stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קונטוזיה ריאתית
פתופיזיולוגיה > התמצקות ותמט

קונטוזיה ריאתית עלולה לגרום לחלקים מן הריאות להתמצק, לקריסת נאדיות הריאה, ולתמט ריאות חלקי או מלא. תהליך התמצקות מתרחש כאשר חלקים מרקמת הריאה המלאים בדרך כלל באוויר, מתמלאים בחומר הנוצר כתוצר מתהליך תחלואתי, כגון דם. במהלך השעות שלאחר הפגיעה, הנאדיות באזור שנפגע עלולות להתעבות ולאבד מגמישותן. ירידה בכמות יצור הסורפקטנט עשויה לתרום לקריסה ולהתמצקות של הנאדיות, כיוון שחוסר בפעילות הסורפקטנט מגבירה מתח פנים. ירידה ביצור הסורפקטנט עלולה להתרחש גם ברקמות הסמוכות לאזור שנפגע.
דלקת ריאות העלולה להיגרם כתוצאה מכניסת מרכיבי דם לרקמות הפגועות, עלולה אף היא להביא לתמט הריאות. מקרופאגים, נויטרופילים ותאים לבנים אחרים היכולים להיכנס לרקמת הריאה ולשחרר חומרים הגורמים לדלקת, מגבירים את הסיכון לכשל נשימה. כתגובה לדלקת קיים יצור מוגבר של ריר העלול לסתום חלקים מן הריאה ולהוביל לתמט. אף במקרים שבהם רק צד אחד של החזה נפגע, הדלקת עלולה לפגוע אף באונה השנייה. רקמת ריאות שלא נפגעה עלולה לפתח בצקת ושינויים תחלואתיים אחרים. אם דלקת זו חמורה דיה, היא עלולה לגרום לחוסר תפקוד ריאתי בדומה לתופעה זו במקרי סינדרום מצוקה נשימתית חריפה.
ראיון עם מתנקש

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  רצח קנדי
 בימוי:  ניל ברגר
 הופק בידי:  דייוויד לוין בריאן קופלמן
 תסריט:  ניל ברגר
 עריכה:  בראד פולר
 שחקנים ראשיים:  ריימונד ג'יי בארי דילן האגרטי
 צילום:  ריצ'רד רטקובסקי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Levien/Koppelman
 חברה מפיצה:  Magnolia Pictures
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  9 במאי 2002
 משך הקרנה:  88 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  דרמה; מותחן; מסתורין; פאונד פוטג'; מוקומנטריה
 תקציב:  $700,000
 הכנסות:  $48,058 (12 בדצמבר 2002)
 הכנסות באתר מוג'ו:   interviewwiththeassassin
 פרסים:  פסטיבל הסרטים הבינלאומי של ניו יורק: הסרט הניסיוני הטוב ביותר; הבמאי הטוב ביותר; השחקן הטוב ביותר.   פסטיבל הסרטים של וודסטוק: הסרט הטוב ביותר.
 דף הסרט ב־IMDb
 
ראיון עם מתנקש (באנגלית: Interview with the Assassin) הוא סרט דרמת מתח ומסתורין אמריקאי עצמאי משנת 2002 שביים ניל ברגר כסרט הביכורים שלו בקולנוע על-פי תסריט שהוא עצמו כתב. הפיקו דייוויד לוין ובריאן קופלמן. בתפקידים הראשיים משחקים ריימונד ג' בארי ודילן האגרטי.
העלילה, המדמה סרט תיעודי, מבוססת על תאוריית קשר שנוצרה סביב רצח הנשיא קנדי ב-22 בנובמבר 1963, לאור עדויות אודות מתנקש נוסף שהיה על תלולית הדשא אחרי עיקול רחוב אלם ומחסן הספרים שממנו ירה לי אוסוואלד. הסרט זכה לביקורות חיוביות בדרך כלל, בעיקר בגין הדמות המשכנעת שגילם ריימונד בארי.
הסרט מצולם וערוך בטכניקת פאונד פוטג' שנועדה לשוות לצילום ממד עובדתי אותנטי, ולכן אין כלל כתוביות פתיחה וכותרות המציגות את הסרט, וכן אין מוזיקת פתיחה, רקע וסיום, אלא הפסקול כולל רק צלילים דיאגטיים הנובעים מההתרחשויות על המסך.
ליהוק

| שחקנים | דמויות |
| --- | --- |
ריימונד ג'יי בארי (אנ'): וולטר אולינגר
דילן האגרטי: רון קובלסקי
רנה פאיה: שרון קובלסקי
דארל סנדין (אנ'): ג'ון סימור האב
קייט ויליאמסון (אנ'): אשתו לשעבר של וולטר
קלסי קמפר: קארן קובלסקי
דניס לאו: סטיבן וו
ג'ארד מק'ביי: ג'ימי ג'ונס
ג'ק טייט: ג'ון סימור הבן
ניקולאס מייז: גארי דיץ
קריסטל ח'ליל (אנ'): שמרטפית
ג'יימס הייזר: אלן דלבקיו
ליליאס וייט: אחות בבית חולים
הפקה והפצה

