stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הספרייה הלאומית של פוארטו ריקו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  ספרייה לאומית 
 מיקום:  פוארטו ריקו 
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1967
 תאריך פתיחה רשמי:  1967 
 קואורדינטות:  18°27′49″N 66°05′32″W﻿ / ﻿18.463711105406°N 66.09219394275°W﻿ / 18.463711105406; -66.09219394275
 www.icp.pr.gov/bnpr/
  (למפת פוארטו ריקו מוגדלת) סן חואן קרולינה פונסה קגואס מאיאגואס וייקס האוקיינוס האטלנטי הים הקריביהספרייה הלאומית של פוארטו ריקו(למפת פוארטו ריקו רגילה) סן חואן קרולינה פונסה קגואס מאיאגואס וייקס האוקיינוס האטלנטי הים הקריביהספרייה הלאומית של פוארטו ריקו
 
הספרייה הלאומית של פוארטו ריקו (בספרדית: Biblioteca Nacional de Puerto Rico) היא הספרייה הלאומית של פוארטו ריקו. היא הוקמה בשנת 1967 בשם Biblioteca General de Puerto Rico (הספרייה הכללית של פוארטו ריקו), בעקבות החלטה משותפת מס' 44 של בית המחוקקים של פוארטו ריקו. היא נפתחה ב-11 באפריל 1973. ב-2003 שונה שמה לספרייה הלאומית של פוארטו ריקו, בחוק 188 מ-17 באוגוסט באותה שנה.
האוספים המיוחדים של הספרייה כוללים את האוסף הדומיניקני של ספרי דת כרוכים בעור מהמאות ה-16–19, אוסף Eugenio Maria de Hostos, הכולל 1,300 כתבי יד דיגיטליים, והאוסף הפרטי של קונצ'ה מלנדז, מבקרת ספרות ופרופסור לשעבר באוניברסיטת פוארטו ריקו.
הספרייה שוכנת בבניין הקלאסי מהמאה התשע עשרה (בתקופה מסוימת, הבניין שימש כמפעל הדגל של בקרדי רום), יחד עם הארכיון הכללי של פוארטו ריקו.
הבניין ממוקם בסן חואן העתיקה. הוא משקיף על פארק לואיס מוניוז ריברה. הוא ממוזג במלואו ויש בו גישה חופשית לאינטרנט. הספרייה והארכיון חולקים אמפיתיאטרון בן 119 מושבים במפלס הרחוב. הבניין היה רשום במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים בשנת 1976 תחת שמו הקודם, Carcel de Puerta de Tierra.
ביבליוגרפיה

Haidée Muñoz Solá (1992). "Biblioteca Nacional de Puerto Rico" (PDF). Boletín de la ANABAD (בספרדית). Madrid: Asociación Española de Archiveros, Bibliotecarios, Museólogos y Documentalistas. 42. ISSN 0210-4164 – via University of La Rioja.
הערות שוליים

1 2  Biblioteca Nacional de Puerto Rico.
↑  Torres Rivera, Juan. "Archivo General de Puerto Rico-Biblioteca Nacional. Su historia". www.puertadetierra.info.
1 2  Gómez de Hillyer, Josefina.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הספרייה הלאומית של פוארטו ריקו".
המעשייה על פיליס ואריסטו

חיתוך עץ המציג את אריסטו מרכיב על גבו את פיליס. יצירה מאת הנס בלדונג, 1513
המעשייה על פיליס ואריסטו היא סיפור שהיה נפוץ בימי הביניים, המספר על ניצחונה של אישה מפתה, פיליס, על האינטלקטואל הגברי הגדול ביותר, הפילוסוף היווני העתיק אריסטו. מעשייה זו היא אחת מכמה מעשיות ויצירות שנפוצו באותו הזמן, המספרות על כוחן של נשים ביחס לגברים חזקים ובעלי מעמד (אנ'). בין הגרסאות המוקדמות של מעשייה זו היא הגרסה הצרפתית: Lai d'Aristote, משנת 1220.
סיפורם של פיליס, הדומינטריקס ואריסטו, הפילוסוף המפורסם, נפוץ בקרב אמנים מהמאה ה-12 ואילך, וקיבל אצלם ביטוי בדמות פסלי אבן בכנסיות, לוחות עץ או שנהב, בדים כגון שטיחים ושטיחי קיר, תחריטים, ציורי שמן, ויטראז' ועוד. מבין האמנים שנמשכו לנושא אפשר לכלול את הנס בלדונג, אלברכט דירר, לוקאס קראנאך האב, ואלסנדרו טורקי (אנ').
המעשייה

