stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרוטוקול פייגה-פיאט-שמיר
הפרוטוקול > תהליך הכנה חד פעמי

במערכת אימות זהויות מעשית הלקוח A מגיש בקשת התחברות לשרת B ומנסה לאמת את זהותו מולו על ידי הוכחת ידיעת הסיסמה מבלי לחשוף את הסיסמה עצמה. לשם כך מסתייעים בצד שלישי נאמן (נקרא גם רשות מאשרת), הלקוח רושם מפתח פומבי מתאים אצל הצד השלישי בעזרתו השרת מסוגל לאמת את זהות הלקוח. על כן ההנחה היא שהמפתח הפומבי של הלקוח מאומת ומשויך לו באמצעים מקובלים כמו תעודת מפתח פומבי החתומה על ידי רשות מאשרת, כך שהשרת B יוכל להשיג את המידע הציבורי הדרוש לצורך הפרוטוקול, באופן בטוח. לצורך הכנה חד-פעמית:
בוחרים שלם פריק  \ n שהוא כפולה של שני מספרים ראשוניים גדולים  \ p ו- \ q השקולים ל-3 (מודולו 4), עקב כך מספרים אילו מכונים מספרי בלום (Blum integer) וכן המספר  \ -1 אינו שארית ריבועית מודולו  \ n כלומר שלו סימן יעקובי  \ \left({\frac {-1}{n}}\right)=+1. המודולוס  \ n יהיה ציבורי ויירשם אצל הצד השלישי וכמו כן צריך להיות גדול דיו כדי לסכל ניסיון לפרקו לגורמים.
בוחרים שלמים  \ t ו- \ k המשמשים כפרמטרים של בטיחות (ראה בטיחות).
הפרוטוקול > בחירת סוד פרטי

כחלק מתהליך ההכנה, כל משתמש פועל כדלהלן:
בוחר  \ k שלמים אקראיים  \ s_{1},s_{2},...,s_{k} בטווח  \ [1,n-1] וכן  \ k סיביות אקראיות  \ b_{1},b_{2},...,b_{k} (כמובן שצריך להתקיים  \ {\mbox{gcd}}(s_{i},n)=1, אולם כמעט בטוח שדרישה זו לא תופר לעולם כיוון שמשמעות הדבר שנמצא גורם ראשוני של המודולוס מה שלא סביר שיקרה).
מחשב את  \ v_{i}=(-1)^{b_{i}}\cdot (s_{i}^{2})^{-1}{\mbox{ mod }}n עבור כל השלמים  \ s_{i} (באופן זה מבטיחים ש- \ v משתרע על פני כל השלמים מודולו  \ n וכן כל  \ v_{i} זר ל- \ n ובעל סימן יעקובי 1, דרישה זו הכרחית כדי להבטיח שלא ייחשף כל מידע בנוגע לסוד).
המפתח הציבורי יהיה הווקטור  \ v_{1},v_{2},...,v_{k} אותו המשתמש רושם אצל הצד השלישי. המפתח הפרטי הוא הווקטור  \ s_{1},s_{2},...,s_{k} ומשמש כסודו של A.
הפרוטוקול > מהלכי הפרוטוקול

A\rightarrow B:  \ x=\pm r^{2}{\mbox{ mod }}n
A\leftarrow B:  \ e_{1},e_{2},...,e_{k},(e\in \{0,1\})
A\rightarrow B:  \ y=r\cdot \prod _{e_{j=1}}s_{j}^{e_{j}}{\mbox{ mod }}n
הפרוטוקול > פירוט המהלכים

מהלכי הפרוטוקול מבוצעים  \ t פעמים כדלהלן:
A בוחר מספר אקראי  \ r בטווח  \ [1,n-1] וסיבית אקראית אחת  \ b ומחשב את  \ x=(-1)^{b}\cdot r^{2}{\mbox{ mod }}n ושולח את  \ x הנקרא הוכחה ל-B.
B שולח ל-A את האתגר שהוא וקטור סיביות אקראי  \ e_{1},e_{2},...,e_{k}.
A מחשב את  \ y=rs_{1}^{e_{1}}s_{2}^{e_{2}}\cdot \cdot \cdot s_{k}^{e_{k}}{\mbox{ mod }}n (כלומר כפולה של  \ r בכל השלמים  \ s_{j} אשר מקבילים ל-1 בוקטור האתגר) ושולח את המענה  \ y ל-B.
B מחשב את  \ z=y^{2}\cdot \prod _{j=1}^{k}v_{j}^{e_{j}}{\mbox{ mod }}n ומוודא ש- \ z=\pm x וכן ש- \ z\neq 0.
אם בכל  \ t הסבבים  \ z=\pm x כנדרש, B יכול לקבל את הוכחת הזהות של A ולא, ההוכחה תדחה.
הפרוטוקול > דוגמה להמחשה

