stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דרום קליפורניה
חינוך גבוה

האזור מכונה "החוף הטכני" (Tech Coast) בשל היותו בסיס לתעשייה וטכנולוגיה מגוונת, כמו גם בשל המספר הרב של האוניברסיטאות ומכוני המחקר, ציבוריים ופרטיים, בעלי שם עולמי. לאוניברסיטת קליפורניה יש חמישה קמפוסים בדרום קליפורניה (אירווין, לוס אנג'לס, ריברסייד, סנטה ברברה וסן דייגו הכוללת את מכון סקריפס לאוקיינוגרפיה) ולאוניברסיטת המדינה של קליפורניה (California State University) יש 12 קמפוסים בדרום קליפורניה. בנוסף מוסדות פרטיים יוקרתיים כדוגמת המכון הטכנולוגי של קליפורניה, אוניברסיטת צ'פמן (Chapman University) הקולג'ים של קלירמונט (Claremont Colleges), אוניברסיטת פפרדין (Pepperdine University) ואוניברסיטת דרום קליפורניה.
פארקים ואזורי נופש

חמישה פארקים המנוהלים על ידי שירות הפארקים הלאומיים שוכנים בדרום קליפורניה: הפארק הלאומי איי התעלה, הפארק הלאומי עמק המוות, הפארק הלאומי עץ יהושע, השמורה הלאומית מוהאבי (Mojave National Preserve) והאזור הנופש הלאומי הרי סנטה מוניקה. בין הפארקים המדינתיים הבולטים: הפארק המדינתי המדברי אנזה-בורגו (Anza-Borrego Desert State Park), הפארק המדינתי מליבו קריק (Malibu Creek State Park) והפארק המדינתי רד רוק קניון (Red Rock Canyon State Park). בין הפארקים המדינתיים ההיסטוריים הבולטים: הפרזידיו של סנטה ברברה (Presidio of Santa Barbara), הפארק המדינתי ההיסטורי מיסיון לה פוריסימה (La Purísima Mission State Historic Park) והפארק המדינתי ההיסטורי העיר העתיקה של סן דייגו (Old Town San Diego State Historic Park).
ספורט

קבוצות ספורט מקצועני בדרום קליפורניה כוללות קבוצות פוטבול מהNFL (לוס אנג'לס ראמס ולוס אנג'לס צ'רג'רס (לשעבר סן דייגו צ'רג'רס)), כדורסל מה-NBA (לוס אנג'לס לייקרס ולוס אנג'לס קליפרס), בייסבול מה-MLB (לוס אנג'לס דודג'רס, לוס אנג'לס איינג'לס מאנהיים וסן דייגו פאדרס) הוקי קרח מה-NHL (לוס אנג'לס קינגס ואנהיים דאקס) וכדורגל מה-MLS (לוס אנג'לס גלאקסי).
קבוצות ספורט מכללות בולטות הם ה-UCLA Bruins מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ו-USC Trojans מאוניברסיטת דרום קליפורניה. בין שתי קבוצות ספורט אלו יש יריבות רבת שנים בתחומים שונים: בעיקר פוטבול, אבל גם כדורסל גברים ונשים, כדורגל נשים ובייסבול. קבוצה בולטת נוספת היא סן דייגו סטייט אזטקס (San Diego State Aztecs).
לקריאה נוספת

