stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
S&M (אלבום)
רשימת השמעה

| תקליטור 1> מס' | תקליטור 1> שם | תקליטור 1> כותב(ים) | תקליטור 1> אלבום מקורי | תקליטור 1> משך | תקליטור 1>  | תקליטור 1>  | תקליטור 1>  | תקליטור 1>  | תקליטור 1>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | The Ecstasy of Gold  | אניו מוריקונה | The Good, the Bad and the Ugly | 2:31 |  |  |  |  |  |
| 2. | The Call of Ktulu  | ג'יימס הטפילד, לארס אולריך, קליף ברטון, דייב מאסטיין | Ride the Lightning | 9:34 |  |  |  |  |  |
| 3. | Master of Puppets  | הטפילד, אולריך, ברטון, קירק האמט | Master of Puppets | 8:55 |  |  |  |  |  |
| 4. | Of Wolf and Man  | הטפילד, אולריך, האמט | Metallica | 4:19 |  |  |  |  |  |
| 5. | The Thing That Should Not Be  | הטפילד, אולריך, האמט | Master of Puppets | 7:27 |  |  |  |  |  |
| 6. | Fuel  | הטפילד, אולריך, האמט | Reload | 4:36 |  |  |  |  |  |
| 7. | The Memory Remains  | הטפילד, אולריך | Reload | 4:42 |  |  |  |  |  |
| 8. | No Leaf Clover  | הטפילד, אולריך | S&M | 5:43 |  |  |  |  |  |
| 9. | Hero of the Day  | הטפילד, אולריך, האמט | Load | 4:45 |  |  |  |  |  |
| 10. | Devil's Dance  | הטפילד, אולריך | Reload | 5:26 |  |  |  |  |  |
| 11. | Bleeding Me  | הטפילד, אולריך, האמט | Load | 9:02 |  |  |  |  |  |
| תקליטור 2> מס' | תקליטור 2> שם | תקליטור 2> כותב(ים) | תקליטור 2> אלבום מקורי | תקליטור 2> משך | תקליטור 2>  | תקליטור 2>  | תקליטור 2>  | תקליטור 2>  | תקליטור 2>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Nothing Else Matters  | הטפילד, אולריך | Metallica | 6:48 |  |  |  |  |  |
| 2. | Until It Sleeps  | הטפילד, אולריך | Load | 4:30 |  |  |  |  |  |
| 3. | For Whom the Bell Tolls  | הטפילד, אולריך, ברטון | Ride the Lightning | 4:52 |  |  |  |  |  |
| 4. | – Human  | הטפילד, אולריך | S&M | 4:20 |  |  |  |  |  |
| 5. | Wherever I May Roam  | הטפילד, אולריך | Metallica | 7:02 |  |  |  |  |  |
| 6. | The Outlaw Torn  | הטפילד, אולריך | Load | 9:59 |  |  |  |  |  |
| 7. | Sad but True  | הטפילד, אולריך | Metallica | 5:46 |  |  |  |  |  |
| 8. | One  | הטפילד, אולריך | ...And Justice for All | 7:53 |  |  |  |  |  |
| 9. | Enter Sandman  | הטפילד, אולריך, האמט | Metallica | 7:39 |  |  |  |  |  |
| 10. | Battery  | הטפילד, אולריך | Master of Puppets | 7:25 |  |  |  |  |  |
| 11. | Bleeding Me  | הטפילד, אולריך, האמט | Load | 9:02 |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 133:14 |  |  |  |  |  |
מבצעים

ג'יימס הטפילד - גיטרה ושירה
קירק האמט - גיטרה
לארס אולריך - תופים
ג'ייסון ניוסטד - בס
התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | 3× פלטינה | 210,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 210,000 |
אטרף (להקה)

| --- | --- |
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  1989–1994, 1995–1999, 2013, 2016
 סוגה:  רוק, סלסה, קובני
 חברת תקליטים:  אן אם סי הד ארצי
 חברים
 ארתור כץ ויקטור אזוס אהרוני בנארי דורון רפאלי זוהר כחילה אורן בלבן
 חברים לשעבר
 רובנס איתי רוזנבאום
 
אטרף היא להקת רוק לטינית ישראלית, שפעלה בעיקר בתחילת שנות ה-90. להקת אטרף שילבה מוזיקת רוק עם מוזיקת ג'אז, תחת השפעות לטיניות (בעיקר סלסה ומוזיקה קובנית).
היסטוריה

