stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עינת עמיר

| --- | --- |

 לידה:  1979 (בת 45 בערך) ירושלים, ישראל
 מקום לימודים:  בית ספר לאמנות של אוניברסיטת קולומביה 
 תחום יצירה:  וידאו ארט, מיצב, מיצג
 זרם באמנות:  אמנות עכשווית
 פרסים והוקרה:  פרס האמן הצעיר (2012) 
 einatamir.com
 
עינת עמיר (נולדה ב-1979) היא אמנית וידאו, ומיצג ישראלית, וכן חוקרת אקדמית. יצירותיה, החל מתחילת המאה ה-21, עוסקות במצבים סוציו פוליטיים עכשוויים. בתחילת דרכה האמנותית יצרה עבודות וידאו אשר בהם היא משתמשת בדמותה כאלמנט מרכזי, ומציבה את עצמה בסיטואציות שונות, בעיקר כאלו הבוחנות בעין ביקורתית ופמיניסטית את החברה הישראלית. בהמשך עבודותיה הפכו לרחבות היקף יותר, ורבות משתתפים. חלק מעבודות המיצג של עמיר משויכות לזרם המיצג ההשתתפותי, וכוללות השתתפות של הקהל כאלמנט מרכזי. על עבודתה זכתה עמיר בפרס האמן הצעיר של משרד התרבות והספורט בשנת 2012. כחוקרת, מתמקדת עמיר בשיתופי פעולה בין מדע ואמנות ככלי לפתרון בעיות חברתיות רחבות היקף.
ביוגרפיה

עמיר נולדה בירושלים ב-1979. סיימה לימודיה התיכוניים בתיכון ליד האוניברסיטה. בין השנים 2001–2004 למדה עמיר במדרשה לאמנות בבית ברל. פרויקט הגמר שלה, שכלל עבודות וידאו וסאונד, זיכה אותה בפרס הצטיינות. בשלוש השנים שלאחר סיום לימודיה הציגה מספר תערוכות יחיד, ביניהן: "קילינג מי סופטלי" במוזיאון חיפה לאמנות, "נסיגה מחפירה תחת לחץ" במוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, ו"מכירה" בגלריה רוזנפלד בתל אביב.
ב-2007 הוזמנה עמיר להיות עורכת-אורחת של גיליון מספר 10 של כתב העת המדרשה. גיליון זה הוקדש כולו, לראשונה בישראל, ליחסים בין פמיניזם לאמנות ישראלית. בנוסף לגיליון גם אצרה עמיר, יחד עם אילנה טננבאום, תערוכה באותו נושא בשם "מרוץ שליחות" במוזיאון חיפה לאמנות.
ב-2007 עברה עמיר לניו יורק, ובשנת 2009 השלימה תואר שני באמנות באוניברסיטת קולומביה אשר בניו יורק. לאחר סיום לימודיה הוזמנה להשתתף לראשונה בביאנלה לפרפורמנס של העיר ניו יורק, פרפורמה, שם הציגה את העבודה "צופה אידיאלי". בעקבות כך הוזמנה עמיר להעלות מיצג מיוחד לפתיחת התערוכה המקיפה "מאה שנים של פרפורמנס" במוזיאון המומה פי אס 1 בניו יורק. בשנת 2010 הוזמנה להשתתף בתוכנית שהות בפאלה דה טוקיו בפריז, במסגרתה גם הציגה בשתי תערוכות במוזיאון זה.
ב-2011 הציגה עמיר מספר תערוכות ברחבי אירופה, בהן "Enough About You” מיצג שאפתני בלילית פרפורמנס סטודיו במאלמו; "_____Please”, תערוכת יחיד רחבת היקף במוזיאון האוניברסיטאי באוניברסיטת ספיאנצה ברומא, וכן את המיצג "Coming Soon Near You" בדאלאס קונטמפוררי ארט סנטר, בטקסס.
בשנת 2012 הוזמנה עמיר להשתתף בתוכנית השהות ארטפורט בתל אביב והייתה אחת מששת האמנים הראשונים שהוזמנו לתוכנית זו. בשנת 2013 הוזמנה עמיר להציג את אחד מהפרויקטים המרכזיים בביאנלה לפרפורמנס של העיר ניו יורק, פרפורמה, ויצרה לשם כך את עבודתה רחבת ההיקף "כמיטב יכולתנו". העבודה כוללת הן מיצב וידאו והן מיצג השתתפותי, והוצגה במקביל בניו יורק ובישראל, במוזיאון פתח תקווה לאמנות.
עבודות אמנות נוספות של עמיר הוצגו בין השאר במניפסטה 12 פלרמו, המוזיאון הלאומי MAXXI של רומא, מוזיאון איסטנבול לאמנות מודרנית טורקיה, טריאנלה NGV במלבורן, הביאנלה ה-6 בסלוניקי, גלריית ויטצ'אפל בלונדון, מוזיאון תל אביב לאמנות, ומוזיאון ישראל.
מחקריה של עמיר פורסמו במספר כתבי עת אקדמיים. יצירותיה נסקרו על ידי כלי תקשורת מקומיים ובינלאומיים.
עמיר השלימה דוקטורט בנושא "סינתזה בין אמנות ומדע - גישה שיתופית להבנת יחסים בין קבוצות ותרומה לשינוי חברתי". היא מתגוררת בפינלנד.
השכלה

