stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סטיבן מנגן
ביוגרפיה > טלוויזיה

פריצת הדרך של מנגן בטלוויזיה הייתה בשנת 2001 בתפקיד אדריאן מול בתוכנית הטלוויזיה של ה-BBC "אדריאן מול: שנות הקפוצ'ינו".
באותה שנה שיחק לצדו של דניאל קרייג בסרט הטלוויזיה של ערוץ 4 "Sword of Honour". מאז הוא מופיע הרבה בתפקידים ראשיים בטלוויזיה הבריטית.
ב-2002 הופיע מנגן בפרק "Bravealan" בסדרה "אני אלן פרטרידג'" (עם סטיב קוגן) בתפקיד דן מודי. הסצנה בה אלן קורא שוב ושוב "דן!" במגרש החניה, ודן מצדו מעמיד פנים שאינו שומע, נבחרה כאחד הקטעים הטובים ביותר בסדרה על ידי העיתון הבריטי "מטרו".
בסדרה זוכת ה-BAFTA "מחלקה אלטרנטיבית" שיחק מנגן בתפקיד המרדים היהיר גאי סיקרטן. הוא כיכב בסיטקום הבריטי "Never Better" ברשת BBC Two בתפקיד קית' מרצ'נט האלכוהוליסט ועם קייט אשפילד בתפקיד אשתו האומללה, אניטה. את התסריט לסדרה כתב פינטן ריאן עבור World Productions.
ב-2009 כיכבו בקומדיה השחורה "Free Agents" יחד עם מנגן שרון הורגן ואנתוני הד. הפיילוט של הסדרה הופק עבור ערוץ 4 בנובמבר 2007, אך שידור הסדרה עצמה החל רק ב-13 בפברואר 2009. הגרסה האמריקנית של הסדרה בוטלה אחרי שידור של 4 פרקים בלבד, ו-4 פרקים נוספים יצאו באתר האינטרנט Hulu.
מנגן גילם את דמותו של דירק ג'נטלי בסדרת הדרמה-קומית-בלשית "דירק ג'נטלי" המבוססת על הדמויות שיצר דאגלס אדמס. יוצר הסדרה היה האוורד אוברמן ולצדו של מנגן כיכב דארן בויד בתפקיד הסיידקיק שלו, ריצ'רד מק'דאף. שחקנים קבועים נוספים היו הלן בקסנדייל כחברתו של מק'דאף, סוזן הרמיסון, ג'ייסון ווטקינס בדמות מפקח בילוש ג'ילקס, יריבו של ג'נטלי, וליזה ג'קסון גילמה את פקידת הקבלה ג'ניס פירס. בניגוד לרוב סדרות הבלשים, בולט בסדרה הפן הקומי, וכן נושאים של מדע בדיוני כמו מסע בזמן ובינה מלאכותית. הסדרה לאכזבתו של מנגן התוכנית בוטלה אחרי 4 פרקים.
בפרק "The Hunt for Tony Blair" של הסדרה הקומית "The Comic Strip Presents" שיחק מנגן בתפקיד הראשי וגילם את ראש ממשלת בריטניה לשעבר טוני בלייר. הסרט שודר לראשונה בערוץ 4 ב-14 באוקטובר 2011. התסריטאים היו פיטר ריצ'רדסון ופיט ריצ'נס, והסרט הוא בסגנון פילם נואר של שנות החמישים של המאה העשרים. בסרט בלייר הוא מבוקש על רצח ונמלט מפני החוק. הקרנת הבכורה העולמית הייתה בפסטיבל הטלוויזיה הבינלאומי של אדינבורו באוגוסט 2011. הוא קבל לרוב ביקורות חיוביות, והיה מועמד לפרס באפט"א לתוכנית הקומדיה הטובה ביותר, ולפרס הקומדיה הבריטית בשנת 2011.
ב-2011 החל מנגן להופיע בסדרה הקומית הבריטית/אמריקאית "אפיזודס" שנוצרה על ידי דייוויד קריין וג'פרי קלאריק והופקה על ידי Hat Trick Productions. הבכורה הטלוויזיונית של הסדרה בארצות הברית הייתה בערוץ שואוטיים ב-9 בינואר 2011, ובבריטניה, בערוץ BBC Two, ב-10 בינואר 2011.
עלילת הסדרה מתמקדת בזוג נשוי בריטי שיוצרים סדרה קומית מצליחה ונוסעים להוליווד כדי ליצור לסדרה שלהם גרסה אמריקאית, עם תוצאות הרסניות. עד 2015 שודרו ארבע עונות של הסדרה.
הסדרה זכתה לביקורות חיוביות ממבקרי הטלוויזיה, ושבחים לסטיבן מנגן, טמזין גרג ומאט לה-בלאנק על הופעותיהם. ב-2017 שודרה העונה החמישית והאחרונה של הסדרה.
ביוגרפיה > קולנוע

