stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ט"ו בשבט (מועד)
מנהגים בארץ ישראל בעת החדשה > חג שמירת הטבע

בימי היישוב וראשית המדינה, בנוסף לנטיעות הנרחבות, הופקו כרזות קרן קיימת לישראל בסימן גאולת הארץ ומוטיבים דומים. התקיימו ברחבי הארץ נשפי תרבות, העלאת מחזות, יצירות ושירים ברוח החג, איסוף תרומות לקק"ל ולגופים לאומיים נבחרים נוספים. פרסום שלטי חוצות, תכנים חינוכיים ולימודיים, ויצירת הגדות שונות לסדר ט"ו בשבט.
לאחר הקמת מדינת ישראל יזמו נגה הראובני, מייסד שמורת נאות קדומים, והמחנך אמנון ידין, איש התנועה הקיבוצית, "סדר ארץ ישראלי" לט"ו בשבט, המבוסס על רעיונות ציוניים ואהבת ארץ ישראל ונופיה, תוך שימוש בסמלים המופיעים בסדר המסורתי. בסוף המאה ה־20 החלו גופים שונים, בהם: החברה למתנ"סים, הקיבוץ הדתי, משרד החינוך, קק"ל, בני עקיבא, וקהילות מהיהדות הרפורמית שבישראל, להדפיס הגדות לט"ו בשבט. עם השנים, נוספו גם היבטים אקולוגיים מודרניים לתכני ההגדות. בהקשר זה מקובל לצטט את המדרש:
בשעה שברא הקדוש ברוך הוא את האדם הראשון, נטלו והחזירו על כל אילני גן עדן ואמר לו: "ראה מעשיי כמה נאים ומשובחים הם, וכל מה שבראתי בשבילך בראתי. תן דעתך שלא תקלקל ותחריב את עולמי, שאם קלקלת, אין מי שיתקן אחריך".
בתחילת המאה ה־21 הפך ט"ו בשבט גם ליום ציון אקולוגי, ועוסקים בו הן בלימוד והן בפועל בפעילות אקולוגית. גופים העוסקים בהגנה על החי והצומח, כגון החברה להגנת הטבע ורשות שמורות הטבע יחד עם משרד החינוך, הכריזו על ט"ו בשבט כחג שמירת הטבע.
ראו גם

מצוות נטיעת אילנות בארץ ישראל
פירות חמישה עשר
לקריאה נוספת

יום־טוב לוינסקי (עורך), ספר המועדים – ט"ו בשבט, הוצאת דביר.
ז. אריאל (עורך), ספר החג והמועד, הוצאת עם עובד, 1962 (הספר בקטלוג ULI)
הרב יואל פרידמן, התורה והארץ ו, עמ' 164–174.
פרופ' יהודה פליקס, "חמישה עשר בשבט - הלכה ומציאות", תרביץ מו (תשל"ז), עמ' 181–182.
אסנת רוזן קרמר, "עת לנטוע ולבנות: על עצים ועל מבנים" (הקישור אינו פעיל) עמוד הבית – גיליון עתי ישראלי לאיכות הבנייה ותכן טוב (הקישור אינו פעיל) מס' 12. ינואר 2014.
הרב שלמה הלוי נויבירט, "ט"ו בשבט בהלכה ובמנהג", אור ישראל ו (טבת תשנ"ז), עמ' קי–קיח, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
הרב מרדכי מנחם הוניג, "מנהג אי-אמירת תחנון בט"ו בשבט (תגובה)", אור ישראל לט (אדר ב' תשס"ה), עמ' רמד–רמה.
גדעון ישראלי, טו בשבט- החג מקורותיו ומנהגיו, טל מן הגיזה, ירושלים 2003, עמוד 217–233.
קורין אלבז-אלוש, ט"ו בשבט הגיע, מזמן: גדולי האומה נוטעים עצים בתמונות היסטוריות, באתר ynet, 13 בינואר 2022
קימברלי (דרום אפריקה)

| --- | --- |

"החור הגדול", ומרכז העיר ברקע
 מדינה:  דרום אפריקה דרום אפריקה
 פרובינציה:  הכף הצפוני הכף הצפוני
 תאריך ייסוד:  5 ביולי 1873
 שטח:  90.4 קמ"ר
 גובה:  כ-1,200 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  225,160 (2011)
  ‑ צפיפות:  2,013 נפש לקמ"ר (2008)
 קואורדינטות:  28°44′31″S 24°46′19″E﻿ / ﻿28.74194°S 24.77194°E﻿ / -28.74194; 24.77194
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.solplaatje.org.za/eng
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת דרום אפריקה מוגדלת) פרטוריה קייפטאון בלומפונטיין יוהנסבורג דרבן פורט אליזבת נמיביה בוטסואנה זימבבואה מוזמביק לסוטו אסוואטיני האוקיינוס ההודיקימברלי(למפת דרום אפריקה רגילה) פרטוריה קייפטאון בלומפונטיין יוהנסבורג דרבן פורט אליזבת נמיביה בוטסואנה זימבבואה מוזמביק לסוטו אסוואטיני האוקיינוס ההודיקימברלי(למפת הכף הצפוני רגילה) אפינגטון קורומאן ספרינגבוק קולסברגקימברלי(למפת הכף הצפוני מוגדלת) אפינגטון קורומאן ספרינגבוק קולסברגקימברלי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קימברלי (אנגלית: Kimberley) היא עיר כורים במרכזה של הרפובליקה של דרום אפריקה, צומת דרכים ומסילות רכבת ובירתה של פרובינציית הכף הצפוני.
היסטוריה