את הלהקה הקים הזמר רובן סלמון (אשר מוכר יותר בשם נעוריו, רובנס). רובנס, יוצא פרו, שבתחילת שנות ה-80 היה חבר בלהקת "סנדלר", חבר בשנת 1989 לחבר ילדותו, נגן הבס ויקטור אזוס, ולגיטריסט אהרוני בנארי – שניהם יוצאי הלהקה הירושלמית "צליל שכן". השלושה צרפו אליהם גם את הפסנתרן איתי רוזנבאום ואת נגני כלי ההקשה אורן בלבן והמתופף דורון רפאלי.
הלהקה הקליטה כמה שירים באופן עצמאי, ולהיטה הראשון של הלהקה שיצא כסינגל באוגוסט 1989 היה "שולה". השיר עסק במפגש עם זונה (”אני ושולה בחצר, אחורה וקדימה וקדימה ואחור”). שיר זה זכה להצלחה ולהשמעות רבות ברדיו. עם זאת, כאשר הוצע ללהקה להופיע במסגרת התוכנית "סופסופ" (תוכנית אירוח בהנחיית גבי גזית ששודרה בערוץ הראשון), הותנתה ההופעה בהחלפת המילים הפרובוקטיביות במילים אחרות (”אני ושולה בבריסל, דודה חוזפיטה שרוקדת מאחור”). הלהקה שהייתה להוטה להופיע בטלוויזיה הסכימה להתניה. למחרת הופיעה בעיתונים השוואה בין המילים המקוריות למילים החלופיות, והושמעה ביקורת על כך שהלהקה נאלצה להתכופף ולהתפשר על מנת להופיע. בהופעות מאוחרות יותר בטלוויזיה, הופיעה הלהקה עם המילים המקוריות. בתחילת 1990 הוציאה הלהקה את הסינגל השני שלה "בלומברג".
בנובמבר 1990, לאחר שהפסנתרן איתי רוזנבאום הוחלף על ידי זוהר כחילה, הוציאה הלהקה את אלבומה הראשון, אטרף 2, בהפקה עצמאית בשותפות עם אולפני טריטון, ובהפצת אן אם סי. בין היתר התפרסמו מאלבום זה השירים "כשאת", "אודליה", "בלומברג", ו"יום סבבה" – גרסה עברית לשיר "לה במבה"(אנ'), בהשתתפות שלומי שבת. מילות השירים נכתבו על ידי רובנס, והולחנו על ידי רובנס ואזוס. השיר "יום סבבה" נכלל גם באלבום הסולו השלישי של שבת "אל תלכי רחוק מדי" שראה אור בשנת 1991.
בשנת 1992 הוציאה הלהקה את אלבומה השני, קונגה, אף הוא בהפקתו של עמיר בן-משה, אך עם מעורבות גדולה יותר של כחילה, בנארי ואזוס בעיבודים ובהלחנה. בין היתר התפרסמו מאלבום זה השירים "ענבל" ו"ירושלים", וכן גרסאות כיסוי בסגנון לטיני לשירים "קפה טורקי" ו"רינה". מילות השירים באלבום נכתבו על ידי רובנס.
לאחר הוצאת האלבום הצטמצמה פעילות הלהקה, עד שבשנת 1994 היא התפצלה ואנשיה הקימו להקות אחרות. בשנת 1995 חזרה הלהקה לפעול יחד, והוציאה את אלבומה השלישי, לטיני / עברי / לטיני (בהוצאת הד ארצי). הלהיט המוכר ביותר באלבום הוא השיר "מנגו בננה".
בשנת 1997 הוציאה הלהקה אלבום אוסף בשם האוסף, אשר כלל גם 4 גרסאות כיסוי שלא פורסמו עד אז (ביניהן גרסה לטינית לשיר "אין כמו יפו בלילות").
לאחר הוצאת אלבום האוסף, דעכה פעילותה של הלהקה. בשנת 1998, במסגרת הפרויקט "עבודה עברית", חידשה הלהקה את שירו של אריק לביא, "שיר הקטר". בשנת 1999 הקליטה הלהקה שיר נוסף בשם "קונדום", שנפסל לשידור עקב תוכנו המיני-פרובוקטיבי, העוסק בקונדומים.
היסטוריה > לאחר פירוק הלהקה

בינואר 2008 הוציא לאור רובן סלמון אלבום סולו.
בינואר 2011 התאחדה הלהקה לרגל מופע השקה של אלבום הסולו הראשון של דורון רפאלי.
ב-28 בספטמבר 2013 שוב התאחדה הלהקה לצורך הופעה חד-פעמית, במסגרת אירועי הסגירה של הרדיו-בר "תדר" בתל אביב.
ביוני 2016 דווח שוב על איחוד צפוי של הלהקה וימים אחדים לאחר מכן הוצגה הלהקה כאשר במתכונתה החדשה, במקום הסולן רובנס, הוצב הסולן ארתור כץ. השיר הראשון שהוציאה באיחוד 2016 הוא "מדינה בפיתה". במהלך 2017 הופיעה הלהקה עם פבלו רוזנברג.
דיסקוגרפיה

