stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קופה אמריקה 2024
שלב הבתים > בית ד'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  קולומביה | 7 | 3 | 2 | 1 | 0 | 6 | 2 | 4 |
|  ברזיל | 5 | 3 | 1 | 2 | 0 | 5 | 2 | 3 |
|  קוסטה ריקה | 4 | 3 | 1 | 1 | 1 | 2 | 4 | -2 |
|  פרגוואי | 0 | 3 | 0 | 0 | 3 | 3 | 8 | -5 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  קולומביה | 2 – 1 | פרגוואי   |
|  ברזיל | 0 – 0 | קוסטה ריקה   |
|  קולומביה | 3 – 0 | קוסטה ריקה   |
|  ברזיל | 4 – 1 | פרגוואי   |
|  ברזיל | 1 – 1 | קולומביה   |
|  קוסטה ריקה | 2 – 1 | פרגוואי   |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 24 ביוני 2024 |  קולומביה | 2–1 |  פרגוואי | אצטדיון NRG, יוסטון צופים: 67,059 שיפוט: דריו הררה (ארגנטינה) |
| 24 ביוני 2024 | מוניוס  32' לרמה  42' |  | אנקיסו  69' | אצטדיון NRG, יוסטון צופים: 67,059 שיפוט: דריו הררה (ארגנטינה) |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 24 ביוני 2024 |  ברזיל | 0–0 |  קוסטה ריקה | אצטדיון SoFi, אינגלווד צופים: 67,158 שיפוט: סזאר ראמוס (מקסיקו) |
| 24 ביוני 2024 |  |  |  | אצטדיון SoFi, אינגלווד צופים: 67,158 שיפוט: סזאר ראמוס (מקסיקו) |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 28 ביוני 2024 |  קולומביה | 3–0 |  קוסטה ריקה | אצטדיון סטייט פארם, גלנדייל צופים: 27,386 שיפוט: גוסטבו טאראחה (אורוגוואי) |
| 28 ביוני 2024 | דיאס  31' (פ) סאנצ'ס  59' קורדובה  62' |  |  | אצטדיון סטייט פארם, גלנדייל צופים: 27,386 שיפוט: גוסטבו טאראחה (אורוגוואי) |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 28 ביוני 2024 |  פרגוואי | 1–4 |  ברזיל | אצטדיון אליג'אנט, פרדייז צופים: 46,939 שיפוט: פיירו מאסה (צ'ילה) |
| 28 ביוני 2024 | אלדרטה  48' |  | ויניסיוס  35', 45+5' סאביו  43' פאקטה  65' (פ) | אצטדיון אליג'אנט, פרדייז צופים: 46,939 שיפוט: פיירו מאסה (צ'ילה) |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2 ביולי 2024 |  ברזיל | 1–1 |  קולומביה | אצטדיון לייויס, סנטה קלרה צופים: 70,971 שיפוט: חסוס ונצואלה (ונצואלה) |
| 2 ביולי 2024 | ראפיניה  21' |  | מוניוס  45+2' | אצטדיון לייויס, סנטה קלרה צופים: 70,971 שיפוט: חסוס ונצואלה (ונצואלה) |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2 ביולי 2024 |  קוסטה ריקה | 2–1 |  פרגוואי | אצטדיון Q2, אוסטין צופים: 12,765 שיפוט: יעל פאלקון (ארגנטינה) |
| 2 ביולי 2024 | קאלבו  3'  אלקוסר  7' |  | סוסה  55' | אצטדיון Q2, אוסטין צופים: 12,765 שיפוט: יעל פאלקון (ארגנטינה) |
שלב הנוקאאוט > חצי הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 10 ביולי 2024 |  ארגנטינה | 2–0 |  קנדה | אצטדיון מטלייף, מזרח רד'רפורד צופים: 80,102 שיפוט: פיירו מאסה (צ'ילה) |
| 10 ביולי 2024 | אלברס  22' מסי  51' |  |  | אצטדיון מטלייף, מזרח רד'רפורד צופים: 80,102 שיפוט: פיירו מאסה (צ'ילה) |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 11 ביולי 2024 |  אורוגוואי | 0–1 |  קולומביה | אצטדיון בנק אוף אמריקה, שארלוט צופים: 70,644 שיפוט: סזאר ראמוס (מקסיקו) |
| 11 ביולי 2024 |  |  | לרמה  39' | אצטדיון בנק אוף אמריקה, שארלוט צופים: 70,644 שיפוט: סזאר ראמוס (מקסיקו) |
שלב הנוקאאוט > משחק על המקום השלישי

