stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כוח המשימה באורוזגאן
היסטוריה

ב-2006 אישר הפרלמנט של הולנד שליחת 1,200 חיילים לאפגניסטן במסגרת כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי. החיילים היו אמורים להישלח למחוז אורוזגאן ככוח שמירת שלום שנועד גם לפתח תשתיות להקמת דמוקרטיה אפגנית ומשטרה אפגנית עצמאית. מרבית החיילים ההולנדים הוצבו בסמוך לבירת מחוז אורוזגאן תרין כות בבסיס הרב-לאומי בתרין כות שנודע גם בכינוי "קמפ הולנד". השאר הוצבו במספר מחנות קטנים בכפרים הסמוכים.
במהלך השנים הוגדל הכוח ההולנדי באפגניסטן, והוא כלל בשיאו 1,400 חיילים. הכוח ההולנדי היה מצויד גם בכלי רכב משוריינים, שישה מסוקי בואינג AH-64 אפאצ'י, חמישה מסוקי Eurocopter AS532 Cougar, ותותחי הוביצר ממוכנים בקוטר 155 מ"מ. אל הכוח ההולנדי הוכפפו גם מספר מטוסי F-16 של חיל האוויר ההולנדי שהוצבו בשדה התעופה בקנדהאר. לצד החיילים ההולנדים כלל הכוח גם 390 חיילים אוסטרלים ובהמשך גם חיילים מהצבא האפגני הלאומי.
ביוני 2007 פתח הטליבאן במתקפה גדולה באורוזגאן כנגד ההולנדים. המתקפה הפכה לסדרת קרבות קשים שבמהלכם נהרגו 25 חיילים הולנדים ו-140 נפצעו. בין ההרוגים היה גם בנו של הגנרל פיטר ואן אום, שנהרג בפיגוע יום אחד בלבד לאחר שאביו הפך לרמטכ"ל הצבא ההולנדי. ב-29 במאי 2009 הוענקה למרקו קרון, אחד מחיילי הכוח, מדליית המסדר הצבאי של וילם - עיטור הגבורה הגבוה ביותר של צבא הולנד, שלא הוענק למעלה מ-50 שנה.
ב-2010 נגמר המנדט שהעניק הפרלמנט ההולנדי לפעילות הכוח באורוזגאן, והחיילים ההולנדים עזבו את הארץ. הולנד הפכה למדינה הראשונה שסיימה את פעילותה המבצעית באפגניסטן.
כריסטיאן יונסון

כריסטיאן יונסון (באיסלנדית: Kristján Jónsson;‏ 4 במרץ 1852 – 2 ביולי 1926 היה השר לענייני איסלנד מה-14 במרץ 1911 ועד ה-24 ביולי 1912. הוא היה חבר האלת'ינגי (הפרלמנט של איסלנד) משנת 1893 ועד 1905 ומ-1908 ועד 1913.
יונסון נולד בחווה בצפון-מזרח איסלנד. שניים מאחיו עסקו גם הם בפוליטיקה: פטור (1922-1858, היה חבר האלת'ינגי מ-1894 ועד מותו וכיהן כשר התעשייה בשנים 1920–1922) וסטינגרימור (1956-1858, היה חבר האלת'ינגי בשנים 1906–1915). כריסטיאן יונסון היה חותנו של זיגרדור אגרז שמאוחר יותר כיהן גם הוא בתפקיד השר לענייני איסלנד.
כיבוש 101

| --- | --- |

 בימוי:  סופיאן ועבדאללה עומייש
 הופק בידי:  סופיאן ועבדאללה עומייש
 תסריט:  סופיאן ועבדאללה עומייש
 עריכה:  סופיאן ועבדאללה עומייש
 שחקנים ראשיים:  ג'יימס א. אקינס, פרנסיס בויל ונועם חומסקי
 מוזיקה:  אל נקארי ואריק אולסן
 צילום:  סופיאן ועבדאללה עומייש
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקרנת בכורה:  2006 
 משך הקרנה:  85 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט תיעודי 
 פרסים:  Artivist Best Feature Film, Golden Palm, The Dead Center Film Festival, etc.
 www.occupation101.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
כיבוש 101 (באנגלית: Occupation 101) הוא סרט תיעודי משנת 2006 המסקר את הסכסוך הישראלי-פלסטיני, בבימויים של סופיאן ועבדאללה עומייש. הסרט, הדן במידה משתנה באירועים הנעים מעליית הציונות לאינתיפאדה השנייה ולתוכנית ההתנתקות, ופורש את טיעונו דרך עשרות ראיונות עם אישיויות פוליטיות הנודעות בביקורתן על ישראל ובתמיכתן בתביעות הפלסטיניות. עיקר הסרט נסוב סביב שאלת יחסי ארצות הברית–ישראל, בעוד שהסרט עצמו מכנה את עצמו "קול הרוב הדומם" ו-"פרויקט החינוך מחדש של אמריקה".
הצוות