2024 - Doctor of Arts, Aalto University, Espoo, Finland
2009 – MFA, Columbia University, School of the Arts, New York, NY
2004 – B.ed בהצטיינות, המדרשה לאמנות, מכללת בית ברל
שיתופי פעולה בין מדע ואמנות

בשנת הלימודים האקדמיים 2016–2017 הצטרפה עמיר למעבדה לרגשות בחקר סכסוכים בראשות פרופ' עירן הלפרין במרכז הבינתחומי הרצליה. במסגרת המעבדה עמיר וחוקרים שונים עורכים ניסויים שהם גם עבודות אמנות. במהלך השנה האקדמית, נערכו שני שיתופי פעולה האחד עם הפסיכובלשנית ד"ר אורלי אידן והשני עם הפסיכולוג החברתי ד"ר יוסי חסון.
הניסוי ועבודת האמנות "כשל פרגמטי" שיצרו אידן ועמיר עסק בשאלות הקשורות לשפה. איך שפה מייצרת את המציאות? וכיצד היא משפיעה על החוויות הרגשיות שלנו? במיצג הוזמנו המשתתפים להקשיב לטקסטים שעסקו בסוגיית מהגרי העבודה בישראל. בעבודה המשותפת של חסון ועמיר השתתפו מעל ל-800 איש. במהלך המיצג נבדקה מידת האמפתיה של המשתתפים והצופים במייצג כאשר הם בוחנים את רמת האמפתיה שלהם בשעה שהם שומעים תיאור מקרה יהודי ומערבי אזרחי ישראל.
שיתוף הפעולה עם חסון הוביל ליצירת מספר פרויקטים רחבי היקף, כגון "הנחת יסוד" בירושלים, "As Much As You Want" בשיקגו, ו-"Relative Distance" בהמבורג. עבודות אלו משלבות מיצג השתתפותי יחד עם ניסוי בפסיכולוגיה חברתית, ובוחנות דרכים להעלאת רמת האמפתיה של אנשים מקבוצות דומיננטיות בחברות שונות כלפי אנשים מקבוצות מוחלשות באותן חברות. שיתוף פעולה זה כלל גם מחקר אקדמי ופרסום מאמרים.
גלריית תמונות

עינת עמיר, (Boi (2004, עבודת וידאו
עינת עמיר, נשים רוקדות (2004), עבודת וידאו
עינת עמיר, ג'ון פליז (2009), מיצג ועבודת וידאו
עינת עמיר, מכירה (2007), עבודת וידאו
עינת עמיר, (Enough About You (2011, מיצג
עינת עמיר, כמיטב יכולתנו (2013), מיצג ומיצב וידאו
עינת עמיר, (2011) Coming soon NearYou, מיצג
עינת עמיר, נסיגה מחפירה תחת לחץ (2005), עבודת וידאו
עינת עמיר, כוראוגרפיה לצופה יחיד (2012), מיצג
מלגות ופרסים

2022 – מלגת Frame Finland
2017–2019 – מענק הקרן למחקרים משותפים, האקדמיה לאמנות בצלאל והמרכז הבינתחומי הרצליה
2013 – מלגת ארגון ארטיס
2012–2013 – מענק תוכנית שהות, ארטפורט, תל אביב, ישראל
2012 – מלגת מועצת הפיס לתרבות ולאמנות
2012 – מלגת ארגון אאוטסט
2012 – מלגת קרן משפחת אוסטרובסקי
2012 – Franklin Furnace Fund Grant recipient, New York
2012 – פרס האמן הצעיר, משרד התרבות, ישראל
2011 – Palais de Tokyo, La Pavillon, מענק תוכנית שהות, Paris
2009 – מלגת ארגון ארטיס
2008 – Antonio Ratti Foundation, מענק תוכנית שהות, Como, Italy
2007–2009 – Agnes Martin Scholarship, Columbia University, New York
2007–2009 – Artis Fellowship,Columbia University, New York
2007–2009 – מלגת לימודים בחו"ל, קרן התרבות אמריקה-ישראל
2007–2009 – Toms Visual Art fellowship, Columbia University, New York
2004 – פרס הצטיינות באמנות, המדרשה לאמנות, מכללת בית ברל
2001–2004 – תוכנית המצוינים (מלגת לימודים), משרד החינוך, ישראל
תערוכות יחיד ומיצגים

