stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המועצה הטורקית
הערות שוליים

↑  "Turk Dili Konusan Ulkeler Isbirligi Konseyi'nin Kurulmasina Dair Nahcivan Anlasmasi" (PDF). Turkkon.org. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2012-01-06. נבדק ב-2014-03-05.
↑  "Uzbekistan decides to join 'Turkic alliance' during Erdogan's visit". hurriyetdailynews.com. נבדק ב-2018-04-30.
↑  "Uzbekistan decides to join 'Turkic alliance' during Erdogan's visit". Hurriyet Daily News. נבדק ב-2018-05-01.
↑  https://www.rferl.org/a/uzbekistan-officially-applies-for-membership-in-turkic-council/30162275.html
↑  "Hungary is now part of the assembly of "Turkic Speaking Countries"". Hungarian Free Press (באנגלית אמריקאית). 2018-11-25. נבדק ב-2019-06-01.
↑  https://www.haberturk.com/ukrayna-turk-konseyinde-gozlemci-ulke-olmak-istiyor-2780830
↑  "Turkic University Union". Turkic Council. נבדק ב-14 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  turkkon.org
↑  "Third Summit of the Turkic Council Press Release". Turkkon.org. נבדק ב-2014-03-05.
↑  "Seventh Summit of Turkic Council held in Baku". Parliamentary Assembly of Turkic Speaking Countries. נבדק ב-2019-10-17.
↑  "Baku hosted 7th Summit of Cooperation Council of Turkic-Speaking States VIDEO". azertag.az (באנגלית). נבדק ב-2019-10-17.
↑  "Leaders of the Turkic Council held an Extraordinary Summit on 10 April 2020 on Corona Virus Epidemy". Website of the Turkic Council. נבדק ב-2020-04-29.
↑  "Extraordinary Summit of Turkic Council held through videoconferencing on the initiative of President Ilham Aliyev". Official website of President of Azerbaijan (באנגלית). נבדק ב-2020-04-29.
↑  "BAKU DECLARATION OF THE EXTRAORDINARY SUMMIT OF THE COOPERATION COUNCIL OF TURKIC SPEAKING STATES" (PDF). Turkic Council.
↑  דין שמואל אלמס, התגרות טורקית: ארדואן יבקר בנגורנו קרבאך, ישראל היום, 31.3.2021
↑  "From Rep. of Turkey Ministry of Foreign Affairs". Republic of Turkey Ministry of Foreign Affairs. נבדק ב-25 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "From Rep. of Turkey Ministry of Foreign Affairs". Republic of Turkey Ministry of Foreign Affairs. אורכב מ-המקור ב-11 בנובמבר 2014. נבדק ב-25 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "From Rep. of Turkey Ministry of Foreign Affairs". Republic of Turkey Ministry of Foreign Affairs. נבדק ב-25 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Türk Dili Konuşan Ülkeler İşbirliği Konseyi". Turkkon.org. נבדק ב-25 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Presidents of the Turkic Council will hold an Extraordinary Video Summit on 10 April 2020 on Corona Virus | News". Türk Keneşi. נבדק ב-10 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Turkistan Declaration of the Informal Summit of the Cooperation Council of Turkic Speaking States". Turkic Council. 31 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
האזורים בהם מדוברות שפות טורקיות
הפסגה השביעית של מועצת שיתוף הפעולה של המדינות הדוברות טורקית בבאקו
וארלאם שאלאמוב

| --- | --- |

 לידה:  5 ביוני 1907 (יוליאני) וולוגדה, גוברניה וולוגדה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  17 בינואר 1982 (בגיל 74) מוסקבה, ברית המועצות 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, ברית המועצות 
 מקום קבורה:  בית העלמין קונצבסקויה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מוסקבה 
 שפות היצירה:  רוסית 
 סוגה:  פרוזה, שירה 
 יצירות בולטות:  סיפורי קולימה 
 shalamov.ru
 חתימה:   
 
וארלאם טיחונוביץ' שאלאמוב (ברוסית: Варлам Тихонович Шаламов‏; 1 ביולי 1907 - 17 בינואר 1982), משורר, סופר ומסאי רוסי.
ביוגרפיה

