stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
End Game
הצלחה מסחרית

השיר הגיע למקום ה-18 במצעד הבילבורד הוט 100 ובכך היה לשיר השלישי מאלבומה Reputation, שנכנס לעשרים הגדולים במצעד. בנוסף הוא גם היה השיר ה-55 שלה להיכנס ל-40 הגדולים במצעד. אך בשבוע שלאחר מכן הוא ירד למקום ה-30. במצעד 40 שירי המיינסטרים השיר הגיע למקום העשירי ולמקום ה-16 במצעד 40 השירים למבוגרים. במצעד השירים הקצביים השיר הגיע למקום ה-25 בלבד.
בקנדה הוט 100 השיר הגיע בשיאו למקום ה-11 ולמקום ה-17 במצעד במצעד ה-CHR/Top 40.
במצעד הסינגלים האוסטרלי השיר לא זכה להצלחה כאשר הגיע בשיאו למקום ה-36 בלבד. גם בהממלכה המאוחדת השיר לא זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-49 בלבד.
פרסים ומועמדויות

| שנה | טקס | קטגוריה | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018 | פרסי בחירת הנוער | שיתוף הפעולה של השנה | מועמדות |  |
| 2019 | פרסי BMI | שיר השנה | זכייה |  |
| 2019 | פרסי BMI | ההוצאה לאור של השנה | זכייה |  |
| 2019 | פרסי BMI לונדון | שיר הפופ של השנה | זכייה |  |
הופעה

סוויפט ושירן הופיעו עם השיר לראשונה במהלך פסטיבל ג'ינגל בול מטעם iHeartRadio. בהמשך הופיעה הזמרת עם השיר בסיבוב ההופעות לקידום האלבום ללא הקטעים של שירן ופיוצ'ר בשיר.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2017–2018)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2017–2018)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2017–2018)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2017–2018)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 36 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 68 |  |
|  אל סלוודור | מוניטור לטינו | 14 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 18 |  |
|  ארצות הברית | מצעד 40 שירי המיינסטרים | 10 |  |
|  ארצות הברית | מצעד 40 השירים למבוגרים | 13 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים הקצביים | 25 |  |
|  ארצות הברית | מצעד הדאנס/מיקס שואו איירפליי | 18 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 49 |  |
|  הפיליפינים | בילבורד הפיליפינים | 84 |  |
|  הרפובליקה הדומיניקנית | מוניטור לטינו | 9 |  |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 19 |  |
|  ונצואלה | רקורד ריפורט | 95 |  |
|  יוון | IFPI Greece | 35 |  |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | – |  |
|  ישראל | מדיה פורסט TV | 1 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 2 |  |
|  ניקרגואה | מוניטור לטינו | 17 |  |
|  סלובקיה | ČNS IFPI | 64 |  |
|  סקוטלנד | מצעד הסינגלים הסקוטי | 54 |  |
|  פולין | ZPAV | 52 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 81 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 8 |  |
|  צ'כיה | ČNS IFPI | 63 |  |
|  צרפת | SNEP | 130 |  |
|  קולומביה | נשיונל-רפורט | 84 |  |
|  קוסטה ריקה | מוניטור לטינו | 6 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 11 |  |
|  קנדה | CHR/Top 40 | 17 |  |
|  קנדה | Hot AC | 30 |  |
|  רומניה | מצעד השירים הרומני | 84 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2018)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2018)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2018)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2018)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אל סלוודור | מוניטור לטינו | 77 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | – |  |
|  ארצות הברית | מצעד 40 שירי המיינסטרים | 46 |  |
|  ארצות הברית | מצעד 40 השירים למבוגרים | 50 |  |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | פלטינה | 70,000 |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה | 1,000,000 |
| ברזיל (Pro-Música Brasil) | זהב | 20,000 |
| הממלכה המאוחדת (BPI) | כסף | 260,000 |
| נורווגיה (IFPI Norway) | פלטינה 2× | 120,000 |
| קנדה (Music Canada) | פלטינה | 80,000 |
 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 10 בנובמבר 2017 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | ביג משין |  |
| צרפת | 14 בנובמבר 2017 | רדיו להיטים עכשוויים | ביג משין |  |
| ארצות הברית | 3 בדצמבר 2017 | רדיו להיטים עכשוויים | ביג משין |  |
| אוסטרליה | 12 בינואר 2018 | רדיו להיטים עכשוויים | ביג משין |  |
| הממלכה המאוחדת | 26 בינואר 2018 | רדיו להיטים עכשוויים | ביג משין |  |
SVT1

| --- | --- |

סמליל הערוץ מאז 2016
 פרטי הערוץ
 מדינה:  שוודיה
 תאריך השקה:  4 בספטמבר 1956
 בעלות:  תאגיד השידור השוודי
 שפה:  שוודית
 משרד ראשי:  סטוקהולם 
 פורמט תמונה:  SDTV), 576i), מאז 1956- HDTV), 720p) מאז 2010-
 http://www.svt.se/
 
