stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מועצת העיתונות והתקשורת בישראל

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  תל אביב-יפו 
 נשיא:  חנן מלצר
 תקופת הפעילות:  7 במאי 1963 – הווה (61 שנים) 
 www.moaza.co.il
 
מועצת העיתונות והתקשורת בישראל (בעבר: מועצת העיתונות בישראל) היא ארגון התנדבותי ציבורי, שהוקם בשנת 1963, במטרה לשמור על חופש העיתונות ועל כללי האתיקה העיתונאית בישראל. במועצה חברים נציגי העיתונות ונציגי הציבור, כאשר נציגי הציבור מהווים 40% מהמועצה, העיתונאים מהווים 30%, ו-30% הם עורכים ומוציאים לאור של עיתונים בישראל.
הארגון אמור לייצג את כל העוסקים במקצועות העיתונות בישראל, אולם יש ארגוני חדשות, כמו קבוצת "ידיעות אחרונות" שאינם חברים במועצת העיתונות, אם כי הם מאמצים את כללי האתיקה שלה.
נשיא המועצה המכהן הוא המשנה לנשיא בית המשפט העליון בדימוס חנן מלצר. המועצה דנה, בין השאר, בתלונות על עבירות בתחום האתיקה העיתונאית, במסגרת בית הדין לאתיקה.
היסטוריה

ב־1956 הקימו מספר עיתונאים בולטים ועדת אתיקה, שנועדה לגבש קוד אתי למקצוע ולמנוע התערבות מלמעלה בסוגיות אתיות. הקוד האתי שגובש בידי הוועדה בוסס בעיקרו על הקוד האתי הבריטי. במאי 1963 הפכה הוועדה למועצת העיתונות.
ב־1986 החליטה המועצה כי בסמכותה לדון בתלונות גם נגד עיתונאים שאינם חברים במועצה.
במאי 2011 התאגדה מועצת העיתונות כעמותה וביוני 2019 שינתה המועצה את שמה ל"מועצת העיתונות והתקשורת בישראל".
בעקבות ניסיון כושל לבצע שינוי באופן ההתנהלות של המועצה וחילוקי דעות לגבי המשך פעילותה, החליטה הנהלת גלובס ב-15 בנובמבר 2020 לפרוש מחברותה במועצה.
ב-21 בפברואר 2022, לאחר שהשופט חנן מלצר סירב לפרוש מנשיאות מועצת העיתונות אף שנתמנה ליו"ר חברת הביטוח מגדל והבעת אמון של המועצה בו, החליט ארגון העיתונאים לפרוש מהמועצה.
מטרות מועצת העיתונות

שמירה על חופש העיתונות וזכות הציבור לדעת.
הגדרת כללי אתיקה עיתונאית לכל העוסקים בתקשורת ובכך פיקוח עליהם, כלומר קביעת כללים של "עשה ואל תעשה".
שמירה על זכויותיו וחובותיו של העיתונאי.
קידום העיתונאים מבחינה מקצועית, למשל: יציאה להשתלמויות, כנסים, ימי עיון, הרצאות ופרסום מידע וחומרי הדרכה והסברה.
נקיטת פעולות שיש בהן צורך כדי לקדם את המועצה.
מבנה ומוסדות

מוסדות המועצה הם:
המליאה - קובעת את תקנוניה ומתווה את מדיניותה. במליאה כ-70 חברים. מאז הקמת הארגון, במטרה לשמור על איזון בין האינטרסים של הגורמים השונים, נקבעה חלוקה פנימית של חברי המועצה, לפיה 40% מהחברים יהיו נציגי ציבור, 30% יהיו נציגי העיתונאים ו-30% נציגי מו"לים. עם זאת, בעשור השני של המאה-21 ישנה מחלוקת במליאה עד כמה האיזון נשמר בפועל.
הנשיאות - הגוף המבצע של המועצה. בנשיאות כ-17 חברים.
הנשיא/ה - עומד/ת בראש המועצה, וכאשר אינו נמצא ממלא את תפקידו ממלא-מקום הנשיא.
בית דין לאתיקה - הרשות השופטת. בית הדין דן בתלונות על עבירות בתחום האתיקה שהוגשו נגד עיתונאים וכלי התקשורת. בראש בית הדין לאתיקה עומד, משנת 2019, פרופ' יחיאל לימור.
כל חברי המוסדות ונושאי התפקידים האלה פועלים בהתנדבות.
מבנה ומוסדות > נשיאי המועצה

| מניין | שם | דיוקן | תקופת כהונה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | זאב שרף |  | 1963–1965 |
| 2 | יצחק אולשן |  | 1965–1972 |
| 3 | יהושע רוטנשטרייך |  | 1974–1988 |
| 4 | יצחק זמיר |  | 1988–1991 |
| 5 | חיים צדוק |  | 1993–1999 |
| 6 | מרדכי קרמניצר |  | 2000–2003 |
| 7 | דליה דורנר |  | 2006–2021 |
| 8 | חנן מלצר |  | 2021–מכהן |
מבנה ומוסדות > מנכ"לי המועצה

