stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טלקה
הערות שוליים

↑  הערכת אוכלוסין ל-2015 עבור טלקה, באתר "דיווחים סטטיסטיים קומונליים 2015" של ספריית הקונגרס הלאומי של צ'ילה (בספרדית).
↑  סיכום נתונים מטאורולוגיים של טלקה על בסיס מדידות בשנים 1976–2005, באתר של מרכז CITRA של אוניברסיטת טלקה (בספרדית).
| מחוזות ופרובינציות צ'ילה צ'ילה |
| --- | --- | --- |
| או'היגינס (רנקגואה) | קולצ'גואה • קצ'אפואל • קרדנל קארו |  |
| אטקמה (קופיאפו) | ואסקו • צ'ניאראל • קופיאפו |  |
| אייסן (קויאיקה) | אייסן  • חנרל קאררה • קויאיקה • קפיטן פראט |  |
| אנטופגסטה (אנטופגסטה) | אל לואה • אנטופגסטה • טוקופייה |  |
| אראוקניה (טמוקו) | מאייקו • קאוטין |  |
| אריקה ופרינאקוטה (אריקה) | אריקה • פרינאקוטה |  |
| ביוביו (קונספסיון) | אראוקו • ביוביו • קונספסיון |  |
| ולפראיסו (ולפראיסו) | אי הפסחא • ולפראיסו • לוס אנדס • מרגה מרגה • סן אנטוניו • סן פליפה דה אקונקגווה • פטורקה • קיוטה |  |
| טרפקה (איקיקה) | איקיקה • טמרוגל |  |
| לוס לאגוס (פוארטו מונט​) | אוסורנו • יאנקיווה • פאלנה • צ'ילואה |  |
| לוס ריוס​ (ואלדיביה) | ואלדיביה • רנקו |  |
| מאולה (טלקה) | טלקה • לינארס • קאוקנס • קוריקו |  |
| מגאיאנס ואנטארקטיקה צ'ילנה (פונטה ארנס)​ | אולטימה אספרנסה • אנטארקטיקה צ'ילנה​ • טיירה דל פואגו • מגאיאנס |  |
| מטרופולין סנטיאגו (סנטיאגו דה צ'ילה​) | טלגנטה • מאיפו • מליפייה • סנטיאגו • צ'קאבוקו • קורדיירה |  |
| ניובלה (צ'ייאן) | איטטה • דיגואין • פונייה |  |
| קוקימבו (לה סרנה) | אלקי • לימארי • צ'ואפה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560074805171  GND: 4806806-8  LCCN: n85099145  MusicBrainz: fe8fba43-ad11-4827-8b60-fec00731a9ff  VIAF: 132587160   WorldCat (עם VIAF): 132587160
טאק בוסתאן

טאק בוסטן מראה כללי.
טאק-בוסתאן (בפרסית: طاق بستان) שפירושו "שער הגן", הוא אתר ארכאולוגי מתקופת האימפריה הסאסאנית הנמצא במרחק של חמישה קילומטרים ממרכז העיר כרמאנשאה במערב איראן בלב הרי הזגרוס. באתר צוק סלע הבולט מעל שטח מישורי ועליו תבליטים בני למעלה מ-1,700 שנה מתקופת שלטונה של השושלת הסאסאנית שמלכה באיראן בין השנים 226 עד 650. בצד התבליטים הסאסאנים שנמצאים באתר אחר בשם נקש-י רוסתם, תבליטים אילו נחשבים לדוגמאות היפות ביותר של אמנות השושלת הזאת. הצוק הוא חלק מגן ארכאולוגי ובנוסף לשרידים הסאסאנים הובאו למקום גם כותרות עמודים מהתקופה המוסלמית. ליד האתר נמצא מעין, שמימיו מתנקזים לבריכה מלאכותית למרגלות הצוק. הבריכה ואולי גם הגן הם כנראה קדומים יותר ושייכים לתקופה הפרתית. טאק בוסתאן היא אחת מנקודות ציון בדרך המשי, סדרה של דרכים יבשתיות שבהן עברו נתיבי המסחר העיקריים בין פרס והפרובינציות הרומאיות, ומאוחר יותר בין המזרח הרחוק לאירופה.
תבליטי הסלע