2021 – מרחק יחסי, תיאטרון קמפנאגל המבורג, גרמניה (מיצג\ניסוי בשיתוף ד"ר יוסי חסון)
2018 – Enough About You, Manifesta12, פאלרמו, איטליה (מיצג)
2018 – As Much As you Want, מרכז האמנות של הייד פארק, שיקגו, אילינוי (מיצג\ניסוי בשיתוף ד"ר יוסי חסון)
2017 – הנחת יסוד, עונת התרבות ירושלים, ירושלים (מיצג\ניסוי בשיתוף ד"ר יוסי חסון)
2017 – כשל פרגמטי, ארטפורט, תל אביב (מיצג\ניסוי בשיתוף ד"ר אורלי אידן)
2017 – Coming Soon Near You, NGV Triennal, מלבורן אוסטרליה
2017 – Coming Soon Near You, הביאנלה בסלוניקי, יוון
2016 – בית הספר לאומנות, מוזיאון תל אביב
2015 – Your Guide For This Session, Aspect Ratio Gallery Chicago, IL
2013 – Our Best Intentions, PERFORMA13, New York, NY
2013 – כמיטב יכולתנו, מוזיאון פתח תקווה לאמנות, ישראל
2013 – Enough About You, Scope Art Fair (featured project), Miami, FL
2012 – Enough About You (performance), Roskilde Festival, Roskilde, Denmark performance
2012 – כוראוגרפיה לצופה יחיד (מופע), תיאטרון תמונע, תל אביב, ישראל
2011 – John Please, Museo Laboratorio di Arte Contemporanea, Rome, Italy
2011 – Enough About You, Lilith Performance Studio, Malmo, Sweden
2010 – Healing Center, VOLTA NY art fair in collaboration with Arlen Austin
2009 – Men (performance), MOMA PS1 New York, NY
2005 – Killing Me Softly, מוזיאון חיפה לאמנות, ישראל
2005 – I’m Every Woman, הגלריה בקיבוץ בארי, ישראל
הערות שוליים

1 2   איתן בוגנים, האמנית עינת עמיר הופכת את הצופים לחלק מהיצירה, באתר הארץ, 13 באוקטובר 2013
↑  חגית פלג רותם, ‏קוראות לילדה בשמה, באתר גלובס, 29 במאי 2007
1 2  ORCID, orcid.org
↑  Press about Einat Amir, einatamir (באנגלית)
↑  עבודת הדוקטורט של עינת עמיר, באתר https://research.aalto.fi/ (באנגלית)
↑  Eran Halperin, Eran Halperin
↑  Motions for the Agenda | ארטפורט ARTPORT ارتبورت, באתר www.artportlv.org (באנגלית)
↑  "מופע שהוא ניסוי שהוא מופע - mynet ירושלים". אורכב מ-המקור ב-2017-10-03. נבדק ב-2017-10-03.
↑  Yossi Hasson, Einat Amir, Danit Sobol-Sarag, Maya Tamir, Eran Halperin, Using performance art to promote intergroup prosociality by cultivating the belief that empathy is unlimited, Nature Communications 13, 2022-12-16, עמ' 7786 doi: 10.1038/s41467-022-35235-z
↑  הילה שקולניק-ברנר, אתיקה/אסתטיקה: זורמת ומעניינת, באתר הארץ, 11 ביולי 2009
↑  תמי ריקליס, אמן על האש, ‏22 בספטמבר 2004
↑  נסיגה מחפירה תחת לחץ (ארכיון)
↑  יעל עומר, ממש כמו ארוחת חג, באתר ynet, 6 באוקטובר 2005
↑  רותי דירקטור, חבר מביא מחר, ידיעות אחרונות, שבעה לילות, 13 ביולי 2007, עמ' 16
↑  דנה שפי, מי מכיר את עמיר שבקיר?, TIMEOUT, 12 ביולי 2007, עמ' 104
↑  Micaela Deiana, ART IN THEORY (ארכיון)
↑  איתן בוגנים, דונט קוויט יור דיי ג'וב, TIMEOUT, 18 באוקטובר 2009, עמ' 128
↑  biennale: 6 - Imagined Homes, biennale6.thessalonikibiennale.gr (ביוונית)
↑  נועם סגל, פיקוח נפש, ‏27 בפברואר 2011
↑  שירלי בכר, כפוף לתנאים: על אודות ובין קורות "כמיטב יכולתנו", מתוך ערב רב, ‏2 במרץ 2014
↑  Nicola Trezzi, Trust with a twist, White Fungus, 2015, עמ' 112–117
1 2  ענת ברזילי, אמנות לעם: ביתן הלנה רובינשטיין בת"א יהפוך לבי"ס פתוח בחינם, באתר כלכליסט, 30 בנובמבר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301721305171  GND: 1044739029  ISNI: 0000 0000 6967 3730  LCCN: no2009152327  ORCID: 0000-0003-0467-6406  VIAF: 97512145   WorldCat (עם VIAF): 97512145
עינת יקיר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 בינואר 1977 (בת 47) חיפה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  סופרת, מתרגמת, עורכת ומבקרת ספרות
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב, האוניברסיטה העברית בירושלים 
 שפות היצירה:  עברית 
 פרסים והוקרה:  פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים לשנת תשס"ט
 
