stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קולונוסקופיה

ביצוע קולונוסקופיה במטופל
קוֹלוֹנוֹסְקוֹפְּיָה (Colonoscopy, על פי האקדמיה ללשון העברית: שקיפת המעי הגס) היא בדיקה רפואית פולשנית ממשפחת הבדיקות האנדוסקופיות, שבה נבדקת מערכת העיכול התחתונה (ובפרט המעי הגס) באמצעות צינור פלסטי גמיש המוחדר דרך פי הטבעת. צינור הבדיקה מכיל סיב אופטי לצורך תאורה ובקצהו מותקנת מצלמת וידאו זעירה. באמצעות בדיקה זו ניתן לראות את הדופן הפנימית של המעי הגס ולהגיע אף עד לתוספתן ולאיליאום הטרמינלי.
במהלך הבדיקה ניתן להחדיר, באמצעות הצינור, מכשירים שבעזרתם ניתן לקחת דגימת רקמה מדופן המעי לבדיקה פתולוגית (ביופסיה), ואף לכרות פוליפים. הציוד מאפשר גם לשאוב החוצה שאריות של צואה נוזלית (ככל שנשארו במעי). בדיקה זו עשויה להוות את הבדיקה האולטימטיבית בהכרעה בין מחלת קרוהן לבין קוליטיס כיבית, וכן משמשת כבירור לסרטן המעי הגס. כיום, בדיקה זו מומלצת מגיל 45 כבדיקה שגרתית מונעת, אחת לכמה שנים, לשם גילוי וזיהוי מוקדם של בעיות במעיים.
ההכנה לבדיקת קולונוסקופיה כרוכה בצום, בשתייה של ליטרים של חומר מרוקן ולעיתים גם בנטילת תרופה משלשלת או שימוש בחוקן מרוקן, לשם ניקוי המעי הגס משאריות. בדיקת קולונוסקופיה יכולה להיות מלאה, שבה נבדק המעי הגס לכל ארכו, או קצרה, שבה נבדק רק חלק מהמעי הגס הקרוי "סיגמואיד" (Sigmoid). הבדיקה הקצרה קרויה גם סיגמואידוסקופיה. הבדיקה נעשית בטשטוש, בדרך כלל באשפוז יום. בגלל הטישטוש יש להגיע לבדיקה יחד עם מלווה, וחל איסור על נהיגה מספר שעות לאחר תום הבדיקה.
החל מראשית העשור השני של המאה ה-21, מוצעת גם בדיקה באמצעות טומוגרפיה ממוחשבת (המכונה גם קולונוסקופיה וירטואלית), שההכנות לה זהות לאלה של קולונוסקופיה רגילה, אך היא אינה פולשנית. בנוסף ניתן לבדוק את המעי בעזרת מצלמה זעירה דמוית גלולה, פרי פיתוחה של חברת "גיוון אימג'ינג". הנבדק בולע את הקפסולה האנדוסקופית, וזו עוברת לאורך המעי ומשדרת את המראות לרופאים הבודקים, החסרון בבדיקת המעי באמצעים אלו שבמידה ונמצא פוליפ במעי יש לחזור ולבצע קולונוסקופיה כדי להסירו לבדיקה. כמו כן פותחו מערכות בינה המלאכותית המתממשקות עם מערכת קולונוסקופיה ומשפרות משמעותית את יכולת הזיהוי של פוליפים.
הערות שוליים

↑  מניעה וגילוי מוקדם של סרטן - המלצות האגודה, באתר האגודה למלחמה בסרטן
↑  בדיקות סקר לגילוי מוקדם של מחלת הסרטן, פלורה קוך דבידוביץ, מרכז המחקר והמידע של הכנסת, 2023
↑  הנחיות משרד הבריאות בנושא מניעה וגילוי מוקדם של מחלות ממאירות, באתר משרד הבריאות, ‏4 בפברואר 2013
↑  הכנה לקולונוסקופיה: מה מותר לאכול לפני הבדיקה?, באתר BEOK, ‏2023
↑  בדיקות סקר לסרטן המעי הגס – קולונוסקופיה אמיתית או וירטואלית, באתר איגוד רופאי בריאות הציבור בישראל, ‏2012
↑  ונעבור בשידור ישיר למעי הדק, באתר הידען, ‏2000
↑  בינה מלאכותית שתאתר סרטן במעי הגס תעלה את שיעור גילוי הפוליפים בקולונוסקופיה בכ-30%, באתר שיבא תל-השמר, ‏23 במאי 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284595305171  GND: 4207836-2  LCCN: sh85028572  LNB: 000274947  NKC: ph180701 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ישראל מימון

ישראל מימון (נולד ב-י"ג בטבת ה'תשכ"ו, 5 בינואר 1966) הוא איש ציבור ישראלי שכיהן כנשיא והמנכ"ל של ארגון הבונדס. שירת כמזכיר הממשלה בממשלות אריאל שרון ואהוד אולמרט.
ביוגרפיה