ניל ברגר סיפר שהרעיון לתסריט עלה אצלו בעקבות הסיפור הבא: עשור קודם ליציאת הסרט, כקולנוען צעיר בוגר אוניברסיטת ייל, ברגר נסע לכנס במוזיאון המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט בפרדריקסבורג, טקסס, כדי לאסוף סיפורים של טייסי קרב ממלחמת העולם השנייה. בשבתו בבר, אדם קשיש שאל אותו למעשיו במקום, וברגר ענה שהוא עיתונאי. או אז, סיפר לו האיש שהוא מכיר מישהו שהיה מעורב ברצח הנשיא קנדי. ברגר שאל אותו כמה שאלות, אבל האיש לא הגיב, קם ויצא. ברגר לא האמין לדברים, אבל הפגישה הזו טרדה את מנוחתו מאז.
הסרט צולם במצלמת וידאו דיגיטלית ביתית באתרים אותנטיים (On location), בתקציב של 700,000 דולר. כמה דקות אחרי תחילת הסרט מופיעות חמש תמונות מהסרטון שצילם אברהם זפרודר בעת הרצח. ניל ברגר הסביר את מיעוט התמונות מהסרט של זפרודר בכך שהתמונות היו יקרות מאוד, ורוב התקציב הוצא על רכישת הזכויות על חמש התמונות האלה.
הקרנת הבכורה התקיימה ב-9 במאי 2002 במסגרת פסטיבל הסרטים טרייבקה, והסרט יצא בתפוצה מצומצמת לבתי הקולנוע בארצות הברית ב-15 בנובמבר באותה שנה. ההכנסות בבתי הקולנוע הסתכמו ב-48,058 דולר. ב-17 ביוני 2003 יצא הסרט לצפייה ביתית בפורמט DVD ובהזרמת מדיה.
ביקורות

במאגר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes קיבל הסרט ממוצע 66% של ביקורות חיוביות מתוך סך 58 ביקורות, שסיכומן היה שבארי מבהיל באופן משכנע בדמות המתנקש המעיד על עצמו. באתר Metacritic קיבל הסרט ציון 60 על בסיס 23 ביקורות, מתוכן 12 ביקורות חיוביות, 10 מעורבות, וביקורת שלילית אחת.
בעקבות הקרנת הבכורה, כתב העת "וראייטי" הגדיר את הסרט כפוטנציאל להיות "פרויקט המכשפה מבלייר של חובבי הקונספירציות", ואילו כתב העת "Filmmaker" כלל את ברגר ברשימת 25 הפנים החדשות של הסרטים העצמאיים. וולטר דוקינס כתב שהופעתו של בארי מבריקה בתפקיד הנחת לשעבר הבלתי צפוי אך מחושב, וברגר עושה עבודה נפלאה כדי להחזיק את הצופים במתח לגבי הניסיון להבין אם אולינגר הוא אדם לגיטימי. ג'יי. אר. ג'ונס הגדיר את הופעתו של בארי "מהממת" וסבר שמדובר בסיפור מתח סוחף ומדויק. ג'ונס הוסיף שלא ברור לו אם ברגר חשף את הפרנויה של האמריקאים או ניצל אותה, אבל לא תהיה זו אשמתו, אם אנשים יעדיפו להאמין לסרט מאשר לדוח ועדת וורן.
סקוט טוביאס הביע את דעתו, שעל אף ש"ג'יי. אף. קיי - תיק פתוח" של אוליבר סטון הצליח לקעקע את תאוריית המתנקש היחיד עד כדי חוסר סבירות, ניל ברגר מצליח בחוכמה להציג השערה נגדית שנראית אפשרית יותר מהרעיון של סטון, גם אם היא בדיונית לחלוטין. טוביאס מציין שעם צורת דיבור נכלולית ואדישה באופן מצמרר, הופעתו של בארי מחזיקה את הסרט הרבה אחרי שהנחת היסוד מוצתה, הוא מעניק תוכן עגמומי ופרנואידי משכנע לפרופיל הפסיכולוגי שברגר בנה, והשחצנות שלו יכולה להלום את האיש שרצח את קנדי, כמו גם את מי שיעמיד פנים שהוא הרוצח. אך חרף היות הסרט מיומן וחכם, טוביאס סבור שהוא לא ממצה את הגימיק באופן שמהווה תגובה רצינית לאירוע ההיסטורי והשלכותיו. דן לייברגר כתב שבהפקה צנועה, היוצרים הצליחו להעמיד סרט שיכול לעורר קנאה ב"מכשפה מבלייר", ולעומת הסרט הנוצץ ועמוס הכוכבים של סטון, עוצמתו של "ראיון עם מתנקש" נובעת דווקא מפשטותו, מאחר שהסגנון התיעודי כביכול מסתורי יותר משום שלרוב הוא לא נראה מאולץ או תיאטרלי, כלל לא מורגש שבארי והאגרטי הם שחקנים, ומצלמת הווידאו הדיגיטלית הידנית מעניקה לסרט ממד הגיוני של ספונטניות מבלי להיות תזזיתית. עם זאת, מעט מזמן המסך הנמרץ הולך לאיבוד, כי בשלב מסוים קשה להחליט מי מפחיד יותר: וולטר, או האנשים חסרי הפנים שמאחוריו.
לדעתו של דייוויד קורניליוס, זה היה יכול להיות מותחן מצוין, אבל ניל ברגר כשל ביצירת אשליה שמדובר בתיעוד אמיתי, עם דיאלוגים מאולצים ולא טבעיים, עלילה שנפתחת בצורה מגושמת, דמויות נוחות שמאולצות לתוך התמונה ברגע המתאים, ומשחק שלא נראה כמו התנהגות טבעית של אנשים במצב הנתון. אן הורנדיי כתבה ב"וושינגטון פוסט" שהסרט מתחיל כהרהור מבטיח על אחת האובססיות הגדולות ביותר של אמריקה, אך מסתיים כתעלול קולנועי חלש. למרות הופעה אמינה של בארי בתפקיד המשוגע או הגאון הרצחני, השימוש בסגנון המוקומנטריה השחוק מתברר כגימיק.
פרסים ומועמדויות

בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של ניו יורק (אנ')‏ 2002 זכה "ראיון עם מתנקש" בשלושה פרסים: הסרט הניסיוני הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר (ברגר) והשחקן הטוב ביותר (בארי), ובפסטיבל הסרטים של וודסטוק (אנ') 2002 הסרט זכה בפרס חבר השופטים לסרט הטוב ביותר. כמו כן, זכה הסרט בפרס הקולנוע בפסטיבל הסרטים של אביניון 2003.
בטקס הענקת פרסי אינדפנדנט ספיריט 2003 קיבל הסרט שלוש מועמדויות: הסרט הטוב ביותר, התסריט הטוב ביותר (ברגר) והצילום הטוב ביותר (ריצ'רד רטקובסקי).
הערות שוליים

↑  בתרגום מדויק לעברית: ראיון עם המתנקש.
1 2  Jones, J.R. Interview With the Assassin . Chicago Reader. Retrieved March 26, 2019.
↑  What are Found Footage Films?. Found Footage Critic. Retrieved march 27, 2019.
1 2  Wilonsky, Robert (September 26, 2002). Dead On. The Pitch.
1 2 3  Vågnes, Øyvind (2011). "Zaprudered: The Kennedy Assassination Film in Visual Culture". University of Texax Press, USA. ISBN 978-0-292-73551-4. p. 182
↑  Interview with the Assassin (2002). IMDb. Retrieved March 26, 2019.
↑  Interview with the Assassin. Box Office Mojo. Retrieved March 26, 2019.
1 2  INTERVIEW WITH THE ASSASSIN. Rotten Tomatoes. Retrieved March 26, 2019.
↑  Interview with the Assassin 2002. Metacritic. Retrieved March 26, 2019.
↑  Dawkins, Walter (May 14, 2002). Interview .. with the Assassin. Variety.
↑  Tobias, Scott (November 22, 2002). Interview With The Assassin. AV Club.
↑  Lybarger, dan (November 22, 2002). Interview with the Assassin Review. nitrate Online.
↑  cornelius, David (May 12, 2004). Interview with the Assassin - "Neat idea, horrible execution... pardon the pun.". eFilm Critic.
↑  Hornaday, Ann (November 22, 2002). 'Assassin': Grassy Null. Washington Post.
1 2 3  Interview with the Assasin (2002) Awards. IMDb. Retrieved March 26, 2019.
ריינלדו ביניונה

ריינלדו בניטו אנטוניו ביניונה (בספרדית: Reynaldo Benito Antonio Bignone; ‏21 בינואר 1928 – 7 במרץ 2018) היה פוליטיקאי ואיש צבא ארגנטינאי שכיהן כנשיא ארגנטינה מ-1 ביולי 1982 עד 10 בדצמבר 1983. בשנת 2010 נידון ביניונה ל-25 שנות מאסר על חלקו בחטיפות ורציחות אזרחים במלחמה המלוכלכת.
ביוגרפיה

