stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניצן נוריאל

| --- | --- |

ניצן נוריאל, 2016
 לידה:  1959  (בן 66 בערך) ישראל חיפה, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1977–2006 (כ־29 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד פלנ"ט גולני  מפקד גדוד 12  מפקד בא"ח גולני  קצין מבצעים פיקוד הצפון  מפקד חטיבת עודד  מפקד בא"פ אליקים  מפקד חטיבת שומרון  סגן מפקד אוגדת עזה  קצין אג"ם פיקוד צפון  נספח יבשה בארצות הברית  ראש החטיבה לקשרי חוץ באמ"ץ
 פעולות ומבצעים
   מלחמת לבנון    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה הראשונה  האינתיפאדה השנייה   מלחמת לבנון השנייה   מבצע צוק איתן אות המערכה ברצועת הביטחון בלבנון
 עיטורים
  קצין בלגיון ההצטיינות
 תפקידים אזרחיים
 ראש המטה ללוחמה בטרור, במסגרת המועצה לביטחון לאומי שבמשרד ראש הממשלה
 
תת-אלוף ניצן נוריאל עם לוטננט גנרל קרייג פרנקלין, מפקד הזרוע האווירית של הפיקוד האירופי בצבא ארצות הברית, אוקטובר 2012
ניצן נוריאל (נולד ב-25 באוגוסט 1959 בחיפה) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, ששירת בעיקר בחטיבת גולני ותפקידי מודיעין ומטה ושימש כראש המטה ללוחמה בטרור במסגרת המועצה לביטחון לאומי שבמשרד ראש הממשלה. בנוסף, שימש כמפקד גדוד 12 ומפקד פלנ"ט גולני. נוריאל מכהן כיו"ר עמותת "הנמר המעופף", הפועלת למען רווחת חיילי ובוגרי סיירת גולני בשילוב הנצחת הנופלים וטיפוח מורשת היחידה.
חיים אישיים

ניצן נוריאל הוא בעל תואר ראשון במדעי המדינה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני במדעי המדינה וביטחון לאומי מאוניברסיטת חיפה. ניצן משמש כעמית מחקר במכון למדיניות נגד טרור במרכז הבין תחומי בהרצליה. משמש כיועץ אסטרטגי ופיתוח עסקי, חבר ועד הנהלה בעמותת ״מרחב נשימה בעמק״ למתן מענה למתמודדים עם חוויות לחימה ובני משפחותיהם, מרצה בארץ ובחו״ל בנושאי ביטחון ואסטרטגיה. נשוי לצלילה ואב לשני ילדים, מתגורר ביישוב הקהילתי גן נר.
הערות שוליים

↑  ניצן נוריאל, שרון - איש צבא ברמ"ח אבריו, באתר www.israeldefense.co.il
↑  ניצן נוריאל, ההחלטה להאריך את כהונתו של הרמטכ"ל, באתר www.israeldefense.co.il
↑  אהוד ערן, תמצית געגוע - סיפורו של ארז גרשטיין והמלחמה בלבנון, ידיעות ספרים, 2007
↑  "למלחמה הבאה אני הולד בלב שקט", באתר www.jpress.nli.org.il
↑  יום העצמאות | טקס הדלקת המשואות, 1986, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 30 באפריל 1986
↑  אמנון סטרשנוב, צדק תחת אש, ידיעות אחרונות, 1994
↑  דן מרגלית ורונן ברגמן, הבור - הסודות האפלים מאחורי משבר המנהיגות החמור בתולדות צה"ל, כנרת, זמורה-ביתן, 2011
↑  אמיר אורן, רפא"ל, דניאל ונוריאל מתגייסים לעזרת הצבא האמריקאי, הארץ, 11.11.2005, כפי שהועלה באתר פרש.
↑  אמיר אורן, מאנטבה לאבוטבאד, באתר הארץ, 7 במאי 2011
↑  Brig. Gen. (Res.) Nitzan Nuriel, אתר המכון למדיניות נגד טרור
↑  אמיר אורן, "העולם כולו אתנו", הארץ, 18.11.2005.
↑  גל הירש, סיפור מלחמה סיפור אהבה, הוצאת ידיעות אחרונות, 2009, עמוד 331.
↑  אחיקם משה דוד, הנחיה: לנזוף בראש המטה ללוחמה בטרור, באתר nrg‏, 5 בדצמבר 2011
↑  אחיקם משה דוד, מכתב הקצינים: "ראש הלוט"ר - אדם מסוכן", באתר nrg
↑  ראש חדש למטה ללוט"ר, באתר https://www.israeldefense.co.il/, ‏01/03/2012
↑  US Congress Honors Counter Terrorism Expert and World Patent Marketing Advisory Board Member, General Nitzan Nuriel, During Week of September 11, CISION - PRWeb, ‏10 בספטמבר 2015 (באנגלית)
↑  אודות העמותה - סיירת גולני, באתר סיירת גולני - הנמר המעופף
↑  המרכז להכשרת מנהלים במרכז הבין תחומי, הרצליה
↑  דניאל דדון, חבר הנהלת 'מרחב נשימה' ניצן נוריאל מגן נר: "אנחנו זקוקים לכל תרומה", באתר mynet / העמק, ‏5 בספטמבר 2021
ניצן נוריאל משיא משואה בטקס יום העצמאות ה-38 למדינת ישראל
אטליז (להקה)

