stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רולו מנורמנדי
הערות שוליים

↑  D. C. Douglas, "Rollo of Normandy", The English Historical Review, Vol. 57, (Oct., 1942), p. 420,435
↑  Rollo. 2015. Encyclopædia Britannica Online. Retrieved November 24th 2015, fromhttp://www.britannica.com/biography/Rollo-duke-of-Normandy
↑  Norman. 2015. Encyclopædia Britannica Online. Retrieved November 24th 2015, fromhttp://www.britannica.com/topic/Norman-people
↑  Douglas, 418, 424.
1 2  Douglas, 431
1 2 3  Norman. 2015.
↑  Rollo. 2015.
↑  Renud, Jean, "The Duchy of Normandy", from: The Viking World, editors: S. Brink, Neil Price, Routledge: New York, 2008, p. 454-455.
↑  D. C. Douglas, "The Rise of Normandy", Proceedings .Q.f the British Academy 33 (1947). P, 101
↑  Eleanor Searle, Fact and pattern in heroic history: Dudo of St.-Quentin. Pasadena, CA: California Institute of Technology, 1983. Humanities Working Paper, No. 91. p. 3
↑  Douglas, 417-418
↑  Douglas, 418-419
1 2  Douglas, 419
↑  Douglas, 420
↑  Douglas, 422
↑  Douglas, 420-421
↑  מבוסס בעיקר על חומר מהסאגות. במאמר זה בוצע בו שימוש בעיקר על מנת להרחיב בתיאור מאותן סאגות היכן שהמאמרים המובאים מצמצמים.
↑  Sarah Orne Jewett, The Normans, New York: G. P. Putnam's Sons, 1886, p. 33
↑  Douglas, 422.425
↑  Jewett, 33
↑  Douglas, 425-426
↑  Crouch, David, The Normans: The History of a Dynasty, New York: The Tower Building, 2002. p. 5-6.
↑  Douglas, 424-425
↑  Douglas, 426, 429
↑  Douglas, 427
↑  Douglas, 427-428
1 2  Jean, 454
↑  Douglas, 423
↑  Crouch, 6
↑  Potts, Cassandra, Monastic Revival and Regional identity in Early Normandy, Woodbridge: The Boydell Press, 1997. p. 6-7.
↑  Douglas, 432
↑  Douglas, 433-434
↑  Jean, 455,456
↑  Douglas, 434-435
↑  Douglas, 422,435
↑  Jean, 457
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 118791044  LCCN: no93007318  VIAF: 69725685   WorldCat (עם VIAF): 69725685 
קברו של רולו בקתדרלת רואן
ארנסט בלוך (קצין)

| --- | --- |

בלוך, על פניו ניכרים סימני הפציעה במלחמת העולם הראשונה  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1 במאי 1898 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 נהרג:  30 באפריל 1945 (בגיל 46) ברלין, גרמניה הנאצית 
 מקום קבורה:  וולדפרידהוף זהלנדורף 
 השכלה:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 השתייכות:  רייכסווהר רייכסווהר  ורמאכט ורמאכט, האבווהר  פולקסשטורם
 תקופת הפעילות:  1914–1945 (כ־31 שנים)
 דרגה:  קולונל 
 תפקידים בשירות
 רגימנט חי"ר 132 בשטרסבורג  ראש מחלקת המודיעין לכלכלת מדינות זרות  מפקד גדוד
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה: קרבות איפר קרב ורדן הקרב על הסום שמפאן פלנדריה מלחמת החפירות בחזית המערבית מלחמת העולם השנייה: הקרבות סביב ברלין
 עיטורים
 צלב הברזל, דרגה ראשונה  צלב הברזל, דרגה שנייה  אות הפציעה 
 
קולונל ד"ר ארנסט בלוך (השם המלא בגרמנית: Ernst Ferdinand Benjamin Bloch; ‏1 במאי 1898 – 30 באפריל 1945) היה גרמני בן לאב יהודי, ששימש כקצין בכיר באבווהר, שירות המודיעין הצבאי של גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה, לאחר שהיטלר הכיר בו כ"בעל דם גרמני". התפרסם כמי שעמד בראש מבצע לחילוץ האדמו"ר רבי יוסף יצחק שניאורסון (אדמו"ר הריי"צ), מנהיג יהודי חב"ד, מוורשה, לאחר שנכבשה על ידי הנאצים.
קורות חייו > לפני עליית הנאציזם > ילדות