מימון הוא בוגר תיכון בליך ברמת חן, רמת גן. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1984 בחר לשרת בחטיבת גולני שם סיים קורס קציני חי"ר. בהמשך שימש כמפקד פלוגה בחטיבת ביסלמ"ח. במילואים שירת מימון כקצין אג"ם.
מימון בעל תואר במשפטים מהמסלול האקדמי המכללה למינהל ועוסק בעריכת דין מאז מאי 1995.
בין השנים 1993–2003 עבד במשרד עורכי הדין הברמן, דובב, שטרן ושות' בתל אביב. הוא החל לעבוד במשרד כסטודנט ולאחר מכן כמתמחה, עד אמצע שנת 1995. בינואר 1999 צורף כשותף למשרד עורכי הדין.
ב-19 ביוני 2002 נבחר ליועץ המשפטי של משרד ראש הממשלה, אך בטרם הספיק להיכנס לתפקידו, מונה למזכיר הממשלה ב-4 במרץ 2003. הוא כיהן בתפקיד בזמן ממשלת שרון השנייה וביצע את העברת הסמכויות לממלא מקום ראש הממשלה, אהוד אולמרט, לאחר השבץ המוחי השני של ראש הממשלה שרון. הוא המשיך לשמש כמזכיר הממשלה גם בממשלתו של אהוד אולמרט, עד שהחליט לפרוש לעסקים ב-1 ביולי 2007, הקים משרד העוסק בהפקות ואירועי תוכן ומשמש במספר תפקידים ציבוריים, בהם יושב ראש ועדת ההיגוי של ועידת הנשיא וחבר דירקטוריון בית התפוצות.
במרץ 2016 נבחר ליו"ר הבונדס, ונכנס לתפקידו באוקטובר 2016. בשנת 2021 החליפו בתפקיד דני נוה.
החל מפברואר 2024, ישראל מימון מכהן כמנכ"ל התאחדות חברות לביטוח חיים בע"מ ואגוד חברות הביטוח בישראל.
ביוגרפיה > חיים אישיים

מימון גרוש ואב לשלושה.
ב-2023 הואשם בניו יורק בנו, יונתן מימון, שהיה בשליחות משרד הביטחון בארצות הברית, בניסיון לרצח, לאחר שתקף אדם מחוץ למועדון בעיר.
הערות שוליים

↑  מתוך עמוד הפייסבוק של ישראל מימון
↑  חן קוטס-בר, ממשיכים בלעדיו: אנשי שרון – איפה הם היום, באתר nrg‏, 5 בינואר 2008.
↑  ישראל מימון באתר Think-אירועי תוכן
↑   מוטי בסוק, ישראל מימון יחליף את איזי תפוחי כיו"ר הבונדס, באתר TheMarker‏, 2 באפריל 2016
↑  גולן חזני, בלעדיחברות הביטוח החליטו: מזכיר הממשלה לשעבר ישראל מימון יהיה מנכ"ל איגוד חברות הביטוח, באתר כלכליסט, 14 בינואר 2024
↑  מערכת ישראל היום, זעזוע בקונסוליה בניו יורק: עובד ישראלי מואשם בניסיון לרצח, באתר ישראל היום, 4 במרץ 2023
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ישראל בורוביץ

| --- | --- |
ישראל (איזי) בורוביץ
ישראל (איזי) בורוביץ
 לידה:  30 ביוני 1941 (בן 83) תל אביב, פלשתינה (א"י)
 ענף מדעי:  מדעי המחשב
 מקום מגורים:  ישראל
 הערות:  איש עסקים, יו"ר דירקטוריון אל על
בורוביץ, יוני 1993
ישראל (איזי) בורוביץ (נולד ב-30 ביוני 1941) הוא איש עסקים ואקדמיה ישראלי. כיהן פרופסור לניהול ומערכות מידע באוניברסיטת תל אביב ומכהן כדיקן בית הספר לניהול וכלכלה במכללה האקדמית תל אביב יפו. היה יו"ר דירקטוריון אל על עד לנובמבר 2008. בורוביץ הוא הבעלים, יחד עם אחיו התאום, דדי בורוביץ, של קבוצת בורוביץ ושל חברת כנפיים אחזקות בע"מ - השולטת באל על.
ביוגרפיה

בורוביץ נולד בתל אביב להורים יוצאי פולין, למד בבית חינוך לילדי עובדים ובתיכון למד בבית הספר החקלאי כדורי, שירת בצה"ל בנח"ל סיים קורס קצינים בהצטיינות והשתחרר בדרגת רב-סרן. בורוביץ נסע לארצות הברית למד באוניברסיטת קליפורניה תואר ראשון ושני בהנדסת ייצור ועשה דוקטורט בחקר ביצועים במכון הפוליטכני שבברוקלין, ניו יורק. הוא הצטרף לבית הספר לניהול של אוניברסיטת תל אביב בשנת 1972. בשנת 1980 קנה אחיו התאום, דדי בורוביץ, את חברת ארקיע והוא החל להתקין את מערכת המחשוב של החברה עד שלבסוף שימש כמנהל המחשב של החברה במשרה מלאה ולאחר עשר שנים הפך למנכ"ל בה. על ניהולו זכה בורוביץ בפרס ההוקרה של פורום חברות התעופה האירופיות.
בשנת 1998 מכרה חברת משאב את השליטה בחברת גרנית הכרמל לישראל בורוביץ וגיסתו תמי מוזס-בורוביץ' (באמצעות חברת "ד.ת בורוביץ-מוזס השקעות (1995)") תמורת כ-200 מיליון דולר. בעסקה השתתפו גם חברת הפניקס אחזקות וחברת גלנקור. בשנת 2006 רכשה קבוצת עזריאלי את השליטה בחברת גרנית הכרמל.
בשנת 2018 הוענק לו תואר יקיר העיר תל אביב-יפו.
בורוביץ היה נשוי ליעל בורוביץ' (לינדר) עד למותה ב-2019 ואב לשלושה.
תפקידים מרכזיים

