stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארתור לייפציג
ביוגרפיה

לייפציג נולד ברובע ברוקלין שבניו יורק. בגיל 17 עזב את בית ספר ועבד בעבודות מזדמנות. הוא נפצע קשה בידו הימנית בעת שעבד בעסק לזכוכית ולאחר תקופת החלמה ארוכה חיפש מקצוע שבו יוכל להתפרנס. הוא הצטרף לפוטו ליג - קואופרטיב של צלמים שפעל בשנים 1951-1936 בניו יורק במטרה להפוך לטכנאי של חדר חושך, ולמד שם צילום. בין היתר, למד שם ב"סדנה דוקומנטרית" אצל סיד גרוסמן - צלם, מורה ופעיל חברתי. הוא לימד קורסים לטכניקה מתקדמת בצילום ב"פוטו ליג" במשך שלוש שנים ואף הציג בתערוכות. בשנים 1946-1942 היה צלם מערכת העיתון PM. במשך תקופה מסוימת למד גם אצל פול סטרנד, בטרם יצא לקריירה כצלם דוקומנטרי פרילאנסר.
ב-1946 הוא השתתף בתערוכה הקבוצתית "New Faces" שהוצגה במוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק וב-1955 נמנה לייפציג עם הצלמים שצילומיהם הופיעו בתערוכת הצילום המשפיעה, "משפחת האדם", שהוצגה אף היא במוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק. בין השנים 1968 ו-1991 שימש לייפציג כמרצה לאמנות וכראש תחום הצילום באוניברסיטת LIU Post שבלונג איילנד. במשך אותן שנים פרסם את עבודותיו, בין היתר, במגזינים:  Fortune, Look, Parade, ו- Natural History, ובאותה עת המשיך גם בפרויקטים אחרים של צילום.
ב-2004 זכה בפרס לוסי לצלמים (Lucie Award) על הישגים בתחום האמנות.
אוספים קבועים

הספרייה הלאומית של צרפת
מוזיאון ברוקלין
גלריית הדיוקנאות הלאומית (וושינגטון)
ספרים

Sarah’s Daughters: A Celebration of Jewish Women, published by Women’s American ORT, 1988
Growing up in New York; Boston: David R. Godine, 1995 (ISBN 1567920519)
On Assignment with Arthur Leipzig; Boston: Long Island University Press, 2005 (ISBN 0913252026; ISBN 978-0-913252-02-4)
Arthur Leipzig: Next Stop New York; Munich / New York: Prestel, 2008
Klein, Mason and Evans, Catherine: "The Radical Camera: New York's Photo League, 1936-1951". Yale University Press, 2011
הערות שוליים

↑  דגלאס מרטין, Arthur Leipzig, Photographer of Everyday Life in New York, Dies at 96, באתר הניו יורק טיימס, 5 בדצמבר 2014
1 2  arthur leipzig 2004 honoree: achievement in fine art awards, באתר Lucie Awards
↑  Arthur Leipzig, בבלוג Masters of Photography,‏ 29 באוגוסט 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12527795v (data)  CiNii: DA19436872  GND: 121955346  ISNI: 0000 0000 7834 3186  LCCN: n83071798  PIC: 3174  RKD: 382762  SNAC: w61k0nd7  ULAN: 500129206  VIAF: 96637921   WorldCat (עם VIAF): 96637921
אשטדולסדמן

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אגם 
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  נורווגיה נורווגיה
 קואורדינטות:  66°53′48″N 14°22′58″E﻿ / ﻿66.896666666667°N 14.382777777778°E﻿ / 66.896666666667; 14.382777777778
  (למפת נורווגיה מוגדלת) אוסלו ברגן טרומסה טרונדהיים קריסטיאנסנד נרוויק שוודיה פינלנד אסטוניה רוסיהאשטדולסדמן(למפת נורווגיה רגילה) אוסלו ברגן טרומסה טרונדהיים קריסטיאנסנד נרוויק שוודיה פינלנד אסטוניה רוס.אשטדולסדמן
 
אשטדולסדמן (בנורווגית: Arstaddalsdammen) הוא אגם בנורווגיה השוכן בסמוך לעיר ביארן שבמחוז נורדלנד. האגם ממוקם כ-15 קילומטרים מדרום-מערב לכפר מולדורד (אנ'). שטח האגם הוא 2.54 קילומטר רבוע והוא נמצא בקצה הדרומי של עמק ארסטדאל (אנ'). בשנות ה-60 הוקם בקצהו הצפוני של האגם סכר. המים מהאגם מוזרמים אל האגם הסמוך סוקומווטנט בעיר אילדיסקול (אנ').
האגם משמש מאגר לתחנת הכוח ההידרואלקטרית סונפיוד (Sundsfjord Hydroelectric Power Station) .
הערות שוליים