לקימברלי חלק חשוב בהיסטוריה של יישוב אפריקה הדרומית החל מאמצע המאה ה-19. מה שהחל במציאתן של שתי אבנים לבנות במורד גבעה על גדת הנהר אורנג', שהסתברו כיהלומים במשקל 21.25 קרט ב-1866 ו-83.50 קרט ב-1871, נמשך כהגירה גדולת-היקף (של כורים, בני-עונשין ומחפשי עושר) אל המחוז החדש - שעד אז היה ידוע כמושבת צבעונים בני חריקואה, הגירה ששיאה בייסוד העיירה בהלה חדשה (New Rush) שבמהירות הוסב שמה לקימברלי, על שם המזכיר הבריטי של מושבת הכף, הרוזן מקימברלי. הגבעה על גדת האורנג' נחצבה והונמכה ללא הכר, והפכה לבור, שעד 1914 הוצאו ממנו 2,720 קילוגרמים של יהלומים גולמיים. החור הגדול, מכרה היהלומים של קימברלי וכנראה הבור הגדול בעולם מעשה ידי-אדם, הוא כיום אתר תיירות.
העיר היוותה את כור-עושרו של ססיל רודס, ובהלת היהלומים אליה שימשה מנוף, בין היתר, לראשיתו של קונצרן האחים דה בירס, כיום בעל השליטה על מרבית פעילות כריית היהלומים בעולם. התפתחותה המרשימה של העיר באותה עת ניכרה בין השאר בכך שבספטמבר 1882 היא הייתה ליישוב הראשון בחצי הכדור הדרומי שהיו בו פנסי רחוב חשמליים.
בעת מלחמת הבורים השנייה הוטל מצור על קימברלי, מצד האפריקאנרים שבאו מהרפובליקה הדרום-אפריקאית וממדינת אורנג' החופשית. הקרב שהתחולל בין אוקטובר 1899 ופברואר 1900 הסתיים בניצחון מתיישבי המובלעת האנגלית, שהתגוננו חרף חוסר מוכנותה של העיר.
קימברלי שוכנת בסמוך למפגש הנהרות ואל ואורנג', כ-170 ק"מ מערבית מבלומפונטיין ו-470 ק"מ מדרום-מערב ליוהנסבורג.
בתקופה שלאחר האפרטהייד שונתה מסגרת המינהל המקומי העירוני והיא היום תחת הרשות העירונית סוֹל פְּלָאטיֶה, על שמו של האינטלקטואל והפוליטיקאי השחור שנקבר בעיר.
ראו גם

היסטוריה של דרום אפריקה
רחוב מרכזי בצילום ממִפנה המאה ה-19
בן פרי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 ביולי 1982 (בן 42) רמת השרון, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
בן פרי (נולד ב-16 ביולי 1982) הוא שחקן וקומיקאי ישראלי.
חיים אישיים

בן נשוי מאז שנת 2009 לויקי בר-אל, חברת להקת מיומנה, השניים הורים לשני בנים ומתגוררים בתל אביב.
תפקידים > תיאטרון

| הצגה | תיאטרון | מחזאי | במאי | תפקיד | שנה | פרסים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| התקפת לב | אנסמבל ציפורלה | אנסמבל ציפורלה | עבודת אנסמבל |  | 2012-2011 |  |
| פרח הלב של ריקדינא | קופרודוקציה בין תיאטרון אורנה פורת לתאטרון מחול ענבל | יאקי מחרז | יאקי מחרז | הנסיך במבינו | 2012 |  |
| דרך חגב | אנסמבל ציפורלה | על-פי ספרו של עוזי בן כנען | עבודת אנסמבל |  | 2012-2010 | פרס קיפוד הזהב 2011 בקטגוריות עבודה קבוצתית, המלחין, עיצוב התאורה ועיצוב התלבושות |
| מוזיקה של אגדה | תיאטרון אורנה פורת | יאקי מחרז | יאקי מחרז | הצגת יחיד, תפקיד השחקן |  |  |
| פיטר פן | תיאטרון חיפה | על פי ג'יימס מתיו ברי | צביה הוברמן | סמי | 2011-2009 |  |
| עקיצה טבעית | אנסמבל ציפורלה | אנסמבל ציפורלה |  |  | 2012-2006 | פרס קיפוד הזהב 2007 בקטגוריה "עבודה קבוצתית". זכה בתמיכת מפעל הפיס ב-2007 |
| מאחורי המסך | תיאטרון גושן | כוריאוגרפיה: אלדר גרויסמן, מוזיקה: טל בלכרוביץ' | צביה הוברמן | חיידק הבמה |  |  |
| בלונדינית עד כאב | פסטיבל עכו, תיאטרון תמונע וצוותא | רוני קידר וסתו ג'יימס דייוויס, מוזיקה: רונה קינן | רוני קידר | סמואל | אוקטובר 2005 |  |
תפקידים > טלוויזיה

