stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיא ח'ליפה
ביוגרפיה

נולדה בשם שרה ג'ו שַמְעוּן (Sarah Joe Chamoun) בביירות, בירת לבנון, למשפחה ערבית-נוצרית קתולית, אף שהיא מגדירה עצמה כלא אדוקה. משפחתה היגרה לארצות הברית בשנת 2001. היא התגוררה בנעוריה במחוז מונטגומרי במדינת מרילנד, ולאחר מכן למדה באוניברסיטת טקסס באל פאסו, שם סיימה לימודי תואר ראשון בהיסטוריה.
ח'ליפה החלה להשתתף בסרטים פורנוגרפיים מקצועיים בארצות הברית באוקטובר 2014. בתוך חודשים ספורים הפכה לכוכבת הפופולרית ביותר באתר Pornhub, וזכתה לפרסום עולמי. פרסום זה גרר ביקורת חריפה מצד רבים בלבנון ובארצות ערב, שטענו שהקריירה שלה מבישה וכי היא ממיטה חרפה על מדינתה.
באחת מסצנות הפורנו שלה, ח'ליפה נראית לובשת חג'אב ומתלוננת על כך שהוא בעייתי ולא נוח. היא קיבלה איומים על חייה עקב הסרטון. לאחר מכן, בריאיון ל"וושינגטון פוסט" אמרה ח'ליפה שהסצנה השנויה במחלוקת הייתה סאטירית וכך צריך להתייחס אליה. כמו כן ציינה שהיא רואה את עצמה כעת כנוצרייה ולא כמוסלמית, וסיפרה גם על קשריה עם הוריה.
על התגובות במזרח התיכון אמרה: "יש עוד דרך ארוכה לזכויות הנשים בלבנון אם כוכבת פורנו אמריקנית-לבנונית שכבר לא מתגוררת בלבנון יכולה לגרום לסערה כל כך גדולה. לבנון התפארה פעם בהיותה המדינה המערבית ביותר במזרח התיכון, אבל עכשיו אני רואה אותה כהרסנית, מיושנת ומדכאת".
לאחר שבלבנון פורסמו מספר מאמרים לא-מחמיאים עליה, הגיבה ח'ליפה: "האם אין למזרח התיכון נושאים חשובים יותר לעסוק בהם? כמו למצוא נשיא ללבנון, או להדוף את המדינה האסלאמית (דאעש)?"
הסופר הלבנוני-בריטי נאסרי עטאללה יצא להגנתה, וכתב: "הזעם המוסרי כלפי מיא ח'ליפה, ככל הנראה כוכבת הפורנו הלבנונית הראשונה, שגוי משתי סיבות. בראש ובראשונה, כאישה, היא חופשייה לעשות מה שהיא רוצה עם הגוף שלה. שנית, כאישה נבונה המתגוררת בקצה השני של העולם, רק היא אחראית על חייה והיא לא חייבת שום דבר למדינה שבה היא במקרה נולדה. קיימת תפיסה מוזרה לפיה להיות לבנוני הוא ייעוד והחובה הראשונה של כל מי שנולד בלבנון, והחיים האישיים שלך הם רק במקום השני".
ב-2015 בפרסומת של "אלמאזה", מבשלת בירה לבנונית, הוצג בקבוק בירה ליד זוג משקפיים המעוצבים כמו אלה של ח'ליפה, ולידם נכתב: "שנינו מיועדים למבוגרים בלבד".
בריאיון לעיתון "וושינגטון פוסט" ביולי 2016 טענה שהשתתפה בסרטים פורנוגרפיים מקצועיים רק במשך כשלושה חודשים, שעברה אז תקופה מרדנית בחייה, והבינה לאחר מכן שהתחום הזה לא התאים לה. על אף דבריה אלה, היא ממשיכה להתפרנס ממכירה בתשלום של סרטוני פורנו למנויים שלה באתרי אינטרנט.
באוגוסט 2020 הציעה ח'ליפה למכירה את המשקפיים המפורסמים שלה מזמן עבודתה כשחקנית פורנו במטרה לגייס כספים לטובת קורבנות הפיצוץ בנמל ביירות.
ח'ליפה הייתה נשואה לחבר מבית הספר התיכון במשך כ-5 שנים, מאז שהייתה בת 18. בהמשך, נישאה והתגרשה בשנית. ב-2022 החלה לצאת עם הזמר הפוארטו ריקני "ג'ייקו". בתקופה בה שיחקה בסרטים פורנוגרפיים מקצועיים, התגוררה במיאמי. לאחר מכן עברה לטקסס.
דעותיה