SVT1 הוא ערוץ טלוויזיה שוודי הנמצא בבעלות השידור הציבורי של שוודיה, תאגיד השידור השוודי. לערוץ גם ערוצי אחות, SVT2, SVT24, SVTK ו-Barnkanalen. ב-2018 היה לערוץ רייטינג ממוצע של 24.5% ובכך היה לנצפה ביותר במדינה. הערוץ משדר באפיק 1.
היסטוריה

שידורי הטלוויזיה בשוודיה הושקו רשמית ב-4 בספטמבר 1956 עם השקת ערוץ Radiotjänst TV, שלאחר שנה שינה את שמו ל-Sveriges Radio TV. השקתה של רשת הטלוויזיה השנייה, TV2, הובילה את הערוץ לשנות את שמו ל-TV1 ב-1969. הערוץ החל לשדר בצבע בשנת 1970, עוד בטרם שתי הרשתות עברו לניהול המשדר הציבורי ב-1 ביולי 1979.
כדי לעודד את התחרות בין שני הערוצים, הערוץ מיתג את עצמו מחדש כ"Kanal 1" (בתרגום: ערוץ 1) ב-1 ביולי 1987, כשכל תוכניות האולפן של הערוץ, הופקו בסטוקהולם, כולל החדשות והאקטואליה. התחרות הגוברת עם הערוצים המסחריים, כולל ערוץ TV4, הובילה לשינוי שם הערוץ ל-SVT1, תוך הפקת תוכניות חדשות מכל רחבי המדינה.
ב-2001 הוחלט לנסות להפוך את הערוץ לנצפה ביותר בשוודיה, במקום ערוץ SVT2. במסגרת המהלך, עברה התוכנית הפופולרית, "Report" לערוץ. בזמן שתוכנית אחרת עברה לרשת השנייה.
לוח שידורים

בימי חול, יום שידור רגיל מתחיל עם תוכנית הבוקר "בוקר טוב שוודיה" (Gomorron Sverige), ואחריה שידורים חוזרים וסרטים תיעודיים לאורך כל היום, יחד עם ספורט בשידור חי. לוח השידורים של הערב לרוב משודר בין 5 בערב עד חצות עם מהדורה מרכזית בת 25 דקות ב-7:30 בערב, וזאת לאחר מבזקים ומגזינים קצרים בשעה 6. בלילה משודרות תוכניות בשידור חוזר.
ציר זמן

1956-1969 : בתחילה היה ידוע הערוץ כ"Radiotjänst TV", אם כי נהוג היה לקרוא לערוץ "הטלוויזיה", וזאת בשל העובדה כי הוא היה הערוץ השוודי היחיד.
1969-1979 : כאשר ערוץ שני הושק בדצמבר 1969, שונה שם הערוץ ל-"TV1". שנה מאוחר יותר החלו השידורים בצבע.
1980-2001 : TV1 ו-TV2, הפכו לחלק מהמשדר הציבורי Sveriges Television בשנת 1980. החברה החדשה החלה להשתמש בסמליל חדש, דומה בחלקו הגדול לשתי הרשתות.
2001-2008 : בשנת 2001 מותג מחדש הערוץ, עם סמליל חדש שכולל כוכב. הסמליל של SVT כלל ריבוע כתום עם הספרה "1" לצד הכוכב. כל שידורי הערוץ עברו למסך רחב בשנת 2007.
2008-2012 : SVT1 עבר עוד מיתוג מחדש ב-25 באוגוסט 2008.
גלריה

סמליל הערוץ בין 1980-2001
סמליל הערוץ בין השנים 2010-2012
סמליל הערוץ בין השנים 2012-2016
סמליל גרסת ה-HD בין השנים 2012-2016
סמליל גרסת ה-HD מאז 2016
ראו גם

Anno 1790
IFA H6

| --- | --- |

IFA H6
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Kraftfahrzeugwerk „Ernst Grube“ Werdau
 שנות ייצור:  1952–1959
 הרכבה:  מזרח גרמניה מזרח גרמניה
 מודל קודם:  פומאג 
 סיווג:  משאית
 מרכב:  מנוע קדמי, הנעה אחורית
 פלטפורמה:  IFA H6 המבוססת על מסגרת סולם פרופיל U רגיל
 אורך:  8,000 מ"מ
 רוחב:  2,500 מ"מ
 גובה:  2,600 מ"מ
 משקל:  6,650 ק"ג
 בסיס גלגלים:  4,500 מ"מ (גרסת בסיס גלגלים ארוך)
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, 9,036 סמ"ק המפיק 120 כ"ס (מנוע דיזל מסוג "IFA EMaW 6-20")  6 צילינדרים, 9,840 סמ"ק המפיק 150 כ"ס (מנוע דיזל)  6 צילינדרים, 9,840 סמ"ק המפיק 190 כ"ס (מנוע דיזל)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות, לא מסונכרנים
 מהירות מרבית:  54 קמ"ש
 
