stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משה אביגדור חייקין
הערות שוליים

1 2  כך על מצבת קברו וכך במפעל הביבליוגרפיה העברית בערכו (רשומה 44071). מאידך, בידיעה על מותו בגיליון ה-American Jewish Year Book (אנ'), שיצא סמוך למועד הפטירה (Necrology: Palestine," American Jewish Year Book 30 (1928–1929), p. 82), ניתן התאריך: ג' בתמוז ה'תרפ"ח, 21 ביוני 1928.
↑  על ישראל שרגא חייקין ראו: התמים, מהדורת כפר חב"ד תשל"א, עמודים רמ, 758 ושפב. מוזכרים אצל היימן, רבנותו, להלן 'קישורים חיצוניים'.
↑  י' י' ג"ר, זכרונות מלונדון, בתוך: "אפריון", בודפשט תרפ"ה, עמ' 188. בהמשך המאמר מופיע תיאור נרחב של הרב חייקין בעת שבתו בלונדון.
↑  יצחק רבינוביץ, קובנה, תיאור מתקופת רבנותו ברוסטוב על הדון, הצפירה, 5 באוגוסט 1889.
↑  חדשות לבית ישראל: ידיעה על בחירתו, חבצלת, 1 בנובמבר 1901.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007519126105171  GND: 140727531  ISNI: 0000 0000 7735 7164  LCCN: n97049966  NTA: 272596620  VIAF: 4214581   WorldCat (עם VIAF): 4214581
נבחרת לאומית

נבחרת גרמניה בכדורעף נשים, 2004
נבחרת לאומית היא התארגנות ספורטיבית לאומית שבמסגרתה מתקבצים הספורטאים המצטיינים בתחום מסוים בספורט ממדינת לאום מסוימת שהם אזרחים שלה, ומתחרים במסגרות בינלאומיות שונות. הנבחרת משמשת כחלון הראווה של מדינה וסמל ליוקרה לאומית. יש הרואים בהפגנת אהדה ותמיכה בנבחרת, כפתח מוצא ללאומנות בצורה לא אלימה. האירוע הבינלאומי הגדול ביותר בו מתחרות נבחרות הוא האולימפיאדה. במהלך המלחמה הקרה שימשו התחרויות הבינלאומיות בין נבחרות ארצות הברית וברית המועצות כשדה קרב אידאולוגי בין שתי המעצמות.
בשונה מן הנהוג בספורט מקצועני, בו מערכת היחסים בין ספורטאי למועדון בו הוא חבר מעוגנת בחוזה העסקה ושחקנים מחויבים לפיו לקחת חלק בפעילות המועדון, הפעילות בנבחרת לאומית נעשית על בסיס התנדבותי. לפני כל התאספות של הנבחרת הלאומית (בדרך כלל לפני משחק שלה או טורניר בו היא משתתפת) מחליט מאמן הנבחרת אילו שחקנים לזמן לנבחרת. אף על פי שזכותם של ספורטאים לוותר על זימון שכזה, רק בודדים עושים כן, זאת מכיוון שזימון לנבחרת לאומית נחשב בדרך כלל לכבוד רב והערכה לספורטאי המוזמן אליה. ספורטאים אשר מוותרים על זימון לנבחרת, עושים זאת לרוב על מנת שיוכלו להתמקד במסגרות הספורט המקצועיות המפיקות להם רווח רב.
התנאי היחיד בו על ספורטאי לעמוד כדי להיות מוזמן לנבחרת של ענף הספורט שלו הוא להחזיק באזרחות של המדינה שלנבחרתה הוא מיועד. ספורטאים המתגוררים במדינה אך אינם אזרחים שלה אינם יכולים לקחת חלק בנבחרת של אותה מדינה. לכן שחקנים זרים אינם לוקחים חלק בנבחרת של המדינה בה הם משחקים. מנגד, ספורטאי אשר פועל במדינה שאינה מולדתו חוזר כל פרק זמן מסוים למולדתו על מנת לשחק בנבחרתה, ולעיתים אף יכול למצוא את עצמו משחק כנגד נבחרת המדינה בה הוא חי ועובד. ספורטאים אשר מחזיקים באזרחות של יותר ממדינה אחת נדרשים לרוב בשלב כלשהו של הקריירה שלהם לקבל החלטה בדבר המדינה אותה הם מעוניינים לייצג ומרגע שקיבלו החלטה זאת הם אינם יכולים לסגת ממנה. עם זאת, לכל התאחדות ספורט בינלאומית ישנם קריטריונים שונים לטיפול במקרים שכאלה וישנם מקרים לא מעטים של ספורטאים שלקחו במהלך הקריירה שלהם חלק ביותר מנבחרת לאומית אחת. נבחרות יכולות לשמש ככלי להבעת אחדות בקרב מדינתם וכן ככלי לייצוג מיעוטים. יחד עם זו פעמים רבות ייצוג שחקן בן מיעוטים בנבחרת לאומית נחשב בעיני מיעוטים אלה כעלה תאנה ליחס הרוב השליט אליהם.
נבחרות לאומיות מוכרות לרוב מעולם הספורט הקבוצתי. אך גם בענפי הספורט היחידניים מקובל השימוש במסגרת של נבחרת לאומית, לרוב כאמצעי לייצוג מדינה בטורניר מסוים. כך למשל, בטורניר גביע דייוויס בטניס מתמודדות זו נגד זו נבחרות לאומיות אשר ההתמודדות ביניהן מורכבות מאוסף משחקים בין שחקן של נבחרת אחד כנגד שחקן מהנבחרת השנייה. הנבחרות מנוהלות על ידי האיגודים היציגים של ענפי הספורט השונים. כל איגוד ממנה אדם בעל סמכות מקצועית (לרוב מאמן הנבחרת) שתפקידו להרכיב את סגל הנבחרת ולקבוע את זהות המוזמנים. המרכיב בונה את סגל הנבחרת על סמך השקפתו ושיקוליו המקצועיים וללא התערבות מצד האיגוד. התערבות והשפעה של גורמים עסקניים על זהות המוזמנים נחשבת למעשה פסול, ואף על פי כן מקרים שכאלה מתקיימים לעיתים.
בישראל הנבחרת הזוכה לפרסום ועניין הרבים ביותר היא נבחרת ישראל בכדורגל. דבר זה גורם לפעמים מרירות ואי שביעות רצון בקרב ספורטאים מנבחרות של ענפים אחרים, שהישגיהם גבוהים יותר, באופן יחסי, בספורט הבינלאומי. נבחרות בולטות נוספות בישראל הן נבחרת ישראל בכדורסל ונבחרת ישראל בכדוריד.
משטרה צבאית

