stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פאול באדר

| --- | --- |

גנרל פאול באדר
 לידה:  20 ביולי 1883 לאהר, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 פטירה:  28 בפברואר 1971 (בגיל 87) אמנדינגן, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1903–1944 (כ־41 שנים)
 דרגה:   גנרל חיל התותחנים (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה הממונעת ה-2   מפקד הדיוויזיה הממונעת ה-3   מפקד הקורפוס ה-65   מפקד הקורפוס ההררי ה-21
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
  צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   הצלב הגרמני בזהב
 
גנרל פאול באדר (בגרמנית: Paul Bader;‏ 20 ביולי 1883 – 28 בפברואר 1971) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

באדר נולד ב-20 ביולי 1883 בלאהר, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1903 התגייס באדר לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-66 (באדן ה-4). בשנת 1912 הועבר לרגימנט הארטילריה ה-80, ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. ב-18 באפריל 1915 הועלה לדרגת האופטמן, ובסתיו 1915 מונה לשליש חטיבת הארטילריה ה-39. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה שנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף באדר לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באפריל 1930 הועלה באדר לדרגת אוברסט לוטננט, ובפברואר 1931 מונה לראש מטה רגימנט הארטילריה ה-6. ב-1 ביוני 1931 מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הארטילריה ה-6, וב-1 בפברואר 1933 הועלה לדרגת אוברסט, ומונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-5. ב-15 באוקטובר 1935 מונה למפקד אגד הארטילריה ה-2, וב-1 בדצמבר 1935 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-1 באפריל 1937 מונה באדר למפקד הדיוויזיה ה-2, שהוסבה בסתיו 1937 לדיוויזיה ממונעת, וב-1 בינואר 1938 הועלה לדרגת גנרל לוטננט.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה היה באדר מפקד הדיוויזיה הממונעת ה-2, ופיקד עליה במהלך הפלישה לפולין כחלק מהקורפוס הממונע ה-19 במסגרת הארמייה הרביעית. במהלך המערכה על צרפת לחם באדר עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-14 ולאחר מכן במסגרת הקורפוס ה-19 במסגרת קבוצת הפאנצר קלייסט, ובשלב השני כחלק מהקורפוסים הממונעים ה-15 וה-16 במסגרת קבוצת הפאנצר קלייסט. ב-1 באוקטובר 1940 מונה באדר למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-3, וב-25 במאי 1941 מונה למפקד הקורפוס ה-65 שפעל בסרביה. ב-1 ביולי 1941 הועלה באדר לדרגת גנרל חיל התותחנים, ובמרץ 1942 ולאחר מכן מונה למושל הצבאי בסרביה. ב-29 בינואר 1943 קיבל באדר את עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-25 באוגוסט 1943 מונה למפקד הקורפוס ההררי ה-21, שהיה חלק מארמיית הפאנצר השנייה במסגרת קבוצת ארמיות F בבלקן. ב-10 באוקטובר 1943 פרש באדר מתפקידו והועבר לעתודת המילואים, וב-31 במרץ 1944 פרש לביתו.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

לאחר המלחמה התגורר באדר בעיר אמנדינגן, עד למותו ב-28 בפברואר 1971, והוא בן 87 שנים.
הערות שוליים

↑  ליתר דיוק - הפיקוד המיוחד הגבוה ה-65 (Höheres Kommando z.b.V.  LXV.)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1012766012  VIAF: 171619584   WorldCat (עם VIAF): 171619584
פאול אשרסון

| --- | --- |

 לידה:  4 ביוני 1834 ברלין, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  6 במרץ 1913 (בגיל 78) ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 ענף מדעי:  בוטניקה, פיטוגאוגרפיה
 מקום מגורים:  גרמניה
 מקום קבורה:  Parkfriedhof Lichterfelde 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פרידריך וילהלם  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 מוסדות:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין  הגן הבוטני של ברלין 
 תלמידי דוקטורט:  פרדריקו קורץ, ריינהולד קונארד מושלר, פאול גראבנר, איגנץ אורבן 
 תרומות עיקריות
 חתימה:   
 
פאול פרידריך אוגוסט אשרסון (לעיתים אשרזון; בגרמנית: Paul Friedrich August Ascherson;‏ 4 ביוני 1834 - 6 במרץ 1913) היה בוטנאי גרמני, שתרם רבות לחקר צמחיית המזרח התיכון.
חייו

