stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ורג' סיגל
ביוגרפיה

סיגל נולד בעיר ניו יורק וגדל בעיירה גרייט נק שבלונג איילנד, ניו יורק למשפחה יהודית. אביו ממשפחת סגל ואימו ממשפחת סלובודקין (שם שמציין את מוצאם מהעיירה סלובודקה).
הוא למד בתיכון פנימייתי השייך לקהילת אגודת הידידים (הקווייקרים), למד ב"מכללת האוורפורד" שבפנסילבניה ולאחר מכן ב"אוניברסיטת קולומביה" משם סיים בהצלחה את לימודיו בשנת 1955.
ב-1956 התגייס לצבא האמריקאי.
קריירה קולנועית

סיגל החל את דרכו כשחקן קולנוע בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 כאשר הופיע בדרמות "היום הארוך ביותר" בתור נחת אמריקאי, "ספינת השוטים" בתפקיד הנוסע היהודי דייוויד, ב"מלך עכברוש" בתפקיד הראשי הראשון של סיגל בתור "המלך" במחנה השבויים היפני ובמערבון "הזמנה לאקדוחן".
על עבודתו המוקדמת קיבל סיגל בשנת 1965 את פרס גלובוס הזהב לשחקן המבטיח הטוב ביותר, בצוותא עם השחקן הישראלי חיים טופול.
בשנת 1966 זכה סיגל לשדרוג משמעותי בקריירה שלו בזכות תפקיד שקיבל מהבמאי מייק ניקולס בדרמה "מי מפחד מווירג'יניה וולף?".
על הופעתו בתפקיד המדריך הצעיר והנאה ניק הועמד סיגל לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר. בנוסף להופעתו המוערכת שיחק סיגל באותה שנה גם בתפקיד הראשי במותחן הריגול הבריטי
"המשימה ברלין" ובדרמת המלחמה "הפיקוד האבוד".
ב-1967 הופיע סיגל בסרט הפשע של רוג'ר קורמן המבוסס על "טבח יום ולנטיין" בתפקיד הרוצח השכיר פיטר גוסנברג חבר ה"כנופיה הצפונית".
ב-1968 הועמד סיגל לפרס באפט"א לשחקן המשנה הטוב ביותר על הופעתו במותחן הקומי "לא דרך להתייחס לגברת" בתור הבלש מוריס ברומל
ושיחק בסרטו של סידני לומט "ביי ביי איש אמיץ"
ב-1969 שיחק בסרט המלחמה "הגשר על הרמאגן" בתפקיד לוטננט פיל הארטמן.
בשנת 1973 זכה סיגל בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסרט קומי/ מוזיקלי על הופעתו בתפקיד סטיב בלקבורן בקומדיה הרומנטית הבריטית "מגע של איכות". בשנות ה-70 התפרסם גם לצידה של ברברה סטרייסנד בקומדיה "הינשוף והחתלתולה" בתור הכתב פליקס, לצידו של רוברט רדפורד בדרמת הפשע הקומית "היהלום הלוהט" ולצידה של גולדי הון במערבון "הדוכסית ודיטווטר פוקס" בו שיחק בתפקיד המהמר דיטווטר פוקס.
בשנת 1976 זכה סיגל להנחות את טקס האוסקר לצידם של כוכבי קולנוע בדמותם של ולטר מתאו, ג'ין קלי, רוברט שו וגולדי הון.
ב-1978 שיחק סיגל בקומדיית הבישול "רציחות קטנות של אשפי מטבח גדולים" בתפקיד יזם המזון המהיר רובי רוס.
ב-1981 הופיע סיגל בקומדיה "עותק פחם" לצידו של כוכב הקולנוע דנזל וושינגטון בהופעת הבכורה שלו. שנות השמונים אופיינו בקיפאון מסוים בקריירת המשחק של סיגל והוא נפנה לעסוק במוזיקה. יש לו להקת ג'אז משלו.
ב-1989 שיחק בקומדיה המצליחה "תראו מי מדבר" בתפקיד אלברט, גבר נשוי המכניס להריון את גיבורת העלילה רואת החשבון מולי ג'נסן (קירסטי אלי).
ב-1991 השתתף בדרמה המוזיקלית "למען הבנים" בתור ארט סילבר כותב הבדיחות של הבדרנית דיקסי לאונרד (בט מידלר).
בשנת 1996 שיתף פעולה עם בן סטילר בקומדיות "אני, אשתי ואמי החורגת" בתפקיד אד אביו המאמץ של מל קופלין ו"כייבל גאי" בהפקתו של סטילר בתור אביו של סטיבן (מתיו ברודריק).
באותה השנה חזר סיגל לשתף פעולה עם ברברה סטרייסנד לאחר כ-26 שנה בדרמה הקומית בבימויה "שתי פנים למראה".
הופיע בפעם האחרונה בקולנוע בשנת 2010 בדרמה הקומית "על אהבה וסמים אחרים" בתפקיד אביו של ג'יימי רנדל (ג'ייק ג'ילנהול).
החל משנת 2013 שיחק סיגל בסדרת הטלוויזיה הגולדברגים.
תהרוג אותי וזהו

