stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דורון אברמוב
מאמרים נבחרים

Avramov, D. (2002), Stock Return Predictability and Model Uncertainty. Journal of Financial Economics, 64, 423- 458
Avramov, D. (2004), Stock Return Predictability and Asset Pricing Models, The Review of Financial Studies, 17, 699-738
Avramov, D. & John, C. (2006), An exact Bayes Test of Asset Pricing Models with Application to International Markets” Journal of Business, 79, 293-323
Avramov, D. & Tarun, C. (2006), Asset Pricing Models and Financial Market Anomalies, The Review of Financial Studies, 19, 1001-1040
Avramov, D. & Tarun, C. (2006), Predicting Stock Returns, Journal of Financial Economics 82, 387-415
Avramov, D., Tarun, C. & Amit, G. (2006), Liquidity and Autocorrelations in Individual Stock Returns, Journal of Finance, 61, 2365-2394
Avramov, D., Tarun, C. & Amit, G. (2006), The Impact of Trades on Daily Volatility, The Review of Financial Studies, 19, 1241-1277
Avramov, D., & Russ, W. (2006), Investing in Mutual Funds when Returns are Predictable, Journal of Financial Economics, 81, 339-377
Avramov, D., Gergana, J. & Alexander, P. (2007), Understanding Corporate Credit Risk Changes, Financial Analysts Journal, 63, 90-105
Avramov, D., Tarun, C., Gergana, J. & Alexander, P. (2007), Momentum and Credit Rating, Journal of Finance, 62, 2503-2520
Avramov, D., Tarun, C., Gergana, J. & Alexander, P. (2009), Dispersion in Analysts' Earnings Forecasts and Credit Rating, Journal of Financial Economics, 91, 83-101
Avramov, D., Tarun, C., Gergana, J. & Alexander, P. (2009), Credit Ratings and the Cross Section of Stock Returns, Journal of Financial Markets, 12, 469-499
Avramov, D. & Gofu, Z. (2010), Bayesian Portfolio Analysis, Annual Review of Financial Economics, 2, 25-47
Avramov, D., Robert, K., Narayan, N. & Melvyn, T. (2011), Hedge Funds, Managerial Skill, and Macroeconomic Variables, Journal of Financial Economics, 99, 672-692
Avramov, D., Tarun, C., Gergana, J. & Alexander, P. (2011), Anomalies and Financial Distress, Journal of Financial Economics, 108, 139-159
Avramov, D., Laurent, B. & Robert, K. (2011), Understanding Hedge Fund Return Predictability: A Comprehensive Outlook Using a Fund by Fund analysis, Journal of Financial and Quantitative Analysis, 48(4), 1057-1083
Avramov, D., Tarun, C., Gergana, J. & Alexander, P. (2011), The World Price Of Credit Risk, The Review of Asset Pricing Studies, (2)2, 112-152
הערות שוליים

↑  פרופ' דורון אברמוב, באתר האוניברסיטה העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007416103305171  VIAF: 184155103933776201073   WorldCat (עם VIAF): 184155103933776201073
בומברמן (משחק וידאו, 1983)

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  יולי 1983
 סוגה:  משחק פעולה ממוחשב, משחק מבוך
 פיתוח:  Hudson Soft 
 הוצאה לאור:  סינקלייר
 ארץ מקור:  יפן 
 סדרה:  בומברמן 
 דרישות תוכנה
 מצבי משחק:  משחק וידאו למשתתף יחיד 
 פלטפורמות:  MSX, ספקטרום סינקלייר, Sharp MZ-2000, PC-6000 series, Toshiba Pasopia, FM-7, PC-6600 series, Sharp MZ-700, Basic Master, NEC PC-8800 series, Sony SMC-70 
 המשחק הבא:  3-D Bomberman 
 
בומברמן (ביפנית: 爆弾男, באקודאן אוטוקו) הוא משחק וידאו משנת 1983 שפותח והופץ על ידי חברת הדסון סופט. זהו המשחק הראשון בזיכיון בומברמן, זיכיון משחקי וידאו ותיק שזכה להצלחה מסחרית ניכרת.
משחקיות

