stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
העתקים של פסל החירות
צרפת

פסל החירות המקורי ניתן לארצות הברית כמתנה על ידי צרפת, ולכן קיים בצרפת מספר לא מבוטל של העתקים. שני העתקים של פסל החירות מצויים בפריז הבירה. האחד עומד בגני לוקסמבורג: זהו מודל מארד ששימש את פרדריק אוגוסט ברתולדי בעיצובו של הפסל העומד בניו יורק. האמן הציע את הפסל למוזיאון לוקסמבורג בשנת 1900 והוא הוצב בגני לוקסמבורג בשנת 1906. התאריך המופיע על הלוח שעל פני הפסל (במקום בו בפסל בניו יורק מופיע התאריך "JULY IV MDCCLXXVI"), הוא 15 בנובמבר 1889, התאריך בו נחנך ההעתק השני, הגדול יותר, של פסל החירות.
העתק זה מוצב ליד "פון גרנל", על איל דה סיינס על הנהר סיין, ומתנשא לגובה 11.5 מטר. הפסל נחנך ב-15 בנובמבר 1889, והוא צופה אל האוקיינוס האטלנטי ואל "אחותו הגדולה" בניו יורק, שהוקמה שלוש שנים לאחריו. על הלוח שעל פניו שני תאריכים - ה-4 ביולי 1776, הוא התאריך בו הוכרזה עצמאות ארצות הברית, המופיע אף על פני הפסל בניו יורק, ו-14 ביולי 1789, הוא התאריך בו נפלה הבסטיליה.
העתק בגודל אמיתי של הלפיד אותו מחזיק פסל החירות נמצא מעל לכניסה למנהרת "פון דה ל'אלמה" ליד שאנז אליזה בפריז. הוא ניתן לעיר כמתנה מניו יורק לרגל חגיגות מאה השנים להענקת פסל החירות לניו יורק.
העתק של הפסל ומספר דגמים שלו מצויים גם במוזיאון לאומנויות ולמקצועות בפריז.
העתק נוסף של פסל החירות נמצא בבורדו. העתק זה גובהו 2.5 מטרים. הפסל הותך על ידי הנאצים במהלך מלחמת העולם השנייה, והוצב מחדש בשנת 2000. לאחר פיגועי 11 בספטמבר הוצב על הפסל לוח זיכרון לזכר קורבנות הפיגועים. בליל ה-25 במרץ 2003, הוצת הפסל על ידי אלמונים.
העתק נוסף של הפסל מצוי בצפון מערב צרפת, בעיירה קטנה בשם ברנטין ליד רואן. ההעתק הוכן לרגל צילומי סרט בשם "המוח" (Le Cerveau) שביים ז'ראר אורי בכיכובם של ז'אן-פול בלמונדו ובורביל, בשנת 1969. העתק נוסף, מוזהב, מצוי במרכז העיירה סן-סיר-סור-מר, ליד מרסיי.
העתק נוסף של הפסל נמצא בעירו של הפסל ברתולדי, קולמר. הפסל הוקם ב-4 ביולי 2004, בכניסה הצפונית לעיר, לציון מאה שנים למות הפסל.
בעיירה פואטייה בחבל פואטו-שראנט (הידועה בשל קרב פואטייה ב-1356), מוצב העתק נוסף של הפסל, וכן בעיירה לונל, הסמוכה למונפלייה בדרום צרפת.
סן-סיר-סור-מר
פואטייה
לונל
ארצות הברית

