stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סנט ג'ונס (אריזונה)
היסטוריה

המיקום היה קרוי במקור Tsézhin Deezʼáhí בשפת הנאוואחו, שם המתייחס לתצורות הסלעים במקום. האתר הוא נקודת חצייה נוחה של הקולורדו הקטן, והספרדים כינו אותו "אל ודיטו" (El Vadito, בספרדית: "החצייה הקטנה") כשהם חקרו את האזור לראשונה. החל ב-1864 החל סוחר יהודי בשם סולומון בארת (Solomon Barth‏; 1928-1842) לחצות את האזור כשהוא משנע מלח מאגם המלח זוני לכורים בפרסקוט שבאריזונה. בהגיע 1872 קם בגדה המזרחית של הנהר יישוב חקלאי קטן של אמריקנים ממוצא ספרדי. ב-1873 זכה בארת בסכום כסף גדול במשחק פוקר עם חוואים מקסיקנים שאפשר לו לקנות בקר ולרכוש שטח אדמה בסנט ג'ונס על מנת להקים חווה עם אחיו נייתן ומוריס. הוא שינה את שם המקום מאל ודיטו ל"סן חואן", שמו בספרדית של השליח יוחנן בן זבדי, הקרוי באנגלית סנט ג'ון. קיימת מחלוקת מסוימת האם השם הוא לכבודה של הדיירת הראשונה, מריה סן חואן בקה דה פאדייה (Maria San Juan Baca de Padilla), או לכבוד חגו של יוחנן בן זבדי. השם הוחלף בסופו של דבר לשם האנגלי הנוכחי על ידי מנהל הדואר הראשון במקום. ב-1872 הקים חוסה סאוודרה (Jose Saavedra), חווה וגשר בצד המערבי של הנהר כ-8 קילומטרים במעלה הזרם מנקודת החציה. ב-1877 כבר התגוררו ביישוב כמאה משפחות. סולומון בארת מכר את חוותו למורמני אמון מ. טני (Ammon M. Tenney) ב-16 בנובמבר 1879. קהילה של מורמונים בשם סיילם (Salem) אותה הנהיג דייוויד קינג יודאל (David King Udall) הוקמה צפונית ליישוב באזור ביצות בפיקוחו של וילפורד וודרף (Wilford Woodruff) ב-29 במרץ 1880, ואז הועתקה למקום גבוה יותר על ידי ארסטוס סנואו (Erastus Snow) ב-19 בספטמבר של אותה שנה.
סנט ג'ונס הייתה מושב המחוז כמעט לכל אורך ההיסטוריה של מחוז אפאצ'י. כאשר המחוז הוקם ב-24 בפברואר 1879 נבחרה סנופלייק (Snowflake) לאחר הבחירות הראשונות בסתיו 1879 עבר מושב המחוז לסנט ג'ונס, אבל שנה אחר-כך הוא עבר לספרינגרויל (Springerville). ב-1882 חזר מושב המחוז לסנט ג'ונס והוא נשאר בה מאז.
גאוגרפיה ואקלים

סנט ג'ונס שוכנת ב-34°30′7″N 109°22′18″W﻿ / ﻿34.50194°N 109.37167°W﻿ / 34.50194; -109.37167 בהרים הלבנים בצפון-מזרח אריזונה. על פי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית. שטחה 67.6 קילומטרים רבועים, מתוכם 67.1 קילומטרים רבועים יבשה ו-0.5 קילומטרים רבועים או 0.68%, הם מים.
האקלים הוא אקלים צחיח למחצה (דירוג BSk לפי שיטת קפן) כשהחורפים קרים ויבשים והקיצים חמים ומלווים במשקעים רבים יותר ובסופות רעמים מדי פעם. שינויי טמפרטורות גדולים במשך היממה אופייניים לעיירה, וימים חמימים מתחלפים בלילות קפואים.
דמוגרפיה

על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2010 התגוררו בעיירה 3,480 תושבים ב-1,168 משקי בית, ו-886 משפחות. צפיפות האוכלוסייה הייתה 51.9 תושבים לקילומטר רבוע, והאוכלוסייה התחלקה ל-50.9% זכרים ו-49.1% נקבות. היו בעיר 1,476 יחידות דיור.
82.6% מהאוכלוסייה היו לבנים, 0.1% אפרו-אמריקאים ו-5.3% אמריקנים ילידים. 25.3% היו ממוצא היספאני. ההכנסה השנתית הממוצעת למשק בית הייתה 39,348 $, כש-14.6% ממשקי הבית מתחת לקו העוני, כולל 21.3% מתחת לגיל 18 ו-13.3% בגיל 65 ומעלה.
אטרקציות

