stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית התפילה הבהאי בדלהי
הערות שוליים

↑  Bahá’í House of Worship
↑  Bahá'í Houses of Worship
↑  An Architectural Marvel
↑  Information for Visitors
↑  Bahá'í Houses of Worship, India
| הדת הבהאית הכוכב הבהאי |
| --- | --- | --- |
| דמויות מרכזיות | עלי מוחמד שיראזי, הבאב • בהאא אללה • עבד אל-בהאא • שוגי אפנדי |  |
| הכתבים הבהאיים | אל-כתאב אל-אקדס • כתאב-י איקאן • המילים הנסתרות • שבעת העמקים • ארבעת העמקים • האיגרת אל בן הזאב • באיאן • איגרות אל המלכים והשליטים • מפציעי השחר |  |
| מוסדות עיקריים | מנגנון המנהל הבהאי • המרכז הבהאי העולמי • בית הצדק העולמי • האסיפות הרוחניות |  |
| עקרונות כלליים | עקרונות הדת הבהאית • התגלות מתמשכת • מעמד האישה בדת הבהאית • אחדות בדת הבהאית • עבדות בדת הבהאית • להט"ב והדת הבהאית |  |
| היסטוריה ופילוגים | באביזם • היסטוריה של הדת הבהאית • סובח-י אזל • אבראהים ג'ורג' ח'יראללה • צ'ארלס מייסון רמי • רות וייט |  |
| אנשים | אותיות הח"י •  ידי האמונה • שליחי בהאא אללה • טאהרה • בהיה ח'אנום • מרתה רוט • לואה גטסינגר • פיבי הרסט • ת'ורנטון צ'ייס |  |
| לוח השנה הבהאי | חגים בהאיים • נורוז • רידוואן • הולדת בהאא אללה • יום הברית • איאם-י הא • צום תשעה עשר הימים |  |
| בית התפילה הבהאי | אשגבאט • שיקגו • קמפלה • סידני • פרנקפורט • פנמה סיטי • סמואה • דלהי • סנטיאגו דה צ'ילה |  |
| קהילות בהאיות | הקהילה הבהאית הבין-לאומית • אוזבקיסטן  • אוסטרליה • אינדונזיה • איראן  • אנגליה • ארצות הברית  • ברזיל  • גרמניה  • דרום אפריקה • הודו  • טורקיה  • טורקמניסטן • מצרים  • ניו זילנד • סין • ספרד • קנדה • רוסיה |  |
| מנהגים ופולחן | סמלים בהאיים • עלייה לרגל • תפילה • חקוק אללה • צום |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n89146257  VIAF: 124455991   WorldCat (עם VIAF): 124455991
ג'אהיל הייד

ג'אהיל הייד (באנגלית: Jaheel Hyde; נולד ב-2 בפברואר 1997) הוא אתלט ג'מייקני, המתחרה בריצת 400 מטר משוכות.
ביוגרפיה

הייד נולד וגדל בג'מייקה. ב-2013 זכה במדליית זהב באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 18 בריצת 110 מטר משוכות. ב-2014 זכה בשתי מדליות זהב באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 20, בריצת 400 מטר משוכות ובריצת שליחים 400X4 מטר. באותה שנה זכה במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות באולימפיאדת הנוער נאנג'ינג.
באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 20 שהתקיימה בבידגושץ' ב-2016 זכה במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 49.03 שניות. בהמשך השנה השתתף באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו וסיים במקום ה-14 בחצי הגמר בתוצאה של 49.17 שניות. במאי 2017 שיפר את שיאו האישי לתוצאה של 48.52 שניות.
באולימפיאדת טוקיו סיים ראשון במקצה שלו במוקדמות בתוצאה של 48.54 שניות, בחצי הגמר מעד ולא העפיל לגמר.
באליפות העולם באתלטיקה 2022 סיים במקום השישי בשיא אישי של 48.42 שניות. במשחקי חבר העמים הבריטי זכה במדליית כסף בתוצאה של 49.78 שניות.
ג'ודי הייס

ג'ודי בראונלו הייס (באנגלית: Jody Brownlow Hice; נולד ב-22 באפריל 1960) הוא פוליטיקאי וכומר אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס העשירי של מדינת ג'ורג'יה בשנים 2023-2015.
ביוגרפיה

