stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלברט רוסליני
חיים אישיים

ב-1937 נשא רוסליני לאישה את רעייתו אתל. לשניים נולדו חמישה ילדים. אתל רוסליני הלכה לעולמה ב-2002 לאחר 64 שנות נישואים. בינואר 2010 חגג רוסליני את יום הולדתו המאה, והיה אחד ממושלי מדינות ארצות הברית הבודדים שהגיעו לגיל זה.
אלברט רוסליני נפטר בסיאטל ב-10 באוקטובר 2011, בגיל 101, כתוצאה מסיבוך של דלקת ריאות. הלווייתו התקיימה בקתדרלת סנט ג'יימס שבסיאטל, והוא נטמן בבית הקברות קאוולרי שבעיר, לצד רעייתו.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 1686.
הערות שוליים

↑  Ho, Vanessa (October 10, 2011), "Former Gov. Rosellini dies at 101", Seattle Post-Intelligencer
↑  "Albert Rosellini dies; ex-Wash. governor led reforms of prisons and mental hospitals - The Washington Post". October 10, 2011, The Washington Post.
↑  Smith, Payton. Rosellini. Seattle, WA: University of Washington Press, 1997, p. 12.
↑  Hannula, Don (March 21, 1996). "Governor Al Rosellini's Imprint is Everywhere". The Seattle Times.
↑  Smith, Payton (1995). Rosellini Immigrant's Son and Progressive Governor. University of Washington Press. p. 3.
↑  Gimpel, James G. (1996). National Elections and the Autonomy of American State Party Systems. University of Pittsburgh Press. p. 162.
↑  Hittle, Leroy (September 15, 1964). "Evans triumphs easily". Spokane Daily Chronicle. (Washington). Associated Press. p. 1.
1 2 3  Bone, Hugh A. (June 1965). "The 1964 Election in Washington". The Western Political Quarterly. 18 (2): 514–522.
↑  "Gov. Evans is elated". Spokane Daily Chronicle. (Washington). Associated Press. November 8, 1972. p. 1.
1 2  Brunner, Jim (October 10, 2011). "Gov. Rosellini: Out of office since 1965, not out of sight". The Seattle Times.
↑  Modie, Neil; Skolnik, Sam (July 13, 2005). "Two Colacurcios face charges over 'Strippergate'". Seattle Post-Intelligencer.
↑  "Senate Resolution 8677". Washington state Senate. January 21, 2010.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1176975242  LCCN: n86071596  SNAC: w65b01p6  VIAF: 53170067   WorldCat (עם VIAF): 53170067
אנון (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  אנדרו ניקול 
 הופק בידי:  אנדרו ניקול, Daniel Baur 
 תסריט:  אנדרו ניקול 
 עריכה:  אלכס רודריגז 
 שחקנים ראשיים:  קלייב אוון Jean-Michel Le Gal Billy Parrott רייצ'ל רוברטס שרה מיטיץ' Mayko Nguyen Conrad Coates אית'ן טבארס סבסטיאן פיגוט ג'ו פינג אמנדה סייפריד עדו גולדברג קולם פיור סוניה וולגר מארק או'בריאן Jonathan Potts 
 מוזיקה:  כריסטוף בק 
 צילום:  אמיר מכרי 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  K5 international, סקיי סינמה, נטפליקס 
 חברה מפיצה:  Altitude Film Distribution, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video, הפצה לאולמות הקולנוע 
 הקרנת בכורה:  11 במאי 2018 
 משך הקרנה:  100 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דיסטופי, סרט מתח, סרט בסוגת ספרות עלילה ספקולטיבית, סרט מדע בדיוני, סייברפאנק 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
אנון הוא סרט מותחן מדע בדיוני שבוים ונכתב על ידי אנדרו ניקול בהפקה משותפת של ארצות הברית וקנדה. בסרט מככבים קלייב אואן ואמנדה סייפריד. הסרט הופץ על ידי נטפליקס ב-4 במאי 2018.
תקציר העלילה

הסיפור מתרחש בעתיד שבו לכל האזרחים יש עין כיסוי המספקת בזמן אמת מידע על המשתמש, כמו גם מאחסנת כל דבר שהם רואים במין ענן בשם 'אתר'. סוכנות אכיפת החוק נלחמת בפשע, באמצעות סקירת ראיית מבט של כל אדם, תוך חיסול הפרטיות ובכך יוצרת מעקב וצנזורה עצמית דה פקטו. קצין משטרת לוס אנג'לס בשם סאל פרילנד הוא אחד מני רבים בתחום השיטור והאכיפה. אלא שהדברים משתנים מאוד כאשר הוא פוגש האקר ידועה בשם "הנערה" שגורמת לו לפקפק בממונים עליו.
צוות השחקנים הראשי

