stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מונא חוא
ביוגרפיה

חוא נולדה בחיפה בשנת 1989. בילדותה למדה במגמת תקשורת בבית ספר נזירות נצרת, לצד לימודי מוזיקה קלאסית בקונסרבטוריון בחיפה.
בשנת 2008 התפרסמה כשהשתתפה בביצוע גרסה ערבית לשיר "חבר ערבי", אשר היווה בעצמו מעין גרסת כיסוי של להקת באגו דאגו לשיר "American Boy" של אסטל וקניה וסט.
בשנת 2012, בשנה שסיימה את לימודיה בבית הספר למשחק בית צבי, לוהקה לתפקיד קטן בתור כלה בסרט הישראלי "להישאר בחיים" של הבמאי ערן ריקליס בו כיכב השחקן האמריקאי סטיבן דורף. שנה לאחר מכן, שיחקה בסרטו של האני אבו אסעד "עומאר" אשר היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
בשנת 2014 כיכבה בתור אחת הדמויות הראשיות בסדרה הקומית של ערוץ 1 "מי נתן לך רישיון?" שיצרו דניאלה דורון (שגם כתבה את הסדרה), טליה לביא ומיכל ויניק. בסדרה, היא גילמה את חנין, סדרנית בתחנת המוניות של אבא שלה, שהחלום שלה הוא לנהוג במונית. באותה שנה שיחקה בסדרת הדרמה הרפואית "מתים לרגע" של HOT, בתור ראניה, אחותה של אסמא (מאיסה עבד אלהאדי). שיחקה גם בסרט הדרמה-קומי "זינוק בעלייה" בתור מילנה.
בשנת 2015 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "פאודה" שיצרו אבי יששכרוף וליאור רז עבור Yes; גילמה את דמותה של אמאל חאמד, ארוסתו של באשיר, אחיו הקטן של אבו אחמד. באותה שנה השתתפה במחזמר "המלך ואני" בתפקיד טופ־טים, הנערה מבורמה.
בשנת 2016 הופיעה בתפקיד לילא, עורכת דין צעירה, בסרט הקולנוע "לא פה, לא שם" שכתבה וביימה מייסלון חמוד. על תפקיד זה זכתה בפרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
בשנת 2018 דיבבה בסרט האנימציה הנורווגי "המגדל" מאת הבמאי מאטס גרורוד שעלילתו מתרחשת במחנה הפליטים בורג’ אלברג’נה בביירות. הסרט היה מועמד לפרס לומייר לסרט האנימציה הטוב ביותר לשנת 2020.
בשנת 2019 הייתה השחקנית הראשית בסדרה "מונא", שעלתה בכאן 11, בבימוי אורי סיון ותסריט של מאיה הפנר. שיחקה גם בסרט הקצר "סיבות" בבימויה של רוקיה סבאח, ובסרט הדרמה של נג'ווא נג'אר "בין גן עדן לאדמה".
בשנת 2020 החלה לגלם את היבא אל-נאסר, חוקרת במח"ש בסדרת הדרמה המשטרתית "מנאייכ", המשודרת בערוץ כאן 11. שיחקה גם בסרט קצר בהפקה בריטית-פלסטינית "Nowhere" שם גילמה צעירה פלסטינית, שעוזבת את הגדה המערבית בחיפוש אחר אחיה האבוד, שהיא מקווה שיהווה את כרטיס הכניסה שלה לחיים חדשים. שיחקה גם בהמשך לצד עלא דקה בסרט הקצר "האישה מבר בלו" שביים וכתב ג'לאל מסארווה.
בשנת 2022 שיחקה בתור יסמין בסרט הדרמה "הפילגש" בבימויה של מעיין ריף. בהמשך, כיכבה בסרט הדרמה-קומי הבריטי-פלסטיני "סוף שבוע בעזה" (אנ') של הבמאי יליד נצרת - באסיל חליל; המגולל את סיפורם של אזרח בריטי (סטיבן מנגן) שמגיע לבקר את חברתו הישראלית-יהודייה, קרן, אותה מגלמת חוא, והשניים נאלצים לברוח למקום היחיד שלא התפשט בו וירוס קטלני, רצועת עזה.
בשנת 2023 שיחקה בתפקיד אורח בסדרת הנעורים שיצר סייד קשוע עבור כאן חינוכית ומכאן 33, "מדרסה", בתור המורה המחליפה אמירה פדילה. באותה שנה גילמה בסרט הפלסטיני הדובר אנגלית "A House in Jerusalem" את דמותה של נורית, וכיכבה בסרט הדרמה הירדני "Inshallah Walad" של הבמאי אמג'ד א-רשיד, בתור אלמנה המדמה היריון כדי להימנע מפשיטת רגל.
הערות שוליים