בלוך נולד בברלין לרופא היהודי ד"ר אוסקר בלוך, ואשתו הנוצרייה מרגרט שנברג. בעלה הראשון של מרגרט, שהיה גם הוא יהודי, נפטר ב-1897. בלוך גדל בבית עשיר עד שאביו נפטר ב-1910 והמשפחה נקלעה לזמנים קשים. בלוך עבד בעבודות מזדמנות כדי לעזור בפרנסת אמו וילדיה. עם זאת, הוא השקיע בלימודיו בבית הספר והצטיין בהם.
קורות חייו > לפני עליית הנאציזם > מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914, עזב בלוך בן ה-16 את ביתו ללא ידיעת אמו וניסה להתגייס לצבא. מספר יחידות צבאיות דחו אותו משום שהיה צעיר מדי, אך בסופו של דבר הוא שכנע את רגימנט חי"ר 132 בשטרסבורג לקבל אותו. כמו צעירים גרמנים רבים, היה נלהב לשרת את ארצו ולחוות את הרפתקאות המלחמה. במהלך אחד מקרבות איפר בבלגיה ב-1915, דקר חייל אויב את בלוך בכידון בלסתו התחתונה, וכתוצאה מכך נפגע סנטרו וכמה משיניו נעקרו. החייל הפוגע הניח מגף על כתפו של בלוך, הוציא את להב הכידון והשאיר את בלוך בשטח כחייל הרוג. בלוך התעורר בבית חולים שדה. הוא חזר לחזית כמה חודשים לאחר מכן ולחם ב-1916 בקרב ורדן ובקרב על הסום, ב-1917 בשמפאן וב-1918 בפלנדריה, שם שוב נפצע קשה. הפעם סבל מרסיסים בשתי הרגליים, באחת הזרועות, ובראשו. בלוך החלים וחזר למלחמת החפירות בחזית המערבית. עם תום המלחמה הוענקו לו שני עיטורי צלב הברזל: מדרגה ראשונה ומדרגה שנייה, וכן עיטור אות הפציעה. גם אחיו ואלדמאר ("ואלדי"), נפצע במלחמה ומת מפצעיו ב-1919.
קורות חייו > לפני עליית הנאציזם > מסוף מלחמת העולם הראשונה עד עליית הנאציזם

לאחר המלחמה נשאר בלוך בצבא. גבורתו לא הגנה עליו מפני האנטישמיות. בשנת 1921 הוא נדחה על ידי אחוות סטודנטים בגלל היותו יהודי. אמו נדהמה. היא יכלה להבין מדוע האחווה אינה רוצה לקבל את מי שהזדהו דתית כיהודים, אך משפחתה שלה הייתה ליברלית והיא כלל לא ראתה את בנה כיהודי. יתר על כן, היות בעלה יהודי לא מנעה ממנו להיות לרופא מצליח, ובצעירותו הוא היה חבר באחווה מכובדת. היא נתנה ביטוי לכעס שלה במכתב לבלוך ועם זאת, גם האשימה אותו בכך שהושפל, כי גם אם ככל הנראה אמר שהוא נוצרי, סביר ששמו עורר שאלות שהוא ענה עליהן בכנות. היא כתבה:
אין לי מילים ואני מתביישת שגם אחרי החוויות מאז 1914 עדיין יש במולדת הגרמנית אנשים צרי אופקים כאלה... האם היית צריך להגיד להם שאביך היה יהודי? למה? אתה לא צריך לפרסם את המידע הזה על האף שלך, וחוץ מזה יש לך אמא נוצרייה... אבא שלך לא התנצר כי הוא לא רצה שאנשים יחשבו שהוא עושה זאת רק כדי לשפר את מעמדו. יש גם יהודים שיש להם ערך לפחות זהה לזה של אלה הנקראים נוצרים.
בלוך המשיך את לימודיו באוניברסיטת פרידריך וילהלם בברלין. אמו נפטרה ב-1922. בשנת 1924 קיבל דוקטורט בכלכלה עם ציון לשבח. הוא נשאר בשירות פעיל כקצין בצבא הגרמני, הרייכסווהר, במשך כל תקופת רפובליקת ויימאר, ונושא הרקע היהודי שלו לא עלה בה. בשנת 1930 נשא לאישה את סאבין פון בוסה הנוצרייה. חמיו, הנס פון בוסה, קיבל אותו בברכה לתוך המשפחה וכתב לו בחיבה:
בני היקר,

בפעם הראשונה אני שולח לך את מיטב איחוליי לרגל יום הולדתך... אתה תראה שעכשיו אתה שייך לנו ושהלבבות שלנו קשורים אליך. אנחנו מודים במיוחד להוריך על היום הזה, וכעת תפסנו את מקומם. במהלך השנה החדשה הזאת, אתה הראית מחויבות לסבין, ולכן שהאל יברך אותך ושיעשה את שניכם למאושרים! האושר צומח מבפנים ואי אפשר לצוד אותו, אלא הוא חייב לגדול כמו פרי שאור השמש והגשם מטפחים אותו...

