מקאם שיח' נוראן
היסטוריה

קיימות מספר לא מועט של ידיעות על תולדות היישוב העתיק במקום עוד מימי לימס פלשתינה הרומי. השליטים הביזנטיים במאות ה-5–6 הבינו את ערכה הביטחונית של הגבעה והקימו עליה יישוב. במקום נתגלו חרסים שאפשרו לשחזר כדים וקערות בשלמות. אודות בניינים מפוארים שעמדו על הגבעה מעידים שרידי רצפות פסיפס צבעוניות, לוחות שיש מגולפים, כותרות עמודים ביזנטיים ובסיסי עמודים משיש לבן.
החל ממחצית השנייה של המאה ה-18 החלה חדירה מסיבית של בדואים לאזור הנגב המערבי, ובאופן טבעי נבחרה הגבעה כאתר קבורה, שאליה הובאו למנוחת עולמים "בצילו של השיח' הצדיק". כפי המסופר בפי הבדואים שיח' נוראן ידע לרפא חולים חשוכי מרפא. לפי סימנים שונים אפשר לקבוע שאותו נוראן "המרפא" חי בסוף המאה ה-15.
בשנת 1863 חצה את האזור (חבל הבשור) החוקר הצרפתי ויקטוֹר אונורה גֵרֵן, שעבר בקרבת הגבעה אך הוא אינו מזכיר כלל את קיומו של המבנה הבולט הזה. יודעי דבר, מתארים את גרן כחוקר חד-עין שידע לפרט היטב את מה שראה. מאחר שלא תיאר את המבנה יש לשער שהוא לא היה קיים באותה שנה.
בשנת 1933 החוקר עארף אל-עארף מתאר את המקאם בספרו "שבטי הבדואים במחוז באר שבע". כקבר קדוש (מקאם) בשטח אדמת אלדַוַּאבְּחַה במרחק 40 קילומטרים ממערב לבאר שבע. הטורקים הרסו את המקאם בימי המלחמה, כגְּזֵרָה שמא ישמש מטרה לתותחים של האנגלים. המקאם הוקם שנית על ידי ממשלת בריטניה לאחר הכיבוש הבריטי. אל-עארף ממשיך בספרו ומתאר: באים הבדואים לביקור בחגים ובכל זמן שרוצים לקחת ממנו ברכה. מאמינים הם שהוא נמנה עם הצדיקים והקדושים, ולכן הם נודרים לו נדרים ומקריבים קורבנות במקום. יש בדואים המביאים שמה את הילודים, מתוך אמונה כי ביקור במקום יביא להם אריכות ימים.... יש המאמינים כי מנביאי ישראל הוא; ויש האומרים שחי אחרי תקופת ישו. אולם רובם אומרים שהוא נביא "לא שָׁלוּחַ" (לא מדרגת השליחים).
במלחמת העולם הראשונה בוצר על ידי הטורקים כל הרכס שעליו היה מקאם נוראן בתעלות קשר ובונקרים. הם הקימו מחנה צבא ממזרח לרכס באזור שלאלה (נחל הבשור). באפריל 1917 נכבש המקום על ידי "חיל המשלוח המצרי" (יחידה בצבא הבריטי ונספחיו) שהתקדמו ממערב מאזור עזה, במטרה לתפוס את מעיינות השלאלה (נכון לשנת 2021 המעיינות נמצאים בפארק אשכול). מפקד חיל המשלוח המצרי היה הגנרל הבריטי אלנבי. בעיניו, מיגור הטורקים ששלטו בארץ ישראל היה כמעט מלחמת קודש. בשעה שאלנבי התקדם מדרום, הוא הרעיש את מקאם שיח' נוראן וגרם להריסתו החלקית. בהמשך להרס שנגרם למבנה בהפגזות הבריטים, הטורקים בעצמם הרסו את המבנה עד היסוד על מנת שלא ימשיך לשמש כנקודת טיווח לתותחנים הבריטים. אחרי הכיבוש בנה הגנרל אלנבי מחדש את הבניין, כדי שלא לפגוע ברגשות המסורתיים של הבדואים.
בשנת 1918, לאחר הצהרת בלפור, כשההסתדרות הציונית החלה בתוכניות להקמת הבית הלאומי לעם היהודי, היה ברור שרק רכישת שטחים גדולים של קרקעות וקליטת עלייה נרחבת יסיעו במימוש היעד להקמת הבית הלאומי. בהכנת התוכנית היו מעורבים חיים ויצמן, אהרן אהרנסון ונציגים שונים מהיהדות העולמית. במסגרת תוכנית זו יצאה משלחת לבדוק שטחים בנגב, ובמסע של שבוע ימים נכלל גם סיור באזור מקאם שיח' נוראן. התוכניות לרכישת קרקעות בנגב לא התממשו בסופו של דבר בגלל הספר הלבן.
במלחמת העצמאות, בחודש נובמבר 1948, נתפסה הגבעה על ידי המצרים, ובין התאריכים 5–7 בדצמבר 1948 שוחררה במסגרת מבצע אסף לאחר שלושה ימי קרבות קשים, על ידי גדוד 13 של חט' גולני, גדוד 89 של חטיבה 8, חטיבת יצחק שדה. גם בימי הקרבות האלה שימש מקאם שיח' נוראן כנקודת טיווח לארטילריה.
בתאריך 16 באוגוסט 1949 עלה על הקרקע גרעין קיבוץ מגן, שהתיישב על שרידי משלט שיח' נוראן.
מבצע אסף, כח צה"ל על רקע שיח' נוראן
מבצע אסף, כח צה"ל על רקע שיח' נוראן
כוחות מגדוד 89 במבצע אסף בשייח' נוראן (קיבוץ מגן)
אנדרטת זיכרון למבצע אסף למרגלות מקאם שיח' נוראן
משוריין מצרי מסוג "נושא ברן" שנפל שלל
משוריין מצרי מסוג "נושא ברן" שנפל שלל