stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רון קרמן
אב שכול

ב-5 במרץ 2003 נרצחה טל קרמן, בתו של רון קרמן, בפיגוע באוטובוס קו 37 בשדרות מוריה בחיפה. קרמן הנציח את בתו באתר אינטרנט שהקים לזכרה, ובתחרות שחייה, "תחרוטל", המתקיימת לזכרה מדי שנה בספורטן בחיפה.
לקראת יום השנה החמישי להירצחה של בתו השיק קרמן פרויקט הנצחה "הגמל של טל", המבוסס על ציור של גמל שטל ציירה ביומנה, בגודל 5 ס"מ. הוא הגדיל את הציור לגודל דף צילום העלה אותו לאתר, וביקש מגולשים מכל העולם לצבוע את הגמל ולשלוח אותו אליו בחזרה. המטרה הייתה צביעת 1826 גמלים לקראת יום השנה ה-5 כמניין הימים שחלפו מאז הירצחה. ביום השנה ה-5 נצבעו יותר מ-4000 גמלים. ב-2013 הוא השיק אפליקציית אייפד, שבה גולשים מכל העולם יכולים להגיע אל הגמל ולצבוע אותו אותם גמלים מוצגים בדף שגם הוא מקושר לאתר. עד כה נשלחו, למעלה מעשרת אלפים ציורים של גמלים, אשר נצבעו על ידי גולשים מכל העולם.
קרמן פעל כנגד שחרור מחבלים, בהם רוצחי בתו, בעסקת שליט.
תארים והישגים

בסך הכל קבע קרמן 12 שיאים ישראלים אישיים, 4 במשחה ל-100 מטר חזה, 3 במשחה ל-200 מטר חזה, 3 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי ו-2 במשחה ל-100 מטר חופשי.
הערות שוליים

1 2 3  ליאור אל-חי, "הפסקתי לשחות אחרי הרצח שלה": שכל את בתו בפיגוע, וזכה ב-8 מדליות במכביה, באתר ynet, 26 ביולי 2022
↑  אורי ירון, ותיקי השחיה בארץ שוב זינקו לבריכה, מעריב, 20 בספטמבר 1976
↑  מקום שביעי לשחיינינו במפעל "8 האומות", דבר, 26 ביולי 1974
↑  אתמול בכינוס, דבר, 4 במאי 1975
↑  איסוף הזהב של ארה"ב - צעד אחר צעד - נעצר ע"י רומניה, דבר, 4 במאי 1975
↑  השחיינים שיפרו שישה שיאים בתחרות בארה"ב, דבר, 16 במרץ 1976
↑  ניר שמיר גמל לדן ברנר ב-200 מ' חתירה -2:02.9 ד', דבר, 11 באוקטובר 1976
↑  4 שיאי בוגרים נקבעו בסיום אליפות השחייה, דבר, 12 באוקטובר 1976
↑  יעקב פתאל, ששה שיאים חדשים בשחייה הוצבו בפתיחת אליפות ישראל בוינגייט, דבר, 25 בספטמבר 1977
↑  נטע יוסף שיפרה השיא ב-100 פרפר בזמן של 1:09.39 ד', דבר, 26 בספטמבר 1977
↑  שלושה שיאים בסיום אליפות ישראל בשחיה בוינגייט, דבר, 28 בספטמבר 1977
↑  יעקב פתאל, שחייני ישראל מובילים (בין הגברים) במפעל 8 האומות - שתי מדליות זהב - לרון קרמן ב-100 חזה ולרביעיית השליחים, דבר, 5 ביולי 1978
↑  אלכס פרלסמן, רון קרמן בדרך למוסקבה, מעריב, 24 באוגוסט 1979
↑  אלופי השחייה ל-1979, מעריב, 24 באוגוסט 1979
↑  רון קרמן, באתר Fanbase (באנגלית)
↑  הסיום החלש מנע מרון קרמן שיא חדש, מעריב, 6 באוגוסט 1982
↑  תוצאות מאליפות העולם השלישית למאסטרס בשחייה, ריו דה ז'ניירו, 1990
↑  עמיחי אתאלי, "חשוב לי שכל העולם יידע מי הייתה טל שלי", באתר nrg‏, 14 באפריל 2013
שפת הסימנים של ניקרגואה

