stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בזיליקת סן ויטאלה
מבנה הכנסייה

הכנסייה נבנתה כמבנה אוקטגונאלי, כלומר בעל 8 צלעות. זהו מבנה הרכזי (או מבנה מרכזני). במבנה הרכזי המרכז הגאומטרי הוא גם המרכז הפולחני, במקרה הנדון במרכז היה הקבר ותוך הליכה התייחדו עם הקבר. במבנה יש משחקי אור וצל, המרכז מודגש על ידי אור בזמן שציר הקפה (ציר ההליכה) נמצא בצל. מבנה הרכזי כדוגמת זה, היה אופייני לכנסיות מרטירים ומבני זיכרון והנצחה ביזנטיים אשר נבנו בצורות שונות כגון רוטונדה, צלב וכדומה. ייחודה של הכנסייה היא בעובדת היותה הכנסייה הביזנטית היחידה בשטחה המערבי של האימפריה הביזנטית, בעלת מבנה כזה.
סביב מרכז המבנה נבנתה מערכת של קשתות ועמודים המקיפים את המרכז ויוצרים בשתי הקומות של המבנה - בקומת הקרקע ובגלריות לצפייה - מבנה של אמבולטוריום. על מבנה זה נשען מבנה אוקטגונלי נוסף המשמש כ"תוף" ובו חלונות תאורה. מעליו מותקנת כיפה כדורית הנשענת על מערכת של קשתות. וכן בפטיסטריום. מוקם בכנסייה אפסיס אשר משני צדדיו מוקמו חדרים בעלי מבנה עגול, אשר שימשו את הפרסבתיר בכנסייה. הכניסה למבנה הייתה דרך נרתקס, אשר הוקם בצמוד למבנה, ואשר נבנה כמרפסת חיצונית מקורה בעלת עמודים.
שיטות הבנייה של הכנסייה שילבו צורות וטכניקות בנייה מערביות, אשר מקורן באדריכלות רומית, עם טכניקות וצורות בנייה אשר התפתחו במזרח האימפריה הביזנטית, סביב קונסטנטינופול. שילוב זה אופייני לאדריכלות הביזנטית של תקופת יוסטיניאנוס.
לבני הבנייה של הכנסייה, לדוגמה, אשר עוצבו בצורה דקה וארוכה, היוו חידוש בסגנון הבנייה ברוונה ובאיטליה בכלל. מקורה של השיטה הוא בבנייה האימפריאלית בקונסטנטינופול, אולם ייצור הלבנים נעשה ברוונה עצמה. לעומת זאת, הקימרונות שמעל מרכז הכנסייה נבנו בשיטה המזוהה עם סגננון בנייה רומי - צינורות חלולים המשולבים זה בזה. עיטור המבנה כלל שימוש בעמודי שיש בעלי כותרות דקורטיביות כפולות, עליהם נשענות קשתות ומשקופי חלונות. שטחים גדולים בקירות הכנסייה מצופים בשורה של פסיפסים ואילו חלקים אחרים כוסו באבן שיש.
הפסיפסים