שוטרים צבאיים ישראליים לצד ניידת של חיל המשטרה הצבאית
שוטרים צבאיים במדינת סינגפור.
משטרה צבאית היא חַיִל בצבא העוסק בשיטור (אכיפת החוק ושמירת הסדר הציבורי).
במדינות שונות יש לחיל משמעויות שונות:
גוף שתוקף מרותו חל על חיילי הצבא בלבד ואוכף חוק צבאי, התנהגות, משטר וסדר בקרב חיילי אותו צבא. לרוב המשטרה הצבאית אוכפת גם חוקים אזרחיים בקרב החיילים ומבצעת חקירות. בחלק מהמקרים אחראים המשטרה הצבאית גם על מערכת הכליאה הצבאית. חיל המשטרה הצבאית בצה"ל שייך לדגם זה.
במלחמת העולם הראשונה גויסו למשטרה הצבאית צעירים בגיל גיוס, ותפקיד המשטרה הצבאית היה לפקח על תנועות חיילים באישור, החרמת ביזה, והחרמת כספי אתנן ששילמו חיילים בבתי בושת.
ז'נדרמריה - גוף צבאי בעל סמכויות שיטור בקרב האוכלוסייה האזרחית בתחומי ביטחון, אבטחה ולוחמה בטרור, בעיקר בצרפת, ספרד, פורטוגל ואיטליה ומדינות שהיו תחת שליטתן או השפעתן. דומה בתפקוד ובמהות למשמר הגבול הישראלי.
חיל צבאי המשמש כמשטרה אזרחית לכל דבר (הז'נדרמריה הרומנית כדוגמה מייצגת).
בברזיל, כוח פדרלי, הכפוף לממשלה הפדרלית של ברזיל ואחראי על ביטחון, אבטחה, שמירת הסדר, חקירות ומניעת פשיעה חמורה - ראו המשטרה הצבאית של ברזיל.
גוף אשר נלחם באויבים חיצוניים ועוצר אותם בתוך גבולות המדינה שלה שייכת אותה משטרה צבאית בדומה לז’נדרמרייה במקרים מסוימים רבים.
במקרים חריגים המשטרה הצבאית גם מתערבת בהפרות סדר אזרחיות ועוזרת לכוחות המשטרה האזרחית הקרביים בדיכוי מרידות אזרחיות כשאין ברירה.
ברבות ממדינות העולם מאפיינת את השוטרים הצבאיים קסדה לבנה, כקליפת ביצה ("קלימרו"). כמו כן מצוינים השוטרים הצבאיים בתפקיד על ידי סרט-שרוול בולט ועליו ראשי התיבות של "משטרה צבאית" בשפת המקום (באנגלית וברבות ממדינות העולם - MP, או ВП ברוסית).
ראו גם

חיל המשטרה הצבאית - המשטרה הצבאית בישראל
המשטרה הצבאית של ארצות הברית
המשטרה הצבאית של רוסיה
חיל אכיפת החוק של אוקראינה
הערות שוליים