↑  מונא חווה מקבלת את פרס שחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בסרט "לא פה, לא שם". באתר יוטיוב
| פרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1990–1999 | מילי אביטל (1991) • אביטל דיקר (1992) • דבורה קידר (1993) • אורלי זילברשץ (1994) • אסתי זקהיים (1995) • דנה רז (1996) • אורלי פרל (1997) • אסי לוי (1998) • דליה פרידלנד (1999) |  |
| 2000–2009 | דלית קהן (2000) • לילי קוסאשווילי (2001) • מאיה מרון (2002) • ענת וקסמן (2003) • רונית אלקבץ (2004) • רבקה מיכאלי (2005) • רותם אבוהב (2006) • ענת וקסמן (2006) • אוולין הגואל (2008) • לבנה פינקלשטיין (2009) |  |
| 2010–2019 | רוזינה קמבוס (2010) • ריימונד אמסלם (2011) • עירית שלג (2012) • לאורה ריבלין (2013) • דאנה איבגי (2014) • דבורה קידר (2015) • רובא בלאל-עספור (2016) • מונא חוא (2017) • שירה האס (2018) • הדס בן ארויה (2019) |  |
| 2020 ואילך | שירה האס (2020) • ריימונד אמסלם (2021) • ג'ואנה סעיד (2022) • תיקי דיין (2023) • בת אל מוסרי (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007409274105171  LCCN: no2018124796  SUDOC: 204734568  VIAF: 4150516636303442353   WorldCat (עם VIAF): 4150516636303442353
הללויה (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  דני סירקין
 תסריט:  עודד רוזן
 שחקנים ראשיים:  ציון ברוך, טל פרידמן
 מוזיקה:  דוד קריבושי
 צילום:  עופר הררי
 מדינה:  ישראל 
 שיטת הפצה:  ישירות לווידיאו 
 הקרנת בכורה:  2003
 משך הקרנה:  52 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 דף הסרט ב־IMDb
 
הללויה הוא סרט טלוויזיה קומי ישראלי בכיכובם של ציון ברוך וטל פרידמן משנת 2003. הסרט, שהוקרן לראשונה במסגרת רצועת "ראשון בדרמה" של HOT, בוים על ידי דני סירקין על פי תסריט של עודד רוזן והפך לסרט פולחן. בשנת 2003 הוכתר הסרט כדרמת הטלוויזיה המצטיינת בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה והמשיך לזכייה באותה קטגוריה גם בטקס פרסי הטלוויזיה של האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה בשנת 2004. שודר לראשונה בשנת 2003 בערוץ 3 של הוט, ולאחר מכן בערוץ הראשון.
תקציר העלילה

הסרט הוא קומדיה נוסטלגית המתרחשת בשנת 1979, ביום שבו נערך האירוויזיון בישראל בפעם הראשונה. שוקי ונטורה (ציון ברוך) מחליט להימלט מבסיס המילואים בסיני בדרכו לחולון, כדי לצפות עם חברתו מילי באירוויזיון ולבקש את ידה מאביה הקשוח, ועם זאת חובב האירוויזיונים, גרשון (מוטי גלעדי). כדי להגיע לחולון, שוקי גונב את מכונית הסוסיתא האהובה של מפקדו המופרע, רב-סרן מגן דוד (טל פרידמן), המשווע למעט אקשן בגזרה מאז נכפה עליו כמפקד לציית להסכמי השלום בין ישראל למצרים, שנחתם ימים אחדים קודם לכן. מלווה על ידי מרקו, המילואימניק המסטול (משה פולקנפליק), המעביר את זמנו בשמירה בעסקאות חשיש, פותח מגן דוד במרדף אחר שוקי, שאליו נקלעים בעל כורחם סוחר חשיש זקן, מתנדבת הולנדית, שוטר צבאי הומוסקסואל והרקדן הראשי של להקת "ג'ינגיס חאן" הגרמנית, הזכורה מהופעתה באירוויזיון של שנת 1979.
המרדף הארוך, המתובל בלהיטי האירוויזיון הגדולים של שנות השבעים ובראייה פרודית של המיתוס הצה"לי, מגיע לסיומו במפגש הבלתי נמנע בין הגיבורים בכיכר ויצמן בחולון, מתחת לביתה של מילי ורגע לפני ההכרזה על "הללויה" כשיר הזוכה באירוויזיון.
פרטי טריוויה

שם משפחתו של דמות הגיבור הוא ונטורה. ונטורה הוא גם שם משפחתו של קובי אשרת, מלחין השיר הללויה, בחייו הפרטיים.
שוקי ונטורה מכיר את חברתו, מילי, בחגיגות ניצחון האירוויזיון של 1978, בליל האירוויזיון, מיד עם הכרזת השיר אבניבי, בביצוע יזהר כהן כזוכה. אולם במציאות, חגיגות כאלו לא התקיימו. תושבי ישראל ידעו על הניצחון רק בבוקר המחרת, כי רשות השידור לא קנתה מספיק זמן לווין, והשידור החי נקטע עשר דקות לפני הכרזה זו. גם תושבי ישראל, שגרים באזורים באזורים בהם ניתן היה לקלוט שידורים ממדינות שכנות לא קיבלו ידיעה זו בליל האירוויזיון, כי בשל החרם הערבי, המדינות השכנות צינזרו מהשידור החי גם את השיר הישראלי, וגם את הידיעה על זכייתו.
כאשר נגמר לסוסיתא הדלק, שוקי ונטורה מטפס על דיונת חול גבוהה, אל מאהל בדואי, כדי לקנות מהם דלק. הטיפוס על הדיונה נעשה בצילום שדומה לזה שבו ויקטור חסון (שייקה לוי) מטפס על דיונה גבוהה כדי לחפש נפט, בסרט גבעת חלפון אינה עונה.
שחקנים

| שחקנ/ית | דמות |
| --- | --- |
ציון ברוך: שוקי ונטורה
טל פרידמן: רס"ן מגן דוד
סופי קפלן: אינגה
משה פולקנפליק: מרקו
אפרת אביב: מילי
אדיב ג'השאן: עאבד
אורי גוטליב: חיים
מוטי גלעדי: גרשון
הראל נוף: ג'ינגס חאן
איתי גנות: צביק
סהר קליזו

