stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אג'יוויקה
פילוסופיה > דטרמיניזם מוחלט וללא רצון חופשי

בעיות הזמן והשינוי היו אחד הנושאים העיקריים של האג'יוויקים. ייתכן שדעותיהם בנושא זה הושפעו ממקורות ודיים, כגון המזמור לקאלה (זמן) בוודה הרביעית, אתרוואודה. גם טקסטים ג'ייניים וגם טקסטים בודהיסטיים קובעים שהאג'יוויקים האמינו בדטרמיניזם מוחלט, היעדר בחירה חופשית, וקראו לזה "נייאטי". הכל בחיי האדם וביקום, על פי האג'יוויקים, נקבע מראש, פועל על פי עקרונות קוסמיים, ובחירה אמיתית לא קיימת. המקורות הבודהיסטיים והג'ייניים מתארים אותם כפטליסטים קפדניים, שלא האמינו בקארמה. הפילוסופיה של האג'יוויקים קבעה שכל הדברים נקבעים מראש, ולכן לתרגול דתי או להתנהגות אתית אין השפעה על העתיד של האדם, ואנשים עושים דברים כי עקרונות קוסמיים גורמים להם לעשות זאת, וכל מה שיקרה או יתקיים בעתיד כבר נקבע מראש להיות כזה. שום מאמץ אנושי לא יכול לשנות את הנייאטי הזה והתאוריה האתית של הקארמה הייתה רעיון מופרך. ג'יימס לוכטפלד (James Lochtefeld) מסכם היבט זה של אמונת אג'יוויקה כך, "החיים והיקום הם כמו כדור של חוטים כרוכים מראש, שהולך ונגלל עד שהוא נגמר ואז עוצר".
ריאפּ קובע כי האמונה של האג'יוויקה בפרה-דטרמיניזם אינה אומרת שהם היו פסימיים. במקום זאת, בדיוק כמו האמונה של הקלוויניסטים בפרה-דטרמיניזם באירופה, האג'יוויקים היו אופטימיים. האג'יוויקים פשוט לא האמינו בכוח המוסרי של הפעולה, או ביתרונות או בחסרונות, או בחיים שלאחר המוות שיושפעו בשל מה שהאדם עושה או לא עושה. לפעולות היו השפעות מיידיות בחייו הנוכחיים, אך ללא עקבות מוסריים, והפעולה וההשפעה נקבעו מראש, לפי אמונתם של האג'יוויקים.
נראה שמקאלי גוסאלה שילב את הרעיונות של אסכולות ישנות יותר לדוקטרינה לקטנית. נראה שהוא האמין בנייאטי (גורל), סוואבהאווה (טבע), סנגאטי (שינוי) ואולי בפארינמה, מה שייתכן שגרם לאסכולות פילוסופיות אחרות לתייג אותו באופן שונה בתור אהטווואדין, ויינאייקוואדין, אג'נאנאוואדין ואיסראקארנאוואדין. לדבריו, כל היצורים עוברים התפתחות (פארינמה). זה מגיע לשיאו במהלך הזמן (סמסאראסודהי) בגאולה הסופית שאליה מיועדים כל היצורים בהשפעת הגורמים של נייאטי (גורל), בהאווה (טבע) וסנגאטי (שינוי). ככזה, הגורל אינו מופיע כשחקן היחיד, אלא למקרה או ללא-דטרמיניזם יש חלק שווה בתורתו. לפיכך הוא האמין בנייאטיוואדה (פטליזם) רק במובן שהוא חשב שכמה אירועים עתידיים כמו גאולה לכולם נקבעו מראש בקפדנות.
פילוסופיה > האג'יוויקים ותאיזם

האג'יוויקה הייתה פילוסופיה אתאיסטית. חסידיה לא האמינו באל כלשהו כבורא היקום, או כמוביל ראשי, או שאיזה סוף מיסטי בלתי נראה היה מקום המנוחה האחרון של הקוסמוס.
באפוס הג'ייני ניילקסי (אנ') הטמילי המאוחר, סיפור של שני אלים, אוקקאלי ואוקאלי, מספר על האג'יוויקים שקיבלו הדרכה בכתבי הקודש.
האג'יוויקים האמינו שבכל ישות יש נשמה (אטמן). עם זאת, בניגוד לג'יינים ואסכולות אורתודוקסיות שונות של הינדואיזם שקבעו שהנשמה היא חסרת צורה, האג'יוויקים טענו שלנשמה יש צורה חומרית, כזו שעוזרת למדיטציה. הם גם האמינו שהנשמה עוברת לידות רבות ובסופו של דבר מתקדמת אל הנירוואנה (הגאולה) המיועדת לה. בשאם קובע, שכמה טקסטים מציעים עדות לשיטות דבקות דתיות מסוג וישנויזם בקרב חלק מהאג'יוויקים.
פילוסופיה > אטומיזם