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 13 ביולי 2024 |  קנדה | 2–2 |  אורוגוואי | אצטדיון בנק אוף אמריקה, שארלוט צופים: 24,386 שיפוט: אלכסיס הררה (ונצואלה) |
| 13 ביולי 2024 | קונה 22' דייוויד  80' |  | בנטנקור  8' סוארס  90+2' | אצטדיון בנק אוף אמריקה, שארלוט צופים: 24,386 שיפוט: אלכסיס הררה (ונצואלה) |
|   |   | תוצאת פנדלים |   |   |
|   | דייוויד    בומביטו   קונה    שואנייר    דייוויס  | 3–4 | ואלוורדה    בנטנקור    דה ארסקאטה    סוארס  |   |
שלב הנוקאאוט > גמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 14 ביולי 2024 |  ארגנטינה | 1–0 |  קולומביה | אצטדיון הארד רוק, מיאמי גארדנס שיפוט: רפאל קלאוס (ברזיל) |
| 14 ביולי 2024 | לאוטרו מרטינס  112' |  |  | אצטדיון הארד רוק, מיאמי גארדנס שיפוט: רפאל קלאוס (ברזיל) |
סטטיסטיקה > מלכי השערים > 5 שערים

ארגנטינה לאוטרו מרטינס
סטטיסטיקה > מלכי השערים > 3 שערים

ונצואלה סלומון רונדון
סטטיסטיקה > מלכי השערים > שני שערים

אורוגוואי דרווין נונייס
אורוגוואי מקסימיליאנו אראוחו
אורוגוואי רודריגו בנטנקור
ארגנטינה חוליאן אלברס
ארצות הברית פולארין באלוגון
ברזיל ויניסיוס ז'וניור
ונצואלה אדוארד באיו
פנמה חוסה פג'ארדו
קולומביה ג'ון קורדובה
קולומביה ג'פרסון לרמה
קולומביה דניאל מוניוס
קולומביה לואיס דיאס
קנדה ג'ונתן דייוויד
סטטיסטיקה > מלכי הבישולים

הערה: חאמס רודריגס, שסיים עם 6 בישולים בטורניר, למעשה שבר בכך את שיא כל הזמנים לשחקן בטורניר קופה אמריקה בודד.
סטטיסטיקה > מלכי הבישולים > 6 בישולים

קולומביה חאמס רודריגס
סטטיסטיקה > מלכי הבישולים > 2 בישולים

אורוגוואי ניקולס דה לה קרוס
ארגנטינה אלכסיס מק אליסטר
ארגנטינה אנסו פרננדס
ונצואלה ג'ון אראמבורו
מצטיינים

מצטייני הטורניר:
| כדור הזהב | נעל הזהב | כפפת הזהב |
| --- | --- | --- |
| קולומביה חאמס רודריגס | ארגנטינה לאוטרו מרטינס | ארגנטינה אמיליאנו מרטינס |
הנבחרת ההוגנת של הטורניר
קולומביה קולומביה
נבחרת הטורניר:
| שוער | הגנה | קישור | התקפה | מאמן |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ארגנטינה אמיליאנו מרטינס | ונצואלה ג'ון ארמבורו     קולומביה דווינסון סאנצ'ס     ארגנטינה כריסטיאן רומרו     קולומביה דניאל מוניוס | אורוגוואי פדריקו ואלוורדה     אורוגוואי מנואל אוגרטה     קולומביה חאמס רודריגס | קנדה ג'ייקוב שפלבורג     קולומביה לואיס דיאס     ארגנטינה לאוטרו מרטינס | ארגנטינה ליונל סקאלוני |
הערות שוליים