הייס נולד באטלנטה. הוא בעל תואר ראשון ממכללת אסברי השוכנת בווילמור שבקנטקי, תואר מוסמך אוניברסיטה מהסמינר לכמרים בסמינר התאולוגי הבפטיסטי הדרום-מערבי בפורט וורת' שבטקסס, ותואר דוקטור בכמרות מהמכללה והסמינר ע"ש לוות'ר רייס באטלנטה. הייס היה כומר בכיר בכנסייה הבפטיסטית על העיירה בית-לחם (Bethlehem) עד אפריל 2010. בנוסף, הוא היה סגן נשיא ראשון של הוועידה הבפטיסטית בג'ורג'יה בשנים 2004–2005, ופרופסור להטפה בסמינר ע"ש לות'ר רייס. כמו כן, היה כומר במספר כנסיות במדינת ג'ורג'יה.
במהלך מחלוקת ציבורית בין מחוז בארו לאיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות, אשר חגה סביב הצגתן הפומבית של עשרת הדיברות בבית משפט מחוזי, התבקש הייס על ידי תחנת רדיו מקומית לספק עדכונים שבועיים ולעסוק בנושאים שונים אחרים. מאותה תוכנית שבועית נוצרה תוכנית יומית חדשה בשם "תנו לחירות לצלצל" (Let Freedom Ring). התוכנית הושמעה בכ-400 תחנות רדיו שונות והתמקדה בנושאים גדון חירות חוקתית, מוסרית וחופש דת.
בבחירות 2010 התמודד הייס ללא הצלחה למועמדות המפלגה הרפובליקנית לייצוג מחוז הקונגרס השביעי של ג'ורג'יה בבית הנבחרים של ארצות הברית. בבחירות 2014 החליט להתמודד בשנית לבית הנבחרים, אך הפעם במחוז הקונגרס העשירי של המדינה. נציג המחוז המכהן, פול ברון, החליט להתמודד לסנאט של ארצות הברית במקום לתקופה נוספת בבית הנבחרים. לאחר שזכה במועמדות הרפובליקנית בסיבוב שני מכריע לבחירות המקדימות, הייס נבחר אל הקונגרס ה-114 של ארצות הברית. מאז נבחר הייס אחת לשנתיים לתקופות כהונה נוספות.
הייס הוא שמרני. הוא מתנגד לנישואים של בני-זוג מאותו המין, וטען שהומוסקסואליות שווה לאלכוהוליזם. הוא גם מתנגד להפלות, וטען שהתומכים בהפלה "גרועים יותר מאדולף היטלר". בדצמבר 2020 נמנה הייס בין 126 חברי בית הנבחרים מהמפלגה הרפובליקנית שחתמו על מכתב ידידי בית המשפט לשם הבעת תמיכה בתיק "טקסס נגד פנסילבניה", תובענה ייצוגית שהוגשה לבית המשפט העליון של ארצות הברית בניסיון לערער על תוצאות הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 במספר מדינות מתנדנדות, בהן ג'ו ביידן ניצח את הנשיא המכהן דונלד טראמפ. בית המשפט העליון מיאן לדון בתיק על סמך שלטקסס אין זכות עמידה לערער על תוצאות בחירות במדינה אחרת, על סמך פרק 3 לחוקת ארצות הברית.
ב-22 במרץ 2021 הכריז הייס כי יתמודד נגד עמיתו הרפובליקני בראד רפנספרגר, מזכיר המדינה של ג'ורג'יה, בבחירות לתפקיד מזכיר המדינה ב-2022. רפנספרגר סירב לערער על תוצאות הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 בג'ורג'יה לאחר וחרף הלחץ שהפעילו עליו הנשיא טראמפ ובני בריתו הרפובליקנים, בהם הייס עצמו, באמתלת טענות כוזבות ומופרכות. מיד לאחר ההכרזה של הייס על התמודדותו, הביע טראמפ תמיכה רשמית במועמדותו. במהלך מסע הבחירות שלו המשיך הייס לטעון טענות כוזבות רבות לגבי בחירות 2020. ב-24 במאי 2022 הפסיד הייס בבחירות המקדימות לרפנספרגר, שגרף די קולות כדי להימנע מסיבוב שני. בכך נותר הייס קירח מכאן ומכאן – גם הפסיד את מועמדות מפלגתו לתפקיד מזכיר המדינה וגם את מושבו בבית הנבחרים האמריקאי.
הערות שוליים

↑  ההשתייכויות הדתיות של חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, מסמך מאת Pew Research Center (באנגלית)
↑  טים מרפי, GOP House Candidate: There’s a Gay Plot to Recruit and Sodomize Your Kids, באתר Mother Jones‏, 21 במאי 2014 (באנגלית)
↑  מייקל ר. בלוד וניקולס ריקרדי, Biden officially secures enough electors to become president, באתר AP‏, 5 בדצמבר 2020 (באנגלית)
↑  הניו יורק טיימס, ביהמ"ש העליון בארה"ב דחה את התביעה של טקסס נגד תוצאות הבחירות, באתר הארץ, 12 בדצמבר 2020
↑  גרג בלוסטיין, Hice launches challenge to Raffensperger in race for secretary of state, באתר The Atlanta Journal-Constitution‏, 22 במרץ 2021 (באנגלית)
↑  אליסה סאלאמי, Hice: 'I'm totally convinced' of voter fraud in Georgia, באתר NBC Montana‏, 31 בדצמבר 2020 (באנגלית)
↑  סטיבן פולר, Rep. Jody Hice, Who Pushed False Election Conspiracies, Announces Secretary Of State Run, באתר Georgia Public Broadcasting‏, 22 במרץ 2022 (באנגלית)
↑  דניאל דייל, Fact check: Trump-backed candidate for Georgia elections chief begins campaign with false claims about 2020 election, באתר CNN‏, 30 במרץ 2021 (באנגלית)
↑  אדם אדלמן, Brad Raffensperger, targeted by Trump, wins Ga. GOP primary for secretary of state, באתר NBC News‏, 25 במאי 2022 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2019109802  US Congress: H001071  VIAF: 4019156497248817740008   WorldCat (עם VIAF): 4019156497248817740008
בשר הודו

