stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שנה
הערות שוליים

↑  שכן 365.242 (הלוח השמשי) + 354.367 (הלוח הירחי)=719.61 יממות, וכשמחלקים את זה לשתים נמצא הממוצע 359.8 יממות.
↑  ראו: ישעיהו, ל"ח, ח'.
↑  לפי פלוטרכוס ברומא חילקו את השנה לעשרה חדשים, יש מהחודשים שהיו ארוכים מ-35 ימים. וליקובסקי טוען שזה נהג בתקופה בין הרעש שבימי עזיהו עד לנסיגת השמש עשר מעלות בימי חזקיהו המלך, שאז מסלול השמש עדיין היה 360 ימים והחודש הירחי היה כ-36 ימים. לכן חלקו את השנה לעשרה חודשים בני 36 ימים כל אחד. נמצאו גם פפירוסים בבליים מאותה תקופה בתאריך ה-33 לחודש, אך לא ידוע כמה ימים היו בחודש בדיוק. הרומאים נהגו גם בחלוקת החודש לארבעה חלקים בני 8 ימים שנקראו "של תשעה ימים" (נונדינאה), בהתאם לחודשים של 36 ימים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531693105171  BnF: cb11959557d (data)  GND: 4382925-9  LCCN: sh85149056
ראש ממשלת אזרבייג'ן

| --- | --- |

 איוש נוכחי:  עלי אסדוב
 תאריך כניסה לתפקיד:  8 באוקטובר 2019
 דרכי מינוי:  בצו נשיאותי
 תחום שיפוט:  אזרבייג'ן אזרבייג'ן
 כפוף:  נשיא אזרבייג'ן
 מושב המשרה:  באקו
 ייסוד המשרה:  7 בפברואר 1991
 איוש ראשון:  חסן חסנוב
 cabmin.gov.az
 
ראש הממשלה של רפובליקת אזרבייג'ן (באזרית: Azərbaycan baş nazirlərinin siyahısı) הוא ראש הממשלה של אזרבייג'ן. ראש הממשלה הנוכחי הוא עלי אסדוב והוא מונה לתפקידו ב-8 באוקטובר 2019.
בשל התפקיד המרכזי של הנשיא במערכת הפוליטית של אזרבייג׳ן, פעילות הרשות המבצעת (כמו גם פעילות ראש הממשלה) מושפעת באופן משמעותי מראש המדינה. לדוגמה, הנשיא הוא אשר ממנה ומפטר את ראש הממשלה ושאר חברי ממשלה; הנשיא רשאי גם לנהל את ישיבות הממשלה ומחלק פקודות לראש הממשלה ושאר חברי הממשלה, וגם בעל סמכות לבטל כל פעולה של הממשלה.
בשל כך, ראש הממשלה הוא התפקיד השלישי בחשיבותו באזרבייג'ן, אחרי הנשיא וסגנו הראשון. במקרה של נבצרות, מות הנשיא, התפטרות או הדחה, ראש הממשלה הוא השני בסדר הירושה לנשיאות, אחרי סגן הנשיא הראשון. עד שנוצרה משרת סגן הנשיא הראשון בספטמבר 2016, ראש הממשלה היה הראשון בסדר הירושה.
ראשי ממשלת אזרבייג'ן

| № | שם | דיוקן | תקופת כהונה | שיוף מפלגתי | תחת הנשיא |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  חסן חסנוב  |  |  7 בפברואר 1991 — 4 באפריל 1992 | מועמד עצמאי | איאז מוטאליבוב |
| ממלא מקום  |  פיירוז מוסטפאייב  |  | 4 באפריל 1992 — 14 במאי 1992  | עצמאי | ממלא מקום יאקוב מאמדוב |
| 2  |  רחים חוסיינוב  |  | 14 במאי 1992 — 30 בינואר 1993  | עצמאי | איאז מוטאליבוב  ממלא מקום עיסא חמבאר   עבדולפז אלצ'יביי |
|  ממלא מקום  |  עלי מאסימוב  |  | 5 בפברואר 1993 — 28 באפריל 1993  | החזית העממית |  עבדולפז אלצ'יביי |
| 3  |  פנאה חוסיינוב  |  | 28 באפריל 1993 — 30 ביוני 1993  | החזית העממית |  עבדולפז אלצ'יביי |
| 4  |  סורט חוסיינוב  |  | 30 ביוני 1993 — 7 באוקטובר 1994  | איש צבא |  חיידר אלייב |
| ממלא מקום  |  פואד הולייב  |  | 7 באוקטובר 1994 — 2 במאי 1995  | אזרבייג'ן החדשה |  חיידר אלייב |
| 5  |  פואד הולייב  |  | 2 במאי 1995 — 20 ביולי 1996  | אזרבייג'ן החדשה |  חיידר אלייב |
| ממלא מקום  |  ארטור ראסיזאדה  |  | 20 ביולי 1996 — 26 בנובמבר 1996  | אזרבייג'ן החדשה |  חיידר אלייב |
| 6 |  ארטור ראסיזאדה  |  | 26 בנובמבר 1996 — 4 באוגוסט 2003  | אזרבייג'ן החדשה |  חיידר אלייב |
| 7  |  אילהם אלייב  |  | 4 באוגוסט 2003 — 4 בנובמבר 2003  | אזרבייג'ן החדשה |  חיידר אלייב |
| 8  |  ארטור ראסיזאדה  |  |  4 בנובמבר 2003 — 21 באפריל 2018  | אזרבייג'ן החדשה |  אילהם אלייב |
| 9  |  נורבוז מאמדוב  |  |  21 באפריל 2018 — 8 באוקטובר 2019  | אזרבייג'ן החדשה |  אילהם אלייב |
| 10  |  עלי אסדוב  |  |  8 באוקטובר 2019 — מכהן  | אזרבייג'ן החדשה |  אילהם אלייב |
ראו גם

