stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חסידות פוריסוב
תולדות החסידות

מייסד החסידות, רבי יהושע אשר, נולד בשנת תקס"ד. מספר שנים לאחר פטירת אביו, "היהודי הקדוש", החל לכהן כרב וכאדמו"ר בזליחוב ובפוריסוב. חסידיו היו מועטים. הוא נהג לנסוע לרבי ישראל מרוז'ין. נפטר בכ"ה באייר תרכ"ב. שלושה מבניו שימשו כאדמו"רים:
רבי יעקב צבי כיהן בפוריסוב. היה תלמידם של רבי ישכר בר מרדושיץ, רבי אלעזר מקוז'ניץ, דודו רבי נחמיה רבינוביץ מביכוב ובן דודו רבי נתן דוד משידלובצה. רבי נתן דוד מינהו לכהן באדמו"רות. היו לו אלפי חסידים. חיבר את הספר "עטרה לראש צדיק". נפטר בב' בטבת תרמ"ט. חתניו: רבי ירחמיאל בן רבי משה יוסף מאויהל, ובזיווג שני רבי יצחק ישעיה מטשכויב; רבי יקותיאל שמואל שמעלקע ערבליך, נינו של רבי משה לייב מסאסוב.
רבי אברהם מפוריסוב, החל לכהן בשנת תרס"ה. היה תלמידם של רבי מנחם מנדל מקוצק, רבי יצחק מאיר מגור, רבי חנוך הניך מאלכסנדר ושל רבי יהודה אריה ליב אלתר ה"שפת אמת" מגור. לאחר פטירת השפת אמת החל לנהל אדמו"רות בנוסח קוצק-גור. נפטר בי"ט באדר תרע"ב.
רבי מאיר שלום מקאלושין, חתן ותלמיד אחיו רבי יעקב צבי, החל לכהן לאחר פטירת אחיו. היה גם חסידם של רבי יצחק מנישכיז ורבי יחזקאל שרגא משינאווא. כיהן ברבנות בפוריסוב, גרבילין וקאלושין. תורותיו נאספו בספר "נהר שלום". נפטר בי' בטבת תרס"ג.
חתנו של רבי יהושע אשר היה רבי משה אליקים מזליחוב.
הדור השלישי

בנו של רבי יעקב צבי, רבי אורי יהושע אלחנן אשר כיהן כאדמו"ר לחלק מחסידי אביו. נולד בשנת תרכ"ה. כיהן בפוריסוב, קולבייל ומשנת תרע"ה בוורשה. חיבר ספר "אמרי יהושע" על התורה. היה מתפלל בצעקות. נפטר בי"ג באלול תש"א. בנו רבי יעקב צבי מקולבייל (תרמ"ז-בערך תש"ב) התמנה לאדמו"ר בגטו ורשה. נרצח בטרבלינקה.
בנו של רבי אברהם, רבי יהושע אשר, שימש ברבנות פוריסוב ומאות חסידים הצטרפו אליו. נפטר בכ"ט באדר תרצ"ה. בנו רבי יעקב צבי מילא את מקומו. נפטר בגטו פוריסוב. בן נוסף היה רבי ישכר דב, נרצח בשואה.
בניו של רבי מאיר שלום היו: רבי יהושע אשר חתן קרובו רבי נתן דוד מקינצק. כיהן בפוריסוב ולאחר מכן באוטבוצק וחסידיו נמנו באלפים. בסוף ימיו עבר לוורשה. נפטר באוטבוצק בי"ט בתשרי תרצ"ח. בנו רבי מאיר שלום כיהן אחריו באוטבוצק. נרצח בשואה. ;רבי שמואל מרדכי כיהן בפאליניץ. נפטר בשנת תרצ"ט, מעט זמן לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה. ;בקאלושין כיהן תלמידו של רבי מאיר שלום, רבי אלעזר אלתר אליקים בריעה בידרמן (בן רבי דוד יוסף בן רבי שלמה יחיאל בן רבי משה מלעלוב). היה חתנו של הרב ישראל הלפרין.
נין של הרב יהושע אשר, רבי צבי (בנו של הרב יעקב אהרן, בנו של הרב אריה מרדכי, שסירב להיות אדמו"ר), היה האדמו"ר מאוסטרובה-קינצק (נפטר בכ"ב בכסלו תש"ה בניו יורק).
החסידות כיום

לאחר כ-60 שנה מאז כיהנו האדמו"רים האחרונים בשמות פוריסוב וקאלשין החל אחד מצאצאי השושלת, רבי עקיבא רבינוביץ, לכהן כאדמו"ר בשם זה.
רבי עקיבא היה בנו של רבי בנימין רבינוביץ שהיה דיין בעדה החרדית ודור חמישי למייסד חסידות פוריסוב (בנו של הרב אריה מרדכי בן הרב יהושע אשר בן הרב אריה מרדכי בן רבי יהושע אשר). הוא החל לשמש כאדמו"ר אחר פטירת אביו. בית מדרשו נמצא בשכונת בתי ורשה בירושלים. רבי עקיבא היה תלמיד מובהק של רבי אשר פריינד והאדמו"ר רבי יחיאל יהושע מביאלא. נפטר בכ' באב ה'תשפ"ד.
אחיו רבי מאיר שלום החל לכהן בשם האדמו"ר מקאלושין. אחיו הגדול הוא הרב חיים רבינוביץ, האדמו"ר ממשכנות הרועים.
לקריאה נוספת

