stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המלחמה היוונית-עות'מאנית (1897)
יחסי הכוחות

הצבא היווני היה מורכב משלוש דיוויזיות, ששתיים מהן תפסו עמדות בתסליה ואחת בארטה, אפירוס. נסיך הכתר קונסטנטינוס היה הגנרל היחיד בצבא, והוא קיבל פיקוד על הכוחות ב-25 במרץ. הצבא היווני בתסליה כלל 45,000 לוחמים, 500 פרשים ו-96 תותחים, בעוד שבאפירוס היו 16,000 חיילים ו-40 תותחים.
הצבא העות'מאני כלל שמונה דיוויזיות רגלים ודיוויזיית פרשים אחת. הכוח בתסליה כלל 58,000 חיילים, 1,300 פרשים ו-186 תותחים, בעוד הכוח באפירוס כלל 26,000 חיילים ו-29 תותחים. אדהם פאשה פיקד על הכוחות העות'מאניים.
מלבד ההבדל המובהק בכמות הלוחמים, היו גם הבדלים משמעותיים באיכות החימוש של שני הצדדים. הצבא העות'מאני כבר היה מצויד ברובי הדור השני עם אבק שרפה נטול עשן (מאוזר דגם 1890 ו-1893), בעוד היוונים היו מצוידים ברובי גרא עם ירייה בודדת. בשנת 1897 חיל הים ההלני היה מורכב משלוש אוניות מחופות שריון בסדרת "הידרה", סיירת אחת, מיאוליס, וכמה ספינות תותחים. האוניות היווניות ביצעו הפגזות על ביצורים טורקיים ועל ספינות תובלה טורקיות, אך לא היה קרב ימי חשוב במהלך המלחמה. הצי העות'מאני כלל שמונה אוניות מלחמה מסדרת, עות'מאנייה", שהיו די מיושנות. בנוסף, כלל הצי העות'מאני שתי סיירות וכמה כלי שטי קטנים יותר, וביניהם כמה ספינות טורפדו. אולם, הצי העות'מאני לא נשלח לקרב, אולי בשל חששו של הסולטן משימושו על ידי קושרים נגד שלטונו ובשל המצב הגרוע של הספינות, הצי העות'מאני כמעט לא יצא מבסיסיו במהלך המלחמה.
המלחמה

ב-24 במרץ חצו 2,600 לוחמי גרילה יוונים את הגבול היווני למקדוניה העות'מאנית, כדי לעורר אי-סדר מאחורי קווי האויב על ידי התנכלות של מקומיים נגד הממשל העות'מאני. כתוצאה מכך, ב-6 באפריל גייס אדהם פאשה את כוחותיו. תוכניתו הייתה להקיף כוחות יווניים ולהשתמש בנחל פיניוס כמחסום טבעי על מנת לדחוף אותם בחזרה למרכז יוון.
המלחמה > חזית תסאליה

באופן רשמי הוכרזה מלחמה ב-18 באפריל, כאשר השגריר העות'מאני באתונה, אסים ביי, נפגש עם שר החוץ היווני והודיע על ניתוק הקשרים הדיפלומטיים. קרבות כבדים התרחשו בין 21-22 באפריל מחוץ לעיירה טירנאבוס, אך כאשר הכוחות העות'מאניים המכריעים התאחדו, הורה המטה הכללי היווני לסגת, מה שהפיץ בהלה בקרב חיילים ואזרחים כאחד. לאריסה נפלה ב-27 באפריל, בעוד החזית היוונית אורגנה מחדש מאחורי הקווים האסטרטגיים של ולסטינו, בפרסאלה. אף על פי כן, דיוויזיה אחת הוסמכה לפנות לכיוון ולסטינו, ובכך יצרה פער בין הכוחות היווניים במרחק של 60 ק"מ זה מזה. בין 27-30 באפריל, בלמו הכוחות היווניים בפיקודו של קולונל קונסטנדינוס סמולנסקיס, את ההתקדמות העות'מאנית.
ב-5 במאי תקפו שלוש דיוויזיות עות'מאניות את פרסאלה, ואילצו את הכוחות היווניים לסגת לדומוקוס, בעוד שסמולנסקיס נסוג מ"קו ולסטינו" שנשלם זה עתה לאלמירוס, ווולוס נפלה לידיים עות'מאניות ב-8 במאי.
בדומוקוס התארגנו הכוחות היוונים שמנו 40,000 איש בתנוחת הגנה חזקה, והצטרפו אליהם כ-2,000 מתנדבי "החולצה האדומה" האיטלקית בפיקודו של ריצ'וטי גריבלדי. העות'מאנים מנו בסך הכל כ-70,000 חיילים, מתוכם כ-45,000 היו מעורבים ישירות בקרב. ב-16 במאי שלחו העות'מאנים חלק מצבאם סביב אגף היוונים כדי לנתק את קו הנסיגה שלהם, אך הוא לא הגיע בזמן. למחרת שאר צבאותיהם תקפו בחזית. שני הצדדים נלחמו קשה. הטורקים נבלמו באש חיילי הרגלים, עד שהאגף השמאלי שלהם ניצח את היוונים. הכוח העות'מאני פרץ קדימה, ובשל כך פתחו היוונים בנסיגה מחודשת. סמולנסקיס נצטווה לעמוד על רגליו ב"תרמופילאי" אך ב-20 במאי נכנסה לתוקף הפסקת אש.
המלחמה > חזית אפירוס