ארגון החלל של הפסיפסים בכנסייה הנוצרית נשען על מערכת היררכית של קדושה. ככל שהתיאור מופיע במקום מרכזי יותר, כך יופיעו בו נושאים אשר נתפשו כ"קדושים" יותר. את התיאורים של התגלות ישו, ניתן לפי כך למצוא במקום אשר נתפש בכנסייה כקדוש ביותר - הכיפה או האפסיס של הכנסייה.
בבזיליקה של סן ויטלה כוסה האפסיס בפסיפס גדול המציג את ישו היושב על כדור העולם. הוא מופיע בדמות צעיר, חסר זקן, האוחז בידו האחת קלף מגולגל המסמל את החוק האלוהי ובידו השנייה זר ניצחון. משני עבריו נמצאים שני מלאכים מכונפים, הלובשים טוניקה לבנה ובכל אחד מקצות הקומפוזיציה עומד קדוש. בצד שמאל מופיע ויטלה הקדוש ואילו משמאל מוצגת דמותו של אקלזיו (Ecclesio), הבישוף אשר בתקופתו החלה בניית הכנסייה. הוא מתואר כמחזיק במודל של הכנסייה. המחזה האלוהי מתרחש במקום שהוא "מעל הטבע". דבר זה מודגם בישיבתו של ישו על כדור הארץ וביחס הלא פרופורציונלי בין הדמויות לבין תיאור הנוף.
על תקרת הבלדקינו, כלומר באזור הסמוך לאפסיס, אנו מוצאים פסיפס המתאר את "שה האלוהים". נושא זה, המדגיש את הקרבן של ישו בעבור האנושות, והמשתקף גם בטקסטים נוצריים מוקדמים, מהווה פרשנות המקשרת בין עקדת יצחק לבין צליבתו של ישו. ישו ממסומל כשה המוקף הילה, נתון בתוך גרלנדה (זר ניצחון) העשויה עלים ופירות. ברקע התיאור מופיעים שמיים כחולים זרויי כוכבים. משמעותו של תיאור זה יכולה לסמל לבד מהדגשת הקורבן של ישו, גם את ניצחונו של ישו כאל על המוות. סביב הגרלנדה מופיעים ארבע דמויות מכונפות האוחזות בגרלנדה. אלו הם ארבעת האוונגליסטים, אשר חיברו את ספרי הבשורות השונות. הם לבושים בטוניקה בסגנון עתיק וברקע התיאור מופיע דגם עיטורי מורכב.
משני עבריו של האפסיס, מופיעים שני פסיפסים המדגימים את הקשר בין הכנסייה אל השלטון האימפריאלי. בפסיפס אחד מופיע יוסטיניאנוס הראשון במרכזה של פמליה הכוללת חיילים (משמאל) ואנשי כמורה (מימין). ביניהם מופיע גם הבישוף מאקסימיניאוס, אוחז כרך מהודר של כתבי הקודש. גם יוסטיניאנוס אוחז בפריט מקודש - קערה מקושטת. מעברו השני של הבלדקינו מופיע התיאור המקביל המציג את תאודורה, אשתו של הקיסר המופיע במרכזה של פמלייה נשית של משרתות וגבירות. אחת מן הנשים, הנמצאת בקצה השמאלי של התיאור, מוצגת כשהיא מסיטה וילון לבן, כאילו הפמלייה עומדת לצאת מן הכנסייה. גם תיאודורה מוצגת כשהיא אוחזת בקערה דקורטיבית ומקושטת באבני חן.
באגף המקהלה שבכנסייה (Choir), לפני אזור הבלדקינו, מופיעים פסיפסים בלונטות המציגים נושאים מקראיים מתוך פרשנות פרה-פיגורטיבית. בלונטה אחת מוצגים מלכיצדק והבל המקריבים קורבן. סצנה נוספת המציגה אירועים מחיי אברהם - ביקור המלאכים לצד עקדת יצחק. בין הדימויים הרבים הנוספים שבכנסייה ניתן לציין את סיפור משה והסנה הבוער; ירמיהו וישעיהו, סיפור קין והבל, מלאכים אוחזי מדליונים ובהם סמל הצלב, ארבעת האוונגליסטים המופיעים כדמויות מכונפות (מלאך, שור, נשר ואריה) ועוד. נוסף לפסיפסים הפיגורטיביים קיימים בכנסייה חלקי פסיפס רבים בעלי דגמים גאומטריים או הלקוחים מעולם הטבע (ציפורים, דגמי עלים ושריגים וכו').
גלריית תמונות

מלכיצדק והבל מקריבים קרבן
שלושת המלאכים בביקורם אצל אברהם (פרט מלונטה)
יונים בין שריגי גפן
כבשים אוחזות בצלב ויונים על גבי כותרת עמוד
"שה האלוהים" על כיפת הבלדקינו
הערות שוליים

↑  Agnellus, XXIV, De Ecclesio cc. 57, 59, התרגום לעברית מתבסס על התרגום לאנגלית מתוך סיריל מנגו: Mango, Cyril, The Art of the Byzantine Empire 312-1453, University of Toronto Prees, 1986' pp. 104-5.
↑  לפי סיריל מנגו, הכוונה היא לציון המאזכר את ויטלה הקדוש בכנסייה
↑  Krautheimer, Richard, Early Christian and Byzantine Architecture, Peguin Books Ltd, Middlesex, England, p. 246.
↑  תיאור דומה של דגם כנסייה מופיע בפסיפס בכנסיית איה סופיה באינסטנבול.
↑  ראו: Jensen, Robin Margaret, Understanding Early Christian Art, Routledge, London, 2002, pp.145-146.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007605180005171  GND: 4362969-6  LCCN: nr92030050  VIAF: 56145857802623020950   WorldCat (עם VIAF): 56145857802623020950 
האפסיס, מעליו כיפת הבלדקינו
ישו על כיסא השמיים. לצידו מלאכים, הבישוף אקלזיו וויטאלה הקדוש
הקיסר יוסטיניאנוס הראשון ופמליתו
הקיסרית תאודורה ופמליתה
בלנדוב

| --- | --- |
סמל בלנדובסמל בלנדוב

 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  מזוביה מזוביה
 תאריך ייסוד:  המאה ה-19
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  867 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  51°46′45″N 20°41′47″E﻿ / ﻿51.77916667°N 20.69638889°E﻿ / 51.77916667; 20.69638889 
 אזור זמן:  UTC+1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיבלנדוב(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיבלנדוב(למפת פרובינציית מזוביה רגילה) ורשה ראדום פלוצק שדליץ אוסטרולנקה לודז' שוויינטו. ורמיה-מזוריה קוי. פומ.  לובלין פודלסיהבלנדוב(למפת פרובינציית מזוביה מוגדלת) ורשה ראדום פלוצק שדליץ אוסטרולנקה לודז' שוויינטוקז'יסקיה ורמיה-מזוריה קויאוויה פומרניה  לובלין פודלסיהבלנדוב  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בלנדוב (בפולנית: Błędów) הוא כפר קטן במחוז גרוייץ בפרובינציה מזוביה במרכז פולין, כ-16 ק"מ מדרום מערב לגרוייץ ו-33 ק"מ מדרום מערב לוורשה. נכון ל-2009 התגוררו במקום כ-1,000 תושבים.
היסטוריה

