stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מנחם שטיין
קורות חיים > תקופת יפו וחברון

בשנת 1884 מינה אותו הברון רוטשילד לרופא בראשון לציון ומזכרת בתיה, וכן הוא שימש כרופא ביתר מושבות יהודה. את עבודתו מתאר הבילו"יי דוד יודלביץ: ”...היה מסור בלב ובנפש למתיישבים הראשונים. רכוב על סוסו היה עובר מיפו לראשון לציון. מרשל"צ לעקרון, מיפו לפתח-תקוה ומשם לקליניקה הקטנה שלו וחוזר חלילה. יהודי נלהב היה, טוב-לב, לא השתוקק לכסף ולכל מפעל טוב נתן את ידו, ומעל לכל אהב את הרפואה”.
ביוני 1886 עלה בידו, יחד עם האחים רוקח, להקים חברה בשם "עזרת ישראל" ששכרה בית בן 2 קומות ששימש מין בית חולים "ביקור חולים" שהיה מרכז האשפוז הראשון בעיר. בית חולים זה נסגר בשנת 1887 כאשר ד"ר שטיין עזב את יפו ועבר לחברון. סיבת עזיבתו את יפו נעוצה בסכסוך בין פקידי הברון רוטשילד ובין אליעזר רוקח. בעיני פקידי הברון לא מצא חן תמיכת ד"ר שטיין ברוקח והם פיטרוהו.
על תקופת עבודתו בחברון מספר נכדו רענן גלמן: ”פרט לעבודתו בחברון היה מבקר גם בירושלים. היה רופאו הפרטי של הפחה הירושלמי שנתן לו במתנה לאות הוקרה שש כפיות זהב טהור עם ידיות בצורת רגל עגל... חוץ מעבודתו כרופא היה כותב מאמרים בעיתונות אותם הימים בעברית ובשפות אחרות”.

בשנת 1887, בין עבודותיו ביפו ובחברון, נסע שטיין לרוסיה, שם נשא לאישה את שרה. באותה הזדמנות הוא גם העלה ארצה את אחותו פניה ואת הוריו דב וחנה.
בשנת 1890 חזר שטיין ליפו ונמנה עם מייסדי "לשכת שער ציון" של בני ברית אשר הקימה מוסדות ציבור כדוגמת הספרייה הציבורית "שער ציון" ובית החולים "שער ציון" אותו ניהל. כרופא דאג גם למניעת מחלות ולא רק לריפויין. השקפה זו הניעוהו ליזום הקמת שכונה חדשה מרוחקת מיפו המזהמת היא שכונת "נווה צדק" שאחד מרחובותיה נקרא כיום על שמו (המשכו של רחוב לילינבלום).
ד"ר שטיין עסק בפעילות ציבורית ענפה פרט לרפואה, הוא יזם והקים בית ספר לילדים שהיו בטלים מלימודים ובו אחותו הייתה הגננת. בית ספר זה היה בית הספר העברי הראשון בארץ ישראל. הוא הוציא את עיתון הילדים הראשון בארץ בעברית "עולם קטן" שיצא כמוסף ל"הצבי", בנוסף היה ראש אגודת "בני משה" ומפעילי מסדר "בני ברית" ביפו. דמותו הייתה מרכזית ביפו ומשה סמילנסקי הגדיר זאת באופן הבא: "כל מה שהיה ביפו רוחני התרכז סביב לביתו של ד"ר מנחם שטיין". בהיותו מלומד ובעל אופקים רחבים, שימש מעין שגריר לביל"ויים ונשלח בשנת 1883 לטורקיה (התעקש לנסוע על חשבונו) כדי לנסות להשפיע על השלטונות שם בעניין פריסת חסות על קבוצת הביל"ויים בארץ וקבלת אדמות מתאימות להתיישבות הביל"ויים ואחרים. בשנת 1884 הגה שטיין את רעיון ההתיישבות של בעלי מלאכה וכתב על כך מאמר בשם "שיבת החרש והמסגר".
גם לתעשייה הישראלית המתפתחת באותם הימים ההם תרם ד"ר שטיין תרומה נכבדה. הוא העלה מצרפת בסוף 1887 או בשנת 1888 את אחיו המהנדס ליאון שטיין ומימן עבורו הקמת בית חרושת למכונות. שטיין האח חולל מהפכה תעשייתית וחקלאית בייצור המשאבה המונעת בכוח מנוע שהחליפה את האנטיליה - משאבה שהונעה באמצעות בעל חיים שהיה מסתובב סביב באר. יוזמה תעשייתית נוספת לה היה שותף ד"ר שטיין, התרחשה בשנת 1893 עת עלה במוחו רעיון לייסד יקב בגדרה. בשלהי אותה שנה הוקם למטרה זו ועד בן 5 חברים שכלל את פינס וד"ר שטיין, והוועד הוא שנתן את השם "אגודת תירוש". יקב ממש לא הוקם אלא לייצור קוניאק בלבד, וגם זה רק לזמן קצר ואת ענבי גדרה שלחו ליקב בראשון לציון.
קורות חיים > תקופת פתח תקווה וירושלים

