stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי ברזיל–פינלנד

| יחסי ברזיל–פינלנד |
| --- | --- |
ברזיל: פינלנד


ברזיל: פינלנד
שטח (בקילומטר רבוע)
8,515,770: 338,145
אוכלוסייה
212,203,410: 5,618,827
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,173,666: 300,187
תמ"ג לנפש (בדולרים)
10,243: 53,425
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

יחסי ברזיל–פינלנד הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל לרפובליקת פינלנד. שתי המדינות חברות באו"ם.
היסטוריה

בשנת 1876, במהלך סיורו השני באירופה, ביקר פדרו השני, קיסר ברזיל בפינלנד וביקר במפלי המים באימטרנקוסקי. בדצמבר 1919 הכירה ברזיל בעצמאות פינלנד, שהוכרזה שנתיים קודם לכן מרוסיה. כעבור כמה חודשים ברזיל פתחה קונסוליה בהלסינקי. בשנת 1929 כוננו רשמית יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות. באותה שנה נוסדה מושבה "אוטופית" פינית עם 300 מתנחלים בעיירה פנדו בברזיל, איטטיה. המושבה החזיקה מעמד רק עד 1940. בשנת 1937 נפתחה הצירות הדיפלומטית הפינית הראשונה בריו דה ז'ניירו. במהלך מלחמת החורף בין פינלנד לברית המועצות; ברזיל העבירה מעל 10,000 שקי קפה לפינלנד.
בפברואר 1997 הפך הנשיא מרטי אהטיסארי לראש המדינה הפיני הראשון שביקר בברזיל והביא עמו משלחת ברמה גבוהה המייצגת את החברות הפיניות החשובות ביותר המעוניינות להרחיב את פעילותן בברזיל. בשנת 2007 הפך הנשיא לואיז אינסיו דה סילבה לנשיא ברזיל הראשון שביקר בפינלנד. מאז התקיימו ביקורים ופגישות רבות בין מנהיגי שתי המדינות.
מאז הביקורים הראשוניים היחסים בין פינלנד לברזיל התהדקו. בשנת 2017 פעלו יותר מ-54 חברות פיניות בברזיל והשקיעו מעל 72 מיליון אירו. החברה הרב לאומית הברזילאית אמבראר בנתה ומכרה מטוסים עבור פינאייר. בנובמבר 2017 פתחה פינלנד קונסוליה בסאו פאולו. באותה שנה, בדצמבר 2017, השתתפו דיפלומטים ברזילאים בחגיגות מאה שנה לעצמאות פינלנד. כמחווה, ריו דה ז'ניירו האירה את פסל ישו הגואל ומונומנטים ומבני ציבור אחרים בצבעים לאומיים פיניים.
בדצמבר 2019 חגגו שתי המדינות 100 שנות יחסים דיפלומטיים.
ביקורים רמי דרג

ביקורים רמי דרג מברזיל לפינלנד
פדרו השני, קיסר ברזיל (1876)
סגן הנשיא מרקו מסיאל (2002)
הנשיא לואיז אינסיו דה סילבה (2007)
הנשיאה דילמה רוסף (2015)
ביקורים רמי דרג מפינלנד בברזיל
שר החוץ פר סטנבק (1983)
ראש הממשלה קלבי סורסה (1986)
שרת החוץ טריה הלונן (1996)
הנשיא מרטי אהטיסארי (1997)
הנשיאה טריה הלונן (2003, 2006)
ראש הממשלה מאטי ואנהאנן (2008)
ראש הממשלה יורקי קאטאינן (2012)
הנשיא סאולי ניניסטה (2016)
שר החוץ טימו סויני (2016)
הסכמים דו-צדדיים

שתי המדינות חתמו על כמה הסכמים על הסכם כזה למניעת מיסוי כפול ומניעת התחמקות ממס בענייני מיסי הכנסה (1997); מזכר הבנות בתחומי המחקר, התמיכה הלוגיסטית ורכישת מוצרי ושירותי הגנה (2015) וזכר הבנות לתחבורה אווירית (2018).
נציגויות דיפלומטיות

ברזיל מחזיקה בפינלנד שגרירות בהלסינקי.
פינלנד מחזיקה בברזיל שגרירות בברזיליה וקונסוליה בסאו פאולו.
יוליוס שולטה-פרולינדה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 במאי 1894 ברמן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  20 בנובמבר 1968 (בגיל 74) דיסלדורף, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 תחום יצירה:  אדריכלות, תולדות האמנות 
 זרם באמנות:  אסכולת שטוטגרט 
 הושפע על ידי:  פאול בונאץ 
 
יוליוס שולטה-פרולינדה (בגרמנית: Julius Schulte-Frohlinde; 26 במאי 1894 –  20 בנובמבר 1968) היה אחד מהאדריכלים אשר פעלו ישירות תחת הוראותיו אדולף היטלר.
ביוגרפיה

