stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כרישף קוקיי

כרישף קוקיי (שם מדעי: Echinorhinus cookei) הוא מין דג סחוס ממשפחת הכרישפיים שבסדרת הקוצנאים וקרובו היחיד לסוג של כרישף קוצני. הוא מצוי רק במימי האוקיינוס השקט וצולל לעומק 100–650 מטרים.
זהו כריש גדול שאורכו המקסימלי הגיע ל-4 מטר ומשקלו ל-266 קילוגרם, והוא גדול יותר מקרובו הכרישף הקוצני. הכריש בעל גוף דמוי-חבית בעל חוטם ולסת גדולים וארוכים ועיניים גדולות בקצה הראש. לכריש פה רחב ובתוכו כמה שורות של שיניים דמויות סכינים, אך קטנות יחסית לפה. הסנפירים קטנים ואין לכריש סנפיר גבי חוץ משני סנפירים עליונים בקדמת זנבו. צבע הכריש חום עד אפור-כהה כשהבטן בהירה. הכריש משריץ צאצאים חיים.
הכריש מצוי סביב קרקעית הים בעומק של 100–200 מטרים סביב מדפי היבשת שבאוקיינוס השקט מחופי יפן, הפיליפינים ואוסטרליה עד לקליפורניה, איי גלאפגוס, פרו וצ'ילה ומבקר במגוון איים מבודדים. אף על פי שהוא מצוי בעומק האוקיינוס הוא מעדיף לשחות במים חמימים.
הכריש ניזון ממגוון דגי גרם כמו בקלאים, סוליתאים, ורדוניים, דגי לינגקוד ודגי להקות כמו סרדיניים, אדרוניים ומקרל. הוא יטרוף גם דגי סחוס שונים קטנים ממנו כמו כימראים, גלדניים ואפילו שש-זימים אפורים קטנים יותר (אף שמין זה גדול יותר בגודלו המרבי מהכרישף). בנוסף הוא ניזון מביצי כרישים, תמנונאים ודיונונים כגון דיונון הומבולדט.
הערות שוליים

↑  כרישף קוקיי באתר הרשימה האדומה של IUCN
יחסי מלזיה–מרוקו

| יחסי מלזיה–מרוקו |
| --- | --- |
מלזיה: מרוקו


מלזיה: מרוקו
שטח (בקילומטר רבוע)
329,847: 446,550
אוכלוסייה
35,663,114: 38,168,990
תמ"ג (במיליוני דולרים)
399,649: 141,109
תמ"ג לנפש (בדולרים)
11,206: 3,697
משטר
מונרכיה חוקתית פדרלית: מונרכיה חוקתית

יחסי מלזיה–מרוקו הם יחסי החוץ בין מלזיה למרוקו. שתי המדינות חברות בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי.
היסטוריה

מרוקו כוננה קשרים עם מלזיה מיד לאחר עצמאותה של מלזיה בשנת 1963. בשנת 2010, עבדול חאלד איברהים אשר היה Menteri Besar של סלנגור ערך ביקור עבודה במרוקו. בעוד שר התיירות של מרוקו ערך גם הוא ביקור במלזיה באותה שנה.
יחסים כלכליים

בין שתי המדינות נחתמו כמה הסכמים ומזכר הבנות. בשנת 2008, המסחר הכולל בין מלזיה למרוקו הגיע לכמעט 65 מיליון דולר. סך היצוא המלזי למרוקו הגיע ל-50.6 מיליון דולר ואילו היצוא המרוקאי למלזיה בשווי של כ-14.4 מיליון דולר. ייצוא מלזי כולל בעיקר מוצרי צריכה, מוצרי חשמל ואלקטרוניקה, פלסטיק, חומרים כימיים ומוצרים, מתכות מיוצרות, מוצרים מן החי, טקסטיל ובגדים, מוצרי גומי, ציוד תחבורה ואילו הייצוא ממרוקו כולל בעיקר נחושת, מוצרים חצי מוגמרים, מוצרים מינרליים ואחרים ומוצרים מוגמרים. בעוד שההשקעות ממלזיה הן בעיקר בנפט וגז בהן מעורבת פטרונס. חברות מלזיות אחרות הוזמנו להשקיע במרוקו במיוחד בתחום הדיור ובשמן דקלים.
יחסי חינוך

בין השנים 2008–2009, הוענקו 15 מלגות מרוקאיות לסטודנטים מלזיים ללימודי ערבית ולימודי אסלאם באוניברסיטאות במרוקו.
יחסים תרבותיים

השפעות אדריכלות מוריות ניתן למצוא גם בכמה מבנים בפוטרג'איה, המהווה את מרכז הממשל הפדרלי של מלזיה.
אבטחת סייבר

מזכר הבנות בנושא אבטחת מחשבים נחתם גם הוא כשותפות באבטחת סייבר.
נציגויות דיפלומטיות