IFA H6 היא סדרת משאיות מתוצרת יצרנית הרכב Kraftfahrzeugwerk „Ernst Grube“ Werdau (גר'), אשר יוצרה בגרמניה המזרחית במפעל בעיר ורדאו בין השנים 1959–1952.
מסיבות פוליטיות לא פותחו משאיות דור המשך של דגם "IFA H6", בכדי למנוע תחרות עם תוצרת ברית המועצות.
"IFA H6"

אב טיפוס יוצר בשנת 1951.
יוצרו כ-7,500 יחידות.
"IFA H6" יוצרה ב-2 גרסאות של בסיס גלגלים: עם בסיס גלגלים ארוך (H6), ובגרסאות בסיס גלגלים קצר (H6Z).
אוטובוס "IFA H6B" התבסס על רכיבי דגם המשאית "IFA H6".
בלמים: כל הגלגלים מגיעים עם בלמי תוף הפועלים בצורה פנאומטית.
מצמד יבש עם דיסק אחד מעביר את המומנט מהמנוע לתיבת הילוכים לא מסונכרנת עם חמישה הילוכים עם הילוכים.
מתלים: לדגמי "IFA H6" סרנים קדמיים ואחוריים על מתלי עלים, כאשר האחורי הוא סרן חי.
צמיגים: צמיגים בגודל 12–20 אינץ', הצמיגים האחוריים הם צמיגים תאומים.
"IFA H6" > מנועים

מרבית הדגמים נמכרו עם מנוע מקורר מים 6-צילינדרים מסוג "IFA EMaW 6-20" עם נפח של 9,036 סמ"ק המפיק 120 כ"ס. הפיתוח נמשך עם מנוע 9,840 סמ"ק המפיק 150 כ"ס. מנוע זה היה זמין מוקדם יחסית, אך תיבת ההילוכים לא עמדה בביצועיו, ולכן היה צורך לגנוז את המנועים. מאז שהפכו תיבות הילוכים מחוזקות לזמינות, הותקן במשאיות מנוע 150 הכ"ס. במפעל מנועי הדיזל שונבק ("Traktorenwerk Schönebeck" (גר')) פותחה יחידת "6VD14.5 / 12-1SRW" עם מנוע המפיק 190 כ"ס על בסיס מנוע H6, המיועד לבנייה מכונות חקלאיות. מכיוון שממדי המנוע היו דומים מאוד למקור, צוידו משאיות רבות בהתקנה מאוחרת במנוע 190 כ"ס.
גלריה

דגם "IFA H6"
דגם "IFA H6"
דגם "IFA H6"
דגם "IFA H6"
דגם "IFA H6" דגם "495"
דגם "IFA H6"
דגם "IFA H6" - אמבולנס מכון רנטגן נייד של הצלב האדום הגרמני (German Red Cross (אנ'))
הערות שוליים

↑  יצרן Kraftfahrzeugwerk „Ernst Grube“ Werdau  archiv.sachsen.de/archiv/bestand
↑  Oswald, Werner (ed.): Kraftfahrzeuge der DDR, (2nd ed.), Motorbuch-Verlag, Stuttgart 2000, ISBN 3-613-01913-2, p. 184 (גרמנית)
↑  דגם "IFA H6" - תמונה flickr.com/photos
↑  דגם "IFA H6" - תמונה shutterstock.com/search/ifa+h6
אלפא 15 HP

| --- | --- |

ALFA 15 HP
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  אלפא רומיאו (בשנת 1911 חברת "אלפא רומיאו" הייתה קרויה "A.L.F.A.")
 שנות ייצור:  1911–1913
 הרכבה:  איטליה איטליה
 מודל קודם:  אלפא 12 HP
 מודל אחריו:  ALFA 15/20 HP (אנ')
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout
 אורך:  3,780 מ"מ
 רוחב:  1,400 מ"מ
 משקל:  920 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,920 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, בטור, 2 שסתומים לכל צילינדר, 2,413 סמ"ק המפיק 24 כ"ס ב-2,400 סל"ד, יחס דחיסה 4.2:1
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות
 מהירות מרבית:  95 קמ"ש
אלפא 15 HP (באיטלקית: Alfa 15 HP) היא מכונית משפחתית בסגנון מכונית עידן פליז בתצורת טורפדו - קבריולה, אשר יוצרה על ידי חברת אלפא רומאו האיטלקית (בשנת 1911 חברת "אלפא רומיאו" הייתה קרויה "A.L.F.A.") אשר יוצרה בין השנים 1911–1913.
סך הכול יוצרו 100 יחידות.
"אלפא 15 HP"

