stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אותלו (ורדי)
עלילה > מערכה רביעית

דסדמונה ואמיליה מתכוננות לשינה. דסדמונה מורה לאמיליה להוציא את שמלת הכלולות שלה ואומרת כי במותה תרצה להיקבר בשמלה זו. אמיליה מבטלת את דבריה ואומרת לה לא לדבר דברים כאלה. דסדמונה נזכרת במשרתת שהייתה לאמהּ בשם ברברה, אשר התאהבה בגבר עד כדי שיגעון, ואיך השתגעה כאשר עזב אותה. כשאמיליה עוזבת, דסדמונה מתפללת "אווה מריה" ושוכבת לישון. אותלו נכנס בלאט עם חרבו. הוא נושק לאשתו שלוש פעמים והיא מתעוררת. אותלו שואל אותה אם התפללה כבר הערב כיוון שאינו רוצה להרוג את נשמתה. דסדמונה מתפללת לרחמים עליה ועל אותלו. אותלו מאשים אותה בחטא עם קאסיו. דסדמונה מכחישה כל קשר פסול עם קאסיו ומבקשת מאותלו לחון אותו. אותלו אומר כי מאוחר מדי, קאסיו כבר מת. דסדמונה שוב מבקשת רחמים – אך אותלו חונק אותה.
אמיליה דופקת בדלת ומכריזה כי קאסיו הרג את רודריגו, דסדמונה בשארית כוחה אומרת כי הואשמה לשווא, ומתה. אמיליה קוראת לאותלו רוצח, והוא אומר לה כי יאגו הציג לפניו הוכחות לחוסר נאמנותה של דסדמונה. אותלו מאיים על אמיליה הקוראת לעזרה, לודוביקו קאסיו ויאגו נכנסים. אמיליה דורשת מיאגו לְהָזֵם את טענות אותלו בדבר חוסר נאמנותה של דסדמונה, אך הוא מסרב. אותלו אומר כי המטפחת היא הוכחה מספקת. אמיליה המבועתת מספרת כי יאגו גנב את המטפחת, וקאסיו מאשר את דבריה. יאגו שולף את חרבו ומצליח להימלט מהמקום.
כאשר אותלו מבין מה אירע, הוא מתאבל על מות דסדמונה. הוא שולף פגיון ודוקר עצמו לפני שהאחרים מונעים ממנו לעשות כן. בשארית כוחותיו הוא נגרר אל גופת אשתו ונושק לה. אותלו מת לצד דסדמונה.
ניתוח האופרה

בעלילה של "אותלו" באים לידי ביטוי מצבים רגשיים עזים: אבל ודיכאון, התאבדות, רצח, חרדה, ומצבים פוסט טראומטיים. האתגר העומד בפני המלחין הוא לבטא את הרגשות הללו באמצעות הצלילים. זוהי יצירה מוזיקלית המבוססת על הטרגדיה של שקספיר, לפיה כתב אריגו בויטו את הליברטו, ולקח לעצמו חופש בהשמטת תרחישים שלא היו חשובים בעיניו (הפתיחה המגוללת את ההיסטוריה של יחסי אותלו ודסדמונה ואביה, קטעי קישור עם ליצנים וכו'). כמו כן הוא המציא חומרים חדשים, שלא היו בחומר המקורי, (אריית ה"אני מאמין" של יאגו). באותלו, ורדי מתאר בצלילים דיוקנאות מוזיקליים של הדמויות, התזמורת מצליחה להעביר את האווירה הרגשית של הדמויות והסיטואציות במגוון ניואנסים שהמקהלה משלימה אותם. במהלך האופרה אותלו מתייסר ברגשות קנאה הגואים ככל שהאופרה מתקדמת לקראת השיא במערכה האחרונה, עם הריגתה של דסדמונה באקט אכזרי הנגזר מהשתלטות מחשבות בלתי רציונליות על אותלו.
ניתוח האופרה > מערכה רביעית