סהר קליזו (נולד ב-24 בספטמבר 1992) הוא יוטיובר ישראלי בעל ערוץ היוטיוב – "MyVibe – Sahar Calizo". הערוץ עוסק בוולוגים יום-יומיים, סרטוני קומדיה, אתגרים חברתיים ומערכונים. נכון לאוגוסט 2024 הערוץ עומד על כ-277,00 רשומים.
ביוגרפיה

קליזו גדל ביישוב גן יבנה, לאב פיליפיני-ספרדי ולאם תימנייה-רוסיה. הוריו הכירו כשאימו ביקרה בפיליפינים והם חזרו ארצה ביחד, אולם מאז הספיקו להתגרש. במקצועם, אביו הוא מסעדן ואמו בעלת חנות בגדים. בצעירותו היה בחוגים לאמנויות לחימה ובקפואירה. הוא שירת בצה"ל כלוחם ומפקד בחטיבת כפיר.
באוקטובר 2017, כחלק מפרויקט "MyVibe" עבר להתגורר בוילה באשקלון יחד עם חבריו לפרויקט אך ב-2018 עזבו את הוילה.
קריירת סרטונים באינטרנט

קליזו התחיל לפעול בעמוד אינסטגרם שלו, שם נהג להעלות סרטונים מבדרים ומשעשעים ולאחר זמן מה החליט לעבור ליוטיוב. בערוץ היוטיוב החליט להעלות סרטונים מבדרים ואז עבר לשחק במערכונים וולוגים. הוולוגים של קליזו מבוססי אתגרים, מערכוני קומדיה ונוספים שהוא מבצע בתוך מקום מגוריו – וילת "My Vibe" – ולפעמים מחוצה לה. לאורך הפרויקט, לצידו של קליזו השתתפו חבריו ואף התגוררו עמו בווילה שלושת חבריו: ליזה ביך, הדוגמנית אמילי גומברג ואלכס סמולקין. בעבר התגורר עמם חבר נוסף, קורן סגל. בהמשך הצטרפו חברים נוספים להתגורר בווילה, בהם היוטיוברים בן רצון וקווין רובין ("חיים בחרטא"). במהלך צילומי הסרטונים לערוץ, פרסם קליזו כי חבר הווילה, סמולקין פתח ערוץ. בהמשך, הצטרפה ליזה, חברת הצוות, לערוץ שלו.
בשנת 2015 החל קליזו להכין סרטונים יחד עם אושיות הרשת מישל טרוני, דניס צ'רקוב וסמיון גרפמן בבת ים. הם נהגו להעלות סרטונים לפייסבוק ויוטיוב בהם מוצגים מערכונים ואתגרים משעשעים.
בשנת 2016 פתח את הערוץ שלו "Sahar Calizo"; לערוץ העלה סרטוני קומדיה בהם הוא מופיע עם חבריו, ביניהם: סמולקין, ליזה, אמילי וקורן אשר עזב את הוילה מאוחר יותר. אחד המערכונים הנצפים ביותר שלו היה "כולנו מכירים את החבר החרטטן!", שעומד על 600,000 צפיות ביוטיוב. ביולי 2017 עבר קליזו להתגורר באשקלון. בווילה הפיק ולוגים יומיומיים ומתיחות עם חברי הצוות שלו; אחת מהן זכתה ל-700,000 צפיות ואף הופיעה בתוכנית הטלוויזיה "חי בלילה".
באוקטובר 2017, לאחר שהוא וחבריו עברו להתגורר כשותפים בווילה באשקלון, הוסיף לשם הערוץ שלו את שם הצוות "MyVibe" וכעת נקרא "MyVibe – Sahar Calizo". ב-22 בנובמבר 2017 עלה סרטון חידה בשם "ההתחלה" בו רואים את קליזו, שצבר כ-420 אלף צפיות. במשך כחודש לא עלו סרטונים נוספים. ב-17 בדצמבר חזר עם סרטון חדש בו הודיע כי צוות "MyVibe" התפרק סופית מסיבות כאלה ואחרות וכל אחד ילך לדרכו. שגרת העלאת הסרטונים היומית בוטלה והודיע כי כל שבוע יעלה סרטון בנושא אחר. בתאריך 14 בינואר 2018 התחיל להעלות לראשונה סרטונים יחד עם הסטנדאפיסט מתן פרץ., סהר קליזו, בשיתוף עם לידור ושותפים אחרים, עבד מחדש על פרויקט my vibe.
ב-3 ביולי 2018 הודיע כי הוא חוזר למתכונת הרגילה של העלאת ולוגים באופן יומיומי.
בנובמבר 2018 עלתה סדרת הדוקו-ריאליטי "פרויקט קליזו" בHOT בידור, העוסקת בחייו של סהר וחבריו בתור ולוגרים. בסדרה משתתפים סהר קליזו, מתן פרץ וניר קשאני.
נכון לשנת 2024 סהר קליזו אינו פעיל ברשתות החברתיות כלל, הוולוג האחרון עלה במרץ 2020 (ונמחק) מאז נעלם כלא היה, נפוצו שמועות רבות בדבר היעלמותו מהרשת, בהן שמועה כי חזר בתשובה, נקלע לחובות ועוד, ב-29 במרץ 2023 ארבע שנים בדיוק לאחר היעלמותו פרסם לראשונה סרטון מוזר ולא ברור בחשבון האינסטגרם שלו, דבר שהעצים אף יותר את השיח סביבו. מספר ימים לאחר מכן ולאחר שבועיים העלה עוד שני סרטונים גם הם לא ברורים כקודמיהם.
הערות שוליים

