stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלחמת העצמאות של קרואטיה
מהלך המלחמה > 1992: הפסקת האש

ב-2 בינואר 1992 סוכמה הפסקת אש חדשה בחסות האו"ם, החמישה עשר במספר בחצי השנה שקדמה לה, שנכנסה לתוקף יום המחרת. הסכם זה, שנקרא הסכם סרייבו הפך להפסקת אש מתמשכת. קרואטיה הוכרה רשמית על ידי הקהילה האירופית כולה ב-15 בינואר 1992. אף על פי שה-JNA החל לסגת מקרואטיה, כולל מרפובליקת קרג'ינה (rsk), אנשי הרפובליקה עדיין שמרו בבירור על העליונות בשטחים הכבושים בזכות תמיכה מסרביה. באותה תקופה ה-RSK שלטה על שטח של 13,913 קמ"ר (לא כולל השטח ליד דוברבניק שנשלט בידי אקו אפולוניו).
לאחר סדרת הפסקות האש שלא הצליחו, פרש האו"ם כוח הגנה בשטחים הכבושים בקרואטיה – כוח ההגנה של האו"ם (UNPROFOR) – כדי לפקח על ההסכם ולשמור עליו. UNPROFOR נוצר רשמית על ידי החלטה 743 של מועצת הביטחון ב-21 בפברואר 1992. שני הצדדים בנו עמדות מבוצרות וה-JNA עבר לבוסניה והרצוגבינה שם היה צפוי עימות חדש. קרואטיה הפכה לחברה באו"ם ב-22 במאי 1992, אך חברותה הותנתה בכך שקרואטיה תשנה את חוקתה באופן שיגן על זכויות האדם של קבוצות מיעוטים ומתנגדים. גירוש האוכלוסייה האזרחית שאינה סרבית שנשארה בשטחים הכבושים בידי יוגוסלביה נמשכה למרות נוכחותם של כוחות הצבא השלום UNPROFOR, ובמקרים מסוימים, כוחות האו"ם העלימו עין ואף שיתפו פעולה עם כך.
צבא יוגוסלביה לקח אלפי אסירים במהלך המלחמה בקרואטיה, ואסר אותם במחנות בסרביה, בבוסניה והרצגובינה ובמונטנגרו. הכוחות הקרואטיים לקחו גם הם כמה אסירים סרבים, ושני הצדדים הסכימו למספר חילופי אסירים; מרבית האסירים שוחררו בסוף 1992. חלק מבתי הכלא הידועים לשמצה כללו את מחנה סרמסקה מיטרוביקה, מחנה שטג'ייבו ומחנה ביג'יצ'י בסרביה ומחנה מוריני במונטנגרו. הצבא הקרואטי הקים גם הוא מחנות מעצר, כמו מחנה בית הסוהר לורה בספליט.
הסכסוך המזוין בקרואטיה נמשך לסירוגין בהיקף קטן יותר. היו כמה פעולות קטנות יותר שביצעו כוחות קרואטיה כדי לשחרר את המצור על דוברובניק, וערים קרואטיות אחרות (שיבניק, זדר וגוספיצ'י) מכוחות קראינה. קרבות אלו כללו את אירוע רמה מילז'בי (בין קרקה לדרניס), ב-21–22 ביוני 1992, את מבצע יגואר בגבעת קריז' ליד ביבינ'ה וצאדר ב-22 במאי, כמו גם סדרה של פעולות צבאיות בעורף דוברובניק, מבצע "סיגר" ב-1–13 ביולי, בקונאבלה ב-24 בספטמבר ובבלסטיקה ב-22–25 בספטמבר. לחימה בסמוך לדוברובניק בעקבותיה נסיגה של JNA מקונאבלה, בין 30 בספטמבר ל-20 באוקטובר. חצי האי פרוקלאקה המגן על הכניסה למפרץ קוטור הוחרם והועבר לידי UNPROFOR, בעוד ששארית קונבל הוחזרה לשלטונות קרואטיה.
מהלך המלחמה > 1994: שחיקת התמיכה ברפוליקת קראינה

