stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארתור שופנהאואר
הסבל האנושי

שופנהאואר מסכים עם טענתו של קאנט לגבי המציאות: קיים מסך בין האדם למציאות. וכל עוד יש מסך לא נדע את המציאות. המסך הוא התפיסה שלנו. התוספת של שופנהאואר: את התפיסה הזו אנו מכירים בצורה ישירה ביותר. החוויה של היכרות ישירה עם האני. הדבר הכי בסיסי ל"אני" למציאות זה: הרצון. המניע, התשוקה ל... כלומר: כוח הרצון מניע את היקום וזאת התנועה המרכזית שלנו. המציאות פועלת באנרגיה עיוורת והיא לא מודעת לנו וגם אנחנו לא מודעים אליה. האנרגיה הזו מניעה אותנו לפעול באופן עיוור (בלתי מודע). לדוגמה, יצר המין: האנרגיה הבלתי מודעת מובילה אותנו ליחסים בינינו. האנרגיה הזו פועלת ללא התחשבות בבני האדם, דורסנית, כובשת. התנהגותנו מתבטאת באלימות ובמיניות שהן ביחד. על פי שופנהאואר יצרים אלו לא נפרדים ולכן האדם מבטא הרבה תוקפנות שחלק ממנה מתבטא במיניות. פרויד מושפע מגישה זו. המסקנה היא שאנו יצורים סובלים המונעים על ידי תשוקות ששולטות בנו.
על כן מציע שופנהאואר פתרונות לסבל האנושי:
פתרון חלקי: הפתרון החלקי של שופנהאואר מגולם באמנות – אם אתה אומן ויוצר, אתה יוצר עולם חדש שמודע לעצמו ומאורגן מתוך כוונה ולא מדחף. המניע של היוצר הוא טהור כמו המניע ללדת, היצירה כולה חיובית – רובנו יוצרים.
ריגוש – האדם חש קשר ליצירה, מזדהה ולומד ממנה.
קוגניציה, ישנה הכרה והבנה מהו אידיאל (אידיאל שאנו משווים לדברים אחרים).
משמעות – למדנו והושפענו מהיצירה והיא מגולמת כסמל חשוב בחיינו.
פתרון מלא לסבל האנושי: שופנהאואר מחלק את הפתרון המלא שלו לסבל האנושי ל-4 שלבים.
מעקב אחרי פעילותנו – הכרה:
מעקב אחר תחושותינו:
הגילוי:
הפתרון – חזרה למודעות שלנו.
ביבליוגרפיה חלקית

להן רשימת עבודותיו העיקריות והחשובות והתרגומים הקיימים לעברית:
על השורש הארבעה-ראשי של עקרון הסיבה המספקת [1813] הוגש כדיסרטציה לאוניברסיטת יינה.
העולם כרצון וכדימוי [1818; 1844; 1859]
העולם כרצון וכדימוי א תרגום: יוסף האובן (נבו), הוצאת י' גולן, 2004
העולם כרצון וכדימוי ב תרגום: יוסף האובן (נבו), הוצאת י' גולן, 2004 (מכיל את ההשלמות לארבעת החלקים של כרך א')
אמנות הלהיות צודק: 38 דרכים לנצח בוויכוח [1830] - בספר הוא רואה את הוויכוח כקרב, ועל כן לא חשוב מי צודק, אלא המטרה היא לנצח. הספר מצייד את הקורא ב-38 תכסיסים שיסייעו לו לגבור על יריבו בוויכוח.
שתי בעיות היסוד של תורת המידות [1841]
כרך ג' - תרגומים מתוך יתר עבודותיו, תרגום: יוסף האובן (נבו), הוצאת י' גולן, 2005. (כולל את עבודותיו העיקריות הקטנות יותר ["על הרצון שבטבע" ו-"שתי בעיות היסוד של האתיקה"] ואחרות שפרסם בעצמו, ועבודות מתוך העזבון (מתוך הפרלפומנה החדשה) וכן את האומנות של בוויכוח להישאר צודק)
parerga und paralipomena ‏ [1851] בתרגום ישיר, "נספחות ותוספות"; ביצירה זו מופיע משל הדורבנים.
[תרגום חלקי לעברית] הגיונות, תרגום: צבי ויסלבסקי, הוצאת שוקן, ירושלים ותל אביב תשי"ב, 1951.
[פרק 5 מחלק 2]: "דברים אחדים על אודות הפנתאיזם" (מגרמנית: טל מאיר גלעדי), דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ח', 2017
לקריאה נוספת

פרידריך ניטשה, "שופנהאור כמחנך" (1874), מסות על חינוך לתרבות, ירושלים: הוצאת מאגנס, מגרמנית יעקב גולומב, 1988
מיכל זמורה-כהן, מסע מוזיקלי עם שופנהאואר, דביר, 2014
נוריאל פריגל, ארתור שופנהאואר - דרכי חיים בפילוסופיה, רסלינג, תל אביב, 2025
הערות שוליים

