stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כל מקדש שביעי
הערות שוליים

↑  נוסח מחזור ויטרי "הָבָה תָמִים" כבספר שמואל א', פרק י"ד, פסוק מ"א.
↑  מבוא לעת הזמיר, דף ז' ע"ב, שלשה ספרים נפתחים, פיעטרקוב תר"ע, באתר היברובוקס
↑  צילום העמוד באתר הספרייה הלאומית
↑  סידור דעת קדושים פרעמישלא תרנ"ב, דף עג.
↑  ראו שליאמוויץ, יצחק, זמירות - שלשה ספרים נפתחים - מנחת יעקב מטה יהודה פרחי שושנים, באתר היברובוקס
↑  כל מקדש, הפיוט בביצוע מקהלת הילדים החסידית יונגערליך, באלבום יונגערליך 2, להאזנה באתר יוטיוב.
אקס-מן: סדרת האנימציה

| --- | --- |
הלוגו העברי של סדרת האנימציה
הלוגו העברי של סדרת האנימציה
 מבוסס על:  אקס-מן 
 סוגה:  אנימציה/קומיקס/גיבורי-על
 יוצרים:  לפי דמויות מאת: סטן לי, ג'ק קירבי, כריס קלרמונט, ג'ים לי, לן ויין, דייב קוקראם, לואיס סימונסון
 מדבבים:  נורם ספנסר (סייקלופס) טוני דניאלס (גמביט) כריס פוטר (גמביט) אליסון קורט (ג'ובילי) קתרין דישר (ג'ין גריי) Cedric Smith (צ'ארלס אקסבייר) George Buza (חיה) איונה מוריס (סטורם) אליסון סילי-סמית (סטורם) קאל דוד (וולברין) לנור זאן (רוג) רון רובין (Kevin Sydney) 
 מדבבים בעברית:  אלי גורנשטיין, יסמין גמליאל, מוטי דיכנה, אסנת וישינסקי, שי זורניצר, מומי לוי, יהויכין פרידלנדר, יעל קרוון, סיון שביט
 ארץ מקור:  ארצות הברית
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  5
 מספר פרקים:  76
 הפקה
 חברת הפקה:  מארוול אנטרטיינמנט 
 הפצה:  Disney–ABC Domestic Television, דיסני+ 
 מוזיקה:  שוקי לוי, חיים סבן, רון וסרמן 
 אורך פרק:  22 דקות
 שידור
 רשת שידור:  Fox Kids, דיסני+
 רשת שידור בישראל:  ערוץ 2 (קשת) הערוץ הראשון
 תקופת שידור מקורית:  31 באוקטובר 1992 – 20 בספטמבר 1997
 קישורים חיצוניים
 movies.disney.com/x-men
 דף התוכנית ב-IMDb
 
אקס-מן: סדרת האנימציה (באנגלית: X-Men: The Animated Series) היא סדרת אנימציה אמריקאית המבוססת על סדרת הקומיקס אקס-מן מבית מארוול קומיקס. הסדרה הופקה לשידור על ידי אולפני מארוול עבור רשת Fox Kids.
הסדרה היא הארוכה ביותר של חברת מארוול קומיקס. היא שודרה במשך חמש עונות ו-76 פרקים החל מ-31 באוקטובר 1992 ועד 20 בספטמבר 1997. השנייה באורכה היא ספיידרמן: סדרת האנימציה, שנמשכה כחמש עונות ו-65 פרקים. הסדרה שודרה גם בישראל בערוץ 2 על ידי הזכיינית קשת באנגלית ובגרסה מדובבת לעברית במקביל שאותה הפיק שי זורניצר שאף מדבב בה.
בזמן שידורה, הסדרה זכתה למידרוג גבוה יחסית לסדרת אנימציה המשודרת בשבת בבוקר, וכמו באטמן: איש העטלף, זכתה לשבחים על העיבודים הנאמנים לעלילות הקומיקס. בשנת 2009, סדרת האנימציה דורגה במקום ה-13 ברשימת סדרות האנימציה הגדולות של כל הזמנים לפי אתר IGN.
במרץ 2016 הוציאה חברת מארוול סדרת קומיקס המבוססת על הסדרה בשם "92 X-Men".
בשנת 2024 יצאה סדרת המשך בשם "אקס-מן 97" לדיסני+.
סקירה

