stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שמעון איפרגן
ביוגרפיה > קריירה עיתונאית > ראשית דרכו

את דרכו העיתונאית החל איפרגן בנובמבר 1989 במקומון "כל-בי" בבאר שבע, שם חשף את שיטות ההברחה של כלי רכב גנובים מהנגב לדרום הר חברון. בהמשך עבר לכתוב ב"כל העיר" (באר שבע), ובו פרסם כתבות ביקורתיות, בין היתר על התנהלות דובר צה"ל.
ביוגרפיה > קריירה עיתונאית > ברשת ידיעות תקשורת

בשנת 1991 החל לכתוב במקומון "כל הנגב" מבית רשת ידיעות תקשורת. במסגרת עבודתו פרסם שורה של תחקירים ובהם חשיפת ליקויים בסדנאות הרכב המבצעיות של צה"ל, הונאות בדוכני מפעל הפיס בבאר שבע והנגב והפקרת רכוש רגיש (כולל מפות סודיות ומכשירי קשר) בכלא קציעות וכן חשיפת פרשת אונס של שני נערים בבית מעצר בבאר שבע. עוד כתב על מדובב משטרה שעשה כישוף ("שחוּר") לחשוד שהצית מכוניות של רכזי מודיעין, החשוד הורשע תחילה אך לבסוף זוכה בעקבות הפרסום. איפרגן פרסם על הכוונה של פעילי כך לפגע בהר הבית. בעקבות תחקיר שערך על ישראלים הכלואים בתאילנד, ובהם שני נידונים למוות, תוקן חוק המאפשר העברת אסירים ישראלים מתאילנד להמשך ריצוי עונם בישראל לאחר תקופת מאסר מסוימת. ב-2002 סיים את עבודתו ב"כל הנגב".
ביוגרפיה > קריירה עיתונאית > בתקשורת הארצית והמקוונת

בשנים 1999–2002 כתב גם ב-ynet, ומסוף שנת 2002 החל לשמש כתב "מעריב" בנגב ובדרום ובמקומון "זמן נגב". במסגרת עבודתו ב"מעריב" סיקר בין השאר את פרשת משה קצב. בנוסף, חשף מחדלי ביטחון, כגון אובדן מסמכים אצל סוכן משטרה פלסטיני ותיעוד לא מורשה בכור הגרעיני בדימונה. בעקבות זאת הוקמה ועדת בדיקה ושונו נהלים.[דרוש מקור]
מ-2006 החל לכתוב גם ידיעות בלעדיות ל-nrg מעריב. ב-2012 עזב את "מעריב" ו-nrg.
משנת 2012 כותב איפרגן באתר mako, בעיקר בתחום הפלילים, כתבות שוטפות והרחבות מגזין. במסגרת זו חשף התארגנות פשע ישראלית במרוקו וסיקר את פרשת הרב ברלנד. כן חשף מחדלים בחקירת פרשת האונס הקבוצתי במחנה זיקים, ואת הסכסוך בין ראש ארגון הפשע ערן חייא לאחים יוסי ואלי מוסלי.
ביוגרפיה > קריירה עיתונאית > איומים על חייו

בשנים 2022–2023 היה איפרגן מטרה לסדרת התקפות אלימות. בדצמבר 2022 הונח רימון הלם בפתח ביתו בבאר שבע, ושבוע לאחר מכן נזרק רימון אחר לעבר חניית הבניין. משטרת ישראל הגדירה את איפרגן כמאוים בדרגה 5 מ-6 למשך כשמונה חודשים. בספטמבר 2023 הונח מטען צינור בכניסה לבניין מגוריו של איפרגן. המטען התפוצץ וגרם לנזק רב בכניסה לבניין, לא היו נפגעים בגוף. חשוד חובש קסדת אופנוע תועד במצלמות האבטחה מצית את המטען, מניח אותו ונמלט מהמקום. נכון לדצמבר 2024, שני עבריינים נעצרו ושוחררו מחוסר ראיות.
חקירה המשטרה בקשר לאירועים אלו הועברה מימ"ר הנגב למשטרת רמת גן. אגודת העיתונאים בתל אביב ומועצת העיתונות גינו את האירועים בחריפות וקראו למשטרה ולפרקליטות ללכוד את התוקפים, למצות עמם את הדין "בכל חומרו" וכן לטפל בתַקיפוּת בהסתה לאלימות כלפי עיתונאים בכל הפלטפורמות.
הערות שוליים

↑  חוק לנשיאת עונש מאסר במדינת אזרחותו של האסיר, באתר נבו, ‏התשנ"ז-1996
↑  שמעון איפרגן, ‏מלחמות היהודים, גרסת מרקש, באתר ‏מאקו‏, 21 ביולי 2013
↑  שמעון איפרגן, ‏המרוקאים החדשים, באתר ‏מאקו‏, 2 בספטמבר 2015
↑  שמעון איפרגן., ‏"החייל הוריד אותי על הברכיים, לקח את הרובה שלי, הכניס מחסנית ודרך אותו", באתר ‏מאקו‏, 28 במרץ 2019
↑  "כך התרסקה החברות הארוכה של יוסי מוסלי, קוקו קוטייר וערן וחייא". mako. 2022-08-12. נבדק ב-2024-12-23.
↑  שמעון איפרגן, ‏"ערן חייא לא מוכן לשתוק יותר לאחים מוסלי", באתר ‏מאקו‏, 4 באפריל 2023
↑  גיל משעלי, ‏רימון הונח מחוץ לביתו של כתב mako שמעון איפרגן, באתר ‏מאקו‏, 9 בדצמבר 2022
1 2 3  בפעם השלישית בתוך שנה: מטען הונח בכניסת ביתו של כתב mako שמעון איפרגן, באתר אגודת העיתונאים בתל אביב
↑  בפעם השלישית בתוך שנה: עבריינים פוצצו מטען בכניסת ביתו של כתב mako שמעון איפרגן, באתר ‏מאקו‏, 20 בספטמבר 2023
טטיאנה נבקה