| תוכנית | ערוץ | יוצר | עורך תוכן | במאי | תפקיד | שנה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| צונן | חינוכית 23 |  |  |  | מנחה | 2012 |
| אין דברים כאלה | HOT, ערוץ לוגי |  |  |  | איציק | 2012 |
| 2.3 בשבוע | ערוץ 10 | שחר ברלוביץ' ועמליה רוזנבלום | שחר ברלוביץ' ועמליה רוזנבלום | שחר ברלוביץ' | תפקיד אורח | 2011 |
| אוטוגלידה | ערוץ לוגי |  |  |  | מנחה, מוכר הגלידה | במשך ארבע עונות, 2010-2009 |
| המועדון של לוגי | ערוץ לוגי | רני מגר |  | בובי לקס | מנחה | במשך שלוש עונות, 2010 |
| תעלומות מתחת לאף | ערוץ לוגי |  | ענת ניב | איתן כהן | מנחה | 2010 |
| הפיג'מות | ערוץ הילדים |  | ליבי דואניאס | רובי דואניאס | עומר | 2010 |
| בית ספר למכשפים | HOT, לוגי | מוטי אברהם, אלון גור אריה | שבתאי קמינר, אלון גור אריה, אהרון קפלן |  |  | 2010 |
| המובילים | ערוץ לוגי | אורי הלוי, איציק קריחלי, דגנית אטיאס גיגי | נעם סלונים | רועי פלורנטין | שרון דגני | 2009 |
| חשופים | HOT3 | רם לנדס, שחר מגן | יורם מנדל | רני סער, תומר אבירם, יואב פז, דורון פז | שימי לוי | 2009 |
| סוזנה הבוכיה | HOT3 |  | ברכה זיסמן כהן | לינה וסלבה צ'פלין | גידי | 2009 |
| שחק אותה סשו | ערוץ לוגי |  |  |  | מנחה | 2008 |
| פאפאדיזי |  | אורי ששון, מנשה נוי |  | אורי ששון |  | 2008 |
| על קצות האצבעות | ערוץ 2 | יונתן קוניאק, תמי שם-טוב, דורית בר-אור |  | גל זייד | יובל | 2008 |
| מתחת לאף | ערוץ לוגי |  | ענת ניב | יואב שוהם, בני כהן | מנחה | 2007 |
| השכונה של הופ! - ישר למצלמה | ערוץ הופ! |  | איילת קפלן | רועי שלם | השף מריו לה פסטה | 2021 |
| חגי וזוזו |  |  | זוזו | 2025 |  |  |
הערות שוליים

1 2  רותה קופפר, רוקד עם עקבים, באתר הארץ, 10 באפריל 2007
↑  שי גרינברג, העיר תל אביב, אנסמבל ציפורלה חוגג 200 הצגות, באתר הארץ, 23 בנובמבר 2009
↑  אייל מלובן, עכבר העיר, ציפורלה רוצים לכבוש את העולם, באתר הארץ, 20 במאי 2012
הגר בוחבוט, עכבר העיר, מצוותא לאוף ברודווי: סיפור ההצלחה של ציפורלה, באתר הארץ, 10 ביולי 2015
↑  אפרת בארי, עכבר העיר, תכניות הטלוויזיה שיכינו את הילדים שלכם לבית הספר, באתר הארץ, 26 באוגוסט 2010
↑  תמר רותם, "עושת הנפלאות" היא הזוכה הגדולה בפרס הבמה להצגות ילדים ונוער, באתר הארץ, 31 באוגוסט 2014
↑   אורון שמיר, "אימה במצולות" מסדר לכם כריש אימתני להסחת הדעת, באתר הארץ, 14 באוגוסט 2018
סאנגיונג טרנססטאר

| --- | --- |

SsangYong Transstar
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  סאנגיונג
 שנות ייצור:  1994–1998
 הרכבה:  דרום קוריאה דרום קוריאה
 סיווג:  אוטובוס
 אורך:  11.96 מטר
 רוחב:  2.49 מטר
 גובה:  3.45 מטר
 משקל:  12.06 טון
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, 9,572 סמ"ק המפיק 290 כ"ס (מנוע דיזל מתוצרת מרצדס בנץ דגם "OM401 hLA")  6 צילינדרים, 10,965 סמ"ק המפיק 270 כ"ס (מנוע דיזל מתוצרת מרצדס בנץ דגם "OM441 hLA")  8 צילינדרים, 14,618 סמ"ק המפיק 300 כ"ס (מנוע דיזל מתוצרת מרצדס בנץ דגם "OM442 hLA")
 הילוכים:  תמסורת ידנית
סאנגיונג טרנססטאר (באנגלית: SsangYong Transstar, בקוריאנית: 쌍용 트랜스타) הוא אוטובוס מתוצרת יצרנית הרכב הקוריאנית סאנגיונג אשר יוצר בין השנים 1994–1998.
דגם ה"סאנגיונג טרנססטאר" נבנה על בסיס דגם מרצדס-בנץ 0404 של יצרנית הרכב הגרמנית מרצדס-בנץ.
נתונים

