stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צבי סוף

| צבי סוף |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
תת־סדרה:: מעלי גרה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: צבאי סוף
סוג:: צבי סוף
מינים
 Redunca arundinum  Redunca redunca  Redunca fulvorufula
שם מדעי
 Redunca ‏סמית, 1827

צבי סוף או ראדבוק (שם מדעי: Redunca; בעבר: Cervicapra) הוא סוג של אנטילופה בינונית דמוית-צבי או אייל בתת-משפחת צבאי סוף, הכוללת שלושה מינים החיים ביבשת אפריקה. בניגוד לשמו הוא אינו קשור כלל לסוג צבי או לתת-משפחת הצבאיים. צביי הסוף אינם נחשבים כמינים בסיכון ותפוצתם חופפת במרכז טנזניה. הפירוש בלטינית של השם המדעי "Redunca" הוא כפוף\מעוקל, ומתייחס למבנה הקרניים של המינים בסוג. בעבר השם המדעי של הסוג היה Cervicapra שנגזר משתי מילים בלטינית: "Cervus" = אייל, "capra" = עז; בהתייחסו לדמיון הרב שיש בין סוג זה לבין האיילים.
מאפיינים

צביי הסוף מאופיינים בקרניים המעוקלות שלהם, שמבנן משתנה בכל מין. כמו כן הם דומים מאוד לאיילים: אוזניהם גדולות ורחבות, זנבם עבה ומעוגל, ויש להם אף גדול ושחור. הרגליים, הגוף והצוואר שלהם ארוכים, והראש קטן למדי ומאורך. פרוותם שעירה ובהירה, ויש להם בדרך כלל מתחת לאוזניים עיגולים שחורים המשמשים כבלוטות ריח. כפי שמרמז שמם, בית גידולם של מינים אלה הוא בסבך העשבים הגבוהים, ובשעת סכנה הם נוטים לשכב בו ללא תזוזה כשפרוותם מספקת להם הסוואה מצוינת. הנטייה לחיות בסוואנות או בהרים משתנה בין המינים. יש להם חושי שמיעה וריח טובים, והם אינם אצנים לטווח רחוק.
מינים אלו פעילי יום ולילה, עם שיא של שעות פעילות בשעות הזריחה והשקיעה, ומנוחה בשעות החמות של היום. הם תלויים מאוד במקורות זמינים של מזון, מים וצמחייה עבותה למסתור. הנקבות שלהם פעילות בקבוצות קטנות, והזכרים טריטוריאליים ונוטים לבדידות. תזונתם מורכבת בעיקר מעשבים. בניגוד לקורביהם הקובוסים, הם אינם אוהבים להשתכשך כל כך במים. הטמפרטורות בתחומי מחייתם נעים בין 10 ל-30 מעלות במשך השנה. אויביהם העיקריים הם הטורפים הגדולים של אפריקה כדוגמת האריה הברדלס, הנמר ועוד.
מינים

צבי סוף מצוי (Redunca arundinum) - המין הגדול בסוג. נפוץ בטנזניה, מוזמביק, מלאווי, זמביה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, גבון, אנגולה, נמיביה, בוצוואנה, זימבבואה, סווזילנד ודרום אפריקה. סימני ההיכר שלו: קרניים גדולות, ארוכות ומעוקלות עם רקמה חיוורת בבסיס, ופרווה בצבע חום\צהבהב\אדמדם. יש לו שני תת-מינים ודרגת שימורו היא "ללא חשש" (LC).
צבי סוף הסוואנה (Redunca redunca) - המין הבינוני בסוג. נפוץ בטנזניה, קניה, רואנדה, בורונדי, אוגנדה, אתיופיה, אריתריאה, סודאן, דרום סודאן, צ'אד, הרפובליקה המרכז-אפריקאית, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, קמרון, ניגריה, ניז'ר, מאלי, בנין, טוגו, בורקינה פאסו, גאנה, גינאה, גינאה ביסאו, חוף השנהב, סנגל וגמביה. סימני ההיכר שלו: קרניים עבות ובינוניות בצורת צבתות, ופרווה זהובה. יש לו חמישה תת-מינים ודרגת שימורו היא "ללא חשש" (LC).
צבי סוף ההרים (Redunca fulvorufula) - המין הקטן בסוג. מצוי בשלושה אזורים גאוגרפים נפרדים: טנזניה, קניה, אוגנדה, אתיופיה ודרום סודאן, קמרון וניגריה, ובוצוואנה, מוזמביק, סווזילנד, לסוטו ודרום אפריקה. סימני ההיכר שלו: קרניים קטנות וקצרות עם עיקום חד כלפי קדימה, פרווה חומה-אפרפרה בגוף, וצהבהבה או אדמדמה בצוואר. יש לו שלושה תת-מינים ודרגת שימורו היא "ללא חשש" (LC).
קאיקאיפילו

| קאיקאיפילו |
| --- | --- |

תקופה
קרטיקון עליון 66 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: דמויי קמטן
משפחה:: מוסזאוריים
סוג:: קאיקאיפילו
מינים
 Kaikaifilu hervei
שם מדעי
 Kaikaifilu ‏אוטרו, 2017