כל המשחק משוחק בפרספקטיבה בה עולם המשחק נראה מלמעלה. השחקן שולט במשחק בדמותו של בומברמן שהוא רובוט שמסתובב במבוכים, צריך לחסל אויבים על ידי הצבת פצצות שמתפוצצות לאחר מספר שניות, לפוצץ באמצעות הפצצות גם קירות לבנים, ולאתר בכל שלב את דלת היציאה הנסתרת שמעבירה את השחקן לשלב הבא. בנוסף, במהלך המשחק השחקן צריך גם להקפיד לא להיקלע בטעות לטווח הפיצוצים משום שהם מסוגלים גם להרוג את בומברמן. מטרת המשחק היא להשמיד את כל האויבים בכל שלב ולהתקדם לשלב הבא תוך פרק זמן מסוים.
בשלבי המשחק ניתן גם למצוא Power-ups, אשר מסתתרים מאחורי קירות הלבנים, שמעניקים לבומברמן יכולות שונות כמו הגדלת רדיוס הפיצוץ של הפצצות, הצבת פצצות מרובות בו-זמנית, היכולת להפעיל את הפצצות בכל רגע נתון, והגברת מהירות התנועה של בומברמן.
המשחק מכיל בסך הכל 50 שלבים. ככל שהשחקן מתקדם במשחק השלבים הופכים מאתגרים יותר, ומושם דגש רב יותר על שימוש אסטרטגי בפצצות על מנת להביס את האויבים.
בעוד שהמשחקים הבאים בזיכיון מכילים את האפשרות למשחק מרובה שחקנים, המשחק המקורי הסדרה היה רק משחק וידאו למשתתף יחיד.
פיתוח

המשחק יצא במקור למחשבי NEC PC-8801. לאורך השנים הוסב המשחק לפלטפורמות משחק שונות. בשנת 1985 חברת הדסון סופט הסבה את המשחק לקונסולת ה-NES של נינטנדו אשר הכילה שיפורים ניכרים לגרפיקה ובמכניקת המשחק. בזכות גרסה ה-NES של המשחק, אשר זכתה להצלחה מסחרית ניכרת, בומברמן הפך עם השנים לזיכיון מצליח שכולל מעל ל-70 משחקי וידאו שונים בפלטפורמות שונות.
המוזיקה של המשחק נוצרה על ידי המלחינה היפנית ג'ון צ'יקומה.(אנ')
הערות שוליים

↑  BOMBER MAN MSX (information) .:. Ragey's Totally Bombastic Bomberman Shrine Place, randomhoohaas.flyingomelette.com
↑  Bomberman Series Introduction / Bomberman (1983) – Hardcore Gaming 101 (באנגלית אמריקאית)
צילום מסך ממהדורת ה-NES של המשחק
ארתור וייזר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 בנובמבר 1893 קרלסרוהה, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  5 באוגוסט 1978 (בגיל 84) טיבינגן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מוסדות:  אוניברסיטת טיבינגן  אוניברסיטת היידלברג 
 
ארתור ווייזר (בגרמנית Artur Weiser;‏ 18 בנובמבר 1893, קרלסרוהה – 5 באוגוסט 1978, טובינגן) היה תאולוג לותרני גרמני וחוקר הברית הישנה. הוא לימד באוניברסיטת טובינגן בין השנים 1930 – 1962.
חייו

ארתור ווייזר למד תאולוגיה פרוטסטנטית באוניברסיטאות היידלברג, גטינגן ורוסטוק החל משנת 1912. במהלך מלחמת העולם הראשונה הפסיק את לימודיו עבור שירות צבאי בין השנים 1914 - 1918. בשנת 1920 הוסמך בהיידלברג וקיבל את נציגות הכנסייה במדינת באדן. בשנת 1921 קיבל רישיון לתאולוגיה, בשנת 1922 לימד בהיידלברג, כמרצה זוטר, ומשנת 1928 כפרופסור חבר. בשנת 1930 קיבל תפקיד כפרופסור חבר לברית הישנה באוניברסיטת טובינגן, שם עבד עד סוף חייו. במקביל למינויו, העניקה לו הפקולטה התאולוגית באוניברסיטת היידלברג דוקטורט לשם כבוד.
בתקופת שלטון הנאציזם, ווייזר הצטרף לאידאולוגיה השלטת. יחד עם פרופסורים אחרים של טובינגן הצטרף למפלגה הנאצית ב-1 במאי 1933. הוא גם הפך לחבר תומך ב-SS(אנ') והיה מעורב בארגונים נאציים כמו NSLB(אנ')‏, NSV(אנ')‏ ו- NSDDB(אנ')‏. בשנים 1934–1943 פרסם וייזר את כתב העת Deutsche Theologie. ווייזר הצטרף גם לנוצרים הגרמנים(אנ'); לאחר נאומו של ריינהולד קראוזה בארמון הספורט, הוא נטש אותם. בשנים 1935 - 1945 שימש ווייזר כדיקן הפקולטה לתאולוגיה אוונגליסטית, בשנת 1937 מונה לפרופסור מן המניין.
לאחר תום מלחמת העולם השנייה, המשיך ווייזר את פעילות ההוראה שלו בתחילה בלא הפרעה. במהלך הדה-נאציפיקציה הוא הושעה בגלל חברותו במספר ארגונים נאציים ומעמדו כדיקן עורער. בזמן תהליך ההשעיה, תמך בו האנס רוקרט(גר') במתן חוות דעת חיובית. הוא פוטר בשנת 1949, אך בשנת 1951 קיבל שוב את תוארו כפרופסור "מחוץ למניין" באוניברסיטת טובינגן.
וייזר פרש בשנת 1962.
ממחקריו

