבמערב בלפסט, אצטדיון שזכה לכינוי "גן העדן". הקבוצה זכתה באליפותה הראשונה באירלנד בשנת 1900 כאשר עברה את יריבתה המושבעת לינפילד בהפרש של שער אחד. היריבות בין השתיים זהה ליריבות בסקוטלנד בין ריינג'רס לסלטיק, כאשר לינפילד היא קבוצתם של הפרוטסטנטים ואילו בלפסט סלטיק היא קבוצתם של הקתולים.
בשל האלימות הקשה בין הקהלים של סלטיק ולינפילד על רקע דתי, הקבוצה אולצה לפרוש מהליגה בשנת 1920 והורשתה לחזור רק בשנת 1924. מבין השתיים, סלטיק זכתה לאהדה רבה יותר בעם בשל היותה לאומית-אירית והרי שרוב תושבי המדינה באותה עת, לפני הפילוג של אירלנד, היו קתולים.
למרות הקושי לפעול בשל השנאה הקשה של הפרוטסטנטים, הקבוצה המשיכה להתחזק, דבר שניכר בעיקר בשנות ה-30 ו-שנות ה-40, כולל במהלך מלחמת העולם השנייה, כאשר באחת התקופות, היו בסגל נבחרת צפון אירלנד בכדורגל חמישה שוערים, כולם מסלטיק בלפסט. בין השוערים הגדולים שיצאו מהקבוצה, ניתן למנות את צ'ארלי טולי שעבר מאוחר יותר לקבוצת גלאזגו סלטיק.
קיצה של הקבוצה הגיעה בשנת 1948 כאשר במהלך משחק ליגה בין סלטיק ללינפילד כאשר לאורך רוב המשחק הובילה סלטיק עד שלקראת סיום המשחק השוותה לינפילד. כתוצאה מכך, עשרות אוהדי לינפילד פרצו למגרש והחלו להכות את שחקניה של סלטיק. בשל העובדה שראשי הקבוצה החליטו כי המשטרה איננה יכולה יותר להבטיח את שלומם של שחקני ואוהדיה פרשה הקבוצה מהליגה של צפון אירלנד במהלך עונת 1947/48. בעונת שלאחר מכן, כבר לא שיחקה הקבוצה משחקים רשמיים אך שיחקה מספר משחקי ידידות כשהחשוב שבהם הוא בניצחון ההיסטוריה על נבחרת סקוטלנד בארצות הברית בשנת 1953.
אצטדיונה של הקבוצה נותר על כנו עד לשנות ה-80, אז האצטדיון נהרס ובמקומו נבנה מרכז קניות כאשר במקום ישנה אנדרטה על קיומו של האצטדיון במיקומו הישן.
מאז פירוקה של הקבוצה, לא הייתה אף קבוצה ממערב בלפסט עד הקמת דניגול סלטיק, קבוצה נוספת שמייצגת את החלק הקתולי בבלפסט ונחשבת לממשיכת דרכה של בלפסט סלטיק.
שחקנים מפורסמים

צפון אירלנד צ'ארלי טולי
צפון אירלנד אליישה סקוט
צפון אירלנד בילי מק'מילאן
צפון אירלנד אנדי קנדי
צפון אירלנד ג'ימי ג'ונס
צפון אירלנד סמי קוראן
צפון אירלנד ג'וני קמפבל
אנגליה רון גרינווד
אירלנד ליטא לואיס בוכמן
אירלנד פטריק או'קונל
אירלנד טום אהרן
אירלנד רובין לוולר
תארים

אלופת צפון אירלנד: 19
1899/00, 1914/15, 1918/19, 1919/20, 1925/26, 1926/27, 1927/28, 1928/29, 1932/33, 1935/36, 1936/37, 1937/38, 1938/39, 1939/40, 1940/41, 1941/42, 1943/44, 1946/47, 1947/48
הגביע האירי: 8
1917/18, 1925/26, 1936/37, 1937/38, 1940/41, 1942/43, 1943/44, 1946/47
הגביע העירוני: 8
1925/26, 1927/28, 1929/30, 1930/31, 1932/33, 1939/40, 1947/48, 1948/49
גביע הזהב: 10
1911/12, 1925/26, 1934/35, 1938/39, 1939/40, 1940/41, 1943/44, 1944/45, 1945/46, 1946/47
גביע קאונטי אנטרים: 7
1894/95, 1926/27, 1935/36, 1936/37, 1938/39, 1942/43, 1944/45
בסה קרסניקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 במרץ 1993 (בת 31)
 תקופת הפעילות:  מ-2011 
 