ערך זה עוסק בדבר מאכל. אם התכוונתם לבעל חיים, ראו .
| --- | --- |
תרנגול הודו צלוי, חלק מסעודת חג ההודיה
תרנגול הודו צלוי, חלק מסעודת חג ההודיה
 
 מאכלים
 סוג:  בשר, בשר עופות 
 
בשר הודו הוא שם מקוצר נפוץ לבשר תרנגול הודו - בשר למאכל שמקורו בתרנגול הודו.
בשר ההודו עשיר ברכיבים תזונתיים חשובים לגוף האדם כגון ברזל, אבץ, ויטמין B12, חלבון, ניאצין, ויטמין B6. בשר הודו הוא לרב דל שומן.
תכולת החלבון והברזל בבשר הודו גדולה משל בשר תרנגול הבית, ותכולת השומן קטנה יותר.
תרנגולי הודו משווקים בישראל עוד מימי המנדט הבריטי. בישראל, כמות הצריכה לאדם של בשר הודו היא הגבוהה בעולם, בין היתר בזכות השימוש בבשר הודו עבור הפקת פסטרמה, בניגוד לרוב העולם בו מקובל השימוש בבשר בקר. היקף גידולם בארץ הולך ומתרחב אך לא מייצאים אותם בשל מגבלות ותחרויות שונות.
בשר ההודו מובדל מבשר תרנגול הבית היותו עשיר במיוחד ברכיבים תזונתיים חשובים לגוף האדם כגון ברזל, אבץ, ויטמין B12, חלבון, ניאצין, ויטמין B6. כמו כן הוא נחשב לבשר דל שומן ובשל כך ממלא תפקיד במניעת מחלות לב וכלי דם הנגרמות מעודף שומן מן החי. כמות הברזל הקיימת בבשר ההודו היא בין 1.5-2 מ"ג ל-100 גרם ורמת שיעור ספיגתו במערכת העיכול היא בין 15%-20% אחוזים, לעומת 1.5%-3% אחוזים במזון מן הצומח. כמות החלבון שמכיל ההודו היא כ־30 גרם חלבון ל-100 גרם בשר. כמו כן, הוא מכיל כחצי מיקרוגרם ל-100 גרם בשר של ויטמין B12, כ- 0.5 מ"ג ל-100 גרם של ויטמין B6 ובין 4 - 3 מ"ג ל-100 גרם אבץ. מבחינת אחוזי השומן שבבשר, ב-100 גרם בשר הודו אדום יש פחות מ-3% שומן (בחלקים הדלים בשומן של בשר בקר, יש בין 8%- 11% שומן).
הערות שוליים

↑  David Shamah, Israelis gobble up more turkey than anyone, thanks in part to ‘pastrami’, The Times of Israel, ‏2014-11-26 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph115026 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'או בוגזה

| --- | --- |

 לידה:  6 בפברואר 1908 בלז'וי, מונטניה, ממלכת רומניה 
 פטירה:  14 בספטמבר 1993 (בגיל 85) בוקרשט, רומניה 
 שם לידה:  Gheorghe Bogza
 מדינה:  רומניה 
 מקום לימודים:  האקדמיה לימאות על שם מירצ'ה הזקן 
 שפות היצירה:  רומנית
 סוגה:  שירה, רפורטאז'ה ספרותית
 זרם ספרותי:  אוונגרד   סוריאליזם   ריאליזם סוציאליסטי
 תקופת הפעילות:  1928–1993 (כ־65 שנים)
 הושפע מ:  אורמוז 
 
ג'או בוגזה (ברומנית: Geo Bogza;‏ 6 בפברואר 1908 - 14 בספטמבר 1993) היה עיתונאי, עורך, משורר וממייסדי סוגת הרפורטז'ה הספרותית ברומנית.
חייו

