stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אשלי ביידן
הערות שוליים

↑  Phillips, Hedy (14 במאי 2020). "Get to Know All of Joe Biden's Kids and Grandkids!". POPSUGAR Family. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Timeline of Biden's life and career". Associated Press. 2008-08-23. נבדק ב-2008-09-06.
↑  "Ashley Biden and Howard Krein (Published 2012)". 3 ביוני 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McBride, Jessica (21 באוגוסט 2020). "Ashley Biden, Joe's Daughter: 5 Fast Facts You Need to Know". {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Igoe, Katherine J. (28 בספטמבר 2020). "Joe Biden's Youngest Daughter, Ashley, Lives the Most Low-Key Life of His Kids". Marie Claire. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Joe Biden Daughter, Ashley Biden, Howard Krein Wed". PEOPLE.com.
↑  "Biden's daughter marries into the tribe". timesofisrael.com.
↑  "Ashley Biden Takes On The World". 22 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Politico (18 בדצמבר 2014). "Women Rule Keynote: Vice President Joe Biden". נבדק ב-11 באוקטובר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ashley Biden, Daughter of the Vice President, to Speak at Rutgers' School of Social Work Convocation". rutgers.edu.
↑  Walsh, Savannah (19 באוגוסט 2020). "All About Ashley Biden, Joe's Youngest Daughter With a Civically-Minded Fashion Label". ELLE. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ashley Biden - Biography & News". News Break.
↑  Rindner, Grant (20 באוגוסט 2020). "How Joe Biden's Children Have Inspired and Carried on His Political Legacy". Oprah Magazine. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Shiffer, Emily (29 בספטמבר 2020). "Everything You Need To Know About Joe Biden's Four Children Before Tonight's Debate". Women's Health. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Joe Biden's Fashion Designer Daughter Just Raised The Normcore Bar". Grazia.
↑  "Joe Biden Takes Over New York Fashion Week With Gilt". Guest of a Guest.
↑  "Joe Biden Supports Daughter Ashley at Her NYFW Debut!". 8 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Joe Biden Supports Daughter Ashley's Debut at New York Fashion Week -- See the Adorable Pics!". wusa9.com.
↑  "Democrats Announce Highlights for Final Night of the 2020 Democratic National Convention". 2020 Democratic National Convention. 20 באוגוסט 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Hunter Biden, Ashley Biden show support for dad Joe at DNC". news.yahoo.com.
↑  "Wisconsin Women for Biden Organizing Event with Ashley Biden". St. Croix County Democratic Party.
↑  Gibson, Ginger (25 באוגוסט 2008). "Parishioners not surprised to see Biden at usual Mass". The News Journal. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Press, The Associated. "The Latest: Biden meets with Vatican secretary of state". vvdailypress.com.
↑  "Vice President Joe Biden Meets With Pope Francis". KPEL 96.5.
ביידן משחקת עם ילדים במרפאה בסווטו שבדרום אפריקה
תומאס קילבי

תומאס ארבי קילבי האב (באנגלית: .Thomas Erby Kilby Sr;‏ 9 ביולי 1865 –  22 באוקטובר 1943) היה פוליטיקאי אמריקאי מאלבמה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כסגן מושל אלבמה השמיני בשנים 1915–1919, ולאחר מכן ועד 1923 כמושל אלבמה ה-36.
ראשית חייו

תומאס קילבי נולד בלבנון, טנסי כבנם של פייתון פיליפס קילבי ושרה אן מרצ'נט קילבי. משפחתו עברה לאטלנטה, שם הוא התחנך בבתי הספר היסודיים של העיר. ב-1887 הא החל את הקריירה העסקית שלו כסוכן של חברת הרכבות ג'ורג'יה-פסיפיק באניסטון, אלבמה. ב-1889 הוא נכנס לעסקי הפלדה יחד עם הורי קלארק, שהיה בעלים של חברת קלארק, ועד מהרה הוא היה לשותפו והחברה שינתה את שמה לחברת קלארק וקלי. במשך העשור הבא התפתחה החברה לחבר גדולה ששמה שונה לחברת הפלדה קילבי. הוא גם הקים את חברת פרוג וסוויץ' ושימש כנשיא של שתי החברות. ב-1894 נשא קילבי לאישה את אליזבת קלארק ולזוג נולדו שלושה ילדים.
ב-1911 חזה קילבי את הרווחים הפוטנציאליים שהיו גלומים בייצור צינורות פלדה יצוקה והקים את חברת הצינורות והיציקה של אלבמה. עד 1921 הוא כבר רכש כתריסר מפעלים עצמאיים, יצר עסק גדול ומרוויח, שעליו הוא שלט עד מותו ב-1943. בראשית המאה ה-20 הרחיב קילבי את עסקיו לבנקאות, כאשר הוא היה לנשיא סיטי ניישונל בנק של אניסטון, משרה בה הוא החזיק עד לכהונתו כמושל ושאליה הוא שב לאחר תום כהונתו.
ראשית הקריירה הפוליטית

