stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כלב שוכב בשלג

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  פרנץ מארק 
 תאריך יצירה:  1911? 
 טכניקה וחומרים:  קנבס, צבע שמן 
 ממדים בס"מ
 רוחב:  105 ס״מ 
 גובה:  62.5 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  אקספרסיוניזם 
 מספר יצירה:  2085 (מוזיאון שטדל) 
 מיקום:  מוזיאון שטדל
 
כלב שוכב בשלג (בגרמנית: Liegender Hund im Schnee) הוא ציור מאת האמן הגרמני פרנץ מארק. הציור מתאר את כלבו האישי של מארק, "רוסי", כלב רועים לבן מעורב, השרוע בשלג. היצירה מסמנת שינוי סגנוני בעבודתו של מארק, מהתמקדות בדיוק מציאותי לניסויים בצבע ובצורה. מארק בחן כיצד גוני הלבן בפרוות הכלב משתנים ביחס לשלג שמסביב וכיצד הצבעים משפיעים זה על זה. צורת הכלב ביצירה מושפעת מהעיצוב הזוויתי של הקוביסטים, שאותם הכיר מארק מתערוכות.
תיאור היצירה

בציור מופיע כלבו האישי של מארק, "רוסי", כלב רועים לבן מעורב. מארק בחר להציג את הכלב שרוע על הקרקע, תנוחה המדגישה את טוהרו ושלוותו. ביצירה זו ניכר מעבר סגנוני מציורים מציאותיים לניסיונות עם צבע וצורה. האמן התעניין במיוחד באופן שבו גוני הלבן בפרוות הכלב מושפעים מהשלג הלבן שסביבו וכיצד הצבעים משפיעים זה על זה. צורתו הסגנונית של הכלב שואבת השראה מהעיצוב הזוויתי של הקוביסטים, אותם הכיר מארק מתערוכות שראה.
היסטוריית הרכישה

הציור היה לחלק מאוסף מוזיאון שטאדל (אנ') פעמיים. לראשונה, נרכש מאשתו של מארק בשנת 1919 והוצג באגף המודרני של המוזיאון עד שנת 1937. אז, במסגרת מדיניות הנאצים נגד "אמנות מנוונת", הוצא הציור מהאוסף יחד עם 76 יצירות נוספות. בשנת 1961 ניתנה למוזיאון הזדמנות לרכוש מחדש את היצירה, שהייתה אז באוסף פרטי בארצות הברית. מחיר הרכישה, 175,000 מארק, היה כמעט פי שלושה מהמחיר הגבוה ביותר ששילם מוזיאון שטאדל עד אז עבור יצירת אמנות מודרניסטית. לאחר שיקול דעת קצר, ובשל חשיבות הציור לאוסף, החליט אגודת המוזיאון לרכוש אותו מחדש.
הערות שוליים

1 2 3  Dog Lying in the Snow, Digital Collection (באנגלית)
ת'אבת אבן קורה

| --- | --- |
 לידה:  836 חרן, בית עבאס 
 פטירה:  23 בפברואר 901  (בגיל 65 בערך) בגדאד, בית עבאס 
 שם לידה:  أبو الحسن ثابت بن قرة بن زهرون الحراني الصابئ 
 ענף מדעי:  אסטרונומיה, מתמטיקה, פיזיקה
 מקום מגורים:  עיראק
 מוסדות:  בית החוכמה 
 צאצאים:  Sinan ibn Thabit 
 תרומות עיקריות
 חקר נקודת השוויון, תורת המספרים.
 
ת'אבת אבן קורה (בערבית: ثابت بن قرة بن مروان, תעתיק מדויק: ת'אבִת בִן קֻרַה בִן מַרואן)‏ (826–901), היה מתמטיקאי ואסטרונום ערבי.
ת'אבת נולד בחרן באשור (כיום טורקיה). הוא ותלמידיו עקרו לבגדאד, שהיה אז אחד המרכזים המדעיים החשובים בעולם, ושם למד וחקר אסטרונומיה, מתמטיקה, רפואה, תורת הנסתר ופילוסופיה. הוא למד יוונית ותרגם כתבים יווניים קדומים, בהם כתבי תלמי, אוקלידס וארכימדס.
ביוגרפיה

ת'אבת נולד בחרן שבמסופוטמיה, והשתייך לצאבאים של חרן.
בנעורויו עבד ת'אבת כחלפן כספים בשוק, עד שנפגש עם מוחמד בן מוסא, המבוגר מבין בנו מוסא. בפגישתם ת'אבת הפגין כישורים לשוניים יוצאי דופן עד כדי כך שבן מוסא החליט לקחת אותו איתו לבגדאד על מנת שילמד מתמטיקה, אסטרונומיה ופילוסופיה בהדרכתם של בנו מוסא.
עבודתו > אסטרונומיה ופיזיקה

קופרניקוס, שבחן טקסט בלטינית המיוחס לת'אבת, טוען כי ת'אבת קבע שאורכה של שנה הוא 365 ימים, 6 שעות, 9 דקות ו-12 שניות (טעות של 2 שניות). 

