stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלסטיות ליניארית

גמישות ליניארית היא מודל מתמטי של האופן שבו עצמים מוצקים מתעוותים וחווים מאמצים פנימיים עקב תנאי עמיסה שנקבעו. זהו פישוט של התיאוריה הלא ליניארית הכללית יותר של אלסטיות וענף של מכניקת הרצף.
הנחות היסוד שמאפשרות לפתח תורה ליניארית לאלסטיות הן: מעוות אינפיניטימלי או עיוותים (או מעוותים) "קטנים" ויחסים ליניאריים בין מרכיבי המאמץ והמעוות. בנוסף, אלסטיות ליניארית תקפה רק למצבי מאמץ שאינם מייצרים כניעה.
הנחות אלו סבירות עבור חומרים הנדסיים רבים ותרחישי תכנון הנדסי. לכן נעשה שימוש נרחב באלסטיות ליניארית בניתוח מבני ובתכנון הנדסי, לעיתים קרובות בעזרת ניתוח אלמנטים סופיים.
ניסוח מתמטי

המשוואות המתארות את בעיית תנאי שפה אלסטי ליניארי מבוססות על שלוש משוואות טנזוריות דיפרנציאליות חלקיות עבור איזון התנע ליניארי ושישה יחסי מעוות אינפיניטסימליות-העתק. מערכת המשוואות הדיפרנציאליות מושלמות על ידי אוסף של יחסים מכוננים אלגבריים ליניאריים.
ניסוח מתמטי > ניסוח טנזורי

בצורה טנזורית, שאינה תלויה בבחירת מערכת הקואורדינטות, המשוואות השולטות אלה הן:
משוואת תנועה, שהיא ביטוי לחוק השני של ניוטון:
{\boldsymbol {\nabla }}\cdot {\boldsymbol {\sigma }}+\mathbf {F} =\rho {\ddot {\mathbf {u} }}
משוואות מעוות-העתק:
{\boldsymbol {\varepsilon }}={\tfrac {1}{2}}\left[{\boldsymbol {\nabla }}\mathbf {u} +({\boldsymbol {\nabla }}\mathbf {u} )^{\mathrm {T} }\right]
משוואות מכוננות. עבור חומרים אלסטיים, חוק הוק מייצג את התנהגות החומר ומקשר בין המאמצים ומעוותים הלא ידועים. המשוואה הכללית לחוק הוק היא  {\boldsymbol {\sigma }}={\mathsf {C}}:{\boldsymbol {\varepsilon }}
כאשר  {\boldsymbol {\sigma }} הוא טנזור המאמץ של קושי,  {\boldsymbol {\varepsilon }} הוא טנזור המעוות האינפיניטסימלי,  \mathbf {u}  הוא וקטור ההעתק,  {\mathsf {C}} הוא טנזור הקשיחות מסדר רביעי,  \mathbf {F}  הוא סך הכוחות הפנימיים ליחידת נפח,  \rho  היא צפיפות המסה,  {\boldsymbol {\nabla }} מייצג את האופרטור nabla,  (\bullet )^{\mathrm {T} } מייצג שחלוף,  {\ddot {(\bullet )}} מייצגת את הנגזרת השנייה בזמן, ו-  {\mathsf {A}}:{\mathsf {B}}=A_{ij}B_{ij} הוא המכפלה הפנימית של שני טנזורים מסדר שני (הסימון מותאם לסכימת איינשטיין).
ניסוח מתמטי > הצגה במערכת קוא' קרטזית

תבנית:Einstein summation conventionהערה: בהמשך הקטע נעשה שימוש בסכימת איינשטיין.
כאשר מבטאים במונחי רכיבים במערכת קואורדינטות קרטזית (מלבנית), המשוואות המתארות אלסטיות ליניארית הן:
משוואות תנועה: כאשר הסימון  {(\bullet )}_{,j} הוא קיצור של  {\frac {\partial (\bullet )}{\partial x_{j}}}, ו- \partial _{tt} מסמן  {\frac {\partial ^{2}}{\partial t^{2}}},  \sigma _{ij} הוא טנזור המאמץ של קושי (והוא סימטרי),  F_{i} הוא וקטור צפיפות הכוחות הפנימיים בגוף,  \rho  היא צפיפות המסה, ו-  u_{i} הוא ההעתק. אלו הן 3 משוואות עצמאיות עם 6 נעלמים (מאמצים) בלתי תלויים. בניסוח הנדסי, הם: {\begin{aligned}{\frac {\partial \sigma _{x}}{\partial x}}+{\frac {\partial \tau _{yx}}{\partial y}}+{\frac {\partial \tau _{zx}}{\partial z}}+F_{x}=\rho {\frac {\partial ^{2}u_{x}}{\partial t^{2}}}\\{\frac {\partial \tau _{xy}}{\partial x}}+{\frac {\partial \sigma _{y}}{\partial y}}+{\frac {\partial \tau _{zy}}{\partial z}}+F_{y}=\rho {\frac {\partial ^{2}u_{y}}{\partial t^{2}}}\\{\frac {\partial \tau _{xz}}{\partial x}}+{\frac {\partial \tau _{yz}}{\partial y}}+{\frac {\partial \sigma _{z}}{\partial z}}+F_{z}=\rho {\frac {\partial ^{2}u_{z}}{\partial t^{2}}}\end{aligned}}
משוואות מעוות-העתק:
\varepsilon _{ij}={\frac {1}{2}}(u_{i,j}+u_{j,i}) כאשר  \varepsilon  הוא המעוות, והוא טנזור סימטרי. אלו הן שישה משוואות בלתי תלויות עבור המעוות וההעתק עם 9 נעלמים. בסימון הנדסי הם:
משוואות מכוננות: המשוואה לחוק הוק היא: \sigma _{ij}=C_{ijkl}\,\varepsilon _{kl}
הערות שוליים