ביניונה נולד בעיר מורון שבמחוז בואנוס איירס למשפחה ממוצא איטלקי, גרמני, ספרדי וצרפתי בשנת 1947 התגייס לצבא ארגנטינה ובשנת 1958 מונה לקצין במטה הכללי של הצבא, בשנת 1975 הועלה לדרגת תת-אלוף והיה מפקד מחנה העינויים הגדול "קמפו דה מאיו" ליד בואנוס איירס, הוא היה מנהל בית הספר הלאומי הצבאי, במשך תקופה הוצב בתפקידי פיקוד בספרד ומאוחר יותר היה נציג החונטה הצבאית במשרדי ממשלה שונים, בשנת 1979 הועלה לדרגת אלוף ושנתיים לאחר מכן פרש מהצבא.
בעקבות תבוסת ארגנטינה מול בריטניה במלחמת פוקלנד התפטר באפריל 1982 הנשיא לאופולדו גלטיירי וביולי הושבע ביניונה לתפקיד הנשיא על ידי החונטה הצבאית, ובתקופתו נעשו הכנות לבחירות דמוקרטיות ולהשבת המשטר האזרחי בארגנטינה, כמו כן עליו להגן על מעמד הצבא בתהליך השבת הדמוקרטיה. לפני שהעביר את השלטון לנשיא שנבחר בבחירות הדמוקרטיות בשנת 1982 ראול אלפונסין העניק חנינה למפרי זכויות אדם והורה להשמיד מסמכים הקשורים להיעלמותם ועינויים של מתנגדים פוליטיים.
ב-20 באפריל 2010 הואשם ביניונה בבית משפט בבואנוס איירס במעורבות ב-56 מקרים של רצח ועינויים בתפקידו כמפקד מחנה עינויים וגזר עליו 25 שנות מאסר, ב-29 בדצמבר 2011 קיבל ביניונה עונש מאסר של 15 שנים נוספות על פשעים נגד האנושות שהיה מעורב בהן בהקמת מרכז עינויים סודי בעת ההפיכה הצבאית של שנת 1976.
ב-27 במאי 2016, נידון ביניונה ל-20 שנות מאסר בגין השתתפותו במבצע קונדור ובאשמת ניצול לרעה של סמכויותיו לצורך העלמת יותר ממאה בני אדם.
הערות שוליים

↑  ארגנטינה: 25 שנות מאסר לרודן שעינה ורצח, באתר ynet, 21 באפריל 2010
↑   20 שנות מאסר נגזרו על מנהיג החונטה לשעבר בארגנטינה שהעלים עשרות ממתנגדיו, באתר הארץ, 28 במאי 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 115431474X  ISNI: 0000 0000 3177 4210  LCCN: n93081896  NTA: 140484701  SUDOC: 177786507  VIAF: 63223459   WorldCat (עם VIAF): 63223459
רובין קוק

.
רוברט "רובין" פיינלסון קוק (באנגלית: Robert Finlayson Cook; ‏28 בפברואר 1946 – 6 באוגוסט 2005) היה פוליטיקאי בריטי, שכיהן כחבר הפרלמנט של הממלכה המאוחדת מ-1974 ועד מותו (מאז 1983 מטעם מחוז ליווינגסטון). הוא הוסיף לכהן כנשיא מפלגת הסוציאליסטים האירופאים, מזכיר המדינה לענייני חוץ וחבר העמים בממשלתו של ראש ממשלת בריטניה טוני בלייר.
הוא התפטר מממשלתו של טוני בלייר לאור התנגדותו למלחמת עיראק והיה ממבקריו הבולטים של בלייר בשל תמיכתו בנשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש.
ביוגרפיה > השכלה

קוק נולד ב-28 בפברואר 1946 בעיירה בלשיל שבסקוטלנד. הוא למד לימודים גבוהים באוניברסיטת אדינבורו, שם למד ספרות אנגלית ובעודו סטודנט בשנת 1965 היה לפעיל במפלגת הלייבור. הוא הפך לאתאיסט עם כניסתו לפוליטיקה ב-1974.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

הוא נבחר לראשונה לבית הנבחרים הבריטי בשנת 1974 מטעם מחוז אדינבורו מרכז. הוא גם תמך באופן חד צדדי בפירוק נשק גרעיני וותמיכתה של מפלגת הלייבור באירוסקפטיות. במהלך השנים המוקדמות שלו בבית הנבחרים, דגל קוק במספר צעדים ליברליים וחברתיים, והיא בעל השפעה.
בבחירות הכלליות בבריטניה 1997 ניצחה מפלגת הלייבור בבחירות לראשות ממשלת בריטניה. לאחר היצחון מונה קוק לתפקיד מזכיר המדינה לענייני חוץ וחבר העמים. השנה הראשונה לכהונתו במשרה לוותה בפרשייה משפחתית מורכבת: הוא סיים בפתאומיות 28 שנות נישואים לאחר שעיתון בריטי איים לגלות כי הוא מנהל רומן עם מזכירתו, גיינור ריגן. בזמן מבצע כוח מאוחד של נאט"ו שיחק קוק תפקיד חשוב במאמצה של נאט"ו לאלץ את הכוחות הסרביים לסגת מהאזור. מאוחר יותר הגדיר את ה"הגנה על קוסובו" כאחד מהישגיו הגדולים ביותר.
משבר הר חומה

בשנת 1998 ביקר קוק בישראל. במהלך ביקורו הוא נועד עם בכירים פלסטינים בהר חומה. ישראל הציעה שקוק יבקר בשכונה יחד עם ראש עיריית ירושלים, אהוד אולמרט, אך שזה סירב נרשם משבר ביחסי בריטניה-ישראל. קוק נועד עם סלאח תעמרי, חבר במועצה המחוקקת הפלסטינית אף על פי שסוכם כי יימנע מלהיפגש עמו. על הביקור אמר קוק: "ביקרתי בהתנחלות הר חומה, כי רציתי לקיים ביקור סמלי שידגיש כי מדיניות ההתפשטות של ההתנחלויות היא הפוגעת בשלום". הוא גם סייר בשכונה עם פייסל אל-חוסייני, מה שגרם לחיכוך בינו לבין ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו.
מותו

