stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סרט פלישה לבית
תמות ומאפיינים > בעלי חיים

כאשר המשפחה המותקפת מחזיקה בבית חיית מחמד, החיה תיהרג במהלך הסרט. גורל דומה צפוי לבעלי חיים שהפולשים מביאים איתם, כגון כלבי תקיפה. אולם במרבית המקרים, מות החיה לא ייראה על המסך, משום שהצופים נוטים לחמול על בעלי חיים יותר מאשר על דמויות אנושיות.
תמות ומאפיינים > נקמה

מעשה נקמה, אם יתרחש, איננו חלק מאירוע הפלישה שהניע את העלילה, אלא אירוע נפרד, והדמות הנוקמת לא בהכרח תהיה קורבן הפשע בעצמו, אלא דמות המקורבת מאוד לקורבן. נקמה כוללת מספר מאפיינים:
הקורבן הוא תמים, פגיע ומעורר אהדה בלב הצופים.
הפשע היה נורא וגרם להלם אצל הצופים.
אחרי הפשע, הקורבן או המקורב מתגברים על האבל, הפחד, הספק ותחושת חוסר הביטחון.
כאשר נופלת החלטה לנקום, הדמות הנוקמת מתחמשת לקרב.
מידת העונש כמידת הפשע, והנקמה עקובה מדם ולא-אנושית.
היפוך נראטיב הפלישה לבית

מעבר לסרטים העושים שימושים במרכיבי העלילה המתוארים לעיל במינונים שונים, הופקו סרטים שחורגים מהנראטיב המקובל והופכים את מאפייניו על פיהם. בעקבות זאת נוצרה קטגוריה קולנועית הנקראת באנגלית Reverse Home Invasion (בתרגום חופשי: פלישה לבית במהופך): עלילות שבהן אנשים עם כוונות זדוניות מפתים קורבנות תמימים לבוא אל ביתם או חוטפים אותם לשם כדי לממש את זממם, או שהקורבנות נכנסים בתום לב לבית שבו שוכן רוצח, או שהפולשים בוחרים את הבית "הלא נכון" מבחינתם ומנסים לברוח. בקטגוריה זו נכללים סרטים כגון "הבית האחרון משמאל" (1972, חודש בשנת 2009), הסרט הראשון בסדרת "המנסרים מטקסס" (1974, חודש בשנת 2003), "The Perfect Host" (אנ') (קומדיה שחורה משנת 2010), "ההזמנה" (אנ') (2015), "לא לנשום" (2016), "תברח" (2017), "Unlisted Owner" (אנ')‏ (2017) ו"Tau" (אנ') משנת 2018.
החוקרת, סופרת ומרצה האנגלייה דון קיטלי סבורה ששינויים והיפוכים אלה יוצרים איום קרוב יותר, אשר באופן זה או אחר שובר את הקווים המפרידים בין הפנים והחוץ, בין "אנחנו" ו"הם", בין הבית ומה שמעבר לו, בין בן המשפחה או החבר לזר ובין ה"עצמי" לבין ה"אחר". שינויים אלה, לדברי קיטלי, מאתגרים את הצופים לתהות מי באמת ה"זרים" בחייהם, היכן הם ומה הם מסוגלים לעולל.
טכניקות הפקה

כדי להעצים את תחושת הפחד אצל הצופה, רווחות טכניקות של שימוש בזוויות צילום ותנועות מצלמה, תאורה וצליל.
טכניקות הפקה > זוויות צילום ותנועות מצלמה

צילום לונג שוט של הבית נועד לתאר את בידודו, וצילום מתוך הבית כלפי חוץ גורם לצופה לראות מנקודת מבט אישית שמציבה אותו בנעליו של הפרוטגוניסט. צילומי תקריב מדגישים את פחדי הפרוטגוניסט וממחישים לצופה עד כמה הָאִיּוּם קרוב. כמו כן, מקובל שימוש במצלמה ידנית רועדת שיוצרת תחושת טירוף, אי-התמצאות ופאניקה, במיוחד בבתים גדולים דמויי מבוך. "הקפצת בהלה" (אנ') נוצרת כאשר האנטגוניסט נכנס לפריים, באמצעות מעבר פתאומי מלונג שוט לתקריב.
שימוש בזווית צילום גבוהה או נמוכה נועד להדגיש את יחסי הכוחות בסרט. למשל, זווית צילום נמוכה מנקודת המבט של הפרוטגוניסט מתארת את האנטגוניסט כחזק יותר, ומראה לצופה מהפרספקטיבה של הקורבן כיצד נוצר הפחד.
המבקר דניאל קרקלנד סבור שלמצלמה, אותה הוא מכנה "מלכת אימת הפלישה לבית", יש תפקיד מכריע בסרטים אלה משום שהיא הפעלן היחיד החופשי לנוע בחללים המוגבלים, יכולה להתקרב, להתרחק ולברוח בניגוד לגיבורים, וכל פריט שהמצלמה מתמקדת בו הופך להיות משמעותי בעלילה. לטענת קרקלנד, סרטים רבים מקטגוריה זו נשכחים משום שהם מתמקדים באלימות ובזעם במקום ביחסים בין המצלמה לקורבנות, ואפילו הפקות במרחב גדול יותר כושלות בסוף מכיוון שהמצלמה לא מקבלת דגש ראוי.
טכניקות הפקה > תאורה