| --- | --- |
להקת אטליז בהופעה, 2012
להקת אטליז בהופעה, 2012
 מקום הקמה:  תל אביב-יפו 
 מוקד פעילות:  תל אביב, ישראל
 תקופת הפעילות:  2001–2015 (כ־14 שנים) 
 סוגה:  רוק אלטרנטיבי, רוק מתקדם, פופ
 חברת תקליטים:  AnovA Records
 www.eatliz.com
 חברים
 גיא בן שטרית   סיון אבלסון   הדר גרין   עומר הרשמן   עומרי הנגבי
 
אטליז (Eatliz) היא להקה ישראלית המנגנת רוק אלטרנטיבי ורוק מתקדם. שירי הלהקה מאופיינים בשירה נשית עוצמתית ועיבודי גיטרות עמוסים, אשר חרף מורכבותם שומרים לרוב על מבנה סטנדרטי של שיר פופ. שירי הלהקה משתייכים למגוון רחב של ז'אנרים, ביניהם אינדי, מטאל, רוק אלטרנטיבי, רוק מתקדם, פּאנק, רוק פסיכאדלי ובוסה נובה, דבר המקשה על הגדרת הלהקה בז'אנר מסוים. חברי הלהקה עצמם מגדירים את המוזיקה שלהם כ"שילוב בין ארט-רוק לפופ מתוסבך".
הלהקה אינה פעילה כעת, אם כי היא מעולם לא הכריזה על התפרקותה. ההופעה האחרונה שלה הייתה בשנת 2015, ועמוד הפייסבוק שלה לא עודכן אחרי אותה שנה.
היסטוריה > 2001–2005 תחילת הלהקה

"אטליז" הוקמה על חורבות להקת מטבוחה, אשר פעלה זמן קצר במהלך שנת 2001. הלהקה, שהוקמה על ידי הגיטריסט גיא בן שטרית, נועדה להוות גרסה בוגרת יותר ללהקתו המצליחה אינפקציה. ההרכב התהדר בערבוב ז'אנרים, עיבודים עמוסים ובקולה של יעל קראוס, ובכך בישר על הכיוון המוזיקלי בו תלך גם "אטליז", אך בגוון רך יותר ועם דגש מסוים על תפקידי קלידים. לאחר הקלטת דמו קצר, הלהקה התפרקה, ובן שטרית המשיך לעבוד עם חלק מנגני ההרכב - הגיטריסט אור בהיר והמתופף עומרי הנגבי. בהמשך חברו אליהם הגיטריסט עוזי פיינרמן, הבסיסט אדם שפלן והקלידן יובל סמו. סמו עזב במהלך השנה ללימודים בחו"ל, והוחלף על ידי בת זוגו של פיינרמן באותו הזמן, הזמרת והקלידנית מאיה דוניץ, אשר יחד עם טליה קליגר השתלטה גם על תפקידי השירה.
לאחר חודשי חזרות רבים, התקיימה הופעת הבכורה של ההרכב בספטמבר 2001. קליגר עזבה את הלהקה זמן קצר אחר כך ודוניץ הפכה לסולנית ההרכב. כך למעשה הושלם ההרכב הראשון של הלהקה, שקיבע את מעמדה בסצנה המקומית כסופרגרופ. לאורך 2002, ההרכב החל לזכות בהכרה במונחים של להקות שוליים, בין השאר הודות לכריזמה הבימתית של דוניץ. תרמה לכך גם העובדה שכל חברי הלהקה היו מוכרים מפרויקטים מוערכים אחרים כגון אינפקציה, רונה קינן, הבילויים, בום פם, Pezz, ערבי אלתור במועדון הגדה השמאלית ועוד. הלהקה נהגה לארח בהופעות לסירוגין את הסקסופוניסטים אורי כנרות ואייל תלמודי, ולבצע גרסאות כיסוי מיוחדות לשירים של הביטלס, סאונדגארדן, ביורק, קווין ועוד. הלהקה הקליטה דמו אשר מעולם לא הופץ. פיינרמן עזב את הלהקה ב-2003 מסיבות אישיות והוחלף לזמן קצר על ידי ירון מיטלמן. לאחר עזיבתו של מיטלמן, עבר ההרכב טלטלה נוספת כשגם דוניץ, הפנים של הלהקה, החליטה לפרוש ולהתמקד בפרויקטים ניסיוניים יותר.
לאחר הפסקה ממושכת, חזרה הלהקה להופיע בנובמבר 2004 עם שני חברים חדשים: הגיטריסט עמית ארז, אשר בדיוק שב מלימודים בחו"ל, והזמרת והקלידנית שרית שצקי, בת זוגו של בן שטרית בזמנו, אשר נהגה להופיע מדי פעם כאורחת בהופעות של "אטליז" ו"אינפקציה". בכך הושלם ההרכב השני של הלהקה, אשר קיבל ביקורות מעורבות ממעריצי הלהקה. הקלטות הדמו שנעשו בתקופת דוניץ שופצו על ידי החברים החדשים בלהקה, אך נגנזו שנית. במקביל להצלחה היחסית בסצנת השוליים המקומית, הלהקה ניסתה לעניין חברות תקליטים בישראל ומחוצה לה, אך ללא הצלחה.
היסטוריה > 2006–2009 Violently Delicate ו-Delicately Violent

