stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טרקוויניה

טָרקוויניה (באיטלקית: Tarquinia; עד 1872 קוֹרנֶטוֹ - Cornéto ועד 1922 קורנטו טרקוויניה - Cornéto Tarquinia) היא עיר אטרוסקית ורומאית עתיקה בנפת ויטרבו שבמחוז לאציו באיטליה, ומאז שנת 2004 היא מוכרזת כאתר מורשת עולמית. בעיר התגוררו 16,630 תושבים בשנת 2010.
היסטוריה

טרקוויניה, בשמה האטרוסקי "טרח (ו)נה" (Tarch(u)na), התפתחה על גבעה צפונית-מזרחית למיקומה של העיר כיום, והייתה העיר המרכזית בין 12 הערים העיקריות של העם האטרוסקי, שישב במרכז חצי-האי (Dodecapoli Etrusca). היא קיבלה את שמה משמו של הגיבור המיתולוגי האטרוסקי "טרחונ-וס" (Tarchun-us), מלך מיסיה בצפון-מערבה של אסיה הקטנה. עוד נזכרה כעיר בה השתקע דֶמאראטוס מקורינתיה, מהגר יווני ולימים אביו של אחד ממלכי רומא, שהגיע לחצי-האי האיטלקי בשנת 655 לפנה"ס. גם ורגיליוס הזכיר את העיר באיניאידה בשמה הרומאי "טרקוויניאי" (Tarquinii) כמולדתו של דרדאנוס המיתולוגי, והיא אף הייתה מולדתם של שניים משבעת המלכים הראשונים של רומא - טרקוויניוס פריסקוס וטרקוויניוס סופרבוס (המלך האחרון של רומא, שגורש בידי אצילים עם הקמת הרפובליקה).
במאה ה-4 לפנה"ס לחמו בני טרקוויניה מספר פעמים נגד הרפובליקה הרומית, אך לבסוף נכבשה העיר בידי הרומאים בתאריך שאינו ידוע בוודאות, אך ייתכן שסמוך לשנת 281 לפנה"ס. בתקופה הרומית איבדה העיר מחשיבותה, אך הנמל שלה, גראביסקאי, שימש כמקור ליין ולדיג אלמוגים, ושדות הפשתן והיערות בסביבתה נזכרו בכתביהם של מספר סופרים קלאסיים. עם זאת, לפולחן המקומי הייתה השפעה רבה על הדת הרומאית, וגם לאחר שהעיר נכבשה בידי הרומאים המשיכה לשבת בה מועצה של 60 כהנים שעסקו בחיזוי העתיד על פי מצב הכבד של בעלי חיים שהוקרבו לאלים. העיר נותרה בשליטת רומא עד למאה ה-5 עת הייתה לחלק מהממלכה האוסטרוגותית של תאודוריק הגדול.
בשנת 456 לספירה מונה לעיר לראשונה הגמון נוצרי, ובמהלך המאה ה-6 סבלה ממלחמות האוסטרוגותים בביזנטים ולאחר מכן מהפלישה הלומברדית לאיטליה. הלומברדים שלטו בעיר עד למחצית השנייה של המאה ה-8, עת עברה לשליטת השושלת הקרולינגית.
במישור שמדרום לעיר האטרוסקית-רומית התפתחה בימי-הביניים המוקדמים, וככל הנראה כבר במאה ה-6, עיר נוספת בשם קורנטו, אולי על חורבות 'קוריטו' המוזכרת במקורות רומיים. בזכות מיקומה האסטרטגי על גבעה בגובה של 132 מטר מעל מישור מרמה (Maremma), הפכה עיר זאת למרכז אזורי, והעיר העתיקה ננטשה כמעט לגמרי פרט לאזור קטן ליד המבצר שכונה 'קסטלינה'. בסוף המאה ה-10 ובתחילת המאה ה-11 התגלו מחדש שרידיה של טרקוויניה אשר כונו בשמות שונים, אך בדרך כלל בשם "קסטלו טורה די קורניטו" (Castello Torre di Corgnitu) או "צ'יוויטה" (Civita - "העיר").
קורנטו (העיר החדשה) הייתה במהרה לעיר-הנמל החשובה ביותר בחוף הדרומי של המרמה, וזכתה בשנת 1144 במעמד של עיר חופשית. העיר עמדה בקשרי מסחר עם ג'נובה ופיזה ובמאה ה-13 הצליחה להדוף את המצור ששם עליה פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה החל מ-1355 השתייכה אגב מספר הפסקות קצרות למדינת האפיפיור עד שעברה לשליטתה של איטליה במאה ה-19. בשנת 1922 שונה שמה של קורנטו ל"טרקוויניה" במסגרת נסיונותיו של המשטר הפשיסטי של מוסוליני להעלות על נס את גדולתה של רומא העתיקה.
אתרי העיר