נתון המודולוס  \ n=631\cdot 983=620273 והפרמטרים  \ t=1,k=4.
להכנה המשתמש A בוחר 4 שלמים אקראיים  \ s_{1}=5586,s_{2}=12546,s_{3}=1819,s_{4}=11777 המשמשים כמפתח פרטי וכן וקטור סיביות  \ b_{1}=0,b_{2}=0,b_{3}=0,b_{4}=1 ומחשב את המפתח הפומבי:  \ v_{1}=587652,v_{2}=370139,v_{3}=537354,v_{4}=109516
לצורך אימות מול B המשתמש A בחר מספר אקראי  \ 5506 וסיבית אחת, נניח  \ 0 ומחשב את ההוכחה:  \ 5506^{2}{\mbox{ mod }}620273=542932 ושולח את  \ 542932 לשרת. השרת מייצר רצף סיביות אתגר אקראי  \ (0,0,1,0) ושולח למשתמש. המשתמש בתורו מחשב את  \ 5506\cdot 1819{\mbox{ mod }}620273=91046 (רק הסיבית  \ e_{3}=1 לכן  \ s_{3} נכלל בחישוב) ושולח בחזרה לשרת את המענה  \ 91046. מה שנותר לשרת כדי לאמת את זהותו זה לבדוק האם  \ 91046^{2}\cdot 537354{\mbox{ mod }}620273=542932 כיוון שזהו אכן המקרה ההוכחה מתקבלת.
אם A מתחזה ואין לו שמץ של מושג לגבי הסוד  \ s. הוא יכול לרמות רק אם ידע מראש מה תהיה מחרוזת סיביות האתגר שהשרת ישלח לו. במקרה כזה הוא יכול פשוט לקבוע את:  \ x=r^{2}\cdot \prod _{i=1}^{k}v_{i}^{e_{i}} ואז המענה יהיה תמיד  \ y=r. עבור כל סיבית סיכוייו לרמות הם חצי ובסך הכול סיכוייו הם  \ 2^{-k} עבור סבב בודד.
קל יותר להבין את הרעיון עם סיבית אתגר בודדת. אם נתייחס רק לסיבית הראשונה המקבילה ל- \ v_{1}=587652, נניח שהמתחזה ישלח לשרת את  \ x=r^{2}\cdot v_{1} הוא יצליח לענות תשובה נכונה רק אם סיבית האתגר שיקבל תהיה 1 כיוון שאז  \ y^{2}\cdot v_{1}\equiv x{\mbox{ (mod }}n) אולם תהיה לו בעיה עם סיבית 0 כי אז יהיה עליו לחשב את השורש הריבועי של  \ r^{2}\cdot v_{1}{\mbox{ mod }}n. ולפי הדוגמה המובאת לעיל, אם המתחזה יבחר מספר אקראי  \ r=1234 למשל וישלח לשרת את  x=1234^{2}\cdot v_{1}{\mbox{ mod }}620273=119456, קל לראות שאם סיבית האתגר היא 1 המענה הנכון הוא  \ y=1234 אולם אם סיבית האתגר תהיה 0 המענה צריך להיות השורש הריבועי של  \ 119456 כיוון ש:  \ 149683^{2}\equiv 119456{\mbox{ (mod }}620273) הרי שהמענה הנכון הוא  \ y=149683. מכיוון שהדוגמה המובאת כאן היא במספרים קטנים, קל כמובן למצוא שורש ריבועי בסדר גודל כזה, במיוחד אם הגורמים הראשוניים ידועים. אולם במספרים גדולים חישוב שורש ריבועי ללא ידיעת הגורמים הראשוניים הופך לבעיה מאוד קשה, על כן המתחזה יכשל.
ביטחון

בעיית מציאת שורש ריבועי של שלם פריק שקולה לבעיית פירוק לגורמים, לא ידוע על דרך יעילה לחישוב שורש ריבועי מודולרי ללא הגורמים הראשוניים. לכן ביטחון האלגוריתם נשען על הקושי שבפירוק לגורמים. כדי שהפרוטוקול יהיה בטוח כמובן יש צורך להבטיח שלא ניתן יהיה לפרק את המודולוס לגורמים עם מיטב האלגוריתמים הידועים. ההנחה היא כיום שמודולוס בגודל 2048 סיביות רחוק מהישג יד של היכולת הטכנולוגית הנוכחית.
הפרמטרים  \ k ו- \ t מספקים מדד יעילות וביטחון של הפרוטוקול.  \ k גדול משפיע על סיבוכיות הפרוטוקול (כמות העבודה) ואילו  \ t גדול משפיע על התקשורת (היקף התעבורה). מצד המוכיח עדיף  \ t קטן יותר כי הוא חושף פחות מידע, בעוד שהמאמת לעומת זאת מעדיף  \ t גדול. אם  \ t=1 (כלומר הפרוטוקול מבוצע בסבב אחד) ו- \ k גדול יותר ניתן להגיע לביצועים טובים יותר על חשבון ביטחון, במקרה כזה הפרוטוקול לא יקרא הוכחה באפס ידיעה כיוון שאינו נאות לפי ההגדרה. אולם מבחינה מעשית לנאותות יש חשיבות מועטה. כיוון שהמושג אפס ידיעה תאורטי במהותו, כשזה נוגע להיבטים פרקטיים לעיתים מסתפקים ב- \ t=1.
בהנחה שפירוק לגורמים היא בעיה קשה, ההתקפה הטובה ביותר כנגד הפרוטוקול - התקפת טקסט-מוצפן-נבחר היא בעלת סיבוכיות  \ 2^{-kt} כך שמהיבט של ביטחון רצוי ש- \ kt יהיה גדול כדי לסכל התקפה כזו, אולם מהיבט של יעילות רצוי שלא יהיה גדול מדי. במקרים בהם קיימת הגנה נוספת (כגון אם תהליך אימות מצריך נוכחות פיזית של המאמת או במקרים בהם קיימת הגבלה של מספר ניסיונות האימות האפשריים בפרק זמן נתון)  \ k=6,t=5 מספקים רמת ביטחון טובה ( \ 2^{-30}).
שיפורים

