stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זאב הולצמן
הערות שוליים

↑  סג"ם זאב הולצמן, באתר הגבורה – צל"ש האלוף
↑  סג"ם זאב הולצמן, באתר הגבורה – מצטיין הנשיא
↑  בתיה פלדמן, ‏הרמת המסך של זאב הולצמן, באתר גלובס, 7 ביולי 2006
↑  זאב הולצמן, זאב הולצמן, באתר TheMarker‏, 4 ביוני 2008
↑  הטכניון מברך את מקבלי התואר "עמית כבוד", טכניון אנלימיטד, 2016
↑  בתיה פלדמן, ‏גיזה מגייסת קרן בפולין, באתר גלובס, 7 במרץ 2011
↑  זאב הולצמן, יו"ר קרן הון סיכון גיזה: "פקידי האוצר מגלים בורות גמורה ביחס לתרומת ההיי-טק למשק"
↑   אמיתי זיו, קרן גיזה מכרה את פורטפוליו החברות שלה ל-Greenspring ב-100 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 2 בפברואר 2021
↑  יגאל עוזרי, ‏"האספנים הישראלים לא מספיק תומכים באמנים שלהם", באתר גלובס, 3 בדצמבר 2007
דייוויד צוקר

ערך זה עוסק בבמאי. אם התכוונתם לחבר הכנסת ממרצ בשם דומה, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  16 באוקטובר 1947 (בן 77) מילווקי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1977 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון  תיכון שורווד, ויסקונסין 
 פרסים והוקרה:  פרס גילדת הכותבים של אמריקה 
 פרופיל ב-IMDb
 
דייוויד צוקר (באנגלית: David Zucker; נולד ב-16 באוקטובר 1947 במילווקי, ויסקונסין שבארצות הברית) הוא במאי סרטים יהודי-אמריקאי.
צוקר ידוע בשיתוף הפעולה ארוך השנים שלו עם אחיו ג'רי וג'ים אברהמס. השלושה החלו בעבודה משותפת במופע קומי, ובהמשך יצרו יחדיו סרטים בהם "סרט מטוגן", "טיסה נעימה", וסודי ביותר!".
בין הסרטים שביים צוקר לבדו נמנים "האקדח מת מצחוק: מתוך תיקי מחלק משטרה!", "האקדח מת מצחוק ½2: מהפח אל הפחד", "מת לצעוק 3", "מת לצעוק 4".
הז'אנר שעמו הוא מזוהה יותר מכל הוא פרודיה.
בין השחקנים שכיכבו בכמה מסרטיו נמנים לזלי נילסן, צ'ארלי שין ואנה פריס.
בשנת 2019 שימש צוקר כיועץ אמנותי בסרט "המוסד" של הבמאי אלון גור אריה בו ואף הגיע לישראל להשתתף בחזרות ובצילומים.
דייוויד צוקר נשוי לדניאלה צוקר ולהם שני ילדים.
פילמוגרפיה

| שנה | שם הסרט | תסריטאי | מפיק | במאי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1977 | סרט מטוגן |  |  |  |
| 1980 | טיסה נעימה |  |  |  |
| 1982 | מחלק משטרה (סדרת טלוויזיה) |  |  |  |
| 1984 | סודי ביותר! |  |  |  |
| 1986 | חטיפה נעימה |  |  |  |
| 1988 | האקדח מת מצחוק: מתוך תיקי מחלק משטרה! |  |  |  |
| 1991 | האקדח מת מצחוק ½2: מהפח אל הפחד |  |  |  |
| 1992 | Brain Donors |  |  |  |
| 1994 | האקדח מת מצחוק ⅓33: העלבון האחרון |  |  |  |
| 1995 | אהבה בין הכרמים |  |  |  |
| 1996 | תיכון בראש טוב |  |  |  |
| 1996 | For Goodness Sake II |  |  |  |
| 1998 | הכדור מת מצחוק |  |  |  |
| 2003 | מת לצעוק 3 |  |  |  |
| 2003 | תא טלפון |  |  |  |
| 2003 | הבת של הבוס שלי |  |  |  |
| 2006 | מת לצעוק 4 |  |  |  |
| 2008 | סופרהירו |  |  |  |
| 2008 | חדשות מטוגנות |  |  |  |
| 2008 | American Carol |  |  |  |
| 2013 | מת לצעוק 5 |  |  |  |
ראו גם

ג'ים אברהמס
ג'רי צוקר
קרלוס סאינס (נהג ראלי)