1 2  Slaughter, W. S., (2002), The linearized theory of elasticity, Birkhauser.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 00561259
אמיתי חסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1934 (בן 90 בערך) ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  שפן
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1952–1980 (כ־28 שנים)
 דרגה:   אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 טייס, מפקד טייסת מסוקים, ראש ענף תכנון, מפקד בסיס רפידים
 פעולות ומבצעים
   מבצע קדש   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים
 עיטורים
   עיטור המופת   צל"ש הרמטכ"ל (2)
 
אמיתי חסון ("שפן") (נולד ב-1934) הוא טייס לשעבר בחיל האוויר הישראלי שעוטר בעיטור המופת ובשני צל"שי רמטכ"ל. השתחרר לאחר סדרת תפקידי פיקוד ומטה בדרגת אלוף-משנה.
ביוגרפיה

חסון נולד בישראל. בשנת 1952 התגייס לצה"ל והתנדב לקורס טיס מס' 13 אותו סיים בפברואר 1954. לאחר הקורס שירת כטייס ספיטפייר בבסיס רמת דוד ובהמשך כמדריך בבית הספר לטיסה ובהצבת חירום בטייסת 116. במסגרת ההכנות למבצע קדש, צורף חסון לצוות תכנון מבצע מספריים לניתוק קווי הטלפון המצרים בסיני, שנועד לעכב את הדיווחים על הפלישה הישראלית. עם פרוץ המלחמה נשלח כחלק מרביעיית מטוסי מוסטנג לביצוע המשימה, כשעליו ועל בן זוגו למבנה הוטל לנתק את קווי הטלפון מערבית למיתלה. במהלך הטיסה השתחררו מהמטוס הכבלים המיוחדים שאמורים היו לנתק את קווי הטלפון וחסון נאלץ לנתק אותם בעזרת כנפי מטוסו.
בתחילת שנות השישים, נשלח חסון לקורס מסוקי סער במשך שנה בארצות הברית והוכשר להטיס מסוק מדגם סיקורסקי S-55, כששב לישראל הוצב בטייסת החרב המתהפכת. חסון השתתף במבצעים רבים של הובלת כוחות מיוחדים אל מעבר לקווי האויב, כולל הטסת לוחמי סיירת מטכ"ל לסיני כחלק מהכנות צה"ל לכיבוש אפשרי של חצי האי (מבצע שלדג, מבצע כחל, מבצע נקר). על פעולותיו זכה ב-3 ציונים לשבח, שאחד מהם הומר לימים לעיטור המופת.
בעקבות העלייה בצורך לטייסי מסוקים, הוחלט בחיל האוויר להקים לראשונה בית ספר לטייסי מסוקים. הפיקוד על ההכשרה ועל הטייסת החדשה שהוקמה לצורך כך, "טייסת ציפורי המדבר" הוטל על חסון. הקורס הראשון שהחל באפריל 1965 הועבר על מסוקים קלים מדגם בל 2-G47 ועל מסוקי סיקורסקי S-58 מ"טייסת החרב המתהפכת".
לאחר מלחמת ששת הימים, מונה לראש ענף תכנון במטה חיל האוויר ועסק בתכנון מבצעים בהם מבצע הלם, מבצע תשורה, מבצעי בוסתן ומבצע תרנגול 53, בהם למסוקי חיל האוויר היה חלק מרכזי. פיקד על כנף 15. חסון פיקד על בסיס רפידים בסיני, בפרוץ מלחמת יום הכיפורים שהה במסגרת משלחת של חיל האוויר בארצות הברית, הוא חזר לישראל ושב לפקד על הבסיס. ב-1980 השתחרר חסון משירות הקבע.
לקריאה נוספת