סדרת האנימציה מתבססת על הקומיקס "אקס-מן" שמתרחש בעולם המבוסס על העולם האמיתי (כולל ההיסטוריה שבה התרחשו מלחמת העולם השנייה, המלחמה הקרה ועוד). בסוף המאה ה-19 מתפתח בעולם זה גזע חדש: מוטאנטים בעלי יכולות מיוחדות שמקנות להם כוחות-על. מוטאנטים אלו מעוררים חשש בקרב בני האדם הרגילים (וכן מצד ארגונים כגון האו"ם וממשלת ארצות הברית) שבתגובה רודפים אותם ומנסים להגביל את יכולותיהם. מצד אחד קמו מוטאנטים בהנהגת ניצול השואה מגנטו שמוכנים לנקוט באלימות על מנת להגן על בני מינם מפני רדיפות ולהשיג את הכבוד הראוי להם בעולם; ומצד שני, פרופסור צ'ארלס אקסבייר מאמין בדו-קיום בין בני אדם ומוטאנטים ומאמן צוות של גיבורי-על מוטאנטים (ה"אקס-מן") שמגינים על העולם ונלחמים במוטאנטים הרעים. לצידם קיימים נבלי-על שונים בהם מוטאנטים עוצמתיים שרוצים להשתלט על העולם (כגון אפוקליפס ומיסטר סיניסטר), חייזרים, רובוטים קטלניים ועוד. למרות תפישותיהם המנוגדות בנוגע ליחסי בני האדם והמוטאנטים, פרופ' אקסבייר ומגנטו הם ידידים ותיקים ולעיתים גם משתפים פעולה נגד איומים משותפים.
סדרת האנימציה מכילה חברי אקס-מן בדומה להרכבים שנוצרו בקומיקס בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 תחת איורו של ג'ים לי. חברי הקבוצה כוללים את סייקלופס, וולברין, רוג, סטורם, חיה, גמביט, ג'ובילי, ג'ין גריי ופרופסור X, כמו גם דמות מקורית בשם מורפ. נוסף על דמויות בסיס אלו הופיעו מספר חברים בהופעות אורח כקולוסוס, נייטקרולר, אמה פרוסט, האבוק, באנשי, אייסמן, ארכאנג'ל, קוויקסילבר, פורג', קאנונבול, פולאריס, לונגשוט, סאנפייר, דאזלר, פסיילוק, קייבל ובישופ בין היתר ודמויות נוספות מיקום מארוול כדדפול, המעניש, וור משין, גוסט ריידר ותור.
מספר קשתות סיפור מפורסמות מהקומיקס מעובדות לסדרת האנימציה, כמו למשל "סאגת הפניקס האפלה", "ימי עבר עתידי", "אמנת הפלנקס" ו"וירוס הירושה". הפרק השלישי, Enter Magneto, מביא עימות בבסיס טילים ומתאר את הקרב הראשון בין קבוצת האקס-מן לנבל-העל מגנטו, כפי שנראה בחוברת הראשונה של שנת 1963. צמד פרקי Sanctuary שבעונה רביעית, שבהם מגנטו מקים מקום מפלט למוטאנטים בחלל, מבוססים על מספר עלילות בקומיקס כמו שלוש החוברות הראשונות של הכרך השני וסיפור הקרוס-אובר "משיכות קטלניות".
מעבר לעיבודן הנאמן של הדמויות והעלילות, הסדרה דנה גם בסוגיות חברתיות בוערות כמו דעה קדומה, התבודדות, עליונות גזענית וחוסר סובלנות. דעה קדומה ואפליה של תנועות אנטי-מוטאנטיות תוארה מבעד לעיניהן של דמויות שוליות וכן קבועות כמו סנטור רוברט קלי, "חברי האנושות" (FoH), בוליבר טראסק וזקיפי הסנטינל הרובוטיים. משני צידי המתרס, קיים דמיון בין פרופסור צ'ארלס אקסבייר ומגנטו לבין מנהיגים כמרטין לותר קינג ומלקולם אקס, בהתאמה. בשעה שאקסבייר מגנה אלימות בשם המאבק לשוויון, מגנטו נוקט בעמדה נוקשה יותר של "כל האמצעים כשרים". חילוקי הדעות בין השניים הם מרכזה של הסדרה.
הסדרה דנה בסוגיות חברתיות נוספות, כמו גירושים (Proteus), נצרות (Nightcrawler, Bloodlines), השואה (Enter Magneto, Deadly Reunions, Days of Future Past, The Phalanx Covenant), היסטריית האיידס (Time Fugitives) ואף סאטירה על תוכניות טלוויזיה (Mojovision, Longshot).
כסדרה המיועדת לילדים, מינון האלימות בסדרה נשמר על רמה נמוכה יחסית. כלי הנשק ירו קרני אנרגיה צבעוניות במקום תחמושת חיה (כגון כדורים או פגזים) והסדרה מיעטה להראות שפיכות דמים מפורשת או הצגת מוות מפורשת, כך שבקרבות בדרך כלל הדמויות הלוחמות רק נפצעו, הוממו או איבדו הכרה.
הערות שוליים

