stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מייג'ור גרום (סרט, 2017)
הערות שוליים

↑  MAJOR GROM Brings Russian Comic Book Hero To The Big Screen
↑  Bubble Music (2017-03-24). "Major Grom (Original Motion Picture Soundtrack)". iTunes. נבדק ב-2017-03-29.
↑  Селиверстов., Роман (2016-12-23). "Сегодня мне исполнилось 29". Instagram. נבדק ב-2017-03-29.
↑  Беседин., Владимир (2016-09-22). "Мы с Романом Селиверстовым делаем саундтрек к «Майору Грому»". Instagram. נבדק ב-2017-03-29.
↑  Bubble Comics (2017-03-13). "Тексты песен It Might Be Better и Move Like a Devil". ВКонтакте. נבדק ב-2017-03-29.
↑  «Ху из Music» (2017-02-22). "Майор Гром OST / Обзор фильма / Роман Селиверстов в гостях «Ху из Music» / Who is Music". YouTube. נבדק ב-2017-03-29.
↑  Bubble Comics (2017-03-13). "Майор Гром: создание саундтрека". YouTube. נבדק ב-2017-03-29.
↑  «Майор Гром». Официальная премьера фильма!. «YouTube». 2017-02-21. נבדק ב-2017-03-07.
↑  Селиверстов., Роман (2017-01-28). "Breaking news: All clicks and cracks are cleaned up in the mix". Instagram. נבדק ב-2017-03-29.
↑  Селиверстов., Роман (2017-02-12). "Хотел стать индорсером оборудования, а стал, по ходу, индорсером Nescafe". Instagram. נבדק ב-2017-03-29.
↑  Bubble Comics (2017-02-25). "Минутка интересных фактов о фильме «Майор Гром»". VK. נבדק ב-2017-03-07.
| באבל קומיקס |
| --- | --- | --- |
| דמויות וחוברות קומיקס | מייג'ור גרום (דמות: מייג'ור גרום) • רופא המגפה • מחסל השדים • מטאורה • פוריה האדומה • אינוק • אקסליבריום • שומרי השלום • בני ברית • אינוק נגד מחסל השדים • עידן העורבים |  |
| עיבודים לקולנוע ולטלוויזיה בהפקת אולפני באבל | מייג'ור גרום (סרט קצר) • מייג'ור גרום: רופא המגפה (‏2021) • פוריה (סדרת טלוויזיה) • גרום: ילדות (‏2023) • מייג'ור גרום: המשחק (‏2024) |  |
| כותבים ומאיירים | ארטיום גברליאנוב • קונסטנטין טראסוב • יבגני פדוטוב |  |
חזית מבנה האקדמיה על שם שטיגליץ בסנקט פטרבורג ששימשה עבור צילומי חזית בנק "רוסגרנאטבנק".
ניידת משטרה בעיצוב ייחודי לסרט בלבד
קללת הידע

קללת הידע (באנגלית: Curse of Knowledge) היא מושג המביע את הרעיון שבעל ידע מסוים יתקשה מאוד לחשוב על הידוע לו מנקודת מבטו של מי שחסר את הידע המסוים.
המושג, המשמש בין היתר בפסיכולוגיה חינוכית ובכלכלה, נטבע ככל הנראה בשנת 1989 במאמר ב-Journal of Political Economy. האחים צ'יפ הית (Chip Heath), פרופסור להתנהגות ארגונית באוניברסיטת סטנפורד, ודן הית (Dan Heath), מוציא לאור של ספרי חינוך, עשו שימוש במונח בשני ספרים: "קללת הידע" ו"ככה זה נדבק" (Made to stick). בספר האחרון טענו כי רעיונות שמצליחים לחדור ולהישאר בתודעה הציבורית מתאפיינים בכך שאינם נגועים בקללת הידע.
הגדרה אחרת מתייחסת לחוסר היכולת לתפוס את הנפש (mind) של האחר כשונה משלך (תאוריה של תודעה).
הניסוי של אליזבת ניוטון

הפסיכולוגית אליזבת ניוטון ערכה ניסוי שבמהלכו התבקשו הנבדקים לתופף באצבעותיהם מנגינות של שירים ידועים ולנסות לנבא מה יהיה שיעור השירים שיזוהו על ידי המאזינים; נמצא כי הניבויים היו גבוהים פי עשרים מהתוצאות בפועל. ניסוי זה נחשב להדגמה של "קללת הידע", ומראה עד כמה היא עשויה לעוות חיזויים.
הכישלון בהוראה