בין 1902 ל-2002 עמד העתק של הפסל, בגובה של כ-9 מ' על גג מחסן ב-43 מערב רח' 64 במנהטן, קרוב מספיק לפסל המקורי על מנת לבלבל תיירים מזדמנים. הפסל הוסר בשנת 2002 על מנת לאפשר את הרחבת המחסן. הפסל הוצב בגן הפסלים במוזיאון האמנות של ברוקלין, באוקטובר 2005, אך קיימות תוכניות להשיבו למיקומו המקורי.
העתק מארד של פסל החירות מוצג במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק.
בעיירה דולות' במינסוטה קיים העתק קטן של פסל החירות, ב"מרכז הבידור של דולות'" בקרחת יער קטנה המוקפת בעצי אורן המסתירים מעט את הפסל. הפסל הוענק לעיר על ידי צאצאים של ברתולדי המתגוררים בדולות'.
תנועת הצופים של אמריקה, חגגה את יובל ארבעים השנה לייסודה בשנת 1950 במסע ל"חיזוק יד החירות". בין 1949 ל-1952 הוקמו כמאתיים פסלים בגובה של שניים וחצי מטרים העשויים מנחושת ונתרמו לעיירות שונות בארצות הברית. ההעתקים אינם מדויקים במיוחד. רבים מהם נהרסו או אבדו, אך התומכים בשימור הפסלים איתרו למעלה ממאה מהם העומדים כיום במקומות שונים בארצות הברית.
פסל שגודלו חצי מגודל הפסל המקורי עומד בכניסה למלון ובית ההימורים "ניו יורק-ניו יורק" בלאס וגאס. פסל נוסף מוצב בלאס וגאס ב"ווסט סהארה אבניו", במקום בו עמדה פעם "פיצת פסל החירות", אך כיום נמצא במקום עסק העוסק בהחזרי מס.
העיר סו פולס בדרום דקוטה הקימה פסל מארד בגובה של 2.7 מטרים בפארק מק'קנן, במקום בו עמד פעם העתק מעץ, שאבד.
פסל בגובה של כ-11 מ', המהווה העתק מדויק של פסלו של ברתולדי, עומד ב"וסטאביה הילס", פרבר של העיר ברמינגהאם באלבמה. הפסל הוצב במקום ב-1958, ובשנת 1989 הוצב על עמוד שחם בגובה של כ-18 מ'.
שני פסלי נחושת בגובה של כ-9 מ' מוצבים על גג "בנק ליברטי נשיונל" בבאפלו במדינת ניו יורק, בגובה של כ-108 מ' מעל מפלס הרחוב.
העתק בגובה של 7.6 מ' עומד על חורבות גשר מרי'סוויל על נהר הסוסקהאנה בצפון הריסבורג.
במערב סיאטל מוצב העתק של הפסל בחוף אלקי, במקום בו נחתה על החוף "חבורתו של דני", הנחשבת למייסדי העיר. הפסל הנוכחי הוקם מארד בשנת 2007 והחליף פסל שהוצב בשנת 1952 שהיה עשוי מגבס על שלד של נחושת.
סט לבניית העתק מלגו של הפסל העשוי מ-2,882 לבני לגו בגובה של כ-3 מ' יוצר על ידי חברת לגו. העתק גדול בהרבה של הפסל מלבני לגו נמצא ב"לגולנד" בבילונד שבדנמרק, והעתק קטן יותר ב"לגולנד" שבקליפורניה.
בממפיס, טנסי מצוי העתק בגודל של 7.6 מ', האוחז בצלב ובלוחות הברית, ומכונה "פסל החירות באמצעות ישו". ההעתק הוצב על ידי כנסייה מקומית ב-2006. כן קיימים העתקים קטנים בעיירה "לבנון" בטנסי, בפארגו שבדקוטה הצפונית, ובעיר טופקה בקנזס. בחנות השוקולד M&M במנהטן ישנו העתק של פסל החירות דמוי סוכריית M&M בגובה 5 מטרים.
העתק של פסל החירות ליד ברמינגהאם, אלבמה
פסל החירות במערב סיאטל
פסל החירות בסו פולס
בישראל

בירושלים עומד פסל עשוי משלד ברזל, השואב את השראתו מפסל החירות. הפסל ממוקם בכיכר ניו יורק, הסמוכה לבית יד לבנים, ליד מפגש הרחובות אגריפס ובן צבי.
בעראבה הוצב העתק של הפסל בגובה של כ-5 מטרים, בכניסה הצפונית לכפר, בסמוך למסעדה מקומית. ביפיע, שבנצרת מוצבים שני העתקים בינוניים של הפסל, בסמוך לפיצוצייה מקומית.
בחיפה, בתחנת מצדה של הכרמלית ממוקם העתק של פסל החירות אשר קישט את המסעדה ניו יורק ניו יורק עד לסגירתה. בבאר שבע, הוצב העתק מוקטן של הפסל, בסמוך למגדלי מנהטן שבכניסה לרחוב יוהנה ז'בוטינסקי, הרחוב המרכזי בשכונת נווה זאב.
בטבריה, ניצב העתק של הפסל בסמוך לתחנה המרכזית של העיר על גג מבנה של משרדים. בנתיבות הוצב העתק מוקטן של הפסל, ליד המרכז המסחרי "פרויקט מנהטן".
במקומות אחרים בעולם