ב-1898 נבחר קילבי למועצת העיר אניסטון והיה פעיל מאוד בהצלת העיר מפשיטת רגל לאחר ששכנע את בעלי החוב של העיר לקבל תשלומים בשיעור ריבית נמוך. קילבי, שחינוכו היה צנוע, שימש גם במועצת החינוך של העיר, שם הוא סיגל לעצמו מחויבות לתחום החינוך שנמשכה כל חייו. ב-1905 הוא התמודד בבחירות ללא יריבים למשרת ראש העיר וכיהן בתפקיד שתי תקופות כהונה רצופות, שבמהלכן הוא פעל על פי סדר יום פוליטי שמרני, שתמך במגזר העסקי ובפיתוח העיר. על אף ריסון תקציבי, פעל קילבי בגישה פרוגרסיבית חזקה והגדיל את היקף הכספים שהוצאו על הארוחות והטיפול הרפואי באסירים, אישר הקמה של רשת ביוב סניטרית, מינה את המפקח על החלב, אכף את חוקי ההימורים, ופיקח על תעריפי המים.
לאחר תום תקופת כהונתו השנייה כראש העיר, נסע קילבי לאירופה כדי ללמוד אצל ממשלות ארציות ומקומיות שם. לאחר שובו לאלבמה הוא ניצח בבחירות מטעם המפלגה הדמוקרטית לסנאט של אלבמה כנציג מחוז קלהון. בסנאט הוא היה תומך נלהב של חוק יובש מדינתי וסייע לנסח חוק הכנסות חדש. ב-1915 הוא נבחר כסגן מושל אלבמה. תקופת כהונתו בתפקיד עמדה בסימן החזרת סמכויות המינוי לוועדות בית המחוקקים מהמושל לסגן המושל. כאשר הוחזרו אליו סמכויות אלו, נוכח קילבי לדעת שבכל הוועדות של בית המחוקקים היה רוב של תומכי חוק היובש המדינתי, כך שהובטחה העברתו על אף הווטו שהטיל המושל צ'ארלס הנדרסון. סלידתו של קילבי מהעיכוב של בית המחוקקים בהפעלת חוקי ההכנסות עד הרגע האחרון הניעו אותו להתמודד ב-1918 בבחירות למשרת המושל.
שנותיו האחרונות

לאחר תום כהונתו כמושל לא נבחר קילבי למשרות פוליטיות נוספות. ב-1926 וב-1932 הוא התמודד על מושב בסנאט של ארצות הברית, אך נוצח בשתי הפעמים על ידי הוגו בלאק. במרוץ הראשון, התייחס קילבי לבלאק בהתנשאות והתרכז בוויכוחים ובהנחלת התבוסה ליריבו השני, ג'ון בנקהד הבן. כאשר הם הטיחו עלבונות זה בזה, עלה כוחו של בלאק בסקרים. מתוך חמישה מועמדים ב-1926 סיים קילבי אחרון, ובבחירות של 1932 הישגו מול בלאק היה קצת יותר טוב. הוא שב לפעילותו העסקית באניסטון.
תומאס קילבי נפטר באניסטון ב-22 באוקטובר 1943, בגיל 78. הוא נטמן בבית הקברות היילנד שבעיר.
אוקיינוס הסערות

| --- | --- |
אוקיינוס הסערות, במרכז ובשמאל החלק העליון של התמונה
אוקיינוס הסערות, במרכז ובשמאל החלק העליון של התמונה
 מידע כללי
 סוג:  אוקיינוס 
 על שם:  סופה 
 נתונים ומידות
 אורך:  2,592 ק"מ 
 שטח:  4,000,000 קילומטרים רבועים
 קוטר:  2,568 ק"מ 
 מיקום
 מיקום:  LQ10 
 גוף שמיימי:  הירח
 קואורדינטות:  20°40′N 56°41′W﻿ / ﻿20.67°N 56.68°W﻿ / 20.67; -56.68
 
  (למפת הירח מוגדלת) אוקיינוס הסערות(למפת הירח רגילה) אוקיינוס הסערות
 
אוקיינוס הסערות (בלטינית: Oceanus Procellarum) הוא הים הירחי הגדול ביותר. הוא נמצא בצידו המערבי של הצד הנראה של הירח. השם ניתן על ידי אסטרונום איטלקי ג'ובני בטיסטה ריצ'ולי בשל ההנחה שרווחה בזמנו כי מזג האוויר בכדור הארץ מושפע ממופעי הירח והסערות מתחילות עם הופעת האוקיינוס. אורכו מצפון לדרום גדול מ-2,500 ק"מ, ושטחו בערך 4,000,000 קילומטרים רבועים.
אופן היווצרות מיקום ומבנה

