stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המאה ה-11 לפנה"ס
הערות שוליים

↑  היסטוריה של אמנות סין, באתר New World Encyclopedia
↑  התגבשות השירה הקלאסית
| האלף השני לפני הספירה |
| --- | --- |
המאה ה-20 לפנה"ס | המאה ה-19 לפנה"ס | המאה ה-18 לפנה"ס | המאה ה-17 לפנה"ס | המאה ה-16 לפנה"ס | המאה ה-15 לפנה"ס | המאה ה-14 לפנה"ס | המאה ה-13 לפנה"ס | המאה ה-12 לפנה"ס | המאה ה-11 לפנה"ס: 
האלף ה-5 לפנה"ס | האלף ה-4 לפנה"ס | האלף ה-3 לפנה"ס | האלף ה-2 לפנה"ס | האלף ה-1 לפנה"ס: 
תקופת הברונזה | העת העתיקה | היסטוריה | לוח הזמנים הגאולוגי: 
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ch460509 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כרונולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הכחשת היריון

הכחשת היריון היא הפרעה פסיכיאטרית המתרחשת כאשר אשה הרה, אך מכחישה ומסרבת להאמין בכך. מדובר במצב פסיכיאטרי רגיש המעלה שאלות רבות בנוגע ליכולת של האם לשאת היריון, ולטפל בילד אחר כך.
שכיחות

מחקרים הראו כי עד השבוע ה-20 השכיחות להכחשה היא 1 מתוך 475. בשבוע ה-40 השכיחות יורדת ל-1 מתוך 25,000. לא זוהו גורמי סיכון המעלים את האפשרות למצב זה. כל אשה בגיל הפוריות עלולה ללקות בה.
תסמינים

היריון הוא תהליך המאתגר נשים פיזית ונפשית כאחד. הכחשת היריון עלולה להתרחש כאשר האישה לא מצליחה להתמודד עם האתגר. הכחשת היריון באה לידי ביטוי בטווח של התנהגויות – מהכחשה מוחלטת של ההיריון ועד למצב שבו יש מודעות להיריון, אבל יש צורך בהסתרתו. נשים הסובלות מהתופעה מוגדרות כלוקות בסוג של מחשבת שווא. הן מתעלמות מן השינויים בגופן או מייחסות אותם למשהו אחר, כמו ייחוס תנועות עובר לתנועות מעיים. דוגמה אחרת היא מחשבות על מחלות ממאירות במקום על היריון. הכחשת היריון מסכנת מאוד את העובר, למשל בגלל שימוש בחומרים אסורים בזמן ההיריון, חוסר מעקב היריון תקין, ובמצב קיצוני אפילו הרג העובר או רצח התינוק עם היוולדו. במצבים חריפים הכחשת היריון עלולה להימשך גם מעבר להיריון עצמו ולהוביל להדחקה מוחלטת של הלידה והתינוק – לדוגמה, אישה החושבת שהתינוק הבוכה שייך לאישה אחרת.
סוגים נפוצים של הכחשת היריון

הכחשת היריון כוללת טווח שלם של התנהגויות. אולם אפשר למפות מהן שלושה סוגי הכחשה מרכזיים:
הכחשה אפקטיבית- מצב שבו האם מודעת לכך שהיא בהיריון, אבל לא חווה שום רגש או מחשבה שנלווים לתהליך. האם לא מתנהלת בצורה שונה ביום יום, לא הולכת לבדיקות, לא נקשרת לתינוק, או לא מתכננת את העתיד.
הכחשה הימנעותית- מצב שבו האם מסרבת להאמין כי היא בהיריון. מקרים כאלה יכולים להתרחש לאחר אובדן של היריון קודם, כסוג של מנגנון הגנה. לרבות מהנשים הסובלות ממצב זה יש מעט תסמיני היריון, אם בכלל. את מעט התסמינים הן מסתירות. מנגנון ההסתרה שלהן טוב כל כך עד כי אפילו בני זוגם לא רואים את ההיריון.
הכחשה פסיכוטית- מצב חמור יותר שבו אישה לא רק מכחישה את הריונה, היא ממציאה לעצמה כל מני תרחישים אחרים אפשריים, כמו סרטן, או מחלות אחרות. מצבים אלה יכולים להתלוות למצבים פסיכיאטריים חמורים אחרים (כמו פוסט טראומה, מאניה דפרסיה, או סכיזופרניה). הכחשה מסוג זה יכולה להיעלם באמצע ההיריון, ואז לחזור (כמו סוגים אחרים של פסיכוזה). נשים הסובלות מהכחשה כזאת לא טורחות להסתיר את ההיריון.
ראו גם