תחושת מוות באוויר הנישאת עם הצלילים הפותחים את המערכה הרביעית, מוצאת את דסדמונה בהכנות לקראת השינה (מותה). היא נזכרת בשיר הערבה, שליווה את המשרתת של אמה, ברברה שננטשה על ידי אהובה. האנלוגיה ברורה, ודסדמונה נשאבת למילים הנוגות של שיר הערבה: "הנערה הבוכייה שרה וידה על ליבה, שירי, שיר ערבה ירוקה. כל כך הרבה דמעות מלוחות שהמסו סלעים, ערבה ירוקה תהייה לי לזר" והיא עוברת לנימה האישית, המיואשת שלה: "הוא נולד לתהילה ואני נועדתי לאהוב אותו ולמות". פרידתה מאמיליה בצעקה נואשת, צרחנית "היי שלום" מצעידה אותה לעבר גורלה והיא מתכנסת לתוך תפילת "אווה מריה", לחוטאים ולחפים ולכל מי שזקוק לרחמים. דסדמונה נרדמת, שומעים את השקט שהוא לפני הסערה. אותלו נכנס עם חרב שלופה. מה עניין החרב בסצנה זו, הרי, הוא אמור לרצוח אותה בחניקה. החרב היא מטפורית לנרטיב של המעמד – אותלו נחוש בדעתו להרוג. ברקע צ'לו וקונטרבסים המעמיקים את תחושת האימה.
בניגוד לצלילים המקפיאים, עולה הלייטמוטיב של האהבה בין אותלו לדסדמונה – תזכורת לאהבה שהייתה. הוא מתבונן בה על רקע נעימת האהבה, אך בנחישות הוא מעיף את סדין הכלולות שלהם. הדואט בין אותלו לדסדמונה נבנה על מוטיבים חוזרים, קצרים ועצבניים, המלווים בפולסציה חרדתית של התזמורת. הוא מתעניין האם היא התפללה, שכן אין הוא רוצה לרצוח את נשמתה, רק את גופה הוא רוצה להשמיד. דסדמונה עדיין מנסה לדבר על לבו ולהבהיר לו שכל חטאה היה באהבתה אותו. אותלו שבוי בהוכחה הממשית, המטפחת, אינו יכול אפילו לחשוב בהיגיון: "ראיתי המטפחת בידיו של קאסיו". דסדמונה מבקשת לקרוא לקאסיו כדי להעיד, אך היא מובסת בידיעה שקאסיו שותק לנצח ואין לה אלא להצר עליו ולהכעיס את אותלו עוד יותר, על שהעזה להצטער עליו. קריאתה לדחות את הקץ: "תן לי לחיות עוד לילה אחד" נענית: "מאוחר מדי" – הפסיכוזה גוברת על האהבה, אותלו חונק את דסדמונה.
אמיליה מתפרצת באימה מפאת היותה מזועזעת מרצח רודריגו, ובעודה נושאת הבשורה בדבר קאסיו החי, היא מגלה את דסדמונה בגסיסתה. דסדמונה מצהירה שהיא מתה טהורה וזכה לגמרי ואף לוקחת על עצמה את הגורם למותה. אותלו, שביסודו הוא אדם ישר, מודה שהוא הרג אותה. בעוד אמיליה וקאסיו מגוללים את האמת בנסיבות האירועים, זה כבר מאוחר מדי – אותלו מבין את גודל הטרגדיה שנכפתה עליו: "אותלו לא קיים יותר" No more! בהספד הסיום אותלו מכה על חטא: "את טהורה אך נולדת מתחת לכוכב אפל. מקומך בגן עדן" הוא קורא למוות שיבוא (אי אפשר שלא לזכור שגם בשיא אושרו, הוא קרא למוות). גם מוטיב הנשיקה עולה שוב בנעימת האהבה ברקע: "נישקתי אותך טרם שהרגתי – עוד נשיקה אחת". האופרה מסתיימת בקומפוזיציה נוגה של הגופות של הנאהבים.
ניק פולס

| --- | --- |

פולס ב-2018
 לידה:  20 בינואר 1989 (בן 36) אוסטין, טקסס, ארצות הברית
 עמדה:  קוורטרבק
 גובה:  1.98 מטר
 משקל:  115 קילוגרם
 מספר:  9
 מכללה:  אריזונה
 דראפט:  דראפט ה-NFL‏ 2012, פילדלפיה איגלס, סבב 3, מספר 88
 קבוצות כשחקן
 2012–2014 2015 2016 2017–2018 2019 2020-2021 2022:  פידלדפיה איגלס סנט לואיס ראמס קנזס סיטי צ'יפס פילדלפיה איגלס ג'קסונוויל ג'אגוארס שיקגו ברס אינדיאנפוליס קולטס
 הישגים כשחקן
 MVP של משחק הסופרבול (סופרבול LII) פרו בול (2013) שיא טאצ'דאונים במסירה במשחק (7)
ניקולס אדוארד פולס (באנגלית: Nicholas Edward Foles; נולד ב-20 בינואר 1989) הוא שחקן פוטבול אמריקאי ששיחק בעמדת הקוורטרבק, בליגת ה-NFL. פולס שיחק פוטבול מכללות עבור אוניברסיטת אריזונה ולאחר מכן נבחר בדראפט ה-NFL של שנת 2012 בסיבוב השלישי על ידי פילדלפיה איגלס. את משחקו הראשון בקבוצה שיחק פולס לאחר שהקוורטרבק המוביל, מייקל ויק, נפצע ולא היה יכול לשחק. בעונה לאחר מכן פולס היה הקוורטרבק המוביל ואף במשחק אחד רשם 7 טאצ'דאונים במסירה, והיה השביעי אי פעם לעשות זאת.
לאחר עונותיו בסיינט לואיס ראמס (כיום לוס אנג'לס ראמס) וקנזס סיטי צ'יפס, פולס חזר לפילדלפיה איגלס בשנת 2017. לאחר שהקוורטרבק המוביל, קארסון וונץ, נפצע ולא היה יכול לשחק, פולס הפך לקוורטרבק המוביל והוביל את קבוצתו לסופרבול LII, שם האיגלס ניצחו את ניו אינגלנד פטריוטס, ופולס אף זכה בתואר ה-MVP של הסופרבול. לאחר עונת הסופרבול, פולס שיחק רק 5 משחקים עבור קבוצתו וחזר להיות הקוורטרבק המשני. עקב כך, פולס עזב את האיגלס ובשנת 2019 חתם בג'קסונוויל ג'אגוארס. בעונת 2020, פולס הועבר לשיקגו ברס, על מנת להיות הקוורטרבק המשני עבור מיטשל טרוביסקי.
קריירה > פוטבול מכללות

