stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קווינסי מילר
קריירה > ארצות הברית

מילר כיכב כבר בתיכונים והיה בין עשרת שחקני התיכון המצטיינים בארצות הברית במחזור של שנת 2011, ואף הוביל את קבוצתו בתיכון קווליטי לזכייה בתואר של אגודת האתלטיקה הלאומית של בתי הספר הנוצריים. באותן שנים גם שיחק והצטיין במדי נבחרת ארצות הברית עד גיל 18 באליפות "פיב"א אמריקה" של 2010, בה זכתה ארצות הברית במדליית הזהב.
מילר שיחק רק שנה אחת בליגת ה-NCAA של הקולג'ים, בביילור ברס של אוניברסיטת ביילור מטקסס, במדיה העמיד ממוצעים של 10.6 נקודות ו-5 ריבאונדים בממוצע למשחק וזכה בתואר פרשמן השנה במחוז שלו, כשביילור הגיעה לרבע גמר הטורניר הארצי.
בקיץ 2012 נבחר בדראפט ה-NBA במקום ה-38 על ידי דנוור נאגטס. ב-2013 שיחק בעיקר בליגת הפיתוח של ה-NBA וב-2014 שיחק במדי דנוור 52 משחקים ותרם 4.9 נקודות ו-2.8 ריבאונדים למשחק. ב-2015 שיחק תקופות קצרות ב-NBA בסקרמנטו קינגס ובדטרויט פיסטונס, וכן בקבוצות מליגת הפיתוח.
קריירה > אירופה וישראל

באוקטובר 2015 הצטרף לקבוצה הסרבית הכוכב האדום בלגרד והפך מהר מאוד לאחד השחקנים הבולטים ביורוליג (בארבעה משחקים רצופים קלע למעלה מ-20 נקודות), והוביל את הסרבים לראשונה בהיסטוריה של המועדון לשלב ההצלבה (שמונה הגדולות) עם ממוצעים מרשימים של 14.1 נקודות (שביעי בליגה), 5.7 ריבאונדים ו-1.5 חסימות למשחק (שני בליגה). הוא נבחר לחמישייה השנייה של העונה ביורוליג – השני בסך-הכל בתולדות הכוכב האדום שעושה זאת, אחרי בובאן מריאנוביץ'. הוביל את הכוכב האדום לזכייה באליפות סרביה ובאליפות הליגה האדריאטית, בה סיים עם ממוצעים של 12 נקודות ו-5.8 ריבאונדים למשחק.
ביוני 2016 חתם מילר על חוזה לשנתיים במכבי תל אביב. במהלך הקיץ נפצע במשחק כדורסל חובבים בקליפורניה. ב-19 ביולי בבדיקת MRI התברר כי מילר סובל מקרע ברצועה הצולבת האחורית וברצועה הצדדית החיצונית בברך. משמעות הפציעה היא שמילר ייעדר מהמגרשים לתקופה של בין 6–9 חודשים מזמן הבדיקה.
ב-5 בדצמבר חזר מילר לאימונים חלקיים עם הקבוצה ואמור לחזור בהדרגה לכושר משחק. מילר חזר לשחק ב-1 בינואר. בתום העונה שוחרר ממכבי בעקבות חשש לפציעות נוספות.
ב-27 ביולי 2017 חתם מילר לשנתיים בברוזה במברג הגרמנית. ב-20 בנובמבר 2017 שוחרר מבמברג.
הערות שוליים

↑  נתראה בהיכל: קווינסי מילר חתם במכבי לשנתיים, באתר הרשמי של הקבוצה, 13 ביוני 2016
↑  מערכת וואלה! ספורט‏, קווינסי מילר נפצע במשחק חובבים בקליפורניה, ייעדר לפחות שישה שבועות, באתר וואלה, 10 ביולי 2016
↑  יעל שחרור, קווינסי מילר ייעדר בין שישה לתשעה חודשים, באתר ynet, 19 ביולי 2016
↑  מערכת וואלה! ספורט‏, קווינסי מילר חתם לשנתיים בבאמברג, ניקולה מירוטיץ' מחוץ ליורובאסקט, באתר וואלה, 27 ביולי 2017
פרננדו הרביעי, מלך קסטיליה

פרננדו הרביעי (6 בדצמבר 1285 - 7 בספטמבר 1312) היה מלך קסטיליה בין השנים 1295–1312.
ביוגרפיה

פרננדו הרביעי נולד ב-6 בדצמבר 1285 לסנצ'ו הרביעי, מלך קסטיליה ומריה דה מולינה, בתם של אלפונסו דה מולינה ומיור אלפונסו דה מנסס. בשנת 1295 מת אביו סנצ'ו הרביעי, ופרננדו עלה לשלטון במקומו. בשנת 1296 פרץ נגדו מרד של האצולה וחואן מקסטיליה, לורד ולנסיה דה קמפוס הוכתר למלך לאון. עד לשנת 1301, הצליח פרננדו לדכא את המרד בהצלחה, בין היתר על ידי סיוע מאמו.
פרננדו לחם כנגד המוסלמים, והצליח לכבוש את רוב ספרד במהלך שלטונו. בשנת 1309 תפס פרננדו את גיברלטר מהמורים, וב-7 בספטמבר 1312 מת במפתיע בזמן שתכנן פשיטה לאמירות גרנדה, ובנו אלפונסו האחד עשר, מלך קסטיליה עלה לשלטון במקומו.
משפחתו