בסנט ג'ונס שוכן מוזיאון החברה ההיסטורית של מחוז אפאצ'י (Apache County Historical Society Museum). וארבעה אתרים בעיר וסביבה רשומים במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים באריזונה (National Register of Historic Places listings in Arizona). בקרבת סנט ג'ונס שוכנת מחצבת פלסיריאס (Placerias Quarry), האתר בו נתגלו עשרות מאובני פלסירה ב-1930 על ידי צ'ארלס קמפ (Charles Camp) וסמיואל ולס (Samuel Welles) מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
סנט ג'ונס שוכנת לאורך הנתיב הקצר ביותר והנופי ביותר בין פיניקס לאלבקרקי בניו מקסיקו. במרחק של כשעה נסיעה מסנט ג'ונס שוכנים היער הלאומי אפאצ'י-סיטגריווס (Apache-Sitgreaves National Forest), הפארק הלאומי פטריפייד פורסט, המדבר הצבוע והפארק המדינתי אגם ליימן (Lyman Lake State Park), כמו גם שמורות האינדיאנים כדוגמת אומת נאוואחו, שמורת האינדיאנים פורט אפאצ'י, שמורת האינדיאנים סן קרלוס אפאצ'י ושמורת האינדיאנים זוני
אירועים שנתיים

ימי החלוצים בחסות סניף הכנסייה המורמונית במקום.
הפייסטה של סן חואן בחסות הכנסייה הקתולית
יריד מחוז אפאצ'י
מצעד אורות חג המולד
הערות שוליים

1 2  Annual Estimates of the Resident Population: April 1, 2010 to July 1, 2014
↑  Sol Barth: A Jewish Settler On The Arizona Frontier
↑  St. Johns: Town of Friendly Neighbors Had Unfriendly Start
↑  A little history of St. Johns
1 2  Official website of Apache County
↑  St. Johns, Arizona from the Travel & Explore section of The Arizona Republic website
↑  "Geographic Identifiers: 2010 Demographic Profile Data (G001): St. Johns city, Arizona". U.S. Census Bureau, American Factfinder.
↑  "Profile of General Population and Housing Characteristics: 2010". United States Census Bureau.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564670605171  LCCN: n83220563  VIAF: 147789614   WorldCat (עם VIAF): 147789614 
מבנה האקדמיה שבנתה הכנסייה המורמונית בסנט ג'ונס ב-1900
עזרא הס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 בנובמבר 1933 גרמניה הנאצית 
 פטירה:  3 באוקטובר 2010 (בגיל 76) 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מדינה:  ישראל 
 בן או בת זוג:  אמירה הס 
 פרופיל ב-IMDb
 
עזרא הס (4 בנובמבר 1933 - 3 באוקטובר 2010) היה קריין ומדבב ישראלי.
ביוגרפיה

נולד בגרמניה בשנת 1933 לד"ר רות הס וד"ר מאיר הס, בשנת 1935, בתקופת העלייה החמישית, עלה לארץ ישראל עם משפחתו בעודו ילד.
קיבל תואר ראשון בספרות, לשון ומקרא באוניברסיטה העברית בירושלים ותואר שני בלונדון, שם גם התפרנס משירה ומניגון של מוזיקה אירית.
עבד כצנזור צבאי וכיהן כסגן מפקד בסיס ירושלים של יחידת הצנזורה הצבאית, שיחק בתסכיתים לילדים ונוער ברדיו וכמדובב בטלוויזיה. בין התסכיתים ברדיו:"פול טמפל", "הגמד סיפורון", "סכנה באנדימון". כמו כן שימש כקריין בתוכנית "לבת, לבן ולכל המתעניין". בטלוויזיה: קולו של האיש החכם בסדרה "היה היה", הצב בצריף של תמרי. החתול יובב וג'פטו אביו של פינוקיו.
הס נפטר בשנת 2010 ונקבר בהר המנוחות בירושלים.
חיים אישיים

הס נשא לאישה את המשוררת, אמירה הס ביולי 1972 והשניים התגוררו בשכונת בית הכרם בירושלים.
לשניים נולדו 2 בנות.
הערות שוליים

↑  עזרא הס באתר GRAVEZ
סנט ג'ון (זמר)

| --- | --- |

 לידה:  26 באוגוסט 1986 (בן 38) ברוקלין, ארצות הברית 
 שם לידה:  Carlos St. John Phillips 
 שם במה:  SAINt JHN 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2010 
 סוגה:  מוזיקת היפ הופ, טראפ, R&B עכשווי 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  Godd Complexx 
 saintjhn.com
 פרופיל ב-IMDb
 