בין 1887 ל-1945 ניצב העתק של פסל החירות בהאנוי. גובהו של הפסל היה 2.85 מטרים, והוא הוקם על ידי הממשלה הקולוניאלית הצרפתית, לאחר שנשלח מפריז לצורכי תערוכה. ב-1 באוגוסט 1945, לאחר שהצרפתים איבדו את שליטתם בהודו-סין, הופל הפסל על ידי תושבי האנוי שזיהו אותו עם המשטר הצרפתי השנוא.
במהלך מחאת הסטודנטים בכיכר טיין-אן-מן בשנת 1989 הקימו המוחים פסל בגובה 10 מטרים, בשם "אלת הדמוקרטיה", שהיה בכוונה "בלתי זהה" לפסל החירות, על מנת שלא להראות כפרו-אמריקני מדי. הפסל נהרס במהלך הטבח שנערך במפגינים בכיכר.
פסל בגובה של 123 סנטימטר מברזל וארד הוקם בעיר סניסרו בספרד, בשנת 1897 לזכר הלוחמים המקומיים במלחמה הקרליסטית הראשונה. הפסל הוסר בידי אנשי פרנקו בשנת 1936, הוצב מחדש בשנת 1976, ונגנז בשנת 1997 בשל הבלאי שאחז בו.
ביפן הוצב הפסל הצרפתי באופן זמני במפרץ אובאידה, אזור החופים של טוקיו, בין אפריל 1998 למאי 1999 לרגל "שנת צרפת ביפן". בשל הפופולריות של פסל זה הוקם העתק קבוע בשנת 2000 באותו המקום. העתק קטן של פסל החירות נמצא ב"אמריקמורה", "הכפר האמריקני", מרכז קניות באוסקה. העתק נוסף נמצא בעיירה קטנה ליד מיסאווה המארחת בסיס של חיל האוויר האמריקני ובו 8,000 חיילים.
בבואנוס איירס שבארגנטינה מוצב העתק של הפסל בכיכר דה בלגרנו, על מנת לסמן את ידידותה של ארגנטינה לצרפת.
בלימה, בירת פרו, מצוי בית הימורים אמריקני ברובע חסוס מריה, המציג העתק של פסל החירות בכניסה.
העתק של הפסל המצוי בעיירה הנורווגית ויסנס, מתגאה בכך שהנחושת ממנה נוצק הובאה מאותו המכרה ממנו נכרתה הנחושת ממנה נוצק הפסל המקורי.
מלון "ויקטורי" בעיר פרישטינה, בירת קוסובו, מציג העתק של פסל החירות בחזיתו.
ב"מרכז ניו יורק", מרכז קניות ברובע בארה דה טיז'וקה בריו דה ז'ניירו, מצוי העתק של פסל החירות.
בכיכר הכניסה לעיר קאקואל(פור'), במדינת רונדוניה, ברזיל, מצוי העתק של פסל החירות.
בפארק המיניאטורות "מינימונדוס" בעיר קלגנפורט בחבל קרינתיה באוסטריה, ישנו העתק של פסל החירות.
בבסיס "לקנהית'" של ה-RAF, הנמצא ליד סאפוק באנגליה, מצוי העתק, שנוצר משאריות נחושת שנותרו לאחר יצירת הפסל המקורי.
פארק השעשועים הגרמני היידה פארק מחזיק העתק בגובה 35 מטרים, העומד על אגם בו שטות ספינות קיטור בדומה לאגם המיסיסיפי. ההעתק עשוי מקצף פלסטי המודבק על שלדת פלדה עם ציפוי פוליאסטר, ועוצב על ידי האמן ההולנדי חרלה ספי.
ב"מחנה ג'ון היי", ששימש בעבר את צבא ארצות הברית בפיליפינים, מצוי העתק קטן של פסל החירות.
העתק בגובה של כ-10 מ' מצוי במרכז הקניות ווסטפילד מריון באדלייד באוסטרליה הדרומית.
העתק בגובה של כ-5 מטרים עמד על מפעל "נעלי ליברטי" בלסטר במרכז אנגליה. ההעתק הוקם עוד בשנות ה-20 של המאה ה-20, אך הוסר בשנת 2003 ויש תוכניות להציבו במקום אחר בעיר.
אזכורים בספרות

ביצירתו של פול אוסטר, "לווייתן", עוסק הגיבור, בנג'מין סאקס, בפיצוץ העתקים של פסל החירות בכל רחבי ארצות הברית, כהתרסה כנגד המדינה, ברוח המוטו של הספר - "כל מדינה הקיימת בפועל היא מושחתת" מאת ראלף וולדו אמרסון.
ראו גם

פסל החירות (בודפשט)
פסל החירות (סן מרינו)
הערות שוליים

↑  Rotatoria Entrada Da Cidade - Havan Cacoal (ב־)
הפסל המוצב בגני לוקסמבורג
הפסל המוצב על הנהר סיין בפריז
העתק של פסל החירות בניו אורלינס לאחר הוריקן קתרינה
פסל החירות בעראבה
פסל החירות הירושלמי
העתק הפסל בטוקיו
העתק הפסל בהיידה פארק
העתק הפסל בקאקואל
פסל החירות מיאגי
חיים יצחק אלגאזי

| --- | --- |
 לידה:  קושטא
 פטירה:  כ"ה בניסן ה'תקע"ט ירושלים
 תאריך עלייה:  1813
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית
 מקום מגורים:  קושטא, אזמיר, ירושלים
 בני דורו:  הרב רפאל יוסף חזן, רבי דוד אמאדו
 חיבוריו:  דרך עץ החיים, עין ימין
 אב:  רבי יהודה
 צאצאים:  רבקה, נכדו - הרב יהושע אלעזר הכהן חמצי
 
הרב חיים יצחק אלגאזי (מוהרי"ץ אלגאזי) (נפטר ב-20 באפריל 1819) היה רב ודיין בקושטא, אזמיר וירושלים.
תולדותיו

