stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שייטת ספינות הטילים
מלחמת יום הכיפורים, אוקטובר 1973 > קרב לטקיה

קרב טילי ים-ים הראשון בעולם נערך בלילה שבין 6 ל-7 באוקטובר מול חופי סוריה. כוח שמנה חמישה סטי"לים בפיקודו של המש"ט – מיכאל (יומי) ברקאי, יצא לסיור אלים לפגיעה במטרות ולהשמדת כלי שיט באזור נמל לטקיה. הספינות בכוח היו: אח"י מזנק (סער 2), בפיקוד משה בן ישי (צינר) הייתה ספינת הדגל כשעליה המש"ט ברקאי ועמו צוות החפ"ק (חבורת הפיקוד) השייטתי. אח"י חנית (סער 3), בפיקוד זאב יחזקאלי. אח"י געש (סער 3), בפיקוד אריה שפר, אח"י מבטח הייתה עדיין חמושה בתותחים בלבד (סער 1), בפיקוד דני מלמד ועליה מפל"ג 31 מיכה לצרוס. אח"י רשף (סער 4), בפיקוד מיכה רם.
כמעט קרב באזור טרטוס – בשעה 20:30 לערך, כשהכוח הישראלי היה דרומית מערבית לנמל טרטוס התגלה מכ"ם סטי"ל סורי באזור מבואות הנמל. מפקד השייטת דיווח למפקדת חיל הים וביקש סיוע אווירי כמוגדר בתורת הקרב, אך נענה שאין באפשרות חיל האוויר להקצות סיוע כזה. בוצעה הערכת מצב על פי כל הנתונים שהיו בידי הכוח ולא היה ברור באם הסטי"ל הסורי הוא בתוך הנמל או מחוצה לו. מפקד השייטת החליט להפליג מזרחה עם ה"מזנק" ולהתקרב לחוף להבהרת תמונת הקרב. שאר ארבע הספינות נשארו מאחור, ממערב לטרטוס ובפריסה רחבה. לא התגלו מטרות כלשהן ולכן החליט מפקד השייטת להמשיך עם הכוח צפונה לאזור שממערב ללטקיה ואז להתפצל לשני כוחות תוך ביצוע הטעיות שיגרמו לסורים להוציא כוחות לים. במידת הצורך החליט שתבוצע גם הפגזת חוף.
קרב לטקיה – בהמשך תוך כדי תנועתו לאזור לטקיה כ-35 מייל מהחוף, זיהה הכוח טרפדת סורית, והספינות מזנק ורשף פתחו עליה באש תותחים ופגעו בה, אך היא המשיכה במנוסתה לכיוון החוף, תוך דיווח למפקדת הצי הסורי שהיא מנהלת קרב עם ספינות אויב. החנית נשארה להטביעה ושאר הכוח המשיך בדרכו. בשלב זה ההתגלתה מטרה מזרחית לכוח. בתחילה זוהתה בטעות כספינת טילים ובהמשך כמקשת סורית בטווח העולה על טווח ה"גבריאל". הספינות מזנק וגעש החלו לדלוק אחריה ובטווח של כ-23 ק"מ, מעבר לטווח המרבי של הגבריאל, ירתה אח"י מזנק טיל שנפל לפני המטרה. בינתיים הספינות רשף ומבטח התקרבו למקשת, רשף שיגרה לעברה שני טילים שפגעו בה והבעירוה.
בהתקרב הכוח למקשת כדי להטביעה, הוא הופתע משלושה טילי "סטיקס", שנורו לעברו מדרום מזרח. מערכות לוחמה אלקטרונית שיבשו את פעולות הטילים ואלה החטיאו. אחד הטילים נפגע באש מקלעי אחד הסטי"לים. הסטי"לים הסורים שירו את הטילים היו שתי ספינות מדגם "קומאר" וספינה מדגם "אוסה" שיצאו לים קודם לכן לכיוון טרטוס בגירוד חוף וקיבלו את הדיווחים של הטרפדת הסורית. לספינות אלה היה יתרון בכך שטווח הסטיקס עלה על טווח הגבריאל. ספינות הקומאר ירו וברחו, וספינת האוסה פנתה וירתה שני טילים נוספים. תוך כדי התגוננות מהטילים הצליחה ה"געש" לירות על ה"אוסה" שני טילים ברצף, הראשון פגע ולשני כבר לא הייתה מטרה. ה"מזנק" פגעה בספינת קומאר נמלטת. הקומאר השנייה נמלטה לעבר החוף, עלתה על שרטון והושמדה באש תותחים על ידי ה"מזנק". טיל גבריאל האחרון בקרב נורה על ידי ה"חנית" שהטביע סופית את המקשת. תוצאות הקרב – חמש ספינות סוריות הושמדו, הכוח הישראלי שב בשלום לבסיסו. הסורים ירו שמונה טילי סטיקס והכוח הישראלי ירה עשרה טילי גבריאל. לאחר קרב לטקיה, במשך כל הקרבות הנוספים בגזרה הסורית, פעלו ספינות חיל הים הסורי ממבואות נמליהן ולא יצאו לים הפתוח במשך כל ימי המלחמה.
מלחמת יום הכיפורים, אוקטובר 1973 > החפה וחילוץ אח"י חנית

