stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אל החוף

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  אריה אלואיל
 תאריך יצירה:  1939
 טכניקה וחומרים:  חיתוך לינול
 ממדים בס"מ
 אורך:  10
 עומק:  8
"אל החוף" או "היהודי האלמוני" היא סדרת הדפסים של הצייר הישראלי אריה אַלוַאִיל משנת 1939.
תיאור

סדרת ההדפסים "אל החוף" נוצרה על ידי אלואיל בשנת 1939 בטכניקה של חיתוכי לינול (לינולאום) – פיתוח מודרני של טכניקת חיתוך העץ. הסדרה היא בת 32 הדפסים שגובהם 10 ס"מ, ורוחבם 8 ס"מ. והיא פורסמה לראשונה כקובץ בהוצאת "הלל", הוצאה שהקים האמן, על הוצאת דביר תחת השם "היהודי האלמוני: 32 ציורים", בליווי הקדמה מאת מכס ברוד. בשנת 1944 הוציא אלואיל את הסדרה מחדש כספר בהוצאת יבנה, כשהוא מוסיף להדפסים ולהקדמה קטעי ספרות עברית שונים שנערכו על ידי א. רוזנצויג ובשם "אל החוף: ל"ב ציורים".
סדרת ההדפסים מתארת מסע של יהודי מבית הוריו בשטעטל, דרך דימויים של גלות ופרעות אל ארץ ישראל. ההדפס הראשון, "בבית אבא ואמא", מציג ילד העומד בין שני הוריו על רקע נוף של בתי העיירה. סגנון העבודות אקספרסיוניסטי. גם במקומות בהן בוחר האמן לתאר נוף, הוא עושה זאת באמצעות ריבוי מישורים, ולא באמצעות פרספקטיבה. בנוסף, מרבית הדמויות מעוצבות ללא תווי פנים ספציפיים.
ברוד העיר בהקדמה כי הביוגרפיה של האמן "מצאה לה כאן ביטוי מרומז ומסוים כל כך שהיא נעשית יחד עם זה שירת האדם, שירת האנושות הנאבקת, שמתוך שאיפה לאור סופה שהיא מכריעה את כל המעצורים".
גליה בר אור ראתה בסדרה, שההוצאה לאור שלה כונתה בשם אביו של אלואיל, ביטוי ביוגרפי לחששותיו של האמן לגורל משפחתו וגורל העם היהודי ערב מלחמת העולם השנייה.
הערות שוליים

↑  ראו: בר אור, גליה, אריה אלואיל: אות, דמות, נוף, המשכן לאמנות ע"ש חיים אתר, עין חרוד, 2015, עמ' 112.
אלסנדרו בירינדלי

אלסנדרו בירינדלי (באיטלקית: Alessandro Birindelli; נולד ב-12 בנובמבר 1974 בפיזה) הוא כדורגלן עבר איטלקי. בירינדלי ידוע בעיקר בזכות השנים שבהן שיחק ביובנטוס, עמה זכה בתארים רבים.
קריירה