יוליוס היה השוליה של האדריכל פאול בונץ והיה חלק מאסכולת שטוטגרט. בשנת 1934, בהמלצתו של אלברט שפר, יצא פרולינדה לעבוד תחת רוברט ליי, מנהלה של חזית העבודה הגרמנית (הידועה בר"ש: DAF, קיצור של Deutsche Arbeitsfront). פרולינדה הוצב בעמדת אדריכל מנהלי של ארגון Schönheit der Arbeit (בר"ש: SDA, משמע: "יופי העבודה"), תת-ארגון של ה- DAF, עליו, הוטל להפוך למצוא דרכים למשוך פועלים לעבודות פיזיות, ואף להופכם ל"מפתים" יותר.
פרולינדה פתח ואף ניהל מחלקת תכנון ובנייה משלו בתוך ארגון ה-SDA החל משנת 1936, ועבד ישירות עבור המפלגה הנאצית עד לקריסתה בשנת 1945. במהלך הרייך השלישי, עיקר עבודותו הייתה בניית בנייני ממשל של ה-DAF, הכשרה בבתי ספר מקצועיים, ועזרה בתכנון אתר הספא של הגוף הממשלתי "כוח באמצעות שמחה", שנקרא: פרורה באי הגרמני ריגן. פרולינדה היה אנטישמי מוצהר ויישר קו ומחשבה  עם מטרות ושיטות של הנאצים.
אחרי 1945 חזר פרולינדה לעיר הולדתו ברמן. בשנת 1952 הוא היה מעורב בשחזור שטוטגרט.
על תפקיד האדריכלות במזרח הכבוש על ידי הנאצים כתב פרולינדה:
"אנו נלחמים למען גרמניה, למען שמירת והתאוששות נשמת עמנו, המשתקפת בצורה הברורה ביותר בתרבות האומנות והארכיטקטורה שלנו."
ראו גם

אדריכלות נאצית
ערך זה הוא קצרמרבנושא גרמניה ובנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810679637505606  GND: 1031575197  ISNI: 0000 0004 0202 9464  NKC: xx0254211  SUDOC: 231532504  VIAF: 296764327   WorldCat (עם VIAF): 296764327
יעקב פולוצקי

| --- | --- |

 לידה:  13 בספטמבר 1905 ציריך, שווייץ 
 פטירה:  10 באוגוסט 1991 (בגיל 85) ירושלים, ישראל 
 ענף מדעי:  בלשנות
 מקום מגורים:  שווייץ, גרמניה, ישראל
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת גטינגן  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 תלמידי דוקטורט:  גדעון גולדנברג, אולגה קפליוק, מרדכי גילולה, נילי שופק 
 פרסים והוקרה:  חתן פרס ישראל למדעי הרוח לשנת 1966
 תרומות עיקריות
 חקר הלשון המצרית והלשונות השמיות
 
יעקב חיים (הַנס) פּוֹלוֹצקי (Polotsky;‏ 13 בספטמבר 1905 – 10 באוגוסט 1991) היה בלשן, מזרחן ופרופסור לאגיפטולוגיה ולשפות שמיות באוניברסיטה העברית. חתן פרס ישראל במדעי הרוח לשנת תשכ"ו (1966).
ביוגרפיה

