stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פיליברטו הראשון, דוכס סבויה
ביוגרפיה

פיליברטו נולד ב-17 באוגוסט 1465 בשיאמברי, לאמדאו התשיעי, דוכס סבויה וליולנד מוולואה, בתם של שארל השביעי, מלך צרפת ומארי מאנז'ו.
בשנת 1472 מת אביו אמדאו התשיעי, דוכס סבויה, ופיליברטו עלה לשלטון במקומו. מכיוון שהיה קטין, שלטה אמו כעוצרת עד לבגרותו.
בשנת 1476 התחתן פיליברטו עם בת דודתו ביאנקה מריה ספורצה, בתם של גלאצו מריה ספורצה, דוכס מילאנו ובונה מסבויה, אך לא היו להם ילדים.
ב-22 בספטמבר 1482 מת פיליברטו בליון, ואחיו קרלו הראשון, דוכס סבויה עלה לשלטון במקומו.
פרידריך דולמן

| --- | --- |

דולמן (מימין) בחזית המערבית, ליד עמדת תצפית ארטילרית הקרויה על שמו, 1940
 לידה:  2 בפברואר 1882 וירצבורג, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 התאבד:  28 ביוני 1944 (בגיל 62) לה מאן, גרמניה הנאצית
 מקום קבורה:  Champigny St. André German War Cemetery 
 מדינה:  גרמניה הנאצית 
 השתייכות:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1899–1944 (כ־45 שנים)
 דרגה:   גנרל-אוברסט
 תפקידים בשירות
 מפקד הקורפוס ה-9   מפקד הארמייה השביעית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה
 
פרידריך דולמן (בגרמנית: Friedrich Dollmann; ‏2 בפברואר 1882 – 28 ביוני 1944) היה גנרל גרמני במלחמת העולם השנייה שלחם בחזית המערב, בתחילה במהלך המערכה על צרפת ולאחר מכן בניסיונות לבלום את הפלישה לנורמנדי.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

דולמן נולד ב-2 בפברואר 1882 בווירצבורג, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1899 התגייס דולמן לצבא האימפריה הגרמנית, והצטרף לרגימנט הארטילריה הבווארי ה-7, עמו לחם במלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף דולמן לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באפריל 1927 הועלה דולמן לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 בפברואר 1930 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 באוקטובר 1932 הועלה דולמן לדרגת גנרל מיור, ומונה למפקד פיקוד הארטילריה ה-7. ב-1 באוקטובר 1933 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וב-1 באוקטובר 1934 מונה למפקד הקורפוס ה-9. ב-1 באפריל 1936 הועלה דולמן לדרגת גנרל חיל התותחנים, וב-25 באוגוסט 1939 מונה למפקד הארמייה השביעית.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

במהלך המערכה על צרפת פיקד דולמן על הארמייה השביעית כחלק מקבוצת ארמיות C, והבקיע עמה את קו מאז'ינו. ב-28 ביוני 1940 קיבל דולמן על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-19 ביולי 1940 הועלה לדרגת גנרל אוברסט. לאחר 1940 שימשה הארמייה של דולמן כחיל מצב בבריטני ובנורמנדי, ודולמן היה אחראי על הגנת אזורים אלו.
על אף שהתקפת בעלות הברית על חופי צרפת, הייתה צפויה בתחילת יוני 1944 הוריד דולמן את רמת הכוננות של הארמייה שבפיקודו בשל תנאי מזג אוויר קשים ב-4 ביוני ויצא לתרגיל מפות בעיר רן, במרחק רב מחופי נורמנדי. בעת הפלישה לנורמנדי, ב-6 ביוני, עדיין שהו דולמן וצוותו הבכיר ברן. הארמייה השביעית שתחת פיקודו ספגה את עיקר המתקפה, ונכשלה במניעת הנחיתה בחופי נורמנדי. דולמן המשיך להילחם נגד הצבאות הפולשים. ב-28 ביוני 1944 נודע לו כי בכוונת היטלר להדיחו ולשפוט אותו במשפט צבאי על אחריותו לנפילת שרבור. לאחר קבלת הידיעה מת דולמן במפקדתו. לא ברור אם מותו נגרם מהתאבדות או מסיבה רפואית הקשורה לסערת רגשותיו: התקף לב קטלני או שבץ. לאחר מותו הוענק לדולמן תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, כאות הוקרה על פעולותיו.
הערות שוליים