באהבה כנה,

אביך
דברים אלה בוודאי נגעו בעומק לבו של בלוך, שאיבד את אביו בגיל צעיר. לא מפתיע שקשר הנישואין שלו עם סבין החל על בסיס איתן. במהלך חיי הנישואין שלו, בלוך הראה מחויבות לסבין ואף פעם לא שכח את הרגשות החמים והנדיבות של הוריה כאשר קיבלו אותו למשפחה. לחברה הכללית לא היו אותם רגשות כמו למשפחתו החדשה, במיוחד לאחר שהיטלר עלה לשלטון, אבל בלוך לא נתקל שוב באנטישמיות אחרי האפיזודה של דחייתו על ידי אחוות הסטודנטים.
קורות חייו > עם עליית הנאציזם > מינוי לראש מחלקה באבווהר

ב-1935 גייס אדמירל וילהלם קנריס את בלוך לעמוד בראש מחלקת המודיעין לכלכלת מדינות זרות שתפקידה לאסוף מודיעין על היכולת התעשייתית של מדינות זרות. בעיני קנריס היה בלוך אחד הקצינים המוכשרים ביותר שלו. בנוסף לאיסוף מודיעין על תעשיות זרות, ליווה בלוך אנשי עסקים גרמניים וזרים בסיורים במפעלי תעשייה בגרמניה, ואחרי הכיבושים במערב ב-1940 גם בבלגיה, בצרפת ובהולנד. קנריס שיבח את בלוך בכותבו אליו:
[המחלקה שלך] תפסה את מטרותיה באופן מדויק: לשים עין על תעשיית התחמושת של האויב [בלגיה וצרפת], לחשוף את כושר הייצור שלה ולוודא את המצב במקום.
בנו של בלוך, מרטין בלוך, כתב: "אבי הרגיש שהוא גרמני, וכגרמני הוא שירת את ארצו.... יתר על כן, הוא הרגיש שהוא מוגן על ידי קנריס, שבמשרדו הוא עבד". ב-14 במרץ 1937 תיאר קנריס את בלוך כ"אדם שאפשר לסמוך עליו.... עובד חרוץ שממלא את תפקידו היטב". ביוני 1938 הועלה בלוך לדרגת מייג'ור, ומאוחר יותר באותה שנה הוא קיבל עיטור בחתימת היטלר.
קורות חייו > עם עליית הנאציזם > ה"זיכוי" שקיבל מהיטלר

סוגיית היותו בן לאב יהודי עלתה שוב ב-1935, עם פרסום חוקי נירנברג, שנועדו לשמור על טוהר הגזע הארי וקבעו את ההבחנה בין גרמנים ארים לגרמנים ממוצא יהודי. לפי הנספח לחוקים אלה שהוציא שר הפנים הנאצי ב-14 בנובמבר 1935, בלוך, אשר היה בן להורה אחד יהודי, כלומר נכד לשני סבים יהודים (סבו וסבתו הורי אביו), לא היה בן לקהילה דתית יהודית ולא היה נשוי ליהודיה, נחשב למישלינג (בן תערובת) מדרגה ראשונה.
סעיף 7 של הצו הנספח לחוקי נירנברג נתן להיטלר את הסמכות להחליט שאנשים מסוימים הם ארים אף על פי שתויגו כיהודים או כמישלינג (בני תערובת). לבקשות להחלטה כזאת צריך היה לצרף תמונות מזוויות שונות, היות שהיטלר ייחס חשיבות רבה למראה החיצוני, ומסמכים מפורטים על נשוא הבקשה. בסוף 1939 קנריס הביא את המקרה של בלוך להיטלר, וזה חתם על מסמכים שמכירים בבלוך כ"בעל דם גרמני" (Deutschblütig(גר')) ועל ידי כך מסירים ממנו במשיכת קולמוס את "הפגם המולד".
קנריס חיכה ארבע שנים לפני שניסה להשיג את הזיכוי לבלוך, כי סוגיית הרקע של בלוך לא עלתה עד אז. רבים מלוחמי מלחמת העולם הראשונה שקיבלו עיטורים נהנו ממספר שנים של יחס מיוחד או של אי-התייחסות לחוקי הגזע. רק ב-1939 הרקע היהודי של בלוך עלול היה לסבך אותו. הבקשה להכיר בו כארי כללה את העבר הצבאי שלו, מסמכים מבית הספר התיכון והקולג' והמלצות ממורים וממפקדים, וכן תצלומים של הפרופיל שלו. המסמך הרשמי המכיר בו כארי בוודאי היה דומה לפורמט הסטנדרטי:
אני, אדולף היטלר, המנהיג של האומה הגרמנית, מאשר שארנסט בלוך הוא בעל דם גרמני. גם ילדיו רשאים לבקש את הסיווג הזה, כל עוד בלוך לא יתחתן עם אף בעלת דם זר. ברם, אחרי המלחמה תתבצע הערכה מחדש לגבי ארנסט בלוך, כדי לבדוק אם הוא עדיין ראוי לשאת תואר כזה.
על ידי כך היו בלוך וצאצאיו מוגנים מפני אפליה גזעית.
ב-1944 הופיע בלוך בין 23 קולונלים ברשימה של 77 קצינים בכירים בצבא גרמניה שהיו ממוצא יהודי חלקי או נשואים ליהודיות וקיבלו את ה"זיכוי" כבעלי דם גרמני בחתימתו של היטלר. הרשימה הוכנה לפי הוראתו של היטלר, לצורך פיטוריהם מהצבא בשלב מאוחר של המלחמה.
קורות חייו > התנהלותו במבצע חילוץ האדמו"ר ואחריו