↑  "SKS produksjon: Sundsfjord.
אשטה מאנגלה

אשטה מאנגלה: שורה ראשונה (מימין לשמאל): הקונכייה, הדג המוזהב, הפרסטול היקר; שורה שנייה: פרח הלוטוס, אגרטל האוצר; שורה אחרונה: גלגל החוק, כרזת הניצחון והקשר הבלתי נגמר.
אשטה מאנגלה (בסנסקריט: "אשטה" = "שמונה"; "מאנגאלה" = "מבשר טובות") הם שמונה סימנים מבשרי הטוב בתרבויות שונות בדרום ומרכז אסיה. הסימנים מלמדים כלים ומכוונים לאיכויות המוח והתודעה.
שמונת הסימנים הם:
שאנקאה או הקונכייה הלבנה הפונה ימינה
הקשר הבלתי נגמר
הדג המוזהב
כרזת הניצחון
פרח הלוטוס
הפרסטול היקר או צ'אטרה
אגרטל האוצר
גלגל החוק
שמונת הסימנים מבשרי הטוב של וג'ריאנה והבודהיזם ההימלאי

בודהיסטים טיבטים משתמשים בערכם של שמונת הסימנים במשק הבית ובאמנות הציבורית. כמה פרשנויות שכיחות ניתנות עם כל סימן, למרות שמורים שונים יתנו פרשנויות אחרות:
ביבדובי

| --- | --- |

 לידה:  3 ביוני 2000 (בת 24) אילוילו סיטי, הפיליפינים
 שם לידה:  ביאטריס לאוס
 שם במה:  Beabadoobee 
 מוקד פעילות:  הפיליפינים • בריטניה
 תקופת הפעילות:  מ-2017
 מקום לימודים:  Sacred Heart High School 
 עיסוק:  זמרת-יוצרת
 סוגה:  סוגות שונות
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  קול • גיטרה
 חברת תקליטים:  דירטי היט
 http://beabadoobee.co.uk/
 פרופיל ב-IMDb
 
ביאטריס לאוס (באנגלית: Beatrice Laus; נולדה ב-3 ביוני 2000) המוכרת בשם הבמה בייבדובי, היא זמרת-יוצרת פיליפינית-בריטית, שזכתה להצלחה בינלאומית כמבצעת של הלהיט "Death Bed (Coffee for Your Head)". השיר קיבל את תואר הפלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי, איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי, איגוד תעשיית ההקלטות האיטלקי, איגוד תעשיית ההקלטות הניו זילנדי, ואיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי. בשיאו, דורג במקום הרביעי במצעד הסינגלים הבריטי, ובמקום ה-23 במצעד הבילבורד הוט 100.
את אלבום הבכורה שלה Fake It Flowers, הוציאה בשנת 2020.
ביוגרפיה

לאוס נולדה בעיר אילוילו שבפיליפינים ב-3 ביוני 2000 ועברה להתגורר בלונדון עם הוריה בגיל 3.היא גדלה במערב לונדון בהאזנה למוזיקה פיליפינית, כמו גם מוזיקת פופ ורוק משנות התשעים. כשהייתה נערה, היא האזינה לאינדי רוק ולאמנים כמו Yeah Yeah Yeahs, קרן או ואלכס ג'י. לאוס למדה שבע שנים נגינה בכינור ובהמשך, למדה לנגן על גיטרה. היא לימדה את עצמה לנגן בכלי נגינה באמצעות מדריכי יוטיוב. היא קיבלה השראה מקימיה דוסון ומפסקול הסרט "ג'ונו".
קריירה

את המיני-אלבום הראשון שלה Lice, הוציאה בשנת 2018. הוא נכשל ולא זכה להצלחה כלשהי. בסוף אותה השנה, ניסתה להוציא מיני-אלבום נוסף Patched Up, שנכשל גם הוא. באפריל 2019, הוציאה את Loveworm, שזכה להצלחה מתונה. לאחר מכן, הפך שירה "Death Bed (Coffee for Your Head)" לוויראלי בטיקטוק, דבר שמינף את הקריירה שלה. לקראת סוף שנת 2019, היא הוציאה את המיני-אלבום הרביעי שלה Space Cadet, שזכה לביקורות חיוביות ולדירוגים של חמישה כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכול.
לקראת בואה של שנת 2020, הלהיט שלה "Death Bed (Coffee for Your Head)", זכה להצלחה בינלאומית גדולה מזו שזכה לה בשנת 2019 עקב אתגר בטיקטוק. השיר קיבל את תואר הפלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי, איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי, איגוד תעשיית ההקלטות האיטלקי, איגוד תעשיית ההקלטות הניו זילנדי, ואיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי. בשיאו, דורג במקום הרביעי במצעד הסינגלים הבריטי, ובמקום ה-23 במצעד הבילבורד הוט 100.
באוקטובר 2020, הוציאה את אלבום הבכורה שלה, Fake It Flowers. האלבום דורג במצעדי הבילבורד.
ב-19 ביולי 2023 הוציאה את הסינגל "the way things go".
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2020: Fake It Flowers
2022: Beatopia
2024: This Is How Tomorrow Moves
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2018: Lice
2018: Patched Up
2019: Loveworm
2019: Space Cadet
2021: Our Extended Play
הערות שוליים