בין יולי 2016 ועד פברואר 2021 כיהן מוטי רוזנבלום כמנכ"ל המועצה.
בית הדין לאתיקה

אנשים או ארגונים הרואים עצמם כאילו נפגעו מיחסו של עיתונאי או כלי תקשורת רשאיים לפנות בתלונה לבית הדין לאתיקה של מועצת העיתונות. פרופסור יחיאל (חיליק) לימור, הוא יו"ר בית הדין (החל משנת 2019).
בכל הרכב של בית הדין לאתיקה מכהנים נציג ציבור, נציג המוציאים לאור ונציג העיתונאים. היועץ המשפטי של המועצה מחליט אם יש מקום להקים בית דין לצורך טיפול בתלונה. לעיתים מועברות תלונות להליך של גישור. כאשר מוגש ערעור, דן בו הרכב הנציגים {5 חברים} או הרכב של שבעה חברים. בראש הרכב זה עומד משפטן.
כל הרכב של בית הדין לאתיקה מכהנים נציג ציבור (המשמש כיו"ר בית הדין), נציג המו"לים והעורכים ונציג העיתונאים. היועץ המשפטי של המועצה הוא המחליט אם יש מקום להקים בית דין לטיפול בתלונה. לעיתים, מועברות תלונות להליך של גישור.
לבית הדין סמכות להטיל עונשים. העונשים נעים מאזהרה, דרך נזיפה ופרסום התנצלות על ידי העיתון ועד להשעיית כלי תקשורת מן המועצה, והפסקת עבודתו או העסקתו של עיתונאי.
בתי הדין לאתיקה דנים גם בתלונות נגד עיתונאים וכלי תקשורת שאינם חברים במועצת העיתונות. במקרה זה, העונש היחיד שבית הדין יכול להטיל הוא פרסום ההחלטה.
הגופים החברים במועצת העיתונות

אלו כלי התקשורת וארגוני העיתונאים החברים במועצת העיתונות בישראל:
| שם הגוף | סמליל | סוג |
| --- | --- | --- |
| הארץ |  | עיתון |
| ישראל היום |  | עיתון |
| תאגיד השידור הישראלי, "כאן" |  | טלוויזיה ורדיו |
| חברת החדשות |  | טלוויזיה |
| קבוצת מעריב |   |  |
| גלי צה"ל |  | רדיו |
| משפחה |  | עיתון |
| חרדים 10 |  | אתר אינטרנט |
| עניין מרכזי |  | אתר אינטרנט |
| כאן נעים |  | אתר אינטרנט |
| מגפון ניוז |  | אתר אינטרנט |
| שקוף |  | אתר אינטרנט |
| ברנז'ה ניוז חדשות באר שבע |  | אתר אינטרנט |
| חדשות עסקים יהודיים |  | אתר אינטרנט |
| העוקץ |  | אתר אינטרנט |
אגודת העיתונאים ירושלים: 
אגודת העיתונאים בתל אביב: 
האיגוד הישראלי לעיתונות תקופתית: 
האגודה הישראלית לתקשורת קהילתית:
גופים שפרשו מהמועצה

אלה הגופים שפרשו ממועצת העיתונות בישראל.
| שם הגוף | סמליל | סוג | תאריך פרישה מהמועצה |
| --- | --- | --- | --- |
| גלובס |  | עיתון | 15 בדצמבר 2020 |
| ארגון העיתונאים בישראל |  | ארגון עובדים | 21 בפברואר 2022 |
החלטות עקרוניות

בספטמבר 2006 החליטה המועצה למנות ועדה שתנסח כללים להתנהלות התקשורת בעת מלחמה.
בפברואר 2007 החליטה המועצה כי כללי האתיקה העיתונאית הופרו בפרשת משפטו של חיים רמון.
בדצמבר 2007 החליטה המועצה להתנגד להצעת חוק העיתונות, שהוצעה על ידי הממשלה, ולדרוש חקיקת חוק יסוד שיעגן חוקתית את חופש העיתונות וחופש הביטוי.
בספטמבר 2008 החליטה המועצה להצטרף לעתירה נגד חוקתיות חוק נתוני תקשורת.
באפריל 2010 פרסמה המועצה, בתום דיון בפרשת המסמכים הסודיים שהדליפה ענת קם לכתב "הארץ" אורי בלאו, הודעה ולפיה "אין זה מן הראוי להגיש כתב אישום נגד עיתונאי שהחזיק במסמך סודי במהלך מילוי תפקידו העיתונאי".
בדצמבר 2020 דחתה המועצה הצעת החלטה לשינוי באופן פעילותה.
ראו גם