פולס נולד וגדל באוסטין, בירת טקסס, ארצות הברית.
בשנת 2007 פולס הצטרף לקבוצת הפוטבול של אוניברסיטת המדינה של מישיגן שם השתתף במשחק אחד, ובו רשם 5 מסירות שהושלמו, לאורך 57 יארדים. בשנת 2008 פולס עבר לשחק עבור אוניברסיטת אריזונה בה נאלץ לא לשחק בעונת 2008 בשל חוקי התאחדות המכללות. את עונתו הראשונה של פולס, עונת 2009, פולס סיים עם 260 מתוך 409 מסירות שהושלמו, לאורך 2,486 יארדים ו-19 טאצ'דאונים. עקב ביצועי המרשימים, בעונת 2010 פולס היה הקוורטרבק המוביל של הקבוצה, ללא עוררין. פולס סיים עם ביצועים מרשימים גם בעונה הזו, עם 3,191 יארדים. בעונת 2011 פולס אף שיפר את ביצועיו וסיים את העונה עם 4,334 יארדים.
| שנה | השלמות | ניסיונות מסירה | אחוזי השלמות | יארדים | טאצ'דאונים | מסירות שנחטפו (אינטרספשנים) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 (מישיגן) | 5 | 8 | 62.5 | 57 | 0 | 0 |
| 2009 | 260 | 410 | 63.4 | 2,486 | 19 | 9 |
| 2010 | 286 | 426 | 67.1 | 3,191 | 20 | 10 |
| 2011 | 387 | 560 | 69.1 | 4,334 | 28 | 14 |
| סה"כ | 938 | 1,404 | 66.8 | 10,068 | 67 | 33 |
הערות שוליים

↑  Chicago Bears at Philadelphia Eagles - December 22nd, 2013, Pro-Football-Reference.com (באנגלית)
↑  Lindsay H. Jones, Eagles dethrone Tom Brady, Patriots for first Super Bowl title in stunner, USA TODAY (באנגלית)
↑  NFL 100, NFL.com (באנגלית)
↑  Tribune News Service, Philadelphia Eagles QB Nick Foles breaks Donovan McNabb’s passing record, syracuse, ‏24 בדצמבר 2018 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2018026314  VIAF: 9152682578423312739   WorldCat (עם VIAF): 9152682578423312739 
פולס ב-2012
פולס במצעד הזכייה בסופרבול של האיגלס
אלכס צוקרמן

| --- | --- |

אלכס צוקרמן, 2011
 לידה:  5 ביולי 1938 פריז, צרפת 
 פטירה:  5 באוקטובר 2023 (בגיל 85) 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת רייכמן 
 
אלכסנדר (אלכס) צוקרמן (Cukierman;‏ 5 ביולי 1938 – 5 באוקטובר 2023) היה כלכלן ישראלי, פרופסור באוניברסיטת תל אביב ובמרכז הבינתחומי הרצליה וחבר הוועדה המוניטרית בבנק ישראל. היה חוקר מאקרו־כלכלה, מדיניות מוניטרית וכלכלה פוליטית.
ביוגרפיה

אלכסנדר צוקרמן נולד ב־1938 בצרפת, שהייתה אז תחת הכיבוש הנאצי. הוא ואימו שרדו בזכות משפחה כפרית שהסכימה להסתירם. ב־1947 עלה צוקרמן ארצה. הוא למד בתיכון ליד האוניברסיטה בירושלים, וב־1963 סיים תואר ראשון בכלכלה ובסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1967 סיים לימודים לתואר שני בכלכלה עם התמחות משנית במנהל עסקים. את הדוקטורט בכלכלה קיבל ב־1972 מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
בשנים 1983–1985 כיהן כפרופסור אורח באוניברסיטת קרנגי מלון, ומשנת 1986 עד 1988 היה ראש החוג לכלכלה באוניברסיטת תל אביב. הוא היה פרופסור מן המניין ופרש ממנה כפרופסור אמריטוס. מאוקטובר 2010 כיהן צוקרמן כפרופסור לכלכלה במרכז הבינתחומי הרצליה. הוא היה גם פרופסור אורח ועמית מחקר באוניברסיטת פרינסטון, אוניברסיטת סטנפורד, הבנק המרכזי האירופי, הבנק העולמי ואוניברסיטת טילבורג בהולנד, שם כיהן כעמית מחקר בכיר בשנים 1994–2003. בין דצמבר 1995 לדצמבר 1997 היה נשיא האגודה הישראלית לכלכלה.
בין 1991 לפברואר 2000 היה עורך שותף בכתב העת European Journal of Political Economy וכמו כן היה עורך וחבר מערכת במגוון כתבי עת אחרים.
צוקרמן התמחה בחקר המדיניות המוניטרית, מוסדותיה, והתנהלות בנקים מרכזיים. הוא פיתח מדדים למדידת עצמאותם של בנקים מרכזיים והראה שעליה בעצמאות של הבנק המרכזי תורמת רבות למדיניות המוניטרית ולחוזקה של הכלכלה. צוקרמן פרסם שני ספרים: האחד עוסק באינפלציה, סטגפלציה, מחירים יחסיים, ואינפורמציה לא מלאה, והשני עוסק במדיניות בנקים מרכזיים, אמינותם, ומידת העצמאות שלהם. בנוסף הוא ערך שלושה ספרים נוספים ופרסם ככמאה מאמרים. הוא אחד הכלכלנים הישראלים המצוטטים ביותר בעולם.
ב־9 באוקטובר 2011 מונה אלכס צוקרמן לתקופת כהונה של ארבע שנים בוועדה המוניטרית בבנק ישראל.
חיים אישיים