ביום השבת 6 באוגוסט 2005, מת קוק לאחר שהתמוטט במהלך טיול בהר בצפון סקוטלנד. קוק צעד על ההר הסקוטי "בן סטאק" עם רעייתו גיינור. לפי הודעת משטרת בריטניה, "קוק חש ברע בזמן שצעד על ההר והועבר במסוק לבית החולים 'רג'ימור' באינוורנס, שם מת מאוחר יותר בערב".
על אף היותו אתאיסט, נערכה לו הלוויה בקתדרלת סנט ג'יילס בהשתתפות שר האוצר של בריטניה גורדון בראון, שר החוץ של גרמניה יושקה פישר ורבים אחרים. ראש הממשלה בעת כהונתו של קוק כמזכיר החוץ לענייני חוץ וחבר העמים, טוני בלייר בחר שלא להשתתף בהלוויה. מאוחר יותר התקיימה אזכרה לזכרו בכנסיית סנט מרגרט. טוני בלייר הגיע לאזכרה זו ושר האוצר גורדון בראון נשא הספד נוסף לזכרו. גם מזכירת המדינה של ארצות הברית לשעבר מדליין אולברייט הגיעה לאזכרה. ב-29 בספטמבר 2005, ג'ים דיוויין החליפו בתפקיד כחבר בית הנבחרים מטעם מחוז ליווינגסטון.
בחודש ינואר 2007, נקבר קוק בבית הקברות גריינג'. על מצבתו נכתב: "אני לא הצלחתי לעצור את המלחמה, אבל הבטחתי את זכותו של הפרלמנט להחליט על המלחמה." מילים אלה נכתבו בקשרה של מלחמת עיראק, לה התנגד נחרצות.
הערות שוליים

↑  Obituary: Robin Cook, באתר BBC
↑  מת השר הבריטי לשעבר, רובין קוק, ממבקריו של בלייר, באתר הארץ, 6 באוגוסט 2005
↑  רובין קוק, שר החוץ לשעבר של בריטניה, מת בגיל 59, באתר הארץ, 7 באוגוסט 2005
↑  Mourners' funeral tribute to Cook
↑  Cook's opposition to Iraq war set in stone, באתר הגרדיאן
↑  Robert Finlayson "Robin" Cook, באתר find a grave
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 122049705  ISNI: 0000 0001 0986 6423  LCCN: n83301869  MusicBrainz: f978d6b5-5815-424d-ae61-07fa90ced18e  NKC: js20050815001  NTA: 070691649  SUDOC: 082980462  UKPARL: jJbdrvhw  VIAF: 72265320   WorldCat (עם VIAF): 72265320
רון ואייט

| --- | --- |

 לידה:  2 ביוני 1933 
 פטירה:  4 באוגוסט 1999 (בגיל 66) ממפיס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 www.wyattmuseum.com
 
רונלד אלדון ויאט (באנגלית: Ronald Eldon Wyatt; ‏2 ביוני 1933 – 4 באוגוסט 1999) היה אח מרדים וחוקר נוסע שחיפש סימוכין ארכאולוגיים למקצת מסיפורי ניסים מהתנ"ך.
ביוגרפיה

ויאט עבד לפרנסתו כאח בבית חולים, כשבשנת 1960 צדה את עינו תמונה של אתר דורופינר שהופיעה במגזין לייף, בה הופיע מבנה דמוי ספינה הממוקם על אחת הגבעות למרגלות הר אררט. התמונה עוררה ספקולציות בחוגי נוצרים אוונגליסטים והניעה את ויאט להתעניין בארכאולוגיה כחובב. משנת 1977 ועד למותו ב-1999, ערך למעלה ממאה מסעות למזרח התיכון במטרה למצוא סימוכין לסיפורי התנ"ך.
ויאט התפרסם בזכות תמיכתו הנלהבת בזיהויו של אתר דורופינר כמקום הימצאותה של תיבת נח התנ"כית - זאת לצד פרסומים נוספים שלו המאששים, לכאורה, סיפורים מהתנ"ך. טענותיו נדחו על ידי היסטוריונים רבים, מדענים וחוקרי תנ"ך ואפילו על ידי אנשי דת נוצריים, אך המוטיבציה שלו לא פחתה, אפילו במקרים בהם הראיות לדבריו הפכו קלושות ביותר.
תגליות לכאורה

