stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גונגגונג
בפולקלור > גונְגְגונְג מכה בהר בּוּג'וֹאוּ

גְ'ווָאנשׂוּ' השתייך לשושלתו של הקיסר הצהוב, ולפיכך ניטש בינו לבין גונְגְגונְג קרב על המלוכה, אשר ניתן גם לראות אותו כהמשך למלחמת קיסר הלהט (ויש שטוענים שיריביו של גונְגְגונְג בקרב היו ג'וּז'ונְג או נו'וה). גְ'ווָאנשׂוּ' האמין כי הוא הסמכות העליונה של השבטים, וכל השבטים צריכים לסור למרותו, אך גונְגְגונְג סירב להכפיף עצמו. לפיכך התפתח סכסוך עקוב מדם בין השניים.
גונְגְגונְג שאף להשתוות בכוחו לגְ'ווָאנשׂוּ', אך הוא לא ניחן בפיקחותו של גְ'ווָאנשׂוּ'. גְ'ווָאנשׂוּ' השתמש בלחשים לזימון רוחות ושדים, שלהב את העם וקרא להם שלא להאמין לגונְגְגונְג. משנחל גונְגְגונְג כישלון, זעם על ההשפלה וסירב לוותר, ולפיכך הכה (או נגח) בזעמו בהר בּוּג'וֹאוּ, וגרם לקריסתו. מסופר כי הר זה היה עמוד התווך של השמיים, וכאשר נשבר נטו השמיים לכיוון צפון מערב, והארץ נטתה לדרום מזרח. ובכך נגרמו שיטפונות ענק וסבל רב לאנשים.
תיקון השמיים בוצע על ידי נוּ'וָה, כפי שמפורט באגדה נודעת אחרת, אך על פי הפולקלור הפגיעה הביאה לנטיה של גרמי השמיים לשקוע לכיוון מערב, ולמים להישפך לנהרות גדולים אשר זורמים לכיוון מזרח, כפי שאכן קורה בפועל בסין.
ישנן גם השערות כי הסכסוך המופיע באגדות, מקורו בסכסוך היסטורי בהקשר חקלאי: גונְגְגונְג, אשר היה מנהיג שבטי, האמין כי ניתן להשתמש באדמת סחף מן ההרים על מנת להפוך אזורים פוריים פחות לפוריים יותר, ובמקביל לאזן את גובה פני הקרקע ובכך להפוך אותה קלה יותר לעיבוד, ולכן תמך ביצירת סחף באמצעות מפולות יזומות. השליט משושלת הקיסר הצהוב אשר שלט באותה תקופה התנגד לפעולה שכזו, וגונְגְגונְג כנראה ניסה להוציא לפועל את הרפורמה החקלאית שלו ולהוכיח את צדקתו ללא הסכמת השליט. הדבר הסתיים, כפי שמשתקף מהפולקלור, באסון די טראומטי, אשר נחרט בזיכרון הסיני הקולקטיבי וקיבל נופך מיתולוגי.
בפולקלור > גונְגְגונְג גורם השיטפונות

ב"חְווָאיְ נָאן דְזְה" נכתב כי בתקופתו של הקיסר שׁוּן הופיע גונְגְגונְג פעם נוספת לפני מותו, ו"הרעיד והציף בנחשולי מים, כך שקוֹנְג סָאנְג התערער", ובכך לקו האנשים לראשונה במגפה. יוּ', המנהיג השבטי שטיפל בנושא השיטפונות, מיהר לטפל במקורות הנזק, והוביל את חברי קבוצת השבטים שנשלטה בידי שושלת הקיסר הצהוב לקרב עקוב מדם נגד שבטו של גונְגְגונְג. בקלאסיקה של ההרים והימים בפרק "הקלאסיקה של מערב הישימון הגדול" מוזכר "הר יו'-תוקף-את-ארץ-גונְגְגונְג", ובהחלט ייתכן שמקום הקרב קשור לאזור. וגם ב"שׂוּ'ן דְזְה" נאמר "יו' היה משכמו ומעלה, עצר את השיטפון, וכדי להסיר מהאנשים פגע רדף את גונְגְגונְג", והדברים עולים בקנה אחד עם אגדת הפולקלור על אל המים הרשע גונְגְגונְג אשר יצר שיטפונות, ועל יו' אשר רדף אותו.
בפולקלור > המפלצת שְׂיָאנְג לְיוֹ

בסיפורי הפולקלור מסופר על מפלצת בעלת תשעה ראשים וגוף נחש בשם שְׂיָאנְג לְיוֹ אשר הייתה נתונה למרותו של גונְגְגונְג. חמדנותה לא ידעה גבול, וכל מקום בו עברה הפך לאדמת ביצות, ומימי אותן ביצות היו מרים, כך שלא ניתן היה להתקיים שם או לגדל שם חיות משק. כאשר יו' השתלט על השיטפונות וגירש את גונְגְגונְג הוא גם ערף את ראשיו של שְׂיָאנְג לְיוֹ, ודמו העלה צחנה נוראית עד שהקרקע בה נספג לא הצמיחה עוד דגן, שקעה ונעשתה בוצית. שלוש פעמים מילא אותה יו' באדמה, ושלוש פעמים חזרה ושקעה. לבסוף לא נותרה ליו' ברירה אלא להפוך את המקום לאגם, והוא הקים שם מזבחות רבים לקיסר השמיים כדי שיסייעו להתגבר על שדים.
סופו של גונְגְגונְג