הוא התגורר ברמת השרון, היה נשוי, אב לשלושה ילדים וסב לנכדים.
נפטר ב-5 באוקטובר 2023 והובא לקבורה בבית הקברות מורשה ברמת השרון.
פרסומיו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הערות שוליים

↑  Alex Cukierman, a pioneer of central bank independence, CEPR, ‏2023-11-04 (באנגלית)
↑  מינוי חברים מקרב הציבור בוועדה המוניטרית ובמועצה המינהלית בבנק ישראל, החלטה מספר 3754 של ממשלת ישראל השלושים ושתיים, משנת 2011, באתר של משרד ראש הממשלה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310156705171  BIBSYS: 90238466  BnF: cb123107979 (data)  CiNii: DA05903641  GND: 124152465  ISNI: 0000 0001 1685 3612  LCCN: n82254215  NLA: 35187835  NTA: 071301615  RERO: 02-A003146829  SUDOC: 031995195  VIAF: 91716436   WorldCat (עם VIAF): 91716436
הרי צבי בנק

אין תמונה חופשית
הרי (צבי) בנק (28 ביוני 1924 – 13 בדצמבר 2007) היה רופא פנימאי ישראלי, פרופסור לרפואה פנימית באוניברסיטת תל אביב, מנהל מחלקה פנימית בבית חולים תל-השומר (ביתן 25) ומייסד מרפאת נוגדי קרישה בתל השומר. בנק היה מהרופאים הראשונים בישראל שטיפל בנוגדי קרישה במחלות לב כליליות ובפקקת. בנוסף עסק בנק במחלות בלוטת התריס.
ביוגרפיה

בנק נולד בדרום אפריקה ב-28 ביוני 1924 לרבקה ולאברהם פרץ שהיגרו ממזרח אירופה. לצד חינוך יהודי מסורתי שקיבל בבית חונך בנק תחילה בבית הספר מקומי בשפת האפריקאנס וכשמשפחתו עברה לקייפטאון התחנך בבתי ספר יהודים. בנק היה פעיל בתנועות הנוער הציונית "הבונים".
בנק למד רפואה באוניברסיטת קייפטאון. בשנת 1948 התחתן עם מיירה ובני הזוג התנדבו למח"ל. הם הפליגו לישראל בעיצומה של מלחמת העצמאות כשבנק שימש רופא צבאי בתפקיד של רופא גדודי בחטיבה 7 והשתתף בקרבות בגליל באזור סאסא ואילו אשתו מיירה התגייסה כחיילת ושירתה ביחידה לשיקום נכי צה"ל בתל אביב.
עם סיום מלחמת העצמאות החל בנק, לבקשתו של הד"ר חיים שיבא, לעבוד בשנת 1950 כרופא פנימי בבית חולים שיבא, במחלקותיהם של פרופ' שיבא ופרופ' הרי הלר. במהרה התמנה בנק לסגנו של שיבא.. בגיל 37 התמנה בנק למנהל מחלקה פנימית (ביתן 25) ושימש בתפקיד זה כ-30 שנה, עד שנת 1991. עם פרישתו לגמלאות מונה בנק למנהל הוועדות הרפואיות של הביטוח הלאומי בבית החולים תל השומר.
בנק נפטר ב-13 בדצמבר 2007.
ילדיו: אילן בנק (פרופ' לרפואה פנימית), מנהל מחלקה פנימית במרכז רפואי מעיני הישועה ורון (עורך דין).
הערות שוליים

↑  אתר "Billiongraves"
↑  "סגירת מעגל: האב היה רופא גדולי ישראל והבן מונה למנהל המחלקה" בחדרי חדרים, 12 ביולי 2016
↑  אתר בית החולים תל-השומר - פרופ' אילן בנק
מונדיאל 2010