משנת 1987 ועד למינויו ליו"ר דירקטוריון אל על, שימש בורוביץ כפרופסור מן המניין באוניברסיטת תל אביב בפקולטה לניהול, כמו כן הוא משמש כחבר בוועד המנהל של האוניברסיטה
משנת 1994 משמש כחבר דירקטוריון במרכז הבינתחומי הרצליה
משנת 1998 משמש בורוביץ כיו"ר מועצת המנהלים של חברת נתיבי איילון
בשנים 1993–1998 שימש כחבר מועצת העיר תל אביב
בשנת 2011 מונה להיות דיקן בית הספר לכלכלה וניהול במכללה האקדמית ת"א-יפו.
שליטת האחים בורוביץ באל על

בינואר 2005, לאחר משא ומתן ממושך על הפרטת אל על, עברה השליטה באל על מידי מדינת ישראל לידי חברת "כנפיים - אחזקות ארקיע בע"מ" הנמצאת בבעלות האחים בורוביץ.
באפריל 2008 פורסם כי בעקבות פרישתו המתוכננת של איזי בורוביץ מתפקידו כיו"ר הדירקטוריון באל על, מנהלים האחים בורוביץ ביניהם משא ומתן למכירת חלקו לאחיו, דדי בורוביץ, שיחליף את איזי בורוביץ כיו"ר הדירקטוריון בחברה. עסקה זו לא יצאה אל הפועל ובהודעתו של איזי בורוביץ נאמר כי אחיו לא עמד במועד האחרון לביצוע העסקה.
ראו גם

דדי בורוביץ
תמי מוזס-בורוביץ'
הערות שוליים

↑  Borovits Israel, Prof
↑  לימודי כלכלה ולימודי ניהול | האקדמית תל אביב - יפו
↑  גם המנהלים הבכירים היו פעם סטודנטים, באתר ynet, 6 באוקטובר 2006
↑  דוד חיון, ‏קבוצת בורוביץ רוכשת את גרנית הכרמל: שנפ-ארן נכשלה בהשגת מימון, באתר גלובס, 20 באוגוסט 1998
↑  החברה הכי מצליחה שלא שמעתם עליה, באתר הארץ, 18 באוגוסט 2007
↑  פרסום שמות יקירי העיר תל אביב-יפו לשנת 2018 באתר "local"
↑  כלפי עסקה זו הועלו טענות כי האחים בורוביץ קיבלו את אל על במחיר מוזל משמעותית משוויה המקורי. יורם גביזון, נתניהו נתן מתנה, הארץ
↑  "כלכליסט", דדי בורוביץ' קונה מאחיו השליטה באל על, באתר ynet, 27 במאי 2008
↑  דני שדה וליטל דוברוביצקי, "איזי בורוביץ קיבל רגליים קרות", באתר ynet, 2 בספטמבר 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007449505305171
יחסי ישראל–צ'כיה

| יחסי ישראל–צ'כיה |
| --- | --- |
ישראל: צ'כיה


ישראל: צ'כיה
שטח (בקילומטר רבוע)
22,072: 78,867
אוכלוסייה
10,023,983: 10,661,093
תמ"ג (במיליוני דולרים)
509,901: 330,858
תמ"ג לנפש (בדולרים)
50,868: 31,034
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה

בין מדינת ישראל והרפובליקה הצ'כית מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים החל משנת 1948, אשר החלו עם הכרתה של צ'כוסלובקיה במדינת ישראל וסיועה לישראל במלחמת העצמאות, הופסקו לאחר מלחמת ששת הימים, וחודשו שאת עם התפרקותה של צ'כוסלובקיה והפיכתה של צ'כיה למדינה עצמאית בתאריך 1 בינואר 1993. היחסים בין ישראל לצ'כוסלובקיה, ובהמשך עם צ'כיה, עברו שינויים גדולים במהלך השנים, ומאז קבלת עצמאותה של צ'כיה בתחילת שנות ה-90 שתי המדינות מקיימות שיתוף פעולה הדוק בתחומי מדיניות חוץ, כלכלה, מסחר ותרבות. בעיני ישראלים רבים, נכון לעשור השלישי של המאה ה-21, צ'כיה נחשבת לאחת מידידותיה הגדולות של ישראל באירופה.
נכון לשנת 2021, לישראל יש שגרירות רשמית בפראג, בעוד שלצ'כיה יש שגרירות בתל אביב, סניף שגרירות בירושלים וכן 2 קונסוליות כבוד בערים רמת גן וחיפה.
היסטוריה > רקע היסטורי