עם תבוסתו הסופית של גונְגְגונְג, גורש על ידי שׁוּן אל גונְג צֶ'נְג שמשמעות שמה "עיר גונְג", אשר ביוּאוּג'וֹאוּ בצפון סין:
...גירש את גונְגְגונְג אל יוּאוּג'וֹאוּ, שחרר את חְווָאנְדוֹאוּ אל הר צ'ונְג, סילק את הסָאן מְיָאו לסָאן וֵיי, הוציא להורג את גוּן בהר הנוצה, וארבעת הפורעים וכל אשר תחת השמיים הוכנעו.
ב"תיעוד סובב ארץ" נאמר "משום כך גונְג צֶ'נְג נמצאת במחוז טָאן בתחומי נפת יֵנְלֶה, ולכן מספרת המסורת העתיקה כי שׁוּן גירש את גונְגְגונְג אל יוּאוּג'וֹאוּ, ובעיר זו קבע את משכנו." ובספר "רשומות ההרים והימים של צָ'אנְגְפִּינְג" מתקופת שושלת צ'ינג מוצהר כי "העיר הזו עודנה בנמצא, והיא עדיין נקראת גונְג צֶ'נְג, 50 לִי צפונית מזרחית לנפת מִייוּ'ן".
לאחר מותו של גונְגְגונְג סגדו לו האנשים כאשף המים (או אל אשפי המים), ובנו "שליט האדמה", קיבל אף הוא מעמד של אל ונחשב אל האדמה. כך שלמרות אכזריותו של גונְגְגונְג ולמרות הרעות הרבות שהביא, הרי שכוחותיו האלוהיים והקשר העמוק שלו לאורחות החיים של האנשים הבטיחו לו את סגידתם לאורך השנים. סגידה כזו מתבטאת, לדוגמה בקלאסיקה של ההרים והימים שם נכתב "...רמת גונְגְגונְג, המטווח לא ידע תבוסה".
מיקום

יש הטוענים כי שבטו של גונְגְגונְג התקיים באזור מחוז חנאן של היום.
על שמו

באפריל 2019, גונגונג הוצע כאחד השמות במסגרת קמפיין לבחירת שם לכוכב 2007 OR10. הציבור הרחב הוזמן להצביע בין שלושה שמות - גונגגונג, הולה (אנ') (אלת הפיריון והלידה מחדש הגרמנית, אשר יוצרת שלג כשהיא מנקה את מיטתה) ו-וילי ממהמיתולוגיה נורדית, שיחד עם אחיו אודין ו-וה, הרגו את הענק הראשון יימיר ויצרו את היקום. השם גונגגונג זכה והוצע בפני ועדת השמות האסטרונומים לאישור.
הערות שוליים

↑  相柳 או לחלופין 相繇 שְׂיָאנְגְיָאו (בקלאסיקה של ההרים והימים בפרק 大荒北经).
↑  《淮南子·本经篇》
↑  שם של הר. מילולית "עץ תות ריק".
↑  《山海经·大荒西经》
↑  《荀子·成相篇》
↑  הסימן במקור הוא 鸿 - "אווז בר", אולם מקובל כי מדובר בשגיאה והסימן צריך להיות 洪. - "שיטפון".
↑  幽州
↑  驩兜
↑  崇
↑  三危, שם של הר בגבול סין של אותה תקופה. מילולית: "שלושת הסכנות".
↑  鲧, אביו של הקיסר יו'.
↑  《尚书·舜典》, תרגום ישיר.
↑  括地志
↑  檀
↑  昌平山水记
↑  密云
↑  后土
↑  "HELP NAME 2007 OR10". planetary society.
↑  Schwamb, Megan (29 במאי 2019). "The People Have Voted on 2007 OR10's Future Name!". The Planetary Society. {{cite web}}:  (עזרה)
החוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה, אוניברסיטת תל אביב

החוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת תל אביב נוסד יחד עם פתיחת הפקולטה למדעי החברה באוניברסיטת תל אביב בשנת 1964. תחילה החוג החל בלימודי תואר ראשון בלבד ומשנת 1969 החלו ללמד בחוג גם לימודי תואר שני.
לימודים בחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה

החוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה מציע לימודים לתואר ראשון, שני ושלישי (דוקטורט).  מדי שנה, מוצעות בחוג גם מספר השתלמויות שנתיות במסגרת בתר-דוקטורט. החוג שם דגש על מחקר מדעי ברמה בינלאומית גבוהה. סגל החוג כולל חוקרים וחוקרות בעלי שם עולמי בתחומי התמחותם ומכשיר את התלמידים המתקדמים לעבודות מחקר, לפיתוחים תאורטיים, לפרסומים מדעיים ולקריירה אקדמית. בין תחומי ההתמחות המאפיינים את החוג נכללים נושאים כגון אי-שוויון חברתי, ריבוד חברתי, הגירה, מגדר, חינוך, ארגונים, שלטון ומשילות, חיי יום-יום, אורבניזם ומרחב, משפחה, חברה אזרחית, שוק עבודה ועוד. בחוג מתקיימת פעילות הוראתית ומחקרית ענפה בסוציולוגיה של ריבוד ואי-שוויון, סוציולוגיה פוליטית והיסטורית, אנתרופולוגיה של החברה הישראלית וסוציולוגיה של החינוך.
לימודי תואר ראשון בחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה

תוכנית הלימודים לתואר ראשון מקנה הכרות מעמיקה עם תחומי המחקר וההגות בסוציולוגיה ואנתרופולוגיה. כמן כן מושם דגש על ניתוחים שיטתיים והכרות עומק עם מבנה החברה הישראלית, ההיסטוריה של פלשתינה/ארץ ישראל והתהליכים המרכזיים המתרחשים בה. לימודי התואר הראשון מקנים גם הכרות בסיסית עם תחומי מחקר שונים ומקנה שליטה בשיטות מחקר מסוגים שונים.
לימודי תואר שני בחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה

תוכנית הלימודים לתואר שני מיועדת לבוגרי תואר ראשון (לתלמידים ללא רקע בסוציולוגיה ואנתרופולוגיה מוצעת תוכנית השלמות המותאמת בהתאם לרקע הייחודי לכל תלמיד). תוכנית הלימודים מקנה הכרות מעמיקה עם מחקרים עכשוויים, תאוריות מתקדמות ומחלוקות מרכזיות בתחומים השונים. הלימודים לתואר השני כוללים מסלול מחקרי הנותן את האפשרות לבצע מחקר ולכתוב עבודת תזה בהנחיה אישית.
לימודי דוקטורט בחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה

תוכנית הלימודים לתואר שלישי (דוקטורט) מבוססת בעיקרה על עבודה עצמאית בהנחיה אישית. תוכנית הדוקטורט מורכבת משלב ראשוני שבו נכתבת הצעת מחקר מפורטת הטעונה אישור ועדת תלמידי מחקר. לאחר אישור ההצעה, עוברים התלמידים לשלב השני שבו מתבצעת עבודת המחקר ונכתבת עבודת דוקטורט המוגשת לאישור סנאט האוניברסיטה.
כינוס הפועל

| --- | --- |


טקס פתיחת כינוס הפועל הרביעי, 1935
 תקופת התחרות:  1928–1995 (כ־67 שנים)
 מדינה מארחת:  ישראל ישראל
כינוס הפועל היה אירוע ספורט לאומי ובינלאומי שהיה נערך אחת לארבע שנים בחסותו של נשיא מדינת ישראל. בראש המועצה הציבורית של הכינוס עמד המזכיר הכללי של הסתדרות העובדים הכללית. הכינוס הראשון נערך בשנת 1928, והכינוס ה-15 והאחרון נערך בשנת 1995.
היסטוריה

בראשית, היה "כינוס הפועל" מפגש ארצי של כל חברי "הפועל" ספורטאים במגוון ענפים, קיימו מפגשים ותחרויות שנמשכו ימים אחדים. ככל שגדל מספר חברי "הפועל" השתנה גם אופיו של האירוע, והוא הפך לסיכום הפעולות של התאגדות הספורט הגדולות בישראל הנחוג במאות אירועים ברחבי הארץ. במוקד הכינוס – אירועים בינלאומיים ולאומיים.
היסטוריה > כינוס הפועל הראשון

הכינוס הראשון נערך ב-29 בספטמבר 1928, בתל אביב במגרשה שגבל בשכונת מכבי (בסמוך לדרך יפו-תל אביב). בכינוס השתתפו 780 ספורטאים מ-18 סניפים. הכינוס נפתח במצעד של המשתתפים מרחוב אלנבי למגרש, שם מסרו נציגי מועצת הפועלים לאיגוד דגל אדום שבתוכו עיגול גדול לבן-תכלת. כל פלוגה צעדה עם תלבושתה ודגליה, שנשאו סמלים עבריים. בערב חזרה התהלוכה העירה לאור לפידים. בכינוס נערכו תחרויות במספר ענפים: התעמלות, אתלטיקה קלה, כדור יד, כדורגל, היאבקות, ג'ו ג'יטסו, אופניים וחתירה. סניף הפועל תל אביב זכה בגביע בתחרות שיוט (חתירה) על הירקון. ציבור הפועלים קבל את הכינוס בהתלהבות, ובמשך יומיים נמשכו הריקודים ברחובות תל אביב עד אור הבוקר. בסיום נערך נשף התעמלותי-אמנותי שכלל ריקודים, תרגילים על מקבילים ופירמידות של מתעמלים.
היסטוריה > כינוס הפועל השני