בפיזיקה, הוא התנגד לפיזיקה של אריסטו והציע תאוריה שלפיה תנועה כלפי מעלה וכלפי מטה נגרמת על ידי משקל וסדר היקום הוא תוצאה של שתי אינטראקציות: האחת בין גורמים שמימיים לארציים והשנייה בין כל החלקים של כל רכיב בנפרד.
עבודתו > מתמטיקה

בתורת המספרים ידוע ת'אבת אבן קורה בגילויה של נוסחה שמגלה זוגות של מספרים ידידותיים: 

אם
הם שלושתם מספרים ראשוניים, כאשר  \,n>1 טבעי, אז המספרים  \,2^{n}r ו- \,2^{n}pq הם ידידים זה לזה. נוסחה זו נותנת למשל את הזוגות (220,284,  n=2), (17296,18416,  n=4) ו-(9363584,9437056,  n=7), אך לא את זוג המספרים (6232,6368).
עבודתו > מתמטיקה > 2^{n}pq=2^{n}\cdot (9\cdot 2^{2n-1}-3\cdot 2^{n}-3\cdot 2^{n-1}+1)=9\cdot 2^{3n-1}+2^{n}-3\cdot (2^{2n}+2^{2n-1})=9\cdot 2^{3n-1}+2^{n}-9\cdot 2^{2n-1}=2^{n}+9\cdot (2^{3n-1}-2^{2n-1}) 2^{n}r=2^{n}\cdot (9\cdot 2^{2n-1}-1)=9\cdot 2^{3n-1}-2^{n}

כיוון ש -  r ראשוני המספרים המחלקים את  2^{n}r הם  1,2,4,...,2^{n} ו-  r,2r,4r,...,2^{n-1}r. נחשב את סכומם:  1+2+4+...+2^{n}+r+2r+...+2^{n-1}r=2^{n+1}-1+(2^{n}-1)r זה בגלל שסכום החזקות של  2 עד  2^{n} הוא  2^{n+1}-1.  2^{n+1}-1+(2^{n}-1)r=2^{n+1}-1+9\cdot 2^{3n-1}-2^{n}-9\cdot 2^{2n-1}+1=2^{n+1}-2^{n}+9\cdot (2^{3n-1}-2^{2n-1})=2^{n}+9\cdot (2^{3n-1}-2^{2n-1})=2^{n}pq
כלומר אכן סכום שהמחלקים של  \,2^{n}rהוא  \,2^{n}pq. נראה שסכום המחלקים של  \,2^{n}pq הוא  \,2^{n}r ונסיים את ההוכחה. כיוון ש -  p,q ראשוניים המספרים המחלקים את  \,2^{n}pqהם  1+2+...+2^{n}=2^{n+1}-1,q\cdot (2^{n+1}-1),p\cdot (2^{n+1}-1),pq\cdot ({2^{n}}-1) נחשב את סכומם:
(2^{n+1}-1)\cdot (p+q+1)+2^{n}pq-pq=(2^{n+1}-1)\cdot (3\cdot ({2^{n}+2^{n-1})}-1)+9\cdot (2^{3n-1}-2^{2n-1})+{2^{n}}-9\cdot 2^{2n-1}+9\cdot 2^{n-1}-1
 ={9\cdot 2^{2n}-9\cdot {2^{n-1}}-2^{n+1}+1+9\cdot 2^{3n-1}-2\cdot 9\cdot 2^{2n-1}+9\cdot 2^{n-1}+{2^{n}}}=
(2\cdot 9\cdot 2^{2n-1}-2\cdot 9\cdot 2^{2n-1})+(9\cdot 2^{n-1}-9\cdot 2^{n-1})+(2^{n}-2\cdot 2^{n})+9\cdot 2^{3n-1}=9\cdot 2^{3n-1}-2^{n}=2^{n}r
בגאומטריה, הוכיח ת'אבת משפט המכליל את משפט פיתגורס למשולש כללי:
מקודקוד A של משולש ABC נעביר שני ישרים Ag ו-Ah כך ש:
 \angle {BAC}=\angle {BgA}=\angle {ChA}=\alpha  

(בציור מימין, דוגמה עבור המקרה הפרטי שבו  \alpha  היא זווית קהה). אזי  AB^{2}+AC^{2}=BC\cdot (Bg+Ch).
המשפט מתקבל לאחר הוכחה שהמשולשים AgB, CAB, ChA דומים.
במקרה הפרטי, שבו הזווית  \alpha  היא זווית ישרה, הנקודות g, h מתלכדות, ואז  Bg+Ch=BC ומקבלים את משפט פיתגורס.
הכללת ת'אבת אבן קורה למשפט פיתגורס
המטופוייזה