לעם הצ'כי יחס קרוב לעם היהודי מזה שנים רבות. הנוכחות היהודית בלטה במיוחד בפראג. בין היתר, גדול הסופרים הצ'כיים, פרנץ קפקא, היה אף הוא יהודי. בתקופה שבין שתי מלחמות העולם, בה שררה בצ'כוסלובקיה דמוקרטיה יציבה וליברלית, זכו יהודי צ'כוסלובקיה לשוויון זכויות מלא, בניגוד למצב שהתקיים ברבות משכנותיה. בתקופה זו חיו בצ'כוסלובקיה למעלה מ-300 אלף יהודים, מתוכם 118,000 שהתגוררו בשטח צ'כיה של היום. בתגובה על היחס החם מטעם הממשל הצ'כוסלובקי, קראו יהודים יוצאי צ'כיה לקיבוץ שהקימו בארץ כפר מסריק, על שם הנשיא הראשון של צ'כוסלובקיה, וידיד התנועה הציונית, פרופסור טומאש גאריג מסריק. במסגרת מדיניותו הליברלית של הנשיא מסריק (שכונה בפי העם " האבא המשחרר" או "הנשיא המשחרר"), התאפשרה הקמתה של מפלגה פוליטית יהודית ציונית, שיוצגה בפרלמנט הצ'כי על ידי ד"ר לודוויג זינגר. עם פטירתו של ד"ר זינגר בשנת 1931, נבחר ד"ר אנג'לו גולדשטיין ליצג אותה בפרלמנט, וביחד עם ד"ר חיים קוגל (לימים ראש העיר של חולון) ובשיתוף עם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הצ'כית, ייצג ד"ר גולדשטיין את האינטרסים של יהודי צ'כוסלובקיה ונלחם כנגד גילויים של ניצני אנטישמיות במדינה. ד"ר גולדשטיין היה חבר בפרלמנט הצ'כוסלובקי עד לשנת 1939, ולכיבושה של צ'כוסלובקיה על ידי כוחותיה של גרמניה הנאצית.
במהלך ימיה של מלחמת העולם השנייה, סבלו הצ'כים רבות מכיבוש המדינה על ידי גרמניה הנאצית, כאשר בעבור יהודי המדינה המצב היה אף חמור יותר. במהלך המלחמה, מוערך כי כשלוש מאות אלף מיהודי המדינה נספו בשואה.
בתקופת המנדט הבריטי הייתה לצ'כוסלובקיה קונסוליה וקונסול כללי שישב בירושלים.
יחסי מסחר ותיירות

ישראל וצ'כוסלובקיה חתמו לראשונה על הסכם סחר במרץ 1950.
עם חידוש היחסים בין המדינות הגיעה היקף הסחר ההדדי לכ-7 מיליון דולר ב-1988, והוכפל ל-14 מיליון ב-1991. ביוני 1991 נחתמה טיוטת הסכם סחר בין ישראל לצ׳כוסלובקיה. עם חתימת ההסכם בוטלו ההגבלות על יבוא מהמדינה. בנסף הוקם ביתן צ׳כי ב"יריד אדם ומעונו" בתל אביב.
בשנת 1997 נחתם הסכם סחר חופשי בין צ'כיה לישראל. באותה שנה גם נחתם הסכם על הפעלת טיסות שכר בין ישראל לפראג.
בשנת 2002 זכתה חברת שיכון ובינוי במכרז של ממשלת צ'כיה לסלילת כביש אגרה בעלות של כ-4 מיליארד דולר. בנוסף הקימה החברה מספר פרויקטים למגורים במדינה.
לאחר 2004, עם כניסת צ'כיה לאיחוד האירופי גדל הסחר בין המדינות בצורה מהירה עקב הסכם ההתאגדות בין ישראל והאיחוד האירופי.
מאז התפרקותה של צ'כוסלובקיה, נרשמה מגמה מתמדת של עליה משמעותית בכמות התיירים הישראלים בצ'כיה. לתהליך זה סייע שיתוף פעולה הדוק בין המדינות בתחום התיירות, אשר הוביל במהלך שנת 2011 לחתימה על הסכם הבנות בתחום התעופה, אשר הרחיב משמעותית את התנועה האווירית בין שתי המדינות.
נכון לעשור השני של המאה ה-21, צ'כיה נחשבת כיעד תיירותי פופולרי בישראל, ובמהלך שנת 2013 ביקרו בה למעלה מ-100,000 אזרחים ישראלים.
במהלך חודש ינואר 2011, הוקמה לראשונה לשכת מסחר רשמית המשותפת לשתי המדינות, וזאת בהשקתם של סגן שר החוץ, דני אילון, ושר החוץ של צ'כיה, קארל שוורצנברג. הצעד בא בעקבות התהדקות יחסי המסחר בין שתי המדינות, כאשר בשנת 2010 היקף הסחר השנתי שבין ישראל וצ'כיה עמד על למעלה מ-400 מיליון דולר. הלשכה שמה לה למטרה לקדם את שיתוף הפעולה הכלכלי בין המדינות, בתחומי המסחר, מיזמים משותפים בענף התרבות, ובתחומי התיירות.
יחסים ביטחוניים

