stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טיפשים בלי הפסקה 2
צוות השחקנים הראשי

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ג'ים קארי | לויד כריסטמס |  |
| ג'ף דניאלס | הארי דאן |  |
| לורי הולדן | אדל פינצ'לו | האנטגוניסטית הראשית של הסרט |
| קת'לין טרנר | פראידה פלצ'ר | אמה של בתו האבודה של הארי. נקראת "זנותית בגודל הטיטאניק" על ידי הדמויות הראשיות וע"י עצמה |
| רוב ריגל | טרוויס ליפנקוט / קפטן ליפנקוט | טרוויס - שומר ביתה של אדל שעמה יש לו רומן בסתר אבל נהרג אחרי שרכבת עוברת דרסה אותו. קפטן ליפנקוט - אחיו התאום המרושע של טרוויס שמסייע לאדל בתוכניתה המרושעת, אבל נעצר אחרי שנחשפה התוכנית של אדל בסוף הסרט. טרוויס ואחיו קפטן ליפנקוט הם האנטגוניסטים המשניים של הסרט. |
מוזיקה

את המוזיקה לסרט הלחינו הצמד המוזיקלי-אלקטרוני "אימפריית השמש" ופסקול הסרט כלל רק שלושה שירים של הצמד שנקראים "Alive",‏ "Tonight" ו-"Wandering Star".
מוזיקה > טיפשים בלי הפסקה 2: פסקול הסרט המקורי

| מס' | כותרת | אמן | אורך |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | "Alive" | אימפריית השמש | 3:25 |
| 2. | "She Got a Mind" | Natrual Child | 4:20 |
| 3. | "Right Action" | פרנץ פרדינרד | 3:04 |
| 4. | "Mistakes of My Youth" | Eels | 4:55 |
| 5. | "Cinderella" | Firefall | 3:51 |
| 6. | "When I'm Alone" | Lissie | 3:42 |
| 7. | "Me and You" | Jake Bugg | 2:56 |
| 8. | "On the Dark Side" | John Cafferty & The Beaver Brown Band | 2:42 |
| 9. | "Wandering Star" | אימפריית השמש | 3:16 |
| 10. | "Periwinkle Sky" | The Dahls | 3:02 |
| 11. | "Tonight" | אימפריית השמש | 2:55 |
| 12. | "Sticky Situation" | The Jane Carrey Band | 3:31 |
ראו גם

משתגעים על מרי
טיפשים בלי הפסקה
הערות שוליים

↑  איתמר זהר, שובם של האנשים הכי טיפשים באמריקה, באתר הארץ, 16 בנובמבר 2014
ריו 2

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 בימוי:  קרלוס סלדנהא 
 הופק בידי:  ברוס אנדרסון   ג'ון .C. דונקין
 תסריט:  דון ריימר   קרלוס קוטקין   ג'ני ביקס   יוני ברנר
 עריכה:  הארי היטנר
 שחקנים ראשיים:  ג'סי אייזנברג   אן האת'וויי   ג'ורג' לופז   ג'יימי פוקס   וויל. אי .אם   לזלי מאן   ג'מיין קלמנט
 מדבבים:  ג'סי אייזנברג ג'מיין קלמנט ג'ורג' לופז לזלי מאן אן האת'וויי ג'יימי פוקס 
 מדבבים בעברית:  דן קיזלר   לורן סביר   גדי לוי   יואב יפת   הדר שחף-מעיין
 מוזיקה:  ג'ון פאוול
 צילום:  רנאטו פאלקאו
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  אולפני Blue Sky Studios   אולפני ההנפשה של פוקס המאה ה-20
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, הפצה לאולמות הקולנוע 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 11 באפריל 2014   ישראל 10 באפריל 2014
 משך הקרנה:  101 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית   פורטוגזית
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט לכל המשפחה, סרט קומדיה, סרט מוזיקלי, סרט פלאשבק 
 תקציב:  103 מיליון דולר
 הכנסות:  500.2 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   rio2
 סרט קודם:  ריו
 www.riomovies.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
ריו 2 (באנגלית: Rio 2) הוא סרט אנימציה בתלת מימד שיצא לאקרנים באפריל 2014. הסרט נקרא על שם העיר ריו דה ז'ניירו שבה מתרחשת עלילתו. במאי הסרט הוא קרלוס סלדניה, זהו סרט ההמשך לסרט "ריו" שיצא ב-2011.
עלילת הסרט

