stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פי גלילות
פעילות > מסוף ירושלים

מסוף הדלק ירושלים נמצא במורדות הדרומיים של שכונת הר נוף על הדרך המובילה למושב בית זית. המסוף נחנך בינואר 1969 במטרה לאפשר אחסון וניפוק תזקיקים למכליות כביש לירושלים והסביבה. המסוף נבנה על צלע הר כאשר מכלי הדלק ממוקמים במפלס גבוה מעמדות מילוי המכליות. מילוי המכליות מתבצע על ידי כוח הכבידה ומושפע מהפרש הגובה בין מכלי הדלק לעמדת המילוי. שטח המסוף הוא כ-55 דונם ויש בו 8 מכלים עם נפח מיכול כולל של 30,000 קילוליטר. הדלק זורם למתקן בצינור תת-קרקעי ממתקן פי גלילות ברמת השרון. במשך השנים נוספו למתחם בירושלים מכלי אחסון נוספים ויש בו שמונה בסך הכל.
במסגרת הליך ההפרטה של חברת "פי גלילות", אישר מינהל מקרקעי ישראל כי יתיר בנייה למגורים בשטח מסוף פי גלילות ירושלים. על המתחם וסביבתו, בסך הכל 150 דונם, מתוכננת שכונה בת 1,000 יחידות דיור. תכנון הבנייה למגורים בשטח החלה כבר בשנת 1998, על ידי העתקת מתקני חברת פי גלילות ובנייה בשטח זה ובשטח יער ירושלים. ב-2001 הוועדה מקומית לתכנון ולבנייה בירושלים המליצה על אישור התוכנית לשכונה ובה 1,000 יחידות דיור בבנייה רוויה, והעברת מתקני הדלק למתקן תת-קרקעי בנחל רבידה הסמוך. בשנת 2007, החליטה הוועדה המחוזית ירושלים לא לשנות את ייעוד הקרקע למגורים עד שלא תמצא קרקע חלופית למסוף הדלק. בשנת 2009, ביקשה "קבוצת דלק", לאחר שזכתה במכרז לרכישת המסוף, לפנות את המסוף למכור את הקרקע תמורת 200 מיליון שקל, אך המסוף לא פונה. החל משנת 2018, מקדמת רשות מקרקעי ישראל תוכנית חדשה לאזור שתכלול 2,300 יחידות דיור בשטח של 648 דונם בין השאר על חשבון שטחים ביער ירושלים.
פעילות > "מגל" – מפעלי גז לישראל

חברת "מגל" – מפעלי גז לישראל בע"מ, נוסדה בשנת 1961 על ידי מדינת ישראל, חברות לחיפוש נפט, משווקי מוצרי נפט ומשקיעים פרטיים, במטרה לעסוק בשיווק והולכה של גז טבעי. חברת "פי גלילות" החזיקה ב-50% ממניות החברה. החברה הניחה תשתית צינורות להולכת גז טבעי באורך של כ-300 ק"מ, ממאגר הגז "ראש זוהר", שמדרום לערד, אל לקוחות החברה. הגז, שהופק בידי חברת הנפט לישראל (חנ"ל), נמכר באמצעות חברת מגל למפעלי ים המלח, למפעלי הפוספטים באורון, ולמפעלי תעשייה במישור רותם, בדימונה ובירוחם. בשנת 1969, נוסדה חברת הבת של חברת "מגל" - "גזטיב" – החברה להפצת גז טבעי בע"מ, במטרה לעסוק בשיווק והולכה של גז טבעי לצריכה ביתית ליישובים ערד, ירוחם ודימונה בשיטת "מהבאר למבער". אך למעשה חוברה לרשת רק העיר ערד ומספר שכונות בדימונה. הגז שימש לבישול ולחימום בתיהם של 7,500 מתושבי ערד.
דוחות מבקר המדינה

מבקר המדינה כתב דו"ח על פעילות החברה בשנת 1985, בו העביר ביקורת על מבנה וניהול החברה. למרות החלטת ממשלה לרכז את פעילות אספקת הדלק במדינה בחברה. היא פעלה במקביל לחברת האם "שירותי נפט" (ששמה שונה אחר כך לתשתיות נפט ואנרגיה), שבעצמה החזיקה בחברות בת נוספות. בנוסף העביר ביקורת על תנאי השכר הגבוהים בחברה, אף על פי שפעלה בהפסד, ועל ניגוד עניינים כאשר ראש מינהל הדלק שימש גם כיו"ר פי גלילות. בדוח נוסף שפורסם ב-1992 העביר המבקר ביקורת על כך שהחברה לא פעלה למנוע זיהום של מקורות מים על ידי דלקים הדולפים ממתקניה, וכי כמות הדלק המאוחסן באחד מארבעת המסופים שלה אינה מספיקה לצורכי  חירום.
בשנת 2002, משרד רואי חשבון חיצוני, שבדק עבור משרד התשתיות את תעריפי חברת פי גלילות, מצא כי הוצאות ההנהלה וכלליות בחברה גדלו מ-9 מיליון שקל בשנת 1996, ל-17 מיליון שקל במהלך 2001, וכי הוצאות השכר הריאליות של העובדים גדלו ב-70% במהלך אותן השנים.
בדו"ח ביקורת לשנת 2004, קבע המבקר כי המדינה לא אכפה במשך שנים את חוק ההגבלים העסקיים על החברה בשל מעורבותה העסקית בה והיא פעלה כמונופול בתחום ניפוק הדלק בישראל.
ביאורים

