stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ורג' היל
הערות שוליים

1 2  Spurs News, באתר NBA.COM/Spurs‏, 29 ביולי 2008
↑  ג'ף רבג'ונס, The Magnificent Seven: Indy-area high school basketball stars now compete in the NBA, באתר IndyStar.com
↑  San Antonio Bound!, באתר IUPUI‏, 26 ביוני 2008
↑  IUPUI's George Hill dreams of having his name called, באתר ALLVOICES‏, 26 ביוני 2008
↑  ג'ף מקדונלד, George Hill late scratch w/ thumb injury, באתר ROTOWORLD‏, 21 בינואר 2008
↑  NBA Mavericks at Spurs Boxscore, באתר NBA.COM‏, 4 בנובמבר 2008
↑  ג'ף מקדונלד, Hill leads Spurs past Rockets, באתר MySA.com‏, 1 באפריל 2010
↑  כריס דאנקן, Rockets G Brooks NBA's most improved player, באתר ALLVOICES‏, 22 באפריל 2010
↑  Spurs vs. Mavs, Game 4 boxscore, באתר YAHOO! SPORTS
↑  היל נשלח בטרייד לאינדיאנה פייסרס, באתר ESPN‏, 24 ביוני 2011
↑  היל נשלח ליוטה ג'אז, באתר הקבוצה, 7 ביולי 2016
↑  היל חותם על חוזה בסקרמנטו, באתר הקבוצה, 10 ביולי 2017
↑  היל ורודני הוד נשלחים לקליבלנד קאבלירס, באתר הקבוצה, 8 בפברואר 2018
↑  היל וג'ייסון סמית' נשלחים למילווקי באקס, באתר הקבוצה, 7 בדצמבר 2018
↑  היל חותם על חוזה במילווקי, באתר הקבוצה, 9 ביולי 2019
↑  היל מסכם על חוזה במילווקי, באתר basketballinsiders.com,‏ 30 ביוני 2019
↑  הת'אנדר מצרפים חמישה שחקנים, באתר הקבוצה, 24 בנובמבר 2020
↑  דייוויד ת'ורפ, Rookie Watch: Welcome, Westbrook, באתר ESPN‏, 21-11-2008
↑  Spurs 2008 Draft : Spurs Head Coach Gregg Popovich , באתר YOUTUBE
היל מגן על ג'מיר נלסון
היל במרץ 2010
היל על הספסל בזמן שהיה פצוע בדצמבר 2010
דורון בר

| --- | --- |

פרופ' דורון בר, 2015
 לידה:  6 ביולי 1965 (בן 59) ירושלים 
 ענף מדעי:  גאוגרפיה היסטורית
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מנחה לדוקטורט:  ריכב רובין 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים  מכון שכטר למדעי היהדות 
 תרומות עיקריות
 חקר הגאוגרפיה ההיסטורית של ארץ ישראל בשלהי העת העתיקה
 
דורון בָּר (נולד ב-6 ביולי 1965) הוא גאוגרף היסטורי ישראלי, כיהן כנשיא מכון שכטר למדעי היהדות. מחקריו של בר בוחנים את הגאוגרפיה ההיסטורית של ארץ ישראל בשלהי העת העתיקה, וכן את ההתפתחות של המקומות הקדושים ותופעת העלייה לרגל החל מהעת העתיקה ועד למאות ה-19 וה-20.
ביוגרפיה

נולד כדור שביעי בירושלים. בעל תואר דוקטור מן האוניברסיטה העברית בירושלים (2002). עבודת הדוקטורט שלו, בהנחיית ריכב רובין עסקה בשינויים באוכלוסייה הכפרית בארץ ישראל ובתיפרוסתה מלאחר מרד בר כוכבא ועד לכיבוש הערבי. את לימודי הפוסט דוקטורט ערך באוניברסיטת מרילנד. במהלך לימודיו זכה במספר פרסים ומלגות, בהן פרס רחל ינאית בן-צבי (1999), פרס פרנסיס גונטר (1998, 1997), מענק מחקר ממרכז שיין עבור חקר התפתחות מפת המקומות הקדושים היהודים בשנים 1948–1977 באזור הגליל, מלגות ומענקי מחקר מן האוניברסיטה העברית והמרכז ללימודים מתקדמים ביהדות של אוניברסיטת פנסילבניה ופרס קקסט של מכון שכטר, המוענק פעם בשנתיים לחבר סגל פנימי עבור מצוינות במחקר (ב-2013).
מאז שנת 2000 הוא חבר סגל קבוע במסלול לימודי ארץ ישראל, תרבות ומרחב במכון שכטר למדעי היהדות. בשנת 2009 מונה למרצה בכיר וכיועץ אקדמי ללימודי ארץ ישראל, בשנת 2012 מונה לדיקן המכון, ובשנת 2015 מונה לפרופסור חבר במכון ולנשיאו. כמו כן לימד בר בחוג לגאוגרפיה באוניברסיטה העברית (2013-2004), באקדמיה לאמנות בצלאל (בתוכנית לתואר שני בעיצוב עירוני, 2013-2000), באוניברסיטה הפתוחה, בבית ברל ועוד.
מבחר מפרסומיו > ספריו