| --- | --- |
 מדינות:  ניקרגואה
 אזורים:  בעיקר בעיר הבירה מנגואה
 דוברים:  3,000 (הערכה 1997)
 שפת אם:  3,000 (הערכה 1997)
 משפחה:  שפת סימנים (אין שפות סימנים קרובות)
 קוד ISO 639-3:  ncs 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
שפת הסימנים של ניקרגואה היא שפת סימנים שהתפתחה באופן ספונטני בקרב ילדים חירשים בכמה בתי-ספר במערב ניקרגואה במהלך שנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20. זוהי שפה המעוררת עניין מיוחד בקרב בלשנים, שכן היא מספקת הזדמנות נדירה לחקור מקרה של "לידת" שפה חדשה.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
עד שנות ה-70 לא הייתה קהילת חירשים בניקרגואה. החירשים היו מבודדים אלה מאלה, ורובם השתמשו ב"סימנים ביתיים" (באנגלית: home signs או kitchen signs - מערכת של מחוות שאין לה דקדוק מסודר ומתפתחת באופן טבעי בתקשורת בין ילדים חירשים לבני משפחתם השומעים) ובמימיקה כדי לתקשר עם בני משפחה וחברים שומעים.
התנאים ההכרחיים להיווצרות שפה טבעית באו בשנת 1977, משעה שמרכז לחינוך מיוחד פתח תוכנית שנועדה בתחילה ל-50 ילדים חירשים. בית הספר שכן בשכונת סאן חודס בעיר מנגואה, ומספר התלמידים החירשים בו הגיע ל-100 בשנת 1979, כשפרצה המהפכה הסנדיניסטית.
ב-1980 נפתח בית ספר מקצועי לנוער חירש באזור "וילה ליברטאד" שבעיר מנגואה. ב-1983 כבר נרשמו 400 בני נוער חירשים לשני בתי ספר ממין זה. בתחילה שמה תוכנית הלימודים דגש על לימוד השפה הספרדית ועל קריאת שפתיים. השימוש בסימנים הוגבל לאיות, כלומר שימוש בסימן עבור כל אות בספרדית, ושימוש בסימני הידיים האלה כדי לאיית מילים ושמות בספרדית. הצלחת השיטה הזאת הייתה מוגבלת מאוד, ורוב התלמידים נכשלו בתפיסת משמעויותיהן של המילים. בין התלמידים למורים שרר נתק לשוני, אך בין התלמידים לבין עצמם - במגרש המשחקים, בהסעות לבתי הספר ובחזרה, במסדרונות וכו' - נוצרה קרקע פורייה לתקשורת לשונית. התלמידים השתמשו במחוות וב"סימנים הביתיים" כדי לתקשר, ויצרו שפת סימנים דמוית פידג'ין. מאוחר יותר התפתח אמצעי התקשורת הזה לשפה דמוית שפות קראוליות. אפשר לומר שהתלמידים המציאו לעצמם שפה. הפידג'ין הראשוני נקרא בספרדית Lenguaje de Signos Nicaragüense ("דיאלקט הסימנים של ניקרגואה"). הוא עדיין משמש בקרב חירשים שהגיעו אל בית הספר בגילאי העשרה.
צוות המורים בבית הספר לא זיהה את השפה החדשה, והתייחס אליה כאל פנטומימה. מבחינתם הייתה זו עדות לכישלון לימודי השפה הספרדית. כיוון שלא הצליחו להבין את פשר הסימנים, הם ביקשו עזרה מבחוץ. עזרה כזו הגיעה ב-1986 לפי בקשת משרד החינוך של ניקרגואה. ג'ודי קגל (Judy Kegl) בלשנית אמריקנית המתמחה בשפות סימנים מאוניברסיטת נורת'איסטרן (Northeastern University) שבארצות הברית, החלה לחקור את שפת הסימנים שהתפתחה בקרב תלמידי בית הספר. כשהיא, בעזרת חוקרים נוספים, ניתחה את השפה, הם הבחינו כי הילדים הצעירים הביאו את ה"פידג'ין" ששימש ילדים מבוגרים יותר, לדרגת מורכבות גבוהה יותר. הם גילו למשל מערכת התאם בפועל (verb agreement) וחוקים דקדוקיים נוספים. השפה המורכבת ידועה כיום כ- Idioma de Señas de Nicaragua ("שפת הסימנים של ניקרגואה").
מחקרים בנושא התפרסמו בכתב העת Science, ומשכו תשומת לב רב בקרב בלשנים, פסיכולוגים ואנתרופולוגים. זאת כיוון שמדובר במקרה מתועד ראשון של יצירת שפה יש מאין. אפשר להוכיח בקלות כי התלמידים של בית הספר לחירשים לא נחשפו לשפה טבעית כלשהי לפני הגעתם לבית הספר, וכי התפתחות השפה הייתה תלויה לחלוטין באינטראקציה שבין התלמידים החירשים לבין עצמם. זאת בניגוד לדגם המוכר של רכישת שפה טבעית, שבה הילד נחשף לשפה טבעית קיימת, ומסגל לעצמו את כלליה.
שטר אירוסין

