stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קונסטנצה
לקריאה נוספת

Contribuţia evreilor din România la cultură şi civilizaţie (תרומת יהודי רומניה לתרבות ולציוויליזציה), הוצאת הספר, עמודים 810–811.
מתתיאס קרפ, הספר השחור, כרך א' עמוד 148, מהדורה שנייה, הוצאת דיוג'נה 1996, ברומנית.
הערות שוליים

↑  Robert Stănciugel and Liliana Monica Bălaşa, Dobrogea în Secolele VII-XIX. Evoluţie istorică, Bucharest, 2005; pg. 202
↑  2002 census results
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557980305171  BNE: XX462371  BnF: cb152917514 (data)  GND: 4096764-5  LCCN: n87812880  NARA: 10044799  NKC: ge117443  SUDOC: 035466669  TDVİA: kostence  VIAF: 316431252   WorldCat (עם VIAF): 316431252 
מראה פנורמי של החוף
מכון המאור

| --- | --- |
 תחום:  הוצאה לאור
 שפה רשמית:  עברית
 מדינה:  ישראל
 מייסדים:  דניאל ביטון 
 יושב ראש:  הרב דניאל ביטון
 תקופת הפעילות:  1987–הווה (כ־37 שנים) 
 
מכון המאור מכון מחקר תורני, העוסק בההדרה והוצאה לאור של ספרות תורנית מגוונת הכוללת ספרי יסוד וכתבי יד נדירים מתקופת הראשונים ועד תקופת האחרונים.
היסטוריה

המכון נוסד בשנת תשמ"ז (1987) בירושלים על ידי הרב דניאל ביטון העומד בראש המכון, ומשמש גם כנשיא מוסדות אורות התשובה בארץ ובעולם.
פעילות

המכון הוקם במטרה לההדיר את כתבי הראשונים והאחרונים ולהביאם לדפוס משובח ונאה. ככלל, ספרי מכון המאור ידועים באיכותם וביופיים. המפעלים התורניים של המכון עוסקים בין היתר במקרא, משנה, תלמוד, ספרות חז"ל וספרי הראשונים והאחרונים. ברוב הספרים נעשתה עבודה מחקרית ונוספו מראי מקומות, הערות, ביאורים והוספות המקלות על הבנה.
ממפעליו הבולטים של המכון > תנ"ך > מקראות גדולות-תורה

בשנת תשמ"ז יצא לדרך פרויקט מקראות גדולות המאור ויצא לאור בשנת תש"ן, למקראות גדולות הוכנסו כל המפרשים המקובלים מוגהים ומתוקנים על פי כתבי יד ודפוסים ראשונים, ובתוספת פירוש דעת זקנים מבעלי התוספות, פירוש החזקוני ופירוש הרא"ש. נדפס במספר מהדורות בגדלים גדול, בינוני וקטן.
ממפעליו הבולטים של המכון > תנ"ך > מקראות גדולות-נ"ך

יצא לאור בשנת תשס"א (2001) עם פירוש המלבי"ם ושאר פירושי הראשונים והאחרונים המקובלים, במהדורה האחרונה נוספו גם פירושי החיד"א, המהדורה כוללת שבעה עשר כרכים. נדפס במספר מהדורות בגדלים גדול, בינוני וקטן.
ממפעליו הבולטים של המכון > תנ"ך > חומשים לתלמידים-מאירת עיניים

כולל פירוש רש"י ותרגום אונקלוס. נדפס בחמשה פורמטים שונים, בחלקם תמונות להמחשה.
ממפעליו הבולטים של המכון > תלמוד בבלי > תלמוד בבלי המאור

הוצאה מחודשת של התלמוד בבלי. המפעל החל בשנת תש"ע (2010) והסתיים בשנת תשפ"ג (2023). המכון ממשיך לעדכן כרכים ממהדורה זו. המהדורה יוצאת בכמה פורמטים, בהם כרכים בודדים לתלמידים, ללומדי הדף היומי, מהדורה מפוארת לחתנים וכן מהדורה מקוצרת בעלת כריכה רכה ללימוד בדרכים.
עבודה רבה הושקעה במהדורה על הגהת נוסח התלמוד ומפרשיו. תיקוני נוסח ודאיים נעשו בגוף הנוסח. הגהות רבות אחרות מובאות במדור 'לאוקמי גרסה' שבשולי העמוד, על פי כתבי יד ודפוסים ראשונים, נוסחאות הראשונים, ואף הצעות תיקון של תלמידי חכמים בני זמננו. כמו כן הוקם צוות מומחים ותלמידי חכמים ובראשם הד"ר עזרא שבט, שביררו וליבנו וחתרו למצוא את הנוסח המקורי של הלכות הרי"ף כפי שיצא מידי הרי"ף עצמו. מדור נוסף בשם 'ביאורי הראשונים' מופיע בצד כל עמוד ובו דברי הראשונים הנצרכים לביאור דברי הגמרא.
ממפעליו הבולטים של המכון > תלמוד בבלי > ש"ס לובלין