לקדש ארץ: התפתחות המקומות הקדושים היהודיים במדינת ישראל, 1968-1948, יד יצחק בן-צבי, 2007
"ומלאו את הארץ": התיישבות בארץ ישראל בתקופה הרומית המאוחרת והביזנטית 135–640 לסה"נ, יד יצחק בן-צבי, תשס"ח
אידאולוגיה ונוף סמלי - קבורתם בשנית של אנשי שם יהודיים באדמת ארץ ישראל 1967-1904, הוצאת ספרים ע"ש מאגנס, תשע"ה
the challenge of shaping a Holocaust remembrance site, 1942–1976, (De Gruyter, 2021)
מבחר מפרסומיו > ספרים בעריכתו

קובי כהן-הטב, אסף זלצר, דורון בר (עורכים), עיר בראי מחקרה: מחקרים בגאוגרפיה היסטורית יישובית של ירושלים, הוצאת מאגנס, 2011
D. Bar and E. Meron (eds.), Planning and Conserving Jerusalem: The Challenge of an Ancient City 1973-2003, Jerusalem: Yad Yizhak Ben Zvi, 2009
מבחר מפרסומיו > מבחר ממאמריו

רשימת המאמרים של דורון בר באתר רמב"י
דורון בר, ‏גבולה הדרומי של 'איליה קפיטולינה' ומיקומו של מחנה הלגיון הרומי העשירי, קתדרה 69, ספטמבר 1993, עמ' 56-37
דורון בר, ‏תגובה לדברי הלל גבע, קתדרה 73, ספטמבר 1994, עמ' 188-187(גרסה טקסטואלית באתר סנונית)
דורון בר, ‏התיישבות וכלכלה בארץ-ישראל בתקופה הרומית המאוחרת ובתקופה הביזנטית (641-70 לספירה), קתדרה 107, אפריל 2003, עמ' 46-29
דורון בר ומיכאל ארליך, ‏תיאור ירושלים בחיבור "מסע מבורדו": היבטים גאוגרפיים ותיאולוגיים, קתדרה 113, תשרי תשס"ה, עמ' 35-52
המקומות הקדושים במדינת ישראל - 1948–1967, דרך אגדה: ביטאון המרכז להוראת האגדה, מכללת אפרתה, 9: 17-24, 2006.
"מקומות קדושים יהודיים ואתרי עלייה לרגל במערב ירושלים, 1948-1967", ארץ ישראל: מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה, 28: 331-338, 2007.
המקומות הקדושים ליהודים במדינת ישראל: בין מסורת לחידוש, בתוך: זמנים 110, אביב 2010
'"לאן נפנה ביום השואה?": "יער הקדושים" וההתלבטות בשאלת הנצחת זכר השואה', קתדרה 140 (תשע"א), 103–130
כנסיות בירושלים ובשאר ערי ארץ ישראל בשלהי העת העתיקה, בתוך: עיר בראי מחקרה, מכון שכטר למדעי היהדות ומאגנס, האוניברסיטה העברית, 1-24, 2011.
קדוש לרגע - "מערת האריה" בממילא, בתוך: עת-מול 231, נובמבר 2013 עמ' 23–26
בית שערים: אתר ארכאולוגי וגן לאומי או מקום קדוש?, בתוך: ארכיון, 17, האיגוד הישראלי לארכיונאות ולמידע 2013, עמ' 41–47
פנתיאון האומה בהר המנוחות, בתוך עת-מול 228, יד יצחק בן-צבי, אייר תשע"ג
בין קדושה מוסלמית ליהודית: ראשית תהליך הייהוד של המקומות הקדושים המוסלמיים במדינת ישראל 1948-1967, ישראל: כתב עת לחקר הציונות ומדינת ישראל: היסטוריה תרבות חברה, 22: 133-158, 2014
פורס מפה ומקדש, סגולה
דמוקרטיה אמיתית

| --- | --- |
 מדינה:  ארובה 
 מנהיגים:  אנדין ביקר
 תקופת הפעילות:  20 באוגוסט 2004 – 2017 (כ־12 שנים)
 התמזגה לתוך:  מפלגת POR
 מיקום במפה הפוליטית:  ימין מרכז
 ארגונים בינלאומיים:  האיחוד הדמוקרטי העולמי (משקיף)
 צבעים רשמיים:  אדום
 www.cambioawor.com
 
דמוקרטיה אמיתית (בהולנדית: Echte Democratie; בפפיאמנטו: Democracia Real) היא מפלגה פוליטית בארובה.
היסטוריית הבחירות

המפלגה הוקמה על ידי אנדין ביקר ב-20 באוגוסט 2004. בבחירות המוקדמות ב-23 בספטמבר 2005, המפלגה זכתה ב-3.98% מהקולות העממיים, אך לא הצליחה לזכות במנדט.
בבחירות 2009 ב-25 בספטמבר 2009 זכתה המפלגה במושב יחיד.
בבחירות 2013 הצליחה המפלגה לשמור על המושב היחיד. המפלגה לא השתתפה בבחירות 2017, אלא התמזגה עם מפלגת POR.
הערות שוליים