כללי
Carey McWilliams, Southern California: an island on the land, Gibbs Smith, coll. Peregrine Smith Books, 1973, 387 p. ISBN 9780879050078
Eric John Heikkila et Rafael Pizarro, Southern California and the world, Greenwood Publishing Group, 2002, 227 p. ISBN 9780275971120
היסטוריה
Kevin Starr, Material Dreams: Southern California Through the 1920s, Oxford University Press, coll. Americans California Dream Series, 1991, 496 p. ISBN 9780195072600
Susan Suntree, Juergen Nogai et Lowell John Bean, Sacred Sites: The Secret History of Southern California, University of Nebraska Press, 2010, 291 p. ISBN 9780803231986
An illustrated history of Southern California: Embracing the counties of San Diego, San Bernardino, Los Angeles and Orange, and the peninsula of Lower California, from the earliest period of occupancy to the present time..., The Lewis Publishing Company, 1890, 890 p.
Deverell, William, and David Igler, eds. A companion to California history (John Wiley & Sons, 2013)
Friedricks, William. Henry E. Huntington and the Creation of Southern California (1992), on Henry Edwards Huntington (1850–1927), railroad executive and collector, who helped build LA and Southern California through the Southern Pacific railroad and also trolleys.
Garcia, Matt. A World of Its Own: Race, Labor, and Citrus in the Making of Greater Los Angeles, 1900–1970. (2001). 330 pp.
Garcia, Mario T. "A Chicano Perspective on San Diego History," Journal of San Diego History (1972) 18#4 pp 14–21 online
Lotchin, Roger. Fortress California, 1910–1961 (2002) excerpt and text search, covers military and industrial roles
Mills, James R. San Diego: Where California Began (San Diego: San Diego Historical Society, 1960), revised edition online
O'Flaherty, Joseph S. An End and a Beginning: The South Coast and Los Angeles, 1850–1887. (1972). 222 pp.
O'Flaherty, Joseph S. Those Powerful Years: The South Coast and Los Angeles, 1887–1917 (1978). 356 pp.
Shragge, Abraham. "'A new federal city': San Diego during World War II," Pacific Historical Review (1994) 63#3 pp 333–61 in JSTOR
Starr, Kevin. The Dream Endures: California Enters the 1940s (1997) pp 90–114, covers 1880s–1940
Starr, Kevin. Golden Dreams: California in an Age of Abundance, 1950–1963 (2011) pp 57–87
Starr, Kevin. Coast of Dreams: California on the Edge, 1990–2003 (2004) 372-81
גאוגרפיה וגאולוגיה
Geology underfoot in Southern California, Mountain Press Publishing, coll. Yes, Geology Underfoot Series, 1993, 224 p. ISBN 9780878422890
Sam Hinton, Seashore life of southern California: an introduction to the animal life of California beaches south of Santa Barbara, University of California Press, coll. California natural history guides, 1987, 217 p. ISBN 9780520059245
הערות שוליים

↑  Cooley, Timothy J. (2014). Surfing about Music. University of California Press. p. 46. ISBN 9780520957213.
↑  1970 Census of Population and Housing: Final Report. General demographic trends for metropolitan areas, California, p. 7]
↑  "Megaregions".
↑  "California County Population Estimates" (PDF). California Department of Finance. 2009-01-07. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2012-03-29.
↑  DiLeo, Michael; Smith, Eleanor (1983). Two Californias: The Myths And Realities Of A State Divided Against Itself. Covelo, California: Island Press. p. 30. ISBN 9780933280168.
↑  Bernstein, Leilah (31 בדצמבר 1999). "L.A. Then AND NOW". Los Angeles Times. ארכיון מ-27 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Northridge Earthquake". 2005. אורכב מ-המקור ב-2006-07-12. נבדק ב-2017-04-22.
↑  "UCERF3: A New Earthquake Forecast for California's Complex Fault System" (PDF). USGS. 2015-03-03.
↑  Peter J. Westwick, ed. Blue Sky Metropolis: The Aerospace Century in Southern California Huntington Library/University of California Press
| דגל קליפורניה מדינת קליפורניה |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | סקרמנטו |  |
| אזורים גאוגרפיים | עמק אנטלופ • העמק המרכזי של קליפורניה • החוף המרכזי של קליפורניה • דרום קליפורניה • איי התעלה של קליפורניה • רכסי החוף של קליפורניה • עמק אימפריאל • עמק קואצ'לה • עמק קונחו • עמק המוות • מדבר מוהאבי • עמק אוונס • עמק פומונה • עמק סקרמנטו • חצי האי סן פרנסיסקו • עמק סן פרננדו • עמק סן גבריאל • עמק סנטה קלרה • עמק סנטה קלריטה • עמק סן חואקין • סיירה נבדה • עמק הסיליקון • ערי המעבר • אזור מפרץ סן פרנסיסקו • לוס אנג'לס רבתי • מטרופולין ריברסייד-סן ברנרדינו-אונטריו • רצועת החוף המרכזית של קליפורניה • מדבריות קליפורניה |  |
| היישובים הגדולים ביותר | לוס אנג'לס • סן דייגו • סן חוזה • סן פרנסיסקו • פרזנו • סקרמנטו • לונג ביץ' • אוקלנד • בייקרספילד • אנהיים • סנטה אנה • ריברסייד • סטוקטון • צ'ולה ויסטה • אירוויין • פרימונט • סן ברנרדינו • מודסטו • אוקסנארד • פונטנה |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות קליפורניה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293778505171  GND: 4096903-4  LCCN: sh85018898  VIAF: 315160367   WorldCat (עם VIAF): 315160367 
נפת מרינה בסן דייגו
שקיעה בנפת וניס בלוס אנג'לס
מפרץ שלוש הקשתות בלגונה
מחוזות קליפורניה מתחת לקו הרוחב 36
טופוגרפיה של אזור הגבול כשהרי טהאצ'אפי מובלטים
האקלים של דרום קליפורניה על פי שיטת קפן
עמק פרוקטור (Proctor Valley) בצ'ולה ויסטה
מפת רעידת האדמה של נורתרידג' ב-1994
אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה
תמונת לוויין של דרום קליפורניה, כולל איי התעלה
הר סקוט (קנדה)