בלו, ג'ול ושלושת גוזליהם עוזבים את ריו דה ז'ניירו למסע לעבר יער האמזונאס שם הם מנסים להתמודד עם החיות ששוכנות שם ופוגשת את אביה האבוד של ג'ול ועוד תוכים נוספים ממינם שלכאורה נכחד (מקאו ספיקס). אבל הצרות ממתינות להם כאשר נייג'ל הקקדו רוצה לנקום בהם, וחייהם של החיות והציפורים באמזונאס נמצאים בסכנה.
בלו גיבור הסרט הראשון וג'ול מולידים ילדים וג'ול מלמדת אותם את דרכי הג'ונגל, בעוד שבלו מלמד את הילדים דברים של בני אדם ומצחיק אותם. בקצה השני של העיר לינדה וטוליו שהתחתנו מצאו נוצת מקאו וסיפרו בכך בחדשות. בלו וג'ול ראו אותם ושמחו לראות אותם. טוליו אמר שיש להקה שלמה של מקאו כחולים באמזונאס. ג'ול מחליטה לעוף לאמוזאנס למצוא את הלהקה. בלו לוקח את הפאוץ' ו-GPS והם יוצאים בליווי חבריהם פדרו ניקו ורפאל למסע.
בלו וג'ול מוצאים את הלהקה שמתברר שהיא המשפחה של ג'ול עשו מסיבה על כך שג'ול חזרה ושמחו אבא של ג'ול שיבח את בלו. אך בקצה השני של העיר נייג'ל הקקדו המרושע תכנן לנקום בבלו על כך שלא יכול יותר לעוף מהתנגשות המדחף במטוס מהסרט הראשון אליו מצטרפים גבי צפרדע רעילה שמאוהבת בנייג'ל וצ'רלי דוב נמלים ותכנן להרוג את בלו הוא קובע עם גבי וצ'רלי בחצות. נייג'ל מתעורר עם גבי וצ'רלי ומגיע לספינה של בלו בדיוק שהוא רוצה להרוג את בלו צ'רלי משחרר בקבוק ומפעיל את האזעקה של הספינה אנשים בספינה מגרשים את נייג'ל ומעיפים אותו מהספינה בלו מתעורר וחושב שבנו הקטן העיר אותו לנייג'ל לא הייתה בררה אלא לקחת גלגל הצלה שייקח אותו אל בלו
בקצה השני של היער כורת עצים רוצה לכרות את העצים באמוזאנס ורצה להרוג את טוליו ולינדה על כך שהם אוהבים טבע הכורת מצווה לכרות את היערות ונהג למצוץ סוכרייה על מקל
בינתיים פדרו ניקו ורפאל מנסים למצוא כוכב לאודישנים במופע באמוזאנס שנייג'ל שומע על ההודעה הוא שם עליו עלים שלא יזהו אותו ומציג את עצמו כבוב הציפור  ושר שיר פדרו ניקו ורפאל אהבו את השיר ונייג'ל חשב על תוכנית חדשה באמצע המופע ייקח מגבי רעל ויזרוק אותו על בלו ואז בלו ימות מהרעל הקוף של כורת העצים מצא את לינדה וטוליו וכורת העצים קושר את לינדה וטוליו על עץ בינתיים בלו מנסה ללמוד את דרכי הג'ונגל אך לא כל כך מצליח בזמן שבניו מצליחים עד שיום אחד כורתי העצים שמי פצצות על העצים בשביל שיכרתו נייג'ל שראה שבלו לוקח את הפצצות וזורק אותם למקום מרוחק השתמש בצ'רלי בשביל לעוף ותפס את בלו. בלו אמר לנייג'ל שהיה מכוסה בעלים שהוא ימות כי הפצצות עומדות להתפוצץ בלו עזב את הפצצות וגילה את נייג'ל ובדיוק אז הפצצות התפוצצו ג'ול דאגה לבלו וגבי דאגה לנייג'ל בלו ונייג'ל היו תקועים על עץ בלו ונייג'ל התעוררו ונייג'ל ניסה להרביץ לבלו גבי ראתה הזדמנות להרוג את בלו ושלחה את המקל עם הרעל שפגע בטעות על נייג'ל נייג'ל אמר נאום ואז מת אך לבסוף בתה של בלו אמרה שגבי לא רעילה נייג'ל התעורר וזינק על בלו גבי תפסה אותו ונישקה אותו וגררה אותו הרחק מן היער בלו שחרר את לינדה ואת כורת העצים בלע נחש טוליו תפס את נייג'ל וגבי ואמר שיחקור אותם למה הם ביחד ומטוס שלח את נייג'ל וגבי הרחק מבלו ולאחר מכן, בלו מתחתן עם ג'ול ובזה מסתיים הסרט.
מדבבים בעברית