בשנת 1900 עבר ד"ר שטיין לפתח תקווה לאחר שהסתכסך עם שמעון רוקח - מייסד ומנהל בית החולים "שער ציון", ובית החולים נסגר. בפתח תקווה התגורר ד"ר שטיין במקום בו נפגשים היום הרחובות מונטיפיורי וסלור. בפ"ת היו מקרים רבים של מלריה. גם בכפרים הערבים שבסביבה היו חולים רבים ומצב זה דרש מד"ר שטיין עבודה רבה ומאומצת.
למרות עזיבתו את יפו המשיך שטיין לבקר בה כשלוש פעמים בשבוע.
באחד הכפרים הוא גילה מקרה של כולירע ולפי דרישתו אסר ועד המושבה על הכפריים את הכניסה לפ"ת ומנגד נאסר על תושבי פ"ת כל מגע איתם. הודות לכך עלה בידיו לשמור על התושבים גם כאשר היו בסביבה מקרי מוות רבים. בפ"ת נשאר ד"ר שטיין כ-3 שנים בלבד כי שכרו לא שולם וגם אדיקותם של תושבי המושבה לא הייתה לרוחו ובשנת 1904 הוא חזר ליפו, לשכונת נוה שלום כרופא פרטי. בהמשך היה שטיין ממייסדי ההסתדרות הרפואית בישראל, ונטל בה חלק פעיל, אחת לשבועיים התקיימו בתל אביב ישיבות ההסתדרות והוא בא מנווה שלום להשתתף בהן ולשאת הרצאות.
ב-11 בינואר 1912, כאשר מספר הרופאים היהודים בארץ עמד על 32, הוחלט באספה שהתקיימה בביתו של ד"ר דב מאיר קרינקין בתל אביב ברחוב אלנבי, לייסד אגודה שתיקרא "אגודה מדיצינית עברית ליפו ומחוז יפו", שאליה יוכלו להתקבל רופאים, וטרינרים ופרוביזורים (רוקחים מוסמכים). הנוכחים באספה שנחשבו למייסדי האגודה היו: ד"ר יהודה לייב פוחובסקי, ד"ר חיים חיסין, ד"ר בת שבע יוניס גוטמן, ד"ר דב מאיר קרינקין, ד"ר מנחם שטיין וד"ר משה שרמן והרוקח זאב אורבוך. צורפו אליהם ד"ר סוניה בלקינד, ד"ר יעקב ברנשטיין-כהן מפתח תקווה, ד"ר וויצברד מראשון לציון וד"ר אברהם צבי מוסקוביץ מרחובות. באספה נקבע שיעור דמי החבר באגודה ונערכו בחירות חשאיות להנהלה, שעל פיהן נבחרו ד"ר פוחובסקי ליושב ראש, ד"ר קרינקין לסגן יושב ראש וד"ר משה שרמן למזכיר.
בשנת 1914 השתתף בוועידה הארצית בנושא מיגור הגרענת. הוועדה התכנסה בד' בניסן תרע"ד ב"בית חולי עיניים העברי", בירושלים.
בשנת 1915, במלחמת העולם הראשונה, בגיל 60 גויס ד"ר שטיין אל הצבא העות'מאני ונשלח לבית החולים העירוני בירושלים. בשנת 1916 - שנה מאוחר יותר, נדבק שטיין בטיפוס הבהרות ונפטר בחג הראשון של פסח. הוא נקבר בבית הקברות בהר הזיתים.
שטיין היה נשוי לד"ר שרלוטה שטיין ואב לישראל (מהנדס) ולרחל אשת הפרדסן נחמן גלמן בפתח תקווה.
דברים אודותיו

ד"ר הלל יפה אמר עליו: ”גם מתנגדיו מודים ביושרו הגמור הוא היה יכול להתעשר ונשא ענו, כי לא אבה לעשות דבר שאינו ישר... ד"ר שטיין רופא בית החולים, עובד במסירות שאין כמוה. הוא ידוע כאדם ישר וטוב לב מתעניין בחולה ובמדע, הוא מקבל חולים עניים חינם גם מחוץ לבית החולים ומבקר חולים בביתם בלי תשלום”.
שולמית לסקוב מעידה בספרה "הביל"ויים", על פי ריאיון עם דבורה גור לבית רבינוביץ, בת אחותו של ד"ר שטיין (אשתו של אסף גור וכלתו של יהודה גור), ועפ"י עיתונות מאז: ”האנשים שנזקקו לשרותיו כרופא ראו בו בעל מקצוע מעולה ויצרו לו מוניטין של אדם המוכן להחיש עזרה בכל עת. גם באישון לילה ובתנאי התחבורה הקשים של הימים ההם לעתים ללא תשלום”.
הסופר יהודה גור-גרזובסקי כתב: ”...הד"ר שטיין לא רק רופא מנוסה כי אם גם אב רחמן ומנחם בצרה. הם כולם יחד העריצו אותו.... לא רק בתור רופא חוליהם ומצילם ממות, כי אם גם בתור מלאך עוזר ומושיע בעת צרה ומצוקה. החולה העני בנוה שלום ידע כי אם יבוא הד"ר שטיין אל ביתו ינחמהו וידבר אל לבו ואחרי צאתו ימצאו מתחת לכר גם איזה מטבעות לקנות רפואות או רבע תרנגולות וכוסות חלב להשיב את נפשו, ולא רק חולים השוכבים על ערש דווי פנו אל שטיין עזרה כי אם כל מר נפש וכל איש אשר בא עליו צרה ואסון פנה אל הד"ר שטיין והוא עזר לא רק בעצה ותושייה, כי אם בפועל ומעשה, אם כי לא היה האיש עשיר כלל וכלל”.
הנצחתו

