stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נילי טל
קריירה

לאחר שחרורה מהצבא בשנות השישים החלה לכתוב כתבות תחקיר במוסף הארץ, בהן חשפה לראשונה את סוגיית ההתמכרות לסמים קשים בישראל, התעללות בילדים, נשים מוכות ועוד.
ב-1970 עברה לטלוויזיה הישראלית, בה עבדה למעלה מ-20 שנה, והחלה לביים סרטים תיעודיים וכתבות לתוכניות יומן השבוע, מבט שני, למחלקת סרטי תעודה ועוד.
ב-1991 החלה להפיק סרטים באופן עצמאי בחברה שבבעלותה, "נילי טל הפקות".
ב-1998 הפיקה את סרטה התיעודי העצמאי הראשון, "עזה כמוות", בו גוללה את פרשת רצח עינב רוגל מקיבוץ שער הגולן על ידי חברה, גלעד שמן. לראשונה בישראל התיר לה בית המשפט המחוזי בנצרת להכניס מצלמות טלוויזיה לאולם ולתעד את הדיונים.
ב-2010 הפיקה וביימה את הסרט "בת 60 מחפשת אהבה" ליס דוקו, סרט אישי בו היא מתארת את חיפושיה למציאת אהבה בגיל 60. הסרט הוקרן ברחבי העולם בהצלחה.
במאי 2023 העניק משרד התרבות והספורט לטל פרס מפעל חיים. השופטים ציינו כי יצרה לאורך השנים יותר מ-40 סרטים תיעודיים "מעוררי שיח משמעותי בסוגיות ערכיות ומהותיות בחברה הישראלית... משמשת השראה לכל יוצרת ויוצר".
נושאי סרטיה

סרטיה של טל עסקו במצוקה, בעוולות חברתיות, באנשים בשולי החברה ובנשים.
פרסים

"גשר כחול לבן" פרס סרטי תחקיר ב"דוק אביב" - 1999.
בדצמבר 2022 זכתה טל בפרס מפעל חיים של הפורום הדוקומנטרי בישראל.
במאי 2023 זכתה טל בפרס מפעל חיים בתחום אומנות הקולנוע של משרד התרבות והספורט.
חיים אישיים

טל הייתה אחייניתו של המלחין והפזמונאי בובי פנחסי והנינה של זיגמונד ויינברג (Sigmund Weinberg), מחלוצי הקולנוע הטורקי וחבר קרוב של האחים לומייר. פרופ' סאבס ארסלן, ראש החוג לקולנוע באוניברסיטה של אנקרה, חשף בפניה את הפעילות הקולנועית של סבא רבא שלה בטורקיה וצילם אותה לסרט שהכין אודותיו.
טל הייתה גרושה, אם לשני בנים וסבתא לשמונה נכדים. הייתה במערכת יחסים זוגית ארוכה עם הפובליציסט יואל מרקוס.
נפטרה לאחר סיבוכים של מחלת ריאות ב-7 במרץ 2024.
נקברה בבית העלמין האזרחי מנוחה נכונה כפר סבא.
סרטים שביימה

אהובתו של שודד השעונים - ל"יס דוקו" - 2023
עלייתה ונפילתה של ענבל אור - ל"יס דוקו" - 2020
תיק חיי - ל"יס דוקו" - 2018
להציל את נור - לערוץ 1 - 2016
חרוט בגופי - ל"יס דוקו" - 2015
אנה אהובתי - ל"יס דוקו" - 2014
כלות מאוקראינה, סוף הדרך - ל"יס דוקו" - 2013
סוד הרצח של רוז - ל"רשת", ערוץ 2 - 2011
בת 60 מחפשת אהבה - ל"יס דוקו" - 2010
כלות מאוקראינה, 8 שנים אחרי - ל"יס דוקו" - 2009
ברונה - ל"קשת", ערוץ 2 - 2008
הילדות מברזיל - ל"יס דוקו" - 2007
שורה וחצי - לערוץ 10 - 2007
מיסינג - לערוץ 8 - 2006
נשים למכירה - לערוץ 8 - 2005
רצח ללא מניע - לערוץ 8 (נרכש לשידור שני על ידי "רשת", ערוץ 2) - 2003
כלות מאוקראינה - ל"רשת", ערוץ 2 - 2001
כלות מאוקראינה - ל"רשת", ערוץ 2 - 2000
הנרקוד - לרשות השנייה (תיבת תעודה) - 1999
גשר כחול לבן - לערוץ 8 ו-SBS אוסטרליה - זוכה פרס ראשון לסרטי תחקיר ב"דוקאביב" - 1999
עזה כמוות - לערוץ 8 - 1998
כרמלה בוחבוט - לעובדה - 1994
סרטים לערוץ הראשון

חרות לפיד
מכות רצח
סיפורו של אייל הנרקומן
כליה לגאולה
גורית קדמן
תיק מספר
הזכות למות
סרטים שהפיקה

חרות, שם פרטי (במאית גאולה לפיד) - 2007
הילדים מרחוב מארק אורל (במאית טובה קורצין) - 2008
הערות שוליים