האג'יוויקים פיתחו תיאוריה של יסודות ואטומים בדומה לאסכולת הוואיששיקה (אנ'), של הוודים. הכל היה מורכב מאטומים זעירים, לפי האג'יוויקים, ואיכויות של דברים נגזרות ממקבצים של אטומים, אבל ההצטברות והטבע של אטומים אלה נקבעו מראש על ידי כוחות קוסמיים.
תיאור האטומיזם של האג'יוויקים אינו עולה בקנה אחד עם אלו המתוארים בטקסטים ודיים ובודהיסטיים. על פי שלושה טקסטים טמילים, האג'יוויקים טענו שקיימים שבע קאיות (סנסקריט: काय, מכלול, אוסף, קטגוריות יסוד): פרוטהווי-קאייה (אדמה), אפו-קאייה (מים), טג'ו-קאייה (אש), ואיו-קאייה (אוויר), סוקה (שמחה), דוקהה (צער) וג'יווה (חיים). ארבעת הראשונים מתייחסים לחומר, שלושת האחרונים אינם חומר. יסודות אלו הם אקאטה (זה שלא נוצר ולא נהרס), ואנג'הה (עקר, זה שלעולם אינו מתרבה או מתרבה) ויש להם קיום בלתי תלוי באחר. היסודות, קובעת תאוריית אג'יוויקה בטקסט הטמילי מנימקאלי, עשויים מפרמנו (אטומים), שבו אטום הוגדר ככזה שלא ניתן לחלק עוד יותר, זה שאינו יכול לחדור לאטום אחר, זה שלא נוצר ולא נהרס, זה ששומר על הזהות שלו בכך שלעולם אינו גדל או מתרחב או מתפצל או משתנה, ובכל זאת זז, מרכיב ומתחבר ליצירת הנתפס.
הטקסט הטמילי של האג'יוויקים טוען ש"התרכבות של אטומים יכולה ללבוש מגוון צורות, כמו צורה צפופה של יהלום, או צורה רופפת של חזרן חלול". כל מה שאדם קולט, קובעת תאוריית האטומיזם של האג'יוויקים, הוא רק צירוף של אטומים מסוגים שונים, והשילובים מתרחשים תמיד ביחסים קבועים הנשלטים על ידי כללים קוסמיים מסוימים, ויוצרים סקאנדהה (מולקולות, אבני בניין). האג'יוויקים טענו שלא ניתן לראות אטומים במצבם הטהור, אלא רק כאשר הם מתקבצים ויוצרים בהוטות (אובייקטים). עוד הם טענו שתכונות ונטיות הן מאפיינים של האובייקטים. לאחר מכן האג'יוויקים המשיכו להצדיק את אמונתם בדטרמיניזם ו"אין בחירה חופשית" בכך שכל מה שנחווה - סוקה (שמחה), דוקהה (צער) וג'יווה (חיים) - הוא רק פונקציה של אטומים הפועלים תחת חוקים קוסמיים.
ריאפ קובע כי הפרטים של תאוריית האטומיזם של האג'יוויקים סיפקו את היסודות של תאוריות האטומיזם ששונו מאוחר יותר שנמצאו במסורות הג'ייניות, הבודהיסטיות והוודיות.
פילוסופיה > אתיקה אנטינומית

דוקטרינה נוספת של הפילוסופיה של האג'יוויקים, על פי טקסטים בודהיסטיים, הייתה האתיקה האנטינומית שלהם, כלומר אין "חוקי מוסר אובייקטיביים" בודההגוסה (אנ') מסכם תפיסה זו כך: "אין סיבה או בסיס לחטאיהם של יצורים חיים והם הופכים לחטאים ללא סיבה או בסיס. אין סיבה או בסיס לטוהר היצורים החיים והם הופכים טהורים ללא סיבה או בסיס. כל היצורים החיים, כל מה שיש לו נשימה, כל מה שנולד, כל שיש לו חיים, הם חסרי כוח, או עוצמה, או סגולה, אבל הם תוצאה של גורל, מקרה וטבע, והם חווים שמחה וצער בשש מעמדות".
למרות הנחת היסוד המיוחסת הזו של אתיקה אנטינומית, הטקסטים הג'ייניים וגם הבודהיסטיים מציינים שהאג'יוויקים חיו חיים סגפניים פשוטים, ללא בגדים וחפצים חומריים.
הספרות הטמילית על האג'יוויקים מתארת שהם תרגלו אהימסה (אי אלימות) ואורח חיים צמחוני. ארתור בשאם מציין כי טקסטים בודהיסטיים וג'ייניים מאשימים את האג'יוויקים בחוסר מוסריות, חוסר צניעות וגשמיות, אך הם גם מכירים בבלבול בין הבודהיסטים והג'יינים כאשר הם צפו באורח החיים הפשוט והסגפני של האג'יוויקים.
כתבי קודש