הכינוס השני נערך בשנת 1930 בתל אביב. במהלך הכינוס נערך כינוס החומש הראשון לפעולות "הפועל". בכינוס, שנמשך שלושה ימים, לקחו חלק כ-1,200 ספורטאים שהתחרו בשבעה ענפי ספורט.
היסטוריה > כינוס הפועל השלישי

הכינוס השלישי נערך בשנת 1932 ובאותה שנה נערך גם הכינוס הימי הראשון של הפועל בחיפה.
היסטוריה > כינוס הפועל הרביעי

הכינוס הרביעי נערך בשנת 1935 והשתתפו בו קרוב ל-10,000 ספורטאים, מה שהקנה לו את הכינוי "כינוס הרבבה". שלטונות המנדט הבריטי אסרו על קיום תהלוכת הפתיחה של האירוע. בכינוס נערך טורניר כדורגל בהשתתפות קבוצת המשטרה הבריטית ונבחרת מכבי.
היסטוריה > כינוס הפועל החמישי

הכינוס החמישי נערך בשנת 1952, שהיה הראשון מאז קמה מדינת ישראל. הוזמנו אליו לראשונה, גם ספורטאים מארגוני ספורט הפועלים בחו"ל. המימד הבינלאומי האדיר את הכינוס, ועורר התעניינות רבה בקרב הציבור בישראל ומחוצה לה. מאז, מוזמנים להשתתף בכינוסי "הפועל" ספורטאים מצטיינים, ל"תחרויות הזמנה" מיוחדות. כינוס "הפועל", הנקרא בלועזית "משחק הפועל", הפך להיות שם דבר בזירת הספורט העולמית. כינוס "הפועל" נכלל בלוח האירועים של רוב התאחדויות הספורט הבינלאומיות וראשי הספורט העולמי מבקרים במשחקי "הפועל" ומוסיפים לאירוע משקל בינלאומי חשוב. טקס הפתיחה לאירוע התקיים באצטדיון הלאומי ברמת גן.
היסטוריה > כינוס הפועל השישי

הכינוס השישי נערך במאי 1956. טקס פתיחת הכינוס נערך לראשונה בבית הבימה בתל אביב. 
אירוע תחרותי חדש היה מרוץ אופני כביש דן-באר שבע, שנמשך שישה ימים. במקום הראשון זכה ג'ף מוריס מאנגליה. קבוצת הכדורגל האורוגוואית רמפלה ג'וניירס ערכה משחק ראווה מול נבחרת הפועל. המשחק התקיים באצטדיון רמת גן והסתיים בתוצאה 1-2 לטובת הקבוצה האורחת.
נשיא המדינה, יצחק בן-צבי, שרים וחברי הוועד הפועל של ההסתדרות ואורחים רבים חזו בטקס הסיום של הכינוס באצטדיון רמת גן. כ-16,000 ספורטאים ומחוללים השתתפו באירוע.
היסטוריה > כינוס הפועל השביעי

הכינוס השביעי נערך בשנת 1961, בהשתתפות כשלוש מאות ספורטאים מחו"ל. לראשונה בכינוסים נקבע שיא עולם חדש, בתחרות הרמת משקולות, יצחק ברגר מארצות הברית שיפר את שיא העולם בדחיקה בקטגוריה של עד 60 ק"ג, בתוצאה של 148.5 ק"ג.
בין הספורטאים הבולטים בכינוס היו: דון ברג האלוף האולימפי (רומא 1960) בקפיצה במוט, האלופה האולימפית וכוכבת תחרות השחייה שיאנית העולם כריס וון סלטצה מארצות הברית. סגניתה האולימפית יין קדרקוויסט משוודיה, ניצחה במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אירופי חדש של 4:46.9 דקות ותוך כדי המשחה היא הציבה גם במשחה ל-200 מטר חופשי שיא אירופי חדש של 2:20.2 דקות.
היסטוריה > כינוס הפועל השמיני

הכינוס השמיני נערך בשנת 1966. נוסף לתחרויות הספורט ומפגנים המוניים, התקיימו במהלכו ערבי-עמים עם מופעים עם תנועה, צליל ופולקלור.
בין הספורטאים הבולטים בכינוס היו: מרי ראנד האלופה האולימפית (טוקיו 1964) ושיאנית העולם בקפיצה לרוחק, יולנדה באלאש מרומניה האלופה האולימפית ושיאנית עולם בקפיצה לגובה, ג'ון תומאס מארצות הברית סגן אלוף אולימפי ושיאן עולם בקפיצה לגובה, השחיינית קתלין אליס מארצות הברית שיאנית עולם ואלופה אולימפית (טוקיו 1964)
היסטוריה > כינוס הפועל התשיעי

