stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יגאל לב
הערות שוליים

↑  עתי"ם, הסיקריקים מאיימים על חיי ירד האיגוד הארצי של העיתונאים יגאל לב, חדשות, 28 בדצמבר  1989
↑  הקבר של יגאל לב בגבעת השלושה, באתר BillionGraves
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264450705171  BIBSYS: 90796530  BnF: cb14430966f (data)  GND: 1095142577  ISNI: 0000 0000 8397 0280  LCCN: n84042973  NLA: 35649911  SUDOC: 233952454  Trove: 1026890  VIAF: 79262029   WorldCat (עם VIAF): 79262029
טוקן הררי

| טוקן הררי |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: נקראים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: טוקניים
סוג:: טוקן הררי
שם מדעי
 Andigena ‏גולד, 1851

טוקן הררי (שם מדעי: Andigena) הוא סוג של עופות טרופיים ממשפחת הטוקניים החיים למורדות הרי האנדים באמריקה הדרומית.
בסוג זה 4 מינים בעלי גוונים אפורים-כחולים ומקורים שחורים גדולים. סביב העיניים אזור לבן עד צהוב והעיניים שחורות.
עופות אלה חיים ביערות ההרים שלמזרח הרי האנדים ומחפשים פירות, גרגרים וחיות קטנות למאכל.
מינים

טוקן אפור-חזה (Andigena hypoglauca)
טוקן שחור-כיפה (Andigena cucullata)
טוקן כחול-חזה (Andigena laminirostris)
טוקן הררי שחור-מקור (Andigena nigrirostris)
חשמלית ושמה תשוקה (סרט)

ערך זה עוסק בסרט. אם התכוונתם למחזה, ראו .
| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  חשמלית ושמה תשוקה 
 בימוי:  איליה קאזאן
 הופק בידי:  צ'ארלס ק. פלדמן
 תסריט:  טנסי ויליאמס
 עריכה:  דייווד וייסברט 
 שחקנים ראשיים:  ויוויאן ליי מרלון ברנדו קים האנטר קארל מולדן
 מוזיקה:  אלכס נורת'
 צילום:  הארי סטרדלינג 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  האחים וורנר, Warner Bros. Pictures 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  18 בספטמבר 1951
 משך הקרנה:  122 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה 
 תקציב:  1,800,000$
 הכנסות:  8,000,000$
 הכנסות באתר מוג'ו:   streetcarnameddesire
 פרסים:  פרס חבר השופטים של פסטיבל ונציה  פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר (ויוויאן לי)  פרס אוסקר לארטדיירקשן הטוב ביותר, שחור-לבן (ריצ'רד דיי, ג'ורג' הופקינס)  פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר (קארל מולדן)  פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (קים האנטר)  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
חשמלית ושמה תשוקה (באנגלית: A Streetcar Named Desire) הוא סרט זוכה ארבעה פרסי אוסקר שביים איליה קאזאן ב-1951, המבוסס על מחזה זוכה פרס פוליצר של טנסי ויליאמס, אותו גם ביים קאזאן. בסרט מככבים מרלון ברנדו שגילם את סטנלי, ויוויאן לי שגילמה את בלאנש, קים האנטר וקארל מולדן. כל השחקנים הללו, למעט ויוויאן לי, השתתפו בצוות השחקנים של המחזה בברודוויי.
הפקה

הסרט הופק על ידי סוכן השחקנים-עורך הדין צ'ארלס ק. פלדמן ויצא לאקרנים על ידי אולפני האחים וורנר. התסריט, שעבר בדיקות מחודשות במטרה להסיר כל התייחסות להומוסקסואליות, לצד דברים נוספים בהתאם לקוד הייז, נכתב על ידי אוסקר סול.
ב-1993 הוציא הבמאי איליה קאזאן את "חשמלית ושמה תשוקה גרסת הבמאי", על גבי קלטות וידאו. העריכה המחודשת הוסיפה מספר סצנות שהוסרו בשנת 1951 מהגרסה הסופית של הסרט, בשל דרישותיהם של קבוצות כמו "הלגיון הארצי לצניעות" שטענו להיותן בלתי מוסריות. הסצנות הורדו בשלב העריכה ללא ידיעתו של קאזאן, זאת למרות שהתסריט עבר בדיקה מחדש עוד בטרם החלו צילומי הסרט. סך הסצנות שנוספו בגרסה החדשה מסתכמות בכשלוש דקות.
בשנת 1999 נבחר הסרט לשימור בארכיב הסרטים הלאומי של ארצות הברית, לאחר שהוגדר על ידי ספריית הקונגרס כ"בעל חשיבות תרבותית, היסטורית או אסתטית".
פסקול הסרט, שהולחן על ידי אלכס נורת', היה ייחודי בשעתו. במקום להלחין בשיטת לייטמוטיב המסורתית, נורת' כתב סדרה קצרה של מוזיקה המשקפת את הדינמיקה הפסיכולוגית של הדמויות. על פסקול הסרט הוא קיבל מועמדות לפרס אוסקר, כשבאותה קטגוריה התמודד פסקול אותו הלחין למחזה נוסף, "מותו של סוכן", שהולחן אף הוא בטכניקה הייחודית (לזמנה) של נורת'. ובכל זאת הוא הפסיד לפרנץ וקסמן עם סרטו "מקום תחת השמש".
תקציר העלילה

