stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליעז ראובן-דנדקר
ביוגרפיה > פעילות חברתית וספרותית

סבו מצד אביו היה סופר עצמאי בשפת המרטהי בהודו, בגיל 14 אליעז כתב טיוטה לספרו הראשון "הפרא הלבן" אך מעולם לא פרסמו. בין הגילאים 14 עד 19 חיבר עשרות שירים בהשראת הראפר המנוח טופאק שאקור, עם גיוסו שיריו קיבלו פן דיכאוני עקב חוויותיו בלחימה ולכן חדל מלכתוב שירה.
בין השנים 2005–2010 עבד כקצין אבטחה בספינות נופש ובמהלך עבודה זו ביקר בכ-80 מדינות שונות, ויצר קשרים עם קהילות יהודיות מקומיות אשר עודדו את כתיבתו על קהילתו שלו. בשנת 2005 כתב את מאמרו הראשון למגזין האמריקאי העוסק ביהדות, "הלפיד".
בשנת 2010 כתב וערך לאתר המורשת של הבני ישראל מהודו בראשות החוקר ניסים מוזס. לקח חלק בספרו של ניסים מוזס "בני-ישראל מהודו-מורשת ומנהגים", בתחילת 2015 עזב עקב חילוקי דעות עם מוזס. במקביל החל לשתף פעולה עם החוקר הגנאלוגי צור ישראל ומוזכר בספרו "סיפורי סבא וסבתא" משנת 2011.
בשנת 2013 לקח חלק בכתיבת מאמרים עם הסופרת אילנה שזור, ערך סרטים דוקומנטריים קצרים (יחד עם הצלם דניאל ראובן-אירולקר) והרצה במקומות רבים. כמו כן לקח חלק בספרה השני של שזור "אמא הודו, אבא ישראל" (2017), בו גם השתתף בכתיבה ובעריכה.
בשנת 2015 יצא למסעו השני להודו בו תיעד את תרבות יוצאי הודו, בתי הכנסת, בתי העלמין והקהילה. במהלך מסע זה כתב את הטיוטות לשני ספריו הראשונים. בשנת 2016 פרסם סדרת כתבות עם העיתונאי ההודי אונקאר קרמבלקר על יהדות הודו בעיתון המהרשטרי "לוקמאת'".
באותה השנה הצטרף לעמותת "רזי גחלת" של הפעיל החברתי ראובן ריימונד, ובסוף שנת 2017 היה בין מייסדי הקבוצה "הדור החדש ליוצאי הודו בישראל" יחד עם אילנה שזור. הקבוצה פועלת לקידום הפעילות התרבותית של יוצאי הודו בישראל ובין היתר קידמה את הכנסת טקס המלידה של קהילת בני ישראל מהודו ללוח העברי.
בדצמבר שנת 2017 הקים את ההוצאה לאור "קמודן מוכאדם" העוסקת ביצירות של יוצאי הודו בישראל. ביוני 2016 הוציא את ספרו הראשון, "הענף השונה". בשנת 2018 הוציא את ספרו השני, "אז, מה הקר שלך?". בתחילת 2019 הוציא את הספר "המדריך לבני ישראלי המתחיל" ובשנת 2020 הוציא את ספרו "הג'אמט - א. נשים מעוררי השראה מקהילת הבני-ישראל" בשיתוף עם האמן דייב יעקב (אווסקר).
בשנת 2020 שיתף פעולה עם הפעיל החברתי גולן שריקר-צ'ריקר בהרצאות זום "מהודו ועד כאן" אשר בשנת 2021 הביאה ליצירת החל"צ "מסע'לה-מסע בין דורי של קהילות הודו בישראל והעולם", כאשר אליעז מתפקד כסמנכ"ל וגולן כמנכ"ל לאחר עזיבתם את קבוצת הדור החדש.
שימש כיועץ בתחקיר לסרטה הדוקומנטרי של מעיין ניניו-קנפו "דימונה צ'מפיונס", הסרט שודר בכאן 11 בשנת 2022.
במרץ 2024, פרש אליעז מתפקידו כסמנכ"ל מסע'לה ועזב את החל"צ בשל פערים אידאולוגיים בינו ובין המנכ"ל.
כתבותיו פורסמו בישראל במגזין "העוקץ" וב"סגולה" מגזין מוביל להיסטוריה ישראלית, אליעז הופיע בספרים כגון "כנס מחקרי חברון ויהודה" בשנת 2021 ובספר "222 סיפורי השראה" מאת הילה סידי, יחד עם אנשי תקשורת, עסקים, רפואה ופוליטקאים וביניהם נשיא המדינה, גם כן בשנת 2021.
ביוגרפיה > פוסט טראומה צבאית