1 2   נירית אנדרמן, פרס מפעל חיים יוענק לדוקומנטריסטית נילי טל, באתר הארץ, 8 במאי 2023
1 2 3 4 5  דינה חלוץ, הבמאית זוכת הפרסים נילי טל: "צריך היה להוציא להורג את רוצחי אסף שטיירמן", באתר ynet, 2 בפברואר 2023
נחל חנון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 אורך:  כ-30 ק"מ
 מוצא:  סמוך לבית הגדי ולנתיבות
 גובה מוצא הנהר:  כ-150 מטרים
 קואורדינטות מוצא:  31°25′32.2″N 34°36′57.7″E﻿ / ﻿31.425611°N 34.616028°E﻿ / 31.425611; 34.616028
 יובלים:  נחל שלחים, נחל סעד, נחל מפלסים, נחל חייל
 שפך:  נחל שקמה
 קואורדינטות שפך:  31°34′22.1″N 34°32′55.1″E﻿ / ﻿31.572806°N 34.548639°E﻿ / 31.572806; 34.548639
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל ישראל
  (למפת מערב הנגב מוגדלת) נחל חנון(למפת מערב הנגב רגילה) נחל חנון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל חנון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל חנון
נחל חנון הוא נחל הזורם בנגב המערבי ובמישור החוף הדרומי בישראל שאורכו כ־30 קילומטרים. הנחל הוא היחיד בישראל שנכנס לרצועת עזה וגם יוצא ממנה חזרה לתחום השיפוט של מדינת ישראל. בתחום ישראל עובר הנחל באזורים חקלאיים. הנחל מתחיל בסמוך לנתיבות, נכנס לרצועת עזה ממזרח לנחל עוז, עובר בתוך בית חאנון ונשפך לנחל שקמה. בקרבת הנחל (בין ניר עם למפלסים) נמצא "יער נחל חנון", הקרוי גם "יער שמחוני" על שמו של אסף שמחוני.
תוואי

ראשיתו של נחל חנון בגובה של כ-150 מטרים מעל פני הים, סמוך לבית הגדי, מושב הצמוד לנתיבות. משם פונה הנחל צפונה דרך נוף חקלאי רצוף גבעות, שאיבד את אופיו המדברי הודות להשקיה שיטתית. בקטע זה הוא נמצא סמוך לתוואי כביש 34. הוא חולף ליד המושב יושיביה ממערב ותקומה ממזרח, שם נשפך אליו ממזרח נחל שלחים מיד לאחר שקלט את נחל יושיביה. הנחל פונה לצפון-מערב, ועובר סמוך למקום בו יקום היישוב אופיר, ולאחר מכן בין כפר עזה מדרום ומפלסים מצפון, וקולט את נחל סעד מדרום. אחר כך חולף על פני גבעת תל מפלסים ומקבל אליו את נחל מפלסים ממזרח. הוא ממשיך מערבה ונכנס לרצועת עזה, שם הוא חולף על פני העיר ג'באליה בקצה המזרחי וממשיך בכיוון צפון-מזרח לתוך העיר בית חאנון, שם זורם לתוכה נחל חייל מדרום מזרח. כחלק ממעבר ארז חוזר הנחל לשטח מדינת ישראל. לאחר נקודה זו הוא עוקף את נתיב העשרה ממזרח ונשפך לנחל שקמה מדרום.
הזרמת מי שפכים מרצועת עזה

