stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אחד חלקי אחד
פעילות מוזיקלית > ברזל

| --- | --- |

 אלבום אולפן מאת אחד חלקי אחד
 יצא לאור:  2008
 סוגה:  רוק
 אורך:  70:50
 הפקה:  בועז ריינשרייבר וגדי רונן
בשנת 2008 יצא האלבום השני בטרילוגיה. הפעם היה האלבום מבוסס על ספרו של בר-גיל "ברזל". הספר מורכב מעשרה סיפורים קצרים וביניהם משולבים מחזורי שירה. חלק מהטקסטים לשירי האלבום נוצרו לאחר עיבוד של הסיפורים הקצרים וחלקם נוצר מתוך השירים שבין סיפור לסיפור.
בדומה לאלבום הראשון, גם אלבום זה הוקלט באולפן בניר צבי ויצא בהפצת התו השמיני.
| ברזל> מס' | ברזל> שם | ברזל> לחן | ברזל> משך | ברזל>  | ברזל>  | ברזל>  | ברזל>  | ברזל>  | ברזל>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | אבק אדם  | גדי רונן | 4:44 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | כדור ברזל  | מור שטייגל | 4:33 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | פסל  | גדי רונן | 4:54 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | דליה  | בועז ריינשרייבר | 5:20 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | האורן  | בועז ריינשרייבר | 4:20 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | טלפון  | גדי רונן | 4:12 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | שמש מתכת  | גדי רונן | 4:47 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | מעבר-זר  | גדי רונן | 2:21 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | לפעמים  | גדי רונן | 5:30 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | מלי בן-שושן  | גדי רונן | 4:42 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | משפחה מאושרת  | בועז ריינשרייבר | 5:28 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | אדם  | מור שטייגל | 4:42 |  |  |  |  |  |  |
| 13. | שני קווים  | גדי רונן | 15:09 |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 70:50 |  |  |  |  |  |  |
פעילות מוזיקלית > אושר

| --- | --- |

 אלבום אולפן מאת אחד חלקי אחד
 יצא לאור:  2012
 סוגה:  רוק
 אורך:  62:39
בתחילת 2012 יצא "אושר" האלבום המהווה את החלק השלישי והאחרון בטרילוגיה. כשמו, התמה של האלבום היא האושר ומהותו. לחברי ההרכב הקבועים הצטרף השחקן רמי הויברגר במספר קטעי הקראה. הויברגר אף הצטרף אל ההרכב בהופעות בהן ביצע קטעי קריאה. כמו כן הצטרף להרכב שלומי מנצור כנגן בס וגיטרות באלבום וכנגן בס קבוע בהופעות.
האלבום הוקלט באולפן "אפס" בניר צבי ויצא בהוצאה עצמית.
| אושר> מס' | אושר> שם | אושר> לחן | אושר> משך | אושר>  | אושר>  | אושר>  | אושר>  | אושר>  | אושר>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | מנוף  | בועז ריינשרייבר | 2:17 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | מתעורר בחושך  | גדי רונן | 4:00 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | פתאום אושר  | בועז ריינשרייבר | 6:05 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | גסות רוח  | בועז ריינשרייבר (הקראה: רמי הויברגר) | 6:05 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | מעיין  | מור שטייגל | 5:14 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | את אומרת  | גדי רונן | 4:49 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | משהו נופל  | מור שטייגל (הקראה: רמי הויברגר) | 4:19 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | יש אושר  | גדי רונן | 4:42 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | השנים עשר בינואר  | בועז ריינשרייבר | 1:45 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | כישרון  | גדי רונן | 3:31 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | במקום בלי השראה  | בועז ריינשרייבר | 4:13 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | שפיכות דמים  | בועז ריינשרייבר | 5:16 |  |  |  |  |  |  |
| 13. | וריאציות על האושר  | גדי רונן | 1:45 |  |  |  |  |  |  |
| 14. | מאדים  | בועז ריינשרייבר | 5:26 |  |  |  |  |  |  |
| 15. | נוף  | מור שטייגל | 3:04 |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 62:39 |  |  |  |  |  |  |
בשנת 2016 חזר ההרכב לפעול במסגרת הופעה לציון עשור לאלבום הראשון. מאז הופיע ההרכב מספר פעמים נוספות.
דיסקוגרפיה