↑  עזריאל הירש, נועדים ביום קרב, ירושלים, ראובן מס, 1995, עמ' 90.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533867105171  GND: 4137987-1  LCCN: sh85085263  LNB: 000300346  NARA: 10644237  NDL: 00565536  NKC: ph166375
מרדוך סטיוארט, דוכס אולבני

| --- | --- |

 לידה:  1362 
 הוצאה להורג:  24 במאי 1425 (בגיל 63 בערך) סטירלינג (עיר), הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  סקוטלנד 
 בן או בת זוג:  Isabella, Countess of Lennox Joan Douglas 
 
מרדוך סטיוארט, דוכס אולבני (באנגלית: Murdoch Stewart, Duke of Albany; ‏1362 – 24 במאי 1425) כיהן כמושל סקוטלנד בין השנים 1420–1424.
קורות חיים

מרדוך סטיוארט היה בנו של רוברט סטיוארט – אציל סקוטי אשר שימש כעוצר מספר שנים במהלך כהונת המלכים רוברט השני, רוברט השלישי וג'יימס הראשון.
מרדוך ירש מאביו את התואר דוכס אולבני בשנת 1420 ואת התארים רוזן פיף ורוזן מנטיית'.
מרדוך נשא לאישה את איזבלתה, ברונית לנוקס, בתו של דונכאדה, רוזן לנוקס ונולדו להם ארבעה בנים ובת אחת:
רוברט סטיוארט (נפטר בשנת 1421)
וולטר סטיוארט (הוצא להורג בשנת 1424)
אלסדייר סטיוארט (הוצא להורג בשנת 1424)
"ג'יימס השמן" סטיוארט (נפטר בשנת 1451)
איזבל - שנישאה לסר וולטר ביוקנן.
מרדוך פיקד על מספר התקפות נגד ממלכת אנגליה בראשית המאה ה-15 ונפל בשבי האנגלי בשנת 1402, אולם שב לסקוטלנד בעקבות החלפתו עם הנרי פרסי, הרוזן השני מנורת'מברלנד.
מרדוך שימש כעוצר סקוטלנד בתקופת שלטונו של ג'יימס הראשון, אולם עם שובו של ג'יימס איבד מרדוך את מעמדו כעוצר ובמהלך הפרלמנט של מרץ 1424 נעצר מרדוך יחד עם בנו הצעיר, אלסדייר סטיוארט ונכלא בטירה בסנט אנדרוז, ממנה הועבר לטירת קאארלאברוק. רעייתו של מרדוך, ששהתה בביתם בדון נאסרה אף היא והובאה לטירת טנטלון. בנו הבכור של מרדוך, וולטר, נאסר והובא לטירת ד'ה באס, ומשם הובא לטירת סטירלינג וב-24 במאי 1424 נשפט בפני המלך, נמצא אשם בבגידה והוצא להורג.
מרדוך ובנו אלכסנדר נשפטו למחרת היום בפני אותו חבר מושבעים ששפט את וולטר, הוכרזו כבוגדים והוצאו להורג על גבעת הידינג הסמוכה לטירת סטירלינג. במשפט נקבע כי כל תאריו של מרדוך ישללו ממנו וממשפחתו.
משה דנישבסקי

| --- | --- |

 לידה:  1830 ה'תק"ץ
 פטירה:  1910 (בגיל 80 בערך) ה'תר"ע
 מקום פעילות:  סלובודקה, פלך קובנה, בלארוס
 תקופת הפעילות:  ?–1910 
 השתייכות:  רבני יהדות ליטא
 תחומי עיסוק:  תלמוד בבלי, הלכה
 תפקידים נוספים:  רבה של סלובודקה, ממייסדי ישיבת כנסת בית יצחק ומנהלה
 תלמידיו:  רבי מאיר שמחה הכהן, רבי יהודה ליב גורדין; רבי זלמן סורוצקין
 חיבוריו:  "באר משה", שו"ת ועניינים בש"ס
"באר משה", וילנה 1905. לחצו על התמונה לדפדוף בספר מעמוד 5
רבי משה דַנִישֶׁבְסְקִי (ביידיש: דאנושעווסקי; בכתב קירילי: Данишевский; ה'תק"ץ, 1830, סמרגון - ה'תר"ע, 1910, סלובודקה) היה רב ליטאי, רבה של סלובודקה, מנהלה הראשי וממייסדיה של ישיבת כנסת בית יצחק, ומחבר הספר "באר משה".
ביוגרפיה

