stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כלכלת תשומת הלב
התפתחות המושג

את המונח כלכלת תשומת הלב או כלכלת קשב טבע לראשונה בסוף שנות ה-60 הכלכלן ואיש מדע המדינה הרברט סיימון, שאפיין את עומס המידע כבעיה כלכלית. כלכלת הקשב נוצרה בעולם התקשורת לפני עולם האינטרנט. כאשר התקשורת הייתה תקשורת המונים (עיתון, רדיו, טלוויזיה) פותח המודל של מימון גופי התקשורת בעזרת כספי פרסומת. ההנחה הייתה שאמנם יש לנו ריבוי ערוצי תקשורת, אבל לכל צופה יש רק זוג עיניים אחד ומוח אחד לעבד את מה שקוראות העיניים – זו מגבלת הקשב. על מגבלת הקשב הזו מתחרים גופי הפרסום. כשהאינטרנט התפתח המושג הזה הפך פופולרי במיוחד בגלל החוויה החדשה שהאינטרנט יצר - שפע של תכנים זמינים מיידית. הכמות הזאת הפכה את המחסור בתשומת לב לגורם מגביל בצריכת מידע.
בשנות ה-70 של המאה העשרים הייתה כווונה לספק לצופים תוכניות ומידע ללא עלות כספית. באולפני הטלוויזיה עשו זאת באמצעות פרסומת. הצופים התכוונו לצפות בתוכניות הטלוויזיה ולשם כך היו חייבים להיחשף גם לפרסומות. כך הם אמנם לא נדרשו לשלם כסף אבל היו חייבים להקדיש את זמנם למפרסמים והיו חשופים לפיתוי לרכוש את מוצריהם. תשומת הלב של הצופים היא המוצר שהטלוויזיה סיפקה למפרסמים ואלה שילמו עליה לטלוויזיה. כך, באמצעות הצפייה בפרסומות, קיבלו הצופים תוכניות טלוויזיה בלי שיצטרכו לשלם עליהן בכסף.
הרשתות החברתיות בתחילת דרכן אימצו מהטלוויזיה את אותה הטכניקה ופעלו באותו אופן. הן סיפקו חינם מידע שהמשתמשים היו מעוניינים בו, תמורת תשומת הלב שלהם. כך פועלת חברת גוגל למשל שמספק לנו את מנוע החיפוש גוגל, גוגל תרגום, google maps ועוד, חברת פייסבוק המספקת את שירותי פייסבוק ואינסטגרם, רשת טיקטוק של חברת ByteDance וכדומה. הם מציגים למשתמשים פרסומות, גלויות וסמויות, ולכן המשתמשים אינם מתבקשים לשלם על השימוש.
ביג דאטה ובינה מלאכותית

ההבדל בין אמצעי התקשורת המסורתיים (עיתון, רדיו, טלוויזיה) לבין האינטרנט בכלל והרשתות החברתיות בפרט הוא באופן התקשורת. בעוד שגופי תקשורת מסורתיים בעיקר משדרים מידע, בתקשורת מבוססת אינטרנט, התקשורת היא דו-כיוונית ויש אפשרות לאסוף נתונים על הצרכן. כך, בזמן שהצופים נאלצים לבהות בפרסומות, המפרסמים למדו לצבור אודות הצופים האלה מידע רב, ביג דאטה. בשנת 2015 רק חצי אחוז מהנתונים הדיגיטליים שנאספו בעולם שימש לצורכי מחקר. השפע הזה הפך את המידע לזול יחסית, בעוד מחיר תשומת הלב זינק. בעקבות המחסור בכלי מחקר מול הכמות הגדולה של נתונים והודות להתפתחות הבינה המלאכותית התעשייה התחילה להשקיע משאבים רבים בעיבוד המידע הרב שהיה בשרתים, שעד אותו זמן היה בלתי שמיש ונראה כאילו הוא מיותר. כך התפתחו טכנולוגיות שמאפשרות מודלים עסקיים חדשים ממוקדי-נתונים ונוצרה כלכלת המעקב אחר התנהגות הצרכנים. השוק עבר ממדידת רייטינג באמצעות סקרים של מדגם מייצג, ליכולת ניתוח נתוני האוכלוסייה כולה.
כך התפתחה יכולת הפרסונליזציה, כלומר האפשרות להתאים מסרים פרסומיים לפלחים ממוקדים. המידע הזה נאסף מבלי שהמשתמשים באינטרנט נתנו לכך את הסכמתם. אין נתונים מדויקים על נפח השוק העולמי של נתונים אלה, אבל הוא מוערך במיליארדים לשנה. ההתפתחות זאת היא הגורם המוביל לעומס על מערכות ועל יחידים.
ההשפעה של המעקב אחר כל אדם קיימת לא רק בתחום העידוד לצרכנות אלא גם בתחום הפוליטי. לחברות הדיגיטליות הגדולות יש השפעה מכריעה גם בתפקוד הכלכלה הלאומית והעולמית. הן יכולות לזהות ולחסל איומים תחרותיים שעשויים לצוץ על ידי כך שהן מעכבות חדשנות ופוגעות ברווחת הפרט.
ביג דאטה ובינה מלאכותית > תאומים דיגיטליים

