מבצע בולמוס 5

מבצע "בולמוס 5" היה פשיטה של שייטת 13 על תחנת משמר של צבא מצרים בראס עדבייה שבצפון מפרץ סואץ שהתרחשה בליל 21 ביוני 1969 במהלך מלחמת ההתשה. המבצע הוא ציון דרך בתולדותיה של שייטת 13, בהיותו הראשון שבו עסקו לוחמי השייטת בלחימה יבשתית.
במהלך מלחמת ההתשה שייטת 13 שאפו לבצע משימות רבות ככל האפשר בשביל להחזיר את האמון של המטכ"ל לקומנדו הימי. לפני המלחמה השייטת איבדו את אמון הציבור, בפעולות כמו: הפעולה בפורט סעיד שקרתה בזמן מלחמת ששת הימים בה הכוח הגיע במטרה להשתיל חומרי נפץ ולא הצליחו במשימתם, וכמו פעולה נוספת אשר קרתה באלכסנדריה (עיר במצרים) שבה נתפסו שישה לוחמים ונפלו בשבי. אמון המטכ"ל על השייטת היה נמוך והם ראו בהם חוסר הצלחה, במיוחד לאחר ההצלחות המרובות אשר קראו במלחמת ששת הימים במערך של צה"ל. בנוסף לכל תפקיד השייטת עד היום היה למקש ספינות ולהביא מידע מודיעיני ובעצם לא להילחם על פני היבשה מה שמוסיף תורת לחימה שונה לגמרי.
עם תחילת מלחמת הההתשה הועלו הצעות מבצעיות שונות, איך לשלב את כוח השייטת במערך הלחימה, אחד הרעיונות המרכזיים שעלו היה לתקוף את הכוח המצרי שישב במבנה מבוצר על האי גרין. האי הוא מבנה שהוקם על שרטון-אלמוגים בפתחה הדרומי של תעלת סואץ, בהתחלה הרעיון היה לעלות על האי לפזר סביבו מוקשים ולהניח חומר-נפץ מתחת למגדל מכ"ם שנמצא בו, היו עוד מספר רעיונות למבצעים ואחת מהם היא פשיטה על תחנת מכ"ם מעדביה. כאשר הוצגו התוכניות לרמטכ"ל הוא קבע כי יש חשש מהסתבכות בנסיגה ימית תחת אש והחליט שהכוח שיבצע את המשימה הוא השייטת כי הם עושים זאת הכי טוב. זאב אלמוג מפקד השייטת העדיף את פעולת האי גרין כי סבר שיש לה את סיכויי ההצלחה הטובים ביותר. המ"טכל אישר את הפעולה על האי גרין ובליל ה-20 באפריל 1969 נערך סיור של צוללנים אשר בדקו את האי ובהמשך ביצעו עוד סיור, שני יחידות נלחמו על ביצוע הפעולה, סיירת מטכל, ושייטת 13 ולאחר בדיקה לעומק הבינו שאף אחת משתי היחידות לא מסוגלת לבצע את המבצע עם כוח האדם שיש לה והוחלט לשלב את שתי היחידות. בסוף אפריל בוצעו מספר אימונים והוחלט לדחות את המבצע מתחושה של חוסר מוכנות: הלוחמים היו צריכים לצלול עם ציוד פשיטה כבד וזה יצר בעיות בצלילה, בנוסף התעוררו בעיות הפלגה במבנה של כמה חזירים (כלי שייט).
במקום הוחלט שסיירת צנחנים הפשטו מהים על תחנת המכ"ם המצרית בעדביה, ועל כוח השייטת יהיה רק לסייע בתובלה ימית בלבד.
היה בעיה בשביל ביצוע המשימה היה צריך כמאה וחמישים צנחנים אשר יפליגו בשירות גומי, הרעיון הופסק מכיון שלא היו אמצעים להשיט את הכוח ביחד עם הציוד המתאים.