לאג'יוויקים הייתה פילוסופיה משוכללת, שנוצרה על ידי החוקרים והלוגיקנים שלה, אך הטקסטים הללו אבדו. הספרות שלהם התפתחה במשך מאות שנים, כמו מסורות אחרות של הפילוסופיה ההודית, במהלך תקופת ימי הביניים. הטקסטים של בשפות פאלי ופראקריט של הבודהיזם והג'ייניזם מרמזים על כך שתאוריות אג'יוויקה קובצו בטקסטים, ושחלקן צוטטו בפרשנויות שהופקו על ידי חוקרים בודהיסטיים וג'ייניים.
הטקסטים העיקריים של האג'יוויקים כללו את עשר הפורבות (שמונה מהאנימיטות, שתי מגגאות) ואת האופאטו קטיר., במהאנימיטות של האג'יוויקים קיימת הטענה כי מקורו של הבהגוואטי סוטרה (אנ') בתורות שקיבל גוסאלה ממאהאהווירה כשהיה תלמידו.
אמונתם של האג'יוויקים בדטרמיניזם מוחלט ובהשפעה של כוחות קוסמיים הובילה אותם לפתח קטעים נרחבים במהאנימיטות שלהם על מיפוי השמש, הירח, כוכבי הלכת והכוכבים ותפקידם באסטרולוגיה ובגילוי עתידות.
השפעה

איסוואה מציע שהרעיונות של האג'יוויקה השפיעו על הבודהיזם ועל אסכולות שונות של מחשבה ודית. ריאפ מספק דוגמה לתאוריית אג'יוויקה משפיעה, כלומר התאוריה שלה על האטומיזם. בשאם משער שהאג'יוויקים אולי השפיעו על הדוקטרינות של תת-האסכולה דוואיטה ודאנטה של הפילוסופיה הוודית של ימי הביניים.
העימות בין האג'יוויקים, הבודהיסטים והג'יינים

על פי האשוקאוודאנה (אנ'), אגדה בודהיסטית מהמאה ה-4, האמינו בינדוסארה קיסר מאוריה והמלכה הראשית שלו שובהדראנגי (אימו של אשוקה) בפילוסופיה זו, שהגיעה לשיא הפופולריות שלה בתקופה זו. אשוקאוודאנה מזכיר גם כי לאחר המרתו לבודהיזם, בנו של בינדוסארה, אשוקה, הוציא הוראה להרוג את כל האג'יוויקים בממלכת פונדראוורדהאנה (אנ'), בכעס על תמונה שתיארה את גאוטמה הבודהה באור שלילי. כ-18,000 חסידי כת אג'יוויקה הוצאו להורג כביכול כתוצאה מפקודה זו. הסיפור כולו עשוי להיות אפוקריפי ובדיוני, שכן אשוקה עצמו תרם לצמיחתה של כת האג'יוויקים על ידי בניית ארבע מערות עבור האג'יוויקים בבראבר.
טקסט מוקדם יותר של הג'ייניזם, בהגוואטי סוטרה, מזכיר באופן דומה ויכוח, אי הסכמה ולאחר מכן "מכות הדדיות" בין פלגים בראשות מאהאווירה וגוסאלה.
לקריאה נוספת

Basham, A.L. (1951). History and Doctrines of the Ājīvikas. London: Luzac. Reprinted by Moltilal Banarsidass in 1981 (מסת"ב 81-208-1204-2).
Balcerowicz, Piotr (2015). Early Asceticism in India: Ājīvikism and Jainism (1st ed.). Routledge. p. 368. ISBN 978-1-317-53853-0.
Jayatilleke, K.N. (1963). Early Buddhist Theory of Knowledge (PDF) (1st ed.). London: George Allen & Unwin Ltd. p. 524. אורכב מ-המקור (PDF) ב-11 בספטמבר 2015. {{cite book}}:  (עזרה)
Warder, Anthony K. (1998). "Lokayata, Ajivaka, and Ajnana Philosophy". A Course in Indian Philosophy (2nd ed.). Delhi: Motilal Banarsidass Publishers. pp. 32–44. ISBN 978-81-208-1244-4.
ביאורים

↑  מגודר כאדם "שעובד, עמל או מתאמץ למען מטרה עליונה או דתית כלשהי", או "מחפש, מי שמבצע פעולות צנע, סגפן". מסורת השראמאנה כוללת בעיקר דתות כמו ג'ייניזם, בודהיזם, ואחרות כמו האג'יוויקה.
↑  רעיונות ומנהגים דתיים שקדמו להינדואיזם
1 2  אחת מששת האסכולות של הפילוסופיה ההינדית מהודו העתיקה
↑  אסכולה הודית עתיקה של מטריאליזם. היא נחשבת כאחת הדוגמאות לאסכולות האתאיסטיות בפילוסופיות ההודיות הקדומות.
↑  הפילוסופיה שכל אירועי ההיסטוריה, עבר, הווה ועתיד, כבר הוכרעו או כבר ידועים (על ידי אלוהים, הגורל או כוח אחר), כולל פעולות אנושיות.
↑  חקר דוקטרינות הגאולה הדתיות. תורת הגאולה תופסת מקום בעל משמעות מיוחדת בדתות רבות.
↑  אחד מכתבי הקודש של הבודהיזם.
1 2 3  טקסט ג'ייני המכיל 36,000 שאלות עם תשובות של מאהאווירה. נושא התשובות נע בין דוקטרינה לכללי התנהגות סגפנית.
1 2  פרשן, מתרגם ופילוסוף הודי בודהיסטי מזרם הטהרוואדה מהמאה ה-5.
1 2  טקסט בסנסקריט ואחת משמונה עשרה הפוראנות העיקריות של ההינדואיזם.
↑  "קצין המוסר" שמונה על ידי הקיסר אשוקה (שלט בשנים 269-233 לפנה"ס). הם היו כנראה מעמד של פקידים בכירים שהיו אחראים על היבטים שונים של מנהל ומשפט.
↑  טקסט הנחשב לספר לימוד סטנדרטי על אסטרולוגיה ודית
↑  אסטרולוג-אסטרונום שחי באוג'יין או בסביבתה במאדהיה פרדש של ימינו
↑  אסטרונום מאזור קשמיר בהודו של ימינו, שחי במאה ה-10
↑  הפורבות הם כתבי הקודש של הג'ייניזם
אלנטריס