45 נוסעים + נהג
כניסה: 1 דלת
מדרגות כניסה
אוקטובר 1994: יצוא לירדן והרפובליקה הדומיניקנית
אוקטובר 1996: יצוא לסין
תמונות

"סאנגיונג טרנססטאר"
"סאנגיונג טרנססטאר"
"סאנגיונג טרנססטאר"
"סאנגיונג טרנססטאר"
"סאנגיונג טרנססטאר"
הערות שוליים

↑  "סאנגיונג טרנססטאר" מנוע "OM401 hLA"  getoutlines.com/blueprints/16969/ssangyong-transstar-om401a-bus-blueprints
↑  "סאנגיונג טרנססטאר" autobus24.ru/arenda_avtobusa_v_krasnoyarske
↑  "סאנגיונג טרנססטאר" ekaterinburgpanavto.ru/buses/avtobus-ssangyong-transtar-45-mest
משפט קלאוזיוס

משפט קלאוזיוס (המכונה גם "אי השוויון של קלאוזיוס") הוא עיקרון בתרמודינמיקה הקובע כי עבור מערכת תרמודינמית (אנ'), כגון מנוע חום או משאבת חום, המחליפה חום עם מאגרים תרמיים (אנ') חיצוניים ועוברת תהליך מחזורי (אנ'), מתקיים אי השוויון הבא:
כאשר  \oint dS_{\text{Res}} מייצג את השינוי של האנטרופיה עם הסביבה במהלך תהליך תרמודינמי,  \delta Q הוא החום המועבר בין המערכת למאגרים החיצוניים ( \delta Q>0 כאשר חום נספג במערכת, ו- \delta Q<0 כאשר חום נפלט החוצה), ו- T_{\text{surr}} היא הטמפרטורה של המאגרים בזמן נתון.
המשמעות העקרונית של המשפט היא כי האנטרופיה של הסביבה תמיד תישאר קבועה או תגדל בתהליך תרמודינמי, אך לא תוכל להצטמצם, להלן המשוואה:  \oint dS_{\text{Res}}\geq 0.
במקרים בהם יש אינטראקציה עם מספר מאגרי חום בעלי טמפרטורות שונות,  \left(T_{1},T_{2},\dots ,T_{N}\right), ניתן להכליל את המשפט ולבטא אותו כך:
כאשר  \delta Q_{n} הוא כמות החום המועברת מהמאגר  n למערכת.
משפט קלאוזיוס הוא תוצאה של יישום החוק השני של התרמודינמיקה על תהליך העברת חום אינפיניטסימלי. המשפט קובע, כי אין אפשרות לבנות מכשיר אשר פעולתו היחידה תהיה העברת חום ממאגר קריר למאגר חם. בהתאם לכך, חום זורם באופן ספונטני מגוף חם לגוף קר יותר, ולא להפך.
היסטוריה

משפט קלאוזיוס הוא ייצוג מתמטי של החוק השני של התרמודינמיקה, שפותח על ידי הפיזיקאי רודולף קלאוזיוס. המשפט מתאר את הקשר בין זרימת החום במערכת לבין השינוי באנטרופיה של המערכת וסביבתה. קלאוזיוס פיתח את המשפט במסגרת מאמציו להגדיר את האנטרופיה באופן כמותי ולהבהיר את משמעות החוק השני של התרמודינמיקה.
רודולף קלאוזיוס היה מחלוצי המחקר בתחום האנטרופיה ואף טבע את המונח עצמו. המשפט הקרוי על שמו, משפט קלאוזיוס, פורסם לראשונה בשנת 1862 בספר הזיכרונות השישי שלו, "על היישום של משפט ההשוואה של טרנספורמציות לעבודה פנימית".
במסגרת מחקרו, קלאוזיוס ביקש להדגים את הקשר הפרופורציונלי בין האנטרופיה לבין זרימת האנרגיה כתוצאה מהכנסת חום ( \delta Q) לתוך מערכת. בתוך מערכת תרמודינמית, אנרגיית חום זו יכולה להפוך לעבודה, ועבודה יכולה להפוך חזרה לחום באמצעות תהליך מחזורי. קלאוזיוס ציין כי "הסכום האלגברי של כל השינויים המתרחשים בתהליך מחזורי יכול להיות קטן מאפס או שווה לאפס", להלן המשוואה:
כאשר  \delta Q הוא החום המועבר למערכת, ו- T היא הטמפרטורה המוחלטת של המאגר. המשוואה מתייחסת לתהליך הפיך שבו הסכום הכולל של האנרגיה המועברת במערכת שווה לאפס.
בהמשך, קלאוזיוס הרחיב את רעיונותיו והראה כי עבור כל תהליך מחזורי, בין אם הוא הפיך או לא, מתקיים אי-השוויון של קלאוזיוס:
כאשר  \delta Q הוא כמות החום המועברת מהמאגר אל המערכת, ו- T_{\text{surr}} היא טמפרטורת הסביבה בזמן נתון.
לפי החוק השני של התרמודינמיקה, האנטרופיה היא פונקציית מצב, כלומר היא תלויה רק במצב הסופי של המערכת ואינה מושפעת מהדרך שבה המערכת הגיעה אליו. זאת בניגוד לכמויות החום ( \delta Q) והעבודה ( \delta W) שהתווספו למערכת, אשר עשויות להשתנות בהתאם לנתיב התהליך.
בתהליך מחזורי, מאחר שהאנטרופיה היא פונקציית מצב, ערכה בתחילת המחזור ובסופו חייב להיות זהה ( \Delta S=0), ללא תלות בשאלה אם התהליך הפיך או בלתי הפיך. עם זאת, בתהליכים בלתי הפיכים, כמות האנטרופיה הכוללת של מאגרי החום שסביב המערכת עולה. לעומת זאת, בתהליכים הפיכים, אין שינוי באנטרופיה של המאגר.
אם ניתן למדוד את כמות החום שהתווספה למערכת ואת הטמפרטורה במהלך התהליך, ניתן להשתמש באי-השוויון של קלאוזיוס כדי לקבוע אם התהליך הוא הפיך או בלתי הפיך. אם החישוב מראה שהשינוי באנטרופיה הוא אפס, מדובר בתהליך הפיך. אם התוצאה חיובית, מדובר בתהליך בלתי הפיך. ערך שלילי אינו אפשרי, מאחר שהוא היה מפר את החוק השני של התרמודינמיקה.
הוכחה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ראו גם

