stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ליגת העל הפנמית
היסטוריה

בשנת 1987, קבוצת חברים המורכבת מג'יאנקרלו גרונצ'י, ז'אן דומבורג, אדגר פלזס, ג'ורג' זלנסקי, אנחל ואלרו וחואן קרלוס דלגדו, ייסדו את תחרות ה-Asociación Nacional Pro-Fútbol (בתרגום לעברית: "האיגוד הלאומי למען כדורגל") או בקיצור ANAPROF ב-26 בפברואר 1988, שמטרתה הייתה לארגן את הכדורגל המקצועני בפנמה, על מנת להעלות את רמתה של הנבחרת הלאומית הפנמית לטווח ארוך.
הקבוצות המייסדות של הליגה בעונתה הראשונה היו: צ'ירילאנקו (שמקורה בבוקה דל-טורו), דפורטיבו לה פרוויסורה (שכיום נקראת סן פרנסיסקו ומקורה בלה צ'וררה), וגם: דפורטיבו פרו, אורו קיקרס, פלאזה אמאדור, וטאורו (שמקורן בפנמה סיטי).
הליגה החלה בפברואר 1988, וכללה טורניר שנתי ארוך, ובו נפגשו כל הקבוצות בליגה בבית ובחוץ, והראשונה זוכה באליפות הליגה.
מ-1994 עד 1996, הכדורגל הפנמי התפצל בין ליגת ANAPROF לליגה היריבה החדשה שנוסדה, LINFUNA. לליגה החדשה שנוצרה היה אישור של התאחדות הכדורגל הפנמית והכרה של פיפ"א, ובראשה עמד רולנדו מרקו הרמוסו, ולאחר מכן אריאל אלווארדו. בין היתר הובאו קבוצות מליגת ANAPROF פרוחאזה ואליאנסה הובאו לליגה. הליגה התקיימה בשנים האלו ובשניהם זכתה קבוצת אראב יונידו ( "עראב יונייטד" קבוצה של מהגרים ערבים שמקורה בקולון), שלימים הפכה לאחת הקבוצות הבולטות בליגה הפנמית. לאחר תיווך של ארגון CONCACAF, הסכסוך נפתר בינואר 1996, והקבוצות התמזגו לליגה אחת של 12 קבוצות תחת השם ANAPROF.
פורמט זה המשיך עד 2001, ובעונה זו חולה הליגה לטורנירים קצרים במתכונת אפרטורה וקלאוסורה כפי שמקובל ברוב הליגות במדינות אמריקה הלטינית. בשנת 2009 שינתה הליגה את מיתוגה ומאז נקראת "Liga Panameña de Fútbol" (בקיצור LPF).
ב-2021 ה-LPF שינתה את מבנה הליגות, כאשר הליגה הורחבה מ-10 ל-12 קבוצות ללא ירידת ליגה, וליגת המשנה הורחבה מ-8 קבוצות ל-24 קבוצות לאחר שאוחדו קבוצות הנוער (מתחת לגיל 20) וקבוצות מילואים עם קבוצות מליגת המשנה.
פורמט התחרות כיום

