stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עופר ברקוביץ' (מאמן כדורסל)
ביוגרפיה

בתחילת הקריירה שלו, שימש כעוזר מאמן לאפי בירנבוים ופיני גרשון בעירוני רמת גן ולאחר מכן עוזר של בירנבוים בהפועל אילת.
בעונת 1994/1995, כשהיה עוזר המאמן של בירנבוים בקבוצת בני הרצליה, זכתה הקבוצה בגביע המדינה.
בעונת הכדורסל 1999/2000 אימן לראשונה בבוגרים את עירוני רמת גן והוביל אותה למקום השישי. עונה לאחר מכן אימן את הפועל חולון.
בעונת 2001/2002 אימן תקופה קצרה את קבוצת הנשים של אליצור רמלה.
בעונת 2002/2003 אימן את "וסט פטרום ארד" (West Petrom Arad) שהייתה אלופת הליגה הרומנית במשך שנתיים ברציפות. וסיים עם הקבוצה במקום השני. לאחר מכן נשאר עד אמצע עונת 2003/2004 ועזב בעקבות משבר כלכלי שאליו נכנסה הקבוצה. חזר לארץ ואימן את מ.כ חיפה, אך בתום עונה זו היא ירדה לליגה השנייה.
בעונת 2004/2005 החליף את רן אשר במכבי גבעת שמואל בתחילת העונה והוביל את הקבוצה לרבע גמר הפלייאוף. הוא עזב אותה בקיץ, אבל הוזעק בחזרה במחזור ה-20, כאשר לקבוצה היו שני ניצחונות בלבד. הוא הוביל אותה לתשעה ניצחונות רצופים שזיכו אותו בתואר מאמן העונה של ליגת העל.
בעונת 2006/2007 אימן את אליצור אשקלון, אך לא סיים את העונה בתפקיד.
בעונת 2007/2008 ובעונת 2008/2009 הציל פעמיים את קבוצת מכבי ראשון לציון מירידה לליגה השנייה.
לאחר שלקח שנה של חופשה מאימון, חתם ברקוביץ' באוגוסט 2010 בקבוצת מכבי אשדוד מליגת העל. משמש במקביל (מאז 2005) כמנהל מקצועי בהפועל נס ציונה, בוגרים ונוער.
בעונת 2011/2012 זכה ברקוביץ' שוב בתואר מאמן העונה של ליגת העל, לאחר שהוביל את מכבי אשדוד עד לגמר הפיינל פור הישראלי.
בעונת 2012/2013 הגיע עם אשדוד עד לגמר גביע ווינר ולחצי גמר גביע המדינה. בסיום העונה עזב והתרכז רק בעבודתו כמנהל מקצועי בנס ציונה.
החל מעונת 2013/2014 שימש כמנהל המקצועי של עירוני נס ציונה.
באמצע 2015/2016 פוטר מנס ציונה נדב זילברשטיין ובמקומו מונה עופר ברקוביץ'.
בדצמבר 2015 השיג את ניצחונו ה-100 בכל הזמנים כמאמן עירוני נס ציונה, 88:94 על הפועל תל אביב, אולם ירד ליגה עם נס ציונה בסוף העונה.
בינואר 2019 הוחתם בבני הרצליה ולאחר שני משחקים עזב את התפקיד לאחר שהנהלת הקבוצה סירבה לבקשתו לחזק את הקבוצה. הוא הוחלף על ידי אריק שיבק.
בנובמבר 2019 הוחתם ברקוביץ' בעירוני רעננה במקומו של אבנר יאור.
באפריל 2021 פוטר מרעננה לאחר שהקבוצה לא נחלה הצלחה והסתבכה במאבקי התחתית.
הערות שוליים

↑  אהרלה ויסברג‏, בני הרצליה: עופר ברקוביץ' סיים את דרכו, אריק שיבק מועמד, באתר וואלה, 30 בינואר 2019
↑  כפיר אדר, ‏עופר ברקוביץ' סיכם את תנאיו כמאמן רעננה, באתר ONE‏, 27 בנובמבר 2019
↑  שמואל מוניץ, פוטוצ'ניק פוטר מהרצליה, עופר ברקוביץ' מונה במקומו, באתר ynet, 15 בינואר 2019
עומר בולאט

| --- | --- |

 לידה:  30 באוגוסט 1963 (בן 61) איסטנבול, טורקיה 
 מדינה:  טורקיה 
 השכלה:  אוניברסיטת מרמרה  אוניברסיטת קיל 
 מפלגה:  מפלגת הצדק והפיתוח 
 
עומר בולאט (בטורקית: Ömer Bolat. נולד ב-30 באוגוסט 1963) הוא אקדמאי ופוליטיקאי טורקי. באקדמיה הוא עסק בתחומי הכלכלה, יחסים בינלאומיים ומינהל עסקים. בולאט משמש כשר המסחר בממשלת ארדואן.
ביוגרפיה