ב-18 באפריל הכוחות העות'מאנים בפיקודו של אחמד היפזי פאשה תקפו את הגשר של ארטה, אך נסוגו כדי להתארגן מחדש סביב פנטה פיגאדיה. חמישה ימים לאחר מכן כבש קולונל מאנוס את פנטה פיגאדיה, אך ההתקדמות היוונית נבלמה בשל היעדר תגבורות נגד כוח עות'מאני חזק שעמד מולם. ב-12 במאי ניסו כוחות יווניים ומתנדבים מאפירוס לנתק את פרביזה, אך נסוגו עם נפגעים רבים.
המלחמה > שביתת הנשק

ב-20 בספטמבר נחתם הסכם שלום בין שני הצדדים. יוון ויתרה על אזורי גבול קטנים והתחייבה לשלם פיצויים כבדים, ועל מנת לשלם אותם, הכלכלה היוונית הועמדה תחת פיקוח בינלאומי. לדעת הקהל היוונית ולצבא הייתה שביתת הנשק הכפויה השפלה, והדגישה את אי-היערכותה של המדינה להגשמת שאיפותיה הלאומיות.
לאחר מכן

על אף סיום המלחמה נמשכה ההתקוממות בכרתים, אף כי לא היה קרב מאורגן נוסף עד נובמבר 1898, עת גירשו המעצמות הגדולות את הכוחות העות'מאניים מן האי, והקימו את מדינת כרתים האוטונומית תחת חסותה של האימפריה העות'מאנית. המדינה נוסדה רשמית בדצמבר 1898, כאשר גאורגיוס, נסיך יוון ודנמרק הגיע לכרתים, כדי למלא את תפקידיו כנציב עליון. מדינת כרתים שרדה עד 1913, כאשר יוון סיפחה רשמית את האי.
ביוון, המודעות הציבורית לאי-מוכנותה של המדינה למלחמה לשם מילוי שאיפותיה הלאומיות, הניחה את זרעי ההפיכה בגודי בשנת 1909, שקראה לרפורמות מיידיות בצבא היווני, בכלכלה ובחברה. בסופו של דבר הגיע אלפתריוס וניזלוס לשלטון, וכמנהיג המפלגה הליברלית הוא הנהיג מגוון רחב של רפורמות שקידמו את המדינה היוונית, והביאו אותה לניצחון במלחמת הבלקן הראשונה מלחמת הבלקן השנייה כעבור ארבע שנים.
גליצרול

| --- | --- |
 
 כתיב כימי:  C₃H₈O₃ 
 מספר CAS:  56-81-5
 צפיפות:  1.26±0.01 גרם/סמ"ק
 מצב צבירה:  נוזל
 טמפרטורת היתוך:  18 °C   291.15 K
 טמפרטורת רתיחה:  290 °C   563.15 K
 מקדם שבירה:  1.66 
 הערה כללית:  הגליצרול סופג לחות מהאוויר. אם משאירים 100% גליצרול חשוף לאוויר לח כעבור 10–12 שעות החומר יהפוך ל-80% גליצרול ו20% מים על ידי ספיחת כמות מים השווה לרבע ממשקלו ההתחלתי של הגליצרול.
 
המבנה הכימי של גליצרול
נוסחה לתגובה כימית ליצירת אוליגומר גליצרין (מימין). הגליצרין מורכב משני מונומרים שונים
גליצרול (Glycerol, מוכר גם כגליצרין ובעברית מִתְקִית) היא תרכובת אורגנית בעלת תפקיד ביוכימי בגוף יונקים. לגליצרול שימוש נרחב בתעשיית המזון . נוסחתו הכימית של הגליצרול היא CH2OHCHOHCH2OH (נוסחה אמפירית C3H8O3).
לגליצרול שמות רבים: בתעשייה הוא ידוע יותר כגליצרין (Glycerin או Glycerine), בעוד שבהקשרים ביולוגיים קיימת העדפה לגליצרול. שני שמותיו הכימיים של גליצרול, לפי מונחון IUPAC, הם 1,2,3-פרופאנטריול (Propanetriol) ו-1,2,3-טריהידרוקסיפרופאן (Trihydroxypropane). בעבר היה ידוע גם כגליצריטול (Glyceritol) וגליציל אלכוהול (Glycyl alcohol).
לפי שני שמותיו הכימיים של גליצרול ניתן להסיק כי מדובר בטריול - כוהל בעל שלוש קבוצות הידרוקסיל (OH). לגליצרול שלושה אטומי פחמן; היות שתרכובות ביולוגיות חשובות רבות מכילות שלד של שלושה אטומי פחמן (פירובט, חומצה לקטית, חומצות האמינו אלנין וסרין) ניתן להמירן לגליצרול ולהפך, עובדה בעלת משמעות רבה במטבוליזם.
גליצרול הוא מרכיב בסיסי בסבונים (אם כי הוא לא מהווה חלק מהסבון עצמו אלא משמש כתוסף), משחות ומוצרי קוסמטיקה רבים, והוא מעניק להם מרקם שמנוני. הגליצרול יכול לרכך עור מיובש.
ניתן לייצר ממנו גם חומר נפץ (ניטרוגליצרין). כמו כן, נעשה בו שימוש לטיפול בעצירות באמצעות 'נרות גליצרין' הפועלים ליצירת גירוי למעיים.
ביוכימיה