בדומה למחזה, מתרחשת עלילת הסרט בשכונת עוני בניו אורלינס. סטנלי קוולסקי (מרלון ברנדו) ואשתו סטלה הם זוג נשוי המתגורר בבית משותף. סטלה היא עקרת בית, ואילו סטנלי, בן מהגרים ממוצא פולני, עובד כאחראי במפעל. סטנלי הוא בחור חסון, ולעיתים המוני, בעל עמדות שוביניסטיות. תחביביו העיקריים של סטנלי הם לשתות, להשתכר, לשחק פוקר וכדורת ולבלות עם החברים. לעיתים הוא אלים כלפי אשתו סטלה, אך נוהג להתנצל מיד אחר כך, ואשתו מִתְרַצָּה, סולחת לו ומתרפקת עליו.
לביתם מגיעה בלאנש (ויוויאן לי), בחשמלית ששמה "תשוקה". בלאנש היא אחותה של סטלה והיא מורה לספרות אנגלית. היא מגיעה לבית אחותה כדי לבלות כביכול את חופשת הקיץ שלה.
בלאנש חיה חיים מלאי דמיון ואינה מוכנה להתמודד עם האמת. היא מתוודה לאחותה על כך שנאלצה למכור את אחוזת המשפחה שלהם, "בל ריב" (בצרפתית: "חלום יפה") כדי לשלם חובות. אבל אינה מספרת לה כי הגיעה לניו אורלינס לאחר שפוטרה מבית הספר בו לימדה ספרות אנגלית - בגלל רומן שניהלה עם תלמיד; ואף לא שנהגה לקבל את מחזריה הרבים במלון "פלמינגו" הידוע לשמצה. במהלך הסרט נראה כי בלאנש הולכת ומאבדת את שפיות דעתה, ומתערערת בהדרגה.
לבלאנש ביקורת רבה על האופן בו מתייחס סטנלי לאשתו סטלה, ובעימותים ביניהם היא מכנה אותו ברברי והמוני. סטנלי שואף לנקום בבלאנש שמוצאת אותו בלתי ראוי לאחותה. הוא חוקר וחושף את עברה ומספר עליו למחזר בו תלתה בלאנש את תקוותה לחיים חדשים - מיטש, מה שגורם לתקווה לחיים חדשים לרדת לטמיון.
רגע השיא בסרט - אינו מוצג ישירות על המסך. הוא מתרחש כאשר סטנלי אונס את בלאנש, בשעה שסטלה אשתו, יולדת את בתם הבכורה. האירוע מתרחש לאחר שיחה של סטנלי עם בלאנש, בו הוא מבין כי היא מעורערת, נמצאת בעולם של פנטזיות שאינן נטועות במציאות, ואיש לא יאמין לדבריה. לאחר האונס, בלאנש מסתגרת בחדר ואינה יוצאת. אחותה סטלה נמצאת בדילמה קשה, ואינה יודעת אם להאמין לדברי אחותה המעורערת כי סטנלי אנס אותה. לקראת סיום הסרט מאבדת בלאנש לחלוטין את אחיזתה במציאות, וצוות של פסיכיאטר ואחות מטעם בית חולים לחולי נפש נשלח לקחתה.
הסרט מסתיים כאשר סטנלי מבקש שוב את סליחתה של סטלה ומבקש שתחזור לזרועותיו, ותגובתה היא "אינני חוזרת הפעם. לא עוד".
משפטים מפורסמים

אחד המשפטים המפורסמים בסרט, נאמר מפיה של בלאנש כאשר היא מואשמת על ידי המחזר מיטש כי לא הלכה בדרך הישר (straight) בקשריה עם גברים:
| --- | --- |
 "מהי דרך הישר? קו יכול להיות ישר, או רחוב, אבל לב אנושי? הו, לא, הוא מפותל כמו דרך בין ההרים" (טנסי ויליאמס):  What is straight? A line can be straight, or a street but the human heart? oh, no, it's curved like a road through mountains (Tennessee Williams)
כן ידועה הציטטה מפיה, כלפי הפסיכיאטר שבא לקחתה: "אינני יודעת מי אתה, אבל אתה נדיב. תמיד האמנתי בנדיבותם של זרים."
קריאתו של סטנלי "סטלה!" זכתה להתייחסות הומוריסטית מפיה של איליין בניס בסדרה "סיינפלד", כלפי אשה ששמה סטלה; בפרק 4 של העונה השלישית של הסדרה "משפחה מודרנית", גלוריה מחפשת אחרי הכלבה סטלה; לאחר שקאמרון צועק "סטלה!" מספר פעמים הוא מזכיר שהמצב בו הם נמצאים מזכיר את מאוד את הסרט.
השחקנים

