stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גרנט מק'ראקן

| --- | --- |

 לידה:  1951 (בן 73 בערך) קנדה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת שיקגו
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד 
 תחומי עניין:  תרבות, צרכנות, עסקים
 עיסוק:  אנתרופולוג לימודי תרבות
 מדינה:  קנדה 
 יצירות ידועות:  Chief Culture Officer 
 https://cultureby.com/
 
גרנט מק'ראקן (באנגלית: Grant David McCracken; נולד ב-1951) הוא אנתרופולוג קנדי וסופר הידוע בעבודתו על תרבות, צרכנות, מסחר ועסקים. הוא היה המייסד והמנהל של המכון לתרבות עכשווית של המוזיאון המלכותי של אונטריו. הוא קיבל את הדוקטורט שלו מאוניברסיטת שיקגו.
הוא הגה את המונח אפקט דידרו (אנ'), על שמו של הפילוסוף הצרפתי דני דידרו.
ספריו

1988 The Long Interview
1990 Culture and Consumption
1996 Big Hair
1997 Plenitude
2005 Culture and Consumption II
2006 Flock and Flow
2008 Transformations
2009 Chief Culture Officer
2012 Culturematic
2016 Dark Value
2020 The New Honor Code
2022 Return of the Artisan
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007455213105171  BnF: cb12160887z (data)  GND: 115500278  ISNI: 0000 0001 1032 5122  LCCN: n87873104  NKC: vse2012677432  NLK: KAC200509704  NTA: 073844136  SELIBR: 195186  SNAC: w6n08hhp  SUDOC: 069134332  VIAF: 109637350   WorldCat (עם VIAF): 109637350
ד'תי"א

ד'תי"א (4411)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-2 בספטמבר 650 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 21 בספטמבר 651. שנה מסוג השג, היא מעוברת, ואורכה 385 ימים. זו שנה ראשונה לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג השג, ובה 385 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
י"ג באדר ב' חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר ב'.
היסטוריה של עם ישראל
ד'ת"ר

ד'ת"ר (4600)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-13 בספטמבר 839 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 1 בספטמבר 840. שנה מסוג זשג, איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים. זו שנה ראשונה לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זשג, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר.
היסטוריה של עם ישראל
גרי בילו

| --- | --- |

גרי בילו
 לידה:  1944 הרפובליקה העממית של סין 
 פטירה:  13 בדצמבר 2011 (בגיל 67 בערך) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1966–2011 (כ־45 שנים)
 
פסל של גרי בילו בבית צבי. אמן הפיסול הוא אולג קוקלין
גרי (גרשון) בילו (בלוצרקובסקי) (1944 – 13 בדצמבר 2011) היה איש תיאטרון ישראלי. כיהן כמנהל בית הספר לאמנויות הבמה "בית צבי".
ביוגרפיה

בילו נולד בסין ב-1944, בן יחיד לאב יליד סין ממשפחה רוסית ולאם ילידת רוסיה שהיו סוחרים בעלי אמצעים. בעקבות עליית מאו דזה-דונג והמפלגה הקומוניסטית לשלטון ברחה המשפחה לישראל והתגורה בחיפה. שירת בחיל הרפואה בתפקיד חובש תעופתי. עם שחרורו מצה"ל טס ללונדון ולמד באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה. סיים לימודי ניהול הצגה.
בשנת 1970 שב ארצה והחל לנהל אדמיניסטרטיבית את התיאטרון לילדים ולנוער של אורנה פורת.
ב-1973 מונה למנהלו האמנותי והאדמיניסטרטיבי של תיאטרון באר שבע. הוא שימש בתפקיד במשך שמונה שנים, ופעל להעלאת רמתו ולפעילותו כתיאטרון רפרטוארי המציג הצגות קבועות. לאחר מכן הציע את ציפי פינס להחליפו שם.
משנת 1981 ועד 2009 ניהל את בית הספר לאמנויות הבמה "בית צבי" ברמת גן (למעט 1994, בה ניהלה את בית הספר הבמאית אתי רזניק). בשנת 1982 יסד את ההוצאה לאור של המחזות, שליד "בית צבי". בשנת 1984 הקים את תיאטרון הספרייה, הפועל לצד "בית צבי" ומעלה הפקות בהן משתתפים לרוב בוגרי בית הספר.
בשנת 1994 עזב את בית צבי וניהל במשך למעלה משנה את התיאטרון הלאומי הבימה. בשנת 1995 חזר לנהל את בית צבי עד שנת 2009 בה פרש, ובמקומו מונה מיכה לבינסון לנהל את "בית צבי". באפריל 2006 זכה בפרס התיאטרון הישראלי על מפעל חיים, על שם מאיר מרגלית.
בתפקידיו השונים טיפח בילו רבים מאנשי התיאטרון בישראל, במאים ושחקנים: ציפי פינס, חנן שניר, עמית גזית, יורם פאלק, נינה מיכואלס, ניקול קאסל, אתי רזניק, גדי רול, אופירה הניג, רפי ניב, עידו ריקלין, ריטה, דורון תבורי, רבקה נוימן, נתן דטנר, טטיאנה קנליס אולייר, ג'וליאנו מר, עידית טפרסון, אלון אופיר, שרון אלכסנדר, יעקב כהן, יגאל שדה, ליאור אשכנזי, יורם חטב, מיה דגן, דפנה רכטר, אוהד שחר, ענת וקסמן, אמיתי יעיש, אסף פריינטא, מיכל ינאי, אלון דהן, יותם זילברמן, דוד קיגלר, דודו ניב, אורי רביץ, נתי רביץ, יעל פרל, סנדרה שונוולד, קטיה זימבריס, גיל פרנק, שרה פון-שוורצה, נבו קמחי, חגית דסברג, ניר לוי, חני פירסטנברג, יונית טובי, איתי טיראן, נמרוד ברגמן.
בדצמבר 2011, נפטר לאחר מאבק במחלת הסרטן. בילו ביקש שגופתו תישרף. ב-21 בדצמבר 2012, במלאת שנה למותו, נקרא האולם הראשי בבית צבי על שמו והוסר הלוט מעל פסלו.
אישומים בהטרדה מינית, מעשים מגונים ואונס

