stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גשר הידידות ג'יורג'יו-רוסה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גשר מסבך, גשר רכב-רכבת, גשר בין-לאומי, גשר פלדה, גשר להולכי רגל 
 על שם:  דנובה 
 מיקום:  רוסה 
 מדינה:  בולגריה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 20 ביוני 1954
 תאריך פתיחה רשמי:  20 ביוני 1954 
 חומרי בנייה:  פלדה 
 מידות
 אורך:  2,224 מ' 
 מידע טכני
 מפתחים:  37 
 מִפְתָּח מרבי:  160 מ' 
 קואורדינטות:  43°53′15″N 26°00′26″E﻿ / ﻿43.8875°N 26.007222222222°E﻿ / 43.8875; 26.007222222222
  (למפת בולגריה מוגדלת) סופיה פלובדיב וארנה בורגס רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור גשר הידידות ג'יורג'יו-רוסה(למפת בולגריה רגילה) סופיה פלובדיב וארנה בורגס רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור גשר הידידות ג'יורג'יו-רוסה(למפת רומניה רגילה) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור גשר הידידות ג'יורג'יו-רוסה(למפת רומניה מוגדלת) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור גשר הידידות ג'יורג'יו-רוסה he
 
גשר הידידות ג'יורג'יו-רוסה (ברומנית: Podul Prieteniei Giurgiu-Ruse, בבולגרית: Мост на дружбата) הוא גשר פלדה מעל נהר הדנובה, החוצה את הגבול שבין מרומניה ובין בולגריה ומחבר את העיר הרומנית ג'יורג'יו עם העיר הבולגרית רוסה ומאפשר מעליו תנועת רכבות וכלי רכב.
עם הופעת מסילות הברזל באזור הורגש הצורך בגשר מעל הדנובה, שיחבר את מסילות הברזל של בולגריה עם מסילות הברזל של רומניה ומשם למרכז ומערב אירופה. בשנים 1866 - 1869 הנושא הוצע על ידי האנגלי ג'ון טרוור ברקלי (John Trevor Barkley), אך בגלל חוסר היציבות הפוליטית לא מומש. שנתיים מאוחר יותר, ב-1871, לאחר בניית מסילת הרכבת בין קונסטנטינופול לבין אדריאנופול, הנושא הועלה מחדש בעיקר משום אינטרסים אנגליים, אך שוב לא מומש, הפעם בגלל מלחמת צרפת-גרמניה והיחסים המתוחים בין האימפריה העות'מאנית ובין האימפריה הרוסית.
ב-1898 חתם הפרלמנט הרומני על הסכם לבניית גשר לרכבת מעל הדנובה, אך גם הסכם זה לא מומש, הפעם בגלל המשבר הפיננסי של 1900. הפיתוח הכלכלי המואץ של בולגריה בתחילת המאה ה-20 חיפש מסילות יצוא למרכז וצפון אירופה, אך משברים פוליטיים וכלכליים דוגמת מלחמת החזיר מנעו את בניית הגשר. בהמשך פרצו מלחמות, מלחמת הבלקן הראשונה, מלחמת הבלקן השנייה ומלחמת העולם הראשונה.
ב-10 באוקטובר 1942, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, רומניה ובולגריה, שתי בנות ברית של גרמניה הנאצית, בהמרצת הגרמנים, חתמו על הסכם להקמת גשר על הדנובה, שייבנה על ידי חברת פרידריך קרופ AG הגרמנית. אחרי הפיכת 23 באוגוסט 1944 ברומניה ושינוי הבריתות נזנח הפרויקט.
ב-30 ביוני 1951 חתמו רומניה ובולגריה על הסכם לבניית הגשר. הגשר נבנה בהנהגת ברית המועצות ובסיוען של צ'כוסלובקיה, פולין והונגריה, שסיפקו לוחות ברזל, מסילות ברזל, בטון מזוין, מכשור חשמלי ועוד. הגשר הוקם במרחק קילומטר אחד מג'יורג'יו ו-4 קילומטרים מרוסה, ובמרחק 489 קילומטרים מהשפך לים השחור. בניית הגשר נמשכה יותר משנתיים, והשימוש בו החל ב-20 ביוני 1954.
בעת חנוכתו היה זה הגשר המשולב, לרכבת ולכלי רכב, הגדול ביותר באירופה.
מראה הגשר ממעלה הנהר
הערות שוליים