נשיא אזרבייג'ן
משרד ההגנה של אזרבייג'ן
הערות שוליים

↑  הואשם בניסיון להוביל הפיכה ופוטר
↑  התפטר בשל מצבו הרפואי
↑  נבחר לתפקיד נשיא אזרבייג'ן
ראנוצ'ו השני פארנזה, דוכס פארמה

| --- | --- |

 לידה:  17 בספטמבר 1630 פארמה, דוכסות פארמה  
 פטירה:  11 בדצמבר 1694 (בגיל 64) פארמה, דוכסות פארמה  
 מדינה:  פארמה 
 מקום קבורה:  Sanctuary of Santa Maria della Steccata 
 בת זוג:  מרגריטה ויאולנטה, נסיכת סבויה   איזבלה ד'אסטה, דוכסית פארמה   מריה ד'אסטה
 
 חתימה:   
 
ראנוצ'ו השני פארנזה, דוכס פארמה (באיטלקית: Ranuccio II Farnese; ‏17 בספטמבר 1630 – 11 בדצמבר 1694), היה דוכס פארמה בין השנים 1646–1694, ודוכס קסטרו בין השנים 1646–1649.
ביוגרפיה

ראנוצ'ו נולד ב-17 בספטמבר 1630 בפארמה, לאודוארדו פארנזה, דוכס פארמה ולמרגריטה דה' מדיצ'י, בתם של קוזימו השני דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה ומריה מגדלנה, ארכידוכסית אוסטריה. בשנת 1646 מת אביו, וראנוצ'ו עלה לשלטון במקומו, תוך שדודו, פרנצ'סקו מריה פארנזה, ואמו משמשים כעוצרים עד לבגרותו. ראנוצ'ו היה שייך למשפחת פארנזה, אשר קיבלה את השליטה בדוכסות פארמה מהאפיפיור פאולוס השלישי, לשעבר אלסנדרו פארנזה.
במהלך שלטונו של אביו הייתה הדוכסות מעורבת במלחמות קסטרו, שפרצה על דוכסות קסטרו, אשר הייתה נחלה של בית פארנזה במדינת האפיפיור צפונית לרומא, אשר משפחתו של האפיפיור אורבנוס השמיני, משפחת ברבריני, הייתה להוטה לרכוש. כאשר אודוארדו לא היה מסוגל להחזיר את חובותיו לנושים שלו, הם כבשו את הדוכסות, אולם מלחמת קסטרו הראשונה הסתיימה בתבוסת האפיפיור.
ראנוצ'ו סירב לפרוע את החובות שנצברו על ידי אביו, למרות שהלה חתם על הסכם שלום שבו הסכים לעשות זאת. הוא גם סירב להכיר בבישוף החדש של קסטרו, אשר מונה על ידי האפיפיור אינוקנטיוס העשירי. בשנת 1649 הבישוף החדש, החשמן כריסטורו ג'ארדה, נרצח בדרכו לבית קסטרו. האפיפיור האשים את ראנוצ'ו ברצח, ובתגובה, כוחות נאמנים לאפיפיור הטילו מצור על קסטרו וכבשו אותה, ואז הרסו אותה עד היסוד. באוגוסט אותה שנה נמחצו כוחות פארנזה לא הרחק מבולוניה, וראנוצ'ו נשאר ללא כל אמצעי לזכות בהחזרתה, על אף ניסיונותיו לרכוש אותה בחזרה בכסף.
בשנת 1672 הוא קנה את בארדי וקומפיאנו מג'אנאנדראה דוריה לאנדי, ובכך העניק לדוכסות את צורתה הסופית. בימים האחרונים של שלטונו, הדוכסות סבלה בכבדות מן הנוכחות של כוחות הצבא הקיסרי, אשר לחמו במלחמת תשע השנים עם ויטוריו אמדאו השני, דוכס סבויה וצרפת. ב-11 בדצמבר 1694 מת ראנוצ'ו בפארמה, ובנו אודוארדו פארנזה, נסיך הכתר של פארמה עלה לשלטון במקומו.
משפחתו

