stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תומאס ברבוסקה
הערות שוליים

↑  Noelle (2 במאי 2017). "Interview: Thomas Barbusca talks 'The Mick' Season Finale – Exclusive". Pop City Life. נבדק ב-26 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Thomas Barbusca | Full Interview. אורכב מ-המקור ב-2021-12-11.
1 2  "'The Mick' Star Thomas Barbusca Dishes On Season 2 Laughs, 'AHS' Experience". 26 בספטמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Young actress Brielle Barbusca talks about auditioning for The Starter Wife, and wanting to guest star on Fox's The Mick". WE BLAB ENTERTAINMENT MAGAZINE. נבדק ב-12 בדצמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Petski, Denise (18 במרץ 2016). "Fox Comedy Pilot Casts Veronica Osorio & Lateefah Holder; 'The Mick' Adds Three". Deadline Hollywood. Penske Media Corporation. נבדק ב-19 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hsiao, Jeremy (27 בספטמבר 2016). "Meet 13-year-old Thomas Barbusca, Hollywood's rising young talent". HS Insider – Los Angeles Times. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rebecca Rubin, Variety, Variety, ‏1 ביוני 2022
↑  Alexandra Del Rosario, Deadline, Deadline, ‏3 במרץ 2021
↑  Check Out the Trailer for Justin Roiland's New Series SOLAR OPPOSITES - Nerdist, Nerdist, ‏3 בפברואר 2020
↑  Kroll, Justin (15 ביולי 2021). "Finn Wittrock, Chiara Aurelia, Connie Britton, Scoot McNairy, Others; Round out Cast Of Netflix's 'Luckiest Girl Alive' Adaptation". Deadline Hollywood. נבדק ב-15 ביולי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
ורטיגו (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  The Living and the Dead 
 בימוי:  אלפרד היצ'קוק 
 הופק בידי:  אלפרד היצ'קוק (לא ניתן קרדיט)
 תסריט:  רומן:  פייר בוליו ותומאס נארסז'אק   תסריט:  אלק קופל סמואל א. טיילור
 עריכה:  ג'ורג' תומסיני 
 שחקנים ראשיים:  ג'יימס סטיוארט קים נובאק ברברה בל גדס טום הלמור
 מוזיקה:  ברנרד הרמן 
 צילום:  רוברט ברוקס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פרמאונט 
 חברה מפיצה:  1958-1982:  סרטי סרטי פרמאונט 1983 עד היום: סרטי יוניברסל הפצה מחוץ לארצות הברית:  יונייטד אינטרנשיונל פיקצ'רס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  9 במאי 1958
 משך הקרנה:  128 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פשע, סרט דרמה, סרט בלשים, מותחן פשע, סרט מתח, סרט בלשי, סרט פלאשבק, סרט דרמת פשע 
 מקום התרחשות:  סן פרנסיסקו, קליפורניה 
 תקציב:  2,479,000$
 הכנסות באתר מוג'ו:   vertigo
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
ג'יימס סטיוארט וקים נובאק בסצנה מהסרט
וֶרְטִיגוֹ (באנגלית: Vertigo) הוא מותחן פסיכולוגי משנת 1958 שביים אלפרד היצ'קוק. הסרט מספר את סיפורו של ג'ון ("סקוטי") פרגוסון, בלש משטרה בדימוס, הסובל מוורטיגו, הנשכר על ידי חברו לעקוב אחר אשת החבר, הסבור שאיחוז נשמתה של סבתה המתה מתגלגלת לתוכה וחרד לחייה. פרגוסון מתחיל לפתח רומן עם האישה.
הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי סן סבסטיאן, ב-8 במאי 1958, שם הוא זכה לביקורות צוננות, מהמבקרים ואף מהקהל. ככל שחלפו השנים הוא נהפך לאחד מהסרטים הידועים ביותר ונחשב לאחד הסרטים החשובים והטובים שנוצרו אי-פעם. ב-1989 הוגדר ורטיגו כ"בעל חשיבות תרבותית, היסטורית ואסתטית" על ידי ארכיב הסרטים הלאומי של ארצות הברית ושוחזר כפרויקט בינלאומי ב-1996. בשנת 2012, במשאל העשור הנחשב של כתב העת הבריטי "סייט אנד סאונד", דורג הסרט במקום הראשון ברשימת סרטי הקולנוע הטובים ביותר של כל הזמנים.
התסריט ומקורותיו