↑  Top 100 Animated TV Series - 13: X-Men The Animated Series
| אקס-מן |
| --- | --- | --- |
| גיבורי-על | אומגה סנטינל • אורורה • אייסמן • אינק • איש אקס • אליקסיר • אם • אנג'ל • אנול • ארמור • באנשי • בולט • בום-בום • בישופ • בלינג! • בלינק • בטסי בראדוק • ג'ובילי • ג'ין גריי • גמביט • דאזלר • דאסט • דרווין • דומינו • האבוק • האסק • הליון • המשוכפל • וולפסביין • וורפאת' • חיה • חפציבה • לונגשוט • מאגמה • מארוול גירל • מג'יק • דניאל מונסטאר • ליילה מילר • מסווה ופגיון • מרקורי • נורת'סטאר • נייטקרולר • הופ סאמרס • סאן-ספוט • סאנפייר • סברה • סורג' • סטורם • סטרונג גאי • סייג' • סייפר • סייקלופס • סיירין • פולאריס • פורג' • פיקסי • פנטומאקס • פרודיג'י • פרופסור אקס • אמה פרוסט • קיטי פרייד • פרנזי • צ'יימבר • קאנונבול • קארמה • קוואנון • קולוסוס • קוקיות סטפורד • קייבל • רוג • רוקסלייד • ריקטור • שאטרסטאר • ת'אנדרבירד |  |
| נבלי-על | אוולאנש • אומגה • אונסלוט • אפוקליפס • אקסודוס • באסטיון • בלה דונה בודרו • בלוב • ג'אגרנוט • דארק ביסט • הוד התפתחותו • ויד'ר • וולקן • טואד • לגיון • מאסטרמיינד • מגנטו • מימיק • מיסטיק • מיסטר סיניסטר • מכשפת השני • מלך הצללים • סאורון • סטרייף • סלנה • עזאזל • פיירו • מדלין פריור • טום קאסידי השחור • קוויקסילבר • קיווי בלאק • מיקאיל רספוטין • סבסטיאן שו |  |
| קבוצות גיבורי-על | אקס-מן החדשים (2004) • אקס-מן החדשים (2012) • אקס פורס • אקס פקטור • אקסקליבר • ג'נריישן אקס • המוטאנטים החדשים • אקס-טרמינייטורז |  |
| קבוצות נבלי-על | אחוות המוטאנטים • אקס-מן האפלים • הבוזזים • המטהרים • המשוטטים • השוליות • מועדון הלפייר • זקיפי הסנטינל • פלנקס • פרשי אפוקליפס |  |
| סיפורים ביקום אקס-מן | סאגת הפניקס האפלה • ימי עבר עתידי • האל אוהב, האדם הורג • טבח המוטאנטים • נפילת המוטאנטים • אג'נדת ההכחדה • שירת התליין • משיכות קטלניות • אמנת הפלנקס • עלייתו של אפוקליפס • עידן אפוקליפס • מבצע אפס סובלנות • התריסר • ערב ההשמדה • בית אם • עשירית • זן בסכנת הכחדה • תסביך משיח • אנו עומדים מופרדים • הייעוד הגלוי • מלחמת המשיח •  אוטופיה • אומת אקס • הביאה השנייה • פילוג • בריאה מחדש • אוונג'רס נגד אקס-מן • קרב האטום • מותו של וולברין • אוונג'רס ואקס-מן: הציר • מותו של אקס • הבלתי אנושיים נגד אקס-מן • המצוד אחר וולברין • אקס-מן: השמדה • שובו של וולברין • עידן איש האקס • בית אקס וכוחות אקס • אקס של חרבות • גאלת הלפייר • החיים והמיתות של וולברין • יום הדין • החטאים של סיניסטר |  |
| שונות | אדמנטיום • אימפריית השי'אר • החוק לרישום המוטאנטים • וירוס הירושה • כוח הפניקס • מוטאנטים • מורלוקים • משפחת סאמרס • נשק אקס • סטארג'אמרס |  |
| וולברין | ג'ון ריית' • לוגאן הזקן • לורה קיני • מאווריק (•) אומגה רד • גורגון • דאקן • הסמוראי הכסוף • ויילד צ'יילד • ליידי דת'סטרייק • סייברטות' |  |
| דדפול | אאוטלו • אלתיאה העיוורת • בוב, סוכן הידרה • ילדת הסנאי • סוכן אקס • סמור • קופיקאט (•) אג'קס • ברבור שחור |  |
| סרטי אקס-מן | אקס-מן • אקס-מן 2 • אקס-מן 3: המפלט האחרון • אקס-מן המקור: וולברין • אקס-מן: ההתחלה • וולברין • אקס-מן: העתיד שהיה • דדפול • אקס-מן: אפוקליפסה • לוגאן - וולברין • דדפול 2 • אקס-מן: הפניקס האפלה • המוטנטים החדשים |  |
| סדרות טלוויזיה | אקס-מן: סדרת האנימציה • אקס-מן: הדור הבא • וולברין והאקס-מן • לגיון • בעלי היכולות • אקס-מן 97 |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: c439961b-6d2c-4173-b98f-9fcd0ed2ae1a 
עטיפת ה-DVD של העונה הראשונה
פייפר PA-18 סופר קאב

פייפר PA-18-150 סופר קאב
פייפר PA-18 סופר-קאב הוא מטוס קל דו-מושבי וחד מנועי, מתוצרת חברת פייפר איירקראפט האמריקנית. המטוס טס לראשונה בשנת 1949, ופותח מהפייפר PA-11 קאב ספיישל, ולפניו מהפייפר J-3 קאב, שיוצר בשנים 1947–1938 והופעל במלחמת העולם השנייה, ומהטיילור קאב, שיוצר בשנות ה-30 של המאה ה-20. במשך 40 שנות ייצורו של הסופר קאב יוצרו יותר מ-9,000 מטוסים.
תכנון ופיתוח > בחיל האוויר הישראלי