וויזר היה תלמידו של הרמן גונקל.
מתוך מחקריו על מזמורי ספר תהילים הוא הסיק שבישראל הקדום הייתה מסורת פולחנית של חג ברית ושרבים ממזמורי התהילים היוו חלק ממנו.
לקריאה נוספת

ספר הקורס "מבוא למקרא" של האוניברסיטה הפתוחה, יחידות 9–10
אמונות ודעות במזמורי תהילים, מאת מאיר וייס, הוצאת מוסד ביאליק, ירושלים, 2001
הערות שוליים

↑  The “Sportpalast Scandal”
↑  מבוא למקרא של האוניברסיטה הפתוחה יחידות 9–10 עמ' 213
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299317405171  BIBSYS: 90279743  GND: 118766376  ISNI: 0000 0001 1050 0664  LCCN: n82263636  LNB: 000170400  NDL: 00942361  NKC: xx0149261  NLA: 35821872  NLK: KAC2018G4662  NTA: 069967350  SELIBR: 312399  SUDOC: 088006980  VcBA: 495/261005  VIAF: 30332667   WorldCat (עם VIAF): 30332667 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פסיכולוגיה אבולוציונית של שפה

פסיכולוגיה אבולוציונית של שפה היא חקר ההיסטוריה האבולוציונית של השפה כתחום מתחומי הפסיכולוגיה האבולוציונית. היא מניחה שהשפה היא תוצאה של הסתגלות דרוויניסטית.
יש תיאוריות מתחרות רבות לגבי האופן שבו התפתחה השפה, אם אכן מדובר בהסתגלות אבולוציונית. הן נובעות מהאמונה שהתפתחות השפה הייתה יכולה להיות מושפעת מהסתגלות, מאקזפטציה או שהיא תוצר לוואי של הסתגלות אחרת. גם גנטיקה משפיעה על חקר התפתחות השפה. יש השערות שהגן FOXP2 הוא אולי הגן שמעניק לבני אדם את היכולת לפתח דקדוק ותחביר.
תיאוריות בנוגע לאבולוציה של שפה > הסתגלות

המדען סטיבן פינקר והפסיכולוג פול בלום טוענים שהשפה כיכולת נפשית חולקת דמיון רב עם איברי הגוף המורכבים. הדבר מרמז על כך שכמו איברים אלה, השפה התפתחה כהסתגלות, שכן זהו המנגנון היחיד הידוע לנו, שבאמצעותו איברים מורכבים יכולים להתפתח. מורכבות המנגנונים, כישורי השפה והיכולת ללמוד שפה מספקים משאב השוואתי בין התכונות הפסיכולוגיות שהתפתחו והתכונות הפיזיות שהתפתחו.
פינקר מסכים בעיקרון עם נועם חומסקי, בלשן ומדען קוגניציה חשוב, בטענה שהעובדה שילדים יכולים ללמוד כל שפה אנושית ללא הוראה מפורשת מעידה על כך שהשפה, כולל רוב הדקדוק, היא בעצם מולדת, ורק מופעלת הלכה למעשה על ידי אינטראקציה עם אנשים אחרים, בראש ובראשונה ההורים. אך פינקר ובלום טוענים שהאופי האורגני של השפה מרמז על מקור הסתגלותי.
תיאוריות בנוגע לאבולוציה של שפה > תוצר לוואי