בשנת 1302 התחתן פרננדו עם קונסטנסה מפורטוגל, בתם של דיניש, מלך פורטוגל ואיזבל מאראגון, ממנה היה לו 3 ילדים:
לאונור מקסטיליה (1307–1359)
קונסטנסה (1308–1310)
אלפונסו האחד עשר, מלך קסטיליה (1311–1350)
צ'ובו

| --- | --- |

הר פוג'י
 מדינה:  יפן יפן
 על שם:  החלק המרכזי 
 שטח:  72,572.34 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בחבל:  21,715,822 (1 באוקטובר 2010)
 קואורדינטות:  35°53′00″N 137°57′00″E﻿ / ﻿35.883333°N 137.95°E﻿ / 35.883333; 137.95 
 אזור זמן:  UTC +9
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
צ'ובו (ביפנית: Chūbu-chihō - 中部地方 – חבל המרכז) הוא חבל ארץ ביפן, שנמצא במרכז האי הונשו. נכון לשנת 2008 אוכלוסיית החבל עמדה על 21,886,324 תושבים. החבל מחולק לתשעה מחוזות: אאיצ'י, פוקואי, גיפו, אישיקווה, נאגנו, ניאיגטה, שיזואוקה, טויאמה, יאמאנאשי וחלק ממחוז מיאה.
החבל נמצא בין החבלים קאנטו וקנסאי מדרום ומצפון ובין ים יפן והאוקיינוס השקט ממערב וממזרח. בירתו של החבל היא העיר נגויה, העיר הרביעית בגודלה ביפן. החבל הוא חבל הררי מאוד כמו רוב חבלי יפן, והוא כולל את הר פוג'י, אחד מהאתרים המפורסמים באי.
פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה

פרידריך וילהלם השלישי (גרמנית: Friedrich Wilhelm III;‏ 3 באוגוסט 1770 - 7 ביוני 1840) היה מלך פרוסיה החל משנת 1797 ועד יום מותו ב-1840.
ביוגרפיה > בצעירותו

פרידריך נולד בפוטסדאם ב-3 באוגוסט 1770 להוריו פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה ופרדריקה לואיזה, נסיכת הסן-דרמשטדט. בשנת 1786 מונה פרידריך וילהלם ליורש העצר, בזמן שאביו עלה לשלטון בפרוסיה.
בתור ילד, פרידריך קיבל חינוך פרטי ובילה את זמנו בארמון פרץ. היה ידוע כילד ממורמר אך גדל בתור אדם אדוק לדתו והוגן.
פרידריך קיבל אימון של נסיך פרוסי רגיל בצבא ועלה לדרגת סגן ב-1784, מונה לקולונל ב-1790, ונלחם נגד צרפת במסגרת הצבא הפרוסי בשנים 1792-1794. ב-24 בדצמבר 1793 נישא ללואיזה ממקלנבורג-שטרליץ, נסיכה שנודעה ביופייה.
ביוגרפיה > שלטונו

פרידריך הוכתר למלך פרוסיה ב-16 בנובמבר 1797. ניסה לקצץ את ההוצאות של בית המלוכה, פיטר את שריו של אביו וניסה להנהיג רפורמות במדינתו.
במהלך המלחמות הנפוליאוניות פרוסיה לא הצטרפה לקואליציה שלישית, אך הלחץ של רעייתו ודיפלומטים זרים דחפו את פרידריך למלחמה באוקטובר 1806. פרידריך כרת ברית עם רוסיה ומדינות נוספות המכונה הקואליציה האנטי-צרפתית הרביעית ב-14 באוקטובר 1806 הובסו כוחותיו של פרידריך בקרב ינה וקרב אאורשטדט וצבאו של פרידריך רוסק לחלוטין. פרידריך ומשפחת המלוכה גלו לממל שבפרוסיה המזרחית, ברחמיו של אלכסנדר הראשון קיסר רוסיה.
גם אלכסנדר סבל מתבוסות מידי נפוליאון, ובחוזה טילזיט ב-1807, הוכרז שלום בין שתי המדינות. בהסכם שלום בין פרוסיה לצרפת, איבדה פרוסיה את כל הטריטוריות שקיבלה מחלוקת פולין, את כל הטריטוריות ממערב לאלבה וכן נאלצה לשלם כסף רב ולתת לצרפת שליטה בנקודות מפתח בממלכה. כתוצאה מהסכם שלום קשוח זה, פרוסיה איבדה יותר מ-60% משטחיה. לאור התבוסה המוחצת, גובש בהוראתו של פרידריך וילהלם צוות חשיבה לרפורמה בצבא הפרוסי בראשותו של גרהרד פון שרנהורסט ובהשתתפותם של אוגוסט ניידהרדט פון גנייזנאו וקארל פון קלאוזביץ. הרפורמות שהציעו סייעו למודרניזציה של הצבא ולשיקומו המהיר.
לאחר תבוסותיו של נפוליאון ברוסיה ב-1812, פנה פרידריך וילהלם כנגד צרפת. וחתם על ברית עם רוסיה בקליטש, אף על פי ששהה באותה עת בברלין המוחזקת בידי צרפת. הכוחות הפרוסיים נחלו הצלחות נגד הגרנד ארמה של נפוליון ב-1813 וב-1814. פרידריך עצמו נסע אל צבאם העיקרי של הנסיך שוורצנבורג, אלכסנדר הראשון קיסר רוסיה ופרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
בקונגרס וינה הצליחו נציגיו של פרידריך להשיג טריטוריות חשובות לשטחה של פרוסיה, ששטחיה חזרו אליה עם תבוסת נפוליאון. אף על פי שהם לא הצליחו לספח את סקסוניה שרצו בה. בעקבות המלחמה, הוביל פרידריך ריאקציה במדינתו. למרות שב-1813, הכריז כי יכתוב חוקה חדשה למדינתו.
פרידריך וילהלם מת ב-7 ביוני 1840, ובנו הבכור פרידריך וילהלם הרביעי עלה לשלטון במקומו.
משפחתו