על שמו רחוב בשכונת "נווה צדק" בתל אביב.
לקריאה נוספת

ניסים לוי, יעל לוי, "רופאיה של ארץ-ישראל 1799-1948", הוצאת איתי בחור, מרץ 2012, מהדורה שנייה, עמוד 406.
הערות שוליים

↑  הרפואה, "מאה שנה להיווסדה של ההסתדרות הרפואית בישראל (הר"י)", פרופ' נסים לוי, הפקולטה לרפואה ע"ש רפפורט, הטכניון, חיפה, ינואר 2012.
↑  ד"ר אפרים סיני, "במלוא העין - מעולמו של רופא", צ'ריקובר מוציאים לאור בע"מ, 1984, עמוד 142
↑  שרלוטה שטיין, דבר, 14 באפריל 1941.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007513690505171  VIAF: 308277214   WorldCat (עם VIAF): 308277214 
שלט רחוב על שמו
ידיעות עיריית תל אביב

| --- | --- |

שער המהדורה השנייה של "ידיעות עיריית תל אביב", ספטמבר 1925
 מו"ל:  עיריית תל אביב-יפו
 בעלים:  עיריית תל אביב-יפו
 תאריכי הופעה:  1921–1955 (כ־34 שנים)
 מדינה:  ישראל
 
ידיעות עיריית תל אביב היה עיתון רשמי של עיריית תל אביב אשר יצא לאור לראשונה בשנת 1921 והפסיק להופיע בשנת 1955.
הקמת העיתון

בשנת 1921 הציעו חברי ועד תל אביב להוציא לאור עיתון עירוני שיעדכן את התושבים בהחלטות השונות שהתקבלו במוסדות העירוניים של העיר שהוקמו לאחר החלטתו של הנציב העליון הרברט סמואל להעניק לתל אביב מעמד עירוני נפרד משל יפו, ומאז תפקדה כרשות נפרדת.
היה זה ניסיון ראשוני וחדשני של מוסד שלטוני עברי בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי להוציא לאור עיתון בשפה העברית. המהדורות הראשונות של העיתון כללו פרוטוקולים והחלטות של מועצת העיר והנהלתה. העיתון הכיל גם חומר רב על התפתחות העיר ומוסדותיה, על כלכלתה ועל מצבה המדיני ובכך הציג את חיי היישוב העברי בעיר תל אביב בשנים הללו.
ב-13 במרץ 1921 החל העיתון לצאת בגרסתו הראשונית, והיא כללה את החלטות האספה הכללית של שנת ה'תרפ"א, את תוכנן של ישיבות הוועד ודו"ח ישיבות משותפות של ועד תל אביב ושל מועצת העירייה. זו הוקמה לאחר הכרזתו של הרברט סמואל, והיו בה חברים נציגי השכונות, ומתוכם נבחר יושב ראש הוועד.
בעיתון היה מדור מיוחד אשר הציג את "השאלות והעובדות שעל הפרק"; למשל, הבטחת המים והאור לשכונות העיר, רישיון להקמת מרחצאות על חוף הים, הקמת השוק העירוני, הוצאת ספר לרגל עשור להקמתה של תל אביב, וכן מדור מיוחד שעסק בענייני התקציב. בנוסף הכיל העיתון מדור מיוחד אשר פירט את קבלות הפנים והביקורים הרשמיים שהיו בתל אביב בשנה החולפת, וכן רשימת התקנות שהתגבשו והוגשו לשלטונות הבריטיים לקראת ההכרזה על תל אביב כמועצה מקומית. העיתון היה בפורמט A5, כלל 24 עמודים והופץ בכמה מאות עותקים.
העיתון יצא בגרסתו זאת בעוד ארבע מהדורות נוספות: המהדורה השנייה יצאה באוגוסט 1921 וכללה 26 עמודים, המהדורה השלישית יצאה לאור בספטמבר 1921 והכילה 25 עמודים. החוברת הרביעית במתכונת זו יצאה רק באוגוסט 1922, אבל הכילה מספר עמודים גדול יותר, כ-48 עמודים.
ארבע המהדורות נדפסו בבית הדפוס של א' איתן וס' שושני ביפו. החל מאוגוסט 1922 הפסיק העיתון את פעולתו מאחר שמזכירות העירייה התקשתה להכין את החומרים לדפוס ולא נמצא אדם אשר יוכל לרכז את עריכת העיתון.
תקופת פעילותו השנייה

