stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חלא עליאן
פרסים

2013 - בפרס הספר הערבי-האמריקאי מהמוזיאון הלאומי הערבי-אמריקאי על שירה.
2018 - פרס דייטון לספרות שלום על ספרה "salt houses".
הערות שוליים

↑  Hala Alyan , באתר של Poetry Foundation
↑  Salt Houses: A story of Palestinians without Palestine , ביקורת על הספר באתר אל-ג'זירה
1 2  זוכי פרס דייטון לשלום 2018, Dayton Literary Peace Prize
↑  זוכי פרס הספר הערבי-אמריקאי של 2013, באתר של The Arab American National Museum (AANM)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007387782305171  PLWABN: 9811286626205606  GND: 1126584762  LCCN: no2015164784  RERO: 02-A027587118  VIAF: 115145541823296600686   WorldCat (עם VIAF): 115145541823296600686
טבעת מערבולת

טבעת מערבולת (באנגלית: Vortex ring) היא תופעה במכניקת הזורמים, שבה הזורם מסתובב סביב ציר דמיוני הנסגר סביב עצמו. בזרימה זו, הערבוליות של הזורם מרוכזת באזור שצורתו טורוס.
טבעות מערבולת הן תופעה שכיחה יחסית, מאחר שהן נוצרות באופן טבעי כאשר נוזל נדחק במהירות גבוהה דרך פתח צר. בדרך כלל, התנועה של הזורם עצמו לא ניתנת להבחנה, וכדי לצפות במערבולת נדרשים חלקיקים בזורם שתנועתם חושפת את צורת הזרימה. לדוגמה, כאשר מעשן נושף את האוויר המצוי בלועו החוצה לעבר הסביבה, הוא יוצר טבעת מערבולת, וחלקיקי העשן מהסיגריה יוצרים טבעות עשן. תופעה דומה נחזית כאשר פגז יוצא מלוע של תותח. או כאשר דולפין דוחק אוויר דרך אפו מתחת למים, ויוצר בכך טבעת מערבולת במים, הניתנת לצפייה באמצעות בועות האוויר שצמודות למרכז הטבעת.
באופן כללי, טבעת מערבולת נעה במאונך למישור הטבעת, כשהטבעת נושאת איתה את הנוזל המסתובב. טבעת יכולה לנוע למרחקים גדולים בזורם בעל צמיגות נמוכה המצוי במנוחה.
מבנה

בטבעת מערבולת, הזורם יזרום בצורה מעגלית למדי מסביב לציר שצורתו מעגל. המעגל הווירטואלי הזה עובר דרך מרכזי המעגלים שבהם הזורם נע ומאונך לכיוון הזרימה במעגלים. הערבוליות של הנוזל מרוכזת סביב המעגל הווירטואלי, ודועכת כאשר מתרחקים ממנו. האזור בו העירבוליות גדולה מאפס נקרא ליבת המערבולת (באנגלית: the vortex core) וצורתו כצרת טורוס. הרדיוס של החתך של הטורוס נקרא רדיוס הליבה.
בתנועה של טבעת מערבולת, הטבעת נושאת עמה את הנוזל הנמצא בקרבת הליבה. כלומר, טבעת זרימה נושאת עמה מסה, תנע ואנרגיה. זאת בניגוד לגלי ים, שתנועת הזורם בהם היא כמעט מחזורית, והגלים אינם נושאים עימם את הזורם. ליבת המערבולת חווה חיכוך עם הזורם כתוצאה מצמיגות, לכן לאורך זמן רדיוס הליבה גדל, הערבוליות בליבה דועכת, עד שהמערבולת מפסיקה להתקיים. עם זאת, בשל התנועה הסיבובית של הזורם בליבת המערבולת, החיכוך של הליבה עם הזורם שמחוצה לה אינו גבוה, והמערבולת יכולה להתקדם מרחקים ארוכים מבלי לשנות את צורתה או לאבד אנרגיה ותנע. בפרט, טבעת מערבולת תחזיק מעמד זמן רב יותר ותטייל מרחק רב יותר מסילון של זורם שיצא מאותה נקודה. לפיכך, טבעות עשן הנפלטות על ידי מעשנים ניתנות לצפייה זמן רב אחרי שיתר העשן הנפלט התפזר ונעלם.
תיאור מתמטי ומהירות הטבעת