1 2  יערה יעקב, ‏לצלול לאמבטיית ספגטי, באתר ‏מאקו‏, 18 בינואר 2018
↑  מערכת וואלה! NEWS‏, 11 מיליון צפיות בשבוע: הישראלי בן ה-22 שכבש את הרשת, באתר וואלה, 20 ביולי 2016
↑  MyVibe - Sahar Calizo (2017-05-17), לכולנו יש את החבר החרטטן הזה, נבדק ב-2017-11-04
↑  מערכת תכניות קשת, ‏המתיחה שכולם מדברים עליה: שמר על הרגליים אבל שבר את הרשת, באתר ‏מאקו‏, 15 באוגוסט 2017
↑  MyVibe - Sahar Calizo (2017-12-17), אז מה נסגר ?, נבדק ב-2017-12-28
↑  Instagram, www.instagram.com
↑  סהר קליזו חוזר? היוטיובר המיתולוגי פרסם סרטון אחרי 3 שנים, באתר אייס, 1 באפריל 2023
אבינועם הורביץ (רב)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1958 (בן 67 בערך) תשי"ט שלוחות 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת ירושלים לצעירים 
 רבותיו:  הרצי"ה קוק, הרב חיים דרוקמן, הרב בנימין אייזנר, והרב אברהם רמר
 
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבת יתק"א  ממייסדי ישיבת שבי חברון
 
הרב אבינועם טוביה הורביץ (נולד ב-1958) הוא ראש הישיבה התיכונית קריית ארבע וראש כולל האברכים בה.
ביוגרפיה-

אבינועם הורביץ נולד בשנת תשי"ט בקיבוץ שלוחות, להוריו שלום וזלדה הורביץ אשר עלו ארצה מארצות הברית מיד לאחר נישואיהם.
החל דרכו בישיבת אור עציון בה למד תורה מהרב חיים דרוקמן ראש הישיבה ומהרב בנימין אייזנר שבעקבות השפעתו עבר ללמוד תורה בישיבה לצעירים ואחר כך בשנת תשל"ד בישיבת מרכז הרב אצל הרצי"ה קוק שממנו קיבל את המטען הרוחני וההשראה לחיים של שליחות תורנית חינוכית יחד עם השליחות לבניין הארץ. מה שבא לידי ביטוי בשנת תש"מ בהקמת ישיבת שבי חברון שהיוותה שלב חשוב בתקומת היישוב היהודי בחברון.
בשנת תשמ"ט ייסד את הישיבה התיכונית בקריית ארבע וממשיך לעמוד בראשה. הישיבה מתאפיינת בשאיפתה ליצירת חידושים חינוכיים מתוך עשייה של קהילת התלמידים.
בשנת תשנ"ח ייסד יחד עם תלמידיו את תנועת ההתנדבות הגדולה 'שמיניסטים עם הפנים לכלל ישראל' המנציחה את הרב משה צבי נריה ונקראה לזכרו 'לאורו נלך'. בשנת תשס"ט נוסדה בישיבה תוכנית אליה חוזרים הבוגרים לאחר נישואיהם ומשלבים לימוד תורה ואקדמיה.
חיים אישיים

הרב אבינעם נשוי לשני שושנה, ואב לעשרה ילדים. אחיו הוא הרב הלל הורוביץ איש ציבור ציוני דתי. אחותו טובה נשואה לרב מנחם ליסטמן ראש המחלקה לדוברי אנגלית במכון מאיר.
הערות שוליים

↑  מאז ועד היום, באתר ישיבת שבי חברון (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008749889505171  VIAF: 7159610296540540571   WorldCat (עם VIAF): 7159610296540540571 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אברהם יפה (טייס)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 בספטמבר 1923 יבנאל, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  8 באפריל 1969 (בגיל 45) ישראל
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  אברהם יפה "הקטן"
 השתייכות:   הפלמ"ח הצבא הבריטי הצבא הבריטי  צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1941 – 1943 (הפלמ"ח)  1943 – 1946 (הצבא הבריטי)   1948 – 1966 (צה"ל)
 דרגה:   אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
  מפקד טייסת 105   מפקד בסיס תל נוף  נספח אווירי בצרפת
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה   מלחמת העצמאות   מלחמת סיני   מלחמת ששת הימים
 תפקידים אזרחיים
 מייסד חברת אוירום נתיבי אוויר
 