עם הדמויות המופיעות בסרט נמנים:
ג'יימס א. אקינס
פרנסיס בויל
נועם חומסקי
רמזי קלארק
פול פינדלי
ג'ף הלפר
עמירה הס
רשיד ח'לידי
אדוארד ס. ווקר הבן
אליסון וייר
פרסים

הסרט קצר שבחים ופרסים במהלך הרצתו במגוון פסטיבלי סרטים, ובהם:
זוכה פרס "Golden Palm" (התואר הגבוה ביותר הניתן על ידי חבר השופטים) ובפרס "העריכה הטובה ביותר" בפסטיבל הסרטים של בוורלי הילס בשנת 2007
זוכה בפרס "Artivist Best Feature Film" תחת קטגוריית זכויות אדם לשנת 2006
זוכה פרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים של ריבר'ס אדג'
זוכה בפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל "The Dead Center Film"
זוכה בפרס הקהל לסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים של "East Lansing"
זוכה בפרס לזכר ג'ון מייקלס בפסטיבל הסרטים "Big Muddy"
ראו גם

מוות בעזה
כוח המים (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |
 סוגה:  חינוכי, ילדים
 כותבים:  נוגה אלגום
 בימוי:  שרון גזית מיש רוזנוב אפי בן ישראל
 שחקנים:  לירון כרקוקלי, גל ענבי, אפי בן ישראל, צביקה פורמן, אורנה לביא פלינט, אמיר קראוטהמר, תובל שפיר, נטע אופיר, נילי פרידמן, אור אלטמן
 ארץ מקור:  ישראל 
 שפות:  עברית 
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  10
 הפקה
 מפיק:  טניה ג'קסון אייל סמילנסקי טל שלם זהבה שקל
 חברת הפקה:  "פיל אנימציה"
 עורכים:  הילי חורב-קסוטו
 מוזיקה:  מיקי אסא נוגה אלגום לירון כרקוקלי שחר גת שירה נאור מאי יעקובסון
 אורך פרק:  5 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ הופ!
 תקופת שידור מקורית:  2004–הווה
 
כוח המים היא סדרת טלוויזיה מונפשת ישראלית לילדים, אשר שודרה בערוץ הופ! בשנת 2004.
עלילה

הסדרה עוקבת אחר שתי טיפות בשם טוף וטופי, היוצאות בכל פרק לשטח של בני האדם, ומלמדות אותם איך לחסוך במים בסיטואציות שונות, ביניהן צחצוח שיניים ואמבטיה.
מדבבים

לירון כרקוקלי – טוף
גל ענבי – טופי
אפי בן ישראל – מפקדת הטיפות
צביקה פורמן
אורנה לביא פלינט
אמיר קראוטהמר
תובל שפיר
נטע אופיר
נילי פרידמן
אור אלטמן
יחסי קוריאה הצפונית – קנדה

| יחסי קוריאה הצפונית – קנדה |
| --- | --- |
קוריאה הצפונית: קנדה


קוריאה הצפונית: קנדה
שטח (בקילומטר רבוע)
120,538: 9,984,670
אוכלוסייה
26,517,006: 39,838,945
תמ"ג (במיליוני דולרים)
: 2,140,086
תמ"ג לנפש (בדולרים)
: 53,718
משטר
דיקטטורה, טוטליטריזם, משטר חד מפלגתי: מונרכיה חוקתית

יחסי קוריאה הצפונית–קנדה הם יחסי החוץ בין קנדה לרפובליקה העממית הדמוקרטית של קוריאה (המכונה בדרך כלל קוריאה הצפונית). היחסים בין שתי המדינות מוגבלים מאוד, שכן קנדה השעתה את היחסים הדיפלומטיים המלאים בשנת 2010 בגלל תוכנית הגרעין של צפון קוריאה. קיים מעט מאוד סחר או קשר דיפלומטי בגלל נקודת המבט של קנדה כי צפון קוריאה ממלאת תפקיד בחוסר היציבות באזור אסיה הפסיפיק.
למרות שהקשרים הדיפלומטיים בין קנדה לצפון קוריאה כוננו בפברואר 2001, היחסים הדיפלומטיים בין המדינות מתוחים בדרך כלל בגלל היחסים ההדוקים של קנדה עם ארצות הברית, והתנגדותם הנחרצת של קנדה לאמביציות והתוכניות הגרעיניות של צפון קוריאה, וכתוצאה מכך, קשר ביניהם כמעט ולא היה קיים במהלך ההיסטוריה. כתוצאה מכך, מעולם לא הייתה שגרירות רשמית שנבנתה באף אחת משתי המדינות. יחסים דיפלומטיים מלאים הושעו על ידי קנדה בשנת 2010 והוחלפו על ידי מדיניות התקשרות מבוקרת המגבילה קשר דו צדדי רשמי לנושאים ספציפיים. קנדה מיוצגת רשמית על ידי שגריר קנדה בקוריאה הדרומית בעיר סיאול, וצפון קוריאה מיוצגת באמצעות נציגה באו"ם בניו יורק. שוודיה פועלת ככוח המגן על אזרחי קנדה הנוסעים לצפון קוריאה. צפון קוריאה ביקשה לכונן שגרירות ומשלחת דיפלומטית, אך קנדה דחתה זאת.
על פי סקר השירות העולמי של ה-BBC ב-2013, רק 7% מהקנדים רואים את השפעתה של צפון קוריאה באופן חיובי, כאשר 79% מביעים דעה שלילית.
היסטוריה