קרלוס סנט ג'ון פיליפס (באנגלית: Carlos St. John Phillips; נולד ב-26 באוגוסט 1986), הידוע בשם הבמה סנט ג'ון (Saint Jhn), הוא ראפר, זמר ומפיק מוזיקלי גיאני-אמריקאי. הוא הוציא את אלבומו הראשון תחת הכינוי סנט ג'ון, Collection One, במרץ 2018. הוא ידוע בעיקר בזכות הסינגל שלו "Roses", שיצא בתחילה בשנת 2016. רמיקס מ-2019 של השיר מאת הדי ג'יי הקזחי איימנבק עזר לשיר להפוך ללהיט עולמי. השיר הגיע לחמישייה הפותחת של בילבורד הוט 100 וגיע לצמרת המצעדים באוסטרליה, הולנד, אירלנד, ניו זילנד ובריטניה. קודם לכן, כתב ג'ון שירים למספר אמנים, בהם ג'ידנה, הודי אלן, אשר וקייסזה, בין היתר. הוא מקים קולקטיב המוזיקה Gødd Complexx.
ביוגרפיה

לפני אימוץ שם הבמה סנט ג'ון, הוא הופיע וכתב תחת שם הולדתו קרלוס סנט ג'ון. בשנת 2010 הוא הוציא מיני-אלבום בשם The St. John Portfolio ומיקסטייפ בשם In Association. זמן קצר לאחר מכן, טס ללוס אנג'לס יחד עם מנהל המוזיקה זאק כץ ובמשך חודשיים כתב שירים עבור ריהאנה, אך אף אחד משיריו לא התקבל. בשנים שלאחר מכן, המשיך לכתוב שירים עבור אמנים שונים. ב-2016, היה חלק מכותבי שיריו של הזמר אשר, "Crash" ו-"Rivals", שניהם מתוך אלבומו של אשר, Hard II Love. בנוסף לכך, הוא הוציא את שירו הראשון תחת הכינוי סנט ג'ון, "1999". אחריו הוציא שני שירים נוספים באותה השנה, "Roses" ו-"Reflex". באוקטובר 2016 הוכרז כי סנט ג'ון יחמם את הזמר והראפר פוסט מאלון במספר הופעות כחלק מסיבוב ההופעות שלו.
ב-30 במרץ 2018 הוציא סנט ג'ון את אלבום הבכורה שלו, Collection One. באותה התקופה, השירים שכבר יצאו מתוך האלבום צברו 50 מיליון השמעות בסטרימינג בסך הכל בפלטפורמות שונות. בנוסף לעבודה המוזיקלית שלו, סנט ג'ון נשכר על ידי גוצ'י כדוגמן עבור הקמפיין "Guilty", לצד אדסווה אייגווי. באפריל 2020 הגיע הסינגל של ג'ון, "Roses" למקום הראשון במצעד הסינגלים האוסטרלי, כמו גם במצעד הסינגלים הבריטי, וזאת לאחר צאתו של רמיקס בסגנון דאנס לשיר מאת התקליטן הקזחי איימנבק. בהמשך, קיבל השיר שני רמיקסים נוספים, בהשתתפות פיוצ'ר וג'יי באלווין בהתאמה.
בתחילת אוקטובר 2020 היה סנט ג'ון בין האמנים שהופיעו בשידור חי בטקס פרסי המוזיקה של בילבורד 2020, בעקבות ההצלחה של "Roses". ב-20 בנובמבר 2020 הוציא את אלבום האולפן השלישי שלו, While the World Was Burning, הכולל הופעות אורח של ליל עוזי ורט, דה-בייבי, א בוגי ויט דה הודי וקניה וסט. האלבום הגיע למקום ה-34 במצעד הבילבורד 200.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2018: Collection One
2019: Ghetto Lenny's Love Songs
2020: While the World Was Burning
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2010: The St. John Portfolio
דיסקוגרפיה > מיקסטייפים

2010: In Association
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבודה מועמדת | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021 | הווידאו קליפ הטוב ביותר | פרס גראמי | "Brown Skin Girl" (ביונסה בהשתתפות סנט ג'ון, ויזקיד ובלו אייבי קרטר) | זכייה |
| 2021 | הקלטת הרמיקס הטובה ביותר | פרס גראמי | "Roses" (רמיקס של איימנבק) (בביצוע סנט ג'ון) | זכייה |
הערות שוליים