סרט הקולנוע הראשון שבו השתתף מנגן היה "בילי אליוט" בתפקיד ד"ר קריין. בסרט "Chunky Monkey" שיחק לצדם של דייוויד ת'רלפול ואליסון סטדמן בתפקיד זמר קברט צרפתי בשם פייר דופונט. עוד הופיע בסרט "משחקים מפתים" של מירמקס בכיכובם של ניקול קידמן וונסן קאסל. ב-2003 שיחק בתפקיד הראשי בסרט ההולנדי "סופרטקס" שביים יאן שוט (אנ').
ב-2005 מנגן שיחק כבדרן בקומדיה השחורה "פסטיבל" על מספר אנשים המשתתפים בפסטיבל הפרינג' של אדינבורו. את הסרט ביימה אנני גריפין. חלקים מהסרט צולמו בפסטיבל של שנת 2004. מנגן היה מועמד לפרס באפט"א הסקוטי על תפקידו.
מנגן השתתף בסרט המוקומנטרי הבריטי "קונפטי" משנת 2006, שיצרה וביימה דבי איזיט. בסרט כיכבו קומיקאים בריטים רבים בהם ג'סיקה סטיבנסון, ג'ימי קאר, מרטין פרימן, מארק היפ, ג'וליה דייוויס, רוברט וב ואוליביה קולמן. הסרט עוקב אחרי תחרות שנערכת על ידי מגזין חתונות, שבה הפרס הגדול הוא בית בו יזכו בני הזוג שלהם החתונה המקורית ביותר. מנגן משחק את אחד מהחתנים שמשתתפים בתחרות שהוא שחקן טניס מקצועני. הסרט עוקב אחרי הזוגות בסגנון "זבוב על הקיר", בדומה לסדרה הבריטית "המשרד".
ב-2010 כיכב מנגן בסרט המוקומנטרי "Beyond the Pole", עיבוד לסדרה באותו שם של רדיו ה-BBC. הסרט יצא לאקרנים בבריטניה ב-2010. הבמאי והמפיק הוא דייוויד ל. ויליאמס. הסרט צולם בקרחון צף לחופה של גרינלנד, ומככבים בו שחקנים וקומיקאים עטורי שבחים בהם ריס תומאס, מארק בנטון, אלכסנדר סקארסגארד והלן בקסנדייל. במגזין וראייטי תיארו את הסרט כשילוב בין הסדרה "המשרד" ובין הסרט "לגעת באינסוף". הסרט עוקב אחרי תלאותיהם של אנשי משלחת צמחונית ואורגנית לקוטב הצפוני.
ב-2013 גילם מנגן את דמות של אלסטר קולדוול בסרטו של רון הווארד "Rush", דרמת הספורט הביוגרפית המתארת את היריבות בין נהגי המרוצים ג'יימס האנט וניקי לאודה במרוץ פורמולה 1 בשנת 1976. הסרט נכתב על ידי פיטר מורגן, בוים על ידי רון הווארד ומככבים בו כריס המסוורת' בתפקיד האנט ודניאל בריהל בתפקיד לאודה. הקרנת הבכורה בלונדון הייתה ב-2 בספטמבר 2013, והוא הוצג בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו בשנת 2013.
בשנת 2014 דיבב מנגן את דמות פט הדוור בסרט ההנפשה ממוחשבת הבריטי "יצאת כוכב". הדוור פט הוא דמות פופולרית מסדרת טלוויזיה ותיקה לילדים של ה-BBC, הנקראת "דר דוור". הסרט תוכנן לצאת ב-24 במאי 2013 אך יצא רק שנה אחר כך. הזמר רונן קיטינג שר את השירים של פט. עוד משתתפים בסרט ג'ים ברודבנט, רופרט גרינט ודייוויד טננט.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-2007 התחתן מנגן עם השחקנית לואיז דלמר (אנ'). לבני הזוג יש שלושה בנים.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000 | בילי אליוט | Billy Elliot | ד"ר קריין |  |
| 2001 |  | Offending Angles | פרגוס |  |
| 2001 | משחקים מפתים | Birthday Girl | מנהל בנק |  |
| 2001 |  | Chunky Monkey | פייר דופונט |  |
| 2002 |  | New Year's Eve | דייוויד | סרט קצר |
| 2003 | סופרטקס | SuperTex | מקס ברסלאוור |  |
| 2005 | פסטיבל | Festival | שון סאליבן |  |
| 2006 | קונפטי | Confetti | ג'וזף |  |
| 2006 |  | Someone Else | דייוויד |  |
| 2009 |  | Beyond The Pole | מארק |  |
| 2013 |  | Rush | אלסטר קולדוול |  |
| 2014 | יצאת כוכב | Postman Pat: The Movie | דן הדוור | דיבוב |
| 2017 | לנשום | Breathe |  |  |
| 2022 | סוף שבוע בעזה (אנ') | A Gaza Weekend | מייקל |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1999 | גבעת ווטרשיפ | Watership Down | ביגוויג / סילברוויד / שייל | דיבוב |
| 1999 |  | Big Bad World | ג'סטין |  |
| 2000 |  | In Defence | ג'ון הנדרסון | סדרת טלוויזיה |
| 2000 |  | Human Remains | ליצן |  |
| 2001 |  | Sword Of Honour | פרנק דה סוזה |  |
| 2001 |  | The Armando Ianucci Shows | מנהל טלוויזיה |  |
| 2001 |  | Thunder Pig | לאון |  |
| 2001 |  | Horizon | קריין |  |
| 2001 |  | Adrian Mole: the Cappuccino Years (TV series) | אדריאן מול |  |
| 2002 |  | I'm Alan Partridge | דן מודי | עונה 2, פרק 3 |
| 2003 |  | Seven Wonders Of The Industrial World | ז'ול איזידור דינגלר |  |
| 2003 |  | Ready When You Are, Mr McGill | רולנד |  |
| 2004 | מחלקה אלטרנטיבית | Green Wing | גאי סיקרטן |  |
| 2005 |  | Sunday Pants | The Imp | דיבוב |
| 2005 |  | Nathan Barley | רוד סנסלס |  |
| 2005 |  | Bromwell High | גאווין | דיבוב |
| 2005–2006 | ג'יין הול | Jane Hall | רוברט |  |
| 2006 |  | Britain's Biggest Spenders | קריינות |  |
| 2006 |  | Is It Just Me or Is Everything Shit? |  | פרק פיילוט |
| 2007 | גברת מארפל | Marple | המפקח לארי בירד | על פי ספרה של אגאתה כריסטי |
| 2007 |  | Hyperdrive | גרין ג'ייבלינס |  |
| 2008 |  | Never better | קית' |  |
| 2009 |  | Never Mind The Buzzcocks | בתפקיד עצמו |  |
| 2009 |  | Free Agents | אלכס |  |
| 2009–2010 |  | Would I Lie To You? | בתפקיד עצמו |  |
| 2010 |  | Three In A Bed | קריינות |  |
| 2010 |  | Richard Bacon's Beer & Pizza Club | בתפקיד עצמו |  |
| 2011 |  | Rome Wasn't Built In A Day | קריינות |  |
| 2011 |  | Celebrity Mastermind | מתחרה |  |
| 2011 |  | Meet The Middletons | קריינות |  |
| 2011 |  | The Hunt for Tony Blair | טוני בלייר |  |
| 2011 |  | All Roads Lead Home | מנחה |  |
| 2017-2011 |  | Have I Got News for You | מנחה | עונות 41,42,43,45,51,54 |
| 2011–2017 | אפיזודס | Episodes | שון לינקולן |  |
| 2012 |  | Just a Minute | מתחרה |  |
| 2012 | דירק ג'נטלי | Dirk Gently | דירק ג'נטלי |  |
| 2013-הווה |  | Artist of the Year | מנחה | עונות 5-1 |
| 2013–2014 |  | Barely Legal Drivers | קריינות | עונה 1 |
| 2013 |  | Fifteen to One | מתחרה |  |
| 2014 |  | 8 Out of 10 Cats Does Countdown | מתחרה |  |
| 2014 |  | A Very British Airline | קריינות | עונה 1 |
| 2014 |  | Wild Brazil | קריינות |  |
| 2015 | יום הולדת | Birthday | אד |  |
| 2016 | הודיני ודויל | Houdini & Doyle | ארתור קונאן דויל | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
| 2018 | פסיכולוג לרגע | Hang Ups | ד"ר ריצ'רד פיט | סדרת טלוויזיה |
| 2018-הווה | נפרדנו כך | The Split | נייתן שטרן | תפקיד ראשי (3 עונות); 17 פרקים |
תפקידים בתיאטרון