באמצע העשור השני של המאה ה-21 מימן הבנק העולמי הקמת מכון טיהור שפכים (מט"ש) בחלקה הצפוני של רצועת עזה, בקרבת נחל חנון. כחלק ממשבר המים ברצועת עזה ועקב קיבולת מוגבלת והפסקות חשמל הוזרמו מהמט"ש מי שפכים לא מטוהרים לנחל, ונשפכו לנחל שקמה בתחומי מועצה אזורית חוף אשקלון. דו"ח של רשות המים מ-2007 מצביע על הזרמת מי שפכים בנחל שקמה שמקורם במפעלים בישראל וברצועת עזה.
החל מ-2016 חלה היתדרדרות במצב כשלנחל הוזרמו כ-2,000 מטר מעוקב מי שפכים ביום, שהגיעו למאגר מים שקמה וסיכנו את איכות מי התהום. בעקבות כך, הושבת מתקן התפלה אשקלון כמה פעמים. תוך ניסיון של הפלסטינים בעזה להפעיל את המט"שים, נגרמה הזרמת מי שופכין בלתי מטוהרים לים התיכון, דבר שהביא לעלייה בזיהום מי החופים ולסגירת חוף זיקים וחוף גן לאומי אשקלון.
החל מ-2017 דווח על עלייה בהזרמת שפכים מהמט"ש לנחל. בניסיון למנוע את הגעת המים המזוהמים לנחל שקמה, השתמשה המועצה האזורית חוף אשקלון במשאיות, כדי לשאוב את השפכים בקרבת הנקודה בה חוצה הנחל לישראל. ניסיון זה צלח בחלקו, והשאיבה באמצעות משאיות לא הצליחה להתגבר על היקף השפכים בנחל. בשלב זה חסמה רשות ניקוז ונחלים שקמה בשור לבקשת רשות המים את ערוץ הנחל. זאת בעזרת סוללות עפר, הקמת תחנת שאיבה זמנית במעבר ארז, וסלילת 4 קילומטר של קווים חדשים משם עד לקיבוץ ארז. בנוסף, חסם צה"ל באמצעות סוללות את הנחל בצידו העזתי, בפרויקט שנועד לעצור את הזרימה. כעבור מספר ימים פרצו העזתים את הסוללות והמשיכו להזרים מי שפכים לנחל.
במסגרת הפרשה, כינה ראש המועצה אזורית חוף אשקלון, יאיר פרג'ון, את האירוע "פיגוע סביבתי", וקרא למדינת ישראל להתמודד איתו תוך פנייה לגורמים שונים בממשלת ישראל. בפנייתו אמר ש"אנחנו מעבירים להם מים מותפלים והם מזרימים לנו ביוב חזרה" תוך שהוא מזהיר כי הזיהום הולך ומתפשט צפונה מעבר לתחנת הכוח רוטנברג באשקלון.
לאחר מספר חודשים, בעבודות שבוצעו על ידי רשות הניקוז, הוקמה תחנת שאיבה קבועה במעבר ארז ונסללו קווי הולכה עד למט"ש של שדרות. מחיר הפרויקט היה כ-12 מיליון שקלים, והוא נמשך עד שנת 2020.
בספטמבר 2023 הוערך כי כ-13 אלף קוב מי שפכים לא מטוהרים זורמים מרצועת עזה לים התיכון מדי יום, זאת ככל הנראה בעקבות פיצוץ במתקן לטיהור שפכים בבית לאהיא, כאשר חלק מהשפכים מוזרמים לנחל חנון ומגיעים לישראל. בנחל הוקמו סוללות, והחלה שאיבת מי ביוב מהנחל למט"ש שדרות וחוף זיקים נסגר לרחצה. אירועים דומים, שבהם הפנו העזתים ברצועה את שפכי הביוב לנחל חנון, אירעו כמה פעמים במהלך הקיץ באותה שנה.
הזרמת מי שפכים מרצועת עזה > השלכות

הזרמת השפכים הלא מטוהרים אל הנחל גרמה לצחנה, ריחות ביוב וריבוי יתושים באזור, מה שהגביר את החשש להפיכת הנחל למקור להתפרצות של קדחת הנילוס.
על פי גורמים בענף המים מדובר בפעולה עזתית מכוונת, וכי ארגון חמאס איים שאם ישראל לא תספק דלק לגנרטורים של המתקן לטיהור שפכים בבית לאהיא, הם יסגרו אותו ויזרימו את השפכים לישראל. חמאס, שהיה הגורם שהיה אחראי על הדלק והחשמל שמתקבלים מישראל לרצועה, קבע סדרי עדיפויות בנוגע לשאלה להיכן להזרים את החשמל והדלק שקיבל, ובמקרים רבים בחר להשבית (חלקית או באופן מלא) את פעילות המתקן לטיהור שפכים בבית לאהיא, תוך הבנת המשמעות של הזרמת שפכים לא מטוהרים לישראל. עלתה טענה כי חלק ממדינות אירופה המעורבות במתקן, התחייבו בעת הקמתו להפעיל ולתחזק את המתקן, אך לא קיימו זאת.
יער נחל חנון

יער נחל חנון הוא יער הנמצא על הכביש המחבר בין ניר עם למפלסים, בין כביש 34 וכביש 232, סמוך לצומת שער הנגב. מהיער ניתן לראות את ג'באליה ועזה.
ביער נמצאת אנדרטת חץ שחור. סביבת היער חקלאית.
שטח היער, יחד עם יער נחל גרר, הוא 22 אלף דונם, והם חלק ממערך יערות בנגב המערבי, שרובם נמצאים לאורך הנחלים.
באוקטובר 2018 פרסמה קק"ל כי כתוצאה מטרור העפיפונים וטרור הבלונים נשרפו ביער זה כ-331 דונמים ב-31 שריפות (מתוך כ-11,920 דונמים של יער וחורש טבעי שעלו בלהבות בכלל העוטף בתקופה זו). מספר רב של בעלי חיים שילמו בחייהם על שריפות אלה.
ראו גם