ב-2021, במהלך מבצע שומר החומות של צה"ל, הביעה ח'ליפה מחאה נגד מדינת ישראל ודרשה FreePalestine# (שחררו את פלסטין) בעשרות פוסטים ברשתות החברתיות בהם היא מגנה את הפעולות של צה"ל ברצועת עזה ואת חוסר התגובה של האו"ם להתחממות בגזרה הישראלית, שיתפה גם סרטוני הפצצות ברצועת עזה, ובמקרה אחר אף פרסמה תיעוד שלה מגדפת את ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, דרך רשת חברתית אחרת. בהמשך חשפה גם את הרקע האישי שלה, כשמגיב טען ש"אין לה שום מושג על מה היא מדברת". ח'ליפה תיארה את זכרונותיה מילדותה שלה מבירת לבנון בזמן התקפות חיל האוויר הישראלי, במהלך המערכה ברצועת הביטחון בדרום לבנון: "אני זוכרת היטב את החיים בצל האזעקות, את התקיפות מהאוויר, את האדמה הרועדת, את השעות הארוכות במרתפים ואת ההשמדה של ביירות". "כשאני אומרת 'שחררו את פלסטין' אני זועקת את זה חזק כמו שאני זועקת 'התפללו עבור לבנון'", כתבה ח'ליפה.
לח'ליפה מספר כתובות קעקע הקשורות ללבנון. באחת הכתובות מצוטטת שורת הפתיחה של המנון לבנון ("כולנו למען המולדת, התהילה והדגל").[דרוש מקור] בשנת 2012, לאחר פיגוע בלבנון, עשתה ח'ליפה כתובת קעקע נוספת ובה סמל הצלב של הכוחות הלבנוניים, המסמל לדבריה הזדהות עם הדעות הפוליטיות של אביה.[דרוש מקור]
באוקטובר 2023, לאחר טבח שבעה באוקטובר, מחק אתר פלייבוי את תכניה מהערוץ שלו והודיע שהפסיק לעבוד איתה, לאחר שהביעה תמיכה במעשי חמאס ולעגה לנרצחים הישראלים. בנובמבר 2023 חזרה ח'ליפה והאשימה את ישראל כאילו ירתה בתושבי עזה שברחו מצפון עזה דרומה, אף על פי שמשטרת חמאס היא זו שטבחה בתושבים הנמלטים. בתחילת דצמבר 2023 טענה שהסינגל הישראלי "חרבו דרבו" קורא לרצוח אותה.
הערות שוליים

↑  Eliana Jordan, Mia Khalifa films herself confronting Israeli woman in Miami, Thejc.com, ‏January 17, 2024 (באנגלית)
1 2  Mia Khalifa, a Lebanon-born porn star, is getting 'scary' death threats, BBC, ‏January 8, 2015 (באנגלית)
1 2 3 4  Gustavo Turner, Op-Ed: Here's What Happened With the Mia Khalifa Interview, Xbiz.com, ‏15 באוגוסט 2019 (באנגלית)
↑  Rami, Almaza on the Mia Khalifa Controversy, Plus961.com, ‏7 בינואר 2015 (באנגלית)
↑  Alexandra Talty, Almaza's Funny Spin on Mia Khalifa, Stepfeed.com, ‏7 בינואר 2015 (באנגלית)
↑  Dan Steinberg, A former porn star has become one of D.C.’s loudest sports fans on social media. וושינגטון פוסט. July 13, 2016
↑  כוכבת פורנו לשעבר גייסה 100 אלף דולר לקורבנות הפיצוץ בביירות - ונחסמה בידי הנשיא, באתר וואלה, 11 באוגוסט 2020
1 2  מיה קאליפה יוצאת נגד ישראל בסדרת פוסטים, באתר ‏מאקו‏, 13 במאי 2021
↑  ואז זה קרה: מיה קאליפה שלחה הודעה קולית לביבי נתניהו, באתר ‏מאקו‏, 20 במאי 2021
↑  עומר דניאל, כוכבת "פלייבוי" מיה חליפה פוטרה מהמגזין לאחר שהביעה תמיכה בחמאס, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 10 באוקטובר 2023
↑  תמיד בצד הלא נכון: מיה חליפה, הסרטון המזעזע והשקר האכזרי, באתר וואלה, 4 בנובמבר 2024
↑  וואלה! תרבות‏, מיה חליפה נגד "חרבו דרבו": "הם קוראים לרצוח אותי"; סטילה: "איזה סתומה את", באתר וואלה, 3 בדצמבר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1264163371  VIAF: 565166007118375590001   WorldCat (עם VIAF): 565166007118375590001
אדן קנטו

| --- | --- |

 לידה:  5 בדצמבר 1981 אקוניה, קואווילה, מקסיקו
 פטירה:  8 בינואר 2024 (בגיל 42) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  מקסיקו מקסיקו
 תקופת הפעילות:  2009–2024 (כ־15 שנים)
 עיסוק:  שחקן, במאי קולנוע
 בת זוג:  סטפני אן קנטו
 מספר צאצאים:  1
 פרופיל ב-IMDb
 