בשנת 1793 התחתן פרידריך וילהלם עם לואיזה ממקלנבורג-שטרליץ, שמיד כשראה אותה התאהב בה בעקבות יופייה הרב. לבני הזוג היו 10 ילדים:
בת (1794)
פרידריך וילהלם (1795–1861)
וילהלם פרידריך לודוויג (1797–1888)
פרדריקה לואיזה שרלוטה וילהלמינה (1798–1860), התחתנה עם ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה
פרדריקה (1799–1800)
פרידריך קרל אלכסנדר (1801–1883)
פרדריקה וילהלמינה אלכסנדרינה מריה הלנה (1803–1892), התחתנה עם פאול פרידריך, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין
פרידריך יולס פרדיננד לאופולד (1804–1806)
לואיזה וילהלמינה אוגוסטה אמליה (1808–1870), התחתנה עם פרדריק, נסיך הולנד
פרידריך היינריך אלברכט (1809–1872)
צרטודוס

| צרטודוס |
| --- | --- |

תקופה
טריאס-אאוקן 251–55 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי סנפירים בשרניים
סדרה:: דגי ריאות אוסטרליים
תת־סדרה:: Ceratodontoidei
משפחה:: בעלי ריאה אחת
סוג:: צרטודוס
מינים
 C. latissimus  C. eruciferus?  C. hieroglyphus?  C. robustus  C. Africanus  C. elegans  C. frazieri  C. gustasoni  C. fossanovum  C. stewarti  C. texanus  C. carteri  C. kranzi  C. kirklandi  C. molossus  C. kempae  C. nirumbee  C. tunuensis  C. guanganensis
שם מדעי
 Ceratodus ‏אגאסי, 1838

צרטודוס (שם מדעי: Ceratodus; מיוונית: "שן קרן") הוא סוג נכחד של דג ריאות מהסדרה דגי ריאות אוסטרליים, אשר היה קרוב למין דג ריאות אוסטרלי.
מאפיינים

סוג זה התקיים החל מתקופת הטריאס והתקיים אולי עד האאוקן שלפני 251 עד 55 מיליון שנה מזמננו. המאובנים שלו התגלו במקומות רבים ביניהם בארצות הברית, ארגנטינה, גרינלנד, אנגליה, גרמניה, מצרים, מדגסקר, סין, ואוסטרליה.
הצרטודוס היה דג גדול יחסית באורך של עד 4 מטרים והוא היה בעל לסתות גדולות עם שיניים בעלות כתר גבוה דמויות-קרניים (ומכאן שמו), מה שעזר לו לכתוש טרף. ייתכן שהכיל ריאות פרימיטיביות שעזרו לו לנשום החוצה מהמים בעיתות מצוקה, בדומה לדגי ריאות מודרניים.
הערות שוליים

↑  Romano, Carlo; Koot, Martha B.; Kogan, Ilja; Brayard, Arnaud; Minikh, Alla V.; Brinkmann, Winand; Bucher, Hugo; Kriwet, Jürgen (February 2016). "Permian-Triassic Osteichthyes (bony fishes): diversity dynamics and body size evolution". Biological Reviews. 91 (1): 106–147. doi:10.1111/brv.12161. PMID 25431138. S2CID 5332637.
↑  Kenshu Shimada, James I. Kirkland, A mysterious king-sized Mesozoic lungfish from North America, Transactions of the Kansas Academy of Science (1903-) 114, 2011, עמ' 135–141
פרננדו הראשון, מלך לאון

פרננדו הראשון (1015 - 24 בדצמבר 1065) היה מלך לאון ורוזן קסטיליה בין השנים 1037–1065, ונודע כמי שחיזק את הכוח הנוצרי בצפון ספרד.
ביוגרפיה

