stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
SARS-CoV-2
אפידמיולוגיה והתפרצות הנגיף > בישראל

התפשטות מגפת הקורונה העולמית בישראל החלה לקראת סוף פברואר 2020. המקרה הראשון של חולה בקורונה התגלה בישראל ב-27 בפברואר 2020.
ההתמודדות עם התפרצות הנגיף כללה הנחיות של משרד הבריאות שנועדו למנוע את התפשטותו, ובכללן ריחוק חברתי, וכן בידוד בית למי ששהו בקרבת חולים או שבו ממדינות שבהן התפרצה המחלה, ביטול אירועים המוניים, ומתן טיפול רפואי בבתי החולים למי שהתגלו כחולים. מספר הטסים מישראל אל מחוצה לה והמגיעים אליה, צומצם בהדרגה. מטעם משרד הבריאות פורסמו גם הנחיות כמו הימנעות מלחיצות ידיים, שמירה על מרחק של לפחות 2 מטרים מאדם לאדם ובהמשך שימוש במסכות והקפדה על כללי היגיינה כגון רחצת ידיים.
ראו גם

MERS-CoV
SARS-CoV
השפעות ארוכות טווח של הקורונה
מייקל (הצגה)

| --- | --- |
 בימוי:  איתי ויזר
 הפקה:  יעל בר און
 מוזיקה:  נדב הולנדר
 מדינה:  ישראל
 הצגת בכורה:  2007
 
מייקל היא הצגה ישראלית שנכתבה ומבוצעת על ידי "אנסמבל מייקל". היא הועלתה לראשונה בשנת 2007 כעבודת הסיום של אבי דנגור בבית הספר לתיאטרון חזותי בירושלים.
ההפקה

ההצגה, המוגדרת על ידי יוצריה "קומדיה טראגית לחמישה משתתפים ומזרן", נולדה בתהליך ממושך של אימפרוביזציות וניסיונות תיאטרליים. עלילת ההצגה מתארת את טקס הזיכרון השנתי שעורכת משפחת ברוש לבנם מייקל. במהלך הטקס מנסים בני המשפחה, דובי, רבקה ויסמין ברוש, יחד עם המלווה המוזיקלי פלג ושאר אורחי הטקס, לקיים אירוע מכובד שיציג את המשפחה באור תקני ונורמטיבי. אלא שבמהלך הערב מאמצי ההדחקה נכשלים והטקס מאבד שליטה.
ההפקה > היוצרים

"אנסמבל מייקל" כולל את הבמאי איתי ויזר, השחקנים היוצרים אבי דנגור, הילה גולדנברג, מיטל רז, נטליה פאוסט ונדב הולנדר, המפיקה יעל בר און והתאורנית קרן דמבינסקי. המוזיקה המקורית נכתבה על ידי נדב הולנדר. בתהליך העבודה השתתפו גם נועה מלמד ועדילי ליברמן. בשנת 2012 הצטרף הקומיקאי והשחקן אסי כהן לאנסמבל ומאז התארחו בהצגותיו אמנים נוספים כגון ליאת הר לב, תום יער, מוני מושונוב ועלמה זק.
ההפקה > הצלחה ופרסום

בנוסף לפרס ראש עיריית ירושלים, זכתה ההצגה בתמיכת מפעל הפיס לשנת 2009 ובשלושה פרסי "קיפוד הזהב" בקטגוריות הצגת השנה, במאי השנה ומבצע השנה. ההצגה הוצגה בהצלחה בביאנלה לאמנות בהרצליה ובפסטיבל א-ז'אנר בתל אביב. בחודש מאי 2009 הצטרפה לרפרטואר ההצגות של תיאטרון תמונע, ובמאי 2010 זכתה בשלושה פרסים בטקס פרסי הפרינג' הישראלי קיפוד הזהב, ביניהם פרס ההצגה הטובה ביותר לשנת 2009.
ב-2018 ההצגה עובדה לסדרת הטלוויזיה "מייקל" שעלתה ב-8 בספטמבר 2018 בערוץ yes Comedy. ב-2021 עלתה העונה השנייה של הסדרה.
בנוסף, במקביל לחייהן על הבמה, מנהלות הדמויות שגרה עצמאית חוץ-תיאטרלית. כך למשל, נוהגים חברי האנסמבל להסתובב ברחובות תל אביב כבני משפחת ברוש. בנוסף, מנהלת המשפחה דף פייסבוק פעיל, ומעלה אליו סרטונים הומוריסטיים מההווי המשפחתי.
ההצגה המשיכה לרוץ מפעם לפעם בתיאטרון צוותא, עד אשר הוחלט להורידה מהבמה בקיץ 2021.
בסוף שנת 2022 עלה הפודקאסט "על הדבש ועל העוקץ" בהגשת דנגור וגולדנברג בדמויותיהם של דובי ורבקה, במחלקת הפודקאסטים של רדיו תל אביב. 21 פרקים של הפודקאסט עלו עד חודש מרץ 2024.
בשנת 2024 כיכב הקאסט בתור משפחת ברוש בתוכנית "סיפורים מהכורסה" בכאן 11. בהמשך אותה שנה נודע כי ההצגה צפויה לשוב לבמת צוותא ל-3 מופעים תחת השם "מייקל - אזכרת חורף" בתחילת פברואר 2025.
הערות שוליים