טטיאנה נבקה באליפות העולם בהחלקה על הקרח ב-2004
טטיאנה אלכסנדרובנה נבקה (ברוסית: Татьяна Александровна Навка;‏ נולדה ב-13 באפריל 1975) היא מחליקה אמנותית רוסית ממוצא יהודי שהשתתפה בהחלקה אמנותית. זכתה שלוש פעמים באליפות רוסיה בהחלקה על הקרח (2003, 2004, 2006), שלוש פעמים זכתה באליפות אירופה (2004–2006) ופעמיים זכתה באליפות העולם (2004, 2005).
באולימפיאדת טורינו (2006) התחרתה בהחלקה אמנותית: ריקוד על קרח עם רומן קוסטומרוב וזכתה במדליית זהב אולימפית.
טטיאנה נולדה לראיסה, כלכלנית במקצועה ואלכסנדר, מהנדס. בשנת 1988 עברה להתגורר במחוז מוסקבה.
נבקה נשואה לדמיטרי פסקוב, דובר הקרמלין.
היא ספגה ביקורת נוקבת על כך שרקדה על הקרח בתוכנית ריאליטי רוסית בשם "ריקוד על הקרח" ובו הופיעה עם אנדריי בורקובסקי לבושים כאסירי מחנה ריכוז, על רקע קטע מוזיקלי מתוך הסרט "החיים יפים".
במאי 2020 דיווחה כי היא ובעלה אושפזו לאחר שנמצאו חיובים לנגיף הקורונה, במהלך התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה. עם זאת, היא הבריאה תוך זמן קצר.
הערות שוליים

↑  http://www.bbc.com/news/world-europe-38123170
↑    Our Foreign Staff, ‏Vladimir Putin spokesman's wife sparks outrage with 'Holocaust-on-ice' dance routine, The Telegraph, 27 November 2016
↑  http://www.mirror.co.uk/tv/tv-news/russian-strictly-come-dancing-pair-9349140?service=responsive
↑  איתמר אייכנר, סערה ברוסיה: ריקוד "שואה" בריאליטי, באתר ynet, 27 בנובמבר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000309789  VIAF: 2876154260426424480004   WorldCat (עם VIAF): 2876154260426424480004
אנדריי סקוץ'

אנדריי סקוץ' (ברוסית: Андрей Владимирович Скоч; נולד ב-30 בינואר 1966) הוא איש עסקים רוסי, וחבר בדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית (הדומה השלישית, הרביעית, החמישית, השישית). חבר סיעת רוסיה המאוחדת, בדומה השביעית, חבר הוועדה לעניינים בינלאומיים.
כיום משפחת סקוץ' מחזיקה ב-30% באחזקה מ-USM אחזקות ו-61.5% מנמל התעופה הבין-לאומי ונוקובו.
הונה של משפחתו של אנדריי סקוץ' ב-2021 מוערך ב-8.8 מיליארד דולר. מדורג במקום ה-21 ברשימת פורבס הרוסי.
בתחילת שנות ה-90, אנדריי סקוץ' היה אחד ממנהיגי ארגון הפשע סולנצבסקאיה והיה ידועה בכינוי סקוטץ'.
הערות שוליים

↑  Скоч Андрей Владимирович, Государственная Дума (ברוסית)
↑  Андрей Скоч и семья, Forbes.ru (ברוסית)
↑  Real Time Billionaires, Forbes (באנגלית)
↑  Andrey Skoch, rumafia.net (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מריה בוטינה

| --- | --- |

 לידה:  10 בנובמבר 1988 (בת 36) ברנאול, מחוז אלטאי, רוסיה הסובייטית
 שם לידה:  Мария Валерьевна Бутина 
 מדינה:  רוסיה 
 השכלה:  Altai State University (2010)  אמריקן יוניברסיטי (2018) 
 תפקיד:  חבר הדומה הממלכתית 
 מפלגה:  רוסיה המאוחדת, עצמאי 
 פרסים והוקרה:  ministerial awards of the Russian Federation  מסדר הנסיכה הקדושה אולגה 
 
מריה ואלרייבנה בוטינה (ברוסית: Мари́я Вале́рьевна Бу́тина; נולדה ב-10 בנובמבר 1988) היא אזרחית רוסייה, אשר הודתה ב-13 בדצמבר 2018 בקשירת קשר לביצוע מעשה בלתי חוקי כסוכנת זרה בארצות הברית. מייסדת התנועה הרוסית "הזכות לנשק".
ביוגרפיה