העונה של הליגה מחולקת לשני טורנירים הנקראים אפרטורה וקלאוסורה. הקבוצות מחולקות לשני אזורים (מזרח ומערב). האזור המזרחי מורכב מהקבוצות: טאורו, פלאזה אמאדור, אליאנסה, קלוב דפורטיבו דל אסטה, אראב יונידו וספורטינג סן מיגליטו. האזור המערבי מורכב מהקבוצות: הררה, קלוב אתלטיקו אינדנפנדיינטה, ורגואס, קלוב יוניברסטיריו, צ'יריקי וסן פרנסיסקו.
לשני הבתים יש פורמט זהה. לכל בית יש שני שלבים: השלב הראשון הוא סבב אחד וחצי שבו כל קבוצה משחקת נגד כל קבוצה פעמיים באותו הבית, פעם בבית ופעם בחוץ, ופעם אחת נגד כל קבוצה מהאזור השני. שלוש הקבוצות הראשונות בליגה עולות לשלב אחרון, שלב נוקאאוט שמגיע לשיאו במשחק גמר. השלב הסופי מורכב מ-3 מחזורים. קבוצות הסיבוב הראשון הממוקמות במקום ה-2 ישחקו מול הקבוצות הממוקמות במקום ה-3 (מקום 2 של המזרח מול מקום 3 של המערב ומקום 2 המערב מול מקום שלישי מזרח).
המנצחים יעברו לחצי הגמר שבו הם יפגשו את הקבוצות המדורגות ראשונות (מקום ראשון במערב מול מנצח הפלייאוף ומקום ראשון במזרח מול מנצח הפלייאוף השני). חצאי הגמר הם 2 משחקים נוקאאוט בבית ובחוץ. לאחר מכן הגמר הוא משחק יחיד במקום נייטרלי.
לכל טורניר אפרטורה/קלאוסורה יש 16 משחקים מהעונה הסדירה (פעמיים מול כל קבוצה מאותה אזור + פעם אחת (1) מול כל קבוצה (6) באזור הנגדי). בשלב הגמר יש בסך הכל: 2 משחקים בפלייאוף הסיבוב הראשון + 4 משחקים בחצי הגמר + משחק גמר יחיד. הסיבוב הראשון של הפלייאוף הוא משחקי שלב אחד (הקבוצה במקום השני בכל אזור משחקת בבית). חצי הגמר הם צמד משחקי בית וחוץ.
לגבי לוח הזמנים בעונה הרגילה: לוח הזמנים של כל הטורניר מוגדר ל-16 ימי משחק. 10 משחקים מול קבוצות באותו האזור + 6 משחקים מול אזור יריב. באפרטורה יתמודדו קבוצות מהמזרח רק פעם אחת מול קבוצות מהמערב. הקבוצה שתשחק בבית באפרטורה תצטרך לשחק בחוץ כאשר תתמודד מול אותה קבוצה לאחר מכן בקלאוסורה. כך הליגה יכולה להבטיח שהמזרח והמערב יתמודדו זו מול זו בבית וחוץ בתום שני הטורנירים באופן הוגן. כאשר משחקים נגד קבוצות באותה האזור, כל קבוצה תתמודד עם משחקי בית וחוץ בפתיחה ובסיום.
האלופות של שני הטורנירים + הקבוצה הבאה בדירוג הטוב ביותר מעפילות לליגת CONCACAF.
אלופות הליגה לפי עונות > תארים לפי קבוצה

| קבוצה | מספר זכיות | מספר סגנויות | עונות זכייה |
| --- | --- | --- | --- |
| טאורו | 16 | 9 | 1989, 1991, 1996/1997, 1997/1998, 1999/2000, 2003 אפרטורה, 2003 קלאוסורה, 2006 קלאוסורה, 2007 אפרטורה, 2010 קלאוסורה, 2012 אפרטורה, 2013 קלאוסורה, 2017 אפרטורה, 2018 קלאוסורה, 2019 קלאוסורה, 2021 קלאוסורה |
| אראב יונידו | 15 | 7 | 1994/1995, 1995/1996, 1998/1999, 2001 אפרטורה, 2001 קלאוסורה, 2002 אפרטורה, 2004 אפרטורה, 2004 קלאוסורה, 2008 קלאוסורה, 2009 קלאוסורה, 2010 אפרטורה, 2012 קלאוסורה, 2015 אפרטורה, 2015 קלאוסורה, 2016 קלאוסורה |
| סן פרנסיסקו | 9 | 10 | 1994/1995, 1995/1996, 2005 קלאוסורה, 2006 אפרטורה, 2007 קלאוסורה, 2008 אפרטורה, 2009 אפרטורה, 2011 אפרטורה, 2014 קלאוסורה |
| פלאזה אמאדור | 7 | 7 | 1988, 1990, 1992, 2002 קלאוסורה, 2005 אפרטורה, 2016 אפרטורה, 2021 אפרטורה |
| צ'ורילו | 3 | 5 | 2011 אפרטורה, 2014 אפרטורה, 2017 קלאוסורה |
| אינדנפנדיינטה דה לה צ'וררה | 3 | 1 | 2018 אפרטורה, 2019 אפרטורה, 2020 קלאוסורה |
| אורו קיקרס | 1 | 2 | 1993 |
| ספורטינג סן מיגליטו | 1 | 1 | 2013 אפרטורה |
| פנמה ואייחו | 1 | — | 2000/2001 |
| קוסטה דל אסטה | — | 2 | — |
| צ'פו | — | 2 | — |
| קלוב פרוחאזה | — | 2 | — |
| אליאנסה | — | 1 | — |
| ריו אבאחו | — | 1 | — |
| אתלטיקו ורגואנסה | — | 1 | — |
| ספורטינג קולון | — | 1 | — |
| הררה | — | 1 | — |
| קוסמוס | — | 1 | — |

1 2 3  כולל 2 אליפויות: 1994/1995 ו-1995/1996 במסגרת ליגת LINFUNA שמוכרת על ידי ההתאחדות המקומית ופיפ"א
↑  כולל 2 סגנויות לקבוצה תחת השם דפורטיבו לה פרוויסורה
↑  כולל סגנות בעונת 1995/1996 במסגרת ליגת LINFUNA שמוכרת על ידי ההתאחדות המקומית ופיפ"א
↑  סגנות בעונת 1994/1995 במסגרת ליגת LINFUNA שמוכרת על ידי ההתאחדות המקומית ופיפ"א
לציטין