אשרסון נולד בברלין, בירת גרמניה בשנת 1834 כבן של יועץ רפואה. בשנת 1850 החל גם הוא בלימודי רפואה באוניברסיטת הומבולדט של ברלין, אך במהרה החל לגלות עניין גובר בבוטניקה. בשנת 1855 הוענק לו דוקטורט על חיבורו שעסק בצמחיית מרקיזות ברנדנבורג, חבל ארץ בגרמניה של ימינו.
לאחר מכן עסק בחקר צמחיית אזור סקסוניה. ב-1860 התמנה לעוזר בגן הבוטני של ברלין, וחמש שנים לאחר מכן החל לעבוד גם בעשבייה המלכותית. במקביל קוּדם לדרגת פרופסור בתחום גאוגרפיה של צמחים. החל משנת 1873 היה אשרסון שותף למספר משלחות מחקר לאפריקה ולמזרח התיכון, וחקר את הצמחים בקברות הפרעונים. בצוותא עם הבוטנאי גאורג שווינפורט כתב את "איור הצומח של מצרים" (1887).
אשרסון היה שותף לחיפוש אם החיטה, שגילה אהרון אהרונסון.
הנצחה

הקיצור .Asch. או Aschers הבאים לאחר שם של מין ביולוגי, מציינים שהמין תואר לראשונה ושמו ניתן בידי  אשרסון.
אשרסון הונצח בשמות צמחים בארץ-ישראל:
פקטורובסקיית אשרסון - צמח זעיר ממשפחת הפרפרניים
שום אשרסון - גאופיט ממשפחת הנרקיסיים, מין אנדמי לספר המדבר בארץ-ישראל
לקריאה נוספת

דוד הלר ועזריה אלון (1983), חוקרי הטבע של ארץ ישראל. בתוך: עזריה אלון (עורך), אנציקלופדיה החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 1, הוצאת משרד הביטחון, והחברה הגנת הטבע. עמ' 57.
הערות שוליים

↑  מיכה לבנה, על מהלך הגילוי של אם-החיטה, באתר צמח השדה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292892005171  PLWABN: 9810641616105606  BIBSYS: 1051195  BnF: cb15365456j (data)  Botanist: Asch.  CiNii: DA0284784X  GND: 116360755  ICCU: SBLV284146  ISNI: 0000 0001 1064 9733  LCCN: no93035168  LNB: 000192281  NKC: uk2007399065  NSK: 000211485  NTA: 072351489  RERO: 02-A002942132  SELIBR: 275632  SNAC: w65r5bdc  SUDOC: 083858318  S2AuthorId: 20630636  TePapa: 50453  VIAF: 59388161   WorldCat (עם VIAF): 59388161
סיווג גולדשמידט

סיווג גולדשמידט הוא סיווג גאוכימי שפותח על ידי הגאולוג היהודי יליד שווייץ ויקטור גולדשמידט (Victor Moritz Goldschmidt‏; 1947-1870), המקבץ את היסודות הכימיים על פי העדפתם (או בלשונו "אהבתם") לשותפים או מארחים מסוימים בטבע. גולדשמידט חילק את היסודות לליתופילים (מיוונית אוהבי סלע), סידרופילים (אוהבי ברזל), כלקופילים (אוהבי עפרה) ואטומופילים (אוהבי גז) או נדיפים (היסוד או התרכובת שבה הוא משתתף הוא נוזל או גז בטמפרטורת החדר).
הטבלה המחזורית של היסודות לפי סיווג גולדשמידט

לכמה מהיסודות יש זיקה לכמה שותפים. הזיקה העיקרית מוצגת בטבלה להלן ותיאור כל קבוצה מופיע אחרי הטבלה.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| קבוצה | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 |  |  |
| מחזור |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |
| 1 | 1 H |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | 2 He |  |  |
| 2 | 3 Li | 4 Be |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | 5 B | 6 C | 7 N | 8 O | 9 F | 10 Ne |  |  |
| 3 | 11 Na | 12 Mg |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | 13 Al | 14 Si | 15 P | 16 S | 17 Cl | 18 Ar |  |  |
| 4 | 19 K | 20 Ca | 21 Sc | 22 Ti | 23 V | 24 Cr | 25 Mn | 26 Fe | 27 Co | 28 Ni | 29 Cu | 30 Zn | 31 Ga | 32 Ge | 33 As | 34 Se | 35 Br | 36 Kr |  |  |
| 5 | 37 Rb | 38 Sr | 39 Y | 40 Zr | 41 Nb | 42 Mo | 43 Tc | 44 Ru | 45 Rh | 46 Pd | 47 Ag | 48 Cd | 49 In | 50 Sn | 51 Sb | 52 Te | 53 I | 54 Xe |  |  |
| 6 | 55 Cs | 56 Ba | *  | 72 Hf | 73 Ta | 74 W | 75 Re | 76 Os | 77 Ir | 78 Pt | 79 Au | 80 Hg | 81 Tl | 82 Pb | 83 Bi | 84 Po | 85 At | 86 Rn |  |  |
| 7 | 87  Fr | 88 Ra | **  | 104 Rf | 105 Db | 106 Sg | 107 Bh | 108 Hs | 109 Mt | 110 Ds | 111 Rg | 112 Cn | 113 Nh | 114 Uuq | 115 Mc | 116 Lv | 117 Ts | 118 Og |  |  |
 