נחל שקמה
הערות שוליים

↑  יער נחל חנון, באתר openstreetmap.org
↑  יער נחל חנון, אסף שמחוני, באתר "עמוד ענן"
↑  זיהום חופי ישראל בביוב שמקורו בעזה, ואי הפעלתו של המתקן לטיהור שפכים שנבנה שם, באתר הכנסת, 5 ביולי 2017
↑  דו"ח על פעילות הרשות בשנים 2009-2007, באתר רשות המים
↑  נעמה אנגל משאלי, דאגה בדרום: שפכים מעזה זיהמו מקורות מים, באתר nrg‏, 3 ביוני 2016
↑  אלדה נתנאל, זיהום חמור מרצועת עזה ליישובי הדרום, באתר יישובניק נט, ‏16 במאי 2017
↑  אלמוג בוקר, "טרור אקולוגי": הפלסטינים מפנים את מי הביוב מרצועת עזה אל נחל חנון – שעולה על גדותיו, באתר חדשות 13, ‏13 ביולי 2017
↑  אלירם משה, פרג'ון לממשלה: "השפכים מעזה מסכנים את בריאותנו", באתר כאן דרום, ‏2 ביולי 2017
↑  טיפול חירום בשפכי נחל חנון, באתר רשות ניקוז ונחלים שקמה בשור
↑  חשש כבד מזיהום חופי ישראל בשל קריסת מתקן ביוב בעזה, באתר אשדוד נט, ‏10 בספטמבר 2023
↑  שוב: מתקן ביוב בעזה קרס; בישראל חוששים מאסון סביבתי, באתר רשויות, ‏19 בספטמבר 2023
↑  אביב לביא, עוד עדות לאסון ההומניטרי בעזה: אין יותר זרימת ביוב לים, באתר זמן ישראל, 15 בפברואר 2024
↑  מתן צורי, "טרור אקולוגי": תיעוד שאיבת הביוב של עזה מנחל חנון, באתר ynet, 13 ביולי 2017
↑  השפכים מרצועת עזה גורמים לזיהום חמור, באתר הקול היהודי, ‏כ' אייר ה'תשע"ז, 16 במאי 2017
↑  מתן צורי, אילנה קוריאל, לא רק רקטות ובלוני תבערה: "שפכים מעזה מוזרמים בכוונה לישראל", באתר ynet, 22 באוגוסט 2020
↑  יקי גוטמן ויאיר קראוס, "זה טרור אקולוגי": החמאס מכוון את הזיהום על מיליון ישראלים, באתר nrg‏, 6 ביולי 2017
↑  שובל גבע, בשל זרימת שפכים מעזה: חוף זיקים סגור לרחצה, באתר mynet, ‏6 ביולי 2017
↑  אתר חץ שחור, כביש מפלסים - ניר עם, באתר יזכור
↑  אנדרטת חץ שחור ביער נחל חנון, באתר קרן קיימת לישראל
↑  יערות גרר וחנון, באתר קרן קיימת לישראל
↑  חזקי ברוך, מחיר טרור האש: 11,920 דונם יער וחורש, באתר ערוץ 7, ‏ל' בתשרי ה'תשע"ט, 9 באוקטובר 2018
שמעתי

שמעתי הוא אלבום הבכורה של הזמר החרדי-אמריקאי יעקב שוואקי. האלבום יצא לאור בשנת 2001, על ידי חברת התקליטים Project Production. מתוך האלבום בלטו הלהיטים "רחם", "שמעתי", "שהחיינו", "מהרה" ו-"חשוף".
מידע כללי

האלבום יצא לאור בשנת 2001 בחברת התקליטים Project Production, בהפקתו של יוחי בריסקמן. המעבדים באלבום היו משה לאופר וגדעון לוין.
ביקורת והצלחה

מבקר המוזיקה נתנאל לייפר כתב על האלבום ”האלבום היה משפיע במיוחד על המוזיקה החסידית בשל המלחינים שהתגלו בו, העיבודים המופלאים של משה לאופר שהאלבום הזה הוא אחד משיאיו הגדולים, והעובדה ששוואקי המריא ממנו לצמרת המוזיקה החסידית. עד היום כשאמן מוזיקה חסידית צעיר מוציא אלבום בכורה הוא מנסה להשוות את עצמו לשוואקי, האמן שפרח תוך אלבום אחד אל השלישיה הפותחת של הז'אנר.”
האלבום זכה להצלחה רבה ומיצב את שוואקי שהיה אנונימי עד לצאת האלבום, כאחד מגדולי הזמר החסידי. השיר "רחם" מתוכו היה ללהיט גדול בקרב הציבור החרדי.
רשימת רצועות

| שמעתי> מס' | שמעתי> שם | שמעתי> מילים | שמעתי> לחן | שמעתי> משך | שמעתי>  | שמעתי>  | שמעתי>  | שמעתי>  | שמעתי>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | שמעתי  | מסכת בבא בתרא | יוסי גרין | 6:39 |  |  |  |  |  |
| 2. | בני  | משלי פרק ג' | יעקב שוואקי | 5:04 |  |  |  |  |  |
| 3. | הבט משמיים  | תחנון לשני וחמישי | איצי וולדנר | 4:33 |  |  |  |  |  |
| 4. | שהחיינו  | ברכת שהחיינו | משה לאופר | 3:18 |  |  |  |  |  |
| 5. | מהרה  | שבע ברכות | איצי וולדנר | 6:52 |  |  |  |  |  |
| 6. | שוש תשיש  | שבע ברכות | משה דוד שוואקי | 5:18 |  |  |  |  |  |
| 7. | רחם  | ברכת המזון | פינקי ובר | 6:21 |  |  |  |  |  |
| 8. | ברוך הגבר  | ובא לציון | איצי וולדנר | 5:03 |  |  |  |  |  |
| 9. | חשוף  | מעוז צור | ברוך לוין | 4:54 |  |  |  |  |  |
| 10. | הנה ימים  | עמוס פרק ח' | יוסף חיים בלוך | 4:44 |  |  |  |  |  |
| 11. | הקול קורא  |   | משה דוד שוואקי | 4:20 |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