לציטין (מיוונית - lekithos חלמון הביצה. קרוי גם פוספטידיל כולין) הוא פוספוליפיד המהווה חומר חיוני לחיים. זוהי קבוצת מולקולות שומנית, המגינה על ממברנות התאים ואף מהווה חלק מהם.
תכונתו כמסיס במים בצידו האחד ומסיס בשומן בצידו האחר וכך מסיס במים ובשומן גם יחד, מאפשרת לו לפעול כמתחלב המאפשר מיזוג שומן ומים באותו חומר. בתעשיית המזון נהוג לעשות שימוש בלציטין במיני מזונות רבים כגון: שוקולד, מיני מאפה, גלידות, מיונז, גבינה צהובה, ממתקים ועוד. בחומרים מוספים למזון הוא שייך לקבוצת חומרים מתחלבים.
לציטין מהווה מקור טוב לחומר המזין כולין.
הלציטין מצוי בחי ובצומח וניתן למיצוי ממקורות כמו חלמון ביצים, סויה, לפתית ועוד.
לי קלהון

לי קווינסי קלהון (באנגלית: Lee Quincy Calhoun; ‏23 בפברואר 1933 – 21 ביוני 1989), היה אצן אמריקאי, אלוף אולימפי פעמיים ברציפות בריצת 110 מטר משוכות ושיאן עולם בריצה זו.
ביוגרפיה

קלהון נולד וגדל בלורל מיסיסיפי. הוא למד באוניברסיטת מרכז צפון קרולינה. הוא זכה פעמיים ברציפות, באליפות NCAA, בשנים 1956 ו-1957 בריצת 120 יארד משוכות ו-3 פעמים באליפות האיחוד אתלטים חובבים (AAU) בשנים 1956 ו-1959 בריצת 110 מטר משוכות ובשנת 1957 בריצת 120 יארד משוכות.
ביוגרפיה > אלוף אולימפי

באולימפיאדת מלבורן (1956) זכה קלהון במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בשיא אולימפי חדש של 13.70 שניות, לפני ג'ק דייוויס (13.73 שניות) וג'ואל שנקל (14.25 שניות) שניהם מארצות הברית.
בשנת 1958 הושעה קלהון מתחרויות ספורט לאחר שהשתתף בשעשועון טלוויזיה "חתן וכלה" וקיבל מתנות.
במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בשיקגו, אילינוי בשנת 1959 זכה קלהון במדליית כסף בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 13.7 שניות, אחרי בן ארצו הייס ג'ונס (13.6 שניות). תוצאות אלו נקבעו בסיוע רוח גבית.
ביוגרפיה > שיאן עולם

בתחרות שנערכה בברן, שווייץ ב-21 באוגוסט 1960 השווה קלהון בריצת 110 מטר משוכות את שיא העולם כשרץ בתוצאה של 13.2 שניות. שבועיים לאחר מכן, באולימפיאדת רומא (1960) הוא זכה במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 13.98 שניות, מאית השנייה לפני וילי מיי (13.99 שניות) והייס ג'ונס (14.17 שניות), שניהם מארצות הברית ובכך הגן על תוארו.
לאחר פרישתו מספורט תחרותי שימש קלהון כמאמן אתלטיקה באוניברסיטת גרמבלינג סטייט, אחר כך באוניברסיטת ייל ולבסוף באוניברסיטת מערב אילינוי. בשנת 1976 שימש כעוזר מאמן בנבחרת ארצות הברית לאולימפיאדת מונטריאול (1976).
בשנת 1989 נפטר קלהון בארי, פנסילבניה בגיל 56.
תארים והשיגים

בשנת 1974 נבחר קלהון להיכל התהילה באתלטיקה של ארצות הברית.
הערות שוליים

↑  Hall of Fame Members, USA Track & Field
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14345628
לי רוס (פסיכולוג)

| --- | --- |

 לידה:  25 באוגוסט 1942 טורונטו, אונטריו, קנדה
 פטירה:  14 במאי 2021 (בגיל 78) פאלו אלטו, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פסיכולוגיה
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טורונטו BA, אוניברסיטת קולומביה PhD
 מוסדות:  אוניברסיטת סטנפורד
 תלמידי דוקטורט:  Dacher Keltner, Susan Andersen 
 פרסים והוקרה:  פרס עמיתי ויליאם ג'יימס (2003) 
 תרומות עיקריות
 טעות הייחוס הבסיסית, אפקט התקשורת העוינת, אפקט הקונצנזוס השגוי
 
