stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
התפוז המכני (סרט)
שם הסרט > משמעות השם ופירושו

לשם בשפת המקור כמה פירושים. אחד מהם הוא שזוהי התייחסות לביטוי הקוקני: "As queer as a clockwork orange" ("מוזר כמו תפוז מכני"). פירוש נוסף, מהפופולריים ביותר, הוא שבמלאית המילה "Orang" (אוראנג) פירושה "אדם", והכוונה היא שהעבריינים שעברו את הטיפול הופכים לבני אדם מכניים, חסרי כל בחירה חופשית באשר לטוב ורע; הם בעצם אינם יכולים להכות, לשדוד או להתנכל לאחרים, אך יצרם הרע עדיין קיים בתוכם. את הרעיון הזה מסכם הכומר, שאליו מתחנף אלכס בבית הכלא, באומרו: "אם אדם אינו יכול לבחור, הוא חדל להיות אדם".
בספר, הסופר שאלכס וחבריו תוקפים אותו ואת אשתו כותב ספר בשם "התפוז המכני", המדבר על נושאים הדומים לנושא הספר של ברג'ס. בשלב מאוחר יותר בספר, כשהשינוי בהתנהגותו של אלכס מוצג לקהל צופים, הוא מתוסכל מהיחס אליו כ"מוּצג", ושואל: "האם עליי להיות כמו תפוז מכני?"
שם הסרט > תרגום שם הסרט בארץ

עם צאת הסרט עד הוצאת מהדורת ה-DVD בשנת 2003 הסרט הופץ בשם אחד - "התפוז המכני". מהדורת ה-DVD הוציאה את הסרט תחת השם "תפוז מכני" (בלא צורת יידוע), ונעשה שימוש בשם זה גם בחלק מהקרנות והפצות חוזרות אף בשנים האחרונות, לצד שם ההפצה העברי המקורי והמיודע, שחורג מהמקור, שכן השתרש ומהווה שם רווח יותר בישראל (ייתכן, בין היתר, בגלל שהספר הופץ תחת שם זה בלבד בארץ, בעוד הוא בין היתר התבסס על תרגום שם הסרט בארץ, שכן תורגם רק לאחר הפצת הסרט בארץ).
תקציר עלילה

גיבור הסיפור, אלכס, הוא נער מתבגר בבריטניה, שמבלה את ימיו יחד עם חבריו בביצוע מעשי אלימות שונים: אונס, התעללות ושוד, שאותם הוא עושה מתוך הנאה סדיסטית ולא מתוך מצוקה כלכלית או חוסר סיפוק מיני. הוא בן למשפחה ממעמד הביניים, נבון ומצליח עם נשים. אלכס הוא מעריץ נלהב של מוזיקה קלאסית, של בטהובן ושל הסימפוניה התשיעית שלו בפרט.
אלכס וחבריו מדברים במעין משלב/שפת סתרים/שפת רחוב בדיונית בשם נאדסאט (Nadsat; מרוסית: "-עֶשְׂרֵה"), המבוסס על אנגלית ועל שאילת מילים נרחבת מרוסית, וכמו כן מושפע מהסלנג המחורז הקוקני, מתרגום המלך ג'יימס ומגרמנית.
אלכס וחבריו מבלים את לילותיהם בבר מעוצב בשם "קורובה" (מרוסית Корова, פרה). לאחר שתייה מרובה, הם יוצאים לרחובות ותוקפים אנשים, או שהם פורצים לבתים ומתעללים ביושביהם.
אלכס מצליח לפרוץ לבתי האנשים לאחר שהוא משכנע אותם שהוא זקוק לעזרה. הוא משתמש במבטאו האריסטוקרטי ובמשלב לשוני גבוה על מנת לרכוש את אמונם.
אלכס וחבריו מתלבשים בדרך ייחודית: בגדים לבנים, כובעי באולר שחורים וחגורת אתלטים על אזור החלציים. בנוסף, אלכס נוהג להדביק ריסים מלאכותיים על ריסי עינו הימנית. לכל אחד מאנשי החבורה יש כלי נשק: אלה, שרשרת חוליות וכדומה.
אלכס הוא המנהיג הבלתי מעורער של החבורה ועל פיו ישק דבר (אם כי בשלב קריטי בסרט מורדים בו בני החבורה ומביאים למעצרו).לאחר שרצח אישה שלביתה פרץ ונבגד על ידי חבריו, נתפס אלכס על ידי המשטרה ונידון ל־14 שנות מאסר. לאחר שנתיים בכלא הוא מצליח להתקבל לניסוי של הממשלה שמטרתו לשקם עבריינים, ושבזכותו יוכל להשתחרר מהמאסר. הניסוי משתמש בשיטה חדשה הנקראת "שיטת לודוביקו" (הדומה לטיפול סלידה), ובמסגרתה מוקרנים למושא המחקר סרטי אלימות שונים תוך מתן סמים שונים הגורמים לו לבחילה חריפה. כדי להכריח את מושא המחקר לספוג עד תום את התכנים המוצגים לו, מרכיבים על ראשו רתמה המכריחה את עפעפיו להישאר פתוחים לרווחה, כדי שלא יוכל לעצום את עיניו. כדי למנוע פגיעה בעיניים, מטפטפים לתוכן דמעות מלאכותיות. בעקבות התניה קלאסית זו, בכל פעם שירצה הנבדק להשתמש באלימות או אף יחזה בגילוי אלימות או מין פרוע, הוא ייתקף תחושת בחילה שלא תאפשר לו לתפקד. במקום להשתקם, אלכס הופך לשבר כלי. אחת מתופעות הלוואי הלא רצויות של השיקום הוא תחושת בחילה בעקבות שמיעת הסימפוניה התשיעית של בטהובן. בתום הטיפול אלכס משוחרר ממעצר.
בשלב זה של חייו, כל מי שהיה איתו בקשר בעבר מפנה לו עורף. הוריו מגרשים אותו מהבית. אלכס נתקל בקבצנים בהם התעלל בעבר, ואלו מפליאים בו מכותיהם. מצילים אותו חבריו לשעבר, שהפכו לשוטרים בינתיים. ואלו לוקחים אותו למקום נטוש ומתעללים בו. בצר לו מגיע אלכס במקרה לאותו הבית שבו הוא ביצע אונס בעבר. בעל הבית לוכד את אלכס, ומשקה אותו יין מהול בחומר הרדמה. אלכס מתעורר לקולה של הסימפוניה התשיעית של בטהובן, אשר גורמת לו לבחילה והוא קופץ מהחלון על מנת להתאבד.
הוא מתעורר בבית חולים פרטי אשר מסתבר שנמצא תחת חסות הממשלה והשר שיזם בזמנו את "שיטת לודוביקו" לשיקום עבריינים. השר אשר הותקף באופן חריף על ידי התקשורת, מסכם עם אלכס שיקבל את תמיכתו, ובתמורה יקבל טיפול מסור עם טובות הנאה מהשר. בסוף הסרט משחק עם אישה בהיאבקות מינית, לעיני קהל.
אמצעים ויזואליים