בשנת 1992 פרץ הסכסוך הקרואטי-בוסניאקי בבוסניה והרצגובינה, כשבו זמנית כל אחד מהצדדים נלחם גם בבוסנים הסרבים. המלחמה החלה במקור בין מועצת ההגנה הקרואטית וחיילים מתנדבים קרואטיים מצד אחד וצבא הרפובליקה של בוסניה והרצגובינה (ARBiH) מצד שני, אולם עד 1994 היה לצבא קרואטיה אומדן של 3,000 עד 5,000 חיילים שהיו מעורבים בלחימה. בלחץ של ארצות הברית לוחמי שני הצדדים הסכימו על הפסקת נשק בסוף פברואר, ואחריה פגישה של נציגי קרואטיה, בוסניה וקרואטים בוסניים עם שר החוץ האמריקני וורן כריסטופר בוושינגטון הבירה ב 26 בפברואר., 1994. ב-4 במרץ, פרנג'ו טוסמן אישר את ההסכם הקים את הקמת הפדרציה של בוסניה והרצגובינה וברית בין צבאות בוסניה וקרואטיה נגד הכוחות הסרבים.זה הביא לפירוק רפובליקת הרצג-בוסניה והקטין את מספר הפלגים הלוחמים בבוסניה והרצגובינה משלושה לשניים.
בשלהי 1994 התערב צבא קרואטיה בבוסניה בין התאריכים 1–3 בנובמבר, במבצע סינכר ליד קופר, וב-29 בנובמבר עד 24 בדצמבר במבצע חורף 94 ליד דינארה וליבנו. פעולות אלה בוצעו כדי לגרוע מהמצור על אזור Bihać ולתקרב לבירת קראינה קנין מהצפון, ובכך לבודד אותה משלושה צדדים.
במהלך תקופה זו, התנהל משא ומתן לא מוצלח בתיווך האו"ם בין ממשלות קרואטיה לקראינה. הנושאים המדוברים כללו פתיחת החלק תחת הכיבוש הסרבי של הכביש המהיר זגרב – סלבונסקי ברוד ליד אוקשני למעבר התעבורה, וגם ניסיון להגיע להבנות בנוגע למעמדם של השטחים הקרואטיים בעלי הרוב הסרבי לאחר המלחמה. הכביש המהיר נפתח בתחילה בסוף 1994, אך הוא נסגר במהרה בגלל סוגיות ביטחוניות. כישלונות חוזרים ונשנים לפתור את שתי המחלוקות ישמשו כגורמים מזרזים לתוקפנות קרואטית משמעותית בשנת 1995.
במקביל המשיך צבא קראינה את המצור על ביחצ'ה, יחד עם צבא הרפובליקה סרפסקה מבוסניה. מיכאל ויליאמס, פקיד בכוח שמירת השלום באו"ם, אמר שכאשר הכפר וודרו-פולחה ממערב לביחצ'ה נפל ליחידות קראינה בסוף נובמבר 1994, המצור נכנס לשלב הסופי. הוא הוסיף כי ירי טנקים ותותחנים כבדים נגד העיירה וליקה קלאדושה בצפון מובלעת ביחצ'ה הגיעה מה-RSK. אנליסטים צבאיים במערב אמרו כי בין מערך מערכות טילי הקרקע-אוויר הסרביים המקיפים את כיס ביחצ'ה בשטח הקרואטי, הייתה מערכת מודרנית SAM-2 שהובאה לשם כנראה מבלגרד. בתגובה למצב, מועצת הביטחון קיבלה את החלטה 958, שאיפשרה למטוסי נאט"ו שנפרסו כחלק ממבצע סגירת המרחב האווירי מעל אזורי הלחימה לפעול בקרואטיה. ב-21 בנובמבר תקף כוח נאט"ו את שדה התעופה אודיבינה שבשליטת ה-RSK והשביתה זמנית מסלולי המראה. בעקבותהתקיפה באודבינה המשיך כוח נאט"ו לבצע תקיפות באזור, וב־23 בנובמבר, לאחר שמטוס סיור של נאט"ו נחשף על ידי מכ"ם מערכת טילי קרקע-אוויר (SAM), תקפו מטוסי נאט"ו סוללות טילי קרקע-אוויר ליד דבור עם טילים נגד קרינה.
במבצעים מאוחרים יותר, הצבא הקרואטינקט גרסה של טקטיקות בליצקריג, כאשר חטיבות המשמר חודרות בקווי האויב ואילו היחידות האחרות פשוט החזיקו את הקווים בנקודות אחרות והשלימו את הכיתור של יחידות האויב. בנוסף לכך במאמץ לחזק את צבאה שכרה קרואטיה חברה צבאית בינלאומית שתעזור לה במהלך המלחמה. במהלך ספטמבר חברה זו החלה באימון של קצינים ופקידים קרואטים. הסיוע שלה כלל 15 יועצים אשר הכשירו את כוחות קרואטיה באימוני הובלה וניהול. פעולות אלו נבדקו מראש על ידי ארצות הברית על מנת לוודא שהם לא מפרות את אמברגו הנשק או מקיימות אימונים טקטיים.
מהלך המלחמה > 1995: סיום המלחמה > שילוב מחדש של סלאבוניה המערבית