לי דייוויד רוס (באנגלית: Lee David Ross;‏ 1942 - 14 במאי 2021) כיהן כפרופסור למדעי הרוח והמדעים באוניברסיטת סטנפורד. רוס היה פסיכולוג חברתי שתרם רבות לחקר הטיות ייחוס, בעיות בשיפוט וקבלת החלטות, וחסמים בהליכי פתרון סכסוכים.
תרומתו המוכרת ביותר היא גילוי טעות הייחוס הבסיסית, הטיה קוגניטיבית חברתית מרכזית בחקר הפסיכולוגיה החברתית, אשר מקבלת מקום מרכזי בספרי הלימוד הבסיסיים בפסיכולוגיה חברתית.
תחומי העניין האחרונים שלו כללו בעיות חברתיות מתמשכות, בפרט קונפליקטים בין-קבוצות ממושכים, רציונליזציה אינדיבידואלית וקולקטיבית של הרוע, ותהליכים פסיכולוגיים המקשים על התמודדות עם אתגרים חברתיים. רוס אף יצא מהמעבדה ועירב את עצמו בפתרון סכסוכים ובתהליכי שלום אזוריים במזרח התיכון, בצפון אירלנד ובאזורים אחרים בעולם.
רוס פיתח והגדיר בעזרת קולגות נוספים מספר מושגים בתחום הפסיכולוגיה החברתית, כאשר המושג האחרון שטבע היה "ריאליזם נאיבי".
נפטר ב-14 במאי 2021.
פרסומים נבחרים > ספרים ופרקים עיקריים

Ross, L. (1977). The intuitive psychologist and his shortcomings: Distortions in the attribution process. In L. Berkowitz (Ed.), Advances in experimental social psychology(vol. 10). New York: Academic Press.
Nisbett, R. E., & Ross, L. (1980). Human inference: Strategies and shortcomings of social judgment.Englewood Cliffs, NJ: Prentice-Hall.
Human inference: Strategies and shortcomings of social judgment. Prentice-Hall, Century Series, 1980 (with R.E. Nisbett).
Flavell, J. & Ross, L. (eds.) 1981 Cognitive social development: Frontiers and possible futures. 1981 Cambridge Press.
Ross, L & Nisbett, R.E. (1991) The Personal and the Situation: McGraw-Hill (re-issued, 2011, with a new introduction by Malcolm Gladwell, Pinter and Martin).
Griffin, D.W. & Ross, L. Subjective construal, social inference, and human misunderstanding. In M. Zanna (Ed.), Advances in experimental social psychology, (Vol. 24). New York: Academic Press, 1991.
Ross, L and Nisbett, R.E. The person and the situation. McGraw Hill, 1991 (with R.E. Nisbett). Reissued with new foreword by Malcolm Gladwell and afterword by the authors, 2011.
Arrow, K., Mnookin, R., Ross, L., Tversky, A. & Wilson, R. (Eds.) Barriers to conflict resolution, Norton, 1995.
Mnookin, R.H. & Ross, L. Strategic, psychological, and institutional barriers: An introduction. In K. Arrow, R. Mnookin, L. Ross, A. Tversky, & R. Wilson (Eds.), Barriers to conflict resolution. New York: Norton, 1995.
Ross, L. The reactive devaluation barrier to dispute resolution. In K. Arrow, R. Mnookin, L. Ross, A. Tversky, & R. Wilson (Eds.), Barriers to conflict resolution. New York: Norton, 1995.
Ross, L & Ward, A. Psychological barriers to dispute resolution. In M. Zanna (Ed.), Advances in experimental social psychology, (Vol. 27). New York: Academic Press, 1995.
Ross, L. & Ward, (1996) A. Naive realism in everyday life: Implications for social conflict and misunderstanding. In T. Brown, E. Reed, & E. Turiel (Eds.), Values and knowledge. Hillsdale, NJ: Erlbaum, 1996.
Ross, L. & Ward, A. Naive realism in everyday life: Implications for social conflict and misunderstanding. In T. Brown, E. Reed, & E. Turiel (Eds.), Values and knowledge. Hillsdale, NJ: Erlbaum, 1996.
Ross, L., Lepper, M. & Ward, A. a history of social psychology: Insights, contributions, and challenges. In S. Fiske & D. Gilbert (Eds.) Handbook of social psychology(4th ed., Vol. 1) New York: Random House, 2010.
Ross, L. Perspectives on disagreement and dispute resolution: Lessons from the lab and the real world. In E. Shafir (Ed.) The behavioral foundations of public policy.2014 Princeton University & Russell Sage Foundation Press, Princeton, NJ: 2012.
Gilovich, T. & Ross, L. The wisest one in the room - How you can benefit from social psychology's most powerful insights,Free Press, 2015.
הערות שוליים