בדומה לשאר ימות הירח נוצר אוקיינוס הסערות על ידי לבת בזלת שיצרה עמק בתקופה הקדם אימבריית. בחלקו הצפון-מזרחי מופרד האוקיינוס מים הגשמים על ידי הרי קרפטים. בצדו הצפון מערבי נמצא מכתש אריסטרכוס, שהוא הנקודה הבהירה ביותר בצדו הנראה של הירח. בצדו הצפוני הוא מסתיים בסינוס רוריס.
מחקר

הגשושיות הראשונות שנחתו בשטח האוקיינוס היו הגשושיות הסובייטיות לונה 5, לונה 9 ולונה 13, והגשושיות האמריקאיות ריינג'ר 7, סרוויור 1 וסרוויור 3. ב-19 בנובמבר 1969 רכב הנחיתה הירחי של משימת אפולו 12 הביא את פיט קונראד ואלן בין לטבעת השנייה של האוקיינוס, המכונה הים הידוע. הם נחתו במרחק 300 מטרים מן הגישושית סרוויור 3 ובמרחק 370 מטרים דרומית למכתש קופרניקוס. במהלך שהותם אספו כ-45 קילוגרמים מסלע הירח, שהיה בהיר יותר מזה שבים השלווה, והביאום יחד איתם בחזרה לכדור הארץ.
טרנסמאשהולדינג

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  2002–הווה (כ־23 שנים) 
 מיקום המטה:  מוסקבה 
 ענפי תעשייה:  rail vehicle manufacturer 
 מוצרים עיקריים:  קטרים, ציוד רכבות
 הכנסות:  155,806,862,000 רובל רוסי (נכון ל־2017) 
 רווח תפעולי:  9,628,257,000 רובל רוסי (נכון ל־2017) 
 רווח:  2,742,578,000 רובל רוסי (נכון ל־2017) 
 הון עצמי:  63,602,507,000 רובל רוסי (נכון ל־2017) 
 עובדים:  41,500 
  
 tmholding.ru
 
רכבת Demikhovo ED4M EMU ED4 (2013) מתוצרת החברה.
קרון הרכבת התחתית מדגם 81–722 בסנקט פטרבורג
רכבת 81-760B
רכבת דגם 81-760-761 מספר 37002
NP1-076
טרנסמאשהולדינג (ברוסית: Трансмашхолдинг) היא היצרנית הגדולה ביותר של קטרים וציוד רכבות ברוסיה ולאחר שהתמזגה עם שירות LocoTech הפכה לחברת ההנדסה הרביעית בגודלה בתחום טכנולוגיית התחבורה בעולם.
החברה כוללת 14 אתרי הנדסה וייצור ברוסיה ואתר ייצור והנדסה אחד בגרמניה וכן השקעות בארגנטינה.
היסטוריה

טרנסמאשהולדינג הוקמה בשנת 2002.
בשנת 2012 הכניסה טרנסמאשהולדינג הכנסות של 130 מיליארד רובל. הכנסות אלה מהוות גידול של 22 אחוז בהשוואה להכנסות 2011. עקב יברומאידאן הוטלו עליה סנקציות על ידי ממשלת אוקראינה.
בדצמבר 2015 אישרה מסילות הברזל הרוסיות (RZD) את מכירת 26% ממניותיה בחברה לידי The Breakers Investments BV, כאשר חלקה של אלסטום בחברה גדל ל-33% בסוף 2015.
נכון לקיץ 2018, הון המניות של החברה חולק בין קבוצת אנשי עסקים מרוסיה לבין החברה הצרפתית Alstom. אלסטום החזיקה ב- % 20 מההון, חברות בבעלותם של אסכנדר מחמודוב, אנדריי בוקרב, דמיטרי קומיסרוב וקיריל ליפה החזיקו ב- % 79.4 מההון. בעלי השליטה היו דמיטרי קומיסרוב וקיריל ליפה.
בינואר 2024 מכרה Alstom את חלקה בהון המניות לבעלי מניות מרוסיה. נכון ליולי 2024, Transmashholding נמצא בבעלותם המלאה של בעלי מניות מרוסיה ואף אחד מהם אינו בעל שליטה.
בדצמבר 2017 שילמה החברה 3 מיליון דולר לזיכיון ושיפוץ מפעלי מכיטה בברגאדו, ארגנטינה. האתר הוא חלק מההשקעה המתוכננת בסך 200 מיליון דולר של החברה במדינה לייצור חלקים לתעשיית הרכבות אם היא תצליח להציע הצעות מכרז גדולות של חברת הרכבות הארגנטינאית SOFSE (Operadora Ferroviaria Sociedad del Estado).
עד 2022, החברה הייתה מעורבת בתוכניות הבנייה של הקו הכחול של הרכבת הקלה בירושלים, אך בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה, החברה נסוגה מהשתתפותה בפרויקט.
בעלות

