stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חורבת רומא
הערות שוליים

↑  ספר מלכים ב', פרק כ"ג, פסוק ל"ו
1 2  אנסון רייני, אנציקלופדיה מקראית, כרך ז', עמוד 337, ערך רומה
↑  בוסתנאי עודד, עולם התנ"ך: מלכים ב', תל אביב, דוידזון עתי, 1994, עמ' 207.
↑  מרדכי כוגן, אסופת כתובות היסטוריות מאשור והבבל: מאות ט'- ו' לפסה"נ, ירושלים, מוסד ביאליק, 2003, עמ' 55
↑  יוסף בן מתתיהו, תולדות מלחמת היהודים ברומאים, ספר ג, פרק ז, פסקה כא, סעיף 233.
↑  תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף ס"ז, עמוד ב'.
↑  חתם סופר פסחים עד, א.
↑  סנהדרין לב, ב
↑  חידושי היעב"ץ סנהדרין שם. עם זאת השערה זו נסתרת מסיפור מסעו של רבי שמעון בר יוחאי לבטל את גזירת המלכות, שם מסופר שפגש את רבי מתיא בן חרש ברומי (מעילה יז, א-ב).
↑  המקובל רבי אברהם בן אליעזר הלוי בספרו "משרא קטרין", סדר הדורות, שושנת העמקים לאלשיך. ראו כאן וכאן בהרחבה.
↑  סנהדרין, צ"ח, א,
↑  רעיא מהימנא פרשת פינחס דף רנ"ב א', "שם ירעה עגל דא משיח בן יוסף דאתמר ביה בכור שורו הדר לו, ושם ירבץ דא משיח בן דוד, חד אעבר רומי רבתי וחד אעבר רומי זעירתא דמיכאל וגבריאל לקבלייהו אינון". לפי דברי הזוהר האלו, אחד משני המשיחים יהיה בשערי רומי הקטנה. רבי משה הירושלמי מקשר את מקום קבורתו של אביה בן ירבעם שהוא ניצוץ נשמתו של משיח בן יוסף, לדברי הזוהר האלו שמשיח ישב בשערי רומי הקטנה.
↑  שמות, ז', ב'
↑  מאור עיניים לרבי יאשיהו פינטו.
↑  סנהדרין צח א'.
↑  המהרש"א שם התקשה שהרי רבי יוסי התגורר בארץ ישראל כמו שכתוב שם בגמרא בסמוך, וכן ממאמרים נוספים. כמו כן, יש מוכיחים שדיבר על רומי שבגליל על פי מה שמובא בגמרא מסכת עבודה זרה דף י"ח עמוד א' שבלוויותו השתתפו כל גדולי רומי.
↑  רבי משה הירושלמי.
↑  ספר מקומות הקדושים בשם תלמיד הרמב"ן, רבי משה הירושלמי.
↑  כתב יד מוסקבה משנת ר', איגרת יחוס האבות, איגרת מספרת, חיבת ירושלים, מסעות משה.
↑  רשמי סיור ותמונה מהמקום.
חרוזים אנאליים

חרוזים אנאלים מסיליקון

חרוזים אנאליים נמשכים מפי הטבעת של אשה
class=notpageimage|הצגה
חרוזים אנאליים הוא אביזר מין העשוי ממספר חרוזים מחוברים ביניהם כשרשרת ונועדו להכנסתם לתוך פתח פי הטבעת ומשיכתם החוצה לצורך עינוג מיני (לרוב בזמן אורגזמה לשם העצמתה).
חרוזים אנאליים מעוצבים בצורות רבות. קוטר כדור בודד הוא בין 25 מ"מ עד ל-125 מ"מ ויותר. הגודל הנפוץ הוא כ-45 מ"מ אך לרוב המשתמשים בחרוזים נוהגים להחליף מדי פעם את החרוזים לקוטר גדול יותר כדי להעצים את התחושה. החרוזים עשויים ממגוון חומרים כגון סיליקון, פלסטיק, גומי, לטקס, זכוכית או מתכת ומחוברים ביניהם בחוט, מוט קשיח או גמיש. בסופה של השרשרת קיימת לרוב ידית המאפשר אחיזה נוחה בזמן המשיכה או ההכנסה אם החיבור של הכדורים קשיח או קשיח למחצה. אם הכדורים מחוברים בחוט או חומר גמיש לחלוטין הכנסתם אפשרית רק בצורה בודדת כדור אחר כדור.
שרירי פי הטבעת בעלי עצבים רבים והשימוש בחרוזים גורם להנאה מינית אצל אילו אשר נהנים ממין אנאלי, נשים וגברים כאחד. ההנאה נגרמת בזמן ההכנסה של הכדור ובעיקר בזמן המשיכה כאשר היא נועדה להעצים את האורגזמה. אצל נשים השימוש בכדורים מגביר את ההנאה בקיום יחסי מין נרתיקים מאחר שככל שמכניסים מספר רב יותר של כדורים לפי הטבעת רוחב הנרתיק צר יותר ותחושת הכדורים מורגשת דרך דפנות הנרתיק ויוצרת חיספוס נוסף לגבר והאישה.
סכנות