בלנדוב הוקמה בראשית המאה ה-19 במסגרת מבצע תיעוש שיזמה ממשלת פולין הקונגרסאית. למקום הובאו בעלי מלאכה מפרוסיה. תחילה התאפיין היישוב במפעלי אריגה, אך מאוחר יותר נסגרו מפעלים אלו.
יהודי בלנדוב היו סמוכים בתחילה לקהילת מוגיילניצה הסמוכה. בשנת 1849 התמנה כרב עצמאי לקהילת בלנדוב, רבי יעקב יצחק שפירא, בנו של רבי חיים מאיר יחיאל שפירא ממוגלניצא, שהשתייך לשושלת קוז'ניץ. רבי יעקב יצחק שפירא וצאצאיו שימשו כרבנים בעיירה עד מלחמת העולם השנייה וגם ניהלו בה חצר חסידית. בתקופה שבין שתי מלחמות העולם נפתחו בבלנדוב סניפים של תנועות ציוניות שונות וכן סניף של אגודת ישראל. ערב השואה היוו יהודי בלנדוב כמחצית מכלל התושבים. בספטמבר 1939 נכנס הצבא הגרמני לבלנדוב ובראשית 1941 גורשו כ-1,000 מיהודי בלנדוב והסביבה לגטו ורשה.
לקריאה נוספת

ישראל זונדר (עורך), ספר יזכור מוגיילניצה-בלנדוב, בהוצאת ארגון יוצאי מוגלניצה ובלנדוב בישראל, תל אביב, 1972
בלנדד ויסקי

בלנדד ויסקי (באנגלית: Blended whiskey) הוא ויסקי שמכיל כמה תזקיקים שונים של ויסקי סינגל מאלט וויסקי סינגל גריין (בדרך כלל כמות גדולה של גריין וכמות קטנה של מאלט). וזאת להבדיל מהבלנדד מאלט המכיל תערובת של כמה סוגי ויסקי סינגל מאלט בלבד. המשקה משמש ברוב סוגי הקוקטיילים בגלל עלותו הנמוכה לעומת סוגי ויסקי אחרים.
בלנטיינס - ויסקי סקוטי מסוג בלנדד
על פי רוב לא מצוין גילו של הבלנדד ויסקי, אם גיל כזה מצוין, אז כל אחד מהתזקיקים השונים בתערובת, מאלט או גריין, חייב להיות בגיל המינימלי המצוין על הבקבוק.
מקורו של הבלנדד ויסקי בסקוטלנד, אולם הוא מיוצר במדינות נוספות, ביניהן אירלנד, קנדה וארצות הברית.
כיום ויסקי בלנדד הוא הנמכר ביותר מבין שלושת סוגי הוויסקי הנמכרים, כנראה בגלל מחירו הזול יחסית טעמו העדין והאיכור לטעם הגולמי על ידי שילוב תערובות של סינגל מאלט איכותיות.
התקן הסקוטי

על פי התקן הסקוטי, ויסקי מסוג זה צריך לעמוד בדרישות הבאות:
כל תזקיק ויסקי מזוקק לפחות פעמיים. בסקוטלנד מזוקק הוויסקי בדרך כלל פעמיים ובאירלנד שלוש.
תכולת הויסקי מסוג מאלט היא לפחות 15%.
זמן הישון של התזקיק שיושן במשך הזמן הקצר ביותר יהיה לפחות שלוש שנים בחביות עץ אלון.
תכולת האלכוהול בנפח תהיה לפחות 40%. בדרך כלל מכילים מותגי הבלנדד 43% אלכוהול.
על מנת לשאת את התווית 'Scotch blended', שהיא אינדיקציה לאיכות, על הוויסקי להיות מיוצר בתחומי סקוטלנד.
מותגי בלנדד ויסקי ידועים