בלילה השני של המלחמה, ליל 7–8 באוקטובר 1973, נעשה שוב ריכוז כוח לגזרת פורט סעיד. אח"י "חנית" (סער 3) נשלחה כבת זוג לאח"י סופה (סער 3) ויחד הפליגו לקיים מארב בחוף מערב סיני. עקב חוסר מקצועיות לא בוצע ניווט והספינה עלתה על החוף מערבית לבסיס דפנה. נוצרה בעיה בטווח קרוב יחסית לנמל פורט סעיד. ספינות אחרות ניסו לסייע בחילוץ. המצרים תקפו את אח"י מזנק (סער 2) בטילים, אבל הספינה קיבלה התראה מספר דקות קודם לכן, התרחקה ולא נפגעה. אח"י חנית (סער 3), חולצה רק יומיים אחר כך בעזרת גוררת מגויסת שהגיעה מנמל אשדוד.
מלחמת יום הכיפורים, אוקטובר 1973 > קרב דמיאט

הקרב התקיים בלילה שבין 8 ל-9 באוקטובר 1973 מול חופי מצרים. משימת כוח הסטי"לים הישראלי הייתה לחסום בריחת ספינות מצריות מנמל פורט סעיד לנמל אלכסנדריה עקב מתקפת יבשה גדולה של צה"ל שבוצעה בחזית תעלת סואץ (מתקפת 8 באוקטובר). שמונה ספינות של השייטת הפליגו מנמל חיפה והצטרפו לשתיים אחרות שכבר שהו באזור. כישלון המתקפה הביא לשינוי המשימה והכוח נערך להפגזות באזור דמייט שבדלתא של הנילוס. מטרות חשודות במכ"ם גרמו לכוח לצאת להתקפה חזיתית של כל עשר הספינות בפיקודו של המש"ט מיכאל (יומי) ברקאי לפי כל כללי תורת הקרב נגד מה שהתברר לאחר כחצי שעה כהפרעות מכ"ם.
לאחר הפסקת ההתקפה הוחלט להחזיר חלק מהספינות בהתאם למלאי הדלק שהיה בהן וארבע הוחזרו לחיפה בפיקודו של מפל"ג 32 – יעקב ניצן. שש הספינות שנותרו בזירה היו: אח"י משגב (סער 1 – ספינת תותחים ללא לטילים), בפיקוד פנחס מילוא. אח"י אילת (סער 2), בפיקוד אילן שדה. אח"י סופה (סער 3), בפיקוד יצחק שמיר. אח"י חרב (סער 3), בפיקוד שמואל פרס. אח"י רשף (סער 4), בפיקוד מיכה רם. אח"י קשת (סער 4), בפיקוד דוד הרפזי. הספינות נערכו בשלושה זוגות: "רשף" ו"קשת" בפיקודו של מפל"ג סער 4 – אלי רהב. "משגב" ואילת בפיקודו של מפל"ג 31 - מיכה לצרוס. "סופה" ו"חרב" בפיקודו מפל"ג 33 – גדעון רז. מפקד השייטת עבר לאח"י חרב שנעשתה ספינת הפיקוד של הכוח.
על מנת לאלץ את המצרים לצאת לפעולה השאיר ברקאי ארבע ספינות והפליג דרומה עם אח"י סופה ואח"י חרב להפגיז את מוצבי החוף המצריים בדמיאט. עוד לפני שהחלו בהפגזה התגלו מטרות בכיוון צפון מערב, בקצה טווח המכ"ם. ברקאי לא היה בטוח שאלה מטרות אמיתיות והורה לאח"י קשת לפזר מטרות דמה לבדיקה ולהטעיה. בשעה 00:15 נפתחה אש טילים על המטרות שפיזרה ה"קשת". הטילים נורו מארבע ספינות אוסה, שהיו מחוץ לטווח היעיל של טילי ה"גבריאל" ועל כן הסטי"לים הישראלים הסתערו בכל המהירות כדי לסגור לטווח ירי. הספינות "קשת", רשף, אילת וחרב ירו טילים. ה"קשת" פגעה באוסה הראשונה והספינה הוטבעה באש תותחי אח"י משגב. רשף ואילת השמידו ספינת אויב שנייה בטילים ובתותחים. הספינה השלישית נפגעה קשה בטיל ובתותחים ועלתה על החוף כשבר כלי. האוסה הרביעית הצליחה להימלט ללא פגע כאשר אח"י רשף, שנגמרו לה הטילים, מנסה לפגוע בה בתותחים.
תוצאות הקרב: בקרב השתתפו שישה סטי"לים ישראלים וארבעה סטי"לים מצריים. נורו 12 טילים על ידי הכוח הישראלי וכ-15 טילים על ידי האויב. שלוש ספינות טילים מצריות מדגם אוסה טובעו ואחת נמלטה. הכוח הישראלי שב בשלום לבסיסו.
מלחמת יום הכיפורים, אוקטובר 1973 > הפגזות חופי האויב