יוצא מאפלה, במחנה, גיליון ראש השנה ה'תשס"א, עמ' 4–5
הערות שוליים

↑  אמיתי חסון, באתר הגבורה
↑  יוצא מאפלה, באתר הגבורה, במחנה, גיליון ראש השנה ה'תשס"א, עמ' 4–5, מובא מתוך אתר הגבורה
↑  מיכל דניאלי, ‏על גבורה, עוז ומופת: מדריך הצל"שים, באתר ‏מאקו‏, 24 בינואר 2012
↑  צה"ל חוגג 64 שנות הגנה על ישראל, אתר צה"ל, 2 ביוני 2012
↑  נורת' אמריקן P-51 מוסטנג, באתר חיל האוויר הישראלי
↑  מטוסי מוסטנג של חיל-האוויר מנתקים חוטי טלפון בסיני, באתר חיל האוויר הישראלי
↑  ניתוק קוי הטלפון בסיני לקראת פרוץ מבצע סיני, באתר מרחב אווירי, דצמבר 2008
↑  עפר דרורי, "הציפורים" – מבצעי סיירת מטכ"ל וחיל האוויר בשנות השישים, באתר הגבורה, ‏יוני 2011
אלקוש (עיראק)

| --- | --- |

 מדינה:  עיראק עיראק
 קואורדינטות:  36°44′03″N 43°05′48″E﻿ / ﻿36.734166666667°N 43.096666666667°E﻿ / 36.734166666667; 43.096666666667 
 אזור זמן:  UTC+3
 http://www.alqosh.net/
 he
 
כנסייה באלקוש
אלקוש (בערבית: ألقوش) היא עיירה באזור מישור נינוה בצפון עיראק, בנפת תל קאיף, במחוז נינוה. ממוקמת כ-45 ק"מ צפונית לעיר מוסול.
העיירה היא מרכז של הכנסייה הקתולית הכלדית, שחבריה מסווגים בדרך כלל כאשורים, אף על פי שאינם שייכים לכנסייה האשורית.
היסטוריה

חשיבותו של אלקוש לכנסיית המזרח (אנ') נבעה מקרבתה למנזר רבן הורמיזד, הקרוי על שם מייסדה מהמאה השביעית רבן הורמיזד (רבן פירושו "נזיר" באשורית), הנערץ כקדוש בכנסיות המזרח.
המנזר, שנבנה על מדרון ההרים, היה מרכז למידה של כנסיית המזרח, לא רחוק ממרכז אחר אלא של הכנסייה הסורית-אורתודוקסית. זה היה מקום קבורתם של אבות כנסיית המזרח מסוף המאה החמש עשרה והיה מקום מושבם מתקופת הפטריארך שמעון השישי (1503–1538). המנזר מבודד ומנותק על ידי שלג בחורף, הוא מעולם לא הפך למגורי הקבע שלהם.
בשנת 1552, אב המנזר, יוחנן סולאקה, נבחר שלא לפי הכללים לתפקיד הפטריארך, על ידי כמה בישופים שלא היו מרוצים מהגבלת היורש הפטריארכלי לבני משפחה אחת. על פי המסורת, פטריארך יכול להיות מוסמך רק על ידי מישהו בדרגה ארכי-ביסקופלית (מטרופולינית), דרגה שאליה קודמו רק בני אותה משפחה אחת. מסיבה זו נסע סולאקה לרומא, שם, כשהוא הוצג כפטריארך החדש, הוא נכנס לקהילה עם הכנסייה הקתולית, הוסמך על ידי האפיפיור והוכר כפטריארך. הוא וממשיכי דרכו התגוררו מזרחה יותר. פילוג זה הוליד את הכנסייה הקתולית הכלדית, בניגוד למה שהיסטוריונים מכנים את הזרוע המסורתית של כנסיית המזרח, זו שאמצה בשנת 1976 רשמית את השם הכנסייה האשורית של המזרח.
במאות ה-17 וה-18 התקרב הקו הפטריארכלי ה"לגיטימיסטי" באלקוש, שממנו התפצל סולאקה בשנת 1552, לכס הקדוש ברומא, במיוחד בתקופת שלטונו של אליה ה-16 דנקה (1722–1778), ששלח כמה מכתבים לרומא, בחלקם נשבע לאמונה בהתאם להוראות הנצרות הקתולית, אך בעקבות זאת לא באה הכרה רשמית מהאפיפיור בכנסייה האשורית. עם זאת, היה זה בן המשפחה שממנו נבחרו האבות המסורתיים "הלגיטימיים", יוחנן הורמיזד (1760–1838), החשיב את עצמו כקתולי מאז 1778, נבחר כפטריארך של הכנסייה הקתולית הכלדית בשנת 1830.
אוכלוסייה