בשנותיו המאוחרות זכה סיגל להכרת המבקרים ולפרסום בעיקר בזכות תפקידו בקומדיית המצבים המצליחה "תהרוג אותי וזהו". סיגל הופיע בתפקיד ג'ק גאלו, המוציא לאור העוצמתי של המגזין במשך כשבע עונות והועמד פעמיים לפרס גלובוס הזהב לשחקן הקומי הטוב ביותר.
חיים אישיים

סיגל היה אב לשתי בנות מאשתו הראשונה, המפיקה והעורכת, מריון סיגל פריד.
אשתו השנייה, לה היה נשוי עד למותה, הייתה לינדה רוגוף.
סיגל היה נשוי בשלישית, משנת 1996, לסוניה גרינבאום.
סיגל נפטר מסיבוכים מניתוח מעקפים בסנטה רוזה, קליפורניה, ב-23 במרץ 2021, בגיל 87.
פילמוגרפיה נבחרת

הרופאים הצעירים (1961)
היום הארוך ביותר (1962)
הזמנה לאקדוחן (1964)
המתמחים החדשים (1964)
מלך עכברוש (1965)
ספינת השוטים (1965)
מי מפחד מווירג'יניה וולף? (1966)
הפיקוד האבוד (1966)
המשימה ברלין (1966)
טבח יום ולנטיין (1967)
ביי ביי איש אמיץ (1968)
לא דרך להתייחס לגברת (1968)
הגשר על הרמאגן (1969)
אוהבים (1970)
איפה פופא? (1970)
הינשוף והחתלתולה (1970)
נולד לנצח (1971)
היהלום הלוהט (1972)
אני אוהב את גרושתי (1973)
מגע של איכות (1973)
איש הטרמינל (1974)
קליפורניה ספליט (1974)
רולטה רוסית (1975)
הציפור השחורה (1975)
הדוכסית ודיטווטר פוקס (1976)
רכבת הרים (1977)
דיק וג'יין עושים את זה (1977)
רציחות קטנות של אשפי מטבח גדולים (1978)
אבד ונמצא (1979)
הזוג הנשוי האחרון באמריקה (1980)
עותק פחם (1980)
החדר הקר (1984)
סטיק (1985)
לא הילד שלי (1985)
הכל הוגן (1989)
תראו מי מדבר (1989)
למען הבנים (1991)
אני עצמי ואנוכי (1992)
צבא של איש אחד (1993)
תראו מי מדבר עכשיו (1993)
פגיעה ישירה (1994)
הבייביסיטר (1995)
זאת המסיבה שלי (1996)
שתי פנים למראה (1996)
כייבל גאי (1996)
אני, אשתי ואמי החורגת (1999)
גבהים (2004)
דינוטופיה: המסע אחר אבני האודם (2005)
Made for Each Other‏ (2009)
2012 (2009)
על אהבה וסמים אחרים (2010)
אלסה ופרד (2014)
פילמוגרפיה נבחרת > טלוויזיה

קרוליין בעיר (1997)
הרפתקאות ג'וני קווסט (1997–1996) – דיבוב
הודיני (1998) - סרט טלוויזיה
סיפורה של לינדה מקרטני (2000) - סרט טלוויזיה של CBS
הערות שוליים

