stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אישטוואן פייר
לקריאה נוספת

Magyar életrajzi lexikon IV: 1978–1991 (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1994. ISBN 963-05-6422-X (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
Magyar színházművészeti lexikon. Főszerk. Székely György. Budapest: Akadémiai. 1994. ISBN 963-05-6635-4 (לקסיקון אמנות הבמה ההונגרי)
Színházi adattár. Országos Színháztörténeti Múzeum és Intézet (מאגר תיאטרון. המוזיאון והמכון לתולדות התיאטרון הלאומי)
לקסיקון ההומור עורך: מיקלוש קפושי (Tarsoly Kiadó - 2001; מסת"ב 963 86162 3 7)
הערות שוליים

1 2  "Gyászjelentése (1976)". נבדק ב-2020-10-29.
↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a kassai izraelita hitközség házassági akv. 9/1905. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-10-29.
↑  "Fejér Istvánné gyászjelentése (1994)". נבדק ב-2020-10-29.
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári házassági akv. 1180/1941. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-10-29.
↑  2013. július 29-i lekérdezés
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810695084805606  BnF: cb169287820 (data)  ISNI: 0000 0004 4250 2009  VIAF: 311594154   WorldCat (עם VIAF): 311594154
אכרם עודה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 באוגוסט 1992 (בן 32) ד' באב ה'תשנ"ב
 עיסוק:  זמר, שחקן, מלחין, יוצר ואח מוסמך
 שפה מועדפת:  ערבית ועברית
 כלי נגינה:  פסנתר
 שיתופי פעולה בולטים:  דיקלה, נור דרוויש, תמר שאוקי, בר צברי, רביד כחלני, גלית גיאת, ראודה סלימאן, הדר דדון, ראמי סליבא, אנואר ז׳ור, ראניה טחאן וזיוואר בהלול
 חלק מההרכבים המוזיקליים:  התזמורת הערבית-יהודית בחיפה  תזמורת פירקת אלנור  תזמורת המהפכה  אנסמבל טורקיז
אכרם עודה (נולד ב-3 באוגוסט 1992, ד' באב ה'תשנ"ב) הוא זמר, שחקן, מלחין ויוצר ערבי-ישראלי. התפרסם בעקבות השתתפותו במופע "אדבר איתך – שתי שפות, אהבה אחת" של תזמורת המהפכה, וכן בזכות תפקידו הראשי במחזמר על חייו של פריד אל-אטרש בתיאטרון יפו.
ביוגרפיה

נולד וגדל בחיפה. מגיל צעיר, למד עודה נגינה בפסנתר והתעמק במוזיקה קלאסית מערבית וערבית, בהשפעת זמרים כגון אום כולתום, פיירוז, פריד אל-אטרש, עבד אלחלים חאפז ואחרים, לצד חשיפה גם למוזיקה ישראלית, עם דגש על קלאסיקות עבריות.
כבר כנער, החל ללמוד פיתוח קול והופיע במסגרות שונות ומגיל 18, החל להופיע מול קהל רחב.
קריירה מוזיקלית

בשנת 2016, הצטרף עודה למקהלת התזמורת הערבית-יהודית בחיפה בניצוחו של פרופ' תייסיר אליאס. בהמשך, הצטרף ל-Orchestra TLV בניצוחו של ניזאר אלכאטר, איתה הופיע בפסטיבלים שונים בארץ ובעולם, כולל בבית האופרה Teatro Colón בבואנוס איירס ובפסטיבלים בגרמניה, הונגריה וספרד.
עודה שיתף פעולה עם תזמורת פירקת אלנור, והופיע במופעי מחווה למלחין מוחמד עבד אלוהאב ולשירי האהבה של עבד אלחלים חאפז.
בשנת 2023, השתתף במופע "אדבר איתך – שתי שפות, אהבה אחת", פרויקט של תזמורת המהפכה ששילב שירי אהבה בערבית ובעברית, בו הופיע לצד אמנים כגון דיקלה, נור דרוויש, תמר שאוקי, בר צברי ורביד כחלני. הפרויקט זכה להצלחה, ובשנת 2024 נבחר על ידי מגזין Timeout ל-"האירוע התרבותי המרגש ביותר של השנה".
בשנת 2024, פתח את פסטיבל המוזיקה "ערב-ביט" ביפו לצד הזמרת והשחקנית גלית גיאת, בליווי אנסמבל טורקיז.
עודה גם מופיע בהפקות עצמאיות עם להקה שהקים, הכוללת חמישה נגנים. במקביל, הוא עובד על אלבום הבכורה שלו, הכולל עשרה שירים בשפות ערבית, עברית ואנגלית. בין השירים שהציג לראשונה על הבמה: "نور عيوني" (Nour Oyuni), "In Peace", "من زمان" (Min Zaman) ו-"إنت وين" (Inta Wen), שבוצעו בהופעותיו במועדון שבלול ג'אז בתל אביב ובמרכז תאו בהרצליה.
קריירת משחק