בקירוב של ליבה דקה, ניתן לכתוב את הערבוליות של המערבולת כ-
\omega (x,r)=\gamma \delta (x-x_{0})\delta (r-R){\hat {\phi }}
כאשר  x=x_{0} הוא מישור הטבעת,  r ו- \phi  הן קואורדינטות קוטביות במישור זה,  R הוא רדיוס הטבעת,  \gamma =\iint \omega _{\phi }dxdr היא הסירקולציה של הטבעת ו- \delta  היא פונקציית הדלתא של דיראק. בהתאם מתקבל שהמתקף של הטבעת הוא:
{\vec {P}}=\pi \int \omega _{\phi }r^{2}dxdr{\hat {x}}=\pi R^{2}\gamma {\hat {x}}
תחת הקירוב של טבעת בעובי אפס (קירוב שמתבצע בשימוש בפונקציית הדלתא) מתקבל שמהירות ההתקדמות של הטבעת והאנרגיה הקינטית שלה מתבדרת. בעיה זו נפתרת כאשר מניחים שהערבוליות איננה מרוכזת לאורך קו אחד, אלא בליבה דקה שרדיוסה  a<<R. בשנת 1867 קלווין כתב שעבור ליבה כזו מתקבל שמהירות הטבעת היא:
U={\frac {\gamma }{4\pi R}}\left[\ln {\frac {8R}{a}}-{\frac {1}{4}}\right]{\hat {x}}
והאנרגיה הקינטית היא:
K={\frac {\rho \gamma ^{2}R}{2}}\left[\ln {\frac {8R}{a}}-{\frac {7}{4}}\right]
בשנת 1885 היקס הראה שתוצאתו של קלווין מתקבלת עבור ההנחה לפי הערבוליות אחידה ברדיוס  a מסביב למרכז הליבה. היקס גם חישב שעבור ליבה חלולה, בה הערבוליות שונה מאפס רק על שפת הטורוס בשולי הליבה מתקיים:
U={\frac {\gamma }{4\pi R}}\left[\ln {\frac {8R}{a}}-{\frac {1}{2}}\right]{\hat {x}}
אם הטבעת מתקדמת בנוזל צמיג (בעל צמיגות קינמטית  \nu ), רדיוס הליבה גדל עם הזמן לפי  a^{2}\propto 4\nu t. והערבוליות בתוך הליבה של הטבעת דועכת גאוסיאנית, כך שהסירקולציה במרחק  r ממרכז הליבה היא  \Gamma (r,t)=\Gamma \left(1-e^{-{\frac {r^{2}}{4\nu t}}}\right). במצב כזה מהירות ההתקדמות של הטבעת היא
U={\frac {\gamma }{4\pi R}}\left[\ln {\frac {8R}{a}}-0.558\right]{\hat {x}}
הערות שוליים

↑  William Thomson, II. On vortex atoms, The London, Edinburgh, and Dublin Philosophical Magazine and Journal of Science 34, 1867-07, עמ' 15–24 doi: 10.1080/14786446708639836
↑  W.M Hicks, Researches on the theory of vortex rings.—Part II, Philosophical Transactions of the Royal Society of London 176, 1885-12-31, עמ' 725–780 doi: 10.1098/rstl.1885.0015
↑  P. G. Saffman, Vortex Dynamics, 1, Cambridge University Press, 1993-01-29, ISBN 978-0-521-47739-0
הזרימה סביב לטבעת מערבולת אידיאלית
חובת סביל

| חובת סביל |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חובתאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: חובתיים
סוג:: חובה מצוייצת
מין:: חובת סביל
שם מדעי
 Lophotis savilei ‏Lynes, 1920
תחום תפוצה


חובת סביל (שם מדעי: Lophotis savilei) היא מין של עוף מדברי ממשפחת החובתיים.
היא קטנה יחסית למשפחתה ואורכה מגיע ל-42 ס"מ בממוצע. הראש אפור עם מקור קצר והכנפיים מעט חומים-אדמדמים. הגרון שחור עם סימנים לבנים והרגליים דקות וארוכות.
כמו קרוביה היא משוטטת באזורים יבשים ונודדת בעקבות הגשמים בחיפוש אחר מזון כמו חגבי ארבה. היא נפוצה במדינות בורקינה פאסו, קמרון, צ'אד, חוף השנהב, גמביה, מאלי, מאורטניה, ניז'ר, ניגריה, סנגל וסודאן.
הערות שוליים

↑  חובת סביל באתר הרשימה האדומה של IUCN
| חובתיים |
| --- | --- | --- |
| חובה קטנה (סוג ומין יחיד) | חובה קטנה |   |
| חובה גדולה | חובה גדולה |   |
| חובה זהובת-עורף | חובת לודוויג • חובת דנהם • חובה נובית • חובת הוגלין |   |
| חוברה גדולה | חוברה אפריקנית • חוברת ערב • חוברה אוסטרלית • חוברה הודית גדולה |   |
| חוברה | חוברה צפון-אפריקאית • חוברת מקווין |   |
| חובה לבנת-עורף | חובה לבנת בטן • חובה כחולה • חובת קארו • חובת ריפל • חובה חומה קטנה |   |
| חוברה שחורה | חוברה שחורה צפונית • חוברה שחורה דרומית |   |
| חובה בנגלית | חובה בנגלית |   |
| חובה מנוקדת | חובת הארטלוב • חובה שחורת בטן |   |
| חובה מצוייצת | חובת סביל • חובה צהובת ציצה • חובה אדומת ציצית |   |
| חובה זוטרת | חובה זוטרת |  |
טבעת השדרות