גליצרול נמצא בכל הטריגליצרידים- השומנים (ליפידים) החשובים והנפוצים ביותר בעולם החי. טריגליצריד מורכב מגליצרול אליו קשורות שלוש חומצות שומן. חומצות אלו הן למעשה חומצות קרבוקסיליות ארוכות שרשרת. חומצת שומן מצטרפת לגליצרול בתגובת דחיסה, במהלכה נפלטת מולקולת מים אל הסביבה. מולקולת המים מורכבת מאטום מימן של קבוצת ההידרוקסיל של הגליצרול ומקבוצת ההידרוקסיל של קבוצת הקרבוקסיל של חומצת השומן. הקשר הנוצר בין הגליצרול ובין חומצת השומן הוא קשר אסטרי (COO).
כשיצורים חיים צורכים טריגליצרידים במזונם, הללו מתפרקים בתא בתהליך רב-שלבי הנקרא חמצון בטא (β). בתחילה מופרדות שלוש חומצות השומן מהגליצרול. החומצות מתפרקות למקטעים בני שני אטומי פחמן אשר מאוחר יותר הופכים לשיירי אצטיל, בעלי שימושים רבים בתא. הגליצרול מומר לפירובט ונכנס, ביצורים אווירניים (ארוביים), ישירות למעגל קרבס, המשמש להפקת אנרגיה בתא. זהו האופן שבו מופקת אנרגיה בגוף משומנים. האנרגיה המתקבלת מפירוק טריגליצרידים גבוהה בהרבה מזו המתקבלת מפירוק חלבונים ופחמימות.
גליצרול נמצא גם ברובם המוחלט של הפוספוליפידים, המרכיבים העיקריים של ממברנת התא. בפוספוליפידים המכילים גליצרול (פוספוגליצרידים) קיימות רק שתי חומצות שומן הקשורות לגליצרול; אטום הפחמן השלישי של הגליצרול קשור לקבוצות זרחה.
ביוכימיה > שימושים מטבוליים של גליצרול

על מנת להשתמש בגליצרול, התא משתמש בשני אנזימיים: בהתחלה מזורזת תגובה כימית המעבירה קבוצת זרחה מ-ATP אל הגליצרול באמצעות האנזים גליצרול קינאז. התוצר של תגובה זו היא המולקולה גליצרול-3-פוספט. לאחר מכן האנזים גליצרול 3 פוספט דהידרוגנז מזרז תגובת חמצון של הפחמן האמצעי במולקולה ליצירת דיהידרוקסיאצטון פוספט, תוך כדי חיזור מולקולת ניקוטין אדנין די נוקלאוטיד (NAD+) לגרסתה המחוזרת NADH.
דיהדרוקסיאצטון פוספט היא תוצר ביניים של תהליכי הפירוק והבנייה של גלוקוז: גליקוליזה וגלוקונאוגנזה. בהתאם, המולקולה יכולה להמשיך בהליך הפירוק הגליקוליטי, או בהליך הבנייה הגליקונאוגנזי.
גליצרול בתעשיית המזון וכשרותו

בתעשיית המזון הגליצרול משמש כחומר הלחה וכמסמיך, נקרא בעיקר "גליצרין" ומסומן במספר E: "‏E422".
בעבר היו מפיקים אותו בדרך כלל מבעלי חיים, אולם כיום רובו המוחלט מופק באמצעים כימיים או תסיסה של חיידקים.
יש מהרבנים שאומרים שהואיל ובמהלך הפקתו של הגליצרין מן החי היה שלב שבו הוא נפסל מאכילת כלב, איסור אכילתו פקע וגם אם חזר להיות ראוי לאכילה אין בו איסור יותר. בנוסף, פעמים רבות כמות הגליצרול שמוסיפים הוא פחות מאחד חלקי שישים וממילא הוא אינו נחשב ומתבטל. מנגד, יש אומרים שמאחר וכל התהליך היה מכוון לטובת הפיכתו למאכל, הגליצרין לא נחשב שהוא נפסל מאכילה ולכן כאשר הוא המעמיד המרכזי יש לאסור את כל המאכל. וכשהוא לא המעמיד היחיד, אסור להוסיף אותו למאכל בכוונה, ואם הוסיפו אותו, לכתחילה אין לאכול את המאכל שבו הוא מעורב. וכך נוהגים ברוב הכשרויות.
הערות שוליים