בהחזיקן בתיאורי נתונים התנהגותיים וחזויים ובפרופיל הדיגיטלי המפורט של כל אדם החברות האלה משכפלות אותנו ומייצרות לכל אחד מהמשתמשים "תאום דיגיטלי אנושי". התאומים האלה משמשים כמודלים לחיזוי ההתנהגות הצרכנית, החברתית והפוליטית של המשתמש. לא נדרשת מצד המשתמשים כל הסכמה לשימוש כזה בנתונים שהופקו מהם ללא ידיעתם, ומאחר שאין פיקוח על הפעילות הזאת האו"ם מגדיר אותה כאחת הסכנות הגדולות ביותר שעומדות בפני האנושות.
מעורבות

הרשתות החברתיות לא מספקות מידע אלא מעודדת התעניינות ומעורבות (engagement).
תעבורה כבדה מאוד של תכנים הופכת את העיסוק בהם למעמסה ומפזרת את תשומת הלב. בעבר היה מחסור במידע. אנשים רצו לדעת יותר ויכלו להקדיש את זמנם ואת תשומת לבם לפרטים חדשים. כיום, המשתמשים מוצפים במידע ולכן עסוקים בלברור מה מתוך הגודש רלוונטי עבורם. ככל שהעומס גובר תשומת הלב מצטמצמת. השטף הבלתי נחוץ והמבלבל פוגע ביכולת האנושית לבור את הבר מן התבן.
מסרים נמוכים וקליטים

הפרסומות עוסקות בשכנוע. למעשה כל האינטרנט מעוצב כדי לשכנע את המשתמשים להישאר צמודים לטלפון, להתרגש, לעשות לייק, לשתף, להגיב וככלל לבצע פעולות לפי האינטרס של המפרסם. המערכות מתוכננות כדי למשוך את תשומת הלב של מספר האנשים הרב ביותר למשך זמן ממושך ככל האפשר.
כיוון שהתחרות על תשומת הלב המוגבלת קשה, המעצבים של המערכות האלה מייצרים מסרים ברמה הנמוכה ביותר האפשרית, כשהם מנצלים את הפגיעות הקוגניטיבית שבטבע האנושי.
מסרים נמוכים וקליטים > המאבק על תשומת הלב

קיימים אמצעים שונים לצורך הסבת תשומת הלב:
עוגיות cookies הן אמצעי לעקוב אחרי המשתמשים וגם לכוון אותם כדי שיבחרו מוצר או רעיון שהמפרסמים רוצים למכור.
קליקבייט גם הוא אמצעי למשוך תשומת לב באופן מניפולטיבי.
הסחת דעת פונקציונלית functional destruction יוצרת התראות שגוזלות זמן וכוחות נפש.
הטבעת מידע בעל ערך שיש כוונה להעלימו בתוך גודש מידע נחות, כגון רכילות וקשקשת.
בדיקת A/B שמראה מה האפשרות העדיפה למפרסם מִבּחינה עסקית - גם אם היא פוגעת בלקוח או לא נחוצה מבחינתו - מבין שתי אלטרנטיבות.
אלה מאפשרים לחברות לייצר פרסומות תפורות לפי המידה, כלומר כל צופה מקבל פרסומת שמתאימה בדיוק לו וכך מוגבר כוח השיכנוע של המפרסמים ויש סיכוי גדול יותר להגדלת המכירות.
עניין רלוונטי נוסף הוא הנטייה האנושית לשים לב לדברים, גם בניגוד לרצון. למשל אנשים ינעצו עיניים כשמתרחשת בסביבתם תאונה. הנטייה לנהוג כך היא גנטית. היצרנים של כלכלת תשומת הלב יודעים על הנטייה הזאת ומשתמשים בה כדי למשוך את תשומת הלב של המשתמשים לפי הצרכים של המפרסמים. אנשים מתמכרים לדברים שמושכים את תשומת ליבם. ההתמכרות הזאת מאפשרת למפרסמים לעשות מניפולציות על הקהל שלהם ואף לגרום בפועל לשינוי התנהגות.
"לרצות את מה שהאדם רוצה לרצות"