יצחק אלפסי, החסידות, 1977, עמ' 138–142.
טי. ג'יי. הוקר

| --- | --- |

 סוגה:  דרמה משטרתית, פשע 
 יוצרים:  ריק האסקי
 שחקנים:  ויליאם שאטנר  ריצ'רד הרד  אדריאן זמד  הת'ר לוקליר  ג'יימס דארן 
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 מקום התרחשות:  לוס אנג'לס 
 מספר עונות:  5 
 מספר פרקים:  91 
 הפקה
 הפצה:  הטלוויזיה של סרטי קולומביה 
 מוזיקה:  מארק סנואו 
 אורך פרק:  45 דק' 
 שידור
 רשת שידור:  ABC ‏(1982–1985) CBS ‏(1985–1986)
 תקופת שידור מקורית:  13 במרץ 1982 – 28 במאי 1986 
 קישורים חיצוניים
 www.tj-hooker.com
 דף התוכנית ב-IMDb
 
ויליאם שאטנר, ג'יימס דארן והת'ר לוקליר בצילום שנלקח לצורך קידום העונה החמישית.
טי. ג'יי. הוקר (באנגלית: T. J. Hooker) היא סדרת דרמה משטרתית אמריקאית ששודרה במקור ברשת ABC בין ה-13 במרץ 1982 עד 28 במאי 1986, ובהמשך ברשת CBS בין ה-25 בספטמבר 1985 עד 28 במאי 1986.
תקציר העלילה

עלילת הסדרה מתמקדת בשוטר הוותיק והמסור תומאס ג'פרסון "טי. ג'יי." הוקר (מגולם על ידי ויליאם שאטנר) אשר מאמן שוטרים חדשים במחלקת המשטרה של מחוז לוס אנג'לס. חניכיו לאורך הסדרה כוללים את וינסנט רומנו, סטייסי שרידן, ומאוחר יותר גם את ג'ים קוריגן. לאורך הסדרה הוקר וצוותו מפטרלים ברחובות לוס אנג'לס ועוסקים במרדפים אחר פושעים שונים.
צוות השחקנים הראשי

ויליאם שאטנר בתפקיד הסמל תומאס ג'פרסון "טי. ג'יי." הוקר (עונות 1–5), שוטר ותיק וקשוח אשר אחראי על הכשרתם של שוטרים חדשים במחלקה.
אדריאן זמד בתפקיד השוטר וינסנט "וינס" רומנו (עונות 1–4), שוטר צעיר ושאפתן
אפריל קלאו בתפקיד השוטר ויקי טיילור (עונה 1), שוטר צעיר.
הת'ר לוקליר בתפקיד הקצינה סטייסי שרידן (עונות 2–5), שוטרת נחושה ובתו של קפטן דניס שרידן.
ריצ'רד הרד בתפקיד קפטן דניס שרידן (שחקן קבוע בעונות 1–2, שחקן אורח מעת לעת בעונות 3–4), המפקד של מחלקת המשטרה של מחוז לוס אנג'לס ואביה של סטייסי.
ג'יימס דארן בתפקיד השוטר ג'ים קוריגן (עונות 2–5), שוטר מיומן אשר עובד לצד סטייסי שרידן.
יו פארינגטון בתפקיד הבלש סגן פיט אובריאן (עונות 3–5), בלש בכיר שעובד יחד עם טי. ג'יי. הוקר וצוותו.
מדיה ביתית

בשנת 2005 העונה הראשונה והעונה השנייה יצאו לשווקים במהדורת DVD.
בשנת 2017 כל עונות הסדרה יצאו לשווקים במארז DVD.
אריאל (תנועת נוער)

| --- | --- |

סמל התנועה המשלב בתוכו סמלים המייצגים את תורת ישראל, ארץ ישראל ועם ישראל
 תאריך ייסוד:  1980, סיוון ה'תש"ם
 מספר סניפים:  168( בנים ובנות בנפרד)
 מספר  חניכים (על פי התנועה):  כ-17,000
 אישים בולטים:  הרבנים דב ליאור, שמואל אליהו, אריה בצלאל, אליעזר מלמד, איתן אייזמן ובצלאל סמוטריץ'
 מזכיר כללי:  דביר עמיאור
 מיקום המטה:  ירושלים
 מוטו:  תורת חיים בעוז
 