לאחר תהליך הכרה ממושך, הוכר אליעז כנכה צה"ל בשל חוויותיו מאירועי לחימה בגזרת רצועת עזה בשירותו הסדיר ובשירות מילואים. לאחר התנסויות טקסיות וטיפוליות שונות ומגוונות באופן פרטי, משנת 2017 דרך עמותת נט"ל ובהמשך משנת 2021 דרך משרד הביטחון, החל לשתף את חוויותיו, בתחילה דרך צילומים שבהם לקח חלק ובאופן נקודתי בספריו כולל סיפורו של דודו אשר נפצע קשה בצניחה במיתלה מאש קרקע במלחמת סיני בשנת 1956 ובמלחמת ששת הימים ולאחר מכן גם דרך ראיונות ושיחות על הבמה, בטלוויזיה וברשתות החברתיות.
בשנת 2020 הצטרף לקבוצת "להאיר את הבית-דור שני להלומי קרב" בהובלת שירז גרינבאום, בשמת סלע וענת סול-להב, אחת מיצירותיו הופיעה בספרן המשותף הראשון "מבחוץ זה נראה אותו דבר-אסופת יצירות דור שני למלחמת יום הכיפורים" אשר יצא בספטמבר 2023.
במהלך שנת 2023 חבר שוב לעמותת נט"ל ושיתף פעולה במספר מיזמים משותפים בתקשורת. אליעז יצר והפיק מספר הפקות צילום סטילס וסרטים קצרים, בהם לקח חלק גם אביו אשר לחם במערכות: מלחמת ההתשה, מלחמת יום הכיפורים, מלחמת לבנון הראשונה והמערכה ברצועת הביטחון בדרום לבנון.
בשנת 2023 השתתף בתערוכת "ראי נפשי" בירושלים והציג בכנסת ישראל במהלך יום ההוקרה למשפחות הלומי הקרב.
ביוגרפיה > נטוריזם ואמנות קלאסית

משנת 2005 פעל לקידום רעיון הנטוריזם בארץ כולל קידום עמותות נטוריסטיות ופסטיבל פשוט עד שנת 2012, אז לקח עניינו בחקר יהדות הודו תפקיד מרכזי יותר.
בין השנים 2010–2015 עסק באומנות ויזואלית אשר התפרסמה בישראל ומחוצה לה במספר תערוכות בהן: "שדים ומלאכים", "רועים בשדה", "היער הקדמון". הוא שיתף פעולה במיזמים הן בארץ והן באירופה וברזיל בנושא.
בספטמבר 2011 השתתף בצילום הנטוריסטי הגדול ביותר שנעשה במזרח התיכון אי פעם על ידי הצלם ספנסר טוניק ולקח חלק בפרסום המייצג הן בעיתונות בארץ והן בחו"ל, במטרה להעלות את המודעות העולמית לנסיגת ים המלח.
בשנת 2015 לקח חלק במייצג "שירותי סיכה ורחצה" של לימור תמיר ויניב עמר בתור סופר הכותב ספרו בעירום מלא מתוך עינית הדלת.
בין השנים 2012–2019 שיתף פעולה עם האמניות נעה מגדסי ולימור תמיר במספר תערוכות ומייצגי עירום.
בין השנים 2019–2022 שיתף פעולה בתערוכה "ישראלי-הודי" עם הציירת היהודייה-פולנייה, מרת'ה ג'דלינסקה ומופיע בספרי האמן שהוציאה.
באוקטובר 2021 חזר והשתתף יחד עם האמנית ראומה מוזס (פזרקר) בצילומו השני של ספנסר טוניק בערד, על כך התראיין לתקשורת הישראלית והאמריקאית לקידום נראות מצבו המתדרדר של ים המלח.
בשנת 2023 השתתף בתערוכה "אירוטיכאן" בגלריה בן-עמי בתל אביב, שם הציג מספר מיצירותיו אשר צולמו על ידי הצלמת ויקטוריה מנשירוב. בינואר 2024 שב לגלריה בן-עמי והציג בתערוכת "הגורם האנושי" מספר מיצירותיו תחת האוצר דורון פולק.
משנת 2002 שיתף פעולה עם מספר אמני כתובת קעקע בארץ ובחו"ל, בין השנים 2022-2024 לקח חלק ביצירות של האמנית רוניה לונחל מקהילת הבני מנשה בארץ, ב-3 יצירות אשר קעקעה על גופו.
ביוגרפיה > משחק

סבו משה, מצד אימו היה זמר מסוגת שירת הקוואלי בקראצ'י שבפקיסטן טרם גיוסו במלחמת העולם השנייה, אביו הופיע במספר הפקות קטנות בארץ בשנות ה-80 וה-90.
בשנת 2000 הופיע אליעז בתפקיד ראשון על הבמה, בשנת 2014 השתתף בתפקיד מינורי בעירום מלא בהצגה "חמוצ" של היוצר ג'ייסון דנינו-הולט (בקרדיטים הופיע בטעות כאליעז דנקנר).
בין השנים 2011-2019 שיחק במספק תפקידי המחשה בסרטי דוקו.
בשנת 2022 הצטרף לצוות התיאטרון "אנסמבל נפשי תערוג" בהובלת המחזאית והסופרת דליה כהן-קנוהל, למחזה "חידת אברהם בן הרמב"ם" בו אליעז מגלם את אברהם, בעבר שיחק את תפקידו של סרמד (סרמד קשאני), מיסטיקן יהודי עירום החי בהודו במאה ה-17 בפרויקט נוסף של דליה.
ביוגרפיה > חיים אישיים

