stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מגדל סידני
היסטוריה

התוכניות הראשונות למגדל סידני, אשר תוכננו על ידי האדריכל האוסטרלי דונלד קראון, נחשפו במרץ 1968. בניית בניין המשרדים החלה בשנת 1970, ובניית המגדל החלה בשנת 1975. לפני בניית המגדל נקבע גבול הגובה בסידני, 279 מטר, כדי לאפשר פעילות לסירות המעופפות של הנמל, שהיו פופולריות לפני עידן הסילון.
המגדל נפתח לציבור באוגוסט 1981. עלות הבנייה הכוללת הייתה 26 מיליון דולר. בשנת 1998, נוסף כליא ברק לראש הצריח, מה שהביא להגדלת גובהו הכולל של המגדל מ-305 מטר ל-309 מטר, כאשר גובהו המלא הוא 327 מטר מעל פני הים.
בזמן ש-AMP ניהלה את מרכז הקניות Centrepoint, המגדל נקרא רשמית "מגדל AMP". לאחר שקבוצת ווסטפילד השתלטה על Centrepoint בדצמבר 2001, שונה השם ל"מגדל סידני".
בשנת 2009 נסגר בסיס הבניין לצורך ביצוע שיפוץ נרחב, כולל חיבור של מרכז הקניות למבנים אחרים ושדרוג של כל האתרים. מרכז הקניות נפתח בהדרגה משנת 2010 ושינה את שמו לווסטפילד סידני. בין 25 ל-26 ביוני 2011 הוסר הבאנר של "AMP" מהמגדל והוחלף על ידי לוגו גדול ומואר "ווסטפילד". ההחלפה נעשתה באמצעות מסוק, לאחר ששני ניסיונות קודמים ב-22 במאי וב-12 ביוני הופסקו בגלל מזג אוויר קשה.
בשנת 2011 רכשה חברת Merlin Entertainments את הזכויות להפעלת מרפסת התצפית במגדל, ושמה שונה למגדל העין של סידני.
בנייה > מדורים > מרפסת התצפית

ארבעה חלקים של המגדל פתוחים לקהל הרחב, שלושה מאוכלסים על ידי שרותי הסעדה מגדל סידני, בר ומסעדה ב-360 מעלות, המציעים נוף מסתובב של קו הרקיע של סידני, ממוקם בקומה אחת של מגדל סידני. בופה מגדל סידני, מסעדה עכשווית לבחירה עצמית, נמצא במפלס השני של המגדל. STUDIO, הממוקם במפלס שלוש, הוא אולם האירועים הגבוה ביותר בחצי הכדור הדרומי, ויכול להכיל 200 איש, ויש בו כ-156 מקומות ישיבה.
מרפסת התצפית, שנקראת כיום מגדל עין סידני, ממוקמת במפלס ארבע של המגדל, וכדי לגשת אליו, מבקרים יכולים לקנות כרטיס מחברת ההפעלה, או בשער. המעבר מאפשר גישה לאטרקציות אחרות בסידני, כולל גן חיות הבר של סידני, והאקווריום של סידני. תצפית העין ממוקמת בגובה של כ-250 מטר מעל פני הקרקע. יש פלטפורמת צפייה סגורה לחלוטין הכוללת נופים של 360 מעלות של העיר והסביבה. קומה זו גם מאכלסת חנות מתנות קטנה, מסכי מגע רב-לשוניים וקריאה המציגה נתונים על מהירות הרוח, הכיוון, משרעת התנופה וסטטיסטיקות אחרות של המגדל. ב־23 בספטמבר 2011 נפתח קולנוע 4D בקומה הרביעית של המגדל, מנגן סרט עם קטעים ממקומות שונים בסידני. התיאטרון הוא הראשון מסוגו באוסטרליה; אפקטים בתוך תיאטרון כוללים רוח, בועות ואש.
Skywalk היא פלטפורמה מרוצפת זכוכית באוויר הפתוח המקיפה את תצפית העין סידני בגובה של כ-268 מטר מעל פני הקרקע. פלטפורמת הצפייה משתרעת על שולי המבנה הראשי של הסיפון. הוא נפתח ב-18 באוקטובר 2005, בעלות של 3.75 מיליון דולרו, אחרי ארבע שנים של תכנון וחודשיים בנייה. פלטפורמה זו נגישה רק כחלק מסיורים מתוכננים ומוזמנים.
בנייה > פרטים

הצריח המוזהב בסמוך לראש המגדל הוא בעל קיבולת מרבית של 960 איש. המסע אל מרפסת התצפית הוא על ידי שלוש מעליות בעלות סיפון כפול מהיר, כל אחת עם קיבולת של 8 עד 10 איש. המעליות נעות במלואן, חצי או רבע מהירות, תלוי בתנאי הרוח. במלוא המהירות המעליות מגיעות לסיפון תוך 45 שניות.
אירועי תרבות