בולאט נולד ב-30 באוגוסט 1963 באיסטנבול. ב-1984 סיים את לימודיו ביחסים כלכליים בינלאומיים באוניברסיטת מרמרה. הוא השלים את לימודיו לאחר התואר באוניברסיטת אמסטרדם. בהמשך סיים תואר שני ממכון קיל לכלכלה העולמית (אנ') בגרמניה, בהתמחות בכלכלה בינלאומית ובמנהל עסקים. הוא קיבל דוקטורט מהמכון ללימודי אירופה של אוניברסיטת מרמרה.
בולאט מונה לפרופסור חבר ב-2014, ולאחר מכן קודם לדרגת פרופסור ב-2019. בין ספטמבר 2015 לספטמבר 2020, הוא העביר קורסים לתארים מתקדמים בכלכלה בינלאומית, מנהל, מנהל עסקים ויזמות באוניברסיטת איסטנבול סבהטין זעים (אנ'). ב-1 באוקטובר 2020, הוא קיבל תפקיד של חבר אקדמי באוניברסיטת איסטנבול למסחר (אנ'), שם לימד קורסים בנושאי "יזמות ומודלים עסקיים חדשים" ו"תיאוריות מנהיגות".
קריירה פוליטית

בולאט מילא כמה תפקידים במפלגת הצדק והפיתוח.
בשנת 2023, מונה בולאט לשר המסחר על ידי הנשיא רג'פ טאיפ ארדואן.
לאחר מינויו אמר בולאט כי יחסי המסחר בין ישראל לטורקיה יתרמו ליציבות ושלום באזור. עם זאת, במהלך מלחמת חרבות ברזל הודיע שטורקיה תעצור את כל הסחר עם ישראל עד שתושג הפסקת אש קבועה בעזה.
חיים אישיים

בולאט נשוי ואב לשני ילדים.
הערות שוליים

↑  "Greater output, trade primary goals: Turkiye Trade Minister Bolat". No. Middle East Monitor. 5 ביוני 2023. נבדק ב-7 בינואר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Ömer Bolat". Bruegel | The Brussels-based economic think tank (באנגלית). 10 באוקטובר 2023. נבדק ב-7 בינואר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Yeni Ticaret Bakanı Ömer Bolat kimdir? Ömer Bolat kaç yaşında, nereli?". www.cumhuriyet.com.tr (בטורקית). 6 באפריל 2023. נבדק ב-7 בינואר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Türkiye announces new cabinet - Türkiye News". Hürriyet Daily News (באנגלית). 4 ביוני 2023. נבדק ב-7 בינואר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑   פרופ' עומר בולאט, שר המסחר והתעשייה הטורקי: "יחסי המסחר יתרמו ליציבות ושלום באזור", באתר TheMarker‏, 9 באוקטובר 2023
↑   בלומברג, רויטרס, טורקיה אישרה רשמית: נעצרו כל סוגי הסחר עם ישראל עד שתושג הפסקת אש, באתר TheMarker‏, 3 במאי 2024
↑  דין שמואל אלמס, ‏החרם של ארדואן נגד ישראל: מה חושבים בטורקיה?, באתר גלובס, 10 באפריל 2024
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "עומר בולאט".
סם זל

| --- | --- |

 לידה:  27 בספטמבר 1941 שיקגו, ארצות הברית 
 פטירה:  18 במאי 2023 (בגיל 81) 
 שם לידה:  שמואל זילונקה 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת מישיגן  בית הספר למשפטים של אוניברסיטת מישיגן 
 מספר צאצאים:  3 
 egizell.com
 
סם זל (באנגלית: Samuel Zell, 28 בספטמבר 1941 – 18 במאי 2023) היה איש עסקים ונדבן אמריקאי, שעיקר פעילותו הייתה בתחום השקעות בנדל"ן. חברות שנוסדו על ידיו או שהיו תחת שליטתו כוללות את Equity Residential, Equity International, EQ Office, Covanta, Tribune Media ו-Anixter.
ביוגרפיה > חייו המוקדמים

