stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פלימות' רוק (תרנגול)
מאפיינים פיזיים ומראה

פלימות' רוק הוא גזע גדול, בעל גב ארוך וחזה רחב. לגזע עור רגליים צהוב, פניו ותנוכי אזניו של הפלימות' רוק אדומים, כמו גם כרבולתו הישרה, הבודדת. מקורו צהוב בהיר ועיניו נוטות לכתום. נוצותיו נתלשות בקלות והנוצות התחתונות והאחוריות פלומתיות, כנוצות אפרוח. לנקבות בטן גדולה ומלאה, סימן ליכולת הטלה רבה.
הן הזכרים והן הנקבות בעלי אופי נוח ורגוע והם מסתדרים היטב עם בני אדם ובעלי חיים אחרים, כגון חיות מחמד. לנקבות נטייה לדגרנות והן אמהות טובות. לגזע זה קיימת גם גרסת בנטם מוקטנת, שממדיה כחמישית מממדי הגזע המקורי.
מאפיינים פיזיים ומראה > גוונים

ישנם שמונה מופעי צבע שונים המוכרים באגודות מגדלים שונות ברוב העולם, למעט באוסטרליה, שם מוכרים שני סוגים של מופע משובץ (Barred) - משובץ כהה ומשובץ בהיר.
רשימת המופעים המוכרים בעולם (בייחוד בארצות הברית, בריטניה וקנדה):
משובץ (Barred)
לבן (White)
חום-צהבהב (Buff)
חוגלתי (Partridge)
כסוף מעוטר (Silver Penciled)
כחול (Blue)
קולומביאני (Columbian)
שחור (Black)
מאפיינים פיזיים ומראה > מאפייני הטלה

תרנגולות הפלימות' רוק הן מטילות מצטיינות, ביציהן גדולות וצבען נע מגוון קרם עד חום בהיר, הנקבות מטילות גם בחורף אך במספרים נמוכים יותר. כמות הביצים נעה בין 200 ל-280 בשנה.
מאפיינים פיזיים ומראה > משקלים ממוצעים

| --- | --- |
זכר: 4.3 - 3.4 ק"ג
נקבה: 3.4 - 3 ק"ג
פרגית: 2.7 - 2.3 ק"ג
| --- | --- |
זכר: 1 ק"ג
נקבה: 900 גרם
ביצים

הפליימות' רוק נחשב לגזע בעל יכולות הטלה מרשימות יחסית. כושר ההטלה שלו הוא כ-250 ביצים בשנה בממוצע. זאת כאשר כל ביצה שוקלת בממוצע 70 גרם (גודל L). בזכות כושר ההטלה שלו שבה יחד עם צריכה נמוכה יחסית של אוכל, הוא הפך בשנים האחרונות לגזע מאוד נפוץ בבתים פרטיים של אנשים בישראל.
נייג'ל הנדרסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 באוגוסט 1909
 פטירה:  2 באוגוסט 1993 (בגיל 84)
 בן או בת זוג:  קתרין מרי מייטלנד (1939–?) 
 צאצאים:  מרטין הנדרסון, ג'יין הנדרסון, רוזלינד מרי הנדרסון 
 השתייכות:  הצי המלכותי הצי המלכותי הבריטי
 תקופת הפעילות:  1927–1971 (כ־44 שנים)
 דרגה:   אדמירל
 תפקידים בשירות
 יושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
  אביר מפקד במסדר האמבט  אביר הצלב הגדול של מסדר האימפריה הבריטית
 
סר נייג'ל סטיוארט הנדרסון (באנגלית: Nigel Stuart Henderson; 1 באוגוסט 1909 - 2 באוגוסט 1993) היה אדמירל בצי הבריטי אשר שימש כיושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו בין השנים 1968–1971.
ביוגרפיה

הנדרסון התגייס לצי הבריטי ב-1927 והשתתף במלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה שימש כנספח הצבאי הבריטי ברומא, וב-1951 מונה למפקד ספינת הסיור HMS Protector. ב-1952 הוא מונה למפקד תחנת הצי האווירית בברמקוט, וב-1955 מונה למפקד הסיירת HMS Kenya. ב-1957 הוא מונה לסגן מפקד הצי של נאט"ו בתחומי אירופה. ב-1960 הוא מונה לראש אגף ההדרכה באדמירליות. ב-1962 הוא מונה למפקד העליון בפלימות'. ב-1965 הוא מונה לנציג בריטניה בוועדה הצבאית של נאט"ו. ב-1 ביוני 1968 הוא מונה ליו"ר הוועדה והחזיק בתפקיד עד פרישתו מהצי ב-1 באפריל 1971.
חריטון

| --- | --- |

 לידה:  המאה ה־3 קוניה, טורקיה 
 פטירה:  350 בית לחם, מדינה פלסטינית 
 
ציור קיר של חריטון במנזר דיר חג'לה
מנזר פרן בנחל פרת
חרִיטוֹן היה נזיר מתבודד בן המאה ה-4, מקים שלוש הלאורות הראשונות במדבר יהודה ונחשב למייסד תנועת הנזירות בתקופה הביזנטית. חריטון נולד באיקוניום שבאסיה הקטנה, עלה לרגל לארץ ישראל והצטרף למנזר. חריטון הרבה לצאת למסעות התבודדות וסיגוף כאשר היעד העיקרי למסעות אלו היה מדבר יהודה - חבל ארץ בו פעלו אליהו הנביא, יוחנן המטביל ואפילו ישו עצמו.
בשנת 330 הקים חריטון את הלאורה הראשונה, היא מנזר פרן המצוי ליד עין פרת שבואדי קלט.
על שמו נקרא הנמר האחרון במדבר יהודה.
מנזר פרן