↑  Dollmann, Friedrich ‏ (בגרמנית) ‏
| גנרל-אוברסטים וגנרל-אדמירלים בוורמאכט, בלופטוואפה ובקריגסמרינה במלחמת העולם השנייה ואוברסט-גרופנפיהררים באס אס |
| --- | --- | --- |
| גנרל-אוברסטים | וילהלם אדם • ארנסט אודט • הנס-יירגן פון ארנים • יוהנס בלסקוביץ • לודוויג בק • היינץ גודריאן • אולריך גראוארט • פרידריך דולמן • אדוארד דיטל • אוטו דסלוך • קורט האזה • פרנץ האלדר • הנס הובה • קרל-אדולף הולידט • הרמן הות • גוטהרד היינריצי • ולטר הייץ • קרל הילפרט • קורט פון המרשטיין-אקוורד • אריך הפנר • יוזף הרפה • הוברט וייזה • היינריך פון ויטינגהוף • ולטר וייס • הנס פון זלמות • אלפרד יודל • ארווין ינקה • הנס ישונק • אלכסנדר להר • גאורג לינדמן • ברונו לרצר • אברהרד פון מקנזן • ניקולאוס פון פאלקנהורסט • פרידריך פרום • ורנר פון פריטש • יוהנס פריסנר • קורט צייטצלר • גינטר קורטן • אלפרד קלר • ארהרד ראוס • ריכרד רואוף • גינטר רידל • גאורג-הנס ריינהרדט • לותר רנדוליץ • אויגן פון שוברט • קורט שטודנט • הנס-יורגן שטומפף • אדולף שטראוס • קרל שטרקר • רודולף שמידט |  |
| גנרל-אדמירלים | קונרד אלברכט • הרמן בהם • קרל ויצל • ולטר ורצכה • אלפרד זאלווכטר • וילהלם מרשל • הנס-גאורג פון פרידבורג • אוסקר קומץ • רולף קרלס • אוטו שולצה • אוטו שניוינד |  |
| אוברסט-גרופנפיהררים | יוזף דיטריך • קורט דליגה • פאול האוסר • פרנץ שוורץ |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16519542j (data)  GND: 135706157  ISNI: 0000 0000 2241 4651  VIAF: 15994363   WorldCat (עם VIAF): 15994363
פליפה החמישי, מלך ספרד

פליפה החמישי, מלך ספרד (בספרדית: Felipe V de España;‏ 19 בדצמבר 1683 – 9 ביולי 1746) היה מלך ספרד בין השנים 1700 ל-1746.
ביוגרפיה > בצעירותו

פליפה החמישי, הידוע גם כפיליפ דוכס אנז'ו, היה המלך הספרדי הראשון לבית בורבון. פליפה נולד בורסאי ב-19 בדצמבר 1683 ללואי, הדופן הגדול, בנם של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת ומריה תרסה, נסיכת ספרד, בתו של פליפה הרביעי, מלך ספרד. אמו הייתה מריה אנה ויקטוריה, דוכסית בוואריה, בתם של פרדיננד מריה, הנסיך הבוחר מבוואריה, ואנריקטה אדליידה, נסיכת סבויה. עם לידתו קיבל פיליפ את התואר דוכס אנז'ו, שם שליווה אותו תכופות טרום היותו למלך.
ביוגרפיה > הטענה לכתר ומלחמת הירושה הספרדית

עם מותו בשנת 1700 של מלך ספרד קרלוס השני ללא יורשים, צפה ועלתה שאלת הירושה. כנכדה של אחות המלך, מריה תרסה, הייתה לפיליפ עדיפות בקבלת הירושה, אך גם קרל, ארכידוכס אוסטריה, בנו של לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, נעשה טוען לכתר.
בנסיבות אלו פרצה ב-1701 מלחמת הירושה הספרדית, בה השתתפו צרפת, בריטניה ומדינות נוספות. המלחמה הסתיימה ב-1713 בהסכם אוטרכט. פיליפ הוכתר כפליפה החמישי מלך ספרד, אך נשללה ממנו הטענה לכתר צרפת, וכך נפתרה סוגיית איחוד צרפת וספרד שאיימה על חלק מהמדינות באירופה.
ספרד גם ויתרה על האי מנורקה ועל מצר גיברלטר לטובת בריטניה. ארצות השפלה הדרומיות, נאפולי וחלק מדוכסות מילאנו נמסרו לקיסרות האוסטרית, וסרדיניה וחלק אחר מדוכסות מילאנו נמסרו לבית סבויה. כך נחלשה אחיזתה של ספרד באירופה, והאיום הפוטנציאלי על בריטניה ופורטוגל פחת.
ביוגרפיה > בערוב ימיו