16 מטוסי PA-18, מגרסה PA-18-95, בעלי מנוע 95 כוחות סוס, נרכשו על ידי ישראל ב-1950 ונכנסו לשירות בחיל האוויר הישראלי. ב־2 במארס 1954 השתתפו שבעה מטוסי פייפר במבצע שנונית, והדגימו את יכולתם לנחות במנחתים מאולתרים וקצרים מאוד. ב-1954 נרכשו מטוסי פייפר סופר קאב נוספים, בגרסה PA-18-135, בעלי מנוע 135 כוחות סוס ששודרג מאוחר יותר למנוע 150 כוחות סוס. לקראת מבצע קדש נרכשו מטוסים מגרסה PA-18-150, עם מנוע 150 כ"ס זהה. שישה מן המטוסים הללו השתתפו ב-12 ביוני 1955 במבצע ירקון.
במבצע קדש הופעלו מטוסי פייפר סופר קאב כמטוסי סיור, קישור ותובלה קלה. אלוף פיקוד דרום, אסף שמחוני, נהרג בתאונה כאשר מטוס פייפר בו טס נסחף מזרחה והתרסק בשטח ירדן בלילה שלאחר המבצע, יחד עם סגן-אלוף אשר דרומי והטייס בנימין גורדון. שני טייסי פייפר זכו בעיטורים על מעשיהם במלחמה. לאחר מבצע קדש נרכשו 56 מטוסים נוספים.
גם במלחמת ששת הימים שימשו המטוסים למטרות אלו, ואף חומשו במקלעים. לאחר שחיל האוויר הצטייד במטוסים חדישים יותר למטרות סיור, הועברו מטוסי הסופר קאב לשמש כמטוסי האימון הבסיסי של בית הספר לטיסה. המטוסים שימשו בתפקיד זה עד ליציאתם משירות ב-5 ביוני 2003 והחלפתם במטוסי גרוב G-120A, "סנונית".
גרסאות

PA-18 סופר קאב
PA-18-105 סופר קאב
PA-18-105 ספיישל
PA-18-125 סופר קאב
PA-18-135 סופר קאב
PA-18-150 סופר קאב
PA-18-180 סופר קאב
PA-18A
PA-18S
PA-18AS
PA-19 סופר קאב
גרסאות > גרסאות צבאיות

L-18C סופר קאב
YL-21 סופר קאב
L-21A סופר קאב
L-21B סופר קאב
TL-21A
מפעילות > מפעילות צבאיות

אוגנדה אוגנדה
אוסטריה אוסטריה
אורוגוואי אורוגוואי
איטליה איטליה
איראן (1964–1979) איראן
ארצות הברית ארצות הברית
בלגיה בלגיה
גרמניה המערבית גרמניה המערבית
הולנד הולנד
טורקיה טורקיה
יפן יפן
ישראל ישראל
נורווגיה נורווגיה
ניקרגואה ניקרגואה
פורטוגל פורטוגל
קטנגה
שוודיה שוודיה
שווייץ שווייץ
נתונים כלליים

נתונים לגרסה PA-18-150
נתונים כלליים > מאפיינים כלליים

צוות: 1
נוסעים: 1
אורך: 6.88 מטר
מוטת כנפיים: 10.73 מטר
גובה: 2.02 מטר
שטח כנף: 16.58 מ"ר
פרופיל אווירודינמי: USA 35B
יחס ממדים: 7:1
משקל ריק: 930 ליברות (422 ק"ג)
משקל טעון: 3,991 ליברות (1,538 ק"ג)
משקל ההמראה מקסימלי: 1,750 ליברות (794 ק"ג)
הנעה: מנוע בוכנה אחד בעל ארבעה צילינדרים, מקורר אוויר, לייקומינג O-320,‏ 150 כוח סוס
נתונים כלליים > ביצועים

מהירות שאין לעבור (VNE):‏ 132 קשר (246 קמ"ש)
מהירות מקסימלית: 113 קשר (208 קמ"ש)
מהירות שיוט: 100 קשר (185 קמ"ש)
מהירות הזדקרות (VS)‏: 38 קשר (69 קמ"ש)
טווח: 735 ק"מ
תקרת שירות: 19,000 רגל (5,595 מטר)
לקריאה נוספת

דני שלום: מטוסי חיל האוויר, מהטייגר מות' עד הסופה. באוויר - פרסומי תעופה וחלל, ראשון לציון. תשס"ו, 2005.
הערות שוליים