על פי המסורת, באחד משיטוטיו התנפלו על חריטון שודדים, שבו אותו ועזבו אותו קשור במערת המסתור שלהם, אחר כך הזדחל נחש ארסי לתוך המערה אך כשזיהה את קדושתו של חריטון לא הכיש אותו אלא שפך את הארס שלו לתוך כד יין של השודדים.
מאוחר יותר חזרו השודדים למערה, שתו מן היין ומתו. חריטון ראה בנס זה אות, ובשלל שהשאירו השודדים השתמש כדי להקים מנזר באותו מקום. תהילתו יצאה למרחקים ומשכה מלווים נזירים ועוברי אורח.
מנזר פרן הוקם במקום נוח הן לאספקת מים – עין פרת הסמוך שהוא מעיין השופע כל השנה, הן להתיישבות – מצוקים ובהם מקום למערות ותאי התבודדות, הן ליישובים מהם ניתן לקבל אספקה וסיוע ולמכור להם את פרי עמלם של הנזירים – תל אל-כבוס המרוחק מהמקום כקילומטר בודד, ענתא במרחק דקות הליכה, וירושלים המרוחקת כ-9 ק"מ.
בימות השבוע היו הנזירים מתבודדים בתאיהם, אורח החיים במנזר כלל ארוחה אחת שכללה מים, לחם ומלח בלבד. שבע תפילות ביום, ביניהן עסקו הנזירים בשינון פסוקים, ומלאכות שונות כמו שזירת חבלים או מחצלות שהיו נמכרים לתושבי האזור. בימי שבת וראשון היו הנזירים נפגשים לתפילות משותפות, ארוחות משותפות, הצטיידות במזון לימות השבוע וחומרי גלם לשזירת חבלים וקליעת הסלים. הכנסת נשים ואף קבירתן בשטח המנזר הייתה אסורה.
מנזר חריטון היה אחד המנזרים הגדולים והחשובים במדבר יהודה גם במאות הבאות שאחרי ייסודו.
עם הזמן הפך המנזר שדגל בהכנסת אורחים לגדול והמוני וחריטון עזב אותו והקים עוד שתי לאורות נוספות. למנזר פרן חזר חריטון כשהיה זקן ושם נפטר.
המנזר נפגע קשות בשנת 614 עם פלישת הפרסים לאזור. בסוף המאה ה-19 נעשה ניסיון ליישב את המנזר אך הוא לא צלח.
בסוף המאה ה-20 המנזר שופץ על ידי הכנסייה האורתודוקסית הרוסית ואוכלס מחדש. במנזר מתגורר באופן קבוע נזיר אחד ונזירים בודדים פוקדים את המקום לתקופות קצרות. אורח החיים במנזר בימים אלו שונה מאוד מאז ימי חריטון והמנזר פתוח לגברים ונשים, מחזיק בחנות מזכרות, בגינתו עובדים פועלים מן האזור והנזיר האחראי על המנזר הוא בעליו של רכב וטלפון סלולרי.
לאורות נוספות

כאשר נוספו נזירים רבים החליט חריטון לעזוב למקום מבודד יותר. לאחר עזיבתו את מנזר פרן הקים ליד יריחו את הלאורה דוקה המזוהה כדוק, במקום בו נמצא היום מנזר דיר אל-קרנטל. גם מקום זה משופע במים – עין דיוך שהיה גם מקור המים של נערן ומערכת בורות המים של מבצר דוק.
תוך זמן מה, גם דוקה הפכה גדולה מדי עבורו וחריטון נדד דרומה והקים את הלאורה סוקה בנחל תקוע המוכרת כחרבת חריטון. במקום ניתן למצוא שרידי מבנים, ובורות מים. בלאורה סוקה התפרנסו הנזירים מגידול צאן ורעייתו. גם המקום בו הקים את סוקה היה בין שני מעיינות, הגדול בהם הוא עין א-נטוף וסמוך אליו "ביר אל עוניזיה", בריכת אגירה גדולה.
מערת חריטון

צמוד ליישוב תקוע, סמוך לחרבת חריטון, מצויה מערת חריטון. מערה מרשימה זו, היא מערת הקרסט הגדולה ביותר בארץ-ישראל.
היא משתרעת על 3,450 מ', מספר מפלסים וכוללת עשרות חדרים. המערה מופתה על ידי המרכז לחקר מערות בישראל של החברה להגנת הטבע. בראש הצוות הממפה עמד גדעון מן .
הערות שוליים