ג'וני ווקר
שיבאס
לאודרס
ג'יימסון
ראו גם

ויסקי סקוטי
בלנדד מאלט
סינגל מאלט ויסקי
ביישי

ציור מ-1850 ובו ביישי כורי זהב
בייש נושא אמבט. יצירה של הצייר פרנץ נויהאוזר משנת 1807
גלוית דואר מ-1910 ובה מוצגים ביישי יוצרי כפות עץ
ביישי (ברומנית: băieș ביחיד ו-băieși ברבים) הם קבוצה אתנית, ענף של העם הצועני הנפוצים במרכז אירופה ובדרום מזרח אירופה, שמתאפיינים בשפת אם רומנית (לא רומאני) ובתחומי עיסוק אופייניים. עם תלות באזורי המגורים שלהם, ביישי מכונים בשמות נוספים, כשהשכיח ביותר הוא רודארי (rudari).
השם נגזר מהמילים הרומניות וההונגריות לכורה זהב, שנהג לשטוף במים את החומר ולחשוף כך את המינרל הכבד יותר, הזהב. בעבר זה היה עיסוקם המרכזי של הביישי. בהדרגה הביישי עברו מעיסוק בכריה לייצור כלי בית, בעיקר מעץ, מאמבטים ועד כפות עץ ומכירתם לאיכרים.
היסטוריה

לגבי ביישי יש יותר השערות מאשר עובדות, אבל מרבית החוקרים מסכימים שמדובר בענף של הצוענים, קבוצה עבדים שהועסקו בחיפוש זהב  בהרי הקרפטים המערביים עד שלהי המאה ה-16 ומשם היגרו לכל מיני כיוונים. החולקים על מוצאם הצועני העלו כל מיני השערות, בין היתר היותם צאצאי מתיישבים ועבדים שהובאו על ידי הרומאים לעבודות כרייה.
התפוצה

בשלהי המאה ה-16 התחיל גל הגירה של ביישי אל דרום מערב. המהגרים התיישבו בדרום הונגריה ובצפון סרביה וצפון קרואטיה. גל נוסף, שפנה דרומה התיישב בנסיכות ולאכיה ובבולגריה והפונים מזרחה הגיעו עד בסרביה.
לאחר שחרור העבדים בנסיכויות הרומניות באמצע המאה ה-19 יצא לדרך גל חדש של מהגרים ביישי, שפנו אל מרכז אירופה ואל דרום מזרחה ורבים התיישבו בבולגריה. ביישי התיישבו, במספרים קטנים, גם בסלובקיה, סלובניה, מקדוניה הצפונית, יוון, אוקראינה ואפילו הגיעו לארצות הברית וקולומביה, שם הם נקראים לודארי (ludari).
הערות שוליים

↑  Calotă, Ion, Elemente sud-dunărene în graiul rudarilor din Oltenia (ברומנית)
בלנדד מאלט ויסקי

בלנדד מאלט (אנגלית: Pure Malt, Vatted Malt, Blended Malt) הוא ויסקי המיוצר מכמה סוגים של סינגל מאלט, ומחויב בתהליך ייצור של זיקוק דודי מסורתי, ולא זיקוק רציף.
כמו כן בלנדד מאלט מאופיין בטעם דומיננטי גולמי ומעושן לעומת הבלנדד והגריין הפשוטים אשר מאופיינים בטעם עדין וספירטי כתוצאה מהזיקוק הרציף.
התקן הסקוטי

לפי התקן הסקוטי, ויסקי בלנדד מאלט צריך לעמוד בשבעה תנאים:
הפקת הויסקי מתבצעת באמצעות תהליך זיקוק מסורתי ולא בתהליך זיקוק רציף הנחשב לזול וממנו מפיקים ויסקי בלנדד ויסקי גריין.
כל סוג של מאלט ממנו עשוי הויסקי חייב לעבור לפחות 2 תהליכי זיקוק. בדרך כלל בסקוטלנד מזקקים את הויסקי פעמיים ובאירלנד שלוש פעמים.
ויסקי זה מכיל לפחות שני סוגי סינגל מאלט.
המאלט הצעיר ביותר מבין המאלטים המרכיבים את הויסקי צריך להיות מיושן לפחות שמונה שנים בחביות עץ אלון.
הבלנדד מאלט צריך להכיל לפחות 40% כוהל בנפח.
כדי שהתווית 'Blended Malt Scotch Whisky' שהיא אינדיקציה לאיכות, תופיע על הויסקי, הויסקי חייב להיות מיוצר בתחומי סקוטלנד. ישנם הרבה סוגי ויסקי בלנדד מאלט שאינם מיוצרים בסקוטלנד ונחשבים לאיכותים לא פחות. רובם מיוצרים באירלנד, קנדה וארצות הברית.
שלב ההלתתה חייב להפסיק על ידי עשן כבול.
דוגמאות

למרות שחברת ג'וני ווקר מייצרת בדרך-כלל ויסקים מסוג בלנדד רגיל, בשנת 1997 היא החלה בשיווק חדש של בקבוק בשם "ג'וני ווקר – תווית ירוקה" (באנגלית: Johnnie Walker – Green label) שהוא למעשה בלנדד מאלט. גילו המינימלי של הצעיר בתערובת הוא 15 שנים.
לאחרונה החלה חברת ויליאם גראנט (הבעלים של מותגי הוויסקי גראנטס וגלנפידיך) לשווק ויסקי חדש מסוג בלנדד מאלט בשם 'Monkey Shoulder',  הוויסקי מורכב משלושה סינגל מאלטים: בלוויני, גלנפידיך וקינינווי.
הערות שוליים