שאלאמוב נולד בוולגודה, לטיכון ניקולאייביץ' שאלאמוב, שהיה כומר אורתודוקסי ומורה, ולנדז'דה, עקרת בית. הוא למד משפטים באוניברסיטת מוסקבה והצטרף לקבוצה טרוצקיסטית שפעלה בה. ב־19 בפברואר 1929 הוא נעצר ונשלח לשלוש שנות עבודת פרך בווישרה שבצפון הרי אורל בעוון הפצת הקונטרס "מכתבים לקונגרס המפלגה" שמתח ביקורת על סטלין.
עם חזרתו למוסקבה, בשנת 1933, הוא החל לפרסם את כתביו.
ב־1 בינואר 1937, עם פרוץ "הטיהורים הגדולים", נאסר שאלאמוב שוב בגין "פעילות קונטר-רבולוציונית טרוצקיסטית" ונשלח לחמש שנים בגולאג קולימה (מזרח סיביר), שנודע לשימצה כ"ארץ המוות הלבן". ב-1943 הוא נשפט לעשר שנים נוספות בגין המרדה אנטי-סובייטית: הוא קרא לסופר איוואן בונין "סופר רוסי קלאסי".
ב־1946 מצבו בגולאג התדרדר עד ל"דוֹחוֹדיאגה" (המקבילה ל"מוזלמן", אדם תשוש ומורעב על סף מוות). הוא ניצל באופן מפתיע על ידי הרופא א.י פנטיוחוב שהיה כלוא עמו וסיכן את חייו על מנת להשיג לשאלאמוב תפקיד של עוזר רפואי בבית החולים של הגולאג. "קריירה" זו אפשרה לשאלאמוב להחלים, לשרוד ולכתוב. בשנת 1951 הוא שוחרר מהגולאג אך לא הורשה לעזוב את מגדן עד נובמבר 1953.
לאחר מות סטלין במרץ 1953, "זֶקים" (כלואי גולאג בעגה הרוסית) רבים שוחררו מהמחנות וקיבלו חנינה. שאלאמוב קיבל חנינה רשמית ב־1956 וחזר למוסקבה.
שאלאמוב פרסם מאמרים ומסות במגזינים, בעודו עובד על קובץ הסיפורים "סיפורי קולימה" (למעשה כינוי כולל לכל כתביו, מלבד שיריו המכונסים באסופה המכונה "מחברות קולימה"), שכתב היד שלו הוברח לחו"ל והופץ ב"סאמיזדאט". הגרסאות המתורגמות הופיעו במערב החל מ-1966, אך מהדורה שלמה ברוסית הוצאה רק ב-1978.
המוציאים לאור במערב שללו את הטענות כי סיפורי שאלאמוב הודפסו ללא ידיעתו או רשותו, אך למרבה הפתיעה שאלאמוב עצמו התבטא ברוח זו ב-1972, ייתכן כי אולץ לכך בידי המשטר הסובייטי. הספר נדפס על אדמת רוסיה ב-1987, אך היה זה לאחר מות שאלאמוב ב-1982.
מספריו

ורלאם שלאמוב, "סיפורי קולימה", תרגום: רועי חן, הוצאת ידיעות אחרונות, 2004.
biography, dokuments and documentations on Varlam Shalamov (very comprehensive, russian) (אורכב 27.12.2008 בארכיון Wayback Machine)
וארי

| --- | --- |

 מדינה:  ניגריה ניגריה
 מדינה:  דלתה
 קואורדינטות:  5°31′00″N 5°45′00″E﻿ / ﻿5.5166666666667°N 5.75°E﻿ / 5.5166666666667; 5.75 
 אזור זמן:  UTC+1
 http://deltastate.gov.ng
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ניגריה מוגדלת) אבוג'ה לאגוס קנו איבדאן קדונה פורט הרקורט מיידוגורי בנין ניז'ר צ'אד קמרון מפרץ גינאהוארי(למפת ניגריה רגילה) אבוג'ה לאגוס קנו איבדאן קדונה פורט הרקורט מיידוגורי בנין ניז'ר צ'אד קמרון מפרץ גינאהוארי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
וארי (באנגלית: Warri) היא היא עיר בדרום ניגריה, ומוקד עיקרי של תעשיית הנפט בניגריה.
אחד הגורמים המשמעותיים בצמיחתה של העיר הוא נמל מודרני המשמש כנקודת מעבר משמעותי בין נהר הניז'ר לאוקיינוס האטלנטי לייבוא ויצוא.
היסטוריה