זאב אלמוג ראה זאת הזדמנות להראות מה כוח השייטת באמת שווה ולהוכיח שאין גבול לכושר הביצוע של היחידה, וביקש מהרמטכ"ל משה דיין להעביר את המשימה עליו. בקשה זאת הייתה גדולה מכיוון שכוח השייטת היה אחראי בעיקר על פעולות סיוע, כמה מארבים קטנים ופעולות חבלה, אך לבסוף המבצע הוטל על השייטת.
פשיטה על תחנת המכ"ם המצרית בעדביה תיצר חלון הזדמנויות בו הכוחות יוכלו לפעול בחופשיות מה שיאפשר את ביצוע הפשיטה על האי גרין. בנוסף המבצע ישפיע פסיכולוגית על המצרים ויערר להם את את הביטחון והמורל. המבצע יצור נסיון מבצעי לכוחות ויחזק את הביטחון של יחידות מובחרות לפעול בשטח אויב.
ב-19 במאי 1969, כחודש לפני הפשיטה, ערך כוח של 8 לוחמי שייטת 13, שהגיע ליעד בשני "חזירים" בפיקודו של רס"ן עמנואל פז, סיור מקדים בראס עדבייה, לשם איסוף מודיעין.
מבצע "בולמוס 5" נערך בליל 21 ביוני 1969. מפקד הפעולה היה מפקד שייטת 13, סא"ל זאב אלמוג. בראש 25 לוחמי השייטת שהסתערו על תחנת המשמר עמד רס"ן שאול זיו. הלוחמים הגיעו ליעד בשבע סירות גומי, נהוגות בידי 14 מפעילים. באחת מהן שהו במהלך הפעולה סא"ל אלמוג ותא"ל רפאל איתן, קצין חי"ר וצנחנים ראשי. כוחות נוספים של חיל הים, חיל האוויר ופיקוד הדרום נמצאו בכוננות לסיוע.
32 חיילים מצריים נהרגו בפשיטה, וכל חמשת המבנים והמתקנים שביעד פוצצו. לכוח הישראלי היו שני פצועים קל. אחת ממטרות הפשיטה, הריסת תחנת מכ"ם במקום, לא הושגה, מכיוון שהדיווח המודיעיני אודות תחנת מכ"ם במקום התברר כשגוי.
פעולה זו הייתה הראשונה מסוגה בתולדות שייטת 13 וזכתה להוקרת הרמטכ"ל, חיים בר-לב. פעולה זו גם הייתה פעולה קרבית משמעותית ראשונה במסגרת מחלקתית מאז מלחמת ששת הימים. הצלחתה סללה את הדרך לפעולות נוספות, הראשונה שבהן-הפשיטה על האי גרין.
מהלך המבצע
על היעד:
כארבעים לוחמים ומפקדים הוטסו ב־20 ביוני בשעות הצהריים לראס-סודר, כאשר הגיעו החלו להתארגן על הציוד, הסוואת כלי הרכב והציוד, בדיקת הציוד האישי, כלי- הנשק והתחמושת. למחרת בשעה 14:00 נערך תדריך אחרון ובו דיבר הרמטכ"ל ואמר שלא מוכן שיהיו פצועים.
בליל ה־21 ביוני, בשעה 20:30 היה כל הכוח מוכן, עשרים וחמישה לוחמים וארבעה עשר מפעילי סירות. בשעה 21:00 הכוח עלה על סירות הגובי והחל להתקדם לכיוון עדביה מלווה בשני ספינות, הכוח החל להתקדם לעבר היעד על ידי מערכת כיוון. הכוח נאלץ לעצור בעקבות דיווח בקשר שהמכ"ם הופעל ודבר זה איים על גיולי הכוח, פעולת העצירה חזרה על עצמה מספר פעמים וזה גרם לאיחור בהגעה של הכוח לנקודות הטבילה של השחיינים, לכן וותרו על שלב התצפית לעבר היעד.