נועם חומסקי הוביל את הדיון בנושא כישורי שפה כתוצר לוואי קוגניטיבי, או ספנדרל (spandrel). כבלשן, ולא ביולוג אבולוציוני, הדגש התאורטי שלו היה על היכולת האינסופית של הדיבור: יש מספר קבוע של מילים, אך יש אינסוף אפשרויות של שילוב ביניהן. לפי הניתוח שלו, היכולת ההכרתית שלנו לתפוס אינסוף אפשרויות או ליצור אותן, סייעה ליצירת המורכבות הרבה שניתן למצוא בשפה. גם חומסקי וגם סטיבן ג'יי גולד טוענים שמורכבות המוח היא כשלעצמה תוצר של הסתגלות, והשפה נובעת ממורכבויות אלה.
בסוגיה האם שפה נתפסת בצורה הטובה ביותר ככזו שהתפתחה כהסתגלות או כתוצר לוואי, הביולוג האבולוציוני ו. טקומסה פיץ' טוען בעקבות גולד, שלא מוצדק להניח שכל היבט של השפה נובע מהסתגלות, או שהשפה בכללותה היא הסתגלותית. הוא מבקר מספר זרמים בפסיכולוגיה האבולוציונית על כך שהם מציעים תפיסה כלל-הסתגלותית של האבולוציה, ורואה את השאלה של פינקר ובלום אם "השפה התפתחה כהסתגלות" כשאלה מטעה. לטענתו, מנקודת מבט ביולוגית, המקורות האבולוציוניים של השפה נובעים מהתכנסות של הסתגלויות נפרדות רבות למערכת מורכבת. טיעון דומה מובא על ידי טרנס דיקון בספרו "המינים הסימבוליים" (The Symbolic Species) הטוען כי התכונות השונות של השפה התפתחו יחד עם התפתחות הנפש, וכי היכולת להשתמש בתקשורת סימבולית משולבת בכל יתר התהליכים הקוגניטיביים.
תיאוריות בנוגע לאבולוציה של שפה > אקזפטציה

אקזפטציה, כמו הסתגלות, היא מאפיין משפר כשירות, אבל לטענת סטיבן ג'יי גולד, מטרותיה השתנו ככל שהמין התפתח, וזאת משתי סיבות אפשריות: או שתפקידה המקורי של תכונה זו כבר לא היה הכרחי והיא קיבלה מטרה חדשה, או שהתכונה לא נוצרה למטרה מסוימת, אך מאוחר יותר הפכה להיות חשובה. בדרך כלל לאקזפטציה יש צורה ועיצוב ספציפיים שמעניקים מקום לפונקציה חדשה. טיעון זה מתבסס על המיקום הנמוך של הגרון בבני אדם. אצל יונקים אחרים, הגרון ממוקם באותו מיקום, אולם אף מין אחר לא רכש שפה. הדבר מוביל את הדוגלים באקספטציה לטעון שהיכולת הלשונית נובעת משינוי שהתרחק ממטרתו המקורית.
גנים ושפה

מחקרים הראו ש"אילוצים גנטיים" על התפתחות השפה היו יכולים לגרום ל"מודול שפה מיוחד" או "מודול שפה ספציפי למין". מודול זה כולל מספר רב של "מאפיינים לשוניים ספציפיים", כגון תחביר ומוסכמות לשוניות. הדוגלים בהסתגלות מאמינים שגנים של שפה "התפתחו יחד עם השפה האנושית עצמה למטרת תקשורת". השקפה זו מציעה שהגנים המעורבים בשפה היו יכולים להתפתח יחד רק בסביבה יציבה מאוד. השפה לא הייתה יכולה להתפתח בסביבה משתנה במהירות, מכיוון שסוג זה של סביבה לא היה יציב דיו לברירה טבעית. ללא ברירה טבעית, הגנים לא היו מתפתחים יחד עם היכולת הלשונית, ובמקום זאת, היו נובעים מ"מוסכמות תרבותיות".
אפקט בולדווין מספק הסבר אפשרי לאופן שבו מאפייני שפה שנלמדים לאורך זמן יכולים להיות מקודדים בגנים. בדומה לדרווין, גם הוא הציע שלאורגניזמים שיכולים להתאים תכונה מהר יותר יש "יתרון סלקטיבי". ככל שעוברים הדורות, יש צורך בפחות גירויים סביבתיים כדי שאורגניזמים יפתחו תכונה זו. בסופו של דבר אין צורך בגירויים סביבתיים, ובנקודה זו התכונה תהפוך להיות "מקודדת גנטית".
גנים ושפה > גן FOXP2

זמן רב הועלו השערות לגבי המרכיבים הגנטיים והקוגניטיביים של השפה. אך רק לאחרונה הצליחו בלשנים להצביע על גן שעשוי להסביר כיצד השפה פועלת. פסיכולוגים אבולוציוניים גורסים כי הגן FOXP2 עשוי להיות קשור לאבולוציה של השפה האנושית. בשנות ה-80 של המאה ה-20 זיהתה הפסיכו-בלשנית מירנה גופניק גן דומיננטי שגורם לפגיעה הלשונית במשפחת KE בבריטניה. למשפחת KE יש מוטציה ב-FOXP2, שגורמת להם לסבול מהפרעת דיבור ושפה. נטען שהגן FOXP2 הוא גן הדקדוק, והוא המאפשר לבני אדם ליצור תחביר תקין ולהפוך את התקשורת לאיכותית יותר. ילדים שגדלים בסביבה יציבה מסוגלים לפתח בקיאות גבוהה בשפה ללא כל הדרכה. אנשים עם מוטציה בגן FOXP2 מתקשים לבנות ולהבין משפטים מורכבים, ומראים סימנים של דיספרקסיה מילולית התפתחותית.
גן זה התפתח ככל הנראה אצל ההומינידים לאחר התפצלות של ההומינידים מהשימפנזה; הדבר מסביר מדוע בני אדם הם היחידים שמסוגלים ללמוד ולהבין דקדוק. לבני אדם יש אלל ייחודי של גן זה, גן שאצל יונקים אחרים נשמר ללא שינוי במהלך רוב ההיסטוריה. נראה שהאלל הייחודי הזה הופיע לראשונה לפני בין 100 ל-200 אלף שנים, וכיום הוא כמעט אוניברסלי בבני אדם. הדבר מצביע על כך שהדיבור התפתח מאוחר בהיסטוריה של האבולוציה האנושית.
שונות בשפה האנושית