| --- | --- |

 מידע כללי
 אורך:  9 ק"מ 
 מיקום
 ערים ראשיות:  המחוז האדמיניסטרטיבי המרכזי 
 קואורדינטות:  55°45′40″N 37°36′08″E﻿ / ﻿55.761056°N 37.602111°E﻿ / 55.761056; 37.602111
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מוסקבה מוגדלת) טבעת השדרות(למפת מוסקבה רגילה) טבעת השדרות  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
שדרת גוגולבסקי בחורף.
טבעת השדרות (ברוסית: Бульва́рное кольцо́) היא כביש טבעתי של מוסקבה בירת רוסיה.
מבנה

טבעת השדרות היא הפנימית מבין ארבעת כבישי הטבעת של מוסקבה, ומקיפה אותה טבעת הגנים.
כביש טבעת זה נבנה במקום בו ניצבו בעבר החומות של קיטאי גורוד, ובלי גורוד (העיר הלבנה) של מוסקבה. הכביש מקיף את מרכז מוסקבה ואת הקרמלין ממזרח, מצפון וממערב, כאשר נהר מוסקבה מונע את השלמת המעגל מדרום. החומות עצמן נהרסו בשנת 1760 בצו של הצאר, אולם אף שהצו הורה כי השטח יישאר שטח פתוח, במהרה נבנו במקום בו עברה החומה מבני מגורים.
הראשונה בשדרות המרכיבות את הטבעת היא שדרת טוורסקוי שנבנתה בשנת 1796. הטבעת כולה הושלמה בשנות ה-20 של המאה ה-19 בעקבות השריפה של מוסקבה במהלך כיבוש העיר על ידי נפוליאון בונפרטה בשנת 1812, אשר שרפה את מבני המגורים עשויים העץ שנבנו על תוואי החומה.
תוכניות להשלמת חלקו הדרומי של הכביש הטבעתי דרך השכונות יאקימאנקה וזאמוסקוורצ'יה הוצעו כבר בשנת 1935 אולם לא הוצאו אל הפועל.
במהלך המאה ה-20 נשתלו עצים לאורך השדרות והשדרות הורחבו וכללו גם את שדרת פוקרווסקי ושדרת סטראסנוי.
השדרות המרכיבות את הטבעת

בכיוון השעון, ממערב למזרח:
שדרת גוגול
כיכר ארבאט
שדרת ניקיצקי
כיכר שערי ניקיצקי
שדרת טוורסקוי
כיכר פושקין
שדרת סראסטנוי
כיכר שערי פטרובסקי
שדרת פטרובסקי
כיכר טרובנאיה
שדרת רוז'דסטוונסקי
כיכר שערי סרטנסקי
שדרת סרטנסקי
כיכר טורגנווסקאיה
שדרת כיסטופרודני
כיכר שערי פוקרובסקי
כיכר חוחלובסקאיה
שדרת פוקרובסקי
שדרת יאוזה
כיכר שערי יאוזה
ראו גם

כביש הטבעת של מוסקבה
הקצה המזרחי של טבעת השדרה, בסמוך לשערי יאוזה.
שדרת סרטנסקי
חובת לודוויג

| חובת לודוויג |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חובתאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: חובתיים
סוג:: חובה זהובת-עורף
מין:: חובת לודוויג
שם מדעי
 Neotis ludwigii ‏ראפל, 1837

חובת לודוויג (שם מדעי: Neotis ludwigii) היא מין של חובה בינונית החיה באפריקה וקרויה על שם החוקר הגרמני ברון פול לודוויג.
חובה זו בינונית בגודלה ואורכה 76–85 ס"מ בנקבות ו-80–95 ס"מ בזכרים ומשקלה 3.4 ק"ג בנקבות ו-6.3 ק"ג בזכרים שיכולים להגיע עד 7.3 ק"ג. היא מזוהה בעיקר בזכות העורף הכתום שלה והיא בעלת כנפיים חומות בהירות מלמעלה, צוואר וראש כהים מקדימה ולבנים מהצד ורגליים בהירות המתמזגות עם העשב של הסוואנות.
חובות אלה אוכלות בעיקר חרקים גדולים כמו חיפושיות ולהקות ארבה וניזונות גם מירקות ומפרחים וכן מחולייתנים קטנים. הם חיות באזורים צחיחים ולכן נודדות בעקבות הגשמים. בתנאים טובים יכולות להיות להקות של 230 חובות יחדיו ניזונות מחגבי ארבה.
הם חיות בעיקר בדרומה של אפריקה באנגולה, לסוטו, בוצוואנה, נמיביה ודרום אפריקה. הם נמצאות בסכנת הכחדה.
הערות שוליים