1 2  "Copa América 2024: cuándo es, dónde y todo lo que hay que saber | Goal.com". www.goal.com.
↑  "Copa América to run in parallel with Euros from 2020". Diario online de deportes. 19 במרץ 2017. אורכב מ-המקור ב-5 ביולי 2019. נבדק ב-15 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ya es oficial: Ecuador no será sede de la Copa América 2024". El Universo (בספרדית). 2022-11-09. נבדק ב-2022-11-10.
↑  "CONMEBOL chief: 'Conversation remains open' on 2024 Copa America in United States". 12 בדצמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Player of the tournament, top scorer and best goalkeeper: Stars of the CONMEBOL Copa América 2021, באתר הרשמי של הקופה אמריקה
↑  https://sports.yahoo.com/copa-america-2024-team-tournament-182000299.html
| קופה אמריקה |
| --- | --- | --- |
| אליפות אמריקה הדרומית | ארגנטינה 1916 • אורוגוואי 1917 • ברזיל 1919 • צ'ילה 1920 • ארגנטינה 1921 • ברזיל 1922 • אורוגוואי 1923 • אורוגוואי 1924 • ארגנטינה 1925 • צ'ילה 1926 • פרו 1927 • ארגנטינה 1929 • פרו 1935 • ארגנטינה 1937 • פרו 1939 • צ'ילה 1941 • אורוגוואי 1942 • צ'ילה 1945 • ארגנטינה 1946 • אקוודור 1947 • ברזיל 1949 • פרו 1953 • צ'ילה 1955 • אורוגוואי 1956 • פרו 1957 • ארגנטינה 1959 • אקוודור 1959 • בוליביה 1963 • אורוגוואי 1967 |  |
| קופה אמריקה | אמריקה הדרומית 1975 • אמריקה הדרומית 1979 • אמריקה הדרומית 1983 • ארגנטינה 1987 • ברזיל 1989 • צ'ילה 1991 • אקוודור 1993 • אורוגוואי 1995 • בוליביה 1997 • פרגוואי 1999 • קולומביה 2001 • פרו 2004 • ונצואלה 2007 • ארגנטינה 2011 • צ'ילה 2015 (גמר) • ארצות הברית 2016 (גמר) • ברזיל 2019 (גמר) • ברזיל 2021 (גמר) • ארצות הברית 2024 (גמר) |  |
לאוטרו מרטינס, סיים כמלך שערי הטורניר
חאמס רודריגס, סיים כמלך הבישולים בטורניר
רישאר סנקט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 באפריל 1970 סן-אפריק, צרפת 
 פטירה:  29 בספטמבר 2004 (בגיל 34) מצרים 
 מידע כללי
 שם לידה:  Richard Yannick Stéphane Sainct 
 מדינה:  צרפת 
 ספורט
 ענף ספורט:  מרוצי אופנועי ראלי 
 
אופנוע F650RR‏ BMW איתו זכה סנקט בראלי דקר בשנת 2000
רישאר סנקט (בצרפתית: Richard Sainct,‏ 14 באפריל 1970 - 29 בספטמבר 2004), היה רוכב מרוצי אופנועי ראלי צרפתי שזכה שלוש פעמים בראלי דקר.
בשנים 1999 ו-2000 זכה סנקט בראלי דקר עם אופנוע מתוצרת BMW וב-2003 על גבי אופנוע מתוצרת KTM. הישגים נוספים בקריירה שלו היו ניצחונות בראלי תוניסיה בשנים 1998 ו-1999, ארבעה ניצחונות בראלי מרוקו בשנים 1997, 1998, 2001 ו-2002 וכן בראלי מצרים ב-2002. כמו כן זכה באליפות העולם בראלי רייד ב-2002.
סנקט החל להתחרות במרוצי אנדורו בשנת 1989 באליפות צרפת. ב-1991, כשהיה בן 20, השתתף לראשונה בראלי אטלס ושנה לאחר מכן השתתף כחובב בראלי דקר. בהיעדר נותני חסות, לא חזר סנקט למרוץ זה עד לשנת 1995, אז הגיע למרוץ כרוכב מקצועי בחסות BMW.
מותו

סנקט נהרג ב-29 בספטמבר 2004 בתאונה בקטע המדידה הרביעי של ראלי הפרעונים במצרים. הצוות הרפואי שהוזנק למקום ניסה להחיותו ואף פינה אותו במסוק ממקום התאונה, אך ללא הועיל. בעקבות מותו, הפסיקה יצרנית האופנועים KTM (שבחסותה רכב סנקט באירוע) את השתתפות חברי קבוצתו של סנקט באותו המרוץ.
רמירו השני, מלך אראגון

| --- | --- |

 לידה:  24 באפריל 1086 
 פטירה:  16 באוגוסט 1157 (בגיל 71) כנסיית סן פדרו אל וייחו, וסקה, ממלכת אראגון 
 מדינה:  ממלכת אראגון 
 מקום קבורה:  Chapel of Saint Bartholomew (Huesca) 
 בן או בת זוג:  Agnes of Aquitaine, Queen of Aragon (13 בנובמבר 1135–?) 
 