לשכת העיתונות הממשלתית
הערות שוליים

1 2  רפאל כהן־אלמגור, מועצות העיתונות בקנדה, בריטניה וישראל: חלונות ראווה וכולאות ברקים, מדינה וחברה 6 (1), 2001, עמ' 43-75
↑  כנס יסוד של מועצת העתונות, על המשמר, 7 במאי 1963
↑  בן גוריון מעלה על נס חופש העתונות, הארץ, 8 במאי 1963
↑  ישיבת מליאה מיום 18 במאי 2011, אתר של מועצת העיתונות
1 2  אורן פרסיקו, הניסיון לרביזיה במועצת העיתונות נכשל, באתר העין השביעית, 15 בדצמבר 2020
↑   ציוץ של אלונה ברון ברשת החברתית אקס (טוויטר)
↑  "הפכה לגוף לא רלוונטי": ארגון העיתונאים עוזב את מועצת העיתונות, באתר ישראל היום, 20 בפברואר 2022
↑  אורן פרסיקו, המחלוקת הפנימית במועצת העיתונות מעמיקה, באתר העין השביעית, 3 במרץ 2021
↑  אורן פרסיקו, אבולוציה או סטגנציה?, באתר העין השביעית, 9 בדצמבר 2020
↑  אורן פרסיקו, חילופים במועצת העיתונות, באתר העין השביעית, 30 במרץ 2016
↑  אתיקה - מועצת העיתונות והתקשורת בישראל ע, באתר www.moaza.co.il
↑  אורן פרסיקו, מועצת העיתונות: קיימת, באתר העין השביעית, 15 באפריל 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310258005171
רודרי

רודריגו הרננדס קסקאנטה (בספרדית: Rodrigo Hernández Cascante; נולד ב-22 ביוני 1996), הידוע בקיצור שמו הפרטי, רודרי, הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר האחורי במנצ'סטר סיטי ובנבחרת ספרד. ידוע בזכות גמישותו הטקטית, מסירותיו המדויקות ויכולותיו הטכניות.
קריירת מועדונים > ויאריאל

רודרי נולד במדריד. בגיל צעיר הצטרף למחלקת הנוער של אתלטיקו מדריד, זאת לאחר שבילה שנה במחלקת הנוער של ראיו מחדאונדה המקומית. בשנת 2013 שוחרר מאקדמיית אתלטיקו, עקב "מחסור בחוזקה פיזית", ועבר לאקדמיית הנוער של ויאריאל.
ב-7 בפברואר 2015, בעודו שחקן קבוצת הנוער, ערך את בכורתו בקבוצת המילואים של ויאריאל, ויאריאל ב', כאשר נכנס כמחליף בניצחון החוץ 1–3 על אספניול ב', במסגרת הליגה הספרדית השלישית. 15 ימים לאחר מכן פתח לראשונה בהרכב, בניצחון 0–2 על ריאל סרגוסה ב'.
רודרי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של ויאריאל, ב-17 בדצמבר 2015, כאשר פתח בניצחון 0–2 על וסקה, במסגרת גביע המלך. ב-17 באפריל 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה, כאשר נכנס כמחליף לדניס סוארס בהפסד החוץ 1–2 לראיו ואיקאנו.
ב-4 בדצמבר 2017, כאשר הפך לשחקן הרכב, חידש את חוזהו בוויאריאל עד לשנת 2022. הוא כבש את שער הבכורה שלו ככדורגלן מקצועני ב-18 בפברואר 2018, בתיקו 1-1 מול אספניול.
קריירת מועדונים > אתלטיקו מדריד

ב-24 במאי 2018 חזר לאתלטיקו מדריד תמורת כ-20 מיליון אירו וחתם על חוזה עד לשנת 2023. ב-25 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו באצטדיון החדש, ונדה מטרופוליטנו, בניצחון 0–1 על ראיו ואיקאנו.
קריירת מועדונים > מנצ'סטר סיטי

ב-3 ביולי 2019 שילמה מנצ'סטר סיטי את סעיף השחרור של רודרי, אשר עמד על 70 מיליון אירו, מה שאפשר לשחקן לקנות את שארית חוזהו מאתלטיקו ולעזוב את המועדון. דמי ההעברה היוו שיא למועדון בפרמייר ליג. רודרי חתם במנצ'סטר סיטי לחמש שנים.
בגמר ליגת האלופות 2023 שנערך ב-10 ביוני 2023, הבקיע גול, נבחר לאיש המשחק ותרם לקבוצתו בזכייתה הראשונה במפעל בניצחון 1-0 על אינטר מילאנו. רודרי נבחר לשחקן העונה בליגת האלופות באותה העונה.
נבחרת ספרד