משנת 2017 אליעז נשוי למטפלת בשמאניזם עינת דנדקר (מדז'יבובסקי), צאצאית הבעל שם טוב.
אליעז מגדיר עצמו כ-עברי ומשתמש באלמנטים תנכ"יים וכנעניים ליברלים בהגדרותיו, כהמשך להשפעותיו מתנועת הכנענים שרווחה בקום המדינה בשילוב אלמנטים מדרך הויקה.
אליעז חבר באחוות הבונים החופשיים במסדר ממפיס מצרים, בלשכה מעורבת של נשים וגברים יחד.
ספריו

הענף השונה, אליעז דנדקר, הוצאת קמודן מוכאדם, ישראל, 2016
אמא הודו, אבא ישראל, אילנה שזור ואליעז ראובן-דנדקר, הוצאת קמודן מוכאדם, ישראל, 2017
אז, מה הקר שלך?, אליעז ראובן-דנדקר, הוצאת קמודן מוכאדם בסיוע מרכז מורשת יהדות קוצ'ין, ישראל, 2018
המדריך לבני ישראלי המתחיל-תרבות, היסטוריה ומנהגים,אליעז ראובן-דנדקר, הוצאת קמודן מוכאדם בסיוע מרכז מורשת ליהדות קוצ'ין והמרכז למורשת יהדות הודו, ישראל, 2019
הג'מאט-א. נשים מעוררי השראה מקהילת הבני ישראל מהודו,אליעז ראובן-דנדקר, הוצאת קמודן מוכאדם בסיוע מרכז מורשת ליהדות קוצ'ין והמרכז למורשת יהדות הודו, ישראל, 2020
תרבות טקסי הבני-ישראל מהודו-נישואין, מלידה ופטירה, אליעז דנדקר, הוצאת קמודן מוכאדם, ישראל, 2021 (מהדורה מיוחדת)
לעת עתה-סיפור חייה של רחל פודגייצקי לבית שוורצמן, הוצאת קמודן מוכאדם, ישראל, 2023
לקריאה נוספת

ספר מחזור ג' תשנ"ח, הוצאת חטיבת הביניים מנחם בגין, אור-עקיבא, 1998 (עמ' 34)
ספר מחזור נ"ג, הוצאת בית הספר הרב-תחומי עמל חדרה למדעים ואמנויות, חדרה, 2001 (ע" 142)
סוף מסלול נוב' 01 שמשון, הוצאת גדוד שמשון, אזח"ע, 2003 (עמ' 106)
סוף מסלול נובמבר 2002 שמשון, הוצאת גדוד שמשון, אזח"ע, 2004 (עמ' 19)
סוף מסלול אוגוסט 2003 שמשון, הוצאת גדוד שמשון, אזח"ע, 2005 (עמ' 23)
222 סיפורי השראה, הילה סידי, הוצאת סימפל אז מי, 2021 (מספר 1:58)
דיקשיונרי, מרת'ה ידלינסקה (ספראון), הוצאת ספראון, פולין, 2021 (עמ' 31, 49, 66, 67)
לובאנדיום, מרת'ה ידלינסקה (ספראון), הוצאת ספראון, פולין, 2022 (עמ' 52, 64)
מבחוץ זה נראה אותו דבר-אסופת יצירות דור שני למלחמת יום הכיפורים, שירז גרינבאום, בשמת סלע וענת סול להב, להאיר את הבית, ישראל, 2023
ויקיפדיה המודפסת

האמן מייקל מאנדיברג ושותפו לפרויקט, יונתן קיריפאראן, בתערוכה "From Aaaaa! to ZZZap!", יום לפני פתיחתה בגלריית דני, ניו יורק, ארצות הברית