בשנת תשס"ט יצא לאור מהדורת 'ש"ס לובלין-והגית', התלמוד בבלי כולו מבואר בדרך קצרה, בדגש על עמוד פירוש בלבד כנגד עמוד גמרא, כמו כן בסוף כל כרך משולבים מדורי עזר: 'תוספות המבואר', 'ביאורי הש"ס' ו'עין יעקב על אגדות הש"ס'. ש"ס לובלין-והגית מונה כמאה כרכים, וקיים גם בפורמט כריכה רכה למנויים ולצורך לימוד בדרכים.
כמו כן יצא לאור מהדורת 'ושננתם', מהדורה מקוצרת ללא מדורי העזר המונה עשרים וחמשה כרכים. אף היא קיימת גם בפורמט כריכה רכה למנויים ולצורך לימוד בדרכים.
ממפעליו הבולטים של המכון > תלמוד ירושלמי > תלמוד ירושלמי המבואר

בשנת תשע"ב (2012) יצא לאור הוצאה מחודשת ויחידה מסוגה בעולם הספר התורני הכוללת את התלמוד ירושלמי כולו מבואר בדרך קצרה, בדגש על עמוד פירוש בלבד כנגד עמוד גמרא, בראש המערכת עמדו הרב גורדון והרב עידו אלבה, הפרויקט כולל בתוכו גם ילקוט מפרשים ואלפי קטעים חדשים מכתבי יד קדומים שנשמטו מהדפוסים הקיימים ונוסף בסופו גם עין יעקב השלם על אגדות הירושלמי. מהדורה זו כוללת עשרים ואחד כרכים.
ממפעליו הבולטים של המכון > זוהר המבואר

בשנת תש"פ (2020) יצא לאור הוצאה מחודשת ויחידה מסוגה בעולם הספר התורני הכוללת את ספר הזוהר [ללא תיקוני הזוהר וזוהר חדש, והושלם בשנת תשפ"ד (2024)] מתורגם ומבואר בדרך קצרה על פי ביאור המבוסס על מפרשי הזוהר המקובלים כולל ציונים ומקורות לדברי המפרשים. חידוש נוסף שמציעה מהדורה זו הוא מדור 'הליכות עולם' הכולל הלכות ומנהגים היוצאים מדברי הזוהר. נדפס בעשרים וששה כרכים.
ממפעליו הבולטים של המכון > ארבעה טורים המאור

בשנת תש"ס (2000) החל פרויקט מפעל ארבעה טורים המאור והגיע לסיומו בשנת תשס"ח (2008). בראשות המערכת עמדו הרב אריה רוטנברג והרב מרדכי קארפ. במהדורה זו הושקעה עבודה רבה בדגש על נוסח הטור והבית יוסף וכמו כן נוספו כתבי יד רבים ונדירים אשר ראו אור לראשונה במהדורה זו. נדפס במהדורה מורחבת עשרים ושלשה כרכים ובמהדורת עיון מקוצרת של אחד עשר כרכים.
חברי המכון

בין עורכי המכון בעבר ובהווה: הרב שמואל אוירבך, הרב שמואל דויטש, הרב דוד מצגר, הרב יוסף שרייבר, הרב הלל מן, ד"ר הרב עזרא שבט, הרב משה רוזנר הרב שלמה ועקנין ועוד.
ספרי המכון

מקראות גדולות-תורה
מקראות גדולות-נ"ך
חק לישראל
תלמוד ירושלמי המבואר
משניות עם פירוש המשניות להרמב"ם
ספר הזהר הקדוש
ספר המצוות לרס"ג עם פירוש מהר"י פערלא
רמב"ם-משנה תורה
בעל המאור-לרבי זרחיה הלוי
רמב"ן על התורה
שערי דורא
ילקוט שמעוני
בית הבחירה למאירי
ארבעה טורים
טור ושולחן ערוך
פירוש הטור הארוך על התורה
מחנה לויה
איסור הויתר הארוך
ים של שלמה על הש"ס
עין יעקב על אגדות הש"ס
כל כתבי הפלאה
שער המלך - על הרמב"ם
פני יהושע על הש"ס
כל כתבי רבי חיים אבולעפיא
כל כתבי האור החיים
כל כתבי מרן החיד"א
שו"ת חקרי לב
שו"ת רבי עקיבא איגר
שו"ת חתם סופר
בתי כנסיות-לרבי אברהם ן' עזרא
תפארת יעקב - לרבי יעקב גזונדהייט
עובר אורח-לאדר"ת
צפנת פענח-לגאון הרוגוצ'ובער
ערכי הש"ס
אלה המצוות
תורת המפרשים על התורה
המאור שבתורה - אוסף חידושים ופרפראות על התורה
הא לן והא להו - מחלוקות הבבלי והירושלמי
הערות שוליים