לקראת אולימפיאדת סידני 2000, עוטר המגדל בפסלים של האמן האוסטרלי דומיניק סאטון (ספורטאי שעולה מנקודת ההזנקה, מתעמל מבצע עמידת יד, וכדורסלן בכיסא גלגלים שהעביר את הכדור), שהוצבו מעל לגוף הראשי של המגדל ובמקרים מסוימים הותיר את הקצוות. פסלים אלה הוסרו בשנת 2003 והועברו לפארק האולימפי בסידני במפרץ הומבוש. הדמויות הוצבו על גבי המגדל בעזרת מסוק מעלית כבד S-64 המכונה "אלביס".
בכמה הזדמנויות שימש המגדל לשיגור זיקוקים או שהוא הואר באורות צבעוניים כחלק מחגיגות שונות בסידני, כמו ערב ראש השנה האזרחית או במהלך אולימפיאדת סידני.
כל שנה מתקיים אתגר המדרגות של מגדל סידני כולל את האתגר לעלות 1,504 מדרגות מפיט סטריט מול אל סיפון התצפית. האירוע נועד לגייס כסף למועצת הסרטן, ושני הזוכים הופכים כשירים להתמודד במרוץ המקביל בבניין אמפייר סטייט בניו יורק. בניית ההפעלה. עם זאת, האירוע בוטל הן בשנת 2011 והן בשנת 2012.
אירועים חריגים

ב־8 במרץ 2018 נסגרה ה-Skywalk למשך חמישה שבועות בעקבות התאבדותה של צעירה בת 21 שהסירה את רתמת הבטיחות שלה וקפצה מהמגדל תוך כדי סיור. הוא נפתח מחדש ב־12 באפריל 2018, לאחר שנערכה בדיקה, והמגדל שידרג את ציוד הבטיחות.
בתרבות הפופולרית

המגדל הופיע בסרט האנימציה מוצאים את נמו של דיסני / פיקסאר משנת 2003.
בסרט משימה בלתי אפשרית 2, המגדל נראה בכמה תמונות, בדרך כלל מוצג בכל פעם שמופיע מרכז העסקים הראשי של סידני.
המגדל הוצג בסרט פאוור ריינג'רס - הסרט משנת 1995, שם הוא שימש כמצפה הכוכבים אנג'ל גרוב. הדמיה CGI של המגדל שימשה כשהפך לכלי נשק עבור הנבל הראשי, איוון אווזה, בשיא הקרב של הסרט.
המגדל נהרס בסרטים גודזילה: מלחמות הגמר וסופרנובה.
גלריה

| נוף הנשקף מהמגדל | קומת תצפית בבניין | תמונה מתחתית המגדל |
| --- | --- | --- |
|  | בניין המלכה ויקטוריה, כפי שנשקף מהמגדל |  |
|  | העיר בלילה מהמגדל, 2007 | המוזיאון האוסטרלי מהמגדל |
28 בינואר

28 בינואר הוא היום ה-28 בשנה בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה נשארו עוד 337 ימים (338 בשנה מעוברת).
אירועים היסטוריים ביום זה

814 – לואי החסיד, בנו של קארל הגדול הופך למלך הפרנקים
893 – שארל התם מוכתר למלך צרפת
1077 – ההליכה לקנוסה: האפיפיור גריגוריוס השביעי מוחל להיינריך הרביעי
1547 – אדוארד השישי בן ה-9 הופך למלך אנגליה עם מות אביו, הנרי השמיני
1793 – לואי ה-17 מוכרז כמלך צרפת על ידי המלוכנים
1820 – גילוי אנטארקטיקה על ידי משלחת חקר בראשות האציל הפרוסי פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן
1841 – ג'יימס קלארק רוס מגלה את מדף הקרח רוס
1871 – נחתם הסכם שביתת הנשק בין גרמניה לצרפת שסיים את מלחמת צרפת–פרוסיה
1909 – צבא ארצות הברית יוצא מקובה
1915 – מוקם משמר החופים האמריקני
1916 – לואי ברנדייס הוא היהודי הראשון המתמנה לשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית
1918 – פורצת מלחמת האזרחים הפינית
1920 – מוקם הלגיון הספרדי
1932 – האימפריה היפנית כובשת את שאנגחאי
1935 – איסלנד הופכת למדינה הראשונה המתירה הפלה מלאכותית
1942 – מלחמת העולם השנייה: ארווין רומל כובש את בנגאזי
1958 – נרשם פטנט על משחק הלגו על ידי הממציא שלו אולה קירק כריסטיאנסן
1982 – מלחמת האזרחים בלבנון: 45 הרוגים בהתפוצצות מכונית תופת במשרדי אש"ף בביירות
1986 – מעבורת החלל צ'לנג'ר מתפוצצת 73 שניות לאחר המראתה, שבעת אנשי הצוות שבתוכה נהרגים
1996 – עיתון מעריב חושף את פרשת השמדת מנות הדם של עולי אתיופיה
2002 – ערוץ 10 מתחיל לשדר
2003 – הליכוד בראשות אריאל שרון מנצח בבחירות לכנסת השש עשרה
2019 – גל קור קיצוני מכה במערב התיכון בארצות הברית ושובר שיאים שליליים של טמפרטורות
2020 – חשיפת תוכנית המאה של דונלד טראמפ
נפטרו

