stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
התעלה הגדולה (סין)
שימושים

במהלך שושלת יואן, שושלת מינג (1368–1644) ושושלת צ'ינג (1644-1911) שימשה התעלה הגדולה כעורק התחבורה הראשי בין צפון סין לדרומה והייתה חיונית בשינוע תבואה לבייג'ינג. למרות שהשימוש העיקרי בתעלה היה לשינוע תבואות נעשה שימוש בנתיב המים גם להובלת סחורות אחרות. האזור שסביב לתעלה הגדולה התפתח בסופו של דבר לרצועת עסקים חשובה. רישומים מראים שבכל שנה הובילו יותר מ-8,000 ספינות בין 4 ל-6 מיליון דאן (יחידת מידה סינית בין 200,000 ל-300,000 טון) של דגנים לבייג'ינג. נוחות הנסיעה גם אפשרה לשליטים לערוך מסעי פיקוח לדרום סין. קיסר קאנגשי וקיסר צ'יינלונג משושלת צ'ינג ערכו 12 מסעות לדרום סין. כולם מלבד אחד באמצעות התעלה, כשהם מגיעים אל נקודת הקצה הדרומית בהאנגג'ואו.
בנוסף אפשרה התעלה הגדולה את חילופי התרבות בין צפון סין לדרומה. התעלה הותירה את רושמה גם על המבקרים האירופאים הראשונים בסין. במאה ה-13 דיווח מרקו פולו על גשרי הקשתות שמעל לתעלה כמו גם על המחסנים והמסחר המשגשג. במאה ה-16 הפליג המיסיונר הקתולי הידוע מטאו ריצ'י מנאנג'ינג לבייג'ינג דרך התעלה.
נתיב התעלה

התעלה הגדולה מתחילה בצפון בבייג'ינג ומסתיימת בדרום בהאנגג'ואו, ג'ג'יאנג, אורכה 1,794 קילומטרים,
ועומקה בין 3 ל-9 מטרים. בדרך מתגברת התעלה באמצעות 24 סכרים המצויים לאורכה על הפרשי גובה של 42 מטרים. התעלה עוברת בערים בייג'ינג וטיינג'ין ובמחוזות חביי, שאנדונג, ג'יאנגסו וג'ג'יאנג. מעל התעלה נבנו כ-60 גשרים.
בצאתה מהאנגג'ואו עוקפת התעלה את גדתו המזרחית של אגם טאי כשהיא מקיפה אותו בדרכה לעיר סוג'ואו, ומכאן היא מתמידה בנתיב צפון-מערבי דרך האדמות הפוריות של ג'יאנגסו עד העיר גִ'ינְגְגְ'יָאנְג שעל נהר היאנגצה בקטע דרומי זה השיפוע מתון והמים מצויים בשפע מעומק של 2.1 מטרים בתקופות של מחסור במים ועד 3.4 מטרים ולעיתים אפילו 4 מטרים בתקופות שהמים נמצאים בשפע.. רוחב התעלה מגיע בקטע שבין סוג'ואו לג'ינגג'יאנג למעל ל-30 מטרים. צדי התעלה מחופים לעיתים קרובות באבן כשמעליה גשרי אבן נאים, ובסמוך לגדותיה מצבות זיכרון בצורת קשתות ופגודות נישאות.
הזרם בחלקה המרכזי של התעלה, בין ג'ינגג'יאנג וצִ'ינְגְגְ'יָאנְגְפּוּ (שבו חוצה התעלה את האפיק היבש המסמן את נתיבו של הנהר הצהוב לפני 1852) הוא מהיר, דבר המקשה על ההפלגה במעלה התעלה (צפונה). חלק זה של התעלה עוקף כמה אגמים וניזון מהנהר חואי הי ממוצאו שבאגם שינגזו. האזור ממערב לתעלה גבוה ממנה בעוד שהאזור ממזרח לה נמוך ממנה. שני האזורים ידועים בהתאמה כשָאנְגְהֶה (מעל לנהר) ושְׂיָהֶה (מתחת לנהר). סכרים הנפתחים אל השיאהי (אחד מאזורי גידול האורז הגדולים ביותר בסין) נועדו לשחרר עודף מים מהתעלה בתקופות של הצפות.
החלק הצפוני והארוך ביותר של התעלה מתחיל מהאפיק הישן של הנהר הצהוב לטיינג'ין. חלק זה עושה שימוש בנהרות קיימים ועוקב אחרי נפתוליהם המקוריים. בין שינגג'יאנגפו ומסלולו הנוכחי של הנהר הצהוב כיוון התעלה הכללי הוא צפון-צפון מערב, כשהיא עוקפת את הרמות של חצי האי שאנדונג. באזור זה עוברת התעלה בסדרה של לגונות שבהשפעת גשמי הקיץ הופכים לאגם אחד, ג'ואויאנג. צפונית לאגם על גדתה המזרחית של התעלה שוכנת העיר ג'ינינג. כ-40 קילומטרים צפונית לעיר, בעיירה נאן וואנג, מצויה הנקודה הגבוהה ביותר בתעלה. במקום זה נשפך הנהר וֶן לתעלה ממזרח. 50 קילומטרים צפונה משם מגיעה התעלה לנהר הצהוב.
חציית הנהר הצהוב אל חלק התעלה שמצפון לנהר היא קשה, וניתנת לבצוע רק בתנאי שרמת המים בנהר מאפשרת זאת. לעיתים קרובות פני המים בנהר נמוכים מדי או שהזרם חזק מדי מכדי לאפשר חצייה. מנקודה זו עוברת התעלה באזורים הרריים ומיוערים מערבית לדוֹנְגְפִּינְגג'וֹאוּ ומזרחית לדונְגְצָ'אנְג פֿוּ. בליבה של העיר לינצ'ינג נשפך לתעלה הנהר וֵיי. עד לנקודה זו, כלומר מג'ינינג עד ללינצ'ינג, מרחק של כ-500 קילומטרים השיט בתעלה קשה ואספקת המים היא לעיתים בלתי מספקת. על הפרשי הגובה הנעים בין 6 ל-9 מטרים מתגברים בעזרת סכרים שאותם עוברים הסירות –לאחר שפרקו קודם לכן את מטענן - בעזרת מנוף. לאחר המפגש עם הנהר ויי מנצלת התעלה את אפיק הנהר והשיט בה נעשה קל יותר. התעלה חוצה את הגבול למחוז חביי בין דֶה-ג'ואו לדְזָאנְגג'וֹאוּ אותה היא עוברת בחלקה המערבי. התעלה מצטרפת לנהר הה-ביי בטיינג'ין, לאחר שקיבלה את מימיו של הנהר גֶדוֹאוּ בקרבת צִ'ינג שְׂייֵן. התעלה מסתיימת ברובע טונגג'ואו של בייג'ינג שם מוקם כיום "הפארק התרבותי של התעלה הגדולה".
בחלקה הצפוני של התעלה נעשה כיום שימוש מועט כאמצעי תעבורה בין צפון לדרום. חלק זה בנוי גרוע, הוא מוזנח והתמלא בבוץ שמקורו בסחף של הנהר הצהוב. בניגוד לכך, בחלקים המרכזיים והדרומיים של התעלה נעשה שימוש נרחב.
הערות שוליים