בהתאם לצורך או לדרישות בטיחות, ניתן לממש את הפרוטוקול עם מודולוס נפרד לכל משתמש כשהגורמים הראשוניים ידועים רק לו. או באמצעות מודולוס משותף למספר משתתפים שגורמיו הראשוניים ידועים רק לשרת הצד-השלישי והוא אחראי להפקת מפתח פומבי ומפתח פרטי מתאים לכל משתמש.
במקום לשלוח את  \ x במהלך הראשון לעיל, המשתתף A יכול לשלוח ערך גיבוב שלו  \ h(x) בכך ניתן לצמצם מעט את היקף התעבורה.
ניתן ליישם את הפרוטוקול באופן שהוא יקרא מבוסס זהות. פרוטוקול אימות מבוסס זהות הוא פרוטוקול שבו המפתח הפומבי של המוכיח הוא פונקציה של פרטי זהותו הפומביים כמו שם פרטי, מספר תעודת זהות, כתובת וכדומה. במקרה כזה הצד השלישי, אחראי להפקת מפתחות פומביים עבור כל המשתמשים באמצעות פונקציה מוסכמת ומתוכם הוא מפיק את המפתחות הפרטיים המתאימים על ידי חישוב השורשים הריבועיים שלהם ושולח אותם לכל המשתמשים (כאמור חישוב השורשים הריבועיים אפשרי רק בידיעת הגורמים הראשוניים).
ניתן ליישם את מהלכי הפרוטוקול באופן מקבילי, כלומר במקום שהפרוטוקול יבוצע  \ t פעמים, המוכיח והמאמת יכולים לשלוח זה לזה את כל האתגרים וההוכחות בו זמנית. אף על פי שהפרוטוקול במקרה כזה לא ייקרא הוכחה באפס ידיעה, יש בו תועלת להפחתת הסיכוי כנגד זיוף וניתן להוכיח כי הוא בטוח. למעשה שיטת חתימה דיגיטלית של פייגה-פיאט-שמיר פועלת על עיקרון זה כאשר במקום וקטור אתגר אקראי החותם משתמש בערך הגיבוב של המסר המיועד לחתימה.
הערות שוליים

↑  A. Fiat and A. Shamir, "How to prove yourself: Practical solutions to identification and signature problems", Advances in Cryptology–CRYPTO ’86 (LNCS 263), 186–194, 1987.
↑  M. Fischer, S. Micali, and C. Rackoff, "A secure protocol for oblivious transfer", unpublished, הוצג ב- Eurocrypt '84
צללית

.
מגזרת נייר של האמן הגרמני וילהלם גרוס (גר')
גרסת צלליות של מצעד הקדמה
אדוארד גריג, צללית מאת אוטו בהלר
תמונות של צלליות תלויות על קיר מאחורי הקריקטוריסט סבסטיאן ג'ון רוס (אנ')
צללית (בלועזית: סִילוּאֶט, Silhouette) היא הצגת נושא כלשהו בהיטל צד, כאשר רק קווי המתאר של העצם נראים וכל החלל שביניהם מלא בצבע אחיד וללא פרטים. צלליות היו פופולריות כדרך איור לספרי ילדים ומיניאטורות, כמו גם דיוקנאות זולים ופופולריים, אך אמנים רבים השתמשו בהם באמנות גבוהה.
היסטוריה

המונח הלועזי סילואט, המייצג את המונח צללית בשפות אירופאיות רבות, נגזר משמו של אטיאן דה סילואט, שר האוצר של לואי החמישה עשר, מלך צרפת. האגדה טוענת כי בעקבות גזירותיו הכלכליות החריפות, הפך שמו לשם שני לכל דבר שנעשה בחופזה וללא השקעה על מנת להוזיל את מחירו.
דרכי יצירה

צלליות ניתן ליצור בדרכים רבות, אך שתי הדרכים המקובלות הן על ידי איורי דיו על נייר, ומגזרות נייר כהה המודבקות על נייר בהיר.
תיאטרון צלליות