תבליטים אלה נוצרו בתקופת הממלכה הסאסאנית ששלטה בפרס עד לכיבוש המוסלמי. הם התאפיינו בפיסול דינאמי וכן באינדיבידואליות של כל תבליט, שכן כל אחד מהשליטים אימץ לו כתר בעל צורה ייחודית. כך אפשר בתקופות מאוחרות יותר לזהות חלק גדול מהדמויות שמגולפות על פי העטרה שלראשן. תבליטים מתקופה זו נמצאים במספר מקומות שונים ברחבי איראן, אולם המשותף לכולם הוא מיקומם ליד מקורות מים.
בטאק בוסתאן מצויים כמה מהתבליטים השמורים ביותר של התקופה, והם מטיפוס התבליטים השטוחים. הם נמצאים ליד ובתוך שני קמרונות דמויי מערה. התמונות מתארות את הכתרתם של המלכים: ארדשיר הראשון, שאפור השני, שאפור השלישי וח'וסרו השני. בנוסף מופיעות גם תמונות ציד של ח'ורסו השני.
תבליטי הסלע > שאפור השני

תיאור הכתרתו של שאפור השני הוא בגדר הצגה שהייתה מקובלת באותה עת להפגנת כוח מלכותי. האל העליון אהורה מאזדה נותן למלך את טבעת המלוכה (cydaris) ואת כתר המלוכה. המלך עומד על גופותיהם המובסים של אויביו. אחת מהן היא דמות מזוקנת שמקובל לזהותה כיוליאנוס הכופר, שהובס על ידי שאפור בשנת 363 (זהו כמובן הגבול העליון של תיארוך תבליט זה). מיתרה, הישות האלוהית האחראית על ההסכמים והשבועות מופיעה אף היא בתבליט זה כשהיא אוחזת בידה אגד של ענפים (barsom), המשמש בטקסים מקודשים.
מעניין לציין שהתיאור של מיתרה בתבליט זה היה מקור ההשראה לצייר האלמוני שצייר את הדמות המקובלת עד היום לייצוגו של זרתוסטרה.
תבליטי הסלע > ארדשיר השני

ארדשיר השני 379–383 היה אחיו למחצה של שאפור השני ושלט בחדייב בטרם מינויו למלך. שאפור השני מינה אותו לעוצר הממלכה עד להגעתו לבגרות של בנו שאפור השלישי.
קודמיו של ארדשיר השני בשלטון הנציחו את טקסי הכתרתם על גבי תבליטים ברחבי מחוז פארס. ארדשיר השני היה כנראה המלך הראשון שהעביר את מיקום התיאור של הכתרתו לטאק בוסתאן וזהו כנראה התבליט העתיק ביותר באתר.
בתבליט שחצוב לתוך מפרץ מלבני בסלע וממדיו הם 4.07 מטרים על 3.9 מטרים, ניצב ארדשיר ולידו שתי דמויות. כולם לבושים בשלל מדי ואותות המלוכה הפרסיים האופייניים. המלך מקבל את טבעת המלוכה מידי דמות גברית שהחוקרים חלוקים ביחס לזהותה. דעה אחת סוברת שזוהי דמותו של אהורה מזדא, אדון החוכמה, שנחשב לדמות האלוהית הבכירה ביותר.
אחרים טוענים על פי צורת הכתר שזהו שאפור השני. יש גם חוקרים הסבורים שדמות זו היא באופן מכוון עירוב של שתי הישויות.
שני המלכים עומדים על גבי גופה המזוהה כיוליאנוס הכופר. קיסר רומי זה הובס בפלישתו לפרס בשנת 363. יש להניח שארדשיר, שהיה בעת פלישה זו עדיין מלך בחדייב, לקח חלק במלחמתו של שאפור השני נגד הרומאים. התבליט מתאר גם את ניצחונם של השניים על הרומאים וגם את הכתרתו של ארדשיר למלך. מאחורי ארדשיר, האל מיתרה מחזיק בידו אגד ענפים מקודשים (barsom) וחובש כתר בעל שתים עשרה קרני שמש. עמידתו של אל זה על גבי פרח לוטוס גדול אינה ברורה.
תבליטי הסלע > שאפור השלישי

בסמוך לתבליטי המלכים נמצאת מערה מלאכותית קטנה בצורת איוואן מידות הקמרון שלו הן: 6 x 5 x 3.6 מטרים, משערים שנבנתה בתקופת שאפור השלישי, על פי כמה הערכות היא הושלמה בשנת 385.
בתוך המערה נמצא תבליט שבו דמויות של שני מלכים, השמאלית מזוהה על ידי הכתובת שלידה החקוקה בפרסית עתיקה (פהלווית), כשאפור השלישי. שליט זה עלה לשלטון לאחר מאבק מר במלך ארדשיר השני, והוא מנסה להאדיר את חשיבותו בכך שדמותו ניצבת ליד סבו שאפור השני שנחשב כובש גדול והביס גם את צבא רומא. התנוחה בתבליט זה מקורית ביותר. בדרך כלל בתבליטים מסוג זה, המלך מקבל את הקדשתו מאת האלים. אולם כאן, הסמכתו של שאפור השלישי נעשית בידי הדמות של שאפור השני. אין קביעה חד משמעית לפירוש זה וישנן חוקרים החולקים על כך.
תבליטי הסלע > ח'וסרו השני