תאורה מאופקת וחלשה היוצרת אצל הצופה תחושת מועקה, טיפוסית לסרטים כאלה, משום שפשעי פריצה מתרחשים בעיקר בלילה. לצורך הזה משתמשים בטכניקות תאורה שונות, כגון קיארוסקורו, טכניקת ניגוד אור-צל שבה נעשה שימוש בסרטי אימה עוד משנות ה-20 של המאה ה-20.
מכיוון שבעלילות רבות זרם החשמל מנותק ואין בזירת ההתרחשות מקור אור ראשי (אנ'), נוצרת תחושת חוסר ישע של הפרוטגוניסטים הנעזרים במקורות חלופיים אשר אמנם מספקים אור, אך מצד שני יוצרים צללים המקשים על הצופה ויוצרים אצלו תחושת אי-נוחות.
טכניקות הפקה > פסקול

צלילים דיאגטיים שנובעים מההתרחשות על המסך, משמשים ליצירת מתח ופחד. הם יהיו חזקים מהרגיל, ובתהליך ערבול הצליל הם מוגברים כדי ליצור חרדה. צלילים לא-דיאגטיים שנוספים כרקע, יוצרים אווירה כאוטית, וצלילים החוזרים על עצמם ללא הרף גורמים לדברים שגרתיים להיראות ולהישמע אבנורמליים (כגון: חזרתיות של תיבת נגינה או הקלטה פגומה). במוזיקת הרקע רווח שימוש בצלילים קונטרפונקטליים היוצרים ניגוד מול הדמות או המעשים הנראים על המסך. חולשת הקשר בין ההתרחשות למוזיקה מעצימה את רשעותו של האנטגוניסט ואת תחושת המועקה (כגון: מוזיקה קלאסית או שיר רך המלווה מעשה רצח).
הקשרים תרבותיים

הבמאי וס קרייבן אמר שסרטי אימה לא יוצרים פחדים, אלא משחררים פחדים קיימים. סרטים כאלה מאפשרים ליחיד להתמודד עם פחדיו ומלמדים על תרבות החברה שבו נוצרו. סרטי אימה בכלל, מבטאים חרדות חברתיות קולקטיביות שמקורותיהן תרבותיים, וסרטי פלישה לבית מבטאים פחד אוניברסלי חוצה-תרבויות: הפחד מהפרת המרחב הביתי ומהלא-נודע שמחוצה לו. אך כל תרבות מגדירה ויוצרת סיפורי אימה באופן שונה, ולכן האופן שבו קולנוענים מעבדים אותם, שונה ותלוי בחוויות התרבותיות של מדינות המוצא שלהם. סרטי פלישה לבית נחשבים למטפורה חברתית לקסנופוביה ולפחד מפני פלישת "האחר", האאוטסיידר שאיננו משתלב בחברה, למרחב הפרטי, ואולם, גם כאשר מדובר בסוגיות אוניברסליות של פערים חברתיים וקונפליקט בין מעמדות, זוויות ההתייחסות יהיו שונות.
הקולנוע האמריקאי עוסק בהרחבה בנושא הפלישה לבית. מבקרת סרטי האימה הקנדית קלי מק'נילי סבורה שהסרטים האמריקאיים ניזונים מתחושת הצורך של האזרחים ליטול לידיהם את ההגנה על ביטחונם האישי, כפי שבא לידי ביטוי בוויכוח על הזכות לשאת נשק, ומוּנָעִים על ידי פרנויה וחוסר אמון כלפי כוחות מבחוץ והקרובים להם בתוך המדינה, פרנויה ששורשיה מגיעים עד תקופת המקארתיזם ו"הסכנה האדומה"(אנ') של שנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20. זאת, תוך אלימות שמקורותיה נובעים מתקופות ואירועים אלימים לאורך ההיסטוריה של האומה האמריקאית (טבח ילידים, תקופת העבדות, מלחמת האזרחים, תקופת היובש, מלחמת וייטנאם, המלחמה הקרה, משפטי המכשפות בסיילם, מעשי רצח פוליטיים, כתות קיצוניות, התנועה האפרו-אמריקאית לזכויות האזרח, חוקי ג'ים קרואו והקו קלוקס קלאן, מהומות לוס אנג'לס ואלימות משטרתית, ועד אירועי ירי בבתי ספר).
בעקבות פיגועי 11 בספטמבר בא גל סרטי אימה שאותו הובילו הובילו סרטי פלישה לבית, מפלצות ופאונד פוטג'. בתת-סוגה של פלישה לבית חלו תמורות, כאשר סכנות שנחשבו מופשטות ונדירות, הפכו לממשיות ובלתי נמנעות, וסרטים ביטאו פרנויה, חרדת מלחמה ואבל. אירועי מפתח מפחידים החלו להתרחש לאור יום לאחר עשורים של פחדים בחושך, תוך התמקדות בזוגות ומשפחות שבאופן אקראי הפכו לקורבנות בביתם.
בקולנוע הצרפתי, פלישה לבית היא נושא עיסוק משמעותי של זרם הקיצוניות הצרפתית החדשה (אנ') שהתהווה בראשית המאה ה-21 ודוגל בסרטים אפלים חפים מרגשות. סרטי פלישה לבית של אסכולה זו מאופיינים באלימות קיצונית הכוללת אלימות גופנית-ביולוגית (אנ') ומינית עם אלמנטים של ניצול וגור. קלי מק'נילי קושרת בין ביטויי אלימות אלה לבין התמודדות החברה הצרפתית עם קסנופוביה, ממשלה ימנית-קיצונית וחוסר אמון וחרדה ציבוריים ששורשיהם מגיעים עד המהפכה הצרפתית והכיבוש הגרמני במלחמת העולם השנייה.
נשים ומגדר