↑  שי ברקוביץ, ‏הש"ס החדש: הרב דניאל ביטון מגלה טפח מהעבודה הכבירה, באתר כיכר השבת, 4 ביולי 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 142062381   WorldCat (עם VIAF): 142062381
רנה מגריט

| --- | --- |

 לידה:  21 בנובמבר 1898 לסינס, בלגיה 
 פטירה:  15 באוגוסט 1967 (בגיל 68) סכארבק, בלגיה 
 מקום קבורה:  tomb of Georgette Berger and René Magritte 
 לאום:  וולונים 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנויות היפות בבריסל 
 תקופת הפעילות:  1915–1967 (כ־52 שנים) 
 תחום יצירה:  צייר 
 זרם באמנות:  סוריאליזם בלגי 
 הושפע על ידי:  הירונימוס בוש, מקס ארנסט, ג'ורג'ו דה קיריקו, אנדרה ברטון 
 יצירות ידועות:  בגידת הדימויים, The Empty Mask, The Meaning of Night, The Menaced Assassin, הדיוקן, The Seducer, Time Transfixed, The Sixteenth of September, Not to be Reproduced, בנו של האדם, The Mysteries of the Horizon, The Human Condition, Golconda, The Empire of Lights, The lovers, The Telescope 
 בן או בת זוג:  ז'ורז'ט ברז'ה (28 ביוני 1922–?)   שרלוט לג (1936–1940) 
 חתימה:   
 www.magritte.be/en/
 
רנה מגריט לצד אחת מיצירותיו. תמונתו של לותר וולה.
רנה פרנסואה גזלין מגריט (בצרפתית: René François Ghislain Magritte; 21 בנובמבר 1898 –  15 באוגוסט 1967) היה צייר בלגי, ומן הידועים בציירים הסוריאליסטים.
ילדותו של מגריט

מגריט נולד בלסינס (Lessines) במחוז אֵינוֹ שבבלגיה, בן בכור לרג'ינה ולליאופולד. במאי 1900 עברה משפחתו לעיירה גילי (Gilly), שם נולדו שני אחיו, ריימונד ופאול. כמה שנים אחרי כן, עברו לגור בשאטלה (Chatelet), שם החל מגריט ללמוד ציור בשיעור שבועי.
ב-24 בפברואר 1912 התאבדה אמו. בשנת 1913 עברה המשפחה לשרלרואה, שם החל מגריט ללמוד בבית הספר התיכון. הוא פגש את ז'ורז'ט ברז'ה, נערה שלימים הייתה לרעייתו. בעקבות פרוץ מלחמת העולם הראשונה שבה המשפחה לשאטלה ב-20 באוגוסט 1914.
בנובמבר 1915 עבר מגריט לגור בבריסל. ציוריו הראשונים, מ-1916, צוירו בסגנון אימפרסיוניסטי. באותה שנה נרשם לאקדמיה לאמנויות בבריסל ולמד שם עד 1918. משפחתו הגיעה לבקרו והצטרפה אליו לשם ב-1917. בשנת 1918 החל לצייר בסגנון הקוביזם ואחר בסגנון הפוטוריזם. רבים מציוריו באותן שנים תיארו נשים עירומות. בשנת 1919 פגש את המשורר פייר בורז'ואה, שהתרשם מעבודותיו של מגריט והזמינו לאייר את שיריו. בשנת 1920 פגש בשנית בז'ורז'ט ברז'ה, שאותה הכיר כשהיה בן 15, וב-28 ביוני 1922 נישא לה. כעבור פרק זמן נחשף לעבודתו של ג'ורג'ו דה קיריקו, "שיר אהבה", שתביא לנקודת מפנה בחייו. בשנת 1926 צייר מגריט את יצירתו הסוריאליסטית הראשונה, "הרוכב האבוד", וריאציות שונות שלה יצייר בחלוף השנים.
ההצלחה

