stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מריאליט
תכונות > תכונות פיזיקליות

המינרל מופיע במקבצים גרגיריים או חסרי צורה. הגבישים פריזמתיים המסתיימים בפירמידות באורך עד 1.5 מטר. פאות הגביש מקווקוות. למריאליט יש פצילות מובחנת בשני כיוונים ({100}, ו־{110}). הקשיות של המינרל בינונית, 6-5.5 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הממוצע 2.54 גרם לסמ"ק.
תכונות > תכונות אופטיות

אופטית המינרל הוא חד-צירי שלילי. מקדמי השבירה של המריאליט הם: nω=1.539-1.550‏ ו-nε=11.532-1.541. גבישי המריאליט הם שקופים עד  שקופים למחצה. הם חסרי צבע או שצבעם לבן, צהוב, ורוד, סגול, כחלחל, שחום, ירקרק. בשקף מנוסר המריאליט הוא חסר צבע. הברק של המריאליט הוא זגוגי, דמוי שרף או פנינתי. המינרל פלואורסצנטי - בקרינת על סגול באורכי גל קצרים או ארוכים המינרל פולט אור בגוונים עזים של כתום עד צהוב או אדום.
גילוי ומקור השם

המינרל נתגלה לראשונה ב-1866 בפיאנורה (Pianura) (כיום פרבר במערב נאפולי), חלק מ"השדות הפלגריאנים" (Campi Flegrei – קלדרה גדולה שרובה מתחת למים), פרובינציית נאפולי במחוז קמפניה שבאיטליה המינרל קרוי על שמה של מריה רוזה פום ראט (Maria Rosa vom Rath), אשתו של מגלה המינרל, המינרלוג הגרמני גרהארד פום ראט (Gerhard vom Rath‏; 1888-1830).
שם נוסף מקובל הוא "דיפיּיר" (dipyre) - סקפוליט עשיר במריאליט.
שימושים

המינרל ידוע בעיקר לאספני מינרלים, אם כי הקשיות שלו מאפשרת גם שימוש לעיתים נדירות כאבן חן. הסוגים בהם מופיעים הגוונים צהוב, כתום, ורוד או סגול הם הסוגים בהם נעשה שימוש זה. כאשר את הסוגים השקופים פחות נוהגים לחתוך בצורת קבושון משום שאז מציג המינרל את תופעת עין החתול.
מקור ותפוצה

המריאליט מצוי בדרך כלל בסלעים שעברו התמרה אזורית, בייחוד שיש, גנייס שמקורו באבן גיר ו צפחות ירוקות. כמו כן בסלעי סקארן בפגמטיטים, בסלעי יסוד מאפיים שעברו תהליך מטאסומטי ובסלעים שנפלטו מהרי געש.
כאמור, בטבע המריאליט קיים אך ורק בתערובת עם המיוניט, שבה לא עולה חלקו של אחד המינרלים על 80 אחוזים. בין המקומות בהם ניתן למצוא תערובת זו שבה אחוז המריאליט גבוה:
בפיאנורה (Pianura) (כיום פרבר במערב נאפולי), חלק מ"השדות הפלגריאנים" (Campi Flegrei – קלדרה גדולה שרובה מתחת למים), פרובינציית נאפולי במחוז קמפניה שבאיטליה (המקום בו נמצא המינרל לראשונה); באזור סליודיאנקה (Слюдя́нка) דרומית לימת באיקל שברוסיה; בפרנקלין (Franklin) ובהמבורג (Hamburg) במחוז סאסקס (Sussex) בניו ג'רזי, ובפרנץ' קריק (French Creek) במחוז צ'סטר (Chester) בפנסילבניה שבארצות הברית; באגם הדובים (Bear Lake), מחוז פונטיאק בפרובינציית קוויבק שבקנדה; במפוואפווה (Mpwapwa) באזור מורוגורו (Morogoro ) סמוך לדודומה שבטנזניה; ובסרה דה ציביטה (Serra da Chibita), ריו פארדו (Rio Pardo) במדינת מינאס ז'ראיס שבברזיל.
לקריאה נוספת

Deer, W.A., R.A. Howie, and J. Zussman Rock Forming Minerals 4: framework silicates , 1963, Pages 321-337.
הערות שוליים

↑  פרויקט rruff
↑  אתר Webmineral
↑  לרשימה המלאה ניתן להיעזר בקישור לאתר Mindat.
משלים ל-1