| --- | --- |

 מארחת:  דרום אפריקה דרום אפריקה
 תקופת התחרות:  11 ביוני 2010 – 11 ביולי 2010 (31 ימים) 
 מספר משתתפות:  32  (מתוך 205 משתתפות שנרשמו)
 הזוכה:   ספרד   (זכייה ראשונה)
 מספר משחקים:  64
 מספר שערים:  145 (2.27 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  3,178,856 (49,670 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  גרמניה תומאס מולר   ספרד דויד וייה   הולנד וסלי סניידר   אורוגוואי דייגו פורלאן   (5 שערים לכל אחד)
 שחקן מצטיין:  אורוגוואי דייגו פורלאן
 → גרמניה 2006ברזיל 2014 ←
מונדיאל 2010 נערך בדרום אפריקה. המונדיאל החל ב-11 ביוני 2010 והסתיים ב-11 ביולי. מונדיאל זה הוא סיום של משחקי מוקדמות שהחלו באוגוסט 2007, שבהם שיחקו 204 נבחרות לאומיות מתוך 208 הנבחרות החברות בפיפ"א. כתוצאה מכך השתווה המונדיאל לאולימפיאדת בייג'ינג ב-2008 מבחינת מספר המדינות המשתתפות.
מונדיאל זה היה הראשון והיחיד עד כה שנערך ביבשת אפריקה, לאחר שדרום אפריקה גברה על מרוקו ועל מצרים בהתמודדות על אירוח הטורניר. החלטה זו של פיפ"א הותירה את קונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה כקונפדרציית הכדורגל היחידה שלא אירחה את המונדיאל. איטליה הייתה האלופה המכהנת, לאחר שזכתה במונדיאל 2006 שנערך בגרמניה. הגרלת משחקי המונדיאל נערכה ב-4 בדצמבר 2009 בקייפטאון.
במשחק הגמר גברה ספרד על הולנד בתוצאה 1–0 משער של אנדרס אינייסטה בדקה ה-116, וזכתה במונדיאל בפעם הראשונה בתולדותיה.
בחירת המדינה המארחת

אפריקה נבחרה כמארחת של המונדיאל כחלק מהמדיניות של פיפ"א לתת את זכות האירוח לקונפדרציות הכדורגל השונות, שאותה ביטלה באוקטובר 2007. חמש מדינות הגישו הצעות לאירוח המונדיאל: מצרים, לוב ותוניסיה (אירוח משותף), מרוקו ודרום אפריקה. תוניסיה משכה את הצעתה לאחר החלטתה של הוועדה המבצעת של פיפ"א לא לאפשר יותר אירוח משותף. הוועדה החליטה גם לא לדון בהצעתה של לוב, מאחר שהיא לא עמדה יותר ברשימת הקריטריונים שהותוו, ובין השאר כי הודיעה שלא תתיר לנבחרת ישראל להיכנס לשטחה אם זו תעפיל למונדיאל. דרום אפריקה, שכשלה בהתמודדות על אירוח מונדיאל 2006 בנסיבות שנויות במחלוקת, זכתה באירוח מונדיאל 2010 עם 14 קולות (מרוקו קיבלה 10 קולות ומצרים אפס קולות), ולפיכך העפילה נבחרת דרום אפריקה באופן אוטומטי לטורניר כמארחת.
על פי הנהוג במונדיאלים האחרונים, אירחה דרום אפריקה את גביע הקונפדרציות בשנת 2009, שבו נטלו חלק שש הנבחרות שזכו באליפות הקונפדרציה היבשתית שלהן, נבחרת דרום אפריקה המארחת ונבחרת איטליה שזכתה במונדיאל 2006 אך לא ביורו 2008. בטורניר זכתה נבחרת ברזיל, שגברה 3–2 על נבחרת ארצות הברית במשחק הגמר.
מוקדמות