פליפה, שלקה בהתקפי מניה דיפרסיה ודיכאון, ויתר על כתרו ב-1724 לטובת בנו לואיס, אך חזר לכהן כמלך עקב מותו של זה באותה שנה. מחלתו של פליפה מנעה ממנו לתפקד, ובשנים אלה דאגה רעייתו השנייה, אליזבטה פארנזה מפארמה, לנהל את הממלכה, כמו גם לתארים מלכותיים לילדיה, קרלוס (דוכס פארמה בין השנים 1732–1735, ואחר כך מלך נאפולי וסיציליה), פליפה (דוכס פארמה מ-1735), ומריאנה ויקטוריה (מלכת פורטוגל).
בתקופתו הייתה ספרד מעורבת במלחמת הירושה הפולנית בשנים 1733 עד 1738, שבעקבותיה קיבל בנו, הדוכס קרלוס, לימים קרלוס השלישי, מלך ספרד, את השליטה בנאפולי ובסיציליה.
בתקופתו של פליפה פרצה גם מלחמת אוזנו של ג'נקינס, מלחמה שנערכה באיים הקריביים בין בריטניה לספרד בשנים 1739 ו-1742, ונפסקה עקב מלחמה גדולה יותר שפרצה באירופה – מלחמת הירושה האוסטרית. פליפה מת ב-1746, בעיצומה של מלחמה זו. אחריו עלה לשלטון בנו, המלך פרננדו השישי.
המלך העדיף את המסחר של ספרד עם רכושו האמריקאי. במהלך סחר אטלנטי זה הופיע דמויות חשובות של ההיסטוריה הימית של ספרד, ביניהם אמארו פרגו. המלוכה נהנתה לעיתים קרובות מהפרטינר בפשיטותיו המסחריות.
משפחתו

ב-2 בנובמבר 1701 התחתן פליפה עם מריה לואיזה, נסיכת סבויה, בתו של ויטוריו אמדאו השני, דוכס סבויה ואן מארי ד'אורליאן, ממנה היו לו 4 ילדים:
לואיס (1707–1724).
פליפה (1709).
פליפה (1712–1719).
פרננדו (1713–1759).
ב-24 בדצמבר 1714 התחתן פליפה עם אליזבטה פארנזה, בתו של אודוארדו פארנזה, נסיך הכתר של פארמה ודורותיאה סופיה, רוזנת פפאלץ-נויבורג, ממנה היו לו 6 ילדים:
קרלוס (1716–1788).
מריאנה ויקטוריה (1718–1781).
פליפה (1720–1765).
מריה תרסה רפאלה (1726–1746).
לואיס (1727–1785).
מריה אנטוניה פרננדה (1729–1785).
הערות שוליים

↑  בעת הכתרתו למלך ספרד, לא היה פיליפ דובר ספרדית.
↑  El corsario de Dios. Documentos sobre Amaro Rodríguez Felipe (1678-1747)
| מלכי ספרד |
| --- | --- | --- |
| המלכים הקתוליים | פרננדו השני ואיזבלה הראשונה |  |
| בית הבסבורג | פליפה הראשון • קרלוס הראשון • פליפה השני • פליפה השלישי • פליפה הרביעי • קרלוס השני |  |
| בית בורבון | פליפה החמישי • לואיס הראשון • פליפה החמישי • פרננדו השישי • קרלוס השלישי • קרלוס הרביעי • פרננדו השביעי • קרלוס הרביעי |  |
| בית בונפרטה | ז'וזף בונפרטה |  |
| בית בורבון (שיבה ראשונה) | פרננדו השביעי • איזבלה השנייה |  |
| בית סבויה | אמדאו הראשון |  |
| בית בורבון (שיבה שנייה) | אלפונסו השנים עשר • אלפונסו השלושה עשר |  |
| בית בורבון (שיבה שלישית) | חואן קרלוס הראשון • פליפה השישי |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
פליפה החמישי, מלך ספרד   בית בורבון   נולד: 19 בדצמבר 1683 מת: 9 ביולי 1746
| קרלוס המכושף | ממלכת נאפולי, ממלכת סרדיניה,   דוכסויות בראבנט, לימבורג ומילאנו,   רוזנויות פלנדריה ואנו   1700–1714 | קרלו |
| קרלוס המכושף | דוכסות לוקסמבורג ורוזנות נאמור   1700–1712 | מקסימיליאן עמנואל |
| קרלוס המכושף | ממלכת סיציליה   1700–1713 | ויטוריו אמדאו |
| קרלוס המכושף | ממלכת ספרד   1700–1724 | לואיס הראשון |
| לואיס הראשון | ממלכת ספרד   1724–1746 | פרננדו השישי |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266395605171  PLWABN: 9810635827305606  BNE: XX1068133  BnF: cb12253823d (data)  GND: 119186640  ICCU: BVEV110561  ISNI: 0000 0001 2142 5778  LCCN: n82029229  NKC: jn20021211002  NLG: 151203  NTA: 134038916  RKD: 490280  SELIBR: 211352  SNAC: w6zq4x81  SUDOC: 031295495  TePapa: 67556  ULAN: 500122373  VcBA: 495/76802  VIAF: 87644221   WorldCat (עם VIAF): 87644221 
משפחתו של קרלוס השלישי בשנת 1743
פיליברטו השני, דוכס סבויה