בשנת 2024, לוהק עודה לתפקיד הראשי במחזמר על חייו של פריד אל-אטרש (בבימויו של יגאל עזרתי), בו הוא מגלם את דמותו של פריד אל-אטרש בשירה חיה, לצד שחקנים נוספים ובהם ראודה סלימאן, הדר דדון, ראמי סליבא, אנואר ז׳ור, ראניה טחאן וזיוואר בהלול.
במקביל, סיים עודה ללמוד משחק בבית הספר של השחקנית טלי שרון.
קריירה רפואית

עודה הוא אח מוסמך, בוגר בית הספר לסיעוד בני ציון בחיפה, עם לימודים על-בסיסיים בטיפול נמרץ. בשנת 2017, החל לעבוד במרכז רפואי 'כרמל' וצבר ניסיון במחלקת טיפול נמרץ כללי. כיום, עודה מכהן כמנהל אחיות באחת ממרפאות קופת חולים כללית בתל אביב.
חיים אישיים

עודה מתגורר בתל אביב.
הערות שוליים

↑  אכרם עודה, באתר ייצוג 1
↑  על כנפי השיר – התזמורת היהודית ערבית (הכניסה חופשית) – פסטיבל צלילי מדבר, באתר tzlilimbamidbar.co.il
↑  TLV Orchestra (2021-05-27), ورق الخريف / جوزف كوزما Autumn leaves / Jozeph Kosma, נבדק ב-2025-02-07
↑   נרי ליבנה, תזמורת המהפכה הזכירה לי שיש בכל זאת אפשרות להציל את המדינה, באתר הארץ, 21 ביולי 2024
↑  Avrumy Straus | אברמי שטרויס (2024-06-13), קבלת שבת נוסח קרליבך - אברמי שטרויס וחברים | Carlebach Kabalas Shabbos - Avrumy Straus & Friends, נבדק ב-2025-02-07
↑  yuval saar, ״אדבר איתך״: חופן של תקווה כצידה לדרך, באתר מגזין פורטפוליו, ‏2024-09-24
↑  אדבר איתך - שתי שפות. אהבה אחת. أتحدّث إليك - لغتان. حبّ واحد., באתר תזמורת המהפכה, ‏2023-09-05 (באנגלית אמריקאית)
↑  פאריד אל וואחיד - קברט מוזיקלי בכיכובו של הזמר אכרם עודה, באתר אתוס
↑  מאחורי הצלילים | אכרם עודה, באתר glz.co.il
↑  ארכיון אכרם עודה, באתר הבלוג של יובל אראל
↑  ranyran@gmail.com, פריד אל-אטרש | תיאטרון יפו, באתר www.jaffatheatre.org.il, ‏2022-01-03
↑  כאן | חדשות - תאגיד השידור הישראלי (2024-08-27), אום כולתום פינת חווה אלברשטיין: האח הרפואי ששר בין המשמרות בטיפול נמרץ, נבדק ב-2025-02-07
↑  אום כולתום פינת חווה אלברשטיין: האח הרפואי ששר בין המשמרות בטיפול נמרץ, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 27 באוגוסט 2024
שמן קיקיון

| --- | --- |
בקבוק המכיל שמן קיקיון
בקבוק המכיל שמן קיקיון
 
 מאכלים
 סוג:  שמן זרעים, crude drug, תערובת, herbal medicinal product 
 מרכיבים עיקריים:  ricinoleic acid 
 
שמן קיקיון (Castor oil), נקרא גם: "שמן קיק" הוא שמן צמחי המופק מהצמח קיקיון מצוי, הקיקיון נמנה עם ממשפחת החלבלוביים. צבע השמן המופק ממנו חיוור – מצהוב בהיר עד שקוף והוא בעל טעם חלש, וחסר ריח. נקודת הרתיחה שלו היא 313 מעלות צלזיוס, נקודת העשן שלו - 200 מעלות וצפיפותו 961 קילוגרם למטר מעוקב. מבחינה כימית, חומר זה מורכב מטריגליצרידים, המכילים בקירוב 90 אחוז חומצה ריצינולאית, ובאופן משני מכיל גם חומצה אולאית ולינולאית.
הנוסחה הכימית של טריגליצריד המורכב מהחומצה הריצינולאית
רקע

