stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיץ' קופצ'אק
קריירת ניהול > לוס אנג'לס לייקרס

מיד עם פרישתו ממשחק מונה לעוזר הג'נרל מנג'ר של הלייקרס, ג'רי וסט, ובשנת 2000, לאחר 14 שנים, החליף אותו כמנהל המקצועי של הקבוצה. בעונות 2001 ו-2002 זכו הלייקרס באליפות ה-NBA השנייה והשלישית שלהם ברציפות, בהתאמה, בהובלת שאקיל אוניל וקובי בראיינט. לאחר שהודחו בשלב חצי גמר המערב 2003, צירף קופצ'אק שניים מגדולי השחקנים באותה תקופה – קארל מלון וגארי פייטון – אך על אף הציפיות הגבוהות מהקבוצה, היא הפסידה מול דטרויט פיסטונס בסדרת גמר הליגה, בתוצאה 1–4.
בשנים הבאות קיבל קופצ'אק מספר החלטות שנויות במחלוקת, כגון שליחתו של אוניל למיאמי היט בתמורה ללמאר אודום, קארון באטלר ובראיין גרנט, וסירובו לוותר על אנדרו ביינום בטרייד עבור ג'ייסון קיד. בפברואר 2008 צירף את כוכב ממפיס גריזליס, פאו גאסול, בתמורה לקוואמי בראון, ג'וואריס קריטנטון, ארון מקי, שתי בחירות דראפט עתידיות וזכויות הדראפט על מארק גאסול. בעקבות הטרייד הכריז בראיינט כי "הציון של קופצ'אק השתפר מ'נכשל' ל'מצוין'", בעוד גרג פופוביץ', מאמן סן אנטוניו ספרס היריבה, התלונן על חוסר השוויון ודרש "שתהיה ועדת טריידים אשר תוכל לבטל טריידים לא הגיוניים". באותה עונה רשמו הלייקרס את המאזן הטוב ביותר באזור המערבי, והפסידו בגמר הפלייאוף מול בוסטון סלטיקס בתוצאה 2–4. בעונת 2008/2009 זכתה הקבוצה באליפות ה-NBA לאחר שגברה על אורלנדו מג'יק בסדרת הגמר (4–1), ובעונה העוקבת גברה על הסלטיקס (4–3) בדרך לזכייה השנייה ברציפות וה-16 בתולדות המועדון.
בדצמבר 2011, לאחר הדחה בחצי גמר המערב, סיכם קופצ'אק על טרייד במסגרתו יעברו גאסול ואודום לניו אורלינס הורנטס בתמורה לרכז כריס פול, אך קומישינר ה-NBA דייוויד סטרן, אשר שימש באופן זמני כג'נרל מנג'ר של ההורנטס, הטיל וטו על העסקה "מטעמי כדורסל". כשבוע לאחר מכן שלח קופצ'אק את אודום הממורמר לדאלאס מאבריקס, ובהיעדרו שוב הודחו הלייקרס בחצי גמר המערב. בקיץ 2012 ביצע שני טריידים משמעותיים נוספים, במסגרתם ויתר על ביינום ו-5 בחירות דראפט עתידיות בתמורה לסטיב נאש ודווייט הווארד. כמו כן באותו הקיץ חתם בקבוצה אנטואן ג'יימיסון, ומונה מייק ד'אנטוני למאמן הקבוצה במקומו של מייק בראון. על אף הסגל הנוצץ, סיימו הלייקרס את העונה במקום השביעי בלבד באזור המערבי, והודחו בשלב הפלייאוף הראשון.
בנובמבר 2013 החתים קופצ'אק את בראיינט על הארכת חוזה לשנתיים נוספות, אשר נכנסה לתוקף בעונת 2014/2015, בסך כ-48.5 מיליון דולר. ההחתמה לוותה בביקורות רבות כלפי קופצ'אק בהינתן גילו של בראיינט, וחזרתו מפציעה קשה בגיד האכילס. בעונת 2013/2014 שיחק בראיינט בשישה משחקים בלבד בשל שבר בשוקה של רגלו השמאלית, והלייקרס פספסו את הפלייאוף לראשונה מזה 9 עונות. בקיץ 2016 ביצע קופצא'ק עוד שתי החתמות שנויות במחלוקת, כאשר סיכם עם לואול דנג וטימופיי מוזגוב על חוזים בסך כולל של 136 מיליון דולר. בפברואר 2017 פוטר קופצ'אק מתפקידו כג'נרל מנג'ר הקבוצה, והוחלף על ידי מג'יק ג'ונסון.
קריירת ניהול > שארלוט הורנטס