↑  עמית סלונים‏, אל תקרא לי רבקה, באתר וואלה, 3 בנובמבר 2022
↑  נדב מנוחין‏, בין צחוק למועקה: "מייקל" לא תעשה לכם חיים קלים, באתר וואלה, 11 בספטמבר 2018
נער משום מקום

| --- | --- |

הכרזה העברית של הסרט
 בימוי:  סאם טיילור-ג'ונסון 
 הופק בידי:  דאגלס ראה רוברט ברנשטיין קווין לודר
 תסריט:  מאט גרינהול 
 עריכה:  ליסה גנינג
 שחקנים ראשיים:  אהרון ג'ונסון קריסטין סקוט תומאס אן-מארי דאף דייוויד ת'רלפל
 מוזיקה:  Alison Goldfrapp Will Gregory
 צילום:  Seamus McGarvey 
 מדינה:  בריטניה
 חברת הפקה:  Ecosse Films ערוץ 4 הבריטי
 חברה מפיצה:  Icon Productions (אנגליה) The Weinstein Company (ארצות הברית) לב (ישראל)
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  8 בדצמבר 2010 
 משך הקרנה:  98 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט ביוגרפי, סרט דרמה, סרט מוזיקלי, סרט תיעודי 
 מקום התרחשות:  ליברפול 
 הכנסות:  $2,883,846
 הכנסות באתר מוג'ו:   nowhereboy
 www.nowhereboy.co.uk
 דף הסרט ב־IMDb
 
נער משום מקום (באנגלית: Nowhere Boy) הוא סרט ביוגרפי בהפקה בריטית-קנדית משנת 2009, בבימויה של האמנית סם טיילר-ג'ונסון. הסרט מספר אודות חיי ההתבגרות של המוזיקאי ג'ון לנון, וההקמה של להקת "החוצבים" שקדמה לביטלס. התסריט מבוסס על הביוגרפיה שכתבה אחותו למחצה של לנון ג'וליה ביירד, "לדמיין את זה: לגדול עם אחי ג'ון לנון". הסרט שנקרא על שם השיר "Nowhere Man" של הביטלס, יצא לאקרנים בארצות הברית ב-8 באוקטובר 2010, בד בבד עם חגיגות יום השנה ה-70 להולדתו של לנון. בישראל יצא הסרט ב-18 במרץ 2010.
תקציר עלילה

הסרט מתרחש בפרבר בליברפול, שנת 1955. הוא מציג את ג'ון לנון, נער בן 15 סקרן וקצת מופרע שתר אחר ריגושים. לנון גדל מגיל 5 אצל דודתו הקפדנית מימי, לאחר שאמו ויתרה עליו. שתי הנשים היוצאות דופן באישיותן מתחרות ומתקוטטות ביניהן על אהבתו. הסרט בוחן את ההשפעה של שתי הנשים הדומיננטיות הללו בעיצוב חייו הבוגרים, והקריירה המוזיקלית שלו.
הפקה

חלק מהסרט צולם בליברפול, בתמיכתה של אלמנתו יוקו אונו, וחלקים נוספים צולמו גם בבלקפול ובמערב לונדון. הקרנת בכורה חגיגית אירעה ב-29 באוקטובר 2009 בפסטיבל קולנוע בלונדון. הסרט קיבל מימון של מפעל הפיס הבריטי בסך של 1.2 מיליון פאונד, עם תוספת של 35,500 ₤ מקרן הפיתוח של הסרט עבור התסריט. הסרט קיבל גם מענק מערוץ 4 הבריטי.
אהרון ג'ונסון, הגיבור בן ה-19 של הסרט, והבמאית בת ה-42 סם טיילור ווד נישאו והולידו בת לאחר שהתאהבו על הסט.
צוות השחקנים

אהרון טיילור-ג'ונסון – ג'ון לנון
אן-מארי דאף – ג'וליה לנון
קריסטין סקוט-תומאס – מימי סמית'
דייוויד תרלפול – ג'ורג' טוגוד סמית'
תומאס סאנגסטר – פול מקרטני
ג'וש בולט – פיטר שוטון
אופליה לוביבונד – מריה קנדי
ג'יימס מייקל ג'ונסון – סטן פארקס
אנג'ליקה ג'ופלינג – ג'וליה בירד
דייוויד מוריסי – בובי דיקינס
אנדרו באקן – מייקל פישוויק
דבר המבקרים

הסרט קיבל בעיקר ביקורות חיוביות. אתר Rotten Tomatoes המשקלל ביקורות קולנוע העניק לסרט ציון של 6.9 מתוך 10, וציין שרוב המבקרים מסכימים ש"אין לצופים לצפות לתובנות מוזיקליות, אך מבט זה על נערותו של ג'ון לנון נעשה מתוך גישה מרוסנת, מאופקת ובליווי משחק נהדר של אהרון ג'ונסון". מבקר אתר עכבר העיר כתב כי "רגעים רבים בסרט נותנים לכם כנפיים, אבל לא מצטברים למסה שממנה אפשר להתחיל לעוף ..."נער משום מקום" משוחק טוב, מצולם טוב ומדי פעם סוחט טוב את הדמעות. הוא בוודאי לא נמצא איפה שנמצאים הגאונים, אלא בתוך מסגרת סיפורית מוקפדת ומסודרת".
פסקול