קארל וימן, שותף לקבלת פרס נובל לפיזיקה ב-1995, המכהן כמנהל היוזמות בהוראת המדעים באוניברסיטת קולומביה הבריטית (UBC) ובאוניברסיטת קולורדו (UCB), וכן כיושב-ראש הוועדה להוראת המדעים של האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית, ואשר חוקר את הוראת הפיזיקה וביצע מחקרים מקיפים בפיזיקה אטומית, רואה ב"קללת הידע" הרובצת על הפרופסורים באוניברסיטאות את הסיבה לכשלים במערכת הוראת המדעים באוניברסיטאות.
לדעתו, קללת הידע היא הגורם שבגללו נוטים חברי סגל אקדמי להסתמך על האינטואיציה שלהם בקביעת דרכי הלמידה במקום להיסמך על מחקרים שבוצעו באוכלוסיית היעד.
ראו גם

אפקט דאנינג-קרוגר
הערות שוליים

↑  Colin Camerer, George Loewenstein, & Martin Weber, The Curse of Knowledge in Economic Settings: An Experimental Analysis, The Journal of Political Economy, Vol. 97, No. 5 (October 1989), pp. 1232-1254
ערך זה הוא קצרמרבנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מפרץ סטרימונאס

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  הים התראקי 
 סוג:  אגם
 מידע נוסף
 נהר מזין:  סטרומה 
 מדינות באגן הניקוז:  יוון יוון
 קואורדינטות:  40°42′00″N 23°50′00″E﻿ / ﻿40.7°N 23.8333°E﻿ / 40.7; 23.8333
  (למפת יוון מוגדלת) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןמפרץ סטרימונאס(למפת יוון רגילה) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןמפרץ סטרימונאס he
 
מפרץ סטרימונאס (ביוונית: Στρυμονικός Κόλπος) הוא מפרץ בים האגאי. הוא נמצא מזרחית לחצי האי כלקידיקי ודרומית לעיר סרס. בעבר הוא נקרא מפרץ רנדינה. הנהר סטרימון נשפך למפרץ.
מסילות פיקטיני

רובה סער קרבין M4A1 פלאט-טופ עם מסילות פיקטיני על המתפסים הקדמיים (מימין) ומעל בית הבליעה (עליו מותקנת כוונת אופטית).
רובה צלפים רמינגטון M24 עם מסילות פיקטיני לכוונת טלסקופית ובחלק התחתון של המתפסים (מומלץ להגדיל). המסילות הללו לא היו במקור ב-M24 והותקנו על הרובים על ידי צה"ל.
מסילות פיקטיני או מתאמי פיקטיני (באנגלית: Picatinny rail, בסלנג נקראות מתפסי טרור), בשמן הרשמי MIL-STD-1913, הן מערכת מסילות המולבשת על גבי נשק קל (לרוב רובי סער, רובי צלפים ומקלעים) ומאפשרות התקנה מהירה של מגוון רחב של עזרים טקטיים בהם כוונות, כוונות טלסקופיות לצלפים, אמצעי ראיית לילה, דורגל או חצובה, ידית הסתערות, ציין לייזר, פנס ועוד.
הרעיון שמאחורי הפיתוח הוא יצירת סטנדרט אחיד לחיבור מגוון רב של אמצעים טקטיים לכלי הנשק, במקום המצב שכל אמצעי דורש אמצעי הברגה ייחודיים משלו. האחדת התקן לחיבור עזרים טקטיים למגוון כלי נשק שיפר באופן ניכר את המבצעיות, האחזקה וההתאמה של כלי הנשק ליורה ולמשימה. כיום רוב כלי הירייה המערביים המודרניים מצוידים במסילות פיקטיני על המעצה (מתפסים), לעיתים מ-4 כיוונים (למעלה, למטה ובצדדים). למעשה, אפשר לחשוב על מסילות פיקטיני כמעין "מתאם אוניברסלי" בין עזרי הלחימה לכלי הירייה. הוא אומץ בכוחות המזוינים של ארצות הברית וכוחות נאט"ו, ולאחר מכן במדינות רבות בעולם. גם מדינות לא-מערביות פיתחו התקנים דומים לכלי הנשק שלהם.
איורים טכניים של מסילות ומתאמי פיקטיני
ביאורים

↑  באנגלית נקרא: Picatinny rail על שם בסיס החימוש "פיקטיני" בארצות הברית שבו פותחו.
נקראות בסלנג מתפסי טרור או מתפסי לוט"ר בגלל שבארץ, יחידות הלוט"ר הן שהצטיידו בהם ראשונות.
מפרץ סלמיס

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מפרץ 
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  יוון 
 קואורדינטות:  37°56′N 23°28′E﻿ / ﻿37.94°N 23.46°E﻿ / 37.94; 23.46
 he
 