1:1 (2006)
ברזל (2008)
אושר (2012)
ראו גם

להקת "דבק"
הערות שוליים

↑  ‏"1:1", באתר qube.co.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310592605171  VIAF: 140089088   WorldCat (עם VIAF): 140089088 
חברי ההרכב גדי רונן, בועז ריינשרייבר ומור שטייגל בהופעה, 2020
איגורה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מתקן נופש 
 מיקום:  מחוז לנינגרד 
 מדינה:  רוסיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 28 בינואר 2006
 תאריך פתיחה רשמי:  28 בינואר 2006 
 קואורדינטות:  60°30′52″N 30°12′37″E﻿ / ﻿60.514444444444°N 30.21025°E﻿ / 60.514444444444; 30.21025
 igora.ru
  (למפת מחוז לנינגרד מוגדלת) סנקט פטרבורג  גטצ'ינה ויבורג טיחווין קירישי וסוולוז'סק קינגיספ וולחוב קרליה וול. טבר נובגורוד פסקוב אסטונ. פינלנד ימת לדוגה  המפרץ הפיני איגורה(למפת מחוז לנינגרד רגילה) סנקט פטרבורג  גטצ'ינה ויבורג טיחווין קירישי וסוולוז'סק קינגיספ וולחוב קרליה וול. טבר נובגורוד פסקוב אסטונ. פינלנד ימת לדוגה  המפרץ הפיני איגורה
 
ארמון הקרח באיגורה (2010)
איגורה (ברוסית: Игора) הוא אתר נופש במחוז לנינגרד, רוסיה. זהו מתחם רב-תכליתי לפעילויות חוץ ומתחם ספא.
מיקום

אתר הנופש ממוקם בקילומטר ה-54 של כביש פריוזרסקי, במחוז המשנה פריאוזרסקי שבמחוז לנינגרד, בסביבתו הקרובה של הכפר סוסנובו.
היסטוריה

אתר הנופש נפתח ב-28 בינואר 2006. בתחילה כלל 10 מדרונות סקי (הפרש גובה של 120 מטר), 7 מעליות סקי, כולל מעליות עם ארבעה כיסאות, השכרת ציוד, בית מלון וקוטג'ים, מסעדה וביסטרו.
בחורף 2007–2008 הושקו מתחם ספא עם בריכת שחייה באורך 25 מטר ומסעדת גורמה "Le Chalet" ופארק לקפיצות סקי.
בקיץ 2008, נחנך אגם מלאכותי וציוד לו בריכות מחוממות, חוף חולי, גני ספורט לילדים, בר ומשטח לפיקניק.
בשנת 2010 נחנך ארמון הקרח הכולל זירת הוקי קרח, מרכז לקרלינג, שתי מסעדות, אזור כנסים, בית קולנוע, אזור משחקים עם באולינג, מכונות מזל וביליארד.
תחרויות רשמיות

לכפר הנופש הסמכה בינלאומית לתחרויות סלאלום. מתקני פארק האקסטרים עומדים בדרישות של תחרויות בינלאומיות, אך טרם נערכה בו תחרות כלשהי.
פארק האקסטרים

בעונת החורף אתר הסקי איגורה הקים פארק לגולשים וסנובורד. בדרך כלל הפארק היה מחולק לשלושה אזורים: אזור חצי צינור, אזור סלופסטייל עם קפיצות ואזור מגושם עם מגוון מעקות. בפארק התקיימו תחרויות למקצוענים וחובבים, כמו:Igora Sun Pipe, Igora Rail Jam ו-Igora Snow Sapiens.
מתחם מרוצים

בשנת 2019 נפתח באיגורה מתחם המרוצים Igora Drive, שתוכנן על ידי הרמן טילקה.
הערות שוליים

↑  "в 2013 году Приозерское шоссе будет продлено до курорта "Игора"". אורכב מ-המקור ב-2012-09-22.
↑  "Первый этап Кубка России по даунхиллу пройдёт на "Игоре"". אורכב מ-המקור ב-2012-09-22.
↑  "На горнолыжном курорте Игора в Ленинградской области прошло крупнейшее в Восточной Европе сноуборд-соревнование – Quiksilver New Star".
↑  "Крупнейшее сноуборд-соревнование в Восточной Европе Quiksilver New Star пройдёт на курорте «Игора»". אורכב מ-המקור ב-2012-09-22.
↑  "Лучшее средство для профилактики простуды — активный отдых на окружающих Петербург горнолыжных курортах". אורכב מ-המקור ב-2012-09-22.
↑  "В эти выходные на курорте Игора открылся самый большой сноуборд-парк в Центральной России экстрим-парк". אורכב מ-המקור ב-2012-09-22.
↑  "В Игоре состоялся выездной тест-драйв Toyota X-country". אורכב מ-המקור ב-2012-09-22.
↑  "Экстрим-фестиваль Igora Bike Jam 2011 пройдёт в Санкт-Петербурге". אורכב מ-המקור ב-2012-09-22.
↑  "На «Игоре» начался Кубок РАО ЕЭС по футболу". אורכב מ-המקור ב-2012-09-22.
↑  "Гостеприимный курорт Игора признан лучшим всесезонным курортом". אורכב מ-המקור ב-2012-09-22.
↑  Didi. "Igora Sun Pipe". ski.ru.
↑  Didi. "Igora Rail Jam @ Stair Set". Ski.ru.
↑  "IGORA SNOW SAPIENS. Отчет". ski.spb.ru.
↑  "Автодром «Игора-драйв» будет проводить этап гоночной серии DTM". rsport.ria.ru (ברוסית). МИА «Россия сегодня» (Спорт. РИА «Новости»). 2019-10-03. נבדק ב-2019-10-05.
↑  Рустам Валиулин (2019-10-03). "Автодром «Игора драйв» под Петербургом примет этап гоночной серии, но это не «Формула-1»". sportsdaily.ru (ברוסית). «Спорт День за Днем». נבדק ב-2019-10-05.
איוואן שרנץ