היריון מדומה
הערות שוליים

↑  Denial pf pregnancy, Journal of the Royal society of Medicine 2011
↑  דינה פלר. הכחשת היריון מתוך אתר כיכר השבת דצמבר 2012
↑  Infancide: Psychosocial and legal perspectives on mothers that kill Chapter 5 Denial of pregnancy
המאה ה-10 לפנה"ס

המאה ה-10 לפנה"ס היא התקופה שהחלה בשנת 1000 לפני הספירה והסתיימה בשנת 901 לפני הספירה. זוהי המאה העשירית לפני תחילת הספירה הנוצרית.
במאה זו רבות מהתרבויות המפותחות ורחבות הידיים היו באזור הסהר הפורה, כאשר בהמשך אסיה בתרבויות הבולטות היו התרבות הוודית בצפון אזור הודו ושושלת ג'ואו באזור סין. באמריקה, אפריקה ואירופה היו בעיקר תרבויות נוודיות, או נוודיות למחצה, שטרם יצרו ריבונות ברורה על שטחים.
אירועים בולטים בעולם

993 לפנה"ס: פרעה אמנמוף מלך מצרים
993 לפנה"ס: ארכיפוס מלך אתונה העתיקה מת.
984 לפנה"ס: פרעה אוסורקון המבוגר מלך מצרים.
978 לפנה"ס: פרעה סיאמון מלך מצרים.
977 לפנה"ס: המלך גָ'או מג'וֹאוּ, מלך סין בשושלת ג'ואו, עולה לשלטון.
967 לפנה"ס: תגלת פלאסר השני מלך אשור.
959 לפנה"ס: פסוסנס השני (חר-פא-סבא-ח'עי-נ-ניוות) פרעה מצרים.
977 לפנה"ס: המלך גָ'או מג'וֹאוּ, מלך סין בשושלת ג'ואו, נפטר.
976 לפנה"ס: המלך מוּ מג'וֹאוּ, מלך סין בשושלת ג'ואו, עולה לשלטון.
952 לפנה"ס: תריסיפוס מלך אתונה העתיקה מת.
947 לפנה"ס: המלך מוּ מג'וֹאוּ, מלך סין בשושלת ג'ואו, נפטר.
946 לפנה"ס: המלך גונְג מג'וֹאוּ, מלך סין בשושלת ג'ואו, עולה לשלטון.
945 לפנה"ס: סיום שושלת ה-21 במצרים. פרעה שישק הראשון מתחיל השושלת ה-22.
935 לפנה"ס: המלך גונְג מג'וֹאוּ, מלך סין בשושלת ג'ואו, נפטר.
934 לפנה"ס: המלך יִי מג'וֹאוּ, מלך סין בשושלת ג'ואו, עולה לשלטון.
922 לפנה"ס: פורבס מלך אתונה העתיקה מת.
914 לפנה"ס: פרעה אוסורכון מהשושלת ה-21 - מלך מצרים.
912 לפנה"ס: אדד ניררי השני הופך למלך אשור. זו תחילתה של האימפריה האשורית החדשה שהפכה במהלך המאה ה-8 וה-7 לפנה"ס לאימפריה הגדולה במזרח התיכון, והייתה האימפריה הגדולה ביותר עד אז.
910 לפנה"ס: המלך יִי מג'וֹאוּ, מלך סין בשושלת ג'ואו, נפטר.
909 לפנה"ס: המלך שְׂיָאו מג'וֹאוּ, מלך סין בשושלת ג'ואו, עולה לשלטון.
900 לפנה"ס: הקמת ממלכת כוש.
עדויות ראשונות על כתב ארמית
התיישבות בפלימות' שבאנגליה
עדויות ראשוניות לקיום חקלאות בהרי קניה.
תחילתה של תרבות סא היון (Sa Huỳnh) בשפך נהר המקונג, דרום-מזרח אסיה.
ערים חדשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הליקרנסוס
ספרטה
אישים בולטים