היחסים בין קנדה לקוריאה החלו במהלך המאה ה-19, כאשר הקנדים היו מהמערביים הראשונים שהגיעו לחצי האי הקוריאני, שרובם היו מיסיונרים נוצריים, אם כי הם הסתעפו לתחומי עבודה אחרים. הכומר ג'יימס ס. גייל הקנדי יצר את המילון הקוריאני-אנגלי שהפך לכלי הראשון והחיוני ביותר למחקר המדעי של קוריאה במערב; ועשה תרגום עצמאי של התנ"ך לשפה הקוריאנית. קנדי אחר, ד"ר אוליבר ר' אביסון, היה הרופא האישי של המלך קונג'ונג ונחשב למייסד הידע הרפואי המודרני בקוריאה. ד"ר פרנק שופילד, קנדי יליד בריטניה מגואלף, אונטריו, מילא תפקיד חשוב בשחרור קוריאה מהכיבוש היפני. שופילד הוא המערבי היחיד שנקבר באזור הפטריוט בבית העלמין הלאומי של קוריאה. קשר רשמי החל ב-1947 כאשר קנדה השתתפה בנציבות האו"ם בפיקוח על הבחירות בקוריאה, וקנדה הכירה רשמית הרפובליקה של קוריאה ב-1949.
כאשר פרצה מלחמה בין צפון קוריאה לדרום קוריאה בשנת 1950, שלחה קנדה 26,971 אנשי צבא לחצי האי הקוריאני כחלק מכוח של האו"ם, הכוח השלישי בגודלו לאחר ארצות הברית ובריטניה. בנוסף, קנדים פעלו בשירות חיל הים וחיל האוויר עם שמונה משחתות, 3,621 מלחים וקצינים, 22 טייסי קרב וכמה קצינים טכניים; שהיו קשורים לחיל האוויר החמישי של ארצות הברית. קנדה המשיכה בפעולות שמירת השלום בקוריאה עם כניסתו של הסכם שביתת הנשק.
ב-25 במאי 2010 השעתה קנדה את היחסים הדיפלומטיים עם צפון קוריאה בשל תפקידה לכאורה בהטבעת ROKS Cheonan‏.
ארגונים לא ממשלתיים קנדיים

CanKor הוא ארגון אחד התורם לדיאלוג על תפקידה של קנדה עם קוריאה הצפונית.
ארגונים לא ממשלתיים קנדיים > סיוע הומניטרי

ישנם מספר קטן של ארגונים המעניקים סיוע לקוריאה הצפונית. הצעדים הראשונים הוא ארגון פיתוח נוצרי הממוקם בוונקובר.
בנק המזון הקנדי הוא שותפות של כנסיות וסוכנויות מבוססות קנדה.
הוועד המרכזי של המנוני הוא גם ארגון ידוע המספק סיוע לאומה הקוריאנית הענייה.
ארגונים לא ממשלתיים קנדיים > ארגוני תמיכה

HanVoice הוא ארגון ללא מטרות רווח קנדי שהוקם לראשונה כדי לתמוך ביישוב מחדש של הפליטים הקוריאניים של ה-DPR בקנדה וצמח עם השנים להיות הארגון הקנדי הגדול ביותר הדוגל בשיפור זכויות האדם בצפון קוריאה. כיום, הארגון תומך בפליטי DPRK שיישבו מחדש באזור טורונטו רבתי, מממן יוזמות הומניטריות בשטח בקוריאה הבינלאומית ופועל עם פוליטיקאים מובילים ומומחי מדיניות לקידום סדר היום לזכויות אדם.
מוסדות אקדמיים קנדיים

המכון לחקר אסיה של UBC מכיל את המרכז לחקר קוריאה. בשנת 1993 הוקם המרכז כחלק מכונן של המכון לחקר אסיה. הוא הוקם כדי להקל על מחקר רב תחומי על קוריאה.
אוניברסיטת יורק מספקת התמקדות בצפון קוריאה באמצעות מרכז יורק למחקר אסייתי, קבוצת מחקרים קוריאניים. קבוצה זו מפגישה את המחקר של דרום קוריאה, קוריאה הדרומית והפזורה הקוריאנית, ובוחנת את היווצרותה של החטיבה הלאומית והעברת גבולות האומה. הוא שואב מלומדים מהדיסציפלינות השונות ומבקש לפתח נקודת מבט השוואתית המעמידה את ענייני קוריאה בדיאלוג עם שינויים היסטוריים, גלובליים ותאורטיים.
אוניברסיטת טורונטו מאכלסת את המרכז לחקר קוריאה, המכון האסייתי, בית הספר למונק העולמי של מונק. המרכז הוקם בסתיו 2006 במטרה לקדם גישות ביקורתיות למחקר של קוריאה.
ארגוני ידידות