איוואן שְׁרַנְץ (בסלובקית: Ivan Schranz; נולד ב-13 בספטמבר 1993) הוא כדורגלן סלובקי המשחק כחלוץ או כקיצוני בסלביה פראג מהליגה הצ'כית ובנבחרת סלובקיה. במדי הנבחרת כבש את 2 שערי הפתיחה של סלובקיה ביורו 2024, נגד בלגיה ואוקראינה, ונבחר לשחקן המצטיין. כמו כן כבש גם את שער היתרון של סלובקיה נגד נבחרת אנגליה בשמינית הגמר לפני הדחתה באותו המשחק, ונמנה בין גדולי הכובשים בטורניר.
קריירה

שראנץ הצטרף לספרטק טרנבה בינואר 2012. הוא ערך את הבכורה שלו בליגה נגד באנסקה ביסטריצה ב-5 במאי, הוא שיחק במדיה ב-125 משחקים וכבש 25 שערים בסך הכל. שראנץ ערך גם את הבכורה שלו במפעלים האירופיים וכבש צמד במשחק מוקדמות הליגה האירופית נגד סנט ג'ונסטון מהפרמיירשיפ הסקוטית.
בקיץ 2017 הצטרף שראנץ לדוקלה פראג הצ'כית. הוא שיחק בקפריסין עבור א.א.ל. לימסול באביב 2019 לפני שחזר לליגה הראשונה בצ'כיה וחתם על חוזה לשנה אחת עם צ'סקה בודייוביצה. בעקבות משחקים טובים במדי הקבוצה, חתם שראנץ על חוזה לשלוש שנים עם פ.ק. יבלונץ ביולי 2020. הוא המשיך את היכולת הטובה שלו מהעונה הקודמת וכבש 13 שערים ב-28 משחקי ליגה עבורם.
קריירה > סלביה פראג

ב-31 במאי 2021, הצטרף שראנץ לסלביה פראג בחוזה ארוך טווח לקראת עונת 2021-22. באותה שנה ב-30 ביולי, כבר במשחקו השני במדי סלביה, שראנץ כיכב וכבש שלושער בניצחון ליגה על טפליצה (אנ').
קריירה בינלאומית

ב-4 בספטמבר 2020, ערך שראנץ את הבכורה שלו במדי נבחרת סלובקיה הבוגרת בהפסד 1–3 מול צ'כיה במסגרת ליגת האומות 2020–21, במשחק זה גם הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת.
במאי 2021, זומן שראנץ לסגל הסופי של סלובקיה ליורו 2020 שנדחה, אך לא שותף באף משחק.
ביוני 2024 זומן שראנץ לייצג את הנבחרת ביורו 2024. הוא כבש את השער היחיד במשחק הפתיחה שלהם בניצחון המפתיע 1–0 על בלגיה. שראנץ הבקיע שוב את שער היתרון במשחק מול אוקראינה במחזור השני, שהסתיים בהפסד לסלובקים.
הערות שוליים