זורואסטר
מלכת שבא
אדד-ניררי השני
דוד המלך
שלמה המלך
ירבעם בן נבט
רחבעם
תגליות והמצאות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
תרבות ואמנות

נכתבו במאה זו טקסטים שעתידים להיכנס לאנתולוגיית השירה הסינית המוקדמת ביותר שנכתבה, הקלאסיקה של השירים. על פי הערכות, בתקופה זו השירים מתאפיינים בהתמקדות בהלל לשושלת ג'ואו, ובתיאור ימי הפאר הגדולים ביותר שלה, לצד שירים ששימשו לפולחן.
הערות שוליים

↑  Interactive World History Atlas since 3000 BC
↑  היסטוריה של אמנות סין, באתר New World Encyclopedia
↑  התגבשות השירה הקלאסית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ch460508 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כרונולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מסעות המלחמה של אשור תחת שלטונו של אדד ניררי השני, תחילתה של האימפריה האשורית החדשה שעתידה להתפשט במהלך מאות השנים הבאות לאימרפיה שתשלוט על כל המזרח הקדום
השריר מצדיד הזרת (כף יד)

| --- | --- |

 שיוך:  hypothenar muscle 
 עצבוב:  deep branch of ulnar nerve
 פעולת שריר:  abduction of the fingers 
 תחל שריר:  pisiform bone 
 אחז שריר:  proximal phalanx of little finger 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (463) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  m. abductor digiti minimi 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A04.6.02.062 
 TA2 (2019):  2529 
 FMA:  37382 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C1267094 
 
שרירי כף יד שמאל במבט קדמי
השריר מצדיד הזרת (TA: Musculus abductor digiti minimi manus) הוא אחד השרירים בבליטת תת-כף היד (בליטה שרירית בבסיס הזרת). כיווץ השריר מרחיק את הזרת מיתר האצבעות וכן יש בכיווצו לסייע לכיפוף הזרת.
תיאור

תחילתו של השריר מצדיד הזרת בעצם העדשה והוא נאחז בחלק התיכון של בסיס הגליל המקורב של הזרת.
עצבוב

השריר מצדיד הזרת מעוצבב על ידי שורש העצב הצווארי השמיני (C8) ועל ידי שורש העצב החזי הראשון (T1) דרך הענף העמוק של עצב הגומד.
השריר מתוויך האגודל

| --- | --- |

 שיוך:  thenar muscle 
 עצבוב:  deep branch of ulnar nerve
 פעולת שריר:  קירוב האגודל 
 שריר נגדי:  השריר מצדיד האגודל הארוך 
 תחל שריר:  trapezoid bone 
 אחז שריר:  proximal phalanx of thumb, sesamoid bones of hand 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (462) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  m. adductor pollicis 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A04.6.02.059 
 TA2 (2019):  2526 
 FMA:  37380 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0224288 
 
שרירי כף יד שמאל במבט קדמי
מבט קדמי על שרירי אגודל עמוקים בכף יד ימין (השריר כופף האגודל הקצר והשריר מצדיד האגודל הקצר הוסרו). שני ראשי השריר מתווייך האגודל מתפרסים בצורת מניפה מעצם המסרק השלישית וקודקודה בגליל האגודל. מעל למתוויך נמצא השריר מנגד האגודל.
השריר מתווייך האגודל (TA: Musculus adductor pollicis) הוא אחד השרירים הפנימיים של כף היד. בעת כיווצו, מקרב השריר את האגודל לאצבע המורה, פעולה המתרחשת בעיקר בזמן אחיזת כוח.
תיאור

השריר מתוויך האגודל מורכב משני ראשים, הראש המלוכסן (Caput obliquum musclusadductoris pollicis) והראש הרוחבי (Caput transversum musclusadductoris pollicis). בין שני הראשים עובר עורק החישור.
תחילתו של הראש המלוכסן בעצם הפיקן, בבסיס עצמות המסרק השנייה והשלישית ובעצמות שורש כף יד נוספות סמוכות. תחילתו של הראש הרוחבי בחלקו הקדמי של גוף עצם המסרק השלישית. שני הראשים נאחזים בחלק התיכון של בסיס הגליל המקורב של האגודל.
עצבוב

השריר מתוויך האגודל מעוצבב על ידי שורש העצב הצווארי השמיני (C8) ועל ידי שורש העצב החזי הראשון (T1) דרך הענף העמוק של עצב הגומד.
הצי הרביעי לאוסטרליה