נולד בסמרגון לרב אברהם דנישבסקי (נפטר אלול תרי"ג), שכונה על שם עיירת מוצאו אוזדה, "ר' אברהם אוזדער", בילדותו עברה משפחתו למינסק והוא למד אצל אביו שהיה ר"מ בישיבה שב"בית המדרש הקטן". אחר כך למד שלוש שנים בישיבתו של רבי אהרן שאול זליג הכהן "הפרוז'ינאי", מחבר "תשובות לשואל" ו"מגן שאול", מגאוני ליטא ורבן של מספר ערים במרחב הליטאי. מאוחר יותר למד באיישישוק ונודע בה כ"עילוי מסמרגון", באיישישוק למד אצלו במשך שנתיים מאיר שמחה הכהן, לימים רבה של דווינסק הנודע על שם ספרו ה"אור שמח".
נישא לבתו של הרב זאב וולף וישנבסקי מסמרגון, גיסו היה הרב אברהם רבונסקי רבה של דוברובנה. במשך עשר שנים אחרי נישואיו גר בעיר מולדתו סמוך לבית חותנו. התמנה לרבנות העיירה סוויר, הקים בה "קיבוץ" לתלמידים וכיהן בה כרב במשך 25 שנה. מסוויר עבר לכהן כרבה של באלטרומנץ, וכיהן בה שבע שנים.
ב-1894 הוזמן על ידי רבה של קובנה, רבי יצחק אלחנן ספקטור, לכהן כרבו של הפרבר הקובנאי סלובודקה, משרה בה כיהן עד פטירתו. היה שותף בהקמתה של ישיבת כנסת בית יצחק בעירו, ומנהלה במשך כל שנות קיומה עד פטירתו. הוא נמנה עם מתנגדי תנועת המוסר, וכאשר פרשו אנשי התנועה מהישיבה המקומית והקימו את ישיבת "כנסת ישראל", דאג למנוע עזיבת בחורים מהישיבה הוותיקה. לפי הוראת הרב ספקטור, לא נסמכו רבנים מישיבותיה של סלובודקה, בלי מבחן ואישור של הרב דנישבסקי. למרות התנגדותו לתנועת המוסר כתנועה, לא מצא פסול באנשיה, ודאג למינויו של רבי משה מרדכי אפשטיין לעוזרו כדיין בבית הדין העירוני, וגם רבנים שמינה כראשי ישיבתו כמו הרב חיים רבינוביץ מטלז, ורבי ברוך דב ליבוביץ, לא היו ידועים כשולליה של התנועה.
נפטר בסלובודקה, כ"זקן רבני ליטא", בשנת ה'תר"ע, 1910.
לאחר פטירתו התמנה תחתיו כרבה של סלובודקה, רבי משה מרדכי אפשטיין.
הערות שוליים

↑  כונה בחיבה: ר' משה'ל, נהגה: מֵיישׁל.
↑  בסמרגון גרו רבים מבני המשפחה, בספר סמורגון: ספר עדות וזיכרון, תל אביב תשכ"ו, עמ' 512–515, נמנים עשרות מבני המשפחה שנספו בשואה.
↑  הרב חיים סרנא, הקדמה ל"באר לחי רואי" - נשים, ירושלים תשנ"ו, מסר מפי זקן ששמע מה"אור שמח" שמנה מספר רבנים ובהם רבו זה כמי שלדעתו הם מל"ו צדיקים.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: הרב יעקב אליהו סגל | רבני סלובודקה  1894-1910 | הבא: הרב משה מרדכי אפשטיין |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303845805171  GND: 141605537  ISNI: 0000 0000 8056 1692  VIAF: 122071969   WorldCat (עם VIAF): 122071969
משה בן קלונימוס

| --- | --- |
 לידה:  איטליה
 מקום פעילות:  מגנצא
 השתייכות:  משפחת קלונימוס 
 צאצאים:  קלונימוס בן משה 
 
רבי משה בן קָלוֹנִימוּס היה פייטן בן המאה ה-10 אשר נולד בצפון איטליה והיגר למגנצא. פיוטיו הושפעו מהפיוטים הארץ-ישראליים, ויש מסורת עתיקה כי הוא שחיבר את הקרובה לשביעי של פסח, "אימת נוראותיך". על זמן חייו הוא מעיד בעצמו באחד מפיוטיו "זוללתי עתה ללאות יותר מתשע מאות", מכאן לומדים שחי 900 שנה לאחר חורבן בית המקדש (970 לספירה בקירוב). הזמירות לשבת מנוחה ושמחה וכל מקדש שביעי נתחברו על ידי פייטן בשם משה, כפי שנרמז באקרוסטיכון, ויש ששיערו ששניהם חוברו על ידי אותו פייטן, וכי אותו פייטן הוא רבי משה בן קלונימוס.
ר' משה הוא בן למשפחת קלונימוס אשר לבניה חלק חשוב ביצירה הרוחנית בצפון איטליה ובאשכנז, וממנה צמחו פייטנים, מחברי ספרי הלכה. בני המשפחה העמידו מנהיגים לקהילות צפון איטליה ואשכנז במשך מאות שנים. בין היתר ניתן למצוא בין בני המשפחה את רבי משולם בן קלונימוס. ישנה מסורת לפיה נשאו והעבירו את תורת הסוד האשכנזית מדור לדור, אותה קיבל רבי משה מאבו אהרן בן שמואל הנשיא. על-פי המסורת רבנו גרשום מאור הגולה היה מתלמידי תלמידיו של ר' משה בן קלונימוס.
"אימת נוראותיך"