התסריט עובד מן הרומן הצרפתי "מקרב המתים", שחיברו פייר בוליו ותומאס נארסז'אק. בספרו המפורסם של פרנסואה טריפו על יצירת היצ'קוק נטען שהרומן נכתב במיוחד עבור היצ'קוק על ידי בוליו ונארסז'אק, לאחר שלא עלה בידי היצ'קוק לרכוש את זכויות הרומן הקודם שלהם (הרומן בשם Celle qui n'était plus, "היא שכבר לא היתה", שהפך לסרט 'בנות השטן', אותו ביים אנרי-ז'ורז' קלוזו). אולם לימים הכחישו השניים שאכן זו הייתה כוונתם. חוקרים רבים עמדו על כך שהסיפור מזכיר את סיפורם של אורפאוס ואורידיקה מן המיתולוגיה היוונית-רומית. זאת על אף שהאזכורים המפורשים של הרומן למיתוס לא מופיעים בסרט, נושאים מסוימים כן מוזכרים, בכללם הניסיון להחזיר מת אהוב לחיים, וגילוי התוצאות ההרסניות של "המבט לאחור". כך גם ברור כי ניסיונו של הגיבור לעצב את ג'ודי בדמותה של מדלן, מהדהד את סיפור פיגמליון וגלתיאה מן המטמורפוזות של אובידיוס הרומי.
היצ'קוק שכר שלושה תסריטאים, איש איש בתורו, לכתוב את התסריט. הראשון היה המחזאי מקסוול אנדרסון. אולם היצ'קוק דחה את תסריטו של אנדרסון שנקרא "באפלה אני מאזין" משקיבלו. לפיכך לא זכה אנדרסון לקרדיט בסרט. השני היה אלק קופל, שאף עבודתו לא השביעה את רצונו של היצ'קוק. התסריט הסופי נכתב על ידי סמואל טיילור מרשימותיו של היצ'קוק. טיילור הוסיף לסיפור את דמותה של מידג' ווד. על כל פנים, מספר מרכיבים שרדו מתסריטו הקודם של אלק קופל, ובכלל זה סצנת הפתיחה על גגות סן פרנסיסקו, שני הביקורים במיסיון סן חואן באוטיסטה וחלום הבלהות המפורסם. ברגע שטיילור ניסה לזקוף לזכותו קרדיט בלעדי על התסריט, מחה קופל בפני איגוד כותבי התסריטים, שקבע כי בסרט יינתן קרדיט לשני הכותבים. סמואל טיילור, בהרצאה שנשא לימים במכון האמריקאי לקולנוע, טען כי הסצנה והמונולוג המבריק של חוקר מקרי המוות, שתרמו להתמוטטותו הנפשית של גיבור הסרט, נכתבו על ידי היצ'קוק עצמו.
פרסים

ורטיגו היה מועמד לאוסקר עבור התפאורה ולפרס עבור הפסקול. הוא לא זכה להצלחה מסחרית כשהופץ לראשונה, בוודאי ובוודאי לא בסטנדרטים אליהם הורגל היצ'קוק. זאת עקב ביקורות צוננות להן זכה בארצות הברית ובבריטניה. צחוק הגורל הוא שעורכת "סייט אנד סאונד" דאז, פנלופי האוסטון - אותו כתב עת שבמשאל מבקרי הקולנוע המפורסם שלו ידורג "ורטיגו" לימים (2012) כסרט הטוב ביותר בתולדות הקולנוע - כתבה עליו ביקורת צוננת ביותר וטענה כי "מר היצ'קוק עושה כאן את הטריקים הרגילים שלו, אך הפעם הוא עושה אותם בסלואו מושן". לזכותה של האוסטון ששנים אחדות אחר כך הודתה ששגתה וכי הסרט הוא יצירת מופת. ואכן, המוניטין הביקורתי של "ורטיגו" נבנה לאיטו. הוא היה אחד מחמשת הסרטים שזכויות ההפצה שלהם היו בבעלותו של היצ'קוק והוסרו מהפצה ב-1973. לאחר מותו של היצ'קוק שחררה משפחתו את חמשת הסרטים להפצה מחודשת. כאשר "ורטיגו" הופץ מחדש בבתי הקולנוע באוקטובר 1983, ובהמשך בווידאו ביתי (באוקטובר 1984), הוא זכה כבר לביקורות מעולות רבות, ולקונצנזוס בדבר היותו יצירת מופת קולנועית ותרבותית.
בשנת 2007 דירג מכון הסרטים האמריקאי את ורטיגו במקום התשיעי ברשימת "מאה הסרטים הטובים ביותר" של כל הזמנים. הסרט הוגדר כבעל חשיבות תרבותית רבה על ידי ספריית הקונגרס של ארצות הברית, ונבחר לשימור על ידי ארכיב הסרטים הלאומי. ב-2002 נבחר ורטיגו כסרט השני בטיבו בכל הזמנים (אחרי האזרח קיין של אורסון וולס) על פי משאל המבקרים של Sight & Sound. ב-2005 הגיע למקום השני (אחרי החבר'ה הטובים) ברשימת מאה הסרטים הטובים ביותר של כל הזמנים במשאל של כתב העת הבריטי Total Film's Book. כאמור לעיל, בשנת 2012, דורג הסרט במקום הראשון במשאל של Sight & Sound בו נטלו חלק כ-460 מומחי קולנוע מכל רחבי העולם, והדיח, לראשונה מזה 50 שנה, את "האזרח קיין" מן המקום הראשון במשאל הקאנוני המתקיים אחת לעשר שנים מזה כשבעה עשורים.
שחזור