ג'או נולד בכפר בלז'וי (Blejoi), באזור פלוישט, ברומניה, כבנו של אלכסנדרו בוגזה ואח צעיר של אלכסנדרו בוגזה (מוזיקאי ופילוסוף רומני) ואח מבוגר יותר של ניקולאה בוגזה, ששינה בהמשך שמו לראדו טודוראן.
ג'או בוגזה למד בבית הספר היסודי בפלוישט מ-1915 עד 1919. בהמשך למד בבית הספר הימי בגאלאץ ובקונסטנצה עד שנת 1925. ב-1926 התיישב בבושטנאר, בעמק הפרחובה וכבר ב-1928 ניהל וערך את כתב העת Urmuz (אורמוז). בין השנים 1929 - 1933 כתב בכמה מכתבי העת של התקופה וביניהם Vremea (העת), Cuvîntul liber (המילה החופשית), Unu (אחד), Bilete de papagal (כרטיסים של תוכי) ו-Azi (היום). בתקופה זו הופיעו שני כרכי שירה שלו, Jurnal de sex  (יומן סקס) ב-1929 ו-Poemul invectivă (פואמה פוגענית). חלק משיריו, בעלי התוכן הפרובוקטיבי, גררו האשמה בפורנוגרפיה וכמה מעצרים עד לזיכויו בבית המשפט.
ברנדט דוולין

דוולין בדיווח חדשותי מ-1970
ג'וזפין ברנדט דוולין מק'לינסקי (באנגלית: Josephine Bernadette Devlin McAliskey; נולדה ב-23 באפריל 1947) היא סוציאליסטית רפובליקנית קתולית מצפון אירלנד. כיהנה כחברת הפרלמנט הבריטי מ-1969 ועד 1974. עם כניסתה לפרלמנט בגיל 21 הייתה האשה הצעירה ביותר שנבחרה כחברת פרלמנט בבריטניה מאז ומעולם. נודעת במזגה הסוער.
תולדות חייה

נולדה במחוז טיירון שבצפון אירלנד למשפחה קתולית. למדה פסיכולוגיה באוניברסיטת המלכה בבלפסט, אך לא סיימה. כסטודנטית הצטרפה לתנועת זכויות האזרח שביקשה להשיג שוויון זכויות לקתולים בצפון אירלנד שנשלטה על ידי רוב פרוטסטנטי-יוניוניסטי. ב-1968 בלטה בראש קבוצת "הדמוקרטיה של העם" (People's Democracy). למרות שנכשלה בבחירות 1969 בצפון אירלנד, התמודדה מיד לאחר מכן על ירושתו של חבר פרלמנט שנפטר, הביסה את יריבתה היוניוניסטית ונבחרה לפרלמנט בוסטמינסטר. את נאום הבכורה שלה נשאה ביום בו מלאו לה 22. בניגוד לשיטה שרווחה עד אז אצל נבחרים אירים לפרלמנט הבריטי, אשר נעדרו מן המשכן ככל שיכלו על מנת לא לקחת חלק במשחק הפוליטי הבריטי הצבוע, לדידם, דגלה דוולין באקטיביזם. פעילותה הייתה קולנית, לוחמנית ובלתי מתפשרת למען השמעת קולם של הקתולים בצפון אירלנד. היא משכה את עינם של כתבי החדשות של העת בזכות חוצפתה, דעתנותה, גילה הצעיר והופעתה הבלתי שגרתית לחברת פרלמנט, בחצאית מיני ותספורת אופנתית.
ב-12 בדצמבר 1969 השתתפה במצעד למען זכויות אדם בשכונת העוני בוגסייד בעיר דרי שבצפון אירלנד. הצועדים התעמתו עם כוח השיטור המלכותי של צפון אירלנד (Royal Ulster Constabulary - RUC) ועם צועדים פרוטסטנטים-יוניוניסטים ובמקום התפתח קרב-רחוב. דוולין נעצרה על ידי המשטרה. דוולין נעצרה שוב ב-26 ביוני 1970, דבר שעורר מהומות, ונשלחה לכלא לשישה חודשים.
ב-1971 ילדה, טרם נישואיה, את בתה רויזין (Róisín), דבר שגרר הסרת תמיכה בקרב בוחריה הקתולים. כשנתיים מאוחר יותר מישאה למייקל מק'לינסקי.
כאשר נודע על יום ראשון העקוב מדם בינואר 1972, בו נהרגו בעיר דרי, 14 קתולים בלתי-חמושים מאש צנחנים בריטים, נאם שר הפנים רג'ינלד מאדלינג (Reginald Maudling) בפרלמנט והאשים את הקתולים בהתגרות. בתגובה סטרה דוולינג לשר על פניו.
לאחר שלא נבחרה לפרלמנט תמכה בפילוג שמאלי ב-IRA (הצבא האירי הרפובליקאי) וביצירת המפלגה האירית הרפובליקאית הסוציאליסטית. כן תמכה ועודדה את מחאות האסירים האירים בבתי הכלא הבריטים, ששיאם בשביתות הרעב הגדולות של לוחמי החופש האירים ב-1980 ו-1981 (בו עשרה אסירים הרעיבו עצמם למוות במחאה על מדיניותה של מרגרט תאצ'ר).
בינואר 1981 התקיפו חברי המיליצייה הלויאליסטית "לוחמי החירות של אלסטר" את ביתה במחוז טיירון וירו בה ובבעלה לעיני ילדיהם. התוקפים ניתקו את קווי הטלפון ובכך עיכבו את הגעת הסיוע הרפואי. בני המשפחה טופלו על ידי כוחות צבא שהוצבו לצורך הגנתם, אך לא מנעו את הירי.
ב-2003 נאסרה כניסתה לארצות הברית מן הסיבה שהיא עלולה לסכן את שלום הציבור.
בשנת 1969 פרסמה את ספרה The Price Of My Soul ("מחירה של נשמתי").
ב-2011 הופק סרט תיעודי אודותיה בשם Bernadette: Notes On A Political Journey ("הערות על מסע פוליטי")‏.
הערות שוליים