דגם פתוח לחלוטין
4 מושבים נפרדים
4 גלגלים סימטריים
מערכת היגוי - מימין
הצתה -מגנטו
מנוע בנזין
מנוע קדמי - אנכי אורכי, בלוק ראשי קבוע ברזל יצוק
מנוע הנעה אחורית
מאייד יחיד
בלמים: קדמיים - בלמי תוף מכניים, אחוריים - אין
מיתלים - חזית: סרן קשיח, קפיץ עלים אליפטיים חצי-אליפטיים. אחורי: קפיץ עלים רבעוניים וחצי אליפטיים
2 גלגלים רזרביים - מאחור
מחיר היחידה באיטליה (1911-1913) עמד על 9,500 לירה איטלקית
גלריה

"אלפא 15 HP"
"אלפא 15 HP" - מבט לתא הנהג
"אלפא 15 HP"
"אלפא 15 HP"
ראו גם

אלפא רומיאו
הערות שוליים

↑  "אלפא 15 HP" traumautoarchiv.de/html/4723
↑  דגם "אלפא 15 HP" museoalfaromeo.com/en-us/collezione/Pages/A-L-F-A--15-HP-Corsa
↑  "אלפא 15 HP" - תמונה flickr.com/photos/dgk_88/41866040202
תמר גולן

| --- | --- |

ד"ר גולן באירוע יציאה של משלחת סטודנטים בדרכה לאפריקה, 2010
 לידה:  18 בדצמבר 1933 חיפה, פלשתינה (א"י) 
 התאבדה:  30 במרץ 2011 (בגיל 77) חיפה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי שדה יהושע (כפר סמיר) 
 השכלה:  אוניברסיטת קולומביה 
 
תמר גולן (18 בדצמבר 1933, חיפה – 30 במרץ 2011, חיפה) הייתה עיתונאית, דיפלומטית ואשת אקדמיה ישראלית, חוקרת מדינות אפריקה. כיהנה כשגרירת ישראל באנגולה בשנים 1994–2001, ככתבת ב"מעריב" ובכלי תקשורת נוספים וכמרצה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
בעקבות המעורבות החשאית שלה בפעילויות מדיניות מחוץ לישראל, יש שסברו כי היא סוכנת מוסד, אך בראיון איתה גולן הכחישה זאת.
ביוגרפיה

נולדה וגדלה בחיפה. כנערה הייתה פעילה בקן "השומר הצעיר" בעיר ולמדה בבית הספר "חוגים". שירתה בצה"ל בגרעין נח"ל, ובשנת 1953 עברה לגור בקיבוץ להב, שם פגשה את אביהו גולן ונישאה לו. בני הזוג גולן יצאו לאתיופיה בשנת 1961, בשליחות של משרד החוץ, כדי ללמד שם במכללה. בזמן שהותם שם נהרג אביהו גולן בתאונת דרכים.
גולן יצאה לניו יורק בשליחות הסוכנות היהודית. שם סיימה לימודי דוקטורט במשפט וממשל באוניברסיטת קולומביה היוקרתית, עם התמחות באפריקה.
בתום מלחמת ששת הימים מונתה לשליחת העיתון "מעריב" באפריקה, ולתקופה קצרה גם כשליחת "על המשמר". באותה תקופה גם שידרה בעבור גלי צה"ל, וכן שימשה כשליחת הבי-בי-סי והשבועון הלונדוני "האובזרבר". בשנות ה-70 עברה לפריז ושם שימשה ככתבת "מעריב". בפריז הייתה מקושרת לפעילים פוליטיים ולפעילי זכויות אדם מכל העולם. באחת משליחויותיה העיתונאיות נסעה לסוריה.
במקביל לעבודתה העיתונאית, סייעה למערכת הביטחון והעבירה מידע על מדינות אפריקה, בין היתר מידע שאספה במהלך פגישותיה כעיתונאית עם מנהיגי היבשת. בתקופה בה התגוררה בפריז סייעה במאמצים להשיג מידע על גורלו של רון ארד, ואף קיבלה על כך עיטור באופן רשמי.
בשנת 1994 מונתה לשגרירה הראשונה של ישראל באנגולה ושימשה בתפקיד כשבע שנים. בסיום כהונתה כשגרירה חזרה לאנגולה, לבקשת נשיא הרפובליקה, כדי לסייע בכינון הוועדה הלאומית ללוחמה במוקשים, וזאת כמומחית מטעם האו"ם.
כשסיימה את שליחותה חזרה להתגורר בקיבוץ להב והייתה פעילה בולטת של ארגון מחסום ווטש. היא הייתה מיוזמי הקמת התוכנית לימודי אפריקה במחלקה לפוליטיקה וממשל באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בשנת 2009 ייסדה את מרכז אפריקה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, מרכז רב תחומי העוסק בקידום מחקר, הוראה, שיתופי פעולה אקדמיים, כנסים ואירועי תרבות ופרויקטים חברתיים והתנדבותיים ביבשת. המרכז כיום נקרא ע"ש תמר.
לאחר שבריאותה התדרדרה, שמה קץ לחייה ב-30 במרץ 2011 בחדר בית מלון בחיפה והובאה למנוחות בבית העלמין שדה יהושע בחיפה. במכתב אותו השאירה כתבה כי היא עייפה מלהרגיש כמו דון קישוט לנוכח ”המציאות ההופכת את העם שלנו והמדינה שלנו למפלצת נוראית של כיבוש אכזרי, וחלקים בעלי אופי פשיסטי”, ולנוכח המצב בחוף השנהב ובאנגולה.
חיים אישיים