בצד המערה הקטנה נמצאת מערה גדולה יותר אשר גם היא איוואן מעשה ידי אדם. בתוכה קיימים אחדים מהתבליטים המרשימים של האתר, והם בבחינת שירת הברבור של התרבות הסאסאנית. 
קשת הכניסה למבנה נשענת על שני עמודים שעל כל אחד מהם חרוט דגם עדין של עץ החיים, או עץ מקודש אחר. מעל לקשת משני צדיה שתי דמויות נשיות מכונפות המחזיקות בידן כתרי מלוכה. אלה כמובן השפעות רומיות.
מסביב לשטח החיצוני של הקשת, נחרטו שוליים בולטים ובהם צורות של פרחים.
ח'וסרו השני, אחרון המלכים החזקים לפני הגעת האסלאם, ניצב במרכז התבליט שמתאר את הכתרתו. מימינו דמות הישות האלוהית אהורה מזדא מוסרת את טבעת השלטון לידי המלך. משמאלו אלת המים אנאהיטה נושאת כד קטן ומושיטה לו טבעת נוספת. ביצירה זו ניכרות השפעות של ציור ביזנטי מהמאה השישית שבו ישו עומד בין שני מלאכים. החגורה, הקַפֲטָן, (שמלה מסורתית ארוכה שלובש המלך) וכן המטפחת שעליו מקורם מאמנותם של תושבי הערבה האירואסייתית.
המלך ח'וסרו היה מצביא מצליח, הישגיו היו מרשימים: הוא הביס את הצבא הביזנטי, כבש את סוריה וירושלים בשנת 614 והגיע עד אלכסנדריה. התבליט מפאר כיבושים אלה ולכן אין פלא בכך ששליט זה מתואר כלוחם פרשים חמוש היטב. בתבליט שגובהו 4.25 מטרים, דמות גדולה של המלך הסאסאני רכובה על הסוס האהוב עליו ששמו שבדיז. סוס זה מוזכר באחת הפואמות הפרסיות המפורסמות ח'וסרו ושירין. המלך הפרש וסוסו שאבדיז, חמושים לקרב בכל כלי הנשק האופייניים.
על שני קירות נוספים של האיוואן מתוארות סצנות ציד, האחת ציד חזיר בר והשנייה ציד צבאים.
חמישה פילים מרחיקים את החזיר הנמלט מאזור האגם לעבר המלך שעומד עם חץ וקשת בידו. המלך עומד בתוך סירה, ומכוון את חיצו לעבר חזיר בר. תמונות אלו הושפעו כנראה מהאמנות ההודית, שכן פרס בסופו של דבר אינה סביבתם הטבעית של הפילים.
בסצנה השנייה ספינה שקציה בתבנית נגנית נבל, מתארת את המלך לאחר שהרג שני חזירי בר. המלך עומד כשהילה לראשו וקשתו שמוטה בידו, אות לכך שהציד נגמר. בתחתית תמונה זו הפילים מעמיסים את החיות שניצודו, על גבם. כל סצנת ציד גובהה כשישה מטרים ורוחבה כ-4.3 מטרים.
תבליטי הסלע > פתח עלי שאה

ממעל נמצא תבליט באיכות גרועה של השליט הקאג'רי פתח עלי שאה. איכות הביצוע כל כך ירודה שיוצריו ניסו להסוות זאת על ידי הוספת צבע לתבליט.
הערות שוליים