↑  "Trademark Status & Document Retrieval". נבדק ב-21 באוגוסט 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Saint Jhn". Official Charts. The Official UK Charts Company. ארכיון מ-31 במרץ 2020. נבדק ב-8 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Saint Jhn – Profile". HotNewHipHop. ארכיון מ-8 ביולי 2020. נבדק ב-8 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "US-based Guyanese rapper SAINt JHN wins two Grammys". StabroekNews.com. Stabroek News. 21 במרץ 2021. נבדק ב-2021-03-24. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "SAINt on Twitter". Twitter. Saint Jhn. 21 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "Guyanese icon 'SAINt JHN' wins 2 Grammy awards". KaieteurNewsOnline.com. Kaieteur News. 16 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  Hyman, Dan (25 בדצמבר 2017). "Young rapper SAINt JHN goes with the flow". Interview Magazine. נבדק ב-24 באפריל 2018. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Starling, Lakin (7 באוקטובר 2016). "How Rapper Saint JHN Learned To Appreciate His Own Gifts". The FADER. נבדק ב-24 באפריל 2018. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Listen to Brooklyn Artist SAINt JHN's Intense "Roses"". Pigeons & Planes. 22 ביולי 2016. נבדק ב-24 באפריל 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Carlos St. John - The St. John Portfolio (EP)". Pigeons & Planes. 8 במרץ 2010. נבדק ב-24 באפריל 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Carlos St. John - In Association (Mixtape)". Pigeons & Planes. 25 בדצמבר 2010. נבדק ב-24 באפריל 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Carlos St. John - Credits". AllMusic. נבדק ב-24 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wallace, Riley (30 במרץ 2018). "SAINt JHN's Debut Album Took A Lifetime To Create". HipHopDX. נבדק ב-24 באפריל 2018. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Starling, Lakin (28 ביוני 2016). "SAINt JHN Lets Us In On His Journey With "1999"". The FADER. נבדק ב-24 באפריל 2018. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Smith, Trevor (24 ביולי 2016). "SAINt JHN - Roses". HotNewHipHop. נבדק ב-24 באפריל 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Moore, Jacob (22 בספטמבר 2016). "Brooklyn's SAINt JHN Delivers Again With "Reflex"". Yahoo!. נבדק ב-24 באפריל 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Rapper SAINt Jhn to Open for Post Malone on West Coast Run". Broadway World. 31 באוקטובר 2016. נבדק ב-24 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lyle, Ashley (30 במרץ 2018). "Emerging Rapper SAINt JHN Talks Debut Project 'Collection One' and Being the 'Ghetto Lenny Kravitz'". Billboard. נבדק ב-24 באפריל 2018. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "SAINt JHN announces tour in support of debut album 'Collection 1'". AXS. 28 במרץ 2018. נבדק ב-23 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "SAINt JHN, The Smith Street Band Rule Australia's Charts". billboard.com. 2020-04-27. נבדק ב-2020-04-27.
1 2 3  Cowen, Trace William (25 באוקטובר 2020). "Saint Jhn Unveils Star-Studded Feature List for Upcoming Album". Complex. נבדק ב-26 באוקטובר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1270137603  ISNI: 0000 0004 6594 3990  LCCN: no2021135687  MusicBrainz: 0f16ba6c-1874-42b9-b7a6-e060c2be454e  VIAF: 1581163756426034480004   WorldCat (עם VIAF): 1581163756426034480004
סיני מצויץ

| --- | --- |

 ארץ מוצא:  סין-אפריקה
 שימושים:  שעשועים ולוויה
 קבוצה:  כלבי לוויה וזעירים
 תכונות
 משקל:  2-6 ק"ג
 גובה כתפיים:  28-33 ס"מ
 גובה:  28 ס״מ 
 תוחלת חיים:  13-15 שנים
 אופי:  הוא מאוד קשור לבעליו, אוהב להתפנק ודורש להיות תמיד בחברת בני הבית, מגדלים מספרים על מצבים של דיכאון ובכי בהם נשאר הכלב לבד בבית. בעל אינטליגנציה גבוהה, פעיל וערני.
 אילוף:  הסתגלות גבוהה
 תיאור:  הסיני המצויץ נפוץ בשני מופעים: המפורסם יותר הוא של הסיני המצויץ הקירח - בעל ציצית שיער על ראשו, על קצה הזנב וגם על כפות הרגליים. המופע האחר הוא בעל פרווה ארוכה, רכה ונעימה על כל גופו. הפרווה יכולה להופיע בכל הצבעים ובשילובי צבעים שונים.
 