כמו בכל פעילות אנאלית חייבים לשמן היטב את האביזר ופי הטבעת כדי למנוע נזק לרקטום שעלול להיפצע. גם לאחר השימון אין למשוך את הכדורים החוצה במהירות או בחוזקה מאחר שפעולה זו עלולה לקרוע את הרקטום. יש לרחוץ היטב את האביזר לאחר השימוש בסבון ומים ולאפשר לו להתייבש לפני שימוש נוסף כדי למנוע מעבר של חיידקים. ניתן גם להכניס את החרוזים לתוך קונדום כדי למנוע מחלות. לפני השימוש יש לוודא שהחרוזים מחוברים היטב ואינם יכולים להתנתק מהשרשרת ולהישאר בגוף. אם חרוז נתקע יש לפנות לרופא כדי להוציא אותו בפעילות כירורגית.
ראו גם

כדורים סיניים (אביזר מין)
פקק אנאלי
חורב (ספר)

| --- | --- |

שער הספר, הוצאת יוהאן פרידריך המריך, אלטונה 1837.
 מידע כללי
 מאת:  רבי שמשון רפאל הירש
 שפת המקור:  גרמנית
 תורגם לשפות:  עברית, צרפתית, ספרדית ועוד
 סוגה:  הגות, מחשבה והשקפה
 נושא:  יהדות אורתודוקסית, הגלות 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1837
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  דפוס האלמנה והאחים ראם
 תאריך:  1893
 תרגום:  הרב משה זלמן אהרנסון, הרב יצחק פרידמן
 
חורב: מאמרים אודות חובות ישראל בגלות (בגרמנית: חורב, Versuche über Jissroéls Pflichten in der Zerstreuung) הוא ספר השקפה והגות, שחובר על ידי רבי שמשון רפאל הירש בגרמניה, והודפס לראשונה בשנת ה'תקצ"ז, 1837.
כתיבת הספר

הספר 'חורב', פרי ביכוריו של רש"ר הירש, נכתב כניסיון להציע פילוסופיה יהודית שתמשוך את לב הדור הצעיר והמשכיל ביהדות גרמניה, בתקופה שבה התפרקות המבנים הקהילתיים ועליית הנאורות והספקנות הניעו המונים לאדישות וניהיליזם, להתנצרות אופורטוניסטית או לניסיונות לשנות את הדת באופן קיצוני. 
את הזמן לכתיבת הספר מצא הרב הירש לאחר מינויו (בשנת ה'תק"צ - 1830) לרב הכולל במדינת אולדנבורג. צרכיה של הקהילה הלא-גדולה הותירו בידיו שעות רבות, אותן השקיע בכתיבת ועריכת חיבור מקיף זה. מטרת החיבור הייתה בראש ובראשונה, כפי שהגדיר אותה, "לקרב את מחשבת היהדות מורשת האבות ואת מצוות התורה שבכתב ושבעל פה אל ליבות משכילי הצעירים והצעירות בעם ישראל".
בספרו "אגרות צפון" (איגרת י"ט) כותב הרב הירש כי בתכנון הראשוני היה בדעתו להוציא לאור את חיבורו בשני חלקים. חלק אחד שייקרא בשם 'מוריה', ויעסוק בהשקפת היהדות על הא-להים, בריאת העולם, עם ישראל ותורתו, וחלק שני שייקרא 'חורב', ובו ייכתב על המידה הנכונה המוטלת עלינו בקיום המצוות. לבסוף החליט להוציא ראשית את החלק השני, ומסביר זאת בלשונו:
כי הכרתי לדעת, שהרעה העיקרית והקרובה ביותר משמשות ההשקפות והמושגים הבלתי-נכונים השולטים על המצוות גם בהיקפן וגם בתוכנן... לפיכך צריך כאן לעמוד בפרץ (אגרות צפון, איגרת י"ט)
כתיבת הספר > הדפסתו

עם סיום כתיבת 'חורב' נתקל הרב הירש בקשיים למצוא בית דפוס כדי להדפיס את הספר. בית הוצאה לאור בעיר אלטונה (על ידי המבורג) הסכים להדפיס ולהפיץ את הספר, אולם התנה זאת בתנאי קודם שהרב יכתוב תחילה את תמצית רעיונותיו בקצרה, ובאם תהיה התעניינות לרעיונות אלו, יודפס החיבור המלא. רש"ר הירש הסכים לתנאי וחיבר את הספר 'אגרות צפון' (תקצ"ו - 1836). הוא רומז על תנאי זה בשער הספר: "והוא מעין משאל מוקדם בדבר פרסום מסות על ישראל וחובותיו". לאחר ש'אגרות צפון' זכה להצלחה ותפוצה ניכרת, יצא לאור לאחר שנה הספר "חורב".
שפת הספר