ב-29 באפריל 1660 התחתן ראוצ'ו עם מרגריטה ויאולנטה, נסיכת סבויה, בתם של ויטוריו אמדאו הראשון, דוכס סבויה וכריסטין מארי מצרפת, ממנה נולדו לו שני ילדים:
בת מתה (1661)
בן מת (1663)
ב-18 בפברואר 1664 התחתן ראנוצ'ו בשנית עם איזבלה ד'אסטה, דוכסית פארמה, בתם של פרנצ'סקו הראשון ד'אסטה, דוכס מודנה ומריה קטרינה פארנזה, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
מריה מרגריטה פארנזה (1664–1718), התחתן עם פרנצ'סקו השני ד'אסטה, דוכס מודנה
תרזה פארנזה (1665–1702)
אודוארדו פארנזה, נסיך הכתר של פארמה (1666–1693), התחתן עם דורותיאה סופיה, רוזנת פפאלץ-נויבורג
ב-1 בינואר 1668 התחתן ראנוצ'ו עם מריה ד'אסטה ממודנה, אחותה של אשתו השנייה, ממנה נולדו לו 9 ילדים:
איזבלה פרנצ'סקה מריה לוצ'יה פארנזה (1668–1718)
ויטוריה מריה פרנצ'סקה פארנזה (1669–1671)
בן מת (1671)
ויטוריה פארנזה (1672)
קטרינה פארנזה (1672)
בן מת (1674)
אלאונורה פארנזה (1675)
פרנצ'סקו פארנזה, דוכס פארמה (1678–1727), התחתן עם דורותיאה סופיה, רוזנת פפאלץ-נויבורג
אנטוניו פארנזה, דוכס פארמה (1679–1731), התחתן עם אנריקטה ד'אסטה
רובר השני, רוזן אסביי

| --- | --- |
 לידה:  5 ביולי 768? 
 פטירה:  807? (בגיל 38 בערך) 
 
רוברט השני, רוזן אסביי (רודברט, שרודוברט) (נפטר ב-12 ביולי 807) היה אציל פרנקי, רוזן וורמס ואזור הריין, ורוזן אסביי, אשר קיבל אותם בסביבות שנת 800. רובר הוא אב קדמון של בית קאפה (כולל בית ולואה ובית בורבון), אשר שלטו בפורטוגל, ספרד, צרפת, לוקסמבורג, פארמה, ברזיל וממלכת שתי הסיציליות.
צאצאיו

רוברט הקים את השושלת הרוברטיאנית, אשר עליה נמנו בנו היה רובר השלישי, רוזן וורמס, נכדו רובר החזק, וניניו אודו ורובר, אשר שניהם שלטו בממלכת פרנקיה המערבית.
אחד מצאצאיו של רובר היה איג קאפה, מלך צרפת, מייסד שושלת המלוכה הצרפתית אשר שלטה בצרפת ברציפות עד 1848, למרות הפסקה קצרה שנגרמה על ידי המהפכה הצרפתית והאימפריה הצרפתית הראשונה. הקו הצעיר שלט בספרד מאז 1700, והמלך הנוכחי פליפה השישי הם צאצאים ישירים שלו.
מוצא אפשרי

רובר היה כנראה בנו של תורינגברט מוורמס, ובכך נכדו של רובר הראשון, דוכס נויסטריה (697-764). לפי תאוריה אחרת הוא היה בנו של רוברט, בנו של תורינגברט. בין אבותיו של רובר היה למברט (665-741), רוזן אסביי, הסבא של המלך הקרולינגי הראשון, פפין הגוץ.
סבתא רבתא-רבא של רובר עשויה להיות הנסיכה קלוטילד (נולדה בערך 670), בתו של תאודריק השלישי, המלך המרובינגי של אוסטרזיה.
בנוסף הוא היה אחיה של ארמנגארד, אשתו של הקיסר לואי החסיד. ואחיהם של קרודגאנג, ארכיבישוף מץ ואב המנזר בלורשוקנקור, מייסד המנזר בלורש.
קרל פרידריך וילהלם, נסיך ליינינגן

קרל פרידריך וילהלם, נסיך ליינינגן (בגרמנית: Carl Friedrich Wilhelm, 1. Fürst zu Leiningen; ‏14 באוגוסט 1724 - 9 בינואר 1807) היה אציל גרמני, והנסיך הראשון של נסיכות ליינינגן.
ביוגרפיה

קרל פרידריך וילהלם נולד ב-14 באוגוסט 1724 בדירקהיים, והיה בנם הבכור של פרידריך מגנוס, רוזן ליינינגן-דאגסבורג-הארטנבורג ולאנה כריסטינה אלאונורה, רוזנת וורמבראנד-שטופאך, בתם של יוהאן וילהלם, רוזן ורמבראנד-שטופאך וסוזאנה יוזפה, ברונית פרזינג-שטיין. בשנת 1756 מת אביו, וקרל פרידריך וילהלם ירש את נחלותיו.
ב-3 ביולי 1779 הוא קיבל את התואר נסיך האימפריה הרומית הקדושה, והיה הנסיך הראשון של ליינינגן.
בשנת 1801 נשללו ממנו אדמותיו על הגדה השמאלית של הריין, דהיינו הרדנבורג, דאגסבורג ודירקהיים, אך ב-1803 הוא קיבל את אדמות מנזר אמורבאך כגמול רחב על ההפסדים.
כמה שנים לאחר מכן איבדה נסיכות ליינינגן את עצמאותה, והפכה להיות חלק מממלכת בוואריה. ב-9 בינואר 1807 מת קרל פרידריך וילהלם באמורבאך, ובנו אמיך קרל, נסיך ליינינגן ירש את נחלותיו.
משפחתו