פולוצקי נולד בשנת 1905 בציריך בירת שווייץ, בן להורים ממוצא יהודי רוסי מקרים, שעברו לציריך בשל גל הפוגרומים שגאה ברוסיה במהלך מהפכת 1905. אביו היה כימאי ואמו הייתה מורה לשפות. את רוב שנות ילדותו עשה בגרמניה, ובעיקר בבירתה ברלין.
לדבריו, את הכישרון לשפות ירש מאמו. כבר מגיל צעיר התעניין פולוצקי בשפות, ועוד בנעוריו למד רוסית, לטינית, צרפתית ואנגלית. לימים סיפר כי אחת החוויות המעצבות שהובילו אותו ללימודי מצרית הייתה עיון בספר על רומא וימי קדם; בספר הופיע תבליט של קלאופטרה ולצדו שמה כתוב בהירוגליפים. פולוצקי הוקסם מצורתם ופנה למוזיאון המצרי בברלין, שם רכש את הספר "ההירוגליפים" מאת אדולף ארמן, וזכה להיכרות ראשונה עם קיצור הדקדוק המצרי. כשסיים את לימודיו התיכוניים כבר היו לו ידיעות במצרית קלאסית, במצרית רעמססית, בקופטית ובסורית.
בשנות העשרים הועסק על ידי האקדמיה למדעים בברלין כמפענח ספרי פפירוס מניכאיים בשפה הקופטית. בתקופה זו גם כתב את הערך "מניכאיזם" שפורסם באנציקלופדיה לעולם הקלאסי (הידועה גם בשם "פאולי-ויסובה", Pauly–Wissowa). למד באוניברסיטת ברלין, שם היה תלמידו של קורט זתה, וכעבור שנה עבר לאוניברסיטת גטינגן, שם קיבל תואר דוקטור בשנת 1926. באוניברסיטת גטינגן עסק במחקר והשתתף ב"מפעל תרגום השבעים", אז טיפל בחומר יווני, קופטי, סורי וערבי. בעקבות עליית הנאצים לשלטון עלה לארץ ישראל והצטרף לאוניברסיטה העברית בשנת 1934, שם הקים את החוג לבלשנות ולימים כיהן כדקאן הפקולטה למדעי הרוח.
בירושלים חזר לעסוק בשפה המצרית, והתחיל לעסוק גם בשפות השמיות החיות, ובעיקר באקסצנטריות שבהן – הן מבחינתן ריחוקן הגאוגרפי מהמרכז והן מבחינת המבנה הדקדוקי שלהן. בירושלים גם התחיל ללמוד חבשית עתיקה מפי נזיר חבשי, אשר עודד אותו ללמוד גם אמהרית.
פולוצקי היה מחשובי החוקרים המודרניים של הלשון המצרית והלשונות השמיות. בשנת 1936 זכה לפריצת דרך מכרעת בתחום הפועל במצרית, שאותה זקף בין היתר לידיעותיו באמהרית. פריצת דרך זו היוותה תגלית בולטת ומהפכנית ביותר בתחום הדקדוק המצרי, והיא שהובילה לאחד מהישגיו המשמעותיים ביותר של פולוצקי - פרסום "Études de syntaxe copte" בשנת 1944, אשר הניח את יסודותיה של שיטת הניתוח התחבירי-מבני הנקוטה באסכולת ירושלים של חקר הבלשנות המצרית. פרסום זה הביא לשינוי יסודי ומהותי בבסיס המדעי של הבנת המבנה התחבירי של השפה המצרית העתיקה והשפה הקופטית. במחקריו עסק בלשונות העברית, היוונית ובלשונות מזרחיות - בראש ובראשונה מצד מבנן התחבירי. התמחותו המיוחדת הייתה במצרית, קופטית, סורית חדשה וניבים אתיופיים.
במלחמת העצמאות שירת ביחידת שפ"ן - שירות פענוח נסתרות, בתחום פיצוח צפנים.
בשנת 1959 נבחר כחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. בשנת 1962 זכה בפרס רוטשילד במדעי הרוח, בשנת 1966 זכה בפרס ישראל למדעי הרוח וב-1982 בפרס הארווי.
לאחר שפרש לגמלאות המשיך ללמד בביתו עוד כעשר שנים קופטית, אמהרית, ארמית חדשה וטורקית.
פולוצקי הלך לעולמו ב-1991, והובא לקבורה בהר המנוחות בירושלים.
בשכונת גילה בירושלים נקרא רחוב על שמו.
פרסומים

1949:‏ "תואר מצרי לסופר מלומד", ידיעות החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה יד, עמ' 5. (סריקה במאגר DLIR) (מודפס בקובץ מאמריו של פולוצקי (1971), עמ' 319)
1960: "´´יהודי התרגום`` ולשונם", גשר 6/2-3, עמ' 180–181 [ביקורת על ספרו של יוסף יואל ריבלין, "ספר שירת יהודי התרגום"].
1933: "Manichäische Studien", in: Le Muséon 46, pp. 247-271. [=Collected Papers, pp. 648-672]
1938: "Études de grammaire gouragué", in: Bulletin de la Societé de Linguistique de Paris 39, pp. 137-175. [=Collected Papers, pp. 477-515]
1944: Études de syntaxe copte. Publications de la Société d'Archéologie Copte. Le Caire. [=Collected Papers, pp. 102-207]
1951: Notes on Gurage grammar. Notes and Studies published by the Israel Oriental Society, No. 2. [=Collected Papers, pp. 519-573]
1960: "Syntaxe amharique et syntaxe turque", in: Atti del Convegno Internazionale di Studi Etiopici, Roma (Acc. Naz. dei Lincei), pp. 117-121. [=Collected Papers, pp. 3-7]
1961: "Studies in Modern Syriac", in: Journal of Semitic Studies 6, pp. 1-32. [=Collected Papers, pp. 585-616]
1964: "Aramaic, Syriac, and Ge'ez", in: Journal of Semitic Studies, 9, pp. 1-10. [=Collected Papers, pp. 8-17]
1965: Egyptian Tenses. The Israel Academy of Sciences and Humanities, Vol. II, No. 5. [=Collected Papers, pp. 71-96]
1971: E.Y. Kutscher (ed.), Collected Papers by H.J. Polotsky. Magnes Press: Jerusalem.
1976: "Les transpositions du verbe en égyptien classique", in: Israel Oriental Studies 6, pp. 1-50.
1978: "A Point of Arabic Syntax: The Indirect Attribute", in: Israel Oriental Studies 8, pp. 159-174.
1979: "Verbs with two Objects in Modern Syriac (Urmi)", in Israel Oriental Studies 9, pp. 204-227.
1987: Grundlagen des koptischen Satzbaus. Scholars Press: Decatur, Ga. ISBN 1555400760
1994: "Incorporation in Modern Syriac", in: G. Goldenberg & Sh. Raz (eds.), Semitic and Cushitic studies. Wiesbaden: Harrassowitz 1994; pp. 90-102. [תעתיק ההרצאה שנשא פולוצקי בסמינר השבועי של קבוצת המחקר ללשונות שמיות חיות ובלשנות שמית משווה ב-7 בנובמבר 1990]
1996: "Notes on Neo-Syriac Grammar", in: Israel Oriental Studies 16, pp. 11-48. [מאמר שפורסם על ידי אולגה קפליוק על פי רשימותיו של פולוצקי]
לקריאה נוספת