↑  אחוז האלכוהול האופייני הוא 43%.
ערך זה הוא קצרמרבנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בזיליקת סנטה קרוצ'ה

חזית הבזיליקה וכיכר סנטה קרוצ'ה
החלל הפנימי
בזיליקת סָנטָה קרוֹצֶ'ה (איטלקית Basilica di Santa Croce - "בזיליקת הצלב הקדוש") היא כנסייה פרנציסקנית בתבנית של בזיליקה בעיר פירנצה, אחת הכנסיות הגדולות בעיר והבזיליקה הפרנציסקנית הגדולה בעולם. בין כותלי הבזיליקה קבורים איטלקים דגולים והיא משמשת כעין פנתיאון או, כפי שהיא קרויה לעיתים "מקדש התהילה האיטלקית" (באיטלקית: Tempio dell'Itale Glorie). בין הקבורים בבזיליקה: גלילאו גליליי, מיכלאנג'לו, המלחין ג'ואקינו רוסיני, ההוגה והמחזאי ניקולו מקיאוולי ורבים אחרים. הבזיליקה גם עשירה במיוחד ביצירות אמנות, מן החשובות באיטליה. מיקומה של הבזיליקה בנקודה הנמוכה בעיר וסמוך לגדות הארנו, גרם לכך שהיא הוצפה מים ובוץ בעת עליית נהר הארנו על גדותיו ב-1966 עד לגובה של כ-7 מטרים. לבזיליקה וליצירות שבה נגרמו נזקים קשים, חלקם ללא תקנה.
המבנה

הבזיליקה בנויה בתבנית צלב בצורת T, אורכה 115 מטרים והיא כוללת אולם תווך (ספינה) ושתי סיטראות המופרדות מן האולם על ידי שתי שורות עמודים בחתך מתומן. מדרום לבזיליקה שכן מנזר שכבר אינו קיים, אך הקלויסטר שלו נשאר. מגדל פעמונים לצידה של הבזיליקה הוקם ב-1842 והחליף מגדל קודם שנפגע על ידי ברק.
החזית הנאו-גותית הוקמה בין השנים 1857–1863 על ידי האדריכל היהודי ניקולו מטס (Nicolò Matas) מאנקונה, ששילב בגמלון מגן דוד גדול ובולט. מטס אף קבור במתחם הבזיליקה, כאחד מהאיטלקים הדגולים, אך כיוון שהיה יהודי נקבר מתחת למרפסת ולא בין כותלי הבזיליקה עצמה.
בניית הבזיליקה החלה ב-3 במאי 1294, על פי האגדה יוזם הקמתה ומי שבחר את מקומה היה פרנציסקוס מאסיזי, מייסד מסדר הפרנציסקנים עצמו. הבנייה, שתוכננה על ידי ארנולפו די קמביו, מומנה בכספי המשפחות האצילות והעשירות בעיר. הבזיליקה מוקפת ב-16 קפלות לכבודן של המשפחות הפלורנטיניות שמימנו את הקמתה. הבזיליקה קודשה לבסוף עם גמר בנייתה על ידי האפיפיור אאוגניוס הרביעי ב-1442.
קפלת פאצי הנמצאת בקלויסטר, שתוכננה על ידי פיליפו ברונלסקי ומהווה דוגמה מובהקת לאדריכלות הרנסאנס עוטרה על ידי לוקה דלה רוביה ובפרט בולטת בה יצירתו בטרה קוטה עם זיגוג "שנים עשר השליחים". קפלה זו גם מצטיינת בחלון אוקולוס ("עין") בראש הכיפה. בקלויסטר ניצב פסלה של פלורנס נייטינגייל, מייסדת מקצוע הסיעוד המודרני, ילידת העיר שגם קרויה על שמה.
ב-1560, כחלק מהשינויים שעברו על האדריכלות הכנסייתית, הוסר הסורג שלפני בית המקהלה. הדבר גרם להרס המזבח המקורי ששולב בסורג זה. עיצוב הפנים המחודש לאחר הסרת הסורג נעשה על ידי ג'ורג'ו וזארי.
במרתף הבזיליקה מצוי חדר האוכל של הנזירים (הרפקטוריום) ומוזיאון אמנות. מוזיאון זה נפגע קשות בעת עליית נהר הארנו על גדותיו ב-1966.
יצירות אמנות בולטות בבזיליקה