מלזיה מחזיקה במרוקו שגרירות ברבאט.
מרוקו מחזיקה במלזיה שגרירות בקואלה לומפור.
כנסיית צ'סמה

| --- | --- |

כנסיית צ'סמה
 מידע כללי
 סוג:  כנסייה
 על שם:  יוחנן המטביל 
 מיקום:  סנקט פטרבורג
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 מייסדים:  יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה 
 זרם:  נצרות פרבוסלאבית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1777–1780 (כ־3 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1777 
 אדריכל:  יורי פלטן
 סגנון אדריכלי:  נאו-גותיקה
 קואורדינטות:  59°51′25″N 30°19′51″E﻿ / ﻿59.856947222222°N 30.330838888889°E﻿ / 59.856947222222; 30.330838888889
 chesma.spb.ru
  (למפת סנקט פטרבורג מוגדלת) כנסיית צ'סמה(למפת סנקט פטרבורג רגילה) כנסיית צ'סמה
 
כנסיית צ'סמה (רוסית: Чесменская церковь) או בשמה המלא כנסיית יוחנן המטביל הקדוש בארמון צ'סמה (נקראת גם כנסיית המולד של יוחנן המטביל) היא כנסייה רוסית אורתודוקסית בעיר סנט פטרסבורג, רוסיה. הכנסייה נבנתה בשנת 1780 על ידי האדריכל הרוסי יורי פלטן, בהוראתה של הצארית יקטרינה הגדולה בסמוך לארמון צ'סמה בין סנט פטרבורג וצארסקויה סלו.
הכנסייה נבנתה ככנסיית זיכרון לציון עשור לניצחון של רוסיה על הכוחות הטורקיים בקרב צ'סמה שהתרחש בשנת 1770 בים האגאי כחלק ממלחמת רוסיה-טורקיה בשנים 1768–1774, למרות נחיתות מספרית רוסית. המבנה ניזוק קשות במהלך המצור על לנינגרד ושוחזר ב-1946.
הכנסייה (והארמון שעל ידה) הם דוגמה לאדריכלות הנאו-גותית המוקדמת ביותר באזור סנט פטרסבורג ונחשבת על ידי רבים לאחת הכנסיות המרשימות ביותר של התחייה הגותית באדריכלות הכנסייה הרוסית.
שמה הרשמי של הכנסייה הוא "כנסיית הולדתו של יוחנן המטביל הקדוש" מאחר שנחנכה ביום הולדתו של יוחנן המטביל. מכיוון שהיא נבנתה לזכרו של קרב צ'סמה בו ניצחו הרוסים בשנת 1770, הכנסייה ידועה גם בשם "כנסיית צ'סמה".
היסטוריה

הכנסייה נבנתה בין השנים 1777 ל-1780 ובהנחת אבן הפינה של הכנסייה נכח מלך מלך שוודיה גוסטב השלישי. הקיסרית יקטרינה השנייה בחרה באתר זה מאחר שבו היא קיבלה את החדשות על הניצחון הרוסי על הטורקים. יוסף השני, קיסר הרומאים הקדושה, נכח אף הוא בטקס הקידוש של הכנסייה.
לאחר מהפכת אוקטובר, הפך אזור הכנסייה למחנה עבודה.  בשנת 1923, נסגרה הכנסייה ושימשה כמחסן ירקות. בזמן מלחמת העולם השנייה והמצור על לנינגרד בין השנים 1941 ל-1945, ספגה הכנסייה נזק רב.
בשנים 1970–1975, המבנה שוחזר במלואו ובשנת 1977 נחנכה הכנסייה כמוזיאון הנצחה לקרב צ'סמה. השליטה הדתית הוחזרה לכנסייה הרוסית האורתודוקסית רק בשנת 1991, עם פירוק ברית המועצות, ומאז מתקיימים בכנסייה תפילות באופן קבוע.
ארונו של רספוטין הונח בכנסייה לפני קבורתו בצארסקויה סלו בשנת 1916. האזור סביב הכנסייה שימש גם כמקום קבורתם של גיבורי מלחמה במהלך המצור על לנינגרד. בית הקברות הסמוך מכונה "בית הקברות של ותיקי מלחמת צ'מנסקו", ומכיל קברים ללא שם המתוארכים לשנים 1812 עד 1944.
אדריכלות