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: תרגמת.
לאחר שחזור ארוך ביותר ושנוי במחלוקת אותו עשו רוברט א. האריס וג'ימס ס. כץ, הופץ הסרט מחדש להקרנה בבתי הקולנוע ב-1996. הסרט החדש הציג שחזור צבע חדש ויצר שימוש חדש בהקלטות אודיו ומיקסים של צלילים DGT סאונד דיגיטלי. הוא אף הציג לראשונה ב-70 מילימטר, מתכונת הדומה לגודל של Vistavision, שבה צולם הסרט במקור.
סלע מחלוקת אחד הנוגע לשחזור של 1996 היה ההחלטה להקליט מההתחלה את פעלולי הקול של Foly (על מנת לאפשר איכות דולבי של קול וסטריאו). המיקס החדש הואשם בדגש רב מדי ששם על התכליל, על חשבון פעלול הקול. בשנת 2005 יצאה גרסת הDVD המחודשת של הסרט באוסף קריטריון, המכילה את צליל המונו המקורי. באותו זמן ממש פרסם רוברט א. האריס מסר בקהילה באינטרנט, קטעים מתזכירי ההפקה של היצ'קוק המפרטים את הצליל שרצה היצ'קוק להשיג בסצנות מסוימות. מכיוון שלא נהגו בהתאם להוראותיו, רומז הדבר שהיה על הצוות לציית לדרישתם של אולפני יוניברסל בנוגע למיקס, יותר מאשר לכוונותיו של היצ'קוק.
ביקורת אחרת הייתה יצירתם של הצבעים שחשבו שהיא גובלת בהפרת רישיון אמנותי (בניגוד לשחזור מדויק המכבד את כוונותיהם של הבמאי והצלם). צוות השחזור טען שהם ערכו מחקר על הצבעים בהם השתמשו בגווני האתרים, מכוניות ועור. רגע פורץ דרך אחד הגיע כשחברת המכוניות פורד סיפקה דלת בצבע ירוק שנשמרה היטב של המכונית מדגם יגואר בה נהגה מדלן בסרט. זאת מכיוון שהשימוש בצבע ירוק בסרט היה בעל חשיבות אמנותית רבה ונעשה בו שימוש נרחב בסרט. התאמת קווקוו ירוק תרמה לשחזור וסיפקה קווקוו ממנו יש לעבוד. תיקוני צבע משמעותיים היו נחוצים עקב דהיית הנגטיבים המקוריים. במקרים מסוימים יצרו נגטיב חדש מהפרדת הכסופה של המאסטרים, אולם בדוגמאות רבות היה זה בלתי אפשרי, מכיוון שהפרדות הצבע השונות התכווצו, ומכיוון שההפרדות של 1958 נעשו בצורה עלובה.
סרטי הטכניקולור השתמשו בשלוש שכבות שונות של צבע בסרט: אחת לכל אחד מהצבעים העיקריים. במקרה של ורטיגו, שלוש השכבות המופרדות הללו התכווצו לפרופורציות שונות ולא קבועות, שהפכו את הסידור מחדש לבלתי אפשרי. בתור שכזה, כמויות משמעותיות של מחשב שעזרו לצביעה היו נחוצות. אף על פי שלא ניתן להבחין בתוצאות בצפייה בסרט, כמה מרכיבים היו רחוקים שמונה דורות מהנגטיב המקורי. כשכמויות גדולות כאלה של יצירה מחדש נעשו נחוצות, אז הסכנה של רישיון אמנותי בידי המשחזרים עלתה לסדר היום.
ההשפעה התרבותית של ורטיגו

הבמאי בריאן דה פלמה יצר מותחן מסתורין בהשראת ורטיגו ב-1976 שנקרא Obsession, עם קליף רוברטסון וז'נבייב בוז'ולד. ברנרד הרמן שהלחין את ורטיגו, הלחין גם את אובסשן.
בסרטו של הבמאי הצרפתי כריס מרקר (שאף כתב מאמר מכונן אודות ורטיגו), "ללא שמש" (צר' Sans Soleil) משנת 1983, מוקרנים מספר קטעים מוורטיגו.
סרטו משנת 1984 של בריאן דה פלמה "תעתועי גוף" (Body Double) הציג מרכיבי עלילה רבים מוורטיגו.
בסרטו של מל ברוקס "High Anxiety" המהווה מחווה (הומאז') לכל סרטיו של היצ'קוק, מתרחשת סצנת הסיום במדרגות תלולות בתוך מגדל פעמון, המהדהדת את ורטיגו.
בסרטו של טרי גיליאם "12 קופים" יש השפעות רבות מוורטיגו. בסצנה מרכזית בסרט, כמו בוורטיגו, מתחפשים הגיבורים לדמויות מן העבר, ומוצאים מסתור בסינמטק בו מתקיימת רטרוספקטיבה של סרטי היצ'קוק, במהלכה הם צופים בסרט ורטיגו.
הבמאי הדרום קוריאני פארק צ'אן ווק, אמר פעם שוורטיגו היה הסרט שגרם לו לרצות להיות במאי.
בקליפ המוזיקלי מ-1996 פיית' נו מור, השיר Last Cup of Sorrow קיבל השראה ישירה מורטיגו. הוא מציג את הזמר הראשי מיק פיטון לבוש באחת התלבושות אותן לבש ג'יימס סטיוארט בסרט, בלונדינית שיחקה ג'ניפר ג'יסון לי, לבושה בהתאמה כמו מדלן, הדמות הראשית בוורטיגו. סצנות רבות נוצרו מחדש בסרט, כמו צלילתה של מדלן לתוך מפרץ סן פרנסיסקו ועוד.
בסרטו של טום טיקוור "רוצי לולה רוצי" (ראן לולה ראן, גר' Lola rennt) ישנם אלמנטים ברורים הלקוחים מתוך ורטיגו אשר אותו העריץ טיקוור, כגון: סצנת המדרגות המצוירת.
דמות "הגבר הנופל" מהפתיח של סדרת הטלוויזיה מד מן נעשה לפי חלום הבלהות של סקוטי פרגוסון.
ורטיגו ופילוסופיה