האתר הידוע ביותר בטרקוויניה הוא הנקרופוליס המוכר יחד עם אתר דומה בצ'רווטרי בסמוכה כאתר מורשת עולמית. הנקרופוליס בטרקוויניה מכונה "מונטרוצי" (Monterozzi), ונמצאים בו קברים ובהם ציורי קיר עשירים. מתוך 6,000 קברים שהיו באתר בעבר השתמרו כ-200 בלבד וכ-50 מהם נגישים לציבור הרחב. חלק מציורי הקיר ששכנו בקברים בנקרופוליס שמורים כיום במוזיאון הלאומי בטרקוויניה (Museo nazionale Tarquiniese) השוכן בארמון ויטלסקי (Palazzo Vitelleschi) במרכזה של העיר. הארמון נבנה בסגנון הרנסאנס החל ב-1436 ועד 1439 בפקודתו של הקרדינל ג'ובני ויטלסקי. עם מותו של ויטלסקי היה המבנה למעונם של מספר אפיפיורים, ומאז 1924 הוא משכנו של המוזיאון הלאומי בעיר.
מקדש "ארא דלה רג'ינה" (Ara della Regina) המתוארך למאה ה-4 או ה-3 לפנה"ס הוא אחד הממצאים הארכאולוגיים השמורים בסביבת העיר. הוא כולל אולם בודד באורך של 44 מטר וברוחב של 25 מטר, ועשוי מטוף שעליו ניצב מבנה מעץ. עוד ניכרים שרידיה של דרך באורך של 8 ק"מ אשר הקיפה את העיר.
החשובה בין כנסיות העיר היא כנסיית "סנטה מריה דל קסטלו" (Sants Maria di Castello) אשר נבנתה בין השנים 1121-1208. היא ניצבת במקום הגבוה ביותר בעיר בין מגדל "קסטלו" לבי השער העתיק של העיר. ב-1566 נמסרה הכנסייה לידי הכרמליטים אך שלוש שנים בלבד לאחר מכן חדלה מלשמש ככנסייה והייתה לקסרקטין. רעידת אדמה חזקה ב-1819 הביאה להתמוטטות כיפת המבנה אך ב-1875 הוא הוכר כאתר לאומי ושופץ. חזית המבנה מלבנית וקבועות בה שלוש דלתות. מעל הדלת המרכזית חלון ביפורי ומעל לשמאלית ניצב מגדל פעמונים קטן. פנים הכנסייה בנוי מספינה מרכזית ושני מעברים המופרדים זה אלה מאלה על ידי עמודים מסיוויים בסגנון נוצרי מוקדם.
ערים תאומות

קובה חרוקו, קובה
מלטה רבאט, מלטה
כיכר בטרקוויניה
מבנה המוזיאון הלאומי בטרקוויניה
פרוזדור הכניסה לאחד הקברים
יחסי אוזבקיסטן–קירגיזסטן

| יחסי אוזבקיסטן–קירגיזסטן |
| --- | --- |
אוזבקיסטן: קירגיזסטן


אוזבקיסטן: קירגיזסטן
שטח (בקילומטר רבוע)
447,400: 199,951
אוכלוסייה
36,534,946: 7,213,335
תמ"ג (במיליוני דולרים)
90,889: 13,988
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,488: 1,939
משטר
רפובליקה נשיאותית: רפובליקה פרלמנטרית

יחסי אוזבקיסטן–קירגיזסטן הם היחסים הדיפלומטיים שבין אוזבקיסטן לקירגיזסטן. אוזבקיסטן שולטת בדרום קירגיזסטן מבחינה כלכלית ופוליטית, בהתבסס על האוכלוסייה האוזבקית הגדולה באזור זה בקירגיזסטן ועל תנאים כלכליים וגאוגרפיים. חלק ניכר מקירגיזסטן תלוי לחלוטין באוזבקיסטן מבחינת גז טבעי; בכמה הזדמנויות, נשיא אוזבקיסטן, אסלאם קרימוב, השיג מטרות פוליטיות על ידי סגירת צינורות או על ידי התאמת תנאי המסירה. במספר הופעות טלוויזיה ששודרו במחוזות אוש וג'לאל-אבאד בקירגיזסטן פנה קרימוב בהתנשאות ניכרת לנשיא הקירגיזי אסקר אקייב. אף על פי שאוזבקיסטן לא הראתה נטיות התרחבות גלויות, ממשלת קירגיזסטן מודעת היטב להשלכות טענותיו של קרימוב כי הוא אחראי לרווחתם של כל אוזבקים, ללא קשר למדינת מגוריהם.
היסטוריה > תחת רוסיה

