stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צ'רנוביצר מורגנבלאט
היסטוריה

העיתון נוסד במאי 1918 על ידי העורכים ואליאס ויינשטיין יוליוס ואבר. האחרון היה אחראי לעריכת העיתון המקומי "וולקסוור" בשנים 1912-1904. קהל היעד של העיתון היו דוברי הגרמנית שהתגוררו בבוקובינה, ובכלל זה יהודים, ש-40% מהם שישבו באותו אזור היו דוברי גרמנית. המורגנבלאט לא הזדהה עם מפלגה פוליטית מסוימת במאמריו. זאת, בשונה מעיתונים יהודיים אחרים שהוצאו לאור באותם הימים בצ'רנוביץ, כגון "וולקסוור" שהזדהה עם המפלגה הלאומית היהודית, או "אוסטיידישה צייטונג", שהזדהה עם הציונים הכלליים. העיתון נסגר ב-28 ביוני 1940, בפקודת שלטונות ברית המועצות שכבשו את צ'רנוביץ וסביבותיה באותו יום.
ראו גם

אוסטיידישה צייטונג
צ'רנוביצר אלגמיינה צייטונג
הערות שוליים

↑  צבי יעבץ, "צ'רנוביץ שלי: מקום שחיו בו אנשים וספרים", כנרת זמורה-ביתן דביר, 2007, עמ' 231-228
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007362515205171  NKC: unn2013756663 
ערך זה הוא קצרמרבנושא עיתונים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
צבי נתנזון

אין תמונה חופשית
צבי נתנזון (14 ביולי 1914 - 13 באוקטובר 1996) היה חבר הוועדה המרכזת של ההסתדרות לאורך שנים רבות, וממנהיגי מפ"ם, יד ימינם של מנהיגי המפלגה מאיר יערי ויעקב חזן. קיבל את התואר יקיר ההסתדרות ויקיר העיר תל אביב על פעילותו הענפה בעיר. נתנזון ערך והשאיר אחריו ארכיון מסודר על תנועת העבודה בתקופתו, המאבק על עבודה עברית, והמאבק על תנאי העבודה של הפועלים.
ביוגרפיה

נתנזון נולד בבוחוש שברומניה. אביו היה סוחר עצים, שנרצח כשצבי נתנזון היה בן 5. הוא ואמו עברו לעיר גאלאץ על גבול מולדובה, ושם עסקה אמו במסחר בדים.
במהלך הלימודים בבית הספר התיכון בגאלאץ, נחשף נתנזון לתנועת "השומר הצעיר" שפעלה באזור. הוא נעשה פעיל בסניף התנועה ובהמשך הפך למדריך בתנועה. במטרה להתיישב בארץ ישראל, עבר עם חבריו תקופת הכשרה ארוכה בחווה חקלאית באזור. אחריה היה מדריך בהכשרת חלוצים, ובשנת 1935 עלה לארץ באוניה.
בשלבי התארגנות הראשונים שהה נתנזון במחנה זמני בתל מונד, ולאחר מכן עבר לתל אביב. עבד כחלוץ ביישור חולות, בפרדסים וכפועל מתכת.
בשנת 1937, בתקופת האבטלה בארץ, נבחר על ידי מחוסרי העבודה לוועדת התור במועצת פועלי תל אביב, וניסה להנהיג חלוקה גלויה וצודקת של ימי העבודה שעמדו לחלוקה למובטלים. באותה עת היה פעיל ב"פלוגות הפועל", והשתתף בהקמות רבות של יישובי חומה ומגדל.
את מאמרו הראשון פרסם ב-1939, ובו תבע סולידריות של העובדים עם מחוסרי העבודה. מאז כתב בקביעות על ענייני עובדים ועל צדק חברתי. הוא פרסם מאמרים, ראיונות רבים ועשרות חוברות בנושאי עבודה.
רק בשנת 1940 קיבל לעבודה קבועה, במוסך "נוע", ששימש כמוסך מחתרתי של ההגנה. באותה שנה הוא נבחר לוועד העובדים במוסך, וכן נבחר למועצת פועלי המתכת.
את פעילותו הפוליטית החל נתנזון כמזכיר "הליגה הסוציאליסטית" בתל אביב, שזכתה להישג מרשים בבחירות להסתדרות שנערכו בשנת 1941. בהמשך היה מצעירי המייסדים של מפלגת הפועלים המאוחדת (מפ"ם).
בשנת 1947, במלחמת העצמאות, שירת נתנזון בחי"ש תל אביב. לאחר המלחמה נרתם לקליטת העלייה הגדולה הן בתל אביב והן במעברות שהיו פזורות ברחבי הארץ.
ב-1952 נבחר נתנזון למזכירות מועצת פועלי תל אביב-יפו. ב-1970 נבחר לוועדה המרכזת של ההסתדרות כנציג מפ"ם, והיה פעיל בהנהלת האיגודים המקצועיים. הוא עמד בראש המחלקה לתחיקת חוקי עבודה להבטחת זכויות העובדים. במשך כ-15 שנים ייצג נתנזון בפני הכנסת והממשלה יוזמות לשינויים ותיקונים בחוקי העבודה והרווחה. בנוסף הירצה במקומות עבודה ובסמנריונים לעובדים וועדי עובדים, והמשיך בפרסום מאמרים.
עם פרישתו מהוועדה המרכזת בשנת 1982, נבחר נתנזון לוועדת מבקר ההסתדרות.
כן שימש במשך חמש שנים כחבר בוועדת השמות וההנצחה של עיריית תל אביב-יפו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305042205171  ISNI: 0000 0004 0298 4648  VIAF: 299093849   WorldCat (עם VIAF): 299093849
פרנסואה ז'וזף גוסק