| ייצוג בינארי | משמעות בשיטת המשלים ל-1 | משמעות כמספר חסר סימן |
| --- | --- | --- |
| 00000000 | 0+ | 0 |
00000001: 1
...
01111101: 125
01111110: 126
01111111: 127
| 10000000 | 127− | 128 |
| 10000001 | 126− | 129 |
| 10000010 | 125− | 130 |
...
| 11111110 | 1− | 254 |
| 11111111 | 0− | 255 |
משלים ל-1 היא שיטה לייצוג מספרים עם סימן בבסיס בינארי. שמה של השיטה נובע מהטכניקה למציאת מספר נגדי למספר נתון: הופכים כל סיבית, 0 הופך ל-1, 1 הופך ל 0. לדוגמה, המספר 17, אשר מיוצג כך: 0001 0001 יומר ל־1110 1110 אשר מייצג את המספר 17-. עם שיטה זו ניתן לחבר ולחסר מספרים, כאשר כל מה שיש לעשות בכדי לחסר הוא לחבר את היצוג השלילי של המחסר. עם זאת, לשיטה זו יש חיסרון בכך שלמספר 0 יש ייצוג כפול: 0000 0000 (0+) וגם 1111 1111 (0−). שיטת המשלים ל-2 פותרת בעיה זו.
כאשר למספר מוקצבות n סיביות, טווח המספרים שניתן להציג בשיטה זו הוא בין  -(2^{n-1}-1) ל- (2^{n-1}-1). במספרים החיוביים הספרה השמאלית ביותר היא 0, ובמספרים השליליים הספרה השמאלית ביותר היא 1.
חיבור של שני מספרים נעשה באמצעות חיבור של כל שתי סיביות מתאימות, תוך הוספת הנֶשֶׂא (אנ') לסכום שיצר אותו. דוגמה: הוספת 1- (11111110) למספר 2+ (00000010).
בינארי     עשרוני
 11111110 1-
 +
 00000010 2+
 ............ ...
 00000000 0 <-- תשובה שגויה
 +
 00000001 1+ <-- הוספת הנשא
 ............ ...
 00000001 1 <-- תשובה נכונה
שיטה זו מומשה בדגמים אחדים של מחשבים שיוצרו בסוף שנות ה-50 ובתחילת שנות ה-60, כגון PDP-1 וה-AGC.
ראו גם

משלים ל-2
משרד ההגנה (מולדובה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  מולדובה 
 תחום שיפוט:  מולדובה 
 תאריך הקמה:  5 בפברואר 1992
 ממשלה:  ממשלת מולדובה
 שר:  אנטוליה נוסאטי
 תאריך כניסה:  6 באוגוסט 2021
 מטה מרכזי:  קישינב 
 www.army.md
 
משרד ההגנה (בליטאית: Ministerul Apărării) הוא משרד בממשלה המולדובית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של מולדובה. בראשו עומד השר, חבר הממשלה. השר העומד בראש המשרד אחראי על ניהולם השוטף של הכוחות המזוינים הלאומיים של מולדובה, כמו גם על גיוסם בשעת הצורך. הוא מדווח ישירות לנשיא אשר משמש כמפקד העליון של הכוחות המזוינים. ראש המטה הכללי מדווח ישירות לשר.
בימיה הקצרים של הרפובליקה הדמוקרטית המולדובנית לא נוסד משרד ממשלתי אשר עסק בענייני הביטחון של המדינה. אלו טופלו בידי איש צבא שקיבל את התואר "המנהל הכללי של הכוחות המזוינים". משרד ההגנה המולדובי הוקם לראשונה ב-1992 לאחר התפרקות ברית המועצות. אנטוליה נוסאטי מכהן כשר ההגנה מאז 6 באוגוסט 2021.
משרד ההגנה (סינגפור)

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מדינה:  סינגפור 
 תחום שיפוט:  סינגפור 
 סוכנות בת:  Defence Science and Technology Agency 
 תאריך הקמה:  11 באוגוסט 1970
 סוכנות קודמת:  Ministry of Interior and Defence 
 ממשלה:  ממשלת סינגפור
 שר:  נג אנג הן
 תאריך כניסה:  21 במאי 2011
 מטה מרכזי:  סינגפור 
 שמות קודמים:  משרד הפנים וההגנה
 www.mindef.gov.sg
 
משרד ההגנה (באנגלית: Ministry of Defence או בראשי תיבות MINDEF; במנדרינית: 新加坡国防部; במלאית: Kementerian Pertahanan; בטמילית: தற்காப்பு அமைச்சு) הוא משרד בממשלה הסינגפורית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של סינגפור. בראשו עומד השר, חבר הממשלה. השר העומד בראש המשרד אחראי על ניהולם השוטף של הכוחות המזוינים של סינגפור, כמו גם על גיוסם בשעת הצורך. הוא מדווח ישירות לראש הממשלה. ראש כוחות ההגנה מדווח ישירות לשר. כמו כן שר ההגנה ממונה באופן ישיר על סוכנות המדע והטכנולוגיה של הצבא.
המשרד הוקם ב-1970 בעקבות פיצול של משרד הפנים וההגנה לשני משרדים נפרדים. נג אנג הן מכהן כשר ההגנה מאז 21 במאי 2011.
מריאנה מראש

| --- | --- |

 לידה:  אוגוסט 1848 חלב, איילט חלב, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  1919 (בגיל 70 בערך) חלב, האימפריה העות'מאנית 
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית 
 שפות היצירה:  ערבית 
 יצירות בולטות:  Bint Fikr 
 