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1994–1995 |  | Georges Dandin | קליטאנדרה | תיאטרון רדגרייב |
| 1995 | הסערה | The Tempest | פרדיננד | סיור בינלאומי |
| 1995 | הלילה השנים עשר | Twelfth Night | סבסטיאן | נוטינגהאם פלייהאוס |
| 1995 |  | Mrs Warrens Profession | פרנק | תיאטרון רדגרייב |
| 1996 |  | The Rover | בלוויל | סאליסברי פלייהאוס |
| 1996 |  | Couch Grass and Ribbon | ג'ק | תיאטרון ווטרמיל |
| 1996 | המלט | Hamlet | לארטס | נורוויץ' תיאטר רויאל |
| 1997 |  | The Shoe Shop of Desire | בובי | סיור בבריטניה |
| 1997 | כטוב בעיניכם | As You Like It | אורלנדו | נוטינגהאם פלייהאוס |
| 1997 |  | She Stoops to Conquer | מרלו | להקת התיאטרון של ברמינגהם |
| 1998 |  | The School for Scandal | סר בנג'מין בקבייט | רויאל שייקספיר קומפני |
| 1998–1999 | מהומה רבה על לא דבר | Much Ado About Nothing | דון פדרו | סיור בינלאומי |
| 1999 |  | Hay Fever | סיימון בליז | תיאטרון סאבוי |
| 2001 |  | Noises Off | גארי לז'ון | תיאטרון פיקדילי |
| 2002 |  | The People Are Friendly | רוברט | תיאטרון רויאל קורט |
| 2005–2006 |  | The Magic Carpet | מילושין | תיאטרון האמרסמית' |
| 2008 |  | The Norman Conquests | נורמן | תיאטרון האולד ויק |
| 2009 |  | The Norman Conquests | נורמן | Circle in the Square Theatre |
| 2012 |  | Birthday | אדי | תיאטרון רויאל קורט |
| 2013–2014 |  | Perfect Nonsense | ברטי ווסטר | תיאטרון הדוכס יורק |
הערות שוליים