נולד לרבי יהודה אלגאזי, מחבר ספר שער יאודה, ממנו למד תורה. קרובו של הרב יום-טוב אלגאזי. בתו, רבקה בכורה, נישאה לגביר ר' יוסף הכהן חמצי, שבשנת ה'תקע"ז הקים בית מדרש באזמיר על שם חמיו, בשם ישיבת בית יצחק. נכדו היה הרב יהושע אלעזר הכהן חמצי, שהוציא לאור את ספרו של סבו, עין ימין.
עבר מקושטא לאזמיר, שם כיהן כדיין בבית הדין של הרב רפאל יוסף חזן, יחד עם רבי דוד אמאדו. בשנת תקע"ג, סמכו הרב יצחק והרב היר"ח את הרב חיים פאלאג'י לרבנות לתואר "החכם השלם". היה מתנהג בחסידות ופרישות ומתענה תעניות הפסקות רבות. רבני אזמיר, וביניהם החבי"ף, שמכנה אותו ”מורינו הרב המופלא” (תוכחת חיים חלק ב' דף קכ"ג) מביאים רבות מתורתו בספריהם.
במחצית השנייה של שנת התקע"ג (1813) עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים.
נפטר בירושלים בכ"ה בניסן התקע"ט לאחר מחלה קשה.
ספדו לו הרב רפאל אשכנזי, רבי שלמה חכים בספר כיסא שלמה, ורבי דוד אמאדו.
חיבוריו

דרך עץ החיים (שאלוניקי תקס"ד) - חידושים על טור יורה דעה, אבן העזר וחשן משפט (עד דף צ ע"ב),ליקוטים על הרמב"ם, ליקוטי שו"ת (דף צ ע"ב- קט ע"א) וכן קונטריס כללי הש"ס (דף קט ע"א - קיב ע"א), ודרושים (דף קיב ע"ב - קמב)
עין ימין (שאלוניקי תקפ"ב) - דרושים לשבת הלבשת עניים, לשבת זכור, לשבת כלה לשבת תשובה, שו"ת וחידושים על לשונות הרמב"ם.
הערות שוליים

↑  עין ימין, לשונות הרמב"ם הלכות מעשר
↑  עין ימין, הקדמה מאת נכד המחבר
↑  למשל: חיים ביד, סימן צ"ב, סמיכה לחיים, אה"ע סימן ט'
↑  מראה הגדול חלק ב' דרוש כ"ו להספד
↑  דרוש ד' להספד
↑  תהלה לדוד חלק ב' דרוש י"א להספד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007473191405171  LCCN: nr2002035355  VIAF: 308258819   WorldCat (עם VIAF): 308258819 
שער ספר עין ימין לרבי חיים יצחק אלגאזי
עבדאללה בן משה חיים

| --- | --- |
 לידה:  תקכ"ה
 פטירה:  1864 (בגיל 99 בערך) 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית 
 תקופת הפעילות:  ?–1864 
 אב:  משה חיים מבגדאד 
 
חכם עבדאללה בן משה חיים (לעיתים בקצרה: עבדאל; בגדאד, תקכ"ה (בערך) - כ"ט או ל' בחשוון תרכ"ה, 29 בנובמבר 1864), היה רב וראש ישיבה, עסקן ציבורי ויהלומן. בסוף ימיו היה מרבני ופרנסי ירושלים. הוא היה דודו של חכם יוסף חיים מבגדאד (הבן איש חי).
קורות חיים

עבדאללה היה בנו השני של חכם משה חיים, ראש רבני בגדאד (נפטר ח' בסיוון תקצ"ז, 11 ביוני 1837), הבן השלישי היה חכם אליהו חיים, רבה של בגדאד ואביו של חכם יוסף חיים מבגדאד, ה"בן איש חי". עבדאללה נולד וחי בבגדאד. במקביל ללימודיו עסק במסחר יהלומים, וקנה לו שם של אדם אמין, עד שנפוצו אגדות אודות יושרו.
בעקבות סכסוך עם נשיא הקהילה היהודית בעירו, עקר לדמשק, וב־1840 היה מעורב בשתדלנות היהודית סביב עלילת דמשק.
ב־1841 עלה לארץ ישראל, והתיישב בירושלים. הוא ניצל את קשריו העסקיים בבגדאד ובהודו, ושימש כגזבר הצדקה של פילנתרופים יהודים כמו יחזקאל יהודה מכלכותא, שהעביר דרכו את כל כספי תרומותיו ליישוב היהודי בארץ ישראל. הנוסע הירושלמי יעקב ספיר מונה אותו בתחילת ספרו "אבן ספיר" עם ”הרבנים הגדולים וזקני העדה יקירי ירושלים”.
ב־1844 יסד בירושלים את ישיבת "כנסת יחזקאל", שבראשה עמד עד יום פטירתו. אחד מתלמידיו היה נכד-אחותו רבי בנימין יחזקאל יהודה.
הוא נפטר בסוף חודש חשוון תרכ"ה (חורף 1865), בגיל מאה שנים. בצוואתו ביקש כי יקברו אותו בין פשוטי העם, ולא יספידוהו, אך אנשי ירושלים לא שעו לבקשתו, וליוו אותו למנוחות בכבוד רב. נקבר בבית הקברות בהר הזיתים.
הוא הניח אחריו שלושה בנים וארבע בנות. אחד מבניו היה פקיד חברון, החכם יוסף שלום, שעמד בחיי אביו במוקד מחלוקת גדולה ביישוב היהודי בחברון.
לקריאה נוספת