הספר נכתב בגרמנית, השפה היחידה שהייתה מתקבלת בקרב בני הנוער, לו נועד הספר. ספרות יהודית בגרמנית, בוודאי בקרב האורתודוקסים, הייתה אז בגדר חידוש אך אצל הדור הצעיר בגרמניה שליטה בעברית כבר הייתה נחלת העבר. הרב הירש נימק (אגרות צפון, י"ט) את החלטתו לכתוב בגרמנית, בכך שאם ייכתב הספר בעברית הצעירים יסתייגו ממנו ובכך יחטיא את מטרתו: ”אם ברצוני לדבר אל בני זמני, חייב אני לדבר אליהם בלשון אשכנזית ובכתב אשכנזי”.
נראה שגם ללא סיבה זו, יחס הרב הירש לשפה הגרמנית הערכה מרובה. הרב הירש התייחס אף לתפקידה של הלשון הגרמנית בספר עצמו, כשכתב בתוכניתו לחינוך לנוער כי יהיה עליהם ללמוד ”את השפה העברית ושפת אם (גרמנית)”.
תפוצת הספר

"חורב" זכה לתפוצה רחבה ולביקוש רב, בגרמניה ומחוצה לה. לספר היה תפקיד מכריע בתהליך השיבה ליהדות המסורתית בגרמניה וגלילותיה. תקדים זה פתח שערים בפני רחוקים לשוב אל היהדות בשפתם, והביא בעקבותיו ספרים נוספים בהגות והשקפה יהודית בשפת המקום, בגרמניה ומחוצה לה. תפוצת הספר הביאה למינויו של הרב הירש לתפקיד רב הקהילה החדשה האותודוקסית בפרנקפורט, שם כיהן כרב עד לפטירתו בשנת ה'תרמ"ט (1888).
מהדורות נוספות ותרגום

הספר יצא לאור במהדורה שנייה בגרמנית זמן קצר לאחר פטירת הרב הירש. לעברית הספר תורגם לראשונה על ידי הרב משה זלמן אהרנסון מקובנא, ויצא לאור משנת ה'תרנ"ג ואילך, בדפוס האלמנה והאחים ראם שבווילנא. לספר צורפו הסכמותיהם של גדולי הדור, רבי יצחק אלחנן ספקטור ורבי חיים עוזר גרודזנסקי.
מצב היהדות באמריקה בראשית שנות הארבעים, דמה להפתיע לתקופת חיבור הספר 'חורב' בגרמניה, בהתפשטות התנועה הרפורמית. ביוזמת רבי לוי יוסף ברויאר, נכדו של הרב הירש, הודפס מחדש הספר בדפוס פלדהיים. לאנגלית תורגם הספר בשנת ה'תשכ"ב על ידי הרב הדיין ישי גרונפלד, ויצא לאור באנגליה בהוצאת סונסינו. בהמשך תורגם גם לצרפתית, ספרדית, גרמנית מודרנית ולשפות נוספות.
מהדורה נוספת של הספר בעברית (בתרגום אהרנסון) יצאה בסידור מחודש של הרב מרדכי שטרנברג בבני ברק בתשכ"ו.
בתשס"ו יצא לאור בהוצאת פלדהיים תרגום מחודש ומקיף לעברית על ידי הרב יצחק פרידמן.
לקריאה נוספת

הרב שמשון רפאל הירש משנתו ושיטתו, יונה עמנואל, הוצאת עזרא, ירושלים תשכ"ב
שמש מרפא, הרב אליהו מאיר קלוגמן, ניו יורק תשנ"ב
הערות שוליים

↑  רק בשנות ה-1840 היא החלה להופיע בהיקף ניכר. David Jan Sorkin, The Transformation of German Jewry, 1780-1840, Wayne State University Press, 1999. עמ' 159.
↑  על הירש והגרמנית, ראו: Steven E. Aschheim, Vivian Liska (עורכים), The German-Jewish Experience Revisited, דה גרויטר 2015. עמ' 209-211.
↑  ראו במהדורה המקורית, עמ' 546.
חתולו של הרב

| --- | --- |
 כרזת הסרט הרשמית בצרפתית
 מבוסס על:  חתולו של הרב
 בימוי:  ז'ואן ספאר (Sfar), אנטואן דלווֹ (Delesvaux)
 הופק בידי:  ז'ואן ספאר, אנטוין דלווֹ
 תסריט:  ז'ואן ספאר, סנדרינה זַ'רדֶל
 עריכה:  מרילין מונטיֶיה
 מדבבים:  ווייצ'ך פשוניאק פרנסואה דמיאן דניאל כהן Mohamed Fellag חפסייה הרזי מוריס בנישו Sava Lolov מתייה אמלריק אריק אלמוסנינו François Morel Jean-Pierre Kalfon בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מוזיקה:  אוליביה דָוויוֹ
 מדינה:  צרפת צרפת
 חברת הפקה:  Autochenille Production
 חברה מפיצה:  UGC
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  צרפת 1 ביוני 2011
 משך הקרנה:  100 דקות
 שפת הסרט:  צרפתית
 סוגה:  סרט הרפתקאות 
 תקציב:  €12,500,000
 פרסים:  Annecy Cristal for a Feature Film 
 תרגום לעברית:  לא
 דף הסרט ב־IMDb
 