פרננדו הראשון נולד בשנת 1015 לסנצ'ו השלישי, מלך נווארה ומוניאדונה מקסטיליה, בתם של סנצ'ו גרסיה, רוזן קסטיליה ואורקה גומס. בשנת 1035 מת אביו סנצ'ו השלישי, והוריש לפרננדו את רוזנות קסטיליה, שהועלתה על ידו למעמד של ממלכה. פרננדו שהיה נשוי לסאנצ'ה מלאון, אחותו של ברמודו הראשון, מלך לאון, כרת ברית עם נווארה נגד ממלכת לאון. בקרב טמארון בשנת 1037 מת ברמודו הראשון ללא יורשים, ופרננדו, גיסו של ברמודו, תבע לעצמו את הכתר של ממלכת לאון על ידי הדגשת זכות הירושה של אשתו לכתר, ובכך הביא לאיחוד הראשון בין קסטיליה ללאון.
פרננדו לחם כנגד המוסלמים בספרד, וכבש את טולדו, סביליה, סרגוסה וצפון פורטוגל, ובכך שלט על כמחצית משטח ספרד המודרנית. בשנת 1056 הכתיר פרננדו את עצמו לקיסר, מאחר שאף ממלכת אראגון סרה לפיקודו.
ב-24 בדצמבר 1065 מת פרננדו הראשון, ולאחר מותו פוצלה הממלכה בין בניו: סנצ'ו השני ירש את ממלכת קסטיליה, אלפונסו השישי ירש את ממלכת לאון, גרסיה ירש את ממלכת גליסיה, אוראקה ירשה את העיר סמורה ואלווירה ירשה את טורו (Toro).
משפחתו

לפרננדו ואשתו סאנצ'ה מלאון, בתם של אלפונסו החמישי, מלך לאון ואלווירה מננדס, נולדו 5 ילדים:
אוראקה מסמורה (1033–1101)
סנצ'ו השני, מלך קסטיליה (1038–1072)
אלווירה מטורו (1039–1101)
אלפונסו השישי, מלך לאון (1040–1109)
גרסיה השני, מלך גליסיה (1042–1090)
צרות טובות (שיר)

| --- | --- |
 סינגל בביצוע השלושרים
 מתוך האלבום השלושרים
 יצא לאור:  1969 
 סוגה:  זמר עברי 
 שפה:  עברית 
 אורך:  3.27 דק' 
 כתיבה:  שמרית אור 
 לחן:  שלום חנוך 
 
צרות טובות הוא פזמון שכתבה שמרית אור, הלחין שלום חנוך וביצעה להקת השלושרים. השיר יצא לאור בשנת 1969 באלבום היחיד של ההרכב, השלושרים.
רקע

שלום חנוך פנה אל שמרית אור וביקש שתכתוב מילים ללחן שיצר. השיר בוצע על ידי להקת "השלושרים", שחבריה היו בני אמדורסקי, חנן יובל ושלום חנוך. יובל היה הסולן בשיר, וחבריו ללהקה ביצעו את קולות הרקע. מישה סגל עיבד את השיר (ואת האלבום כולו).
הדובר בשיר מתאר רומן שקיים עם שתי אחיות תאומות, אשר לא ידעו האחת על הרומן שמנהלת אחותה.
בשנת 2004 נכלל השיר באלבום של חנוך "יציאה", שתיעד את מסע הופעותיו שהחל בשנת 2002 עם המוזיקאי משה לוי.
השיר בספרי תווים

השלושרים, עמ' 22, הוצאת אסנת, 1969. (הספר בקטלוג ULI)
מיכאל תפוח (עורך), שלום חנוך, עמ' 20, הוצאת כנרת, 1980. (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  יעקב בר-און, ‏שמרית אור על הסרטן, "הללויה" ומירי רגב: "גועל נפש, הזנתה את השיר", באתר מעריב אונליין, 29 בדצמבר 2018
↑  נעם רפפורט, רוק ישראלי 1973-1967, הוצאת מרום תרבות ישראלית, תל אביב 2018
צ'ובהם

טנק צ'אלנג'ר 2 המשתמש בשריון צ'ובהם
צ'ובהם (באנגלית: Chobham armour) הוא כינוי לשמו של שריון מרוכב מתוצרת בריטניה (מכונה לעיתים גם "ברלינגטון"), שפותח בשנות השישים במרכז המחקר בעיר צ'ובהם. החל משנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20 החלו להופיע מיגונים מתוחכמים שלא על בסיס פלדה הומוגנית בלבד, שייעודם העיקרי היה להביס ראשי נפץ בעלי מטען חלול, שהיוו את האיום המרכזי על טנקים, אך גם פגזים מסורתיים שמשתמשים באנרגיה קינטית ומסה כדי להכריע את השריון. אף שהרכבו נותר מסווג, מוערך שריון ה'צ'ובהם' כמורכב ממתכות שונות, חומרים קרמיים, וחומרים אחרים המורכבים ביחד כדי להשיג מיגון משופר בהרבה יחסית לפלדה. הצ'ובהם אינו מחובר בקביעות לגוף הטנק; במקום זאת, מרכיבים "תיבות שריון" מרוכב ב"כיסים", הנמצאים בין הקירות הפנימיים והחיצוניים של הטנק, ואחר כך סוגרים את הכיסים בריתוך.
ב-1973 הסכימה ממשלת בריטניה לשתף את האמריקנים בפרטי השריון המתוחכם, והוא שולב לראשונה בטנק ה-M1 אברמס. מאוחר יותר הותקן הצ'ובהם גם בטנקי המערכה הבריטים צ'אלנג'ר 1, צ'אלנג'ר 2 וצ'אלנג'ר 3.
לקריאה נוספת