במקורות המתארים את הגירת בני משפת קלונימוס מוזכר רבי משה בן קלונימוס כמחבר הקרובה "אימת נוראותיך", הנאמרת ביום שביעי או אחרון של פסח בשני מנהגי אשכנז. בפיוט עצמו גם מוזכר המחבר כ"משה ברבי קלונימוש", וההנחה הרווחת היא כי מדובר ברבי משה בן קלונימוס הראשון שהיגר מאיטליה למגנצה.
עם זאת, יש שערערו על הנחה זו, בעקבות אזכורו של חכם בשם חננאל קלונימוש. שמואל יהודה רפפורט טוען כי צאצאו של רבי משה בן קלונימוס הראשון (שהיגר למגנצה) היה חכם בשם קלונימוס שחי באותה עיר סביב שנת 1020, ולו היו שני בנים - משה וחננאל. משה היה כותבו העיקרי של הפיוט, וחננאל, אחיו, עזר לו בכתיבה. לדבריו, האזכור של "חננאל קלונימוש" מכוון ל"חננאל ב"ר (בן רבי) קלונימוש". גרוסמן מכמה סיבות אינו מקבל הנחה זו, ולדבריו כותב הפיוט הוא רבי משה בן קלונימוס הראשון. לדבריו, אזכור שמו של חננאל אינו מוציא מכלל אפשרות שהיה זה משה בן קלונימוס הראשון, וייתכן כי היה למשפחה בן לא ידוע נוסף ששמו היה חננאל שחי בתקופתו.
לקריאה נוספת

אברהם גרוסמן, הגירתה של משפחת קלונימוס מאיטליה לגרמניה, בירורים לראשיתו של היישוב היהודי בגרמניה בימי הביניים, בתוך: חסידות אשכנז בתולדות המחשבה היהודית (עורך: יוסף דן), האוניברסיטה הפתוחה, 1991
הערות שוליים

↑  מבוא לעת הזמיר, דף ז' ע"ב, שלשה ספרים נפתחים, פיעטרקוב תר"ע, באתר היברובוקס
↑  יוסף שלמה דלמדיגו, מצרף לחכמה, בסיליאה שפ"ט. עמ' יד.
↑  יונה פרנקל, מחזור לפסח, ירושלים תשנ"ג, עמ' 514.
↑  באקרוסטיכון בבית ד, "מה מועיל רשע בעליו", עמ' קצט במהדורת הברמן.
↑  באקרוסטיכון "חרשו יושבי חרשת", עמ' קצז במהדורת הברמן.
↑  מצוטט אצל גרוסמן, עמ' 329; ראו בפסקה לקריאה נוספת.
↑  גרוסמן, עמ' 332; ראו בפסקה לקריאה נוספת.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007448238905171  VIAF: 101148874534049621636   WorldCat (עם VIAF): 101148874534049621636 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מצטייני העונה בליגה הלאומית בכדורסל

מצטייני העונה בליגה הלאומית בכדורסל הוא תואר המחולק על ידי מנהלת הליגה הלאומית בכדורסל לשחקנים המצטיינים ולמאמן המצטיין בסיום כל עונה סדירה החל מעונת 2020/2021.
הפרסים כוללים את תואר מאמן העונה, פריצת העונה, תגלית העונה, השחקן השישי, הישראלי המצטיין, הזר המצטיין וחמישיית העונה.
זוכים > חמישיית העונה

זר העונה וישראלי העונה יבחרו מתוך חמישיית העונה, שתכלול מינימום שלושה ישראלים.
| עונה | ישראלי העונה | זר העונה |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020/2021 | איתי מושקוביץ אליצור עירוני נתניה | ארצות הברית אלונזו קולמן אליצור "איתו" אשקלון | ישראל עומר טל הפועל גליל עליון | ארצות הברית ישראל אלייז'ה הירש עירוני קריית אתא | ארצות הברית לייס דאן הפועל חבל מודיעין |
| 2021/2022 | יונתן מור הפועל חבל מודיעין | ארצות הברית אמין סטיבנס אליצור קריית אתא | ארצות הברית קווין קייפרס א.ס. רמת השרון | ישראל רועי פריצקי  אליצור עירוני נתניה | ישראל יוגב אוחיון עירוני נהריה |
| 2022/2023 | איתן בורג אליצור עירוני נתניה | ארצות הברית ג'יימי הול הפועל עפולה | ישראל גל גילינסקי אליצור "איתו" אשקלון | ארצות הברית אדי אקיור מכבי מעלה אדומים | ישראל תומר אסייג הפועל עפולה |
| 2023/2024 | עומר בן דוד מכבי רחובות | ארצות הבריתישראל ג'וש פרוינד מכבי רחובות | ישראל עמית ראובן עירוני נהריה | ישראל יובל לוין אליצור שומרון | ישראל עומר פולג אליצור עירוני נתניה |
זוכים > פריצת העונה