↑  Nellie Andreeva,Erik Pedersen, Nellie Andreeva, Erik Pedersen, George Segal Dies: Oscar-Nominated Actor & ‘The Goldbergs’ Star Was 87, Deadline, ‏24 במרץ 2021 (באנגלית)
| פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט מוזיקלי או קומדיה |
| --- | --- | --- |
| 1950‏-1960 | פרד אסטר (1950) •דני קיי (1951) • דונלד או'קונור (1952) • דייוויד ניבן (1953) • ג'יימס מייסון (1954) • טום יוול (1955) • קנטינפלס (1956) • פרנק סינטרה (1957) • דני קיי (1958) • ג'ק למון (1959) • ג'ק למון (1960) |  |
| 1961‏-1980 | גלן פורד (1961) • מרצ'לו מסטרויאני (1962) • אלברטו סורדי (1963) • רקס הריסון (1964) • לי מרווין (1965) • אלן ארקין (1966) • ריצ'רד האריס (1967) • רון מודי (1968) • פיטר או'טול (1969) • אלברט פיני (1970) • חיים טופול (1971) • ג'ק למון (1972) • ג'ורג' סיגל (1973) • ארט קרני (1974) • וולטר מתאו (1975) • קריס קריסטופרסון (1976) • ריצ'רד דרייפוס (1977) • וורן בייטי (1978) • פיטר סלרס (1979) • ריי שארקי (1980) |  |
| 1981‏-2000 | דאדלי מור (1981) • דסטין הופמן (1982) • מייקל קיין (1983) • דאדלי מור (1984) • ג'ק ניקולסון (1985) • פול הוגאן (1986) • רובין ויליאמס (1987) • טום הנקס (1988) • מורגן פרימן (1989) • ז'ראר דפארדיה (1990) • רובין ויליאמס (1991) • טים רובינס (1992) • רובין ויליאמס (1993) • יו גרנט (1994) • ג'ון טרבולטה (1995) • טום קרוז (1996) • ג'ק ניקולסון (1997) • מייקל קיין (1998) • ג'ים קארי (1999) • ג'ורג' קלוני (2000) |  |
| 2001-היום | ג'ין הקמן (2001) • ריצ'רד גיר (2002) • ביל מארי (2003) • ג'יימי פוקס (2004) • חואקין פיניקס (2005) סשה ברון כהן (2006) • ג'וני דפ (2007) • קולין פארל (2008) • רוברט דאוני ג'וניור (2009) • פול ג'יאמטי (2010) • ז'אן דוז'רדן (2011) • יו ג'קמן (2012) • לאונרדו דיקפריו (2013) • מייקל קיטון (2014) • מאט דיימון (2015) • ראיין גוסלינג (2016) • ג'יימס פרנקו (2017) • כריסטיאן בייל (2018) • טארון אגרטון (2019) • סשה ברון כהן (2020) • אנדרו גארפילד (2021) • קולין פארל (2022) • פול ג'יאמטי (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007316563805171  PLWABN: 9810680941105606  BIBSYS: 90176297  BNE: XX1318027  BnF: cb138996281 (data)  GND: 133066592  ICCU: RT1V009280  ISNI: 0000 0001 2148 7506  LCCN: n86145238  MusicBrainz: 4fa38ed4-ed2a-4682-9607-703e7f58ddfb  NKC: pna2011630592  NTA: 072818816  SNAC: w6737h54  SUDOC: 123769116  VIAF: 117665188   WorldCat (עם VIAF): 117665188
גביע הפדרציה 1983

| --- | --- |
 ענף:  טניס 
 ארגון מפעיל:  הפדרציה הבין-לאומית לטניס 
 תקופת התחרות:  17 ביולי 1983 – 24 ביולי 1983 (8 ימים)
 מספר תחרות:  21 
 מספר משחקים:  59
 מדינות משתתפות:  39
 עיר מארחת:  ציריך, שווייץ שווייץ
 זוכה:  צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה (2)
 → 1982 1984 ← 
 
גביע הפדרציה 1983 הייתה התחרות ה-21 לנבחרות טניס נשים. היא אורגנה על ידי פדרציית הטניס הבינלאומית.
התחרות נערכה במגרשי מועדון הטניס בציריך. התחרות נערכה בחסות של NEC.
התחרות החלה ב-17 ביולי בהשתתפות 39 נבחרות והסתיימה ב-24 ביולי 1983.
המנצחת של התחרות הייתה צ'כוסלובקיה שניצחה במשחק הגמר את נבחרת גרמניה המערבית וזכתה בגביע בפעם השנייה בתולדות הנבחרת. בכך נפסק רצף של שבע זכיות בגביע של ארצות הברית שהחל במחצית השנייה של שנות ה-70.
מהלך התחרות > משחק הגמר

| גרמניה המערבית   גרמניה המערבית   1 | גרמניה המערבית   גרמניה המערבית   1 | שווייץ, ציריך   24 ביולי 1983  משטח חימר | שווייץ, ציריך   24 ביולי 1983  משטח חימר | צ'כוסלובקיה   צ'כוסלובקיה   2 | צ'כוסלובקיה   צ'כוסלובקיה   2 | צ'כוסלובקיה   צ'כוסלובקיה   2 | צ'כוסלובקיה   צ'כוסלובקיה   2 | צ'כוסלובקיה   צ'כוסלובקיה   2 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 |  |  |
| 1 | גרמניה המערבית | קלאודיה קודה |  | 4 | 6 | 3 |  |  |
| 1 | צ'כוסלובקיה | הלנה סוקובה |  | 6 | 2 | 6      |  |  |
| 2 | גרמניה המערבית | בטינה בונגה |  | 2 | 0 |  |  |  |
| 2 | צ'כוסלובקיה | האנה מנדליקובה  |  | 6   | 3 |  |  |  |
| 3 | גרמניה המערבית | בטינה בונגה/קלאודיה קודה |  | 6 | 2 | 1 |  |  |
| 3 | צ'כוסלובקיה | איבה בודרובה/אווה פאף |  | 3 | 6 | 6        |  |  |
ישראל בתחרות