הצי הרביעי לאוסטרליה הוא מונח לא רשמי לצי האוניות שהגיעו מאנגליה לאוסטרליה ב-1792. המונח נטבע על ידי ההיסטוריון סי ג'יי סמיי, אשר קטלג את הגנאלוגיה של אנשי הצי הראשון, הצי השני והצי השלישי. הוא השתמש במונח הזה כדי לקבץ את כל האוניות שבאו במספר חודשים שאחרי הצי השלישי.
האוניות שמיוחסות לצי הרביעי לאוסטרליה הן:
HMS Pitt (הגיעה ב-14 בפברואר)
Kitty (הגיעה ב-6 באפריל)
Royal Admiral (הגיעה ב-7 באוקטובר)
גלריה

HMS Pitt
Merchanman שדומה ל-Kitty
EastIndiaman שדומה ל-Royal Admiral
הערות שוליים

↑   C.J. Smee, Fourth fleet families of Australia containing genealogical details of two hundred & five fourth fleeters, their children & grandchildren, (Artarmon, N.S.W., 1992)
↑  Convict Ships to Australia (ארכיון)
↑  Pitt (Ship) (אורכב 03.10.2019 בארכיון Wayback Machine) at Settler: Convict or Free?.
↑  Bateson, Charles, The Convict Ships, 1787-1868, Sydney, 1974. ISBN 0-85174-195-9.
↑  Bateson, Charles, The Convict Ships, 1787-1868, Sydney, 1974. ISBN 0-85174-195-9
↑  אפשר לטעון כי Royal Admiral היא למעשה האונייה האחרונה של הצי השלישי, שכן היא יצאה רק חודש אחרי שאר האוניות של הצי ההוא.
הנדרסון

ערך זה עוסק באי באוקיינוס השקט. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
צוקי האי הנדרסון מצפון
האי הנדרסון (באנגלית: Henderson Island) הוא אי גבוה בדרום האוקיינוס השקט הממוקם על לוח טקטוני מורם. הנדרסון סופח לאיי פיטקרן בשנת 1902, וזכה למעמד של אתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו בשנת 1988, הודות לחיי הציפורים ומאגרי הזרחה הבתוליים באי.
גאוגרפיה

אורכו של הנדרסון כ-10.7 קילומטרים ורוחבו כ-5.8 קילומטרים. לאי שטח של 45.4 קמ"ר ונמצא במרחק של 193 קילומטרים צפון-מזרחית לאיי פיטקרן. האי תלול וקטן מדי כדי לשמש לצורכי חקלאות וגם אין בו מים מתוקים.
עשרות טונות של פסולת פלסטיק נסחפים לחופי האי מדי שנה בזרמי האוקיינוסים. חלק מהפריטים שנמצאו באי מקורם מאירופה, המזרח התיכון, ארצות הברית ורוסיה.
היסטוריה

הנדרסון אינו מיושב בימינו, אך עדויות ארכאולוגיות מראות כי האי אויש על ידי מושבה פולינזית קבועה בין המאה ה-12 למאה ה-15, אך לאחר מכן שוב אין עדות להמשך ההתיישבות. הסיבה להיעלמות ההתיישבות איננה ידועה, אך סביר להניח שהסיבה קשורה להיעלמות הפולינזים מאיי פיטקרן, כאשר ככל הנראה תושבי הנדרסון הסתמכו עליהם בכל הקשור למצרכים בני-קיימא.
ב-29 בינואר 1606 התגלה האי הנדרסון על ידי המלח הפורטוגלי פדרו פרננדש דה קאירוש, אשר כינה את האי "סאן ז'ואו באפטיסטה".
ב-17 ביוני 1819 התגלה האי בשנית על ידי החובל הנדרסון מחברת הודו המזרחית הבריטית אשר העניק לאי את השם "הנדרסון".
צוות ספינת ציד הלווייתנים "אסקס" ירד לחופי הנדרסון לתקופה קצרה ונשאר באי מה-20 בדצמבר 1820, עד ל-27 בדצמבר 1820. שלושה מאנשי הצוות נותרו ושרדו באי עד לחילוצם ב-9 באפריל 1821, בעוד שחבריהם למסע המשיכו לדרום-אמריקה. אנשי האסקס האמינו כי הגיעו לאי דוסי (Ducie).
בשנת 1957 חי אדם חיי בדידות באי למשך כחודשיים, מלווה בשימפנזה, ככל הנראה עבור גימיק פרסומי. הוא חולץ לבסוף על ידי תושבים מאיי פיטקרן.
בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 הביע איש העסקים האמריקאי ארתור ראטליף עניין ברכישת והשכרת האי הנדרסון לאחר פיתוחו באמצעות מסלול נחיתה, חוות בקר ואחוזה. מועצת האי פיטקרן נתנה הסכמתה לתוכניותיו באפריל 1981 אך משרד החוץ הבריטי הטיל וטו על ההחלטה ועל תוכניות הפיתוח, לאחר שקבוצות הפועלות להגנת איכות הסביבה ביקשו לשמור על האקולוגיה הטבעית של האי.
ראו גם