הפילוסוף הארי פרנקפורט דיבר על השאיפה האנושית "לרצות את מה שהאדם רוצה לרצות"; אנשים שואפים לחיות חיים שמבטאים את הערכים החשובים להם, לתת משמעות לסיפור חייהם. הטכנולוגיה גורמת הסחת דעת מעולמות ערכים אלה, לטובת בולטות ברשתות החברתיות. דוגמה לכך הוא השימוש של פייסבוק בכפתור לייק. הרעיון הראשוני בכפתור הזה היה להעניק חיזוק חיובי, לתמוך. אבל עם התפתחות השימוש בנתונים לצורכי עולם הפרסום הפכו הפעולה הזאת ודומותיה (שיתוף, תגובה...) לנתונים במאגר מידע ולאמצעי מניפולציה.
כך נוצר מצב שבו השיח לא מבטא את עולמות הערכים של המשתמשים אלא בעיקר מלבה כעס, זעם מוסרי, הרגשה שהצד השני עשה משהו שאסור לעשות. הזעם הזה נוטה להיות ויראלי, מתסיס רגשות של ההמון ומייצר אווירה של אוכלוקרטיה, שלטון ההמון, עריצות הרוב שמחלישה את האפשרות לקיים משפט צדק.
פגיעה בדמוקרטיה

המטרה של הרשתות החברתיות היא לייצר הסחת דעת לפי האינטרסים של המפרסמים. בכך הן מאיימות באופן אישי על כל אחד, על כל התארגנות חברתית וגם על המערכות הארציות והבינלאומיות. הפצת השנאה והקיטוב מפוררת את החברה האנושית, מאיימת על הדמוקרטיה ופוגעת בכושר הניהול של מערכות תקינות מבחינה פוליטית.
הצעות לתיקון הכלכלה

האו"ם הציע שמודעות בין־לאומית מוגברת לכלכלת תשומת הלב עשויה להביא ל:
כלכלה שבה כל המשתתפים מרוויחים ואי השוויון מצטמצם;
עיצוב טכנולוגי ומודל עסקי שמתבסס על הצרכים והכוונות של בני אדם ולא על פיתוי ומשיכת תשומת לב;
הכרה בטבע האדם, בנטייה האנושית למעורבות חברתית, מבלי לנצל לרעה את החולשות האנושיות;
הקטנה עד למינימום של העיצוב הממכר והפיכת הפעילות במרשתת לשקופה ולמודעת.
ראו גם

מעקב קפיטליסטי
הערות שוליים

1 2  B. E. R. staff, Paying Attention: The Attention Economy, ‏2020-03-31 (באנגלית אמריקאית)
↑  James Williams, chapter 6, Stand out of our Light: Freedom and Resistance in the Attention Economy, Cambridge University Press, 2018
↑  ג'ורג' אקרלוף, רוברט שילר, Phishing for Phools: The Economics of Manipulation and Deception, Princeton University Press, 2015, עמ' 45
1 2  Chantal Line Carpentier, United Nations Economist Network NEW ECONOMICS FOR SUSTAINABLE DEVELOPMENT ATTENTION ECONOMY, United Nations, ‏23 במארס 2023
1 2  UCCSS 10-2 Tech and Ethics: Attention Economy, University of California, Davis (באנגלית)
1 2  MAXIMIZING ENGAGEMENT TO ADDRESS LIMITED ATTENTION, האו"ם, ‏מארס 2023
1 2 3  ECONOMIC, SOCIAL, AND POLITICAL IMPACT, האו"ם, ‏מארס 2023
↑  James Williams, chapter 2, Stand out of our Light: Freedom and Resistance in the Attention Economy, Cambridge University Press, 2018
↑  James Williams, chapter 5, Stand out of our Light: Freedom and Resistance in the Attention Economy, Cambridge University Press, 2018
↑  James Williams, chapter 7, Stand out of our Light: Freedom and Resistance in the Attention Economy, Cambridge University Press, 2018
1 2  Vikram R. Bhargava, Manuel Velasquez, Ethics of the Attention Economy: The Problem of Social Media Addiction, Business Ethics Quarterly 31, 2021-07, עמ' 321–359 doi: 10.1017/beq.2020.32
↑  James Williams, chapter 8, Stand out of our Light: Freedom and Resistance in the Attention Economy, Cambridge University Press, 2018
↑  James Williams, chapter 10, Stand out of our Light: Freedom and Resistance in the Attention Economy, Cambridge University Press, 2018
דוגמה להפרעה בקשב: הודעות טקסט דורשת תשומת לב ויזואלית, ידנית וקוגניטיבית מהנהג. זוהי הסחת דעת שמעמידה את הרכב בסיכון גבוה לתאונה.
"דע את עצמך - צעיר בין הטוב לרע" מאת הצייר יאקוב יורדנס
האגודה לביטול סחר העבדים