באפריל 2018 מונה לג'נרל מנג'ר של שארלוט הורנטס, אשר סיימה את העונה הקודמת במקום העשירי באזור המזרחי. בדראפט ה-NBA‏ 2018 בחר את שיי גילג'ס-אלכסנדר בבחירה ה-11, והעביר אותו בטרייד ללוס אנג'לס קליפרס בתמורה למיילס ברידג'ס (שנבחר 12) ו-2 בחירות דראפט עתידיות. ביולי 2019 העביר את כוכב הקבוצה קמבה ווקר לבוסטון סלטיקס בתמורה לטרי רוזיר, בעסקה בה שני השחקנים חתמו קודם כל על חוזה בקבוצתם המקורית בהתאם לסיכום עם קבוצתם החדשה (עסקת "Sign and Trade").
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות הקריירה של קופצ'אק, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות המכללות של קופצ'אק, באתר sports-reference.com
↑  נבחרת ארצות הברית באולימפיאדת 1976, באתר USA Basketball
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1976, באתר basketball-reference.com
↑  פאו גאסול עובר ללוס אנג'לס לייקרס, באתר ynet, 1 בפברואר 2008
↑  קופצ'אק יכול להתמודד עם זה, בארכיון אתר לוס אנג'לס טיימס, 28 באפריל 2008
↑  גרג פופובית': צבוע?, באתר bleacherreport.com,‏ 13 בפברואר 2008
↑  סטרן מטיל וטו על הטרייד בין הלייקרס להורנטס, באתר הניו יורק טיימס, 9 בדצמבר 2011
↑  הלייקרס מצרפים את סטיב נאש, באתר ESPN,‏ 5 ביולי 2012
↑  Sources: Howard-to-Lakers deal complete, ESPN.com, ‏2012-08-09 (באנגלית)
↑  הלייקרס ממנים את ד'אנטוני כמאמן, באתר ESPN,‏ 13 בנובמבר 2012
↑  קופצ'אק: "הארכת החוזה הייתה המהלך הנכון", באתר לוס אנג'לס טיימס, 29 בינואר 2015
↑  קופצ'אק חושב שמייקל ג'ורדן דומה לג'רי באס כבעלים, באתר silverscreenandroll.com,‏ 19 בפברואר 2019
↑  קופצ'אק משוחרר מתפקידו בלייקרס, ומוחלף על ידי מג'יק ג'ונסון, באתר לוס אנג'לס טיימס, 21 בפברואר 2017
↑  קופצ'אק ממונה לג'נרל מנג'ר של שארלוט, באתר הקבוצה, 8 באפריל 2018
↑  שארלוט מצרפת את טרי רוזיר, באתר הקבוצה, 6 ביולי 2019
| נבחרת ארצות הברית – האלופה האולימפית - מונטריאול (1976) |
| --- | --- | --- |
|  1  •  2  •  3  •  4 פורד •  5 שפרד •  6 דאנטלי •  7 דייוויס •  8 באקנר •  9 גרונפלד •  10 קאר •   11 מיי •  12 ארמסטרונג • 13 לגארדה •  14 האברד • 15 קופצ'אק • מאמן: סמית' |  1  •  2  •  3  •  4 פורד •  5 שפרד •  6 דאנטלי •  7 דייוויס •  8 באקנר •  9 גרונפלד •  10 קאר •   11 מיי •  12 ארמסטרונג • 13 לגארדה •  14 האברד • 15 קופצ'אק • מאמן: סמית' | ארצות הברית |
מרמוסט גולדיי

| מרמוסט גולדיי |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: בעלי אף יבש
משפחה:: מרמוסטיים
סוג:: Callimico 
מין:: מרמוסט גולדיי
שם מדעי
 Callimico goeldii ‏תומאס, 1904
תחום תפוצה


מרמוסט גולדיי (שם מדעי: Callimico goeldii; ע"ש המגלה שלהם "אמיל גולדיי") הוא מין יחיד בסוגו של פרימט ממשפחת המרמוסטיים שבקופי העולם החדש החי בטבע ביערות באמריקה הדרומית.
מאפיינים

קופים אלה חיים ביערות הטרופיים של בוליביה, אקוודור, קולומביה, ברזיל ופרו. הם שחורים או חומים כהים כמעט לגמרי, למרות שלעיתים יש פרטים עם גוונים לבנים, חומים או אדומים והם קטנים מאוד כשאר המרמוסטיים. אורכם הממוצע 20-23 ס"מ ומשקלם עד 500 גרם. זנבותיהם ארוכים בערך כמו גופם.
מרמוסט גולדיי נחשב למין מעבר בין משפחת הצבוסיים למשפחת המרמוסטיים.
המרמוסיים חיים בחבורות מעורבות של זכרים ונקבות. הנקבות יכולות להתרבות פעמיים בשנה, אך ממליטות גור אחד המטופל על ידי כל בני החבורה. הם יכולים לחיות בשבי עד 10 שנים. לעיתים הם חיים יחד עם קופי הטמרין הקרובים אליהם.
המרמוסטים הם אוכלי כל כמו שאר הקופים והם ניזונים מצמחים, פירות כמו התאנה, חרקים, עכבישים, זוחלים קטנים וביצים. הם מחפשים את האוכל בין סבכי העלים והשיחים והם נחבאים אל הכלים.
מרמוסט גולדיי נמצא בסכנת הכחדה, בעיקר עקב פגיעה ביערות בהם חי.
הערות שוליים