לחימה נוספת נמנעה ב-12 בנובמבר כאשר נחתם הסכם ארדוט על ידי שר ההגנה בפועל, מילאן מילנוביץ', על פי הוראות שהתקבלו מסלבודן מילושביץ' ופקידי הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה. בהסכם נקבע כי יש להחזיר את השטח הכבוש שנותר לקרואטיה, תוך תקופת מעבר של שנתיים. ממשל המעבר החדש באזור של האו"ם(UNTAES) הוקם כרשות המעבר של האו"ם למזרח סלאבוניה על ידי החלטה 1037 של מועצת הביטחון של האו"ם מיום 15 בינואר 1996. ההסכם מבטיח גם זכות הקמת מועצה משותפת לעיריות לקהילה הסרבית המקומית בקרואטיה. לאחר מכן הוארכה תקופת המעבר בשנה. ב-15 בינואר 1998 הסתיים מנדט UNTAES וקרואטיה קיבלה שליטה מלאה על האזור. כאשר ה-UNTAES החליפו את משימת UNCRO, חצי האי פרבלאקה, שהיה בעבר בשליטת UNCRO, הועמד תחת פיקוח משלחת המשקיפים של האו"ם בפרבלאקה (UNMOP), שהוקמה על ידי החלטת מועצת הביטחון של האו"ם 1038 מיום 15 בינואר 1996 והסתיימה ב-15 בדצמבר 2002. מהלכים אלו סימלו סופית את סוף המלחמה ואת הקמתה של מדינת קרואטיה על כל שטחי קרואטיה.
תוצאות > נפגעים ופליטים

מרבית המקורות מעריכים את מספר ההרוגים במלחמה בכ-20,000 איש. לדברי ראש הוועדה הקרואטית לנעדרים, אל"ם איוון גרוג'יץ', קרואטיה ספגה כ-12,000 הרוגים ונעדרים, מהם 6,788 חיילים ו-4,508 אזרחים. מקור אחר מספק נתון של כ-14,000 הרוגים בצד הקרואטי, מתוכם 44% אזרחים.
בנתונים הרשמיים משנת 1996 מופיעים בנוסף כ-35,000 פצועים. ההיסטוריון הקרואטי איבו גולדשטיין מציין 13,583 הרוגים או נעדרים, ואילו ההיסטוריון האנגלו-קרואטי מרקו אטילה הואר מדווח על 15,970 אבדות (תוך ציון נתונים שהוצגו בינואר 2003 על ידי החוקר המדעי דראזן ז'יביץ'). במהלך המלחמה דווח כל כ-2,400 נעדרים. מרכז התיעוד לזכר מלחמת המולדת פרסם נתונים חדשים, המונים 22,211 הרוגים או נעדרים במלחמה, ביניהם 15,007 הרוגים או נעדרים בצד הקרואטי ו-7,204 הרוגים או נעדרים בצד הסרבי. 1,077 מההרוגים בשטחי הרפובליקה של קרג'ינה הסרבית היו לא-סרבים.
בשנת 2010 ממשלת קרואטיה ביקשה לקבל מידע על 1,997 נעדרים מאז המלחמה. נכון לשנת 2009 היו יותר מ 52,000 אנשים בקרואטיה הרשומים כנכים עקב השתתפותם במלחמה. נתון זה כולל לא רק את הנכים הגופניים עקב פצעים או פציעות שנגרמו, אלא גם אנשים שבריאותם התדרדרה בגלל מעורבותם במלחמה, כולל אבחנות של מחלות כרוניות כמו מחלות לב וכלי דם וכן הפרעת דחק פוסט-טראומטית (PTSD). בשנת 2010 מספר האנשים שאובחנו עם PTSD כתוצאה מהמלחמה היה 32,000.
על פי מקורות סרביים, כ-120,000 סרבים נעקרו משנת 1991 עד 1993, וכ-250,000 נעקרו לאחר מבצע סערה. מספרם של הסרבים העקורים היה 254,000 בשנת 1993, צנח ל 97,000 בתחילת 1995 ואז עלה שוב ל-200,000 בסוף השנה. מרבית המקורות הבינלאומיים מציבים את המספר הכולל של הסרבים העקורים סביב 300,000. על פי נתוני אמנסטי אינטרנשיונל, כ-300,000 נעקרו משנת 1991 עד 1995, מתוכם 117,000 נרשמו רשמית כשחזרו החל משנת 2005.
דו"ח משנת 2013 של תוכנית הפיתוח של האו"ם (UNDP) בקרואטיה תחת הכותרת 'הערכה של מספר נפגעי האלימות המינית במהלך מלחמת המולדת בשטחה של הרפובליקה של קרואטיה וצורות אופטימיות של פיצויים ותמיכה בקורבנות', העריך את מספר הקורבנות (משני המינים) של אונס וסוגים אחרים של תקיפה מינית משני הצדדים בין 1,470 ל-2,205 או 1,501 ו-2,437 קורבנות. מרבית הקורבנות היו לא סרבים שהותקפו בידי סרבים.
ב־29 במאי 2015, העביר הפרלמנט הקרואטי את החוק הראשון במדינה שמכיר באונס כפשע מלחמה – החוק לזכויות נפגעי אלימות מינית במהלך התקיפה הצבאית נגד הרפובליקה של קרואטיה במלחמת המולדת. החקיקה, שמפוקחת על ידי משרד ותיקי המלחמה בקרואטיה, מעניקה לקורבנות סיוע רפואי ומשפטי וכן פיצוי כספי מהמדינה – עד 20,000 יורו. הטבות אלה אינן תלויות בפסק הדין של בית המשפט.
תוצאות > נזקי הקרבות ושדות המוקשים