↑  Kermanshah
↑  Sasanian Rock Reliefs
↑  Taq-e Bostan, relief
1 2  ARDAŠĪR II
↑  Rock relief, The investiture of Ardashir II,Taq-e-Bostan, Kermanshah
↑  Taq bostan
↑  Ahura Mazda and Shapur II? A note on Taq-i Bustan I: the investiture of Ardashir II 379-383
↑  מבנה שיש בו קשת מוגבהת, היוצרת חצי כיפה, לאיוואן קירות משלושה צדדים ופתח בצד שנותר. בדרך כלל הפתח פונה לצד הפנימי של חצר מרכזית. האיוון מעוטר בחזיתו
↑  Taq-e Bostan bas-reliefs in rocks
↑  Taq-e Bostan, small cave
1 2  Taq-e Bostan, large cave
↑  Kermanshah
↑  Taq-e Bostan, large cave
↑  Tagh'e Bostan
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 245440878   WorldCat (עם VIAF): 245440878 
אהורה מזדא.
ארדשיר השני.
המלכים שאפור השני ושאפור השלישי.
סצנת ציד של צבאים בידי ח'וסרו השני.
פילים בסצנת ציד של חזיר בר בידי ח'וסרו השני.
דמות מכונפת בקשת הכניסה למערה הגדולה.
יוז'ף דומוקוש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 באוקטובר 1890 בקשצ'בה, הונגריה 
 פטירה:  25 בינואר 1978 (בגיל 87) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 שם לידה:  Deutsch József 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות קרפשי 
 תפקיד:  התובע הכללי של הונגריה (1945–1953)  מזכיר מדינה (יולי 1945) 
 מפלגה:  מפלגת הפועלים הסוציאליסטית ההונגרית 
 
יוז'ף דומוקוש (במקור דויטש, בהונגרית: Domokos József;‏ בקשצ'בה, 25 באוקטובר 1890 – בודפשט, 25 בינואר 1978) היה משפטן ועורך דין יהודי-הונגרי, שופט, סופר, פוליטיקאי, עיתונאי, עורך עיתון, התובע הראשי של הונגריה (כמו פרקליט המדינה בישראל) ונשיא בית המשפט העליון של הונגריה.
קורות חייו

יוז'ף דויטש נולד במשפחה יהודית כבנם של בלה דויטש, סוחר תבואה, ושל נינה רייס. הוא למד משפטים באוניברסיטה למדע וטכנולוגיה בבודפשט ובקולוז'וואר. הוא היה מתמחה בעיר הולדתו ולאחר מכן בבודפשט.
ב-1918 היה חבר במועצה הלאומית של עיר הולדתו, בהנהגת המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית (MSZDP) המקומית, ובתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, היה במועצת הפועלים. בקיץ 1919, הוא היה ציר בקונגרס של המפלגה הסוציאליסטית ההונגרית. בשנת 1920 היגר לווינה. בין 1919 לבין 1923, הוא השתתף בעריכת "העיתון ההונגרי הווינאי" (Bécsi Magyar Újság).
הוא חזר הביתה ב-1925. ב-1927 ניגש לבחינות לשכת עורכי הדין. משנת 1927 היה מהמייסדים והמארגנים ולאחר מכן חבר הנהלה של ארגון עורכי הדין הסוציאל-דמוקרטים. ב-1931 הוא הפך ליועץ המשפטי והסניגור של האופוזיציה של האיגוד המקצועי המאוחד. בין השנים 1931–1944 עסק כסנגור של קומוניסטים וסוציאליסטים שהובאו לדין בבית המשפט. משנת 1940 היה היועץ המשפטי של איגוד עובדי העור.
ב-1944 נעצר כיהודי וכאיש שמאל וגורש למאוטהאוזן. הוא חזר הביתה במאי 1945. בין 1949 לבין 1953 היה התובע הראשי של הונגריה. ב-1946 היה המזכיר המנהלי של משרד המשפטים. ב-1949 נבחר לראש הפרקליטות העליונה של הונגריה.
במאי 1953 הוא ביקש את שחרורו; פרש ויצא לגמלאות, ואז נקרא בחזרה ב-1954. בין השנים 1954–1958 היה נשיא בית המשפט העליון של הונגריה. הוא פרש סופית לגמלאות ב-1958.
היה לו תפקיד בבניית מערכת המשפט החדשה, בהעמדה לדין של פושעי מלחמה ופושעים נגד-העם ובשיקומם וזיכויים של המורשעים במשפטי ראווה. לאחר פרישתו, עסק ביצירה ספרותית.
כתביו (חלקי)

כוח יוצא דופן ושיפוט מאולתר תחת משטר הורטי (בודפשט, 1946)
"...זכור, פרולטריון!" משפטם של אימרה שלאי ושאנדור פירסט (בודפשט, 1962)
אנדראש ל. אחים (הו') (בודפשט, 1971)
מכאן ומעבר לאוקיינוס (זכרונות, בודפשט, 1977)
שתי תביעות בכרך אחד (עובדות ועדים, בודפשט, 1978)
זכרונות עורך דין קומוניסטי (זיכרונות, בודפשט, 1979)
פרסים והוקרה

עיטור מסדר ההצטיינות של הדגל האדום של העמל (1958, 1970)
עיטור מסדר העמל (1958)
עיטור מסדר העמל דרג זהב (1968)
לקריאה נוספת