| עונה | שם | קבוצה | נק' | אס' | ריב' | חט' | מדד ממוצע |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020/2021 | ישראלגיא פלטין | הפועל רמת גן-גבעתיים | 15.8 | 4.8 | 5.3 | 2.8 | 15.2 |
2021/2022: לא נבחר
| 2022/2023 | ישראל תומר אסייג | הפועל עפולה | 13 | 4.7 | 2.4 | 1 | 13.5 |
| 2023/2024 | ישראל עומר פולג | אליצור עירוני נתניה | 16.4 | 4.4 | 4.7 | 1.6 | 16.7 |
זוכים > תגלית העונה

| עונה | שם | קבוצה | נק' | אס' | ריב' | חט' | מדד ממוצע |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020/2021 | ישראל תומר כהן | הפועל עפולה | 9.6 | 1.6 | 3.6 | 0.6 | 8.7 |
| 2021/2022 | ישראל גור לביא | אליצור קריית אתא | 12.1 | 2.1 | 6.4 | 1.1 | 14.3 |
| 2022/2023 | ישראל בן שרף | אליצור נתניה | 14 | 2.9 | 3.3 | 0.6 | 11.7 |
| 2023/2024 | ישראל אילי דולינסקי | אליצור עירוני נתניה | 9 | 1 | 3.5 | 1 | 8 |
| 2023/2024 | ישראל אלון מיכאלי | אליצור עירוני נתניה | 12.3 | 2.3 | 5.5 | 0.8 | 11.7 |
זוכים > השחקן השישי

| עונה | שם | קבוצה | נק' | אס' | ריב' | חט' | מדד ממוצע |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
2020/2021: לא נבחר
| 2021/2022 | ישראלאיתן בורג | אליצור נתניה | 13.2 | 4.2 | 2.3 | 1.5 | 12.8 |
| 2022/2023 | ישראל בן שרף | אליצור נתניה | 14 | 2.9 | 3.3 | 0.6 | 11.7 |
זוכים > מאמן העונה

| עונה | שם | קבוצה | נצ' | הפ' | מק' |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020/2021 | ישראל רובן נייברגר | אליצור עירוני נתניה | 16 | 12 | 5 |
| 2021/2022 | ישראל יהוא אורלנד | הפועל חבל מודיעין | 21 | 7 | 2 |
| 2022/2023 | ישראל רועי פרל | הפועל עפולה | 19 | 7 | 1 |
| 2023/2024 | ישראל קובי חסון | מכבי רחובות | 17 | 7 | 1 |
זוכים > שחקן ההגנה

| עונה | שם | קבוצה | נק' | אס' | ריב' | חט' | מדד ממוצע |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020/2021 | ישראל רועי נציה | אליצור קריית אתא | 7.1 | 2 | 4 | 1.1 | 6.8 |
| 2021/2022 | ישראל הראל דדון | א.ס. רמת השרון | 8.3 | 1.7 | 4.7 | 0.7 | 8.4 |
| 2022/2023 | ישראל גיא פלטין | מכבי ראשון לציון | 10.2 | 4.7 | 4.5 | 3.3 | 16 |
| 2023/2024 | ישראל יוגב אוחיון | עירוני רעננה | 13.7 | 7.5 | 3.4 | 3 | 20 |
ראו גם

הליגה הלאומית בכדורסל
מרכז אפריקה

ערך זה עוסק באזור גאוגרפי במרכז יבשת אפריקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
מדינות מרכז אפריקה
מרכז אפריקה הוא אזור גאוגרפי במרכז יבשת אפריקה. הגדרת תחומיו של האזור משתנה. המדינות הנכללות בהגדרות השונות לאזור זה הן:
בורונדי
הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
הרפובליקה המרכז אפריקאית
צ'אד
רואנדה
גבון
אפריקה התיכונה

חלוקת העולם לאזורי משנה גאוגרפיים על ידי האו"ם מגדירה את אפריקה התיכונה כשטח שנמצא דרומית למדבר סהרה, מזרחית לאפריקה המערבית ומערבית לשבר הסורי-אפריקני. 
האזור נשלט טופוגרפית על ידי נהר הקונגו ופלגיו אשר מנקזים את השטח השני הגדול בעולם אחרי נהר האמזונאס. לפי האו"ם תשע המדינות של אפריקה התיכונה הן:
אנגולה אנגולה
קמרון קמרון
הרפובליקה המרכז-אפריקאית הרפובליקה המרכז-אפריקאית
צ'אד צ'אד
הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
הרפובליקה של קונגו הרפובליקה של קונגו
גינאה המשוונית גינאה המשוונית
גבון גבון
סאו טומה ופרינסיפה סאו טומה ופרינסיפה
כל המדינות באזור המשנה של האו"ם יחד עם בורונדי ורואנדה מרכיבות את "הקהילה הכלכלית של מדינות מרכז אפריקה" (ECCAS).
הפדרציה המרכז אפריקאית