| * לנתנידים | * לנתנידים | * לנתנידים | * לנתנידים | 57 La | 58 Ce | 59 Pr | 60 Nd | 61 Pm | 62 Sm | 63 Eu | 64 Gd | 65 Tb | 66 Dy | 67 Ho | 68 Er | 69 Tm | 70 Yb | 71 Lu |  |  |
| ** אקטינידים | ** אקטינידים | ** אקטינידים | ** אקטינידים | 89 Ac | 90 Th | 91 Pa | 92 U | 93 Np | 94 Pu | 95 Am | 96 Cm | 97 Bk | 98 Cf | 99 Es | 100 Fm | 101 Md | 102 No | 103 Lr |  |  |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| יסודות נדירים | אטמופילים | ליתופילים | כלקופילים | סידרופילים |
יסודות סידרופילים

Au, Co, Fe, Ir, Mn, Mo, Ni, Os, Pd, Pt, Re, Rh, Ru
יסודות סידרופילים (מ"סידרון" – ברזל ו"פיליה" – אוהב) הם מתכות מעבר שצפיפותן גבוה, הנוטים לשקוע לגלעין כדור הארץ משום שהם מתמוססים בקלות בברזל אם בתמיסה מוצקה או במצב מותך.
למרבית היסודות הסידרופילים אין שום זיקה שהיא לחמצן, ואכן תחמוצות של זהב אינם יציבים מבחינה תרמודינמית. הם יוצרים קשרים חזקים עם פחמן או גופרית, אבל אפילו אלו אינם מספיק חזקים על מנת להרחיק מהתרכובת יסודות כלקופילים. וכך היסודות הסידרופילים קשורים בקשרים מתכתיים עם ברזל בשכבות הצפופות של גלעין כדור הארץ שבו הלחצים הם כה גדולים שלמרות החום הברזל נשאר במצב מוצק. עם זאת, מנגן, ברזל ומוליבדן יוצרים קשרים חזקים עם חמצן, אך במצבם החופשי (כפי שהתקיימו בכדור הארץ הבראשיתי כשלא היה חמצן חופשי באטמוספירה) הם יכולים להתמזג עם ברזל בקלות מרובה, ולכן הם לא התרכזו בקרום הסיליקטי כמו שמתנהגים יסודות ליתופילים אמיתיים. עם זאת, עפרות של מנגן מצויים באותם אתרים שבהם מוצאים אלומיניום וטיטניום בשל הזיקה הגדולה של מנגן לחמצן.
מכיוון שהם כל כך מרוכזים בגלעין הצפוף, ידועים יסודות סידרופילים בהיותם נדירים בקליפת כדור הארץ. מרביתם גם היו ידועים תמיד בשל כך בכינוי מתכות יקרות. אירידיום היא מתכת המעבר הנדירה ביותר המצויה בקרום כדור הארץ, שריכוזה הוא פחות מחלק אחד למיליארד. מרבצים הניתנים לכרייה של מתכות נדירות נוצרים בדרך כלל כתוצאה מסחיפה של סלעים אולטרה-מאפיים, שבדרך כלל לא יוצר ריכוזים גבוהים במיוחד, אפילו בהשוואה לריכוז מתכות אלו בקרום כדור הארץ הנמוך בכמה סדרי גודל מריכוזם במערכת השמש. עם זאת, משום שהם מרוכזים במעטפת כדור הארץ ובגלעין משערים כי בממוצע ריכוז יסודות אלו בכל כדור הארץ דומה לריכוז במערכת השמש.
יסודות כלקופילים

