stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ציפורי טרף, ציפורי שיר
אמצעים אומנותיים

הסרט מכיל מאפיינים של סוריאליזם ופנטזיה,אך גם של נאו-ריאליזם וסרט מסע. כיום מקובל לראות את הסרט כקומדיה אלגורית, וכביקורת חברתית על איטליה של שנות ה-60. כבר מסצנת הפתיחה הסרט משרה אווירה הומריסטית: כותרות הסרט עם שמם של אנשי ההפקה מושרות כשיר קריוקי על רקע הירח. נוסף על כן, הסרט עושה שימוש בהקבלה של שני אירועים סמוכים בעלילה: טוטו ובנו מגורשים מחווה ואז מגרשים בעצמם, או לפחות מנסים, משפחה ענייה מביתה; סצנת אכילת העורב המרקסיסט עוקבת לסצנת הלווייתו של טוליאטי וקורצת למלחמה שפרצה בין שני סוגי הציפורים בסיפור של הנזירים קודם לכן, וכדומה. גם דמויותיהם של טוטו ונינטו מקבילות לדמויותיהם של שני הנזירים, המגולמים על ידי אותם שחקנים.
היעדרן של זהויות ברורות של הדמויות ושל עלילה ישירה תורמים לאווירה הסימבולית של הסרט. הסרט אינו מסביר לאן הולכים טוטו ונינטו או מהיכן באו, להוציא פרטים בודדים המופיעים בסרט כמו שלטי הרחוב "איסטנבול - 4,253 קילומטרים" או "קובה - 13,257 קילומטרים".
גם הליהוק של הקומיקאי טוטו מהווה הצהרה אומנותית. טוטו ידוע כקומיקאי עממי העוסק בענייני היומיום, דבר שאינו עולה בקנה אחד עם הביקורת הערכית שפאזוליני מטיח בפרות הקדושות של החברה. כמו כן, המבטא הנפוליטני של טוטו אינו תואם למבטא הרומאי של בנו נינטו.
פאזוליני טען שסרט זה הוא האהוב עליו מכל סרטיו, מהסיבה שהסרט הוא היחיד שלא התאכזב ממנו.
הערות שוליים

↑  Gian Piero Brunetta. Cent'anni cinema italiano. Laterza, Bari. 1991 p. 494
↑  Pencak, William. The Films Of Derek Jarman. McFarland Company Publishers. 2002. PP 182.
↑  http://www.inside.jsfs.co.il/cinema_grade2sem1/hawks-and-sparrows
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n97039257   WorldCat (עם LCCN): n97-039257
גביע דייוויס 1935

| --- | --- |
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  20 ביולי 1935 – 30 ביולי 1935 (11 ימים) 
 מספר תחרות:  30 
 מדינות משתתפות:  17
 עיר מארחת:  וימבלדון (משחק על התואר)
 זוכה:  בריטניה (8)
 
 → גביע דייוויס 1934 גביע דייוויס 1936 ← 
 
אתגר הטניס הבינלאומי 1935 (באנגלית: 1935 International Lawn Tennis Challenge) הייתה התחרות ה-30 במניין של מה שנודע היום כ"גביע דייוויס".
מחזיקי הגביע היו נציגי בריטניה ומשחק הגמר נערך בווימבלדון. לתחרות נרשמו 17 נבחרות שחולקו ל-2 בתים- "בית אמריקה" ו"בית אירופה". ירידה משמעותית במספר המשתתפים ניתן לייחס למתח הפוליטי באירופה. בין מנצחי הבתים נערך משחק על הזכות להתמודד עם מחזיקת הגביע על התואר. במשחק זה נבחרת ארצות הברית ניצחה את נבחרת גרמניה.
המשחק על התואר נערך ב-27-30 ביולי 1935 בווימבלדון, בריטניה. נבחרת בריטניה שיחקה נגד נבחרת ארצות הברית וניצחה עם תוצאה 0:5. בכך היא זכתה בגביע בפעם השלישית ברציפות.
משחקי פלייאוף > בית אמריקה

בית זה כלל 6 נבחרות שחולקו ל-2 תת-בתים.
בתת הבית הצפוני שיחקו 4 נבחרות כולל הרפובליקה הסינית.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |

|  | מקסיקו סיטי, מקסיקו, חימר | מקסיקו סיטי, מקסיקו, חימר |  |  |  |  |
|  |  ארצות הברית ארצות הברית | 5 |   |  |  |  |
|  |  הרפובליקה הסינית (1928–1949) הרפובליקה הסינית | 0 |   |  |  |  |
|  |  |  |   |  |  |  |
|  |  |  |   |  | מקסיקו סיטי, מקסיקו, חימר | מקסיקו סיטי, מקסיקו, חימר |
|  |  |  |   |  |  ארצות הברית ארצות הברית | 5 |
|  |  |  |   |   |  מקסיקו מקסיקו | 0 |
|  |  |  |   |   |  |  |
|  | מקסיקו סיטי, מקסיקו, חימר | מקסיקו סיטי, מקסיקו, חימר |   |   |  |  |
|  |   קובה קובה | 0 |   |   |  |  |
|  |   מקסיקו מקסיקו | 5 |   |   |  |  |
בתת הבית הדרומי ברזיל ניצחה את אורוגוואי. בהמשך, נבחרת ברזיל לא התייצבה למשחק על ראשות הבית ונבחרת ארצות הברית הוכרזה כמנצחת.
משחקי פלייאוף > בית אירופה