העיר הוקמה לראשונה בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 על ידי השלטון הבריטי שזיהה את הפוטנציאל המסחרי באזור.
דמוגרפיה

תושבי ווארי הם בעיקר נוצרים בני עדות שונות, וחלקם משלבים דתות אפריקאיות ומסורתיות (כמו רוב תושבי דרום ניגריה).
הר טורברט (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בהר באנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  1,675 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  רכס נפטון 
 קואורדינטות:  83°30′00″S 54°24′58″W﻿ / ﻿83.5°S 54.416°W﻿ / -83.5; -54.416
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר טורברט(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר טורברט
 
הר טורברט (באנגלית: Mount Torbert) היא פסגה בולטת ברכס נפטון, בהרי פנסקולה בארץ המלכה אליזבת שבאנטארקטיקה.
להר צורת פרמידה.
גובהו של ההר 1,675 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-2,496 בגובהו באנטארקטיקה.
ההר ממוקם במרכז מתלול טורברט שבצפון רכס נפטון.
היסטוריה > גילוי ומיפוי ההר

רכס נפטון (ובו ההר) התגלה וצולם מהאוויר ב-13 בינואר 1956, בטיסה חוצת-אנטארקטיקה של צי ארצות הברית, שנערכה במהלך מבצע דיפ פריז, שיצאה מתחנת מצר מקמורדו לים ודל וחזרה למצר.
הרי פנסקולה כולם (ובהם הר טורברט) מופו על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בשנת 1967 ובשנת 1968, באמצעות סקרים על הקרקע, ותצלומי אוויר שצולמו בשנת 1964 ועל ידי צי ארצות הברית בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1956–1966.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
ההר נקרא בשם זה, על שמו של לוטננט קומנדר ג'ון ה. טורברט (John H. Torbert), מצי ארצות הברית, שהיה הטייס בטיסה בה התגלה ההר; השם ניתן לאתר זה, בדומה לאתרים אחרים באזור אשר נקראו על שם אנשי הצוות של אותה טיסה.
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7 8 9  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע גאוגרפי
↑  הרי אנטארקטיקה לפי גובהם
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  מידע היסטורי על הר טורברט
1 2 3 4 5 6  מידע היסטורי על רכס נפטון
| רכס פורסטל |
| --- | --- | --- |
| רכסים | שלוחת אבלה |  |
| הרים | הר לצ'נר |  |
| פסגות | דירדאל • ואטס • פיירל |  |
| מצוקים | מצוק קמפ • סלע קואל |  |
| נונאטאקים | אקרמן • בלאנט • ואנגאד |  |
| קרחונים | צ'יימברס |  |
| שדות שלג | מידיאן • סאלי |  |
| מסיב דופק |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | אדג' |  |
| עמקים | עמק דייוויס (אנטארקטיקה) |  |
| הרים | אינגלנד • ווקר • נויברג |  |
| נונאטאקים | בראון • ראושיו |  |
| אגמים | אגם פורלידס |  |
| מצוקים | מצוק פורלידס |  |
| מצוקי בוייד | נונאטאק קוקס • סלע רנקין |  |
| אתרים נוספים בהרי פנסקולה |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | קרחון אקדמי |  |
| מפלי קרח וזרמי קרח | מפל הקרח אמונדסן • זרם הקרח פאונדיישן |  |
| רמות | מישור אירקווי |  |
| הרים וגבעות | גבעות הימלברג • מסיב פורד • פסגות קסטר |  |
| נונאטאקים ומצוקים | סלעי אדג' • נונאטאק פרל |  |
הקיסרות הווייטנאמית

| --- | --- |


 
 בירוק כהה: הקיסרות הווייטנאמית העצמאית בירוק בהיר: חלק מהקיסרות הווייטנאמית שהיה תחת שליטה יפנית ישירה
 המנון לאומי:  Đăng đàn cung 
 ממשל
 משטר:  מדינת בובות של האימפריה היפנית
 שפה נפוצה:  וייטנאמית 
 עיר בירה:  הואה
 גאוגרפיה
 יבשת:  אסיה 
 היסטוריה
 הקמה:   
 הקמה:  11 במרץ 1945
 פירוק:   
 פירוק:  23 באוגוסט 1945
 ישות קודמת:   הודו-סין הצרפתית
 ישות יורשת:  וייטנאם צפון וייטנאם  הודו-סין הצרפתית
 
