הארי פוטר – מונחים
עצמים

אבן החכמים (Sorcerer's/Philosopher's Stone) מסוגלת להפוך כל מתכת לזהב, וניתן להפיק ממנה סם אלמוות. האדם הראשון והיחיד בהיסטוריה המתועדת שהצליח ליצור את אבן החכמים הוא האלכימאי ניקולס פלאמל. האבן הושמדה בסוף הספר הראשון.
אוצרות המוות (The Deathly Hallows) הם שלושה חפצי קסם חזקים שהיו שייכים לאחים לבית פברל (אנטיוכוס, קדמוס ואיגנוטוס). לפי האגדה, המוצגת בספר 'מעשיות בידל הפייטן', האחים קיבלו את האוצרות מידי המוות עצמו, זאת לאות הערכה על כך שהיו חכמים ממנו והצליחו להימנע ממוות בנהר שוצף, על ידי בניית גשר בקסמים. עם זאת, בספרים מובעת ההערכה שככל הנראה האחים היו קוסמים חזקים שיצרו את החפצים, והסיפור על כך שקיבלו אותם מהמוות הוא אגדה בלבד. שלושת האוצרות הם שרביט הבכור, אבן האוב וגלימת ההיעלמות. לאוצרות המוות יש סמל, המורכב מקו (המייצג את השרביט) בתוך עיגול (המייצג את האבן) בתוך משולש (המייצג את הגלימה).
שרביט הבכור הוא האוצר של האח הבכור מבין השלושה. זהו שרביט קסם בעל כוחות בל יתוארו, שלפי האגדה הופך את בעליו לבלתי מנוצח. השרביט עבר מדור לדור בשרשרת של רציחות, כאשר כל פעם הבעלים של השרביט נרצח והשרביט נלקח ממנו על ידי אדם אחר.
אבן האוב היא אבן המתוארת כמסוגלת להחזיר את המתים לחיים. בסיפור המקורי על האוצרות ('מעשה בשלושה אחים') מצוין שהאבן לא פועלת באופן מושלם והיא לא מחזירה באופן מלא את המתים, אלא רק מעלה חזיון, כעין רוח רפאים שלהם, זאת כיוון שאין שיקוי או קסם שיכול להחיות את המתים.
גלימת ההיעלמות אוצרו של האח השלישי, איגנוטוס פברל; מאפשרת לחוסים תחתיה להיות בלתי נראים. ייחודה של הגלימה הזו הוא בהיותה חסינה ללחשים, ביכולתה להסתיר אנשים שונים מבעלי הגלימה ובכך שאיננה מתקלקלת גם לאחר מאות שנים, זאת בניגוד לגלימות היעלמות פשוטות. הגלימה עברה בירושה לג'יימס פוטר, וממנו להארי.
אצות זימיזים (Gillyweed) הן אצות המאפשרות למי שאוכל אותן לשרוד מתחת למים למשך כשעה. לאדם שאכל את האצות צומחים קרומי שחיה בין האצבעות וכן זימים. כל ההשפעות של האצות נעלמות לאחר כשעה. הארי השתמש בהן במשימה השנייה בטורניר הקוסמים המשולש, שבמהלכה היה עליו לשחרר בני ערובה שנכלאו בתחתיתו של אגם.
גביע האש (Goblet of Fire) הוא גביע עץ עתיק המשמש לבחירת המתמודדים בטורניר גביע הקוסמים המשולש. מטרתו של הגביע היא לבחור את המתמודד המתאים ביותר מכל בית ספר באופן נייטרלי. לגביע יש כוחות קסם חזקים ביותר, וקשה מאוד לרמות אותו באמצעות קסמים.
הגיגית (Pensieve) היא כלי המשמש לאחסון ולצפייה בזכרונות. הזכרונות שבתוך ההגיגית מתוארים כחומר במצב צבירה לא ברור, בין נוזל לגז. הזיכרונות נשלפים ישירות ממוחו של בעליהם או באמצעות דמעות מרצונו החופשי. כאשר אדם צופה באחד הזכרונות שבהגיגית, הוא חווה את המתרחש באופן מציאותי אך כצופה מהצד, הרואה את הדברים כפי שהאדם שהזיכרון היה ברשותו זכר אותם. עם זאת, כיוון שמדובר בזיכרון ולא במסע בזמן, הצופה לא מורגש על ידי סביבתו והוא לא יכול לשנות את מה שהתרחש או את תוכן הזיכרון.