רוב תושבי אלקוש הם אשורים, עם אחוז קטן של יזידים. בשנת 1913, אלקוש הייתה על פי יוסף טפינקדג'י מיושבת על ידי 7,000 קתולים כלדים. רבים היגרו מאז שנות השבעים. ההערכה היא שלפחות 40,000 מהגרים שמוצאם בעיירה, וצאצאי הדור השני והשלישי שלהם חיים כיום בערים דטרויט, מישיגן, הפרבר המערבי של פיירפילד בסידני, אוסטרליה וסן דייגו, קליפורניה.
בפברואר 2010, הפיגועים נגד האשורים בצפון עיראק אילצו 4,300 מהם לברוח ממוסול למישור נינווה. דו"ח של האו"ם קבע כי 504 אשורים היגרו בבת אחת לאלקוש. אשורים רבים ממוסול ובגדאד, מאז מלחמת עיראק ב-2003, נמלטו לאלקוש לביטחון.
במרץ 2020 דווח כי באלקוש מתגוררים 4,567 תושבים. 1,015 משפחות של העדה הקתולית הכלדית.
קבר נחום

הארכאולוג אוסטן הנרי לייארד, שביקר באזור בשנת 1847, דיווח כי על פי "מסורת עתיקה מאוד" הכפר מכיל את קברו של נחום הנביא, שספרו מתחיל במשפט: "מַשָּׂא נִינְוֵה: סֵפֶר חֲזוֹן נַחוּם הָאֶלְקֹשִׁי". בעוד שהירונימוס איתר את מקום הולדתו של נחום בגליל. לייארד חשב שלמסורת באלקוש יש משקל כלשהו, למרות היעדר כתובות או שרידים עתיקים מהמאה ה-7 לפנה"ס (תקופת הזמן בה מזוהה תקופת חייו של נחום). יהודי עיראק עלו לרגל לאתר במהלך חג השבועות, ו"מי שלא עלה לרגל לקבר נחום עדיין לא ידע הנאה אמיתית", הייתה אמירה נפוצה.
בשנת 1891 טען הגאוגרף הצרפתי ויטאל קוינט, כי בשנת 1883 הועברו עצמותיו של הנביא נחום מהקבר באישון לילה והוטמנו בתוך עמוד ליד השער המלכותי של כנסיית מאר-מיכה בעיירה אלקוש.
כאשר גורשו יהודים מעיראק או היגרו מרצון לישראל בשנת 1948, האפוטרופוס היהודי הפקיד את הטיפול בבניין בידי קתולי כלדי מקומי. משפחתו שמרה על המקום מאז, אך היה בסכנה שארגון המדינה האיסלאמית יגיע למקום ויהרוס אותו, כפי שעשה באתרים דתיים אחרים בעיראק שאינם קדושים למוסלמים.
האתר ניצל מהכיבוש של המדינה האיסלאמית, אך סבל מהזנחה מתמשכת שהביאה לסכנת קריסה. ב-2018 ייוצב המבנה, ובעקבות ביקור באפריל 2019 של הממונה האמריקני על היחסים עם עיראק במתחם קבר נחום, הודיעה ארצות הברית על סיוע כספי שתעביר כחלק במאמצי השימור של המקום. בהמשך החלו עבודות שיפוץ ושחזור בשותפות עם הממשלה הכורדית, ARCH (הברית לשיקום אתרי מורשת) ובייעוץ של מוטי זקן. בשיפוץ השתתפו שני מהנדסים ישראלים, יעקב שפר ומאיר רונן, שהגיעו למקום בחסות הממשלה הכורדית. השיפוץ הושלם בקיץ 2021 בעלות של 2 מיליון דולר.
הערות שוליים

↑  F. Kristian Girling, "The Chaldean Catholic Church: A study in modern history, ecclesiology and church-state relations (2003–2013)" (Department of Theology, Heythrop College, University of London), p. 43
↑  Wilhelm Baum; Dietmar W. Winkler (8 בדצמבר 2003). The Church of the East: A Concise History. Routledge. p. 4. ISBN 978-1-134-43019-2. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Eckart Frahm (24 במרץ 2017). A Companion to Assyria. Wiley. p. 1132. ISBN 978-1-118-32523-0. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Population Project". Shlama Foundation (באנגלית). נבדק ב-2020-05-24.
1 2  טל שניידר, חשיפה - "כל העבודה הייתה נס אחרי נס" - הסיפור המלא מאחורי המבצע הנועז לשחזור קבר נחום בלב אזור הלחימה בעיראק, באתר זמן ישראל, 24 באוגוסט 2021
1 2  אוריאל לוי, ‏סיפור הצלתו של קבר הנביא נחום בכורדיסטן חושף פיסה מההיסטוריה של עמי האזור, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 21 באוגוסט 2020
↑   שרן חאלל ומתיו ויקרי, קבר נחום הנביא בעיראק נמצא בסכנה בשל דאעש, באתר הארץ, 4 ביוני 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 311441748   WorldCat (עם VIAF): 311441748 
קבר נחום בשנת 2014
אמיתי סנדי

| --- | --- |

אמיתי סנדי
 לידה:  12 באוקטובר 1976 (בן 47) כפר סבא, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  ישראל תל אביב
 מקצוע:  יוצר קומיקס, מוציא לאור, מאייר, מעצב ומרצה
 