אטרף 2 (1990)
קונגה (1992)
לטיני / עברי / לטיני (1995)
האוסף (1997)
הערות שוליים

↑  אייל לוי, אטרף, לא רוצים שוליים, מעריב, 2 באוקטובר 1989
↑  גיורא פרבר, ריש מתגלגלת, חדשות, 24 באוגוסט 1989
↑  כל המילים השמחות, מעריב, 8 בדצמבר 1989
↑  טל פרי, את שולה כבר הכרנו. ומי זה בלומברג?, מעריב, 6 במרץ 1990
↑  גדי שמשון, שיעור בלטינית⁩, חדשות, 22 22 בנובמבר 1990
↑  תמר סוקניק, אלבום סולו לרובן סלמון,  לשעבר סולן להקת "אטרף", באתר הארץ, 1 בינואר 2008
↑  עכבר העיר, להקת "אטרף" באיחוד מרגש, תכנית תרבות חדשה בערוץ 8 - ועוד המלצות לראשון, באתר הארץ, 30 בינואר 2011
↑  איי קראמבה: להקת אטרף מתאחדת, באתר וואלה, 18 בספטמבר 2013
↑  "אני ושולה בתדר" - סיקור הופעת האיחוד של הלהקה ב"תדר"
↑  רן בוקר, יום סבבה: להקת אטרף מתאחדת, באתר ynet, 14 ביוני 2016
↑  מזל טלבי לוי, מאירים את כיכר המייסדים: פבלו רוזנברג ולהקת אטרף, באתר מלאבס (מקומון), 13 ביולי 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302702905171  MusicBrainz: 3bdab3e5-930f-43d3-84c1-5d525e1a1a31  VIAF: 136580489   WorldCat (עם VIAF): 136580489
לוגו (איטליה)

| --- | --- |
סמל לוגוסמל לוגו

 מדינה:  איטליה איטליה
 בירת הקומונה:  לוגו 
 שטח:  117.06 קמ"ר
 גובה:  15 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בקומונה:  32,015 (1 בינואר 2023)
 קואורדינטות:  44°25′00″N 11°55′00″E﻿ / ﻿44.416666666667°N 11.916666666667°E﻿ / 44.416666666667; 11.916666666667 
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.comune.lugo.ra.it
 he
 
לוגו (באיטלקית: Lugo) היא עיירה וקומונה במחוז אמיליה-רומאניה שבנפת רוונה בצפון איטליה.
היסטוריה

האזור בו הוקמה העיר היה מאוכלס כבר ב-782, אך השם לוקוס מופיעים רק בשנת 1071.
בשנת 1161 זה היה בית קברות של רוזנות קוניו, אך בשנת 1202 הוא חזר למדינת האפיפיור. מאוחר יותר זה היה נחלתם של בית דה פולנטה, בית פפולי, בית ויסקונטי ובית אסטה; האחרון שמר עליו עד 1597, אז סופחה העיר שוב למדינת האפיפיור.
ב-1797 פלשו הכוחות המהפכניים הצרפתים לצפון איטליה, פיוס השביעי (שנקרא אז ברנבה קיארמונטי), שהיה בישוף אימולה, ביקש מהאנשים להימנע מהתנגדות חסרת תועלת לכוחות המכריעים והמאיימים של האויב. העיירה לוגו סירבה להיכנע לפולשים ונמסרה לגזלה שהסתיימה רק כאשר הבישוף, אשר יעץ להיכנע, כרע על ברכיו בפני גנרל הכוחות המהפכניים הצרפתים.
בשנת 1859, לאחר משאל עם הצטרפה לוגו לאיחוד איטליה.
במהלך מלחמת העולם השנייה, נהר סניו היווה את קו החזית בין אזור הכיבוש הגרמני ובעלות הברית מדצמבר 1944 עד 10 באפריל 1945. העיר שוחררה על ידי חיל הרגלים הראשון של ג'איפור. בעיר נבנתה אנדרטה לזכר חיל הרגלים של ג'איפור. העיר ספגה הרס כבד אך התאוששה במהירות לאחר סיום המלחמה.
ב-19 בינואר 1993 חווה האזור ליד לוגו התפרצות אוויר של מטאוריט עם תפוקה המוערכת ב 10 kilotonnes of TNT (42 טרהjoule).
אתרים מרכזיים

טירת אסטה, בית העירייה משנת 1797. המראה הנוכחי הוא משנת 1500, כאשר המבצר הישן נבנה מחדש; הצד המזרחי הוקם בתקופת הכיבוש של נפוליאון. בפנים ניתן למצוא לונטה המיוחסת למינו דה פיאסול וגן מהמאה ה-19.
ה-Pavaglione, לשעבר שוק מקורה מהמאה ה-19 (ידוע בעיקר בסחר בתולעי משי).
האורטוריה של קרוצ'ה קופרטה, עם ציורי קיר מהמאה ה-15.
לכנסיית 'Collegiata', שנבנתה מחדש במאה ה-18 על פני מבנה פרנציסקני מהמאה ה-13, יש מנזר מרמז מהמאה ה-15.
סן פרנצ'סקו די פאולה (1890), מכיל פסל טרקוטה פוליכרום יקר של ישו המת (המאה ה-15).
תיאטרון רוסיני, שהפך לבית אופרה עם 445 מושבים, שוחזר לחלוטין בין השנים 1984 ו-1986 על סמך תפיסתו המקורית מ-1759 ושיקום והרחבה ב-1821.
אישים מפורסמים