הסיני המצויץ הוא גזע כלבים.
הקירחות היא סטייה גנטית, שנעשתה נפוצה על ידי הרבעות מכוונות. הגן האחראי לקירחות הוא האלל הדומיננטי. אלל זה קטלני (גן "ליטלי") אם הכלב הוא הומוזיגוט לאלל זה, לכן הזיווג האידיאלי לקבלת שגר בריא הוא הרבעה בין הורים שאחד מהם קירח והשני עם שיער. במקרה זה הגורים הקירחים יצאו בריאים, כשהם נושאים בתוכם גם גנים של ארוכי שיער.
מאפיין נוסף לגזע, הוא הליכתו האלגנטית של הסיני המצויץ- הליכה גאה, כשהזנב והצוואר מורמים, והרמת רגליים גבוהה, כפי שמכנים "גאלופ" (כמו סוס).
היסטוריה

מוצאו של הגזע הוא סיני/אפריקאי. "המוטציה" הראשונה של כלב קירח הופיעה בכלבים עתיקים ביבשת אפריקה.
נמצאו עדויות ארכאולוגיות של כלב דומה מלפני עשרת אלפים שנה, ועדויות נוספות מהמאה ה-13 של קיום גזע זה בסין.
הכלבים היו מתלווים לסוחרים הסיניים בהפלגותיהם. בדרך זו הצליח להגיע הגזע ליבשות שונות בשאר העולם, ונמצא לרוב בערי הנמל.
ייתכן, שבהגיעו לדרום אמריקה היווה שם את הבסיס להתפתחות הגזעים הקירחים, וייתכן גם שלהפך.
לראשונה הוצג הכלב במערב בשנת 1881, והוכר כגזע לראשונה ב-1960 באירופה, וב-1979 בארצות הברית.
ישנם כיום שני טיפוסי גזע עיקריים, שההבדל בינם הוא מבנה העצם, רוחב ומסיביות.
ייעוד ואופי

ייעודו הראשוני של הגזע הוא ככלב לוויה, ולכן מתאים לשמש ככלב משפחה, בדירת מגורים.
הסיני המצויץ אינו מגלה אגרסיביות כלל, אם כלפי כלבים אחרים ואם כלפי חתולים.
מומלץ לאפשר לכלב "לפרוק" אנרגיות, בעיקר בטיולים.
משום חוסר השיער, אין לחשוף אותו לקרינת שמש ישירה ולא ללחות גבוהה, הפוגמים בבריאות עורו של הכלב. למרות העובדה שהכלב חסר שיער, הוא זקוק לרחצה ככל כלב בעל פרווה.
סנט ג'ון (איי הבתולה)

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  הים הקריבי 
 קואורדינטות:  18°20′23″N 64°44′58″W﻿ / ﻿18.3396764°N 64.7495816°W﻿ / 18.3396764; -64.7495816
 שטח:  50.8 קילומטר רבוע
 נתונים מדיניים
 מדינה:  ארצות הברית 
 אוכלוסייה:  3,881 (2020)
 אזור זמן:  UTC-4
 עיר ראשית:  קרוז ביי 
  (למפת איי הבתולה של ארצות הברית מוגדלת) שרלוט אמאלי  קרוז ביי כריסטיאנסטד פרדריקסטד איי הבתולה הבריטיים  פוארטו ריקו  הים הקריבי האוקיינוס האטלנטי סנט ג'ון(למפת איי הבתולה של ארצות הברית רגילה) שרלוט אמאלי  קרוז ביי כריסטיאנסטד פרדריקסטד איי הבתולה הבריטיים  פוארטו ריקו  הים הקריבי האוקיינוס האטלנטי סנט ג'ון
 
"חוף אופנהיימיר" באי סנט ג'ון.
סנט ג'ון (באנגלית: Saint John) הוא אי בים הקריבי, חלק מאיי הבתולה של ארצות הברית - טריטוריה של ארצות הברית.
האי הוא הקטן משלושת הגדולים באיי הבתולה של ארצות הברית (סנט תומאס וסנט קרואה גדולים ממנו).
האי ממוקם כ-6 ק"מ מזרחית לסנט תומאס, ו-6 ק"מ דרומית מזרחית לאי טורטולה באיי הבתולה הבריטיים. שטח האי 50.8 קמ"ר ומתגוררים בו 4,197 תושבים (סקר משנת 2000 ).
היסטוריה