קלייב אוון כסאל פרילנד
אמנדה סייפריד בתור הנערה
קולם פאור בתור הבלש צ'ארלס גאטיס
סוניה וולגר כקריסטן
מארק או'בריאן כסיירוס פריר
ג'ו פינג כלסטר הייגן
עדו גולדברג כג'וזף קניק
סבסטיאן פיגוט בתור הבלש ורדי
רייצ'ל רוברטס כקסנדרה
טוין אישולה כקלואי בניטז
מרקו גרציני השוטר אלוורז
הפקה

ב-28 בינואר 2016, קלייב אואן לוהק לגלם את תפקיד הבלש בעולם ללא פשע. ב-8 במרץ 2016, אמנדה סייפריד לוהקה לצדו כאישה ללא חתימה דיגיטלית אשר בלתי נראית למשטרה.
הצילומים העיקריים נערכו בתחילת ספטמבר 2016 בניו יורק.
ביקורת

הסרט קיבל ביקורות מעורבות, ששיבחו מחד את איכות המשחק והמקוריות, אך קיבלה ביקורת שלילית על הסיפור, וההליך האיטי של פיתוח הדמויות. הסרט קיבל באתר Rotten Tomatoes דירוג של 50% על סמך 14 ביקורות, דירוג ממוצע של 6.2/10. באתר Metacritic, הסרט קיבל ציון משוקלל ממוצע של 53 מתוך 100, בהתבסס על 9 ביקורות, שציינו "ביקורות מעורבות או ממוצעות".
הערות שוליים

↑  Barraclough, Leo (28 בינואר 2016). "Clive Owen Boards Andrew Niccol's Sci-fi Thriller 'Anon'". Variety. Penske Business Media. נבדק ב-6 בספטמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Rosser, Michael (8 במרץ 2016). "Amanda Seyfried joins Andrew Niccol sci-fi 'Anon' with Clive Owen". Screen Daily. Screen International. נבדק ב-8 במרץ 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  CS (4 בספטמבר 2016). "Clive Owen and Amanda Seyfried Photos from the Anon Set". ComingSoon.net. CraveOnline Media. נבדק ב-6 בספטמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Anon (2018)". Rotten Tomatoes. Fandango Media. נבדק ב-8 במאי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Anon Reviews". Metacritic. CBS Interactive. נבדק ב-8 במאי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
אמורפיות

מבנה מיקרו של זכוכית
מוצק אָמוֹרְפִי, הוא מוצק שבו אין סדר כללי במבנה האטומים שלו, אין ציר קריסטלוגרפי כלל, איננו מוגדר. רוב סוגי החומרים יכולים להימצא במצב אמורפי, לדוגמה, הזכוכית שממנה עשוי החלון הביתי ואפילו מאכלים כמו צמר גפן מתוק במצב אמורפי.
בכימיה, בקריסטלוגרפיה ובמשמעות דומה גם בתחומים אחרים, אמורפיות היא תכונה המתארת חומר שאינו בעל צורה מוגדרת. בקריסטלוגרפיה, אמורפיות מתארת חומר חסר גבישים. 
בתחומים אחרים, כגון פילוסופיה, ביולוגיה, ארכאולוגיה ועוד, המונח הושאל לתיאור דברים מוחשיים או אבסטרקטיים ללא צורה או מבנה מסודר.
גם מתכות ניתן להביא לאמורפיות באמצעות התכתן ואז קירורן באופן מהיר מאוד (בקצב של מיליון מעלות צלזיוס לשנייה). הקירור המהיר משמר את המבנה האמורפי של האטומים של המתכת מהיותה נוזל גם בהיותה מוצק. למתכות אמורפיות יש תכונות פיזיקליות שונות מאשר לאותן מתכות במצב מוצק רגיל: הן עמידות יותר בפני קורוזיה, קשיחות יותר, חזקות יותר ועוד. הן משמשות בתעשייה לבניית שנאים, גופי חימום ועוד.
ראו גם

זכוכית
זכוכית געשית
הערות שוליים

↑  פיזיקה מיוחדת של מתכות אמורפיות, מוזיאון המדע בירושלים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 00567945  NKC: ph118405 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלכסנדרוס ריזוס רנגוויס

| --- | --- |

 לידה:  27 בדצמבר 1809 קונסטנטינופול, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  16 בינואר 1892 (בגיל 82) אתונה, ממלכת יוון 
 מדינה:  יוון 
 מקום קבורה:  בית הקברות הראשון של אתונה 
 שפות היצירה:  גרמנית, יוונית 
 זרם ספרותי:  romantic poetry, האסכולה האתונאית הראשונה 
 יצירות בולטות:  The Notary 
 בן או בת זוג:  Caroline Christian Skene (1839–?) 
 צאצאים:  Kleon Rizos Rangavis, Zoe Rizos Rangavis, Charicles Rizos Rangavis, Alexios Rizos Rangavis, Amalia Rizos Rangavis, Eleni Rizos Rangavis, Aristion Rizos Rangavis, Othon Rizos Rangavis, Emilios Rizos Rangavis, Aristeides Rizos Rangavis, Eugenios Rizos Rangavis, Charikleia Rizo-Rangabé 
 חתימה:   
 