הרוסים החלו את כיבוש האזור באמצע המאה ה-19. באותה תקופה, האימפריה הרוסית תקפה בעיקר את אמירויות מרכז אסיה כמו אמירות בוכרה או ח'אנות חיווה. הם פלשו גם לשטח הקירגיזי שנשלט על ידי שושלת צ'ינג הסינית וסיפחו אותם לטורקסטן הרוסית. על ידי קביעת בירת טורקסטן הרוסית בעיר טשקנט בשטח האוזבקי, הסכסוך בין שני עמים החל לגדול. אך בניגוד לסכסוך הטג'יקי-אוזבקי, הסכסוך הקירגיזי-אוזבקי התפתח לאט יותר.
לאחר קריסת האימפריה הרוסית בשנת 1917, מרד בסמאצ'י התפתח למלחמה כוללת במרכז אסיה. הקירגיזים והאוזבקים שילבו ידיים יחד ונלחמו נגד הכוחות הרוסים. בגלל חוסר מיומנויות והכנות, המרד נכשל במהרה והרוסים, שנמצאים כעת בשליטת ברית המועצות, החזירו את הסדר שוב.
במהלך מלחמת העולם השנייה, עמים קווקזים רבים (גאורגים, אזרים, ארמנים, צ'רקסים וכו') נאלצו לגלות. רבים מהם נותרו במרכז אסיה, שממנה נותרים בעיקר באוזבקיסטן כיום.
עם זאת, מאז סוף המלחמה החלו סכסוכים בין קירגיזים לאוזבקים להתגלע לעימות גדול יותר. בשנת 1990, סמוך לקריסת ברית המועצות, התרחשו מהומות באוש ונהרגו כמעט 1,000 בני אדם, בעיקר קירגיזים אתניים ואוזבקים. ההתנגשות החלה ביוני והסתיימה באוגוסט, ואף צד לא הגיע להישגים משמעותיים.
תחבורה

במרץ 2018 הרכבות של אוזבקיסטן החלו בשירות חדש, שחיבר את טשקנט עם באליצ'י.
ביקורים > ביקורים מאוזבקיסטן בקירגיזסטן

אסלאם קרימוב – (16 בינואר 1994; 26-27 בספטמבר 2000; 2007; 2013)
שבקט מירזייאיב – (2017)
ביקורים > ביקורים מקירגיזסטן באוזבקיסטן

אסקר אקייב – (1992; 1996; 1998)
קורמאנבק באקייב - (2006)
אלמאזבק אטמבייב - (2017)
סואורונבאי ג'נבקוב - (2017)
יחסי אוזבקיסטן–קזחסטן

| יחסי אוזבקיסטן–קזחסטן |
| --- | --- |
אוזבקיסטן: קזחסטן


אוזבקיסטן: קזחסטן
שטח (בקילומטר רבוע)
447,400: 2,724,900
אוכלוסייה
36,534,946: 20,655,596
תמ"ג (במיליוני דולרים)
90,889: 261,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,488: 12,656
משטר
דיקטטורה נשיאותית: רפובליקה

יחסי אוזבקיסטן–קזחסטן הם היחסים הדו-צדדיים בין רפובליקת אוזבקיסטן לבין רפובליקת קזחסטן.
נשיא אוזבקיסטן לשעבר, אסלאם קרימוב, ביקר בקזחסטן מספר פעמים.
היסטוריה

גם אוזבקיסטן וגם קזחסטן היו חלק מברית המועצות עד פירוק ברית המועצות ב-1991. רק בתחילת המאה ה-21, נקבע 96% מקו הגבול הבינלאומי המשותף בין שתי המדינות. רק בשנת 2001, לאחר הסכמים הדדיים בין אוזבקיסטן לקזחסטן נקבע קו הגבול בין שתי המדינות בשלושה אזורים שנויים במחלוקת. בספטמבר 2002, קזחסטן ואוזבקיסטן פתרו לחלוטין את מסלול הגבול המשותף שלהן, שאורכו 2,440 ק"מ.
היסטוריה > מכשול גבול קזחסטן-אוזבקיסטן

ב-19 באוקטובר 2006, קזחסטן בנתה 45 ק"מ של מכשול לאורך חלק מגבולה עם אוזבקיסטן. מכשול אוזבקיסטן-קזחסטן משתרע על פני המחוזות המנהליים של סריגאש ומקרטל בדרום קזחסטן, והוא מורכב מגדר תיל בגובה 2.5 מטרים הכוללת זרקורים.
יחסים דיפלומטים

אוזבקיסטן מחזיקה בשגרירות באלמטי. מאידך, קזחסטן מחזיקה בשגרירות בטשקנט.
יחסים כלכליים

המדינות מקיימות שיתוף פעולה כלכלי נרחב:
בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה מקזחסטן לאוזבקיסטן הגיעה לסך 940 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר חיטה, קמח חיטה, ברזל ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מאוזבקיסטן לקזחסטן הגיעה לסך 725 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר גזי נפט, ענבים, עגבניות ועוד.
טרקה צ'ילאג

| --- | --- |

 לידה:  9 ביולי 1867 קאפושוואר, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  28 בספטמבר 1942 (בגיל 75) טרזיינשטט, צ'כיה 
 