בינואר 1998 נעצר בילו בחשד להטרדה מינית וביצוע מעשים מגונים תוך ניצול מעמדו בחמישה מתלמידיו, שהתלוננו נגדו במשטרה. הוא שוחרר בערבות למעצר בית של יומיים וביולי של אותה השנה סגרה משטרת רמת גן את התיק. ב-2006 הוגש נגדו כתב אישום על מקרים אחרים, בגין מעשים מגונים בשניים מתלמידיו והטרדה מינית של אחד מהם. במרץ 2009 זיכה אותו בית משפט השלום בתל אביב מכל האישומים.
מיד עם זיכוי של בילו, במרץ 2009, חשף יובל אברמוביץ' בכתבה שהתפרסמה בעיתון מעריב, קשר שתיקה שהתחולל בין כותלי בית הספר בית צבי בנוגע להתנהגותו הנוקשה של בילו, שכללה עלבונות ומערכות יחסים שחורגת מהמקובל עם חלק מהתלמידים. בכתבת המשך, שבוע אחר כך, נחשפו האשמות של תלמידים נוספים. עם זאת, כבר בשנות השבעים, המקומון הבאר-שבעי, "ידיעות באר-שבע", פרסם לראשונה סדרה בת ארבע כתבות נרחבות, על התניית קידום גברים בתיאטרון באר שבע, במתן הטבות מיניות לבילו.
בשנת 2017, העלה השחקן עמית גור מחזמר על האונס שעבר בימי לימודיו בבית צבי, וחשף שהאירוע התרחש בעת שתלמידי בית צבי נסעו עם בילו לצפות בהצגות בלונדון. בסוף אותה שנה חשף גם הבמאי והשחקן רפי ניב שגרי בילו הטריד אותו מינית.
הערות שוליים

