stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תחנת הרכבת חיפה מרכז – השמונה
שירות הרכבות בתחנה

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | קו הרכבת בית שאן — עתלית (קו העמק) עתלית • חיפה – חוף הכרמל • חיפה – בת גלים • חיפה מרכז – השמונה • מרכזית המפרץ • יקנעם – כפר יהושע • מגדל העמק – כפר ברוך • עפולה • בית שאן |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | קו הרכבת מודיעין — נהריה   מודיעין – מרכז • פאתי מודיעין • נמל התעופה בן-גוריון • תל אביב – ההגנה • תל אביב – השלום • תל אביב – סבידור מרכז • תל אביב – אוניברסיטה • בנימינה • עתלית • חיפה – חוף הכרמל • חיפה – בת גלים • חיפה מרכז – השמונה • מרכזית המפרץ • חוצות המפרץ • קריית חיים • קריית מוצקין • עכו • נהריה |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | קו הרכבת חיפה — כרמיאל   חיפה – חוף הכרמל • חיפה – בת גלים • חיפה מרכז – השמונה • מרכזית המפרץ • חוצות המפרץ • קריית חיים • קריית מוצקין • אחיהוד • כרמיאל |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | קו הרכבת באר שבע — כרמיאל   באר שבע – מרכז • באר שבע – צפון / אוניברסיטה  • קריית גת  • לוד • תל אביב – ההגנה • תל אביב – השלום • תל אביב – סבידור מרכז • תל אביב – אוניברסיטה • הרצליה • חדרה – מערב  • חיפה – חוף הכרמל • חיפה – בת גלים • חיפה מרכז – השמונה • מרכזית המפרץ • קריית מוצקין • אחיהוד • כרמיאל |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | קו הרכבת באר שבע — נהריה   באר שבע – מרכז • באר שבע – צפון / אוניברסיטה • להבים – רהט • קריית גת • קריית מלאכי – יואב • מזכרת בתיה • רמלה • לוד • תל אביב – ההגנה • תל אביב – השלום • תל אביב – סבידור מרכז • תל אביב – אוניברסיטה • הרצליה • חיפה – חוף הכרמל • חיפה – בת גלים • חיפה מרכז – השמונה • מרכזית המפרץ • קריית מוצקין • עכו • נהריה |  |
תוכניות עתידיות

בהתאם לתת"ל 65, התחנה עתידה להיות מוסבת לתחנה תת-קרקעית בשם "תחנת חיפה בית המכס".
הערות שוליים

↑  תחנת חיפה המרכזית נפתחת תחנת הכרמל מתבטלת היום, דבר, 1 ביוני 1937
↑  רכבת נוסעים ראשונה בישראל, דבר, 23 ביוני 1948
↑  השם הרשמי מופיע לעיתים ללא קו מפריד, אך יש לקרוא את שם התחנה עם הפרדה בין שני חלקיו. בעקבות שינוי השם, החלה להתפתח טעות לשונית הרווחת אצל נוסעים רבים: במקום לקרוא את שם התחנה בקו מפריד ("תחנת מרכז – השמונה") החלו לקרוא את שמה במקף ("תחנת מרכז-השמונה", כביכול "המרכז של השמונה").
↑  התחנה לזכר עובדי הרכבת שנהרגו במלחמה: "חיפה מרכז - השמונה", באתר הארץ, 10 ביולי 2007
↑  אודי שישון, ‏כחלון ויונה יהב חתמו על הסכם כלכלי היסטורי בחיפה, באתר גלובס, 9 ביוני 2015
↑  שלומית צור, ‏חיפה: אושר פרויקט שיקוע מסילות והקמת 7,700 דירות, באתר גלובס, 4 בנובמבר 2015
↑   אריק מירובסקי, תל אביב, מאחורייך: "חיפה תיהפך לעיר חוף ברמה בינלאומית", באתר TheMarker‏, 14 באוגוסט 2017
↑   עומר כרמון, המיליארדים שיפתחו את הים: מיזם רכבת ענק בחיפה, באתר TheMarker‏, 13 בדצמבר 2021
גיא נרדי, ‏שאלה של 13 מיליארד שקל: האם הרכבת בחיפה תרד מתחת לאדמה?, באתר גלובס, 23 בדצמבר 2021
| רכבת העמק |
| --- | --- | --- |
| מסילות קשורות | מסילת הרכבת החיג'אזית • מסילת הרכבת דרעא–צמח • מסילת העמק • מסילת השומרון • הרכבת הצבאית העות'מאנית | תחנת חיפה מזרח |
| אישים | לורנס אוליפנט • עבדול חמיד השני • יהודה לבנוני • יעקב מושלי • היינריך אוגוסט מייסנר • קלוד קונדר • ברוך קטינקא • גוטליב שומאכר | תחנת חיפה מזרח |
| ארגונים ומוסדות | הרכבת המנדטורית • משמר הרכבת • משפחת סורסוק | תחנת חיפה מזרח |
| תחנות | אל חמה • אלרואי • בית שאן • חיפה מזרח • חיפה מרכז • כפר יהושע • עפולה • צמח | תחנת חיפה מזרח |
| גשרים | אל חמה • נהר הירדן • נחל יששכר • נחל קישון • נחל תבור | תחנת חיפה מזרח |
| אירועים | ליל הגשרים • ליל הרכבות • קרב סמח' | תחנת חיפה מזרח |
| הנצחה | חצר גשר הישנה • מוזיאון רכבת ישראל • רכבת האלונים • רכבת העמק (סרט) | תחנת חיפה מזרח |
התחנה בשנת 1946
חיפה מרכז השמונה, אפריל 2006