↑  Great Wall" of water transport takes on new look
↑  אורכה הכללי של התעלה על פי כתביו של האב גאנדר הוא 3630 לי או כ-1,930 קילומטרים. מקורות שונים באינטרנט נוקבים במספרים הבאים: 1,747 קילומטרים (אנציקלופדיה בריטניקה), 1,764 קילומטרים (אתר travel china guide‏]), 1,795 קילומטרים (אתר China Great Travel) ו-1,800 קילומטרים (אתר thinkquest). מדידה גסה המתחשבת רק בפיתולים העיקריים של התעלה מגיעה ל-1,370 קילומטרים בלבד.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536002205171  GND: 4660595-2  SUDOC: 027494586  VcBA: 497/3485  VIAF: 242300693   WorldCat (עם VIAF): 242300693 
ספינת תיירים בתעלה הגדולה של סין
בית צף על התעלה
אסדה בתעלה הגדולה של סין
וולבי סלע צהוב-רגל

| וולבי סלע צהוב-רגל |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: קנגוראים
תת־סדרה:: דמויי-קנגורו
משפחה:: קנגוריים
סוג:: וולבי הסלע
מין:: וולבי סלע צהוב-רגל
שם מדעי
 Petrogale xanthopus ‏גריי, 1855
תחום תפוצה


וולבי סלע צהוב-רגל (שם מדעי: Petrogale xanthopus) הוא מין של יונק כיס ממשפחת הקנגוריים. הוא קרוב משפחה של הקנגורו אך שייך לסוג אחר.
אורכו של הוולבי 48–65 ס"מ ואורך זנבו 57–70 ס"מ. משקלו מגיע ל-6–11 ק"ג. הוא בעל גוף וראש אפורים עם רגליים כתומות, בטן לבנה וחלק מהצידיים וכפות רגליים חומות. האוזניים כתומות והזנב כתום בהיר יותר ועליו פסים חומים בהירים. זנבו של הוולבי שרירי מאוד וכך גם רגליו האחוריות.
וולבי זה חי רק במזרח אוסטרליה בתחום של המדינות דרום־מערב ניו סאות' ויילס, דרום קווינסלנד וצפון־מזרח אוסטרליה הדרומית. כפי ששמו מציין הוא מצוי בעיקר באזורי סלעים חשופים ומדרונות הרריים. הוא מצוי באזורים חמים ולעיתים גם יבשים. הוולבי צמחוני לגמרי וניזון מעשבים הצומחים בין הסלעים.
וולבי זה נפגע מסכנות כמו פגיעה באזורי חיותו, שריפות יער והבאת מינים פולשים כמו עזים וארנבים שפוגעים בצמחייה ומתחרים איתו על המזון וכן מטורפים כמו חתולים ושועלים.
תת־מינים