מריאנה בנת פתח אללה בן נסראללה מראש (בערבית: مريانا بنت فتح الله بن نصر الله مرّاش; 1848-1919) הייתה משוררת וסופרת סורית מלכיתית. נולדה ונפטרה בעיר חלב שבסוריה. היא פרסמה מאמרים רבים וכתבה בעיתון "אל-ג'נאן" (مجلة الجنان) ובעיתון "ליסאן אל-חאל" (لسان الحال), והייתה מהמובילות בתחום העיתונות. היא התפרסמה גם בקולה הצלול וידיעותיה במוזיקה. הסלון הספרותי שלה היה הראשון מסוגו במזרח.
ביוגרפיה

מריאנה מראש נולדה בשנת 1848 בחלב, למשפחה נוצרית-מלכיתית. משפחתה הייתה מבוססת היטב בחלב, למרות רדיפות שעברו: קרוב משפחה של מריאנה, בוטרוס (بطرس), מת מידי נוצרי-יווני-אורתודוקסי פונדמנטליסט באפריל 1818. קתולים אחרים הוגלו מחלב במהלך הרדיפות, ביניהם הכומר גבריאל. אביה של מריאנה פתחאללה, ניסה לנטרל את הסכסוך העדתי על ידי כתיבת חיבור ב-1849. הוא היה ידוע באהבתו לידע ובאיסוף ספרים בנושאים שונים והקים ספרייה פרטית גדולה. הוא אף כתב ספרים ומאמרים, אך כתיבתו לא יצאה לאור. אחיה פרנסיס (فرنسيس; 1836-1873) ועבדאללה (1839 - 1900; عبدلله) מראש היו עמודי התווך של המודרניזציה הספרותית שאירעה בסוריה הצפונית, והיא המשיכה בעקבותיהם. היא למדה ערבית מאחיה פרנסיס וצרפתית ומוזיקה בבית ספר לנזירות. לפני שסיימה את לימודיה הספרותיים, החלה לפרסם מאמרים בעיתונות. מריאנה השתייכה לתנועת א-נהדה (النهضه).
מראש פרסמה בעיתון "לסאן אל-חאל" (لسان الحال) ובעיתון "אל-ג'נאן (الجنان)" ובכך הייתה לאישה הערבייה הראשונה שכתבה בעיתונות. היא כתבה וביקרה נשים שלא כתבו בזמנה ועודדה אותן להתעמק בידע ובספרות וליצור יצירות ספרותיות משלהן. במאמריה "ג'נון אל-קלם" (جنون القلم) (העט המשוגע) היא ביקרה את הנחיתות והזילות שבכתיבה ועודדה שיפור, רהיטות וכתיבה אומנותית. היא נסעה לאירופה וכשחזרה לסוריה הניעה את הנשים לבקש ולעמוד על זכויותיהן המשפטיות.
מראש התחתנה עם חביב ע'דבאן (حبيب غضبان) ולזוג נולדו שני ילדים. למרות שהתחתנה היא לא נרתעה, וחנכה סלון ספרותי בביתה, שהיה הראשון במזרח הערבי.
בתקופה האחרונה לחייה סבלה ממחלת עצבים, כנראה בהשפעת האווירה בחלב באותן שנים, ומותם של אחיה ואביה. המחלה גרמה למותה בשנת 1919 בסוף מלחמת העולם הראשונה, בהיותה בת 71.
הישגיה

מריאנה אספה את רוב שיריה באוסף שירים שקראה לו "בנת פקר" (بنت فكر, בת מחשבה). היא קיבלה אישור מהממשלה העותמאנית להדפיס את הספר שלה לאחר שחיברה שיר המרומם את הסולטאן עבדול חמיד השני. בחלק אחר היא גם שיבחה את המושלים העות'מאניים של חלב. שירתהּ הייתה יותר מסורתית בסגנונה מאשר זו של אחיה פרנסיס, כפי שהודגם על ידי הקינה אותה חיברה לקונן על מותו. עם זאת היא הייתה בבית עם שירה של הרומנטיקנים הצרפתים, במיוחד עם אלפונס דה למרטין ואלפרד דה מיסה, ולא חרגה שירתה מכללי העידן בו חיה. שירתה הייתה יותר צלולה ונעימה משירה או הספד.
מריאנה הייתה בין הנשים הערביות הראשונות שכתבו כתב עת בעיתונות. נראה שבזכותה ובזכות דעותיה ומחשבותיה, עוררה מודעות למעמד הנשים באותה תקופה.
היא נסעה לאירופה פעם אחת, והתרשמה ממה שראתה שם. עם חזרתה לחלב, היא הפכה את ביתה למקום מפגש קבוע לקבוצת סופרים מפורסמים בו סחו על ספרות, מוזיקה, ונושאים פוליטיים וחברתיים וכך טופחה גם הידידות ביניהם. עם זאת, על פי זידאן, אין הוכחות התומכות בכך שהיא יצרה את הסלון שלה אחרי שראתה כמותו באירופה. רוב המשתתפים בסלון שלה היו מבקרים קבועים בבית משפחתה ונהגו להיפגש עם אביה ושני אחיה. חברי הסלון של מריאנה כללו אינטלקטואלים בולטים בני שני המינים, בנוסף לפוליטיקאים וחברי הסגל הדיפלומטי הזר כמו גם הרבה סופרים מובילים מהעיר חלב. מריאנה מראש הייתה מהעוסקים באופן מלא בשיח האינטלקטואלי וגם בידרה את אורחיה על ידי משחק קאנון ושירה, הסלון הספרותי שלה היה הראשון מסוגו במזרח.
בשנת 1880 הקימו נשים סוריות מובילות עמותה מדעית תרבותית, ונתנו לה את שם "באכורת סוריה" (باكورة سوريا), מטרותיה של האגודה הושפעו מרעיונותיה של מראש והובילו לדרישת השוויון בין המינים. כעבור שנה פרסמה מראש ספר שכלל את כל נאומי נשות העמותה; היא ביקרה את צורת כתיבתן של הנשים ועודדה אותן לכתוב בצורה יעילה וטובה יותר ולפרסם את דעותיהן.
ביקורת והתייחסות הכותבים לסופרת מריאנה