בקרב חסידי חב"ד רווחה מסורת שלפיה מנהיג החסידות בתקופת מלחמת העולם השנייה, האדמו"ר רבי יוסף יצחק שניאורסון (אדמו"ר הריי"צ), ניצל במבצע חילוץ שבראשו עמד חייל יהודי גרמני. הסיפור נראה בעבר פנטסטי מכדי להיות אמיתי. החוקר בריאן מארק ריג (אנ') הצליח לאמת את הסיפור ולזהות את הקצין כארנסט בלוך, אשר נשלח בראש קבוצת אנשים על ידי ראש האבווהר, האדמירל וילהלם קנריס, להציל את האדמו"ר, שנלכד בוורשה בעקבות הכיבוש הנאצי. הרבי הסתתר באותו זמן עם 18 קרובי משפחתו מפני הנאצים. מציאת הרבי הייתה אתגר גדול, מכיוון שהיהודים חששו שבלוך מחפש את הרבי כדי לעוצרו ולא כדי להצילו. כדי להרגיע את היהודים המבוהלים שהיו עם הרבי, אמר להם בלוך כי גם הוא יהודי, כפי שהעיד מאוחר יותר מזכירו של הרבי, חיים ליברמן. בלוך בחר לביצוע המשימה שני חיילים נוספים, גם הם יהודים למחצה. הוא הגיע אל הרבי והעלה אותו ואת קרוביו לרכבות במחלקה ראשונה, ותוך סיכון רב הביא אותם לברלין. כמה ימים אחר כך הצליח להעבירם ברכבת את הגבול הלטבי, ומשם הגיעו לריגה בירת לטביה, ולבסוף לארצות הברית.
בבחירתו את בלוך ואת שאר האנשים, ובהם עוד אנשים שהיו ממוצא יהודי, לביצוע המשימה, סיכן קנריס את חייהם. הוא ידע על קיומן של יחידות האיינזצגרופן שהקים ריינהרד היידריך בהוראה ישירה מהיטלר ושהתלוו לצבא וחיסלו גורמים לא רצויים, בעיקר יהודים, ואת האליטה הפולנית. קנריס הבין שהמבצע יהיה עדין ומסובך, וידע היטב שעליו להפקיד את משימת ליווי האדמו"ר אל מחוץ לפולין בידי בלוך, שהיה קצין מצטיין בוורמאכט ויהודי למחצה. נראה שבלוך גם היה שותף לסלידתו של קנריס מהמדיניות האנטישמית של הרייך. מאחר שהאבווהר היה אחראי על מודיעין צבאי, לא היה מבצע חילוץ האדמו"ר במסגרת תפקידיו, וקנריס ידע שהוא זקוק למישהו שיוכל לסמוך עליו. ייתכן שבחר בבלוך לא רק משום שהיה חייל מצטיין, אלא גם בשל הרקע היהודי שלו, שכן הגיוני לשלוח אדם ממוצא יהודי להציל את חייו של הרב, למרות האירוניה שבהיותו קצין מצטיין בוורמאכט.
חברו של בלוך למשימה, סמל קלאוס שנק, יהודי למחצה מצד אמו, סיפר שבמהלך הבריחה מוורשה, בלוך יעץ לרב ולאנשיו שיהיה עליהם לבצע את הוראותיו במדויק, והזהיר אותם שייתכן שיהיה עליו לנהוג בהם בקשיחות כדי למנוע חשדות מצד אנשי אס-אס או מצד גרמנים אחרים. בלוך הסביר שבמצבי חירום קשים ייתכן שיהיה חייב לגעת בחלק מהנשים, אף על פי שיעשה כמיטב יכולתו להימנע מפגיעה כזאת ברגשותיהם הדתיים.
במהלך המסע, הרבי שאל את בלוך מדוע הוא מציל אותם. כאשר בלוך חשף את מוצאו האתני, הרבי שאל אותו אם הוא מרגיש יהודי. בלוך קרוב לוודאי נרתע מהשאלה והיסס. הוא השיב בשלילה, אבל הודה שהעבר היהודי שלו מאז ומתמיד סקרן אותו. תגובת הרבי הייתה: "יש בך נשמה יהודית עזה".
נשאלת השאלה אם בלוך ביצע את משימת חילוץ הרבי רק משום שקיבל פקודה לעשות זאת, או שבהתחשב במוצאו היהודי נרתם לך ברצון, ואולי משום כך סירב לוותר כאשר הסתבר שכל כך קשה לאתר את הרבי. לאחר שבלוך הצליח במשימה, קנריס הרשה או הורה לו להיות אחראי על משימות אחרות להצלת יהודים אחרים, ואולי בכלל זה אדמו"ר חסידות גור, אברהם מרדכי אלתר, מזכירתו של בלוך טענה שמאוחר יותר הוא סייע לשתי משפחות יהודיות להימלט לשווייץ.
ראו גם

יוסף יצחק שניאורסון
מישלינג
אבווהר
קרל סקורצקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  טורונטו, קנדה
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת טורונטו 
 תפקידים:  נפרולוג 
 