הכינוס התשיעי נערך בשנת 1971, בסימן חגיגות יובל ההסתדרות בהשתתפות ספורטאים מכלל ההתאגדויות בארץ, ובהשתתפות כ-250 ספורטאים מצטיינים מחו"ל. הספורטאים הבולטים בכינוס היו: צ'ארלס גרין מארצות הברית, אלוף אולימפי בריצת שליחים 4x100 מטר (מקסיקו סיטי 1968), קיפצ'וגה קיינו מקניה האלוף האולימפי בריצת 1500 מטר. מייק ברטון מארצות הברית האלוף האולימפי במשחים ל-400 מטר חופשי ול-1500 מטר חופשי (מקסיקו סיטי 1968)
בין היתר שימש הכינוס לספורטאים הטובים בעולם תחרות הכנה למשחקים האולימפיים: ג'ון אקיאי-בואה מאוגנדה זכה שנה לאחר מכן, במדליית זהב אולימפית בריצת 400 מטר משוכות תוך כדי קביעת שיא עולם חדש (מינכן 1972). סנדרה נילסון מארצות הברית אף היא זכתה שנה לאחר מכן במדליית זהב אולימפית במשחה יוקרתי ביותר ל-100 מטר חופשי (מינכן 1972), ריקי ברוש משוודיה שיא ן העולם בזריקת דיסקוס ומירוטס איפטר מאתיופיה, אלוף אולימפי בריצת 5000 מטר וריצת 10000 מטר (מוסקבה 1980)
היסטוריה > כינוס הפועל העשירי

הכינוס העשירי נערך בשנת 1975. טקס הפתיחה שנערך באצטדיון בלומפילד בתל אביב נפתח בטקס זיכרון לחללי טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן. הכינוס היה בסימן חגיגות היובל להקמת התאגדות "הפועל", והשתתפו בו כאלפיים ספורטאים מהארץ ומחו"ל, שייצגו 18 מדינות, נוסף על ישראל. בתום הכינוס נערך קונגרס אינטרנציונל ספורט הפועלים בירושלים.
היסטוריה > כינוס הפועל ה-11

הכינוס ה-11 נערך בשנת 1979 והיה הגדול במשחקים. נטלו בו חלק אלופים וטובי הספורטאים בעולם במקצועות רבים. העובדה שהמשחקים נערכו שנה אחת לפני המשחקים האולימפיים אפשרה לספורטאים רבים הכנה טובה לקראת ההתמודדות האולימפית. התאגדות "הפועל" מסונפת לארגון ספורט הפועלים הבינלאומי (CSIT).
בין השחייניות והשחיינים שהשתתפו בכינוס היו: ננסי הוגסהד, סינתיה וודהד, ג'יל סטרקל, ראודי גיינס, דייוויד לארסון, דייוויד מקאג כולם מארצות הברית וג'רלד מרקן מגרמניה המערבית.
היסטוריה > כינוס הפועל ה-12

הכינוס ה-12 נערך בשנת 1983 בסימן 60 שנות קיומה של התארגנות "הפועל". במסגרתו התקיימו חמש אליפויות עולם של ספורט הפועלים, בענפים: התעמלות, כדוריד, כדורעף, טניס וכדורמים. בד בבד עם אירועי הספורט התחרותיים והייצוגיים, נערכו אירועי ספורט עממיים, בהם השתתפו רבבות בני נוער ומבוגרים: צעדות ומרוצים עממיים, טורנירים מיוחדים לספורטאים ממקומות עבודה, פעילות ספורט בחיק הטבע, מבחני כושר גופני ועוד אירועים בהשתתפות תנועות הנוער החלוציות, תלמידי רשת עמל, חוגי נעמת, פנסיונרים, מתנ"סים ועוד. במסגרת הכינוס נערכו "ערבי עמים" ובהם הוצגו מופעי פולקלור, מחול והתעמלות. הכינוס חנך את אצטדיון האתלטיקה הלאומי החדש בהדר יוסף שבתל אביב, והתחרו בו 1630 ספורטאים מ-34 מדינות ב-27 ענפי ספורט.
הכינוס הסתיים בגירעון של 10 מיליון שקל.
היסטוריה > כינוס הפועל ה-13

הכינוס ה-13 נערך בשנת 1987, בהשתתפות כ-2000 ספורטאים מ-36 מדינות אשר התחרו ב-26 ענפי ספורט. בשנה זו הוחלט לשנות את שם האירוע מ"כינוס הפועל" ל"משחקי הפועל".
היסטוריה > כינוס הפועל ה-14

הכינוס ה-14 נערך בשנת 1991 במתכונת מצומצמת מסיבות תקציביות, בהשתתפות 600 ספורטאים אורחים מ-20 מדינות ב-13 ענפי ספורט.
היסטוריה > כינוס הפועל ה-15

הכינוס ה-15 נערך בשנת 1995 בהשתתפות כ-2,300 ספורטאים מ-42 מדינות, שהשתתפו ב-21 ענפים ב-15 מקומות ברחבי הארץ. במסגרת הכינוס, ארגון ספורט הפועלים הבינלאומי ערך תחרויות אליפות עולם בשמונה ענפים, ביניהם אליפות העולם בהרמת משקולות לקדטים עד גיל 20 וכן לנשים.
ענפי ספורט