פיליברטו השני, דוכס סבויה (באיטלקית: Filiberto II. di Savoia; ‏10 באפריל 1480 – 10 בספטמבר 1504) היה דוכס סבויה מ-1497 ועד מותו ב-1504.
ביוגרפיה

פיליברטו נולד ב-10 באפריל 1480 בפון-ד'אן, לפיליפו השני, דוכס סבויה ולמרגריט מבורבון, בתם של שארל הראשון, דוכס בורבון ואגנס מבורגונדי.
בשנת 1496 התחתן פיליברטו עם יולנדה לואיזה מסבויה, בתם של קרלו הראשון, דוכס סבויה וביאנקה ממונטפראט, אך בשנת 1499 היא מתה ללא שהיו להם ילדים. בשנת 1497 מת אביו פיליפו השני, דוכס סבויה, ופיליברטו עלה לשלטון במקומו. בשנת 1498 מת שארל השמיני, מלך צרפת, ובמקומו עלה לשלטון לואי השנים עשר, מלך צרפת. בשנת 1499 פלש לואי השנים עשר לאיטליה וכבש את דוכסות מילאנו, ובכך הייתה דוכסות סבויה מוקפת בשטחים צרפתיים. בשנת 1500 התחתן פיליברטו עם מרגרטה מאוסטריה, דוכסית סבויה, בתם של מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומארי, דוכסית בורגונדיה, אך גם ממנה לא היו לו ילדים.
ב-10 בספטמבר 1504 מת פיליברטו בפון-ד'אן ללא ילדים, ואחיו למחצה קרלו השלישי, דוכס סבויה עלה לשלטון במקומו.
פרנצ'סקו קונטאריני

פרנצ'סקו קונטאריני
פרנצ'סקו קונטאריני (באיטלקית: Francesco Contarini; ‏ 28 בנובמבר 1556 - 6 בדצמבר 1624) היה הדוכס ה-95 של ונציה. קונטאריני כיהן כדוג'ה מאז מינויו ב-8 בספטמבר 1623 ועד פטירתו, 14 חודשים לאחר בחירתו לתפקיד.
ביוגרפיה

קונטאריני נולד בוונציה לברטוצ'י קונטאריני ולאורה דולפין. הוריו מתו שניהם בצעירותו, והוא גודל על ידי שני אחיו. שלושת האחים ירשו הון רב מהוריהם, ופרנצ'סקו זכה בשל כך להשכלה טובה.
קונטאריני, ההרפתקן, יצא במספר שליחויות דיפלומטיות במסגרתן ייצג את לה סרניסימה בחצרות ממלכי אירופה.
בעקבות מות קודמו, אנטוניו פריולי ב-12 באוגוסט 1623, לא היה מועמד טבעי לרשת את כס הדוג'ה, ואף סירב לקבל את התפקיד. בהצבעות שנערכו היה שוויון בין המועמדים השונים. לאחר 79 הצבעות שנערכו בהן לא הושגה הסכמה, הסכים לבסוף קונטאריני לקבל על עצמו את התפקיד ונבחר ב-8 בספטמבר.
תקופת כהונתו הייתה תקופת שלום, וזאת על אף מלחמת שלושים השנים שהתנהלה באותה עת, ואשר ונציה לא השתתפה בה.
אף שקונטאריני נבחר לתפקיד בגיל צעיר יחסית (גיל 67) הוא חלה בתום השנה הראשונה לכהונתו, ונפטר שישה שבועות לאחר מכן.
פרדריק טרבס

ערך זה עוסק ברופא בריטי. אם התכוונתם לשחקן תיאטרון וקולנוע, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  15 בפברואר 1853 דורצ'סטר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  7 בדצמבר 1923 (בגיל 70) לוזאן, שווייץ 
 ענף מדעי:  כירורגיה 
 מקום קבורה:  דורצ'סטר 
 מקום לימודים:  בית הספר לרפואה ולרפואת שיניים של בארטס ולונדון 
 פרסים והוקרה:  חבר במסדר האמבט  אביר הצלב הגדול במסדר הוויקטוריאני המלכותי  Knight of Grace of the Order of Saint John 
 
סר פרדריק טרבס (באנגלית: Frederick Treves;‏ 15 בפברואר 1853 - 7 בדצמבר 1923), רופא בריטי בכיר בן העידן הוויקטוריאני.
חייו