קרל לאון סקורצקי הוא רופא נפרולוג, פרופסור אמריטוס באוניברסיטת בר-אילן. בעבר היה פרופסור בפקולטה לרפואה בטכניון, ראש מכון רפפורט למחקר במדעי הרפואה ומנהל הפיתוח הרפואי והמחקרי במרכז הרפואי רמב"ם בה גם שמש בעבר כמנהל המחלקה לנפרולוגיה. עומד בראש קבוצת מחקר בתחום הגנטיקה מולקולרית העוסקת במגוון תחומי מחקר, החל מגנטיקה של אוכלוסיות ועד לשימוש בתאי גזע בחקר סרטן. מכהן כדקאן הפקולטה לרפואה ע"ש עזריאלי באוניברסיטת בר-אילן.
ביוגרפיה

קרל לאון סקורצקי נולד בטורונטו, קנדה, לזוג הורים ניצולי השואה. בשנת 1977 סיים לימודי רפואה בהצטיינות באוניברסיטת טורונטו. בשנים 1977-1984 השלים את הכשרתו בתוכנית קלינית-מחקרית בבית חולים הכללי של מסצ'וסטס ובבית החולים בריגהאם אנד וימנ'ס בבוסטון, המסונפים לבית ספר לרפואה של אוניברסיטת הרווארד. בשנת 1984 שב סקורצקי לאוניברסיטת טורונטו, שם הקים תוכנית המשלבת חקר מחלות כליה, ביולוגיה מולקולרית וגנטיקה. לאחר מכן מונה למנהל המחלקה לנפרולוגיה באוניברסיטת טורונטו, ולפרופסור לרפואה, רפואת ילדים וביוכימיה קלינית. כמו כן כיהן כחוקר וראש המחלקה לנפרולוגיה בבית החולים לילדים בטורונטו.
בשנת 1991, ערב מלחמת המפרץ, הגיע סקורצקי למכון ויצמן למדע במסגרת תקופת שבתון, לאחריה עלה יחד עם משפחתו לישראל. בשנים 1995–2005 היה מנהל המחלקה לנפרולוגיה במרכז הרפואי רמב"ם בחיפה ופרופסור בהפקולטה לרפואה ע"ש רפפורט בטכניון. החל משנת 2000 הוא משמש ראש מכון רפפורט למחקר במדעי הרפואה. בשנת 2005 התמנה למנהל הפיתוח הרפואי והמחקרי במרכז הרפואי רמב"ם. בשנת 2006 היה פרופסור אורח בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת הרווארד.
ביוגרפיה > מחקר

במהלך שנותיו כחוקר פרסם סקורצקי למעלה מ-150 מאמרים בירחונים רפואיים בנושאי מחקריו, וכן פרקים רבים בספרי רפואה.
סקורצקי זכה לפרסום מיוחד בעקבות מחקר בנושא גנטיקה של אוכלוסיות. אחד מהם הוא ניתוח הרצף הגנטי של כרומוזומי מין בקרב גברים יהודים אשר משוערים כצאצאים של משפחות כוהנים והוכח שכולם מאב קדמון אחד.
כמו כן ערך מחקר שפורסם במגזין Nature. בו הוכח כי מקור הגנטי של רוב הפרטים השייכים לקהילות היהודיות נמצא במזרח התיכון, דבר המחזק את הטענה כי מקור העם היהודי במזרח התיכון. וכן כי כמחצית מיהדות אשכנז מוצאם מארבע נשים לעומת הדרוזים שמוצאם משורשים רבים.
חלק מתגליותיו של סקורצקי יצרו עניין רב בציבור ובתקשורת, וסוקרו, בין היתר, בתוכנית "60 דקות" ובנשיונל ג'אוגראפיק.
ביוגרפיה > חיים אישיים

סקורצקי נשוי ללינדה ולהם חמישה ילדים.
הערות שוליים

1 2 3  Karl Skorecki, loop
1 2 3  Rambam Health Care Campus-Professor Karl Skorecki-, www.rambam.org.il (באנגלית)
↑  האם אפשר לספק הוכחה מדעית להשערה כי גברים יהודיים מסוימים הם צאצאים למשפחות כוהנים?, באתר הידען, ‏31.3.2009
↑  גל חיימוביץ' (גלילאו), א יידישע גנטיקה, באתר הידען, ‏24.10.2010
יהושע הנגיד

| --- | --- |
 לידה:  1310 ה'ע' 
 פטירה:  1355 (בגיל 45 בערך) ה'קט"ו 
 מקום מגורים:  קהיר 
 תקופת הפעילות:  ?–1355 
 תלמידיו:  דוד הנגיד 
 בני דורו:  דוד עדני
 אב:  אברהם הנגיד 
 צאצאים:  דוד הנגיד 
 
 תפקידים נוספים:  נגיד מצרים 
 
רבי יהושע הנגיד (ה'ע' - ה'קט"ו; 1310–1355) היה נגיד בקהילה היהודית בקהיר, מצרים, דור חמישי לרמב"ם ונכדו של רבי דוד הנגיד.
קורות חייו