אַלֶכְּסַנְדְרוֹס רִיזוֹס רַנְגַוִיס (ביוונית: Ἀλέξανδρος Ῥίζος Ῥαγκαβής; 27 בדצמבר 1809 –  16 בינואר 1892) היה אינטלקטואל, סופר, משורר ומדינאי יווני.
קורות חייו

רנגוויס היה בן למשפחת פנרים וגדל בבוקרשט בארמונו של נסיך ולאכיה, אלכסנדרוס סוצוס, שהיה קרוב משפחה, כמו גם בבראשוב ולבסוף באודסה, שם למד בתיכון. משנת 1825 למד באקדמיית המלחמה הבווארית במינכן. בשנת 1829 הצטרף לצבא יוון בנאפפליו כלוטננט ארטילריה, אך עד מהרה עזב את הצבא מכיוון שלא מונה לדרגה לה היה זכאי. לאחר מכן כיהן בתפקידים ממשלתיים שונים: מ-1831 עד 1841 במשרד החינוך, שם עסק בארגון בתי ספר תיכוניים ואוניברסיטאות, ולאחר מכן עד 1844 במשרד החוץ, שם עסק בעיקר במאבק בפיראטיות. באותה שנה הוא נאלץ לעזוב את שירות המדינה כי בתור לא יווני, מה שהוא היה רשמית, הוא לא הורשה לעבוד עוד בשירות המדינה והיה פרופסור לארכאולוגיה באוניברסיטת אתונה.
בשנים שלאחר מכן עבד כמלומד וכסופר עד שהתמנה לשר החוץ היווני ב-1856, תפקיד שמילא עד 1859. מ-1845 היה חבר זר באקדמיה הבווארית למדעים ולאמנויות (אנ'). בשנת 1857 הוא נבחר כחבר מן החוץ באקדמיה למדעים ולאמנויות של גטינגן (אנ'). משנת 1867 היה ברציפות שגריר יוון בוושינגטון הבירה (1867) - הראשון בארצות הברית, בקונסטנטינופול, בפריז (1868) ולבסוף בברלין (1874–1886), שם פקד, בין היתר, את הסלון של אליזה פון הוהנהאוזן, והיה אחד הנציגים היוונים בקונגרס ברלין ב-1878. בשנת 1878 הוא הפך לחבר מן החוץ באקדמיה הרוסית למדעים.
הוא התחתן עם קרוליין כריסטין סקין (Caroline Christine Skene), בתו של עורך הדין הסקוטי ג'יימס סקין (אנ') מרוביסלאו שליד אברדין, מנישואים אלו נולד השגריר היווני לעתיד קלאון רנגוויס (Κλέων Ῥίζος Ῥαγκαβής).
הוא פרש משירות החוץ ב-1887, והתגורר באתונה עד מותו ב-18 ביוני 1892.
יצירותיו

הוא היה הנציג הראשי של אסכולה של סופרים, הידועה בשם האסכולה האתונאית הראשונה (אנ'), שמטרתה הייתה לשחזר ככל האפשר את השפה היוונית הקלאסית העתיקה (קאתארבוסה). הוא גם היה חבר מייסד של החברה הארכאולוגית של אתונה (אנ').
רנגוויס הגיע לראשונה לתשומת לב הציבור בשנת 1831 עם שירו הרומנטי Δῆμος καὶ Ἑλένη ("דמוס ואלני"). מ-1847 עד 1849 הוא הוציא לאור את כתב העת הספרותי Ευτέρπη ("אטרפי") יחד עם פניוטיס סוצוס (אנ'). מ-1851 ואילך הוא התרחק יותר ויותר מהתנועה הרומנטית, לאחר שהפרולוג שלו לדרמה שלו Φροσύνη ("חוכמה") מ-1837 נחשב במובנים מסוימים ל"מניפסט של רומנטיקה" בספרות היוונית.
מיצירותיו השונות, "עתיקות הלניות" (1842–1855, בעלות ערך רב למטרות אפיגראפיות), "ארכאולוגיה" (1865–1866), "לקסיקון ארכאולוגי" מאויר (1888–1891), וכן ה"היסטוריה של הספרות היוונית המודרנית" (1877). הוא כתב גם את הקטעים הדרמטיים הבאים: "החתונה של קוטרוליס" (Του Κουτρούλη ο Γάμος', קומדיה שבה לגלג על המנהגים הפוליטיים ביוון), "דוקאס" (טרגדיה), "שלושים העריצים", "הערב" (של המהפכה היוונית); הרומנים: "הנסיך ממוראה", "ליילה" ו"הנוטריון מארגוסטולי"; ותרגם קטעים של דנטה, שילר, לסינג, גתה ושייקספיר.
מהדורה מלאה של יצירותיו הפילולוגיות בתשעה עשר כרכים פורסמה באתונה (1874–1890), וזיכרונותיו הופיעו לאחר מותו בשנים 1894–1895.
הערות שוליים