כינוס "הפועל" כלל בשיאו 24 ענפי ספורט:
אתלטיקה קלה
שחייה
כדורסל
הרמת משקולות
היאבקות
ג'ודו
קליעה
חץ וקשת
שיט
קיאקים
טניס
טניס שולחן
סייף
בדמינטון
אופניים
רוגבי
רכיבה על סוסים
כדורגל וקטרגל
שחמט
ברידג'
כדורעף
כדוריד
כדורמים
התעמלות
ראו גם

ספורט בישראל
הערות שוליים

↑  כינוס "הפועל', דבר, 17 באפריל 1935
↑  כינוס "הפועל־ ־ בתסות ראש הממשלה, על המשמר, 16 במרץ 1952
↑  כינוס "הפועל" ייפתח ביום א' במצעד רבבות, דבר, 9 באפריל 1952
↑  מפגן ענק של הפועל בת"א, דבר, 14 באפריל 1952
↑  כינוס "הפועל" הששי נפתח אתמול, למרחב, 11 במאי 1956
↑  כינוס <<הפועל>> ייפתח הערב, הארץ, 10 במאי 1956
↑  הכינוס ה-6 של "הפועל", דבר, 18 במאי 1956
↑  16 אלף ספורטאים ישתתפו היום במפגן הנעילה של כינוס "הפועל", הארץ, 17 במאי 1956
↑  ברוך דגון, היסטוריה של 9 כינוסים, דבר, 27 באפריל 1975
↑  סדרקוויסט הקדימה פון זאלצה וקבעה שיא אירופי ב-400 מ', דבר, 4 במאי 1961
↑  כאלף ספורטאים מ־20 מדינות ישתתפו בכינוס ה־10 של "הפועל", על המשמר, 23 במאי 1974
↑  ברוריה ביגמן, הכינוס ה-12 של הפועל, מעריב, 2 במאי 1983
↑  גרעון הכינוס:10 מליון שקל, מעריב, 15 במאי 1983
↑  משחקי הפועל ה־13 נפתחו אמש באיצטדיון ר״ג בטקס מרשים, חדשות, 5 במאי 1987
↑  יעקב זיו, כינוס הפועל: "רגע השיא כולו שלו", חדשות, 3 בדצמבר 1986
↑  אריק פרינץ, הפתיחה היום, מתחילים מחר, חדשות, 6 במאי 1991
כרזה לכינוס הפועל הרביעי
כרזה לכינוס הפועל החמישי (1952) בעיצוב ריקו בלאס
כרזה לכינוס הפועל השישי
הקהילה הבהאית באנגליה

הקהילה הבהאית באנגליה היא חלק מן הדת הבהאית, וכוללת את מאמיני הדת באנגליה, ונוסדה בסוף שנות התשעים של המאה התשע עשרה. בעשורים הראשונים של המאה העשרים הקהילה הבהאית בבריטניה גדלה במספר מוקדים שונים ברחבי הממלכה. הגידול בקהילה הבהאית המשיך עד סוף שנות השלושים, ולאחר מלחמת העולם השנייה רוב הבהאים שהצטרפו לקהילה היו מהגרים. בשנים האחרונות הדת הבהאית הייתה הדת ה-17 בגודלה בבריטניה, עם כחמשת אלפים מאמינים בהאים נכון לשנת 2021.
תחילת דרכה של הדת באנגליה

לאחר היווסדות הדת הבהאית על ידי הבאב בשנת 1844, הדיווחים אודות התפשטות הדת החדשה הופצו ברחבי העולם, והגיעו גם לבריטניה. במהלך עשרות השנים הראשונות של קיום הדת הבהאית, הממשל והעיתונות הבריטית עסקו בדיווחים על אודות הדת החדשה, ואף סיקרו אירועי מפתח בהתפתחותה באיראן, כמו ניסיונות הדיכוי שלה וגירוש בהאא אללה לבגדאד.
בשנת 1898, אמריקאית בשם מארי ת'ורנבורג קרופר (Mary Thornburgh-Cropper) הפכה להיות המאמינה הבהאית הראשונה בבריטניה, ובשנת 1899, יהודיה אנגליה בשם את'ל רוזנברג (Ethel Rosenberg) קיבלה על עצמה את הדת הבהאית לאחר שקרופר הכירה לה את עקרונותיה. כך, רוזנברג הפכה להיות המאמינה השנייה בבריטניה, והבריטית הראשונה, והמשיכה להיות גורם מפתח בתחילת דרכה של הקהילה הבהאית. בהמשך, בתחילת המאה ה-20, בריטים נוספים מאנגליה, וויילס, אירלנד וסקוטלנד הצטרפו לדת הבהאית. במקביל להתרחבות מעגל המאמינים הבהאים, התבצעו יותר פעולות לטובת הפצת הדת בבריטניה. אירוע משמעותי בתהליך הזה היה אזכור של הדת הבהאית בכנסיית ג'ון הקדוש בלונדון ב-1911 שהוביל לעניין מוגבר בדת הבהאית והקמת חדר קריאה בהאי בלונדון.
בשנת 1910, עבד אל-בהאא, מנהיגה של הדת לאחר מות אביו, בהאא אללה, יצא למסע ברחבי אירופה, צפון אמריקה והמזרח התיכון במטרה להפיץ את הדת הבהאית, ובמסגרתו הגיע גם לבריטניה בסוף שנת 1911. במהלך הביקור, בספטמבר 1911, עבד אל-בהאא הופיע בפומבי ב-City Temple בלונדון, וזו הייתה ההופעה הראשונה של מנהיג הדת הבהאית מול קהל בבריטניה. הוא גייס לצידו בהאי בריטי בשם ווסלי טודור פואול (Wesley Tudor Pole), שתרגם את הופעותיו של עבד אלבהאא לאנגלית. לאחר הופעתו בלונדון המשיך במסעו בבריטניה וביקר את הקהילות הקטנות של בהאים שהיו קיימות ברחבי בריטניה, שם דאג לחזק את הקשרים בין הקהילות הנפרדות.
בשנת 1914 הבהאים באנגליה הקימו ועדה במטרה לחזק את הקהילתיות של חברי הדת בבריטניה, אך הוועדה התפרקה לאחר כמה חודשים.
הקהילה בין שתי מלחמות העולם