Petrogale xanthopus xanthopus
Petrogale xanthopus celeris
הערות שוליים

↑  וולבי סלע צהוב-רגל באתר הרשימה האדומה של IUCN
| קנגוריים |
| --- | --- | --- |
| וולביים ארנביים מפוספסים | וולביים ארנביים מפוספסים |  |
| וולבי ארנבי מפוספס | וולבי ארנבי מפוספס (סוג ומין יחיד) |   |
| קנגורים | קנגורים |   |
| קנגורו | קנגורו אפור מזרחי • קנגורו אפור מערבי • קנגורו אדום • וולארו האנטילופה • וולארו מצוי • וולארו שחור • וולבי אגיל • וולבי שחור-פס • וולבי טמר • וולבי סבך מערבי • וולבי פרמה • וולבי זנב-שוט • וולבי אדום-צוואר |   |
| קנגורו אילני | קנגורו אילני אפרורי • קנגורו אילני לומהולץ • קנגורו אילני בנט • קנגורו אילני דובי • קנגורו אילני הואון • קנגורו אילני דוריה • קנגורו אילני סרי • קנגורו אילני גודפלו • קנגורו אילני עטוי-זהב • קנגורו אילני שפלתי • קנגורו אילני הוזר • קנגורו אילני וונדיוואי • איפולה • דינגיסו • טנקיל |   |
| וולבי הצבי | וולבי צבי שחור • וולבי צבי לבן-פס • וולבי צבי אפור • וולבי צבי חום |   |
| וולבי יערוני | וולבי יערוני מקלאי • וולבי יערוני זוטר |   |
| וולבי ארנבי | וולבי ארנבי ממושקף • וולבי ארנבי אדמוני |   |
| וולבי זנב-מסמר | וולבי זנב-מסמר מרוסן • וולבי זנב-מסמר צפוני |   |
| וולבי הסלע | וולבי סלע קצר-אוזן • וולבי סלע וילקינס • וולבי סלע פרוסרפיני • וולבי סלע רוטשילד • וולבי סלע צהוב-רגל • וולבי סלע אלייד • וולבי סלע כף-יורק • וולבי סלע גודמן • וולבי סלע הרברט • וולבי סלע חדגוני • וולבי סלע שחור-צד • וולבי סלע מאריבה • וולבי סלע זנב-מברשת • וולבי סלע סגול-צוואר • וולבי סלע שרמן • מונג'ון • נברלק |   |
| פדמלון | פדמלון טסמני • פדמלון בראון • פדמלון כהה • פדמלון קלבי • פדמלון ההרים • פדמלון אדום-רגל • פדמלון אדום-צוואר |   |
| וולבי ביצות | וולבי ביצות (סוג ומין יחיד) |   |
| קווקה | קווקה (סוג ומין יחיד) |   |
הרמן פיסטר

הרמן פיסטר (בגרמנית: Hermann Pister; ‏21 בפברואר 1885 ליבק – 28 בספטמבר 1948 לנדסברג) היה קצין אס אס בדרגת "אוברפיהרר" ומפקד מחנה ההשמדה בוכנוואלד מיום 21 בינואר 1942 עד אפריל 1945.
פיסטר היה בנה של מזכירה פיננסית בליבק. הוא הצטרף לצי הקיסרי הגרמני בשנת 1916 ושירת בו עד סוף מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1918 החל להתמחות במכונאות רכב והתקדם לתפקיד מוכר מכוניות ומנהל.
הוא הצטרף לשורות המפלגה הנאצית (חבר מספר 918,391) ולאס אס (חבר מספר 29,892), והוצב באגף הרכב של האס אס בשנת 1932. בשנת 1937 מונה לשרת באגף הרכב של היינריך הימלר.
לפיסטר ניתן הפיקוד על מחנה הריכוז הינצרט שבו שירת מיום 9 באוקטובר 1939 עד 21 בדצמבר 1941. ב-21 בינואר החליף את קארל אוטו קוך בתפקיד מפקד מחנה בוכנוואלד.
האסירים במחנה נצטוו להתפנות ממנו בתחילת אפריל 1945 על מנת למנוע מהם קבלת סיוע מבעלות הברית. האסירים חולקו לקבוצות, ופיסטר הורה לקבוצה הראשונה להתפנות ברגל מהמחנה ב-7 באפריל לעבר מחנה דכאו. קבוצה זו הוצעדה לצדי מסילת רכבת והוכנסה לקרונות מסע של רכבת. רכבת זו נודעה בהמשך כ"רכבת המוות". הרכבת הגיעה ליעדה, מחנה דכאו, רק ב-27 באפריל, לאחר שרוב נוסעיה מתו מרעב וממחלות. ישנן עדויות על כך שהרכבת הופגזה. אס אס אוברשטורמפיהרר הנס מרבאך היה אחראי על המשך הפינוי מבוכנוואלד לדכאו ועל הרכבת.
פיסטר נעצר על ידי האמריקאים ב-1945 והועמד למשפט בפני בית דין צבאי, יחד עם שלושים נאשמים אחרים, במסגרת משפטי דכאו. הם הואשמו בהפרת חוקי מלחמה שנידונו באמנות האג משנת 1907 ובאמנת ז'נבה משנת 1929 שעסקו בזכויותיהם של שבוי מלחמה. כלומר, הם הואשמו בפשעי מלחמה נגד אוכלוסייה אזרחית ושבויי מלחמה. המשפט החל ב-11 באפריל 1947. פיסטר נמצא אשם ונידון לגזר דין מוות בתלייה. הוא מת בכלא לנדסברג מהתקף לב חריף ב-28 בספטמבר 1948.
הרחבת חוג