אגודת הידידות הקוריאנית פעילה גם בקנדה, מארחת אירועים כמו עלונים, סרטים, חינוך ופרויקטים אחרים שיעזרו להראות באופן חיובי את ה-DPRK ולקדם סולידריות.
כוח המשימה הבין-לאומי להנצחת זכר השואה

| --- | --- |

 מדינה:  גרמניה 
 מטה הארגון:  ברלין 
 מייסדים:  יירן פרסון 
 תקופת הפעילות:  1998–הווה (כ־26 שנים) 
 אתר רשמי
 
לוגו הארגון
כוח המשימה הבין-לאומי להנצחת זכר השואה (באנגלית: The Task Force for International Cooperation on Holocaust Education, Remembrance, and Research) הוא גוף בין-לאומי שהוקם בשנת 1998 ביוזמתה של ממשלת שוודיה. מטרתו היא לקדם את החינוך, המחקר והנצחת השואה. נכון לשנת 2023 חברות בארגון 34 מדינות.
אודות

הארגון הוקם כתוצאה ממחקר שנערך בקרב הנוער בשוודיה באמצע שנות ה-90, בו התגלה כי-34% מהנשאלים כלל לא היו בטוחים שאכן הייתה שואה (מאוחר יותר התברר שהסקר היה שגוי). בעקבות התוצאות קמה מהומה גדולה בציבור בשוודיה וראש ממשלת שוודיה, יירן פרסון, יזם את  הקמתו של ארגון בין-לאומי ללימוד השואה והנצחתה. תחילה כלל הארגון רק את שוודיה, ארצות הברית ואנגליה. יהודה באואר שימש כיועץ האקדמי הראשון של הארגון ואותו החליפה דינה פורת.
ב-27 בינואר 2000 (יום שחרור מחנה ההשמדה אושוויץ, שלימים נקבע כיום השואה הבין-לאומי) כונסה בסטוקהולם ועידה בין-לאומית בהשתתפות 35 מדינות. כתוצאה מהכנס פורסמה "הצהרת סטוקהולם". כתוצאה מהוועידה הוקם כוח המשימה הבין-לאומי שמטרתו לסייע למדינות לקדם את לימוד השואה, קיום סמינרים למורים, מוזיאונים בנושא השואה וקידום מחקרים אקדמיים.
הקריטריונים לקבלה לארגון הם משטר דמוקרטי של המדינה המבקשת להתקבל וכן הוכחה שנושא השואה הוא חלק מתוכנית הלימודים במדינה ומתקיימת בה פעילות להנצחת השואה.
כל מדינה החברה בארגון משמשת בתורנות בראשותו במשך כשנה אחת.
ביוני 2017 הצביעו חברי הפרלמנט האירופי בעד אימוץ ההגדרה של המושג "אנטישמיות" לפי הקריטריונים של "כוח המשימה הבין-לאומי להנצחת זכר השואה". בין השאר, קובעת ההגדרה כי התנגדות לקיום מדינת ישראל היא אנטישמיות. החלטה זו התקבלה במורת רוח בשל החשש בקרב חלק מהמדינות ממצב בו ביקורת על מדיניות ישראל בשטחים הפלסטיניים תפורש כאנטישמיות. בדצמבר 2018 היא הוחלפה בהצעת פשרה, לפיה אימוץ ההגדרה היא המלצה לא מחייבת.
הערות שוליים

↑  צביקה קליין, הפרלמנט האירופי: התנגדות לקיום מדינת ישראל היא אנטישמיות, באתר nrg‏, 1 ביוני 2017
↑   נעה לנדאו ועופר אדרת, חרף לחצי נתניהו: האיחוד האירופי אימץ הצהרה שלא קושרת אנטישמיות לאנטי-ציונות, באתר הארץ, 6 בדצמבר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007574934005171  GND: 1068652888  ISNI: 0000 0004 5374 189X  LCCN: no2015089098  NKC: zmp2018979588  VIAF: 315105043   WorldCat (עם VIAF): 315105043
כריסטי פיצ'טנר

| --- | --- |

 לידה:  28 באוקטובר 1962 (בת 61) דאלאס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  תיכון גריניץ' 
 פרופיל ב-IMDb
 
כריסטיאן קריין "כריסטי" פיצ'טנר (באנגלית: Christiane Crane "Christy" Fichtner; נולדה ב-28 באוקטובר 1962) היא דוגמנית ושחקנית אמריקאית. מיס טקסס ארצות הברית ומיס ארצות הברית לשנת 1986.
ביוגרפיה