הורקרוקס (Horcrux) הוא חפץ קסום ואפל שבו קוסם מטמין חלק מהנשמה שלו ובכך קושר את עצמו לעולם הגשמי ומונע את מותו. הרעיון הוא שאם הקוסם יהרג, חלק מנשמתו עדיין ייתקיים, ולכן הקוסם לא ימות כל עוד קיימים הורקרוקסים שלו במקום כלשהו. הורקרוקס נחשב לחפץ הקסום האפל ביותר, שכן כדי להכינו יש לרצוח מישהו אחר. בניגוד לאדם, שקיום נשמתו אינו תלוי בהתקיימות של גופו, חלקיק הנשמה בהורקרוקס לא יכול לשרוד ללא קיום החפץ שבו הוא שוכן, ולפיכך השמדת ההורקרוקס תשמיד גם את חלקיק הנשמה. לורד וולדמורט ידוע בכך שיצר שבעה הורקרוקסים, אחד מהם ללא כוונה: היומן של עצמו (כטום רידל), הטבעת של משפחת גונט, הקמיע של סלאזר סלית'רין, הספל של הלגה הפלפאף, העטרת של רוונה רייבנקלו, הארי (בטעות) וההורקרוקס האחרון – נגיני – כבר לאחר שחזר בספר הרביעי לגופו החדש.
המכונית המעופפת של ארתור ויזלי (Arthur Weasly's Flying Ford Anglia) היא פורד אנגליה כחולה בבעלותו של ארתור ויזלי. ארתור ערך בה מספר שיפוצים, כגון התקנת מנגנון ההופך אותה לבלתי נראית, קסם המאפשר לה לטוס, וקסם המרחיב את תכולתה הפנימית מבלי להשפיע על גודלה החיצוני. בעיקרון, על פי חוקי משרד הקסמים אסור להטיס מכונית באמצעות קסמים – כיוון שמכונית מסווגת כחפץ מוגלגי, זה נחשב לשימוש לרעה בחפץ מוגלגי. אך כיוון שארתור ויזלי עובד כראש הלשכה למניעת שימוש לרעה בחפצי מוגלגים, הוא דאג שבנוסח החוק תהיה פרצה שתאפשר לו לכשף את המכונית, זאת כל עוד הוא לא התכוון להטיס אותה בפועל. הארי ורון טסים במכונית להוגוורטס בתחילת שנת הלימודים השנייה שלהם, לאחר שהם מפספסים את הרכבת להוגוורטס מפני שגמדון הבית דוֹבִּי חוסם בפניהם את המעבר הקסום לרציף. לאחר שהם נוחתים, המכונית, שמתברר שיש לה אישיות משל עצמה בורחת ומתחבאת ביער האסור, שם היא משוטטת במשך חודשים. לבסוף, המכונית מצילה את חייהם של הארי ורון בכך שהיא מאפשרת להם לברוח כאשר להקה ענקית של אקרומנטולות רודפת אחריהם ביער האסור.
הארוניות המעלימות (Vanishing Cabinet) מאפשרות לאדם שנכנס לתוכן להיעלם ולעבור לארונית התואמת. יוצרו בתקופת עלייתו הראשונה של וולדמורט ונועדו כדי לברוח ממנו ומאוכלי המוות בשעה שהם באים. בספר השישי דראקו מאלפוי עשה שימוש בארונית מעלימה כדי להכניס אוכלי מוות מהחנות של "בורגין וברקס" לטירה, כדי להצליח לרצוח את דמבלדור.
הערבה המפליקה (Whomping Willow) היא עץ הגדל באדמות הוגוורטס, שביכולתו להניע את ענפיו. העץ חובט בכל מי שמנסה להתקרב אליו. הוא ננטע מעל הכניסה למנהרה המובילה אל הצריף המצווח על מנת למנוע מתלמידים סקרנים להגיע לשם ולצפות ברמוס לופין, שהתחבא שם כל חודש בזמן הירח המלא, כאשר הוא הפך לזאב אדם בצורתו הזאבית. הדרך היחידה לנטרל את הערבה היא באמצעות לחיצה על סיקוס בתחתית הגזע שלה, שגורם לה לקפוא למשך כמה דקות. כאשר רון ויזלי והארי טסים להוגוורטס במכונית המעופפת של מר ויזלי, הם לא מצליחים לנחות ומתרסקים על הערבה המפליקה.