↑  צורת הסמיכות של פה
פליסיטי

| --- | --- |

 סוגה:  דרמת נעורים
 יוצרים:  ג'יי ג'יי אברהמס מאט ריבס
 שחקנים:  קרי ראסל   סקוט ספידמן   סקוט פולי   טנג'י מילר   אמנדה פורמן   גרג גרונברג   איימי ג'ו ג'ונסון
 פרסים:  פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר – סדרות דרמה 
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 מספר עונות:  4 
 מספר פרקים:  84 
 הפקה
 חברת הפקה:  אולפני ABC 
 הפצה:  Disney–ABC Domestic Television, הולו 
 טכניקת צילום:  מצלמה יחידה 
 מוזיקה:  ויליאם גארט וולדן 
 אורך פרק:  45 דקות
 שידור
 רשת שידור:  The WB
 תקופת שידור מקורית:  29 בספטמבר 1998 – 22 במאי 2002
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
פליסיטי (באנגלית: Felicity) היא סדרת דרמה אמריקאית אשר הופקה לשידור במשך ארבע עונות ברשת WB בין השנים 1998–2002. הסדרה נוצרה על ידי ג'יי ג'יי אברהמס ומאט ריבס. הסדרה צולמה בלוס אנג'לס, אך עלילתה התרחשה בעיר ניו יורק.
בישראל שודרה הסדרה בערוץ 2 בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21.
תקציר העלילה

במרכז העלילה, עומדת פליסיטי (אושר) פורטר (אותה מגלמת קרי ראסל). פליסיטי מאוהבת בבן קובינגטון (מגולם על ידי סקוט ספידמן) מזה שנתיים, וכאשר הוא כותב לה הקדשה אישית בספר המחזור היא מחליטה לנטוש את כל תוכניותיה ללימודי רפואה בקליפורניה ולנסוע אחריו לניו יורק. אולם העניינים לא מסתדרים בדיוק כפי שקיוותה ופליסיטי מגלה שבן דווקא מעדיף את חברתה החדשה ללימודים, ג'ולי אמריק (מגולמת על ידי איימי ג'ו ג'ונסון). כך יוצא, שפליסיטי נופלת דווקא לזרועותיו של יועץ הקומה במעונות, נואל קריין (סקוט פולי).
תוך כדי היא מתוודעת לאנשים שונים ומשונים ויוצרת חברויות אמיצות: אליינה טיילר (טנג'י מילר), בת זוגה למעבדה, מייגן (אמנדה פורמן), שותפתה לחדר, שון (גרג גרונברג), בעל הבית של בן וחוויאר (איאן גומז), מנהל בית הקפה שבו עובדים פליסיטי ובן. בסוף העונה הראשונה, פליסיטי צריכה לבחור אם היא רוצה לנסוע בקיץ למסע סביב ארצות הברית עם בן, או לברלין עם נואל. צופי התוכנית חיכו לתחילת העונה השנייה במתח כדי לגלות שפליסיטי בחרה לנסוע עם בן.
בעונה השנייה חלה נפילה גדולה ברייטינג. יש הטוענים שזה קרה בשל התספורת של קרי ראסל. פליסיטי זוהתה בזכות השיער המתולתל הארוך, שקוצץ בתחילת העונה השנייה, אך סביר להניח כי לא היה זה אורך השיער של השחקנית שהשפיע על הצופים, כמו העלילה שקיבלה אופי אחר.
סקירת הסדרה

| עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה> הפרק הראשון | שודרה לראשונה> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 22 | 22 | 29 בספטמבר 1998 | 25 במאי 1999 |
| 2 | 23 | 23 | 26 בספטמבר 1999 | 24 במאי 2000 |
| 3 | 17 | 17 | 4 באוקטובר 2000 | 23 במאי 2001 |
| 4 | 22 | 22 | 10 באוקטובר 2001 | 22 במאי 2002 |
עלילה > עונה ראשונה