↑  חובת לודוויג באתר הרשימה האדומה של IUCN
| חובתיים |
| --- | --- | --- |
| חובה קטנה (סוג ומין יחיד) | חובה קטנה |   |
| חובה גדולה | חובה גדולה |   |
| חובה זהובת-עורף | חובת לודוויג • חובת דנהם • חובה נובית • חובת הוגלין |   |
| חוברה גדולה | חוברה אפריקנית • חוברת ערב • חוברה אוסטרלית • חוברה הודית גדולה |   |
| חוברה | חוברה צפון-אפריקאית • חוברת מקווין |   |
| חובה לבנת-עורף | חובה לבנת בטן • חובה כחולה • חובת קארו • חובת ריפל • חובה חומה קטנה |   |
| חוברה שחורה | חוברה שחורה צפונית • חוברה שחורה דרומית |   |
| חובה בנגלית | חובה בנגלית |   |
| חובה מנוקדת | חובת הארטלוב • חובה שחורת בטן |   |
| חובה מצוייצת | חובת סביל • חובה צהובת ציצה • חובה אדומת ציצית |   |
| חובה זוטרת | חובה זוטרת |  |
חבורת אוטומורפיזמים

ערך זה עוסק בחבורת האוטומורפיזמים של חבורה. אם התכוונתם לחבורת האוטומורפיזמים של מבנים כלליים יותר, ראו .
בתורת החבורות, חבורת האוטומורפיזמים של חבורה  (G,*), שסימונה המקובל  {\text{Aut}}(G), היא אוסף כל האוטומורפיזמים של החבורה לעצמה, כלומר, אוסף הפונקציות ההפיכות  \sigma :G\to G, המקיימות את התנאי  \sigma (g_{1}*g_{2})=\sigma (g_{1})*\sigma (g_{2}) (מאקסיומה זו נובע גם כי  \sigma (e)=e, כאשר  e הוא איבר היחידה של  G).
אם  G היא חבורה, כל פעולת הצמדה, מהצורה  x\mapsto gxg^{-1}, היא אוטומורפיזם, הנקרא אוטומורפיזם פנימי. אוסף האוטומורפיזמים הפנימיים הוא תת-חבורה נורמלית של  {\text{Aut}}(G), שאותה מסמנים בסימון  {\text{Inn}}(G). הפונקציה  G\to {\text{Aut}}(G) המעתיקה את האיבר  g לאוטומורפיזם ההצמדה  \gamma _{g}:x\mapsto gxg^{-1} היא הומומורפיזם, שהתמונה שלו היא כמובן  {\text{Inn}}(G), והגרעין שלו הוא המרכז  Z(G) של  G. לפי משפט האיזומורפיזם הראשון,  {\text{Inn}}(G)\cong G/Z(G).
אם G בעלת מרכז טריוויאלי, אז יש שיכון  G\hookrightarrow {\text{Aut}}(G). אם השיכון הזה הוא על, החבורה שלמה. כאשר G בעלת מרכז טריוויאלי, גם חבורת האוטומורפיזמים בעלת מרכז טריוויאלי. עובדה זו מגדירה את "מגדל חבורות האוטומורפיזמים"  G\hookrightarrow {\text{Aut}}(G)\hookrightarrow {\text{Aut}}^{2}(G)\hookrightarrow \cdots . לפי משפט של Wielandt, המגדל הזה סופי לכל חבורה סופית (בעלת מרכז טריוויאלי).
אוטומורפיזם שאינו פנימי נקרא "חיצוני". תוך שיבוש קל של הטרמינולוגיה, חבורת המנה  {\text{Aut}}(G)/{\text{Inn}}(G) נקראת חבורת האוטומורפיזמים החיצוניים של  G. לחבורה אבלית אין אוטומורפיזם פנימי לא טריוויאלי, אבל כאשר המרכז קטן (ובפרט, כאשר הוא טריוויאלי), לא פשוט לבנות אוטומורפיזמים חיצוניים, ובדרך כלל חבורת האוטומורפיזמים החיצוניים קטנה ביחס לחבורה. חבורה בת מרכז טריוויאלי ונטולת אוטומורפיזמים חיצוניים נקראת חבורה שלמה.
דוגמאות

חבורת האוטומורפיזם של חבורת השלמים החיבורית  (\mathbb {Z} ,+) היא  \{{\text{id}},-1\} כאשר  {\text{id}} הוא אוטומורפיזם הזהות ו- -1 הוא האוטומורפיזם השולח כל  z\in \mathbb {Z}  ל- -z\in \mathbb {Z} . מאחר שזו חבורה אבלית,  {\text{Inn}}(\mathbb {Z} )=\{{\text{id}}\} היא חבורה טריוויאלית.
חבורת האוטומורפיזמים של החבורה הציקלית מסדר  n, שסימונה  \mathbb {Z} /n\mathbb {Z} , היא חבורת אוילר מסדר  n וסימונה  U_{n}.
אם  p ראשוני, חבורת האוטומורפיזמים של המכפלה הישרה  (\mathbb {F} _{p})^{n} היא חבורת המטריצות  {\text{GL}}_{n}(\mathbb {F} _{p}).
ראו גם