↑  כשרות הגליצרול באתר פניני הלכה לרב אליעזר מלמד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531217005171  BnF: cb121449106 (data)  GND: 4157721-8  LCCN: sh85055393  NDL: 00562650  NKC: ph475858
צפרדע (סוג)

| צפרדע |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: דו-חיים
סדרה:: חסרי זנב
תת־סדרה:: ניאובטרכיה
משפחה:: צפרדעיים
סוג:: צפרדע
שם מדעי
 Pelophylax ‏פיטזינגר, 1843

Pelophylax saharicus
צפרדע (שם מדעי: Pelophylax) היא סוג במשפחת הצפרדעיים אשר בסדרת חסרי הזנב. בין המינים הידועים בסוג נמצאים צפרדע הנחלים (Pelophylax ridibundus) וצפרדע הבריכה (Pelophylax lessonae). מינים מסוג זה נפוצים על פני כל היבשות, למעט אנטארקטיקה.
הצפרדעים מסוג צפרדע מאופיינות במותניים צרות ובעור חלק. הן מנתרות מצוינות, הודות לרגליהן הארוכות והרזות. בין אצבעות רגליהן האחוריות קיימים קרומי שחייה מאפשרים תנועה קלה וזריזה בסביבה מימית. הן בעלות שיניים, העוזרות להן להחזיק בטרף חלק. המינים בסוג זה חיים בעיקר במים, ולכן גם תזונתם מורכבת מחרקים, ביצי-דגים, דגים ודו-חיים אחרים. מרבית המינים בסוג זה מזדווגים בעונת האביב, כאשר הזכר משמיע קולות ייחודיים. הנקבות מטילות את הביצים בגושים, כאשר בכל הטלה מוטלות כ-20,000 ביצים לערך.
מינים

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  צפרדע הנחלים (Pelophylax bedriagae)  Pelophylax caralitanus  Pelophylax cerigensis  Pelophylax chosenicus  Pelophylax cretensis  Pelophylax cypriensis  Pelophylax demarchii  Pelophylax epeiroticus  Pelophylax fukienensis  Pelophylax hubeiensis  Pelophylax kurtmuelleri  צפרדע הבריכה (Pelophylax lessonae) |  Pelophylax nigromaculatus  Pelophylax perezi  Pelophylax plancyi  Pelophylax porosus  צפרדע רידיבונדוס (Pelophylax ridibundus)  Pelophylax saharicus  Pelophylax shqipericus  Pelophylax tenggerensis  Pelophylax terentievi  Pelophylax gibbosa  Pelophylax ranaeformis |  |
האחיות אנדרוז

| --- | --- |

 מקום הקמה:  מינסוטה 
 תקופת הפעילות:  1925–1967 (כ־42 שנים)
 סוגה:  סווינג • בוגי ווגי
 חברת תקליטים:  דקה רקורדס, דוט רקורדס 
 פרסים והוקרה:  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 חברות
 לה וורן סופי מקסן אנג'לין פטרישיה מרי
 
האחיות אנדרוז (באנגלית: The Andrews Sisters) הייתה הלהקה הנשית הקולית המצליחה ביותר בארצות הברית בתקופת מלחמת העולם השנייה ובשנים שלאחריה. השלישייה כללה שלוש אחיות: לה וורן סופי (1911–1967), מקסן אנג'לין (1916–1995) ופטרישיה (פטי) מרי (1918–2013), ילידות מינסוטה בארצות הברית. האחיות שרו בסגנון "הרמוניה צפופה", (close harmony), שבו המרווחים בין הקולות קטנים, כך שהאקורדים הנוצרים עם שילוב הקולות פרושים על המרווח המינימלי האפשרי. סגנון זה אפיין בדרך כלל את להקות הברברשופ הגבריות. מעט להקות נשים וגברים התקרבו להצלחה המרשימה לה זכו האחיות אנדרוז בתקופה שבין סוף שנות ה-30 עד לתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20, תקופה שבה נתנו את הטון תזמורות ביג בנד וזמרים סולנים. הסגנון האופטימי שלהן תרם לעידוד המורל בשנות המלחמה, ושיריהן זכו להצלחה עצומה. השלישייה מכרה למעלה מ-100 מיליון תקליטים, והן זכורות מאותה התקופה לבושות במדי צבא בהשמיען את השיר "Boogie Woogie Bugle Boy" שהפך לסמלן המסחרי. The Andrews Sisters | Biography, Albums, Streaming Links, AllMusic (באנגלית)
היסטוריה