הפסקול כולל כמה מהשירים שנוגנו על ידי להקת החוצבים (The Quarrymen) בתקופה המתוארת בסרט. השירים הוקלטו מחדש עבור הסרט בביצועו של ג'ונסון (המגלם את לנון בסרט) ותומאס סאנגסטר (המגלם את פול מקארטני). מפיקי הסרט ערכו משא ומתן עם יוקו אונו על זכויות השימוש בשיר של לנון "אמא". צמד זמרי האלקטרוניקה "Goldfrapp" סיפקה את הפסקול האינסטרומנטלי לסרט. הפסקול יצא לחנויות על ידי חברת סוני בחודש דצמבר 2009 בפורמט של שני תקליטורים.
פסקול > רשימת השירים

דיסק 1:
Jerry Lee Lewis – "Wild One"
Dickie Valentine – "Mr. Sandman"
Jackie Brenston and His Delta Cats – "Rocket 88"
Elvis Presley – "Shake, Rattle & Roll"
Wanda Jackson – "Hard Headed Woman"
Screamin' Jay Hawkins – "I Put a Spell on You"
The Nowhere Boys – "Maggie May"
The Nowhere Boys – "That'll Be the Day"
Eddie Bond and The Stompers – "Rockin' Daddy"
Eddie Cochran – "Twenty Flight Rock"
The Nowhere Boys – "That's Alright Mama"
The Nowhere Boys – "Raunchy"
The Nowhere Boys – "Movin' and Groovin'"
Big Mama Thornton – "Hound Dog"
Gene Vincent And The Blue Caps – "Be-Bop-A-Lula"
Aaron Johnson – "Hello Little Girl"
The Nowhere Boys – "In Spite of All the Danger"
John Lennon – "Mother"
דיסק 2:
Chuck Berry – "Roll Over Beethoven"
Bill Haley and His Comets – "Rock Around the Clock"
Little Richard – "Rip It Up"
Elvis Presley – "Baby, Let's Play House"
Buddy Holly – "Peggy Sue"
Buddy Holly – "Party Doll"
Bobby Fuller Four – "I Fought the Law"
Vince Taylor and His Playboys – "Brand New Cadillac"
Dale Hawkins – "Susie Q"
Shirley & Lee – "Let the Good Times Roll"
Barrett Strong – "Money (That's What I Want)"
Fats Domino – "Ain't That a Shame"
Lloyd Price – "Stagger Lee"
Frankie Vaughan – "These Dangerous Years"
The Del-Vikings – "Come Go with Me"
הערות שוליים

↑  Artist Sam Taylor-Wood, 42, to marry 19-year-old toyboy actor Aaron Johnson, באתר דיילימייל
↑  גיתית גינת, נער משום מקום: מתקשה להשתחרר מצלו הענק של ג'ון לנון, באתר הארץ, 20 במרץ 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: unn2011644013
פרידה (סרט, 2002)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  הספר "פרידה: ביוגרפיה של פרידה קאלו", היידן הררה
 בימוי:  ג'ולי טיימור 
 הופק בידי:  שרה גרין סלמה הייק ג'יי פולשטיין
 תסריט:  קלנסי סיגל דיאן לייק גרגורי נאבה אנה תומאס
 עריכה:  פרנסואז בונו
 שחקנים ראשיים:  סלמה הייק אלפרד מולינה ג'פרי ראש ולריה גולינו אשלי ג'אד מיה מאסטרו רוג'ר ריס אדוארד נורטון אנטוניו בנדרס
 מוזיקה:  אליוט גולדנתול
 צילום:  רודריגו פריטו 
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  ונטנרוסה
 חברה מפיצה:  מירמקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  29 באוגוסט 2002
 משך הקרנה:  123 דק' 
 שפת הסרט:  ספרדית צרפתית רוסית אנגלית
 סוגה:  סרט ביוגרפי, סרט להט"בי, סרט דרמה, סרט שמבוסס על ספרים 
 מקום התרחשות:  מקסיקו סיטי 
 תקציב:  $12 מיליון
 הכנסות:  $56,298,474
 הכנסות באתר מוג'ו:   frida
 פרסים:  פרס אוסקר לפסקול הטוב ביותר אוסקר לאיפור ולעיצוב השיער הטובים ביותר
 www.miramax.com/movie/frida
 דף הסרט ב־IMDb
 
פרידה הוא סרט ביוגרפי אודות הציירת הסוריאליסטית פרידה קאלו, אשר יצא בשנת 2002 על ידי אולפני מירמקס. בסרט כיכבו סלמה הייק בדמות פרידה, תפקיד בעבורו הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, ואלפרד מולינה בתפקיד דייגו ריברה.
הסרט היה מבוסס על הספר הביוגרפי, פרידה: ביוגרפיה של פרידה קאלו, של היידן הררה. את הסרט ביימה ג'ולי טיימור. הסרט זכה בשני פרסי אוסקר, עבור הפסקול המקורי הטוב ביותר ועבור איפור.
עלילה