מריה בוטינה נולדה בשנת 1988 בברנאול, מחוז אלטאי, רוסיה הסובייטית. היא סיימה את לימודיה במדעי המחשב באוניברסיטה, ונודעה כ"חובבת כלי נשק מילדות". בגיל 21, עברה למוסקבה במטרה לפתוח עסק רהיטים. מאוחר יותר פתחה סוכנות פרסום, והחלה לעסוק בזכות לבעלות פרטית על נשק, מטרה שגם אלכסנדר טורשין, אז ראש מועצת הפדרציה של רוסיה, אימץ. בשנת 2011, הוא שכר אותה בתור עוזרת מיוחדת. טורשין הוא גם חבר במפלגת רוסיה המאוחדת של ולדימיר פוטין, והחל משנת 2015 היה סגן נגיד הבנק המרכזי של רוסיה, עד שהתפטר בפתאומיות בשנת 2018.
בוטינה עברה לארצות הברית ב-2016 באמצעות ויזת סטודנט ללימודי תואר שני באמריקן יוניברסיטי בוושינגטון די. סי. במהלך תקופתה שם, היא השתתפה בכנסים פוליטיים, כולל בכנס קמפיין של דונלד טראמפ בלאס וגאס ב-2015, ושאלה אותו על עמדותיו כלפי הסנקציות האמריקאיות נגד רוסיה. בנוסף לכך הייתה מעורבת בפעילות איגוד הרובאים הלאומי (NRA), ולפעמים בפגישות עם פוליטיקאים אמריקאיים, כמו מושל ויסקונסין סקוט ווקר.
החשדות כנגדה החלו לאחר שהיא משכה את תשומת הלב של חוקרים שעסקו בהתערבות רוסיה בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2016. באפריל 2018, היא העידה במשך שמונה שעות בפני ועדת המודיעין של הסנאט האמריקאי. במהלך עדותה, היא ציינה כי קונסטנטין ניקולאייב, מיליארדר רוסי, סיפק מימון עבור התנועה "הזכות לנשק".
האשמות פליליות

ביולי 2018, בעודה מתגוררת בוושינגטון די. סי., בוטינה נעצרה על ידי הבולשת הפדרלית (FBI)  והוגש נגדה כתב אישום על קונספירציה ופעילותה כסוכנת זרה מבלי להצהיר על כך בפני הרשויות האמריקאיות. היא הודתה באשמה והסכימה לשתף פעולה עם החקירה. התביעה טוענת כי בוטינה הייתה חלק ממבצע השפעה רוסי עם מטרות להשפיע על הפוליטיקה האמריקאית, אשר נוהל על ידי טורשין עם עזרה מצד פעיל פוליטי אמריקאי בשם פול אריקסון.
על פי התביעה, לאורך כל תקופת שהותה בארצות הברית, בוטינה שמרה על קשרים עם טורשין, התמקדה בהשגת קשרים עם פוליטיקאים אמריקאיים, ונעזרה ב-NRA כדי להניע את פעולותיה. השלטונות האמריקאיים טוענים שהיא לא רשמה את עצמה כסוכנת זרה לפי החוק, דבר שמהווה חלק מהאישומים נגדה.
בוטינה לא נחשדה בריגול. היא הועמדה לדין בגין פעולה כסוכנת של ממשלת רוסיה מבלי להצהיר על כך בפני הרשויות האמריקאיות. לפי החוק האמריקאי, ייצוג אינטרסים של ממשלה זרה הוא חוקי, אך יש להצהיר על כך בפני השלטונות, כפי שנדרש לפי סעיף 951 לחוק העונשין של ארצות הברית. בוטינה לא עשתה זאת, ובשל כך הואשמה בהפרת החוק.
מריה בוטינה הואשמה לפי שני סעיפים עיקריים:
סעיף 951 לחוק העונשין של ארצות הברית (Title 18, United States Code, Section 951): סעיף זה עוסק בהאשמה של פעילות כסוכן של ממשלת חוץ ללא רישוי וללא הודעה מראש למשרד המשפטים של ארצות הברית. הסעיף דורש מאנשים הפועלים כסוכנים של מדינות זרות להירשם ולהודיע על כך לרשויות האמריקאיות.
סעיף 371 לחוק העונשין של ארצות הברית (Title 18, United States Code, Section 371): סעיף זה עוסק בהאשמות של קשר לפשע, או קונספירציה לבצע עבירה נגד ארצות הברית. הסעיף משמש להאשים את מי שמזמין, מארגן, או מתכנן לבצע פשע עם אחרים.
בעסקת טיעון היא הודתה בפשעים שיוחסו לה ונשלחה לשנה וחצי מאסר. באוקטובר 2019 שוחררה וחזרה לרוסיה..
ראו גם