בשנת 1927 זכה מגריט לתערוכת יחיד בגלריית "לה סנטור" ואחריה עבר הזוג מגריט לגור בפריז.
בשנת 1928 הציג את עבודותיו בתערוכה בבריסל והשתתף בתערוכה המשותפת הראשונה של הסוריאליסטים בגלריית "קמי גומנס" בפריז.
בשנת 1930 השתתף שוב בתערוכה בגלריית "קמי גומנס" ואחר שב לבריסל.
בשנת 1933 הוצגו 59 מיצירותיו ב"ארמון האמנויות" בבריסל וכן השתתף הוא בתערוכה בגלריה "פייר" בפריז.
בשנת 1936 הציג את ציוריו בפעם הראשונה בניו יורק בגלריית "ז'וליין לוי". כמו כן, השתתף בתערוכה בינלאומית בלונדון. כעבור שנתיים שוב הוצגו תמונותיו בבירת אנגליה.
בשנת 1940, בעקבות הכיבוש הגרמני במלחמת העולם השנייה, עברו מגריט ואשתו לקרקסון (Carcassonne), שבדרום צרפת.
בשנת 1941 השתתף בתערוכה בגלריית "דיטריש" בבריסל.
בתקופה שאחרי מלחמת העולם השנייה התפרנס מגריט מזיוף תמונות.
בשנת 1947 השתתף בתערוכה בגלריית "הוגו" בניו יורק ובגלריית "לו קוזין" בבריסל.
בשנת 1948 הציג מגריט את ציוריו בגלריית "פובור" שבפריז.
בשנת 1953 השתתף בתערוכה בגלריית "אלכסנדר יולא" בניו יורק והציג תערוכה ראשונה ברומא ותערוכה ראשונה בלונדון מאז תום מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1954 זכה לרטרוספקטיבה ב"ארמון האמנויות" בבריסל.
בשנת 1956 זכה בפרס גוגנהיים בבלגיה.
בשנת 1965 זכה לרטרוספקטיבה נוספת, הפעם במוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק.
בשנת 1967 הציג את תמונותיו במוזיאון ברוטרדם ובתערוכה אחרת בסטוקהולם.
רנה מגריט מת בבריסל, בלגיה, ב-15 באוגוסט 1967 מסרטן הלבלב. נקבר בבית העלמין של שארביק.
הבית שבו התגורר בבריסל משמש כיום כמוזיאון, שבו מוצגות אחדות מיצירותיו וכן מוצגים חפצים אחדים המופיעים בציוריו.
יצירתו של מגריט > השפעות ילדות

בציוריו של מגריט מופיעות לעיתים נשים כשפניהן אינן גלויות. שמועה שנפוצה טענה כי אלו מזכירים את התאבדותה של אמו, בעקבות נוכחותו בעת שגופתה נמשתה מהנהר, אך חוקרים טענו שעובדה זאת אינה נכונה.
שלושה מזכרונות ילדותו צצו פעמים מספר ביצירותיו:
תיבת עץ שהייתה ליד עריסתו
בלון שנקשר לגג בית הוריו
מראה של אמן עסוק בציור בית העלמין בו רנה שיחק עם חברה קטנה.
כעלם צעיר היה חובב סרטים והתעניין מאוד ביצירותיהם של רוברט לואיס סטיבנסון ואדגר אלן פו, גם אלה השפיעו על עבודתו.
יצירתו של מגריט > הערכה

מגריט, כעמיתו סלבדור דאלי, היה שייך לזרם הסוריאליסטי, אולם בעוד דאלי צייר תמונות חלום, מגריט יצר אשליות. הוא יצר טכניקה אשלייתית טבעית של תיאור מדויק ויצירותיו צוירו באופן דקדקני וקפדני כפי שאמנים בסופר-ריאליזם היו מציירים, אלא שמגריט לא צייר את המציאות כי אם את הבלתי אפשרי. בציוריו היה סותר את כוח הכבידה של כדור הארץ, לשמיים שיווה איכות של חומר גשמי וממשי שאפילו ניתן לחיתוך ולהצבה על גבי כן הציור, והספינות שצייר עשויות היו מגלי הים ובכל זאת משייטות על פני המים.
הוא הפליא לסכל את ציפיותיו המוקדמות של הצופה, בעשותו שימוש יוצא דופן בגדלים הסותרים את ידיעותיו המקובלות של המתבונן בתמונה. ההיגיון המסוים, המונח ביסוד מערכת היחסים שבין עצמים חסרי כל קשר לכאורה, משווה ליצירותיו יכולת לערער את שלוות רוחו של הצופה בהן, ומעורר בו תחושה בלתי נוחה. ביצירותיו הוא מתמקד בעיקר בניתוח לשון הציור, בקשר הנוצר בין חפצים מעשה ידי אדם לעצמים טבעיים הנמצאים בסמיכות זה לזה, ויצר אפקטים המשתמעים לשתי פנים, המגבירים את תחושת המוזרות וטורדים את המחשבה (למשל בציור הדיוקן). ביצירותיו, לא חדל מגריט לתהות על פשרם של פרדוקסים ועל טבעה של התפיסה האנושית. ציור נודע בקטגוריה זו הוא "בגידת הדימויים".
עבודותיו של מגריט מוכרות בעולם כולו. עוד בחייו זכה להצלחה כלכלית וערכם הכספי של ציוריו מאמיר מעת לעת. ספרים המציגים את יצירותיו היו מאז ומתמיד רבי מכר.
המוזיאון המלכותי לאומנות בבריסל מכיל את המספר הרב ביותר של יצירותיו של מגריט. ב-2 ביוני 2009 נפתח בבריסל מוזיאון מגריט המכיל מעל 200 מיצירותיו על פני 2500 מ"ר, המסודרות בסדר כרונולוגי.
יצירתו של מגריט "טירת הפירנאים" נמצאת באוסף של מוזיאון ישראל בירושלים.
ראו גם

בנו של האדם
לקריאה נוספת

רנה מגריט 1967-1898 : המחשבה נחשפת לעין, מאת מרסל פקה, הוצאת ספרי טאשן
הערות שוליים