אדן קנטו (בספרדית: Adan Canto;‏ 5 בדצמבר 1981 – 8 בינואר 2024) היה שחקן ובמאי קולנוע מקסיקני-אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידו כסאן-ספוט בסרט גיבורי העל "אקס-מן: העתיד שהיה". בטלוויזיה, הוא ידוע בתור פול טורס בסדרה "המעקב", ובזכות תפקידו כאהרון שור בדרמה הפוליטית "השורד המיועד".
ביוגרפיה

קנטו נולד באקוניה, קואווילה שבמקסיקו לחוסה לואיס נארוואס, רופא שיניים ומרלין קנטו-נארוואס, עקרת בית וזמרת. קנטו, שנולד וגדל במקסיקו, עבר את הגבול מדי יום בילדותו על מנת ללמוד בבית ספר אמריקאי קתולי בדל ריו, טקסס. בילדותו, נהג לרכב על סוסים בחווה של סבו באקונה, שם אביו היה צ'ארו. בעידודו של אמו, קנטו החל להופיע על הבמה כזמר בגיל 7. הוא הופיע עם סגנון מוזיקה מקסיקנית כגון בולרוס ומריאצ'י והמשיך לעשות כך עד שנות העשרה שלו.
קריירה > מוזיקאי

קנטו עזב את הבית בגיל 16 כדי להמשיך בקריירה כמוזיקאי. הייתה לו הצלחה כזמר וכפזמונאי בסן אנטוניו אחרי ששיתף פעולה עם סטודיו M. הוא עבד חמש שנים כמוזיקאי במקסיקו סיטי שם הופיע כזמר ראשי של להקת הג'אז "דל קנטו". קנטו כתב והפיק מספר שירים לקולנוע וטלוויזיה במקסיקו.
קריירה > בטלוויזיה

קנטו החל לשחק במספר פרסומות במקסיקו סיטי ובמהרה לוהק בסדרת טלוויזיה בשם "אסטדו דה גרסיה". קנטו פנה בסופו של דבר למשחקי הבמה ולא למוזיקה לאחר שעיבד את הסרט "הכל אודות אמא" של פדרו אלמודובר.
בשנת 2013 ערך קנטו את הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה האמריקאית, כששיחק את תפקידו של פול טורס בסדרת הדרמה של FOX "המעקב". הוא שיחק בעונה הראשונה של הסדרה. מאוחר יותר, לוהק לשחק את סאן-ספוט, בסרט גיבורי העל "אקס-מן: העתיד שהיה". בנוסף, בשנת 2014, היה קנטו חבר צוות צוות קבוע בסדרת הקומדיה של "Mixology" ברשת ABC. בשנת 2015 לוהק לתפקיד של איי.ג'יי מננדז בסדרה "זהב שחור". מאוחר יותר הוא קיבל תפקיד חוזר בסדרת הדרמה של פוקס, "הזדמנות שנייה". בשנת 2016 לוהק קנטו לסדרת הדרמה הפוליטית של ABC, "השורד המיועד", כששיחק חבר סגל בבית הלבן כאהרון שור. בסדרה שיתף פעולה עם קיפר סאת'רלנד, נטשה מקאלהון ומגי קיו. התוכנית חודשה על ידי נטפליקס לעונה שלישית שיצאה ב-7 ביוני 2019.
בשנת 2020 לוהק לשחק לצידה של האלי ברי בסרט הספורט "צלקות" אותו גם ביימה ברי, אשר עלה לשירות הסטרימינג של נטפליקס במהלך 2021.
קריירה > במאי

קנטו הקים את חברת ההפקות שלו, "Canto House Pictures" בשנת 2013, וביים את סרטו הקצר הראשון "Before Tomorrow" בשנת 2014. הסרט הקצר השני של קנטו "The Shot" בכיכובו של תיאו רוסי, דרמה תקופתית המתחוללת בשנת 1844 בטקסס, זכה במספר פרסי פסטיבל לסרט הקצר הנרטיבי הטוב ביותר בשנת 2020.
חיים אישיים