משימות הפגזת חופים היו פגיעה ביעדים אסטרטגיים של האויב וריתוק כוחות הגנה שלו, סיוע לכוחות היבשה והאוויר על ידי פגיעה במטרות צבאיות המסכנות אותם והטרדת צי האויב ופגיעה בו.
חופי סוריה – בלילות 10–11, 12-11, 20-19 ו–24-23 באוקטובר הופגזו מתקנים ונמלים במינט אל ביידה, לטקיה, בניאס, טרטוס ואל-אברש. נפגעו מכלי דלק בבניאס ובטרטוס, שתיים-ארבע ספינות טילים סוריות ושלוש אוניות סוחר, גשר על נחל אל-אברש בכביש החוף ומתקני נמל וחוף שונים. למרות ירי טילים ותותחים לעבר הספינות הישראליות הן יצאו ללא פגע.
חופי מצרים – בלילות 13–14, 16-15, 18-17, 20-19 ו–22-21 באוקטובר הופגזו מתקנים צבאיים לאורך כל החוף המצרי בים התיכון מפורט פואד שבמערב סיני ועד קרבת הגבול הלובי. סמוך לנמל אלכסנדריה טובעו שתי ספינות תצפית מצריות וחלק ממלחיהן נמשו מהים ונלקחו בשבי. בתקיפות נפגעו תחנות מכ"ם, מוצבים ונמנעה יציאת ספינות אויב לתקיפת כוחות צה"ל, פגיעה בשיט לישראל או בחופי המדינה.
מלחמת יום הכיפורים, אוקטובר 1973 > הגנת החוף הישראלי

במקביל לפעילויות התקיפה, שמרו ספינות השייטת את חופי המדינה והשיט אליה. בשני אירועים, ב-10 וב-19 באוקטובר 1973, הגיעו דיווחים על גילוי צוללות מצריות בקרבת חופי ישראל. (מול גבעת אולגה ומול חיפה). סטי"לים נצ"ל הוזנקו למקום ובמקרה הראשון, באזור גבעת אולגה, נורו טורפדות נגד צוללות, אך בתום המלחמה הוברר כי לא פגעו בצוללת. המצרים הסיגו את הצוללות שלהם מחופי ישראל להגנת הנמלים שלהם.
מלחמת יום הכיפורים, אוקטובר 1973 > אבטחת השיט לישראל

המצרים והסורים נמנעו מקרב ימי מכריע, אולם רצף ההישגים של ספינות הסער הרתיע את האויב מפעילות התקפית. ההישג הגדול של ספינות הטילים היה הסרת המצור הימי שהכריזה מצרים בים התיכון. לבקשת ישראל נאותה ממשלת ארצות הברית לחדש את המלאים שהידלדלו. האישור להעברת האספקה הצבאית הרבה בים ניתן רק לאחר שהיה ברור כי לא תדרש אבטחה של הצי האמריקני. הצי הסובייטי הכפיל את עצמתו בים התיכון. מנגד, הצי הששי היה פרוס במתח רב והפנטגון לא היה מוכן להטיל עליו משימה נוספת. השייטת אבטחה את נתיבי השיט משלהי המלחמה ועד סוף שנת 1973. המצרים הציבו בים התיכון צוללת ומשחתת שהועברה לנמל בנגאזי שבלוב.
בים סוף לא נמצאו ספינות סער במלחמת יום הכיפורים. בפרוץ הקרבות הודיעו המצרים על הטלת מצור ימי על השיט הישראלי במצרי באב אל-מנדב שבדרום ים סוף. כמו כן פסקה בתקופת המלחמה העברת נפט במכליות בין שדה הנפט במפרץ סואץ לנמל אילת מסיבות בטיחות. המצור המצרי אילץ את מכליות הנפט שנרכש מאיראן להפליג סביב אפריקה והדרך התארכה בכחודש ימים. תנועת המכליות במפרץ סואץ חודשה בתום הקרבות. המצור הימי הוסר במסגרת משא ומתן עם מצרים שבו ישראל הסירה את המצור על הארמייה השלישית המצרית שכותרה בסיני.
בים התיכון השייטת נערכה בשלושה זוגות ספינות טילים שנפרשו לאורך הנתיב של כ–1,000 מיל ימי ממצר מסינה שבאיטליה עד לחוף ישראל. הספינות מדגם סער 4 – אח"י רשף ואח"י קשת – בעלות כושר טווח הפלגה עדיף, היו הרחוקות ביותר. מסיבות פוליטיות לא נכנסו הספינות לנמלים זרים לתדלוק. במקום זאת נפגשו עם אוניות אם לצורך אספקה ותדלוק.
ב-22 באוקטובר, בסמיכות ליום הזיכרון לאח"י אילת היו אח"י רשף ואח"י קשת קרובות למשחתת סקורי מצרית ונערכו כדי לתקוף אותה. ברם, השיחות על הפסקת האש היו כבר בשלב מתקדם ומפקדת חיל הים העדיפה להימנע מקרב והורתה לכוח להתרחק. נראה שהמשחתת המצרית הבינה את הרמז והסתלקה מהאזור. המבצעים שכונו מבצעי "לינול" נחלו הצלחה – אף אונייה המובילה אספקה לישראל או ממנה לא נפגעה או נעצרה בדרכה לישראל במהלך המלחמה ולאחריה.
מלחמת יום הכיפורים, אוקטובר 1973 > השקעת אמצעים במלחמה