אוטומורפיזם
חגי צוריאל

חגי צוריאל (נולד בשנת 1957) הוא איש המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים בדימוס ומנכ"ל משרד המודיעין לשעבר.
ביוגרפיה

צוריאל בעל תואר ראשון בפילוסופיה מאוניברסיטת חיפה, תואר ראשון ושני בהיסטוריה של המזרח התיכון מאוניברסיטת חיפה, תואר שני במינהל ציבורי בינלאומי מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס ותואר שני במדע המדינה מהמכללה לביטחון לאומי ואוניברסיטת חיפה.
את שירותו הצבאי עשה ביחידת 8200 של חיל המודיעין. לאחר מכן שירת במוסד במשך למעלה מ-27 שנים במהלכן שימש ראש חטיבת המחקר, נציג המוסד בארצות הברית וסגן ראש אגף לעניינים אסטרטגיים.
במאי 2016 מונה למנכ"ל משרד המודיעין.
צוריאל נשוי, אב לשלושה ומתגורר ברעננה.
הערות שוליים

↑  מינוי המנהל הכללי של משרד המודיעין, באתר משרד ראש הממשלה, 8 במאי 2016
ולדימיר מוחנקין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 באפריל 1960 (בן 64) ברית המועצות ברית המועצות 
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 תקופת הפעילות:  15 בפברואר 1995 – 1 במאי 1995 (76 ימים) 
 
ולדימיר אנטוליביץ' מוחנקין (ברוסית: Владимир Анатольевич Муханкин; נולד ב-22 באפריל 1960) הוא רוצח סדרתי רוסי, שפעל במחוז רוסטוב, בעיקר בעיר שאחטי.
הרציחות

ב-1995 התחיל מוחנקין לפעול וביצע שמונה מקרי רצח בחודשיים וחצי, כולם במחוז רוסטוב. קורבנות הרוצח הסדרתי היו ארבע נשים, שלוש נערות וגבר אחד. הוא גם ביצע שלושה ניסיונות רצח: שתי תקיפות על נשים ותקיפת נערה. מוחנקין ביתר חלק מן הגופות, ולאחרות עשה מניפולציות עם גופות מתות ולפני המוות. הייתה לו תשוקה לא בריאה לאיברים פנימיים, ולא פעם ישן עם האיברים הפנימיים שהוציא מגופותיהם של הקורבנות שלו. לאחר אחד המקרים, רצח בבית קברות, השאיר מוחנקין סדין עם שירה שכתב. ביום שלפני לכידתו ביצע מוחנקין שני מקרי רצח וניסיון רצח.
משפט ועונש

במשפט, כשהבין כי הוא עומד לפני עונש מוות, חזר בו מוחנקין מכל עדויותיו. טרם משפטו הוחזק בכלא נובוצ'רקסק ולאחר שבית המשפט מצא אותו אשם ב-22 פשעים, כולל שמונה מקרי רצח, שלושה מהם של קטינים הועבר למתקן "הדולפין השחור". ב-11 בדצמבר 1996 נידון מוחנקין על ידי בית הדין המחוזי של רוסטוב לעונש מוות באמצעות כיתת יורים ולהחרמת רכושו. בהמשך, הוחלף עונש המוות במאסר עולם.
ראו גם

המרטש מאטלנטה
המפלצת מפירנצה
הערות שוליים

↑  https://killer.cloud/serial-killers/show/181/vladimir-mukhankin
↑  https://ria.ru/20200212/1564567199.html
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 3647 5797  LCCN: n2003093462  VIAF: 63387854   WorldCat (עם VIAF): 63387854
חבורת אבאדס

| --- | --- |
 סוגה:  ילדים
 יוצרים:  Dinamo Productions ו Kavaleer Productions
 מדבבים:  טוביאס מורגנס, מארי נורת'ול, טיריק מגומרי וקלואי אורמונד
 מדבבים בעברית:  שחר קדוש, נועה קליין, נירית מיליס, טובל ישראלי וטליה ברקאי
 ארץ מקור:  בריטניה בריטניה אירלנד אירלנד
 שפות:  אנגלית ואירית
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  52
 תוכנית מקור:  1
 הפקה
 אורך פרק:  11 דקות
 שידור
 רשת שידור:  CBeebies
 רשת שידור בישראל:  ערוץ לולי
 תקופת שידור מקורית:  24 באוקטובר 2011 – 2012 
 תקופת שידור בישראל:  2012
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
חבורת אבאדס (באנגלית: Abadas, מילולית: אבאדס) היא סדרת טלוויזיה בריטית–אירית מונפשת לילדים, שנוצרה בידי החברות Dinamo Productions ו-Kavaleer Productions. הסדרה משודרת בבריטניה ובאירלנד בערוץ CBeebies משנת 2011, ובישראל בערוץ לולי בדיבוב עברי משנת 2012. לסדרה עונה אחת בת 52 פרקים.
שיר הפתיחה בדיבוב העברי בוצע על ידי נירית מיליס, נועה קליין, טליה ברקאי וטובל ישראלי.
עלילה