בשנת 1925 החליט מאיר דיזנגוף לחפש מועמד לעריכת העיתון על מנת שיוכל לחדש את פעילותו. לאחר חיפושים נבחר שמואל טשרנוביץ לתפקיד העורך, והעיתון חידש את פעילותו. לאחר ריכוז החומרים יצאה לאור המהדורה הראשונה תחת עריכתו של טשרנוביץ ב-1 בספטמבר 1925 (החמישית במספר) והיא הכילה כ-28 עמודים בגודל A3. העיתון הודפס בבית הדפוס השיתופי של "הפועל הצעיר", והופץ לראשונה למנויים בתשלום (חמישה גרושים מצריים למהדורה, בעבור 25 גרושים מצריים לתקופה של רבעון ובעבור 100 גרושים מצריים לשנה), ואף היו ניסיונות לשווקו להפצה לגורמים יהודים רשמיים בישראל ומחוצה לה, לקהילות היהודיות בארצות הברית, בריטניה, ברית המועצות ועוד. בפתח הגיליון הוצג מאמר מערכת לא חתום שככל הנראה נכתב על ידי טשרנוביץ.
בניגוד למהדורות הקודמות אשר נהגו לפרסם החלטות יבשות של מועצת העירייה והנהלתה, במהדורה זאת פורסמו גם ידיעות עדכניות על היישוב העברי, פרסום אירועים שונים שנערכו בעיר, מסמכים שונים ואף מדור אשר ניתח את החלטותיה של מועצת העיר ונקרא "חומר לתולדות תל אביב מתוך זיכרון דברים וע"פ פרוטוקולים של אחוזת בית".
עוד הופיע במהדורה זאת מסמך בשם "הפרובלמטיקה של תל אביב" שהיה תזכיר שניסח ראש העיר דיזנגוף והוגש לממלא מקום הנציב העליון, הקולונל סטיוארט סיימס בעת ביקורו בתל אביב ב-3 ביולי 1925 בו הציג דיזנגוף את הבעיות איתן מתמודדים תושבי תל אביב אל מול האוכלוסייה הערבית, וכן את הפרעות והמאורעות שאירעו כלפי האוכלוסייה העברית בתקופה שבין 1921–1925.
החל מהמהדורה השנייה צורפו מדי פעם למהדורות חוברות מוסף אשר הוקדשו לנושאים שונים כמו "שאלת הבניין בתל אביב" אשר עסקה באופי תכנון הבנייה ותכנון האוכלוסייה בעיר וצורפה למהדורה השנייה של העיתון. החל מהמדורה התשיעית של העיתון החלו להופיע בו גם הודעות וכרוזים של העירייה והודעות של ראש העיר, למשל מודעה עירונית מספר 16 שקראה לתושבים למנוע בזבוז מים או מודעה 24 שעסקה בפרסום בדבר קביעת התכנון העירוני של "דרך יפו - פתח תקווה".
החל מהמהדורה ה-12 של העיתון אשר ראתה אור ב-2 במאי 1925 הופיע גם שמו של דוד בלוך כעורך האחראי של העיתון והעירייה החלה להפיץ את העיתון לגורמים רבים בישראל ומחוצה לה
החל מהמהדורה ה-16 החל להופיע בעיתון מדור פרסומי אשר הכיל מודעות של חברות ופרטיים בעיסוקים שונים.
עד שנת 1928 יצאו לאור סך הכל כ-24 מהדורות של העיתון, אך באותה שנה חלה טשרנוביץ והפצת העיתון נפסקה בפעם השנייה עד לשנת 1932.
החזרה לפעילות של העיתון > בקשתו של בן ישי לשינוי שמו של העיתון

בשנת 1936, לרגל הוצאתה של המהדורה החגיגית שהופצה לכבוד השנה השביעית להוצאת העיתון (כשבמניין זה נספרו השנים בהן העיתון יצא לאור בעריכתו של טשרנוביץ), פנה בן ישי להנהלת העירייה וביקש לשנות את שם העיתון ל"העיר תל אביב". בן ישי טען במכתבו כי השם "ידיעות עיריית תל אביב" התאים לעיתון בשנת 1927, אך אינו מתאים לעיתון בעת הזאת מאחר שהעיתון התרחב גם בצורה וגם בתוכן. הוא טען שהשם ארוך וקשה לביטוי בעיקר לעולים חדשים. בנוסף טען בן ישי כי מבחינה דקדוקית לא ניתן בעברית לכתוב שלוש סמיכויות בזו אחר זו, ידיעות - עיריית - תל אביב, ועל כן יש לכתוב "הידיעות של עיריית תל אביב" או לחלופין "ידיעות העירייה של תל אביב". בקשתו של בן ישי לשינוי שמו של העיתון נדחתה, והוא נשא את שמו המקורי עד לסגירתו בשנת 1955.
באוקטובר 1949 קיבלה ממשלת ישראל החלטה על איחוד העיר יפו עם תל אביב, ואז הוספה לשם העיתון המילה "יפו", והוא נקרא "ידיעות עיריית תל אביב - יפו".
סגירת העיתון