אחת מהדרכים הפופולריות ביותר להשתמש בצלליות היא על ידי הטלת צל בצורות שונות על משטח בהיר. כך למשל ניתן להציג מחזה באמצעות לא יותר מאצבעות הידיים, ובאמצעות כיפוף ותזוזה ליצור על היטלים של דמויות, חיות ועוד.
ראו גם

קו רקיע
צל
קאפובאר

קאפובאר (בהונגרית: Kapuvár, ביידיש: קאפאוואר) היא עיירה במחוז גיור-מושון-שופרון, הונגריה, בת כ-10,000 תושבים, השוכנת ליד הגבול עם אוסטריה.
קהילה יהודית

ההתיישבות היהודית החלה בתחילת המאה ה-18 ובתחילת המאה ה-19 נודע הכפר כמשווק תוצרת חקלאית למדינה השכנה אוסטריה בעיקר טבק.
בשנת 1897 הצטרפה הקהילה היהודית לזרם האורתודוקסי ואף הוקמו בית כנסת, בית ספר עממי, תלמוד תורה וישיבה, הכל על מגרש שנתרם בידי הרוזן אסטרהאזי. בשנת 1933 החלה להתקיים בקהילה פעילות ציונית. במפקד אוכלוסין משנת 1941 מנתה הקהילה 438 יהודים.
במרץ 1944 עם כניסת הצבא הגרמני להונגריה, הגיעה לעיר משלחת שנשלחה בידי אדולף אייכמן אשר הפקיעה את רכוש היהודים. במאי של אותה שנה הוקם גטו אליו רוכזו יהודי העיר והסביבה ואלו הועברו ביוני לגטו בשופרון וב-5 ביולי נשלחו למחנה ההשמדה לאושוויץ.
לאחר מלחמת העולם השנייה חזרו לעיר כמאה ניצולים יהודים אשר חידשו את הקהילה היהודית במקום והקימו אנדרטה לזכר הנספים בשואה. עד שנת 1956 כיהן רב בקהילה ואף פעל תלמוד תורה, אך באותה שנה, לאחר המרד ההונגרי במשטר הקומוניסטי, עלו רוב יהודי קאפובאר לישראל.
| שנה | מספר היהודים בעיר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 10 |  |
| 1880 | 342 | 6,946 |
| 1910 | 425 |  |
| 1920 | 374 |  |
| 1930 | 428 |  |
| 1941 | 438 | 10,173 |
ילידי המקום

אדן בודור (במקור קראוס, 1882–1927) היה ספורטאי, זוכה מדליית ארד אולימפית (לונדון 1908)
אטילה אבּרהם (1967) אלוף אולימפי בקיאקים.
לקריאה נוספת

קאפובאר בפנקס הקהילות הונגריה, עמוד 471-472
קאפובאר, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 356. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)
הערות שוליים

↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז גיור-מושון-שופרון |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | שופרון  • גיור  |  |
| ערים |  בלד •  צ'ורנה •  פרטד •  פרטוסנטמיקלוש •  יאנושומוריה •  קאפובאר •  לבן •  מושונמגיארובאר •  פנונהלמה •  טט |  |
| כפרים | סאן • פאראד • אויקר • אשבאנירארו • בבוט • ציראק • דנשפה • אדווה • גיורו • הימוד • הוויי • קישפלוד • מיהאיי • אושלי • ראבקצל • רפצסמרה • סארפלד • ואדושפה • ואשארושפלו • וסקן • ויטנייד • אבדה • בזי • בן • רטלפ • ברץ' • דונסג • דונסנטפאל • אנשה • פהרטו • גניי • גיורלדמר • גיורשאג • גיורשבנהאז • פר • גיוראויפלו • גיוראויבראט • גיורזאמוי • איקרן • קאיארפץ • קישבאיץ' • קורונצו • קונסיגט • מושונסנטמיקלוש • מזארש • נג'בייץ' • ראבפטונה • שוקורופאטקה • טלטשטווה • טניה • ונק • ואמושסבדי • ניול • אטוונן • נאג'סנטיאנוש • אגפלווה • צ'אפורדיאנושפה • צ'פוד • אגיאגושסרגן • צ'ר • אברגץ • אג'האזשפלו • פרטבוז • פרטאנדרד • פרטהומוק • פרטראקוש • פרטספלק • גיאלוקה • הרקה • הג'קה • הידגשג • איוואן • קופהאזה • לווה • נג'צנק • נג'לוז' • נמשקר • פרסטג • פטהאזה • פיניה • פוסטצ'לאד • רפצוויש • רייטקמוז'אי • שרוד • שופרונהורפאץ' • שופרונקבשד • סקון • אונד • ולצ'יי • ז'ירה • אצ'לג • באגיוגסובאט • ברבץ' • בודונהיי • בוגיוסלו • בשארקאן • דר • צקוהאזה • אגייד • יובהאזה • קון • מגלוצה • מגיארקרסטור • מרקוטבדגה • פאלי • פאסטורי • פוטיונד • ראבצ'נק • ראבפורדאן • ראבשבש • ראבסנטאנדראש • ראבטמאשי • ראבצקפי • שובור • שופרונמטי • סיל • סילשארקאן • טארנוקרטי • ז'בהאזה • בזניה • דרנוז'לי  • דונקיליטי • דונרמטה • דונסיגט • פקטארדה • הלאסי • הדרוואר • הגיישהלום • קארויהאזה • קימלה • לבל • קישבודק • מאריאקאלנוק • מושונסולנוק • מושונאודוואר • אוירונפה • וארבלוג • ראיקה • ליפוט • פישקי • מצ'ר • בקונגיירוט • בקונפטרד • בקונסנטלאסלו • אץ' • פנייפה • גייראסונפה • לאזי • ניאלקה • פאזמאנדפאלו • רבזד • טריאנפוסטה • רומאנד • טאפסנטמיקלוש • וספרמוורשאן • שיקאטור • טאפ • ארפאש • צ'יקוואנד • פלפץ • גיארמט • גיימרה • גיירסמרה • קישבבוט • מרגש • ואג • מוריצהידה • ראבצ'צ'ן • ראבסנטמיהאי • סרצ'ן • ראבסנטמיקלוש |  |
| יישובים בנפת קאפובאר |
| --- | --- | --- |
| יישובים | קאפובאר • בבוט • בלד • ציראק • דנשפה • אדווה • גיורו • הימוד • הוויי • קישפלוד • מיהאיי • אושלי • ראבקצל • רפצסמרה • סארפלד • ואדושפה • ואשארושפלו • וסקן • ויטנייד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567190405171  LCCN: n84115483  MusicBrainz: 20a44738-dc57-48f6-9e73-a881d1c1672a  NKC: xx0146245  VIAF: 159496624   WorldCat (עם VIAF): 159496624 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרוטוקול נידהאם-שרודר

תרשים המתאר את פעולת הפרוטוקול הסימטרי
בקריפטוגרפיה, פרוטוקול נידהאם-שרודר הוא פרוטוקול להעברת מפתחות על גבי רשת לא מאובטחת אשר פותח ב-1978 על ידי מדעני המחשב רוג'ר נידהאם ומייקל שרודר. לפרוטוקול זה ישנן שתי גרסאות, אשר האחת מתבססת על צופן סימטרי והשנייה מתבססת על צופן אסימטרי.
הפרוטוקול הסימטרי

מטרת הפרוטוקול הוא ייצור של מפתח שיחה (Session Key) בין שני משתתפים בערוץ התקשורת על מנת להקטין את חלון ההתקפה על הערוץ. הפרוטוקול מתבסס על הצפנה סימטרית (פרוטוקול שיתוף מפתח) והיווה למעשה את הבסיס לפרוטוקול "קרברוס" החדיש יותר.
בפרוטוקול זה יש שני משתתפים אותם נכנה כ "אליס"  (A) ו"בארט"  (B), ושרת שלצורך ההדגמה נקרא לו "טום"  (T) שמשמש כגוף "צד שלישי" עליו אליס ובארט סומכים. שרת זה נקרא גם Key Distribution Center או בקיצור KDC - מרכז להעברת מפתחות.
המפתח  {K_{AT}} הוא מפתח הידוע רק לאליס ולטום. המפתח  {K_{BT}} ידוע רק לבארט ולטום.
N_{A} ו- N_{B} הם מספרים שנוצרו לשימוש חד-פעמי (נונסים) על ידי אליס ובארט בהתאמה.
{K_{AB}} (או  {K_{S}} כאשר S מסמלת Session) הוא מפתח השיחה - מפתח ההצפנה הסימטרי שייווצר עבור השיחה.
שלבי הפרוטוקול:
A\rightarrow T:\left.A,B,N_{A}\right.: בשלב זה אליס שולחת הודעה בה היא מאשרת בפני טום (השרת) שברצונה ליצור קשר עם בארט.
T\rightarrow A:\{N_{A},K_{AB},B,\{K_{AB},A\}_{K_{BT}}\}_{K_{AT}}: טום מייצר עבורה מפתח שיחה  {K_{AB}}, יוצר עותק שלו עבור בארט (שמוצפן עם המפתח שידוע רק לטום ולבארט) וגם עבור אליס עצמה. כיוון שאליס יכולה לבקש מפתחות עבור מספר גורמים נוספים בו-זמנית, הנונס המצורף הוא דרך של טום לוודא שזהו המענה לאותה בקשה שנשלחה מאליס בזמן כלשהו בשלב הקודם עבור בארט.
A\rightarrow B:\{K_{AB},A\}_{K_{BT}}: אליס מעבירה את המפתח לבארט, שמפענח אותו עם המפתח שידוע רק לו ולטום על מנת לאמת את ההודעה.
B\rightarrow A:\{N_{B}\}_{K_{AB}}: בארט שולח לאליס נונס מוצפן עם מפתח השיחה כדי להראות לאליס שאכן המפתח הגיע ליעדו.
A\rightarrow B:\{N_{B}-1\}_{K_{AB}}: אליס מבצעת פעולת חשבון כלשהי על הנונס, מצפינה אותו עם מפתח השיחה ומעבירה חזרה לבארט על מנת להוכיח שהקשר עדיין תקין.
השלב הרביעי פגיע להתקפת שליחה מחדש; האקר שברשותו מפתח שיחה ישן, יכול להשתמש בו לרעה ולהתחזות לבארט על ידי שליחת הודעה לאליס עם אותו המפתח. פרוטוקול קרברוס מתקן את הפרצה על ידי הוספת חתימת זמן.
הפרוטוקול הלא סימטרי