שתדלנות
פול וילן
הערות שוליים

↑  המרגלת הרוסייה שוחררה מהכלא האמריקני - וגורשה, באתר ynet, 26 באוקטובר 2019
1 2  LaFraniere, Sharon; Rosenberg, Matthew; Goldman, Adam (2018-07-18). "Maria Butina Loved Guns, Trump and Russia. It Was a Cover, Prosecutors Say". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2024-08-03.
↑  Eli Watkins,Jeremy Herb, Butina told Senate panel about backing from Russian billionaire | CNN Politics, CNN, ‏2018-07-22 (באנגלית)
↑  "The criminal complaint against Maria Butina by the Dept. of Justice". justice.gov.
↑  Мария Бутина вернулась в Россию // РБК, 26 октября 2019
↑  Тюремный срок Бутиной сократили на 10 дней // ТАСС, 22 июня 2019.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810567000405606  GND: 1257708228  LCCN: no2021078667  VIAF: 439153834734364450004   WorldCat (עם VIAF): 439153834734364450004
סטאם א-סוקמי

| --- | --- |

 לידה:  28 ביוני 1976 ערב הסעודית ריאד, ערב הסעודית
 התאבד:  11 בספטמבר 2001 (בגיל 25) ארצות הברית ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית
 מדינה:  ערב הסעודית ערב הסעודית
 ידוע בשל:  תכנון והשתתפות בפיגועי 11 בספטמבר
 השכלה:  אוניברסיטת המלך סעוד
 השקפה דתית:  אסלאם 
 
סטאם מוחמד עבד א-רחמן א-סוקמי (בערבית: سطَّام مُحَمَّدُ عَبْدِ اَلرَّحْمَـٰن السُّقامي; 28 ביוני 1976 – 11 בספטמבר 2001) היה טרוריסט סעודי שהיה אחד מחוטפי טיסה 11 של אמריקן איירליינס, שהתנגשה בבניין הצפוני של מגדלי התאומים במסגרת פיגועי 11 בספטמבר.
ראשית חייו

א-סוקמי, יליד ריאד, היה סטודנט למשפטים באוניברסיטת המלך סעוד. בהיותו שם ייתכן שהצטרף למג'ד מוג'ד (אנ') במתחם אימונים עבור אל-קאעדה ליד קאבול. בנובמבר 2000 טסו השניים יחד לאיראן מבחריין.[דרוש מקור]
ההכנות לפיגועי 11 בספטמבר

לפי ה-FBI, א-סוקאמי הגיע לראשונה לארצות הברית ב-23 באפריל 2001, עם ויזה שאפשרה לו להישאר בה עד 21 במאי. עם זאת, לפחות 5 אנשים טענו שהם מזהים את תמונותיו של א-סוקאמי וגם של סאלם א-חזמי (אנ'), אחיו הצעיר של נוואף א-חזמי (אנ') (גם הם השתתפו בפיגועי 11 בספטמבר), שהתגוררו במתחם סן אנטוניו הסמוך אליהם בשנת 2001. עם זאת, אנשים נוספים שהכירו את החוטפים טענו שבתצלומי ה-FBI שמות שלושת החוטפים הפוכים. דיווחים אחרים העלו באופן סותר שא-סוקמי שהה עם ואליד א-שחרי בהוליווד, פלורידה, ושכר טויוטה קורולה שחורה.
ב-19 במאי, א-סוקמי וואליד א-שחרי טסו לפריפורט. אולם בהיעדר תיעוד מתאים, הם נעצרו עם הנחיתה וחזרו לפלורידה באותו היום.
ב-3 ביולי הונפקה לו תעודת זהות של פלורידה. בערך בזמן הזה, הוא גם השתמש ברישיונו הסעודי כדי לקבל רישיון נהיגה במדינה הנושא את אותה כתובת מגורים של ואיל א-שחרי. למרות זאת, הוועדה לחקר אירועי 11 בספטמבר טוענת שא-סוקמי היה החוטף היחיד שלא היה לו שום מסמך זיהוי אמריקאי.[דרוש מקור]
ראש ה-CIA ג'ורג' טנט אמר מאוחר יותר כי "כנראה נאמר להם מעט יותר מזה שהם מועדים למשימת התאבדות בתוך ארצות הברית."
פיגועי 11 בספטמבר

ב-10 בספטמבר 2001 חלק א-סוקמי חדר בבית מלון בבוסטון עם שלושה מחוטפי טיסה 175 של יונייטד איירליינס: מרואן א-שייחי (אנ'), פאיז בניחמד (אנ') ומוהנד א-שחרי (אנ').
ביום הפיגועים, עשה א-סוקמי צ'ק-אין באמצעות דרכונו הסעודי ועלה על טיסה 11 של אמריקן איירליינס. הוא נרשם על ידי מערכת מיון הנוסעים הממוחשבת (Computer-Assisted Passenger Prescreening System (אנ')) מה שחייב את תיקיו לעבור בדיקה נוספת לאיתור חומרי נפץ. לאחר מכן לא בוצעה בדיקה נוספת.
לפי יונייטד פרס אינטרנשיונל, א-סוקמי הוא שרצח את הנוסע דניאל לוין, קצין בוגר סיירת מטכ"ל, מדען מחשבים ויזם עסקי ישראלי-אמריקאי, וכן מייסדה של חברת "אקאמאי טכנולוגיות". הוועדה לחקר אירועי 11 בספטמבר העלתה השערה שא-סוקמי דקר את לוין כך שלא יכול היה למנוע ממוחמד עטא ועבד אל-עזיז אל-עומארי, שישבו מולו, לחטוף את המטוס.
גילוי דרכונו