ב-2005 עזבה גם שצקי את ההרכב, והלהקה יצאה לפגרה נוספת. לאחר חודשים של חיפושים הצטרפה להרכב הזמרת לי טריפון, ובכך קיבעה את ההרכב השלישי של הלהקה. גם הפעם, קבלת הפנים של הקהל להרכב החדש הייתה מעורבת, אך החיבור של טריפון ללהקה הוכיח את עצמו לאורך הזמן. במהלך אוגוסט 2006 חברי "אטליז" החלו להקליט את אלבומם הראשון באולפני קיצ'ה בתל אביב, במקביל לקיום הופעות שהרגילו את הקהל לצליל החדש שלהם.
ב-2007, שש שנים לאחר שהוקמה, החלה הלהקה לזכות בהצלחה רחבה יותר. היא הוציאה סינגל ראשון, "Attractive", שזכה להשמעות רבות בתחנות הרדיו 106FM ו-88FM. השיר לווה בקליפ אנימציה מושקע בבימויים של יובל ומירב נתן, אשר זכה לחשיפה נאה בערוץ 24. הקליפ גם השתתף בתחרויות אנימציה בינלאומיות בברזיל וברומניה, ואף זכה בפרס הקליפ הטוב ביותר בתחרות האנימציה "אסיף" בישראל. השיר נבחר להיכלל באוסף "Israel Unleashed", אשר הציג מבחר קטעים של להקות מטאל ישראליות שונות. האוסף הופץ ברחבי העולם על ידי Sony/BMG. בסוף שנת 2009 זכה הקליפ לתואר "קליפ העשור" של ערוץ 24 לצד קליפ של נינט טייב.
באוגוסט 2007 הוזמנה הלהקה להשתתף באירוע המוזיקה הגדול ביותר של אותה שנה, "ווליום כנרת", אשר כלל את גמר "כוכב נולד" והופעות של אמנים ולהקות מהשורה הראשונה.
באוקטובר 2007 יצא סינגל נוסף מתוך האלבום, "Big Fish".
ב-8 בנובמבר 2007 התקיימה במועדון הבארבי בתל אביב הופעת ההשקה לאלבום הראשון של הלהקה, "Violently Delicate". בהופעה נכח קהל של מעל ל-500 איש, מספר מרשים גם במונחים של הרכבי מיינסטרים.
במהלך 2008 עזב הבסיסט אדם שפלן את הלהקה והוחלף על ידי הדר גרין. בסוף אותה שנה הוציאה הלהקה קליפ אנימציה נוסף לשיר "Hey" בבימויו של גיא בן שטרית, אנימטור במקצועו. הקליפ השתתף בלמעלה מ-50 פסטיבלים שונים ברחבי העולם וזכה בפרסים, לרבות זכייה בפסטיבל הסרטים טרייבקה. הפרס הוענק לבן שטרית על ידי אחד השופטים בתחרות, במאי הקולנוע ספייק לי.
בנובמבר 2009 הוציאה הלהקה את אלבומה השני "Delicately Violent", מיני-אלבום שהורכב משירים שלא נכללו באלבום הבכורה, בתוספת גרסת כיסוי לשיר "Army Of Me" של ביורק. בחודש זה הופיעה הלהקה במועדון ה"בארבי". בהופעה זו התארח שלמה גרוניך, שביצע עם הלהקה את שירו "לונה פארק" ומספר שירים נוספים. ההופעה הוקלטה וצולמה בוידאו, והובטח למעריצים כי היא תצא ב-DVD בעתיד.
היסטוריה > 2010–2013 Teasing Nature