הקיסרות הווייטנאמית (בווייטנאמית: Đế quốc Việt) הייתה מדינה בובה של האימפריה היפנית ובת ברית לכוחות הציר בשלהי מלחמת העולם השנייה והורכבה מחלקים ששתייכו לפני כן להודו-סין הצרפתית.
היסטוריה

הקיסרות הווייטנאמית התקיימה בין 11 במרץ ועד 23 באוגוסט 1945. המדינה נשלטה כמונרכיה אבסולוטית, וקיסרה, באו דאי (Bảo Đại), היה למעשה כפוף אל הממשלה בטוקיו. מלבד הקיסר, שירת טראן טרונג-קים (Trần Trọng Kim) כראש ממשלה. הקיסרות נפלה עקב כניעת יפן וסיום מלחמת העולם השנייה. שבורים נפשית על ידי הכניעה, נציגי הצבא היפני והסגל האזרחי בווייטנאם היו מפוצלים בסוגיית יחסם למתרחש. צ'אן צ'ונג קים ניסה להשתלט על המצב, אך הוא נכשל. ב-21 באוגוסט, יפן הכריזה רשמית על הפסקת אש, והקיסר באו דאי התפטר ב-25 באוגוסט 1945. האימפריה הווייטנאמית חדלה מלהתקיים.
ב-2 בספטמבר 1945, בשם הממשלה הזמנית, הכריז הו צ'י מין, בעצרת של 500 אלף איש בהאנוי, על הכרזת העצמאות, שסימנה את לידתה של הרפובליקה הדמוקרטית של וייטנאם. צרפת, שלא הייתה מוכנה להשלים עם אובדן המושבות שלה, שלחה חיילים להודו-סין, ואנשי וייטנאם החלו במלחמת עצמאות מהשלטון הצרפתי במה שנודע כמלחמת הודו-סין הראשונה.
הר טום (וושינגטון)

ערך זה עוסק בהר במדינת וושינגטון שבארצות הברית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

מבט על הר טום מכיוון צפון
 מידע כללי
 גובה:  2,157 מ' 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מיקום:  מחוז ג'פרסון, ארצות הבריתארצות הברית
 רכס הרים:  רכס הרי אולימפיק 
 קואורדינטות:  47°47′35″N 123°45′30″W﻿ / ﻿47.79314°N 123.75825°W﻿ / 47.79314; -123.75825
  (למפת וושינגטון מוגדלת) אולימפיה סיאטל ספוקיין טקומה ונקובר אוורט יאקימה בלינגהאם קנוויק ונאטצ'י קנדה א י י ד ה ו  אורגון האוק. השקט הר טום(למפת וושינגטון רגילה) אולימפיה סיאטל ספוקיין טקומה ונקובר אוורט יאקימה בלינגהאם קנוויק ונאטצ'י קנדה א י י ד ה ו  אורגון האוק. השקט הר טום(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה הר טום(למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה הר טום
 
הר טום (באנגלית: Mount Tom) הוא הר ברכס הרי אולימפיק בשטח הפארק הלאומי אולימפיק, במחוז ג'פרסון שבמדינת וושינגטון, שבארצות הברית.
ההר ממוקם 2.84 קילומטרים ממערב להר האולימפוס.
גובהו של ההר 2,157 מטרים מעל פני הים.
ההר מתנשא לגובה של 218 מטרים מעל סביבתו.
בשל השלגים הרבים היורדים על פסגת ההר בעונת החורף, על המדרונות הצפוני של ההר מצוי קרחון וייט (וזאת למרות גובהו הנמוך יחסית של הקרחון - גובהו הממוצע של הקרחון 1,724 מטרים מעל פני הים, והוא יורד על לגובה של 1,300 מטרים מעל פני הים).
היסטוריה > מקור השם

בשנת 1890 משלחת החקר מטעם העיתונות של סיאטל (Seattle Press Expedition) קראה להר בשם "הר ריד", על שמו של וייטלו ריד (Whitelaw Reid), העורך והבעלים של הניו יורק טריביון (New-York Tribune).
למקורו של שמו הנוכחי של ההר יש שתי גרסאות:
לפי גרסה אחת נקרא ההר על שמו של תומאס מ. האמונד, ג'וניור (Thomas M. Hammond, Jr), סוקר שסקר את החלק המערבי של חצי האי האולימפי בין השנים 1895–1904.
לפי הגרסה השנייה ההר נקרא על שם הצופה בן ה-13 תומאס מרטין (Thomas Martin), אשר השתתף במשלחת הטיפוס הראשונה לפסגת ההר, בשנת 1914. המשלחת נערכה בפיקודו של אדמונד ס. מיני, שעמד בראש תנועת הצופים בסיאטל, והתחייב לקרוא להר על שמו של הצופה הראשון שיגיע לפסגתו. לימים תומאס מרטין היה מועמד לתפקיד מושל מדינת וושינגטון בשנת 1952.
גלריית תמונות