↑  Acum 66 de ani era inaugurat podul care ne duce spre vacanțe. Istoria Podului Prieteniei (ברומנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7562036-4  VIAF: 237039148   WorldCat (עם VIAF): 237039148
גרשון פלוטקין

| --- | --- |

גרשון פלוטקין, 1957
 לידה:  1917 מוסקבה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  12 בינואר 1992 (בגיל 75 בערך) 
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 מדינה:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
גרשון פלוטקין יחד עם חנה מרון בחזרות לערב קריאה מיצירות ג'ורג' ברנרד שו, התיאטרון הקאמרי, 1957
לוחית זיכרון על ביתו של גרשון פלוטקין ברח' מאפו 28 בתל אביב
גרשון פּלוֹטקין (1917 – 12 בינואר 1992) היה במאי ושחקן ישראלי, במאי הבית של התיאטרון הקאמרי במשך שנים רבות.
ביוגרפיה

פלוטקין נולד במוסקבה ב-1917, בבית ציוני, ועלה לארץ ישראל בשנת 1924. אביו, נחום פלוטקין (1891–1960), היה עובד קופת חולים כללית בתל אביב. פלוטקין בוגר בית הספר היסודי "בלפור" בתל אביב.
בשנת 1935 למד בסטודיו למשחק שליד תיאטרון הבימה בהדרכתו של צבי פרידלנד, ולאחר מכן המשיך בלימודי בימוי בניו יורק אצל ארווין פיסקטור. לאחר שובו לארץ פגש את סשה ארגוב, ויחד ביימו, כתבו והלחינו הצגות בקיבוצים.
פלוטקין הכשיר עצמו כקרטוגרף ובשנת 1941 הצטרף לשורות מחלקת המיפוי של "ההגנה". בהמשך נישא לגליליה קטינקא (ילידת 1917 כמותו), בתם של יהודית ושל ברוך קטינקא (ממייסדי הארגון).
לאחר שחרורו החל לעבוד בשנת 1950 כעוזר במאי ללאופולד לינדטברג בתיאטרון הקאמרי, ובנוסף עבד כחרט וקרטוגרף. אולם יכולותיו בשינון טקסטים הובילו אותו למלא עשרות תפקידי מחליף בהצגות. הוא עלה כ-1,000 פעמים על הבמה, ומילא יותר מ-60 תפקידים.
פלוטקין היה במאי הבית של תיאטרון הקאמרי, וכן ייעץ ארכיטקטונית על בניית אולמות התיאטרון, ניהל את הארכיון והיה חבר בהנהלה ובוועד הרפרטואר שלו. עם הצגותיו: "בגלל חגורה", "מריוס", "גנרל קישוט", "פיגמליון", "דון ז'ואן בגיהנום", "פונדק בדרך", "אנריקו", "קרא לי סיומקה", "מלכת שבא", "בעלת הארמון", "הקיצו ורננו", "אדם ואדם עליון"," מלחמת בני אור", "לעולם אין לדעת", "נדנדה בשניים", "מרי סטיוארט", "אדם לכל עת", "סיפור אוריה", "פונדק הרוחות", "אסתר המלכה", "כנרת כנרת", "טורא" ועוד.
פלוטקין השתתף בשנת 1954 בסרט "אבן על כל מיל" ובסרטים ותוכניות טלוויזיה נוספות.
גרשון פלוטקין נפטר בראשית שנת 1992 מהתקף לב והוא בן 74. נקבר בבית העלמין ירקון. הותיר אחריו את אלמנתו, גליליה פלוטקין (לבית קטינא, 1917–2019).
לאחר מותו החל איגוד השחקנים הישראלי להעניק מלגה על שמו, והתיאטרון הקאמרי קרא על שמו את הארכיון שניהל.
הערות שוליים

↑  נחום פלוטקין, דבר, 6 ביולי 1960; רי-ש; מ. לכטמן, לזכר נעדרים: נחום פלוטקין, דבר, 1 באוגוסט 1960.
↑  בית ספר בלפור - היסטוריה (גרשון פלוטקין מבוגרי בית הספר)
↑  צפורה דגן, פוסט המתאר את שיתוף הפעולה של גרשון פלוטקין וגליליה קטינקא בתחום צילומי האויר, באתר ממחברתה של צפורה דגן, ‏5.1.2015
↑  מפת ישראל וסיני, 1958, פרי עבודת הזוג גרשון וגליליה פלוטקין, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  ראו: שש, קלעי קלעים: ה"קופץ" הראשון בארץ, דבר, 8 באוקטובר 1959; שרית פוקס, המחליף הנצחי, מעריב, 30 במרץ 1978.
↑  גרשון פלוטקין באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311147805171  ISNI: 0000 0000 8833 2536  MusicBrainz: 502ea750-d207-4bc8-a6c5-0ef0e7e200fa  VIAF: 128380442   WorldCat (עם VIAF): 128380442
ג'ייסון קני