↑  Heinrich von Brunn : Alexandros Rizos Rangavis . In: Proceedings of the philosophical-philological and historical class of the Academy of Sciences in Munich . 1892, p. 172–173
↑  Рангавис Александр Ризос
↑  הערך רַנְגַוִיס, אַלֶכְּסַנְדְרוֹס רִיזוֹס באנציקלופדיה העברית, כרך ל"א, טורים 179–180
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007365980305171  PLWABN: 9810684722305606  BIBSYS: 97048558  BNE: XX1484039  BnF: cb13478928h (data)  CANTIC: a19359482  CiNii: DA10933936  GND: 119153262  ISNI: 0000 0001 2117 4171  LCCN: n86860792  NKC: jx20091216004  NLA: 36024541  NLG: 78820  NTA: 074797379  RERO: 02-A000135838  SELIBR: 197457  SUDOC: 056744285  Trove: 1190977  VcBA: 495/20491  VIAF: 160872   WorldCat (עם VIAF): 160872
אלן וירז'יניוס

אלן וירז'יניוס (באנגלית: Alan Virginius; נולד ב־3 בינואר 2003) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת החלוץ בליל.
קריירה

ב-6 ביולי 2020 חתם וירז'יניוס על החוזה המקצועי הראשון שלו עם המועדון הצרפתי סושו מליגת המשנה של צרפת.; ואף ערך את הופעת הבכורה המקצועית שלו במדי המועדון בתיקו 2–2 נגד רודז ב-19 בספטמבר 2020. ב-7 בנובמבר 2020, רשם וירז'יניוס את הבישול הראשון שלו בקריירה נגד שאמו ניור מליגת המשנה בצרפת;המשחק הסתיים בהפסד 3–4. ב-5 בדצמבר 2020, וירז'יניוס הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה נגד נאנסי.
ב-17 במאי 2022 העפיל וירז'יניוס עם סושו לגמר פלייאוף העלייה לליגת העל הצרפתית, לאחר שקבוצתו הדיחה בחצי הגמר את פריז. ב-20 במאי 2022, סושו הפסידה בדו-קרב פנדלים לאוסר, מה שמנעה את העפלתה של סושו לליגה הבכירה.
ב-17 באוגוסט 2022 חתם בליל על חוזה לחמש שנים. 4 ימים מאוחר יותר הוא נכנס כמחליף במשחק נגד פריז סן-ז'רמן בהופעה הראשונה שלו בליגה הבכירה בצרפת.
קריירה > קריירת נבחרות

וירז'יניוס שיחק בכל נבחרות הנוער של צרפת החל מהנבחרת עד גיל 16.
באוגוסט 2021 הוזמן לראשונה לסגל הנבחרת עד גיל 19. בובמבר 2021 הוא משחק ומבקיע שער בכל משחק נגד אלבניה ומקדונית הצפונית במסגרת מוקדמות אליפות אילופה עד גיל 19. באליפות עצמה הוא מבקיע שלושה שערים לנבחרתו שמסיימת במקום ה־3,4 ובכך היא מעפילה לגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 - 2023. הוא שותף גם בגבי העולם, וא הבקיע שלושה שערים לנבחרתו שהודחה בשלב הבתים.
הערות שוליים

↑  Foot : le soiséen Alan Virginius signe son premier contrat professionnel, lesoiseen, ‏7 ביולי 2020
↑  תקציר המשחק בין סושו לרודז, באתר soccerway, ‏19 בספטמבר 2020
↑  תקציר המשחק בין סושו לשאמו ניור, באתר TRANSFERMAREKT, ‏7 בנובמבר 2020
↑  תקציר המשחק בין נאנסי לסושו, באתר TRANSFERMARKT, ‏5 בדצמבר 2020
אלן האדסון

אלן אנתוני האדסון (באנגלית: Alan Anthony Hudson; נולד ב-21 ביוני 1951 בצ'לסי שבלונדון) הוא כדורגלן עבר אנגלי.
קריירת הכדורגל