הפדרציה המרכז אפריקאית (1963-1953), הנקראה גם הפדרציה של רודזיה וניאסלנד, הורכבה מהמדינות מלאווי, זמביה, וזימבבואה של ימינו. מדינות אלו נחשבות כיום כחלק מאפריקה הדרומית או ממזרח אפריקה.
אקלים

רוב החוף האטלנטי של אפריקה מאופיין בלחות גבוהה ובטמפרטורות גבוהות. אקלים זה מקיים יערות גשם טרופיים צפופים. דרומית וצפונית לנהר הקונגו, נמצאים אזור רחבים של סוואנה טרופית. אזורים אלו חמים כל השנה, אבל הם בעלי עונות רטובות ויבשות מוגדרות. ההרים המזרחיים מאופיינים באקלים רמתי. בדרום האזור ניתן למצוא ערבות יבשות ומדבריות.
ראו גם

מערב אפריקה
מזרח אפריקה
צפון אפריקה
אפריקה הדרומית
אפריקה שמדרום לסהרה
הערות שוליים

1 2  "World Macro Regions and Components". United Nations. 2000.
↑  "Economic Community of Central African States". Africa-Union.org. 2007. אורכב מ-המקור ב-2007-12-14. נבדק ב-2008-06-13.
↑  "The Central African Federation". Encyclopedia Britannica. 2007.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293824805171  GND: 4079485-4  LCCN: sh85001578  NKC: ge128641
מרד הטבק באיראן

מניה של החברה הקיסרית לטבק
מרד הטבק באיראן (פרסית: قیام تنباکو) היה המרד הלאומי הראשון באיראן של העת החדשה, הוא התקיים בימי המדינה הנשגבת של פרס. המרד פרץ בשנת 1890 בעידודה של העולמא ואנשי הדת עלי-אכבר פלאסירי, ג'מאל א-דין אל-אפגאני ומירזא חסן שיראזי ונמשך עד לשנת 1892. הסיבה העיקרית לפרוץ המרד הייתה מתן זיכיון בלעדי ל"חברה הקיסרית לטבק" (Imperial Brands) הבריטית למכירה ולשליטה על הטבק ומוצריו באיראן. מרד הטבק כלל סגירת חנויות, החרמת הטבק ואף הוצאת פתווה שאסרה על עישון ושימוש בטבק בקרב כל אזרחי איראן.
פרוץ המרד ומהלכו