יצירת האמנות החשובה ביותר בבזיליקה היא "הצליבה" מאת צ'ימבואה, מאבות הרנסאנס האיטלקי, יצירה שנפגעה קשות בשיטפון ב-1966 ולא שוקמה. כמו כן ניתן למנות מספר יצירות מאת דונטלו בקפלת בארדי (Bardi), פסל מאת ברתולומאו באנדינלי, פרסקו מאת אניולו גאדי בקפלת קסטלני (Castellani) ופרסקו מאת טדאו גאדי בקפלת ברונסלי (Baroncelli) עוד משלו צליבה וציור "הסעודה האחרונה" ברפקטוריום. חלק מהקפלות המקיפות את הבזיליקה מעוטרות בפרסקו מעשה ידי ג'וטו בהן קפלות פרוצי (Peruzzi) ובארדי ומיוחסת לו גם "הכתרת הבתולה" בקפלת ברונסלי. את קבר מיכלאנג'לו עיצב ופיסל ג'ורג'ו וארי. את קבר קרלו מרסופיני (איט') פיסל דזידריו דה סטיניאנו.
מאמנים שלאחר הרנסאנס ניתן למנות את מצבת המשורר ויטוריו אלפיירי (Vittorio Alfieri) מעשה ידי אנטוניו קנובה ופסל לוחם מאת הפסל האנגלי המודרני, הנרי מור.
אנשי שם הקבורים בבזיליקה או שניצב בה ציון לזכרם

מיכלאנג'לו
קרלו מרסופיני (איט')
דנטה אליגיירי (ציון בלבד)
גלילאו גליליי
ניקולו מקיאוולי
לאונה בטיסטה אלברטי, איש אשכולות בן ג'נובה מן המאה ה-15
ז'וזף בונפרטה, אשתו ז'ולי קלארי ובתם שרלוט נפוליאון בונפרטה
לורנצו גיברטי, פסל בן המאה ה-15
ג'ואקינו רוסיני
לורנצו ברטוליני פסל
גוליילמו מרקוני ממציא הרדיו הקבור ליד בולוניה (ציון בלבד)
אנריקו פרמי, פיזיקאי, חתן פרס נובל לפיזיקה הקבור בשיקגו (ציון בלבד)
לאונרדו ברוני
הערות שוליים

↑  מדריך האמנות של פירנצה
| פירנצה |
| --- | --- | --- |
| אתרים | גני בובולי • בית הכנסת הגדול של פירנצה • תיאטרו דלה פרגולה • הספרייה הלאומית • הספרייה הלורנציאנית • מסדרון וזארי • לוג'ה דיי מרקטו נואובו | חותם פירנצה |
| כיכרות | כיכר הסיניוריה • כיכר הרפובליקה • פיאצלה מיכלאנג'לו | חותם פירנצה |
| כנסיות | סנטה מריה דל פיורה וקמפנילה די ג'וטו • בזיליקת סנטה קרוצ'ה • סנטה מריה נובלה • הבפטיסטריום של פירנצה (ובו שער גן העדן) • בזיליקת סן לורנצו | חותם פירנצה |
| ארמונות | פאלאצו מדיצ'י • פאלאצו וקיו • פאלאצו פיטי | חותם פירנצה |
| מוזיאונים | גלריית אופיצי • האקדמיה לאמנות של פירנצה • המוזיאון הלאומי ברג'לו • מוזיאון הדואומו | חותם פירנצה |
| גשרים | פונטה וקיו • גשר סנטה טריניטה | חותם פירנצה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267669005171  BIBSYS: 90193866  GND: 4119854-2  ISNI: 0000 0001 0744 4542  LCCN: n50003861  LNB: 000345697  NKC: xx0122517  SUDOC: 114318115  VcBA: 494/3072  VIAF: 125456494   WorldCat (עם VIAF): 125456494 
קבר קרלו מרסופיני שפיסל דזידריו דה סטיניאנו
קבר מיכלאנג'לו מעשה ידי ג'ורג'ו וזארי
מצבה של גליליאו גליליי מעשה ידי ג'ובאני בטיסטה פוג'יני
בלניים מפותחים

| בלניים מפותחים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: לווייתנאים
תת־סדרה:: לווייתני מזיפות
משפחה:: בלניים מפותחים
שם מדעי
 Cetotheriidae

גולגולת של לווייתן מסוג Piscobalaena
בלניים מפותחים (שם מדעי: Cetotheriidae; לעיתים - בלנים ננסיים) היא משפחה של לווייתני מזיפות קטנים החיים בימים ממוזגים וקוטביים. בעבר היו מינים רבים במשפחה אך כיום נותר מין יחיד - הבלנית (Caperea marginata), החיה במימי אנטארקטיקה.
בני משפחה זו כוללים את הקטנים שבלווייתני המזיפות. הם החלו להתפתח בתקופת האוליגוקן אך רובם נכחדו בתחילת הפליסטוקן.
מיון