קרלוס סאינס סנמור (ספרדית: Carlos Sainz Cenamor, נולד ב-12 באפריל 1962 במדריד) הוא נהג ראלי ספרדי, שזכה באליפות העולם בראלי עם טויוטה בשנים 1990 ו-1992 וסיים במקום השני ארבע פעמים. הוא היה שותף לזכיות באליפות היצרנים עם סובארו (1995), טויוטה (1999) וסיטרואן (2003, 2004 ו-2005).
סאינס, המכונה המטדור, החזיק בעבר במספר ההשתתפויות הרב ביותר באליפות העולם בראלי, עד שהנווט הפיני מיקה אנטילה שבר את השיא ב-2018.. בנוסף להצלחות באליפות העולם בראלי, הוא זכה ארבע פעמים בראלי דקר (2010, 2018, 2020, 2024), פעם אחת במירוץ האלופים (1997) ופעם אחת באליפות האסיה-פסיפיק בראלי (1990). הנווטים העיקריים שלו היו אנטוניו בוטו, לואיס מויה ומארק מארטי.
בנו, קרלוס סאינס הבן הוא נהג מרוצים מקצועי המתחרה כיום עם קבוצת פרארי בפורמולה 1.
שנותיו הראשונות

לפני שהחל לעסוק בספורט מוטורי שיחק סאינס כדורגל וסקווש. בתור נער, נבחן לקבוצת הכדורגל של ריאל מדריד. סאינס היה לאלוף ספרד בסקווש בגיל 16 ואת הנגיעה הראשונה בספורט מוטורי עשה בתחרויות פורמולה פורד כשעדיין שיחק סקווש וכדורגל. לפני שהקדיש את עצמו לספורט מוטורי באופן מוחלט, למד סאינס משפטים.
קריירת הראלי > תחילת הקריירה (1980–1988)

סאינס החל להתחרות במרוצי ראלי ב-1980. הוא סיים את אליפות ספרד בראלי של שנת 1986 במקום השני ברנו 5 טורבו בקטגוריה B הבכירה (Group B). ב-1987 ו-1988 זכה באליפות עם פורד סיירה RS קוסוורת'.
עם פורד עשה סאינס את הופעתו הראשונה באליפות העולם במהלך עונת 1987. הוא סיים במקום השביעי בראלי קורסיקה ושמיני בראלי בריטניה. הוא נשאר עם פורד לעוד עונה כשמצטרף אליו הנווט לואיס מויה, שיישאר איתו במשך חמש עשרה השנים הבאות. בעונה זו של 1988 סיים חמישי פעמיים, בקורסיקה ובסן רמו, ושביעי בבריטניה.
בסוף עונת 1988 עזבו סאינס ועמיתו לקבוצה דידייה אוריול את פורד שהתקשתה עם הסיירה המונעת על ידי הגלגלים האחוריים בלבד להתחרות בקבוצות האחרות עם כלי רכב המונעים על ידי ארבעת הגלגלים. אוריול עזב ללנצ'יה בעוד סאינס עבר לטויוטה.
קריירת הראלי > טויוטה (1989–1992)

עד שהצטרף סאינס לטויוטה, נראתה הסליקה (Celica) כמכונית תחרותית בעיקר במרוצים קשים במיוחד, כמו ראלי ספארי בקניה, אך עד מהרה, השילוב של סאינס עם הסליקה החל להניב תוצאות. לאחר ארבע פרישות בתחילת עונת 1989, סיים סאינס על דוכן המנצחים שלוש פעמים ברציפות. חברו לקבוצה, כבר אז פעמיים אלוף עולם, יוהא קנקונן, הביא לסליקה את ניצחון הבכורה בראלי אוסטרליה. סאינס גם כן היה קרוב מאוד לניצחונו הראשון באליפות העולם בראלי בריטניה, האחרון לעונה. סבל סאינס מבעיות מכניות בשלבים האחרונים של המירוץ שהורידו אותו למקום השני, אחרי המנצח פנטי אריקולה הפיני.
בעונת 1990 הוביל סאינס את הסליקה לניצחונות בראלי אקרופוליס ביוון, ניו זילנד, בראלי אלף האגמים בפינלנד כנהג הלא נורדי הראשון, ובבריטניה. תוך כדי כך, קוטף סאינס את אליפות העולם הראשונה שלו. סאינס מסיים לפני אוריול מלנצ'יה וקנקונן שעבר כבר ליצרן האיטלקי בתחילת העונה. כך באה לסיומה שליטתם של נהגי לנצ'יה שהחלה ב-1987 עם כניסתה של קטגוריה A שהחליפה את קטגוריה B כקטגוריה הבכירה.
בשנת 1991 סאינס לא הצליח להגן על התואר, שעבר לקנקונן בלנצ'יה. חלק מהכישלון נזקף להתהפכות שהייתה לו באוסטרליה שהשאירה אותו בסד צוואר בסן רמו. גם סאינס וגם קנקונן זכו בחמישה ניצחונות כל אחד, הפעם הראשונה בהיסטוריה של אליפות העולם ששני נהגים מצליחים להגיע למספר כזה של ניצחונות. למירוץ האחרון בבריטניה הגיע סאינס כשהוא מוביל על קנקונן בנקודה אחת בלבד. קנקונן ניצח את המירוץ כשהוא מסיים לפני קנת' אריקסון וסאינס ולוקח את אליפות העולם בפעם השלישית והופך לנהג הראשון שזוכה ביותר משתי אליפויות עולם. מספר הנקודות של קנקונן וסאינס, 150 ו-143, שברו את שיא הנקודות שקבע סאינס בעונה שלפני (140).
בעונת 1992 השיג סאינס ניצחונות בראלי ספארי, ניו זילנד ובראלי האספלט הביתי שלו בקטלוניה. הוא התייצב עם הטויוטה סליקה למירוץ האחרון בבריטניה כשהוא במאבק על האליפות עם נהגי הלנצ'יה יוהא קנקונן, עליו הוביל בשתי נקודות, ודידייה אוריול, שהשיג באותה עונה מספר שיא של שישה ניצחונות. סאינס שסיים את המירוץ במקום הראשון לפני ארי וטנן וקנקונן, יחד עם פרישתו של אוריול מהמירוץ, לקח את האליפות. עונה זו גם הייתה האחרונה של לנצ'יה כיצרן מוביל באליפות.
מספר קטן של 440 סליקות GT-4 ST185s, שנשאו את שמו של סאינס על לוחית ברכב ואת ראשי תיבות שמו מבחוץ, נמכרו בבריטניה בניסיון לנצל את שתי האליפויות של סאינס עם הרכב.
קריירת הראלי > לנצ'יה (1993)