עיונים בעקבות מפעלו של פולוצקי, דברים שנאמרו בערב לכבוד יעקב פולוצקי בהגיעו לגבורות, ירושלים: האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, תשמ"ח.  ISBN 965-208-081-3
לזכרו של יעקב פולוצקי, ירושלים: האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, תשנ"ד.
יורם ברונובסקי, "מלומד המלומדים", הארץ 13 בספטמבר 1991 [= Ullendorff 1992, Ausgewählte Briefe, עמ' 133-134]
Erdal, M., "Hans Jakob Polotsky (1905-1991) : an appreciation", in: Mediterranean language review, 8 (1994), pp. 1-9. (הקישור אינו פעיל)
Hopkins, S., "H.J. Polotsky 1905-1991", in: Rassegna di Studi Etiopici, 34 (Rome, 1992/3), pp. 115-125. (הקישור אינו פעיל)
Katz, R., Philologische Frühbegabung. Groningen 1957
Osing, J., "Hans Jakob Polotsky: 13. September 1905 - 10. August 1991", in: Zeitschrift für ägyptische Sprache und Altertumskunde 120/1 (1993), pp. iii-v.
Shisha-Halevy, A., "In Memoriam Hans Jakob Polotsky", in: Orientalia 61 (1992), pp. 208-213.
Shisha-Halevy, A., "H.J. Polotsky Structuralist", in: Lingua Aegyptia 14 (2006), pp. 1-8.
Shisha-Halevy, A., "H. J. Polotsky", in: H. Stammerjohann (ed.), Lexicon Grammaticorum, 2nd ed., 2007.
Shivtiel, A., "Polotsky Hans (Hayyim) Jacob (1905-91)", in: The encyclopedia of language and linguistics. Oxford: Pergamon 1994; vol. 6, pp. 3226-3227.
Ullendorff, E. (ed.), H.J. Polotsky (1905-1991): Ausgewählte Briefe [קובץ המכתבים ששלח פולוצקי לתלמידו אולנדורף בין השנים 1949 ו-1990]. Äthiopistische Forschungen, Band 34. Franz Steiner Verlag: Stuttgart 1992. ISBN 3515060669
Ullendorff, E., "H.J. Polotsky (1905-1991): Linguistic Genius", in: Journal of the Royal Asiatic Society, Series 3, 4, 1 (1994), pp. 3-13. [=E. Ullendorff, From Emperor Haile Selassie to H.J. Polotsky. Harrassowitz: Wiesbaden 1995, pp. 165-175]
Alviero Niccacci, "Polotsky’s contribution to the Egyptian verb-system, with a comparison to biblical Hebrew," Egyptian, Semitic and General Grammar (2009), 401-465.
Edward Ullendorff, "The young (and not so young) Polotsky: Scholar and teacher," Egyptian, Semitic and General Grammar (2009), 1-15.
הערות שוליים

↑  המצבה ומקום הקבר של יעקב פולוצקי, באתר "פרויקט גלעד"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266500805171  PLWABN: 9810567933805606  BIBSYS: 90620822  BnF: cb12195964d (data)  CiNii: DA08843477  GND: 11902781X  ICCU: MILV265327  ISNI: 0000 0001 0861 1031  LCCN: n81089291  NKC: zmp20241219611  NTA: 073563498  SELIBR: 338126  SNAC: w6zq71tk  SUDOC: 111723574  VcBA: 495/137034  VIAF: 57094   WorldCat (עם VIAF): 57094
יחסי אנגולה–צרפת

| יחסי אנגולה–צרפת |
| --- | --- |
אנגולה: צרפת


אנגולה: צרפת
שטח (בקילומטר רבוע)
1,246,700: 643,801
אוכלוסייה
38,173,511: 66,574,294
תמ"ג (במיליוני דולרים)
84,723: 3,030,904
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,219: 45,527
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: דמוקרטיה נשיאותית למחצה (או פרלמנטרית למחצה)