בן הוא ילד הגר בבית בחוף הים, בתוך חדרו ישנו ספר פופ-אפ ובו גרות להן שלוש חיות: טאטי, היפי ואלה. בכל פרק הן מלמדות את הצופים מילה ראשונה שקשורה לחוף הים או נושא אחר. במהלך כל פרק שרים את "שיר החברים".
דמויות

בן (Ben): ילד, הוא אחראי על המילה בשביל האבאדס.
טאטי (Seren): עטלפה סגולה, אחת מחבורת האבאדס. מומחית בתעופה. הדרך הקסומה שלה לצאת מהספר כוללת כוכבים סגולים.
היפי (Hari): היפופוטם כחול, אחד מחבורת האבאדס. מומחה בשחייה והדרך הקסומה שלו לצאת מהספר כוללת עיגולים כחולים.
אלה (Ela): שועלה כתומה, אחת מחבורת האבאדס. בעלת חוש ריח מפותח. הדרך הקסומה שלה לצאת מספר כוללת עקבות כתומות.
דיבוב

הדיבוב העברי הופק על ידי עוזי פוקס, יורם שרתוק ואורין בן שלום ובוים על ידי טליה ברקאי.
| שם הדמות | מדבב\ת באנגלית | מדבב\ת בעברית |
| --- | --- | --- |
| בן | טוביאס מורגנס | שחר קדוש |
| טאטי | מארי נורת'ול | נועה קליין |
| היפי | טיריק מגומרי | נירית מיליס |
| אלה | קלואי אורמונד | טובל ישראלי |
| אמא של בן | ??? | טליה ברקאי |
חגי פינסקר

| --- | --- |
חגי פינסקר, 1969 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  22 ביוני 1925 ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  22 בינואר 2007 (בגיל 81) 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מדינה:  ישראל ישראל
 
חצר הרדיו על שם חגי פינסקר, סמוך לבניין קול ישראל בירושלים
חגי פינסקר (22 ביוני 1925 - 22 בינואר 2007) היה מוותיקי הרדיו בישראל והמנהל הראשון של הטלוויזיה הישראלית.
ביוגרפיה

פינסקר נולד ב-22 ביוני 1925 בירושלים. ראשית הקריירה שלו ברדיו הייתה בקול ירושלים בתקופת המנדט והמשכה ב"קול ישראל". תקופה מסוימת עבד בשעה העברית ברשת הבי.בי.סי. באנגליה. בשובו ארצה יזם ברדיו תוכניות חדשות בלוח השידורים בנושאי חברה ופוליטיקה - "זאת בעייתך", "יש שאלות" ו"פנורמה". חגי פינסקר הכניס לשידורי הרדיו את יומני החדשות "היום הזה" ו"בחצי היום", שכללו כתבות לצד דיווחי חדשות.
חגי פינסקר הביא לרדיו שדרנים צעירים, ביניהם חיים יבין, ירון לונדון, יעקב אחימאיר, חיים גיל, יוסי שריד, דליה יאירי, דן שילון ושלום קיטל.
כעיתונאי דגל פינסקר בזכות הציבור לדעת את כל האמת, לא רק את מה שהממשלה הייתה מעוניינת לפרסם, ולא היסס לשדר כתבה גם כשהשר הנוגע לעניין סירב להגיב על תוכנה. בשנת 1969 מינה אותו שמואל אלמוג, שהיה אז מנכ"ל רשות השידור, למנהל הראשון של הטלוויזיה, אך עימותים עם חלק מן העובדים הניעו אותו לעזוב את התפקיד לאחר שנה ולנסוע ללונדון בשליחות רשות השידור.
בשנת 1976 חזר ארצה ותפס את מקומו של משה חובב כמנהל "קול ישראל". גם בתפקידו זה התעמת עם עובדיו על רקע ניסיונו להביא לרפורמה ארגונית.
לאחר פרישתו מרשות השידור שימש בתפקידי ייעוץ בנושאי רדיו וטלוויזיה, בין השאר בסוגיית מעמדה של תחנת גלי צה"ל ובמכרז הראשון להפעלת ערוץ 2.
בשנת 1989 היה בין צוות מייסדי בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים ושימש בו כמורה לעיון ותיאוריה.
בתקופת עבודתו בטלוויזיה נאבק על דמותה ועל אמות המידה הגבוהות שתבע להפעלתה. בין השאר הוביל את המאבק לשידורים בשבת, שבמסגרתו התייצבו הן הוועד המנהל והן הנהלת הטלוויזיה נגד הממשלה והניסיונות לכפייה דתית.
מנישואיו הראשונים יש לו בת אחת ששמה ענת, מנישואיו השניים יש לו בת ששמה גליה. מאשתו השלישית איתה התחתן בגיל 70 יש לו ילדה נוספת ששמה מירשול שמה מורכב משמות אמו (מרים) ואם אשתו (שולמית).
הערות שוליים