למרות זכייתו בתואר העולמי, עזב סאינס את טויוטה בסוף עונת 1992, בעיקר משום שלעונת 1993 גייסה טויוטה כנותנת חסות את יצרנית חומרי הסיכה לרכבים קסטרול, מתחרתה של נותנת החסות האישית של סאינס, רפסול. סאינס עבר לקבוצה הפרטית שנתמכה על ידי לנצ'יה, ג'ולי קלאב. לנצ'יה אמנם זכתה באליפות היצרנים בשש השנים הקודמות, אבל הדלתא כבר נחשבה למיושנת באותה תקופה והפיתוחים לקראת עונת 1993 היו מינוריים וכך לכל אורך העונה, נהפכה הדלתא לפחות ופחות תחרותית. הסיום היחיד של סאינס על הדוכן היה המקום השני בראלי אקרופוליס היווני. הוא גם סיים את ראלי סן רמו במקום השני אך נפסל כמה חודשים לאחר מכן עקב שימוש בדלק לא חוקי. סאינס סיים את העונה במקום השמיני באליפות נהגים בה זכה מי שהחליפו בטויוטה, יוהא קנקונן. לנצ'יה פרשה מאליפות העולם בראלי בתום אותה שנה.
קריירת הראלי > סובארו (1994–1995)

ל'קראת עונת 1994 עבר סאינס לקבוצה הצעירה של סובארו, שם החליף את ארי וטנן. ניסיונו ויכולותיו של סאינס סייעו בפיתוח האימפרזה לרמה בה היוותה תחרות לפורד ולטויוטה. ואכן, בידיהם של סאינס וחברו לקבוצה קולין מקריי, הייתה הסובארו מהירה מהן לאורך העונה. טויוטה זכתה בתואר היצרנים, אבל אליפות הנהגים הוכרעה רק בסיבוב האחרון, כשאוריול, כעת בטויוטה, מנצח את סאינס. בעונת 1995, ניצח סאינס במונטה קרלו, פורטוגל וקטלוניה. באחרון היה ממוקם אחרי מקריי, עד שהקבוצה הורתה לנהג הסקוטי להאט ולאפשר לסאינס לנצח. שני הנהגים הגיעו לאירוע האחרון בבריטניה עם מספר נקודות זהה בהובלת האליפות. מקריי זכה במירוץ הביתי שלו עם יתרון של 36 שניות על סאינס וזכה באליפות. סובארו סיימה את המירוץ כשהיא משלימה שלישייה עם הבריטי הצעיר ריצ'רד ברנס ואת העונה עם אליפות היצרנים. סאינס חבר למקריי שנים מאוחר יותר גם בפורד וגם בסיטרואן.
קריירת הראלי > החזרה לפורד (1996–1997)

לעונת 1996 חזר סאינס לפורד בה בילה את שתי העונות הקרובות על ההגה של הפורד אסקורט RS קוסוורת', שהפכה ב-1997 עם שינוי התקנות לפורד אסקורט WRC (אנ'). ב-1996 הוא ניצח בראלי אינדונזיה שצורף לסבב העולמי ויחד עם חמש פעמים נוספות על הדוכן, סיים את העונה במקום השלישי באליפות הנהגים, מאחורי טומי מאקינן במיצובישי וקולין מקריי בסובארו. בעונת 1997, הוא שוב זכה בסבב האינדונזי והוסיף לכך ניצחון באקרופוליס, אבל שוב איבד את הקרב למאקינן שזכה באליפות שוב ומקריי שהגיע שני. עם זאת, הוא זכה במרוץ האלופים בסוף 1997.
קריירת הראלי > החזרה לטויוטה (1998–1999)