תמר גולן הייתה נשואה לאביהו גולן, אותו הכירה בקיבוץ להב בעת שהתגוררה שם. אביהו גולן נהרג לנגד עיניה מפגיעה של משאית צבאית באתיופיה. מאז לא נישאה, אולם נטען שניהלה קשרים רומנטיים אחדים. אחד מהם, שגולן אישרה את קיומו בספר שכתבה, היה עם שגריר ניגריה בקונגו, בנו של אמיר מוסלמי, בשם כבירו. היא נאלצה לעזוב את קונגו ולהיפרד ממנו, לאחר שחלתה כתוצאה מניסיון הרעלה שנועד לחבל בקשר, והצליח. כמו כן ניהלה גולן רומן סודי עם מי שהיה המפקד הכללי של צבא מצרים, הגנרל מוחמד עבד אל-ע'ני אל-גמאסי, לאחר שהודח מתפקידו כשר המלחמה בידי הנשיא אנואר סאדאת. אנשי המודיעין הישראלי והמודיעין המצרי ידעו על הקשר האינטימי עם הגנרל המודח, אך לא התערבו בכך.
דמותה הייחודית

תמר גולן הייתה עיתונאית יוצאת דופן במידה רבה, ופעילותה העיתונאית חרגה פעמים רבות מהמקובל במקצוע. היא בלטה גם בהופעתה החיצונית, במסעותיה באפריקה כשהיא לבושה תמיד בלבן, מאז שבן-זוגה הראשון נהרג.
בנוסף לתואר הדוקטור שרכשה, היא העמיקה מאוד את ידיעותיה על ארצות אפריקה במהלך עבודה העיתונאית, ואף שימשה מומחית מטעם האו"ם. היא השתמשה בכישוריה האישיים כדי לבנות קשרים עם בעלי תפקידים רמי דרג, ולעיתים עשתה זאת תוך מעורבות אינטימית. עם זאת, לא ידוע על קשר קרוב שיצרה רק כדי להשיג ידיעה או לקדם אינטרס מדיני, ונראה שקשריה האינטימיים נבעו ממניעים רומנטיים אמיתיים.
בנוסף להיותה עיתונאית מדווחת, עסקה בפעילות מדינית, דיפלומטית, מודיעינית, הומניטרית ובפעולות ייעוץ לממשלות של מדינות היבשת; על פי עדותה, ניסתה ככל יכולתה להפריד בין התחומים, אך הודתה, שלא תמיד הצליחה בכך. פעילותה הייחודית כעיתונאית המעורבת רגשית במושא הדיווח עוררה שאלות אתיות באשר למידת ההשפעה של העיתונאי של המאורעות. לדוגמה, בשנת 2009 סיפרה שבזכות ידידותה עם חסן תוהאמי החלו להתקיים מפגשים חשאיים בין מנהיגים ישראלים למצריים, ואלו היו בין הגורמים שהביאו לביקורו ההיסטורי של נשיא מצרים אנואר סאדאת, ולהסכם השלום. מיד אחרי הביקור, הייתה בין העיתונאים הראשונים שביקרו ודיווחו מקהיר.
גולן ראתה עצמה כמחויבת בראש ובראשונה לרווחתם של בני אדם, וטענה שלשם כך ויתרה פעמים רבות על סיפורים עיתונאיים חשובים, במקרים שבהם פרסום הסיפור עלול היה לפגוע בפעילותה ההומניטרית. למשל: עיסוקה למען פירוק שדות מוקשים, שגרמו לנפגעים רבים, בעיקר ילדים. ובנוסף לכל אלה, שימשה כשגרירה במשך תקופה ארוכה מהמקובל; ולאחר שסיימה את תפקידה הדיפלומטי, המשיכה לפעול באותה מדינה בתחום הומניטרי, וללא קשר למדינת ישראל.
ספריה

שחור-לבן, לבן-שחור: ראשי פרקים באפריקה של ימינו, סדרת אוניברסיטה משודרת, בהוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1988
אפריקה, אפריקה, הוצאת דומינו, 1988 (עם אמנון דנקנר)
גורילות ודיפלומטיה, הוצאת עם עובד, 2006 (עם ד"ר תמר רון)
הערות שוליים