טֶרְקָה צִ'ילַאג (במקור רֵזִי (תרזיה) שטרן, בהונגרית: Csillag Terka;‏ קאפושוואר, 9 ביולי 1867 – ביולי 1942) הייתה שחקנית קלאסית יהודייה-הונגרייה ששיחקה על במות גרמניה בהצלחה גדולה במגוון תפקידים. היא נספתה בשואה בגטו טרזינשטאט.
קורות חייה

רזי שטרן נולדה במשפחה יהודית כבתם של שמואל שטרן ושל רוזה גולדשטיין. קריירת התיאטרון שלה החלה ב-1882. היא לא הייתה עדיין בת 17 כשהפכה חברה בתיאטרון רזידנץ בברלין. משם חתמה על חוזה באאכן ולאחר מכן בהאנובר. אחר כך היו לה תחנות תיאטרון בקניגסברג, קלן, פוזנן, ברנו. משנת 1900 הייתה חבר מהשורה הראשונה בתיאטרון החצר של דרזדן. בין 1919 לבין 1932 הייתה חברה בהרכב של "צלאח א-דין שמיט". ב-1932 חגגה את יובל ה-50 שלה על הבמה; בשלב זה הודיעה על פרישה ממשחק.
במהלך מלחמת העולם השנייה, במאי 1942 היא הועברה לבוכום, גרמניה, לרחוב הורסט וסל 56, לבית שהוכרז כ"בית יהודי". לאחר מכן, בשבועות האחרונים שלפני הגירוש הועברה לבית ספר יהודי לשעבר במקום. משם גורשו היא ויהודים נוספים מבוכום למחנה הריכוז טרזינשטט מאוחר יותר באותה שנה היא מת בגטו זה.
ב-4 בנובמבר 2004, בבוכום, שם השיגה את ההצלחות הגדולות ביותר שלה לפני המלחמה, הונחה אבן נגף לזכרה של טרקה צ'ילאג, עליה כתוב שהתאבדה.
במהלך הקריירה שלה במשך חמישה עשורים הופיעה ביותר מ-3,000 הצגות. היה לה להיט גדול בתפקיד הגברת עם הקמליות.
תפקידי תיאטרון (חלקי)

סאפו (אלפונס דודה)
פדורה (ויקטוריין סרדו)
קלאופטרה (שייקספיר : אנטוניוס וקלאופטרה)
ליידי מקבת' (שייקספיר : מקבת')
אדלהייד (יוהאן וולפגנג פון גתה : גץ פון ברליכינגן)
מריה סטיוארט (פרידריך שילר)
מרגרט גוטייה (אלכסנדר דיומא הבן: הגברת עם הקמליות)
מדיאה (פרנץ גרילפרצר)
לקריאה נוספת

לקסיקון התיאטרון ההונגרי. אלדאר שופפלין (עורך) בודפשט, 1929–1931)
Der Humorist, 21. בעמוד הראשון עם ציור מאת יאן וילימק, בעמוד עם ביוגרפיה קצרה.
שאנדור אנדי : בלי ריוואלדה. בודפשט, קרן לאסלו טלקי, 1999.
שאנדור אנדי : שחקנים, תיאטראות, ערים. אנציקלופדיה קטנה לאמנות תיאטרון הונגרית מעבר לגבול. בודפשט-קלוז', באלשי-פוליס, 2005.
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a kaposvári izraelita hitközség születési akv. 45/1867. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-09-14.
↑  Csillag Terka Hubert Schneider: Die „Entjudung“ des Wohnraums – „Judenhäuser“ in Bochum
1 2  Enyedi Sándor: Rivalda nélkül. A határon túli magyar színjátszás kislexikona. Teleki Alapítvány. Budapest, 1999. 73. oldal
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1013279654  ISNI: 0000 0004 1972 8739  VIAF: 172680223   WorldCat (עם VIAF): 172680223 
אבן הנגף של טרקה צ'ילאג בבוכום
יוננלנגיים

| יוננלנגיים |
| --- | --- |
 קולאז' של שלדים של מינים ממשפחת היוננלנגיים
תקופה
קרטיקון עליון, 94–70 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: יוננלנגיים
שם מדעי
 Unenlagiidae

יוננלנגיים (שם מדעי: Unenlagiidae) היא משפחה מוצעת של דינוזאורים קלורוזאורים הקרובים לדרומזאוריים, ולדעת חוקרים רבים נחשבים לחלק מהמשפחה. הם התקיימו רק בסוף הקרטיקון שלפני 94 עד 70 מיליון שנה ברחבי מרבית היבשות, שכללו את גונדוונה ואת לאוראסיה. המשפחה הוגדרה ב-1999 בידי החוקר חוסה בונפרטה (אנ'), על שם הסוג יוננלנגיה מארגנטינה.
המשפחה נחשבת לקבוצה בסיסית יחסית בקבוצה דיינוניכוזאוריה, בה הטרודוניים והדרומזאוריים וכן הדינוזאורים שהתפתחו לעופות וכנראה שהיו דינוזאורים מנוצים, אך חסרי יכולת תעופה. חלקם היו בעלי מאפיינים אמפיביים כמו ההלצ'קרפטור.
מינים אלה היו מגוונים בגודלם וצורתם, אך לרבים מהם היו חרטומים מוארכים עם לסתות בעלות שיניים מחודדות, רגליים ארוכות וחזקות וגפיים קדמיות בעלות טפרים מעוקלים. הגדולים שבהם היו האוסטרורפטור והדקוטרפטור.
מיון