מבט על הר טום מהר קארי
מבט על הר טום מכיוון מזרח - דרום-מזרח
לקריאה נוספת

• De Robert Wood, , P 55
• Olympic Mountain Rescue, , P 180
הערות שוליים

1 2 3 4  מידע גאוגרפי
↑  ראו בספר Olympic Mountains: A Climbing Guide, המפורט בפסקת "לקריאה נוספת"
הומו אנטססור

| הומו אנטססור |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: בעלי אף יבש
משפחה:: הומינידיים
סוג:: אדם
מין:: הומו אנטססור
שם מדעי
 Homo antecessor ‏Risueño & Arsuaga & Carbonell & González & Mendizábal & Martínez, 1997

הומו אנטססור (באנגלית: Homo antecessor, מלטינית: "אב קדמון") הוא מין נכחד של אדם ארכאי שתועד בסיירה דה אטפוארקה (Sierra de Atapuerca) בספרד, אתר ארכאולוגי פעיל, ושחי לפני 1.2 עד 0.8 מיליון שנים, בתקופת הפלייסטוקן המוקדם. ייתכן שאוכלוסיות של מין זה היו במקומות אחרים במערב אירופה, והן היו בין הראשונות שהתיישבו באזור זה בעולם, ומכאן השם. המאובנים הראשונים נמצאו במערת גראן דולינה ב-1994, והמין תואר רשמית ב-1997 כאב הקדמון המשותף האחרון של בני האדם המודרניים והניאנדרטלים, במקום ההומו היידלברגנסיס שהיה מקובל ככזה עד אז. מאז נעשה פירוש מחדש של הממצאים וההומו אנטססור מוגדר כנצר של השושלת האנושית המודרנית, אם כי ככל הנראה נצר שהסתעף לפני הפיצול בין ההומו סאפיינס וההומו ניאנדרתלוס.
למרות עתיקותו, פניו של ההומו אנטססור דומות לאלו של בני אדם מודרניים ולא של בני אדם ארכאיים אחרים, בשטיחות שלהן ובקימור עצם הלחי כשהיא מתמזגת ללסת העליונה, אם כי אלמנטים אלו ידועים רק מדגימה של פרטים צעירים. נפח המוח עשוי היה להיות 1,000 סמ"ק או יותר, אך לא התגלתה גולגולת שלמה. לשם השוואה, לאדם המודרני מוח בנפח ממוצע של 1,270 ס"מ 3 לזכרים ו-1,130 ס"מ 3 לנקבות. הערכות הגובה נעות בין 162.3 ל-186.8 ס"מ. ייתכן שהומו אנטססור היה רחב חזה וכבד בדומה לניאנדרטלים, אם כי שהגפיים היו ארוכות יחסית, תכונה שכיחה יותר באוכלוסיות טרופיות. פיקות הברכיים דקות ובעלות חיבורי גידים מפותחים בצורה גרועה בהשוואה לתנאי השטח ולפרטים של מינים מקבילים. כפות הרגליים מצביעות על כך שהומו אנטססור הלך באופן שונה מבני אדם מודרניים.
הומו אנטססור ייצר בעיקר כלי אבן פשוטים מחלוקי נחל וכלי חיתוך מקוורץ וצ'רט, אך השתמש במגוון חומרים. לתעשייה זו יש קווי דמיון עם התרבות האשלית המורכבת יותר, שייצרה כלים האופייניים לאתרים אפריקאים בני הזמן ההוא וכן מאוחרים יותר, באירופה. ייתכן שקבוצות שיגרו חבורות ציד, שיעדן היה בעיקר צבאים בסביבת הסוואנה והיער המעורבת שלהן. הומו אנטססור המוקדם היה כנראה קניבל, ואולי פעל כך עקב העברה תרבותית. אין עדות לכך שהשתמש באש. כנראה ישב באיבריה הפנימית בתקופות חמות, וככל הנראה גם בחוף.
טקסונומיה > היסטוריה מחקרית