קאיקאיפילו (שם מדעי: Kaikaifilu) הוא סוג נכחד של זוחל ימי ממשפחת המוזאזאוריים שחי במשך הקרטיקון של המאסטריכט שלפני 66 מיליון שנה מזמננו באנטארקטיקה ונראה שנכחד בהכחדת הקרטיקון.
מאפיינים

המאובנים של מוזאזאור זה התגלו בתצורות לופז דה ברטודנו (אנ') שבאי סיימור שבאנטארקטיקה והוא תואר ב-2016 למדע בידי כששמו קרוי על שם "Coi Coi-Vilu" - אלוהות אוקיינית של שבט המפוצ'ה הצ'יליאני. שם המין היחיד בסוג - Kaikaifilu hervei, קרוי לכבוד החוקר הצ'יליאני פרנסיסקו הרווה (Francisco Hervé).
מוזאזאור זה היה בעל גולוגולת ארוכה באורך 1.1-1.2 מטרים עם גוף באורך של 10 מטרים בממוצע, מה שהופך אותו לאחד מהגדולים שבמוזאזאורים של חצי הכדור הדרומי, גדול יותר מהטאניווזאורוס הקרוב אליו, שגם התגלה באנטארקטיקה.
זוחל זה על פי מבנה הלסתות הארוכות והשיניים החדות החרוטיות שחלקם היו מעט גדולות יותר ומצופי אמייל, נועדו לקרוע בשר מטרף של דגים, רכיכות ושל זוחלים ימיים אחרים.
בתרבות

בסדרה כוכב פרהיסטורי נראה קאיקאיפילו תוקף נקבת טוארנגיזאורוס בהיריון אך הנקבה ניצלת בידי קרוביה.
קהל יעד

בתחומי השיווק והפרסום, קהל יעד הוא קבוצה ספציפית של אנשים בתוך שוק היעד אליו מכוון שיווקו של מוצר או רעיון מסוים. אנשים אלו עשויים להיות רוכשים פוטנציאליים של המוצר, אנשים שכבר משתמשים בו דרך קבע, מקבלי ההחלטות לגבי רכישת מוצרים מסוג זה בבית, או האנשים שמשפיעים על קבלת ההחלטות.
למשל, אם חברה מעוניינת לשווק מוצר דיאטה המכוון לגברים עם מחלות לב (שוק היעד), היא עשויה לנסות לפרסם את המוצר לא רק בקרב גברים אלו, אלא גם בקרב נשותיהם (קהל היעד), שלעיתים קרובות אחראיות על נושא התזונה בבית. באופן דומה, חברות צעצועים עשויות לפנות בפרסומיהן אל קהל הילדים, מכיוון שהם אלו שעשויים להשפיע על קבלת ההחלטות של הוריהם באשר לרכישת הצעצוע.
בהתאם לקהל היעד שזיהתה החברה, היא מקבלת את כלל ההחלטות לגבי אופן עיצוב פרסומיה, אמצעי התקשורת דרכם היא פונה לקהל זה, העיתוי המתאים לפנייה ועוד. לכן זיהוי קהל היעד הוא צעד ראשון בטרם קביעת תהליך ואופן השיווק של המוצר או הרעיון. ניתן לאפיין את קבוצת האנשים הספציפית שמהווה את קהל היעד באמצעות מאפיינים כגון: קבוצת גיל, מין, מצב משפחתי וכדומה.
הערות שוליים

↑  Philip Kotler, 2000, Marketing Management, Millenium Edition, Pearson Custom Publishing. עמ' 272
צבי סוף הסוואנה

| צבי סוף הסוואנה |
| --- | --- |
 צבי סוף הסוואנה (זכר)
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: צבאי סוף
סוג:: צבי סוף
מין:: צבי סוף הסוואנה
שם מדעי
 Redunca redunca ‏פאלאס, 1767

צבי סוף הסוואנה (שם מדעי: Redunca redunca) הוא מין בסוג צבי סוף מתת משפחת צבאי סוף. צבי סוף הסוואנה נפוץ במרכז אפריקה וחי בעיקר באזורי אדמות מרעה קרוב למים.
מאפיינים

צבעו אדמדם עם צבע בהיר יותר מאחור וצבע לבן בבטנו. לזכרים קרניים עקומות שמצביעות קדימה והם עשויים לשקול עד 55 ק"ג. הזכרים מגיעים לגובה של 75 עד 89 ס"מ והנקבות לגובה של 69 עד 76 ס"מ. לזכרי צבי סוף הסוואנה שריקות מיוחדות ולנקבות קול דמוי קרקור צפרדע.
הם חיים לבד או בקבוצות קטנות מורכבות ממספר פרטים. צבי סוף הסוואנה פעיל במהלך היום, אך נסוג לאזורים קרים יותר כשטמפרטורת היום מגיעה לשיאה.
הערות שוליים