↑  אינדי רוק • ספייס רוק • רוק אלטרנטיבי • אינדי פופ • לו-פיי • פולק-פופ • פופ בדרום
↑  hermesauto, The Life List: 5 things about Filipino-born British singer-songwriter Beabadoobee, The Straits Times, ‏2020-10-21 (באנגלית)
1 2 3 4 5  beabadoobee, Billboard
1 2  Accreditations - ARIA, www.aria.com.au (באנגלית)
1 2  BPI
1 2  Certificazioni - FIMI, www.fimi.it (ב־)
1 2  The Official New Zealand Music Chart, THE OFFICIAL NZ MUSIC CHART (באנגלית)
1 2  Gold & Platinum, RIAA (באנגלית אמריקאית)
1 2  POWFU FT BEABADOOBEE | full Official Chart History | Official Charts Company, www.officialcharts.com
1 2  Fake It Flowers - Beabadoobee 🌼🌷✨, a playlist by ellagotlost on Spotify, Spotify
↑  The Big Read – Beabadoobee: “I want to live in the ‘90s!”, web.archive.org, ‏2019-11-21
1 2  Meet Beabadoobee, the Gen Z Songwriter Crafting Simple, Affecting Earworms - VICE, web.archive.org, ‏2019-11-21
1 2  Beabadoobee | Biography & History | AllMusic, web.archive.org, ‏2019-11-21
↑  One to watch: Beabadoobee | Music | The Guardian, web.archive.org, ‏2019-09-07
↑  Lice - EP by beabadoobee (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2020-12-31
↑  Patched Up by beabadoobee (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2020-12-31
↑  Loveworm by beabadoobee (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2020-12-31
1 2  Abigail Freeman, Beyond TikTok: Surprising 2020 Breakouts From The World’s Biggest Social Media Sensation, Forbes (באנגלית)
1 2  Farrah Penn, Daniella Emanuel, Krista Torres, Shelby Heinrich, How Many Of These 2020 TikTok Trends Do You Remember?, BuzzFeed (באנגלית)
↑  Beabadoobee - Space Cadet EP, Dork (באנגלית)
↑  Beabadoobee Space Cadet, exclaim.ca (ב־Canadian English)
↑  Beabadoobee wears her heart on her sleeve and doesn’t care who sees it, The Line of Best Fit (באנגלית)
↑  Beabadoobee – 'Space Cadet EP' review, NME | Music, Film, TV, Gaming & Pop Culture News, ‏2019-10-16 (באנגלית בריטית)
↑  Tomás Mier, Beabadoobee Twirls Her Way Through Healing in 'The Way Things Go' Video, Rolling Stone, ‏2023-07-18 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb18030933b (data)  ISNI: 0000 0004 7845 3798  MusicBrainz: 88d17133-abbc-42db-9526-4e2c1db60336  VIAF: 7510167445390388860004   WorldCat (עם VIAF): 7510167445390388860004
אריק דולפי

| --- | --- |

 לידה:  20 ביוני 1928 לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 פטירה:  29 ביוני 1964 (בגיל 36) ברלין, גרמניה
 שם לידה:  אריק אלן דולפי ג'וניור
 מקום קבורה:  בית העלמין אנג'לוס רוזדייל 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1949–1964 (כ־15 שנים)
 מקום לימודים:  Susan Miller Dorsey High School 
 סוגה:  ג'אז חופשי
 כלי נגינה:  סקסופון אלט, חליל, קלרינט
 חברת תקליטים:  בלו נוט, אימפולס רקורדס 
 שיתופי פעולה בולטים:  צ'ארלס מינגוס, ג'ון קולטריין,מקס רואץ', רון קרטר
 פרופיל ב-IMDb
 
אריק דולפי (באנגלית: Eric Allan Dolphy, Jr.;‏ 20 ביוני 1928 – 29 ביוני 1964) היה נגן ג'אז שניגן על מספר כלי נשיפה.
נגן חליל, קלרינט בס וסקסופון אלט. מאבות הג'אז החופשי נחשב לאמן שמקדים את זמנו. דולפי השפיע מאוד ברמה האישית וברמה המוזיקלית על האנשים עמם נגן, כמו החצוצרן פרדי האברד, מאל ולדרון, פול צ'יימברס ועוד, אך בראש ובראשונה על ג'ון קולטריין וצ'ארלס מינגוס, שיצרו יחד עם דולפי מספר אלבומים שנחשבים לבסיס הג'אז החופשי ושהשפיעו רבות על נגני הסגנון שבאו אחריהם, כמו ארצ'י שפ.
ביוגרפיה > ההתחלה וההתפרסמות