עינת יקיר (נולדה ב-9 בינואר 1977) היא סופרת, מתרגמת, עורכת ומבקרת ספרות ישראלית.
ביוגרפיה

סבה של יקיר הוא הסופר היידי יאנקל (יעקב) יקיר (נפטר ב-1980). דודתה, בילמ'הלה יקיר (בתו של יאנקל יקיר), הייתה סופרת ילדים ברוסיה ונפטרה שם בגיל 35. הוריה עלו ממולדובה ואוקראינה בשנת 1972. עינת יקיר נולדה וגדלה בחיפה, ולמדה בבית הספר לאמנויות ויצו קנדה במגמת תיאטרון. בעלת תואר ראשון בספרות עברית וכללית באוניברסיטת תל אביב ותלמידת תואר שני בספרות עברית באוניברסיטה העברית.
בין השנים 2004–2007 עבדה יקיר כעורכת טורים אישיים במוסף "סופשבוע" של מעריב. כיום היא כותבת ביקורות ספרות ותיאטרון במגזין "Time Out תל אביב", מלמדת כתיבה יוצרת במנשר לאמנות, ועורכת בהוצאת מפה.
בשנת 2007 החלה ללמד כתיבה בקמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות.
מתגוררת בתל אביב, נשואה לצייר עוזי קצב.
פרסים והוקרה

עינת יקיר, ליקוי חמה, באתר הארץ, 9 בספטמבר 2014
פרס אשת השנה בספרות לשנת 2003.
פרס ראש הממשלה לספרות לשנת 2008 על ספרה "מרכז בעלי מלאכה".
ספריה

בגיל 14 החלה יקיר לכתוב סיפורים. את סיפוריה הראשונים, "כלום" ו"ארבע עונות", פרסמה באותה תקופה ב"עיתון 77" (בעריכתו של יעקב בסר).
מגיל 20 החלה לפרסם סיפורים בכתבי עת ספרותיים, בהם "המעורר", "מאזנים", "מסמרים", ובמוספי הספרות של "הארץ", "ידיעות אחרונות" ו"מעריב".
כמו כן פרסמה סיפורים באנתולוגיות ספרותיות, בהן "מעבר לסף – סיפורת ישראלית עכשווית", הוצאת סף והספרייה החדשה, 2003 (עורכת: דנה אולמרט); "העיתונאי שחצה את הקווים", הוצאת מודן, 2007 (עורכת: תלמה אדמון).
ספריה > ספרי ילדים ותרגומים

בילדותה הוציאה יקיר שני ספרי שירים לילדים וספר תרגומים לשלוש פואמות של משורר הילדים הנודע קורניי צ'וקובסקי. שלושת הספרים יצאו לאור בהוצאת אל"ף. ב-2005 יצא לאור מחדש בהוצאת כתר התרגום לפואמה "זבובה זמזומובה" של צ'וקובסקי, עם איוריה של נטלי פודלוב (האיורים לספר היו עבודת הגמר של פודלוב במחלקה לאיור בצלאל). הספר זכה בפרס בן-יצחק לאיור לשנת 2006 מטעם מוזיאון ישראל.
ספריה > ספרי פרוזה > עסקי תיווך

הספר ראה אור בהוצאת כתר בשנת 2002, והוא מורכב מנובלה ומחמישה סיפורים.
סיפוריה של יקיר עוסקים בדמויות שוליים הנאבקות בגורל שכמו נכפה עליהן, ונכשלות בכך. הנובלה, ברוח רומני חניכה של הספרות האירופית, מגוללת יממה בחייו של אדם, מתווך דירות בן שלושים, הנוסע מתל אביב לבית הוריו בקריות למסיבת יום ההולדת של אביו. נובלה זו מבקשת בין השאר להתמודד עם תמת הדיכאון והמלנכוליה בספרות העברית המודרנית.
בביקורת על הספר "עסקי תיווך" נידון רבות יחסה של יקיר ללשון וניסיונותיה לטלטלה ולמצוא בה אפיקים חדשים של ביטוי, שהם גם הכלאה של מדיום השירה ומדיום הפרוזה.
ספריה > ספרי פרוזה > מרכז בעלי מלאכה

הרומן ראה אור בהוצאת כתר בשנת 2007, והוא מגולל יומיים בחייו של רפאל קלמן, צייר השב לביתו, אשתו ובתו לאחר שעזב אותם שלושה חודשים לפני כן. הרומן מלווה את שיבתו דרך משימה המוטלת עליו, והיא למצוא מחברת שהייתה שייכת לאביהן של חמותו ואחותה, שהיה משורר ומחזאי ונפטר בגולאג. "מרכז בעלי מלאכה" מתרחש בתל אביב, על שלל מוסדותיה התרבותיים והאמנותיים. רפאל מיטלטל ממקום למקום בתוך המילייה האמנותי שלו, המורכב כולו מאמנים (שחקנים, ציירים, משוררים ועוד) שלא פרצו לתודעת התרבות ונותרו אנונימיים, בנליים ומוחמצים. על אלה נגזר לחיות דווקא בתל אביב, עדים לאלומת האור שפסחה עליהם לעד.
ספריה