בלו (דן קיזלר) - זכר מקאו ספיקס - גיבור הסרט.
ג'ול (לורן סביר) - נקבת מקאו ספיקס - גיבורת הסרט.
רפאל (גדי לוי) - טוקן הטוקו, משדך הזוג ג'ול ובלו מהסרט הראשון.
נייג'ל (יואב יפת) - תוכי קקדו אמברלה - לא יכול לעוף עקב פציעתו מבסרט הראשון - ומכך נשבע לנקום בבלו, בסרט הראשון היה אנטגוניסט.
פדרו (סאבלימינל) - תוכי מסוג קרדינל אדום.
ניקו (תומר שרון) - ציפור קנרית.
אדוארדו (יורם יוספסברג) - אבא של ג'ול מסוג מקאו ספיקס.
רוברטו (גילן שחף) - חבר ילדות של ג'ול מסוג מקאו ספיקס.
בייה (מאיה לבני) - בתם הבכורה של בלו וג'ול והיא תוכי מסוג מקאו ספיקס.
קרלה (לורה שופוב) - בתם האמצעית של בלו וג'ול והיא תוכי מסוג מקאו ספיקס.
טייאגו (דולב סלע) - בנם הקטן של בלו וג'ול והוא תוכי מסוג מקאו ספיקס.
פיליפה (סער בדישי) - תוכי מסוג מקאו אדום-כתפיים - יריבם לטריטוריה של מקאו ספיקס.
גאבי (טלי אורן) - היא קרפדה שבהתחלה חשבה שהיא רעילה עד שהתברר שלא, מאוהבת בנייג'ל.
צ'רלי - דוב נמלים, בסרט אינו מדבר אפילו לא פעם אחת, אוהב לאכול נמלי אש.
לינדה (ליאת הר לב) - בעליו של בלו.
טוליו (זיו זוהר מאיר) - דוקטור לציפורים.
לואיז (עדי רז) - בולדוג שעזר להם בסרט הראשון.
מימי (לימור שפירא) - אחותו הגדולה של אדוארדו מסוג מקאו ספיקס
לולו (הדר שחף-מעיין) - עצלנית מהאמזונאס
פרננדו (איתי ג'רופי) - נער ברזילאי שעוזר במסע של בלו וחבורתו להציל את היער.
הערות שוליים

↑  ריו 2 באתר Box Office Mojo
↑  רותה קופפר, הסרט "ריו" - הרבה מקורים, אבל לא הרבה מקוריות, באתר הארץ, 17 באפריל 2011
מר פיבודי ושרמן

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 מבוסס על:  סדרה מצוירת של ג'יי וורד משנות ה-50 וה-60
 בימוי:  רוב מינקוף 
 הופק בידי:  רוב מינקוף, אלכס שוורץ, טיפאני וורד, דניס נולאן קשינו
 תסריט:  אנדרו קורצמן, ג'ייסון קלארק, טד קיי, רוב מינקוף
 עריכה:  מייקל אנדרוז 
 מוזיקה:  דני אלפמן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  אולפני ההנפשה של דרימוורקס
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  בריטניה 7 בפברואר 2014  ארצות הברית 7 במרץ 2014 ישראל 13 במרץ 2014
 משך הקרנה:  89 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט חבר'ה, סרט מדע בדיוני, סרט פנטזיה, סרט מסע בזמן, מדע בדיוני קומי, סרט מונפש, סרט ילדים, סרט הרפתקאות, סרט קומדיה, סרט לכל המשפחה 
 תקציב:  $145,000,000
 הכנסות:  $272,912,430
 הכנסות באתר מוג'ו:   mrpeabodyandsherman
 תרגום לעברית:  מר פיבודי ושרמן
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
מר פיבודי ושרמן (באנגלית: Mr. Peabody & Sherman) הוא סרט אמריקאי מסוגת מדע בדיוני קומי בהנפשה ממוחשבת משנת 2014. בסרט מככבות הדמויות מר פיבודי ושרמן מסדרת הטלוויזיה המצוירת "רוקי ובולווינקל" ששודרה במקור בשנות ה-50 וה-60.
הסרט מופק על ידי חברת סטפן אנימציות ומופץ על ידי חברת פוקס המאה ה-20. הסרט בוים בידי הבמאי רוב מינקוף (הידוע בשל בימויו בסרט מלך האריות) והופק בידי אלכס שוורץ ודניס נולאן קשינו. טיפאני וורד - ביתו של ג'יי וורד ואחת היוצרות של הסדרה המקורית היא המפיקה בפועל. הסרט מככבין המדבבים טיי בורל, מקס צ'ארלס, אריאל ווינטר, לזלי מאן, סטיבן קולבר ואליסון ג'ני.
"מר פיבודי ושרמן" הוא הסרט הראשון של חברת דרימוורקס שמבוסס על סדרת טלוויזיה. הסרט יצא לאקרנים ב-7 בפברואר 2014 בממלכה המאוחדת וב-7 במרץ 2014 בארצות הברית. ובישראל ב-13 במרץ 2014. הסרט הכניס 61 מיליון דולר בשבוע הראשון להקרנתו בארצות הברית. בסרט הודקע תקציב של 145 מיליון דולר, הווא הניב רווחים של 272 מיליון דולר בסך הכל.
ב-9 באוקטובר 2015, יצאה סדרת ספין אוף: "המופע של מר פיבודי ושרמן", בה מתואר על תוכנית אירוח של מר פיבודי ושרמן ושל דמויות היסטוריות נוספות.
עלילה