הנתונים הרשמיים על נזקי המלחמה שפורסמו בקרואטיה בשנת 1996 מפרטים שכ-180,000 יחידות דיור נהרסו, 25% מהכלכלה הקרואטית נהרסה, ונגרם נזק מהותי של כ-27 מיליארד דולר. סקירה שנעשתה ב-אפריל 2004 העריכה את נזקי המלחמה בהפסד של 37 מיליארד דולר, בתשתיות פגועות, פגיעה בתפוקה הכלכלית ועלויות הקשורות לפליטים, כשהתמ"ג צנח בתקופה זו ב-21%. -15 אחוז מיחידות הדיור ו-2,423 מבני מורשת תרבותית, כולל 495 מבני קבר, נהרסו או נפגעו. המלחמה הטילה נטל כלכלי נוסף של הוצאות צבאיות גבוהות מאוד. עד 1994, בקרואטיה התפתחה במהירות כלכלת מלחמה דה-פקטו, וצרכי הצבא הגיעו עד כ-60% מסך ההוצאות הממשלתיות.
במהלך המלחמה הונחו כ-2 מיליון מוקשים באזורים שונים בקרואטיה. מרבית שדות המוקשים הונחו ללא אף תבנית או סוג של רשומת מיקום המוקשים. כעשור לאחר המלחמה, בשנת 2005, עדיין היו טמונים כ-250,000 מוקשים לאורך קווי החזית לשעבר, לאורך חלקי הגבולות הבינלאומיים, בעיקר ליד Bihać, וסביב כמה מתקני JNA לשעבר. נכון לשנת 2007, השטח שעדיין הכיל מוקשים או נחשד בכך כלל כ־1,000 קמ"ר. יותר מ-1,900 איש נהרגו או נפצעו על ידי מוקשים בקרואטיה מאז תחילת המלחמה, מהם יותר מ-500 נהרגו או נפצעו על ידי מוקשים לאחר תום המלחמה. בין השנים 1998–2005, הוציאה קרואטיה 214 מיליון אירו על תוכניות פעולה שונות לפינוי מוקשים. משנת 2009, כל שדות המוקשים שנותרו כבר מסומנים בבירור.
בני עי"ש

בְּנֵי עַיִ"שׁ היא מועצה מקומית במחוז המרכז בישראל, סמוך לכביש 40 דרומית לגדרה. היא הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1981. בצפון היא גובלת במועצה מקומית גדרה ובשאר הכיוונים במועצה אזורית באר טוביה, אשר שייכת למחוז הדרום.
מקור השם "בני עי"ש" הוא ראשי תיבות שמו של הרב עקיבא יוסף שלזינגר, מראשוני הפועלים באופן מעשי לרכישת אדמות ולפיתוח החקלאות בארץ.
תולדות היישוב

במהלך מלחמת העולם השנייה, בשנת 1941, הקימו הבריטים בסיוע יחידה פולנית מחנה צבאי בשטח היישוב.
בשטח המחנה הוקמה בראשית שנות ה-50 "מעברת נחל שורק" שנקראה גם "מעברת משמיע שלום" ו"מעברת מסמיה". למעלה ממחצית העולים במעברה היו יוצאי תימן, כרבע יוצאי פרס והשאר יוצאי עיראק ומרוקו. העולים הועסקו במושבים הסמוכים בעבודות חקלאות שונות. התושבים ביקשו שיכון במקום, אולם מוסדות התכנון התנגדו לדרישה. לבסוף, בשנת 1956, הוחלט על הקמת שיכון עבור תושבי המעברה מצפון למעברה, בכניסה לקיבוץ חפץ חיים, והשיכון נקרא בני עי"ש. היישוב הוקם על ידי פועלי אגודת ישראל..
העולים התגוררו בצריפים בני שני חדרים בני כשלושים מטר רבוע והשירותים היו בחוץ. לכל צריף היה משק עזר.
ב-7 באוקטובר 1957 הוקם היישוב ובפברואר 1958 נחגגה חנוכת היישוב, שכלל 150 יחידות דיור עם משקי עזר.באותה שנה הוקם הוועד המקומי שפעל בכפוף למועצה אזורית נחל שורק.
ב-1962 הועבר שטח היישוב לתחום מועצה אזורית חבל יבנה.
לאחר מאבקים רבים בחודש יוני 1981 זכה היישוב למעמד של מועצה מקומית.
בשנות ה-90 הוקמו ביישוב שכונות חדשות שאוכלסו בעיקר על ידי עולים מחבר המדינות. בעקבות כך הפכו העולים לרוב ביישוב וב-1998 נבחר מארק בסין לראש המועצה המקומית הראשון בישראל מיוצאי ברית המועצות.
אוכלוסייה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף אוקטובר 2024 (אומדן), מתגוררים בבני עי"ש 6,587 תושבים (מקום 216 בדירוג רשויות מקומיות בישראל).  אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 81.6%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 9,220 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח).
מגדלי המים