שירים בכיף, איורים הדס יקיר, הוצאת אל"ף 1986
עסקי תיווך ; עורך: שמעון אדף. (ירושלים : כתר, 2002).
מרכז בעלי מלאכה ; עורך: שמעון אדף (ירושלים : כתר, 2007).
כמוני - כמוך ; איור: הלה חבקין (ירושלים : כתר, 2009).
ימי חול (ירושלים : כתר, 2012)
המחיצה - מחזה, הוצאת רסלינג, 2015.
צלם, כתר הוצאה לאור, 2022.
ספריה > תרגומים

זבובה-זמזומובה / קורניי צ'וקובסקי; איורים - נטלי פודלוב (ירושלים : כתר, 2005).
הערות שוליים

↑  שירי לב-ארי, עינת יקיר ושמעון אדף ילמדו כתיבה ב"קמרה אובסקורה", באתר הארץ, 13 באוגוסט 2007
↑  תמרה שרייבר, ‏פרס משרד המדע לסופרים ולמשוררים ישראלים, באתר גלובס, 22 בדצמבר 2008
↑  דרור בורשטיין, הלשון אינה צעיף. היא חומר הבניין היחיד, באתר הארץ, 10 בדצמבר 2002
↑  ביקורות:
דרור בורשטיין, אם תתגשם הבטחת הספר הזה, באתר הארץ, 15 באוגוסט 2007

דרור בורשטיין, איך השירים, שאל. דרעק, השיבה, באתר הארץ, 22 באוגוסט 2007

ריקה ליכטמן, ‏"מרכז בעלי מלאכה", עינת יקיר, "כתר", 384 עמ', באתר גלובס, 27 באוגוסט 2007

דרור בורשטיין, ההצגה לא יכולה להיפסק, באתר הארץ, 29 באוגוסט 2007

אסתי אדיבי-שושן, הו, צעקה נוראה. האם אינכם שומעים?, באתר הארץ, 31 באוגוסט 2007

דרור בורשטיין, והוא נולד מתוך ציור, באתר הארץ, 12 בספטמבר 2007

אריאל לוינסון‏, מלאכת מחשבת, באתר וואלה, 20 בספטמבר 2007
↑  ביקורות:
דוד רפ, עכבר העיר, בשבילה סוסים עפים, באתר הארץ, 10 בינואר 2010
רן יגיל, סיפור אחד ודי: אושר בסוסלנד, באתר nrg‏, 18 בינואר 2010
↑  ביקורות:
 יוסף אורן, ימי חול / עינת יקיר - ריאליזם ופוסט-מודרניזם ברומאן, מגזין אימגו, 10 באפריל 2012
מיה סלע, ספר: בעזובה דרום-תל-אביבית חיה לה משפחה שקופה, באתר הארץ, 29 ביוני 2012.

עמרי הרצוג, "ימי חול": על כפות המנעול, באתר הארץ, 17 ביולי 2012

יצחק לאור, זה היה פעם בניין שכולו משפחות, באתר הארץ, 2 באוגוסט 2012
↑  עמיחי שלו, עינת יקיר: המחיצה הזאת היא מחזה, באתר ynet, 8 בפברואר 2016
↑  הארץ, "צֶלֶם" מאת עינת יקיר: פרק לקריאה, באתר הארץ, 21 ביולי 2022
↑  יעל דר, ספרות שאינה מגויסת לדבר מלבד להנאתו השלמה של הילד, באתר הארץ, 6 בפברואר 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300241105171  BnF: cb16739080g (data)  GND: 1067857079  ISNI: 0000 0000 6693 7323  LCCN: no2003026354  VIAF: 7074769   WorldCat (עם VIAF): 7074769
פר גינט (פארק פסלים)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 תאריך הקמה:  2006 
 מיקום
 מדינה:  נורווגיה נורווגיה
 מיקום:  אוסלו 
 קואורדינטות:  59°55′54″N 10°47′32″E﻿ / ﻿59.93166667°N 10.79222222°E﻿ / 59.93166667; 10.79222222
  (למפת אוסלו מוגדלת) פר גינט(למפת אוסלו רגילה) פר גינט
 