661 – עלי, הח'ליפה הרביעי של האימפריה המוסלמית ואבי האסלאם השיעי (נולד ב-599 בערך)
814 – קרל הגדול, קיסר האימפריה הרומית הקדושה (נולד ב-752 או 757)
1256 – וילם השני, רוזן הולנד (נולד ב-1228)
1271 – איזבלה מאראגון, מלכת צרפת (נולדה ב-1247)
1547 – הנרי השמיני, מלך אנגליה (נולד ב-1491)
1596 – פרנסיס דרייק, מגלה ארצות, פיראט ויורד ים אנגלי (נולד ב-1540)
1785 – ויליאם ויפל, מחותמי הכרזת העצמאות האמריקנית (נולד ב-1730)
1876 – פרנץ דיאק, מדינאי הונגרי (נולד ב-1803)
1935 – מיכאיל איפוליטוב-איבנוב, מלחין ומנצח רוסי (נולד ב-1859)
1939 – ויליאם בטלר ייטס, משורר, מחזאי ומיסטיקן אירי (נולד ב-1865)
1947 – ריינלדו האן, מלחין, מנצח, מבקר מוזיקה ועיתונאי צרפתי (נולד ב-1874)
1950 – הרב יוסף יצחק שניאורסון, האדמו"ר השישי בשושלת אדמו"רי חב"ד (נולד ב-1880)
1951 – קארל גוסטף אמיל מנרהיים, איש צבא ופוליטיקאי פיני (נולד ב-1867)
1953 – ג'יימס סקאלין, ראש ממשלת אוסטרליה התשיעי (נולד ב-1876)
1959 – יוסף שפרינצק, יושב ראש הכנסת הראשון (נולד ב-1885)
1960 – זורה ניל הרסטון, סופרת אפרו-אמריקאית (נולדה ב-1891)
1965 – מקסים וייגאן, מצביא צרפתי (נולד ב-1867)
1967 – בכור-שלום שטרית, חבר הכנסת מטעם מפא"י ושר המשטרה הראשון של ישראל (נולד ב-1895)
1971 – דונלד ויניקוט, פסיכואנליטיקאי בריטי (נולד ב-1896)
1983 – אוולין יו בארקר, מפקד הכוחות הבריטים בארץ ישראל (נולד ב-1894)
1983 – פרנק פורד, ראש ממשלת אוסטרליה ה-15 (נולד ב-1890)
1986 – ג'ודית רזניק, אסטרונאוטית אמריקאית, האישה האמריקאית השנייה בחלל; נהרגה בהתפוצצות מעבורת החלל צ'לנג'ר (נולדה ב-1949)
1986 – כריסטה מקאוליף, מורה אמריקאית (נולדה ב-1948)
1988 – קלאוס פוקס, פיזיקאי גרמני (נולד ב-1911)
1990 – זאב ברלינסקי, שחקן תיאטרון וקולנוע ישראלי (נולד ב-1911)
1996 – יוסף ברודסקי, משורר מסאי ומחזאי רוסי-אמריקאי (נולד ב-1940)
1996 – ג'רי סיגל, קומיקסאי אמריקאי (נולד ב-1914)
2002 – אסטריד לינדגרן, סופרת שוודית (נולדה ב-1907)
2005 – גיורא זייד, איש מערכת הביטחון בישראל (נולד ב-1914)
2006 – הרב יצחק כדורי, זקן המקובלים (נולד ב-1898)
2007 – אהרן ירושלמי, סופר עברי (נולד ב-1914)
2008 – יוסף נחמיאס, המפכ"ל השני של משטרת ישראל (נולד ב-1912)
2009 – גלן דייוויס, אתלט אמריקאי (נולד ב-1934)
2016 – טרודה דותן, פרופסורית באוניברסיטה העברית בירושלים (נולדה ב-1922)
2020 – מרים גיליס-קרליבך, פרופסור לחינוך, סוציולוגיה והיסטוריה יהודית באוניברסיטת בר-אילן (נולדה ב-1922)
2021 – סיסלי טייסון, שחקנית אמריקאית (נולדה ב-1924)
2021 – פול קרוצן, קלימטולוג וכימאי הולנדי, חתן פרס נובל לכימיה (נולד ב-1933)
2021 – וסילי לנובוי, שחקן תיאטרון וקולנוע רוסי וסובייטי (נולד ב-1934)
2022 – מל מרמלשטיין, ניצול שואה ממוצא הונגרי (נולד ב-1926)
2022 – אורן שחור, אלוף בצה"ל, יו"ר ונשיא קצא"א, יו"ר ICC ישראל (לשכת המסחר הבינלאומית) וחבר נשיאות ICC העולמי (נולד ב-1946)
2024 – ג'ודית ד. סאלי, מתמטיקאית אמריקאית (נולדה ב-1937)
2025 – גדעון ספירו, עיתונאי ופעיל שמאל רדיקלי ישראלי (נולד ב-1935)
חגים ואירועים החלים ביום זה