מזה שנים שפילוסופים רבים מצאו בסרט ורטיגו כר נרחב לחקירה פילוסופית. עד היום נכתבו על הסרט מספר ספרי פילוסופיה ופורסמו קובצי מאמרים פילוסופיים העוסקים בו, מרביתם בשפה האנגלית. על מקצתם של הרעיונות הפילוסופיים הבאים לידי ביטוי בסרט ניתן לקרוא בעברית בספרו של ד"ר הנרי אונגר "קולנוע ופילוסופיה" (הוצאת דביר, 1991). אונגר אף הרצה רבות בפורומים שונים על הפילוסופיה של ורטיגו.
הערות שוליים

↑  Hitchcock's Rereleased Films, Wayne state university press, Detroit, 1991, p. 290
↑  אורי קליין, "ורטיגו" נבחר לסרט הטוב ביותר בתולדות הקולנוע, באתר הארץ, 2 באוגוסט 2012
↑  פבלו אוטין, ‏כשהנקמה הושלמה אפשר להתחיל לאהוב, באתר גלובס, 19 באוקטובר 2004
| אלפרד היצ'קוק |
| --- | --- | --- |
| סרטים שביים | גן התענוגות (1925) • נשר ההר (1927) • הדייר (1927) ‏• הטבעת (1927) • במורד הגבעה (1927) • אשת החקלאי (1928) • קלת דעת (1928) • השמפניה (1928) • תושב האי מאן (1929) • סחיטה (1929)   ג'ונו והפייקוק (1930) • רצח! (1930) • אלסטרי מתקשרת (1930) • משחק העור (1931) • מארי (1931) • עשיר וזר (1931) • מספר 17 (1932) • וולטרס מוינה (1934) • האיש שידע יותר מדי (1934) • ‏ 39 המדרגות (1935) סוכן חשאי (1936) • סבוטז' (1936) • צעירים ותמימים (1937) • הגברת הנעלמת (1938) • ג'מייקה אין (1939)   רבקה (1940) כתב חוץ (1940) • מר וגברת סמית' (1941) • חשד (1941) • חבלן (1942) • צל של ספק (1943) • סירת הצלה (1944) • בכבלי השכחה (1945) • נודעת (1946) • משפט פאראדין (1947) • החבל (1948) • תחת חוג הגדי (1949)   פחד במה (1950) זרים ברכבת (1951) • אני מתוודה (1953) • אליבי (1954) • חלון אחורי (1954) • לתפוס גנב (1955) • מי רצח את הארי? (1955) • האיש שידע יותר מדי (1956) • הנאשם (1956) • ורטיגו (1958) • מזימות בינלאומיות (1959)   פסיכו (1960) הציפורים (1963) • מארני (1964) • המסך הקרוע (1966) • טופז (1969)   פרנזי (1972) מזימות (1976)   |  |
| ראו גם אלפרד היצ'קוק מגיש • היצ'קוק • עלמה רוויל • בייטס מוטל | ראו גם אלפרד היצ'קוק מגיש • היצ'קוק • עלמה רוויל • בייטס מוטל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007372057005171  BNE: XX4133715  BnF: cb137515175 (data)  CANTIC: a12010182  LCCN: no97026672  SUDOC: 155520954  VIAF: 316751635   WorldCat (עם VIAF): 316751635 
קים נובאק על רקע גשר שער הזהב
ג'יימס סטיוארט בסיקוונס הפתיחה
אפקט ורטיגו
ענבל אור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 ביולי 1976 (בת 48) באר שבע, ישראל 
 מדינה:  ישראל
 מספר צאצאים:  4 
 
ענבל אור (נולדה ב-29 ביולי 1976) היא יזמת נדל"ן ואשת עסקים, שארגנה קבוצות רכישה ויסדה חברות עסקיות, ובהן חברת אור סיטי נדל"ן, שניתן צו לפירוקן. הורשעה בבית המשפט המחוזי בריבוי עבירות מע"מ, עבירות מס, זיוף, קבלת דבר במרמה, אי הגשת הצהרת הון, עבירה על חוק הגנת הצרכן ועבירות מרמה בנסיבות מחמירות, ונגזרו עליה 7.5 שנות מאסר בפועל וקנס של 350,000 ש"ח.
ביוגרפיה