העלילה מתחילה זמן קצר לפני האירוע הטראומטי שעברה פרידה קאלו בגיל 18, כאשר קרונית התנגשה באוטובוס בה נסעה. היא נשפדה על ידי מוט ברזל, והפציעות שנגרמו מכך המשיכו להשפיע עליה לרעה במהלך כל חייה. במהלך השיקום שלה, אביה הביא לה בדי ציור, והיא החלה לצייר כדי להעביר את הזמן. במהלך הסרט, סצנות מתחילות כציור, ומתמוססות לצילום חי של השחקנים.
הסרט מראה את היחסים הדיספונקציונליים של פרידה עם בן זוגה, אמן ציורי הקיר, דייגו ריברה. הערכתו לציורים שלה הן אחת הסיבות שהיא ממשיכה לצייר. במהלך הנישואים שלהם, ריברה שוכב עם נשים רבות, בעוד קאלו הביסקסואלית לוקחת לעצמה מאהבים ומאהבות, ופעם אחת מנהלת רומן עם אותה אישה שריברה מנהל איתה רומן.
השניים נוסעים לניו יורק כדי שריברה יצייר ציור ברוקפלר סנטר. ריברה מסרב להתפשר על חזונו הקומוניסטי לציור, כנגד רצונותיו של מזמין העבודה, נלסון רוקפלר (אדוארד נורטון). כתוצאה, הציור נהרס. בעת שהייתם, קאלו עוברת הפלה טבעית, והיא מגלה שאמה נפטרה במקסיקו. הזוג חוזר למקסיקו.
אחותה של קאלו, כריסטינה, באה לגור עמם, ולתפקד כעוזרתו של ריברה. קאלו מגלה שהשניים מנהלים רומן. היא עוזבת את ריברה, ושוקעת באלכוהוליזם. הם חוזרים לאחר שריברה מבקש ממנה לקבל את פניו של ליאון טרוצקי (ג'פרי ראש), שמצא מקלט מדיני במקסיקו. היא מתחילה רומן עם טרוצקי. כשריברה מגלה את קיום הרומן, הוא אינו יכול לחיות עם זה - עם רומניה האחרים של קאלו הוא חי בשלום, אך טרוצקי הוא חשוב לו מבחינה פוליטית, וזהו קונפליקט שהוא לא מצליח ליישב מבחינה רגשית. קאלו בורחת לפריז, וכשהיא חוזרת ריברה דורש ממנה להתגרש.
כשטרוצקי נרצח במקסיקו סיטי, המשטרה חושדת בריברה, ומביאה את קאלו למעצר כשלא עולה בידם למצאו. ריברה מסייע בשחרורה.
מצבה הפיזי של קאלו ממשיך להתדרדר, וכשאצבעות רגליה מעלות נמק, היא מסירה אותן בניתוח. ריברה מבקש שתינשא לו שנית, והיא מסכימה. בהמשך, היא גם עוברת כריתת רגל, ולבסוף נפטרת, מייד לאחר שהיא סוף-סוף מציגה את עבודותיה בתערוכת יחיד.
השחקנים הראשיים

פרידה קאלו - סלמה הייק
דייגו ריברה - אלפרד מולינה
ליאון טרוצקי - ג'פרי ראש
כריסטינה קאלו - מיה מאסטרו
טינה מודוטי - אשלי ג'אד
דוויד אלפרו סיקיירוס - אנטוניו בנדרס
נלסון רוקפלר - אדוארד נורטון
אלחנדרו גונזלס אריאס - דייגו לונה
יציאה לאקרנים

ב-29 באוגוסט 2002, הייתה הקרנת הבכורה של הסרט בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בוונציה. הפרמיירה האמריקאית הייתה במוזיאון האמנות של לוס אנג'לס, באוקטובר 2002, והפרמיירה המקסיקנית הייתה בנובמבר 2002, ב-Palacio de Bellas Artes.
ביקורת

הביקורת לסרט הייתה חיובית, כאשר מבקרים שיבחו חלקים מהסרט - כמו סצנות הסיום, הפסקול והציוריות של הצילום - אך גם סברו שהיו בסרט בעיות המשכיות וטיפול רך מידי לפעמים של סוגיות כואבות.
באתר Rotten Tomatoes הסרט קיבל ציון של 76% חיובי מידי המבקרים.
הערות שוליים

1 2  The Book LA SUMMER 2000 Selma & Frida
↑  Tuckman, Jo (30 באוגוסט 2001). "That Frida feeling". The Guardian. London. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Fascinated by Frida| Film | This is London
↑  Pulver, Andrew (28 בפברואר 2003). "Frida". The Guardian. London: Guardian Media Group. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Ebert, Roger (1 בנובמבר 2002). "Frida". [Chicago Sun-Times. Sun-Times Media Group. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: unn2010566102
עינת ברנובסקי

| --- | --- |

ברנובסקי, 2011
 לידה:  קריית אתא, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הפתוחה  בית צבי 
 פרופיל ב-IMDb
 