פליסיטי עוברת לניו יורק במרדף אחרי אהבת הבוסר לבן. במהרה מתברר לה שבן הוא רודף שמלות לא קטן, והיא מתחילה לחשוב שהייתה זו טעות לעבור לניו יורק. עם הזמן, פליסיטי מתיידדת עם בן בעודה מפתחת קשר רומנטי עם נואל, יועץ הקומה. במקביל היא מתמודדת עם מייגן, שותפתה לחדר, שניתן להגדירה כמוזרה במיוחד, עם חברתה החדשה ג'ולי, שעוברת אונס ועם אליינה, שותפתה למעבדה שנעשית עם הזמן חברה טובה של פליסיטי. מערכת היחסים של פליסיטי עם נואל מתערערת כאשר האנה (ג'ניפר גארנר), האקסית שלו, מגיעה לעיר בכוונה לחזור אליו. נואל מבולבל ומבלבל את פליסיטי שבלהט הרגע מאבדת את בתולייה עם אמן שקט מהמכללה שביקש לצייר אותה. בסופו של דבר, נואל מוכן לסלוח, אך אינו יודע שכעת בן מעוניין בפליסיטי. במי היא תבחר?
עלילה > עונה שנייה

מתברר שפליסיטי בחרה לנסוע עם בן, וכתוצאה מכך גם נואל וגם ג'ולי לא מדברים איתה. בן, תופס רגליים קרות כשהוא מבין שפליסיטי מאוהבת בו, והיא מחליטה לסיים את הקשר ביניהם. פליסיטי מצליחה לשקם את יחסיה עם נואל וג'ולי, ואף מעוניינת לחזור ולצאת עם נואל, אך זה נמצא במערכת יחסים עם רובי (איימי סמארט, אפקט הפרפר). פליסיטי מחליטה לעבור ללמוד אומנות ומפתחת קשר רומנטי עם בנה של המרצה, אך זה נגמר כשהוא מבין שהיא רוצה את נואל. אביה של פליסיטי מגיע לניו יורק ומבשר לה שהוא ואימה מתגרשים. בן, שהספיק לנהל רומן עם אישה נשואה, נכנס שוב לתמונה והשניים נתפסים לאחר שפרצו לבריכת השחייה של האוניברסיטה. כתוצאה, הם נאלצים לתת שעות תרומה לקהילה, והם מוצבים במרפאת האונ', שם הם פוגשים את גרג. במהרה, מתפתחת מערכת יחסים בין פליסיטי לגרג, אך זו נגמרת כשגרג מבין שפליסיטי מאוהבת בבן. העונה מסתיימת כשפליסיטי נשארת בניו יורק למשך הקיץ ובן חוזר לקליפורניה, אחרי שהוא אומר את שלוש המילים...
עלילות משנה: רובי נכנסת להריון ולא מנואל, מייגן ושון מתחילים לצאת, אליינה מתאהבת בטרייסי בן זוגה למעבדה, חוויאר מתחתן עם בן-זוגו.
עלילה > עונה שלישית

העונה השלישית סבה סביב מערכת היחסים של פליסיטי ובן, הפעם בתור זוג באמת. לאחר הפרידה בקיץ, בן עומד לשוב לניו יורק ופליסיטי נרגשת כל כך עד שהיא שוכרת דירה עבור שניהם בלי לשאול אותו, מהר מאוד הם מבינים שזה קשה מידי ובן חוזר לגור עם שון בעוד פליסיטי עוברת לדירת מעונות של "גדולים" ביחד עם ג'ולי, אליינה ומייגן. נואל, שלא נמצא בשום מקום ולא מתחיל את שנת הלימודים, מתגלה בניו יורק כאשר הוא נשוי לבת דודותו של חוויאר (המעסיק של פליסיטי ובן). הוא משתכנע בסופו של דבר לחזור למסלול. ג'ולי עוזבת באיזה שהוא שלב ומשאירה קלטת לחבריה בה היא מספרת שבקיץ התבקשה על ידי אמה הביולוגית לתרום כליה לאביה הביולוגי וסרבה, והאב מת. היא מתקשה להתמודד עם זה ועוזבת. מולי, סטודנטית אנגלייה מגיעה לגור עם הבנות אך עד מהרה מתברר שלחברה יש בעיית סמים ובמסיבה בדירה הוא יורה באליינה ובאחת המשתתפות. אליינה לא נפגעת קשה, אך אייברי, הבחורה השנייה עלולה למות. בן מלווה אותה לביה"ח והיא מתאהבת בו ועושה חיים קשים לו ולפליסיטי. בסופו של דבר, בן מחליט ללמוד רפואה ופליסיטי ובן שוב נפרדים למשך הקיץ, אלא שהפעם פליסיטי נשארת בדירה של שון, עם נואל.
עלילה > עונה רביעית ואחרונה