ג'ואקינו רוסיני (1792–1868) - מלחין
צ'ארלס פונזי (1882–1949) - נוכל, ידוע ממזימת פונזי
ערים תאומות

יקנעם עילית
הערות שוליים

↑  "Lugo celebra la liberazione, commemorazione (Senza pubblico) davanti al monumento al 1st Jaipur Infantry". 10 באפריל 2021. ארכיון מ-16 בפברואר 2022. נבדק ב-16 בפברואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה).
↑  "The spectacular airburst over (Lugo) Italy on January 19, 1993" (PDF). ארכיון (PDF) מ-24 בספטמבר 2015. נבדק ב-24 באוגוסט 2016. {{cite web}}:  (עזרה).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564322505171  GND: 4365722-9  MusicBrainz: 7b4cd8de-0b38-43fd-859c-32231e38385a  VIAF: 54144814287186259253   WorldCat (עם VIAF): 54144814287186259253 
Il Pavaglione
ולריאנה

| --- | --- |

סריקת לידאר מוטס של העיר ולריאנה בקמפצ'ה שבמקסיקו כפי שמצא Luke Auld-Thomas
 מידות
 שטח:  120 קילומטרים רבועים
 היסטוריה
 תרבויות:  מאיה
 תקופות:  הקדם-קלאסית המאוחרת, בין השנים 150–900 לספירה
 בונה:  אנשים מתרבות המאיה
 עשוי מ:  אבן
 סוג:  עיר-מדינה
 אתר ארכאולוגי
 התגלה:  למעלה 6,674 מבנים מקבוצה-E, מקדשים, פרמידות, מגרש ספורט כדור, מאגר מים וסכר
 ארכאולוגים:  לוק אולד-תומאס, דוקטורנט אמריקאי מאוניברסיטת טוליין שבמדינת לואיזיאנה בארצות הברית  חוקרים מאוניברסיטת צפון אריזונה, ארצות הברית  המרכז הלאומי למיפוי לייזר מוטס מאוניברסיטת יוסטון, טקסס, ארצות הברית  המכון הלאומי לאנתרופולוגיה והיסטוריה (INAH)
 מצב:  הריסות  האזור נסרק טכנולוגית באמצעות סורק מוטס מסוג לידאר
 גישה לציבור:  אין, כי האזור והמבנים מכוסים ביער גשם צפוף
 הערות:  גילוי העיר והאתר הוכרזו באוקטובר 2024
 מיקום
 מדינה:  מקסיקו מקסיקו
 מיקום:  קמפצ'ה, מקסיקו, בחצי האי יוקטן
 קואורדינטות:  18°52′34″N 89°17′19″W﻿ / ﻿18.876001436354144°N 89.2886734134186°W﻿ / 18.876001436354144; -89.2886734134186
  (למפת מקסיקו מוגדלת) מקסיקו סיטי גוודלחרה מונטריי פואבלה טיחואנה לאון סיודאד חוארס סלטיו סן לואיס פוטוסי ארצות הברית גוא. ב. הונ. האוקיינוס השקט  מפרץ מקסיקו ולריאנה(למפת מקסיקו רגילה) מקסיקו סיטי גוודלחרה מונטריי פואבלה טיחואנה לאון סיודאד חוארס סלטיו סן לואיס פוטוסי ארצות הברית גוא. ב. הונ. האוקיינוס השקט  מפרץ מקסיקו ולריאנה(למפת קמפצ'ה רגילה) קמפצ'ה סיודד דל כרמן צ'מפוטון אסקארסחה קלקיני מפרץ מקסיקו צ'י. טבסקו בל. ק י נ ט נ ה ר ו  גואטמלה יוקטןולריאנה(למפת קמפצ'ה מוגדלת) קמפצ'ה סיודד דל כרמן צ'מפוטון אסקארסחה קלקיני מפרץ מקסיקו צ'יאפס טבסקו בליז ק י נ ט נ ה ר ו  גואטמלה יוקטןולריאנה
 he
ולריאנה (באנגלית: Valeriana) היא עיר מימי תרבות המאיה ואתר ארכאולוגי בעל אותו שם, הממוקמים במדינת קמפצ'ה, שבמקסיקו, בחצי האי יוקטן בלב יער גשם טרופי צפוף, קרוב לגבולה המזרחי של מדינת קינטנה רו. גילוי העיר והאתר הוכרזו באוקטובר 2024 לאחר שאותרו במקרה, תוך שימוש בטכנולוגיית לידאר מוטס. הם נקראים על שם אגם סמוך.
תיאור