↑  דני קושמרו, ‏מסע בעקבות הנמרים בארץ ישראל, באתר ‏מאקו‏, 29 במאי 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1147226741  ISNI: 0000 0000 5005 1958  LCCN: nr94026731  VcBA: 495/173459  VIAF: 73737860   WorldCat (עם VIAF): 73737860 
חרבות המגדל של מנזר סוקה, בנחל תקוע
תקרית הקילומטר ה-78

תקרית הקילומטר ה-78 אירעה בסוף נובמבר ותחילת דצמבר 1950. הלגיון הערבי חסם קטע בן ארבעה קילומטרים בכביש הערבה המוביל לאילת, בטענה שהוא עובר בשטח ירדן. צה"ל פרץ את הדרך בכוח. בעקבות התקרית פיטר עבדאללה מלך ירדן את ממשלתו של סעיד אל מופתי. הסכסוך הגיע לסיומו בפברואר 1951, לאחר משא ומתן בהשתתפות מטה משקיפי האו"ם.
רקע

בחורף 1949–1950 הוצף ונהרס קטע בכביש הערבה המוביל לאילת. הכביש חודש בתוואי קרקע גבוה יותר, מזרחית לתוואי המקורי. כפי שנקבע מאוחר יותר, קטע באורך קילומטר וחצי עבר בשטח ירדן. כעבור כמה חודשים, ב-22 בנובמבר 1950, הגישה ירדן תלונה על מעבר הכביש בשטחה לוועדת שביתת הנשק המשותפת.
ברקע עמד גם סכסוך קודם, שעניינו שטח של כאלף דונם באזור נהריים, שישראל החלה לעבד בסוף אוגוסט 1950. ירדן טענה כי השטח שלה, וכי ישראל הציגה מפה מזויפת של הסכם שביתת הנשק. טענותיה לא התקבלו במועצת הביטחון של האו"ם.
האירועים

בעוד תלונת ירדן ממתינה לדיון בוועדת שביתת הנשק, ב-29 בנובמבר 1950, הקים הלגיון הערבי מחסום בקילומטר ה-78, והציב במקום שלט בעברית ובערבית. בשלט נכתב:
נציגי ישראל בוועדת שביתת הנשק התלוננו עוד באותו יום על פעולת ירדן.
חיילי צה"ל הסירו את המחסום ב-2 בדצמבר, ושיירת כלי רכב עברה בכביש ללא הפרעה. ב-3 בדצמבר הושב המחסום, ולאחר שהוסר פעם נוספת ירו הירדנים על רכב שעבר בכביש. כוחות צה"ל השיבו באש, ופגעו במשוריין של הלגיון. החל מן ה-4 בדצמבר התנהלה התנועה בכביש ללא חסימות נוספות.
ב-6 בדצמבר נרצח מן המארב, בקילומטר ה-62 בכביש לאילת, רב-סרן שאול (פאול) פינצי ציוני מחיל התותחנים. ישראל פירשה זאת כנקמה על אירועי הקילומטר ה-78.
השלכות

ב-3 בדצמבר פיטר המלך עבדאללה את ממשלתו של סעיד אל מופתי.
ב-14 בפברואר 1951 הגיעו ישראל וירדן לפשרה, וישראל הסכימה לסלול מעקף בשטחה.
עם יישוב הסכסוך נפגשו, ב-15 בפברואר 1951, סגן הרמטכ"ל האלוף מרדכי מקלף וסגן הרמטכ"ל הירדני, גנרל עבד אל קאדר אל ג'ונדי, והגיעו להסכם למניעת הסתננות. ההסכם נודע בשם "הסכם המפקדים".
הערות שוליים

↑  היום הפסקת התחבורה בקטע של כביש הערבה, על המשמר, 25 בפברואר 1951
↑  עבה"י מאשימה את ישראל ב"כיבוש" שטח על יד נהריים, דבר, 14 בספטמבר 1950
↑  באנץ' סותר טענות עבה"י בענין נהריים, דבר, 7 בנובמבר 1950
↑  שריוני הלגיון חסמו הדרך לאילת, דבר, 30 בנובמבר 1950
↑  צבא ישראל פרק המחסום שהוקם ע"י הלגיון בדרך לאילת, חרות, 3 בדצמבר 1950
↑  הלגיון פתח באש בכביש אילת, מעריב, 3 בדצמבר 1950
↑  צבי אמיתי, התנועה בכביש לאילת מתנהלת כסדרה, על המשמר, 5 בדצמבר 1950
↑  צבי אמיתי, מחאה נמרצת הוגשה לגנראל ריילי על רצח קצין צה"ל בכביש אילת, על המשמר, 8 בדצמבר 1950
↑  גבריאל שטרן, עבדאללה פיטר את ממשלתו, על המשמר, 4 בדצמבר 1950
↑  הושג הסכם ישראלי-ירדני בענין ואדי ערבה, דבר, 15 בפברואר 1951
↑  גבריאל שטרן, ישראל ועבה"י התחייבו למנוע הסתננויות בגבול, על המשמר, 16 בפברואר 1951
השלט שהציבו הירדנים
נישואים אזרחיים