תת-משפחה Halszkaraptorinae
סוג הלצ'קרפטור (Halszkaraptor)
סוג Mahakala
סוג Hulsanpes
תת-משפחה Unenlagiinae
סוג אוסטרורפטור (Austroraptor)
סוג בויטררפטור (Buitreraptor)
סוג דקוטרפטור (Dakotaraptor)?
סוג נאוקנרפטור (Neuquenraptor)
סוג אורניתודסמוס (Ornithodesmus)?
סוג Pamparaptor?
סוג פירורפטור (Pyroraptor)?
סוג רהונאביס (Rahonavis)?
סוג יוננלנגיה (Unenlagia)
סוג יונקוילוזאורוס (Unquillosaurus)?
טרקאי

| --- | --- |
סמל טרקאיסמל טרקאי
טירת האי בטרקאי
טירת האי בטרקאי
 מדינה:  ליטא ליטא
 מחוז:  מחוז וילנה מחוז וילנה
 מחוז משנה:  טרקאי
 תאריך ייסוד:  1409
 שטח:  497 קמ"ר
 גובה:  155 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  5,912 (1 בינואר 2023)
 קואורדינטות:  58°38′N 24°56′E﻿ / ﻿58.633°N 24.933°E﻿ / 58.633; 24.933
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.trakai.lt/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ליטא מוגדלת) וילנה קלייפדה שיאוליאי מריאמפולה קובנה פוניבז' אוטנה אליטא טלז טאורגה לטביה בלארוס פולין רוסיה מחוז קלינינגרד טרקאי(למפת ליטא רגילה) וילנה קלייפדה שיאוליאי מריאמפולה קובנה פוניבז' אוטנה אליטא טלז טאורגה לטביה בלארוס פולין רוסיה מחוז קלינינגרד טרקאי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
טרקאי (בליטאית: Trakai, בפולנית: Troki, ביידיש: טראָק, טראָקע), היא עיר בליטא, הנמצאת 28 ק"מ מערבית לוילנה. היא הייתה הבירה הראשונה של ליטא. נמצאת על חצי אי ומוקפת במספר אגמים.
השם טרקאי מוזכר לראשונה בכתבי הטבטונים ב-1337. גדימינאס הגדול התאהב במקום ובנה שם מצודה. הוא קבע את המקום כמרכז שלטונו בליטא. היא קבלה זכויות עיר ב-1409.
האתר המרכזי והחשוב בטרקאי היא טירת האי הגדולה הנמצאת על אי באגם גאלבה ומחוברת לעיר בגשר עץ. הטירה עברה שיקום מסיבי שהחל ב-1980 והסתיים בתחילת שנות ה-90 עם עצמאות ליטא. במקום ישנו מוזיאון גדול עם מוצגים היסטוריים רבים. בחצר הטירה נערכים מופעים שונים.
הקראים בטרקאי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.  כמעט כל הפירוט הוא על הקראים, אין פירוט על מה שקרה ליהודים בשואה.
ב-1392 הביס ויטאוטס הגדול את הטטרים. הוא הביא משפחות של קראים, יהודים וטטרים מחצי האי קרים ואפשר להם להתיישב בטרקאי ובעוד ערים בדוכסות הגדולה של ליטא. הם שימשו מעין מעמד ביניים בין האצולה והצמיתים. לאחר גירוש ספרד הגיעו יהודים נוספים לטרקאי. ב-1495 גורשו היהודים והקראים מטרקאי אבל הורשו לחזור ב-1503. בין המשפחות היהודיות בטרקאי הייתה משפחתו של הרב שלמה שוסטר רבה של לודז' ברבות הימים.
ב-1793 סופחה ליטא לאימפריה הרוסית על ידי יקטרינה הגדולה וקראים רבים עברו להתגורר בערים גדולות כמו וילנה וסנקט פטרבורג. ראש הקהילה הקראית בטרקאי שכונה "חכם" היה אחראי על קהילות הקראים בליטא, פולין ומערב רוסיה.
במלחמת העולם השנייה רצחו הגרמנים ועוזריהם הליטאים את כל יהודי טרקאי והסביבה. הקראים טענו כי מוצאם אינו שמי אלא טורקי-מונגולי ואין הם ממוצא יהודי. הם שייכים לעם הכוזרי ולראייה ששפתם הקראימית כלל אינה דומה לעברית אלא היא ניב טטרי. הימלר פנה בשאלה למספר היסטוריונים יהודים בוורשה ובוילנה- מאיר בלבן, יצחק שיפר וזליג קלמנוביץ' שמתוך רצון להציל את הקראים, קבעו כי מוצאם אינו קשור ליהודים. הימלר אף אפשר להם לשרת בוואפן אס אס.
כיום יש משפחות בודדות של קראים בטרקאי. הם גרים בבתי עץ המאופיינים בשלושה חלונות המסמלים את הנאמנות לאלוהים, למשפחה ולשלטון הליטאי. בית הכנסת שלהם נקרא כנסה (Kenesa) ולידו מוזיאון לתולדות הקראים בליטא.
בטרקאי גם בית העלמין הקראי הגדול והקדום מכל בתי העלמין היהודיים במזרח אירופה - ראשוני הקברים בו הם מהמאה ה-16.
ערים תאומות