ב-24 ביוני 1749 התחתן קרל פרידריך וילהלם עם בת דודתו כריסטיאנה וילהלמינה לואיזה, רוזנת זולמס-רדלהיים ואסנהיים, בתם של וילהלם קרל לודוויג, רוזן זולמס-רדלהיים ואסנהיים ומריה מגדלנה לאופולדה, רוזנת וורמבראנד-שטופאך, ממנה נולדו לו בן ושלוש בנות:
אליזבת כריסטיאנה מריאנה, נסיכת ליינינגן (1753–1792), התחתנה עם קרל לודוויג, רוזן זאלם.
שרלוטה לואיזה פוליקסנה, נסיכת ליינינגן (1755–1785), התחתנה עם פרנץ, רוזן ארבאך-ארבאך.
קרולינה סופיה וילהלמינה, נסיכת ליינינגן (1757–1832), התחתנה עם פרידריך מגנוס, רוזן זולמס-ויילדנפלס.
אמיך קרל, נסיך ליינינגן (1763–1814).
ריקרדו מרטינלי

ריקרדו אלברטו מרטינלי ברוקאל (בספרדית: Ricardo Alberto Martinelli Berrocal; נולד ב-11 במרץ 1952) הוא איש עסקים שכיהן כנשיא פנמה בשנים 2009–2014.
מרטינלי שימש כמנהל הביטוח הלאומי בפנמה בין השנים 1994 ל-1996, ובין 1999 ל-2003 כיהן כיושב ראש מועצת המנהלים של החברה המנהלת את תעלת פנמה וכשר לענייני התעלה. ב-1998 הקים את מפלגת המרכז-ימין קאמביו דמוקרטיקו (Cambio Democrático; "שינוי דמוקרטי"), וב-2004 היה מועמד המפלגה לנשיאות. הוא הגיע למקום הרביעי והאחרון, לאחר שקיבל כ-5.3% מהקולות, ומפלגתו השיגה שלושה מושבים בפרלמנט.
בבחירות שנערכו בשנת 2009 זכה מרטינלי בניצחון סוחף, לאחר שקיבל כ-60% מקולות הבוחרים. הוא נהנה גם מרוב מוחלט בפרלמנט, לאחר שמפלגתו קיבלה 42 מתוך 71 המושבים. הוא הושבע לנשיא ב-1 ביולי אותה שנה. ב-1 ביולי 2014 הסתיימה כהונתו של מרטינלי כנשיא.
נגד הנשיא לשעבר מתנהלת חקירה על פרשות שחיתות מרובות, וחקירה עיקרית על טענות של האזנות סתר לא חוקיות כנגד אנשי ממשל ובעלי עמדות מפתח במדינה. את מכשירי ההאזנה לפי התביעה קנה הנשיא לשעבר מחברה ישראלית שגם הגיעה ואימנה את אנשיו בהפעלתו. ב-22 בדצמבר 2015 הוצא נגדו צו מעצר בגלל אי הופעתו לבית המשפט. הנשיא לשעבר עזב את המדינה בינואר 2016 ולא חזר. ב-12 ביוני 2017 נעצר מרטינלי על ידי שירות המרשלים של ארצות הברית והוסגר לפנמה ב-11 ביוני 2018. ב-9 באוגוסט 2019 זיכה הרכב בן שלושה שופטים את מרטינלי מאשמת שחיתות וריגול פוליטי בזמן כהונתו והורה על שחרור ממעצר הבית בו שהה.
בדצמבר 2022 הוא הועמד לדין בגין הלבנת הון מכספי ציבור בתקופת כהונתו בשנים 2014-2009 באמצעות רכישת אמצעי תקשורת. מרטינלי הכחיש את האישומים וטען כי מדובר ברדיפה פוליטית. הוא הכריז על כוונתו לרוץ שוב לנשיאות בשנת 2024,אולם ביולי 2023 הוא הורשע, מה שמהווה איום על תוכניותיו להתמודד שוב על הנשיאות.
הערות שוליים

↑  Ricardo Martinelli: former Panama president not guilty of spying, The Guardian. August 10, 2019
↑  פנמה: הנשיא לשעבר מרטינלי יועמד לדין בגין הלבנת הון, באתר ynet, 10 בדצמבר 2022
↑  נשיאה לשעבר של פנמה ריקרדו מרטינלי נמצא אשם בהלבנת הון, באתר מעריב אונליין, 18 ביולי 2023
Ricardo Martinelli: former Panama president not guilty of spying, The Guardian. August 10, 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 142682284  ISNI: 0000 0000 7762 3776  LCCN: n2010012474  VIAF: 107928033   WorldCat (עם VIAF): 107928033 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פנמה ובנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תורינגברט, רוזן אסביי

| --- | --- |
 לידה:  735
 פטירה:  770 (בגיל 35 בערך)
 