אמיתי סנדי (אמיתי שׂנדרוביץ), נולד ב-12 באוקטובר 1976) הוא יוצר קומיקס, מוציא לאור, מאייר ומעצב.
ביוגרפיה

סנדי נולד וגדל בכפר סבא. למד באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל במחלקה לתקשורת חזותית, וזכה בפרס על הישג יוצא דופן בתחום האיור על פרויקט הגמר שלו.
הוציא לאור וערך (יחד עם ירון ניסקי ואייל B) את "סטיות של פינגווינים", עיתון הקומיקס שהציג שילוב של הומור פרוע ברובד הגלוי וביקורת חברתית נוקבת ברובד הסמוי. פרסם טורי קומיקס בעיתונים. יוצר קומיקס בנושאים פוליטיים ואוטוביוגרפיים.
עובד במגוון גדול של סגנונות ומדיות, דיגיטליות וידניות. מאייר ומעצב ספרים, עיתונים, כרזות הופעות ומסיבות, אנימציית פלאש.
הרצה לקומיקס במכללה האקדמית ספיר שבשדרות.
מוציא לאור את ספרי הוצאת הקומיקס דימונה, ספרי קומיקס המופצים בכל העולם באנגלית ובארץ בעברית. אמני ההוצאה הופיעו בפסטיבלים ברחבי אירופה וגם הופיעה בתערוכות משותפות בישראל ומחוצה לה.
כמה מעבודותיו הופיעו בספרי אמנות העוסקים באמנות הכרזה, ביניהם הספר "Art of Rock", בהוצאת כרוניקל בוקס האמריקאית, ו"Illustration Now 2" בהוצאת טאשן הגרמנית.
בשנת 2006 ייסד עם חברו התסריטאי אייל זוסמן את התחרות הישראלית לקריקטורות אנטישמיות הפתוחה ליהודים בלבד כתשובה לתחרות קריקטורות אנטישמיות על השואה שנפתחה באיראן עקב פרשת קריקטורות מוחמד בדנמרק שיצאה מכלל שליטה. התחרות זכתה להד עולמי ולרשימת שופטים מכובדת, בהם ארט ספיגלמן, אמן קומיקס וקריקטוריסט יהודי אמריקאי, אשר זכה בפרס פוליצר על ספרו "עכבר - סיפורו של ניצול" בנושא השואה.
מתגורר בברצלונה ואב לבת.
השקפה פוליטית

סנדי מרבה לפרוש את משנתו הפוליטית בבלוגו ובהזדמנויות אחרות. הוא מזוהה עם השמאל הפוליטי ומשתתף פעיל בהפגנות המתקיימות בבילעין ובשכונת שמעון הצדיק שבירושלים, במסגרת ארגון סולידריות שיח' ג'ראח. בינואר 2015 נמנה עם החותמים על קריאה להחרמת ישראל שנשלחה להנהלת פסטיבל הקומיקס באנגולם שבצרפת.
הערות שוליים

↑  סיור סולידריות בטייבה
קריאת סנדי להפגנה בשיח' ג'ראח
↑  נירית אנדרמן, כ-80 אמני קומיקס בעולם קוראים לחרם על ישראל, באתר הארץ, 22 בינואר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007463284905171  ISNI: 0000 0001 0985 7797  LCCN: no2008049482  VIAF: 71197293   WorldCat (עם VIAF): 71197293
אמריקאים למען שגשוג

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית 
 מטה הארגון:  מחוז ארלינגטון 
 יושב ראש:  טים פיליפס 
 תקופת הפעילות:  10 במרץ 2004 – הווה (20 שנה) 
 אתר רשמי
 
אמריקאים למען שגשוג (באנגלית: Americans for Prosperity) הוא ארגון פוליטי שמרני בארצות הברית אשר פועל מוושינגטון די. סי. ומקדם רעיונות של ממשלה קטנה, כלכלה חופשית וצמצום מיסים. הארגון הוקם בשנת 2004 על ידי המיליארדר דייוויד קוֹק, בן למשפחת קוק, בעליה של קוק תעשיות. קוק הקים בשנת 1984 את "אמריקאים למען כלכלה יציבה" אשר היה קודמו של הארגון הנוכחי.
הארגון נחשב לאחד הגופים המרכזיים המספקים מימון והדרכה לתנועת מסיבת התה בארצות הברית. עם זאת, המתנדבים והעובדים האחרונים של AFP מתחרים באלה של המפלגה הרפובליקנית עצמה. עם זאת, הארגון אינו מפלגה פוליטית חופשית - אלא במקום זאת ארגון חוץ-מפלגתי המקביל וממנף את הרפובליקנים.
הערות שוליים