תבנית העיר והארכיטקטורה של המבנים בולריאנה דומה לזו של ערים באזורים Chactún - Tamchen הנמצאים מדרום מזרח לאתר. בעיר ישנם מספר כיכרות, פירמידות, מקדש, מגרש משחקי כדור, מאגר וסכר. כל המרכיבים הללו מעידים על היות שלריאנה עיר בירה ומרכז שלטוני ופוליטית של תרבות המאיה. החוקרים מעריכים כי באתר ישנם למעלה מ-6,674 מבנים. שטח האתר משתרע על פני '120 קילומטרים רבועים.
מאפיינים אדריכליים של המבנים בעיר המכונים "אוסף קבוצה E" או קבוצה-E (אנ') או E-Group ", מעידים על כך שתאריך הייסוד של העיר היה עוד לפני שנת 150 לספירה (בתקופה הקדם-קלאסית המאוחרת), ונראה שהעיר שגשגה במהלך התקופה הקלאסית של ציוויליזציית המאיה (בערך בין השנים 250–900 לספירה). החוקרים מעריכים כי צפיפות מקבצי הבנייה בולריאנה היא השנייה אחרי לקלקמול. הם מעריכים שהאוכלוסייה מנתה בין 30,000 ל-50,000 תושבים, במהלך תקופת השיא התרבותי של העיר, בין השנים מ-750 עד 850 לספירה. בנוסף, החוקרים סבורים שהמבנה החברתי והצפיפות העירונית של ולריאנה עשויים להצביע על חברה מגוונת מאוד ומאורגנת שבה התושבים קיימו באופן קבוע אינטראקציה עם שכניהם הכפריים.
התגלית

החוקרים ידעו מאז שנות ה-70 שהאזור סביב העיר Xpujil היה מיושב בצפיפות ועוצב במהלך התקופה הקלאסית של ציוויליזציית המאיה, מאידך הבדיקות הארכאולוגיות באזור היו מועטות בשל צפיפות היער.
הגילוי של ולריאנה היה מקרי והוא הוכרז באוקטובר 2024. קריאת נתוני הלידאר בוצע על ידי לוק אולד-תומאס, שהוא דוקטור מאוניברסיטת טולן שבמדינת לואיזיאנה בארצות הברית וחוקרים מאוניברסיטת צפון אריזונה, המרכז הלאומי למיפוי לייזר מוטס באוניברסיטת יוסטון והמכון הלאומי לאנתרופולוגיה והיסטוריה (INAH). הם עשו שימוש בנתוני לידאר (LiDAR) קיימים, מכיוון שלידאר מייצר נתוני שטח ברזולוציה גבוהה דרך כיסוי היער. טכנולוגיה זו שימשה לגילוי אתרי מאיה בלתי ידועים, בעבר. עם זאת, בהיות הטכנולוגיה יקרה, החוקרים השתמשו בנתוני Lidar שהיו קיימים מפרויקט ניטור היערות משנת 2013 שבוצע על ידי הסניף המקסיקני של The Nature Conservancy. החוקרים מתכננים לבצע עבודת שדה נוספת, לתיאור ההריסות ה"חבויות מהעין" הנמצאות במרחק של 15 דקות הליכה בלבד מהכביש הפדרלי 186 של מקסיקו העובר ליד העיר Xpujil ואדמות חקלאיות מעובדות.
החוקרים קראו לאתר "ולריאנה", על שם האגם הסמוך, בשם לגונה לה ולריאנה.
טכנולוגיית לידאר - LiDAR

לידאר (LiDAR - Light Detection and Ranging) היא טכנולוגיית חישה מרחוק המשתמשת באור לייזר כדי למדוד מרחקים ולייצר תמונות תלת-ממדיות מדויקות של השטח והאובייקטים הנמצאים בו. השיטה מבוססת על שליחת פולסים של לייזר לעבר הקרקע או עצמים, ומדידת הזמן שלוקח לפולסים לחזור למערכת החישה. על פי זמן החזרה ועוצמת האות המוחזר, ניתן לחשב את המרחק וליצור מודלים מפורטים של פני השטח.
טכנולוגיית לידאר - LiDAR > מאפיינים ושימושים עיקריים

חישה מרחוק וגילוי תוואי שטח:
LiDAR משמש ליצירת מיפוי מדויק של אזורים שונים, כולל שטחים מיוערים, הרים ועמקים. הטכנולוגיה מאפשרת לזהות גם את תוואי הקרקע שמתחת לצמחייה צפופה, מה שהופך אותה למועילה במיוחד בארכאולוגיה.
יישומים בארכאולוגיה:
 אחד מהיישומים המפורסמים של לידאר היא חשיפת אתרי ארכאולוגיה נסתרים, כמו ערי מאיה במרכז אמריקה, שבהן הצמחייה הסבוכה מסתירה את השרידים. לדוגמה, באמצעות טכנולוגיה זו, הצליחו חוקרים לגלות ערים נסתרות ביער הטרופי של גואטמלה, מקסיקו והונדורס.
הערות שוליים