האגודה לביטול סחר העבדים (Society for Effecting the Abolition of the Slave Trade), המכונה גם האגודה לביטול העבדות או החברה נגד עבדות, הייתה קבוצת התנגדות לעבדות שהוקמה ב-22 במאי 1787 בלונדון על ידי קבוצת בריטים. המטרה של ביטול סחר העבדים הושגה ב-1807. ביטול העבדות בכל המושבות הבריטיות הושג ב-1833.
הסופר וההיסטוריון אדם הוכשילד (אנ') טוען שתנועה זו נגד עבדות היא התנועה החברתית השלווה הראשונה שכל התנועות החברתיות המודרניות בנויות עליה.
ארבע שנים קודם לכן, ב-1783, 300 קווייקרים מאזור לונדון הגישו לפרלמנט הבריטי עצומה חתומה נגד סחר בעבדים. כמו כן מאז אותה שנה, מספר מהמייסדים של האגודה נהגו להפגש בג'ורג' יארד, והגדילו הגדילו את מעגל החברים שלהם. הדבר כלל את תומאס קלארקסון, שהיה אלמוני באותה תקופה.
החברה הוקמה על ידי שנים עשר גברים; כולל אנשים שהפכו מאוחר יותר לתועמלנים בולטים, כמו תומאס קלארקסון, גרנוויל שארפ ואת ג'וזאיה ודג'ווד. קלארקסון פנה גם אל ויליאם וילברפורס שהיה אנגליקני וחבר פרלמנט מקושר. וילברפורס היה אחד הפרלמנטרים הבודדים שהביע תמיכה בעצומה הקוויקרית נגד העבדות שפורסמה מספר שנים קודם לכן, והוא כבר הציג שאלה לגבי סחר העבדים בפני בית הנבחרים הבריטי ונודע כאחר המתנגדים הראשונים לעבדות בבריטניה.
כאנגליקנים הם יכלו להשפיע יותר בפרלמנט מאשר חברי המייסדים הרבים יותר של הקווייקרים - היות שאלו לא הורשו להחזיק בעמדות כוח. החברה פעלה כדי לחנך את הציבור על הניצול לרעה של סחר העבדים והשיגה את ביטול סחר העבדים הבינלאומי כאשר הפרלמנט הבריטי העביר את חוק סחר העבדים משנת 1807, אז הפסיקה החברה את פעילותה. (ארצות הברית גם אסרה את סחר העבדים האפריקני באותה שנה, והוא נכנס לתוקף ב-1808).
ראו גם

ציר זמן של ביטול העבדות והצמיתות
| עבדות |
| --- | --- | --- |
| עבדות מודרנית | סחר בבני אדם • שימוש צבאי בילדים ובנערים • גיוס חובה • סחר בילדים •  סחר במין • תיירות מין • עבדות מין • חטיפת נשים • עבדות חוב בדרום מזרח אסיה |  |
| היסטוריה | צמיתות • שוק עבדים • תמיכה בעבדות • עבדות בתנ"ך • עבד עברי • ביוון העתיקה • ברומא העתיקה • ספינת עבדים •  עבדות בסין • עבדות ברוסיה • עבדות באימפריה העות'מאנית • סחר העבדים הערבי • עבדות באסלאם • עבדות באפריקה • סחר העבדים האטלנטי • עבדות בברזיל • עבדות בקובה • עבדות בארצות הברית • מדינת קונגו החופשית |  |
| התנגדות לעבדות | התנועה לביטול העבדות • ציר זמן של ביטול העבדות והצמיתות• חוק סחר העבדים 1807 • מרד העבדים בהאיטי • מסילת הרכבת המחתרתית • חוק העבד הנמלט 1850 • מלחמת האזרחים האמריקנית • התיקון ה-13 לחוקת ארצות הברית • ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם • האגודה לביטול סחר העבדים |  |
| עבדות בתרבות | אוהל הדוד תום • שורשים • הרפתקאותיו של האקלברי פין • 12 שנים של עבדות |  |
הבחירות לעיריות במנדט הבריטי (1927)

הבחירות לעיריות במנדט הבריטי נערכו במרץ–מאי 1927. היו אלו הבחירות הראשונות לרשויות השלטון המקומי בשטח המנדט מהקמתו ב־1920, והן התקיימו ב־22 העיריות שהוקמו במהלך השלטון העות'מאני.
רקע