↑  האנציקלופדיה העברית כרך לא ערך "שופנהאואר"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267878305171  PLWABN: 9810623200705606  BIBSYS: 90075067  BNC: 000041827  BNE: XX1001102  BnF: cb11924112h (data)  CANTIC: a10487700  CiNii: DA00529650  GND: 118610465  ICCU: CFIV037281  ISNI: 0000 0001 2122 233X  KulturNav: 168e3a0e-0544-4c87-a760-50a71197ffea  LCCN: n80032764  LNB: 000045190  MusicBrainz: 852f26a1-228b-4908-b787-5e1a4887610b  NDL: 00455736  NKC: jn19990007772  NLA: 35482614  NLG: 71114  NLK: KAC199624506  NSK: 000010589  NTA: 068358059  RERO: 02-A000145491  RSL: 000002020  SELIBR: 206605  SNAC: w65b0f1n  SUDOC: 027128032  Trove: 969091  ULAN: 500224446  VcBA: 495/92405  VIAF: 17229367   WorldCat (עם VIAF): 17229367 
דיוקן של שופנהאואר, 1815
כרך ג לתרגום כתבי שופנהאואר לעברית
עזרא דנגור

| --- | --- |

 לידה:  אוגוסט 1848 כ"ו באב ה'תר"ח בגדאד
 פטירה:  ינואר 1930 (בגיל 81) י"ג בטבת ה'תר"ץ
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בבגדאד
 מדינה:  עיראק 
 השכלה:  מדרש בית זילכה 
 תקופת הפעילות:  ?–1930 
 רבותיו:  עבדאללה סומך 
 
 חתימה:  
 
הרב עֶזְרָא שָׂשׂוֹן דַנְגוּר (כ"ו באב ה'תר"ח אוגוסט 1848 – י"ג בטבת ה'תר"ץ ינואר 1930) היה הרב הראשי של קהילת יהודי בגדאד בשנים 1923–1928. הקים בבגדאד בית דפוס שבו יצאו לאור ספרים רבים.
ביוגרפיה

נולד בבגדאד בשנת 1848 לראובן דנגור, ממנו התייתם כשהיה כבן עשר. הוא למד תורה במדרש בית זלכה והיה הצעיר שבתלמידי הרב עבדאללה סומך. בשנת 1866 התחתן. בבית מדרש בית זלכה תלמידים שהיו נשואים קיבלו תמיכה כספית לפרנסת משפחתם, אך הרב דנגור נמנע מלקבל את התמיכה ולמד בבית המדרש מחצית היום, ובחציו השני עסק במסחר. הרב דנגור שימש גם כחזן, מוהל, שוחט וכותב שטרות. בשנים 1886 ל-1880 נתמנה לאחראי לכתיבת השטרות. סמוך לשנת 1892 הפסיד את כל כספו במסחר, ונאלץ להתפרנס מן הרבנות.
ב-1894 מונה לשמש כרבם של בני קהילת יוצאי בגדאד שישבו בראנגון, שבבורמה. מאגרות ששלח הרב יוסף חיים לראשון לציון יעקב שאול אלישר מתברר כי פרצה מחלוקת בין הרב דנגור לקהילה בראנגון, כאשר הוא ביטל את המנהג של טבילת יולדת והנהיג את המנהג שקיימו היהודים בבגדאד השונה ממנהג הקהילה. חלק מבני הקהילה שלא הסכימו לקבל את פסיקת הרב דנגור, פנו אל הרב יוסף חיים ואל הרב אלישר. הרב יוסף חיים תמך בעמדת הרב דנגור, לעומת הרב אלישר, שתמך במנהגם של יהודי ראנגון. קבלתן של שתי פסיקות שונות משני המנהיגים הרוחניים של אותה תקופה הציתה מחלוקת בקהילת ראנגון. הרב אלישר שלח מכתבים לקהילת ראנגון בהם קילל את הרב דנגור. בעקבות מצב זה נאלץ הרב לעזוב את התפקיד לאחר שנתיים, לפני תום התקופה שנקבעה בחוזה העסקתו (4 שנים). אחרי שהות בבומביי, בה ניסה ללא הצלחה למצוא מקור פרנסה, הוא שב לבגדאד. הרב דנגור החליט לבקש את הרב יוסף חיים לסייע בידו בפנייתו לרב אלישר ברכה לבטל את הקללה. הרב אלישר נעתר לפנייתו של הרב דנגור ולבקשתו של הרב יוסף חיים והתיר את הקללה.
בשנת 1897 החל לנהל בהתנדבות את בית הכנסת שף ויתיב (בית הכנסת הגדול) שבבגדאד. בשנת 1903 קיבל רישיון מהסולטן הטורקי להקמת בית דפוס בבגדאד. בבית הדפוס נדפסו על ידי הרב דנגור ובניו כמאה וארבעים ספרים, הראשון שבהם סידור תפילה כמנהג יהודי בגדאד. בית הדפוס היה פעיל עד לשנת ה'תרפ"א (1921).
לאורך השנים תרגם כתבים שונים מעברית לערבית יהודית, כולל חלקים מההגדה של פסח ומהסידור.
בנוסף היה הרב דנגור פייטן חזן ושליח ציבור וכמו כן הצטיין בידיעת המקאם העיראקי.
הרב עובדיה יוסף כתב עליו בפתיח של הספר "עדי זהב" של הרב דנגור:
"מה נכבד היום בהגלות נגלות אור יקרות. אמרות טהורות. זכות וברות. והיו למאורות. הלא הוא הספר. הנתן אמרי שפר. "עדי זהב", פעולת צדיק לחיים דין הוא הדר. בקודש נאדר. טובינא דחכימי. מרגניתא דלית לה טימי. שמו נודע בשערים. המאיר לארץ ולדרים. דורש טוב לעמו. טעמו ונימוקו עמו. הרב המאור הגדול מבצר עוז ומגדול רבי עזרא ראובן דנגור זצ"ל, שהיה הרב הראשי בבגדאד ואגפיה. עיר גדולה של חכמים וסופרים. ודבר צדק ומגיד מישרים. רועה צאן קדשים. וירעם כתום לבבו ובתבונות כפיו ינחם. חזית איש מהיר במלאכתו לפני מלאכים יתיצב. תהיה נפשו צרורה בצרור החיים."
בשנת 1917 נרצח אחיו של הרב עזרא דנגור, חכם יחזקאל ברוך דנגור, בעקבות עלילות שהעלילו השלטונות הטורקים על שבעה עשר יהודים כולל אחיו של הרב. ב-1923 נתמנה לרב הראשי של יהודי בגדאד, אך בעקבות מחלוקות בתוך הקהילה התפטר בשנת 1928 מהתפקיד. ב-1924 כשהמלך פייסל ביקר בקהילה היהודית בבגדאד, הוא שאל את הרב דנגור: "האם היהודים בעיראק הם ציוניים?", לתדהמתו של המלך הרב עזרא דנגור ענה לו "שכולנו ציוניים מאחר שאנחנו מתפללים שלוש פעמים ביום לחזור לציון". חכם עזרא ששון דנגור נפטר ב-1930 ונקבר בבית הקברות היהודי בבגדאד.
ב-28 בנובמבר 1971 נקבע על שמו של הרב עזרא דנגור הרחוב "דנגור" בשכונת עמידר, שברמת גן. בנו של הרב, משה יהודה דנגור, היה אחראי לארגון הקהילה הספרדית מחדש לאחר מלחמת העולם השנייה.
ספריו