↑  עידו בלאס, מת גרי בילו, המנהל המיתולוגי של ביה"ס למשחק בית צבי, באתר הארץ, 13 בדצמבר 2011
↑  חוה נובק, תיאטרון באר שבע מכה שורשים, דבר, 3 בינואר 1974
↑  טלי נתיב, מכל רוחות - מנהל הבית הולך הבייתה, דבר, 7 באוגוסט 1981
↑  מיכל זהבי, גרשון בילו – מתיאטרון באר-שבע להנהלת "בית צבי", דבר, 5 באוגוסט 1981
↑  דב אלפון, כיוון הרוח, כותרת ראשית, 30 בנובמבר 1988
↑  יואב בירנברג, גוי בילו – המנהל האמנות׳ של הבימה, חדשות, 24 באוקטובר 1993
↑  ציפי שוחט, גרי בילו פורש מבית צבי, באתר הארץ, 26 בפברואר 2009
↑  תמרה שרייבר, ‏מיכה לבינסון יחליף את גרי בילו בניהול בית צבי, באתר גלובס, 27 באפריל 2009
↑  ציפי שוחט, לזכות או לא לזכות? זאת לא השאלה, באתר הארץ, 9 באפריל 2006
↑  מרב יודילוביץ', גרי בילו, מנהל "בית צבי" לשעבר, הלך לעולמו, באתר ynet, 13 בדצמבר 2011
↑  עפרה אידלמן, מנהל "בית צבי" לשעבר, גרי בילו, זוכה מאשמת ביצוע מעשים מגונים בתלמידו, באתר הארץ, 1 במרץ 2009
שירות גלובס, ‏גרי בילו, המנהל לשעבר של ביה"ס למשחק בית-צבי, זוכה מאשמת מעשים מגונים בתלמיד, באתר גלובס, 1 במרץ 2009
↑  יובל אברמוביץ', בית הבובות של גרי: חזרה לבית צבי, באתר nrg‏, 7 במרץ 2009
↑  כתבי מעריב, בית הבובות של גרי בילו: מערכה שנייה, באתר nrg‏, 13 במרץ 2009
↑  כתבנו בבאר שבע, מאת יצחק שתיל, אדר תשנ"א, מרץ 1991, עמ׳ 109 עד 110.
↑   יאיר אשכנזי, עמית גור מעלה מחזמר על האונס שעבר בימי לימודיו בבית צבי, באתר הארץ, 2 במרץ 2017
↑  שרון רופא אופיר, המנהל האמנותי של תיאטרון ב"ש חושף: גרי בילו הטריד אותי מינית, באתר Xnet‏, 19 בנובמבר 2017
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2004 - שמעון ישראלי | פרס התיאטרון הישראלי - פרס מפעל חיים 2005 - גרי בילו | הבא: 2006 - יעקב אגמון |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310178305171  VIAF: 238182597   WorldCat (עם VIAF): 238182597
דייוויד ייטס

| --- | --- |

 לידה:  8 באוקטובר 1963 (בן 61) סנט הלנס (אנגליה), הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1988 
 עיסוק:  במאי קולנוע
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אסקס (1987) 
 בת זוג:  איבון וולקוט
 פרסים והוקרה:  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע בחירת הקהל לסרט האירופי הטוב ביותר (2008) 
 פרופיל ב-IMDb
 
דייוויד יֵיְטְס (באנגלית: David Yates) הוא במאי קולנוע בריטי, שהתפרסם כאשר ביים ארבעה מתוך שמונה סרטי הארי פוטר.
ביוגרפיה

דייוויד ייטס נולד ב–8 באוקטובר 1963 בעיירה סנט הלנס שבלנקשייר, אנגליה, בריטניה. הוא גדל והתחנך בכפר ריינהיל שבלנקשייר. הוריו נפטרו בצעירותו, ולו אחות גדולה, בוורלי, ואח צעיר, אנדרו.
כילד צפה בסרטו של ספילברג "מלתעות" משנת 1975, והוא שגרם לו להתעניין בקולנוע ובהמשך לבחור בקריירה בתחום. אימו קנתה לו מצלמת "סופר 8 מ"מ", באמצעותה צילם סרטים שונים בהשתתפות משפחתו וחבריו. אחד מסרטים אלה, "ספינת הרפאים" (The Ghost Ship), צולם על גבי האונייה בה עבד דודו כטבח.
הוא למד בתיכון גריינג' פארק (Grange Park High School), במכללת סנט הלן (אנ') ובאוניברסיטת אסקס. ייטס אמר כי "נהג להבריז מהמכללה כל הזמן", ומעולם לא ציפה להתקבל לאוניברסיטה, אך הופתע מציוניו הגבוהים במבחן הסיום של המכללה. בעת שלמד באוניברסיטת אסקס, הקים את "האגודה להפקת סרטים וווידאו" (Film and Video Production Society). את לימודיו סיים עם תואר ראשון בלימודי ממשל מהמחלקה ללימודי ספרות, קולנוע ותיאטרון בשנת 1987.
נשוי לאיבון וולקוט (Yvonne Walcott), ייטס הוא דודו (מנישואין) של הכדורגלן ת'יאו וולקוט.
קריירה > הארי פוטר > הארי פוטר ומסדר עוף החול

בשנת 2005 נבחר על ידי האחים וורנר לביים את הסרט החמישי של הארי פוטר: הארי פוטר ומסדר עוף החול. לפני תחילת הצילומים ביקר ייטס באולפני ליבסדן וצפה בצילומי הארי פוטר וגביע האש אשר בוים על ידי מייק ניואל. ייטס לקח את ניואל לפאב וחקר אותו על מנת שיוכל בהמשך להיכנס לנעליו. ייטס היה מעורב גם בשיחות עם הבמאי של הארי פוטר והאסיר מאזקבאן, אלפונסו קוארון, והסופרת ג'יי קיי רולינג לפני תחילת ההפקה של מסדר עוף החול. הסרט החמישי זכה להצלחה ביקורתית וקופתית מסחררת וקיבל מועמדויות רבות, אך עדיין נחשב לסרט הפחות מצליח מבין השמונה.
קריירה > הארי פוטר > הארי פוטר והנסיך חצוי-הדם