האדסון לא הצליח להתקבל לקבוצת הנוער של פולהאם כשהיה תלמיד בבית הספר, ובמקום זאת חתם בקבוצת הנוער של צ'לסי. בעקבות פציעה הוא החמיץ את ההזדמנות לשבור את שיא השחקן הצעיר ביותר המשחק בבוגרים של צ'לסי, וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק בו הפסידה קבוצתו 0 - 5 לסאות'המפטון ב-1 בפברואר 1969.
הוא התבלט בזכות יכולתו הגבוהה לצידם של שחקנים ידועים כגון פיטר אוזגוד וצ'ארלי קוק. במהלך עונת 1969/1970 הוא ביסס את מעמדו בעמדת הפליימייקר של צ'לסי, ובישל מספר שערים לאוסגוד ולאיאן האצ'ינסון, שסייעו לצ'לסי לסיים במקום השלישי בליגה.
האדסון השתתף בכל משחקי צ'לסי בטורניר גביע ה-FA של 1970, אך החמיץ את הגמר בעקבות פציעה נוספת. המשחק עצמו הסתיים בניצחון על לידס יונייטד. מאוחר יותר באותה שנה היה לו חלק חשוב בזכיית צ'לסי בגביע המחזיקות לאחר ניצחון על ריאל מדריד.
הנהלת צ'לסי החליטה להקים יציע מזרחי חדש בסטמפורד ברידג', והנטל הכלכלי שנגרם כתוצאה מכך היה גדול. ההנהלה החליטה לשחרר מספר שחקני מפתח, ורמת המשחק החלה לרדת. גמר גביע הליגה (1972) שנערך באצטדיון ומבלי הסתיים בהפסד 1 - 2 לסטו סיטי, והאדסון ואוזגוד הועבר לרשימת ההעברות של צ'לסי בינואר 1974 בעקבות סכסוך עם המאמן דייב סקסטון. חודש אחד לאחר מכן הועבר האדסון לסטוק סיטי תמורת 240,000 לירות שטרלינג.
טוני וודינגטון, מאמן סטוק, ראה בהאדסון את החלק החסר להרכב שהיה אמור להתחרות באופן רציני על האליפות של 1975. האדסון הפגין יכולת גבוהה מאוד, תחת הנהגתו של וודינגטון, אך לבסוף המועדון סיים רק במקום השני, במרחק של ארבע נקודות מדרבי קאונטי.
האדסון הושעה מנבחרות אנגליה לאחר שסירב לצאת למסע משחקים עם הנבחרת עד גיל 23, והוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אנגליה רק ב-1975 כאשר זומן על ידי המאמן דון ריווי בעקבות יכולתו בליגה. הוא הצטיין בניצחון 2 - 0 על נבחרת גרמניה המערבית בוומבלי, ולאחר מכן בניצחון 5 - 0 על נבחרת קפריסין. אולם, הוא לא זומן למשחקים נוספים בעקבות פציעות ומחלוקות עם דון ריווי.
הנהלת סטוק סיטי נאלצה לשחררו בדצמבר 1976, והוא הועבר לארסנל תמורת 200,000 לירות שטרלינג. האדסון סייע לארסנל להעפיל לגמר גביע ה-FA ב-1978, שהסתיים בהפסד 0 - 1 לאיפסוויץ' טאון, אך בעקבות מחלוקות עם המאמן טרי ניל הוא הועבר לסיאטל סונדרס מארצות הברית תמורת 100,000 לירות שטרלינג. בסתיו 1979 הוא חתם בקליבלנד פורס מהליגה לכדורגל אולמות. לאחר מכן הוא עבר להרקולס אליקנטה מספרד לפני שחזר לצ'לסי, אז בליגה השנייה, ולא הצליח לשחק שם בעקבות מחלתו ופציעתו. הוא חזר פעם נוספת לסטוק סיטי, וסייע למועדון להינצל מירידה בעונת 1983/1984.
לאחר הפרישה

האדסון סבל ממספר בעיות לאחר פרישתו. הוא סבל מאלכוהוליזם ונאלץ להכריז על פשיטת רגל. בדצמבר 1997 הוא נפצע בצורה קשה לאחר שנדרס על ידי מכונית. במשך חודשיים הוא היה בתרדמת, והרופאים לא היו אופטימיים לגבי סיכויי החלמתו. למרות זאת הוא הצליח להחלים בצורה מלאה.
האוטוביוגרפיה שלו "The Working Man's Ballet" נמכרה היטב בחנויות, וכתוצאה מכך הוא זכה למשרה של כותב טור בעיתון סטוק איבנינג סנטינל ובעיתון דה ספורטינג לייף. בשנת 2003 הוא הוציא בהוצאה עצמית ספר נוסף בשם "The Talisman". בשנת 2004 הוא גילם את עצמו בהופעת אורח בסרט הבריטי "The Football Factory".
האדסון הצטרף לרדיו נאפה מקפריסין ביוני 2006, ועבד כפרשן בזמן מונדיאל 2006 שנערך בגרמניה. בשנת 2008 הוא הוציא לאור את ספרו השלישי, "The Waddington Years", שבו הוא תיאר את ידידותו ארוכת השנים עם טוני וודינגטון.
אנתוני האדסון, בנו, הוא המאמן של ריאל מרילנד מהליגה השלישית האמריקנית.
אני, עצמי ואיירין