אברהם יפה (16 בספטמבר 1923 - 8 באפריל 1969) היה אלוף-משנה בצה"ל מראשוני ובכירי טייסי חיל האוויר הישראלי.
ביוגרפיה

יפה נולד ביבנאל, בנם הבכור של דב ואסתר יפה, ואחיהם של חנה יפה, יוסי יפה ושרה. הוא זכה לכינוי אברהם יפה "הקטן", כשבן דודו אברהם יפה היה "הגדול". בשנת 1932 עבר עם הוריו למושב חרות. למד בבית הספר החקלאי כדורי, התגייס לפלמ"ח ב-1941 ושירת בפלוגה א' עד שהתנדב לצבא הבריטי ב-1943, יחד עם אביו ושירת בפלוגת תובלה 178 במצרים ובאיטליה.
לאחר מלחמת העולם השנייה סייע לפליטים היהודים ניצולי השואה ועזר בהעברתם לחופי איטליה לקראת העפלתם. ב-1946 שוחרר מהצבא וחזר לארץ ישראל למושב חרות. ב-1947 גויס למוסד לעלייה ב' על ידי בן דודו אורי יפה. הוא נשלח בזהות בדויה (אינג' פרידמנס) לאיטליה יחד עם אנשי צוותה של האונייה חיים ארלוזורוב ועסק בההעפלה ורכש נשק, הוא סייע לאנשי הפלי"ם להטביע את ספינת הנשק לינו. באיטליה הצטרף לעמיתו מוטי הוד והשניים למדו טיסה במועדון תעופה במילאנו ולאחר מכן בשדה אורבה ליד רומא. מאיטליה נשלחו השניים ללמוד טיסה קרבית בצ'כוסלובקיה, הם הצטרפו ל-10 טייסים נוספים שהגיעו מארץ ישראל ולטייס נוסף מצרפת, שהיוו את הגרעין העברי לטייסי הקרב של חיל האוויר הישראלי.
בשובו לישראל היה חניך בקורס טיס מס' מינוס 1 של חיל האוויר אותו סיים במאי 1949, לאחר הקורס הצטרף כטייס קרב לטייסת 101 בחצור. בסוף 1950 מונה למפקד גף בטייסת 105 שהוקמה כטייסת אימון מבצעי. ב-1952 נשלח לקורס פיקוד ומטה באלבמה שבארצות הברית, ב-1954 מונה למפקד טייסת 101. בהמשך שירת במטה חיל האוויר בענף אוויר/3 (מבצעים), עם הגעת מטוסי הגלוסטר מטאור לארץ עבר הכשרה על ידי מנחם בר, ויחד עם בר, בני פלד ומוטי הוד היה אחד מארבעת טייסי הסילון של חיל האוויר. הוא היה חבר במשלחת של חיל האוויר והצנחנים לצרפת, במטרה ללמוד את תחום ההצנחה ממטוסי הנורד. במלחמת סיני הצטרף לטייסת P-51 מוסטנג והוביל הפצצה בסיני. באוגוסט 1959 מונה למפקד בסיס תל נוף ושירת בתפקיד עד ספטמבר 1963. לאחר מכן הצטרף למחזור הראשון של המכללה לביטחון לאומי. ב-1964 מונה לנספח אווירי בצרפת, שירת שם במשך שנתיים במהלכן פעל גם עבור המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים.
ב-1966 השתחרר משירות הקבע. לאחר שחרורו הקים יחד עם דוד סופר את חברת אוירום נתיבי אוויר, חברת תעופה שעסקה בזריעת עננים. במלחמת ששת הימים גויס למילואים ושירת כיועץ אווירי בפיקוד הדרום.
נפטר מהתקף לב פתאומי ב-1969 ונקבר בבית העלמין בתל מונד. היה נשוי לשולמית (מיתקה), מזכירתם של ראשי ממשלת ישראל מדוד בן-גוריון עד בנימין נתניהו, ואב לשלושה, הבכור בהם דובי יפה, אל"ם בחיל האוויר שהשתתף במבצע אופרה (חתנו של עזר ויצמן), רמי יפה ששירת כסא"ל בחיל האוויר וטייס באל על ונהרג בתאונת מסוק בשירות חברת החשמל ב-2004, ויעל סגל, פסיכולוגית קלינית.
לקריאה נוספת