↑  אתר "Billiongraves"
↑  נתן ריבון, טכנאי קול ישראל בבירה מחרימים את חגי פינסקר, הארץ, 1 באוקטובר 1968
↑  דליה שחורי, חגי פינסקר דחה ההצעה לכהן כממונה הטלוויזיה, על המשמר, 15 במרץ 1971
↑  חגי פינסקר מנהל הרדיו, דבר, 5 באוגוסט 1975
↑  ניר בכר, הצגת הקולנוע הראשונה - לבית־הספר החדש לקולנוע יש כבר בית, מורים, קפטריה ותוכנית הוראה. נותרו עדיין כרטיסים בודדים לשנת הלימודים הבאה, כל העיר, 4 באוגוסט 1989
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007376000005171  ISNI: 0000 0000 8032 5040  LCCN: no2010100599  VIAF: 121717429   WorldCat (עם VIAF): 121717429
טד לואיס

| --- | --- |

 לידה:  6 ביוני 1890 סירקלוויל, ארצות הברית 
 פטירה:  25 באוגוסט 1971 (בגיל 81) ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Theodore Leopold Friedman 
 מקום קבורה:  בית הקברות פורסט 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1913 
 סוגה:  ג'אז 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  קלרינט 
 פרופיל ב-IMDb
 
טד לואיס (באנגלית: Ted Lweis;‏ 6 ביוני 1890 – 25 באוגוסט 1971) היה מוזיקאי ג'אז אמריקאי.
ביוגרפיה

תאודור לאופלד פרידמן (Theodore Leopold Friedman) נולד בעיירה סירקלוויל באוהיו. הוריו ציפו שימשיך בעסק המשפחתי, אך כבר בגיל צעיר הוא התחיל לנגן. לאחר סיום בית ספר הוא עזב לימודי קולג' ונסע לניו יורק. הוא היה בין הראשונים שהגיעו מצפון ארצות הברית לניו יורק והחלו לנגן ג'אז בעשור השני של המאה ה-20. את ההקלטה הראשונה הוא עשה עם Earl Fuller's Jazz Band בשנת 1917. הוא ניגן קלרינט ועם הזמן איכות נגינתו השתפרה באופן משמעותי.
בשנת 1919 טד לואיס הקים להקה וחתם על חוזה עם קולומביה רקורדס. במהלך העשור הוא היה הדמות המובילה בג'אז. להקלטות הוא לקח מוזיקאים ידועים כמו בני גודמן ונוספים. הוא שיתף פעולה עם אימרה דויטש שהיה מנצח תזמורת של קולומביה. יצירתו של דויטש בביצוע של להקת טד לואיס הגיע למקום הרביעי במצעד הפזמונים. באותה תקופה רק להקה של פול וייטמן הייתה פופולרית יותר. בשנת 1932 הוא הקליט In a Shanty in Old Shanty Town שהיה בראש מצעד הפזמונים במשך 10 שבועות. הוא עזב "קולומביה" בשנת 1933 והחל משנת 1934 היה חתום ב"דקה רקורדס". החוזה היה בתוקף גם במהלך שנות ה-40.
בשנת 1939 הוא הוזמן לנגן בסן פרנסיסקו לחגיגות לפתיחת גשר שער הזהב.
החל משנת 1929 לואיס ולהקתו הופיעו בסרטים. בשנת 1941 הם הצטלמו יחד עם האחיות אנדרוז בסרט של אבוט וקוסטלו. בשנת 1943 צולם סרט באורך מלא על חייו של לואיס Is Everybody Happy?.
להקתו של לואיס המשיכה להתקיים במשך שנות ה-50 של המאה ה-20 ועוד בשנות ה-60 הופיע בטלוויזיה.
טד לואיס היה נשוי לאדה בקר משנת 1915 ועד מותו. הוא נפטר לאחר מחלה בשנת 1971 בניו יורק. לאחר טקס יהודי, גופתו הועברו לעיירה בה הוא נולד ושם הוטמנה. בשנת 1977 מול הבית בו הוא נולד הוקם מוזיאון לזכרו.
ולרי אובודזינסקי

| --- | --- |

אובודזינסקי, 1976
 לידה:  24 בינואר 1942 אודסה, ממלכת רומניה 
 פטירה:  26 באפריל 1997 (בגיל 55) מוסקבה, רוסיה 
 שם לידה:  ולרי ולדימירוביץ' אובודזינסקי
 מקום קבורה:  בית העלמין קונצבסקויה 
 מוקד פעילות:  ברית המועצות, רוסיה 
 תקופת הפעילות:  1960–1997 (כ־37 שנים) 
 סוגה:  אסטרדה, רומנס רוסי 
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  רוסית 
 חברת תקליטים:  מלודיה 
 פרופיל ב-IMDb
 