↑  צבי סוף הסוואנה באתר הרשימה האדומה של IUCN
| פריים |
| --- | --- | --- |
| ראמים | ראמים |  |
| דישון | דישון מקראי |        |
| ראם | ראם לבן • ראם הצבי • ראם ביסה • ראם סהרה • ראם שולי-אוזניים |        |
| אנטילופת סוס | אנטילופת סוס שחורה • אנטילופה סוסית קצרת-קרן |        |
| בובאלים | בובאלים |        |
| בובאל | בובאל איילי • בובאל הכף • בובאל ליכטנשטיין |        |
| גנו | גנו כחול • גנו שחור |        |
| דאמאליסק | דאמאליסק הסהר • דאמאליסק הצבי |        |
| הירולה | הירולה |        |
| אימפלים | אימפלים |        |
| אימפלה | אימפלה |        |
| צביונים | צביונים |        |
| צביון | צביון חום • צביון צהוב-גב • צביון זברה • צביון אדרס • צביון פיטרס • צביון הארווי • צביון ז'נטינק • צביון לבן-גחון  • צביון נטאל  • צביון שחור  • צביון שחור-חזית  • צביון אוגילבי  • צביון אדום  • צביון אבוט   • צביון וינס •  צביון לבן-רגליים |        |
| צביון גמדי | צביון כחול • צביון מקסוול • צביון וולטר |        |
| צביון סבכים | צביון סבכים |        |
| צבאי סוף | צבאי סוף |  |
| קובוס | קובוס המים • קובוס שחור-רגל • קובוס המשקפיים • קובוס הנילוס • קובוס וארדון |  |
| צבי סוף | צבי סוף מצוי • צבי סוף ההרים • צבי סוף הסוואנה |  |
| פלינים | פלינים |  |
| אנטילופה איילית | אנטילופה איילית |  |
| פאנטולופים | פאנטולופים |  |
| אנטילופה טיבטית | אנטילופה טיבטית |  |
| פרים • יעלים • צבאיים | פרים • יעלים • צבאיים |  |
3 פרטים של צבי סוף הסוואנה
קהל דאן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1953 (בן 71 בערך) קורק, אירלנד 
 מוקד פעילות:  אירלנד 
 תקופת הפעילות:  מ-1971 
 מקום לימודים:  הקולג' האוניברסיטאי של קורק 
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  קולומביה רקורדס 
 www.cahaldunne.com
 
קהל דאן (באנגלית: Cathal Dunne; נולד בשנת 1951) הוא זמר אירי.
ביוגרפיה

דאן נולד בקורק והוא אחיינו של ראש ממשלת אירלנד לשעבר ג'ק לינץ', ב-1974 גמר ללמוד באוניברסיטת קורק, באותה שנה זכה בתחרות המוזיקה הבינלאומית קסטלבר הנערכת בעיירה קסטלבר שבמחוז מאיו, ב-1976 יצא שירו "ילד רע" ושיר הפופ שלו שזכה להצלחה "דני", באותה תקופה גם הופיעה כחלק מלהקה.
ב-1979 זכה בתחרות הלאומית לנציג אירלנד באירוויזיון בירושלים עם השיר "איש שמח", בה התמודד מולו והגיע למקום השני ג'וני לוגן, באירוויזיון הגיע למקום החמישי עם שמונים נקודות, בנוסף השיר גם זכה להצלחה בהשמעות באירלנד וברחבי אירופה.
ב-1982 הופיעה במספר קונצרטים במישיגן ולאחר מכן היגר לארצות הברית.
דאן מתגורר כיום בפיטסבורג, פנסילבניה עם אשתו, קתלין ובנו, ריאן.
קוסטקה נגרוצי