דרכונו של אל-סוקאמי נמצא על ידי עובר אורח ברחוב וסי (אנ'), לפני קריסת המגדלים. ערוצי חדשות רבים דיווחו בטעות כי זהו דרכונו של מוחמד עטא. בעלת טור בעיתון הבריטי הגרדיאן פקפק באמינות הדיווח, ותהה אם דרכון מנייר יכול לשרוד את התופת בעוד שהקופסאות השחורות של המטוס מעולם לא נמצאו. מלבד דרכונו של א-סוקמי, הדרכונים של זיאד ג'ראח (אנ') וסעיד א-גאמדי (אנ') (מחוטפי טיסה 93 של יונייטד איירליינס) נמצאו במקום ההתרסקות של טיסה 93 של יונייטד איירליינס.
הערות שוליים

↑  Joe Conger, 2 hijackers identified as former S.A. residents, MySanAntonio, ‏1 באוקטובר 2001
↑  UPI hears..., באתר יונייטד פרס אינטרנשיונל, ‏6 במרץ 2002
↑  Ashcroft says more attacks may be planned, באתר CNN, ‏18 בספטמבר 2001
חטא המתאוננים

חטא המתאוננים הוא מאורע מקראי שאירע סמוך לעזיבת עם ישראל את הר סיני במסעם אל קדש ברנע שממנה שלחו את שנים עשר המרגלים שיתורו את הארץ במטרה להתכונן לכניסה אליה ולכיבושה. לאחר עזיבת הר סיני בו חנו העם למשך כשנה, החלו להתלונן על ה' תלונה שמהותה לא התבארה בכתובים. בעקבות זאת כעס ה' על עם ישראל והחלה לבעור בקרב העם אש שכילתה אנשים 'בקצה המחנה'. בעקבות זאת צעקו העם אל משה שיבקש מה' שהאש תפסיק לכלות בהם. משה נענה לבקשתם, התפלל אל ה' ואז שקעה האש.
בעקבות מאורע זה, קרא משה למקום 'תבערה', ”כִּי בָעֲרָה בָם אֵשׁ ה'”.
תיאור החטא ועונשו

התיאור המקראי לחטא המתאוננים מופיע בפרשת בהעלותך שבספר במדבר, שם מסופר כי לאחר שעזבו עם ישראל את הר סיני לכיוון קדש ברנע, החל העם להתאונן על דבר מה שהכתוב נמנע מלבאר באופן מפורש: ”וַיְהִי הָעָם כְּמִתְאֹנְנִים רַע בְּאָזְנֵי ה'”.
עקב התלונה כעס ה' על כפיות הטובה של העם, ואש שנשלחה מאת ה' החלה אוכלת בקצה המחנה וממיתה מהעם: ”וַיִּשְׁמַע ה' וַיִּחַר אַפּוֹ וַתִּבְעַר בָּם אֵשׁ ה' וַתֹּאכַל בִּקְצֵה הַמַּחֲנֶה”. במדרשים המילים 'בקצה המחנה' לא מתפרשות כפשוטן שהאש פרצה באחת מקצות מחנה  ישראל, אלא נדרשות במשמעות של קצה המדרג החברתי של העם. אלא שישנה מחלוקת קיצונית באיזה קצה מדובר: ”ר' שמעון בן מנסיא אומר: אלו הגרים שהיו עומדין בקצה המחנה. ר' שמעון אומר: 'ותאכל בקצה המחנה' - בגדולים שבהם ובמוקצעין שבהן”. ובמדרש אחר המחלוקת מובאת בצורה מעט שונה, האם הכוונה לרשעים שבמחנה או לצדיקים שבמחנה: ”ותאכל בקצה המחנה - בקוצים שבמחנה. ויש אומרים: בקצינים שבמחנה”. כיוצא בזה פירש רש"י: ”במוקצין שבהם לשפלות, אלו ערב רב. רבי שמעון בן מנסיא אומר: בקצינים שבהם ובגדולים”. מעין זה תרגם תרגום המיוחס ליונתן: ”וְשֵׁצִיאַת מִן רַשִׁיעַיָא דְבִסְיָיפֵי מַשְׁרִיתָא דְבֵית דָן דְהַוָה פִּיסְלָא עִמְהוֹן (ותכלה מִן הרשעים שבקצה המחנה של בית דן, שהיה פסל עִמהם)”.
כאשר ראו זאת עם ישראל, זעקו אל משה שיתפלל אל ה' שהאש תשקע. משה נעתר לבקשתם והתפלל אל ה' שהאש תשקע. ה' שמע לתפילת משה והאש שקעה: ”וַיִּצְעַק הָעָם אֶל מֹשֶׁה וַיִּתְפַּלֵּל מֹשֶׁה אֶל ה' וַתִּשְׁקַע הָאֵשׁ”.
בסיום הפרשיה התורה מציינת שמשה קרא למקום 'תבערה' על ”כִּי בָעֲרָה בָם אֵשׁ ה'”.
פירוש המילה 'כמתאוננים'