מרלון ברנדו - סטנלי קוולסקי
ויוויאן לי - בלאנש דובואה
קים האנטר - סטלה קוולסקי
קארל מולדן - הארולד "מיצ'" מיטצ'ל
מועמדויות וזכיות

הסרט קיבל 12 מועמדויות לפרס אוסקר, ומתוכם זכה בארבעה:
הסרט הטוב ביותר - צ'ארלס ק. פלדמן
הבמאי הטוב ביותר - איליה קאזאן
השחקן הראשי הטוב ביותר - מרלון ברנדו
השחקנית הראשית הטובה ביותר - ויוויאן ליי
התסריט המעובד הטוב ביותר - טנסי ויליאמס
שחקן המשנה הטוב ביותר - קארל מולדן
שחקנית המשנה הטוב ביותר - קים האנטר
הפסקול הטוב ביותר - אלכס נורת'
הסאונד הטוב ביותר
עיצוב התפאורה הטוב ביותר - שחור-לבן
הצילום הטוב ביותר - שחור-לבן - הארי סטרדלינג
התלבושות הטובות ביותר - שחור-לבן
זהו הסרט הראשון אי פעם ששלושה משחקניו זכו בפרס אוסקר. הישג זה שוחזר על ידי הסרט "רשת שידור" 16 שנה מאוחר יותר, ועל ידי הסרט "הכול בכל מקום בבת אחת" בשנת 2023.
טריוויה

ויוויאן לי, שגילמה את דמותה של בלאנש בהפקה של West End בלונדון, הועדפה על פני ג'סיקה טנדי שגילמה את בלאנש בגרסת ברודוויי בניו יורק.
הרפליקה המפורסמת של מרלון ברנדו בסרט, "STELLA!", קיבלה התייחסות בפרק של הסדרה הקומית "סיינפלד". בפרק הנקרא "העט" (הפרק השלישי בעונה השלישית), רואים את איליין בניס, המטושטשת מתרופות נגד כאב גב, צועקת שוב ושוב "סטלה", כשהיא מתכוונת לדודה של ג'רי, ששמה סטלה. הרפליקה מקבלת התייחסות גם בסרט האנימציה של אולפני "דרימוורקס", "מעבר ליער" (2006). גם בסרט "רצח סטייל הוליווד" חוזר השחקן ג'וש הארטנט על הרפליקה.
באופן אירוני, למרות שהייתה זאת הופעתו הבלתי נשכחת של מרלון ברנדו כסטנלי קוולסקי, שהחלה שיטה חדשה של משחק בקולנוע ("השיטה"), הוא היה היחיד מבין ארבעת השחקנים שהיו מועמדים לפרס האוסקר על הסרט, שלא זכה בפרס.
בסרט מופיע דן בן אמוץ בתפקיד של כשתי שניות ואומר "היי מיץ'" לקארל מולדן.
הערות שוליים

↑  אורי קליין, העיבודים הקולנועיים למחזותיו של טנסי ויליאמס עקפו את הצנזורה ההוליוודית והותירו את חותמם, באתר הארץ, 18 במרץ 2011
↑  מת בגיל 97 שחקן הקולנוע קרל מאלדן, באתר הארץ, 5 ביולי 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX3766999  BnF: cb14515516r (data)  GND: 4140956-5  LCCN: n84224024  SUDOC: 178147982  VIAF: 204095917   WorldCat (עם VIAF): 204095917
יהושכר כרכי (קרקובסקי)

אין תמונה חופשית
יְהוֹשָׂכָר כְּרַכִּי (קרקובסקי) (1909 – 1957) היה סופר עברי, מתרגם ועורך.
ביוגרפיה