בסוף 2009 התחילה אטליז להקליט את אלבום האולפן השני שלהם. העבודה על האלבום נמשכה גם בשנת 2010, כשתאריך היציאה שלו היה מתוכנן לדצמבר 2010.
באפריל ובמאי 2010 יצאו חברי הלהקה לסיבוב ההופעות הראשון שלהם בגרמניה, וניגנו במגוון רחב של ערים, ביניהן האמלבורג, ברמן, המבורג וברלין. לאחר סיבוב ההופעות בגרמניה, חזרו חברי הלהקה לישראל ויצאו לסיבוב הופעות בכל הארץ. ב-29 במאי, ניגנה הלהקה בפסטיבל המוזיקה Primavera Sound Festival שבברצלונה, וביולי חיממו בישראל שתי הופעות של אמנים בקנה מידה בינלאומי: את פורקיופיין טרי ב-7 ביולי, ואת דוויזל זאפה, בנו של פרנק זאפה, ב-14 ביולי.
ב-15 באוקטובר של אותה שנה, קיימה הלהקה הופעה "קלאסית" חד פעמית, בה ביצעה את השירים המוכרים שלה עם תזמורת של שלושה צ'לנים ופסנתרן, בעיבודים קלאסיים חדשים. באותה הופעה הלהקה גם ניגנה שירים מאלבומה החדש שטרם יצא אז.
חמישה ימים לאחר מכן, ב-20 באוקטובר, הוציאה הלהקה סינגל ראשון מהאלבום העתידי להורדה בחינם מאתרה הרשמי ומעמוד המייספייס שלה. השיר, שנקרא "Berlin", נכתב בצורה ביקורתית על סצנת חיי הלילה של תל אביב, דרך מסך האלכוהול.
ב-19 בדצמבר 2010 יצא לאור Teasing Nature, אלבום האולפן השני של הלהקה. האלבום הציג פן יותר נסיוני ופחות כבד שלה. סגנון ההבי מטאל, שהיה מזוהה עם חומרים קודמים שלהם, כמעט ונעלם לטובת התנסות בכלים אלקטרוניים כמו סינתיסייזרים וקלידים. האלבום יצא בשתי מהדורות: במהדורה רגילה ובה דיסק אודיו אחד של האלבום, ובמהדורה מיוחדת שכללה גם DVD, בו ההופעה המצולמת של אטליז עם גרוניך מ-2009, ובנוסף גם את כל הקליפים שהוציאה עד אז.
יציאת האלבום לוותה ב-3 הופעות השקה מיוחדות בירושלים, תל אביב וחיפה, לאורך חודש ינואר 2011. בחודשים מרץ עד אפריל 2011 יצאו חברי הלהקה לסיבוב הופעות בצפון אמריקה, שם ביקרו בערים בארצות הברית וגם בקנדה.
במרץ 2012 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בסין ובהונג קונג. במהלך החודש היא הופיעה בתשע ערים גדולות בסין ובהונג קונג, וחתמה את ביקורה בהופעה בפסטיבל ג'וֹאֶה שבבייג'ינג.
במהלך יולי פרסמה הלהקה מספר הודעות מעורפלות בדף הפייסבוק שלה, שהציגו רמזים לשינויים שצפויים בה. מעריצי הלהקה הדואגים ניסו להעלות ניחושים לגבי הנושא, גם מפני שהרגישו שהלהקה "נעלמה" קצת מאז סוף סיבוב ההופעות בסין.
ב-26 ביולי 2012 הודיעה אטליז על עזיבתם של הסולנית, לי טריפון, ושל הגיטריסט, עמית ארז. לדברי הלהקה, טריפון החליטה לעזוב כמה חודשים קודם לכן, בגלל "חילוקי דעות אמנותיים". ארז, לעומתה, החליט להתמקד בקריירת הסולו שלו. בהודעה הרשמית מטעם הלהקה נכתב שהלהקה "בחרה להמשיך ולמצוא זמרת מופלאה חדשה" ושהיא "מוכנה לקראת פרק נוסף של המסע שלנו יחד". במקום טריפון הגיעה סיוון אבלסון, זמרת בוגרת בית הספר רימון. את מקומו של ארז תפס הגיטריסט עומר הרשמן מלהקת פאניק אנסמבל.
היסטוריה > 2014 ואילך All Of It

ב-25 ביוני 2014 הוציאה הלהקה עצמאית את האלבום All of it שהופק על ידי איתמר ציגלר. יותר מ-50% מעלויות האלבום מומנו באמצעות "מימון המונים" באתר Indiegogo.
חברי ההרכב

גיא בן שטרית (גיטרה, קולות)
סיוון אבלסון (שירה)
עומר הרשמן (גיטרה)
הדר גרין (גיטרה בס)
עומרי הנגבי (תופים)
לשעבר:
לי טריפון (שירה)
עמית ארז (גיטרה, שירה)
אדם שפלן (גיטרה בס, שירה)
אור בהיר (גיטרה)
דיסקוגרפיה > אלבומים