יחסי אנגולה–צרפת הם יחסי החוץ בין צרפת לאנגולה. היחסים בין שתי המדינות לא תמיד היו לבביים עקב מדיניותה של ממשלת צרפת בעבר לתמוך בבדלנים מיליטנטים במחוז קבינדה באנגולה והשערורייה האנגולגטית הבינלאומית הביכה את שתי הממשלות על ידי חשיפת שחיתויות ועסקאות נשק אסורות. לאחר ביקורו של נשיא צרפת ניקולה סרקוזי בשנת 2008, היחסים השתפרו.
היסטוריה

אגושטיניו נטו, מנהיג התנועה העממית לשחרור אנגולה (MPLA), הכריז על עצמאותה של הרפובליקה העממית של אנגולה ב־11 בנובמבר 1975, בהתאם להסכמי אלבור. האיחוד הלאומי לעצמאות מוחלטת של אנגולה (UNITA) וחזית השחרור הלאומית של אנגולה (FNLA) הכריזו גם על עצמאות אנגולה כהרפובליקה הסוציאל-דמוקרטית של אנגולה שבסיסה בהואמבו והרפובליקה הדמוקרטית של אנגולה שבסיסה באמבריז. החזית לשחרור מובלעת קבינדה (FLEC), חמושה ומגובה על ידי ממשלת צרפת, הכריזה על עצמאותה של הרפובליקה קבינדה בפריז.
ביקורים רשמיים

הנשיא ז'וזה אדוארדו דוש סנטוש נסע לצרפת, איטליה וספרד, ונפגש עם פוליטיקאים ומנהיגים עסקיים בספטמבר 1984.
בשנת 1998 ביקר הנשיא ז'אק שיראק באנגולה. נשיא צרפת סרקוזי ביקר באנגולה במאי 2008. במהלך ביקור זה אמר סרקוזי כי מטרתו לפגוש את מקבילו האנגולי, הנשיא דוס סנטוס, הייתה "להפוך את הדף מאי הבנות העבר ולבנות עתיד המבוסס על אמון וכבוד הדדי".
במהלך ביקור זה, סרקוזי הודיע על הגדלת תמיכת צרפת באנגולה.
הסכמים

במהלך ביקורו של סרקוזי בשנת 2008 נחתמו ארבעה הסכמי שיתוף פעולה ופיתוח בתחומי הבריאות, התברואה, ההשכלה הגבוהה והוראת השפה הצרפתית.
סחר והשקעה

בשנת 2008, חברת ההגנה והביטחון הצרפתית תאלס זכתה בחוזה בהיקף של כ־140 מיליון אירו לאספקת רשת טלקומוניקציה מאובטחת לממשלת אנגולה. באותה שנה, הבנק הצרפתי Société Générale פתח 300 מיליון דולר של קווי אשראי למימון סחר בין שתי המדינות.
בשנת 2007, צרפת ייבאה סחורות בשווי 541 מיליון אירו לאנגולה, ובשל כך צרפת הייתה היבואנית השישית בגובהה של אנגולה.
בשנת 2016, המסחר בין צרפת לאנגולה הסתכם בשווי 1.31 מיליארד דולר. היצוא הצרפתי לאנגולה הסתכם ב־284.2 מיליון דולר והיצוא האנגולי לצרפת הסתכם ב־1.03 מיליארד דולר.
חינוך

Lycée Français de Luanda הוא בית ספר בינלאומי צרפתי בלואנדה.
נציגויות דיפלומטיות

אנגולה מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז.
צרפת מחזיקה באנגולה שגרירות בלואנדה.
יחס אנטי-סימטרי

במתמטיקה, יחס אנטי-סימטרי (נקרא גם יחס אנטי-סימטרי חלש או יחס אנטי-סימטרי במובן הרחב) הוא יחס בינארי  {\mathcal {R}}, שעבורו אם  a{\mathcal {R}}b וגם  b{\mathcal {R}}a אזי  a=b. כל יחס סדר חלקי (חלש או חזק) הוא אנטי-סימטרי.
יחס א-סימטרי (או יחס אנטי-סימטרי חזק) הוא יחס שעבורו לא ייתכן כי  a{\mathcal {R}}b וגם  b{\mathcal {R}}a. בפרט, לא ייתכן כי  a{\mathcal {R}}a. יחס א-סימטרי הוא אנטי-סימטרי ואי-רפלקסיבי.
כל יחס סדר חזק הוא א-סימטרי. יחס הזהות הוא אנטי-סימטרי, אבל אינו א-סימטרי.
דוגמאות