מימין לשמאל: אפרת ארנון, מסקי שיברו, נוסי סימען, עינת ברנובסקי ואנה דוברוביצקי בהצגה "הדרך לג'אנה", 2008
ברנובסקי בהצגה "הדרך לג'אנה", 2008
עינת ברנובסקי היא מחזאית, מתרגמת, דרמטורגית ושחקנית ישראלית.
ביוגרפיה

עינת ברנובסקי נולדה וגדלה בקריית אתא, והתחנכה בתיכון רוגוזין שבעיר הולדתה. התגוררה במשך ארבע שנים בגרמניה (שנת לימוד השפה גרמנית ושלוש שנים ללימודי רפואה באוניברסיטת יוסטוס-ליביג בגיסן שבגרמניה).
בעלת תואר ראשון בביולוגיה מהאוניברסיטה הפתוחה, ותעודת הוראה מהפקולטה לחינוך למדע וטכנולוגיה, הטכניון, בתחום הוראת מדע הביולוגיה.
למדה בבית הספר הגבוה לאמנויות הבמה "בית צבי" והיא בוגרת מחזור מ' 2002.
ברנובסקי השתתפה במשך ארבע שנים בסדנת כתיבה.
ברנובסקי הייתה מדריכת טקסט בבית צבי (2011-2002), היא קריינית ספרים להקלטה בספרייה המרכזית לעיוורים ומגיהת ספרים, מאז שנת 2002.
החל משנת 2008 משמשת עינת ברנובסקי כדרמטורגית של הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין.
ברנובסקי כתבה שמונה מחזות ותרגמה מאנגלית ומגרמנית שישה עשר מחזות.
בשנת (2012) כתבה מחזה על סחר בנשים.
במסגרת "סדנאות הבמה" השתתפה בסדנת האחים גרים – מנחה כריסטינה פרידריך מגרמניה (בסדנה ברנובסקי הייתה גם המתורגמנית של פרידריך). סדנת תיאטרון סיפור – מנחה אילן רונן. סדנת במאים ושחקנים – מנחה יבגני אריה. סדנת "שקט מצלמים רעש" משחק לקולנוע וטלוויזיה – מנחים שמי זרחין, עודד דוידוף,  רני בלייר. סדנת "משחק בזמן אמיתי" – מנחה פול בינרטס מהולנד. סדנת הכשרת במאים לתיאטרון – מנחה אודי בן-משה.
במאי 2006 - השתתפה בפסטיבל תיאטרון בברלין THEATER TREFFEN. זהו פסטיבל שקיים כבר 45 שנים ואליו מתקבלים 19 מועמדים מכל העולם (+ 31 גרמנים) לשבועיים של סדנאות והצגות תיאטרון. במאי 2010 השתתפה בסדנת תרגום, דויטשה תיאטר, ברלין. בשיתוף איגוד התיאטראות האירופי ותיאטרון הקאמרי.
ברנובסקי הייתה בין המועמדים הסופיים בפרס התיאטרון הישראלי למחזאי/ת השנה בשנת 2012.
אודות המחזות שכתבה > אמה ויגואר

מבוסס על ביוגרפיה שכתבה אריקה פישר.
מספר על אהבתן של לילי ופליציה, בתקופת מלחמת העולם השנייה. האחת גרמניה, נשואה עם ארבעה ילדים והשנייה יהודייה החיה במחתרת ומתחזה לארית. בסופו של דבר היהודיה נרצחת באושוויץ והגרמניה ממשיכה לחיות בצל אהובתה המתה.
הוצג ב"צו קריאה" – פסטיבל קריאת מחזות בצוותא ביוני 2007 וזכה בציון לשבח.
אודות המחזות שכתבה > הדרך לג'אנה

המחזה מספר על חמש מחבלות מתאבדות – שנשלחות לבצע פיגוע בישראל. הן מגיעות לחדר אחד וכל אחת מספרת מה גרם לה להגיע לכאן והאם הן באמת תכננו לבצע פיגוע.
ההצגה בוימה בידי דורונה בן-דור ושיחקו בה עינת ברנובסקי, אפרת ארנון, אנה דוברוביצקי, מסקי שיברו ונוסי סימען. הציגה בפסטיבל אישה 2008, בצוותא ובשני פסטיבלים של "חשיפה בינלאומית".
אודות המחזות שכתבה > למה לא באת לפני המלחמה

המחזה מבוסס על ספרה של ליזי דורון. עוסק בסיפור התבגרותה של אליזבת, ילדה שחיה עם אימה הלנה, אם חד-הורית ניצולת שואה בתל אביב של שנות השישים ומספר על התבגרותו של הדור השני לשואה בארץ ישראל.
המחזה עלה בסטודיו למשחק של יורם לווינשטיין בבימויה של חגית רכבי-ניקולייבסקי באפריל 2010 והוא הועלה בשנית בנובמבר 2011 בבימוייה של רכבי-ניקולייבסקי בתיאטרון באר שבע, בכיכובן של שירי גולן, אביטל פסטרנק, מיכל ויינברג, מיכל ברנד, סיגלית פוקס ויעל איתן. פסטיבל "חשיפה בינלאומית", 2011.
אודות המחזות שכתבה > צומת וולקן