אריק אלן דולפי ג'וניור נולד בלוס אנג'לס, ונפטר בברלין בשנת 1964. דולפי נחשף למוזיקה עוד בצעירותו. אמו הייתה זמרת במקהלה ואביו מוזיקאי קלאסי. הוא התחיל לנגן בבית הספר על קלרינט, למד אצל לויד ריס, ועבר לאבוב כעבור זמן. מאוחר יותר נחשף דולפי לסקסופון אלט לחליל ולבס קלרינט. בתחילת 1958 הוא הצטרף להרכבו של המתופף צ'יקו המילטון, בגלל ניסיונו בנגינה עם נגני "החוף המערבי" (תזמורת צבאית, באדי קולט, הביג בנד של רוי פורטר ועוד). השתתפותו של דולפי בהרכב זה תרמה להכרתו בחוף המערבי ובלוס אנג'לס, ואחר כך גם בניו יורק והחוף המזרחי.
בסוף 1959 עבר דולפי לניו יורק והתחיל לעבוד עם צ'ארלס מינגוס, ברביעייה המפורסמת שלו (ראו בהמשך). כאן, בניו יורק, הפך דולפי לנגן מבוקש מאוד, והקליט עם ג'ורג' ראסל, מקס רואץ', אורנט קולמן, וגם כמה תקליטים כמוביל.
ביוגרפיה > מותו של דולפי

ב-1961 הצטרף דולפי להרכב של ג'ון קולטריין עד אמצע שנת 1962 (ראו בהמשך), בתקופה זו ניגן דולפי בסגנון שונה, יותר קרוב לסגנונו של קולטריין.
בשנת 1964, חזר דולפי לנגן עם מינגוס (ראו בהמשך), ויצא איתו לסיבוב הופעות באירופה. דולפי נפרד ממינגוס בפריז, שם הוא התחתן עם ג'ויס מורדכי. זמן קצר לפני שמת הוא ניגן עם דונלד בירד ונאט דייוויס.
דולפי נפטר בברלין, בעקבות התקף מחלת הסוכרת שחלה בה. ההתקף קרה בזמן סיבוב הופעות, ובקרב רבים מקהל המאזינים נוצר הרושם שההתעלפותו של דולפי נבעה משימוש בסמים. דולפי מת בגיל 36, ומספר ימים אחרי פטירתו גופתו הובאה ללוס אנג'לס.
דולפי בהרכבים

דולפי הקים חמישייה משלו, ויצא לסיבוב הופעות בברלין וסקנדינביה (כמעט כולו מתועד).
דולפי בהרכבים > דולפי עם קולטריין

דולפי וקולטריין נפגשו לראשונה ב-1954, והפכו לידידים. תחילת העבודה המוזיקלית ביניהם הייתה ב-1961. לקולטריין עלה הרעיון להקליט תקליט מיוחד של תזמורת שתנגן עיבודים אפריקאים, וביקש מדולפי לכתוב את אותם עיבודים, ודולפי נענה בחיוב. שמו של התקליט היה Africa/Brass"", שהוקלט בשני סשנים- אחד במאי והשני ביוני. העיבודים של דולפי יצאו מצוינים, ובדיוק כמו שקולטריין רצה. אי אפשר להתייחס לנגינתו של דולפי או לאף נגן אחר מכיוון שאף אחד מהנגנים (חוץ מקולטריין והרביעייה שלו) לא לקח סולו בתקליט זה. באותו זמן דולפי וקולטריין הקליטו את Ole Coltrane, בתקליט זה קולטריין מנסה לנגן באופן קצת יותר חופשי ואוואנגארדי. לאחר הסשן השני נפרדו השניים לזמן מה וחזרו לעבוד ביחד עוד באותה שנה. דולפי הצטרף לרביעייה של קולטריין ביחד עם וס מונטגומרי. ההרכב ערך סיבוב הופעות במערב ארצות הברית וקיבל ביקורות קשות במיוחד, בעקבות כך, עזב מונטגומרי את ההרכב. ב-1962 עזב דולפי את ההרכב סופית, והשניים לא ניגנו ביחד יותר. בתקופה האחרונה בחייו של קולטריין הוא ניגן על קלרינט בס, אותו קלרינט שהיה של אריק דולפי. אמו של דולפי נתנה את הקלרינט לקולטריין כי ידעה על הקשר העמוק שנוצר בין השניים. דולפי השפיע רבות על הנגנים איתם ניגן במהלך חייו, אך השפעתו על קולטריין הייתה רבה במיוחד. דולפי חשף את קולטריין למה שמעבר לבופ והקליט איתו כמה תקליטי ג'אז חופשי.
את המשפט הבאים אמר קולטריין אחרי מותו של דולפי:
"כל מה שאומר יהיה המעטה בערכו (מאנגלית:understatment). אני רק יכול לומר שחיי נעשו הרבה יותר בזכות זה שהכרתי אותו. הוא היה אחד מהאנשים הגדולים ביותר שאי פעם הכרתי, כאדם, כחבר, וכמוזיקאי."
דולפי בהרכבים > דולפי עם מינגוס