קסטאקי אל-חמסי (1858–1941) (قسطاقي الحمصي) - בספרו "סופרי חלב" אמר על הסופרת מריאנה שהייתה לה יכולת זרימה בהפצת הידע, מאופיינת בפיקחות, נואמת מבריקה המספקת תשובות, אוהבת נגינה  ולחן, מתגעגעת לספרות, מיוחדת בקולה העדין, בעלת טבע ידידותי ונוטה לאירוניה, ובערוב ימיה בעלת מזג סוער כאשר חלתה במחלת העצבים. בחורים רבים רצו להתחתן אתה במיוחד בתחילת נעוריה אך היא סירבה מאחר שרצתה להישאר רווקה, לאחר מכן שכנעו אותה הוריה להינשא. רק מעט משיריה נאספו בתוך חוברת תחת הכותרת "בת מחשבה".
סאמי אל-כילאני (1898–1972) (سامي الكيلاني) - תיאר אותה במילים האלה: "מריאנה חיה באווירה עשירה וכואבת, היא חיה עם הסופרים, המשוררים והאומנים, ולמדה מכתבי הסופרים הצרפתים והערבים ובכך יצרה לעצמה ידע ספרותי הממזג בין ידע ישן לחדש".
אל-פיכונת פיליב די טראזי (1865 -1956) (الفيكونت فيليب دي طرازي) - בספרו ההיסטוריה של העיתונות הערבית כתב שאמהּ הייתה חכמה ממשפחת אנטאקי המפורסמת בתחום הספרות. לכן חונכה וגודלה מריאנה בבית נדיב ידוע בבינה וחוכמה, למדה מוזיקה וגילתה כישרון בתחום זה. בשנת 1874 נפטר אחיה פרנסיס ואז הצטערה עליו מאוד והספידה אותו במיטב שיריה.
מוחמד ח'אלד א-נאאף (محمد خالد النائف)- מנהל בית הספרות הלאומי בחלאב אומר שנסיעתה של מריאנה לאירופה ובקיאותה בתרבות המערבית וכל הסובב אותה עודדו אותה להקים סלון ספרותי, היא הייתה החלוצה ברעיון זה שהפך לפסגת העיתונות הערבית.
סוהיר א-ד'הבי (سهير الذهبي) - כתבה שמריאנה הצליחה לאסוף חבורה של מפורסמים ולתמוך בהם בהרבה אהבה. הם היו נאספים בבתיהם, מחליפים ביניהם קטעי שירה ובדיחות ומנהלים שיחות על החברה באווירה שהיה טמוע בה הפחד. מריאנה הייתה מנגנת על הפסנתר ובעלת קול יפה.
לקריאה נוספת

עביר עסל א-נסאא, נשים בתוך ההיסטוריה ה-10 ביוני,2013 (عبير عسل النساء,10 يونيو 2013,نساء عبر التاريخ)
את'יר מוחמד עלי, הזיכרון המחודש עמ' 11 ,2010 (اثير محمد علي ,ذاكرة الحادثه,2010)
עיתון אל-חדית', חלב איילול 1957 עמ' 31 (الحديث ص 31 حلب ايلول 1957)
עבדאללה חג'אר, כרך 9 עמ' 64 2011 (المهندس عبدالله حجار,العدد9 ,ص64,2011)
עבד אל-חמיד דיוואן, עיתון א-דאד, עמ' 17–20 2011 (عبد الحميد ديوان ,مجلة الضاد, ص 17-20, 2011)
קסטאקי אל-חמסי, סופרי חלב עמ' 30 (قسطاقي الحمصي, ادباء حلب ,ص 30)
פליב די טיראזי, היסטוריה של העיתונות הערבית (فليب دي طرازي ,تاريخ العرب)
Zeidan, Joseph T. (1995). Arab Women Novelists: the Formative Years and Beyond. State University of New York Press.
Watenpaugh, Keith David (2006). Being Modern in the Middle East: Revolution, Nationalism, Colonialism, and the Arab Middle Class. Princeton University Press
Hafez, Sabry (1993). The Genesis of Arabic Narrative Discourse: a Study in the Sociology of Modern Arabic Literature. Saqi Book s
haron, Cyrille (1903). "L'Église Grecque Melchite Catholique. Chapitre VIII : persécutions d'Alep et de Damas (1817–1832)". Échos d'Orient. Volume VI (in French
Wielandt, Rotraud (1992). "Fransis Fathallah Marrashs zugang zum Gedankengut der Aufklärung und der französischen Revolution". In van Gelder, Geert Jan; de Moor, Ed. The Middle East and Europe: Encounters and Exchanges. Rodopi Publishers
הערות שוליים