מעמד הכרה בנישואים אזרחיים לפי מדינות ברחבי העולם:  הכרה בנישואים אזרחיים בלבד  הכרה בנישואים אזרחיים ונישואים דתיים מסוימים  הכרה בנישואים אזרחיים בקרב לא מוסלמים  הכרה בנישואים אזרחיים בקרב זרים בלבד  הכרה בנישואים אזרחיים ללא מידע על מעמד הכרה נוסף  הכרה בנישואים דתיים בלבד
נישואים אזרחיים הם נישואים שהמעמד הפורמלי ניתן להם על ידי נציג רשות אזרחית ולא בידי נציג מוסד דתי.
מדינות רבות מגדירות את הנישואים כפי שהגדיר אותם בעבר הדין הבריטי "איחוד מרצון, ולכל החיים, של גבר אחד, עם אישה אחת, המוציא מכללו את כל האחרים". בהגדרה זו מספר מרכיבים. ראשית, כאשר המדובר על "רצון", עולה בדעת התקשרות חוזית. אך המדינה אינה רואה את הנישואים כחוזה, אלא כמעמד אישי המקנה זכויות וחובות של אותם אזרחים כלפי המדינה, ואשר הכניסה אליו והיציאה ממנו שונים וחמורים מכריתת החוזה ומביטולו. שנית, הדין הבריטי מיוחס למיסוד מערכת זוגית שהיא מונוגמית, כלומר בן זוג אחד בכל פעם. זאת אף על פי שידועות מספר תרבויות שבהן נישואים הן מערכת זוגית גם של יותר משני בני זוג.
מאז תחילת המאה ה-21, ב-33 מדינות בעולם (נכון לנובמבר 2022) ישנה הכרה בנישואים גם בפני זוגות מאותו המין בשטחי המדינה, מה שידוע כנישואים חד-מיניים. במדינות אחרות מתקיימים מוסדות מקבילים, הנקראים בשמות שונים, שהמהווים הכרה של המדינה במעמד דומה או מקביל בתחומי המדינה לנישואים בין זוגות חד-מיניים ונישואים בין זוגות הטרוסקסואלים על אף שאין לו מעמד בין-לאומי, הידוע כ"איחוד אזרחי".
נכון לנובמבר 2022, כ-11 מדינות ברחבי העולם (לצד הרשות הפלסטינית המוגדרת כישות אוטונומית למחצה מאז 1994 אך לא כמדינה ריבונית) לא מתירות נישואים אזרחיים או כל סוג אחר של הכרה מלבד נישואים דתיים בקרב אזרחיהן או זרים בשטחן: ערב הסעודית, לוב, לבנון, תימן, איראן, סוריה, איחוד האמירויות הערביות, ירדן, מאוריטניה, קטר וישראל.
היסטוריה של הנישואים האזרחיים

נישואים אזרחיים החלו להיות מוכרים במערב במהלך המאה ה-17, וכיום הם מוסד מקובל באופן אוניברסלי כמעט. כל מדינה מחזיקה מרשם אוכלוסין ובו נרשם גם המעמד האישי, ורוב המדינות רואות זאת כסמכותן לרשום זוג כנשוי, גם מבלי שביצע טקס דתי, אם עמד בתנאים הנדרשים על ידי המדינה.
מדינות מסוימות, כמדינת ישראל, מתנות רישום של זוג כנשוי, בכך שהנישואים ייערכו בטקס דתי מוכר או שהזוג יהיה מוכר כנשוי במדינה אחרת, כך שלמעשה אין אפשרות במדינה עצמה להירשם כזוג נשוי בצורה אזרחית ללא טקס דתי.
היסטוריה של הנישואים האזרחיים > באנגליה

באנגליה בימי הביניים התפתח מוסד ה"נישואים של המשפט המקובל", המקביל למוסד ה"ידועים בציבור" במשפט המודרני. מוסד זה היה יצירתו של המשפט המקובל אך הוא היה מוכר בשמות שונים ובצורות שונות בכל ארצות אירופה. זוגות אלו, שחיו יחדיו ללא כל טקס, דתי או אחר, נחשבו לנשואים לכל דבר ועניין. מוסד זה בוטל באנגליה עם חקיקתו של "חוק לורד הרדוויק" בשנת 1753. חוק זה דרש טקס רשמי כתנאי לתוקפם של נישואים, ורישומו של טקס זה. הטקס הוכר ונרשם רק אם נערך על ידי כנסייה מוכרת (הכנסייה האנגליקנית, כנסיית הקווייקרים והיהודים), וכל צורה אחרת של נישואים הוכרזה כבטלה. ילדים שנולדו לקשרים שלא ענו על "חוק הרדוויק" לא יכלו לרשת את רכוש הוריהם. החוק חל במערכת החוקים של אנגליה וווילס אך לא במערכת החוקים בסקוטלנד, ועד לשנת 1940 די היה שם שגבר ואישה יתחייבו זה בפני זו ובפני עדים, על מנת להינשא. עובדה זו הובילה לתעשייה של "נישואים מהירים" בעיירות בגבול סקוטלנד, ובמיוחד נודעה בכך העיירה גרטנה גרין. בשנת 1863 הוסרה אף הדרישה כי הטקס ייערך בצורה דתית, ולרשם ניתנה סמכות לרשום את הנישואים אף ללא טקס דתי.
כיום ניתן להינשא באנגליה בנישואים אזרחיים לחלוטין, ללא טקס דתי כלשהו, אצל "הרשם המשגיח" (superintendent registrar). נישואים אלו דורשים "תעודה" (Certificate), ולעיתים "רישיון" (Licence), המעידים כי הצדדים כשירים לנישואים. זמן קצוב לאחר הענקתם לנרשמים מראש במשרדי הרשם, נערך טקס קצר ובו חייבים להיות נוכחים הרשם, בני הזוג הנישאים ושני עדים. טקס זה נערך על פי טופס רשמי, ואינו כרוך בדרישות דתיות כלשהן.
היסטוריה של הנישואים האזרחיים > נישואים אזרחיים באירופה