ערך זה עוסק בהר בהרי הרוקי הקנדיים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  3,300 מ' 
 מדינה:  קנדה 
 מיקום:  אלברטה, קנדהקנדה
 רכס הרים:  רכסי פארק 
 קואורדינטות:  52°26′54″N 118°03′18″W﻿ / ﻿52.4483°N 118.055°W﻿ / 52.4483; -118.055
  (למפת קנדה מוגדלת) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי הר סקוט(למפת קנדה רגילה) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי הר סקוט(למפת אלברטה רגילה) אדמונטון קלגרי רד דיר לת'ברידג' מדיסין הט גרנד פריירי קולומביה הבריטית הטריטוריות הצפון-מערביות ססקצ'ואן ארצות הבריתהר סקוט(למפת אלברטה מוגדלת) אדמונטון קלגרי רד דיר לת'ברידג' מדיסין הט גרנד פריירי קולומביה הבריטית הטריטוריות הצפון-מערביות ססקצ'ואן ארצות הבריתהר סקוט
 
הר סקוט (באנגלית: Mount Scott) ממוקם על גבול בין פרובינציות אלברטה וקולומביה הבריטית שבקנדה.
גובהו של ההר 3,296 מטרים מעל פני הים.
ההר מתנשא לגובה של 966 מטרים מעל סביבתו.
זהו הפסגה ה-44 הגבוהה ביותר של אלברטה, והר 46 הנישא ביותר של אלברטה. זוהי גם הפסגה ה-57 בגובהה בקולומביה הבריטית.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר הוצע בשנת 1914 על ידי ג'י. אי. האוורד (G.E. Howard).
ההר נקרא על שם קפטן רוברט פלקון סקוט.
ההר מופיע בשם זה לראשונה במפה בשנת 1920, במפת גבולות אלברטה - קולומביה הבריטית מספר 26, משנת 1920.
השם אומץ רשמית ב-2 בנובמבר 1921.
היסטוריה > הטיפוס על ההר

הטיפוס הראשון לפסגת ההר נערך בשנת 1928, על ידי וו. ר. היינסוורת' (W.R. Hainsworth), ועל ידי מ. מ. סטרומיה (M.M. Strumia).
הר אוסבורן (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בהר בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  2,600 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  רכס סנטינל 
 קואורדינטות:  78°37′00″S 84°47′00″W﻿ / ﻿78.616694444444°S 84.783305555556°W﻿ / -78.616694444444; -84.783305555556
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר אוסבורן(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר אוסבורן
 