↑  "Aruba Overheid / Bestuur & organisatie / Vaststelling verkiezingsuitslag 2005". Government of Aruba. נבדק ב-30 בספטמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Margaret Wever. "Aruba's opposition party wins parliament elections". Taiwan News. Associated Press. נבדק ב-2009-09-29.
↑  "DP congratulates new Aruba govt". St. Maarten: The Daily Herald. אורכב מ-המקור ב-2 באוקטובר 2009. נבדק ב-2009-09-29. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Aruba Overheid / Bestuur & organisatie / Vaststelling verkiezingsuitslag 2013". Government of Aruba. נבדק ב-26 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
דני וסלי

דני וסלי ובמאי הטלוויזיה בני כרמלי בהדלקת נרות חנוכה במשרדי "רשת".
דני וסלי עם דן שילון ויוחנן צנגן בעת שכיהן כמנהל התוכניות ב"רשת".
דניאל (דני) וסלי (נולד ב-30 בספטמבר 1950) הוא מפיק טלוויזיה. עם מינויו של יאיר לפיד לראש הממשלה ה-14 ב-30 ביוני 2022, מונה וסלי לראש הסגל של לשכת ראש הממשלה.
ביוגרפיה

וסלי נולד בתל אביב להורים שעלו מצ'כוסלובקיה. בשירותו הצבאי שירת בלהקת פיקוד המרכז, והיה לסולנה. הוא השתתף בתוכניתה של הלהקה "רד אלינו לבקעה" (1969), והיה הסולן בשירים המצליחים "אנחנו שנינו מאותו הכפר" ו"שירו של צנחן". כעבור שנה השתתף בתוכנית "ליד הירדן" שהעלתה הלהקה. לאחר שחרורו מהצבא הצטרף כעיתונאי לגלי צה"ל, שם ערך והגיש תוכניות אקטואליה שונות.
ב-1983 הצטרף לחברת ההפקות "רימון תקשורת", שהייתה בבעלות דן שילון וארנון צוקרמן. החברה הוקמה בכדי להתמודד במכרז להקמת ערוץ 2, שלבסוף בוטל באותה עת. ב-1985 פרץ סכסוך עסקי בין שילון וצוקרמן והחברה נסגרה. ווסלי הצטרף אחר כך לחברת התקשורת "רשת", והיווה אחד ממקימיה יחד עם שילון. במקביל באותן השנים המשיך לשמש כמגיש ועורך בגלי צה"ל.
במסגרת "רשת" הפיקו שילון ווסלי תוכניות טלוויזיה בישראל ולערוצים זרים. בשנת 1991 החל וסלי להפיק, בערוץ 2 הניסיוני, את התוכנית "בשידור חי עם דן שילון" ואת "פספוסים פלוס" (הגרסה הראשונה של התוכנית "פספוסים"). וסלי השתתף בצוות שהוביל את החברה לזכייה במכרז לשידורים המסחריים בערוץ 2, וכיהן כמפיק הראשי עם תחילת השידורים בנובמבר 1993, ולאחר מכן מנהל התוכניות שלה עד סוף 1997.
לאחר מכן הקים וסלי את חברת ההפקה "וסלי תקשורת והפקות", שהפיקה בין היתר את תוכניות האירוח "פגישה לילית" (1996–2005) בהנחיית קובי מידן, "יאיר לפיד", (2000–2007) ו"יצפאן" (2001–2006).
בשנת 2010 הפיק את תוכניות הטלוויזיה התיעודיות "ככה ניצחנו" ו"איפה היית כשרבין נרצח?".
בשנת 2011 הפיק סדרת תוכניות של תוכני ועידת TED, בהנחיית יאיר לפיד, עבור "שידורי רשת" בערוץ 2.
לאחר שלפיד הכריז על הצטרפותו לפוליטיקה ועל הקמת מפלגת יש עתיד בראשותו, הצטרף וסלי לצוות שהוביל את הקמפיין הראשון של המפלגה, לבחירות לכנסת ה-19, ונתן ללפיד ערבות של 130 אלף שקל. בבחירות אלה המפלגה זכתה ב-19 מנדטים. לאחר היוודע תוצאות הבחירות, הוא מונה לחבר בצוות המשא ומתן הקואליציוני של יש עתיד. לאחר שלפיד מונה לשר האוצר, שימש וסלי ראש המטה שלו.
וסלי המשיך במשך השנים להיות חבר ב"פורום המרתף", קבוצת היועצים הקרובה של יאיר לפיד.
חיים אישיים

וסלי בעל תואר ראשון בכלכלה ובמנהל עסקים מאוניברסיטת בר-אילן. במשך כמה שנים, בעת שהיה שליח גלי צה"ל בארצות הברית, היה וסלי בן זוגה של העיתונאית יעל דן, עמה התגורר בניו יורק.
מתגורר ברמת השרון, נשוי לצלמת ורדי כהנא ואב לשניים.
הערות שוליים