זל נולד ב-28 בספטמבר 1941 בשיקגו.הוריו, רוחלה, לימים רושל, וברק, לימים ברנרד, זילונקה, היו יהודים שהיגרו לארצות הברית ארבעה חודשים לפני לידתו לאחר שנמלטו מפולין זמן קצר לפני הפלישה הנאצית. בפולין היה אביו סוחר תבואה. הם היגרו לארצות הברית עם בתם הצעירה, לאה, דרך רוסיה וטוקיו, והעמידו פנים שהם תיירים בבלט הבולשוי כדי לא להתבלט. לאחר מכן הם עברו מסיאטל לאלבני פארק, שיקגו, שם אביו הפך לתכשיטן סיטונאי שגם ביצע השקעות מוצלחות בנדל"ן ובשוק המניות. בכיתה ח' צילם זל בנשף שלו ומכר אותם. מאוחר יותר הוא קנה מגזינים של פלייבוי במרכז העיר שיקגו ומכר אותם מחדש לחבריו לכיתה בבית הספר העברי תמורת 200% תמורה. כשהיה בן שתים עשרה עברה המשפחה להיילנד פארק, אילינוי, שם סיים את בית הספר התיכון היילנד פארק. בשנת 1963 סיים צל תואר ראשון באוניברסיטת מישיגן, שם היה גם חבר באחווה אלפא אפסילון פי.
במהלך לימודיו, זל ניהל בניין דירות בן 15 יחידות תמורת מגורים ואוכל בחינם. עד זמן סיום לימודיו, הוא ניהל מספר נכסים והכניס רווח נטו של 150,000 דולר. בשותפות עם אחיו מהאחווה, רוברט ה. לורי, הוא זכה בחוזה עם בעל פיתוח דירות גדול באן ארבור. בשנת 1966,סיים לימודי משפטים עם תואר דוקטור למשפטים מאוניברסיטת מישיגן. באותו זמן, הוא ולורי ניהלו למעלה מ-4,000 דירות והחזיקו ב-100–200 יחידות בבעלות מלאה. לאחר סיום לימודיו, הוא מכר את חלקו בחברת הניהול ללורי ועבר לשיקגו.
ביוגרפיה > השקעות נדל"ן

לאחר סיום לימודיו, זל עבד כעורך דין במשך שבוע אחד לפני שהחליט שמשפטים אינו מתאים לו. בעזרת מימון מאחד השותפים הבכירים, רכש בניין דירות בן 99 יחידות בטולדו. בשנת 1967, הוא רכש מתחם דירות רווחי ברינו, נבדה, ולאחר מכן בילה הרבה זמן ברינו, תואר על ידו כ"פנינה נסתרת" מנקודת מבט של השקעה בנדל"ן. בשנת 1969, הוצג לג'יי פריצקר, שסיפק לו מימון. הוא רכש את מגדלי ארלינגטון, אז הבניין הגבוה ביותר ברינו, ב-9 מיליון דולר. כדי לשכנע את הבעלים למכור, גיסו עשה עסקאות בחו"ל, שהחוקיות שלהן היו בתחום האפור, כדי להגן על המוכרים מפני חובת מס. זל הגיע להסכם עם רשות המיסים הפדרלית (IRS) למנוע הפעלת פרקליטות תמורת עדותו, בעוד גיסו ריצה עונש מאסר של שנתיים.
בשנת 1968, הקים את החברה שהתגלגלה להיות Equity Residential ולאחר שנה הצטרף אליו שותפו לשעבר, רוברט ה. לורי. לורי נפטר מסרטן ב-1990 בגיל 48. במהלך המיתון של 1973–1975, זל הצליח לרכוש רכוש רב במחיר נמוך מאוד, המלווים לא רצו לעקל וזל סיפק תוכניות פיננסיות שיאפשרו להחזיר את החוב אל המלווים. במהלך המיתון של תחילת שנות ה-90, זל ערב אישית על הלוואות בסך 600 מיליון דולר ועבד שעות רבות, כ-80 שעות בשבוע. לאחר מכן, הוא ניסה למשוך משקיעים נוספים כדי לפזר את הסיכון. באוגוסט 1993, לאחר רכישת תיק נכסים גדול מבארי סטרנליכט תמורת 20% מהחברה, החברה הפכה לחברה ציבורית דרך הנפקה ראשונית לציבור. באותה עת, החברה החזיקה ב-22,000 דירות.
בשנת 1976, הקים את החברה שהפכה להיות EQ Office, במטרה להשקיע בבנייני משרדים. בשנת 1988, הוא היה שותף להקמת הראשון מתוך ארבעה קרנות ההזדמנויות בנדל"ן של זל/מריל לינץ'; אלו הוצמדו ל-EQ Office בשנת 1997. בשנת 2006, קבוצת בלקסטון רכשה את החברה תמורת 36 מיליארד דולר, במהלך הרכישה במינוף הגדולה ביותר בהיסטוריה באותה תקופה, ולאחר מכן מכרה את התיק בחלקים; זל ובלקסטון הפגינו תיאום זמנים מושלם, כשמכרו זמן קצר לפני המשבר הפיננסי של 2007–2008.
בשנת 1984 הקים את Equity Lifestyle Properties. בבעלותה יותר מ-400 חניוני קרוואנים או פארקים ניידים.
פילנתרופיה > אומנות