כתובת זיכרון המפרטת את נסיבות שינוי שם התחנה
סלבטורה סיריגו

סלבטורה סיריגו (באיטלקית: Salvatore Sirigu, נולד ב-12 בינואר 1987) הוא שוער כדורגל איטלקי שמשחק בקבוצת פאלרמו.
קריירת מועדונים

סיריגו נולד בנואורו, סרדיניה, איטליה. הוא החל את קריירת הכדורגל שלו במחלקת הנוער של ונציה. בגיל 18 הצטרף לפלרמו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בסוף 2006 במסגרת הגביע האיטלקי נגד סמפדוריה. ב-12 ביולי 2007 הושאל לקרמונזה על מנת שייצבור דקות משחק. בתחילת עונת 2008/2009 הושאל לאנקונה. בקיץ 2009 חזר לפאלרמו. ב-27 בספטמבר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א', מאז שיחק בכל משחקי הליגה של הקבוצה עד לסיום העונה. ב-21 באוקטובר 2009, האריך את חוזהו עד יוני 2014.
ב-28 ביולי 2011, חתם סיריגו ל-4 שנים בפריז סן-ז'רמן תמורת 3.5 מיליון אירו. בעונתו הראשונה זכה עם המועדון במקום השני בליגה, והעפיל עם הקבוצה לשלב הבתים של ליגת האלופות. בשתי העונות שלאחר מכן זכה עם הקבוצה באליפות. ב-27 בינואר 2013 סיריגו שבר את שיאו של ברנאר לאמה כאשר שמר על שער נקי 697 דקות רצופות, הגבוה ביותר בתולדות המועדון.
ב-26 באוגוסט 2016 הושאל סיריגו לסביליה הספרדית לעונה אחת. ב-31 בינואר 2017 הושאל סיריגו לאוססונה עד לסוף העונה. ב-27 ביוני 2017 חתם בטורינו. ב-3 באוגוסט 2021 חתם סיריגו בגנואה.
ב-11 באוגוסט 2022 חתם בנאפולי.
ב-25 בינואר 2023 חתם סיריגו בפיורנטינה.
ב-18 בספטמבר 2023 חזר לצרפת וחתם בניס.
קריירה בינלאומית

ב-21 באוגוסט 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הצעירה של איטליה נגד צרפת. ב-28 בפברואר 2010 זומן לסגל נבחרת איטליה לקראת משחק ידידות נגד קמרון באצטדיון לואי השני, מונקו, אך הוא לא שיחק. סיריגו אף נכלל בסגל המורחב של הנבחרת לקראת מונדיאל 2014 אך לא נכלל בסגל הסופי לקראת האליפות. ב-10 באוגוסט 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 0–1 לחוף השנהב. סיריגו היה עם הנבחרת ביורו 2012, גביע הקונפדרציות 2013, מונדיאל 2014, ויורו 2016.
תארים

פאריז סן ז'רמן
אליפות צרפת: 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016
הסופר קאפ הצרפתי: 2013, 2014, 2015, 2016
גביע הליגה הצרפתית: 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016
הגביע הצרפתי: 2014/2015, 2015/2016
נאפולי
אליפות איטליה: 2022/2023
תארים > נבחרת איטליה

אליפות אירופה: יורו 2020
אישיים
נבחרת השנה בצרפת: 2012/2013, 2013/2014
שוער השנה בצרפת: 2012/2013, 2013/2014
יוזף גרסטמן

| --- | --- |

צילום מאת מקס שניידר בשנת 1930
 לידה:  17 ביולי 1887 למברג, ממלכת גליציה ולודומריה, נחלת כתר אוסטריה, במסגרת האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  23 במרץ 1969 (בגיל 81) ניו יורק, ארצות הברית 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת וינה 
 תפקידים:  נוירולוג, מרצה באוניברסיטה 
 