הסרט עושה שימוש באמצעים ויזואליים רבים:
תפאורת הרקע של הסרט מרמזת על סביבה אלימה ונותנת למעשה את הרקע להתנהגות האלימה של אלכס. כך למשל, השולחנות שבפאב מעוצבים בדמות בחורות עירומות. לובי ביתו של אלכס נראה כמו לאחר מתקפה ונדליסטית, והדירה עצמה מעוצבת בעיצוב צעקני ביותר.
נעשה שימוש רב בצבעים על מנת להעביר אווירה וסיטואציות. לדוגמה: בסצנת האונס המפורסמת שבסרט האישה הנאנסת לובשת שמלה אדומה צעקנית, שמעבירה תחושה של אלימות וכעס.
הסרט כולל סצנות רבות בהילוך מהיר או בהילוך איטי, כאשר הסאונד נעלם, ומוחלף במוזיקה. למשל, יש סצנה קצרה שבה מראים בהילוך מהיר את אלכס מקיים יחסי מין עם שתי בנות צעירות שוב ושוב, במהירות גבוהה מאוד, וללא קול. ברקע מתנגן קטע הפתיחה של האופרה וילהלם טל.
בסרט משתתפת מכונית הספורט "פרוב 16".
קריינות

הקריינות היא חלק מרכזי מאוד בסרט. לכל אורכו ישנם קטעי קריינות ארוכים שבהם אלכס מספר לקהל (בסלנג הייחודי שלו) על אירועים, דמויות ומחשבות שעולות בראשו. הקריינות לקוחה רובה ככולה באופן ישיר מתוך הספר. היא אחד האמצעים שבהם משתמש קובריק ליצירת סימפתיה של הקהל כלפי אלכס.
פסקול

פסקול הסרט מורכב בעיקר ממוזיקה קלאסית ומקטעי סינתיסייזר שנכתבו על ידי ונדי קרלוס. נעשה שימוש מורחב במיוחד בסימפוניה התשיעית של בטהובן. קטעי האלימות בתחילתו של הסרט מלווים במוזיקה קלאסית, העומדת בניגוד מוחלט לאלימות הקשה המוצגת בהם.
בסרט ישנו מוטיב חוזר קבוע, שמופיע שוב ושוב לאורך כל הסרט ומלווה קטעי קריינות רבים. המוטיב הוא עיבוד אלקטרוני של מוזיקה ללוויית המלכה מרי (השנייה) מאת הנרי פרסל.
ישנם "ערבובים" רבים בסרט בין מוזיקה "פנימית" (כלומר, מוזיקה שהיא חלק מהעלילה של הסרט, והדמויות שומעות אותה) למוזיקה חיצונית (כלומר, פסקול שאינו חלק מהעלילה, ורק הצופים שומעים אותו). כך, לדוגמה, בסצנה אחת אלכס צועד ושורק לעצמו את המוטיב החוזר במקביל להשמעתו החיצונית לצופים.
במקור, סטנלי קובריק רצה להשתמש באלבום Atom Heart Mother של להקת פינק פלויד. הוא ויתר על הרעיון כאשר חברי הלהקה סירבו לתת לו חופש מלא בשימוש בחלקי האלבום. האלבום עצמו מוצג בסרט, בסצנה שבה אלכס מבקר בחנות תקליטים.
ביקורת