 www.tariel.co.il
חניכות מתנועת אריאל במסע פסח
תנועת אריאל היא תנועת נוער דתית לאומית שחרתה על דגלה את האידיאל של "תורת חיים בעוז", כלומר שאיפה לחיי תורה מלאים ללא פשרות. התנועה הוקמה בשנת 1980 (ה'תש"ם). התנועה הוקמה על ידי קבוצת נערים מתנועת בני עקיבא שביקשו להקפיד על הפרדה מגדרית. בהשוואה של שלוש תנועות הנוער המרכזיות במגזר (בני עקיבא, עזרא ואריאל), זוהי התנועה השלישית בגודלה בציבור הדתי לאומי.
הסניפים מחולקים לסניפי בנים וסניפי בנות והפעילות בהם מחולקת לקבוצות הנקראות שבטים על פי שכבות גיל, החל מכיתה ג' ועד כיתה י"ב. השכבות מתחלקות לשתי קבוצות על, חבריא א' שכוללת את כיתות ג' עד ח', וחבריא ב' (חב''ב) שכוללת את כיתות ט' עד י"ב. החל מכיתה י' נכנסים החניכים להדרכה.
ההנהלה בתנועה מחולקת לתחום בנים ותחום בנות כאשר לכל אחד מהתחומים ממונה רכז או רכזת שאחראי על צוותי הקומונה, על ימי העשרה וההשתלמויות ועל יוזמות ומיזמים בתנועה. תחתיו נמצאים רכזי משנה מחוזיים שאחראים לליווי הסניפים במחוז עליו הם מופקדים. התנועה גם מפעילה משרד הכולל מחלקת כספים, מפעלים, כוח אדם ומזכירות.
הקמת התנועה

בסיוון ה'תשל"ט הוקם סניף בני עקיבא "בין החומות" שברובע היהודי בירושלים. ייחודיותו של סניף זה הייתה אופן פעולתו במתכונת של הפרדה מגדרית, דבר שלא היה מקובל אז בתנועה. בטקס ההקמה נכחו הרבנים מרדכי אליהו, אביגדור נבנצאל, ירחמיאל ויס והרב נחום נריה. הרב צבי יהודה קוק תמך בהקמת התנועה. עם היוודע הדבר, התעורר דיון ציבורי בנושא זה בתנועת בני עקיבא, וזו מיהרה להתנער מהקמת הסניף, באמצעות מודעה בעיתון 'הצופה'. למחרת התפרסם מאמר תגובה של הרב יוסף ברמסון, התוקף את הנהלת התנועה על כך.
בניסיון להרגיע את הרוחות, נפגשו מקימי הסניף הנפרד, ובהם הרב אליעזר מלמד, עם אמנון שפירא והרב משה צבי נריה, ממייסדי תנועת בני עקיבא. הרב חיים דרוקמן תמך גם הוא בקיומו של הסניף הנפרד. אך בני עקיבא עמדה בהתנגדותה למעשה.
עקב הביקוש הרב לסניף נפרד, ומפאת כמות החניכים שהגיעו, גם משכונות רחוקות כמו קריית משה וגבעת שאול, הוחלט לפתוח סניף בנים נוסף, בשכונת גבעת שאול שבעיר. בהחלטת בני עקיבא, הסניף הנפרד החדש לא נכלל בתנועה. כעבור שנה מיום הקמת הסניף החדש, הוקמה תנועת אריאל.
סניף התנועה הראשון שנפתח מאז הקמת התנועה הוא סניף הבנות של גבעת שאול.
סניפי התנועה

מלבד סניף גבעת שאול, שהיווה את הגרעין הראשוני, הסניפים הראשונים של התנועה הוקמו במבשרת ציון, בית אל, קריית ארבע, כוכב השחר, בני ברק, מעלה אדומים, שעלבים ועצמונה,קטמון ,ולאחר מכן הוקמו סניפים של התנועה ביישובים רבים בישראל. בעבר היו סניפים של התנועה בנווה דקלים ובעצמונה.
בשנת ה'תשפ"ד, 45 שנים לאחר הקמתה, נמנו בתנועה 164 סניפים, הכוללים יותר מ-17,000 חניכים, כ- 1,700 מדריכים ויותר מ-200 קומונרים וקומונריות.
התנועה מוציאה חמישה מפעלים תנועתיים בשנה לחניכים המשלמים דמי חברות - מסע סוכות, מסע ט"ו בשבט, מסע פסח, מסע הדגל, המתקיים במקביל למסע פסח ומיועד לחניכים בכיתה ט', ומחנה קיץ. מלבד מסע הדגל, כל המסעות אורכים יום אחד, ואורך מחנה הקיץ משתנה לפי השבט, כך שהשבט הקטן יוצא ליומיים בלבד והשבט הגדול ביותר יוצא לשבוע שלם.
התנועה פועלת ברמה המקומית על פי פסיקותיו של הרב איתן איזמן, ובשאלות ציבוריות בהתאם לפסיקותיו של הרב אברהם אלקנה שפירא (עד לפטירתו).
גרעיני התנדבות