הטבילה נערכה כשש מאות מטרים מהחוף. לא בהתאם למה שהכוח ציפה המים היו רדודים מרקודת הטבילה על היעד מה שאומר שהכוח לא היה צריך להשתמש בסנפירים והחל לצעוד במים על עבר החוף. הכוח התקדם לעבר היעד ההתקדמות הייתה אטית, הלוחמים שנשאו על גבם את מטעני חומר הנפץ התקשו בהליכה. הכוח נחת מזרחה מהמתוכנן. במרחק כמאה מטרים מהיעד התגלו שני שומרים עומדים ומעשנים. הכוח הפושט עבר לזחילה במים, כאשר הגיעו למרחק של כעשרים וחמישה מטרים מהשומרים אחד השומרים צעק בקול והלוחמים הסתערו בעקבותיו ופתחו באש על פי התרגולת שקבעו. שני השומרים הספיקו לברוח וכוח שאול החל להסתער לעבר המבנה הראשון (ניתן לראות בסרטוט), הם הרגו חייל מצרי וסרקו את המבנה, בסריקת המבנה מצאו חייל נוסף וגם כן אותו הרגו, לאחר מכאן כל אחד מן החוליות נעו לעבר היעדים שלה, כוח החסימה שהיה חוליית אמנון, הגיעה לנקודת החסימה וביצעה תצפית והחלה לבדוק לגבי חוטי טלפון ומיקוש, תוך זמן קצר החולייה הניחה את מטעני החסימה אשר המנעו מהכוח לנסות לברוח, ובנוסף פזרו מספרים על הכביש הקיים בשטח.
כוח אילן הסתערו לעבר עמדת האבן שבה היו שלושה חיילים מצריים, הכוח ירה לעבר עמדת האבן והרג את שלושת החיילים המצריים במטח יריות ארוך, שניים מהם היו השומרים שברחו.
לאחר טיהור העמדה הסתערה החולייה על המבנה המיועד לה, בטוח החדר היו שלושה חיילים מיצריים במיטות שלהם והכוח הרג אותם.
החוליה הסתערה לעבר פתח של עמדה נוספת, אילן נכנס פנימה וגילה ארבעה חיילים שהצטופפו ליד הקיר הפנימי, הוא ירה צרור בקלשניקוב שלו, והכלי נעצר בגלל חול שנכנס למנגנון היר, אילן קפץ חזרה לפתח וזרק פנימה רימון-יד, אנשי החוליה הסתערו פנימה מיד לאחר הפיצוץ, אולם גם להם היו תקלות בנשק מחמת החול והזפת שחדרו לעוזים ולמחסניות, שלא נאטמו כראוי, הם חזרו החוצה וזרקו רימוני-יד נוספים שחיסלו את ארבעת החיילים המצריים.
במקביל לפעולות אלה הסתערה החוליה של סרן דב בר לעבר היעד שלה עמדת המכ"ם. בדרך הם זיהו כמה חיילים מצריים יוצאים ממבנה שעל-פי הערכת המודיעין היה צריך להיות ריק, החוליה ירתה לעברם והסתערה על המבנה שיועד לה, אחד הלוחמים הרג שני מצרים ליד הקיר המזרחי. שני חיילים הסתערו לעבר עמדת המכ"ם, ובדרך טיהרו כמה מחדרי המבנה בירי וברימונים. אחד מהם נכנס למבנה המכ"ם, וגילה להפתעתו שבמקום מכשיר מכ"ם מוצב בעמדה זרקור גדול.