1 2  יעקב שוואקי-שמעתי, באתר הספריה הלאומית
↑  נתנאל לייפר, ‏החנוכיה המוזיקלית: שוואקי על מסלול טיסה, באתר כיכר השבת, 18 בדצמבר 2020
↑  נדב גדליה, יעקב שוואקי כובש את ישראל, באתר nrg‏, 5 באוקטובר 2009
↑  טל מאיר, יעקב שוואקי תופס צד: שר למען החיילים, באתר ynet, 27 במאי 2013
↑  יעקב שוואקי: "רציתי להכיר לדור הצעיר את הקלאסיקות שגדלתי עליהן", באתר הידברות, ‏19 במרץ 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: cf7fb9ef-53b9-3ec7-b3bd-29fdcbfac7ca
פיטר אבדון

| --- | --- |

 לידה:  27 באוגוסט 1970 (בן 54) איזלינגטון, הממלכה המאוחדת 
 מידע כללי
 מדינה:  אנגליה 
 השכלה:  City of London Academy Highbury Grove 
 ספורט
 ענף ספורט:  סנוקר
 הישגים
 שיאים אישיים:  אלוף העולם בסנוקר לשנת 2002   אלוף בריטניה בסנוקר לשנת 2006
 
פיטר אבדון (באנגלית: Peter Ebdon; ‏נולד ב-27 באוגוסט 1970) הוא מאמן סנוקר ושחקן עבר אנגלי. אבדון החל את הקריירה שלו כמקצוען ב-1991, ובמהלך הקריירה זכה בתשעה תוארי דירוג, בהם באליפות העולם בסנוקר ב-2002 ובאליפות בריטניה ב-2006, ובארבעה תארים ללא דירוג. בנוסף, היה פעמיים סגן אלוף עולם בסנוקר ובשיאו דורג במקום השלישי בדירוג העולמי (עונת 1996/1997 ועונת 2002/2003). אבדון ביצע 377 רצפים רשמיים של מאה נקודות ומעלה והשלים פעמיים רצף מקסימלי רשמי של 147 נקודות בקריירה. פרש מסבב הסנוקר ב-2020. נודע בשל סגנון משחקו האינטנסיבי שהיה לעיתים איטי ומייגע.
קריירה

אבדון החל לעסוק בסנוקר בגיל צעיר והוא הפסיק את לימודיו בבית הספר בגיל 15 בכדי להתמקד בסנוקר. ב-1990 הוא זכה באליפות העולם לחובבים עד גיל 21 וב-1991 הוא נכנס לסבב המקצועני. ב-1993 זכה בתואר הדירוג הראשון שלו כאשר גבר על קן דוהרטי בגמר הגרנד פרי. ב-1995 העפיל אבדון לגמר אליפות בריטניה שם הפסיד לסטיבן הנדרי. בעונת 1994/95 הוא העפיל לראשונה ל-16 הראשונים בדירוג העולמי, מעמד עליו שמר עד עונת 2009/10.
ב-1996 העפיל אבדון לראשונה לגמר אליפות העולם. בדרכו לגמר גבר אבדון על ג'ימי ווייט, אלוף העולם לשעבר סטיב דייוויס ואלוף העולם לעתיד רוני או'סאליבן. בגמר הפסיד אבדון לסטיבן הנדרי 18-12. אבדון זכה בתוארי דירוג נוספים ב-1997 באליפות תאילנד הפתוחה, ב-2000 באליפות בריטניה הפתוחה וב-2001 באליפות סקוטלנד הפתוחה. ב-2002 התמודד אבדון שוב מול הנדרי בגמר אליפות העולם. אבדון זכה בניצחון דרמטי 18-17 והוכתר כאלוף עולם.
ב-2004 זכה אבדון בתואר דירוג נוסף, המאסטרס האירי. הוא העפיל שוב לגמר אליפות העולם ב-2006 שם הפסיד לגריים דוט 18-14. באותה השנה זכה אבדון באליפות בריטניה לאחר שגבר בגמר על סטיבן הנדרי. שני תוארי הדירוג האחרונים שלו היו באליפות סין הפתוחה ב-2009 ו-2012. הפעם האחרונה בה העפיל לגמר טורניר דירוג הייתה ב-2018 כאשר הפסיד לקיירן וילסון בפול האנטר קלאסיק.
אבדון פרש מהסבב המקצועני ב-2020 לאחר תקופה ארוכה בה סבל מכאבים בצוואר ובגב. הוא העפיל ל-18 גמרים של תחרויות דירוג מתוכם ניצח בתשעה. בנוסף לכך זכה בעוד ארבעה טורנירים מקצועניים שאינם תחרויות דירוג.
לאחר פרישתו מהסבב המקצועני אבדון שימש כפרשן ופנה לאימון. הוא שימש כמאמן ומנטור למספר שחקנים וביניהם: קיירן וילסון, ג'ק ליסווסקי, שון מרפי, אנת'וני מקגיל ואליוט סלסור.
סגנון משחק