בנבחרת ישראל השתתפו רכפת בניימיני, שגית דוטרון ואורלי ביאלוסטוצקי. בסיבוב המוקדם הן נפגשו עם טייוואן וניצחו 0:3. בסיבוב הראשון הן נפגשו עם ברזיל והפסידו 1:2.
הנבחרת החלה סבב תנחומים מהסיבוב השני בו היא ניצחה את דנמרק 2:1. ברבע הגמר היא שיחקה נגד הולנד והפסידה 2:1.
ג'ייק לייסי

| --- | --- |

לייסי, 2010
 לידה:  14 בפברואר 1985 (בן 39) גרינפילד, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2008 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנויות של אוניברסיטת צפון קרולינה 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ייק לייסי (באנגלית: Jake Lacy; נולד ב-14 בפברואר 1985) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
ביוגרפיה

לייסי גדל בוורמונט, שם למד בתיכון באוטר ואלי. בשנת 2008 סיים לייסי את בית הספר לאמנויות באוניברסיטת צפון קרוליינה (UNCSA) בוינסטון סיילם. לאחר סיום לימודיו עבד בעבודות שונות במדינת ניו יורק. הוא עבד כפקיד קבלה בחדר כושר וכמלצר, בזמן שהלך לאודישנים במהלך היום, עד שלוהק לתפקיד קייסי בסרט "טוב יותר איתך".
קריירה

לייסי שיחק בתיכון והופיע על במות מקצועיות בהפקת התיאטרון של "חלום ליל קיץ" בתפקיד דמטריוס (בהפקה של הרטפורד סטייג'), וב"מהומה רבה על לא דבר" בתפקיד קונרד (בהפקת אנסמבל תיאטרון אוברון). לייסי מילא תפקידים קצרים בכמה פרקים של "Guiding Light" לפני ביטולה. בשנת 2010 היה לו תפקיד ראשי בסרט "C'est moi".
משנת 2010 עד 2011 כיכב לייסי בתפקיד קייסי בסיטקום של רשת ABC, "טוב יותר איתך". הוא כיכב בעונה התשיעית והאחרונה של "המשרד". תפקידו הבא היה בקומדיית הספורט העצמאית "כדור חוץ", שם שיחק בתפקיד הראשי. בשנת 2014 שיחק בסרט הדרמה הקומי "ילדה נצחית" לצד ג'ני סלייט. הוא הופיע גם בסדרת הקומדיה "בנות" בתור פראן, מושא האהבה של הגיבורה בכיכובה לינה דנהאם. לייסי כיכב לצד רוני מארה בסרט הקולנוע "קרול" בשנת 2015, בתפקיד ריצ'רד, בן הזוג של הדמות בכיכובה. בשנת 2016 הופיע לייסי בסרט המלחמה הבריטי "שעתה היפה" על מלחמת העולם השנייה, בבימויה של לונה שרפיג, שהוקרנה לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, ובסרט "מיס סלואן", מותחן פוליטי שביים ג'ון מאדן, אשר הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל AFI. בשנת 2017 השתתף לייסי בסדרה "מת על הבמה".
בשנת 2019 הוא הופיע כמושא האהבה של מישל ויליאמס במיני סדרה "פוסי/ורדון" ברשת FX Networks. באותה שנה השתתף בסרט הקומדיה "מסע של אמא" מבית נטפליקס.
בשנת 2021 כיכב בסדרת הטלוויזיה הקומית-סאטירית מבית HBO; "הלוטוס הלבן" בתור שיין, בעלה של רייצ'ל (אלכסנדרה דדריו). באותה שנה שיחק בסרט הדרמה הביוגרפי "הזוג ריקרדו" שביים אהרן סורקין ובכיכובם של ניקול קידמן וחאווייר ברדם. לייסי גילם בסרט את התסריטאי בוב קרול ג'וניור, אשר ידוע בשל עבודתו בסיטקום משנות החמישים "לוסי אהובתי".
חיים אישיים