ארצות הברית – פתיחת ליגת ה-AFL
יום הגנת הפרטיות
יום הלגו הבינלאומי
יום המעורבות הקהילתית העולמי
27 בינואר – 29 בינואר
ינואר
לוח אירועים שנתי
הנרי השביעי
ארתור רובינשטיין
יוהאן ואן הולסט
עלי
קרל הגדול
הנרי השמיני
פרנסיס דרייק
נקודת הרמוני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  אזור מוגן 
 מידות
 שטח:  30.69 קילומטר רבוע
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  62°18′22″S 59°14′36″W﻿ / ﻿62.3061°S 59.2433°W﻿ / -62.3061; -59.2433
  (למפת איי שטלנד הדרומיים מוגדלת) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהנקודת הרמוני(למפת איי שטלנד הדרומיים רגילה) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהנקודת הרמוני(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהנקודת הרמוני(למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהנקודת הרמוני
 
נקודת הרמוני או נקודת הארמוני או הארמוני פויינט (באנגלית: Harmony Point) היא לשון היבשה הממוקמת בסמוך ממערב למפרצון הרמוני, בקצה המערבי של חצי האי גואנגז'ו, באי נלסון, באיי שטלנד הדרומיים שבאנטארקטיקה.
גובהה של הנקודה 40 מטרים מעל פני הים.
אזור ציפורים בעל חשיבות

אזור נקודת הרמוני, יחד עם הסביבה הסמוכה לו הוכרזה כאזור ציפורים בעל חשיבות על ידי ארגון BirdLife International, וזאת בשל היותו נקודת רבייה של מינים רבים של ציפורים מקננות. האזור מהווה חלק מאזור האנטארקטי המוגן במיוחד ASPA 133)
באזור מצויה אחת ממושבות הרבייה של פינגוויני רצועת-הסנטר הגדולות ביותר באנטארקטיקה - בה 90,000 זוגות. ציפורים אחרות המקננות באתר הן פינגווינים לבני-אוזן (3,300 זוגות), קורמורנים קייסריים (45 זוגות), יסעורוני וילסון ויסעורוני שחורי-בטן (ביחד 1,000), יסעורוני ענקיים דרומיים (485 זוגות), יסעורוני הכף (480 זוגות), חמסנים חומים (60 זוגות), כיאניסים לבנים (140 זוגות), שחפי הקלפ (130 זוגות) ושחפיות אנטארקטיות (170 זוגות).
האתר מוגן כ-אספה 133. הטופוגרפיה שלה היא גלית, עולה ל-40 מ', עם זרמים רבים הצמחייה השופעת שלה כוללת טחבים, חזזיות, ושני מינים של צמח כלי דם – עשב שיער אנטארקטיקה ו פרלוורט אנטארקטיקה.
היסטוריה > מיפוי הנקודה

נקודת רוס מופתה לראשונה על ידי אנשי סקרי דיסקוברי (DI personnel) אשר הפליגו, בשנת 1935, על ספינת המחקר המלכותית דיסקברי II ‏(Discovery II).
מצד עין טמיר

אין תמונה חופשית
מצפה
רמון
מצפה
רמון
מצד עין טמיר הוא מבנה גדול (25.4X 32.0 מ') ומבוצר מתקופת הברונזה התיכונה 2. המבצר שוכן בראש מצוק הגדה הצפונית של נחל כזיב אשר בגליל העליון המערבי, ונמצא כ-600 מ' מצפון למעין עין טמיר, וכקילומטר אחד מדרום-מזרח לחורבת גליל, ליד מושב גורן. בשוליו המערביים של המבנה הוקם "חניון הזיתים" על ידי קק"ל, שמהווה נקודת יציאה מועדפת למטיילים בשמורת הטבע של נחל כזיב, והדרך הקצרה ביותר (אם כי התלולה) אל עין טמיר. הריסות האתר חבויות בין עצי האלון ובשל ריבוי המטיילים ומיקומו, הפך המצד לאסלה ציבורית.
מחקר ארכאולוגי

המבנה נסקר לראשונה על ידי רפאל פרנקל וזוהו בו גלי אבן גדולים המכסים שרידים של מבנה בנוי באבני גוויל, שבמרכזו חצר מוקפת חדרים.[דרוש מקור] המבנה מבודד, ואין בקרבתו שרידי יישוב אחרים. בקיץ 1990 נערכה במקום חפירה ארכאולוגית מצומצמת, בפינה הצפונית מזרחית של המבנה, מטעם רשות העתיקות בניהולו של נמרוד גצוב.
המבנה ומידותיו

על פי הסקר הארכאולוגי שוחזר מתאר המבנה ולפיו המצד הוא מבנה מלבני בציר צפון-דרום, הכולל 13 חדרי סוגרים המקיפים חצר מרכזית (13 X 16 מ'). הקירות השתמרו לגובה של עד 2.2 מ'. עובי הקירות שסביב החצר והקירות החיצוניים הוא 1.5 מ'. עובי הקירות הפנימיים הוא 1.0 – 1.2 מ'. הכניסה למבנה נמצאת בקיר המזרחי, ומובילה לשני חדרי כניסה/משמר שמתחברים לחצר הגדולה או לגרם המדרגות שעלה לקומה העליונה. למעשה חדרים מס' 1 ו-2 שימשו כחדרי כניסה, או מעין חדרי משמר בפתח המצודה.
ממצא כלי החרס