אבדון נודע כשחקן אינטנסיבי, ממוקד ובעל חוסן מנטלי גבוה. ג'ייסון פרגוסון, יו"ר איגוד הסנוקר המקצועני אמר עליו כי "לעולם לא תמצאו שחקן שהשקיע יותר מאמץ ומשמעת בספורט או שיש לו כוח מנטלי כזה". כינויו בסבב הסנוקר הוא "הכוח" (the force). רוני או'סאליבן אמר עליו כי "יש לו עיניים של פסיכי".
עם השנים הפך סגנון משחקו ליותר ויותר איטי (אין בסנוקר חוק המגביל את פרק הזמן בין מכה למכה). כאשר התמודד אבדון מול רוני או'סאליבן ברבע גמר אליפות העולם ב-2005 נדרשו לו בשלב מסוים חמש דקות בכדי לצבור רצף של 12 נקודות (בעבר השלים או'סאליבן רצף מקסימלי של 147 נקודות בפרק זמן דומה). או'סאליבן לגלג על סגנון משחקו ובשלב מסוים העמיד פנים שהוא ישן ושאל את אחד הצופים "מה השעה?". לאחר המשחק הוא אמר: "רווח לי שזה נגמר, למרות שהפסדתי". אבדון הואשם בכך שהוא מאט את משחקו בכוונה בכדי להוציא את יריביו משיווי משקלם. בטיימס נכתב עליו כי איטיות המשחק שלו היא למעשה רמאות. אבדון הגיש תביעת דיבה נגד הטיימס והפסיד. ג'אד טראמפ אמר עליו: "איך מרשים לו לשחק כל כך לאט? זו בדיחה".
גמר אליפות העולם ב-2006 בו התמודד אבדון מול גריים דוט הסתיים בשעה 12:52 לאחר חצות, מאוחר יותר מהשעה בו הסתיים הגמר ב-1985, למרות שהגמר ב-1985 כלל שלושה משחקונים יותר. דוט ואבדון נפגשו שוב באליפות העולם ב-2013. המשחק, שהתסיים בניצחונו של דוט 10-6, נמשך למעלה משבע שעות ומארגני התחרות נאלצו לקבוע סשן שלישי היות שהמשחק לא הגיע לסיומו במסגרת שני הסשנים שהוקצו לו. דוט אמר על אבדון כי האיטיות שלו "הורגת את המשחק" וכי אין שום הצדקה לאיטיות שלו.
חייו האישים ועיסוקים נוספים

אבדון הוא עיוור צבעים ולעיתים הוא נאלץ להיעזר בשופט בכדי להבחין בין כדורים ובמספר מקרים הוא הטביע את הכדור הלא נכון.
לאבדון ארבעה ילדים מנישואיו הראשונים. ב-2005 עבר אבדון עם משפחתו לדובאי. הוא התגרש ב-2009, נישא בשנית ב-2010 ועבר לגור בארץ מוצאה של אשתו השנייה, הונגריה.
אבדון עסק לתקופה קצרה במוזיקה ושחרר שלושה סינגלים. הוא מצדד בהילינג ורפואה אלטרניטיבית והוא החל לאמץ אורח חיים טבעוני בעקבות מותו של אביו מסרטן ב-2011. במהלך אליפות העולם ב-2011 הוא נאלץ להסיר מבגדיו טלאי עם פרסומת לטיפול אלטרניטבי לסרטן עקב תלונות של צופים. הוא הושפע מכתביו של נפוליאון היל ואמר כי חייו השתנו עקב קריאת ספרו "תחשוב, תתעשר". בשנים האחרונות עוסק אבדון בהרבעת סוסי מרוץ.
תוארי דירוג

| שנה | טורניר | יריב בגמר | תוצאה בגמר |
| --- | --- | --- | --- |
| 1993 | גרנד פרי | קן דוהרטי | 9-6 |
| 1997 | אליפות תאילנד הפתוחה | נייג'ל בונד | 9-7 |
| 2000 | אליפות בריטניה הפתוחה | ג'ימי וייט | 9-6 |
| 2001 | אליפות סקוטלנד הפתוחה | קן דוהרטי | 9-7 |
| 2002 | אליפות העולם בסנוקר | סטיבן הנדרי | 18-17 |
| 2004 | המאסטרס האירי | מארק קינג | 10-7 |
| 2006 | אליפות בריטניה | סטיבן הנדרי | 10-6 |
| 2009 | אליפות סין הפתוחה | ג'ון היגינס | 10-8 |
| 2012 | אליפות סין הפתוחה | סטיבן מגווייר | 10-9 |
הערות שוליים