בתנועת אריאל פועלים כיום מספר רב של גרעיני התנדבות, בהם פועלים חניכי הנוער הבוגר (חבריא ב'), וביניהם: גרעין לפיד רינה נתניה גרעין ארז נתניה, גרעין להב"ה בבית שמש, גרעין דרור בבת ים, גרעין צמי"ד ברמת בית שמש, גרעין ארז באלון שבות, גרעין נאמן בגבעת שאול, גרעין מגנו"ם (מגלים נוער משפיע), אולפן ללימוד ספרדית לעולים חדשים, שילוב קהילת בני מנשה ביישוב, פרויקט "אלירז" לעזרה לחיילים בבית אל, גרעין צליל ברחובות, גרעין עידו בשדרות (ע"ש עידו אביגל ז"ל שנהרג כתוצאה מפגיעת רקטה), בגבעת החרסינה, בקריית ארבע וכן בסניפים נוספים. בשנת תש"ף הגרעינים חסרי השם המאפיין קבלו את השם "גרעין לפיד" בדומה ל"גרעין נחשון" של בני עקיבא.
בנוסף לגרעינים אלו, הוקם גרעין עשייה ארצי, לשבטים הבוגרים בסניפי הבנים. יוזמה זו החלה על ידי חניכי שבט "צור".
שמות השבטים בתנועה

מיום הקמת התנועה ועד שנת תשע"ג שמות השבטים היו זהים לאלו של בני עקיבא (כאשר בנוסף היה את השם 'שורשים' לכיתה ב'\ג) החל משנת תשע"ד שונו שמות השבטים, כאשר השמות החדשים הם שמות המקושרים לבית המקדש, והם מחולקים בין השבטים לפי שכבת הגיל בה הם נקראים בשם זה.
שמות השבטים בתנועה > שמות השבטים כיום

יסוד (כיתה ב'\ג') – מסמל את בית המקדש, כבסיס ויסוד של העולם כולו - ממקום המקדש, מאבן השתייה, הושתת העולם. (שם זה משמש את החניכים המצטרפים לסניף כחודש - חודשיים וחצי לפני חודש ארגון, בו הם עוברים להיות שבט גלעד/דביר.)
גלעד (כיתה ג') – מקום השראת שכינה. ”גל ועד לאומות העולם. ואי זה זה? זה בית המקדש.”
דביר (כיתה ד') – שמו של קדש הקדשים, המקום בו היה הדיבור הישיר ביותר בין בני ישראל לקב"ה. ”...וַיִּשְׁמַע אֶת הַקּוֹל מִדַּבֵּר אֵלָיו מֵעַל הַכַּפֹּרֶת אֲשֶׁר עַל אֲרֹן הָעֵדֻת מִבֵּין שְׁנֵי הַכְּרֻבִים...”
הראל (כיתה ה') – על שם העקידה שהייתה במקום המקדש, בהר אל. ”אֲשֶׁר יֵאָמֵר הַיּוֹם בְּהַר ה' יֵרָאֶה”
נווה (כיתה ו') – המקדש כמקום בו השלמות החיצונית, הנוי, מתאחדת ומצטרפת אל השלמות הרוחנית, ואף מעלה אותה.
מעוז (כיתה ז') – החוסן והעוז של עם ישראל נובע מהקשר הייחודי שלהם עם ה', וההשענות שלהם עליו. ”ה' מָעוֹז חַיַּי מִמִּי אֶפְחָד...”
נחלה (כיתה ח') – שלושה דברים קרויים נחלה: עם ישראל, ארץ ישראל ותורת ישראל. אבל המקום היחיד שקרוי בפירוש בתורה נחלה זה בית המקדש: ”כִּי לֹא בָּאתֶם עַד עָתָּה אֶל הַמְּנוּחָה וְאֶל הַנַּחֲלָה...” וזו הקומה הנוספת הרוחנית אותה מסמל בית המקדש.
בוגרי שבט נחלה מקבלים בכל שנה, שם חדש, שנבחר כל שנה על ידי ההנהלה הארצית של התנועה ומלווה אותם לעד.
שמות השבטים בתנועה > שמות השבטים הבוגרים

גם בשמות השבטים הבוגרים מיום הקמת התנועה ועד שנת תשע"ג שמות השבטים היו זהים לאלו של בני עקיבא .
נאמן (בנות)/ אליה (בנים)– הוכרז בתשע"ג.
מלאכי – הוכרז בתשע"ד.
צור – הוכרז בתשע"ה.
לביא – הוכרז בתשע"ו. שם זה כבר ניתן לשבט בתנועה בעבר (תשס"ד). משום שבשנה זו התנועה השתמשה בשם של בני עקיבא ולכן השם אינו נחשב שכבר ניתן באריאל.
עשהאל – הוכרז בתשע"ז.
נריה – הוכרז בתשע"ח. שם זה כבר ניתן לשבט בתנועה בעבר (תשנ"ז). משום שבשנה זו התנועה השתמשה בשם של בני עקיבא ולכן השם אינו נחשב שכבר ניתן באריאל.
עז – הוכרז בתשע"ט. שם זה כבר ניתן לשבט בתנועה בעבר (תש"ס). משום שבשנה זו התנועה השתמשה בשם של בני עקיבא ולכן השם אינו נחשב שכבר ניתן באריאל.
תאיר – הוכרז בתש"ף.
בניה – הוכרז בתשפ"א.
נעם – הוכרז בתשפ"ב.
מבשר – הוכרז בתשפ"ג.
עמיעד – הוכרז  בתשפ"ד.
כפיר - הוכרז בתשפ"ה.
המנון התנועה

המנון התנועה הוא שיר "האמונה" שחיבר הראי"ה קוק.
לָעַד חַיָּה בִּלְבָבֵנוּ

הָאֱמוּנָה הַנֶּאֱמָנָה,

לָשׁוּב לְאֶרֶץ קָדְשֵׁנוּ

עִיר בָּהּ דָּוִד חָנָה.