לאחר מלחמת העולם השנייה ובעקבות מלחמת העצמאות והימים שלאחר קום המדינה, סבל העיתון מבעיות תקציביות. בן ישי קבל על צמצומים שנעשו בעיתון הן מבחינת תקציבים והן מבחינת כוח האדם. הוא הרבה להתלונן בפני ראש העירייה רוקח, ולאחר מינויו לתפקיד שר הפנים, בפני ראש העירייה חיים לבנון.
בין בן ישי ללבנון לא שררו יחסים חמים, בן ישי פנה במספר מכתבי תלונה לחיים לבנון אך לרוב בקשותיו לא נענו והוא נאלץ להסתדר תחת התנאים שהיו קיימים באותה העת.
בשנת 1955, וללא הודעה מוקדמת, הפסיק העיתון לצאת לאור לאחר 32 שנות פעילות.
לקריאה נוספת

ההפצצה האיטלקית על תל אביב - סיקור של העיתון "ידיעות עיריית תל אביב" באתר עיריית תל אביב יפו.
כל גליונות "ידיעות תל אביב" בארכיון "עיתונות יהודית היסטורית", אתר "הספרייה הלאומית".
ידיעות עיריית תל אביב כמקור היסטורי לתולדות העיר, אילן שחורי - "גיליון" קשר מס' 39, סתיו 2009
הערות שוליים

↑   גדעון ביגר, התפתחות השטח הבנוי של תל אביב בשנים 1934-1909, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח
1 2  אילן שחורי, ‏ידיעות עיריית תל אביב כמקור היסטורי לתולדות העיר, קשר 39, סתיו 2009, עמ' 102-112
↑  משה סמילנסקי, לתולדות, עמ' 7-9
↑  ידיעות עיריית תל אביב, עיריית תל אביב, גיליון 12, עמוד 8
↑  ידיעות עיריית תל אביב מהדורה 16, עיריית תל אביב, עמ' 20
↑  א"ב יפה, "לזכרו של סופר נסתר: א.ז בן ישי", הקיבוץ המאוחד, התשמ"ד
↑  מכתב המועמדות של בן ישי, ארכיון עיריית תל אביב, תיקי מזכירות 1932, חטיבה 4, מיכל 1626, תיק 4580.
↑  החלטת ה"ועדה לאיוש עורך לידיעות עיריית תל אביב" ארכיון עיריית תל אביב, תיקי וועדות 1932, חטיבה 4, מיכל 1628, תיק 4562.
↑  מכתב מאת דיזנגוף, ד' בחשוון תשל"ג (3 בנובמבר 1932), ארכיון עיריית תל אביב, תיקי מזכירות 1932, חטיבה 4, מיכל 1626, תיק 4580.
↑  מכתב מאת דיזנגוף הנושא את הכותרת: "לעבריים ולציונים בכל תפוצות הגולה", נובמבר 1932, ארכיון עיריית תל אביב, תיקי מזכירות 1932, חטיבה 4, מיכל 1626, תיק 4580.
↑  מכתבו של ישראל רוקח מיום 8.11.1938, ארכיון העיר תל אביב, חטיבה 4, מיכל 1626, תיק 4576.
↑  בשנה החמישית גליונות 6–7, 1934
↑  בשנה השישית גליונות 11–12, 1935
↑  בשנה השביעית גליונות 5–6, 1936
↑  מכתבו של בן ישי מיום 14/4/1936, ארכיון העיר תל אביב, תיק מזכירות 1936, חטיבה 4, מיכל 1626, תיק 4580.
↑  על מכתבו של בן ישי ישנה חתימה לא ברורה וכתוב בכתב יד "נדחה".
המלחמה ביוקר הלחם בתל אביב- כתבה מתוך המהדורה השנייה של העיתון.
שער המהדורה הכפולה, גליונות 8-9 בשנת הפעילות התשיעית (1939)
חוברת "תוכנית אב מוקדמת לתל אביב יפו" שצורפה לעיתון בשנת 1952
תצפית (מדע)

תצפיות מדעיות הן קבוצה של שיטות מחקר במדעי הטבע, במדעי החברה ובמדעי הרפואה. שיטות מחקר אלה מיוחדות בזה שההשפעה שלהן על המערכת הנחקרת היא קטנה, אם היא קיימת בכלל. זאת בניגוד לניסוי מדעי ולניסוי וטעייה שבהם נעשית התערבות משמעותית ויזומה במערכת הנחקרת.
לניהול תקין של תצפית מדעית יש כללים מוגדרים. כללים אלה שונים בין שיטות תצפית הנהוגות בסוגיות מחקר ותיקות וסוגיות מחקר חדשות ובין שיטות תצפית הנהוגות בתחומי מדע שונים.
תצפיות משמשות להכרות ראשונית עם סוגיה מחקרית, למציאת השערות על אודותיה שאפשר לבדוק במחקרים מעמיקים, כולל בניסיונות מדעיים, לבדיקת תקפות מסקנות ניסויי מעבדה בטבע ולחקירה מעמיקה של תחום שלא בעזרת ניסוי. חסרונן של התצפיות על פני הניסויים המדעיים הוא בחוסר יכולתן לברר קשר סיבה מסובב, למעט מקרים יצאי דופן.
את המילה תצפית חידש הבלשן יצחק אפשטיין.
תצפית גישוש