תורינגברט, רוזן אסביי (735–770), היה אציל פרנקי, רוזן וורמס ואזור הריין, ורוזן אסביי, ובנו של רובר הראשון, דוכס נויסטריה. תורינגברט הוא אב קדמון של בית קאפה (כולל בית ולואה ובית בורבון), אשר שלטו בפורטוגל, ספרד, צרפת, לוקסמבורג, פארמה, ברזיל וממלכת שתי הסיציליות.
לתורינגברט ואשתו (שמה לא ידוע) היה ילד אחד:
רובר השני, רוזן אסביי
בשנת 770 מת תורינגברט, ובנו רובר השני ירש את נחלותיו ותאריו. אחד מצאצאיו של תורינגברט היה איג קאפה, מלך צרפת, מייסד שושלת המלוכה הצרפתית אשר שלטה בצרפת ברציפות עד 1848, למעט הפסקה קצרה שנגרמה על ידי המהפכה הצרפתית והאימפריה הצרפתית הראשונה. הקו הצעיר שלט בספרד מאז 1700, והמלך הנוכחי פליפה השישי הם צאצאים ישירים שלו.
שהזאדה ג'יהאנגיר

שהזאדה ג'יהאנגיר (בטורקית: Şehzade Cihangir;‏ 9 בדצמבר 1531 או 9 בדצמבר 1535 – 27 בנובמבר 1553) היה בנם השישי והאחרון של הסולטאן העות'מאני סולימאן המפואר והורם סולטאן. מלידה, סבל מבעיות בריאותיות רבות, ביניהן עקשת, מה שגרם לו לפתח עיוות. הוא היה משכיל מאוד ובין החכמים מבין כל אחיו ואחיו למחצה. יש הטוענים כי הוא מת מאוחר יותר מצער לאחר ששמע על הוצאתו להורג של אחיו למחצה, מוסטפא, שבוצעה על ידי אביו, הסולטאן סולימאן.
השכונה ג'יהאנגיר שבאיסטנבול נקראת על שם שהזאדה ג'יהאנגיר לאחר שאביו ציווה למימר סינאן לבנות מסגד עץ שמשקיף על הבוספורוס כדי להנציח את מותו.
בתרבות הפופולרית

בסדרת הטלוויזיה הטורקית "הסולטאן", מגולם שהזאדה ג'יהאנגיר על ידי השחקן הטורקי טולגה סאריטס.
ערך זה הוא קצרמרבנושא האימפריה העות'מאנית ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרידריך, נסיך פרוסיה (1911–1966)

פרידריך גאורג וילהלם כריסטופר, נסיך פרוסיה (בגרמנית: Friedrich Georg Wilhelm Christoph Prinz von Preußen;‏ 19 בדצמבר 1911 – 20 באפריל 1966), הידוע גם בשם פרידריך פון פרוסן בבריטניה, היה בנו הרביעי של וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה.
ביוגרפיה > ראשית חייו

פרידריך נולד ב-19 בדצמבר 1911 בברלין, לוילהלם, נסיך הכתר של גרמניה ולצציליה, דוכסית מקלנבורג-שוורין, בתם של פרידריך פרנץ השלישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין ואנסטסיה מיכאילובנה, הדוכסית הגדולה של רוסיה.
פרידריך בילה את השנתיים הראשונות לחייו בסופוט עד ינואר 1914 מכיוון שאביו פיקד על רגימנט ההוסרים הראשון של משמר החיים בדנציג עד שהועבר לברלין. משנת 1917 התגורר פרידריך עם אמו ואחיו בארמון צציליינהוף בפוטסדאם, שם למד בבית הספר.
פרידריך, שהסנדק שלו היה המלך ג'ורג' החמישי, היה אנגלופיל מאז נעוריו. בשנת 1934 הוא היה הראשון מבית הוהנצולרן מאז מלחמת העולם הראשונה שהתקבל בארמון בקינגהאם על ידי הזוג המלכותי הבריטי וגם השתתף בשבוע הרגאטה בקווס כאורחם על היאכטה המלכותית ויקטוריה ואלברט. כנציגו של סבו, פרידריך השתתף בהלוויה הממלכתית של האדמירל הבריטי לורד ג'ליקו בלונדון בסוף 1935. ב-1937 הוא היה נציג משפחת המלוכה הפרוסית בהכתרת ג'ורג' השישי.
כמו אחיו, פרידריך למד משפטים וכלכלה. הוא עבר את הבחינה הממלכתית הראשונה שלו במשפטים ב-1936 באוניברסיטת פרידריך וילהלם בברלין. ב-1937 עבר לבריטניה ועבד תחילה בבנק לונדוני, ואחר כך בתפקיד מסחרי בנציג אנגליה של סינדיקט האשלג.
ביוגרפיה > לימודים בבריטניה וכליאה

הוא למד בקיימברידג' וחי בסתר כרוזן פון לינגן כאשר פרצה מלחמת העולם השנייה בספטמבר 1939. הוא נעצר ונכלא במאי 1940. הוא הוחזק בבריטניה במשך מספר חודשים ונשלח למחנות המעצר ליד קוויבק סיטי וזמן קצר לאחר מכן בפרנהאם, קוויבק. בשני המחנות הוא נבחר למנהיג המחנה על ידי עמיתיו השבויים.
ביוגרפיה > התאזרחות בריטית ב-1947