ולרי ולדימירוביץ' אובודזינסקי (ברוסית: Валерий Владимирович Ободзинский; ‏24 בינואר 1942 – 26 באפריל 1997) היה זמר אסטרדה סובייטי ורוסי (טנור) פופולרי בצורה יוצאת דופן בשנות ה-70.
ביוגרפיה

הצלחה רבה הגיעה לולרי אובודזינסקי בשנת 1967 לאחר מסע הופעות בסיביר ופרימוריה. אחרי המסע לבולגריה, שם שר הזמר את השיר האופנתי למדי "ירח על חוף הים השמשי" (Луна на солнечном берегу), התבססה הפופולריות שלו. כאשר בסוף שנות ה-60 של המאה הקודמת יצא הדיסק הראשון שלו "שר ולרי רובודזינסקי" (Поёт Валерий Ободзинский), כל התפוצה אזלה מייד.
המדינה הועשרה בזכות כישרונו של אובודזינסקי הצעיר ב-30 מיליון רובל, והזמר עצמו קיבל שכר של 150 רובל בלבד. אי צדק כלכלי יטריד את אובודזינסקי עד סוף הקריירה שלו. כל הדיסקים הבאים עם הקלטותיו של הזמר נמכרו באופן מיידי. את העניין הפנומנלי בו ניתן להסביר באופן ביצועי יוצא דופן, קול קטיפתי וגוון לירי מעולה.
יתרה מזאת, אובודזינסקי מעולם לא למד שירה, וכששר השתמש בשמיעתו המולדת וחוש מוזיקלי. בנוסף, יש לציין את המקצועיות הגבוהה ואת יכולת העבודה של האמן. הוא יכול היה לתרגל פסוק אחד למשך מספר שעות, ונשאר ללא לאות בתקופה שבה נגני התזמורת כבר נפלו מהרגליים.
כל זה ביחד הוביל לכך שהפופולריות של ולרי אובודז'יסקי בשנות ה-70 הייתה בלתי רגילה. עד היום, שירים "העיניים האלה מנגד" (Эти глаза напротив), "שיר מזרחי" (Восточная песня),"האביב הנצחי" (Вечная весна), "נפילת עלים" (Листопад), שנכתבו על ידי דויד טוחמנוב, "כמה בנות בעולם" (Сколько девчонок на свете) ו"מצעד הצנחנים" (Марш десантников), שכתב אלכסנדר זצפין, מוכרים.
בנוסף, ולרי הכיר את המאזין הסובייטי עם שירים מהרפרטואר של הביטלס, קרל גוט, ז'ו דסאן, טום ג'ונס ורבים מכוכבים מערביים רבים אחרים, שהמוזיקה שלהם הייתה כמעט בלתי נגישה בברית המועצות. יתרה מזאת, אובודזינסקי לא רק שר מחדש את שיריהם ברוסית, אלא נתן ליצירות אלה סגנון חושני, לוהט וגרוטסקי משלו.
הערות שוליים

↑  http://russia-ic.com/news/show/18855#.XwxILdSLTVR
↑  https://www.pravdareport.com/society/121013-Valery_Obodzinsky/
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810691948205606  GND: 132163403  ISNI: 0000 0000 5373 7277  LCCN: no2006126142  MusicBrainz: 37b2e746-1803-4022-9c93-186d93eefe00  VIAF: 19444385   WorldCat (עם VIAF): 19444385 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חכמת שלמה (ספר חיצוני)

| --- | --- |

 מידע כללי
 שפת המקור:  עברית, יוונית או ארמית
 סוגה:  ספרות דתית, פסאודואפיגרפיה
 הוצאה
 מקום הוצאה:  אלכסנדריה, מצרים
 הוצאה בעברית
 תאריך:  המאה ה-18
 תרגום:  נפתלי הרץ וייזל
 סדרה
 הספר הבא:  בן סירא 
 
חכמת שלמה הוא אחד מן הספרים החיצוניים לתנ"ך, שנכתב ככל הנראה באלכסנדריה שבמצרים באמצע המאה הראשונה לפני הספירה. לספר 19 פרקים.
במאה ה-18 תורגם הספר לעברית על ידי נפתלי הרץ וייזל, אשר לימים הרחיב תרגום זה לחיבור בשם "רוח חן". התרגום כתוב על טהרת העברית המקראית, נורמה שליוותה שנים ארוכות את העברית של תנועת ההשכלה.