↑   מיכאל האוזר טוב, הכוורת של לפיד תורכב מיועציו הוותיקים, בניסיון להימנע מהטעויות של בנט, באתר הארץ, 30 ביוני 2022
1 2 3  טל שניידר, חן מענית, ‏נא להכיר: דני וסלי - האדם הקרוב ביותר ליאיר לפיד, באתר גלובס, 13 בפברואר 2013
↑  אילנה ברנשטיין, וסלי ופנטום הצפירה, חדשות, 6 במאי 1992
↑  ביוגרפיה של דני וסלי, באתר MOOMA
↑  שילון: שיהיה מסחרי, כותרת ראשית, 29 בדצמבר 1982
↑  נועם ברקוביץ, רדיו קולאז' מלחמה, חדשות, 8 ביוני 1986
רונית אנטלר, ברשות השידור שוב ישתמשו במונח אינתיפאדה, חדשות, 6 ביוני 1989
↑  רות הדר, הגר רם, חזות התזמורת, חדשות, 5 בנובמבר 1987
↑  הגר רם, עזרו לנו לעזור לכם - "בשידור חי" תצא לחופשה של חודשיים החל מסוף מאי, חדשות, 26 בפברואר 1992
רונית הורביץ, דן שתלטן, חדשות, 29 באוקטובר 1993
↑  רונית הורביץ, אבא, ממי זה האיש הזה עם הזקן?, חדשות, 5 באוקטובר 1993
↑  אביבה קרול, ‏רשת: נתחיל בשידור מגזין הבוקר כבר השבוע, באתר גלובס, 30 בדצמבר 1996
↑  אביבה קרול, ‏רשת של חילופים, באתר גלובס, 7 באפריל 1997
↑  פרופיל עסקי, באתר גלובס, 17 ביוני 2010
↑  אביבה קרול, ‏יצפאן האריך בשנתיים נוספות את החוזה עם ערוץ 3, באתר גלובס, 16 בינואר 2002
↑  סער גמזו, עכבר העיר, "ככה ניצחנו" - והצופים הפסידו, באתר הארץ, 9 ביוני 2010
↑  רועי ברק, ‏14% רייטינג ל"איפה היית כשרבין נרצח"; "המירוץ למיליון" עם 27.9%, באתר גלובס, 9 בנובמבר 2011
↑  כתב גלובס, ‏הערב: תוכנית ראשונה של תכני TED בזכיינית רשת, באתר גלובס, 22 במאי 2011
↑  שוקי שדה, מי אנשי העסקים, בכירי התקשורת והפוליטיקאים הקשורים ליאיר לפיד?, באתר הארץ, 20 ביוני 2012
↑  צבי זרחיה, מיהם 79 בעלי ההון שנתנו ליש עתיד ערבות לפני הבחירות, באתר הארץ, 26 במרץ 2013
↑   שוקי שדה, הכירו את האיש שיאיר לפיד חייב לו 19 מנדטים, באתר הארץ, 8 בפברואר 2013
↑  צביקה ברוט, כתב ynet ו"ידיעות אחרונות", יאיר לפיד הציג את צוות המשא ומתן הקואליציוני, באתר ynet, 24 בינואר 2013
↑   מוטי בסוק, לפיד ינהל בת"א את ישיבת האוצר ראשונה, באתר TheMarker‏, 19 במרץ 2013
 איתן אבריאל ומוטי בסוק, לפיד: "מודאג מאוד מהנתונים הכלכליים המוצגים בפני", באתר TheMarker‏, 25 במרץ 2013
↑   נחמיה שטרסלר, במרתף של לפיד, באתר הארץ, 30 בספטמבר 2014
 חגי עמית, הפגישות הליליות במרתף: כך עשה יאיר לפיד משהו שאיש לא עשה לפניו, באתר הארץ, 18 ביוני 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 83d184de-4f63-45ab-afb5-0021e122761e
דרב אל-ארבעין

| --- | --- |

שרידי מצד רומי (קַצר אל-לבח'ה) על הדרך בצפון שקע ח'ארגה
 מידע כללי
 כינוי:  דרך הארבעים
 מיקום
 מדינה:  סודאן סודאן מצרים מצרים
 נקודת סיום:  Kobbei, אסיוט 
  מפת נתיב השיירות דרבּ אל-ארבעין; הובאה בספרו מ-1799 של ויליאם ג'ורג' בראון, האירופי הראשון שעבר בדרך זו
 
דַרבּ אל-ארבעין (בערבית: درب الأربعين, "דרך הארבעים") היא דרך שיירות היסטורית שחיברה בין סודאן למצרים והייתה אחת הדרכים הראשיות במערכת הדרכים חוצות הסהרה.
פיתולי דרבּ אל-ארבעין במתלול הגובל בשקע ח'ארגה
הנתיב ותולדותיו