באלגברה, הרחבת חוג של חוג R על ידי חבורה חילופית I היא זוג ( E,  \phi  ) המורכב מחוג E והומומורפיזם חוגי  \phi  שמתאים לרצף המדויק הקצר של חבורות חילופיות:
יש לזכור כי I הוא אז אידיאל דו צדדי של E. בהינתן חוג חילופי A, הרחבת-A   מוגדרת באותו אופן על ידי החלפת "חוג" עם " אלגברה על A" ו "חבורה חילופית" עם "מודול - A ".
נאמר כי הרחבה היא טריוויאלית אם  \phi  מתפצל; כְּלוֹמַר,  \phi  נותן קטע שהוא הומומורפיזם .
מורפיזם בין הרחבות R על ידי I, על, לדוגמה, A, הוא הומומורפיזם אלגברה E → E ' המשרה את הזהויות ב- I ו- R. לפי למת החמישה, מורפיזם כזה הוא בהכרח איזומורפיזם, ולכן שתי הרחבות שוות ערך אם יש מורפיזם ביניהן.
דוגמאות > דוגמה 1

בוא ניקח את החוג  \mathbb {Z}  של מספרים שלמים ובוא ניקח את הקבוצה החילופית  \mathbb {Z} _{2} (תחת חיבור) של מספרים בינאריים. ניקח E =  \mathbb {Z} \oplus \mathbb {Z} _{2}, אנו יכולים להגדיר כפל על E באמצעות  (x,a)\cdot (y,b)=(xy,\phi (x)a+\phi (y)b) (כאשר  \phi :\mathbb {Z} \to \mathbb {Z} _{2} הוא הומומורפיזם הממפה מספרים זוגיים ל-0 ומספרים אי-זוגיים ל-1). זה נותן את הרצף המדויק הקצר
איפה p הוא ההומומורפיזם  (x,a)\mapsto a\phi (x) .
דוגמאות > דוגמה 2

כך את R להיות חוג חילופי ו- M להיות מודול-R. תן E = R ⊕ M להיות הסכום הישיר של חבורות חילופיות. הגדר את הכפל ב- E על ידי
אפשר לזהות את ( a, x ) עם a + εx כאשר ε בריבוע הוא אפס וכשמפשטים את ( a + εx ) ( b + εy ) מניבה את הנוסחה שלעיל; בפרט אנו רואים כי E הוא חוג. לאחר מכן יש לנו את הרצף המדויק הקצר
כאשר p ההקרנה. לפיכך, E הוא הרחבה של R על ידי M. תכונה מעניינת אחת של בנייה זו היא שהמודול M הופך לאידיאל של חוג חדש כלשהו. ב"local rings" שלו, נגאטה מכנה תהליך זה כעקרון האידיאליזציה .
הרווארד מארק 1

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  electro-mechanical computer, one-of-a-kind computer, חומרה 
 יצרן:  IBM 
 הבא בסדרה:  הרווארד מארק 2 
 מידות
 משקל:  4.3 טונה 
 
החלק הימני של המארק 1.
IBM Automatic Sequence Controlled Calculator שכונה מארק 1 על ידי אוניברסיטת הרווארד, שבשבילה נבנה על ידי חברת יבמ, היה המחשב הספרתי האוטומטי הגדול הראשון בארצות הברית. יש הרואים בו את המחשב הראשון בעולם ("מתחרים" נוספים על התואר הם Z1, ואחריו Z3 של קונראד צוזה, ABC של ג'והן אטאנסוף וקליפורד ברי, אניאק, קולוסוס, ועוד).
המחשב תוכנן על ידי הווארד אייקן, נבנה על ידי יבמ, נשלח לאוניברסיטת הרווארד בפברואר 1944, ונמסר רשמית ב-7 באוגוסט 1944.
השוואה למחשבים מוקדמים אחרים