מר פיבודי הוא כלב גאון ומדבר העוסק במדע ובהמצאות טכנולוגיות. יום אחד הוא מוצא ילד יתום ובוחר לאמץ אותו, הוא קורא לו שרמן. מר פיבודי בונה מכונת זמן ומבלה עם שרמן ברחבי ההיסטוריה באמצעותה. באחד הימים מתווכח שרמן עם בת כיתתו - פני, לגבי עובדות היסטוריות שלמד ממקור ראשון בזכות מכונת הזמן; פני לועגת לו על כך שהוא גדל אצל אב שהוא כלב, ושרמן בתגובה נושך אותה. צוות בית הספר קורא למר פיבודי לשיחה, ומזהיר אותו כי שרמן עלול להילקח מרשותו. שרמן מראה לפני את מכונת הזמן כדי להוכיח שאינו שקרן, ומשתמש בה אף על פי שאמר לו מר פיבודי שלא לגלות לאף אחד עליה. לאחר מכן, שרמן ופני מבקרים במגוון תקופות, והאירועים ההיסטוריים בהן יוצאים מכלל שליטה.
לאחר שגם מר פיבודי משתמש במכונה בשביל להציל את שרמן ופני לאחר התקלות שהתרחשו, השלושה נאלצים לצאת למסע שנועד להחזיר את הדברים למסלולם ולתקן את רצף הזמן והחלל.
בסוף הסרט, בעקבות מה שעברו הדמויות שרמן ופני, הופכים מאויבים לחברים.
מדבבים ודמויות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
טיי בארל (בעברית עמוס שוב) - מר פיבודי: כלב גאון מדבר, אימץ את שרמן, מתמחה במגוון רחב של תחומים ריאליים והומניים וממציא מכונת הזמן "ווייבק".
מקס צ'ארלס (בעברית נדב ירושלמי) - שרמן: הבן המאומץ של מר פיבודי, בן 7, בעל ידע היסטורי רחב בזכות הרפתקאותיו עם מר פיבודי ברחבי הזמן.
אריאל וינטר - פני פטרסון: בת כיתתו של שרמן.
סטיבן קולבר - פול פטרסון, אבא של פני
לזלי מאן - פטי פטרסון, אמא של פני
אליסון ג'ני - גברת גראניון: עובדת של המועצה לשלום הילד, מנסה להפריד בין מר פיבודי ושרמן בטענה שכלב לא יכול לגדל ילד.
מל ברוקס - אלברט איינשטיין
סטנלי טוצ'י (בעברית אלברט כהן) - לאונרדו דה וינצ'י
פטריק וורבארטון - אגממנון
לייק בל - מונה ליזה
קראן בראר - מייסון- חבר לכיתה של שרמן.
הפקה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הפקה > הפצה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הערות שוליים

↑  איתמר זהר, הכלב הכי נאמן בהוליווד, באתר הארץ, 16 במרץ 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5817467  BnF: cb437666024 (data)  LCCN: no2014007256  VIAF: 307452782   WorldCat (עם VIAF): 307452782
מכללת סאונד יואב גרא

| --- | --- |


ציוד הנדסאי קול במכללת סאונד - יואב גרא
 אקדמיה למוזיקה
 תקופת הפעילות:  1983–הווה (כ־41 שנים)
 מייסדים:  יואב גרא 
 קמפוס:  ריבל 5
 בעלי תפקידים
 מנכ"ל:  ינאי ספרני
 מיקום
 מיקום:  תל אביב
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°03′46″N 34°46′54″E﻿ / ﻿32.062795°N 34.781734°E﻿ / 32.062795; 34.781734
 sound-school.com
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) מכללת סאונד יואב גרא(למפת תל אביב רגילה) מכללת סאונד יואב גרא(למפת גוש דן רגילה) מכללת סאונד יואב גרא(למפת גוש דן מוגדלת) מכללת סאונד יואב גרא  he מכללת סאונד יואב גראhe מכללת סאונד יואב גראמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מכללת סאונד יואב גרא הוא בית ספר לימוד להכשרת אנשי מקצוע בתחומי עיצוב והנדסת קול. בית הספר פועל מאז 1983 והכשיר כ־5,000 בוגרים.
היסטוריה