אברהם בן-יעקב, שטרות מירושלים: בעסקי רבי עבדאללה ב"ר משה חיים מבגדאד, בתוך: מאיר בניהו (עורך), אסופות - ספר שנה, ספר רביעי, ירושלים: יד הרב נסים, תש"נ. עמ' שפט-תיד.
הערות שוליים

↑  באנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו נכתב בטעות שנפטר בתרכ"ו. אך בעיתונות דווח עליה כבר בתרכ"ה. על מצבתו ובפנקס הקבורה נכתב שנפטר בכט בחשון, אך לפי עיתונות התקופה, הוא נפטר בא' דראש חודש כסלו, כלומר בל' בחשוון.
↑  אחת מהן מופיעה בערכו באנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו.
↑  יעקב ספיר, אבן ספיר, חלק א, דף א עמוד ב, באתר היברובוקס.
↑  ראו על כך בהרחבה בקונטרס המסקר את המחלוקת: יהודה פאפו, שבר פושעים, ירושלים, תרכ"ב, באתר אוצר החכמה; ואצל יהושע ילין, זכרונות לבן ירושלים, ירושלים: תרפ"ד-1924, עמ' 42 ואילך. וראו בקטע מעיתון הלבנון המובא להלן "קישורים חיצוניים", רמיזה באשר לפרשה זו, והשפעתה על אביו.
חן שיפריס

אין תמונה חופשית
חן שיפריס (נולד בשנת 1935) הוא בוטנאי ישראלי, מומחה לצמח הפלפל. במשך שנים רבות היה חוקר במינהל המחקר החקלאי ("מכון וולקני").
ביוגרפיה

נולד בעין גנים לפסיה ונתן שיפריס, איש העלייה השנייה, ממייסדי עין גנים. בשנת 1956 החל את לימודי מדעי הטבע באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1961 סיים תואר מוסמך, והתמחה בבוטניקה. לאחר מכן נסע ללמוד בוטניקה באוניברסיטת קורנל שבאית'קה, ניו יורק. בשנת 1965 הוענק לו תואר דוקטור. עבודת הדוקטורט הייתה בנושא: "עמידות המלפפון לווירוס המוזאיקה".
בשנת 1966 שב לישראל והחל לעבוד כחוקר במחלקה לגנטיקה והשבחת צמחים באגף לגידולי שדה וגן במכון וולקני. עיקר מחקריו עסקו בלימוד התורשה של צמח הפלפל ובהשבחתו. הוא יצר סדרה של זני פלפל חדשים, ובמשך שנים הם היו זנים בלעדיים בשוק המקומי בישראל. כמו כן טיפח זנים ליצוא, וכן יצר זני מכלוא של פלפל, ששווקו בארצות הברית ובמקסיקו. כמו כן יצר זני מכלוא המיועדים למטרות נוי, במגוון צבעים וצורות. הזנים שפיתח עמידים למחלות ויראליות ופטרייתיות.
בשנות ה-70 פעל מטעם המרכז לשיתוף חקלאי בינלאומי כיועץ לענייני טיפוח ירקות במקסיקו וברומניה.
במשך מספר שנים היה חבר הנהלת מינהל המחקר החקלאי.
פרסם עשרות מאמרים בתחומי מחקריו. כמו כן פרסם שני ספרים העוסקים בהשבחת צמחים והשבחת הפלפל.
משפחתו

נשוי לאורה שיפריס ואב לארבעה. בנו הוא ההיסטוריון נתן שיפריס. בשנות ה-90 חן, אורה ונתן שיפריס השתתפו בגל המחאה על פרשת ילדי תימן שעורר הרב עוזי משולם.
אחיו היה הבוטנאי פרופסור עובד שיפריס.
ספריו

השבחת הפלפל, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1993
מדריך בסיסי לגנטיקה והשבחת צמחים, הוצאת ראובן מס, 2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007430693305171  VIAF: 195148874566649621351   WorldCat (עם VIAF): 195148874566649621351
שחר שוחט

| --- | --- |
תא"ל שחר שוחט, 2024
תא"ל שחר שוחט, 2024
 לידה:  14 בפברואר 1966 (בן 58)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1984–2015 (כ־31 שנים)
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד יחידת החץ "חרב מגן"  רע"ן תורה והדרכה במפקדת הגנה אווירית  מפקד כנף 168  מפקד כנף 167  ראש מנהלת "עת האסיף"  מפקד מערך ההגנה האווירית
 פעולות ומבצעים
   מלחמת לבנון השנייה   מבצע עמוד ענן    מבצע צוק איתן
 