↑  Wielandt, p. 119; Hafez, p. 274
↑  Charon, p. 200.
↑  Charon, p. 115
↑  W עמ '. 227; Watenpaugh, KD, עמ '. 52.
↑  Zeidan, p. 50; Ende & Steinbach (ed.), p. 623
↑  קסטאקי אל-חמסי, סופרי חלב עמ' 30
↑  עיתון אל-חדית', חלב איילול 1957 עמ' 31
↑  פליב די טיראזי, היסטוריה של העיתונות הערבית
↑  עיתון אל-חדית', חלב איילול 1957 עמ' 31
↑  עיתון אל-חדית', חלב איילול 1957 עמ' 31
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007493916205171  ISNI: 0000 0004 0226 7753  LCCN: no2021093782  VIAF: 297937917   WorldCat (עם VIAF): 297937917 
השער של בנת פקר
משרד ההגנה (מקדוניה הצפונית)

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מדינה:  מקדוניה הצפונית 
 תחום שיפוט:  מקדוניה הצפונית 
 תאריך הקמה:  20 במרץ 1991
 ממשלה:  ממשלת מקדוניה הצפונית
 שר:  סלביאנקה פטרובסקה
 תאריך כניסה:  17 בינואר 2022
 מטה מרכזי:  סקופיה 
 
משרד ההגנה (במקדונית: Министер за одбрана) הוא משרד בממשלת מקדוניה הצפונית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של מקדוניה הצפונית. בראשו עומד השר, חבר הממשלה. השר העומד בראש המשרד אחראי על ניהולם השוטף של הכוחות המזוינים של מקדוניה הצפונית, כמו גם על גיוסם בשעת הצורך. הוא מדווח ישירות לראש הממשלה ולנשיא המשמש כמפקד העליון של הכוחות המזוינים. ראש המטה הכללי מדווח ישירות לשר.
משרד ההגנה הוקם עם הכרזת העצמאות של מקדוניה הצפונית מיוגוסלביה ב-1991. סלביאנקה פטרובסקה מכהנת כשרת ההגנה מאז 17 בינואר 2022.
משרד ההגנה (מונגוליה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  מונגוליה 
 תחום שיפוט:  מונגוליה 
 תאריך הקמה:  29 בדצמבר 1911
 ממשלה:  ממשלת מונגוליה
 שר:  גירסדיין שאיקנבאיר
 תאריך כניסה:  8 ביולי 2020
 מטה מרכזי:  אולן בטור 
 שמות קודמים:  המשרד לעניינים צבאיים עממיים
 www.mod.gov.mn
 
משרד ההגנה (במונגולית: Монгол Улсын Батлан хамгаалах яам) הוא משרד בממשלה המונגולית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של מונגוליה. בראשו עומד השר, חבר הממשלה. השר העומד בראש המשרד אחראי על ניהולם השוטף של הכוחות המזוינים של מונגוליה, כמו גם על גיוסם בשעת הצורך. הוא מדווח ישירות לראש הממשלה ולנשיא, המשמש גם כמפקד העליון של הכוחות המזוינים. ראש המטה הכללי מדווח ישירות לשר.
משרד ההגנה מנהל באופן ישיר את האוניברסיטה הצבאית המונגולית, הארכיון הצבאי המונגולי, אתר נופש המיועד לוותיקי השירות, ואף רשת חנויות כלבו בשם "בורטה" המיועדת לחיילים ותיקים ובשירות.
משרד ההגנה הוקם עם הכרזת העצמאות של מונגוליה ב-1911, ועבר גלגולים שונים עד ימינו. שר ההגנה הנוכחי הוא גירסדיין שאיקנבאיר מהמפלגה המהפכנית העממית של מונגוליה שנכנס לתפקידו ב-8 ביולי 2020.
מרדכי פוגלמן

| --- | --- |
הרב מרדכי פוגלמן, רב הערים קטוביץ וקריית מוצקין
הרב מרדכי פוגלמן, רב הערים קטוביץ וקריית מוצקין
 לידה:  17 בספטמבר 1898 א' בתשרי תרנ"ט פרמישלאן
 פטירה:  6 בספטמבר 1984 (בגיל 85) ט' באלול תשמ"ד קריית מוצקין
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  קטוביץ, קריית מוצקין
 תקופת הפעילות:  ? – 6 בספטמבר 1984 
 השתייכות:  ציונות דתית
 תחומי עיסוק:  שאלות ותשובות, פרשנות התלמוד, היסטוריה יהודית
 רבותיו:  שלום מרדכי שבדרון, דוד מנחם מאניש באב"ד, מאיר אריק, מאיר שפירא
 