↑  מרמוסט גולדיי באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551090605171
מרסל בזנסון

| --- | --- |

 לידה:  1 במאי 1907 שווייץ אורב, וו, שווייץ
 פטירה:  17 בפברואר 1981 (בגיל 73) שווייץ לוזאן, וו, שווייץ
 מדינה:  שווייץ שווייץ
 פעילות בולטת:  נשיא איגוד השידור האירופי (1955-1970)
 ידוע בשל:  ייסוד תחרות האירוויזיון
 השכלה:  אוניברסיטת לוזאן 
 
מרסל בזנסון (בצרפתית: Marcel Bezençon;‏ 1 במאי 1907, אורב, שווייץ – 17 בפברואר 1981, לוזאן, שווייץ) היה מנהל איגוד השידור האירופי עד לשנת 1970 . ב-1955 הוא הגה את רעיון תחרות הזמר אירוויזיון בהתבסס על פסטיבל סן רמו.
בזנסון סיים את לימודיו בתולדות האמנות בשנת 1932. הוא היה מנהל "רדיו לוזאן" במשך 11 שנים, ומנהל ארגון השידור הציבורי השווייצרי במשך 22 שנים. הוא היה דמות מפתח בתחילת שידורי תוכניות טלוויזיה בשווייץ ויזם תוכניות רדיו המשלבות פרוזה ומוזיקה.
החל מ-2002 ניתנים פרסים ע"ש בזנסון בתחרות האירוויזיון ובתחרות המלודיפסטיבלן לאמנים המשתתפים בתחרויות.
הערות שוליים

1 2  Marcel Bezençon Award - an introduction, באתר השוודי של חובבי האירוויזיון "Poplight"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX1205324  GND: 1145986757  HDS: 030221  ISNI: 0000 0003 5737 8795  SUDOC: 066962587  VIAF: 197028963   WorldCat (עם VIAF): 197028963
מרלנה מילר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1982  (בת 42 בערך) ארצות הברית
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת בוסטון
 ספורט
 ענף ספורט:  חתירה
 תת-ענף:  סירה קבוצתית
 מאמן:  עזרא מיטשל
 
מרלנה ג'יי מילר (באנגלית: Marlaina Jaye Miller; נולדה ב-1982) היא ספורטאית אמריקאית-ישראלית. ייצגה את ישראל במשחקים הפאראלימפיים (טוקיו 2020) כהגאית של נבחרת החתירה.
ביוגרפיה

מילר נולדה בארצות הברית. כשנה לאחר סיום לימודיה האקדמאים באוניברסיטת בוסטון, עלתה מילר לישראל, והצטרפה לסביה ובני דודה שגרו בארץ. טרם מעברה, בניסיונה הרב כהגאית, הקימה את הנבחרת הלאומית בחתירה פאראלימפית, המונה את אחיה קליין, סימונה גורן, שי לי מזרחי, מיכל פיינבלט, סלאח שהאין וברק חצור. באליפות העולם הפאראלימפית לחתירה הגיעה הנבחרת למקום שישי והבטיחה את השתתפותה במשחקים הפאראלימפיים בשנת 2021, שם סיימה הקבוצה במקום השישי.
מילר אינה ספורטאית פאראלימפית, אך לפי חוקי התחרות הגאית הנבחרת היא ללא מגבלה.
הערות שוליים

↑  אברהם תשובה, פראלימפיים: נבחרת ישראל בחתירה עלתה לאולימפיאדה, באתר ynet, 29 באוגוסט 2019
↑  Rowing - PR3 Mixed Coxed Four - PR3Mix4+, Paralympic.org, ‏27-29, August 2021
↑  יניב טוכמן‏, כל אחד והסיפור שלו: הכירו את המשלחת הפראלימפית לטוקיו, באתר וואלה, 17 באוגוסט 2021
|  משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | אלכסנדר אלכסיינקו |  |
|  בדמינטון | נינה גורודצקי |  |
|  בוצ'ה | נדב לוי |  |
|  הרמת כוח | פולינה כצמן |  |
|  חתירה | שמוליק דניאל •  מורן סמואל • רביעייה מעורבת (סימונה גורן, ברק חצור, מיכל פיינבלט, אחיה קליין וההגאית מרלנה מילר) |  |
|  טניס | אדם ברדיצ'בסקי • שרגא ויינברג • יוסי סעדון • גיא ששון |  |
|  טניס שולחן | קרולין טביב |  |
|  ירי תחרותי | יוליה צ'רנוי • דורון שזירי |  |
|  כדורשער | נבחרת ישראל (נשים) (רוני אוחיון, ליהיא בן-דוד, גל חמרני (קפטן), אורי מזרחי, אלהאם מחאמיד רוזין, נועה מלכה) |  |
|  קיאק | פסקל ברקוביץ |  |
|  שחייה | יוליה גורדיצ'וק • ורוניקה גירנקו •  עמי דדאון • אראל הלוי • בשאר חלבי • אריאל מליאר •  מארק מליאר •  איאד שלבי |  |
מרכז ספורט המים מריה לנק