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  פיטר פארלי, בובי פארלי 
 הופק בידי:  האחים פארלי   ברדלי תומאס
 תסריט:  האחים פארלי   צייק צרונה
 עריכה:  כריסטופר גרינבורי 
 שחקנים ראשיים:  ג'ים קארי,   רנה זלווגר,   כריס קופר,  רוברט פורסטר, ריצ'רד גנקין
 מוזיקה:  פיט יורן, לי סקוט
 צילום:  מארק אירווין 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 15 ביוני 2000
 משך הקרנה:  112 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט קומדיה 
 תקציב:  $51,000,000
 הכנסות:  $149,270,999
 הכנסות באתר מוג'ו:   memyselfandirene
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
אני, עצמי ואיירין (באנגלית: Me, Myself & Irene) הוא סרט קולנוע מסוגת הקומדיה משנת 2000. הסרט, בכיכובו של ג'ים קארי ורנה זלווגר, משלב קומדיית סלפסטיק בסיפור הומוריסטי אודות היחס בין נימוס לאסרטיביות, המובאים באישיותו המפוצלת של גיבור הסרט. הסרט בוים על ידי האחים פארלי וזכה להצלחה קופתית רבה.
עלילת הסרט

הסרט עוקב אחר צ'ארלי בייליגייטס, שוטר נעים הליכות במדינת רוד איילנד שבארצות הברית. הסרט נפתח בתיאור ליל כלולותיו של צ'ארלי, אשר כבר במהלכו בוגדת בו אשתו הטריה עם נהג הלימוזינה שלהם - גמד אפרו-אמריקאי גאון (טוני קוקס). צ'ארלי מדחיק את העניין, וגם כאשר לאשתו נולדים שלושה בנים שחורי עור, המפגינים אינטליגנציה גבוהה, הוא מסרב אף להרהר במוצאם. מספר שנים לאחר מכן אשתו עוזבת אותו ואת ילדיה, וצ'ארלי נותר לגדלם לבד, בעודו מדחיק את הכעס הנצבר בו אט-אט, ומתרחק מעימות. אנשי העיירה מנצלים את מזגו הנוח, עד אשר צ'ארלי מפתח פיצול אישיות. אישיותו האחרת - "האנק אוונס" - מאפשרת לצ'ארלי להביע את כעסו, לנקום ולממש את שאר דחפי האיד. כדי לטפל בבעיה צ'ארלי מקבל מרשם לכדורים המונעים את הופעתו של "האנק".
הממונים על צ'ארלי מנסים להפטר ממנו, והוא נשלח ללוות את איירין, בחורה צעירה ונאה אשר חשודה בתאונת פגע וברח בחזרה למדינת ניו יורק. איירין למעשה חפה מפשע, ומבצע התאונה הוא שותפה דיקי, בעל קשרים בעולם התחתון. דיקי שולח מתנקשים להרוג את איירין, אך אלו פוגעים בשני סוכני EPA (סוכנות פדרלית להגנת הסביבה) והיא מצליחה לברוח, ומבקשת את הגנתו של צ'ארלי. במהלך הבריחה צ'ארלי מאבד את התרופה שלו ו"האנק" מתחיל להשתלט על הכרתו. איירין, צ'ארלי והאנק מפתחים משולש אהבים סבוך - איירין מוצאת עצמה מוקסמת מצ'ארלי אך כל אימת שהשניים מנסים לממש אהבתם - "האנק" משתלט ללא ידיעתה.
במקביל ה-FBI משוכנע שצ'ארלי הוא העומד מאחורי רציחת סוכני ה-EPA, ומתחילים במצוד אחריו, בסיוע שלושת ילדי אשתו הגאונים, המשוכנעים בחפותו ומצליחים להערים על הסוכנים. דיקי מצטרף במטרה לרצוח את איירין, ולבסוף מצליח לחטוף אותה. צ'ארלי מצליח להתעמת עם "האנק" ולבסוף לקבל חזרה שליטה מלאה על הכרתו. הוא מצליח להציל את איירין ולהוכיח את אשמת דיק ברציחות.
הסרט מסתיים עם הצעת נישואין של צ'ארלי לאיירין.
צוות שחקנים