בסה קרסניקי (באלבנית: Besa Krasniqi, נולדה ב-5 במרץ 1993) היא זמרת שוודית-אלבנית, המוכרת בעיקר בקוסובו. היא הייתה השוודית הראשונה שהשתתפה בפסטיבלי אי קנגס, הקדם האלבני לתחרות הזמר של האירוויזיון. הפעם הראשונה אירעה בשנת 2015 עם השיר "Liroje hërtën". היא חזרה לתחרות בשנת 2024 עם "Esenciale", אותו כתבה בעצמה.
ביוגרפיה

קרסניקי נולדה ליד אגם וטרן מצפון לינשפין שבשוודיה. את תקופת נעוריה בילתה בעיקר במחוז סמולנד. בשנת 20011 הוציאה את אלבום הבכורה שלה. ארבע שנים אחר כך פורסם אלבומה השני. בשנת 2005 השתתפה בפוליפסט קידס בפרישטינה עם השיר "Vllaqko im". ב-2007 השתתפה פעם נוספת בתחרות, הפעם עם "Rritëm". באותה שנה פרסמה את הסינגל "Hey Dj" דרך חברת התקליטים פאמה רקורדס.
בשנת 2011 השתתפה בתחרות המוזיקה טופ פסט עם השיר "Ënërr e vertuë". היא לא העפילה לגמר, זאת חרף אהדת הקהל שקיבלה. היא חזרה לתחרות גם בשנה שלאחר מכן עם "Mos mëndo". ב-2013 פרסמה את "I Wait For You".‏
בשנת 2015 השתתפה באירועי פסטיבלי אי קנגס, הקדם האלבני לאירוויזיון 2015, עם השיר "Liroje hërtën". את השיר, שיצא לאור ב-4 בדצמבר 2015, כתבה והלחינה לבדה. היא הפכה לזמרת השוודית הראשונה שהשתתפה בתחרות. בשנת 2024 שבה לאירוע עם השיר "Esenciale".
הערות שוליים

↑  "28 këngëtarët që konkurrojnë sivjet në Festivalin e RTSh-së". Shekulli. 30 באוקטובר 2014. אורכב מ-המקור ב-31 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Besa Krasniqi återigen ett på P3 Star listan med sin låt "I Wait For You Tonight"". Sveriges Radio. 18 במאי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Albania: National final entries presented". Eurovision.tv. 16 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
ביטרפלד-וולפן

| --- | --- |
סמל ביטרפלד-וולפןסמל ביטרפלד-וולפן

 מדינה:  גרמניה גרמניה
 מדינה:  סקסוניה-אנהלט סקסוניה-אנהלט
 מחוז:  אנהלט-ביטרפלד
 ראש העיר:  פטרה ווסט   Petra Wust
 שפה רשמית:  גרמנית
 תאריך ייסוד:  1 ביולי 2007
 שטח:  87.55 קמ"ר
 גובה:  75-90 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  37,894 (31 בדצמבר 2022)
  ‑ צפיפות:  480 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  51°38′33″N 12°18′27″E﻿ / ﻿51.6425032°N 12.3076334°E﻿ / 51.6425032; 12.3076334 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.bitterfeld-wolfen.de/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גרמניה מוגדלת) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניביטרפלד-וולפן(למפת גרמניה רגילה) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניביטרפלד-וולפן(למפת סקסוניה-אנהלט רגילה) מגדבורג האלה דסאו ויטנברג הלברשטאדט שטנדאל וייסנפלס ברנבורג מרסבורג ברנדנבורג ב. סקסוניה תורינגיה סקסוניה התחתונה ביטרפלד-וולפן(למפת סקסוניה-אנהלט מוגדלת) מגדבורג האלה דסאו ויטנברג הלברשטאדט שטנדאל וייסנפלס ברנבורג מרסבורג ברנדנבורג ב. סקסוניה תורינגיה סקסוניה התחתונה ביטרפלד-וולפן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
ביטרפלד-וולפן (בגרמנית: Bitterfeld-Wolfen) היא עיר במחוז אנהלט-ביטרפלד שבמדינת סקסוניה-אנהלט שבגרמניה. העיר שוכנת בחלקה הדרום-מזרחי של המדינה, ממערב לנהר המולדה (Mulde), באזור שמאופיין בעיקר בתעשייה כבדה ובכריית ליגניט (פחם חום). העיר נוסדה ב-1 ביולי 2007 כתוצאה מאיחודן של הערים ביטרפלד ווולפן ושל הרשויות המקומיות של גרפין (Greppin), הולצוייסיג (Holzweißig), ותלהיים (Thalheim).
גאוגרפיה