Zaloga, Steven J. M1 Abrams Main Battle Tank 1982-1992, Osprey Publishing 1993
קהילת ציון אמריקאית

קהילת ציון אמריקאית (באנגלית: American Zion Commonwealth) היא חברה ציונית מיישבת שנטלה חלק חשוב בהתיישבות היהודית בארץ ישראל בתקופת טרום המדינה.
היסטוריה

החברה נוסדה בארצות הברית בשנת 1914 על ידי מסדר בני ציון של ציוני אמריקה, כשמטרתה לרכוש קרקעות להתיישבות יהודית בארץ ישראל. בימי מלחמת העולם הראשונה הושבתה פעילות החברה. עם כיבוש הארץ על ידי הבריטים וכינון המנדט הבריטי חזרה החברה לפעילות מלאה. עיקר פעילותה הייתה בשנות העשרים.
החברה רכשה בלב עמק יזרעאל המערבי את האדמות שעליהן הוקם בשנת 1922 המושב בלפוריה, על שם הלורד ארתור ג'יימס בלפור בעל הצהרת בלפור.
בשנת 1924 רכשה החברה את אדמות הכפר איל פולה מידי פאודל ממשפחת סורסוק שישב בביירות והיה בעל אדמות הכפר. בשנת 1925 נוסדה על אדמות אלה העיר עפולה. עוד בטרם ייסוד עפולה רכשה החברה את האדמות עליהן הוקם כפר ילדים (כיום בתחומי העיר עפולה), שהיה כפר נוער ובעת מלחמת העולם השנייה שימש כבסיס אימונים של הנוטרים וכמועדון דאייה. עם קום המדינה הפך למחנה צבאי ושימש את צה"ל עד לשנות התשעים.
במערב העמק רכשה החברה את אדמות הכפר ג'דה, שעליו הוקמה בשנת 1925 רמת ישי.
בעמק זבולון רכשה החברה את אדמות הכפר הערבי כּוֹפְרִיתָא עבור אגודה דתית בוורשה בשם "עבודת ישראל", שהקימה עליו בשנת 1925 את קריית בנימין וכפר אתא, שהפכו לימים לקריית אתא.
גולת הכותרת של פעילות החברה הייתה רכישת שטח אדמה מהכפרים אג'ליל ואל-חרם מצפון לתל אביב עליו הוקמה בשנת 1924 העיר הרצליה, על שמו של חוזה המדינה תיאודור הרצל – כיום מן הערים הגדולות במדינה.
החברה מכרה את האדמות שרכשה ליהודים בארצות הברית ובפולין. רבים מרוכשי האדמות בפולין מימשו את רכישותיהם ובאו להתיישב עליהן. חלקם נספה בשואה, ואדמותיהם הן אדמות נעדרים. עם גל העלייה מחבר המדינות הגיעו גם צאצאים של רוכשים, שתבעו את זכותם בקרקע. יהודי ארצות הברית שרכשו אדמות מן החברה ראו בכך משהו שבין תרומה לבין השקעה לאחרית הימים. רבים מצאצאיהם מממשים כיום את ההשקעה.
הייחוד של החברה היה בכך שהעבירה לרוכשים זכות בעלות מלאה בקרקע, להבדיל מהקרן הקיימת לישראל, שהעבירה לרוכשי אדמותיה זכות חכירה בלבד.
במרוצת השנים הלכה פעילות החברה ופחתה, והיא עברה לניהולה של קרן היסוד. בשנת 1983 החל פירוק החברה בידי כונס הנכסים הרשמי. רוכשי קרקעות מן החברה או צאצאיהם שלא קיבלו עד אותה שנה את הבעלות באדמות שרכשו, הפכו לנושים של החברה. הואיל וחלק גדול מאותם רוכשים היה במעמד של נעדרים הועברו זכויות התביעה שלהם לאפוטרופוס הכללי. בזה תם התפקיד החשוב שמילאה החברה בהיסטוריה של ההתיישבות הציונית.
באופן רשמי החברה עודה קיימת (נכון ל-2007), ונמצאת בסטטוס של פירוק ומימוש נכסים.
בשתי הערים הגדולות שקמו ביוזמת החברה, עפולה והרצליה, ניתן למצוא רחובות בשם "קהילת ציון", שמנציחים את שמה.
לקריאה נוספת