האימפריה הבריטית
הערות שוליים

↑  אנדראה ונס, ליין מקרגור,Henderson Island: the Pacific paradise groaning under 18 tonnes of plastic waste, הגרדיאן, 30 ביולי 2019
↑  "סיפור הקוף של האי הנדרסון". Robert Tomarchin. אורכב מ-המקור ב-2012-03-12. נבדק ב-2007-11-30.
| דגל בריטניה סמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בממלכה המאוחדת |
| --- | --- | --- |
|  אנגליה | ארמון בלנהיים • קתדרלת קנטרברי, כנסיית סנט מרטין ומנזר סנט אוגוסטין • באת' • נוף המכרות בקורנוול ובמערב דבון • מפעלי עמק דרוונט •  הטירה והקתדרלה בדרהאם • גבולות האימפריה הרומית: חומת אדריאנוס • עמק איירונברידג' • דורסט וחוף דבון המזרחי • גני קיו • סולטייר • סטונהנג', אייווברי ואתרים נלווים • הפארק המלכותי סטאדלי ומנזר פאונטיינז • מצודת לונדון • ארמון וסטמינסטר, מנזר וסטמינסטר וכנסיית סנט מרגרט • גריניץ' הימית • אזור האגמים האנגלי • מצפה הכוכבים ג'ודרל בנק • ערי הספא הגדולות של אירופה (יחד עם שש מדינות): באת' |  |
|  סקוטלנד | אדינבורו העתיקה והחדשה • לב אורקני הנאוליתית: סקארה ברי, טבעת ברודגאר, מיס האו והאבנים הניצבות בסטנס • ניו לנארק • סנט קילדה • גבולות האימפריה הרומית: חומת אנטונינוס • גשר פורת' • פלואו קאנטרי |  |
|  ויילס | טירות וחומות המלך אדוארד בגוויניד' (טירת בומריס, טירת הרלך, טירת קרנארבון וטירת קונווי) • הנוף התעשייתי בבלנאבון • אמת פונטקיסילטה • נוף הלווחה של צפון-מערב ויילס |  |
|  צפון אירלנד | סוללת הענק • יישובי הכנסייה המוראבית (עם עוד שלוש מדינות): גרייסהיל |  |
| טריטוריות מעבר לים | העיר ההיסטורית בסנט ג'ורג'ס והביצורים הסמוכים בברמודה • האי הנדרסון בפיטקרן • איי גוף ואינאקססיבל בטריסטן דה קונה • מערת גורהם בגיברלטר |  |
| אתרי מורשת עולמית לשעבר | ליברפול |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553697405171  LCCN: sh92001984  VIAF: 5145971544732332806   WorldCat (עם VIAF): 5145971544732332806 
מראה באי הנדרסון
השריר מצדיד האגודל הקצר

| --- | --- |

 שיוך:  thenar muscle 
 אספקה עורקית:  קשת כף היד השטחית 
 עצבוב:  nerve to abductor pollicis brevis
 פעולת שריר:  הרחקה של האגודל 
 שריר נגדי:  השריר מתוויך האגודל 
 תחל שריר:  tubercle of scaphoid 
 אחז שריר:  proximal phalanx of thumb 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (461) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  m. brevis abductor pollicis 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A04.6.02.054 
 TA2 (2019):  2521 
 FMA:  37373 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0224279 
 