ביטרפלד-וולפן שוכנת במרחק של 25 ק"מ מצפון-מזרח להאלה וכ-35 ק"מ מצפון ללייפציג. ממזרח לעיר משתרע אגם מולדשטאו (Muldestausee), מדרום אגם גויצ'שה (Goitzsche).
היסטוריה

ביטרפלד-וולפן נוסדה ב-1 ביולי 2007 כתוצאה מאיחודן של הערים ביטרפלד ווולפן ושל הרשויות המקומיות של גרפין (Greppin), הולצוייסיג (Holzweißig), ותלהיים (Thalheim).
היסטוריה > ביטרפלד

ביטרפלד נוסדה כמושבה של מהגרים פלמים ב-1153. ב-1476 נכבשה העיר על ידי הדוכס של מייסן ומכאן והלאה השתייכה לסקסוניה, עד לסיפוחה לפרוסיה ב-1815.
בשנת 1900 הייתה ביטרפלד לצומת רכבות חשוב בין לייפציג, האלה וברלין. אוכלוסיית העיר מנתה אז כמעט 12,000 תושבים. מפעלי התעשייה של העיר ייצרו צינורות, חומרי איטום ומכונות. כמו כן פעלו בעיר מנסרות עצים. בסביבת העיר פעלו מכרות פחם. הודות למיקומה הנוח הייתה העיר מקום מגורים מועדף לאנשי עסקים מלייפציג ומהאלה.
בתקופת שלטון גרמניה המזרחית הייתה העיר ידועה לשמצה בשל המפעלים הכימיים שלה שגרמו לזיהום סביבתי חמור, אפילו במונחים מזרח-גרמניים.
במאה ה-21 ביטרפלד היא עדיין עיר תעשייתית ומארחת מדי שנה פסטיבל של מוזיקת מטאל קיצוני. מכרה הפחם הפתוח לשעבר שנמצא מדרום-מזרח לעיר הוא מקור בלתי נדלה למאובנים ולענבר.
היסטוריה > וולפן

וולפן מוזכרת לראשונה במסמך משנת 1400 כפייף בשם Wulffen. ב-1846 התגלו במקום מרבצי ליגניט והחלה הכרייה שלו. בהמשך הפך המקום למרכז לתעשייה הכימית של גרמניה.
בראשית שנות השלושים של המאה ה-20 יוצרו בוולפן לוחות צילום על ידי חברת אגפא וב-1936 פיתחה החברה בעיר את סרט הצילום הצבעוני אגפא-קולור. במהלך מלחמת העולם השנייה אולצו מאות גברים, נשים וילדים מארצות הכבושות על ידי גרמניה הנאצית לעבוד במפעלי אי גה פארבן. לאחר המלחמה נשאר השם המסחרי של אגפא נחלתם של המפעלים של החברה בגרמניה המערבית ומוצרי המפעל בוולפן נקראו ORWO, שהיה המותג היחידי של גרמניה המזרחית ששווק ברחבי העולם. בשנות השלטון של גרמניה המזרחית נעשתה וולפן לעיר שינה עבור האנשים שעבדו בביטרפלד, במפעלים התעשייתיים של וולפן ובמכרות הליגניט.
לאחר איחוד גרמניה סבל כל האזור מקשיים כלכליים ומבריחת אוכלוסייה. בעיית האבטלה הפכה להיות חמורה ביותר. כתוצאה מכך קטנה אוכלוסיית העיר בכמחצית. מאז שנות התשעים השתפר המצב בעקבות השקעות של חברות גדולות.
ערים תאומות