מרדכי נאור, סיפורי הרצליה - 50 פרשיות בתולדות הרצליה, הוצאת ספריית יהודה דקל, המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, 2013, הפרק "'קהיליית ציון' מחליטה להקים מושבה", עמ' 13–16.
רחוב קהילת ציון בהרצליה
צ'ובוטיזאורוס

| צ'ובוטיזאורוס |
| --- | --- |
 
תקופה
קרטיקון תחתון 110 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
סוג:: צ'ובוטיזאורוס
מין:: Chubutisaurus insignis
שם מדעי
 Chubutisaurus

צ'ובוטיזאורוס (שם מדעי: Chubutisaurus; משמעות השם: "לטאת צ'ובוט") הוא סוג של דינוזאור זאורופוד מענף הטיטאנוזאורים, שחי במשך הקרטיקון התחתון במשך האלביאן.
מאפיינים

דינוזאור זה התגלה בתצורת סרו ברקינו (אנ') שבצ'ובוט, ארגנטינה ומכאן שמו. הוא תואר למדע בידי החוקר חיימה דל קורו ב-1975 והוערך שגילו 110 מיליון שנה. הדינוזאור הכיל מין יחיד - Chubutisaurus insignis.
הצ'ובוטיזאורוס היה זאורופוד גדול ואורך עצם הירך שלו הגיעה לאורך 168 סנטימטרים. ממדי גופו הגיעו לאורך של 18 מטרים ומשקל של 20 טונות על פי גרגורי ס. פאול בעוד החוקר תומאס ר. הולץ הבן העריך שהגיע לאורך 23 מטרים. הוא היה בעל צוואר ארוך ויכל להגיע בקלות לצמרות עצים גבוהים כמו מיני מחטניים שכיסו את ארגנטינה הקדומה ואותם לעס בעזרת שיניו המרובעות והקשיחות.
לא כל החוקרים רואים בסוג זה טיטאנוזאור אמיתי וחלקם משייכים אותו לקבוצה הגדולה יותר, סומפוספונדילי.
קוסטקו

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית, נסחרת בנאסד"ק, סמלה COST
 בורסה:  נאסד"ק (2 בינואר 1990–COST) 
 מייסדים:  ג'יימס סיניגל, ג'פרי ברוטמן 
 תקופת הפעילות:  1983–הווה (כ־41 שנים) 
 מיקום המטה:  איסקווה 
 משרד ראשי:  קינג קאונטי, מדינת וושינגטון, ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  קמעונאות (בסיטונאות)
 מוצרים עיקריים:  cash and carry 
 שווי שוק:  395.99 מיליארד דולר (10 באוקטובר 2024)
 הכנסות:  242 מיליארד דולר (2023)
 רווח תפעולי:  1,969,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2008) 
 רווח:  6.3 מיליארד דולר (2023)
 הון עצמי:  25,058,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־3 בספטמבר 2023) 
 מנכ"ל:  W. Craig Jelinek 
 עובדים:  316,000 (נכון ל־2023) 
  
 www.costco.com
 
חנות קוסטקו
קוסטקו (באנגלית: Costco) היא רשת חנויות הסיטונאות הגדולה ביותר בארצות הברית והתשיעית בעולם. נכון לפברואר 2024 החברה מפעילה 871 חנויות בארצות הברית, קנדה, אוסטרליה, מקסיקו, טאיוואן, קוריאה הדרומית, יפן וספרד. נכון לדצמבר 2023 היא רשת המזון השנייה הגדולה בעולם אחרי וולמארט.
מכירת הסחורות בחנויות החברה מתבצעת בסיטונאות ולחברי מועדון בלבד. ב-2014 היו לקוסטקו כ-55 מיליון חברי מועדון ומכירותיה הסתכמו ב-112.64 מיליארד דולר. קוסטקו היא החברה האמריקאית הראשונה שצמחה לשווי של 3 מיליארד דולר בתוך פחות משש שנים. חלק מהחנויות פתוחות לקהל הקונים וחלקן מוכרות במשלוח בלבד. כמו כן, חלק מהחנויות מתמחות בציוד משרדי ובעבר היו חנויות שהתמחו בכלי בית וכאלה שהתמחו במזון.
פנום פן