לייסי נישא לחברתו לורן דלאו ב-22 באוגוסט 2015 בדורסט, ורמונט; לזוג יש שני בנים.
לייסי תמך בסנאטור ברני סנדרס במרוץ לנשיאות ארצות הברית בבחירות לנשיאות 2016.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | ילדה נצחית | מקס |  |
| 2014 | כדור חוץ | כיילב |  |
| 2015 | קרול | ריצ'רד סמקו |  |
| 2015 | כולם אוהבים את הקופרס | ג'ו |  |
| 2016 | המדריך לסינגלס | קן |  |
| 2016 | שעתם היפה | קרל לונדבק / ברניגן |  |
| 2016 | מיס סלואן | פורד |  |
| 2017 | ירושה בחג המולד | ג'ייק קולינס |  |
| 2018 | פרא | ברט וידן |  |
| 2018 | דיאן | בריאן |  |
| 2018 | ג'וני אינגליש 3.0 | ג'ייסון וולטה |  |
| 2019 | פשוט רגיש מדי | קופר |  |
| 2019 | מסע של אמא | פול הלסטון-מאיירס |  |
| 2021 | הזוג ריקרדו | בוב קרול ג'וניור |  |
| 2022 | לא לבד | הארי |  |
| 2023 | המשפט הצבאי של המרד על הקיין (אנ') | לוטננט סטיבן מאריק |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | אור מנחה | צ'יפ | פרק: "15546" |
| 2011-2010 | Better with You | קייסי מריון דבנפורט | תפקיד ראשי; 22 פרקים |
| 2012 | רופא להשכיר | פלויד | פרק: "My Back to the Future" |
| 2013-2012 | המשרד | פיט מילר, AKA; "פלופ" | תפקיד ראשי (עונה 9); 21 פרקים |
| 2014 | מייקל | סקוט | פרק: "Surprise" |
| 2016-2015 | Billy and Billie | קית' | 8 פרקים |
| 2016-2015 | בנות | פראן פארקר | 12 פרקים |
| 2018-2017 | מת על הבמה | ניק בוורלי | תפקיד ראשי (2 עונות); 19 פרקים |
| 2018 | American Experience | קרמיט רוזוולט | דיבוב; פרק: "Into the Amazon" |
| 2019 | פוסי/ורדון | רון | מיני-סדרה |
| 2019 | ראמי | קייל | פרק: "Refugees" |
| 2020 | נאמנות גבוהה | קלייד | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
| 2020 | גברת אמריקה | סטנלי פוטינגר | פרק: "Phyllis & Fred & Brenda & Marc" |
| 2021 | הלוטוס הלבן | שיין פאטון | מיני-סדרה מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן משנה במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה (אנ') (2022) |
| 2022 | A Friend of the Family | רוברט ברטהולד | תפקיד ראשי; 9 פרקים |
| 2024 | תפוחים לעולם לא נופלים (אנ') | טרוי דילייני | מיני-סדרה |
הערות שוליים

1 2  "Jake Lacy profile". Pop Tower. אורכב מ-המקור ב-5 במרץ 2012. נבדק ב-28 ביולי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Owen, Rob (26 בספטמבר 2010). "'Better With You' is actor Jake Lacy's first big break". Pittsburgh Post-Gazette. נבדק ב-28 ביולי 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Jake Lacy: Casey on ABC's 'Better with You'". Abcmedianet.com. אורכב מ-המקור ב-19 בספטמבר 2012. נבדק ב-28 ביולי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sojitra, Vinay (23 בספטמבר 2010). "Joanna Garcia & Jake Lacy Play Couple In ABC Family Drama 'Better With You'". Today24news.com. נבדק ב-28 ביולי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Duke, Alan (21 באוגוסט 2012). "'The Office' shuts down after this year". CNN. נבדק ב-21 באוגוסט 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Guerrero, Dorothy (31 באוקטובר 2013). "Almost Famous". The Alcalde. נבדק ב-7 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'The Office' Actor Joins Cate Blanchett, Rooney Mara in 'Carol'". The Hollywood Reporter. 11 בפברואר 2014. נבדק ב-17 באפריל 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Tartaglione, Nancy (10 בספטמבר 2015). "Jack Huston, Jake Lacy Join 'Their Finest Hour And A Half' – First Look Photo". Deadline Hollywood. נבדק ב-24 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Their Finest". Toronto International Film Festival. נבדק ב-24 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sneider, Jeff (7 בינואר 2016). "'Carol's' Jake Lacy Joins Jessica Chastain in Gun Control Movie 'Miss Sloane'". The Hollywood Reporter. נבדק ב-24 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lang, Brent (24 באוקטובר 2016). "'Miss Sloane' to World Premiere at AFI Fest". Variety. נבדק ב-24 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Petski, Denise (19 במאי 2016). "Jake Lacy Joins Jim Carrey-Produced 'I'm Dying Up Here' on Showtime". Deadline Hollywood. נבדק ב-24 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Fecteau, Jessica (11 בפברואר 2016). "Girls Star Jake Lacy Reveals He Was Secretly Married in August". People. נבדק ב-4 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Todd Malm, Jake Lacy Says He’s Not A ‘Bernie Bro’ – Doesn’t Think People Should Listen To Actors, Breaking Celebrity News, Entertainment News, and Celebrity Gossip - Celebrity Insider, ‏2020-02-14 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007358926405171  BIBSYS: 1483107587920  BNE: XX5647379  ISNI: 0000 0004 4005 0774  LCCN: no2014135328  NLK: KAC2020P3679  SUDOC: 186354797  VIAF: 311468302   WorldCat (עם VIAF): 311468302
ג'ייק ליימן