בול עם דיוקנו של קוסטקה נגרוצי
קונסטנטין (קוסטקה) נגרוצי (ברומנית: Constantin (Costache) Negruzzi;‏ 1808 - 24 באוגוסט 1868) היה פוליטיקאי, מתרגם וסופר רומני.
נגרוצי נולד בכפר טריפשט (Trifești) שבמחוז יאשי, נסיכות מולדובה, כבנו של הפחרניק דינו נגרוצי. הוא למד יוונית בילדותו ממלמד יווני ידוע בתקופתו ולמד רומנית בכוחות עצמו מקריאה בספרים. ב-1821, כשאלכסנדר איפסילנטי וצבא הפיליקי אטריה השתלטו על מולדובה, נמלטה המשפחה כולה לבסרביה, שם, בקישינב, למד צרפתית ממהגר צרפתי ופגש את פושקין, שעורר את תאבונו לספרות. ניסיונותיו הספרותיים הראשונים, Zăbavele mele din Basarabia în anii 1821, 1822 ("ההתמהמהויות שלי בבסרביה בשנים 1821, 1822") הם מאותה תקופה.
ב-1823 שבה המשפחה ליאשי וב-1826 מת אבי המשפחה. קוסטקה נגרוצי עבד במשרות מנהלתיות תוך התקדמות מתמדת. ב-1835 תרגם מצרפתית את הספר שלושים שנות חיים או חייו של קלפן. ב-1836, בכתב העת המוזאון הלאומי, בגיליונות מס' 36 ו-37, התפרסמה ההתכתבות שלו עם יון-חליאדה רדולסקו. ב-1837 תרגם כמה דרמות של ויקטור הוגו ופרסם את הפואמה Aprodul Purice (אפרודול פוריצ'ה) שמקור השראתה באגדה של יון נקולצ'ה. בשנה הזאת נבחר לאספה המחוקקת מטעם העיר יאשי. בהמשך פרסם נובלה מקורית בשם Zoe ותרגום של הפואמה של פושקין, "הצעיף השחור". הוא המשיך לפרסם יצירותיו בכתבי עת שונים וב-1840 הצטרף למיכאיל קוגלניצ'אנו ולוסילה אלכסנדרי בייסוד כתב העת הספרותי דאצ'יה ספרותית (Dacia literară) וגם פרסם בו מיצירותיו. השלישייה הזאת, קוגלניצ'אנו, אלכסנדרי ונגרוצי, מרכיבה גם את הוועד המנהל של התיאטרון הלאומי ביאשי ומייסד למעשה את התיאטרון בשפה הרומנית. בתחום הפוליטי-מנהלי, ב-1840 נבחר להיות ראש עיריית יאשי. מהשיתוף פעולה של נגרוצי עם קוגלניצ'אנו נוצר ב-1841 גם ספר בישול: "200 reţete cercate de bucate, prăjituri şi alte trebi gospodăreşti‏" (200 מתכונים שנוסו של מאכלים, עוגות ומעשי בית אחרים).
נגרוצי המשיך לתרגם ולכתוב יצירות מקוריות ועיבודים ולפרסם אותם בכתבי העת של התקופה. בהיותו שמרן בדעותיו, לא השתתף במהפכת 1848 במולדובה, התרחק מהפעילות הפוליטית וב-1850 מונה להיות המנהל הכללי של משרד האוצר במולדובה. עבודתו הספרותית נמשכת וב-1853 ייסד את כתב העת Săptămâna ("השבוע"). ב-1857, כשהיה שופט, נקרא להיות חבר במועצת השליט ותחת שלטונו של קוזה מונה למנהל משרד האוצר הרומני.
נגרוצי מת ב-1868 ונקבר בחצר הכנסייה בכפר הולדתו.
קיראוסק (מחוז משנה)

| --- | --- |
סמל קיראוסקסמל קיראוסק
 מדינה:  בלארוס בלארוס
 מחוז:  מוהילב (מחוז) מוהילב
 רשות מחוקקת:  Kiraŭsk District Council of Deputies 
 בירת המחוז משנה:  קיראוסק 
 תאריך ייסוד:  12 בפברואר 1935 
 על שם:  סרגיי קירוב 
 שטח:  1,295.2 קמ"ר
 גובה:  165 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז משנה:  16,938 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  53°16′07″N 29°28′25″E﻿ / ﻿53.26861111°N 29.47361111°E﻿ / 53.26861111; 29.47361111 
 kirovsk.gov.by
  מפת מיקום  מפה מפורטת   מיקום מחוז-משנה קיראוסק על מפת מחוז מוהילב, ומפת בלארוס כולה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז משנה קיראוסק (בבלארוסית: Кіраўскі раён; ברוסית: Кировский район) הוא אחד מ-21 מחוזות משנה מנהליים של מחוז מוהילב שבמזרח בלארוס. מרכזו המנהלי היא העיר קיראוסק.
דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) (אנ'), מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה קיראוסק 22,352 בני אדם. האוכלוסייה הצטמצמה ובשנת 2016 נמנו במחוז המשנה 19,718 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה ב-2009: 85.8% בלארוסים, 12.63% רוסים ו-1.57% אחרים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (69.30%) ורוסית (29.54%).
קוקברה כחולת-זנב

| קוקברה כחולת-זנב |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: כחלאים
תת־סדרה:: שלדגיים
משפחה:: שלדגיים
סוג:: קוקברה
מין:: קוקברה כחולת-זנב
שם מדעי
 Dacelo leachii ‏ויגורס והורספילד, 1826