חתולו של הרַב (בצרפתית: Le Chat du Rabbin) הוא סרט דרמה קומית צרפתי בהנפשה קלאסית מ-2011. את הסרט ביים והפיק ז'ואן ספאר (אנ'), אשר גם כתב וצייר את הקומיקס שעליו מבוסס הסרט.
עלילה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הסרט מתרחש בקהילה היהודית של אלג'יריה בשנות ה-20. הרב של אלג'יר נותן לבִתו זלַבּיָה תוכי מדבר, אשר מרעיש מאוד, חתולו של הרב מתעצבן ואוכל את התוכי - וכתוצאה מכך מקבל את יכולת הדיבור. לאחר שהרב מגלה כי החתול מסוגל לדבר הוא מבין כי לחתול אין גבולות ודיבורו גס מאוד. הרב חושש שהחתול ישפיע לרעה על בתו והוא מחליט ללמד את החתול תנ"ך, משנה וגמרא כדי להחזירו לדרך הישר. החתול והרב דנים בנושאים תאולוגיים רבים והחתול משכנע את הרב שהוא רוצה להתגייר ולעשות בר מצווה. באותו הזמן הרב מקבל מכתב מהרשויות הצרפתיות כי ישנה משרה פנויה של רב אזורי, והוא מחליט להתמודד על המשרה ולומד יחד עם החתול לבחינה. הרב יוצא מהבחינה בתחושה שלא עבר אותה. בעקבות חשש זה החתול עובר על איסור ואומר בקול את שם ה', המסוגל לנסים, דבר שגורם לו לאבד את הקול.
דמויות ומדבבים

| דמות | מדבב/ת |
| --- | --- |
החתול: פרנסואה מורֶל
הרבי: מוריס בנישו (Bénichou)
זלביה: אפסיה הרזי (Herzi)
מלכת האריות: ז'אן-פייר כלפון
השייח' מוחמד ספארק: פלאג (Fellag)
הצייר הרוסי: סָאוָוה לוֹלוֹב
הוריו של הרבי: דניאל כהן
כתב החדשות הבלגי: פרנסואה דמיאן (Damiens)
וַסטֶנוב: וויצ'ך פשוניאק (Pszoniak)
הילדה האפריקאית: מרגריט אבואה (Abouet)
פרופסור סולימאן: אריק אלמוסינו
קנידֶלֶט: אליס חורי
נסיך האריות: מתייה אמלריק
הפקה

הפקת הסרט החלה ב-2007 על מנת ליצור "סרט מאתגר לילדים ומבוגרים כאחד". הסרט הוא הפרויקט הראשון של Autochenille Production, בשיתוף עם TF1 ו-France 3 בתקציב של €12,500,000. האנימטורים ציינו כי ההשראה לסגנון ההנפשה הגיעה מסרטיו של מקס פליישר (פופאי ובטי בופ).
על מנת ליצור את הסרט בצורה הטובה ביותר ב-2008, הרבה לפני תחילת הפקת ההנפשה, צולם הסרט כלייב אקשן שלאחר מכן שימש את האנימטורים ביצירת הסרט.
את פסקול הסרט הלחין וכתב אוליביה דָוויוֹ, וביצעו אנריקו מסיאס ולהקת הכליזמר אמסטרדם (Amsterdam Klezmer Band)".
ביקורת

הסרט קיבל ביקורות חיוביות רבות. העיתון הצרפתי Le Parisien (אנ') נתן לסרט שלושה כוכבים (הציון הגבוה ביותר לסרט) וכינה את הסרט "תענוג". ב-The Hollywood Reporter, ובאתר Rotten Tomatoes גם ביקרו את הסרט בצורה חיובית. לעומת מרבית העיתונים, העיתון "לה מונד" ביקר את הסרט בצורה שלילית וכתב כי בסרט "בדיחות משעממות, דיבוב חסר חיים וקצב איטי".
הסרט זכה במספר פרסים:
| פרס | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- |
| פרס אנני | פרס אנני לסרט הטוב ביותר | מועמדות |
| פסטיבל פרסי אנסי הבינלאומי | הסרט הטוב ביותר | זכייה |
| פרס Césars (הפרס הצרפתי המקביל לאוסקר) | הסרט המונפש הטוב ביותר | זכייה |
הערות שוליים