"מגילת קהלת" -מגילת קהלת ועל ידה תרגום ערבי ושני פירושים.
"מנחה בלולה" - דינים, מנהגים ופיוטים.
"ברכות שמים" - סדר ברכות המצוות, הנהנין, הראיה, הריח, וברכות הודאה, קידוש לשבתות וחגים ועוד.
ספר שאלות ותשובות.
ספר דברי הימים של בגדאד.
ביאור לתורה ותרגומה לערבית.
חידושים ומאמרים בענייני דרך ארץ.
דרוש.
"עדי זהב" - פירושים לתורה.
הערות שוליים

↑  במקורות שונים נכתב שמו עזרא ראובן דנגור שמשמעותו, כפי המקובל בארצות ערב, "עזרא בן ראובן דנגור"
↑  החכם היומי - הרב עזרא דנגור
↑  DANGOOR, EZRA SASSON BEN REUBEN
↑  מרכז מורשת בבל, הרב יוסף חיים - פרקי מחקר ועיון, 1999, עמ' 25–29
↑  The Scribe, עלון 74, עמוד 5
↑  סיפורי רחובות
↑  קהילות ארצות ערב, הבלקן והמזרח הרחוק קהילות ארצות ערב, הבלקן והמזרח הרחוק
| חכמי הבאשי בבגדאד |
| --- | --- | --- |
| המאה ה-19 | הרב רפאל קצין (1849-1852) • הרב עובדיה אברהם הלוי (1852-1876) • הרב ששון שמוחה (1876-1879) • הרב אלישע דנגור (1879-1884) • הרב אברהם הלל (1884) • הרב אלישע דנגור (1884-1886) • הרב אברהם הלל (1886-1889) • הרב אלישע דנגור (1889-1893) • הרב יצחק מג'לד (1893-1905) |  |
| המאה ה-20 | הרב משה ראובן צדקה (1905) • הרב דוד פאפו (1906-1911) • הרב אברהם הלל (1911-1915) • הרב ירוחם נסים אלישר (1915-1918) • הרב משה חיים שמאש (1918-1923) • הרב עזרא דנגור (1923-1928) • הרב ששון כדורי (1928-1930) • הרב אברהם אצלאן יהודה (1930-1932) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260025705171  GND: 132776014  ISNI: 0000 0000 6688 7362  LCCN: n87914956  ULAN: 500129419  VIAF: 70099845   WorldCat (עם VIAF): 70099845 
משפחתו של הרב עזרא דנגור, 1910
המלך פייסל בביקור הקהילה היהודית בבגדאד בשנת 1925 יחד עם הרב ששון כדורי, הרב עזרא דנגור, רוסתום חידר, מנחם צאלח דניאל ונכבדי הקהילה
ביקור הרבנים יהודה לייב פישמן מימון ובן-ציון מאיר חי עוזיאל בבגדאד לצד הרבנים ששון כדורי ועזרא דנגור
הרב עזרא דנגור בקבר יהושע כהן גדול
רבני בבל. מימין לשמאל:עזרא כהן, יצחק מג'לד, משה שמאש, אברהם הלל, דוד פאפו, ששון שמוחה, אליהו עובדיה, עבדאללה סומך, אלישע דנגור, יוסף חיים, עזרא דנגור, עזרא אדם, יחזקאל משה הלוי, ששון ישראל ושמואל מג'לד.
נעם אליעז