יוזף גרסטמן (בגרמנית: Josef Gerstmann;‏ 17 ביולי 1887 למברג, גליציה המזרחית, האימפריה האוסטרו-הונגרית כיום באוקראינה – 23 במרץ 1969 ניו יורק) היה נוירולוג ופסיכיאטר יהודי-אוסטרי, אחר כך אמריקאי.
נודע בתיאור הראשון של תסמונת הרכס הזוויתי השמאלי (תסמונת גרסטמן) ובתיאור - יחד עם שיינקר ושטרויסלר - של הפרעה נוירולוגית נדירה, בעלת אטיולוגיה פריונית המוכרת החל משנת 1989 כתסמונת גרסטמן-שטרויסלר-שיינקר.
קורות חיים > ילדות וצעירות

יוזף גרסטמן נולד ביולי 1887 בעיר לבוב, אז למברג, בירת ממלכת גליציה ולודומריה שבמסגרת הכתר האוסטרי (ציסליתניה) באימפריה האוסטרו-הונגרית. הוא היה בנם של יואכים גרסטמן ושל ברטה, לבית צוקר. למד בגימנסיה התיכונית הקיסרית-ממלכתית מס. 2 בלבוב וסיים בחינות בגרות בשנת 1907.
אחר כך למד רפואה באוניברסיטת וינה בשנים 1907–1912 וקיבל בה ב-29 בנובמבר 1912 את התואר דוקטור ברפואה.
בשנים 1912–1914 עבד סטאז'ר והשתלמות במחלקה הרפואית ב' של בית החולים הכללי בווינה.
בימי מלחמת העולם הראשונה הצטיין גרסטמן בשירותו הצבאי כקצין רפואה בחזית האיטלקית ובבית החולים הצבאי נוירופסיכיאטרי Reservehospital באינסברוק.
קורות חיים > המשך הקריירה הרפואית באוסטריה

בשובו לווינה עבד בשנים 1918–1930 בקליניקה לפסיכיאטריה ונוירולוגיה של יוליוס וגנר-יאורג
בשנת 1921 עבר מבחני "הביליטציה" והתמנה למרצה בכיר ובשנת 1929 התמנה כפרופסור שלא מן המניין. ב-1930 ירש את מקומו של אמיל רדליך כמנהל בית החולים לעצבים מריה תרזיה שלסל ( Nervenheilanstalt Maria-Theresien-Schlössel) בווינה. באותה תקופה התגורר ברחוב קוך (Kochgasse) 5.
בשנת 1920 התחתן עם מרתה שרה לבית שטיין, מן העיר פלזן.
קורות חיים > בארצות הברית

בשנת 1938 אחרי האנשלוס בגלל היותו יהודי ב-22 באפריל פוטר גרסטמן מתפקידיו כפרופסור וכרופא ראשי ונאלץ להימלט מאוסטריה יחד עם אשתו ועם ידידו ועמיתו למקצוע אוטו מרבורג, והיגר על האונייה Cunard White Star RMS Aquitania דרך נמל סאות'המפטון לניו יורק. הגיע לניו יורק ב-14 ביוני 1938
גרסטמן נמנה עם 47 מדעי המוח בנמלטו מהרייך השלישי בשנים 1939-1933.
בארצות הברית עבד גרסטמן החל מאוקטובר 1939 ללא תשלום מספר חדשים בבית החולים הפרסביטריאני ונדרבילט בניו יורק ובדצמבר 1939 הוכרה הכשרתו הרשמית כרופא. עבד בהמשך בבית החולים ספרינגפילה בסייקסוויל, מדינת מרילנד. בשנים 1941-1940 עבד כעוזר מחקר וכיועץ נוירולוג בבית החולים סנט אליזבת בוושינגטון.
ב-1941 עבר לניו יורק ועבד כעוזר מחקר במכון הנוירולוגי של ניו יורק ו בשנים 1941–1946 כנוירו-פסיכיאטר בבית החולים גולדווטר ואחר כך ב Postgraduate Hospital בניו יורק - עד שנת 1949. ב-1 בספטמבר 1943 קיבל את האזרחות האמריקאית.
במשך השנים, אחרי הכרתו כמומחה, עבד במרפאתו הפרטית ב־240 Central Park South בניו יורק
ולא קיבל יותר תפקידים ניהוליים. אחרי מלחמת העולם השנייה רכושו שהופקע על ידי הנאצים הוחזר בשנת 1948.
עם זאת רק לאחר עוד 13 שנה, בשנת 1955, הוחזר לו על ידי הרשויות האוסטריות תואר הדוקטור שנשלל לו על ידי הנאצים בשנת 1942 מסיבות "גזע".
התקבל כחבר לשם כבוד באיגוד הפסיכיאטרי האמריקאי וכמו כן, כחבר באקדמיה לנוירולוגיה של ארצות הברית, חבר באיגוד באמריקאי לפסיכופתולוגיה, בחברה לפסיכותרפיה, בחברת פירקה ובאגדות רודולף וירכו.
גרסטמן נפטר במרץ 1969 בדירתו בניו יורק.
על שמו נקראו תסמונת גרסטמן ותסמונת גרסטמן-שטרויסלר -שיינקר.
קורות חיים > מחקריו