תרשים המראה את התפתחותם של תאי דם שונים מתאי גזע המטופוייטיים לתאי דם בוגרים
המטופוייזה (Haematopoiesis או hematopoiesis באנגלית אמריקאית) היא תהליך ההיווצרות של הרכיבים התאיים בדם. כל מרכיבי הדם התאיים מופקים מתאי גזע המטופוייטיים. באדם בוגר בריא, כעשרה מיליארד (1010) עד מאה מיליארד (1011) תאי דם חדשים מיוצרים ביום על מנת לשמור על רמות יציבות של כל רכיב במחזור הדם ההיקפי.
מיקום התהליך

במהלך ההתפתחות העוברית דם נוצר כמצבורים של תאי דם בשק החלמון, הנקראים איי דם. ככל שההתפתחות מתקדמת, היווצרות דם עוברת להתרחש בטחול, בכבד ובבלוטות הלימפה. כאשר מח העצם מתפתח, רוב תהליך היווצרות הדם עבור האורגניזם כולו מתבצעת בו. עם זאת, הבשלה, הפעלה וחלק מהפרוליפרציה של תאים לימפואידים מתרחשות בטחול, בתימוס ובלוטות הלימפה. בילדים, היווצרות הדם מתרחשת במח העצמות הארוכות כגון עצם הירך והשוק. אצל מבוגרים היא מתרחשת בעיקר באגן, בגולגולת, בחוליות ובעצם החזה.
מיקום התהליך > המטופוייזה חוץ-מדולרית

במקרים מסוימים הכבד, התימוס והטחול עשויים לחדש את תפקודם ההמטופוייטי במידת הצורך. מצב נקרא המטופוייזה חוץ-מְדוּלַרִית (extramedullary haematopoiesis) ועשוי לגרום לאיברים אלו לגדול באופן משמעותי, כפי שהכבד מוגדל באופן יחסי במהלך ההתפתחות העוברית. המטופוייזה חוץ-מדולרית, ובפרט מיאלופוייזה (Myelopoiesis, היווצרות תאי דם לבנים), עשויות לספק לויקוציטים במחלות לב וכלי דם ודלקות במהלך הבגרות. ייתכן ומקרופאג'ים בטחול ומולקולות צַמְדָנִיוֹת (Adhesion molecules) מעורבים בוויסות של יצירה חוץ-מדולרית תאים מיאלואידים במחלות לב וכלי דם.
בבעלי-חיים אחרים

אצל חלק מבעלי החוליות, ההמטופוייזה יכולה להתרחש בכל מקום שיש סטרומה (החלק התומך של האיבר) של רקמת חיבור רפה ואספקת דם איטית, כגון המעי, הטחול או הכליה.
שלא כמו יונקים אאותריים, ליונקי כיס שזה עתה נולדו כבד המוטופוייטי באופן פעיל.
הערות שוליים