Ag, As, Bi, Cd, Cu, Ga, Ge, Hg, In, Pb, Po, S, Sb, Se, Sn, Te, Tl, Zn
יסודות כלקופילים הם אלו שנשארו על פני השטח או קרוב לפני השטח משום שהם מתרכבים בקלות עם גופרית או עם כלקוגנים (יסודות בקבוצה 16) אחרים מלבד חמצן, תוך יצירת תרכובות שלא שוקעות לתוך הגלעין.
יסודות כלקופילים הם המתכות (הקרויות לעיתים "מתכות עניות") ואלמתכות כבדות שיש להם זיקה נמוכה לחמצן והם מעדיפים להיקשר לגופרית כסולפידים בלתי מסיסים. מקור המילה כלקופילים מיוונית "כלקוס" (χαλκός), שפירושו "עפרה" (פירוש המילה הוא גם נחושת או ארד, אבל במקרה זה "עפרה" היא הפירוש הרלוונטי), ויש גם השערה שמקור המילה כלקופילים הוא קיצור ל"אוהבי כלקוגנים".
משום שסולפידים אלו צפופים הרבה יותר מהמינרלים הסיליקטיים שנוצרו על ידי היסודות הליתופילים, נפרדו היסודות הכלקופילים מתחת לליתופילים בתקופה בה חלה ההתגבשות הראשונה של קרום כדור הארץ. עובדה זו גרמה להידלדלותם בקרום כדור הארץ יחסית לריכוזם במערכת השמש, אם כי משום שהמינרלים שהם יוצרים הם אלמתכתיים, הידלדלות זו לא הגיעה לרמות שאליהן הגיעו היסודות הסידרופילים.
עם זאת, משום שהם יצרו הידרידים נדיפים בכדור הארץ הבראשיתי כאשר התגובה העיקרית הייתה חמצון או חיזור של מימן, היסודות הכלקופילים הפחות מתכתיים הידלדלו מאוד בכדור הארץ יחסית לריכוזם הקוסמי. עובדה זו בולטת במיוחד לכלקוגנים סלניום וטלוריום, שמסיבה זו הם בין היסודות הנדירים ביותר המצויים בקרום כדור הארץ (רק להמחיש זאת, טלוריום נדיר כמו פלטינה).
היסודות הכלקופילים המתכתיים ביותר (מקבוצות הנחושת, האבץ ו הבור) עשויים להתערבב במידת מה עם ברזל בגלעין כדור הארץ. משום שאינם יוצרים הידרידים נדיפים ריכוזם בקרום לא הידלדל יחסית לריכוזם במערכת השמש. אבץ וגליום הם "ליתופילים" בטבעם משום שהם מופיעים לעיתים קרובות במינרלים סיליקטיים או מינרלים קרובים ויוצרים קשרים חזקים למדי עם חמצן. אחד ממקורות העיקרים של הגליום הוא המינרל בוקסיט, עפרה של אלומיניום הידרוקסידי, שבו מחליפים יונים של גליום יונים דומים כימית של אלומיניום.
למרות שיסודות כלקופילים אינם מצויים בריכוז גבוה בקרום כדור הארץ הם מהווים את עיקר המתכות בעלי החשיבות הכלכלית. הסיבה לכך היא שבעוד שיסודות ליתופילים דורשים תהליך אלקטרוליזה יקר באנרגיה לזיקוקם, קל לזקק כלקופילים על ידי ביצוע חיזור עם קוק, וגם משום שריכוזם הגאוכימי יכול להגיע במקרים קיצוניים לפי 100,000 מריכוזם הממוצע בקרום. ריכוזים עשירים אלו מופיעים ברמות גבוהות דוגמת רמת טיבט והאלטיפלאנו בבוליביה בהם התרוממו כמויות גדולות של יסודות כלקופילים אל פני השטח כתוצאה מהתנגשות לוחות טקטוניים. תופעת-לוואי של עובדה זו בתקופה המודרנית היא שהכלקופילים הנדירים ביותר (כמו כספית) נוצלו כמעט לחלוטין שערכם כמינרלים כמעט ונמוג לחלוטין.
יסודות אטומופילים