היחס "עוקב מיידי" (העוקב המיידי של  n הוא  n+1) על המספרים הטבעיים הוא יחס אסימטרי שאינו טרנזיטיבי, ולכן אינו יחס סדר. "עוקב מיידי או שווה" הוא אנטי-סימטרי ואינו א-סימטרי.
לכל קבוצה  A, היחס  \subseteq  על הקבוצה  {\mathcal {P}}(A) הוא אנטי-סימטרי, והיחס  \subset  הוא א-סימטרי.
היחס  \leq , לכל קבוצה של מספרים, הוא אנטי-סימטרי, והיחס  < הוא אסימטרי.
לכל יחס אנטי-סימטרי (או א-סימטרי)  {\mathcal {R}}, גם היחס ההופכי  {\mathcal {R}}^{-1} הוא אנטי-סימטרי (או א-סימטרי).
ראו גם

יחס סדר
יוליוס שטוקהאוזן

| --- | --- |

 לידה:  22 ביולי 1826 פריז, צרפת 
 פטירה:  22 בספטמבר 1906 (בגיל 80) פרנקפורט, הקיסרות הגרמנית 
 מקום קבורה:  בית הקברות אולסדורף 
 מוקד פעילות:  הנובר 
 מקום לימודים:  הקונסרבטואר של פריז 
 סוג קול:  בס-בריטון 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 
יוליוס כריסטיאן שטוקהאוזן (בגרמנית: Julius Christian Stockhausen ‏ 22 ביולי 1826 בפריז - 22 בספטמבר 1906 בפרנקפורט) היה זמר ומנחה זמרים גרמני.
ביוגרפיה

הוריו של שטוקהאוזן, פרנץ שטוקהאוזן (1868-1792), נבלן ומלחין, ומרגרתה שטוקהאוזן, זמרת סופרן, היו מוזיקאים מוכשרים, שזיהו את כישרונו ועודדו את פיתוחו.
עוד לפני שמלאו לו עשרים, הצטיין שטוקהאוזן בנגינה בפסנתר, עוגב, כינור וצ'לו. בשנת 1845 החל את לימודיו בקונסרבטואר של פריז, שם למד נגינה בפסנתר אצל צ'ארלס האלה וקאמיל-מארי סטאמאטי ופיתוח קול אצל מנואל גארסיה. ב-1849 המשיך את לימודיו אצל גארסיה בלונדון. עד מהרה יצא שמו כזמר בריטון קונצרטי ראוי לציון. מ-1862 עד 1869 התגורר בהמבורג כמנצח על האגודה הפילהרמונית והאקדמיה לזמרה.
את חמש השנים הבאות עשה בשטוטגרט כזמר החצר של מלך וירטמברג, אחר התמנה למנצח התאחדות הזמרים של יוליוס שטרן בברלין, שם נשאר עד 1878, כאשר הוזמן לקונסרבטוריון הוך בפרנקפורט כפרופסור לזמרה. חילוקי דעות עם יואכים ראף, המנהל, הובילו לפרישתו כעבור שנה וייסוד בית ספר משלו, שהתפרסם עד מהרה ברחבי העולם.
לאחר מותו של ראפ (1882), חזר שטוקהאוזן לקונסרבטוריון, אבל המשיך לנהל את בית ספרו הוא. בין תלמידיו של שטוקהאוזן היו קלאריס וייטהיל, קרל פרון, אנטון סיסטרמאנס, מקס פרידלנדר, ג'ני האן, יוהאן מסכרט, הרמינה ספיז, הוראשו קונל והוגו גולדשמידט. הוא יצר "שיטת שירה", (Gesangsmethode) סשנת 1884, מדריך, שתלמידתו סופי לווה תרגמה לאנגלית. אחיו, פרנץ שטוקהאוזן הבן, היה מנצח מקהלה ידוע-שם, שלמד אצל איגנץ מושלס. בתו, יוליה שטוקהאוזן-וירת' נישאה ליוזף, בנו של הכנר הגרמני המפורסם עמנואל וירת'. היא כתבה את הביוגרפיה של שטוקהאוזן.
כתבים

Julius Stockhausens Gesangsmethode. Leipzig: C. F. Peters, 1884.
Stockhausen, Julius. A Method of Singing. Translation: Sophie Löwe. London: Novello, Ewer and Co., 1884.
Julius Stockhausens Gesangstechnik und Stimmbildung. Frankfurt am Main: C. F. Peters, 1886/87.
ספרות

Julia Wirth|Wirth, Julia Julius Stockhausen: der Sänger des Deutschen Liedes. Frankfurt am Main: Englert/Schlosser, 1927.
Stiftung Dr. Hoch's Konservatorium Joseph Hoch zum 100. Todestag, Frankfurt am Main: Kramer, 1974.
Peter Cahn,Das Hoch'sche Konservatorium in Frankfurt am Main (1878–1978), Frankfurt am Main:Kramer, 1979.
כורוס מוזיקוס קלן