Violently Delicate (2007), Anova Records
Delicately Violent (2009), Anova Records
Teasing Nature (2011), Anova Records
All of It(2014), Independent
דיסקוגרפיה > אלבומי אוסף

Israel Unleashed: The Best Rock And Metal From The Holy Land (2007), JMG
הערות שוליים

↑  נירית אנדרמן, "מאורות" של איתי פרומין זכה בתחרות בפסטיבל האנימציה בת"א, באתר הארץ, 29 באוגוסט 2007
↑  הכתבה המלאה, באתר cri
↑  רשימת ההופעות, בדף הפייסבוק של אטליז.
↑  הכתבה המלאה, באתר נענע10.
↑  ההודעה בדף הפייסבוק של אטליז
↑  פרויקט "מימון המונים" לאלבום All of It, באתר IndieGoGo.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011060929505171  MusicBrainz: fa7dfb26-ce53-44ef-817e-e5aa511fddf6
יהושע אנגלמן

יהושע אנגלמן
יהושע אנגלמן הוא רב, מוזיקאי, מורה ופסיכותרפיסט ישראלי.
רבנות

אנגלמן למד כשבע שנים בישיבת הכותל בירושלים. בשל שאיפתו שלא להתפרנס מלימוד תורה הקים בצעירותו חברת ניקיון. לאחר מכן לימד בישיבת הכותל, ישיבת עתניאל וישיבת שיח יצחק, וכן בבתי מדרש אורתודוקסים-פלורליסטיים כמו "חברותא" ו"קולות". שיעוריו עוסקים בתלמוד, חסידות וקבלה, עם פרשנות פסיכולוגית פילוסופית.
בין השנים 1998–2000 שימש כרב קהילת יקר בלונדון. לאחר מכן הקים עם הרב מיקי רוזן את קהילת יקר בתל אביב, שם שימש כרב עד שנת 2012.
עד שנת 2012 נמנה הרב אנגלמן עם הנהלת "שומרי משפט - רבנים למען זכויות האדם". הוא פרש בעקבות חילוקי דעות.
מוזיקה

בתחילת שנות ה-90 בירושלים, החל אנגלמן להקליט את יצירותיו המוזיקליות. הוא מלחין ושר מוזיקה חסידית ישראלית-עכשווית. המוזיקה שלו מלודית ושקטה לרוב, וניכרת בה השפעה של ניגונים חסידיים דוגמת ניגוני ברסלב וחב"ד מחד, ומאידך של אמנים כגון לאונרד כהן ופינק פלויד.
מוזיקה > דיסקוגרפיה

שיר השירים (1988). עיבודים והפקה מוזיקלית: עובד אפרת
יהושע אנגלמן – האוסף (1993). שירים שהקליט בשנים 1989–1991, עיבוד והפקה מוזיקלית: אנדרה היידו, עוזי חיטמן
איגרת (2004). עיבודים והפקה מוזיקלית: גבריאל חסון
פסיכותרפיה

אנגלמן התמחה כמטפל גשטאלט ועשה לימודי השלמה לפסיכותרפיה בריג'נטס קולג' בלונדון ובמסגרות שונות בישראל. בין היתר עסק בטיפול בתחנה לבריאות הנפש בירושלים.
כיום הוא עוסק בעיקר בפסיכותרפיה, לצד עיסוקיו התורניים והמוזיקליים.
חיים אישיים

אנגלמן נולד בלונדון בשנות השישים ועלה ארצה יחד עם משפחתו בהיותו בן 12. התגורר בעבר בתקוע, כליל, תל אביב, וכעת גר בירושלים. הוא גרוש, ויש לו שלושה בנים.
הערות שוליים

↑  אודות יקר, אתר בית כנסת יקר(הקישור אינו פעיל, 29.12.2019)
↑  רשימת חברי ההנהלה בעבר (הקישור אינו פעיל, 29.12.2019)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007290741905171  VIAF: 297989945   WorldCat (עם VIAF): 297989945
צבי מוזס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 באפריל 1953 (בן 71) 
 ענף מדעי:  פסיכולוגיה קלינית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בר-אילן  מדרשיית נעם 
 מוסדות:  מכון שילה 
 
צבי מוזס (נולד ב-27 באפריל 1953) הוא פסיכולוג קליני המייסד והעומד בראש מכון שילה.
ביוגרפיה