מפרץ סלמיס (ביוונית: Όρμος Σαλαμίνος) הוא מפרץ בחוף המערבי של האי סלמיס, יוון. הוא מתחבר למפרץ הסרוני ממערב. אורכו המרבי של המפרץ הוא כ-9 קילומטרים. כף פטריטי מהווה את קצהו הדרומי-מערבי. העיירה המרכזית של האי, סלמינה, נמצאת בקצה הצפון-מזרחי של המפרץ. המפרץ מוקף בגבעות תלולות.
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של יוון ובנושא גופי מים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קבוצת קל אוטו

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 תקופת הפעילות:  1992–הווה (כ־32 שנים)
 ענפי תעשייה:  תחבורה
 מוצרים עיקריים:  השכרת רכב, מכירת רכב חדש ויד ראשונה, טרייד אין, ליסינג תפעולי
  
 www.calauto.co.il
 
קבוצת קל אוטו הייתה קונצרן ישראלי העוסק בהשכרת רכב (לתקופות קצרות או ארוכות), מכירת רכב חדש ויד ראשונה, טרייד אין, ליסינג תפעולי, ליסינג מימוני ועוד. הקבוצה פנתה ללקוחות פרטיים ולמגזר העסקי.
היסטוריה

הקבוצה נוסדה בשנת 1992 על ידי אלה ושמוליק קליין, כחברה למכירת רכב. בהמשך התפתחה החברה ואף הקימה מספר חברות בת:
קל סוכנות לביטוח בע"מ: עוסקת בשירותי ביטוח. הוקמה בשנת 2007.
קל מדיה: חברה לשילוט חוצות, העוסקת  בפרסום על גבי שלטי ענק ועל גבי מוביליות. הוקמה בשנת 2007.
Highway - מכללה וחברת השמה (לשעבר קל אוטו College): מציעה קורסים והכשרות במגוון תחומים עסקיים ומקצועיים, בנוסף להשמה בחברות רבות במשק. הוקמה בשנת 2008.
קל אוטו הובלה ולוגיסטיקה: עוסקת בשינוע כלי רכב וצמ"ה. הוקמה בשנת 2009.
במרץ 2013 נכנסה לתחום התיירות על ידי פתיחת מתחם נופש באילת.
בסוף שנת 2014 מונה דני שביט למנכ"ל החברה. עד 2017 והחליפו אבי צור.
בדצמבר 2015 פסק בית הדין האזורי לעבודה בתל אביב שעל חברת "קל אוטו" לשלם פיצוי בסך חצי מיליון ש"ח להסתדרות העובדים הלאומית, משום שהחברה ניסתה לסכל את התארגנות העובדים בשלביה הראשוניים.
בשנת 2019 היו בבעלות החברה כ-17,500 כלי רכב והועסקו בה כ-500 עובדים. בעקבות קשיים כספיים, בדצמבר 2019 הגיעו בעלי החברה להסכם על מכירתה ללא תמורה במזומן לחברת קרסו מוטורס ובכפוף לתנאים אחדים. העסקה הושלמה במאי 2020.
בינואר 2023 מיזגה קרסו את פעילות קל אוטו לתוך פעילות Freesbe והמותג קל אוטו חדל להתקיים.
הערות שוליים

↑   רינה רוזנברג, קבוצת הרכב קל אוטו נכנסת לתחום התיירות - משיקה מתחם וילות באילת, באתר TheMarker‏, 3 במרץ 2013
↑  חזר לשוק הרכב המקומי. דני שביט מונה למנכ"ל "קל אוטו", באתר ynet, 15 בדצמבר 2014
↑  לילך דניאל, "קל אוטו" תשלם קנס של חצי מיליון שקל בגין ניסיון סיכול התארגנות עובדים, באתר "תקדין", 22 בדצמבר 2015
↑  עומרי כהן, ‏קרסו מחלצת את קל אוטו: רוכשת ללא תמורה את חברת הליסינג, בעלת חוב של כ-1.5 מיליארד שקל, באתר גלובס, 18 בדצמבר 2019
↑  אודי עציון‏, קרסו מאחדת את הפעילות תחת מותג חדש: Freesbe, באתר וואלה, 18 בינואר 2023
קרב בחשבון

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  1999
 סוגה:  משחק פעולה, לומדה
 מספר שחקנים:  שחקן יחיד
 פיתוח:  קומפדיה
 הוצאה לאור:  קומפדיה
 ארץ מקור:  ישראל
 דרישות תוכנה
 פלטפורמות:  מחשב אישי
 המשחק הקודם:  בא בחשבון
קרב בחשבון (באנגלית: Math Attack) הוא משחק מחשב מסוג פעולה ולומדה שפותח על ידי חברת קומפדיה בשנת 1999, והוא משחק המשך לבא בחשבון, וחלק מסדרת גורדי החדשה. במשחק זה הווירוסים מהמשחק הקודם חוזרים לתקוף את המחשב של גורדי, ועל השחקן להביסם בעזרת לימוד ותרגול של בעיות חשבון.
משחקיות ועלילה