תצפית גישוש היא תצפית ראשונית על נושא מחקרי חדש. תצפית כזו מתעמקת במעט נושאים, אם בכלל וכוללת פרטים רבים. היא דומה לדיווח עיתונאי באופן בו היא מציגה את ממצאיה. ממצאי תצפיות אלה אינן נחשבות, על פי רוב, לתגליות חשובות בתחומי מדע שבהם יש שיטות תצפית וניסויי כמותיות.
דוגמאות לתצפיות גישוש:
תמונות שצולמו על ידי רכב חלל או צוללת שהגיעו לסביבה שממנה לא נאספו נתונים מעולם.
תיאור מקרה רפואי – רופא מדווח על אודות מטופל שנמצאה אצלו תופעה רפואית לא מוכרת. תיאור מקרה רפואי אינו תצפית טהורה משום שלרוב משולב בתיאור מקרה רפואי ניסוי וטעייה להקלת סבלו של המטופל.
ראיון עומק עם אנשים אחדים ששייכים לציבור שהתנהגותו לא מובנת למדענים.
מחקרים רבים של אריסטו, כמו זה שערך על אודות הדבורים. מחקריו של אריסטו נערכו ביוון העתיקה ונתגלו מחדש בראשית העת החדשה. הם שימשו מקור השראה חשוב למחקר המדעי המודרני.
תצפית משתתפת

שיטת תצפית זו מקובלת מאוד באנתרופולוגיה. בשיטה זו מתאקלם המדען באוכלוסייה הנחקרת ומנהל יומן בו הוא מדווח על אותה אוכלוסייה מנקודת מבטו של אחד מפרטיה. שיטה זו מאפשרת הבנה של המנטליות המקומית וגילוי עובדות שהמקומיים אינם מזדרזים לספר לזרים.
מחוץ לתחום אנתרופולוגיה נעשו כמה שימושים מפורסמים בשיטת תצפית זאת. חוקרים הפסיכיאטריה הוכיחו במחקר מסוג זה שהנורמות המקצועיות והמוסריות שהיו נהוגות בזמנם במוסדות אשפוז פסיכיאטריים היו פסולות לחלוטין. כל אחד מהחוקרים ניגש ביוזמתו למוסד אשפוז פסיכיאטרי אחר ודיווח שהוא שומע קולות שאומרים לו שהוא אדם חסר ערך. כל החוקרים אובחנו מיד, בעקבות דיווח על סימפטום בודד זה כבעלי סכיזופרניה והוכנסו לאשפוז פסיכיאטרי סגור. מיד עם אשפוזם הם טענו שהם הפסיקו לשמוע קולות והתנהגו באופן שאותו מדע הפסיכיאטרייה מגדיר כתקין. אולם לקח להם חודשים ארוכים להשתחרר מהאשפוז. במהלך האשפוז הם ניהלו יומנים בהם תיעדו את השיחות שלהם עם הסגל הרפואי ועם המטופלים. בתחילה הם ניהלו את היומנים בסתר, אולם הם גילו עד מהרה שלאף אחד לא אכפת שהם מנהלים יומנים ושאין להם צורך להסתיר עובדה זו. אחד החוקרים הצליח להשיג את סיכומי הראיונות שניהל הרופא שלו וגילה שכתוב בהם "החולה התנהג בכתבנות". לאחר שהחוקרים השתחררו מהאשפוז, הם הצליחו לחזור ולהתאשפז שוב ושוב במוסדות פסיכיאטריים רבים ושונים באותו אופן.
מחקר סטטיסטי מתאמי

מחקר סטטיסטי מתאמי מחפש קשר בין משתנים שונים. מחקר כזה חייב להתנהל בעזרת מידע כמותי. מידע כמותי כזה יכול להיאסף במיוחד עבור המחקר, למשל בסקר, או להילקח מן המוכן, למשל מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה או מעבודת איסוף שנעשתה לצורך מחקר אחר.
במקרה שהמחקר מגלה מתאם סטטיסטי מובהק בין משתנים מסוימים, מסקנת המחקר היא שיש לנהל מחקר נוסף, ממוקד יותר, בקשר בין משתנים אלה. מתאם סטטיסטי אינו יכול לקבוע קשר סיבה ומסובב. אם במחקר כזה נמצא, למשל, קשר בן צפייה ממושכת בטלוויזיה לבין אוטיזם, המחקר המתאמי אינו יכול לקבוע אם צפייה בטלוויזיה גורמת לאוטיזם, שאוטיזם גורם לצפייה ממושכת בטלוויזיה, או ששניהם גם יחד נגרמים על ידי משהו שלישי. לעומת זאת, אם מחקר סטטיסטי מתאמי מגלה חוסר תלות מובהקת בין שני משתנים, הוא יכול לקבוע שאין ביניהם קשר סיבה-מסובב.
מחקרים סטטיסטיים מתאמיים נעשים בתחומים רבים מאוד במדעי הטבע, מדעי החברה ומדעי הרפואה. ישנם אפילו תחומי מדע בהם שיטת מחקר זו היא שיטת מחקר כמעט בלעדית, כגון ביומטריה אבולוציונית ושיווק.
יתרונות וחסרונות התצפית > יתרונות