הצבאי הבריטי בארץ ישראל שקם ב־1918, והמנדט הבריטי שהוקם ב־1920 השאירו על כנם את מערכת השלטון המקומית הע'ותמאנית, כאשר הם מבצעים מפעם לפעם חילופים בראשי העיריות מסיבות שונות. הנציב העליון הרברט סמואל ביקש לקיים בחירות לשלטון המקומי ב־1921, אך המהלך לא צלח.
ב־1925 נקבעה פקודת הנתינות הארץ־ישראלית, שאפשרה קביעת פנקס בוחרים ברור. בסוף 1926 חוקקה פקודת העיריות והוחל בהכנות לביצוע הבחירות. זכות הבחירה הוגבלה לנתיני ארץ ישראל זכרים מעל גיל 25 משלמי מס רכוש או מסי עירייה בסכום מינימלי, בעוד שעל המועמדים נדרש להיות מעל גיל 30, שעמדו בקריטריונים גבוהים יותר לתשלום מיסים ולא כיהנו כפקידי ממשלת המנדט או העירייה בה התמודדו. בירושלים נקבע כי בעלי נכסים בעיר העתיקה זכאים לבחור ולהיבחר ללא תשלום מיסים.
החוק גם קבע כי העיריות יחולקו לאזורים. באזורים בהם למעלה מתשעים אחוזים משתייכים לעדה אחת יתקיימו בחירות בקבוצה אחת בלבד, ובאזורים בהם לא היה רוב לעדה אחת יתקיימו בחירות נפרדות לכל עדה בת לפחות עשרה אחוז מתושבי האזור, כאשר העדות הקטנות מכך יצורפו אל העדות הגדולות.
מספר החברים בכל עירייה נועד להקבע בידי מושל המחוז, בעוד מינויו של ראש העירייה נועד להתבצע בידי הנציב העליון. שבועות ספורים לפני הבחירות תוקנה הפקודה ונקבע כי אף סגני ראש העירייה ימונו בידי הנציב. תקופת כהונת ראש העירייה נקבעה לשלוש שנים עם אפשרות להארכתה.
חוק הבחירות קבע את תקופת כהונתם של המועצות עד 1930, אז נועדו להיערך בחירות חדשות. מאורעות תרפ"ט ב־1929 גרמו לדחיית הבחירות, ורק לאחר כינון פקודת העיריות בינואר 1934 נערכו בחירות נוספות.
הבחירות

הבחירות התקיימו ב־22 ערים, בהם שש ערים מעורבות: ירושלים, צפת, טבריה, חיפה, יפו וחברון.
| עיר | תאריך הבחירות | מספר הבוחרים הרשומים> יהודים | מספר הבוחרים הרשומים> נוצרים | מספר הבוחרים הרשומים> מוסלמים | מספר הבוחרים הרשומים> סה"כ | מצביעים | ראש העירייה הנבחר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| באר שבע | 12 באפריל |  |  |  |  |  | תאג' אפנדי שעת' |
| ביסאן | 30 במרץ | 11 | 19 | 75 | 105 | 86 | חאג' מוחמד אפנדי עבדאללה א־ספדי |
| בית לחם | 27 במרץ |  |  |  |  |  | ניקולאס עטאללה אפנדי שאהין |
| בית ג'אלא | 27 במרץ |  |  |  |  |  | ג'רייס אפנדי ג'מו אבו עוואד |
| ג'נין | 31 במרץ |  |  |  |  |  | עארף אפנדי עבד א־רחמאן |
| ח'אן יונס | 6 באפריל |  |  |  |  |  | חאג' סלים אפנדי חוסיין ג'אסר אל-אע'א |
| חברון | 13–14 באפריל |  |  |  | 860 | 657 | שייח' מוח'לס חמורי |
| חיפה | 16–18 במאי | 946 | 1856 | 1923 | 4725 | 3782 | חסן שוכרי |
| טבריה | 26 באפריל | 340 | 40 | 150 | 530 | 452 | זאכי אלחדיף |
| טולכרם | 13 באפריל |  |  |  |  |  | עבד א־רחמאן אפנדי אל־חאג' אבראהים |
| יפו | 27–29 במאי | 488 | 562 | 1700 | 2750 | 2242 | עסאם ביי א־סעיד |
| ירושלים | 5–7 באפריל | 1402 | 1010 | 1510 | 3922 | 3276 | ראע'ב נשאשיבי |
| לוד | 26 באפריל |  |  |  |  |  | אחמד אפנדי חוסייני |
| מג'דל | 7 באפריל |  |  |  |  |  | תאג' א-דין שעת' |
| נצרת | 9 באפריל |  |  |  | 356 | 319 | סלים אפנדי בישארה |
| עזה | 8–9 באפריל |  |  |  | 560 | 470 | הבחירות בוטלו |
| עכו | 11 באפריל |  |  |  | 546 | 424 | עבד אל-פתאח א־סעדי |
| צפת | 11 באפריל | 135 | 12 | 182 | 330 | 281 | מוחמד אפדני חסן עבד א־רחמאן |
| רמלה | 2 במאי |  |  |  |  |  | שייח' מוסטפא אל־ח'יירי |
| רמאללה | 27 במרץ |  |  |  |  |  | מוסא אפנדי ח'ליל מוסא |
| שכם | 7 באפריל |  |  |  | 928 | 844 | סולימאן טוקאן |
| שפא עמר | ? |  |  |  |  |  | דאווד סולימאן תלהמי |
מקור
הבחירות > באר שבע