הוא ויתר על אזרחותו הגרמנית בשנת 1947. הוא התאזרח כאזרח בריטי באוקטובר 1947 תחת השם פרידריך פון פרוסן (אחרי שנודע גם במהלך שהותו בבריטניה כ"ג'ורג' מנספילד"). התאזרחות זו הייתה שנויה במחלוקת, בין השאר משום שבהיותו צאצא של סופיה מהנובר, ובעל זכויות על פי חוק ההסדר 1701, כפי שתוקן על ידי חוק ההתאזרחות של סופיה 1705, הייתה לו תביעה לאזרחות בריטית מלידה. מעמדו בהקשר לתביעתו לפיצוי בגין רכוש שנתפס בפולין נדון בפרלמנט ובבתי המשפט עד 1961.
ביוגרפיה > מותו

הוא היה הבעלים של Schloss Reinhartshausen בארבך, גרמניה. כששהה שם ב-1966, הוא נעלם ונמצא שבועיים לאחר מכן לאחר שטבע בריין. לא ניתן היה לקבוע אם מדובר בהתאבדות או בתאונה.
משפחתו

פרידריך התחתן עם ליידי בריג'יד גינס ב-30 ביולי 1945 בהדהאם הקטנה. נולדו להם חמישה ילדים:
הנסיך פרידריך ניקולאוס (נולד ב-3 במאי 1946) התחתן, עם ויקטוריה לוסינדה מנקרופט (נולדה ב-7 במרץ 1952, בתו של סטורמונט מנקרופט, הברון השני של מנקרופט) ב-27 בפברואר 1980 בלונדון ויש להם ילדים.
הנסיך אנדראס (נולד ב-14 בנובמבר 1947) התחתן עם אלכסנדרה בלאהובה (28 בדצמבר 1947 - 8 בספטמבר 2019) ב-2 בינואר 1979, ויש להם ילדים, כולל טטיאנה פון פרוסן.
הנסיכה ויקטוריה מרינה (נולדה ב-22 בפברואר 1952) נישאה לפיליפ אלפונס אצ'אצ'ה (נולד ב-25 במרץ 1945) ב-3 במאי 1976, ויש להם ילדים.
הנסיך רופרט (נולד ב-28 באפריל 1955) התחתן עם זיבה ראסטגר-ג'ווהרי (נולדה ב-12 בדצמבר 1954, למשפחה של תעשיינים איראנים עשירים) ב-5 בינואר 1982 בלונדון, ויש להם ילדים.
הנסיכה אנטוניה (נולדה ב-28 באפריל 1955) התחתנה עם צ'ארלס ולסלי, הדוכס התשיעי מוולינגטון ב-3 בפברואר 1977 בכנסיית סנט פול, לונדון, ויש להם ילדים.
הערות שוליים

1 2  Commons Debate of 19 October 1961
↑  Grandson of Kaiser Was Held in Canada. Toronto Star, June 1, 1945, p. 28
1 2 3 4  Eilers, Marlene. Queen Victoria's Descendants. Rosvall Royal Books, Falkoping, Sweden, 1997. pp.17-18, 124-125, 172. מסת"ב 91-630-5964-9ISBN 91-630-5964-9
1 2 3  Genealogisches Handbuch des Adels, Fürstliche Häuser XIV. "Haus Preußen". C.A. Starke Verlag, 1991, pp. 148-149. מסת"ב 37-980-0700-4.
↑  Milani, Abbas. Eminent Persians, The Men and Women Who Made Modern Iran, 1941-1979, Volume 1, Syracuse University Press and Persian World Press, Syracuse, New York, 2008. pp.661-664. מסת"ב 978-0-8156-0907-0
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810550216305606  GND: 1137025379  VIAF: 2262150085871815060002   WorldCat (עם VIAF): 2262150085871815060002 
הנסיך ניקולאוס, הבן הבכור
קרל פרידריך, נסיך הוהנצולרן

| --- | --- |

 לידה:  20 באפריל 1952 (בן 72) זיגמרינגן, גרמניה המערבית גרמניה המערבית 
 שם מלא:  קרל פרידריך אמיך מיינהרד בנדיקט פידליס מריה גרולד, נסיך הוהנצולרן
 מדינה:  גרמניה 
 השכלה:  אוניברסיטת פריבור 
 בת זוג:  אלכסנדרה שנק פון שטאופנברג   קתרינה (נינה) דה זומר
 פרסים והוקרה
 צלב מסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (2009) 
 
קרל פרידריך, נסיך הוהנצולרן (בגרמנית: Karl Friedrich Fürst von Hohenzollern; נולד ב-20 באפריל 1952) הוא ראש בית הוהנצולרן-זיגמרינגן.
ביוגרפיה