האי סנט ג'ון יושב לראשונה על ידי אינדיאנים משבט הארוואק שהיגרו לאזור זה מחופי קולומביה וונצואלה בשנת 300 לספירה לערך. הארוואק התגוררו באי עד שנת 1300 לערך, עת נכבש האי על ידי אינדיאנים משבט הקאריב. בחפירות ארכאולוגיות שנערכו באזור מפרץ סינמון (Cinnamon Bay) התגלו ממצאים פרה-קולומביאנים רבים.
האירופאי הראשון שגילה את האי היה כריסטופר קולומבוס, במסעו השני לאמריקה בשנת 1493.
האי יושב על ידי חברת איי הודו המערבית הדנית בשנת 1672. החברה כינתה את האי סנט ג'ון (בדנית: Sankt Jan). בשנת 1754 ממשלת דנמרק החלה לנהל את ענייני המושבה והקימה באי מטעי גידול קנה סוכר. מטע סוכר אנאברד היה הידוע במטעים אלה.
בשל החום הרב באי ואדמותיו הפוריות שגשגו מטעי האי, שהשתמשו בעיקר בעבדים שהובאו מאפריקה ככח עבודה. בשנת 1775 היה מספר העבדים באי גדול ממספר המתיישבים הדנים פי ארבעה. אוכלוסיית האינדיאנים המקומית הוכחדה במגפות ובעבודה הקשה במטעים.
העבדות באי בוטלה ב-3 ביולי 1848.
בשנת 1917 רכשה ארצות הברית את האי במטרה להקים בו בסיס ימי ולמנוע התבססות גרמנית בחצי הכדור המערבי. האי נרכש יחד עם סנט תומאס וסנט קרואה בעלות של 25 מיליון דולרים, וכן בתמורה להכרת ארצות הברית בשלטונה של דנמרק בגרינלנד.
תושבי האי הם תושבי ארצות הברית, אולם אין הם מורשים להצביע בבחירות לנשיאות ארצות הברית. יש להם נציגים בקונגרס, אולם אין לנציגים זכות הצבעה בקונגרס. מאז שנת 1972, עת קיבלו תושבי האי אוטונומיה, הם רשאים לבחור את מושל האיים וכן בית מחוקקים מקומי בן 15 מושבים.
בשנת 1956 תרם לורנס רוקפלר את אדמותיו הרבות באי לשירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית. על אדמות אלה הוקם הפארק הלאומי איי הבתולה המשתרע על כ-60% משטחי האי.
ממשל

תושבי איי הבתולה של ארצות הברית בוחרים בית מחוקקים בו 15 מושבים מדי ארבע שנים. מתוך 15 המושבים, שבעה הם מסנט קרואה, שבעה מסנט תומאס וסנט ג'ון, ואחד נבחר על ידי תושבי כלל האיים, אולם הוא חייב להיות תושב סנט ג'ון.
כמו כן, מדי ארבע שנים בוחרים תושבי האיים מושל לאיים.
לאי סנט ג'ון אין ממשל מקומי. המושל ממנה לכל אי מנהלן, לו אין סמכויות משלו, אך הוא מייעץ למושל.
העיר העיקרית באי היא קרוז ביי. בעבר הייתה העיר קורל ביי מרכז הכלכלה באי בשל הנמל הטבעי של העיר, אולם נמל זה קישר בעבר את האי לאיי הבתולה הבריטיים ובעיקר לאי טורטולה.
דמוגרפיה

על פי סקר שנערך בשנת 2000 באי מתגוררים 4,197 תושבים, מרביתם בערים קרוז ביי או קורל ביי, בחופו המזרחי של האי.
תחבורה

באי אין שדות תעופה. הגישה היחידה לאי היא באמצעות סירות או שירות מעבורת מהאיים סנט תומאס וכן מהאיים וירג'ין גורדה, ג'וסט ואן דייק, אנגאדה וטורטולה שבאיי הבתולה הבריטיים.
כלכלה

בעבר עיקר כלכלת האי התבססה על גידול קנה סוכר במטעים. עם ביטול העבדות קרסה כלכלת האי. כיום מרבית כלכלת האי מתבססת על התיירות.
תיירות ואתרים בעלי חשיבות

הנמל העיקרי של האי הוא נמל קרוז ביי במערב האי.
מרבית שטחי האי הם פארק לאומי מיוער. התיירים המגיעים לאי, נופשים ברובם בחופי הרחצה המצויים בחופו הצפוני של האי. חוף טרנק ביי שבאי נחשב לאחד מ-"10 חופי הים הטובים בעולם" על פי מגזין התיירות קונדה נאסט טרוולר. חלק גדול מחופי האי נחשבים שמורת טבע ואינם פתוחים לציבור.
בקרבת חופי האי אתרי צלילה רבים. שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית הציבה שלטים תת-מימיים המסבירים על שוניות האלמוגים ובעלי החיים באזור.
חוף טרנק באי
נמל קרוז ביי
סמואל שפלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 באוקטובר 1951 (בן 72) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פרינסטון, אוניברסיטת הרווארד 
 מנחה לדוקטורט:  תומאס נייגל 
 מוסדות:  אוניברסיטת ניו יורק  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי 
 מונחה לדוקטורט:  ניקו קולדני, Agnes Callard 
 תחומי עניין:  מחשבה מדינית, פילוסופיה של המוסר 
 עיסוק:  פילוסוף, מרצה באוניברסיטה, אקדמאי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 פרסים והוקרה:  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים מלגת גוגנהיים 
 