ג'ייסון פרנסיס קני (באנגלית: Jason Francis Kenny; נולד ב-23 במרץ 1988) הוא רוכב אופניים בריטי לשעבר. קני הוא בעל תשע מדליות מהמשחקים האולימפיים מהן שבע מדליות זהב. הוא בעל עשר מדליות מאליפויות העולם, מהן שלוש מזהב.
ביוגרפיה

קני נולד בבולטון שבאנגליה, בנם של לורן ומייקל. כנער זכה במספר תארים באליפויות העולם ובאליפויות אירופה ברכיבה על אופניים.
הוא נבחר לסגל בריטניה לאולימפיאדת בייג'ינג (2008) כחלק מקבוצת הספרינט וזכה עמה במדליית הזהב הקבוצתית ובמדליית כסף במרוץ האישי, לאחר עמיתו כריס הוי. באולימפיאדת לונדון (2012) זכה בשתי מדליות זהב, בספרינט ובספרינט קבוצתי. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה בשלוש מדליות זהב: בספרינט, קיירין ובספרינט קבוצתי. באולימפיאדת טוקיו זכה במדליית זהב בקיירין, ובמדליית כסף עם נבחרת בריטניה בספרינט הקבוצתי וסיים שמיני בספרינט האישי.  הוא פרש מרכיבה תחרותית בפברואר 2022. הוא מחזיק בשיא הזכיות של ספורטאי בריטי במדליות זהב, ומחזיק גם בשיא לכמות המדליות הכוללת. כמו כן הוא מחזיק בשיא הזכיות במשחקים האולימפיים לרוכב אופניים. בזכות הישגיו עוטר למפקד במסדר האימפריה הבריטית.
קני נישא בספטמבר 2016 ללורה טרוט, אף היא אלופת עולם ואלופה אולימפית ברכיבה. הם הורים לבן אחד.
ג'ייסון קרייס

ג'ייסון קרייס (באנגלית: Jason Kreis, נולד ב-29 בדצמבר 1972) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל אמריקאי, המשמש כמאמן הנבחרת האולימפית של ארצות הברית בכדורגל וכעוזר מאמן אינטר מיאמי.
ביוגרפיה

קרייס נולד באומהה שבנברסקה. אחרי ששיחק בכל משחקי קבוצת הכדורגל של אוניברסיטת דיוק, חתם קרייס בקבוצת ראלי פליירס מליגת ה-USISL. ב-1996 נבחר קרייס במקום ה-43 בדראפט ה-MLS, על ידי דאלאס בורן. קרייס כבש את השער הראשון בתולדות הקבוצה. ב-1999 היה קרייס לאמריקאי הראשון שזוכה בתואר ה-MVP של ה-MLS, אחרי שהוביל את הליגה בנקודות ובשערים.
ב-26 ביוני 2004 כבש קרייס את שער הליגה ה-89 שלו נגד די.סי. יונייטד ועקף את רוי לסיטר בטבלת מלך השערים בכל הזמנים של ה-MLS. בתואר זה החזיק שלוש שנים, עד אשר חיימה מורנו שבר את שיאו.
ב-17 בנובמבר 2004 עבר קרייס בטרייד לריאל סולט לייק, והפך לשחקן הראשון בהיסטוריה של הקבוצה. הוא עזב את דאלאס כשהוא שיאן הקבוצה במשחקים (247), שערים (91), בישולים (65) ונקודות (247). קרייס הפך לכובש הראשון בתולדות סולט לייק, כאשר כבש שער בהפסד 1–3 ללוס אנג'לס גלאקסי. ב-13 באוגוסט 2005 היה לשחקן הראשון בהיסטוריה של ה-MLS שכבש למעלה ממאה שערים.
קרייס לא הצליח לשחזר את הישגיו בליגה בנבחרת ארצות הברית, וכבש רק שער אחד ב-14 משחקים. הופעת הבכורה שלו הייתה ב-20 באוגוסט 1996, נגד נבחרת אל סלבדור. את שערו היחיד בנבחרת כבש ב-1999, בתיקו 2:2 מול ג'מייקה.
בשנת 2007 פרש קרייס ממשחק פעיל, והפך למאמנה של קבוצת ריאל סולט לייק. ב-2013 הודיעה ניו יורק סיטי כי קרייס יאמן אותה בעונתה הראשונה ב-MLS, עונת 2014/15.
גופן ברוחב אחיד

גופן Courier, גופן נפוץ באורך אחיד
גופן ברוחב אחיד או מונוספייס (באנגלית: monospace; נקרא גם גופן ברוחב קבוע, fixed-width font, או גופן לא-פרופורציונלי, non-proportional font) הוא גופן שלאותיותיו רוחב אחיד – להבדיל מגופנים ברוחב-משתנה, variable-width fonts, שלא לכל אות בהם רוחב שווה (בעברית, שי"ן רחבה מיו"ד, למשל).
מכונות הכתיבה הראשונות יכלו לנוע מרחק קבוע קדימה עם כל אות חדשה שנכתבת, ולכן השתמשו בגופן ברוחב אחיד (להבדיל מסדר דפוס, שבו שמשו גופנים ברוחב משתנה).
השימוש במחשבים