↑  "findmypast.co.uk". Search.findmypast.co.uk. נבדק ב-2014-08-26.
1 2    Hannah Furness, ‏Olivier Awards: how a tiny theatre in north London trounced the West End, The Telegraph, 13 April 2014
↑  "My parents' real medical drama – and the stars who gave them dignity, by Green Wing's Stephen Mangan". Daily Mail.
↑  "My looks: the unlikely sex symbols". The Guardian. London. 27 ביולי 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "My family values: Stephen Mangan, actor". The Guardian. London. 25 באפריל 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Q&A Stephen Mangan". נבדק ב-15 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Interview by Sophie Donnelly (2012-06-26). "Stephen Mangan: I'm determined to protect myself from bowel cancer | Health | Life & Style | Daily Express". Express.co.uk. נבדק ב-2014-05-14.
↑  Michael Billington. "Theatre review: The Norman Conquests / Old Vic, London | Stage". The Guardian. נבדק ב-2014-05-14.
↑  Billy Elliot Earns 15 Nominations "Nominations for 2009 Tony Awards Announced-Billy-Elliot-Earns-15-Nominations". Playbill.com. 2009. {{cite web}}: Check |url= value (עזרה)
↑    Dominic Cavendish, ‏Birthday, Royal Court, review, The Telegraph, 29 June 2012
↑  "Stephen Mangan". The Guardian. London. נבדק ב-15 בינואר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Sword of Honour". IMDb.com. נבדק ב-2014-05-14.
↑
↑  "Never Better". British Comedy Guide. נבדק ב-2008-07-18.
↑  Masters, Tim (2012-07-01). "BBC News - Stephen Mangan 'bitterly upset' over axed Dirk Gently". Bbc.co.uk. נבדק ב-2014-05-14.
↑  "Television Awards Winners in 2012 - TV Awards - Television - The BAFTA site". נבדק ב-22 במרץ 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The British Comedy Awards - Winners 2011". נבדק ב-22 במרץ 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Press Packs: Episodes". BBC. 17 בדצמבר 2010. נבדק ב-19 בדצמבר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Breaking News - Biggest Sunday Ever on Showtime! Shameless, Episodes & Californication to Premiere January 9th". TheFutonCritic.com. נבדק ב-2014-05-14.
↑  Gay, Verne. "'Episodes' review: Matt LeBlanc's a star". Newsday. נבדק ב-29 בדצמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Beyond the Pole (2008)". Rotten Tomatoes. נבדק ב-2 ביוני 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Elley, Derek (10 בינואר 2010). "VARIETY". {{cite news}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל)
↑  "Toronto film festival 2013: the full line-up". The Guardian. London. 23 ביולי 2013. נבדק ב-2013-07-24. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Stephen Mangan Biography, IMDb
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007393212305171  BnF: cb155467823 (data)  GND: 1061963217  ISNI: 0000 0001 1046 7972  LCCN: no2003118556  MusicBrainz: f73dfa27-e4cc-416b-bb7d-368c174944b9  NTA: 264596617  SNAC: w6ds0923  VIAF: 24913729   WorldCat (עם VIAF): 24913729
אישטוואן זאדור

| --- | --- |

 לידה:  15 בינואר 1882 קיקינדה, סרביה 
 פטירה:  24 במאי 1963 (בגיל 81) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה ההונגרית לאמנויות יפות (1912) 
 תקופת הפעילות:  1902–1963 (כ־61 שנים) 
 פרסים והוקרה:  פרס קושוט (1951) 
 