החוק השני של התרמודינמיקה
משפט קרנו (תרמודינמיקה)
הערות שוליים

↑  Clausius Theorem: Meaning, Examples, Formula | StudySmarter, StudySmarter UK (באנגלית בריטית)
↑  Der Totentanz (Goethe) • Text, Inhalt, Analyse | BALLADEN.net, balladen.net
| תרמודינמיקה |
| --- | --- | --- |
| חוקי יסוד | חוקי שימור (החומר, האנרגיה) • חוקי התרמודינמיקה: אפס, ראשון, שני (ראו גם: תנועה נצחית, השד של מקסוול), שלישי |  |
| קבועים | קבוע הגזים • קבוע בולצמן • קבוע אבוגדרו • קבוע פלאנק |  |
| משתנים | אינטנסיבים (טמפרטורה, לחץ, פוטנציאל כימי) • אקסטנסיבים (אנטרופיה, נפח, מספר חלקיקים) • משוואת מצב |  |
| יחידות מידה | טמפרטורה (צלזיוס, קלווין, יח' אחרות) • נפח (ליטר, מטר מעוקב) • לחץ (בר, אטמוספירה, פסקל) • מספר חלקיקים (מול) • אנרגיה (ג'אול, קלוריה) |  |
| אפיון | הפיכות (תהליך הפיך, תהליך בלתי הפיך) • שינוי האנתלפיה (תהליך אקסותרמי, תהליך אנדותרמי) • שינוי באנרגיה (תהליך ספונטני, תהליך מאולץ) • תהליך (איזוברי, איזותרמי, איזוכורי, אדיאבטי, איזנטרופי, איזואנתלפי) |  |
| פוטנציאלים תרמודינמיים | אנרגיה פנימית • אנתלפיה • האנרגיה החופשית של הלמהולץ • האנרגיה החופשית של גיבס |  |
| מצבי צבירה ומעברי פאזות | מצבי צבירה (מוצק, נוזל, גז) • מעברי פאזות (התכה, התאדות, המראה, התעבות, הקפאה) • נקודת התכה • נקודת רתיחה • נקודה משולשת • נקודה קריטית • דיאגרמת פאזות • משוואת קלאוזיוס-קלפרון • חוק הפאזות של גיבס |  |
| גזים | גז אידיאלי • גז ואן דר ואלס • התאוריה הקינטית של הגזים • לחץ חלקי • חוק ראול • מודל דלטון • חוק בויל-מריוט • חוק גה-ליסאק • חוק שארל• משוואת הגז האידיאלי |  |
| חום וטמפרטורה | האפס המוחלט • יח' מידה לטמפרטורה • שיווי משקל תרמודינמי • קיבול חום • יחס קיבולי החום • חום כמוס • חוק הס • קלורימטר • אפקט ג'ול-תומסון • הסעת חום • מוליכות חום • מעבר חום • קרינה תרמית • קשר מאייר • האינדקס האדיאבטי |  |
| מעגלי עבודה | מעגלים תרמודינמיים (קרנו, סטרלינג, ברייטון, אריקסון, רנקין, סטירלינג, דיזל, לנואר, אוטו, היגרוסקופי, סקודירי, סטודרד) • נצילות |  |
| יישומים | מכונות חום • מנועים • משאבות • משאבת חום • מחליף חום • מיזוג אוויר • מקרר • קירור תרמואלקטרי • תחנות כוח |  |
| מונחים נוספים | תאוריית הקלוריק • תנועה בראונית • פונקציית מצב • תרמודינמיקה סטטיסטית • קשרי מקסוול • תרמוכימיה |  |
| דמויות בולטות | דניאל ברנולי (1700–1782) • בנג'מין תומפסון (1753–1814) • סאדי קרנו (1796–1832) • אמיל קלפרון (1799–1874) • רוברט מאייר (1814–1878) • ג'יימס ג'ול (1818–1889) • ויליאם ג'ון מקורן רנקין (1820–1872) • הרמן פון הלמהולץ (1821–1894) • רודולף קלאוזיוס (1822–1888) • ויליאם תומסון (1824–1907) • ג'יימס קלרק מקסוול (1831–1879) • יוהנס דידריק ואן דר ואלס (1837–1923) • ג'וסיה וילארד גיבס (1839–1903) • לודוויג בולצמן (1844–1906) • מקס פלאנק (1858–1947) • פייר דוהם (1861–1916) • קונסטנטין קרתיאודורי (1873–1950) • לארס אונסאגר (1903–1976) |  |
הסכם האחוזים