הבית כלל 11 קבוצות, כולל אוסטרליה, יפן, ניו זילנד ודרום אפריקה. לאחר משחקים מוקדמים החלו משחקי רבע הגמר.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | רבע הגמר 17 במאי -10 ביוני | רבע הגמר 17 במאי -10 ביוני | רבע הגמר 17 במאי -10 ביוני |  |  | חצי הגמר 14-17 ביוני | חצי הגמר 14-17 ביוני | חצי הגמר 14-17 ביוני |  |  | משחק הגמר 12-14 ביולי | משחק הגמר 12-14 ביולי | משחק הגמר 12-14 ביולי |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |
|   | ורשה, פולין | ורשה, פולין | ורשה, פולין | ורשה, פולין | ורשה, פולין |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  פולין פולין | 2 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה | 3 |   |   | פראג, צ'כוסלובקיה | פראג, צ'כוסלובקיה | פראג, צ'כוסלובקיה | פראג, צ'כוסלובקיה | פראג, צ'כוסלובקיה |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |  דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה | 0 |   |  |  |  |  |  |  |
| פראג, צ'כוסלובקיה | פראג, צ'כוסלובקיה | פראג, צ'כוסלובקיה | פראג, צ'כוסלובקיה |   |   |  |  צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 5 |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  יפן יפן | 1 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 4 |   |   |   |   |   |   |   | פראג, צ'כוסלובקיה | פראג, צ'כוסלובקיה | פראג, צ'כוסלובקיה | פראג, צ'כוסלובקיה | פראג, צ'כוסלובקיה |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 1 |  |  |
|   | פריז, צרפת, חימר | פריז, צרפת, חימר | פריז, צרפת, חימר | פריז, צרפת, חימר | פריז, צרפת, חימר |   |   |   |   |   |  |  גרמניה הנאצית (1935–1945) גרמניה | 4 |  |  |
|   |  |  אוסטרליה אוסטרליה | 3 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  צרפת צרפת | 2 |   |   | ברלין, גרמניה, חימר | ברלין, גרמניה, חימר | ברלין, גרמניה, חימר | ברלין, גרמניה, חימר | ברלין, גרמניה, חימר |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |  אוסטרליה אוסטרליה | 1 |   |  |  |  |  |  |  |
| ברלין, גרמניה, חימר | ברלין, גרמניה, חימר | ברלין, גרמניה, חימר | ברלין, גרמניה, חימר |   |   |  |  גרמניה הנאצית (1935–1945) גרמניה | 4 |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  גרמניה הנאצית (1935–1945) גרמניה | 4 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  איטליה (1861–1946) איטליה | 1 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
משחקי פלייאוף > משחק בין מנצחי הבתים

המשחק בין מנצחי הבתים התקיים בווימבלדון, בריטניה, במהלך 24-20 ביולי 1935. נבחרת גרמניה הפסידה לנבחרת ארצות הברית עם התוצאה 1:4.
משחק על התואר

| בריטניה   בריטניה   5 | בריטניה   בריטניה   5 | וימבלדון, בריטניה   30-27 ביולי 1935  דשא | וימבלדון, בריטניה   30-27 ביולי 1935  דשא | ארצות הברית   ארצות הברית   0 | ארצות הברית   ארצות הברית   0 | ארצות הברית   ארצות הברית   0 | ארצות הברית   ארצות הברית   0 | ארצות הברית   ארצות הברית   0 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | בריטניה | באני אוסטין |  | 6 | 2 | 4 | 6 | 7 |
| 1 | ארצות הברית | וילמר אליסון |  | 2 | 6 | 6 | 3 | 5 |
| 2 | בריטניה | פרד פרי |  | 6 | 6 | 6 | 6 |  |
| 2 | ארצות הברית | דון בדג' |  | 0 | 8 | 3 | 5 |  |
| 3 | בריטניה | פטריק יוז/ריימונד טוקי |  | 6 | 1 | 6 | 6 | 6 |
| 3 | ארצות הברית | וילמר אליסון/ג'ון ואן רין |  | 2 | 6 | 8 | 3 | 3 |
| 4 | בריטניה | באני אוסטין |  | 6 | 6 | 6 | 7 |  |
| 4 | ארצות הברית | דון בדג' |  | 2 | 4 | 8 | 5 |  |
| 5 | בריטניה | פרד פרי |  | 4 | 6 | 7 | 6 |  |
| 5 | ארצות הברית | וילמר אליסון |  | 6 | 4 | 5 | 3 |  |
ישראל יצחק בזנסון