פולין קאמיינה גורה, פולין
גרמניה מארל, גרמניה
גרמניה וויטן, גרמניה
צרפת ווירזון, צרפת
צרפת וילאפונטיין, צרפת
בלארוס דזיארז'ינסק, בלארוס
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7640701-9  MusicBrainz: 7eb23e3e-fc0a-4201-a39c-2bdc5a48236c  NKC: ge132345  VIAF: 243905084   WorldCat (עם VIAF): 243905084
בוגוינו

| --- | --- |
סמל בוגוינוסמל בוגוינו
מראה העיר ב-1996
מראה העיר ב-1996
 מדינה:  בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה
 פדרציה:   הפדרציה של בוסניה והרצגובינה
 מחוז:  מרכז בוסניה מרכז בוסניה
 ראש העיר:  הָסָן אָגְ'קוּנִיץ'
 שטח:  361 קמ"ר
 גובה:  548 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  15,555 (2013)
  ‑ צפיפות:  96 נפש לקמ"ר (2013)
 קואורדינטות:  44°03′N 17°23′E﻿ / ﻿44.050°N 17.383°E﻿ / 44.050; 17.383
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.opcina-bugojno.ba/ba
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בוסניה והרצגובינה מוגדלת) סרייבו ביחאץ' באניה לוקה מוסטאר סרייבו המזרחית  זניצה טרבינייה הים האדריאטי  קרואטיה סרביה מונטנגרו א.בּוּגוֹיְנוֹ(למפת בוסניה והרצגובינה רגילה) סרייבו ביחאץ' באניה לוקה מוסטאר סרייבו המזרחית  זניצה טרבינייה הים האדריאטי  קרואטיה סרביה מונטנגרו א.בּוּגוֹיְנוֹ  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
בּוּגוֹיְנוֹ (בבוסנית: Bugojno) היא עיר ורשות מקומית בבוסניה והרצגובינה השוכנת במחוז מרכז בוסניה אשר בפדרציה של בוסניה והרצגובינה, השוכנת 130 קילומטרים צפונית מערבית לבירה סרייבו.
היסטוריה

היישוב נוסד ככל הנראה במהלך המאה ה-13 עת נשלט האזור על ידי ממלכת הונגריה. ב-1463 נכבש האזור על ידי האימפריה העות'מאנית והעות'מאנים שלטו בשטח עד 1878, עת סופחה בוסניה לאימפריה האוסטרו-הונגרית. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה בוגוינו בשטחי ממלכת יוגוסלביה. באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה אותה תוך ימים אחדים. העיר הועברה לחזקת שלטון הבובות של המדינה העצמאית של קרואטיה שנשלטה על ידי האוסטאשה. לאחר המלחמה נכללה בוגוינו בשטחי יוגוסלביה וב-1992, לאחר התפרקות יוגוסלביה נכללה בשטחי בוסניה והרצגובינה.
הקהילה היהודית

קהילה יהודית קטנה נוסדה בבוגוינו בשלהי המאה ה-19 על ידי מהגרים מסרייבו וטראווניק. ב-1908 הוקם בית עלמין במקום אשר שירת גם יישובים סמוכים: בטוֹמִיסְלָאבְגְרָאד (לשעבר דוּבְנוֹ)(אנ'), בקוּפְּרֶס(אנ') ובדוֹנִי וָאקוּפ(אנ'). המצבה המוקדמת ביותר בבית העלמין מתוארכת ל-1918 והקבורה האחרונה הייתה ב-1940.
לפי חלק מהמקורות בעיר לא היה בית כנסת ולפי מקורות אחרים הוקם כזה. המשפחות הגדולות בקהילה היו: שָֹלוֹם (salom), עטיאש, אלטרץ, גרוף ושפרונג.
ב-1931 נמנו בבוגוינו 46 יהודים. באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה אותה תוך ימים אחדים. אזור בוגוינו נכלל בשטח המדינה העצמאית של קרואטיה בשלטון האוסטאשה. בעידודו של ראש הכנסייה הקתולית המקומית, נעצרו בני הקהילה היהודית ביחד עם תושבים סרבים, הובלו על ידי אנשי האוסטאשה לכפר גְרָאצָ'אנִיצָה(אנ') ונטבחו שם. ב-1947 התגוררו בבוגוינו 7 יהודים.
במהלך מלחמת בוסניה ניזוק קשות בית העלמין ומאז לא שוקם. נכון ל-2009 היה במצב תחזוקתי ירוד. הכיתוב על המצבות היה בעברית, בגרמנית ובסרבו-קרואטית.
הערות שוליים