פליסיטי ונואל בילו יחד את כל הקיץ והתקרבו מאוד. כשבן חוזר, היחסים שלו ושל פליסיטי מתקשים לחזור לעצמם ואחרי שהיא נפגעת ממנו מאוד, פליסיטי שוכבת עם נואל. היא לא מספרת לו את זה אך מבקשת להיפרד. אביו של בן מגיע שוב העירה, והפעם יש לו בעיה קשה בכבד והוא מתנדנד בין חיים ומוות, בעוד אימו של בן יושבת לצידו. פליסיטי ובן חוזרים, ונואל רואה את בן עם ידידתו של אביו מ"אלכוהוליסטים אנונימיים" ומניח שיש ביניהם רומן מה שגורם לו לספר לבן על כך ששכב עם פליסיטי. בן נפרד מפליסיטי ושוכב עם ידידתו של אביו וזו נכנסת להיריון. נואל סובל מדיכאון בשל האהבה לפליסיטי ומטופל בכדורים. הוא פוגש בעבודתו החדשה אהבה חדשה, זואי ווב, לה הוא נישא בסופו של דבר. פליסיטי ובן חוזרים, אך פליסיטי רואה אותו מנשק מישהי אחרת, לאחר שמתברר לצופים שאליינה נהרגה בתאונת דרכים. פליסיטי מתחילה לחשוב שאולי שגתה כשבחרה בבן ולא בנואל, ומייגן מציעה כישוף חזרה בזמן. ארבעת הפרקים האחרונים הם לכאורה אשליה של חזרה בזמן שבו מגלה פליסיטי שהדרכים היו מובילות אותה אל בן בסופו של דבר. הפרק האחרון מסתיים בחתונתו של נואל, כאשר פליסיטי ובן שוב יחד (ובאופן בלתי מוסבר, גם אליינה נוכחת בחתונה).
עלילה > התעלומה בדבר חזרתה של אליינה

אליינה מופיעה בסצנת הסיום של הסדרה, חתונתו של נואל, על אף שכמה פרקים לפני כן נאמר שהיא נהרגה. כל זה קרה לפני החזרה בזמן לכאורה, ולכן אליינה לא הייתה אמורה להיות בחתונה (בטח לא כשלצידה עומד טרייסי). ברשת הוצעו כמה פתרונות לכך:
ב-DVD המלא של הסדרה נראית פליסיטי, רגע לפני החזרה לזמנה האמיתי, מזהירה את אליינה מפני התאונה. לפיכך אליינה נכחה בחתונה, כיוון שמעולם לא נהרגה, אבל פתרון זה הוא בעייתי: אם אכן זה מה שקרה, הרי שאין זו אשליה של חזרה בזמן אלא פליסיטי באמת חזרה בזמן. בחזרה בזמן נואל נהרג בשריפה, ולכן אם התרחשה חזרה בזמן - נואל לא היה אמור להתחתן.
החזרה בזמן אכן הייתה חלום. הסיבה שאליינה מצולמת בסצנת הסיום היא שסצנה זו הייתה בפועל מעין מסיבת פרידה של צוות הסדרה שהוכנסה לתוך הסדרה. לפיכך אליינה (וגם טרייסי) נוכחים.
יוצרי הסדרה הסבירו את מחיקת הסצנות והוספתן לDVD מאילוצי זמן.
צוות השחקנים

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| קרי ראסל | פליסיטי פורטר | עונות 1–4 |
| סקוט ספידמן | בן קובינגטון | עונות 1–4 |
| סקוט פולי | נואל קריין | עונות 1–4 |
| איימי ג'ו ג'ונסון | ג'ולי אמריק | עונות 1–3 (הופעת אורח בעונה 4) |
| טאנג'י מילר | אליינה טיילר | עונות 1–4 |
| אמנדה פורמן | מייגן רוטונדי-בלומברג | עונות 1–4 |
| גרג גרונברג | שון בלומברג | עונות 1–4 |
| איאן גומז | חוויאר קינטטה | עונות 1–4 |
תפקידי אורח בולטים