משום שפגיעוּת הקרבנות היא מוטיב מרכזי בסרטי פלישה לבית, ומבחינה היסטורית הבית נחשב מרחב נשי, תת-סוגה זו נוטה להתמקד בנשים. סרטים רבים מתארים את דמות האישה הפרוטגוניסטית באופן סטריאוטיפי כדי להדגיש את רשעות האנטגוניסט, מבליטים את היות הנשים דמויות פגיעות ומחזקים סטריאוטיפים שליליים, בנוסף לאלימות פיזית ומינית. בעוד שמגברים מצפים להילחם ולהגן על קניינם, נשים מוזהרות תדיר שהפרת המרחב הפרטי שלהן עלולה להסתיים בתקיפה מינית או מוות. בנוסף לסטריאוטיפ האישה החלשה, קולנוענים נוטים להשתמש בקלישאות שליליות נוספות, כגון שבירות, תמימות ואף מודעות עצמית נמוכה. כאשר מדובר באנטגוניסטית (אישה תוקפת), היא תוצג כמופרעת נפשית ("חיזור גורלי"; "דרושה שותפה רווקה"), בעוד גבר יוצג כפושע קר רוח. כשמדובר בזוג פרוטגוניסטים, אישה וגבר, הגבר יהיה לרוב חסר אונים כמו בת-זוגו, אלא שבמקרים רבים השוויון המגדרי מושג כאשר הגבר סובל מפציעה מוקדמת המצדיקה את חולשתו ("דרושה שותפה רווקה"; "חדר פנוי").
העיתונאית מריה ראמוס טוענת שסרטי פלישה לבית נוטים לעשות שימוש יתר בקלישאת "הנערה האחרונה", זו אשר נשארת להכריע לבדה את האנטגוניסט, ובתחילת הסרט זוהתה כחוליה החלשה, הרכרוכית המייבבת. במקרים שבהם הנערה האחרונה חורגת מהתבנית הזו ומגלה תושייה, באופן כלשהו היא נענשת על כך, ונשים חזקות מבחינה מנטלית לא שורדות. מבחינת ראמוס, הבעיה היא שדווקא נשים שלא מאיימות על האגו הגברי, הן שנענשות, וסרטים אלה הם מטפורה של שגרת חיי הבית והאלימות שנשים חוות יום-יום. באופן דומה, קימברלי ריצ'י סבורה שדמות הנערה האחרונה, גם אם היא שורדת ואף הורגת את האנטגוניסט, רק במזל היא לא עוברת עינויים או אונס. כמו כן, תסריטאים משתמשים בדמות האם כדי לעורר חמלה על אשה המגנה על צאצאיה, כהצדקה לאלימות. ריצ'י סבורה שבעידן של Me Too, כאשר נשים נוטלות כוח חזרה לידיהן, הן ראויות ליחס שונה בסרטים. אף על פי שתסריטאים מתקנים את מעמד האישה בקולנוע בראייה פמיניסטית, ריצ'י לא רואה שינוי בתיאורי נשים בסרטי פלישה לבית.
על אף האמור לעיל ולמרות היבטים סקסיסטיים בולטים בתיאור דמות האישה, סרטים כאלה יכולים להעצים אותה ולאפשר לה לצאת מנצחת. במאה ה-21 מזוהה שינוי מגמה, וסרטי פלישה לבית מציגים יותר נשים קשוחות המסוגלות להגן על עצמן. כמו כן, יש המצביעים על התפתחויות בתיאור האישה בקולנוע ההוליוודי, החל מפרוטגוניסטית חסרת אונים, עבור באישה המשיבה מאבק אך מוכרעת, ועד דמות האישה החזקה והעצמאית המכריעה את תוקפיה בניגוד לסטריאוטיפים המקובלים.
כאשר מדובר בזוג, בניגוד לסוגות אחרות, הגבר איננו האביר המגן על אהובתו, אלא שניהם לכודים, מפוחדים ונאבקים באותה מידה, אם כי בתפקידים מסוימים יהיו הבחנות מגדריות (האישה תעיר את הגבר בבהלה; הגבר ייצא לבדוק מחוץ לבית והאישה תמתין מפוחדת). העיתונאית אניה סטנלי מצביעה על כך שבקולנוע האמריקאי התפקידים שוויוניים יחסית, בעוד שבאירופה קיימת נטייה לשמר הבחנות מגדריות. בני זוג לבדם, נחשפים לסכנה רק אם ינסו להיאבק או לברוח, אך אם מדובר במשפחה עם ילדים, התסריט מדגיש את ההורים המסכנים עצמם כדי להגן על ילדיהם. בהיעדר הילדים (נהרגו או ברחו), תפקיד ההורים בעלילה יחזור למאפייני הישרדות.
רשימת סרטי פלישה לבית