↑  ‏Keslassy, Elsa (2009-01-13). "Joann Sfar directs 'Rabbi's Cat'". Variety. אורכב מ-המקור ב-2012-11-07. נבדק ב-2014-03-06.
↑  Festraëts, Marion (2008-08-13). "Joann Sfar: Chat tourne !". L'Express (בצרפתית).
↑  Dieudonne, Jean (2011-05-03). "'Le Chat du rabbin', la B.O. du film". evous.fr (in French).
↑  Vavasseur, Pierre (2011-06-01). "" Le Chat du rabbin " : au poil ***". Le Parisien (בצרפתית). un pur plaisir"; "Fils de Voltaire, Sfar et son chat ne caressent personne dans le sens du poil, mais touillent comme des chefs un bouillon de cultures aux multiples arômes et aux paysages soignés.
↑  Mintzer, Jordan (2011-06-01). "The Rabbi's Cat (Le Chat du rabbin): Film Review". The Hollywood Reporter.
↑  "חתולו של הרב", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
↑  Mandelbaum, Jacques (2011-06-01). "'Le Chat du rabbin' : de la BD à la 3D, un passage poussif pour le chat et le rabbin". Le Monde (בצרפתית). Cet embarras général s'explique par le manque de détermination dans le point de vue, qui veut manifestement trop embrasser et ne parvient qu'à mal étreindre. Entre Chagall et Tintin, chronique familiale et film d'aventures, légende biblique et chronique coloniale, reconstitution historique et clins d'oeil au monde contemporain, les références se superposent sans parvenir à une harmonie. In fine, ce plaidoyer pour la tolérance relève d'un prêchi-prêcha si gentiment ennuyeux qu'il peine à nous convaincre de sa légitimité.
חרוט געשי

חרוט געשי
מבנה של חרוט אפר
חרוט געשי הוא אחד הצורות הגעשיות הפשוטות והנפוצות ביותר והמבנה האופייני במרבית הרי הגעש. החרוט נוצר מהתפרצות געשית הנערמת סביב לוע הר געש בצורת חרוט עם שקע במרכז פסגתו.
כל התפרצות גורמת להצטברות חומר נוסף המגביה ומעבה את הסוללה, וכך מתפתח הר געש בצורת חרוט. חרוטים געשיים נבדלים זה מזה בהרכב ובגודל החלקיקים הבונים אותם ובהתאם לאופי וגודל השברים הנפלטים במהלך ההתפרצות. ומהבולטים שבהם הוא חרוט האפר שהוא גם הנפוץ שבהם וגובהו אינו עולה על כמה מאות מטרים. החרוט נוצר מנפילת טפרה – חומר פירוקלסטי המועף מצינור ההזנה לאוויר ושב ונוחת על הקרקע.
בהר געש בו הלבה הנשפכת דלה בגזים, בדרך כלל יתקבל חרוט געשי שטוח במיוחד הנקרא חרוט מגן. לחרוטים אלה מדרונות מתונים. חרוטי מגן נפוצים בהוואי ואף בכמה מקומות ברמת הגולן, למשל ברכס דלוה, הנמצא בסמוך לחורבות הכפר דלוה.
חרוט אפר

חרוט אפר הוא הסוג הפשוט והנפוץ ביותר של החרוט הגעשי. הוא בנוי מחלקיקים וגושים של לבה קרושה שנפלטת מסוללה אחת. בדומה לגז טעון, הלבה מתפוצצת בכוח רב באוויר ונשברת לרסיסים קטנים המתגבשים ונופלים בצורת גחלים סביב פתח האוורור ויוצרים חרוט עגול או סגלגל. במרבית החרוטים הגעשיים יש מכתש קעור בפסגתו וגובהו מגיע לכמה מאות מטרים בלבד.
חרוט אפר מפורסם הוא פריקוטין שנוצר בשנת 1943 לנגד עיניהם של איכרים מהכפר הסמוך הממוקם במקסיקו.
הערות שוליים

↑   ספי, בן יוסף, מבואות החרמון והגולן : גאולוגיה, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח
חמצון-חיזור

חלודה היא ברזל שעבר חמצון
שלט אזהרה על חומר מחמצן
תגובת חִמצון־חיזור או חִמְזוּר היא תגובה כימית שבה משתנה דרגת החמצון של המגיבים. באופן פשטני, הכוונה להעברת אלקטרונים מאטום לאטום או ממולקולה אחת לאחרת. תיאור זה מייצג את רוב התגובות, אך קיימות תגובות חמצון־חיזור יוצאות דופן שבהן לא עוברים אלקטרונים בין חומרים, אלא רק דרגת החמצון משתנה. תגובות חמצון־חיזור נפוצות מאוד בטבע, ומהוות בסיס לאלקטרוכימיה. לדוגמה, תגובות חמצון־חיזור מוכרות ושכיחות הן שריפת הסוכרים בגוף, החלדה של ברזל, או התגובה הכימית המתרחשת בתוך סוללה חשמלית.
החומר שמקבל אלקטרונים עובר חיזור (דרגת החמצון שלו יורדת) והוא נקרא מחמצן, ואילו החומר שמוסר אלקטרונים עובר חמצון (דרגת החמצון שלו עולה) והוא נקרא מחזר.
בלעז מכונה החיזור רֵדוּקְציה (Reduction) והחמצון אוֹקְסִידַצְיָה (Oxidation). תגובת חמצון־חיזור קרויה רדוקס (Redox), כהלחם של שני השמות.
מחמצנים ומחזרים