1 2 3  PA-18 Super Cub / L-18 / L-21 / U-7 / YL-21 באתר all-aero.com.
1 2 3 4  דני שלום, עמ' 68.
↑  אסון במדבר, באתר חיל האוויר הישראלי, 8.11.1956
↑  פלטיאל סירוטקין - עיטור המופת, באתר הגבורה, אמנון גלעד - עיטור העוז, באתר הגבורה
↑  הנתונים אצל דני שלום שונים מעט מנתונים אלו.
| מטוסי הדרכה ואימון של חיל האוויר הישראלי |
| --- | --- | --- |
על פי שנת הכניסה לשירות
| 1948–1950 | דה הבילנד טייגר מות' • פייפר סופר-קאב • נורת' אמריקן AT-6 (הרווארד) • טמקו בוקרו • נורד נורקרין • וולטי BT-13 וליאנט • אוורו אנסון • בואינג-סטירמן |  |
| 1950–1959 | איירספיד אוקספורד/איירספיד AS-65 קונסול • פוקר S-11 אינסטרוקטור • דה הבילנד DHC-1 צ'יפמנק • פוגה מגיסטר |  |
| 1960–1969 | פיאג'יו P.149 |  |
| 1980–1989 | התעשייה האווירית לישראל צוקית • דאגלס A-4 סקייהוק עיט |  |
| 2000–2010 | גרוב G-120 סנונית • ביצ'קראפט T-6 טקסאן II עפרוני • אלניה איירמאקי M-346 מאסטר לביא |  |
מטוס PA-18-150 של חיל האוויר הישראלי במבצע סיני (1956)
פייפר PA-18 סופר קאב של חיל האוויר הישראלי, 1965
פייפר PA-18S סופר קאב עם מצופים, לשימוש כמטוס ימי
רונית סופר-פרידמן

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 בן או בת זוג:  גל פרידמן 
 פרופיל ב-IMDb
 
רונית סופר-פרידמן (נולדה ב-24 באוקטובר 1965) היא תסריטאית ישראלית.
קריירה

סופר השתתפה בשנת 2001 בכתיבת הטלנובלה "לגעת באושר", וב-2002 בכתיבת הטלנובלה "לחיי האהבה" ששודרה בערוץ 3.
בשנת 2003 היא השתתפה בכתיבת סדרת הטלוויזיה "אהבה מעבר לפינה" יחד עם בעלה התסריטאי והיוצר גל פרידמן.
רונית סופר פרידמן הייתה בין הכותבים של העונה השנייה של "החרצופים".
בשנת 2004 יצרה וכתבה ביחד עם מיכל קופר-קרן וגל פרידמן את סדרת הילדים "ראש גדול".
בשנת 2007 כתבה את הסדרה "ראש גדול" כתסריטאית ראשית ועורכת סגנונית של התסריט. בעונתה החמישית (2009) של "ראש גדול" היא השתתפה כעורכת התסריט ועורכת סגנונית. בשנה זו גם יצרה עם בעלה את הסדרה "נשות הטייסים" ושימשה גם כעורכת תסריט של הסדרה.
בשנת 2010 שימשה כעורכת תסריט של הסדרה "דאוס".
בשנת 2017 כתבה ויצרה את העונה השישית של "ראש גדול" שנקראת "ראש גדול - ראש חדש".
חיים אישיים

סופר נשואה ליוצר ולתסריטאי גל פרידמן, בשנת 1999 נולדו להם בן ובת.
הערות שוליים

↑  רונית סופר פרידמן, באתר אישים
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תעלומות סילבסטר וטוויטי

| --- | --- |
לוגו הסדרה בעברית
לוגו הסדרה בעברית
 סוגה:  הנפשה
 יוצרים:  Jean MacCurdy 
 שחקנים:  ג'ו אלאסקי 
 מדבבים:  ג'ו אלאסקי ג'ון פורי פרנק ולקר 
 מדבבים בעברית:  איילת לווין, שמחה ברבירו, סיון שביט
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  5 
 מספר פרקים:  52 
 הפקה
 מפיק:  טום מינטון
 חברת הפקה:  האחים וורנר 
 הפצה:  האחים וורנר טלוויזיה 
 אורך פרק:  22 דקות
 שידור
 רשת שידור:  Kids' WB 
 תקופת שידור מקורית:  9 בספטמבר 1995 – 18 בדצמבר 2002
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
תעלומות סילבסטר וטוויטי (באנגלית: The Sylvester & Tweety Mysteries) היא סדרת טלוויזיה מונפשת אמריקאית שהופקה על ידי האחים וורנר הנפשה שבבעלות האחים וורנר.
עלילה