המחזה הוא עיבוד לסרט "צומת וולקן" של ערן ריקליס. מתרחש באוקטובר 1973, להקת הרוק "צופן גנטי" מופיעה בפאב "צומת וולקן". שני אמרגנים מתל אביב מגיעים כדי לשמוע את הלהקה ואולי להפוך אותה לדבר החם הבא של ישראל. אבל הם מציעים רק לסולן, מיכה שלי, לככב במחזמר ציוני. מיכה נקרע בין הנאמנות ללהקה ולחברים לבין החלום הגדול לפרוץ החוצה. המחזה עלה בסטודיו למשחק של יורם לווינשטיין.
אודות המחזות שכתבה > בדידים

בוני בהריון. פרדי מגדל איגואנה. הם חיים ביחד.
אדי הוא אופנוען לשעבר המרותק לכסא גלגלים. מילה רק רוצה ללכת לים. הם חיים ביחד.
בוני שוכבת פצועה בבית חולים. מילה לוקחת אותה אליה הביתה. הן אחיות.
ג'ונה דרס את אדי ועכשיו הוא רק רוצה לכפר. הוא העבד של אדי.
פרדי מחליט להילחם על אהבתה של בוני.
המחזה עוסק באפשרויות רבות שפורצות גבולות וערכים.
אודות המחזות שכתבה > בייבי בייבי

על פי מחזה של ריי ומייקל קוני.
אלונה ואריק רוצים מאוד לאמץ תינוק. השירות לילד עומדים לבוא לביקור על מנת לקבוע את מידת כשירותם להיות הורים. בשלב זה מתחיל הבלגן.
לבית מגיעים שני אחיו של אריק עם תוכנית איך לעזור להם. סבא ונכדה, שני עולים לא חוקיים מרוסיה. ירדנה מהשירות לילד שמתעבת תוכניות מציאות ואילנית השוטרת שחושדת שמשהו לא כשר קורה בבית.
אודות המחזות שכתבה > סלון מיקי

על פי המחזה "מגנוליות מפלדה" מאת רוברט הרלינג -
סלון מיקי הוא סלון היופי הכי מפורסם בקריות. בו נפגשות באופן קבוע דמויות שונות -
שירה, צעירה יפה וחכמה אבל חולת סוכרת. שלי, אמה הדואגת. אילנה, אלמנתו של ראש העיר. ונלי, השנונה והעצבנית. על התזמורת הזאת מנצחת מיקי הספרית בעלת הלשון החדה ביחד עם העוזרת שלה יאנה.
אודות המחזות שכתבה > שונאים, סיפור אהבה

ברנובסקי כתבה במשותף עם טטיאנה קנליס-אולייר, על פי ספרו של יצחק בשביס-זינגר.
הרמן ברודר הוא ניצול שואה שחי בניו יורק בשנות החמישים.
הוא נשוי ליאדוויגה, צעירה פולניה שהסתירה אותו בזמן המלחמה.
יש לו מאהבת יהודייה נשואה, מאשה, שחיה עם אמה. ברגע של חולשה הוא מתחתן גם איתה.
ואז יום אחד מופיעה תמרה, אשתו הראשונה שהוא היה בטוח שהיא מתה.
עכשיו הוא נשוי לשלוש נשים.
תפקידים

תיאטרון
| הצגה | תיאטרון ופסטיבלים | מחזאי | במאי | תפקיד | שנה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אבות ובנים | תיאטרון הספרייה | בריאן פריל על פי הרומן מאת איוון טורגנייב | עידו ריקלין | אנה סרגייבנה אודינצוב | 17 ביוני 2003 |
| שרון סמו הרוצח | תיאטרון הספרייה | גור קורן | גור קורן | השיקסה | אוקטובר 2002 |
| אמה ויגואר | צוותא | עינת ברנובסקי על-פי ספרה של אריקה פישר | אורלי רביניאן | לילי (אמה) | 2007 |
| הדרך לג'אנה | פסטיבל אישה, צוותא, 2 פסטיבלים של "חשיפה בינלאומית" | עינת ברנובסקי | דורונה בן דור | ג'מילה | 2008 |
| בדידים | קוראים בקפה, הבימה | בדידים | לילך סגל | בוני | 2010 |
טלוויזיה
תפקידי אורח בסדרות -
"טיפול נמרץ"
"פיק אפ" (שלושה פרקים).
קולנוע
| סרט | במאי | תפקיד | שנה |
| --- | --- | --- | --- |
| מלאכיות בלבן | טלי אברהמי | דוקטור שטרייכר | 2012 |
| קמטי צחוק | פיני עדן | עידית | 2015 |
כתיבה – מחזות