נתיב דרבּ אל-ארבעין עקף את עמק הנילוס ממערבו, עבר וקישר בין נאות מדבר. התוואי שלו נמשך בכיוון כללי דרום-מערב–צפון-מזרח, החל באל-פאשר (الفاشر) (אנ') בחבל דארפֿוּר במערב סודאן וכלה במנפלוט שעל הנילוס במחוז אסיוט במצרים. אורכהּ של הדרך מגיע לכ-1,800 ק"מ.
הדרך הייתה עורק מסחרי ותרבותי בנתיב שהוליך מלב אפריקה, והיא ידועה עוד מתקופת הממלכה הקדומה של מצרים. עבדים שחורים היו המרכיב העיקרי בסחר שעבר בה וכן חפצי מותרות רווחיים, כגון נוצות יענים, שנהב, ניבי היפופוטם, קרני קרנפים, קרשי הובנה, גומי ערביקום וזהב. היבוא ממצרים כלל בין היתר אריגי כותנה ומשי שיובא ממרחקים, להבי חרבות וכלי נשק חם, סבון ונייר ואף אבני חן ותכשיטים.
האירופי הראשון בעידן המודרני שעשה את דרבּ אל-ארבעין למלוא אורכּה היה הנוסע האנגלי ויליאם ג'ורג' בראון שהצטרף ב-1793 לשיירה השנתית בדרכה דרומה, עוכב בדרפור וחזר באותה דרך צפונה מקץ שנתיים. בספרו מ-1799 כתב על מסעו בדרך זו ופירוט את הסחורות שנשאו. השיירה שאליה הצטרף מנתה כ-500 גמלים ועשתה את הדרך מאסיוט לקָצהָ בסודאן במשך 58 ימים. החוקר הבריטי ביל קנדי שו, שעבר בדרך זו בשנות ה-20 של המאה ה-20, עדיין הרבה לצטט מתוך בראון.
שקיעתה של הדרך מסתמנת במאה ה-19 ומיוחסת להפסקת סחר העבדים, להתייבשות מקורות מים וכן לסדר ולביטחון בעמק הנילוס שהקנו הבריטים ובכך ייתרו את דרך המדבר הקשה. בנתיב שמלוקסור בעמק הנילוס לנאת ח'ארגה עוברת מסילת ברזל, ומקטעים גדולים מדרך הגמלים העתיקה סלולים באספלט שמָחָה את עקבותיהם.
לקריאה נוספת

Michael Asher, In search of the forty days road, Harlow: Longman, 1984 (ISBN 978-0-582-78364-5)
הערות שוליים

1 2  Travels in Africa, Egypt, and Syria, from the Year 1792 to 1798
↑  מקובל להבין את המונח "ארבעים" כמספר הימים שנדרשו למסע בדרך זו, אף שהעוברים בה בפועל ציינו פרקי זמן ארוכים יותר; יש המייחסים את המספר למקטעי המסע שבין תחנותיה; 40 הוא גם מספר טיפולוגי
↑  ובכיוון כללי דרום-דרום-מערב לצפון-צפון-מזרח מח'ארגה לאסיוט
↑  פירוט התחנות בדרבּ אל-ארבעין באתר ויקימסע (בגרמנית)
דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-19

| --- | --- |

סמל הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:  אס אס ואפן אס אס
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  7 בינואר 1944 – 8 במאי 1945 (שנה)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים
דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-19 (הלטבית ה-2) (בגרמנית: 19. Waffen-Grenadier-Division der SS (lettische Nr. 2) בלטבית: 19. ieroču SS grenadieru divīzija (latviešu Nr. 2)) הייתה דיוויזיה של הוואפן אס אס אשר לחמה במלחמת העולם השנייה. חיילי הדיוויזיה היו מתנדבים מלטביה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-7 בינואר 1944 וכמפקדה הראשון מונה היינריך שולדט. כבסיס להקמת הדיוויזיה שימשה בריגדת המתנדבים הלטבים ה-2 של האס אס, ושמה המקורי היה דיוויזיית המתנדבים הלטבים ה-19. רוב החיילים הלטבים בדיוויזיה היו באמת מתנדבים, אולם חלקם גויסו בכפייה. הדיוויזיה לחמה בקרבות הנסיגה בחזית המזרחית במסגרת הקורפוס ה-38. ביוני של אותה שנה שונה שמה של הדיוויזיה ל"דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-19". דיוויזיה זו, וכך גם הדיוויזיה האחות שלה, דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-15 (הלטבית ה-1), השתייכו שתיהן לכוח שנודע בשם הלגיון הלטבי. ביולי 1944 הושמדה הדיוויזיה ה-15 בקרבות כנגד הצבא האדום, ושרידיה סופחו לדיוויזיה ה-19. בעקבות מבצע בגרטיון, כותרה הדיוויזיה, יחד עם כל קבוצת ארמיות צפון בקורלנד שבלטביה. היטלר סירב בעקשנות לפנותם משם, והורה לשנות את שמה של קבוצת הארמיות לקבוצת ארמיות קורלנד. ב-8 במאי 1945 נכנעה כל הקבוצה כאיש אחד לסובייטים. חלק מחיילי הדיוויזיה המשיכו להילחם בסובייטים כפרטיזנים שנודעו בכינוי אחי היער.
מפקדים

בריגדפיהרר היינריך שולדט (7 בינואר 1944 - 15 במרץ 1944)
שטנדרטנפיהרר פרידריך-וילהלם בוש (15 במרץ 1944 - 13 באפריל 1944)
גרופנפיהרר ברונו סטיקנבאכן (13 באפריל 1944 - 8 במאי 1945)
גרניט ג'אקה

גראניט ג'אקה (באלבנית: Granit Xhaka‏; 27 בספטמבר 1992) הוא כדורגלן שווייצרי, המשחק בעמדת הקשר בקבוצת באייר לברקוזן מהבונדסליגה ובנבחרת שווייץ.
חיים אישיים