Magyar életrajzi lexikon IV: 1978–1991 (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1994. ISBN 963-05-6422-X (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
יוז'ף דומוקוש - באתר ועדת הזיכרון הלאומי
Domokos József (Népszabadság, 1978. január 26.)
Várkonyi Endre: Domokos József (Magyarország, 1974. 45. sz.)
Zinner Tibor: Utak és tévutak. A XX. századi magyar felsőbíráskodás káderpolitikájában ‘56 után.
Dr. Beliznai Kinga: A Kúria és elnökei III. HVG–ORAC Lap - és Könyvkiadó Kft. Budapest, 2015.
Gergely Ernő: Az Országos Munkásjogvédő Iroda története. Budapest, Országos Ügyvédi Tanács és a Budapesti Ügyvédi Kamara, 1985.
Révai új lexikona V. (Cza–D). Főszerk. Kollega Tarsoly István. Szekszárd: Babits. 2000. ISBN 963-927-216-7
Új magyar életrajzi lexikon II. (D–Gy). Főszerk. Markó László. Budapest: Magyar Könyvklub. 2001. ISBN 963-547-414-8
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a békéscsabai izraelita hitközség születési akv. 39/1890. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-05-04.
↑  "Munka Érdemrend arany fokozata". Magyar Közlöny. 1968-12-08. נבדק ב-2021-05-04.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  CiNii: DA12179115  ISNI: 0000 0000 8248 9428  LCCN: n85330197  VIAF: 63004589   WorldCat (עם VIAF): 63004589
חריתאי זאב

| חריתאי זאב |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: חריתאים
תת־סדרה:: Characoidei
משפחה:: חריתאי זאב
שם מדעי
 Erythrinidae

חריתאי זאב (שם מדעי: Erythrinidae) היא משפחת דגים מסדרת החריתאים החיים בנהרות אמריקה מקוסטה ריקה עד לארגנטינה.
מאפיינים

אלה דגים טורפים תוקפניים החיים בנהרות איטיים והם בעלי גוף גדול, לסתות גדולות ופיות עם שיניים חדות. הם מזכירים במראם את הדגי הדקר מהים. מזונם העיקרי הוא דגים אחרים שהם תופים בלסתותיהם הגדולות.
הגדול במיני המשפחה הוא הופליאס איימרה שיכול להגיע לאורך 120 ס"מ ולמשקל 40 ק"ג אך רוב המינים יותר קטנים.
סוגים

Erythrinus
Hoplerythrinus
Hoplias - בו הופליאס איימרה
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552894705171
יוז'ף גריינר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 ביולי 1901 זאלאסנטגרוט, הונגריה 
 פטירה:  16 בינואר 1945 (בגיל 43) ברה"מ 
 מדינה:  הונגריה 
 מפלגה:  המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית 
 
יוז'ף גריינר (בהונגרית: Greiner József; זאלהסנטגרוט, 12 ביולי 1901 – ברית המועצות, 16 בינואר 1945), ובשמו הבדוי ארנה שטיינר (Steiner Ernő), היה עיתונאי, עובד מפלגה, עורך עיתון, פקיד יהודי-הונגרי. הוצא להורג בברית המועצות לאחר "משפט ראווה".
ביוגרפיה

יוז'ף גריינר נולד במשפחה יהודית כבנם של לאסלו גריינר, סוחר יליד צ'אברנדק ושל רוז'ה שטרן, תופרת ילידת 1872, שאביה היה יחזקאל שטרן, חקלאי. אחיו הגדול היה פרנץ גריינר. יוז'ף למד בבית ספר יסודי בזאלהסנטגרוט ולאחר מכן הפך לעובד במזקקה המקומית כמנהל חשבונות. הוא הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית (MSZDP) ב-1917, וב-25 באוקטובר 1918 הקים בכפר הולדתו את המפלגה הסוציאל-דמוקרטית המקומית והפך למזכיר שלה. מיומו הראשון (של הקמתו) ב-1919 נטל חלק בעבודתו של העיתון "עיתון זאלהוולדי (Zalavölgyi Hírlap) כעורכו ולאחר מכן במחצית השנייה של השנה נטל חלק בארגון מפלגת הקומוניסטים של ההונגריה (KMP) ולמעשה בארגון מדור הנוער שלה. הוא ארגן את עבודתו של "ברית הקומוניסטים הצעירים של הונגריה" (KIMSZ) בזאלהסנטגרוט, אך לאחר נפילת הרפובליקה נתפס. הוא ואחיו נמלטו וחיו בבודפשט באופן בלתי חוקי.
ביוגרפיה > אחרי נפילת הרפובליקה