הרב מרדכי פוגלמן (17 בספטמבר 1898 - 6 בספטמבר 1984; ראש השנה תרנ"ט - ט' באלול תשמ"ד) היה רבה של קטוביץ ולאחר מכן, של קריית מוצקין.
ביוגרפיה > ילדותו ובחרותו

נולד ב-1898 בפרמישלאן למשפחה המתייחסת אל הרמ"א, השל"ה והב"ח.
במקביל ללימודיו ב"חדר" למד מקצועות כלליים, על מנת להכין את עצמו לבית ספר תיכון. למד במספר ישיבות במזרח גליציה: בבז'ז'ני אצל דודו הרב שלום מרדכי שבדרון ובטרנוב, סטניסלבוב ולובלין.
בהיותו תלמיד ישיבה פרסם מאמרים בכתבי-עת עבריים בתחום הדעת הכללית ובנושאים היסטוריים-תלמודיים. את ה"סמיכה" לכהונת רב קיבל מרבי דוד מנחם מאניש באב"ד - אב"ד טרנופול, רבי דוד הלוי איש הורוביץ - אב"ד סטניסלב; רבי מאיר אריק, ומראש ישיבת חכמי לובלין הרב מאיר שפירא (שהיה בן דודה של אשתו).
ביוגרפיה > לימודיו הגבוהים

המשיך ללמוד לימודים כלליים בווינה ובשווייצריה, שבה קיבל ב-1918 את תעודת הבגרות. למד באוניברסיטה של ברן וציריך: היסטוריה, פילוסופיה ושפות קלאסיות. בציריך ערך הרב פוגלמן ירחון עברי – "הירדן", שבו פרסם עבודות מחקר בנושאים ספרותיים, היסטוריים ותלמודיים. קיבל תואר ד"ר בפירנצה ב-1924, על יסוד עבודה בנושא "ארגון הקהילות היהודיות בארץ ישראל במאות הראשונות של הספירה החדשה".
לאחר מכן שימש הרב ד"ר פוגלמן כמרצה לתלמוד ולפוסקים בסמינר לרבנים בפירנצה, במשך שנתיים עד 1926. פרסם מאמרים בכתבי-עת מדעיים כמו "Monatsschrift für Geschichte und Wissenschaft des Judentums" בברסלאו ו"הצופה לחוכמת ישראל" בבודפשט. במחקריו היה הרב פוגלמן הראשון שבדק באופן אנליטי את משמעות התפקיד "מפטיר כנסיות" - עוזר ופרשן במוסדות החינוך היהודיים בארץ ישראל בתקופת התנאים.
עם שובו לפולין ב-1926 מונה הרב ד"ר פוגלמן לתפקיד מנהל הסמינר למורים של "מזרחי" בווילנה. כעבור שנה הגיע לוורשה ושם לימד תלמוד ומדרש בסמינר הממלכתי למורי דת-משה. הרב יהודה לייב פישמן מימון כתב שהוא אחד הרבנים היחידים שהכיר שכוחם יפה גם במדעים
.
הרב פוגלמן נישא לבלה, אחות הרב משה חיים לאו, נכדתו של הרב שמואל יצחק שור.
ביוגרפיה > הרבנות בקטוביץ