נבחרת דרום אפריקה העפילה אוטומטית לטורניר מתוקף היותה המארחת. עם זאת, היא כן השתתפה במוקדמות המונדיאל באפריקה, ששימשו גם כטורניר המוקדמות של גביע אפריקה לאומות 2010, ובכך הייתה למארחת הראשונה מאז מונדיאל 1934 שהשתתפה בטורניר מקדים. בדומה למונדיאל 2006, האלופה המכהנת לא קיבלה מקום אוטומטי, ונבחרת איטליה נאלצה להשתתף במוקדמות. הגרלת המוקדמות לקראת המונדיאל נערכה בדרבן שבדרום אפריקה ב-25 בנובמבר 2007. במוקדמות המונדיאל התחרו 206 נבחרות לאומיות, מספר שיא, על 31 הכרטיסים הנותרים. המשחקים נערכו לפי הקונפדרציות השונות, שכל אחת מהן קיבלה מספר שונה של מקומות בהתאם לרמת הנבחרות בתחומה. הנבחרות שסיימו במקום החמישי בדרום אמריקה ובמקום הרביעי בצפון ומרכז אמריקה והקאריביים התמודדו על כרטיס נוסף. מנצחת הבית של אוקיאניה התמודדה בפלייאוף מול הנבחרת שסיימה במקום החמישי בבית המוקדמות של אסיה. החלוקה הסופית מפורטת בטבלה הבאה:
| יבשת | קונפדרציה | מספר מקומות שהוקצו | מספר נבחרות שהעפילו בפועל | הנבחרות שהעפילו בפועל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אירופה | אופ"א | 13 | 13 | איטליה, אנגליה, גרמניה, דנמרק, הולנד, יוון, סלובניה, סלובקיה, ספרד, סרביה, פורטוגל, צרפת, שווייץ |
| צפון ומרכז אמריקה והקאריביים | CONCACAF‏ | 3.5 | 3 | ארצות הברית, הונדורס, מקסיקו |
| דרום אמריקה | CONMEBOL‏ | 4.5 | 5 | ברזיל, אורוגוואי, ארגנטינה, פרגוואי, צ'ילה |
| אפריקה | CAF‏ | 6 | 6 | דרום אפריקה (מארחת), אלג'יריה, גאנה, חוף השנהב, ניגריה, קמרון |
| אסיה | AFC‏ | 4.5 | 4 | אוסטרליה, יפן, קוריאה הדרומית, קוריאה הצפונית |
| אוקיאניה | OFC‏ | 0.5 | 1 | ניו זילנד |
בנובמבר 2009 נערכו משחקי ההעפלה המכריעים בין צרפת ואירלנד, קוסטה ריקה ואורוגוואי, מצרים ואלג'יריה, שהיו שנויים במחלוקת. במחצית השנייה של ההארכה במשחק הפלייאוף בין צרפת לאירלנד נגע תיירי הנרי מצרפת בכדור המשחק בידו מבלי שהשופט שם לב לכך, והצליח בסופו של דבר להביא להבקעת שער הניצחון ולהעפלת נבחרתו על חשבון אירלנד. תקרית זו גרמה לוויכוח ציבורי נרחב בסוגיה כיצד אמורים לשפוט משחקים ברמות אלה. פיפ"א דחתה את בקשתה של התאחדות הכדורגל של אירלנד לערוך משחק חוזר, ומאוחר יותר דווח כי אירלנד ויתרה על בקשתה להיכלל במונדיאל כנבחרת ה-33. קוסטה ריקה התלוננה ששער הניצחון נגדה הובקע מעמדת נבדל, והמשחק בין מצרים לאלג'יריה נערך בצל מהומות אלימות של אוהדי שתי הנבחרות.
אצטדיונים

עשרה אצטדיונים, בתשע ערים שונות, נבחרו לארח את משחקי גביע העולם. חמישה מתוכם, בבלומפונטיין, בפרטוריה, בפולוקוואנה ושניים ביוהנסבורג, הם אצטדיונים ותיקים ששופצו ושודרגו רבות לקראת המשחקים. חמישה אחרים, בקייפטאון, בדרבן, בפורט אליזבת, בנלספרייט וברסטנבורג, הם אצטדיונים חדשים שנבנו במיוחד לקראת המונדיאל בדרום אפריקה. אצטדיונים אלו ארחו בסך הכל 64 משחקים במסגרת טורניר המונדיאל. שני חצאי הגמר נערכו באצטדיונים של קייפטאון ודרבן ומשחק הגמר נערך באצטדיון סוקר סיטי ביוהנסבורג.
| יוהנסבורג | יוהנסבורג | קייפ טאון | דרבן |
| --- | --- | --- | --- |
| סוקר סיטי | אצטדיון אליס פארק | אצטדיון קייפטאון | אצטדיון מוזס מבהידה |
| 26°14′5.27″S 27°58′56.47″E﻿ / ﻿26.2347972°S 27.9823528°E﻿ / -26.2347972; 27.9823528﻿ (Soccer City) | 26°11′51.07″S 28°3′38.76″E﻿ / ﻿26.1975194°S 28.0607667°E﻿ / -26.1975194; 28.0607667﻿ (Ellis Park Stadium) | 33°54′12.46″S 18°24′40.15″E﻿ / ﻿33.9034611°S 18.4111528°E﻿ / -33.9034611; 18.4111528﻿ (Cape Town Stadium) | 29°49′46″S 31°01′49″E﻿ / ﻿29.82944°S 31.03028°E﻿ / -29.82944; 31.03028﻿ (Moses Mabhida Stadium) |
| תכולה: 84,490 | תכולה: 55,686 | תכולה: 64,100 | תכולה: 62,760 |