מדפסות מחשב רבות הדפיסו גופן ברוחב אחיד. גם מסכי המחשב בתקופה שקדמה לממשק המשתמש הגרפי (למשל במערכת ההפעלה DOS) הציגו גופן ברוחב אחיד, והוא הקנה להם מראה אופייני.
עם התקדמות הטכנולוגיה רבות מהתוכנות לעיבוד תמלילים והצגת טקסט עברו לגופנים ברוחב משתנה, שכן הוא עדיף חזותית, קרוב יותר לאותיות הנכתבות, ומקל את הקריאה. עם זאת, בתוכנות המיועדות לכתיבת קוד כגון סביבת פיתוח משולבת מקובל כברירת מחדל שימוש בגופן ברוחב אחיד. בכתיבת קוד יש חשיבות לכל תו ולכן יש הרואים בגופן מסוג זה גופן נוח למתכנתים, המגביר את רמת הקריאוּת של הקוד. שימושים אחרים כוללים הדמיית מסוף וסטים של נתונים מוזחים במסמכים עם טקסט ברור. שימוש אחר רווח במדריכים טכניים: ההבחנה בין מילת התפקוד for למילה for בתכנות, והצגת בלוקים של קוד באופן המבדל אותם מטקסט בשפה טבעית. גופנים מוכרים ברוחב אחיד הם Courier,Presitge Elite ו-Monaco.
בקריפטוגרפיה מקובל להשתמש בגופן ברוחב אחיד לשם הצגת טקסט מוצפן. את הטקסט המוצפן נהוג לחלק לבלוקים בגודל קבוע ולשים רווח בסוף כל בלוק. שימוש בגופן ברוחב קבוע מאפשר הצגה של טקסט מוצפן כזה באופן שבו כל הבלוקים מיושרים זה מעל זה.
שימושים בביולוגיה

גופנים ברוחב אחיד משמשים להצגת מעקובות של חומצות גרעין וחלבונים. הגופן מאפשר לכל חומצה נוקלאית או אמינית להתפרש על אותה כמות של מקום במעקובת ארוכה, ובנוסף להציג בתצוגה מתאימה (align) את המעקובות.
בת-אל פאפורה

| --- | --- |
בת-אל פאפורה, יפו, 2014
בת-אל פאפורה, יפו, 2014
 לידה:  3 במאי 1988 (בת 36) רומניה רומניה
 מדינה:  ישראל ישראל
 מספר צאצאים:  1 
 https://www.iambatel.com/he/home
 פרופיל ב-IMDb
 
בת-אל פאפורה-בורנשטיין (נולדה ב-3 במאי 1988) היא שחקנית, מרצה ושדרנית רדיו ישראלית.
ביוגרפיה

נולדה ברומניה, כבת בכורה להורים ממוצא רוסי שלמדו שם רפואה. כשהייתה בת שנתיים חזרה עם הוריה לישראל, והתגוררה בקריית ים ואחר כך בקריית חיים.
פאפורה חולת אכונדרופלזיה, מחלה הגורמת לגמדות - גובהה הוא 1.22 מטר - אך לפי ראיונות שנעשו עמה אין זה מפריע לה, ועל כן מתואר סיפור הצלחתה כהגשמת חלום על אף המוגבלויות.
קריירה