↑  על ביקורה הראשון בארצות הברית: פידל קסטרו בחצאית מיני
↑  1970: Violence flares as Devlin is arrested, BBC, 26 ביוני 1970
↑  כתבה על הידי, גארדיאן, 17 בינואר 1981
↑  נאסרה כניסת ברנדט דוולין לארצות הברית
↑  מאמר ביקורת על הספר
↑  מאמר ביקורת על הסרט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007329395105171  GND: 118678094  ISNI: 0000 0000 7858 0480  LCCN: no91023615  NTA: 070438579  SELIBR: 236265  SNAC: w6j96x1s  SUDOC: 079168523  UKPARL: 2cJY70r9  VIAF: 51666676   WorldCat (עם VIAF): 51666676
בתיה קריסטל

| --- | --- |
 לאום:  ישראלית
 לימודי רפואה:  פקולטה לרפואה בטכניון
 התמחות:  נפרולוגיה
 תואר:  פרופסור מן המניין
 תפקידים:  סגנית הדיקן לנושא מחקר קליני בפקולטה לרפואה בגליל של אוניברסיטת בר-אילן
 מחלקות ובתי חולים:  מנהלת המחקר במרכז הרפואי לגליל
 
בתיה קריסטל (נולדה ב-25 בדצמבר 1951) היא רופאה ישראלית, מנהלת מחלקת נפרולוגיה ומנהלת המחקר במרכז הרפואי לגליל, סגנית הדיקן לנושא מחקר קליני בפקולטה לרפואה בגליל של אוניברסיטת בר-אילן.
ביוגרפיה

קריסטל נולדה ברומניה ועלתה לארץ בילדותה, סיימה את הפקולטה לרפואה בטכניון בהצטיינות וכרופאה חוקרת הייתה פרופסור אורח באוניברסיטת סטנפורד ובאוניברסיטאות אחרות בארצות הברית, היא עוסקת במחקר בשטח טרשת עורקים ואת ההשפעות המיטיבות של מתן טיפולים אנטי-חימצוניים. היא פרסמה כ-70 מאמרים בעיתונות הרפואית-מדעית העולמית ומנחה סטודנטים לתארים מתקדמים בנושאי מחקר בתחום הנפרולוגיה. היא זכתה להכרה מקצועית נרחבת על עבודתה הקלינית והמדעית. ב-2010 נבחרה על ידי הארגון הנפרולוגי הבינלאומי לאחת משמונה הנשים המובילות בעולם בתחום הנפרולוגיה.
קריסטל נשואה ואם לשלוש בנות, מתגוררת בקיבוץ עברון.
הערות שוליים

↑  ביטאון הארגון,  אוקטובר 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007589636005171  VIAF: 38147266781335481607   WorldCat (עם VIAF): 38147266781335481607 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ברנדט שיראק

ברנדט שיראק (בצרפתית: Bernadette Chirac; נולדה ב-18 במאי 1933) היא פוליטיקאית צרפתייה ואלמנתו של נשיא צרפת ז'אק שיראק.
ביוגרפיה

ברנדט נולדה בפריז למשפחה ממוצא אריסטוקרטי ולה אח ואחות, אביה נאסר בגרמניה עד סוף מלחמת העולם השנייה והיא ברחה עם אמה ללוט וגארון, לאחר חזרתו של אביה התיישבה המשפחה ברובע השישי של פריז.
ב-1950 החלה ללמוד במכון למדע המדינה פריז שם הכירה את בעלה ז'אק שיראק, לו הייתה נשואה מ-1956 ועד למותו ב-2019. לאחר נישואיה לא השלימה את התואר, לזוג נולדו שתי בנות.
ב-1971 החלה לשמש כחברת מועצה בעיירה סראן (צר') שבאקיטן החדשה, ב-1977 התמנתה לעוזרת של ראש המועצה.
כאשר בעלה התמודד לנשיאות היא הייתה מעורבת רבות בקמפיין שלו, וב-1995 עם היבחרו לנשיאות החלה לשמש כגברת הראשונה של צרפת.
ב-2001 החלה לשמש כפטרונית של הארגון פיאס ז'ון (צר') העוסק בצדקה ואיסוף תרומות לילדים הנמצאים בבתי חולים ברחבי צרפת.
ב-2001 יצא הספר "ברנדט שיראק" שהתבסס על ראיונות מקיפים שנערכו עימה.
ב-2007 התמנתה לנשיאת קרן ז'ורז' פומפידו.
הערות שוליים