בהלכה היהודית, שטר אירוסין הוא אחת מהדרכים שבהן ניתן לבצע קידושין, במהותו ודיניו הוא דומה לשטר במשפט העברי ולגט, אך קיימים שינויים רבים בין שטר זה לשאר השטרות.
הקניין הנפוץ יותר לקדש בו אשה כיום, הוא כסף, אך ייתכן כי בעבר, השטר היה נפוץ ביותר. כך למשל, על פי המדרש יוסף הצדיק הראה לאביו יעקב אבינו, את שטר האירוסין שלו, כדי להראות שקידש את אשתו כדת וכדין.
מהות השטר

באופן רגיל, שטר הוא מסמך אותו כותב המקנה לקונה, וחלותו היא מעשה קניין הנעשית על ידי ראייה משפטית. לעומת זאת, שטר אירוסין נכתב על ידי הקונה למקנה, שכן הבעל הוא הקונה ולמרות זאת הוא כותב את השטר לאשה. שוני זה בין שטר זה לשאר השטרות, מתפרש בתלמוד בשני אופנים שונים: האחד נוטה להסביר זאת בהלכה שנמסרה למשה מסיני, והשנייה - בשוני הלשון בפסוקים: בעוד שהכתוב המדבר בשטרות כותב ”ואקח את ספר המקנה מידו” שמכך משמע שהקונה לקח את השטר מהמוכר, הרי שבמעשה קידושין הבעל הוא זה שעושה את מעשה הקניינים, כאמור בפסוק ”כי יקח איש אשה”.
דעת האשה בכתיבת השטר

מכיוון ששטר זה שונה במהותו משאר השטרות, עלו מחלוקות בין חכמי האמוראים, האם על השטר להכתב מדעת המקנה - שהיא האשה שמקנה את גופה לבעל לשם אישות, ככל שטר שצריך להכתב מדעת המקנה שהוא המוכר, ואם לא - אין לו תוקף משפט, או שמא די בכך שהשטר נכתב מדעת הבעל, שהוא זה שמוסר את השטר לאשה, כמו כל שטר שהמקנה מוסר את השטר לקונה, ולכן על השטר להכתב מדעתו. רבא ורבינא, פסקו שאין השטר צריך להכתב מדעתה, ורב פפא ורב שרביא פסקו שכמו כל שטר, על השטר אירוסין להכתב מדעתה של האשה. בשולחן ערוך נפסק שצריך להיכתב מדעתה, ואם כתב שלא מדעתה, הרי היא ספק מקודשת.
כוונה בכתיבת השטר

ריש לקיש, מראשוני אמוראי ארץ ישראל, פסק שכשם שהגט צריך להכתב לשם גירושין, כך על שטר האירוסין להכתב לשם קידושין, שכן התורה הקישה את הגירושין לנישואין - ” וכתב לה ספר כריתות, ויצאה והייתה לאיש אחר”, וכך פסק השולחן ערוך.
ראו גם

שטר תנאים
כתובה
הערות שוליים

↑  מובא ברשי על התורה "בני הם אשר נתן לי אלוקים בזה".
↑  תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף ט', עמוד ב'.
↑  שולחן ערוך, אבן העזר, סימן ל"ב, סעיף א'
↑  ספר דברים, פרק כ"ד, פסוק ב'.
↑  שולחן ערוך, אבן העזר, סימן ל"ב, סעיף א'.
תזמורת צבאית

תזמורת לגיון הזרים הצרפתי במצעד
תזמורת צבאית היא תזמורת המורכבת מאנשי צבא ואשר מבצעת מטלות מוזיקליות הקשורות בחיי הצבא. תזמורת צבאית טיפוסית מורכבת מכלי נשיפה וכלי הקשה. תזמורות צבאיות ראשונות הוקמו על ידי העות'מאנים במאה ה-13.
כיום מנגנות תזמורות צבאיות מוזיקה למצעדים ולטקסים. בדרך כלל תזמורות צבאיות מנגנות תוך צעידה, ואף תוך רכיבה על סוסים.
במקור, תפקידן של תזמורות צבאיות היה להצעיד חיילים אל הקרב ובמהלכו. תזמורות אלו עשו שימוש בתופים ובחצוצרות תרועה, ובמקצבים המתאימים לתנועה רגלית כגון מרש. כיום, תזמורות צבאיות מנגנות בעיקר בטקסים צבאיים וממלכתיים, אך גם מופיעות לצורכי בידור ובאירועים ציבוריים אחרים כגון מצעדים, אירועי התרמה וחגיגות.
שירו אישיאי