1 2  בית העלמין בבוגוינו, באתר jewish cemetery project (באנגלית).
1 2  אתרי מורשת יהודית בבוסניה והרצגובינה, עמודים 23–24, באתר heritageabroad.gov, אוחזר ב-6 בפברואר 2015 (באנגלית).
1 2 3  הקהילה היהודית בבוגוינו, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמודים 40-39.
↑  איור בית הכנסת בבוגוינו, באתר המרכז לאמנות יהודית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4495926-6  LCCN: n2006063889  NKC: ge1132678  VIAF: 233871655   WorldCat (עם VIAF): 233871655
בוגוסלוף

| --- | --- |
מושבת כלבי הים באי בוגסלוף
מושבת כלבי הים באי בוגסלוף
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  אלסקה
 קואורדינטות:  53°55′59″N 168°02′14″W﻿ / ﻿53.932982°N 168.037318°W﻿ / 53.932982; -168.037318
 ארכיפלג:  האיים האלאוטיים
 סוג:  אי געשי
 שטח:  0.98 קמ"ר
 אורך:  1.5 ק"מ
 רוחב:  1 ק"מ
 גובה מרבי:  150 מטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  אלסקה אלסקה, ארצות הברית ארצות הברית
 אוכלוסייה:  0
 אזור זמן:  UTC-9
  (למפת אלסקה מוגדלת) ג'ונו אנקורג' פיירבנקס סיטקה קטצ'יקן אנאלסקה בארו נום קוצביו קנדה רוסיה האוקיינוס השקט ים ברינג ים צ'וקצ'י ים בופורבוגוסלוף(למפת אלסקה רגילה) ג'ונו אנקורג' פיירבנקס סיטקה קטצ'יקן אנאלסקה בארו נום קוצביו קנדה רוסיה האוקיינוס השקט ים ברינג ים צ'וקצ'י ים בופורבוגוסלוף
 
| --- | --- |
מבט על בוגוסלוף מדרום (1994)
מבט על בוגוסלוף מדרום (1994)
 מידע כללי
 סוג הר:  הר געש שכבתי תת-ימי
 גובה:  150 מטרים
 שטח:  0.7 קמ"ר 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מיקום:  האי בוגוסלוף, האיים האלאוטיים באלסקה
 רכס הרים:  רכס האלאוטיים 
 אורך הרכס:  1.4 ק"מ 
 מספר הר געש:  311300
 התפרצות אחרונה:  10 ביוני 2017
 
 
האי בוגוסלוף (באנגלית: Bogoslof Island) או אגאסגוק (באלאוטית: Aĝasaaĝux̂) הוא פסגת הר געש שכבתי תת-ימי בקצה הדרומי של ים ברינג, 56 קילומטרים צפונית-מערבית לאי אנאלסקה (אנ'|en) בשרשרת האיים האלאוטיים. שטח האי 0.98 קילומטרים רבועים והוא אינו מאוכלס. גובה הפסגה של האי הוא 150 מטרים, אורכו 1,512 מטרים ורוחבו 1,040 מטרים. הר הגעש מתנשא לגובה של 1,800 מטרים מקרקעית הים, אבל הפסגה היא החלק היחיד הבולט מעל פני הים.
היסטוריה