↑  זייפן?, דבר, 1 באפריל 1983
↑  דמיון, מעריב, 23 בנובמבר 1953
↑  יצירותיו של מגריט במוזיאון המלכותי לאומנות בבריסל
↑  מוזיאון מגריט
↑  טירת הפירנאים, באתר www.imj.org.il, ‏2021-02-17
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264830305171  PLWABN: 9810568610605606  AAG: 2491  AGSA: 9840  BIBSYS: 90065819  BNC: 000061532  BNE: XX910399  BnF: cb123735831 (data)  CANTIC: a10117179  CiNii: DA01087467  GND: 118576208  ICCU: CFIV040455  ISNI: 0000 0001 2102 1220  KulturNav: 43f34bff-8eea-4658-960d-cd38d20eb5b8  LCCN: n79086870  LNB: 000192286  MusicBrainz: e3cbef22-3a8e-445d-ae78-94dc1151df6d  NDL: 00470900  NGV: 1096  NKC: jn20000720160  NLA: 35321956  NLG: 95019  NLK: KAC199617471  NSK: 000178176  NTA: 068816960  PIC: 19426  RERO: 02-A003550230  RKD: 51983  SELIBR: 213571  SNAC: w6cj8m98  SUDOC: 032771304  Trove: 911148  ULAN: 500022967  VcBA: 495/79005  VIAF: 69008939   WorldCat (עם VIAF): 69008939
משה ינוקא

| --- | --- |
רב-סרן משה ינוקא (1957)
רב-סרן משה ינוקא (1957)
 לידה:  1930 ירושלים, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  16 במאי 2003  (בגיל 73 בערך) י"ד באייר תשס"ג
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1948, 1952 – 1964 (כ־16 שנים)
 דרגה:   רב-סרן
 תפקידים בשירות
 לוחם פלמ"ח, מפקד פלוגה, מפקד קורס מ"פים
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות  פעולות התגמול   מבצע קדש 
 תפקידים אזרחיים
 מנהל "תיאטרון העונות", מנהל אירועים במלון באילת
 
משה ינוקא (1930 – 16 במאי 2003) היה מראשוני המפקדים בחטיבת הצנחנים.
ספרו

מקיביה עד המיתלה, תל אביב: ביתן, תשכ"ז 1967.
הערות שוליים

↑  משה ינוקא באתר GRAVEZ
1 2 3  חיים הנגבי, יונקא, אדום עתיק, כותרת ראשית, 21 במאי 1986
↑  אנקדוטה מספרת על כך, שכשנשאל ינוקא על ידי קצין ביחידה אם הוא מסוגל לנווט בלילה חשוך בציר של עשרות קילומטרים, ענה בכנות בשלילה, ועל כן נאמר לו שלא התקבל ליחידה. בדרכו החוצה פגש את שרון, ולשאלתו סיפר לו מדוע הוא עוזב. שרון הודיע לו שהוא נשאר, ושיעזוב רק כשאותו קצין יהיה מסוגל בעצמו לנווט בתנאים האלה.
↑  שנהרג בקרב על אבו תור בירושלים במלחמת ששת הימים.
↑  ליאור פרידמן, אם אין גן עדן, באתר הארץ, 5 באוקטובר 2008
↑  משה ינוקא באתר GRAVEZ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012301776405171
נעמה

ערך זה עוסק בבתו של למך בן מתושאל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

תבליט על אריח, נעמה מלמדת את יובל קריאה, קתדרלה באורבייטו
 אב:  למך בן מתושאל 
 אם:  צלה 
 בן או בת זוג:  נח 
 
נַעֲמָה, בתו של למך בן מתושאל מצלה אשתו, היא דמות הנזכרת בספר בראשית בסדר הדורות שבין אדם לנח. אחיה היה תובל קין.
לפי חז"ל, שמה של אשתו של נח בונה התיבה היה נעמה, אך נחלקו האם מדובר בנעמה בת למך, או שהיא הייתה אישה אחרת שאיננה מצאצאי קין. בספר היובלים אשתו של נח איננה נקראת נעמה, אלא אֶמְזָרָה בת רקיעאל (או רָכֵאֵל), בת אחות אביו.
במדרש בראשית רבה נאמר:

”אמר רבי אבא בר כהנא: נעמה אשתו של נח הייתה, למה היו קורין אותה נעמה? שהיו מעשיה נעימים.