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ברנדון סנדרסון 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  פנטזיה אפית
 הוצאה
 הוצאה:  ספרי טור 
 תאריך הוצאה:  2005
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת כוכבי כסף
 תאריך:  2009
 תרגום:  ענבל יפה
 
אֶלָנטְרִיס הוא רומן פנטזיה שנכתב על ידי הסופר האמריקאי ברנדון סנדרסון. הספר פורסם לראשונה ב-21 באפריל 2005 על ידי טור ספרים, והוא הספר הראשון שפרסם סנדרסון.
תקציר עלילה

עד עשור לפני תחילת אירועי הספר, העיר אלנטריס כונתה "עיר האלים" ותושביה האלנטרים נחשבו כאלים בעיני האנשים הפשוטים, בשל מראם הקסום ויכולתם ליצור ולרפא בהנפת יד בלבד. כל אדם בארלון וסביבותיה היה יכול להפוך לאלנטרי, באירוע אקראי של שינוי ("השאוד"), בין אם היה קבצן או אציל טרם השינוי. באותו זמן התרחש אירוע לא מוסבר, המכונה ה"ראוד", שלווה ברעידת אדמה חזקה, ובעקבותיו הפכו האלנטרים שקודם לכן נדמו כאלים ל"מקוללים". האלנטרים איבדו את בריאותם, יופיים וכוח הקסם המיוחד שלהם. תושבי המדינה שנבהלו מהקללה הפכו את העיר לגטו המבודד את תושביו האלנטרים משאר החברה האנושית. כל אדם חדש שעבר את השאוד והפך לאלנטרי מקולל הוכנס לאלנטריס. ראודן נסיך ארלון היה מאורס לנסיכת טאוד כאשר מכה בו השאוד - ימים ספורים לפני חתונתם. ראודן הפך באחת לאלנטרי מקולל: שיערו הפך מחום לאפור דהוי ועורו התכסה בטלאים שחורים חולניים. ראודן מוכנס לאלנטריס ולתושבי ארלון נמסר שנפטר. זמן קצר לאחר מכן מגיע הראתן - כהן בכיר בדרגת גיורן של מדינת פיורדן - לארלון, במטרה להמיר את דתם של כל תושביה, ולהכפיף אותם לכהונת פיורדן. סריני, ארוסתו של ראודן שהגיעה לארלון באותו יום, נאבקת לסכל את תוכניות הכהן.
ראודן מאחד בין תושבי אלנטריס הסובלים, מאתר את הסיבה בשלה הפכה העיר למקוללת ומצליח להחזיר את קסמה.
דמויות > דמויות ראשיות

ראודן - נסיך ארלון ומאורס לסריני. עובר את השאוד בתחילת הספר ומוגלה לאלנטריס, אך לציבור מופץ שהוא מת. במהלך שהותו בארלון מנסה להבין מה קרה לאלנטריס ולאלנטרים, ומצליח לתקן זאת. הוא האדם הנערץ ביותר על ידי אזרחי ארלון, ומאמין גדול בטוב שבאדם.
סריני - נסיכת טאוד ומאורסת לראודן, ללא שפגשה בו באופן פיזי משיקולי תועלת אך מהתכתבויות איתו היא מפתחת חיבה כלפיו. לאחר שנמסר שראודן מת, חוזה הנישואין קובע שהיא נשואה אליו למפרע - והיא הופכת לנסיכת ארלון. סריני מתוארת בתור בבוהה באופן חריג לתושבי אלרון. לאחר שהיא קולטת שהראתן מנסה לפעול בארלון, היא עושה כל שביכולתה על מנת להפר את תוכניותיו. מזהה בחכמה שהסכנה האמיתית היא מדת השו-דרת, ולא ממלכת פיורדן. פוליטיקאית מנוסה ושנונה.
הראתן - גיורן דרתי (הדרגה כמעט הגבוהה ביותר בדת השו-דרת, מלבד הווירן). מנסה להמיר את דתם של תושבי ארלון בתוך שלושה חודשים, ולא - יושמדו על ידי כוחות פיורדן. מעריך מאוד חיי אדם, אך לא נמנע משימוש במניפולציות זמניות על מנת להשיג את מטרת העל - המרת דת לשו-דרת. מבין בסוף את העיוות שבדרכו של ווירן, פועל נגדו ומציל את טאוד וראודן וכך גם את אלנטריס.
גלדון - אלנטרי דולאדלי, אשר מדריך את ראודן בתחילת דרכו כאלנטרי, והופך לידידו הקורב בהמשך. אביו היה אלנטרי שמת לפני הראוד.
דילאף - מזוהה בתחילה ככהן דרתי זוטר, שהראתן הופך ל"משרת אישי" שלו. חותר תחת הראתן, ובעל להט דתי חזק. מתגלה בסוף הספר כ"גרנט" מנזר דאחור, הדרגה הגבוהה ביותר - מלבד ווירן - בדת הדרתית. בעל יכולת לשבור אאונים.
דמויות > דמויות משניות