| --- | --- |

 לידה:  25 ביוני 1892 Chiyoda, האימפריה היפנית 
 פטירה:  9 באוקטובר 1959 (בגיל 67) טוקיו, יפן 
 ענף מדעי:  ניסויים בבני אדם 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קיוטו 
 מוסדות:  הצבא היפני הקיסרי  יחידה 731 
 
שִירוֹ אִישִיאִי (ביפנית: 石井 四郎, ברומאג'י: Shirō Ishii‏; 25 ביוני 1892 – 9 באוקטובר 1959) היה רופא צבאי יפני, מיקרוביולוג, מפקדה של יחידת 731 ויחידה 1644 שעסקו בפיתוח נשק ביולוגי ובניסויים רפואיים סדיסטים בבני אדם בזמן מלחמת סין–יפן השנייה.
אישיאי מכונה לעיתים יוזף מנגלה היפני.
ביוגרפיה

שירו אישיאי נולד בחווה בכפר שיבייאמה במחוז צ'יבה. ב-1922 השלים את לימודיו בבית הספר לרפואה צבאית בטוקיו והחל ללמוד מיקרוביולוגיה באוניברסיטת קיוטו. במהלך לימודיו גידל חיידקים בצלחות פטרי כ"חיות מחמד". ב-1925 הועלה לדרגת Surgeon Captain. ב-1927 החל לחקור את תחום הלוחמה הביולוגית. ב-1928 יצא לשנתיים לימודים והתרשמות במערב שם הושפע ולמד אודות ההשפעה שהייתה ללוחמה הכימית במלחמת העולם הראשונה. כששב ליפן ב-1930 טען בפני מפקדיו כי העולם צועד לעבר מלחמות כימיות וביולוגיות ועל יפן גם לעשות כך, בין אלו ששוכנעו ממנו היה שר הצבא היפני סדאו אראקי ואחיו של הקיסר הירוהיטו הנסיך יאסוהיטו צ'יצ'יבו.
באוקטובר 1940 מונה אישיאי לראש אגף הלוחמה הביולוגית בצבא יפן וקדם לדרגת Surgeon General, נבנה עבורו מתחם ענק בן שישה בניינים ליד העיר חרבין שהייתה תחת כיבוש יפני ובו החל בניסויים. קרבנות הניסויים היו בעיקר שבוים סיניים אך גם קוריאנים רוסים וחיילים מבעלות הברית בעת מלחמת העולם השנייה. הניסויים כללו הדבקה במחלות, קטיעת איברים והשתלת איברים במקומם, הקפאת תאים ויצירת נמק, אונס הכרחת הפלות וניתוחים ללא הרדמה. מעריכים כי בין 3,000 ל-12,000 קרבנות מתו שם, האנשים סופקו ליחידה על ידי הקמפייטאי (המשטרה הצבאית של יפן).
לא נותרו ניצולים מיחידת 731. ב-1945, עם התקרבות הצבא האדום לבסיס היחידה, הורה אישאיי על הריגת 150 הניצולים שהיו באותה עת בבסיס היחידה והשמדת מסמכים. אישיאי לא הועמד לדין על מעשיו; הוא חתם עם ארצות הברית על הסכם אי-העמדה לדין וחסינות תמורת שיתוף הממצאים המחקריים והרפואיים יקרי הערך שבידיו. ב-6 במאי 1947 כתב דאגלס מקארתור לוושינגטון שניתן להשיג מידע נוסף, אף הצהרות מפי אישיאי עצמו, על ידי הבהרה שהמידע יסווג כמידע מודיעיני ולא ישמש כראיה במשפטי פשעי המלחמה.
ראו גם

יחידה 731
יוזף מנגלה
ניסויים בבני אדם על ידי הנאצים
הערות שוליים

↑  World War II: The Issue of Compensation by Japan
↑  Gold, עמ' 109.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009828355605171  PLWABN: 9812362707105606  BnF: cb169834679 (data)  GND: 1065059485  ISNI: 0000 0000 3606 3928  LCCN: n2004120238  NARA: 10596914  NDL: 01009459  VIAF: 51086695   WorldCat (עם VIAF): 51086695
רפי אלדור

| --- | --- |

 לידה:  11 בנובמבר 1953 (בן 70) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת הרווארד 
 מעסיק:  אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת רייכמן 
 