ורבנן אמרו: נעמה אחרת הייתה, ולמה היו קורין אותה נעמה? שהייתה מנעמת בתוף לעבודת כוכבים”.
ראו גם

נעמה (מיתולוגיה)
הערות שוליים

↑  ספר בראשית, פרק ד', פסוק כ"ב.
↑  רש"י בראשית ד, כב
↑  ראו בילקוט מעם לועז, בראשית, עמ' קצ.
↑  פרק ד', פסוק מ"ו
↑  ספר היובלות, פרק ד, פסוק לג: "רָכֵאֵל" (תרגום א. ש. הרטום).
↑  בראשית רבה, פרשה כ"ג, פסקה ג'.
↑  דב קמחי, אנציקלופדיה לאישים בתנ"ך, הוצאת יהושע צ'צ'יק, 1969, כרך ראשון, עמ' 641.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1220748781  VIAF: 6761160486124105180001   WorldCat (עם VIAF): 6761160486124105180001
יואב זיו

יואב זיו (נולד ב-16 במרץ 1981) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן, וכיום משמש כמנהל קבוצת מכבי תל אביב.
ביוגרפיה

זיו נולד בחדרה והחל לשחק כדורגל בקבוצות הילדים של הפועל גבעת אולגה. לאחר מכן עבר למחלקת הנוער של מכבי חדרה, ומשם עבר למחלקת הנוער של מכבי חיפה. בעונת 2000/2001 עלה לקבוצת הבוגרים של המועדון. זיו ערך הופעה אחת בליגת העל במדי מכבי חיפה, והיה חלק מסגל הקבוצה שזכתה בתום העונה באליפות.
את עונת 2001/2002 החל זיו במכבי חיפה, אך עבר במהלך העונה לקבוצת הפועל חיפה, עמה ירד בתום העונה לליגה הלאומית, ובמדיה שיחק גם בעונת 2002/2003. בעונת 2003/2004 שיחק זיו בהפועל נצרת עילית בליגה הלאומית, ובסיומה עלה עמה לליגת העל והמשיך לעונה נוספת במועדון.
בעונת 2005/2006 עבר זיו לקבוצת בית"ר ירושלים, ושם הוסט מעמדת הקשר ההתקפי לעמדת המגן הימני או השמאלי. בעונת 2006/2007 זכה עם הקבוצה באליפות. באוקטובר 2007 קיבל זיו הצעה לחתום בשורות פ.צ. קופנהגן, הקבוצה שהדיחה את בית"ר ירושלים באותה עונה ממוקדמות ליגת האלופות, אך לבסוף נשאר במועדון. בעונת 2007/2008 זכה עם הקבוצה בדאבל.
בינואר 2009 חתם זיו לשתי עונות וחצי בקבוצה הבלגית לוקרן, בה שיחקו עמו שני ישראלים נוספים, עומר גולן ואבי סטרול. עד תום עונה זו כבש זיו שני שערים ב-13 הופעות בליגת העל הבלגית, ובעונה שלאחר מכן כבש שער אחד ב-26 הופעות.
ב-29 במרץ 2010 חתם זיו לשלוש שנים במכבי תל אביב, אליה הצטרף בתחילת העונה שלאחר מכן, יחד עם סטרול שחזר עמו מלוקרן. בעונת 2011/2012 התרחש אירוע חריג במשחק מול סטוק סיטי במסגרת הליגה האירופית כשזיו בעט בנעלו שעפה ופגעה בקוון. מיד לאחר מכן הורחק זיו מהמשחק בכרטיס אדום. התקרית קיבלה תשומת לב תקשורתית רבה, ובעקבותיה הורחק זיו משלושה משחקים על ידי בית הדין של אופ"א. בעונת 2012/2013 זכה עם מכבי תל אביב באליפות. לקראת עונת 2013/2014 האריך את חוזהו בשנתיים נוספות, וזכה עם הקבוצה באליפות שנייה ברציפות. בעונת 2014/2015 זכה עם מכבי תל אביב בטרבל, ואת שערו היחיד בעונה זו כבש בניצחון 6–2 על הפועל באר שבע בגמר גביע המדינה. בעונת 2015/2016 שותף בתשעה משחקים בלבד בכל המסגרות, ובסופה שוחרר מהמועדון.
באוקטובר 2016 חתם זיו בקבוצת הפועל פתח תקווה מהליגה הלאומית. במקביל, ב-2 בנובמבר הצטרף לצוות האימון של קבוצת הנוער של מכבי תל אביב כעוזרו של המאמן גיא צרפתי.
ב-3 ביולי 2017 פרש זיו ממשחק פעיל והתמנה למנהל קבוצת הבוגרים של מכבי תל אביב במקומו של בני טבק.
ביוגרפיה > נבחרת ישראל

לזכותו של זיו הופעה אחת במדי הנבחרת הצעירה, וב-15 באוגוסט 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ישראל הבוגרת, במשחק ידידות מול סלובניה. בסך הכל ערך זיו 32 הופעות במדי הנבחרת, ואת הופעתו האחרונה ערך ב-16 באוקטובר 2012, במשחק מול לוקסמבורג במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014.
חיים אישיים

ב-2008 נישא זיו לבת זוגו.
תארים

אליפות: 2000/2001
אליפות: 2006/2007, 2007/2008
גביע המדינה: 2007/2008
אליפות: 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015
גביע המדינה: 2014/2015
גביע הטוטו: 2014/2015
הערות שוליים