ייטס נבחר לביים גם את הסרט השישי בסדרה. במהלך הפקת הסרט הודיעה האחים וורנר כי הסרט האחרון בסדרה, "אוצרות המוות יבויים גם הוא על ידי ייטס. ייטס קרא את הספר "הארי פוטר והנסיך חצוי-הדם" ובנה עלילה שלמה ביחד עם התסריט שכתב סטיב קלובס. בריאיון לגילדת הבמאים של אמריקה, הודיע ייטס שהעבודה הקשה קצת מקלה עליו במובן מסוים. הוא אמר "כריס (קולומבוס) כבר ביצע את הליהוקים הטובים ביותר. כל מה שנשאר לי זה לעשות רק ליהוק אחד חדש וקל, לקרוא את הספר ולקרוא את התסריט: וזהו". הסרט המלא יצא לבסוף בשנת 2009 וזכה להצלחה מסחרית אדירה, והפך, כמו כל שאר סרטי הסדרה לשובר קופות ענק.
קריירה > הארי פוטר > הארי פוטר ואוצרות המוות

במהלך הפקת הסרט הקודם לו, "הנסיך חצוי הדם", האחים וורנר הודיעו כי הסרט "הארי פוטר ואוצרות המוות" יחולק, בשל אורכו, לשני חלקים קולנועיים, וייטס יישאר הבמאי של שני החלקים. ייטס החל לצלם את שני החלקים כחלק אחד בתחילת שנת 2009. הצילומים הסתיימו ב־12 ביוני 2010. החלק הראשון יצא ב־18 בנובמבר 2010 והחלק השני יצא ביולי 2011.
קריירה > חיות הפלא

ייטס ביים את שלושת סרטי "חיות הפלא" - ספין אוף להארי פוטר: חיות הפלא והיכן למצוא אותן, חיות הפלא: הפשעים של גרינדלוולד וחיות הפלא: הסודות של דמבלדור. ג'יי קיי רולינג הכריזה שיצאו עוד שני סרטים בסדרת "חיות הפלא", שגם אותם ייטס יביים.
קריירה > המשך קריירה

ב-2022 ביים את הסרט "סוחרי הכאב" בכיכובם של אמילי בלאנט וכריס אוונס. הסרט שודר בנטפליקס באוקטובר 2023.
פרסים והוקרה

| שנה | פרס | קטגוריה | סרט/סדרה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1991 | Cork International Film Festival | סרט אירופאי קצר הכי טוב | When I Was a Girl | זכייה |
| 1991 | San Francisco International Film Festival: Golden Gate Award | סרט קצר הכי טוב | When I Was a Girl | זכייה |
| 1991 | Belfort Film Festival | סרט הכי טוב | When I Was a Girl | זכייה |
| 1992 | Chicago International Film Festival: Silver Hugo | – | Good Looks | זכייה |
| 1998 | Emden Film Festival Award | – | The Tichborne Claimant (אנ') | מועמדות |
| 2002 | באפט"א: פרס באפט"א לטלוויזיה | סדרת דרמה הטובה ביותר | The Way We Live Now (אנ') | זכייה |
| 2003 | באפט"א: פרס באפט"א לקולנוע | סרט קצר הכי טוב | Rank (אנ') | מועמדות |
| 2003 | Directors Guild of Great Britain | Outstanding Directorial Achievement in a TV Movie/Serial | שם המשחק | זכייה |
| 2004 | באפט"א: פרס באפט"א לטלוויזיה | Best Drama Serial | שם המשחק | מועמדות |
| 2004 | Cologne Conference: TV Spielfilm Award | Best Fiction Programme | שם המשחק | זכייה |
| 2004 | Directors Guild of Great Britain | Outstanding Directorial Achievement in a TV Movie/Miniseries | Sex Traffic (אנ') | מועמדות |
| 2005 | באפט"א: פרס באפט"א לטלוויזיה | Best Drama Serial | Sex Traffic (אנ') | זכייה |
| 2005 | Prix Italia | Best TV Movie or Miniseries | Sex Traffic (אנ') | זכייה |
| 2006 | Cinema For Peace | Most valuable work of a director, producer or screenwriter | The Girl in the Café(אנ') | זכייה |
| 2006 | פרס אמי לבידור בפריים טיים | Outstanding Directing for a Miniseries, Movie or Dramatic Special | The Girl in the Café(אנ') | מועמדות |
| 2008 | פרס אמפייר | במאי הכי טוב | הארי פוטר ומסדר עוף החול | זכייה |
| 2008 | פרס סאטורן | במאי הכי טוב | הארי פוטר ומסדר עוף החול | מועמדות |
| 2010 | NFTS Honorary Fellowship | Outstanding Contribution to the British Film and Television Industry | – | זכייה |
| 2011 | באפט"א: פרס בריטניה | John Schlesinger Britannia Award for Excellence in Directing | הארי פוטר מסדר עוף החול, הנסיך חצוי הדם, אוצרות המוות | זכייה |
| 2011 | פרס סאטורן | במאי הכי טוב | הארי פוטר ואוצרות המוות - חלק 1 | מועמדות |
| 2011 | Scream Award | במאי הכי טוב | הארי פוטר ואוצרות המוות - חלק 2 | מועמדות |
| 2012 | פרס סאטורן | במאי הכי טוב | הארי פוטר ואוצרות המוות - חלק 2 | מועמדות |
| 2012 | SFX Award | במאי הכי טוב | הארי פוטר ואוצרות המוות - חלק 2 | מועמדות |
| 2012 | פרס אמפייר | במאי הכי טוב | הארי פוטר ואוצרות המוות - חלק 2 | זכייה |
| 2012 | אוניברסיטת סאסקס | תואר של כבוד | – | זכייה |
| 2016 | באפט"א: פרס באפט"א לקולנוע | סרט בריטי יוצא דופן | חיות הפלא והיכן למצוא אותם | מועמדות |
הערות שוליים