הרשימה שלהלן מבוססת על בסיס הנתונים האינטרנטי IMDb, מאגר הביקורות Rotten Tomatoes, כתבות העוסקות בקטגוריה זו וביקורות סרטים. הסרטים מפורטים לפי סדר כרונולוגי עולה של מועדי יציאתם.
רשימת סרטי פלישה לבית > שנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20

| מועד יציאה | שם בעברית | שם מקורי | מדינה | סוגה | מקור | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 31 ביולי 1948 | קי לארגו | Key Largo | ארצות הברית | סרט אפל |  |  |
| 24 בספטמבר 1948 | סליחה, טעות במספר | Sorry, Wrong Number | ארצות הברית | סרט אפל |  |  |
| 13 ביולי 1951 |  | He Ran All the Way | ארצות הברית | פשע; סרט אפל |  |  |
| 29 במאי 1954 | אליבי | Dial M for Murder | ארצות הברית | פשע |  |  |
| 17 בספטמבר 1954 | סאדנלי | Suddenly | ארצות הברית | סרט אפל |  |  |
| 13 ביולי 1955 |  | The Night Holds Terror | ארצות הברית | פשע |  |  |
| 13 בפברואר 1956 | שעות גורליות | The Desperate Hours | ארצות הברית | סרט אפל |  | הסרט חודש ב-1990 |
רשימת סרטי פלישה לבית > שנות ה-60

| מועד יציאה | שם בעברית | שם מקורי | מדינה | סוגה | מקור | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 8 בספטמבר 1960 | פסיכו | Psycho | ארצות הברית | אימה |  |  |
| 10 ביוני 1964 |  | Lady in a Cage | ארצות הברית | אימה |  | העלילה מתמקדת במעלית שהגיבורה לכודה בה בתוך בית האחוזה שלה. |
| 26 באוקטובר 1967 | בודדה באפלה | Wait Until Dark | ארצות הברית | אימה |  |  |
| 14 בדצמבר 1967 | בדם קר | In Cold Blood | ארצות הברית | דרמה ביוגרפית; אימה |  | מבוסס על ספר בשם זה מאת טרומן קפוטה |
| 12 ביוני 1968 | תינוקה של רוזמרי | Rosemary’s Baby | ארצות הברית | אימה |  |  |
רשימת סרטי פלישה לבית > שנות ה-70

| מועד יציאה | שם בעברית | שם מקורי | מדינה | סוגה | מקור | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 30 בינואר 1971 | כלבי הקש | Straw Dogs | ארצות הברית | פשע |  | רימייק יצא בשנת 2011 |
| 19 בדצמבר 1971 | תפוז מכני | A Clockwork Orange | ארצות הברית | פשע; דיסטופיה |  |  |
| 30 באוגוסט 1972 | הבית האחרון משמאל | The Last House on the Left | ארצות הברית | אימה |  | הסרט חודש ב-2009 |
| 14 בנובמבר 1972 |  | The Victim | ארצות הברית | פשע; מסתורין |  | סרט טלוויזיה |
| 11 באוקטובר 1974 | חג מולד שחור | Black Christmas | ארצות הברית | אימה |  | הסרט חודש פעמיים באופן רופף: בשנת 2006 ובשנת 2019. |
| 17 בספטמבר 1976 |  | Death Weekend | קנדה | אימה |  | בארצות הברית, הסרט הופץ בשם The House by the Lake, ואין קשר לסרט בריטי בשם זה משנת 1956(אנ'). |
| 13 באפריל 1977 |  | Death Game | ארצות הברית | מותחן |  | הסרט חודש ב-2015 בשם Knock Knock, ובעברית: "דפיקה בדלת". |
| 22 בנובמבר 1978 | אני יורקת על קברך | I Spit on Your Grave | ארצות הברית | פשע; אימה; אלימות גרפית |  | הסרט חודש בשנת 2010. |
רשימת סרטי פלישה לבית > שנות ה-80