החומצה הריצינולאית שהיא המרכיב העיקרי של שמן קיקיון, היא חומצת שומן חד בלתי-רוויה המכילה 18 פחמנים ומכילה קבוצה הידרוקסילית בפחמן ה-12. קבוצת ההידרוקסיל גורמת לשמן קיקיון להיות קוטבי מבחינה חשמלית, תכונה שמעניקה לו חשיבות עבור האדם, בהשוואה לשמנים אחרים, ולכן גם מחירו גבוה יותר. לדוגמה, ביולי 2007 המחיר לקילוגרם של שמן קיקיון תוצרת הודו היה 0.90 דולר אמריקני, בעוד שמנים צמחיים אחרים כדוגמת שמן סויה, קנולה ושמן חמניות נמכרו תמורת 0.30 דולר[דרוש מקור].
שמן קיקיון ונגזרותיו משמשים בהפקת סבון, שמני סיכה, שמן בלמים, צבעי שמן, שעוות, ציפוי, הפקת דיו, פלסטיק עמיד בקור, ניילון, ובשמים.
בנוסף לשמן קיקיון, זרעי הקיקיון מכילים חלבון רעיל בשם ריצין וקטיף הזרעים טומן בצידו סיכון. גורמים אלרגניים נמצאים על פני הצמח ויכולים לגרום לפגיעה עצבית בלתי-הפיכה, דבר שמביא את פעולת הקטיף לכזו שעלולה לפגוע בחיי אדם.[דרוש מקור]
הודו, ברזיל וסין הם מרכזי הגידול העיקריים של צמח הקיקיון והעובדים בענף זה סובלים מרעילות הצמח. סוגיה בריאותית זו, יחד עם הסכנה שבשימוש התוצר עצמו, מביאים לניסיונות של שימוש בשמנים אחרים כתחליף לשמן קיקיון. במקביל, נעשים מחקרים המנסים בטכניקות של הנדסה גנטית למנוע או להפחית את יצירת הריצין בצמח.[דרוש מקור]
הרכב חומצות השומן בשמן

| הרכב ממוצע של שמן זרעי קיקיון |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שם החומצה | טווח ממוצע, באחוזים | טווח ממוצע, באחוזים | טווח ממוצע, באחוזים |  |
| חומצה ריצינולאית | 85 | עד | 95% |  |
| חומצה אולאית | 6 | עד | 2% |  |
| חומצה לינולאית | 5 | עד | 1% |  |
| חומצה לינולנית | 1 | עד | 0.5% |  |
| חומצה סטארית | 1 | עד | 0.5% |  |
| חומצה פלמיטית | 1 | עד | 0.5% |  |
| חומצה דיהידרוקסיסטארית | 0.5 | עד | 0.3% |  |
| אחרים | 0.5 | עד | 0.2% |  |
שימושים > מזון

בתעשיית המזון, משמש שמן קיקיון כתוסף מזון, תיבול, ממתקים כדוגמת שוקולד, ובאריזת מוצרים. כמו כן משמש השמן כמעכב התפתחות עובש.
שימושים > ברפואה

מנהל המזון והתרופות האמריקאי ('FDA') מגדיר שמן קיקיון כחומר מוכר, בטוח לשימוש ובעל השפעה יעילה, והוא יכול להימכר כתרופה ללא מרשם רופא. בארץ, השמן הפך לתרופה הנמכרת רק במרשם רופא ב־1/5/2015. השימוש העיקרי בו הוא כחומר משלשל והוא משפיע בעיקר על המעי הדק. אף על פי יעילות החומר במניעת עצירות, השימוש בו אינו מומלץ[דרושה הבהרה].
במריחה על פני הגוף, שמן קיקיון חודר לעור, הודות למסה המולקולרית הנמוכה שלו, והוא יכול לחדור את השכבה החיצונית והנוקשה של העור (Stratum corneum). הודות לכך ולתכונות נוספות של השמן, הוא משמש גם למוצרי טיפוח עור נוספים כדוגמת שמפו, שפתון ועוד.
המרכיב העיקרי של שמן קיקיון, חומצה ריצינולאית משמש גם כחומר אנטי-דלקתי.
נגזרת נוספת המופקת מן השמן, חומצה אנדצילנית, משמשת גם כתרופה ללא מרשם רופא המטפלת בבעיות עור.
מעט תרופות ניתנות בימינו במצבן הכימי הטהור, והרכיבים הפעילים לרוב משולבים בחומרים שאינם פעילים ובתוספים. לתרופות מודרניות רבות מוסיפים את שמן הקיקיון ונגזרותיו ביניהן:
מיקונזול, תרופה אנטי-פטרייתית
פקליטקסל, חומר המעכב חלוקה מיטוטית, המשמש בכימותרפיה כנגד מחלת הסרטן
סנדימון, חומר הניתן יחד עם זריקה כדי להפחית את פעילות מערכת החיסון של המטופל
נלפינויר, חומר המעכב את פעילות הנגיף HIV ולכן משמש במאבק במחלת האיידס
אסי-ג'ל, חומר שמופק משילוב של חומצה ריצינולאית, חומצה אצטית ואוקסיקוינולין, המשמש לשמירה על החומציות של הנרתיק
שימושים > ברפואה > ברפואה העממית והמשלימה