| --- | --- |

 מיקום:  ריו דה ז'ניירו
 קואורדינטות:  22°58′28″S 43°23′17″W﻿ / ﻿22.97451486°S 43.38800311°W﻿ / -22.97451486; -43.38800311
 תקופת הפעילות:  2007–הווה (כ־17 שנים) 
 בעלים:  ריו דה ז'ניירו 
 מושבים:  5,000
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ריו דה ז'ניירו מוגדלת) מרכז ספורט המים מריה לנק(למפת ריו דה ז'ניירו רגילה) מרכז ספורט המים מריה לנק  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מרכז ספורט המים מריה לנק (בפורטוגזית: Parque Aquático Maria Lenk) שוכן בשכונת בארה דה טיז'וקה שבריו דה ז'ניירו. הוא נבנה לכבוד המשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בעיר ב-2007, ונקרא על שם השחיינית הברזילאית מריה לנק שנפטרה באותה שנה. לצדו הוקמו מתקנים נוספים שנעשה בהם שימוש במשחקים - ולודרום בארה ו-HSBC ארנה. המרכז ממוקם בבארה אולימפיק פארק
בריכת השחייה המרכזית במתקן מוקפת ביציעים מקורים המכילים כ-8,000 מקומות ישיבה, ולצדה בריכות נוספות לענפי מים אחרים, כגון בריכה עמוקה עם מקפצה לתחרויות קפיצה למים. תשתיות הבריכה מותאמות גם לבעלי צרכים מיוחדים וכוללים גם חדרי אימונים, מלתחות ועוד. במסגרת המשחקים הפאן-אמריקאיים אירחה הבריכה תחרויות שחייה, שחייה צורנית וקפיצה למים.
לאחר המשחקים הפאן-אמריקאיים הועבר מרכז השחייה לוועד האולימפי הברזילאי, שהיה אמור להפעילו כמרכז ראשי לאימונים ותחרויות, הכשרת מאמנים ושופטים לתחרויות שחייה ועוד. בפועל, הוועד האולימפי הברזילאי לא השתמש בקומפלקס השחייה, מה שעורר ביקורת ציבורית מחשש שהמבנה הפך ל"פיל לבן".
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) אירח המרכז את תחרויות הכדורמים (השלבים המוקדמים) והקפיצה למים. מרכז השחייה יארח גם תחרויות באולימפיאדת הנכים. לצורך כך שופצה הבריכה החיצונית הסמוכה לה כדי שתוכל לשמש כבריכת החימום של המתקן.
במהלך המשחקים האולימפיים הפכו לפתע המים בבריכת הקפיצות לצבע ירוק בוהק. יום למחרת גם המים בבריכה הסמוכה, בה נערכו משחקי כדורמים והשחייה הצורנית הפכו ירוקים. לאחר בדיקה, המארגנים הודיעו שהסיבה לשינוי בצבע המים הן האצות. בגלל תנאי החום הקיצוניים בבריכה והעובדה כי לא נושבת בה רוח, התפתחו במקום אצות שהפכו את צבע המים לירוק. הן אינן מזיקות, ולמתחרים לא נשקפה סכנה. בהמשך פורסם כי האשמה היא טעות טכנית של מפעילי הבריכה ששגו בתפעול המערכות לסינון המים והתקלה סודרה.
המרכז ב-2007
הערות שוליים

↑  בגלל אצות: המים הפכו לירוקים, באתר ynet, 10 באוגוסט 2016
מריה קירילובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה

מריה קירילובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה (ברוסית: Княжна императорской крови Мария Кирилловна ‏2 בפברואר 1907 - 25 באוקטובר 1951), הייתה בתו של קיריל ולדימירוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה ואשתו של קרל, נסיך ליינינגן.
ביוגרפיה