מפת אזור מרכז ודרום רכס סנטינל. הר אוסבורן ממוקם במרכז הרביע השלישי מימין, בשורה השנייה למטה של רביעי המפה.
הר אוסבורן (באנגלית: Mount Osborne) הוא הר ברכס סנטינל, בהרי אלזוורת', בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם 9 קילומטרים ממזרח להר קראדוק.
הר אוסבורן ממוקם בקצה של רכס צדדי, היוצא מהר קראדוק, ובו מצויות גם פסגת סאנצ'ז ופסגת סטולניק.
גובהו של ההר 2,600 מטרים מעל פני הים, והוא ההר ה-635 בגובהו באנטארקטיקה.
הר אוסבורן מתנשא מעל קרחון תומאס שמצפון מזרח לו, ומעל קרחון זלצמן שמדרום לו.
היסטוריה > גילוי ומיפוי ההר

ההר מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1957 – 1959.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
ההר נקרא על שמו של תומאס מ. אוסבורן (Thomas M. Osborne), שהיה בנאי מטעם צי ארצות הברית, שסייע בבניית תחנת הקוטב הדרומי, ולאחר מכן שירת בתחנה זו בעונת החורף האנטארקטי 1957.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  לפי מקור אחר הר אוסבורן הוא ההר ה-514 בגובהו באנטארקטיקה
↑  הרי אנטארקטיקה לפי גובהם
| אתרים בהרי אלזוורת' |
| --- | --- | --- |
| הרים | אוסבורן • אטקינסון • אייר • איצ'רה • אלן • אלפרינג • אנדרסון • סטולניק • פרידמן |  |
| אוכפים הרריים | אוכף קארנייר |  |
| רכסים ורמות | סנטינל |  |
| ספורט | מרתון הקרח באנטארקטיקה |  |
| קרחונים | זלצמן • מינסוטה |  |
| קרקס קרחוני | הרווי • מיסטהאונד |  |
| מקפא קרחוני | נווה דרווין |  |
הר אורה

ערך זה עוסק בהר בישראל. אם התכוונתם להר באזור הרי אילת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  848 מטר
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  ירושלים
 רכס הרים:  הרי יהודה 
 קואורדינטות:  31°45′33″N 35°09′09″E﻿ / ﻿31.7591667°N 35.1525°E﻿ / 31.7591667; 35.1525
  (למפת ירושלים מוגדלת) הר אורה(למפת ירושלים רגילה) הר אורה(למפת הרי ירושלים רגילה) הר אורה(למפת הרי ירושלים מוגדלת) הר אורה
 
מראה כללי של ההר מהסטף. למרגלותיו: בית החולים הדסה עין כרם
היכל התפילה של מיס קרי בפיסגת ההר
הר אורה הוא הר בפרוזדור ירושלים בדרום-מערבה של ירושלים. שמו הערבי של ההר הוא ראס א-רב (رأس الرب), כלומר - הר האדון. הנוצרים מכנים אותו "הר הביקור", על שם ביקורה של מרים אמו של ישו את אלישבע, אמו של יוחנן המטביל.
סביבה

הר אורה נמצא כקילומטר מערבית לשכונת קריית מנחם. גובה פסגתו של הר אורה 848 מטרים, מן הפסגות הגבוהות באזור ירושלים. ברוב המפות הפסגה מסומנת כ-נ.ג. 839, שהיא נקודה צפונית לפסגת ההר, אך בפועל היא גבוהה יותר וגבוהה מעט מפסגת הר עמינדב הסמוכה (842 מטרים).
על ההר הכביש המוביל משכונות מרכז ירושלים (קריית יובל ועיר גנים) לכיוון שכונת עין כרם ולבית החולים הדסה עין כרם. לרגלי ההר נחל שורק.
אתרים ומבנים

בשטח ההר מצויים גם מושב אורה, ועל ההר נבנה המתחם המקודש לשלוש הדתות של מיס קרי. המקדש של מיס קרי נמצא כיום בשטח בסיס צבאי של יחידה 8200. לידו מוסד "מסילה" לנערות במצוקה.
תוכנית לבנות יחידות דיור נוספות על אזור ההר מעורר את התנגדותם של הארגונים לאיכות הסביבה.
הערות שוליים