↑  Alexander Hertel-Fernandez, Caroline Tervo, Theda Skocpol, How the Koch brothers built the most powerful rightwing group you've never heard of, The Guardian
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2018046967  VIAF: 20153470898645081390   WorldCat (עם VIAF): 20153470898645081390 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדע המדינה ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אף אחד לא יירדם ביער 2

| --- | --- |

 בימוי:  ברטוס מ. קובלסקי
 תסריט:  ברטוס מ. קובלסקי מירלה זרדקביץ'
 עריכה:  Magdalena Chowańska 
 שחקנים ראשיים:  זופיה ויחואץ' יוליה ויניאווה-נרקביץ' ויצ'ך מקוולדובסקי
 מדינה:  פולין פולין
 חברת הפקה:  סטודיו אקסון נטפליקס פלאן זט המכון הפולני לקולנוע
 חברה מפיצה:  נטפליקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  27 באוקטובר 2021
 משך הקרנה:  96 דקות
 שפת הסרט:  פולנית
 סוגה:  אימה • סלאשר • על-טבעי
 סרט קודם:  אף אחד לא יירדם ביער
 דף הסרט ב־IMDb
 
"אף אחד לא יירדם ביער 2" (בפולנית: W lesie dziś nie zaśnie nikt 2) הוא סרט אימה וסלאשר פולני. ביים אותו ברטוס מ. קובלסקי, לפי תסריט שנכתב על ידי מ. קובלסקי ומירלה זרדקביץ'. בסרט מככבים זופיה ויחואץ' (אנ'), ויצ'ך מקוולדובסקי ויוליה ויניאווה-נרקביץ'.
את "אף אחד לא יירדם ביער 2" העלו לנטפליקס ב-27 באוקטובר 2021. הסרט הקודם, "אף אחד לא יירדם ביער", הועלה לנטפליקס בשנת 2020.
עלילה

הסרט מתחיל כאשר ניתן לראות את אדם אדמייץ (מתאוש וייצלאבק) חולם על כך שהוא מציל עלמה במצוקה, שלכודה במבנה דמוי ארמון, בו לבושים האנשים בשמלות וחליפות מפוארות. בהמשך לכך, הוא אוחז בשוטגאן ויורה בכל הנוכחים בחדר, פרט לאותה העלמה. מיד לאחר מכן, הוא מתעורר ומגלה שמדובר בחלום בלבד.
עלילתו של הסרט מתמקדת באותו מחנה הקיץ שהוצג בסרט הראשון, "אף אחד לא יירדם ביער". כמו כן, מככבת ב"אף אחד לא יירדם ביער 2" השחקנית יוליה ויניאווה-נרקביץ' (זושיה ולסקה) שהייתה לניצולה היחידה מהסרט הראשון. לאורכו של הסרט, היא הופכת למפלצת וטוענת שזה קרה כתוצאה מרעל שהגיע מהירח ונספג בגוף שלה.
בסוף הסרט, ניידת מכוחותיה המיוחדים של פולין דורסת את זושיה שבורחת מאדם, שזה עתה שבר את לבה בעקבות כך שסירב לרצוח את ונסה קובלצ'יק (זופיה ויחואץ'). הסרט מסתיים כאשר כל השחקנים מתים, מתאבדים או נרצחים פרט לאדם, שמובל על ידי השוטרים לוורשה, במטרה לחקור אותו ואת כל מה שאירע במחנה הקיץ.
צוות השחקנים

מתאוש וייצלאבק – אדם אדמייץ
זופיה ויחואץ' (אנ') – ונסה קובלצ'יק
יוליה ויניאווה-נרקביץ' – זושיה ולסקה
וויצ'ך מצוולדובסקי (פול') – אוליוויר
סבסטיאן סטנקיביץ' – מריוש
אנדז'יי גרבובסקי (אנ') – סמל ולדק גוויזדלה
לך דיבליק – יאנוש
איזבלה דוברובסקה (פול') – יאנצ'קה
רוברט וואביץ' – סלוואק
מיכל זברויה – רוצח מס' 1 / רוצח מס' 2
הערות שוליים