| --- | --- |

הרב בזאנסון בחצר קבר רבי נחמן מברסלב
 לידה:  1944  (בן 81 בערך) ניס, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקום פעילות:  תל אביב
 השתייכות:  חסידות ברסלב
 רבותיו:  הרב לוי יצחק בנדר, הרב ישראל דב אודסר
 תלמידיו:  הרב מיכי יוספי
 חיבוריו:  ראה פסקה
 מספר צאצאים:  6
 
 תפקידים נוספים:  צייר
 
 www.breslevtlv.co.il
 
הרב בזנסון סמוך לקבר רבי נחמן מברסלב
הרב ישראל יצחק בזנסון (נולד ב-27 בדצמבר 1944) הוא מרבני ברסלב ורב קהילת "שיר חדש" השוכנת בשדרת הר ציון בתל אביב, ובדרומה של העיר.
ביוגרפיה

נולד וגדל בצרפת. בגיל 15 חזר בתשובה ולמד בישיבה בלוצרן ובאנטוורפן. מאוחר יותר עלה לישראל והפך לתלמידו של רבי לוי יצחק בנדר. בשנת 1976, בברכת הרב בנדר, הקים בית מדרש ומרכז להפצת תורת ברסלב באקס לה בן בצרפת. סביב בית המדרש התגבשה קהילה של בעלי תשובה.
בשנת 1980 נפטרה בפתאומיות אשתו, ברכה באשע (ברברה רובין), והותירה אחריה 5 ילדים קטנים. לאחר חודשים ספורים נישא בשנית לדבורה ממנה נולד לו ילד נוסף. בימי האבל על אשתו החל לכתוב את ספרו "courage" (בצרפתית), העוסק בהתמודדות עם משברים על פי תורת רבי נחמן מברסלב. ספרון זה, "אומץ" בעברית, תורגם ל-7 שפות. לדברי תלמידיו הופצו פרסומיו בקרוב למיליון עותקים.
הרב בזנסון הוא מן ההוגים הבולטים בין תלמידיו של הרב ישראל בר אודסר. חלק מספריו עוסקים בפתק שהפיץ הרב אודסר. מתגורר בתל אביב ומשמש כמנהיג הרוחני של קהילה המונה כ-80 איש. הקהילה מפעילה בית מדרש, ישיבה, תלמוד תורה, מכון הוצאה לאור, ושני מרכזי קירוב ליהדות בלב תל אביב.
אמנות

הרב בזנסון החל לעסוק באמנות עוד בצעירותו, עיסוק שצבר תאוצה בד בבד עם התקרבותו ליהדות. גילוי השורשים בשלבי צעירותו היוו לו מקור מרכזי להשראה וציוריו החלו נושאים אופי ומשמעות יהודית. סגנונו הושפע במידה רבה מהצייר היהודי מארק שאגאל, אולם במשך הזמן סלל לעצמו סגנון ייחודי בציורי שמן וביודאיקה.
מלבד זאת הרב בזנסון הלחין מספר רב של ניגונים (יצאו לאור באלבומי "קולמוס" שהוציא לאור). על האלבום שהוציא, המליץ האמן והזמר אביתר בנאי.
מתלמידיו

הרב מיכי יוספי - מקים חוות ישוב הדעת
דורון יצחק שטרן - מנהל הוצאת הספרים "שיר חדש", מנהל וראש ישיבת 'נצח ישראל' בפועל.
הרב אריה ליפו - ר"מ בישיבת שירו למלך בחוות גלעד ופעיל בענייני המקדש
הרב דן לוינזון - ראש ישיבת 'זמרת הארץ' ועורך הספר "פאר הליקוטים" וחתנו של הרב מנחם פרומן
ישי פרידמן - עורך הספר פאר הליקוטים ור"מ בישיבת נצח ישראל
ספריו