ג'ים קארי - צ'ארלי בייליגייטס / האנק אוונס - צ'ארלי הוא שוטר נעים הליכות, ומנומס במשטרת רוד איילנד, אשר מפתח פיצול אישיות, וכאשר האישיות של "האנק" משתלטת, מתאפשר לו לכעוס, לנקום ולממש את דחפיו.
רנה זלווגר - איירין פ. ווטרס, בחורה צעירה ונאה אשר חשודה בתאונת פגע וברח, ולמעשה חפה מפשע. מבצע התאונה האמיתי הוא דיקי, הבוס שלה, שהוא בעל קשרים בעולם התחתון.
כריס קופר - לוטננט גרק.
ריצ'רד ג'נקינס - הסוכן בושיין, סוכן FBI אשר נשלח לעצור את צ'ארלי כי ה-FBI משוכנע שצ'ארלי אחראי לרציחת סוכני ה-EPA בידי המתנקשים של דיקי.
רוברט פורסטר - קולונל פרטינגטון .
הערות שוליים

1 2  הכנסות ותקציב הסרט אני, עצמי ואיירין, מתוך אתר Box Office Mojo
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ארטיו

ארטיו (Artio) הייתה אלת הדוב במיתולוגיה הקלטית ובאמונות של הגאלו-רומאים. עיקר פולחנה היה על ידי ההלווטים והטרברי והוא התרכז בעיר ברן (בשווייץ של ימינו). משמעות שמה של האלה בשפה הגאלית מגיע מן המילה "דב" בשפה זו (artos).
בעיר ברן התגלו כתובות רבות הקשורות לפולחן האלה, וכן פסל ברונזה המציג את האלה בדמות אישה, היישובה על כס מלכות, שמאחוריה עץ קטן ומאחוריו דב. האישה אוחזת בידה פירות, אשר נועדו להאכיל את הדב.
בצרפת התגלו כתובות גאליות בלטינית המוקדשות לאלה, כאשר צורת שמה הוא ארטיוניס (Artionis).
אפולוניוס איש טיאנה

| --- | --- |

 לידה:  15? טיאנה, ממלכת קפקודיה 
 פטירה:  100? (בגיל 85 בערך) אפסוס, האימפריה הרומית 
 זרם:  neopythagoreanism 
 תחומי עניין:  פילוסופיה 
 עיסוק:  פילוסוף, מתמטיקאי 
 
פסלו העתיק של אפולוניוס אשר מוצג במוזיאון כרתים שביוון
אפולוניוס איש טיאנה (יוונית: Ἀπολλώνιος ὁ Τυανεύς;‏ 15 לערך –100 לערך) היה פילוסוף יווני, ידוע בעיקר בתפישת עולמו השונה לעומת תקופתו המלאה בתהפוכות.
רוב המידע על אפולוניוס מגיע מהספר "חיי אפולוניוס איש טיאנה" (Vita Apollonii Tyanensis) שכתב פילוסטרטוס (Lucius Flavius Philostratus), שהסתמך על מספר מקורות שלא שרדו.
מוצאו

אפולוניוס נולד בטיאנה אשר בפרובינקיה הרומית קפדוקיה, באסיה הקטנה של התקופה הרומית, למשפחה יוונית בעלת אמצעים. אפולוניוס למד את האסכולה הפיתגוראית, יחד עם תלמידו ושותפו למסעות דמיס, שהה ולמד זמן מה באימפריה הפרתית, בגיל 20 החל 5 שנים של דומיה שאחריהן נסעו דמיס והוא דרך מסופוטמיה וממלכת פרס לתת-היבשת ההודית, שם למדו ודאנטה. כשחזר, הפך למטיף נודד, הקים חוג תלמידים ועשה נסים.
הופעתו של אפולוניוס בהיסטוריה מלווה במעטה של ערפל ולא ברורה, אך הוא מוזכר בכתבים שונים בעיקר במאות הראשונות לספירה.
תורתו

כפילוסוף יווני נהר אפולוניוס אחר האמת היום-יומית, כמו כן ניסה להבין את המשמעות שבין בני האדם לאל וליקום.
לפי דעתו של אפולוניוס האל הוא גדול, כולו אינטליגנציה, נואוס, ואינו רוצה שבני האדם יסגדו לו בתפילות ובטקסים, אלא על ידי התעמקות באינטלקט ובשכל.
עצם היותו פילוסוף אשר פעל בתחילת המאה הראשונה, בתקופתו של ישו, גרמה להשוואה לעיתים קרובות בין אפולוניוס לישו מנצרת.
מעשיו ופועלו