בשנת 2018 הייתה בבעלות מלאה של Breakers Investments BV, חברת אחזקות הרשומה בהולנד. אלסטום מחזיקה 20% מהמניות, בעוד שחברות בבעלות איסקנדר מחמודוב, אנדריי בוקארב, דמיטרי קומיסרוב וקיריל ליפא, מחזיקות בכ-80%. קיריל ליפא משמש גם כמנכ"ל.
בדצמבר 2023 מכרה Alstom את אחזקותיה במניות למשקיעים רוסים. נכון ליולי 2024, Transmashholding נמצאת בבעלותם המלאה של בעלי מניות מרוסיה.
נשיא החברה הוא אנדריי בוקארב ויו"ר הדירקטוריון הנוכחי, החל מנובמבר 2012, הוא אנטולי לדובסקי. מר לדובסקי הוא לשעבר ראש הסוכנות הפדרלית הרוסית למשאבים מינרליים.
פעילויות

החברה עובדת באופן פעיל עם חברת הרכבות הרוסית, משרד התחבורה של הפדרציה הרוסית ומשרדים אחרים של הפדרציה הרוסית, כולל משרד התעשייה, משרד הפיתוח הכלכלי והמסחר ומשרד האוצר.
חברת הרכבות הרוסית היא הלקוח הגדול ביותר של החברה. החברה מייצרת ומוכרת קרונות רכבת תחתית, קטרי דיזל לרכבות נוסעים, מנועי דיזל, קרונות משא, ורכבות דיזל. לחברה לקוחות גדולים בבולגריה, בלארוס, מצרים, קזחסטן, סרביה ובעבר אוקראינה.
פעילויות > מוצרים

החברה מייצרת קטרי דיזל, קטרים תעשייתיים וחשמליים, קרונות נוסעים ומשא, קרונות רכבת חשמליים, יציקות רכב ומוצרים אחרים. החברה סיפקה קרונות רכבת בין היתר למטרו ורשה ולרכבת התחתית של באקו.
הערות שוליים

↑  "News". www.tmholding.ru. נבדק ב-2018-09-24.
1 2  TMH BOOSTS SALES 22% IN 2012", Ukraine Business Daily, 5 March 2013, accessed 13 March 2013 via Nexis
↑  https://globalcompliancenews.com/ukraine-expands-sanctions-russia-20161020/
↑  "Russian Railways to sell Transmashholding stake", www.railwaygazette.com, 21 בדצמבר 2015 {{citation}}:  (עזרה)
↑  Barrow, Keith (29 בדצמבר 2015), "Alstom increases stake in Transmashholding", www.railjournal.com {{citation}}:  (עזרה)
↑  "Transmashholding se instalará en los talleres de Mechita". enelSubte.com (בEuropean Spanish). 21 בדצמבר 2017. נבדק ב-21 בדצמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "El mayor fabricante de trenes ruso desembarca en la Argentina". enelSubte.com (בEuropean Spanish). 12 באוקטובר 2017. נבדק ב-21 בדצמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Французская Alstom снизила долю в "Трансмашхолдинге" ниже блокирующей". Vedomosti. 2 באוגוסט 2018. נבדק ב-8 באוקטובר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Ex-Rosnedra chief Ledovskikh becomes advisor to Transmashholding president", Russia & CIS Business & Financial Daily, 19 בפברואר 2013 {{citation}}:  (עזרה)
↑  Dukes, Fred (24 בספטמבר 2012), "Former Rosnedra CWO joins TransMashHolding board of directors", Metal Mining Wire, אורכב מ-המקור ב-2013-01-28, נבדק ב-2021-01-06 {{citation}}:  (עזרה)
↑  "Russia: Ex-head of Rosnedra becomes new chairman of Transmashholding's board", Kommersant, 16 בנובמבר 2012 {{citation}}:  (עזרה)
↑  Youm7 Press Release Youm7 Press Release
נדב ואביהוא

"עונש נדב ואביהוא", ציור מעשה ידי ג'יימס טיסו, 1896
על פי המקרא, נָדָב וַאֲבִיהוּא היו בניו של אהרן הכהן, ואחיהם של אלעזר ואיתמר. יחד עם אביהם ושאר אחיהם, הם היו כוהנים לאלוהים ושירתו בקודש, באוהל מועד, ואילולא מת נדב, בהיותו בכורו של אהרן הוא היה יורש את תפקידו של אביו ככהן גדול.
המקרא מספר שנדב ואביהוא הקריבו לפני ה' ”אֵשׁ זָרָה, אֲשֶׁר לֹא צִוָּה אֹתָם”, וכעונש על כך יצאה אש מאת ה' ואכלה אותם, והם מתו.
האירוע מוזכר גם בשלושה מקומות אחרים במקרא: ספר ויקרא, פרק ט"ז, פסוק א' (פרשת אחרי מות), ספר במדבר, פרק ג', פסוק ד' (פרשת במדבר), ספר במדבר, פרק כ"ו, פסוק ס"א (פרשת פינחס). באזכור האירוע בפרשת אחרי מות אין מוזכרת אש זרה אלא סיבה אחרת (קרבתם לפני ה').
פירושים למעשה