למעשייה זו יש כמה גרסאות, אולם ליבתה היא: אריסטו יעץ לתלמידו אלכסנדר הגדול לחמוק ולהימנע ממפגש עם פילגשו המפתה של המלך, פיליס, אולם אריסטו עצמו נשבה בקסמיה. פיליס הסכימה לרכוב עליו, בתנאי שהיא תוכל למלא את התפקיד של דומינטריקס, כלומר השולטת שלו. פיליס הודיעה לאלכסנדר בסתר מה הולך להתרחש, ואלכסנדר חזה בפיליס מוכיחה שקסמיה של אישה יכולים לגבור אפילו על האינטלקט הגברי הגדול ביותר של הפילוסוף. פיליס מתוארת גם כפילגשו של אלכסנדר הגדול, או אולי אשתו.
המעשייה > מקורות המעשייה

המעשייה מסופרת ונפוצה על ידי מוזיאון הלובר ומקורה בעבודה גרמנית של התאולוג הצרפתי ז'אק דה ויטרי במאה ה-13. היצירה הצרפתית "Lai d'Aristote" ידועה בכתבי יד משנת 1220, המיוחסת על ידי חוקרים למשורר הנורמני הנרי ד'אנדלי או לאנרי דה ואלנסיין.
בשנת 1386, המשורר האנגלי ג'ון גאוור כלל סיכום של הסיפור שלו בשירו "Confessio Amantis" (נכתב במקור באנגלית, בניגוד לעבודות גדולות אחרות שלו), המאגד אוסף של סיפורים על אהבה לא מוסרית. הוא מופיע בנובלה "אפולוניוס מצור", שבו גאוור טוען שההיגיון והסילוגיזם של אריסטו אינם מצילים אותו.
המעשייה מוזכרת גם בספרו של רבי יצחק דמן עכו בספרו מאירת עיניים, בפרשת וישלח תוך שהוא מאריך בגנות הפילוסופיה, הוא מביא את האגדה כפי ששמע מפי רבו, רבי שלמה הצרפתי.
גם במאה ה-14, הדומיניקני ג'ון הרולד כתב גרסה לטינית של הסיפור. 
במאה ה-15 המעשייה הוצגה בקומדיה הגרמנית "Ain Spil van Maister Aristotles" (מחזה של מאסטר אריסטו).
אומנות של המעשייה > ימי הביניים

סיפורה של פיליס הדומינטריקס, שהפכה את הפילוסוף המפורסם לשוטה הכנוע לה, הפך לפופולרי ברחבי אירופה בימי הביניים. יצירות אקוומניל (אנ') - כדים בצורות של דמויות אנושיות או דמויות אחרות, המתארים את פיליס ואריסטו, נפוצו בתקופה. הסיפור היה מתואר בעוד מגוון של יצירות, כולל סלעים, שנהב, פליז, שטיחים ותחריטים.
פסל אבן, מנזר אביי, המאה ה-12
ארון קבורה, צרפת, שנהב, 1330-1350
שטיח, פרייבורג, גרמניה, המאה ה-14
יצירה משנת 1400-1450, פליז
פיליס רוכבת וסוטרת לאריסטו, יצירה משנת 1400, פליז
גובלן, שנות ה-70 של המאה ה-15
אריסטו ופיליס, הולנד, 1485
אומנות של המעשייה > תקופת הרנסאנס

בתקופת הרנסאנס, אמנים כגון: הנס בלדונג, אלברכט דירר, לוקאס קראנאך האב, ברתולומאיוס שפרנגר וז'אן סאדלר המשיכו לפתח את אומנות המעשייה, וכחלק מאופיין התקופה, חלקם הציגו את פיליס בגוף עירום. 
אלסנדרו טורקי קרא לאישה קמפאספה, פילגשו של אלכסנדר. היצירות השתמשו בין היתר בחריטות, ויטראז', עץ וצבע שמן.
פיליס ואריסטו, הנס בלדונג, 1503
לוקאס ואן ליידן, תחריט משנת 1520
ויטראז', גרמניה, 1520
פריט קישוט "כוחן של נשים", המיועד לאולם העירייה של נירנברג, אלברכט דירר, 1521
אריסטו ופיליס, אדון אוטובורן, עץ, 1523
פיליס ואריסטו, לוקאס קראנאך האב, צבע שמן, 1530
פיליס ואריסטו, ברתולומאיוס שפרנגר, המאה ה-16
אריסטו וקמפאספה, אלסנדרו הטורקי, צבע שמן על קנבס, 1713
אומנות של המעשייה > המאות ה-19 וה-20