H, C, N, גזים אצילים
יסודות אטומופילים (קרויים גם "יסודות נדיפים") מוגדרים כיסודות הקיימים בעיקר על פני השטח או מעליו משום שהם מוכלים בנוזלים, או שהם נוזלים, או שהם גזים בטמפרטורות ובלחצים של פני השטח. הגזים האצילים אינם יוצרים תרכובות יציבות ומתקיימים כגזים מונאטומיים, בעוד שחנקן, אף שאין לו תצורה יציבה לאטומים הבודדים שלו, יוצר מולקולה דו-אטומית כל כך חזקה עד שכל התחמוצות של החנקן אינם יציבים תרמודינמית ביחס לחנקן וחמצן חופשיים. עקב כך התפתחות החמצן החופשי הודות לתהליך הפוטוסינתזה, עברה אמוניה התחמצנות לחנקן מולקולרי שבהדרגה הפך לארבע חמישיות מהאטמוספירה של כדור הארץ. פחמן גם הוא מסווג כאטומופיל משום שהוא יוצר קשרים מרובים חזקים מאוד עם חמצן בפחמן חד-חמצני (המתחמצן לאיטו באטמוספירה) ופחמן דו-חמצני. האחרון הוא המרכיב הרביעי בכמותו באטמוספירה, בעוד שפחמן חד-חמצני נוצר באופן טבעי בהרי געש ומתקיים באטמוספירה במשך כמה חודשים.
מימן, כאחד משני היסודות המרכיבים את המים, מסווג אף הוא כאטומופיל. מים מסווגים כנדיפים, משום שמרביתם הם בצורת נוזל או גז, אף שהם מתקיימים גם כתרכובת מוצקה על פני השטח.
מכיוון שכל היסודות האטומופילים הם גזים או שהם יוצרים הידרידים נדיפים, "הידלדלו מאוד" היסודות האטומופילים בכדור הארץ בהשוואה לכמותם במערכת השמש בשל ההתנדפות מהאטמוספירה במהלך היווצרות כדור הארץ. הגזים האצילים הכבדים ביותר (קריפטון וקסנון) הם היסודות היציבים הנדירים ביותר בכדור הארץ.
הערות שוליים

↑  גזים שבהם האטומים אינם מתקשרים גם לא לאטומים מאותו היסוד
מידת ריכוז היסודות הכימיים בחלקו העליון של הקרום היבשתי של כדור הארץ כפונקציה של מספרם האטומי. היסודות הנדירים ביותר (מוצגים בצהוב) אינם דווקא הכבדים ביותר, אלא הם דווקא היסודות הסידורפילים ("אוהבי ברזל") בסיווג היסודות על פי גולדשמידט. יסודות אלו הידלדלו משום שהם נדדו לגלעין כדור הארץ. ריכוז יסודות אלו במטאורואידים גבוה יחסית בהשוואה לריכוזם בקרום. בנוסף טלוריום וסלניום הידלדלו בקרום משום שהם יצרו הידרידים נדיפים.
סרגיי איגנאטייב

סרגיי מיכאילוביץ' איגנאטייב (נולד ב-10 בינואר 1948, לנינגרד) הוא מדינאי רוסי, נגיד הבנק המרכזי של הפדרציה הרוסית בשנים 2002—2013.
ביוגרפיה

סרגיי נולד ב-10 בינואר 1948 בעיר לנינגרד. בשנת 1967 סיים את לימודיו במכללה להנדסת חשמל בעיר.
בשנים 1967—1969 שירת בצבא ברית המועצות. בשנים 1969—1970 עבד בחברת הידרואלקטרומונטאז' (בעיר לנינגרד). הוא בוגר הפקולטה לכלכלה מאוניברסיטת מוסקבה (1975). בשנים 1978—1988 שימש כעוזר הוראה במכון הסחר הסובייטי בלנינגרד. בשנים 1988—1991 שימש כמרצה בכיר במכון לכלכלה על שם ווזנסנסקי (כיום האוניברסיטה הכלכלית).
בשנים 1991—1992 היה סגן שר הכלכלה והאוצר של רוסיה והיה חבר בצוות העבודה של ראש הממשלה, יגור גאידר. בשנת 1992 מונה לסגן שר האוצר ובמשך שנה שימש גם כסגן נגיד הבנק המרכזי של הפדרציה הרוסית. בשנים 1993—1996 היה סגן שר הכלכלה ולאחר מכן שימש כעוזר נשיא רוסיה לענייני כלכלה.
בשנים 1997—2002 מונה לסגן שר האוצר של רוסיה וב-20 במרץ 2002 מונה לנגיד בנק רוסיה וליו"ר הוועד המפקח על סברבנק. ב-16 בנובמבר 2005 מונה לקדנציה שנייה כנגיד הבנק. ב-24 ביוני 2009 אושר לקדנציה שלישית (לראשונה בתולדות רוסיה המודרנית). בתקופתו רוסיה ידעה שגשוג כלכלי משמעותי.
ב-24 ביוני 2013 עזב את תפקידו כנגיד בנק רוסיה ובמקומו מונתה אלווירה נביאולינה. בסוף יוני 2013 הוא מונה ליועץ לנגידת בנק רוסיה. באוקטובר אותה שנה הוא הפך גם לחבר בוועד המנהל של בנק רוסיה. באוגוסט 2016 הצטרף למועצת הפיקוח של חברת ביטוח המשנה הלאומית (RNPK).
ביקורת