הברון סר פרדריק נולד באנגליה בעיר דורצ'סטר שבחבל דורסט. כשגדל היה לרופא בכיר בבית החולים המלכותי בלונדון והתמחה בטיפול בדלקת הצפק. ב-1877 נישא לאן אליזבת.
ב-1886 החל לטפל בג'וזף מריק ("איש הפיל") והסדיר עבורו חדר בבית החולים הלונדוני, שבו חי כארבע שנים עד מותו. טרבס הוא גם זה שמצא את ג'וזף מריק, מטופלו, שוכב בחדרו על הרצפה כשראשו מדמם, וניסה להחיותו אך בלא הצלחה. לאחר מכן ערך בגופה ניתוח שלאחר המוות. הניתוח הראה כי מריק מת מחנק שנגרם כתוצאה מכובד ראשו. טרבס סיפר על מקרהו של מריק בספרו "איש הפיל וזכרונות אחרים" (The Elephant Man and other reminiscences).
מטופל מפורסם אחר של טרבס היה המלך אדוארד השביעי. זמן קצר לפני הכתרתו ב-1902 ניתח אותו טרבס וניקז מגופו את התוספתן שלו, שנקרע. הניתוח, שבזמנו נחשב למסוכן, בוצע בניגוד לדעת המלך, שרצה להמתין עד לאחר ההכתרה, לאחר שטרבס הזהיר כי ללא הניתוח, תיערך הלוויה במקום. על שירותו הטוב זכה טרבס לכבוד רב מאת המלך, כמו גם לתואר אצולה ולאחוזה.
טרבס עבד שנים אחדות באיים קריביים והעלה את זכרונותיו מתקופה זו על הכתב.
בשנת 1920 עקר לשווייץ. בגיל 70 חלה בדלקת הצפק, שהייתה תחום התמחותו, ומת כעבור זמן קצר.
פיטר בליית'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 בספטמבר 1934 יורקשייר, אנגליה, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  27 ביוני 2004 (בגיל 69) 
 סוגה מועדפת:  קומדיה שייקספירית 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (1958) 
 פרופיל ב-IMDb
 
פיטר בליית' (באנגלית: Peter Blythe;‏ 14 בספטמבר 1934 – 27 ביוני 2004) היה שחקן אופי אנגלי, הידוע ביותר מהופעתו בתפקיד סמואל באלארד בסדרת הטלוויזיה "רמפול".
ביוגרפיה

בליית' נולד ביורקשייר. הוא קיבל מלגת לימודים לאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה אחרי ששירת בחיל האוויר המלכותי. בתחילת הקריירה שלו שיחק בתיאטרון רפרטוארי עם Living Theatre Company, נוטינגהאם פלייהאוס והלהקה השייקספירית המלכותית. הופעת הבכורה שלו בווסט אנד הייתה בשנת 1965.
בליית' הרבה לעבוד עם הבמאי פיטר הול ועם המחזאי אלן אייקבורן.
בליית' הופיע בסרטי קולנוע לעיתים רחוקות, ולרוב בתפקידים קטנים. תפקידו הבולט ביותר היה בסרטו האחרון "מהלך מנצח" משנת 2000. עוד בקולנוע שיחק בסרטים "A Challenge for Robin Hood" ו-"Frankenstein Created Woman" (שניהם מ-1967) בהפקת Hammer Film Productions. ב-1995 הופיע בסרט "קרינגטון".
בטלוויזיה הופיע בליית' במספר רב של סדרות, מיני-סדרות וסרטי טלוויזיה. תפקידו הידוע ביותר היה בדמות סמואל באלארד, ראש הלשכה, בסדרה "רמפול" (1983–1992). הוא שיחק בתפקידי אורח בסדרות כגון "הגומלים", "UFO", (בשני פרקים), "קאלאן", "ואן דר ואלק", "New Scotland Yard", סדרות לפי ספרי אגאתה כריסטי "Partners in Crime" ו"פוארו", "המפקח מורס", "המפקח מגרה", "התעלומות של המפקח אלין", "בין השורות", "Pie in the Sky", "דיאל ופסקו", "Goodnight Sweetheart", ו"המלחמה של פויל" (שודר אחרי מותו). הוא השתתף במיני-סדרות "דברי ימי בארצ'סטר", "After the War", וב-"The Alan Clark Diaries". ב-1970 היה הקריין בתוכנית הספיישל הקומית "Cucumber Castle" של להקת הבי ג'יז.
מחזה שכתב בליית' "טום, דיק והארי" הועלה ב-1972 בתיאטרון סטיבן ג'וזף בסקרבורו, בבימויו של אלן אייקבורן. עוד כתב שני ספרי שירה (Chapbook) בשם "Spring" ו-"The Light".
ביוגרפיה > חיים אישיים