האחיות אנדרוז נולדו במינסוטה לאב מהגר ממוצא יווני ולאם ממוצא נורווגי. את אהבתן למוזיקה פיתחו הבנות בבית הוריהן. בילדותן נהגו השלוש להתאסף סביב הפסנתר המשפחתי ולשיר יחדיו. הן אהבו לחקות את כוכבי התקופה, ובהן אלה פיצג'רלד. כשהלהקה הוקמה הייתה פטרישיה (פטי), האחות הצעירה והזמרת המובילה של השלישייה, בת 7 בלבד ובת 12 כשהשלישייה זכתה לראשונה בתחרות לכישרונות צעירים, במיניאפוליס. היא מתוארת באתר הרשמי של הלהקה כ"בלונדית קולנית" שהנהיגה את השלישייה בקולה הבוטח. מקסין, האחות האמצעית, מתוארת כ"ברונטית" שייחודה במגוון ווקלי, שיצר אפקטים מעניינים. האחות המבוגרת, לה וורן, תוארה כ"ג'ינג'ית חזקה ופראית, בעלת חוש הומור ועין אופנתית".The Andrews Sisters :: Official Web Site, web.archive.org, ‏2007-07-04
הרפרטואר של האחיות אנדרוז כלל מגוון של סגנונות מסווינג ועד קאנטרי. הפופולריות הרבה שלהן באה לידי ביטוי לא רק בתעשיית המוזיקה, אלא גם בתוכניות רדיו, בסרטים הוליוודיים, במחזות על בימת ברודוויי וגם בפרסומות.
"ביי מיר ביסט דו שיין"

את צעדיהן הראשונים בקריירה המוזיקלית עשו במחיצת המופע המוזיקלי של לארי ריץ', אליו התלוו ברחבי ארצות הברית. במקביל הופיעו האחיות בירידים, במופעי וודוויל ובמועדונים. כל רגע פנוי הן ניצלו לצורך חזרות, כשלעיתים הן מתכוננות להופעה הבאה במושב האחורי של מכונית הביואיק של אביהן. בשנת 1937, לאחר שש שנים "בדרכים" זכו הבנות להצלחה הראשונה, בעזרת הלהיט ביידיש "ביי מיר ביסט דו שיין", שהוקלט בחברת התקליטים "דקה" ונמכר ב-350 אלף עותקים. ההצלחה העלתה אותן לדרגת כוכבות והפכה אותן ללהקה הנשית הראשונה אי פעם בארצות הברית שקיבלה "תקליט זהב". במשך שנים רבות נחשבו האחיות אנדרוז ללהקת הנשים הפופולרית ביותר בכל הזמנים.
השיר "ביי מיר ביסט דו שיין", נכתב ב-1932 עבור אופרטה כושלת ביידיש שכעבור שנה ירדה מהבימה. את המילים כתב יעקב ג'ייקובס ואת המנגינה המלחין שלום סקונדה. השניים, יחד עם מפיק ההצגה, ניסו למכור אותה להוליווד אולם לא הצליחו לעניין איש. לבסוף, בשנת 1937, מכרו סקונדה ויעקב את השיר למוציא לאור תמורת 30 דולר, כשהם מתחלקים בכסף שווה בשווה. שלושה חודשים לאחר מכן כבר נוגנה ברדיו גרסה חדשה לשיר, באנגלית, של האחות אנדרוז. מהשיר היידי נותר רק המשפט "ביי מיר ביסט דו שיין". עד מהרה הפך השיר ללהיט ענק. Sholom Secunda - The Story of Bei Mir Bist Du Schoen, www.dvrbs.com
הפרידה

הלהקה התפרקה ב-1953 כשפטי, בהשפעת בעלה שהיה גם סוכנה, החליטה לפתוח בקריירה משל עצמה. שתי אחיותיה קראו לראשונה על ההחלטה של פטי במדור רכילות, וכתוצאה מכך נותק הקשר ביניהן למשך שנתיים. היחסים הורעו עוד יותר כשפטי תבעה את אחותה לה וורן בדרישה לקבל נתח גדול יותר מעזבון ההורים. מקסין ולה וורן ניסו להמשיך כדואט ואף זכו לביקורות טובות במהלך סיור בן 10 ימים באוסטרליה אלא שניסיון התאבדות של מקסין, בדצמבר 1954, הפסיק את המשך ההופעות.
השלישייה חזרה להופיע יחדיו ב-1956 לאחר שהאחיות התפייסו ביניהן. הן חתמו על חוזה הקלטות חדש עם חברת "קפיטול רקורדס" והקליטו 12 תקליטונים במהלך 1959. ב-1962 הן חתמו על חוזה הקלטות חדש, הפעם על הקלטת תקליטים בשיטת הסטריאו. במרוצת חמש השנים הבאות הקליטו סדרה של אלבומים, שכללו כמה מלהיטיהן הקודמים. בשנות השישים הן קיימו מסעות הופעות אינטנסיביים במועדוני היוקרה של לאס וגאס, קליפורניה ולונדון.
המסך ירד סופית על הלהקה ב-1967, בשעה שהאחות הבכירה, לה וורן, נפטרה ממחלת הסרטן, שנה לאחר שחלתה. בתקופת אשפוזה החליפה אותה בלהקה הזמרת ג'ויס דה יונג. לה וורן הייתה תמיד המפייסת בין האחיות בעתות משבר. כשנפטרה מקסין לא ראתה עוד טעם בהמשך קיומה של הלהקה ועברה לקריירה חדשה כמורה למשחק, דרמה ופיתוח קול לבני נוער במצוקה. פטי לעומתה המשיכה בקריירה סוליסטית עד פטירתה.
בחזרה לבמה