לעונת 1998 סאינס עבר שוב, הפעם בחזרה לטויוטה אותה עזב חמש שנים קודם לכן, והצטרף לדידייה אוריול לעזור בהתאוששות הקבוצה לאחר ההרחקה מאליפות העולם ב-1995 ו-1996.
סאינס ניצח כבר במרוץ הראשון במונטה קרלו ומאוחר יותר בעונה, הוסיף ניצחון בניו זילנד. למרוץ האחרון בבריטניה התייצב סאינס כשהוא במקום השני בפיגור של שתי נקודות אחרי טומי מאקינן במיצובישי. מקינן פרש כבר ביום הראשון כשהוא משאיר לסאינס לקחת את האליפות. פרישה דרמטית עקב תקלה מכנית רק 300 מטרים מקו הסיום, כשהוא במקום הרביעי שמעניק לו את האליפות, עלתה לסאינס בתואר והשאירה את אליפות הנהגים אצל מאקינן, בפעם השלישית ברציפות.
עונת 1999 הייתה מאופקת בהרבה. סאינס סיים אמנם שמונה פעמים על הדוכן אך ללא ניצחונות וכך סיים את האליפות במקום החמישי, אחרי חברו לקבוצה אוריול שסיים שלישי עם ניצחון בסיבוב החדש בסין. עם זאת, מדובר בהישג לא מבוטל עם יצרן שכבר פזל לכיוונים אחרים וחיפש אלטרנטיבות בפורמולה 1.
קריירת הראלי > החזרה השנייה לפורד (2000–2002)

פרישתה של טויוטה הובילה לפרק נוסף של סאינס לצדו של מקריי, הפעם בפורד, אליה חוזר סאינס פעם נוספת. בעונת 2000, מנצח סאינס בסבב החדש בקפריסין ומסיים את אליפות העולם במקום השלישי בדירוג הנהגים, לפני קולין מקריי שסיים רביעי. השניים הביאו את פורד למקום השני בדירוג היצרנים אחרי פיג'ו.
סאינס לא הצליח לנצח באף מרוץ במהלך עונת 2001, אך עם חמש פעמים על הדוכן ועוד ארבע סיומות עם נקודות, הוא הצליח לשמור את עצמו בקרב הצמוד על האליפות עד לשלבי העונה הסופיים. בסופו של דבר סיים במקום השישי, אחת-עשרה נקודות בלבד אחרי האלוף ריצ'רד ברנס מסובארו. שותפו מקריי ניצח בשלושה מרוצים והוביל את האליפות עד למירוץ האחרון בבריטניה שם הוא התרסק ואיבד את האליפות. פורד שוב סיימה שנייה אחרי פיג'ו בדירוג היצרנים.
בשנת 2002 ניצח בראלי ארגנטינה. סאינס, שסיים במקום השלישי, ירש את הניצחון לאחר ששני נהגי הפיג'ו המובילים, גרונהולם וברנס, נפסלו. זה היה הניצחון היחידי שלו בעונה, ובמאבק קרוב על המקום השני באליפות הנהגים עם פטר סולברג, סיים שלישי, נקודה אחת לפני מקריי.
קריירת הראלי > סיטרואן (2003–2005)

מפורד עבר סאינס, יחד עם מקריי, לסיטרואן. בעונתו הראשונה עם הקבוצה השיג סאינס ניצחון בודד בטורקיה, שהיה ניצחון הראשון של הסיטרואן קסארה WRC במירוץ עפר, וסיים את האליפות במקום השלישי. סאינס המשיך עם הקבוצה בעונת 2004 בה השיג בראלי ארגנטינה את הניצחון האחרון שלו באליפות העולם בראלי. במהלך ראלי קטלוניה הכריז סאינס על פרישה שבעקבותיה הוכתר על ידי מספר נהגים, נווטים ומנהלי קבוצות כנהג הראלי הטוב ביותר בהיסטוריה. את האליפות סיים סאינס במקום הרביעי, לאחר שהחמיץ את המירוץ האחרון באוסטרליה בעקבות תאונה במהלך ההכנות לאירוע.
למרות פרישתו הרשמית בסוף עונת 2004, הוזמן סאינס על ידי סיטרואן להשתתף בשני מרוצים כמחליף לנהג הבלגי פרנסואה דובאל. על אף שדובאל חזר במהרה, סאינס, כעת בן 43, הרשים כשהוא מסיים במקומות הרביעי והשלישי בהתאמה.
קריירת הראלי > ראלי-רייד