המשחק פותח בשנות ה־90 ומטרתו לשלב לימוד יחד עם הנאה ומשחק, שילוב זה היה חדשני ונדיר יחסית לתקופה והוא הביא את שלל משחקי סדרת גורדי בחדשה, לתפוצה בינלאומית, המשחקים זכו לגרסאות בשפות נוספות. פיתוח הסדרה והלומדות נעשה יחד עם מכללת לוינסקי למורים, ופותח בהתאם לתוכנית הלימודים של משרד החינוך באותה תקופה.
במשחק על השחקן לנצח וירוסים הפולשים שוב לתוך מחשבו של גורדי, על ידי פתירת תרגילי חשבון. בשונה מהמשחק הקודם הלומדה מיועדת לילדים בגליאי 8–11. במשחק ישנם 3 רמות קושי על מנת להתאימם לרמתו הלימודית של השחקן, במשחק ישנם פרקי לימוד ובהם לומדים לתרגל כפל, חילוק והנדסה, בנוסף לפעולות חשבון בסיסיות אחרות.
עלילת המשחק מתמקדת כל פעם.
המשחק מגיע בברירת מחדל עם השפות עברית, אנגלית, ורוסית. אך הופץ ברחבי העולם בשפות נוספות.
ביקורות

על פי מגזין מחשבים וכיף המשחק הקודם "בא בחשבון" זכה בפרס על היותו המשחק הטוב בעולם ללימוד חשבון. והמשחק הנוכחי לא נופל ממנו. הביקורת מציינת לשבח את גרפיקת התלת מימד, השליטה הקלה, וההנגשה של המשחק לכל שחקן מתחיל. בביקורת מעיתון הג'רוזלם פוסט מאותה תקופה ניתן לו הציון: מצוין. למשחק ישנם אתרי מעריצים ברחבי העולם.
הערות שוליים

↑  קומפדיה הדגמות-חלק 2, נבדק ב-2024-02-05
↑  משחקים קומפדיה- קרב בחשבון-חלק ראשון, נבדק ב-2024-02-05
↑  CompFun86.Scanned_by_Yaniv.pdf, Google Docs
↑  Gordi's Math Attack, Compedia Games Wiki, ‏2021-09-08 (באנגלית)
מפרץ סינגיטיקוס

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  הים האגאי 
 סוג:  מפרץ 
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  יוון יוון
 קואורדינטות:  40°11′00″N 24°00′00″E﻿ / ﻿40.18333333°N 24°E﻿ / 40.18333333; 24
  (למפת יוון מוגדלת) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןמפרץ סינגיטיקוס(למפת יוון רגילה) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןמפרץ סינגיטיקוס he
 
מפרץ סינגיטיקוס (ביוונית: Σιγγιτικός Κόλπος) הוא מפרץ בים האגאי.
המלך הפרסי חשיארש הראשון בנה תעלה ב-480 לפנה"ס בנקודה הצרה ביותר של מצר חצי האי אתוס. הוא השתמש בתעלה במהלך התקדמותו במלחמות יוון–פרס על מנת לעבור במפרץ המוגן.
אורכו של המפרץ הוא 48 ק"מ, רוחבו 24 ק"מ, ועומקו המקסימלי הוא 521 מטר.
מנישב

| --- | --- |

טנק T-34 במוזיאון הפתוח במנישב
 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  מזוביה מזוביה
 מחוז:  קוז'יניצה
 גמינה:  מגנושב
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  507 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  51°50′00″N 21°16′00″E﻿ / ﻿51.83333333°N 21.26666667°E﻿ / 51.83333333; 21.26666667 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.mniszew.republika.pl/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטימנישב(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטימנישב(למפת פרובינציית מזוביה רגילה) ורשה ראדום פלוצק שדליץ אוסטרולנקה לודז' שוויינטו. ורמיה-מזוריה קוי. פומ.  לובלין פודלסיהמנישב(למפת פרובינציית מזוביה מוגדלת) ורשה ראדום פלוצק שדליץ אוסטרולנקה לודז' שוויינטוקז'יסקיה ורמיה-מזוריה קויאוויה פומרניה  לובלין פודלסיהמנישב  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מְנִישֶב (בפולנית: Mniszew) הוא כפר בגמינה מגנושב (אנ') במחוז קוז'יניצה (אנ') בפרובינציית מזוביה בפולין. הכפר שוכן על גדות נהר ויסלה, בקרבת המקום בו נשפך אליו נהר פיליצה, והוא נמצא במרחק של כ-12 קילומטרים צפון-מערבית למגנושב, בירת הגמינה, במרחק של כ-35 קילומטרים צפון-מערבית לקוז'יניצה, בירת המחוז, ובמרחק של כ-47 קילומטרים דרום-מזרחית לוורשה, בירת מזוביה ופולין. בכפר מתגוררים כ-520 תושבים (נכון ל-2011).
היסטוריה