ויקיפדיה המודפסת היא פרויקט אמנות של מייקל מאנדיברג בשיתוף ויקיפדיה האנגלית. במהלך הפרויקט הודפסו 106 כרכים מתוך 7,473 הכרכים של ויקיפדיה האנגלית כפי שהייתה קיימת ב-7 באפריל 2015 והוכנה גם תפאורה המציגה את הכריכה של כ-1,980 כרכים נוספים (אשר לא הודפסו). 36 כרכים נוספים שבהם כל 7.5 מיליון התורמים שתרמו לוויקיפדיה האנגלית היו גם כן חלק מהפרויקט. תוכן העניינים בלבד מתפרס על 91 כרכים בעלי 700 עמודים לכרך. הכרכים המודפסים כוללים רק את תוכנם של הערכים. תמונות והערות אינן כלולות. הפרויקט הוצג בגלריית דני בניו יורק בקיץ 2015.
מייקל חשב לראשונה על הפרויקט ב-2009, אך נתקל בקשיים טכניים. הוא ביקש משותפו לפרויקט, יונתן קיריפאראן, לסייע עם תוכנת הקוד, לקמפל אותה, לעצב אותה ולעלות הורדה של כל התוכן בוויקיפדיה האנגלית. קובצי ההדפסה הועלו להוצאת הספרים Lulu.com והם זמינים להדפסה ככרכי נייר.
המוטיבציה של מייקל הייתה לענות על השאלה, "כמה גדול זה?". כישות Big data, גודלה נמצא על סף מאגר מידע הניתן להצגה כאוסף רב של כרכים, אך לא גדול עד כדי כך שהצגת המידע באופן פיזי היא על גבול הבלתי אפשרי, כגון קובצי הנתונים של פייסבוק או NSA‏. קתרין מאהר, באותה עת דוברת קרן ויקימדיה (מאז שנת 2016 מנכ"לית הקרן), תיארה אותו כ"מחווה של ידע" ו"מחווה אדירה וחסרת משמעות". ויקימדיה שיתפה פעולה עם הפרויקט ועם הוצאת הספרים Lulu.com כדי לסייע במימון.
המשימה נמשכה שלוש שנים, ותהליך ההעלאה נמשך 24 ימים, 3 שעות ו-18 דקות. המשימה הושלמה ב-12 ביולי 2015.‏ PediaPress ניסתה לגייס כסף לכיסוי על הוצאות ההדפסה ב-Indiegogo ב-2014, אך הפרויקט נעצר. מייקל מעריך כי עלויות ההדפסה של תדפיס מלא הן כ-500,000 דולר. בתערוכת האמנות דני הוצג רק חלק קטן מהכרכים המודפסים. על הקיר נראו כ-2,000 כרכים שהוצגו כטפטים על הקיר. קובצי ההדפסה הועלו לאתר Lulu.com‏.
הערות שוליים

↑  Sawers, Paul (17 ביוני 2015). "You can soon buy a 7,471-volume printed version of English Wikipedia for $500,000". VentureBeat. נבדק ב-29 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jennifer Schuessler, “Moving Wikipedia From Computer to Many, Many Bookshelves” New York Times, 16 June 2015
↑  Wikipedia, Volume 0873, Arturo O'Farrill Jr. --- Art Deco, Publisher Michael Mandiberg, 2015, page 611450 ISBN 9781329244580
1 2  Natalie Hegert, “Standing Out in the Crowd: 10 Summer Solo Shows Around the World in 2015", MutualArt.com, 24 June 2015
↑  "Print Wikipedia, in 7,600 volumes, to sell for $500,000", The Hindu, 22 June 2015
↑  "Why Print Copies of Wikipedia?"
↑  Schuessler, Jennifer (13 ביולי 2015). "Print Wikipedia Project Reaches Final Entry". The New York Times. נבדק ב-13 ביולי 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Hannah Ghorashi, “From AAAAA! ToZZZAP!: Michael Mandiberg on his plan to print Wikipedia”, ARTnews, 24 June 2015
קבוצת אן. אס. או. טכנולוגיות

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  עמרי לביא, שלו חוליו, ניב כרמי
 תקופת הפעילות:  25 בינואר 2010 – הווה (15 שנים) 
 חברת אם:  Q Cyber Technologies 
 מיקום המטה:  הרצליה 
 משרד ראשי:  הרצליה
 בעלות:  עומרי לביא, שלו חוליו, קרן נובלפינה
 ענפי תעשייה:  לוחמת סייבר
 מוצרים עיקריים:  תוכנת פגסוס המאפשרת השתלטות על מכשירים ניידים
 הכנסות:  כ-100 מיליון דולר בשנת 2016 (על פי הערכות)
 רווח תפעולי:  0 דולר אמריקאי (נכון ל־2023) 
 מנכ"ל:  ירון שוחט
 עובדים:  750 (נכון ל־2021) 
  
 www.nsogroup.com
 
קבוצת אן. אס. או. טכנולוגיות בע"מ (באנגלית: .NSO Group Technologies Ltd) היא חברה ישראלית העוסקת בפיתוח תוכנות ללוחמת סייבר ולריגול דיגיטלי.
המוצר העיקרי אותו מפתחת ומשווקת החברה היא תוכנת הריגול פגסוס, אשר נחשבת מיוחדת ביכולתה הגבוהה להצליח לחדור למכשיר האלקטרוני, וכן ביכולתה לפעול תוך שהיא ממשיכה להסוות את עצמה. ברגע שהתוכנה הושתלה במכשיר, מפעיל התוכנה מסוגל להשתמש בה על מנת לגשת לכל המידע שעל המכשיר (תמונות, הודעות טקסט וכו'), להשתלט על המצלמה והמיקרופון על מנת לצותת או לצלם תמונות, לעקוב אחר מיקום המכשיר (GPS), וכן לשלוח מסרים מהמכשיר.
היסטוריה