ג'אקה נולד בשווייץ למשפחה ממוצא אלבני שהיגרה מקוסובו לשווייץ בשנת 1990. אחיו הצעיר של הכדורגלן טאולנט ג'אקה המשחק בנבחרת אלבניה. בשנת 2017 נישא לבת זוגו לאוניטה לקאיי ויש להם שתי בנות שנולדו בשנת 2019  ובשנת 2021.
קריירת מועדונים > פ.צ. בזל

ג'אקה החל את דרכו באקדמיה של קונקורדיה בזל ובשנת 2002 יחד עם אחיו טאולנט עבר לאקדמיה של פ.צ. בזל. שם שיחק בכל קבוצות הגיל של המועדון עד שעלה לקבוצה הבוגרת בתחילת עונת 2010/2011. את הופעת הבכורה שלו במועדון ערך ב-28 ביולי 2010 בסיבוב המקודמות השלישי של ליגת האלופות נגד דברצן מהונגריה. הוא נכנס כמחליף ו-4 דקות לאחר מכן כבש את שער השני של בזל במשחק שנגמר בתוצאה 2–0 לטובת בזל. ב-21 באוגוסט ערך ג'אקה את הופעת הבכורה שלו בליגה בתיקו 1–1 עם תון. גם את שע הבכורה שלו בליגה הוא כבש נגד תון במשחק שהתקיים ב-15 במאי 2011 בו ניצחה בזל 5–1. בתום העונה זכה ג'אקה עם בזל באליפות כשלו 19 הופעות ושער אחד. בעונה לאחר מכן זכה עם בזל בדאבל. עם 23 הופעות בליגה ו-4 בגביע. אליהן הוסיף 8 הופעות בליגת האלופות כשבזל הגיעה עד שמינית הגמר.
קריירת מועדונים > בורוסיה מנשנגלדבאך

ב-18 במאי 2012 חתם ג'אקה על חוזה ל-5 שנים בבורוסיה מנשנגלדבך מהבונדסליגה תמורת דמי העברה המוערכים ב-8.5 מיליון אירו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-18 באוגוסט 2012 בניצחון 2–0 של מנשנגלדבאך על אלמניה אאכן במסגרת הגביע הגרמני. ב-25 באוגוסט ערך ג'אקה את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה בניצחון הביתי 2–1 מול הופנהיים. ב-15 בספטמבר הוא הבקיע את שערו הראשון והיחיד לעונת 2012/2013 בהפסד 2–3 לנירנברג. בסך הכל הוא סיים את העונה עם 32 הופעות ושער אחד בכל המסגרות. את עונתו השנייה במועדון עונת 2013/2014 סיים ג'אקה עם 29 הופעות וללא שערים בכל המסגרות. העונה השלישית של ג'אקה במועדון עונת 2014/2015 הייתה מוצלחת יותר הוא כבש 2 שערים ב-30 הופעות בליגה ונבחר להרכב העונה בליגה. באירופה הוא כבש 3 שערים ב-9 הופעות בליגה האירופית, כשמנשנגלדבאך הצליחה לעבור את שלב הבתים. ובסך הכל היו לו 5 שערים ב-42 הופעות בכל המסגרות. את העונה הרביעית של במנשנגלדבאך עונת 2015/2016 סיים ג'אקה עם 3 שערים ב-36 הופעות בכל המסגרות שכללו גם 5 הופעות בליגת האלופות ולקראת שנתו האחרונה בחוזה הוא החל לעורר עניין אצל מועדונים גדולים.
קריירת מועדונים > ארסנל