| מועד יציאה | שם בעברית | שם מקורי | מדינה | סוגה | מקור | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 5 בנובמבר 1980 |  | La casa sperduta nel parco | איטליה | אימה; ניצול |  | בעברית: "הבית בקצה הפארק". |
| 12 בנובמבר 1982 |  | Alone in the Dark | ארצות הברית | אימה; סלאשר |  |  |
| 1983 |  | Home Sweet Home | ארצות הברית | אימה; סלאשר |  | הקרנת הסרט נאסרה בבריטניה בתוקף חוק. הוא נודע גם בשמות: Bloodyparty ו-Slasher in the House |
| 1983 |  | Angst(בגרמנית) | אוסטריה | אימה |  | באנגלית: Fear |
| 22 באוגוסט 1986 |  | Extrimities | ארצות הברית | דרמת מתח |  |  |
| 18 בספטמבר 1987 | חיזור גורלי | Fatal Attraction | ארצות הברית | דרמת מתח |  |  |
| 5 במרץ 1989 | הפנטהאוז | The Penthouse | ארצות הברית; קנדה | דרמת מתח |  | סרט טלוויזיה שהופק עבור רשת ABC |
| 1 בדצמבר 1989 |  | Hider in the House | ארצות הברית | מותחן פסיכולוגי |  |  |
רשימת סרטי פלישה לבית > שנות ה-90

| מועד יציאה | שם בעברית | שם מקורי | מדינה | סוגה | מקור | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 20 ביולי 1990 | בית הליצנים | Clownhouse | ארצות הברית | אימה |  |  |
| 7 בספטמבר 1990 |  | Henry: Portrait of a Serial Killer | ארצות הברית | פשע; ביוגרפי |  |  |
| 28 בספטמבר 1990 | פסיפיק הייטס | Pacific Heights | ארצות הברית | מותחן פסיכולוגי |  |  |
| 15 במרץ 1991 | שכחו אותי בבית | Home Alone | ארצות הברית | קומדיה |  | פרודיה על סרטי פשע העוסקים בפלישה לבית; סרט ראשון בסדרה |
| 13 בנובמבר 1991 | פסגת הפחד | Cape Fear | ארצות הברית | מותחן פסיכולוגי |  | רימייק לסרט בשם זה משנת 1962 |
| 10 בינואר 1992 | היד שמנענעת את העריסה | The Hand That Rocks the Cradle | ארצות הברית | דרמה |  |  |
| 26 ביוני 1992 | חדירה בלתי חוקית | Unlawful Entry | ארצות הברית | פשע |  |  |
| 9 באוגוסט 1992 | הפחד שבפנים | The Fear Inside | ארצות הברית | מותחן |  | סרט טלוויזיה |
| 14 באוגוסט 1992 | דרושה שותפה רווקה | Single White Female | ארצות הברית | דרמת מתח |  |  |
| 4 באפריל 1993 |  | When a Stranger Calls Back | ארצות הברית | אימה; מסתורין |  | סרט המשך ל"כשזר מתקשר" מ-1979; סרט טלוויזיה. |
| 11 במרץ 1994 | חטופים שכאלה | The Ref | ארצות הברית | קומדיית אימה |  |  |
| 14 ביוני 1996 | כייבל גאי | The Cable Guy | ארצות הברית | דרמה קומית |  |  |
| 20 בדצמבר 1996 | צעקה | Scream | ארצות הברית | אימה; סלאשר |  |  |
| 13 בינואר 1997 |  | Home Invasion | ארצות הברית | דרמת מתח |  |  |
| 11 בספטמבר 1997 | משחקי שעשוע | Funny Games | אוסטריה | פשע; אימה |  | רימייק אמריקאי יצא ב-2007 |
רשימת סרטי פלישה לבית > שנות ה-2000