עד מהרה היגר לווינה, שם לקח חלק בעבודת ה-KMP, כולל הובלת עלונים להונגריה, והשתייך לסיעת לנדלר. בשנת 1921 נסע להונגריה בשליחות בלתי חוקית, שם נטל חלק בהקמת הארגונים ההונגריים של ה-KMP, וכן השתתף בהפצה ובפרסום של כלי תקשורת קומוניסטיים בלתי חוקיים, כמו "הקומונה" או "הפרולטריון הצעיר". בין היתר, משימתו הייתה לארגן שירות שליחים סדיר בין בירת הונגריה לבין אוסטריה. עם זאת נעצר שוב ב-1923 ונידון ל-13 שנות מאסר, אך בנובמבר של השנה שלאחר מכן הורשה לצאת לברית המועצות כחלק מחילופי השבויים ההונגרי-סובייטי, שם בברית המועצות ערך את כתב העת Za industrializaciju. מאוחר יותר פעל כעורך הראשי של Nachrichten בשפה הגרמנית. משנת 1934 היה העורך הראשי של "גודוק" עיתון של עובדי הרכבת ולאחר מכן כראש חברת הוצאת העיתונים של הרכבות בברית המועצות. הוא הפך לקורבן של משפט ראווה.
ראו גם

Nagy Csaba: A magyar emigráns irodalom lexikona. Bp., Argumentum Kiadó-Petőfi Irodalmi Múzeum és Kortárs Irodalmi Központ, 2000. (צ'אבה נאג': לקסיקון של ספרות מהגרים הונגרית. Bp., Argumentum Kiadó-Petőfi המוזיאון הספרותי והמרכז לספרות העכשווי, 2000).
לקריאה נוספת

Munkásmozgalom-történeti lexikon. (לקסיקון תנועת הפועלים. עורך ארנה קאבוש. 1972)
HU BFL - VII.102.a - אסיר - 1922 - 5772 (רשימות השבטיים)
יוז'ף גריינר. אינדקס ביוגרפי הונגרי. המוזיאון הספרותי פטפי
לקסיקון ביוגרפי של מחוז זאלה . עורך אנדרה ג'ימשי. זאלאגרסג, השלטון המקומי של מחוז זאלה, 1994.
לקסיקון ביוגרפי הונגרי I-II. עורך ראשי. אגנש קניירש. Bp., Akadémiai Kiadó, 1967-1969.
הערות שוליים

↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a zalaszentgróti polgári házassági akv. 41/1896. folyószáma alatt".
חריתיים

| חריתיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: חריתאים
תת־סדרה:: Characoidei
משפחה:: חריתיים
שם מדעי
 Characidae ‏לטריי, 1825

חריתיים (שם מדעי: Characidae) היא משפחת דגים טרופיים מסדרת החריתאים החיים רק בנהרות ואגמים באמריקה הדרומית.
מאפיינים

בני קבוצה זו הם יצורים מגוונים בגודלם כשהקטנים יותר מגיעים לאורך 13 מ"מ. הם בעלי סנפירים גבוהים, זנבות רחבים ופיות גדולים. חלקם צמחוניים או אוכלי כל, אחרים טורפים.
הם חיים בלהקות ברובם ונעים במרחבי המים של דרום אמריקה בחיפוש אחר פירות שנפלו מהעצים למעלה או אחר טרף. עם זאת, רוב הדגים אינם מזיקים.
חלק מבני המשפחה המכונים טטרות (אנ') הם דגי נוי מבוקשים באקווריום וחלקם הם מדגי הנוי המוכרים ביותר.
תת-משפחות

בעבר מינים רבים שהיו שייכים למשפחה עברו למשפחות עצמאיות בסדרת החריתאים ביניהם המשפחות: פיראניים, דגי גרזן, פרוכילודונטיים, זאבנים אפריקאים, דיסטיצ'ודונטיים, Acestrorhynchidae ,Anostomidae ,Chilodontidae ,Citharinidae Ctenoluciidae Curimatidae ,Hemiodontidae ,Parodontidae ו-Triporthidae.
Aphyocharacinae
Aphyoditeinae
Bryconinae - בה דגי הבריקון
Characinae
Cheirodontinae
Gymnocharacinae
Heterocharacinae
Iguanodectinae
Rhoadsiinae
Salmininae - בה המין דוראדו זהוב
Stethaprioninae
Stevardiinae
Tetragonopterinae
ישנם סוגים נוספים השייכים לסוגים ללא מקור.
גלריה