לאחר מותה של לה וורן התאחדו מקסין ופטי פעם נוספת כדי להקליט ב-1972, ביחד עם הזמרת בט מידלר, גרסת רוק אנד רול ללהיטן Boogie Woogie Bugle Boy, אבל ההופעה המחודשת המשמעותית יותר הייתה במסגרת המחזמר הנוסטלגי על ימי מלחמת העולם השנייה Over Here! על קרשי הבמה בברודוויי. היו אלה ימי התהילה האחרונים של צמד האחיות.
האחיות אנדרוז בהופעה שהתקיימה ב-1942
תרגומי הקוראן לעברית

הקוראן, הספר המרכזי המקודש בדת האסלאם, תורגם לעברית מספר פעמים, החל מן המאה ה-19. כמעט כל התרגומים לעברית נעשו לצורך מחקר או השכלה כללית ולא לצורך לימוד דתי, למעט קטעים מן הקוראן שתורגמו בידי אנשי העדה האחמדית בחיפה במטרה להפיץ את אמונות האסלאם.
עטיפת תרגום רקנדורף
עטיפת תרגום ריבלין
עטיפת תרגום בן שמש
עטיפת תרגום סובחי עלי עדוי
עטיפת תרגום אוניברסיטת אל-אזהר
דיני האסלאם אוסרים על תרגום הקוראן. הקוראן נחשב כיצירה מושלמת ומקודשת שבלתי אפשרי לחקות אותה, ואסור לנסות לכתוב יצירה הדומה לה (תפיסה המכונה איעג'אז אל-קוראן إعجاز القرآن, "פלאיותו של הקוראן"). כיוון שתרגום הוא כעין ניסיון לחקות את הקוראן, נחשב הדבר אסור באופן עקרוני. עם זאת, רוב המוסלמים בעולם, החל מסוף ימי הביניים וגם בראשית המאה ה-21, אינם ערבים ואינם דוברי ערבית. לפיכך, תרגום הקוראן חיוני לשם העברת הטקסט לרוב המאמינים. הפשרה המקובלת באסלאם בסוגיה זו, היא ראיית התרגום כפרשנות לקוראן ולא כתרגום ממש.
בימי הביניים

היהודים שחיו בימי הביניים באימפריה המוסלמית הכירו היטב את הקוראן במקורו הערבי. ידוע כי היו ספרי קוראן שנכתבו באותיות עבריות בידי יהודים, באופן דומה לשיטת הכתיבה של השפה הערבית היהודית. ידיעת הקוראן באה לידי ביטוי ביצירה היהודית הדתית והפילוסופית של ימי הביניים. עם זאת, לא ידוע על ניסיונות לתרגם את הקוראן לעברית, והיהודים שישבו בארצות לא-ערביות לא הכירו אותו.
בעת החדשה

מן התקופה שקדמה למאה ה-19 ידועים שלושה תרגומים של הקוראן לעברית, אשר נשמרו בכתב יד ואף אחד מהם לא הודפס:
תרגום אחד שמור בספרייה הבודליינית באוקספורד. מלאכת התרגום לעברית נעשתה בידי החכם היהודי יעקב בן ישראל הלוי לא על פי המקור אלא מתרגום איטלקי בשנת 1636.
תרגום שני אנונימי מן מאה ה-18 שמור בספרייה הבריטית בלונדון..
תרגום שלישי שמור בספריית הקונגרס האמריקאי. תרגום זה נערך בעיר קוצ'ין שבדרום הודו על ידי לאופולד עמנואל יאקוב ואן דורט (Leopold Immanuel Jacob van Dort), יהודי מומר שכיהן כפרופסור לתאולוגיה בקולומבו שבציילון. ואן דורט תרגם את הקוראן לעברית בשנת 1757 מתרגום הולנדי, מעשה ידיו של המתרגם ההולנדי יאן הנדריק חלסמקר (הו') שאף הוא לא תורגם מן המקור הערבי אלא מן התרגום לצרפתית שבוצע על ידי אנדרה דו ריאה (André Du Ryer). כתב היד העברי השמור בספריית הקונגרס אינה אלא העתקה שבוצעה בידי דוד בן יצחק כהן (David b. Isaac Cohen), יהודי יליד ברלין שהתגורר באותה עת בקוצ'ין.
בעת החדשה > בעת החדשה המאוחרת > תרגום צבי הרמן רקנדורף

ב-1857 תרגם צבי הרמן רקנדורף את הקוראן לעברית מהמקור הערבי. הוא השתמש בשפה מקראית כמקובל בתקופתו, ויש המוצאים את התרגום קשה לקריאה. למרות העברית המקראית, בהקדמה לתרגום הקוראן של אורי רובין כתב רובין שסגנונו של רקנדורף קולח ובהיר. רקנדורף ליווה את תרגומו בביאורים, חלקם ענייניים, אך חלקם כוללים ביקורת על הדת המוסלמית.
בעת החדשה > בעת החדשה המאוחרת > תרגום יוסף יואל ריבלין