ב-8 במרס 1890, בלחץ של וולף על השאה, ניתן לבריטי מייג'ור (רב-סרן) ג'רלד טאלבוט זיכיון בלעדי למכירה ושליטה על הייצור והייצוא של הטבק ומוצריו באיראן למשך 50 שנה. בתמורה חויבה החברה של טאלבוט לשלם 15,000 ליש"ט בשנה ורבע מרווחיה לאוצר המדינה האיראנית. וולף ככל הנראה תפס את הזיכיון כמשהו שיתרום לשגשוג של המדינה, ובהתלהבותו הוא התעלם מהעוינות שזיכיון זה עלול ליצור בקרב הסוחרים וחלפני הכספים, בגלל הפגיעה בעבודתם.
כצעד ראשון להשתלטות על נכסי הטבק באיראן, נקבע כי כל היצרנים, בעלי המפעלים לייצור מוצרי טבק, ומגדלי הטבק היו צריכים לקבל אישור מהחברה הזכיינית לייצור ושיווק הטבק ומוצריו. כמו כן, חויבה החברה הבריטית לרכוש את כל המקטרות ומוצרי הטבק מבעליהן האיראנים. על המחיר היו אמורים שני הצדדים בעסקה לשאת ולתת ולקבוע בדרך ידידותית מחיר שמוסכם על שניהם, אך במידה ולא יכלו להגיע להסכמה, היה עליהם לפנות למתווך חיצוני ששניהם סומכים עליו, ולתת לו לקבוע את המחיר (לפי סעיף 6 בהסכם).
כאשר הסוחרים הבינו כי זיכיון הטבק עומד לפגוע קשות בפרנסתם, והעולמא הבינו כי זו ההזדמנות שלהם להראות את כוחם ולהתנגד לדריסת הרגל המערבית באיראן, הם חברו יחדיו והרימו את נס המרד נגד המשטר האיראני. למעשה, הסוחרים ואנשי העסקים הם אלו שעמדו מאחורי המרד ודאגו לארגן את כל העם, לקדם את המרד, לתכנן את פעולות ההתנגדות ואפילו לערוך את הטיוטות של הצהרות העולמא בתקשורת ומול השאה, אך הם עצמם נשארו מאחורי הקלעים ונתנו לעולמא להיות הנציגים של ההתנגדות כלפי חוץ ולעמוד מול השאה. לפי גישה בה נוקט מנסור מועדל, לסוחרים היה אכן חלק נכבד מאוד בהובלת המרד והחייאתו, ואילו דווקא העולמא לא היו אחידים בגישתם. חלקם תמכו בזיכיון, וחלקם תמכו בהתנגדות לשלטון, בהתאם לאופי הקשר שלהם עם מערכת השלטון או עם מעמד הסוחרים באיראן.
עם הגעת עובדי החברה הבריטית לאיראן, פרצו פרעות בעיר שיראז - סוחרים סגרו חנויות במחאה על הזיכיון ואיש דת בשם עלי-אכבר פלאסירי החל ללבות מרד וקרא למלחמת קודש נגד חברת הטבק.  פלאסירי הוגלה לעיראק, יחד עם ג'מאל א-דין אל-אפגאני, ושם הם הפעילו לחץ על איש הדת הבולט ביותר שהוביל את המרד נגד זיכיון הטבק באותו זמן, מירזא חסן שיראזי כדי שיפעל כנגד השאה האיראני.
הכעס גבר בקרב כל שכבות האוכלוסייה. סוחרי הטבק הבינו כי מרגע שיוטל פיקוח על מכירת הטבק, יהיה עליהם למכור אותו במחיר שנקבע על ידי החברה הבריטית. בעלי הקרקעות חשו כי זו למעשה הפקעת האדמות מידיהם ונתינתם לידיים זרות. העולמא, אשר ראו את נפילתן של הודו ומצרים בידי מעצמות אירופה, חששו כי הזיכיון מסמל תהליך דומה שמתחיל באיראן, והם גם פחדו מפני שינוי בגישה הדתית של תושבי איראן בעקבות הפתיחות למערב וקבלת זרים בעלי דת שונה. באיסטנבול פורסם העיתון הפרסי אח'תר (כוכב), ובו נכתב כי סוחרי הטבק המקומיים ינושלו מפרנסתם, ייאלצו לחפש עיסוקים אחרים וייפגעו. ואכן, האסלאם, שהיה דתם של מרבית החברים בהתנגדות לשלטון, הוא היה הדבק שאיחד את כל המגזרים השונים שהרכיבו את המרד.
בשלב מאוחר יותר של ההתנגדות לזיכיון, שיגר המג'תהאד הבכיר, שיראזי, איגרת מחאה לשאה ביולי 1891. בעוד הוא מחכה לתשובת השאה, שיגר שיראזי בנובמבר 1891 מכתב לאיש דת בכיר בטהראן, מירזא חסן אשתיאני בו ביקש ממנו להתערב בנושא. כחודש לאחר מכן, בדצמבר, פורסם פתווה אשר אוסר את עישון הטבק באיראן, שכן הוא עובר דרך ידיים בריטיות, ידי זרים, ולפי השיעה כל מי שאינו מוסלמי הוא טמא ולכן גם הטבק טמא. על הפתווא היה חתום שיראזי, אם כי לא נמצאה שום התכתבות המוכיחה כי שיראזי באמת נתן את ההוראה להוציא אותו. במהרה פסקו כל האיראנים לעשן, כולל המקורבים ביותר לשאה עצמו, אפילו נשותיו.
סיום המרד

בשנת 1892, כאשר השאה הבין כי לא נותרה לו ברירה, הוא ביטל את זיכיון הטבק והשאיר את איראן עם חוב של חצי מיליון ליש"ט, אותו היה צריך השאה לצמצם בעזרת הלוואות מבריטניה ומרוסיה.
ייחודיות המרד

היו מספר סיבות אשר השפיעו על היקף המרד. הסיבה הראשית הייתה הפגיעה הקשה שפגע זיכיון הטבק בחיי העם, לעומת הזיכיונות הקודמים. לזיכיון הטבק הייתה השפעה ישירה על חיי הסוחרים שפרנסתם נפגעה ממנו, כמו גם פשוטי העם שחששו מעליית מחירי הטבק והסיגריות. בעיתון אח'תר (כוכב) שיצא לאור באיסטנבול, אף נכתב כי כל רווחי הטבק יועברו לידיים בריטיות, והסוחרים האיראנים יאלצו למצוא לעצמם פרנסה חדשה. פגיעה כזו חזקה באוכלוסייה לא הייתה קיימת, לדוגמה, בזיכיון רויטר שכן הוא קיבל את הרשות לנצל אוצרות טבע שעוד לא הופקו ולכן הפגיעה באזרח הפרטי באיראן הייתה מורגשת פחות. סיבה נוספת לעוצמת המרד הייתה נעוצה בחשש של העולמא כי דריסת הרגל הבריטית הגסה כל-כך באיראן, תביא להיחלשות מעמדם של אנשי הדת, ולהתרחקות העם מהאסלאם הדתי.
הייחוד של מרד זה היה בכך שהוא התבצע בשיתוף של מספר גורמים באיראן, אשר לא היה להם מכנה משותף. זה לא היה מרד דתי בהכרח, אלא הוא נבע מסיבות רבות - כלכליות, חברתיות, פוליטיות ובינלאומיות. עם זאת, יש לציין כי מובילי המרד כלפי חוץ היו העולמא השיעים. הם, בעלי הכוח הדתי במדינה, הצליחו לאגד תחתיהם את כל הגופים השונים.