רפי (רפאל) אלדור (נולד ב-11 בנובמבר 1953) הוא פרופסור לכלכלה העוסק בניהול סיכונים בעזרת מכשירים פיננסיים, אופציות וחוזים עתידיים. פרסם מספר ספרים בנושאי כלכלה ושוק ההון.
בשנת 2008 אובחן כחולה במחלת פרקינסון ובכנס הפרקינסון הישראלי המקוון 2021 קיבל פרס מפעל חיים על קידום ההתמודדות עם המחלה בישראל ומחוצה לה.
ביוגרפיה

רפי אלדור נולד וגדל בתל אביב. התחנך ולמד בבתי הספר היסודיים "היובל" בתל אביב ו"ניצנים" ברמת גן, ובבית הספר התיכון "אהל שם". בעת שירותו הצבאי שימש פקח טיסה ולמד באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1978 סיים תואר ראשון בכלכלה וזכה במלגה באוניברסיטת הרווארד, ללימודי תואר שני (1981) ודוקטורט (1982). נושא עבודת הדוקטורט שלו: "The Effective Protection Rate Under Uncertainty". במהלך לימודיו השלים גם חטיבה במנהל עסקים (מימון) ב-MIT.
בשנת 1982 שב לישראל, והצטרף לסגל האקדמי של החוג לכלכלה באוניברסיטת תל אביב, ועבד שם בשנים 1983–1996. באותם ימים עסקו רוב הקורסים בכלכלה בחומר תאורטי. אלדור החליט לחבר בין התיאוריה לפרקטיקה ופיתח קורס אקדמי בנושא "שווקים פיננסיים, אופציות וחוזים עתידיים" והחל ללמד אותו. הסמינר בנושא "שווקים פיננסיים" ממשיך להינתן באוניברסיטת תל אביב ונמנה עם קורסי הבחירה הפופולריים.
הוזמן לשמש כמרצה אורח באוניברסיטת קולומביה ובאוניברסיטת בוסטון (1988-1985), בנוסף למשרתו באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1988 התחיל לעסוק בניהול וגידור סיכונים, ניהול כספים בפועל, הנפקת חברות וייעוץ לבנקים.
בשנת 1994 הוקם בית הספר למנהל עסקים במרכז הבינתחומי הרצליה והוא הוזמן על ידי פרופ׳ אוריאל רייכמן ללמד בו (1998). הוא היה ראש התוכנית לכלכלה וראש התמחות מימון עד פרישתו לגמלאות. אחד החידושים שהכניס בתוכנית הלימודים היה הקמת חדר מסחר בו ילמדו הסטודנטים באופן מעשי לסחור בבורסה לניירות ערך.
בפרויקט "עתיד משותף" ליווה אלדור יחד עם יועצי השקעות מ"אי בי.אי בית השקעות", סטודנטים מצטיינים בשנה האחרונה ללימודיהם בתואר הראשון במנהל עסקים המתמחים בתחום המימון. הפרויקט מהווה חלק מקורס אקדמי שנתי, ובאופן זה, התאפשר לסטודנטים לרכוש ניסיון וידע מעשי בניהול תיקי השקעות. הוקמה גם קרן מלגות לרווחי הפרויקט שפירותיה משמשים מלגות לימודים לסטודנטים מעוטי יכולת ובעלי רקע של מעורבות בקהילה. קורסים נוספים שהעביר היו: אופציות וחוזים עתידיים, ניהול תיקי השקעות פרקטי, וסמינר בשוק ההון.
בין השנים 2000–2013 כיהן כראש החוג למימון בבית הספר אריסון למנהל עסקים ואחר כך, כראש מרכז ריץ' לשווקים פיננסיים.
כיהן כמרצה וחבר סגל בכיר גם באוניברסיטת בר-אילן, בין השנים 1998-1992 במקביל לעבודתו באוניברסיטת תל אביב.
רפי אלדור כתב מאמרים רבים בכתבי עת מדעיים כמו "רבעון לכלכלה" ובמדורים הכלכליים של העיתונים "מעריב", "ידיעות אחרונות" ו"דבר", וכן בירחונים מקצועיים כמו "רבעון לבנקאות", "סטטוס" ו"סוכן הביטוח".
אלדור שימש בהתנדבות במשך 18 שנים כיו"ר ועדת ההשקעות של האגודה למלחמה בסרטן. ליווה וקידם את פרויקט "עתיד משותף", בו מוענקות מלגות לסטודנטים מצטיינים דלי-אמצעים.
ביוגרפיה > התמודדותו עם מחלת פרקינסון