ב-2006 השתתף סאינס לראשונה בראלי דקר מאחורי ההגה של פולקסווגן לצידו של הנווט ופעמיים מנצח המרוץ אנדריאס שולץ. הוא ניצח כבר בקטע הראשון בו השתתף אי פעם במירוץ, השלים שלושה ניצחונות בארבעת הקטעים הראשונים והוביל את המירוץ. הוא סיים לבסוף במקום השישי עם ניצחונות בארבעה מקטעים. בשנת 2007 הוא השתתף שוב עם פולקסווגן, הפעם עם מישל פרין הצרפתי, גם מנצח לשעבר של המרוץ. הוא ניצח בחמישה מקטעים והגיע במקום החמישי הכללי. סאינס גם ניסה אפילו לרוץ, בסופו של דבר לשווא, על תפקיד סגן הנשיא במועדון הכדורגל האהוב עליו ריאל מדריד. בשנת 2007 זכה סאינס בגביע העולם בקרוס קאנטרי ראלי עם קבוצת פולקסוואגן וב-2008 בראלי מרכז אירופה שהתקיים באותה שנה במקום הדקר שבוטל. בינואר 2009, שוב עם הנווט פרין, הוביל את ראלי דקר עד שפרש עקב תאונה בקטע ה-12. מאוחר יותר בשנת 2009 ניצח את ראלי דרך המשי הראשון מרוסיה לטורקמניסטן, שוב עם קבוצת פולקסוואגן. ב-2010 צירף אליו סאינס כנווט את הספרדי לוקאס קרוז ויחד איתו השיג את ניצחון הבכורה שלו בדקר כשהוא מקדים את חברו לקבוצה נאסר אל-עטיה. באותה שנה ניצח סאינס גם בראלי דרך המשי בפעם השנייה. בראלי דקר 2011 סיים סאינס במקום השלישי כשהוא משלים סיום 1-2-3 לפולקסוואגן.
סאינס לא השתתף בדקר של שנת 2012. למירוץ של 2013 נכנס סאינס עם באגי המונע בשני גלגלים. הוא וחברו לשעבר לקבוצת פולקסוואגן, נאסר אל-עטייה, נתמכו על ידי קטר ורד בול. סאינס ניצח בקטע הראשון אך נתקל בבעיות שונות לאחר מכן ולבסוף נאלץ לפרוש בקטע השישי עקב כשל במנוע. סאינס חזר עם אותה קבוצה להשתתף בדקר 2014 אך נאלץ לפרוש לאחר התרסקות בקטע העשירי. לדקר 2015 הצטרף סאינס לקבוצת פיג'ו. גם ממירוץ זה הוא פרש לאחר תאונה. בדקר 2016 נאלץ סאינס שוב לפרוש, הפעם מן ההובלה, לאחר שתיבת הילוכים של הפיג'ו שלו נשברה. בשנת 2017 נאלץ לפרוש לאחר שגילגל את הפיג'ו בקטע הרביעי לאחר שניסה לכפר על איבוד זמן מוקדם יותר במרוץ. בשנת 2018 ניצח סאינס את הדקר בפעם השנייה כשהוא מסיים לפני נאסר אל-עטייה. לראלי דקר של 2019 נכנס סאינס עם מיני ג'ון קופר. את המירוץ סיים סאינס במקום ה-13 לאחר שכבר בקטע השלישי איבד כל סיכוי לנצח כשנכנס לבור ושבר את מיתלה המיני שלו. הניצחון השלישי במרוץ הגיע בשנת 2020 במהלכו ניצח 4 סטייג'ים ובמסיומו הוביל בפער של 6:21 דקות. בשנת 2021 הוביל את המרוץ לאחר היום השני, אך טעות בניווט ביום השלישי גרמה לאיבוד זמן רב. את המרוץ סיים במקום השלישי.
לקראת ראלי דקר 2022 הצטרף יחד עם סטפן פטרהנסל ומטיאס איקסטרם לקבוצת אאודי שהשיקה את המכונית החשמלית הראשונה שמשתתפת במרוץ. בסטייג' הראשון איבד זמן רב ולמרות שניצח שני סטייג'ים במהלך המרוץ, סיים במקום ה-12. שנה לאחר מכן ניצח את סטייג' הפתיחה, אך נאלץ לפרוש בסטייג' התשיעי לאחר תאונה. בראלי דקר 2024 הוביל את המרוץ מהיום השישי ולמרות שלא ניצח אף סטייג' ניצח את המרוץ.
קריירת הראלי > פרויקט ה-WRC של פולקסוואגן

סאינס לקח חלק בכניסתה של פולקסוואגן לאליפות העולם בראלי. בחודש נובמבר 2011 היה הראשון לבחון את הפולו WRC ליד טריר, גרמניה. בתחילת 2012 בחן סאינס בספרד את הפולו במבחנה הראשון בקטעי עפר יחד עם סבסטיאן אוז'ייה. באוקטובר חבר סאינס מחדש לנווט לואיס מויה לראלי סן מרינו שם שימשו השניים, יחד עם הפולו, כרכב פתיחה (מכונית "0"). סאינס עזב את הפרויקט כשעבר להתחרות עם פיג'ו במרוצי הדקר. אוז'ייה ופולסקוואגן המשיכו וזכו באליפות הנהגים והיצרנים במשך 4 שנים ברציפות, מ-2013 ועד 2016.
הכרה שקיבל