↑  יורם פרי, דיפלומטיה ותקשורת: מי מוביל את מי? (עמ' 22), אוניברסיטת תל אביב, ‏12 ביוני 2006
1 2 3  יוסי מלמן, רציתי לשנות את העולם, באתר הארץ, 7 ביוני 2006
↑  תמר גולן, מליאופולדוויל עד קינשאסה, על המשמר, 15 בספטמבר 1967
↑  עתונאית ישראלית גורשה מניגריה, למרחב, 12 באוגוסט 1970
↑  סופרת "מעריב" סייעה באירגון פגישת רבין - נשיא חוף השנהב, מעריב, 6 בפברואר 1977
↑  רפי מן, תמיד על המשמר, באתר העין השביעית, 3 באפריל 2011
↑  יוסי מלמן, מלחמות ישראל באנגולה, באתר הארץ, 2 בינואר 2002
↑  יוסי מלמן, רציתי לשנות את העולם, באתר הארץ, 7 ביוני 2006
↑  יעל געתון, חוקרת אפריקה תמר גולן שמה קץ לחייה; "הגוף בגד בה, היא לא יכלה", באתר הארץ, 1 באפריל 2010
↑  "מודלים של השפעה ושיתוף פעולה", מאת יורם פרי, בתוך רב שיח מטעם מכון פרס לשלום ואוניברסיטת תל אביב
↑  אבי מורגנשטרן, שם הרי גולן, מעריב, 19 בינואר 1987
↑  דב אלפון, הרפתקאות בג'ונגל, כותרת ראשית, 1 ביוני 1988
↑  היועצת והשגרירה, באתר הארץ, 24 ביוני 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297569505171  BnF: cb15540488w (data)  ISNI: 0000 0001 0969 6786  LCCN: n85258380  NTA: 382719530  SUDOC: 081375255  ULAN: 500483368  VIAF: 262318507   WorldCat (עם VIAF): 262318507
סטימסון סקורצ'ר

| --- | --- |

Stimson Scorcher, שנת 1976
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Barry Stimson
 שנות ייצור:  1976–1980
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 סיווג:  תלת אופן
 משקל:  250 ק"ג (ריק)
 בסיס גלגלים:  2,265 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 848 סמ"ק  4 צילינדרים, 1,275 סמ"ק
 מהירות מרבית:  110 קמ"ש (מנוע 848 סמ"ק)
 קשר:  אוסטין מיני (אנ') (שלדה, מנוע, תמסורת)
 מעצב:  Barry Stimson
"סטימסון סקורצ'ר"
סטימסון סקורצ'ר (באנגלית: Stimson Scorcher) הוא רכב תלת גלגלי, פתוח לחלוטין, שתוכנן ונבנה על ידי מעצב הרכב Barry Stimson אשר יוצר בין השנים 1976–1980 בבריטניה.
"סטימסון סקורצ'ר"

יוצרו 30 יחידות.
מלפנים 2 גלגלים, מאחור 1 גלגל
גוף הדגם עשוי מפיברגלס, גוף סיבי הזכוכית הותקן על גבי שלדת מסגרת צינורית מפלדה.
רכב פתוח לחלוטין.
3 מושבים (בטור).
הנוסע השלישי לא היה צריך לחבוש קסדת ריסוק מכיוון שהדגם הוגדר כשילוב של אופנוע לצד רכב (לפי החוק בבריטניה).
המעצב בארי סטימסון יעץ ליושבי הסקורצ'ר לחבוש קסדות מכיוון שהרכב יכול היה להגיע למהירות 161 קמ"ש.
שלדה מתוצרת "אוסטין מיני" (אנ').
הדגם הונע על ידי מנוע "אוסטין מיני" (אנ').
מנוע קדמי.
מנוע בנזין.
סוג הנעה: הנעה קדמית.
תיבת הילוכים מתוצרת "אוסטין מיני" (אנ').
צמיג רזרבי.
מחיר היחידה בשנת 1976 החל מ-385 לירה שטרלינג (בבריטניה).
הערות שוליים

↑  "סטימסון סקורצ'ר" smallcarsclub.com/catalog/stimson/stimson-scorcher
↑  Payne, Elvis (2013), The A–Z of Three-Wheelers: A Definitive Reference Guide, Nostalgia Road, ISBN 978-1-908347-16-9
↑  "סטימסון סקורצ'ר" 3wheelers.com/stimson
↑  Rees, Chris (2013), Three-Wheelers A–Z:The Definitive Encyclopaedia of Three-Wheeled Vehicles from 1940 to Date, Quiller Print, ISBN 978-0-9926651-0-4
↑  "סטימסון סקורצ'ר", שנת 1976 unusual-cars.com/model-of-the-car-stimson-scorcher-1976
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "סטימסון סקורצ'ר".
היה היה - האדם