הכנסייה, הבנויה בסגנון התחייה גותית, פונה לכיוון דרום-מערב. חיפוי הכנסייה בולט בשל צבעיו ורוד ולבן, והיא נראית מרחוק כמו "עוגת עשויה ממתקים, עם פסים לבנים ארוכים ואנכיים המעניקים את הרושם שהיא עולה ישר מעלה מהאדמה כמו תעתוע". הכנסייה נבנתה על ידי יורי פלטן שהיה אדריכל החצר של יקטרינה הגדולה.
ההשראה לאימוץ סגנון האדריכלות הפסאודו-גותי הייתה סמל ל"אקזוטיות של האדריכלות הטורקית אך גם שיקפה את האנגלומניה שהשפיעה באופן משמעותי על עיצוב ארמונותיה של קתרין והפארקים הסובבים אותם". בעוד ארמון צ'סמה נבנה על קווים אלו, גם כנסיית יוחנן המטביל נבנתה בסגנון דומה. סגנון זה שהוצג בתקופתה של קתרין הגיע לאופנה ברוסיה גם במאות שלאחר מכן. נאמר גם שהבחירה בסגנון האדריכלות של התחייה הגותית מעידה על "ניצחון על סגולות צפוניות עתיקות ברוח הצלבנים ".
לכנסייה פריסה בצורה של ארבעה גלילים למחצה עם קמרונות חביתיים, בצורת "קאטרפויל" (עלה המורכב מארבעה עלעלים), שמעליהם מעליו נבנו גימורים, צריחים וחלונות, במיזוג של מוטיבים גותיים ונאו-גותיים. עיצוב זה היה נפוץ בסוף המאה ה-17 בכנסיות פרטיות רבות והסגנון נודע כ"בארוק של מוסקבה".
מעל שער הכניסה לכנסייה, חלון רוזטה נאו-גותי ומעליו חלון עגול. בפורטל הכניסה ניצבים פסלים של מלאכים. המגדל הראשי וארבעת המגדלים הקטנים בעלי כיפות קטנות, שהחליפו את כיפות הבצל המסורתיות הנפוצות באדריכלות הכנסייתית הרוסית.
פנים הכנסייה, שכלל במקור איקונות רבות, נהרס בשריפה ב-1930. עם זאת, עם שיפוץ הכנסייה לאחר מלחמת העולם השנייה, שוחזר החלל הפנימי. אחת מהאיקונות מתארת את הגעתו של ישו לנצרת.
הערות שוליים

1 2  "The later history of the Green Frog Service". State Hermitage Museum. 2006. אורכב מ-המקור ב-5 באוקטובר 2013. נבדק ב-9 בפברואר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Church of the Birth of St. John the Baptist (Chesme Church), St. Petersburg, Russia".
↑  "Church of the Birth of St. John the Baptist (Chesme Church)". Saint-petersburg.com. נבדק ב-5 בפברואר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Masters, Tom (באפריל 2005). St Petersburg. Lonely Planet. p. 119. ISBN 978-1-74104-169-9. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Brumfield, William Craft (1997). Landmarks of Russian architecture: a photographic survey. Gordon and Breach. p. 171. ISBN 978-90-5699-536-2.
↑  Hayden, Peter (2005). Russian parks and gardens. frances lincoln ltd. p. 85. ISBN 978-0-7112-2430-8.
↑  "La chiesa: Chesmenskaja". Intours.com. נבדק ב-7 בפברואר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
|  סנקט פטרבורג |
| --- | --- | --- |
| תולדות סנקט פטרבורג | היסטוריה של סנקט פטרבורג • הדומה העירונית • יום ראשון העקוב מדם (1905) • הסובייט של פטרבורג • סובייט פטרוגרד • המצור על לנינגרד |  |
| ממשל ופוליטיקה | מושל סנקט פטרבורג (בחירות: 1991 1996 • 2000 • 2003 • 2014 • 2019 • 2024) • האספה המחוקקת של סנקט פטרבורג (בחירות: 1994 • 1998 • 2002 • 2007 • 2011 • 2016 • 2021 • 2026) • ממשלת סנקט פטרבורג |  |
| סנקט פטרבורג רבתי, שכונות ונפות העיר | האדמירליות • האי וסילי • ויבורג • קלינין • קירוב • קולפינו • המשמר האדום • קראסנוסלסקי • קרונשטאדט • הנופש • מוסקבה • נבסקי • פטרוגרד • ארמונות פיוטר הגדול • פרימורסקי • פושקין • פרונזה • המרכזי |  |
| ארמונות ואתרים חשובים בעיר | ארמון החורף • ארמיטאז' • המרכז ההיסטורי • פטרהוף (מוזיאון פטרהוף עם הארמון הגדול בפטרהוף ומתחם הארמונות והגנים בפטרהוף) • המוזיאון הרוסי • מבצר פטרופבלובסקיה • ארמון יקטרינה • ארמון אלכסנדר • כיכר הארמון • ארמון מרינסקי • ארמון קונסטנטין • טירת מיכאילובסקי • ארמון טבריצ'סקי • הספרייה הלאומית הרוסית • גן הקיץ • שדרת נבסקי • בניין האדמירליות • מצפה הכוכבים פולקובו • עמוד אלכסנדר • ללנינגרד, העיר הגיבורה • הבניינים הגבוהים בסנקט פטרבורג • ספריית האקדמיה הרוסית למדעים |  |
| מבני דת | קתדרלת קאזאן • קתדרלת איסק הקדוש • קתדרלת פטרופבלובסקיה • מנזר אלכסנדר נבסקי • כנסיית הגואל שעל הדם • בית הכנסת הכוראלי הגדול • מסגד סנקט פטרבורג • כנסיית צ'סמה |  |
| השכלה ותרבות | האוניברסיטה הממלכתית • התזמורת הפילהרמונית • תיאטרון מריאינסקי |  |
| כלכלה | פורום סנקט פטרבורג הבינלאומי לכלכלה • הבורסה ההיסטורית • בורסת סנקט פטרבורג (1991) • בורסת סנקט פטרבורג (1997) • מפעל קירוב |  |
| תחבורה | כביש הטבעת של סנקט פטרבורג • המטרו של סנקט פטרבורג • הרכבת הקלה • נמל סנקט פטרבורג • נמל התעופה הבינלאומי פולקובו • תחנת האוטובוסים • ספסאן |  |
| ספורט | זניט סנקט פטרבורג • זניט (כדורסל) • סק"א סנקט פטרבורג • אצטדיון קירוב • אצטדיון קרסטובסקי • מונדיאל 2018 • אליפות העולם בהוקי קרח 2016 • St. Petersburg Open |  |
| אחר | משטרת סנקט פטרבורג • פרש הנחושת • נייבה • תעלת גריבוידוב • בית הקברות פיסקריובסקויה לזכר הנופלים • מרכז לאחטה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2024029666   WorldCat (עם LCCN): no2024-029666 
מבט מקרוב על הכנסייה
בית הקברות לווטרנים והכנסייה ברקע
לואי פרמו