"סבתא" (Granny) היא בלשית מקצועית הנקראת פעמים רבות לבוא לעזרה כדי לפתור תעלומות ברחבי תבל. כל תעלומה, מסתורית ככל שתהיה, נפתרת בהצלחה על ידי "סבתא".
"סבתא" לוקחת עמה כדרך קבע את שלוש חיות המחמד שלה: טוויטי, קנרית צהובה (ממין זכר), הקטור, כלב בולדוג בעל כוח פיזי רב (אולם גם בעל תיאבון גדול יתר-על-המידה) וסילבסטר, חתול הנחוש תמיד לאכול את טוויטי ולעולם לא מצליח. חיות-המחמד מסייעות ל"סבתא" במשימותיה מלבד סילבסטר ששם את עיקר תשומת-הלב בנסיונותיו לאכול את טוויטי. נסיונותיו הכושלים לאכול את טוויטי "עולים לו ביוקר". כשהיו במקסיקו, למשל, חשקה נפשו לאכול את טוויטי בתוך טורטייה. אולם טוויטי לא היה בפנים והחריפות העזה שבטורטייה הוציאה אותו מכליו (כפי שאמרה "סבתא": "סילבסטר, חתול שאכל פלפל לא יפסיק ליילל"). "סבתא", כאמור, פותרת בהצלחה את כל התעלומות. כאשר היא גויסה לפתור את תעלומת לבני-הגברים האבודים היא הייתה בחופשה. צמד חוצנים, שמאוחר יותר התגלה כי הוא האחראי לאבידה, נעצר כשלמעשה "סבתא" לא לקחה על עצמה את התפקיד למצוא את האחראי למקרה. מי שעצר אותם היה פקח אשר כיבה את האש שנדלקה עקב התרסקות החללית של החוצנים בטענה כי "אסור להדליק אש ללא אישור". הוא גילה את הלבנים שנטמנו בתוך תא בחללית. הוא היה בטוח כי "סבתא" פתרה תעלומה זו, ואף הודה לה.
דאלאס (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

פתיח הסדרה בשנים 1989–1991
 סוגה:  אופרת סבון
 יוצרים:  דייוויד ג'ייקובס
 כותבים:  דייוויד ג'ייקובס, ג'ונתן היילס, דייוויד פאולסן 
 בימוי:  מייקל פריס, ברוס בילסון, סטיב קנאלי, לסלי ה. מארטינסון, ארנסט פינטופ, ויקטור פרנץ', Don McDougall, ריי דנטון, דייוויד פאולסן, לורנס דובקין, ג'רי ג'יימסון, פטריק דאפי, לארי הגמן, פול סטנלי, לינדה גריי, Russ Mayberry, רוברט די, וינסנט מקוויטי, אלכסנדר סינגר 
 שחקנים:  לארי הגמן, ברברה בל גדס, ג'ים דייוויס, פטריק דאפי, לינדה גריי, סוזן הווארד, סטיב קנאלי, הווארד קיל, ג'ורג' קנדי, קן קרצ'בל, פריסילה פרסלי, ויקטוריה פרינסיפל, דונה ריד, שרלין טילטון, קינן ווין
 פרסים:  ארבעה פרסי אמי ופרס גלובוס הזהב לסדרה ולשחקניה
 ארץ מקור:  ארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 מקום התרחשות:  דאלאס 
 מספר עונות:  14
 מספר פרקים:  357
 תוכנית המשך:  סדרה מקבילה - נוטס לנדינג.   שלושה סרטי המשך:  "דאלאס: השנים הראשונות",  "דאלאס: שובו של ג'יי אר"  "דאלאס: מלחמת בני יואינג"
 הפקה
 חברת הפקה:  לורימר, לורימר-טלפיקצ'רס 
 הפצה:  האחים וורנר טלוויזיה 
 מוזיקה:  Jerrold Immel 
 אורך פרק:  45 דקות
 שידור
 רשת שידור:  CBS
 תקופת שידור מקורית:  2 באפריל 1978 – 3 במאי 1991
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
דאלאס (באנגלית: Dallas) היא סדרת דרמה המשכית מסוג אופרת סבון אמריקנית פופולרית ומצליחה, ואחת מן הסדרות הראשונות ששודרו בזמן צפיית השיא (prime-time) שבשעות הערב, על אף שבמבנה העלילתי שלה ובפיתוח הדמויות הזכירה את "אופרות הסבון" שנהגו לשדרן בשעות היום.
הסדרה, שהופקה על ידי חברת לורימר, שודרה בארצות הברית ברשת CBS בין 1978 ל-1991, וזכתה להצלחה יוצאת דופן. תחילתה במיני סדרה בת חמישה פרקים ששודרה באפריל 1978, ולאחריה שודרה הסדרה במשך 13 עונות נוספות. הפופולריות של הסדרה עלתה בהדרגה עם העונות, והיא הייתה לאחת מסדרות הדרמה המצליחות ביותר שהופקו אי פעם, אם כי בעונותיה המאוחרות היא החלה לאבד מכוחה. דאלאס היא אחת מסדרות זמן צפיית השיא ששודרו לפרק הזמן הארוך ביותר בטלוויזיה האמריקנית.
הסדרה מתמקדת בסיפורה של משפחת יואינג (Ewing), משפחה של חוואים ואילי נפט מטקסס, המתגוררים בחווה בשם "סאות'פורק" סמוך לעיר דאלאס. שתי הדמויות הבולטות בסדרה, הן "האח הטוב" בובי יואינג (פטריק דאפי), ו"האח הרע" ג'יי אר יואינג (לארי הגמן), שנאבקו ביניהם כמעט במשך כל ארבע עשרה עונות הסדרה. מרבית עונות השידור הסתיימו ב"קליף האנגר", מצב מסקרן שמושך את הצופים לשוב ולצפות בה עם פתיחת העונה החדשה. הידועה מבין תפניות עלילתיות אלו היא הירי בג'יי אר, שבה הסתיימה העונה השנייה, והותיר את הצופים אל מול השאלה, שהפכה למטבע לשון, "מי ירה בג'יי אר?".
הסדרה זכתה להצלחה במדינות רבות שבהן שודרה, ובהן בישראל, בה שודרה בשנות השמונים בערוץ הראשון, שהיה ערוץ הטלוויזיה היחיד ששידר בישראל באותה עת. ב-1996 שודרה הסדרה שוב בערוץ הוט 3.
הפקת הסדרה