בליית' גר במשך שמונה שנים עם השחקנית הארייט וולטר עד למותו. לבליית' הייתה בת אחת מנישואים קודמים.
פיטר בליית' נפטר ב-27 ביוני 2004 בגיל 69, זמן קצר אחרי שאובחן כחולה בסרטן הריאות.
תפקידים בתיאטרון

The Creeper (תיאטרון סנט מרטין, 1965): מוריס
Early Morning (להקת הבמה האנגלית / רויאל קורט, 1969): לורד מנינגס
So What About Love? (תיאטרון קריטריון, 1969): רוברט
שלוש מסיבות (תיאטרון קריטריון, 1974): סידני
The Clandestine Marriage (תיאטרון סאבוי, 1975): סר ג'ון מלוויל
The Return of A. J. Raffles (רויאל שייקספיר קומפני / תיאטרון אולדוויץ', 1975): לורד אלפרד דאגלס
The Chairman (תיאטרון גלוב, 1976): פיטר פריים (פרס קלרנס דרוונט)
Sextet (תיאטרון קריטריון, 1976): רוג'ר
Caught in the Act (תיאטרון גאריק, 1981): ביל טיילור
The Hard Shoulder (תיאטרון אולדוויץ', 1983): דייוויד
Number One (תיאטרון המלכה, 1984): ברנרד
פרבדה (התיאטרון הלאומי / תיאטרון אוליבייה, 1985): מייקל קווינס, MP
רביזור (התיאטרון הלאומי / תיאטרון אוליבייה, 1985): ארתמי זמליניקה
Futurists (התיאטרון הלאומי / תיאטרון קוטסלו, 1986): לנין / רומנוב
Woman in Mind (תיאטרון וודוויל, 1986): ביל
The Living Room (להקת התיאטרון המלכותית, 1987) מייקל דניס
יוליוס קיסר (להקת תיאטרון קומפס, סיבוב הופעות בממלכה המאוחדת, 1990): קסיוס
The Hothouse (תיאטרון פסטיבל צ'יצ'סטר, הקומדיה, 1996): לוב
הדה גאבלר (תיאטרון פסטיבל צ'יצ'סטר, 1996): השופט ברק
להקת התיאטרון של פיטר הול ותיאטרון אולד ויק, 1997: Waste (סר צ'ארלס קנטילופ, חבר פרלמנט), The Provok'd Wife (לורד רייק), המלך ליר (דוכס אולבני)
המנוסה (התיאטרון הלאומי / תיאטרון אוליבייה, 1998): Commander in Chief
Hay Fever (תיאטרון סאבוי, 1999): דייוויד בליז
המלט (התיאטרון המלכותי הלאומי, סיבוב הופעות בארצות הברית, 2001): פולוניוס / הקברן
The Royal Family (תיאטון רויאל היימרקט, 2001) גילברט מרשל
Mrs. Warren's Profession (תיאטרון הסטרנד, 2002) מר פרייד
Humble Boy (תיאטרון גילגוד, 2002): ג'ים
הנרי החמישי (התיאטרון הלאומי / תיאטרון אוליבייה, 2003) דוכס אקסטר
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1961 |  | The Day the Earth Caught Fire |  | ללא קרדין |
| 1966 | קליידוסקופ | Kaleidoscope | שחקן פוקר |  |
| 1967 |  | Frankenstein Created Woman | אנטון |  |
| 1967 |  | A Challenge for Robin Hood | רוג'ר דה קורטני |  |
| 1969 | אלפרד הגדול | Alfred the Great | אאפה |  |
| 1970 | ג'יין אייר | Jane Eyre | פרדריק לין |  |
| 1977 |  | The Three Hostages | ארבותנוט |  |
| 1982 | דברי ימי בארצ'סטר | The Barchester Chronicles | ברטי סטנהופ | מיני-סדרה |
| 1983–1992 | רמפול | Rumpole of the Bailey | סמואל באלארד QC | סדרת טלוויזיה (22 פרקים) |
| 1985 |  | A.D. | Procuius | פרק אחד |
| 1992 |  | The Bridge | הכומר ראונט |  |
| 1995 | קרינגטון | Carrington | פיליפ מורל |  |
| 1995 |  | I.D. | DAC אוונס |  |
| 2000 | מהלך מנצר | The Luzhin Defence | איליה |  |
| 2000 | המשפחה שלי | My Family | לורד ויטן | בפרק "Droit de Seigneur Ben" |
| 2003 | רק טפשים וסוסים | Only Fools and Horses | מר קרטרייט | בפרק "Sleepless in Peckham...!" |
הערות שוליים