קנטו פגש את הפסלת והציירת סטפני לינדקוויסט בשנת 2012 בזמן צילומים לסדרה "המעקב" בברוקלין. השניים שיתפו פעולה בסרט הקצר "Before Tomorrow" בשנת 2014. השניים נישאו ביוני 2017. ב-13 באפריל 2020 נולד ילדם הראשון, רומן אלדר קנטו .
קנטו נפטר ב-8 בינואר 2024 לאחר מאבק בסרטן התוספתן.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | Te Presento a Laura | מנואל |  |
| 2010 | Sin Memoria | קוקו |  |
| 2011 | Amar no es querer | מאורו |  |
| 2014 | Before Tomorrow | ג'וזף | סרט קצר; גם במאי, מפיק ותסריטאי |
| 2014 | אקס-מן: העתיד שהיה | סאן-ספוט |  |
| 2014 | Almost Thirty | סיד |  |
| 2017 | Amanda & Jack Go Glamping | נאט |  |
| 2020 | שני לבבות | חורחה בקארדי |  |
| 2020 | The Shot |   | סרט קצר; במאי, מפיק ותסריטאי |
| 2021 | Shookum Hills | דארן |  |
| 2021 | צלקות | דסי |  |
| 2022 | משחק הסוכן | קווינסקי |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | Estado de Gracia | לאון | לא ידוע מספר פרקים |
| 2010 | Los Minondo | TBA | פרק: "El enfrentamiento" |
| 2013 | המעקב | פול טורס | 10 פרקים |
| 2014 | מיקסולוגיה | דומיניק | תפקיד ראשי; 13 פרקים |
| 2015 | נרקוס | רודריגו לארה | פרק: "The Men of Always" |
| 2015 | זהב שחור (אנ') | AJ Menendez | תפקיד ראשי; 9 פרקים |
| 2016 | הזדמנות שנייה | קונור גראף | 5 פרקים |
| 2016 | תופסת | ג'פרי בלום | פרק: "The Real Killer" |
| 2016–2019 | השורד המיועד | אהרון שור | תפקיד ראשי (3 עונות); 53 פרקים |
| 2022–2024 | The Cleaning Lady | ארמן מוראלס | תפקיד ראשי (עונות 1–2) תפקיד חוזר (עונה 3); 27 פרקים |
הערות שוליים

↑  Adan Canto | TV Guide, TVGuide.com (באנגלית)
↑  The Following's Adan Canto Joins 'The X-Men', Vibe, ‏2013-04-22 (באנגלית)
↑  Elizabeth Wagmeister, Elizabeth Wagmeister, ‘The Following’ Star Adan Canto Cast in NBC’s ‘Curse of the Fuentes Women’ Pilot, Variety, ‏2015-02-09 (באנגלית)
↑  Adan Canto Boards ABC's 'Blood and Oil' as Series Regular (Exclusive), The Hollywood Reporter (באנגלית)
↑  Rebecca Iannucci, Rebecca Iannucci, Blood & Oil Recast: The Following's Adan Canto In — Find Out Who's Out!, TVLine, ‏2015-07-07 (באנגלית)
↑  'Mixology' Star Lands Lead in Amazon's 'Hysteria' (Exclusive), The Hollywood Reporter (באנגלית)
↑  Nellie Andreeva, Nellie Andreeva, ‘Designated Survivor’: Adan Canto Joins Kiefer Sutherland ABC Drama Series, Deadline, ‏8 בפברואר 2016 (באנגלית)
↑  Nellie Andreeva, Nellie Andreeva, ‘Designated Survivor’: Adan Canto Joins Kiefer Sutherland ABC Drama Series, Deadline, ‏2016-02-08 (באנגלית)
↑  Nellie Andreeva,Denise Petski, Nellie Andreeva, Denise Petski, ‘Designated Survivor’: Anthony Edwards & Julie White Cast In Season 3 On Netflix, Deadline, ‏2018-10-18 (באנגלית)
↑  Stephanie Ann Canto, IMDb
↑  וואלה! תרבות‏, השחקן אדן קנטו, כוכב "השורד המיועד" ו"אקס מן", הלך לעולמו בגיל 42, באתר וואלה, 9 בינואר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX6026399  BnF: cb17724087m (data)  GND: 1315491664  ISNI: 0000 0004 5763 1612  LCCN: no2015131664  VIAF: 61144648420613341811   WorldCat (עם VIAF): 61144648420613341811
פיליפוס הרביעי, מלך מוקדון

| --- | --- |

 לידה:  המאה ה־4 לפנה״ס 
 פטירה:  296 לפנה״ס Elateia, יוון 
 
פיליפוס הרביעי (ביוונית: Φίλιππος) היה מלך מוקדון למשך תקופה קצרה בשנת 297 לפנה"ס.
ביוגרפיה

פיליפוס היה בנו של הדיאדוך קסנדרוס, בנו של המצביא אנטיפטרוס. אמו הייתה תסלוניקה ממוקדון, שהייתה אחותו למחצה של אלכסנדר הגדול ובתו של פיליפוס השני, מלך מוקדון. היו לו שני אחים קטנים: אנטיפטרוס הראשון ואלכסנדר החמישי. פיליפוס נולד בתקופה קשה עבור מוקדון. אלכסנדר הגדול מת ללא יורש פוטנציאלי, והגנרלים שלו קרעו לגזרים את האימפריה שלו (מלחמות הדיאדוכים). אביו, קסנדרוס, זכה בכתר מוקדון לאחר מלחמה נגד פוליפרכון. קסנדרוס מת בשנת 297 לפנה"ס, ובאופן טבעי, פיליפוס שהיה הבכור עלה לשלטון. תקופת מלכותו הייתה קצרה מאוד, והוא מת עוד באותה שנה בעיר אלאטייה (Ἐλάτεια).
הערות שוליים