לאחר ביקורו האחרון בארץ ישראל ובצל מלחמת העולם הראשונה, עבד אלבהאא, בנו של בהאא אללה מציין מספר מקומות שאליהם הדת הבהאית צריכה להתפשט, זאת באמצעות סדרה של מכתבים שהוא שלח למאמינים הבהאים בצפון אמריקה. מכתבים אלו אוגדו לתוך אחת היצירות החשובות ביותר שלו, "לוחות התוכנית האלוהית" (Tablets of the Divine Plan). ב"לוח" השביעי, האיים הבריטיים מופיעים כאחד המקומות אליהם הדת צריכה להגיע, יחד עם עוד שלושים וארבע מדינות נוספות.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, עבד אלבהאא ארגן שרשראות אספקת מזון במטרה לתמוך בתושבי העיר עכו, אחת מהערים המרכזיות בדת הבהאית במזרח התיכון, מפני המצור שהוטל עליהם. נטען שהוא חילק את המזון לכל מי שהזדקק לכך, ללא הבדלי דת או לאום. כאות הוקרה על הצלת תושבי העיר, הבריטים החליטו להעניק לו את תואר האבירות באפריל 1920, בטקס צנוע בביתו של מושל העיר חיפה.
שנה לאחר מכן, ב-1921, עבד אלבהאא נפטר. בשלב זה, מתחילים להתגבש עוד מוסדות בהאים בבריטניה, כגון מנגנון המנהל הבהאי וכמה אסיפות רוחניות שונות בלונדון, מנצ'סטר ובורנמות'. בנוסף, נוצרה אספה רוחנית של כל האיים הבריטיים, שבראשה עמד חסן בליוזי, מהגר בהאי שהגיע לבריטניה משיראז שבאיראן. בליוזי נבחר לתפקיד זה פעם נוספת, ובמהלך שנות החמישים הוא הוכר על ידי שוגי אפנדי, מנהיג ו"שומר הדת" לאחר מות עבד אלבהאא, כחלק מידי האמונה - כל אותם מאמינים בהאים אשר תפקידם היה להפיץ את משנתו של בהאא אללה ולהגן עליה. לאחר כמה שנים קמו עוד אסיפות רוחניות בערים ברדפורד וטורקיי. עם היווסדות המוסדות השונים בתקופה זו, הקהילה הבהאית החלה לצמוח, ומספר אישים בולטים המירו את דתם והצטרפו לקהילה הבהאית.
לאחר מלחמת העולם השנייה

לאחר מלחמת העולם השנייה, בהאים בריטים רבים החלו להגר בעקבות לוחות התוכנית האלוהית, מה שתרם להפצה של הדת גם בוויילס ובסקוטלנד, והגדיל את כמות האסיפות הרוחניות הבהאיות בכל בריטניה. מכמה אסיפות בודדות, נוצרו 24 אסיפות רוחניות בכל האזור. מאמינים בהאים מהקהילה החלו גם להגיע לאזורים כמו אוגנדה, קניה ואוסטרליה, שבהם לא הייתה נוכחות בהאית משמעותית, על מנת להמשיך להפיץ את הדת.
לאחר מלחמת העולם השנייה > שוגי אפנדי והקהילה הבהאית בבריטניה