טבלת שעות ים, הוצאת דלק ותחמושת לפי ספינות הטילים במלחמה.
| הספינה | שעות ים | דלק (אלפי ליטרים) | גבריאל (טיל) | טורפדו | פצצות עומק | 76 מ"מ | 40 מ"מ | 20 מ"מ | 0> 5 | מא"ג |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אח"י מבטח | 185 | 175K |  |  |  |  | 520 |  |  | 1000 |
| אח"י משגב | 156 | 200K |  | 1 | 4 |  | 210 |  | 30 | 30 |
| אח"י מזנק | 214 | 223K | 4 | 2 | 7 |  | 1,370 |  |  | 320 |
| אח"י אילת (סער 2) | 177 | 220K | 5 |  | 4 |  |  |  |  | 50 |
| אח"י חיפה (סער 2) | 174 | 270K | 2 |  | 7 |  |  |  |  | 3,200 |
אח"י עכו: 
| אח"י סער | 132 | 220K | 1 |  |  | 75 |  |  | 112 |  |
| אח"י סופה (סער 3) | 195 | 272K | 10 |  |  | 874 |  |  | 1,640 |  |
| אח"י געש (סער 3) | 154 | 220K | 4 |  |  | 281 |  |  | 1,550 |  |
| אח"י חרב (סער 3) | 145 | 220K | 10 |  |  | 379 |  |  | 1,300 |  |
| אח"י חנית (סער 3) | 89 | 120K | 2 |  |  | 398 |  |  | 2,500 |  |
| אח"י חץ (סער 3) | 165 | 270K | 5 |  |  | 508 |  |  | 1,230 |  |
| אח"י רשף | 280 | 275K | 4 |  |  | 961 |  |  | 961 |  |
| אח"י קשת | 260 | 271K | 3 |  |  | 915 |  |  | 915 |  |
| הספינה | שעות ים | דלק (אלפי ליטרים) | גבריאל (טיל) | טורפדו | פצצות עומק | 76 מ"מ | 40 מ"מ | 20 מ"מ | 0.5 | מא"ג |
מלחמת יום הכיפורים, אוקטובר 1973 > גלריה מלחמת יום הכיפורים

השלמת חימוש טילי גבריאל בספינות השייטת לקראת היציאה למלחמה.
מפקד השייטת מיכאל ברקאי (במרכז מאחור) עם קציני אח"י מזנק (סער 2) בגשר הספינה בדרכם חזרה מקרב לטקיה, 7 אוקטובר 1973.
מפקד חיל הים אלוף בנימין תלם (משמאל) ומפקד שייטת ספינות הטילים אל"ם מיכאל ברקאי (מימין) בנמל חיפה בבוקר שלאחר קרב לטקיה, 7 באוקטובר 1973.
ספינות השייטת חוזרות לרציף למחרת קרב לטקיה, 7 באוקטובר 1973.
התארגנות לטעינת תחמושת לאחר אחד הקרבות ברציף בבסיס חיפה.
השלמת תחמושת – רקטות לוחמה אלקטרונית – לספינה מדגם סער 3 לאחר קרב לטקיה.
טעינת תחמושת 40 מ"מ באח"י מזנק (סער 2) לאחר קרב לטקיה.
היה טיל? בדיקת ארגז שיגור גבריאל (טיל) שנורה מאח"י מזנק (סער 2) בלילה הקודם, 7 באוקטובר 1973.
אח"י רשף משגרת גבריאל (טיל), בתצורה עם המנוף שבה השתתפה בקרב דמיאט
מסוף הדלק בבניאס בעת שהובער על ידי אח"י קשת ואח"י רשף, 11 באוקטובר 1973.
במהלך הסיורים במרכז הים התיכון, רס"ן מיכה רם, מפקד אח"י רשף, נהנה לקבל מאוניית האם אח"י נגה מלבד דלק ומזון גם עוגה שנאפתה במיוחד.
הנזק היחיד לספינות הטילים במלחמת יום הכיפורים היה חדירת פגז תותח בשיפולי חרטום אח"י מזנק (סער 2).
אוגדן תחקירי קרבות הטילים במלחמת יום הכיפורים.
בין מלחמת יום הכיפורים למלחמת לבנון הראשונה, 1974–1982

בתקופה שלאחר מלחמת יום הכיפורים, בשנים 1974–1982, עסקה השייטת בהתעצמות מאסיבית וקיימה פעילות לחימה שוטפת בעצימות נמוכה כנגד הפעילות החבלנית של ארגוני הטרור הפלסטינים.
בין מלחמת יום הכיפורים למלחמת לבנון הראשונה, 1974–1982 > היערכות בים האדום