בגמרא מובא מדרש ועל פיו במהלך מיתתם התחולל נס והם נשרפו מבפנים, ואילו גופם (היינו העור) ובגדיהם לא נשרפו: ”מלמד שלא נשרפו בגדיהם אלא נשמתם, כמין שני חוטין של אש נכנסו לתוך חטמיהם”
חז"ל הסבירו שעונשם היה "מידה כנגד מידה", שכן השניים חטאו באש, ונהרגו באש. לאחר מותם, אחיהם הצעירים אלעזר ואיתמר מילאו את תפקידם.
חז"ל נחלקו בדעותיהם בדבר החטא של נדב ואביהוא. "רבי אליעזר אומר לא מתו בני אהרן עד שהורו הלכה בפני משה רבן ... אמרו אף על פי שהאש יורדת מן השמים מצווה להביא מן ההדיוט (אש של אדם)" (תלמוד בבלי, מסכת עירובין, דף ס"ג ע"א). רבי ישמעאל אומר שנכנסו שתויי יין למקדש, שכן לאחר מותם הזהיר אלוהים את אהרן שהוא ובניו לא יכנסו שיכורים לאוהל מועד: ”יַיִן וְשֵׁכָר אַל-תֵּשְׁתְּ אַתָּה וּבָנֶיךָ אִתָּךְ, בְּבֹאֲכֶם אֶל-אֹהֶל מוֹעֵד - וְלֹא תָמֻתוּ”. במדרש ויקרא רבה מובאות 12 הצעות שונות להסבר חטאם (דוגמה: ”לא מתו בניו של אהרן אלא על ידי שהורו הלכה בפני משה רבן” ו”בשביל ד' דברים מתו בניו של אהרן על הקריבה ועל הקרבה על אש זרה ועל שלא נטלו עצה זה מזה”).
ירבעם בן נבט קרא לבניו נדב ואביה, ופרשנות "דעת מקרא" קושרת זאת אל רצונו להקביל עצמו לאהרן הכהן, ולהציג את עצמו ככהן גדול חלופי, של הבמה בבית אל. בחקר המקרא [דרוש מקור] מקובל להציג זאת גם כניסיון של אחד מכותבי ספר שמות או עורכיו להכפיש את אהרון על ידי השוואתו לירבעם בן נבט.
לפי רבנו בחיי, בני אהרן חשבו שהאש שעל המזבח צריכה לכלות את הקורבנות והוסיפו אש אף על פי שידעו שאש מן השמיים היא שאמורה לכלות את הקורבנות – ובמחשבה ומעשה אלו חיללו הם את אלוהים והראו שאין הם מאמינים בו אמונה שלמה. בטענה זאת תומך הגאון מווילנא ומוסיף: "א"ל [אמר להם] המקום: אני אכבד אתכם יותר ממה שכִּבדתם אותי. אתם הכנסתם לפנַי אש טמאה ואני אשרוף אתכם באש טהורה".
לפי טענת "אור החיים", היו שתי סיבות למות בני אהרן. הסיבה הראשונה, שהייתה להם תאווה להתחיל בעבודה והם פעלו ללא שיקול דעת; הסיבה השנייה, הם ראו עצמם שווים למשה ולאהרן ובגלל זה נאמר עליהם "בני אהרן".
לפי "בעל הטורים" משמעות הכתוב "אשר לא צִוה אותם" דומה לפסוק מספר דברים "לכל-צבא השמים אשר לא צויתי", כלומר ציווה אותם לא להקריב.
לפי הנצי"ב מוולוזין, האש היא עבודת אלוהים שהאדם נדחף אליה מתוך רגש טהור ולא מתוך מה שצוּוה – מה שנהפך לעבודת אלילים טהורה, היות שהאדם מספק בכך את הצרכים שבלבו של עצמו. לטענת הנצי"ב, התגלמות האמונה איננה בדחפים שבלב האדם לעבוד את אלוהים, אלא בנכונותו לקבל עליו עול תורה ומצוות.
ראו גם

עץ משפחה של דמויות מקראיות – מתרח ועד שלמה
לקריאה נוספת

יאיר זקוביץ, אביגדור שנאן, "'שחצים היו' – חטאיהם של נדב ואביהוא בני אהרן על פי הפסיקתא דרב כהנא", בתוך: גם כך לא כתוב בתנ״ך, ידיעות אחרונות, ספרי חמד, 2009, פרק יט, עמ' 209–223.
ג'ורג', סברן, ויפגע במקום, הסיפור התיאופוני במקרא, תל אביב: הילל בן חיים – הקיבוץ המאוחד, 2010. עמ' 210–227.
הערות שוליים