בחפירה נמצאו אלפי שברי כלי חרס. עיקר הממצא התגלה בשכבת העפר שכיסתה את רצפת המבנה, ורובו שחוק מאוד, ולכן עיקר הזיהוי התבסס על שפות הכלים שנמצאו (סה"כ 56). חרסים בודדים זוהו כמאוחרים לברונזה התיכונה, ככל הנראה של עוברי אורח. גצוב, במאמרו על האתר, עושה סקירה קצרה של כלי החרס, ומשווה אותם לממצא מהחפירות בכברי, חצור ומגידו. ע"פ ההשוואה ואפיון טיפוסי כלי החרס, מסיק החוקר שהמבנה פעל במהלך תקופת הברונזה התיכונה 2.
מבנים דומים בארץ

מבנים שבמרכזם חצר מוכרים בארץ ישראל עוד מן התקופה הכלכוליתית המאוחרת. רק בתקופת הברונזה התיכונה החלו להופיע מבני חצר מסודרים, בהם החצר מוקפת שורה ישרה ואחידה של חדרים. מבנים אלו, מתקופת הברונזה התיכונה והמאוחרת מזוהים כארמונות ומן המוכרים לנו כדוגמתם הם בתל אל-עג'ול, בשכם, בחצור ובמגידו (מבנה הנורדבורג). הארמונות המוזכרים שוכנים בתוך מערך יישובי ולעומתם, מצד עין טמיר נמצא מבודד, במרחק של 4 ק"מ מן היישוב הקרוב ביותר שהיה קיים בתקופת הברונזה התיכונה 2 – תל איקרית. כאמור, מיקומו של מבנה כזה בשלוחת נקר הוא ללא ספק יוצא דופן - אין לו יתרון טופוגרפי, התצפית ממנו למרחק מצומצמת מאוד והוא אינו שולט על המרחב ונראה כי הגורם הטקטי לא היווה חשיבות בעת בנייתו. מצודה נוספת, כדוגמת עין טמיר, ניתן לראות בנהרייה על הגדה הדרומית של שפך נחל הגעתון, סמוך לחוף הים. בחפירות שנערכו באתר, בניהולה של אורה יוגב, נמצאו שרידי ביצור מתקופת הברונזה התיכונה על פני שטח מצומצם, אך לא נמצאו שרידי יישוב מאותה תקופה ולכן גם אתר זה מזוהה כמצודה.
שיוך המצודה

במעבר בין תקופת הברונזה התיכונה 1 לברונזה התיכונה 2, עולה כוחה של היישוב כברי אשר הופכת למרכז שלטוני אזורי המשתרע על שטח גדול. שינוי זה ניכר בהופעתו של מרכז מבוצר בתוכה, ושל מבצרים נוספים במרכזים משניים בתל אכזיב, תל אבדון, נהריה ומצד עין טמיר. כלומר ההשערה הרווחת היא שמצד עין טמיר היה מבצר גבולה המזרחי של כברי. השערה נוספת היא שהיה גבול מערבי של יישוב מזרחי - תל ראש.
הערות שוליים

1 2 3  נמרוד גצוב, מצד מתקופת הברונזה התיכונה 2 על שלוחת נקר בגליל המערבי, עתיקות כרך 39, עמ' 1-6, 2000.
↑  נמרוד גצוב, מצד עין טמיר, חדשות ארכאולוגיות כרך צז, עמ' 16-17, 1991.
↑  כפי שנראה בשכבה VI בתל תאו. ע' אייזנברג, תל תאו, חדשות ארכאולוגיות כר 89, עמ' 9-10, 1987.
↑  נמרוד גצוב, נהרייה ומצד עין טמיר – מבנים מבוצרים מתחומה של עיר הברונזה התיכונה בכברי, לקט תקצירים לכנס "ממגדל נוצרים ועד עיר מבצר" מצודות ומבצרים בצפון הארץ מהכנענים ועד צה"ל, המכללה האקדמית כנרת, 2012.
↑  Assaf Yasur-Landau, Eric H. Cline and George A. Pierce, Middle Bronze Age Settlement Patterns in the Western Galilee, Israel. Journal Of Field Archaeology vol. 33, pp. 59-83, 2008.
לירז ברגמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מדינה:  ישראל
 תקופת הפעילות:  1987–2005 (כ־18 שנים)
 עיסוק:  שחקנית עבר, מדבבת, וזמרת
 מקום לימודים:  בית צבי
 פרופיל ב-IMDb
לירז ברגמן היא שחקנית עבר, מדבבת, וזמרת ישראלית.
ביוגרפיה