באוקטובר 2016 נשיא רוסיה ולדימיר פוטין וראש VTB, אנדריי קוסטין, מתחו ביקורת על הנהגת בנק רוסיה בפיקודו של איגנאטייב. פוטין ציין כי יש צורך להוציא במהירות בנקים לא יעילים מהשוק, להיפטר ממגזר הבנקאות ממוסדות פיננסיים לא אמינים ולא יעילים. קוסטין ציין כי בנק רוסיה יצר מערכת ערבות פיקדונות ברוסיה, המאפשרת כמעט לכל ארגוני האשראי לפנות אליה, מה שהתברר כטעות, מכיוון שבנקים לעיתים קרובות מזייפים את הצהרות המס שלהם.
לקריאה נוספת

Гальперин В. М., Игнатьев С. М., Моргунов В. И. Микроэкономика. В 2 томах. — СПб.: Институт «Экономическая школа», 2004.
הערות שוליים

↑  ЦБ учредил Национальную перестраховочную компанию
↑  Росбизнесконсалтинг, 12 октября 2016. Путин рассказал о вине прежнего руководства ЦБ
| נגידי הבנקים המרכזיים של רוסיה וברית המועצות |
| --- | --- | --- |
| מנהלי הבנק הממלכתי של האימפריה הרוסית, 1860—1917 | שטיגליץ • למאנסקי • צימסן • ז'וקובסקי • פלסקה • טימאשב • קונשין • שיפוב | סמל בנק רוסיה |
| הקומיסרים הראשיים של הבנק העממי של רוסיה הסובייטית, 1917—1920 | פסטקובסקי • אובולנסקי • פיאטקוב • ספונדה (ממלא מקום) • פופוב • פיאטקוב • גאנצקי (ממלא מקום) | סמל בנק רוסיה |
| יושבי ראש דירקטוריון גוסבנק, 1921—1991 | אהרון שיינמן • ניקולאי טומאנוב (ממלא מקום) • שיינמן • פיאטקוב • קלמנוביץ' • מריאסין •קרוגליקוב • גריצ'מאנוב • בולגנין • סוקולוב • בולגנין • גולב • פופוב • בולגנין • קורובושקין • פוסקונוב • סוויישניקוב • אלחימוב • דמנצב • גארטובסקי • גראשצ'נקו • זוורב (ממלא מקום) | סמל בנק רוסיה |
| נגידי בנק רוסיה | מאטיוחין • גראשצ'נקו • פראמונובה (ממלאת מקום) • חאנדרוייב (ממלא מקום) • דובינין • גראשצ'נקו • איגנאטייב • נביאולינה | סמל בנק רוסיה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 1679 7763  VIAF: 305062518   WorldCat (עם VIAF): 305062518 
פוטין עם איגנאטייב, 2002
עורך דין חברתי

עורך דין חברתי (ידוע גם כעורך דין לשינוי חברתי, עורך דין ציבורי או cause lawyer) הוא עורך דין העושה שימוש במשפט לצורך קידום שינוי חברתי.
עריכת דין חברתית מתוארת בפשטות כפרקטיקה של "עריכת דין למען הטוב" או שימוש בחוק כדי להעצים את בני השכבות החלשות של החברה.
עריכת דין חברתית נעשית לעיתים קרובות ללא תשלום (פרו בונו), ותכופות מבצעיה הם עורכי דין פרטיים או עורכי דין המועסקים בידי ארגונים שמטרתם לספק שירות ציבורי משלים לסיוע המשפטי הניתן על ידי המדינה. במקרים רבים אין מדובר בסיוע משפטי משלים לשירותים אותם מספקת המדינה, והשינוי מושג דווקא ביריבות משפטית מול המדינה כשבית המשפט הוא זה שמכריע.
עורכי ועורכות דין חברתיים יהיו מעורבים יותר בחקיקה חברתית וישמשו כלי עזר של המחוקקים בקידום חקיקה שכזו. עם זאת רוב עורכי הדין ועורכות הדין החברתיים נוטים להיות יריבים כלפי המדינה וכלפי חברות מסחריות גדולות.
ראו גם