סיירה דה אטפוארקה (Sierra de Atapuerca) בצפון ספרד הייתה ידועה כמקור לשרידי מאובנים. בגראן דולינה ("בולען גדול") חיפש מאובנים לראשונה הארכאולוג פרנסיסקו חורדה סרדה (Francisco Jordá Cerdá) בטיול באזור בשנת 1966, שם גילה מאובני בעלי חיים וכלי אבן. היו חסרים לו משאבים וכוח אדם להמשיך. בשנת 1976 הפלאונטולוג הספרדי טרינידד טורס חיפש בגראן דולינה מאובני דובים וגילה שרידי אורסוס, אך הצוות הספלאולוגי של אדלווייס יעץ לו להמשיך בסימה דה לוס הואסוס (Sima de los Huesos, "בור עצמות"). שם, בנוסף לשפע של מאובני דובים, גילה מאובנים אנושיים ארכאיים, מה שגרם לחקר מסיבי של סיירה דה אטפוארקה בראשותו של הפליאונטולוג הספרדי אמיליאנו אגוירה (Aguirre). את המחקר המשיכו חוסה מריה ברמודז דה קסטרו, אודלד קרבונל, וחואן לואיס ארסואגה. הם חפרו בגראן דולינה ב-1992 ומצאו שרידים אנושיים ארכאיים שנתיים לאחר מכן. ב-1997 תיארו שרידים אלה רשמית כמין חדש, הומו אנטססור. ההולוטיפ הוא דגימה ATD6-5, שבר לסת תחתונה ימני עם טוחנות וכמה שיניים מבודדות. בתיאור המקורי טענו קסטרו ועמיתיו שהמין היה האדם הראשון שהתיישב באירופה, ומכאן השם אנטססור, בלטינית – קדמון, במשמעות של "חוקר", "חלוץ" או "מתיישב מוקדם".
בגראן דולינה 25 מטר של משקעי פליסטוקן, מחולקים לאחת עשרה יחידות, TD1 עד TD11 ("טרינצ'רה דולינה" או "תעלת בולענים"). אנטססור נמצא בשכבה TD6, שהפכה כתוצאה מכך ליחידה הנחקרת ביותר באתר. בעונות החפירה הראשונות, בשנים 1994–1995, צוות החפירות חפר בור בדיקה קטן, כדי לראות אם היחידה מצדיקה חקירה נוספת, בקטע הדרום מזרחי, בגודל שישה מטר. מאובנים אנושיים התגלו לראשונה על ידי נאיירה (Aurora Martín Nájera). השכבה בה נמצאו מכונה "שכבת אורורה" על שמה. חתך משולש נחפר בחלק המרכזי החל מתחילת שנות ה-2000. בקטע הצפוני נמצאו גם מאובני אדם. לסיכום, נמצאו כ-170 דגימות של הומו אנטססור. השכבות השמורות ביותר הן ATD6-15 ו-ATD6-69 (אולי שייכים לאותו אדם) והן מבהירות בצורה הברורה ביותר את אנטומיית הפנים. עונות השדה שלאחר מכן הניבו כשישים דגימות נוספות. החלקים שהתגלו משלד הומו אנטססור הם חלקי פנים, עצם הבריח, האמה, אצבעות, ברכיים, וכמה חוליות וצלעות.
בשנת 2007 נמצא שבר לסת תחתונה עם שיניים, ATE9-1, שיוחס באופן זמני להומו אנטססור על ידי קרבונל (Carbonell), מ"בור הפילים" (Sima del Elefante) הסמוך ביחידה TE9. המיקום בו נמצאה היחידה כונה תעלת הפילים (trinchera elefante) והשרדים שויכו לאדם בן 20–25. האתר הניב גם שברי אבן ועדויות לטבח. בשנת 2011, לאחר שסיפקו ניתוח מעמיק של הממצאים בבור הפילים, קסטרו ועמיתיו לא היו בטוחים בסיווג המינים והשאירו את הקביעה שזהו אנטססור עד לגילויים נוספים.
מכלול כלי האבן בגראן דולינה דומה לאחרים בני זמנו במערב אירופה, שעשויים לייצג את פרי עבודתו של אותו מין, אם כי הדבר אינו ניתן לאימות מכיוון שברבים מהאתרים הללו לא נמצאו מאובנים אנושיים. בשנת 2014 התגלו בהאפיסבורג, אנגליה, חמישים טביעות רגליים המתוארכות ל-1.2 מיליון שנים עד 800,000 שנים לפני זמננו, שניתן לייחס אותן לקבוצת אנטססור בהתחשב בכך שהוא היה המין האנושי היחיד שלגבי יש זיהוי מאותה תקופה במערב אירופה.
טקסונומיה > מיון