בשנת 2008 התגלתה בגופו מחלת פרקינסון, ובמטרה להאט את קצב התפתחותה החל לרקוד, לשחות, ולהתאמן בטאי צ'י וצ'י קונג. הוא הרבה לרקוד עם אנה ארונוב ורקדניות נוספות, להופיע באירועים שונים ברחבי הארץ ובתחרויות (professional amateur), בהן רקדן חובב מופיע יחד עם רקדן מקצועי. בשנת 2015 הוזמן להרצות ב-TEDx על המחלה והתמודדותו דרך הריקוד. נוסף על כך, הרבה להופיע ולהרצות על המחלה וההתמודדות איתה בתוכניות רדיו וטלוויזיה. הוא היה בין יוזמי ומקימי תוכנית "קצב החיים" ברמת השרון לדבריו, כאשר ראה שהריקודים עוזרים לו החליט לעזור גם לאחרים.[דרושה הבהרה] הוא פנה לבעלי אולמות סטודיו לריקוד שתרמו את האולמות כאשר אלה ריקים, גייס מורות והדריך אותן להתמקד בתנועות הריקוד המשפרות את מצב החולים. הקים קבוצת רקדנים המתמודדים עם המחלה ברמת השרון בחסות מנהל גיל הזהב ו"מגוונים" בשם "רוקדים את החיים", ובשנת 2018 זכתה התוכנית במקום שלישי בפרס גליקמן, בזכות עבודה מקצועית ומקורית בפיתוח השירותים לאוכלוסייה המבוגרת הסובלת מירידה קוגניטיבית. אלדור הקים קבוצות ריקוד נוספות של אנשים המתמודדים עם המחלה. היום קיימות בארץ קבוצות ריקוד ברמת גן, ראשון לציון, פתח תקווה ועוד.
פרסים והוקרה בהם זכה

פרס ראשון על עבודת מחקר (1984), שניתן במסגרת תחרות שנערכה מטעם Erhard Centre באוניברסיטת תל אביב.
פרס על מאמר שנכתב יחד עם שמואל האוזר, אברהם קמרה, ומיקי כהן, במסגרת כנס מטעם Multinational Finance Society שהתקיים ב-La Garda שבאיטליה (2001).
זכייה על הסרט "כנגד כל הסיכויים", בתחרות סרטים קצרים בקונגרס פרקינסון העולמי, פורטלנד (2016).
איש השנה של רמת השרון (2017)
אות הוקרה על פעילותו באגודה למלחמה בסרטן (2019).
פרס מפעל חיים בכנס הפרקינסון הישראלי המקוון 2021, על תרומתו לקידום ההתמודדות עם מחלת פרקינסון בישראל ומחוצה לה.
ספריו

רפי אלדור, אופציות, חוזים עתידיים וניהול סיכונים, תל אביב: הוצאת הבורסה לניירות ערך בתל אביב, 1991. (הספר הודפס ב-8 מהדורות).
רפי אלדור, יאיר זימון, מדריך לבורסה ולשוק ההון, נתניה: הוצאת עמיחי, 1997. (הספר הודפס ב-6 מהדורות).
רפי אלדור, קובי קרייזלר, מכשירים פיננסיים - אופציות, חוזים עתידיים, איגרות חוב ועוד, תל אביב: הוצאה עצמית, 2005.
רפי אלדור, שמואל האוזר, רפי מלניק, בחינת ההשפעה של טרור ומדיניות אנטי-טרור על שוקי ההון, ירושלים: רשות ניירות ערך, תשס"ו (2005).
רפי אלדור, רוקד את החיים, להתמודד עם פרקינסון מחוץ לקופסת התרופות, בני ברק: הוצאת ״מטר״, 2022.
הערות שוליים