שחר שוחט (נולד ב-14 פברואר 1966) הוא תת-אלוף במיל' בצה"ל, חוקר ומומחה להגנה אווירית. כיהן כמפקד מערך ההגנה האווירית בין השנים 2012–2015, תקופה שכללה את מבצע עמוד ענן ומבצע צוק איתן. במהלך כהונתו הוביל את מערך ההגנה האווירית להישגים משמעותיים ביירוט רקטות ואיומים אוויריים.
קורות חייו > שירות צבאי

שוחט החל את שירותו הצבאי ב-1984 והתקדם בשורת תפקידים במערך ההגנה האווירית, ביניהם: מפקד סוללת טילי קרקע-אוויר, מפקד יחידת טילי קרקע אוויר, מפקד יחידת "חרב מגן" (טילי חץ), ראש ענף תורה והדרכה במערך ההגנה האווירית וראש ענף פיתוחים וניסויים. בהמשך שירותו מונה למפקד כנף 168, מפקד כנף 167, וראש תוכנית "עת האסיף" באגף התכנון[דרוש מקור].
מפקד מערך ההגנה האווירית

בשנים 2012–2015 כיהן כמפקד מערך ההגנה האווירית, תפקיד במסגרתו הוביל את המערך בשני מבצעים משמעותיים. במבצע עמוד ענן השיגה מערכת כיפת ברזל 85% הצלחה ביירוט כ-1,500 רקטות, ובמבצע צוק איתן שיפר את אחוזי ההצלחה ל-90% מול 4,700 רקטות. במהלך כהונתו הוביל את הסבת כל סוללות כיפת ברזל ל"בלוק 2", פיתח יכולות להתמודדות עם מטחים מכיוונים שונים ושיפר את יכולות היירוט של המערכת.
קריירה אזרחית

לאחר שחרורו מצה"ל מונה לסמנכ״ל אסטרטגיה ופיתוח עסקי בחטיבת ההגנה האווירית של רפאל. בתפקידו זה המשיך לתרום לפיתוח אסטרטגיות להגנה אווירית מתקדמת ולניתוח מגמות עולמיות בתחום הלוחמה האווירית והטילים, תוך פרסום ניתוחים מקצועיים על התפתחויות בתחום ההגנה האווירית והאיומים המתפתחים.
הכרה בינלאומית

בשנת 2016 הוענק לשוחט אות כבוד מצבא גרמניה על תרומתו לשיתוף הפעולה בתחום ההגנה האווירית בין ישראל לגרמניה. שיתוף הפעולה כלל השתתפות נציגים גרמנים בתרגילים משותפים, ביקורים הדדיים וחילופי ידע בתחום ההגנה האווירית. שוחט היה שותף מרכזי בארגון כנס ההגנ"א הבינלאומי הראשון בישראל, בו השתתפו שבעה מפקדי מערכי הגנ"א מרחבי העולם.
השכלה

שוחט בעל תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה, תואר ראשון במדעי החברה מאוניברסיטת בן-גוריון, ובוגר הקורס למנהיגות משפיעה (High Impact Leadership) באוניברסיטת קולומביה בארצות הברית. הוא בוגר המכללה לביטחון לאומי, המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, קורס דירקטורים מטעם המרכז הישראלי לניהול, וקורס מתקדם בפורט בליס ארצות הברית.
פרסומים וניתוחים מקצועיים

שוחט פרסם מאמרים וניתוחים רבים בתחום ההגנה האווירית, במיוחד לאחר פרישתו מצה"ל. מאמריו עוסקים בהתפתחות איומי הטילים המדויקים, יכולות ההגנה האווירית המודרנית, והערכות אסטרטגיות של האיומים העתידיים. הוא התמקד במיוחד בניתוח ההתפתחויות בתחום הטילים המונחים המדויקים והשפעתם על שדה הקרב העתידי.
לקריאה נוספת

לירון אברהם, איש הברזל, במחנה, 6 באוגוסט 2015
שחר שוחט ויניב פרידמן, ‏מהגנה טקטית נגד מטוסים להגנה אווירית מערכתית, בין הקטבים ‏4, יולי 2015, עמ' 65–82
שחר שוחט – סמנכ"ל אסטרטגיה בחטיבת מערכות להגנה אווירית רפא"ל ולשעבר מפקד מערך ההגנ"א. יאיר רמתי – יו"ר, לשעבר ראש מנהלת "חומה" במשרד הביטחון., לקחים ותצפיות ראשוניות מהמערכה האווירית והפעלת האש מנגד באוקראינה – תא"ל (מיל.) שחר שוחט ויאיר רמתי, באתר צה"ל, 22 בספטמבר 2022
נעמי צורף, ‏״חשוב שנמשיך להאיץ כדי לשמור על היתרון״, באתר חיל האוויר הישראלי, 10 ביולי 2014
עמוס הראל, בכיר בחיל האוויר: הצלחת "כיפת ברזל" חסכה מישראל מבצע התקפי בעזה השנה, באתר הארץ, 25 ביולי 2011
אלעד הלפרין, "בעימות הבא נתמודד עם ניסיון לשלוח נגדנו עשרות כטב"מים", באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 10 במרץ 2014
יאיר רמתי ושחר שוחט, "Improved Iron Dome Stands Up To Tougher, Newer Challenges"מאתר the miryam institute בתאריך 18 יוני 2021
הערות שוליים