| --- | --- |
סמל פנום פןסמל פנום פן

פוטומונטז' של פנום פן
 מדינה:  קמבודיה קמבודיה
 ראש העיר:  פה סוצ'יאטוונג
 תאריך ייסוד:  1372
 שטח:  679 קמ"ר
 גובה:  14 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  2,281,951 (2019)
  ‑ צפיפות:  3,361 נפש לקמ"ר (2019)
 קואורדינטות:  11°33′00″N 104°55′00″E﻿ / ﻿11.55°N 104.91667°E﻿ / 11.55; 104.91667
 אזור זמן:  UTC +7
 http://www.phnompenh.gov.kh
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קמבודיה מוגדלת) סריי סיסופון באטאמבאנג סיאם ריפ קמפונג צ'אם סיהאנוקוויל קמפוט קמפונג צ'נאנג וייטנאם לאוס תאילנד מפרץ תאילנד  מפרץ טונקין פנום פן(למפת קמבודיה רגילה) סריי סיסופון באטאמבאנג סיאם ריפ קמפונג צ'אם סיהאנוקוויל קמפוט קמפונג צ'נאנג וייטנאם לאוס תאילנד מפרץ תאילנד  מפרץ טונקין פנום פן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
ארמון קבלת הפנים במתחם הארמון המלכותי בעיר פנום פן. התמונה צולמה ביום בו היה טקס הגשת כתב האמנה של שגריר. בחזית המבנה ניתן לראות את השטיח האדום ואת החיילים הניצבים דום בהמתנה לבואו של השגריר.
הפגודה משמשת כקבר לבני המלוכה ונמצאת במתחם הארמון המלכותי.
המבנה הצרפתי בחזית מבנה אחר, אשר ניתן למלך קמבודיה במתנה על ידי נפוליאון השלישי.
מתחם הארמון, מבט מנהר המקונג
פנום פן (בקמרית: ភ្នំពេញ, אלפבית פונטי בין לאומי: [pʰnʊm ˈpɨɲ]) היא בירת קמבודיה והגדולה שבעריה. נוסדה במאה ה-14 במפגש נהרות, וידעה מאז היסטוריה רבת תהפוכות. העיר, שבתחילת המאה ה-20 נודעה כ"פנינה של אסיה", רוקנה כמעט כליל מתושביה בתקופת שלטון הקמר רוז' במחצית השנייה של שנות השבעים. העיר מהווה את מרכזה הכלכלי והתרבותי של קמבודיה ואוכלוסייתה מונה כ-2.2 מיליון תושבים לפי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2019.
מיקום

העיר נמצאת בדרום קמבודיה לגדות הנהר טונלה סאפ, בסמוך למפגש הנהרות עם המקונג, ועם הנהר באסאכּ.
היסטוריה > הקמת העיר

מקור שמה של העיר מקדש "פנום דון פן" (Wat Phnom Daun Penh) או "מקדש הגבעה של פן". על פי אגדה רווחת, נבנה המקדש על ידי גברת עשירה בשם פֶּן, וכך נוסדה העיר. בעבר נקראה העיר "קרונג צ'אקטומוק" - "העיר בעלת ארבע הפנים" - וזאת בשל הצטלבות שלושת הנהרות היוצרים צורת "X". העיר הפכה בירת קמבודיה כאשר פונהאה יאט, מלכה של האימפריה הקמרית נמלט מאנגקור טום כאשר זו נכבשה על ידי סיאם בשנת 1431.
היסטוריה > פנינת אסיה

בשנת 1866 קבע המלך נורודום הראשון שפנום פן תהיה בירת המדינה ומושב הממשלה, וארמון המלוכה נבנה בעיר. חלק גדול מההתפתחות העירונית התרחש בתקופת החסות והשלטון הקולוניאלי הצרפתי (1863-1953) ששיפר את התשתיות ודרכי התחבורה. בשנות ה-20 של המאה ה-20 נודעה פנום פן כ"פנינת אסיה", והמשיכה להתפתח ולגדול. בשנות החמישים, עם קבלת העצמאות, החלה תנופת בנייה ביוזמת המלך נורודום סיהאנוק, בה נבנו מספר גדול של מיזמים, בהם התיאטרון הלאומי, האוניברסיטה המלכותית הקמרית, מרכז הספורט הלאומי ועוד. במקביל גדלה העיר ונוספו פרברים חדשים.
היסטוריה > שנות המלחמה ושלטון הקמר-רוז'

במהלך מלחמת וייטנאם, צפון-מזרח קמבודיה נהפך לזירת לחימה כאשר כוחות מצבא צפון וייטנאם עשו בה שימוש, והאזור הופצץ קשות על ידי ארצות הברית. פנום פן הוצפה בהמוני פליטים שנמלטו מהלחימה, וב-1975 מנתה האוכלוסייה מעל ל-2 מיליון תושבים, בחלקם הגדול פליטים.
ב-17 באפריל 1975, יום ראש השנה הקמבודי, נכבשה העיר על ידי הקמר רוז'. קמבודים רבים, בעיקר משכילים, בני השכבות העשירות ותומכי המשטר הישן, נאסרו והוצאו להורג. השגרירים והאזרחים הזרים גורשו מהמדינה, ומרבית האוכלוסייה פונתה בכפייה תוך ימים ספורים אל מחוץ לעיר. המפונים הועברו לכפרים כחלק מניסיון ליצור חברה המושתתת על חקלאים (פינויים בכפייה התרחשו גם בערים באתאמבאנג, קמפונג צ'אם, סיאם ריאפ וקמפונג טום).
היסטוריה > שיקום ופיתוח

לאחר שהקמר רוז' גורשו מהעיר בשנת 1979 על ידי כוחות וייטנאם, החלה העיר להיבנות מחדש באמצעות סיוע כספי מצרפת, מאוסטרליה ומיפן. כמו כן נתנו הבנק העולמי והבנק לפיתוח אסיה הלוואות לצורך בניית העיר.
ארכיטקטורה ואתרים