1 2  Birbrair, Alexander; Frenette, Paul S. (2016-03-01). "Niche heterogeneity in the bone marrow". Annals of the New York Academy of Sciences (באנגלית). 1370 (1): 82–96. Bibcode:2016NYASA1370...82B. doi:10.1111/nyas.13016. ISSN 1749-6632. PMC 4938003. PMID 27015419.
↑  Parslow TG, Stites DP, Terr AI, Imboden JB (1997). Medical Immunology (1 ed.). Appleton & Lange. ISBN 978-0-8385-6278-9.
↑  Singh, Ranbir; Soman-Faulkner, Kristina; Sugumar, Kavin (2022). "Embryology, Hematopoiesis". StatPearls. PMID 31334965. נבדק ב-4 בספטמבר 2022. {{cite journal}}:  (עזרה); Cite journal requires |journal= (עזרה)
↑  Fernández KS, de Alarcón PA (דצמ' 2013). "Development of the hematopoietic system and disorders of hematopoiesis that present during infancy and early childhood". Pediatric Clinics of North America. 60 (6): 1273–89. doi:10.1016/j.pcl.2013.08.002. PMID 24237971. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Georgiades CS, Neyman EG, Francis IR, Sneider MB, Fishman EK (נוב' 2002). "Typical and atypical presentations of extramedullary hemopoiesis". AJR. American Journal of Roentgenology. 179 (5): 1239–43. doi:10.2214/ajr.179.5.1791239. PMID 12388506. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Swirski, Filip K.; Libby, Peter; Aikawa, Elena; Alcaide, Pilar; Luscinskas, F. William; Weissleder, Ralph; Pittet, Mikael J. (2 בינואר 2007). "Ly-6Chi monocytes dominate hypercholesterolemia-associated monocytosis and give rise to macrophages in atheromata". Journal of Clinical Investigation. 117 (1): 195–205. doi:10.1172/JCI29950. PMC 1716211. PMID 17200719. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Swirski FK, Nahrendorf M, Etzrodt M, Wildgruber M, Cortez-Retamozo V, Panizzi P, Figueiredo JL, Kohler RH, Chudnovskiy A, Waterman P, Aikawa E, Mempel TR, Libby P, Weissleder R, Pittet MJ (30 ביולי 2009). "Identification of Splenic Reservoir Monocytes and Their Deployment to Inflammatory Sites". Science. 325 (5940): 612–616. Bibcode:2009Sci...325..612S. doi:10.1126/science.1175202. PMC 2803111. PMID 19644120. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Dutta, P; Hoyer, FF; Grigoryeva, LS; Sager, HB; Leuschner, F; Courties, G; Borodovsky, A; Novobrantseva, T; Ruda, VM; Fitzgerald, K; Iwamoto, Y (6 באפריל 2015). "Macrophages retain hematopoietic stem cells in the spleen via VCAM-1". The Journal of Experimental Medicine. 212 (4): 497–512. doi:10.1084/jem.20141642. PMC 4387283. PMID 25800955. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Dutta, P; Hoyer, FF; Sun, Y; Iwamoto, Y; Tricot, B; Weissleder, R; Magnani, JL; Swirski, FK; Nahrendorf, M (בספטמבר 2016). "E-Selectin Inhibition Mitigates Splenic HSC Activation and Myelopoiesis in Hypercholesterolemic Mice With Myocardial Infarction". Arteriosclerosis, Thrombosis, and Vascular Biology. 36 (9): 1802–8. doi:10.1161/ATVBAHA.116.307519. PMC 5001901. PMID 27470513. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Zon, LI (15 אוק' 1995). "Developmental biology of hematopoiesis". Blood (Review). 86 (8): 2876–91. doi:10.1182/blood.V86.8.2876.2876. PMID 7579378. {{cite journal}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555532505171  BnF: cb119785505 (data)  LCCN: sh85060136  NKC: ph121972 
אתרים של המטופוייזה בבני אדם בחלוקה לתקופות שלפני ואחרי הלידה
באסל עדרא

| --- | --- |

עדרא במסאפר יטא, יוני 2022
 לידה:  13 ביוני 1996 (בן 28) א-תוואני, נפת חברון
 מדינה:  מדינה פלסטינית 
 מקצוע:  עיתונאי  במאי
 
באסל עדרא (בערבית: باسل عدرا או باسل العدرا; נולד ב-13 ביוני 1996) הוא פעיל זכויות אדם, עורך דין[דרוש מקור] ועיתונאי פלסטיני. הוא תיעד ניסיונות של צה"ל להוציא לפועל צווי בית משפט על הריסת בתים פלסטיניים לא חוקיים בשטחי C ובשטחי אש ביהודה ושומרון, כמו גם עימותים אלימים בין פלסטינים לבין ישראלים.
עדרא היה שותף לכתיבת ובימוי סרט התיעודי "אין ארץ אחרת" (2024), לצד העיתונאי הישראלי יובל אברהם ושני פעילים נוספים. הסרט מתעד את מצוקתה של קהילת מסאפר יטא, שם גדל עדרא, ומציג את צה"ל הורס בתים ומפנה בכוח משפחות שחיו שם במשך שנים, בצו בית משפט לפיו השטח נועד לאימונים צבאיים. הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ה-74, וזכה בפרס חביב הקהל לסרט תיעודי ובפרס הסרט התיעודי של ברלין. בשנת 2025 זכה הסרט בפרס האוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר.
פעילות חברתית ופוליטית

עדרא הוא פעיל ומתנדב בתור צלם עבור "בצלם". הוא עובד כעיתונאי באתרי תקשורת מקוונים "מגזין +972" ו"שיחה מקומית" יחד עם הצלם עיתונאי אורן זיו, שכתב את המאמר במגזין 972+ בעקבות ההאשמות שהועלו בחדשות 12 נגד עדרא.
ב-2022, הוא הוכה בזמן שתיעד את פעולתה של צה"ל הורס מבנה שבנה, ונעצר בתנאים קשים לאחר שתיעד תקיפה של קצין ביטחון של צה"ל ב-2023.
ב-2021, כלי התקשורת הקול היהודי וערוץ 12 האשימו את עדרא בהצתת מבנה בהר חברון, בטענה שניסה להטיל את האשמה על מתנחלים יהודים וחיילי צה"ל. אולם, הצילומים ממצלמת גוף של צה"ל ששודרו בערוץ 12 הראו שהשריפה נגרמה ממיכל גז מדמיע ששיגר צה"ל, ועדרא נראה מנסה לכבות את האש.
אין ארץ אחרת