| --- | --- |

 לידה:  17 בינואר 1734 ורניה, בלגיה 
 פטירה:  16 בפברואר 1829 (בגיל 95) פאסי, צרפת 
 מקום קבורה:  פר לשז 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 זרם:  מוזיקה קלאסית 
 סוגה:  אופרה, סימפוניה 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 כלי נגינה:  כינור 
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד 
 פרופיל ב-IMDb
 
דיוקן פרנסואה ז'וזף גוסק, צייר אנטואן וסטיר.
פרנסואה-ז'וזף גוסק (צרפתית: François-Joseph Gossec; ‏17 בינואר 1734 – 16 בפברואר 1829) היה מלחין שחיבר אופרות, רביעיות מיתרים, סימפוניות ויצירות כוראליות, יליד ארצות השפלה שפעל בצרפת.
קורות חייו ויצירתו

גוסק נולד בכפר וֶרְנְיֶה בארצות השפלה האוסטריות (כיום בבלגיה), בנו של איכר. כבר בילדותו גילה נטייה למוזיקה והיה לנער מקהלה באנטוורפן. בשנת 1751 נסע לפריז והתקבל כתלמיד אצל המלחין הדגול, ז'אן-פיליפ ראמו. גוסק היה למנצחה של תזמורת פרטית קטנה, שהחזיק חובב מוזיקה עשיר בשם לה פופליניה, ובהדרגה גמר אומר לעודד את חקר המוזיקה האינסטרומנטלית בצרפת.
הסימפוניה הראשונה של גוסק בוצעה בשנת 1754. הוא ניצח על תזמורתו של הנסיך דה קונדה וחיבר כמה אופרות ויצירות אחרות. השפעתו על המוזיקה הצרפתית הייתה ניכרת. הרקויאם שלו בוצע לראשונה בשנת 1760 והביא בן לילה לפרסומו. מוצרט, שנפגש עם גוסק במהלך מסע לא מוצלח ביותר לפריז בשנת 1778, התפעל מן הרקויאם ותיאר את מחברו במכתב לאביו במילים הבאות: "ידיד טוב מאוד ואדם יבש מאוד."
גוסק הקים את "Concert des Amateurs" בשנת 1770 וב-1773 ארגן מחדש את Concert Spirituel יחד עם סימון לדוק ופייר גאוויניה. בסדרת הקונצרטים הציג וניצח על סימפוניות שלו ושל בני זמנו, בייחוד יצירות משל יוזף היידן, שהמוזיקה שלו צברה פופולריות בפריז ועם הזמן גברה אף על יצירותיו הסימפוניות של גוסק עצמו. בשנות ה-80' של המאה ה-18 פחתה התפוקה הסימפונית של גוסק והוא התרכז באופרות. הוא הקים את "בית הספר לשירה" בשנת 1784, יחד עם אטיין מאול, היה מנצח תזמורת המשמר הלאומי במהפכה הצרפתית והתמנה (שוב עם מאול ועם לואיג'י כרוביני) למפקח על הקונסרבטואר של פריז עם הקמתו בשנת 1795. גוסק היה חבר במכון מאז היווסדו ואביר לגיון הכבוד. בשנת 1815, אחרי מפלת נפוליאון בקרב ווטרלו, נסגר הקונסרבטואר לזמן מה בפקודת לואי ה-18 וגוסק בן ה-81 נאלץ לפרוש. עד 1817 עבד על חיבורו האחרון, ה"טה דאום" השלישי וחי על גמלה שהקציב לו הקונסרבטואר.
גוסק מת בפרבר הפריזאי פאסי. בהלווייתו השתתפו עמיתיו משכבר הימים, ביניהם כרוביני. הוא נקבר בבית העלמין הפריזאי פר לשז, סמוך לקבריהם של אטיין מאול ואנדרה מודסט גרטרי.
כמה מן הטכניקות שלו מבשרות לכאורה את חידושי התקופה הרומנטית: הוא כתב "טה דאום" ל-1200 זמרים ו-300 כלי נשיפה מעץ; כמה מן האורטוריות שלו כוללות הוראות להפרדה פיזית של מספר מקהלות, ביניהן כמה סמויות מן העין מאחורי הקלעים. גוסק כתב יצירות אחדות לכבוד המהפכה הצרפתית, ביניהן "ניצחון הרפובליקה"
ו"מנחת החירות".
גוסק לא היה מוכר ביותר מחוץ לצרפת ויצירותיו הרבות, הן של קודש והן של חול, עמדו בצל יצירותיהם של מלחינים מפורסמים יותר; אבל הוא היווה השראה לרבים ונתן זריקת עידוד ממשית למוזיקה האינסטרומנטלית.
יצירתו המפורסמת ביותר היא קטע קצר בשם "טמבורין" המנוגן לרוב בחליל בליווי פסנתר או תזמורת וגם בכלי נשיפה אחרים כמו חלילית או קלרינט.
פרד רוטן