עד למותו הספיק ויאט להכריז על התגליות לכאורה הבאות:
תיבת נח (אתר דורופינר, כ-30 קילומטר דרומית להר אררט כ-2000 מטר מעל גובה פני הים).
אבני העוגן ששימשו את נח לייצוב התיבה.
בית המגורים של נח מהתקופה שלפני המבול.
זיהויין של סדום, עמורה, אדמה, צבֹיים וצוער אשר על פי המסורת הוחרבו בתקופת אברהם אבינו.
מגדל בבל בדרום טורקיה.
מקום קריעת ים סוף במפרץ אילת.
שרידי אופנים וחלקי מרכבה אחרים שנותרו מחיל פרעה בקרקעית ים סוף.
מיקומו של הר סיני בערב הסעודית.
אתר צליבתו של ישו.
ארון הברית וכלים נוספים מכלי המקדש.
אבני לוחות הברית המקוריות (השניות).
דמו של ישוע הנוצרי באתר הצליבה.
היחס לממצאיו

בעוד רון ויאט סוחף אחריו המון נוצרי המחפש ראיות מוחשיות לסיפורים המופיעים בתנ"ך, דבריו נדחו, לעיתים בכעס, על ידי אנשי האקדמיה, הארכאולוגיה וחוקרי התנ"ך המוסמכים.
ויאט טען כי ערך חפירה ארכאולוגית באזור גן הקבר אך הדבר נדחה במכתב ששלח הארכאולוג ג'ו זיאס מרשות העתיקות בשנת 1996, שם נכתב בין היתר כי ”רון ויאט איננו ארכאולוג, ומעולם לא ביצע אף חפירה מורשית בירושלים או בארץ ישראל. כדי לבצע חפירה יש להחזיק בתואר ראשון בארכאולוגיה לכל הפחות - מה שאין לרון ויאט. אנו מכירים את טענותיו, הגובלות באבסורד, אין להם כל בסיס מדעי ומעולם לא פורסמו בכתב עת מקצועי כלשהו. הן משתייכות לקטגוריית ההבלים שניתן למצוא בצהובונים דוגמת הניישיונל אנקויירר, סאן וכדומה. מדהים שמישהו בכלל מאמין להן. יתר על כן, טענותיו נדחו אפילו על ידי ארגונים נוצריים כדוגמת "המוסד לחקר הבריאה" בקליפורניה.”
לקריאה נוספת

The Boat-Shaped Object on Doomsday Mountain: Is This the Remains of Noah's Ark by Mary Nell Wyatt (2004)
רוקפור

ערך זה עוסק בסוג של גבינה. אם התכוונתם ללהקת רוק ישראלית, ראו .
| --- | --- |

גבינת רוקפור
 
 מאכלים
 סוג:  גבינה
 על שם:  רוקפור-סור-סולזון 
 אזור מוצא:  רוקפור-סור-סולזון, דרום צרפת
 מוצא:  צרפת צרפת
 מרכיבים עיקריים:  חלב גולמי, חלב כבש 
 גבינות
 סוג חלב:  כבשים
 צורה:  גליל 
 ייצור כולל:  18,830 טונה (נכון ל־2023) 
 תו תקן:  אפלאסיון, כינוי מקור מבוקר, כינוי מקור מוגן 
 
רוֹקְפוֹר (בצרפתית: Roquefort) הוא סוג של גבינה כחולה חצי-קשה העשויה מחלב כבשים. מאחר שזוהי אחת המפורסמות שבגבינות הכחולות, בעבר היווה שמה כינוי לכל הגבינות הכחולות, אך כיום רק גבינות כחולות שהבשילו ברוקפור-סור-סולזון רשאיות להיקרא רוקפור.
מקורה של הגבינה בעיר רוקפור-סור-סולזון (Roquefort-sur-Soulzon) שבדרום צרפת, ומכאן שמה. לפי האגדה, נער שאכל את ארוחת הבוקר שלו שכללה גבינה שמקורה מחלב כבשים ולחם זיהה את אהובתו, נטש את ארוחתו והלך לקראתה. חודשים לאחר מכן כשנתקל בארוחתו הקודמת הופתע לגלות שהגבינה עוד הייתה אכילה ואף השתבחה עם הזמן למרות מעטה העובש שניכר עליה.
צבע הגבינה לבן, עם נימים כחולים כהים של עובש. העובש, פניציליום רוקפורטי (Penicillium roqueforti – מין של פניציליום), מעניק לגבינה את ייחודה. העובש המקורי נמצא רק במערות קמבלו (Cambalou) באזור הייצור המקורי של הגבינה, ולפי החוק באירופה אסור לקרוא בשם "רוקפור" לגבינות שאינן מיוצרות באזור זה. בעבר נהגו המגבנים להשאיר במערות לחם למשך שישה שבועות עד שצמח בו עובש; לאחר מכן הלחם יובש ונטחן לאבקה שהוספה לחלב. כיום העובש מיוצר בתנאי מעבדה.
קילוגרם אחד של גבינת רוקפור עשוי מ-4.5 ליטרים של חלב, והגבינה עשירה בשומן, חלבון ומינרלים, בפרט סידן.
ראו גם