בירינדלי החל את הקריירה שלו בגיל 8 בקבוצה המקומית של סן פרדיאנו, שהוא אזור בפיזה הנמצא בסמוך לבית ילדותו ולכנסייה הנושאת את אותו השם. הוא היה אוהד של יובנטוס כבר מגיל צעיר, והעריץ את מישל פלאטיני. אחד השחקנים שהשפיעו עליו מבחינה מקצועית וספורטיבית היה פאולו מאלדיני ממילאן. כשגדל הוא הצטרף לאקדמיית הנוער של אמפולי, ולפני שעבר לשחק בהגנה הוא הוצב בעיקר בעמדת הקיצוני הימני. הוא זומן לסגל הנבחרת עד גיל 17 לקראת המונדיאל עד גיל 17 ב-1991, אך לא פתח באף אחד משלושת המשחקים שנבחרתו השתתפה בהם.
ב-1996 הוא זכה בקופה איטליה של הסרייה ג' ביחד עם אמפולי, ואף היה אחד מהשחקנים שהובילו את המועדון להעפלה לסרייה ב'. אמפולי סיימה במקום השני בסרייה ב' עם 64 נקודות, ולפיכך העפילה לסרייה א'.
ב-1997 הוא עבר ליובנטוס שאותה אימן מרצ'לו ליפי, ושיתף שם פעולה עם שחקנים ידועים כגון צ'ירו פרארה, אלסנדרו דל פיירו וזינדין זידאן. הבאתו ביחד עם פיליפו אינזאגי ואדגר דווידס נועדה לחזק את הסגל של יובנטוס. הוא השתתף בניצחון על ויצ'נזה בסופר קאפ האיטלקי, וערך את הופעת הבכורה בליגה בניצחון 2 - 0 על לצ'ה ב-31 באוגוסט 1997. בעונתו הראשונה ביובנטוס הוא זכה עם המועדון באליפות. אולם, עונה זו הסתיימה באופן לא משביע רצון לאחר שיובנטוס הפסידה בפעם השנייה ברציפות בגמר ליגת האלופות.
הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים הייתה בנבחרת עד גיל 23 שהודרכה על ידי מרקו טארדלי, שהתחרתה במשחקי הים התיכון שנערכו בבארי ב-1997. איטליה זכתה במקום הראשון, כאשר בירינדלי עצמו השתתף במשחק הגמר ובסך הכל בשלושה מתוך ארבעה.
בירינדלי זכה עם יובנטוס באליפות גם בעונת 2001/2002 ובעונת 2002/2003, ובסופר קאפ האיטלקי ב-2002 וב-2003. הוא זומן לראשונה לנבחרת איטליה של המאמן ג'ובאני טרפטוני ב-2002, וערך את הופעת הבכורה בתיקו מול נבחרת טורקיה ב-20 בנובמבר.
הוא היה חלק מההרכב שהפסיד למילאן בגמר ליגת האלופות של 2003, שהיה הגמר הראשון בתולדות המפעל שבו שני המועדונים היו מאיטליה. בקיץ 2005 הוא נפצע בקרסול בזמן משחק ידידות מול בנפיקה ליסבון, והחמיץ את כל עונת 2005/2006. יובנטוס זכתה באליפות בעונה זו, אך בעקבות מעורבותה בפרשת שחיתות (הקלצ'ופולי) נשלל ממנה התואר והיא הורדה לסרייה ב'. גם האליפות של עונת 2004/2005 נשללה ממנה, והוענקה לאינטר מילאנו.
ב-18 באוגוסט 2004 הוא שיחק בניצחון 2 - 0 על נבחרת איסלנד, במה שהיה משחקו האחרון. בסך הכל הוא השתתף בשישה משחקים בינלאומיים.
בירינדלי ויובנטוס החלו את עונת 2006/2007 עם מינוס שלושים נקודות, שבהמשך הופחת למינוס תשע נקודות. הוא היה אחד מהשחקנים שהובילו את יובנטוס למקום הראשון בליגה ולהעפלה אוטומטית לסרייה א'. במהלך העונה הוא ביסס מחדש את מעמדו כשחקן הרכב קבוע, וסיים את העונה עם 37 משחקי ליגה ותפקיד סגן הקפטן. בירינדלי המשיך לשחק גם כאשר קלאודיו ראניירי החל לאמן את יובנטוס בעונת 2007/2008, אך בסך הכל שותף בשבעה משחקים לאורך העונה. ב-17 במאי הוא הודיע על עזיבתו לאחר 11 שנים ביונבטוס, וטען כי ברצונו לשחק במשך עוד עונה או שתיים.
ב-22 ביולי 2008 הוכרז כי הוא חתם בפיזה קלצ'ו מהסרייה ב'. בסיום העונה ירדה פיזה מהסרייה ב', ואף הוצאה לחלוטין ממשחקי הכדורגל האיטלקי בעקבות בעיות כלכליות. כתוצאה מכך נותר בירינדלי ללא קבוצה וללא חוזה. באוגוסט 2009 הוא חתם על חוזה למשך שנתיים בוואלה דל ג'יובנקו.
אמילקר C4

| --- | --- |

Amilcar C4
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Amilcar
 שנות ייצור:  1922–1929
 הרכבה:  צרפת צרפת
 רוחב:  1,090 מ"מ
 משקל:  500-900 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,450 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, בטור, 1003 סמ"ק,  המפיק 22 כ"ס ב-2,800 סל"ד  4 צילינדרים, בטור, 1043 סמ"ק
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות
 מהירות מרבית:  75-90 קמ"ש
אמילקר C4 (בצרפתית: Amilcar C4) היא מכונית ספורט בסגנון טורפדו, בעלת 2-3-4 מושבים, בתצורת קבריולה מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית "אמילקר" אשר יוצרה בין השנים 1922–1929.
סך הכול יוצרו 4,950 יחידות.
גרסאות "אמילקר C4"

טורפדו (בצרפתית: "Torpedo"), בגרסאות של 2 מושבים, 3 מושבים, 4 מושבים
טורפדו סקיפ (בצרפתית: "Torpedo Skiff") בגרסאות של 2 מושבים, 3 מושבים, 4 מושבים
סדאן (בצרפתית: "sedan")
תמונות