ההסכם ובו חלוקת המדינות באחוזי השליטה
הסכם האחוזים היה הסכם לא רשמי וסודי בין ראש ממשלת בריטניה, וינסטון צ'רצ'יל, לבין מנהיג ברית המועצות, יוסיף סטלין, שנדון במהלך ועידת מוסקבה (1944) באוקטובר 1944 במהלך מלחמת העולם השנייה. ההסכם קבע את חלוקת השליטה במדינות מזרח אירופה לפי אחוזים, וחילק אותן לתחומי השפעה.
הוא ידוע גם בשם "המסמך השובב", כינוי שטבע צ'רצ'יל עצמו, בשל חששותיו מתגובת ארצות הברית לכל עסקה עם גוונים אימפריאליסטיים כה חזקים, אם כי במציאות נועץ צ'רצ'יל בתחילה עם נשיא ארצות הברית, פרנקלין דלאנו רוזוולט, שנתן את הסכמתו. תוכן ההסכם פורסם לראשונה על ידי צ'רצ'יל ב-1953 בכרך האחרון של ספר זיכרונותיו. שגריר ארצות הברית בבריטניה, אברל הארימן, שהיה אמור לייצג את רוזוולט בפגישות אלה, לא נכח בדיון.
האסטרטגיה של צ'רצ'יל בים התיכון

במהלך מלחמת העולם השנייה, וינסטון צ'רצ'יל נעשה מודע באופן כואב לכך שבריטניה הוציאה כמעט את כל הונה על המלחמה והפכה תלויה כלכלית בתמיכה אמריקאית. הוא הכיר בכך שברית המועצות תסיים את המלחמה חזקה הרבה יותר משהייתה לפניה, בעוד שבריטניה תהיה חלשה יותר. מחשש שארצות הברית עלולה לחזור למדיניות בדלנית לאחר המלחמה, ולהשאיר את בריטניה, שנחלשה כלכלית, להתמודד לבדה מול ברית המועצות, הוא ביקש הסכם מקדים עם סטלין שעשוי היה לייצב את העולם שלאחר המלחמה ולקשור את הסובייטים בצורה שתתאים לאינטרסים הבריטיים.
בהקשר זה, צ'רצ'יל ביקש להשאיר את הים התיכון בתוך תחום ההשפעה הבריטי, והבהיר כי אינו רוצה שקומוניסטים יעלו לשלטון באיטליה, יוון ויוגוסלביה, שכן הוא האמין שממשלות קומוניסטיות במדינות אלו יאפשרו לברית המועצות להקים בסיסים אוויריים וימיים אשר יאיימו על הספנות הבריטית באזור. תעלת סואץ והים התיכון היו נתיבי שיט מרכזיים בין בריטניה למושבותיה באסיה, במיוחד הודו, יחד עם הדומיניונים של אוסטרליה וניו זילנד. זה היה גם הנתיב העיקרי שבו השתמשו מכליות כדי להעביר נפט מהמזרח התיכון לבריטניה. בגלל תעלת סואץ, צ'רצ'יל ופקידים בריטים אחרים התכוונו לשמור את מצרים בתחום ההשפעה הבריטי על ידי המשך הכיבוש הצבאי של מצרים שהחל ב-1882, שנתפס בבריטניה כקבוע. עבור צ'רצ'יל, שליטה בריטית בתעלת סואץ דרשה שליטה בריטית בים התיכון ובים סוף. אובדן שליטה באחד מהם יבטל את יתרון השליטה בתעלת סואץ. לפיכך, עבור צ'רצ'יל, היה קריטי להבטיח שמדינות כמו איטליה ויוון, יהיו בתחום ההשפעה הבריטי לאחר המלחמה. באופן לא נוח עבור צ'רצ'יל, במהלך המלחמה באיטליה, יוון ויוגוסלביה היו מפלגות קומוניסטיות גדולות מאוד וצומחות, ולוחמי ההתנגדות האנטי-נאציים היעילים ביותר במדינות אלו היו גם הם קומוניסטים.
צ'רצ'יל העריך את העובדה שברית המועצות במשך רוב המלחמה ניהלה את רוב הלחימה נגד גרמניה. במקביל, הוא דגל ב"אסטרטגיה ים תיכונית" אנגלו-אמריקאית כדי לתקוף את מה שנחשב ל"בטן הרכה" של מדינות הציר ולהתקדם למזרח אירופה, גם כדי לחסום את הצבא האדום מלהתקדם מערבה וגם על מנת לנצח במלחמה. "האסטרטגיה הים תיכונית" של צ'רצ'יל, בה תמך מסיבות פוליטיות יותר מאשר צבאיות, גרמה למתח רב עם האמריקאים, שהעדיפו להילחם ולהביס את הוורמאכט בצפון-מערב אירופה. המדיניות הבריטית אחרי יוני 1941 הייתה לתמוך בברית המועצות, שכן תבוסה סובייטית תשחרר את רוב הוורמאכט להילחם במערב. במקביל, צ'רצ'יל קיווה שהמלחמה תסתיים כשהצבא האדום פחות או יותר בגבולות ברית המועצות של 1941, כאשר בעלות הברית ישחררו את שאר אירופה. צ'רצ'יל, יחד עם מנהיגים בריטים אחרים, האמין שבריטניה אינה יכולה להרשות לעצמה אבדות כבדות בלחימה נגד הגרמנים, והעובדה שהצבא האדום ניהל את עיקר הלחימה, גרם לאבדות כבדות לגרמנים תוך שהוא סופג אבדות כבדות עוד יותר, הייתה מקור שקט עבורו.
"האסטרטגיה הים תיכונית" של צ'רצ'יל קבעה שבעלות הברית ישתלטו על צפון אפריקה, ולאחר מכן יפלשו לאיטליה, שתשמש בתורה בסיס לפלישה לבלקן. היא תוארה על ידי ההיסטוריון דייוויד קרלטון כאסטרטגיה המבוססת במידה רבה על האידאולוגיה האנטי-קומוניסטית של צ'רצ'יל, שכן הוא רצה למקם את צבאות בעלות הברית עמוק ככל האפשר במזרח אירופה כדי לחסום את הצבא האדום מלהתקדם מערבה. קרלטון ציין גם את הסתירה באסטרטגיה הגדולה של צ'רצ'יל שקראה לברית המועצות לנהל את עיקר הלחימה ולספוג את האבדות הכבדות ביותר, בעוד שבמקביל הוא הניח שבריטניה תוכל להתערב בבוא העת כדי לעצור את הצבא האדום מלהתקדם מערבה. קרלטון ציין שהצבא האדום אכן ניהל את רוב הלחימה, מה שאפשר לו גם להשתלט על רוב מזרח אירופה החל מ-1944.
מזרח אירופה > רקע