הכפר קיבל את שמו לאחר שנמסר במאה ה-12 למסדר הנזירים הנורברטריאני (אנ') מאזור קרקוב, והוא נובע מהביטוי הפולני למסדר נזירים: זקון מנישי (Zakon mniszy).
ב-1382 הכפר קיבל זכויות עירוניות מסוימת בתבנית של חוק קולם (אנ') מטעם יאנוש הראשון הזקן (אנ'), דוכס מזוביה. במאות שלאחר מכן אדמות הכפר החליפו ידיים פעמים רבות בין משפחות אצולה שונות. הכפר נשען על פעילות מסחרית בוויסלה, אשר נפגעה באופן משמעותי בעקבות מרידת קושצ'ושקו ב-1794.
ב-1944, בשלבים המתקדמים של מלחמת העולם השנייה, הוקם באזור ראש גשר של ארמיית המשמר השמינית של הצבא האדום עם כוחות של הארמייה הפולנית הראשונה (אנ'), והכפר הוחרב בקרבות שנעשו במקום. ב-1977 נפתח בכפר מוזיאון פתוח שמנציח את הארמייה הפולנית, בטקס בנוכחות מפקד הארמייה זיגמונט ברלינג.
הקהילה היהודית

במחצית השנייה של המאה ה-19 פעל במנישב בית חרושת לסוכר שהיה בבעלות יהודית. ב-1921 ישבו בכפר כ-160 יהודים מתוך 720 תושבים, והקהילה הייתה כפופה לזו שישבה במגנושב.
ב-1939, לאחר שגרמניה הנאצית כבשה את האזור, הוקם בכפר יודנראט. הכפר קלט פליטים יהודים רבים בשלבים ההתחלתיים של המלחמה; מכתב ממאי 1941 של היודנראט שפנה למשרדי הג'וינט בקרקוב לבקשת עזרה ציין שבמנישב ישבו אז יותר מ-600 משפחות יהודיות, רובן של פליטים מוורשה וסביבתה. לעומת זאת במאמר של היסטוריון שחקר את השואה באזור נספרה באותה שנה במנישב כמות מצומצמת בהרבה, של 317 יהודים בלבד; ייתכן שההבדלים נובעים מתזוזת פליטים שהתרחשה בחודשים לאחר מאי 1941 או מהערכת יתר של היודנראט במטרה להגדיל את הסיוע לקהילה.
ככל הנראה בדצמבר 1941 הוקם בכפר גטו שהתפרש על שני רחובות. לפי גרסה אחת בפברואר 1942 היהודים הועברו לגטו מגנושב ואז באוגוסט לגטו קוז'יניצה ולפי גרסה אחרת רק באוגוסט באותה שנה 350 יהודי הגטו הועברו ישירות לגטו קוז'יניצה, שם רוכזו אלפי יהודים מגטאות מנישב, מגנושב, מריאמפול (אנ') ושצ'חוב (אנ'), וכעבור כחודש נשלחו כולם למחנה ההשמדה טרבלינקה.
הערות שוליים

1 2  מנישב באתר Polska w liczbach (בפולנית).
↑  היסטוריה של המוזיאון באתר המוזיאון הפתוח של הארמייה הפולנית בראשונה במנישב (בפולנית)
↑  נחום סוקולוב, "חיים יחיאל בורנשטיין ז"ל", התקופה כה, ה'תרפ"ט, עמ' 525 (סרוק בארכיון האינטרנט)
1 2 3  מנישב (Mniszew), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם
↑  "מנישב", באתר JewishGen (באנגלית)
1 2 3 4  יולנטה קריימר, מנישב, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 258–259), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
קרב גיאלו