↑  יוסטינוס, ספר חמישה עשר, 4.
↑  יוסטינוס, ספר חמישה עשר, 1.
↑  אוסביוס, "כרוניקה", 231.
מיצובישי ASX

| --- | --- |

דור ראשון, מתיחת פנים שלישית, 2020
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  מיצובישי
 שנות ייצור:  2010 - הווה
 הרכבה:  יפן
 מודל קודם:  מיצובושי פאג'רו iO 
 מודל אחריו:  Mitsubishi Xforce 
 סיווג:  רכב שטח/פנאי
 מרכב:  קרוסאובר בעלת חמש דלתות
 אורך:  4.36 מטר
 רוחב:  1.81 מטר
 גובה:  1.64 מטר
 משקל:  1.4 טון
 בסיס גלגלים:  2.67 מטר
 מפרט טכני
 מנוע:  בנזין, נפח 2.0
 הילוכים:  תיבת הילוכים רציפה
 מהירות מרבית:  190 קמ"ש
 תאוצה:  11.7 שניות
 צריכת דלק:  14.5 קילומטר לליטר
 קיבולת מכל דלק:  63 ליטר
 
מיצובישי ASX (באנגלית: Mitsubishi ASX; ביפנית: 三菱ASX) היא מכונית משפחתית קומפקטית, במרכב קרוסאובר, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי חברת מיצובישי מוטורס משנת 2010.
דור 1
מתיחת פנים שנייה
ייצור הרכב החל בשנת 2010 ביפן והגיע לישראל בסוף שנת 2017.
מתיחת פנים שלישית
הASX מתאפיין בעיצוב מעט מיושן אך הוא שימושי וזריז.
דור ראשון (2023-2010)

הדור הראשון יוצר בין השנים 2023-2010. הדור הראשון כשאר הגרסאות הרכב נבנה על בסיס ההרכב של מיצובישי אאוטלנדר במטרה לספק רכב פנאי קומפקטי ומשפחתי, תוך שמירה על נתוני הרכב החזקים של האאוטלנדר.
הרכב הציע יחידת הנעה אחת של מנוע בנזין, בנפח 2.0 ליטר המספק 150 כ"ס. הנע על ידי תיבת הילוכים אוטומטית רציפה.
מתיחת הפנים הראשונה של ה־ASX יצאה בשנת 2012, המתיחה השנייה יצאה בשנת 2016, המתיחה השלישית יצאה בשנת 2019. מתיחות הפנים לא כללו שינויים במרכב הרכב והיוו שינויי עיצוב בלבד.
דור שני (2024)

זהו דור עתידי אשר ירד ליצור ביפן אך עדין לא הגיע לישראל.
מכירות בישראל

להלן נתוני המכירות של הדגם בישראל. על פי נתוני האתר "קארזון"
| שנה | יחידות שנמכרו |
| --- | --- |
2017: 124
2018: 2,993
2019: 3,142
2020: 2,873
2021: 2,006
2022: 2,137
2023: 1,168
2024: 887
הערות שוליים

↑  נתוני המכירות בישראל, באתר קארזון
הדור השני
מערך הגיור

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 תחום שיפוט:  ישראל ישראל
 משרד אחראי:  משרד ראש הממשלה
 תאריך הקמה:  2000
 סוכנות קודמת:  מנהל הגיור
 ממשלה:  ממשלת ישראל
 תאריך כניסה:  ינואר 2023
 ראש:  הרב יהודה עמיחי
 מטה מרכזי:  ירושלים
 https://www.gov.il/he/departments/conversion_authority/govil-landing-page
 
מערך הגיור הוא יחידה במשרד ראש הממשלה האמון על הגיור הממלכתי במדינת ישראל עבור תושבי קבע ואזרחים. המערך אחראי על ביצוע הליכי סיום גיור, פיקוח על מכוני הלימוד הקיימים וכן רישום לנישואין של המתגיירים.
משרדי המערך ממוקמים בירושלים, תל אביב, חיפה וקריית גת.
רקע > הגיור בישראל עד הקמת המדינה

בשנת 1927 נכנסה לתוקף בידי שלטונות המנדט הבריטי פקודת העדה הדתית (המרה) אשר קובעת כי המרת דת בפלשטינה תזכה להכרה רק כאשר אושרה בידי "ראש העדה הדתית" אליה נספח האדם. הרבנות הראשית לישראל והעומדים בראשה – הרבנים הראשיים לישראל – הוכרה בידי שלטונות המנדט כעומדת בראש העדה היהודית, וכיחידה שיכולה לאשר הליך של המרת הדת אל העדה היהודית, בידי אנשיה או בידי מי שהוסמכו מטעמה. הליך זה מכונה בהלכה היהודית – "גיור".
הקמת מדינת ישראל בשנת 1948 לא שינתה מצב זה, ועד היום הרבנות הראשית היא המאשרת המרת דת ליהדות בישראל.
רקע > מהקמת המדינה ועד 1995