"החטיפה" מאת ג'ים דיין
פארק הפסלים פר גינט (בנורווגית: Peer Gynt-parken) הוא גן פסלים באוסלו, נורווגיה. גן הפסלים נוצר להנציח את זכר המחזאי הנורווגי הנריק איבסן בתצוגה של אחד ממחזותיו, פר גינט, מערכה אחר מערכה.
את הפארק ייסדה בשנת 2006 חברת סלוואג, האחראית לפיתוח שכונת מגורים באזור לארן ורוב הפסלים הם תוצאה של תחרות פיסול בינלאומית. מייסד "סלוואג" היה אולאף סלוואג והיא חברה בבעלות משפחתית, שמציבה פסלים באזורי מגורים זה למעלה מ-50 שנה, בסך הכל יותר מ-500 פסלים.
התחרות

הפסלים המוצבים בפארק הפסלים "פר גינט" מקורם בתחרות פתוחה, בינלאומית לעיצוביo של הפסלים הפיגורטיביים הטובים ביותר לתיאור תמונות מן הדרמה "פר גינט" של הנריק איבסן. את התחרות אירחה סלוואג. בחבר השופטים ישבו: המנהלת אלן הורן מן הריקסתיאטר הנורווגי, הפסלת קירסטן קוקין, פרופסור ויגדיס איסטאד מן המרכז ללימודי איבסן, קים ברנדסטרופ מגלריה ברנדסטרופ, פדר לונג מלונד פיין ארט, הצייר קריסטיאן בליסטאד, ואולה גונאר סלוואג, מבעלי סלוואג ומי שהגה את רעיון פארק הפסלים "פר גינט".
הפסלים

פארק הפסלים "פר גינט" ייחודי בפירוש, שנתנו פסלים מפורסמים מארצות רבות, כל אחד בדרכו, לתמונה מן המחזה. עד כה הוצבו 20 פסלים בפארק.
פר גינט, איש העולם מאת נינה זונדביה, נורווגיה
הרכיבה על אייל הפרא מאת אנדריאה בוצ'י, איטליה
השד באגוז מאת אנצו קוצ'י, איטליה
החטיפה מאת ג'ים דיין, ארצות הברית
פר ושלוש הנערות מאת סרגיי איילאנבקוב, ארצות הברית/רוסיה
טרולים עם ראשי חזיר מאת כריסטינה אספלונד
המפגש של פר עם הבויג פרדריק ראדום, נורווגיה
סולוויג בבקתה שאך זה נבנתה מאת וולף ברל, גרמניה
פר ליד ערש מותה של אוזה מאת קינגה סמצ'נה-לאגובסקה
פר והקופים מאת פטר הפסה, נורווגיה
פר על סוס הקיסר, לבוש בבגדי הקיסר מאת פיוטר גז'גורק, פולין
מחול אניטרה מאת Leopoldo Emperador לאופולד אמפראדור, ספרד
פר ואניטרה במדבר מאת אלנה אנגלסון ופר אונג, נורווגיה
כשנקודת הפתיחה מזערית עד טירוף, התוצאה מקורית עד מאוד מאת אנה פאסאקאס ורדוסלב קודלינסקי, פולין
פר פוגש את בגריפנפלדט בבית המשוגעים מאת האראלד מילר, גרמניה
פר והנוסע המוזר מאת מאטס אוברג, שוודיה
הבצל - שכבה אחר שכבה מאת פרדיננד וילר, נורווגיה
מתיך הכפתורים מאת קמילה שיינוך, פולין
הכומר הרזה עם מלכודת העופות מאת איימון או'דוהרטי, אירלנד
המפגש בין סולוויג, פר ומתיך הכפתורים מאת יאן קולאשינסקי, פולין
הערות שוליים

↑   www.visitoslo.com אתר www.visitoslo.com
פסגת מאטוצ'ינה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  רכס אימאון 
 קואורדינטות:  62°53′18″S 62°21′24″W﻿ / ﻿62.888333333333°S 62.356666666667°W﻿ / -62.888333333333; -62.356666666667
  (למפת איי שטלנד הדרומיים מוגדלת) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהפסגת מאטוצ'ינה(למפת איי שטלנד הדרומיים רגילה) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהפסגת מאטוצ'ינה(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהפסגת מאטוצ'ינה(למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהפסגת מאטוצ'ינה
 
מפה טופוגרפית של האי סמית'. רכס אימאון ממוקם לכל אורכו של האי, במרכזו. פסגת מאטוצ'ינה ממוקמת בקצה הצפוני של הרכס, בפינה הימנית העליונה של הרביע השלישי משמאל, בשורה השנייה מלמטעה של רביעי המפה.
פסגת מאטוצ'ינה או פסגת מטוצ'ינה (באנגלית: Matochina Peak; בבולגרית: връх Маточина) היא פסגה בקצה הצפוני של רכס אימאון, שבמרכז האי סמית' שבאיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה .
גובהה של הפסגה 750 מטרים מעל פני הים.
פסגת מאטוצ'ינה ממוקמת 3.3 קילומטרים מערבית - דרום-מערבית לכף סמית';
פסגת מאטוצ'ינה ממוקמת 3.2 קילומטרים צפונית-מזרחית להר כריסטי.
פסגת מאטוצ'ינה מתנשאת מעל קרחון סאפארבו שממוקם מערבית ודרומית-מערבית לה;
פסגת מאטוצ'ינה מתנשאת מעל מפרצון ודנה שממוקם ממערב לה;
פסגת מאטוצ'ינה מתנשאת מעל מפרצון גלוז'נה שממוקם צפונית-מזרחית לה.
היסטוריה