הסרט זכה להצלחה קופתית וגם לביקורות חיוביות מאוד. באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes קבעו 91% מהביקורות כחיוביות והוא דורג במקום ה-102 ברשימת 250 הסרטים הטובים של אתר הסרטים IMDb. הסרט נחשב עד היום לאחד מסרטי הפולחן החשובים והטובים בכל הזמנים, ואף היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר. מכון הסרטים האמריקאי דירג את הסרט במקום ה-46 ברשימת 100 הסרטים הגדולים ביותר (נכון לשנת 1998). וכן, דירג את "אלכס" במקום ה-12 ברשימת 100 הנבלים הגדולים ביותר. אף על פי כן, הסרט גם ספג ביקורות שליליות ממבקרים חשובים, כגון רוג'ר איברט.
הסרט נאסר לצפייה לתקופה ממושכת בבריטניה, ונאסר עד היום לצפייה על ידי ארגונים דתיים רבים.
דמותו של אלכס דורגה במקום השביעי מתוך 11 ברשימת "11 התפקידים המפחידים ביותר".
הפצה ביתית

הסרט הופץ לקהל הרחב בארצות הברית בקלטות וידאו החל משנת 1980 והוצא מחדש מספר פעמים בפורמט זה לאחר מכן. הסרט שוחרר לראשונה בפורמט ה-DVD בארצות הברית ב-29 ביוני 1999.
בבריטניה, לאחר חרם רב ואיסור על הקרנה ושידור של הסרט, הסרט יצא בסופו של דבר על ידי וורנר הום-וידאו ב-13 בנובמבר 2000 (בקלטות וגם ב-DVD), בנפרד וכחלק מסט ה-DVD של "האוסף של סטנלי קובריק". עקב ביקורות מטעם המעריצים על איכות הווידאו והסאונד של הסרט, האחים וורנר הוציאו מחדש את הסרט, כאשר הוא עבר שחזור דיגיטלי של התמונה ושל הפסקול. סט אספנים במהדורה מוגבלת הכולל גם את דיסק הפסקול, כרזת סרטים, חוברת, מקטע פילם הופץ לצד מהדורה זו גם כן. בשנת 2005 יצאה מהדורה בריטית חדשה, תחת הלייבל "Iconic Film" של חברת וורנר במהדורה מוגבלת, שהיה זהה לסט ה-DVD הקודם, למעט עטיפה שונה. בשנת 2006, האחים וורנר הכריזו על הוצאת מהדורה מיוחדת של שני תקליטורים הכוללת פרשנות של מלקולם מקדואל, ועל יציאות נוספות של סרטי סטנלי קובריק במהדורת 2 תקליטורים. בעוד מספר קמעונאים בריטיים קבעו את תאריך ההשקה ל-6 בנובמבר 2006, המהדורה יצאה בתקופת החגים של 2007.
גרסת HD DVD, Blu-ray ו-DVD (חדשה) יצאה ב-23 באוקטובר 2007, לצד ארבע סרטים נוספים של קובריק, עם העברת וידאו באיכות HD 1080p ורצועות אודיו של Dolby TrueHD 5.1 (עבור מהדורת ה-HD DVD) ורצועות אודיו לא דחוסות של 5.1 PCM (עבור מהדורת ה-Blu-ray). בניגוד למהדורות הקודמת, מהדורת ה-DVD החדשה לא כללה שוליים שחורים שנצרבו על גבי הסרט (כך שתצוגת הסרט הייתה מותאמת לפי סוג הצג בו צפו). ה-Blu-ray הוצא מחדש לרגל ציון 40 שנה ליציאת הסרט במהדורה זהה ל-Blu-ray שיצא בעבר, בתוספת מהדורת ספר והסרט התיעודי Stanley Kubrick: A Life in Pictures כתוספת מיוחדת.
בשנת 2021, הושלם שחזור באיכות 4K כאשר עוזרו לשעבר של קובריק, ליאון ויטלי, עבד כמפקח באופן צמוד לאחים וורנר. מהדורה זו שוחררה בארצות הברית ב-21 בספטמבר 2021 וב-4 באוקטובר 2021 בבריטניה.
בארץ לסרט הופצו קלטות עד שנות התשעים ובשנת 2003 הוציאה חברתת וורנר הום-וידאו DVD ראשון שכלל תרגום לעברית במסגרת סדרת "האוסף של סטנלי קובריק". בהפצה זו, באופן שונה משהופץ עד אז, הסרט הופץ תחת השם "תפוז מכני" (בלא צורת יידוע), בדומה לכתיב האנגלי - A Clockwork Orange. לאחר כארבע שנים יצאה מהדורה עברית תחת חברת הד ארצי (ולאחר מכן גם התו השמיני) נוספת הכוללת שני תקליטורים שהופצה בעטיפה גם תחת השם בצורת היידוע וגם בתצורה של "תפוז מכני". מאז הפצות אלו, בארץ נוהגים להשתמש באחד מהשמות כאשר הסרט עולה להקרנות חוזרות ולשידורי טלוויזיה.
הערות שוליים