בשנת 2006 חתמה רפאל - מערכות לחימה מתקדמות על עסקה לאספקת מערכות נשק בעלות של כ-120 מיליון לצבא צ'כיה. בשנת 2020 מכרה חברת אלתא מכ"ם עבור מערך ההגנה האווירית של המדינה.
שיתוף פעולה מדעי

שיתוף הפעולה המדעי בין ישראל וצ'כיה החל בשנת 1991, עם חתימת הסכם מסגרת בתחום שיתוף הפעולה המדעי בין ישראל לצ'כוסלובקיה. הסכם המסגרת מהווה בסיס לתוכנית לשיתוף פעולה במדע בין המדינות, ומתחדש מדי מספר שנים. הסכם מחודש נחתם לאחרונה בספטמבר 2011, בעת ביקורו של ראש ממשלת צ'כיה בישראל.
ראו גם

יהדות צ'כיה
לקריאה נוספת

דור בן-ארי, ידידות שחלמתי על פראג, ישראל היום, 21.11.2024.
Wein, Martin J. A History of Czechs and Jews: A Slavic Jerusalem. United Kingdom: Taylor & Francis Limited, 2019.
מרטין ויין “משפטי פראג, אנטישמיות וישראל.” זמנים 16 (סתיו, 2011): 78–89.
מרטין ויין “Eduard Goldstücker aus israelischer Perspektive.” In Brücken, Neue Folge 21/1–2 (2013): 157–63 (German).
משה יגר, צ'כוסלובקיה, הציונות וישראל – גלגולי יחסים מורכבים, ירושלים: הוצאת הספרייה הציונית על-יד ההסתדרות הציונית העולמית, 1997.
משה יגר, ראשיתו של שירות החוץ 1948–1967, הוצאת כרמל, 2021, עמ' 72–74.
תסמין

שלפוחיות על העור הן התסמין העיקרי של מחלת הדבר
תסמין (בלועזית: Symptom) הוא תופעה המאפיינת מחלה. המונח הלועזי סימפטום מורכב מהמילים Sym ("ביחד") ו-Piptein ("ליפול"), ומשמעותו המקורית ביוונית היא "תאונה".
תסמין מסוים יכול להיגרם על ידי תהליכים פתולוגים שונים.
מטרת תהליך האבחנה היא לאתר את הגורמים המובילים לתסמין המדווח ולגבש החלטה על זהות התופעה הרפואית, או הפסיכולוגית שממנה סובל המטופל.
ייתכן מצב של חולי ללא סימפטומים, מצב שנקרא אסימפטומטיות.
תסמין מול סימן

המונח העברי הוא נגזרת של המילה סימן (שורש סמ"נ), אולם בניגוד לסימן, שהוא ממצא אובייקטיבי בבדיקה הגופנית של החולה, התסמין הוא תלונתו הסובייקטיבית של החולה והוא מתייחס לרוב לתופעה בה יכול החולה לחוש. לדוגמה: החולה מתלונן על כאב גרון (תסמין) והרופא מוצא אודם ותפליט בגרון (סימנים). תופעה יכולה להיות תסמין וגם סימן, תלוי במי שזיהה אותה. למשל, פריחה שזוהתה על ידי חולה - היא תסמין, ואילו פריחה שגילה אותה רופא היא סימן.
סוגים של תסמינים

מחלות מתאפיינות לעיתים קרובות בתופעות פיזיולוגיות, אותן ניתן לזהות רק בבדיקה רפואית, כגון: שינוי בהרכב הדם, שינוי בריכוז המלחים בגוף, שינוי בקצב פעימות הלב או בלחץ הדם. עם זאת, סימנים אלה יכולים פעמים רבות להתבטא על פני השטח בתסמינים. לדוגמה: שינוי בהרכב הדם ובריכוז המלחים עלול לגרום להפחתה או הגברה בתחושות הצמא או הרעב; ריכוז מלחים גבוה עלול לגרום לזיעה מלוחה.
סוגים של תסמינים > מקור התסמינים

