טיימקס
היסטוריה > תאגיד טיימקס (1969–2008)

בשנות ה-70 וה-80 התמוטטה תעשיית השעונים ושעוני היד האמריקאית עם הגעתם של שעונים מכניים זולים מהמזרח הרחוק, כמו גם פיתוח שעוני הקוורץ הדיגיטליים הראשונים על ידי חברות יפניות חלוצות. ב-1973 פרש למקול מבלי שהכשיר לעצמו יורש, וב-1975 סיימה פולארויד את התקשרותה עם טיימקס, מה שהביא לפיטורם של 2,000 עובדים. התפתחותן המהירה של טכנולוגיות חדשות כמו שעונים דיגיטליים אלקטרוניים ושעוני קוורץ אנלוגיים הפכה את טכנולוגיות ייצור השעונים המכניים של טיימקס למיושנת. טיימקס החלה לסגור ולמכור את שלוחותיה ומפעליה בעולם, וצמצמה את מצבת עובדיה מ-30,000 ל-6,000 בלבד. אל שוק השעונים החלו להיכנס שחקנים חדשים ואגרסיביים, ביניהן חברות יפניות, יצרניות זולות שבסיסן בהונג-קונג, וחברות אמריקאיות גדולות כמו ג'ילט, טקסס אינסטרומנטס ונשיונל סמיקונדקטור. באותה תקופה פגה תקופת ההסכם המסחרי עם חברת דיסני, וג'ון קמרון סוייזי פרש מתפקידו כדובר החברה. החברה החלה לבנות שורת הסכמי ייצור עם חברות כמו IBM, הוגין-סוודה (חברה לייצור קופות רושמות) וג'נרל אלקטריק. החברה נכנסה לתחום לתחום המחשבים הביתיים יחד עם חברת "סינקלייר ריסרץ'" (אנ'), והחברה המשותפת נקראה "טיימקס סינקלייר" (אנ'), ומכרה מחשבים דוגמת ה"טיימקס סינקלייר 1000" (אנ') ויורשיו שהתבססו על סינקלייר ZX81 וספקטרום סינקלייר. מכירות מחשבי החברה צנחו לאור מלחמת מחירים עם חברת קומודור מכונות עסקיות, וב-1984 בחרה החברה להפסיק להתחרות בשוק המחשבים הביתיים.
באמצע שנות השמונים החליטה טיימקס לנטוש את התחומים הנוספים בתחום מוצרי הצריכה, וחזרה להתמקד בתחום השעונים.
איכות ועיצוב הפכו לתנאים בסיסיים להצלחה בשוק הייצור ההמוני. לטיימקס היה מוניטין יציב של חברה שמייצרת שעונים עמידים, והיא הגבירה את מאמציה לשיפור איכותם. בין השיפורים שהוצגו, היא הגדילה את חיי הסוללה של השעונים, דאגה לעמידות גבוהה יותר של ציפוי הזהב, הגדילה את רמת הדיוק של השעונים ואת רמת ההגנה מפני מים. החברה פיתחה מנגנון קוורץ אנלוגי חדש שהכיל פחות רכיבים, מה שהקטין את זמן ועלות הייצור. החברה העסיקה ספורטאים מובילים שסייעו בעיצוב שעוני ספורט שהותאמו לסוגי ספורט ספציפיים, מה שהוביל ב-1986 ליצירת הטיימקס איירונמן בגרסתו הראשונה, שנקרא על שם תחרות טריאתלון איש הברזל של הוואי, אותה מימנה טיימקס החל מ-1984. השעון הפך לדגם הנמכר ביותר של החברה בתקופה שלאחר השעונים המכניים. כבר בשנתו הראשונה של הדגם היה האיירונמן לשעון הנמכר ביותר בארצות הברית, והיה לשעון הספורט הנמכר ביותר בעולם לאורך כל העשור הבא.
במהלך קדחת הקניות שקדמה לחג המולד של 1992, הציגה טיימקס את ה"אינדיגלו" (Indiglo), תאורת הלילה הייחודית של שעוניה. האינדיגלו זכה לתהילה בשנה שלאחר מכן בפיגוע במגדלי התאומים, במהלכו עובד באחד המשרדים שענד שעון עם תאורת אינדיגלו הצליח להדריך קבוצה של מתפנים לאורך מסע של 40 קומות בגרם מדרגות חשוך לחלוטין. תקרית זו הגבירה את מכירות החברה באופן משמעותי, והגדילה את נתח השוק שלה בארצות הברית.
ב-1991 רכש תאגיד טיימקס את חברת "קלאנן אינטרנשיונל", יצרנית השעונים של מותג האופנה "Guess", כחלק מאסטרטגיה של ריבוי מותגים. ב-1993 חזרו טיימקס ודיסני לשתף פעולה והשיקו יחד קו שעונים ממותגים בדמויות החברה, שנקרא "אוסף הקלאסיקות של דיסני". ב-1994 קיבלה טיימקס את רישיון הייצור לשעוני חברת האופנה נאוטיקה, והציגה את הטיימקס דאטה לינק (אנ'). הדאטה לינק היה שעון משולב במחשב כף יד שיכול היה לקבל מידע על אנשי קשר ופגישות יומן מרצף של הבהובים של מסך המחשב, באמצעות תוכנה שפותחה בשיתוף עם מיקרוסופט. ב-1997 השיקה החברה את קו השעונים "אקספדישן" (Expedition), שעוצב כדי שיתאים לספורט אתגרי. ב-1998 השיקו טיימקס ומוטורולה את ה-Beepwear, שעון עם איתורית מובנית.
עם תחילת המילניום החדש, חוו תאגיד טיימקס ותאגיד האם שלו, קבוצת טיימקס B.V, צמיחה נוספת. התאגידים רכשו מותגים נוספים, הציגו מותגים חדשים, והגיעו להסכמי מיתוג שונים. ב-2000 רכש תאגיד טיימקס את חברת שעוני האופנה הצרפתית אופקס (Opex). ב-2002 נרכשה טיימקס, באמצעות "קלאנן אינטרנשיונל", את הזכויות לייצור שעוני האופנה של המעצב מארק אקו (אנ'). ב-2005 נכנסה טיימקס לשוק היוקרה, כשחברת האם רכשה את "ורטיים" (Vertime SA) השווייצרית, החברה שאחראית לעצב, לייצר ולהפיץ את השעונים השווייצרים ואת התכשיטים של בית האופנה האיטלקי ורסצ'ה ושל בית האופנה ורסוס (אנ'), אף הוא בבעלות משפחת ורסצ'ה. ב-2006 הקים תאגיד קבוצת טיימקס את חברת השעונים TX (אנ'), שייצרה שעוני קוורץ מסובכים יותר מהליין הרגיל שלה. ב-2007 הוקמה חברת סיקוול AG‏ (Sequel AG) שמטרתה הייתה לעצב, לייצר ולהפיץ את השעונים של מותגי Guess ו-Gc. עוד ב-2007 רכשה קבוצת טיימקס B.V. את סטודיו העיצוב האיטלקי של ג'ורג'יו גאלי (Giorgio Galli Design Lab).