↑  Conseil d'Administration - Fondation Hôpitaux de Paris-Hôpitaux de France, Fondation des Hôpitaux de Paris Hôpitaux de France (בצרפתית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811497687405606  BnF: cb135179077 (data)  GND: 122683919  ISNI: 0000 0001 0917 7556  LCCN: n87150659  NDL: 00990909  SUDOC: 050680749  VIAF: 76471499   WorldCat (עם VIAF): 76471499
ג'ודי הולידיי

| --- | --- |

ג'ודי הולידיי, 1950
 לידה:  21 ביוני 1921 ניו יורק סיטי, ניו יורק, ארצות הברית
 פטירה:  7 ביוני 1965 (בגיל 43) ניו יורק סיטי, ניו יורק, ארצות הברית
 מקום קבורה:  בית הקברות וסטצ'סטר הילס 
 שם במה:  Judy Holliday 
 שם לידה:  Judith Tuvim 
 סוגה מועדפת:  מוזיקת פופ מסורתית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1938–1963 (כ־25 שנים) 
 בן או בת זוג:  דייויד אופנהיים (נגן קלרינט) (?–1957)   ג'רי מאליגן 
 צאצאים:  ג'ונתן אופנהיים 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר, פרס גלובוס הזהב, פרס טוני
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ודי הולידיי (באנגלית: Judy Holliday;‏ 21 ביוני 1921 - 7 ביוני 1965) הייתה שחקנית קולנוע יהודייה-אמריקאית. זוכת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ופרס גלובוס הזהב לשנת 1950 על תפקידה בסרט "רק אתמול נולדה".
ביוגרפיה

נולדה בשם ג'ודית טובים (Judith Tuvim) בניו יורק סיטי למשפחה יהודית ממוצא רוסי. היא גדלה בשכונת סאניסייד שבקווינס ועבדה לפני שפרצה כשחקנית ב"תיאטרון מרקורי". החלה את דרכה כשחקנית תיאטרון זוטרית בברודוויי.
הולידיי קיבלה הזדמנות ראשונה להופיע כשחקנית קולנוע מהבמאי ג'ורג' קיוקור שליהק אותה לתפקיד קטן בסרטו "Winged Victory" ולאחר מכן לתפקיד דוריס אטינגר בסרטו "צלע האדם", עליו הייתה מועמדת הולידיי לפרס גלובוס הזהב לתפקיד משני.
הולידיי האלמונית הצליחה להפתיע את התעשייה והמבקרים בהוליווד בשנת 1950 כאשר זכתה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ובפרס גלובוס הזהב לתפקיד קומי/מוזיקלי על הופעתה בתור אמה "בילי" דאן בדרמה הקומית רק אתמול נולדה. הולידיי שהופיעה בתפקיד כ-4 שנים קודם לכן בהפקת התיאטרון הצליחה לזכות בפרס האוסקר תוך כדי שהיא גוברת על כוכבות קולנוע הוליוודיות וותיקות ואהובות כמו גלוריה סוונסון, בטי דייוויס ואן בקסטר.
הולידיי המשיכה לשחק בקריירה שלה בעיקר תחת ג'ורג' קיוקור בסרטים "הסוג הנשוי" בתפקיד עליו הייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר, "זה צריך לקרות לך" לצידו של ג'ק למון, איתו שיחקה גם בקומדיה של מארק רובסון "Phffft!".
בשנת 1956 זכתה הולידיי בפרס טוני על הופעתה במחזה "הפעמונים מצלצלים" בתפקיד המרכזנית אלה פיטרסון, הופיעה בנוסף בקומדיה "הקאדילק המוזהבת המוצקה" בתפקיד בעלת המניות לאורה פטרידג' עליו הייתה מועמדת לפרס גלובוס זהב. בשנת 1960 בהופעתה הקולנועית האחרונה חזרה הולידיי על תפקיד אלה פיטרסון בגרסה הקולנועית של וינסנט מינלי למחזה "הפעמונים מצלצלים", היא הועמדה על הופעתה בסרט בפעם הרביעית לגלובוס הזהב.
הולידיי הייתה אמא לבן אחד, עורך הקולנוע ג'ונתן אופנהיים מגירושייה מהמוזיקאי דייוויד אופנהיים.
לאחר שהתגרשה היא חיה עם נגן הסקסופון האגדי ג'רי מאליגן שתמך בה לאחר שחלתה במחלת סרטן השד, היא נפטרה מהמחלה ב-7 ביוני 1965 שהיא בת 43. היא נקברה ב"בית הקברות וסטצ'סטר הילס". על שמה כוכב קולנוע בשדרת הכוכבים של הוליווד
פילמוגרפיה

צלע האדם (1949)
רק אתמול נולדה (1950)
הזוג המוצלח (1952) The Marrying Kind
זה עלול לקרות לך (1954) It Should Happen to You
קאדילק הזהב (1956) The Solid Gold Cadillac
מלאת חיים (1957)
פעמוני נישואין (1960) Bells Are Ringing
ג'ודי הולידיי בסרט "צלע האדם", (1949)
בית התפילה הבהאי