שָׁמָּה נַעֲמֹד לְגוֹרָלֵנוּ

אַב הָמוֹן קָנָה,

שָׁמָּה נִחְיֶה אֶת חַיֵּינוּ

חַיֵּי עֲדַת מִי מָנָה.



שָׁמָּה נַעֲבֹד אֱלֹקֵינוּ

בְּחֶדְוָה בְּגִילָה וּבִרְנָנָה,

שָׁמָּה נַעֲלֶה לִרְגָלֵינוּ

שָׁלֹשׁ פְּעָמִים בַּשָּׁנָה.



תּוֹרַת חַיִּים חֶמְדָּתֵנוּ

מִפִּי עֶלְיוֹן נִתָּנָה,

נֶצַח הִיא נַחֲלָתֵנוּ,

מִמִּדְבָּר מַתָּנָה.
הערות שוליים

↑  כך מופיע באתר התנועה
↑  עפרה לקס, לא רק תנועה נפרדת – בגליון השבוע, באתר ערוץ 7, 10 בפברואר 2005
↑  תנועת הנוער אריאל (2024-07-04), סרטון יום הולדת 45 לתנועת אריאל, נבדק ב-2024-09-03
↑  פלאייר הרשמה למסע הדגל תשפ"ד, באתר www.facebook.com
↑  עשיה בחבריא ב' בנות באתר תנועת אריאל
↑  עשיה בגרעין צור בנים, האתר הרשמי של תנועת אריאל
↑  שיר השירים רבה ד'
↑  במדבר, ז', פ"ט
↑  בראשית, כ"ב, י"ד
↑  תהלים, כ"ז, א'
↑  דברים, י"ב, ט'
↑  אורלי הררי, שם השבט החדש בתנועת הנוער אריאל: מבשר, באתר ערוץ 7
↑  שבטי התנועה, באתר tariel.co.il
| תנועות נוער וארגוני נוער בישראל |
| --- | --- | --- |
| אינם מזוהים פוליטית | אור לחינוך • אות הנוער • אחריי! • איגי • ארגון הצופים הערביים • האיחוד החקלאי • המכבי הצעיר • הנוער הדרוזי • הצופים הדרוזים • הצופים העבריים • הצופים הערבים האורתודוקסים • הצופים הערבים הקתוליים • התאחדות הצופים והצופות בישראל • התנועה החדשה • כנפיים של קרמבו • LEAD • נוער חובב תנ"ך • צופי בתי הספר הערביים והדרוזים • שומרי המפרץ |  |
| מזוהים עם השמאל הפוליטי | אג'יאל • בני המושבים • ברית הנוער הקומוניסטי הישראלי • המחנות העולים • הנוער העובד והלומד • הנוער הערבי החלוצי • השומר הצעיר • נוער הדמוקרטים • סדאקה רעות |  |
| מזוהים עם המרכז הפוליטי | נוער יש עתיד • נוער המחנה הממלכתי |  |
| מזוהים עם הימין הפוליטי | ההנהגה הצעירה באיחוד הלאומי‏ • הנוער הלאומי בית"ר • הנוער הציוני • נוער הליכוד |  |
| תנועות נוער דתיות | אריאל • בני עקיבא • הנוער הדתי העובד והלומד • נוע"ם • נוער תל"ם • עדת הצופים • עוז • עזרא |  |
| תנועות נוער חרדיות | אור ישראלי • בנות בתיה • היכלי ענ"ג • פרחי הדגל • נוער חב"ד • צבאות השם |  |
| ארגוני נוער השייכים לגופים ממסדיים | גדנ"ע • גדנ"ע אוויר • חוגי סיירות • מועצת התלמידים והנוער הארצית • מועצת תנועות הנוער בישראל • נוער מד"א • צופי אש |  |
| תנועות נוער שנסגרו | בית"ר • הצבעים שלנו • התנועה המאוחדת • טלנוער • נוער התחיה • נוער לנוער • עליית הנוער • צמרת• נוער העבודה • נוער מרצ |  |
| מושגי יסוד בהדרכה | חניך • מדריך נוער • בוגר • רכז • קבוצה • פעולה • מערך פעולות • גיבוש • הנהגת נוער • מתודיקה בהדרכה • מקורות ההשפעה של המדריך  • קורס הדרכה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309209405171  VIAF: 148290185   WorldCat (עם VIAF): 148290185 
לוגו צוותי החב"ב
בוליביה