אמילקר C4, שנת 1923
אמילקר C4, שנת 1923
אמילקר C4, דגם GS
אמילקר C4, שנת 1923
לקריאה נוספת

אמילקר C4 (Amilcar - C4 (1922 -28) - Motor Car History )
הערות שוליים

↑  היסטוריה של אמילקר C4  VSCCA, Amilcar C4 » [archive], The Vintage Sports Car Club of Australia (consulté le 19 mars 2012)
↑  אמילקר C4 - נתונים טכניים C4 - Cercle Pegase Amilcar
אליפות הפאן פסיפיק בשחייה

| --- | --- |
 ענף:  שחייה
 תאריך ייסוד:  1985
 הכי הרבה זכיות:  ארצות הברית ארצות הברית (259 מדליות זהב)
 
אליפות הפאן פסיפיק בשחייה היא תחרות שחייה בינלאומית גדולה, הנערכת בבריכות ארוכות משנת 1985. תחרות זו נחשבת לגדולה ביותר אחרי האולימפיאדה ואליפות העולם בשחייה ושווה לאליפות אירופה בשחייה, בזכות השתתפותן של שתי מעצמות השחייה, ארצות הברית ואוסטרליה.
מטרת האירוע הייתה לקיים מפגש בינלאומי גדול לשחיינים, בשנים בהן לא מתקיימות האולימפיאדה או אליפות העולם בשחייה. לאחר שינוי בתאריכים של אליפות העולם בשחייה בשנת 2002 מארבע שנים לשנתיים, בשנים הלא זוגיות, הוחלט לקיים את האירוע אחת לארבע שנים בקיץ שבין האולימפיאדות בשנה זוגית.
האירוע נוסד על ידי ארבע מדינות: אוסטרליה, ארצות הברית, יפן וקנדה. הוחלט על כך שאירוח האירוע יתקיים במחזוריות בין המדינות החתומות על האירוע. כאשר יפן מארחת כל שני אירועים.
האירוע נתן מענה אזורי לאליפות אירופה בשחייה, לאותן מדינות שלא יכולות להשתתף בו. האירוע  פתוח היה לכל אותן מדינות הגובלות באוקיינוס השקט (מכאן שמו). האירוע התרחב למדינות נוספות שהיו מעוניינות בתחרות גדולה ושאינן חלק מאירופה כמו דרום אפריקה.
שלא כמו במשחקים האולימפיים ובאליפות העולם בשחייה, רשאית כל מדינה לשלוח, ללא הגבלה, כל מספר שחיינים בו היא מעוניינת,  לכל משחה בשלבים המוקדמים. אך בשלב חצי הגמר והגמר יכולים להשתתף רק שני שחיינים מכל מדינה.
בכל 13 האליפויות שנערכו, זכתה ארצות הברית בבכורה עם מרב מדליות הזהב.
עד כה נקבעו 28 שיאי עולם חדשים ב-12 משחקים.
הערות שוליים

↑  1985 Pan Pacific Swimming Championships, ויקיפדיה האנגלית
↑  1987 Pan Pacific Swimming Championships, ויקיפדיה האנגלית
↑  1989 Pan Pacific Swimming Championships, ויקיפדיה האנגלית
↑  1991 Pan Pacific Swimming Championships, ויקיפדיה האנגלית
↑  1993 Pan Pacific Swimming Championships, ויקיפדיה האנגלית
↑  1995 Pan Pacific Swimming Championships, ויקיפדיה האנגלית
↑  1997 Pan Pacific Swimming Championships, ויקיפדיה האנגלית
↑  1999 Pan Pacific Swimming Championships, ויקיפדיה האנגלית
↑  2002 Pan Pacific Swimming Championships, ויקיפדיה האנגלית
↑  2006 Pan Pacific Swimming Championships, ויקיפדיה האנגלית
↑  2010 Pan Pacific Swimming Championships, ויקיפדיה האנגלית
↑  2014 Pan Pacific Swimming Championships, ויקיפדיה האנגלית
↑  2018 Pan Pacific Swimming Championships, ויקיפדיה האנגלית
אמילקר סוג M

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Amilcar
 שנות ייצור:  1928–1935
 הרכבה:  צרפת צרפת
 מודל קודם:  אמילקר סוג G
 מודל אחריו:  אמילקר Compound 
 משקל:  1,000 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,675 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, בטור, 1244 סמ"ק, המפיק 27 כ"ס (1928-1935) 4 צילינדרים, בטור, 1,628 סמ"ק (1934-1935)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  Amilcar Type M4 (1935) - 110 קמ"ש
 