הפרשנים הציעו הצעות שונות לפירוש המילה 'כמתאוננים', שהיא נדירה במקרא. רוב פרשני הפשט, כמו הרשב"ם, הרמב"ן ורבנו בחיי, מבארים שהמילה 'מתאוננים' משמעותה: מצטערים וכואבים, כמו: ”מַה יִּתְאוֹנֵן אָדָם חָי גֶּבֶר עַל חטאו חֲטָאָיו”. בסגנון דומה בארו פרשנים אחרים את המילה 'מתאוננים' במובן של  המתאבל ומצטער על מות קרובו. ראב"ע וחזקוני פירשו שהמילה 'מתאוננים' נגזרת מהמילה 'אָוֶן' שפירושה הוא: דברי שוא וריק, כדוגמת הפסוק: ”עַד מָתַי תָּלִין בְּקִרְבֵּךְ מַחְשְׁבוֹת אוֹנֵךְ”. בדומה לזה פירשו חז"ל את המילה מתאוננים במובן של עלילת שוא, כמו: ”כִּי תֹאֲנָה הוּא מְבַקֵּשׁ מִפְּלִשְׁתִּים”.
פרשנות למהות החטא

בתיאור המקראי לחטא לא מבואר מה בדיוק היה תוכן התאוננותם של העם, וניתנו לכך פרשנויות רבות: רבים פירשו שהתואנה נבעה מכך שעד כה חנו ישראל במדבר סיני קרוב לשנה, וכעת התחילו במסע ארוך ומתיש לעבר קדש ברנע, וזה מה שהביא להתאוננותם על צער וטורח הדרך. והחטא הוא שלא קבלו את הנהגת ה' עימם בשמחה והכרת הטוב. יש המבארים שלא הייתה סיבה אמיתית לתלונה על טורח הדרך, אלא הם חיפשו תואנה כדי לנסות את ה'. יש שפירשו שהתלונה נבעה מקטנות אמונה בה', וחשש ממלחמות הארץ שלקראתן הם הולכים, וזה היה חטאם. חז"ל במדרש מחריפים תלונה זו:
ויהי העם כמתאננים - כמבקשים עלילה היאך לפרוש מאחרי הקדוש ברוך הוא. שאין כמתאוננים אלא לשון עלילה, שנאמר: 'כי תואנה הוא מבקש'. ומה היו אומרים, רעה עשה לנו המקום שהטריחנו ללכת שלשת ימים רצופים, והקב"ה לא עשה אלא לטובתם, כדי שיכנסו לארץ מיד. ואלו חשבו לרע, לפיכך היה רע באזני ה', 'וישמע ה' ויחר אפו'
מקום החטא

בסיום הפרשיה קורא משה למקום 'תבערה' על שם האש שבערה וכילתה בעם כעונש על חטאם. על פי פשט הפסוקים, וכך פירשו פרשנים רבים, 'תבערה' הוא מקום שונה מקברות התאווה שבו אירע חטא המתאווים, וכמבואר בנאום התוכחה של משה בספר דברים: ”וּבְתַבְעֵרָה וּבְמַסָּה וּבְקִבְרֹת הַתַּאֲוָה מַקְצִפִים הֱיִיתֶם אֶת ה'”. לפרשנות זו, הסיבה ש'תבערה' לא נזכרה במסעות עם ישראל במדבר, המנויים בפרשת מסעי, היא משום ש'תבערה' זה לא מקום מסוים שבו חנו עם ישראל, אלא אזור שבו עבר העם בדרכו מהר סיני לקברות התאווה.
אמנם לדעת כמה פרשנים המסופר בתחילת פרק י"א בספר במדבר (חטא המתאוננים) הוא למעשה פתיח מקוצר לחטא המסופר בהמשך הפרק (חטא המתאווים), ואזי לפי זה 'תבערה' ו'קברות התאווה' זהו למעשה אותו מקום, ולכן הוא לא מופיע ברשימת המסעות כמסע בפני עצמו.
הערות שוליים