| --- | --- |

 לידה:  13 באוגוסט 1921 אר-סיר-לה-לי, צרפת 
 פטירה:  20 במרץ 2017 (בגיל 95) בלואה, צרפת 
 שם לידה:  Louis Joseph Félix Frémaux 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 מקום לימודים:  הקונסרבטואר של פריז 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 פרופיל ב-IMDb
 
לואי פרמו (בצרפתית: Louis Frémaux; ‏13 באוגוסט 1921, אר-סיר-לה-לי, צרפת ‒ 20 במרץ 2017) היה מנצח צרפתי. פרמו היה מנצחה של התזמורת הסימפונית של ברמינגהאם לפני סיימון ראטל. בתקופת כהונתו של פרמו השתפרו המוניטין של התזמורת, מגמה שנמשכה גם אצל סיימון ראטל.
עם תום כהונתו בברמינגהאם התמנה פרמו למנצח ראשי של התזמורת הסימפונית של סידני. לפני תזמורת ברמינגהאם ניצח על התזמורת הפילהרמונית של מונטה קרלו, אחרי ששוחרר מלגיון הזרים הצרפתי לבקשת הנסיך רנייה.
כסיף שפל-עין

| כסיף שפל-עין |
| --- | --- |
 
מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: קרפיונאים
תת־סדרה:: Cyprinoidei
משפחה:: Xenocyprididae
סוג:: Hypophthalmichthys
מין:: כסיף שפל-עין
שם מדעי
 Hypophthalmichthys molitrix ‏ולנסיין, 1844

כסיף שפל-עין או כָּסִיף (שם מדעי: Hypophthalmichthys molitrix) הוא מין של דג גרם ממשפחת הקרפיוניים. בטבע הוא חי באזור שבין סין עד למזרח סיביר, אך הוא הופץ במגוון מדינות למטרות חקלאות, לרבות בישראל, ובכמה מקומות בהם הופץ, הוא נמלט לטבע והפך למין פולש. זהו אחד הדגים הנפוצים ביותר בחקלאות הימית, לאחר המין אמור לבן (קרפיון העשב) מאותם אזורים.
מאפיינים

דג הכסיף יכול להגיע לאורך של 60–100 ס"מ. הדג הגדול ביותר שנתפס הגיע לאורך 140 סנטימטר ושקל 50 קילוגרם. כמו ששמו מרמז זהו דג בצבע כסף וגוון מעט זהוב בראשו וזנבו. הסנפירים גדולים וורודים והזנב דו-אונתי. פה הדג גדול מאוד ופונה מעלה והעיניים מצויות בתחתית הראש.
הדג חי בנהרות ואגמים בסין ורוסיה ומסנן יצורים קטנים מאוד כמו זואופלנקטון ואצות שונות מהמים, בכך הוא מועיל להם עקב סילוק של אצות כחוליות רעילות מהמים. ואולם הדג שנחשב לפולש באמריקה הצפונית גורם לתחרות קשה לדגים כמו חדקן שיניים אמריקאי או הדג Dorosoma cepedianum, וכן צאצאי דגים רבים הניזונים גם הם מפלנקטון. כדי להתרבות הדג נודד במעלה הזרמים והדגיגים הבוקעים נסחפים במורד הזרם, ניזונים מפלנקטון.
הדג לא מצוי בסכנת הכחדה אך אוכלוסייתו ירדה עקב פגיעה בבית גידולו ואזורי ההשרצה שלו, זיהום מים ודיג יתר.
הערות שוליים