אמילקר סוג M (בצרפתית: Amilcar Type M) היא מכונית בתצורות סדאן, קבריולה וקופה, מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית "אמילקר" אשר יוצרה בין השנים 1928–1935.
דגמי "אמילקר סוג M"

Amilcar Type M (1928-30) (יוצרו 1,174 יחידות)
Amilcar Type M2 (1930-32) (יוצרו 2,650 יחידות)
Amilcar Type M3 (1932-35) (יוצרו 2,726 יחידות)
Amilcar Type M4 (1935) (יוצרו 70 מכוניות)
לקריאה נוספת

אמילקר סוג M ( 1928 Amilcar Type M, Automobiles de Collection, Motos )
הערות שוליים

↑  אמילקר סוג M 1928 Amilcar Type M, Automobiles de Collection, Motos et
אורנש

| --- | --- |
סמל אורנשסמל אורנש

 מדינה:  שווייץ שווייץ
 קנטון:  אפנצל אוסר-רודן אפנצל אוסר-רודן
 שפה רשמית:  גרמנית
 תאריך ייסוד:  1417
 שטח:  48.3 קמ"ר
 גובה:  838 מטרים
  ‑ הנקודה הגבוהה:  1590
  ‑ הנקודה הנמוכה:  722
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  2,315 (31 בדצמבר 2017)
  ‑ צפיפות:  46 נפש לקמ"ר (2014)
 קואורדינטות:  47°19′N 9°17′E﻿ / ﻿47.317°N 9.283°E﻿ / 47.317; 9.283
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.urnaesch.ch/de/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת שווייץ מוגדלת) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.אורנש(למפת שווייץ רגילה) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.אורנש(למפת אפנצל אוסר-רודן רגילה) הריזאו טויפן היידןאורנש(למפת אפנצל אוסר-רודן מוגדלת) הריזאו טויפן היידןאורנש  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אורנש (בגרמנית: Urnäsch) הוא כפר בקנטון אפנצל אוסר-רודן שבשווייץ.
היסטוריה

בשנת 831 לספירה מוזכר לראשונה חלק מאורנש הידוע כ-Färchen. ב-1344 נמכר הכפר לרוזן גרמני, אך מאוחר יותר נרכשו אדמות הכפר על ידי מנזר סנט גאלן.
לאחר הקרבות בווגלינזג ב-1403 ובשטוס ב-1405, השיגו השטחים הללו את עצמאותם כחלק מאפנצל. ב-1417 נבנתה הכנסייה ומועד זה נחשב כהקמתו הרשמית של אורנש. ב-1641 נחרב הכפר בשריפה קשה.
גאוגרפיה ודמוגרפיה

שטחו של אורנש הוא 48.3 קמ"ר. מתוכם 53.9 משמשים לחקלאות, 41.1% הם שטחים מיוערים, 3.4% הם שטחים מיושבים ו-1.7% הם שטחי נהרות קרחונים והרים. גובהו של הכפר הוא 838 מ' מעל פני הים, הנקודה הנמוכה ביותר היא במורבך, 722 מ' והנקודה הגבוהה ביותר היא בפטרזלפ, 1,590 מ'.
נכון לשנת 2014 עמדה אוכלוסיית אורנש על 2,230 תושבים.
הערות שוליים

1 2  משרד הסטטיסטיקה הפדרלי של שווייץ
↑  משרד הסטטיסטיקה הפדרלי של שווייץ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555490105171  HDS: 001298  MusicBrainz: 81d194ce-eba6-47c1-969c-56c89997df68  VIAF: 139608733   WorldCat (עם VIAF): 139608733
אלסוויר

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1880–הווה (כ־144 שנים) 
 חברת אם:  RELX Group 
 חברות בנות:  Mosby  Bepress  Academic Press  Morgan Kaufmann Publishers  Cell Press  Saunders  Current Opinion  Knovel  KeAi  Churchill Livingstone 
 מיקום המטה:  Millennium Tower 
 ענפי תעשייה:  הוצאה לאור 
 מוצרים עיקריים:  Acta Astronautica 
 הכנסות:  2,000,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2009) 
 רווח:  600,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2009) 
 עובדים:  6,900 (נכון ל־2008) 
  
 www.elsevier.com
 
אלסוויר (בהולנדית: Elsevier) היא חברת הוצאה לאור, המובילה בעולם בתחום המדעים המדויקים. דרך אתר האינטרנט שלה ניתן לגשת ליותר מ-10 מיליון מאמרים. היא משרתת יותר מ-4,500 ארגונים ואוניברסיטאות, המתפרשים על פני יותר מ-180 מדינות ברחבי אירופה, אסיה ואמריקה. מעל ל-30 מיליון מדענים, סטודנטים ואנשי מקצוע משתמשים במאגרי המידע של אלסוויר, ומחזיקים בחשבון גישה לתכנים של החברה.
אלסוויר נמצא בבעלות קבוצת RELX (אנ'), תאגיד רב-לאומי, בריטי-הולנדי, שבסיסו בלונדון ובאמסטרדם. עד 2015 פעל בשם Reed Elsevier.
היסטוריה