בבאר שבע כללה מועצת העירייה ארבעה מוסלמים ונוצרי אחד. לראשות העירייה מונה תאג' אפנדי שעת'.
הבחירות > בית ג'אלה

בבית ג'אלה היו במועצה שבעה חברים נוצרים. לראשות העייריה נבחר ג'רייס אפנדי ג'מו אבו עוואד.
הבחירות > בית שאן

בביסאן היא בית שאן היו ששה מושבים, בהם ארבעה מוסלמים, נוצרי ויהודי.
הבחירות > חיפה

בחיפה עמד מספר חברי המעצה על 10, בהם שני יהודים, שני נוצרים וששה מוסלמים. היהודים התמקדו בהדחת עבד א-רחמאן אל-חאג' והחזרת חסן שוכרי.
הבחירות > טבריה

לראשות עיריית טבריה נבחר זאכי אלחדיף, שכיהן כראש העירייה מ־1923. במועצה היו שבעה חברים בהם ארבעה יהודים. הייתה זו המועצה היחידה בה היה רוב יהודי. בנוסף לאלחדיף כהנו במועצה יוסף נחמני, שלמה כהן ומנחם כהן היהודים, איבראהים אפנדי אל־יוסף וחאג' ח'ליל ח'רטביל המוסלמים, ועו"ד יוסף חוסייני הנוצרי שאף מונה לסגן ראש העירייה. חוסייני נבחר על חשבון המכסה המוסלמית בעירייה.
הבחירות > יפו

ביפו היו 11 חברי מועצה, בהם שבעה מוסלמים, שני נוצרים ושני יהודים. שלוש סיעות התמודדו בבחירות על הייצוג הערבי וחמישה עצמאים. הסיעות היו "דורשי הצדק" בראשות עאסם בק אסעיד, "טובת הכלל" בראשות יוסף ד'יא אל־דג'אני, וסיעת הנייטרליים בראשות עבד אל קאדר אבו רבאח, שלצידם התמודדו מוסא כיאלי, סעיד נבולסי, יחיא ווטא, נג'יב ביירותי, וד"ר יעקוב ברדקוש. לקראת הבחירות בוטלה זכותם של תושבי תל אביב להצביע בעיר, ורק תושבי תל אביב שהחזיקו בבתי מסחר, מפעלי תעשייה הורשו להצביע ביפו. היהודים תמכו בסיעת דורשי הצדק, לאחר שהתברר להם כי דג'אני נמנה עם אנשי אמין אל-חוסייני.
חברי המועצה המוסלמים היו עאסם בק א-סעיד, עבד א-ראוף אל-ביטאר, זוהדי אבו אל־ג'ביין, מחמוד אל הבאב, יוסף אל־דג'אני, מוחמד עבד אל־רחים והאשם אבו חדרה. הנוצרים היו דימטרי תאדרוס ואלפרד רוק והיהודים שנבחרו היו מאיר דיזנגוף וחיים מוטרו. עאסם בק א-סעיד מונה לראשות העירייה, ועבד א-ראוף אל-ביטאר מונה לסגנו.
הבחירות > ירושלים

מועצת העירייה מנתה 12 חברים, בהם 5 מוסלמים, 4 יהודים ו־3 נוצרים. בקרב היהודים הושגה הסכמה בין כלל החוגים, בהם גם אגודת ישראל, על חזית מאוחדת למועצה. ועד העיר ליהודי ירושלים פרסם רשימת תמיכה בארבעת נציגי היהודים יצחק שמעיה אלישר, יצחק בן-צבי, חיים סלומון ואליהו יוסף שמאע, וכן בשלושה מועמדים ערבים ראע'ב נשאשיבי, זכי נסיבי וסעד א־דין אל־חלילי ושלושה מועמדים נוצרים - יעקב פראג', נחלי בטאן ופרנסיס בטטו. בבחירות עצמן הצביעו היהודים למועמדי הנשאשיבים שזכו בכל ששת המושבים המוסלמים, וראע'ב נשאשיבי מונה לראשות העירייה כאשר סלומון היהודי ופראג' הנוצרי מכהנים כסגניו.
הבחירות בעיר התקיימו במשך שלושה ימים, כאשר המצביעים הרשומים עם ההצבעה המוסלמית הצביעו ב־5 באפריל, הנוצרים ב־6 באפריל ויהודים ב־7 באפריל.
למרות שיתוף הפעולה היהודי בבחירת נשאשיבי, לאחר היבחרו הורעו היחסים בין הצדדים, ונשאשיבי פעל בתמיכת החוסיינים כאשר היהודים תפקדו כאופוזיציה. ב־1930 יצא נשאשיבי ללונדון במשלחת למשא ומתן עם הבריטים. סגן ראש העירייה הנוצרי פראג' מונה לממלא מקומו של נשאשיבי למרות היות היהודים רוב בירושלים, וב־26 במרץ 1930 התפטרו חברי המועצה היהודים כמחאה.
הבחירות > עזה