לפי סיווגים מסוימים, יש בעולם כמעט 7,000 שפות, עם כמות עצומה של וריאציות, שלפי ההשערה התפתחו כתוצאה מבידול תרבותי. מספר גורמים נחשבים כסיבות לשונות בין שפות בתרבויות השונות: אפקט מייסד, סחף גנטי, הכלאה והסתגלות.
עם הכמויות העצומות של קרקעות שהיו זמינות, שבטים שונים התפצלו כדי למצוא לעצמם טריטוריה, מה שדרש שמות למקומות חדשים, וכן שמות לפעילויות חדשות (כגון מונחים לטכניקות דיג חדשות שנדרשו בנחלים על ידי עם שדג בעבר רק באוקיינוס). קבוצות שחיו רחוק זו מזו קיימו תקשורת מועטה או אפסית, גם אם במקור דיברו באותה שפה, וכתוצאה מכך השפות שלהם התרחקו זו מזו.
גם סחף גנטי, שהוא שינוי אקראי של גנים, מילא תפקיד בהתפתחות השפה. בנוסף הייתה השפעה משמעותית של הכלאה: קבוצה אחת הייתה באה במגע עם שבט אחר, ושתי הקבוצות היו קולטות מילים וצלילים זו מזו, מה שהוביל בסופו של דבר להיווצרות שפה חדשה.
לבסוף, גם הסתגלות השפיעה על בידול השפה. סביבות טבעיות והקשרים תרבותיים השתנו עם הזמן; הקבוצות נאלצו להסתגל לסביבה, וגם השפה שלהן הייתה צריכה להסתגל בהתאם. לדוגמה, התחלה של ייצור ברונזה באזור מסוים גרמה לשימוש במונחים הקשורים לברונזה או ליצירתם.
אטקינסון גרס שייתכן שמקור השפה היה באפריקה, שכן בשפות אפריקאיות יש וריאציה גדולה יותר של צלילי דיבור מאשר בשפות אחרות. צלילים אלה נתפסים כמקור לשאר השפות הקיימות בעולם.
תקשורת בקרב בעלי חיים אחרים

מחקרים מצביעים על כך שבעלי חיים לא אנושיים (למשל, קופי אדם, דולפינים וציפורי שיר) מציגים עדויות לשפה. מחקרים השוואתיים של המערכת החושית-מוטורית מגלים שדיבור אינו מיוחד לבני אדם: פרימטים יכולים להבחין בין שתי שפות מדוברות שונות. מאמינים כי היבטים אנטומיים של בני אדם, במיוחד הגרון היורד, הם ייחודיים ליכולת הדיבור של בני האדם. עם זאת, מחקר נוסף גילה שגם למספר יונקים אחרים מלבד בני אדם יש גרון יורד, מה שמצביע על כך שגרון יורד אינו חייב להיות התכונה האנטומית היחידה הדרושה להפקת דיבור. גם חיקוי ווקאלי אינו אנושי באופן ייחודי. נראה שציפורי שיר לומדות שירים מיוחדים לבני מינן על ידי חיקוי. מכיוון שלפרימטים לא אנושיים אין גרון יורד, הם חסרים יכולת חיקוי ווקאלית, וזו הסיבה שבמחקרים שכללו פרימטים השתמשו באמצעי תקשורת לא מילוליים, למשל שפת סימנים.
קוקו ונים צ'ימפסקי הם שני קופי אדם שלמדו בהצלחה להשתמש בשפת הסימנים, אם כי ברמה נמוכה יחסית. נים הוא שימפנזה שנקלט על ידי משפחה בשנות ה-70 וגודל כמו ילד אנושי. נים הצליח לשלוט ב-150 סימנים שימושיים. קוקו הייתה גורילה שגידל סטודנט מסטנפורד. היא הצליחה לשלוט ב-1,000 סימנים לצורכי תקשורת.
ראו גם