פולין נובי סונץ', פולין
פולין מאלבורק, פולין (מ־1997)
גלריה

בית הכנסת הקראי בטרקאי
בית בשכונת הקראים בטרקאי
טירת האי בטרקאי
הערות שוליים

↑  בעברית נכתב לעיתים בעקבות הכתיב הפולני: טְרוֹקִי.
↑  גולדה אחיעזר ואליה דבורקין, "כתובות המצבות מבתי העלמין הקראים בליטא", פעמים 98-99, סתיו-חורף תשס"ד, עמ' 227
| ערי ליטא |
| --- | --- | --- |
| בירות מחוזות ליטא | אוטנה • אליטא • וילנה • טאורגה • טלז • מריאמפולה • פוניבז' • קובנה • קלייפדה • שיאוליאי |  |
| בירות מחוזות משנה של ליטא | אוקמרגה • איגנלינה • אלקטריינאי • אניקשט • בירז' • בירשטונאס • גרגז'דאי • דרוסקינינקאי • וילקובישק • ויסגינס • וריאנה • זרסאי • טרקאי • יאנובה • יורבורג • ינישוק • לזדיי • מולייטאי • מז'ייקיאי • נאויואי אקמנה • נידה • פגייגיאי • פאקרואוייס • פלאנגה • פלונגה • פסווליס • פרינאי • קדאיניאי • קופישוק • קזלו רודה • קאישיאדוריס • קלווריה • קרטינגה • ראסייניאי • רדווילישקיס • רוקישקיס • ריטובה • שאקי • שווינציאן • שלצ'ינינקאי • שילוטה • שיללה • שירווינטוס • שקוד |  |
| שאר ערי ליטא | אובליאי • אוז'וונטיס • אז'רליס • איישישוק • אקמנה • אריוגלה • בלטויי ווקה • גלגאודישקיס • גריגישקס • גרליאבה • דאוגאי • דוסיאט • דוקשטי • ובלנינקס • וייביס • וייסיאי • וילקי • וירבאליס • ונטה • וקשנה • ורניאי • זאגר • ז'ייז'מריאי • טרשקון • יונישקליס • יז'נאס • לינקובה • לנטבאריס • נמנצ'ין • סדה • סובצ'יס • סימנה • סלנט • סמלינינקאי • פבראדה • פנדליס • פנמוני • פרייקולה • ציטוביאן • קודירקוס נאומייסטיס • קוורסקס • קורשן • קיבארט • רודישקס • רמיגלה • שדובה • שוונצ'יונייליאי • שקודוויל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 937e97a8-5699-4652-8e68-e2cc7b67a4fd  NKC: ge569042
יחסי אוסטרליה–אנדורה

| יחסי אוסטרליה–אנדורה |
| --- | --- |
אוסטרליה: אנדורה


אוסטרליה: אנדורה
שטח (בקילומטר רבוע)
7,741,228: 468
אוכלוסייה
26,778,707: 82,180
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,723,827: 3,728
תמ"ג לנפש (בדולרים)
64,373: 45,360
משטר
מונרכיה חוקתית פדרלית: מונרכיה חוקתית

יחסי אוסטרליה–אנדורה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין קהיליית אוסטרליה לבין נסיכות אנדורה.
סקירה כללית

אוסטרליה כוננה את יחסיה הדיפלומטיים הרשמיים עם אנדורה בשנת 1998.
כאינדיקציה ליחסים הדו-צדדיים ההולכים ומתרחבים, נחתם בשנת 2011 הסכם חילופי מידע בנושא המיסים. השר הפרלמנטרי האוסטרלי לענייני חוץ וסגן הפרלמנט האוסטרלי, ריצ'רד מרלס, ביקר באנדורה באפריל 2012. ביקור זה היה הביקור הראשון מדרג גבוה של אדם כלשהו מהמדינה השנייה.
היחסים הכלכליים של אוסטרליה עם אנדורה הן מינימליות וסטטיסטיקות רשמיות לא נרשמות.
נציגויות