המסדר האולימפי 1997 - הוענק על ידי הוועד האולימפי הספרדי
הצלב הגדול של המסדר המלכותי לכישרונות בספורט 2001
מדליית זהב לכישורנות בספורט 2001 - הוענק על ידי עיריית מדריד
מדליית הנוער והספורט 2008 - הוענקה על ידי ממשלת צרפת
בחודש מרס 2012 נכנס להיכל התהילה של הראלי יחד עם מישל מוטון
תארים

| עונה | תואר | רכב |
| --- | --- | --- |
| 1987 | אלוף ספרד בראלי | פורד סיירה RS קוסוורת' |
| 1988 | אלוף ספרד בראלי | פורד סיירה RS קוסוורת' |
| 1990 | אלוף ראלי אסיה-פסיפיק | טויוטה סליקה GT-4 ST165 |
| 1990 | אלוף העולם בראלי | טויוטה סליקה GT-4 ST165 |
| 1992 | אלוף העולם בראלי | טויוטה סליקה ST185 |
| 1997 | מנצח מרוץ האלופים | כלי רכב שונים |
| 2007 | זוכה גביע הקרוס-קאנטרי ראלי | פולקסוואגן טוארג |
| 2010 | זוכה ראלי דקר (מכוניות) | פולקסוואגן טוארג |
| 2018 | זוכה ראלי דקר (מכוניות) | פיג'ו 3008 DKR מקסי |
| 2020 | זוכה ראלי דקר (מכוניות) | מיני |
תוצאות > ראלי דקר

| שנה | קטגוריה | רכב | מיקום | מספר קטעים שניצח |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006 | כלי רכב | גרמניה פולקסוואגן | 11 | 4 |  |
| 2007 | כלי רכב | גרמניה פולקסוואגן | 9 | 5 |  |
| 2008 | האירוע בוטל - הוחלף על ידי ראלי מרכז אירופה אותו סאינס ניצח | האירוע בוטל - הוחלף על ידי ראלי מרכז אירופה אותו סאינס ניצח | האירוע בוטל - הוחלף על ידי ראלי מרכז אירופה אותו סאינס ניצח | האירוע בוטל - הוחלף על ידי ראלי מרכז אירופה אותו סאינס ניצח |  |
| 2009 | כלי רכב | גרמניה פולקסוואגן | פרש | 6 |  |
| 2010 | כלי רכב | גרמניה פולקסוואגן | 1 | 2 |  |
| 2011 | כלי רכב | גרמניה פולקסוואגן | 3 | 7 |  |
2012: לא השתתף
| 2013 | כלי רכב | ארצות הברית Demon Jefferies | פרש | 1 |  |
| 2014 | כלי רכב | צרפת SMG | פרש | 2 |  |
| 2015 | כלי רכב | צרפת פיג'ו | פרש | 0 |  |
| 2016 | כלי רכב | צרפת פיג'ו | פרש | 2 |  |
| 2017 | כלי רכב | צרפת פיג'ו | פרש | 0 |  |
| 2018 | כלי רכב | צרפת פיג'ו | 1 | 2 |  |
| 2019 | כלי רכב | בריטניה מיני | 13 | 1 |  |
| 2020 | כלי רכב | בריטניה מיני | 1 | 4 |  |
| 2021 | כלי רכב | בריטניה מיני | 3 | 3 |  |
| 2022 | כלי רכב | גרמניה אאודי | 12 | 2 |  |
| 2023 | כלי רכב | גרמניה אאודי | פרש | 1 |  |
| 2024 | כלי רכב | גרמניה אאודי | 1 | 0 |  |
ג'ון סטיימוס

| --- | --- |
סטיימוס, 2013
סטיימוס, 2013
 לידה:  19 באוגוסט 1963 (בן 61) סייפרס, קליפורניה, ארצות הברית
 שם לידה:  John Phillip Stamos 
 סוגה מועדפת:  פופ רוק 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1982
 מקום לימודים:  תיכון ג'ון פ. קנדי  מכללת סייפרס 
 בת זוג:  קייטלין קיהו
 צאצאים:  בילי סטיימוס
 פרסים והוקרה:  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ון פיליפ סטיימוס (באנגלית: John Phillip Stamos; נולד ב-19 באוגוסט 1963) הוא שחקן ומוזיקאי אמריקאי. מוכר בשל תפקידו כג'סי קטסופוליס בקומדיית המצבים "צער גידול בנות".
ביוגרפיה

סטיימוס נולד וגדל בסייפרס, קליפורניה שבארצות הברית למשפחה נוצרית בעיקרה. אביו ביל סטיימוס היה מסעדן ממוצא יווני ושם המשפחה של הוריו היה במקור "סטמאטופולוס" (Σταματόπουλος) אך הם קיצרו אותו כשהיגרו לארצות הברית. אמו לורטה (לבית פיליפס) הייתה דוגמנית בגדי ים בעברה, ממוצא אנגלי-אירי וגרמני, אם כי סבה של אימו היה יהודי.
קריירה > כשחקן