פריסת בתי התפילה הבהאים בעולם - אדום - מבנים היסטוריים; ירוק כהה - מבנים קיימים; ירוק בהיר - מבנים עתידיים
בית התפילה הבהאי ההיסטורי באשגבאט
"מקדש הלוטוס" בדלהי
המבנה בפרנקפורט
בית התפילה הבהאי (פרסית וערבית مشرق‌ الاذکار - "מַשְרִק אל-אד'כאר"; אנגלית Bahá'í House of Worship) הוא בית התפילה או המקדש בדת הבהאית.
אופיו של בית התפילה

לפי חזונם של מנהיגי הדת הבהאית, עתידים בתי התפילה הבהאיים להוות חלק ממרכזים לפעילות חברתית, הומניטרית, חינוכית ומדעית, אך מטרה זו טרם הושגה. בהווה משמשים בתי התפילה הבהאיים אך ורק לפעילות דתית כתפילה או ללימודי דת; ופגישות בהאיות אחרות מתקיימות במרכזים בהאיים, בבתים פרטיים או במבנים שכורים. בית התפילה הבהאי נזכר לראשונה אצל בהאא אללה בספרו אל-כתאב אל-אקדס, ואופיו של המוסד פותח על ידיו מאוחר יותר וכן על ידי בנו ויורשו, עבד אל-בהאא'. לפי הכתבים הבהאים, יהיו בתי התפילה פתוחים בפני מאמיני כל הדתות, ובהם יוכלו הכל לעבוד את האל ללא קשר להשתייכותם הדתית. עם זאת, בתי התפילה מיועדים אך ורק לתפילה ולקריאה בכתבי הקודש הבהאים והאחרים, וחל איסור על נשיאת דרשות או על עריכת טקסים. שירה מותרת בבניין, אך ללא ליווי של כלי נגינה.
הקמת בתי התפילה הבהאיים השונים התבססה על תרומות, ויצאה אל הפועל כאשר הקהילה המקומית הייתה מסוגלת לעמוד בהוצאה. בניגוד למקובל בדתות אחרות, אין הבהאים גובים כספים בעת טקסים דתיים, ורק בני הדת הבהאית רשאים לתרום מכספם לקופת הקהילה. בית התפילה הבהאי מנוהל על ידי האספה הרוחנית הבהאית הלאומית במדינה הרלוונטית.
יסודות אדריכליים

לכל בתי התפילה הבהאיים יסודות אדריכליים משותפים, ולפי קביעתו של עבד אל-בהאא', עליהם להיות עגולים בצורתם הכללית ולכלול תשע צלעות. בתוך המבנה אין מוצגים  ציורים, תצלומים או פסלים, ואין מותקנים בהם מזבחות או דוכני דרשה. על המבנים לשאת כיפה, וכיום מתאפיינים כל בתי התפילה הקיימים בחלל מרכזי בודד. המושבים בכל בתי התפילה הבהאיים הקיימים פונים לעבר הקיבלה הבהאית, היא קבר בהאא אללה באל-באהג'ה שבעכו.
בתי התפילה הבהאים ברחבי העולם

ברחבי העולם קיימים (נכון לשנת 2018) עשרה בתי תפילה בהאיים, לפחות אחד בכל יבשת. בית התפילה הראשון שניצב באשגבאט בטורקמניסטן הולאם על ידי השלטונות הסובייטיים ולבסוף נהרס. מקדש הבאב בחיפה, מקדש בהאא אללה באל-באהג'ה ויתר מבני המרכז הבהאי העולמי בישראל אינם נחשבים לבתי תפילה בהאים, אך קיימת תוכנית להקמתו של בית תפילה בהאי בחיפה, בסמוך למערת אליהו.
עשרת בתי התפילה הקיימים כיום שוכנים בשיקגו, בקמפלה, בסידני, בפרנקפורט, בפנמה סיטי, בסמואה, בדלהי, בסנטיאגו, בבטאמבנג(אנ') (קמבודיה) ובקאוקה(אנ'). בנוסף לבניין המתוכנן בחיפה, נקבעו עד כה כ-120 אתרים ברחבי העולם בהם קיימת כוונה להקים בית תפילה בהאי, והמטרה המוצהרת היא כי לבסוף יבנה בית תפילה בכל קהילה בהאית.
הערות שוליים