| --- | --- |

ליימן בשנת 2019
 לידה:  7 במרץ 1994 (בן 30) רנת'אם, מסצ'וסטס, ארצות הברית
 עמדה:  סמול פורוורד
 גובה:  2.03 מטרים
 מספר:  10
 מכללה:  אוניברסיטת מרילנד
 דראפט:  בחירה מספר 47, 2016 אורלנדו מג'יק
 קבוצות כשחקן
 2016–2019 2019–:  פורטלנד טרייל בלייזרס מינסוטה טימברוולבס
ג'ייק דאגלס ליימן (באנגלית: Jake Douglas Layman; נולד ב-7 במרץ 1994) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בקבוצת מינסוטה טימברוולבס מליגת ה-NBA, בעמדת הסמול פורוורד.
קריירת מכללות

ליימן נולד וגדל בעיר רנת'אם שבמסצ'וסטס, ובשנת 2012 החל ללמוד באוניברסיטת מרילנד. לאורך 4 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה ("מרילנד טראפינס") רשם ממוצעים של 10.2 נקודות ו-4.8 ריבאונדים למשחק, ובעונת 2015/2016 סייע לקבוצה להעפיל לשלב שמינית גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Sweet Sixteen), לראשונה מזה 13 שנים.
קריירת משחק מקצועית > פורטלנד טרייל בלייזרס

בדראפט ה-NBA‏ 2016 נבחר ליימן בבחירה ה-47 על ידי אורלנדו מג'יק, ומיד הועבר בטרייד לפורטלנד טרייל בלייזרס. במשחק הבכורה שלו ב-NBA שותף ב-8 דקות משחק בלבד, אולם הצטיין עם 5 שלשות ו-17 נקודות, בהפסד פורטלנד מול גולדן סטייט ווריורס. ב-5 בפברואר 2019 קלע שיא קריירה של 25 נקודות, בהפסד קבוצתו מול מיאמי היט. בעונת 2018/2019 זכה לראשונה למקום קבוע ברוטציית הקבוצה, והעפיל עמה לגמר האזור המערבי, בו הובסה על ידי הווריורס בתוצאה 0–4.
קריירת משחק מקצועית > מינסוטה טימברוולבס

לקראת עונת 2019/2020 סיכם על חוזה ל-3 עונות במינסוטה טימברוולבס, והועבר אליה בעסקת "חתימה והעברה" (Sign-and-trade), תמורת זכויות הדראפט על בויאן דובלביץ'. בעונתו הראשונה בקבוצה קלע שיא קריירה של 9.7 נקודות בממוצע למשחק, אך שותף ב-23 משחקים בלבד, בשל פציעה בבוהן.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016/2017 | פורטלנד | 35 | 1 | 7.1 | 0.292 | 0.255 | 0.765 | 0.7 | 0.3 | 0.3 | 0.1 | 2.2 |
| 2017/2018 | פורטלנד | 35 | 1 | 4.6 | 0.298 | 0.200 | 0.667 | 0.5 | 0.3 | 0.2 | 0.1 | 1.0 |
| 2018/2019 | פורטלנד | 71 | 33 | 18.7 | 0.509 | 0.326 | 0.704 | 3.1 | 0.7 | 0.4 | 0.4 | 7.6 |
| 2019/2020 | מינסוטה | 23 | 2 | 22.0 | 0.453 | 0.333 | 0.750 | 2.5 | 0.7 | 0.7 | 0.4 | 9.1 |
| קריירה |  | 164 | 37 | 13.7 | 0.456 | 0.309 | 0.724 | 1.9 | 0.5 | 0.4 | 0.3 | 5.3 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016/2017 | פורטלנד | 2 | 0 | 8.0 | 0.500 | 1.000 | 0.500 | 0.5 | 0.5 | 0.5 | 0.0 | 3.0 |
| 2017/2018 | פורטלנד | 1 | 0 | 8.0 | 1.000 | 0.000 | 0.000 | 1.0 | 1.0 | 2.0 | 0.0 | 6.0 |
| 2018/2019 | פורטלנד | 6 | 0 | 3.3 | 0.143 | 0.000 | 0.750 | 0.7 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 0.8 |
| קריירה |  | 9 | 0 | 4.9 | 0.429 | 0.167 | 0.667 | 0.7 | 0.2 | 0.3 | 0.0 | 1.9 |
הערות שוליים