עדרא כתב וביים את הסרט "אין ארץ אחרת" בין השנים 2019-2024, יחד עם יובל אברהם, רחל שור וחמדאן בלאל. הסרט, העוסק בחיי התושבים, ובהם עדרא, במסאפר יטא, אל מול הרשויות הישראליות ואלימות מתנחלים, עלה לאקרנים בפברואר 2024. הוא הוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ה-74, שם זכה בפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר ובפרס הקהל לסרט התיעודי הטוב ביותר. הסרט זכה בפרס אוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר בטקס פרסי האוסקר ה-97.
חיים אישיים

עדרא נולד לנאסר בא-תוואני, כפר בנפת חברון של הרשות הפלסטינית. הוא גר במסאפר יטא, חברון. עדרא התחתן בשנת 2024 ויש לו בת.
ב-3 בפברואר 2025 דווח שעדרא הותקף על ידי מתנחלים ישראלים רעולי פנים במסאפר יטא.
שלומית שיחור רייכמן

שלומית שיחור רייכמן (נולדה ב-16 באפריל 1973) היא עורכת דין ישראלית המכהנת כראש מועצה אזורית עמק יזרעאל. כיהנה כפרקליטה צבאית בדרגת סגן אלוף ולאחר מכן כרשמת האגודות השיתופיות.
ביוגרפיה

שיחור נולדה בחיפה, בת יחידה להוריה, שניהם ניצולי השואה. כשהייתה בת 12 נפטר אביה, אימה התחתנה עם אורי עמית, שכיהן כראש עיריית רמת גן, והן עברו לגור בעיר. היא סיימה את לימודיה בתיכון בליך בעיר בשנת 1991.
שיחור היא בעלת תואר ראשון בהצטיינות ותואר שני במשפטים מאוניברסיטת תל אביב.
את שירותה הצבאי החלה בעתודה האקדמית, ומיד עם סיום לימודיה החלה לשרת בפרקליטות הצבאית, במסגרתה שימשה בין השאר תובעת צבאית בפיקוד הדרום ובזרוע היבשה וכמדריכה ראשית בבית הספר למשפט צבאי, בו הייתה אמונה על כלל מערך ההדרכה, ההכשרה וההסמכה. בין השנים 2003–2006 שימשה כפרקליטת אזור יהודה ושומרון ורצועת עזה. תחת פיקודה טיפלה היחידה בלמעלה מחמשת אלפים תיקים ביטחוניים, פליליים ומינהליים בשנה, והיא עבדה בצורה רציפה מול היועץ המשפטי לממשלה, שירות הביטחון הכללי, משטרת ישראל ופרקליטות המדינה. בתפקידה האחרון שימשה כראש ענף נהלים ופקודות באגף תכנון ובניין כוח רב-זרועי, והייתה אחראית על גיבוש עמדת צה"ל בהצעות חקיקה הקשורות לצבא. היא השתחררה בשנת 2007 בדרגת סגן-אלוף.
עם שחרורה פנתה לשוק האזרחי ופתחה משרד עריכת דין עצמאי שהתמחה בירושות, צוואות ומקרקעין. במסגרת עבודתה עבדה רבות עם תושבי מושבים, קיבוצים וישובים קהילתיים והכירה מקרוב את עולם האגודות השיתופיות. במקביל התנדבה כחברה בהנהלת האגודה השיתופית והוועד המקומי בתמרת ובהמשך כחברת מליאה והנהלת מועצה אזורית עמק יזרעאל.
לאחר מכן החלה שיחור בניהול יישובים. בשנים 2017–2018 היא ניהלה את הוועד המקומי של היישוב נופית במועצה אזורית זבולון, ובין השנים 2018–2020 ניהלה את האגודה השיתופית והוועד המקומי של היישוב שמשית שבעמק יזרעאל.
ביוגרפיה > רשמת האגודות השיתופיות

בשנת 2021 נבחרה שיחור לתפקיד רשמת האגודות השיתופיות ומנהלת האגף לאיגוד שיתופי במשרד הכלכלה והתעשייה, והייתה לאישה הראשונה בתפקיד זה.
כהונתה כרשמת האגודות השיתופיות התאפיינה בגישה פרו-אקטיבית שראתה ביחידה לא רק רגולטורית לנושא, אלא גם אמונה על פיתוח תחום הקואופרציה בישראל. בין היתר הושק קורס להכשרת צעירים בתחום הקואופרציה.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית

בין השנים 2010–2013 שימשה שיחור כחברת הנהלת היישוב תמרת בו היא מתגוררת. לאחר מכן, בין 2013 ל-2015, שימשה כחברת מליאה והנהלת המועצה אזורית עמק יזרעאל. בשנים 2015–2017 שימשה כיו"ר האגודה השיתופית והוועד המקומי בתמרת. בשנת 2020 שימשה כדירקטורית בקרן ברל כצנלסון.
ביוגרפיה > פוליטיקה מקומית