↑  ברוך שראל (עורך), מפות המרכז למיפוי ישראל, אטלס ישראל 1:100,000, הוצאת כרטא 1994 עמ' 52
↑  https://twitter.com/naftalibennett/status/1511282239799271424, Twitter
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007568675405171
הקרן הלאומית למדע (ארצות הברית)

| --- | --- |
סמליל הקרן הלאומית למדע

דגל הקרן הלאומית למדע
 
 דגל הקרן הלאומית למדע (ארצות הברית)
 שפה רשמית:  אנגלית
 מדינה:  ארצות הברית 
 מטה הארגון:  אלכסנדריה (וירג'יניה),, וירג'יניה וירג'יניה, ארצות הברית
 מקום פעילות:  ארצות הברית ארצות הברית
 עובדים:  1700
 תקופת הפעילות:  1950–הווה (כ־74 שנים)
 NSF.gov
 
בניין מטה ה־NSF בארלינגטון, וירג'יניה
הקרן הלאומית למדע (באנגלית: The National Science Foundation, בראשי תיבות: NSF) היא סוכנות של ממשל ארצות הברית לתמיכה במחקר בסיסי והוראה בכל תחומי המדע (פרט לרפואה, שם משמשים המכונים הלאומיים לבריאות לאותו תפקיד). תקציב הסוכנות ב־2021 היה 8.5 מיליארד דולר ותקצובה היווה כ־25% מכלל התמיכה הפדרלית במחקר הבסיסי באוניברסיטאות. בתחומים כגון כלכלה, מתמטיקה ומדעי המחשב מהווה הסוכנות מקור מימון עיקרי. את פעילות הקרן מכוונת מועצה בת 24 מדענים (National Science Board), שכל חבריה ממונים על ידי נשיא ארצות הברית, באישור הסנאט. בראש הסוכנות ניצבים מנהל הקרן וסגנו, הממונים אף הם על ידי הנשיא באישור הסנאט.
היסטוריה

בתקופת מלחמת העולם השנייה הקים הממשל את "הלשכה למחקר ופיתוח מדעי" (OSRD - Office of scientific Research and Development). הלשכה הוקמה על מנת לתעל ולמקד מחקר מדעי להמצאות טכנולוגיות צבאיות בהן פיתוח מכ"ם, מחקרי הישרדות, פענוח צפנים ופיתוח פצצות, בכלל זה "פרויקט מנהטן" לפיתוח פצצת אטום.
לאחר הטלת הפצצה ופרסום פרויקט מנהטן באוגוסט 1945, הועלתה שיטת המחקר ממוקד-המטרה על נס. הקבוצה המבצעת מחקר במטרה להגיע להישג טכנולוגי מועיל הועמדה בניגוד למדע בסיסי, המתבצע על ידי אינדיבידואלים ("פרימדונות") באוניברסיטאות על מנת לספק את יצר הסקרנות שלהם בלבד. על מנת לסתור גישה זו כתב מנהל הלשכה, וניבר בוש, לנשיא הארי טרומן מכתב (בכותרת "מדע: החזית האינסופית") בו הזהיר מפני גישה "מכוונת" מדי והדגיש שאפילו פרויקט מנהטן ניצב על כתפי תוצר אינטלקטואלי של הישגי המדע הבסיסי הבלתי-מכוון. גישתו של בוש התקבלה על ידי הממשל והביאה ב־1950 ליצירת הקרן הלאומית למדע שתכליתה מימון ממשלתי למחקר מדעי עצמאי לטווח ארוך.
עם תחילת המרוץ לחלל ושיגור ספוטניק 1 על ידי ברית המועצות ב־1957, שהעמיד במבוכה את המדע האמריקאי, הוקצו לסוכנות תקציבים גדולים יותר (40 מיליון דולר, כאשר תקציבה עם הקמתה עמד על 151,000 דולר בלבד) וקרנה בקונגרס עלתה. במקביל נוסדו DARPA (דאז - ARPA), סוכנות מחלקת ההגנה של ארצות הברית לפיתוחים טכנולוגיים ו־NASA, סוכנות החלל. כאשר NSF אחראית על אסטרונומיה מכדור הארץ (בכלל זה מימון טלסקופים וטלסקופ רדיו) ונאס"א ממונה על מסע בחלל ואסטרונומיה שמחוץ לכדור הארץ.
בשנת 1959 הוכרזה אנטארקטיקה כיעד למחקר מדעי ואחריות פיתוח וריכוז המחקר האמריקאי ביבשת הוטל על ה־NSF.
החל מ־1968 נפתח ב־NSF תחום חקר הים העמוק, חקר קרקעית האוקיינוסים וקידוחים ימיים עמוקים. בשנה זו הגיע תקציב המחקר ל־500 מיליון דולר.
במהלך שנות השמונים פיתחה NSF פרוטוקולי תקשורת לתמיכה ופיתוח של ה־ARPANET (האינטרנט הצבאי) לכדי תשתית רשת מחשבים פתוחה. הרשת, שהוכרזה ב־1985, נקראה NSFNet והיוותה את ראשית האינטרנט הציבורי. באותה שנה (1985) החל פרויקט במימון NSF לנטר באופן רציף את החור באוזון.
ב־1990 גדל תקציב ה־NSF ועבר את 2 מיליארד דולר.
ב־1994 נוסדה קרן משותפת ל־NSF, DARPA ו־NASA למימון פרויקטים מחקריים לשיפור ה־World Wide Web. אחד המענקים הוענק לחוקרים מאוניברסיטת סטנפורד, סרגיי ברין ולארי פייג', שפיתחו אלגוריתם בשם PageRank, הבסיס למנוע החיפוש גוגל.
החל מ־1998 מוענקות מלגות למחקר בתחום האנרגיה האפלה.
בסקר מ־2001 התברר שידעתו של הציבור והבנתו בנושאים מדעיים והשיטה המדעית לקויים. לפיכך, שם לו ה־NSF מטרה לסייע בהוראה, הסברה וחינוך מדעי פופולרי. תקציב הסוכנות הגיע בשנה זו ל־4 מיליארד דולר.
בעקבות הצונאמי באוקיינוס ההודי בשנת 2004 הקציבה NSF תקציבים לפיתוח מערכות גילוי והתראה מפני צונאמי, יחד עם ממשלת יפן.
תחומי המחקר של הסוכנות