1 2 3 4 5   אמיר ענבר, "יש לו עיניים של פסיכי": אלוף הסנוקר שהפך לטבעוני ומתכונן לקריירה חדשה בהילינג, באתר הארץ, 8 במאי 2020
↑  אליסף דעואל, ‏פיטר אבדון זכה באליפות סין הפתוחה בסנוקר, באתר ONE‏, 1 באפריל 2012
↑  Hector Nunns, Old Rivals Anthony McGill And Jack Lisowski Reunite In “Peter Ebdon Derby”, The Sportsman, ‏April 21, 2023
↑  Kris Holland, Kyren Wilson's former snooker mentor Peter Ebdon 'in tears' at title win, BBC, ‏May 8, 2024
↑  Hector Nunns, Elliot Slessor Relishing “Second Crucible Debut” Ahead Of All-Geordie Clash, The Sportsman, ‏April 17, 2023
↑  Rhys Jones, Shaun Murphy credits Peter Ebdon for relighting fire ahead of Masters triumph over Kyren Wilson - 'Lost my self-belief', Eurosport, ‏January 20, 2025
↑  גידו רן, סנוקר, אליפות העולם: או'סוליבן הודח ברבע הגמר, באתר nrg
↑  אמיר ענבר, אליפות העולם בסנוקר: פיטר אבדון מסתער מחדש, באתר הארץ, 12 באפריל 2009
↑  World Snooker Championship 2013: Dott wants rule change, BBC, ‏April 23, 2013
↑  Jack McEachen, Snooker world champion is now a professional healer and horse breeding guru, Express, ‏April 27, 2024
אבדון (מימין) וג'ון היגינס במאסטרס הגרמני, 2015
צעדת הגלבוע

צעדת הגלבוע ע"ש רב-אלוף משה לוי היא צעדה ספורטיבית עממית שהתקיימה החל משנת 1966 העוברת בהרי הגלבוע ובעמק חרוד בעונת האביב. היא מהצעדות הוותיקות והגדולות בישראל. הצעדה התקיימה ברצף בכל שנה באביב, למעט בשלוש השנים (2020–2022). עד כה נערכו 54 צעדות. הצעדה מתקיימת בארגונה של מועצה אזורית הגלבוע.
בצעדה משתתפים אלפי צועדים מהארץ והעולם והיא נושאת בתואר רשמי כצעדה בינלאומית. בסיום המסלול הבינלאומי מוענקת תעודה ומדליה מטעם ארגון הספורט העממי הבינלאומי.
היסטוריה

צעדת הגלבוע הראשונה נערכה ב-25 במרץ 1966 ואורגנה על ידי הפועל.
בצעדה הרביעית שנערכה ב-14 במרץ 1970 השתתפו 4000 צועדים בשני מסלולים, אחד לבוגרים למרחק של 30 ק"מ ואחד לנוער למרחק של 13 ק"מ.
צעדת הגלבוע ה-22 שנערכה בשנת 1988 הייתה הגדולה עד אז והשתתפו בה כ-12,000 צועדים.
משנת 2011 צעדת הגלבוע נקראת על שמו של רב-אלוף משה לוי, הרמטכ"ל ה-12 של צה"ל
בשנים 2020–2022 בשל מגפת הקורונה בוטלו שלוש צעדות. הצעדה ה-54 חודשה ב-28 ו-29 באפריל 2023 לכבוד חגיגות יום העצמאות ה-75 של מדינת ישראל. הצעדה ה-55 בוטלה בשל מלחמת חרבות ברזל.
הערות שוליים

↑  4000 השתתפו בצעדת הגלבוע, דבר, 15 במרץ 1970
↑  צעדת הגלבוע: הגדולה ביותר - למרות המתיחות באיזור, מעריב, 13 במרץ 1988
↑  צעדת הגלבוע ה-45 על שם רא"ל משה לוי הרמטכ"ל ה-12 של צה"ל, אתר בית-אלפא החדש, 9 באפריל 2011
עמליה רוזן

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  12 בספטמבר 1928 רומניה גאלאץ, רומניה 
 פטירה:  14 במאי 2024 (בגיל 95) ישראל תל אביב-יפו, ישראל
 שם לידה:  אמילי מרקוזון 
 מקום קבורה:  הרצליה 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה הלאומית למוזיקה בבוקרשט 
 תקופת הפעילות:  1953–2020 (כ־67 שנים)
 עיסוק:  עורכת מוזיקלית, מלחינה
 מעסיק:  גלי צה"ל
 
עמליה רוזן (12 בספטמבר 1928 – 14 במאי 2024) הייתה עורכת מוזיקלית ומלחינה ישראלית, שעבדה למעלה משישה עשורים בתחנת הרדיו גלי צה"ל.
ראשית חייה