פרו בונו - לטובת הציבור
ידיד בית המשפט
הסיוע המשפטי במשרד המשפטים
פעיל זכויות אדם
סקאוט ניבלט

| --- | --- |

 לידה:  29 בספטמבר 1973 (בת 51) Stone, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  אמה לואיז ניבלט
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2001 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת נוטינגהאם טרנט 
 סוגה:  אינדי רוק, רוק אלטרנטיבי, בלוז רוק
 סוג קול:  קונטרה אלט 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  שירה, גיטרה, תופים
 חברת תקליטים:  Secretly Canadian, דראג סיטי 
 ScoutNiblett.com
 
אמה לואיז ניבלט (באנגלית: Emma Louise Niblett; נולדה ב-29 בספטמבר 1973), הידועה יותר בשם הבמה סקאוט ניבלט (Scout Niblett), היא זמרת, כותבת שירים ומולטי-אינסטרומנטליסטית אנגלייה. אלבום האולפן הראשון שלה, Sweet Heart Fever, יצא בשנת 2001.
היא נוטה לבצע את יצירתה בעיבודים מינימליסטיים, ורבים משיריה כוללים רק שירה בליווי תופים או גיטרה. לצד הקריירה שלה ככותבת, מלחינה ומבצעת, ניבלט היא גם אסטרולוגית מקצועית, ולעיתים קרובות משלבת בשיריה התייחסויות לאסטרולוגיה.
ילדותה

ניבלט נולד בסטון שבסטפורדשייר, אנגליה, וגדל בעיירת השוק ההיסטורית הסמוכה, רוג'לי. בילדותה למדה לנגן בפסנתר ובכינור, ואף חיברה מוזיקה על הפסנתר. בנעוריה למדה לנגן בגיטרה. לאחר מכן למדה מוזיקה, אמנות ואמנות מיצג באוניברסיטת נוטינגהאם טרנט.
קריירה > שנות ה-2000

ניבלט החל להופיע במועדונים בנוטינגהאם בזמן לימודיה בקולג'. את שם הבמה שלה, סקאוט, בחרה בהשראתה של גיבורת "אל תיגע בזמיר" של הארפר לי משנת 1960.
היא הקליטה תקליטור דמו, "Alene Had It All", תחת השם Lion, בליווי המתופף כריסטיאן גודאר. בעקבות זאת פנה אליה הלייבל העצמאי Secretly Canadian, שההקלטה הגיעה לידיו הודות למוזיקאי ג'ייסון מולינה. בשנה שלאחר מכן הוציאה ניבלט סינגל משותף עם ג'ייסון מולינה (שהקליט תחת השם Songs: Ohia). אלבום הבכורה שלה, Sweet Heart Fever, יצא זמן לא רב לאחר מכן בלייבל Secretly Canadian, בהפקתו של אנדי מילר.
בשנת 2003 עברה ניבלט לארצות הברית. את המעבר הסבירה מאוחר יותר בכך ש"תרבות המוזיקה המחתרתית באמריקה גדולה מספיק בשביל שתוכלי להתפרנס ממנה גם בלי להיות סופר-מפורסמת. במיינסטרים באנגליה זה שונה, כי הכול מבוסס על למכור דברים... באמריקה את יכולה לא להיכנס לזה, ועדיין לשרוד".
מאז שנת 2005 היא מתגוררת בפורטלנד, אורגון.
קריירה > העשור השני של שנות ה-2000

בשנת 2010 הוציאה ניבלט הוציאה את אלבום האולפן החמישי שלה, The Calcination of Scout Niblett. זה היה האלבום הראשון שהוציאה בלייבל Drag City, והוא זכה לביקורות אוהדות ב-Pitchfork וב-Spin. שנתיים לאחר מכן, בשנת 2012, הוציאה ניבלט את הסינגל No More Nasty Scrubs, ובו גרסאות כיסוי של השיר "No Scrubs" של TLC ושל השיר "Nasty" של ג'נט ג'קסון. את אלבום האולפן השישי שלה, It's Up to Emma, הקליטה ומיקססה בעצמה. הוא יצא ב-21 במאי 2013 גם הוא ב-Drag City, וזכה לביקורות חיוביות בפיצ'פורק, Allmusic ו-NME.
מוזיקה והשפעות