אלסוויר הוקמה בשנת 1880 ואימצה את השם והלוגו של הוצאת הספרים ההולנדית אלסוויר שהיוו השראה ואין לה שום קשר לאלסוויר העכשווית. משפחת אלסוויר פעלה כסוחרי ספרים והוצאות ספרים בהולנד; המייסד לודווייק אלסוויר (Lodewijk Elzevir) (1542–1617), התגורר בליידן והקים את העסק בשנת 1580. כלוגו של החברה, אלסוויר השתמשה בסימן המדפיס של משפחת אלסוויר, עץ השזור בגפן ובמילים Non Solus, שבלטינית "לא לבד". לדברי אלסוויר, לוגו זה מייצג "את הקשר הסימביוטי בין המו"ל והחוקר.
ההתרחבות של אלסוויר בתחום המדעי החלה לאחר שנת 1945 ומומנה ברווחי השבועון אלסוויר, שפרסם את המהדורה הראשונה שלה ב-27 באוקטובר 1945. השבועון זכה להצלחה מיידית והיה רווחי מאוד. השבועון היה המשך, של ירחון שנוסד, בשנת 1891, כדי לקדם את ההוצאה ונאלץ להפסיק את פרסומו בדצמבר 1940, בעקבות הכיבוש הגרמני של הולנד.
בשנת 1971 רכשה אלסוויר את Excerpta Medica, מו"ל קטן שעסק בכתבי עת רפואיים, הממוקם באמסטרדם. הוא היה החברה הראשונה והיחידה בעולם שהקימה מאגר מידע ממוחשב להפקת כתבי עת, כך החלה אלסוויר להשתמש בטכנולוגיית מחשב. בשנת 1979 השיקה, יחד עם ארבעה שותפים עסקיים, את פרויקט Article Delivery Over Network Information System (ADONIS). הפרויקט נועד למצוא דרך להעביר מאמרים מדעיים לספריות באופן אלקטרוני, והוא פעל למעלה מעשור.
בשנת 1997, הושק ScienceDirect, המאגר המקוון הראשון של ספרים ומאמרים אלקטרוניים (מדעיים). למרות שספרנים וחוקרים בהתחלה היו צריכים להתרגל לטכנולוגיה החדשה, במשך השנים יותר ויותר מהם עברו למינויים אלקטרוניים בלבד.
בשנת 2009 הושק SciVal Spotlight. כלי המאפשר למנהלי מחקר במוסדות אקדמיים לקבל החלטות מושכלות, על ידי מדידת מעמדו היחסי של המוסד שלהם מבחינת תפוקה, מענקים, פרסומים ועוד.
בשנת 2013 רכשה אלסוויר את מנדליי (Mendeley), חברה בריטית המפתחת תוכנה לניהול ושיתוף של עבודות מחקר. מנדלי, הייתה פלטפורמה פתוחה לשיתוף מחקרים. אלסוויר ספגה ביקורת רבה על הרכישה, לאחר שהעבירה את המערכת למודל של אתר אינטרנט למנויים בתשלום.
בשנת 2019 הגישו החוקרים למעלה משני מיליון עבודות מחקר לפרסומים מבוססי אלסוויר. למעלה מ-22,000 עורכים ניהלו את סקירת העמיתים ובחירתם של מאמרים אלה, וכתוצאה מכך פרסמו כ -500,000 מאמרים בלמעלה מ -2,500 כתבי עת.
מחיר הידע