אישטוואן זאדור (במקור וייס, בהונגרית: Zádor István; קיקינדה, 15 בינואר 1882 – בודפשט, 24 במאי 1963) היה גרפיקאי, צייר, צייר דיוקנאות יהודי-הונגרי, ניצול שואה. זוכה פרס קושוט.
ביוגרפיה

זאדור נולד במשפחה יהודית כבנם של דיולה וייס ושרולטה יוקלי (1863–1903). לאחר שסיים את לימודיו בתיכון עבד עד 1906 כפקיד בנק. בנוסף לעבודתו, החל משנת 1901 ללמוד בקורסי בית הספר לעיצוב בבודפשט. בשנים 1906 עד 1909 התגורר בפריז, שם למד בבית הספר לאמנויות יפות. שטיינלן היה המורה שלו. בשנים 1909 עד 1910 היה סטודנט באקדמיה בפירנצה. ב־27 בדצמבר 1910 נשא לאישה בבודפשט את ברטה זוננברג, בתם של דוד זוננברג וינקה פישל.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, היה צייר וכתב צבאי, ביחד עם מיקלוש ואדאס ויאנוש ואסארי, וב־1918–1919, הכין ציורי כתבות מהפכניים. לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית התגורר בוויימר ואחר-כך במינכן.
כשחזר להונגריה, הפך לאחד החברים המייסדים של אגודת פאל סיניאי מרשה. הוא ביקר במושבת האמנים של סולנוק מספר פעמים בשנות ה-30. בשל האנטישמיות שהתגברה בהונגריה וחקיקת חוקים אנטי יהודיים הוא עזב חי ועבד בהולנד משנת 1938 וחזר להונגריה רק אחרי מלחמת העולם השנייה. לאורך הקריירה שלו, אך בעיקר בשנות החמישים, היה מעורב רבות באיור ספרים. לדוגמה: קלמן מיקסאט: הרומן "שני הקבצנים" ואייר את התרגומים להונגרית של כמה סופרים קלאסיים רוסים, בהם אלכסנדר פושקין, לב טולסטוי.
אומנותו הושפעה מסגנון הפְּלֶנְאֶר (ציור באוויר הפתוח) של מושבת האמנים בבאיה מארה, מהעולם הסמלי בעל הגוון הכהה של האר נובו ושל אדולף פניאש. הוא מוכר בעיקר כצייר דיוקנאות, אך יצירתו בעלת משמעות גם כגרפיקאי, הוא גם צייר את אחד הדיוקנאות הידועים ביותר של השחקנית גִיזִי בַּיוֹר. ציור הדיוקנאות שלו מאופיין בריאליזם.
מתערוכותיו

1916, 1918, הסלון הלאומי, בודפשט, מוזיאון ארנסט, בודפשט
1921, מוזיאון ארנסט, בודפשט
1934, זיכרונות של צייר מלחמה 1914 – 1918. בודפשט
1958, מוזיאון ארנסט, תערוכה משותפת של אוסף יצירות עם הפסל ינה גרטנר.
מיצירותיו

אשתי (1910, שמן על בד, 134 על 140 ס"מ); הגלריה הלאומית של הונגריה, בודפשט)
דיוקן עצמי (1910, שמן על בד, 70X60 ס"מ; מוזיאון יאנוש דמיאניץ', סולנוק
חדר סעודה (1918)
עירום בשכיבה (1922, שמן על בד, 80.5 על 101 ס"מ); בבעלות פרטית)
אישה עם עגילי אר דקו (1928, שמן על בד 50X 40 ס"מ)
דיוקן אישה (בערך 1935, שמן על בד, 80X60 ס"מ, בבעלות פרטית)
פרסים

1918: מדליית זהב קטנה (לציור חדר סעודה)
1951: פרס קושוט
לקריאה נוספת

לקסיקון אמנות הונגרית עכשווית. 1999. הצייר אישטוואן זאדור, גרפיקאי. ISBN 963-8477-46-6
טיבור דיינש: אישטוואן זאדור, (אומנות יפה, 1938)
קטלוג תערוכות של אישטוואן זאדור וינה גרנטנר (מוזיאון ארנסט 1958)
חצי מאה ברישומים: דווח על רישומים, רישומים, תחריטים, רישומי אבן / אישטוואן זאדור – בודפשט 1959
סולונוק באמנות של אישטוואן זאדור: קטלוג תערוכה. סולנק: מוזיאון דמיאניץ', 1973.
לקסיקון יהודי הונגרי. פטר אויווארי. בודפשט: 1929
הערות שוליים