אוונטאו - מלך טאוד, אביה של סריני. ממסכם עם הראתן שימסור לידיו את טאוד אם ירפא את סריני, ומודיע שיקיים את ההסכם אף לאחר שהתברר שהיא לא באמת הייתה חולה.
סיאון
קרטה
רואיאל - האציל החשוב ביותר בארלון, תומך בראודן ובאידאולוגיה שלו.
איאודן
ווירן - הנביא העליון של הדת הדרתית. בעל הסמכות השלטונית העליונה באימפריה הדרתית.
טלראי
קאיאן
מערכות קסמים

בעולם של אלנטריס שלוש מערכות קסמים אשר שואבות את כוחן מה"דור":
אאון-דור - מערכת הקסם המוכרת והנפוצה ביותר (אף שהיא קיימת רק באראלון ובאזורים הקרובים ביותר אליה). אאון-דור מופעל על ידי סימון של אאונים. אף שכל אדם יכול לסמן אאון, הקסם יופעל רק אם אלנטרי יסמן אותו. האאון-דור שואב את כוחו מהקיום של צורה, ומאחר והצורה שמסמלת אותו נוצרת מהעיר אלנטריס ואבעת הערים הסמוכות לה, הוא תלוי בקיומם, ועוצמתו מתחלשת ככול שהסימון מבוצע רחוק יותר מהעיר.
שאי-צ'ן
דאחור
המשכים

סנדרסון תכנן המשך רשמי ל"אלנטריס", אם כי הוא לא בטוח מתי הוא ייכתב. הוא הצהיר כי ההמשך יתקיים עשר שנים לאחר האירועים של הספר הנוכחי, ויתרכז בכמה מהדמויות השוליות שהופיעו בסיפור.
המשכים > התקווה של אלנטריס

"The Hope of Elantris" ("התקווה של אלנטריס") הוא סיפור קצר שפורסם בשנת 2007 בפורמט אלקטרוני. בתחילה נמכר על ידי אמזון, אך לאחר שפג הסכם המכירה בין סנדרסון לחברה, פרסם אותו סנדרסון באתר שלו. הסיפור נכתב כמחווה למאטיס, סטודנטית של אשתו של סנדרסון אשר הכינה יומן קריאה מושקע על הספר "אלנטריס" והרשימה בכך את הסופר. גיבורת העלילה היא מאטיס - נערה שתפקידה היה לשמור על ילדי אלנטריס. האירועים בסיפור מתרחשים במקביל לאירועים המתרחשים בסוף הספר "אלנטריס", ולכן מציע הסופר לקרוא את הסיפור רק אחרי קריאת "אלנטריס" כדי להימנע מספוילרים.
נשמת הקיסר

ב-2013 כתב סנדרסון נובלה בשם "The Emperor's Soul" ("נשמת הקיסר"), שזכתה בפרס הוגו לנובלה הטובה ביותר בשנת 2013. הנובלה מתרחשת בעולם שבו מתקיים "אלנטריס", אך באזור אחר לחלוטין, ולדברי סנדרסון, אין צורך לקרוא את "אלנטריס" על מנת להבין את העלילה.
ביקורת

הסופר האמריקאי אורסון סקוט קארד, מחברם של ספרי אנדר, כתב באתר האינטרנט שלו כי ”"אלנטריס" הוא סיפור הפנטזיה הטוב ביותר שנכתב זה שנים רבות. ברנדון סנדרסון יצר עולם מקורי באמת של קסם ותככים, ועם הקפדה המתאימה למיטב סופרי המדע הבדיוני, הפך את הסיפור לאמיתי בכל הרבדים”. כתב העת Kirkus Reviews (אנ') שיבח את הספר, משום שלא נכתב כספר הראשון בסדרה "בלתי נגמרת", וכן את מערכת הקסם המורכבת שהגה סנדרסון.
הערות שוליים