פרדריקוס יקובס רוטן (בהולנדית: Fredericus Jacobus Rutten; נולד ב-5 בדצמבר 1962) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל הולנדי.
קריירה

רוטן נולד בעיירה לה-ורנה במחוז חלדרלנד. כשחקן רוטן היה כל שנותיו בקבוצת נעוריו טוונטה אנסחדה ההולנדית, שם שיחק כבלם. ב-317 הופעות ליגה הוא כבש 11 פעמים. רשם הופעה אחת במדי נבחרת הולנד, פרש בסוף 1992.
כשנה לאחר פרישתו ממשחק החל את קריירת האימון. תחילה כמאמן נוער בטונטה ולאחר מכן כעוזר מאמן. ב-1999 הוא הפך לראשונה למאמן ראשי בטוונטה ושימש בתפקיד במשך שנתיים, כשבעונה השנייה הוא זכה בגביע אחרי ניצחון על פ.ס.וו בפנדלים. לאחר מכן שימש כעוזרו של מאמן פ.ס.וו. איינדהובן חוס הידינק, וב-2006 שב לטוונטה כמאמן ראשי. את עונתו השנייה במועדון (07/08) סיים במקום הרביעי בליגה והעפיל לליגת האלופות בזכות ניצחון על אייאקס במשחקי הפלייאוף. בסיום העונה קיבל את פרס "ריינולס מיכלס" - מאמן השנה בהולנד.
עונה לאחר מכן חתם לשנתיים בשאלקה 04. למרות סגל שכלל שחקנים כמו איבן רקיטיץ', מנואל נוייר, חליל אלטינטופ ועוד, הוא לא הרשים על הקווים ופוטר לפני סיום העונה. לאחר חוסר ההצלחה בגרמניה חזר פרד להולנד וחתם בפ.ס.וו כמאמן ראשי. בשתי עונותיו הראשונות סיים במקום השלישי בליגה, כאשר ב-24 באוקטובר 2010 רשם ניצחון 10-0 על פיינורד החזקה. מדובר בהפסד הגדול ביותר בהיסטוריה של פיינורד. בעונתו השלישית במועדון פוטר לקראת סיום העונה, ומחליפו פיליפ קוקו הוביל את הקבוצה לזכייה בגביע הולנד. בשנים אלו שיחקו תחתיו שחקנים כמו איברהים אפליי, דרייס מרטנס, ג'רמיין לנס, ויינלדום ועוד.
התחנה הבאה שלו הייתה ויטסה בין השנים 2012-2013 איתה סיים במקום הרביעי בליגה ועזב בסיום העונה. בעונת 2014-2015 חתם רוטן בפיינורד הוא הצליח להעפיל איתה לשלב הבתים של הליגה האירופית ולאחר מכן גם להעפיל לשלב הנוקאאוט שם הודח על ידי רומא. בסיום העונה עזב לאחר שלא הצליח להבטיח את המקום לליגה האירופית. את העונה האחרונה העביר כמאמן ראשי בדובאי בקבוצת אל-שבאב.
ב-24 בינואר 2018 מונה למאמן מכבי חיפה. את משחק הבכורה שלו על הקווים העביר ב-27 בינואר נגד מכבי פתח תקווה באצטדיון סמי עופר, אשר הסתיים בתוצאה 1–1. תחת הדרכתו המשיכה הקריסה של הקבוצה והיא הסתבכה במאבקי התחתית בסכנת ירידה לליגה הלאומית, אך סיימה לבסוף במקום ה-10 ונשארה בליגה. הקבוצה המשיכה ביכולתה החלשה גם בפתיחת העונה הבאה והשיגה רק תשע נקודות בשמונת המשחקים הראשונים. בעקבות התפטרותו של מוחמד אלאך מתפקיד המנהל המקצועי של הקבוצה הודיע רוטן גם הוא על התפטרות. ב-6 בינואר 2019 מונה למאמן אנדרלכט הבלגית. ב-16 באפריל 2019 פוטר מתפקידו.
סטטיסטיקה כמאמן

| מועדון | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | אחוזי הצלחה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| טוונטה | 75 | 39 | 22 | 14 | 52.00% |
| שאלקה 04 | 37 | 16 | 9 | 12 | 43.24% |
| פ.ס.וו. איינדהובן | 142 | 91 | 33 | 18 | 64.08% |
| ויטסה ארנהם | 41 | 23 | 8 | 10 | 56.09% |
| פיינורד | 45 | 22 | 10 | 13 | 48.89% |
| אל שבאב | 15 | 5 | 6 | 4 | 33.33% |
| מכבי חיפה * | 22 | 6 | 8 | 8 | 27.27% |
| סה"כ | 361 | 197 | 91 | 73 | 54.57% |
( *הסטטיסטיקה במכבי חיפה מעודכנת לתאריך 10.10.2018 - 6 משחקים לעונת 2018/19)
הערות שוליים