↑  הסטטיסטיקות של ליימן בליגת המכללות, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 2016, באתר basketball-reference.com
↑  פורטלנד מצרפת את ליימן, באתר הקבוצה, 23 ביוני 2016
↑  סיכום המשחק בין פורטלנד לגולדן סטייט, באתר ESPN,‏ 2 בנובמבר 2016
↑  סיכום המשחק בין פורטלנד למיאמי, באתר ESPN,‏ 6 בפברואר 2019
↑  מינסוטה מצרפת את ליימן, באתר הקבוצה, 8 ביולי 2019
↑  ליימן מוכן להראות לטימברוולבס את חשיבותו, באתר הקבוצה, 20 בפברואר 2020
גביע הפדרציה 1982

| --- | --- |
 ענף:  טניס 
 ארגון מפעיל:  הפדרציה הבין-לאומית לטניס 
 תקופת התחרות:  19 ביולי 1982 – 25 ביולי 1982 (7 ימים)
 מספר תחרות:  20 
 מספר משחקים:  44
 מדינות משתתפות:  32
 עיר מארחת:  סנטה קלרה, ארצות הברית ארצות הברית
 זוכה:  ארצות הברית ארצות הברית (11)
 → 1981 1983 ← 
 
גביע הפדרציה 1982 הייתה התחרות ה-20 לנבחרות טניס נשים. היא אורגנה על ידי פדרציית הטניס הבינלאומית.
התחרות נערכה במגרשי מועדון דקטלון בסנטה קלרה. התחרות נערכה בחסות של NEC.
התחרות החלה ב-19 ביולי בהשתתפות 32 נבחרות והסתיימה ב-25 ביולי 1982.
המנצחת של התחרות הייתה ארצות הברית שניצחה במשחק הגמר את נבחרת גרמניה המערבית וזכתה בגביע בפעם ה-11 והשביעית ברציפות.
מהלך התחרות > משחק הגמר

| גרמניה המערבית   גרמניה המערבית   0 | גרמניה המערבית   גרמניה המערבית   0 | ארצות הברית, סנטה קלרה   25 ביולי 1982  משטח חימר | ארצות הברית, סנטה קלרה   25 ביולי 1982  משטח חימר | ארצות הברית   ארצות הברית   3 | ארצות הברית   ארצות הברית   3 | ארצות הברית   ארצות הברית   3 | ארצות הברית   ארצות הברית   3 | ארצות הברית   ארצות הברית   3 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 |  |  |
| 1 | גרמניה המערבית | קלאודיה קודה |  | 6 | 1 | 3 |  |  |
| 1 | ארצות הברית | כריס אוורט |  | 2 | 6  | 6      |  |  |
| 2 | גרמניה המערבית | בטינה בונגה |  | 4 | 4 |  |  |  |
| 2 | ארצות הברית | מרטינה נברטילובה  |  | 6   | 7 |  |  |  |
| 3 | גרמניה המערבית | בטינה בונגה/קלאודיה קודה |  | 6 | 1 | 2 |  |  |
| 3 | ארצות הברית | כריס אוורט/מרטינה נברטילובה |  | 3 | 6 | 6        |  |  |
ישראל בתחרות

בנבחרת ישראל השתתפו רכפת בניימיני ואורלי ביאלוסטוצקי. בסיבוב הראשון הן נפגשו עם אוסטריה וניצחו 1:2. בסיבוב השני הן נפגשו עם בריטניה והפסידו 0:3.
ג'יין ויילד

| --- | --- |

 לידה:  27 בדצמבר 1821 דבלין, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  3 בפברואר 1896 (בגיל 74) צ'לסי, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 שם לידה:  Jane Francesca Agnes Elgee
 מדינה:  אירלנד 
 מקום קבורה:  בית הקברות קנסאל גרין 
 שם עט:  Speranza, John Fanshawe Ellis 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  שירה 
 בן או בת זוג:  ויליאם ויילד (12 בנובמבר 1851–ערך בלתי־ידוע) 
 צאצאים:  וילי ויילד, אוסקר ויילד, איזולה פרנצ'סקה אמילי ויילד 
 