↑  יואב זיו ו"פרשת הנעל": המעגל ייסגר הערב, באתר וואלה, 3 באוקטובר 2013
↑  שי ארצי, אחרי תקרית הנעל: יואב זיו הורחק מ-3 משחקים, באתר ynet, 25 באוקטובר 2011
↑  רז אמיר, ‏יואב זיו החל לעבוד בקבוצת הנוער במכבי ת"א, באתר ONE‏, 2 בנובמבר 2016
↑  יניב טוכמן‏, יואב זיו מונה למנהל מכבי תל אביב: "מרגיש כאילו לא עזבתי מעולם", באתר וואלה, 3 ביולי 2017
יחזקאל חנקין

| --- | --- |

 לידה:  1881 תרמ"ה הומל, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית (1858–1883) 
 פטירה:  22 בדצמבר 1916 (בגיל 35 בערך) כ"ח בכסלו תרע"ז האימפריה העות'מאנית החל מ-1844 יבנאל, ישראל 
 מקום קבורה:  כפר גלעדי 
 תאריך עלייה:  1904
 כינוי:  הצייד 
 השתייכות:  ארגון 'השומר'
 
קבוצת אנשי השומר (1915 או 1916)
מימין לשמאל:מאיר ספקטור, יחזקאל חנקין, שאול קרבל, זאב לוינסון, איזנשטיין
יחזקאל חנקין (תרמ"א, 1881 – כ"ח בכסלו תרע"ז, 23 בדצמבר 1916) היה צייד עברי, מראשי ההגנה העצמית והשמירה של היהודים ברוסיה וממייסדי ארגון 'השומר'.
קורות חייו > ההגנה היהודית בהומל

יחזקאל חנקין נולד בשנת תרמ"א (1881) בכפר זיאטקוביצ'י (ליד קורמה) שבפלך מוהילב שברוסיה הלבנה (אז חלק מן האימפריה הרוסית). קיבל בנערותו חינוך מסורתי, והיה פעיל בארגוני נוער ציוני. עבד כצבע בסדנה. הכיר בהומל את אשתו לעתיד חיה שרה בלומין, אשר בהשפעתו עזבה את מפלגת הבונד, והשניים ייסדו יחד עם כמה עשרות חברים את סניף מפלגת 'פועלי ציון' בהומל.
לאחר הפרעות בקישינב ב-1903, הוחלט לארגן הגנה עצמית בהומל, ויחזקאל חנקין התמנה לעמוד בראש ההגנה. הוא ארגן תחתיו קבוצה של כ-400 צעירים יהודים. על ידי התחפשות לאיכר והתערות ביישובים הסמוכים נודע לחנקין המועד שנקבע לפרעות בהומל, ועל שום כך ההגנה בעיר הייתה מוכנה. הקרבות שפרצו נמשכו שלושה ימים. המשטרה הרוסית התערבה, לצִדם של הפורעים, וכשפתחה באש על המגינים היהודים נהרג אחד מהם, וחנקין נפצע. לאחר הפרעות נרדפו ראשי ההגנה היהודית על ידי השלטונות. חנקין ואשתו ברחו לקייב ומשם לאודסה. באודסה הם זכו לעזרה מראשי הקהילה היהודית, ובין השאר מאיר דיזנגוף ארגן עבורם פספורטים. יחד עם עוד שניים מחברי ההגנה היהודית בהומל המשיכו לאיסטנבול דרך היבשה, ומשם בספינה ליפו.
קורות חייו > פועל בארץ ישראל

חנקין הגיע לארץ ישראל ב-17 בדצמבר 1903 יחד עם קבוצת עולים מפעילי ההגנה בהומל. הגעתם נחשבת כמבשרת תחילת העלייה השנייה. חברי הקבוצה, שנודעו בכינוי 'ההומלים', השתכנו במושבה רחובות, עבדו במשק של אגודת נטעים וגרו יחד כקומונה.
לאחר התפרקות החבורה עבר עם אשתו למושבה פתח תקווה, שם עבד חנקין כפועל, והזוג התיידד ולמד עברית מפי א. ד. גורדון. לאחר מכן עברו למושבה שפיה, שם עבד חנקין בבית הספר ליתומי קישינב, ופגש בישראל שוחט ואלכסנדר זייד. חנקין הוסיף לעבוד גם בחפירת בארות, בבניין בית החרושת לסבון 'עתיד' בפתח תקווה, ובשמירה במושבה.
בפתח תקווה נשא לאשה את שרה חיה, אשר עלתה עמו מהומל, במה שנודעה כחתונה הראשונה של אנשי 'העלייה השנייה' בישראל.
בשנת 1906 סייע לד"ר ליאו כהן ליסד את סניף תנועת מכבי ביפו, לימים מכבי תל אביב.
כאשר חנקין וזייד נפלו למשכב, הם נשלחו לירושלים על ידי מיכאל הלפרין (ובהשתדלותה של חיה שרה) על מנת להתרפא בבית החולים של המיסיון האנגלי. בירושלים ייסדו השניים מועדון פועלים בפסח תרס"ז (1907). בנוסף הם התיידדו עם פרופ' בוריס שץ, מייסד 'בצלאל', אשר שידל אותם להישאר בירושלים וללמוד סיתות מפי יהודים עולי תימן.
קורות חייו > צייד עברי