ב-1936 הושלם תרגום הקוראן לעברית מאת חוקר האסלאם יוסף יואל ריבלין. תרגום זה נחשב לתרגום קלאסי של הקוראן, ובמשך שנים רבות בחרו רוב המצטטים מהקוראן בעברית לצטט מהתרגום הזה. התרגום נעשה בשפה מקראית, עם גלישות ללשון חז"ל, תוך שמירה על מאפיינים תחביריים מסוימים של השפה הערבית הספרותית. במלאכת התרגום היה מעורב חיים נחמן ביאליק, שהיה עורך ההוצאה לאור דביר (אם כי הוא נפטר בטרם הושלם התרגום). יש דעות סותרות לגבי חלקו של ביאליק בתרגום ריבלין. נאסר באסל כותב: "ביאליק, שהרבה להתערב במלאכת התרגום של ריבלין כדי לעשותו מליצי יותר, ערם בכך קשיים גם לפני הקורא הנבון". ראובן ריבלין, לעומתו, מספר על אביו: "את ביאליק המשורר העריץ כנביא העברית המתחדשת וכגאון הרוח, אך את ביאליק העורך ב'דביר' דחה אבא בכל תוקף כששלח לו מכלול הערות על תרגומו לקוראן". התרגום של ריבלין נחשב פשוט וקריא יותר מזה של רקנדורף, אולם העברית שלו נחשבת למיושנת.
בעת החדשה > בעת החדשה המאוחרת > תרגום אהרון בן שמש

ב-1971 תרגם אהרון בן שמש את הקוראן מהמקור הערבי, באופן שונה. הוא כלל בתרגום פרשנות שנחשבת מרחיקת-לכת לביטויים ופסוקים. למשל, את הביטוי بسم الله الرحمن الرحيم ("בסם אללה א (ל)רחמן א (ל)רחים"), פסוק שפותח כמעט כל סורה בקוראן, תרגם בן שמש ל:"בשם אללה הרחמן והאהוב". התרגום המקובל לביטוי זה הוא: "בשם אללה הרחמן והרחום". כדי להימנע ממה שנראה בעיניו ובעיני חוקרים אחרים ככפילות מיותרת, העדיף בן-שמש לתרגם את התואר "רחים" בהוראה סבילה של "אהוב", על סמך משמעות השורש רח"ם בארמית ("רְחים" = "אהוב", והשוו למשל לביטוי "בדחילו ורחימו" = "ביראה ובאהבה"). ככלל, תרגומו של בן שמש נעשה תוך השוואות רבות לטקסטים יהודיים בעברית ובארמית, והוא כולל הערות שוליים רבות שמציגות פסוקים וביטויים דומים מן התנ"ך, המשנה, התלמוד ואגדות חז"ל. השפה שבה השתמש בן שמש היא עברית מודרנית שאינה שומרת על הסגנון והתחביר הערבי המקורי. מסיבה זו הוא נחשב קריא מאוד, בייחוד לדוברי עברית שאינם מכירים את הערבית הספרותית, ואינם מומחים באסלאם. חוקרי אסלאם רבים טוענים כי הפרשנות המשוקעת בתרגומו מטשטשת מחלוקות בנוגע לפירוש של פסוקים מסוימים, וכי התרגום אינו די מדויק.
בעת החדשה > בעת החדשה המאוחרת > תרגום אורי רובין

תרגום נוסף, של חוקר האסלאם אורי רובין, נעשה מהמקור הערבי ויצא לאור בשנת 2005. מהדורה חדשה, מעודכנת ומורחבת של תרגום זה הופיעה בדפוס בשנת 2016, בהוצאה לאור של אוניברסיטת תל אביב. רובין הוא חוקר של ההיסטוריה הטקסטואלית של הקוראן ושל המסורות אודות חייו של מוחמד. התרגום זכה לשבחים של עמיתיו של רובין, יוסף סדן (חוקר הספרות הערבית הקדומה) וששון סומך (חוקר הספרות הערבית המודרנית). מטרת התרגום, על פי רובין, היא ליצור נוסח קריא, שאינו מחייב היכרות מוקדמת עם השפה הערבית הספרותית, ואינו כתוב בשפה מליצית מדי, אך עם זאת מעביר את הטקסט הערבי בצורה מדויקת ככל האפשר.
רובין הוא מייצג בולט של הגישה הגורסת כי מן הקוראן והחדית' (המסורות המוסלמיות) אי אפשר כמעט ללמוד על ההיסטוריה של ראשית האסלאם, אלא רק על המגמות הדתיות והחברתיות שרווחו בעת שהועלו על הכתב, ופעמים רבות קשה להסיק דבר מה מהכתוב אלא תוך בחינת הפרשנויות שמלמדות על האופן שבו המאמינים מבינים אותו. על תרגומו אמר רובין, בין היתר: "תרגומי אינו שואף אפוא להיות 'אותנטי', כלומר למסור את משמעותו 'המקורית' של הקוראן. כל מטרתי היא למסור את תמונתו של הקוראן בעיני המאמינים". לגישתו של רובין יש התנגדות עזה בקרב חוקרים אחרים של התרבות וההיסטוריה המוסלמית, הגורסים כי מתוך השוואת מסורות מוסלמיות ומחקר פילולוגי קפדני של הקוראן והמסורות, אפשר ללמוד על ההיסטוריה של ראשית האסלאם[דרוש מקור: מי?]. הטקסט של תרגומו של רובין מלווה בהערות שוליים, שמציגות חלופות לתרגום במקומות שבהם הפירוש אינו ודאי, והבהרות מן המסורת המוסלמית ומן המחקר המדעי.
בעת החדשה > בעת החדשה המאוחרת > תרגומים נוספים