בוחנת את ההתנהגות בפועל של המשתתפים.
מאפשרת לצפות בהתנהגות בעת התרחשותה (לעומת דיווח על התנהגות).
מאפשרת לבחון את ההתנהגות בהקשר (לעומת דיווח שבו אובד ההקשר).
דורשת מעט שיתוף פעולה מצד המשתתפים (לעומת דיווח מילולי).
מאפשרת לקבל מדד לתקשורת מילולית ולא מילולית (שפת גוף, טון, אינטונציה).
מתאימה לשימוש עם נבדקים שאינם יכולים להתבטא מילולית או שמתקשים בניסוח דבריהם בצורה משמעותית (גיל רך, חינוך מיוחד).
אפשר להשתמש בה לתיקוף דיווחים מילוליים על התנהגות.
יתרונות וחסרונות התצפית > חסרונות

כאשר התצפית נעשית באמצעות דיווח, עשויים הנחקרים לא לדווח על התנהגותם באופן מדויק ואובייקטיבי.
נחקר המודע לתצפית בדרך כלל ישנה את התנהגותו.
תצפיות נקודתיות, חטופות, עלולות להניב מידע לא אמין.
אין איסוף נתונים שיטתי על עמדות ודעות המשתתפים
זהו מדגם קטן של התנהגות שלא בהכרח מייצג את כלל ההתנהגות. נהוג לבצע מספר תצפיות קצרות בשעות שונות (דגימת זמן) כדי לקבל מדגם מייצג יותר. עדיין, ייתכן כי מוחמצים אירועים המתרחשים לעיתים רחוקות.
איסוף הנתונים חלקי גם במשך התצפית, עקב ריבוי התרחשויות.
בדרך כלל נאספים נתונים איכותיים ולא כמותיים.
דורש רמה גבוהה של הסקתיות.
הפעלת הכלי יקרה (אימון צופים, זמן העברת התצפיות).
עלות הסיכום ועיבוד הנתונים גבוהה (ניתוח איכותי דורש זמן רב).
ניסויים טבעיים - תצפית השוואתית דמוית ניסוי

המונח "ניסוי" מצביע בדרך כלל על עריכת הליך בתנאים מבוקרים, אולם לעיתים עריכת ניסויים מבוקרים מסובכת ביותר או אפילו בלתי אפשרית. במקרים כאלה חוקרים נאלצים לבצע "ניסויים טבעיים" או "תצפיות השוואתיות". התצפית ההשוואתית המיטבית היא מציאה של שני מושאים לתצפית שדומים בתכונות רבות אך שונים רק בתכונות שאותם מעוניין המדען לחקור. למעשה, ניסוי טבעי מיטבי הוא מצב בו ניסוי שלא היה בכוחו של האדם לערוך, כאילו נערך בסיוע כוחות הטבע.
דוגמה לניסוי טבעי - בדיקת השפעת קצב התמותה באוכלוסייה האנושית על קצב הילודה. המדען אינו יכול להרוג אנשים לשם הניסוי. אולם, הוא יכול להשוות את קצב הילודה בחברה מסוימת לפני ואחרי אסון טבע או מלחמה. הוא יכול גם למצוא שתי חברות שקצב הילודה בהן היה דומה עד שאחת מהם חוותה אסון טבע שהמית רבים מהפרטים בה.
דוגמה אחרת לניסוי טבעי - השוואת תאומים זהים עם שוני ספציפי. יש שני סוגים של מחקרים שמשווים תאומים זהים עם שוני ספציפי. האחד הוא תצפית לחיפוש השערות, למשל חיפוש השערות למנגנון הפתולוגי של מחלת הסכיזופרניה אצל זוגות תאומים זהים שלאחד מהם יש מחלה כזו ולשני לא. הסוג השני הוא ניסוי טבעי שבודק השערה ספציפית לגבי סיבה ומסובב. לדוגמה: ההשערה היא שסמים גורמים לסכיזופרניה אצל מי שנמצא בקבוצת סיכון. הניסוי הטבעי - איתור זוגות של תאומים זהים שלאחד מהם יש הרשעות אחדות בענייני סמים ולשני אין שום הרשעה כזו ומציאת הבדל התדירות בהופעת הסכיזופרניה בין מורשעי הסמים לבין אלו שאינם (ההנחה היא שמי שמורשע השתמש בסמים הרבה יותר ממי שלא הורשע).
ניסויים טבעיים מתבססים על תצפיות באשר למשתנים במערכת שאותה חוקרים, זאת תחת ניסיון לבנות מערכת לבקרת משתנים אלה. הניסוי נערך מבלי שהחוקר מבצע מניפולציה כלשהי בתופעה הנחקרת, זולת מדידת משתנים. בתנאים אלה מנסה החוקר לאסוף נתונים מן המערכת באופן שבו ניתן ללמוד על תרומתו היחסית של כל משתנה לתופעה ובמקרים שבהם משתנים מסוימים נותרים יציבים לאורך זמן ניתן ללמוד על השפעת משתנים אחרים. המידה שבה דבר זה אפשרי תלויה בקורלציה שבין המשתנים המסבירים בנתוני התצפית. כאשר לא קיימת קורלציה טובה בין המשתנים, ניתן להתקרב בניסויים טבעיים לרמת ודאות בתוצאות המתקבלת בניסויים מבוקרים. אולם לרוב, קיימת קורלציה כלשהי בין המשתנים, כך יורדת המהימנות של תוצאות הניסוי הטבעי ביחס למה שניתן היה להסיק מניסוי הנערך בתנאים מבוקרים. כמו כן, כיוון שניסויים טבעים מתרחשים בדרך כלל בסביבה לא מבוקרת, משתנים ממקורות שלא זוהו אינם נמדדים ולא מבוקרים ואלה עשויים "לזהם" את הנתונים הנמדדים ולגרום לאשליה של קורלציה ביניהם.
מחקר רב בשטחי מדע מסוימים הוא בעל אופי של ניסויים טבעים, כך למשל ניסויים בשדה הכלכלה, מדע המדינה, גאולוגיה, אקולוגיה, מטאורולוגיה ואסטרונומיה. לדוגמה, בשטח האסטרונומיה, כאשר מנסים לבדוק את ההשערה "שמשות הן ענני מימן הקורסים לתוך עצמם", ברור שלא ניתן להתחיל את הניסוי בכך שנפריח ענן מימן ענק ואז נמתין משך מספר מיליארדי שנה כדי לראות אם תיווצר שמש. יחד עם זאת, על ידי תצפיות בענני מימן בשלבים שונים של קריסה וכן תצפית על מסקנות אחרות של השערה זו (לדוגמה, פליטת אור באורך גל מסוים משמשות קיימות), ניתן לאסוף נתונים הדרושים לצורך תמיכה בהשערה. דוגמה היסטורית לניסוי טבעי הייתה ההוכחה הראשונה במאה ה-17 כי אור איננו עובר ממקום למקום באופן מיידי, אלא במהירות שניתנת למדידה. תצפיות על הופעת הירחים של צדק הדגימו השהיית מה כאשר צדק היה מרוחק יותר מכדור הארץ, ביחס למועד הופעתם כאשר צדק היה קרוב יותר לכדור הארץ. תופעה זו הדגימה כי ההשהיה בהופעת הירחים היא ביחס ישר למהירות האור.
ראו גם