↑  מערכת וואלה! ספורט‏, פרד רוטן פוטר משאלקה, באתר וואלה, 26 במרץ 2009
↑  איציק יצחקי‏, מכבי חיפה הודיעה: פרד רוטן סיכם לשנה וחצי כמאמן הקבוצה, באתר וואלה, 24 בינואר 2018
↑  שלמה וייס‏, מכבי חיפה הודיעה שפרד רוטן התפטר: "מרגיש מחויב למו אלאך", באתר וואלה, 1 בנובמבר 2018
↑  פרד רוטן מונה למאמן אנדרלכט, באתר ynet, 6 בינואר 2019
↑  זה היה קצר: פרד רוטן פוטר מאנדרלכט, באתר ONE‏, 16 באפריל 2019
פרס רומא

| --- | --- |
 תיאור:  פרס לתלמידי אמנות מצטיינים
 מדינה:  צרפת 
 הגוף המעניק:  המכון של צרפת 
 תקופת הפרס:  1663–הווה (כ־361 שנים) 
 נקרא על שם:  אקדמיית צרפת ברומא 
 
פרס רומא (בצרפתית: Prix de Rome) היה פרס שנתי שניתן על ידי האקדמיה לאמנות בפריז לתלמידים המצטיינים בחריטה, בציור, באדריכלות ובפיסול.
הזוכים נשלחו ללמוד ארבע שנים על חשבון ממשלת צרפת, באקדמיית צרפת ברומא, שם נוסדה בשנת 1666 על ידי ז'אן-בטיסט קולבר, שהיה שר האמנות של לואי הארבעה עשר מלך צרפת. פרס זה ניתן לאמנים צעירים מבטיחים שהוכיחו את כישרונותיהם באמצעות מבחנים קשים.
ב-1803 נוסף הפרס במוזיקה, וב-1816 – הפרס בציור נוף היסטורי. עם הזמן חשיבות הפרס ירדה, ונמתחה ביקורת על התנהלות הוועדה המעניקה את הפרסים. המלחין מוריס ראוול הגיש מועמדות לפרס חמש פעמים אך לא זכה בפרס (בשנת 1902 הוא הפסיד לאלויס קונק ובשנת 1905, מכיוון ששוב לא הוענק הפרס לראוול ולאור הסערה הציבורית, שונה הרכב הוועדה בתחום המוזיקה).
ב-1968, כשהיה אנדרה מאלרו שר התרבות בממשלת צרפת, שונתה מתכונת הענקת הפרס, והבחירה בין המועמדים עברה לידי משרד התרבות והמדינה. כיום ניתנת לזוכים שהות של 6 עד 18 חודשים (לעיתים רחוקות שנתיים) באקדמיה הצרפתית לאמנות ברומא.
פרד שאוס

| --- | --- |

שאוס בשנת 1955
 לידה:  30 ביוני 1925 ניוארק, אוהיו, ארצות הברית
 פטירה:  10 בפברואר 2010 (בגיל 84) מורגנטאון שבווירג'יניה המערבית, ארצות הברית
 עמדה:  סמול פורוורד
 גובה:  1.96 מטר
 מכללה:  אוניברסיטת וירג'יניה המערבית
 דראפט:  בחירה מספר 27, 1949 פורט ויין פיסטונס
 קבוצות כשחקן
 1949–1953   1953–1954:  פורט ויין פיסטונס   ניו יורק ניקס
 הישגים כשחקן
 בחירה לחמישייה השנייה של העונה (1950)   השתתפות במשחק האולסטאר (1951)
 קבוצות כמאמן
 1954–1960   1960–1967   1972–1978:  אוניברסיטת וירג'יניה המערבית   לוס אנג'לס לייקרס   אוניברסיטת פרדו
 הישגים כמאמן
 מאמן במשחק האולסטאר (1962–1964, 1966, 1967)   מדליית זהב במשחקים הפאן-אמריקאיים (1959)
 קבוצות כג'נרל מנג'ר
 1967–1972:  לוס אנג'לס לייקרס
 הישגים כג'נרל מנג'ר
 זכייה באליפות ה-NBA‏ (1972)
פרדריק אפלטון "פרד" שאוס (באנגלית: Frederick Appleton "Fred" Schaus;‏ 30 ביוני 1925 – 10 בפברואר 2010) היה כדורסלן ומאמן כדורסל אמריקאי, אשר שיחק ב-NBA בין השנים 1949–1954. לאורך קריירת המשחק השתתף פעם אחת במשחק האולסטאר (1951), והעמיד ממוצעים כוללים של 12.2 נקודות, 6.0 ריבאונדים ו-2.9 אסיסטים למשחק.
בין השנים 1960–1967 שימש כמאמן לוס אנג'לס לייקרס, ובין השנים 1967–1972 היה הג'נרל מנג'ר של הקבוצה.
קריירת משחק