יהושכר כרכי נולד בעיירה הקטנה פביאניצה שליד העיר לודז' שבפולין. כבן למשפחת תעשייני טקסטיל גדולים, זכה לחינוך מסודר. הוא החל ללמוד בגימנסיה העברית בלודז', אך כשהיה כבן 16 עלה לארץ ישראל עם משפחתו. המשפחה השתקעה בתל אביב, וניסתה ללא הצלחה להקים מפעל לטקסטיל.
יהושכר כרכי השלים את לימודיו בגימנסיה הרצליה שבעיר, ופנה ללימוד שפת האספרנטו. הוא למד גם פקידות ומצא את פרנסתו בתרגום מכמה לשונות אירופיות. עיקר תרגומיו היה עבור עיתוני הילדים וספרי הילדים. בין שאר משרותיו היה גם מזכיר המערכת של עיתון הילדים "עתוננו" בשנים 1936 עד 1938.
יהושכר כרכי היה מהיחידים בארץ ששלטו היטב בשפת האספרנטו, וגם תרגם מלשון זו. הוא גם כתב בעצמו מחזה קומי בשם "הלוחמים הקטנים", מחזה בחרוזים שעלילתו מספרת על ילדים בכפר תקוע בראשית ימי דוד המלך.
כרכי נפטר בשנת 1957 בתל אביב. נקבר בבית העלמין קריית שאול.
ספריו

הלוחמים הקטנים: קומדיה, תל אביב: (דפוס אחדות), תרצ"ה.
ספריו > תרגומים

הקברניט הצעיר, מאת ז'ול ורן, תל אביב: שמעוני, תש"ז 1947.
מונפליט, רומן, מאת ג'ון מיד פלקנר, תל אביב תשי"ח 1958.
בת פרבר העוני, סיפור לפי הנדריק יאן בולטהויס, תרגם מאספרנטו יהושכר כרכי, ערך והביא לדפוס ב"מ, תל אביב תש"ה 1945.
בעקבות הגורל, מאת ג'ון קוליס סנית, תרגם מאנגלית יהושכר כרכי, תל אביב: יזרעאל, תשט"ז 1957.
בן פרבר העוני, סיפור לפי הנדריק יאן בולטהויס, תרגם מאספרנטו יהושכר כרכי, ערך ועיבד והביא לדפוס ב"מ, תל אביב: שמעוני, תש"ה 1945.
הערות שוליים

↑  יששכר קרקובסקי באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007440865305171  VIAF: 41703820   WorldCat (עם VIAF): 41703820
יואל דרובין

מפגש בין ביל"ויי גדרה וביל"ויי ראשון לציון בגן הברון בראשון לציון. עומדים מימין לשמאל: ד"ר חיים חיסין, צבי בן-יעקב הורביץ, מנשה מאירוביץ, דב אריאל לייבוביץ', יואל דרובין, בנימין פוקס, שמשון בלקינד. יושבים מימין לשמאל: יעקב שלמה חזנוב, פאני פיינברג, יהודה צלליכין, חסיה צלליכין, אליהו סברדלוב.
יואל דרובין (1857–1923) היה חבר בקבוצת בילו וממייסדי ראשון לציון.
ביוגרפיה

יואל דרובין נולד ב-1857 בקובנה. סייע בהקמת המושבה היהודית ראשון לציון יחד עם ישראל בלקינד, חיים חיסין, דוד יודילוביץ ובילואים נוספים. בעוד שחלק מהמתיישבים המקוריים עזבו בעקבות קשיים כלכליים וסכסוכים אישיים, דרובין היה בין שנותרו.
דרובין התחתן עם חנה, חברה בקבוצת נשים חלוצות שכתבו לברונית דה רוטשילד ודחקו בה לשכנע את בעלה, אדמונד ג'יימס דה רוטשילד, לשקול מחדש את עמדתו לגבי מימון המושבות היהודיות לאור המחלוקות בין המתיישבים לברון.
דרובין מילא תפקיד פעיל בחיי הציבור והתרבות בראשון לציון בראשית ימיה. הוא חתום על אמנת הכפר הראשונה מ-1897. כיהן כחבר הנהלה במועצת היקבים של ראשון לציון וזכרון יעקב.
משפחה ומורשת

ליואל וחנה דרובין נולדו ארבעה בנים ושתי בנות. נכד הקרוי על שם הסב נהרג במארב של כוח ערבי ב-9 במאי 1947.
רחוב בראשון לציון נקרא על שם המייסד.
הערות שוליים

↑  "דרובין יואל". אלבום המשפחות. מוזיאון ראשון לציון.
↑  Silver, Matthew (2020). Zionism and the Melting Pot: Preachers, Pioneers, and Modern Jewish Politics (באנגלית). University of Alabama Press. p. 114. ISBN 978-0-8173-2062-1.
↑  "החתומים על ספר התקנות תרנ"ז". מוזיאון ראשון לציון.
↑  תדהר, דוד. אנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו. Vol. 2. p. 648 – via טורו קולג'.
יהושע\TBWA