המכללה הוקמה בשנת 1983 על ידי יואב גרא כבית הספר הראשון בישראל לעיצוב והנדסת קול. יואב גרא הוא החל לעסוק בהקלטה, עריכה והפקה של מוזיקה בתחילת שנות ה-70, למד ועבד בתחום בלוס אנג'לס, חזר לישראל הקליט וערך אלבומי מוזיקה של האמנים המובלים בישראל.
בשנותיו הראשונות ערך בית הספר את השיעורים העיונים בחדרים שכורים ושכר שעות אולפן מהאולפנים הפעילים באותה תקופה (אולפני טריטון ואולפני דיבי), בהם ערך קורסים בהקלטות אולפן. בשנת 1987 עברה המכללה למשכנה הראשון ברחוב כצנלסון  בתל אביב וכללה חדר לימודים ואולפן הקלטות. לאחר מכן, בשנת 1990, עבר בית הספר לרחוב ריבל 4 בתל אביב. יואב גרא, ואריה המר מיסד קמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות, חלקו מבנה משותף ושטחי לימוד ופעילות. בשנת 2005 נרכש בית הספר קמרה אובסקורה על ידי יואב גרא וקבוצת משקיעים, לאחר שבית הספר נקלע לקשיים כלכליים, מהלך שאפשר את המשך קיומו. מאז פועלים שתי בתי הספר תחת הנהלה משותפת. בשנת 2000 עבר בית הספר למשכנו ברחוב ריבל 5. במקום הוקמו 6 אולפנים ו-8 כיתות לימוד. תחומי הלימוד הורחבו, ובנוסף להקלטות ומיקסים לאולפנים, המכללה מציעה גם התמחות בהקמה ותפעול של אולפנים ביתיים, עיצוב פסקולים לסרטים, הגברת קול להופעות חיות ותיאטרון, טכנאות קול לשידורי רדיו והפקת מוזיקה אלקטרונית. בשנת 2015 העביר יואב גרא את ניהול בית הספר לידי ינאי ספרני. יואב גרא המשיך בפעילות כמורה מהמניין.
בפיקוח משרד העבודה נפתח במכללה מסלול לימוד המקנה תעודת בקרת קול ממשלתית. בית הספר פועל בשיתוף פעולה עם איגוד מהנדסי הקול הבין לאומי (אנ') (Audio Engineering Society) ושימש כסניף הישראלי של הארגון. משנת 2002 מעניק בית הספר תעודות "הנדסאי קול" המוכרת על ידי המכון הממשלתי להכשרה בטכנולוגיה ובמדע.
לימודים

המכללה מציעה לימודי סאונד עיוניים עם התנסות מעשית. בסיום הלימודים מקבל הבוגר תעודת הנדסאי קול. במסלול טכנאי קול מציע 3 מסלולי התמחות, אורכו שנתיים והוא מעניק תעודת בקרת קול מטעם משרד העבודה והרווחה. מסלול מוזיקה אלקטרונית מלווה את כל תהליכי היצירה וההפקה הדרושים ליצירת מוזיקה אלקטרונית.
בוגרים

בין בוגרי המכללה נמנים:
קורין אלאל - למדה במכללה בשנת 1987. בסיום הקורס הפיקה והקליטה במקום אריך נגן ובו מופיעים שלושה שירים בביצוע אלאל: "קבוצה ריקה", "דרך הכורכר" ו"Mediterranean Girl".
יועד נבו - החל ללמוד במכללה כשהיה בן 16, בגיל 19 כבר היה חתום כטכנאי וכשותף בהפקה המוזיקלית של האלבום "אפר ואבק" של יהודה פוליקר ויעקב גלעד.  בין השאר עבד עם סיה, מובי, בריאן אדמס, גולדפראפ, סופי אליס בקסטור, שוגבייבס, פט שופ בויז, גירלז אלאוד, דוראן דוראן ואייר
אסף לביא צנעני - מלחין, מפיק מוזיקלי בעיקר בסגנון הים תיכוני
נתן סלור - מוזיקאי, מלחין וזמר
גיל סמטנה - בסיסט, נגן קונטרבס ומפיק מוזיקלי
ארי קטורזה - גיטריסט, מלחין ומפיק מוזיקלי
רזי בן-עזר - מלחין ומהנדס קול ישראלי-אמריקאי
תום עידן - חצי מצמד ההיפ הופ אקו וטיטו
הערות שוליים

↑  רותי זוארץ, ‏מוסד או מותג, באתר גלובס, 19 בספטמבר 2005
↑  מירב לוי, 'קמרה אובסקורה' פותח את שעריו מחדש, באתר News1 מחלקה ראשונה, 18 בספטמבר 2005
↑   דרך המוסיקה 🎸 | קורין אלאל - פרק 5, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 29:03)
↑  סיפורים מהמיקסר, באתר גלובס, 31 במרץ 2011
↑  עדי קיסר, עכבר העיר, כפר גלובלי: מסביב לעולם עם אקו וטיטו, באתר הארץ, 27 בדצמבר 2012
פנינה ברט-צדקה

| --- | --- |

 לידה:  14 בנובמבר 1958 (בת 66) ב' בכסלו ה'תשי"ט ישראל בית זרע, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1984
 עיסוק:  שחקנית, במאית
 בן זוג:  גדי צדקה
 
פנינה ברט-צדקה (נולדה ב-14 בנובמבר 1958) היא שחקנית ובמאית תיאטרון ישראלית. משמשת כמנהלת האמנותית של התיאטרון העברי.
חיים אישיים

פנינה ברט נשואה לגדי צדקה מאז 1994, הם מתגוררים בבנימינה והורים לשלושה ילדים.
גלריית תמונות