השימוש בשמן קיקיון בכבישה קרה כתרופה עממית הקדים את השימוש הממוסד בו, ברפואה המודרנית. בכבישה קרה, שמן קיקיון זך הוא חסר טעם וריח והוא שימש לטיפול בבעיות עור כדוגמת כוויות, כווית שמש, חתכים בעור, ושריטות.
כמו כן שימש השמן לטיפול ב'שעורה' בעין, על ידי מגע של כמות קטנה של החומר על העין והעפעף. זאת, אף על פי שהשמן נמכר לרוב בצמוד עם אזהרה למגע עם העין. השמן משמש גם למריחה כנגד מכאובים כדוגמת כאבי בטן, כאבי ראש, כאב שרירים, דלקות, פריחה בעור, פצעים, אקנה, וסינוסיטיס. שמן קיקיון נארז על ידי טבילה של בד פלנל בשמן, ולאחר מכן הנחת הבד על האזור הדואב, ועל הבד - בקבוק מים חם. אופן השימוש הזה בשמן מוזכר בכתביהם של מרפאים רבים מאמצע המאה ה-19.
מוזכרים שימושים של השמן בזירוז לידה אצל נשים הרות, אף על פי שהיישום אינו תמיד יעיל ורצוי. בליעה של החומר יכולה לגרום להתכווצות של המעי, ובכך גורמת לשלשול. לפיכך, המעי גורם ללחץ על הרחם. במנת יתר, בשלב שצוואר הרחם כבר מורחב, ההתכווצות יכולה להביא לצירי לידה. הצורה יוצאת-הדופן והכואבת הזו של צירי לידה המושרים על ידי שמן קיקיון, יכול להביא ללחץ רב על האישה ההרה ועל העובר. כמו כן, השימוש בשמן מביא להתייבשות בשל השלשול החריף וההקאה שנגרמת בשל השפעת השמן על מערכת העיכול. לכן, הכמות המומלצת לשימוש היא לא יותר מ-4 כפיות של נוזל[דרוש מקור]. בכל מקרה, שימוש בטיפול זה אינו מומלץ ללא השגחת איש מקצוע.
בדרום מצרים קיימת אמונה לפיה צריכת שמן קיקיון מביאה למניעת הריון למשך כשנה, ואמונה נוספת לפיה השמן מעודד צמיחת ריסים, אמונות אלו אינן נתמכות על ידי מחקרים מדעיים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284866705171  BNC: 000000062  LCCN: sh85020747  LNB: 000352047 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
שימושים > בתעשייה

לשמן קיקיון יש מספר עצום של שימושים בתעשיית התחבורה, הקוסמטיקה הרוקחות ותעשיות הייצור, כדוגמת דבקים, נוזלי בלמים, סתימת סדקים, טוויה, חומרי בידוד לתעשיית האלקטרוניקה, חומרים מייצרי לחות, שמנים הידראוליים, ייצור דיו, ורנית (לכּה), טיפול בעור, נשירת שיער, חומרי סיכה, שמנים מכניים, ייצור צבע, פיגמנטים, דבקי פוליאוריתן, גומי, חומרי איטום, טקסטיל, אבקות ניקיון, ושעוות.
שימושים > בתעשייה > שמני סיכה

שמנים צמחיים, הודות ליכולת ההתכלות המהירה שלהם, מהווים חלופות טובות לחומרי סיכוך שמקורם בנפט. לעומת זאת, שמנים צמחיים נוטים לעבור חימצון בשכיחות גבוהה יותר, ולכן הם לא מתאימים לכל שימוש. שמן קיקיון שומר על צמיגותו גם בטמפרטורות נמוכות, ושומר על יכולת הסיכוך שלו גם בטמפרטורות גבוהות, זאת בהשוואה לשמנים צמחיים אחרים, ולכן שמן זה שימושי עבור מטוסי סילון, מנועי דיזל, ומכוניות מרוץ. שמן קיקיון נוטה למרקם צמיגי מדי, דמוי-גומי, לאחר שימוש קצר יחסית, ולכן השימוש בו מוגבל למנועים שמורכבים מחדש אחת לזמן קצר – והופך את השמן למתאים למנועים שמתוחזקים בצורה טובה, כדוגמת מנועי מכוניות מרוץ.
שמן קיקיון מועדף גם לשימוש במשאבות אוויר לאופניים, היות שהוא בעל מסיסות נמוכה יחסית.
היות ששמן קיקיון מתכלה במהירות גבוהה יותר בהשוואה לשמנים שמקורם בנפט, הוא מועדף מפני הסכנה שבהתפזרות לא מבוקרת, כמו בעת תאונה. מקור השם של חברת האנרגיה 'Castrol' הוא בשמו האנגלי של שמן קיקיון.
שימושים > בתעשייה > שמני סיכה > בראשית התעופה ובטיסנאות