לוגו יהושע\TBWA
יהושע\TBWA הוא משרד פרסום ישראלי.
היסטוריה

המשרד הוקם בשנת 1994 על ידי רמי יהושע ונקרא בראשיתו "יהושע ושות'". ב-1997 רכשה ענקית הפרסום האמריקאית TBWA כ-25% ממניות החברה ושמה שונה ל"יהושע\TBWA".
בשנת 2005 יזם רמי יהושע יחד עם גיתם BBDO, את הקמת חברת המדיה TMF, שבראשה עומדים גיא שמחון ונבו כרמי.
במהלך שנת 2006 רכש משרד הפרסום יהושע 51% ממניות מור אינטראקטיב והפך אותה ל- TBWA\Digital. ב-2009 רכש רמי יהושע את כל המניות.
בשנת 2012 מונה מנכ"ל למשרד הפרסום ורמי יהושע התמנה ליו"ר "יהושע\TBWA".
בשנת 2013 רכש המשרד 33% מהמשרד "לעומק התודעה". שהוקם ב-2003 על ידי זיו פופלבסקי ואון גולדשטיין. במסגרת רכישת המניות הפכה 'לעומק התודעה' לחלק מקבוצת TBWA העולמית.
ב-2017 מונה יגאל ברקת, למנכ"ל החברה עד היום. ברקת בעל ניסיון עשיר בשיווק ואסטרטגיה והיה בין היתר סמנכ"ל שיווק בפרטנר וסמנכ"ל שיווק בישראכרט.
ב-2021 רמי יהושע השעה את עצמו מהחברה בעקבות תחקיר על הטרדות מיניות לכאורה מצידו. את מקומו מילא יגאל ברקת.
במרץ 2022 פרש יגאל ברקת מניהול יהושע TBWA.
במרץ 2022 הודיע רמי יהושע על מינויים חדשים בהנהלת החברה, לרבות מינוי מנכ"ל חדש, יניב פיינשניידר.
פעילות החברה

במשרד הפרסום יהושע\TBWA מועסקים למעלה מ-150 עובדים ומשרדיה נמצאים בתל אביב. המשרד מייצג למעלה מ-50 מותגים.
חברת הבת Ocean Media היא זרוע הפרסום הדיגיטלי של יהושע\TBWA, כחברת אחות של TMF והנציגות הישראלית של OMD ושל PHD (חברות מדיה). אושן מדיה אחראית על אסטרטגיה, אקטיבציה ואנליזה של קמפיינים.
פרסים

בפסקה זו אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים.
לאורך השנים זכה המשרד והעומדים בראשו בתארים ופרסים מקצועיים כגון: זכייה בעשרות פרסים בתחרות קקטוס הזהב (תחרות הפרסום הישראלית) ובטקס פרסי ה-Effie (תחרות פרסי אפקטיביות בשיווק ופרסום).
הערות שוליים

↑  סוכנות TBWA רכשה % ממניות יהושע ושות' בכ-3 מיליון דולר, באתר גלובס, 5 בנובמבר 1997.
↑  ענת ביין-לובוביץ', גיא שמחון ונבו כרמי ינהלו את חברת המדיה TMF, באתר גלובס, ‏2019-04-02
↑  רמי יהושע רוכש את מלוא המניות של TBWA DIGITAL, באתר גלובס, ‏2009-09-30
↑  הכל על עסקת 'לעומק': יצורף ל-TBWA העולמית; יהושע ישלם 5 מיליון שקלים, באתר Ice
↑  שינויים ביהושע TBWA: יגאל ברקת יחליף את עינת יוזנט-רביד, באתר Ice
↑  רמי יהושע משעה עצמו מתפקיד יו"ר יהושע TBWA, באתר גלובס
↑  יגאל ברקת פורש מניהול יהושע TBWA. האם יחליף את אסף אזולאי כסמנכ"ל השיווק בבנק הפועלים?, באתר גלובס
↑  רמי יהושע מארגן את ההנהלה מחדש: זה המנכ"ל שנבחר, באתר Ice
יהדות האיטי

הקהילה היהודית בהאיטי מונה כיום כ-25 עד 50 נפשות. ולה ספר תורה אחד. עד לפני שנים אחדות הייתה הקהילה מתכנסת באחד הבתים לרגל החגים, אולם עם הצטמצמות גודלה בעקבות בריחת יהודים לארצות הברית ולפנמה בגלל פשיעה ועוני חדל המנהג.
תולדות יהדות האיטי