מטרת הפרוטוקול הוא להבטיח אימות של שני משתתפים בערוץ התקשורת, והנחת היסוד היא שמשתמשים באלגוריתם הצפנה על ידי מפתח ציבורי (לדוגמה RSA).
גם בפרוטוקול זה יש שלושה צדדים אותם נכנה שוב כאליס  (A), בארט  B וטום  (T).
זוג המפתחות  K_{PubA} ו- K_{PrivA} מורכב מהמפתח הציבורי והמפתח הפרטי של אליס בהתאמה.
זוג המפתחות  K_{PubB} ו-  K_{PrivB} מורכב מהמפתח הציבורי והמפתח הפרטי של בארט בהתאמה.
זוג המפתחות  K_{PubT} ו- K_{PrivT} מורכב מהמפתח הציבורי והפרטי של טום (השרת). הזוג הזה משמש למעשה כחתימה דיגיטלית כאשר  K_{PrivT} יכול לשמש עבור חתימה על הודעות ו- K_{PubT} משמש לאישור החתימה. המפתח הציבורי של השרת,  K_{PubT}, חייב להיות ידוע לשני הצדדים לפני תחילת הפרוטוקול.
שלבי הפרוטוקול:
A\rightarrow T:\left.A,B\right. : אליס מבקשת מטום את המפתחות הציבוריים שידועים לבארט.
T\rightarrow A:\{K_{PubB},B\}_{K_{PrivT}} : טום שולח לאליס את המפתח הציבורי של בארט, לא לפני שהוא חותם עליה עם המפתח הפרטי שלו.
A\rightarrow B:\{N_{A},A\}_{K_{PubB}} : אליס שולחת לבארט נונס רנדומלי, מצפינה עם המפתח הציבורי של בארט ושולחת אליו.
B\rightarrow T:\left.B,A\right. : בארט יודע עכשיו שאליס רוצה ליצור איתו קשר, אז הוא מבקש מטום את המפתחות של אליס.
T\rightarrow B:\{K_{PubA},A\}_{K_{PrivT}} : טום שולח לבארט את המפתח הציבורי של אליס, חתום עם המפתח הפרטי שלו.
B\rightarrow A:\{N_{A},N_{B}\}_{K_{PubA}} : בארט בוחר נונס, שולח אותו לאליס ביחד עם הנונס שלה כדי להוכיח שהוא פענח את המסר עם המפתח הפרטי שלו  K_{PrivB}.
A\rightarrow B:\{N_{B}\}_{K_{PubA}} : אליס מאשרת את קבלת הנונס מבארט על מנת להוכיח שהיא פענחה את המסר עם המפתח הפרטי שלה  K_{PrivA}.
גרסתו הבסיסית של הפרוטוקול פגיעה להתקפת אדם באמצע. בהתקפה זו האקר יכול לשכנע את אליס ליצור קשר עימו על מנת שיעביר את ההודעות לבארט ובכך לשבש את הקשר ולשכנע את בארט שהוא אכן דובר עם אליס.
במסגרת המתקפה, אליס שולחת למתחזה את הנונס שלה, אשר מפענח את המסר עם המפתח הפרטי שלו. המתחזה מעביר את ההודעה לבארט ומעמיד פנים שהיא הגיעה מאליס. בארט מצרף להודעה את הנונס שלו ושולח אותו למתחזה, אשר מעביר את המסר לאליס, כביכול הוכחה לכך שהמסר אכן נקלט. אליס מפענחת את הנונס של בארט עם המפתח הפרטי שלה, ומעבירה אותו למתחזה. המתחזה משתמש בנונס הבלתי-מפוענח של בארט על מנת להצפין אותו מחדש ולשלוח לבארט על מנת להוכיח שאליס כביכול אכן פענחה את המסר.
התקפה זו זוהתה על ידי מדען המחשב הבריטי גאווין לואו בשנת 1995, אשר הציע שיטה בה מתוקן צעד 6 כך שיכלול גם הודעת אימות כלשהי מבארט נוסף על שני הנונסים כך שבשלב 6 אליס מקבלת מבארט:  B\rightarrow A:\{N_{A},N_{B},B\}_{K_{PubA}}. המתחזה אינו יכול להשיב להודעה כיוון שאליס מצפה לקבל מסר עם הזהות של המתחזה בעוד שהיא בפועל מקבלת מסר עם הזהות של בארט.
ראו גם