ברגמן למדה משחק בבית צבי.
ב-1998 שיחקה במחזמר "חסמבה".
ב-2001 הופיעה בעונה הראשונה של סדרת הנוער "הילדים מגבעת נפוליאון" ששודרה בערוץ הילדים, גילמה את צביה מורה בבית ספר.
ב-2005 שיחקה בהצגת הילדים "דירה להשכיר" המבוסס על הספר שכתבה לאה גולדברג.
פילמוגרפיה > כמדבבת

| שנה | סדרה/סרט | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 1987 | צ'ארלי צ'וק |  |
| 1990–1991 | החתולים הסמוראים | פוליאסטר |
| 1998–1999 | פלינט בלש הזמן | עופיפה / פטרה פינה |
| 2000 | באז שנות אור ממפקדת הכוכב: ההרפתקה מתחילה | דמויות שונות |
| 2000 | השלישייה | המכשפה המשועממת |
| 2000 | פוקימון 2000: כוחו של האחד | דליה |
| 2000 | חבורת בטטה |  |
| 2000 | וואלדו |  |
| 2000 | ספר הג'ונגל | מוגלי |
| 2000–2001 | דיג'ימון | קארי |
| 2001 | פוקימון | דליה |
| 2001 | דיג'ימון - הסרט | קארי / קריינות |
| 2001 | אטלנטיס: האימפריה האבודה | הנסיכה קידאגאקש "קידה" נדאק |
| 2001 | פוקימון - הסרט השלישי | דייזי |
| 2001 | צ'רלי ודודו | אמא |
| 2001 | ארץ הפיות | הנסיכה בריג'יט |
| 2001 | אמא התכווצתי | אמא |
| 2001 | באז שנות אור ממפקדת הכוכב | מירה נובה |
| 2001 | מפלצות קטנות | מוש מושלמת |
| 2001 | השלג הראשון של החורף | פאפי |
2002: המכשפה המשועממת
| 2002 | הגיבן מנוטרדאם 2 - זהו סוד הפעמון | אזמרלדה |
| 2002 | הצעצועים העזובים | דמויות נשיות |
פילמוגרפיה > כזמרת

| שנה | פרויקט | הערות |
| --- | --- | --- |
| 2000 | השלישייה | שיר סיום (ביצוע) |
| 2002 | המכשפה המשועממת | שיר פתיחה (ביצוע) |
הערות שוליים

↑  מחזור ל״ו - 1998, באתר בית צבי
↑  טורנר-טבת-טדי, חסמב״ה, באתר ירון כפכפי הפקות, ‏14 בדצמבר 1998
↑  מערכת הבמה, פסטיבל תיאטרון קיץ באודיטוריום שיין, באתר הבמה, ‏31 ביולי 2005
ז'ורז' סימנון

| --- | --- |

 לידה:  13 בפברואר 1903 לייז', בלגיה 
 פטירה:  4 בספטמבר 1989 (בגיל 86) לוזאן, שווייץ 
 שם לידה:  Georges Joseph Christian Simenon 
 מדינה:  בלגיה 
 מקום מגורים:  Epalinges, לייקוויל, פלאס דה ווז', בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 סוגה:  ספרות בלשית 
 יצירות בולטות:  המפקח מגרה 
 תקופת הפעילות:  1919–1981 (כ־62 שנים) 
 בן או בת זוג:  Régine Renchon  Denyse Ouimet 
 צאצאים:  Marie-Jo Simenon, Pierre Simenon, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 פרסים והוקרה:  פרס "גראנד מסטר" (1966) 
 
ז'ורז' סימנון, 1963
ז'ורז' סימנון (בצרפתית: Georges Joseph Christian Simenon; ‏13 בפברואר 1903 – 4 בספטמבר 1989) היה סופר בלגי, ידוע בעיקר בזכות סדרת ספריו על בלש המשטרה המפקח מגרה.
קורות חיים