מקור ישיר, כתוצאה מפעולה ישירה של גורמי המחלה: בסרטן העור, למשל, מופיעים גידולים נראים לעין על פני העור כתוצאה ישירה של פעולת גורם המחלה - במקרה זה, לעיתים קרובות, קרינת השמש, הגורמת למוטציות בחומר התורשתי של תאי העור ולהתפתחות גידולים.
מקור עקיף, כתוצר מתופעות הנגרמות מפעולתם של גורמי המחלה: בדיזנטריה מתיישבים חיידקים (מהסוג Shigella) או פרוטיסטים (ממין Entamoeba histolytica) במעי הגס ומפרישים רעלנים הגורמים להרס תאים. פעולתם העיקרית של תאי המעי הגס - ספיגת מים מהמזון - נפגמת, דבר הגורם להפרשת מים בצואה - שלשול, התסמין העיקרי של דיזנטריה.
מקור עקיף, עקב פעולתו של הגוף במלחמתו בגורמי המחלה: אחד התסמינים השכיחים ביותר, אשר מופיעים במחלות רבות בהן מיקרואורגניזמים פתוגניים תוקפים את הגוף, הוא עלייה בטמפרטורת הגוף ("חום גבוה"). לאחר שתאי הדם הלבנים של מערכת החיסון מזהים את הפתוגן, הם מפרישים, בין השאר, חומרים הנודדים אל המוח והמורים לו להעלות את טמפרטורת הגוף. הדבר גורם לחולה לנוח ולהמעיט בתנועה, דבר המאפשר הקצאת אנרגיה רבה יותר למלחמה בפתוגן. בנוסף, חיידקים רבים חיים בצורה אידיאלית בטמפרטורת הגוף (זאת הסיבה שהגוף מהווה עבורם סביבה נוחה להתרבות), והעלייה בטמפרטורה מביאה להאטה במחזור חייהם ואף למותם.
תסמונת (בלועזית: סינדרום, Syndrome) הוא כינוי למחלה בעלת תסמינים רבים, המופיעים במערכות ובאיברים שונים בגוף, ואשר לכאורה אינם קשורים האחד לשני. תסמונת אינה מהווה מושג מדעי נוקשה, ומחלות רבות אשר עונות לקריטריון שלעיל אינן מכונות "תסמונת". לרוב, נובע הדבר מסיבות היסטוריות.
טיפול תסמיני (סימפטומטי) הוא טיפול עקיף במחלה, אשר נועד להקל על התסמינים אך לא לרפא את המחלה. התסמין העיקרי של טרשת נפוצה, למשל, הוא ניוון שרירים. פיזיותרפיה מהווה טיפול תסמיני הבא להאט את הניוון ולשפר את היכולת המוטורית. עם זאת, גם עם טיפול פיזיותרפי אינטנסיבי נשארים גורמי המחלה בגוף, ועם הפסקת הטיפול, חוזרים התסמינים ומופיעים שוב.
הערות שוליים

↑  לוי יצחק, אנגל אסתי ולהב מאיר, (1999). האנציקלופדי הרפואית החדשה – אבחון מחלות. ישראל: ספרי עליית הגג, ידיעות אחרונות וספרי חמד.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4184217-0
יצחק מרדכי

יצחק (איציק) מרדכי (נולד ב-22 בנובמבר 1944) הוא איש צבא בכיר ופוליטיקאי ישראלי. כיהן כחבר הכנסת, ושר בממשלות ישראל ובתפקידי פיקוד בכירים בצבא הגנה לישראל.
פרש מהפוליטיקה בשנת 2000 בגין הרשעה במעשים מגונים.
ראשית חייו

מרדכי נולד בכורדיסטן העיראקית ועלה לישראל בשנת 1949. התגורר במשך שנתיים במעברת זרעין בעמק יזרעאל. אביו, שעבר בסוכנות היהודית קורס הכשרה של מדריכים חקלאיים, עסק בהקמת המושב שדי תרומות בעמק בית שאן ויחד עמו עברה המשפחה להתגורר במקום. בהמשך התגוררה המשפחה בשיכון בטבריה.
למרדכי תואר ראשון בהיסטוריה מטעם אוניברסיטת תל אביב ותואר שני במדע המדינה מטעם אוניברסיטת חיפה. הוא בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה של צה"ל והמכללה לפיקוד ולמטה של בריטניה.
קריירה פוליטית