פניו של אנטססור דומים לאלו של בני האדם המודרניים בהשוואה לבני קבוצות ארכאיות אחרות, ולכן בתיאורם המקורי, קסטרו ועמיתיו סיווגו אותו כאב הקדמון המשותף האחרון של בני האדם המודרניים והניאנדרטלים, והחליפו הומו היידלברגנסיס בתפקיד זה. אנטומיית הפנים נבדקה בשנים שלאחר מכן.
בשנת 2001, הפליאואנתרופולוג הצרפתי ז'אן ז'אק הובלין (Hublin) הניח ששרידי הגראן דולינה ושרידי הטיגניף (Tighennif) העכשוויים מאלג'יריה, המסווגים בדרך כלל כהומו ארגסטר שהוא כנראה הומו ארקטוס, במקור אטלנטנתרופוס (אטלנטה-אנתרופוס, האדם מאטלנטה או מאטלנטיס, האוקיינוס האטלנטי) מאוריטניקוס, Atlantanthropus Mauritanicus, מייצגים את אותה אוכלוסייה, כי 14 מתוך 15 מאפייני השיניים שקסטרו ועמיתיו זיהו כשל אנטססור זוהו גם בפלייסטוקן התיכון של צפון אפריקה; משמעות הדבר היא שאנטססור הוא נרדף להומו מאוריטניקוס, כלומר יש לסווג את בני אדם גראן דולינה וטיגניף כמאוריטניקוס.
בשנת 2007 קסטרו ועמיתיו חקרו את המאובנים ומצאו ששרידי הטיגניף גדולים בהרבה מאנטססור ודומים מבחינה השיניים לאוכלוסיות אפריקאיות אחרות. אף על פי כן, המליצו לסווג כמאוריטניקוס את כל הדגימות הצפוניות המוקדמות מהפליסטוקן.
בשנת 2007 הפרימטולוג אסטבן סרמיינטו (Sarmiento) ועמיתיו הטילו ספק בטענה שאנטססור הוא מין נפרד כי חלק גדול מהאנטומיה של הגולגולת אינו ידוע; הומו היידלברגנסיס ידוע בערך מאותו זמן ואזור; ודגימת הטיפוס הייתה ילדה (המאפיינים האופייניים כביכול יכלו להיעלם עם הבגרות) ולכן מבנה זה של הפנים יכול היה להיגרם גם מהסתגלות אקלימית אזורית ולא ממוצא טופולוגי-טקסונומי.
בשנת 2009, הפליאונתרופולוג האמריקני ריצ'רד קליין פקפק בכך שאנטססור היה מאבותיו של היידלברגנסיס, וסבר שאנטססור הוא "צאצא של הומו ארגסטר [מאפריקה] שנעלם לאחר ניסיון כושל ליישב את דרום אירופה". באופן דומה, בשנת 2012, האנתרופולוג הפיזי הבריטי כריס סטרינגר ראה באנטססור והיידלברגנסיס שתי שושלות שונות עם מערכת יחסים של אב / צאצא. בשנת 2013, האנתרופולוגית שרה פריידליין (Freidline) ועמיתיה סברו שהפנים המודרניות דמויות האדם התפתחו באופן עצמאי מספר פעמים בקרב המין הומו. בשנת 2017 קסטרו ועמיתיו טענו שאנטססור עשוי להיות אב קדמון אנושי מודרני, ואם לא, הוא כנראה התפצל זמן קצר לפני הפיצול בין האדם לניאנדרטל. בשנת 2020 הסיקו הפליאונתרופולוג המולקולרי ההולנדי פרידו ולקר (Welker) ועמיתיו שאנטססור אינו אב קדמון אנושי מודרני, על ידי ניתוח חלבונים עתיקים שנאספו מהשן ATD6-92.
טקסונומיה > גיל וטפונומיה