מאז הקמת מדינת ישראל ועד שנת 1995 בוצעו גיורים בישראל בידי דיינים בבתי הדין הרבניים האזוריים.
בשנת 1977, לאחר ניסיונות של הראשון לציון הרב יצחק נסים שלא צלחו, ותקופה קצרה בה פעל "בית דין מיוחד" לגיורים בתל אביב תחת עומס תיקים, הקים הרב הראשי הרב שלמה גורן מערך בתי דין ניידים לגיור, אשר ביקשו להקל בהליך הגיור וכן להקל על העומס והסחבת שנוצרו בבתי הדין האזוריים, העוסקים בעיקר בדיני מעמד אישי וממונות. במסגרת זו הוקמו בכל רחבי הארץ בתי דין אשר עסקו בגיור בלבד. בין הרבנים שהשתתפו במותבים אלה: הרבנים חיים דרוקמן, צפניה דרורי, דניאל שילה ואחרים.
מערך זה – אשר בשיא פעילותו כלל כעשרה מותבים – פעל במקביל לגיור בבתי הדין האזוריים. פעילות בתי הדין מומנה בידי הסוכנות היהודית. רוב הפעילות הופסקה בשנת 1993 בידי הראשון לציון הרב אליהו בקשי דורון.
רקע > מינהל הגיור

בשנת 1995, על רקע העלייה מברית המועצות לשעבר וכן עליית ביתא ישראל, הקימה הרבנות הראשית בראשות הרב אליהו בקשי דורון והרב ישראל מאיר לאו את "מינהל הגיור", אשר פעל במסגרת מכון צומת וראשו הרב ישראל רוזן, ואשר הופקד על הגיור הממלכתי במדינת ישראל. מדיניות "מינהל הגיור" גובשה בידי הרבנים דב ליאור ואברהם אלמליח. עם הקמת המנהל הוטמעו נהלים חדשים בהליך הגיור, דוגמת השתתפות דיין המוסמך לדיינות בכל הרכב, וכן מינוי שליח בית דין המתווך בין בית הדין והמתגיירים.
במסגרת המינהל הוקמו בתי דין לגיור, אשר החליפו את העיסוק של בתי הדין האזוריים בתחום הגיור. בין הרבנים שישבו בהרכבים הראשונים של המינהל: הרבנים צבי ליפשיץ, יוסף כרמל, משה ארנרייך, גדעון פרל, יועזר אריאל ועוד. עד שנת 2000 ישבו המותבים בבית הכנסת הנשיא בירושלים.
בתוך כשנה עבדו 35 דיינים במינהל. על פי רוב שימשו כדיינים רבנים מן הציונות הדתית, המזוהה עם גישה מקילה בגיור. בשנת ה'תשס"ג החזיק המערך עשרה הרכבים בהם 25 דיינים, ביניהם הרבנים בניהו ברונר, צפניה דרורי, ישעיהו מייטליס, חיים דרוקמן, דוד אסולין, משה ארנרייך, אליהו בירנבוים, יעקב ורהפטיג, יהודה עמיחי, גדעון פרל, שלמה שושן ועוד. בנוסף כלל המערך הרכב חרדי, בראשות הרב נחום אייזנשטיין ובחסותו של הרב יוסף שלום אלישיב.
כן נוסדו ברחבי הארץ כיתות לימוד לקראת הגיור (במימון משרד החינוך), ונקבעה תוכנית לימודים מסודרת. בשנת 1999 פעלו 96 כיתות לימוד, ובהן כ-2,500 תלמידים.
רקע > ועדת נאמן

בשנת 1997, על רקע חיכוכים הולכים וגוברים בין יהודי הארץ ויהדות התפוצות (בדגש על הזרמים הרפורמיים והקונסרבטיביים), התחושה ששאלת עלייתם ארצה של מי שאינם יהודים לא באה על פתרונה, וכן עתירותיהם של הזרמים הלא-אורתודוקסיים בישראל לבג"ץ בדרישה להכיר בגיורים שנעשים על ידיהם, החליט ראש הממשלה בנימין נתניהו על הקמת "ועדת נאמן", בראשות שר המשפטים יעקב נאמן.
הוועדה כללה נציגים משלושת הזרמים, והמלצותיה – אשר הוגשו בידי נאמן בלבד – כללו הפרדה בין ההכנה לגיור (שתועבר בידי נציגי כל הזרמים) ובין הליך הגיור גופו (אשר יתבצע ויאושר בידי הרבנות הראשית בלבד). מועצת הרבנות הראשית פרסמה שלילה מוחלטת של מסקנות הוועדה ואלה מעולם לא נתקבלו בחקיקה. עם זאת, באפריל 1998 אימצה ממשלת ישראל ה-27 את המלצות הוועדה באופן חלקי, והקימה את המכון המשותף ללימודי יהדות (כיום: "נתיב – המרכז הלאומי לזהות וגיור"), אשר עורך לימודי הכנה למתגיירים לקראת גיורם בבתי הדין של הרבנות הראשית.
הקמת מערך הגיור הממלכתי