מצפה כוכבים
הערות שוליים

↑  דוד סמילנסקי, עם בני ארצי ועירי, הוועד הצבורי להוצאת כתביו שח דוד סמילנסקי ומסדה, עמ' 127, 1958
↑  דוגמה לתיאור מקרה כתצפית מדעית
תיקי וידס

אין תמונה חופשית
תיקי וידס היא במאית וסופרת ישראלית.
ביוגרפיה

וידס נולדה בירושלים. בעלת תואר ראשון מבית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע"ש סטיב טיש.
החלה את דרכה המקצועית בטלוויזיה החינוכית. בשנות ה-80 ניהלה את יחידת הסרטים בלשכת הפרסום הממשלתית (לפ"מ). לאחר הפרישה עבדה גם בערוץ הילדים. בהמשך הפיקה וביימה פרסומות, קלטות ילדים ותוכניות טלוויזיה.
בעבר שימשה כמנהלת תוכניות, במאית ותסריטאית, בערוץ 97 של הידברות, במסגרת זו יצרה, פיתחה וערכה תכנים לתוכניות טלוויזיה שונות למבוגרים ולילדים.
ספריה

ספרה הראשון "קולות שתמיד איתי" בהוצאת 'ספריית מעריב' פורסם ב-2004. בספר מתארת תיקי וידס את הימים הראשונים של מלחמת יום הכיפורים מזווית אישית, ייחודית, של קשרית בזמן מלחמה, מול הלוחמים והמעוזים על גדות התעלה בסיני.
ב-2008 פרסמה את ספר הילדים "לשים את הכעס בקופסה", הראשון בסדרת ספרי הילדים על רגשות. "סדרת טנתא" – (טנת"א הם ראשי התיבות של: טעמים נקודות, תגין אותיות). ספרים נוספים בסדרה: "עלבון לא בא בחשבון" ו"מה מפחיד את הפחד". הסיפורים מתארים סיטואציות מחיי היומיום של הילדים, ומקנים לילדים כלים להבין מהם רגשות ולפתח בעצמם דרכים שונות להתמודד איתם.
הספרים תורגמו לאנגלית.
בשנת 2020 יצא סיפרה "החרם ותעלומת המכונית החשודה " סיפור על קבוצת ילדים אמיצים שמחליטים לא לשתוק יותר ולהיאבק ומוצאים פתרון איך לנצח את החרם והאלימות.
הערות שוליים

↑  תיקי וידאס, קולות שתמיד איתי, באתר ynet, 24 בספטמבר 2004
↑  עלבון לא בא בחשבון באתר צומת ספרים
↑  מה מפחיד את הפחד באתר "גיבור תרבות"
↑  מה מפחיד את הפחד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296982105171  LCCN: no2005009067  VIAF: 59400522   WorldCat (עם VIAF): 59400522 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טל ברדה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת לה מירל
 תקופת הפעילות:  מ-אוקטובר 2012
 
טל ברדה (נולדה ב-1983) היא יוצרת ומפיקת קולנוע דוקומנטרי ישראלית.