אבולוציה של השפה
אבולוציה חברתית ותרבותית
דקדוק אוניברסלי
בלשנות גנרטיבית
ניסויים בלשניים בקופי אדם
הערות שוליים

↑  Richardson, R. (בנובמבר 1996). "The prospects for an evolutionary psychology: Human language and human reasoning". Minds and Machines. 6 (4): 541–557. doi:10.1007/BF00389658. נבדק ב-2 בינואר 2014. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Workman, Lance and Will Reader (2004) Evolutionary psychology: an introduction. Cambridge University Press p. 259.
1 2 3  Chomsky, N., Knowledge of Language: Its Nature, Origin and Use. Praeger, New York. (1986).
1 2  Fitch, W. T. (2011). The Evolution of Language. New York, NY: Cambridge University Press. p. 15. מסת"ב 052167736X.
↑  Deacon, T. The Symbolic Species. 1997.
1 2  Botha, Rudolf P (2001). "How much of language, if any, came about in the same sort of way as the brooding chamber in snails?". Language & Communication. 21 (3): 225–243. doi:10.1016/S0271-5309(01)00002-7.
1 2  Fitch, T., "Evolutionary Developmental Biology and Human Language Evolution: Constraints on Adaptation." "Evolutionary Biology". 39:4. pp. 613-30.
1 2 3 4 5 6  Chater, N.; Florencia, R.; Christiansen, M. H. (2009). "Restrictions on biological adaptation in language evolution". PNAS. 106 (4): 1015–1020. Bibcode:2009PNAS..106.1015C. doi:10.1073/pnas.0807191106. PMC 2633574. PMID 19164588.
1 2  Fisher, S.E. & Scharff, C. (2009). "FOXP2 as a molecular window into speech and language." Cell Press pp.166-177.
1 2  Christianse, M. H. & Kirby, S. (2004). Language Evolution. Oxford University Press. pp. 215-216.
1 2  Levinson, SC.; Gray, RD., Tools from evolutionarybiology shed new light on the diversification of languages, TrendsCogn Sci., 2012, עמ' 167–73
↑  Bower, Bruce (2011). "Darwin's tongues: Languages, like genes, can tell evolutionary tales". Science News. 180 (11): 22–25. doi:10.1002/scin.5591801128. ISSN 0036-8423.
1 2 3 4 5  Hauser, M. D., et al. (2002). The faculty of language: what is it, who has it, and how did it evolve? Science 298. pp. 1569-1579.
↑  Haesler S, Wada K, Nshdejan A,  et al. (במרץ 2004). "FoxP2 expression in avian vocal learners and non-learners". J. Neurosci. 24 (13): 3164–75. doi:10.1523/JNEUROSCI.4369-03.2004. PMC 6730012. PMID 15056696. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Haesler S, Rochefort C, Georgi B, Licznerski P, Osten P, Scharff C (בדצמבר 2007). "Incomplete and inaccurate vocal imitation after knockdown of FoxP2 in songbird basal ganglia nucleus Area X". PLOS Biol. 5 (12): e321. doi:10.1371/journal.pbio.0050321. PMC 2100148. PMID 18052609. {{cite journal}}:  (עזרה)
מבנה החלבון FOXP2. מבוסס על עיבוד PyMOL של Protein Data Bank (PDB) 2ao9.
איב (עיר)