אור נולדה בשם ענבל קריאף בבאר שבע למשפחה בת ארבעה ילדים. כשהייתה בת 16 אביה עבר תאונת עבודה כשנפל ממנוף, ואור החלה לעבוד לפרנסת משפחתה. בגיל 17 עברה לגור עם דודה ברחובות. בצה"ל שירתה בבסיס חיון ולאחר מכן בפיקוד הדרום. ביום שחרורה מצה"ל בן זוגה מוריס (מיקי) תורג'מן הציע לה נישואין. הם חגגו את האירוסין בחוף הקשתות באשדוד, שם תורג'מן טבע למוות. לאחר מכן עברה להתגורר בתל אביב ונרשמה ללימודי משפטים במכללה למינהל, אך לא סיימה אותם.
ב-2009 החלה לארגן קבוצות רכישה להקמת מבני מגורים באזור גוש דן. היא זכתה לפרסום רב באמצעי התקשורת בישראל, עקב התעניינות הציבור בנדל"ן, על רקע משבר הדיור בישראל באותן שנים, ובאמצעות יחסי ציבור אינטנסיביים באמצעי התקשורת השונים. לאורך השנים השלימה מספר פרויקטים של פינוי בינוי.
מ-29 באוגוסט 2012 עד 8 במאי 2013 הגישה תוכנית רדיו דו שבועית ברדיו ללא הפסקה בשם "ענבל אור עד הבית".
ביוגרפיה > חשדות בפלילים, הליכי פירוק ופשיטת רגל

בפברואר 2016 נחקרה אור ברשות המיסים בחשד להעלמות מס, ובאפריל הוציאה רשות המיסים צו הקפאה על נכסיה האישיים. לאחר המעצר המתוקשר החלו חלק מלקוחותיה של אור לטעון כי רומו על ידה באמצעות הצגת מצג שווא ומסירת מידע מוטעה בהליכים שקדמו לחתימתם על הסכמי התקשרות עימה.
לבית המשפט המחוזי הוגשה בקשה לפירוק חברת אור סיטי נדל"ן. ב-5 באפריל 2016 הורה בית המשפט המחוזי בתל אביב על פירוק החברות של אור, והוציא נגדה צו עיכוב יציאה מהארץ. לדברי בית המשפט "אור סיטי נדל"ן" פעלה בשיטת פירמידה. כלומר, לקחה כסף מאנשים על מנת לכלכל את חברתה וליצור רווחים לעצמה על סמך כסף זה, בעוד היא עצמה לא החזיקה בשום כסף. למחרת נחקרה אור באזהרה על ידי מפלג ההונאה של משטרת ישראל בחשד למרמה, רישום כוזב במסמכי תאגיד ועבירות נוספות, ושוחררה ממעצר בערבות. לפני האירוע ובמהלכו רכשה אור תכשיטים רבים, בנוסף לבתים חדשים ומכוניות. חלק גדול מרכוש זה הועמד למכירה פומבית על ידי המפרק שמינה בית המשפט. ב-9 באפריל 2016 הגישה דוח כללי למפרק הזמני של החברה על נכסיה וחברותיה, לאחר הגשתו התברר שהדוח מציג רק חלק מעסקיה וחברות שבבעלותה. בחקירת רשות המיסים נמצאו במחשבה האישי ראיות לכך שאור מקיימת עסקים בחו"ל ובהם חברה בארצות הברית.[דרוש מקור] ב-1 באוגוסט 2016 נתן בית המשפט צו לפירוק כל החברות של ענבל אור. נגד אור נפתחו הליכי פשיטת רגל, והוטלו עליה מגבלות לגבי פעילות עסקית, ב-15 ביולי 2018 הוכרזה פושטת רגל. בספטמבר 2019 הוגש נגדה ונגד חברות שבשליטתה כתב אישום, בעבירות על חוק מס ערך מוסף ופקודת מס הכנסה, עבירות מרמה בנסיבות מחמירות כלפי לקוחות וכלפי מנהל סניף בנק ועבירות על חוק הגנת הצרכן. החברות הורשעו ונמצאות בהליך פירוק. באפריל 2021 נענה בית המשפט לבקשתה וביטל את הכרזתה כפושטת רגל, ביולי 2021 סמנכ"ל הכספים לשעבר של ענבל אור הפך לעד מדינה נגדה.
בתחילת יוני 2018 הצליחה אור לקבל זכאות לדירה משלה בתל אביב, וסמוך לכך הוציא נגדה בעלה לשעבר צו הרחקה.
ב-8 בנובמבר 2024 הורשעה אור בהעלמת הכנסות מהכנסות של כ-80 מיליון ש"ח וכן בעבירות מרמה בנסיבות מחמירות ועבירות על חוק הגנת הצרכן. אור הובאה לדיון לאחר שנעצרה עקב אי-הופעה לדיון הקראת הכרעת הדין שנקבע ליום קודם.
ב-12 בנובמבר פורסם כי הפרקליטות מבקשת לגזור על אור עונש של 8–12 שנות מאסר.
ב-16 בינואר 2025 נידונה ל-7.5 שנות מאסר בפועל וקנס בסך 350 אלף ש"ח.
ביוגרפיה > סיקור תקשורתי