קריירת המשחק של סטיימוס החלה ב-1982, אז החל לגלם את דמותו של בלאקי פאריש באופרת הסבון "בית חולים כללי" של רשת ABC. בשנת 1983 היה מועמד לפרס אמי לבידור בשעות היום (אנ') (פרס אמי המוענק לתוכניות טלוויזיה המשודרות בשעות הבוקר והצהריים), בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר. וב-1984 חלק עם עמיתו לסדרה דייוויד מנדנהול את פרס האמן הצעיר בקטגוריית השחקן הטוב ביותר אופרת סבון המשודרת בשעות היום. ב-1984 עזב את הסדרה, וגילם את הדמות הראשית בקומדיית המצבים "Dreams" ברשת CBS.
ב-1987 החל לגלם את דמותו של ג'סי קטסופוליס בקומדיית המצבים "צער גידול בנות" של רשת ABC. הוא גילם תפקיד זה במשך 8 עונות, עד ירידתה מהמרקעים ב-1995.
ב-1993 גילם את ג'ו שלדון בסרט המסתורין הטלוויזיוני "היעלמותה של כריסטינה" שביימה קרן ארתור. בשנת 2001 החל לגלם את דמותו של הפושע ג'וני בסדרה "גנבים" בABC, הסדרה לא שרדה הרבה וירדה מן המרקע לאחר 10 פרקים.
בשנים הבאות גילם סטיימוס תפקידים שונים בסרטי טלוויזיה ותפקידים משניים בסדרות טלוויזיה ובפרסומות. בשנת 2003 גילם מנחה טלוויזיה בסרט הביוגרפי "פארטי מונסטר" בכיכובם של מקולי קאלקין וסת' גרין. בשנת 2005 גילם את התפקיד ראשי בקומדיה "ג'ייק מתקדם", ששודרה במשך עונה אחת. באותה שנה גם החל לגלם את דמותו של ד"ר טוני גייטס בסדרת הדרמה "ER" של רשת NBC. הוא נשאר בצוות הסדרה עד ירידתה מהמרקעים ב-2009. לאחר ירידת הסדרה שב סטיימוס לגלם תפקידים קטנים יחסית.
במקביל להופעותיו הטלוויזיוניות, הופיע סטיימוס גם במספר מחזות זמר בברודוויי, ובהם "איך להצליח בעסקים מבלי להתאמץ" (1995-1996), "קברט" (1998-2004) ו"ביי ביי בירדי" (2009-2010).
בשנת 2012 שיחק בסרט הטלוויזיה "אח קטן" לצד טי. ג'יי. מילר.
ב-2013 הצטרף לעונה השלישית של הסדרה "קשיחות הכרחית" בתפקיד ק'ונור מקליין. ושיחק בסדרה "הנורמלים החדשים" בכיכובו של ג'סטין ברת'ה.
ב-2014 שיחק בקומדיה "באים ביחד" לצד פול ראד. בשנת 2015 החל לשחק בסיטקום "Grandfathered" של רשת FOX, בתפקיד הראשי של ג'יימס "ג'ימי" מרטינו, רווק בן 50 ובעל מסעדה מצליח. הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת.
באותהשנה הופיע במחזמר הופיע במחזמר "בת הים הקטנה" בהוליווד, לצד שרה ברליס, טיטוס ברג'ס, ג'ושוע קולי ורבל וילסון.
בשנת 2016 הוא התחיל לשחק בסדרה "מלכות הצעקה". כמו כן סטיימוס החל לשחק באותה שנה את דמותו של הדוד ג'סי בסדרת ההמשך לצער גידול בנות, "fuller house" של Netflix.
בשנת 2019 הוא שיחק את השף הצרפתי לואיס ב״בת הים הקטנה לייב״.
בשנת 2021 השתתף בסרט "החבובות: האחוזה הרדופה" שעלה בדיסני+. באותה שנה החל לשחק בתפקיד הראשי בסדרה הדרמה-קומית "ביג שוט" שיצר דייוויד אי קלי לשירות הסטרימינג של דיסני+, בתור מרווין קורן, מאמן קבוצת בייסבול של נוער.
בשנת 2024 ביצע הופעת אורח בסדרת הדרמה הרפואית "ד"ר אודיסאה" (אנ') של רשת ABC.
קריירה > כמוזיקאי

סטיימוס החל לנגן על תופים כשהיה בן 4, וכנער הקים להקה. לאורך השנים השתתף במספר הפקות מוזיקליות עצמאיות. גם הדמות שגילם ב"צער גידול בנות" הייתה דמות של מוזיקאי. ב-1985 הופיע כמתופף בהופעות של להקת הביץ' בויז, וב-1992 השתתף באלבומם "Summer in Paradise". מאז, המשיך ליטול חלק בהופעותיה של הלהקה, כמתופף, כגיטריסט וכזמר.
חיים אישיים

בשנים 1998–2005 היה נשוי לשחקנית והדוגמנית רבקה רומיין. בפברואר 2018 נישא בשנית לשחקנית קייטלין מקיהו, ולשניים בן משותף.
הערות שוליים