ב-25 במאי 2016 חתם ג'אקה בארסנל מהפרמייר ליג. תמורת סכום של 30 מיליון פאונד. ב-29 ביולי 2016 ערך ג'אקה את הופעת הבכורה שלו במשחק ראווה נגד כוכבי ליגת ה-MLS בו ניצחה ארסנל 2–1.  את הופעת הבכורה התחרותית שלו בקבוצה הוא ערך ב-14 באוגוסט 2016 במחזור הפתיחה של עונת 2016/2017 בפרמייר ליג בהפסד של ארסנל 3–4 לליברפול. את שער הבכורה שלו במועדון הוא כבש ב-17 בספטמבר בניצחון 4–1 של ארסנל על האל סיטי. ובסך הכל סיים את עונת הבכורה שלו בארסנל עם 4 שערים ב-46 הופעות בכל המסגרות, עונה בה זכה עם ארסנל בגביע האנגלי לאחר ניצחון 2–1 על צ'לסי בגמר. את עונתו השנייה במועדון עונת 2017/2018 החל ג'אקה עם זכייה במגן הקהילה לאחר ניצחון בפנדלים על האלופה צ'לסי לאחר שהמשחק הסתיים בתוצאה 1–1. ואת העונה סיים ג'אקה עם 3 שערים ב-48 הופעות בכל המסגרות והפך לבורג מרכזי בקבוצה. את עונתו השלישית במועדון עונת 2018/2019 סיים ג'אקה עם 4 שערים ב-40 הופעות בכל המסגרות, והמשיך לשמש בורג מרכזי בקישור הקבוצה. ב-27 בספטמבר 2019 הכריז המאמן אונאי אמרי כי ג'אקה ימונה לקפטן הקבוצה במקום לורן קוסיילני שעזב בסיום עונת 2018/2019. ב-27 באוקטובר 2019 במשחק נגד קריסטל פאלאס באצטדיון האמירויות ג'אקה הוחלף בדקה ה-61 והתעמת עם הקהל הביתי של המועדון. וב-5 בנובמבר בעקבות התקרית נשלל ממנו סרט הקפטן והועבר לפייר-אמריק אובאמיינג  לאחר התקרית ג'אקה נגרע מסגל הקבוצה, והיה נראה שהוא הולך לעזוב בחלון ההעברות של ינואר. אך בסוף נובמבר פוטר המאמן אונאי אמרי, ובדצמבר מונה במקומו מיקל ארטטה שנתן לג'אקה הזדמנות נוספת. בסך הכל בעונת 2019/2020 שותף ג'אקה ב-41 משחקים וכבש שער אחד בכל המסגרות. כאשר ב-1 באוגוסט 2020 פתח ג'אקה בגמר הגביע האנגלי שנדחה עקב מגפת הקורונה וזכה בגביע שני עם המועדון לאחר שארסנל ניצחה פעם נוספת בגמר 2–1 את צ'לסי. ב-28 באוגוסט 2020 פתח ג'אקה במשחק מגן הקהילה נגד האלופה ליברפול וזכה בתואר נוסף עם המועדון לאחר שארסנל ניצחה בפנדלים. ואת עונת 2020/2021 הוא סיים עם שער אחד ב-45 הופעות בכל המסגרות. עונת 2021/2022 שהייתה עונתו השישית בקבוצה הייתה עונה בה ארסנל לא שיחקה באירופה לראשונה מאז עונת 1990/1991. וג'אקה סיים אותה עם שער אחד ב-30 הופעות. עונתו השביעית בקבוצה עונת 2022/2023 הייתה העונה המוצלחת ביותר של ג'אקה עבור ארסנל הוא סיים את העונה עם 9 שערים ב-47 הופעות בכל המסגרות כולל 7 שערי ליגה והיה חלק משמעותי בקבוצה שהתמודדה על האליפות עד למחזורים האחרונים אך הפסידה אותה לטובת מנצ'סטר סיטי. בסך הכל ב-7 עונות בארסנל שותף ג'אקה ב-297 משחקים בהם כבש 23 שערים.
קריירת מועדונים > באייר לברקוזן

ב-6 ביולי 2023 חתם ג'אקה על חוזה ל-5 שנים בבאייר לברקוזן מהבונדסליגה אשר שילמה עבורו לארסנל 25 מיליון אירו (21.4 מיליון ליש"ט)  ב-12 באוגוסט 2023 ערך ג'אקה הופעת בכורה במועדון, כשפתח במשחק בו ניצחה לברקוזן 8–0 את טאוטוניה אוטנסן במסגרת הגביע הגרמני. ב-19 באוגוסט ערך ג'אקה הופעת בכורה עבור לברקוזן בבונדסליגה בניצחון 3–2 על ר.ב. לייפציג במסגרת מחזור הפתיחה של עונת 2023/2024. ב-23 בפברואר 2024 כבש ג'אקה שער בכורה עבור לברקוזן בניצחון 2–1 על מיינץ במסגרת הבונדסליגה. ב-14 באפריל הבקיע ג'אקה בניצחון 5–0 של לברקוזן על ורדר ברמן במשחק בו הבטיחה לברקוזן אליפות ראשונה של המועדון, והיה חלק משמעותי מסגל הקבוצה שעשתה היסטוריה כשסיימה את העונה ללא הפסד. ונבחר לנבחרת העונה בבונדסליגה. ב-25 במאי כבש ג'אקה את השער היחיד בניצחון 1–0 על פ.צ. קייזרסלאוטרן בגמר הגביע הגרמני, שזיכה את לברקוזן בדאבל. ובסך הכל סיים ג'אקה את עונת הבכורה שלו בלברקוזן עם 4 שערים ב-50 הופעות בכל המסגרות.
קריירה בינלאומית