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| דונלד פייסון | טרייסי | עונות 2–4 |
| רוברט פטריק בנדיקט | ריצ'רד קוד | עונות 1–4 |
| איימי סמארט | רובי | עונה 2, הופעת אורח בעונה 3 |
| שרה-ג'יין פוטס | מולי | עונה 3 |
| אריך אנדרסון | ד"ר אדוארד פורטר (אביה של פליסיטי) | הופעות אורח בכל העונות |
| איב גורדון | ברברה פורטר (האנטר; אמה של פליסיטי) | הופעות אורח בכל העונות |
| ג'ון ריטר | אנדרו קובינגטון (אביו של בן) | הופעות אורח בעונות 3 ו-4 |
| ליסה אדלשטיין | לורן | עונה 4 |
| איימי אקווינו | ד"ר טוני פאבון | הופעות אורח בעונות 2–4 |
| כריס סרנדון | ד"ר פיטר מקגראת | עונה 1 |
| שרה ג'יין מוריס | זואי ווב | עונה 4 |
| כריסטופר גורהאם | טרבור או'דונל | עונה 4 |
| כריס ויליאם מרטין | גרג סטנסון | עונה 2 |
| דבון גאמרשל | זאק | עונה 1 |
| סיימון רקס | איליי | עונה 1 |
| טיירה בנקס | ג'יין סקוט | עונה 3 |
| אנדרי קייל | ג'יימס | עונה 3 |
| ג'ניפר גארנר | האנה ביב | עונה 1, הופעת אורח בעונה 4 |
| אלי לנדרי | נטלי | מספר פרקים בעונות 2–3 |
| כריסטין למן | אייברי סוונסון | עונה 3 |
| ריק וורת'י | ג'יימי קאוואלו | עונה 4 |
| קנאן ת'ומפסון | דפורסט אינגראם | עונה 3 |
| ג'ים אורטליב | פרופסור הודג'ס | עונה 4 |
| דאש מיהוק | לין מקנן | עונה 1 |
| ג'נין גרופלו | סאלי רירדון (קול בלבד) | עונות 1–3 |
הערות שוליים

↑   סרטון ובו יוצרי הסדרה מסבירים את הופעתה של אלנה בפרק הסיום, סרטון  באתר יוטיוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n99047352  VIAF: 181570911   WorldCat (עם VIAF): 181570911 
קרי ראסל גילמה בסדרה את פליסיטי
Mina Kiá

| --- | --- |

 בימוי:  קטיה ארגאו
 הופק בידי:  קטיה ארגאו ו-Tela Digital Media Group
 תסריט:  קטיה ארגאו
 שחקנים ראשיים:  אנה פיניירו מרילן מנדינגה ג'וב גו מוצ'ו ג'מילה קוסטה
 מדינה:  סאו טומה ופרינסיפה 
 הקרנת בכורה:  28 בספטמבר 2017 
 משך הקרנה:  45 דק' 
 שפת הסרט:  פורטוגזית 
 סוגה:  דרמה
 פרסים:  פרס הסרט הקצר הלאומי, סאו טומה ופרינסיפה
 דף הסרט ב־IMDb
 
Mina Kiá (בתרגום: עוזרת הבית הקטנה) הוא סרט עלילתי קצר משנת 2017, הראשון של הבמאית מסאו טומה ופרינסיפה קטיה ארגאו (Katya Aragão). הסרט מציג את הקשיים של נערות במדינה זו. בסרט מככבת אנה פיניירו. שחקנים אחרים כוללים את אלי פטריסיה, מרילן מנדינגה, ג'וב גו מוצ'ו, וג'מילה קוסטה.
רקע והפקה

הסרט פותח בסיוע תוכנית של האיחוד האירופי לתמיכה בקולנוע אפריקאי ולקידום זכויות האדם. הצילומים התבצעו בפורטו אלגרה וברחבי האי סאו טומה.
ארגאו יצרה את הסרט במטרה להאיר זרקור על הבעיות של ילדות ונשים בסאו טומה, לחשוף את הטאבו שבנושא, ולקדם את פתרון הבעיות בדרך חינוך. היא מציינת שאלימות ואפליה נגד נערות הן הסיבות העיקריות שהן נושרות מן הלימודים, ושהיא בכוונה לא אפשרה לדמותה הראשית, טוניה, להפסיק ללמוד בשל הדברים שהיא עוברת. "בחרתי להראות העצמה של נערה דרך חינוך... הסרט נועד לעורר דיון על נושא שהוא טאבו, ולעורר מודעות של אנשים למה שקורה, כדי לשנות את המנטליות ולעודד את המאבק על זכויות של נשים ושוויון מגדרי, דבר שאנו רחוקים מלהשיג בשלב זה."
תקציר העלילה

טוניה היא נערה שחולמת להיות עיתונאית. היא נשלחת על ידי משפחתה לגור עם דודיה בעיר הגדולה. הדודים מתייחסים אליה כאל משרתת, ומתעללים בה. היא אף עוברת אונס. נערות אחרות במצב דומה לשלה נושרות מן הלימודים ומוותרות על עתיד מקצועי, אך טוניה נאבקת להמשיך ללמוד ולהגשים את חלומה.
צאת הסרט