בשנת 1918 פרסם גרסטמן מקרה של אגנוזיית מגע חד צדדית, טהורה, שהופיע אצל חייל רגלי בן 34 עם פצע ירי בראשו ונזק הרכס המדיאלי ובחלק התחתון של האונה הקודקודית. הפצוע לא היה מסוגל לזהות חפצים כשמישש אותם בידו השמאלית, על אף שימור קליפת המוח הסומטו-סנסורית.
בשנת 1924 פרסם גרסטמן את הראשון מתוך מחקריו על מה שידוע כיום כתסמונת העורק הזוויתי, תסמונת גרסטמן או תסמונת גרסטמן-באדאל (השם האחרון הוא בשימוש נדיר, בעיקר בספרות הצרפתית. התיאור המוקדם על ידי ז'ול באדאל נחשב בלתי מדויק). לפי גרסטמן, התסמונת הזאת מתאפיינת באגנוזיה של האצבעות, אגרפיה, אי הבחנה בין ימין לשמאל, אקלקוליה או דיסקלקוליה.
בספטמבר 1930 הציג את תגליתו בכנס ה-20 של החברה הגרמנית לנוירולוגיה בדרזדן. גרסטמן עצמו לא היה משוכנע שהתסמונת שתיאר היא יחידה נוסולוגית נפרדת. נוירולוגים, בני דורו ומאוחרים יותר, הטילו ספק בקיומה של התסמונת, והצביעו, למשל, על הנדירות הסטטיסטית של התרחשותם של כל ארבעת מאפייניה בו זמנית. עם זאת קיימת הסכמה כללית לגבי משמעות ארבעת התסמינים של התסמונת לגבי נזקים באונה הרקתית.
בשנת 1930 המליץ גרסטמן על וריאציה למבחן רומברג, הידועה כ"מבחן גרסטמן":נטייה להתהפכות אחרי כמה כיפופים ויישורים של פלג הגוף העליון עם עיניים עצומות וכפות רגליים צמודות, מצביעה על אטקסיה צרבלרית.
יחד עם וגנר-יאורג עסק גרסטמן בטיפול שיתוק כללי מתקדם (שלב של העגבת של מערכת העצבים) באמצעות הדבקת אותם החולים במלריה. בשנת 1927 קיבל וגנר-יאורג על כך פרס נובל לרפואה. וגנר-יאורג כתב פתח-דבר למנונוגרפיה שכתב גרסטמן על הנושא:
"הטיפול על ידי מלריה אצל חולי השיתוק המתקדם". (1925, וינה)
ב-18 ביוני 1935 יחד עם איליה שיינקר ועם ארנסט שטרויסלר, הציג גרסטמן בכנס בווינה של החברה לנוירולוגיה ולפסיכיאטריה
מקרה של מחלה, הידוע כיום למחלת גרסטמן-שטרויסלר-שיינקר והיא נחשבת למחלת פריונים. התגלית פורסמה ב-1936.
מוקדם יותר, במרץ 1928 במפגש של החברה הווינאית לפסיכיאטריה ולנוירולוגיה הציג גרסטמן מקרה של צעיר "העלמה H" בת 25, מאותה המשפחה, שסבלה מהפעות בשיווי המשקל, בהליכה ועם שינויים בהתנהגות. הוא מצא בה תסמין לא רגיל:כאשר הראש פנה באופן פסיבי או פעיל לצדדים, זרועות המטופלת הזדקפו ישר קדימה והיד הייתה תמיד יותר גבוהה מהצד הנגדי מאשר הכיוון אליו הופנה הראש.
בשנת 1942 תיאר גרסטמן הפרעה נדירה בתדמית הגוף, שהוא קרא לה "סומטופרפרניה" (somatoparafrenia) .בשני מקרים של נזק בצד הימני של המוח, עם תסמינים ידועים של אנסוגנוזיה של ליקויים מוטוריים וסומטוסנזוריים הוא תיאר מחשבות שוא שנגעו בחלק השמאלי של הגוף - והתייחסו למודעות ל"בעלות" על אותו חלק של הגוף. הוא הבדיל אבחנה מבדלת בין ה"סומטופרפרניה" הנ"ל ל"אוטוסומטואגנוזיה" (אוטוסומטואמנזיה) - חוסר מודעות אגנוסטי או אמנסטי לחלקי גוף, התעלמות מנוכחותם לבין חוויית אי קיומם. לפי גרסטמן הסומטופרפרניה התאפיינה בתסמינים "חיוביים", פרודוקטיביים:"מחשבות שוא או עיוותים תפיסתיים וקונפבולציות או מחשבות שוא הנוגעות להחצי הנגוע בגוף או גפיים".
סוגיות נוספות שבהן התמקד גרסטמן היו הפרעות מוחיות במחלת הכפיון (אפילפסיה), בפיגור השכלי, שיתוק מוחין, סכיזופרניה, אסטראוגנוזיה, הפרעות סנזוריות והפרעות בשיווי המשקל אחרי פציעות ירי בראש. יחד עם אוטון קאודרס חקר הפרעות פסיכיאטריות אצל ילדים חולים בדלקת מוח, יחד עם שילדר חקר הפרעות בכתיבה (מיקרוגרפיה אצל חולי אפאזיה, יחד עם שטרויסלר - קורלציות קליניות ופתולוגיות באנצפלומייליטיס וטרשת נפוצה .
עם תלמידיו של גרסטמן נמנה ויקטור פרנקל.
מונחים רפואיים הקרויים על שמו