בשנת 1995, בסמוך לפרישתו מן הצבא הצטרף לליכוד. בפרימרייז לקביעת רשימת הליכוד לכנסת ה-14 הגיע למקום הראשון עם כ-80,000 קולות, מה שהבטיח לו את המקום הרביעי ברשימה המשותפת עם גשר וצומת. לאחר הבחירות קיבל את תפקיד שר הביטחון בממשלתו של בנימין נתניהו. באוגוסט 1996 במסגרת תמרון שערך הצבא הסורי, הניע צבא סוריה את דיוויזיה מס' 14 מביירות אל עבר גבול ישראל. התמרון יכול היה להיתפס כתמים, אלמלא דיווחיו של יהודה גיל כי סוריה מתכוננת למלחמה. מפאת הערך הרב שיוחס למקור, ועל אף שלא היה אישור לכך ממקורות אחרים, גרמו הדיווחים לכך שצה"ל הזיז גם הוא יחידות שלו לגבול הצפון, והמשבר הלך והחריף. סוריה הצהירה שמהלכיה הגנתיים בלבד ובמקביל עמוס גלעד מבכירי חטיבת המחקר באמ"ן העריך כי פניה של סוריה אינם למלחמה. הערכתו שכנעה את הרמטכ"ל דאז, אמנון ליפקין-שחק, ואת יצחק מרדכי, להחליט שלא לנקוט בצעדים דרסטיים מדי, ובסופו של דבר חלף המשבר. בשנת 1998 בעת ההתמודדות לתפקיד הרמטכ"ל היה האלוף מתן וילנאי המועמד המוביל לתפקיד, אך בעת ששהה מחוץ לישראל, העניק מרדכי את התפקיד לשאול מופז, לדעת רבים על רקע איבתו ארוכת השנים לווילנאי. בעקבות זאת פרש וילנאי מצה"ל ביולי 1998, בתום 36 שנות שירות, ופנה לפעילות ציבורית. בראשית שנת 1999 הסתכסך עם נתניהו, פוטר מתפקיד שר הביטחון, ופרש מן הליכוד, תוך שהוא מצטט מן התנ"ך את הפסוק – "קרע ה' את ממלכות ישראל מעליך היום, ונתנה לרעך הטוב ממך" (שמואל א', ט"ו, כ"ח).
לאחר פרישתו מן הליכוד הצטרף למפלגת המרכז אשר נוסדה באותה התקופה. בקרב מקימי המפלגה היו ארבעה אנשים שראו עצמם כמועמדים לראשות הממשלה, אמנון ליפקין-שחק, דן מרידור, רוני מילוא ומרדכי. לאחר שסקרים הוכיחו כי מרדכי הוא הפופולרי בין הארבעה, הוסכם ביניהם על הצגתו כמועמד לראשות הממשלה. מרדכי איבד במהירות פופולריות לטובת אהוד ברק, ואף העימות הטלוויזיוני בינו לבין נתניהו, שנחשב למוצלח מבחינתו, לא שינה מגמה זאת. לאחר שסקרים הראו כי אינו מסוגל לזכות בראשות הממשלה, אך מסוגל לגרום לקיומו של סיבוב שני בין אהוד ברק לבין נתניהו, כפי שחייב החוק באותה עת, הופעל עליו לחץ כבד להסיר את מועמדותו, על מנת להבטיח את ניצחון ברק, אולם הוא סירב בתוקף, והצהיר שוב ושוב כי ימשיך בהתמודדות עד סופה. לבסוף, יום לפני הבחירות, הסיר מועמדותו. הבחירות עצמן היו כישלון למפלגת המרכז, אשר זכתה רק בשישה מנדטים. לאחר עליית ברק לשלטון שימש מרדכי בממשלתו כסגן ראש הממשלה וכשר התחבורה.
ההרשעה במעשים מגונים

במרץ 2000 הגישה פקידה במשרד התחבורה תלונה במשטרה נגד מרדכי בגין הטרדה מינית ומעשים מגונים, שתי נשים אחרות הגישו בעקבות כך תלונות על מעשים מגונים נוספים שביצע. היועץ המשפטי לממשלה, אליקים רובינשטיין, החליט על הגשת כתב אישום נגד מרדכי בגין ביצוע העבירות, בתגובה הודיע מרדכי ב-28 במאי 2000 על התפטרותו מן הממשלה. מרדכי הועמד לדין לפני בית משפט השלום בירושלים, באשמת ביצוען של עבירות מין בשלוש הנשים, מעשה מגונה בכוח שביצע ב-1992 בחיילת ששירתה בלשכתו, בהיותו מפקד פיקוד הצפון, מעשה מגונה בכוח שביצע בפעילה פוליטית ב-1996 בעת שכיהן כשר הביטחון ומעשים מגונים שביצע בעובדת לשכתו בשנים 1999–2000, בעת שכיהן כשר התחבורה. הוא הורשע בשני האישומים הראשונים: בעבירה של ביצוע מעשים מגונים בנסיבות מחמירות ובעבירה של מעשים מגונים וזוכה מהאישום השלישי. על מרדכי נגזר מאסר על תנאי של 18 חודשים, בתוקף למשך שלוש שנים. מרדכי ערער על עצם הרשעתו, והמדינה ערערה מנגד על קלות העונש. שני הערעורים הוגשו לבית המשפט המחוזי.. ערעורה של המדינה נדחה, וכן נדחו שניים מערעוריו של מרדכי, אך התקבל ערעורו בעניין אחת הפרשות שעליהן נדון. בקשת רשות ערעור לבית המשפט העליון שהגיש מרדכי ובקשתו לדיון נוסף נדחו.
מרדכי התפטר מהכנסת ב-2001, זמן קצר לאחר הרשעתו. הרשעה זו בעבירה פלילית קטעה את הקריירה הפוליטית שלו והביאה לגירושיו מאשתו השנייה, כוכי. בשנת 2005 התכוון ראש עיריית שדרות, אלי מויאל, להעסיקו כמרצה למורשת קרב בבתי ספר תיכוניים בעיר. מנכ"ל משרד החינוך, רונית תירוש, בגיבויה של שרת החינוך, לימור לבנת, פסלה אותו מהוראה בבתי הספר, עקב הרשעתו בעבירת מין.
ב-8 בספטמבר 2005 דנה ועדה שהוקמה לפי חוק השיפוט הצבאי בראשות השופט אליהו וינוגרד בסוגיה של שלילת דרגותיו הצבאיות עקב ההרשעה והחליטה שלא לבטלן ולהשאירו בדרגת אלוף. הפרקליט הצבאי הראשי ערער על ההחלטה בפני בית הדין הצבאי לערעורים, אשר החליט ב-12 ביוני 2006 כי דרגותיו של מרדכי לא יישללו. משפטו והרשעתו של מרדכי מצוינים כאבן דרך בהגנה הניתנת מהמשפט הישראלי נגד מעשים מגונים והטרדה מינית.
ספרו