הראי של ינפתא (Mirror of Erised) הוא מראה המציגה את המשאלה היקרה ביותר עבור מי שצופה בה. המראה ניצבת על רגלי אריה מלאכותיות, ובראשה חרוטה הכתובת "ךבלת לאש מת אם איכה אראך ינפתא אל" שהיא היפוך של "לא את פניך אראה כי אם את משאלת לבך". בספר הראשון (הארי פוטר ואבן החכמים), דמבלדור משתמש במראה כדי להסתיר את אבן החכמים באופן שרק אדם הגון יוכל להוציא אותה: כפי שדמבלדור תיאר זאת, רק אדם הגון, שרוצה למצוא את האבן אך לא להשתמש בה, יראה את עצמו מוצא את האבן, ובכך ידע את מיקומה. לעומתו, אדם שרוצה למצוא את האבן כדי להשתמש בה, יראה את עצמו מכין כמויות גדולות של זהב או לוגם מסם החיים שהאבן מפרישה, אך לא יראה את מיקומה של האבן כיוון שזו לא משאלתו הגדולה ביותר.
חרבו של גריפינדור (Sword of Gryffindor) – חרב קסומה שהייתה שייכת לגודריק גריפינדור. החרב חושלה על ידי הגובלינים, ובמקור הייתה שייכת לגובלין רגנוק הראשון, ממנו היא נלקחה \ נרכשה על ידי גריפינדור. החרב עשויה ממתכת מיוחדת, וסופגת לתוכה כל מה שמחזק אותה. כך למשל החרב ספגה לתוכה את ארס הבסיליסק ובכך הפכה לאחד מהאמצעים היחידים שבעזרתם ניתן להשמיד הורקרוקסים. החרב משובצת באבני אודם ענקיות, שצבען – אדום – הוא הצבע של בית גריפינדור (יחד עם זהב), ושמו של גודריק גריפינדור חרוט עליה. אחת התכונות החשובות ביותר של החרב היא העובדה שהחרב מסוגלת להופיע בתוך מצנפת המיון (שהייתה שייכת גם היא לגריפינדור), כאשר גריפינדור אמיתי – אדם מבית גריפינדור המפגין את תכונותיו של בית גריפינדור – אומץ וגבורה, נמצא בסכנה וזקוק לחרב. הארי מוציא את החרב מתוך מצנפת המיון כאשר הוא נאבק בנחש הבסיליסק בחדר הסודות ונוויל לונגבוטום שולף אותה כאשר וולדמורט מבעירה בקרב על הוגוורטס. מבין כל החפצים הידועים השייכים למייסדי הוגוורטס (החרב של גודריק גריפינדור, העטרת של רוונה רייבנקלו, התליון של סלזאר סלית'רין והספל של הלגה הפלפאף), החרב היא החפץ היחיד שאותו וולדמורט לא הצליח להשיג ולהפוך להורקרוקס.
יד התהילה (Hand of Glory) היא יד אנושית מצומקת ומקוללת, המוצעת למכירה בחנות "בורגין וברקס". כאשר שמים נר בתוך היד היא מפיצה אור שרק בעליה יכול לראות, ולכן שימושית מאוד בקרב גנבים וגזלנים.
מחולל זמן (Time-Turner) הוא מכשיר קטן בצורת שעון חול המשמש למסע בזמן. הרמיוני גריינג'ר משתמשת בו לאורך כל הספר השלישי, זאת כדי להספיק להיכנס לכל השיעורים בהוגוורטס, שחלקם מתרחשים במקביל. בקרב במשרד הקסמים שנערך בסוף הספר החמישי מושמדים כל מחוללי הזמן של משרד הקסמים לאחר שהארון המכיל אותם נפגע בטעות מקללה.