↑  Shorter, Eric (6 באוגוסט 2004). "Obituary: Peter Blythe". The Guardian. London. נבדק ב-26 בנובמבר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 8065399  BnF: cb16672255s (data)  ISNI: 0000 0003 6540 4471  LCCN: nb2012010680  MusicBrainz: fdc2969d-7f63-41d3-9fe7-3d3869970da2  VIAF: 229176735   WorldCat (עם VIAF): 229176735
פסטיבל הנוער והסטודנטים השישי

| --- | --- |

 סוג:  מהדורת פסטיבל, עונה ספורטיבית 
 מדינה:  ברית המועצות ברית המועצות
 מיקום:  מוסקבה 
 מועדים
 תאריכי פעילות:  1957 
 
צעדת פתיחה של משתתפי הפסטיבל
פסטיבל הנוער והסטודנטים השישי היה פסטיבל בינלאומי שהתקיים במוסקבה בקיץ 1957. לראשונה מאז הקמת ברית המועצות הגיעו למוסקבה עשרות אלפי זרים שהורשו להיפגש עם אזרחי המדינה באופן חופשי. לאירוע הייתה השלכה אדירה על החיים בברית המועצות בהמשך.
הפסטיבל נפתח ב-28 ביולי 1957 בהשתתפות 34 אלף אנשים מ-131 מדינות.
רקע

לאחר מלחמת העולם השנייה, החלו ארגוני נוער בעלי דעות שמאליות לארגן פסטיבלים בהם נפגשו נציגי הנוער ממדינות שונות. הפסטיבל הראשון נערך בברלין בשנת 1947 ולקראתו עיצב פבלו פיקאסו את סמל הפסטיבל - יונת שלום לבנה.
הפסטיבל השישי נערך במוסקבה. לקראת האירוע נבנו בעיר בתי מלון חדשים, אצטדיון לוז'ניקי ומתקנים נוספים. הפסטיבל נמשך שבועיים והיה אירוע מכונן לנוער הסובייטי. לראשונה הם יכלו להיפגש ולשוחח עם אזרחים זרים ללא סכנת ענישה מסוכני הק.ג.ב. הקרמלין נפתח לקהל הרחב ובסך הכול נערכו במהלך הפסטיבל כ-800 אירועים שונים. הפסטיבל נפתח בצעדת כל המשתתפים באצטדיון לוז'ניקי החדש ונאום של יושב ראש הסובייט העליון קלימנט וורושילוב.
בתחרות שירה זכתה אדיתה פייכה בפרס ראשון. לקראת הפסטיבל נכתב השיר "לילות מוסקבה" שהפך ללהיט והוא בין השירים הרוסים הידועים עד היום.
השפעת הפסטיבל

מאז הקמתה, לא אפשרה ברית המועצות כניסת תיירים למדינה., ותנועת אנשי עסקים, דיפלומטים ועיתונאים מהעולם המערבי הייתה מוגבלת. כתוצאה מכך נמנעו מאזרחי המדינה מגעים עם אזרחי מדינות זרות, אפילו תושבי עיר הבירה. עקב הגעת 34 אלף משתתפי הפסטיבל והמפגשים הפתוחים הרבים נחשף הנוער הסובייטי לתרבות המערבית וסממניה השונים, בעקבותיה החל ביקוש לסממנים כג'ינס, רוק אנד רול, בדמינטון ונעלי ספורט.
לאקרנים הוצאו סרטים שעלילתם קשורה לפסטיבל.
תופעה נוספת שהתרחשה בעקבות אירועי הפסטיבל הייתה גל של לידות של תינוקות בעלי צבע עור שחום, שזכו לכינוי "ילדי הפסטיבל". לפי הערכות של סוציולוגים מדובר בכמה מאות תינוקות[דרוש מקור].
פילי פנאטיק

הפנאטיק עם אוהדים צעירים
הפילי פנאטיק (באנגלית: Phillie Phanatic) הוא הקמע הרשמי של קבוצת הבייסבול הפילדלפיה פיליז. הפנאטיק הוא ציפור גדולה, פרוותית, ירוקה חסרת מעוף,בעלת לשון ניתנת להרחבה. הוא מבצע תרגילים ותעלולים שונים כדי לבדר את האוהדים במהלך משחקי בייסבול בסיטיזנס בנק פארק, אצטדיון הבית של הפיליז, ובנוסף עושה הופעות יחסי ציבור עבור הפיליז. הפנאטיק מוכר במידה רבה כאחד הקמעים הטובות ביותר בענף הבייסבול, ואחד הקמעים המוכרים ביותר בענפי הספורט השונים בצפון אמריקה. לפי הביוגרפיה הרשמית שלו, מקום לידתו הוא איי גלאפגוס.
היסטוריה