| נבחרת סלובקיה – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 דוברבקה •  2 פקאריק •  3 ואוורו •  4 וליינט •  5 שטקה •  6 גרגוש •  7 וייס •  8 דודה •  9 בוז'ניק •  10 סוסלוב •   11 בנש •  12 קוציאק • 13 הרושובסקי •  14 שקריניאר • 15 הובוצ'ן • 16 האנצקו • 17 האמשיק • 18 הרסלין • 19 קוצקה • 20 מאק • 21 דיוריש • 22 לובוטקה • 23 רודאק • 24 קוסצלניק • 25 הרומאדה • 26 שראנץ • מאמן: קוזאק |  1 דוברבקה •  2 פקאריק •  3 ואוורו •  4 וליינט •  5 שטקה •  6 גרגוש •  7 וייס •  8 דודה •  9 בוז'ניק •  10 סוסלוב •   11 בנש •  12 קוציאק • 13 הרושובסקי •  14 שקריניאר • 15 הובוצ'ן • 16 האנצקו • 17 האמשיק • 18 הרסלין • 19 קוצקה • 20 מאק • 21 דיוריש • 22 לובוטקה • 23 רודאק • 24 קוסצלניק • 25 הרומאדה • 26 שראנץ • מאמן: קוזאק | סלובקיה |
| נבחרת סלובקיה – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 דוברבקה •  2 פקאריק •  3 ואוורו •  4 אוברט •  5 ריגו •  6 גיומבר •  7 סוסלוב •  8 דודה •  9 בוז'ניק •  10 קוצקה •   11 בנש •  12 רודאק • 13 הרושובסקי •  14 שקריניאר • 15 דה מרקו • 16 האנצקו • 17 הרסלין • 18 סטרלץ • 19 טופטה • 20 דיוריש • 21 ברו • 22 לובוטקה • 23 ראבאס • 24 סאוור • 25 קושה • 26 שראנץ • מאמן: קלצונה |  1 דוברבקה •  2 פקאריק •  3 ואוורו •  4 אוברט •  5 ריגו •  6 גיומבר •  7 סוסלוב •  8 דודה •  9 בוז'ניק •  10 קוצקה •   11 בנש •  12 רודאק • 13 הרושובסקי •  14 שקריניאר • 15 דה מרקו • 16 האנצקו • 17 הרסלין • 18 סטרלץ • 19 טופטה • 20 דיוריש • 21 ברו • 22 לובוטקה • 23 ראבאס • 24 סאוור • 25 קושה • 26 שראנץ • מאמן: קלצונה | סלובקיה |
אוקלנד (ניו זילנד)

אוקלנד (באנגלית: Auckland), הקרויה גם אוקלנד סיטי או אוקלנד המרכזית שבחבל אוקלנד באי הצפוני של ניו זילנד, היא העיר הגדולה והמאוכלסת ביותר במדינת ניו זילנד עם 1,534,700 תושבים. אוכלוסייתה מונה כ-30% מאוכלוסיית המדינה. בין השנים 1840–1865, היא הייתה בירת ניו זילנד.
שמות נוספים

במאורית, השפה של ילידי ניו זילנד, אוקלנד ידועה בשם "טאמקי מקאו ראו" (Tāmaki-makau-rau) או בעברית "העיר עם מאה האוהבים", משום שהייתה נחשקת מאוד ונכבשה על ידי רבים.
היסטוריה > התיישבות מאורית

המתיישבים הראשונים בחבל היו ממוצא מאורי והם הגיעו לאזור אוקלנד במאה ה-14. הם התיישבו באי בסביבות שנת 1350 וגילו במהרה שמצר היבשה לחופי אזור אוקלנד היה נכס אסטרטגי. הוא איפשר גישה גם לחוף שממזרח לאי וגם לחוף שממערבו וכך נבנו שני נמלים, אחד בכל חוף. האדמות הפוריות אפשרו לתושבים לפתח הורטיקולטורה משגשגת והים סיפק שפע של מאכלי ים לתושבים.
היסטוריה > התיישבות אירופית

מגלי ארצות אירופיים הגיעו לאוקלנד לראשונה במאה ה-18 והתיישבו באזור, מצפון לשטחים של השבטים המאורים. עם התיישבות האירופים החל מסחר בנשק והמאורים רכשו רובי מוסקט. כניסת הנשק החדש שינתה את מאזני הכוחות בין השבטים מה שהוביל בסופו של דבר למלחמות המוסקט.
הגעת האירופים לאזור הביאה איתה גם מחלות קשות. אוכלוסייתם של המאורים נפגעה משמעותית מפני שהמערכת החיסונית שלהם לא יכלה להתמודד עם נגיפי השחפת והאבעבועות השחורות שהגיעו לאי יחד עם המתיישבים מאירופה. בשנת 1840 שיעור התמותה גרם לכך שסביב מצר היבשה התגוררו קרוב ל-500 תושבים בלבד.
היסטוריה > אוקלנד בירת ניו זילנד

עם החתימה על הסכם ואיטנגי ב-6 בפברואר 1840 הוטלה משימה על מושל ניו זילנד, ויליאם הובסון, להקים עיר בירה לקולוניה. בעצתו של המיסיונר הנרי ויליאמס ובתמיכת הגנרל פלטון מתיו הוא הכריז על בירה עתידית בנמל ויאטמטה, חלק מאוקלנד של היום. למרות זאת פורט ניקולסון (כיום ולינגטון) בקצה הדרומי של האי הצפוני נראתה בחירה טובה יותר, ואכן ב-1865 הבירה הועברה לשם.
כלכלה

אוקלנד היא המרכז הכלכלי והמסחרי של ניו זילנד. העיר היא עיר עולם בדרגת "בטא פלוס" על פי ארגון GaWC.
אוקלנד דורגה תשיעית לצד אוסקה בדירוג הערים שהכי טוב לחיות בהן על פי הסקר השנתי של אקונומיסט וחברת EIU, שפורסם ביוני 2024. הסקר מדרג 173 ערים ברחבי העולם ובוחן חמש קטגוריות: יציבות, מערכת הבריאות, תרבות וסביבה, חינוך ותשתיות.
תחבורה