פיצ'טנר נולדה בדאלאס ולמדה בתיכון בקונטיקט, במהלך התיכון היא הייתה חברתו של אגדת הפוטבול סטיב יאנג, לאחר מכן ולמדה באוניברסיטה הדרומית המתודיסטית (Southern Methodist University).
ב-1986 הוכתרה כמיס טקסס ומיס ארצות הברית, בתחרות מיס תבל שנערכה בפנמה דורגה במקום הראשון בתחרות המקדימה, שלישית בראיונות, ראשונה בבגדי הים ושנייה בשמלות ערב, לבסוף נבחרה לסגנית ראשונה.
ב-1987 הופיעה על שער מגזין הספורט "Inside Sports".
ב-2003 השתתפה בתוכנית המציאות "מי רוצה להתחתן עם אבא שלי?" בה ילדים מחפשים כלה להוריהם.
ב-2005 לאחר שסופת הוריקן וילמה פגעה בקנקון היא נסעה לאזור על מנת לקדם בחזרה את התיירות באזור.
ב-1988 נישאה לרופא שיניים ונולדו לה שלושה בנים, ב-1998 היא התגרשה.
ישראל דוידזון

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  27 במאי 1870 יאנובה, ליטא 
 פטירה:  27 ביוני 1939 (בגיל 69) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולומביה  ישיבת וולוז'ין  ישיבת כנסת ישראל (סלובודקה) 
 מוסדות:  בית המדרש לרבנים באמריקה 
 
ישראל דוידזון (באנגלית: Israel Davidson, בליטאית: Izraelis Davidsonas;‏ כ"ו באייר ה'תר"ל, 27 במאי 1870, יאנובה – י' בתמוז ה'תרצ"ט, 27 ביוני 1939, גרייט נק, מדינת ניו יורק) היה ממובילי חקר הפיוט העברי בזמנו ופרופסור בבית המדרש לרבנים בניו יורק. נודע ביצירתו הגדולה "אוצר השירה והפיוט".
ביוגרפיה

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא לא אנציקלופדי.
ביוגרפיה > ראשית חייו בסביבה הליטאית

ישראל דוידזון נולד ב-1870 בעיירה יאנובה או יונאבה שבליטא באימפריה הרוסית לדוד וולף מובשוביץ ולרבקה מובשוביץ, בת לבית כהן. בגיל שנתיים מת אביו ובגיל שש מתה אמו והוא נשלח ללמוד בעיר גרודנה ולחיות אצל דודו הרב ישראל תנחום קלבנסקי. למד בצעירותו בישיבת וולוז'ין וישיבת כנסת ישראל (סלובודקה). מעולם לא נאמר לו מה שמו, ושהוא היה הילד השלושה עשר ואף אחד מאחיו ואחיותיו לא שרד. קראו לו "אלטר", כלומר שהוא יזכה להגיע לגיל זקנה. בתום לימודיו התורניים הוסמך לרב
ב-1888, בגיל 17 וחצי, הוא ברח מרוסיה לניו יורק, וכששאלו אותו במחלקת ההגירה מה שמו הוא בחר בשם ישראל דוידזון להראות שהוא יהודי (בן דוד). הוא עבד למחייתו בעבודות שונות כרוכל, בסופרמרקט 17 שעות ביום, ושומר לילה בחנות. הוא התפלל ולמד בבית כנסת באיסט סייד במנהטן וחברי הקהילה מסרו לו את ילדיהם שלימד אותם עברית.
ביוגרפיה > חייו באמריקה