↑  ELANTRIS, macmillan
↑  FAQ: Will There Be an Elantris Sequel, JANUARY 04, 2007
↑  Sanderson, Brandon. "Elantris Chapter 8". אורכב מ-המקור ב-23 במרץ 2006. נבדק ב-25 בספטמבר 2006. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  The Hope of Elantris באתר של ברנדון סנדרסון
↑  The Emperor’s Soul באתר של ברנדון סנדרסון
↑  Card, Orson Scott (31 באוקטובר 2004). "Leaves, Lost, Halloween, Elantris". נבדק ב-18 בדצמבר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 4d9329e5-12d2-49eb-8ba3-449269accfbf
רייצ'ל גרין

| --- | --- |

 תוכנית טלוויזיה:  חברים
 הופעה ראשונה:  עונה 1 פרק 1: "פיילוט"
 הופעה אחרונה:  עונה 10 פרק 18: "האחרון"
 מספר הופעות:  236 פרקים
 יוצרים:  דייוויד קריין 
 גילום הדמות:  ג'ניפר אניסטון
 מידע
 כינויים:  רייצ', גרין, ריי-ריי, פאמפקין
 תאריך לידה:  5 במאי 1969
 מקצוע:  מלצרית בסנטרל פרק (עונות 1–3) עוזרת במותג אופנה (עונה 3) מוכרת בבלומינגדיילס (עונות 3–5)  מנהלת בראלף לורן (עונות 5–10)
 דת:  יהדות
 אזרחות:  אמריקאית
 דמויות קשורות
 משפחה:  ד"ר לאונרד גרין (אבא) סנדרה גרין (אמא) ג'יל גרין (אחות) איימי גרין (אחות) אמה גרין גלר (בת) רוס גלר (בעל; 1999–1999)
 
רייצ'ל קארן גרין (באנגלית: Rachel Karen Green; נולדה ב-5 במאי 1969) היא דמות בדיונית בקומדיית המצבים האמריקאית חברים (1994–2004). הדמות מגולמת על ידי ג'ניפר אניסטון, אשר קיבלה פרס אמי, פרס גילדת שחקני המסך ופרס גלובוס הזהב על תפקידה בסדרה.
תפקיד

רייצ'ל גרין מופיעה לראשונה בסדרה בפרק הפיילוט, כשהיא רצה אל תוך בית הקפה "סנטרל פרק" בשמלת כלה ספוגת מי גשם לאחר שברחה מחתונתה עם בארי פרבר, אורתודנט עשיר, משום שהבינה שהיא לא באמת אהבה אותו. היא מוצאת את מוניקה גלר, האדם היחיד שהיא מכירה בניו יורק, ומוניקה מאפשרת לרייצ'ל לגור איתה. רייצ'ל מתיידדת עם ידידיה של מוניקה - פיבי בופה, צ'נדלר בינג וג'ואי טריביאני, ועם אחיה של מוניקה - רוס גלר, שנשא רגשות אהבה נכזבת כלפי רייצ'ל מאז לימודיהם המשותפים בתיכון. רייצ'ל מתחילה לבסס את חייה העצמאיים ולעבוד כמלצרית בבית הקפה. על אף שהיא רשלנית בעבודתה, גאנת'ר, מנהל בית הקפה, ממשיך להעסיק אותה משום שהוא מאוהב בה.
בסוף העונה הראשונה מגלה רייצ'ל שרוס אוהב אותה ושהיא אוהבת אותו, אך רוס פותח במערכת יחסים עם אישה בשם ג'ולי. עם זאת, לבסוף הוא בוחר ברייצ'ל על פני ג'ולי והם מתחילים לצאת. באמצע העונה השלישית היחסים ביניהם מתחילים להתדרדר משום שרייצ'ל מוצאת עבודה ברשת החנויות בלומינגדיילס ומשקיעה זמן רב בעבודתה. היא מחליטה שהיא ורוס צריכים "לקחת הפסקה" מהיחסים ביניהם. רוס מפרש זאת כפרידה ושוכב עם אישה אחרת, מה שגורם לרייצ'ל להצהיר שהיא נפרדת ממנו סופית. עם זאת, השניים ממשיכים להחזיק ברגשות אחד כלפי השני. בעונה הרביעית מתארס רוס עם אישה בריטית בשם אמילי, אך בחתונתם הוא מחליף את שמה של אמילי בשמה של רייצ'ל במהלך אמירת נדרי הנישואים. הוא מתגרש לבסוף מאמילי משום שהיא מוכנה לשמור על מערכת היחסים ביניהם רק אם יסיים את ידידותו עם רייצ'ל.
בעונה החמישית מתחילה רייצ'ל לעבוד בחברת פולו ראלף לורן. היא ורוס מתחתנים בלאס וגאס מתוך שכרות בסוף העונה, ומתגרשים בעונה השישית. בעונה השביעית רייצ'ל שוכבת עם רוס פעם אחת ונכנסת להריון. בעונה השמינית נולדת בתם, אמה, אותה הם מחליטים לגדל במגורים משותפים. בעונה התשיעית פותחת רייצ'ל ברומן עם ג'ואי, אך השניים נפרדים בתוך זמן קצר. בסוף העונה העשירית מקבלת רייצ'ל הזדמנות לעבוד בחברת לואי ויטון בפריז, אך מוותרת עליה לטובת חידוש מערכת היחסים עם רוס.
בסדרת הבת של "חברים", "ג'ואי", נרמז שרייצ'ל ורוס התחתנו שוב.
פיתוח הדמות > כתיבה