שמן קיקיון היה חומר הסיכוך המועדף בראשית ימי התעופה, והוא שימש במנועים סיבוביים כגון מנועי הגְנוֹם ששימשו בתקופה שלפני מלחמת העולם הראשונה.
בטיסנאות, במנועים שמוזנים על ידי מנועי מתאנול, מועדף שימוש בשמן קיקיון, הודות לכך שיש לו התנגדות גבוהה להפחתת-לחץ כשהמנוע מופעל על תערובת של דלק וחמצן, כדי להגיע למהירות המקסימלית. בעיית המשקעים הצמיגיים, בעלי מרקם דמוי-גומי, המוזכרת למעלה עדיין יכולה להיות בעייתית עבור דגמי מטוסים המסוככים בשמן קיקיון, כאשר אלה גורמים בסופו של דבר לפגיעה בלתי הפיכה במיסבים כדוריים שמחייבים את החלפתם בשל משקעי השמן.
שימושים > נגזרות של שמן קיקיון

לבד משימושיו הישירים, שמן קיקיון משמש כחומר גלם לייצור של מספר חומרים כימיקליים, כדוגמת חומצה סבצית, חומצה אנדלוצטית, וניילון-11. הייצור של גריז (חומר) מבוסס-ליתיום צורך כמויות גדולות של שמן קיקיון.
תהליכי הידרוגנציה וספוניפיקציה ('סיבון') של שמן קיקיון יוצרים חומצה 12 - הידרוקסטארית שלאחר מכן מגיבים עם ליתיום-הידרוקסיד או ליתיום פחמני ליצירת חומר סיכה בעל ביצועים טובים.
שימושים > נגזרות של שמן קיקיון > שמן קיקיון מזורחן

שמן המכונה 'שמן טורקי אדום' ('Turkey red oil') נוצר על ידי תוספת של חומצה זרחנית לשמן צמחי, בייחוד שמן קיקיון. חומר זה נחשב לדטרגנט הסינתטי הראשון, לאחר סבון רגיל. הוא נמצא בשימוש עבור חומרי סיכה, מרככים, וחומרי טווייה.
שימושים > הפקת ביודיזל משמן קיקיון

גידול מסחרי של צמחי קיקיון מצוי למטרות הפקת ביודיזל החל בשנת 2008 באזורים 'ולטיה' ו-'גומה גומה' שבאתיופיה. היוזמה לכך היא מצד חברת האנרגיה 'Global Energy Ethiopia' שגם מבצעת תוכנית מחקר ופיתוח במטרה להעמיד זנים חדשים של קיקיון שיציגו יבול גבוה יותר.
שימוש פוליטי באיטליה הפשיסטית

באיטליה הפשיסטית, תחת שלטונו של הרודן בניטו מוסוליני, אחד מהאמצעים שנעשה בהם שימוש על ידי אנשי 'החולצות השחורות' להפחדה של ההמונים ומתנגדי השלטון, הוא האכלה באונס של שמן קיקיון, שהוא, כאמור, רעיל בכמויות גדולות. מתנגדי שלטון, דיסידנטים, הוכרחו לשתות כמויות גדולות של השמן.
טכניקה זו פורסמה לראשונה הודות לכתביו של הסופר האיטלקי גבריאלה ד'אנונציו. קורבנות של האמצעי הזה לעיתים קרובות מתו, לאחר שהם סובלים מהשפעתו המשלשלת של השמן וההתייבשות שבעקבותיה; מכות שספגו באלה לא שיפרו את מצבם. גם אלו ששרדו את העינוי, היו צריכים לעמוד בהשפלה הכרוכה בשלשול החריף שנגרם מצריכת כמות גדולה של השמן.
נאמר, כי כוחו של מוסוליני "נתמך על ידי האלה ושמן קיקיון". בכמויות מופחתות, השמן היה בשימוש כמעורר בהלה באזרחים או חיילים שניסו להסית כנגד הממשל. היות שלשמן יש גם סגולות רפואיות, הנגישות אליו הייתה קלה, וגם מי שהחזיק בו, היה יכול לתלות זאת באמתלה רפואית.
בתרבות הפופולרית

גם כיום, למילים 'מנגנלו' (manganello) ו-'אוֹילוֹ דה ריציניוֹ' (olio di ricino)  משמעות פוליטית טעונה באיטליה, ושימוש בהן אינו רצוי בשיחות יום-יומיות.
כאמצעי ענישה, האכלה באונס של שמן קיקיון מיוצגת בסדרת האנימציה 'טום וג'רי'.
ראו גם