אוסטרליה אינה מיוצגת באנדורה בדרג השגרירות אלא באמצעות שגרירותה במדריד, בירת ספרד.
אנדורה אינה מיוצגת באוסטרליה כלל, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יוון באירוויזיון 2023

יוון השתתפה באירוויזיון 2023, בליברפול שבממלכה המאוחדת. תאגיד השידור היווני (ERT) בחר באופן פנימי את ויקטור ורניקוס לייצג את המדינה עם השיר "What They Say", אותו כתב והלחין בעצמו. ורניקוס הוכרז כאמן ב-30 בינואר 2023, בעוד שהשיר יצא לאור ב-12 במרץ. תהליך בחירת הנציגות היה נתון לאתגר משפטי על ידי המועמדת במקום השני מליסה מנצוקיס; עם זאת, השתתפותו של ורניקוס הורשתה בסופו של דבר להמשיך.
כדי לקדם את "What They Say" בתור השיר היווני, נוצר וידאו קליפ לשיר, וכן גרסה אקוסטית. ורניקוס השתתף לאחר מכן במסיבת עיתונאים והתראיין לעיתונות זרה. יוון הוגרלה להתחרות בחצי הגמר השני של האירוויזיון שהתקיים ב-11 במאי 2023. השיר "What They Say" הגיע למקום ה-13 בחצי הגמר עם 14 נקודות, ולא הצליח להעפיל לגמר התחרות. זו הייתה הפעם השלישית שיוון לא העפילה לגמר האירוויזיון, וגם התוצאה הגרועה ביותר שלה עד לנקודה זו מבחינת מספר הנקודות שקיבלה בחצי הגמר.
רקע

קדם לאירוויזיון 2023 השתתפה יוון בתחרות 42 פעמים מאז הופעת הבכורה שלה ב-1974. היא זכתה רק באירוויזיון 2005 עם השיר "My Number One" בביצוע הזמרת הלנה פפאריזו. לאחר החלת שיטת חצאי הגמר באירוויזיון 2004 הצליחה יוון להעפיל לשלב הגמר פעמים רבות. בין 2004–2013 דורגה תשע פעמים בין עשרת המקומות הראשונים בתחרות. רק בשנת 2016 נשבר רצף ההעפלות של המדינה לגמר על ידי להקת ארגו ושירה "Utopian Land" – המיקום הנמוך ביותר אליו הגיעה. לאחר שנתיים כשלה הנציגה היוונייה יאנה טרזי עם שירה "Oneiro Mou" לצלוח את שלב חצי הגמר בפעם השנייה. בשלוש המהדורות שקדמו ל-2023, המדינה חזרה שוב להעפיל לגמר, כולל ב-2022, כאשר אמנדה טנפיורד ושירה "Die Together" הגיעו למקום השמיני עם 215 נקודות.
תאגיד השידור היווני (ERT) משדר את האירוע בתוך יוון ומארגן את תהליך הבחירה לנציגות המדינה. ERT היה אחראי על השתתפותה של יוון בתחרות מאז הופעת הבכורה שלה ב-1974 עד 2013. בשנת 2014 הושבת התאגיד על ידי ממשלת יוון, ואת מקומו תפס Dimosia Tileorasi‏ (DT). ב-2015 הוא הוחלף פעם נוספת לטלוויזיה, לרדיו ולאינטרנט היווני החדש, שמאוחר יותר שונה לשם הישן ERT.‏
ERT אישר את כוונתו להשתתף באירוויזיון 2023 ב-26 באוגוסט 2022, כאשר הוכרזו הפרטים על תהליך הבחירה הקרוב שלו לנציגותו.
לפני האירוויזיון > בחירה פנימית