 חתימה:   
 
רָמִירוֹ השני, מלך אראגון ("הנזיר") (24 באפריל 1086 - 16 באוגוסט 1157) היה מלך אראגון בין השנים 1134 ל-1137.
ביוגרפיה

רמירו נולד ב-24 באפריל 1086, והיה בנם של סנצ'ו הראשון, מלך אראגון ופליסיה דה רוסי, בתם של אילדואין הרביעי, רוזן מונדידיר ואליס דה רוסי. אביו הכניס את רמירו בילדותו למנזר הבנדיקטיני של סנט פונס דה טומייר במחו בזייה. כנזיר מכובד, רמירו נבחר לאב המנזר המלכותי הקסטיליאני Santos Fecundo y Primitivo ב-Sahagún ומאוחר יותר היה אב המנזר של מנזר סן פדרו אל וייחו ב-Huesca. ברצונו להגביל את כוחו של רמירו בתוך ממלכת נווארה-אראגון, אחיו אלפונסו הלוחם חסם את בחירתו לבישוף של בורגוס ולבישוף של פמפלונה.
בשנת 1134 נבחר רמירו לבישוף של ברסטרו-רודה כאשר מותו של אחיו חשוך הילדים הפך אותו לאחד המועמדים לירושה לכתר. אחיו אלפונסו הראשון הוריש במותו את כל אדמותיו למסדרי אבירים. לאצילי הממלכה לא הייתה כמובן שום כוונה לקיים את צוואתו; הם בחרו במקומו את אחיו רמירו, איש כנסייה שגילה עניין מועט בניהול הממלכה והקדיש את מיטב מאמציו למציאת יורש. הוא נשא לאשה את אינֶס מפואטייה, שילדה לו את הנסיכה פֶּטְרוֹנִילָה. בתחילה התכוון לחתנה עם סנצ'ו מקסטיליה, אך תוכניותיו לא עלו יפה, ולבסוף החליט להשיאה (בגיל שנה בלבד) לרמון ברנגר הרביעי, רוזן ברצלונה. משהנישואין נכנסו לתוקפם פרש למנזר והותיר את ניהול הממלכה בידיו של רמון ברנגר, אם כי נותר מלך אראגון להלכה עד יום מותו.
רישאר קנטיון

אין תמונה חופשית
רישר קנטיון (באנגלית: Richard Cantillon;‏ 1680 - מאי 1734) היה אחד ההוגים החשובים הראשונים בתחום הכלכלה, פיסיוקרט שהשפיע רבות על הוגים כדוגמת אדם סמית'.
ביוגרפיה

קנטיון נולד בדרום אירלנד, ככל הנראה למשפחת בעלי אדמות קתולית, וחי בצרפת משך שנים רבות שם הפך לבנקאי עשיר שהשכיל להרוויח גם מספקולציות בבורסה ומעסקי מטבע זר. קנטיון היה מעורב ב"חברת מיסיסיפי" של ג'ון לו שהייתה בעלת מונופול על המסחר במושבות הצרפתיות בצפון אמריקה והצליח לצבור הון גדול מהבועה שיצרה. בשנת 1734 נרצח בביתו הלונדוני, רכושו נבזז וביתו נשרף, ככל הנראה כנקמה על ידי טבח שפוטר עשרה ימים קודם לכן.
המוניטין של קנטיון מבוסס בעיקר על המסה שלו "מסה כללית על טבעו של המסחר" שפורסמה כעשרים שנה אחרי מותו בצרפתית בשנת 1755 (יש הטוענים כי הגרסה הצרפתית היא תרגום של המקור האנגלי). המסה נחשבת בעיני רבים למסה הכלכלית האמיתית הראשונה, בתפישתה את הכלכלה כמערכת שבה פועלים גורמים שונים, שפעולתם מצטלבת, המקושרים על ידי מערכת מחירים עם תזרים מחזורי מאוזן של הכנסות והוצאות בין גורמים שונים. המסה נחשבת לאבן היסוד גם בתאוריה הפיסיוקרטית וגם בתאוריה הכלכלית הקלאסית.
קנטיון נשכח במידה רבה והוגים כדוגמת אדם סמית' (שציטט אותו בספריו) האפילו עליו. הוא התגלה מחדש בעבודתו של הכלכלן ויליאם סטנלי ג'בונס בסוף המאה התשע עשרה.
שבזיה