בוגר מדרשיית נועם בפרדס חנה ואוניברסיטת בר-אילן.
הוא החל את המסלול כפסיכולוג קליני ביחידה הקלינית של עליית הנוער בת"א בשנת 1979, שם סיים את ההכשרה הבסיסית ואת ההתמחות. בשנת 1990 הקים מרכז פסיכולוגי למצבי לחץ בשיתוף שפ"י משרד החינוך והמועצה אזורית שומרון. מרכז אשר בהמשך נקרא מהו"ת ופעל רבות באזורי השומרון ומחוצה לה בפיגועי טרור. בשנת 1992 נענה לקריאה של פרויקט נעל"ה, נוער עולה לפני הורים, בתחילה מחבר העמים ובהמשך מארצות נוספות כמו צרפת, ארצות הברית ארגנטינה ועוד. פרויקט אשר פעל תחת האגודה לקידום החינוך של משרד החינוך, ובשיתוף פעולה של לשכת קשר בחבר העמים, ובהמשך עם הסוכנות היהודית.הוא שמש בתפקיד הפסיכולוג הראשי הראשון של הפרויקט, ונמנה עם צוות ההקמה של מנהלת הפרויקט.
במסגרת זו הקים יחידה קלינית פסיכולוגית של פסיכולוגים עולים, דוברי שפה, יחידה אשר זכתה להכרה של מועצת הפסיכולוגים לצורכי התמחות, קלינית, ראשונה ויחידה מסוגה.
לאחר מכן בשנת 2000 ייסד וניהל את חברת קונטקט אשר הייתה בבעלותו ונתנה טיפולים פסיכולוגיים לעולים חדשים, ושירות למחלקת העלייה של הסוכנות..
בשנת 2004, ד"ר צבי מוזס ייסד את מכון שילה מכון המאגד עשרות פסיכולוגים דתיים ונותן ייעוץ לציבור הדתי.
במהלך התקופה לפני ביצוע ההתנתקות, פנה צבי מוזס, לשירותי הרווחה בגוש קטיף במטרה להקים צוות טיפולי שיסייע בהתמודדות של התושבים מהכיוון הפסיכולוגי. לאחר קבלת תקציב מהמחלקה להתיישבות בסוכנות היהודית, הוקם צוות ממטפלי מכון שילה שבראשו עמד צבי מוזס שפעל בגוש קטיף והורשה לנוע בין היישובים ולתת סיוע טיפולי מתאים. בין השאר, הצוות עסק בליווי משפחות שאיבדו את יקיריהם ונאלצו להעתיק את מקום קבורתם.
משנת 2005 עד שנת 2014 השיב באתר כיפה לאלפי שאלות ותשובות בנושאי ייעוץ פסיכולוגי לדתיים.
משנת 2008 עד שנת 2011 ענה לעשרות תשובות באתר מורשת.
צבי מוזס מנהל ומארגן בשנים האחרונות כנסים שעסקו בנושאים רגישים ואקטואליים. בין הנושאים: המחיר הנפשי של שמירת הלכה, השלכות של חינוך נפרד ומעורב, על מיניות במגזר הדתי, נישואין מוקדמים ורווקות מאוחרת, גירושין וייעוץ משפחתי או זוגי.
בנוסף בעל טור באתר ערוץ 7.
נשוי לנירית, בתו של השר יוסקה שפירא ונכדתו של האדמו"ר החלוץ. מתגורר בקרני שומרון. לזוג ארבעה ילדים.
הערות שוליים

↑  אתר חברת קונטקט
↑  יותם ירקוני, כבר לא מציירים בתים, באתר nrg‏, 12 באוגוסט 2005
↑  שאל את צבי מוזס, אתר כיפה
↑  שאל את צבי מוזס, אתר מורשת
↑  אריה דיין, הפסיכולוג מחויב למטופל, הרב מחויב לאלוהי המטופל, באתר הארץ, 3 בינואר 2005
↑  איתמר מרילוס, נפרד או מעורב: איפה הילד הדתי יילמד?, באתר ynet, 12 ביולי 2012
↑  נטע סלע‏, כנס על מיניות במגזר הדתי: "חשוב שגם האישה תגיע לסיפוק מיני", באתר וואלה, 26 במאי 2014
↑  תפישת הרווקוּת בחברה הדתית-לאומית, אתר אנשים
↑  גירושין במגזר הדתי לאומי, אתר אנשים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007375725305171  VIAF: 56151963611900310963   WorldCat (עם VIAF): 56151963611900310963
אוולין גודמן-טאו

| --- | --- |

 לידה:  20 ביוני 1934 (בת 90) וינה, הרפובליקה האוסטרית הראשונה 
 ענף מדעי:  פילוסופיה יהודית, היסטוריה של הפילוסופיה, דת 
 מוסדות:  אוניברסיטת קאסל 
 פרסים והוקרה:  צלב מסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 
הרבה אוולין (חוה) גודמן-טאו (נולדה בווינה ב-1934) היא פרופסור למחשבת ישראל.
ביוגרפיה