מפת הקונדסאים (The Marauder's Map) היא קלף שכשמפעילים אותו הוא נהפך למפה מפורטת של הוגוורטס שאותה יצרו ג'יימס פוטר, סיריוס בלק, רמוס לופין ופיטר פטיגרו, המכונים "קרניים, רך כף, ירחוני וזנב-תולע". המפה מציגה את כל מבנה הטירה לפרטיו (למעט חדר הנחיצות), וכן את שמם ומיקומם של האנשים הנמצאים בטירה, גם אם הם משתמשים באמצעי הסוואה כגון שיקוי פולימיצי, גלימת היעלמות ואף אם הם במצב אנימאגוס. על מנת להשתמש במפה יש לומר "הנני נשבע בזאת חגיגית שאני מחפש צרות", וכדי למחוק אותה יש לומר "תם ונשלם הקונדס". אם מנסים לקרוא במפה שלא על ידי אמירת המילים הללו, באמצעות כישוף כלשהו, המפה מטיחה עלבונות במי שמנסה לקרוא בה, כמו שקרה לסוורוס סנייפ בשנתו השלישית של הארי בהוגוורטס. המפה הוחרמה מבעליה המקוריים על ידי ארגוס פילץ'. פרד וג'ורג' ויזלי מצאו את המפה והשתמשו בה ולבסוף החליטו למסור אותה להארי פוטר בספר השלישי.
מצנפת המיון (The Sorting Hat) היא מצנפת מרופטת וישנה שהייתה שייכת לגודריק גריפינדור. בתחילת כל שנה היא ממיינת את התלמידים שמתחילים ללמוד בהוגוורטס לבתים השונים (גריפינדור, הפלפאף, ריבנקלו וסליתרין). לפני המיון היא שרה שיר המשתנה משנה לשנה, וכאשר היא חשה שהוגוורטס נתון בסכנה היא מתריעה על כך בשיר. במהלך השנה המצנפת מאוחסנת בחדרו של המנהל. כיוון שהמצנפת הייתה שייכת לגודריק גריפינדור, מייסד הוגוורטס וראש בית גריפינדור המקורי, כל אדם מבית גריפינדור המפגין גבורה ואומץ יכול לשלוף ממנה את החרב של גריפינדור.
שרביט קסם (Magical Wand) שרביט הוא הכלי החשוב ביותר המשמש קוסם או מכשפה לתעל את כוחות הקסם שלהם בצורה אפקטיבית. התוצאות הטובות ביותר מושגות כאשר השרביט "בוחר" את הקוסם. כאשר שני שרביטים עם אותה ליבת קסם משמשים בדו-קרב, הם לא יפעלו בצורה טובה. אם הקוסמים ממשיכים בדו-קרב, אחד השרביטים יגרום לאחר להציג תיעוד של כל הכשפים שבוצעו דרכו, אך בסדר הפוך. אם קוסם מנצח קוסם אחר בדו-קרב, השרביט של הקוסם המנוצח יעביר את נאמנותו, ברוב המקרים, לקוסם המנצח.שרביט הבכור
שרביט הבכור (The Elder Wand) הוא שרביט קסם עוצמתי ביותר ואחד מאוצרות המוות. אורכו כ-38 סנטימטרים, הוא עשוי מעץ סמבוק, והליבה שלו מכילה שערה מזנבו של ת'סטראל. שרביט הבכור הוא האוצר של האח הבכור מבין שלושת האחים לבית פברל, היוצרים של אוצרות המוות. לשרביט יש כוחות קסם חזקים ביותר, ועל פי האגדה הוא הופך את בעליו לבלתי מנוצח בקרב. על פי האגדה האח המקורי נרצח בשנתו, והשרביט עבר לשרת את הרוצח. במשך דורות מכשפות וקוסמים אפלים היו מנסים לרצוח את בעליו של השרביט כדי לזכות להיות בעליו החדשים. עם זאת, מתברר שאין צורך לרצוח את הבעלים הקודמים כדי לזכות בכוחו של השרביט, אלא מספיק לגבור עליהם כדי שהשרביט ישנה את נאמנותו לטובת האדון החדש. שנים לפני הולדתו של הארי השרביט נגנב מגרגורוביץ', יצרן שרביטים, על ידי הקוסם הרשע גלרט גרינדלוולד, ושימש אותו לביצוע פשעים ומעשי רצח איומים עד שהובס לבסוף על ידי אלבוס דמבלדור בדו-קרב המפורסם ביניהם ב-1945. דמבלדור תכנן להיות הבעלים האחרונים של השרביט, למות בלתי מובס, וקיווה שלאחר מותו כוחו של השרביט והרציחות שהוא גורר יחדלו, אך בניגוד לציפיותו, השרביט עבר לרשותו של דראקו מאלפוי (ללא ידיעתו של מאלפוי), לאחר שזה גבר עליו. במהלך הספר השביעי הארי מביס את דראקו כאשר הוא וחבריו נמלטים מאחוזת מאלפוי והופך, ללא ידיעתו, לבעלים של השרביט. זה מה שמאפשר לו לנצח את וולדמורט, שהשתמש בשרביט במחשבה שהוא הבעלים האמיתיים שלו, זאת כיוון שהוא הרג את סוורוס סנייפ, הרוצח של דמבלדור. בסוף הספר הארי מחזיר את השרביט לקברו של דמבלדור ולא משתמש בו, גם כן בתקווה שבמותו כוחו של השרביט יחדל.