| פרטוריה |     יוהנסבורגדרבןקייפטאוןפורט אליזבתבלומפונטייןפולוקוואנהנלספרייטרסטנבורגפרטוריה |     יוהנסבורגדרבןקייפטאוןפורט אליזבתבלומפונטייןפולוקוואנהנלספרייטרסטנבורגפרטוריה | פורט אליזבת |
| אצטדיון לופטוס וורספלד |     יוהנסבורגדרבןקייפטאוןפורט אליזבתבלומפונטייןפולוקוואנהנלספרייטרסטנבורגפרטוריה |     יוהנסבורגדרבןקייפטאוןפורט אליזבתבלומפונטייןפולוקוואנהנלספרייטרסטנבורגפרטוריה | אצטדיון נלסון מנדלה ביי |
| 25°45′12″S 28°13′22″E﻿ / ﻿25.75333°S 28.22278°E﻿ / -25.75333; 28.22278﻿ (Loftus Versfeld Stadium) |     יוהנסבורגדרבןקייפטאוןפורט אליזבתבלומפונטייןפולוקוואנהנלספרייטרסטנבורגפרטוריה |     יוהנסבורגדרבןקייפטאוןפורט אליזבתבלומפונטייןפולוקוואנהנלספרייטרסטנבורגפרטוריה | 33°56′16″S 25°35′56″E﻿ / ﻿33.93778°S 25.59889°E﻿ / -33.93778; 25.59889﻿ (Nelson Mandela Bay Stadium) |
| תכולה: 42,858 |     יוהנסבורגדרבןקייפטאוןפורט אליזבתבלומפונטייןפולוקוואנהנלספרייטרסטנבורגפרטוריה |     יוהנסבורגדרבןקייפטאוןפורט אליזבתבלומפונטייןפולוקוואנהנלספרייטרסטנבורגפרטוריה | תכולה: 42,486 |
|  |     יוהנסבורגדרבןקייפטאוןפורט אליזבתבלומפונטייןפולוקוואנהנלספרייטרסטנבורגפרטוריה |     יוהנסבורגדרבןקייפטאוןפורט אליזבתבלומפונטייןפולוקוואנהנלספרייטרסטנבורגפרטוריה |  |
| פולוקוואנה | נלספרייט | בלומפונטיין | רסטנבורג |
| 23°55′29″S 29°28′08″E﻿ / ﻿23.924689°S 29.468765°E﻿ / -23.924689; 29.468765﻿ (Peter Mokaba Stadium) | 25°27′42″S 30°55′47″E﻿ / ﻿25.46172°S 30.929689°E﻿ / -25.46172; 30.929689﻿ (Mbombela Stadium) | 29°07′02.25″S 26°12′31.85″E﻿ / ﻿29.1172917°S 26.2088472°E﻿ / -29.1172917; 26.2088472﻿ (Free State Stadium) | 25°34′43″S 27°09′39″E﻿ / ﻿25.5786°S 27.1607°E﻿ / -25.5786; 27.1607﻿ (Royal Bafokeng Stadium) |
| אצטדיון פיטר מוקבה | אצטדיון מבומבלה | אצטדיון פרי סטייט | אצטדיון רויאל בפוקנג |
| תכולה: 41,733 | תכולה: 40,929 | תכולה: 40,911 | תכולה: 38,646 |
מבנה טורניר הגמר

מבנה משחקי הגמר של מונדיאל 2010 זהה לזה של המונדיאל הקודם. התחרות מחולקת לשני שלבים: שלב הבתים ושלב הנוק אאוט.
בשלב הבתים משובצות הנבחרות לשמונה בתים בני ארבע נבחרות, וכל נבחרת עורכת משחק אחד נגד שלוש יריבותיה לבית. חלוקת הנקודות היא כמו במשחק כדורגל רגיל, כלומר 3 לניצחון, 1 לתיקו ו-0 להפסד. בשלב זה תשחק כל נבחרת נגד שלוש הנבחרות האחרות בבית, ועל פי הדירוג ייקבעו 16 הנבחרות אשר ימשיכו לשלב שמינית הגמר ושיבוץ המשחקים בשלבים הבאים. הראשונה והשנייה בכל בית יעלו לשמינית גמר, בעוד שהשלישית והרביעית יסיימו את חלקן בטורניר.
במקרה של שוויון במספר הנקודות בין כמה נבחרות, דירוגן ייקבע לפי הקריטריונים הבאים, לפי הסדר:
הפרש השערים בכל משחקי הבית
מספר שערי זכות בכל משחקי הבית
מספר הנקודות הרב ביותר שהושג במשחקים בין הקבוצות אשר בשוויון
הפרש השערים במשחקים בין הקבוצות אשר בשוויון
מספר שערי זכות במשחקים בין הקבוצות אשר בשוויון
הגרלה
לשלב הנוק אאוט מבנה שונה. בשלב שמינית הגמר משחקת הנבחרת אשר סיימה במקום ראשון בבית א' נגד זאת אשר סיימה במקום שני בבית ב', וההפך (שנייה בבית א' נגד ראשונה בבית ב'), ובאופן דומה עבור הבתים האחרים. הנבחרת המפסידה במשחק מודחת מהמשך הטורניר, והמנצחת מעפילה לרבע הגמר. במקרה ומתרחש תיקו ניתנת הארכה בת 30 דקות, ואם גם בסופה התוצאה עדיין תיקו המשחק מוכרע באמצעות דו-קרב פנדלים. מנצחת המשחק הראשון של שמינית הגמר מתמודדת מול מנצחת המשחק השני, וכן הלאה לשאר המשחקים. ארבע המנצחות בשלב זה מעפילות לשלב חצי הגמר באופן דומה. הנבחרות שהפסידו בחצי הגמר מתמודדות במשחק נוסף על המקום השלישי, והמנצחות מעפילות למשחק הגמר שבסיומו נקבעות האלופה וסגניתה.
הגרלת הבתים