בעד עמי ולמען ארצי - לוחם, מפקד, מנהיג (ידיעות ספרים, 2022).
לקריאה נוספת

מעוזיה סגל, עדויות מגובה החול – קרב הצנחנים בחווה הסינית, הוצאת מודן, 2007.
אלישיב שמשי, בהם יותר מכל: על סוד ההצלחה של צה"ל, הוצאת משרד הביטחון, 2005, עמוד 148.
יצחק מרדכי, בעד עמי ולמען ארצי - לוחם, מפקד, מנהיג, ידיעות ספרים, 2022.
ישראל וורצל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1950 (בן 75 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 
ישראל ווּרצֶל (ידוע בשם העט פ. חוֹבָב; נולד בשנת 1950) הוא עיתונאי, פובליציסט וסאטיריקן חרדי, לשעבר עורך "יתד נאמן".
ביוגרפיה

נולד וגדל בבני ברק, בנם של ניצולי שואה יוצאי רומניה. בוגר ישיבת גרודנא באשדוד. בשנת 1989 התמנה לעורך העיתון "יתד נאמן"[דרוש מקור], לצד גיסו נתן גרוסמן (כיום עורך "הפלס") ויצחק רוט. יחד עם שני עמיתיו התחלק בכתיבת טור המערכת היומי של העיתון.
את כל מאמריו וטוריו לא פרסם בשמו אלא תחת שם העט "פ. חובב".
לאחר המהפך בשליטה ב"יתד נאמן", ביוני 2012, נשאר בתפקידו לצד העורך יצחק רוט. כעבור שנה, ביוני 2013, פרש.
ביוגרפיה > הטור "אדרבה"

במשך שנים פרסם את מדורו השבועי "אדרבה". המדור שימש במה מרכזית להשמעת ביקורת השקפתית בסגנון סרקסטי. הוא הרבה לבקר את החינוך החילוני, את התקשורת הישראלית, את הציונות הדתית, את תופעת "החרדים החדשים", את השבועונים החרדיים ובראשם "משפחה", את פעילותה של עמותת נוער כהלכה ועוד.
המדור "אדרבה" שימש במה להשמעת ביקורת פנימית, לעיתים מוסווית, באמצעות כתיבה סטירית-סרקסטית, כנגד תופעות בתוך החברה החרדית והליטאית. בין השאר יצא נגד המוזיקה המודרנית והרעשנית המושמעת בחתונות חרדיות, נגד הצפת רחובות הערים החרדיות בקופות צדקה מטעם ועדות הצדקה ועוד.
בשנת 2005, בעקבות ביקורת שהשמיע הרב ישראל רוזן על הרבנים החרדים שהתירו את כניסת יהדות התורה לקואליציה בתקופת ההתנתקות, כינה אותו וורצל בטורו "עכברוש עלוב המנסה לקרוא תיגר על מלכותו של האריה", וכמו כן יצא נגדו על "מתן הכשרים הלכתיים תמורת בצע כסף". בעקבות זאת הגיש הרב רוזן תביעת דיבה נגד "יתד נאמן" וזכה בה.
פ. חובב השווה את תעמולת מפלגת שינוי בראשות יוסף לפיד לתעמולה הנאצית. ב-2011, בעקבות התעוררות נושא הדרת נשים, כתב בטורו כי "היהודים הוחזקו במחנות ההשמדה בבלוקים נפרדים לגברים ולנשים. אפילו חיות האדם הללו התייחסו אל ההפרדה כדבר טבעי. גברים הושלכו להתגורר בבלוק הגברים ונשים בבלוק הנשים". בעקבות זאת פרסם יד ושם תגובה שבה נכתב: "אנו דוחים בשאט נפש את התפיסה המעוותת לפיה ניתן ללמוד מהאידאולוגיה של הנאצים ומפעולותיהם לגבי מהם הערכים הטבעיים לאנושות".
ביוגרפיה > משפחתו

וורצל נשוי לנחמה, בת אברהם שלמה פרידמן, מבעלי הוצאת לוין אפשטיין. שלוש אחיותיה נשואות לרב יונה מצגר, לנתן גרוסמן ולרב דוד דב לבנון, אב בית הדין הרבני באשקלון. שניים מילדיו של וורצל נשואים לשניים מנכדיו של הרב חיים קניבסקי. אחותו חדוה שטרנפלד הייתה השפית האחראית על המתכונים במגזין לבית של "יתד נאמן", "קטיפה" (לשעבר "בית נאמן").
מטוריו

מבחר טורים של פ. חובב
העם דורש 'צדק חברתי' צודק
בין פורים לפסח
הדרת שחורים
מכתב גלוי לפלסנר
הערות שוליים

↑  פ. חובב בטור משתלח נגד 'משפחה'
↑  ללום מבקש תרומות
↑  אבישי בן חיים, "עכברוש עלוב", באתר nrg‏, 15 בפברואר 2005
↑  רותי אברהם, הרב הציוני זכה בתביעת דיבה נגד יתד נאמן, באתר News1 מחלקה ראשונה, 14 בנובמבר 2008
↑  יוסי סעידוב, "ימי ההסתה הקשים", באתר העין השביעית, 6 ביוני 2008
↑
↑  יד ושם נגד פ. חובב