הפסגה מופתה לראשונה על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2009.
שמה של הפסגה ניתן לה בשנת 2009, על ידי הממפים הבולגריים. הפסגה נקראת על שם המצודה מימי הביניים מאטוצ'ינה (Маточинска крепост) שבדרום-מזרח בולגריה.
פחד, אי-ודאות וספק

Fear, uncertainty and doubt (בראשי תיבות: FUD; בעברית פחו"ס: "פחד, חוסר ודאות וספק") היא שיטת שיווק ומכירות המשתמשת בהפצת מידע שלילי ומעורפל או נכון חלקית על מוצר של מתחרה. מקורו של המונח בטקטיקות של הפצת מידע שגוי בתעשיית החומרה למחשבים בזמנו. כיום נמצא מונח זה בשימוש נפוץ בתחומים נוספים.
הגדרה

FUD הוגדר לראשונה על ידי ג'ין אמדאל לאחר שעזב את IBM כדי ליסד חברה משלו, Amdahl Corporation. לדבריו "FUD זה הפחד, אי הוודאות והספק שאנשי המכירות של IBM שותלים במוחם של לקוחות פוטנציאליים אשר ייתכן שישקלו את מוצרי אמדאהל." המונח נזקף גם לאנליסט המחשבים הוותיק אולריך וויל מחברת מורגן סטנלי.
כפי שכותב אריק ס. ריימונד:
"הרעיון היה כמובן לשכנע לקוחות ללכת על בטוח עם ציוד של IBM יותר מאשר עם ציוד של מתחרים. הנחיה זו הושגה על ידי ההבטחה שדברים טובים יקרו לאלו שיצמדו ל-IBM, אבל צללים כהים העיבו על עתידם של ציוד או תוכנה של המתחרים. לאחר 1991 המונח נהפך למושג כללי לגבי כל צורה של דיסאינפורמציה המשמשת כנשק תחרותי."
על ידי הפצת מידע שנכונותו מוטלת בספק אודות חסרונותיהם של מוצרים פחות ידועים, חברה מבוססת יכולה להרתיע מקבלי החלטות לבחור בהם, ללא התחשבות ביתרונות הטכניים שלהם. זוהי תופעה מוכרת, המומחשת על ידי האמרה הידועה של אנשי רכש האומרת "מעולם לא פוטר מישהו בגלל שבחר לרכוש IBM". התוצאה היא שבהרבה חברות מחלקת מערכות המידע (IT) קונה ביודעין תוכנה נחותה רק בגלל שסביר להניח שההנהלה מכירה את המותג.
התפתחויות אחרונות

אף על פי שבתחילה נעשה שימוש במושג ביחס ל-IBM, החל מ-1990 החל שימוש בביטוי ביחס לגישתן של חברות נוספות. כך למשל, מסמכים פנימיים של מיקרוסופט שתוכנם דלף, ואשר אושרו כאותנטיים על ידי החברה (מסמכי ההאלואין), עשו שימוש במונח FUD כדי לתאר טקטיקה אפשרית, לדוגמה: "תוכנת קוד פתוח נחשבת לאמינה מזה זמן רב... {ולכן} טקטיקות של FUD לא יעזרו כדי להילחם בה". לאחר מכן הוציאה מיקרוסופט הצהרות אודות "הטבע הוויראלי" של הרישיון הציבורי הכללי של גנו (GPL), טענה אשר מוצגת על ידי תומכי תוכנת קוד פתוח כ-FUD. הצהרותיה של מיקרוסופט מופנות כלפי קהילת גנו/לינוקס, בכוונה לדכא את האימוץ הנרחב של לינוקס, דבר אשר יפגע בנתח השוק של מיקרוסופט. בראיון שנערך בשנת 2004 עם סטיב באלמר בנוגע לתפוצה ההולכת וגדלה של לינוקס, הדגים הלה FUD מתובל בגוונים גזעניים כאשר אמר "האם אתה הולך לבטוח בבחור כלשהו בסין?".[דרוש מקור: קישור לראיון?]
יש הרואים את תביעתה של חברת SCO Group ב-2003 כנגד IBM, בדבר הפרת זכויות קנין רוחני על ידי קהילת הקוד הפתוח, כניסיון להפצת FUD, במיוחד אודות לינוקס (טענה המגובה בתמיכה הכספית שקיבלה SCO ממיקרוסופט בצורה ישירה ובצורה עקיפה על ידי קרנות השקעה הקשורות למיקרוסופט). בטענותיה לבית המשפט אמרה IBM ש-SCO מפיצה FUD.
באופן דומה, הטענות המועלות על ידי חלק מקהילת ה-GPL אודות הסכנות והאיומים הצפויים לחופש התוכנה מצד מקורות שאינם GPL, כגון יצרני תוכנות מסחריות או BSD או רישיונות מסוג X11 נחשבים על ידי רבים כ-FUD.
תומכי קוד פתוח מצמידים תווית של FUD כלפי מי שלפי הרגשתם "מורחים" FUD על לינוקס או פרויקטי קוד פתוח אחרים דוגמת מוזילה פיירפוקס (FUD כלפי מוצרים עם קוד סגור קיים אף הוא, אולם לא באותו קנה מידה). בעשותם כך המונח FUD מקבל משמעות כפולה ובנוסף למשמעותו המקורית הוא גם כינוי למפיציו. לעיתים נכתב הדבר כ-"FUDy-duddy" (פודי-דודי).
FUD יכול לשמש ל"מריחת" ביקורת או חילוקי דעות לגיטימיים, אפילו במקרים בהם ההאשמות הן חסרות בסיס או קלושות. טקטיקה זו נמצאת בשימוש במקרים בהם הפרסום הראשוני המבוסס על טענות שהן FUD מאפיל על כל תיקון עובדתי שיקרה לאחר מכן.
בה בעת, אלו המושמצים יכולים לדחות ביקורת בטענה שזוהי טקטיקת FUD המופעלת נגדם. לדוגמה כאשר טענות הנוגע לליקויי שימושיות מופנות כנגד תוכנות קוד פתוח, על ידי מנהלים של חברות מתחרות. דבר זה מודגם היטב באתר סלאשדוט על ידי התגובות האגרסיביות ואנטי-מיקרוסופט של תומכי קוד פתוח.
שימושים שאינם קשורים למחשבים