↑  כסיף שפל-עין באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  לפי החלטות האקדמיה ללשון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536897405171  GND: 4185631-4
כנסיית פרנציסקוס הקדוש מאסיזי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כנסיית רובע
 על שם:  פרנציסקוס מאסיזי
 כתובת:  כיכר מקסיקו
 מיקום:  וינה
 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1898–1910 (כ־12 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1913
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו רומנסקית, אר נובו
 קואורדינטות:  48°13′28″N 16°24′20″E﻿ / ﻿48.224532°N 16.405482°E﻿ / 48.224532; 16.405482
 he
 
כְּנֵסִיית פְּרַנְצִיסְקוּס הַקָּדוֹשׁ מאָסִיזִי הידועה גם כְּנֵסִיית הַיּוֹבֵל שֶׁל הַקֵּיסָר היא כנסייה קתולית בסגנון בזיליקה בווינה, אוסטריה. היא נבנתה בין השנים 1898 ל-1910 ונחנכה בשנת 1913. ומנוהלת על ידי מסדר השילוש הקדוש. הכנסייה, ממוקמת במחוז השני של וינה, לאופולדשטאדט, בכיכר מקסיקו שליד הדנובה. לכן מכונה גם כנסיית מקסיקו באופן בלתי רשמי. היא נקראת על שם פְרַנְצִיסְקוּס מֵאַסִיזִי (Assisi), מייסד המסדר הפרנציסקני, ולא על שם אשת הקיסר אליזבת, נסיכת בוואריה, שכונתה "סִיסִי" (Sissi). עם זאת יש בכנסייה קפלה על שמה.
היסטוריה

הכנסייה נבנתה לכבוד יום השנה ה-50 לשלטון פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה. נערכה תחרות לבחירת העיצוב, בה זכה בה האדריכל ויקטור לונץ (Victor Luntz). לאחר מותו של לונץ ב-1903, המשיך הבנאי אוגוסט קירשטיין בבנייה.
בחג השילוש הקדוש של שנת 1900 הונחה אבן היסוד על ידי הקרדינל אנטון יוזף (Anton Josef Gruscha), בנוכחות הקיסר ויותר מ-100,000 איש. הכנסייה.
מבחינה אדריכלית, הכנסייה נבתנה במודל גריסון (Garrison) בסגנון רייני-רומנסקי. המבנה בעל ארבעת המפרצים נבנה באמצעות לבנים באופן המדמה בזיליקה. שלושת המגדלים כוסו באריחים האדומים הנראים למרחק של קילומטרים.
מאז 2009 היה משמשת כביתה של הקהילה הקתולית דוברת האנגלית של וינה, המקיימות בה מיסות מדי שבוע.
הכנסייה שוכנת בכיכר מקסיקו, שבעבר נקראה על שם הארכידוכס קרל, דוכס טשן, מנציחה את העובדה שמקסיקו הייתה המדינה היחידה מחוץ לברית המועצות שהפגינה נגד האנשלוס של אוסטריה לגרמניה הנאצית. לא על שם מקסימיליאן הראשון, קיסר מקסיקו, שהיה אחיו של הקיסר פרנץ יוזף.
קפלת אליזבת

בשנת 1898, האנרכיסט האיטלקי לואיג'י לוצ'ני רצח את אליזבת, נסיכת בוואריה (המכונה "סיסי"), אשתו של פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה. כדי להנציח אותה, הוקמה קפלת אליזבת במימון תרומות הצלב האדום, שכן הקיסרית אליזבת הייתה המגינה הראשונה של הצלב האדום. בזכות התרומה הגדולה של הצלב האדום של 348,348 כתרים אוסטרים, הקפלה עוטרה בפסיפסי זהב ולא בציורי קיר, והקירות כוסו בשיש ולא בטיח. הפסיפסים עוצבו על ידי אמן הזצסיון קרל אדרר (גר'). על קמרון הקנצלה (אנ') יש פסיפס גדול של אליזבת הקדושה מהונגריה.
קפלת אליזבת נבנתה בסגנון אר נובו וממוקמת בשמאל הכנסייה, ליד המקהלה. גובהה 13.5 מטרים ורוחבה 10 מטרים. הקפלה המתומנת מעוצבת על פי הדגם של הקפלה הפלאטיני בקתדרלת אאכן, אשר עוצבה בעצמה על פי הדגם של קפלה פלאטינה בפלרמו.
בניית הקפלה הושלמה ב-1907 ונחנכה ב-10 ביוני 1908.
גלריה

קפלת אליזבת
מבט על הכנסייה מגשר רייכסברוק.
מבט מהאוויר על הכנסייה
תקרת קפלת אליזבת
התקרה הראשית
פנורמה פנימית
הערות שוליים