קרב גיאלו או קרב סאספנש (הונגרית:  A Gyalu csata או A szászfenesi csata, בטורקית: Kaloșvar muharebesi, ברומנית ג'ילאו  Bătălia de la Gilău ) התקיים ב-22 במאי 1660 בין נסיך טרנסילבניה ג'רג' ראקוצי השני ובין הביילרביי הטורקי מבודה, סיידי אהמט פאשה, שליווה את הנסיך החדש של טרנסילבניה, שמונה על ידי הסולטאן.
הצבא העו'תמאני כלל חילות מצב מן היישובים אינאו וטמשוואר (טימישוארה) וחיילים נוצרים שגויסו במחוזות ביהר, קרסנה וסולנוק. העות'מאנים עלו בהרבה במספרם על הצבא של ראקוצי, שהתכוון לסגת לאוראדיה ולהמתין שם לתגבורות מהונגריה. אולם קציניו ששו לקרב וביקשו להילחם. על מנת להשיג עוד כוח לחימה העניק ראקוצי חנינה ל-600  פושעים מן המחוז קולוז' (קלוז') וארגן אותם ליחידה בפיקודו של הכומר הרומני גאורגה מן  היישוב צ'ורילה.
הצבא הטרנסילבני חנה במישור שבין היישובים גיאלו וסאספנש (ברומנית - פלורשט). באגף הימני עמדו אלף חיילים מקצועיים וסקלרים מאזורים צ'וק וגאורגיין בפיקודו של גרגיי קובאץ'. באגף המרכזי עמדו משמרות הנסיך והיחידה של הכומר גאורגה. באגף השמאלי התרכזו סקלרים מאזורי "שלשת הכיסאות", מארוש (מורש) ואודווארהיי (אודורהיי).
הנסיך הציב שמונת התותחים הכבדים שלו על גבעה בסביבה ומשם פיקח על שדה הקרב. היה לו עוד כוח מילואים מורכב משכירי חרב מאונוד שאיבטחו אותו. כדי להטעות את האויב לגבי העוצמה האמיתית של צבאו, הציב הנסיך מאחורי חייליו עוד משרתים ואנשי צוות לא חמושים כאילו עמדו נכונים לקרב.
מהלך הקרב

העות'מאנים זרקו למתקפה את הלוחמים מטמשוואר בפיקודו של חוסיין פאשה. הם חצו את הנחל לונה ותקפו חזיתית את הקווים הטרנסילבנים. קובאץ' יצא למתקפת-נגד ודחה אותם חזרה מעבר לנחל, תוך שגרם לטורקים אבדות רבות, לפי עדות כרוניקת קראוס.
בינתיים היניצ'רים והנוצרים הנספחים אליהם, בגיבוי מסיבי של פרשים ניסו לאגף את הטרנסילבנים מימין. ביחידות הוולאכיות השתתף בקרב הקצין המנוסה קונסטנטין קנטמיר, לימים שליט מולדובה.
הסקלרים ואנשי הכומר גאורגה נבהלו ונסוגו. אבל  כשראו את השרתים מאחור, חשבו עצמם מוקפים באויב  והתחילו להילחם בייאוש. רק הכומר וכמה אנשיו ניצלו מן הטבח. קובאץ' ואנשיו שהתקדמו עמוק לתוך עמדות העות'מאנים ראו עצמם מבודדים. באותו רגע הנסיך ראקוצי נכנס אישית לקרב. אבל לרוע מזלו, שכירי החרב מאונוד לא הסתערו אחריו ונסוגו. הנסיך נפצע בראשו ובזמן שחבש את עצמו נפצע עוד שלוש פציעות. כמה משרתים הצליחו להוציאו מן הקרב. בזמן הזה קובאץ' ולוחמיו חוסלו אחרי מאבק עיקש. רוב החיילים הטרנסילבנים נמלטו והעות'מאנים לקחו שלל את שמונת התותחים, את האספקה ואת המשרתים.
קרב ביאליסטוק-מינסק

קרב ביאליסטוק-מינסק היה חלק מהמערכה הצבאית, שהתנהלה באזורי הגבול של ברית המועצות בשבועות הראשונים של מבצע ברברוסה (הפלישה הגרמנית לשטח ברית המועצות). הקרב, שהתנהל בין 22 ביוני ל-8 ביולי 1941, הסתיים בניצחון גרמני מוחץ. הצבא הסובייטי ספג תבוסה קשה, כ-300 אלף חיילים סובייטים נלקחו בשבי והצבא הגרמני התקדם כ-300 ק"מ מזרחה תוך כיבוש מינסק, בירת בלארוס.
הצדדים היריבים > הצבא הגרמני