↑  "LEASE EVENT: Disney's The Little Mermaid in Concert | Hollywood Bowl". www.hollywoodbowl.com. אורכב מ-המקור ב-2016-04-09.
שון טיל

| --- | --- |

טיל, 2017
 לידה:  18 ביוני 1992 (בן 32) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Sean James Teale 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2010 
 מקום לימודים:  תיכון לטימר 
 בן או בת זוג:  אדלייד קיין (2014–2016)  פיבי דינבור (2017–2017) 
 פרופיל ב-IMDb
 
שון ג'יימס טיל (באנגלית: Sean James Teale; נולד ב-18 ביוני 1992) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה בריטי.
ראשית חייו

שון טיל גדל בפוטני, לונדון. הוא ממוצא ונצואלי, ספרדי וולשי. אביו נואל הוא יועץ טכנולוגיות מידע ואימו פיני עובדת במשרד פרסום. טיל למד בבית הספר לאטימר בהאמרסמית' שם שיחק רוגבי כדורגל והשתתף בקורס דרמה.
בהצגה בבית הספר הבחין בו סוכן בקהל. טיל החליט להחליף את המגמה מספורט לדרמה לאחר שסוכניו יעצו לו לוותר על ספורט מחשש לפגיעה במראהו. הוא החל באודישנים כשהתכונן למבחני סיום התיכון שלו במגמת היסטוריה, דרמה וכלכלה. הוא דחה לימודיו באוניברסיטת מנצ'סטר בלימודי היסטוריה וכלכלה כדי להמשיך בקריירת המשחק שלו.
קריירה

בינואר 2010 גילם טיל את דרק בסרט הקצר "Sergeant Slauther, My Big Brother" בבימויו של גרג וויליאמס ובכיכובו של טום הארדי. על הסרט זכה וויליאמס בפרס הבימוי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הקצרים בשיקגו 2010, הסרט שוחרר להקרנה בפסטיבל הקולנוע בשנת 2011. באותה שנה טיל שיחק בסדרה של ניקלודיאון, "טרנסילבניה".
טיל זכה לפופולריות בשנת 2011, כאשר קיבל תפקיד ראשי כניק לבן בעונה החמישית והשישית בסדרת הדרמה סקינס, לאחר שעבר אודישן במקור עבור דמות אחרת, של ריידר. לאחר מכן הוא הופיע בסדרה בהפקת ערוץ ההיסטוריה "התנ"ך", דוקו-דרמה בת 10 שעות שיצר מארק ברנט. טיל שיחק בעונה השנייה של הדרמות התקופתיות "מר סלפרידג'" ו"ממלכה".
בשנת 2012 לוהק לסרט "Abmiinable Snowman", סרט אימה טלוויזיוני  שביים מרקו מקילאקסו. במרץ 2012 צילם, בברמינגהאם את הסרט "We Are the Freaks", קומדיית נוער בבימויו של ג'סטין אדגר, שהוקרנה לראשונה בפסטיבל אדינבורו לקולנוע 2013. הסרט שוחרר לצפייה בשנת 2014.
בשנת 2015 הוא שיחק בסרט המתח של ג'יימס מקטיג' "Survivor" ובסדרה "האוהל האדום", סדרת טלוויזיה המבוססת על הסיפור המקראי של אונס דינה שצולמה במרוקו. הוא כיכב בסדרת הטלוויזיה "Incorporated" קצרת הימים בשנת 2016.
בשנת 2017, שיחק טיל בסדרת הטלוויזיה "בעלי היכולות".
בשנת 2024 שיחק טיל בסרט הקומדיה "אם הכלה".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | We Are the Freaks | צ'אנקס |  |
| 2015 | סוכנת תחת אש | אלווין מרדוק |  |
| 2017 | B/B | פרד |  |
| 2022 | רוזלין | דריו |  |
| 2024 | אם הכלה | אר.ג'יי |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | קיץ בטרנסילבניה | בראד | פרק 1.4 |
| 2011–2012 | סקינס | ניק לבן | תפקיד ראשי (עונה 5–6); 18 פרקים |
| 2013 | Abmiinable Snowman | ארלנדר | סרט טלוויזיה |
| 2013 | התנ"ך | רעמסס הצעיר | מיני סדרה בטלוויזיה; פרק: "אקסודוס" |
| 2014 | מר סלפרידג' | פרנקו | תפקיד ראשי: עונה 2 |
| 2014–2015 | הממלכה | לואי הראשון דה בורבון, נסיך דה קונדה | תפקיד ראשי (עונה 2); 22 פרקים |
| 2014 | האוהל האדום | הנסיך שלם | מיני סדרה |
| 2016–2017 | Incorporated | בן לארסון | תפקיד ראשי |
| 2017–2018 | וולטרון: המגן האגדי | המלך אלפור | תפקיד קול; 4 פרקים |
| 2017–2019 | בעלי היכולות | מרקוס דיאז / אקליפס | תפקיד ראשי |
| 2020–הווה | Little Voice | איתן | תפקיד ראשי |
| 2023 | מי את ארין קרטר? | ג'ורדי | 6 פרקים |
| 2024–הווה | ד"ר אודיסאה (אנ') | טריסטן סילבה | תפקיד ראשי; 13 פרקים |