מריה נולדה ב-2 בפברואר 1907 לקיריל ולדימירוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה ולויקטוריה מליטה, נסיכת אדינבורו וסקסה-קובורג-גותה, בתם של אלפרד, דוכס אדינבורו וסקסה-קובורג-גותה - בנה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת ומריה אלכסנדרובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה - בתו של אלכסנדר השני, קיסר רוסיה. בעת לידתה היו הוריה בגלות, משום שניקולאי השני, קיסר רוסיה לא אישר את נישואי הוריה, אולם בשנת 1909 חנן ניקולאי את אביה והתיר לו לחזור לרוסיה. במאי 1910 חזרו הוריה לרוסיה, והתיישבו בצארסקויה סלו. מריה ואחותה קירה גדלו כנסיכות מפונקות, ולמדו רוסית, אנגלית, גרמנית וצרפתית.
לאחר המהפכה הרוסית ברחו בני המשפחה לפינלנד, והתגוררו שם בתנאים קשים עד לשנת 1920. לאחר מכן התגוררה המשפחה בקובורג שבגרמניה, ובהמשך עברה להתגורר בצרפת.
בשנת 1921 ביקרה מריה ברומניה את דודתה מריה מאדינבורו, מלכת רומניה, ופלירטטה שם עם אחד מהמשרתים, מה שגרם לסכסוך בין אמה לדודתה. בשנת 1925 התארסה מריה עם קרל, נסיך ליינינגן, וב-25 בנובמבר אותה שנה התחתנו השניים, ונולדו להם 7 ילדים. במהלך מלחמת העולם השנייה בעלה נאלץ להצטרף לצבא הגרמני, ונפל בשבי הסובייטים בסוף המלחמה. הוא מת מרעב במחנה ריכוז רוסי בשנת 1946. מריה, שנותרה עם מעט כסף, נאבקה לתמוך בששת ילדיה, ומתה כעבור חמש שנים, ב-25 באוקטובר 1951, מהתקף לב בגיל ארבעים וארבע.
משפחתה

ב-25 בנובמבר 1925 התחתנה מריה קירילובנה עם קרל, נסיך ליינינגן, ממנו נולדו לה 7 ילדים:
אמיך קיריל, נסיך ליינינגן (1926–1992)
קרל, נסיך ליינינגן (1928–1990)
קירה, נסיכת ליינינגן (1930–2006), התחתנה עם אנדריי, נסיך יוגוסלביה
מרגריטה, נסיכת ליינינגן (1932–1994), התחתנה עם פרידריך וילהלם, נסיך הוהנצולרן
מכטילדה, נסיכת ליינינגן (2021-1936), התחתנה עם קרל אנטון בושר
פרידריך וילהלם, נסיך ליינינגן (1938–1999)
פיטר, נסיך ליינינגן (1942–1943)
מרמוסט בהיר

| מרמוסט בהיר |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: בעלי אף יבש
משפחה:: מרמוסטיים
סוג:: מרמוסט בהיר
שם מדעי
 Mico ‏לסון, 1840
תחום תפוצה


מרמוסט בהיר (שם מדעי: Mico) הוא סוג של פרימטים ממשפחת המרמוסטיים הקרובים לסוג מרמוסט שבעבר השתייכו אליו והם חיים רק ביערות אמריקה הדרומית.
מאפיינים

קופים אלה בעלי פרווה בהירה מאפור בהיר ועד לבן ובעלי פנים וכפות ידיים ורודות. מראם דומה לקופי מרמוסט כהים יותר ואורח חייהם דומה. בתחילה כל המינים היו תת-מינים של מרמוסט כסוף שבתחילה היה שייך לסוג מרמוסט. רק אחרי 2001 החליטו להפוך חלק מהתת-מינים למינים עצמאיים.
הקופים נפוצים ביערות ברזיל וחיים בלהקות קטנות. הם ניזונים מעלים, פרחים, פירות, מוהל עצים, חרקים, חסרי חוליות וחולייתנים קטנים.
מינים

Mico acariensis
Mico manicorensis
מרמוסט כסוף (Mico argentatus)
Mico leucippe
Mico emiliae
מרמוסט שחור-ראש (Mico nigriceps)
Mico marcai
Mico melanurus
Mico humeralifer
Mico mauesi
Mico chrysoleucus
Mico intermedia
Mico saterei
Mico schneideri
Mico rondoni
מיקאיל רספוטין

| --- | --- |

מיקאיל רספוטין, כפי שהופיע בחוברת Storm #2 ממרץ 1996, אמנות מאת טרי דודסון.
 סוג:  נבל-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  Uncanny X-Men #285 (פברואר 1992)
 יוצרים:  ג'ון ביירן ג'ים לי וילס פורטשיו
 מידע
 שם אמיתי:  מיקאיל ניקולייביץ' רספוטין
 סטטוס:  פעיל
 מקצוע:  טרוריסט, טייס חלל
 כוחות:  מניפולציית חומר, פרצי אנרגיה, יצירת שערים בין-ממדיים
 חבר לשעבר בקבוצה:  המורלוקים התריסר פרשי אפוקליפס סוכנות החלל הפדרלית של רוסיה
 אזרחות:  רוסיה 
 דמויות קשורות
 משפחה:  גריגורי רספוטין (סבא-רבא, מת) ניקולאי ואלכסנדרה רספוטין (הורים, מתים) פיוטר רספוטין (אח) איליאנה רספוטינה (אחות)
 אויבים:  קולוסוס 
 