הסרט נבחר להקרנה במגוון פסטיבלי סרטים בינלאומיים, בעיקר דוברי פורטוגזית, ביניהם Kugoma – Mozambique Film Forum במפוטו שבמוזמביק, פסטיבל הסרטים הבינלאומי של סאו טומה ופרינסיפה - בו זכה בפרס הסרט הקצר הלאומי, פסטיבל הסרטים הבינלאומי Porto Femme, פסטיבל הסרטים האירופאי בכף ורדה, בשבוע הקולנוע האפריקאי ב"בית אנגולה" בברזיל, ועוד.
לכבוד יום השנה ה-29 להאמנה לזכויות הילד, נבחר הסרט להקרנה באירוע משותף של "אליאנס פראנסז" (Alliance Française) ויוניצ"ף ב-23 בנובמבר 2018, והסרט גם הוקרן בערוץ הטלוויזיה הבינלאומי RTF ב-3 בנובמבר 2018.
הערות שוליים

↑  Curtas PALOP, RTO
↑  Concurso de Curtas-Metragens PALOP-TL/UE: conheça os vencedores!, European Union External Action, 12/04/2017
↑  Katya Aragão mostra os bastidores do filme Mina Kiá,  STP Digital, 14/06/2017
↑  Maputo hosts cinema festival from Portuguese-speaking countries, Club of Mozambique, 28 Sep 2017
↑  PORTO FEMME SESSIONS #10, Porto Femme, March 29th, 2018
↑  Festival de Cinema Europeu chega às ilhas do Fogo, Brava e Maio, SAPO, 30 OUT 2018
ואלס

ערך זה עוסק בריקוד גרמני. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
ריקוד ואלס
ואלס בציורו של רנואר "ריקוד בבּוּז'יוָואל" (אנ') (1883)
ואלס (נכתב גם: ולס; בגרמנית: Walzer) הוא סגנון ריקוד שמקורו בגרמניה. זהו ריקוד סלוני וריקוד עם במשקל של שלושה רבעים, בין הריקודים הראשונים במשקל זה. בצורתו העיקרית הריקוד נעשה בזוגות. הוואלס נעשה אופנתי לראשונה בווינה בשנות השמונים של המאה ה-18, ומשם התפשט למדינות נוספות בשנים שלאחר מכן. הוואלס הפך למודל ליצירתם של ריקודים סלוניים נוספים.
בין הוואלסים הנודעים נמנים הדנובה הכחולה שהלחין יוהאן שטראוס (הבן) ו"ואלס הפרחים" (Waltz of the Flowers) מתוך הבלט "מפצח האגוזים" שהלחין פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי.
הרבה ניגונים מחצרות שונות של החסידות הם ניגוני ואלס. חיים בנט הוציא אלבום משולש של ניגוני מארש ו-ואלס.
הערות שוליים

↑  waltz (n.) [תרגום: ואלס (שם עצם)], באתר Online Etymology Dictionary
↑  German Dance (Ger. Deutsche, Deutscher Tanz, Teutsche; Fr. allemande; It. tedesco), Grove Music Online
↑  מחרוזת וואלס - מונה רוזנבלום מתוך סיום הש"ס של דרשו בארה"ב | Mona Rosenblum - Dirshu Siyum Hashas, נבדק ב-2022-08-23
ערך זה הוא קצרמרבנושא מחול. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph224487
רוני ברות

| --- | --- |

 לידה:  27 בינואר 1955 (בת 70) חדרה, ישראל 
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים  מכון כרם  המכללה האקדמית בית ברל  הגימנסיה העברית רחביה 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  ריאליזם 
 בן או בת זוג:  רענן לוי 
 צאצאים:  אורי לוי (עיתונאי) 
 מספר צאצאים:  2 
 www.ronibaroth.com
 