| מועד יציאה | שם בעברית | שם מקורי | מדינה | סוגה | מקור | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 28 בספטמבר 2001 | אל תוציא מילה | Don't Say a Word | ארצות הברית | מותחן פסיכולוגי |  |  |
| 25 באפריל 2002 | החדר | Panic Room | ארצות הברית | פשע; פלישה לבית |  |  |
| 17 באוקטובר 2002 | לחיות בתמונות | One Hour Photo | ארצות הברית | דרמת מתח |  |  |
| 18 ביוני 2003 |  | Haute tension (בצרפתית) | צרפת | אימה |  | באנגלית: High Tension |
| 25 בנובמבר 2004 | המחנכים | Die fetten Jahre sind vorbei (בגרמנית) | גרמניה; אוסטריה | דרמה |  | באנגלית: The Edukators |
| 14 באפריל 2005 | בן ערובה | Hostage | ארצות הברית | דרמת פשע |  |  |
| 25 באוקטובר 2005 |  | El habitante incierto | ספרד | אימה; מסתורין |  | באנגלית: The Uninvited Guest |
| 11 בנובמבר 2005 |  | The Dark Hours | קנדה | אימה |  |  |
| 10 בפברואר 2006 | פריצה ברשת | Firewall | ארצות הברית; אוסטרליה | פשע |  |  |
| 28 באפריל 2006 | הרד קנדי | Hard Candy | ארצות הברית | פשע |  |  |
| 19 ביולי 2006 |  | Ils (בצרפתית) | צרפת; רומניה | אימה |  | באנגלית: Them |
| 20 באפריל 2007 | חדר פנוי | Vacancy | ארצות הברית | פשע; אימה |  |  |
| 21 במאי 2007 | טיוטה לרצח | The Killing Floor | ארצות הברית | פשע; מסתורין |  |  |
| 25 במאי 2007 | באג | Bug | ארצות הברית; גרמניה | אימה |  |  |
| 13 ביוני 2007 | פנימה | À l'intérieur | צרפת | אימה; אלימות גרפית |  | באנגלית: Inside |
| 30 במאי 2008 | הזרים | The Strangers | ארצות הברית | אימה; מסתורין |  | סרט המשך יצא ב-2018 |
| 17 ביולי 2008 | דרושה שמרטפית | Babysitter Wanted | ארצות הברית | אימה |  |  |
| 13 בנובמבר 2008 (בישראל) | קיל שוט | Killshot | ארצות הברית | פשע; פעולה |  |  |
| 20 בינואר 2009 | חדר פנוי: ההתחלה | Vacancy 2: The First Cut | ארצות הברית | אימה |  | בפורמט VOD |
| 24 באפריל 2009 | אובססיבית | Obsessed | ארצות הברית | דרמת מתח |  |  |
| 31 ביולי 2009 | האספן | The Collector | ארצות הברית | אימה |  |  |
| 16 באוקטובר 2009 |  | The Stepfather | ארצות הברית | פשע |  |  |
רשימת סרטי פלישה לבית > שנות ה-20 של המאה ה-21

| מועד יציאה | שם בעברית | שם מקורי | מדינה | סוגה | מקור | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 5 ביוני 2020 | בקי | Becky | ארצות הברית; קנדה | דרמה; פעולה |  |  |
| 19 באפריל 2021 |  | For the Sake of Vicious | קנדה | אימה |  | הופץ בפלטפורמות דיגיטליות |
| 12 באוגוסט 2021 | לא לנשום 2 | Don't Breathe 2 | ארצות הברית | אימה; מסתורין |  | המשך לסרט "לא לנשום" משנת 2016. |
| אוגוסט 2021 |  | Baby Money | ארצות הברית | פשע |  |  |
| 7 בינואר 2022 | תהיו העיניים שלי | See for Me | קנדה | פשע |  | הקרנת הבכורה התקיימה ב-10 ביוני 2021, במסגרת פסטיבל טרייבקה |
| 1 בספטמבר 2022 |  | Who Invited Them | ארצות הברית | אימה |  | הופץ בשירות הזרמת המדיה Shudder (אנ') |
| 11 במרץ 2023 | הזעם של בקי | The Wrath of Becky | ארצות הברית | פעולה |  | המשך ל"בקי" משנת 2020 |
| 22 בספטמבר 2023 | אף אחד לא יציל אותך | No One Will Save You | ארצות הברית | מדע בדיוני, אימה, מותחן |  |  |
| לא ידוע |  | 12‏ Midnight | ארצות הברית | אימה; פעולה |  | לפי קדימון מוקדם, הסרט היה צפוי לצאת באביב 2019. קדימון שני הופץ ב-2 באפריל 2020, ללא ציון תאריך הפצה מיועד. |
| לא ידוע |  | Home Invasion | ארצות הברית |  |  |  עדכון אחרון היה באוגוסט 2016  בימוי: פטריק היוז (אנ')  תסריט: אהרון גוזיקובסקי  עם: מארק וולברג |
אברהם גרוסמן

| --- | --- |
פרופ' אברהם גרוסמן
פרופ' אברהם גרוסמן
 לידה:  10 במרץ 1936 טבריה, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  27 במרץ 2024 (בגיל 88)
 ענף מדעי:  היסטוריה של עם ישראל
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים (1974)  תיכון דתי יבנה 
 מנחה לדוקטורט:  אפרים אלימלך אורבך 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (2003)  פרס ביאליק (1996) 
 צאצאים:  יונתן גרוסמן 
 תרומות עיקריות
 תולדות עם ישראל בימי הביניים
 