לאחר מלחמת יום הכיפורים מימש חיל הים את תוכניותיו להקמת כוח משמעותי בזירת הים האדום.
זוג ספינות סער 4 אח"י רשף ואח"י קשת בפיקוד סא"ל גדעון רז הועברו בהפלגה סביב אפריקה מבצע מוניטין והגיעו לשארם א-שייח' ב-1 באפריל 1974.
זוג שני של ספינות סער 4 אח"י רומח (סער 4) ואח"י כידון (סער 4) בפיקוד סא"ל אברהם אשור הועברו בהפלגה סביב אפריקה מבצע בציר ענבים והגיעו לשארם א-שייח' ב-16 באוקטובר 1974.
זוג שלישי של ספינות סער 2 בפיקוד סא"ל אברהם בן שושן, אח"י חיפה (סער 2) בפיקוד דני מלמד ואח"י עכו בפיקוד אלכס טל, הועברו בהפלגה סביב אפריקה הפלגת יופי והגיעו לשארם א-שייח' ב-1975.
מסלול הפלגת מוניטין מחיפה לשארם א-שייח' בפיקוד גדעון רז פברואר–אפריל 1974.
נתיב הפלגת בציר ענבים שביצעו שתי ספינות סער 4 אח"י רומח ואח"י כידון בפיקוד אברהם אשור, ספטמבר–אוקטובר 1974.
מסלול הפלגת יופי סביב אפריקה עם סימון נקודות התדלוק בלב ים.
בין מלחמת יום הכיפורים למלחמת לבנון הראשונה, 1974–1982 > מבצע פעמון החירות

בשנת 1976 ערכו זוג ספינות סער 4 בפיקוד אל"ם אלי רהב, אח"י תרשיש (סער 4) בפיקוד רס"ן שאול חורב ואח"י יפו (סער 4), בפיקוד רס"ן בני אריאלי, הפלגה לחוף המזרחי של ארצות הברית לכבוד שנת ה-200 לעצמאותה. הספינות יצאו בהתרעה קצרה ביותר וחצו את הים התיכון והאוקיינוס האטלנטי. בדרכן נכנסו לתדלוק בנמלי גיברלטר וברמודה. הן הגיעו לנמל נורפוק בחוף המזרחי (ארצות הברית) והשתתפו במפגן הצדעה לארצות הברית שנערך בנמל ניו יורק.
צוותי הספינות ניצלו כל הזדמנות כדי לעשות רושם טוב. הן הניפו דגל ישראל ענקי בראש התורן ואירחו רבבות מבקרים על הסיפונים. מחלקה מאנשי הצוות צעדה במצעד הכבוד בניו יורק, בנוכחות ראש העיר ניו יורק וראש עיריית ירושלים טדי קולק. ספינות הסער זכו להערכה בהיותן הספינות הקטנות ביותר שהגיעו מעבר לאוקיינוס האטלנטי. הספינות ביקרו בנורפוק, ניו יורק, פילדלפיה, בולטימור ומיאמי.
במיאמי הסתיים הביקור בארצות הברית. משם חצו את הים הקריבי לקרטחנה, לצורך הצגה שיווקית של מערכות לחימה לצי הקולומביאני. בעת השהייה בקרטחנה הגיעו גם קצינים מהצי של צ'ילה לבדוק את הספינות. הדו"ח שהגישו בעקבות הסיקור היה צעד ראשון לרכישת ספינות סער 4 על ידי מדינה זו. בדרכן חזרה עגנו הספינות בנמלי ברמודה, פונטה דלגדה באיים האזוריים וגיברלטר. המסע הכולל עד חזרה לחיפה ארך קרוב לחודשיים.
בין מלחמת יום הכיפורים למלחמת לבנון הראשונה, 1974–1982 > ביקורים במצרים

כחלק מהסכמי השלום עם מצרים נפתחה תעלת סואץ שוב לשיט לאחר שהייתה סגורה ממלחמת ששת הימים. נתיב זה הפסיק להיות נתיב עוין. כלי שיט ישראליים וספינות החיל יכלו לשוט בו למפרץ אילת וחזרה.
אח"י תרשיש (סער 4) הייתה ספינת הטילים הראשונה שעברה בתעלת סואץ. המעבר היה בדצמבר 1979, אורח הכבוד היה מפקד חיל הים, ולהפלגה הצטרפו מפקד בסיס חיפה ומפקד שייטת ספינות הטילים. הספינה התקבלה בנמל פורט סעיד בארוח של מפקד בסיס חיל הים המצרי. באותו לילה הודלק בספינה נר חמישי של חנוכה שצוין בחנוכייה מוארת על תורן הספינה. 

בספטמבר 1979 במסגרת ביקור אנואר סאדאת בחיפה ביקרו גם משחתות מהצי המצרי. זוג ספינות בפיקוד אברהם בן שושן במבצע פעולה מוצלחת ביקרו הספינות אח"י מולדת בפיקוד אלי רגב ואח"י קוממיות בפיקוד יעקב גז גמלו בביקור בנמל אלכסנדריה ב-4 במאי 1980.
בין מלחמת יום הכיפורים למלחמת לבנון הראשונה, 1974–1982 > מבצע ליטני

הפעילות המבצעית בשנים אלה כוונה נגד פעילות חבלנית עוינת. השייטת השתתפה בפעולות לחימה בלכידת מחבלים בדרכם לפיגוע, ספינות אם וספינות נשק.
בעקבות "פיגוע אוטובוס הדמים" בכביש החוף, ב-11 במרץ 1978 ואירועים דומים נוספים, יצא צה"ל ל"מבצע ליטני" שנערך בין 14 ל-21 במרץ 1978. 10 ספינות הטילים נטלו חלק בסיוע וחיפוי לכוחות שפעלו בחוף. הוטל סגר ימי על נמל צור והופגזו דרכים לשיבוש תנועת אויב.
אח"י יפו (סער 4), בפיקוד סא"ל חנינא עמישב, נטלה חלק פעיל בהפגזות מהים. הספינה ירתה בסיכום כללי כ-1000 פגזי 76 מ"מ. במאמץ לאתר ולפגוע בתותח נייד של המחבלים התקרבה הספינה באור יום לטווח קצר מאוד מהחוף. המחבלים שהגיחו, ירו והסתתרו חליפות, הצליחו לפגוע בבסיס תותח אוטו מלרה 76 מ"מ בירכתי הספינה. פגז חדר לתוכה ונתקע בקרוסלת הפגזים  אך לא התפוצץ. טען התותח שנמצא במקום אף לא נפצע. הספינה נאלצה להפסיק את הירי וחזרה לנמל לתיקון התותח.
בין מלחמת יום הכיפורים למלחמת לבנון הראשונה, 1974–1982 > פעילות נגד כלי שיט של המחבלים