דנית כחולה
הערות שוליים

↑  Fabricant, Florence (June 23, 1982)., "Blue-veined Cheeses : The expanding choices". New York Times. Retrieved May 22, 2010.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546262505171  BnF: cb12049875j (data)  LCCN: sh85115391 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רון הרפר

| --- | --- |

רון הרפר בשנת 2016
 לידה:  20 בינואר 1964 (בן 60) דייטון שבאוהיו
 עמדה:  קלע, רכז
 גובה:  1.98 מטר
 מספר:  4, 9
 מכללה:  אוניברסיטת מיאמי באוהיו
 דראפט:  בחירה מספר 8, 1986 קליבלנד קאבלירס
 קבוצות כשחקן
 1986–1989   1989–1994   1994–1999   1999–2001:  קליבלנד קאבלירס   לוס אנג'לס קליפרס   שיקגו בולס   לוס אנג'לס לייקרס
 הישגים כשחקן
 5 אליפויות NBA‏ (1996–1998, 2000, 2001)   חמישיית הרוקיז של העונה (1987)
 קבוצות כמאמן
 2005–2007:  דטרויט פיסטונס (עוזר)
רונלד "רון" הרפר (באנגלית Ronald "Ron" Harper; (נולד ב-20 בינואר 1964) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בארבע קבוצות בליגת ה-NBA בין השנים 1986–2001, וזכה ב-5 אליפויות. ממוצעי הקריירה שלו הם 13.8 נקודות, 4.3 ריבאונדים ו-3.9 אסיסטים למשחק. בשנים 2005–2007 שימש במשך שתי עונות כעוזר מאמן בדטרויט פיסטונס.
מאז ילדותו סובל הרפר מגמגום.
קריירה מקצועית > קליבלנד קאבלירס (1986–1989)

הרפר נבחר בבחירה השמינית של דראפט 1986, על ידי קליבלנד קאבלירס. בעונת הרוקי שלו הוביל את קלעי הקאבלירס עם ממוצע של 22.9 נקודות למשחק, ולאורך 3 עונותיו המלאות בקליבלנד רשם ממוצעים של 19.4 נקודות, 5.0 אסיסטים ו-4.6 ריבאונדים למשחק.
קריירה מקצועית > לוס אנג'לס קליפרס (1989–1994)

במהלך עונת 1989/1990, עונתו הרביעית עם קליבלנד, הועבר יחד עם 3 בחירות דראפט עתידיות לוס אנג'לס קליפרס, בתמורה לדני פרי ורג'י ויליאמס. ב-4 וחצי עונותיו בקבוצה קלע 19.3 נקודות ומסר 4.8 אסיסטים בממוצע למשחק.
קריירה מקצועית > שיקגו בולס (1994–1999)

לקראת עונת 1994/1995 חתם הרפר על חוזה בשיקגו בולס. הוא היה שותף לעונת השיא של הקבוצה אשר סיימה עם מאזן הניצחונות הטוב בתולדות הליגה עד אז; 72 ניצחונות ו-10 הפסדים בלבד (מאז נשבר השיא על ידי גולדן סטייט ווריורס). בעונתו השנייה עם שיקגו זכה עמה באליפות ה-NBA, לאחר ניצחון בסדרת הגמר מול סיאטל סופרסוניקס, ובשתי העונות הבאות גברה הקבוצה על יוטה ג'אז בדרך לשתי זכיות נוספות באליפות הליגה. ב-5 עונותיו עם הבולס שימש כרכז הפותח של הקבוצה, והעמיד ממוצעים של 7.9 נקודות ו-2.6 אסיסטים למשחק.
קריירה מקצועית > לוס אנג'לס לייקרס (1999–2001)

את הקריירה שלו סיים הרפר בקבוצת לוס אנג'לס לייקרס, בה שיחק בשנים 1999–2001. בעונות 2000 ו-2001 זכה בשתי אליפויות NBA כשחקן הלייקרס, אשר גברו בסדרות הגמר על אינדיאנה פייסרס ופילדלפיה 76', בהתאמה. בשנת 2001 פרש הרפר ממשחק פעיל, בתום עונתו ה-15 ב-NBA.
רייניר רובמונד

רייניר רובמונד (בהולנדית: Reinier Robbemond; נולד ב-31 בינואר 1972) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל הולנדי.
קריירה כשחקן

רובמונד נולד בדורדרכט שבהולנד ושיחק במחלקות הנוער של או.די.אס. דורדרכט ומועדון ספורט פיינורד. ב-8 בדצמבר 1990 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בוגרת כשעלה כמחליף במשחק קבוצתו דורדרכט נגד פנלו. ב-1996 עבר לשחק באוטרכט מליגת העל ההולנדית. ב-2001 עבר לשחק בא.ז. אלקמאר. ב-2004 עבר לשחק בדה חראפסחאפ עד שהקבוצה ירדה לליגת המשנה ההולנדית וחוזהו לא חודש, והוא פרש ממשחק.
קריירה כמאמן