↑  Adolf Loos: The Art of Architecture by Joseph Masheck (I.B.Tauris, 2013)
1 2  Vienna's English-speaking Catholic Community has a new home (אורכב 29.11.2014 בארכיון Wayback Machine) (Austrian Times, 8 January 2009)
↑  Wien-Leopoldstadt by Josef König & Hans König (Sutton Verlag GmbH, 2003)
1 2  Tribute to a murdered Empress by Liselotte Schwab (University of Vienna, 2008)
יצחק בן ימיני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1898 יקטרינבורג, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  8 במרץ 1951 (בגיל 53 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות נחלת יצחק 
 
יצחק בן ימיני (1898 – 8 במרץ 1951) היה עורך דין שפעל בארץ ישראל בתקופת היישוב ולאחריה בראשית תקופת מדינת ישראל.
ביוגרפיה

יצחק בן ימיני נולד ביקטרינבורג שבהרי אורל ברוסיה (אז חלק מהאימפריה הרוסית). אביו בנימין קלין היה מהנדס ופעיל ציוני. אמו רחל הייתה בתו של יעקב שפטוביצקי שהיה תעשיין באזור אוקראינה. קיבל חינוך יהודי ועברי, למד בגימנסיה בעיר הולדתו ולאחר מכן למד משפטים באוניברסיטאות סנקט פטרבורג וטומסק. בשנת 1918 הוסמך למשפטים. היה פעיל בתנועת צעירי ציון. בתקופת מלחמת האזרחים ברוסיה הגיע בשנת 1921 לעיר ולדיווסטוק שבהמזרח הרחוק בה עסק בעריכת דין.
בשנת 1922 עלה יצחק בן ימיני לארץ ישראל והתיישב בתל אביב, עבד כפועל בפרדסים והיה חבר בהסתדרות הפועלים החקלאיים. ב-1923 התכונן לבחינות לעורכי דין זרים. ב-1924 עבר את הבחינות בהצלחה והחל לעסוק בעריכת דין בתל אביב. באותה שנה הצטרף לתנועה הרוויזיוניסטית והיה ממייסדי ברית הציונים הרוויזיוניסטים (הצה"ר). היה פעיל בבית"ר ולאחר מכן בהסתדרות העובדים הלאומית. כמו כן היה פעיל בעיריית תל אביב.
בשנת 1929 יצא בן ימיני להשתלם במשפטים באוניברסיטת לונדון. בשנת 1931 היה בן ימיני ציר הצה"ר בקונגרס הציוני ה-17 בבזל.
בשנת 1933 קיבל יצחק בימיני את התואר "בריסטר" (תוארו של עורך דין שמוסמך להופיע בבתי המשפט באנגליה, להבדיל מ"סוליסיטור" שהוא עורך דין המוסמך לעסוק בכל פעילות משפטית אחרת)ונתקבל כחבר באיגוד עורכי הדין הבריטי (ה-Bar).
באותה שנה חזר בן ימיני לארץ ישראל והחל לעסוק בעריכת דין. בשנת 1934 נענה בן ימיני לבקשתו של זאב ז'בוטינסקי להשתתף בהגנה על צבי רוזנבלט במשפט רצח ארלוזורוב, לצידו של הוראס סמואל הסניגור הראשי של הנאשמים. הנאשם השני במשפט היה אברהם סטבסקי אותו יצג, לצידו של הוראס סמואל, עורך הדין יוסף קייזרמן. שבתי טבת בספרו "רצח ארלוזורוב" כתב כי בן ימיני הפך למעשה למזכירו האישי של סמואל.
בפסק דינו שניתן ב-8 ביוני 1934 זיכה בית המשפט את רוזנבלט אך הרשיע, ברוב דעות, את סטבסקי וגזר עליו עונש מוות. בערעור בבית המשפט העליון מנדטורי זוכה גם סטבסקי.
בשנות המאבק על הקמת מדינת ישראל היה בן ימיני פעיל באצ"ל. לאחר הקמת המדינה היה בן ימיני במרכז תנועת החרות.
בשנים 1949-1950 היה סנגורו של דוד יעקובוביץ שהואשם ברצח ואונס בגן מאיר. לאחר ההרשעה וגזר דין המוות שנגזר על יעקובוביץ הגיש ערעור לבית המשפט העליון אך נפטר לפני שמיעתו.
יצחק בן ימיני נפטר ב-8 במרץ 1951, נקבר בבית הקברות נחלת יצחק.
לקריאה נוספת

שבתי טבת, רצח ארלוזורוב, תל אביב: שוקן, 1982.
אב"א אחימאיר, המשפט, בהוצאת הוועד להנצחת כתביו, 1968.
יוסף נדבה, הנאשם השני - מאבקו של צבי רוזנבלט לגילוי האמת, הוצאת מכון ז'בוטינסקי, 1986.
הערות שוליים