נולד במצרים בכ"ב באלול ה'ע (1310) לרבי אברהם שהיה אף הוא נגיד הקהילה היהודית. כמו אבותיו שימש במשרת הנגידות במצרים, ועל אף היותו הצעיר מבין אחיו, התמנה, כבר בגיל 24, לנגיד על יהודי מצרים במקום אביו רבי אברהם. באיגרות גניזה רבות שלוקטו על ידי ההיסטוריון שלמה דב גויטיין ניתן לראות שהיה מנהיג ורועה רוחני של יהודי מצרים והיה מסייע לנצרכים, כמו עניים, חולים, נוסעים ואחרים.
לפרנסתו עסק ברפואה, אך מתעודות גניזה הקשורות בשמו ניתן ללמוד שמצבו החומרי היה ירוד יחסית לאבותיו.
מלבד עיסוקו בצרכי הציבור היה גדול בתורה והשיב תשובות בהלכה. באחת האיגרות שנמצאו הוא מכונה "ראש ישיבתה של תורה". שמעו הלך למרחקים וחכמי דורו פנו אליו בשאלות הלכתיות ובבירור דברי הרמב"ם, סב סבו.
נפטר בשנת ה'קט"ו (1355) בגיל ארבעים וחמש.
רבי יהושע היה אחרון הנגידים ממשפחת הרמב"ם שישב במצרים, שכן בנו רבי דוד יורשו בנגידות עבר מסיבה לא ידועה לחלב, ובסוף ימיו השתקע בדמשק. כן היה לרבי יהושע אח בשם עובדיה שנפטר בצעירותו.
קורות חייו > חיבור אלמסאיל

בשנת 1346 שלחו חכמי העיר עדן שבתימן, ובראשם רבי דוד עדני (בעל "מדרש הגדול"), לרבי אברהם למעלה ממאה קושיות וספקות בעניינים שונים בספר המצוות ובמשנה תורה לרמב"ם, ורבי יהושע השיב על שאלותיהם. רוב השאלות עוסקות בסתירות לכאורה בדברי הרמב"ם המצריכות עיון בנוסח המדויק של ספרי הרמב"ם שהיו מצויים בידי רבי יהושע הנגיד. ואכן, לא אחת מודיע רבי יהושע לשואלים כי הנוסח שבידיהם מוטעה והנוסח המדויק הוא זה שבידו.
את השאלות והתשובות הכניסו אנשי תימן לקובץ בשם "אלמסאיל" ("השאלות"). הקונטרס הועתק בכמה כתבי יד ותשובותיו מוזכרות פעמים רבות בכתבי חכמי תימן בדורות שלאחר מכן. אחד מחכמי תימן, רבי סעדיה עדני, העלה עמו את קובץ התשובות לצפת, ומשם נפוצו בין חכמי ארץ ישראל. אחד מהם הוא רבי יוסף קארו שהזכיר מספר תשובות שלו בכסף משנה על הרמב"ם ובספרו אבקת רוכל,  והוא מכנה אותו "הנגיד רבינו יהושע מבני בניו של רבינו". בשנת 1940 ליקט החוקר אברהם חיים פריימן את שרידי התשובות שנמצאו בכתבי יד ובספרי הראשונים, ומספרן עמד על שלושים וחמש. ב-1989 הוציא החוקר יהודה רצהבי את הקונטרס במלואו, על פי כתב יד יחיד, בצירוף הקדמה וחתימה של רבי יהושע.
סובארו בראט

| --- | --- |

Subaru BRAT, שנת 1994
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Subaru 284 (בבריטניה)  Subaru Brumby (באוסטרליה)  Subaru Shifter  Subaru MV  Subaru Targa  Subaru Kevin
 יצרן:  סובארו
 שנות ייצור:  1978 – 1994
 הרכבה:  יפן יפן  דרום אפריקה דרום אפריקה  ניו זילנד ניו זילנד
 מודל אחריו:  Subaru Baja (אנ')
 חברת אם:  התאגיד הרב-לאומי היפני Subaru Corporation (אנ')
 מרכב:  מנוע קדמי, הנעה כפולה 4x4
 אורך:  4,424 מ"מ
 רוחב:  1,620 מ"מ
 גובה:  1,415 מ"מ
 משקל:  1,000 ק"ג (ריק)
 בסיס גלגלים:  2,456 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 1,595 סמ"ק, יחס דחיסה 9.0:1, מנוע "סובארו" מסדרה "Subaru EA engine" (אנ') מסוג "EA-71", הורכב בדגמי "סובארו בראט" בין השנים 1978–1980  4 צילינדרים, 1,781 סמ"ק, יחס דחיסה 8.7:1, מנוע "סובארו" מסדרה "Subaru EA engine" (אנ') מסוג "EA-81", הורכב בדגמי "סובארו בראט" בין השנים 1981–1994
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות  תמסורת אוטומטית - 5 מהירויות
סובארו בראט (באנגלית: Subaru BRAT, מוכר בישראל גם כ"סובארו טנדר" או "טנדר סובארו") הוא טנדר בסגנון "Coupé utility" (אנ') מתוצרת יצרנית הרכב היפנית סובארו אשר יוצר בשנים 1978–1994 ביפן ודרום אפריקה ובשנים 1978–1987 בדרום אפריקה.
"סובארו בראט"