אמנים כמו ז'וליו רואלס (אנ') המשיכו לפתח את הנושא של פיליס ואריסטו. אוסקר קוקושקה הוציא גרסה חדשה למעשייה בשנת 1913.
"המרכבה", כרזה מאת אדואד אנקורט (למופע אופרה), מאת אמיל פסארד, 1878
סוקרטס, מאת ג'וליו רואלס. האישה לובשת גרביים ונעליים מודרניים.
ראו גם

דומינטריקס
הערות שוליים

↑  "Aristotle and Phyllis". Art Institute Chicago. נבדק ב-22 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Smith, Justin E. H. (2 באפריל 2013). "Phyllis Rides Aristotle". Justin E. H. Smith. נבדק ב-31 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Aristotle Plays Horsey and Other Strange Tales". Classical Wisdom Weekly. 10 במרץ 2014. נבדק ב-31 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "Phyllis and Aristotle | The Triumph of Seduction over Intellect". Louvre. נבדק ב-22 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wathelet-Willem, Jeanne. "Henri d'Andeli. Le lai d'Aristote, publié d'après tous les manuscrits par Maurice Delbouille", in Revue belge de philologie et d'histoire, 1953, Vol. 31, n° 31-1, pp. 84–87.
↑  "Gower, John" . Dictionary of National Biography. London: Smith, Elder & Co. 1885–1900.
↑  "Phyllis and Aristotle" (בלטינית). אורכב מ-המקור ב-22 בנובמבר 2012. נבדק ב-1 באפריל 2018. ARISTOTLES, cum doceret Alexandrum ut se contineret ab accessu frequenti uxoris suae, quae erat pulcra valde, ne animum suum a communi providentia impediret, et Alexander ei acquiesceret, hoc advertens regina et dolens, coepit Aristotelem trahere ad amorem suum, quia multociens sola transibat cum pedibus nudis et dissoluto crine, ut eum alliceret. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Briski, Marija Javor (2004).  Winkelman, Johan H.; Wolf, Gerhard (eds.). Eine Warnung vor dominanten Frauen oder Behajung der Sinnenlust? Zur Ambivalenz des 'Aristoteles-und-Phyllis-Motivs' as Tragezeichen im Spiegel deutscher Dichtungen des späten Mittelalters. Erotik, aus dem Dreck gezogen (בגרמנית). Rodopi. pp. 37–66. ISBN 90-420-1952-2.
↑  Hayton, Darin. "The Curious History of Phyllis on Aristotle". נבדק ב-1 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
הסירנות של טיטאן

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  קורט וונגוט 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  רומן 
 מקום התרחשות:  אינדיאנה 
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאה לאור דל 
 תאריך הוצאה:  1959 
 מספר עמודים:  209
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת זמורה ביתן
 תאריך:  1983
 תרגום:  יותם ראובני
 פרסים
 פרס סיון לספר המתורגם הטוב ביותר (1973) 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  000952167
 
הסירנות של טיטאן, הוא רומן מדע בדיוני מאת הסופר האמריקאי קורט וונגוט, שפורסם ב-1959. הספר מאופיין במוטיבים השייכים למדע הבדיוני, אך בצורה מוקצנת האופיינית לוונגוט.
עלילה