מיקאיל ניקולייביץ' רספוטין (באנגלית: Mikhail Nikolaievitch Rasputin) הוא דמות בדיונית של נבל-על מוטאנט המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת Uncanny X-Men #285 מפברואר 1992, ונוצרה על ידי הכותב ג'ון ביירן וצמד המאיירים ג'ים לי ווילס פורטשיו. הוא אחיהם הבכור של קולוסוס חבר האקס-מן ומג'יק, חברת המוטנטים החדשים לשעבר.
רספוטין הוא מוטאנט בעל יכולות מניפולציה על חומר וקפיצה בין-ממדים מקבילים. היה בעברו קוסמונאוט מטעם סוכנות החלל הפדרלית של רוסיה, אשר ניסתה לבחון את יכולותיו ושלחה אותו למשימת התאבדות. הוא היה החבר היחידי בצוות ששרד, וחזר לכדור הארץ כשמצבו הנפשי מעורער ובעל שיגעון גדלות. מנהיג לשעבר של קבוצת המורלוקים התת-קרקעית. לעיתים הוא שותף לנבלי-על כמיסטר סיניסטר, אפוקליפס, אומגה רד וחברת המורלוקים קאליסטו.
במיני סדרה Colossus: Bloodline משנים 2005-2006 נקבע, כי מיקאיל ואחיו הם צאצאים ישירים לדמותו של גריגורי רספוטין.
הערות שוליים

↑  Colossus: Bloodline #1-5, September 2005-January 2006
| אקס-מן |
| --- | --- | --- |
| גיבורי-על | אומגה סנטינל • אורורה • אייסמן • אינק • איש אקס • אליקסיר • אם • אנג'ל • אנול • ארמור • באנשי • בולט • בום-בום • בישופ • בלינג! • בלינק • בטסי בראדוק • ג'ובילי • ג'ין גריי • גמביט • דאזלר • דאסט • דרווין • דומינו • האבוק • האסק • הליון • המשוכפל • וולפסביין • וורפאת' • חיה • חפציבה • לונגשוט • מאגמה • מארוול גירל • מג'יק • דניאל מונסטאר • ליילה מילר • מסווה ופגיון • מרקורי • נורת'סטאר • נייטקרולר • הופ סאמרס • סאן-ספוט • סאנפייר • סברה • סורג' • סטורם • סטרונג גאי • סייג' • סייפר • סייקלופס • סיירין • פולאריס • פורג' • פיקסי • פנטומאקס • פרודיג'י • פרופסור אקס • אמה פרוסט • קיטי פרייד • פרנזי • צ'יימבר • קאנונבול • קארמה • קוואנון • קולוסוס • קוקיות סטפורד • קייבל • רוג • רוקסלייד • ריקטור • שאטרסטאר • ת'אנדרבירד |  |
| נבלי-על | אוולאנש • אומגה • אונסלוט • אפוקליפס • אקסודוס • באסטיון • בלה דונה בודרו • בלוב • ג'אגרנוט • דארק ביסט • הוד התפתחותו • ויד'ר • וולקן • טואד • לגיון • מאסטרמיינד • מגנטו • מימיק • מיסטיק • מיסטר סיניסטר • מכשפת השני • מלך הצללים • סאורון • סטרייף • סלנה • עזאזל • פיירו • מדלין פריור • טום קאסידי השחור • קוויקסילבר • קיווי בלאק • מיקאיל רספוטין • סבסטיאן שו |  |
| קבוצות גיבורי-על | אקס-מן החדשים (2004) • אקס-מן החדשים (2012) • אקס פורס • אקס פקטור • אקסקליבר • ג'נריישן אקס • המוטאנטים החדשים • אקס-טרמינייטורז |  |
| קבוצות נבלי-על | אחוות המוטאנטים • אקס-מן האפלים • הבוזזים • המטהרים • המשוטטים • השוליות • מועדון הלפייר • זקיפי הסנטינל • פלנקס • פרשי אפוקליפס |  |
| סיפורים ביקום אקס-מן | סאגת הפניקס האפלה • ימי עבר עתידי • האל אוהב, האדם הורג • טבח המוטאנטים • נפילת המוטאנטים • אג'נדת ההכחדה • שירת התליין • משיכות קטלניות • אמנת הפלנקס • עלייתו של אפוקליפס • עידן אפוקליפס • מבצע אפס סובלנות • התריסר • ערב ההשמדה • בית אם • עשירית • זן בסכנת הכחדה • תסביך משיח • אנו עומדים מופרדים • הייעוד הגלוי • מלחמת המשיח •  אוטופיה • אומת אקס • הביאה השנייה • פילוג • בריאה מחדש • אוונג'רס נגד אקס-מן • קרב האטום • מותו של וולברין • אוונג'רס ואקס-מן: הציר • מותו של אקס • הבלתי אנושיים נגד אקס-מן • המצוד אחר וולברין • אקס-מן: השמדה • שובו של וולברין • עידן איש האקס • בית אקס וכוחות אקס • אקס של חרבות • גאלת הלפייר • החיים והמיתות של וולברין • יום הדין • החטאים של סיניסטר |  |
| שונות | אדמנטיום • אימפריית השי'אר • החוק לרישום המוטאנטים • וירוס הירושה • כוח הפניקס • מוטאנטים • מורלוקים • משפחת סאמרס • נשק אקס • סטארג'אמרס |  |
| וולברין | ג'ון ריית' • לוגאן הזקן • לורה קיני • מאווריק (•) אומגה רד • גורגון • דאקן • הסמוראי הכסוף • ויילד צ'יילד • ליידי דת'סטרייק • סייברטות' |  |
| דדפול | אאוטלו • אלתיאה העיוורת • בוב, סוכן הידרה • ילדת הסנאי • סוכן אקס • סמור • קופיקאט (•) אג'קס • ברבור שחור |  |
| סרטי אקס-מן | אקס-מן • אקס-מן 2 • אקס-מן 3: המפלט האחרון • אקס-מן המקור: וולברין • אקס-מן: ההתחלה • וולברין • אקס-מן: העתיד שהיה • דדפול • אקס-מן: אפוקליפסה • לוגאן - וולברין • דדפול 2 • אקס-מן: הפניקס האפלה • המוטנטים החדשים |  |
| סדרות טלוויזיה | אקס-מן: סדרת האנימציה • אקס-מן: הדור הבא • וולברין והאקס-מן • לגיון • בעלי היכולות • אקס-מן 97 |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מרלן שמידט