כורוס מוזיקוס קלן (בגרמנית: Chorus Musicus Köln) היא מקהלה קאמרית מקלן, גרמניה. המקהלה נוסדה ב-1985 בידי כריסטוף שפרינג (Christoph Spering), והתחילה את דרכה כמקהלת הכנסייה במילהיים (הרובע הפרוטסטנטי של קלן הקאתולית). כיום המקהלה מפורסמת בעולם בשל ביצועיה האותנטיים, שזכו להקלטות רבות, בעיקר עם דאס נויה אורקסטר, התזמורת שגם אותה הקים כריסטוף שפרינג.
במקהלה חברים זמרים מקצועיים, סטודנטים לזמרה וחובבים ברמה גבוהה. כורוס מוזיקוס קלן מופיעים בקביעות בארץ, בעיקר עם תזמורת הקאמרטה הישראלית ירושלים.
כורדסתאן (פרובינציה)

| --- | --- |

 מדינה:  איראן איראן
 מחוזות (شهرستان‌ها) בפרובינציה:  10
 בירת הפרובינציה:  סננדג' 
 שפה רשמית:  פרסית, כורדית, אזרית
 שטח:  29,137 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בפרובינציה:  1,603,011 (2016)
  ‑ צפיפות:  49 נפש לקמ"ר (2006)
 קואורדינטות:  35°43′40″N 46°58′01″E﻿ / ﻿35.727777777778°N 46.966944444444°E﻿ / 35.727777777778; 46.966944444444 
 אזור זמן:  UTC +3:30
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פרובינציית כורדסתאן (בכורדית: پارێزگه‌ی کوردستان/Parêzgey Kurdistan בפרסית: استان کردستان) היא אחת מ-31 פרובינציות איראן, ובירתה העיר סננדג'.
שטחה 29,173 קמ"ר, כ-1.7 אחוזים משטח איראן, והיא נמצאת בצפון-מערב המדינה. ב-2005 מנתה אוכלוסיית הפרובינציה כ-1,574,118 תושבים, רובם כורדים.
יחס גובה-רוחב (תמונה)

השוואה בין יחסי גובה-רוחב שונים
יחס גובה-רוחב (או לעיתים: יחס רוחב-גובה) של תמונה מתאר את היחס בין גובה התמונה ובין רוחב התמונה. מקובל לסמן את יחס הגובה-רוחב כשני מספרים, המופרדים זה מזה באמצעות נקודתיים, למשל: 16:9, 4:3, 2.4:1 וכדומה.
דוגמה

ביחס הגובה-רוחב 16:9 גובה התמונה יהיה בדיוק 9/16 (= 0.5625) מרוחב התמונה.
אפשר לומר שהמספר 9 מציין את גובההּ של התמונה ביחידת מידה שרירותית, ואז המספר 16 יציין את הרוחב שלה באותה יחידת מידה, אך אין זה משנה מהו גודלהּ של התמונה ("קטנה" או "גדולה", במונחים איכותניים) – אלא שמתקיים בה יחס גובה-רוחב זה.
למשל: מכיוון שמתקיים  {\frac {16}{9}}={\frac {16\cdot 1.5}{9\cdot 1.5}}={\frac {24}{13.5}}. אז אם רוחב של תמונה (ביחס הגובה-רוחב 16:9) הוא 24 סנטימטר, אז גובההּ יהיה 13.5 סנטימטר.
יחסים נפוצים במדיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ראו גם

יחס גובה-רוחב (גאומטריה)
יחסי טורקיה–קולומביה

| יחסי טורקיה–קולומביה |
| --- | --- |
טורקיה: קולומביה


טורקיה: קולומביה
שטח (בקילומטר רבוע)
783,562: 1,138,910
אוכלוסייה
87,527,097: 53,021,775
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,108,022: 363,540
תמ"ג לנפש (בדולרים)
12,659: 6,856
משטר
משטר נשיאותי: רפובליקה

יחסי טורקיה–קולומביה הם יחסי החוץ בין קולומביה לטורקיה.
סקירה כללית

היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו בשנת 1959.
שתי המדינות קיימו אינטראקציה ראשונה ברמת הנשיאות בשנת 2011. נשיא קולומביה חואן מנואל סנטוס ביקר בטורקיה בשנת 2011 ואילו נשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן ביקר בקולומביה ב-10 בפברואר 2015.
יחסי סחר

לקולומביה היה נפח מסחרי עם טורקיה בסך 997 מיליון דולר בשנת 2014. קולומביה מקבלת שישית מהיצוא של טורקיה באמריקה הלטינית, והיא המדינה השלישית מבחינת נפח הסחר הדו-צדדי. קולומביה וטורקיה חתמו על הסכם לשיתוף פעולה בסחר בשנת 2006. המשא ומתן לחתימה על הסכם סחר חופשי נמשך גם הוא. החברה הטורקית הבינלאומית לנפט במשרד האזורי לאמריקה הדרומית החלה את פעילותה בשנת 2008 בבוגוטה. חובת הוויזה בין שתי המדינות בוטלה בשנת 2012.
נציגויות דיפלומטיות