רודרי שיחק בכל הנבחרות הצעירות של ספרד, עד גיל 16, עד גיל 19 ועד גיל 21. עם הנבחרת עד גיל 19 השתתף וזכה באליפות אירופה עד גיל 19 בשנת 2015.
במרץ 2018 זומן לסגל נבחרת ספרד הבוגרת, לקראת משחקי הידידות מול גרמניה וארגנטינה. בהופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים נכנס כמחליף לטיאגו אלקנטרה בתיקו 1-1 מול גרמניה, במשחק שנערך בדיסלדורף.
נכלל בסגל נבחרת ספרד לטורניר מונדיאל 2022.
ביורו 2024, בו זכתה נבחרתו, נבחר לשחקן המצטיין של הטורניר.
תארים > קבוצתיים

הסופר קאפ האירופי: 2018
ליגת האלופות: 2022/2023
גביע הליגה (2): 2019/2020, 2020/2021
מגן הקהילה: 2019
אליפות אנגליה (4): 2020/2021, 2021/2022, 2022/2023, 2023/2024
הגביע האנגלי: 2022/2023
הסופר קאפ האירופי: 2023
אליפות אירופה עד גיל 19: 2015
אליפות אירופה: 2024
ליגת האומות: 2022/2023
תארים > אישיים

כדור הזהב: 2024
השחקן המצטיין  ביורו 2024
שחקן העונה של ליגת האלופות: 2022/2023
הערות שוליים

↑  מנצ'סטר סיטי שילמה את סעיף השחרור של רודרי, באתר ONE‏, 3 ביולי 2019
↑  Brennan, Stuart. "
Man City pay Rodri transfer release clause and midfielder will join in next few days". Manchester Evening News. July 3, 2019
↑  John Edwards, "City complete Rodri deal". Manchester City. 4 July, 2019
↑  OFICIAL Lista de convocados para la Copa Mundial de Fútbol de la FIFA Catar 2022 באתר פדרציית הכדורגל הספרדית המלכותית, 11 בנובמבר 2022 (בספרדית)
| נבחרת ספרד – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 דה חאה •  2 אספיליקווטה •  3 ד. יורנטה •  4 פאו טורס •  5 בוסקטס •  6 מ. יורנטה •  7 מוראטה •  8 קוקה •  9 מורנו •  10 טיאגו •   11 פראן טורס •  12 גרסיה • 13 סאנצ'ס •  14 גאיה • 15  • 16 רודרי • 17 רואיס • 18 אלבה • 19 אולמו • 20 אדאמה • 21 אויארסבאל • 22 סראביה • 23 סימון • 24 לאפורט • 26 פדרי • מאמן: לואיס אנריקה |  1 דה חאה •  2 אספיליקווטה •  3 ד. יורנטה •  4 פאו טורס •  5 בוסקטס •  6 מ. יורנטה •  7 מוראטה •  8 קוקה •  9 מורנו •  10 טיאגו •   11 פראן טורס •  12 גרסיה • 13 סאנצ'ס •  14 גאיה • 15  • 16 רודרי • 17 רואיס • 18 אלבה • 19 אולמו • 20 אדאמה • 21 אויארסבאל • 22 סראביה • 23 סימון • 24 לאפורט • 26 פדרי • מאמן: לואיס אנריקה | ספרד |
| נבחרת ספרד – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 סאנצ'ס •  2 אספיליקווטה •  3 גרסיה •  4 פא. טורס •  5 בוסקטס •  6 יורנטה •  7 מוראטה •  8 קוקה •  9 גאבי •  10 אסנסיו •   11 פר. טורס •  12 ויליאמס • 13 ראיה •  14 באלדה • 15 גייאמון • 16 רודרי • 17 פינו • 18 אלבה • 19 סולר • 20 קרבחאל • 21 אולמו • 22 סראביה • 23 סימון • 24 לאפורט • 25 פאטי • 26 פדרי • מאמן: אנריקה |  1 סאנצ'ס •  2 אספיליקווטה •  3 גרסיה •  4 פא. טורס •  5 בוסקטס •  6 יורנטה •  7 מוראטה •  8 קוקה •  9 גאבי •  10 אסנסיו •   11 פר. טורס •  12 ויליאמס • 13 ראיה •  14 באלדה • 15 גייאמון • 16 רודרי • 17 פינו • 18 אלבה • 19 סולר • 20 קרבחאל • 21 אולמו • 22 סראביה • 23 סימון • 24 לאפורט • 25 פאטי • 26 פדרי • מאמן: אנריקה | ספרד |
| נבחרת ספרד – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 ראיה •  2 קרבחאל •  3 לה נורמן •  4 נאצ'ו •  5 ויוויאן •  6 מרינו •  7 מוראטה •  8 רואיס •  9 חוסלו •  10 אולמו •   11 פראן טורס •  12 גרימלדו • 13 רמירו •  14 לאפורט • 15 באנה • 16 רודרי • 17 ויליאמס • 18 סובימנדי • 19 ימאל • 20 פדרי • 21 אויארסבאל • 22 נבאס • 23 סימון • 24 קוקורייה • 25 לופס • 26 פרס • מאמן: לואיס דה לה פואנטה |  1 ראיה •  2 קרבחאל •  3 לה נורמן •  4 נאצ'ו •  5 ויוויאן •  6 מרינו •  7 מוראטה •  8 רואיס •  9 חוסלו •  10 אולמו •   11 פראן טורס •  12 גרימלדו • 13 רמירו •  14 לאפורט • 15 באנה • 16 רודרי • 17 ויליאמס • 18 סובימנדי • 19 ימאל • 20 פדרי • 21 אויארסבאל • 22 נבאס • 23 סימון • 24 קוקורייה • 25 לופס • 26 פרס • מאמן: לואיס דה לה פואנטה | ספרד |
איי שטלנד