↑  ספר ויקרא, פרק י', פסוק א'
↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף נ"ב, עמוד א'. הציטוט מתוך פירוש רש"י על ספר ויקרא, פרק י', פסוק ה', שמביא את המדרש.
↑  חזקוני ויקרא י ב
↑  ספר ויקרא, פרק י', פסוק ט'
↑  ויקרא רבה פרשה כ', פסקא ו ואילך
↑  דעת מקרא, מלכים א', י"ד, א'
| ספר ויקרא |
| --- | --- | --- |
| פרשת ויקרא | קורבן עולה • קורבן מנחה • קורבן שלמים • קורבן חטאת • קורבן עולה ויורד • קורבן אשם |  |
| פרשת צו | תרומת הדשן • מנחת חינוך • איסור אכילת חלב • שבעת ימי המילואים |  |
| פרשת שמיני | חנוכת המשכן • נדב ואביהוא • קטורת • איסור עבודה במקדש פרוע ראש • מאכלות אסורות • טומאה וטהרה |  |
| פרשת תזריע | טומאת יולדת • קורבן יולדת • נגע הצרעת • נגעי אדם • צרעת הבגד |  |
| פרשת מצורע | צרעת • היטהרות מטומאה • קרבן מצורע • צרעת הבתים • נידה • זב • זבה • טומאת קרי |  |
| פרשת אחרי מות  | יום הכיפורים בבית המקדש • שחוטי חוץ • כיסוי הדם • איסור עריות |  |
| פרשת קדושים | מצוות שבין אדם למקום: עבודת אלילים • שבת •שבועת שקר • כלאיים שעטנז   מצוות שבין אדם לחברו: ואהבת לרעך כמוך • כיבוד אב ואם • גנבה • שקר • רכילות • לא תשנא את אחיך בלבבך • תוכחה • לא תקום ולא תטור • והדרת פני זקן • איסור קללה איסור קללת אב ואם   צדק חברתי: הלנת שכר • לפני עיוור לא תיתן מכשול • לקיחת שוחד • אהבת הגר • איסור אונאה במשקולות • מורא מקדש • פיגול  מצוות התלויות בארץ: עורלה • נטע רבעי • מתנות עניים • לקט שכחה ופאה  חוקות הגויים: לא תאכלו על הדם • לא תנחשו ולא תעוננו • הקפת הראש • השחתת הזקן • כתובת קעקע • העלאה באוב • ידעוני • עבודת המולך   מיתת בית דין • כרת • איסור עריות |  |
| פרשת אמור | כהן • איסורי נישואים לכהן • איסור טומאה למת • דיני כהן גדול • כהן בעל מום • איסור עבודה לכהן טמא או לישראל • בעל מום • אותו ואת בנו • המועדים • הדלקת הנרות במקדש • לחם הפנים • פרשת המקלל • חובל |  |
| פרשת בהר | שמיטה • שנת יובל • גאולת קרקע • איסור ריבית • עבד עברי • איסור עשיית פסל • אבן משכית |  |
| פרשת בחוקותי | פרשת התוכחה • ערכין (יהדות) • תמורה (קורבנות) • פדיון (הלכה) |  |
ספר בראשית • ספר שמות • ספר ויקרא • ספר במדבר • ספר דברים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007382634105171
ורוניקה קוסטירקו

| --- | --- |
 השכלה:  אוניברסיטת ורשה 
 
ורוניקה קוסטירקו (נולדה בשנת 1962) היא עיתונאית, סופרת ומרצה פולנייה. היא שימשה בפולין עורכת ראשית של כתב העת "עקבים גבוהים" בין השנים 1999 ו-2005. כמו כן ערכה אתר אינטרנט פולני לענייני תרבות (Culture.pl) בין השנים 2012 ו-2016. בעשור האחרון פרסמה שתי ביוגרפיות חשובות המתייחסות ליוצרות יהודיות מרכזיות, רוזה לוקסמבורג ופולי נירנסקה.
ביוגרפיה

קוסטירקו היא בוגרת אוניברסיטת ורשה, שם למדה בחוגים לתולדות האמנות וללשון וספרות גרמנית. בין השנים 1991 ו-2011 עבדה כעיתונאית באחד העיתונים המרכזיים בארצה, "עיתון הבחירות" (בפולנית: Gazeta Wyborcza), שם שימשה ככתבת לענייני הפרלמנט, כשליחה המסקרת את ענייני גרמניה וכעורכת ראשית של כתב העת "עקבים גבוהים" (בפולנית: Wysokie Obcasy). על פעילותה כעורכת אתר אינטרנט פולני לענייני תרבות (Culture.pl) בין השנים 2012 ו-2016 זכתה באחד הפרסים היוקרתיים ביותר שמעניקה הטלוויזיה בפולין, פרס "הערובה לתרבות". בין השנים 2018 ו-2024 שימשה בוורשה כמרצה לכתיבה עיתונאית במכללה פרטית הקרויה ציוויטאס (בפולנית: Collegium Civitas).
כתבה שתי ביוגרפיות שזכו לתהודה רבה: "הרקדנית והאובדן" (2019), ספר המגולל את קורותיה של פולי נירנסקה, רקדנית ממוצא יהודי שניצלה מהשואה כאשר היגרה לממלכה המאוחדת ולימים הפכה לאחת הרקדניות המובילות בתחומה בארצות הברית, ו"רוזה לוקסמבורג - ביתי הוא כל העולם" (2024), ביוגרפיה מפורטת המתייחסת לקורות חייה של מהפכנית יהודייה פולנייה-גרמנייה ותאורטיקנית מרקסיסטית פמיניסטית, שנרצחה לאחר כישלון המרד שהנהיגה.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ורוניקה קוסטירקו".
חבצלת חבשוש