↑  שבתי טבת, רצח ארלוזורוב, תל אביב: שוקן, 1982, עמ' 198.
↑  יצחק בן ימיני באתר GRAVEZ
כריס קאוולי

| --- | --- |

 לידה:  1964 (בן 60 בערך) וירצבורג, מערב גרמניה 
 השכלה:  אוניברסיטת ייל  אוניברסיטת פרינסטון 
 השתייכות:  צבא ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1987
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד החטיבה השלישית בדיוויזיה המשוריינת הראשונה  מפקד המרכז הבינלאומי לאימונים משותפים  מפקד דיוויזיית החי"ר ה-25  מפקד כוחות הצבא בפיקוד אירופה של ארצות הברית  מפקד פיקוד אירופה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת המפרץ מלחמת אפגניסטן
 עיטורים
   מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה   מדליית השירות המצוין   מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה  לגיון ההצטיינות (3)   כוכב הארד (2)
 
כריסטופר "כריס" קאוולי (באנגלית: Christopher G. Cavoli) הוא קצין בדרגת גנרל בצבא ארצות הברית המכהן כמפקד פיקוד אירופה.
ביוגרפיה

קאוולי נולד בוירצבורג שבמערב גרמניה, שם שירת אביו כקצין בצבא ארצות הברית בתקופת המלחמה הקרה. בעקבות אביו נדדה משפחתו והוא גדל בין השאר בווירצבורג, בוויצ'נצה, בוורונה וברומא.
ב-1987 סיים תואר ראשון באוניברסיטת פרינסטון אותו עשה במסגרת העתודה האקדמית של צבא ארצות הברית. עם גיוסו לצבא הוצב כקצין בגדוד השלישי של הרגימנט המוטס ה-325 בויצ'נצה שבאיטליה והשתתף במלחמת המפרץ. לאחר מכן שימש כמדריך ברגימנט הריינג'רס ה-75 וכקצין מטה לזירת רוסיה. ב-1999 הוצב בבוסניה כחלק ממטה הדיוויזיה ההררית העשירית ולאחר מכן שימש קצין מבצעים גדודי בדיוויזיה. בשנים 2001–2005 שירת במטות המשולבים כראש דסק רוסיה ושימש עמית מחקר באוניברסיטה לביטחון לאומי.
בשנים 2005–2007 פיקד על הגדוד הראשון ברגימנט החי"ר ה-32 של הדיוויזיה ההררית העשירית ולחם עמו בגזרת מחוז נורסתאן במזרח אפגניסטן. לאחר לימודים במכללת המלחמה של הצבא, מונה ביולי 2009 למפקד החטיבה השלישית בדיוויזיה המשוריינת הראשונה. ביולי 2011 מונה לסגן מפקד האזור המערבי בכוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי באפגניסטן ומילא תפקיד זה במשך שנה.
באוגוסט 2013 מונה לסגן מפקד הדיוויזיה המוטסת ה-82. ביולי 2014 מונה למפקד המרכז הבינלאומי לאימונים משותפים של הארמייה השביעית בגרמניה.
באוגוסט 2016 מונה למפקד דיוויזיית החי"ר ה-25 המוצבת בהוואי. בינואר 2018 הועלה לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד כוחות הצבא בפיקוד אירופה (הארמייה השביעית).
ב-2020 קודם לדרגת גנרל ומונה למפקד כוחות הצבא בפיקוד אירופה ואפריקה. ביולי 2022 מונה למפקד פיקוד אירופה והמפקד העליון של בעלות הברית באירופה.
קאוולי נשוי לכריסטינה והם הורים לשני בנים. הוא בוגר תואר שני באוניברסיטת ייל ודובר בנוסף לאנגלית גם איטלקית, רוסית וצרפתית.
הערות שוליים

↑  Cavoli assumes command of U.S. Army Europe, ‏dvidshub.net, ‏18 בינואר 2017
↑  Cavoli takes reins of 7th Army Joint Multinational Training Command, אתר צבא ארצות הברית, 22 ביולי 2014
↑  Warrior-scholar Cavoli takes reins at USAREUR, אתר כוכבים ופסים, 18 בינואר 2017
↑  Army generals to be nominated to lead European Command, Special Operations Command: report, ‏militarytimes.com,‏ 11 באפריל 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1272051412  VIAF: 97147266651835480933   WorldCat (עם VIAF): 97147266651835480933
כיפת האסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי המלכה מוד 
 קואורדינטות:  84°54′00″S 176°16′59″E﻿ / ﻿84.9°S 176.283°E﻿ / -84.9; 176.283
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכיפת האסקי(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכיפת האסקי
 
כיפת האסקי (באנגלית: Husky Dome) היא כיפת שלג, בהרי המלכה מוד, באזור חוף דופק של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
הכיפה היא הנקודת הגבוהה ביותר של רמת האסקי;
גובהה של הכיפה 3,580 מטרים מעל פני הים.
הכיפה ממוקמת בין מוצאם של קרחון ברנדאו, וקרחון רמזי.
היסטוריה > מקור השם