| שם המחשב | מדינה | שנה | ספרתי | בסיס | טכנולוגיה | בר-תכנות | שלמות טיורינג | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מנוע אנליטי (צ'ארלס בבג') | אנגליה | 1870−1830 | כן | עשרוני | מכני (הנעה על ידי מנוע קיטור) | כן (כרטיסים מנוקבים) | לא | בבג' במשיך לעבוד על המחשב כמעט עד סוף ימיו, ואפילו נכתבה עבורו תוכנה. התכנון לא הושלם מעולם, ועד היום (2022) לא נעשו ניסיונות ממשיים לבנותו, אך מתקיים מחקר פעיל שמטרתו לתעד ולהבין את התכנון, בעזרת ניירות שהשאירו בבג' וחוקרים קודמים. |
| מחשב אתנסוף ברי | ארצות הברית | 1942−1937 | כן | בינארי | שפופרות | לא | לא | המחשב עבד, אך לא הגיע לפעולה אמינה, ונזנח ב-1942 כאשר אתנסוף נלקח למאמץ המלחמתי. לעומת המחשבים האחרים ברשימה, מכונה זו אינה "מחשב", אלא מכונת חישוב המסוגלת לפעול על כמה מספרים באותו זמן, ומבחינה זו דומה יותר למנוע הפרשים. בדרך כלל מוזכרת ברשימה בזכות רעיונות רבים במימושה, כמו שימוש בשפופרות, חישוב בשיטה בינארית, ומימוש (לא אמין) של טכנולוגיית זיכרון. |
| Z1 (קונראד צוזה) | גרמניה | 1937 | כן | בינארי | מכני (הנעה על ידי מנוע חשמלי בהספק של 1KW) | כן (סרט צלולואיד) - הזנת נתונים ידנית | לא ברור | המחשב ביצע חישובים בנקודה צפה, ונבנה מחלקים שעובדו ידנית על ידי צוזה, אך לא הגיע לפעולה אמינה, ונהרס בהפצצות בעלות הברית על ברלין ב-1943. צוזה בנה רפליקה (עובדת) שמוצגת כיום במוזיאון |
| Z3 (קונראד צוזה) | גרמניה | 1941 | כן | בינארי | אלקטרומכני (ממסרים) | באופן מלא, על ידי סרט צלולואיד, הזנת נתונים מסרט צלולואיד שני | כן | המחשב מימש תיכון לוגי כמעט זהה ל-Z1, בטכנולוגיה שונה, וביצע חישובים שעזרו בתכנון אווירונאוטי. מידת התועלת הייתה מוגבלת בגלל הדיוק המוגבל של הייצוג המספרי. גם מחשב זה נהרס בהפצצה ב-1943. |
| הרווארד מארק 1/IBM ASCC | ארצות הברית | 1944 | כן | עשרוני | אלקטרומכני (ממסרים) | באמצעות סרט נייר. הזנת נתונים מסרט שני | כן | מחשב זה היה בסדר גודל יותר גדול מ-Z3 בגודל פיזי, משקל, מספר הממסרים, וצריכת הספק. וחישב בדיוק של 23 ספרות עשרוניות (לעומת 22 ביט של Z3 - כ-7 ספרות עשרוניות). מעבר לכך, המפרט של שני המחשבים דומה בגודל הזיכרון, ביצועים, הזנת נתונים וקלט-פלט. |
| קולוסוס | בריטניה | 1944 | כן | בינארי | אלקטרוני (שפופרות) | חלקית, על ידי חיווט מחדש, הזנת נתונים מסרט נייר | לא | המחשב עסק בפיצוח צפנים. כ-10 מחשבים נבנו עד תום המלחמה. בגלל הסודיות, ככל הידוע כולם הושמדו, כולל התוכניות. רפליקה עובדת נבנתה על ידי מוזיאון בלצ'לי פארק ומוצגת בו, אם כי לא ידוע עד כמה השחזור מדויק. |
| ENIAC | ארצות הברית | 1946 | כן | עשרוני | שפופרות | חלקית, על ידי חיווט מחדש | כן | המחשב היה גדול ומורכב בהרבה מכל המחשבים שקדמו לו |
ראו גם

היסטוריה של המחשוב
לקריאה נוספת

Cruz, Frank da (אוג' 2004). "The IBM Automatic Sequence Controlled Calculator". Columbia University Computing History. נבדק ב-1 באוקטובר 2006. {{cite web}}:  (עזרה)
Campbell-Kelly, Martin; Aspray, William (1996). Computer: A History of the Information Machine. Basic Books. ISBN 0-465-02989-2.
התפוצצות מכלית הדלק באלאקיה

| --- | --- |
 תאריך:  1 בדצמבר 2010
 שעה:  05:52
 גורם:  תאונת דרכים
 הרוגים:  לפחות 20
 