ב-1928 הוזמן הרב ד"ר פוגלמן לכהונת רב הקהילה היהודית בקטוביץ, תפקיד שמילא עם הרב קלמן חמיידס עד 1939. עם התמנותו לרב של קטוביץ, שלח הרב מאיר שפירא, תעודה בגרמנית, ובה כתב בין השאר שהרב פוגלמן "קולע בתשובותיו החדות תמיד אל השערה".
כרבה של קטוביץ ניהל פעילות תרבותית-חינוכית בין יהודי העיר וסביבתה, ובמיוחד בקרב הנוער היהודי בשלזיה. באופן רשמי, באישור שלטונות החינוך הפולניים בקטוביץ, הורה גם דת משה לתלמידים היהודיים, שלמדו בבתי הספר התיכוניים-ממלכתיים והעירונים. הרב היה אחד הכותבים הראשיים בדו-שבועון, שהוציאה הקהילה היהודית בקטוביץ, ובו הופיעו מאמרים במדעי היהדות ובנושאים אקטואליים, שנועדו לציבור היהודי הרחב.
הרב ד"ר פוגלמן פרש גם את חסותו ודאג לפיתוחו של גן–הילדים היהודי הראשון בעיר, שנוסד ביוזמת רעייתו, בלה פוגלמן. גן-ילדים זה היה נתון (כמו יתר מוסדות חינוך יהודיים) תחת פיקוחה של הקהילה היהודית בקטוביץ.
נוסף לכך הוסיף הרב להיות פעיל בשדה הספרות התלמודית, ופרסם מאמרים ועבודות מחקר בכתבי-עת כמו: "הצופה לחכמת ישראל" בבודפשט; "קול תורה" בירושלים ואחרים. הוא פרסם בין היתר עבודת-מחקר נרחבת, שנושאה - "מינוי דיין הגון". בשנים האחרונות לפני מלחמת העולם השנייה היה הרב פוגלמן שקוע בעבודת מחקר מקיפה בהלכה, שכותרתה הייתה: "חידושים ובירורים לתלמוד הבבלי"; כמו כן כתב חיבור בנושא "פסקי-דין של הגאונים".
ביוגרפיה > נדודים במלחמת העולם השנייה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בספטמבר 1939, יצא הרב פוגלמן לבדו לעיר קרקוב בתקווה למצוא מקום בטוח מהתפרצות פעולות האיבה של גייסות היטלר. אולם כעבור מספר ימים נכבשה גם קרקוב על ידי הצבא הגרמני, והרב חזר לקטוביץ ויחד עם משפחתו נסע ללבוב, ומשם הגיע לקולומיה. בספטמבר 1939, בעשרת ימי תשובה, כשבועיים לאחר פרוץ המלחמה, הבריח את הגבול עם משפחתו לרומניה, תחילה לצ'רנוביץ, אחר-כך בוקרשט, ולאחר תלאות של מספר חודשים לקונסטנצה. בהיותו בקונסטנצה, נשלח לרב פוגלמן סרטיפיקט בסיוע רבה הראשי של ארץ ישראל דאז - הרב יצחק אייזיק הרצוג. הרב פוגלמן ומשפחתו (אשתו בלה ובתם הקטנה לאה-נעמי) הגיעו לארץ ישראל בראש חודש שבט ת"ש (1940) והתגוררו מספר חודשים בתל אביב.
ביוגרפיה > רבה של קריית מוצקין

בתמוז ת"ש קיבל משרה של רב הקהילה בקריית מוצקין. ביישוב זה פיתח הרב פעילות חינוכית-דתית ענפה (מלבד מילוי תפקידים שמחייבים כרב עיר). הוא ייסד את המועצה הדתית בקרית-מוצקין והיה פעיל במפלגת "המזרחי". ביוזמתו נוסד בית ספר דתי, והוא היה פטרון נאמן למוסד חינוכי זה. כן היה מהדוחפים להקמת אולפנת סגולה בקריית מוצקין. רעייתו, בשיתוף עם ארגון נשי מזרחי בארץ ישראל, הקימה גן-ילדים דתי. בעת ההקמה עבר הרב מבית לבית כדי לשכנע הורים לשלוח את ילדם לגן הדתי.
כל שנה, יומיים לפני חג השבועות מתאספים ילדי גני הילדים הדתיים ותלמידי הכיתות א' וב' של בית-הספר. הממלכתי-דתי בבית-הכנסת המרכזי המקושט בפרחים לכבוד החג, בפיקוחם של מורים וגננות בנוכחות ההורים, וחוגגים את חג זמן מתן תורתנו. הם קוראים פרקים בתורה, מתפללים ושרים שירי חג ומוציאים ספר-תורה והילדים קוראים ממנו פרקים על מתן תורה, בלווי דברי הסבר של הרב דמתא על קבלת התורה. מלבב הוא המראה של הילדים המקיפים את הבימה וספרי-תורה קטנים בזרועותיהם. אשרי העם שככה לו.
בשנות ה-40 היה הרב פוגלמן פעיל באיחוד רבני פולין והשתתף בחגיגות של חגים לאומיים פולניים. בשנים 1945-1946, לאחר פטירת הרב משה אביגדור עמיאל, היה בין המתמודדים על כהונת הרב של תל אביב. הוא שב והתמודד על התפקיד בשנת 1968, אך הסיר את מועמדותו מספר ימים לפני הבחירות.
בשנת 1954 הביא לחקיקת חוק האוסר מכירת חזיר בקרית מוצקין. בתחילת שנת 1959 הצליח למנוע פעילות תחבורה ציבורית בשבת בקריית מוצקין שהתקיימה בניגוד לסטטוס קוו.
ראה בהקמת מדינת ישראל את התקיימות חזון הנביאים, ולכן פסק שיש לברך עליה ביום העצמאות וביום ירושלים.
בעת כהונתו כרבה של קריית מוצקין, הוצע לו לשמש כחבר הכנסת מטעם המפד"ל, אך הוא לא רצה בכך.[דרוש מקור]
כיהן בתפקיד רבה של קריית-מוצקין במשך כ-44 שנה, ובט' באלול תשמ"ד (6 בספטמבר 1984) נפטר בשיבה טובה.
ממלא מקומו ברבנות קריית מוצקין הוא הרב דוד מאיר דרוקמן.
על שמו רחוב וכיכר בקריית מוצקין.
משפחתו