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  יצחק דנציגר
 תאריך יצירה:  1939
 טכניקה וחומרים:  אבן חול
 ממדים בס"מ
 גובה:  56
 נתונים על היצירה
 מיקום:  אוסף הפניקס חברה לביטוח תל אביב-יפו שבישראל
"שבזיה" הוא פסל ראש אישה מאת הפסל הישראלי יצחק דנציגר. הפסל, אשר נוצר בשנת 1939, עשוי אבן חול וגובהו 56 ס"מ. הפסל מצוי כיום באוסף "הפניקס חברה לביטוח".
הפסל מציג ראש של אשה בעלת מראה "מזרחי", עיניה בולטות וכך גם עצמות-לחיה. שיערה ארוך וראשה מוטה מעט. בנימין תמוז מספר במאמרו "בין עדן לאופיר" (1988) כי האבן ממנה נוצר הפסל הייתה בתחילה טורסו של אישה, עליה עבד תמוז בסטודיו של דנציגר ברחוב גרוזנברג בתל אביב. דנציגר ביקש להחליף עמו גוש אבן בתמורה לגוש אבן חלופי. הפסל נוצר לאחר יצירת פסלו של דנציגר נמרוד, ונחשב בעיני רבים כבן זוגו הרעיוני של פסל זה.
השפעה ליצירת פסל זה הגיעה מהפסלים היוונים מהתקופה הארכאית ומהפיסול המצרי.[דרוש מקור]
על פי נורית רכס, בתו של דנציגר, מקור שמו והשראתו של הפסל הוא ב"נשים של שכונת שבזי, היפיפיות התימניות שסימלו בעיניו את האווירה של שכונת שבזי".
חיים גמזו תיאר את הפסל כבעל אקספרסיביות עזה "שהייתה אופיינית למסכות-יון הקדומות".
ראו גם

נמרוד (פסל)
תימני ותימנייה
הערות שוליים

↑  תמוז, בנימין, "בין עדן לאופיר", בתוך: קינן, עמוס (אוצר), אמנות הפיסול בישראל: חיפוש הזהות, המוזיאון הפתוח, תפן, 1988.
↑  ליבנה, נרי, "אגדת דנציגר", הארץ, 12.2.2002.
↑  גמזו, חיים, ציור ופיסול בישראל, אשכול הוצאת ספרים, תל אביב, תשי"א, 1951, עמ' 53-54.
קרניבור (מסעדה)

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  מסעדה 
 מיקום:  ניירובי 
 מדינה:  קניה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1980
 תאריך פתיחה רשמי:  1980 
 קואורדינטות:  1°19′46″S 36°48′03″E﻿ / ﻿1.329311°S 36.800882°E﻿ / -1.329311; 36.800882
 אתר רשמי
  (למפת ניירובי מוגדלת) קרניבור(למפת ניירובי רגילה) קרניבור
 
צליית בשר במסעדת קרניבור בניירובי
קרניבור (באנגלית: Carnivore; מילולי: אוכל בשר) היא מסעדה תחת כיפת השמים בלנגטה (Langata), פרוור של ניירובי שבקניה. היא מתמחה בבשר, ומאופיינת בבופה בשר של אכול כפי יכולתך. היא מגישה מגוון סוגי בשר ומפורסמת בבשר ציד. המסעדה מהווה יעד תיירותי פופולרי בקניה.
ב-1999 היו במסעדה 350 מקומות ישיבה ו-330 עובדי המסעדה שירתו מעל 1,000 אנשים ביום. בשר הציד המוגש כולל ג'ירפה, גנו, ותנין, מגודל בחוות הופקרט, כ-40 ק"מ מחוץ לניירובי; בנוסף להם מגישים זברה, אימפלה, אנטילופה, אריה, וגם חיות מתורבתות כמו טלה, בקר וחזיר. הבשר מבושל על גריל פחמים פתוח וענק מסתובבים שיפודים ועליהם שלל היום, הבשר מוגש על צלחות יצוקות ברזל. המסעדה דורגה במקום ה-47 בטיבה בעולם במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2002 של המגזין רסטורנט.
המסעדה דורגה במקום ה-50 בטיבה בעולם לשנת 2003.
בסמוך למסעדה שוכן מועדון הלילה "סלון סימבה" שמסוגל להכיל 2,500 אנשים, כמו גם אינטרנט קפה, מגרש משחקים ושישה ברים. המסעדה מקיימת קונצרטים בהם מופיעים אמנים מקומיים.
קרניבור היא בבעלותו של מרטין דנפורד מקבוצת תמרינד. היא פתחה את שעריה ב-1980 בידי דנפורד, אשתו וקבוצת שותפים. קבוצת תרמינד מפעילה מסעדות פירות ים תמרינד במומבסה וניירובי. למסעדה סניף נוסף, ששמו אף הוא קרניבור, הנמצא בפאתי העיר יוהנסבורג, דרום אפריקה והוא בבעלות קבוצת תמרינד.
לקריאה נוספת

שגיא כהן, מדריך מפה למסעדות הטובות בעולם, הוצאת מפה, תל אביב, תשס"ג 2003, עמ' 227
הערות שוליים