שם הדגם "בראט" ראשי תיבות של: - Bi-drive Recreational All terrain Transporter.
מנוע קדמי.
סוג הנעה: הנעה כפולה 4x4.
דגמי "סובארו בראט" צולמו לסרטים רבים.
"סובארו בראט" > דגמים "סובארו בראט"

בראט 1600.
בראט 1800.
"סובארו בראט" > תצורות

תא מטען פתוח.
תא מטען סגור.
תמונות

"סובארו בראט"
"סובארו בראט"
"סובארו בראט"
"סובארו בראט", 1800, שנת 1992
"סובארו בראט"
"סובארו בראט", 1800, שנת 1991
"סובארו בראט" (צולם בתל אביב)
ראו גם

סובארו
סובארו 1000
סובארו FF-1
הערות שוליים

↑  סובארו - היסטוריה
↑  James M. Flammang (1994). Standard Catalog of Imported Cars, 1946-1990. Iola, WI: Krause Publications, Inc. p. 589. ISBN 0-87341-158-7.
↑  "סובארו בראט" carbuzz.com/news/subaru-needs-to-bring-back-one-of-its-craziest-models-the-brat
↑  "סובארו בראט" jalopnik.com/i-spent-the-day-with-two-subaru-brats
↑  "סובארו בראט" בסרטים imcdb.org/vehicles_make-Subaru_model-BRAT
↑  "סובארו בראט" mecum.com/lots
אסתר פריאל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 במרץ 1952 (בת 72) ישראל
 ענף מדעי:  אימונולוגיה
 מקום מגורים:  באר שבע
 מוסדות:  אוניברסיטת באר שבע
 צאצאים:  2
 תרומות עיקריות
 מחקרים למניעת הזדקנות
אסתר פריאל (נולדה ב-18 במרץ 1952) היא מדענית, חוקרת ופרופסור ישראלית, אשר מחקריה מתמקדים במחלות ניווניות של מערכת העצבים, איידס וסרטן. פריאל היא מייסדת ומנכ"לית חברת נוירומגן פארמה, ושימשה כנציבה המרכזת למניעת הטרדה מינית באוניברסיטת בן-גוריון.
ביוגרפיה

פרופ' אסתר פריאל נולדה בבאר שבע. בתם של משה ושרה בן-סימון, אשר עלו ממצרים בשנת 1949 ושוכנו במעברה בבאר שבע. פריאל למדה בבית הספר היסודי מצדה בבאר שבע, ולאחר מכן למדה בתיכון בכפר הנוער בן שמן. היא שירתה בצה"ל כקצינה לאחר שסיימה תואר ראשון במסגרת העתודה האקדמית. לאחר מכן, השלימה דוקטורט בטכניון. עם סיום לימודיה, שבה לבאר שבע והצטרפה לסגל האקדמי של המחלקה לאימונולוגיה באוניברסיטת בן-גוריון.
קריירה אקדמית ומחקרית

פרופ' אסתר פריאל היא חוקרת מובילה בתחום הרפואה והביולוגיה מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, אשר תרמה תרומה משמעותית למדע ולחברה באמצעות מחקריה פורצי הדרך. במהלך הקריירה שלה, היא הרצתה בפני אלפי סטודנטים בתחומי הרפואה, הרוקחות, הביולוגיה והמעבדה הרפואית, והנחתה עשרות סטודנטים לתארים מתקדמים במעבדתה. פרופ' פריאל זכתה להערכה רבה מצד תלמידיה וקיבלה מספר פעמים אותות הצטיינות על הישגיה בהוראה. במשך תשע שנים ניהלה את בית הספר למדעי המעבדה הרפואית באוניברסיטת בן-גוריון, שם תרמה לפיתוח והכשרת דור העתיד של החוקרים והקלינאים.
קריירה אקדמית ומחקרית > פריצות דרך מדעיות בתחום המחלות הניווניות

פרופ' פריאל עומדת בראש צוות מחקר שפיתח חומרים כימיים חדשניים המכונים AGS (Activators of Gene Expression), אשר מגבירים את הביטוי של האנזים טלומראז בתאים. הטלומראז הוא אנזים בעל תפקיד מרכזי בשמירה על אורך הטלומרים, המגנים על הדנ"א מפני נזקים ומשחקים תפקיד קריטי במניעת הזדקנות תאים ובשמירה על בריאותם. המחקר של פרופ' פריאל מתמקד במיוחד ביישום חומרים אלו לטיפול במחלות ניווניות של מערכת העצבים, כגון מחלת ה-ALS (Amyotrophic Lateral Sclerosis).
בשיתוף עם ד"ר אביב גזית ופרופ' שמעון סלוין, פיתח צוות המחקר של פרופ' פריאל מולקולות כימיות קטנות המסוגלות לעבור את מחסום הדם-מוח ולהגיע לנוירונים, שם הן מגבירות את רמת הטלומראז. מחקרים בעכברים הראו כי הזרקת חומרים אלו הובילה להאטה משמעותית בהתפתחות מחלת ה-ALS, להגברת מספר תאי העצב הבריאים ולהארכת תוחלת החיים של העכברים. בנוסף, החומרים הפחיתו את שכיחות ההתקפים ושיפרו את שרידות העכברים.
קריירה אקדמית ומחקרית > מנגנון הפעולה של ה-AGS והיישומים הקליניים