לאחר טיהור העמדה עלה על המעקה הדרומי שלה וגילה ליד פינת המבנה כמה חיילים מצריים. הם חוסלו ברימוני-יד, במשך הלחימה על היעד שהה אמנון עם חולייתו בעמדת החסימה, הוא עקב אחרי רעשי הירי ופרש את אנשיו כך שכיסו גם את ארבעים המטרים שבין הכביש לשפת-הים, ולפתע נשמעו לפתע קולות דיבור בערבית. אמנון זיהה ארבע דמויו הוא סובב את יתר אנשי חוליית החסימה לכיוונן, ופתח באש נשק קל ובזוקה ובהסתערות תוך זריקת רימוני-זרחן. שני מצרים נהרגו על קו המים וחייל נוסף נהרג בתוך המים, ולאחר מכאן כוח החסימה חזר לשפת הכביש. מיד עם תחילת ההסתערות פנתה החוליה של יואב לעבר המבנה שלה, לאחר מטרים ספורים של ריצה פגע כדור באנטנת מכשיר הקשר ורסיס שרט את גופו של יואב. הוא מסר את הפיקוד ללוחם בשם גיל ודיווח שהוא פצוע קל וממתין ליד המבנה הראשון. גיל המשיך להוביל את הלוחמים והסתער עם אנשיו לעבר היעד שהוקצה להם. שני מצרים נהרגו, אחד הלוחמים נפצע קל מרסיסי רימון-יד שנזרק לתוך העמדה, פגע בחבית וניתר חזרה החוצה. גיל החולייה המשיכו לטהר את החדרים שבהם נמצאו החיילים המצריים.
בחדר הצפוני חוסל חייל מצרי, גיל הגיע לאזור האנטנה ופנה עם אחד מהלחמים כדי להכין את העמוד לפיצוץ. בינתיים שאר הלוחמים סיימו את ההשתלטות ואת הנחת שקי חומר הנפץ במבנים. במהלך הנחת שקי חומר הנפץ זהה אחד מהחיילים חיל מצרי דיווח לגיל והוא חיסל אותו. לפתע שלושה חיילים מצריים יצא מהמבנה שהיה אמור להיות ריק. שלושתם נהרגו ביריותיהם של שני חיליי כותוינו כעבור דקות ספורות יצא מהמבנה חייל מצרי נוסף. אחד לחץ על הדק הקלשניקוב אך הכלי לא ירה והשני הסתער על החייל המצרי כדי לחסלו במכת קת. אבל המכה שהחייל קיבל לא היתה מוצלחת, והוא ברח לאורך הקיר. לבסוף הרג את המצרי בצרור קצר. פעולת הטיהור הסתיימה, ואנשי החבלה הכינו את המבנים שתוכננו לפיצוץ. בגמר ההכנות יצא דב לעבר הגג ומצא קרון-גנרטור ולידו חייל מצרי שחוסל. דב ביקש חומר נפץ נוסף כדי לפוצץ גם את הקרון. ההכנות הושלמו, ושאול צעק להפעיל את המטענים. כל הלוחמים נסוגו בריצה ותפסו מחסה מאחורי מבנה. מיוחדת והמשכנו באופן טבעי לחלוטין עם גיל לביא. סירות הגומי התקרבו לנקודת האיסוף, השעה הייתה 2:00 ואמנון סופר הפעיל את הפיצוץ. הלוחמים נכנסו על המים ולסירות הגומי, זמן קצת לאחר מכאן נאספו גם כן כוח החסימה. אנשי הכוח החלו לחזור לכיוון ראס-סודר תוך כדי פתיחה באש לעבר יעדים בחוף המצרי.
תפקיד השייטת זה לא לצאת מהמים, למקש ספינות להביא מידע מודעני לעשות בלגן בנמלים, זה מה שאתם טובים בו. שמגיעים לחוף זה תורת לחימה אחרת, לש"ב… אך זאב אלמוג אומר שיש להם את היכולות האלה.
עמנואל פז אוסף מידע מודיעני על הראס ערבייה.
הם אומרים למצרים שיש כאן משהו חדש שהם לא ראו והם צריכים להזהר.
סיכום: מבצע זה
במבצע נפצעו קל מאוד שניים מלוחמי השייטת, לעומת שלושים ושניים הרוגים מצרים ומספר פצועים.