במרץ 2023 הודיעה שיחור על פרישתה מתפקידה כרשמת האגודות השיתופיות ועל כוונתה להתמודד על תפקיד ראשת המועצה אזורית עמק יזרעאל בבחירות לרשויות המקומיות, שהיו אמורות להתקיים ב-31 באוקטובר באותה שנה. עם הודעתה על ההתמודדות הכריזו סגניו של ראש המועצה אייל בצר, דליה אייל ואבי סמוביץ', על תמיכתם במועמדותה. הבחירות נערכו לבסוף ב-27 בפברואר 2024 בעקבות מלחמת חרבות ברזל, ושיחור הוכרזה כמנצחת.
חיים אישיים

שיחור נשואה להרן ואם לשני ילדים. מתגוררת ביישוב תמרת.
הערות שוליים

↑  עו"ד שלומית שיחור-רייכמן נבחרה פה אחד לתפקיד רשמת האגודות השיתופיות, באתר התנועה הקיבוצית, ‏10 בדצמבר 2020
↑  האישה הראשונה: רשמת האגודות השיתופיות נבחרה פה אחד לתפקיד, באתר רשויות, ‏8 בדצמבר 2020
↑  ניצן צבי כהן, ‏סגן שרת הכלכלה: "מחויב לקדם את הרעיון השיתופי והקואופרטיבי", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 14 בספטמבר 2021
↑  ניצן צבי כהן, ‏"לרכוש כלים לבניית אלטרנטיבה כלכלית": תוכנית חדשה תכשיר מנהלי יוזמות שיתופיות, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 8 בפברואר 2023
↑  יוסי וקנין ודניאל דדון, שלומית שיחור רוצה להיות האישה הראשונה בתפקיד ראש המוא"ז עמק יזרעאל, באתר mynet‏ העמק, 11 באפריל 2023
↑  הבחירות לרשויות והמועצות בעמק: המנצחים והמפסידים הגדולים, באתר עמקניוז, ‏28 בפברואר 2024
חפש את האישה

חפש את האישה הוא ביטוי הידוע בצורתו הצרפתית, Cherchez la femme, ומשמעותו כי יש לחפש את ההסבר להתנהגותו החריגה של גבר בהשפעתה של אישה איתה הוא נמצא בקשר רומנטי סודי או בניסיונותיו להרשים אישה כדי לזכות בחסדיה.
מקור הביטוי

הרעיון הופיע לראשונה בקובץ הסאטירות של המשורר והסאטיריקן הרומי יובנאליס שפעל בין השנים 130 - 110 לספירה. בסאטירה השישית הוא כותב: " אין כמעט הליך משפטי בו האישה איננה הסיבה למחלוקת "  (בלטינית: Nulla fere causa est in qua non femina litem mouerit).
הביטוי הפך למטבע לשון לאחר פרסום הרומן בהמשכים של אלכסנדר דיומא האב "המוהיקנים של פריז" (Les Mohicans de Paris), בין השנים 1854–1859, ועיבוד הרומן לתיאטרון בשנת 1864. במחזה אומר מפקח המשטרה ז'אקל:
Que dis-je monsieur Salvador? "Cherchez la femme"!.... Il y a une femme dans toutes les affaires; aussitôt qu'on me fait un rapport, je dis: "Cherchez la femme "! ... On cherche la femme et quand la femme est trouvée … on ne tarde pas a trouver l'homme …
מה אמרתי מר סלבדור? חפשו את האישה! בכל פרשה מעורבת אישה; ברגע שמדווחים לי אני אומר: "חפשו את האישה!"... מחפשים את האישה וכאשר מוצאים אותה... לא עובר זמן רב ומוצאים את הגבר
הביטוי הופיע פעמים רבות ברומנים בלשיים: "לא משנה מה הבעיה, אישה היא לעיתים קרובות הסיבה", אומר פעמים רבות שרלוק הולמס בחקירותיו.
גם הסופרת הבריטית אגתה כריסטי (1890-1926) הרבתה להשתמש בביטוי זה בסיפורי הבלשים שכתבה.
הפרק השלישי ברומן "La cité dans les fers" של הסופר הקוויבקי אובלד פאקווין (1894-1962 Ubald Paquin), שיצא לאור בשנת 1926, מתחיל במילים: "בכל האסונות, אומרת חכמת האומות, חפשו את האישה".
במחצית הראשונה של המאה ה-20, כתוצאה מהשינויים שחלו בתפיסה החברתית בנושא התפקידים המגדריים וכתוצאה מההכרה בתרומתן הישירה והעקיפה של הנשים להצלחתם של הגברים, הופיעו בארצות הברית גרסאות שונות של ביטוי בעל משמעות הפוכה: "מאחורי כל גבר מצליח עומדת אישה", באנגלית: "Behind every successful man there is a woman ". בין היתר מייחסים אמירה זאת לסופר מארק טוואין (1835-1910) ולשחקן גראוצ'ו מרכס (1890-1910).
הערות שוליים