פנינה ברט ודינה בליי-שור ב"אנטיגונה", 2012
פנינה ברט ואסף סולומון ב"אנטיגונה"
גדי ופנינה ברט-צדקה ב"הרופא וגרושתו", 2009
פנינה ברט ב"קברט ז'בוטינסקי", 2011
פנינה ברט ב"קברט ז'בוטינסקי"
מימין לשמאל: רמי חזקיהו, אביבה נגוסה, ארז שלם ופנינה ברט ב"שוקו וניל", 2015
פנינה ברט וחלי סנקה ב"שוקו וניל"
פנינה ברט וארז שלם ב"שוקו וניל"
משחק בתיאטרון

| שנה | הצגה | תפקיד | תיאטרון | מחזאי | במאי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1984 | קנאתה היחידה של אמר |  | פסטיבל עכו | ויליאם בטלר ייטס | רינה ברוך |
| 1985 | תשתו קפה | תפקיד ראשי, חסר שם | אנסמבל תמונע | נאוה צוקרמן | נאוה צוקרמן |
| 1985 | בתחילת קיץ 1970 |  | פסטיבל עכו | עיבוד של אודי בן סעדיה לסיפור מאת א.ב. יהושע | אודי בן סעדיה |
| 1986 | חמש צעקות |  | אנסמבל תמונע | נאוה צוקרמן בעיבוד לספרו של מילן קונדרה "הקלות הבלתי נסבלת של הקיום" | נאוה צוקרמן |
| 1987 | שרה גיבורת ניל"י | שרה אהרנסון | תיאטרון ילדים ונוער | דבורה עומר | איציק ויינגרטן |
| 1987 | תרנגול כפרות |  | תיאטרון ילדים ונוער | אלי עמיר | רזי אמיתי |
| סוף שנות השמונים | טרילוגיית "המשפחה"/עכשיו כולם ביחד | רונה | תיאטרון ילדים ונוער | מרים קיני | יצחק שאולי |
| 1989 | המלט | המלכה גרטרוד | אנסמבל עיתים, התיאטרון הקאמרי | שייקספיר | רנה ירושלמי |
| 1991 | די לסמים | האמא | תיאטרון השעה | איזו לייבוביץ' | איזו לייבוביץ' |
| 1991 | וויצק | קטה | אנסמבל עיתים, תיאטרון הקאמרי | גאורג ביכנר | רנה ירושלמי |
| 1993 | רומיאו ויוליה | יוליה | אנסמבל עיתים, תיאטרון הקאמרי | שייקספיר | רנה ירושלמי |
| 1998 | בעלת הארמון | דורה | תיאטרון הפקות | לאה גולדברג | גדי צדקה |
| 2003 | איש חסיד היה |  | התיאטרון העברי | דן אלמגור | גדי צדקה |
| 2006 | חנה סנש | קטרינה סנש | תיאטרון השעה | אהרן מגד | גדי צדקה |
| 2008 | אב"י | דבורה בן יהודה | תיאטרון השעה | גדי צדקה | גדי צדקה |
| 2008 | דע מאין באת | אחותו של רבי יוחנן | פסטיבל ACT2 חיפה | גדי צדקה | גדי צדקה |
| 2009 | קורצ׳אק | סטפה | תיאטרון השעה | גדי צדקה | גדי צדקה |
| 2009 | הרופא וגרושתו | דינה | התיאטרון העברי | עיבוד של פנינה וגדי צדקה לסיפור הרופא וגרושתו מאת עגנון | גדי צדקה |
| 2011 | שלומציון | שלומציון המלכה | פסטיבל פותחים במה תיאטרון בית ליסין | גדי צדקה | גדי צדקה |
| 2011 | מרד | האמא | תיאטרון השעה | גדי צדקה | גדי צדקה |
| 2011 | קברט ז׳בוטינסקי |  | מציגה בתיאטרון העברי, הוצגה בעבר בתיאטרון בית ליסין, זוכת פרס התיאטרונטו | גדי צדקה | גדי צדקה |
| 2012 | 33 וריאציות | מנהלת הארכיון | תיאטרון בית ליסין | מויזס קאופמן | משה קפטן |
| 2011 | אחרון ימיה | תלמה | תיאטרון בית ליסין | משה קפטן | משה קפטן |
| 2012 | אנטיגונה | איסמנה | התיאטרון העברי | סופוקלס בתרגום ט. כרמי | גדי צדקה |
| 2013 | אהבת רחל | חיותה | התיאטרון העברי | גדי צדקה | גדי צדקה |
| 2015 | שוקו וניל | צפרירה | התיאטרון העברי | גדי צדקה | גדי צדקה |
| 2019 | אהבה וכאב | איריס | התיאטרון העברי | גדי צדקה (על פי ספרה של צרויה שלו) | גדי צדקה |
| 2021 | גבירתי ראש הממשלה | פנינה | התיאטרון העברי | גדי צדקה | גדי צדקה |
| 2022 | איש חסיד היה |  | התיאטרון העברי | דן אלמגור | גדי צדקה |
| 2024 | מקבת' | ליידי מקבת' | התיאטרון העברי | ויליאם שייקספיר (תרגום: מאיר ויזלטיר) | גדי צדקה |
משחק בקולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | במאי |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | הגדר (סרט חרדי) | הרבנית | טלי אברהמי |
| 2012 | עולמות (סרט חרדי) |  | יואב לוסטיג |
| 2015 | יישור הדורים (24 דקות) | האמא | אריאל רבל |
| 2021 | הברך | אמו של יהלום | נדב לפיד |
משחק בטלוויזיה