עלילת הספר לוקחת את גיבורה, מלאכי קונסטנט, פלייבוי שנולד אל תוך העושר, למסע אל מאדים, כוכב חמה, חזרה לכדור הארץ ואל טיטאן, הירח של שבתאי. זאת על פי תכנונו של וינסטון נילס רומפורד - נוסע חלל שנקלע לאיניפנדיבולה כרונו-סינקלסטית וכתוצאה מכך מסוגל לראות את העבר והעתיד, ומופיע בכדור הארץ רק אחת לפרק זמן כהשתקפות של עצמו.
לאשתו של רומפורד, ביאטריס, וגם לקונסטנט, מגלה רומפורד את תוכניותיו בעבורם, והם משתדלים למנוע את התגשמותן. דווקא הניסיון גורם להם להחטף על ידי סוכנים חשאיים של צבא מאדים - צבא שהוקם על ידי רומפורד למטרת הפיכה מחשבתית בכדור הארץ.
רומפורד מנסה לשנות את האמונות הרווחות על פני כדור הארץ וליצור דת הומניסטית חדשה, "הכנסייה של האל האדיש לחלוטין". כדי לעשות זאת הוא מגייס צבא עצום על מאדים, צבא שבו הוא שולט באמצעות אנטנות מיוחדות המושתלות בראשי האנשים. הצבא משוגר לכדור הארץ, ומותם של מאות אלפי החיילים המאדימיים בקרבות גורם לארצנים להצטער על מעשיהם, ולהצטרף לכנסיות של הדת החדשה של רומפורד.
קונסטנט, שאיבד את זכרונו על המאדים, לא מגיע לכדור הארץ עם שאר החיילים המאדימיים, אלא משוגר לכוכב חמה (מרקורי) ביחד עם מפקדו הישיר, בועז. שם הם פוגשים יצורים הנקראים "הרמוניומים", הניזונים מהקולות שמשמיע הכוכב. במשך זמן מה הם נותרים תקועים בכוכב, כשרומפורד מתקשר איתם באמצעות סידור הרמוניומים בצורת אותיות. לאחר חודשים הוא רומז להם על הדרך להפעיל מחדש את החללית, אבל בועז מחליט להישאר עם ההרמוניומים, אליהם הוא התחבר במהלך הזמן.
קונסטנט חוזר לכדור הארץ, ומגלה שבואו נחזה על ידי אנשי דת, והוא הופך למעין משיח הומניסטי חדש, שתפקידו בעיקר להודות בכך שהוא אינו משמעותי יותר מכל בני האדם האחרים. הוא נפגש עם רומפורד במסגרת מופע טלוויזיוני עצום, שבו רומפורד חושף את זהותו הנשכחת של קונסטנט, כמיליונר בכדור הארץ שלפני מלחמת מאדים והמהפכה ההומניסטית. בתור מיליונר שכזה, הוא נידון לגירוש, עולה על חללית ביחד עם ביאטריס, ונשלח מכדור הארץ.
בעזרת מבנה עלילתי מסובך זה מותח וונגוט ביקורת חריפה על הקפיטליזם מחד ועל הסוציאליזם, העדריות והדת מאידך.
ברקע של הסיפור - החוט הקושר את פרקי העלילה הוא חוסר השליטה שלנו, בני האנוש, על אירועי חיינו, המוכתבים על ידי גורמים נסתרים מעיינינו.
חלק מהרעיונות שמופיעים בספר זה חוזרים בספרו הידוע ביותר של וונגוט, בית מטבחיים 5.
הספרייה הלאומית של צ'ילה

| --- | --- |

 מיקום:  Libertador Bernardo O'Higgins 651, Santiago 
 תאריך ייסוד:  19 באוגוסט 1813 
 גודל האוסף:  1,100,000 רשומות
 מנהל:  Ángel Cabeza Monteira
 קואורדינטות:  33°26′32″S 70°38′44″W﻿ / ﻿33.44227222°S 70.645675°W﻿ / -33.44227222; -70.645675
 https://www.bibliotecanacional.gob.cl/
 he
 
הספרייה הלאומית של צ'ילה (בספרדית: Biblioteca Nacional de Chile) היא הספרייה הלאומית של צ'ילה. היא נמצאת בסנטיאגו דה צ'ילה, בבניין שהושלם בשנת 1925, אם כי ההיסטוריה שלו הגיעה עד תחילת המאה ה-19 לפני שהועברה לביתו הנוכחי.
בספריה מעל ל-1,100,000 רשומות.
החלק ההיסטורי של ארכיון צ'ילה, ממוקם במבנה הספרייה הלאומית, כאשר החלק המנהלי שוכן בשכונה אחרת.
הספרייה הוקמה לאחר עלייתו לשלטון של חוסה מיגל קררה, כחלק מתהליך העצמאות של צ'ילה.
ראו גם

רשימת הספריות הלאומיות
הערות שוליים

↑  Descubre la Biblioteca Nacional, descubre.bibliotecanacional.cl (ב־)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258631205171  PLWABN: 9810704487505606  BNC: 000036807  BNE: XX85931  BnF: cb11885539z (data)  CANTIC: a10182998  GND: 600498-2  ISNI: 0000 0001 2342 3506  LCCN: n81090273  NLA: 36563787  RERO: 02-A012396165  SUDOC: 027989852  Trove: 1294790  VcBA: 494/12729  VIAF: 261061308   WorldCat (עם VIAF): 261061308 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספריות ובנושא צ'ילה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
המכון האמריקאי לאדריכלים

| --- | --- |

בית האוקטגון, בוושינגטון הבירה, שנבנה ב-1799 ובבעלות המכון האמריקאי לאדריכלים
 תחום:  איגוד מקצועי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מטה הארגון:  וושינגטון די. סי. 
 תקופת הפעילות:  15 באפריל 1857 – הווה (167 שנים) 
 פרסים והוקרה:  פרס אברקרומבי (1987) 
 www.aia.org
 