↑  Juvénal, Satire VI, traduction par Louis-Vincent Raoul, Wouters, Raspoet et cie, 1842
↑  Alexandre Dumas, Théâtre complet pg 103, Michel Lévy frères, 1874. (בצרפתית)
↑  James Zemboy, The Detective Novels of Agatha Christie : A Reader's Guide, 2016, Google Books.
↑  La Cité dans les fers, chapitre 3 sur Wikisource.
↑  Mark Twain Quote, A-Z Quotes
↑  Groucho Marx - Quotes, Career & Brothers, Biography, ‏2021-04-20 (באנגלית אמריקאית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "חפש את האישה".
אסתר ניצבת בפני אחשוורוש

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  טינטורטו
 תאריך יצירה:  1547 
 טכניקה וחומרים:  קנבס, צבע שמן 
 ממדים בס"מ
 רוחב:  275.5 ס״מ 
 גובה:  207.7 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  RCIN 407247 (האוסף המלכותי) 
 מיקום:  ארמון קנזינגטון לונדון
 
אסתר ניצבת בפני אחשוורוש הוא ציור גדול משנת 1546–1547 מאת הצייר הוונציאני טינטורטו, המתאר סצנה מתוך התוספת היוונית למגילת אסתר, בה המלכה אסתר מתעלפת במהלך התערבותה הנועזת עם בעלה, המלך אחשוורוש, מלך פרס. הציור, שמן על בד, בגודל 207.7 by 275.5 סנטימטרים (81.8 by 108.5 אינץ'). מאז שנות ה-20 של המאה ה-17 הוא נמצא באוסף המלכותי של הממלכה המאוחדת, ובשנת 2019 היה מוצג בגלריה המלכותית בארמון קנזינגטון, לונדון.
מידת הגימור בציור משתנה בין חלקים שונים, דבר האופייני לציור הוונציאני, יחד עם צבעים עזים וניגודים דרמטיים של אור וצל. פיגמנט הכתום-צהוב אורפימנט בגלימתו של המלך השתנה לאורך השנים; במקור הוא תאם את תיאורו המקראי של המלך בלבוש זהוב מפואר.
הציור מתוארך, בעיקר על בסיס סגנוני, לשנים 1546–47, תקופה מוקדמת יחסית בקריירה של טינטורטו, כאשר היה עדיין בשנות העשרים לחייו. הוא נוצר זמן קצר לפני קבלתו של טינטורטו את ההזמנה המשמעותית הראשונה שלו, נס העבד הקדוש, המוצג כיום בגלריות האקדמיה בוונציה.
האירוע

סיפור האירוע הכולל את התעלפות אסתר מופיע רק בתוספות היווניות למגילת אסתר, הידועות כ"שארית אסתר", שהן דאוטרוקנוניים, המוכרים כקאנוניים על ידי הכנסייה הקתולית אך נחשבים לאפוקריפה בזרמים הפרוטסטנטיים. בתנ"ך העברי ובגרסאות הפרוטסטנטיות אין התעלפות בסיפור אסתר, והתוספות היווניות מופיעות בסוף הספר. החלטת ועידת טרנט לאשר את מעמדן הקאנוני התקבלה באפריל 1546, בסמוך לזמן יצירת הציור, דבר שעשוי לרמוז על בחירת הנושא. הציור מתאר את הרגע במגילת אסתר כאשר אסתר פונה אל המלך, למרות הסכנה שבעונש מוות.
שינויים בהרכב הציור

הרכב הציור עבר מספר שינויים, כולל תיקונים על ידי טינטורטו עצמו. בתחילה היו דמויות מאחורי המלך, כולל אחת עם צעיף ארוך שכנראה ייצגה את המן, אך טינטורטו מחק אותן והוסיף ילד בשריון. גרסה מוקדמת זו נראית בהעתק בסדנתו באל אסקוריאל ובתחריט משנת 1712.
מוצא הציור

בעליו הראשונים של הציור אינם ידועים, אך ככל הנראה יועד למקום או ייעוד חילוני, למרות נושאו הדתי. הוא נזכר ברשימת אוספו של גוליילמו גונזגה, דוכס מנטובה בשנת 1627, כאשר היה תלוי לצד המוזות בארמון הדוכסות במנטובה. הציור נרכש מאוסף גונזגה על ידי צ'ארלס הראשון, מלך אנגליה. לאחר הוצאתו להורג, הציור נמכר אך הוחזר למשפחת המלוכה עם הרסטורציה האנגלית.
לקריאה נוספת

Baskins, Cristelle L., "Typology, sexuality and the Renaissance Esther", in Sexuality and Gender in Early Modern Europe: Institutions, Texts, Images, Cambridge University Press, 1993.
Lucy Whitaker, Martin Clayton, The Art of Italy in the Royal Collection; Renaissance and Baroque, Royal Collection Publications, 2007.
הערות שוליים