ג'אקה שיחק בקבוצות הצעירות של שווייץ וזכה עם הקבוצה עד גיל 17 בגביע העולם בכדורגל עד גיל 17 2009. ועם הקבוצה עד גיל 21 הגיע לגמר אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2011.
לפני שערך את הבכורה שלו עבור הנבחרת הובגרת של שווייץ, התלבט ג'אקה האם לשחק במדי אלבניה או במדי שווייץ, לבסוף החליט לשחק במדי שווייץ, בניגוד לאחיו שבחר באלבניה.
את הופעת הבכורה ערך ג'אקה ב-4 ביוני 2011 נגד נבחרת אנגליה במסגרת מוקדמות יורו 2012 במשחק שהתסיים בתוצאה 2–2. ב-15 בנובמבר 2011 כבש ג'אקה את שער הבכורה שלו עבור הנבחרת הבוגרת בניצחון 1–0 במשחק ידידות נגד לוקסמבורג. ג'אקה זומן לסגל הנבחרת לקראת המשחקים האולימפיים בלונדון אך בחר שלא להשתתף.
ג'אקה שותף בכל עשרת המשחקים של שווייץ במוקדמות מונדיאל 2014 ונכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 2014.
הוא נכלל בסגל שווייץ ליורו 2016. כאשר במשחק הפתיחה של שווייץ בטורניר, התמודד ג'אקה מול אחיו ונבחרת אלבניה, ונבחר לאיש המשחק בניצחון של שווייץ.
לקראת מוקדמות מוניאל 2018 והפיכתה של קוסבו לאחת החברות בפיפ"א פורסם שאולי ג'אקה יעבור לייצג אותה. אך הוא דחה את הטענה ואמר שהוא חלק מהנבחרת השווייצרית.  ג'אקה נכלל בסגל שווייץ למונדיאל 2018. ב-22 ביוני ג'אקה כבש שער שוייון במשחק נגד סרביה במסגרת שלב הבתים, והוא וחברו לנבחרת שרדאן שאקירי שניהם ממוצא קוסובני חגו את השער בתנועת נשר המזוהה עם העיט בדגל אלבניה.  בתגובה פיפ"א קנסה כל אחד מהשחקנים ב־10,00 פרנק שווייצרי על התנהגות לא ספורטיבית.
ג'אקה נכלל בסגל נבחרת שווייץ ליורו 2020, למונדיאל 2022 וליורו 2024, וביורו עצמו שיחק בכל שלושת משחקי שלב הבתים והשלים 90 דקות בכל שלושת המשחקים. בסיום שלב הבתים דורגה שווייץ במקום השני בבית עם 5 נקודות והעפילה לשמינית הגמר למפגש מול האלופה המכהנת איטליה.
סטטיסטיקות קריירה > מועדונים

מעודכן ל-31 במאי 2024
| מועדון | עונה | ליגה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | גביע הליגה> הופעות | גביע הליגה> שערים | אירופה> הופעות | אירופה> שערים | אחר> הופעות | אחר> שערים | סך הכל> הופעות | סך הכל> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פ.צ. בזל | 2010/2011 | ליגת העל השווייצרית | 19 | 1 | 2 | 0 | — | — | 5 | 1 | — | — | 26 | 2 |
| פ.צ. בזל | 2011/2012 | ליגת העל השווייצרית | 23 | 0 | 4 | 0 | — | — | 8 | 0 | — | — | 35 | 0 |
| פ.צ. בזל | סה"כ | סה"כ | 42 | 1 | 6 | 0 | 0 | 0 | 13 | 1 | 0 | 0 | 61 | 2 |
| בורוסיה מנשנגלדבאך | 2012/2013 | הבונדסליגה | 22 | 1 | 1 | 0 | — | — | 9 | 0 | — | — | 32 | 1 |
| בורוסיה מנשנגלדבאך | 2013/2014 | הבונדסליגה | 28 | 0 | 1 | 0 | — | — | — | — | — | — | 29 | 0 |
| בורוסיה מנשנגלדבאך | 2014/2015 | הבונדסליגה | 30 | 2 | 3 | 0 | — | — | 9 | 3 | — | — | 42 | 5 |
| בורוסיה מנשנגלדבאך | 2015/2016 | הבונדסליגה | 28 | 3 | 3 | 0 | — | — | 5 | 0 | — | — | 36 | 3 |
| בורוסיה מנשנגלדבאך | סה"כ | סה"כ | 108 | 6 | 8 | 0 | 0 | 0 | 23 | 3 | 0 | 0 | 139 | 9 |
| ארסנל | 2016/2017 | פרמייר ליג | 32 | 2 | 5 | 0 | 2 | 1 | 7 | 1 | — | — | 46 | 4 |
| ארסנל | 2017/2018 | פרמייר ליג | 38 | 1 | 0 | 0 | 3 | 1 | 6 | 1 | 1 | 0 | 48 | 3 |
| ארסנל | 2018/2019 | פרמייר ליג | 29 | 4 | 1 | 0 | 1 | 0 | 9 | 0 | — | — | 40 | 4 |
| ארסנל | 2019/2020 | פרמייר ליג | 31 | 1 | 6 | 0 | 0 | 0 | 4 | 0 | — | — | 41 | 1 |
| ארסנל | 2020/2021 | פרמייר ליג | 31 | 1 | 2 | 0 | 1 | 0 | 10 | 0 | 1 | 0 | 45 | 1 |
| ארסנל | 2021/2022 | פרמייר ליג | 27 | 1 | 0 | 0 | 3 | 0 | — | — | — | — | 30 | 1 |
| ארסנל | 2022/2023 | פרמייר ליג | 37 | 7 | 2 | 0 | 1 | 0 | 7 | 2 | — | — | 47 | 9 |
| ארסנל | סה"כ | סה"כ | 225 | 17 | 16 | 0 | 11 | 2 | 43 | 4 | 2 | 0 | 297 | 23 |
| באייר לברקוזן | 2023/2024 | הבונדסליגה | 33 | 3 | 6 | 1 | — | — | 11 | 0 | — | — | 50 | 4 |
| באייר לברקוזן | סה"כ | סה"כ | 33 | 3 | 6 | 1 | 0 | 0 | 11 | 0 | 0 | 0 | 50 | 4 |
| סה"כ קריירה | סה"כ קריירה | סה"כ קריירה | 408 | 27 | 36 | 1 | 11 | 2 | 90 | 8 | 2 | 0 | 547 | 38 |