לאחר שלמד באוניברסיטת וירג'יניה המערבית נלקח שאוס בבחירה ה-27 של דראפט ה-NBA‏ 1949, על ידי פורט ויין פיסטונס. בעונתו הראשונה בקבוצה הוביל את קלעיה עם 14.3 נקודות בממוצע למשחק, ונבחר לחמישייה השנייה של העונה.  בעונה העוקבת נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA, לאחר שקלע שיא קריירה של 15.1 נקודות למשחק (מקום 13 ב-NBA). בעונות 1952 ו-1953 שמר על יכולת יציבה והוביל את הפיסטונס להופעתם השלישית והרביעית ברציפות בשלב הפלייאוף, בהתאמה.
במהלך עונת 1953/1954 נמכר לניו יורק ניקס, ובסיומה פרש ממשחק, בגיל 28.
קריירת אימון

מיד עם פרישתו ממשחק מונה שאוס למאמן קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת וירג'יניה המערבית, בה שיחק בעבר בין השנים 1946–1949. ב-6 עונותיו כמאמן האוניברסיטה רשמה הקבוצה מאזן כולל של 146 ניצחונות ו-37 הפסדים (79.8%), ובכולן העפילה לטורניר אליפות המכללות. בעונת 1958/1959 העפילה לגמר טורניר אליפות המכללות – הישגה הגדול אי פעם – הודות ליכולת מצוינת של שחקנה ג'רי וסט, אך הפסידה במשחק הגמר מול אוניברסיטת קליפורניה בברקלי בתוצאה 70–71.
בקיץ 1959 אימן את נבחרת ארצות הברית בכדורסל בטורניר המשחקים הפאן-אמריקאיים, והוביל אותה לזכייה במדליית הזהב לאחר שניצחה בכל משחקיה בהפרש ממוצע של כ-39 נקודות. בלטו בנבחרת שחקני המכללות אוסקר רוברטסון וג'רי וסט.
לקראת עונת 1960/1961, בעת מעבר הקבוצה ללוס אנג'לס, מונה שאוס למאמן קבוצת לוס אנג'לס לייקרס, אשר בדיוק צירפה את ג'רי וסט דרך הדראפט. ב-7 עונותיו כמאמן הלייקרס העמידה הקבוצה מאזן כולל חיובי 315–245 (56.3%), וב-4 מתוכן העפילה לגמר ה-NBA. בכל ארבע סדרות הגמר הפסידה לוס אנג'לס מול בוסטון סלטיקס, אשר זכתה באותה תקופה ב-8 אליפויות רצופות. ב-5 מהעונות נבחר שאוס לאמן את "נבחרת המערב" במשחק האולסטאר, בה הדריך את שחקניו מהלייקרס ג'רי וסט, אלג'ין ביילור, פרנק סלבי, רודי לרוסו ודארל אימהוף.
בשנת 1972 חזר שאוס לליגת המכללות, כאשר מונה למאמן קבוצת אוניברסיטת פרדו אשר באינדיאנה. מאזנה הכולל של הקבוצה ב-6 עונותיו של שאוס בפרדו עומד על 104 ניצחונות ו-60 הפסדים (63.4%). בעונת 1976/1977 העפילה פרדו לטורניר אליפות המכללות, בפעם השנייה בלבד בתולדותיה.
קריירה כג'נרל מנג'ר

מיד עם עזיבתו את תפקיד מאמן הלייקרס בשנת 1967, מונה שאוס לג'נרל מנג'ר של הקבוצה. בעונת 1971/1972 זכתה הקבוצה באליפות ה-NBA, ובסיומה עזב שאוס את תפקידו בקבוצה והוחלף על ידי פיט ניואל. בין פעולותיו הבולטות כג'נרל מנג'ר ניתן לציין את צירופם של וילט צ'מברלין מפילדלפיה 76' (1968) ושל גייל גודריץ' מפיניקס סאנס (1970), ואת מינויו של ביל שרמן למאמן הקבוצה ב-1971.
ב-10 בפברואר 2010 נפטר שאוס, בגיל 84.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות קריירת המשחק של שאוס, באתר basketball-reference.com
1 2  ההודעה על פטירתו של שאוס, באתר לוס אנג'לס טיימס, 12 בפברואר 2010
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1949, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות משחק הגמר 1959, באתר sports-reference.com
↑  נבחרת ארצות הברית במשחקים הפאן-אמריקאיים 1959, באתר USA Basketball
↑  סטטיסטיקות האימון של שאוס ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  רשימת פעולותיו של שאוס כג'נרל מנג'ר, באתר basketball-reference.co
צ'אלנג'ר 2