במועצת עזה היו תשעה מושבים, בהם שמונה מוסלמים ונוצרי אחד הבחירות בעזה בוטלו על ידי בית המשפט המחוזי ביפו, ובעקבות כך נקבעו בחירות חדשות. בחירות נערכו בעיר ב־1 במאי 1928,, בהן נבחר פהמי אל-חוסייני (אנ') לראשות העירייה.
הבחירות > עכו

מועצת העירייה מנתה ארבעה מוסלמים ושלושה נוצרים. לראשות העייריה נבחר עבד אל־פתאח א־סעדי.
הבחירות > צפת

בצפת היו שבעה חברי מועצה, בהם שלושה יהודים וארבעה מוסלמים. לראשות העירייה נבחר מוחמד חסן עבד אל־רחים (או א־רחמאן), ולסגנו נבחר דוד בר.
הבחירות > שכם

בשכם מנתה מועצת העירייה שמונה מוסלמים. לראשות העירייה מונה סולימאן טוקאן, ולסגנו מונה עבד א־רחים אפנדי נבולסי.
הבחירות > נוספים

בג'נין, ח'אן יונס, טולכרם ומג'דל מנתה העירייה ששה מוסלמים. עיריית רמלה מנתה ארבעה מוסלמים ושני נוצרים, ולוד מנתה חמישה מוסלמים ונוצרי אחד. ברמאללה היו שבעה נוצרים ובנצרת שני מוסלמים וחמישה נוצרים.
הבחירות בשפא עמר בוטלו קודם עריכתם.
הערות שוליים

1 2 3  תמיר גורן, שאלת ראשות עיריית חיפה וההיערכות לקראת הבחירות המוניציפליות בשלהי תקופת המנדט, מדינה וחברה 6 (1), 2007, עמ' 123–55‏, JSTOR 23638633
1 2 3 4 5 6 7 8  אליקים רובינשטיין, ‏יהודים וערבים בעיריות ארץ-ישראל (1926-1933) ירושלים וערים אחרות, קתדרה 51, (ניסן תשמ"ט / אפריל 1989) עמ' 122-147
↑  Bentwich, Norman (1928). "Palestine". Journal of Comparative Legislation and International Law. 10 (3): 172–77. JSTOR 753528.
↑  יחיאל לימור ויאיר ספרן, ‏'הגליל': עיתון הבחירות הראשון בארץ־ישראל, קתדרה 154, טבת תשע"ה, עמ' 85–106
↑  Zeedan, Rami (בפברואר 2020). "The Palestinian political parties and local self-governance during the British Mandate". The British Mandate in Palestine: 83–101. doi:10.4324/9780429026034-5. {{cite journal}}:  (עזרה)
1 2  ספר סטטיסטי לארץ ישראל תרפ״ט ־ 1929, קרן היסוד, 1930, עמ' 252
1 2  official gazette, Supplement 11/1927, 25th April 1927, pp. 292–294
1 2 3 4 5 6  Memorandum prepared by the government of Palestine for use of the Palestine Royal Commission, עמ' 73 (נמצא בעמ' 20 בקישור המצורף)
↑  מוסטפא עבאסי, טבריה ותושביה הערבים בימי השלטון הבריטי 1948-1918, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשפ"ב (2021), עמ' 131
1 2  שמואל גילר, "מערכות הבחירות העירוניות ביפו" בפרויקט בן-יהודה
↑  official gazette, Supplement 9/1927, 30th March 192, pp. 216
↑  הבחירות בעזה, הארץ, 9 באוקטובר 1927
↑  כישלון החוסיינים בבחירות לעירית עזה, הארץ, 7 במאי 1928
↑  PALESTINE FROM DAY TO DAY, The Palestine Bulletin⁩, 13 במאי 1928
↑  גד קרויזר, ערבים בצפת מהכיבוש הבריטי עד מאורעות 1929, והאנגלי אז בארץ, יד טבנקין, מכון ישראל גלילי לחקר כוח המגן
↑  official gazette, Supplement 10/1927, 1th April 192, pp. 252
הקורפוס ההררי נורווגיה

|  פרטים |
| --- | --- |
 כינוי:  פלגת הארמייה נרוויק
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:  ורמאכט ורמאכט
 סוג:  קורפוס
 בסיס האם:  נורווגיה, פינלנד
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 ביולי 1940 – 8 במאי 1945 (4 שנים)
 מקים היחידה:  אדוארד דיטל
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים
 