בקיץ 2009 חזר רובמונד לא.ז. אלקמאר, הפעם כמאמן במחלקת הנוער של הקבוצה. ב-2012, במקביל לעבודתו באלקמאר, הצטרף לנבחרת הולנד עד גיל 19 כעוזר מאמן. ב-2014 עזב את מחלקת הנוער של אלקמאר ועבר לאמן את קבוצת המילואים של המועדון, א.ז. צעירה, המורכבת משחקנים עד גיל 21, למשך עונה אחת. ב-2015 קיבל רובמונד הזדמנות לאמן לראשונה קבוצה בוגרת כאשר מונה למאמן אוס מליגת המשנה ההולנדית. ב-2016 סיים את עבודתו בנבחרת הולנד עד גיל 19, והצטרף כעוזר מאמן וילם II מליגת העל ההולנדית. במרץ 2018, לאחר פיטוריו של מאמן הקבוצה ארווין ואן דה לוי, מונה כמאמן ראשי עד לסוף העונה. בסיום העונה הצטרף כעוזר המאמן של מארק ואן בומל בפ.ס.וו. איינדהובן.
ב-26 בינואר 2021 הצטרף רובמונד למכבי תל אביב מליגת העל כעוזר המאמן של פטריק ואן לוון, ועזב בסוף העונה.
הערות שוליים

1 2 3  רייניר רובמונד, באתר Kent U Deze Nog (בהולנדית)
↑  רובמונד יישאר כמאמן וילם II להמשך העונה, באתר Rijnmond‏, 20 במרץ 2018 (בהולנדית)
↑  רובמונד עוזר המאמן של ואן בומל, באתר AD,‏ 26 ביוני 2018 (בהולנדית)
רובמונד (שני משמאל בשורה העליונה) בעת הזכייה של מכבי תל אביב בגביע המדינה בכדורגל 2020/2021
רוקפור בהופעה

רוקפור בהופעה הוא אלבום ההופעה הראשון והיחיד עד כה של להקת רוקפור. האלבום התאפיין בסאונד פסיכדלי, בדומה למוזיקה של שנות ה-60. בהופעה זו שהוקלטה במועדון הברבי התל אביבי - משכנם הקבוע של הופעות הלהקה, עובדו שיריהם בליווי כלי מיתר בעיבודו של המוזיקאי דניאל סלומון. בשירים "אבשלום" ו"שוב לא שקט" התארח המוזיקאי אביב גפן בשירה.
בנוסף לשירי ההופעה, צורפו לאלבום גם השירים "כביש 66" ו"מסיבת סיום", שהוקלטו באולפן.
השיר "כביש 66" מופיע בגרסתו האנגלית באלבום הבא של הלהקה, והראשון שלהם באנגלית, Supermarket.
רשימת השירים

"מכונת הזמן" - 3:05
"חור בלבנה" - 6:33
"אבשלום" (גרסת כיסוי לשיר של אריק איינשטיין ושלום חנוך) - 3:49
"הכעס" - 3:59
"שוב לא שקט" - 3:45
"לירות רחוק" - 4:41
"היה היה" (גרסת כיסוי לשיר של אריק איינשטיין) - 5:47
"קטיפה שחורה" - 4:17
"Astronomy Domine" (גרסת כיסוי לשיר של פינק פלויד) - 3:50
"סוף הדרך" - 5:20
"כביש 66" - 5:57
"מסיבת סיום" - 5:23
השתתפו בהפקה

אלי לולאי: שירה וגיטרה
ברוך בן יצחק: גיטרה ושירה
מרק לזר: בס ושירה
איסר טננבאום: תופים
אביב גפן: שירה
תמי טרטר: קולות רקע
דניאל סלומון: עיבודים וניצוח כלי מיתר
חן שנהר, אמיר גבירץ, נילי הדר, גרישה הס, יובל אדרת, שחר רוזנטל, שרון כהן: כינור
מיכאל פייגנזון, קרין זוקמן, אלה פרימשטיין: ויולה
יועד ניר, סאשה אגרנוב, דנה וקסמן: צ'לו
| רוקפור |
| --- | --- | --- |
אלי לולאי • ברוך בן יצחק • מרק לזר • יקי גני
אמיר צורף • יוני טננבאום • נעם לדרמן • איסר טננבאום • איתמר לוי
| אלבומי אולפן | רשת פרפרים (1991) • האיש שראה הכל (1995) • בחזרה לשבלול (1996) • Supermarket‏ (2000) • One Fantastic Day‏ (2001) • Nationwide‏ (2004) Memories of the Never Happened‏ (2007) • העולם המופלא (2010) • Too Many Organs‏ (2013) • ארץ עיר (2020) |  |
| אלבומי אוסף | Another Beginning‏ (2002) • !For Fans Only‏ (2003) • For Fans Only! 2‏ (2013) |  |
| אלבומי הופעה | רוקפור בהופעה (1999) |  |
רייניקנדורף (רובע)

רייניקנדורף (Reinickendorf) הוא אחד מ-12 הרבעים המרכיבים את העיר ברלין, בירת גרמניה.
הרובע שוכן בצפון-מערב ברלין, וגובל בפנקו במזרח, בשפנדאו בדרום-מערב, במיטה ושרלוטנבורג-וילמרסדורף בדרום, ובמדינת ברנדנבורג בצפון. בתחומיו נמצאים נמל התעופה טגל, יערות, ואגמים רבים, בהם אגם טגל (Tegeler See) ואגם נמל התעופה (Flughafensee).