נמל התעופה של אוקלנד הוא הגדול והעמוס במדינה. יש בעיר גם כבישים רבים, וביניהם כביש 1, כביש 2, כביש 6, כביש 5 וכביש 9.
גאוגרפיה

החלק היבשתי של העיר שוכן על מצר יבשה. נמל וואיטמטה, השוכן על מפרץ האוראקי מפריד את צפון העיר מדרומה. נמל מנוקאו שפתוח לעבר ים טסמן, מפריד בין מצר היבשה לבין העיר מנוקאו בדרום.
באזור אוקלנד שלושה נמלים, נמל התעופה של אוקלנד, שהוא השער האווירי המרכזי לניו זילנד, שלושה רכסי הרים, 48 חרוטים וולקניים ולמעלה מ-50 איים קטנטנים.
העיר שמצפון לגשר הנמל (Harbor Bridge) של אוקלנד סיטי נקראת נורת' שור סיטי.
ערים תאומות

ערים תאומות
אוסטרליה בריזביין, אוסטרליה
הרפובליקה העממית של סין גואנגג'ואו, הרפובליקה העממית של סין
יפן פוקאוקה, יפן
קוריאה הדרומית בוסאן, קוריאה הדרומית
ארצות הברית לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
ערים חברות
יפן טומיאוקה, גונמה, יפן
יפן שינאגאווה, טוקיו, יפן
גלריית תמונות

תצפית על אוקלנד ממגדל סקיי
בניין Auckland Art Gallery שזכה בפרס של פסטיבל האדריכלות העולמי בשנת 2013
העיר בלילה
רחוב ויקטוריה בעיר
מגדל פיליפס פוקס
הכניסה לטרמינל הנוסעים בנמל התעופה
אוקלנד מהים
מראה פנורמי מהר עדן (לצפייה הזז עם העכבר את סרגל הגלילה בתחתית התמונה)
הערות שוליים

↑  GaWC - The World According to GaWC 2018, www.lboro.ac.uk
↑  Tamara Hardingham-Gill, The world’s most liveable cities for 2024, CNN, ‏2024-06-27 (באנגלית)
↑   תל אביב נפלה 20 מקומות בדירוג הערים שהכי טוב לחיות בהן, באתר הארץ, 27 ביוני 2024
↑  Tamara Hardingham-Gill, The world’s most liveable cities for 2024, CNN, ‏2024-06-27 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566733905171  BNE: XX6313731  GND: 4086091-7  LCCN: n81003251  MusicBrainz: b2bc1294-77be-4c7b-af93-9868b83b1f34  NARA: 10044292  NKC: xx0030297  NSK: 000757920  SUDOC: 027523659  VIAF: 152448652   WorldCat (עם VIAF): 152448652
איגוד תעשיית ההקלטות הבלגי

| --- | --- |

 מדינה:  בלגיה בלגיה
 משרד ראשי:  בריסל, בלגיה
 מטה הארגון:  בלגיה
 תקופת הפעילות:  2008–הווה (כ־16 שנים)
 brma.be
 
איגוד תעשיית ההקלטות הבלגי (באיטלקית: Belgian Entertainment Association; ובקיצור: BEA) הוא ארגון העוקב אחר כמעט כל ההיבטים של ענף ההקלטות בבלגיה. האיגוד הוקם בשנת 2008 והמטה שלו נמצא בבריסל, בלגיה.
ה-BEA נחשב לאיגוד תעשיית ההקלטות הבלגי הרשמי על ידי IFPI.
תעודה על מכירות

איגוד תעשיית ההקלטות הבלגי מעניק תעודות זהב, פלטינה ויהלום על מכירות של סינגלים, אלבומים ואלבומי וידאו:
תעודה על מכירות > בינלאומי

| תארים | עד 31 במרץ 2008 | מ-1 באפריל 2008 |
| --- | --- | --- |
| זהב | 25.000 | 15.000 |
| פלטינה | 50.000 | 30.000 |
| פלטינה 2× | 100.000 | 60.000 |
…
ראו גם

איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי
איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי
הערות שוליים

↑  FAQ - Belgian Entertainment Association, web.archive.org, ‏2008-06-04
↑  Mission - Belgian Entertainment Association, web.archive.org, ‏2008-06-04
↑  Useful Links — IFPI — Representing the recording industry worldwide, www.ifpi.org
איוואן שובלוב

| --- | --- |

 לידה:  1 בנובמבר 1727 (יוליאני) מוסקבה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  15 בנובמבר 1797 (יוליאני) (בגיל 70) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  Annunciation Church of the Alexander Nevsky Lavra 
 בן או בת זוג:  יליזבטה, קיסרית רוסיה 
 פרסים והוקרה
 מסדר סטניסלב הקדוש (1787)  עיטור אנדריי הקדוש (1782)  עיטור מסדר העיט הלבן (1754)  אות המסדר ולדימיר הקדוש, דרגה 1  אביר במסדר אלכסנדר נבסקי  עמית החברה המלכותית 
 