כותבי הסדרה, מרתה קאופמן ודייוויד קריין, תכננו בתחילה שהזוג המרכזי בסדרה יהיה ג'ואי ומוניקה. לאחר הצלחת הפיילוט, שבו נרמז לראשונה על היחסים הרומנטיים בין רייצ'ל לרוס, ולאחר שהבחינו בכימיה בין אניסטון לשווימר, החליטו קאופמן וקריין שהסדרה כולה תהיה תלויה במערכת היחסים ביניהם. קריין הודה כי שמירת העניין של הצופים במערכת היחסים הזו הייתה מאתגרת.
מערכת היחסים בין רייצ'ל לג'ואי נוצרה משום שהכותבים רצו לעכב את חידוש יחסיה של רייצ'ל עם רוס. צוות השחקנים מחה בתחילה על הרעיון, מחשש שריצ'ל, ג'ואי ורוס יהפכו לדמויות בלתי אהודות. בכתיבת פרק הסיום של הסדרה, סיפרו הכותבים, הדבר היחיד שהם ידעו בוודאות היה שעליהם לאחד את רוס ורייצ'ל. הם שקלו לתת לסדרה סוף פתוח שרק ירמוז לאפשרות של חידוש מערכת היחסים, אך לבסוף החליטו "לתת לקהל את מבוקשו".
בריאיון לשבועון הבריטי "Jewish Telegraph", הצהירה מרתה קאופמן כי רייצ'ל היא יהודיה. היא סיפרה שהכותבים ראו ברייצ'ל דמות יהודיה מההתחלה, משום ש"אי אפשר ליצור דמות עם השם 'רייצ'ל גרין' בלי לעשות כבר מההתחלה כמה בחירות לגבי הדמות".
פיתוח הדמות > ליהוק

דמותה של רייצ'ל הייתה האחרונה שלוהקה. התפקיד הוצע לטיאה ליאוני, אך היא סירבה לשחק בסדרה. קורטני קוקס נבחרה בתחילה לגלם את דמותה של רייצ'ל, אך העדיפה לגלם את מוניקה. ג'ניפר אניסטון לוהקה לתפקיד לבסוף, אך היא הייתה עסוקה בצילומי סדרת טלוויזיה נוספת, "Muddling Through" (אנ'), מה שגרם למפיקי "חברים" לשקול ללהק את הדמות מחדש. לבסוף בוטלה "Muddling Through" לאחר שלושה חודשים בלבד, ואניסטון נשארה בתפקיד. קריין שיבח את משחקה של אניסטון באומרו שהיא "הפיחה חיים בדמות קשה", משום ש"בידיים הלא נכונות רייצ'ל קצת מעצבנת ומפונקת ולא נעימה".
השפעה

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
רייצ'ל היא אחת הבולטות והידועות שהוצגו בסדרות שנעשו בשנים האחרונות בבחינת קו עלילתי של התקדמות בחיים תוך השגת עצמאות. כבר בתחילת הסדרה מוצגת דמותה במצב של בריחה מחיים קודמים מבית הוריה ומנישואים עם גבר מבוסס שעמד לממן אותה, כשהיא משיגה עבודה כמלצרית ועוברת לגור בדירה עם שותפה, אולם עדיין אינה יודעת לעשות דברים בסיסיים כמו כביסה. בעונה השלישית נוצר מפנה שני גדול בחיי הדמות במעבר לעבודה בתחום האופנה, ובעונות שלאחר מכן מתרחשים קידומים נוספים לתפקידים בכירים יותר יחד עם מעבר לחברות אופנה גדולות יותר. בסוף העונה השמינית חל המפנה הגדול בחיי הדמות כשהיא הופכת לאימא, אולם עדיין מלאה בחששות ולומדת כיצד לטפל בצרכים הבסיסיים של תינוק. לקראת סוף הסדרה היא כבר אם אחראית ובפרקים האחרונים אף מתכננת לעבור לגור לבד עם ביתה הרחק, על רקע הצעת עבודה אטרקטיבית של חברת אופנה גדולה בפריז, מה שמציג אותה בשיא הקריירה שלה. כך גם מתוארת רייצ'ל במאמרים המסכמים את הסדרה ואת אפיון הדמויות, כ"ילדה הקטנה של אבא" בתחילה, שעם הצטרפותה לשאר דמויות "החברים" שבעיר נפתחת עלילת הסדרה, וכמישהי הנתונה בפני ההחלטה בין קידום נוסף של הקריירה שלה לבין חיי משפחה בהישארות עם אבי הבת שלה, גם כדמות המרכזית בעלילה הראשית שחותמת את הסדרה כולה.
עוד השפעה שנקשרת בדמות היא תספורת חדשנית שהייתה לשחקנית בעונות הראשונה והשנייה של הסדרה, אשר הפכה למודל לחיקוי בקרב נשים רבות ברחבי ארצות הברית ובמקומות נוספים ונחשבת לתספורת המבוקשת ביותר בהיסטוריה; דווח כי קרוב ל-11 מיליון נשים הסתפרו באותו סגנון. התופעה כונתה "תספורת רייצ'ל" או "הרייצ'ל". לתספורת יש גם אזכורים בסדרות טלוויזיה אחרות. למשל, באחד מפרקי הסדרה "אבא חורג אמא חורגת", שהופק בתקופה זו, אמרה דמות של ספר כי כל הנשים שבאות למספרה מבקשות להסתפר כמו רייצ'ל.
באחד מפרקי העונה השנייה מקטרת רייצ'ל לבן זוגה רוס על כך שאימה מנסה לחקות את עצמאותה כאשר עזבה את אביה במטרה לחיות לבד, וכך היא מתייחסת לכברת הדרך שעשתה דמותה שלה מאז תחילת עלילת הסדרה. בנוסף היא ממשיכה ואומרת לרוס באותו הקשר לגבי אימה: "היא לא יכלה פשוט להסתפק בהעתקת התספורת שלי?" ברמיזה לכך שהתספורת כבר הייתה ידועה כמודל לחיקוי עבור נשים רבות באמצע הפקת העונה השנייה.
הערות שוליים