בשנת 2000 שיחקה לראשונה במחזמר המצליח "אוליבר טוויסט" בבימויו של מנחם גולן בתיאטרון "הבימה". מיד לאחר מכן התחילה לימודים בבית הספר "רעות" לאומנויות, חיפה במגמת תיאטרון והמשיכה בתיכון "ויצו" לאומנויות. התנדבה לצה"ל - תחילה בשירות כמש"קית ת"ש במפקדת הצנחנים ולאחר מכן, כשדרנית בגלי-צה"ל וגלגלצ. עם סיום שירותה הצבאי, החלה ללמוד בסטודיו למשחק "ניסן נתיב", תל אביב. בשנים שלאחר מכן, השתתפה פאפורה במגוון הפקות, סדרות ומופעים.
בשנת 2006 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה הפיג'מות.
בין השנים 2007–2009 שידרה בגלי צה"ל וגלגלצ, בשנת 2009 שידרה ברדיו חיפה ובשנת 2011 שידרה בתחנת הרדיו "אקו 99FM".
בשנת 2010 שיחקה בסרט הקולנוע "פעם הייתי", בבימויו של אבי נשר.
בשנת 2013 הצטרפה ללהקת השחקנים של תיאטרון גשר בהצגה "הדיבוק", בבימוי יבגני אריה.
במאי 2014 כתבה והפיקה את המופע "אני בת-אל", סטנדאפ-דוקומנטרי בכיכובה. ב-2017 המופע תורגם לאנגלית והתקבל לפסטיבל התיאטרון הבינלאומי הגדול בעולם, "אדינבורו פרינג".
בשנת 2015 הצטרפה לתיאטרון הקאמרי ושיחקה בהצגה "אופרה בגרוש" בבימויו של גילעד קמחי. כמו כן השתתפה בסדרת הילדים "גאליס".
בשנת 2016 השתתפה במיזם TEDx עם הרצאתה "Bigger is Better", בה היא מספרת את סיפור חייה. הקלטת ההרצאה הגיעה למעל שני מיליון צפיות.
בשנת 2017 השתתפה בסדרה "שמחות" מבית "רשת".
ב-2019 שיחקה בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "מטומטמת" בתפקיד בת-שבע, סוחרת סמים ישראלית הפועלת במקסיקו.
בשנת 2021 שיחקה בסדרה "מקיף מילאנו" בתפקיד מנהלת בית הספר.
בשנת 2022 השתתפה במופע "פסטיגל על פסטיגל", בתור המזכירה.
חיים אישיים

בשנת 2018 נישאה לניר בורנשטיין. בשנת 2020, נולד לזוג בן. ובשנת 2024 נולד בנם השני.
ג'ייסון ריילי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 ביולי 1971 (בן 53) באפלו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת מדינת ניו יורק בבאפלו 
 מעסיק:  מכון מנהטן לחקר מדיניות 
 בן או בת זוג:  Naomi Schaefer Riley (22 במאי 2004–?) 
 פרסים והוקרה:  פרס ג'ורג' פולק (2002) 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  jasonrileywsj
 jasonrileyonline.com
 
ג'ייסון ל. ריילי (באנגלית: Jason L. Riley) נולד ב-8 ביולי 1971) הוא עיתונאי אמריקאי, המכהן כעורך בכיר בוול סטריט ג'ורנל. עמית מחקר בכיר במכון גייטסטון.
קורות חיים

ריילי נולד בבאפלו שבמדינת ניו יורק. הוא בעל תואר ראשון באנגלית מאוניברסיטת באפלו. את הקריירה העיתונאית שלו החל בעיתון באפלו ניוז וביו.אס. איי טודיי. ב-1994 הצטרף למערכת העיתון וול סטריט ג'ורנל. שימש כעורך משנה בדסק החדשות בניו יורק ב-1996 מונה לעורך המהדורה האינטראקטיבית ושימש במקביל גם כעורך מדור הפנאי והאמנות. במרץ 2000 מונה לעורך בכיר ומ-2005 הוא חבר במועצת העורכים של העיתון.
ריילי עמית במכון מנהטן, צוות חשיבה קונסרבטיבי.
ב-2008 יצא ספרו "Let Them In: The Case for Open Borders" בו מבטא תמיכה במדיניות ליברלית יותר כלפי הגירה לארצות הברית. ב-2014 יצא לאור ספרו "Please Stop Helping Us: How Liberals Make It Harder for Blacks to Succeed" (בתרגום חופשי: "אנא הפסיקו לעזור לנו: איך הליברלים מזיקים להצלחת השחורים [באמריקה]"). הספר מתאר כיצד מדיניות ליברלית על אף כוונותיה הטובות, פגעה למעשה באפרו-אמריקאים וביכולתם לצמצם את הפער מול הלבנים.
ריילי נשוי לעיתונאית היהודייה נעמי שייפר-ריילי והם הורים לשלושה.
דגל אילינוי

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל מדיני ואזרחי
 יחס אורך/גובה:  3:5
 הונף לראשונה:  1912
 קבלת מעמד רשמי:  6 ביולי 1915
 מוטיבים עיצוביים:  עיט על רקע לבן
 שם המעצב:  לוסי דרוונט
דגל מדינת אילינוי (באנגלית: Flag of Illinois) עוצב בשנת 1912 על ידי לוסי דרוונט בתחרות שנערכה על ידי ארגון "בנות המהפכה האמריקאית". הדגל הוכר כדגל הרשמי של אילינוי ב-6 ביולי 1915 על ידי בתי הנבחרים של המדינה, למרות שהמושל לא חתם על ההחלטה. בשנת 1969 הוסף שם המדינה לדגל, לאחר שנטען שאנשים אינם מזהים את המדינה לה שייכת הדגל.
דגל איידהו