שערים פתוחים : אסופת זכרונות העפלה 1945–1948, קרן פלי"ם, 2001
הערות שוליים

↑  אמיר אורן, טייסת הכיבוי כפעלול להסחת הדעת מאחריותו של נתניהו לשריפה בכרמל, באתר הארץ, 9 ביולי 2011
↑  עודד מרום, מחלקת הטיס של הפלמ"ח, הוצאת עמותת חיל האויר, 2005, עמ' 192
↑  רס"ן אבי כהן, תולדות חיל האוויר במלחמה לעצמאות, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2004, עמ' 154
↑  מייק אלדר, TTG, אנשי הצללים. תל אביב: משרד הביטחון, 1997, עמ' 270
↑  סא"ל (מיל') עדו אמבר, סא"ל (מיל') אלי אייל, רס"ן אבי כהן, שורשי חיל האוויר, הוצאת משרד הביטחון, 1997, עמ' 337
↑  אביגדור שחן, חישול הכנפיים, הוצאת מערכות, 1991, עמ' 40
↑  אביגדור שחן, חישול הכנפיים, הוצאת מערכות, 1991, עמ' 84
↑  אביגדור שחן, חישול הכנפיים, הוצאת מערכות, 1991, עמ' 114
↑  אהוד יונאי, עליונות אווירית: סיפורו של חיל-האוויר הישראלי, הוצאת כתר, 1995, עמ' 101
↑  אביגדור שחן, חישול הכנפיים, הוצאת מערכות, 1991, עמ' 191
↑  אליעזר (צ'יטה) כהן וצבי לביא, השמים אינם הגבול: סיפורו של חיל-האוויר הישראלי, ספריית מעריב, 1990, עמ' 181
↑  ישראל כהן, מוניות אויר מעל ירושלים, דבר, 7 ביולי 1968
↑  זוהר בלומנקרנץ, טייס ומאבטח נהרגו בהתרסקות מסוק פרטי, באתר הארץ, 29 בפברואר 2004
ועדת הסביבה והעבודות הציבוריות של הסנאט של ארצות הברית

| --- | --- |
סמליל הוועדה
סמליל הוועדה
 גוף פרלמנטרי:  הסנאט של ארצות הברית
 ייסוד הוועדה:  1837
 יו"ר:  שלי מור קפיטו (המפלגה הרפובליקנית) כהונה מ-3 בינואר 2025
 חבר בכיר:  שלדון וייטהאוס (המפלגה הדמוקרטית)
 תחומי שיפוט:  עבודות ציבוריות ובניינים פדרליים, סוכנויות ממשל בתחומי הגנת ואיכות הסביבה
 חברים
 נכון ל:  הקונגרס ה-119 של ארצות הברית
 המפלגה הרפובליקנית: קווין קריימר, סינתיה לומיס, ג'ון קרטיס, לינדזי גרהאם, דן סאליבן, פיט ריקטס, רוג'ר ויקר, ג'ון בוזמן, ג'ון יוסטד המפלגה הדמוקרטית: ברני סנדרס, ג'ף מרקלי, אד מרקי, מארק קלי, אלכס פדייה, אדם שיף, ליסה בלאנט רוצ'סטר, אנג'לה אולסוברוקס
ועדת הסביבה והעבודות הציבוריות של הסנאט של ארצות הברית (באנגלית: United States Senate Committee on Environment and Public Works) היא ועדה קבועה בסנאט של ארצות הברית. הוועדה מפקחת על עשרות סוכנויות ממשלתיות של מחלקות בקבינט של ארצות הברית, בהן הסוכנות להגנת הסביבה, מנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי ורשות עמק טנסי. יושבת ראש הוועדה מאז ינואר 2025 היא הסנאטורית שלי מור קפיטו מווירג'יניה המערבית.
היסטוריה

ב-1837 הוקמה בסנאט "הוועדה לענייני בניינים ציבוריים ואדמות" במטרה לפקח על התפתחות המבנים הפדרליים בעיר הצעירה אך הצומחת וושינגטון הבירה. קרוב למאה ועשר שנים אחר כך, ב-1947, במהלך ארגון מחדש של ועדות הסנאט, שונה שמה של הוועדה ל"ועדת העבודות הציבוריות". לאחר עדכון ארגוני גדול נוסף שנערך ב-1977, שם הוועדה שונה פעם נוספת ל"ועדת הסביבה והעבודות הציבוריות".
במרוצת השנים, תחומי השיפוט של הוועדה התרחבו החל מפיקוח על בניית בניינים פדרליים חדשים, תוספות למשכני הקפיטול, הבית הלבן וסביבותיהם, ועד לאחריות חקיקתית לפיתוח מערכת הכבישים הבין-מדינתיים של האומה, בקרת שיטפונות ומיזמי ניווט.
ב-1963 ניתנה לוועדה האחריות לחקיקת חוקים חדשים שמטרתם לבקר זיהום ימי וזיהום אוויר, פיתוח כלכלי כפרי-קהילתי ומתן סיוע וסעד לנפגעי אסונות טבע. העברתו של "חוק האוויר הנקי" משנת 1970 ו"חוק הפיקוח על זיהום המים הפדרלי" משנת 1972 בסנאט הביאו את הוועדה להכרה בפורום הסנאט להגנת הסביבה. ב-1977 הוקצה לוועדה תחום השיפוט על מינים בסכנת הכחדה, על דגים וחיות בר והסדרת אנרגיה גרעינית לא-צבאית.
התחומים עליהם מפקחת הוועדה משתרע על תוכניות בחמש מחלקות של הממשל הפדרלי בארצות הברית ובשבע סוכנויות ממשל עצמאיות, בהן: שירות הדגים וחיות הבר של מחלקת הפנים, מִנהל הכבישים הפדרלי ומשמר החופים של מחלקת התחבורה, מִנהל הפיתוח הכלכלי (EDA) ומנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי של מחלקת מהסחר, שירות שימור משאבי הטבע (NRCS) של מחלקת החקלאות, הסוכנות להגנת הסביבה, שירות הבניינים הציבורים של המשרד לשירותים כלליים, המועצה לאיכות הסביבה במשרד הרשות המבצעת של נשיא ארצות הברית, רשות עמק טנסי, ועדת הפיקוח הגרעיני ומספר סוכנויות ממשל אחרות.
הערות שוליים