ביוני 2020 עלתה סדרה דוקומנטרית בעלת שני פרקים בשם "עלייתה ונפילתה של ענבל אור" בערוץ הטלוויזיה yes דוקו בבימויה של נילי טל, המתארת את סיפורה של אור מאז כניסתה לעסקי שוק הנדל"ן ועד פירוק החברה שהקימה.
ביוגרפיה > חיים אישיים

אור הייתה נשואה לאודי גרינפלד ונולדו להם שלוש בנות. לאחר שהתגרשו בשנת 2014, ניהלה מערכת יחסים עם איש העסקים שלומי טהורי ונולד להם בן ב-2015. באפריל 2016 השניים נפרדו.
באוגוסט 2018 פורסם שאור חוזרת בתשובה, וכי היא תתחיל לדגמן בגדים צנועים בחסותה של סיון רוחם. מתגוררת בראשון לציון.
הערות שוליים

↑  ליאור אוחנה, מהומה ומכות בדיון: 7.5 שנות מאסר נגזרו על ענבל אור, שצעקה "אני חטופה", באתר ynet, 16 בינואר 2025
↑  עלייתה ונפילתה של ענבל אור, בימוי והפקה: נילי טל, ישראל, 2020
↑  אריאל גולד, ‏אמה של ענבל אור: “שמו לה סם אונס לפני פרסום סרטון העירום", באתר מעריב אונליין, 25 ביולי 2018
↑  רותם שטרקמן ואפרת נוימן, ענבל אור: "החיים שלי השתנו ברמה החומרית. כל מה שאני רוצה - אני יכולה להשיג", באתר TheMarker‏, 26 במרץ 2010
↑  הותר לפרסום: ענבל אור נעצרה אתמול על ידי רשות המיסים בחשד כי העלימה עסקאות של עשרות מיליוני שקלים והוציאה חשבוניות כוזבות באתר רשות המיסים
↑  אמיתי גזית, ביהמ"ש הורה על פירוק החברות של ענבל אור, באתר ynet, 5 באפריל 2016
פר"ק 59196-02-16 וולך ואחרים נגד אור סיטי נדל"ן ואחרים
↑   רז סמולסקי, ענבל אור - הסוף: בית המשפט הורה לפרק את החברה; "אור סיטי פעלה בשיטת פירמידה", באתר TheMarker‏, 5 באפריל 2016.
↑  אלי סניור ועופר פטרסבורג, פרסום ראשון: ענבל אור נחקרה באזהרה ושוחררה בערבות, באתר ynet, 6 באפריל 2016
↑    עופר פטרסבורג ואתי אברמוב, "יש אנשים שיעשו הכל כדי לראות אותי מתרסקת. הם לא יצליחו", באתר "ידיעות אחרונות", 25 בפברואר 2016.
↑  חזי שטרנליכט, ענבל אור: הג'יפ הופקד, התכשיטים יחזרו לקופה?, באתר ישראל היום, 20 באפריל 2016.
↑  יוסי ניסן, ‏תכשיטי ענבל אור מוצעים למכירה פומבית - צפו ברשימה המפורטת, באתר גלובס, 13 בספטמבר 2016.
↑  ענבל אור הודיעה על הקמת עסק ייעוץ נדל"ן בניגוד לחוק, באתר גלובס, 4 ביולי 2018
↑  ענת רואה, הכנ"רית ביקשה לפטור את ענבל אור מחובותיה בשל מצבה - ביהמ"ש סירב, באתר כלכליסט, 15 ביולי 2018
↑  אלה לוי-וינריב, ‏כתב אישום נגד ענבל אור: העלמות מס בהיקף 81 מיליון שקל ומרמה בנסיבות מחמירות כלפי לקוחות, באתר גלובס, 4 בספטמבר 2019
↑  ליטל דוברוביצקי, הבשורה הקשה של חלק מלקוחות ענבל אור: יקבלו כ-8% מהחוב בלבד, באתר ynet, 9 במרץ 2021
↑  ליטל דוברוביצקי, בית המשפט ביטל את הליכי פשיטת הרגל לענבל אור, באתר כלכליסט, 7 באפריל 2021
↑  ליטל דוברוביצקי, סמנכ"ל הכספים לשעבר של ענבל אור הפך לעד מדינה נגדה, באתר כלכליסט, 14 ביולי 2021
↑  ליאורה גולדנברג-שטרן, ‏ענבל אור קיבלה זכאות לדירה, באתר מעריב אונליין, 1 ביוני 2018
↑  ליאור אוחנה, ענבל אור הורשעה וצעקה בבית המשפט: "מדינה של פושעים", באתר ynet, 8 בנובמבר 2024
↑  תומר גנון, הפרקליטות מבקשת עונש מאסר של 8 עד 12 שנה לענבל אור שהורשעה בעבירות מס ומרמה, באתר כלכליסט, 12 בנובמבר 2024
↑  הודיה רן‏, 7.5 שנים בכלא: נגזר דינה של ענבל אור, באתר וואלה, 16 בינואר 2025
↑   שני ליטמן, "כולם יגידו לך שענבל אור גנבת, רמאית ונוכלת. אני אומרת: לא!", באתר הארץ, 21 ביוני 2020
↑  נדב מנוחין‏, אחרי הסרט על ענבל אור קשה לא לחוש שנעשה לה עוול מסוים, באתר וואלה, 22 ביוני 2020
↑  צפו: כשנה אחרי הגירושין ענבל אור ילדה בן, באתר גלובס, 1 בדצמבר 2015
↑  דווקא עכשיו: ענבל אור ובן הזוג נפרדו, באתר ‏מאקו‏, 24 במרץ 2016
↑  מיקי לוין, ‏ענבל אור מתחילה להתאושש וחוזרת בתשובה, באתר מעריב אונליין, 14 באוגוסט 2018
↑  לינוי משעלי, ‏מהפך: ענבל אור חוזרת בתשובה ומקבלת ג'וב מפתיע, באתר "סרוגים", 15 באוגוסט 2018
לארי קלארק