בשנת 2012 תרם 10 מיליון דולר למוזיאון לאמנות עכשווית בשיקגו.
בשנת 2014 תרם 17 מיליון דולר לתזמורת הסימפונית של שיקגו.
פילנתרופיה > מאבק בעוני

בשנת 2014 תרם 10 מיליון דולר ל־Start Early (לשעבר The Ounce of Prevention Fund) שמקדמת התפתחות לגיל הרך בקהילות מוחלשות באילינוי.
פילנתרופיה > יהדות וישראל

זל תרם 3.1 מיליון דולר למרכז הבינתחומי הרצליה בישראל.
תרם גם למרכז הישראלי לקידמה חברתית וכלכלית, צוות חשיבה ישראלי בעל אוריינטציה של שוק חופשי שהוקם על ידי דניאל דורון, הוועד היהודי האמריקאי ובית הספר ברנרד זל אנשה אמת יום, בית ספר יסודי יהודי בשיקגו על שם אביו.
בשנת 2015 תרם יותר מ-10 מיליון דולר לתיכון היהודי בשיקגולנד, אשר שינה את שמו של בית הספר לתיכון יהודי רושל זל, על שם אמו.
חיים אישיים

זל נישא שלוש פעמים והתגרש פעמיים; היו לו שלושה ילדים: בן, מתיו ובתו, ג'ואן זל גיליס, מנישואיו הראשונים לג'נט (לבית סקולניק) זל קסלר; ובת מאומצת, קלי זל פפט, מנישואיו השניים. נישואיו השניים החלו ב-1979 והסתיימו ב-1994 אשתו השלישית הייתה הלן (לבית הרצוג) פאדים זל. היו לו תשעה נכדים.
זל היה רוכב אופנוע נלהב. לעיתים קרובות הוא רכב על הדוקאטי שלו לעבודה במהירויות גבוהות ופעם הוא רכב על אופנוע במהירות של 145 מייל לשעה (233 קמ"ש) על פני כבישי הפמפס. הוא הקים את Zell's Angels, קבוצה של טייקונים שהיו רוכבים על אופנועים ברחבי העולם. בנוסף היה גם גולש סקי, שחקן ראקטבול, חובב פיינטבול וחובב ספורט.
לזל היו בתים בשיקגו, סאן ואלי, איידהו ומאליבו , קליפורניה. ב-1998, הוא קנה בית בשטח של 12,000 רגל מרובע במאליבו, קליפורניה, שתוכנן על ידי ג'ון לאוטנר תמורת 13 מיליון דולר.
נכון בפברואר 2023 הונו הוערך בשווי של 5.3 מיליארד דולר, לפי פורבס.
במאי 2017, ספרו של זל, Am I Being Too Subtle? : Straight Talk From a Business Rebel, המפרט את הפילוסופיה העסקית שלו על מציאת הזדמנויות עסקיות והשקעה בכל מקום, פורסם על ידי Portfolio.
זל מת ב-18 במאי 2023, בגיל 81 לאחר מחלה קצרה.
חיים אישיים > מעורבות פוליטית

זל תרם 100,000 דולר ל־Restore Our Future, ה־Super PAC שתמך בקמפיין הנשיאותי של מיט רומני בשנת 2012. בשנת 2015 הוא תרם $50,000 לג'ון בולטון. בשנת 2019, הוא ואשתו תרמו כל אחד $75,000 לקמפיין של ראש עיריית שיקגו לורי לייטפוט. הוא גם תרם תרומות קטנות יותר לחברי המפלגה הדמוקרטית והן המפלגה הרפובליקנית.
פרסים וכבוד

1987, פרס לוח הזהב של האקדמיה להישגים
1999, היכל התהילה של איגוד המתווכים בשיקגו
2007, פרס קלוג למנהיגות מכובדת
עונת 2000/2001 בגביע ספורטה

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  17 באוקטובר 2000
 תאריך סיום:  17 באפריל 2001
 מספר משתתפות:  24
 ערים מארחות:  משחק הגמר:טורוואר הול, ורשה
 זוכה:  יוון מארוסי
 מספר משחקים:  219
 מלך הסלים:  רוון בארט ג'מייקה, קראבנוס  23.7 למשחק
 מלך הריבאונדים:  ואסיל אבטימוב יוון, מארוסי  12.6 למשחק
 מלך האסיסטים:  רוברטס שטלמכרס לטביה, פינאר קרשיאקה  18.4 למשחק
 → 1999/20002001/2002 ←
 
עונת 2000/2001 בגביע ספורטה הייתה העונה ה-34 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה. זו הייתה העונה השלישית בשתחרות נערכה תחת שם "גביע ספורטה" לזכר ריימונדו ספורטה, עסקן כדורסל ספרדי.
המשחק הראשון התקיים ב-17 באוקטובר 2000 ומשחק הגמר התקיים ב-17 באפריל 2001. בתחרות השתתפו 24 קבוצות.
במשחק הגמר של התחרות גברה מארוסי על אלאן שאלון בתוצאה 72:74, וזכתה בגביע בפעם הראשונה בתולדות המועדון.
מתכונת התחרות