קרברוס (פרוטוקול)
הערות שוליים

↑  פירוט התיקון של לואו, באתר www.lsv.fr
צללים צרובים

| --- | --- |

כריכת הספר "צללים צרובים"
 מידע כללי
 מאת:  קמילה שמסי 
 שפת המקור:  אנגלית
 תורגם לשפות:  ערבית, גרמנית, נורווגית, שוודית, הולנדית, קרואטית ועוד
 סוגה:  סיפורת
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת בלומסברי 
 תאריך הוצאה:  2009 
 מספר עמודים:  404
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת כתר
 תאריך:  2010
 תרגום:  עידית שורר
 
צללים צרובים (באנגלית: Burnt shadows) הוא ספרה החמישי של הסופרת הפקיסטנית-בריטית קמילה שמסי. הספר יצא לאור ב-2009 ותורגם לעברית ב-2010 בהוצאת כתר. ב-2010 היה מועמד לפרס לסיפורת מאת נשים וזכה בפרס אניספילד-וולף לפרוזה.
תקציר העלילה

הספר מחולק לארבעה חלקים ועוקב אחר ההיסטוריה המצטלבת של שתי משפחות. הוא מתחיל בנגסאקי, יומיים אחרי שארצות הברית הטילה את פצצת האטום על הירושימה, נמשך להודו של ימי החלוקה בשנת 1947, לפקיסטן בראשית שנות השמונים, ואז לניו יורק ואפגניסטן תחת השפעת פיגועי 11 בספטמבר.
הספר נפתח בפרולוג קצרצר בן עשר שורות: אסיר לא מזוהה מוצא את עצמו בכלא גואנטנמו ומצווה להתפשט מבגדיו. הוא שואל את עצמו "איך הגעתי לכאן?"
בחלק הראשון, הירוקו היא יפנית מצעירה ומתורגמנית מוכשרת שמתנגדת לשלטון הכוחני והלאומני ביפן, המשמשת גם כמורה ליפנית לגבר אירופי בשם קונרד וייס, שעקר ליפן מגרמניה הנאצית. קונרד מתאהב בהירוקו ובין השניים מתפתח רומן. ביום בו קונרד מציע להירוקו נישואים והיא מסכימה מוטלת על יפן פצצת אטום נוספת וקונרד נהרג.
החלק השני של הספר נפתח כעבור שנתיים, כשהירוקו מגיעה לדלהי ומתארחת ובביתם של אחותו של קונרד, אילזה, ובבעלה הבריטי, ג'יימס ברטון. אילזה, המתביישת בשורשיה הגרמניים, נקראת עתה אליזבת, והיא ובעלה מקבלים את הירוקו בשמחה ומתוך תחושת אחריות המעורבת ברגשות אשם. בהודו המצב הפוליטי נהיה פחות ופחות יציב עם ההחלטה על חלוקת הודו והקמתה של פקיסטן, ואילזה ובעלה נערכים ליום שבו ישובו לבריטניה. הירוקו מתחילה ללמוד אורדו עם סג'אד אשרף ההודי, בן טיפוחיו המוכשר של ברטון. סג'אד והירוקו מחליטים להתחתן על אף התנגדותם של בני הזוג ברטון ומשפחתו של סג'אד, ובסופו של דבר מוצאים את עצמם כפליטים בפקיסטן, שאליה לא התכוונו מעולם להגר. שם גם נולד להם בנם היחיד, ראזה.
בחלק השלישי של הספר, שמתרחש בפקיסטן, נכנס אל חייהם של סג'אד והירוקו בנם של ג'יימס ואילזה, הארי ברטון, שמתגלה כאיש CIA. הארי מתיידד עם ראזה הצעיר. ראזה מוצא את עצמו, בהשתלשלות של טעויות, נסחף לתנועה הג'יהאדיסטית באפגניסטן.
החלק האחרון של הספר מתרחש בניו יורק. לאחר מותו של סג'אד והיעלמותו של ראזה מגיעה הירוקו לניו יורק כפליטה, בפעם השלישית בחייה ומחדשת את ידידותה עם אילזה, עתה גרושה, כשהיא עוברת להתגורר אתה בדירתה במנהטן.
השראה