| --- | --- |

לארי קלארק, 2013
 לידה:  19 בינואר 1943 (בן 82) טלסה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1962 
 מקום לימודים:  Layton School of Art 
 פרסים והוקרה:  פרס לוסי (2005)  פרש הברונזה 
 http://www.larryclarkofficialwebsite.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
לארי קלארק (באנגלית: Larry Clark; נולד ב-19 בינואר 1943 בטולסה שבאוקלהומה) הוא במאי קולנוע, צלם, תסריטאי ומפיק. סרטיו עוסקים בנוער בשולי החברה.
ביוגרפיה

קלארק למד צילום מאמו, שהייתה צלמת תינוקות. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר לאמנות לייטון שבמילווקי, גויס לצבא ארצות הברית, ונשלח לווייטנאם. לאחר שובו, פרסם ב-1971 את ספר הצילומים "טולסה", שבו תיעד בתמונות שחור-לבן את חבריו הצעירים משתמשים בסמים. ב-1983 שב לעסוק בנושא זה, כאשר פרסם את ספר הצילומים "Teenage Lust", שהיה מעין אוטוביוגרפיה, שהובעה באמצעות צילום אחרים. הספר כלל תמונות משפחתיות, לצד צילומים של נוער משתמש בסמים ומקיים יחסי מין וכן צילומים של זונות ממין זכר בכיכר טיימס.
בראשית שנות ה-90 פגש את הסופר הרמוני קורין, עמו כתב את התסריט לסרטו הראשון, Kids, שיצא לאקרנים בשנת 1995. מאז ממשיך קלארק לעסוק בקולנוע, ובין היתר ביים את הסרטים "ילד רע" (Bully) ב-2001 ו"קן פארק" ב-2002.
סרטיו והביקורת עליהם

בסרטיו של קלארק סצנות מפורשות של שימוש בסמים ויחסי מין בין בני נוער. ב-Kids הוצגו (באמצעות שחקנים מבוגרים יותר) ילדים בני 12 שותים משקאות אלכוהוליים וצורכים סמים. הצנזורה האמריקנית אסרה על הצפייה בו לילדים מתחת לגיל 17 בשל "מין מופקר, שפה גרפית, שימוש בסמים ואלימות". ב"קן פארק" הוצגו סצנות מפורשות של יחסי מין ושל חניקה עצמית לשם סיפוק מיני, ובשל כך הוא מעולם לא הופץ באופן מסחרי בארצות הברית.
באוסטרליה, ההחלטה שלא לאשר את הקרנת "קן פארק" גררה מחאה ציבורית, לרבות מספר ניסיונות להקרנות מחאה. המאבק בהחלטה תרם ליחסי הציבור שלו, ויש הסבורים כי יותר אנשים צפו בו באמצעות שיתוף קבצים באינטרנט, מאשר היו צופים בו בבתי הקולנוע.
כמה ממבקרי הקולנוע טוענים שאין בסצנות הפרובוקטיביות שבסרטיו של קלארק ערך אומנותי, וכי סרטים אלה הם פורנוגרפיית ילדים. לעומתם, בספרו של העיתונאי פיטר ביסקינד, "Down and Dirty Pictures", מצוטטים הבמאים מרטין סקורסזה וגאס ואן סנט כטוענים שקלארק מהווה מקור השראה עבורם.
רשימת סרטים
פילמוגרפיה

קידס (1995)
Another Day in Paradise (1998)
Bully (2001)
Teenage Caveman (2002, סרט טלוויזיה)
קן פארק (2002)
Wassup Rockers (2005)
Destricted (2006, עם אמנים נוספים)
Marfa Girl (2012)
The Smell of Us (2014, צרפתית)
מנחם מנדל טאוב

האדמו"ר מקאליב, 1978
עם הרב משה שטרנבוך
רבי מנחם מנדל טאוב (תרפ"ד - כ"ג בניסן ה'תשע"ט; 1923 – 28 באפריל 2019) היה האדמו"ר מקאליב, ניצול השואה שהקדיש את ימיו למען הנצחת זכרם של הנרצחים בשואה. בשיעוריו היה מעודד את עניין האמונה בבורא עולם וחיבר את השיר "נאר אמונה".
קורות חיים > ראשית חייו