↑  מסעדת קרניבור במקום ה-47 במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם של כתב העת רסטורנט לשנת 2002
↑  מסעדת קרניבור במקום ה-50 במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם של כתב העת רסטורנט לשנת 2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 1009 9081  LCCN: no98027482  VIAF: 125415780   WorldCat (עם VIAF): 125415780
ריקלה גלזר

| --- | --- |

 לידה:  17 בדצמבר 1924 וילנה, רפובליקת פולין 
 פטירה:  12 בינואר 2010 (בגיל 85) 
 מדינה:  ליטא, ישראל 
 
ריקְלֶה (רות) גלֶזֶר-קפלן (ביידיש: ריקלע גלעזער-קאַפּלאַן; 17 בדצמבר 1924 – 12 בינואר 2006) הייתה אסירה בגטו וילנה ופרטיזנית שחיברה בתקופת המלחמה שירים פופולריים העוסקים בשואה.
ביוגרפיה

גלזר נולדה בעיר וילנה שבפולין. בגיל 16, כשנכבשה העיר על ידי הגרמנים, גורשה לגטו וילנה.
בגטו חיברה שירים למנגינות של פזמונים ידועים. בשיר "גטו שלי" ("דו געטאָ מײַן"), שחיברה למנגינת השיר הרוסי "מוסקבה שלי" ("Моя Москва") מאת המלחין הסובייטי איסאק דוּנאיֶיבסקי, מתאר באירוניה לא את יופייה של העיר (כבמקור), כי אם את תלאות הגטו.
כשהייתה בת 18 התפרסם שירה הנודע "היה זה יום קיץ" ("ס'איז געווען אַ זומערטאָג", סִיז גֶווֵן אַ זוּמֶרטוֹג), שאותו כתבה למנגינת הלהיט היידי "פָּפִּירוֹסְן" ("פּאַפּיראָסן", 'סיגריות') מאת הרמן יבלוקוף. השיר עוסק בפּוֹנָאר, הפרוור שבו נרצחו עשרות אלפי יהודים, רובם בני וילנה. (לימים זכה השיר להקלטות, והושר בין היתר על ידי חוה אלברשטיין.)
זמן קצר אחרי כן גורשה מהגטו למחנה. היא הצליחה לקפוץ מהרכבת, יצרה קשר עם אנשי ארגון הפרטיזנים המאוחד (פ.פ.או) והצטרפה לפרטיזנים הליטאים של יערות רודניקי שמדרום לווילנה, כלוחמת בגדוד "מוות לפאשיזם". בין הפעולות הצבאיות הוסיפה לכתוב.
בחודש דצמבר 1948 עלתה לישראל עם משפחתה באונייה "נגבה" והמשפחה השתקעה בחולון.
בשנת 1991 התפרסם בהוצאת טרקלין בתל אביב ספר שיריה, "לידער פון לעבן" (לידֶר פוּן לֶבְּן, 'שירי חיים').
ספר שיריה

לידער פון לעבן, תל אביב: טרקלין, תשנ"א 1991.
לקריאה נוספת

לידער פון די געטאָס און לאַגערן; טעקסטן און מעלאָדיעס געזאַמלט: ש’ קאַטשערגינסקי; רעדאַקטירט: ה' לייוויק, ניו יורק: ציקא, 1948, עמ' 7–8, 364.
הערות שוליים

↑  S'iz geven a zumertog באתר Music and the Holocaust (באנגלית).
↑  נדב מנוחין‏, ריקלה קפצה מהרכבת לפונאר והצטרפה לפרטיזנים. השירים שלה תיעדו הכול, באתר וואלה, 17 באפריל 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007394070805171  LCCN: nr91037360  VIAF: 174104819   WorldCat (עם VIAF): 174104819
קרוואן פאלאס

| --- | --- |

 מקום הקמה:  פריז 
 תקופת הפעילות:  מ-2008
 סוגה:  אלקטרו סווינג, מוזיקה אלקטרונית
 חברת תקליטים:  Wagram Music 
 www.caravanpalace.com
 חברים
 זואי קולוטיס   ארנו "ויאל" דה בוסרדון   צ'ארלס דלאפורט   מרטין ברלוג  לוקאס סן-קריק   אוד סוויט
 חברים לשעבר
 האגס פיין   קמיל צ'פלייר   ויקטור ריימונדו   אנטואן טוסטו
 
קרוואן פאלאס (באנגלית: Caravan Palace) היא להקת מוזיקה אלקטרונית צרפתית.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
חברי הלהקה