קרל פרידריך נולד ב-20 באפריל 1952 בזיגמרינגן, לפרידריך וילהלם, נסיך הוהנצולרן ולמרגריטה, נסיכת ליינינגן, בתם של קרל, נסיך ליינינגן, ומריה קירילובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה.
קרל פרידריך למד מנהל עסקים באוניברסיטת פריבור, שווייץ.
קרל פרידריך הוא היו"ר והבעלים הבלעדי של קבוצת פירסט פון הוהנצולרן), הכוללת נדל"ן, יערות, והמעסיקה 400 עובדים, והוא בעל 50% מהמניות בחברת Zollern GmbH und Co. KG (עבודות פלדה, טכניקות שידור) המעסיקה 2800 עובדים.
ב-17 במאי 1985 התחתן קרל פרידריך עם הרוזנת אלכסנדרה שנק פון שטאופנברג, בתם של הרוזן קלמנס אנטון שנק פון שטאופנברג (בן דוד ראשון של קולונל קלאוס שנק פון שטאופנברג) והרוזנת קלמנטינה אליזבת וולף-מטרניך צור גראכט, ממנה נולדו לו ארבעה ילדים, אולם ב-21 בינואר 2010 התגרשו השניים. ב-17 ביולי 2010 התחתן קרל פרידריך בשנית עם קתרינה (נינה) דה זומר, צלמת גרמנייה.
על פי החוקה של רומניה משנת 1923, קרל פרידריך הוא היורש החוקי של כס המלוכה הרומני לאחר מותו של מיכאי הראשון, מלך רומניה. עם זאת, בראיון בשנת 2009, הוא הצהיר, כי אינו מעוניין בכס המלוכה הרומני.
הנסיך חי באחוזת הציד בית יוזפלוסט, ואילו בית הציד הסמוך משמש את אחיו אלברכט, בעוד אחוזת קראוכנווייס הקרובה משמשת את גרושתו, הנסיכה אלכסנדרה. כמו כן, הוא הבעלים של טירת אומקירך.
בנוסף, יש לו משרדים בטירת זיגמרינגן אשר פתוחה גם לציבור, ומשמשת עבור המשפחה לחתונות ושאר המאורעות הרשמיים.
משפחתו

ב-17 במאי 1985 התחתן קרל פרידריך עם הרוזנת אלכסנדרה שנק פון שטאופנברג, בתם של הרוזן קלמנס אנטון שנק פון שטאופנברג (בן דוד ראשון של קולונל קלאוס שנק פון שטאופנברג) והרוזנת קלמנטינה אליזבת וולף-מטרניך צור גראכט, ממנה נולדו לו ארבעה ילדים:
אלכסנדר, נסיך הכתר של הוהנצולרן (נולד ב-1987)
פיליפה, נסיכת הוהנצולרן (נולדה ב-1988)
פלאמיניה, נסיכת הוהנצולרן (נולדה ב-1992)
אנטוניה, נסיכת הוהנצולרן (נולדה ב-1995)
הערות שוליים

↑  Genealogisches Handbuch des Adels, Fürstliche Häuser XIX. "Haus Hohenzollern". C.A. Starke Verlag, 2011, pp. 32-33, 260.
↑  Hereditary Princess is wearing a white wedding veil – Website Schwäbische Zeitung
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1011781433  VIAF: 171007752   WorldCat (עם VIAF): 171007752 
טירת זיגמרינגן
אחוזת יוזפסלוט, מגום מגוריו של הנסיך
שלומציון (בת הורדוס)

שלומציון (Salampsio; נולדה בשנת 33 לפנה"ס) הייתה בתו הבכירה של הורדוס מלך יהודה מאשתו השנייה, מרים החשמונאית.
לשלומציון היו מאמה שלושה אחים, אלכסנדר, אריסטובולוס (שהוצאו להורג על ידי אביהם), ואח נוסף שהתחנך ברומא ונפטר שם, ואחות, קיפרוס.
הורדוס אירס את שלומציון לאחיו, פירורא, לאחר שאשתו נפטרה, אולם פירורא התחמק מנישואין אלה כי התאהב בשפחתו, והורדוס השיא אותה לפצאל, בנו של פצאל, אחיו.
לשלומציון ופצאל היו חמישה ילדים: אנטיפטרוס, אלכסנדר, הורדוס, אלכסנדרה וקיפרוס. אלכסנדרה נישאה לטימיוס איש קיפרוס, שמוצאו ממשפחה מיוחסת. היא נפטרה ללא ילדים. קיפרוס נישאה לאגריפס הראשון ולהם היו ארבעה ילדים: אגריפס השני, ברניקי, מרים ודרוסילה.
הערות שוליים