עליית ההר מעל פני הים תועדה לראשונה במהלך התפרצות געשית תת-ימית ב-1796. מאז היו רצף של אירועים שבהם נוספו לאי שטחים חדשים ושטחים קיימים נשחקו. ב-1883 צצה מעל פני המים כיפה געשית קטנה השייכת לאותו הר געש שכבתי. שן סלע זו קיבלה את השם האי פייר (Fire Island). כיפה געשית נוספת נוצרה בהתפרצות של 1796 והיא קרויה "סלע קסל" (Castle Rock). התפרצויות געשיות נוספות התחוללו בשנים 1796–1804, 1806–1823, 1883–1895, 1906, 1907, 1909–1910, 1926–1928, 1992 ו-2016–-2017. האי משמש אתר קינון לעופות ימיים, כלבי ים ואריות ים. על פי ההערכה מקננים באי כ-90,000 עופות כמו תוכי ים פסיפי, אוריה, ריסה אדומת-רגל ועוד שחפים.
ב-1909 קבע נשיא ארצות הברית תאודור רוזוולט את איים בוגוסלוף ופייר כשמורת טבע להגנה על אריות הים והעופות הימיים המקננים בהם. תחת השם אזור הטבע הבראשיתי בוגוסלוף (Bogoslof Wilderness) הם חלק מיחידת האיים האלאוטיים של שמורת חיות הבר הימית הלאומית של אלסקה (Alaska Maritime National Wildlife Refuge). בנובמבר 1967 הוכרז האי בוגוסלוף אתר טבע לאומי (National Natural Landmark) על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית. האי בוגוסלוף נוסף להמערכת הלאומית לשימור אזורי טבע בראשיתי ב-1970.
היסטוריה > התפרצויות אחרונות

סדרה של התפרצויות געשיות כמעט על בסיס יומי התרחשו החל מ-20 בדצמבר 2016, תוך יצירת עננה של אפר געשי וברקים געשיים, תוך שינוי של הטופוגרפיה של האי. כיוון שאין על האי מצלמות או תחנות ניטור והאזור מכוסה בדרך כלל על ידי עננים, אין ודאות לגבי הפרטים. עם זאת, כשמזג האוויר השתפר נראה שלוע קטן בסמוך לחוף הצפון-מזרחי של בוגוסלוף התפרץ תוך התפוצצות וקרע את האי המקורי לשניים ויצר אי חדש קטן מצפון-מזרח לאי הקיים. תצלומי לוויין של האי מ-25 בדצמבר 2016 הראו שהאי נשבר לשלושה איים קטנים יותר המרוכזים על מה שנראה כלוע הפעיל של ההתפרצות, ושטחו גדל ב-5 דונמים בהשוואה לשטחו הקודם שהיה 288 דונם. שטחו גדל בשבועות שבאו אחר-כך וב-11 בינואר 2017 הוא הגיע לשטח של 437 דונם, והתמזג שוב לאי אחד. נכון ל-11 במרץ 2017 היה שטח האי 980 דונם, יותר מפי שלושה משטחו קודם להתפרצות, והאי המוארך המקורי הפך לאי מעגלי גדול שבמרכזו לוע ההתפרצות, שכנראה עתיד לגדול עוד. התפרצות מתפוצצת משמעותית החלה בהר הגעש בוגוסלוף ב-20 בפברואר. תצלומי לוויין הראו ענן אפר שהגיע לגובה של 7.5 קילומטר. ב-17 במאי ההתפרצות העיפה אפר לגובה של 10.3 קילומטרים. ב-28 במאי 2017 שלחה התפרצות נוספת את האפר לגובה 10 קילומטרים וגרמה להתרעת צבע אדום אווירית, הרמה הגבוהה ביותר. אפר המתרומם מעל 6 קילומטרים מהווה איום למטוסים באזור.
ב-6 ביוני 2017 הופיעה כיפת לבה חדשה שקוטרה המוערך 110 מטרים והיא גדלה לקוטר של 160 מטרים ב-9 ביוני. התפרצות מתפוצצת החלה לפנות בוקר ב-10 ביוני שממנה התמר עמוד התפרצות שהגיע לגובה של 10.4 קילומטרים שנסחף לצפון-מערב. התפרצות גררה שוב התרעת צבע אדום אווירית. ההתפרצות נרגעה וההתרעה האווירית הורדה לכתום. צילומי לוויין שנעשו ב-10 ביוני הראו שכיפת הלבה החדשה נעלמה, וככל הנראה נהרסה בהתפרצות של ה-10 ביוני. התפרצות נוספת ב-12 ביוני ועמוד התפרצות הגיע לגובה של 7.6 קילומטרים גררה שוב התרעת צבע אדום אווירית שהונמכה לכתום למחרת.
הערות שוליים