התפוצצות מכלית הדלק באלאקיה הוא אסון שאירע ב-1 בדצמבר 2010 באלאקיה שבמדינת לאגוס, ניגריה. פיצוץ מכלית דלק והשרפה שפרצה בעקבותיו הרגו לפחות 20 אנשים, ורבים נוספים נפצעו.
נהג מכלית הדלק מלאת הבנזין איבד שליטה על המכלית כשניסה להימנע מלפגוע ברכב אחר שניסה לעקוף אותו בצורה מסוכנת, וזו התהפכה ותכולתה נשפכה על הכביש. נהג המשאית ניסה לעצור את התנועה וקרא לנהגים להתרחק מהאזור, אך אלו התעלמו ממנו. כשהבנזין הזורם פגש מזבלה בוערת סמוכה, אירע פיצוץ ופרצה שרפה.
הפיצוץ גבה את חייהם של לפחות 20 אנשים, ביניהם אישה בהיריון. אחרים, שניסו להימלט, נפלו לתוך תעלות באזור ונפצעו ברמות שונות.
הערות שוליים

↑  "harvest of deaths in lagos, ogun, akwa-ibom". Vanguard News. נבדק ב-3 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "another tragedy in lagos, 20 burnt to death in tanker explosion". Sahara Reporters. נבדק ב-3 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "another tragedy in lagos, 20 burnt to death in tanker explosion". Pmnewsnigeria.com. נבדק ב-3 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא אסונות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "התפוצצות מכלית הדלק באלאקיה".
הענוגות הנלעגות

| --- | --- |
 שְלוֹש האחדוּיוֹת:  כן, מקום: סלון ביתו של גורז'יבוס, זמן ועלילה: כן.
 דרך ארץ:  יש אלימות כלפי המשרתים, ונגיעות בין העלמות למשרתים.
 חמש מערכות:  לא, מערכה אחת.
 חרוז אלכסנדרוני:  לא.
 מערכה ראשונה כאקספוזיציה:  מכיוון שזו מערכה אחת, ניתן להתייחס לתמונה הראשונה כהקדמה.
 דמויות שהוצגו באופן עקיף:  שלושה: מדלון, קטו ומסקרי.
 דמויות שהוצגו באופן ישיר:  שתיים: דו קרואזי, לה גרונז'.
 מספר תמונות למערכה:  שבע־עשרה.
 מספר מרבי של דמויות בו־זמנית:  תשעה בעלות שם + שני כנרים לפחות (תמונות חמש־עשרה ושלוש־עשרה).
 מספר המונולוגים:  אחד, באורך של מספר שורות. גורז'יבוס בסוף המחזה לקהל.
 התייחסויות
 אלים:  פורטונה, בתמונה חמש־עשרה מפי מסקרי: " הו, פורטונה! כמה את לא עקבית".
 דתות:  אין מאפיינים דתיים, מלבד מקדש כמקום מפגש.
 עולם התיאטרון:  לה גרונז' בתמונה הראשונה מבטיח שנשחק בהם כמו בהצגת תיאטרון, מסקרי מתרברב על כך שבאים להתחנף אליו מחזאים (תמ' תשיעית), מדלון ובהמשך גורז'יבוס "זו הצגה טראגית/אלימה שהם שיחקו בנו" (תמ' שש־עשרה).
הָעֲנֻגּוֹת הַנִּלְעָגוֹת (בצרפתית: Les Précieuses ridicules) היא פארסה במערכה אחת ובת שבע־עשרה תמונות מאת מולייר. היא הוצגה בפעם הראשונה בפריז ב-18 בנובמבר 1659 בתיאטרון "לוֹ פוֹטי-בוֹרבוֹן", וזכתה מאז להצלחה רבה.
הדמויות