קיקיון מצוי
ריצין
הערות שוליים

↑  castor oil
זרעי הצמח קיקיון מצוי, מהם מופק שמן קיקיון
פול אנרי ד'אטורנל דה קונסטן

פול אנרי בנז'מן באליה ד'אטורנל דה קונסטן, הברון מקונסטן ומרֶבֶּק (בצרפתית: Paul Henri Benjamin Balluet d'Estournelles de Constant;‏ 22 בנובמבר 1852 – 15 במאי 1924) היה דיפלומט ומדינאי צרפתי, חתן פרס נובל לשלום לשנת 1909 במשותף עם אוגוסט ברנארט הבלגי.
חייו

קונסטן נולד בעיירה לה פלש (La Flèche) שבעמק הלואר למשפחה אריסטוקרטית ידועה; הפילוסוף בנז'מן קונסטן היה אחיו של סבו. קונסטן למד משפטים ושפות זרות בפריז ובשנת 1876 החל בקריירה דיפלומטית.
במסגרת תפקידו הוצב קונסטן בין השאר במונטנגרו, באימפריה העות'מאנית, בהולנד ובתוניסיה. ב-1882 חזר לפריז ושירת כעוזר למנהל במשרד החוץ הצרפתי, וב-1890 נשלח ללונדון כ-chargé d'affaires, והיה ממונה על יחסי צרפת עם בריטניה. קונסטן החל לחוש תסכול ממגבלות השירות הדיפלומטי וב-1895 החליט לרוץ בבחירות לפרלמנט, שם כיהן עד 1905, אז זכה למקום בסנאט.
בתור סנטור קונסטן הקדיש את עצמו לענייני חוץ והיה מתנגד נמרץ למדיניות הקולוניאלית של הרפובליקה השלישית. קונסטן דגל בביטול המושבים בפרלמנט שהוקצו לקולוניות, ותמך בדרך פעולה של הקמת מדינות חסות במקום המדיניות הרפובליקנית של התבוללות. הוא במיוחד התנגד לייסוד מושבה צרפתית במדגסקר ולהתערבות המעצמות בענייניה של סין.
לאחר מותו של אמיל זולא, קונסטן היה מהתומכים בהעברת שרידיו לפנתאון של פריז והנצחתו כאישיות דגולה על חלקו בפרשת דרייפוס.
קונסטן היה פעיל במספר ארגוני שלום בינלאומיים, בהם בית הדין הקבוע לבוררות בהאג (Cour permanente d'arbitrage), והיה נציג צרפת בשתי ועידות השלום בהאג (1898 ו-1907), שם הציג את חזונו לאירופה מאוחדת. בשנת 1909 זכה קונסטן בפרס נובל לשלום, ביחד עם אוגוסט ברנארט.
כריסטיאן קיבו

כריסטיאן אאוג'ן קיבו (ברומנית: Cristian Eugen Chivu; נולד ב-26 באוקטובר 1980 ברשיצה) הוא מאמן פארמה וכדורגלן עבר רומני ששיחק בקבוצות אינטר מילאנו, 
רומא ואייאקס אמסטרדם. בעבר שימש כקפטן נבחרת רומניה.
קריירת מועדונים

מועדונו המקצועני הראשון של קיבו היה CSM רשיצה. אחרי שעבר לשחק במועדון גדול יותר ברומניה, אוניברסיטטה קראיובה, המוניטין שלו צבר תאוצה ברחבי היבשת. המועדון ההולנדי אייאקס אמסטרדם, התרשם במיוחד מכישוריו של השחקן ורכש אותו ב-1999.
באייאקס הוא התפתח בעיקר כמגן שמאלי קלאסי. מאמן הקבוצה דאז, רונאלד קומאן, הפך את קיבו להיות קפטן הקבוצה. כאשר שימש כקפטן, אייאקס שלטה בלא עוררין בליגת העל ההולנדית, בזכות סגלה הצעיר והמוכשר. באותה הקבוצה הצעירה נכללו הכוכבים בעתיד רפאל ואן דר וארט, זלאטן איברהימוביץ' ואנדי ואן דר מיידה. קיבו שיחק תפקיד חשוב בהגנת אייאקס, שכמעט והצליחה להעפיל לחצי גמר ליגת האלופות בעונת 2002/2003.
רומא האיטלקית, הביעה לראשונה עניין בקיבו בשלהי 2003. באותה העת, לרומא היו חובות פיננסיים עצומים, והוטל ספק רב ביכולתה להחתימו בשורותיה. על מנת להשקיט את הסערה סביב מצבה הכלכלי, רומא ביקשה הלוואה בנקאית על מנת לרכוש את שירותו של קיבו, אך הבקשה נדחתה על הסף. למרות זאת, אחרי ניסיונות רבים וכושלים, רומא רכשה את קיבו מאייאקס תמורת סכום המוערך ב-18 מיליון אירו. קיבו שיחק במועדון מרומא במשך 4 עונות, כאשר היה בורג עיקרי בהגנת הקבוצה, ואף זכה עימה בגביע האיטלקי בעונת 2006/2007.
ב-27 ביולי 2007, אינטר מילאן החתימה את קיבו על חוזה לחמש שנים, אחרי ששילמה עבורו 16 מיליון אירו.
בעונת 2009/2010 קיבו היה חלק מהעונה הטובה ביותר בהיסטוריה של אינטר והיה שותף לטרבל בו זכתה הקבוצה. ב-22 במאי 2010, הוא גם זכה לפתוח בגמר ליגת האלופות נגד באיירן מינכן.
ב-31 במרץ 2014 פרש ממשחק פעיל.
קריירת מועדונים > מאמן פארמה