בין השנים 1973 עד 1982 השמידו או עצרו הסטי"לים שלוש ספינות אם של מחבלים, ביניהן הספינה שהובילה את המחבלים שהשתלטו על "מלון סבוי" בתל אביב ב-5 במרץ 1975. הספינה נלכדה ב-7 במרץ 1975 על ידי אח"י געש ואח"י מזנק, בפיקוד המש"ט אלי רהב, 70 מיל מערבית מתל אביב.
באותה תקופה נלכדו או הושמדו ארבע סירות עם מחבלים בדרכם לפיגוע, אוניית תופת במפרץ אילת וגם שחיין בודד על מזרן ים. נוסף על כך נתפסו עוד שתי ספינות, שנשאו אמצעי לחימה ומשאיות עבור הפת"ח, בדרכן ללבנון.
ב-1 באוקטובר 1976 תפסה אח"י משגב (סער 2) בפיקוד רס"ן יעקב צוק שתי סירות מחבלים. אחת ניסתה לברוח והושמדה, הסירה השנייה נכנעה. שלושה מחבלים חוסלו ושלושה נשבו. בחקירה התברר כי המחבלים היו בדרך לפיגוע.
ב-30 באוקטובר אותה שנה תפסה אח"י חרב (סער 3) בפיקוד רס"ן דוד עצמון שתי סירות מחבלים אחת הושמדה והשנייה נגררה לחיפה ואנשיה נמסרו לחקירה.
חסימת אוניית תופת – אח"י רשף בפיקוד רס"ן הרצל שחף, השתתפה בחסימת אגיוס דמטריוס בדרום מפרץ אילת ב-30 בספטמבר 1978. האונייה שחומשה ברקטות ונשאה מטען חמרי נפץ יועדה להתפוצץ בחוף אילת בין המוני נופשים לקראת ראש השנה. לאחר תפישתה ושביית המחבלים, טובעה האונייה בתותחי ה-76 מ"מ של ה"רשף".
מניעת פיגוע המוני – בליל 3–4 במרץ 1979 לכדה אח"י געש (סער 3) בפיקוד רס"ן רוני פלג, את אוניית המחבלים "ג'ינאן", 35 מייל מערבית לדאמור, כשעל סיפונה 10 מחבלים ואמל"ח רב, בדרכה לפיגוע.
תפיסת סטפני (אונייה) – ב-29 במרץ 1979, יירטה אח"י אילת (סער 2) בפיקוד אודי דביר את אוניית המחבלים "סטפני" ועליה חמישה מחבלים ואמצעי לחימה, 50 מיל ממערב לראש הנקרה. נמנע פיגוע המוני באזור תל אביב.
בין מלחמת יום הכיפורים למלחמת לבנון הראשונה, 1974–1982 > התארגנות בין הזירות

בשנת 1978 חולקה שייטת ספינות הטילים בחיפה לשתי שייטות. "שייטת 3" בפיקוד אל"ם חיים שקד ו"שייטת 5" בפיקוד זאב יחזקאלי. ההפרדה בין ספינות הטילים באותו בסיס הייתה מלאכותית ויצרה בלבול. בשנת 1979 אוחדו הספינות לשייטת אחת והמונח "שייטת 5" בוטל. ארבע הספינות מדגם סער 2 עברו מחיפה לבסיס אשדוד ונקראו "פלגה 31" בפיקוד סא"ל אלכס טל.
בשנת 1979 הוחלט לקרוא לספינות הטילים בזירת ים סוף בשם "שייטת 4". חולקה לשתי פלגות:
"פלגה 41" כללה את: אח"י כידון (סער 4), אח"י עכו ואח"י חיפה (סער 2).
"פלגה 42" כללה את אח"י קשת, אח"י רשף ואח"י רומח (סער 4).
בשנת 1980 חל שינוי נוסף בהתארגנות הפלגות:
ספינות מדגם סער 2 אח"י עכו ואח"י חיפה (סער 2) עברו לים התיכון והתבססו בבסיס אשדוד.
היחידה בזירת ים סוף נקראה "פלגה 45" וכללה את: אח"י כידון (סער 4), אח"י קשת, אח"י רשף ואח"י תרשיש (סער 4).
בהמשך מימוש הסכם השלום עם מצרים הועברו כל ספינות הטילים מבסיס אילת לבסיס חיפה. ספינות מדגם סער 2 הצטרפו ל"פלגה 31" בבסיס אשדוד.
בין מלחמת יום הכיפורים למלחמת לבנון הראשונה, 1974–1982 > גלריה 1974–1982