בתחילת התחרות התקיימו משחקים ב-4 בתים בשיטת משחק בית/משחק חוץ. 16 קבוצות (4 מכל בית) העפילו לפלייאוף שהתקיים בשיטת משחק בית/משחק חוץ. משחק הגמר התקיים במגרש שנקבע בתחילת התחרות.
מהלך התחרות - השלבים המתקדמים > משחק הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 17 באפריל 2001 | יוון מארוסי | 72:74 | צרפת אלאן שאלון | טורוואר הול, ורשה צופים: 3,000 שיפוט: ז'נרו קולוצ'י (איטליה),  גרגוש זמבליצקי (פולין) |
| 17 באפריל 2001 | ג'ימי אוליבר (31) |  | רישר לי (19) | טורוואר הול, ורשה צופים: 3,000 שיפוט: ז'נרו קולוצ'י (איטליה),  גרגוש זמבליצקי (פולין) |
ישראל בתחרות

הפועל גליל עליון הייתה הנציגה הישראלית. היא התחילה את התחרות בבית א', סיימה אותו במקום הרביעי והעפילה לשלב המתקדם. בשלב 1/16 היא פגשה את אוניקס קאזאן והפסידה 88:83 ו-78:70
עונת 2000/2001 בליגת המשנה ההולנדית

| --- | --- |
 מספר משתתפות:  18
 הזוכה:  דן בוס
 מספר משחקים:  306
 מספר שערים:  1018 (3.33 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  סטפן יאנסן (30) טופ אוס
 → עונת 1999/2000עונת 2001/2002 ←
 
עונת 2000/2001 בליגת המשנה ההולנדית הייתה העונה ה-45 של ליגת המשנה ההולנדית, שהיא הליגה ההולנדית השנייה.
בסיום עונה זו, דן בוס העפילה לליגה הראשונה.
מבנה

על ניצחון הוענקו 3 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 18 קבוצות, 15 ששיחקו בעונה הקודמת בליגה, אליהן הצטרפו, היורדות מליגת העל, דן בוס, קמבור ומאסטריכט ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 17 משחקים כל אחד - 34 מחזורים בסה"כ. בסיומם הקבוצה במקום ה-1 העפילה לליגה הראשונה. 
4 הקבוצות המדורגות ושתי הקבוצות במקומות 2 ו-3 שובצו לשני בתי פלייאוף יחד עם הקבוצות שסיימו במקומות 16 ו-17 בליגת העל, בבית הפלייאוף שובצו 3 קבוצות מליגת המשנה וקבוצה אחת מליגת העל, אשר שיחקו צמד משחקים כנגד 3 היריבות בבית, 6 בסך הכל ובסיומן הראשונה בכל בית זכתה בכרטיס לעונה הבאה בליגה הראשונה.
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | דן בוס  | 34 | 23 | 6 | 5 | 64 | 25 | 39 | 75 | העפלה לליגת העל |
| 2. | אקסלסיור רוטרדם  | 34 | 20 | 6 | 8 | 89 | 63 | 26 | 66 | העפלה לפלייאוף העלייה |
| 3. | זוולה  | 34 | 18 | 10 | 6 | 73 | 41 | 32 | 64 | העפלה לפלייאוף העלייה |
| 4. | קמבור  | 34 | 15 | 9 | 10 | 55 | 52 | 3 | 54 | העפלה לפלייאוף העלייה |
| 5. | פולנדם  | 34 | 16 | 5 | 13 | 58 | 48 | 10 | 53 | העפלה לפלייאוף העלייה |
| 6. | גו אהד איגלס  | 34 | 16 | 5 | 13 | 62 | 63 | 1- | 53 | העפלה לפלייאוף העלייה |
| 7. | טלסטאר ספורטקלאב  | 34 | 15 | 8 | 11 | 47 | 48 | 1- | 53 | העפלה לפלייאוף העלייה |
| 8. | הלמונד ספורט  | 34 | 13 | 9 | 12 | 69 | 50 | 19 | 48 |  |
| 9. | מועדון הכדורגל איינדהובן  | 34 | 12 | 9 | 13 | 58 | 57 | 1 | 45 |  |
| 10. | טופ אוס  | 34 | 14 | 3 | 17 | 59 | 67 | 8- | 45 |  |
| 11. | אמן  | 34 | 11 | 8 | 15 | 53 | 64 | 11- | 41 |  |
| 12. | דורדרכט 90  | 34 | 10 | 10 | 14 | 58 | 59 | 1- | 40 |  |
| 13. | מאסטריכט  | 34 | 12 | 4 | 18 | 47 | 58 | 11- | 40 |  |
| 14. | פיינדאם  | 34 | 11 | 6 | 17 | 54 | 69 | 15- | 39 |  |
| 15. | הראקלס אלמלו  | 34 | 10 | 9 | 15 | 38 | 56 | 18- | 39 |  |
| 16. | דן האג  | 34 | 9 | 9 | 16 | 51 | 71 | 20- | 36 |  |
| 17. | הארלם  | 34 | 8 | 10 | 16 | 46 | 64 | 18- | 34 |  |
| 18. | פנלו  | 34 | 8 | 4 | 22 | 37 | 63 | 26- | 28 |  |
טבלת הליגה > פלייאוף העלייה