| --- | --- |

 לידה:  18 ביוני 1970 (בן 54) רמת גן, ישראל ישראל
 מקום מגורים:  רמת פולג, נתניה
 עיסוק:  מדען חומרים
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב
 פרסים והוקרה:  חבר בכיר באקדמיה האמריקאית לממציאים; האקדמיה הצעירה הישראלית; פרופ' נלווה באוניברסיטת VIT בהודו
 מספר צאצאים:  3
 https://www.eliazlab.sites.tau.ac.il
 תרומות עיקריות
 הדפסה בתלת-ממד; ביו-חומרים (בדגש על ציפויי סידן פוספט לשתלים); ביו-פרוגרפיה; קורוזיה ואינטראקציית מימן עם חומרים; ציפויים אלקטרוכימיים; חקר כשל
 
נעם אליעז (נולד ב־18 ביוני 1970) הוא פרופסור מן המניין ומייסד המחלקה למדע והנדסה של חומרים באוניברסיטת תל אביב, המכהן כדקאן הפקולטה להנדסה ע"ש איבי ואלדר פליישמן. החל מפברואר 2019 הוא גם פרופסור מן המניין נלווה (Adjunct Professor) באוניברסיטת Vellore Institute of Technology (VIT) (אנ') שבמדינת טאמיל נאדו בדרום הודו. בוגר האקדמיה הצעירה הישראלית. חבר בכיר באקדמיה הלאומית לממציאים של ארצות הברית.
ביוגרפיה

נעם אליעז נולד וגדל ברמת גן, בנם של מאירה שלום אליעז ומרדכי יעקובוביץ, לשעבר דובר חברת מקורות. הוא דור שמיני בישראל, מצאצאי הרב גבריאל שטטישקלובר, שנמנה עם תלמידי הגאון מווילנה (הגר"א) האשכנזים הפרושים, אשר עלו לארץ ישראל בשנת 1808.
בילדותו דילג על כיתה א', למד בבית הספר היסודי יהל"ם, ולאחר מכן בבית הספר התיכון בליך. בשנת 1991 סיים תואר ראשון בהנדסת חומרים בהצטיינות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב במסגרת העתודה האקדמית. לאחר מכן שירת במעבדה המטלורגית ביחידת הנדסה ובחינה 230 (יה"ב 230) של חיל-האוויר. שם, היה מהמובילים של פרויקט יישום פרוגרפיה לניטור בלאי במסוקים ושל פרויקט חקר כשל מנועי F-16, אשר נבחרו בשנת 2010 כבעלי ההשפעה השנייה והשלישית בחשיבותה, בהתאמה, מבין כל הפרויקטים ההנדסיים שבוצעו בתחום חומרים בחיל-האוויר ב-60 שנות פעילותו.
בשנת 1995 השתחרר נעם מצה"ל לצורך ביצוע דוקטורט במסלול ישיר במחלקה להנדסת חומרים באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בשנת 1998 הוא סיים תואר שני במנהל עסקים בהצטיינות, ובשנת 1999 תואר שלישי בהנדסת חומרים בהצטיינות. עבודת הדוקטורט שלו (בנושא "אינטראקציית מימן עם חומרים אמורפיים וקווזי-גבישיים") זיכתה אותו במספר פרסים, לרבות מלגת אשכול לתשתיות מדעיות של משרד המדע ופרס הרקטור של אוניברסיטת בן-גוריון.
בין השנים 1999 ו-2001 שהה אליעז כעמית בתר-דוקטורי, במימון קרנות פולברייט ורוטשילד, במחלקה למדע והנדסה של חומרים במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) בארצות הברית. באוקטובר 2001 הצטרף לסגל האקדמי של אוניברסיטת תל אביב, תחילה בהנדסה מכנית, ומאז אוגוסט 2013 במחלקה למדע והנדסה של חומרים, אותה ייסד.
אליעז נשוי לבילי (בלהה), בתם של שושנה ויעקב גדות (לשעבר סמנכ"ל בחברת אלביט מערכות). לנעם ולבילי אליעז שלושה ילדים.
מחקר > תחומי עיסוק מרכזיים