בשנת 2010 פרסמה העדה האסלאמית האחמדית בחיפה תרגום לעברית של שלוש הסורות הראשונות של הקוראן.
בשנת 2015 יצא לאור "הקוראן בלשון אחר" – תרגום לעברית בידי סובחי עלי עדוי, מלווה בהבהרות ופירושים, בהוצאת מרכז בַּיִנאת.
בשנת 2017 יצא לאור "תרגום משמעויות הקוראן המבורך", שהוא תרגום לעברית של הקוראן שתורגם על ידי צוות של מומחים המתמחים בשפה הערבית, בשפה העברית ובשריעה. תרגום זה יצא לאור על ידי דאר א-סלאם, המרכז להכרת האסלאם שבכפר קרע.
בשנת 2023 הושלם תרגום פרשני של הקוראן לעברית בפיקוח משרד אל-אוקאף (הממונה על ההקדשים (וקף)) של ממשלת רפובליקת מצרים הערבית. התרגום נערך באוניברסיטת אל-אזהר על ידי צוות מתרגמים ומומחים לשפה העברית בראשות סעיד עטייה עלי מטאוע ועלי אבו האשם ענאן. הכרך ראה אור בהוצאת המועצה העליונה לעניינים אסלאמיים במצרים תחת השם אלמונתח'ב: פירוש הקוראן הנכבד לעברית
בשנת 2024 השלים מוסא אסעד עודה בן העדה האחמדית את תרגום הקוראן לעברית לאחר עבודה בת 30 שנה.
הערות שוליים

↑  "Witnesses to History": Table of Contents
1 2  חוקר מצרי: תרגומי הקוראן לעברית בידי יהודים - מסולפים; תרגומו בידי מוסלמים יסייע להטפה האסלאמית בישראל ויהווה פעולת "התנגדות מדעית"
↑  הקוראן בתרגום לעברית
↑  אורי רובין, הקדמה לתרגום הקוראן.
↑  נאסר באסל, "ידיעות אחרונות", מוסף לספרות, 7 באוקטובר 2005
↑  A. Ben-Shemesh, "Some Suggestions to Qurˀān Translators", Arabica 16/1 (1969), pp. 81-82
↑  הקוראן, תרגם מערבית והוסיף הערות, נספחים ומפתח: אורי רובין, תל אביב: אוניברסיטת תל אביב, ההוצאה לאור ומפה הוצאה לאור, תשס"ה, עמ' יד (פתח דבר).
↑  عبد الرحمن محمد, وزير الأوقاف: لأول مرة الإنتهاء من ترجمة "المنتخب في تفسير القرآن" باللغة العبرية.. صور, صدى البلد, ‏28.1.2023
↑  יניב שרון, ‏המורה שתרגם את הקוראן לעברית: "הקוראן הוא מסר לכלל בני האדם, להיות טובים, יפים ויוצרים", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 4 ביולי 2024
ורוניקה צוואגרמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 במאי 1915 הולנד
 פטירה:  30 בינואר 1999 (בגיל 83)
 מקום קבורה:  גבעת ברנר, ישראל
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 מידע חסידת אומות העולם
 סטטוס היסטורי:  שרדה את המלחמה
 מקום ההצלה:  סנייק, הולנד
 אופן ההצלה:  הסתרה
 תאריך הכרה:  25 בנובמבר 1987
 שנות הפעילות:  אפריל 1943 – מאי 1945 (כשנתיים)
 אופן הנצחה:  יש עץ
 מספר היהודים שהצילה:  1
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (6 בנובמבר 1986) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  ורוניקה צוואגרמן
 
ורוניקה (ורני)  צוואגרמן-מונש (Zwagerman, בהגייה הולנדית: זוואחרמן, על מצבתה נכתב צווגרמן; ‏20 במאי 1915 – 30 בינואר 1999) הייתה חסידת אומות העולם, שפעלה בזמן מלחמת העולם השנייה בעיר סנייק, הולנד.
ורני ובעלה וילם החביאו בין אפריל 1943 עד מאי 1945 נערה יהודיה בת 16 בשם חנה וייס גוטמן, בזמן חיפושיהם האינטנסיביים של הגרמנים הנאצים אחר יהודים בתקופת השואה בהולנד.