כמסקנה מה"אסטרטגיה הים תיכונית", צ'רצ'יל תמך בתוכניות לפדרציה של אוסטריה והונגריה לאחר המלחמה כדרך להגביל את ההשפעה הסובייטית במזרח אירופה, ותמך בחתימת הסכם נדיב עם ההונגרים. צ'רצ'יל נרתע במיוחד מהכרזת מלחמה על הונגריה, ועשה זאת רק אחרי לחץ סובייטי כבד. ב-1942 נחתמו אמנות על ידי הממשלות הגולות לפדרציה שלאחר המלחמה שתאחד את יוגוסלביה ויוון, ופדרציה נוספת שתאחד את פולין וצ'כוסלובקיה; צ'רצ'יל קיווה שהפדרציה האוסטרו-הונגרית המוצעת תשמש כחוליה למדינה-על מזרח אירופאית שתשתרע מהבלטי ועד הים התיכון שתמקם חלק ניכר ממזרח אירופה בתחום ההשפעה המערבי.
מזרח אירופה > הונגריה

ראש ממשלת הונגריה מיקלוש קאלאי השתכנע ב-1943 שמדינות הציר עתידות להפסיד במלחמה, והאינטרס העיקרי שלו היה להבטיח שהונגריה תחתום על שביתת נשק עם בריטניה וארצות הברית לפני שהצבא האדום יגיע. לאורך שנת 1943, דיפלומטים הונגרים בטורקיה היו בקשר סודי עם דיפלומטים בריטיים ואמריקניים, והודיעו להם כי ממשלתם אינה מעוניינת להמשיך להילחם לצד גרמניה. ב-9 בספטמבר 1943, על סיפון יאכטה בים מרמרה סמוך לאיסטנבול, שגריר בריטניה לטורקיה, סר יו נצ'בול-הוג'נס חתם באופן חשאי על הסכם שביתת נשק עם הדיפלומט ההונגרי לאסלו ורש, לפיה הכוחות ההונגרים ייכנעו לכוחות הבריטיים והאמריקניים ברגע שיגיעו להונגריה; הסכם שביתת הנשק לא כלל הבהרה לגבי האם היא חלה גם על הכוחות הסובייטיים.
למרות שקאלאי דחה את שביתת הנשק כשהבין שהיא כוללת כניעה ללא תנאי, ב-10 בספטמבר אמר הקונסול ההונגרי באיסטנבול, דז'ה אוג'ווארי, לסר רונלד יו קמפבל, השגריר הבריטי בליסבון, כי ממשלתו תעמוד בתנאי ההסכם. הרצון של ממשלת הונגריה האולטרה-שמרנית, שנשלטה על ידי האריסטוקרטיה והאצולה, להגיע לבריטניה, עם ורש האנגלופיל שדיבר רבות על תקוותיו לקשרים הדוקים יותר בין הונגריה לבריטניה לאחר המלחמה, העלה תקוות שהונגריה תהיה בתחום ההשפעה הבריטית בעולם שלאחר המלחמה.
מזרח אירופה > בולגריה