ערך זה עוסק בארכיפלג סקוטי. אם התכוונתם לקבוצת איים סמוך ליבשת אנטארקטיקה, ראו .
איי שטלנד (באנגלית: Shetland Islands) הם ארכיפלג בצפונה של סקוטלנד, צפונית מזרחית לאורקני, וכ-280 ק"מ מאיי פארו. שטח האיים כ-1,466 קמ"ר והם מפרידים בין האוקיינוס האטלנטי שממערב לאיים והים הצפוני שממזרח לו. המרכז האדמיניסטרטיבי של האיים והגדול ביישובי האיים הוא לרוויק.
האי הגדול באיי שטלנד, המכונה "מיינלנד" - "היבשת" (באנגלית: Mainland), הוא האי השלישי בגודלו בסקוטלנד, וכן השלישי בגודלו באיי בריטניה הגדולה.
איי שטלנד מהווים אחת מ-32 המועצות האזוריות של סקוטלנד, אך בשנת 2020 החליטה מועצת האיים לבדוק אפשרויות לקבלת עצמאות מסקוטלנד.
היסטוריה > התקופה הפרה היסטורית

אזור האיים יושב כבר בתחילת האלף השלישי לפנה"ס. אוכלוסיית המקום שהתפרנסה מגידול צאן הקימה באיים מספר מבנים מגליתיים. תקופת הברונזה (שנת 2000 לפנה"ס) התאפיינה בהתקררות האקלים באזור, ועל כן נטשו התושבים את מרכז האיים והתגוררו בקרבת החופים. באיים התגלו שרידי יישובים מתקופת הברזל, ובהם אף מקדשים (כגון מקדש סטיינדסייל). מקורות רומיים משנת 279 לספירה מציינים כי באיים התגוררו פיקטים קלטים.
היסטוריה > השליטה הנורווגית באיים

החל מהמאה התשיעית החלו הוויקינגים להתיישב באיים (עד תקופה זו נהגו רק לבזוז את האיים). שינוי מדיניות זו, ותחילת ההגירה אל האיים נגרמו בשל גידול ניכר באוכלוסיית נורווגיה והמחסור באדמות חקלאיות.
הוויקינגים התיישבו באיי שטלנד, באורקני, בהברידים, באיי פארו, באירלנד, באיסלנד ובגרינלנד.
המתיישבים הנורווגיים הביאו לאיים את תרבותם, שפתם (נורדית עתיקה), וחוקיהם. שפה זו התפתחה לנורדית מערבית ובהמשך לנורנית (שפה שנעשה בה שימוש באיים עד אמצע המאה ה-19).
לאחר שהפך האראלד הראשון (הרפאגר) לשליט נורווגיה כולה, ברחו מתנגדיו לאיי אורקני ושטלנד. ממקום מושבם באיים המשיכו ויקינגים אלה לפשוט על סקוטלנד ואף על נורווגיה. פשיטות וביזה אלה גרמו להרפאגר לשלוח צי לכבוש את האיים בשנת 875. לאחר כיבוש האיים מונה ראנואלד אייסטיינסון למושל האיים (כפיצוי על מות בנו בקרב בסקוטלנד).
תושבי האיים הומרו לנצרות במאה העשירית.
היסטוריה > סכסוכים עם נורווגיה

בשנת 1194 הרוזן של אורקני ושטלנד, האראלד מאדאדסון, ניסה לתקוף את נורווגיה (שנשלטה באותה עת על ידי סוור סיגורדסון) במטרה להמליך את אחיו, אולאב על נורווגיה. אולאב הובס בקרב, והרוזן נענש בכך שאיי שטלנד הועברו לשליטת הכתר הנורווגי (הרוזן הפך למושל האיים, אולם למעשה איבד כל כוח פוליטי באיים והשליטה הייתה שליטה ישירה של המלך הנורווגי).
היסטוריה > הגברת ההשפעה הסקוטית באיים