↑  גילי כהן, מפקד מערך ההגנה האווירית: "אנחנו מרוצים מאחוזי היירוט", באתר הארץ, 15 בנובמבר 2012
↑  שי לוי, ‏שומרים על כולנו: המפקדים שמנהלים את מבצע עמוד ענן, באתר ‏מאקו‏, 21 בנובמבר 2012
↑  שיר אהרון ברם, ‏מפקד חדש למערך ההגנה האווירית, באתר חיל האוויר הישראלי, 14 באוקטובר 2012
↑  אהרון לפידות, "כיפת ברזל הביאה שפיות לעורף", באתר ישראל היום, 2 ביולי 2015
↑  יואב זיתון, מפקד ההגנה האווירית עולה להתקפה, באתר ynet, 18 בנובמבר 2013
↑  Improved Iron Dome stands up to tougher, newer challenges, The MirYam Institute, ‏18 ביוני 2021
↑  Can Israel Defeat Iran's Precision Guided Missile Threat?, The MirYam Institute, ‏6 בינואר 2022
↑  טל גלעדי, ‏"מהגנ"א לשעבר קיבל אות כבוד מצבא גרמניה", באתר חיל האוויר הישראלי, 22 בפברואר 2016
↑  Iron Dome developers set the record straight on its evolution, The Jerusalem Post | JPost.com, ‏2021-04-08 (באנגלית)
↑  Can Israel Defeat Iran's Precision Guided Missile Threat?, The MirYam Institute, ‏6 בינואר 2022
נימפיה ווינד

| --- | --- |

 לידה:  23 ביולי 1995 (בן 29) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 שם במה:  Nymphia Wind
 שם לידה:  ליאו טסאו (曹米駬)
 מדינה:  טאיוואן • ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2018
 עיסוק:  מלכת דראג • מעצב שמלות
 מקום לימודים:  University for the Creative Arts
 https://nymphiawind.com/
 פרופיל ב-IMDb
נימפיה ווינד (באנגלית: Nymphia Wind; נולד ב-23 ביולי 1995), הוא שם הבמה של ליאו טסאו (בסינית: 曹米駬), מלכת דראג אמריקאית ילידת טאיוואן, המוכרת בזכות זכייתה בעונה ה-16 של תוכנית המציאות "המרוץ לדראג של רו פול".
ווינד היא מלכת הדראג המזרח-אסייתית הראשונה הזוכה בתוכנית, ומלכת הדראג השנייה ממוצא אסייתי הזוכה בתוכנית, לאחר ראג'ה.
קריירה

ווינד נולדה וגדלה בטאיוואן. החל משנת 2018, ווינד מופיעה כמלכת דראג בטאיפיי, ובסוף שנת 2022 עברה לברוקלין, שם היא מתגוררת ומופיעה כיום. הצבע השולט בבגדיה של ווינד הוא צהוב, והיא משלבת אלמנטים בצורת בננה בבגדיה ובמופעיה. היא מכנה את עצמה "בננה בודהה", ואת קהל מעריציה בשם "מאמיני הבננה". כמו כן, היא משלבת טקסים ובגדים מסורתיים מהתרבות הסינית והטאיוונית במופעיה.
ווינד בעלת תואר בעיצוב אופנה מאוניברסיטת "University for the Creative Arts", אשר ברוצ'סטר שבבריטניה.
בשנת 2024, זכתה ווינד במקום הראשון בעונה ה-16 של תוכנית המציאות "המרוץ לדראג של רו פול".
חיים אישיים

טסאו מזדהה כהומוסקסואל. מתגורר בברוקלין, ניו יורק.
פילמוגרפיה

| כותרת | שנה | הערות | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| Guess Who: My Bestie Mom | 2020 |  |  |
| Leo & Nymphia | 2021 | סרט דוקומנטרי |  |
| המרוץ לדראג של רו פול: עונה 16 | 2024 | זוכה |  |
| רו פול: הכול בחוץ: עונה 16 | 2024 |  |  |
הערות שוליים

↑  Nymphia Wind Shares Her Thoughts on Taiwan’s Rising Drag Scene – Taiwan Scene, taiwan-scene.com
↑  On Point With: Nymphia Wind, Thotyssey, ‏2023-03-02 (באנגלית)
↑  Dazed, These photographs lift the lid on Taipei’s growing, energetic drag scene, Dazed, ‏2019-05-10 (באנגלית)
↑  Nymphia Wind blows into RuPaul's Drag Race as the First Taiwanese Queen - Focus Taiwan, Focus Taiwan - CNA English News, ‏2023-12-22 (באנגלית אמריקאית)
↑  "Guess Who: My Bestie Mom". TaiwanPlus. 2022-01-24.
↑  "Leo & Nymphia". QUEER EAST FESTIVAL.
↑  "'RuPaul's Drag Race' season 16 cast revealed: Meet the new queens". Entertainment Weekly (באנגלית). ארכיון מ-2023-12-06. נבדק ב-2023-12-06.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 986e2dbd-f4b2-4036-b6e1-46ccb3977d30
דוד אזולאי (מטולה)