המכון האמריקאי לאדריכלים (באנגלית: The American Institute of Architects, מוכר גם בראשי התיבות: AIA) הוא ארגון מקצועי הפועל לקידום ההיבטים האמנותיים, המדעיים והמעשיים של האדריכלות באמצעות מחקר חינוך וטכנולוגיה, הגברת שיתופי הפעולה, התאגדות מקצועית לשם התערבות בהליכי חקיקה ורגולציה וקידום מעמדו של האדריכל. בסיס הארגון שוכן בוושינגטון די. סי. וסניפים פזורים בערים רבות ברחבי ארצות הברית. סניפים מקומיים של המכון נפתחו גם במדינות אחרות כמו יפן, בריטניה, הונג קונג ועוד.
פעילות

בארגון חברים מעל ל-98,000 אדריכלים ובעלי מקצוע בתחומים חופפים. החברים בארגון מתחייבים לקוד אתי שמטרתו לקבוע סטנדרטים מחמירים ומקצועיים לעוסקים בתחום. הארגון מציע חמישה מסלולי חברות:
אדריכל חבר (AIA): עבור אנשים הרשומים כאדריכלים ברשות רישוי מוכרת בארצות הברית
אדריכל שותף (.AIA Assoc): עבור מתמחים ובעלי תואר אקדמי במקצועות האדריכלות שאינם מחזיקים ברישיון
חברים בינלאומיים: עבור אדריכלים בעלי רישיון או שווה ערך לו מרשות רישוי מוכרת במדינה מחוץ לארצות הברית
חברים אמריטוס: אדריכלים ותיקים מעל גיל 70 שאינם עוסקים יותר במקצוע והיו חברים בארגון לפחות 15 שנה
חברים בעלי ברית: עבור בעלי מקצוע בתפקידים נלווים לאדריכלים כגון מהנדסים, אדריכלי נוף, מתכננים ועוד.
בנוסף, בחלק מהסניפים ישנן תוכניות חברות לסטודנטים לאדריכלות.
פרסים והוקרה > עמית המכון האמריקאי לאדריכלים (FAIA)

כ-3% מכלל החברים בארגון מוכרזים כעמיתי המכון, הדרגה הבכירה ביותר הניתנת במכון. התואר מוענק לאדריכלים אשר תרמו תרומה יוצאת דופן למקצוע באמצעות מצוינות עיצובית, תרומה בתחום החינוך האדריכלי או פעולה משמעותית לקידום המקצוע. ישנו גם תואר מקביל, עמית כבוד (.AIA Hon), אשר מוענק לאדריכלים עמיתים שאינם אמריקאים או לבעלי מקצוע שאינם אדריכלים ותרמו תרומה משמעותית כאמור. עמיתי המכון נושאים את התואר כתואר פוסט נומינלי, לדוגמה: Arthur Wallace Rice, FAIA.
פרסים והוקרה > מדליית הזהב של AIA

מדליית הזהב של המכון האמריקאי לאדריכלים היא אות ההוקרה הגבוה ביותר אותו מעניקה הארגון כמדי שנה החל מ-1907. המדליה ניתנת על "עבודה בעלת השפעה מתמשכת על התיאוריה והפרקטיקה של האדריכלות".
בנוסף מעניק הארגון פרסים שונים כגון "פרס תומאס ג'פרסון" לאדריכלות ציבורית, "פרס 25 שנה" עבור מבנים יוצאי דופן שעמדו במבחן הזמן במשך לפחות 25 שנים, פרס בשיתוף איגוד הספריות האמריקאי עבור מצוינות בתכנון ספריות, ועוד.
הערות שוליים

↑  AIA Japan, www.aiajapan.org
↑  AIA UK, AIA UK, ‏2024-09-05 (באנגלית אמריקאית)
↑  AIA Hong Kong – AIA Hong Kong – A Chapter of The American Institute of Architects (באנגלית אמריקאית)
↑  Gold Medal, AIA
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257756705171  PLWABN: 9810621052005606  BIBSYS: 90114607  BnF: cb12178975c (data)  CiNii: DA01636168  GND: 1019925-1  LCCN: n79053945  LNB: 000231750  NKC: xx0039601  NLA: 35005050  NLG: 252309  NLK: KAB201901166  RERO: 02-A000006830  SNAC: w6p30qxv  SUDOC: 030358094  Trove: 786483  ULAN: 500281020  VcBA: 494/45720  VIAF: 129906901   WorldCat (עם VIAF): 129906901
הנדסת הסביבה