שר הביטחון שמעון פרס מבקר בחיל הים בספינתו של זאב יחזקאלי.
משט כבוד של תשע ספינות השייטת בעת העברת פיקוד בין מיכאל ברקאי לאלי רהב.
לוחמי הסטי"לים צועדים עם דגל השייטת בטקס העברת פיקוד על שייטת ספינות הטילים בין מיכאל ברקאי לאלי רהב, 27 ביוני 1974.
העברת פיקוד על שייטת ספינות הטילים בין מיכאל ברקאי לאלי רהב, 27 ביוני 1974.
סא"ל מיכה לצרוס מסיים תפקיד מפקד פלגה ומקבל דגל קצין בכיר מרס"ר השייטת עצמון.
ראש הממשלה יצחק רבין ושר הביטחון שמעון פרס בביקור בשייטת ספינות הטילים, 1975. אלי רהב בימין התמונה, בשמאלה – מפקד חיל הים, אלוף בנימין תלם.
ירכתי אח"י משגב (סער 2), עם טורפדו נגד צוללות, תותח 40 מ"מ ומשגר מצטודד של שלושה טילי גבריאל.
ספינת הטילים אח"י יפו (סער 4), על רקע פסל החירות בביקור בארצות הברית במבצע "פעמון חירות", יולי 1976.
לוחמים מצוות אח"י תרשיש (סער 4), ובמרכז מפקדה רס"ן שאול חורב על רקע מגדלי התאומים במנהטן ניו יורק, יולי 1976.
ספינת קומאר מצרית שטה במקביל לספינת סער 2 על קו הגבול הימי במפרץ סואץ, 1976.
רפסודת הצלה של האונייה היוונית אגיוס ניקולאוס שטבעה על סיפון אח"י חץ (סער 3) 10 בפברואר 1977.
אח"י יפו (סער 4), בעת מבצע ליטני, מרץ 1978.
נחתות, ספינות טילים וספינת דבור, בבסיס אשדוד.
ירי אימונים ראשון של טיל הרפון מאח"י יפו (סער 4).
השקת אח"י "קוממיות" במספנות ישראל, 19 ביולי 1979.
טקס השקת אח"י "ניצחון" (סער 4). המפקד רס"ן אלכס אייל מקבל אישור ממפקד חיל הים מיכאל ברקאי לעלות לספינה. הגברת המשיקה – ראומה ויצמן, רעיית שר הביטחון, 3 בדצמבר 1978.
אח"י תרשיש (סער 4) מלווה את נשיא מצרים אנואר סאדאת ביאכטה הנשיאותית "אל חוריה", בביקורו בחיפה, ספטמבר 1979.
ביקור היסטורי בנמל חיפה. אוסה מצרית מאבטחת את ביקור נשיא מצרים אנואר סאדאת בנמל חיפה לצד ספינת טילים ישראלית מדגם סער 2, ספטמבר 1979.
אח"י "מולדת" נכנסת לנמל אלכסנדריה, ביקור ראשון של ספינות חיל הים הישראלי במצרים, 4 במאי 1980.
הנחת זרים באנדרטת החייל האלמוני של חיל הים המצרי המצרי במסגרת ביקור ספינות הטילים באלכסנדריה, מאי 1980.
מפקד חיל הים המצרי, פריק בחרי מוחמד עלי מוחמד אמין, חותם בספרי האורחים של הספינות אח"י "מולדת" ואח"י "קוממיות", מאי 1980.
ספינות סער עוגנות ברציפי מעגן שארם א-שייח', 1981.
תדלוק ספינת סער 4 מירכתי אח"י בת גלים 2, 1981.
ספינת טילים אח"י גאולה מדגם 'חוחית'.
מלחמת לבנון הראשונה

מבצע של"ג החל בהפצצות חיל האוויר בלבנון ב-4 ביוני 1982 ובמתקפה משולבת של כל זרועות צה"ל החל ב-6 ביוני. חיל הים היה בשיא מספר הספינות ולא עמד מולו כוח ימי ממשי. סד"כ השייטת במהלך הקרבות הגיע ל-21 ספינות. השייטת השתתפה בפעולות של חיל הים בסיוע לכוחות היבשה, הפגזות חוף, סגר ימי על לבנון ובידוד הזירה מהתערבות סורית. בסה"כ בוצעו בתקופה זו 35 גיחות מבצעיות, אך הספינות שהו זמן ממושך בים.
בלילה הראשון ללחימה הונחתו כוחות שריון וחי"ר בשפך נהר אל-אוואלי (צפונית לצידון) מנחתות טנקים (נט"ק). הנחיתה הייתה משימה מורכבת שהחלה בתפיסת ראש חוף על ידי לוחמי שייטת 13 וצנחנים שהובלו על ידי סטי"לים. באבטחת הנט"קים בשיוטם אל היעד וחיפוי על הנחיתה עצמה נטלו חלק 10 סטי"לים, דבורים וצוללות. הנחיתה בוצעה בחצות ליל 6–7 ביוני, תחת אש תותחי המחבלים.
בצהרי היום שלמחרת בוצעה נחיתה נוספת, שגם היא טווחה על ידי המחבלים. הסט"ילים תקפו בסיוע חיל האוויר מקורות אש שכוונו אל הנוחתים, אך אלה לא מנעו את המשך הירי לעבר הנחתות, עד צאתן מטווח הירי. כוחות הצנחנים שנחתו נעו לכיוון ביירות וכוח הנחתות המשיך לבצע סבבי הנחתת כוחות רבים.
ספינות הטילים סייעו בתצפית ובירי לעבר יעדים בחוף בעת תנועת כוחות היבשה צפונה לעבר ביירות. עיקר ההפגזות היו באזור שבין צידון לביירות וכללו מסלולי נחיתה, דרכים, ריכוזי אויב, אמצעים ומחסני תחמושת. החל מ-9 ביוני הוטל סגר ימי על מרחב ביירות ונמנעה כניסה ויציאה של ספינות. סגר זה בוצע על ידי סטי"לים ודבורים. לכל אורך המבצע הוצבו סטי"לים ככוח התערבות מיידי למניעת תקיפה סורית מהים.
האש שכוונה לעבר הספינות מכיוון החוף הייתה דלילה ביותר והופסקה לאחר שתותח חוף 130 מ"מ הושמד על ידי חיל האוויר.
מלחמת לבנון הראשונה > לוח אירועי הזירה הימית במלחמת לבנון הראשונה, יוני-ספטמבר 1982