יוצר הסדרה, דייוויד ג'ייקובס, הציע בתחילה לרשת CBS את הרעיון לסדרה נוטס לנדינג, סדרה העוסקת בחיי נישואים של מספר זוגות הגרים ברחוב ללא מוצא בפרבר של לוס אנג'לס. הרעיון נדחה על ידי ראשי הערוץ, שרצו משהו נוצץ יותר, "סאגה", ולכן יצר ג'ייקובס את "דאלאס", סדרה המתרכזת בחייהם של אילי נפט בטקסס. כאשר הייתה דאלאס ללהיט, אימצה הרשת גם את רעיונו הקודם של ג'ייקובס, ושידרה את הסדרה "נוטס לנדינג", המתרכזת בחיי גארי יואינג, הבן האמצעי במשפחת יואינג גיבורת הסדרה "דאלאס". "נוטס לנדינג" הייתה, למעשה, לספין אוף של דאלאס.
הדמות הראשית ב"דאלאס" היא איל הנפט החמדן והתככן ג'יי אר יואינג, אותו שיחק לארי הגמן, אך במקור תכנן ג'ייקובס לדמותו של ג'יי אר תפקיד משני. הרעיון הבסיסי של ג'ייקובס היה לשלב בין סדרה בנוסח בוננזה, העוסקת במשפחה פטריארכלית במערב ובה אב דומיננטי ושלושה בנים, ובין פורמט דומה לזה של רומיאו ויוליה, מחזה העוסק בשני נאהבים ממשפחות יריבות. בהתאם לכך עוסקים פרקיה הראשונים של דאלאס בחיי הנישואים הטריים של בובי יואינג ואשתו הצעירה פאמלה בארנס, ממשפחת בארנס, יריבתה המושבעת של משפחת יואינג.
במקור תוכננה "דאלאס" להיות מיני סדרה. בפורמט זה שודרה עונתה הראשונה ב-1978 וצולמה במלואה בדאלאס שבטקסס. הצלחתה של העונה הראשונה הובילה לצילום העונות הנוספות. בשלב זה צולמו צילומי החוץ בחוות סאות'פורק שבדאלאס, אך צילומי הפנים צולמו באולפני MGM שבהוליווד. בשנת 1989 החלו לצלם גם את צילומי החוץ בקליפורניה על מנת לחסוך בעלויות ההפקה.
הפקת הסדרה > עונות 1–8

ג'ייקובס כתב את הפרקים הראשון והאחרון במיני-סדרה המקורית. שלושת הפרקים האחרים נכתבו בידי ארתור ברנארד לואיס, קמילה מרצ'טה ובידי וירג'יניה אלדריג'. אלדריג' לא חזרה לכתוב עבור הסדרה עד העונה הרביעית, כשמרצ'טה עזבה. לואיס, לעומתן, הפך לאחד מהכותבים הכי משפיעים על דאלאס.
ליאונרד קצמן היה המפיק במיני-סדרה, ובמהלך העונה השנייה השפעתו עלתה כך שקיבל אחריות הן על הבימוי והן על הכתיבה. באמצע העונה השנייה, ג'ייקובס הפסיק להתעסק בעניינים היומיומיים של הסדרה ועסק בעיקר בהפקת סדרת הבת, נוטס לנדינג, כשקצמן השתלט על התוכנית. למרות זאת, המפיקים פיליפ קאפיס ולי ריץ' שמרו על מעמדם.
בשמונה העונות הראשונות, צוות ההפקה של דאלאס נשאר זהה בצורה יחסית (מלבד עזיבתו של ריץ' לאחר העונה השלישית): פיליפ קאפיס היה המפיק בפועל, ליאונרד קצמן היה המפיק, קליף פנרמן היה עוזר מפיק וארתור ברנרד לואיס היה העורך בפועל. אף על פי שעשרים וחמישה כותבים שונים כתבו תסריטים, קצמן, לואיס ודייוויד פולסן כתבו כמעט שני שלישים מהפרקים של שמונה העונות הראשונות. פולסן הצטרף לתוכנית בעונה הרביעית
וקודם להיות עורך בעונה השישית. שלושתם כתבו כל פרק מלבד שניים במהלך העונות השביעית והשמינית של התוכנית.
הפקת הסדרה > עונה תשיעית