זואי קולוטיס - שירה
ארנו "ויאל" דה בוסרדון - מלחין, מפיק, בסיסט, שירה
צ'ארלס דלאפורט - פסנתר, הקשה, ויברפון
מרטין ברלוג - טרומבון
לוקאס סן-קריק - סקסופון, קלרינט
אוד סוויט - רקדן
חברי הלהקה > לשעבר

האגס פיין - כינור, שירה
קמיל צ'פלייר - סקסופון, קלרינט
ויקטור ריימונדו - סקסופון
אנטואן טוסטו - טרומבון
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

| כותר | פרטים | מצעדים> צרפת | מצעדים> בלגיה | מצעדים> שווייץ | מצעדים> הממלכה המאוחדת | מצעדים> UK Dance | מצעדים> US Dance |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Caravan Palace |  תאריך פרסום: 20 באוקטובר 2008  פורמט: CD, הורדה דיגיטלית, הזרמת מוזיקה, תקליט  חברת תקליטים: Wagram | 11 | 42 | 72 | — | — | 16 |
| Panic |  תאריך פרסום: 5 במרץ 2012  פורמט: CD, הורדה דיגיטלית, סטרימינג, תקליט  חברת תקליטים: Wagram | 20 | 74 | 43 | 97 | — | — |
| Robot Face |  תאריך פרסום: 16 באוקטובר 2015  פורמט: CD, הורדה דיגיטלית, סטרימינג, תקליט  חברת תקליטים: Wagram | 51 | 101 | 57 | 64 | 6 | 3 |
| Chronologic |  תאריך פרסום: 30 באוגוסט 2019  פורמט: CD, הורדה דיגיטלית, סטרימינג, תקליט, קסטט  חברות תקליטים: Lone Diggers, Le Plan Recordings, MVKA | 58  | — | 82 | 63 | — | 6 |
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

| כותר | פרטי האלבום |
| --- | --- |
Clash:  תאריך פרסום: 2011 (צרפת), 27 בפברואר 2012 (ארצות הברית)  פורמט: הורדה דיגיטלית  חברת תקליטים: Wagram
Wonderland:  תאריך פרסום: 20 במאי 2016  פורמט: הורדה דיגיטלית  חברת תקליטים: Wagram
Moonshine:  תאריך פרסום: 7 במאי 2020  פורמט: הורדה דיגיטלית  חברת תקליטים: Lone Diggers
דיסקוגרפיה > סינגלים

| כותר | שנה | מקום מרבי במצעד> צרפת | אלבום |
| --- | --- | --- | --- |
| "Jolie Coquine" | 2008 | 192 | Caravan Palace |
| "Dragons" | 2008 | — | Caravan Palace |
| "Suzy" | 2009 | — | Caravan Palace |
| "Milkshake" | 2011 | — | סינגל לא מתוך אלבום |
| "Kleptomanie" | 2011 | — | סינגל לא מתוך אלבום |
| "Clash" | 2012 | — | Panic |
| "Rock It for Me" | 2012 | — | Panic |
| "Dramophone" | 2012 | — | Panic |
| "Comics" | 2015 | — | Robot Face |
| "Lone Digger" | 2015 | 144 | Robot Face |
| "Aftermath" / "Mighty" | 2016 | — | Robot Face |
| "Wonderland" | 2016 | — | Robot Face |
| "Midnight" | 2016 | — | Robot Face |
| "Black Betty" | 2017 | — | סינגל לא מתוך אלבום |
| "Miracle" | 2019 | — | Chronologic |
| "About You" | 2019 | — | Chronologic |
| "Plume" | 2019 | — | Chronologic |
| "Supersonics" | 2019 | — | Chronologic |
| "Moonshine" | 2020 | — | Chronologic |
| "MAD" | 2023 | — | סינגל לא מתוך אלבום |
דיסקוגרפיה > סרטוני מוזיקה

להבדיל מהסרטונים האחרים של הלהקה, הסרטון של השיר "Mighty" הוא ערבוב של קטעי וידאו של רובוטים מסרטי מדע בדיוניים ולכן אין לו במאי יחיד.
רישוי מכונות כתיבה ומכונות צילום ברומניה