סוג Hibacetus - נכחד
סוג Cephalotropis - נכחד
סוג Joumocetus - נכחד
תת-משפחה Cetotheriinae - נכחדה
סוג Brandtocetus
סוג צתותריום (Cetotherium)
סוג Eucetotherium
סוג Imerocetus
סוג Kurdalagonus
סוג Mithridatocetus
סוג Otradnocetus
סוג Vampalus
סוג Zygiocetus
תת-משפחה Herpetocetinae - נכחדה
סוג Herentalia
סוג Herpetocetus
סוג Metopocetus
סוג Nannocetus
סוג Piscobalaena
תת-משפחה Neobalaeninae
סוג ומין יחיד בלנית (Caperea marginata)
סוג Miocaperea - נכחד
בזיליקת סן מרקו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  קתדרלה, בזיליקה זוטרה, אטרקציה תיירותית 
 על שם:  מרקוס המבשר 
 כתובת:  סן מרקו, המרכז ההיסטורי של ונציה 
 מיקום:  עיריית ונציה-מוראנו-בוראנו 
 מדינה:  איטליה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–828
 תאריך פתיחה רשמי:  828 
 אדריכל:  דומניקו קונטאריני הראשון 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות רומנסקית, אדריכלות ביזנטית 
 מידות
 אורך:  76.5 מ' 
 רוחב:  62.5 מ' 
 קואורדינטות:  45°26′04″N 12°20′23″E﻿ / ﻿45.434444444444°N 12.339722222222°E﻿ / 45.434444444444; 12.339722222222
 www.basilicasanmarco.it
  (למפת ונציה מוגדלת) בזיליקת סן מרקו(למפת ונציה רגילה) בזיליקת סן מרקו
 
בזיליקת סן-מרקו
בזיליקת סן מרקו היא קתדרלה בת המאה ה-9 הנמצאת בוונציה שבאיטליה. הבזיליקה היא אחת הדוגמאות החשובות ביותר של אדריכלות ביזנטית. הכנסייה צופה על כיכר סן מרקו, מרכז השלטון והמסחר העתיק של ונציה, ומחוברת בצדה הדרומי לארמון הדוג'ה של ונציה. הכנסייה אף משמשת כמקום מושבו של הפטריארך והארכיבישוף של ונציה מאז 1807, ועל פי המסורת הנוצרית קבור בה מרקוס הקדוש (ומכאן שמה).
הבזיליקה, המכונה גם "כנסיית הזהב", ידועה בסגנון הביזנטי המרהיב שלה, בפסיפסים המוזהבים הרבים שבה ובאוצרות קונסטנטינופול הבזוזה המעטרים אותה, והיא מסמלת את עושרה של הרפובליקה של ונציה.
היסטוריה

הכנסייה נבנתה לראשונה כמבנה זמני בתוך ארמון הדוג'ה בשנת 828, כאשר סוחרים ונציאנים הביאו לעיר את שרידיו של מרקוס הקדוש, מחברה של הבשורה על-פי מרקוס. ב-832 נבנתה כנסייה חדשה, בסמוך לארמון הדוג'ה, במקום בו ניצבת הבזיליקה עד היום, והועברו אליה שרידיו של מרקוס. המבנה נשרף במהלך מרד בעיר בשנת 976 ונבנה מחדש שנתיים לאחר מכן, ב-978. לאחר חורבן נוסף נבנתה הכנסייה שוב ב-1063 במבנה הבסיסי אשר שרד עד היום. הבזיליקה הורחבה במהלך השנים, ונוספו לה עיטורים אשר נבזזו מקונסטנטינופול וכן חפצי אמנות מעשי ידי אמני ונציה.
חלק מהאבנים אשר מהם נבנתה הכנסייה הובאו על ידי ספני ונציה ממסעותיהם במזרח התיכון. העמודים והכותרות הוסרו ממבנים עתיקים שקרסו בארצות המזרח ונרכשו על ידי סוחרים ונציאניים.
מוזיקה

בזיליקת סן מרקו מילאה תפקיד חשוב מאוד במוזיקה של תקופת הרנסאנס וביצירת האסכולה הוונציאנית של תקופה זו, הודות לחללה הפנימי היחיד במינו ביציעי המקהלה שלו, המוצבים זה מול זה. האדריכלות המרווחת של הבזיליקה חייבה פיתוח סגנון מוזיקלי, שינצל את אפקט ההד בצורה הטובה ביותר, במקום לחפש דרכים לבטל אותו. כך פותח סגנון הפוליכוראליות הוונציאני, הסגנון האנטיפונאלי המפואר, המציב קבוצות זמרים ונגנים להשמיע את תפקידיהם לפעמים אלה מול אלה ולפעמים יחדיו, מאוחדים בצליל העוגב. המלחין הראשון שפרסם אפקט זה היה אדריאן וילארט, שהתמנה למאסטרו די קאפלה בסן מרקו בשנת 1527 ונשאר בתפקיד זה עד מותו בשנת 1562. ג'וזפו צארלינו, אחד הכותבים רבי ההשפעה בעולם המוזיקה של דורו, כינה את וילארט "פיתגורס החדש", והשפעתו של וילארט חדרה לעומק, לא רק כמלחין אלא גם כמורה, הואיל ורוב הוונציאנים שבאו אחריו היו תלמידיו.
ג'ובאני גבריאלי, אחיינו ותלמידו של אנדראה גבריאלי, פיתח סגנון כתיבה זה ושכלל אותו.
משנת 1669 פייטרו אנדריאה ציאני היה נגן עוגב של הבזיליקה.
גלריית תמונות