1 2 3  W lesie dzis nie zasnie nikt 2, 2021-10-27, נבדק ב-2022-01-31
↑  W lesie dzis nie zasnie nikt, 2020-10-28, נבדק ב-2022-01-31
אלקוש

| --- | --- |

מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: מעלה יוסף
גובה ממוצע: ‎637 מטר
תאריך ייסוד: 1949
תנועה מיישבת: תנועת המושבים
סוג יישוב: מושב
מוצא המייסדים: כורדיסטן
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 275 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎-1.4% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הגליל המערבי מוגדלת) אלקוש(למפת הגליל המערבי רגילה) אלקוש(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אלקוש(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אלקוש33°02′00″N 35°19′26″E﻿ / ﻿33.0333238205845°N 35.3237970029429°E﻿ / 33.0333238205845; 35.3237970029429  heמפת היישובים של מועצה אזורית מעלה יוסף (in English: Ma'ale Yosef Regional Council) באדום - אלקוש בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 6 מתוך 10

משפחה במושב, 1950
אֶלְקוֹשׁ הוא מושב במועצה האזורית מעלה יוסף ליד העיר מעלות תרשיחא בקרבת הגבול בין ישראל ללבנון. גובהו בין 630–670 מטר מעל פני הים.
היסטוריה

היישוב הוקם בשנת 1949 על ידי עולים מתימן על אתר הכפר הערבי הנטוש דיר אל-קאסי ועל אדמות שהשתייכו לכפר הערבי הנטוש אלמנסורה. חלק מתושבי המושב התגוררו בבתים הנטושים הישנים עד שנת 1963. למקום הגיעו מעל מאה משפחות של עולים מתימן, אולם עד תחילת 1951 כמחציתם עזבו. במקומם, התיישבו במקום בשנת 1952 עולים מכורדיסטן משתי חמולות, חמולת קווינה מהעיר כוי סנג'ק וחמולה שנייה מבית וטה. בשנות ה-50 אירעו קטטות עם ערביי פסוטה על רקע סכסוכי קרקעות, בגלל שקרקעות היישובים היו מעורבים זה בתוך זה. בשנים הראשונות התפרנסו העולים מגידול טבק. בנוסף, היו לתושבים לולים ומטעי תפוחים, אפרסקים ושזיפים.
בשנות ה-50 המשיכה העזיבה, אולם בשנת 1959 החלו משפחות לחזור. בשנת 1960 הפסיקה הסוכנות את עבודות הדחק לתושבי המושב לאחר שנקבע שהמושב הגיע לביסוס. בסוף 1962 פתחו תושבי המושב בשביתה בטענה שמשקיהם אינם מספיקים למחייתם. השביתה הסתיימה לאחר כשבועיים באמירה בלתי מתחייבת של הסוכנות לבוא לקראת המתיישבים. שביתה נוספת התקיימה במאי-יוני 1965, על רקע חובות של המושב והפסקת מתן שירותים לתושבים. שביתה נוספת התקיימה בשנת 1978.
בשנת 1960 סירבו תושבי המקום לקבל אור מגנרטורים ודרשו חיבור לרשת החשמל הארצית. בספטמבר 1963 חובר המושב לחברת החשמל, אך הבתים הערביים הישנים לא חוברו לרשת בגלל דרישת הסוכנות לפנות בתים אלו.
בפברואר 1970 נהרגה במושב אישה מפיצוץ של ג'ריקן נפץ תחת בית במושב. באוגוסט 1970 פוצצו מחבלים מטענים במספר לולים ריקים.
אלקוש המקראית