המשימה שהוטלה על קבוצת ארמיות מרכז הגרמנית בפיקוד פדור פון בוק בסיוע צי האוויר השני בפיקוד אלברט קסלרינג, הייתה להביס ולהשמיד את כוחות הצבא האדום, שהגנו על מערב בלארוס, ולהתקדם במהירות מערבה לכיוון מוסקבה, בירת ברית המועצות. ריכוז הכוחות הגרמני בגזרת קבוצת ארמיות מרכז היה הגדול ביותר, וכלל כמחצית מכלל הכוחות הממונעים הגרמניים, שהופעלו בחזית הסובייטית (שתי ארמיות פאנצר).
תוכנית המתקפה הגרמנית התבססה על שימוש בטקטיקת בליצקריג קלאסית. ריכוז עיקר הכוח בשני האגפים, וכיתור כוחות הצבא האדום, שהחזיקו בבלארוס, באמצעות תנועת איגוף כפולה.
הכוחות התוקפים פעלו בשתי זרועות:
קבוצת הפאנצר השלישית, בפיקוד הרמן הות, והארמייה הרביעית, בפיקוד גינטר פון קלוגה, נועדו לתקוף באזור סובאלק.
קבוצת הפאנצר השנייה בפיקוד היינץ גודריאן, והארמייה התשיעית בפיקוד אדולף שטראוס, נועדו לתקוף באזור ברסט ליטובסק.
חיל האוויר הגרמני נדרש, בשלב ראשון, להשמיד את כוחות חיל האוויר הסובייטי באזורי הגבול ולהשיג עליונות אווירית, ובשלב שני, להעניק סיוע צמוד למתקפת כוחות הקרקע.
הצדדים היריבים > הצבא הסובייטי

ההגנה על הגזרה המרכזית של החזית הסובייטית בגבול המערבי של ברית המועצות, הופקדה בידי החזית המערבית בפיקוד דמיטרי פבלוב. החזית כללה 4 ארמיות סובייטיות:
הארמייה ה-3 בפיקוד וסילי קוזנצוב שרוכזה באזור הורדנה
הארמייה ה-10 בפיקוד קונסאטנטין גולובב שרוכזה באזור ביאליסטוק
הארמייה ה-4 בפיקוד אלכסנדר קורובקוב שרוכזה באזור ברסט ליטובסק.
הארמייה ה-13 בפיקוד פיוטר פילאטוב נמצאה בשלבי התארגנות והוחזקה בעתודה.
מהלך הקרב

כבר ביומיים הראשונים של הלחימה ספג חיל האוויר הסובייטי באזורי הגבול מכה קשה ומאות מטוסים הושמדו, רובם על הקרקע. כתוצאה מכך השיגו הגרמנים עליונות אווירית מוחלטת, ומפקד חיל האוויר הסובייטי בזירה התאבד.
קבוצת הפאנצר ה-3 בפיקוד הרמן הות תקפה מכיוון ליטא וכבר ביום הלחימה הראשון הגיעה לנהר ניימן. הארמייה ה-9 בפיקוד אדולף שטראוס כבשה תוך יומיים את העיר הורדנה. הארמייה ה-4 בפיקוד גינתר פון קלוגה הביסה את כוחות הצבא האדום, שניצבו מולה, והשיגה התקדמות משמעותית. קבוצת הפאנצר ה-2 בפיקוד היינץ גודריאן עקפה את מבצר ברסט ליטובסק והתקדמה מזרחה במהירות.
בהתאם לתוכנית המערכה של הצבא האדום, כוחות החזית המערבית קיבלו פקודה להתארגן לביצוע מתקפת נגד מיידית לכיוון לובלין וסובאלק. ב-23 ביוני הגיעו למטה החזית בוריס שפושניקוב, גריגורי קוליק וקלימנט וורושילוב, אך ביקור נציגי הפיקוד העליון של הצבא האדום לא סייע לדמיטרי פאבלוב לייצב את חזיתו המתפוררת. לאחר מתן הנחיות כלליות, שעיקרם "לתקוף ולא לסגת", חזרה המשלחת למוסקבה. כל ניסיונות הצבא האדום לבצע מתקפות נגד על הכוחות הגרמנים המתקדמים נכשלו במחיר אבדות כבדות. במתקפת נגד באזור הורדנה הופעלו למעלה מ-1000 טנקים, אך העליונות המוחלטת של הגרמנים באוויר, הפצצות בלתי פוסקות על אזורי העורף הסובייטי, וניהול כושל של הקרב גרמו לכישלון מתקפת הנגד הסובייטית. יתרה מכך, נוצרה סכנה ממשית לכיתור כוחות סובייטיים גדולים באזור ביאליסטוק.
מרחב ביאליסטוק היה בצורת בקבוק, ונשען על ציר תנועה יחיד, כביש ביאליסטוק-סלונים. בתוך מרחב זה נמצא הכוח העיקרי של הארמייה ה-10 הסובייטית. כבר ב-25 ביוני היו כוחות החלוץ הגרמניים קרובים להשלמת כיתור ריכוז הכוחות הסובייטיים באזור ביאליסטוק. ב-27 ביוני נטשו כוחות הצבא האדום את ביאליסטוק, והחלו לסגת מזרחה, אך הנסיגה החלה מאוחר מדי. ב-1 ביולי נפגשה הארמייה הגרמנית ה-4 עם יחידות מהארמייה ה-9 והשלימה את כיתור הכוחות הסובייטיים במרחב ביאליסטוק.
למרות התקדמות המהירה של הכוחות הגרמניים העיקריים מערבה, המערכה סביב מבצר ברסט ליטובסק, שנותר הרחק בעורף, נמשכה עד ל-29 ביוני, תוך עמידת גבורה של חיל המצב הסובייטי.
הכוחות הניידים הגרמניים התקדמו מזרחה כמעט ללא הפרעה. ב-25 ביוני הם הגיעו לפרברי מינסק. ב-27 ביוני יחידות השריון הגרמניות עקפו את העיר וניתקו את הכביש המהיר מינסק-מוסקבה. ב-27 ביוני הועבר הפיקוד על כוחות הצבא האדום, שכותרו במרחב מינסק, לידי מפקד הארמייה ה-13 פיוטר פילטוב. עד 8 ביולי הצליחו הגרמנים להכניע את כיסי ההתנגדות האחרונים של כוחות הצבא האדום, שכותרו באזורי ביאליסטוק ומינסק, ומאות אלפי חיילים סובייטיים נפלו בשבי.
השלכות הקרב