מחקריו של פרופ' אליעז הם בינתחומיים, משלבים תאוריה ומודלים עם ניסויים, ובעלי תרומה חשובה גם למדע בסיסי וגם מבחינה יישומית. ביניהם ניתן למנות: פיתוח ציפויי היידרוקסיאפטייט אלקטרוכימיים לשתלים אורתופדיים ודנטליים; פיתוח יכולות הפרדה מגנטית ביו-פרוגרפית של חלקיקי בלאי ותאים לצורך ניטור בלאי של מפרקים ביולוגיים ושל מפרקים מלאכותיים ולצורך אבחון מוקדם של סרטן; חקר קורוזיה בסביבות שונות (מתעופה וחלל, לכורים גרעיניים ולגוף האדם); פיתוח ציפויים אלקטרוכימיים פונקציונליים (כגון ציפויי רניום העמידים בטמפרטורות גבוהות ובסביבות אגרסיביות ליישומי תעופה, חלל וקטליזה); חקר כשל.
תוצרי מחקריו נמצאים בשימוש מערכת הביטחון וחברות שתלים. כמדען ראשי של יצרנית שתלים דנטליים בינלאומית (SGS Dental Implant), הוא הוביל תהליך גמלון (scale-up) של ציפוי שפיתח באוניברסיטת תל אביב.
מחקר > פרסומים וחברות בניהול כתבי עת שפיטים

לפרופ' אליעז מאות פרסומים מדעיים שונים. לפי Google Scholar, פרסומיו צברו למעלה מ־14,500 ציטוטים ואינדקס הירש (h-index) 55. הוא כיהן כעורך ראשי של כתב העת Corrosion Reviews (בהוצאת ולטר דה גרויטר, ברלין) בשנים 2005–2017, חבר במועצות העורכים (Editorial Board) של כתב עת זה וכן של כתבי העת Materials, Coatings, Current Topics in Electrochemistry ו - Bioceramics Development and Applications.
פרק מוזמן מפרי עטו שכותרתו "אנליזה של חלקיקי שחיקה" הופיע בכרך 18 (חיכוך, סיכה וטכנולוגיית שחיקה) במהדורת 2017 של סדרת ASM Handbook היוקרתית והחשובה בהנדסת חומרים. הוא המחבר הראשון אי-פעם בסדרה זו עם שיוך ישראלי. בנובמבר 2018 יצא לאור, על ידי הוצאת Wiley-VCH, ספר הלימוד Physical Electrochemistry: Fundamentals, Techniques, and Applications, אותו חיבר עם פרופ' אליעזר גלעדי. בשנת 2016 הוא נבחר על ידי קרן החינוך ארצות הברית-ישראל (USIEF), יחד עם קבוצה מצומצמת של מלגאי פולברייט לשעבר, כמייצג בתערוכה במלאת 60 שנות פעילות בישראל ו-70 שנות פעילות בעולם.
מחקר > ארגון כנסים וחברות בוועדות

פרופ' אליעז כיהן כיושב הראש או כחבר בוועדות רבות, וכן ארגן כנסים רבים, בהם: יו"ר הפורום הישראלי לקורוזיה NACE Israel, ראש ועדה TEG 186X של NACE International, ראש ועדה מרכזית מס' 300 לתקני כימיה במכון התקנים הישראלי, חבר במועצה האקדמית של עזריאלי - מכללה אקדמית להנדסה בירושלים, ועוד. בינואר 2017 הוא מונה על ידי שר המדע והטכנולוגיה כחבר מועצת הנגידים של קרן גרמניה-ישראל למחקר ולפיתוח מדעי (GIF). בשנים 2017-8 הוא מונה על ידי נשיאת האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים כחבר ועדת המעקב לדו"ח מצב המדע בישראל (2016) וכחבר הוועדה שהייתה אמונה על חיבור הדו"ח התלת-שנתי השלישי למצב המדע בישראל (2019). הוא היה חבר ועדת תקינה בינלאומית מטעם ASTM שחיברה תקן תכן לייצור מתוסף (Additive Manufacturing) בטכנולוגיית Directed Energy Deposition (DED). בנובמבר 2018 הוא מונה על ידי The Cyprus Agency for Quality Assurance and Accreditation in Higher Education כאחד משלושת חברי ועדת ההערכה הבינלאומית לבחינת והסמכת תוכניות הלימודים לתארים ראשון, שני ושלישי בהנדסת מכונות וייצור באוניברסיטת קפריסין שבניקוסיה.
מחקר > הובלת תחום החומרים באוניברסיטת תל אביב