דוד אזולאי (נולד ב-25 באוגוסט 1966) הוא ראש המועצה המקומית מטולה, המכהן בתפקידו מאז 2015.
ביוגרפיה

נולד ליעקב ואסתר וגדל בקריית שמונה, ביסודי למד בבית הספר 'יצחק הנשיא', משם המשיך לתיכון המקומי בקריית שמונה. בכיתה י"ב עבר ללמוד במשך שנה בפנימיית הדסה נעורים בכפר ויתקין. מתגורר במטולה מאז 1999.
באוגוסט 1984 התגייס לצה"ל להנדסה קרבית ושירת במשך 25 שנה. השתחרר משירות קבע בשנת 2010, והגיע לדרגת סגן אלוף. בתפקידו האחרון היה קצין ההנדסה של אוגדה 91.
לאחר שחרורו מצה"ל פתח חברת תיירות עם אחיו, ובהמשך פתח גם קייטרינג ואולם אירועים שנסגר מאוחר יותר.
בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2013 התמודד על ראשות מועצת מטולה, והפסיד לראש המועצה המכהן הרצל בוקר ב-35 קולות בלבד. הוא כיהן כחבר מועצה וכראש האופוזיציה. במאי 2015 נפטר בוקר, וביולי נערכו בחירות לראשות המועצה, שבהן נבחר לתפקיד. בבחירות לרשויות המקומיות בישראל בשנת 2018 נבחר שנית ברוב של 67%, וגבר על רוית סנדלר-יפה וליאור בז. בבחירות לרשויות המקומיות ב-2024 היה אזולאי מועמד יחיד, ואף סיעתו איחדה תחתיה את כל הרשימות, ולא התקיימו כלל בחירות במטולה.
היה חבר הליכוד, ותמך בגדעון סער בבחירות לראשות המפלגה. לאחר פרישתו של סער מהליכוד עבר לתמוך בתקווה חדשה.
גרוש ואב לארבעה.
הערות שוליים

↑  אבנר לוטן, קצין הנדסה בכיר: חזבאללה לא צריך מנהרות, באתר mynet‏ העמק, 11 באוגוסט 2018
↑  ישראל חבר, ראש מועצת מטולה דוד אזולאי: תומך בגדעון סער, אתר "כל הזמן", 1 בדצמבר 2019
↑  ליאת רון,
כבר שמעתי שזרקו אותי מתנועת הליכוד אחרי התמיכה בסער", באתר 104.5FM רדיו צפון, 3 בפברואר 2021
ג'ורג' פוצ'יבה

ג'ורג' פוצ'יבה (באנגלית: George Fochive; נולד ב-24 במרץ 1992) הוא כדורגלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הקשר האחורי.
קריירה

פוצ'יבה התחיל לשחק כדורגל בקבוצת הכדורגל של אוניברסיטת הוואי פאסיפיק כשהיה בן 18. בהמשך שיחק בריאל מארילנד וקונטיקט האסקיס מאוניברסיטת קונטיקט.
בשנת 2014 נבחר פוצ'יבה במקום ה-39 בדראפט ה-MLS על ידי פורטלנד טימברס. בפברואר 2014 חתם בקבוצה והושאל לסקרמנטו רפבליק מהליגה הצפון אמריקאית. ב-27 באפריל 2014 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-1 להאריסבורג סיטי איסלנדרס.
בפברואר 2016 חתם בויבורג מליגת העל הדנית.
ב-12 בינואר 2019 חתם בהפועל חדרה מליגת העל. ב-21 בינואר 2019, פוצ'יבה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-1 לעירוני קריית שמונה. ב-2 בפברואר 2019, הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 2-3 נגד מ.ס. אשדוד.
ב-14 ביולי 2020, פוצ'יבה חתם בהפועל כפר סבא.
ב-6 בפברואר 2021 חתם פוצ'יבה בבני יהודה תל אביב עד לסוף העונה.
ב-1 ביוני 2021, פוצ'יבה חתם בפורטלנד טימברס.
הערות שוליים

↑  אלון בן דוד, ‏יש מחליף לטאפוקו: פוצ'יבה חתם בהפועל חדרה, באתר ONE‏, 12 בינואר 2019
↑  דורון בן דור, ‏הקשר ג'ורג' פוצ'יבה חתם בהפועל כפר סבא, באתר ONE‏, 14 ביולי 2020
↑  מערכת וואלה! ספורט‏, ג'ורג' פוצ'יבה חתם בבני יהודה, באתר וואלה, 6 בפברואר 2021
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ג'ורג' פוצ'יבה".
פורנון אניטה

פורנון סאן בניטו אניטה (בהולנדית: Vurnon San Benito Anita; נולד ב-4 באפריל 1989) הוא כדורגלן קוראסאואי-הולנדי, המשחק בעמדת הקשר האחורי בוולנדם.