| --- | --- |

צילום מסך מתוך אחד מפרקי הסדרה
 שיר הנושא:  "טוקטה ופוגה ברה מינור" מאת יוהאן סבסטיאן באך
 סוגה:  הנפשה, חינוכי, קומדיה, ילדים
 יוצרים:  אלבר בארייה 
 בימוי:  אלבר בארייה 
 ארץ מקור:  צרפת צרפת
 שפות:  צרפתית (הסדרה דובבה לשפות נוספות, ביניהן עברית)
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  26
 תוכנית המשך:  היה היה - החלל, היה היה - הממציאים, היה היה - ההרפתקנים, היה היה - האמריקות, היה היה - החיים, היה היה - כדור הארץ 
 הפקה
 חברת הפקה:  פרוסידיס טאצונוקו הפקות
 מוזיקה:  מישל לגראן
 אורך פרק:  כ-26 דקות
 שידור
 רשת שידור:  France 3
 רשת שידור בישראל:  הטלוויזיה החינוכית ערוץ לוגי (שידורים חוזרים)
 תקופת שידור מקורית:  30 בספטמבר 1978 – 14 באפריל 1979
 תקופת שידור בישראל:  5 בדצמבר 1979 – 1982
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
הָיֹה הָיָה - האדם (בצרפתית: Il était une fois... l'homme) או בשם ההפצה בישראל, הָיֹה הָיָה, היא סדרת הנפשה צרפתית לילדים, אשר הופקה על ידי חברת ההפקות הצרפתית "פרוסידיס" שבבעלות אלבר בארייה, יוצר ובמאי הסדרה. הסדרה מלמדת היסטוריה באמצעות הומור, כאשר היא הראשונה מתוך שמונה סדרות בזיכיון "היה היה".
הסדרה שודרה לראשונה בצרפת בערוץ France 3 החל מ-30 בספטמבר 1978 עד 14 באפריל 1979. בישראל הסדרה שודרה לראשונה בדיבוב עברי בטלוויזיה החינוכית בדצמבר 1979 עד 1982, ושודרה לאחר מכן בשידורים חוזרים. 
לסדרה הופקה עונה אחת בלבד הכוללת 26 פרקים באורך 26 דקות.
נעימת הפתיחה של הסדרה היא הטוקטה ופוגה ברה מינור של יוהאן סבסטיאן באך.
תוכן ועלילה

הסדרה היה היה - האדם עקבה אחר ההיסטוריה של העולם המערבי מהמפץ הגדול ועד למלחמת העולם השנייה. פרקה האחרון של הסדרה אף סיפר על העתיד - כיצד ייראה העולם בעוד שנים רבות: כמה אנשים יחיו בו וכמה משאבים יישארו בו. הסיפור החינוכי מלווה לרוב בקטעים משעשעים שמבוצעים על ידי הדמויות.
כל המאורעות סופרו באמצעות מעקב אחר הדורות השונים של דמויות קבועות. אחת הדמויות הייתה השעון שהופיע מדי פעם בפינת המסך וסימן את השנה עליה מסופר. לשעון היו עיניים והבעות פנים ולעיתים הוא אפילו השתתף באופן פעיל בהתרחשות. בעוד שכל פרק מספר על תקופה אחרת, בכל תקופה מופיעות אותן דמויות כשהן מתואמות לאנשים הנוכחים באותה התקופה. לדוגמה: הזקן החכם היה תמיד בכל פרק ממציא, גאון, פילוסוף או רופא. כמה מהדמויות הראשיות הופיעו גם בתפקיד דמויות היסטוריות בסדרה. למשל, הבריון הרע הופיע בתפקיד גוליית, הנער הטוב בתפקיד דוד, הזקן החכם בתפקיד שלמה המלך וכדומה.
דמויות