ברבות ממדינות אירופה היו מוסדות המקבילים ל"נישואי המשפט המקובל". ב-1566 פורסם הצו של ועידת טרנט (1562– 1563) שאסר על הקתולים כל צורה של נישואים שאינה כוללת טקס דתי המבוצע בפני כומר ושני עדים. על פי קטכיזם שהוציאה המועצה, הנישואים הם "איחודם הזוגי של איש ואישה, הנכרת בין שני אנשים הכשירים לכך, ומחייב אותם להישאר כזוג כל ימי חייהם".
התאולוג ואיש הממשל הפרוטסטנטי מז'נבה, ז'אן קלווין, קבע בצו, כי על מנת שזוג ייחשב כנשוי חייב הוא ברישום על ידי המדינה, כמו גם בטקס בכנסייה.
בשנת 1792 במהלך המהפכה הצרפתית, טקס הנישואים הדתי בצרפת בוטל כליל והוחלף בטקס נשואים אזרחי. מבחינת המדינה הצרפתית הטקס האזרחי הפך לטקס המחייב, ואילו הטקס הדתי הפך לנספח ברשות, וניתן לקיימו רק לגבי זוגות שנישאו כבר בטקס אזרחי. מנהג זה הופץ ברחבי אירופה על ידי נפוליון, שהנהיג את קוד נפוליון בשטחים אותם כבש. הפרדת הדת מהמדינה בצרפת קיבלה חותם רשמי חוקי בשנת 1905.
בגרמניה הוחל החוק הצרפתי בשטחים שעליהם השתלט נפוליון וב"מדינות לוויין" של האימפריה הנפוליונית, שכללו מספר ממדינות גרמניה. עם נפילת נפוליון, החל להתבטל מנהג הנישואים האזרחיים, ובמשך תקופה מסוימת היו מדינות ממדינות גרמניה שבהן הייתה נהוגה צורה מסוימת של נישואים אזרחיים, ומדינות שבהן לא הייתה נהוגה. ב-1875, לאחר איחודה של גרמניה לקיסרות אחת, חוקק אוטו פון ביסמרק את "חוק הנישואים האזרחיים" (Zivilehe). מאז חקיקת החוק, הנישואים המוכרים בגרמניה הם הנישואים האזרחיים, והטקס הדתי הוא רשות, ומוכר רק אם נערך בין בני זוג שנישאו קודם לכן בנישואים אזרחיים.
נישואים אזרחיים בעולם כיום

ברבות ממדינות ארצות הברית ניתן להתחתן בנישואים אזרחיים. נישואים אלו הם טקס שנערך על ידי סמכות אזרחית מקומית, כראש העיר, נבחר ציבור אחר או שופט. טקסים אלו יכולים לכלול התייחסות אל האל אך לרוב אינם כוללים התייחסות לדת מסוימת. רבים מהטקסים נערכים באולם העירייה או בבית המשפט המקומי. במסגרת זו, גם איש דת, כגון רב, כומר או קאדי, מוסמך מטעם המדינה לערוך נישואים, וכך ניתן לאחד את הטקס הדתי עם הטקס האזרחי.
במדינות רבות כגון צרפת, ספרד, גרמניה, טורקיה, ארגנטינה ורוסיה, ישנה חובה להתחתן בטקס אזרחי, ורק לאחר מכן, החפץ בכך, מורשה לערוך טקס דתי, שמשמעותו היא הכרה דתית בלבד בנישואים, שכן הכרת המדינה ניתנת ללא תלות בטקס הדתי.
בישראל, מוכרים הנישואים רק אם נערכו בטקס דתי או במדינה אחרת המכירה בתוקפם, והמדינה אינה מוסמכת ליצור את המעמד החוקי, אלא להכיר בו ולרשמו במרשם האוכלוסין.
נישואים אזרחיים בעולם כיום > נישואים אזרחיים בקרב זוגות חד-מיניים