קוקברה כחולת-זנב (שם מדעי: Dacelo leachii) הוא מין של שלדג, שאנדמי לצפון אוסטרליה ולדרום גינאה החדשה.
מאפיינים

אורכה של הקוקברה הוא כ-38 עד 42 ס"מ, ומשקלה הוא כ-260 עד 330 גרם. ראשה ובטנה של הקוקברה מפוספסים בשחור, עיניה לבנות וכנפיה חומות עם פס כחול. הזכר והנקבה נבדלים בגודלם ובצבע הזנב - כחול אצל הזכר וחום מפוספס בשחור אצל הנקבה. לקוקברות צעירות יש יותר פסים חומים על גופן, ועיניהן חומות.
הקוקברה כחולת-הזנב ניזונה בעיקר מבעלי חיים שחיים את חייהם קרוב לקרקע; בעונה הרטובה, הקוקברה ניזונה בעיקר מחרקים, לטאות וצפרדעים, בעוד בשאר עונות השנה היא ניזונה מפרוקי-רגליים, דגים, תולעי אדמה, עופות קטנים ומכרסמים. הקוקברה צדה את מזונה על ידי צלילה, במקור פעור, אל המקום שבו הטרף נמצא בקרקע. הטרף שהיא תפסה מוכה בענף ולאחר מכן נבלע בשלמותו; לעיתים קרובות ניתן למצוא ליד קינים של קוקברות פריטי מזון לא מעוכלים שהוקאו. מקורה של הקוקברה כולל חריץ מיוחד (בקצה הלסת העליונה) שמקל עליה לתפוס את הטרף שלה.
עונת הרבייה של הקוקברות כחולות-הזנב מתרחשת לקראת סוף האביב (מספטמבר עד דצמבר). הקוקברות כחולות-הזנב מקננות בשיתופיות, בעוד קבוצה מורכבת מזוג ראשי ומכמה קוקברות אחרות, שמסייעות בגידול הגוזלים. הקן מוקם בחור בעץ, לעיתים קרובות בגובה של כ-25 מטרים מעל הקרקע. הנקבה מטילה 3-4 ביצים, ודוגרת עליהן במשך 26 ימים. הגוזלים נולדים עיוורים וערומים, ויוצאים מהביצה בעזרת שימוש בשן בקיעה. נוצותיהם של הגוזלים מתחילות לגדול לאחר 7 ימים, ועיניהם נפקחות לאחר 10 ימים. הגוזלים פורחים מהקן לאחר 36 ימים. הוריהם של הפרחונים ימשיכו להאכיל אותם במשך 6-10 שבועות נוספים.
הערות שוליים

↑  קוקברה כחולת-זנב באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  birdsinbackyards.net, Dacelo leachii (ארכיון)
קיראון

|  מידע |
| --- | --- |
 עיר:  קריית אונו 
 תאריך ייסוד:  שנות ה־60 של המאה ה־20 
 קואורדינטות:  32°03′11″N 34°51′47″E﻿ / ﻿32.053167°N 34.863083°E﻿ / 32.053167; 34.863083
 he
 
קיראון היא שכונה בקריית אונו, שהוקמה בראשית שנות ה-60 של המאה ה-20.
השכונה הוקמה על ידי חברת "קיראון" בה היו שותפים חברת יאמיקו של משקיעים מדרום אמריקה והבנק לסחר חוץ של משקיעים משווייץ. בשנת 1967 רכשה חברת כלל את חלקה של חברת יאמיקו בחברת קיראון.
השכונה הוקמה על שטח של 1400 דונם שנחכרו ממינהל מקרקעי ישראל. השכונה תוכננה לכלל כ-2000 דירות בבניינים של 4-5 קומות. עד נובמבר 1963 נמכרו בשכונה כ-750 דירות. באוגוסט 1964 נמכרו כבר 1300 דירות ו-100 משפחות ראשונות נכנסו להתגורר בשכונה. 320 דירות ב-11 בניינים בשכונה נכללו בשכונה לשיכון אנשי צבא קבע בשכונה.
באפריל 1966 עברה המשפחה האלף לשכונה.
בשנת 1971 פלשו חסרי דיור מקריית אונו לדירות בקיראון שנבנו עבור עולים חדשים.
הערות שוליים

↑  כלל רכשה מחצית ממניות "קיראון", דבר, 2 במרץ 1967
↑  600 דירות השנה בעיר הגנים קיראון, דבר, 7 במאי 1963
↑  כ-750 דירות נמכרו בקיראון, דבר, 14 בנובמבר 1963
↑  85% מדירות קיראון נמכרו עד סוף 1000 - 1964 משפחות השתכנו, חרות, 5 באוגוסט 1964
↑  שיכון קבע - לאנשי צבא קבע, מעריב, 24 במאי 1965
↑  משפחת האלף עוברת לקיראון, דבר, 29 באפריל 1966
↑  מנחם שמואל, הפולשים בקיראון פינו הדירות - הובטחה פגישה במשרד השיכון, מעריב, 16 ביוני 1971
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007586312005171
צ'ארלס הילמן בראף