ב-18 בפברואר 2025 מונה למאמן פארמה מהסרייה א'.
קריירה בינלאומית

קיבו שיחק במדי הנבחרת הרומנית 75 פעמים, בהם כבש 3 שערים. הוא שיחק עבור רומניה במהלך טורנירי יורו 2000 ו-2008. ב-21 במאי 2011 הודיע על פרישה מהנבחרת הלאומית.
אלינור אלן מור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1885 מחוז אנטרים, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  1955 (בגיל 70 בערך) אדינבורו, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנות של גלאזגו  אקדמיית קילמרנוק 
 
אלינור אלן מור (באנגלית: Eleanor Allen Moore;‏ 26 ביולי 1885 – 17 בספטמבר 1955) הייתה ציירת בריטית שנולדה בצפון אירלנד, אך הפכה לאחת מקבוצת הציירות הידועה בשם "בנות גלאזגו".
ראשית חייה

מור נולדה ב-1885. ב-1888 היא עברה עם משפחתה לאיירשייר, סקוטלנד, שם עבד אביה ככומר בכנסייה מקומית. היא למדה באקדמיית קילמרנוק. מ-1902 עד 1907 היא למדה רישום וציור בבית הספר לאמנות של גלאזגו, שם הייתה בת זמנה של נורה נילסון גריי.
ראשית חייה > מלחמת העולם הראשונה ואחריה

במהלך מלחמת העולם הראשונה שירתה מור כאחות בבית החולים קרייגלייט באדינבורו. ב-1922 נישאה מור לד"ר רוברט ססיל רוברטסון והיא ילדה את בתם, איילה, בשנה שלאחר מכן. ב-1925 עברה המשפחה לשנגחאי, סין, שם מונה רוברטסון למועצה העירונית של שנגחאי. מור המשיכה לצייר בשנחאי, שם קיבלה השראה מסצנות הרחוב ומהדלתא של נהר היאנגצה. מור ובתה פונו משנחאי להונג קונג במהלך מלחמת סין–יפן השנייה ב-1937, וחזרו לסקוטלנד זמן קצר לאחר מכן, למרות שהפסיקה לצייר. בעלה, ד"ר רוברטסון, נשאר בהונג קונג עד מותו ב-1942.
ראשית חייה > מוות ומורשת

מור מתה בבית חולים באדינבורו ב-1955. מור ובעלה היו נושא לתערוכה ב-1997 שהתקיימה במכון דיק, קילמרנוק, שמכיל כמה מיצירותיה כולל דיוקן עצמי גדול. מור נכללה בתערוכת "בנות גלאזגו" בקירקקודברייט ב-2010 ובספר על בנות גלאזגו מאת אליסה טאנר, טאנר היא בתה של מור.
הערות שוליים

1 2 3  Arthur, Liz. Glasgow Girls: Artists and Designers 1890-1930. Kirkcudbright2000.
1 2  "Kilmarnock Academy. famous former pupils - Eleanor Allen Robertson".
↑  "Scotland's People"
↑  Land of the forgotten sex Archived 2 April 2015 at the Wayback Machine, Kenneth Roy,
↑  MOORE Eleanor Allen (1885-1955) watercolor artist, Arcadja.com (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 6705 7598  LCCN: n98880147  RKD: 207526  ULAN: 500160535  VIAF: 36240053   WorldCat (עם VIAF): 36240053
אלכסיי יגורוב

| --- | --- |

 לידה:  1776 
 פטירה:  22 בספטמבר 1851 (בגיל 75 בערך) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  בית עלמין סמולנסקי 
 מקום לימודים:  האקדמיה הקיסרית לאמנויות (1797) 
 תחום יצירה:  ציור 
 פרסים והוקרה:  עיטור ולדימיר הקדוש, דרגה 4  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 2 
 צאצאים:  Evdokim Alekseevich Egorov 
 
אלכסיי יגורוב (ברוסית: Алексей Егоров;‏ 1776 – 22 בספטמבר 1851) היה צייר רוסי, שרטט ופרופסור לציור היסטורי.
ביוגרפיה