| --- | --- |

 לידה:  30 במרץ 1950 תל אביב-יפו, ישראל 
 התאבדה:  18 בנובמבר 1984 (בגיל 34) 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1972–1984 (כ־12 שנים)
 
חבצלת חבשוש (30 במרץ 1950 – 18 בנובמבר 1984) הייתה משוררת וסופרת ישראלית.
ביוגרפיה

נולדה וגדלה בתל אביב למשפחה אמידה ומסורתית, שעלתה מצנעא שבתימן, משפחתה עסקה בסחר בתבלינים ובקפה. חבשוש הייתה בת זקונים למשפחה בת שבעה ילדים. בשנת 1956 לפני מבצע קדש נפל אחיה הבכור שמעון בגבול רצועת עזה, חוויה שממנה אמה לא התאוששה מעולם.
חבשוש למדה בבית הספר היסודי הדתי לבנות ברחוב שלמה המלך. לאחר שנתיים בתיכון עזבה את הלימודים ועברה לקיבוץ בית העמק, לחיות עם אחיה ציון ועם משפחתו. לאחר תשעה חודשים עזבה את הקיבוץ ועברה לגור באילת ליד אחותה הנשואה אילת שמאי. בשנת 1964 למדה בבית הספר תיכון עירוני ה בתל אביב במשך שנה אחת. בגיל 19, גרה בתל אביב.
חבשוש למדה דרמה בבית צבי. לאחר חצי שנה עזבה את הלימודים והחלה לעבוד בעבודות מזדמנות.
חבשוש למדה ציור במכון אבני. חבשוש תוארה על ידי חבריה ומכריה כבעלת חדות, חוש הומור, תשוקה לחיים וכמי שחיה את החיים במלואם וחווה אותם בעוצמה.
ובמהלך הלימודים, בראשית שנות השבעים, קראה את הספר "החיים כמשל" של פנחס שדה והושפעה ממנו עמוקות. לאחר מכן יצרה קשר עמו. שדה היה בן 43 והיה בתקופה זו במעמד של גורו, חבשוש בת 22 ובין השניים נוצר קשר אינטימי שנמשך שלוש שנים. מיומניו של שדה עולה כי הקשר היה חד צדדי. היא שלחה לו מכתבי אהבה רבים ושדה שכנע אותה שהוצאת הספר כמוה כלידת פרי אהבתם. חבשוש היססה בנוגע להוצאת הספר ושדה התעקש ולחץ עליה. לבסוף הסכימה להוציא לאור חלק (קטן) ממכתבי האהבה שכתבה לו, ושאותם בחר שדה, כספר בשם "התמסרות" (21 מכתבים לפנחס שדה") שראה אור ב-1973 בהוצאת צ'ריקובר. בעקבות הספר, שהפך לרב-מכר, זכתה היא ומערכת היחסים בין השניים לפרסום רב. הספר יצא לאור על ידי שדה, תחת שם העט "חבצלת". רב המכר הפך את הרגעים האינטימיים המופיעים בשירים שבחר שדה לרכילות חמה. לאחר הופעת הספר עזבה חבשוש את הלימודים, שקעה בדיכאון עמוק והתאשפזה באברבנאל.
שדה זכה לביקורות נוקבות בעקבות פרסום המכתבים. הסופר נתן זך כתב "פרסם את מכתביה מתוך תאוות הסנסציה". זך שיבח מאוד את כשרונה וסגנון כתיבתה.
בנובמבר 1984 התאבדה בקפיצה מגג ביתה שברחוב יונה הנביא בתל אביב.
יומיים לפני התאבדותה מסרה את אסופת שיריה לדודה אליו הייתה קשורה יחיאל חבשוש. קודם להתאבדות הבטיח לה דודה כי הם יתקנו את העוול שנגרם לה על ידי הוצאה לאור של אסופת שירים שהיא תבחר ואשר יציגו אותה באופן רב ממדי. שנתיים אחרי מותה יצאה לאור אסופת השירים שהעבירה לדודה, בהוצאה עצמית בשם "שירת חבצלת" (1986).
לקריאה נוספת