ז'ורז' סימנון נולד בעיר לייז' שבבלגיה. בגלל בריאותו הלקויה של אביו נאלץ להפסיק את לימודיו בגיל 16. הוא עבד כאופה ומוכר ספרים, והחל לעבוד ככתב של עיתון מקומי. בגיל 17 פרסם את הרומן הראשון שלו. בשנת 1922 התיישב בפריז והחל לקדם את הקריירה הספרותית שלו. הוא התחבר לקבוצת אמנים צעירים, וב-1923 התחתן עם אחת מבנות החבורה, נישואים שהסתיימו בגירושים.
בפריז פרסם סיפורים קצרים ורומנים בשמות עט שונים, ועבד כפקיד וכמזכיר של אריסטוקרט צרפתי עשיר.
ב-1931 פרסם את הספר הראשון בסדרת עלילותיו של "המפקח מגרה", וזכה להצלחה גדולה. בשנות השלושים החל לכתוב רומנים שהוא כינה בשם "רומנים קשים". ספרים אלה עוררו התפעלות רבה בקרב הסופרים הצרפתים באותם ימים.
הוא הרבה בנסיעות באירופה, באפריקה ובמזרח התיכון, מסעות שסיפקו חומר לסיפוריו. בשנים 1934 ו-1935 ערך מסע סביב העולם כשפנקס רשימות בידו. בשנת 1939 מונה סימנון למפקח על הפליטים הבלגים במחנה לה רושל. במשך שנות הכיבוש הנאצי בצרפת, המשיך בכתיבתו ונהנה מהצלחת הסרטים שנעשו לפי ספריו. עם תום המלחמה מצא עצמו ברשימת הנאשמים בשיתוף פעולה עם הנאצים, ועבר לקנדה ואחר כך לטוסון שבאריזונה.
סימנון חי בארצות הברית עשר שנים, בין 1945 ל-1955, שם התחתן עם דניס ווימה, קנדית ממוצא צרפתי. בשנות שהותו בארצות הברית כתב ספרים בנושא התרבות האמריקאית. בשנת 1957 עבר לגור בשווייץ, חיי נישואיו הידרדרו, אשתו אושפזה בבית חולים פסיכיאטרי ומתה שם, ואחת מבנותיו התאבדה בשנת 1978. במקביל לנישואיו לדניס המשיך לשמור על קשר הדוק עם אשתו הראשונה, הציירת רז'ין, ועם עוזרת הבית המסורה הנרייטה, המכונה 'בול'. סימנון התוודה ביומניו כי שכב עם קרוב ל-10,000 נשים, מרביתן מקצועניות. לדבריו, המין הוא כמו רעב ויש להשביעו ללא כל עכבות מוסריות או צביעות חברתית.
סימנון היה אחד הסופרים הפוריים ביותר במאה העשרים. הוא נהג לכתוב 60 עד 80 עמודים ביום. פרסם כ-450 רומנים וסיפורים קצרים. 72 רומנים הם מסדרת המפקח מגרה, האחרון שבהם פורסם בשנת 1972. סיפורי מגרה תורגמו לשפות רבות. דמותו של הבלש מגרה הייתה פופולרית מאוד, ועלילותיו עובדו לסרטי קולנוע וטלוויזיה. הוא נתפס כאחד מגדולי הסופרים בשפה הצרפתית.[דרוש מקור]
ב-1972 הפסיק סימנון לכתוב סיפורת, והקדיש זמנו להקלטת זכרונותיו ולכתיבת אוטוביוגרפיה.
ז'ורז' סימנון מת בשנת 1989 בלוזאן שבשווייץ, לצד מנהלת משק הבית שלו, שהייתה אהובתו האחרונה.
יצירותיו שתורגמו לעברית

מגרה טועה, תרגם אוריאל שלח (יונתן רטוש-הלפרין), הוצאת צוהר, 1955.
אהבה מסוכנת, תרגם חיים בן דב, הוצאת ספרי כיס, 1957.
העולם התחתון של ניו יורק, תרגם חיים בן דב, הוצאת ספרי כיס, 1957.
השלג היה שחור, תרגם אהרן אמיר, מהדורה ראשונה, הוצאת צוהר, 1957. מהדורה חדשה: הוצאת כתר, ירושלים, 1979.
אקספרס לגרדום, תרגם ק' קצנלסון, תל אביב, 1960.
האחים ריקו, תרגם אריה חשביה, מזרחי, תל אביב, 1961.
ידידי מגרה, שני כרכים:תרגמה הלית ישורון, ספריית תרמיל, 1965.
מגרה והסוכן הנוסע המוזר, תל אביב, 1966.
מגרה והפשע המושלם, תרגם נח מן, תל אביב, 1966.
מגרה וחונק היפהפייה, תרגם נח מן, תל אביב, 1966.
מגרה על פרשת דרכים, תרגם נח מן, תל אביב, 1966.
הכלב הצהוב, תרגם י' לבנון, תל אביב, 1968.
האיש שצפה ברכבות; האיש הקטן מארחנגלסק, תרגם יהושע קנז, עם עובד, תל אביב, 2001.
מדרגות הברזל; אלמונים בבית, תרגם יהושע קנז, עם עובד, תל אביב, 2003.
שעת הפעמונים; העשיר, תרגם יהושע קנז, עם עובד, 2004.
מכתב לשופט; הילד שבחלון, תרגם יהושע קנז, עם עובד, תל אביב, 2005.
הסוד המשותף; הכלב הצהוב, תרגם יהושע קנז, עם עובד, 2006.
התלוי מסן פוליין, תרגם אביטל ענבר, ערכה מיכל ארבל, הקיבוץ המאוחד, 2007.
מותה של בל; מכת ירח, תרגם יהושע קנז, עם עובד, 2008.
חופשתו של מגרה; מגרה והאיש על הספסל, תרגם אריאל אולמרט, סדרת חשד, הקיבוץ המאוחד, 2010.
מגרה וסוחר היין; מגרה והרוצח, תרגם אריאל אולמרט, סדרת חשד, הקיבוץ המאוחד, 2011.
הנוסע הסמוי, תרגם יהושע קנז, עם עובד, 2011.
זר בעיר; הדייר, תרגם יהושע קנז, עם עובד, 2012.
החדר הכחול, תרגם ערן צור, הוצאת מודן, 2012.
פיוטר הלטבי, תרגמה רמה איילון, עם עובד, 2014.
לב סדוב, בן, חבר, לוחם - טרוצקי על מות בנו, מלווה בראיון שערך ז'ורז' סימנון עם טרוצקי (החלק שתורגם מאנגלית: רעיה ג'קסון, החלק שתורגם מצרפתית: ראובן מירן), בנימינה, נהר ספרים, 2015.
ראשו של אדם, תרגמה רמה איילון, עם עובד, 2015.
מר גאלה המנוח, תרגמה רמה איילון, עם עובד, 2015.
מגרה טומן מלכודת, תרגמה רמה איילון, עם עובד, 2016.
השען מאוורטון, תרגמה רמה איילון, עם עובד, 2017.
המת של מגרה, תרגמה רמה איילון, עם עובד, 2017.
ססיל מתה, תרגמה רמה איילון, עם עובד, 2017.
לילה בצומת, תרגמה רמה איילון, עם עובד, 2018.
החברה של גברת מגרה, תרגמה רמה איילון, עם עובד, 2018.
פרשת סן-פיאקר, תרגמה רמה איילון, עם עובד, 2019.
מגרה בניו יורק, תרגמה רמה איילון, עם עובד, 2020.
הבריחה של מר מונד | האלמנה קודר, תרגמה רמה איילון, עם עובד, 2024
מכתב לאמי, תרגמה עמית רוטברד, בבל, 2024
החתול, תרגם משה רון, בבל, 2024
לקריאה נוספת