גודמן-טאו נולדה בווינה למשפחת טאו, משפחה מסורתית שמוצאה מגליציה. אביה אברהם היה בנקאי, ואמה יוטה כימאית. עם האנשלוס ברחה המשפחה להולנד, ושם התחבאה בימי השואה. לאחר המלחמה נשארה המשפחה בהולנד ואף רכשה את הבית בו התגוררו במהלך המלחמה. בשנת 1955, לאחר פטירת אמה, נסעה גודמן-טאו עם אביה לארצות הברית, שם נישאה למשה גודמן. בשנת 1956 עלתה עם בעלה לישראל.
לקראת גיל 60 השלימה עבודת דוקטור באוניברסיטת קאסל בגרמניה, על הרעיון המשיחי ביהדות.
בשנות התשעים הקימה מחלקה למחשבת ישראל באוניברסיטת האלה שבגרמניה, ליד לייפציג, ועמדה בראשה במשך 6 שנים. לאחר מכן לימדה במשך שנה באוניברסיטת הרווארד בארצות הברית. בשנת 1999 הקימה את האקדמיה ע"ש הרמן כהן לדת, מדע ואמנות בבוכן שליד קרלסרוהה.
לאחר שהתבקשה לכהן כרבה בקהילה הרפורמית "אור חדש" בווינה, תפקיד אותו מילאה במשך שנה, חיפשה גודמן-טאו אחר רב אורתודוקסי שיסמיך אותה לרבנות. בשנת תשס"א (2000) היא הוסמכה לרבנות על ידי הרב יהונתן צ'יפמן מירושלים.
במשך 30 שנה שימשה מרצה במדינות שונות באירופה, ביניהן אוסטריה וגרמניה. היא ייסדה מחלקות ומכוני מחקר למחשבת ישראל, והפיקה כנסים בנושאי יהדות.
בנוסף כתבה גודמן-טאו עשרה ספרים ופרסמה מעל למאה מאמרים, מרביתם בגרמנית.
חיים אישיים

גודמן-טאו מתגוררת בירושלים. בנה הוא האנתרופולוג יהודה גודמן, אשר התפרסם בעקבות ספרו 'גלות הכלים השבורים: חרדים בצל השיגעון' שעוסק בטיפול במחלות נפש בחברה החרדית. גודמן-טאו היא אחותו של הרב צבי טאו, נשיא ישיבת הר המור, ואחותה של פרופ' גרדה אילתה-אלסטר, לשעבר פרופסור לספרות משווה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |   |   |   |   |   |  אברהם אדולף טאו בנקאי  אברהם אדולף טאו בנקאי     |  אברהם אדולף טאו בנקאי  אברהם אדולף טאו בנקאי     |  אברהם אדולף טאו בנקאי  אברהם אדולף טאו בנקאי     |  |  |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |    |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|  גרדה אילתה-אלסטר חוקרת ספרות  גרדה אילתה-אלסטר חוקרת ספרות     |  גרדה אילתה-אלסטר חוקרת ספרות  גרדה אילתה-אלסטר חוקרת ספרות     |  גרדה אילתה-אלסטר חוקרת ספרות  גרדה אילתה-אלסטר חוקרת ספרות     |   |  חיים אילתה איש ציבור ומדען  חיים אילתה איש ציבור ומדען     |  חיים אילתה איש ציבור ומדען  חיים אילתה איש ציבור ומדען     |  חיים אילתה איש ציבור ומדען  חיים אילתה איש ציבור ומדען     |   |  אוולין גודמן-טאו רבה ופרופסור למחשבת ישראל  אוולין גודמן-טאו רבה ופרופסור למחשבת ישראל     |  אוולין גודמן-טאו רבה ופרופסור למחשבת ישראל  אוולין גודמן-טאו רבה ופרופסור למחשבת ישראל     |  אוולין גודמן-טאו רבה ופרופסור למחשבת ישראל  אוולין גודמן-טאו רבה ופרופסור למחשבת ישראל     |   |  צבי ישראל טאו נשיא ישיבת הר המור  צבי ישראל טאו נשיא ישיבת הר המור     |  צבי ישראל טאו נשיא ישיבת הר המור  צבי ישראל טאו נשיא ישיבת הר המור     |  צבי ישראל טאו נשיא ישיבת הר המור  צבי ישראל טאו נשיא ישיבת הר המור     |   |  חנה טאו רבנית ומחנכת  חנה טאו רבנית ומחנכת     |  חנה טאו רבנית ומחנכת  חנה טאו רבנית ומחנכת     |  חנה טאו רבנית ומחנכת  חנה טאו רבנית ומחנכת     |
כתביה