מדעי הביולוגיה (BIO)
תשתיות ביולוגיות (DBI)
ביולוגיה סביבתית (DEB)
גבולות מתעוררים (EF)
מערכות ארגוניות אינטגרטיביות (IOS)
מדעי ביולוגיה מולקולריים ותאיים (MCB)
מחשבים ומדעי המידע והנדסת מידע (CISE)
המשרד לתשתיות סייבר מתקדמות (OAC)
יסודות מחשוב ותקשורת (CCF)
מערכות מחשבים ורשתות (CNS)
מידע ומערכות חכמות (IIS)
חינוך ומשאבי אנוש (EHR)
השכלה בוגרת (DGE)
מחקר על למידה בהגדרות פורמליות ובלתי פורמליות (DRL)
השכלה לתואר ראשון (DUE)
פיתוח משאבי אנוש (HRD)
הנדסה (ENG)
מערכות כימיות, הנדסה ביולוגית, סביבה ותחבורה (CBET)
חדשנות אזרחית, מכנית וייצור (CMMI)
מערכות חשמל, תקשורת וסייבר (ECCS)
השכלה ומרכזים הנדסיים (EEC)
גבולות מתעוררים ופעילויות רב־תחומיות (EFMA)
חדשנות תעשייתית ושותפויות (IIP)
מחקר וחינוך סביבתי (ERE)
מדעי הגאוגרפיה (GEO)
מדעי האטמוספירה והחלל (AGS)
מדעי כדור הארץ (EAR)
מדעי האוקיינוס (OCE)
משרד התוכניות הקוטביות (OPP)
פעילויות אינטגרטיביות (OIA)
מדע והנדסה בינלאומיים (OISE)
מדעי המתמטיקה ומדעי הפיזיקה (MPS)
מדעי האסטרונומיה (AST)
כימיה (CHE)
מחקר חומרים (DMR)
מדעי המתמטיקה (DMS)
פיזיקה (PHY)
המשרד לפעילות רב־תחומית (OMA)
מדעי החברה, ההתנהגות והכלכלה (SBE)
מדעי ההתנהגות והקוגניציה (BCS)
המרכז הלאומי לסטטיסטיקה למדע והנדסה (NCSES)
מדעי החברה והכלכלה (SES)
משרד SBE לפעילות רב־תחומית (SMA)
היי פוינט (קרוליינה הצפונית)