↑  https://www.amacad.org/multimedia/pdfs/publications/bookofmembers/ChapterR.pdf
↑  Ravindran, S. (2012). "Profile of Lee D. Ross". Proceedings of the National Academy of Sciences. 109 (19): 7132–3. doi:10.1073/pnas.1205295109. PMC 3358840. PMID 22517739.
↑  Ravindran, Sandeep (8 במאי 2012). "Profile of Lee D. Ross". Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States of America. 109 (19): 7132–7133. doi:10.1073/pnas.1205295109. PMC 3358840. PMID 22517739. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Stanford University, Psychology Professor Lee D. Ross dead at 78, Stanford News, ‏2021-05-24 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007459706805171  PLWABN: 9810653014105606  BIBSYS: 4006299  GND: 103125238X  ISNI: 0000 0004 5175 0362  LCCN: n79102264  LNB: 000029124  NDL: 001310981  NKC: xx0256168  NLK: KAC201116369  VIAF: 5040149719113611130002   WorldCat (עם VIAF): 5040149719113611130002
לירה (עיר באוגנדה)

| --- | --- |

מראה רחוב בלירה
 מדינה:  אוגנדה אוגנדה
 אזור:  אזור צפון
 מחוז:  מחוז לירה
 ראש העיר:  מוריש אודונג   (Morish Odung)
 שפה רשמית:  אנגלית, סוואהילי
 תאריך ייסוד:  1919 
 גובה:  1,080 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  116,500 (2020)
 קואורדינטות:  2°14′56″N 32°54′0″E﻿ / ﻿2.24889°N 32.90000°E﻿ / 2.24889; 32.90000
 אזור זמן:  UTC +3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוגנדה מוגדלת) קמפלה גולו מבאלה ג'ינג'ה אנטבה קבאלה מורוטו ארוא מבארארה פורט פורטל דרום סודאן קניה רפ. דמ. קונגו  רואנדה טנזניה אגם ויקטוריה  אגם אלברט לירה(למפת אוגנדה רגילה) קמפלה גולו מבאלה ג'ינג'ה אנטבה קבאלה מורוטו ארוא מבארארה פורט פורטל דרום סודאן קניה רפ. דמ. קונגו  רואנדה טנזניה אגם ויקטוריה  אגם אלברט לירה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
לירה (Lira) היא עיר בצפון אוגנדה. היא המרכז המינהלי, והמסחרי של מחוז לירה.
מיקום

לירה ממוקמת כ-110 ק"מ מדרום-מערב לגולו, על הכביש בין גולו לבין מבאלה וכ-270 ק"מ מצפון לבירה קמפלה.
דמוגרפיה

המפקד הלאומי של 2002 העריך את אוכלוסיית לירה ב-80,879 איש. בשנת 2008 העריך משרד הסטטיסטיקה של אוגנדה את אוכלוסיית העיר ב-98,300 איש. באמצע שנת 2011 הוערך מספר התושבים ב-108,600 איש.
תחבורה

לירה מקושרת לרשת הרכבות הלאומית של אוגנדה, אולם התחנה אינה פעילה. כמו כן פועל בעיר שדה תעופה אזרחי המנוהל על ידי רשות התעופה האזרחית של אוגנדה.
דת

לירה היא מקום מושבו של הבישוף של לירה.
הערות שוליים

↑  Incumbent Lira mayor seeks Court Order for Vote Recount, ugandaradionetwork.com
↑  UBOS (27 August 2014). "The Population of The Regions of the Republic of Uganda And All Cities And Towns of More Than 15,000 Inhabitants". Citypopulation.de Quoting Uganda Bureau of Statistics (UBOS). Retrieved 21 February
↑  Road Distance Between Gulu And Lira With Map
↑  Map Showing Lira And Kampala With Distance Marker
↑  2002 and 2008 Estimated Population of Lira
↑  2011 Estimated Populations of Major Urban Centers In Uganda
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007471614105171  BnF: cb12470427q (data)  LCCN: nr2004022853  MusicBrainz: bcf92e2d-fc72-4ac5-af90-a7dd854a0fe8  VIAF: 142363117   WorldCat (עם VIAF): 142363117 
מחנה פליטים בלירה
ליגת העל הפלסטינית בכדורסל

ליגת העל הפלסטינית בכדורסל היא ליגה הכדורסל הבכירה המשוחקת ברשות הפלסטינית והמנוהלת על ידי התאחדות הכדורסל הפלסטינית.
היסטוריה

הליגה הוקמה ושוחקה כליגה חצי-מקצוענית מאז תחילת שנות ה-70 של המאה ה-20, כשברוב השנים הייתה הליגה היחידה ומספר הקבוצות בה השתנה בין 14 ל-18 קבוצות בכל עונה. בתחילת המאה ה-21 החלה הליגה להפוך מקצוענית והותר שילוב של שחקנים זרים שאינם אזרחי הרשות הפלסטינית. בתחילת העשור השני של המאה ה-21 פוצלה הליגה לשתי ליגות. הליגה הראשונה שנקראה "ליגת העל", והליגה השנייה שנקראה "דוויזן 1" (החל מעונת 2008/09) כאשר בכל עונה משחקות בכל ליגה בין 10 ל-12 קבוצות ומבנה הליגה וחוקיה משתנים מעונה לעונה.
היסטוריה > מבנה הליגה