↑  ספר במדבר, פרק י"א, פסוק ג'
↑  ספר במדבר, פרק י"א, פסוק א'
↑  מדרש ספרי זוטא על במדבר פרק י"א, פסוק א'.
↑  מדרש אגדה על במדבר פרק י"א, פסוק א'.
↑  ספר במדבר, פרק י"א, פסוק ב'
↑  ספר במדבר, פרק י"א, פסוק ג'
↑  מגילת איכה, פרק ג', פסוק ל"ט
↑  דעת זקנים, רש"ר הירש.
↑  ספר ירמיהו, פרק ד', פסוק י"ד
↑  ספר שופטים, פרק י"ד, פסוק ד'
↑  רשב"ם, רמב"ן ורבנו בחיי.
↑  רמב"ן, רבנו בחיי.
↑  ספורנו. וכך עולה מדברי ראב"ע וחזקוני.
↑  דעת זקנים, רבי חיים פלטיאל.
↑  ראב"ע ורמב"ן על דברים פרק ט, פסוק כ"ב. דעת מקרא שם, ועוד.
↑  ספר דברים, פרק ט', פסוק כ"ב
↑  דעת מקרא על ספר דברים פרק ט', פסוק כ"ב.
↑  הדר זקנים וכלי יקר על במדבר פרק י"א, פסוק א. חזקוני על דברים פרק ט, פסוק כ"ב.
| ספר במדבר |
| --- | --- | --- |
| פרשת במדבר | נשיאי השבטים • מפקד בני ישראל במדבר סיני • מחנה ישראל • פדיון בכורות • משא המשכן |  |
| פרשת נשא | שילוח טמאים • אשם גזלות וגזל הגר • פרשת סוטה • פרשת הנזיר • ברכת כהנים • נשיאת ארון הברית בכתף • קורבנות הנשיאים |  |
| פרשת בהעלותך | הדלקת הנרות במקדש • טהרת הלויים • פסח שני • חצוצרות הכסף ותקיעת הכהנים בחצוצרות • עמוד הענן • מסע המחנות • חובב בן רעואל • פרשת ויהי בנסוע • חטא המתאוננים • קברות התאווה • שבעים הזקנים ואלדד ומידד • צרעת מרים |  |
| פרשת שלח לך | חטא המרגלים • חטא המעפילים • נסכים • הפרשת חלה • חטאת עבודה זרה • המקושש • פרשת ציצית • ציצית • לא תתורו |  |
| פרשת קרח | מחלוקת קורח ועדתו • פריחת מטה אהרן • שמירת המקדש • מתנות כהונה |  |
| פרשת חקת | פרה אדומה • מי מריבה • מות אהרון הכהן • מלחמת מלך ערד • נחש הנחושת • שירת הבאר • מלחמת סיחון • מלחמת עוג |  |
| פרשת בלק | משלחת בלק אל בלעם • אתונו של בלעם • משלי בלעם • חטא בעל פעור |  |
| פרשת פינחס | מפקד בני ישראל בערבות מואב • בנות צלפחד • מינוי יהושע • קורבן התמיד • קורבן מוסף • מוסף ראש חודש |  |
| פרשת מטות | פרשת נדרים • הפרת נדרים • מלחמת מדין • הכשרת כלים • טבילת כלים • פרשת בני גד ובני ראובן |  |
| פרשת מסעי | נדודי בני ישראל במדבר • גבולות הארץ • נשיאי השבטים • ערי הלויים • ערי מקלט • רוצח בשגגה |  |
| דמויות מרכזיות | משה • אהרן • גרשון • קהת ומררי • אליצפן בן עוזיאל • אלעזר ואיתמר • האישה הכושית • מרים הנביאה • קרח בן יצהר • דתן ואבירם • און בן פלת • סיחון מלך האמורי • עוג מלך הבשן • בלק • בלעם בן בעור • כזבי בת צור • זמרי בן סלוא • פינחס • חמשת מלכי מדין • יהושע בן נון • כלב בן יפונה |  |
ספר בראשית • ספר שמות • ספר ויקרא • ספר במדבר • ספר דברים
אלכסיי מילר

| --- | --- |

 לידה:  31 בינואר 1962 (בן 62) לנינגרד, ברית המועצות ברית המועצות
 שם לידה:  Алексей Борисович Миллер 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 מקום מגורים:  מוסקבה, רוסיה רוסיה
 ידוע בשל:  תפקידו כמנכ"ל גזפרום
 השכלה:  תואר ראשון בכלכלה מהמכון הלנינגרדי לכלכלה ופיננסים
 מקצוע:  כלכלן
 מעסיק:  מינהל העיר סנקט פטרבורג, משרד האנרגיה של רוסיה, Baltic Pipeline System, נמל סנקט פטרבורג, גזפרום 
 תפקיד:  CEO of Gazprom (2001) 
 מפלגה:  רוסיה המאוחדת
 השקפה דתית:  פרבוסלבי
 פרסים והוקרה:  עיטור ההצטיינות למען המולדת דרגה רביעית (2006)  עיטור אלכסנדר נבסקי (2014)  גיבור העמל של הפדרציה הרוסית (2022)  עיטור מסדר המולדת דרגה ראשונה (2017)  מדליה על הישגים למען המולדת דרגה שנייה (2002)  אזרח כבוד של סנקט פטרבורג  תעודת כבוד נשיאותית של הפדרציה הרוסית  מסדר דוסטיק, דרגה 2  עיטור הכבוד של דרום אוסטיה  מסדר התהילה והכבוד של הכנסייה האורתודוקסית הרוסית  מסדר סרגיוס הקדוש מראדונז'  מדליה להחזרת חצי האי קרים לרוסיה  הצלב הגדול במסדר ההצטיינות של הונגריה  מסדר ההצטיינות של הרפובליקה ההונגרית  מדליית פיוטר סטוליפין  אות ההצטיינות של הרפובליקה האוסטרית  קצין בכיר במסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית  מסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית  מסדר סרגיוס הקדוש מראדונז', דרגה 2  מסדר הקדוש מסרוב משדוץ  Order of Friendship  מסדר הדגל הסרבי  פרס ממשלת רוסיה למדע ולטכנולוגיה  עיטור הרפובליקה  Stolypin Medal, 1st class  Labor Order  מסדר דנאקר  עיטור אות הכבוד הארמני 
 
אלכסיי בוריסוביץ' מילר (ברוסית: Алексей Борисович Миллер; ‏נולד ב-31 בינואר 1962 בלנינגרד, ברית המועצות) הוא כלכלן ומנהל בכיר רוסי המכהן כמנכ"ל תאגיד "גזפרום" משנת 2001.
ביוגרפיה