מחיר הידע (באנגלית: The Cost of Knowledge) הוא שמה של מחאת אקדמאים הקוראת להטיל חרם על ההוצאה. המחאה החלה בבלוג הפרטי של המתמטיקאי הבריטי טימותי גוורס, זוכה מדליית פילדס לשנת 1998.
יוזמי המחאה טוענים כנגד אלסוויר כי היא עושה הון על גבם של החוקרים – גם כותבי המאמרים וגם עורכי ביקורת עמיתים – שאינם מקבלים תמורה להשקעתם. מנגד, טוענים המוחים, גובה ההוצאה לאור מחירי מינוי מופקעים ממוסדות מחקר – אותם מוסדות בהן פועלים הכותבים, והנושאים בעלויות המחקר.
במסגרת המחאה הועלתה עצומה הטוענת כי אופן פעולתה של אלסוויר תורמת להגבלת חופש החלפת המידע, וקוראת להכרה בזכותם של המחברים להפיץ את עבודתם ולאפשר גישה קלה לתוכנהּ. על העצומה חתמו יותר מ-6,000 מדענים וחוקרים מרחבי העולם, שהצהירו כי לא יפרסמו במסגרת ההוצאה לאור ולא ישתפו עמה פעולה.
המחאה הנוכחית מופנית כלפי אלסוויר אך מתייחסת גם לבתי הוצאה נוספים, תוך בדיקה של חלופות לפרסום אקדמי, בין היתר באמצעות גישה פתוחה למאמרים בכתבי עת מקוונים.
מחיר הידע > תגובת אלסוויר

לנוכח המחאה טוענים באלסוויר כי הביקורת מבוססת על אי-הבנה של מטרות ואופן הפעולה של ההוצאה לאור. עם זאת, הם מודים כי העובדה שכותבים בוחרים שלא לפרסם במסגרתה עשויה להיות גורם לדאגה.
מחיר הידע > התביעה נגד Sci-Hub ו-LibGen

בשנת 2015, הגישה אלסוויר תביעה נגד Sci-Hub, אלכסנדרה אלבקיאן ואתרים דומים על הנגשה ושימוש במאמרים אקדמיים לציבור הרחב, ללא אישור, פגיעה בפרטיות וזכויות היוצרים. על פי פסיקת בית המשפט בארצות הברית הם נדרשו לשלם לאלסוויר 15 מיליון דולר.
הערות שוליים

↑  תמרה טראובמן, באקדמיה משלמים ביוקר על כתבי עת, אך חולמים על גישה חופשית למאמרים, באתר הארץ, 9 במאי 2006
↑  שירות פורבס, מיוחד לגלובס, ‏פנומן אנגלו-הולנדי, באתר גלובס, 5 בנובמבר 2002
אליהו חסין, ‏גם ענק המו"לות האנגלו-הולנדי ריד-אלזוויר סבל מהליש"ט החזק, באתר גלובס, 11 באוגוסט 1997
↑  מאת ג'יימס מיק גרדיאן, מגמות בפרזיטולוגיה, באתר הארץ, 15 ביוני 2001
↑  אסף שטול-טראורינג, חרם מדענים על ההוצאה המדעית החשובה בעולם, באתר הארץ, 15 בפברואר 2012
↑  הבלוג של טימותי גוורס
↑  עצומת "מחיר הידע" באתר המחאה
↑  "מחיר הידע" – חומר רקע
↑  כתבה ב-scientist.com
↑  "Elsevier victory over Sci-Hub 'shows research is corporate asset'". Times Higher Education (THE) (באנגלית). 2017-06-28. נבדק ב-2017-10-19.
↑  Buranyi, Stephen (2017-06-27). "Is the staggeringly profitable business of scientific publishing bad for science?". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2017-10-19.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007433183505171  PLWABN: 9810607532405606  BnF: cb121414808 (data)  GND: 2009508-9  ISNI: 0000 0001 0672 9757  LCCN: n79021939  NKC: ko2002102447  NLA: 64522770  SUDOC: 029883091  VIAF: 152166420   WorldCat (עם VIAF): 152166420 
טימותי גוורס
אל-בריה

| --- | --- |
 טריטוריה:  המנדט הבריטי המנדט הבריטי
 מחוז:  מחוז לוד
 נפה:  נפת רמלה
 שפה רשמית:  ערבית
 שטח:  2,700 ללא חלוקה לתת-חלקות דונם
 גובה:  210 מטרים
 סיבת נטישה:  מלחמת העצמאות
 תאריך נטישה:  10 ביוני 1948
 יישובים יורשים:  עזריה, בית חשמונאי
 דת:  אסלם
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב לשעבר:  510 (1945)
 קואורדינטות:  31°53′14″N 34°54′58″E﻿ / ﻿31.88718056°N 34.916°E﻿ / 31.88718056; 34.916 
 אזור זמן:  UTC +2
 he
 
אל-בריה (בערבית: البريّة) היה כפר ערבי בנפת רמלה, אשר שכן כ-5 קילומטר מדרום-מזרח לעיר רמלה, בסמוך לכפרים אל קובאב ואבו שושה, על הגדה המערבית של נחל גזר. הכפר נכבש בידי כוחות הפלמ"ח ב-10 ביוני 1948, לפני ההפוגה הראשונה במלחמת העצמאות, לאחר שתושביו ברחו ממנו. הכפר נהרס לאחר מכן.
היסטוריה