בו בזמן הוא למד עד שנת 1895 בסיטי קולג' של ניו יורק, והמשיך באוניברסיטת קולומביה עד לקבלת תואר דוקטור ב-1902, בגיל 25. בשנים 1899–1905 שימש כרב בכלא סינג סינג והיה חבר בארגון העובדים הסוציאליים. לאחר מכן החל משנת 1905 לימד בבית המדרש לרבנים בניו יורק עד מותו.
התחיל כמדריך לספרות עברית מימי הביניים ובשנת 1916 קודם למשרת פרופסור. הוא כיהן זמן מה כסגן ספרן, כמזכיר וכקצלר[דרושה הבהרה] של הבית המדרש, לימד שיעורי ערב.
בשנים 1909–1917 כיהן גם כמנהל "בית הספר העברי" של בית היתומים היהודי Hebrew Orphans Asylum.
פעמיים הוצע לו לעבור ללמד במחלקה למזרחנות של המכון סמית'סוניאן אך בחר להישאר בבית המדרש לרבנים.
רק בשנת תרפ"ה (1925) עשה הפסקה כשהוזמן לסדרת הרצאות באוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר שזכה בשנת שבתון אקדמית מאת הסמינר לרבנים בניו יורק בשנת תרפ"ו (1926) חזר לארץ ישראל. בדרכו לארץ ישראל ובחזרתו ממנה ערך מסע באירופה – באיטליה, צרפת, וינה, פראג, גרמניה ואנגליה ונפגש לראשונה עם קוראי ספריו, מוקיריו ומעריציו, חכמים וסופרים אתם עמד עד אז בקשר בכתב בלבד.
לצידם של נשיא בית המדרש שניאור זלמן שכטר והפרופסורים ישראל פרידלנדר, לואי גינצברג, מרדכי קפלן ואלכסנדר מרכס חינך דוידזון את הדורות הראשונים של היהדות הקונסרבטיבית בארצות הברית.
פרופ' דוידזון כתב עשרות ספרים ופרסם מאות שירים ופיוטים מכתבי יד והגניזה הקהירית מכל סוגי השירה העברית של ימי הביניים. כמו כן כתב מחקרים בתחומים נושקים וקרובים – על פרודיות, פתגמים וספרות פולמוסית בין הקראים והרבנים. לספריו בעברית נהג לכתוב מבוא באנגלית.
ב-1906 הוא נישא לקרי (גיטל בת חיים) דרייפוס (1879–1953), שהפכה לעורכת הביטאון "אאוטלוק" של "הליגה הלאומית האמריקאית של נשות "ק"ק כנסת ישראל", וביתו ברחוב מורניג סייד אווניו היה למקום מפגש לשוחרי יהדות, במיוחד בסעודות ליל שבת.
נולדו לו שתי בנות: גלדיס וג'סיקה – אחת הייתה חוקרת והשנייה עורכת דין.
דוידזון נפטר בי' בתמוז תרצ"ט (שנת 1937) בגרייט נק, ניו יורק, ונקבר בבית הקברות הר נבו בגלנדייל, קווינס, ניו יורק.
עם תלמידיו נמנה שלום שפיגל.
פרסים ואותות הוקרה

1936 – פרס ביאליק – על "אוצר השירה והפיוט"
מבחר כתביו

דיואן, פילדלפיה, תרצ"ב
חכמה וסכלות בפתגם העברי מימי הבינים, נ.י. תרצ"ח
1907 פרודיה בספרות היהודית – Parody in the Jewish Literature – ספר הראשון באנגלית
מלחמות ה', נ.י. תרצ"ד
מסות ומחקרים; פילדלפיה, תרצ"ח
סדור; ירושלים, תש"א
1914 – מהדורות בקורתיות של כתבי יוסף אבן זבארה מן המאה ה-12 – ספר השעשועים – עם תרגום לאנגלית
1915 – סדור רב סעדיה גאון; ירושלים, תש"א
דוידזון הוציא לאור בין השאר, גם את הפולמוס של רב סעדיה גאון נגד חיוי הבלכי
שעשועים; תרע"ד; נ.י. ברלין, תרפ"ה
1919 – "מחזור יניי", שרידים מקרובות יניי, ניו יורק תרע"ט. הוצאה בקורתית של יצירות המשורר היהודי הארצישראלי יניי, כולל פלימפססט שגילה עם תרגום ליוונית של התורה החתום על ידי יניי.
1923 – מחברת משירי קודש, אנתולוגיה של חמישים ממיטב שירי רבי שלמה אבן גבירול מוערים ומבוארים, עם תרגום לאנגלית מהמשורר ישראל זנגוויל, פילדלפיה תרפ"ג
1923 – ספר מלחמות ה', כולל טענות הקראי סלמון בן ירוחם נגד רב סעדיה גאון, ניו יורק
1924–1938 אוצר השירה והפיוט, פילדלפיה תרפ"ה 4 כרכים, ניו יורק תרפ"ה–תרצ"ג – מפעל חייו, כולל רשימה מדויקת של 35,000 שירים ופיוטים מאת 2,483 מחברים, "מזמן חתימת כתבי הקודש עד ראשית תקופת ההשכלה" מכתבי יד וממהדורות דפוס, מלוות בנתונים על השירים, המחברים, פרסומם, תרגומם והערות. הספר נערך על ידי אלכסנדר מרכס לפי כתבי דוידזון.
1928 – "פיוטים ושירים מן הגניזה שבמצרים", בתוך גנזי שכטר ג, תרפ"ח.
1957 – אוצר המשלים והפתגמים, ירושלים תשל"ט – פורסם אחרי מותו
לקריאה נוספת

Pamela Susan Nadell, Marc Lee Raphael (series ed), Conservative Judaism in America: A Biographical Dictionary and Sourcebook, Greenwood Press NY, 1988
הערות שוליים

1 2 3 4  Pamela S.Nadell
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260269605171  PLWABN: 9812003729405606  BNE: XX1723668  BnF: cb16219132m (data)  CiNii: DA09598528  GND: 1047513919  ISNI: 0000 0000 8093 2887  LCCN: no93028694  NKC: xx0023273  NTA: 092850340  RERO: 02-A008931700  SNAC: w6gx4mmh  SUDOC: 098532596  VcBA: 495/97381  VIAF: 14343811   WorldCat (עם VIAF): 14343811
ישראל באירוויזיון 2017