איוואן שובלוב (ברוסית: Ива́н Шува́лов ‏; 1 בנובמבר 1727 - 14 בנובמבר 1797) היה ממייסדי הנאורות הרוסית ושר החינוך הרוסי הראשון. פעל ליסוד התיאטרון הראשון, האוניברסיטה והאקדמיה לאמנויות של רוסיה.
רומן עם הקיסרית

הוא נולד במוסקבה, בנם היחיד של איוואן שובלוב, קפטן בצבא שמת כשהילד היה בן עשר, וטטיאנה רודיונובנה. ההון של משפחת שובלוב השתנה באופן דרמטי בשנת 1741, כאשר הקיסרית יליזבטה פטרובנה עלתה לכס המלכות הרוסי בעזרת בני דודיו החזקים של איוואן - פיוטר שובלוב ואלכסנדר שובלוב. בשנה שלאחר מכן, הם צירפו את איוון בן הארבע-עשרה לחצר הקיסרית כמשרת.
ביולי 1749, כשאיוואן ביקר את גיסו הנסיך גליצין באחוזתו הכפרית ליד מוסקבה, ארגנו האחים שובלוב את פגישתו עם הקיסרית, שעלתה לרגל למנזר סנט סבאס. בני הזוג שובלוב לא התאכזבו בחישוביהם: הקיסרית בת ה-40 שמה לב לנער יפה התואר, הצעיר ממנה ב-18 שנים, והציעה לו להתלוות אליה לביקור במנזר ירושלים החדשה.
שלושה חודשים לאחר מכן, שובלוב מונה למלווה והקשר שלו עם הקיסרית החל. אף שבני הדודים תכננו להשתמש בו כבעל השפעה בתככי החצר שלהם, שובלוב סירב להסתבך בתחבולותיהם. כפי שהביוגרפים שלו אוהבים לציין, שובלוב היה "רך ונדיב לכל" ו"לא היו לו אויבים כלשהם".
מעמדו בחצר המלכות התחזק במהלך שנות הדעיכה של יליזבטה והאפיל על בעלה הקודם אלכסי רזומובסקי. שובלוב, שהועלה לדרגת גנרל בשנת 1760, סירב למרבית הכבוד שהקיסרית רצתה להעניק לו, כולל תואר הרוזן.
חסות לומונוסוב

שובלוב היה נחוש לתרום את קשריו לקידום החינוך ולקידום האמנויות היפות בארצו. הוא היה איש חצר נאור, ניהל התכתבות עם ההוגים הצרפתים המובילים - הלבטיוס, ד'אלמבר, דידרו ווולטר. הוא סיפק לאחרון חומרים הדרושים לספר על ההיסטוריה של האימפריה הרוסית, ואחר כך פעל להוצאתו לאור ברוסיה.
פעילותו של שובלוב הביאה אותו לקשר עם מיכאיל לומונוסוב, מלומד רוסי ששאף להקים אוניברסיטה ברוסיה. לומונוסוב מצא פטרון נאמן בשובלוב.
ב-23 בינואר 1755 אישרה הקיסרית את הפרויקט להקמת אוניברסיטת מוסקבה הקיסרית, ונקבע לכך ציון בלוח השנה הרוסי. ״יום טטיאנה״ עדיין נחגג ברוסיה כ"יום הסטודנטים" (נחגג ב-25 בינואר)
שובלוב הפך למנהל הראשון של האוניברסיטה ומשך אליה את מיטב החוקרים. הוא הגה את הרעיון להקים את העיתון - "חדשות מוסקבה" (Московские ведомости), עיתון בהוצאה האוניברסיטאית. מלבד שתי מכללות הקשורות לאוניברסיטת מוסקבה, הוא גם עזר להקים את הקולג' הרוסי הראשון מחוץ למוסקבה - בקאזאן. הוא נבחר לעמית של החברה המלכותית ב-1758.
האקדמיה לאמנויות