חלק מהמוזאיקה בכניסה לבזיליקה
מבט פנימי נוסף על אחד החללים הפנימיים בבזיליקה, המעוטר מוזאיקה מוזהבת
מבט מזרחה מהכיפה המרכזית
מוזאיקה המתארת את העברת שרידי גופו של הקדוש סן מרקו, פטרון ונציה
חלק מהחלל הפנימי בבזיליקה המעוטר במוזאיקה מוזהבת, מבט למזרח
ראו גם

סוסי מרקוס הקדוש
פאלה ד'אורו
הערות שוליים

↑  מכאן אולי המסורת העוברת בין יהודי ונציה כי בין אבני במת המזבח יש כאלה שהובאו מירושלים ואף משרידי בית המקדש.
|  ונציה |
| --- | --- | --- |
| אתרים | האוניברסיטה הבינלאומית • הגטו • התעלה הגדולה • כיכר סן מרקו • מסטרה • בית הכנסת הספרדי • בית הכנסת האיטלקי • הארי'ז בר • קפה פלוריאן • קפה לאבנה • ריאלטו |  |
| כנסיות | בזיליקת סן מרקו • איל רדנטורה • סן ג'ורג'ו מג'ורה • סן זכריה • סן פולו • סנטה מריה דלה סאלוטה • סנטה מריה פורמוזה • סן סטאה • סנטה מריה גלוריוזה דיי פרארי • סן סלבדור • סן סמואלה • סנטה מריה דיי מיראקולי • סן ג'ורג'ו דיי גרקי • מדונה דל'אורטו |  |
| מבנים | ארמון הדוג'ה • הארסנאלה • הקמפנילה • פאלאצו בארבאריגו • פאלאצו ג'וסטי • פאלאצו גרימאני • פאלאצו דולפין מאנין • פאלאצו טייפולו • פאלאצו מורו לין • פאלאצו פונטאנה רצוניקו • פאלאצו פוסקארי • פאלאצו פוסקארי קונטריני • פאלאצו פיזאני גריטי • פאלאצו פיזאני מורטה • פלאצו פיזאני א סן סטפאנו • פאלאצו קאוואלי-פרנקטי • קא' דא מוסטו • פאלאצי בארבארו • פאלאצו דאריו • פונדאקו דיי טדסקי • קא' ונדראמין קאלרגי • קא' סגרדו |  |
| מוזיאונים | אוסף פגי גוגנהיים • גלריית האקדמיה • מוזיאון קורר • פאלאצו גראסי • קא' ד'אורו • קא' פזארו • קא' רצוניקו • פונדאקו דיי טורקי |  |
| גשרים | גשר האנחות • גשר האקדמיה • גשר החירות • גשר הציצים • גשר ריאלטו • גשר קלטרווה |  |
| איים עיקריים בלגונת ונציה | בוראנו • ג'ודקה • לידו • מוראנו • מצורבו • סן ג'ורג'ו מג'ורה • טורצ'לו • איים נוספים |  |
| אירועים | אקווה אלטה • הביאנלה • הרגאטה • פסטיבל הסרטים • קרנבל המסכות • טקס נישואי הים |  |
| רבעים | דורסודורו • סן מרקו • סן פולו • סנטה קרוצ'ה • קאנארג'ו • קסטלו |  |
| תחבורה | נמל התעופה הבינלאומי ונציה מרקו פולו • תחנת ונציה סנטה לוצ'יה • ואפורטו • המונורייל של ונציה • גונדולה • הרכבת הקלה של מסטרה • נמל ונציה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258241905171  GND: 4078763-1  LNB: 000131799  MusicBrainz: 7e3e55c2-1d92-4b0c-8e10-a397b64ed8e9  VIAF: 168148197   WorldCat (עם VIAF): 168148197
ביישינקוביץ

ביישינקוביץ (בבלארוסית: Бешанко́вічы; ברוסית: Бешенко́вичи, "ביישיינקוביצ'י"; בפולנית: Bieszenkowicze, "ביישנקוביצ'ה"; לעיתים מתועתק כ-Biešankovičy) היא עיר נמל על נהר דווינה המערבית, השוכנת במחוז ויטבסק שבבלארוס. העיר ממוקמת כ-51 קילומטרים מבירת המחוז ויטבסק, על קו מסילת הרכבת בין אורשה (Orsha) ולפל (Lepiel). בשנת 2004 מנתה אוכלוסיית העיר כ-8,200 נפש.