פגישתם הראשונה של דולפי ומינגוס הייתה בתחילת שנות החמישים. כשדולפי עזב את צ'יקו המילטון, עבר לניו יורק, וניגן קצת עם ג'ורג' טאקר, הוא הצטרף לרביעייה של מינגוס (1959-1960). הרכב זה היה אחד ההרכבים המפורסמים ביותר בג'אז המודרני, ואנשים מכלילים אותו ב-"הרכבי התהילה" (החמישייה של מיילס דייוויס והרביעייה של ג'ון קולטריין).הקטעים שנוגנו בהרכב זה הפכו לקטעים חשובים בהיסטוריית הג'אז. השניים נפגשו שוב בשנת 1964, כשמינגוס כתב יצירה בעקבות כתבה שראה בעיתון שמדברת על גדרות הפרדה בין לבנים לשחורים. היצירה מעבירה את רגשותיהם של הנגנים ואורכה כ-25 דקות. האלתורים של הנגנים מוסיפים ליצירה המרגשת את דעותיהם והשקפתם האישית של כל אחד מהנגנים. כשמינגוס ידע שדולפי עוזב את ההרכב הוא כתב שיר בשם "So long, Eric", והפך אותו לחלק מהרפרטואר. מינגוס, שקרא לבנו אריק, על שם דולפי, אמר:
"Eric was a saint- in every way, not just in his playing"
דולפי גם ניגן קלרינט בס בהרכב הכפול בתקליט (Free Jazz (A Collective Improvisation של אורנט קולמן.
מאפייני נגינה וחשיבות > חשיבות לסגנון

למרות התקופה הקצרה בה היה אחד מנגני הג'אז הבולטים ביותר (6 שנים), דולפי השפיע רבות, ועזר להתפתחות סגנון האוונגארד. דולפי היה הראשון שהפך את הקלרינט בס לכלי סולני בג'אז, והיה בין הראשונים שפיתחו את הנגינה בחליל מעבר לסגנון הבי בופ.
מאפייני נגינה וחשיבות > סגנון

אריק דולפי ניגן על שלושה כלים (סקסופון אלט, חליל וקלרינט בס) כאשר אף אחד מהם לא היה הכלי המרכזי, דבר נדירה למדי בג'אז, כיוון שבדרך כלל נגנים בוחרים כלי מרכזי אחד, בו הם שולטים שליטה מלאה. בתחילת דרכו ניגן דולפי בופ וניסה להביא משהו אחר, משהו שעוד לא שמעו. בתחילה הוא ניסה לחדש אבל עשה זאת בהיסוס רב. ניתן לראות שינוי חד בנגינתו בתקליט- "Far Cry", שם הוא מנגן ללא היסוס ובחופשיות.
דולפי הושפע רבות מצ'ארלי פארקר ועד הקלטותיו האחרונות ניתן לשמוע את נוכחותו של פארקר בנגינתו של דולפי. קיים דמיון בין השנים, מכיוון ששניהם תרמו לג'אז ופיתחו סגנון חדש- פארקר את הבי בופ ודולפי את האוואנגארד.
שניהם מתו בשנות השלושים לחייהם (פארקר-35, דולפי-36) אך בכל זאת הצליחו להשאיר חותם בהיסטוריית הג'אז.
דולפי היה ווירטואוז בסולואים והשתמש בארפז'ים מהירים, ובקפיצות גדולות, לעיתים גם מעל לאוקטבה. ניתן לשמוע בסולואים של דולפי ציוצים וחריקות (בעיקר כשהוא מנגן על קלרינט הבס), שלפי טענתו נבעו מאהבתו לציוץ הציפורים.
דולפי, למרות ההשפעות הרבות שקיבל מעמיתיו, יצר מבלי שידע, סגנון חדש, סוחף, מרגש, מדהים.
הוא השתמש בכלים ששלט בהם בצורה כזו שהרחיק לכת איתם למקומות שאחרים לא ידעו שקיימים בכלל.
דיסקוגרפיה (הנבחרים)

1960: Outward Bound(New Jazz/OJC)
1960: Fire Waltz (Prestige)
1960: Out There (New Jazz/OJC)
1960: Magic (Prestige)
1960: Far Cry Buy Now! (New Jazz/OJC)
1960: Eric Dolphy (Prestige)
1961: The Quest (Prestige)
1961: The Great Concert of Eric Dolphy [live] (Prestige)
1963: Iron Man (Restless)
1963: Jitterbug Waltz (Casablanca)
1963: The Illinois Concert [live] (Blue Note)
1964: Out to Lunch (Blue Note)
1964: Last Date (Verve)
אריסטו מכיוס

| --- | --- |
 לידה:  300 לפנה״ס כיוס, יוון 
 פטירה:  המאה ה־3 לפנה״ס אתונה, אתונה העתיקה 
 זרם:  האסכולה הסטואית 
 תחומי עניין:  פילוסופיה 
 עיסוק:  פילוסוף, סופר 
 