במהלך החורף שלאחר עונת 1976, החליטו דניס להמן ופרנק סאליבן, מהנהלת הקבוצה, שהקבוצה צריכה קמע חדש שיחליף את "פילדפליה פיל" ו"פילדלפיה פיליס", זוג אחים לבושים בסגנון המאה ה-18. הפילי פנאטיק נוצר על ידי חברת הריסון/אריקסון מניו יורק, שהיו אחראים בין השאר על עיצוב דמותה של מיס פיגי מהחבובות של ג'ים הנסון. במקום מספר על גב החולצה שלו, הוא עונד צורת כוכב. הדמות נקראה על שם האוהדים הפנאטים של הקבוצה. הפנאטיק אמור להראות כמו ציפור נדיר שהגיע לפילדפיה הרחק מאיי הגלאפגוס.
ההופעה הראשונה של הפנאטיק הייתה ב-25 באפריל 1978 באצטדיון וטרנס, במשחק מול השיקגו קאבס.
הפנאטיק נבחר ל"קמע הטוב ביותר אי פעם" על ידי "ספורטס אילוסטרייטד ילדים". בינואר 2008, מגזין "פורבס" הכתיר את הפנאטיק כקמע הטוב ביותר בספורט.
הופעה

הפנאטיק מסתובב כשהוא רכוב על טרקטורון. במהלך המשחקים, הפאנטיק משוטט באצטדיון, מקבל את פני האוהדים ומלגלג בהומור על אוהדי הקבוצה האורחת. הפנאטיק מבצע מספר פעולות קבועות על המגרש לפני המשחק ובין הסיבובים. חלק מהפעולות הללו הן:
התגרות בקבוצה המבקרת על ידי ריקוד פרובוקטיבי מול בית השחקנים שלהם, חיקויים לשחקנים שלהם, ריסוק או דריכה על חפצים, כגון קסדת חבטות, המייצגים את הקבוצה.
עמידה על הגג של הספסל של הפיליז בין חצאי הסיבוב השביעי, ל"ריקוד הפנאטיק". הוא נשאר על הגג לחצי הביתי של הסיבוב כדי "להפנט" את המגיש היריב.
ירי נקניקיות ליציע באמצעות תותח על גבי טרקטור.
ביקור בתאי השידור השונים וביצוע מעשי קונדס שונים כגון שפיכת פופקורן על השדרנים.
שפשוף ראשיהם של אוהדים קירחים שיושבים לידו ביציע.
הערות שוליים

↑  Saksa, Jim. "Being The Philly Phanatic". NPR.org. NPR. נבדק ב-13 באוקטובר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  VanRipper, Tom (18 באפריל 2011). "America's Favorite Sports Mascots". Forbes.com LLC. נבדק ב-4 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Brown, David (2 במאי 2012). "Where's Youppi? Mr. Met named top sports mascot by fans". Yahoo! Sports. Sunnyvale, California. אורכב מ-המקור ב-4 במאי 2012. נבדק ב-4 במאי 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "No One Needs to Tell Philly the Phanatic's the Best". Philadelphia. 9 במאי 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Hill, Benjamin (12 באוגוסט 2008). "Mascot showdown: Phillie Phanatic vs. Parker". MLB Advanced Media, L.P. נבדק ב-19 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Phillie Phanatic". MLB.com.
↑  "The man behind the Phillie Phanatic". Christian Science Monitor. ISSN 0882-7729. נבדק ב-2024-02-25.
↑  "This Day In Sports History (April 25th) -- Phillie Phanatic - Total Pro Sports". אורכב מ-המקור ב-13 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "In Pictures: America's Top 10 Sports Mascots". Forbes. 15 בינואר 2008. נבדק ב-18 במאי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Hatfield Hotdog Launcher Documentary". YouTube. www.youtube.com. ארכיון מ-2021-12-22. נבדק ב-3 בספטמבר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bloomquist, Sarah (21 ביוני 2018). "Phillies Fan Injured by Phanatic's Flying Hot Dog". ABC News. נבדק ב-29 ביוני 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
הפנאטיק יורה נקניקיות במהלך הפוגה במשחק
פסטיבל המתים

מנחת פרחים על הקברים, יום המתים 2014
פסטיבל המתים או חג האבות הקדמונים מתקיים על ידי תרבויות רבות ברחבי העולם, לכבוד או להכרה של בני הקהילה שנפטרו, בדרך כלל לאחר הקציר באוגוסט, ספטמבר, אוקטובר או נובמבר.
בתרבויות רבות נערך בסוף אוקטובר ובתחילת נובמבר פסטיבל המתים, שנמשך עד 3 ימים; דוגמאות שנוהגות כך כוללות את הפרואנים, תושבי האוקיינוס השקט, תושבי איי טונגה, הפרסים הקדומים, הרומאים הקדומים והמדינות הצפוניות באירופה. בדת האינקה כל חודש נובמבר הוא 'Ayamarca', שמתורגם לפסטיבל המתים.