8 קבוצות הרכיבו את שלב הפלייאוף, 2 הקבוצות שסיימו במקומות 2 ו-3 ו-4 הקבוצות המדורגות אליהן הצטרפו 2 קבוצות מליגת העל ממקומות 16 ו-17
שתי המנצחות בשלב הפלייאוף, אחת מכל בית זכתה בכרטיס לעונה הבאה בליגת העל
נשארה בליגת העל
נשארה בליגת המשנה
טבלת הליגה > פלייאוף העלייה > בית א

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | פורטונה סיטארד  | 6 | 3 | 1 | 2 | 9 | 6 | 3 | 10 | ליגת העל |
| 2. | זוולה  | 6 | 2 | 3 | 1 | 6 | 4 | 2 | 9 | ליגת המשנה |
| 3. | פולנדם  | 6 | 3 | 0 | 3 | 6 | 4 | 2 | 9 | ליגת המשנה |
| 4. | טלסטאר ספורטקלאב  | 6 | 1 | 2 | 3 | 7 | 10 | 3- | 5 | ליגת המשנה |
טבלת הליגה > פלייאוף העלייה > בית ב'

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | ספרטה רוטרדם  | 6 | 4 | 1 | 1 | 14 | 8 | 6 | 13 | ליגת העל |
| 2. | קמבור-ליוורדן  | 6 | 3 | 0 | 3 | 11 | 13 | 2- | 9 | ליגת המשנה |
| 3. | אקסלסיור רוטרדם  | 6 | 2 | 1 | 3 | 14 | 14 | 0 | 7 | ליגת המשנה |
| 4. | גו אהד איגלס  | 6 | 1 | 2 | 3 | 9 | 13 | 4- | 5 | ליגת המשנה |
| עונות בליגת המשנה ההולנדית |
| --- | --- | --- |
| ליגת המשנה ההולנדית | 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 • 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1967 • 1967/1968 • 1968/1969 • 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 • 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 • 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 |  |
סמל טורקיה

| --- | --- |

סמל טורקיה
 גרסאות
 
 סמל נשיא טורקיה
 פרטים
 המחזיק בסמל:  טורקיה 
 תאריך אימוץ:  1923
 פרטים נוספים
 גרסאות קודמות:  
 שימוש:  דרכונים ומסמכי ממשלה
 
סמל טורקיה (טורקית: Türkiye Arması) הוא  חצי סהר וכוכב  אדומים המופיעים גם בדגל טורקיה, אך בצבע לבן. לסמל אין מעמד רשמי בטורקיה, אולם הוא מופיע על תעודות זהות ודרכונים רשמיים של המדינה.
סמל המדינה מעוצב בצורה המזכירה את סמל האימפריה העות'מאנית. מעמדו של הסמל אינו מוסדר בחוק.
ראו גם

סמל האימפריה העות'מאנית
סמל טנזניה

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  טנזניה 
 תאריך אימוץ:  6 בדצמבר 1961 
 
סמל טנזניה כולל מגן האבירים, דגל המדינה ומשולש הזהב.
החלק הזהוב מסמל את המינרלים של המדינה, החלק בצבע האדום מתחת לדגל מסמל את הפוריות של האדמה והגלים מסמלים את הים, האגמים והחוף של המדינה.
בחלק הזהוב מופיע לפיד זוהר המסמל חירות, לימודים וידע. החנית מסמלת את ההגנה על החירות. גרזן ומעדר מסמלים את הכלים שתושבי המדינה מנצלים לפיתוח המדינה.
המגן עומד על הר קילימנג'רו. חטי הפילים נתמכים על ידי גבר ואישה עם שיח שום על רגלי הגבר ושיח כותנה על רגלי האישה. הם מסמלים את נושא שיתוף הפעולה.
סיסמת המדינה כתובה בסוואהילי ואומרת "חירות ואיחוד"
ראו גם

דגל טנזניה
המנון טנזניה
עופר גאבר

| --- | --- |

 לידה:  16 במאי 1958 (בן 66) 
 ענף מדעי:  גאומטריה אלגברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד 
 מנחה לדוקטורט:  בארי מזור 
 מוסדות:  המכון למדעים מתקדמים 
 פרסים והוקרה:  פרס ארדש (1981)  פרס תרז-גוטייה (2011) 
 