↑  ידיעות אחרונות יום חמישי, אוקטובר 26, 1972, 24 שעות, עמוד 23 - התפוז המכני: הצגת בכורה ארצית ממוצאי שבת 28.10.72
1 2  הוצאות והכנסות הסרט התפוז המכני, באתר Box Office Mojo
↑  "תפוז מכני" הוא תרגום מדויק יותר, שכן השם המקורי כתוב במפורש בצורה לא מיודעת: "A Clockwork Orange"). עם זאת, התרגום שהשתרש בישראל הוא "התפוז המכני", המיודע. ראו גם הסבר על השם בערך על הספר.
↑  פרוב 16 בסרט "התפוז המכני" imcdb.org/vehicle_3444-Adams-Probe-16-1970
↑  "התפוז המכני", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
↑  עמוד הסרט באתר IMDb
↑  ביקורת על הסרט, באתר רוג'ר איברט, ‏2 בפברואר 1972 (באנגלית)
↑  https://www.nytimes.com/2001/06/08/arts/home-video-stanley-kubrick-a-film-odyssey.html
↑  http://www.dvdbeaver.com/film/DVDReviews16/clockwork_orange_dvd_review.htm
↑  https://collider.com/a-clockwork-orange-4k-bluray-digital-release-date-details-bonus-content/
↑  https://www.dvdmasteryashir.co.il/search.asp?show=search&s=clockwork+orange
↑  https://www.disccenter.co.il/prod/72282/תפוז-מכני-מהדורת-2-תקליטורים
| סרטי סטנלי קובריק |
| --- | --- | --- |
| סרטים באורך מלא | פחד ותשוקה (1953) • נשיקת הרוצח (1955) • ההרג (1956) • שבילי התהילה (1957) • ספרטקוס (1960) • לוליטה (1962) • דוקטור סטריינג'לאב (1964) • 2001: אודיסיאה בחלל (1968) • תפוז מכני (1971) • בארי לינדון (1975) • הניצוץ (1980) • מטאל ג'אקט (1987) • עיניים עצומות לרווחה (1999) |  |
| סרטים קצרים | יום הקרב (1951) • הכומר המעופף (1951) • יורדי הים (1953) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259985305171  BIBSYS: 3085813  BNE: XX3689742  BnF: cb14527090g (data)  CANTIC: a12092411  GND: 4517439-8  LCCN: n2003053845  SUDOC: 09575699X  VIAF: 180610197   WorldCat (עם VIAF): 180610197 
אלכס (מלקולם מקדואל) בסרט, 1971
עטיפת ה-DVD מ-2003 של הסרט בעברית
סטארסקי והאץ'

ערך זה עוסק בסדרת הטלוויזיה. אם התכוונתם לסרט הקולנוע, ראו .
| --- | --- |

סטארסקי והאץ' על רקע המכונית
 סוגה:  דרמה
 יוצרים:  ויליאם בלין
 שחקנים:  דייוויד סול פול מייקל גלייזר אנטוניו פארגאס ברני המילטון
 ארץ מקור:  ארצות הברית
 שפות:  אנגלית 
 מקום התרחשות:  קליפורניה, לוס אנג'לס 
 מספר עונות:  4
 מספר פרקים:  93
 הפקה
 הפצה:  הטלוויזיה של סרטי קולומביה 
 מוזיקה:  לאלו שיפרין, טום סקוט, מארק סנואו 
 אורך פרק:  60 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ABC (ארצות הברית) הערוץ הראשון (ישראל) AXN (ישראל)
 תקופת שידור מקורית:  30 באפריל 1975 – 15 במאי 1979
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
סטארסקי והאץ' (באנגלית: Starsky and Hutch) היא סדרת טלוויזיה משנות ה-70, אשר כללה 92 פרקים בני שישים דקות, ופרק פתיחה בן 90 דקות, ששודרה בארצות הברית ברשת ABC בין 30 באפריל 1975 ל-15 במאי 1979.
בישראל שודרה הסדרה בערוץ הראשון שהיה אז הערוץ היחיד, וזכתה להצלחה רבה. עד סגירתו של ערוץ AXN בישראל, בשנת 2009, הסדרה שודרה שם ברצועת נוסטלגיה.
עלילה