בשנת 2000 סגרה ממשלת ישראל ה-28 בראשות אהוד ברק את "מנהל הגיור" אשר פעל במכון צומת, והקימה את "מערך הגיור הממלכתי" בתוך הנהלת בתי הדין הרבניים, תחת אחריותו של משרד הדתות. בשנת 2003 נסגר משרד הדתות בידי ממשלת ישראל ה-30 והוחלף ב"רשות לשירותי דת". במסגרת פירוק המשרד הכפיף ראש הממשלה אריאל שרון – אשר ראה בסוגיית הגיור "משימה לאומית" – את "מערך הגיור" אל משרד ראש הממשלה.
בהמלצת יושב ראש הסוכנות היהודית סלי מרידור העמיד שרון בראש המוסד החדש את הרב חיים דרוקמן, אשר שימש כראש המערך בין השנים 2004–2012. אחריו שימשו בתפקיד הרב יצחק פרץ (2014–2018), הרב משה ולר (2018–2021) והרב בניהו ברונר (2021–2022). החל מ-2023 מכהן בתפקיד הרב יהודה עמיחי.
הקמת מערך הגיור הממלכתי > פעילות מערך הגיור

תקציב מערך הגיור עולה משנה לשנה. בשנת 2023 תקציבו היה כ-120 מיליון שקלים. באותה שנה השלימו את הליך הגיור במסגרת מערך הגיור כ-1,700 איש.
הקמת מערך הגיור הממלכתי > דייני הגיור והליך המינוי

כדי לכהן כדיין במערך הגיור נדרש הדיין לכושר לרבנות "יורה יורה" לרבנות עיר או כושר לדיינות מטעם הרבנות הראשית לישראל. דייני המערך נחשבים כעובדי מדינה ומתמנים בידי ממשלת ישראל, בהתאם לסעיף 23 לחוק שירות המדינה (מינויים), על פי המלצת ועדת איתור. רוב הדיינים מועסקים בתפקידם במשרות חלקיות.
עד שנת 2009 כיהנו במערך הגיור עשרים וחמישה דיינים, רובם ככולם רבנים מן הציונות הדתית. בשנת 2009 מינתה ממשלת ישראל ה-31 בראשות אהוד אולמרט עשרה דיינים. בשנת 2021 מינתה ממשלת ישראל ה-35 בראשות בנימין נתניהו שישה דיינים. בדומה לוועדה לבחירת דיינים, מפתח המינויים נעשה באופן זה: שליש המזוהים עם סיעת יהדות התורה, שליש עם מפלגת ש"ס ושליש עם הציונות הדתית. כיום מכהנים במערך הגיור כ-20 דיינים.
סמכויות נשיא בית הדין הגדול במערך הגיור

בשנת 2005 הסמיכה ממשלת ישראל ה-30 בראשות אריאל שרון את הרב הראשי המכהן כנשיא בתי הדין הרבניים, לקבוע את כללי הדיון בבתי הדין לגיור במערך הגיור, לרבות ערעורים על החלטות בתי הדין. הרב שלמה משה עמאר שימש בתפקיד זה לאורך כל שנות כהונתו כרב הראשי (2003–2013).
בשנת תשס"ו (2006) פרסם הרב עמאר כללים לבתי הדין לגיור, אזוריהם, הליכי קדם הגיור, הדיון בבית הדין, ועוד. במסגרת התקנות שקבע, העמיד הרב עמאר נציג מטעמו בתוך מערך הגיור. מאז ועד היום משמש בתפקיד הרב ד"ר רפאל דיין, שתפקידו הרשמי הוא "מנהל תחום תעודות ואישורים במערך הגיור". כשליחם של הרבנים הראשיים לישראל מאשר נציג זה בפועל כל תעודת גיור, על פי עמדותיהם ההלכתיות של הרבנים הראשיים.
בשנת 2013 הסמיכה ממשלת ישראל ה-33 בראשות בנימין נתניהו את הראשון לציון הרב יצחק יוסף "להנחות הלכתית את מערך הגיור הממלכתי". בשנת ה'תשע"ד (2014) פרסם הרב יוסף קונטרס נרחב תחת הכותרת "כללי הגיור" המתווה את סדרי הגיור במערך ועשוי במתכונת ספרו "ילקוט יוסף".
בשנת 2018, משהתחלפו הרבנים הראשיים בתפקידיהם (יושב ראש מועצת הרבנות הראשית ונשיא בית הדין הגדול), קבעה ממשלת ישראל ה-34 בראשות נתניהו בהחלטה עקרונית, כי הרב הראשי המכהן כנשיא בית הדין הרבני הגדול יהיה אמון מעתה על תפקיד זה.
אגף הגיור במשרד ראש הממשלה