אל-בריה נוסד בעשור השני של המאה ה-19 (1820) לערך על ידי שתי חמולות שגורשו מן הכפר הסמוך, אבו שושה, על אדמת פלחה ריקה. שטחו כ-2,700 דונם שלא חולקים לתת-חולקו. אולם הייתה חלוקה פנימית בין החמולות. עיבוד האדמה היה לפלחה בלבד ללא מטעים או כרמים. כל משפחה ישבה על מכסת קרקע ממוצעת של 100 דונם בערך, ואחוז קטן מהתושבים היו מחוסרי אדמה וחיו ועבדו כאריסים אצל בעלי האדמות. מרבית בתי הכפר נבנו מלבני טיט, חלקם נבנו מאבן והגגות מעץ.
ויקטור גרן ביקר בכפר ב-1863. ברשימת כפרים עות'מאנית מ-1870 מנה הכפר 20 בתים.
לחלק מאנשי הכפר היו אדמות נוספות שקנו בתחילת שנות הארבעים של המאה ה-20 בכפרים השכנים אל קובאב, ענאבה ורמלה.
דרך הכניסה הראשית לכפר הייתה מכביש יפו-ירושלים (דרך לטרון) אולם בכפר עברה גם דרך עתיקה שחיברה את הכפרים ענאבה ואבו שושה.
בכפר לא היה מסגד והתושבים התפללו בבית הספר.
הכפר היה ידוע ככפר שקט שתושביו אינם מעורבים ואינם מעורים בפעילות לאומית או לאומנית, לתושביו לא היו קשרים עם יהודים, לא עם אנשי הווקף ולא עם אנשי הצבא. בכפר הייתה רמת פשיעה נמוכה, בעיקר סבלו תושביו מחברי כנופיה ערבית שגבתה דמי חסות. כנופיה זו נתפסה על ידי הבריטים
היסטוריה > תושבים

בסקר הכפרים משנת 1945 נאמדה אוכלוסיית הכפר ב-510 תושבים. חמולת דאר איברהים מנתה 300 נפשות, בראשה עמד עמר חסן. חמולת דאר יוסף מנתה 200 נפשות, בראשה עמד חסן סלאמה.
היסטוריה > מים

תושבי הכפר אגרו את מי הגשמים בבורות ושאבו אותם באמצעות דליים. איכותם הייתה בדרך כלל טובה. בנוסף, בשטח הכפר היו 2 בארות אבן.
היסטוריה > חקלאות

לחלק מאנשי הכפר היו אדמות נוספות שקנו בתחילת שנות הארבעים של המאה ה-20 בכפרים השכנים אל קובאב, ענאבה ורמלה. קרקעות הכפר לא פותחו על ידי התושבים והם גם לא קיבלו הלוואות מממשלת המנדט לבצע פיתוח כלשהו.
בכפר היו כ-40 ראש בקר, 20 פרידות ו-10 חמורים, לא היו מטעים בכפר (בשנת 1935 היו 17 דונם מטעים). ב-1943 כל הגידולים היו פלחה.
היסטוריה > חינוך

בשטח בכפר היה בית ספר קטן אחד שנבנה ב-1940 על ידי ממשלת המנדט ואנשי הכפר. הלימודים החלו בו ב-1941. עם מורה אחד, בשם האשם אל-חאטיב, בוגר מוסד של הווקף במצרים. בבית הספר 50 תלמידים. בכפר לא היו תלמידים במוסדות חינוך של הווקף.
היסטוריה > במלחמת העצמאות

במלחמת העצמאות היו תושבי הכפר בדרך כלל לא מעורבים בלחימה, אולם לאחר נפילת קיבוץ גזר השכן לידי הלגיון הירדני ב-10 ביוני 1948, פלשו רבים מתושבי אל-בריה לבתי הקיבוץ, בזזו מכל הבא ליד והציתו את הבתים. כעבור שעות אחדות נכבש הקיבוץ מחדש על ידי כח פלמ"ח שהגיע מקיבוץ חולדה. אולם עם כיבוש גזר, חששו תושבי אלבריה מנקמה, אספו מטלטליהם בחיפזון ונסו על נפשם. שעות לאחר מכן, בערב אותו יום עם כניסת כח עברי ראשון לכפר, הכפר היה נטוש וריק מתושביו ונתפס בלא שנורתה ירייה אחת.
בתי הכפר שופצו על מנת לשכן בהם באופן ארעי את חברי גרעין ההתיישבות ארגון יעזק שהקימו את מושב עזריה, לאחר מכן שימשו הבתים כחומר גלם לבניה וסלילה.
השרידים היחידים הקיימים במושב עזריה לכפר הערבי הם שני מבנים, האחד מבנה בטון המשמש כמחסן ועליו עדיין ניתן להבחין בפגיעות ירי, ומבנה עשוי אבן אשר ככל הנראה שימש כבית הספר של הכפר.
הערות שוליים