גיבורי הסדרה היו שני שוטרים מקליפורניה, דייוויד סטארסקי השחרחר (בגילומו של פול מייקל גלייזר), שהיה בעל חוכמת רחוב, סקרנות ילדותית ומזג סוער, ואופי מוחצן, וקן, "האץ'" האצ'ינסון, (בגילומו של דייוויד סול), הבלונדיני, ששיחק שוטר מאופק, אינטלקטואלי ומופנם.
השניים נהגו במכונית פורד גראן טורינו אדומה בעלת שתי דלתות, שעליה סומן פס לבן בולט, בדומה לסמל של נעלי נייקי. המכונית, שכונתה "זברה 3", הייתה לאחד מסמלי הסדרה, ואחד מסמלי שנות ה-70.
הקשר של הבלשים אל העולם התחתון היה באמצעות מודיע שכונה "האגי בר", (בגילומו של אנטוניו פרגאס), שסיפק לרוב את הרגעים הקומיים בסדרה. מפקדם של השניים היה קפטיין דובי, שגולם על ידי השחקן ברני המילטון, אם כי בפרק הפתיחה גולמה דמות זו על ידי השחקן ריצ'רד וורד.
הסדרה הייתה אלימה מאוד, וכללה לרוב עלילה בלתי מתוחכמת, בה נתקלים השניים בבעיה, ופותרים אותה, לרוב באלימות, אך תמיד תוך שיתוף פעולה, והומור פנימי, הנשען על השוני באישיותן של הדמויות. הדמויות לא נמנעו מלבצע מחוות של חיבה פיזית זו כלפי זו, בניגוד למקובל בטלוויזיה של אותה התקופה, ולרוב הצהירו כי הם סמכו אך ורק זה על זה אל מול שאר העולם. סאבטקסט הומוסקסואלי עדין זה הודגש בסרט הקולנוע שנעשה על פי הספר, אך בסדרה עצמה הוצגו סטארסקי והאץ' כזוג רווקים חובבי נשים, ואף רודפי נשים.
בשנת 1977 הכריחה מחאת הקהל כלפי רשת ABC להקטין את מינון האלימות בסדרה, וכותביה נאלצו ליצור עלילות אלימות פחות, ורומנטיות יותר. כוכבה של הסדרה דעך באיטיות, ובשנת 1979 צולם הפרק האחרון. בפרק זה נורה סטארסקי בידי פושע, ואף מת מוות קליני, אך קם לתחייה במהלך הסצנות האחרונות.
הסדרה נותרה בין הסדרות האהובות של שנות ה-70, והיא זוכה להקרנות מחודשות בערוצים שונים ברחבי העולם. כוכביה, פול מייקל גלייזר ודייוויד סול, המשיכו בקריירות של משחק ובימוי, אך לא זכו להצלחה לה זכו בעת ששודרה הסדרה. גלייזר סבל מטרגדיה אישית כאשר בשנת 1985 התגלה כי אשתו נדבקה בנגיף האיידס, בעת לידת בנם, וכי היא ושני ילדיו נגועים בנגיף. לאחר מותם של אשתו וילדיו עמד גלייזר במשך שנים רבות בראש מוסד שהקים לטיפול בקטינים הנגועים בנגיף האיידס.
בשנת 2004 יצא אל המסכים סרט הקולנוע המבוסס על הסדרה, בכיכובם של בן סטילר (סטארסקי) ואוון וילסון (האץ'). רבים סבורים כי הסרט, על אף שהיה מצחיק ומותח, לא הצליח לשחזר את הקסם של סדרת הטלוויזיה, על אף שזו הייתה כוונתו. הסרט הכניס 170,268,750 דולר ברחבי העולם בעוד שתקציב הפקה עמד על 60 מיליון דולר.
הערות שוליים

↑  Starsky & Hutch, Box Office Mojo
מ.א.ש (סדרת טלוויזיה)

ערך זה עוסק בסדרת טלוויזיה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

צוות התוכנית מאש בשנת 1974
 מבוסס על:  MASH: A Novel About Three Army Doctors 
 סוגה:  דרמה רפואית, קומדיה שחורה, סרט מלחמה, קומדיה טלוויזיונית, דרמה קומית 
 יוצרים:  לארי גלברט 
 בימוי:  רוברט אלטמן
 שחקנים:  אלן אלדה
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 מקום התרחשות:  קליפורניה, קוריאה 
 מספר עונות:  11 
 מספר פרקים:  256 
 הפקה
 חברת הפקה:  לארי גלברט
 הפצה:  פוקס המאה ה-20 בטלוויזיה, הולו, דיסני+ 
 אתר צילומים:  מחוז לוס אנג'לס, סנטורי סיטי, הפארק המדינתי מליבו קריק 
 טכניקת צילום:  מצלמה יחידה 
 מוזיקה:  ג'וני מנדל 
 אורך פרק:  25 דק' 
 שידור
 רשת שידור:  CBS 
 תקופת שידור מקורית:  17 בספטמבר 1972 – 28 בפברואר 1983 
 קישורים חיצוניים
 www.mash4077.co.uk
 דף התוכנית ב-IMDb
 