ב-1945, לאחר המלחמה, הגיעו לבית משפחת פוגלמן אחייני אשתו, האחים ניצולי השואה ישראל (לולק) לאו ונפתלי לאו-לביא מפיוטרקוב טריבונלסקי בפולין. הילדים גדלו בבית המשפחה עד נישואיהם.
אשתו, בלה פוגלמן, נפטרה בחודש אב תשל"ה (אוגוסט 1975). בתם היחידה היא פרופסור לאה-נעמי פוגלמן-גולדפלד, בעלת תואר ד"ר במחשבת היהדות מאוניברסיטת קיימברידג'.
ארכיונו האישי הופקד על ידי בתו בספרייה הלאומית בשנת 2018.
תורתו בהלכה בהגות ובמחקר

ספרו בית מרדכי, שאלות ותשובות בארבעה חלקי שולחן ערוך ומחקרים בהלכה, יצא לאור בהוצאת מוסד הרב קוק, ירושלים תשל"א. הספר יצא שם שוב בשנת תשס"ט בתוספת פרשת מרדכי, חידושים על הש"ס.
בהקדמתו הקצרה לספר "בית מרדכי" סיפר הרב פוגלמן על אובדן כתביו, שנכתבו בפולין ועסקו במסכתות הבבלי והירושלמי, ברמב"ם ובשאלות ותשובות. הם נשלחו לאביו שהיה גר בסאקאל לשם שמירה. אביו והכתבים אבדו במהומה הגדולה והממושכת שפגעה ביהודים בפולין ובשאר ארצות אירופה.
בבואו לארץ הוא פרסם מאמרים ב"סיני", מוסד הרב קוק ובעיתון "הצופה". מאמריו וחידושיו קובצו בספר בית מרדכי והם כולם מפרי הארץ. כמו כן פרסם מאמרים באיטליה בכתב העת ISRAEL באיטלקית.
הספר שלפנינו מחולק לשניים. החלק הראשון כולל מהדורה מצולמת של ספר השו"ת -בית מרדכי" שהופיע בשנת תשל"ה ואזל עד מהרה מן השוק. החלק השני, "פרשת מרדכי", כולל חידושי תורה, ביאורים והערות על מסכתות הש"ס מעיזבונו של הרב, הופיע לראשונה ביוזמתה של בתו. הן הספר "בית מרדכי". והן "פרשת מרדכי" הם בבחינת תורת ארץ ישראל, שכן מאמרים ומחקרים שכתב בפולין אבדו בעת שהצליח להימלט לארץ ישראל.
לספר "פרשת מרדכי", שנערך על ידי הרב שלמה רקובסקי, הקדים דברים הרב ישראל מאיר לאו. במבוא לספר כותב אהרון גפן-על דמותו של הרב.
זו הייתה דרכו לבחון עניין מצדדים אחדים.
כחמש מאות מאמרים של הרב פוגלמן פורסמו במקומות שונים במשך השנים. מוסד הרב קוק פרסם בשנת תשל"א את ספרו "בית מרדכי", ובו שאלות שנשאל ותשובותיו ואחדים ממחקריו. הספר זכה בשנת תשל"ז בפרס הרב קוק לספרות תורנית מטעם עיריית תל אביב-יפו.
ספריית הרב ד"ר מרדכי פוגלמן הועברה כמות שהיא על ידי בתו לאולם שבבית הכנסת 'אהבת אחים' בשכונת בבלי בתל אביב. הספרייה מוקדשת לזכר ששת המליונים שנרצחו בשואה. באולם הספרייה נקבע לוח שיש, בו נחרטו שמות בני המשפחה שנספו בשואה. עם הספרייה הועברו שולחן עבודתו של הרב ד"ר פוגלמן ורהיטי חדר עבודתו.
רעייתו בלה סיפרה, שהוא היה דורש בקאטוביץ בפולנית. ואם באים אנו לאסוף את הלשונות שבהן דיבר, למד, דרש וכתב נמצא בהן יוונית ולטינית, שחקר על ידן את מוסדות הקהילה היהודית בעבודת הדוקטור, פולנית היא שפת המקום שדיבר בה מלידתו עברית וארמית, שעשה בהן מילדותו וקבען בעולמו התרבותי והנפשי ונתן בהן את רוב כוחו, לימודו והתעסקותו ותורתו ; יידיש היא שפת היהודים המדוברת בבתי כנסיות ומדרשות ובכל מקום שאליו נדדו יהודי גרמניה ופולין ; גרמנית וצרפתית ואיטלקית, שנזקק להן במקומות לימודיו בשווייץ ובאיטליה. שיעור ידיעתו את השפות ועומקה שונה מן הסתם לפי המקום ולפי הצורך. ואולם הצירוף של ידיעת השפות, אף אם בשיעור משתנה, נותן רקע רחב להבנת מושגים שונים ולקריאה אוריינית של כתבים יהיו מימי הביניים או מן התקופה העתיקה, ואף מאלה שמתחברים בימינו.
לקריאה נוספת

יצחק הרשקוביץ, פנים במחשבת ההלכה : פעמי תחייה הלכתית במשנתו של הרב ד"ר מרדכי פוגלמן. רמת גן : הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, תשפ"ב 2022.