אה"מ פיוריוס (1916)

| --- | --- |
אה"מ פיוריוס, בערך 1935–1936
אה"מ פיוריוס, בערך 1935–1936
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  סיירת מערכה
 צי:  הצי המלכותי הבריטי הצי המלכותי הבריטי
 סדרה:  סיירות המערכה מסדרת קורייג'וס
 חלק מסדרה:  Royal Navy fleet aircraft carrier fleet 
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  ארמסטרונג ויטוורת' 
 הוזמנה:  14 במרץ 1915
 תחילת הבנייה:  8 ביוני 1915
 הושקה:  18 באוגוסט 1916
 תקופת הפעילות:  26 ביוני 1917 – 1948 (כ־30 שנה)
 אחריתה:  נגרטה
 מלחמות וקרבות:  מלחמת העולם הראשונה המערכה באוקיינוס האטלנטי 
 מידות
 הֶדְחֶק:  סטנדרטי: 19,826 טון, מקסימלי: 23,257 טון
 אורך:  239.8 מטר
 רוחב:  36.8 מטר
 שוקע:  7.6 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  31.5 קשרים
 גודל הצוות:  737
 טווח שיוט:  11,110 ק"מ
 הנעה:  4 טורבינות קיטור בהספק 90,000 כוחות סוס
 צורת הנעה:  4 מדחפים
 אמצעי לחימה
 שריון:  חגורת השריון: 2–3 אינץ' (51–76 מ"מ)   סיפונים: .75–3 אינץ' (19–76 מ"מ)   ברבטות: 3–7 אינץ' (76–178 מ"מ)   צריחי התותחים: 7–9 אינץ' (178–229 מ"מ)   מגדל הניווט: 10 אינץ' (254 מ"מ)   מחיצות טורפדו: 1–1.5 אינץ' (25–38 מ"מ)
 חימוש:  2 תותחי 18 אינץ' (457 מ"מ)   11 תותחי 5.5 אינץ' (140 מ"מ)   2 תותחי 3 אינץ' (76 מ"מ)   2 צינורות טורפדו 21 אינץ' (533 מ"מ)
 
|  תיאור כללי |
| --- | --- |
 סוג אונייה:  נושאת מטוסים
 סדרה:  נושאות המטוסים מסדרת קורייג'וס
 חלק מסדרה:  Royal Navy fleet aircraft carrier fleet 
 מידות
 הֶדְחֶק:  סטנדרטי: 22,900 טון, מקסימלי: 26,900 טון
 אורך:  239.8 מטר
 רוחב:  26.8 מטר
 שוקע:  8.3 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  30 קשרים
 גודל הצוות:  795
 טווח שיוט:  13,850 ק"מ
 אמצעי לחימה
 שריון:  חגורת השריון: 2–3 אינץ' (51–76 מ"מ)   סיפונים: 0.75–1 אינץ' (19–25 מ"מ)   מחיצות: 2–3 אינץ' (51–76 מ"מ)   מחיצות טורפדו: 1–1.5 אינץ' (25–38 מ"מ)
 חימוש:  10 תותחי 5.5 אינץ' (140 מ"מ)   6 תותחי נ"מ בקוטר 4 אינץ' (102 מ"מ)
 מטוסים:  36
 
אה"מ פיוריוס הייתה סיירת מערכה שנבנתה עבור הצי המלכותי במהלך מלחמת העולם הראשונה. היא נועדה לתמוך בפרויקט הבלטי בהנהגת לורד הים הראשון ג'ון פישר, והייתה משוריינת קלות מאוד ותוכננה עם סוללה ראשית של שני תותחי 18 אינץ' (457 מ"מ) בלבד. פיוריוס שונתה לנושאת מטוסים בזמן הבנייה. הצריח הקדמי שלה הוסר ובמקומו נוסף סיפון טיסה, כך שהמטוסים נאלצו לתמרן סביב המבנה על מנת לנחות. מאוחר יותר במלחמה, האונייה הסירה את הצריח האחורי שלה והותקן סיפון טיסה שני מאחורי המבנה, אך זה היה פחות משביע רצון בגלל מערבולות אוויר. פיוריוס הושבתה לזמן קצר לאחר המלחמה לפני שהיא חודשה עם סיפון טיסה באורך מלא בתחילת שנות ה-20.
לאחר הסבתה, שימשה פיוריוס רבות לניסויים של מטוסים ימיים, ומאוחר יותר כספינת אימונים לאחר שנכנסו לשירות נושאות מטוסים גדולות ומודרניות כמו ארק רויאל בשנות ה-30. במהלך החודשים הראשונים של מלחמת העולם השנייה בילתה נושאת המטוסים את זמנה בציד פושטות סחר גרמניות בצפון האוקיינוס האטלנטי ובליווי שיירות. זה השתנה באופן דרמטי במהלך המערכה בנורווגיה בתחילת 1940, כאשר מטוסיה סיפקו סיוע אווירי לכוחות הבריטיים על החוף בנוסף לתקיפת הספנות הגרמנית. הראשונה מבין משימות רבות של הובלת מטוסים בוצעה על ידי נושאת המטוסים במהלך המערכה. לאחר נסיגת הכוחות הבריטיים במאי, פיוריוס ביצעה מספר תקיפות נגד אוניות תובלת כוחות בנורווגיה עם תוצאות מועטות לפני שהחלה בשגרה קבועה של הובלת מטוסים עבור חיל האוויר המלכותי.
בתחילה, פיוריוס ערכה מספר הפלגות למערב אפריקה, אך היא החלה להעביר מטוסים לגיברלטר ב-1941. מתקפה לא מוצלחת על נמלים הכבושים בידי הגרמנים באוקיינוס הארקטי קטעה את משימות הובלת המטוסים באמצע 1941. פיוריוס קיבלה שיפוץ ממושך בארצות הברית ובילתה כמה חודשים באימונים לאחר שובה באפריל 1942. היא ביצעה מספר הפלגות נוספות בהובלת מטוסים באמצע 1942 לפני שמטוסיה תקפו שדות תעופה באלג'יריה תחת צרפת של וישי כחלק משלבי הפתיחה של מבצע לפיד בנובמבר 1942. האונייה נשארה בים התיכון עד פברואר 1943 אז הועברה לצי הבית.
פיוריוס בילתה את רוב 1943 באימונים, אך ביצעה מספר התקפות על אוניית המערכה הגרמנית טירפיץ ומטרות אחרות בנורווגיה במהלך המחצית הראשונה של 1944. עד ספטמבר 1944, האונייה התיישנה והיא הוכנסה למילואים. פיוריוס הוצאה משימוש באפריל 1945, אך לא נמכרה לגרוטאות עד 1948.