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  טנק מערכה
 מדינה מייצרת:  בריטניה בריטניה
 יצרן:  Alvis plc, ויקרס, אלביס (חברה), BAE Systems Platforms & Services, BAE סיסטמס 
 משתמשים עיקריים:   צבא בריטניה עומאן הכוחות המזוינים של סולטנות עומאן פולין צבא פולין  אוקראינה הכוחות המזוינים של אוקראינה
 מחיר:  £4,217,000 (כ-7 מיליון דולר)
 שנת ייצור:  1998
 תקופת השימוש:  1998–הווה (כ־26 שנים) 
 דגם קודם:  צ'אלנג'ר 1
 דגם עוקב:  צ'אלנג'ר 3
 מערכה מרכזית:  מלחמת עיראק מלחמת אוקראינה–רוסיה
 יחידות שיוצרו:  447 
 מידע טכני
 אורך:  11.55 מטרים (תותח קדימה) 8.32 מטר (תובה)
 רוחב:  3.52 מטרים
 גובה:  2.49 מטרים לתקרת הצריח
 משקל:  62.5 טון ערוך לקרב
 מהירות:  56 קמ"ש על כביש
 טווח פעולה:  450 קילומטר
 מנוע:  דיזל, 1,200 כוח סוס.
 שריון:  מסווג, שריון צ'ובהם דור שני.
 צוות:  4
 מערכות נשק
 חימוש עיקרי:  תותח 120 מ"מ
 חימוש משני:  מקלע 7.62 מ"מ   מקלע כבד 12.7 מ"מ בצריח
 
הצ'אלנג'ר 2 (באנגלית: FV 4034 Challenger 2) הוא טנק המערכה העיקרי של בריטניה. הטנק נכנס לשירות בשנת 1998, ונחשב לאחד הטנקים המתקדמים בעולם, ביחד עם ה-אברהמס M1A2 האמריקני, הארמטה וה-T-90 הרוסי, הלאופרד 2 הגרמני והמרכבה סימן 4 הישראלי.
הצ'אלנג'ר 2 מוחלף בהדרגה על יד הצ'אלנג'ר 3, כשחלקים ממנו ימוחזרו ויורכבו על הטנק חדש.
רקע

לקראת סוף שנות השמונים החלו הבריטים להבין שיש לבצע שינוי במערך הטנקים שלהם. הצבא הבריטי השתמש עדיין בטנקי הצ'יפטיין המיושנים, וגם טנקי הצ'אלנג'ר 1 החדשים יחסית היו בעלי חסרונות מרובים. הצבא הבריטי ביקש לקבל את ה-M1 אברהמס או את הלאופרד 2 הגרמני, אך שיקולים פוליטיים ואחרים גרמו להחלטת הממשל הבריטי לפתח מחליף מתוצרת בריטניה.
טנקי הצ'אלנג'ר 2 הראשונים נכנסו לשירות הצבא הבריטי ב־1998.
רקע > עתיד הטנק

ב-22 במרץ 2021 פרסם משרד ההגנה הבריטי כי 148 טנקי צ'אלנג'ר 2 ישודרגו וישנו את שמם לצ'אלנג'ר 3, כחלק מתוכנית מודרניזציה של הצבא הבריטי, בעלות של 1.3 מיליארד ליש"ט.
מאפיינים

השריון בצ'אלנג'ר 2 הוא שריון צ'ובהם מדור שני. השימוש בצ'ובהם מדור שני, בשילוב עם עיצוב הטנק, מצביעים על כך שהצ'אלנג'ר הוא מהטנקים הממוגנים בעולם. הטנק כולל אמצעי ראיית לילה תרמי למפקד, לתותחן ולנהג. התותח בקוטר 120 מילימטר חרוק קנה (היחיד בין הטנקים המתקדמים) יורה את כל סוגי התחמושת המודרנית. התותח מצטיין בטווח ובדיוק, אך נוטה להישחק יותר בחלקי הקנה יחסית לטנקים המקבילים (לדוגמה מרכבה סימן 4). המקלע המקביל הוא בעל מנגנון חשמלי.
שימוש קרבי

הצ'אלנג'ר 2 עבר את טבילת האש שלו במלחמת עיראק. ביצועי הטנק היו טובים, ודווח שהוא עמיד ביותר לנשק נ"ט עיראקי. דווח גם שאחוז הכשירות המבצעית של הטנקים גבוה, מה שמרמז אולי שבעיית האמינות של הטנקים הבריטיים נפתרה. תקרית אש ידידותית שבמהלכה הושמד טנק צ'אלנג'ר 2 בריטי העיבה על הבכורה המוצלחת של הטנק. בנוסף נפגע הטנק מרקטת נ"ט מדגם RPG-29‏
ומטען גחון, שחדרו את שריון הטנק וגרמו פציעות לאנשי הצוות. לעומת זאת, דווח שטנק צ'אלנג'ר 2 שנלחם בבצרה שרד ירי של כ-70 רקטות נ"ט. בעקבות תקריות אלה והלוחמה בשטח בנוי, שודרג השריון של הצ'אלנג'ר 2, בין השאר באמצעות תוספות מיגון שפותחו ויוצרו על ידי החברה הישראלית רפאל - מערכות לחימה מתקדמות.
ייצוא