↑  שירית גל, "הארי פוטר זו הטריטוריה שלי, ואני שומר עליה", באתר ynet, 23 בנובמבר 2016
↑  ישי קיצ'לס, חיות רעות, באתר ישראל היום, ‏18 בנובמבר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007452052105171  PLWABN: 9810556711605606  BIBSYS: 90164475  BNE: XX4833193  BnF: cb15076044c (data)  CiNii: DA16234361  GND: 133913007  ISNI: 0000 0000 8172 537X  LCCN: no2006100914  MusicBrainz: 509a9568-e286-4796-8e70-2d5ddf19d35e  NKC: xx0112479  NLK: KAC201103856  NTA: 292555245  SUDOC: 13624162X  VIAF: 107492257   WorldCat (עם VIAF): 107492257
גילרמה מרינאטו

גילרמה אלווים מרינאטו (בפורטוגזית: Guilherme Alvim Marinato; ברוסית: Гилерме Алвим Маринато; נולד ב-12 בדצמבר 1985), או פשוט גילרמה הוא כדורגלן עבר רוסי יליד ברזיל ששיחק כשוער בלוקומוטיב מוסקבה ובנבחרת רוסיה בשנים שקדמו לפרישתו ממשחק.
היה שוער השנה ברוסיה לעונת 2018/2019.
קריירת מועדונים > אתלטיקו פרנאאנסה

הוא עשה את הופעת הבכורה המקצועית שלו במועדון אתלטיקו פרנאאנסה בניצחון 0–1 על נאסיונל אתלטיקו קלוב באליפות פרנאאנסה ב-13 בפברואר 2005. גילרמה שיחק 18 משחקי ליגה ושלושה משחקי הגביע בעונת 2007.
קריירת מועדונים > לוקומוטיב מוסקבה

באוגוסט 2007, הוא חתם על חוזה לחמש שנים בלוקומוטיב מוסקבה, והיה לשוער הברזילאי הראשון בליגה הרוסית. הוא קיבל את חולצה מספר 85. אך ב-2007 הוא לא שיחק אף משחק ושיחק רק שלושה משחקים בקבוצת המילואים.
את הופעת הבכורה הראשונה בהרכב הקבוצה העיקרית עשה ב-12 ביולי 2009, במשחק ליגת העל הרוסית נגד טום טומסק (שהסתיים בתיקו 0-0), והפך לשוער העיקרי של לוקומוטיב. בשנת 2010, הוא החליף את מספר החולצה מ-85 ל-1. הוא שיחק את כל 30 משחקי הליגה במהלך העונה. ב-19 באוגוסט 2010 עשה את הופעת הבכורה שלו בליגת אירופה במשחק נגד לוזאן.
במהלך מחנה החורף בקפריסין בפברואר 2013 גילרמה מונה לקפטן על ידי המאמן סלאבן ביליץ'. ביולי 2013 גילרמה נבחר על ידי אוהדי לוקומוטיב לשחקן החודש. בהמשך, הוא פספס שישה חודשים לאחר פגיעה ברצועות הצולבות ברגלו, במשחק נגד צסק"א ב-28 ביולי 2014 וחזר לראשונה לקבוצה רק באביב 2015. למרות זאת, באותה עונה זו הייתה העונה המוצלחת ביותר של גילרמה בלוקומוטיב, כשלוקומוטיב סיימה במקום השלישי בטבלת האליפות.
במרץ 2015, הוכתר שוב לשחקן החודש. בעונת 2017/2018 זכה עם קבוצתו באליפות רוסיה.
קריירה בנבחרת