תסמונת גרסטמן- או תסמונת הפיתול הזוויתי
תסמונת גרסטמן-שטרויסלר-שיינקר
פרסים ואותות הוקרה

חבר באקדמיה הנוירולוגית האמריקאית
חבר בחברה לנוירולוגיה ופסיכיאטריה של רוסריו, ארגנטינה
מבחר פרסומים

Beiträge zur Pathologie des Rückenmarks. Zeitschrift für die gesamte Neurologie und Psychiatrie 29, 1, 97-167, 1915 doi:10.1007/BF02897494
Gerstmann J, Schilder P. Zur Kenntnis der Bewegungsstörungen der Pseudosklerose. Zeitschrift für die gesamte Neurologie und Psychiatrie 58, 1, 33-41, 1920 doi:10.1007/BF02902023
Über die einwirkung der malaria tertiana auf die progressive paralyse. Zeitschrift für die gesamte Neurologie und Psychiatrie, 1920
Die Malariabehandlung der progressiven Paralyse. Wiedeń, 1925; 2. wydanie 1928. (ספר)
Beitrag zur Kenntnis der Entwicklungsstörungen in der Hirnrinde bei genuiner Epilepsie, Idiotie, juveniler Paralyse und Dementia praecox. Arbeiten Neurol Inst Wiener Univ 21:286–313 (1916)
Fingeragnosie. Eine umschriebene Störung der Orientierung am eigenen Körper. Wiener Klin Wochenschr 37:1010–1012 (1924)
Gerstmann J, Schilder P. Studien über Bewegungsstörungen. Zeitschrift für die gesamte Neurologie und Psychiatrie 70, 1, 35-54, 1921 doi:10.1007/BF02867524
Zur frage der umwandlung des klinischen bildes der paralyse in eine halluzinatorisch-paranoide erscheinungsform im gefolge der malariaimpfbehandlung. Zeitschrift für die gesamte Neurologie und Psychiatrie 93, 1, 200-218, 1924 doi:10.1007/BF02900053
Gerstmann J, Schilder P. Mikrographie bei Sensorisch-Aphasischen. 1925 doi:10.1007/BF01814177
Fingeragnosie und isolierte Agraphie; ein neues Syndrom. Zeitschr Gesamte Neurol Psychiatr (Berlin) 108:152–177 (1927)
Über ein noch nicht beschriebenes Reflexphänomen bei einer Erkrankung des zerebellaren Systems. Wiener Med Wochenschr 78:906–908 (1928)
Über ein neuartiges hirnpathologisches Phänomen. Wiener Klin Wochenschr 50:294–296 (1928)
Gerstmann J, Kestenbaum A. Monokuläres Doppeltsehen bei cerebralen Erkrankungen. Zeitschrift für die gesamte Neurologie und Psychiatrie 128, 1-4, 42-56, 1930 doi:10.1007/BF02864243
Gerstmann J, Sträussler E. Zum Problemgebiet der Encephalomyelitis und der multiplen Sklerose. 1931
Zur Symptomatologie der Stirnhirnerkrankungen. Mschr Psychiat Neurol 1936;93:102-110 doi:10.1159/000148805
THE PHENOMENON OF BODY ROTATION IN FRONTAL LOBE LESIONS. 1940
Some notes on the Gerstmann syndrome. Neurology 7: 866–869 (1957)
PSYCHOLOGICAL AND PHENOMENOLOGICAL ASPECTS OF DISORDERS OF THE BODY IMAGE. The Journal of Nervous and Mental Disease, 1958
Right-Left Discrimination and Finger Localization. The Journal of Nervous and Mental Disease, 1960
Some posthumous notes on the Gerstmann syndrome by J. Gerstmann. Wiener Zeitschr Nervenheilk 28:12–19 (1970)
לקריאה נוספת