↑  Mindy Weisberger, Lost Maya city discovered in Mexico, CNN, ‏2024-11-02 (באנגלית)
1 2 3 4 5 6 7  Auld-Thomas, Luke; Canuto, Marcello A.; Morlet, Adriana Velázquez; Estrada-Belli, Francisco; Chatelain, David; Matadamas, Diego; Pigott, Michelle; Fernández Díaz, Juan Carlos (29 באוקטובר 2024). "Running out of empty space: environmental lidar and the crowded ancient landscape of Campeche, Mexico". Antiquity. 98 (401): 1340–1358. doi:10.15184/aqy.2024.148. ISSN 0003-598X.
1 2  Smithsonian Magazine, Sonja Anderson, 'Found' Dataset Reveals Lost Maya City Full of Pyramids and Plazas, Hiding in Plain Sight Beneath a Mexican Forest, Smithsonian Magazine (באנגלית)
↑  Weisberger, Mindy (2 בנובמבר 2024). "Lost Maya city discovered in Mexico". CNN. ארכיון מ-2 בנובמבר 2024. נבדק ב-2 בנובמבר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Lost Mayan city found in Mexico jungle by accident, www.bbc.com (באנגלית בריטית)
↑  יוגב ישראלי, עם 6,674 מבנים: עיר אבודה של תרבות המאיה נחשפה במקסיקו, באתר ynet, 3 בנובמבר 2024
↑  דניאל ארזי, ‏מזל של מתחילים: גילה בטעות עיר עתיקה ענקית, באתר ‏מאקו‏, 31 באוקטובר 2024
1 2  Anderson, Sonja (29 באוקטובר 2024). "'Found' Dataset Reveals Lost Maya City Full of Pyramids and Plazas, Hiding in Plain Sight Beneath a Mexican Forest". Smithsonian Magazine. נבדק ב-2 בנובמבר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Radley, Dario (29 באוקטובר 2024). "Lasers uncover lost Maya city in Mexico, revealing thousands of previously unknown structures". Archaeology News. נבדק ב-2 בנובמבר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Jones, Sam (29 באוקטובר 2024). "Lost Maya city with temple pyramids and plazas discovered in Mexico". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-29 באוקטובר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Rannard, Georgina (29 באוקטובר 2024). "PhD student finds lost city in Mexico jungle by accident". BBC News (באנגלית בריטית). נבדק ב-29 באוקטובר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Auld-Thomas, Luke; Canuto, Marcello A.; Morlet, Adriana Velázquez; Estrada-Belli, Francisco; Chatelain, David; Matadamas, Diego; Pigott, Michelle; Fernández Díaz, Juan Carlos (29 באוקטובר 2024). "Running out of empty space: environmental lidar and the crowded ancient landscape of Campeche, Mexico". Antiquity. 98 (401): 1340–1358. doi:10.15184/aqy.2024.148. ISSN 0003-598X. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Lidar | Uses, Applications & Benefits | Britannica, www.britannica.com, ‏2024-11-01 (באנגלית)
↑  Francisco Estrada-Belli, Laura Gilabert-Sansalvador, Marcello A. Canuto, Ivan Šprajc, Juan Carlos Fernandez-Diaz, Architecture, wealth and status in Classic Maya urbanism revealed by airborne lidar mapping, Journal of Archaeological Science 157, 2023-09-01, עמ' 105835 doi: 10.1016/j.jas.2023.105835
גרגוריוס מנזיאנזוס

| --- | --- |

גרגוריוס מנזיאנזוס
 לידה:  329 אריאנזוס, Cappadocia, האימפריה הרומית 
 פטירה:  25 בינואר 389 (בגיל 60 בערך) אריאנזוס, Cappadocia, האימפריה הרומית 
 חג:  2 בינואר, 25 בינואר 
 
גרגוריוס מנזיאנזוס (ביוונית: Γρηγόριος ὁ Ναζιανζηνός;‏ נולד בשנת 329, נפטר ב-25 בינואר 389 או 390) היה הארכיבישוף של קונסטנטינופול, מחשובי התאולוגים של הנצרות המזרחית ואחד ממורי הכנסייה. כבעל חינוך קלאסי, היה ידוע בכישרונו הרטורי ובהחדרת רעיונות ומושגים בעבודת האל שהגיעו מהתרבות ההלניסטית לתאולוגיית הנצרות האורתודוקסית. יחד עם שני האחים בזיליוס הגדול וגרגוריוס מניסה, נחשב נזיאנזוס לאחד משלושת "האבות הקפדוקיים" (אנ'), שביצרו את האורתודוקסיה במזרח בימי הוויכוחים הכריסטולוגיים והטריניטולוגיים הגדולים נגד המינים השונים במאה הרביעית.
תולדות חייו > שנותיו הראשונות וחינוכו