"Auf der Suche nach Identität. Orthodoxe Frauen in Israel" בתוך: Renate Jost, Ursula Kubera (עורכות): Befreiung hat viele Farben. Feministische Theologie als kontextuelle Befreiungstheologie, ‏ Gerd Mohn, Gütersloh ‏ 1991 (Siebenstern-Taschenbuch. Band 534),עמ' 121−137.
"Zwischen Gestern und Morgen. Leben im Riß von Geschichte und Biographie" בתוך: Wolfdietrich Schmied-Kowarzik (עורך): Vergegenwärtigungen des zerstörten jüdischen Erbes. Franz-Rosenzweig-Gastvorlesungen Kassel 1987–1998, Kassel‏ 1997.
Aufstand der Wasser. Jüdische Hermeneutik zwischen Tradition und Moderne ‏ Philo-Verlag, Berlin/Wien‏ 2002.
Eine Rabbinerin in Wien ‏ Betrachtungen. Czernin-Verlag, Wien‏ 2003.
Illa Meisels: Erinnerung der Herzen. Mit einem Nachwort von Eveline Goodman-Thau, ‏ Czernin-Verlag, Wien‏ 2004.
Erbe und Erneuerung. Kulturphilosophie aus den Quellen des Judentums,‏ Picus, Wien‏ 2004.
(עורכת) Das Jüdische Erbe Europas. Krise der Kultur im Spannungsfeld von Tradition, Geschichte und Identität,‏ Philo-Verlag, Berlin‏ 2005.
Liebe und Erlösung. Das Buch Ruth, ‏ Münster‏ 2006.
(עורכת) Das Eigene Erinnern. Gedenkkultur zwischen Realität und Normalität ‏. Passagen-Verlag, Wien‏ 2007. ‏ (Jüdische Passagen. Band 1, Buchvorschau bei Libreka).
(עורכת) בדיאלוג - ספר השנה למרטין בובר (Im Zwiegespräch/In Dialogue. Martin Buber Jahrbuch/Martin Buber Yearbook.) ‏ LIT-Verlag, Münster 2007ff.
"Ethos Europa. Zur Frage des jüdischen Abendlandes." בתוך: Die Neugier des Glücklichen. Hrsg. v. B.-Christoph Streckhardt. Verlag der ,‏ Bauhaus-Universität Weimar‏ 2012.
הערות שוליים

1 2  נעמה אנג'ל משאלי, "אנשים חשים שהקדוש ברוך הוא נמצא אצלם בכיס", באתר nrg‏, 5 בספטמבר 2017
1 2  יאיר שלג, הרבה טאו נגד הרב טאו, באתר הארץ, 28 בספטמבר 2004
↑  נעמה אנג'ל משאלי, "אנשים חשים שהקדוש ברוך הוא נמצא אצלם בכיס", באתר nrg‏, 5 בספטמבר 2017
↑  הקב"ה – כלי תשמישיו שבורים הם – ראיון עם ד"ר יהודה גודמן / אריאל הורוביץ (תקציר), באתר נאמני תורה ועבודה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261955305171  BNE: XX955696  BnF: cb135593741 (data)  GND: 124604935  ISNI: 0000 0001 0925 0530  LCCN: no94019480  LNB: 000225834  NKC: jn19981001348  NTA: 084630019  SUDOC: 052506576  Trove: 974805  VIAF: 12472094   WorldCat (עם VIAF): 12472094
מייקל אורן

מייקל (מיכאל) אורן (נולד בורנשטיין; באנגלית: Michael Oren; נולד ב-20 במאי 1955) הוא מדינאי, דיפלומט, סופר, היסטוריון, ואיש ציבור ישראלי. כיהן כשגריר ישראל בארצות הברית בשנים 2009 עד 2013 וכיהן כחבר הכנסת העשרים וסגן שר לענייני דיפלומטיה במשרד ראש הממשלה מטעם מפלגת כולנו.
אורן הוא מחברם של ספרים, מאמרים ומסות בנושא ההיסטוריה של המזרח התיכון. בעבר שימש כפרשן לענייני המזרח התיכון ב-CNN וב-CBS.
קורות חיים > ילדותו

נולד בשם מייקל סקוט בורנשטיין (Michael Scott Bornstein) במדינת ניו יורק שבארצות הברית, למרילין, מטפלת זוגית ומשפחתית, וללסטר-מילטון, מנהל בית חולים. אביו שירת כקצין בצבא ארצות הברית, והשתתף בפלישה לנורמנדי ובקרב על הבליטה במהלך מלחמת העולם השנייה ובמלחמת קוריאה. דודו של מייקל אורן השתתף בשחרור מחנה הריכוז בוכנוולד.
אורן גדל בבית יהודי ציוני, בעיירה ווסט אורנג', ניו ג'רזי. משפחתו חיה בשכונה קתולית, והייתה שם המשפחה היהודית היחידה. ולימים הוא סיפר רבות על האנטישמיות בה נתקלו הוא ומשפחתו באותה תקופה. בראיון סיפר כי בגיל 15, בעת פגישה עם השגריר הישראלי דאז (יצחק רבין) במהלך נסיעה לוושינגטון, החליט כי בעתיד יהיה הוא בעצמו שגריר ישראל בארצות הברית.