↑  "Halotti bejegyzése a Budapest XII. kerületi polgári halotti akv. 862/1963. folyószáma alatt".
↑  "Weisz Gyuláné Jokly Sarolta halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 1142/1903. folyószáma alatt".
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári házassági akv. 525/1910. folyószáma alatt".
↑  Buenos Aires : Kárpát, 1952. – 132 p.
↑  Színművek / Lev Tolsztoj ; ford. Németh László ; [a "Tolsztoj drámái" c. fejezetet Heller Ágnes írta ; ill. Végh Gusztáv, Zádor István]. – Budapest : Új Magyar K., 1956. – 392 p. [1] t. (Orosz remekírók)
↑  Kieselbach Galéria honlapján
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270136005171  PLWABN: 9811260768305606  BnF: cb11465975t (data)  GND: 1038670640  ISNI: 0000 0001 1086 5516  LCCN: no2014053364  NSK: 000162479  NTA: 133556786  RERO: 02-A003993839  RKD: 259724  SUDOC: 250932806  ULAN: 500182922  VcBA: 495/277319  VIAF: 121448804   WorldCat (עם VIAF): 121448804 
אישטוואן זאדור בשנת 1917 כצייר מלחמה באיטליה, בכיכר הראשית של פורדנונה
לוח זיכרון על בית מגורין לשעבר בבודפשט, ברובע 6
אלסנדרו מנצוני

| --- | --- |

 לידה:  7 במרץ 1785 מילאנו, דוכסות מילאנו 
 פטירה:  22 במאי 1873 (בגיל 88) מילאנו, ממלכת איטליה 
 שם לידה:  Alessandro Francesco Tommaso Antonio Manzoni 
 מדינה:  ממלכת איטליה, ממלכת סרדיניה, דוכסות מילאנו 
 מקום קבורה:  בית הקברות הגדול במילאנו 
 מקום מגורים:  מילאנו 
 שפות היצירה:  לומברד, איטלקית, צרפתית 
 זרם ספרותי:  רומנטיציזם באיטליה 
 יצירות בולטות:  The Betrothed, Adelchi, Il Conte di Carmagnola, Storia della colonna infame, Marzo 1821, Il cinque maggio, בפסקה זו 10 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 הושפע מ:  אוגו פוסקולו, ויטוריו אלפיירי, society of ideologues, Sigismondo Boldoni, ג'וזפה פאריני, וולטר סקוט, קורנליוס יאנסן, וולטר, Claude Charles Fauriel, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 בן או בת זוג:  Enrichetta Manzoni Blondel (6 בפברואר 1808–25 בדצמבר 1833)  Teresa Borri (2 בינואר 1837–23 באוגוסט 1861) 
 צאצאים:  Giulia Manzoni, Enrico Manzoni, Filippo Manzoni, Pietro Luigi Manzoni, Luigia Maria Vittoria, Matilde Manzoni 
 פרסים והוקרה:  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה (1844)  אביר הצלב הגדול של מסדר הכתר האיטלקי  מפקד במסדר יוסף הקדוש  אביר במסדר סנט מוריס ולזרוס  פור לה מריט 
 חתימה:   
 
אלסנדרו פרנצ'סקו טומאזו מנצוני (באיטלקית: Alessandro Francesco Tommaso Manzoni;‏ 7 במרץ 1785 – 22 במאי 1873) היה משורר, סופר והומניסט איטלקי. מנצוני התפרסם ברומן "המאורסים" (I Promessi Sposi) משנת 1827, הנמנה עם יצירות המופת של הספרות העולמית. הרומן הוא גם סמל לאיחוד איטליה, הן במסר הפטריוטי שבו והן בשל היותו אבן יסוד בהתפתחות השפה האיטלקית המודרנית, המאוחדת.
ביוגרפיה > ילדותו