"אמה ויגואר" – על פי ספרה של אריקה פישר. הוצג ב"צו קריאה" – פסטיבל קריאת מחזות בצוותא ביוני 2007 וזכה בציון לשבח.
"הדרך לג'אנה" – עלה בפסטיבל אישה בחולון במרץ 2008. הצגות בצוותא. השתתף בשני פסטיבלים של "חשיפה בינלאומית", אוקטובר 2008 וינואר 2009. יעלה בתיאטרון בבזל, שווייץ, ב-2013.
"למה לא באת לפני המלחמה" – על פי ספרה של ליזי דורון. עלה בסטודיו של יורם לוינשטיין באפריל 2010, בתיאטרון באר שבע בנובמבר 2011.
"צומת וולקן" – על פי סרטו של ערן ריקליס. עלה בסטודיו של יורם לוינשטיין בנובמבר 2011.
"בדידים" – נבחר להשתתף בפרויקט "קוראים בקפה" של תיאטרון הבימה, יוני 2010
"בייבי בייבי" – על פי מחזה של ריי ומייקל קוני, עלה בסטודיו של יורם לוינשטיין נובמבר 2009 ושוב ינואר 2010
"סלון מיקי" – על פי המחזה "מגנוליות מפלדה" מאת רוברט הרלינג.
"שונאים, סיפור אהבה" – על פי ספרו של יצחק בשביס-זינגר. כתיבה משותפת עם טטיאנה קנליס-אולייר.
״המחברת הגדולה״ - – על פי ספרה של אגוטה קריסטוף. עלה בתיאטרון גשר ב-2015.
תרגומים (מאנגלית וגרמנית)

"אותו הים" – מאת פול בינרטס על פי ספרו של עמוס עוז.
"הטרילוגיה הבלגרדית" – מאת בילג'אנה סרבלג'אנוביץ' - סטודיו של יורם לוינשטיין.
"עמק המוות" – מאת אלברט אוסטרמאייר - סטודיו של יורם לוינשטיין, בשיתוף העונה הגרמנית של תיאטרון תמונע.
"כל הגברים כלבים" – מאת ג'ו סימונלי - סטודיו של יורם לוינשטיין.
"היונים" – מאת דויד גיסלמן - סטודיו של יורם לוינשטיין.
"כל הזעם הזה" – מאת קית' רדין - סטודיו של יורם לוינשטיין.
"אחרי הגשם" – סרגי בלבל – סטודיו של יורם לוינשטיין.
"בחדר הסמוך או מחזה על ויברטור" – שרה רוהל - סטודיו של יורם לוינשטיין.
"עושת הנפלאות" – ויליאם גיבסון – בית הספר למשחק גודמן בבאר שבע.
"מר קולפרט" – מאת דויד גיסלמן – תרגום משותף עם מולי שולמן - תיאטרון תמונע.
"סאנסט פארק" – מאת מרלי סימס ואליוט שונמן – תרגום משותף עם שלומי מושקוביץ, תיאטרון בית ליסין.
"גנבים" – מאת דאה לוהר, תיאטרון הקאמרי והדויטשה תיאטר בברלין.
"מיי פירסט סוני" – סטפן ביטון על פי ספרו של בני ברבש, תיאטרון הקאמרי.
DNA – דניס קלי, סטודיו יורם לוינשטיין.
תרז ראקן – אמיל זולא, סטודיו יורם לוינשטיין.
רומולוס הגדול – פרידריך דירנמאט. תיאטרון גשר.
עושת הנפלאות - ויליאם גיבסון, תיאטרון המדיטק, 2013. זוכת פרס הבמה לילדים ונוער לשנת 2014 בקטגוריית הבימוי, שחקנית המשנה והשחקנית הראשית.
"רודף העפיפונים" - תיאטרון גשר 2018, מאת מתיו ספנגלר(אנ') על פי הספר של חאלד חוסייני.
התרגומים של "עמק המוות" ו"מר קולפרט" יצאו בהוצאה לאור באנתולוגיה של מחזאות גרמנית מודרנית, הוצאת רסלינג.
עריכת תרגום ונוסח עברי

"אוריאל אקוסטא" - מאת קרל גוצקוי
"צייד האווזים" - מאת אלכסנדר ומפילוב
"רכבת" - מאת מיכאל רוטשחין
"הפנטזיות של פאריאטייב" – מאת אנה סוקולובה.
דרמטורגיה ועריכה למחזמר "סיגל" מאת שלומי מושקוביץ. עלה בסטודיו של יורם לוינשטיין באוקטובר 2010 ובהבימה בפברואר 2011.
הערות שוליים