איור המדגים הנדסת סביבה
הנדסת סביבה היא תת-תחום של הנדסה אזרחית המשתמש בעקרונות מדעיים והנדסיים כדי לשפר את הסביבה הטבעית, להבטיח מים, קרקע ואוויר ראויים עבור האדם ועבור אחרים, וכן על מנת לטהר אתרים מזוהמים. נוסף על כך, הנדסת סביבה עוסקת במציאת פתרונות בתחום הבריאות הציבורית, הטמעת חוקים לקידום סניטציה מתאימה לאזורים אורבניים וכפריים ולאזורי בילוי. היא עוסקת גם בניהול צריכת מים, בבקרת זיהום, במיחזור, במערך הפסולת, בהגנה מקרינה, בהיגיינה תעשייתית ובקיימות סביבתית.
מהנדסי סביבה לומדים על ההשפעה של התקדמות טכנולוגית על הסביבה. לשם כך, הם עורכים מחקרים בנושא מערך האשפה כדי להעריך את חשיבותן של הסכנות בתחום, כדי לייעץ באשר לטיפול ולבלימה, וכדי לסייע בניסוח תקנות למניעת תקלות. מהנדסי סביבה מעצבים מערכות מים מוניציפליות ומערכות מים תעשייתיות. כמו כן, הם עוסקים בנושאים סביבתיים מקומיים ועולמיים כמו ההשפעה של גשם חומצי, התחממות גלובלית, הידלדלות שכבת האוזון, זיהום מים וזיהום האוויר ממכוניות ומתעשייה.
באוניברסיטאות רבות, תוכניות של הנדסת סביבה הן חלק מהחוג להנדסה אזרחית או החוג של הנדסה כימית בפקולטות להנדסה. מהנדסי סביבה אזרחיים מתמקדים בדרך כלל בהידרולוגיה, ניהול מקורות מים, ביורמדציה, וטיפול במים באמצעות צמחים. מהנדסי סביבה כימיים מתמקדים בכימיה סביבתית, פתרונות טכנולוגיים מתקדמים לטיפול באוויר ובמים ובתהליכי הפרדה.
התפתחות

משחר ימיו זיהה האדם כי בריאותו ורווחתו קשורים באיכות סביבתו, וניסה ליישם עקרונות שונים כדי לשפר את איכות סביבתו. בני תרבות עמק האינדוס העתיקה השתמשו בתעלות ביוב בכמה מן הערכים. הרומים בנו מובילי מים כדי למנוע מחסור במים וכדי ליצור אספקת מים בריאה ונקייה למטרופולין של רומא.
התחום עלה כדיסציפלינה סביבתית נפרדת במהלך השליש האמצעי של המאה ה-20, כתגובה לחשש הציבורי המתגבר באשר למים ולזיהום, ופגיעה הנרחבת והמחמירה באיכות הסביבה. הנדסה סביבתית מודרנית מקורה בלונדון באמצע המאה ה-19, כאשר ג'וזף בזלגט עיצב את מערכת הביוב הגדולה הראשונה, שסייעה בצמצום שכיחות התחלואה במחלות שמועברות על ידי מים כמו כולרה. טיפול במי השתייה ובטיפול במי השופכין במדינות מתועשות הפך מחלות המועברות על יד מים מגורם משמעותי בתמותה לגורם נדיר.
במקרים רבים, לפעולות שנועדו להיטיב עם החברה היו השפעות שליליות על הסביבה. דוגמה אחת היא השימוש הגובר במדביר DDT כדי לטפל במזיקים לחקלאות בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה. בעוד שהיתרונות החקלאיים היו יוצאים מן הכלל, כמות היבול האמירה, הופחת הרעב העולמי במידה ניכרת, מלריה רוסנה יותר טוב מאי פעם, מינים רבים הגיעו כתוצאה מכך לסף הכחדה. סיפור ה-DDT מתואר בצורה חיה וססגונית בספרה של רייצ'ל קרסון, "אביב דומם" (1962). הוא נחשב ללידת התנועה הסביבתית המודרנית ולהתפתחות התחום המודרני של הנדסת סביבה.
היקף > טיפול בפסולת מוצקה