גרגוריוס נולד בכפר אריאנזוס (אנ') ליד נזיאנזוס (אנ') שבחבל קפדוקיה, טורקיה בתאריך לא ידוע בשנת 329. אביו היה אמיד ובעל מעמד חשוב בקהילה הפגנית המקומית, אולם אימו של גרגוריוס שכנעה אותו להתנצר וב-328 או 329 הוא מונה לבישוף של נזיאנזוס. גרגוריוס קיבל חינוך ברטוריקה ובפילוסופיה בנזיאנזוס ולאחר מכן נשלח ללמוד גם בקייסרי, באלכסנדריה ובאתונה. בדרכו לאתונה נקלעה ספינתו לסערה והוא נדר שיקדיש לישו את חייו אם יושיע אותו מהצרה. בשהותו באתונה יצר קשרי חברות עם בזיליוס הגדול והיה בקשרים גם עם פלאביוס קלאודיוס יוליאנוס שלימים היה לקיסר יוליאנוס הכופר. הוא למד אצל גדולי הרטוריקנים של התקופה ואף לימד בעצמו רטוריקה לזמן קצר.
תולדות חייו > התקדמותו וההכרה בו

ב-361 חזר גרגוריוס לנזיאנזוס, שם ייעד אותו אביו לכמורה על מנת שיעזור לו בטיפול בקהילה הנוצרית המקומית. גרגוריוס עצמו העדיף חיי נזירות ופרישות על פני חיי קהילה, התרעם על מצוות אביו וכינה אותה "מעשה עריצות". לאחר ימים ספורים עזב את בית הוריו על מנת להתגורר עם ידידו בזיליוס כנזיר, אולם בזיליוס שכנע אותו לשוב להוריו ולמלא את רצונם. במשך שנה סייע לאביו בפישור מחלוקות על רקע דתי, תוך שהוא נעזר בכישורי הנאום והדיפלומטיה שלו.

בתקופה זו הכריז הקיסר יוליאנוס על התנגדותו לנצרות והחל להצר את צעדי הנוצרים ובתגובה פרסם גרגוריוס ב-362 מאמר נגדו. בסוף אותה שנה התכוון הקיסר להעמיד את גרגוריוס לדין יחד עם נוצרים מתנגדים אחרים, אך במהלך 363 מת בקרב נגד הפרסים. הקיסר שירש אותו היה יוביאנוס שתמך בנוצרים וביטל את ההאשמות נגד גרגוריוס.

בשנים הבאות נלחם גרגוריוס באריאניות שאיימה לפלג את קהילות הנוצרים במזרח והשתתף עם חברו בזיליוס בתחרות רטוריקה שהתקיימה בכנסייה בקייסרי, כנגד רטוריקנים ותאלוגים אריאנים. בדיונים פומביים נוספים שנוהלו על ידי אנשי הקיסר, ניצחו גרגוריוס ובזיליוס, ניצחון שהבטיח את המשך התקדמותם בהיררכית הכנסייה ואכן, ב-370 מונה בזיליוס לבישוף קייסרי.
תולדות חייו > בישופות סאסימי ונזיאנזוס

ב-372 מינה אותו בזיליוס לבישוף סאסימי, משרה שיצר במיוחד לצורך כך בעיירה קטנה, כדי לעצור יריב עמו נאבק על גבול סמכותו השיפוטית. שאיפתו של אביו לראותו נושא משרה בכנסייה וההתעקשות של בזיליוס גרמו לו להסכים לקחת את התפקיד, למרות הסתייגויות שהיו לו שנבעו מהטורח שבניהול קהילה ומהמקום הנידח בו נאלץ להתגורר. הוא לא השקיע מאמצים מרובים בקהילתו והתלונן תדיר לבזיליוס שהוא מעוניין לפרוש לחיי הגות ועיון. בסוף השנה חזר גרגוריוס לנזיאנזוס כדי לטפל באביו שהיה על ערש דווי, דבר שעורר עליו את זעמו של בזיליוס. גרגוריוס הודיע לו שהוא אינו מתכוון לשוב לסאסימי רק כדי להיות כלי משחק בידיו, ובמקום זאת, התמקד בחובותיו כעוזר-בישוף בנזיאנזוס. שם החל בנאומיו ודרשותיו שהביאו לו את פרסומו העיקרי.

לאחר מות אביו ולאחר מכן גם של אימו ב-374, המשיך גרגוריוס בניהול הדיוקסיה של נזיאנזוס אך סירב לקבל עליו את תואר הבישוף. הוא תרם את רוב ירושתו לנזקקים וחי בצמצום ובסגפנות עד שב-375 פרש למנזר בו נשאר כשלוש שנים. בסופה של תקופה זו, מת בזיליוס ובגלל שבעיות בריאות מנעו מגרגוריוס להגיע ללוויה, כתב מכתב ניחומים לאחיו של בזיליוס, גרגוריוס מניסה וחיבר שנים עשר שירים לזכרו.
תולדות חייו > בקונסטנטינופול