החפירות של 2003 עד 2007 חשפו סטרטיגרפיה מורכבת הרבה יותר ממה שחשבו קודם לכן, ו-TD6 חולק לשלוש תת-יחידות המשתרעות על פני שלוש עשרה שכבות ותשעה משקעים (גופי סלע המובחנים מגופים סמוכים). נוכחות אנושית מתועדת ביחידות משנה 1 ו-2, וב-Facies A, D1 ו-F. עצמות מפוזרות בכיוון אקראי השתמרו ב-Facies D1 שבתוך שכבה TD6.2.2 (TD6, תת-יחידה 2, שכבה 2) וב-Facies F בשכבות TD6.2.2 ו-TD6.2.3, והתקבצה באופן בולט באזור הצפון-מערבי. הדבר עשוי להצביע על כך שהשרידים נגררו לתוך המערה באמצעות זרימת פסולת. לגבי שכבה Facies F, המכילה את רוב שרידי האדם, ייתכן שהצטברו על ידי זרימה איטית של פסולת (כפי שתואם להתנהגות מישור הצפה) מהכניסה הראשית לצפון-מערב, כמו גם זרימת פסולת חזקה יותר מכניסה אחרת לדרום. מאובנים מושקעים בשטף (נגררים פנימה על ידי זרם מים) נמצאו גם ב-Facies A בשכבות TD6.2.2, TD6.2.1 ו-TD6.1.2, המצוינות בחצץ אבן גיר בטווח הגודל של השרידים. לפיכך, ייתכן שאנטססור לא אכלס את המערה אלא היה פעיל בקרבת מקום. רק 5.6% מהמאובנים נושאים עדויות לבליה מהאוויר הפתוח, השורשים והאדמה, כך שכנראה נסחפו עמוק לתוך המערה זמן קצר יחסית לאחר המוות.
נראה שהיישוב האנושי במרחב התרחש בגלים התואמים לטווחי הזמן של בית גידול חם ולח של סוואנה (אם כי גדות הנהרות היו ככל הנראה בסיס לצמיחת יערות). תנאים אלו היו קיימים רק במהלך מעברים מתקופות קרח קרירות לתקופות בין-קרחוניות חמות, לאחר התחממות האקלים ולפני שהיערות התרחבו עד ששלטו בנוף.
טקסונומיה > גיל וטפונומיה > ניסיונות תיארוך של שרידי אנטססור

בשנת 1999 תוארכו שתי שיני פרסתנים משכבה TD6 באמצעות אורניום-תוריום לתקופה שלפני 794 עד 668 אלף שנים, ותחום הזמן צומצם עוד יותר בבדיקה פלאומגנטית לתקופה שלפני למעלה מ-780,000 שנים.
בשנת 2008 תוארך ממצא משכבה TE9 של סימה דל אלפנטה ל-1.2 עד 1.1 מיליון שנים לפני זמננו, בשימוש בפלאומגנטיות ותארוך קוסמגני (Surface exposure dating).
בשנת 2013 תוארך ממצא משכבה TD6 לתקופה שלפני 930 עד 780 אלף שנים באמצעות פלאומגנטיות, בנוסף לתיארוך אורניום-תוריום ותארוך ספין אלקטרוני (ESR – Electron spin resonance dating) של שיניים נוספות.
בשנת 2018 תיארוך ESR של דגימה של אנטססור בשכבה TD6-92 העלה גיל של 949 עד 624 אלף שנים, שהוגבל פלאומגנטית לתקופה שלפני 772,000 שנים.
בשנת 2022 תארוך ספין אלקטרוני של גרגר בודד בעזרת טכניקה של זריחה מוגברת בתאורה (SG TT-OSL – Optically stimulated luminescence) מצא שגראן דולינה החל לפני בערך 900,000 שנים, והמשקעים מ-TD4 ל-TD6 הם מלפני 890,000 עד 770,000 שנים. שלוש יחידות אלו נקברו ככל הנראה בתוך פחות מ-100,000 שנים.
עד 2013, עם גילוי שן התינוק בת 1.4 מיליון שנה מברנקו לאון, אורסה, ספרד, אלו היו המאובנים האנושיים העתיקים ביותר הידועים מאירופה, אף על פי שפעילות האדם ביבשת נמשכת כבר 1.6 מיליון שנים וזוהו כלי אבן שעוצבו ושבהם נעשה שימוש במזרח אירופה ובספרד.