אבן האוב (The Resurrection Stone) היא אבן שנועדה להעלות מתים באוב. אחת מאוצרות המוות. עברה בירושה במשפחת פברל לוואנדרולו גונט והייתה ברשותו עד הירצחו, אז הפכה להורקרוקס של וולדמורט. כשדמבלדור מצא והשמיד אותה הוא נפגע מקללה שהייתה חבויה בה, מה שהוביל למותו. בצוואתו הוריש אותה להארי, שהשתמש בה רגע לפני שצעד למותו על ידי וולדמורט, ואביו, אמו, סיריוס ולופין באו לנחם אותו. לאחר הקרב על הוגוורטס, הארי בחר שלא להשתמש בה שוב והשאיר אותה ביער האסור.
מלשינוסקופ הוא חפץ קטן הדומה לסביבון, שנועד לזהות אויבים ובוגדים. כאשר אדם שלא ניתן לסמוך עליו נמצא בסביבה המלשינוסקופ מסתובב ומזמזם.
שן בסיליסק (Basilisk Fang) שן של נחש קסום מסוג בסיליסק, המכילה את הארס הקטלני של הנחש. ארס בסיליסק ידוע בתור אחד החומרים היחידים המסוגלים להשמיד הורקרוקס. קשה מאוד להשיג שן כזו, כיוון שהיא נמצאת בתוך פיו של הבסיליסק, שהוא בעצמו נחש נדיר ומסוכן ביותר.
ענק מקולל (The Opal Necklace) הוא חפץ אפל הגורם למוות למי שעונד אותו. הענק נמכר בחנות "בורגין וברקס" והוזכר לראשונה בספר השני בסדרה. בספר השישי הוא מוזכר שוב כאשר קייטי בל, תלמידה המשתייכת לבית גריפינדור ושחקנית בתפקיד רודפת בקבוצת הקווידיץ' של הבית, נכנסה לשרותי הנשים בפונדק "שלושת המטאטאים" שבהוגסמיד, היא מכושפת על ידי בעלת הפונדק מאדאם רוזמרטה, שהייתה בעצמה מכושפת ונשלטה על ידי דראקו מאלפוי. מאדאם רוזמרטה נתנה לה חבילה שהייתה אמורה להגיע לאלבוס דמבלדור, מנהל בית הספר הוגוורטס. בתוך החבילה היה הענק המקולל. כאשר יצאה מהשירותים, חברתה ליאן שמה לב לחבילה וביקשה ממנה להגיד לה מה יש בפנים ומי נתן לה אותה וקייטי לא הסכימה. הן רבו, החבילה נפתחה, וקייטי נגעה בענק בקצה אצבעה. היא התרוממה באוויר, צרחה והתעלפה. למזלה, היא נגעה רק בקצה אצבעה. אם הייתה עונדת את הענק, הייתה מתה. במקום בו הענק נמכר בחנות היה שלט שציין שהענק גבה עד כה את חייהם של 19 בעלים מוגלגים.