גילרמה אומנם נולד וגדל בברזיל, אך קיבל אזרחות רוסית ב-22 בנובמבר 2015, וזומן להרכב נבחרת רוסיה למשחקי הידידות נגד ליטא וצרפת. הוא עשה את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים ב-26 במרץ 2016 באוטקריטיה ארנה, כשעלה להחליף את סטניסלב קריציוק במחצית והפך לשחקן המתאזרח הראשון מחוץ לשטחי ברית המועצות לשעבר שנכלל בהרכב נבחרת רוסיה. הוא גם נכלל בסגל הרוסי ליורו 2016, אבל לא שיחק אף משחק.
ב-11 במאי 2018, נכלל בסגל המורחב למונדיאל 2018. אך לא נכלל בסגל הסופי. לאחר פרישתו של אקינפייב, זומן גילרמה לסגל הנבחרת במשחק ליגת האומות נגד נבחרת שוודיה, ב-11 באוקטובר 2018.
במרץ 2024 הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
חייו האישיים

ב-12 בדצמבר 2009, יום הולדתו ה-24, הוא נישא לבחירת לבו רפאלה. יחד הם הביאו לעולם שתי בנות.
גילרמה דובר רוסית. ב-22 בנובמבר 2015, הוא קיבל אזרחות רוסית וקיבל את הזכות לייצג את רוסיה ברמה הבינלאומית.
תארים > קבוצתיים

אליפות פרנאאנסה (1): 2005
גביע רוסיה (3): 2014/15, 2016/17, 2018/19
אליפות ליגת העל הרוסית (1): 2017/18
תארים > אישיים

שוער השנה ברוסיה (1): 2018/19
הערות שוליים

↑  "Lokomotiv steam in for Guilherme". UEFA.com. 21 באוגוסט 2007. נבדק ב-7 בפברואר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "ГИЛЬЕРМЕ: "ОБ ОВЧИННИКОВЕ СЛЫШАЛ И ОЧЕНЬ ЕГО УВАЖАЮ"". sport-express.ru. 22 באוגוסט 2007. נבדק ב-28 במרץ 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Маринато Гилерме – лучший игрок марта! (ברוסית). לוקומוטיב מוסקבה. 31 במרץ 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Spielend integriert: Erster "russifizierter" Kicker siegt für Russland gegen Litauen" [Integrated playing: First "Russified" players wins for Russia against Lithuania] (בגרמנית). Sputnik. 27 במרץ 2016. אורכב מ-המקור ב-2016-08-10. נבדק ב-27 במרץ 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Расширенный состав для подготовки к Чемпионату мира" (ברוסית). Russian Football Union. 11 במאי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Заявка сборной России на Чемпионат мира FIFA 2018 (ברוסית). Russian Football Union. 3 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Вратарь «Локомотива» Гильерме получил российское гражданство (ברוסית). championat.com. 22 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
| נבחרת רוסיה – יורו 2016 |
| --- | --- | --- |
|  1 אקינפייב •  2 שישקין •  3 סמולניקוב •  4 איגנשביץ' •  5 נוישטדטר •  6 א. ברזוצקי •  7 יוסופוב •  8 גלושאקוב •  9 קוקורין •  10 סמולוב •   11 מאמייב •  12 לודיגין • 13 גולובין •  14 ו. ברזוצקי • 15 שירוקוב • 16 גילרמה • 17 שאטוב • 18 איוואנוב • 19 סמדוב • 20 טורבינסקי • 21 שניקוב • 22 דזיובה • 23 קומבארוב • מאמן: סלוצקי |  1 אקינפייב •  2 שישקין •  3 סמולניקוב •  4 איגנשביץ' •  5 נוישטדטר •  6 א. ברזוצקי •  7 יוסופוב •  8 גלושאקוב •  9 קוקורין •  10 סמולוב •   11 מאמייב •  12 לודיגין • 13 גולובין •  14 ו. ברזוצקי • 15 שירוקוב • 16 גילרמה • 17 שאטוב • 18 איוואנוב • 19 סמדוב • 20 טורבינסקי • 21 שניקוב • 22 דזיובה • 23 קומבארוב • מאמן: סלוצקי | רוסיה |
| נבחרת רוסיה – גביע הקופנדרציות 2017 |
| --- | --- | --- |
|  1 אקינפייב •  2 סמולניקוב •  3 שישקין •  4 גזינסקי •  5 ואסין •  6 דז'יקייה •  7 פולוז •  8 גלושאקוב •  9 סמולוב •  10 קמבולוב •   11 בוחארוב •  12 גאבולוב • 13 קודריאשוב •  14 קוטפוב • 15 מירנצ'וק • 16 גילרמה • 17 גולובון • 18 ז'ירקוב • 19 סמדוב • 20 קנוניקוב • 21 ירוחין • 22 טראסוב • 23 קומבארוב • מאמן: צ'רצ'סוב |  1 אקינפייב •  2 סמולניקוב •  3 שישקין •  4 גזינסקי •  5 ואסין •  6 דז'יקייה •  7 פולוז •  8 גלושאקוב •  9 סמולוב •  10 קמבולוב •   11 בוחארוב •  12 גאבולוב • 13 קודריאשוב •  14 קוטפוב • 15 מירנצ'וק • 16 גילרמה • 17 גולובון • 18 ז'ירקוב • 19 סמדוב • 20 קנוניקוב • 21 ירוחין • 22 טראסוב • 23 קומבארוב • מאמן: צ'רצ'סוב | רוסיה |
ד'ת"ש