עומאן הצ'אלנג'ר 2 יוצא לעומאן, שם הוא נכנס לשירות בשנת 2001 בכמות של גדוד מוגבר.
פולין במהלך חודש מאי 2022 החליט הממשל הבריטי להעניק לצבא פולין כ-14 טנקי צ'אלנג'ר 2 כתחליף לטנקי t72 שיימסרו לצבא אוקראינה על ידי צבא פולין. בחודש יולי 2022 הוכרזה פלוגת טנקים צ'אלנג'ר 2 בצבא הפולני כמבצעית. הבריטים צפויים להעביר לצבא פולין סד"כ של עד גדוד נוסף של טנקי צ'אלנג'ר במהלך השנה הקרובה.
אוקראינה בריטניה אישרה לאוקראינה העברת טנקים עד מרץ 2023 ובינואר נשלחו חיילים ראשונים להדרכה על הטנקים.
הבריטים מעוניינים למכור את הטנק לעוד מדינות, בהן ערב הסעודית וקטר, ואף פיתחו דגם ייצוא מיוחד לשם כך.
מפעילות

בריטניה - הצבא הבריטי - 408 נמסרו
עומאן - הצבא המלכותי של עומאן - 38 נמסרו
פולין - צבא פולין - 14 נמסרו
אוקראינה כ-40 - צבא אוקראינה - בריטניה אישרה העברת טנקים עד מרץ 2023 וכבר בינואר נשלחו חיילים אוקראינים להדרכה. ונכון ל-28 במרץ 2023 ראשוני הטנקים הגיעו לאוקראינה.
גרסאות ורק"מ

צ'אלנג'ר 2E - גרסת הייצוא, הכוללת בקרת אש ואופטיקה משופרות, בנוסף ליכולת פעולה משופרת בטמפרטורות חמות. גם המנוע חזק יותר ומכל הדלק גדול יותר מבגרסה הבריטית. מדינות היעד העיקריות הן מדינות המזרח התיכון.
טנק חילוץ על בסיס צ'אלנג'ר - טנק חילוץ המבוסס על הצ'אלנג'ר 2 ומותאם במיוחד לחלוץ טנק זה.
טרוג'ן - טנק-דחפור המצויד במגוב וזרוע חפירה על בסיס תובת הצ'אלנג'ר 2
טיטאן - טנק גישור על בסיס תובת הצ'אלנג'ר 2
הערות שוליים

↑  CHALLENGER 2, armedforces.co.uk
↑  Defence Command Paper cuts: IFVs, tanks and army personnel numbers, www.army-technology.com
↑  "UK Ministry of Defence : Army Board of Inquiry Report" (PDF). נבדק ב-2011-01-16.
↑  ‏"Defence chiefs knew 'invincible' tank armour could be breached". Daily Mail. London. 24 באפריל 2007. {{cite news}}:  (עזרה)‏
↑  ‏Foster, Patrick (23 באפריל 2007). "Improvised bomb hits British tank". The Times. {{cite web}}:  (עזרה)‏
↑  ‏"Tanks and artillery 'face MoD axe'". BBC News. 2003-04-03. נבדק ב-2011-01-16.‏
1 2  Reuters (2023-01-26). "Britain wants Challenger tanks in Ukraine by end of March - minister". Reuters (באנגלית). נבדק ב-2023-01-31.
↑  "Ukrainian Soldiers Pictured Arriving in UK for Tank Training". Bloomberg.com (באנגלית). 2023-01-29. נבדק ב-2023-01-31.
↑  המשלוח הראשון של טנקי Leopard 2 מגרמניה נשלח לאוקראינה, באתר Israel Defense, ‏2023-03-28
| טנק |
| --- | --- | --- |
| ערכי משנה | היסטוריה של הטנקים • מבנה הטנק • סוגי טנקים • דגמי טנקים עיקריים (לפי ארצות) |  |
| מיגון הטנק | שריון פסיבי • שריון מרוכב • שריון ריאקטיבי • מערכת הגנה אקטיבית לטנקים • מדוכות עשן |  |
| ראו גם | לוחמת שריון • חיל שריון • רכב קרבי משוריין  • טנקים בשירות צה"ל • חיל השריון הישראלי |  |
| נגד טנקים | נגד טנקים • רקטה נגד טנקים • טיל נגד טנקים • תעלת נ"ט • בזנ"ט • מטען גחון |  |
דגמים נבחרים • טנקי מערכה מודרניים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph637396 
צ'אלנג'ר 2 בריטי בשירות רגימנט נושאי הרומח המלכותי של המלכה עם תוספות מיגון ריאקטיבי ומיגון גחון, עיראק, 2004.
ירי של הטנק בבצרה, עיראק ב-2008
פריג' (כפר)

| --- | --- |
סמל פריג'סמל פריג'