חומרים שיכולים לחמצן חומרים אחרים הם מחמצנים (אוקסידנטים). כאשר היסוד שמחזר טוב יותר הוא זה שמוסר את האלקטרון והשני צריך לקבל אותו. מחמצנים חזקים, לרוב, הם חומרים עם יסודות בדרגת חמצון גבוהה יחסית (כגון מי חמצן, MnO4-, CrO3, Cr2O72-, ועוד), או חומרים בעלי אלקטרושליליות גבוהה (כמו חמצן, פלואור, כלור, ועוד). חומרים אלה משיגים יציבות אנרגטית כאשר הם קולטים אלקטרון, ולכן נוטים לעבור חיזור, לחמצן, בקלות. תגובה זו יכולה להיות הרסנית לתרכובות רבות, כיוון שהיסוד, שהיה קשור לפני כן ליסוד אחר, ניתק מהתרכובת, כי הוא מוסר את האלקטרונים שלו למחמצן במקום למסרם לשותפו לקשר. גם חומר מחזר יכול לפגוע בתרכובות, זאת באמצעות מסירת אלקטרון לאחד מיסודות התרכובת ובכך להוציאו מהשיתוף בקשר הכימי.
במקור, המושג "חימצון" התייחס בלעדית ליסוד חמצן, כלומר לקיום תגובה כימית עם מולקולה המכילה אטום חמצן אחד או יותר. עם הזמן, המושג הוכלל כך שהוא מתייחס לכל חומר שמייצר תגובות כימיות זהות לאלה של חמצן.
מחזרים חזקים לדוגמה הן המתכות האלקליות, אבץ, אלומיניום ועוד. חומרים אלה משיגים יציבות אנרגטית על ידי מסירת אלקטרון מהקליפה החיצונית, ולכן מחזרים בקלות.
ניתן לדעת שהיסוד מחזר טוב יותר כאשר הוא זה שמוסר את האלקטרון והשני (המחוזר) צריך לקבל אותו.
כאשר אותו יסוד משמש הן כמחזר והן כמחמצן נקראת התגובה דיספרופורציונציה.
דוגמאות לתגובת חמצון־חיזור

בכתיבת תגובת חמצון־חיזור נהוג להפריד את התגובה לשני "חצאי תגובות": תגובת חמצון ותגובת חיזור. ניקח לדוגמה את התגובה בין יוני נחושת לאבץ מתכתי (מוצק): (מה שמכונה "תגובה נטו")
את התגובה ניתן לנסח באופן הבא:
תגובת חמצון:
תגובת חיזור:
בתגובה זו יוני הנחושת מחמצנים את האבץ, ויורדים מדרגת חמצון +2 לדרגת חמצון 0. האבץ מחזר את יוני הנחושת ועולה מדרגת חמצון 0 לדרגת חמצון +2. מכיוון שהמטען הכולל בתגובה נשמר, האלקטרונים בתהליך החיזור חייבים לקזז את האלקטרונים בתהליך החמצון. תגובת חמצון־חיזור קלאסית זו היא התגובה המתרחשת בתא גלווני, תהליך שהתגלה ב־1780 על ידי לואיג'י גלווני.
דוגמאות לתגובת חמצון־חיזור > דוגמאות נוספות

באופן פשטני, ניתן לומר כי בתהליך הפוטוסינתזה, מחוזרת דו־תחמוצת הפחמן והופכת לסוכר, ומים מחומצנים והופכים לחמצן. בתהליך ההפוך, נשימה תאית, סוכר מתחמצן ומתפרק למים ולדו תחמוצת הפחמן.
חיזור מי חמצן בנוכחות חומצה:
המסת אבץ בעזרת חומצה:
בביולוגיה, אנזימים רבים מזרזים תהליכים בכך שהם מחזרים או מחמצנים חומרים אחרים. אנזימים מחזרים נקראים רֵדוּקְטָזות (דיהידרוֹפוֹלָט רֵדוּקטָז, למשל, המשתתף בפירוקו של ויטמין B בגוף), ואנזימים מחמצנים נקראים אוֹקְסידָזות (ציטוכרום C אוֹקסידָז, למשל, המשתתף בתהליך הנשימה התאית).
שימושים

תהליכים כימיים וביולוגיים רבים עושים שימוש בתופעת החמצון־חיזור, לדוגמה:
בתאים אלקטרוכימיים, הקתודה מחמצנת את האנודה כתוצאה מהפרשי המתח שביניהן.
בעירה גם היא תגובת חמצון־חיזור, ולכן שריפת דלקי מאובנים (פחמימניים), חימום מים לקיטור, הדלקת מדורות, ועוד נמצאים בשימוש האדם.
דלקים מימניים גם נשרפים, ולכן גם הם מבוססים על חמצון-חיזור.
חלודה גם היא תגובת חמצון-חיזור.
ראו גם