פרופ' אליעז מזוהה כמי שהוביל ופיתח את תחום החומרים באוניברסיטת תל אביב. במסגרת כך, הוא הוביל את בניית "תוכנית חומרים וננו-טכנולוגיות" הבין-פקולטית (הנדסה, מדעים מדויקים, מדעי החיים ורפואה) לתארים מתקדמים, ארגן את הגשתה לאישור המועצה להשכלה גבוהה וכיהן כראש התוכנית הראשון. כמו כן, כיהן כיו"ר הכינוס הישראלי ה-14 להנדסת חומרים (IMEC-14) באוניברסיטת תל אביב. זהו אחד הכנסים הגדולים שנערכו אי פעם בישראל בתחום הנדסת חומרים, והשתתפו בו משתתפים מ-13 מדינות.
אליעז הוביל את הקמת המחלקה למדע והנדסה של חומרים בפקולטה להנדסה, כיהן כראש המחלקה המייסד במשך 4 שנים, פיתח תוכניות לימודים לתואר ראשון כפול במדע והנדסה של חומרים ובכימיה ובמדע והנדסה של חומרים חד-חוגי והוביל את הגשתן לאישור המועצה להשכלה גבוהה. הוא יזם שיתוף פעולה עם המחלקה למדע והנדסה של חומרים באוניברסיטת נורת'ווסטרן (אוונסטון, אילינוי). במסגרת שיתוף פעולה זה, נערכו ארבע סדנאות מדעיות משותפות: הראשונה באוניברסיטת תל אביב בפברואר 2015, סדנה שנייה באוניברסיטת נורת'ווסטרן בספטמבר 2016, שלישית באוניברסיטת נורת'ווסטרן ביולי 2018, ורביעית באוניברסיטת תל אביב. כמו כן, הוא יזם ומוביל את הקמת המרכז האוניברסיטאי למחקר ופיתוח של הדפסה בתלת-ממד.
פרסים והוקרה

מלגות פולברייט ורוטשילד לבתר-דוקטורט (1999)
מלגת דן דוד לחוקרים צעירים באוניברסיטת תל אביב (2002)
פרס T.P. Hoar למאמר הטוב ביותר שפורסם בשנת 2001 ב-Corrosion Science, כתב העת המוביל בתחום הקורוזיה (2002)
עמית החברה היפנית לקידום המדע (2005–2007)
פרס Herbert H. Uhlig מטעם NACE International עבור מצוינות בהוראת תחום הקורוזיה (2010)
עמית NACE International על הישגיו ותרומותיו במחקר ובהוראה בתחום הקורוזיה (2012)
מלגת אשבאך למדען אורח, מטעם בית הספר מקורמיק להנדסה ומדע שימוש באוניברסיטת נורת'ווסטרן (2013)
פרס ההישג הטכני מטעם NACE International ‏ (2014)
חבר האקדמיה הישראלית הצעירה (2015)
חבר ועדת המעקב לדו"ח מצב המדע בישראל, מינוי מטעם נשיאת האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים (2017)
חבר מועצת הנגידים של GIF, קרן גרמניה-ישראל למחקר ופיתוח מדעי (2017)
פרופסור נלווה באוניברסיטת VIT בהודו (2019)
חבר האקדמיה הלאומית האמריקאית לממציאים (2020)
פרס מצוינות במחקר של האגודה הישראלית לוואקום (2021)
פרס מצוינות במחקר של החטיבה לציפויים אלקטרוכימיים של ECS, החברה לאלקטרוכימיה (2021)
פרופסור לשם כבוד באוניברסיטת טרנסילבניה בבראשוב, ברומניה (2022)
פרסומים נבחרים > ספרים ופרקים בספרים

N. Eliaz and E. Gileadi, Physical Electrochemistry: Fundamentals, Techniques, and Applications, Wiley-VCH, 2nd Edition. ISBN 978-3-527-34139-9, 7 November, 2018.
N. Eliaz  (Editor), Degradation of Implant Materials, Springer, NY, 2012
N. Eliaz, “Wear Particle Analysis,” in ASM Handbook, Vol. 18: Friction, Lubrication, and Wear Technology, ed. G.E. Totten, ASM International, Materials Park, OH, ISBN 978-1-62708-141-2 (2017) pp. 1010-1031.
הערות שוליים

↑  מסע שורשים
↑  המחלקה למדע והנדסה של חומרים באוניברסיטת תל-אביב
↑  פרסומים נבחרים של פרופ' נעם אליעז
↑  Publication matrices of Prof. Noam Eliaz according to Google Scholar
↑  Corrosion Reviews
↑  Materials
↑  Coatings
↑  Current Topics in Electrochemistry
↑  Bioceramics Development and Applications
↑  ASM Handbook
↑  Physical Electrochemistry: Fundamentals, Techniques, and Applications
↑  Beautiful Knowledge דף התערוכה(הקישור אינו פעיל, 28.1.2024). Beautiful Knowledge Exhibition]
↑  דוח מצב המדע מטעם האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים
↑  דו"ח ועדת המעקב ליישום דו"ח מצב המדע השני
↑  Directed Energy Deposition (DED)
↑  CYQAA
↑  IMEC-14(הקישור אינו פעיל, 28.1.2024)
↑  TAU-NU 1
↑  TAU-NU 2
↑  TAU-NU 3
↑  שם המאמר:

Corrosion Behavior of Advanced Ti-Based Alloys Made by Three-Dimensional Printing (3DPTM) for Biomedical Applications
↑  בנוסף, פרופ' אליעז ערך בשנים אלה מחקר באוניברסיטת טוקיו לרפואה ולרפואת שיניים
↑  מנימוקי ועדת הפרס: "עבור הישגים יוצאי דופן בחקר הקורוזיה והוראתה, לצד תרומות מפתח לתעשייה ולארגוני ביטחון באלקטרו-דפוזיציה ובחומרים מיוחדים, קורוזיה בביו-חומרים וחקר כשל."
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007443790305171  BIBSYS: 11066157  BnF: cb172131987 (data)  GND: 109621153X  ISNI: 0000 0003 8355 2400  LCCN: nb2011028289  NSK: 000669170  ORCID: 0000-0002-1184-4706  ResearcherID: A-3021-2010  SUDOC: 157467899  VIAF: 270264325   WorldCat (עם VIAF): 270264325 
נעם אליעז עם אנשי צוות מעבדתו
שובה

ערך זה עוסק במושב בנגב. אם התכוונתם לסלט שכבות מהמטבח הרוסי, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הדרום
מועצה אזורית: שדות נגב
גובה ממוצע: ‎107 מטר
תאריך ייסוד: 1950
תנועה מיישבת: הפועל המזרחי
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 999 תושבים
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת מערב הנגב מוגדלת) שובה(למפת מערב הנגב רגילה) שובה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שובה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שובה31°27′07″N 34°32′39″E﻿ / ﻿31.4520339443399°N 34.5440730563053°E﻿ / 31.4520339443399; 34.5440730563053  heמפת היישובים של מועצה אזורית שדות נגב באדום - שובה בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 5 מתוך 10

שׁוּבָה הוא מושב בנגב הצפוני-מערבי, מצפון מערב לנתיבות, המשתייך לארגון יישובי הפועל המזרחי, ומשתייך למועצה האזורית שדות נגב. שם המושב הוצע על ידי זאב וילנאי והוא מתבסס על הפסוק בספר תהילים: ”שׁוּבָה ה' אֶת שְׁבִיתֵנוּ כַּאֲפִיקִים בַּנֶּגֶב”. המושב נוסד בשנת 1950, על ידי עולים מטריפולי (בירת לוב), ובשנת 1957, המושב חולק לשניים, וחלקו השני שימש להקמת מושב זמרת. שטח המושב הוא כ-4,500 דונם. התושבים עוסקים בעיקר בחקלאות. בשנת 2009 הצטרף למושב גרעין משפחות צעירות שהגיעו מרחבי הארץ שהוסיפו למקום גוון אקולוגי-חסידי-ארצישראלי, בנו במקום בתי קבע והקימו מוסדות חינוך דתי אלטרנטיבי.
באדר ב' התשפ"ב נבחר פה אחד הרב רפאל חדאד לשמש בתפקיד רב המושב.
באירועי טבח שבעה באוקטובר, ביום שבת כ"ב בתשרי התשפ"ד, 7 באוקטובר 2023 חג שמחת תורה, מחבלי חמאס לא חדרו ליישוב בזכות 2 מסוקים עם 100 חיילי צנחנים שבלמו את המחבלים בפרדסים שהיו בדרכם לעבר המושב. במהלך מלחמת חרבות ברזל, עליה הכריזה ישראל בתגובה למתקפת הפתע, תושבי המושב פונו למלונות ברחבי הארץ.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוקטובר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  ספר תהלים, פרק קכ"ו, פסוק ד'
↑  שישי אישי פרשת תזריע, באתר www.sdotnegev.org.il
↑  הרב רפאל חדאד נבחר לרב היישוב שובה, באתר המשרד לשירותי דת, ‏28 במרץ 2022
↑  אבנר שאקי, נס המסוקים בכפר מימון, באתר www.inn.co.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590414505171
אור מאיר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 בנובמבר 1983 (בן 41) ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2004
 מקום לימודים:  סטודיו למשחק ניסן,  יורם לוינשטיין,  משחק מול מצלמה בשיטת צ'אבק
 פרופיל ב-IMDb
 