התבוסה בקרב ביאליסטוק-מינסק הייתה מכה קשה לכוחות הצבא האדום ולהנהגת ברית המועצות. תוך פחות משבועיים התקדמו הגרמנים כ-300 ק"מ מזרחה, ורק הקמת קו הגנה סובייטי חדש ממזרח לעיר סמולנסק הצליחה לבלום את המשך ההתקדמות של קבוצת ארמיות מרכז במחצית השנייה של יולי 1941. בעקבות הניצחון המרשים בקרב סבר הפיקוד העליון של הוורמאכט, שניתן יהיה להשלים את יעדי "מבצע ברברוסה", ולהכריע את התנגדות הצבא האדום תוך זמן קצר. הגרמנים טענו, שבמהלך הקרב הם שבו כ-324 אלף חיילים סובייטים, ולקחו שלל או השמידו 3222 טנקים ו-1809 תותחים של הצבא האדום. פיקוד הצבא האדום וההנהגה הסובייטית נדהמו ממהירות ההתקדמות הגרמנית בחזית המרכזית, ומנפילת בלארוס לידי הנאצים, ובהתאם להנחיית סטלין הרדיו הסובייטי לא דיווח על נפילת מינסק לידי הגרמנים, כדי לא לפגוע במורל הציבור, ולהסתיר את ממדי התבוסה הסובייטית.
סטלין זעם על תבוסת החזית המערבית וגורלם של רוב הקצינים הבכירים של החזית היה מר:
דמיטרי פבלוב נעצר ב-30 ביוני והוצא להורג ב-22 ביולי.
ולדימיר קלימובסקיך, ראש המטה של החזית הוצא להורג
אנדריי גריגורייב, מפקד יחידות הקשר של החזית הוצא להורג
ניקולאי קליץ', מפקד הארטילריה של החזית הוצא להורג
סרגיי צ'רניך, מפקד כוחות האוויר שסייעו לחזית (שמונה לתפקיד לאחר התאבדות המפקד הקודם) הוצא להורג
אלכסנדר קורובקוב, מפקד ארמייה ה-4 הוצא להורג
ולדימיר קוזנצוב, מפקד ארמייה ה-3 הצליח בסוף יולי 1941 לחלץ חלק מכוחותיו מטבעת הכיתור הגרמנית. הוא הועבר לתפקיד אחר, ובתום המלחמה זכה להשתתף בקרב ברלין.
קונסטנטין גולובב, מפקד ארמייה ה-10 הצליח בסוף יולי 1941 לחלץ חלק מכוחותיו מאזור המכותר, והועבר לתפקיד אחר.
פיוטר פילאטוב, מפקד הארמייה ה-13, נפצע אנושות בהפצצה אווירית ב-8 ביולי ומת מפצעיו תוך מספר ימים.
רק לאחר מותו של סטלין ב-1953 זוכו מפקדי החזית, שהוצאו להורג, מכל אשמה ושמם טוהר.
מינאמוטו נו יוריטומו

מינאמוטו נו יוריטומו (יפנית: 源 頼朝;‏ 9 במאי 1147 - 9 בפברואר 1199) היה המייסד והשוגון הראשון של שוגונות קמקורה. שלט ביפן בין השנים 1192–1199.