צ'ארלס הילמן בראף (באנגלית: Charles Hillman Brough;‏ 9 ביולי 1876 –  26 בדצמבר 1935) היה פוליטיקאי אמריקאי, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל ארקנסו ה-25 בשנים 1917–1921. בראף היה המושל שחתם על חוק זכות בחירה לנשים בארקנסו, ותמך בו ברמה הלאומית.
ראשית חייו

צ'ארלס הילמן בראף, נולד בעיר קלינטון שבמחוז הינדס שבמרכז מיסיסיפי. ב-1894 הוא סיים את לימודיו במיסיסיפי קולג' שבעירו. ב-1898 הוא קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס. ב-1902 הוא סיים לימודי משפטים באוניברסיטת מיסיסיפי. הוא לימד במיסיסיפי קולג' ובקולג' לשעבר לנשים, הילמן, גם הוא בקלינטון, ולאחר מכן באוניברסיטת ארקנסו בפאייטוויל. בראף כיהן כדיאקון בכנסייה הבפטיסטית.
מושל ארקנסו

ב-1916 נבחר בראף כמושל ארקנסו. בבחירות הוא הביס את עורך הדין וולאס טאונסנד, יליד איווה, שבהמשך כיהן במשך תקופה ארוכה כנציג ארקנסו בוועדה הרפובליקנית הלאומית. טאונסנד ניסה להתמודד שוב על משרת המושל ב-1920 מול יורשו של בראף, תומאס צ'יפמן מקריי.
במהלך תקופת כהונתו של בראף כמושל, הוקם בארקנסו מוסד לנשים עברייניות ונפתח בית ספר תעשייתי לנערות. הוא חתם על חוק שהתיר לנשים להצביע בבחירות המקדימות. בהנהגתו, הייתה ארקנסו ליחידה מבין מדינות הדרום שבה ניתנה זכות בחירה לנשים עוד לפני קבלת התיקון ה-19 לחוקת ארצות הברית. בראף, שהיה ליברל דמוקרט, תמך בפומבי בחוקים נגד מעשי לינץ'. ב-1918 הוא נבחר לכהונה שנייה כמושל, כאשר המפלגה הרפובליקנית תמכה בו כנגד מועמד המפלגה הסוציאליסטית, קליי פלקס.
ב-1919 התרחש טבח איליין (אנ') בעיירה איליין שבמחוז פיליפס, כאשר תושבים לבנים הפיצו שמועות שווא על תושבים אפרו-אמריקאים שביקשו להרוג לבנים אף על פי שהתושבים השחורים ביקשו רק לנסות להקים איגוד מקצועי כדי לדרוש תנאי שכר טובים יותר כחוכרי אדמות. בראף ביקש ממחלקת המלחמה של ארצות הברית לשלוח לארקנסו כוחות וליווה אותם לאזור ההתרחשות. שם הקיפו חיילים את התושבים השחורים, ותושבים לבנים הרגו תושבים שחורים ללא הבחנה. לפחות שני אנשים נהרגו על ידי החיילים. 237 שוחרים נהרגו בטבח. היה זה אחד העימותים הגזעיים הקטלנים ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית.
שנותיו האחרונות

בשנים 1925–1928 שימש בראף כמנהל משרד המידע הציבורי, וב-1929 כנשיא הקולג' הבפטיסטי המרכזי בקונוויי. בשנים 1934–1935 הוא שימש כיושב ראש ועדת הגבול בין וירג'יניה לבין מחוז קולומביה. ב-1932 הוא התמודד ללא הצלחה במושב בסנאט של ארצות הברית, אך נוצח בבחירות המקדימות של הדמוקרטים על ידי הסנאטורית המכהנת האטי קראווי.
צ'ארלס הילמן בראף נפטר בוושינגטון די. סי. ב-26 בדצמבר 1935. כמו רבים ממושלי ארקנסו הוא נטמן בבית הקברות רוזלון שבליטל רוק.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 86-87.
הערות שוליים

↑  Krugler, David (February 16, 2015). "America's Forgotten Mass Lynching: When 237 People Were Murdered In Arkansas". Daily Beast.
↑  Elaine Massacre, Arkansas Encyclopedia of History and Culture
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1211629597  ISNI: 0000 0000 3224 9979  LCCN: n95097235  NARA: 12034178  SNAC: w6fj3479  SUDOC: 25494597X  VIAF: 78032521   WorldCat (עם VIAF): 78032521
קוקברה צוחקת

| קוקברה צוחקת |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: כחלאים
תת־סדרה:: שלדגיים
משפחה:: שלדגיים
סוג:: קוקברה
מין:: קוקברה צוחקת
שם מדעי
 Dacelo novaeguineae ‏ארמן, 1783
תחום תפוצה