סאלאר דה אויוני
המדינה הרב-לאומית של בוליביה (בספרדית: Estado Plurinacional de Bolivia) היא מדינה במערב אמריקה הדרומית, שגובלת בדרומה בארגנטינה, בדרום מערב בצ'ילה, מדרום מזרח בפרגוואי, בצפון ובמזרח בברזיל ובצפון מערב בפרו. שליש מהמדינה הוא רכס הרי האנדים. מאז מלחמת האוקיינוס השקט (1879–1884) עם צ'ילה, בוליביה היא אחת משתי המדינות ללא מוצא לים בעולם החדש (לצד שכנתה פרגוואי), אולם הסכמים עם מדינות שכנות העניקו לבוליביה גישה עקיפה לאוקיינוס השקט ולאוקיינוס האטלנטי.
אוכלוסיית המדינה, המוערכת בכ-12 מיליון תושבים, היא רב-לאומית, וכוללת עמים ילידים, מסטיסים, אירופאים, אסייתים ואפריקאים. ספרדית היא השפה הנפוצה במדינה, והיא אחת מ-37 השפות הרשמיות במדינה, לצד שפות ילידיות, שהנפוצות מביניהן הן איימרה וקצ'ואה.
בוליביה המודרנית היא רפובליקה דמוקרטית חוקתית, המחולקת לתשע מחלקות. הגאוגרפיה שלה משתנה בין הפסגות של הרי האנדים במערב, אל השפלה במזרח, הממוקמת באגן האמזונס.
בוליביה היא מדינה מתפתחת, עם ציון נמוך במדד הפיתוח האנושי ורמת עוני של 38 אחוזים. בין הפעילויות הכלכליות העיקריות ניתן למנות: חקלאות, ייעור, דיג, כרייה וייצור סחורות כגון טקסטיל, הלבשה, מתכות וזיקוק נפט. המדינה גם עשירה מאוד במינרלים, ובייחוד בבדיל.
שמה של המדינה נקבע על שמו של סימון בוליבר, משחרר דרום אמריקה.
פוליטיקה ומשטר

מאז 1982, המערכת הפוליטית בבוליביה מוגדרת כדמוקרטיה ייצוגית, נשיאותית, רב-מפלגתית. בחירות נערכות ברמה הלאומית מאז 1985 וברמה המקומית מאז 1987. בבחירות נבחרים חברי כל הרשויות, בכללם הנשיא וסגן הנשיא, חברי שני בתי המחוקקים והשופטים בערכאות השיפוטיות העליונות. על אף שהמבנה המשטרי הוא דמוקרטי באופן רשמי, חוקרים ועורכי מדדים של מידת הדמוקרטיוּת של משטרים, זיהו בעיות רבות מבחינת איכות הדמוקרטיה בבוליביה.
בשנים 1964–1982 השלטון האזרחי בבוליביה היה נתון בידי דיקטטורות צבאיות (חונטות, שהתחלפו תכופות בעקבות הפיכות צבאיות ומערכות בחירות (לפחות חלקן מושחתות). תקופה זו החלה בהפיכה של 1964 (אנ') שבה הודח הנשיא ויקטור פאס אסטנסורו (אנ'), בידי מפקד הצבא הבוליביאני, אלפרדו אוונדו קנדיה (אנ') וסגן הנשיא, רנה באריינטוס (אנ'), שהפכו לנשיאים-משותפים. באריינטוס נבחר לנשיאות ברוב גדול בשנת 1966, בבחירות שנחשבות לעיתים לבלתי-לגיטימיות, שכן רבים ממנהיגי האופוזיציה הוגלו לפני כן ועל האופוזיציה נאסר לנהל קמפיין בחירות. לאחר מותו של באריינטוס ב-1969, סגנו, לואיס אדולפו סילס, היה לנשיא לתקופה קצרה, עד שאוונדו קנדיה לקח לעצמו את השלטון בהפיכה נוספת. ב-1970 ו-1971, שתי הפיכות צבאיות הובילו בסופו של דבר לשלטון הדיקטטורי של הוגו בנסר (אנ'), בשנים 1971–1978. ב-1978, בחירות מזויפות הובילו לשורה של הפיכות נוספות, שתיים ב-1978, אחת ב-1979 ואחת ב-1980. הגנרל לואיס גרסיה מסה תפס את השלטון ב-1980 והשליט משטר דיטטורי וברוטלי. ביולי 1982, חונטה נוספת שבראשה עמדו ארבעה מפקדי צבא (אנ'), מינתה את הגנרל גווידו וילדוסו לנשיא. וילדוסו היה הנשיא האחרון שמונה על ידי הצבא. עם סכנה ברורה למשבר כלכלי ופוליטי חריף, ואף למלחמת אזרחים, וילדוסו החליט לכנס מחדש את הפרלמנט שנבחר שנתיים קודם לכן ולאפשר לו לקבוע מי ינהיג את המדינה. ההחלטה הראשונה של הפרלמנט הייתה לאשר מחדש את תוצאות הבחירות של שנת 1980 ובעקבות זאת לבחור שוב בהרנן סילס סואסו (אנ') לנשיא. סילס הוביל תקופה שנחשבת לתקופת מעבר לדמוקרטיה עד 1985, וזאת תוך שהמדינה חווה היפראינפלציה וכאוס כלכלי. בסך הכול, התחלף הממשל בשנים 1964–1985 16 פעמים; ב-10 מתוכם עלה הצבא לשלטון, והשאר היו תקופות מעבר בשלטון נציגי המפלגות.
פוליטיקה ומשטר > שלטון מקומי