רוני ברות (נולדה ב-27 בינואר 1955) היא ציירת ואמנית בינתחומית ישראלית.
ביוגרפיה

ברות נולדה בחדרה וגדלה בשדות ים להורים שבחרו לגור בקיבוץ מסיבות אידאולוגיות. אמה, רות (לבית ליכטנשטיין), נולדה בגרמניה, גדלה בצרפת, למדה באוניברסיטת שטרסבורג ועלתה לארץ. אביה אליעזר (במקור: ברקוביץ), נולד בהונגריה, עלה לארץ בילדותו, ושירת בבריגדה היהודית. ברות היא האמצעית מבין שלוש אחיות. ב-1958 עזבה משפחתה את הקיבוץ, והתיישבה בשכונת קטמון בירושלים. בירושלים, האם למדה לתואר ראשון אמנות וספרות צרפתית באוניברסיטה העברית ובהמשך לימודי ספרנות, גם כן במוסד זה. אחר כך עבדה כמורה לצרפתית ובהמשך כמנהלת הקטלוג הלועזי בספריה הלאומית, וכמנהלת הספרייה במכון כרם. האב היה סופר ומחזאי והתפרנס כמורה להיסטוריה ולספרות בבית הספר התיכון ע"ש לואי ברנדייס (שהתאחד ב-1971 עם בית הספר התיכון ע"ש סליגסברג). ברות למדה בבית הספר היסודי ע"ש יוסף לוריא (סיימה ב-1969) ובתיכון בגימנסיה רחביה (סיימה ב-1973).
במקביל ללימודיה הרגילים, החלה ברות, כבר מילדותה, להשתתף בחוגים לציור אצל הציירות: טסה רקוש, כרמלה קלעי ומילכה צ'יזיק.
לאחר שירותה הצבאי, נסעה ברות עם בן-זוגה, רענן לוי, ללימודי אמנות ברומא ובפירנצה.
ב-1977 החלה ללמוד בבצלאל אמנות ועיצוב תכשיטים וסיימה תואר ראשון ב-1981.
לאחר מכן, למדה לתעודת הוראה באמנות במכון כרם ובמכללת בית ברל.
לפרנסתה עבדה במספר עבודות: בין השנים 1988–2012 לימדה אמנות בחוגי אגף הנוער של מוזיאון ישראל. בין 1990–2012 הייתה מורה במרכזי העשרה לילדים מחוננים מטעם משרד החינוך, ובהמשך, הייתה מנהלת של בית הספר מרחבים, מרכז העשרה לילדים מחוננים ומצטיינים של מועצה אזורית מטה יהודה.
עבודתה האמנותית

סגנון הציור של ברות הוא ריאליזם עם השפעות של קוביזם וסגנון מופשט. בסדרות הציורים שיצרה לאורך השנים, הסתמן והתפתח ממד של ארס פואטיקה בציור. דיבור על אמנות הציור בשפת הציור עצמה. הגדרת מקומו של הציור ביחס למציאות. בשלב מוקדם מסגרת וחלון מסמלים יחסי פנים חוץ. בהמשך השתקפויות במראה דוברות באופן קוביסטי את היחס בין מציאות להשתקפות.
מ-2017 חברה בגלריה מרי, גלריה ירושלמית שיתופית לאמנות, שבה חברים כ-15 אמנים מתחומים שונים.
תערוכותיה > תערוכות יחיד

1997 - געגועים לים, גלריית תיאטרון ירושלים. אוצרת: מיה ביילי.
2003 - האושר הוא איפור, גלריה ארט-ספייס, ירושלים. אוצרת: לינדה זיסקויט.(קטלוג)
2008 - הגן האבוד, שתי תערוכות מקבילות, בבית הנסן ובגלריית תיאטרון ירושלים. אוצרים: יוסי דברה ונגה ארד.
2011 - עבודות, גלריית מכללת דוד ילין. אוצרת: מימי סמילן.
2012 - חלון אחד, הגלריה בבארי. אוצרת: זיוה ילין.
2015 - החדר הפנימי, גלריה לאמנות - קיבוץ לוחמי הגטאות אוצרת: מיכל הורביץ. (קטלוג)
2016 - תערוכת יחיד וסטודיו פתוח, רזידנסי לאמן אורח, Leveled Kunstnartun, נורווגיה.
2018 - מהר, לבד, עכשיו, גלריה מרי, ירושלים. אוצרת: סמדר פרננד.
2020 - ריקוד המכפלות הכפולות, גלריה מרי, ירושלים. אוצרת: נאוה ט. ברזני. (קטלוג)
2023 - רוח זמן, גלריה מרי, ירושלים. אוצר: גבי יאיר. (קטלוג)
2025 - ערים ועיניים, גלריה מרי, ירושלים. אוצר: יובל אוריון.
תערוכותיה > תערוכות קבוצתיות

1997 - שלוש פנים, בית הקונגרסים, ירושלים, אוצרת: טלילה גרינברג.
2009 - מנופים פסטיבל לאמנות עכשווית, ירושלים. אוצרים: אירנה גורדון ובועז נוי.
2016 - מכתבי אהבה כותבים למגירה, ספריית בית אריאלה, תל אביב.4
2017 - אמני מרכז האמנות Leveled Kunstnartun, נורווגיה. אוצרת: ברית האוגה.
2018 - רעש, גלריה מרי, ירושלים.
2018 - אמנות פלסטיק, גלריה מרי, במסגרת "מנופים" פסטיבל לאמנות עכשווית, ירושלים. אוצר: ינאי גבע.
2019 - ויהי ערב ויהי בוקר, גלריה מרי, במסגרת "מנופים" פסטיבל לאמנות עכשווית, ירושלים. אוצר: ליאב מזרחי.
2019 - נפוטיזם, גלריה מרי, ירושלים.
2019 - שמלה סמלה, גלריה מרי וגלריה אגריפס 12, ירושלים. אוצרות: נעמי טנהאוזר וריטה מנדס פלור.
2020 - בית. דפוס. גלריה מרי, במסגרת "מנופים" פסטיבל לאמנות עכשווית, ירושלים. אוצר: ליאב מזרחי.
2021 - הומאז', גלריה מרי.
2021 - על הפנים, גלריה מרי.
2022 - מעשה מרחב, גלריה מרי וגלריה אגריפס 12, במסגרת "מנופים", ירושלים. אוצרת: ד"ר נאוה ט. ברזני.
2022 - תערוכת רישום קבוצתית, ה-DNA של מרי, גלריה מרי.
2025 - הקפלים הסמויים מן העין, גלריה מרי.
פרסומיה