אלקטרוכימיה
תא אלקטרוכימי
נוגד חמצון
הערות שוליים

↑  Oxidation-Reduction Reactions - Real-life applications, Science Clarified
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555741305171  BnF: cb119794566 (data)  GND: 4177303-2  LCCN: sh85096311  NDL: 00570151  NKC: ph561417
חיים אחרים (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 בימוי:  טיילר נילסון, מייקל שוורץ 
 הופק בידי:  אלברט ברגר, David Thies, רון ירקסה, Lije Sarki, Christopher Lemole, Tim Zajaros 
 תסריט:  טיילר נילסון, מייקל שוורץ 
 עריכה:  Kevin Tent   Nathaniel Fuller
 שחקנים ראשיים:  זאק גוטסאגן   שיה לה-באף   דקוטה ג'ונסון
 צילום:  Nigel Bluck 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Armory Films   Lucky Treehouse   Bona Fide Productions   Endeavor Content
 חברה מפיצה:  רודסייד אטרקשנז, אמזון פריים וידאו 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  9 במרץ 2019 (South by Southwest)  8 באפריל 2016 ארצות הברית
 משך הקרנה:  97 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  דרמה   קומדיה
 תקציב:  6.2 מיליון דולר
 הכנסות:  23.3 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   thepeanutbutterfalcon
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
חיים אחרים (באנגלית: The Peanut Butter Falcon; מילולית: בז חמאת הבוטנים) הוא סרט דרמה קומי אמריקאי שיצא לאקרנים בשנת 2019. הסרט נכתב ובוים על ידי טיילר נילסון ומייקל שוורץ, ומככבים בו זאק גוטסאגן, שיה לה-באף ודקוטה ג'ונסון. עלילת הסרט עוקבת אחר זאק, צעיר הלוקה בתסמונת דאון, שיוצא למסע יחד עם עבריין צעיר כדי להגשים את חלומו. הסרט זכה להצלחה וקיבל ביקורות אוהדות ומספר פרסים.
עלילה

זאק (זאק גוטסאגן) הוא בחור בן 22 הסובל מתסמונת דאון. הוא ננטש על ידי משפחתו ובשל אילוצים בירוקרטיים הוא מתגורר בבית אבות. זאק מעריץ את המתאבק שמכונה "סולט וואטר רדנק" (תומאס היידן צ'רץ) ורוצה ללכת לבית הספר שהוא מנהל כדי להיות מתאבק מקצועי בעצמו. אחרי ניסיון ראשון כושל, זאק מצליח לברוח מבית האבות בסיועו של השותף שלו לחדר, זקן בשם קארל (ברוס דרן). אלינור (דקוטה ג'ונסון), עובדת בבית האבות שמיודדת עם זאק, יוצאת לחפש אותו.
טיילר (שיה לה-באף) הוא דייג צעיר שמתפרנס מגניבה ממלכודות של דייג אחר, דנקן (ג'ון הוקס), שאיתו הוא מסוכסך. דנקן ושותפו ראטבוי (ילאוולף) מתעמתים עם טיילר ומכים אותו, ובתגובה טיילר מצית שרפה שפוגעת בציוד הדיג שלהם. הוא נמלט בסירה שעליה נמצא זאק, שנשכב שם לישון. לאחר שהם מצליחים להימלט, טיילר מתכוון להמשיך בדרכו ברגל ונפרד מזאק, אבל כשהוא רואה שנער מקומי נטפל לזאק הוא יוצא לעזרתו. טיילר מתכוון להגיע לפלורידה, וכיוון שבית הספר להתאבקות נמצא בדרך לשם, הוא מאפשר לזאק להצטרף אליו.
טיילר נתקל באלינור כשהוא נכנס לקנות מצרכים למסע, אבל מכחיש שראה את זאק. במהלך הדרך שלהם ביחד טיילר מלמד את זאק לשחות ולירות ברובה, ומסייע לבניית הביטחון העצמי שלו. באחד הלילות הם מקימים מחנה זמני ושותים יחד ויסקי, וטיילר מעודד את זאק לבחור לעצמו כינוי שיתאים למתאבק. זאק בוחר בשם "בז חמאת הבוטנים". בבוקר למחרת אלינור מוצאת את השניים, אבל זאק מסרב לחזור איתה לבית האבות. טיילר משכנע אותה להצטרף אליהם למסע, וטוען שזאק צריך לקבל יותר חופש לבצע בחירות לגבי החיים שלו. באותו לילה דאנקן וראטבוי מוצאים את החבורה ומאיימים לירות בטיילר, אבל זאק מגיע למקום עם רובה ומציל אותו.
השלושה מגיעים לעיירה שבה נמצא בית הספר להיאבקות ומוצאים את ביתו של סולט ווטר רדנק, שמציג את עצמו בשם קלינט ומספר שהוא סגר את בית הספר לפני שנים. מאוכזבים, הם פונים חזרה. קלינט מדביק אותם בדרכם אחרי ששחזר את המראה הטיפוסי של סולט ווטר רדנק, ומציע לזאק לאמן אותו. זאק מבקש ללמוד תרגיל מפורסם בשם "ההטלה האטומית" - מהלך שבו המתאבק מרים את היריב מעל לראשו ומשליך אותו מחוץ לזירה. קלינט מגלה לו שמדובר בהמצאה מפוברקת לצורכי פרסום, אבל מלמד אותו תרגילים אחרים ונותן לו עצות.
קלינט מארגן לזאק קרב מבוים שבו ילחם נגד סאם (ג'ייק רוברטס), אחד מידידיו. הם מצטרפים לתחרות מקומית, אבל אלינור מזדעזעת מהאגרסיביות ורוצה שזאק יחזור בו מההשתתפות. טיילר מנשק אותה אבל מנצל את ההזדמנות לכבול אותה באזיקים להגה של מכונית חונה כדי למנוע ממנה לעצור את זאק. הוא עצמו מדרבן את זאק ועוזר לו לשחזר את הביטחון שלו. עם תחילת הקרב מתברר שסאם לא מתכוון לרסן את עצמו כמצופה, והוא מפגין אלימות פיזית ומילולית כאחד. טיילר ממשיך לעודד את זאק, שמתקיף את סאם בחזרה, ומסיים את הקרב כשהוא מבצע את "ההטלה האטומית". אלינור משחררת את עצמה ורצה למקום הזירה בניסיון להזהיר את טיילר מפני דאנקן וראטבוי שהגיעו למקום. טיילר שקוע במהלך הקרב ולא מבחין כשדאנקן מגיע אליו וחובט בראשו עם מוט מתכת.
בסוף הסרט אלינור וזאק מגיעים לפלורידה ביחד במכונית. זאק מסתובב לאחור ומעיר את טיילר, שעדיין סובל מחבלות אבל חי.
חרוט (סוג)