בתקופות מסוימות, ברומניה, החזקת מכונת כתיבה הצריכה קבלת רישיון מהרשויות. סידור זה נקבע בתקופה הסטליניזם בשנות החמישים של המאה העשרים. ב-1962, בהחלטה 1400/1962, עודכנו התנאים לקבלת רישיון וב-1964 ההחלטה בוטלה.
ב-28 במרץ 1983 פורסמה החלטה מספר 98, שקבעה מתי ובאיזה תנאים אפשר להחזיק מכונת כתיבה או מכונת צילום.
החזקת מכונות צילום הותרה רק למוסדות ונקבעו סדרי פיקוח קפדניים. לאנשים פרטיים הייתה אפשרות לבקש רישיון להחזקת מכונת כתיבה, אם לא נכללו בין אלה שעברם סיווג אותם כמסוכנים למשטר או לביטחון המדינה. לשם קבלת הרישיון להחזקת מכונת כתיבה נדרש האזרח לפנות למשטרה, להגיש בקשה בצירוף פרטי מכונת הכתיבה ודף מודפס עם כל סימני הדפוס של המכונה. נאסרה לחלוטין השכרה או השאלה של מכונות כתיבה ולאחר כל תיקון של מכונת כתיבה הבעלים היה חייב להגיש למשטרה דף חדש של סימני הדפוס של המכונה. הדף נדרש בשלושה עותקים ללא נייר קופי. הרישיון היה זקוק לחידוש פעם בשנה ולשם חידוש הרישיון צריך היה להגיע לתחנת המשטרה עם מכונת הכתיבה ולעיתים זה יצר בעיה לוגיסטית עבור בעלי מכונות כתיבה כבדות במיוחד, שהיו צריכים להביא אותן ולעמוד איתן בתור ליד הכניסה למשטרה המקומית
נקבעו סדרים חמורים עבור מכונות הכתיבה המצויות במוסדות השונים, כדי לפקח על השימוש בהן. נקבעו גם סדרים למצבים של אובדן, מות הבעלים, ירושה וכדומה. מתוך הסעיפים השונים מסתמנת הכוונה למנוע סאמיזדאט.
חוק זה בוטל רק לאחר המהפכה הרומנית (1989).
הערות שוליים

↑  DECRET NUMAR: 98 DIN 28/03/83 privind regimul aparatelor de multiplicat, materialelor necesare reproducerii scrierilor si al masinilor de scris (ברומנית)
↑  Dusmanul din umbra al regimului comunist: masina de scris (ברומנית)
↑  Maşina de scris la control!  (ברומנית)
ריצ'רד פירס

ריצ'רד ויליאם פירס (באנגלית: Richard William Pearse;‏ 3 בדצמבר 1877 - 29 ביולי 1953) היה חוואי וחלוץ תעופה ניו זילנדי. בין היתר מיוחסת לו המראת כלי תעופה הכבד מן האוויר ב-31 במרץ 1903 ובעוד מספר מועדים, כולם לפני דצמבר 1903, מועד טיסת הבכורה של המטוס הראשון, שנזקפת לזכות האחים רייט. העדויות באשר לתאריכים המדויקים ולביצועים של כלי הטיס אינן חד משמעיות, כלי הטיס של פירס לא היה בשליטה מלאה בעת שהיה באוויר, ופירס עצמו לא טען לבכורה בתחום זה. עם זאת, מבחינות טכנולוגיות מסוימות כלי הטיס של פירס היה מודרני יותר מזה של האחים רייט. כיוון שלפיתוחיו של פירס לא נתלווה כמעט שום תיעוד ופרסום, השפעתם על קידום התעופה הייתה קטנה בכל מקרה.
ריצ'רד פירס
ביוגרפיה > שנותיו המוקדמות

ריצ'רד פירס נולד בטמוקה (Temuka), אשר באי הדרומי, בחבל קנטרברי (ניו זילנד), כילד הרביעי מתוך תשעה, למשפחת חוואים מקומית. המשפחה מרובת הילדים הקימה תזמורת משלה, במסגרתה ניגן ריצ'רד בצ'לו. מגיל צעיר הוא גילה עניין בפיתוחים הנדסיים, ובנעוריו המציא, בין היתר, מתקן להשחלת חוט במחט עבור אמו, מקרן לתמונות נעות עבור אחיותיו, ומכונת קיטור. כיוון שמשפחתו הייתה ענייה מכדי לשלחו ללימודי הנדסה, ריצ'רד רכש בעצמו השכלה בתחום, מתוך קריאת ביטאונים מדעיים ומקצועיים. בגיל 21 פירס ירש חווה חקלאית, אך בשל עיסוקיו ההנדסיים, לא הקדיש הרבה לעיסוק בחקלאות. בשנת 1902 הוא רשם פטנט על אופניים חדשניות: בעלי מסגרת במבוק, דוושות אנכיות, צמיגים המתנפחים בעצמם, ובלמים אחוריים מסוג חדש (עיסוק באופניים כהקדמה לפיתוח מטוס אפיין, אגב, גם את האחים רייט, וכן את גלן קרטיס, חלוץ תעופה אמריקני בן דורו של פירס).