צוות השחקנים של "מ.א.ש" ב-1977
מ.א.ש (באנגלית: M*A*S*H, ראשי תיבות של Mobile Army Surgical Hospital) היא סדרת טלוויזיה אמריקנית המבוססת על סרט קולנוע באותו שם. הסרט, בבימויו של רוברט אלטמן, מבוסס על הספר "M*A*S*H: A Novel About Three Army Doctors" משנת 1968, והוקרן לראשונה בשנת 1970, ואילו 251 פרקי הסדרה שודרו ברשת CBS בין השנים 1972 ו-1983. הסדרה עסקה בקורותיו של צוות בית חולים שדה במהלך מלחמת קוריאה, ורבים מהפרקים בוססו על ראיונות עם חיילים שהשתתפו בה.
כמו הסרט, גם סדרת הטלוויזיה השתמשה באלמנטים קומיים כדי להפיץ את המסר האנטי-מלחמתי שלה. המסר הועבר בעיקר דרך התנהגותם (והערותיהם הציניות) של צמד המנתחים שעמד במרכז הסדרה. הגם שהשחקנים מוקמו בקוריאה, מקובל להאמין שהסדרה עסקה, למעשה, במלחמת וייטנאם, שעדיין התנהלה כשהסדרה עלתה לאוויר; מפיקי הסדרה טוענים שהיא עוסקת במלחמה באופן כללי. עם השנים, זנחה הסדרה יותר ויותר מאפיינים קומיים, למען מעורבות פוליטית גבוהה יותר; נהוג לייחס את השינוי הזה להרחבת מעורבותו של אלן אלדה, כוכב הסדרה, בהפקה.
צוות השחקנים ביקש לסיים את הפקת הסדרה בתום העונה העשירית שלה, אך CBS ו"פוקס המאה העשרים" שכנעו אותו לצלם עונה נוספת, מקוצרת, כדי ליצור סיום הולם. בפרק הסיום של מ*א*ש, "Goodbye, Farewell and Amen", צפו 106 מיליון איש (שבעים ושבעה אחוזי צפייה). היה זה שיא צפייה בתולדות הטלוויזיה האמריקנית, שנשבר רק ב-2010 עם שידור משחק הסופרבול XLIV.
הפתיח של הסדרה היה גרסה אינסטרומנטלית לשיר "Suicide Is Painless" (שנכלל בסרט, עם המלים שכתב מייק אלטמן).
ראו גם

Suicide Is Painless
מ.א.ש (זיכיון)
מ.א.ש (סדרת ספרים)
מ.א.ש (סרט)
הערות שוליים

↑  SUPER BOWL XLIX ON NBC IS MOST-WATCHED SHOW IN U.S. TELEVISION HISTORY אתר NBC‏ 2 בפברואר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007379477105171  GND: 4655168-2  NKC: unn2006375061  VIAF: 182254528   WorldCat (עם VIAF): 182254528
מוסקבה החדשה

מוסקבה החדשה על מפת מוסקבה.
מוסקבה החדשה (Новая Москва; גם מוסקבה רבתי) הוא שמם של שטחים שסופחו לעיר מוסקבה במהלך הפרויקט השאפתני להרחבת שטחה של מוסקבה. המטרות העיקריות של הפרויקט הן לפרק את המבנה המונוצנטרי המסורתי של מטרופולין מוסקבה, וכן לייעל את יעוד התכנון העירוני, ולהעניק לשטחים החדשים שצורפו הבחנה ברורה של ניהול.
ההרחבה הרשמית של גבולותיה המינהליים של מוסקבה על חשבון שטח מחוז מוסקבה בוצעה ב-1 ביולי 2012. כתוצאה מכך שטח העיר גדל בערך פי 2.4 ועקב כך, מוסקבה עלתה מהמקום ה-11 למקום השישי בדירוג הערים הגדולות בעולם לפי שטח והפכה לעיר הגדולה ביותר לפי שטח באירופה. במקביל, העיר שמרה על המקום השביעי מבחינת האוכלוסייה, מכיוון שפחות מ-250,000 התגוררו בשטחים שסופחו לעיר.
בצפון-מזרח, מוסקבה החדשה גובלת בשטחה העתיק של העיר, בדרום-מערב - עם מחוז קלוגה, משני הצדדים - היא מוקפת במחוז מוסקבה. שטחה של מוסקבה החדשה הוא 1,480 קמ"ר.
היסטוריה

ב-19 במרץ 2012 הציג ראש עיריית מוסקבה סרגיי סוביאנין, חבילת הצעות חוק לדומה העירונית של מוסקבה שקבעה את המבנה הניהולי-טריטוריאלי של השטחים החדשים של מוסקבה לאחר התרחבותה החל מ-1 ביולי 2012.
לפני ההרחבה חולקה מוסקבה ל-125 ישויות עירוניות ומחוזות עירוניות. הצעות החוק שהציע סוביאנין קובעות את שמם של מחוזות למחוזות עירוניים ושינוי המנהלות הכלולות במוסקבה שונה: מחוזות עירוניים (שניים מהם הם טרויצק ושצ'רבינקה) יכונו "מחוזות עירוניים", וישובים עירוניים וכפריים יחולקו וייקראו "ישובים עירוניים".
רשויות מוסקבה החליטו ליצור שני מחוזות מינהליים נוספים (היו 10 מחוזות בשטחה של מוסקבה עד 1 ביולי 2012) בשטחים שצורפו למוסקבה. ב-17 באפריל 2012 נקבעו שמות המחוזות, אך בהמשך הוחלט כי שני המחוזות ימוזגו לכדי מחוז אחד - מחוז טרויצק ומוסקבה החדשה (TiNAO), ומונה פרפקט מחוז יחיד - אלכסיי ולנטינוביץ' צ'לישייב שב-8 בנובמבר 2013 הוחלף בדמיטרי ולדימירוביץ' נבוקין.
אוכלוסייה