מסילת הקשרים - מדריך ללימוד הספר ליקוטי מוהר"ן
אומץ - ספר המבאר את משפטו המפורסם של ר' נחמן "אין יאוש בעולם כלל"
התבודדות - מדריך שיטתי ליישום טכניקת ההתבודדות
געגועים - ספר עם תורות ותובנות בתחומים מגוונים
מרפא לשון - ספר העוסק בתיקון הדיבור ובפרט בתיקון חטא לשון הרע
אזמרה - ביאור לתורה רפ"ב בספר ליקוטי מוהר"ן
הנעור בלילה - ביאור לתורה נ"ב מהספר ליקוטי מוהר"ן
לכה דודי- מדריך לזוגיות רוחנית - לגבר
לקראת כלה- מדריך לזוגיות רוחנית - לאישה
אור הגנוז - ביאור לתורה ט"ו מליקוטי מוהר"ן
זה ינחמנו - ביאור על הפתק הסודי - "נ נח נחמ נחמן מאומן". יצא גם תקציר בשם "שיר חדש".
לחם אבירים - תזונה נכונה על פי משנת רבי נחמן מברסלב
תובנות - ליקוט של נקודות משיעורי הרב, נערך על ידי הרב מיכי יוספי.
יהי אור - חוברת לנשים על הדלקת נרות שבת
אבן טוען - ביאור לתורה קפ"ח בליקוטי מוהרן
מגדלור - ספרון העוסק בסיפור האוצר מתחת הגשר
היהלום - ביאור לסיפור העני והיהלום
נר למאה - 15 שיעורים במשנת ברסלב
פאר הליקוטים א'-ג' - ביאור ליקוטי מוהר"ן על פי ח"י כללי רבי אברהם ב"ר נחמן
קליק א'-ב' - קובצי שאלות ותשובות בנושאים שונים מתוך פורום האתר "אומץ"
למשמרת שלום - חוברת בגודל מעלת שיחת חברים
אומן למטייל - ספר מקיף על אומן
אדרבא - מדריך להבטה חיובית
נשמה נשימה - מדריך לנשימה חיובית ע"פ משנת החסידות
לחם אבירים - מדריך לאכילה נכונה ע"פ משנת ודרכי החסידות
משפחתו

גיסו, הרב דוד נתן שפירו, היה הרב הערים קלרמון-פראן ו'וישי'.
אשתו, ברכה באשע, הייתה יוצרת הקולנוע ואמנית המיצג הידועה ברברה רובין.
הערות שוליים

↑  דינה אברמסון וחוה בלום, התשובה השינקאית, באתר ערוץ 7, 31 באוגוסט 2006
↑  הרב בזנסון - YouTube, באתר www.youtube.com
↑  המלצה חמה של אביתר בנאי על האלבום קולמוס - ניגוני הרב בזאנסון, נבדק ב-2023-08-12
| חסידות ברסלב |
| --- | --- | --- |
| אתרים | אומן • ברסלב • קבר רבי נחמן מברסלב |  |
| רבנים | נחמן מברסלב • נתן מברסלב • נחמן מטולטשין • נחמן מטשערין • אברהם חזן • אברהם שטרנהרץ • אלתר טפליקר • ישראל קרדונר • ישראל דב אודסר • לוי יצחק בנדר • שמואל שפירא • גדליהו אהרן קניג • יחיאל מיכל דורפמן • אלעזר מרדכי קניג • יעקב מאיר שכטר • אליעזר ברלנד • אליעזר שלמה שיק • ישראל יצחק בזנסון • שלום ארוש • ארז משה דורון • ניסן דוד קיוואק • יצחק לעזער |  |
| ספרות | ליקוטי מוהר"ן • ספר המידות • סיפורי מעשיות משנים קדמוניות • שיחות הר"ן • מגילת סתרים • ליקוטי עצות • ליקוטי תפילות • ליקוטי הלכות • עלים לתרופה • שבחי הר"ן • חיי מוהר"ן • משיבת נפש • ספרים נוספים |  |
| קהילות | קהילת ברסלב צפת • ישיבת שובו בנים • מוסדות חוט של חסד • נ נח נחמ נחמן מאומן • השול |  |
| מנהגים | תיקון הכללי • התבודדות • הקיבוץ באומן • ניגוני ברסלב |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258672005171  BnF: cb15529136k (data)  ISNI: 0000 0001 0677 6609  LCCN: n88640776  SUDOC: 19020365X  VIAF: 72973194   WorldCat (עם VIAF): 72973194
סאבטקסט