הוועדה המארגנת של פיפ"א אישרה את הליכי הגרלת בתי המונדיאל ב-2 בדצמבר 2009. קביעת ראשי הבתים התבססה על הדירוג העולמי של פיפ"א לשנת 2009, כשאחת מתוכן היא נבחרת דרום אפריקה מתוקף היותה המארחת. הוועדה אישרה גם את הרכב קבוצות ההגרלה האחרות. קבוצה 2 הורכבה מנבחרות מאסיה, אוקיאניה וצפון ומרכז אמריקה והאיים הקאריביים. קבוצה 3 הורכבה מנבחרות מאפריקה ומדרום אמריקה. בקבוצה 4 נכללו הנבחרות מאירופה שלא היו בין שבע הנבחרות הבכירות במונדיאל מבחינת דירוגן לפי פיפ"א.
דרום אפריקה שובצה באופן אוטומטי לראשות בית א'; שאר שבע הבכירות הוגרלו לבתים ב'–ח', אך תמיד במקום הראשון של הבית שלהן. הבתים הוגרלו לפי סדר הא'–ב', והדירוג הפנימי בתוך הבית נקבע עבור קבוצות 2–4. בהגרלה היו גם שיקולים גאוגרפיים, דהיינו ששתי נבחרות מאותה קונפדרציה לא יהיו באותו בית, למעט הנבחרות האירופיות, שבמקרה שלהן יהיו עד שתי נבחרות בכל בית. משמעות הדבר היא, לדוגמה, שדרום אפריקה לא יכלה להיות מוגרלת מול נבחרות אפריקאיות מקבוצה 3, וארגנטינה וברזיל לא היו יכולות להיות מוגרלות מול שלוש הנבחרות האחרות מדרום אמריקה.
| קבוצה 1  (מארחת ושבע הבכירות) | קבוצה 2  (אסיה, צפון/מרכז אמריקה והקאריביים ואוקיאניה) | קבוצה 3  (אפריקה ודרום אמריקה) | קבוצה 4  (אירופה) |
| --- | --- | --- | --- |
|   דרום אפריקה   ברזיל   ספרד   הולנד   איטליה   גרמניה   ארגנטינה   אנגליה |   אוסטרליה   יפן   קוריאה הצפונית   קוריאה הדרומית   הונדורס   מקסיקו   ארצות הברית   ניו זילנד |   אלג'יריה   קמרון   חוף השנהב   גאנה   ניגריה   צ'ילה   פרגוואי   אורוגוואי |   דנמרק   צרפת   יוון   פורטוגל   סרביה   סלובקיה   סלובניה   שווייץ |
ההגרלה נערכה בקייפטאון שבדרום אפריקה ב-4 בדצמבר 2009, במרכז הכנסים הבינלאומי של העיר. מנחת הטקס הייתה השחקנית הדרום אפריקנית שרליז ת'רון, ביחד עם סגן מזכ"ל פיפ"א ז'רום ואלק.
שלב הבתים > בית א'

צרפת, סגנית אלופת העולם במונדיאל 2006, הודחה כבר בשלב הבתים, לאחר שסיימה במקום האחרון בבית עם שער זכות אחד ונקודה אחת. נבחרת דרום אפריקה סיימה במקום השלישי, והייתה למארחת הראשונה בהיסטוריה שלא העפילה משלב הבתים. אורוגוואי סיימה במקום הראשון בבית מבלי שספגה ולו שער אחד, ואליה הצטרפה נבחרת מקסיקו.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  אורוגוואי | 7 | 3 | 2 | 1 | 0 | 4 | 0 | 4 |
|  מקסיקו | 4 | 3 | 1 | 1 | 1 | 3 | 2 | 1 |
|  דרום אפריקה | 4 | 3 | 1 | 1 | 1 | 3 | 5 | -2 |
|  צרפת | 1 | 3 | 0 | 1 | 2 | 1 | 4 | -3 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  דרום אפריקה | 1 – 1 | מקסיקו   |
|  אורוגוואי | 0 – 0 | צרפת   |
|  דרום אפריקה | 0 – 3 | אורוגוואי   |
|  צרפת | 0 – 2 | מקסיקו   |
|  מקסיקו | 0 – 1 | אורוגוואי   |
|  צרפת | 1 – 2 | דרום אפריקה   |
שלב הבתים > בית ב'

נבחרת ארגנטינה סיימה עם מאזן מושלם של שלושה ניצחונות, והעפילה לשמינית הגמר מהמקום הראשון בבית. לשלוש הנבחרות האחרות בבית נותר סיכוי לעלות לשלב הבא בטרם מחזור המשחקים האחרון, וניצחון של ארגנטינה על יוון במקביל לתיקו בין קוריאה הדרומית לניגריה הביאו לעלייתה של קוריאה הדרומית מהמקום השני בבית.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ארגנטינה | 9 | 3 | 3 | 0 | 0 | 7 | 1 | 6 |
|  קוריאה הדרומית | 4 | 3 | 1 | 1 | 1 | 5 | 6 | -1 |
|  יוון | 3 | 3 | 1 | 0 | 2 | 2 | 5 | -3 |
|  ניגריה | 1 | 3 | 0 | 1 | 2 | 3 | 5 | -2 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  קוריאה הדרומית | 2 – 0 | יוון   |
|  ארגנטינה | 1 – 0 | ניגריה   |
|  ארגנטינה | 4 – 1 | קוריאה הדרומית   |
|  יוון | 2 – 1 | ניגריה   |
|  ניגריה | 2 – 2 | קוריאה הדרומית   |
|  יוון | 0 – 2 | ארגנטינה   |