ההרכב האתני של אוכלוסיית השטח על פי מפקד האוכלוסין משנת 2010: רוסים - 87.56%, אוקראינים - 2.09%, ארמנים - 1.33%, טטרים - 0.83%, בלארוסים - 0.53%, ללא שיוך - 4.67%.
בעת ההצטרפות, השטח שהפך לחלק ממוסקבה החדשה כלל פחות מ-250 אלף איש, עד יוני 2017 הגיע האוכלוסייה ל-320 אלף איש.
ההנחה היא כי עד שנת 2035 יתגוררו יותר ממיליון איש במוסקבה החדשה, ועל פי התוכנית הכללית - יותר ממיליון וחצי.
כלכלה

על פי הפורטל realestate.ru, הוצאות העיר על מוסקבה החדשה הסתכמה ב-11 טריליון רובל (16 מיליארד רובל עבור סקרים גיאודטיים באזורים עירוניים חדשים, 32 מיליארד רובל לעיצוב ופיתוח התוכנית הכללית, 1.1 טריליון רובל לרכישת קרקע לבנייה, 9.35 טריליון רובל - על הבנייה עצמה).
מאז 2012 הושקעו 750–800 מיליארד רובל, מתוכם כ-150 מיליארד מתקציב העיר.
פרויקט יצירת אזור כלכלי מיוחד של 20–30 דונם במוסקבה החדשה עומד לדיון.
פיתוח

ב-22 במאי 2012 הוחלט להקים מחלקה חדשה בתוך עיריית מוסקבה - המחלקה לפיתוח השטחים החדשים, בראשה עמד ולדימיר פיודורוביץ' ז'ידקין.
פיתוח > תשתית

העירייה מתכננת לפתח את השטחים החדשים באמצעות יצירת 12 מרכזי פעילות עירונית ("נקודות צמיחה") בשטחים ויוקמו בהם פארק תעשייה, מרכזי מסחר, מלונות, משרדים, מתחמי ניהול-עסקים וקניות ובידור, מרכז רפואי, מתחם היסטורי ופנאי, מרכז חדשנות ומדע, מרכז לוגיסטי ומרכז חקלאי. גישה זו אמורה לעזור להימנע מזרימת התנועה המרכזית-אופטית האופיינית למוסקבה "הישנה". כחלק מפיתוח השטחים החדשים, מתוכנן בעתיד ליצור כמיליון מקומות עבודה. המרכזים החדשים יחוברו בכבישים ותחבורה ציבורית.
ביולי 2014, פאבל פרפליצה, סגן ראש המחלקה לפיתוח השטחים החדשים, תיאר בין 12 מרכזי הפיתוח העירוני המתוכננים את "שלושת הטרויקה" המוצעים מבחינת מספר המשרות עד שנת 2035: קומונארקה (בה נבנה מרכז רפואי ותייצר כ-200 אלף משרות), ונוקובו (בשטחה פועל נמל תעופה ומייצר כ-180 אלף משרות) משרות), רומיאנצבו (שתייצר כ-150 אלף משרות). הוא ציין כי אתרים שנמצאו סביב יישובים קיימים ובעלי תנאי תשתית טובים נבחרו למרכזים. על פי אדריכלי העירייה, מוסקבה החדשה צריכה ליצור מיליון מקומות עבודה חדשים ולספק דיור לשני מיליון איש. בשנת 2017 נוצרו 100 אלף משרות, המספר הכולל שלהם הגיע ל-185.6 אלף.
במרץ 2017 אישרה הדומה העירונית במוסקבה תיקונים לתוכנית הכללית של מוסקבה בתחום פיתוח השטחים החדשים.
תחבורה

אחד מנושאי המפתח החשובים ביותר ליצירת מוסקבה החדשה - תחבורה ציבורית - אמור לטפל באמצעות יישום נתיבי תחבורה יבשתיים חדשים עירוניים, שימוש ברכבות חשמליות על קווי רכבת קיימים, וכן הקמת קו חדש והרחבה של קווי המטרו הקיימים במוסקבה.
תחבורה > רכבת תחתית

יש עשרה תחנות של הרכבת התחתית של מוסקבה בשטח מוסקבה החדשה. שבעה מהם - רומיאנצבו (אנ'), סלאריבו (אנ'), פילאטוב לוג (אנ'), פרוקשינו (אנ'), אולחוביה (אנ'), נובומוסקובסקאיה (אנ'), פוטפובו (אנ') - שייכים לקו סוקולניצ'סקאיה. שתיים נוספות - גובורובו (אנ') וראסקזובקה (אנ') - נפתחו בקיץ 2018 כחלק מקו קלינינסקו-סולנצבסקאיה; בספטמבר 2023, קו זה הוארך עמוק יותר לתוך מוסקבה החדשה עם פתיחת תחנת פחטינו (אנ').
תחבורה > כבישים

עד שנת 2025 מתוכנן לבנות את כביש הטבעת המרכזי (TsKAD), שבמוסקבה החדשה יימצא במרחק של 50 ק"מ מכביש הטבעת של מוסקבה. צפוי שעד 2035 ייבנו 1,156 ק"מ של כבישים במוסקבה החדשה.
תחבורה > רכבת

את מוסקבה החדשה משרתת הטבעת הגדולה של רכבת מוסקבה.
תחבורה > אוטובוסים

מאז 2012 הוכנסו 34 קווי אוטובוס חדשים, ומכינים 13 מסלולים נוספים.
תחבורה > חשמלית