אור מאיר (נולד ב-28 בנובמבר 1983) הוא שחקן, במאי קולנוע ועורך ישראלי.
ביוגרפיה

בשנים 1997-2002 הוא למד במגמת תיאטרון במקיף עומר. בשנים 2003-2004 למד במכינה בסטודיו למשחק ניסן נתיב. בשנים 2005-2008 למד בבית הספר למשחק מיסודו של יורם לוינשטיין. בשנת 2011 למד בסדנת משחק מול מצלמה בשיטת צ'אבק בהנחיית שחר רוזן. בשנים 2011-2015 למד אימון שחקנים בקבוצת המתקדמים של צ'אבק.
בשנת 2007 גילם את מוטי כץ בסדרת הדרמה של ערוץ 2 "מרחק נגיעה" הסדרה זכתה בפרס האקדמיה לטלוויזיה- סדרת הדרמה המקורית הטובה ביותר לשנת 2007.
בשנת 2008 שיחק את חבר של אלקנא בסדרת הדרמה של HOT "חשופים". באותה השנה השתתף בסרט ״יום חפיפה״ בתפקיד אריאל. כמו כן באותה השנה שיחק בסרט "ואני?", סרט קצר מאת ובבימוי אתגר קרת ושירה גפן הסרט היה מועמד בפסטיבל קאן.
בשנת 2009 זכה בתוכנית של ערוץ הילדים שנקראת "בוחרים מנחה".
בשנים 2009-2010 הנחה בערוץ הילדים. באותן השנים כיכב בעונה השלישית בסדרת דרמת הנוער של ערוץ הילדים "האי" בתפקיד ג'פרי, אביר טיפש שתמיד חושב שהוא צודק. חבר של קוזמו (שלומי ברטונוב).
בשנת 2010 התמודד בשעשועון של ערוץ 2 ״1 נגד 100״ שהנחה אברי גלעד.
בשנת 2011 שיחק בסרט ״בחור טוב״.
בשנת 2012 שיחק בתפקיד אליאל בסרט "אחותי את". באותה השנה דיבב את חפר בסדרה "עמית המשאית". כמו כן באותה השנה גם שיחק בסרט ״ומה איתי?״ גילם את אלעד.
בשנת 2013 גילם את דמותו של לירון בסרט "הקוף הירוק".
בשנת 2015 השתתף בפרסומת של ״מסטיק MUST״.
ביוגרפיה > בתיאטרון

ב-2004 שיחק בהצגה "הלב" מאת ירון כפכפי ובבימויו, תיאטרון גושן ללילדים ונוער.
ב-2007 השתתף בהצגה "נער העפיפונים" מאת שלומית כהן-אסיף בבימויו של ירון כפכפי, תיאטרון גושן לילדים ונוער.
ב-2008 שיחק בהצגה "אמיל והבלשים" מאת עידו ריקלין בבימויו של רפי ניב בתיאטרון המדיטק חולון.
ב-2009 הופיע בהצגה "מאחורי המסך" מאת צביה הוברמן בתיאטרון גושן לילדים ונוער. באותה השנה השתתף גם בהצגה "הלילה ה-12" מאת ויליאם שייקספיר בתיאטרון גשר.
ב-2010 הופיע בהצגה "העולם על פי אלון"- בבימויה של יעל טילמן, העמותה לקידום תיאטרון.
ב-2011 השתתף בהצגה "פרינסס מרי 7" תיאטרון בית ליסין.
ב-2012 שיחק בהצגה "הבית שאני אוהב"- בבימויו של רזי אמיתי, העמותה לקידום תיאטרון.
ב-2013 הופיע בהצגה "מלך סיאם" מאת ירון כפכפי, בבימויו של משה קפטן, בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער, ובתיאטרון המדיטק חולון. באותה השנה השתתף גם בהצגה ״הדיבר השמיני״ - תיאטרון הנפש.
ב-2014 השתתף בהצגה ״סוד הגן הנעלם״ מאת דפנה אנגל בבימוי רענן פררה ומשה בן שושן, בתיאטרון הקיבוץ. באותה השנה גם השתתף בהצגה ״בגדי המלך החדשים״ מאת עודד הארליך, בתיאטרון השעה הישראלי.
ב-2015 שיחק בהצגה ״הברווזון המכוער״ מאת עודד הארליך, בתיאטרון השעה הישראלי. באותה השנה גם השתתף בהצגה ״הלב האמיץ של אירנה סנדלר״ מאת דפנה אנגל בבימוי משה קפטן.
ב-2016 הופיע בהצגה ״אל ארץ צבי״ מאת ובבימוי גדי צדקה.
ב-2017 השתתף בתיאטרון השעה הישראלי בהצגה ״איתמר הילד העברי הראשון״ שיחק בתפקיד ראשי גילם את איתמר.
ב-2021 שיחק בהצגה "מול כולם" שכתב אורי אוריין וביים משה קפטן.
ב-2023 שיחק בתפקיד ראשי בהצגה "זה שלי" על פי רב המכר של הסופר רן כהן אהרונוב, בתיאטרון השעה הישראלי.