שמה של הכיפה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הכיפה נקראת על שם כלבי ההאסקי באמצעותם הגיעו החוקרים מטעם משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד (אשר חקרה את האזור בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1961–1962, אל הרמה.
יחסי מלזיה–סינגפור

| יחסי מלזיה–סינגפור |
| --- | --- |
מלזיה: סינגפור


מלזיה: סינגפור
שטח (בקילומטר רבוע)
329,847: 719.20
אוכלוסייה
35,663,114: 5,842,033
תמ"ג (במיליוני דולרים)
399,649: 501,428
תמ"ג לנפש (בדולרים)
11,206: 85,831
משטר
מונרכיה חוקתית פדרלית: רפובליקה

יחסי מלזיה–סינגפור הם היחסים הדו-צדדיים בין מלזיה לסינגפור, אשר כוננו לאחר פרידת סינגפור ממלזיה בשנת 1965. שתי המדינות הן חברות מלאות בחבר העמים הבריטי וב-ASEAN. הקשרים בין שתי המדינות נותרים על כנם למרות כמה סוגיות דיפלומטיות שהתעוררו.
יחסים דיפלומטיים > היחסים בין שתי המדינות

סינגפור ומלזיה נהנות מיחסים דו-צדדיים הדוקים, ומתקיים מפגש מנהיגים שנתי של סינגפור-מלזיה לשיחות דו-צדדיות בין שתי המדינות. ראש ממשלת מלזיה, נג'יב רזאק, הציע במפגש המנהיגים של 2018 כי סינגפור וקואלה לומפור עשויות להיות קשורות כערים חכמות, והצביע על נושאי החוסן והחדשנות שסינגפור בחרה כיו"ר ASEAN בשנת 2018. נג'יב הביע גם את תמיכתה המלאה של מלזיה בראשות הקבוצות בסינגפור, ואמר כי הדגש על הכלכלה הדיגיטלית הוא משהו ששתי המדינות יכולות לעבוד עליו יחד.
יחסים כלכליים-חברתיים

נכון לשנת 2015, סינגפור היא שותפת הסחר הגדולה ביותר של מלזיה, כאשר היבוא והיצוא שלה מסתכמים בכ-28 מיליארד דולר. לעומת זאת, השותפה הגדולה ביותר של סינגפור היא סין, ואחריה הונג קונג ומלזיה בהתאמה. ראש ממשלת מלזיה, נג'יב רזאק, הציע לשתי המדינות לקדם תקנות ומסחר אלקטרוני ולעודד תשלומים אלקטרוניים.
באופן ספציפי, מדינת ג'והור הדרומית ביותר במלזיה נהנתה מיחסים דו-צדדיים הדוקים עם סינגפור. שני השטחים שכנים זה לזה וחולקים מקורות טבע כמו מים. בנוסף, ג'והור וסינגפור, יחד עם איי ריאאו באינדונזיה, מהווים את משולש הצמיחה של SIJORI. סינגפור היא באופן עקבי אחד המקורות המובילים להשקעות ישירות זרות באיסקנדר מלזיה, פרוזדור כלכלי המשתרע על רוב דרום ג'והור. בינתיים, כמעט 300,000 מלזים מג'והור עוברים את שני מעברי הגבול בין ג'והור לסינגפור - הכביש המהיר והקישור השני - על בסיס יומי, לצורך הזדמנויות עבודה או חינוך.
בשנת 2018 אמר סגן ראש ממשלת סינגפור טאו צ'י הין במהלך ביקורו בסבה כי הם מעוניינים לסייע לאחרים בחינוך טכני ומקצועי במאמצים לבנות כישורים לבני נוער במדינה כדי לענות על צורכי תעשיות המדינה. בנוסף, בשנת 2019, סארוואק פתחה את משרד המסחר והתיירות שלה בסינגפור במטרה להגביר את ההשקעה עם כמה עסקאות סחר נוספות עם סינגפור. במהלך ביקורו של שר המדינה המסחרי והתעשייה בסינגפור צ'י הונג טאט במרכז המנהלי של סבה באוגוסט, אמר כי סבה הייתה שותפה חשובה לסינגפור לאורך השנים ומקווה להעלות את היחסים לרמות נוספות עם הקמתו של משרד סחר סבה בסינגפור. במהלך הפגישה הוסיף צ'י כי סינגפור מעוניינת להשקיע בפיתוח מתקני אירוח תיירותיים גם בתיירות שייט. שר החקלאות ותעשיית המזון, סבה, ג'ונגס וונג, אמר גם כי סבה נמצא בתהליך כריתת ברית אסטרטגית עם סינגפור בכדי לאפשר וליצור פלטפורמות לקהילה העסקית של השניים ולגלות סחר פוטנציאלי במוצרי מזון מתוצרת חקלאית.