| --- | --- |

בניין באיב
 מדינה:  תימן תימן
 מחוז:  איב
 גובה:  2,050 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  350,864 (2013)
 קואורדינטות:  13°58′N 44°11′E﻿ / ﻿13.97°N 44.18°E﻿ / 13.97; 44.18
 אזור זמן:  UTC +3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת תימן מוגדלת) צנעא עדן סעדה סיאון אל-מוכלא תעז אל-חודיידה אל-ע'יט'ה סוקוטרה ערב הסעודית עומאן סומליה ג'יבוטי אר. א. מפרץ עדן ים סוף איב(למפת תימן רגילה) צנעא עדן סעדה סיאון אל-מוכלא תעז אל-חודיידה אל-ע'יט'ה סוקוטרה ערב הסעודית עומאן סומליה ג'יבוטי אר. א. מפרץ עדן ים סוף איב  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
איבּ (בערבית: إب; תעתיק מדויק: אבּ) היא עיר הבירה של מחוז איב בדרום מערב תימן. העיר שוכנת בלב רכס הרי בעדן הגבוהים בגובה של כ-2,050 מטרים. בעיר חיים 160,000 תושבים (2005).
במהלך המאה ה-11 עלתה חשיבות האזור כאשר שושלת סולהידס שלטה על מרבית תימן מבירתם בעיר הקרובה ג'יבלה (Jiblah). במאה ה-20 נשלטה העיר בידי אמיר עצמאי למחצה, עד לשנת 1944, בה בוטלה שיטת האמירויות בידי המלוכה. בשנות ה-50 פרצה מגפת אבעבועות שחורות בעיר.
העיר נמצאת במרכזו של מחוז שהתברך בפעילות חקלאית ענפה. כתוצאה ממדרונות ההרים, הנעים בין 1,200 ל-1,800 מטרים, מתאפיינת שיטת עיבוד הקרקע במחוז במערכת טרסות לניצול האדמה הוולקנית הפורייה. במחוז מיוצרים דגנים, פירות וירקות, קפה, גת וכן קיימים שטחי מרעה לצאן, בעיקר כבשים. השוק העירוני מהווה את מרכז המסחר של האזור כולו.
העיר עצמה מוקפת בחומה עבה ויש בה בתי קומות ומסגדים רבים. אמת מים המחוברת למערכת חלוקת מים מודרנית מספקת את צורכי העיר.
איב ממוקמת כ-117 קילומטרים מצפון-מזרח לעיר הנמל מוח'א (المخا), המהווה תחנה חשובה על הדרך המחברת את מוכה עם צנעא, בירת תימן.
בשנת 1982 נפגעה העיר מרעידת אדמה.
בעיר הייתה קהילה יהודית עד לעלייה הגדולה מתימן. על פי העדויות, במחצית הראשונה של המאה ה-20 מנתה הקהילה היהודית 51 אנשים, ובסמוך לעלייה הגדולה מתימן, היו בעיר כ- 20 משפחות יהודיות. האזכור הראשון הכתוב לקהילה היהודית מופיע בספר הפטירות בעיירה, משנת 1703, היישוב מוזכר גם בפנקס בית דין צנעא, משנת 1775.[דרוש מקור]
לקריאה נוספת

Carter, Terry; Dunston, Lara (2007). Oman, UAE & Arabian Peninsula. Lonely Planet. p. 484. ISBN 978-1-74104-546-8.
האקדמיה הלאומית למוזיקה סנטה צ'צ'יליה

| --- | --- |

 קונסרבטוריון
 תקופת הפעילות:  1585–הווה (כ־439 שנים) 
 מיקום
 מיקום:  Largo Luciano Berio, 3, 00196 Roma 
 מדינה:  איטליה איטליה
 קואורדינטות:  41°55′44″N 12°28′28″E﻿ / ﻿41.929°N 12.4745°E﻿ / 41.929; 12.4745
 www.santacecilia.it
  (למפת רומא מוגדלת) האקדמיה הלאומית למוזיקה סנטה צ'צ'יליה(למפת רומא רגילה) האקדמיה הלאומית למוזיקה סנטה צ'צ'יליה
 
האקדמיה הלאומית למוזיקה סנטה צ'צ'יליה (באיטלקית: Accademia Nazionale di Santa Cecilia) היא בין המוסדות הוותיקים ביותר בעולם להוראת מוזיקה.
היסטוריה