ישראל השתתפה באירוויזיון 2017 עם השיר "I Feel Alive" בביצוע של אימרי זיו (זוכה "הכוכב הבא לאירוויזיון") בעיר קייב, בירת אוקראינה. השיר סיים במקום ה-23 עם 39 נקודות.
מלבד זאת, אירוויזיון 2017 היה אחרון השידורים בערוץ הראשון, שהוחלף למחרת הגמר בכאן 11.
לפני האירוויזיון > בחירת המבצע

המבצע נבחר על ידי תוכנית מציאות, הכוכב הבא לאירוויזיון 2017 ששודרה במסגרת שידורי קשת בערוץ 2 וכן באתר האינטרנט שלה, mako.
לפני האירוויזיון > בחירת המבצע > הגמר

הגמר שודר ב-13 בפברואר 2017 והורכב משני שלבים.
לפני האירוויזיון > בחירת המבצע > הגמר > שלב ראשון

בשלב הראשון ארבעת המתמודדים הנותרים הוצמדו לשני זוגות דו-קרב. מכל דו-קרב, המתמודד עם הציון הגבוה עבר לשלב הבא של התחרות. בשלב זה לכל שופט הייתה אפשרות להעניק 3% מההצבעה. בסיום השלב הראשון השופטים הצילו מהדחה את אחד מתוך שני המתמודדים שהיה עם הביצוע הטוב לדעתם.
| דו-קרב | סדר | שם המבצע | שם השיר | הצבעת השופטים> אמדורסקי | הצבעת השופטים> פלס | הצבעת השופטים> סקעת | הצבעת השופטים> סטטיק ותבורי | ציון | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| I | 1 | אימרי זיו | "Halo" |  |  |  |  | 92% | עבר |
| I | 2 | ביטבוקס אלמנט | "Hey Mama" |  |  |  |  | 64% | הודחו |
| II | 3 | ג'ולייטה | "My Number One" |  |  |  |  | 71% | ניצלה מהדחה |
| II | 4 | דיאנה גולבי | "Euphoria" |  |  |  |  | 84% | עברה |
בחירת השופטים:
אסף אמדורסקי - ג'ולייטה
קרן פלס - ג'ולייטה
הראל סקעת - ג'ולייטה
סטטיק ובן-אל תבורי - ביטבוקס אלמנט
לפני האירוויזיון > בחירת המבצע > הגמר > שלב שני

בשלב השני היו שלושת המתמודדים הנותרים שבצעו שיר נוסף והמתמודד עם הציון הגבוה ביותר זכה במקום הראשון. בשלב זה הקולות של השופטים היו סמליים, הזוכה נקבע רק על ידי הצופים שהצביעו באמצעות היישום בנייד.
הזוכה בתחרות הכוכב הבא לאירוויזיון 2017 הוא אימרי זיו והפרס שקיבל הוא לייצג את ישראל באירוויזיון 2017.
לפני האירוויזיון > בחירת השיר

ב-26 בפברואר 2017 נבחר השיר "I Feel Alive" על ידי חברי הוועדה מטעם רשות השידור הם: ד"ר משה מורד (יו"ר), עליזה דיין-חממה, ויובל גנור; מטעם שידורי קשת, טמירה ירדני, מירה שפיגל ותומר ג'י; ומטעם תאגיד השידור "כאן", אביעד רוזנבוים.
ב-9 במרץ 2017 נחשף השיר והקליפ של אימרי זיו, שכתבו והלחינו דולב רם ופן חזות במשדר מיוחד בערוץ הראשון.
באירוויזיון > חצי גמר

ישראל השתתפה בחצי גמר השני והופיעה ה-18 והאחרונה בסדר ההופעה אחרי אסטוניה. בתום ההצבעה ישראל העפילה לגמר. בימים שלאחר הגמר פורסם הניקוד וישראל קיבלה 207 נקודות והגיעה למקום ה-3 מתוך 18 מדינות שהשתתפו בחצי-גמר.
באירוויזיון > גמר

ישראל הופיעה במקום הראשון בסדר ההופעה בגמר לפני פולין. בתום ההצבעה השיר קיבל 39 נקודות והגיע למקום ה-23 מתוך 26 מדינות שהשתתפו בגמר.
אירוויזיון 2017 הוא האחרון ששודר בישראל על ידי רשות השידור. מגיש הניקוד הישראלי, עופר נחשון, חולל שערורייה זוטא כאשר הודיע בשידור חי באירוויזיון על סיום שידורי רשות השידור (במסגרת הקראת הניקוד הישראלי לשאר השירים), דבר שהתפרש באופן שגוי כפרישה של ישראל עצמה מהאירוויזיון.
ראו גם