↑  פרופסור רפי אלדור, באתר עמותת פרקינסון בישראל
1 2 3  פרס מפעל חיים 2021 לפרופ' רפי אלדור על תרומתו בתחום הפרקינסון, באתר יוטיוב, ‏29 אפריל 2021
↑  The effective protection rate under uncertainty, אוניברסיטת הרווארד, ‏1982 (באנגלית) (ארכיון)
1 2  אופציות חוזים עתידיים וניהול סיכונים - רפי אלדור (באנגלית)
↑  לדוגמה, בשנת תשע"ז: ידיעון תשע"ז, סמינרים, באתר אוניברסיטת תל אביב, הפקולטה למדעי החברה, ‏תשע"ז
1 2 3  פרופ' רפאל אלדור, באתר אוניברסיטת תל אביב (בעברית ואנגלית)
1 2  פרויקט "עתיד משותף" (עמ' 32), באתר המרכז הבינתחומי הרצליה
↑  פרופסור רפי אלדור, באתר ACADEMICS ספריית המאמרים של ישראל, ‏24 יוני 2014
1 2  רפי אלדור, פרופ׳ רפי אלדור, באתר האתר של פרופ׳ רפי אלדור, ‏2017
↑  שיחה טלפונית עם רפי אלדור בתאריך 19 יוני 2021
1 2  אות הוקרה לפרופ׳ רפי אלדור (עמ' 7), באתר האגודה למלחמה בסרטן, חדשון, גליון מס׳ 63, ‏אפריל 2019
↑  אודות רפי (רפאל) אלדור
↑  כנגד כל הסיכויים: פרופ' אלדור זכה בפרס הראשון על סרטו בקונגרס הפרקינסון העולמי, באתר רשת 13, המערכת, מיקי חיימוביץ, ‏25 ספטמבר 2016 (באנגלית) (ארכיון)
↑  פרופ׳ רפי אלדור, באתר המרכז הבינתחומי
↑  קצב החיים, באתר עירית רמת השרון, מגוונים
↑  עדנה רותם, פרס גליקמן לתכנית "רוקדים את החיים++" (עמ' 4), באתר דורות ברמת השרון, מגזין לאוכלוסיה מבוגרת, גליון 40, ‏ספטמבר 2018
↑  https://dance4life.co.il/branches/ - סניפי רוקדים עם החיים
1 2  [http://rafieldor.co.il/page21.html Options, Futures and Risk Managements
Prof. Rafi Eldor], rafieldor.co.il (באנגלית)
↑  Opening Ceremony @ World Parkinson Congress!, Parking Suns, ‏2016-09-21
↑  כנגד כל הסיכויים: פרופ' אלדור זכה בפרס הראשון על סרטו בקונגרס הפרקינסון העולמי, באתר חדשות 13, 25 בספטמבר 2016
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312041505171  LCCN: n98009546  VIAF: 70699851   WorldCat (עם VIAF): 70699851
שמן ענבים

| --- | --- |

שמן ענבים במבחנה
 
 מאכלים
 סוג:  שמן זרעים, שמן בישול 
 
שמן ענבים הוא שמן בישול ושמן צמחי המופק מזרעי ענבים, תוצר לוואי של ייצור יין.
שימוש > בישול

לשמן ענבים נקודת עשן בינונית-גבוהה של כ-216 מעלות צלזיוס (421 מעלות פרנהייט). בשל טעמו הנקי והקל, ותכולת הרב שומנים לא רוויים (אנ') הגבוהה שלו, הוא עשוי להופיע כמרכיב ברטבים לסלט ומיונז וכבסיס לחליטות שמן של שום, רוזמרין, עשבי תיבול או תבלינים אחרים. כמו כן, הוא מופיע באופן נרחב במוצרי מאפה, פנקייקים וופלים. בנוסף כך, שמים שמן ענבים על צימוקים כדי לשמר את טעמם לאורך זמן.
שימוש > מחקר

על פי מחקר מ-2012 על 21 זני ענבים, ניתן להבין כי שמני ענבים שונים זה מזה בהרכבם הכימי בתלות בזן העינב, במיוחד בכמות החומצה הלינולאית והטוקופרולים בשמן.
אף על פי שזרעי ענבים מכילים פוליפנולים (אנ'), כגון פרואנתוציאנידינים (אנ'),‏ שמן ענבים מכיל כמויות זניחות של תרכובות אלו. אף על פי שמרכיבי שמן הענבים עשויים לסייע לבריאות האדם, במחקר קליני שבוצע ב-2016 נקבע כי לא ניתן להצביע על השפעה כלשהי על בריאות האדם.
שימוש > סכנות בריאותיות אפשריות

שמן ענבים נמצא מדי פעם כמכיל רמות מסוכנות של פחמימנים ארומטיים רב-טבעתיים, וזאת בשל מגע ישיר עם גזי בעירה במהלך תהליך הייבוש של הענבים.
הפקה