בתנ"ך מוזכר מקום בשם "אלקֹש" בתור מקום מגוריו של הנביא נחום, ויש שהעלו השערה שהשם הערבי "דיר אל-קאסי" שימר את השם הזה, אם כי לא ברור בכלל אם אלקוש המקראית הייתה באזור זה או באזור אלקוש שבעיראק השם אלקוש נגזר מהשפה הארמית וכנראה שמשמעותו אל הקשת (קוש)[דרוש מקור].
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  ענבר שחר, ישובי מעלה יוסף פינה לתפארת על גבול הלבנון, מעריב, 3 בינואר 1988
↑  עמנואל הראובני, לקסיקון ארץ ישראל, משרד החינוך, מטח, 2010, עמ' 44
↑  עורך: זאב ענר, כל מקום ואתר: מדריך לכל מקום ואתר בארץ ישראל, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2000, עמ' 27
↑  Benny Morris, The Birth of the Palestinian Refugee Problem Revisited, Cambridge University Press, 2004, p. xx
↑  אלקוש באתר תנועת העבודה הישראלית
↑  אלקוש באתר מועצה אזורית מעלה יוסף
↑  מחצית תושבי אלקוש עזבו את הכפר מפאת חרפת-רעב, על המשמר, 9 בינואר 1951
1 2  למושב אלקוש יהיה חשמל אך חג האור בוטל, מעריב, 15 בספטמבר 1963
↑  עשר משפחות באלקוש היושבות בבלוקונים שובתות, חרות, 25 במאי 1965
↑  מחצית תושבי אלקוש עזבו את הכפר, על המשמר, 9 בינואר 1951
↑  התימנים הללו או מכת הנדידה, דבר, 20 בינואר 1952
↑  מושב אלקוש חגג ארבע שנים להתנחלות, דבר, 18 במרץ 1956
↑  יואל דר, סיפורם של מתיישבי אלקוש, דבר, 4 ביוני 1965
↑  ריב קרקעות בין כפרי הצפון, על המשמר, 21 בנובמבר 1950
↑  נפצעו בסכסוך קרקע בגליל, דבר, 30 בדצמבר 1953
↑  סכסוך הקרקעות נגרם בטעות, דבר, 31 בדצמבר 1953
↑  רות בונדי, דרך הטבק, דבר, 25 באוקטובר 1957
↑  ישעיהו עשני, יציבות לאורך כל החזית, דבר, 16 באוקטובר 1959
↑  שפי גבאי, מבצע סוס, דבר, 4 באוגוסט 1965
↑  חזרו מן העיר אל המושב, דבר, 18 בינואר 1959
↑  הופסקו עבודות־הדחק למתיישבי אלקוש, דבר, 14 באוקטובר 1960
↑  67 משפחות במושב אלסוש שובתות כמחאה נגד הסוכנות, חרות, 28 בדצמבר 1962
↑  תושבי אלקוש הפסיקו שביתתם, חרות, 6 בינואר 1963
↑  א. בן דוד, זכרנו את השכר שהאכילה אותנו הסוכנות, מעריב, 28 במאי 1965
↑  צבי טל, מושב אלקוש בגליל ללא שירותים רפואיים, חרות, 2 במרץ 1965
↑  יואל דר, שביתת מחאה באלקוש, דבר, 2 בנובמבר 1978
↑  תושבי אלקוש רוצים אור מחברת חשמל, מעריב, 28 ביוני 1960
↑  ב-יואל דר, סיפורם של מתיישבי אלקוש, דבר, 4 ביוני 1965 כתוב שעד יוני 1965 לא היה חשמל
↑  אישה נהרגה בחבלה במושב אלקוש, מעריב, 22 בפברואר 1970
↑  מנחם רהט, שלוש סככות לולים פוצצו במושב אלקוש, מעריב, 6 באוגוסט 1970
↑  ספר נחום, פרק א', פסוק א', אולם יש המפרשים שלא מדובר בשם עירו (הקדמת האברבנאל לתרי עשר).
↑  שמואל אחיטוב, מקרא לישראל: נחום חבקוק צפניה, עמודים 21‏-22
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007522148505171
אפולינר באמייל

| --- | --- |

 מידע כללי
 אמן:  מרסל דושאן
 תאריך יצירה:  1916-1917
 טכניקה וחומרים:  גואש ועפרון על שלט פח מוצמד לקרטון
 ממדים בס"מ
 רוחב:  34 ס״מ 
 גובה:  24.4 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  1950-134-73 (מוזיאון פילדלפיה לאמנות) 
 מיקום:  מוזיאון פילדלפיה לאמנות
 
"אפולינר באֶמַייל" או "אפולינר מאֶמַייל" (באנגלית: Apolinère Enameled) הוא רדי מייד, שנוצר בין השנים 1916–1917 על ידי האמן האמריקאי יליד צרפת מרסל דושאן.
העבודה מורכבת רדי מייד של שלט פרסומת לצבעים תעשייתיים עשוי פח, אותו שינה דושאן. השינוי המרכזי היה עיוות הכותרת הראשית "Sapolin Enamel". דושאן מחק כמה אותיות והוסיף אחרות כך שאוזכר שמו של המשורר הצרפתי גיום אפולינר. בתחתית השלט, מצד ימין, הוסיף דושאן את הכתובת "[from] Marcel Duchamp 1916 1917." ("(מ) מרסל דושאן 1916-1917"). הטקסט עשוי להעיד על העניין של דושאן באותנטיות ובבעלות אמנותית. בצידו השמאלי התחתון של השלט שינה דושאן את כתובת היצרן "Gerstendorfer Bros. New York, U.S.A.," לכתובת "Any act red by her ten or epergne, New York, U.S.A."
בגב העבודה הוסיף יצרן השלט את הכתובת בעפרון "If sign becomes soiled, clean with damp cloth." ("אם השלט מתלכלך, נקה [אותו] בעזרת מטלית לחה".) דושאן הוסיף המשך אירוני - "Don't do that" ("אל תעשה זאת")
הערות שוליים

↑  יש הטוענים כי הכתובת הייתה "Ripolin Enamel"
אפלדורן (כדורגל)

תרגול משותף יחד קדימה אפלדורן (בהולנדית: Alleen Gezamenlijk Oefenen Voert Verder Apeldoorn או בקיצור AGOVV) הוא מועדון כדורגל הולנדי מאפלדורן שבחלדרלנד המשחק במסגרת הליגה ה-8 החובבנית, בשיאו שיחק המועדון בליגת המשנה ההולנדית.