מבקרים רבים התייחסו לעיבודים המוזיקליים הלא-שגרתיים של ניבלט, בדגש על מיעוט הכלים ועל שינויי המקצב הדרמטיים. הדבר בלט באופן מיוחד בעבודתה המוקדמת, במיוחד באלבום I Am and Kidnapped by Neptune, אשר רבים משיריו כללו רק שירה ותופים. "רציתי שלשיר ולתופף יהיה נגיש מבחינתי בדיוק כמו לשיר לנגן בגיטרה," הסבירה בראיון ב-2004. טכניקת התיפוף שלה ניכרת לאוזן באופן מיוחד באלבומים שהקליטה עם סטיב אלביני (Kidnapped by Neptune, This Fool Can Die Now ו-The Calcination of Scout Niblett).
ההשפעות המוזיקליות עליה כוללות את הלהקות Mudhoney, Sonic Youth ו-Nirvana, את תקליטה הראשון של להקת Hole ואת דניאל ג'ונסטון על צד הליריקה. מבקרים רבים השוו את יצירתה לזו של קאט פאואר, קורטני לאב ופי ג'יי הארווי ("אנשים תמיד השוו אותי אליה", אמרה בשנת 2013 בראיון לאתר "The Monitors", "אבל אני די בטוחה שלא משווים אותה אלי").
דיסקוגרפיה

Sweet Heart Fever (2001)
I Am (2003)
Kidnapped by Neptune (2005)
This Fool Can Die Now (2007)
The Calcination of Scout Niblett (2010)
It's Up to Emma (2013)
הערות שוליים

↑  "Scout Niblett". iTunes. נבדק ב-12 בפברואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Scout Niblett". Portland Monthly Mag. נבדק ב-31 ביולי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kaufman, Kelsey (6 באוגוסט 2013). "An Interview with Scout Niblett, Coming Soon to Barboza". The Sun Break. נבדק ב-26 באוגוסט 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Martin, Erin Lyndal (3 ביולי 2013). "Interview with Scout Niblett". The Rumpus. נבדק ב-25 בספטמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hopper, Jessica (20 במאי 2013). "Scout Niblett: It's Up to Emma". Pitchfork. נבדק ב-20 באוגוסט 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "It's Up to Emma – Scout Niblett". Allmusic. נבדק ב-20 באוגוסט 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Album review: Scoutt Niblett – The Calcination Of Scout Niblett (Drag City)". NME. 22 בינואר 2010. נבדק ב-3 בספטמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Cranshaw, Rachel (19 בספטמבר 2004). "She Is – An Interview with Scout Niblett". Incendiary Mag. נבדק ב-3 בספטמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ראיון באתר The Monitors, 13 ביולי 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 6097406  BnF: cb146391166 (data)  GND: 1037767926  ISNI: 0000 0000 0114 1105  LCCN: no2008176045  MusicBrainz: a0f7a7d5-33fa-43ae-98b2-6aea41aa9f64  VIAF: 56868357   WorldCat (עם VIAF): 56868357 
ניבלט בהופעה חיה בפסטיבל פרימוורה סאונד, 2010
עורך הדין

עמוד השער של הגיליון הראשון של "עורך הדין"
"עורך הדין" הוא כתב עת משפטי היוצא לאור מטעם לשכת עורכי הדין בישראל.
כתב העת יוצא לאור מאז דצמבר 2008, ומפרסם מאמרים קצרים בתחום המשפט, בדגש על התייחסות לנושאים אקטואליים, וכן ראיונות עם אנשי מפתח בתחום. רובם של המאמרים נכתב על ידי עורכי דין, אנשי אקדמיה ושופטים.
מאז ינואר 2013 יוצא לאור בתחילת כל שנה גיליון מיוחד בו כותבים משפטנים בכירים על פסקי הדין החשובים ביותר של השנה החולפת.
עורכו הנוכחי של כתב העת הוא מנחם שטאובר.
כתב העת מופץ מדי מספר חודשים בדואר לכלל חברי לשכת עורכי הדין. גיליונותיו זמינים לכל בפורמט דיגיטלי באתר האינטרנט של לשכת עורכי הדין.
בדומה למגזינים הפונים לציבור הרחב, כתב העת עשיר בפרסומות.
עורכו הראשון של כתב העת, משה גורלי, הציג בפתח הגיליון הראשון את חזונו:
הערות שוליים

↑  משה גורלי, ותודה לכולם, עורך הדין 1, עמ' 4
עלי ביי אל-כביר

עלי ביי אל-כביר
עלי (ביי) אל-כביר (בטורקית עות'מאנית: علي بك الكبير תעתיק מדויק: עלי בכּ אלכּביר; 1728–8 במאי 1773) היה פוליטיקאי, מפקד צבאי וסולטאן ממלוכי ששלט במצרים בין השנים 1760–1772. בשיא כוחו שלט עלי על שטחי הממלכה הממלוכית שגוועה ב-1517.