קבוצת אן. אס. או. טכנולוגיות הוקמה בשנת 2010 על ידי היזמים עמרי לביא, שלו חוליו וניב כרמי שקראו אותה על שמם: Omri‏ Shalev‏ Niv‏ (NSO). עם הקמתה גייסה החברה סכום של כ-1.6 מיליון דולר מקבוצת משקיעים בראשותו של אדי שלו, מייסד קרן ג'נסיס. תמורת ההשקעה קיבלו המשקיעים 30% מהבעלות על החברה, כש-70% הנותרים נותרו בידי עמרי לביא ושלו חוליו (ניב כרמי עזב את המיזם זמן קצר לאחר הקמתו).
בשנת 2014 רכשה קרן האקוויטי "פרנסיסקו פרטנרס" 70% ממניות החברה, במחיר המשקף לחברה שווי של כ-130 מיליון דולר. הסכם המכירה כלל הסכמה על כך שמרכז הפיתוח של החברה יישאר בישראל. בשנה זו מוזגה החברה עם חברת הסייבר ההתקפי סירקליס שנרכשה גם היא על ידי "פרנסיסקו פרטנרס", לכדי חברה אחת בשם Q Cyber Technologies.
בפברואר 2019 מכרה קרן פרנסיסקו פרטנרס את חלקה בחברה בחזרה למייסדי החברה (חוליו ולביא) ולקרן הפרייבט אקוויטי האירופית נובלפינה. לפי הערכות העסקה נעשתה לפי שווי חברה של מיליארד דולר.
באמצע 2021 הורד דירוג החוב של החברה על פי מודי'ס בשל היחלשות בביצועיה העסקיים ובנזילות.
ב-31 באוקטובר 2021 מונה איציק בנבנישתי כמנכ"ל החברה, לאחר שבאוגוסט מונה לנשיא משותף
ב-3 בנובמבר 2021 הכניסה ארצות הברית את החברה לרשימת הגופים שפועלים בניגוד לאינטרס הלאומי של ארצות הברית, לצד החברה הישראלית קנדירו ושתי חברות נוספות. הן נוספו לרשימה בשל ראיות לכך שהן פיתחו וסיפקו תוכנות ריגול לממשלות זרות.
ב-11 בנובמבר 2021, הודיע המנכ"ל בנבנישתי על התפטרותו מכל תפקידיו בחברה פחות משבועים לאחר כניסתו לתפקיד, לאור כניסתה של החברה לרשימה השחורה של ארצות הברית.
בפברואר 2022 נתן בית המשפט המחוזי בתל אביב צו פתיחת הליכים לשיקומן של שלוש חברות מקבוצת NSO - גאוטילב, ווייאאוט וקונווקסום.
פעילות החברה

החברה מפתחת ומשווקת תוכנות המשמשות ממשלות לריגול אחר אנשים וגופים חשודים. הריגול מתבצע על ידי השתלת תוכנת ריגול במכשיר האלקטרוני של האדם אחריו רוצים לרגל - בדרך כלל בטלפון הסלולרי.
כיוון שפעילות החברה היא במישור הביטחוני וכן משום שמוצר החברה הוא נשק סייבר התקפי, NSO מייצאת את התוכנה שלה תחת רישיון לסחר בנשק, הניתן לה על ידי אגף הפיקוח על הייצוא הביטחוני (אפ"י) במשרד הביטחון ומשרד החוץ.
על פי החברה, מטרת מוצרי NSO היא לסייע לגופי ביון ואכיפת חוק ממשלתיים מורשים להילחם בטרור ופשעים חמורים. עם זאת החברה ספגה ביקורת על פעילותה לכאורה במדינות כמו מקסיקו, ערב הסעודית ואיחוד האמירויות ומדינות אחרות בעלות משטרים אנטי-דמוקרטיים, שבהן נטען כי נעשה שימוש בתוכנה כדי לרגל אחר אזרחים לצרכים פוליטיים.
במרץ 2020 בזמן התפרצות נגיף הקורונה בישראל שיתפה החברה פעולה עם המינהל למחקר, פיתוח אמצעי לחימה ותשתית טכנולוגית ביוזמה של שר הביטחון נפתלי בנט, לפיתוח מערכת לריכוז מידע אודות סיכויי ההידבקות בקורונה של אזרחי ישראל.
ראו גם

פגסוס (תוכנה)
נסים דיין

| --- | --- |

נסים דיין
 לידה:  5 במאי 1946 (בן 78) תל אביב, פלשתינה (א"י)
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  סטודיו למשחק ניסן נתיב 
 בן או בת זוג:  רחל דיין 
 פרסים והוקרה:  פרס אופיר (2017) 
 פרופיל ב-IMDb
 
נִסים דיין (נולד ב-5 במאי 1946) הוא במאי קולנוע ישראלי, ואחד המבקרים והמרצים בתחום הבימוי בישראל. ניהל את המכון הישראלי לקולנוע. חתן פרס אופיר על מפעל חיים לשנת 2017.
ביוגרפיה