סַאבְּטֵקְסְט (באנגלית: Subtext), או בתרגום חופשי לעברית – טקסט-משנה או בין השורות, הוא תוכן סמוי שיכול להופיע ביצירה נרטיבית (ספר, מחזה, יצירה מוזיקלית, סרט, משחק וידאו או סדרת טלוויזיה) וכן בתקשורת בין אישית, באופן מרומז ולא ישיר. סאבטקסט יכול להתייחס גם למחשבות ולמניעים של הדמויות, אשר אינם מובאים בצורה ישירה אלא מכוסים רק במאמר מוסגר. לעיתים, הסאבטקסט מרמז על נושאים שנויים במחלוקת, לרוב תוך שימוש במטפורה, וזאת על מנת לצמצם את הרתיעה של ציבור הקוראים.
הסאבטקסט מעביר באופן עקיף תכנים המייצגים קונפליקטים, כעס, תחרות, גאווה או רעיונות ורגשות אחרים. הסאבטקסט קשור במניע של הדמויות והוא מצוי מתחת לפני השטח. ניתן להבין ממנו על מחשבותיהן, אמונותיהן ורגשותיהן האמיתיים.
סופרים רבים השתמשו במפורש בסאבטקסט באופן הומוריסטי, במיוחד לאור האופי המעורפל מטבעו. ניתן לטעון כי סאבטקסט שהוא נהיר ומפורש – מאבד מערכו והופך לטקסט.
בסאבטקסט נעשה תכופות שימוש בתחום של יצירות בדיוניות לצורך ביקורות חברתיות או פוליטיות. לעיתים קרובות, מוכנס לסיפורים סאבטקסט מאחר שהסיפור עצמו לא מסוגל לדון בצורה מפורשת בנושאים מסוימים, בשל צנזורה או דעת הקהל. כמו כן, סאבטקסט משמש גם להוספת מורכבות ליצירה, במטרה למשוך צופים וקוראים.
דוגמאות לסאבטקסט > דוגמאות מהספרות

ספריו של ג'ורג' אורוול – "חוות החיות", "1984".
ספרו של וולטר "קנדיד".
"מסעי גוליבר".
דוגמאות לסאבטקסט > דוגמאות מהטלוויזיה

הזהות המינית של מר המפריז בסדרת הטלוויזיה "מישהו מטפל בך?" נרמזת ואיננה נאמרת בצורה מפורשת.
בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים" – למשל: ליהוקם של שחקנית שחורה ושחקן רוסי מהווים ביקורת חברתית, על הגזענות והמלחמה הקרה, בהתאמה.
סרטים מצוירים.
דוגמאות לסאבטקסט > דוגמאות מהקולנוע

סצנה בסרטו של וודי אלן "אנני הול" המשקפת את המחשבות הפנימיות של הדמויות באמצעות כתוביות על המסך, במהלך שיחה תמימה לכאורה.
בסרט "ראיון עם הערפד" בראד פיט וטום קרוז מוצגים כזוג "נשוי", המגדל ביחד ילדה קטנה. לאורך הסרט ישנו סאבטקסט של מתח ארוטי בין השניים, אף על פי שזה לא נראה בצורה מפורשת על המסך.
בסרט "X-מן 2" ישנה סצנה בה בובי (אייסמן) מגלה להוריו כי הוא מוטאנט. בסצנה זו ישנו סאבטקסט של סצנת יציאה מהארון.
ז'אנר המדע בדיוני.
ראו גם

אירוניה
לייטמוטיב
מוטיב (ספרות ואמנות)
קונוטציה
תמה
הערות שוליים

↑  האקדמיה ללשון העברית, באתר האקדמיה ללשון העברית
| סיפר |
| --- | --- | --- |
| דמות | פרוטגוניסט • דמות שנייה בחשיבותה (אנ') • דמות שלישית בחשיבותה (אנ') • סיידקיק • אנטגוניסט • נבל-על • דמות משנה • דמות חוזרת • מספר • גיבור • אנטי-גיבור |  |
| עלילה | דיאלוג • מצג • מבנה דרמטי (אנ') • סיפור מסגרת • כלי עלילתי • מקגאפין • נקודת שיא • עימות • תת-עלילה • פלשבק/פלשפורוורד |  |
| רקע | דיסטופיה • אוטופיה • יקום בדיוני • יקום משותף • היסטוריה • היסטוריה בדיונית |  |
| תמה | מוטיב • לייטמוטיב • סאבטקסט • מוסר השכל |  |
| סגנון | אמצעים פיגורטיביים • טכניקות ספרותיות • נקודת תצפית • השעיית הספק • סימבוליזם • אתנחתא קומית |  |
| סיפורת | משל • מעשייה • סיפורת בזק • רומן • נובלה • מחזה • שירה • תסריט • נובליזציה • סיפור קצר |  |
| סוגה | רומן הרפתקאות • רומן פשע • רומן מלחמתי • רומן מערבון • רומן מסתורין • רומן היסטורי • רומן ריאליסטי • רומן רומנטי • רומן ביוגרפי • רומן מכתבים • רומן גרפי • רומן פילוסופי • רומן פוליטי • רומן ארוטי • רומן חניכה • סאגה • פנטזיה (אפלה, חרבות וכשפים) • ספרות בלשית • ספרות אימה • ריאליזם קסום • סאטירה • מדע בדיוני (קשה, צבאי, אופרת חלל, סייברפאנק, סטימפאנק) • מותחן • ספרות ספקולטיבית • ספרות זולה • קומיקס |  |
| נושאים קשורים | זרם התודעה • קהל • מחבר • תורת הספרות • מבנה נרטיבי • נרטולוגיה • רטוריקה |  |
פורטל: ספרות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554074105171  LCCN: sh95006370 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אמנות הבמה