Josef Gerstmann. In: Judith Bauer-Merinsky: Die Auswirkungen der Annexion Österreichs durch das Deutsche Reich auf die medizinische Fakultät der Universität Wien im Jahre 1938: Biographien entlassener Professoren und Dozenten. (Memento vom 9. November 2014 im Internet Archive) (PDF; 182 kB). Dissertation. Wien 1980, S. 71–73b.
יודית באואר-מרינסקי - השלכות הסיפוח של אוסטריה לרייך הגרמני לגבי הפקולטה לרפואה של אוניברסיטת וינה בשנת 1938:ביוגרפיות של הפרופסורים והמרצים המפוטרים) - עבודת תואר, וינה 1980
George Russu Boli și sindroame cu nume proprii, Ghid-Dicționar, Junimea, Iași 1975
(ג'ורג'ה רוסו - מחלות ותסמונות בעלי שמות פרטיים - מדריך-לקסיקון)
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  2015 Kniepacz Posch
↑  Who named it
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1055429964  ISNI: 0000 0000 6059 5940  NKC: xx0095483  NTA: 160100593  SNAC: w62v3ckc  VIAF: 88577008   WorldCat (עם VIAF): 88577008 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "יוזף גרסטמן".
וגנר-יאורג וצוותו. גרסטמן נראה על יד יאורג, הרביעי מימין.
צבי וולף

אנשי השומר. עומדים, מימין: רחל ינאית בן-צבי, צבי נדב. יושבים, מימין: חיים שטורמן, צבי וולף, נחום הורביץ
צבי וולף (נולד ב-1895 פולין – נפטר ב-7 בספטמבר 1956 חיפה) היה מראשי ארגון השומר. עסק, עם יהושע חנקין, ברכש קרקעות במסגרת תפקידו בחברת הכשרת הישוב ובהמשך בקרן קיימת לישראל.
ביוגרפיה

וולף נולד ב-1895 בגליציה שבפולין. ב-1912 עלה ארצה והצטרף לארגון השומר ונשלח לשמור בשדות בית אלפא וחפציבה שם כונה "המוכתר" של בית אלפא. בשנים שלפני מלחמת העולם הראשונה עבד בחברת הכשרת הישוב והיה עוזרו של יהושע חנקין שעסק ברכישת אדמות בעמק יזרעאל ועמק בית שאן. ב-1920 היה מלוחמי תל חי והשתתף בקרב בו נפל יוסף טרומפלדור. לאחר מלחמת העולם הראשונה שירת כשוטר במשטרת המנדט. בשנים מאוחרות יותר עבד בקרן קיימת לישראל. עם פרוץ המרד הערבי הגדול בשנת 1936השתלב וולף בפעילות המנגנון המודיעיני  של ש"י ושל המחלקה המדינית של הסוכנות. הוא גייס סוכנים ומודיעים לש"י בצפון הארץ ובעיקר בחיפה.
וולף נפטר בחיפה ב-1956 ונקבר בבית הקברות בעיר. לאחר הקמת בית הקברות של אנשי השומר בתל חי, הועבר לשם.
בנו, פרופ' דן וולף, כיהן כדקן הפקולטה להנדסה חקלאית בטכניון. נכדו, אמנון וולף, הוא שחקן ומדבב.
הערות שוליים

↑  היישובים סבלו ממכת גנבות ולכן פנו לארגון השומר להעסקת שומר קבוע
↑  יעקב מרקוביצקי, צבי וולף - בין התיישבות למודיעין בימי המרד הערבי, חיפה - בטאון העמותה לתולדות חיפה גיליון 21, 2023, עמ' 24-21
ערך זה הוא קצרמרבנושא ציונות ובנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלעזר ליפא סוקניק

| --- | --- |

 לידה:  12 באוגוסט 1889 ביאליסטוק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  28 בפברואר 1953 (בגיל 63) ירושלים 
 ענף מדעי:  ארכאולוגיה
 מקום מגורים:  ישראל, רוסיה
 מקום קבורה:  בית הקברות סנהדריה 
 תאריך עלייה:  1912
 בן או בת זוג:  חסיה סוקניק 
 צאצאים:  יגאל ידין, יוסף ידין 
 תרומות עיקריות
 חקר המגילות הגנוזות, מייסד האנציקלופדיה המקראית
 