1 2  האוסף המלכותי
1 2  Whitaker and Clayton, עמ' 224–226;
↑  השם האנגליקני ב-39 הסעיפים ותרגום המלך ג'יימס.
עמנואל דה רוז'

קריקטורה של דה רוז' מאת יוג'ן ז'ירו (אנ')
רוזן משנה אוליבר צ'ארלס קמיל עמנואל דה רוז' (11 באפריל 1811 - 27 בדצמבר 1872) היה אגיפטולוג צרפתי, פילולוג וחבר בבית רוז' (אנ').
ביוגרפיה

עמנואל דה רוז' נולד ב-11 באפריל 1811 בפריז, בנם של שארל קמיל אוגוסטין דה רוז', הרוזן דה רוז' ואדלייד שרלוט דה לה פורט דה רינץ (1790–1852).
עמנואל דה רוז' היה חבר במסדר לגיון הכבוד, חבר במכון של צרפת, אוצר המוזיאון המצרי של הלובר (1849), חבר מועצת המדינה (1854) ופרופסור לארכאולוגיה מצרית בקולז' דה פראנס (1864). הוא כתב מספר ספרים על מצרים ותולדותיה.
מת ב-27 בדצמבר 1872, בשאטו דה בואה-דופין שב-Precigne, סרטה (אנ').
פסלים של דה רוז' נמצרים בלובר ובמוזיאון המצרי, קהיר, מצרים.
פרסומים

Mémoire sur l'inscription du tombeau d'Ahmès, chef des nautoniers (1851)
Le Poème de Pentaour (1861)
Rituel funéraire des anciens égyptiens (1861–1863)
Recherches sur les monuments qu'on peut attribuer aux six premières dynasties de Manéthon (1865)
Chrestomathie égyptienne, ou Choix de textes égyptiens transcrits, traduits et accompagnés d'un commentaire perpétuel et précédés d'un abrégé grammatical (1867–1876)
Inscriptions hiéroglyphiques copiées en Égypte pendant la mission scientifique de M. le Vte Emmanuel de Rougé, publiées par M. le Vte Jacques de Rougé (4 volumes, 1877–1879)
Œuvres diverses (6 volumes, 1907–1918)
הערות שוליים

↑  Collège de France list of Chair of Egyptian Archaeology
↑  Maspero, Gaston (1908), Notice biographique du Vicomte Emmanuel de Rouge
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810585304305606  BIBSYS: 4099005  BnF: cb123351571 (data)  GND: 116663529  ISNI: 0000 0000 6632 4850  LCCN: nr88003565  Léonore: 329550  NLG: 148871  NTA: 243616104  SUDOC: 032294190  VcBA: 495/250158  VIAF: 22213246   WorldCat (עם VIAF): 22213246
מיקרואנגיופתיה טרומבוטית

מיקרואנגיופתיה טרומבוטית (TMA) או מיקרואנגיופתיה קרישית היא פתולוגיה הגורמת לפקקת בנימים ובעורקיקים עקב פגיעה באנדותל. פתולוגיה זו עשויה להיות נלווית לטרומבוציטופניה, אנמיה, ארגמנת ואי-ספיקת כליות.
המופעים הקלאסיים של TMA הם תסמונת אורמית המוליטית (HUS) וארגמנת של קרישה וחוסר טסיות (TTP). מצבים אחרים כוללים תסמונת המוליטית-אורמית לא טיפוסית, קרישה תוך-וסקולרית מפושטת, סקלרודרמה עם משבר כלייתי, יתר לחץ דם ממאיר, תסמונת אנטי-פוספוליפידית ורעילות תרופתית, למשל רעילות כתוצאה ממעכבי קלצינורין כגון ציקלוספורין.
תסמינים קליניים

ההצגה הקלינית של TMA, על אף שהיא תלויה בסוג, כוללת בדרך כלל: חום, אנמיה המוליטית מיקרואנגיופתית (לרבות סקיסטוציטים במשטח דם), אי ספיקת כליות, טרומבוציטופניה ותסמינים נוירולוגיים. באופן כללי, סיבוכים כלייתיים ניכרים במיוחד בתסמונת המוליטית אורמית הנובעת מרעלן שיגה (STx-HUS) ו-HUS לא טיפוסי, בעוד שסיבוכים נוירולוגיים נוטים לנופיע יותר ב-TTP. חולים עם צורות מתונות יותר של TTP עלולים לסבול מאפיזודות סימפטומטיות חוזרות, כולל פרכוסים ואובדן ראייה. במקרים קשים יותר של TMA, וככל שהמצב מחמיר ללא טיפול, ייתכן גם נזק לאיברים ואף כשל רב-מערכתי, שכן קרישים עלולים להתפשט ולהשפיע על המוח, הכליות, הלב, הכבד ואיברים מרכזיים אחרים.