בעונות הליגה 2015 עד 2019 היו חברות בליגה כ-12 קבוצות כאשר 4 הקבוצות שסיימו ראשונות בתום שני סבבים משחקות בשיטת פינל 4 עד להכרזת האלופה.
בעונת 2013/14 שיחקו בליגה 10 קבוצות ולאחר שני סבבים הראשונה הוכרזה כאלופה.
בעונת 2012/13 חולקה הליגה לשתי מחזות בעלות 7 קבוצות בכל מחוז, בסיום שני סבבים הליגה חולקה לחלק עליון ותחתון כאשר 3 הראשונות מכל מחוז עוברות לחלק העליון ו-4 הקבוצות שסימו במקומות 4–7 בכל מחוז נפגשות לסבב ליגה תחתון, בשלב השלישי 4 הראשונות בבית העליון נאבקות בפינל פור על האליפות בעוד הקבוצות שסיימו במקומות 5–6 יורדות לבית האמצעי ומצטרפות על 3 הקבוצות שסיימו ראשונות בבית התחתון בסיבוב השני, בסיבוב השלישי בבית התחתון מתחרות 8 המדרגות אחרונות בתום שני הסבבים על הירידה כאשר 4 האחרונות בתום הסיבוב יורדות ליגה.
בעונת 2011/12 שיחקו בליגה 12 קבוצות כאשר היא משוחקת בצורה של שני סבבים ובסיומה הראשונה מוכרזת כאלופה ו-4 האחרונות יורדות לליגת המשנה.
בעונת 2010/11 שיחקו בליגה 13 קבוצות כאשר היא משוחקת בצורה של שני סבבים ובסיומה הראשונה מוכרזת כאלופה ואין יורדות בסיום העונה.
בעונת 2009/10 שיחקו בליגה 16 קבוצות כאשר היא משוחקת בצורה של סבב בודד ובסיומה הראשונה מוכרזת כאלופה ו-3 האחרונות יורדות לליגת המשנה
בעונת 2008/09 התקיימו שתי ליגות במקביל, ליגת העל בגדה המערבית וליגה קטנה ברצועת עזה, בליגת הגדה שיחקו 18 קבוצות בסבב משחקים אחד כאשר הראשונה זוכה באליפות, אך אין יורדות וברצועת עזה שיחקו כ-5 קבוצות בסבב אחד כאשר בסיום מוכרזת הראשונה כאלופה.
קבוצות הליגה

איבדא דהיישה
אורתודוקסים בית ג'אלה
אורתודוקסים בית סאחור
מועדון האורתודוקסים רמאללה
טרסנטה בית חנינא
שריעה רמאללה
אורתודוקסים בית לחם
קלנדיה SC
אל-אמל אל-קתולי
הערות שוליים

↑  PBBA Basketball League PALESTINE - asia-basket, Eurobasket LLC (באנגלית)
↑  Goalzz.com: live sports scores and news, www.goalzz.com
↑  Palestinian Basketball, Teams, Scores, Stats, News, Standings - asia-basket, Eurobasket LLC (באנגלית)
↑  ליגת העל הפלסטינית באתר גולז
לוקאל H

| --- | --- |

 מקום הקמה:  זאיון 
 מוקד פעילות:  אילינוי, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1987
 סוגה:  גראנג', הארד רוק, רוק אלטרנטיבי
 חברת תקליטים:  איילנד (1995–1999)   פאלם פיקצ'רס (2001–2002)   ת'יק (2003)   סטודיו E (2004)  קליאופאטרה (2005) שאוט! פקטורי (2008-היום)
 localh.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 סקוט לוקאס בריאן קלייר
 חברים לשעבר
 ג'ו דניאלס  מאט גרסיה
 
לוקאל H (באנגלית: Local H, בתרגום עברי: הייצ' מקומי) היא להקת רוק אמריקאית שהוקמה על ידי סקוט לוקאס (שירה, גיטרה ובס) וג'ו דניאלס (תופים וכלי הקשה) במדינת אילינוי בשנת 1987. חשיפת הלהקה הייתה בזכות הסינגל "Bound For the Floor" באלבום As Good as Dead בשנת 1996.
היסטוריה