פרופסור אלעזר סוקניק (מימין) ופרופסור נחמן אביגד, מודדים תרשים של פסיפס באוניברסיטה העברית בירושלים, דצמבר 1935
אלעזר ליפָּא סוּקֶנִיק (12 באוגוסט 1889, ביאליסטוק – 28 בפברואר 1953, ירושלים) היה ארכאולוג, פרופסור וראש המחלקה לארכאולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. היה הראשון שעמד על חשיבותן של המגילות הגנוזות ועסק בחקירתן. ייסד (יחד עם משה דוד קאסוטו) את האנציקלופדיה המקראית.
חתן פרס ישראל למדעי הרוח, תשי"ט.
קורות חיים

אלעזר ליפא סוקניק נולד בביאליסטוק שבפולין (אז בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית) בשנת 1889. בשנת 1912 עלה לארץ ישראל. בזמן מלחמת העולם הראשונה הצטרף לצבא הבריטי במסגרת הגדודים העבריים. ב-1920 הוציא ביחד עם המורה והמדריך חיים אריה זוטא את "מדריך הטיולים לירושלים וסביבותיה".
סוקניק למד באוניברסיטת ברלין, וקיבל תואר דוקטור מדרופסי קולג' בפילדלפיה (כיום חלק מאוניברסיטת פנסילבניה) ב-1926. נושא עבודת הדוקטור היה בתי כנסת עתיקים בארץ ישראל. סוקניק היה הארכאולוג הראשון שהועסק על ידי האוניברסיטה העברית, והוא עסק בחפירות ארכאולוגיות שונות מטעמה. ב-1938 מונה לפרופסור לארכאולוגיה באוניברסיטה. בין האתרים שחפר היו בתי הכנסת בבית אלפא ובחמת גדר והחומה השלישית בירושלים של ימי בית שני. יזם את הקמתו של בית הנכות לעתיקות היהודים.
משנתגלו לראשונה מגילות מדבר יהודה במערה סמוך לקומראן, היה סוקניק מהראשונים שעמד על טיבן. בנובמבר 1947, זמן לא רב בטרם פרוץ מלחמת העצמאות, רכש שלוש מתוך השבע שנתגלו אז, מסוחר עתיקות בבית לחם (שאר הארבע התגלגלו לארצות הברית ובסופו של דבר הצליח בנו, יגאל ידין, לרכוש גם אותן). מאז שנתגלו המגילות ועד יום מותו עסק סוקניק רבות בחקירתן.
ב-1948 מונה לחבר בוועדה המקצועית של ועדת הסמל והדגל, שבחרה בסמל מדינת ישראל. סוקניק עמד גם בראש המפעל הגדול של האנציקלופדיה המקראית, יחד עם חוקר המקרא משה דוד קאסוטו, אולם שניהם זכו לראות רק את הכרך הראשון מן הסדרה, שיצא לאור בשנת 1950. סוקניק נפטר ב-1953.
חיים אישיים

היה נשוי לחסיה סוקניק, מהגננות העבריות הראשונות, ולזוג נולדו שלושה בנים:
יגאל ידין (1917–1984), לימים הרמטכ"ל השני של צה"ל, ארכאולוג ופוליטיקאי;
יוסי ידין (1920–2001), לימים שחקן תיאטרון;
מתתיהו סוקניק (1929 – 1948), מטילן בחיל האוויר שנפל במלחמת העצמאות, כאשר יצא, יחד עם הטייס אהרן דויד שפרינצק (בנו של יוסף שפרינצק, יו"ר הכנסת הראשון) לבלום ספינה מצרית שהפגיזה את תל אביב, ומטוסם הופל בידי המצרים.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| עץ משפחת רופין | עץ משפחת רופין | עץ משפחת רופין |   |   |   |   |   |  אלעזר ליפא סוקניק ארכאולוג  אלעזר ליפא סוקניק ארכאולוג     |  אלעזר ליפא סוקניק ארכאולוג  אלעזר ליפא סוקניק ארכאולוג     |  אלעזר ליפא סוקניק ארכאולוג  אלעזר ליפא סוקניק ארכאולוג     |     |  חסיה סוקניק גננת  חסיה סוקניק גננת     |  חסיה סוקניק גננת  חסיה סוקניק גננת     |  חסיה סוקניק גננת  חסיה סוקניק גננת     |   |   |   |   |
|  |   |  |   |   |   |   |   |   |     |   |     |   |   |   |   |   |   |   |
|  כרמלה  כרמלה     |  כרמלה  כרמלה     |  כרמלה  כרמלה     |     |  יגאל ידין הרמטכ"ל ה-2  יגאל ידין הרמטכ"ל ה-2     |  יגאל ידין הרמטכ"ל ה-2  יגאל ידין הרמטכ"ל ה-2     |  יגאל ידין הרמטכ"ל ה-2  יגאל ידין הרמטכ"ל ה-2     |   |  יוסי ידין שחקן  יוסי ידין שחקן     |  יוסי ידין שחקן  יוסי ידין שחקן     |  יוסי ידין שחקן  יוסי ידין שחקן     |   |  חנה מרון שחקנית  חנה מרון שחקנית     |  חנה מרון שחקנית  חנה מרון שחקנית     |  חנה מרון שחקנית  חנה מרון שחקנית     |  |  מתתיהו סוקניק  מתתיהו סוקניק     |  מתתיהו סוקניק  מתתיהו סוקניק     |  מתתיהו סוקניק  מתתיהו סוקניק     |
|   |   |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |   |  ליטל ידין אדריכלית  ליטל ידין אדריכלית     |  ליטל ידין אדריכלית  ליטל ידין אדריכלית     |  ליטל ידין אדריכלית  ליטל ידין אדריכלית     |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
לקריאה נוספת