אנדרטת ליידי ויילד ובעלה בבית הקברות מאונט ג'רום, דבלין
ג'יין פרנצ'סקה אגנס, ליידי ויילד (אנגלית: Jane Francesca Agnes, Lady Wilde; ‏27 בדצמבר 1821 – 3 בפברואר 1896) הייתה משוררת אירית שכתבה תחת שם העט ספרנזה ופעילה בתנועה הלאומנית האירית. לליידי ויילד היה עניין מיוחד בסיפורי עם איריים, שאותם עזרה לקבץ והייתה אימו של אוסקר ויילד.
תולדות חייה

ג'יין הייתה הצעירה מבין ארבעת ילדיהם של עורך הדין צ'ארלס אלג'י (1783–1824), ואשתו שרה (לבית קינגסברי, נפטרה בשנת 1851). כשהייתה בת שלוש, נפטר אביה, ועקב כך חלק גדול מחינוכה וידיעותיה נבעו מלמידתה העצמאית. על אף האתגר שבכך, מסופר כי היא שלטה ב-10 שפות עד גיל 18. לטענתה, סבא רבא שלה היה איטלקי שהגיע לווקספורד במאה ה-18, אך למעשה משפחת אלג'י היו צאצאציהם של פועלים מדרהאם.
ב-12 בנובמבר 1851 נישאה ג'יין לסר ויליאם ויילד, מנתח עיניים ואוזניים, וחוקר פולקלור חובב, בכנסיית פטרוס הקדוש בדבלין וכך הפכה לליידי ויילד. לזוג נולדו שלושה ילדים: ויליאם צ'ארלס קינגסברי ויילד (26 בספטמבר 1852 – 13 במרץ 1899), אוסקר פינגל או'פלהרטי ויילד (16 באוקטובר 1854 – 30 בנובמבר 1900) ואיסולה פרנצ'סקה אמילי ויילד (2 באפריל 1857 – 23 בפברואר 1867).
בשנת 1864 עמד הזוג במרכזו של משפט סנסציוני בדבלין בנוגע לאישה צעירה בשם מרי טראוורס, בתו של עמיתו של סר ויליאם ומטופלת ותיקה שלו. מרי טענה שסר ויליאם סימם אותה בכלורופורם ואנס אותה ב-1862; ליידי ויילד כתבה מכתב לאביה של מרי ובו תקפה את האשמותיה של בתו, ועל כך תבעה אותה מרי תביעה בגין הוצאת דיבה. מרי אמנם זכתה בתיק, אך נפסקו לה פיצויים זעומים וכיסוי עלויות המשפט, שהגיעו ל-2,000 פאונד.
עם מותו של בעלה ב-1876, גילתה המשפחה כי היא נמצאת בפשיטת רגל. ליידי ויילד הצטרפה ב-1879 אל בניה, וילי ואוסקר, בלונדון, שם החלו להתפרסם בקרב החוגים הספרותיים. היא התגוררה יחד עם בנה הבכור בעוני, כשהיא תורמת להכנסתם הדלה באמצעות כתיבה עבור עיתוני אופנה והפקת ספרים המבוססים על מחקריו של בעלה המנוח על הפולקלור האירי. היא כתבה מספר ספרים, למשל "אגדות עתיקות, קסמים מיסטיים ואמונות טפלות של אירלנד" (1887). נטען כי שיריה השפיעו על עבודתו של בנה אוסקר.
בינואר 1896 חלתה ליידי ויילד בברונכיטיס, וביקשה לפני מותה היתר לבקר את בנה אוסקר, שהיה כלוא באותה עת בכלא רידינג. בקשתה נדחתה. נטען כי רוחה הופיעה בתא הכלא של אוסקר בזמן מותה בביתה בצ'לסי, ב-3 בפברואר 1896. הלווייתה נערכה ב-5 בפברואר בבית הקברות קנסל גרין בלונדון ומומנה על ידי אוסקר שכן בנה הבכור ויליאם היה חסר פרוטה. היא נקברה בשטח הקבורה הציבורי המשותף ללא מצבה.
בשנת 1996 נקבע לוח לזכרה על קברו של בעלה בדבלין, בו נכתב עליה "ספרנזה של האומה, סופרת, מתרגמת, משוררת ולאומנית, מחברת יצירות אודות פולקלור אירי, חלוצה למען שוויון לנשים, ומייסדת סלון ספרותי מוביל". בשנת 1999 הוקמה על ידי אגודת אוסקר ויילד אנדרטה נוספת, בצורת צלב קלטי, להנצחתה בבית הקברות בו נקברה.