דיין נולד בשנת 1946 בתל אביב, להורים שעלו מחלב שבסוריה. משפחתו התגוררה תחילה על גבול יפו תל אביב, אך פונתה בזמן מלחמת השחרור לכפר ג'מאסין בצפון תל אביב (שכונת גבעת עמל ב'), ושם גדל. למד בבית הספר "תיכון חדש" בתל אביב. מגיל צעיר התעניין בקולנוע, בהיותו חייל זכה בחידון קולנוע ארצי, וסייע למפיק וחובב הקולנוע ישעיהו ("שיש") קולר, שהחזיק אוסף פרטי של סרטים, לנהל את "מועדון הסרט הטוב" בתל אביב.
לאחר השירות הצבאי למד בסטודיו למשחק ניסן נתיב. בשנת 1971 הופיע כשחקן במחזה "מעבר לגבולין" מאת יוסף חיים ברנר, שעלה בתיאטרון "הבימה". כמו כן פרסם מספר סיפורים קצרים בכתב-העת "קשת".
ביוגרפיה > קריירה כיוצר קולנוע וטלוויזיה

החל את דרכו הקולנועית בשנת 1972 כעוזר לבמאי דן וולמן בסרט "פלוך". בעידודו של וולמן החל באותה שנה לעבוד על סרטו הראשון "אור מן ההפקר". הסרט נוצר בהשראת שכונת העוני בה גדל ג'מוסין, בסגנון נאו-ריאליזם האיטלקי, כולל צילום בשחור-לבן. הוא צולם בשטח בשכונת שבזי, בשיתוף שחקנים לא מקצועיים אבל בעלי יכולת משחק טבעית, ביניהם כוכב הסרט נסים לוי. את הסרט הפיק ומימן באופן חלקי יעקב אלקוב, איש עסקים, מפיק הוליוודי ונדבן שניהל את הקמת בית ציוני אמריקה בתל אביב. אלקוב גייס מספר משקיעים ודיין לקח הלוואות כדי לממן את הפקת הסרט. צילומי הסרט נערכו בשנת 1972, אך הוא יצא לאקרנים כשנה אחר כך לקראת מלחמת יום הכיפורים, שהדירה את הצופים מבתי הקולנוע והוא לא הצליח מסחרית.
אחרי הפקת "אור מן ההפקר" ביים דיין סרטי פרסומת ותעודה, את הפקת סרטו השני, "סופו של מילטון לוי" החל בשנת 1979 עם אושיק לוי ודב גליקמן בתפקידים הראשיים, בסיוע הקרן לעידוד סרטי קולנוע ישראליים איכותיים. הסרט יצא לאקרנים בשנת 1981.
בשנת 1980 החל בהפקת סדרת הטלוויזיה "מישל עזרא ספרא ובניו" שכתב וביים, וששודרה בערוץ הראשון בשנים 1982–1983.
בשנת 1982 הפיק את סרטו של איתן גרין "לנה" (1982).
בסוף שנת 1984 החל לביים הסרט "גשר צר מאד", על פי תסריט שכתב, המבוסס על סיפור קצר מאת חיים חפר, על אהבה בלתי אפשרי בין קצין במילואים בתפקיד תובע בממשל הצבאי ברמאללה לבין אלמנה פלסטינית נוצרייה. רוב צילומי הסרט נערכו בעיר רמאללה. הסרט יצא לאקרנים בנובמבר 1985.
בשנת 1986 כתב, יחד עם תמר לוטן, את התסריט לדרמת הטלוויזיה "פסק זמן", שהופקה על ידי הטלוויזיה החינוכית הישראלית בשיתוף ערוץ 4 הבריטי.
בשנת 1987 רכש את הזכויות להפקת סרט על פי ספרו של גבריאל שטרסמן "המערוך" על פרשת רצח מלה מלבסקי. אך שתי הרוצחות בפרשה פנו לבית המשפט וקיבלו צו מניעה ליצירת הסרט, בטענה שהוא יפגע בסיכוי הערעור שלהן.
בשנת 1989 ביים את הסרט התיעודי "הקרב על הנגב", על חטיבת הנגב של הפלמ"ח.
בשנת 1990 הפיק את דרמת הטלוויזיה "טיסה 016", על פי סיפור של אליעזר יערי, עבור מחלקת הדרמה של הערוץ הראשון.
בשנת 1991 הפיק את "החברים של יעל", הסרט הראשון בכיכובה של מילי אביטל.
בשנת 1992 ביים את המופע "סרט חי", שילוב של קולנוע ותיאטרון, בו שיחקו רחל דיין וקובי אסף, הנעים לסירוגין על המסך ועל הבמה.
בשנת 1993 ביים את דרמת הטלוויזיה "אוצר מקומי", ששודר בערוץ הראשון.
בשנת 1997 ביים את סדרת הטלוויזיה "אשה באפור".
בשנת 2013, לאחר הפסקה של 28 שנים, ביים סרט קולנוע עלילתי - "מפריח היונים" על פי ספרו של אלי עמיר "מפריח היונים".
ביוגרפיה > קריירה כמבקר ומורה לקולנוע