נולד במרגיטה שבטרנסילבניה, לאביו ר' יהודה יחיאל דור שישי לרבי יצחק אייזיק מקאליב ולאימו ברכה פריידא.
נישא לחנה שרה שפרה טאוב (תרע"ח, 1918 - כ"ד בכסלו התשע"ב, דצמבר 2011), בתו של רבי פנחס שפירא מקעכניא. ב-1939 נפטר אביו והשאיר אחריו 7 יתומים וקהילה ללא מנהיג.
קורות חיים > בשואה

לאחר כיבוש הונגריה על ידי הגרמנים ב־1944, נשלח עם כל אחיו ואחיותיו לאושוויץ וכל אחיו נספו שם.
הוא הגיע לאושוויץ שלושה ימים לפני חג השבועות. בזמן שהותו במחנה ההשמדה ערך בו ד"ר יוזף מנגלה ניסויים שכללו עינויים קשים, ומאז לא היה מסוגל להביא ילדים לעולם[דרוש מקור]. כחלק מן הניסויים עבר טיפול כימי אשר מנע מזקנו לצמוח.
בהמשך הועבר מאושוויץ למחנה הריכוז ברסלאו ומאוחר יותר לברגן בלזן עד הצלתו בנס.
קורות חיים > לאחר השואה

לאחר השואה עבר לשוודיה, שם התאחד עם אשתו שפרה. לאחר מכן עבר לארצות הברית. ב-1963 הקים את מרכז חסידי קאליב בראשון לציון (קריית קאליב), עלה ארצה וכעבור שלוש שנים השתקע בקריה שהקים. בהמשך עבר להתגורר בקריית איתרי בירושלים עד לשנת 1976. בשנת 1980 עבר לבני ברק, שם הקים את מרכז חסידות קאליב ברחוב חגי ולאחריו עבר לרחוב השומר ולאחר מכן ברחוב אהרונוביץ. בשנת ה'תשס"ב חנך בשיכון חב"ד בירושלים בית מדרש חדש ועבר להתגורר על ידו.
לאחר פטירת אשתו הראשונה, בחודש אייר ה'תשע"ב נישא בשנית עם שיינדיל מלניק (נולדה בשנת תש"ט) מוויניצה, והוא בן 89. בתו החורגת, בתיה מניה, נישאה לרב מרדכי מאיר מיכלוביץ, האדמו"ר מזלוטשוב (נפטרה ה'תשע"ו). בת מאומצת נוספת נישאה לרב רפאל רוזנברג.
באפריל 2019, מעד האדמו"ר מקאליב בביתו ומאז מצבו הרפואי החמיר. הוא נפטר בכ"ג בניסן ה'תשע"ט, 28 באפריל 2019. ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו ונשיא המדינה ראובן ריבלין פרסמו הודעות אבל על מותו. בהלווייתו הוכתר נכדו החורג הרב ישראל מרדכי הורוביץ, חתנו של הרב רפאל רוזנברג, לממשיך דרכו.
פעילויותיו > מנהיג והנצחת השואה

במקביל להנהגת חסידיו, פעל רבות להנצחת השואה. הוא תיקן אמירת שמע ישראל בסיום כל תפילה לזכר הנספים, ועודד אמירת "שמע ישראל" כזכר לקדושי השואה בסיום עצרות המוניות בציבור הדתי והחרדי. בשנותיו האחרונות החל במפעל אנציקלופדיה לשואה לציבור החרדי ופעל להקמת מוזיאון לשואה עבור הציבור החרדי, שיהיה מוזיאון משלים ליד ושם, לאחר שלדבריו, ביד ושם לא מנציחים מספיק את גבורתם הרוחנית של היהודים שמסרו נפשם לקיים מצוות גם בשנים ההן. הוא חזר לבקר שלוש פעמים באתרי מחנות ההשמדה.
פעילויותיו > שירי זימרה

הלחין שירים ונהג לפעמים לשיר בציבור באירועים שונים כולל בחתונות אליהן הוזמן.
חיבר את השיר "נאר אמונה" - העוסק בעניין האמונה בבורא עולם, השיר מושר גם על ידי חסידים שאינם נמנים עם חסידות קאליב.
פעילויותיו > הנהגות ציבוריות

מפעל נוסף של האדמו"ר מקאליב הוא תוכנית בשם "בר בי רב דחד יומא" הפועלת במקומות רבים ברחבי הארץ, במסגרתה היו קובעים מדי תקופה יום עיון ("יום שכולו תורה") ובו רצף של שיעורים ודרשות עבור הציבור הרחב שאין תורתו אומנותו. כמו כן, מדי שנה, לקראת כ"ד באלול, יום פטירתו של רבי ישראל מאיר הכהן מראדין ה"חפץ חיים", נהג לצאת בקריאה לציבור הרחב ולתלמידי מוסדות החינוך לערוך בו תענית דיבור. היה לאדמו"ר מקאליב קשרי ידידות עם גדולי הרבנים והאדמו"רים שחיו בתקופתו, קשרים מיוחדים היו לו עם הרב עובדיה יוסף.