מנצוני נולד במילאנו שבצפון איטליה. אביו, פייטרו, שהיה אז כבן חמישים השתייך למשפחה עתיקה של בעלי אדמות בבארציו, בחבל ואלזאסינה. סבו של המשורר מצד אמו, צ'זארה בקאריה, היה סופר ופילוסוף ידוע-שם, וגם אמו, ג'וליה, גילתה כישרון ספרותי. אלסנדרו הצעיר בילה את שתי שנות חייו הראשונות בקאשינה קוסטה בגאלביאטה, אצל המינקת קטרינה פאנצרי, עובדה עליה מעידה לוחית זיכרון שנקבעה על הבית. ב-1792 נפרדו הוריו ואמו החלה במערכת יחסים עם האינטלקטואל קארלו אימְבּוֹנאטי, עמו עברה לאנגליה ואחר לפריז. עקב כך נשלח אלסנדרו להתחנך בכמה מוסדות דת פנימייתיים.
אלסנדרו מנצוני איחר להתפתח, ובמכללות שונות נחשב לתלמיד נחשל. ואולם, בגיל חמש-עשרה פיתח תשוקה לשירה, וכתב שתי סונטות בעלות ערך בלתי מבוטל. עם מות אביו בשנת 1807, עבר להתגורר בבית אמו בפריז, שחוג המבקרים בו דגל בחופש דעות ובחירות המחשבה, ובמשך שנתיים התרועע עם החוג הספרותי של אלה שנקרא "האידאולוגים", פילוסופים מן האסכולה של המאה ה-18, וקשר ידידות עם רבים מהם, בעיקר קלוד שארל פורייה. בקרב חבריו אלה התוודע גם אל ההשקפה האנטי-קתולית של חסידי וולטר.
בשנים 1807-1806, כשהתגורר בבית אמו, הופיע לראשונה לפני קהל כמשורר, עם שני שירים, האחד בשם "אוּרָנְיָה", בסגנון הקלאסי, שבשנים הבאות היה למתנגד הבולט ביותר שלו, והשני אלגיה בחרוז לבן, על מות הרוזן קארלו אימבונאטי, שממנו ירש, באמצעות אמו, רכוש ניכר, כולל
הווילה "ברוזוליו", שהייתה מכאן ואילך לביתו העיקרי.
ביוגרפיה > 1808–1821

בשנת 1808 נשא מנצוני לאישה את הנרייט בלונדל, בתו של בנקאי מז'נבה. היא באה ממשפחה קלוויניסטית, אבל ב-1810 הייתה לקתולית. המעבר לקתוליות השפיע עמוקות על בעלה. באותה שנה חווה מנצוני משבר דת, שהוליך אותו מג'נסניזם לצורה מחמירה של קתוליות. בחיי הנישואים ידע מנצוני אושר ושלווה ביתית, שחלק בין ספרות לחקלאות בנופי הכפר הציוריים של לומברדיה.
מרצו האינטלקטואלי בתקופה זו בחייו הוקדש לחיבור ה"איני סאקרי", סדרה של שירי-קודש, ומסה על מוסר קתולי, Osservazioni sulla morale cattolica, משימה שביצע בהדרכה דתית, כהכאה על חטא סטייתו המוקדמת מן האמונה. בשנת 1818 נאלץ למכור את נחלת אבותיו, לאחר שסוכן נוכל עשק אותו מהונו. נדיבותו האופיינית באה לביטוי אותו זמן במגעיו עם אריסיו, שחבו לו סכומי כסף גדולים. לא זו בלבד שמחק בו במקום את רישומי חובותיהם, אלא שגם איפשר להם לשמור לעצמם את מלוא יבול התירס הבא.
ב-1819 פרסם מנצוני את הטרגדיה הראשונה שלו, "הרוזן מקארמניולה", שבהפרה בוטה ונועזת של כל המוסמכות הקלאסיות, עוררה מחלוקת תוססת. הטרגדיה קיבלה ביקורת שלילית במאמר ב"קוורטרלי רביו", שיוהאן וולפגנג פון גתה הגיב עליו ויצא להגנת הטרגדיה, "גאון אחד," כדברי הרוזן דה גוברנאטיס, "חוזה את הבאות לאחר." מות נפוליאון ב-1821 היווה השראה לכתיבת השיר רב-העוצמה "החמישי במאי", אחד הפופולריים ביותר בשפה האיטלקית. האירועים הפוליטיים של אותה שנה, ומאסרם של רבים מחבריו, העיקו מאוד על מנצוני, והמחקרים ההיסטוריים שבהם ביקש להסיח את דעתו כשפרש לאחר זאת לברוזוליו כיוונו אותו אל יצירתו הגדולה.
ביוגרפיה > "המאורסים"

סמוך למאורע של "אינומינאטו", המזוהה היסטורית עם ברנרדינו ויסקונטי, החל כתב היד הראשון של הרומן "המאורסים" (באיטלקית "I promessi sposi") ללבוש צורה. היצירה הושלמה בשנת 1823 ויצאה לאור, לאחר שינויי צורה מעמיקים של הסופר ועריכה של ידידים, בשנים 1827-1825, בקצב של כרך לשנה; הרומן העלה מיד את מחברו למעלה הראשונה של תהילה ספרותית. מקובל לראות בו את יצירתו הגדולה ביותר, ומופת לכתיבה בשפה האיטלקית המודרנית. הרומן נתן השראה לאופרה בשם זה של אמילקארה פונקיילי. הצגת הבכורה של האופרה הייתה בקרמונה בשנת 1856. תגובת הקהל הייתה נלהבת, אבל רמתה הנמוכה של הלברית, שמחברה נשאר אלמוני, הרחיקה הן מול"ים והן אמרגנים מרכישת הזכויות עליה.
ב-1822 הוציא מנצוני לאור את הטרגדיה השנייה שלו, "אדלקי", העוסקת בהשתלטות קארל הגדול על ממלכת לומברדיה, ומכילה מספר רב של רמזים מצועפים לשלטון הקיסרות האוסטרית. ביצירות אלה נחתמה למעשה הקריירה של מנצוני, אך הוא שקד על עיבוד "המאורסים" בניב הטוסקני ובשנת 1840 הוציא אותו מחדש בצורה זאת, בלוויית מאמר היסטורי, Storia della colonna infame, על פרטי המגפה של המאה ה-17 במילאנו, החשובים כל כך לעלילת הרומן. עוד כתב מסה קטנה על השפה האיטלקית.
ביוגרפיה > משפחה, מוות ומורשת