דוד גורביץ', ‏הבלש כגיבור תרבות : ספרות, קולנוע, טלוויזיה, סדרת אוניברסיטה משודרת, בהוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2013, פרק ד - ז'ורז' סימנון: הרצון לאשמה, עמ' 111–129.
שרלוט ורדי, היהודים הקטנים של סימנון, נדפס במחברות לספרות חברה וביקורת, 3, תש"ם 1980.
הערות שוליים

1 2   איריס לעאל, ז'ורז' סימנון הוא סופר של הצד האפל של הטבע האנושי, באתר הארץ, 22 בינואר 2025
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299349405171  PLWABN: 9810538086005606  BIBSYS: 90059470  BNC: 000038601  BNE: XX1014079  BnF: cb119247961 (data)  CANTIC: a10486367  CiNii: DA01986771  GND: 118614401  HDS: 041470  ICCU: CFIV059572  ISNI: 0000 0001 2275 5410  LCCN: n79054014  LNB: 000002681  MusicBrainz: 3fa7ef2d-0301-49b5-8c61-c9280e590f2b  NDL: 00456616  NKC: jn19990007966  NLA: 35499791  NLG: 72088  NLK: KAC199625342  NSK: 000038254  NTA: 068291965  RERO: 02-A000150119  RKD: 211909  SELIBR: 217368  SNAC: w6pn9gq6  SUDOC: 027138593  Trove: 975547  VcBA: 495/195204  VIAF: 17564   WorldCat (עם VIAF): 17564
סי סצ'נלאי

סי סצ'נלאי (בתאית: ศรีสัชนาลัย) הייתה עיר המינהל של ממלכת סוקהוטהאי, הממלכה הראשונה בסיאם, במאה ה-13 וה-14. סי סצ'נלאי ממוקמת כ-65 קילומטרים מצפון לעיר הבירה של הממלכה, סוקהוטהאי, ונחשבה כעיר האחות שלה.
רקע

תחילתה של האומה התאית היה במאה ה-12, עם נדידתו של עם מיונאן שבסין אל האזורים הצפוניים של האימפריה הקמרית, ששלטה באותה תקופה על רוב דרום-מזרח אסיה. עם זה נקרא ת'אי, "אנשים חופשיים". אחד מנסיכיו נישא לאשה קמרית, ולאחר מכן התקומם כנגד השלטון החמרי המרכזי ויצר את הממלכה הסיאמית הראשונה. ממלכה זו נקראה ממלכת סוקהוטהאי, על שם בירתה. בנו השני של מייסד הממלכה, ראמחאמהאנג (Ramkhamhaeng‏, "ראם החזק"; 1280–1318 לערך), היה אחד מהשליטים החשובים בתולדות תאילנד העתיקה; הוא הרחיב את גבולות ממלכתו בשורה של מלחמות, ובתחום החברתי ייסד ארגונים צבאיים וחברתיים, שנבנו על פי המבנים הארגוניים שהיו קיימים באימפריה הקמרית. הוא הנחיל את כתב הקמר העתיק, וכן הקפדה רבה על שמירת הבודהיזם.
שלושת מרכזיה של הממלכה החדשה היו סוקהוטהאי, עיר הבירה; סי סצ'נלאי, וקמפהנג פט. סגנון הבנייה שפותח בערים אלה היה תוצר של השפעות תרבותיות שונות, שהוטמעו בסגנון החדש. המבנים שהתאפיינו בסגנון זה נבנו מלבנים ועוטרו בקישוטי טיח ועץ; העיטורים השונים מגוונים מאוד, ומעידים על השפעה קמרית או ציילונית.