ד'ת"ש (4700)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-17 בספטמבר 939 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 4 בספטמבר 940. שנה מסוג גכה, איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים. זו שנה שלישית לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג גכה, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
היסטוריה של עם ישראל
דורותי לורנס

| --- | --- |

 לידה:  4 באוקטובר 1896 הנדון, מידלסקס
 פטירה:  4 באוקטובר 1964  (בגיל 68) איזלינגטון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 ידועה בשל:  שהותה בחזית מלחמת העולם הראשונה
 תקופת הפעילות:  1914–1925 (כ־11 שנים)
 מקצוע:  עיתונאית צבאית וכתבת אנגליה
 
דורותי לורנס (באנגלית: Dorothy Lawrence; ‏4 באוקטובר 1896 – 4 באוקטובר 1964) הייתה כתבת אנגלייה, שהתחזתה לגבר על מנת לשרת בצבא בימי מלחמת העולם הראשונה.
ראשית חייה

ישנן גרסאות סותרות לגבי שנותיה הראשונות של לורנס. על פי ההיסטוריון סיימון ג'ונס, היא נולדה מחוץ לנישואים בהנדון, שבצפון לונדון. כשאמה נפטרה, לורנס בת ה-12 או 13 נמסרה לאפוטרופוס מטעם הכנסייה האנגליקנית. על פי מילון אוקספורד לביוגרפיות לאומיות, אשר בו ערך קצר אשר לא מספר את כל סיפורה, היא רשומה כבתם של תומאס הרטשורן ומרי ג'יין בדל מווריקשייר.
כתבת צבאית

היא רצתה להיות כתבת, ואף הגיעה לכמה הצלחות לאחר שמספר מאמרים שלה פורסמו בטיימס. עם פרוץ המלחמה היא כתבה למספר עיתונים של רחוב פליט בתקווה שייתנו לה לדווח אודות המלחמה.
בזמן שהותה בצרפת בשנת 1915,היא רצתה להתנדב בארגון ההתנדבותי אייד דטאצמאנט היא התנדבה בתור אזרח עובד בהתנדבות סיוע ניתוק אך נדחתה. לאחר זמן מה, כאשר היא מחליטה שהיא רוצה להיכנס לאזור המלחמה בעזרת הצרפתים על מנת לכתב ולסקר את מהלך המלחמה, היא נעצרה על ידי המשטרה הצרפתית בסנליס, כ־3.2 קילומטר מקו החזית והצטוותה לעזוב, היא נאלצה לבלות את הלילה בשינה ביער. לאחר מכן חזרה לפריז, שם היא הגיעה למסקנה שרק בעזרת תחפושת היא תקבל את הסיפור שהיא כמהה לספר.
כתבת צבאית > השינוי