לפני מות אשתו של מנצוני ב-1833 ואחריו הלכו לעולמם אחדים מילדיו ואמו. באמצע שנות ה-30' של המאה ה-19 השתתף במפגשי טרקלין בביתה של קלרה מאפאי במילאנו, (שם נפגש לראשונה ב-1868 עם ג'וזפה ורדי, שהעריץ אותו מאוד) וב-1837 התחתן בשנית, עם טרזה בורי, אלמנת הרוזן סטאמפה. טרזה מתה גם היא לפניו, ומבין תשעת הילדים שנולדו לו משני נישואיו רק שניים האריכו ימים אחריו. ב-1860 הכתיר אותו המלך ויטוריו עמנואלה השני לסנאטור לכל ימי חייו. מות בנו הבכור, פייר לואיג'י, ב-28 באפריל 1873, היה המכה הסופית, שזירזה את קצו; הוא נפל ב-6 בינואר כשיצא מכנסיית סן פדלה, נחבט קשות בראשו מן המדרגות ומת לאחר חמישה חודשים מדלקת קרום המוח, סיבוך של התאונה. טקס האשכבה שלו נערך בבזיליקת סן מרקו במילאנו, בפאר והדר מלכותיים כמעט. לאחר ימים אחדים שבהם הוצב ארונו בכנסייה, הובא לקבורה בצ'ימיטרו מונומנטלה במילאנו בלווייה רבת-משתתפים, שכללה את הנסיכים המלכותיים ואת ראשי המדינה. אבל מצבת הזיכרון הנאצלת ביותר שלו היה הרקוויאם של ג'וזפה ורדי, שנכתב לזכרו במלאת שנה למותו.
המסה שלו על המוסר הקתולי צוטטה על ידי האפיפיור פיוס האחד עשר ב"קול קורא" אל הבישופים בנושא חינוך נוצרי, Divini Illius Magistri.
בשנת 2000 נקרא על שמו בית החולים אלסנדרו מנצוני.
כתביו שתורגמו לעברית

אלסאנדרו מאנצוני, המאורסים: סיפור מילאני מן המאה השבע עשרה (מאיטלקית: ברוך הראל; הקדימה מבוא: לאה גולדברג), ירושלים: מוסד ביאליק, תשכ"ה 1964.
אלסנדרו מנצוני – מתוך 'מכתב על הרומנטיקה' (מאיטלקית: שירלי פינצי לב), בתוך 'דחק', כרך יג', 2021.
הערות שוליים

↑  "Alessandro Manzoni." Encyclopædia Britannica. 2010. Encyclopædia Britannica Online. 27 Oct. 2010 אלסנדרו מנצוני באנציקלופדיה בריטניקה המקוונת, 27 באוקטובר 2010
↑  I Promessi sposi or The Betrothed
↑  ג'וליאן באדן ופדלה ד'אמיקו, "אמילקארה פונקיילי" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
↑  ברברה ריינולדס, "אלסנדרו מנצוני" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
↑  רוג'ר פרקר, "ג'וזפה ורדי" 5 במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265071605171  PLWABN: 9810572295805606  BIBSYS: 90166590  BNC: 000069518  BNE: XX1721485  BnF: cb11914342s (data)  CANTIC: a11619946  CiNii: DA01024944  GND: 118577409  ICCU: CFIV009079  ISNI: 0000 0004 3589 2766  LCCN: n79039800  LNB: 000272811  MusicBrainz: f5d6ece5-de8e-419c-b4bf-74a2398cc731  NDL: 00448765  NKC: jn19990005379  NLA: 35326919  NLG: 64655  NSK: 000033195  NTA: 068935528  RERO: 02-A003558601  SELIBR: 217834  SNAC: w6bc4wv6  SUDOC: 027006956  Trove: 912742  ULAN: 500087096  VcBA: 495/72149  VIAF: 14356   WorldCat (עם VIAF): 14356 
מסע ההלוויה של מנצוני במילאנו