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל מדיני ואזרחי
 יחס אורך/גובה:  26:33
 הונף לראשונה:  1899
 קבלת מעמד רשמי:  12 במרץ 1907
 מוטיבים עיצוביים:  רקע כחול שבמרכזו חותם המדינה
דגל מדינת איידהו (באנגלית: Flag of Idaho) הוא דגל כחול שבמרכזו חותם המדינה. המילים "מדינת איידהו" (באנגלית: State of Idaho) מופיעות באותיות מוזהבות בתוך קלף צבוע אדום וסביבו זהב מתחת לסמל.
על פי התיאור הרשמי של הדגל, צריך להיות גבול מוזהב לכל קצוות הדגל, אולם במרבית הדגלים גבול זה אינו קיים.
סמל המדינה, המצוי במרכז הדגל, מתאר שלט אצולה בעל שני תומכים: כורה - המייצג את אנשי המדינה, ואישה המייצגת שוויון, חירות וצדק. במרכז מגן האבירים מצויים סמלים המייצגים את המשאבים הטבעיים של המדינה: כרייה, יערות, חקלאות ובעלי חיים.
הדגל מתבסס על דגל שנשא גדוד חיל הרגלים הראשון של איידהו בשנת 1899 במהלך המלחמה הספרדית-אמריקאית. הדגל אומץ רשמית ב-12 במרץ 1907 ושונה במקצת בשנת 1957.
גיבון שחור מזרחי מצויץ

| גיבון שחור מזרחי מצויץ |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: סכנת הכחדה חמורה סכנת הכחדה חמורה (CR) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: בעלי אף יבש
משפחה:: גיבונים
סוג:: גיבון מצויץ
מין:: גיבון שחור מזרחי מצויץ
שם מדעי
 Nomascus nasutus ‏d'Herculais, 1884
תחום תפוצה


גיבון שחור מזרחי מצויץ (שם מדעי: Nomascus nasutus) הוא מין מסוג גיבון מצויץ, השייך למשפחת הגיבונים. גיבון זה מצוי בטבע רק ביערות דרום מזרח סין ובצפון וייטנאם. הוא נחשב לאחד מ-"25 הפרימטים הנמצאים בסכנת ההכחדה החמורה ביותר". בטבע נותרו ככל הנראה רק 30–40 פרטים בוגרים.
הגיבון דומה במראהו למין גיבון שחור מצויץ ולגיבון האינאן ובעבר הוא היה תת-מין שלו, אך עקב נתונים מולקולריים הוחלט לשייכו למין עצמאי. צבעו שחור, יש לו כיסי לחיים גדולים בצבע לבן וכיפה לבנה על הראש.
הגיבון חי ביערות הגשם ומסוגל לקפץ למרחקים גדולים בעזרת זרועותיו. כמו רוב הפרימטים הוא אוכל-כול הניזון מהחי ומהצומח. הגיבונים חיים יחדיו בזוגיות במרומי העצים.
הערות שוליים

↑  גיבון שחור מזרחי מצויץ באתר הרשימה האדומה של IUCN
דגל אינגושטיה

| --- | --- |

 קבלת מעמד רשמי:  1994
 מוטיבים עיצוביים:  טריסקל אדום על גבי רקע לבן, ושני פסים ירוקים בקצוות העליונים והתחתונים.
דגל אינגושטיה אומץ רשמית בשנת 1994. הדגל מרוכב מטריסקל אדום על גבי רקע לבן, ושני פסים ירוקים בקצוות העליונים והתחתונים.
לפי המסורת המקומית באינגושטיה, הטריסקל מסמל לא רק את השמש, אלא מייצג את היקום כולו ואת האחדות בין רוח העבר, ההווה והעתיד. הצבע האדום מסמל את המאבק של בני האינגוש להגנת מולדתם, הלבן מסמל את המחשבות הטהורות שלהם על אומתם והירוק מסמל את האסלאם.
גופל סוורופ פתק

גופל סוורופ פתק (26 בפברואר 1896 – 4 באוקטובר 1982) היה פוליטיקאי הודי שכיהן כסגן נשיא הודו הרביעי. סגן נשיא הודו הראשון שלא נבחר לנשיא הודו.
ביוגרפיה