אברהם גרוסמן (10 במרץ 1936 – 27 במרץ 2024; ט"ז באדר ה'תרצ"ו – י"ז באדר ב' ה'תשפ"ד) היה פרופסור בחוג להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים, חבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים וזוכה פרס ישראל לחקר ההיסטוריה היהודית לשנת 2003.
ביוגרפיה

סבו של גרוסמן היה דור שלישי בארץ למייסדי המושבה משמר הירדן שבגליל, אביו היה עובד אדמה.
גרוסמן נולד בטבריה, וגדל במושבה משמר הירדן. ב-1948 עבר עם משפחתו לחיפה ולמד בבית ספר "יבנה" בחיפה. שירת בצה"ל במפקדת קצין חינוך ראשי בקריה בתל אביב. קיבל תואר ראשון בהיסטוריה של עם ישראל ותלמוד בשנת 1964 מהאוניברסיטה העברית בירושלים. קיבל תואר שני בהיסטוריה של עם ישראל ותלמוד מהאוניברסיטה העברית בשנת 1967. התזה שלו לתואר השני הייתה בנושא רבנו גרשום ותלמידיו, יצירתם הספרותית והנהגתם הציבורית והיא נעשתה בהדרכתו של פרופסור א.א. אורבך. גרוסמן קיבל תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בשנת 1974. עבודת הדוקטורט שלו היא הרחבה של התזה לתואר שני ונושאה היה "תולדות הספרות הרבנית באשכנז ובצרפת הצפונית במאה הי"א". גם היא נעשתה בהדרכתו של א.א אורבך. מורים נוספים שהשפיעו עליו היו הפרופסורים שרגא אברמסון, חיים הלל בן-ששון, מנחם שטרן וחיים ביינארט.
שהה לצורך פוסט-דוקטורט בבית הספר ללימודי המזרח ואפריקה שבאוניברסיטת לונדון ובמחקר בכתבי יד שבספרייה הבודליינית באוקספורד.
לימד באוניברסיטת בן-גוריון, מונה למרצה באוניברסיטה העברית בשנת 1976 ומונה לפרופסור מן המניין בשנת 1986. שימש ראש החוג להיסטוריה של עם ישראל. גרוסמן יצא לפנסיה כפרופסור אמריטוס בשנת 2007. שהה בשבתונים באוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת ייל, ובאוניברסיטת המדינה של אוהיו בקולומבוס. שימש כמרצה במכון לנדר.
גרוסמן השתתף במערכות כתבי העת ציון וקתדרה, כיהן כראש ועדת הפרסומים של מרכז זלמן שזר וכראש מכון בן-צבי לחקר קהילות ישראל במזרח, היה חבר בהנהלות ומועצות של הארכיון המרכזי לחקר תולדות העם היהודי, החברה ההיסטורית הישראלית, מועצת הארכיונים העליונה של משרד ראש הממשלה, מכון דינור לחקר תולדות עם ישראל, המרכז לחקר תולדות ארץ ישראל ויישובה של יד יצחק בן-צבי. היה חבר בוועדה המייעצת של אתר על התורה.
אברהם גרוסמן היה נשוי לרחל לבית אוסטראו ולו שתי בנות ושני בנים, בהם פרופ' יונתן גרוסמן מהמחלקה לתנ"ך באוניברסיטת בר-אילן. אחיו של אברהם, פרופ' שלמה גרוסמן, היה נשיא מכללת אשקלון.
מחקריו > תחומי מחקריו

מחקריו של אברהם גרוסמן עוסקים בארבעה נושאים: האחד הוא מעמדה של האשה היהודיה בימי הביניים. השני הוא תולדותיהם של חכמי ישראל הגדולים בימי הביניים במאות ה-13–11. התחום השלישי הוא ריבוד חברתי ושכבות בחברה היהודית באירופה ובארצות האסלאם בימי הביניים.
הרביעי הוא ראשות הגולה בבבל בימי הביניים. במחקריו השונים גרוסמן עושה שימוש בחומר מרובה שהיה טמון בכתבי יד, ומתאר מחדש עובדות יסוד בחיים החברתיים והרוחניים של קהילות ישראל השונות בימי הביניים. הוא סוקר את ההתרחשויות ההיסטוריות בפרספקטיבה רחבה, תוך השוואה להתפתחויות מקבילות בחברות הנוצריות והמוסלמיות שסבבו את היהודים.
מחקריו > ספריו > חכמי אשכנז הראשונים