↑  עינת ברנובסקי, באתר פרס התיאטרון הישראלי
↑  מירי פז, ‏אהבת אשת התליין, באתר גלובס, 3 באוקטובר 2002
↑  טל לוין, עכבר העיר, אמה ויגואר: כשסיפור אהבה לסבי הופך להצגה, באתר הארץ, 25 ביולי 2014
↑  עכבר העיר, קיבלתם כבר צו קריאה?, באתר הארץ, 19 ביוני 2007
↑  לילך גביש, הדרך לגן עדן רצופה כוונות..., באתר הבמה, 23 ביולי 2008
↑  ציפי שוחט, מתאבדות על הבמה, באתר הארץ, 22 ביולי 2008
↑  טל פרי, ‏בעקבות המלחמה ההיא, באתר גלובס, 16 בנובמבר 2011
↑  ביקורות:
סיון שדמון, עכבר העיר, "למה לא באת לפני המלחמה": ככה עושים שואה?, באתר הארץ, 29 בנובמבר 2011
רון שוורץ, ‏ילדי הטראומה, באתר גלובס, 3 בינואר 2012
↑  ציפי שוחט, תיאטרון ב"ש יעלה עיבוד לספר "למה לא באת לפני המלחמה", באתר הארץ, 27 בספטמבר 2011
צבי גורן, למה לא באת לפני המלחמה-שאלה נצחית, באתר הבמה, 24 בנובמבר 2011
↑  טל פרי, ‏תיאטרון - למה לא באת לפני המלחמה, באתר גלובס, 19 בדצמבר 2011
↑  נסים דיין, ‏כולם יודעים למי מתכוונים, באתר גלובס, 23 בדצמבר 1999
↑  צומת וולקן - מאת עינת ברנובסקי - מחזור 2011, באתר הסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין
↑  טל פרי, ‏חוזרת לצומת, באתר גלובס, 6 בנובמבר 2011
↑  טל פרי, ‏מאמצים את קוני, באתר גלובס, 26 בנובמבר 2009
↑  בייבי בייבי - מאת ריי קוני - מחזור 2010, באתר הסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין
↑  רון שוורץ, ‏אסון התאומים, באתר גלובס, 5 בפברואר 2015
 מיכאל הנדלזלץ, "המחברת הגדולה": נולדתי לפניך תאומים, באתר הארץ, 30 במאי 2015
↑  רון שוורץ, ‏עת להרוג, עת לצחוק, באתר גלובס, 16 באוגוסט 2010
מיכאל הנדלזלץ, "מר קולפרט": האלימות משחררת, באתר הארץ, 11 באוגוסט 2010
 צבי גורן, ביקורת: מר קולפרט – אלימות לשם אלימות, באתר הבמה, 15 באוגוסט 2010
↑  רוני אפרת, עכבר העיר, חגיגה יוונית ב"הבימה": מחזמר על חייו של אריס סאן, באתר הארץ, 16 בינואר 2011
צבי גורן, סיגל - מחזמר אינטימי ומרגש, באתר הבמה, 13 באוקטובר 2010
↑  ציפי שוחט, המחזה "סיגל" יועלה בהבימה בבימויו של צדי צרפתי, באתר הארץ, 21 בפברואר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007394768605171  VIAF: 28154921328763591836   WorldCat (עם VIAF): 28154921328763591836
יהודה לנקרי

יהודה לנקרי (נולד ב-25 בספטמבר 1947) הוא איש ציבור ישראלי. כיהן כחבר הכנסת, שגריר ישראל באו"ם ובעוד מקומות וכיו"ר מועצה המקומית שלומי.
ביוגרפיה

לנקרי נולד בעיר בוז'עד שבמרוקו. הוא עלה לישראל ב־1965 ושירת בחיל האוויר. לאחר מכן החל לעבוד בתפקידים ציבוריים מטעם הסוכנות היהודית, ובמסגרת זו למד לתואר שני באוניברסיטת ניס שבצרפת ובהמשך השלים את עבודת הדוקטורט והיה לדוקטור לספרות צרפתית. לנקרי כיהן כראש המועצה המקומית שלומי בשנים 1983–1992, כיו"ר הראשון של מועצת הרשות השנייה בשנים 1991–1992 וכשגריר ישראל בצרפת בשנים 1992–1995.
בשנת 1996 הצטרף למפלגת גשר, אשר לקראת הבחירות לכנסת ה-14 התאחדה עם הליכוד וצומת. בדרך זו נכנסו חמישה מנציגי המפלגה לכנסת, ובהם לנקרי. במהלך הכנסת ה-14 כיהן כיו"ר ועדת האתיקה וסגן יושב ראש הכנסת, וכמו כן היה חבר בוועדת החוץ והביטחון ובועדת החינוך, התרבות והספורט.
בתום שלוש שנים בכנסת לא ניסה להיבחר שוב והתמנה לשגריר ישראל באו"ם. בתפקיד זה כיהן שלוש שנים, אשר במהלכן פרצה האינתיפאדה השנייה, שנכרכה במאבק מקביל של הפלסטינים ותומכיהם כנגד ישראל גם באו"ם. בינואר 2003 סיים את תפקידו ומונה לנציג ליחסים בינלאומיים של ארגון כי"ח (כל ישראל חברים). במאי 2007 מונה לתפקיד יו"ר הדירקטוריון של חברת החדשות של ערוץ 2, במקומו של יצחק לבני. וכיהן כיו"ר הזמני של מועצת הפדרציה העולמית של יהדות מרוקו.
בדצמבר 2018 נמנה עם מייסדי מפלגת גשר החדשה בראשות אורלי לוי-אבקסיס, בתו של יו"ר מפלגת גשר המקורית דוד לוי.