מאז שנת 2001 ונכון לנובמבר 2022, ב-33 מדינות העולם החוק מאפשר רשמית לקיים נישואים אזרחיים בין בני זוג מאותו המין בשטחי המדינות ובכך, מעניק זכויות שוות לזוגות חד-מיניים כמו לזוגות הטרוסקסואלים נשואים.
מספר מדינות, ביניהן ישראל (ראו דיון מפורט בערכים: בג"ץ יוסי בן-ארי נגד מנהל מינהל האוכלוסין במשרד הפנים, נישואים של זוגות מאותו המין בישראל), ארובה, והאנטילים ההולנדיים מכירות בנישואים בין בני אותו המין שנערכו ונרשמו כדין במדינה אחרת, אף על פי כן הן אינן מתירות נישואים מסוג זה בתוך גבולות מדינותיהן.
בחלק ממדינות העולם, ובכמה ממדינות ארצות הברית, מוכר מעמד, שהוכר לראשונה בדנמרק ב-1989 הנקרא "איחוד אזרחי" (Civil Union) או "שותפות רשומה" (Registered Partnership) המקנה זכויות וחובות זהות או דומות למוסד הנישואים, לבני זוג מאותו המין המתקשרים בקשר זה, אך מבלי לקרוא למוסד זה "נישואים".
התפתחויות אלו עוררו תגובת נגד, במיוחד בארצות הברית. ברוב מוחלט של מדינות ארצות הברית קיימים הסדרים חקיקתיים השוללים הכרה בנישואים בין בני אותו המין שנערכו מחוץ למדינה. חקיקה זו נקראת (DOMA – Defence of Marriage Act). בניו ג'רזי סירב בית המשפט, אף ללא חקיקת DOMA, להכיר בנישואים של בני אותו המין. במדינה זו קיים חוק המכיר ב"שותפות ביתית" המעניקה זכויות דומות לנישואים, אך בית המשפט קבע כי הענקת מעמד של "נישואים" הוא עניין למחוקק הפנימי לענות בו. יוזמות חקיקה בסנאט של ארצות הברית שניסו להביא לחקיקת DOMA פדרלית, כשלו.
נישואים אזרחיים בישראל

בישראל אין אפשרות לערוך נישואים אזרחיים המוכרים על ידי המדינה. נישואים שנערכו במדינת ישראל מוכרים על ידי הרשויות רק אם נערכו על ידי פקיד אשר הוסמך על ידי הרשות הדתית שאליה משתייכים בני הזוג (יהודים, נוצרים המשתייכים לאחד מזרמי הנצרות המוכרים, מוסלמים, דרוזים, ועוד).
טקסי נישואים אזרחיים מאושרים רשמית על ידי הרשויות בישראל – אך ורק אם נערכו מחוץ לגבולות ישראל. עם זאת, בבג"ץ 2232/03 פלונית נ' ביה"ד האזורי ת"א-יפו ("הלכת בני נח") נקבע כי גירושין של בני זוג יהודים שנישאו בנישואים אזרחיים יהיו נתונים לסמכותם של בתי הדין הרבניים. גם אם בני הזוג נישאו מחוץ לישראל בנישואים אזרחיים, רק בית הדין הרבני רשאי להתיר את נישואיהם.
השאלה אם לאפשר נישואים אזרחיים במדינת ישראל נידונה רבות בשיח הציבורי. מצד אחד, נטען כי התרת נישואים אזרחיים בישראל תחלק את האוכלוסייה היהודית בישראל לשניים – אלו שיוכלו לשאת יהודים (דרך הרבנות) ואלו שלא יוכלו, ותגרום לפגיעה באחדות העם ובצביונה היהודי של המדינה. מנגד המצדדים בקיום נישואים אזרחיים בישראל טוענים שיש לאפשר לזוגות לנהל את טקס הנישואים הפרטי שלהם כרצונם ואין לכפות עליהם טקס שאינו מקובל עליהם. בנוסף, נטען כי נישואים אזרחיים נותנים מענה לזוגות שאינם יכולים להינשא בנישואים דתיים לדוגמה: פסולי חיתון, בני דתות שונות, חסרי מעמד דתי וזוגות חד מיניים. 20% מהזוגות היהודים-ישראלים שנישאו בשנת 2010, עשו זאת מחוץ לישראל.
מספר סקרים שנערכו על ידי עמותת חדו"ש – לחופש דת ושוויון בשנת 2016 הגיעו למסקנה במספר נוסחים לגבי נישואים אזרחים בישראל. רוב של כ-75% מהציבור בעד הנהגת גירושין אזרחיים לצד 69% שאינם מחזיקים באמון בבתי הדין הרבניים, 71% מהיהודים בישראל, כולל רוב של 59% ממצביעי המפלגה הדתית, הבית היהודי, סברו כי "שליטת הרבנות הראשית ובתי הדין רבניים בנישואין ובגירושין מרחיקה יהודים מהיהדות" בעוד שמיעוט של 29% סברו שהיא מקרבת אותם, ו-84% מהציבור היהודי בישראל שסברו שלכל אזרח בישראל צריכה להיות "הזכות להקים משפחה בארץ עם מי שהוא בוחר בדרך שבה יבחר ועל-פי אמונתו". סקר שערכה בשנת 2017 מצא כי 79% מהיהודים הישראלים תמכו בכך שיש להתיר לזוגות חד-מיניים להינשא או לערוך איחודים אזרחיים בישראל (עלייה של כ-18% משנת 2009), וכ-68% מהציבור תמכו באפשרות של הכשרת נישואים אזרחיים לעולים מברית המועצות לשעבר.
בשנת 2021 הוגשו שלוש הצעות חוק להתרת נישואים אזרחיים בנוסחים שונים. חברת הכנסת שרן השכל הגישה הצעה לאפשר לזוגות המבקשים להינשא בנישואים אזרחיים בשטחי השגרירויות הזרות לעשות כך. חבר הכנסת עודד פורר הציע לאפשר נישואים אזרחיים בגבולותיה של העיר אילת. ההצעה השלישית, אשר הוצגה על ידי חבר הכנסת בני גנץ, היא שזוגות שנאלצו לטוס מחוץ לישראל כדי להינשא יוכלו להירשם במסגרת "ברית זוגיות" במשרד המשפטים בישראל. עם זאת, בעקבות פיזורה של הכנסת ה-23, לא עברו. התקיימה הצבעה על ההצעות.
ראו גם