עופר גאבר (נולד ב-16 במאי 1958) הוא מתמטיקאי ישראלי, וחוקר במכון ללימודים מדעיים גבוהים (Institut des Hautes Études Scientifiques - IHES) בצרפת. מחקריו עוסקים בגאומטריה אלגברית, תורת המספרים ותורת ההצגות.
קורות חיים

בילדותו "קפץ" שתי כיתות. למד בחוג למתמטיקה לתלמידים מחוננים באוניברסיטת תל אביב שארגן פרופ' אמנון יקימובסקי. כשהיה בן 14 זכה במקום הראשון באולימפיאדה הישראלית לנוער במתמטיקה מטעם מכון ויצמן למדע. בוגר תיכון בליך ברמת גן.
בשנת 1978, בגיל 20 סיים דוקטורט, שכותרתו "Some theorems on Azumaya algebras", באוניברסיטת הרווארד, בהנחיית בארי מזור. באותה שנה הצטרף לסגל החוג למתמטיקה באוניברסיטת תל אביב, תחילה במלגת אלון. בשנת 1981 זכה בפרס ארדש של האגוד הישראלי למתמטיקה. בשנת 1984 הצטרף ל-IHES בפריז.
מספריו

Almost ring theory, with Lorenzo Ramero, Springer, 2003
Pseudo-Reductive Groups, with Brian David Conrad, Gopal Prasad, Cambridge University Press, 2010
הערות שוליים

↑  בן 14 זכה באולימפיאדה לנוער במתימטיקה, על המשמר, 8 במאי 1972
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007583722205171  BnF: cb14551586s (data)  GND: 124938922  ISNI: 0000 0001 1511 6223  LCCN: n2003010509  MGP: 22504  NTA: 255832761  SUDOC: 076074897  VIAF: 74091990   WorldCat (עם VIAF): 74091990 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מתמטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עוזיאל וכסלר

| --- | --- |

 לידה:  6 ביוני 1938 ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  19 ביוני 2017 (בגיל 79) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 תפקיד:  מנהל כללי 
 
עוזיאל (עוזי) וֶכּסלֶר (ז' בסיוון תרצ"ח, 6 ביוני 1938 – 19 ביוני 2017) היה יקיר ירושלים, יזם ומנהל, ראש מינהל מקרקעי ישראל והרשות לפיתוח ירושלים. ייסד את עזריאלי - מכללה אקדמית להנדסה ירושלים (לשעבר המכללה האקדמית להנדסה ירושלים) ושימש כנשיאה. כיהן כיושב ראש קרן גבריאל שרובר.
ביוגרפיה > נעוריו ותחילת דרכו

עוזי וכסלר נולד בשנת 1938 בירושלים למוני (משה) ורוני (רוזי) וכסלר, שעלו מגרמניה בשנת 1935, במסגרת העלייה החמישית. הוא גדל בשכונת בית וגן, במשפחה שהעניקה לבניה חינוך דתי מסורתי, סיים לימודים בבית הספר "חורב", למד בישיבת בני עקיבא כפר הרואה, סמינר מזרחי, בית ספר טכני "ברנדיס" ובבית הספר החקלאי עין כרם. בגיל ההתבגרות הוא יצא בשאלה, עזב את תנועת הנוער בני עקיבא והצטרף אל "השומר הצעיר". הוא יצא להכשרה בקיבוץ נחשון. וכסלר לא התגייס לשירות צבאי עקב מום מולד בלב, אך הצטרף לקיבוץ ניר עוז בנגב יחד עם חבריו לגרעין וחי בו במשך שבע שנים. כמו כן היה פעיל מרכזי בתנועת "השומר הצעיר" ועמד בראש קן מרכז בתל אביב.
בשנת 1963 עזב את הקיבוץ ואת התנועה וחזר לירושלים. לאחר עזיבת הקיבוץ הצליח להצטרף לשורות הסיירת הירושלמית בה שירת במילואים כלוחם במשך שנים אחדות, ובמסגרתה השתתף בקרב על שחרור ירושלים במלחמת ששת הימים וכן במלחמת יום הכיפורים. שירת שנים רבות במילואים כקצין הסברה והופיע בפני אלפי חיילים ביחידות רבות.
בשלהי שנת 1964 החל את לימודיו באוניברסיטה העברית ושימש עורך בעיתון הסטודנטים "פי האתון". הוענק לו תואר ראשון בכלכלה ומדעי החברה, ותואר בהיסטוריה של עם ישראל.
לאחר שחזר לירושלים הוא התקבל לעבודה בנציבות שירות המדינה.
ביוגרפיה > בעיריית ירושלים והרשות לפיתוח ירושלים