עמליה רוזן נולדה בעיר גאלאץ שברומניה בשם אמילי מרקוזון, בתם היחידה של מריאטה, רוקמת שניהלה חנות סדקית קטנה, ושל מוריץ, סוחר יינות. ב-1942, כחלק מהגזרות שהשיתו הנאצים על יהודי רומניה, גורשה מהגימנסיה בה למדה. אביה נשלח לעבודות כפייה בצפון המדינה, והיא נשארה בגאלאץ עם אמה. בתום מלחמת העולם השנייה החלה ללמוד באקדמיה למוזיקה בבוקרשט, ובמקביל למדה פסיכולוגיה ופדגוגיה באוניברסיטה.
ב-1951 עלתה לישראל והגיעה למעברת קריית עמל בטבעון. הוריה, שבתחילה לא הורשו לעלות לישראל, עלו בעקבותיה. ב-1952 התגייסה לצוות הווי גולני.
כעורכת מוזיקלית

לתחנת גלי צה"ל, שזה מקרוב נוסדה, הגיעה רוזן ב-1953 לאחר מפגש מקרי עם מפקד התחנה בנו צור, ששמע אותה מנגנת באקורדיון בהופעה במחנה ביל"ו. הוא הציע לה לעבור לגלי צה"ל בתור פקידת תקליטייה והיא נענתה. ב-1956 הנחתה תוכנית בשם "פרפראות". לאחר שילדה את בנה ב-1957 עזבה את גלי צה"ל ופנתה ללימודים במדרשה למורים, אך שבה לתחנה שנתיים מאוחר יותר בהמלצת רס"ר התחנה, יעקב הראל.
במרוצת השנים היא ערכה בין היתר את התוכניות "שבע אפס שבע" עם אלכס אנסקי, "שעה היסטורית" עם פרופ' מיכאל הרסגור, "מעל ומתחת לשמיכה" עם פנחס עידן, "שניים לדרך" עם חיים קינן, "מצעד המרגנית", "צלילי שבת", "אולדיז" ו"קלאסי כאן". רוזן גם בחרה פתיחים מוזיקליים ידועים לתוכניות ובהן "שאלות אישיות" עם יעקב אגמון, "האוניברסיטה המשודרת" ו"פרקי אבות". רוזן התמחתה בתחומי המוזיקה הקלאסית, ג'אז, שירי עמים, "אולדיז", הזמר העברי וההיסטוריה של המוזיקה הקלה בעולם.
בגלי צה"ל כינו את רוזן "החיילת הכי ותיקה בצה"ל" (בפועל, לא הייתה חיילת אלא אזרחית עובדת צה"ל. היא סיימה את עבודתה בתחנה ב-2020, שנים רבות לאחר גיל הפרישה הנהוג.  רוזן הוזכרה כמופת לעורכת מסורה (לא בשמה האמיתי, אך בזיהוי ברור) במונודרמה "נפילה בשידור חי" מאת אריה קרישק ואשר העלה אלכס אנסקי בשנים 2014–2015.[דרוש מקור]
כמלחינה

רוזן גם הלחינה שירים, ובהם "אני מצטערת" בביצוע חוה אלברשטיין, "סיגליות" ו"כאשר ירח מחייך" בביצוע אילן ואילנית, "בחום הזה" בביצוע דני גרנות, "זה לא בוער" בביצוע להקת גייסות השריון ו"פונדק האהבה" בביצוע אפי וייס.
שנותיה המאוחרות

רוזן קיבלה עיטור מטעם אקו"ם וכן אות מפעל חיים על תרומתה להפצת הזמר העברי. ב-2007 זכתה בפרס יקירת הרדיו של גלי צה"ל וב-2010 הוענק לה פרס מפעל חיים בכנס אילת לעיתונות. עם פרישתה ב-2020, נערך לכבודה בגלי צה"ל מופע מחווה בשם "זר מרגניות".
הלכה לעולמה ביום העצמאות ה-76 למדינת ישראל, ונטמנה בבית העלמין פינסקר בהרצליה. במותה, ספדו לה עמיתיה ומפקדי גלי צה"ל לדורותיהם.
חיים אישיים

הייתה נשואה לסנדו רוזן (רוזנברג) מ-1958 ועד פטירתו ב-2010. להם בן אחד, ד"ר הראל רוזן, כימאי.
התגוררה בשכונת הצפון הישן בתל אביב.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  דינה חלוץ, עמליה רוזן מעצבת את הפסקול הישראלי, אבל בקושי מאזינה לרדיו, באתר Xnet‏, 25 באוקטובר 2016
1 2 3 4  שגיא בן נון‏, עמליה רוזן, עורכת מוזיקלית מיתולוגית בגלי צה"ל, הלכה לעולמה בגיל 95, באתר וואלה, 14 במאי 2024
↑  יעל גאוני, https://www.globes.co.il/news/article.aspx?did=1000216049, גלובס, ‏29 במאי 2007
↑  ערן סויסה, שכר על עמליה, באתר nrg‏, 27 באוקטובר 2010
↑  זר מרגניות - מופע מחווה לעמליה רוזן, באתר גלצ, ‏20 בספטמבר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007528278205171  ISNI: 0000 0000 5401 8506  LCCN: nr93041910  MusicBrainz: 4ec7b9b7-7d27-425f-8cdb-aad55a456183  VIAF: 2345565   WorldCat (עם VIAF): 2345565