עם הגיעו של מלך סקוטלנד אלכסנדר השלישי לגיל 21 בשנת 1262 (ותחילת שלטונו בפועל), הכריז על כוונותיו לכבוש את האיים המצויים צפונית ומערבית לסקוטלנד. אלכסנדר שלח דרישה רשמית למלך הנורווגי הוקון הרביעי להכיר בשליטה הסקוטית באיים.
המלך הנורווגי (שהצליח לייצב את מלכותו לאחר שנים של מלחמת אזרחים, והיה בעל השפעה רבה בצפונה של אירופה) דחה בבוז את התביעה הסקוטית, והכריז כי כל איי הים הצפוני מהווים חלק מנורווגיה. המלך יצא בראש צי על מנת להגן על האיים מפני סקוטלנד. הצי נחת באי אראן, במטרה לנהל משא ומתן כוחני עם המלך הסקוטי.
אלכסנדר השלישי ניהל את המשא ומתן באיטיות במטרה להמתין עד בוא החורף, שהיה מאלץ את הצי הנורווגי לעזוב את סקוטלנד. המלך הנורווגי החליט שלא להמתין ותקף את המלך הסקוטי בקרב לארג'ס. בשל סופה, נפגעו ספינות נורווגיות רבות עוד בטרם תחילת הקרב, והקרב לא הסתיים בהכרעה.
ב-5 באוקטובר 1263 שב המלך הנורווגי לאורקני, ושם נפטר מחום ב-17 בדצמבר באותה שנה.
המלך מגנוס השישי, בנו של הוקון, החל במשא ומתן עם אלכסנדר השלישי, ובשנת 1266 נחתם הסכם פרת' לפיו ויתרה נורווגיה על דרישותיה לשלוט בסודרייאר (האיים ההברידיים) ובאי מאן בתמורה לתשלום ראשון של 4,000 מארקים ותשלומים שנתיים של 100 מארקים (אותם הפסיקה סקוטלנד לשלם כעבור מספר שנים, ובניגוד להסכם).
במסגרת הסכם זה הכירה סקוטלנד בשליטה הנורווגית באורקני ובאיי שטלנד.
הנורווגים הסכימו להסכם זה מאחר שמצב הלחימה פגע בסחר הנורווגי בים הצפוני ובעיקר בסחר עם אנגליה. במסגרת הסכם סחר שנחתם בין אנגליה לנורווגיה בשנת 1223 דרשה אנגליה כי נורווגיה תפסיק את מצב הלוחמה עם סקוטלנד.
היסטוריה > ההשתלטות הסקוטית

ההשפעה הסקוטית באיים החלה מאמצע המאה ה-14, תקופה בה נורווגיה עדיין ראתה באיים פרובינציה שלה. בשנת 1379 השתלט הרוזן הסקוטי הנרי סינקלייר על האיים בשם המלך הנורווגי הוקון השישי, וזאת לאחר שנורווגיה נפגעה בצורה קשה בשנת 1348 בשל המגפה השחורה, ונחלשה מבחינה פוליטית. בשנת 1397 הפכה נורווגיה לחלק מאיחוד קאלמאר. בעקבות איחוד זה, שלט למעשה במהלך המאה ה-15 מלך דנמרק כריסטיאן הראשון בדנמרק, נורווגיה ושוודיה. בשל קשייו הכספיים, כאשר נישאה ביתו לג'יימס השלישי, מלך סקוטלנד נזקק המלך להלוואות על מנת לשלם את הנדוניה של בתו. בהסכם חשאי שנכרת ב-8 בספטמבר 1468 בין כריסטיאן הראשון ומלך סקוטלנד, חכרו הסקוטים את איי אורקני עבור 50,000 גילדרים, וב-28 במאי 1469 נחכרו איי שטלנד תמורת 8,000 גילדרים, על מנת שכספים אלה ישמשו נדונייה עבור מרגרט.
ההסכם מציין כי למלך נורווגיה תהא הזכות לפדות את האיים בתמורה לסכום קבוע של 210 ק"ג זהב או 2,310 ק"ג כסף. מלכי דנמרק ונורווגיה אכן ניסו לפדות את האיים במאות ה-17 וה-18 אולם מועצת המלך באדינבורו דחתה ניסיונות אלה.
היסטוריה > עידן הנזה

לאחר ירידה עוצמתה של נורווגיה, מכרו תושבי האיים את מרכולתם באמצעות ההסכמים שבין ערי ליגת ההנזה שכללה את הערים הגרמניות ברגן, ברמן, לובק והמבורג. ערי ההנזה רכשו ספינות מלאות דגי בקלה מלוחים באיי שטלנד, ובתמורה מכרו לתושבי האיים דגן, בדים, בירה ומוצרי צריכה אחרים. הסכמי שכר אלה נותרו בתוקף עד חוקי האיחוד של 1707 אשר אסרו על ערי ההנזה לסחור עם איי שטלנד.
בשל הפסקת הסחר עם ערי ההנזה, סבלו איי שטלנד משפל כלכלי, ותושבי האיים נאלצו למכור את אדמותיהם על מנת לקיים את עצמם. מכירת האדמות יצרה למעשה כלכלה של צמיתות באיים.
רק בתקופת כהונתו של ראש ממשלת בריטניה הליברלי ויליאם גלאדסטון בשנות ה-80 של המאה ה-19 שוחררו הצמיתים באיים.
3,000 מתושבי האיים שירתו בצי המלכותי בתקופת מלחמות נפולאון בין השנים 1800 ו-1815.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