עיקר עיסוקו של דיין במשך השנים הייתה פעולתו הענפה בתחום ביקורת ולימוד הקולנוע: בשנות ה-80 לימד מסלול ללימודי קולנוע ב"בית צבי" ובאוניברסיטת תל אביב, אחר כך לימד קולנוע בבית הספר סם שפיגל ובמוסדות לימוד אחרים, ביקורותיו התפרסמו בעיתונות וברדיו, והוא כיהן כלקטור בקרנות קולנוע שונות.
דיין שימש לאורך שנים רבות כמבקר הקולנוע בתוכניתו של מולי שפירא "בילוי נעים" בגלי צה"ל. ומבקר הקולנוע של העיתונים "העיר" ו"גלובס".
בשנים 1979–1980 הגיש את תוכנית הקולנוע של הערוץ הראשון "מסך גדול מסך קטן". באותן השנים גם שימש כמנהל המכון הישראלי לקולנוע.
בשנת 1988 שימש כמנהל האמנותי של פסטיבל פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה.
בשנת 1989 ערך את "מדריך הווידאו בישראל", ספר הסוקר כ-1,100 סרטים שהיו זמינים אז בספריות הווידאו בישראל.
בשנים 2002–2003 הגיש בטלוויזיה החינוכית את התוכנית "עולים על סרטון", במהלכה שוחח עם יוצרים צעירים על סרטיהם.
ביוגרפיה > הסדרה "הבמאים הנבחרים"

סדרת ספרים שהציגה לפני הקוראים בישראל שורה של יוצרי קולנוע מרכזיים שהטביעו את חותמם על ההיסטוריה של הקולנוע. הסדרה נערכה על ידי נסים דיין ודני ורט. כל אחד מספרי הסדרה הוקדש לבמאי בולט, וכלל פילמוגרפיה מפורטת שלו שערך דני ורט ומאמר על יצירתו שכתב מבקר או היסטוריון קולנוע ישראלי.
נסים דיין, דני ורט, מאיר שניצר, סרגיי איזנשטיין, תל אביב, אורט ישראל, 2006.
נסים דיין, דני ורט, שמוליק דובדבני, אורי שידורסקי, סטנלי קובריק (1928-1999), אזור, אורט ישראל, 2006.
נסים דיין, דני ורט, נחמן אינגבר, פדריקו פליני (1993-1920), תל אביב, אורט ישראל, 2006.
נסים דיין, דני ורט, רובר ברסון (1999-1901), פתח תקווה, אמי"ת, 2008.
נסים דיין, דני ורט, אורסון וולס (1985-1915), פתח תקווה, אמי"ת, 2009.
נסים דיין, דני ורט, אלפרד היצ'קוק (1980-1899), פתח תקווה, אמי"ת, 2011.
חיים אישיים

דיין היה נשוי לרחל (לבית ניימרק) (נולדה ב-1949), שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה, ששיחקה גם בשלושה מסרטיו ("אור מן ההפקר", "סופו של מילטון לוי" ו"גשר צר מאוד").
בראשית 2023 נודע כי עבר אירוע מוחי וכי הוא מאושפז בבית-אבות.
תיקון טעות: נסים דיין לא עבר אירוע מוחי. הוא עבר אירוע לבבי בסוף 2019 ואושפז במכון הלב בתל השומר.
הערות שוליים