↑  אריה כשר ואליעזר ויצטום, הורדוס: מלך רודף ורדוף, עמ' 114.
↑  יוסף בן מתתיהו, תולדות מלחמת היהודים עם הרומאים, ספר א, פרק כב, פסקה ב, סעיף 435.
↑  יוסף בן מתתיהו, תולדות מלחמת היהודים עם הרומאים, ספר א, פרק כח, פסקה ד, סעיף 563.
↑  יוסף בן מתתיהו, תולדות מלחמת היהודים עם הרומאים, ספר א, פרק כד, פסקה ה, סעיפים 483–484; קדמוניות היהודים, ספר 16, פרק ז, פסקה ג, סעיפים 196-194.
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 18, פרק ה, פסקה ד, סעיפים 131-130.
ערך זה הוא קצרמרבנושא תולדות עם ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פנאיוטיס דנגליס

| --- | --- |

הגנרל פנאיוטיס דנגליס
 לידה:  1853 אגריניו, ממלכת יוון ממלכת יוון
 פטירה:  9 במרץ 1924  (בגיל 71 בערך) אתונה, ממלכת יוון ממלכת יוון
 מדינה:  יוון 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית של יוון 
 בן או בת זוג:  Sofía Móstra 
 השתייכות:   צבא יוון
 תקופת הפעילות:  1878–1918 (כ־40 שנה)
 דרגה:  גנרל
 תפקידים בשירות
 המלחמה היוונית-עות'מאנית (1897).  ראש מטה ארמיית "תסליה" במלחמת הבלקן הראשונה. מפקד גיס. ראש המטה הכללי של צבא היבשה. המפקד בפועל של צבא יוון במלחמת העולם הראשונה.
 פעולות ומבצעים
 המאבק המקדוני 
 עיטורים
 מפקד גבוה במסדר המושיע (1913) 
 תפקידים אזרחיים
 שר המלחמה היווני בממשלתו הראשונה של אלפתריוס וניזלוס.  נציג ממלכת יוון לועידת השלום בלונדון לאחר מלחמת הבלקן הראשונה   מנהיג המפלגה הליברלית היוונית.  שר בממשלתו של דימטריוס גונאריס.
 
פנאיוטיס דנגליס (ביוונית Παναγιώτης Δαγκλής;‏ 1853, אגריניו, ממלכת יוון – 9 במרץ 1924, אתונה, ממלכת יוון), היה גנרל יווני, שר המלחמה היווני ומפקדו בפועל של צבא יוון אשר הוביל אותו לניצחון על ממלכת בולגריה בחזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה.
תחילת הקריירה

פנאיוטיס דנגליס נולד לגאורגיוס דנגליס, מהפכן יווני אשר לחם במלחמת העצמאות היוונית. ב-1878 סיים דנגליס את האקדמיה הצבאית היוונית והוסמך כקצין ארטילריה בדרגת סגן משנה. מאוחר יותר נשלח לשנת לימודים נוספת בבלגיה. בין 1884–1887 שימש כקצין הקישור היווני למשלחת הצבאית הצרפתית, שעסקה בהכשרתו, ציודו והפיכתו של צבא ממלכת יוון, לצבא אירופי מודרני. דנגליס שנחשב מומחה למקצועות הארטילריה הוצב לתפקידי הדרכה באקדמיה הצבאית.
בשלהי המאה ה-19 המציא דנגליס את תותח ההרים שייחודו ביכולת הובלתו הקלה בשטחי קרקע קשים ויועד ללוחמה בשטח הררי, כסיוע לכוחות חיל הרגלים. התותח בקוטר 75 מילימטרים יוצר באופן סדרתי על ידי חברת שניידר אלקטריק, כונה "תותח שניידר-דנגליס" והופעל במלחמות הבלקן ובמלחמת העולם הראשונה.
דנגליס שימש כראש מטה חטיבת רגלים באזור אפירוס, ב-1904 הועלה לדרגת לויטננט קולונל והועבר לתפקיד במטה הכללי היווני וב-1907 הועלה לדרגת קולונל. במקדוניה היוונית שהייתה עדיין נתונה רשמית תחת שלטון האימפריה העות'מאנית, התחולל בראשית המאה ה-20 עימות בין מיליציות יווניות לבולגריות במטרה לקבוע עובדות בשטח לקראת מאבק עצמאות עתידי. האימפריה שנתונה הייתה בעימות בין הסולטאן עבדול חמיד השני לתנועת הטורקים הצעירים הפגינה חולשה צבאית ופוליטית וצבאה לא התערב בנעשה. ידם של הבולגרים הייתה על העליונה ודנגליס נשלח לעמוד בראש הארגון "הפאן-הלני" במקדוניה כדי לארגן את ההתנגדות היוונית. צעדיו הוגבלו על ידי המלך גאורגיוס בשל רצונו להימנע מעימות ישיר נוסף מול העות'מאנים, עניין שהוביל לאי שקט בקרב החוגים הלאומנים בצבא שראו בחבל שטח מולדת היסטורי. ביוני 1909 נקראו בחזרה לממלכה, כל קציני הצבא אשר פעלו באופן לא רשמי ברחבי מקדוניה והעניין הוביל להפיכה כנגד המלך.
ב-1911 הועלה דנגליס לדרגת מייג'ור-ג'נרל ומונה לראש המטה של צבא היבשה, הן בשל כישוריו והן בשל הצורך לאזן בין תומכי הקיסרות הגרמנית נאמני המלך במטה הכללי כדוגמת הגנרל יואניס מטאקסס, לבין הלאומנים היוונים. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה שימש כראש המטה של הארמייה עליה פיקד יורש העצר קונסטנטינוס ובנובמבר 1912 מונה כאחד מנציגי ממלכת יוון לועידת השלום בלונדון. במרץ 1913 הועלה לדרגת לויטננט ג'נרל ומונה למפקד גיס.