היהודי הראשון שהגיע להאיטי היה האנוס לואיס דה טורס שהפליג לצד קולומבוס והגיע לאי ב-1492. ראשוני היהודים להגר אל האי היו יהודים הולנדים מברזיל שהגיעו לאי ב-1634, שנה לאחר הכיבוש הצרפתי. רובם היו אנוסים, ועם הגעתם לאי החלו לעבוד בגידול קני סוכר. ב-1683 גורשו מרבית היהודים על ידי הקולוניאליסטים הצרפתים ורק בעלי משרות בחברות הסחר הצרפתיות הורשו להישאר. מחקר ארכאולוגי שנעשה לפני שנים אחדות חשף שרידי בית כנסת של אנוסים בעיר ז'רמי המתוארך למאה ה-17 ונבנה, ככל הנראה, בסביבות הגזירה. קיימים גם אזכורים אחדים למצבות קבר יהודיות בערי הנמל ז'קמל (Jacmel) וקאפ הייטין (Cap Haitien). במהלך מרד העבדים בהאיטי ב-1804 נטבחו וגורשו יהודים רבים, גורל שחלקו עם כל הלבנים באי. בשל הקודקס השחור, שהגביל את פעילותם של כושים חופשיים ואסר על פעילות של כל דת מלבד הדת הקתולית. למרות הקודקס השחור, מספר מצומצם של יהודים נשארו כפקידים מובילים בחברות סחר צרפתיות, כולל אזרחים זרים (יהודים הולנדים, יהודים דנים ויהודים אנגלים) או בעלי היתרי שהייה מיוחדים. יהודים אלה התמקצעו במטעים חקלאיים, ויהודים מפורטוגל מבורדו ומבאיון התיישבו בעיקר בחלקה הדרומי של האיטי (ז'אקמל, ז'רמי, לאוגאן, לס קאייס, פטיט-גוב ופורט-או-פרנס) ויהודי קורסאו שהתיישבו בחלק הצפוני (קאפ-האיסיין וסנט לואיס).
ב-1881 דיווח העיתון הצרפתי "לה פפלה" שיצא לאור בבירת האי כי קהל התנפל על קבוצת יהודים בפורט-או-פרנס להכותם אולם פוזר על ידי כוחות צבא, מאורע אותו פסל עיתון המליץ כבדוי כי לטענתו ספק היו יהודים באי בכלל.
בסוף המאה ה-19 החלו להגר לאי משפחות יהודיות מלבנון, מצרים וסוריה, בעקבות מתן אזרחות צרפתית לבני מיעוטים במזרח התיכון. עד אותה העת לא הורשו היהודים באי ללמוד בבתי הספר, שהיו כולם קתוליים, ולכן הסתירו רבים את דתם. הקהילה באי מנתה כמאתיים נפשות בעקבות הגירה זו, אך הצטמצמה שנית עם הכיבוש האמריקני ב-1915, שגרר בעקבותיו הגירה המונית לארצות הברית.
ב-1937 החלה הממשלה, כמו עמיתיה ברפובליקה הדומיניקנית, להנפיק דרכונים ואשרות ליהודים ממזרח אירופה שביקשו מקלט מרדיפות הנאצים. האוכלוסייה היהודית באי הגיעה באותה העת לכדי שלוש-מאות נפשות, אולם רבים עלו למדינת ישראל בתחילת שנות החמישים ואחרים בעקבות מרד האזרחים בשנת 1986.
זמנים מודרניים

בשנת 1915, במהלך כיבוש האיטי על ידי ארצות הברית, חיו בהאיטי כ-200 יהודים. במהלך 20 שנות הכיבוש, יהודים רבים עזבו את האיטי לארצות הברית ולדרום אמריקה. בשנת 1937, האיטי הייתה אחראית להצלת כ-70 משפחות יהודיות (כ־300 נפשות) במהלך השואה (על פי הג'וינט), על ידי הנפקת דרכונים ואשרות ליהודים שנמלטו מרדיפות הנאצים. בהם יהודים אוסטריים, יהודים פולניים, יהודים גרמניים, ומקצתם ממוצא יהודי רומני ויהודי צ'כי. האיטי מילאה תפקיד קטן אך קריטי בהצלת חיי יהודים במהלך השואה אולם נראה שיהודים נוספים לא הצליחו לרכוש אשרות להאיטי בשל העלות. האיטי באותה תקופה עדיין שילמה לאחר מרד העבדים פיצויים על חוב עם עמלות וריבית לצרפת דבר שעיכב את מאמציהם להמשיך להנפיק אשרות בחינם. היו גם כאלה שכלל לא הגיעו להאיטי אבל קיבלו ממנה דרכונים שאפשרו להם לברוח מגרמניה למדינות אחרות.
הודות לממשלת האיטי, רבים מפליטי אירופה שהו בהאיטי עד סוף שנות ה-50 ולאחר מכן רבים מהם עזבו, כדי שילדיהם יוכלו להתחתן עם יהודים אחרים ולא להתבולל, תוך מציאת הזדמנויות כלכליות טובות יותר. האוכלוסייה היהודית של האיטי ב-1957 מנתה כ-200 חברים. אמצע המאה ה-20 הייתה תקופה של המשך עזיבתם של יהודים מהאיטי לארצות הברית ולפנמה בגלל התנאים הכלכליים והאלימות האזרחית במדינה.
זמנים מודרניים > יהדות