| --- | --- |

 לידה:  4 בפברואר 1937 (בת 87) ברסלאו, גרמניה הנאצית 
 מדינה:  גרמניה 
 תקופת הפעילות:  מ-1972 
 בן או בת זוג:  טי הרדין (1 בספטמבר 1962–21 באוגוסט 1965) 
 פרסים והוקרה:  מיס גרמניה (1961)  Miss Universe 1961 
 פרופיל ב-IMDb
 
מרלן שמידט (בגרמנית: Marlene Schmidt; נולדה ב-1937) היא שחקנית, מלכת יופי ומנחת טלוויזיה גרמנייה. בשנת 1961 זכתה בתואר מיס תבל.
ביוגרפיה

שמידט נולדה בברסלאו שבמזרח גרמניה בשנת 1937. היא למדה במוסדות מקומיים וקיבלה תואר שני בהנדסה. בשנת 1960 עברה עם משפחתה לגור בשטוטגרט שבגרמניה המערבית.
ב-1961 ניגשה לתחרות יופי מקומית בבאדן-וירטמברג משום שהייתה מעוניינת בפרס הזכייה - מכונית חדשה. לאחר שזכתה בתחרות, המשיכה לתחרות לאומית שנערכה בעיר הנופש באדן-באדן, ובה זכתה בתואר מיס גרמניה. בתחרות מיס תבל שנערכה על ידי אולפני סרטי פרמאונט במיאמי ביץ' שבארצות הברית באותה שנה, הייתה שמידט הגרמנייה העשירית ברציפות שמגיעה לשלב חצי-הגמר, אך הפכה לגרמנייה הראשונה שזוכה בתואר זה, כשהגיעה למקום הראשון בתחרות מול 47 מתחרות מרחבי העולם.
בין השנים 1972–1986 עברה שמידט לארצות הברית ושם החלה להיות מעורבת בתעשיית הקולנוע כשחקנית וכמפיקה באחת-עשרה הפקות שונות. אף אחת מהן לא הפגינה עלילה מיוחדת ומסעירה, אם כי בדרך כלל הציעה מנה ליברלית של עירום נשי. אמנם, הסרט "האם החורגת" שהוקרן בשנת 1972, זכה למעט פרסום בכך שקיבל מועמדות לפרס אוסקר על המוזיקה שבו.
כיום מתגוררת שמידט בזארבריקן שבגרמניה.
סרטיה

בסרטים אלו הייתה מעורבת כשחקנית או מפיקה:
1972 - האם החורגת.
1974 - המורה (בו גילמה אם לתלמיד תיכון המנהל מערכת יחסים רומנטית עם מורתו).
1975 - המומחה (בו שיחקה לצד אדם וסט).
1975 - ד"ר אהבהבנית.
1976 - מצמרר.
1978 - כביש קאובוי.
1978 - הקומה החמישית (בו שיחקה לצד רוברט אנגלונד).
1981 - דרכים נפרדות (בו שיחקה בתפקיד קטן לצד קארן בלק).
1983 - היכל המוות.
1984 - הם משחקים באש.
1986 - חטופים.
חיים אישיים

בין השנים 1962–1966 הייתה במערכת יחסים עם השחקן טי הרדין, ונולדה להם בת.
מנזר מאולברון