הקורפוס ההררי נורווגיה (בגרמנית: Gebirgskorps Norwegen) היה קורפוס הררי של הוורמאכט שלקח חלק במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הקורפוס ההררי נורווגיה הוקם ב-1 ביולי 1940 בנורווגיה הכבושה בפיקוד אדוארד דיטל. פעולתה הראשונה הייתה "מבצע אייל", שהתרחש ב-22 ביוני 1941 במקביל למבצע ברברוסה.  במסגרת המבצע כבש הקורפוס את עיר הנמל האסטרטגית פטסאמו מידי ברית המועצות. בהמשך, במבצע כושל שכונה "מבצע שועל פלטינה", נע הקורפוס לכיוון מורמנסק. דיוויזיות של הקורפוס נעו משני כיוונים במטרה לכתר את העיר, אולם כבר ביום הראשון להתקפה, נתקלו הגרמנים בסדרת בעיות לא צפויות כמו כבישים משובשים וקור, וכמו כן גילו שהמפות שברשותם לא מדויקות.
הסובייטים גילו התנגדות עזה, ואלמנט ההפתעה אבד. ב-7 ביולי נאלץ דיטל לבקש תגבורת, אולם קיבל רק גדוד מקלענים אחד מנורווגיה. ב-10 ביולי פתחו הגרמנים בהתקפה חדשה, אולם עותק של תוכנית המתקפה נפלה לידי הצבא האדום והגרמנים נאלצו למתוח את כוחותיהם לכל אורכו של נהר ליסטה. בשל הדרכים המשובשות נותקה גם האספקה וההתקפה הגרמנית נבלמה ב-21 בספטמבר. בין אפריל למאי 1942, פתחה הארמייה ה-14 הסובייטית במתקפת נגד, ובאותו החודש סבל הקורפוס מסופת שלגים חמורה שגבתה מחיר כבד. בנובמבר שונה שם הקורפוס להקורפוס ההררי ה-19 (XIX. Gebirgs-Armeekorps). בנובמבר 1944 נאלץ הקורפוס לפנות את לפלנד ולסגת חזרה לנורווגיה שמו שונה ל"פלגת הארמייה נרוויק" (Armeeabteilung Narvik).
ב-8 במאי 1945 נכנע הקורפוס לבעלות הברית.
מפקדים

גנרל-אוברסט אדוארד דיטל (14 ביוני 1940 - 15 בינואר 1942)
גנרל-פלדמרשל פרדיננד שרנר (15 בינואר 1942 - 1 באוקטובר 1943)
גנרל הכוחות ההרריים גאורג ריטר פון האנגל (1 באוקטובר 1943 - 15 במאי 1944)
גנרל הכוחות ההרריים פרדיננד יודל (15 במאי 1944 - 8 במאי 1945)
הערות שוליים

1 2  פלגה (Armeeabteilung), יחידה צבאית בגודל בלתי קבוע שהורכבה לשם ביצוע משימה מיוחדת.
↑  הקורפוס ההררי נורווגיה באתר לקסיקון הוורמאכט
↑  פינלנד: קורבן או תוקפן? (ברוסית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n84057670  VIAF: 143114946   WorldCat (עם VIAF): 143114946
דיפתריה

| --- | --- |

צוואר נפוח כתוצאה מדיפתריה
 תחום:  מחלות זיהומיות 
 תסמינים:  pseudomembrane, נפיחות, אי-ספיקת לב, נוירופתיה פריפרית, דלקת שקדים, חום, שיעול נבחני, כאב גרון 
 טיפול:  בנזילפניצילין  tylosin  פניצילין  אזיתרומיצין  אמפיצילין  antitoxin  קלריתרומיצין 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  article/782051 
 DiseasesDB:  3122
 MeSH:  D004165
 MedlinePlus:  001608
 סיווגים
 ICD-10:  A36
 ICD-11:  1C17 
 
דִּיפְתֶרְיָה (באנגלית: Diphtheria; בעברית: קָרֶמֶת או אַסְכָּרָה) היא מחלה התוקפת בדרך כלל את דרכי הנשימה העליונות. לפני שהורכב לה חיסון הייתה מחלת הדיפתריה נפוצה וקטלנית ביותר.