זהו ספרו הראשון של אברהם גרוסמן והוא הרחבה של עבודת הדוקטורט שלו, הספר ראה אור בשלוש מהדורות שונות בהוצאת מאגנס והוא זיכה את מחברו בפרס עיריית חולון לחכמת ישראל לשנת תשמ"ב ובפרס ויז'ניצר לספר הנבחר בהיסטוריה של עם ישראל. ספר זה בוחן את יצירותיהם הספרותיות ואת ההנהגה הציבורית של חכמי ישראל בגרמניה במאה ה-11 ובראשם רבנו גרשום מאור הגולה. הוא בנוי על סמך מקורות רבים שבכתבי יד ומרבה לעסוק בשאלות היסטוריות הקשורות לפעולתם של חכמים, לקשריהם עם השלטונות הנוכרים ולמעמדם החברתי והציבורי. למשל נדון בו בהרחבה הרקע ההיסטורי לחרם של רבנו גרשום מאור הגולה, שלא לשאת יותר מאישה אחת. כמו כן דן הספר בקשרים התרבותיים שבין יהודי גרמניה ליהודי צרפת, איטליה וספרד באותה עת. נדונו בין השאר פעולותיהם של חכמים שהיו לנו מעט ידיעות עליהם כמו בני מכיר (קבוצה של ארבעה אחים) שפעלו בקהילות גרמניה בסוף המאה ה-11 ושל רבי שלמה בן שמשון. הספר פותח בדיון בהיווצרות הקהילות היהודיות בגרמניה בימי הביניים במאות ה-9 וה-10.
מחקריו > ספריו > ראשות הגולה בבבל בתקופת הגאונים

ספרו זה של גרוסמן בוחן את מעמדם וסמכויותיהם של ראשי הגולה במאות ה-7–המאה ה-11, הוא בודק את היחסים בינם לבין הגאונים, את מעמדם הכלכלי והחברתי, על הרקע ההיסטורי הרחב בהם אירעו. הוא בנוי סביב כמאה מקורות תעודות ומסמכים מהספרות היהודית והמוסלמית של התקופה. בין השאר מתוארים בו בהרחבה סכסוכים על רקע כלכלי וחברתי בין ראשי הגולה לגאונים ואת יחסיהם של השלטונות המוסלמים אל ראשי הגולה.
מחקריו > ספריו > חכמי צרפת הראשונים

ספר זה יצא לאור בשלוש מהדורות בהוצאת מאגנס והוא זיכה את אברהם גרוסמן בפרס ביאליק לשנת תשנ"ו. הספר עוסק בקורותיהם של חכמי צרפת במאה ה-11 ובראשית המאה ה-12. הוא מתאר תחילה את פעולתם הציבורית, הספרותית, והחברתית של חכמי צרפת בראשית המאה ה-11 ואחר כך עובר לעסוק ברש"י, בחבריו ובתלמידיו. הספר מבוסס בחלקו הגדול על מקורות חדשים הטמונים בכתבי יד. יש בו השוואה מתמדת לפעילות הספרותית המקבילה בעולם הנוצרי. עיקר החידוש בו הוא דיון בכמה חכמים שהידיעות עליהם היו זעומות, כגון: רבי יוסף טוב עלם, רבי יוסף קרא ורבי שמעיה.
החיבור מרבה לעסוק בסוגיות היסטוריות כגון הזיקה לחברה הנוצרית באותה עת, קשרי תרבות וחברה של המרכז היהודי בצרפת במאה ה-11 עם גרמניה, ספרד, ואיטליה וכן עם המורשה הבבלית והארצישראלית, אופי בתי המדרש. הספר מתורגם עתה לצרפתית.
מחקריו > ספריו > חסידות ומורדות – נשים יהודיות באירופה בימי-הביניים

ספר זה יצא לאור במרכז זלמן שזר ונדפס בשלוש מהדורות, הוא תורגם לאנגלית ויצא לאור בהוצאת אוניברסיטת ברנדייס. הספר זכה לתהודה רבה מכיוון שהוא מתאר שיפור ניכר במעמד האישה היהודיה במאות ה-11–14 באירופה, זאת בניגוד למה שהיה מוסכם בעולם המחקר. הספר מראה את הניגוד הגדול בין התדמית השלילית של האישה בפיהם של חכמים ובספרות העממית, כולל בשירה, ובין המציאות. הנשים היהודיות תפשו החל במאה ה-11 מקום חשוב במסחר ובכלכלת המשפחה, דבר ששיפר מאוד את מעמדן במשפחה ובחברה. הספר עוסק במגוון רחב של נושאים ובהם תדמית האישה, גיל הנישואים, בחירת בן הזוג, מונוגמיה ופוליגמיה, חלקן של הנשים בפרנסת המשפחה, השכלת נשים וחינוכן, חלקן של הנשים בחיי הדת, אלימות כלפי נשים ומעמד הגרושה והאלמנה. המחקר כולו בנוי תוך השוואה למעמדה של האישה הנוצרייה באירופה, ולמעמדה של האישה היהודיה בארצות האסלאם בימי הביניים.