בשנת 2005, במסגרת מערך הגיור, הוקם בתוך משרד ראש הממשלה "אגף הגיור" אשר אמון על ניהול אדמיניסטרטיבי של הליכי הגיור בישראל. בשנת 2008 אימצה ממשלת ישראל ה-31 בראשות אהוד אולמרט את חלק מהמלצות "ועדת חלפון" (בראשה עמד ארז חלפון, מנכ"ל משרד הקליטה), וקבעה בין היתר כי מערך הגיור יהיה אחראי לתפעול בתי הדין, תקצוב נתיב ותמיכה בעמותות נוספות, פרסומים שונים, גיור בצה"ל, ועוד.
בשנת 2013, עם הקמת ממשלת ישראל ה-33, שב מערך הגיור ממשרד ראש הממשלה אל משרד הדתות, בראשות השר נפתלי בנט מהבית היהודי. בשנת 2015, עם כינונה של ממשלת ישראל ה-34 שב אגף הגיור ממשרד הדתות אל משרד ראש הממשלה.
עד כה עמדו בראש אגף הגיור במשרד ראש הממשלה: שמואל מולי יסלזון (2009–2014), הרב עו"ד ירון קטן (2014–2018), אפני אלון (2018–2022), יוחאי רביבו (2022–2023), משה ולר (2023) (ממלא מקום), ישראל ונחוצקר (2023 – מכהן).
ראו גם

נתיב (גיור)
שרלוטה פריץ

| --- | --- |
שרלוטה פריץ, 1943
שרלוטה פריץ, 1943
 לידה:  19 ביולי 1918 באדן, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  23 בספטמבר 2003 (בגיל 85) וינה, אוסטריה 
 מדינה:  אוסטריה 
 מקצוע:  לחשן 
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (26 באוקטובר 1978) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  שרלוטה פריץ
 
שרלוטה פריץ (בגרמנית: Charlotte Fritz;‏ נולדה ב-4 ביולי 1918 בבאדן ‏ – 23 בספטמבר 2003, וינה) היא חסידת אומות העולם מאוסטריה.
ביוגרפיה > לפני המלחמה

שרלוטה פריץ נולדה למשפחת בכר (Becher). בתקופת האנשלוס, בשנת 1938, הייתה שרלוטה מאורסת לפרידריך קונץ (Kunz), חייל בצבא אוסטריה. אחותה אדלטרוד הייתה מאוהבת בוולטר פוסילס (Posiles), יהודי צ'כי. פוסילס ברח מווינה לפראג ואדלטרוד נותרה עמו בקשר בעזרת אחותה שרלוטה ואף הצליחה להיפגש עמו.
ביוגרפיה > בתקופת מלחמת העולם השנייה

במהלך גירוש יהודי צ'כיה למחנות ריכוז בשנת 1942, ברח שוב ולטר, הפעם לווינה, עם שני אחיו, האנס ולודוויג. שרלוטה ואדלטרוד שיכנו את השלושה בעליית הגג בביתו של פרידריך קונץ. הדירה הייתה פנויה רוב הזמן, כי קונץ היה בצבא. כאשר היה קונץ מגיע לחופשות, הבריחו האחיות את היהודים המסתתרים למקומות מחבוא אחרים. ולטר הוסתר באחד החדרים בדירה שאותו השכירה שרלוטה לאדלטרוד, ולכן לא נכנס אליו פרידריך. שרלוטה לא סיפרה לפרידריך שביתו מהווה מקום מסתור ליהודים, מכיוון שחששה שהוא עלול להסגיר את היהודים לשלטונות הנאציים.
האחיות הביאו למסתתרים אספקה וטיפלו בוולטר כשזה חלה בדלקת ריאות שסיכנה את חייו. כשחלתה אדלטרוד עצמה ואושפזה בבית חולים, הוטל כל נטל מעשה ההצלה על כתפיה של שרלוטה.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

לאחר המלחמה נישאו ולטר ואדלטרוד. השניים התגרשו בשנת 1962. שניהם המשיכו לחיות באוסטריה.
ב-1978 הכיר יד ושם בשרלוטה פריץ כחסידת אומות העולם. לימים הוכרה גם אחותה אדלטרוד בתור חסידת אומות העולם.
נווין טאן צ'ונג

נווין טאן צ'ונג (בווייטנאמית: Nguyễn Thành Chung; נולד ב-8 בספטמבר 1997 בין סון שבווייטנאם) הוא כדורגלן וייטנאמי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת האנוי מליגת העל הווייטנאמית ובנבחרת וייטנאם.
קריירת מועדונים

טאן צ'ונג גדל במחלקת הנוער של האנוי, ובשנת 2017 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הוויינטאמית.
קריירה בינלאומית

ב-25 בדצמבר 2018 ערך טאן צ'ונג את הופעת הבכורה שלו בנבחרת וייטנאם, בתיקו 1-1 נגד נבחרת קוריאה הצפונית במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל נבחרת וייטנאם בטורניר גביע אסיה 2019, אך לא שיחק בטורניר.
תארים

אליפות וייטנאם (4): 2016, 2018, 2019, 2022
הגביע הווייטנאמי (3): 2019, 2020, 2022
הסופר קאפ הווייטנאמי (2): 2019, 2020, 2021, 2023