קוקברה צוחקת (שם מדעי: Dacelo novaeguineae) הוא מין של שלדג מהסוג קוקברה, שידוע בשל קריאתו דמוית הצחוק. מאופיין בחד-צורתיות זוויגית. תחום תפוצתו הטבעי היה במזרח אוסטרליה, אך הוא הובא לניו זילנד, מערב אוסטרליה וטסמניה. הקוקברה הצוחקת התגלתה לראשונה בשנת 1783 על ידי חוקר הטבע הצרפתי ג'ון הרמן, ושמה בא משפת הוויראדהורי, שפה אבורג'ינית שנכחדה.
מאפיינים

אורכה של הקוקברה הוא כ-45 ס"מ. גופה לבן או בצבע קרם, ורצועה חומה מתמשכת ממקורה עד לעיניה ולחלק העליון של ראשה. הכנפיים חומות עם כתמים כחולים. הזנב בצבע אדום-כתמתם, עם פסים בצבע חום כהה, בעוד המקור שחור בצדו העליון וורוד בצדו התחתון.
קריאתה של הקוקברה דומה לצחוק היסטרי (ומכאן שמה), והיא משמשת להכרזת טריטוריה. הקריאה מתחילה בצחוק נמוך, דמוי שיהוק, ובהמשכה הקוקברה זורקת את ראשה לאחור ו"צוחקת" היסטרית. לעיתים קרובות פרטים אחרים מצטרפים לקריאה, ואם קבוצה יריבה עונה לה, כל הקוקברות בקבוצה המשפחתית המקומית ממלאות את האזור בקריאות דמויות צחוק.
בתי הגידול המועדפים על הקוקברה הם מקומות עם עצים (חורשות, יערות ופארקים), והקוקברות חיות שם בקבוצות משפחתיות; לרוב הפרטים הכלולים בהן מסייעים בדגירה על הביצים, בהאכלת הגוזלים ובחימומם. הקוקברות ניזונות מחרקים גדולים, תולעים, סרטנים, נחשים, לטאות, עופות קטנים, עכברים ויונקים קטנים. את טרפן הן צדות כמו השלדגים: הן יושבות על ענף או חוט חשמל ומחכות עד שהטרף יגיע אליהן. לאחר שהן מזהות טרף הן עטות עליו, תופסות אותו ומטיחות אותו בענף.
בעונת הרבייה, שמתחילה באוקטובר או בנובמבר, הזכר מחזר אחרי הנקבה על ידי כך שהוא מציע לה את טרפו האחרון, וקורא "או-או". הקן ממוקם בדרך כלל בחור בעץ, ומשמש גם את הנקבות האחרות מהמשפחה. הזכר והנקבה מונוגמיים, ומגדלים את גוזליהם ביחד. בכל תטולה יש 2 עד 3 ביצים, הדגירה נמשכת כ-24 עד 29 ימים, והגוזלים פורחים מהקן בגיל 33–39 ימים. אם יש מעט מזון, הביצה השלישית בתטולה קטנה יותר מהאחרות, והגוזלים האחרים בקן תוקפים אחד את השני עם קרסים שיש להם בלסתם התחתונה; לעיתים הם אף הורגים את הגוזל הקטן יותר. לעומת זאת, ריבים בדרך כלל לא מתרחשים כשיש שפע של מזון.
הערות שוליים

↑  קוקברה צוחקת באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  קוקברה צוחקת, באתר Birds In Backyard (ארכיון)
1 2  שלדג צוחק - אתר הספארי (ארכיון)
קהל צ'יקו בבוקרשט

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת שנחרב 
 מיקום:  בוקרשט 
 מדינה:  רומניה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 8 במרץ 1883
 תאריך פתיחה רשמי:  8 במרץ 1883 
 תאריך פירוק:  1985 
 קואורדינטות:  44°25′38″N 26°06′17″E﻿ / ﻿44.427289366871°N 26.104723746385°E﻿ / 44.427289366871; 26.104723746385
  (למפת בוקרשט מוגדלת) קהל צ'יקו בבוקרשט(למפת בוקרשט רגילה) קהל צ'יקו בבוקרשט
 
קהל צ'יקו בבוקרשט או בשמו הרשמי "קהל קדוש שלום" (בלדינו :Kahal Chico ברומנית: Templul Mic Spaniol או Caal Cico, בית הכנסת הספרדי הקטן) היה בית כנסת ברחוב באנו מרצ'ינה מס. 37 בלב השכונה המרכזית של יהודי בוקרשט, באזור אונירי של היום.
היסטוריה