גופל סוורופ פתק נולד ב-26 בפברואר 1896 בברוולי (אנ') בהודו הבריטית (כיום באוטר פרדש, הודו).
פתק למד משפטים באוניברסיטת אללהאבאד (אנ'), ועסק בעריכת דין בפני בית המשפט הגבוה של אללהאבאד.
פתק מונה לשופט זמני בבית המשפט הגבוה של אללהאבאד למשך שנה אחת בין דצמבר 1945 ו-1946.
במרץ 1960 נבחר פתק לרג'יה סבהה, וחזר ונבחר במרץ 1966. ב-1966 מונה לשר המשפטים של ממשלת הודו. התפטר משני תפקידיו אלו עם מינויו למושל מייסור (היום קרנאטקה) במאי 1967.
בבחירות לסגן נשיא הודו שנערכו באוגוסט 1969 בעקבות התפטרות ורהגירי ונקטה גירי שהתמודד לנשיאות הודו, נבחר פתק לסגן נשיא הודו כמועמדה של אינדירה גנדי. הוא כיהן בתפקיד במשך חמש שנים.
פתק נפטר ב-31 באוגוסט 1982.
הערות שוליים

↑  News in brief, The Indian Express, ‏27 בדצמבר 1945 (באנגלית)
↑  New Delhi, Reading Eagle, ‏31 באוגוסט 1969 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2007017834  VIAF: 78550013   WorldCat (עם VIAF): 78550013
גיבון קלוס

| גיבון קלוס |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: בעלי אף יבש
משפחה:: גיבונים
סוג:: גיבון
מין:: גיבון קלוס
שם מדעי
 Hylobates klossii ‏מילר, 1903
תחום תפוצה


גיבון קלוס (שם מדעי: Hylobates klossii) מין בסוג גיבון שבמשפחת הגיבונים. המין מתאפיין בזרועותיו הארוכות העוזרות לו בצורת התניידותו על ידי נדנוד בין הענפים (suspensory behavior). הגיבון חסר זנב. משקל זכר בוגר הוא 5.6 ק"ג ונקבה בוגרת 5.9 ק"ג. צבע הפרווה שחור ואינו קשור למין.
תפוצת המין באיי מנטאווי שמיקומו מערבית לאיי סומטרה, ביערות הגשם וביערות טרופיים ירוקי עד. המין מעדיף את צמרות העצים ומבלה בהם את חיו, הוא נח וישן בעצים רחבים בעלי ענפים מתפרסים, שעליהם מעט חרקים נושכים. הוא אוכל בעיקר פרות אך לא יבחל גם בפרחים ובחרקים. פרות בעלי תכולת סוכר גבוהה חביבים עליו במיוחד. הגיבון נע על האדמה למרחקים קצרים בלבד, הוא מטפס רק בעת עייפות ואחרי אכילה, רוב ניידותו היא על ידי קפיצות ארוכות מרחק (10 מטרים) בין ענפי העצים.
גיבון קלוס הוא מונוגמי. הקבוצה מורכבת מזוג ומצאצאיהם. המין טריטוריאלי ופריטים מתבגרים ובוגרים מספקים הגנה מפני טורפים וגיבונים אחרים.
הערות שוליים

↑  גיבון קלוס באתר הרשימה האדומה של IUCN
גביע העולם בכדורסל 2014

| --- | --- |

 תאריך התחלה:  30 באוגוסט
 תאריך סיום:  14 בספטמבר 2014
 מספר משתתפות:  24
 מארחת:  ספרד ספרד
 ערים מארחות:  מדריד, ברצלונה, בילבאו, סביליה, גרנדה, לאס פאלמאס דה גראן קנריה
 זוכה:   ארצות הברית
 השחקן המצטיין:  ארצות הברית קיירי אירווינג
 מלך הסלים:  פוארטו ריקו חוסה חואן בראה  22.0 למשחק
 מלך הריבאונדים:  הפיליפינים אנדריי בלאטץ'  13.8 למשחק
 מלך האסיסטים:  פינלנד פטרי קופונן  5.8 למשחק
 2014 FIBA Basketball World Cup
 → 20102019 ←
 
גביע העולם בכדורסל לשנת 2014 הוא טורניר כדורסל בינלאומי למדינות שנערך בספרד בתאריכים 30 באוגוסט 2014 - 14 בספטמבר 2014, ואורגן על ידי התאחדות הכדורסל הבינלאומית (פיב"א), והתאחדות הכדורסל הספרדית. בפעם הרביעית מאז האליפות שנערכה ב-1986 השתתפו בטורניר 24 נבחרות. כתוצאה מכך, שלב הבתים של התחרות נערך בארבע ערים שונות, כאשר השלבים המתקדמים נערכו בערים מדריד וברצלונה. משחק הגמר התקיים במדריד, ובו ניצחה נבחרת ארצות הברית את נבחרת סרביה 129–92, ובכך זכתה בטורניר בפעם החמישית והשנייה ברציפות והבטיחה את השתתפותה בטורניר הכדורסל באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016).
הזכייה של ספרד באירוח הטורניר הוכרזה ב-23 במאי 2009 בשיקגו, לאחר הליך ההצבעה של ראשי פיב"א שהעדיפו את ספרד על פני ההצעות של סין ואיטליה.
ב-26 בינואר2012 הכריזה פיב"א רשמית על שינוי שם הטורניר מ"אליפות העולם בכדורסל" ל"גביע העולם בכדורסל".
הנבחרות המשתתפות > העפלה לאליפות