הוא נלקח בשבי על ידי קוזקים בילדותו ולאחר מכן התגורר בבית היתומים במוסקבה. מעט ידוע על מוצאו, אם כי, בהתבסס על כמה מזיכרונותיו המוקדמים, האמינו שהוא ממוצא קלמיקי.
בשנת 1782, הוא נרשם לאקדמיה הקיסרית לאמנויות, שם למד אצל איוואן אקימוב וגריגורי אוגריומוב. הוא סיים את לימודיו ב-1797 והיה לאקדמאי ב-1803, ונשלח לעבוד ברומא ונכנס לתחום השפעתו של וינצ'נזו קמוצ'יני, אשר שיבח את פשטות העיצוב והצבע שלו. בהיותו גדול גוף יותר מהאיטלקי הממוצע, הוא זכה לכינוי "הדוב הרוסי". משערים שהאפיפיור פיוס השביעי ביקש ממנו להישאר כצייר חצר, אך הוא סירב להצעה בנימוס.
ב-1807 הוא חזר לסנט פטרסבורג והפך לעוזר פרופסור באקדמיה. הוא גם נתן שיעורי ציור פרטיים לאליזבת אלכסייבנה ואלכסנדר הראשון, שהעניקו לו כינוי, "הנודע", לאחר שהשלים פרסקו עם למעלה ממאה דמויות ("שגשוג עולמי") בצארסקויה סלו במשך 28 יום. כאדם בעל אמונה דתית עמוקה, הוא תמיד ראה בציוריו הדתיים את יצירתו החשובה ביותר, אם כי הוא הפיק דיוקנאות של אנשים רבים באצולה לצורך פרנסה ומעמד. אביה של אשתו היה הפסל איוון מרטוס.
כמורה, הוא ניסה להיות חבר וגם חונך באותה העת, ולעיתים רחוקות דיבר בצורה עניינית וקצרה, בדרך כלל עם מורים מאותה תקופה. כאבא, הוא סירב להעניק לבנותיו חינוך והיה ביקורתי מאוד כלפי המחזרים שלהן, וגירש אחד מהם מהבית כשחשד שהוא שייך לבונים החופשיים, פשוט בגלל הדרך שבה הוא השתמש בסכין והמזלג שלו.
בשנת 1840, הוא הודח על ידי הצאר ניקולאי הראשון, שלא היה מרוצה מהתמונה של השילוש הקדוש שצייר עבור קתדרלת קתרין. עם זאת, הוא קיבל 1,000 רובל בשנה כפנסיה. למרות הניתוק מהאקדמיה, תלמידיו לשעבר עדיין הגיעו אליו כדי לקבל הדרכה, להביע את דעותיו על יצירותיהם החדשות ולהביא את תלמידיהם לייעוץ. כתוצאה מכך, הוא הצליח להישאר עסוק עד סוף חייו. עם זאת, הוא נעשה קמצן, חשדן ומוזר בדרך כלל.
הוא היה אביו של האמן אבדוקים אלכסייביץ' אגורוב. פיודור סולנצב היה בין תלמידיו.
הערות שוליים

↑  Работы на сервере, www.artonline.ru
1 2  Kenneth, Alexei Yegorov, www.rusartnet.com (באנגלית בריטית)
↑  Знаменитые россияне 18-19 веков. Биография и портреты (Famous Russians of the 18th and 19th Centuries. Biographies and Portraits) — Saint Petersburg, Лениздат, (1996), pg.764.
↑  Maria Kamenskaya, Воспоминания (Memories): Художественная литература, (1991)
↑  Evdokim Alekseevich Egorov | British Museum, archive.ph, ‏2021-05-08
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14973353v (data)  ISNI: 0000 0001 2135 9539  LCCN: n80116876  ULAN: 500190261  VIAF: 61822130   WorldCat (עם VIAF): 61822130
אלכסנדר קאלאם

| --- | --- |

אלכסנדר קלמה, בסביבות 1850
 לידה:  28 במאי 1810 ווה, שווייץ 
 פטירה:  19 במרץ 1864 (בגיל 53) מנטון, צרפת 
 מקום קבורה:  בית הקברות דה רואה 
 תחום יצירה:  אמנות חזותית 
 יצירות ידועות:  Landscape, Mountain Landscape, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 צאצאים:  Arthur Calame 
 
נוף שווייצרי על ידי אלכסנדר קלמה, 1830
בקתה אלפינית 'Chalets at Rigi' על ידי אלכסנדר קלמה, 1861
אלכסנדר קאלאם (Alexandre Calame;‏ 28 במאי 1810 – 19 במרץ 1864) היה צייר שווייצרי, התמחה בעיקר בציורי נופים אלפיניים.