לוקאס ודניאלס הכירו בתיכון באילינוי בשנת 1987, והחליטו להקים להקה שלוקאס יהיה נגן הגיטרה וישיר, ודניאלס יתופף. תחילה התקשו השניים למצוא נגן בס ללהקתם בימיה הראשונים של הלהקה. אחרי מספר רב של חיפושים וניסיונות כושלים החליט לוקאס להתקין לגיטרה החשמלית שלו פיקאפים של גיטרה בס, על מנת שצליל הגיטרה יהיה נמוך יותר, וביחד עם זאת ישמע כמו גיטרה, אך בהקלטות של הלהקה לוקאס הקליט את עצמו פעמיים בנפרד, כך שפעם אחת הקליט את עצמו מנגן בגיטרה ולאחר מכן הקליט את הבס.
בשנת 1994 שחררו את אלבום הראשון Ham Fisted שלא זכה להצלחה מסחרית גדולה, אך השניים לא ויתרו והמשיכו לעבוד כבר על האלבום הבא. בשנת 1996 שחררו את אלבומם השני As Good as Dead ולעומת אלבום הבכורה, האלבום זכה להצלחה גדולה בזכות הסינגל Bound for the Floor שלאחר מכן הפך ללהיט ששודר הרבה בתחנות רדיו, והפך להיות בעשרת השירים המובילים של שנת 1996. שנתיים מאוחר יותר הוציאה הלהקה אלבום נוסף בשם Pack-Up the Cats, ובו להיט נוסף בשם All the Kids are Right.
ביולי 1999 עזב ג'ו דניאלס את הלהקה, וחודש לאחר מכן הצטרף מתופף אחר בשם בריאן סיינט קלייר. קלייר ולוקאס הקליטו את אלבומם הראשון כהרכב חדש בשנת 2002, כארבע שנים אחרי יציאת האלבום הקודם, האלבום נקרא Here Comes the Zoo שכלל את הסינגלים Hands on the Bible, ו-Half-Life. שנתיים לאחר מכן, ב-2004 יצא האלבום ?Whatever Happends to PJ Soles, שמבין כל האלבומים הצליח הכי פחות ומכירות אלבום זה היו הנמוכות ביותר מבין השאר. בשנת 2005 הוציאה לראשונה הלהקה אלבום בהופעה חיה נקרא Alive '05, בנוסף להופעה כלל האלבום גם את הסינגל Toxic, הסינגל למעשה היה גרסת כיסוי שנכתב במקור על ידי קאת'י דניס ובוצע מחדש על ידי בריטני ספירס. גרסת הכיסוי הייתה מוצלחת במיוחד, והושמע הרבה מאוד בתחנות רדיו שונות.
לראשונה מאז 2004, הוציאה לאור הלהקה אלבום אולפן נוסף שנקרא 12 Angry Months. צורת האלבום הייתה מיוחדת במינה מכיוון שהאלבום כלל 12 שירים וכל שיר מייצג חודש לועזי אחר כך שהרצועה הראשונה נקראה ינואר, השנייה פברואר, השלישית מרץ וכך בהתאמה.
בשנת 2011 הוציאה הלהקה את אלבום האוסף Local H: The Island Years.
דיסקוגרפיה > אלבומים

Ham Fisted 1995
As Good as Dead 1996
Pack Up the Cats 1998
Here Comes the Zoo 2002
Whatever Happened to P.J. Soles? 2004
Twelve Angry Months 2008
דיסקוגרפיה > EP

Half-Life E.P] 2001
The No Fun EP 2003
דיסקוגרפיה > אלבום אוסף

Local H: The Island Years 2011
דיסקוגרפיה > הופעות חיות

Alive '05 2005
דיסקוגרפיה > סינגלים

| שנה | שיר | אלבום |
| --- | --- | --- |
| 1994 | "Cynic" | Ham Fisted |
| 1994 | "Mayonnaise and Malaise" | Ham Fisted |
| 1996 | "Bound for the Floor" | As Good as Dead |
| 1997 | "Eddie Vedder" | As Good as Dead |
| 1997 | "Fritz's Corner" | As Good as Dead |
| 1997 | "High-Fiving MF" | As Good as Dead |
| 1998 | "All the Kids Are Right" | Pack Up the Cats |
| 1998 | "All-Right (Oh, Yeah)" | Pack Up the Cats |
| 2001 | "Half-Life" | Here Comes the Zoo |
| 2002 | "Hands on the Bible" | Here Comes the Zoo |
| 2004 | "California Songs" | Whatever Happened to P.J. Soles? |
| 2005 | "Toxic" (גרסת כיסוי לבריטני ספירס) | Alive '05 |
| 2008 | "24 Hour Break-Up Session" | 12 Angry Months |
דיסקוגרפיה > דמואים/אלבומי דמו