אריסטו מכיוס (ביוונית: Ἀρίστων ὁ Χίος), היה פילוסוף יווני בן המאה השלישית לפנה"ס.
ביוגרפיה

הוא נולד באי כיוס והגיע לאתונה שבה שמע את הרצאותיו של זנון מקיטיון, מייסדה של האסכולה הסטואית בפילוסופיה היוונית. לעיתים השתתף גם בהרצאותיו של פולמון מאתונה, שעמד בראש האקדמיה האפלטונית מ-314 עד 269. אם כי אריסטו מכיוס נמנה עם חוגיו של זנון מקיטיון, הוא זנח את תורת מורהו בהביעו התנגדות  לשניים מענפי הפילוסופיה של האסכולה הסטואית: לוגיקה ופיזיקה.
אריסטו מכיוס היה אדם בעל כוח שכנוע ונואם מעולה. הוא פתח את בית ספרו בגימנסיה בשם צינוסרגס, שהייתה ממוקמת בפרבר של אתונה ושנודעה בשל קשריה עם הפילוסופים הציניקנים. נהרו אליו תלמידים כה רבים עד כי הרשה כניסה חופשית לכל מי שאבה להאזין לדבריו. הוא אמר שחבל כי חיות פרא הן חסרות בינה כי אחרת היו מסוגלות להשתתף בשיעוריו.
תורתו

לא ניתן לתאר את תורתו בשלמותה, כי מכל כתביו לא שרד דבר בשלמותו, אבל יש בידינו קטעים של מחברים מאוחרים יותר שלפיהם הוא הושפע רבות מן הזרם הציניקני בפילוסופיה היוונית. הוא סבר כי הלוגיקה איננה חשובה משום שאין בה דבר משותף עם בני האדם, והתייחס לדיאלקטיקה כמלאכותית וחסרת ערך.
הוא דחה גם את הפיזיקה באומרו שהיא מעבר להשגה האנושית. דעותיו אלה משתקפות בדבריו על אלוהים שלדעתו הוא בלתי ניתן לתפיסה וחסר תחושה, וכי אין לדעת בוודאות כלשהי אם הוא ישות חיה או שאיננו כזה. דברים אלה היו בניגוד גמור לתורתו של זנון מקיטיון שצידד בדעה כי היקום הוא ישות חיה ובעלת תבונה.
זנון מקיטיון חילק את הפילוסופיה לשלושה ענפים: לוגיקה שכללה רטוריקה, דקדוק ותאוריות בדבר תפיסה חשיבה, פיזיקה שכללה לא רק את המדע אלא גם את טבעו האלוהי של היקום, ואתיקה שמטרתה הייתה  להגיע אל האושר באמצעות דרך חיים התואמת את הטבע. אולם בעבור אריסטו מכיוס האתיקה הייתה הענף היחיד של הפילוסופיה, אם כי היו לו הסתייגויות גם באשר אליה באומרו כי צִדה המעשי הוא חסר ערך ותועלת.
אריסטו מכיוס הגן על תורת ההכרה של האסכולה הסטואית נגד תורת הספקנות שבה צידד הפילוסוף ארקסילאוס שעמד בראש האקדמיה האפלטונית החל מ-264.
אריק נבלנד

אריק נבלנד (בנורווגית: Erik Nevland; נולד ב-10 בנובמבר 1977 בסטוונגר) הוא כדורגלן עבר נורווגי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה

נבלנד החל את הקריירה שלו בוויקינג ב-1995, אך כבר לאחר שנתיים, ב-1997, הועבר למועדון האנגלי מנצ'סטר יונייטד, לפני ששיחק בהרכב הפותח של מועדונו המקומי. המניע העיקרי שגרם למנצ'סטר יונייטד להחתימו היה הצלחתו של החלוץ לכבוש בשלושה משחקי מבחן שלו בקבוצה שלושער. את שערו הבודד עבור מנצ'סטר יונייטד כבש במשחק גביע הליגה נגד ברי באוקטובר 1998. הוא לא הצליח לבסס את מעמדו במועדון האנגלי, ועקב כך הושאל למועדון האם שלו ויקינג בשנת 1999. אחרי השאלה מוצלחת בוויקינג הושאל שוב לגטבורג השוודית בשנת 2000, בה השתתף ב-4 משחקים בלבד. נבלנד שיחק משחק בודד אחד בפרמייר ליג עבור מנצ'סטר יונייטד, ב-10 במאי 1998, מול בארנסלי.
בינואר 2000, אחרי ההשאלה הלא מוצלחת בגטבורג, נבלנד חזר רשמית לוויקינג, וזכה עם הקבוצה בגביע הנורווגי ב-2001. ב-2002 הבקיע נבלנד שני שערים בניצחון של ויקינג על צ'לסי בגביע אופ"א. בנובמבר 2004 הוא הצטרף למועדון ההולנדי חרונינגן, והיה לאחד השחקנים הידועים בו. במחצית העונה הראשונה שלו במועדונו החדש הבקיע נבלנד 16 שערים ב-20 משחקים. הוא ידוע גם בשל כך שהבקיע את השער הראשון של הקבוצה באצטדיונה החדש, אצטדיון אורובורג. בדצמבר 2007 הוא זכה בתואר "החרונינגנר של השנה" על ידי צופי טלוויזיה במחוז חרונינגן, על אף שלא נולד בעיר או בהולנד.
ב-28 בינואר 2008 חתם נבלנד בפולהאם תמורת 3 מיליון אירו. ב-3 בפברואר 2008 השתתף נבלנד במשחקו השני בפרמייר ליג, מול אסטון וילה בקרייבן קוטג'. בשנת 2010 חזר לקבוצת נעוריו, ויקינג, ובשנת 2012 פרש ממשחק פעיל.
אריק נייט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 באפריל 1897 יורקשייר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  15 בינואר 1943 (בגיל 45) סורינאם 
 שם לידה:  Eric Mowbray Knight 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, ארצות הברית 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  This Above All, לאסי חוזרת הביתה 
 
אריק נייט (אנגלית: Eric Knight‏; 10 באפריל 1897 - 15 בינואר 1943) היה סופר אמריקאי-בריטי, אשר נודע בעיקר בזכות יצירתו הבדיונית "לאסי חוזרת הביתה".
חייו

אריק מובריי נייט נולד ביורקשייר, אנגליה, והיה השלישי מבין ארבעה בנים שנולדו לפרדריק הריסון ולמריון הילדה. אביו היה יהלומן עשיר, שכאשר אריק היה בן שנתיים, נהרג במלחמת הבורים. אמו עברה לסנט פטרסבורג, רוסיה, בעקבות מותו של בעלה כדי לעבוד כאומנת של המשפחה הקיסרית. היא התגוררה מאוחר יותר באמריקה.
גם ספרו This Above All עובד לסרט בשנת 1942 (אנ') שזכה בפרס אוסקר על הבימוי והיה מועמד לפרס אוסקר על הצילום, העריכה והפסקול.
לנייט הייתה קריירה מגוונת, הוא שירת בצבא הקנדי במלחמת העולם הראשונה, ושימש כתב ותסריטאי במלחמת העולם השנייה בדרגת מייג'ור. ב-15 בינואר 1943 התרסק מטוס Douglas C-54 Skymaster בו טס מעל גואינה ההולנדית (כיום סורינם), אריק נייט נהרג בהתרסקות. באותה שנה הופקה הגרסה הקולנועית הראשונה לספר - "לאסי שובי הביתה" בהשתתפות רודי מקדואל ואליזבת טיילור.
ביואיק אוויסטה

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  ביואיק
 שנות ייצור:  2016
 יחידות שיוצרו:  1
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת אם:  ג'נרל מוטורס
 סיווג:  מכונית קונספט, מכונית ספורט
 מרכב:  קופה בעלת שתי דלתות
 פלטפורמה:  ג'נרל מוטורס אלפא
 בסיס גלגלים:  2,811 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין V6 בנפח 3.0 ליטר טווין טורבו המספק כ-400 כ"ס
 הילוכים:  תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים
 קשר:  קדילאק ATS-V קופה, שברולט קמארו הדור השישי
ביואיק אוויסטה (באנגלית: Buick Avista) היא מכונית קונספט במרכב קופה, שהוצגה על ידי ביואיק בתערוכת הרכב הבינלאומית של אמריקה הצפונית בינואר 2016.
עיצוב

העיצוב החיצוני מרהיב למדי עם הפגוש הקבוע של ביואיק ועיצוב משופע, בפנים המכונית נעשה שימוש גבוהה בסיבי פחמן למראה ספורטיבי יותר כולל לוח מחוונים דיגיטלי המציג את מערכת הבידור העתידית של ביואיק.
מפרט טכני

היא כוללת מנוע בנזין V6 צילינדרים בנפח 3.0 ליטר טווין טורבו המספק כ-400 כ"ס. תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים.
שיקול ייצור

אף על פי שהמכונית נועדה רק למחקר עיצובי, ג'נרל מוטורס שקלה האם להכניס את האוויסטה לייצור כרכב הפאר של ביואיק. גרסת הייצור הייתה אמורה לשמור על הפלטפורמה והמנוע. למרות הכל ביואיק וג'נרל מוטורס החליטו בסופו של דבר לא לייצר את האוויסטה.
הערות שוליים