בשנת 1978 החל לעבוד בעיריית ירושלים כגזבר העירייה וכיהן בתפקיד עשר שנים. בשנות כהונתו כגזבר עירייה היה ביחסי עבודה קרובים עם ראש העירייה, טדי קולק. וכסלר הקים את חברת "מוריה (החברה לפיתוח ירושלים בע"מ)" ובהמשך גופים נוספים שעיקרם פיתוח העיר ירושלים. בתקופה זו ובמסגרת תפקידו בעירייה, גם ניהל מאבק לשמירה על הר חוצבים כמרכז לתעשיות מתקדמות ומאוחר יותר הביא לפיתוח הר חוצבים ב' ג' וד'.
בשנת 1988 נבחר וכסלר, תוך גיבוי של טדי קולק, להקים ולנהל "הרשות לפיתוח ירושלים" (הרל"י), גוף סטטוטורי שממומן על ידי ממשלת ישראל ומטרתו קידום ירושלים. וכסלר פרש מהרשות בשנת 1994, אך חזר אליה בשנת 1997, וכיהן בה כיושב ראש עד לשנת 2003. הרשות הוציאה לפועל את רוב היזמות הציבורית בעיר. בהנהלתה נבנה מתחם "כיכר העיר" שריכז את 45 משרדי העירייה, שהיו פזורים עד אז ברחבי ירושלים. הוקמה חברת המים העירונית הגיחון.
אזור דרום מערב העיר פותח ונבנו בו שכונת מנחת החדשה (מלחה), שכונת גבעת משואה, בית הספר התיכון למדעים ואמנויות, בית הלוחם ירושלים, גן החיות התנ"כי, קניון מלחה, אצטדיון טדי, טרמינל "אגד", תחנת הרכבת במלחה, בנייני חברת גט"י (גן טכנולוגי ירושלים). כמו כן נבנה כביש בגין החוצה את ירושלים מצפון לדרום, ותוכנן "הגן הטכנולוגי" (מרכז מטע"מ) לתעשיות עתירות ידע שיבנה בגבעת רם.
במקביל ייצג וכסלר את ירושלים בעשרות חברות ופעילויות, בין השאר בחברת קרתא (שיקום ממילא), החברה לפיתוח מזרח ירושלים, מרכז השלטון המקומי, מפעל הפיס, חברת המתנ"סים, יד ושם, יד בן צבי, תיאטרון ירושלים, תיאטרון החאן, ועוד. עמד בראש צוות ההקמה שהביא לשיקום אתר "מגדל דוד" והפיכתו למוזיאון לתולדות ירושלים.
בשנת 1992 נבחר וכסלר ליושב ראש קרן גבריאל שרובר. בתקופת ניהולו את מינהל מקרקעי ישראל עזב וכסלר את הקרן, וחזר לכהן בתפקיד בשנית בסוף שנת 1996. במסגרת פעילותו בקרן שרובר הוקמו טיילת ארמון הנציב בירושלים ו"בית גבריאל" על שפת הכנרת. בנוסף התמנה וכסלר במרוצת השנים ליושב ראש הנהלת תיאטרון ירושלים, דירקטור בגן החיות התנ"כי ומוזיאון ישראל ויועץ לצוות ההקמה של הספרייה הלאומית החדשה.
ביוגרפיה > במינהל מקרקעי ישראל

בשנים 1994–1996 כיהן כראש מינהל מקרקעי ישראל. במסגרת זו יזם וארגן את הרפורמה של מבצע ההיוון, הקמת מפעלי פיתוח רבים והוביל בין השאר להסדר מקרקעין ופיתוח שתרמה להקמת מפעל "אינטל" fab28 בקריית גת, וליוזמות פיתוח רבות ברחבי המדינה.
וכסלר יזם חתימת הסכם עם חברת תעשיות מלח שבשליטת משפחת דנקנר לשינוי ייעודן של קרקעות חכורות ממינהל מקרקעי ישראל, שעליהן נמצאות ברֵכות אידוי המלח בעתלית ובאילת, מחקלאיות לעירוניות. השינוי אִפשר בניית דירות מגורים ושטחי מסחר עליהן. לפי ההסכם, תמורת פינוי הברֵכות תקבל החברה 40% מזכויות הבנייה בשטחים אלה, ושטח חלופי. מבקר המדינה קבע בדו"ח באפריל 2001 כי תהליך קבלת ההחלטות שהוביל לחתימת העסקה היה "לקוי ולא מעמיק". הוא העריך כי שווי זכויות הבנייה שהועברו לתעשיות מלח בעסקה הוא כ-90 מיליון דולר, בניגוד להערכה של 23 מיליון דולר, שנרשמה במסמכי מועצת מינהל מקרקעי ישראל.