נישואי פרגוואי
תעודת זוגיות
ברית זוגיות
ישראל חופשית
חדו"ש – לחופש דת ושוויון
הערות שוליים

↑  Hyde vs. Hyde (1866), L.R. 1 P & D. 130
1 2  J. Leigh Mellor LL.B. Teach yourself the law, The English Universities Press, 1962, 142
↑  הערך "נישואים אזרחיים" באנציקלופדיה הקתולית
↑  "להתחתן באנגליה", אתר באנגלית(הקישור אינו פעיל, 11.3.2021)
↑  John Witte Jr. From Sacrament to Contract: Marriage, Religion, and Law in the Western Tradition Westminster John Knox Press, (1997), 91
↑  דעת המיעוט של השופט אליקים רובינשטיין בבג"ץ יוסי בן-ארי נגד מנהל מינהל האוכלוסין במשרד הפנים כוללת סקירה מקיפה של משפט ארצות הברית בעניין חקיקת DOMA, וכן סקירה של פסקי הדין האמורים מניו ג'רזי
↑  בג"ץ 2232/03 פלונית נ' ביה"ד האזורי ת"א-יפו (2006), באתר מרכז צדק לנשים, ‏21 בנובמבר 2006.
↑  משה הלר, 1 מ-5 מתחתנים בחו"ל: "נמאס ממונופול הרבנות", באתר ynet, 2 באוגוסט 2012
↑  75% מהציבור בעד הנהגת גירושין אזרחיים בישראל. ל-69% אין אמון בבתי הדין הרבניים | מפת חופש הנישואין בעולם, באתר marriage.hiddush.org.il
↑  59% ממצביעי הבית היהודי: שליטת הרבנות בנישואין ובגירושין מרחיקה יהודים מהיהדות | מפת חופש הנישואין בעולם, באתר marriage.hiddush.org.il
↑  Wide support for gay marriage as Israel celebrates Pride, The Jerusalem Post | JPost.com (באנגלית אמריקאית)
↑  שיא של 79% בתמיכה בנישואין או רישום זוגיות לבני אותו מין | מפת חופש הנישואין בעולם, באתר marriage.hiddush.org.il
↑  68% מהציבור תומכים באפשרות של נישואים אזרחיים לעולים מברית המועצות | מפת חופש הנישואין בעולם, באתר marriage.hiddush.org.il
↑  דלית יניב-מסר, ‏לראשונה יש סיכוי לעגן בחוק את הנישואים האזרחיים | דעה, עו"ד דלית יניב-מסר, באתר גלובס, 24 בפברואר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4190987-2 
נישואים אזרחיים במאה ה-19 בשווייץ (ציור מאת אלברט אנקר, 1887)
זוג ממתין לנישואין בכיכר לפני בניין עיריית אלגרו בסרדיניה שבאיטליה
טקס נישואים אזרחיים בבניין עיריית סטוקהולם, שוודיה בשנת 2016
נישואים חד-מיניים של זוג נשים בטאיוואן, 2017
פעילי העמותה ישראל חופשית מפגינים למען הכשרת נישואים אזרחיים בישראל במהלך מצעד הגאווה בתל אביב בשנת 2014
שוק המטבע העולמי

שוק המטבע העולמי או שוק המט"ח הוא השוק הפיננסי הגדול בעולם, עם היקף מסחר המתקרב ל-3,000 מיליארד (3 טריליון) דולר אמריקני[דרושה הבהרה], יותר מפי 50[דרוש מקור] מהיקף המסחר בכל בורסות ארצות הברית גם יחד.
היקפי מסחר אלה, המקנים לשוק המט"ח את התואר "השוק הגדול בעולם", מושפעים בין היתר מרציפות המסחר וכן משאר מאפייני השוק.
מרכז המסחר החשוב ביותר בעולם נמצא בלונדון עקב מיקומה הגאוגרפי בין אסיה לאמריקה, אחריה בסדר החשיבות נמצאות ניו יורק וטוקיו. פריסה גאוגרפית זו של חדרי עסקאות מבטיחה שוק שפועל 24 שעות ביממה באופן רציף.
קיימות שתי סיבות עיקריות לפעילות בשוק המט"ח:
עסקאות למטרות תשלומים הנדרשים לצורכי סחר-חוץ.
ועסקאות ספקולציה (90% מהמחזור הכולל), שהיא פעולה שמטרתה להרוויח רווח כלשהו על כלי פיננסי (כגון מניות, נדל"ן, תנועות מטבע), באמצעות תנועה במחירו בלבד. פעולה זו נערכת בדרך כלל על ידי ספקולנטים שנבדלים במטרתם ממשקיעים: מטרת המשקיע להשיג רווח על ההכנסה שהנכס מייצר, לדוגמה דיבידנד במניות.
יתרונות שוק המטבע העולמי