בית כנסת זה הוקם בגרסתו הראשונה בשנת 1846. ב-8 במרץ 1883 נבנה מחדש אחרי הריסת הבניין הישן.
עם הרבנים שכיהנו בו ניתן למנות את אליעזר פאפו, יוסף בנסינור, שהיה באמצע המאה ה-19 גם אב בית הדין של העדה הספרדית וחזן וגם את יעקב יצחק נימירובר שהיה למשך כמה שנים רב ראשי של היהודים הספרדים בבוקרשט, למרות היותו אשכנזי.
רבים מנציגי האליטה היהודית ספרדית של רומניה התפללו בבית כנסת זה ואף היו חברים בהנהגתו: דוויצ'ון באלי, הילל מנוח, נסים חלפון , ז'אק אליאס ואחרים.
בחנוכת אבן הפינה של הבניין החדש ב-8 במאי 1883 נאם הרב יוסף בנסינור, ששיבח את יוזמי שיקום בית הכנסת והביע את שמחת הקהילה. בהמשך קרא הרב מתתיהו צורמאני מספר תהלים והרבנים ד"ר מאיר בק וד"ר משה גסטר הסבירו את חשיבות בניית משכן קודש בעיני היהודים. הרב יצחק דוד באלי קרא בעברית וברומנית על תולדות בית הכנסת.
הבניין היה בגודל בינוני ובצורה של בזיליקה. היו בו 300 מושבים.
הוא כלל שלוש ספינות ושתי קומות – קומת קרקע וקומה עליונה.
לבית הכנסת היו שתי כיפות, כמו כן על הגג של החזית היו מיוצגים שני לוחות הברית. החזית הראשית עם הכניסה העיקרית הייתה נסוגה לעומת שני גופי הביניין הצדדיים שכללו כניסות וגרמי מדרגות לעזרת הנשים שבגלריות הקומה עליונה.
בינואר 1941 ניזוק בית הכנסת קשות על ידי מרד הלגיונרים, הארגון הפאשיסטי הרומני שניסה לבצע הפיכה וביצע פרעות ביהודים. הבניין לא הוצת, להבדיל מבית הכנסת קהל גראנדה, ככל הנראה מחשש שהדליקה לא תתפשט אל בתים של נוצרים בסביבה. בית הכנסת עבר שיפוצים מאוחר יותר ושיפוץ נוסף אחרי רעידת האדמה ממרץ 1977.
בשנים 1987-1984 בית כנסת נהרס בהוראת השלטונות - במסגרת תוכנית הנשיא ניקולאה צ'אושסקו ל"שיקום מחדש" של "המרכז האזרחי" של בוקרשט. לא נשאר ממנו זכר. הרחוב באנו מרצ'ינה אינו קיים עוד ובמקום בית הכנסת נמצא כעת חלק מחצר השרות של חנות הכל-בו הגדולה "אוניריה".
הערות שוליים

↑  B.Tercatin,L.Z.Herşcovici ע' 94
↑  B.Tercatin,L.Z.Herşcovici שם
↑  S.Geissbühler ע' 6
↑  על פרעות בוקרשט בבלוג של דוד לב
↑  G.Catalan ע' 4
↑  Streja, Schwarz ע'92
↑  Catalan שם
קוסטס קרמנליס

קוסטס קרמנליס
קונסטנטינוס (קונסטנדינוס) אלכסנדרו קרמנליס (ביוונית: Κωνσταντίνος Αλεξάνδρου Καραμανλής; נולד ב-14 בספטמבר 1956) היה ראש ממשלת יוון בשנים 2004–2009, והמנהיג לשעבר של מפלגת "הדמוקרטיה החדשה" מפלגה ימנית-שמרנית שייסד ב-1974 דודו קונסטנדינוס קרמנליס, ראש ממשלת יוון לשעבר.
קרמנליס נולד באתונה ולמד משפטים באוניברסיטת אתונה. החל את פעילותו הפוליטית בגיל צעיר במפלגת "הדמוקרטיה החדשה". למרות שקרמנליס מילא תפקידים גבוהים בקרב ארגוני הנוער והסטודנטים של המפלגה בין 1974 ל -1979, ושירת בצי (1977–1979), הוא התמקד באותן שנים בלימודיו, ולא בקריירה הפוליטית שלו.
קרמנליס השלים תואר שני ודוקטורט במדע המדינה ויחסים בינלאומיים באוניברסיטת טאפטס בארצות הברית.
התמנה לראשות הממשלה ב-10 במרץ 2004, בעקבות ניצחון מפלגתו בבחירות לפרלמנט, הפך לראש הממשלה הצעיר ביותר בהיסטוריה היוונית החדשה, נכון לאותו רגע (אלכסיס ציפראס נבחר בהמשך בגיל צעיר יותר). הוא זכה גם בקדנציה שנייה בעקבות הבחירות לפרלמנט בספטמבר 2007. ב-4 באוקטובר 2009 הפסיד בבחירות למנהיג "התנועה הסוציאליסטית הפאן-הלנית", יורגוס פפנדראו.