האקדמיה שוכנת ברומא שבאיטליה, ונוסדה בצו האפיפיור, "ראציונה קונגרואיט", מטעם סיקסטוס החמישי בשנת 1585, שפנה אל שני קדושים בעלי מעמד בתולדות המוזיקה המערבית: גרגוריוס הגדול, שעל שמו נקרא המזמור הגרגוריאני, וסנטה צ'צ'יליה, פטרונית המוזיקה.
האקדמיה נוסדה כ"קהילה" או "אגודה" - מעין גילדה דתית, כביכול - ובמשך המאות הבאות גדלה מפורום לנגנים ומלחינים מקומיים לאקדמיה בעלת מוניטין בינלאומיים, הפעילה במחקר מוזיקלי (סגל האקדמיה הוא מאה מלומדים וחוקרי מוזיקה בולטים בתחומיהם), בחינוך מוזיקלי (בתפקידה כקונסרבטוריון ובהכשרת מבצעים (האקדמיה מקיימת פעילות סדירה של מקהלה ותזמורת סימפונית).
מקום משכנה הראשון של הקהילה בשנים 1585 עד 1622 היה כנסיית סנטה מריה אד מרטירז, המוכרת יותר כפנתאון של רומא. משם עברה בזו אחר זו לכנסיות שונות ברומא עד שהתיישבה לבסוף, בשנת 1685, בסן קרלו אי קטרינה.
במשך המאה הראשונה לקיומה הייתה הקהילה סדנה למספר רב של נגנים ומלחינים בולטים, ביניהם ג'ובאני פיירלואיג'י דה פלסטרינה. בתקופה זו שררה לעיתים קרובות יריבות בין המוסד לבין ארגון מוזיקלי אחר חשוב ברומא האפיפיורית, "המקהלה הסיסטינית". היריבות נסבה בעיקר על השליטה בנגישות למקצוע המוזיקה.
על הזכויות להכשרת נגנים ועל הוצאה לאור של מוזיקה. היריבות לא הסתיימה מעולם, למעשה, ואפשר להגיד, שנמשכה כל תקופת קיומה של מדינת האפיפיור, כלומר, עד 1870, כשמה שכונה "שליטתה הזמנית של הכנסייה" באה אל קצה בפעולה צבאית של מדינת הלאום החדשה של איטליה המאוחדת.
ראשית המאה ה-18 נחשבת לתקופה מזהירה במיוחד לאקדמיה. בין השמות הקשורים בארגון בתקופה זו ארכאנג'לו קורלי, אלסנדרו ודומניקו סקרלטי וניקולו יומלי. ב-1716 הוציא האפיפיור אינוקנטיוס האחד עשר צו המחייב את כל המוזיקאים העוסקים במקצועם ברומא להצטרף כחברים לקהילה. בתקופה המהפכנית של מלחמות נפוליאון השעתה האקדמיה את פעולותיה אבל נפתחה שוב לפעולה סדירה ב-1822, שנים ספורות לאחר הרסטורציה שהביא עמו קונגרס וינה.
בשנים שבין הפתיחה מחדש לקץ מדינות האפיפיור ב-1870 התחוללה תמורה רבתי. הארגון פתח את שורותיו לחברים מקטגוריות שהיו עד אז מחוץ לתחום, כמו רקדנים, משוררים, מוזיקולוגים, בוני כלי נגינה ומוציאים לאור של תווי מוזיקה. ב-1838 הוגדרה קהילת סנטה צ'צ'יליה באופן רשמי כאקדמיה ואחר כאקדמיה אפיפיורית. רשימת החברים הפעילים וחברי הכבוד של האקדמיה בתקופה זו מכובדת ביותר וכוללת את כרוביני, דוניצטי, רוסיני, פגניני, אובר, ליסט, מנדלסון, ברליוז, גונו ומאיירבר. בין נושאי הכתר של אירופה שהיו חברים לשם כבוד באקדמיה הייתה המלכה ויקטוריה.
אחרי איחוד איטליה ביססה האקדמיה את מעמדה החדש בהקמת גופי קבע של תזמורת סימפונית ומקהלה, החל בשנת 1895. היא התקדמה ממשכן ל"ליצ'או מוזיקאלה" - "בית ספר תיכון למוזיקה" - למעמד של קונסרבטוריון מלא; עוד נכללים בתחומיה בית הספר לדרמה אליאונורה דוזה ומרכז לקולנוע ניסיוני. החידוש האחרון הוא קטלוג של מאות שנים של תעודות ומסמכים מוזיקליים - כולל אוסף חשוב של מוזיקה מסורתית בארכיבים האתנו-מוזיקולוגיים - שימורם ובסופו של דבר, הצגתם באמצעות מסד נתונים מולטי-מדיה הפתוח לציבור הרחב. האקדמיה מנהלת גם מוזיאון לכלי נגינה. בנייני האקדמיה נמצאים כיום בשטחי "פארק המוזיקה" החדש ברומא, אחד מאתרי המוזיקה הגדולים בעולם.
גיירמו אוצ'ואה

פרנסיסקו גיירמו אוצ'ואה מגנייה (בספרדית: Francisco Guillermo Ochoa Magaña; נולד ב-13 ביולי 1985 בגוודלחרה שבמקסיקו) הוא כדורגלן מקסיקני המשחק בעמדת השוער בקבוצת אבש ובנבחרת מקסיקו.
אוצ'ואה ערך את הופעת הבכורה שלו בקלוב אמריקה בשנת 2004 במשחק ליגה נגד מונטריי. הוא זכה באליפות הראשונה שלו בשנת 2005 והיה לשוער הראשון של הקבוצה עד שנת 2011 עם מעל ל-200 הופעות בקלוב אמריקה. בקיץ זה הועבר אוצ'ואה לאז'אקסיו שבצרפת. הוא שיחק שלוש עונות בקבוצה עד לירידתם לליגה השנייה בצרפת ב-2014.
אוצ'ואה הצטרף לנבחרת מקסיקו מאז שנת 2005, והופיע לראשונה בנבחרת במשחק ידידות נגד נבחרת הונגריה, במשחק ניצחה מקסיקו 0–2. או'צואה נכלל בסגל נבחרת מקסיקו למונדיאל 2006 ו-2010. בשנת 2009 הפך לשוער הראשון של מקסיקו.