סמואל אירה שפלר (באנגלית: Samuel Ira Scheffler; נולד ב-20 באוקטובר 1951) הוא פילוסוף יהודי-אמריקאי, המתמחה במוסר ובפילוסופיה פוליטית. שפלר הוא פרופסור במחלקה לפילוסופיה ובבית הספר למשפטים באוניברסיטת ניו יורק.
ביוגרפיה

שפלר הוא בנו של הפילוסוף של היהודי-אמריקאי ישראל שפלר. סבו וסבתו מצד אביו נולדו ברומניה, סבו וסבתו מצד אמו נולדו בפולין. אביו היה מקורב ליהדות ההקונסרבטיבית וסמואל גדל ב"בית די שומר מצוות". כשנשאל על זהותו היהודית ענה: "הזהות היהודית שלי מורכבת בחלקה מהעובדה שאני מקדיש זמן רב למחשבה ממה מורכבת הזהות היהודית שלי".
ב-1973 הוא השלים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת הארוורד, וב-1977 קיבל דוקטור לפילוסופיה שלו מאוניברסיטת פרינסטון. הדוקטורט שלו נכתב בהנחייתו של הפילוסוף היהודי-אמריקאי תומאס נאגל תחת הכותרת "Agents and Outcomes".
שפלר לימד במשך 31 שנים באוניברסיטת קליפורניה ברקלי. ב-2008 עבר ללמד ב-NYU.
בשנת 2004 הוא נבחר לעמית באקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים.
שפלר ערך את ספרו עב הכרס של דרק פרפיט On What Matters שיצא בשלושה כרכים בשנים 2007–2011 ותרם לו הקדמה.
שפלר הוא גם חבר ב"אקדמיה הנורווגית למדע ולתרבות ספרותית" (Norwegian Academy of Science and Letters).
עבודה פילוסופית

בספרו Death and the Afterlife, המבוסס על הרצאות הטאנר שלו באוניברסיטת קליפורניה בברקלי עורר תשומת לב רבה לטענה שלו שהמשך קיום חייהם של אנשים אחרים ושל האנושות בכלל לאחר מותנו הוא בעל חשיבות עצומה עבורנו, ואף חשוב לנו יותר מהמשך קיומנו שלנו.
שפלר מבסס את טענתו העיקרית על שני ניסויים מחשבתיים עיקריים בניסיון להבין את עמדותינו ביחס למוות ולמשמעות. בתרחיש הראשון, "תרחיש יום הדין", אנו מתבקשים לדמיין שנחייה את תוחלת החיים הרגילה שלנו, אך שלושים יום לאחר מותנו ישמידאסטרואיד את כל החיים על פני כדור הארץ. התרחיש נתפס עוברנו מדכא, ללא תלות בעובדה שלא נמות בטרם עת. שפלר טוען שזה מראה שחייהם של אחרים שחיים לאחר מותנו, מה שהוא מכנה "החיים שלאחר המוות הקולקטיביים", חשובים לנו יותר ממה שאנחנו חושבים בדרך כלל ושהישרדות האינדיבידואלית שלנו חשובה לנו פחות ממה שאנחנו מניחים בדרך כלל. התרחיש השני, "תרחיש הפוריות", שואב השראה מהספר "ילדי האדם" (אנ') מאת הסופרת פ.ד. ג'יימס (שעובד לסרט "הילדים של מחר"). בתרחיש זה אנו שוב חיים את חיינו הרגילים, אך חייבים לעשות זאת מתוך ידיעה שהמין אינו פורה עוד. עם המוות האנושי האחרון, האנושות גוועת. שפלר טוען שהידע הזה יביא לדמורליזציה, ויערער את הניסיון שלנו לחיות חיים מאושרים. שוב אנו רואים שהחיים שלאחר המוות הקולקטיבי חשובים לנו יותר ממה שאנו מבינים בדרך כלל.
שפלר מעמת את השלווה היחסית שאנו חשים לגבי העובדה שכל אלה שחיים כעת ימותו יום אחד, למול האימה שאנו חווים במחשבה על כל אחד מהתרחישים לעיל. זה מצביע על כך שהעובדה שאנחנו ואלו שאנחנו אוהבים לא יהיו קיימים בעתיד פחות מטרידה אותנו, מאשר שכמה אנשים אלמונים לא יתקיימו בעתיד. שפלר מסכים עם אלו שנאבקים על המשך קיום האנושות, ומזהירים מההתחממות הגלובאלית ומלחמה גרעינית, ומוסיף שקיומם של דורות עתידיים של אנשים מעניק משמעות לחיינו. יש לנו חובה להבטיח עתיד משגשג, לא רק בשל חובתנו לעתיד הדורות הבאים אלא גם בשל העובדה שהמשך קיומם של הדורות הבאים הוא מה שמעניק משמעות לחיינו.
התזה הוצגה קודם לכן בסדרת כתבות בעיתון 'הניו יורק טיימס'.
ביבליוגרפיה נבחרת > ספרים