באחד מכתביו, שוגי אפנדי מזכיר שלושה אישים בולטים מהקהילות הבהאיות באנגליה, אירלנד וסקוטלנד, אותם הוא מכנה "שלוש נקודות האור" (The Three Luminaries). ת'ומס ברייקוול מאנגליה, שעבד בדרום ארצות הברית בתקופה שבה עבדות עדיין הייתה חוקית, והתפטר מעבודתו בגלל קושי מוסרי עם הנורמה הזו. בתחילת שנות העשרים, ברייקוול נפטר ממחלת השחפת. מותו היה אובדן משמעותי עבור שוגי אפנדי, שהחליט לכתוב הספד לברייקוול באחד הלוחות שלו. נקודת האור מסקוטלנד הייתה ג'ון אסלמונט, סופר בהאי מפורסם שפרסם ספרים על הדת שתורגמו לעשרות שפות ומשמשים עד היום כספר מבוא להבנת יסודות הדת. אסלמונט נחשב בעיני שוגי אפנדי כאחד מידי האמונה. האחרון מבין השלושה הוא ג'ורג' טאונשנד, אירי שהחל להפיץ את הדת בשנות העשרים של המאה העשרים, לאחר שזנח את הכנסייה האנגליקנית, והפך גם הוא לאחד מידי האמונה.
שוגי אפנדי נפטר בלונדון בשנת 1957 - מה שהפך את הקבר שלו בניו סאות'גייט שבלונדון למוקד עלייה לרגל עבור מאמינים בהאים מכל רחבי העולם. התייחסויותיו לשלוש נקודות האור בבריטניה, לצד הפיכת הקבר למוקד עלייה לרגל בהאי, מחזקות את הזיקה של שוגי אפנדי ושל הדת הבהאית לבריטניה.
הקהילה הבהאית בבריטניה בשנים האחרונות

פסיקה מיוחדת של בית הצדק העולמי ב-1983 קבעה שעל כל מאמין בהאי לבחון כיצד הוא משפר את המצב החברתי בקהילה בה הוא חי, בהתאם לעקרונות הדת. בעקבות כך, הקהילה בבריטניה כיום ממקדת מאמצים בהתפתחות סוציו-אקונומית, בדגש על הנגשת חינוך לנשים, וזאת באמצעות הקמת בתי ספר, מרפאות ותאגידים חקלאיים. דוגמה בולטת לכך בבריטניה היא מעורבותה של הקהילה הבהאית ב"אג'נדה 21" (תוכנית של האו"ם לקידום פיתוח בר קיימא, שיש לה שלוחה מקומית גם בבריטניה).
הקהילה הבהאית בבריטניה בשנים האחרונות > המוסד ללכידות חברתית

בשנת 2001, מספר בהאים מחברי הפלרמנט הבריטי הקימו גוף שנקרא "המוסד ללכידות חברתית" (The Institute for Social Cohesion), שתחילה הורכבה ממומחים בנושא, כולל יושבת ראש הוועדה לשוויון וסופרים. מאז הקמתו, המוסד מנסה למצוא פתרונות לסוגיות הקשורות ללכידות חברתית, כמו צדק, שוויון מגדרי, הגירה ואזרחות.
מעבר למעורבותה בנושאים סוציו-אקונומיים הנוגעים לכלל האזרחים, הקהילה הבהאית בבריטניה עוסקת גם באפליה נגד בהאים ברחבי העולם. ב-2009 למשל, הקהילה הבהאית באנגליה פרסמה מכתב המבטא את התנגדותם למעצר מספר פעילים חברתיים בהאים שאירע באותו זמן באיראן.
הערות שוליים

U.K. Baháʼí Heritage Site. "The Baháʼí Faith in the United Kingdom - A Brief History". Archived from the original on 26 February 2008. Retrieved 2008-02-18.
"Religion, England and Wales - Office for National Statistics". www.ons.gov.uk. Retrieved 2022-12-29.
"Key Statistics for Local Authorities in England and Wales". 2011 UK Census. Office for National Statistics. Retrieved 6 March 2014.
Bausani, Alessandro and Dennis MacEoin (1989). "ʻAbd-al-Bahāʼ". Encyclopædia Iranica.
אתר הקהילה הבהאאית בארצות הברית - הענקת תואר אבירות לעבד אל-בהאא'.
Effendi, Shoghi (1971). Messages to the Baháʼí World, 1950-1957. Wilmette, Illinois, USA: Baháʼí Publishing Trust. p. 174. ISBN 0-87743-036-5.
Weinberg, Rob (July–August 1997). "Who was Thomas Breakwell?". Baháʼí Journal (United Kingdom). Archived from the original on 26 February 2008. Retrieved 2008-02-18.
Fazel, Seena; Danesh, John (1995). "Baháʼí scholarship: an examination using citation analysis". Baháʼí Studies Review. 5 (1). Retrieved 2009-10-20., Table 4: Most cited Baháʼí books, 1988-1993.
Momen, Moojan; Smith, Peter (1989). "The Baha'i Faith 1957–1988: A Survey of Contemporary Developments". Religion. 19: 63–91.
Kingdon, Geeta Gandhi (1997). "Education of women and socio-economic development". Baháʼí Studies Review. 7 (1).
.One Country - In the United Kingdom, Bahá'ís promote a dialogue on diversity
Baha`i World News Service - Six Baha'is arrested in Iran; one worked for Shirin Ebadi's rights organizations.