| סדרה | תפקיד | ערוץ | תסריטאי/יוצר | במאי | מפיק |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| תמרות עשן | יקירה | הוט 3 | עודד דוידוף, נח סטולמן | עודד דוידוף | אולפני הרצליה |
| Abraham | שרה | הטלוויזיה האמריקאית |  |  |  |
עיבוד ובימוי

| שנה | מחזה | תפקיד | תיאטרון | מחזאי | במאי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1997 | ילדי הצל | הדרכת שחקנים | תיאטרון הפקות בשיתוף יד ושם | בן-ציון תומר | גדי צדקה |
| 2004 | זוהר ארגוב - המחזמר | הדרכת שחקנים | התיאטרון העברי | גדי צדקה | גדי צדקה |
| 2005 | גטו | עיבוד יחד עם גדי צדקה והדרכת שחקנים | התיאטרון העברי בשיתוף התיאטרון הארצי לנוער | עיבוד של פנינה ברט וגדי צדקה למחזה מאת יהושע סובול | גדי צדקה |
| 2005 | נשי טרויה | הדרכת השחקנים | תיאטרון קהילתי קיסריה | אוריפידס | גדי צדקה |
| 2006 | תמונות מחיי נישואין | עיבוד לתשעה זוגות ובימוי שחקנים | תיאטרון קהילתי קיסריה | פנינה ברט בעיבוד למחזה של אינגמר ברגמן | גדי צדקה |
| 2014 | לרקוד עם אבא | בימוי שחקנים | התיאטרון העברי | עיבוד של גדי צדקה למחזה מאת איציק ויינגרטן | גדי צדקה |
| 2016 | יהודי טוב | בימוי משותף עם גדי צדקה | התיאטרון העברי | הנרי יאגלום | פנינה ברט וגדי צדקה |
|  | רומיאו ויוליה | בימוי | תיאטרון קהילתי קיסריה | שייקספיר | פנינה ברט צדקה |
|  | אנטיגונה עם להקת רוק כמקהלה | בימוי | תיאטרון קהילתי קיסריה | סופוקלס | פנינה ברט צדקה |
|  | הנחשול | בימוי | תיאטרון קהילתי קיסריה | מורטון רו | פנינה ברט צדקה |
|  | אמיל והבלשים | בימוי | תיאטרון קהילתי קיסריה | גדי צדקה | פנינה ברט צדקה |
|  | בגדי המלך החדשים | בימוי | תיאטרון קהילתי קיסריה | אסף אור | פנינה ברט צדקה |
| 2018 | לשם ובחזרה | הדרכת שחקנים | התיאטרון העברי | גדי ויהונדב צדקה | גדי צדקה |
| 2020 | גטו | עיבוד ובימוי יחד עם גדי צדקה | התיאטרון העברי | עיבוד חדש למחזה מאת יהושע סובול | פנינה ברט וגדי צדקה |
הערות שוליים

↑  חיים נגיד, עיבוד ראשון מסוגו לספרו של מילן קונדרה", הקלות הבלתי נסבלת של הקיום", מעריב, 4 במאי 1986
↑  מדריך הפסטיבל, חדשות, 15 באוקטובר 1989
↑  כל הכולם מעבדה, חדשות, 4 באוקטובר 1991
↑  רון שוורץ, ‏בית ספר למוזיקה, באתר גלובס, 8 באפריל 2012
↑  עכבר העיר, זוכי תיאטרונטו 2011: פנינה ברט ויעל טוקר, באתר הארץ, 23 באפריל 2011
↑  נתי אורנן, עכבר העיר תל אביב, אני אתן לך את אחותי, באתר הארץ, 14 בנובמבר 2008
↑   הפקה חדשה של ההצגה "גטו": כמו קדימון לדבר האמיתי, באתר הארץ, 12 בינואר 2020
↑   ננו שבתאי, הפקה חדשה של ההצגה "גטו": כמו קדימון לדבר האמיתי, באתר הארץ, 12 בינואר 2020
נפוליון - חי או מת!