איור של מנזר מאולברון מ-1683
איור של מנזר מאולברון מ-1891
אזור כניסה, חצר מערבית
ארמון הנופש של לודוויג השלישי
ה-Frühmesserhaus (בית הבוקר המוקדם)
הנרתקס המכונה "גן העדן"
הצד החילוני של הכנסייה
בית המועצה, הקיר המזרחי
הלווטוריום
מודל של מתחם מנזר מאולברון
הנפחיה לשעבר ובית העירייה
מנזר מאולברון (בגרמנית: Kloster Maulbronn) הוא מנזר ציסטרציאני לשעבר, וישות שפעלה כמנזר קיסרי (אנ') באימפריה הרומית הקדושה, השוכן בעיירה מאולברון (אנ'), במדינת באדן-וירטמברג בדרום-מערב גרמניה. מתחם המנזר, אחד השמורים ביותר באירופה, הוכרז אתר מורשת עולמית של ארגון אונסק"ו בשנת 1993.
המנזר הוקם בשנת 1147 על ידי קבוצה של נזירים ציסטרציאנים שהועברו מפרויקט נטוש במרחק 8 קילומטרים במילאקר (אנ') של ימינו. מנזר מאולברון חווה צמיחה כלכלית ופוליטית מהירה במאה ה-12, אך לאחר מכן קשיים בסוף המאה ה-13 ובמאה ה 14. השגשוג חזר במאה ה-15 ונמשך עד שמנזר מאולברון סופח לדוכסות וירטמברג בשנת 1504. במהלך המאה ה-16, הוחלף המנזר הציסטרציאני בסמינר פרוטסטנטי. הוא גם הפך למקום מושבו של מחוז מנהלי חשוב של הדוכסות, ומאוחר יותר ממלכת וירטמברג.
המתחם, המוקף בחומות עם צריחים ובמגדל שער, מאכלס כיום את בית העירייה של מאולברון ומשרדי מנהל אחרים, תחנת משטרה ומספר מסעדות. המנזר עצמו מכיל בית ספר פרוטסטנטי על פי המסורת של וירטמברג ופנימייה.
היסטוריה > קלוסטראמט מאולברון

לאחר שהפך לותרני, הורה הדוכס אולריך על פירוק כל המנזרים בשטחי וירטמברג בשנת 1534 והחרים את נכסיהם. מנזר מאולברון היה היוצא מן הכלל היחיד לצו זה, שכן הוא נועד לארח נזירים שגורשו ממנזרים אחרים. בשנת 1536 הועבר אב המנזר של מאולברון למנזר פאירי, ובשנה שלאחר מכן הוא החל בהליכים משפטיים להשבה של מנזר מאולברון למסדר הציסטרציאני. בעקבות תבוסת הנסיכים הפרוטסטנטים במלחמה השמלקלדית, החליטה הדיאטה הקיסרית של האימפריה הרומית הקדושה לטובת הציסטרציאנים בצו המכונה הסדר המעבר של אאוגסבורג משנת 1548. לאחר 1555, השיב שלום אאוגסבורג את הרגיעה הדתית באימפריה, אולם כריסטוף, דוכס וירטמברג הצליח לבצע רפורמה מלאה של הדוכסות. בעקבות תוכנית שהקים היועץ יוהאנס ברנץ (אנ'), תאולוג לותרני, פירק כריסטוף את מנזר מאולברון לצמיתות בשנת 1556. אחזקות המנזר אורגנו כמחוז מנזר (קלוסטראמט) ובראשו היה עתה אב מנזר פרוטסטנטי. אב המנזר הפרוטסטנטי הראשון של מאולברון היה ולנטין ואניוס (Valentin Vannius), נזיר לשעבר ממאולברון, שנכנס לתפקידו בשנת 1558. מאוחר יותר הצטרפו למנזר מנהלים חילוניים שהקימו מרכז מנהלי במתחם המנזר. מרכז זה, העיירה מאולברון, הפך למחוז מנהלי רשמי (אובראמט) במאה ה-18. הוא קודם עוד יותר במאה ה-19 והיה אחד המרכזים המנהליים העיקריים של ממלכת וירטמברג.
במהלך מלחמת תשע השנים היה מנזר מאולברון חלק מהרשת ההגנתית של קווי אפינגן (Eppinger Linien), שנבנתה בין השנים 1695 עד 1697 על ידי לודוויג וילהלם, מרקיז באדן-באדן. מאפיית המנזר סיפקה אוכל לעובדים בזמן שעמלו על הביצורים.
היסטוריה > סמינר פרוטסטנטי

הדוכס כריסטוף הקים סמינר פרוטסטנטי בשטח מנזר מאולברון בשנת 1556. שני כנסים לותרניים נערכו במאולברון בשנים 1564 ו-1576.
היסטוריה > הנצחה

מנזר מאולברון נוסף לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו בשנת 1993.
אזור "גן העדן" והלווטוריום (ראו בהמשך) מופיעים על מטבע בערך 2 אירו שהוטבע בגרמניה בשנת 2013. 30 מיליון מטבעות אלה הוטבעו בברלין, מינכן, שטוטגרט, קרלסרוהה והמבורג.
מנזר מאולברון הוא חלק ממסלול מנזרי צפון היער השחור יחד עם מנזר אלפירסבאך (Kloster Alpirsbach), מנזר הירסאו (Kloster Hirsau) ומנזר ראוטין (Kloster Reuthin).
במנזר מבקרים בממוצע 235,000 איש מדי שנה.