ב-26 באוגוסט 2022, פתח ERT תקופת הגשה שבה אמנים ומלחינים יכלו להגיש את הצעותיהם לבדיקת תאגיד השידור עד 9 באוקטובר 2022. אמנים נדרשו להיות חתומים בחברות תקליטים והצעתם הייתה צריכה להכיל עד שלושה שירים, לציין את הקבוצה האמנותית המלווה ולכלול רעיונות או מושגים לקידום השיר ולהצגה. עד למועד ההגשה הוגשו 106 שירים. שבעה שירים נבחרו על ידי ועדה בת 70 חברים והוכרזו ב-28 בדצמבר 2022. שבעת השירים הללו הם: "Shout Out!" בביצוע אנטוניה קאורי ומריה מראגקו, "Holy Water" מאת קלאודיה, "We're Young" מאת קונסטנטינה יוסיפידו, "Somewhere to Go" מאת ליאון אוף את'נס, "Liar" מאת מליסה מנצוקיס, "Proud" מאת מוניקה ו-"What They Say" מאת ויקטור ורניקוס.
שבעת השירים הוערכו לאחר מכן על ידי ועדה ציבורית וועדה אמנותית. הוועדה הציבורית כללה בסך הכל 70 חברים שנבחרו באקראי מתוך 2,982 בקשות המבוססות על חמש קבוצות גיל: 25 חברים בקטגוריית 18 עד 24, 20 חברים בקטגוריית 25 עד 34, 15 חברים בקטגוריית 35 עד 44 ו-10 חברים בקטגוריית מעל 45. הוועדה האמנותית הורכבה מפטרוס אדם (מפיק מוזיקלי), ליאונידס אנטונופולוס (עיתונאי ומפיק מוזיקלי), פוטיס אפרגיס (מנהל רדיו ERT), קונסטנטינוס בורוניס (ראש תוכנית הנוער של ERT), מריה קוזאקו (מנהלת התוכנית השנייה (אנ') של Hellenic Radio (אנ')), דימיטריס פאפאדימיטריו (מלחין מוזיקלי) ויאניס פטרידיס (מפיק מוזיקלי). ב-19 בינואר 2023, קבע ERT את הרשימה הקצרה של שלושה שירים אחרונים מתוך השבעה, שהייתה תוצאת ההצבעה בוועדה הציבורית, ואחריה הערכה בהתאמה על ידי הוועדה האמנותית. שלושת השירים האחרונים הוכרזו באמצעות תוכנית ב-ERT1,‏ "Proian se eidon tin mesimvrian" (ביוונית: Πρωίαν σε είδον την μεσημβρίανk; בתרגום חופשי: ראיתי אותך בבוקר, בצהריים).
שילוב הקולות מהוועדה הציבורית (50.6%) והוועדה האמנותית (49.4%) בחר את השיר היווני. זו הייתה הפעם הראשונה ש-ERT בחר בפורמט שבו השיר נבחר על ידי שני פאנלים. הזמר היווני-דני בן ה-16 ויקטור ורניקוס הוכרז כנציג יוון למהדורת 2023 באמצעות מהדורת החדשות של ERT1 ב-30 בינואר 2023. הוא המתמודד הצעיר ביותר שנבחר לייצג את המדינה. שירו, "What They Say", יצא לאור ב-12 במרץ 2023 באמצעות Panik Records לצד הקליפ שלו.
| אמן | שיר | ועדה אמנותית | ועדה ציבורית | סך הכל | מקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אנטוניה קאורי ומריה מראגקו | "Shout Out!" | 720 | 341 | 1,061 | 3 |
| מליסה מנצוקיס | "Liar" | 440 | 693 | 1,133 | 2 |
| ויקטור ורניקוס | "What They Say" | 740 | 509 | 1,249 | 1 |
לפני האירוויזיון > קבלה ואתגר משפטי

לאחר ההכרזה על ורניקוס כנציג היווני, מחתה מנצוקיס בפומבי על תוצאות התהליך, ואיימה בתביעה משפטית. מנצוקיס והצוות המשפטי שלה ציינו שני חששות לגבי התוצאות. לפני ההצבעה של הוועדה האמנותית, דווח כי קאורי ומרגקו (שסיימו במקום השלישי בסיבוב השני) הסירו את מועמדותן, והותירו רק שני מועמדים כאופציות. למרות זאת, כל שלושת השירים זכו בנקודות על ידי הוועדה. שנית, הם טענו כי גם אם כל שלושת השירים היו נחשבים, ערכי הנקודות שהוענקו אינם מסתכמים בכמות הנקודות הזמינה, ולו היו עושים זאת, מנצוקיס הייתה זוכה. חברת הוועדה האמנותית, קוזאקו, הסבירה בראיון ב-"Proian se eidon tin mesimvrian" כי ערכי נקודות שהוענקו על ידי הוועדה לא הוענקו על סמך פרסים של מקום ראשון, שני ושלישי (12, 10 או 8 נקודות, בהתאמה, בסגנון האירוויזיון), אלא מ-12 עד 4 נקודות כדי להתאים את ערכי הנקודות הכוללים לכמות שניתנה על ידי הוועדה הציבורית. עורך דינה של מנצוקיס, כריסטוס זוטיאדיס, הגיב במהלך ראיון בתוכנית "Breakfast @ Star" של ערוץ Star (אנ') כי הם אינם מרוצים מתגובתו של ERT, וביקש לפרסם את הצבעות הוועדה המפורטות לכל חבר בכל שלב של ההצבעה לצורך שקיפות.
צו מניעה זמני לעצור את ההשתתפות היוונית נדחה על ידי בתי המשפט ביוון ב-6 במרץ, תוך ציון פרק הזמן הקצר שבין אז ועד למועד האחרון של ה-EBU להגשת הנציגות ב-13 במרץ. תביעתה של מנצוקיס להכרזה כזוכה ולפיצויים הייתה צפויה להידון באמצע מאי לאחר התחרות. הטיעונים בתביעה הסתיימו ב-4 ביולי, כאשר השופט היה צפוי לקבל החלטה בתוך שישה עד שבעה חודשים מתאריך זה. השיר של מנצוקיס, "Liar", בסופו של דבר ייצג את קפריסין באירוויזיון 2024, בביצוע סיליה קפסיס.