אסם-בלנדר, איילה. "ארוטיקה של הנפש", ידיעות אחרונות, 13 בפברואר 1987, עמ' 21.
ארגמן ברנע, עמליה. "מי הרג את חבצלת", ידיעות אחרונות, 8 בינואר 1987, עמ' 32.
זך, נתן. "לכתוב מחדש משהו שקולקל", העולם הזה , 24 בדצמבר 1986
ראה אור בשנית בספרו של זך השירה שמעבר למלים: תיאוריה וביקורת 1954–1973, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2011, עמ' 11–21.
גרנות, משה. לקסיקון היסטורי של הסופרים העברים מאז תש"ח (1948), אגודת הסופרים העבריים ודני ספרים, 2009, עמ' 438–439.
מגד, איל. "אחרי ההתמסרות", הארץ, 13 בפברואר 1987, עמ' ב' 6.
קפרה, מיכל. "לא ניתנת להריגה, אפילו בתותחים", במוסף סופשבוע של העיתון מעריב, 2 בינואר 1987, עמ' 6–8, 32.
ראובני, יותם. "חתונה בשמיים : פרסום ראשון, שבעה מכתבים עלומים של חבצלת אל פנחס שדה", במוסף שבעה ימים של ידיעות אחרונות, 23 בינואר 1987, עמ' 20–23.
רז, רותם. "חבשוש, חבצלת", בתוך: לקסיקון הקשרים לסופרים ישראלים, מכון הקשרים, עורכים זיסי סתוי ופרופ' יגאל שוורץ, כנרת זב"מ, תשע"ד 2014, עמ' 426.
שדה, פנחס. "חבצלת הקדושה" אפיריון, גיליון 4–5 (1986-1985), עמ' 21.
הערות שוליים

↑  להיוולד ביופי: חבצלת חבשוש ופנחס שדה
↑  רבי המכר של אפריל, מעריב, 11 במאי 1973
↑  דורון רוזנבלום, ספרים מרגיזים, דבר, 4 באפריל 1973
↑  עידו בלאס, 5 משוררים ותיקים, 5 צעירים ו-5 שירים, באתר הארץ, 25 בספטמבר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308051005171  ISNI: 0000 0000 6692 5736  LCCN: nr90016965  VIAF: 29383893   WorldCat (עם VIAF): 29383893
גביע הפדרציה 1964

| --- | --- |
 ענף:  טניס 
 ארגון מפעיל:  הפדרציה הבין-לאומית לטניס 
 תקופת התחרות:  1 בספטמבר 1964 – 5 בספטמבר 1964 (5 ימים)
 מספר תחרות:  2 
 מספר משחקים:  19
 מדינות משתתפות:  20
 עיר מארחת:  ארצות הברית ארצות הברית
 זוכה:  אוסטרליהאוסטרליה (1)
 
 → 1963 1965 ← 
 
גביע הפדרציה 1964 הייתה התחרות השנייה לנבחרות טניס נשים. היא אורגנה על ידי פדרציית הטניס הבינלאומית.
התחרות נערכה במגרשי ג'רמנטאון קריקט קלאב, פילדלפיה. התחרות הייתה פתוחה לכל נבחרת שתרשם.
התחרות החלה ב-1 בספטמבר בהשתתפות 20 נבחרות והסתיימה ב-5 בספטמבר 1964.
תחילה נערך סיבוב מוקדם בו 8 נבחרות קבעו את 4 נבחרות שיועלו לשלב שמינית הגמר.
המנצחת של התחרות הייתה אוסטרליה שניצחה במשחק הגמר את מחזיקת הגביע ארצות הברית.
לא הוענקו פרסים כספיים.
מהלך התחרות > משחק הגמר

בגלל חשש לגשם המשחק הועבר לאולם.
| ארצות הברית   ארצות הברית   1 | ארצות הברית   ארצות הברית   1 | פילדלפיה, ארצות הברית   5 בספטמבר 1964  משטח דשא | פילדלפיה, ארצות הברית   5 בספטמבר 1964  משטח דשא | אוסטרליה   אוסטרליה   2 | אוסטרליה   אוסטרליה   2 | אוסטרליה   אוסטרליה   2 | אוסטרליה   אוסטרליה   2 | אוסטרליה   אוסטרליה   2 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 |  |  |
| 1 | ארצות הברית | בילי ג'ין קינג |  | 2 | 3 |  |  |  |
| 1 | אוסטרליה | מרגרט קורט |  | 6 | 6 |  |  |  |
| 2 | ארצות הברית | ננסי ריצ'י |  | 5 | 5 |  |  |  |
| 2 | אוסטרליה | לסלי טרנר  |  | 7   | 6  |  |  |  |
| 3 | ארצות הברית | בילי ג'ין קינג/קרן סאסמן  |  | 4 | 7 | 6 |  |  |
| 3 | אוסטרליה | מרגרט קורט/לסלי טרנר |  | 6 | 5 | 1 |  |  |