לַה גרוֹנז', דוּ קרוַאזי (בצרפתית: La Grange, Du Croisy) - "המאהבים המסורבים". מסורבים על ידי מדלון וקטו השופטות אותם כוולגרים מדי לטעמן, ונוקמים בהטמנת מלכודת להן בעזרת משרתיהם המחופשים לג'נטלמנים, מעודנים/נעימי הליכות. השחקן בתפקיד לה גרונז' הוא בנה של מרי לה גרונז', ואילו זה של דו קרואזי הוא אחיו של השחקן ז'ודולה, שניהם הצטרפו ללהקה באותה שנה שבה הוצג המחזה.
גוֹרז'יבּוּס (Gorgibus) - מוגדר כ"בורגני טוב" לפי המחזה. העלילה מתרחשת בביתו אשר בפריז. הוא מנהל את ביתו בפשטות וברוחו רואה את בתו ואחייניתו מתחתנות עם שני מועמדים הגונים, אך מוצא עצמו אבוד לנוכח סירובן.
מַדְלוֹן (Magdelon) - בתו של גורז'יבוס, ענוגה נלעגת. קיצור לשם של השחקנית מדלן ורמז למדלן דה סקודרי (Madeleine de SCUDÉRY - יש לקרוא דוֹ) המכונה גם "מלכת הערגה", כותבת הרומנים, מערכת הכללים, ותרבות הסלונים שיצרה אז תופעה אותה כינו הפרסיוזיטה או "הענוגות". אלו שיצאו נגד התופעה בחרו לתקוף בעיקר אותה. מדלון הושפעה מן הרומנים, מפת הערגה, ומתרבות הפרסיוזיטה בפריז, דבר הדוחף אותה לדחות את המחזרים וליפול בשובי קסמם של ז'ודולה ומסקרי, המשרתים המתחזים. שיחקה אותה שחקנית בשם מדלן בז'ר Madeleine BÉJART. בתמונה הרביעית מדלון מדברת על דמויות מ-"כורש הגדול" רומן המיוחס למדלן. בחרה לעצמה את השם פּוֹלִיקְסֶן (שם של רומן מאת François de Molière, ייתכן שמולייר שאב את שמו מאותו מחבר).
קטוֹ (Cathos) - אחייניתו של גורז'יבוס. גם היא כמו מדלון נושאת את קיצור שמה של שחקניתה, קטרין דו ברי (Catherine De Brie). יש הרואים גם כאן רמז לדמות חשובה באותה תקופה, קתרין דה ראמבוייה (De RAMBBOUILLET), לתופעת הפרסיוז ובעלת חוג ספרותי. קטו בחרה לעצמה את השם אוֹמִינְת (שם של גיבורה ברומן פוליקסנדר-Polexandre).
מַרוֹט (Marotte) - משרתת של הענוגות הנלעגות. מרוט זה קיצור לשם מרי, שמה של השחקנית, מרי רגוּנוּ (Marie Ragueneau).
אלמנזור (Almanzor) - משרתן של הענוגות הנלעגות. על שם דמות ברומן פוליקסנדר.
מַסְקַרִי - (Mascarille) - משרתו של לה גרונז'. באיטלקית (mascarilla קיצור לmascara): מסכה. משוחק על ידי מולייר. תפקיד זה כה זוהה עם מולייר שרבים כינו אותו בשם זה. מסקרי כמו ז'ודולה לוקח חלק בתרמית הבנות, ונושא את התואר הבדוי מרקיז. הוא מחזר אחר הבנות בתור ג'נטלמן ואיש רב מעלה היכול למצוא להם גם כן שידוך. ביחד עם ז'ודולה משמש כסוכן לצד הקומי והמשלי של הסיפור.
ז'וֹדוֹלה (Jodelet) - משרתו של דוּ קרואזי. משתף פעולה בפארסה עם אדונו ואחר כך הופך לקורבן ומושא לצחוק לכול. נושא את התואר הבדוי "רוזן" במהלך העלילה תוך התחזות לג'נטלמן לעיני הבנות התמימות. התפקיד נכתב במיוחד לג'וליאן בדו (Julien Bedeau) המכונה ז'ודולה על שם דמות ששיחק במחזה "סקרון" שהצליחה במיוחד וזאת לאחר שהצטרף ללהקה של מולייר. הוא היה מפורסם ומוכר בתור שחקן קומדיות, היה מאפר את פניו בלבן, מדבר דרך האף, תמיד שיחק משרתים, היה רזה וכחוש בממדיו ורחוק מאוד מן המלחמה, עובדה שתרמה לבידור הקהל שלא ראה בו דמות של גיבור מעולם.
שני נושאי כיסְאות.
שכנים.
נגני כינור.
מהלך העלילה

תמונה 1: הקנוניה נרקמת. התקבלו בצורה רעה מידיהן של קטו ומדלון שלא מצאו אותם מספיק באופנה, הג'נטלמנים לה גרונז' ודו קרואזי רוצים לנקום. לה גרונז' מעלה בדעתו שימוש במשרתו, מסקרי, לטובת מטרה זו.

תמונה 4-2: שתי תזות: הענוגות, והגברים הישירים. גורז'יבוס מבין מדברי שני המחזרים שהם לא היו מרוצים מביקורם. הוא פונה לבתו מדלון, ולאחייניתו קטו, ודורש הסבר. השתיים פותחות בפניו את כללי הפרסיוז בנושא הנישואין. הוא לא שומע כלום מן הדברים חסרי הערך לדעתו ונשבע לחתנן או שהן יהיו דתיות.

תמונה 9-5: הסאטירה של הענוגות. גורז'יבוס יוצא, מדלון וקטו מאוכזבות ממנו ומביעות את הפתעתן שהוא בכלל קרוב משפחה שלהן. מרוט מכריזה על בוא המרקיז מסקרי והן ממהרות לקבלו. לאחר ויכוח עם נושאי הכיסא שלו, בנושא כה תמוה עבורו כמו בקשת תשלום מאדם במעמדו, הוא ניאות לשלם לאחר שאוים במקל. הוא מפגין את רוחו היפה בפני הבנות, במחמאות, באלתור שיר בין ארבע שורות שעבורו הן מבטאות הערצה רבה, הוא מביא אותן להחמיא לו על בגדיו, ומדבר על התענוגות שבפריז (מן הנימוס באותה תקופה).

תמונה 12-10: ז'ודולה. מכריזים על כניסתו של הרוזן, שמחבק את מסקרי בראותו. הבנות מאושרות מתשומת הלב שהן מקבלות לפתע, יום שיסומן במחברת הפגישות. הם מדברים על שירותם בצבא, יש כפל משמעות על הפיצוי הטעון שיפור לאנשים בשירות כמונו (משרתים וחיילים). מראים את צלקותיהם ומציעים להן למשש אותן. הם מחליטים לבסוף לערוך מסיבת ריקודים קטנה עם העלמות המזמינות את שכניהם שתהא זו מסיבה ראויה. מסקרי רוקד עם מדלון לצלילי הכינורות, ז'ודולה עם קטו.