↑  איתן לשם, עכבר העיר, פרסי אופיר 2017: "פוקסטרוט" שולט, "געגוע" ו"לא פה, לא שם" מזנבים, באתר הארץ, 10 באוגוסט 2016
1 2  נתן גרוס, שיחה עט ניסים דיין על סרטי "אור מן ההפקר", המציג שכונת־עוני כפי שהכיר נסים בילדותו, על המשמר, 20 ביולי 1973
↑  בחידון הקולנוע שנערך לרגל שבוע הקולנוע, זכה במקום הראשון ניסים דיין, חייל בן 20, על המשמר, 7 באוגוסט 1966
↑  רם עברון, תחליף־טלביזיה, למרחב, 15 בדצמבר 1966
↑  גליון חדש של "קשת" חדש של 1ד19, מעריב, 23 באפריל 1971
↑  טלילה בן זכאי, נסים בדורות, מעריב, 28 ביולי 1972
↑  ר.עזריה, יוקמו עוד בתים כאלה, מעריב, 12 ביולי 1954
עמית דובקין, אבא מיליונר זה לא הכל, מעריב, 22 ביולי 1988
↑  יעקב בן אמיר, המפיק שבא להפסיד, דבר, 10 באוגוסט 1972
↑  ורדה צ'צ'יק, שאול חוזר אל השכונה שלו, מעריב, 25 בספטמבר 1972
↑   נירית אנדרמן, המלחמה שכיבתה את האור מן ההפקר, באתר הארץ, 4 בספטמבר 2013
↑  אושיק לוי יככב בתפקיד מילטון לוי, מעריב, 10 באוקטובר 1979
↑  אורי קליין, קולנוע על פי תהום, דבר, 29 במאי 1981
↑  הערב - בלי "השבוע", מעריב, 11 ביולי 1980
↑  אדם ברוך, טלוויזיה - נסים דיין בימאי 'מישל עזרא ספרא ובניו' הוכיח שהיכולת הישראלית עדיין נמצאת כאן, כותרת ראשית, 7 בספטמבר 1983
↑  טלי נתיב, הצד האחר של פעילי עלייה, דבר, 5 בדצמבר 1980
↑  מאיר שניצר, רומיאו ויוליה כאן ועכשיו, חדשות, 19 בדצמבר 1984
↑  אש"ף נגד נסים דיין, חדשות, 6 בפברואר 1985
↑  עירית שמגר, אגדה בגדה, מעריב, 29 בנובמבר 1985
↑  רן גפן, דידי יזרעאלי, אבוטבול לא בעכו. כן בטלוויזיה, חדשות, 1 בספטמבר 1986
ביקורת: עירית לינור, שידורים - ברנשים וחתיכות, כותרת ראשית, 23 בנובמבר 1988
↑  יוסי ורטר, חוה יערי: מי זה כאן נסים דיין?,, חדשות, 20 במאי 1987
↑  יוסי ורטר, צו מניעה נגד הסרט על רצח מלה מלבסקי, חדשות, 16 באפריל 1987
יוסי דיין, נסים דיין: הסרט לא יפגע ביערי, חדשות, 27 באפריל 1987
↑  יסמין קיני, קצרים, חדשות, 12 ביוני 1989
↑  תמי לוביץ, ים, אבטיח וקסטנר, חדשות, 16 בדצמבר 1990
↑  הגר רם, מילי אביטל ונדב לויתן. כימיה מיידית - רואה אותה בדרך לגימנסיה, חדשות, 10 באוקטובר 1991
↑  ג. עיטור, נסים דיין מביים "סרט חי", חדשות, 9 באפריל 1992
↑  רן בן-נון, דרמה בכנרת, חדשות, 31 באוגוסט 1993
↑  אורי קליין, "מפריח היונים": ניסיון מרשים ומאכזב לספר את סיפורה של יהדות עיראק, באתר הארץ, 23 באפריל 2014
 סיגלית בנאי, הסרט היהודי־ערבי הראשון, באתר הארץ, 9 במאי 2014
↑  יעקב בר-און, כבר לא על אש קטנה, דבר, 3 ביוני 1981
↑  הוכרזו הזוכים בתמיכת הקרן לפיתוח תסריטים של הרשות השנייה, באתר הארץ, 16 באוקטובר 2002
↑  גילי איזיקוביץ, מחווה לז'אנר הבי-מוביז, באתר הארץ, 17 בספטמבר 2008
↑  ליאת רון, ‏במאי "מפריח היונים": לא העלנו על דעתנו שהסרט יצליח ככה, באתר גלובס, 14 ביוני 2014
↑  יעקב בר-און, הדראמה של נסים, מעריב, 16 ביולי 1980
↑  ראובן בן-צבי, נקבעה הנהלת פסטיבל הסרטים חיפה, מעריב, 18 במאי 1988
↑  יהודה תום, כותבים עליהם, חדשות, 27 בדצמבר 1989
↑  רותה קופפר, אבא עצוב, באתר הארץ, 3 בספטמבר 2003
↑  עירית שמגר, אהבותיה של רחל, מעריב, 27 בינואר 1981
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260254505171  BNE: XX4920049  GND: 1064689906  ISNI: 0000 0001 2052 9778  LCCN: no2011095327  VIAF: 171477915   WorldCat (עם VIAF): 171477915
ויקיפדיה הגאורגית

| --- | --- |


 סוג:  אנציקלופדיית אינטרנט חופשית
 הקמה:  נובמבר 2003 
 בעלות:  קרן ויקימדיה 
 שפה:  גאורגית 
 הרשמה:  לא חובה
 ערכים:  178,149
 https://ka.wikipedia.org/ 
 הסטטיסטיקה של ויקיפדיה הגאורגית
  סטטיסטיקת צפיות של ויקיפדיה הגאורגית ב-30 הימים האחרונים   קטגוריה:דפים עם גרפים מושבתים באופן זמני –  ההרחבה Graph להצגת תרשימים שיחת תבנית:גרף#שימו לב: הגרפים לא מוצגים בוויקיפדיה!!!.
 
ויקיפדיה הגאורגית (גאורגית: ქართული ვიკიპედია) היא הגרסה בשפה הגאורגית של אנציקלופדיית האינטרנט החופשית ויקיפדיה, המנוהלת ומתופעלת בידי קרן ויקימדיה.
ויקיפדיה הגאורגית נוסדה בנובמבר 2003, כאשר נכון לחודש דצמבר 2017, היא כוללת כ-120,000 ערכים.
היסטוריה

| מספר ערכים | תאריך |
| --- | --- |
10,000: 2006
23,000: 2008
30,000: 2009
50,000: 2011
70,000: 2013
80,000: 2014
100,000: 2015
יזנוב קטן

| יזנוב קטן |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: עטלפים
משפחה:: יזנוביים
סוג:: יזנוב
מין:: יזנוב קטן
שם מדעי
 Rhinopoma hardwickii ‏1831
תחום תפוצה


יזנוב קטן (שם מדעי: Rhinopoma hardwickii) הוא יונק ממשפחת היזנוביים מסדרת העטלפים.