1 2 3  היסטוריה, באתר הרשמי של הוועדה (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007366725605171  LCCN: n82138249  NLA: 35725712  VIAF: 155965404   WorldCat (עם VIAF): 155965404
מקור-חסידה חלמיתי

| מקור-חסידה חלמיתי |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: גרנאים
משפחה:: גרניים
סוג::  מקור-חסידה
מין:: מקור-חסידה חלמיתי
שם מדעי
 Erodium malacoides ‏וילדנו, 1794
מַקּוֹר-חֲסִידָה חֶלְמִיתִי (שם מדעי: Erodium malacoides) הוא צמח עשבוני חד-שנתי או דו-שנתי ממשפחת הגרניים, הנפוץ ברחבי ישראל. פרחיו בעלי כותרת סגולה עד ורודה עזה, ופריו מתאפיין במקור ארוך שאורכו 3 עד 4 ס"מ, בעוד שאורך הפרודה מגיע ל-5 מ"מ. בראש הפרודה מצויות 2 גומות, אחת בכל צד, ומתחת לכל אחת מהן עובר חריץ, כאשר שתיהן מכוסות שערות בלוטיות. העלים פשוטים ואינם גזורים. שפת העלה משוננת או משונשנת ולעתים רחוקות בעלת אונות אשר אורכן קצר מרוחבן. העלים מזכירה עלי חלמית – תכונה המעניקה לצמח את שמו. מין זה נפוץ כמעט בכל רחבי ישראל. בהר הנגב ניתן למצוא אותו לצד מקור-חסידה מצרי, מין הדומה לו במראהו, אך נבדל ממנו בצורת עליו.
מורפולוגיה

צמח עשבוני חד-שנתי, לפעמים דו-שנתי, שגובהו עד 60 ס"מ.
הלוואים קיימים. הפטוטרת ארוכה מעל 5.5 ס"מ.
העלים מסורגים, פשוטים ואינם שסועים לגמרי, ואם שסועים לאונות, הרי הללו קצרות מרוחבן ושפתן חרוקות, משוננות או משונשנות. אורך הטרף עולה על רוחבו, אורכם 15 עד 37 ס"מ ורוחבם 10 עד 30 ס"מ. הטרף בעל עירוק מנוצה, כלומר, הטרף בעל עורק מרכזי שלאורכו מסתעפים עורקים צדדיים דקים (בשונה מגרניון שהטרפים שלו בעלי עירוק דמוי כף יד, כלומר בעל עורקים בגודל דומה שמסתעפים מנקודה אחת אל האונות העיקריות של העלה).
התפרחות דמויות סוכך בנות 3 עד 6 פרחים שאינם פורחים יחד, בעלות עוקץ ניכר וחפים.
הפרחים דו-מיניים, בעלי עטיף כפול, נכונים או מעט בלתי נכונים (עלי הכותרת אינם שווים זה לזה באורכם). עלי העטיף והאבקנים עולים ישר ממצעית הפרח. אברי הפרח בכפולה של 5. עלי הגביע אינם נושרים לאחר הפריחה ואילו עלי הכותרת נושרים לאחר הפריחה.
הגביע בעל 5 עלים שווים ומפורדים (ניתן לתלוש את העלים אחד אחד). הגביע משתייר עם חניטת הפרי ועליו נפרשים אחורה.
הכותרת לילך, בעלת 5 עלי כותרת מפורדים שערוכים במסורג לצופנים והם נושרים לאחר הפריחה.
האבקנים נושאי מאבקים 5 (בשונה מגרניון שלו 10 אבקנים נושאי מאבקים), ועוד 5 אבקנים עקרים שאינם נושאים מאבקים.
השחלה עילית, בת 5 עלי שחלה מאוחים לציר מרכזי ויוצרים עמוד מרכזי בהמשכה של מצעית הפרח. עמודי השחלה 5, מפורדים פחות או יותר; הצלקות חוטיות או כדוריות.
הפרי הוא מפרדת ובעל מקור שאורכו גדול מגוף הפרי ובעל גביע משתייר. הפרי נפרד בהבשלתו ל-5 פרודות שניתקות מהעמוד המרכזי, שהוא המשכה של מצעית הפרח. הפרודה היא יחידת התפוצה.
הפרודות אינן נפתחות והן בעלות אחד או שני זרעים ולכל אחת מהן מקור ארוך משלה. אורך הפרודות כ-5 מ"מ ואורך המקור הוא 3 עד 4 ס"מ. מקור הפרודות מפותל וגלול בדמות בורג (בשונה מגרניון שמקור הפרודות שלו נגלל כלפי מעלה בהבשלה בצורת סליל של שעון). חלקו התחתון של המקור הארוך מתפתל בהתייבשו וחלקו העליון, לאורך צדו הפנימי, מכוסה זיפים ארוכים, בודדים והדוקים, ואינו בעל שערות צפופות הערוכות כעין הנוצה (מנוצה). בראש הפרודה יש 2 גומות, גומה אחת בכל צד של בסיס המקור (לפעמים הגומות חסרות) ומתחת כל אחת עוברת לרוחבה רק חריץ אחד. הגומות (שבראש הפרודה) והחריץ הרחב והעמוק שמתחת כל אחת בעלי שערות בלוטיות.
העלווה מתחילת נובמבר ועד סוף מאי. הפריחה מסוף דצמבר ועד סוף מאי ועיקרה מפברואר. פרי ירוק מסוף ינואר והפצת הזרעים מאמצע מרץ ועד אמצע יולי.
בית גדול ותפוצה