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 כתיבה:  נסים אלוני 
 מוזיקה:  גארי ברתיני 
 סוגה:  מחזמר 
 הצגת בכורה:  אוקטובר 1970 
 
נפוליון – חי או מת! הוא מחזה מאת נסים אלוני אשר הועלה לראשונה בתיאטרון בימות בחודש אוקטובר 1970.
עלילה

המחזה נפתח בסוף המאה העשרים ובמרכזו השד של נפוליאון בונפרטה מצליח לברוח מעולם השדים, ולחזור אל המאה התשע עשרה במטרה להזהיר את עצמו מלפלוש לרוסיה. במקביל רוצח שכיר בשם דון-בריגלה נשכר להביא את נפוליון "חי או מת", אך השניים, נפוליון המת והרוצח, מתקשים למצוא את נפוליון האמיתי מכיוון שישנו ריבוי של נפוליונים מתחזים.
הפקות

המחזה הועלה במקור בתיאטרון בימות (בהנהלתו של יעקב אגמון) בשנת 1970, כמחזה מוזיקלי כולל שירים בהלחנתו של גארי ברתיני. במאי ההצגה היה אלוני עצמו, המעבד המוזיקלי היה יוסי מר-חיים ואת התפאורה הכין שלמה ויתקין. השחקנים: איצקו רחמימוב, יוסי פולק, אדית אסטרוק, שולה חן, גליה ישי, חנה רוט, הוגו ירדן, דובי גל, נורית כהן, קובי רכט ושמעון לב-ארי.
הייתה זו ההפקה הגדולה ביותר של התיאטרון עד אז: בהצגה השתתפו 11 שחקנים ו-4 נגנים, והוקלטו תזמורת גדולה ומקהלת רינת.
הוצאות ההפקה הסתמכו ב-214,000 ל"י, וההצגה זכתה לתמיכה בסך 30,000 ל"י מטעם משרד החינוך (הייתה זו ההצגה הראשונה ש"בימות" זכה לתמיכה ציבורית עבורה).
ההצגה זכתה לביקורות טובות ואולם ירדה מן הבמות כעבור שבועות ספורים, בסוף חודש נובמבר אותה שנה, עקב מחסור בצופים. בטורו 'הטיוטות שלי', ניתח העיתונאי אורי קיסרי את הסיבות לכישלון ההצגה והסיק שהאשם איננו במנהל יעקב אגמון, וגם לא בבמאי המוכשר ניסים אלוני, ואף לא במחזאי ("ניסים אלוני לא בייש את ניסים אלוני, הבמאי את המחזאי") ומכאן הסיק קיסרי שהסיבה לכישלון ההצגה הוא ש"לקהל אין כשרון".
באביב 1979 הועלה המחזה מחדש על ידי התיאטרון הקאמרי, שוב בבימויו של אלוני, עם מוזיקה מאת ברתיני ותפאורה ותלבושות מאת שלמה ויתקין, הפעם בניהול מוזיקלי ועיבוד מאת אלכס כגן, ועם תאורה על ידי אברהם צברי, בהשתתפות: אורנה פורת, אורי לוי, יוסי פולק (השחקן היחידי מהליהוק המקורי), יוסי גרבר, יוסף כרמון, אלברט כהן, גבי קרן, דב רייזר, ששי סעד, לירון נירגד, אסתי קוסוביצקי, מיקי מרין ותמי אשל. העילה להפקה המחודשת הייתה התעניינותו של הבמאי הנודע הרולד פרינס בהצגה, לאחר ששמע עליה מפי ברתיני. עבור ההפקה המחודשת עיבד אלוני את המחזה מחדש, בין היתר הוא אפשר לדמותו של נפולאון המת, לקרום עור וגידים במהלך המחזה, להבדיל מהגרסה הראשונה בה הדמות היא שד לאורך כל המחזה. ההפקה המחודשת זכתה להצלחה גדולה, ובזכותה המחזה נודע כאחד החשובים ביצירתו של אלוני.
בשנת 1993 יצא המחזה לאור בהוצאת כתר כחלק מספריית המחזות העבריים 'צד התפר'. זאת לאחר שדורי פרנס ערך את המחזה עבור הופעה בניסן נתיב, מה שדרבן את אלוני להכין את המחזה לדפוס.
בשנת 2004 הועלה חידוש למחזה על ידי הסטודיו למשחק ניסן נתיב, בבימויו של אודי בן-משה, ועם לחן מחודש לשירים פרי עטה של קרן פלס.
בשנת 2017 עלה בתיאטרון החאן חידוש למחזה, בבימויו של אודי בן-משה. ההצגה זכתה בפרסים בטקס פרסי התיאטרון לשנת 2017 בקטגוריית תאורה (רוני כהן) ותלבושות (יהודית אהרון).
הספר

נסים אלוני, נפוליון – חי או מת!: מחזה עם פזמונים; מוזיקה מאת גארי ברתיני, ירושלים: כתר ('צד התפר: מחזה עברי'), 1993.
לקריאה נוספת

שמעון לוי, '"חושך, חצי אור, קצת דמדומים וזהו!": נצרות, כאוס ותיאטרון ב"נפוליון – חי או מת!" מאת נסים אלוני' בתוך: נורית יערי (עורכת), על מלכים, שחקנים וצוענים: מחקרים ביצירתו התיאטרונית של נסים אלוני, בני ברק: הקיבוץ המאוחד, 2005, עמ' 230–238.
יצחק בן-מרדכי, 'התעתועים שמעבר לקרנבל: קריאה במחזה "נפוליון – חי או מת" מאת נסים אלוני', במה 169 (תשס"ג), 24–46.