Why Worry About Future Generations (Oxford University Press, 2018)
Death and the Afterlife (Oxford University Press, 2013)
Equality and Tradition (Oxford University Press, 2010)
Boundaries and Allegiances: Problems of Justice and Responsibility in Liberal Thought (Oxford University Press, 2001)
The Rejection of Consequentialism: A Philosophical Investigation of the Considerations Underlying Rival Moral Conceptions, Second Edition. Clarendon Press. באוגוסט 1994. ISBN 978-0198235118. {{cite book}}:  (עזרה)
Human Morality (Oxford University Press, 1992)
ביבליוגרפיה נבחרת > בעריכתו

Derek Parfit, On What Matters, vol. 3. Oxford University Press. 2017
Derek Parfit, On What Matters, vols. 1 and 2. Oxford University Press. 2011
Consequentialism and its Critics. Oxford University Press. 1988. ISBN 978-0198750734.
ביבליוגרפיה נבחרת > מאמרים

"Membership and Political Obligation," 26 J. Pol. Phil. 3 (2018)
"Distributive Justice, the Basic Structure, and the Place of Private Law," 35 Oxford J. Legal Stud. 213 (2015)
הערות שוליים

1 2 3  David Edmonds, Jewniversity: Samuel Scheffler, www.thejc.com (באנגלית)
1 2 3  "Samuel Scheffler, Faculty of Philosophy - NYU". nyu.edu.
↑  "Faculty Profile - Samuel Scheffler".
↑  "Samuel Scheffler". berkeley.edu.
↑  "Press Releases - American Academy of Arts & Sciences". amacad.org.
↑  Utenlandske medlemmer, Det Norske Videnskaps-Akademi (בנורווגית ספרותית)
1 2  יוסי דהאן, החשיבות של חיים לאחר המוות, באתר העוקץ, 11.01.14
↑  Samuel Scheffler, The Importance of the Afterlife. Seriously., Opinionator, ‏2013-09-21 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311418505171  PLWABN: 9810702845105606  BNE: XX1124759  BnF: cb12316715k (data)  CiNii: DA01253624  GND: 141038292  ISNI: 0000 0003 7429 2344  LCCN: n81133208  MGP: 256501  NKC: mub2016900269  NLA: 36515599  NTA: 069424934  SUDOC: 032066104  VIAF: 17291258   WorldCat (עם VIAF): 17291258
סקילקס איש קריאנדה

סקילקס איש קריאנדה (ביוונית: Σκύλαξ ο Καρυανδεύς) היה מגלה ארצות וסופר יווני שחי מסוף המאה ה-6 עד לתחילת המאה ה-5 לפני הספירה. כתביו אבדו עם הזמן, אך צוטטו על ידי סופרים יוונים ורומאים בזמן מאוחר יותר. למרות שכתביו אבדו, הוא תועד על ידי הרודוטוס. וסיפור מסעותיו נכתב בשנת 330 לפני הספירה על ידי אדם לא ידוע.
בסביבות שנת 515 לפני הספירה, דריווש הראשון שלח את סקילקס לחקור את נתיב נהר האינדוס ולגלות היכן הנהר נשפך לאוקיינוס ההודי, על מנת שיוכל להשתמש במידע זה בכיבושיו העתידיים בעמק האינדוס. סקילקס ומשלחתו יצאו לדרכם מהעיר קספטירוס שבממלכת גנדהארה, והפליגו במורד נהר האינדוס עד שהגיעו לאוקיינוס ההודי. משם הפליג לים האדום וסיים את מסעו בסואץ. מסעו ארך כשנתיים וחצי.
כתב יד מימי הביניים של פריפלוס (מדריך ניווט לשייטים) עתיק, מציין את שמו של המחבר כ"סקילקס", אולם חוקרים הוכיחו שיש להתייחס לייחוס זה כאל מה שמכונה "פנייה פסאודפיגראפית לסמכות": פרטים רבים ביצירה זו משקפים את הידע של המאה ה-4 לפנה"ס, ולכן בדרך כלל מכונה מחבר היצירה "פסאודו-סקילקס".