יגאל ידין, "א' ל' סוקניק: קווים ביוגרפיים", ארץ ישראל ח (1967), 12–20.
Eleazar Sukenik with an Introduction by Steven Fine, The Ancient Synagogue of Beth Alpha, Georgia Press, 2007.
הערות שוליים

↑  אוסף הארכיאולוג פרופסור אליעזר ליפא סוקניק | פריט NNL_ARCHIVE_AL997009628344705171 | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  מטוסי חיל-האוויר תוקפים אוניות מצריות ליד נחל רובין, באתר חיל האוויר הישראלי, 4 ביוני 1948
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268516005171  PLWABN: 9810565385605606  BIBSYS: 90334333  BnF: cb12684113q (data)  CiNii: DA12898938  GND: 119074818  ISNI: 0000 0000 8117 204X  LCCN: n90613122  NKC: zmp2012706230  NLA: 35531219  NTA: 075243407  RERO: 02-A000158090  SUDOC: 112874029  Trove: 986681  VcBA: 495/8967  VIAF: 37718761   WorldCat (עם VIAF): 37718761 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ריצוף DNA

חלק מג'ל עם מקטעי DNA מסומנים
דוגמאות לשימוש ב־4 צבעים פלואורסצנטיים לפי שיטת סנגר: מימין, דוגמה לשימוש בצבען מתייג על קצה הדידאוקסינוקליאוטיד. משמאל, הדמיה של שימוש בתיוג על התחל.
ריצוף DNA (בעברית הַרְצָפָה) הוא תהליך של פענוח סדר הנוקלאוטידים בקטע DNA. פיתוחן של שיטות מהירות לריצוף DNA האיץ מחקרים ביולוגיים ורפואיים רבים.
הידע על התוכן של רצפי DNA נהיה חשוב למחקר בסיסי, וכן לתחומים רבים נוספים, כגון אבחון רפואי, ביוטכנולוגיה, סיסטמטיקה, וירולוגיה וזיהוי פלילי. ככל שהטכנולוגיה נהיית זולה ומהירה יותר, ניתן להרחיב את השימוש בגנומיקה אישית.
DNA

DNA הוא החומר התורשתי של כלל היצורים החיים, אשר מורכב מארבעה נוקליאוטידים: אדנין (A), תימין (T), גואנין (G) וציטוזין (C). ה-DNA היא מולקולה יציבה מאוד כאשר היא נמצאת בדו-גדיל, כלומר, סליל כפול. במבנה זה נוצרים זיווגי בסיסים, שבהם A ממוקם מול T, ו-G מול C. לפיכך, ידע אודות גדיל אחד מספיק כדי להסיק את תוכנו של הגדיל המשלים. מכיוון שה-DNA משותף לכלל היצורים, עקרונות הריצוף זהים. לעיתים בסיסים אלו יכולים לעבור התמרות כימיות שונות, כגון מתילציה, וטכנולוגיות שונות פותחו כדי לפענח גם אותן. מתוך רצף ה-DNA של יצור, חלקים מסוימים עוברים תהליך  שעתוק, שבו נוצר RNA ממקטע מסוים באחד הגדילים. מקטע RNA זה יכול לעבור תהליך של תרגום, שבו כל שלושה נוקליאוטידים מומרים בחומצה אמינית אחת. שרשרת חומצות האמינו יוצרת חלבון.
שיטות הריצוף מתרכזות במולקולת ה-DNA מסיבות טכניות. RNA  משועתק מרצף ה-DNA, ובניגוד למבנה הגדיל הכפול האופייני בדרך כלל למולקולות DNA, לרוב RNA מצוי בטבע במבנה של גדיל בודד בלתי יציב. כדי לאפשר ריצוף RNA, ניתן להוסיף שלב הכנה נוסף בו הוא מומר ל-cDNA, ומרוצף ככל רצף DNA אחר.