טקטיקת FUD משמשת גם בנושאים שאינם קשורים למחשבים. לדוגמה בפוליטיקה נעשה בה שימוש כדי לשנות את דעת הציבור לגבי נושא מסוים או כלפי קבוצה יריבה. לעיתים תכופות תאשים קבוצה אחת את השנייה בשימוש ב-FUD. רבים מהמבקרים של ג'ורג' ווקר בוש האשימו אותו בשימוש בטקטיקות FUD בעת מערכת הבחירות של 2004 בארצות הברית. תומכי בוש האשימו את יריביהם בשימוש ב-FUD אודות גיוס חובה לצבא במידה ובוש יבחר.
בזמן התפרצות נגיף הקורונה בישראל בשנת 2020 נטען שממשלת ישראל השלושים וחמש עשתה שימוש בשיטת פחו"ס כדי ליצור מצב של חוסר ודאות בקרב האזרחים, כדי שלא תתגבש התנגדות למדיניות הממשלה: "הנחיות שמגיעות באיחור, מתקבלות באישון לילה, שקיים ספק (לא באמת קיים ספק) אם נערך בהן דיון ראוי, ושמומטרות על הציבור בשיטת דוקטרינת ההלם".
הערות שוליים

1 2  אריק ס. ריימונד, The Jargon File: FUD
↑  The Halloween Documents, Where will Microsoft try to drag you today?
↑  שום שופטים לא יבואו, באתר "החברים של ג'ורג'", ‏6 במאי 2020.
פטסי רדי

נשיא מדינת ישראל
ראובן ריבלין מארח את פטסי רדי שביקרה בישראל במסגרת האירועים לציון 100 שנים לשחרור באר שבע על ידי כוחות אנזא"ק, אוקטובר 2017
דיים פטריסיה לי "פטסי" רדי (באנגלית: Patricia Lee "Patsy" Reddy;‏ נולדה ב-17 במאי 1954) היא עורכת דין ודירקטורית ניו זילנדית, שכיהנה מספטמבר 2016 ועד ספטמבר 2021 בתפקיד המושלת הכללית של ניו זילנד.
ראשית חייה

פסטי רדי נולדה בעיירה מטמטה (Matamata) שבאי הצפוני של ניו זילנד. היא בתם של ניל ויליאם וקתרין מרג'ורי "קיי" רדי, שניהם אנשי חינוך. שלושה מאבות אבותיה עזבו את אירלנד והיגרו לקנדה, אוסטרליה וניו זילנד. בת דודה רחוקה שלה, הזמרת הלן רדי, הייתה צאצאית של הענף האוסטרלי של המשפחה. פטסי רדי גדלה בעיירות טה אקאו ומינגנוי שבחבל ואיקטו עד אשר משפחתה עברה לעיר המילטון שמדרום לאוקלנד כאשר מלאו לה שש שנים, שם היא התחנכה בבית הספר היסודי הילקרסט, בחטיבת הביניים פיצ'גרוב ובבית הספר התיכון לבנות של המילטון.
ב-1976 היא סיימה את לימודי התואר הראשון במשפטים באוניברסיטת ויקטוריה שבולינגטון וב-1979 היא סיימה לימודי תואר שני במשפטים בהצטיינות.