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  קרוליינה הצפונית קרוליינה הצפונית
 מחוז:  מחוז גילפורד
 ראש העיר:  Cyril Jefferson
 שטח:  146.898016 קמ"ר
 גובה:  286 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  114,059 (דירוג: 259, 1 באפריל 2020)
 קואורדינטות:  35°58′14″N 79°59′51″W﻿ / ﻿35.970555555556°N 79.9975°W﻿ / 35.970555555556; -79.9975 
 אזור זמן:  אזור זמן מזרחי
 https://www.highpointnc.gov/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה היי פוינט(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה היי פוינט(למפת קרוליינה הצפונית רגילה) ראלי שארלוט גרינסבורו פאייטוויל וילמינגטון גרינוויל וירג'יניה טנסי קרוליינה הדרומית  ג'ורג'יה האוקיינוס האטלנטי היי פוינט(למפת קרוליינה הצפונית מוגדלת) ראלי שארלוט גרינסבורו פאייטוויל וילמינגטון גרינוויל וירג'יניה טנסי קרוליינה הדרומית  ג'ורג'יה האוקיינוס האטלנטי היי פוינט  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
היי פוינט (באנגלית: High Point) היא עיר בקרוליינה הצפונית שבארצות הברית. לפי מפקד האוכלוסין מ-2020, מנתה אוכלוסיית העיר כ-113,887 תושבים. היי פוינט היא העיר התשיעית בגודלה בצפון קרולינה, וה-259 בארצות הברית.
יש בעיר תעשיות רבות, והעיקריות שבהן כוללות רהיטים, טקסטיל וייצור אוטובוסים. הסלוגן הרשמי של העיר הוא "העיר הבינלאומית של צפון קרוליינה" בשל שוק הרהיטים העירוני שמושך אליו מאות אלפי איש מרחבי העולם. בעיר פועלת מאז 1924 אוניברסיטת היי פוינט – מוסד פרטי המזוהה עם המתודיזם.
היסטוריה

היי פוינט ממוקמת בסמוך למסילות הברזל האזוריות, מה שתרם רבות לפיתוח האזור. עוד באמצע המאה ה-18 התיישבו באזור אירופאים ובהם קווייקרים אנגלים ומהגרים גרמנים. העיירה עצמה התאגדה כיישוב רק ב-1859. בתקופה זו העיירה הייתה למרכז ייצור מרכזי שכלל ייצור טבק, עיבוד עץ וטקסטיל. מפעל הרהיטים של היי פוינט נפתח בשנת 1889. הקולג' המקומי נוסד בשנת 1924 כמוסד פרטי המזוהה עם המתודיסטים. כיום המכללה היא אוניברסיטה עם כ-4,400 סטודנטים לתואר ראשון ושני מ-51 ארצות ו-46 מדינות ארצות הברית.
גאוגרפיה

היי פוינט היא העיר היחידה בצפון קרולינה שמפוזרת על פני ארבעה מחוזות: דייווידסון, פורסיית', גילפורד ורנדולף. חלקים מהעיר מתנשאים לגובה של 1,000 רגל (300 מטרים), מה שהופך אותה לאחת הערים הגבוהות בסביבתה.
על פי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, לעיר שטח של 143.6 קילומטרים רבועים (55.4 מילים רבועים).
דמוגרפיה

נכון למפקד האוכלוסין הלאומי מ-2020, התגוררו בעיר 114,059 איש ב-40,877 משקי בית וב-25,792 משפחות.
| גזע | מספר | אֲחוּזִים |
| --- | --- | --- |
| לבנים | 50,000 | 43.84% |
| אפרו-אמריקאים | 36,124 | 31.67% |
| אינדיאנים | 403 | 0.35% |
| אסייתים | 9,985 | 8.75% |
| ילידי האוקיינוס השקט | 47 | 0.04% |
| אחר/מעורב | 4,716 | 4.13% |
| היספנים | 12,784 | 11.21% |
הערות שוליים