טיפול פסולת מוצקה עוסק באיסוף, העברה, עיבוד או סידור, ניהול ופיקוח של חומרי פסולת מוצקה. המונח בדרך כלל מתייחס לחומרים המיוצרים באופן ישיר או עקיף על ידי פעילות אנושית, והתהליך על פי רוב נעשה כדי להפחית את השפעתם על הבריאות, על הסביבה וכדי לשמור על אסתטיקה. טיפול בפסולת הוא יישום ייחודי של שיקום משאבים, שמתמקד בעיכוב מידת הצריכה של משאבים טבעיים. הטיפול באשפה עוסק בכל החומרים כסוג אחד, בין אם מדובר במוצק, נוזל, גז, חומרים רדיואקטיביים, והמטרה היא להנמיך את ההשפעות הסביבתיות המזיקות של כל אחד מהם באמצעות שיטות שונות.
היקף > הערכה ומיתון השפעה סביבתית

למדענים יש שלל מודלים לפיזור זיהום האוויר על מנת להעריך את ריכוז המזהם באמצעות רצפטור או את השפעתו על איכות האוויר הכוללת, מפליטת מכוניות ומפליטת גזי ערובה תעשייתיים. במידת מה, תחום זה עונה על הרצון העז להפחית את פליטת הפחמן הדו-חמצני וגזי חממה אחרים מתהליכי בעירה. הם מיישמים עקרונות מדעיים והנדסיים כדי להעריך את הסבירות לקיום השפעות מנוגדות על איכות המים, איכות בית הגידול, פלורה ופאונה, קיבולת חקלאית, השפעות תעבורתיות, השפעות חברתיות, השפעות אקולוגיות, פגעי רעש, פגעי נוף וכו'. אם השפעות כאלה צפויות, אזי יעמלו החוקים על פיתוח אומדי גורמי הנזקים, כדי להגביל או למנוע תוצאות שליליות.
הערות שוליים

↑  Beychok, Milton R. (1967). Aqueous Wastes from Petroleum and Petrochemical Plants (1st ed.). John Wiley & Sons. LCCN 67019834.
↑  Tchobanoglous, G., Burton, F.L., and Stensel, H.D. (2003). Wastewater Engineering (Treatment Disposal Reuse) / Metcalf & Eddy, Inc (4th ed.). McGraw-Hill Book Company. ISBN 0-07-041878-0.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  Turner, D.B. (1994). Workbook of atmospheric dispersion estimates: an introduction to dispersion modeling (2nd ed.). CRC Press. ISBN 1-56670-023-X.
↑  Beychok, M.R. (2005). Fundamentals Of Stack Gas Dispersion (4th ed.). author-published. ISBN 0-9644588-0-2.
↑  "Architecture and Engineering Occupations : Occupational Outlook Handbook : U.S. Bureau of Labor Statistics". Bls.gov. 2012-03-29. נבדק ב-2013-07-01.
↑  Career Information Center. Agribusiness, Environment, and Natural Resources (9th ed.). Macmillan Reference. 2007.
↑  Water industry
↑  Sustainable Development (n.d.) Environmental Science. Detroit. 2009.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550667005171  BNE: XX524846  BnF: cb11976343v (data)  GND: 4061650-2  LCCN: sh85044170  NARA: 10640818  NDL: 00564909  NKC: ph119808
הנדאזה

| --- | --- |
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  בית לחם
 גובה:  650 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  6,040 (2016)
 קואורדינטות:  31°41′10″N 35°12′56″E﻿ / ﻿31.686202777778°N 35.215436111111°E﻿ / 31.686202777778; 35.215436111111 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרי ירושלים מוגדלת) הנדאזה(למפת הרי ירושלים רגילה) הנדאזה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הנדאזה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הנדאזה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הִנְדאזַה (בערבית: هندازة) הוא כפר פלסטיני הממוקם שישה ק"מ דרומית מזרחית לבית לחם. הכפר נמצא בנפת בית לחם בצפון חבל יהודה. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2016 מנתה אוכלוסיית הכפר 6,040 תושבים.
הערות שוליים

↑  "Localities in Bethlehem Governorate by Type of Locality and Population Estimates, 2007-2016". Palestinian Central Bureau of Statistics (PCBS). נבדק ב-11 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
| Flag of Senegalיישובי נפת  בית לחם |
| --- | --- | --- |
| ערים |  בית לחם • בית ג'אלא • בית סאחור |  |
| מועצות מקומיות | בתיר • בית פג'אר • חוסאן • אל-ח'דר • נחאלין • תוקוע • עובידייה • זעתרה |  |
| כפרים | א-שוואוורה • אום סלמונה • אל-ולג'ה • אל-פורדיס • ארטאס • בית תעמר • ג'נאתא • ג'ובת א-דיב • ג'ודום • ג'ורת א-שמעה • דאר סלאח • הנדאזה • ואדי אל-עראיס • ואדי א-ניס • ואדי פוכין • חרבת בית זכריה • ח'רבת אל-דיר • מעסרה • מראח רבאח • ערב א-ראשידיה • אל-עסאכרה • אל-מניה • ג'בעה |  |
| מחנות פליטים | עאידה • דהיישה • אל-עזה (בית ג'יברין) |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007584248005171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים ברשות הפלסטינית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הנקרופוליס של תבאי