↑  Sandy Rashty, The point is: could Friends be any more Jewish?, ‏4 ביוני 2021
1 2  Arielle Kaplan, 21 Jewish Facts About ‘Friends’ You Should Know, Kveller, ‏26 במאי 2021
1 2  Tabatha Leggett וRobin Edds, 61 Things You Probably Didn't Know About "Friends", BuzzFeed, ‏22 ביולי 2014
1 2  William Keck, Friends: A 20th Anniversary Oral History, Television Academy, ‏16 בספטמבר 2014
↑  "Written off but she co-created Friends". Jewish Telegraph. נבדק ב-3 באפריל 2015. And Marta, 54, confirmed that only Rachel Green (Jennifer Aniston) is Jewish according to halachic law. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  סקירת הסדרה והדמויות באתר האינטרנט של רשת השידור BBC
↑  Jennifer Aniston’s Rachel Green Haircut - The Most Requested Hairstyle Of All Time
↑  Jennifer Aniston Hairstyles
| חברים |
| --- | --- | --- |
| יוצרים | מרתה קאופמן • דייוויד קריין |  |
| שחקנים ראשיים | ג'ניפר אניסטון • מת'יו פרי • קורטני קוקס • דייוויד שווימר • מאט לה-בלאנק • ליסה קודרו |  |
| דמויות ראשיות | רייצ'ל גרין • צ'נדלר בינג • מוניקה גלר • רוס גלר • ג'ואי טריביאני • פיבי בופה |  |
| פרקים | האחרון • חברים: האיחוד |  |
| מוזיקה | שיר הנושא • Smelly Cat |  |
| סדרות המשך | ג'ואי |  |
מצודות אוסישקין

סיור מאובטח היטב לפני העלייה למצודות אוסישקין, 1939, ארכיון ההגנה
מצודות אוסישקין הוא שמה של קבוצת יישובים באצבע הגליל שהוקמו בזמן מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט.
שם

אוסישקין, שעוד בחייו פעל להנצחת שמו, דרש שכל היישובים ייקראו מצודות אוסישקין. אולם אנשי היישובים ורבים אחרים בציבור העדיפו שמות אחרים, כמו דן ודפנה ההיסטוריים.
זכר לשמות המקוריים של היישובים נשמר בשם 'צומת המצודות' בפאתי קריית שמונה.
הקמה

קבוצת היישובים הוקמה על פי חזונו של מנחם אוסישקין, יו"ר הקרן הקיימת לישראל, שביקש ליישב את השטח שנרכש באצבע הגליל בפסיפס של יישובים שייצגו את כלל הזרמים של התנועה הציונית. התוכנית הייתה להקים במקום שישה יישובים. אוסישקין ביקש שהיישובים ייקראו על שמו, מצודות אוסישקין.
ב-4 במאי 1939 הוקמו שני היישובים הראשונים, קיבוץ דפנה של הקיבוץ המאוחד, שנודע כ"מצודת אוסישקין א'", וקיבוץ דן של הקיבוץ הארצי, שנודע כ"מצודת אוסישקין ב'". איתם עלה על הקרקע גרעין "משק משותף" של תנועת המושבים, אשר בינואר 1940 עבר למקום סמוך ומאפריל 1941 נודע כמושב בית הלל. למרות מיקומו באזור של מצודות אוסישקין, לא תמיד הוא נחשב כאחת המצודות. בינואר-פברואר 1940 עלה על הקרקע המושב שאר ישוב של הנוער הציוני, שנודע כ"מצודת אוסישקין ג'". באוקטובר 1944 הקימו אנשי ארגון ירושלים של הפועל המזרחי את נחלים, שנודע כ"מצודת אוסישקין ד'". לאחר מלחמת ששת הימים הוקם קיבוץ שניר כהיאחזות נח"ל, במקום שיועד למצודת אוסישקין ו'.