ספרד העפילה לתחרות אוטומטית כמארחת.
ארצות הברית שזכתה במדליות הזהב בטורניר הכדורסל באולימפיאדת לונדון (2012).
צרפת, סלובניה, קרואטיה, ליטא, אוקראינה וסרביה שסיימו במקומות הראשונים באליפות אירופה בכדורסל 2013.
ארגנטינה, הרפובליקה הדומיניקנית, מקסיקו ופוארטו ריקו, שסיימו במקומות הראשונים באליפות אמריקה בכדורסל 2013.
איראן, הפיליפינים וקוריאה הדרומית שסיימו במקומות הראשונים באליפות אסיה בכדורסל 2013.
מצרים, אנגולה וסנגל שסיימו במקומות הראשונים באליפות אפריקה בכדורסל 2013.
אוסטרליה וניו זילנד שהעפילו לגמר אליפות אוקיאניה בכדורסל 2013.
טורקיה, פינלנד, ברזיל ויוון קיבלו כרטיס חופשי מפיב"א.
24 הנבחרות שמשתתפות בטורניר חולקו לשש דרגות, והוגרלו לארבעה בתים בני שש קבוצות כל אחד. ארבע הראשונות בניקוד בכל בית יעפילו לשלב שמינית הגמר. משלב זה ההתמודדות תמשיך בשיטת גביע.
הנבחרות המשתתפות > החלוקה לבתים

דרג א' כולל את ארבע הנבחרות הטובות ביותר לפי דירוג פיב"א, בעוד שהדרגים האחרים חולקו לפי אזורים גאוגרפיים וסיבות ספורטיביות.
| דרג 1 | דרג 2 | דרג 3 | דרג 4 | דרג 5 | דרג 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   ארצות הברית   ארגנטינה   ליטא   ספרד  |   אנגולה   מצרים   סנגל   פינלנד  |   איראן   הפיליפינים   קוריאה הדרומית   ניו זילנד  |   אוקראינה   סלובניה   סרביה   קרואטיה  |   ברזיל   הרפובליקה הדומיניקנית   מקסיקו   פוארטו ריקו  |   אוסטרליה   טורקיה   יוון   צרפת  |
הערים המארחות

משחקי הטורניר נערכו בשש ערים שונות:
| עיר מארחת | מקומות ישיבה | סיבוב |
| --- | --- | --- |
| מדריד (פלאסיו דה דפורטס) | 15,500 | שלבי נוקאאוט וגמר |
| ברצלונה (פלאו סן ז'ורדי) | 16,500 | שלבי נוקאאוט |
| בילבאו (ביסקאיה ארנה) | 15,414 | שלב ראשון |
| סביליה (היכל סן פבלו) | 10,200 | שלב ראשון |
| גרנדה (היכל הספורט העירוני) | 7,322 | שלב ראשון |
| לאס פאלמאס (גראן קנריה ארנה) | 11,500 | שלב ראשון |
השלב המוקדם > בית א'

אולם: היכל גרנדה, גרנדה
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלים> זכות | סלים> חובה | סלים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ספרד | 10 | 5 | 5 | 0 | 440 | 314 | 126 |
|  ברזיל | 9 | 5 | 4 | 1 | 416 | 333 | 83 |
|  צרפת | 8 | 5 | 3 | 2 | 376 | 357 | 19 |
|  סרביה | 7 | 5 | 2 | 3 | 387 | 378 | 9 |
|  איראן | 6 | 5 | 1 | 4 | 344 | 406 | -62 |
|  מצרים | 5 | 5 | 0 | 5 | 311 | 486 | -175 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  איראן | 60 – 90 | ספרד   |
|  מצרים | 64 – 85 | סרביה   |
|  צרפת | 63 – 65 | ברזיל   |
|  ספרד | 91 – 54 | מצרים   |
|  ברזיל | 79 – 50 | איראן   |
|  סרביה | 73 – 74 | צרפת   |
|  ברזיל | 63 – 82 | ספרד   |
|  צרפת | 94 – 55 | מצרים   |
|  איראן | 70 – 83 | סרביה   |
|  ספרד | 88 – 64 | צרפת   |
|  סרביה | 73 – 81 | ברזיל   |
|  מצרים | 73 – 88 | איראן   |
|  סרביה | 73 – 89 | ספרד   |
|  איראן | 76 – 81 | צרפת   |
|  ברזיל | 128 – 65 | מצרים   |