↑  ארכיון ההגנה, דף מודיעין כפר 1943
אלסנדרה צ'לטי

| --- | --- |

 לידה:  6 ביוני 1966 (בת 58) רומא, איטליה 
 מוקד פעילות:  איטליה 
 תקופת הפעילות:  מ-1993 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  LTM 
 www.alessandracelletti.com
 פרופיל ב-IMDb
 
אלסנדרה צֶ'לֶטי (באיטלקית: Alessandra Celletti; נולדה ב-6 ביוני 1966) היא פסנתרנית ומלחינה איטלקית.
ביוגרפיה

צ'לטי נולדה ברומא. היא למדה פסנתר באקדמיה הלאומית למוזיקה סנטה צ'צ'יליה ברומא. לאחר מכן המשיכה את לימודיה והתמקדה במוזיקה אימפרסיוניסטית צרפתית. בשנת 1994 יצא האלבום הראשון שלה, "Les Sons Et Les Perfums" ("קולות וניחוחות") בו ביצועים ליצירות של אריק סאטי, מוריס ראוול וקלוד דביסי. בשנת 1997 הוציאה אלבום שני, "Viaggio a Praga" ("ביקור בפראג"), עם ביצועים ליצירות של המלחין הצ'כי לאוש יאנאצ'ק. בהמשך הוציאה תקליטורים שהתמקדו במלחינים ספציפיים, בהם סקוט ג'ופלין, פיליפ גלאס, אריק סאטי וגורדייף.
בנובמבר 2007 הוציאה דיסק עם 16 יצירות מקוריות לפסנתר שהלחינה, ובו השפעה של מלחינים מודרניים ומינימנליסטים שאותם ביצעה במהלך הקריירה שלה.
דיסקוגרפיה

Les sons et les parfums (1994)
Viaggio a Praga (1994)
Overground (1997)
Hidden Sources (1998)
Esoterik Satie (2000)
Black Baby (2002)
Metamorphosis (2005)
Chi mi darà le ali (2006)
The Golden Fly (2007)
Way Out (2008)
Alessandra Celletti Plays Baldassarre Galuppi (2009)
Celletti and Roedelius Sustanza di cose sperata (2009)
Above the Sky (2013)
Working on Satie (2016)
אמילקר CGS

| --- | --- |

Amilcar CGS
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Amilcar
 שנות ייצור:  1923–1929
 הרכבה:  צרפת צרפת
 אורך:  3,400 מ"מ
 רוחב:  1,300 מ"מ
 משקל:  565 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,450 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 1074 סמ"ק, המפיק 33 כ"ס ב-3,000 סל"ד (מנוע מיוצר עם ראש אלומיניום)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות
 מהירות מרבית:  120 קמ"ש
אמילקר CGS (בצרפתית: Amilcar CGS) היא מכונית ספורט בסגנון טורפדו, 2 מושבים, בתצורת קבריולה מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית "אמילקר" אשר יוצרה בין השנים 1923–1929.
סך הכול יוצרו 2,925 יחידות.
גרסאות דגם "אמילקר CGS"

CGS
CGSS (משנת 1926)
תמונות

אמילקר CGS
אמילקר CGS
אמילקר CGS - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
לקריאה נוספת

אמילקר CGS ( Blue Note - Amilcar CGS - The diminutive Amilcar CGSs )
הערות שוליים

↑  אמילקר CGS, שנת 1927 1927 Amilcar CGSS - Silodrome
איי הבתולה הבריטיים

מפת איי הבתולה הבריטיים
איי הבתולה הבריטיים (באנגלית: British Virgin Islands) הם קבוצת איים בים הקריבי, במערב האוקיינוס האטלנטי, אשר שייכים לבריטניה. הקבוצה היא חלק מארכיפלג איי הבתולה (שאר הארכיפלג שייך לארצות הברית), והיא נמנית עם איי האנטילים הקטנים.
הקבוצה כוללת איים עיקריים, טורטולה, וירג'ין גורדה, אנגאדה וג'וסט ואן דייק, יחד עם כ-50 איים קטנים נוספים. כ-15 מהאיים מאוכלסים. אורכו של האי הגדול ביותר, טורטולה, כ-20 ק"מ, ורוחבו 5 ק"מ. אוכלוסיית כלל האיים כ-22,000 איש. עיר הבירה רואוד טאון שוכנת בטורטולה.