מקור-חסידה חלמיתי צמח נפוץ, שגדל בבתות ובשדות, בתי-גידול מופרעים-מופרים. טיפוס תפוצתו ים-תיכוני - אירנו-טורני. תפוצתו העולמית משתרעת ממקרונזיה, ומארצות אגן הים התיכון ועד  פקיסטן ועד סומליה. בישראל מין זה גדל בהר בבקעה בעמק יזרעאל, במדבר יהודה, בגולן ובחרמון.
תמונות

פרח של מקור-חסידה חלמיתי
צורת העלים של מקור-חסידה חלמיתי
מאבקים של מקור-חסידה חלמיתי
תפרחת של מקור-חסידה חלמיתי
הערות שוליים

1 2  Erodium malacoides (L.) L'Hér., POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  Erodium malacoides (L.) L'Hér, WFO: World Flora Online. Published on the Internet, ‏18-4-2023
1 2 3 4  מיכאל זהרי, מגדיר חדש לצמחי ישראל, מהדורה חדשה מתוקנת ומורחבת, תל אביב: עם עובד, 1989, עמ' 272-276
1 2 3  נעמי פינברון-דותן, אבינעם דנין, המגדיר לצמחי בר בארץ ישראל, תל אביב: כנה, 1998, עמ' 381-385
1 2  מקור-חסידה חלמיתי, באתר צמחיית ישראל וסביבתה
מקור-חסידה חלמיתי
פרח של מקור-חסידה חלמיתי
שמואל אביגדור תוספאה

| --- | --- |
 לידה:  ה'תקס"ו
 פטירה:  י"ט בניסן ה'תרכ"ו (בגיל 60 בערך)
 חיבוריו:  תנא תוספאה 
 
רבי שמואל אביגדור תּוֹסְפָאָה (רבינוביץ) (תקס"ו, 1806, סלונים – י"ט בניסן תרכ"ו, 4 באפריל 1866, קרלין) היה רב ליטאי, רבן של קרלין וערים נוספות, שנקרא על שם חיבורו הגדול תנא תוספאה על התוספתא, שחלקו, מנחת ביכורים, נדפס במהדורת התוספתא של ש"ס וילנא.
ביוגרפיה

נולד בסלונים בשנת תקס"ו לרב אברהם, נסמך לרבנות כבר בגיל חמש עשרה. למד אצל רבי בנימין דיסקין, שנעשה לימים גיסו (שניהם היו חתנים של הגביר ר' משה פלושער מגרודנא) . בשנת תקפ"ג, בהיותו בן שבע עשרה, כתב את ספרו הראשון "אהל עדות" על משנה תורה לרמב"ם. נישא לבתו של רבי צבי ברוידא (רבם של רבי ישראל מסלנט ורבי אלכסנדר משה לפידות).
כיהן ברבנות עיירות וערים שונות במרחב הליטאי: לרבנותו הראשונה התמנה בגיל שמונה עשרה (תקפ"ד) בפורשטט (פרוור של הורדנה, שנודע בספרות העברית בכינוי "אחורי נהר" (אחו"נ)), בה כיהן לפחות עד שנת תקצ"ד; לרבנותו בסוויסלוץ' התמנה לכל המאוחר בתקצ"ט וכיהן בה עד ה'תר"י; כיהן גם בקובלין; בשנים תרי"א-תרי"ב כיהן כרבה של אוגוסטוב, אותה עזב לאחר מאבק עם אחד מתקיפי העיר. ובשנים תרי"ג-תרט"ו כרבה של נעשוויז.
בקיץ תרט"ו (1855) התמנה כרבה של קרלין, שהקהילה היהודית בה הייתה ממתנגדי החסידות, אך התקיימה בה קהילה חסידית גדולה, והוא נודע בהתנגדותו לחסידות. בכהונתו בקרלין המשיך אחת עשרה שנים עד לפטירתו בי"ט בניסן תרכ"ו, 4 באפריל 1866.