בריקון הילארי
יונאס קולקה

יונאס איינרי קולקה (פינית: Joonas Einari Kolkka; נולד ב-28 בספטמבר 1974 בלאהטי) הוא כדורגלן עבר פיני, המשחק בעמדת הקיצוני השמאלי. הוא נחשב לשחקן שעושה את עבודתו היעילה באגף, וממעט יחסית להבקיע שערים.
קריירה

קולקה החל את הקריירה שלו בקבוצת מיפה מליגת העל הפינית, וזכה עם הקבוצה בגביע הפיני בשנת 1995. באותה שנה הוא עבר לקבוצת וילם II מהליגה ההולנדית, וכעבור שלוש שנים עבר לפ.ס.וו. איינדהובן. עם איינדהובן זכה קולקה בשתי אליפויות הולנד רצופות, בשנים 2001 ו-2001, ובנוסף הופיע לראשונה בקריירה בליגת האלופות. לאחר מכן הוא עבר לפנאתינאיקוס מהליגה היוונית, ושיחק בה במשך שנתיים.
ב-2003 עבר קולקה לבורוסיה מנשנגלדבך הגרמנית, ובשנים הבאות החליף קבוצה מדי עונה. ב-2004 הוא עבר לקריסטל פאלאס מהפרמייר ליג, ולא הצליח למנוע את ירידת הקבוצה לליגת המשנה. ב-2005 עבר לדן האג, ובעונת 2006/2007 עבר לפיינורד, במדיה כבש שלושה שערים והעפיל לפלייאוף על ההעפלה לגביע אופ"א. בקיץ 2007 עבר קולקה לנאק ברדה, בה הוא שיחק 4 שנים. בקיץ 2011 חזר לווילם II, ולאחר עונה חתם בהאריות ההולנדים מטקסס מהליגה השלישית בארצות הברית. בדצמבר 2012 בגיל 38 פרש מכדורגל.
קולקה הוא מהשחקנים החשובים של הנבחרת הלאומית של פינלנד. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול נבחרת אסטוניה באוקטובר 1994, ומאז ערך 92 הופעות וכבש 11 שערים. הוא השתתף עם הנבחרת במספר טורנירי מוקדמות של גביע העולם ואליפות אירופה, אך מעולם לא הצליח להעפיל לטורניר גמר. ההישג הקרוב ביותר היה במוקדמות יורו 2008, כאשר פינלנד סיימה במקום הרביעי והייתה זקוקה רק לניצחון על פורטוגל כדי להעפיל לטורניר.
תארים

הגביע הפיני: 1995
אליפות הולנד: 1999/2000, 2000/2001
חרישה

החריש העמוק הראשון באדמות בית חנן 1929
חרישה בעזרת סוסים מבויתים, 2004
חרישה בטרקטור
ציור ממצרים העתיקה של חריש מקברו של Sennedjem בדיר אל-מדינה
שעת חריש, דף לוח חודש אוקטובר מאת "אמן הצללים" בלוח השנה שבספר השעות "השעות העשירות מאוד של דוכס ברי"
חרישה היא פעולה חקלאית שנעשית בעזרת מחרשה ומשמשת כשלב הראשון בעיבודי היסוד במטרה להגיע בסוף התהליך למצע זריעה. החרישה משפיעה על תכולת הקרקע, ועל הימצאותם של בעלי חיים, צמחים ואבנים. לפני המהפכה התעשייתית בוצע חריש על ידי שימוש בבהמות עבודה כמו: חמור, סוס ושור. החרישה היא פעולה קשה, ובחקלאות המודרנית נדרשים טרקטורים חזקים לשם ביצועה.
נִיר הוא כינוי לשדה שנחרש, לעיתים מדובר על התלם הנחרש.
חרישה בהיסטוריה

במהלך ההיסטוריה האנושית חלה ההתקדמות הטכנולוגית בעבודת אדמה זו. בתקופות קדומות חרשו בכוח בני אדם, ובהמות, שהיו גוררות את כלי החרישה, ועם התפתחות הטכנולוגיה השתמשו בכוח המנוע, כגון בטרקטור.
ראו גם

לא תחרוש בשור ובחמור יחדו
מלאכת חורש
לקריאה נוספת

נייל בריידי, The nature and properties of soils, 13, אפר סאדל ריבר, ניו ג'רזי: Prentice Hall, 2002, ISBN 0-13-016763-0
הערות שוליים