↑  "High Point University".
↑  "County Maps". City of High Point, North Carolina. נבדק ב-1 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Geographic Identifiers: 2010 Demographic Profile Data (G001): High Point city, North Carolina". U.S. Census Bureau, American Factfinder. אורכב מ-המקור ב-13 בפברואר 2020. נבדק ב-25 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Explore Census Data". data.census.gov. נבדק ב-2021-12-20.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562012205171  LCCN: n81132398  MusicBrainz: a456946e-2203-4b43-b695-54d48d24eaf6  NARA: 10041940  SUDOC: 160302145  VIAF: 143081375   WorldCat (עם VIAF): 143081375
הר אולפורט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  רכס לקי 
 קואורדינטות:  68°01′00″S 56°27′00″E﻿ / ﻿68.0167°S 56.45°E﻿ / -68.0167; 56.45
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר אולפורט(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר אולפורט
 
הר אולפורט (באנגלית: Mount Allport) הוא הר שאינו מכוסה שלג, מערבת לפסגת לזלי, ברכס לקי שבאנטארקטיקה.
ההר נמצא 9 קילומטרים דרומית להר קוק.
היסטוריה > גילוי ההר

ההר מופה לראשונה בהתבסס על תצלומי אוויר שבוצעו על ידי משלחת החקר האוסטרלית הלאומית לאנטארקטיקה.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי ועדת השמות והמדליות האנטארקטית של אוסטרליה.
ההר נקרא על שמו של ב. אולפורט (B. Allport), שהיה קצין הרדיו בשל תחנת מוסון בשנת 1964; וכן היה חבר באחת ממפלגות הסקר שמיפתה את רכס לקי בשנת 1965.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
הערב החדש

| --- | --- |

לוגו התוכנית ממאי 2017
 סוגה:  אקטואליה 
 מנחים:  דן מרגלית ועוד
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 תוכנית המשך:  מוסף המוספים ערב חדש לילדים
 הפקה
 חברת הפקה:  הטלוויזיה החינוכית הישראלית 
 שידור
 רשת שידור:  הערוץ הראשון (רצועת חינוכית 1) (7 ביוני 1982 – 14 במאי 2017) כאן 11 (4 ביוני – 3 באוגוסט 2017) חינוכית (22 ביוני 2008 / 8 באוגוסט 2017 – 5 באוגוסט 2018)
 פורמט (תמונה):  SDTV 4:3
 תקופת שידור מקורית:  7 ביוני 1982 – 5 באוגוסט 2018
 קישורים חיצוניים
 ערב חדש הערב החדש
 
שולחן המנחים והראיונות באולפן התוכנית "הערב החדש" של הטלוויזיה החינוכית הישראלית. אפריל 2018.
מבט כללי על האולפן בו מצולמת התוכנית "הערב החדש". בתמונה ניתן לראות ציוד שידור, מוניטורים, תפאורה, מצלמות, תאורה ועוד.
"הערב החדש" (הייתה ידועה כ"ערב חדש", בין יוני 1982 למאי 2017) הייתה אחת התוכניות הוותיקות והמצליחות של הטלוויזיה החינוכית הישראלית. התוכנית, בפורמט ותחת השם "הערב החדש", שודרה בין 4 ביוני ל-3 באוגוסט 2017, מדי יום חול בשעות 16:59-16:29 בערוץ כאן 11, במסגרת שידורי החינוכית בערוץ, ומ-8 באוגוסט עד ירידתה מהאוויר בערוץ הבית של החינוכית.
התוכנית האחרונה של "ערב חדש" שודרה בחודש מאי 2017. זמן קצר לאחר מכן שודרה במתכונת ובשמה המעודכן "הערב החדש".
התוכנית סיימה את שידוריה לאחר 36 שנות שידור, לקראת סגירת הטלוויזיה החינוכית. המהדורה האחרונה, אותה הגיש דן מרגלית, שודרה ב-5 באוגוסט 2018.