החוקה הראשונה של בוליביה, משנת 1826, חילקה את המדינה למספר רמות של שלטון מקומי; עם זאת, לאורך המאה ה-19 ורוב המאה ה-20, נטתה המדינה לשלטון ריכוזי ולביטול סמכויות מקומיות. תהליך זה התהפך לקראת סוף המאה ה-20, ובשנות ה-90 השלטון המקומי היה לנושא פוליטי מרכזי בפוליטיקה של בוליביה.
כיום בוליביה מחולקת לתשע "מחלקות" (Departamentos). כל מחלקה מחולקת למספר "פרובינציות" (Provincias; סך הכול 112 פרובינציות). הפרובינציות מחולקות לרשויות מוניציפליות (Municipios;‏ 336 נכון למרץ 2024).
בנוסף לחלוקה למחלקות ופרובינציות, קיימות בבוליביה טריטוריות ילידיות, שנקראות "טריטוריות ילידיות, מקוריות, כפריות" (Territorio indígena originario campesino de Bolivia). בדו"ח של המועצה האינטר-אמריקאית לזכויות אדם (אנ') נכתב ש"למרות ההתקדמות שמודל זה מביא לטובת ההגדרה העצמית של עמים ילידיים ושבטיים, ישנם אתגרים באשר לאפקטיביות של ההכרה באוטונומיות ילידיות. כמו כן, הדיון על האוטונומיה של המחלקות ממשיך להיות גורם שמעודד קיטוב פוליטי, במיוחד בין הקבוצות שבאופן מסורתי מחזיקות בכוח הכלכלי לבין הממשל המרכזי".
פוליטיקה ומשטר > דמוקרטיה וזכויות אדם > מדדי דמוקרטיה

בשנת 2008 קיבלה בוליביה ציון 6.15 במדד הדמוקרטיה של האקונומיסט, ציון שמשמעותו "דמוקרטיה פגומה" (טווח ציונים 6 עד 8). מאז הידרדרה בוליביה במדד, עד לציון 4.2 בשנת 2023. נתון זה מציין "משטר היברידי" (4 עד 6), והתקרבות לקטגוריה של "משטר סמכותני". ציון זה מציב את בוליביה במקום ה-20 באזור אמריקה הלטינית והקריביים מבחינת איכות הדמוקטיה, ובמקום ה-106 בעולם. כותבי המחקר נתנו לבוליביה ציון נמוך במיוחד בקטגוריה של תרבות פוליטית (1.29).
במדד של מכון V-Dem לשנת 2023 מסווגת בוליביה כ"דמוקרטיה אלקטורלית", קטגוריה שכוללת משטרים שבהם "בבחירות לרשות המבצעת משתתפות מפלגות מרובות, והן חופשיות והוגנות; קיימת רמה מספקת של זכות בחירה, חופש ביטוי וחופש התאגדות". מחברי דוח הדמוקרטיה של V-Dem, ציינו את בוליביה כאחת המדינות שבהן היה שיפור בשנת 2023 ושתרמו למגמה חיובית באמריקה הלטינית. עם זאת, רמת הדמוקרטיה בבוליביה אינה מספיקה כדי להיחשב ל"דמוקרטיה אלקטורלית +" (קטגוריה בה נמצאת ישראל) או ל"דמוקרטיה ליברלית", קטגוריה שבנוסף לקריטריונים של "דמוקרטיה אלקטורלית", מצריכה מגבלות משמעותיות על הרשות המבצעת, הגנה על זכויות האזרח, ושוויון בפני החוק. חוקרי המכון ציינו שעם בחירתו של אבו מוראלס לנשיאות בשנת 2006, החל המשטר בבוליביה תהליך הדרגתי של "אוטוקרטיזציה," כלומר ירידה באיכות הדמוקרטיה. הבחירות בשנת 2019 הובילו להפגנות סוערות ומשבר פוליטי חריף (אנ') שבסופו התפטר הנשיא אבו מוראלס. בעקבות משבר זה ירדה בוליביה לדרגת "אוטוקרטיה אלקטורלית". לאחר התייצבות בשנת 2020 הוגדר המשטר שוב כדמוקרטיה אלקטורלית, אך רמת הדמוקרטיה נותרה נמוכה בהרבה מרמתה לפני 2006.
בדו"ח חירות בעולם משנת 2024 קיבלה בוליביה ציון 66 מתוך 100, שמשמעותו מדינה "חופשית באופן חלקי". הדו"ח נתן לבוליביה ציון 27 מתוך 40 בתחום השמירה על הזכויות הפוליטיות ו-39 מתוך 60 בתחום השמירה על החירויות האזרחיות.
פוליטיקה ומשטר > דמוקרטיה וזכויות אדם > שלטון החוק ושחיתות