הסדרה "היה היה" מציגה את ההיסטוריה של האנושות מנקודת מבט של חבורה/משפחה/שבט המורכבת ממספר דמויות המייצגות טיפוסי אנשים שונים:
הזקן החכם (Maestro) - משמש כראש השבט, ככהן דת, כיועץ לשליט, כממציא וכמדען, פילוסוף או רופא. הזקן הוא בעל זקן לבן ארוך שמכסה את כל גופו ולפעמים הוא בעל נטיות לפיזור וישנוניות. הוא מתואר כחכם וטוב לב. לכל פרק בתוכנית יש את ה'זקן החכם' של אותה התקופה והוא מייצג במידה רבה את החכמה, הקדמה, ואת התבונה האנושית. בדרך כלל כשנפטר הזקן החכם הדבר מביא לצער ולכאב של הדמויות המבכות את פטירתו.
הנער הטוב, האמיץ והיפה, פייר (Pierre) - מייצג את הדמות של האדם הטוב, בדרך כלל מתוארת התבגרותו מילדות עד להיותו אדם בוגר אך צעיר (הוא בדרך כלל מוצג החל מילד ועד לסביבות שנות ה-20 לחייו).
השמנמן (le Gros) - חברו של הנער הטוב. אדם גדל-גוף, בעל שיער ג'ינג'י וכוח פיזי רב. הוא לעיתים קצת מגושם, אך הוא חזק מאוד. לרוב כוחו מוגזם מאוד, למשל: כאשר מכים אותו בחרב הוא לא נפגע. הוא בדרך כלל מגן על חברו, הנער הטוב, ועל חברותיהם, מפני צמד הבריונים הרעים.
האשה הטובה, פיירט (Pierrette) - אשה בלונדינית, שמשמשת מושא אהבתו/אשתו של הנער הטוב.
הילד הטוב, דוֹדוֹ - בנם של פייר ופיירט.
הרשע הגדול (le Teigneux) - בריון גדל גוף שנהנה להציק לאחרים ולתקוף אותם. הוא חזק, אך השמנמן הג'ינג'י חזק ממנו. לעיתים קרובות הוא בעל סמכות או תפקיד פיקודי: קפטן, מפקד, אדון, אציל או מלך.
הרשע הקטן (le Nabot) - חברו של הבריון הגדול, חלש וקטן, אך תככן וערמומי. בעל צחקוק זדוני. ידוע בישראל גם בכינוי "הגמד הרשע" ו"הג'ינג'י הקטן". שתי דמויות הרשעים מייצגות את הצדדים האנושיים הרעים כמו אכזריות, רודנות, תאוות כוח ותאוות בצע, ומגלמים דמויות כמו רודנים, ברונים ואצילים אכזריים, נוכלים, או חלק מהמון ראקציונרי (למשל בהמצאת הרכבת בפרק 23). לעיתים קרובות הרשע הקטן יהיה שווה או נחות לרשע הגדול: יועץ, חבר, משרת או עוזר.
השעון - מציג את התאריך (שנה, חודש) בו האירועים מתרחשים. לעיתים בעל אופי משל עצמו ומגיב בהתאם למתרחש. לדוגמה, הוא לעיתים מתלונן, כאשר הזמן מואץ שנים רבות מדי קדימה או שהוא בוהה במסך כאשר משהו מעניין מתרחש.
מדבבים בעברית

בימוי הדיבוב העברי נעשה על ידי מוטי ברכאן וסימון דוויק.
עזרא הס - איש חכם
בני הנדל - קריינות / שעון / שמן
מאיר שטיין - פייר
יעקב בוך - "הבריון"
יצחק נוי - "הגמד"
בלה גולדברג - פיירט / פסי / דמויות נשיות / דודו / ילדים
מוטי ברכאן - דמויות שונות
שידור

הסדרה שודרה במקור ב-1978 בערוץ הצרפתי France 3. בישראל שודרה הסדרה לראשונה בדיבוב לעברית בטלוויזיה החינוכית מדצמבר 1979 עד 1982, כאשר זאת הסדרה הראשונה ששודרה בצבע בערוץ. לאחר מכן הסדרה שודרה בשידורים חוזרים בערוץ, ובהמשך היא שודרה בערוץ לוגי ב-HOT. ביולי 2014 החלה הסדרה להיות משודרת בעיבוד דיגיטלי מחודש בחינוכית.
בנוסף לצרפת וישראל, הסדרה שודרה במדינות נוספות בעיקר באירופה, ביניהן בריטניה, בלגיה, קנדה, ספרד, איטליה, יפן, נורווגיה, הולנד, שוודיה ושווייץ. כמו כן היא הופצה ב-DVD. אך בארצות הברית הסדרה לא הופצה והיא אינה מוכרת שם כלל.
פרקים

בריאת העולם (מעידן האדן עד לתקופת הפליסטוקן התיכונה)
האדם הניאנדרטלי
הקרו-מניון
הסהר הפורה (מהתקופה הנאוליתית עד תקופת הברזל)
הקיסרות הראשונה (מתקופת הברונזה עד לתקופה ההלניסטית)
תקופתו של פריקלס (יוון העתיקה)
שלום נוסח רומי (רומא העתיקה)
עליית האסלאם (235–732)
בית קרל (235–843)
תקופת הוויקינגים (790–1096)
בוני הקתדרלות (1090–1291)
מסעות מרקו פולו (1190–1298)
מלחמת מאה השנים (1300–1452)
המאה ה-15
תור הזהב של ספרד (1450–1588)
אנגליה בימי אליזבת' (1530–1620)
תור הזהב במחוזות המאוחדים (1566–1620)
תקופתו של לואי ה-14 (1680–1789)
תקופתו של פטר הגדול (המאה ה-18)
המאה של המאורות הגדולים (המאה ה-18)
אמריקה (1620–1861)
המהפכה הצרפתית (1789–1812)
אביב העמים (המאה ה-19)
התקופה היפה בצרפת (La belle époque)‏ (1894–1920)
השנים העליזות (1909–1945)
היה יהיה...