נסים דנה
ביוגרפיה

נסים דנה נולד בדמשק בירת סוריה, וגדל בה עד גיל עשר; השני במשפחה של שישה ילדים. בחודש אב 1949 התרחש פוגרום בבית הכנסת אלמנאשא (المنشا) שבדמשק, ו-11 ילדים נרצחו, בהם אחיו, דוד. המשפחה עברה לביירות ומשם עלתה ב-1949 לישראל. הם התיישבו בחיפה, שם דנה גר מאז ועד היום (2019). סבו, הרב יוסף דנא, היה אב בית הדין בדמשק. אביו, יהודה דנה, היה בעל בית מסחר לבדים בדמשק ובישראל פרנס את המשפחה מדוכן קטן לממכר פירות וירקות בשוק תלפיות. אחיו הבכור, יוסף דנה, הוא פרופסור אמריטוס לספרות עברית בימי הביניים במכללה האקדמית הערבית לחינוך בישראל – חיפה ופרופ' במכללה האקדמית צפת.
דנה למד עד כיתה ח' בבית הספר העממי "נצח ישראל" ואחר-כך בתיכון ערב "גבע"; בצה"ל שירת באגף המודיעין (1959-1957). בוגר תואר ראשון בשפה וספרות ערבית וספרות עברית (1961) ותואר שני בשפה וספרות ערבית (1963), שניהם באוניברסיטה העברית בירושלים. סיים דוקטורט בהצטיינות בלימודי המזרח התיכון ודתות משוות באוניברסיטת דרופסי בפילדלפיה (כיום מכון אננברג בניו יורק), קיבל את התואר דוקטור ב-1976. נושא העבודה היה "מחקר על התפילה בספר 'המספיק לעובדי השם' של ר' אברהם בן הרמב"ם על פי מסמכי הגניזה הקהירית". זכה בפרס "בני ציון" על העבודה. הדיסרטציה, אותה החל בתזה לתואר שני בהדרכת פרופסור יהושע בלאו, נעשתה בהדרכת הפרופסורים א"י קטש וליאון נמוי.
במקביל ללימודי התואר השני החל לעבוד במשרד הדתות. בשנים 1963–1981 שימש מנהל המחלקה לענייני הדרוזים, בשנים 1981–2001 כיהן כמנהל האגף לעדות דתיות. במסגרת תפקידו היה אחראי על שירות ל-15 העדות הלא-יהודיות במדינת ישראל, בהן: מוסלמים (סונים ושיעים), דרוזים, נוצרים, צ'רקסים, בהאים, עלווים, אחמדים, פלשמורה, שומרונים וקראים. במסגרת תפקידו טס למצרים, ירדן, אתיופיה וטורקיה, ונפגש עם צמרת הדת והפוליטיקה במדינות הללו. כחלק מתפקידו יצא לאתיופיה לעמוד על מעמדם של הפלשמורה. פעל בסוף שנות ה-90 להקים על הגבעה שמאחורי המרכז הרפואי ברזילי רחבת תפילה מפוארת, מקום שלפי המסורת הפאטימית נקבר בו ראשו של האימאם חוסיין בן עלי ומהווה אתר עלייה לרגל למאות מאמינים שיעים מדי שנה, בעיקר מהודו ומפקיסטן. הוא גם פעל לפטור מגיוס לצה"ל לבני העדה הדרוזית שומרי המצוות, במגמה לשמר את אופייה הייחודי של העדה הדרוזית, שהייחוד העיקרי שלה הוא בדתה.
כיהן כיו"ר הוועדה לבדיקת מערכת החינוך הערבית בישראל (1983). היה חבר הוועדה להכנת תוכנית לימודי האסלאם והקוראן בבתי הספר התיכוניים המוסלמים (1987), כיהן כיו"ר הוועדה לפיתוח תוכנית לימודים אקדמית להוראת המורשת הדרוזית לתואר ראשון במכללת גורדון מטעם שרת החינוך (2009-2005).
במסגרת שירות המילואים שימש דנה בתפקיד קמ"ט (קצין ממשל לענייני מטה) דתות בממשל הצבאי, בדרום לבנון וביו"ש, תפקיד אותו מילא בשנים 1967–1995. בשנת 1982, במלחמת לבנון הראשונה, שירת בצידון כיועץ לענייני ערבים של מפקד כוחות צה"ל בדרום לבנון (מושל צבאי), בדרגת סגן-אלוף. באותה עת, אחיו, יוסף דנה, שירת בצור באותו תפקיד.
נסים דנה הוא חבר הוועד הציבורי למען שארית יהודי אתיופיה שבראשו עמד נשיא בית המשפט העליון לשעבר מאיר שמגר (2017-2008). ייצג את ישראל בתקשורת העולמית שסיקרה את דיוני בית הדין הבין-לאומי לצדק (ICJ) בפברואר 2004. היה חבר הוועדה ליצירת קוד אתי עבור צה"ל (2000/1), בהתאם לפניית ראש אכ"א.
מלמד באוניברסיטת אריאל בדרגת מרצה בכיר מאז שנת 1994, ב-2011 התמנה לפרופסור חבר. עמד בראש המחלקה הרב תחומית למדעי החברה והרוח בשנים 2010–2015. נבחר למרצה מצטיין בשנים 1997, 2003, 2004, 2006, 2007 ועוד.
לימד בחוגים ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן (2010-1982) ובאוניברסיטת חיפה (2003-1996). לימד במכללה לקצינים בכירים של משטרת ישראל (2003-1995). מוזמן להרצות בצה"ל ובמסגרות אזרחיות וביטחוניות על מגוון נושאים מתחום מחקריו ומומחיותו.
מרבה להופיע בתקשורת האלקטרונית, במהלך השנים כתב עשרות מאמרי דעה בעיתונות, רובם ב"ישראל היום", בסוגיות אקטואליות הקשורות למומחיותו.
נסים דנה נשוי לשושנה, אחות במקצועה, ולהם חמישה בנים. בנו הוא הרב יהודה דנה, רב היישוב מבוא חורון.