בירושלים פגש חנקין בזואולוג ישראל אהרוני. בזיכרונותיו כותב אהרוני שהפגישה הגיעה זמן קצר לאחר שאהרוני קיבל מכתב מדוקטור אוטסון, המבקש ממנו לנסוע לים אנטיוכיה ולהשיג שם ביצי נחשון (עוף ים). אהרוני מספר שמיד אחרי קריאת המכתב וספרות על אודות אופייה המסוכן של הציפור, הוא יצא אל הרחוב:
"עבר לפני צעיר גוץ, רחב כתפים ובריא פנים. תלבשתו ומראו ענו בו, כי 'חלוץ' הוא. מעולם לא ראיתיו, מעודי לא שמעתי דבר על אודותיו... ותכף ומיד ספרתי לאדם הזה, שהיה לי זר לחלוטין את כל ענייני. הוא לא תמה על הפגישה המוזרה וה'בלתי אירופית' הזאת, אלא הקשיב לדברי רב-קשב, ואחר כך אמר לי, שהוא רוצה לראות את תמונת העוף הנפלא הזה.

חזרתי אתו לביתי והראיתיו את תמונת הנחשון. גם את כל הכתוב עליו קראתי לפניו. לזה אמר חנקין במילים ספורות: אביא לך את ביצי הנחשון.".
אהרוני נתן לחנקין עשרה נפוליאוני זהב לצורך הוצאות הדרך. לאחר מכן ניגש חנקין להיפרד מאשתו חיה שרה, שהייתה מאושפזת בבית החולים של רוטשילד, ויצא לדרך. בהגיעו לאנטיוכיה נעצר חנקין בחשד שהוא מרגל ארמני (בגלל מראהו ושפתו הרוסית), ורק בזכות התערבותו של הקונסול הגרמני בירושלים, שמידט, אשר שלח טלגרף ובו ערב לחנקין, הוא שוחרר. בים אנטיוכיה ליקט חנקין מאות ביצים ועורות נחשים, והביא אותם חזרה לאהרוני בירושלים. בעקבות כך כתב אהרוני בזיכרונותיו: "נצמדנו איש אל רעהו בחבלי רעיון קדוש: לחקר את חית הארץ והארצות הקרובות לה." מיד עם חזרתו של חנקין מים אנטיוכיה יצא למסע שני לעבר מדבר סוריה, לשם נשלח על ידי אהרוני לאסוף ביצים של ציפור לא ידועה. בין הביצים שהביא חנקין אשר תאמו את התיאור המבוקש, היו ביצים של 'מגלן מצויץ', ציפור נדירה אשר קודם לכן לא היה ידוע שהיא מקננת באזורים אלו.
בשנים הבאות המשיך חנקין להתלוות לאהרוני בסיורים ברחבי המזרח התיכון, אשר כללו את מדבריות סוריה והחג'אז, וברחבי ארץ ישראל. חנקין גם השתתף במסעות המחקר בראשותו של פרופסור מקס בלנקנהורן לחקר בקעת ים המלח.
קורות חייו > הקמת 'בר גיורא' וארגון 'השומר'

אלכסנדר זייד כותב שתוך כדי עבודת הסיתות בירושלים:
"עם חנקין הרבינו לדבר על יצירת חבר אנשים, כת לשם מטרה לאומית יצירת כוח עברי, להגן על ענינו בארץ. מיכאל הלפרין הדליק בנשמתי את החלום הזה עוד בוילנא. פה בארץ היה יחזקאל האיש היחיד אשר הבין לי"
השניים החלו בגיוס אנשים מתאימים לביצוע החזון, ופנו במכתב לישראל שוחט בנידון. ב-29 בספטמבר 1907 נערכה בדירתו של יצחק בן-צבי ביפו אספת הייסוד של הארגון בר גיורא בראשותו של ישראל שוחט שבה השתתפו זייד וחנקין. לאחר האספה חזר חנקין למסעות הציד. ב-12 באפריל 1909 השתתף חנקין באספת היסוד של ארגון 'השומר', וב-1910 החל לעבוד בשמירה בחוות כנרת בתור שומר רכוב, הראשון מקרב אנשי השומר. לצורך עבודת השמירה קנה ועד השומר סוסה עבור חנקין, והוא קרא לה 'צפורה'.
בשנת 1911 ניהל חנקין מגעים על קבלת השמירה במושבה רחובות, ונתמנה לשומר רכוב בה, ולמפקח על השמירה בה ובראשון לציון. ביתו בראשון לציון היה למקום כינוס עבור אנשי השומר. בשנים הבאות שמר במושבות מרחביה, מלחמיה ויבנאל, ועבר ביניהן על פי פקודת הארגון, בהתאם לצרכיו. במקביל מעת לעת היה יוצא למסעות ציד יחד עם אהרוני.