במהלך מלחמת העולם השנייה פעלה בשטלנד יחידה של הצי המלכותי הנורווגי שכונתה "כנופיית שטלנד". יחידה זו פעלה כנגד היחידות הגרמניות אשר כבשו את נורווגיה בסתיו של שנת 1940. עם כיבוש נורווגיה כ-30 ספינות דיג הבריחו פליטים נורווגים לאיי שטלנד. ספינות דיג אלה הפכו לצי מתנדבים שפעלו נגד הכובשים הגרמנים, הבריחו פליטים מנורווגיה הכבושה, העבירו מרגלים אנגליים ואמריקאים לנורווגיה, וסיפקו מידע לבעלות הברית. ספינות הדיג הללו חצו את הים הצפוני כ-80 פעם, והתקפות הצי הגרמני הביאו לטביעת 10 מהספינות (ועליהם 44 אנשי צוות ו-60 פליטים). בשל האבדות הגבוהות הוחלט להפסיק את השימוש בסירות דיג ולעשות שימוש בצוללות להעברת מרגלים ומידע בין נורווגיה לאיי שטלנד. צוללות אלה עשו כ-120 הפלגות בין האיים לנורווגיה במהלך המלחמה.
היסטוריה > סוף המאה ה-20

בשנות ה-60 וה-70 התגלה נפט גולמי וגז טבעי בסמוך לחופי האיים. אגן מזרח שטלנד הוא שדה הנפט הגדול ביותר באירופה. הנפט המופק מאגן זה מובל בצינורות לנמל הנפט בסאלום וו הפועל החל משנת 1978. נמל נפט זה הוא נמל יצוא הנפט הגדול ביותר בממלכה המאוחדת - הנמל מייצא 25 מיליון טונות נפט גולמי מדי שנה. נמל זה וגילוי הנפט השפיעו רבות על כלכלת האיים והביאו לפיתוח האיים ולגידול באוכלוסיית האיים.
היסטוריה > המאה ה-21

בשנת 2015 הוקמה תנועה פוליטית הדורשת לאיי שטלנד מידת אוטונומיה רחבה יותר, ואף עצמאות מסקוטלנד. בספטמבר 2020 החליטה מועצת האיים לבחון דרכים להשגת עצמאות מסקוטלנד תוך התבססות כלכלית על שדות נפט ודיג. המועצה הביעה תסכול הולך וגובר מתהליך קבלת ההחלטות בסקוטלנד בנושאים הנוגעים לאיים, ומהפחתת המימון הממשלתי למעבורות ושירותים חיוניים אחרים.
תרבות

התרבות של איי שטלנד היא שילוב של תרבויות של כובשי האיים - התרבות הנורדית והתרבות של האיים הבריטיים. שילובים אלה השפיעו על מוזיקת האיים, השפה של האיים והאדריכלות והאמנות באיים. המוזיקה של האיים כוללת אלמנטים של מוזיקת עם נורווגית, המשולבת עם ג'יג סקוטי ומוזיקה אירית.
מידי חורף נערך באי פסטיבל אפ האלי אה המתקיים למעלה מ-100 שנים. פסטיבל זה מציג את המסורת וההיסטוריה הוויקינגית של האיים.
גאוגרפיה

מתוך 100 איי שטלנד רק 15 מהאיים מאוכלסים. האי העיקרי בקבוצת איי שטלנד נקרא "מיינלנד" - "האי הראשי".
בין האיים האחרים המיושבים ניתן למנות את האיים: בריסיי, בורה, פטלאר, פולה, מקל רו, פפא סטור, טרונדרה, ויילה, אונסט, וולסיי ויל. איים אלה מצויים במרכז קבוצת איי שטלנד. כמו כן מיושבים האיים פייר אייל בדרום האיים ואיי האוסיי וברוריי שבאיי סקריז החיצוניים שבמזרח האיים.
בין האיים הבלתי מיושבים ניתן למנות את האיים ברד'ר, ביגה, באלטה, לינגה המזרחי, פיש הולם, גלופ הולם, גרוניי, האף גרוניי, למבה, לינגה, הסקוסיי, הברה, הילדסיי, הוניי, לידטל רו, לונה הולם, מאול מאסמוויק, מוסה, מקל פלוגה, מקל אוסה, הברה הצפוני, נוס, ארפאסיי, אאוט סטק, אוקסנה, פפא הקטן, סמפרי, גרוני הדרומי, הברה הדרומי, דלטנסס הדרומי, אוריי לינגיי, אויאה, אוינריי, ורמנטרי ולינגה המערבי.
האי פייר אייל (Fair Isle) נמצא במחצית הדרך בין שטלנד ואורקני, אולם נחשב חלק מאיי שטלנד.
באי פורביק (Forvik) או פורוויק הולם (Forewick Holm) היה ניסיון להקמת מדינה לכאורה על ידי סטיוארט היל, שהוא אזרחה היחיד ומלכה. היל מבקש להכיר באי כמושבת כתר (בדומה לאי מאן ואיי התעלה) ולכפוף אותו ישירות למונרך הבריטי, אך הממשלה הבריטית מעולם לא הכירה בבקשתו.
גאוגרפיה > אקלים