תיאטרון הוא ענף של אמנות הבמה
אמנות הבמה – מחול: רקוד רועים – "פשטו כבשים"
אמנות הבמה (או: אמנויות הבמה) היא סוג של אמנות, בה האמן או האמנית משתמשים בפעולה, כמו תנועה או שימוש בקול, המהווה את היצירה האמנותית. לעיתים קרובות הפעולה מתבצעת ביחס לחפץ או נושא מסוים, וזאת בניגוד לאמנות חזותית, בה החפץ עצמו הוא היצירה. פעולה זו יכולה להתבצע על ידי יחיד או קבוצה במקום ובזמן נתונים ואורכה משתנה מיצירה ליצירה.
מאפיינים

אמנות במה יכולה להיות כל מצב שמערב ארבעה יסודות בסיסיים: זמן, מרחב, גוף המבצע ויחסי הגומלין בין המבצע לקהל. זאת בניגוד לאמנויות כגון ציור ופיסול שבהם הפריט מהווה את היצירה. אמנות הבמה יכולה להתחולל ללא במה מוכרת, ללא במה מוצבת, ללא במה. כל מקום יכול להיות מוגדר כבמה.
לתחרות יש תפקיד מרכזי באמנות הבמה. שחקן או שחקנית אשר מצטיינים הן במשחק, הן בשירה והן בריקוד מכונים בדרך כלל איום משולש (באנגלית: triple threat). דוגמאות ידועות של אמנים שנחשבו ל"איום משולש" כוללות את ג'ין קלי, פרד אסטר, וג'ודי גרלנד.
ענפים של אמנות הבמה

אמנות הבמה כוללת תחום נרחב של פעילויות אמנות, הכולל בתוכו ענפים רבים העוסקים בהופעה של האמן בפני קהל: משחק, ריקוד, מוזיקה, זמרה, תיאטרון, פנטומימה, קרקס, מאגיה ועוד.
הקהל עשוי לנכוח במקום ההופעה בעת ביצועה (בתיאטרון, באולם קונצרטים, באצטדיון וכדומה), או, לצפות בה דרך מסך (בקולנוע, בטלוויזיה, באינטרנט), בשידור חי או בהקלטה. אמני הבמה עשויים להופיע כתחביב או כמקצוע, וההופעות עשויות להיות מוצגות בתשלום או בלעדיו.
הערות שוליים

↑  Eisenberg, J., & Thompson, W. (2011). The Effects of Competition on Improvisers' Motivation, Stress, and Creative Performance. Creativity Research Journal, 23(2), 129-136.
1 2  Romano, Tricia. "Natalie Portman, Black Swan, and the Death of the 'Triple Threat'". The Daily Beast. נבדק ב-3 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536199805171  BnF: cb11933908f (data)  GND: 4129566-3  LCCN: sh85099818  NARA: 10644271 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מוזיקה היא אחד הענפים של אמנות הבמה
המאבק להתגבר על העבר

אנדרטת השואה בברלין
המאבק להתגבר על העבר (בגרמנית: Vergangenheitsbewältigung, "עבודה של התמודדות עם העבר") הוא שם עצם גרמני מורכב המתאר תהליכים בולטים במחצית השנייה של המאה ה-20 בחקר הספרות, התרבות והחברה הגרמנית שלאחר 1945.
מילון דודן הגרמני מגדיר את המושג כ"דיון ציבורי בתוך המדינה על תקופה בעייתית בהיסטוריה הקרובה שלה - וספציפית, על הנאציזם בגרמניה" - בהתייחס לאירועים טראומטיים המעוררים שאלות רגישות של אשמה קולקטיבית. בגרמניה, המילה התייחסה במקור לכעס וחרטה על פשעי המלחמה של הוורמאכט, השואה ואירועים קשורים של תחילת ואמצע המאה ה-20, כולל מלחמת העולם השנייה. במובן של חיפוש אחר זהות גרמנית חדשה, המילה יכולה להתייחס לתהליך הפסיכולוגי של הדה-נאציפיקציה.
לאחר האיחוד מחדש שחל ב-1990 - הצטרפות גרמניה המזרחית לשעבר לרפובליקה הפדרלית הנוכחית של גרמניה - ונפילת ברית המועצות ב-1991, התייחס המושג גם להשלמה עם הקומוניזם המזרח-גרמני.
התפתחות היסטורית