Scratch Demos (1991)
The '92 Demos (כעיקרון האלבום יצא לאור ב-1992 תחת השם "Local H" אבל הוא שוחרר מחדש ב-1999 תחת השם הנוכחי)
'99-'00 Demos (שוחרר ב-2006)
ללא אזהרה: סיפורו של ג'יימס בריידי

| --- | --- |
 בימוי:  Michael Toshiyuki Uno 
 תסריט:  רוברט בולט 
 שחקנים ראשיים:  בו ברידג'ס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקרנת בכורה:  1991 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט ביוגרפי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
ללא אזהרה: סיפורו של ג'יימס בריידי (באנגלית: Without Warning: The James Brady Story) הוא סרט טלוויזיה אמריקאי משנת 1991 בבימויו של מייקל טושיוקי אונו ובכיכובו של בו ברידג'ס בתפקיד ג'יימס בריידי, דובר הבית הלבן שנורה במהלך ניסיון ההתנקשות בנשיא רונלד רייגן ב-1981. הסרט מבוסס על הביוגרפיה Thumbs Up מאת מולי דיקנסון משנת 1987 על סיפורו של בריידי.
עלילה

בשנת 1980 נבחר רונלד רייגן לנשיא ארצות הברית. כעת, הוא זקוק לאדם שישמש כדובר הבית הלבן, ושני גברים הם מועמדים לתפקיד: ג'יימס (ג'ים) בריידי ולין נופציגר (אנ'). מאוחר יותר, בריידי מגלה כי קיבל את התפקיד. ג'ים מכהן בתפקיד 69 ימים. ב-30 במרץ 1981, רייגן מבקר במלון הילטון וושינגטון לנאום בפני חברי פדרציית העבודה האמריקאית וקונגרס הארגונים התעשייתיים (AFL-CIO). בהתחלה, ג'ים לא בטוח אם הוא ישתתף בגלל פרופיל תקשורתי נמוך של האירוע, אבל לאחר שגילה שהנשיא לא יענה על השאלות שישאל, הוא מחליט להשתתף באירוע. הנשיא עוזב את המלון לאחר הנאום, יחד עם שומריו וצוותו, כולל בריידי. ליד העיתונאים שמחוץ למלון ממתין ג'ון הינקלי ג'וניור. בזמן שג'ים צועד לעבר העיתונאים, הינקלי שולף את אקדח הרוהם RG-14 בקליבר 0.22 אינץ', ומתחיל לירות לעבר הנשיא. ג'ים נפגע מהכדור הראשון. שלושה נוספים נפצעו אף הם, אחד כולל הנשיא רייגן.
בבית, אשתו של ג'ים, שרה, שומעת על הירי בטלוויזיה, עם דיווח שטוען כי ג'יימס בריידי נפטר מפצעיו. כשהיא מגיעה לבית החולים, היא מגלה שבעלה עדיין בחיים אך במצב קשה. לאחר הניתוח, ג'ים מתחיל בהחלמה ארוכה, הכוללת עוד הרבה ניתוחים, התקפים, חזרת היכולת לדבר, שיקום ועוד. לאחר שאנשים רבים חותמים על עצומות כדי לשחרר את ג'ים לביתו לאחר חודשים רבים, ד"ר ארט קוברין, המנתח ורופאו של בריידי, אינו בטוח שהוא שזה מוכן לעזוב את בית החולים. לבסוף, במאי 1982, ג'ים נשלח הביתה. מרותק לכיסא גלגלים, הוא נתקל באתגרים רבים, מה שגורם לכך שלו ולשרה נוצרים קשיים בחייהם החדשים. יום אחד, בריידי יוצא וקונה עפיפון, ושרה לוקחת אותו לבקתה של חברים על החוף יחד עם בנם, סקוט. לאחר ניסיונות כושלים רבים להעיף את העפיפון, ג'ים מוותר בזעם, מה שגורם לו ולשרה לריב. מאוחר יותר באותו לילה, ג'ים ושרה מתנצלים זה בפני זה, כשג'ים אומר לה שהוא יזדקק לה עד סוף חייו. הסרט מסתיים עם ג'ים ושרה בקונגרס, מסבירים מדוע חוק בריידי יציל חיים רבים וירחיק אקדחים מהידיים הלא נכונות.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| בו ברידג'ס | ג'יימס בריידי | דובר הבית הלבן |
| ג'ואן אלן | שרה בריידי | רעייתו של ג'יימס בריידי |
| דייוויד סטראתיירן | ד"ר ארט קוברין | רופאו של ג'יימס בריידי |
| בריאן קלארק | רונלד רייגן | נשיא ארצות הברית |
| סטיבן פלין | ג'ון הינקלי ג'וניור | המתנקש בחיי רונלד רייגן |
| גארי גרובס | לארי ספיקס | סגן דובר הבית הלבן |
| סוזן בראון (אנ') | ננסי רייגן | הגברת הראשונה של ארצות הברית |
| כריסטין הילי (אנ') | רות |  |
| טייריס אלן (אנ') | סוכן FBI |  |
| גרי בקר (אנ') | בלש |  |