סכסוכים פנימיים ויצירתיים בין המפיק בפועל פיליפ קאפיס ולארי האגמן לבין הכותבים, ובמיוחד מול קצמן, עלו במשך השנים. לבסוף קצמן עזב את משרתו לאחר העונה השמינית. אף על פי שקצמן המשיך לכתוב עבור התוכנית - בתור "יועץ יצירתי" וברמה פחותה יותר - העובדה שלא לואיס ולא פולסן חזרו בעונה התשיעית הובילה לכך שדאלאס נאלצה להתמודד עם צוות הפקה חדש (כשלקאפיס, המפיק בפועל ועוזר המפיק פנרמן הצטרפו ג'יימס ה. בראון כמפיק ופיטר דוני כמפקח הפקה) אלא גם עם צוות כותבים חדש (דוני, יועץ העלילה ג'ואל ג'. פייגנבאום, והעורכים הולאס ווייט וסטפני גרמן). השינוי היה ברור עוד יותר לאחר הפרק האחרון בעונה השמינית, בו הסדרה נפרדה מפטריק דאפי לאחר הריגת דמותו, בובי יואינג.
אולם עלויות הפקה גבוהות וירידה ברייטינג גרמו לדרישה לחזרתם של דאפי וקצמן. לכן, כשהעונה התשיעית הסתיימה, קצמן חזר לכתוב באופן מלא, ובפרק סיום העונה הופיע דאפי באופן מפתיע על המסך.
הפקת הסדרה > עונה עשירית

לפיכך, כשהעונה העשירית החלה, ליאונרד קצמן קיבל שליטה מלאה על התוכנית בתור מפיק בפועל, כשרוב אנשי ההפקה מהעונה התשיעית עזבו. לצד קצמן, דייוויד פולסן חזר לכתוב בתור המפיק החדש, כשקלווין קלמנטס הבן קיבל את משרת מפקח ההפקה. קליף פנרמן נשאר עוזר מפיק. בנוסף, כותבים חדשים הובאו, כולל מיטשל וויין קצמן (בנו של קצמן) כעורך עלילה, לאה מרקוס כיועצת עלילתית ולואילה לי קאראוויי. מרקוס עזבה לאחר שנתיים, והשאר נשארו עד לסוף התוכנית.
מבחינה תסריטאית, חזרתו של פטריק דאפי הוסברה בכך שכל העונה התשיעית נהפכה לחלום של פאם, דמותה של ויקטוריה פרינסיפל. דבר זה מחק את כל האירועים שקרו בתקופה שבה קצמן נעדר מהפקת התוכנית.
גם סגל השחקנים הושפע מכך. בעוד שלארי האגמן (ג'יי.אר) תמך בקצמן, ועזר להחזיר את דאפי, סוזן הווארד (דונה) שכתבה תסריט לאחד מפרקי העונה התשיעית, תמכה בפיליפ קאפיס והתנגדה לרעיון של מחיקת עונה שלמה. היא חזרה לעוד פרק בעונה העשירית, אולם עזבה את התוכנית, ככותבת וכשחקנית, בסוף העונה.
הפקת הסדרה > עונות 11-14

בארבע שנותיה האחרונות של התוכנית, ליאונרד קצמן נשאר אחראי עליה, כשלארי האגמן הצטרף אליו בתור מפיק בפועל החל מהעונה השתים עשרה. קן נורטון הפך למפיק שותף בפועל החל מהעונה השלוש עשרה.
מפקח ההפקה, קווין קלמנטס הבן, עזב את התוכנית לאחר העונה העשירית והוחלף בעונות האחת עשרה והשתים עשרה בידי ארתור ברנרד לואיס. לואיס נשאר בתוכנית עד לסופה והתאחד מחדש עם קצמן ופולסן. פולסן עזב את דאלאס בסוף העונה האחת עשרה והוחלף בתפקידו כמפיק בידי הווארד לאקין, הכותב החדש, עבור העונה השתים עשרה. קליף פנרמן, שהיה עוזר מפיק למשך הרבה זמן, הפך למפיק בשתי העונות האחרונות, כשלאקין הועבר לתפקיד מפקח ההפקה.
מיטשל וויין קצמן קודם להיות מפיק שותף בעונה השתים עשרה, ואילו פרנק קצמן (בנו השני של ליאונרד קצמן) וג'ון רטינו (חתנו של קצמן) הפכו לעוזרי מפיק בשתי העונות האחרונות. בנוסף, לואילה לי קאראוויי הפכה לרכזת מנהלית בשלוש העונות האחרונות.
ליסה סיידמן הייתה התוספת האחרונה לסגל. היא הצטרפה לתוכנית ככותבת ויועצת עלילתית בשתי העונות האחרונות. לכן, בעונה שלוש עשרה ובעונה ארבע עשרה, צוות הכתיבה כלל את ליאונרד קצמן המפיק בפועל, המפיק השותף בפועל קן הורטון, המפיק השותף מיטשל וויין קצמן, מפקח ההפקה הווארד לאקין, הרכזת המנהלית לואילה לי קאראוויי, היועצת העלילתית ליסה סיידמן וארתור ברנרד לואיס.
הפקת הסדרה > נעימת הפתיחה לסדרה

את נעימת הפתיחה שליוותה את פרקי הסדרה, הלחין המלחין ג'רולד אימל. אימל הלחין נעימות פתיחה לסדרות פופולריות רבות נוספות, וביניהן הוואי 0–5, ווקר ונוטס לנדינג.