בעוד שחוקת בוליביה מבטיחה באופן רשמי את שלטון החוק במדינה, ארגוני זכויות אדם טענו כי מאז בחירתו של מוראלס לנשיאות החל תהליך של התערבות גוברת של פוליטיקאים בפעולת מערכת המשפט. ארגון Human Rights Watch טען כי התערבות פוליטית במערכת המשפט הייתה למגפה בזמן שלטונו של מוראלס וממשיכה אחריו. הם ציינו שהממשל של לואיס ארסה לא קידם רפורמה בתחום, ואף תמך באישומים מוגזמים וחסרי בסיס כלפי הנשיאה הזמנית ז'אנין אנייס, שכיהנה לאחר התפטרותו של מוראלס, וכי גם ממשלי מוראלס ואנייס קידמו אישומים משפטיים כלפי יריבים פוליטיים.
בדו"ח חירות בעולם של ארגון Freedom House משנת 2024, נכתב ש"חוקים נגד שחיתות אינם נאכפים היטב [בבוליביה], והשחיתות משפיעה על ישויות ממשל שונות ועל הסקטורים הכלכליים, כולל גופי אכיפת החוק... תהליכי רכש ציבוריים נפגעים לעיתים קרובות משוחד". בדו"ח נכתב בנוסף, שבוליביה היא אמנם המדינה היחידה העולם שבה שופטים נבחרים על ידי העם, אך השופטים בערכאות הגבוהות נבחרים מתוך רשימות שמאשרים המחוקקים, ומנגנון זה איפשר למפלגה השלטת לשלוט בתהליך ולהביא לבחירתם של שופטים שידידותיים לצרכיה הפוליטיים. פוליטיקאים השתמשו במערכת המשפט כדי לרדוף יריבים פוליטיים, דבר שבלט בשנים 2019–2022, לאחר המשבר הפוליטי של שנת 2019. בנוסף, הפוליטיזציה של מערכת המשפט איפשרה קידום שחיתות שלטונית. בנוסף, מערכת המשפט עמוסה, וקיימים קשיים בגישה למערכת המשפט. הדו"ח מציין פגמים חמורים בהבטחת הזכות להליך הוגן וכן בעיות של אפליה ושחיתות במערכת אכיפת החוק.
בדו"ח משנת 2024 של המועצה האינטר-אמריקאית לזכויות אדם נכתב:
מערכת המשפט בבוליביה מתמודדת עם אתגרים מבניים היסטוריים שמשפיעים על עצמאותה של הרשות השופטת. אתגרים אלה היו קיימים תחת ממשלות שונות. הניסיונות הראשוניים של גופי ממשל שונים לא הספיקו על מנת להתמודד עם הגורמים לבעיות המבניות, מה שאיפשר את המשכן והחרפתן. בהקשר זה, גוברות התלונות שלפיהן, ללא קשר לשאלה מיהי המפלגה השלטת, הממשלה שאוחזת בכוח נוטה להשתמש ביתרונות שמקנות לה הבעיות המבניות לטובת עצמה.
המקור בספרדית
El sistema de administración de justicia en Bolivia enfrenta desafíos estructurales históricos que afectan la independencia judicial. Estos desafíos han estado presentes a lo largo de distintos gobiernos. Los incipientes esfuerzos de distintas administraciones estatales no han sido suficientes para atender las causas de los problemas estructurales, lo que ha habilitado la continuidad y agravamiento de estos. En este marco, aumentan las denuncias de que independientemente de los partidos políticos en el poder, el Gobierno de turno tiende aprovechar de las debilidades estructurales en su beneficio.
פוליטיקה ומשטר > דמוקרטיה וזכויות אדם > חופש הביטוי, האמונה והעיתונות

דו"ח החירות בעולם משנת 2024 ציין לטובה את השמירה על חופש הדת, החופש האקדמי, וחופש הביטוי. עם זאת, הדו"ח ציין שעיתונאים ואישים אחרים שעוסקים במדיה נתונים להטרדה מצד הממסד הפוליטי ומצד קבוצות שנאמנות לו, דבר שפוגע בחופש העיתונות. Human Rights Watch ציין מקרים של אלימות נגד עיתונאים. בנוסף, לפי הארגון, היעדר חוקים שמסדירים קניית מודעות פרסום שנרכשות על ידי הממשלה יוצרת אפליה – בשנת 2022 80% מהמודעות הממשלתיות הלכו לשני גופי מדיה – ולא קיים חוק שמבטיח גישה למקורות מידע. ארגון עיתונאים ללא גבולות קבע שנכון ל-2024 בבוליביה, "התקפות, איומים, צנזורה, והטרדה על ידי הממשלה וכוחות שנאמנים לממשלה מפרים כל העת את חופש העיתונות. התקפות נגד עיתונאים, במיוחד על ידי המשטרה, נעשות תכופות יותר".
פוליטיקה ומשטר > דמוקרטיה וזכויות אדם > חופש ההתאגדות וההפגנה

חוקת בוליביה מבטיחה את החופש להתאגד ולהפגין. על פי דו"ח של מחלקת המדינה של ארצות הברית משנת 2022, ממשלת בוליביה "מכבדת באופן כללי את חופש ההתאגדות". דוח החירות בעולם נתן לבוליביה ציון 3 מתוך 4 בכל הקטגוריות הקשורות לחופש ההתאגדות. הדוח ציין במיוחד את האלימות מצד השלטון בהפגנות בשנת 2019 ולאחריהן, כגורם שפוגע בחופש להאגד ולהפגין.