עד שנת 2035 מתוכנן לבנות 3 קווי חשמלית, 178 ק"מ של קווים וכ-600 תחנות שישמשו 9 נתיבים.
תחבורה > נמלי תעופה

על שטחה של מוסקבה החדשה ישנם שני נמלי תעופה בינלאומיים - ונוקובו ואוסטאפייבו.
תחבורה > הערכה

בינואר 2018, על פי סקרי VTsIOM, 39% מהתושבים הבוגרים במוסקבה החדשה השתמשו לרוב בתחבורה ציבורית כדי לנסוע ברחבי העיר. 37% מהמשתמשים הבוגרים של התחבורה הציבורית במוסקבה החדשה דירגו את מצב התחבורה באופן חיובי, 38% נוספים רואים את המצב כמשביע רצון.
תחום חברתי

במהלך חמש השנים הראשונות לקיומה של מוסקבה החדשה (עד 2017) נפתחו 47 שטחי תשתית חברתית חדשים, בהם 30 גני ילדים, 10 בתי ספר ו-7 מתקני בריאות. עד שנת 2035 מתוכנן לפתוח יותר מ-1,300 מתקנים כאלה.
החל מינואר 2018, מאז רגע ההרחבה, 13 פארקים חדשים במוסקבה החדשה מתוכננים להיפתח עד שנת 2035. הגדול שבהם צריך להיות פארק הספורט והכושר "קרסנאיה פאחרה", שהפרויקט שלו אושר על ידי ראש עיריית מוסקבה בדצמבר 2017.
מתוכננת הקמת בית עלמין בשם "הליבנה הלבנה" («Белые берёзки») ליד מטמנת הזבל "מלינקי" בשטח של כ-580 דונם, שיהפוך לגדול באירופה.
איכות הסביבה

עד תחילת 2016, בצומת כביש קלוגה והטבעת הקטנה במוסקבה, הייתה מטמנה של פסולת עירונית מוצקה במלינקי, על שטח של 8 דונם, הסגור כעת. החל מאפריל 2017, הטמנת הפסולת לא הוחזרה והשפיעה באופן פעיל על הסביבה. השטח הסמוך למזבלה בשטח של כ-47 דונם, על פי מסקנות ועדה של עיריית מוסקבה, היה "במצב מופרע, מבוטל ונדרש שיקום." בוצעו פעולות שיקום דחופות, שעלותן חצי מיליארד רובל.
באוקטובר 2017 התקבלה החלטה לבנות מגרש אימונים חדש באותו מקום בתחילת 2018, שהיה אמור להיות הגדול באזור. עם זאת, כבר בדצמבר 2017 החליט ראש עיריית מוסקבה, סרגיי סוביאנין, על שמירת המטמנה.
ראו גם

חלוקה מנהלית של מוסקבה
ברלין רבתי - הרחבה של ברלין בשנת 1920
פריז
צ'אקרה

צבעי שבע הצ'אקרות
צ'אקרה (פאלי: צ'אקה, טיבטית: קורלו, מלאית: קאקרה) היא מונח שמקורו בסנסקריט ומשמעותו גלגל, מעגל או עיגול, המתייחס למרכזים המצויים, לפי אמונות שונות, בגוף האדם. ספרות פילוסופית ורפואית ענפה עוסקת בצ'אקרות, ומיתוסים ואגדות רבות נכתבו על מהותן. הצ'אקרות משמשות כיסוד הסברי בתפישות פילוסופיות ודתיות העוסקות במניפולציה של כוח החיות של הגוף. כתבים עסקו בצ'אקרות בהודו העתיקה, ומאז הפכו חלק חשוב במיסטיקה המזרחית ובדתות המזרחיות. ראשיתה של התורה בהינדואיזם ומאוחר יותר בבודהיזם הטיבטי, משם נדדה לתרבויות אחרות בעולם. למונח "צ'אקרה" יש שימוש נרחב בתרבות העידן החדש וברפואה אלטרנטיבית.
כמה מאמינים מודרניים בצ'אקרות קמו כנגד דחיית מציאותיותן של הצ'אקרות והקביעה כי הן אלמנט תודעתי, וגרסו כי יש להן מיקום פיזי.[דרוש מקור] הטענה הרווחת ביותר מנסה לזהות מקבילה פיזית לצ'אקרות במערכת הבלוטות מפרישות ההורמונים בגוף, בטיעון כי יש מקבילה בולטת בין התפקידים והתפקודים של בלוטות אלו והתפקידים והתפקודים של הצ'אקרות.[דרוש מקור] עוד נטען כי יש הקבלה בין מיקום הרשת העצבית בעמוד השדרה ומיקום הצ'אקרות.[דרוש מקור] אחרים גורסים חלוקה בין גוף לנפש, וסבורים כי התפקודים הפיזיים קשורים בבלוטות ההורמונים, ואילו התפקודים הנפשיים, כמו רגשות, מנטליות וחוויות רוחניות נמצאים בצ'אקרות.[דרוש מקור] לאף אחת מהתאוריות הללו אין תימוכין מדעיים כלשהם.