1 2  Bogoslof
1 2 3  "Bogoslof Description and Statistics". Alaska Volcano Observatory. United States Geological Survey.
1 2  Alaska Volcano Erupts Again; Aviation Alert Raised to Red
↑  Nunn, Patrick D. (2009). Vanished Islands and Hidden Continents of the Pacific. Honolulu: University of Hawaii Press. p. 140. ISBN 978-0-8248-3219-3.
↑  Alaska Volcano Erupts, Flights May Be Disrupted
בית הקברות הצבאי בבאייה

| --- | --- |

 פרטי בית הקברות
 סוג:  בית קברות צבאי
 פעיל:  לא
 תאריך הקמה:  1944
 מספר קבורים:  4,651, מהם 4,146 חללי צבאות האימפריה הבריטית ו-505 חללים אחרים
 מיקום:  באייה שבצרפת
 קואורדינטות:  49°16′25″N 0°42′52″W﻿ / ﻿49.273611°N 0.714444°W﻿ / 49.273611; -0.714444
  (למפת נורמנדי מוגדלת) רואן אוורה לה האבר דייפ קן מון-סן-מישל שרבור סן-לו אלנסון ברטאן פיי דה לה לואר סאנטר- עמק הלואר  איל-דה פראנס  א.ד.פ. תעלת למאנשבית הקברות(למפת נורמנדי רגילה) רואן אוורה לה האבר דייפ קן מון-סן-מישל שרבור סן-לו אלנסון ברטאן פיי דה לה לואר סאנטר- עמק הלואר  א.ד. פר.  א.ד.פ. תעלת למאנשבית הקברות(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי בית הקברות(למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי בית הקברות
 
בית הקברות במבט מדרום. ברקע נראית אנדרטת באייה
בית הקברות הצבאי בבאייה (באנגלית: Bayeux War Cemetery) הוא בית קברות צבאי של צבאות האימפריה הבריטית, השוכן בעיר באייה שבצרפת. נקברו בו חיילי צבאות אלו, שנפלו בחודשים יוני, יולי ואוגוסט 1944, במערכה שהחלה בפלישת בעלות הברית לנורמנדי. כיום קבורים בבית הקברות 4,651 חללים, מהם 4,146 חללי צבאות האימפריה הבריטית ו-505 חללים אחרים, מרביתם חללי אויב.
מול בית הקברות ניצבת אנדרטת באייה, שעל גביה הונצחו שמות 1,801 חיילי האימפריה הבריטית, שנפלו בקרבות בצרפת עד סוף אוגוסט 1944 ומקום קבורתם לא נודע.
רקע

ב-6 ביוני 1944 פלשו בעלות הברית לנורמנדי. בגזרה המזרחית של חזית הפלישה נחתה הארמייה הבריטית השנייה, ובה יחידות בריטיות וקנדיות. ביום הראשון השיגה הארמייה התקדמות רבה, אך למחרת נבלמה התקפתה, ובשבועות הבאים התקדמה באיטיות כנגד התנגדות גרמנית נחושה, שהציבה מולה את מרבית יחידות השריון הגרמניות בנורמנדי. העיר באייה נכבשה בקלות ביום השני לפלישה - העיר הצרפתית הראשונה ששוחררה - אך העיר קאן (Caen), שנועדה להיכבש באותו מועד, נפלה בידי הבריטים רק שישה שבועות לאחר מכן. רק בראשית חודש אוגוסט, בעקבות ההצלחה האמריקנית במבצע קוברה, החלה הארמייה - ועמה הארמייה הקנדית הראשונה, שהוקמה בינתיים - להתקדם במהירות רבה יותר, עד שפרצה לעומק צרפת.
שתי הארמיות - שבהן שירתו גם יחידות מפולין וצרפת - סבלו במהלך המערכה בנורמנדי 83 אלף אבדות, מהן למעלה מ-22 אלף הרוגים. הם נטמנו ב-22 בתי קברות בנורמנדי. בית הקברות בבאייה הוא הגדול שבהם.