המושג "המאבק להתגבר על העבר" מתאר את הניסיון לנתח, לעכל וללמוד לחיות עם העבר, בפרט עם השואה. ההתמקדות בלמידה היא ברוח אמירתו של הפילוסוף ג'ורג' סנטיאנה המצוטטת לעיתים קרובות, "אלה ששוכחים את העבר נידונים לחזור עליו". זהו מונח טכני המשמש גם באנגלית, שנטבע לאחר 1945 במערב גרמניה, והוא מתייחס ספציפית לזוועות שבוצעו בגרמניה הנאצית ולחששות היסטוריים ועכשוויים לגבי המידה הנרחבת שבה הנאציזם זכה לשיתוף פעולה מצד מוסדות תרבות גרמניים רבים, וכן מוסדות דתיים ופוליטיים. המונח עוסק אפוא בעת ובעונה אחת באחריות הקונקרטית של המדינה הגרמנית - גרמניה המערבית קיבלה על עצמה את החובות המשפטיות של הרייך השלישי - ושל גרמנים בודדים למה שהתרחש תחת שלטון היטלר, ובשאלות לגבי שורשי הלגיטימציה של הנאציזם בחברה הגרמנית, לאור העובדה שהתפתחות הנאורות קרסה מול האידאולוגיה הנאצית.
התפתחות היסטורית > לאחר הדה-נאציפיקציה

מבחינה היסטורית, המושג "המאבק להתגבר על העבר" נתפס לעיתים קרובות כצעד הבא ההגיוני לאחר הדה-נאציפיקציה תחת כיבוש בעלות הברית ועל ידי ממשלת המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית של קונראד אדנאואר, וכן החל מסוף שנות ה-50 ותחילת שנות ה-60, בתקופה שבה עבודת ה-Wiederaufbau, השיקום, הייתה פחות דחופה. לאחר שהחליפו את המוסדות ומבני הכוח של הנאציזם, מטרתם של הגרמנים הליברלים הייתה להתמודד עם אשמת ההיסטוריה הקרובה. המושג מסומנת על ידי למידה מהעבר בדרכים כמו הודאה, בכנות, כי עבר כזה אכן התקיים, על ידי ניסיון לתקן ככל האפשר את העוולות שבוצעו, ועל ידי ניסיון להתקדם מהעבר הזה.
התפתחות היסטורית > דת וחינוך

הכנסיות הגרמניות, שרק מיעוט מהן מילא תפקיד משמעותי בהתנגדות הגרמנית לנאציזם, הובילו את הדרך בתהליך זה. הם פיתחו תאולוגיה גרמנית ייחודית של חרטה בגרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה. בעצרות ההמוניות של הכנסייה הלותרנית והקתולית, פיתחו נושא זה בתור לייטמוטיב, קו מנחה, של נוער נוצרי.
המושג "המאבק להתגבר על העבר" בא לידי ביטוי בבתי הספר. ברוב מדינות גרמניה, תוכנית הלימודים הכתובה סיפקה לכל ילד שיעורים על היבטים שונים של הנאציזם בשיעורי ההיסטוריה, הפוליטיקה והדת מכיתה ה' ואילך, וכן בטיולי בית ספר, בהם שובצו מחנות ריכוז. ניצולי שואה הוזמנו לבתי ספר כדוברים אורחים, אם כי חלוף הזמן מגביל את ההזדמנויות הללו ככל שדור זה מזדקן.
התפתחות היסטורית > פילוסופיה

בפילוסופיה, כתביו של תאודור אדורנו כוללים את ההרצאה "Was bedeutet: Aufarbeitung der Vergangenheit?" ("מה הכוונה ב'עבודה על העבר'?"), נושא הקשור להגותו המאוחרת על משמעות התקופה שאחרי אושוויץ. הוא נשא הרצאה בנושא ב-9 בנובמבר 1959 בוועידה בנושא חינוך שהתקיימה בוויסבאדן. בכתיבה בהקשר של גל חדש של התקפות אנטישמיות נגד בתי כנסת ומוסדות קהילה יהודית שהתרחשו במערב גרמניה באותה תקופה, דחה אדורנו את הביטוי בן זמנו "עבודה על העבר" כמטעה. הוא טען שמונח זה מסווה הכחשה, ולא מסמל את סוג ההשתקפות העצמית הביקורתית שהתיאוריה הפרוידיאנית קראה לה כדי להשלים עם העבר.
הרצאתו של אדורנו נתפסת לעיתים קרובות כחלק מביקורת מרומזת ומפורשת על יצירתו של מרטין היידגר, שקשריו הפורמליים עם המפלגה הנאצית ידועים היטב. היידגר ניסה לספק תפיסה היסטורית של גרמניה כתפיסה פילוסופית של מוצא וגורל גרמני. מאוחר יותר דיבר על שותפות גורל של גרמניה עם "המערב". אלכסנדר גרסיה דוטמן, בספרו זיכרון המחשבה: מסה על היידגר ואדורנו (Das Gedächtnis des Denkens. Versuch über Heidegger und Adorno) התייחס לערך הפילוסופי של המונחים המנוגדים לכאורה הללו - "עבודה על העבר" ו"המאבק להתגבר על העבר".
התפתחות היסטורית > תרבות