ב-378 מת הקיסר ואלנס ובמקומו עלה לשלטון תאודוסיוס הראשון שתמיכתו הגדולה במסקנות ועידת ניקיאה הייתה בשורה טובה למתנגדי האריאניות ושאר הקבוצות שהתנגדו לזרם האורתודוקסי המרכזי. התומכים במסקנות ועידת ניקיאה החלו לשוב אט אט לקונסטנטינופול וזמן קצר לפני מותו, המליץ להם בזיליוס שיצרפו לשורותיהם את גרגוריוס. ב-379 שלח הסינוד של אנטיוכיה בקשה לגרגוריוס שיתמנה לארכיבישוף של קונסטנטינופול ויסייע שם בתהליך הפיכת העיר לאורתודוקסית. הוא היסס רבות בין השאר משום שהמינוי לא היה רשמי ובפועל כיהן במשרה דמופילוס, אך לבסוף ניאות לבקשה ועבר לגור בעיר בוילה שהקצה לו בן דודו. גרגוריוס הפך מיד חלק גדול מהווילה לכנסייה, לה קרא "אנסטסיה" שם שמשמעותו "תחייה" על שם תחיית הדת המתרחשת. ממקום זה שלח חמש איגרות שמסבירות את תפישת ועידת ניקיאה אודות השילוש הקדוש ואחדות האלוהות. דרשותיו זכו להצלחה גדולה וקהל גדול נהג להאזין להן. עובדה זו עוררה עליו את זעם יריביו ובערב חג הפסחא פלש המון אריאני לכנסייה שלו, פצע את גרגוריוס והרג בישוף אחר. בבריחתו מההמון נתקל בבגידה של חברו מקסימוס הציני. מקסימוס עשה יד אחת עם פטר השני, ארכיבישוף אלכסנדריה, והתמנה לארכיבישוף של קונסטנטינופול במקומו של גרגוריוס. גרגוריוס הפגוע רצה לעזוב את העיר מיד, אך שוכנע על ידי תומכיו להישאר והם גירשו את מקסימוס מהעיר. המקרה עורר עליו גם ביקורת ונטען שהוא כפרי תמים שאינו מסוגל להתמודד עם תככי העיר הגדולה. המצב בעיר נשאר לא ברור והאריאנים שלטו על כנסיות רבות עד לסוף 380, אז הגיע הקיסר תאודוסיוס, גירש את דמופילוס ומינה רשמית את גרגוריוס במקומו. טקס המינוי שלו נערך בכנסיית השליחים בעיר.
תולדות חייו > ועידת קונסטנטינופול ופרישתו

הקיסר תאודוסיוס רצה לאחד את האימפריה כולה תחת הנצרות ולסיים את חילוקי הדעות שבתוכה ולשם כך החליט לזמן ועידה אקומנית. לוועידה הגיעו 150 בישופים וזמן קצר לאחר פתיחתה מת היושב בראשה, מלטיוס מאנטיוכיה וגרגוריוס נבחר להחליפו. מתנגדיו, הבישופים המצרים והמקדוניאנים לא הגיעו לוועידה מתוך סירוב להתפשר ואף ערערו על חוקיות בחירתו לארכיבישוף. גרגוריוס שהיה מותש ממאבקיו ופחד להגדיל את הנתק בין הזרם המרכזי למתנגדיו הודיע על פרישתו מניהול הוועידה. הוא לא הסתפק במהלך מפתיע זה וביקש מהקיסר להתפטר ממשרתו כארכיבישוף. הקיסר הסכים מתוך הערכה לפועלו ואישר לו לקיים דרשת פרידה שלאחריה עזב את קונסטנטינופול.

הוא חזר למחוז מולדתו ולמשרת הבישוף של נזיאנזוס, בה נאבק בכופרים מקומיים, והחל לכתוב את האוטוביוגרפיה שלו. בסוף 383 היה חולה מכדי להחזיק במשרתו. הוא מינה לו יורש ופרש לחיי בדידות באחוזה המשפחתית, שם חי ברגיעה חמש שנים עד למותו.
לאחר מותו

גרגוריוס נקבר בנזיאנזוס ושרידיו נשלחו לקונסטנטינופול ב-950 ונשמרו בכנסיית השליחים, שם נערך טקס המינוי שלו. במסע הצלב הרביעי הועברו חלק משרידיו לרומא על ידי הצלבנים. ב-2004 החזיר האפיפיור יוחנן פאולוס השני שרידים אלו, יחד עם שרידיו של יוחנן כריסוסטומוס לאיסטנבול לאחר שהשאיר בוותיקן חלק קטן מהם. השרידים נשמרים כעת בקתדרלת גאורגיוס הקדוש, כנסיית הפטריארכיה באיסטנבול.

במאה ה-11 הוא הוכרז כאחד משלושת הקדושים הגדולים של הכנסייה האורתודוקסית יחד עם בזיליוס הגדול ויוחנן כריסוסטומוס. יום חגו חל ב-2 בינואר ויומם המשותף של השלושה הוא ב-30 בינואר.