כיום[דרושה הבהרה], הקהילה היהודית מנוהלת על ידי הרב דאגלס לפין, איש עסקים מקומי. הקהילה היהודית ידועה בשם "Consistoire d'Haiti" (קונסיסטוריה של האיטי) והוכרה כנציגת הקהילה היהודית על ידי משרד הדתות של האיטי כמו כן, הרב לפין הוכר כרב בהאיטי על ידי ממשלת האיטי. הקהילה קטנה מאוד ומורכבת ברובה מארגונים לא ממשלתיים ודיפלומטים, אם כי יש גם מספר קטן של משפחות יהודיות. הקהילה דואגת לשחיטה כשרה ומקיימת התכנסויות בחגים יהודיים כמו סוכות ופורים. יש גם מטעי אתרוג, הדס וערבה כדי לספק את הצרכים המקומיים לחג הסוכות. הקהילה שוקדת על פיתוח בית כנסת ומרכז קהילתי. ישנה ספרייה שלמה של ספרי ליטורגיה יהודית, ספרי קודש, וכן ספר תורה ומגילת אסתר בכתב יד.
האיטי הייתה בין המדינות שתמכו בהקמת מדינת ישראל ובתוכנית החלוקה ב-1947.
ב-1975 חיו בבירת המדינה, פורט-או-פרנס, 12 משפחות יהודיות.
ראו גם

יחסי האיטי–ישראל
הערות שוליים

↑  Luxner | Articles
↑  "עולם יהודי וירטואלי: האומה הספרדית-פורטוגזית של הקאריביים: לה נאסיון".
↑  משכנות יעקב בחו"ל, המליץ, 12 ביולי 1881, פסקה ראשונה
1 2 3  "העולם היהודי הוירטואלי: האיטי".
1 2  "ההיסטוריה של האיטי 101: תפקידה של האיטי בהצלת משפחות יהודיות במהלך השואה". נבדק ב-7 בפברואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  האיטי.
↑  נירית בן ארי, הקשר היהודי של האיטי, באתר הארץ, 22 בינואר 2010
דרכון שהונפק להנס אריך מקס אמדן על ידי ממשלת האיטי, שהצליח להימלט מהשואה. ב-1941 הוא השתמש בו כדי לנסוע לארגנטינה.
יהושע אברבאיה

| --- | --- |

 לידה:  1878 דרדנלה, דרדנלים, האימפריה העות'מאנית האימפריה העות'מאנית
 פטירה:  11 ביוני 1934 (בגיל 56 בערך) כ"ח סיון תרצ"ד תל אביב, ישראל ישראל
 מקום קבורה:  בית הקברות טרומפלדור
 תאריך עלייה:  1904
 מקום מגורים:  תל אביב-יפו
 פעילות בולטת:  פקיד הברון רוטשילד פקיד יק"א פקיד פיק"א
 בת זוג:  אסתר בכר בת חיים מנחם בכר
 צאצאים:  חיים אברבאיה
 מספר צאצאים:  3
יהושע אברבאיה (אברביה) (1878 – 11 ביוני 1934) היה מפקידי הברון רוטשילד בלבנון ובארץ ישראל ובהמשך היה בכיר בארגוני ההתיישבות יק"א ופיק"א.
רקע

בשנות השמונים של המאה ה-19 החל הברון רוטשילד לסייע למושבות העלייה הראשונה שסבלו ממצוקה כלכלית וחברתית. כדי להשגיח על הסיוע ולנתב את כספי התמיכה בצורה האופטימלית מינה רוטשילד פקידים מטעמו שניהלו, בפועל, את ההתנהלות של המושבות שתחת חסותם. פקידים אלו באו ממקומות שונים בארץ ובעולם ובמקרים רבים היו נתונים בין הפטיש והסדן כלומר בין לחץ בעל המאה (הברון) שניסה להכתיב לתושבי המושבות איך להתנהל כלכלית ובין הרצונות של האיכרים להתנהל לפי הבנתם. חלק מאותם פקידים לא הזדהה עם המפעל הציוני כך שהכוח הרב שניתן בידיהם נוצל לא פעם להתאנות לאיכרים דבר שגרם במקרים רבים לסכסוכים ומריבות ואף לנטישת איכרים את אדמתם.
ב-1900 העביר רוטשילד את האחריות לניהול המושבות ליק"א כשפקידיו המשיכו עבודתם בארגון זה. ב-1924, עם הקמת פיק"א, חזר רוטשילד למלא תפקיד מרכזי בבניין ארץ ישראל.
בין שאר הפקידים נמנה גם יהושע אברבאיה.
ביוגרפיה