| חרוט |
| --- | --- |
 חרוט מסוכן (Conus geographus)
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: רכיכות
מחלקה:: חלזונות
סדרה:: Neogastropoda
משפחה:: חרוטיים
סוג:: חרוט (סוג)
שם מדעי
 Conus ‏ליניאוס

חלזון מהמין Conus ebraeus
חָרוּט (שם מדעי: Conus) הוא סוג של חלזונות ימיים טורפים במשפחה החרוטיים הכולל כמה מהמינים הארסיים ביותר של חלזונות בעולם.
עד שנת 2009, נהוג היה לכלול את כל המינים תחת הסוג חרוט (Conus), אך מחקרים מאוחרים יותר הציעו לפצל את המינים לכמה סוגים. מינים בסוג Conus (אנ') ניתן למצוא בימים הטרופיים והסובטרופיים של העולם, בעומקים הנעים בין אזור התת-כרית ל-1,000 מ'. הקונכייה בעלת מאפיינים מגוונים, כגון הבליטות על הצריח, צורת הפיתול, שכבות ודפוס צבע. ידועים מינים רבים של מאובנים המופיעים לראשונה בשכבות הקרטיקון.
מינים (רשימה חלקית)

חָרוּט צְרִיחוֹנִי (Conus acutangulus)
חָרוּט מְנֻקָּד (Conus arenatus)
חָרוּט חַד (Conus generalis maldivus)
חָרוּט מְסֻכָּן (Conus geographus)
חָרוּט שְׁחֹם-קַו (Conus nigropunctatus)
חָרוּט קְלִיעוֹנִי (Conus nussatella)
חֲרוּט קַוִּים (Conus quercinus)
חָרוּט מְסֻרְטָט (Conus striatus)
חֲרוּט כְּרִית (Conus taeniatus)
חָרוּט כְּתֹם-כֶּתֶם (Conus tessulatus)
חָרוּט אַרְסִי (Conus textile)
חָרוּט יָם-תִּיכוֹנִי (Conus ventricosus)
הערות שוליים

↑  מילון בעלי חיים: רכיכות (תשס"ד), 2003, באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557818605171
טבח לאדלו

טבח לאדלו (באנגלית:Ludlow Massacre) היה מעשה תגמול של המשמר הלאומי של מדינת קולורדו ושומרי המכרות נגד כורים שובתים בלאדלו קולורדו ב-20 באפריל 1914. במהלכו נהרגו 26 כורי פחם ובני משפחותיהם.
הטבח התרחש בעקבות עימות ארוך בין 1,200 כורים שובתים לחיילי המשמר הלאומי ומאבטחים של הסוכנות בולדווין-פלס דטקטיב שעמדו לשירות חברת Colorado Fuel & Iron Company.
מחנה הכורים ומשפחותיהם הותקף ביריות מקלע על ידי שתי פלוגות של המשמר הלאומי כשהשובתים הגיבו ביריות רובים. ברדת הלילה המשמר הלאומי הצית את המחנה ושלשה עשר כורים נהרגו בדלקה. למחרת בשאריות המחנה נתגלו בבור גופות שרופות של אחד עשר ילדים ושתי נשים. היה מדובר בבורות שחפרו הכורים מתחת למנהליהם על מנת להתחמק מהיריות.
כתגובה הכורים התחמשו והסתערו על עשרות המכרות, הרסו רכוש, והתעמתו בתקריות עם המשמר הלאומי.
ההיסטוריון הווארד זין העריך ששביתה זו הייתה "אחד העימותים הקשוחים והאלימים ביותר בין פועלים לתעשיינים בעלי ההון בהיסטוריה של ארצות הברית"
האנדרטה לזכר המתים בטבח לאדלו שהוקמה על ידי איגוד כורי הפחם של ארצות הברית