החומרים שפותחו על ידי פרופ' פריאל וצוותה מגבירים את ביטוי הטלומראז בתוך שש שעות מההזרקה, ורמתו חוזרת לרמה הבסיסית לאחר 48 שעות. תכונה זו מאפשרת בקרה פרמקולוגית מדויקת על מידת השפעול של הטלומראז, מה שהופך את החומרים לבעלי פוטנציאל טיפולי גבוה. מחקרים נוספים הראו כי ה-AGS מגבירים את ביטוי הטלומראז גם בתאי גזע שמקורם בחולי ALS, משפרים את חיותם ושרידותם, ומגנים עליהם מפני נזקי עקה חמצונית, ללא פגיעה בתפקודם. ממצאים אלו מצביעים על הפוטנציאל של חומרים אלו לשימוש בטיפולים תאיים (תרפיה תאית).
קריירה אקדמית ומחקרית > המחקר זכה לפרסומים בירחונים מדעיים מובילים.

פרופ' פריאל מילאה תפקידים ניהוליים באוניברסיטת בן-גוריון, לרבות ניהול בית הספר למדעי המעבדה הרפואית. מחקריה הניבו שורה ארוכה של פטנטים בינלאומיים והעלו את קרנה של אוניברסיטת בן-גוריון והעיר באר שבע.
מחקריה של פריאל הם פורצי דרך בתחומים של איידס, סרטן ומחלות ניווניות של מערכת העצבים. היא יצרה חומרים כימיים חדשים (AGS) המגבירים את הביטוי של אנזים הטלומראז, אשר תפקידו למנוע הזדקנות תאים. מחקרים הראו כי חומרים אלו מסייעים להאט את התפתחות מחלת ALS ולהגדיל את תוחלת החיים של עכברים. על מחקריה פורצי הדרך רשמה למעלה מ-30 פטנטים בינלאומיים.
פריאל פרסמה מאמרים רבים בכתבי עת מדעיים מובילים, בין היתר על מנגנון פעולתם של חומרים כימיים שהיא פיתחה.
נוירומגן פארמה

בשנת 2021, הקימה פריאל את חברת נוירומגן פארמה, שמטרתה לפתח תרופה למחלות ניווניות של מערכת העצבים, בדגש על מחלת ALS. החברה גייסה מיליוני דולרים ממשקיעים פרטיים וקיבלה מענק השקעה מרשות החדשנות. בנוסף, החברה קיבלה מה-FDA אישור של תרופה במחלת יתום (ODD) עבור חומר שהיא מפתחת לטיפול ב-ALS, אשר מקנה לחברה בלעדיות של שבע שנים בשוק האמריקאי. פריאל משמשת כמנכ"לית החברה וכמנהלת המחקר והפיתוח.
הטרדה מינית בקמפוס

בנוסף לעבודתה המדעית, כיהנה פריאל במשך 11 שנים כנציבה המרכזת למניעת הטרדה מינית באוניברסיטת בן-גוריון. במסגרת תפקידה, היא פעלה למיגור התופעה של הטרדות מיניות בקרב סטודנטים, סגל אקדמי, ועובדי הסגל המינהלי והטכני, וכן נותני שירות. פריאל פעלה ליידע את הציבור על חומרת הבעיה והדרכים להתמודד עימה. בנוסף, פעלה לטיפול בתלונות שהוגשו, תוך שמירה על דיסקרטיות והגנה על המתלוננים.
למרות פעילותה, עלו טענות על התנהלות חשאית של האוניברסיטה בטיפול בתלונות, ועל השתקת תלונות ומיצוי הליכים בדלתיים סגורות. סטודנטים ואנשי סגל קראו לאוניברסיטה למצות את ההליכים המשמעתיים ולפרסם את תוצאות הבירורים.
אות יקירת באר שבע בשנת 2023

הוענק לפרופ' אסתר פריאל אות יקירת באר שבע. הפרס ניתן לה להערכה על תרומתה הרבה לעיר באר שבע, לאוניברסיטה ולמדע, ועל היותה דמות מופת לתושבי העיר.
משפחה

פריאל נשואה למשה, עיתונאי, ופעיל חברתי בכנסת. בעבר שימש כעובד סוציאלי, מטפל במכורים לסמים קשים. להם 2 ילדים.
מחקרים ומאמרים נבחרים

פריאל, א. ואח'. (2010). "ישראלס בתמיכה- סיכום מפגש עמותה".
Prof. Esther Priel, Improvement of fertility in female mice by a single treatment with telomerase increasing compounds
Esther Priel's Lab,
פריאל, א. ואח'. (2012). "חוקרי אוניברסיטת בן-גוריון הצליחו להתקדם בחקר המחלות הניווניות של המוח".