הנקרופוליס של תבאי במצרים, הוא שטח על הגדה המערבית של הנילוס, מול העיר העתיקה תבאי במצרים העליונה. אזור זה שימש במשך שנים רבות לאזור קבורה למלכי מצרים, במיוחד בתקופת הממלכה החדשה שכללה את השושלות 18, 19 ו-20, באותה עת שימשה תבאי עיר הבירה של מצרים העתיקה. בשטח הנקרופוליס נמצאים מקדשי מתים שהוקמו על ידי הפרעונים, קברי מלכים ומלכות, קברי אצילים וקברי בעלי המלאכה שעסקו בבניית המבנים והקברים.
תבאי העתיקה שכנה על הגדה המזרחית של הנילוס, במקום בו שוכנת העיר המודרנית לוקסור, לידה נמצא האתר הארכאולוגי כרנך שהוא אתר מקדש לאל אמון.
כבר בעת העתיקה האזור סבל משוד קברים ועתיקות. המלכים המצריים הסתירו את קבריהם בניסיון למנוע זאת. קברים רבים בעמק המלכים נמצאו ריקים. במאה ה-19 עם התגברות ההתעניינות באירופה ובארצות הברית בתרבות המצרית העתיקה, נוצר שוק גדול לממצאים מהקברים. היו משפחות שהתפרנסו משוד עתיקות, בין הרוכשים הגדולים היו מוזיאונים באירופה ובארצות הברית ששלחו סוכנים למצרים בחיפוש מציאות. תבאי והנקרופוליס שלה הפכו ליעד העיקרי של שוד קברים. אחד ממנהלי המאבק הגדולים בשודדי העתיקות היה האגיפטולוג הצרפתי גסטון מספרו שניהל כנגדם מאבק עיקש.
שמות האתרים השונים הם שמות מודרניים של האזורים בהם נמצאו השרידים הארכאולוגים.
הנקרופוליס של תבאי הוכרז בשנת 1979 כאתר מורשת עולמית.
מקדשי מתים

האתר הארכאולוגי בדיר אל-בחרי הכולל בתוכו את האתרים הבאים:
מקדש המתים של חתשפסות (אנ') - מקדש המתים של המלכה חתשפסות מהשושלת ה-18 המאות ה-15-16 לפנה"ס.
מקדש המתים של מקדש מנתוחותפ - קברו של המלך מנתוחותפ השני מתקופת השושלת ה-11, המאות ה-2ם-21 לפנה"ס.
מקדש המתים של תחותמס השלישי - מהשושלת ה-18, מלך במאה ה-15 לפנה"ס
האתר הארכאולוגי במדינת האבו הכולל בתוכו את האתרים הבאים:
מקדש המתים של רעמסס השלישי - מהשושלת ה-20
מקדש לאל אמון
המקדש של המלך איי ושל חרמחב המלכים האחרונים מהשושלת ה-18 מהמאה ה-14 לפנה"ס.
מקדש המתים של אמנחותפ השלישי (אנ') - אמנחותפ השלישי היה מלך מהשושלת ה-18 המאות ה14-15 לפנה"ס.
פסלי הענק של ממנון
מקדש המתים של מרנפתח - מרנפתח היה המלך הרביעי מהשושלת ה-19, מלך במאה ה-13 לפנה"ס.
מקדש המתים של רעמסס הרביעי - רעמסס הרביעי היה המלך השלישי בשושלת ה-20, מלך במאה ה-12 לפנה"ס.
מקדש המתים של תחותמס הרביעי - תחותמס הרביעי היה המלך השמיני בשושלת ה-18, מלך במאה ה-15 לפנה"ס.
מקדש המתים של המלכה תאוסרת מלכה מהשושלת ה-19, המאה ה-12 לפנה"ס
המקדש של נבאואננף (אנ'), כהן גדול לאל אמון בתקופת מלכותו של רעמסס השני השושלת ה-19.
מקדש המתים של סתי הראשון (אנ') בקורנה (אנ'). המלך סתי הראשון מהשושלת ה-19 מלך במאה ה-14 לפנה"ס
מקדש המתים של אמנחותפ השני - אמנחותפ השני היה המלך השביעי מהשושלת ה-18 מהמאה ה-15 לפנה"ס.
רעמסאום - מקדש הנצחה לרעמסס השני