טורקיה מחזיקה בקולומביה שגרירות בבוגוטה (מאז 2010).
קולומביה מחזיקה בטורקיה שגרירות באנקרה (מאז 2011).
יושב ראש חבר העמים הבריטי

| --- | --- |
 איוש נוכחי:  פול קגאמה
 תאריך כניסה לתפקיד:  24 ביוני 2022
 תחום שיפוט:  חבר העמים הבריטי
 ייסוד המשרה:  12 בנובמבר 1999 
 איוש ראשון:  תאבו מבקי
 אתר רשמי
 
ג'וזף מוסקט, ראש ממשלת מלטה, שימש כיושב ראש חבר העמים משנת 2015 ועד 2018
יושב ראש חבר העמים הבריטי (באנגלית: Commonwealth Chair-in-Office) הוא אחד מתפקידי ההנהגה של ארגון חבר העמים הבריטי, בצד צ'ארלס השלישי, מלך הממלכה המאוחדת, המשמש כראש חבר העמים הקבוע ובצד המזכיר הכללי של חבר העמים.
ממלא התפקיד הוא ראש הרשות המבצעת של המדינה אשר אירחה את פגישת ראשי ממשלות חבר העמים הבריטי שנערכה לאחרונה, והוא ממלא את תפקידו עד לפתיחת הפגישה הבאה. במידה ואישיות זו מוחלפת בתפקידה הלאומי בא מחליפה במקומה בתפקיד יושב ראש חבר העמים.
התפקיד נוסד במהלך פגישת ראש ממשלות חבר העמים שנערכה ב-1999 בדרום אפריקה, ומילא אותו לראשונה נשיא המדינה תאבו מבקי.
תפקידו העיקרי של יושב הראש הוא הובלת פגישת ראשי הממשלות של חבר העמים שאותה מארחת מדינתו. עם זאת, תפקידו ניתן להרחבה. כך, לאחר פגישת ראשי הממשלות ב-2002 יצרו היושב המכהן, קודמו ויורשו המיועד טריומווירט בניסיון לפתור את המחלוקת המתמשכת בנוגע לחברותה של זימבבואה בחבר העמים.
בין 2010 ל-2011 מילאה את התפקיד קאמלה פרסאד-ביססאר (Kamla Persad-Bissessar), ראש ממשלת טרינידד וטובגו דאז והאשה הראשונה שכיהנה בשני התפקידים.
ממלאי התפקיד

דרום אפריקה תאבו מבקי, נשיא דרום אפריקה (1999–2002)
אוסטרליה ג'ון הווארד, ראש ממשלת אוסטרליה (2002–2003)
ניגריה אולוסגון אובאסאנג'ו, נשיא ניגריה (2003–2005)
מלטה לורנס גונצי, ראש ממשלת מלטה (2005–2007)
אוגנדה יוורי מוסווני, נשיא אוגנדה (2007–2009)
טרינידד וטובגו פטריק מאנינג, ראש ממשלת טרינידד וטובגו (2009–2010)
טרינידד וטובגו קאמלה פרסאד-ביססאר, ראש ממשלת טרינידד וטובגו (2010–2011)
אוסטרליה ג'וליה גילארד, ראש ממשלת אוסטרליה (2011–2013)
אוסטרליה קווין ראד, ראש ממשלת אוסטרליה (2013)
אוסטרליה טוני אבוט, ראש ממשלת אוסטרליה (2013)
סרי לנקה מהינדה ראג'פקסה, נשיא סרי לנקה (2013–2015)
סרי לנקה מאית'ריפאלה סיריסנה, נשיא סרי לנקה (2015)
מלטה ג'וזף מוסקט, ראש ממשלת מלטה (2015–2018)
הממלכה המאוחדת תרזה מיי, ראש ממשלת הממלכה המאוחדת (2018–2019)
הממלכה המאוחדת בוריס ג'ונסון, ראש ממשלת הממלכה המאוחדת (2019–2022)
הערות שוליים

↑  סיים את כהונתו עקב החלפתו כראש ממשלה על ידי קאמלה פרסאד-ביססאר.
↑  סיימה את כהונתה עקב החלפתה כראש ממשלה על ידי קווין ראד.
↑  סיים את כהונתו עקב החלפתו כראש ממשלה על ידי טוני אבוט.
יחסי טורקיה–קובה

| יחסי טורקיה–קובה |
| --- | --- |
טורקיה: קובה


טורקיה: קובה
שטח (בקילומטר רבוע)
783,562: 110,860
אוכלוסייה
87,527,097: 10,969,035
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,108,022: 107,352
תמ"ג לנפש (בדולרים)
12,659: 9,787
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: רפובליקה סוציאליסטית

יחסי טורקיה–קובה הם יחסי החוץ בין קובה לטורקיה.