תמונה 15-13: בעוד מסקרי רוקד עם מדלון באלתור, דו קרואזי ולה גרונז' נכנסים מכים בו ובז'ודולה. העלמות שרויות בהלם. המשרתים מקבלים את המכות בכניעה ולא נלחמים על כבודם המדומה בתור רוזן ומרקיז. האדונים יוצאים. מסקרי מתרץ: הרי אין הוא אלים ומה הן כמה מכות בין חברים? האדונים חוזרים ומגלים לעלמות שמדובר במשרתיהם. הם תובעים את בגדיהם בחזרה, מעוצבנים על הגלישה מהתרמית לחיזור והמשרתים מופשטים עד לבגדי השירות שלהם. העלמות שרויות בעצב מהול בכעס ואכזבה.

תמונה 17-16: המשל. מדלון וקטו מתלוננות לגורז'יבוס שלמד זה עתה על מה שהתרחש, והוא אומר להן שזו אשמתן. מדלון מסלקת את מסקרי שאומר באירוניה שאינו מבין למה בגלל דבר כה קטן מתנהגים כך למרקיז. הבושה משותפת גם לגורז'יבוס שבכעסו פונה לקהל ושולח לכל הרוחות את מקור כל השיגעון הזה: הרומנים, השירים, השירה, דברי ההבל.
רקע כללי מתוך המחזה

גורז'יבוס בסוף המחזה נורא מודאג "ממה שיגידו השכנים", מה שנקרא בצרפתית: L'être et le paraître, ההבדל בין מי שאנחנו לבין איך שאיך אנחנו נתפסים בעיני אחרים. למעמד חשיבות רבה והוא משחק תפקיד גדול גם בנישואין שנקבעים על ידי אבי המשפחה (הוא נודר שהן יהיו דתיות ומכריז שהוא רוצה להיות אדון אבסולוטי).



טבעי לא שייך לתקופה - הענוגות מאפרות את האף והפנים (גורז'יבוס מבקר את התדירות וההוצאה המוגזמות). היה נהוג למרוח עיגולים אדומים על הלחי, למרוט גבות עד לקו דק, איפור מתחת לעין ולא על העפעפיים.
הפרסיוֹזִיטֵה-הענוגות

הכול הִכירו את הספרים והרומנים שליוו אותה. התופעה הייתה בולטת בעיקר בין 1670-1610 וכללה נשים כגברים, כשעמדו בראשה בעיקר נשים ואצולה, אריסטוקרטית.
מאפיינים: בידול מההמון, תחילה במחשבה ובהמשך גם בשפה. זו ראיה צרה המתמקדת במוסכמות של עצמה, ובהאדרה של איכות חבריה. עידון הבעת הרגשות בא על חשבון העומק של הדברים הנאמרים.
מטרתם: תיקון היחסים בין המינים, והכתבת קוד חברתי יותר מנומס, הרחוק מן הגסות בשפה ובהליכות, שאפיינה את הגברים באותו זמן כאשר חזרו הם ממלחמות הדת, לא ראו בהם בני אדם בשל אותה התנהגות.
חתונה ויחס לאישה: היו נישואין כפויים על בסיס כלכלי ומעמדי, האבות הם אלו שקבעו. התייחסו אל הנשים כמכונות ילודה, מה שגרם למות של חלקן בזמן הלידה. הייתה דרישה לכבוד בסיסי אשר הייתה נפוצה אצל רוב הנשים, אך במעמד הגבוה היה נוח יותר לדרוש זאת. היו ניסיונות לקדם חוק המסיר את האחריות מהאב ומעבירהּ לבתו.
סלון ספרותי: היו פגישות של ערב אחד בשבוע בבית אחת מהן, בו הונהגו סוגים שונים של אמצעי בידור אינטלקטואלים, למשל: תחרויות שירה ואלתור חמשירים, ציור פורטרט וניחושו, קטעים מספר שנמצא בתהליך של כתיבה. הנושאים היו בעיקר: אהבה, יאוש, חיזור, פרידה. חוגי או סלוני ספרות חשובים: קתרין דה ראמבוייה, מדלן דה סקודרי.
השפעה חברתית: הם ביטלו שימוש במילים בעלות צליל לא ראוי לטעמם, וטבעו ביטוים חדשים. רגשות, רהיטים, שירותים, חפצים יום-יומיים, כולם עברו שינוי באוצר המילים שלהן (ראו מילון שנכתב ב-1660 במקורות). הם עודדו כתיבה סיפרותית, רומנים, אך גם תחומים כמו מדע לא קופחו. יש הרואים בתופעה זו, אבן חשובה בדרך לתנועה הפמיניסטית.