בשנת 1757 הגיש שובלוב לסנאט את הפרויקט שלו להקמת האקדמיה לשלוש אמנויות בסנקט פטרסבורג. מוסד זה - שהפך מאוחר יותר לאקדמיה האימפריאלית לאמנויות - הוא תכנן אותו למטרת חינוך נערים מוכשרים מכל שכבות החברה. בתחילה לא נדרשה בחינה רשמית כדי להיכנס לאקדמיה, אפילו ילדי איכרים – כמו פיודור רוקוטוב התקבלו.
שובלוב כיהן כנשיא האקדמיה הראשון עד 1763, אז החליף אותו איבן בטסקוי. ב-1758 הוא תרם לאקדמיה את אוסף רישומים וציורים מערביים משלו, שהיוו את גרעין אוסף האמנות שלה. בזמנו אירחו בארמון גם הופעות של להקת התיאטרון הראשונה של רוסיה, בראשות פיודור וולקוב ואיבן דמיטרייבסקי.
עם מותה של יליזבטה, יצא שובלוב לאירופה, כביכול במטרה לחזק את בריאותו החלשה. במהלך ארבע עשרה שנים של מסעות חוץ, הוא רכש יצירות אמנות מובחרות עבור האקדמיה ומוזיאון הארמיטאז'. הוא גם הזמין עותקים של הפסלים הרומיים הטובים ביותר ברומא, פירנצה ונאפולי ולאחר מכן הציג אותם לאקדמיה לאמנויות.
שנים מאוחרות יותר

בכל הנוגע לפוליטיקה, חייו של שובלוב באירופה לא היו מרגשות כמו התקופה הקודמת בקריירה שלו. לבקשתה של הקיסרית קתרין השנייה, הוא היה יוצא לשליחות דיפלומטיות.
חזרתו הסופית לרוסיה הייתה ב-1777.
באחוזתו של שובלוב ביקרו הדור החדש של האינטלקטואלים הרוסים: יקטרינה דשקובה, דניס פונביזין, מיכאיל חרסקוב, איוואן דמיטרייב ואלכסנדר שישקוב - תוצרי האוניברסיטה שהוא הקים.
לאחר פטירת אהובתו הקיסרית, שובלוב מעולם לא התחתן ולא היו לו ילדים. הוא מת באחוזתו בסנט פטרבורג ב-14 בנובמבר 1797.
קברו נמצא בכנסיית הבשורה של מנזר אלכסנדר נייבסקי.
בשנת 2003 נחשף פסל זיכרון של שובלוב בחצר הפנימית של האקדמיה לאמנויות בסנט פטרבורג. פסל הנצחה נוסף הוקם בחזית ספריית אוניברסיטת מוסקבה ב-2004.
הערות שוליים

↑  Pavel Bartenev. Ivan Ivanovich Shuvalov: A Biography. Moscow, 1857.
↑  Ivan Ivanovich Shuvalov (1727–1797): prosveshchonnaya lichnost' v rossiiskoi istorii. SPb, 1998.
↑  "Library and Archive catalog"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007448187405171  PLWABN: 9810556079905606  GND: 1019738294  LCCN: n99261905  NKC: js2015893219  RKD: 460269  SNAC: w6b954ch  VIAF: 231799566   WorldCat (עם VIAF): 231799566
איזק ריינדרס

| --- | --- |

איזק ריינדרס
 לידה:  27 במרץ 1879 אונסטוודה, הולנד הולנד
 פטירה:  31 בדצמבר 1966 (בגיל 87) האג, הולנד הולנד
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 השכלה:  Koninklijke Militaire Academie 
 השתייכות:   צבא הולנד
 תקופת הפעילות:  1896–1940 (כ־44 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 המפקד העליון של הכוחות המזוינים
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה 
 עיטורים
 אביר במסדר האריה ההולנדי (17 באוגוסט 1935)  Officers' Cross (6 בדצמבר 1914)  אביר במסדר אורנז'-נסאו (20 באוגוסט 1925)  הצלב הגדול של אות הכתר הבלגי (21 בינואר 1939) 
 
אִיזַק הרמן ריינדרס (בהולנדית: Izaak Herman Reijnders;‏ 27 במרץ 1879 – 31 בדצמבר 1966) היה גנרל הולנדי אשר שימש כמפקד העליון (מקביל לרמטכ"ל) של הכוחות המזוינים של הולנד בתחילת מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה

ריינדרס נולד באונסטוודה ב-27 במרץ 1879. אביו היה ראש העיר. הוא התחנך באסן ולאחר מכן נרשם לאקדמיה הצבאית המלכותית בברדה. ב-1896 התגייס לצבא הולנד. בין 1899–1912 שרת ברגימנט ה-1. בין 1912–1915 למד בבית הספר הגבוה (Hoogere Krijgsschool) של הצבא ההולנדי. ב-1 בספטמבר 1913 הוא הועלה לדרגת קפטן והוצב ברגימנט ה-18. ב-1918 הוא הוצב במטה הכללי ושרת שם עד 1 בדצמבר 1925 אז הועלה לדרגת מאיור והוצב ברגימנט ה-19. לאחר מכן מונה לראש מטה הבריגדה ה-1. ב-1 באוגוסט 1928 הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל, וב-1 בנובמבר 1931 מונה למפקח על זרוע החי"ר. ב-1 בנובמבר 1933 הוא הועלה לדרגת גנרל מאיור, וב-1 במאי 1934 מונה לראש המטה הכללי. ב-28 באוגוסט 1939 הוא הועלה לדרגת גנרל. יומיים לאחר מכן, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, הוא מונה למפקד העליון של כל הכוחות המזוינים של הולנד כדי להכין את הארץ למלחמה.
ריינדרס חשש שגרמניה הנאצית תפלוש להולנד. הוא גילה שהכוחות המזוינים של הולנד במצב מוזנח מאוד, והגיש תוכנית שאפתנית ויקרה מאוד להכנסת שיפורים בצבא. כמו כן הוא דרש לשנות ולהגדיל את מערך הגיוס. עמדותיו התקיפות גרמו לכך שהוא הסתכסך עם הקבינט הביטחוני של הולנד. המצב החמיר כאשר היה צורך לתכנן את תוכנית הקרב של הולנד. ריינדרס דרש שהצבא ההולנדי יתגונן לאורך זמן בצפון בראבנט וימתין לתגבורת מבעלי בריתו. הדרג הפוליטי לעומת זאת, סבר שהתגוננות כזו תהיה מיותרת, והציע שהצבא יסוג לברדה וייצב שם את קווי ההגנה שלו. בישיבת הקבינט שנערכה ב-2 בינואר 1940 נכשל ריינדרס בניסיונו לשכנע את חברי הקבינט בעמדתו. ב-5 בפברואר הוא התפטר מתפקידו ועזב את הצבא. אנרי וינקלמן החליף אותו בתפקיד.
לאחר פרישתו מהצבא ניהל ריינדרס חיים מנותקים ומסוגרים. במאי 1940 כבשו הגרמנים את הולנד לאחר קרב קצר. בסתיו 1944 הוא התבקש לעמוד בראש המחתרת ההולנדית. הוא סירב ודרש שהמלכה וילהלמינה עצמה תבקש זאת ממנו. לאחר שהולנד שוחררה מהכיבוש הגרמני, ריינדרס לא זכה בשום עיטור על חלקו במהלך המלחמה. הוא היה פגוע מאוד מכך, ופרסם חוברת בשם De wisseling in het Opperbevel van Land- en Zeemacht in Februari 1940. Hare oorzaken en hare gevolgen (השינוי בפיקוד העליון של כוחות היבשה והים בפברואר 1940. סיבותיו והשלכותיו), אשר בה הציג את תוכניתו ערב המלחמה ותקף את מתנגדיו, ובמיוחד את שר ההגנה אדריאן דייקסהורן. דייקסהורן פרסם חוברת תגובה, וריינדרס פרסם חוברת נוספת שבה ענה לטענותיו של דייקסהורן. ריינדרס נפטר בהאג ב-31 בדצמבר 1966.
ב-14 ביולי 1908 הוא נישא למריה וילמינה נייסינג. נולדה להם בת אחת.
אמוץ עגנון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 בפברואר 1955 (בן 69) ירושלים 
 ענף מדעי:  גאולוגיה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  הפקולטה למדעי הטבע, האוניברסיטה העברית בירושלים (יולי 1983)  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי (דצמבר 1988)  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  הפקולטה למדעי הטבע, האוניברסיטה העברית בירושלים (דצמבר 1988)  האוניברסיטה העברית בירושלים (1 בדצמבר 1988)  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 פרסים והוקרה:  פרס לנדאו 
 בן או בת זוג:  דפנה גולן 
 תרומות עיקריות
 חקר רעידות אדמה
 
אמוץ עגנון (נולד ב-5 בפברואר 1955) הוא גאולוג וגאופיזיקאי ישראלי, פרופסור במכון למדעי כדור הארץ באוניברסיטה העברית בירושלים. מחקריו עוסקים ברעידות אדמה, בפליאומגנטיזם, ובשינויי גובה פני הים.
ביוגרפיה

אמוץ עגנון נולד בירושלים. הוא בנם של מהנדס המכונות חמדת עגנון ואשתו פנינה, ונכדו של הסופר ש"י עגנון. בצבא שירת בסיירת מטכ"ל. למד לתואר ראשון ושני בגאולוגיה באוניברסיטה העברית. את תואר הדוקטור בגאופיזיקה השלים בשנת 1988 באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בשנת 2004 מונה לפרופסור חבר  באוניברסיטה העברית. זכה בפרס לנדאו של מפעל הפיס ובשנת 2007 זכה בפרס על שם רפאל פרוינד מטעם החברה הגאולוגית הישראלית. שימש כמרצה אורח באוניברסיטת פריז ובאוניברסיטת סטנפורד.
נשוי לפרופסור דפנה גולן, סוציולוגית, ואב לשני ילדים. מתגורר בירושלים.