↑  "בתי תפילה בהאים," BWNS.com.
↑  "משריק אל-אד'כאר", Bahai.org.
| הדת הבהאית הכוכב הבהאי |
| --- | --- | --- |
| דמויות מרכזיות | עלי מוחמד שיראזי, הבאב • בהאא אללה • עבד אל-בהאא • שוגי אפנדי |  |
| הכתבים הבהאיים | אל-כתאב אל-אקדס • כתאב-י איקאן • המילים הנסתרות • שבעת העמקים • ארבעת העמקים • האיגרת אל בן הזאב • באיאן • איגרות אל המלכים והשליטים • מפציעי השחר |  |
| מוסדות עיקריים | מנגנון המנהל הבהאי • המרכז הבהאי העולמי • בית הצדק העולמי • האסיפות הרוחניות |  |
| עקרונות כלליים | עקרונות הדת הבהאית • התגלות מתמשכת • מעמד האישה בדת הבהאית • אחדות בדת הבהאית • עבדות בדת הבהאית • להט"ב והדת הבהאית |  |
| היסטוריה ופילוגים | באביזם • היסטוריה של הדת הבהאית • סובח-י אזל • אבראהים ג'ורג' ח'יראללה • צ'ארלס מייסון רמי • רות וייט |  |
| אנשים | אותיות הח"י •  ידי האמונה • שליחי בהאא אללה • טאהרה • בהיה ח'אנום • מרתה רוט • לואה גטסינגר • פיבי הרסט • ת'ורנטון צ'ייס |  |
| לוח השנה הבהאי | חגים בהאיים • נורוז • רידוואן • הולדת בהאא אללה • יום הברית • איאם-י הא • צום תשעה עשר הימים |  |
| בית התפילה הבהאי | אשגבאט • שיקגו • קמפלה • סידני • פרנקפורט • פנמה סיטי • סמואה • דלהי • סנטיאגו דה צ'ילה |  |
| קהילות בהאיות | הקהילה הבהאית הבין-לאומית • אוזבקיסטן  • אוסטרליה • אינדונזיה • איראן  • אנגליה • ארצות הברית  • ברזיל  • גרמניה  • דרום אפריקה • הודו  • טורקיה  • טורקמניסטן • מצרים  • ניו זילנד • סין • ספרד • קנדה • רוסיה |  |
| מנהגים ופולחן | סמלים בהאיים • עלייה לרגל • תפילה • חקוק אללה • צום |  |
ג'יה

| --- | --- |

 בימוי:  מייקל כריסטופר
 הופק בידי:  ג'יימס ד. ברובקר
 תסריט:  ג'יי מקלנרני  מייקל כריסטופר
 עריכה:  Eric Sears 
 שחקנים ראשיים:  אנג'לינה ג'ולי Joan Pringle Holly Sampson Tricia O'Neil טורסטן וורגס Brian Donovan Michael E. Rodgers Martin Seifert מילה קוניס מרסדס רוהל אליזבת מיטשל פיי דאנאוויי אריק מיכאל קול סקוט כהן קיילי טרוויס Lynn Wanlass 
 מוזיקה:  טרנס בלנשרד 
 צילום:  רודריגו גרסיה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  נטפליקס, HBO 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  31 בינואר 1998 (ארצות הברית)
 משך הקרנה:  126 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט ביוגרפי, סרט דרמה, סרט להט"בי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
ג'יה (באנגלית: Gia) הוא סרט משנת 1998 המבוסס על חייה של הדוגמנית ג'יה קרנג'י.
אשר בוים על ידי מייקל כריסטופר.
בכיכובם של אנג'לינה ג'ולי, מרסדס רוהל, פיי דאנאוויי ואליזבת מיטשל.
עלילה

ג'יה קרנג'י היא ילידת פילדלפיה שעוברת לניו יורק כדי להפוך לדוגמנית. היא תופסת את תשומת הלב של הסוכנת ווילאמינה קופר. היופי של ג'יה והגישה שלה עזרו לה במהירות לעלות בתעשיית הדוגמנות, אך הבדידות והעקשנות שלה הניעו אותה לשימוש בסמים כמו קוקאין. היא ניהלה רומן עם לינדה, מאפרת אמנים. בעת שלינדה מתחילה לדאוג לבעיית הסמים של ג'יה ומציבה לה אולטימטום, ג'יה בוחרת בסמים. לאחר כישלון הניסיון של ג'יה לתקן את מערכת היחסים שלה עם לינדה ואמה, היא מתחילה להשתמש בהרואין. לאחר ניסיונות גמילה רבים היא מצליחה להיגמל מהסם, היא נדבקה באיידס בשל זיהום שקיבלה ממחט מזרק משומשת. בשנת 1986 נפטרה ג'יה ממחלת האיידס בגיל 26.
הדמויות

אנג'לינה ג'ולי - ג'יה קרנג'י
אליזבת מיטשל - לינדה
אריק מיכאל קול - טי.ג'י
קיילי טרוויס - סטפני
ג'ון קונסידיין - ברוס קופר
סקוט כהן - מייק מנספילד
מילה קוניס ג'יה בצעירותה.
מרסדס רוהל - קת'לין קרנג'י
פיי דאנאוויי - ווילאמינה קופר
אלכסנדר אינברג - כריס בון וונגנהים
ברנדור אולסן

ברנדור הנדריקסון אולסן (בפארואזית: Brandur Hendriksson Olsen; נולד ב-19 בדצמבר 1995) הוא כדורגלן פארואזי המשחק בפרדריקסטאד ובנבחרת איי פארו בעמדת הקשר.