בולגריה, שהייתה בעלת ברית של גרמניה, קיבלה בתמורה שטחים שנכבשו מרומניה, יוון ויוגוסלביה בשנים 1940–1941. בדצמבר 1941 הכריז המלך בוריס השלישי, מלחמה על ארצות הברית ובריטניה, אך נמנע מלעשות כן ביחס לברית המועצות, בשל האהדה שחשו בולגרים רבים כלפי אחיהם הסלאבים. בנציבות המייעצת האירופאית, שהייתה אחראית על ניסוח הסכמי שביתת הנשק עם מדינות הציר, ברית המועצות לא לקחה חלק ביחס לבולגריה, בשל היעדר מלחמה רשמית בין המדינות, ואילו ארצות הברית לא גילתה עניין בחתימת הסכמים עם מדינות בעלות חשיבות נמוכה בבלקן. בהיעדר התייחסות מצד שתי המדינות, בריטניה לקחה על עצמה את האחריות להסכם הזה, ובעיני הבריטים לא הייתה היתכנות להכרזת מלחמה מצד ברית המועצות על המדינה. כל זה הוביל אותם להעריך שבולגריה תהיה חלק מתחום ההשפעה הבריטי אחרי המלחמה.
מזרח אירופה > יוון ואיטליה

רצונו של צ'רצ'יל לשמר את המונרכיה ביוון ואיטליה, כדרך למנוע מהקומוניסטים לצבור כוח, יצרה מתיחות עם ארצות הברית שראתה בויטוריו אמנואלה השלישי מאיטליה וגאורגיוס השני מיוון גורמים בעלי השפעה רעה בשל תמיכתם במשטרים פאשיסטיים. בניגוד לצ'רצ'יל, שרצה לשמר לא רק את המונרכיה אלא גם גורמים פאשיסטיים כמו פייטרו באדוליו מאיטליה, רוזוולט היה פתוח להפיכת שתי המדינות לרפובליקות ותמך בעליית גורמים ליברלים ומהשמאל המתון לשלטון. בידיעה שהצבא האדום, שהיה באוקראינה, היה קרוב מאוד להיכנס לרומניה, נפגש שר החוץ הבריטי, אנתוני אידן עם פדור טרסוביץ' גוסב, שגריר ברית המועצות בבריטניה, בניסיון לשמור את יוון בתחום ההשפעה הבריטי תמורת רומניה שתישאר בהשפעת ברית המועצות.
לגבי יוון, נקבע במסמך בריטי פנימי כי "המדיניות ארוכת הטווח שלנו ביחס ליוון היא לשמר אותה בהשפעה בריטית... יוון בהשפעה סובייטית לא תואמת את המדיניות הבריטית במזרח הים התיכון." בידיעה שכוח ההתנגדות העיקרי ביוון היה קומוניסטי (חזית השחרור הלאומית), בריטניה תמכה בו כדי לרתק כוחות גרמניים למדינה, תוך שהיא מונעת ממנו לצבור כוח רב מדי.
מזרח אירופה > יוגוסלביה

למרות שיוגוסלביה לא נראתה חשובה כמו איטליה ויוון בשל היעדר גישה ישירה שלה לנתיבי השיט החיוניים לבריטניה, החל מיוני 1944 לחץ צ'רצ'יל להקמת קואליציה בין הממשלה בראשות יוסיפ ברוז טיטו שהוקמה ב-1943 ולא זכתה לתמיכת המערב, לבין הממשלה הגולה בראשות המלך פטר השני. צ'רצ'יל קיווה שבסיועו של סטלין, טיטו יקבל את שלטונו של פטר השני, ובכך תובטח עמדתה של יוגוסלביה במידת מה בתחום ההשפעה של בריטניה.
פנייתו של צ'רצ'יל לרוזוולט

ב-4 במאי 1944 שאל צ'רצ'יל את אנתוני אידן שאלה רטורית: "האם אנחנו הולכים להסכים עם הקומוניזציה של הבלקן ואולי של איטליה?", צ'רצ'יל גם ענה כי בריטניה חייבת "להתנגד לעירוי ולפלישה הקומוניסטית". הניסיון לצבור השפעה בבלקן גרמה לגוסב, שגריר ברית המועצות בבריטניה, לשאול האם גם האמריקאים מעורבים. אידן הבטיח לו שהם יתמכו בחלוקת אזורי ההשפעה, אולם כששאל מחלקת המדינה סירבה בתוקף באמירה כי הדבר סותר את האמנה האטלנטית. לפי ההיסטוריון הבריטי דייוויד קרלטון, ב-31 במאי פנה צ'רצ'יל לרוזוולט וציין שההסדר המוצע חל רק בתנאי מלחמה, אך הוא לא התרשם. ב-11 ביוני קבע שהתוצאה תהיה "חלוקת הבלקן לתחומי השפעה למרות הכוונה המוצהרת להגביל לעניינים צבאיים". צ'רצ'יל דחק בו להסכים להסדר זמני של שלושה חודשים, וב-13 ביוני הוא הסכים, במה שהתברר כהחלטה בעלת חשיבות רבה.