רוני ברות (לוי), ענני כבשים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1987.
רוני ברות, געגועים, "זוטא, קצר עט לספרות קצבית", גיליון 87, יוני 2006.
רוני ברות, מכתב לטופסי, מכתב אהבה בתערוכה קבוצתית "מכתבי אהבה-כותבים למגירה", ספריית שער ציון בית אריאלה, 2016.
Impressions from a Greek Island, le hasard d’être: Paris, 2017
חיים אישיים

הייתה נשואה לצייר רענן לוי. לבני הזוג נולדו שני בנים. יזם הפינטק יאיר רפאל לוי ועיתונאי-הספורט אורי לוי. לברות גם שני נכדים, לאו רפאל לוי ואליסיה ג׳וזפין לוי. מתגוררת בשכונת ארנונה בירושלים.
לקריאה נוספת

מיכל הורביץ, "החדר הפנימי/ רוני ברות" (קטלוג התערוכה), גלריה קיבוץ לוחמי הגיטאות, 2015
נאוה ט. ברזני, "רוני ברות, ריקוד המכפלות הכפולות" (קטלוג התערוכה), גלריה מרי, נובמבר 2020
גבי יאיר, "רוח זמן" (קטלוג התערוכה), גלריה מרי, מרץ 2023.
שמואל הספרי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 באוגוסט 1954 (בן 70) רמת גן, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1979
 עיסוק:  מחזאי, תסריטאי
 בן או בת זוג:  חנה אזולאי-הספרי 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  פרס התיאטרון הישראלי  פרס אופיר לבמאי הטוב ביותר 
 http://www.hasfari.net
 פרופיל ב-IMDb
 
שמואל (שמוליק) הספרי (נולד ב-26 באוגוסט 1954) הוא מחזאי, תסריטאי, סאטיריקן, פזמונאי, מנהל אמנותי ובמאי תיאטרון וקולנוע ישראלי. זוכה פרס אופיר ופרס התיאטרון הישראלי.
קורות חיים

הספרי נולד ב-1954 ברמת גן למרדכי וציפורה, ניצולי שואה שעלו מפולין. בבגרותו למד פילוסופיה יהודית, קבלה והיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים אלו עבר תהליך של יציאה בשאלה. בשנות ה-70 הראשונות, היה חבר תנועת הנוער בית"ר. שרת ביחידה קרבית בצה"ל, במלחמת יום כיפור. ב-1979 קטע את לימודי הדוקטורט בפילוסופיה של ימי הביניים ועבר ללמוד בימוי בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב.
קורות חיים > קריירה > "התיאטרון הפשוט"

ב-1981 פרש הספרי עם קבוצת סטודנטים מלימודי התיאטרון וייסד עמם את "התיאטרון הפשוט", קבוצת תיאטרון ייחודית, שבמסגרתה העלה חמישה מחזות. הראשון היה "חופה שחורה" שכתבו במשותף, על פי המשל "אשה, בעלה ופרש" מתוך הספר "משלי שועלים", כשהספרי משמש כבמאי. המחזה עלה לראשונה בפסטיבל עכו באוקטובר 1981, וזכה במקום השלישי. המחזה השני של הקבוצה, שעלה במרץ 1982, היה "אליעזר שושני ו/או אליקו בן שושן", עיבוד לסיפור מאת יצחק בן נר, שפורסם בהמשכים בעיתון "הארץ", וכונס אחר כך בספרו ארץ רחוקה. המחזה השלישי, "תשמ"ד", זכה בפרס הראשון פסטיבל עכו 1982. "תשמ"ד" מספר את סיפורם של ארבעה מתנחלים המתבצרים במקלט של התנחלות דמיונית בגדה, ביום הכיפורים תשמ"ד, ומאיימים לפוצץ את עצמם אם ייאלצו להתפנות. המחזה הוצג אחר כך, בתחילת 1983, במרכז התיאטרוני בנווה צדק. בנוסף העלו באותה שנה את "מפלצת הצחוק", הצגת ילדים. בסוף 1983, העלתה הקבוצה את המחזה "מתן תורה בשש" בתיאטרון החאן. במחזה נקלע משה רבנו לישיבה במאה שערים של ימינו.