אפולוניוס היה ידוע במעשי הניסים אשר בוצעו ללא הסבר הגיוני, ויצרו רושם רב בקרב האוכלוסייה האריסטוקראטית אשר נהרה אחריו, ובקרב פשוטי העם.
פעולותיו העיקריות מצאו עניין בעיקר אל מול אנשי החברה הגבוהה במקום העיר טיאנה, דעותיו השונות והמיוחדות מצאו להן אוזן קשבת אצל האסכולה הנכבדה שבעיר, אך גם נגעו לפשוטי העם במיוחד כאשר ביצע דברים אשר נמדדו כניסים שונים ומיוחדים אשר לא נמצא להם הסבר בקרב האוכלוסייה אשר צפתה במתרחש.
אפולוניה (אלבניה)

| --- | --- |

 היסטוריה
 תרבויות:  יוון העתיקה 
 תקופות:  יוון העתיקה 
 נבנה:  588 לפנה״ס 
 מיקום
 מדינה:  אלבניה 
 קואורדינטות:  40°43′18″N 19°28′22″E﻿ / ﻿40.721672°N 19.472658°E﻿ / 40.721672; 19.472658
  (למפת אלבניה מוגדלת) טירנה בראט שקודרה דורס הים היוני הים האדריאטי יוון מקדוניה הצפונית  קוסובו מונטנגרואפולוניה(למפת אלבניה רגילה) טירנה בראט שקודרה דורס הים היוני הים האדריאטי יוון מקדוניה הצפונית  קוסובו מונטנגרואפולוניה
 
חזית הבניין האדמיניסטרטיבי
אפולוניה (באלבנית: Apollonia; ביוונית: Απολλωνία) הייתה עיר וקולוניה יוונית שהוקמה במאה השישית לפני הספירה, ושרידיה מצויים באלבניה של ימינו, כ-12 ק"מ מערבית לעיר פייר.
היסטוריה

העיר הוקמה בשנת 588 לפנה"ס בידי מתיישבים מקרקירה ומקורינתוס ונקראה על שם אפולו, אל השמש. הגאוגרף היווני סטראבון תיאר אותה בספרו גאוגרפיקה כעיר מנוהלת היטב, ואילו אריסטו ציין כי היא מהווה דוגמה בולטת לאוליגרכיה, כאשר מיעוט של מתיישבים יוונים שולט בצמיתים שרובם איליריים.
העיר שגשגה כמרכז לסחר בעבדים, והנמל שלה היה לאחד החשובים בחופי איליריה. הוא שימש לעיתים כתחליף לנמל דירכיום כמוצא המערבי לוויה אגנטיה שהובילה לסלוניקי ולביזנטיון. העיר טבעה מטבעות משל עצמה, וכמה מהם, שנמצאו באזור הדנובה, מעידים על היקפי הסחר הנרחבים שלה.
בראשית המאה השלישית לפנה"ס שלט בעיר פירוס מלך אפירוס. ב-229 לפנה"ס הייתה לשטח חסות של הרפובליקה הרומית, וב-148 לפנה"ס הייתה לחלק מהפרובינקיה הרומית מקדוניה. העיר תמכה ביוליוס קיסר בתקופת המאבקים בינו לבין גנאיוס פומפיוס מגנוס, אך נפלה בידיו של מרקוס יוניוס ברוטוס, מתומכי פומפיוס, ב-48 לפנה"ס. בהמשך, שהה בעיר אוגוסטוס, לשם לימודים אצל הפילוסוף של אתנודורוס קנאניטס, והוא עזב חזרה לרומא לאחר רציחתו של יוליוס קיסר.
גם תחת השלטון הרומי שגשגה העיר, אך מעמדה החל להידרדר החל מהמאה השלישית, לאחר שרעידת אדמה גרמה לשינוי תוואי נהר הוולוסה, וכתוצאה מכך התמלא הנמל בסחף, והאזור הסובב את העיר הפך לביצה מוכת מלריה. מספר התושבים בעיר ירד בהדרגה, והיא איבדה מחשיבותה. במקביל, עלתה וצמחה העיר ולורה, מדרום לה. במאה ה-13 הוקם בסמוך לעיר מנזר ארדניצה הנוצרי-אורתודוקסי, הפעיל גם כיום.
אפולוניה כיום

החפירות הארכאולוגיות הראשונות במקום נערכו בידי ארכאולוגים אוסטרים בין השנים 1918-1916. חפירות נוספות נערכו בין השנים 1938-1924 בידי ארכאולוגים צרפתים. לאחר מלחמת העולם השנייה המשיכו צוותים אלבנים בחפירות, אף שגם כיום חלקים ניכרים מהעיר טרם נחשפו. מרבית הממצאים הועברו למוזיאון בטירנה ולמוזיאון הפועל במתחם מנזר ארדניצה, אך רבים מהם נבזזו במהלך האנרכיה ששררה באלבניה לאחר נפילת השלטון הקומוניסטי בראשית שנות ה-90. גם האתר עצמו סבל לא פעם משודדי עתיקות.
המבנים הבולטים ביותר שנחשפו בעיר הם חזית בניין המרכז האדמיניסטרטיבי מהמאה השנייה, המשוחזר בחלקו, האמפיתיאטרון, חלק מחומות העיר ובית הקברות.
גלריה

האמפיתיאטרון
מראה כללי
מטבעות מהמאה השלישית לפנה"ס שנמצאו באפולוניה
מתחם המנזר בסמוך לאפולוניה
שרידי רחוב רומי