היא התחברה לשני חיילים בריטיים בבית קפה צרפתי ולחצה עליהם להבריח לה מדים, כל פעם להבריח לה חלק אחר, בתוך שקיות כביסה. לבסוף, כעשרה אנשים השתתפו במצבע ההברחה הזה. לאחר שהכל הגיע לידיה, היא החלה להתאמן. בכל זמן אימוניה גם החלה להסוות את דמות נשיותה. היא השתמשה במחוך על מנת להטיח את שדייה, בעזרת צמר גפן היא ניפחה את כתפייה, ושכנעה שני סקוטים שיקצצו את שערה החום הארוך לשיתאים לשיערם של המשרתים בצבא. בנוסף לכך, היא שמה על עצמות לחייה חומרי חיטוי עשוי אשלגן; בתקווה לתת לעצמה את הפריחה שיש לגברים לאחר הגילוח, לבסוף, שאלה את חבריה החיילים כיצד לקדוח.
בספרה, היא כינתה את החיילים שעזרו לה במלאכת איסוף המדים כ-"משלימי החאקי".
כשהיא לובשת מעיל, ללא הלבשה תחתונה, מפחד שמא יגלו החיילים את נשיותה באמצעות תחתוניה, היא השיגה תעודת זהות מזויפת של האיש דניס סמית', וכך הגיעה אל החזית.
כשמיקדו את הבריטים על אזור הסום, היא יצאה על אופניים בדרך אל אלברט, הסום; פגשה בלנקשייר שהפך לחיל המשלוח הבריטי (לפני) שהחלו לחפור את המנהרות של הבקעה בטום דאן, שהציע לסייע לה. מחשש לביטחונה של אישה בודדה בקרב חברת נשים שעוזרת לחיילים מורעבים, דאן מצא את דורותי נטושה בבית קוטג' ביער סנליס שם ישנה. בזמן שהותה בחזית, היא חזרה לשם כל לילה, ישנה על מזרן מלוכלך, אכלה מכל מה שדאן וחבריו הצליחו לספק לה.
באחד הספרים היותר מאוחרים שלה, היא מספרת על דאן שמצא לה בודה בתוך חייל ביחד עם 179 המנהרות החברה, מחלקה 51, חיל ההנדסה המלכותי, מומחה בהנחת מטעני נפץ וחבלה שפעלו ב-400 מטר של הקו הקדמי. לורנס כותבת על כך שהיא הייתה מעורבת בחפירת המנהרות, אבל מאוחר יותר, מצאו עדויות ומכתבים מהרשויות שאימתו את כך שלא היו ללורנס את המיומנות הגבוהה לעבוד בחפירת מנהרות, אך כן הייתה לה את הרשאיות לעבוד בתוך התעלות.
המחיר על עבודתה, על הסתרת הזהות האמיתית שלה, גרמה לכך שהיא נאלצה להתמודד עם צמרמורות חוזרות, עם ראומטיזם, ועם התעלפויות חוזרות. מתוך חשש שמא תצטרך לקבל סיוע רפואי שיחשוף את זהותה האמיתית, דבר שיעמיד בסכנה את החבר עימו התיידדה, לאחר עשרה ימים של שירות היא הציגה את עצמה, כאישה שהיא, אל מול מפקד הכוחות, הוא מיד שם אותה במעצר צבאי.
כתבת צבאית > החזרה לאנגליה

היא נלקחה אל כוחות המשטרה הבריטית ונחקרה כמרגלת על ידי אלוף-משנה והוכרזה כשבוית מלחמה. משם היא נלקחה אל העבר השני של הארץ כשהיא רכובה על סוס וקשורה אל שלושה אנשי צבא. בקאלה, היא נחקרה בידי שישה גנרלים לאחר מכן נחקרה בידי עוד עשרים קצינים אחרים. היא הייתה בורה אל המושג מחנה חסיד (זונה), ונזכרה לאחר מכן על שיחות שערכו איתם: "דיברנו בהתמדה על מטרות מנוגדות. אני מצידי לא הייתי מודעת למשמעות המונח, ומצד שני הם המשיכו עם המודעות לכך שאני בורה במושג. אז לעיתים קרובות נאלצתי לספר שקרים."
מקאלה היא נלקחה לסאינט עומר כדי לעבור חקירת נוספות. הצבא היה נבוך מעצם העובדה אישה הצליחה לפרוץ את חומות האבטחה הקשים, והיה מלא בפחד שמא בנות אחרת נוספות ייקחו על עצמן תפקידים של גברים במהלך המלחמה במקרה שהסיפור של לרנס יתפרסם. בעקבות חשדנות השופט, שפחד מהאפשרות שהיא תוכל לשחרר מידע מודיעיני רגיש מאוד, הוא הורה שהיא תישאר בצרפת עד לסיום הקרב על לוס. הוא הוחזקה בתוך מנזר דה בון פסטר, בנוסף לכל היא הוכרחה להישבע לא לכתוב כלום על החוויה שלה ואף חתמה על תצהיר ברוח זאת, אחרת תישלח לכלא. כשהיא נשלחה חזרה ללונדון, היא טיילה לאורך התעלה האנגלית על אותה מעבורת כמו אמלין פנקהרסט, מי שגם ביקשה ממנה לספר ולדבר על הפגישה הסוספרג'יסית.
פעם אחת, כשהיית בלונדון, ניסתה לכתוב אודות חוויותיה ל"מגזין העולם הרחב", מגזין בריטי מאויר שיוצא אחת לחודש, אבל היא נאלצה למחק את אזכורה לספרה הראשון בגלל הוראות משרד המלחמה שהשביעה אותה לא לספר את סיפורה, מאוחר יותר היא הגיבה: "כדי לקיים את הבטחתי אני מקריבה את הסיכוי להרוויח ממאמרים עיתוניים, ולהרוויח כדי לממן את חיי."