צפונית ליישוב בני עי"ש נמצאים שני מגדלי מים, שנבנו בתקופת המנדט הבריטי.
המגדלים בנויים מלבני סיליקט, והם הוכרזו כמבנים לשימור. מגדלי המים ממוקמים על גבעה בגובה 85 מטר מעל פני הים, ממנה אפשר לערוך תצפית.
באירוע המרכזי לחגיגות יובל החמישים לבני עי"ש הוצגה תוכנית בה מתכוונים להפוך את מגדלי המים למוזיאון של העלייה לבני עי"ש, גם בשנותיה הראשונות וגם בשנות התשעים.
חינוך

בבני עי"ש קיימים שני בתי ספר יסודיים "אופק" ובית ספר ממלכתי דתי "אפרתי". תלמידי היישוב העל יסודיים לומדים בתיכונים של יישובים סמוכים.
ביישוב ספרייה ציבורית בה תלמידים שמתקשים יכולים לקבל עזרה מתלמידי התיכון של היישוב, ולהעשיר את הידע שלהם בקריאת הספרים. בנוסף פועל במקום מתנ"ס עם מגוון חוגים.
בית ספר אפרתי
מרכז מסחרי וספריה
בית ספר אופק
רחוב מנחם בגין
מגדלי המים בבני עי"ש
מראה כללי של שני מגדלי המים הצמודים
ראשי המועצה

1980-1986 שוקר דוד
1986-1998 יצחק בן-יצחק
1998-2013 מארק בסין
2013- אריה גארלה
סמל המועצה

| --- | --- |

סמל המועצה הרשמי
 פרטים
 המחזיק בסמל:  מועצה מקומית בני עי"ש
 תאריך אימוץ:  ינואר 1986
סמלה הרשמי של המועצה, אומץ בינואר 1986. הסמל עגול, חצי התחתון תחום בצורת גלגל שיניים כתומה עליה רשום שם המועצה. גלגל השיניים מסמל את ערך העבודה. מעליו בית כפרי ממנו יוצאים 11 פסים המהווים תלמים, שניהם במטרה לסמל את אופיו הכפרי של היישוב. מימין לבית סמל מבנה גדול בכחול, ומעל לבית ציור של לוחות הברית, שמסמלים את ערכי היהדות ומעליו שמש אדומה המסמלת חופש ממנה יוצאות 11 קרניים. בשמאל הסמל ענף זית המסמל את הכמיהה לשלום.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוקטובר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
1 2 3 4 5  לטבלת הדירוג המלא.
1 2 3 4 5  הנתונים לפי טבלת רשויות מקומיות של למ"ס עבור 
סוף 2022
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  עמנואל הראובני, לקסיקון ארץ ישראל, משרד החינוך ומטח, 2010
↑  תושבי משמיע שלום תובעים מעמד מועצה, חרות, 22 באפריל 1956
↑  מעברת נחל שורק לשיכון קבע, שערים, 9 באוגוסט 1956
↑  דב גולדשטיין, מעברת מסמיה - העזובה והמיואשת, מעריב, 3 בנובמבר 1957
↑  נחנך יישוב חדש של פא"י בדרום, שערים, 28 בפברואר 1958
יישוב חדש של פא"י, שערים, 28 בפברואר 1958
↑  דניאל בן סימון, מהפכת 1990, באתר הארץ, 26 ביולי 2002
↑  פרופיל בני עי"ש באתר הלמ"ס
↑  אודותינו, באתר מועצה מקומית בני עי"ש
|  מחוז המרכז |
| --- | --- | --- |
| נפות | נפת השרון • נפת פתח תקווה • נפת רמלה • נפת רחובות |    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    |
| ערים | אלעד • באר יעקב • גבעת שמואל • גני תקווה • הוד השרון • טייבה • טירה • יבנה • יהוד-מונוסון • כפר יונה • כפר סבא • כפר קאסם • לוד • מודיעין-מכבים-רעות • נס ציונה • נתניה • פתח תקווה • קלנסווה • ראש העין • ראשון לציון • רחובות • רמלה • רעננה |    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    |
| מועצות מקומיות | אבן יהודה • אליכין • בית דגן • בני עי"ש • גדרה • ג'לג'וליה • גן יבנה • זמר • כוכב יאיר צור יגאל • כפר ברא • מזכרת בתיה • סביון • פרדסיה • קדימה-צורן • קריית עקרון • שוהם • תל מונד |    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    |
| מועצות אזוריות | ברנר • גדרות • גזר • גן רווה • דרום השרון • חבל יבנה • חבל מודיעין • חוף השרון • לב השרון • נחל שורק • עמק חפר • שדות דן |    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    |
| ועדי רובע עירוני | נוה מונוסון • מכבים-רעות |    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007465878005171  VIAF: 316601378   WorldCat (עם VIAF): 316601378 
פסל ילדים בבני עייש. הפסל הוא ישראל פרימו
אלסי היל

| --- | --- |

 לידה:  23 בספטמבר 1883 נורווק, קונטיקט, ארצות הברית 
 פטירה:  6 באוגוסט 1970 (בגיל 86) 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  מכללת ואסר 
 בן או בת זוג:  Albert Levitt 
 