כ-90% מתכולת הענבים עובר לייצור יין, כאשר זרעי הענבים, תוצר לוואי של ייצור היין, נמעכים בשביל לקבל שמן ענבים. הפקת שמן ענבים מתרחשת בעיקר באזורי גידול ענבים ובמיוחד באזור הים התיכון.
הרכב

הטבלה הבאה מפרטת את הרכב חומצות השומן בשמן ענבים:
| חומצה | אחוזים |
| --- | --- |
חומצה לינולאית (חומצת שומן אומגה 6 לא רוויה): 69.6%
חומצה אולאית (חומצת שומן אומגה 9 לא רוויה): 15.8%
חומצת פלמיטית (חומצת שומן רוויה): 7%
חומצה סטארית (חומצת שומן רוויה): 4%
חומצה אלפא-לינולנית (חומצת שומן אומגה 3 לא רוויה): 0.1%
חומצה פלמיטולאית (אנ') (חומצת שומן אומגה 7 לא רוויה): פחות מ-1%
שמן ענבים מכיל גם כ-0.8–1.5% חומרים לא מסובים עשירים בפנולים (טוקופרולים) וסטרואידים (קמפסטרול (אנ'), בטא-סיטוסטרול (אנ') וסטיגמאסטרול (אנ')). בהשוואה לשמן חריע, שמן כותנה ושמן סובין אורז, שמן ענבים מכיל כמויות קטנות של ויטמין E. כמו כן, שמן ענבים עשיר ברב שומנים לא רוויים (אנ') ודל בשומן רווי.
הערות שוליים

↑  Aizpurua-Olaizola, Oier; Ormazabal, Markel; Vallejo, Asier; Olivares, Maitane; Navarro, Patricia; Etxebarria, Nestor; Usobiaga, Aresatz (2015-01-01). "Optimization of Supercritical Fluid Consecutive Extractions of Fatty Acids and Polyphenols from Vitis Vinifera Grape Wastes". Journal of Food Science (באנגלית). 80 (1): E101–E107. doi:10.1111/1750-3841.12715. PMID 25471637.
1 2 3  Bewley, J. Derek; Black, Michael; Halmer, Peter (2006). The encyclopedia of seeds: science, technology and uses. CABI. ISBN 978-0-85199-723-0.
↑  Sabir, A; Unver, A; Kara, Z (2012). "The fatty acid and tocopherol constituents of the seed oil extracted from 21 grape varieties (Vitis spp.)". Journal of the Science of Food and Agriculture. 92 (9): 1982–7. doi:10.1002/jsfa.5571. PMID 22271548.
↑  Joshi, SS; Kuszynski C. A.; Bagchi D. (2001). "The cellular and molecular basis of health benefits of grape seed proanthocyanidin extract". Curr Pharm Biotechnol. 2 (2): 187–200. doi:10.2174/1389201013378725. PMID 11480422.
↑  Nakamura, Y; Tsuji S; Tonogai Y (2003). "Analysis of proanthocyanidins in grape seed extracts, health foods and grape seed oils" (PDF). Journal of Health Science. 49 (1): 45–54. doi:10.1248/jhs.49.45. ארכיון (PDF) מ-2023-01-01. נבדק ב-2024-01-05.
↑  Garavaglia, J; Markoski, M. M.; Oliveira, A; Marcadenti, A (2016). "Grape Seed Oil Compounds: Biological and Chemical Actions for Health". Nutrition and Metabolic Insights. 9: 59–64. doi:10.4137/NMI.S32910. PMC 4988453. PMID 27559299.
↑  Moret, S.; Dudine, A.; Conte, L.S. (2000). "Processing effects on the polyaromatic hydrocarbon content of grapeseed oil". Journal of the American Oil Chemists' Society. 77 (12): 1289–1292. doi:10.1007/s11746-000-0203-5.
↑  Kamel, B. S.; Dawson H.; Kakuda Y. (1985). "Characteristics and composition of melon and grape seed oils and cakes". Journal of the American Oil Chemists' Society. 62 (5): 881–883. doi:10.1007/BF02541750.
↑  Oomah, BD; Liang J; Godfrey D; Mazza G (1998). "Microwave Heating of Grapeseed: Effect on Oil Quality". J. Agric. Food Chem. 46 (10): 4017–4021. doi:10.1021/jf980412f.
↑  Herting, D. C.; Drury, E. J. E. (1963). "Vitamin E Content of Vegetable Oils and Fats". J. Nutr. 81 (4): 4017–4021. doi:10.1093/jn/81.4.335. PMID 14100992.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552482205171  BnF: cb14493841s (data)  GND: 7843444-0  LCCN: sh2009008246  SUDOC: 070338477