האקלים באיי שטלנד הוא אקלים ממוזג אטלנטי. חודשי הקיץ גשומים וקרירים, והחורפים חשוכים וקרים. מספר שעות האור המרבי בחודשי הקיץ הוא 19 שעות אור ביום, ואילו בחודשי החורף מספר שעות האור המינימלי עומד על שמונה שעות ביום.
כמות המשקעים הממוצעת באיים היא 1,037 מילימטר גשם בשנה. שלושה רבעים מהמשקעים יורדים בחודשי החורף.
| --- | --- |
טמפרטורה ממוצעת בחודש הקר ביותר: 5.4°C (פברואר)
טמפרטורה ממוצעת בחודש החם ביותר: 15°C (אוגוסט)
מספר הימים הממוצע בשנה בהם הטמפרטורה נמוכה מנקודת הקיפאון: 33 ימים
כמות משקעים שנתית ממוצעת: 1,220 מילימטרים
מספר ימים ממוצע בשנה בהם יורד שלג: 70 ימים
מספר ימים ממוצע בשנה בהם יורד גשם: 269 ימים
גאוגרפיה > צומח

צמחיית איי שטלנד היא צמחייה ארקטית - אלפינית. האיים מאופיינים בצמחייה עשבית נמוכה (המשמשת מאכל לכבשים הרועים באי), וסלעי האי מכוסים אזוב מצוי. מספר העצים באיים מועט.
גאוגרפיה > בעלי חיים

איי שטלנד מהווים אחד מאתרי הקינון המרכזיים בצפון מזרח האוקיינוס האטלנטי. באיים מקננות למעלה ממיליון ציפורים. מרבית מושבות הציפורים מצויות באיים הרמנס, פולה, מאוסה, נוס, סמבורג הד ופייר אייל.
בין הציפורים המקננות איים ניתן למנות את התוכי הימי (Atlantic Puffin), היסעורון (Storm-petrel), הקיווית הצפונית (Northern Lapwing) וגידרון החורף (Winter Wren). ציפורים ארקטיות רבות מקננות באיים בעונת החורף. בין ציפורים אלה ניתן למנות את הברבור השר (Whooper Swan), והטבלן הצפוני הגדול (Great Northern Diver).
בנוסף קיים גזע כבשים בעל צמר עם ערך גבוהה
כלכלה

בשל האקלים הנוח של האיים (הנגרם בהשפעת זרם הגולף) חקלאות האיים מסוגלת להזין את אוכלוסיית האיים. ענף הכלכלה העיקרי של האיים (כבר מהתקופה הפרה היסטורית) הוא ענף הדיג. ענפי הכלכלה העיקריים כיום הם הדיג, החקלאות ותעשיית הנפט (הפקת נפט גולמי וגז טבעי).
חקלאי האיים מגדלים צאן, כבשי שטלנד ידועים באיכות הצמר שלהם ואת פוני שטלנד, גזע סוס אשר מקורו באיים אלה. הגידולים החקלאיים כוללים שיבולת-שועל ושעורה.
באמצע המאה ה-20 התגלו בקרבת האיים מרבצי נפט. גילוי מרבצים אלה שינה מן הקצה אל הקצה את כלכלת האי, המתבססת כיום על מתן שירותים לאסדות קידוח הנפט בים הצפוני. אגן מזרח שטלנד הוא אחד מאתרי קידוח הנפט הגדולים באירופה. הנפט המופק מהקידוחים נלקח למסוף הנפט סאלום וו שבאיי שטלנד. כספי תעשיית הנפט העלו בצורה משמעותית את רמת החיים באיים, ואפשרו מימון של פעילות חינוכית, תרבותית וסוציאלית באיים.
כספי הנפט מהווים 15% מהכנסות האיים (כ-116 מיליון ליש"ט בשנה). יצוין כי ענף הדגה מהווה למעלה מ-30% מהכנסות האיים.