אלסי היל (באנגלית: Elsie Hill‏; 23 בספטמבר 1883 – 6 באוגוסט 1970) הייתה סופרג'יסטית אמריקאית, וכך גם אחיותיה קלרה והלנה היל.
ביוגרפיה

אלסי בתם של חבר הקונגרס אבנעזר ג'יי היל ומרי איילין מוסמן. היל סיימה את לימודיה במכללת ואסר בשנת 1906 ולימדה צרפתית בתיכון בוושינגטון הבירה. אחותה הלנה היל ויד, הייתה אף היא סופרג'יסטית וגאולוגית אמריקאית. היא הפכה מעורבת בסניף וושינגטון הבירה של הסופרג'יסטיות ב-1913 יחד עם אליס פול ולוסי ברנס והצטרפה לוועדת ההנהגה של הארגון ב-1914.
היל פעלה למען זכויות נשים במשך שארית חייה. היא הייתה תומכת נלהבת של התיקון התשעה-עשר לחוקת ארצות הברית, שהעניק לנשים זכות הצבעה ברחבי ארצות הברית ב-1920. לאחר שעבר, היא תמכה בתיקון לשוויון זכויות, שהוגש לקונגרס ב-1921 אך עדיין לא אושרר לחוק.
היל הייתה מעורבת בתכנון מצעד זכות הבחירה לנשים ב-1913, וגייסה את מעורבותם של סטודנטים אפרו-אמריקאים במהלך תכנון האירוע.  בשנים 1914–1915 היא הצטרפה לוועד הפועל של מפלגת הנשים הלאומית, ועמדה בראש המאמצים להקים סניפים של האיחוד בדרום קרוליינה ווירג'יניה. ביולי 1916 היא נאמה במפגש רחוב בסנט פול, מינסוטה, במהלך כינוס של המפלגה (תוך כדי ייצגה את איגוד הקונגרס למען זכות הבחירה לנשים) והוועידה אכן אישרה לוח שדגל בתיקון זכות הבחירה.  אליס פול שלחה את היל למסע נאומים לטובת זכות הבחירה לנשים ב-1916.
היא נעצרה על כך שנאמה בכיכר לאפייט בוושינגטון הבירה. באוגוסט 1918, ונעצרה בבוסטון בפברואר 1919 בטקס שנערך לכבוד וודרו וילסון עם שובו מאירופה.
ב-1921 היא נישאה לאלברט לויט אך שמרה על שמה, כפי שצוין ב"ניו יורק טיימס".  באותה שנה היא עמדה בראש ועידת מפלגת הנשים הלאומית, והיא הייתה יושבת ראש המפלגה מ-1921 עד 1925. (מפלגת הנשים הלאומית הייתה פשוט איגוד הקונגרס של זכות הבחירה לנשים עם שם חדש) בשנת 1924 ביקרו היל וחברים אחרים במפלגה את הנשיא קלווין קולידג' כדי לעשות שתדלנות מטעם התיקון לשוויון זכויות.
ב-1956 היא ולוויט התגרשו.
בשנת 1968 היל הייתה הנוסעת בטיסה הראשונה של פאן אמריקן איירליינס מניו יורק למוסקבה.
המסמכים של היל מתקיימים בספריית הארכיונים והאוספים המיוחדים בספריות מכללת ואסר.
הערות שוליים

↑  "Guide to the Elsie M. Hill Papers, 1898-1970". Archives & Special Collections. Vassar College Libraries. 26 במרץ 2008. אורכב מ-המקור ב-26 במרץ 2008. נבדק ב-7 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Like Father, Like Daughter". Toledo Blade. 17 יולי 1968. נבדק ב-7 במאי 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Elsie Hill Congressional Union of Woman Suffrage". AmericanCivilWar.com (באנגלית). נבדק ב-7 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "About this Collection – Women of Protest: Photographs from the Records of the National Woman's Party | Digital Collections | Library of Congress". Lcweb2.loc.gov. 1913-03-03. נבדק ב-2017-03-18.
↑  Hill, Elsie; Kelley, Florence (12 באפריל 1922). "Shall Women Be Equal Before the Law?". The Nation. נבדק ב-7 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Adams, Katherine (2008). Alice Paul and the American Woman Suffrage Campaign. Chicago: University of Illinois. pp. 109–110.
↑  "Elsie Hill speaking [at street meeting in St. Paul, Minn., during Prohibition Party convention that endorsed a plank advocating a suffrage amendment, July 1916] | Library of Congress". Loc.gov. 1916-07-29. נבדק ב-2017-03-18.
↑  Special to The New York Times. (1922-01-19). "Miss Elsie Hill, Suffrage Picketer, Weds Prof. Levitt, but Will Keep Her Own Name – Front Page – NYTimes.com". New York Times. נבדק ב-2017-03-18.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n00113592  SNAC: w6v726c5  VIAF: 30777335   WorldCat (עם VIAF): 30777335 
נשים בולטות בכנס שוויון זכויות במפלגת הנשים הלאומית: גב' אגנס מורי, ברוקליין, מסצ'וסטס; מיס קתרין מורי, ברוקליין, מסה. ויו"ר מפלגת הנשים; אלסי היל, נורווק, קונטינקטור; מרי דין פאוול, די.סי וושינגטון; אמה וולד, פורטלנד, אורגון; מייבל ורנון, וילמינגטון, דל., 1922
נגישות אינטרנט