אברבאיה נולד ה-1878 בעיירה דרדנלה שלחופי מיצר הדרדנלים שבטורקיה לחיים אברבאיה, אח לדניאל אברבאיה ולרוזה אברבאיה. בנעוריו למד בבית ספר של ארגון כי"ח ובבית ספר תיכון כללי. בבגרותו התקבל לעבודה כפקיד ממשלתי ובהמשך מונה למנהל בית ספר יהודי בעיר גליפולי (אנ') שבטורקיה. במקביל החל להתעניין בציונות ובמיוחד נמשך לחזון של חזרת היהודים לעבודת האדמה. אברבאיה התרשם מהפעילות של החברה היהודית להתיישבות (יק"א) בתחום ועבר לביירות שם הצטרף לסניף של הארגון אותו ניהל צבי הנרי פרנק מטעמו של הברון רוטשילד.
ב-1904 מונה אברבאיה לסגנו של פרנק, נשלח לארץ ישראל ועסק בניהול מושבות הדרום (באר טוביה, גדרה, רחובות, מזכרת בתיה ואחרות) במסגרת יק"א.
מבין פקידי הברון נודע אברבאיה באהדתו את המפעל הציוני ואף רכש חלקת אדמה בראשון לציון שם נטע פרדס ומטע שקדים. כמו כן היה מעורב בפעילות ציבורית בקהילה היהודית ביפו.
מוצאו הטורקי והכרת השפה הטורקית הפכו אותו לאיש קשר לשלטונות המשטר העות'מאני בארץ. חשיבות תפקיד זה התגברה בתקופת מלחמת העולם הראשונה וכעוזרו של אברהם אלברט ענתבי שימש כאיש קשר מול השלטונות העות'מאנים ופעל לביטול גזרות שהוטלו על היישוב היהודי.
לאחר המלחמה הפך לבכיר בפיק"א וסייע רבות למושבות להסדיר את רישום הבעלות על הקרקעות שלהם. כמו כן היה שותף להקמת שכות בית וגן (שהפכה לימים לבת ים). ב-1923 היה בין מייסדי "בנק א"י למסחר ותעשייה" יחד עם אנשי עסקים נוספים כמו יוסף רוקח, שלום מאיר, יוסף אליהו שלוש, שמואל כהן יוחננוף ואחרים
משפחתו

אברבאיה נישא לאסתר (1982-1894) בת חיים מנחם בכר ורחל ולזוג נולדו 3 ילדים (חיים (1909), פאולינה (1911) וגאולה (1919)). נפטר ב-1934 והובא למנוחות בבית הקברות טרומפלדור שבתל אביב
הערות שוליים

↑  הנרי צבי פרנק, באתר ראשון לציון
↑  בנק א"י למסחר ותעשייה, דואר היום, 18 ביולי 1923
↑  מודעת אבל על מותו של יהושע אברבאיה, הארץ, 12 ביוני 1934
טוקן צהוב-אוזן

| טוקן צהוב-אוזן |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: נקראים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: טוקניים
סוג:: Selenidera
מין:: טוקן צהוב-אוזן
שם מדעי
 Selenidera spectabilis ‏קסין, 1858
תחום תפוצה


טוקן צהוב-אוזן (שם מדעי: Selenidera spectabilis) הוא מין של טוקן מהסוג Selenidera שבמשפחת הטוקניים. הוא מצוי ביערות שפלה, במרכז אמריקה ובצפון-מזרח חלקה הדרומי.
מאפיינים

אורכו כ-38 ס"מ, ומשקלו כ-175 עד 245 גרם. ההבדל היחיד בין הזכר לנקבה הוא בכך שלנקבה "כיפת נוצות" חומה, בעוד שלזכר יש פס-אוזן צהוב. המזון המועדף על הטוקן צהוב-האוזן הוא פירות, אך הוא ניזון גם מלטאות, חרקים או עכבישים.
חיפושי המזון של הטוקן צהוב-האוזן מתבצעים בדרך כלל ביחידות, בזוגות או בקבוצות קטנות. אף על פי שהטוקנים מצויים בדרך כלל בחופת יער הגשם, הם גם מאכלסים שכבות אחרות שלו.
הערות שוליים

↑  טוקן צהוב-אוזן באתר הרשימה האדומה של IUCN
טוקן כתום-מקור

| טוקן כתום-מקור |
| --- | --- |
 טוקן כתום-מקור במחוז אלחואלה, קוסטה ריקה
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: נקראים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: טוקניים
סוג:: טוקן ארקרי
מין:: טוקן כתום-מקור
שם מדעי
 Pteroglossus frantzii ‏קבאניס, 1861
תחום תפוצה


טוקן כתום-מקור (שם מדעי: Pteroglossus frantzii) הוא מין טוקן מהסוג טוקן ארקרי, שמצוי רק במדרונות הסמוכים לאוקיינוס השקט של דרום קוסטה ריקה ומזרח פנמה. אורכו של הטוקן כתום-המקור כ-43 ס"מ, ומשקלו כ-250 גרם (לזכר בוגר ממוצע). שמו המדעי הוא על שם חוקר הטבע הגרמני אלכסנדר פון פרנציוס.