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון הונגריה
 מחוז:  בורשוד-אבאוי-זמפלן בורשוד-אבאוי-זמפלן
 נפה:  נפת סרנץ'
 שטח:  31.39 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  2,419 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  48°04′54″N 21°14′35″E﻿ / ﻿48.08175°N 21.24305°E﻿ / 48.08175; 21.24305 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.prugy.hu
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.פריג'(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.פריג'  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פריג' (בהונגרית: Prügy) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
בפריג' חיו מספר יהודים ובמקום קיים בית קברות יהודי.
| שנה | כמות יהודים | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 20 |  |
| 1880 | 60 | 1,008 |
| 1910 | 76 |  |
| 1920 | 36 |  |
| 1930 | 31 |  |
| 1941 | 20 | 1,920 |
פרד רוזנר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 באוקטובר 1935 ברלין, גרמניה
 פטירה:  יולי 2024  (בגיל 88)
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  ישיבה יוניברסיטי, בית הספר לרפואה ע"ש אלברט איינשטיין
 מעסיק:  אוניברסיטת ניו יורק, ישיבה יוניברסיטי, Icahn School of Medicine at Mount Sinai 
 השקפה דתית:  יהדות אורתודוקסית 
 
פרד רוזנר (באנגלית: Fred Rosner; 3 באוקטובר 1935 - יולי 2024) היה רופא יהודי-אמריקאי יליד גרמניה, פרופסור לרפואה בבית הספר לרפואה במאונט סיני, ומנהל המחלקה לרפואה במרכז בית החולים קווינס. יו"ר הוועדה לאתיקה רפואית של מדינת ניו יורק. מומחה לאתיקה רפואית יהודית, לרפואה והלכה ולכתבי הרפואה של הרמב"ם.
קורות חיים

רוזנר נולד וגדל בברלין, גרמניה. בגיל שלוש, הוא ואחיו היו על סירות הקינדר-טרנספורט האחרונות לבריטניה. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה היגר לארצות הברית והיה סטודנט לתואר ראשון בישיבה יוניברסיטי. הוסמך לתואר דוקטור במכללה לרפואה של אלברט איינשטיין, וסיים את לימודי התואר הראשון בשנת 1959.  נפטר ביולי 2024.
פרסים והוקרה

רוזנר היה דיפלומט של המועצה האמריקאית לרפואה פנימית ומוסמך על ידי המועצה בהמטולוגיה. בין פרסיו הרבים ניתן למנות את פרס איזק הייס, MD, של איגוד הרפואה האמריקני, ואת פרס MD עבור ג'ון בל, "מנהיגות באתיקה ומקצועיות"; פרס הזיכרון של ברנרד רוול מטעם עמותת בוגרי מכללות הישיבה על "הישגים מכובדים באמנויות ומדעים;" ופרס לורנס ד'רדווי למצוינות בכתיבה רפואית מטעם האגודה הרפואית בניו יורק.
ספריו ומאמריו

רוזנר פרסם שמונה ספרים על אתיקה רפואית יהודית, כולל רפואה מודרנית ואתיקה יהודית (Ktav, 1991); רפואה ומשפט יהודי I, II ו-III (ג'ייסון ארונסון, 1990 ו-1993); חלוצי האתיקה הרפואית היהודית (ג'ייסון ארונסון, 1997); ואתיקה ביו-רפואית ומשפט יהודי (Ktav, 2001). הוא גם תרגם את שבעת הכרכים של האנציקלופדיה ההלכתית רפואית מעברית לאנגלית כאנציקלופדיה לאתיקה רפואית יהודית.
ספריו האחרים כוללים: תרגום לאנגלית לעבודת העיון הקלאסית של יוליוס פרוס, רפואה מקראית ותלמודית (הודפסה מחדש ב-1993); והאנציקלופדיה לרפואה במקרא ובתלמוד (ג'ייסון ארונסון, 2000). הוא גם המתרגם והעורך של כתבי הרפואה של הרמב"ם (שבעה כרכים בהוצאת המכון לחקר הרמב"ם, חיפה); אנציקלופדיה רפואית של הרמב"ם (ג'ייסון ארונסון, 1998); ומורשתו הרפואית של הרמב"ם (1998).
הוא פרסם גם כמעט 800 מאמרים ו-39 פרקים בספרים על כל ההיבטים של האתיקה הרפואית היהודית וההיסטוריה הרפואית היהודית, ועל נושאים רבים הקשורים להמטולוגיה המיוחדת שלו, כולל לוקמיה ואנמיה, אימונולוגיה ורפואה כללית.
רוזנר הוא סמכות ידועה ברחבי העולם בנושא אתיקה רפואית, לאחר שהרצה רבות בנושא אתיקה רפואית יהודית ברחבי ארצות הברית ושימש כפרופסור אורח או כמרצה בישראל, אנגליה, צרפת, גרמניה, מקסיקו, קנדה, הולנד, דרום אפריקה, ניו זילנד ואוסטרליה.
הערות שוליים

↑  עמוד הפייסבוק של כתב עת Tradition.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267199705171  BIBSYS: 90312530  BNE: XX1423846  BnF: cb123380475 (data)  CiNii: DA01689073  GND: 1122490046  ISNI: 0000 0001 1573 1015  LCCN: n79139238  NKC: ola20221160608  NLA: 35463006  NTA: 067673376  SUDOC: 032329997  Trove: 961876  VcBA: 495/280045  VIAF: 66538421   WorldCat (עם VIAF): 66538421