ישראל באירוויזיון
אירוויזיון 2017
הכוכב הבא לאירוויזיון
הערות שוליים

↑  מור לוי, ‏נציג ישראל לאירוויזיון: אימרי זיו, באתר ‏מאקו‏, 13 בפברואר 2017
↑  נבחר השיר שייצג את ישראל באירוויזיון 2017, באתר ‏מאקו‏, 26 בפברואר 2017
↑  נחשף הקליפ לשיר האירוויזיון של אימרי זיו, באתר ‏מאקו‏, 9 במרץ 2017
1 2 3 4 5  Detailed voting results SF2
↑  "הארץ", אירוויזיון 2017: הפרידה מרשות השידור פורשה בעולם כפרישת ישראל מהתחרות, באתר הארץ, 14 במאי 2017
1 2 3 4 5  Detailed voting results GF
↑  Jordan, Paul (29 באפריל 2017). "Who will be the expert jurors for Eurovision 2017?". eurovision.tv. European Broadcasting Union. נבדק ב-3 במאי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
אימרי זיו במסיבת עיתונאים
אימרי זיו בקייב 2017
כנימות עלה

| כנימת עלים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: פשפשאים
תת־סדרה:: כנימות
על־משפחה:: כנימות עלים
שם מדעי
 Aphidoidea ‏לטריי, 1802
כנימת עלים היא שם משפחת על בסדרת הפשפשאים של חרקים קטנים (1 עד 10 מ"מ) אוכלי צמחים. מבין 4,000 מינים ידועים של כנימות (המחולקות ל-10 משפחות), 250 הן מזיקים קשים לענפי החקלאות והיערנות כמו גם לעוסקים בגינון. בין אויביהן הטבעיים מושית השבע, עינפז רקום-כנף וצרעות טפיליות.
אנטומיה

האיברים האופייניים ביותר של הכנימות הוא חלקי הפה הדוקרים-מוצצים הנקראים חדק. וזוג הצינוריות יוצאות מן האבדומן (siphunculi). לכנימות חסרות הכנפיים יש גוף רך, רגליים ארוכות דקות. לבעלות הכנפיים, החזה יכול להיות נוקשה. לכנימות שני זוגות כנפיים, עדינות ושקופות. הזוג הקדמי גדול מן הזוג האחורי. הטרכאות הכיטיניות נותנות את התמיכה לכנפיים. מחושי הכנימה מורכבים משני מקטעים עבים ושוטון עם עד ארבעה חלקים. מאחר שמזונן של הכנימות הוא מוהל הצמח המצוי בשיפה, מערכת העיכול שלהן בנויה כך, שהיא ממצה מן המוהל את המרכיבים החיוניים (למשל חומצות אמיניות) ואת יתרת המים והסוכר מופרש בצורת טל דבש.
תזונה

רוב הכנימות ניזונות רק ממין אחד של צמח. עם זאת, מיני הכנימות המזיקים בחקלאות, כמו כנימת עלה האפרסק או כנימת עלה הדילועיים, מתרבים על מיני צמחים ממשפחות רבות.
בדומה למשפחות על דומות, הכנימות ניזונות מן המוהל שבצמחים. הכנימות נוהגות למצוץ את המוהל בעזרת איבר צינורי דמוי חדק מתוך צינורות השיפה המובילים סוכרים שנוצרו בתהליך הפוטוסינתזה, אל חלקי הצמח התחתונים. המוהל מכיל ריכוז גבוה מאוד של סוכרים. הכנימה מפרישה את טל הדבש בטפטוף על העלים והפרחים של הצמח, על מנת להיפטר מעודפי הסוכר במוהל שמצצה. הנוזל המופרש הוא בעל תכולת סוכרים גבוהה כשהוא מעורבב באנזימים שמקורם במערכת העיכול של החרק.
בדומה לטפילים אחרים, רבות מהכנימות הן מונופגיות, היינו ניזונות ממין צמח אחד בלבד. זאת למשל כתוצאה מאבולוציה הדדית בין הצמח לכנימה. עקב כך ניתן להבחין לעיתים בשפע כנימות על צמח אחד, בלב צמחייה נקייה מכנימות.
נמלים מסוגים אחדים נמשכות לסוכר שמפרישות הכנימות, וכך נוצרים יחסי הדדיות בין הנמלים הניזונות מטל הדבש שמפרישות הכנימות, ובין הכנימות. הכנימות נהנות מההגנה התקיפה של הנמלים המונעות מהאויבים הטבעיים של הכנימות כדוגמת הזחלים של מושית השבע ("פרת משה רבנו") או של זבוב רקום כנף (Chrysoperla rufilabris) מלתקוף את הכנימות. ידועים גם מקרים שבהם נמלים מעבירות כנימות מצמח לצמח על מנת ליצור מקורות נוספים של טל דבש, בדומה לרועה המעביר את עדריו מאחו לאחו.
יחסי הדדיות שוררים גם בין הכנימות לפרוטאובקטריה Buchnera החיות בתוך תאים ייעודיים בגוף הכנימה, הנקראים בקטריוציטים. בתמורה מפרישים חיידקים אלה את חומצות האמינו החסרות במוהל וחיוניות לכנימות.