רציפות המסחר - שוק המט"ח פעיל 24 שעות ביממה, מליל יום ראשון ועד לליל יום שישי (מפתיחת יום המסחר בסידני אוסטרליה בתחילת השבוע ועד לסגירת המסחר בניו-יורק בסוף השבוע). הרציפות מאפשרת לסוחרים להגיב מיד להתפתחויות עולמיות בעלות השפעה כלכלית, זאת בניגוד לסוחרים בשווקים אחרים שנאלצים להמתין לפתיחת השוק כדי להגיב על ההתפתחויות.
נזילות - היקף המסחר היומי, גדול מפי 50 מהיקף המסחר הכולל בכל בורסות ארצות הברית. במצב זה, תמיד ישנו גוף שמוכן לקנות או למכור מטבעות בשוק המט"ח. הנזילות הגבוהה, בעיקר בקרב המטבעות המובילים, מבטיחה יציבות מחירים. בגלל היקף המסחר העצום, כמעט ובלתי אפשרי להשפיע על מחירי השוק. על סמך ניסיון העבר, גם ניסיונות התערבות של בנקים מרכזיים, גורמים לשינויים קטנים בטווח הקצר בלבד ולרוב אינם משיגים את מטרתם.
מינוף - המינוף המקסימלי הנפוץ ביותר בשוק המט"ח הוא 1 ל-100 (בשוק המניות לדוגמה, המינוף הגבוה ביותר הוא 1 ל-2). המשמעות היא שהפקדת ביטחונות בגובה 100$ מאפשרת לסוחרים לפתוח עסקת מט"ח בגובה של 10,000$. המינוף הוא אחד הגורמים המסוכנים ביותר בעסקאות מט"ח, שמייצרים פחד שגורם לאנשים לסגור עסקאות שמורווחות קצת, ולהשאיר את העסקאות המופסדות פתוחות, בתקווה שמגמת השוק תתהפך, וכך בתוך פרק זמן של כמה חודשים 95% מהסוחרים העושים שימוש בכלי זה מוחקים את התיק.
עלויות עסקה נמוכות - שוק המט"ח מציע את יחס העלות-תועלת הטוב ביותר בהשוואה לכל השווקים הפיננסיים האחרים. בשוק קיימים גופים הגובים עמלות בעבור שירותים שונים, לרבות עבור חידוש עסקה יומי.
בשוק המניות הסוחרים משלמים עמלות גבוהות בעבור פעולות קנייה ומכירה של ניירות ערך. בשוק המט"ח לא משלמים עמלות, כי אם על מרווחי המחירים (ספרייד) בין שער הקניה לשער המכירה. המרווח הנפוץ בעסקאות המט"ח הוא כ-2 פיפס (על עסקה של 1000$ משלמים 20 סנט).
רווחים בכל תנאי שוק פעולה - מכירה בחסר - פעולה בשוק המט"ח היא רכישה סימולטנית של מטבע אחד מול מטבע אחר. כאשר הסוחר רוכש את מטבע א', הוא מוכר את מטבע ב'. הסוחר רוכש את המטבע הצפוי להתחזק ומוכר את המטבע שצפוי להחלש. לדוגמה: הסוחר מאמין שהדולר יתחזק מול השקל - הוא ירכוש דולר וימכור שקל (לונג דולר, שורט שקל). ככל שהמספר יעלה כך יגדיל הסוחר את רווחיו. עם זאת, יכול להתרחש תסריט הפוך: הסוחר מאמין שהדולר יחלש מול השקל ולכן מוכר דולר ורוכש שקל (שורט דולר, לונג שקל). כך ירוויח הסוחר מירידת ערכו של הדולר.
שוק יוצא דופן

בדרך כלל בשווקים ננקב מחירן של סחורות בכסף, ולעסקאות יש שני צדדים מוגדרים - קונה ומוכר. המוכר הוא בעל הסחורה (תירס, מניה או חבילת תיור) והקונה הוא בעל הכסף. בעסקה מחליפה הסחורה ידיים בכיוון אחד והכסף בכיוון ההפוך. בשוק המט"ח המצב שונה כי הכסף הוא גם הסחורה. לכן למרות שבדרך כלל מטבע הייחוס לעסקה הוא הדולר האמריקאי למעשה העסקה היא עסקת החלפה. אין קונה ומוכר מוגדרים בעסקה משום שהקונה מטבע אחד מוכר את השני וכל אחד מהצדדים לעסקה הוא קונה ומוכר גם יחד.