פנום פן של היום משופעת בסגנונות בנייה מגוונים מתקופות שונות: מבנים בסגנון קמרי מסורתי, בניינים קולוניאליים, מבנים עכשוויים ובניינים רבי קומות.
המבנה העתיק ביותר בעיר הוא ואט פנום. המקדש, הקיים מאז 1372, אז לפני האמונה נוסדה העיר, ניצב על גבעה מלאכותית קטנה והוא המבנה הדתי הגבוה ביותר בעיר. הוא כולל תוספות למבנה המקורי שנבנו לאורך מאות השנים שחלפו, והוא המוקד של חגיגות ראש השנה הקמבודית באפריל ושל חג הפצ'ום בן, יום האבות הקדמונים, הנחוג בסתיו.
בסוף המאה התשע עשרה, בתקופת השלטון הצרפתי, נבנה המוזיאון הלאומי, מבנה בסגנון קמרי קלסי ובו ניתן לראות אוסף עתיקות גדול מרחבי הממלכה. מבנה מרכזי נוסף הוא אנדרטת העצמאות, שנבנתה בשנות החמישים - אך בסגנון קמרי עתיק.
מתקופת השלטון הצרפתי נותרו וילות ומלונות פאר קולוניאליים, שדרות רחבות, וכן שוק פסאר טום-טמיי, שוק מקורה השוכן תחת כיפה גדולה, ומושך תיירים ותושבים רבים.
מבנים חשובים אחרים בעיר נבנו על ידי אדריכלים קמבודים בני המאה ה-20, בסגנון המשלב מבני באוהאוס ומבנים פוסט-מודרניים עם אלמנטים קמרים מסורתיים ברוח אנגקור.
בעיר שוכן המטה הראשי של הבנק המרכזי של קמבודיה.
מתחם הארמון המלכותי

האתר המפורסם ביותר הוא המתחם המפואר של הארמון המלכותי, (ששמו בקמרית: ព្រះបរមរាជាវាំងនៃរាជាណាចក្រកម្ពុជា  פריה ברון ריצ'ה ויק ניי פריה ריצ'ה נייאיק קמפוצ'יה) הכולל את ארמון המלך והמבנים הסובבים, ואת פגודת הכסף. המתחם משמש גם כמבנה מגורים למלך. המתחם משתרע על שטח רחב על גדות נהר המקונג. מתחם הארמון כולל גנים רבים, ארמון קבלת פנים, בו מקבל המלך את אורחיו וכן כתבי האמנה של שגרירים. מתחם הארמון כולל גם את מבני הקבורה של בני משפחת המלוכה. קברים אלה הם בצורת פגודות. המתחם נבנה ב-1866 ומאז הוא מאוכלס על ידי משפחת המלוכה, למעט שנות שלטון הקמר רוז'. בתקופה זו עבר המלך נורודום סיהאנוק לגור בסין וחזר לגור במתחם לאחר מיגור הקמר רוז' על ידי וייטנאם. סיהאנוק ויתר על המלוכה בשנת 2004 וחזר להתגורר בסין. כיום מתגורר במתחם הארמון המלך נורודום סיהאמוני, בנו של סיהאנוק.
המתחם נבנה לאחר שהמלך נורודום אשר מלך בין השנים 1834-1904 העביר את בירת קמבודיה לפנום פן מאודונג הנמצאת 40 ק"מ צפונית לה. לפני כן שכן ארמון המלך באנגקור (מהמאה ה-9 ועד המאה ה-15). המתחם נבנה בהדרגה מעל מבצר עתיק ששמו היה "בָּאנְטי קֵב". חזית המתחם היא לכיוון מזרח, על גדתו המערבית של נהר המקונג. כאשר מגיעים לפנום פן מווייטנאם בסירה דרך הנהר אפשר לראותו מרחוק. הארמון מוקם במקום בו הנהר מתעקל. הוא בולט על רקע יתר המבנים שליד הנהר.
המתחם מחולק לשלושה מתחמי משנה: באזור הצפוני נמצאים פגודת הכסף וארמון קמרין, במתחם המרכזי נמצא ארמון קבלת הפנים. המבנים במתחם נבנו בהדרגה, חלקם פורקו ונבנו מחדש, וחלקם הם מהמאה ה-14. אחד המבנים במתחם הוא מבנה בסגנון צרפתי אשר ניתן במתנה למלך קמבודיה על ידי נפוליאון השלישי.
שלטון מקומי

העיר פנום פן היא אחת ממחוזות קמבודיה. העיר מחולקת לשבעה רבעים:
1201 Chamkar Mon
1202 Doun Penh
1203 Prampir Meakkara
1204 Tuol Kouk
1205 Dangkao
1206 Mean Chey
1207 Ruessei Kaev
ערים תאומות

ארצות הברית לוול, מסצ'וסטס, ארצות הברית
לאוס ויינטיאן, לאוס