קריאת קטע מדף אינטרנט בעזרת תוכנת הגדלה ללקויי ראייה
נגישותו של אתר אינטרנט היא המידה בה אנשים עם מגוון רחב של לקויות (כגון לקות ראייה, לקות שמיעה, לקות תנועה או לקות למידה) יכולים לגלוש או להשתמש ביעילות באתר אינטרנט מסוים, לצורך קבלת מידע ועשיית כל פעולה אחרת האמורה להתבצע באתר.
נגישותו של אתר האינטרנט היא תת-נושא בשמישותו של האתר, דהיינו בהערכת המידה בה אנשים עם מגוון תכונות רחב (כדוגמת עולים חדשים, ילדים, בני הגיל השלישי), יכולים להשתמש באתר. השאיפה להפיכת מוצר לשמיש ככל האפשר לאנשים בעלי מגוון רחב ככל האפשר של תכונות מכונה גם עיצוב אוניברסלי ואכן, העיסוק בנגישותם של אתרי אינטרנט נשען פעמים רבות על עקרונות העיצוב האוניברסלי.
ישנם כלים או דפדפנים ההופכים אתרים לא נגישים לנגישים. לדוגמה, לילדים ולבני נוער הנמצאים על הספקטרום האוטיסטי או עם הפרעות התפתחותיות נרחבות (PDD) ו-PDD-NOS פותח דפדפן אינטרנט זאק העוזר להנגיש אתרי אינטרנט.
מניעים להרחבת הנגישות וחקיקה

ככל שאתר אינטרנט שמיש יותר, כך מספר רב יותר של אנשים יכול לקרוא את התמלילים שבו, לקבל את המסרים שבתמונות, בדיאגרמות ובקטעי הוידאו שבו, כמו גם לשלוח מידע בעזרתו (מסרים, הזמנת קנייה וכיוצא בזה). אתרי אינטרנט יכולים להוות גם פתרונות נגישות עבור סוגים אחרים של מתן שירות - אדם שמתקשה לגשת לחנות פיזית או לקבל מידע בטלפון, עשוי להזדקק לאתר האינטרנט הנותן שירות מקביל.
חוקי שוויון כלליים לאנשים עם מוגבלויות, כגון, חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (התשנ"ח-1998) וגם חוקים ספציפיים יותר, כגון, Communications And Video Accessibility Act of 2010 וכמו גם תקנות (למשל תקנות לסעיף 508 ב-Rehabilitation Act) מגינים על זכותם של אנשים עם לקות להשתמש ביעילות באתרי אינטרנט של נותני שירות שונים, בשנת 2005 התווספו התקנות בנוגע לחובת הנגישות ובשנת 2007 עודכנה תקנה 37 ח' המסדירה את הליך הנגשת אתרי אינטרנט. מעבר לזאת, חוקי השוק מגינים על אנשים בעלי צרכים מיוחדים. אי יישום של עקרונות העיצוב האוניברסלי בעיצוב אתר אינטרנט יכול להתבטא באובדן לקוחות. על כן, שמישות ונגישות אתרי האינטרנט היא תחום עיסוק מפותח בהשוואה לתחומים אחרים בנגישות השירות.
אנשים עם לקויות עלולים להיתקל בבעיות נגישות בדפי אינטרנט יותר מאשר בקובצי מחשב מסוגים אחרים. זאת משום, שדפי אינטרנט מעוצבים במגוון גדול של עיצובים. לדוגמה, אנשים עם לקויות ראייה הקוראים דפי אינטרנט בעזרת תוכנה להקראת הכתב על המרקע, נתקלים לא פעם בתמונות בדפי אינטרנט שאין להן תמליל חליפי והם אינם יכולים לדעת מה מראה התמונה ועד כמה היא חשובה להבנת תוכן דף האינטרנט.
ישנו קשר בין נגישות אתרי אינטרנט לבין שימוש בטכנולוגיה מסייעת לנגישות מחשבים (טכנולוגיה שעוזרת לאנשים עם לקות לעשות מה שאנשים חסרי לקות עושים בלא טכנולוגיה, כגון תוכנות להגדלת התמונות על מסך המחשב). עבור אדם עם לקות, בהחלט ייתכן מצב שבו הוא אינו יכול לגשת אל חלק מאתרי האינטרנט אפילו אם הוא משתמש בטכנולוגיה מסייעת, אל חלק נוסף הוא יכול לגשת רק בשימוש בטכנולוגיה מסייעת ואל השאר אפילו טכנולוגיה מסייעת אינה מועילה לו לגשת. מעצב אוניברסלי אמור לשאוף למצב שבו השימוש באמצעי טכנולוגיה מסייעת רבים ככל האפשר יהיה אפשרי ובה בעת יהיה בלתי נחוץ.
נגישות התמליל והתמליל כאמצעי נגישות