↑  ביואיק חושפת מכונית קופה מרהיבה - ביואיק אוויסטה, באתר קארטיוב, ‏14 בינואר 2016
1 2  Buick Avista Concept, GM Authority
↑  2016 Buick Avista @ Top Speed, Top Speed, ‏2016-01-11 (באנגלית)
↑  Buick Won’t Build Avenir... But Doesn’t Rule Out Avista, Motor Authority (באנגלית)
↑  Chris Perkins, Buick Debuts the Avista, a Gorgeous Concept Coupe, Road & Track, ‏2016-01-11 (באנגלית אמריקאית)
↑  Buick Says Avista Will NOT Get Built - And That's That, Carscoops, ‏2016-03-19 (באנגלית אמריקאית)
אריסטובולוס (בית הורדוס)

| --- | --- |

 לידה:  31 לפנה״ס? 
 פטירה:  7 לפנה״ס (בגיל 24 בערך) שומרון, יהודה ושומרון 
 מדינה:  ממלכת החשמונאים
 בן או בת זוג:  ברניקי (בת שלומית) 
 
אריסטובולוס (34/35 לפנה"ס - 7 לפנה"ס) היה נסיך יהודי מבית הורדוס.
חייו

אריסטובולוס (הרביעי) היה בנם של הורדוס מלך יהודה ומרים החשמונאית, ונקרא ככל הנראה על שם דודו המנוח אריסטובולוס השלישי. בגיל שלוש עשרה בערך, נשלחו הוא ואחיו הגדול אלכסנדר להתחנך ברומא בביתו של הסנאטור גאיוס אסיניוס פוליו, כיורשי העצר הפוטנציאליים.
אריסטובולוס נישא בשנת 16 לפנה"ס לבת דודתו ברניקי, שהייתה בתם של שלומית אחות הורדוס וקוסגבר מושל אדום. לזוג נולדו חמישה צאצאים: הורדוס, אגריפס הראשון, אריסטובולוס, הרודיאס ומרים. הורדוס היה גדול מאגריפס בשנים, נראה שגם הרודיאס נולדה לפני אגריפס, וסביר שאריסטובולוס היה צעיר מהם.
עם שובו של אריסטובולוס ליהודה יחד עם אחיו אלכסנדר, החלו כמה גורמים בבית הורדוס ובראשם דודתם שלומית, חותנתו של אריסטובולוס, להאשימם בפני אביהם במזימה להתנקש בו. הורדוס שהחל לאט-לאט להאמין בדברים, החליט למנות גם את בנו אנטיפטרוס כיורש עצר (במקביל לאריסטובולוס ואלכסנדר), כדי לגרום להם להיות זהירים יותר בהתנהגותם, אך הם ראו בכך פגיעה קשה במעמדם. מהלך זה גם גרם לאנטיפטרוס לפעול כנגדם בעקיפין, כדי לשפר את מעמדו ולהפוך ליורש העצר היחיד. התנהגותם של אריסטובולוס ואלכסנדר וגינוים הפומבי לעונש המוות שגזר הורדוס על אמם החמירה את מצבם וסיפקה לאויביהם תחמושת כנגדם. הורדוס האשים אותם לפני אוגוסטוס במזימה לרוצחו אולם הקיסר השכין שלום בין האב לבנים. אריסטובולוס ואחיו הואשמו שנית במזימה לרצוח את הורדוס אולם הם ניצלו הודות לתושייתו של ארכלאוס (אנ'), מלך קפדוקיה, אביה של גלפירה אשת אלכסנדר.
בסופו של דבר אדם בשם איריקלס שנשלח על ידי אנטיפטרוס הצליח להסית את הורדוס כנגד הבנים. הורדוס קיבל רשות מאוגוסטוס להעמידם למשפט, שבו נמצאו אשמים ונגזר עליהם מוות.
מסופר שבעקבות רצח הבנים, אמר אוגוסטוס, כי "מוטב להיות חזירו של הורדוס מלהיות בנו".
הערות שוליים

↑  אריה כשר, אליעזר ויצטום, הורדוס, מלך רודף ורדוף, 2007, עמ' 98, עמ' 434 הערה 35: על פי חישובי קוקינוס - 213, 208 .Kokkinos, N. The Herodian Dynasty, 1998, pp
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 15, פרק י, פסקה א, סעיף 343
↑  M. Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Vol. I, XXXVI. Asinius Pollio, pp. 213-214
↑  יוסף בן מתתיהו, מלחמת היהודים, ספר א, פרק 28, פסקה א, סעיף 552
↑  דניאל שוורץ, אגריפס הראשון, עמ' 47–48.
↑  מקרוביוס, סאטורנליה, ספר ב, פרק 4, סעיף 11