המונח מזוהה עם תנועה בספרות הגרמנית שבין מחבריה הבולטים נמנים גינטר גראס וזיגפריד לנץ. הרומן השיעור בגרמנית של לנץ וטרילוגיית דנציג של גראס עוסקים בילדות תחת הנאציזם.
הקמת אנדרטאות ציבוריות לקורבנות השואה הייתה הנצחה מוחשית בגרמניה, והמחשה של מושג "המאבק להתגבר על העבר". מחנות ריכוז כגון דכאו, בוכנוואלד, ברגן-בלזן ופלוסנבירג, פתוחים למבקרים כאנדרטאות ומוזיאונים. ברוב הערים יש לוחות על הקירות המסמנים את המקומות שבהם התרחשו זוועות.
כאשר מושב הממשלה הועבר מבון לברלין ב-1999, תוכננה אנדרטת שואה נרחבת, שתכנן האדריכל פיטר אייזנמן כחלק מהפיתוח הנרחב של מבנים רשמיים חדשים ברובע ברלין-מיטה. המונומנט נפתח ב-10 במאי 2005. השם הבלתי פורמלי של האנדרטה הזו, אנדרטת השואה, לא מתורגם בקלות: שם העצם Mahnmal מובחן מהמונח Denkmal, המשמש בדרך כלל לתרגום "זיכרון". שם העצם Mahnmal נושא מובן של אזהרה, ערעור או אזהרה, במקום "זיכרון". היצירה ידועה רשמית בשם Das Denkmal für die ermordeten Juden Europas ("האנדרטה לזכר יהודי אירופה שנרצחו"). מחלוקת נקשרה אליו בגלל השם הפורמלי והדגש הבלעדי שלו על קורבנות יהודים. אייזנמן אמר בטקס הפתיחה: "ברור שלא נפתור את כל הבעיות – אדריכלות אינה תרופת פלא לרוע – וגם לא נספק את כל הנוכחים היום, אבל זו לא הייתה כוונתנו".
תגובת מדינות אחרות באירופה

באוסטריה, ויכוחים לגבי טיבו ומשמעותו של האנשלוס וסכסוכים לגבי ביטויים משפטיים של חובה ואחריות, הובילו לחששות ולתגובה פחות ממוסדת מצד הממשלה. מאז סוף המאה ה-20, משקיפים ואנליטיקאים הביעו דאגות לגבי עליית ההיידריזם.
פולין החזיקה מוזיאון, ארכיון ומכון מחקר באושוויינצ'ים שליד אושוויץ מאז חוק שחוקק ב-2 ביולי 1947 הפרלמנט הפולני. באותה שנה הקימה צ'כוסלובקיה את "אנדרטת הסבל הלאומי", לימים אנדרטת טרזין, צ'כיה, באתר גטו טרזינשטט. בתקופת השליטה הסובייטית במזרח אירופה לאורך רוב המחצית השנייה של המאה ה-20, המחקר ההיסטורי על השואה עבר פוליטיזציה. ההיסטוריה פורשה לאור דוקטרינות מרקסיסטיות של מלחמת מעמדות ואלה נטו לשלול מעשים של שיתוף פעולה ואנטישמיות במדינות מזרח אירופה.
התקדמות האיינזצגרופן, מבצע ריינהרד ואירועים אחרים בשואה התרחשו באירופה הכבושה על ידי הגרמנים, מחוץ לגבולות הרפובליקה הפדרלית הגרמנית של ימינו. ההיסטוריה של האנדרטאות והארכיונים שהוקמו באתרים אלה במזרח אירופה קשורה למשטרים הקומוניסטיים ששלטו באזורים אלה במשך יותר מארבעה עשורים לאחר מלחמת העולם השנייה. הנאצים קידמו רעיון של אומה גרמנית נרחבת המשתרעת לתוך שטחים שבהם התיישבו גרמנים אתניים בעבר. הם פלשו ושלטו בחלק גדול ממרכז ומזרח אירופה, ונקטו אלימות נגד קבוצות סלאביות ונגד יהודים, קומוניסטים, שבויי מלחמה ועוד. לאחר המלחמה, מדינות מזרח אירופה גירשו מתיישבים גרמנים כמו גם גרמנים אתניים שהתיישבו זה מכבר, פולקסדויטשה, כתגובה לניסיונה של גרמניה הנאצית לתבוע את אדמות המזרח בשם גרמנים אתניים.