מילר נולד בלנינגרד בינואר 1962 למשפחה ממוצא גרמני. אמו ליודמילה אלכסנדרובנה נפטרה בשנת 2009, אביו בוריס ואסילייביץ' מילר נפטר ב-1986 בגיל 24. הוריו היו עובדי מכון המחקר המדעי לרדיו אלקטרוניקה של המשרד לתעשייה אווירית, שהפך לאחר מכן לחברת "לנינץ". אמו הייתה מהנדסת ואביו עבד כשְׁרַברָב. הוריו קבורים בבית העלמין קינובייבסקי בסנקט פטרבורג.
מילר למד בבית הספר מספר 330 ברובע נבסקי בלנינגרד. ב-1984 סיים את לימודיו במכון לכלכלה ופיננסים של לנינגרד על שם ווזנסנסקי.
בשנות ה-80 היה חלק מקבוצת כלכלנים רפורמטורים בהנהגת אנטולי צ'ובאיס. לאורך מרבית שנות ה-80 של המאה ה-20 התמקד בלימודיו והיה לכלכלן במכון מחקר מדעי בלנינגרד ולמד במכון הלנינגרדי לכלכלה ופיננסים עד שנת 1990.
ב-1990 היה לחבר בוועדה לרפורמות כלכליות של מועצת סנקט פטרבורג, שנקראה אז בשם "לנסובייט". עד 1996 עבד גם בוועדה לקשרי חוץ של עיריית סנקט פטרבורג וכיהן כסגן יושב ראש הוועדה, בתקופה שולדימיר פוטין כיהן כיו"ר אותה ועדה.
בשנים 1996–1999 ניהל את פיתוח ההשקעות בחברה שניהלה את נמל סנקט פטרבורג. עד שנת 2000 ניהל את חברת המים "מערכות הצנרת הבלטיות" (Балтийская трубопроводная система).
בשנת 2001 עבר למוסקבה ומונה לסגן שר האנרגיה של רוסיה וזמן קצר לאחר מכן מונה ליו"ר דירקטוריון חברת "גזפרום". ב-18 במרץ 2010 נבחר לכהן כסגן נשיא התאחדות הכדורגל הרוסית.
על פי המהדורה הרוסית של Forbes, מילר נחשב לאחד ממנהלי החברות העשירים ביותר ברוסיה. נכון לשנת 2016 עמד סך הכנסותיו על 17.7 מיליון דולר. בפברואר 2021 נבחר ל־5 שנים נוספות כיו"ר דירקטוריון גזפרום.
בשנת 2022, בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה וקשריו עם נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, הטילה עליו בריטניה סנקציות הכוללות הקפאת נכסים ואיסור נסיעה. גם ארצות הברית הטיל על מילר סנקציות דומות.
חייו האישיים

אלכסיי מילר נשוי לאירינה ולזוג יש בן.
מילר נחשב לעסקן ספורט פעיל. ברשותו שני סוסים שהוא ייבא מארצות הברית ומשתתפים במרוצי סוסים. הוא אוהד מושבע של קבוצת הכדורגל זניט סנקט פטרבורג, וחברת גזפרום שבראשה הוא עומד היא הספונסר הראשי של הקבוצה.
הערות שוליים

↑  Foreign, Commonwealth & Development Office, Abramovich and Deripaska among 7 oligarchs targeted in estimated £15 billion sanction hit, GOV.UK, ‏4 בפברואר 2022
↑  Mark Landler, Stephen Castle, U.K. vs. Oligarchs: ‘The Gloves Are Now Off’, New York Time, ‏בפברואר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810659396905606  VIAF: 306404832   WorldCat (עם VIAF): 306404832
איסור משכב עם אחות האב

| --- | --- |
 מקרא:  ויקרא, י"ח, י"ב
 ספרי מניין המצוות:  ספר המצוות, לאו ש"מ ספר החינוך, מצווה קצ"ז
 
איסור משכב עם אחות האב, הוא אחד מחמישה עשר איסורי עריות שנמנו בפרשת אחרי מות, שהעונש על העובר במזיד על כל אחד מהם הוא כרת, ובשוגג - הבאת קרבן חטאת לבית המקדש.
מקור האיסור והעונש

מקור איסור משכב עם אחות האב מובא בספר ויקרא בפרשת אחרי מות: ”עֶרְוַת אֲחוֹת אָבִיךָ לֹא תְגַלֵּה שְׁאֵר אָבִיךָ הִוא” (ספר ויקרא פרק י"ח, פסוק י"ב), וכן בפרשת קדושים: ”וְעֶרְוַת אֲחוֹת אִמְּךָ וַאֲחוֹת אָבִיךָ לֹא תְגַלֵּה כִּי אֶת שְׁאֵרוֹ הֶעֱרָה עֲוֹנָם יִשָּׂאוּ” (ספר ויקרא פרק כ', פסוק י"ט). המקור לעונש הכרת על איסור זה מובא בסוף פרשיית העריות שבפרשת אחרי מות: ”כִּי כָּל אֲשֶׁר יַעֲשֶׂה מִכֹּל הַתּוֹעֵבֹת הָאֵלֶּה וְנִכְרְתוּ הַנְּפָשׁוֹת הָעֹשֹׂת מִקֶּרֶב עַמָּם” (ספר ויקרא פרק י"ח, פסוק כ"ט).