על התמליל (הטקסט) המופיע באתרי אינטרנט להיות מוזן לאתר כתמליל ולא כצילום של תמליל. זאת מכמה סיבות:
בעלי לקות ראייה קשה ודיסלקטים (כמו גם אנשים חסרי לקות המתקשים בקריאה בכלל או בקריאת שפה מסוימת) יכולים להזין תמליל, אך לא תמונת תמליל בתוכנת קורא מסך. הדבר נכון גם לגבי הזנה במערכות ברייל. (הזנה של תמונה תדרוש קודם OCR ודבר אפשרי לחלק קטן ביותר מבעלי הלקות ואינו בהכרח אפשרי לאחרים).
הגדלת גופן (פונט) התמליל גמישה בהרבה מהגדלת תמונה. לתמונה יש גבול הפרדה וכאשר מגדילים אותה מעל לגבול זה, היא נעשית לא ברורה.
קל לשנות את צבע הגופן וצבע הרקע באופן בלתי תלוי בתמליל, לא כן בתמונה.
היותו של התמליל קל למניפולציה הופך אותו לאמצעי הנגשה עבור האלמנטים האחרים שבדף האינטרנט. התמונות והאיורים דורשים תמליל חליפי שקורא המסך של לקויי הראייה מקריא באופן אוטומטי, קטעי הווידאו דורשים תרגום בכותרות עבור לקויי שמיעה (כיום ישנם אמצעים למניפולציה גם על התמליל שבכותרות אלה), מפה עם אזורי לחיצה דורשת תפריט צד עם קישוריות תמליל וכיוצא בזה. אפילו כאשר חלק מן התמליל מסומן בצבע או בצורה שונה משאר התמליל, על תוכן התמליל לרמוז על כך. כדי שטבלאות יהיו נגישות יותר, יש להגדיר בהן, בעזרת תמליל, את השורות וטורים, גם במקרה בו לאדם חסר לקות ההגדרות האלו נראות מובנות מאליהן. מעבר לזאת, דף אינטרנט שקשה לסדר בו תמלילים חילופיים דורש דף בעל מידע זהה לו מסוג "תמליל בלבד".
לתמליל יש גם מגבלות. לא כל אחד מוצא חלקי תמליל בקלות ובמהירות. לכן מומלץ שלחיצים יכילו צלמית לצד התמליל שלהן. אפשרי גם לשלב בדף האינטרנט פונקציות המקלות את המניפולציה של גודל וצבע התמליל ומקלות את העברתו לקורא מסך, עבור גולשים שלא למדו כיצד לעשות זאת בעזרים המצויים במחשב. כמו כן, התמליל צריך להיות מנוסח באופן פשוט דיו עבור מי שקורא בשפה זרה או עבור מי שלקותו מפריעה לו להבין מלל מסובך.
התמליל שבקישוריות צריך להיות ארוך יחסית כדי שאנשים עם לקות תנועה יוכלו לכוון את העכבר לקישורית בקלות וכדאי להכיל מספיק תמליל בתוכן, כך שהדפים אליהם הן מובילות יהיו קלים לזיהוי, גם אם תוכנת נגישות מפרידה את הקישורית משאר התמליל (חלק מהתוכנות של העיוורים עושות כך).
אמצעי התמצאות

ההתמצאות בדפי אינטרנט עשויה להיות קשה מהרגיל עבור אנשים מקבוצות מסוימות. קבוצה אחת היא זו של אנשים בעלי תפישה חזותית לקויה. לא כל אדם יבין, לדוגמה, שהתמליל המופיע על המסך הוא בעל שני טורים או שלצד התמליל מופיע איור. לא כל אדם יבין כיצד מחולקת טבלה פשוטה לטורים וכיוצא בזה. קישורית המובילה אל תחילת העמודה הבאה יכולה לפתור בעיה כזו.
בעיות התמצאות כלליות יותר יכולות להיפתר בעזרת מפת אתר או תפריט לקבוצת דפים או תוכן עניינים לדף אינטרנט ארוך. מקובל גם, בתחילתו של תפריט, לשים קישורית בצבע זהה לרקע הדף, שמסייעת לעיוורים הנעזרים בקורא מסך לדלג על כלל התפריט ולהגיע בלא הפרעה אל תוכן דף האינטרנט עצמו.