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

| תאריך | זירה | המבצע/האירוע | תיאור ותוצאות |
| 4 ביוני 1982 אחר הצהריים | הים התיכון, דרום לבנון. | איתור מקורות ירי. | ירי והפגזת מקורות ירי מהם נורו קטיושות, על ידי זוג סטי"לים ודבורים. |
| 6 ביוני 1982 אחר הצהריים | הים התיכון, לבנון | תצפית וירי לעבר יעדי מחבלים. | ארבעה סטי"לים בהכוונת הצוללת אח"י "רהב" (מדגם גל), ירו בתותחי 76 מ"מ על מטרות מצפון לצור, במעגן צידון ובאזור דאמור. |
| 6 ביוני 1982 לקראת חצות | הים התיכון, לבנון, אזור צידון. | הנחתת כוחות בחוף האוולי מצפון לצידון. | נחתות הטנקים "בת שבע", "אכזיב" ו"אשדוד" הנחיתו רכב קרבי משוריין ולוחמים באבטחת סטי"לים, דבורים וצוללת. ספינת הפיקוד הייתה אח"י גאולה מדגם חוחית. |
| 6 עד 14 ביוני 1982 | צפון מערב הים התיכון. | מניעת התערבות סורית. | כוח שכלל ארבע ספינות טילים, לוחמי שייטת 13 וצוללת, נמצא בכוננות בים לתקיפה באזור טרטוס. |
| 9 ביוני עד 15 בספטמבר 1982 | הים התיכון, לבנון | המצור על ביירות. | סגר ימי על נמל ביירות באמצעות ספינות טילים ודבורים. |
| 10 ביוני 1982 | הים התיכון, מרכז לבנון. | מעצר אונייה במפרץ ביירות. | האונייה הרוסית "רפינו" ועליה משפחות משגרירות ברית המועצות הפליגה ללטקיה ולא נענתה לדרישה לעצור לחיפוש על ידי ספינות חיל הים הישראלי. |
| 12 ביוני 1982 | הים התיכון, מרכז לבנון. | מעצר אונייה ביציאה מביירות. | האונייה "אדי" ועליה 150 נוסעים, בהם מחבלים, נעצרה על ידי שלושה סטי"לים, אח"י רשף, אח"י חנית (סער 3) ואח"י "יפו" (סער 4), והובאה לנמל חיפה. |
| 21 עד 24 ביוני 1982 | ים סוף, הים התיכון. | הפלגת סטי"ל מאילת לחיפה. | אח"י חרב (סער 3) סיימה שיפוץ באילת, הפליגה בתקופת המלחמה לים התיכון דרך תעלת סואץ ללא בעיות כלשהן והגיעה לחיפה. |
מלחמת לבנון הראשונה > גלריה הזירה הימית במלחמת לבנון הראשונה, יוני-ספטמבר 1982

מפקדי הפלגות וספינות הטילים בתקופת מלחמת לבנון במרכז מפקד השייטת אריה רונה, 1982.
אח"י גאולה, סטי"ל מדגם סער 4.5 חוחית, ספינת הפיקוד במבצעי הנחיתה במלחמת לבנון הראשונה, יוני 1982.
האונייה "אדי" החשודה כנושאית מחבלים נעצרה בים ומובאית לחיפה בליווי אח"י חנית (סער 3) 13 ביוני 1982.
הפגזת מוצבי מחבלים בין בתי מגורים בחוף לבנון, יוני 1982.
סטי"ל מדגם סער 2 נגד צוללות שהופעל לאבטחה בגזרת חוף לבנון.
ספינת סער 4 נושאת טילי הרפון וגבריאל שהופעלה לבידוד הזירה והפגזת חוף.
הרמת לוחמים למסוק מעל ירכתי ספינת סער 4.
אח"י רומח (סער 4.5) מדגם נושב בפיקוד רס"ן רון גינזבורג, מתצפתת על חופי דרום לבנון במהלך מלחמת לבנון הראשונה, אוגוסט 1982.