שמסי מספרת כי הקיום הפרטי של אזרחים - מהגרים או ילידים - בתוך המדינה הלאומית הוא מה שריתק אותה בכניסה לכתיבת הספר.
חשבתי באופן ייחודי על מדינות לאומניות ועל ההחלטות שמדינות כאלו מקבלות בשם 'ההגנה העצמית'. ראיתי לנגד עיניי אזרחים שחייהם מוטרדים ללא הרף בגלל אותן החלטות כוחניות. בגלל זה הרומן מתרחש בחמש מדינות. זו לא היתה החלטה מודעת, אלא צורך של העלילה
הספר עוסק באירועים היסטוריים, ביחסים הקולוניאליים שמתפתחים בעולם שהוא עוסק בו (בין בני הזוג ברטון לבין סג'אד והירוקו) והיחסים הפוסט-קולוניאליים (בין הארי וראזה) ושוזר אותם בחיי הדמויות המייצגות אנשים שכורעים תחת משא הפוליטיקה והאינטרסים של המדינות שאליהן הם משתייכים, לפעמים באורח שרירותי בלבד.
פרסים והוקרה

2009 - מועמדות לפרס לסיפורת מאת נשים
2010 - זכייה בפרס אניספילד-וולף
2011 - רשימה ארוכה לפרס הספרות הבינלאומי של דבלין (אנ')
הערות שוליים

↑  Kamila Shamsie Burnt Shadows, באתר פרס אניספילד-וולף (באנגלית)
↑  "הרוע האנושי לא השתנה", באתר ישראל היום, 15 במרץ 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb426947058 (data)
קוורטו (משחק לוח)

ערך זה עוסק במשחק לוח. אם התכוונתם לסוג של גיליון דפוס, ראו .
לוח קוורטו במצב ההתחלתי של המשחק
קוורטו הוא משחק לוח לשני שחקנים, שפותח על ידי המתמטיקאי השווייצרי בלייס מולר בשנת 1991.
כלי המשחק

לוח המשחק הוא של 4X4 משבצות. במשחק יש 16 כלים ייחודיים, שלכל אחד מהם ארבעה מאפיינים, כאשר מכל מאפיין יש 2 אפשרויות:
צורה - ריבוע או עיגול
צבע - אדום או כחול
גודל - גדול או קטן
נפח - חלול או מלא
אפשרויות המאפיין עשויות להשתנות בגרסאות שונות של המשחק, לדוגמה בגרסה מסוימת למאפיין הצבע יש אפשרויות של 2 גוונים שונים של חום.
מהלך המשחק

שני השחקנים משחקים לסירוגין, כאשר אין חשיבות לזהות השחקן המתחיל. בכל תור, אחד מהשחקנים בוחר את אחד מ-16 כלי המשחק ונותן אותו לשחקן היריב. השחקן שקיבל כלי, מניח את הכלי שקיבל על אחת המשבצות הפנויות שעל הלוח, לבחירתו. מטרת המשחק היא להניח את הכלי הרביעי בשורה, טור או אלכסון, כך שייווצר רצף של 4 כלים בעלי מאפיין משותף אחד לפחות. כאשר נוצר רצף כזה, המשחק נגמר והשחקן שהניח את הכלי הרביעי הוא המנצח.
לדוגמה, שחקן 1 בוחר את הכלי העגול, הכחול, המלא והקטן, ומעניק אותו לשחקן 2. שחקן 2 לוקח את הכלי ומניח אותו על המשבצת שבפינה הימנית העליונה של הלוח. שחקן 2 בוחר את הכלי המרובע, הכחול המלא והגדול, ומעניק אותו לשחקן 1. שחקן 1 לוקח את הכלי ומניח אותו על המשבצת השנייה מימין בשורה העליונה של הלוח. כעת יש אפשרות לנצח במשחק על ידי השלמת השורה העליונה בעזרת שני כלים כחולים או שני כלים מלאים.
קאפו די פונטה

| --- | --- |
סמל קאפו די פונטהסמל קאפו די פונטה

 מדינה:  איטליה איטליה
 מחוז:  לומברדיה לומברדיה
 נפה:  ברשה
 בירת העיירה:  קאפו די פונטה 
 שטח:  18 קמ"ר
 גובה:  362 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  2,317 (1 בינואר 2023)
  ‑ צפיפות:  140 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  46°01′54″N 10°20′48″E﻿ / ﻿46.031667°N 10.346667°E﻿ / 46.031667; 10.346667
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.comune.capo-di-ponte.bs.it
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןקאפו די פונטה(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןקאפו די פונטה(למפת לומברדיה רגילה) מילאנו ברשה מונצה ברגמו קומו וארזה קרמונה טרנטינו אלטו אדיג'ה  ונטו אמיליה-רומאניה פיימונטה שווייץקאפו די פונטה(למפת לומברדיה מוגדלת) מילאנו ברשה מונצה ברגמו קומו וארזה קרמונה טרנטינו אלטו אדיג'ה  ונטו אמיליה-רומאניה פיימונטה שווייץקאפו די פונטה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
המנזר "סן סלווטורה דלה טצה"
קַאפּוֹ דִי פּוֹנְטֶה (באיטלקית: Capo di Ponte – מילולית "ראש הגשר" או Co de Pút בניב הקמוני) היא עיירה וקומונה בת כ-2,500 תושבים השוכנת בנפת ברשה במחוז לומברדיה שבאיטליה.