↑  רועי לוי, ממשק עיבוד משמר קרקע על סמך חיזוי סיכוני סחיפה (עמ' 13–11), באתר אוניברסיטת בן גוריון בנגב, ‏דצמבר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536568405171  BnF: cb12003696p (data)  GND: 4007353-1  LCCN: sh85135363  NKC: ph123780 
ערך זה הוא קצרמרבנושא חקלאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יותם (מיצב)

| --- | --- |

מראה הצבה במוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית
 מידע כללי
 פַּסל:  גדעון גכטמן
 תאריך יצירה:  1999
 טכניקה וחומרים:  עירוב מדיה
"יותם" הוא מיצב מעשה ידי האמן גדעון גכטמן לזכרו של יותם בנו.
ב-7 בפברואר 1998 נפטר בנו של גכטמן, יותם, ממחלה אוטואימונית מסוג טקיאסו. מחלה זו התגלתה עת יותם היה בן שש, והוא נפטר בגיל 26. המיצב הוצג לראשונה בשנת 1999 במוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית. בשנת 2000 הוצג המיצב בגלריה העירונית לאמנות של רחובות ובמשכן לאמנות עין חרוד.
יצירה זו מהווה המשך ופיתוח של היצירה "מאוזוליאום" אותה מציג גכטמן החל משנות ה-80 של המאה ה-20. את היצירה אצר האמן משה ניניו, חבר קרוב של גכטמן.
תיאור המיצב

את פני הנכנסים לחלל התערוכה קיבל פוחלץ של טווס, המסמל באיקונוגרפיה נוצרית את הנצח שלאחר המוות, הטווס הועמד על כן שיש. בהמשך המיצב ראה הצופה ריהוט הלקוח מתחום הרפואה והקוסמטיקה. בחדר מוצבים שולחנות טיפול לבן וארונות מגירות לבנים, כדוגמת אלא המצויים בחדרי חולים בבית חולים; כל רהיטים אלה ניצבים על גלגלים. על עמודי נירוסטה תלויים תצלומים של חלקי גוף. כמו כן מוצבים ביצירה פרגוד בית חולים, אקווריום ועגלת משחק העשויה שיש בצבע אדום, וכן מגבות ועליהן שם הבן. המיצג כוללת תצלומים מחדר האשפוז של יותם, ויציקות רגליים שלו בגבס.
המראה הלבן של היצירה נועד לעורר הרגשה "סטרילית" של הצופה, בדומה להרגשה המתקבלת בבית חולים.
בתוך ארון המגירות מוצגים תצלומים של קברו של הבן יותם וארבעה תצלומי שיש שונים (תצלום היצירה "כד", תצלום של שיש אמיתי בקניון מראשון לציון ותצלום פורמייקה דמוית שיש). הארון מיועד להיות ארכיב המציג את זכרונות העבר של האמן ושל הבן. השימוש בשיש כמשטח לתצלומים מיועד להזכיר מצבות בבית קברות, וכן השיש משמש לרוב לפיסול מונומנטלי והנצחה מיועד לעורר אסוציאציה זו אצל הצופה. תצלום הבן מופיע כשהוא חקוק על אבן בזלת שחורה.
בארונית אחרת שלוש מגירות המציגות עבודות קודמות של האמן: בעליונה שבהן חצץ של אבן בזלת בדרגות שונות של ריסוק (מאבק ועד אבני חצץ גדולות); באמצעית כפיסי עץ בדרגות שונות של ריסוק (נסורת וכפיסים גדולים יותר); ובתחתונה חבל שלם, וכן חבלים המופרדים לסיבים הולכים וקטנים. ארון מגירות זה מציג פירוק ודיקומופזיציה של חומר למרכיביו, ומסמל כיליון ומוות.
הגוף המרכזי של היצירה, שניצב במרכזה, הוא האקווריום. באקווריום יש מספר חפצים ובהם אבנים וקונכיות על קרקע של חצץ, פירות, צמחים מפלסטיק ואבנים מפלסטיק. חלק מהחפצים מונחים על קרקעיים האקווריום וחלקם צפים במים. העדרם של דגים באקווריום והחפצים הדוממים השקועים או צפים בו נועדו לעורר בצופה הרגשה של כיליון - מצב הופכי לאקווריום בו הדגים והצמחים החיים. בועות המוזרמות לאקווריום יוצרות בו תנועה, אשר נועדה להזכיר לצופה את מחזור הדם.
בסרטון וידאו המוצג במסגרת היצירה נראה גכטמן כמעין איש מעבדה כשהוא שוקל אותיות עשויות שיש - המרכיבות את שמו של בנו, ואשר לכאורה נוסרו מלוח השיש של המצבה של הבן. גכטמן מפורר אותן ומאכסן את המרכיבים במבחנות זכוכית.
עגלת הצעצוע מסמלת את משחקי הילדים של הבן מחד, ומאידך, עצם היותה עשויה שיש נועד להזכיר כירכרת קבורה.