שרירי כף יד שמאל במבט קדמי
השריר מצדיד האגודל הקצר (TA: Musculus abductor pollicis brevis) הוא אחד משרירי האגודל הנמצאים בבליטת כף היד באזור בסיס האגודל. השריר מרחיק (מצדיד) את האגודל במפרק בין עצמות שורש כף היד לעצם המסרק הראשונה ומסייע בהנגדת (הנעתו כנגד יתר האצבעות) האגודל.
תיאור

תחילתו של השריר מצדיד האגודל הקצר ברצועת שורש היד הרוחבית (Retinaculum musculorum flexorum manus), בגבששת של עצם הסירה ובעצם רבת הזוויות הגדולה, שתיים מעצמות שורש כף היד. השריר נאחז בחלק הצידי של בסיס הגליל המקורב של האגודל.
מצדיד האגודל הקצר הוא אחד משרירי בליטת כף היד. יחד עם השריר כופף האגודל הקצר והשריר מנגד האגודל.
עצבוב

השריר מצדיד האגודל הקצר מעוצבב על ידי שורש העצב הצווארי השמיני (C8) ועל ידי שורש העצב החזי הראשון (T1) דרך הענף החוזר של עצב התווך.
המתנה האימפריאלית

המתנה האימפריאלית (באנגלית: Imperial Gift) הייתה תרומה של מטוסים מעודפי חיל האוויר המלכותי הבריטי לאחר מלחמת העולם הראשונה שניתנה לחילות האוויר של הדומיניונים: קנדה, אוסטרליה, ניו זילנד, דרום אפריקה והודו. ב-29 במאי 1919 החליטה ממשלת בריטניה להעניק 100 מטוסים לכל אחת מהמדינות הללו, בתוספת חלקי חילוף למטוסים, כאות תודה לאותן מדינות שתרמו תרומה משמעותית למאמץ המלחמתי. מטוסים אלה היו הגרעין של חילות האוויר של הדומיניונים שהוקמו באותה תקופה.
הרקע

עם סיום מלחמת העולם הראשונה היו ברשות חיל האוויר המלכותי כמויות גדולות של מטוסים עודפים. ההערכה מדברת על יותר מ-20,000 מטוסים, חלקם עוד היו בעיצומו של תהליך היצור, בסיום המלחמה. סר יו טרנצ'רד, מי שנחשב ל"אבי חיל האוויר המלכותי" והיה אז ראש מטה החיל, דחף להקמתם של חילות האוויר של הדומיניונים. טרנצ'רד טען שגישה אחידה ומשולבת של ארגונם וציודם של חילות האוויר היא חיונית כדי לאפשר את קיומו של המרכיב האווירי בהגנת האימפריה. ההצעה אומצה על ידי מזכיר משרד האווירייה ג'ון סילי (John Edward Bernard Seely), שתיאר אותה כ"הזדמנות לסייע לדומיניונים שתזכה להערכתם ושתביא תועלת רבה לאינטרסים הביטחוניים האוויריים של האימפריה". הקבינט הבריטי אישר את ההצעה ב-29 במאי 1919 והרחיב אותה גם לאפשרות להעניק מטוסים גם לממשלות המושבות בנוסף לדומיניונים. ממשלות הדומיניונים קיבלו את ההודעה על התוכנית ב-4 ביוני.
קנדה

22,812 קנדים שירתו במהלך המלחמה בחיל האוויר המלכותי על כל גלגוליו: "גיס התעופה המלכותי" (Royal Flying Corps – RFC), "השירות האווירי המלכותי של הצי" (Royal Naval Air Service – RNAS) וחיל האוויר המלכותי (Royal Air Force – RAF), שאליו מוזגו שני הגופים הראשונים ב-1 באפריל 1918. שירותי האוויר של קנדה לא פעלו כיחידות עצמאיות עד כמעט לסוף המלחמה. שתי טייסות של חיל האוויר המלכותי הקנדי הוקמו בבריטניה באוגוסט 1918 ו"שרותי האוויר הימיים המלכותיים הקנדים" (Royal Canadian Naval Air Service – RCNAS) הוקמו בספטמבר לצורכי הגנת המולדת. יחידות אוויריות קנדיות אורגניות הספיקו לבצע פעולות מבצעיות ממש בסוף המלחמה, אך לא השתתפו בקרבות של ממש.
ב-1919, כאשר התקבלה ההצעה למתנה האימפריאלית, היא נבחנה והקנדים ציינו כי הם מעדיפים מטוסים למטרות רב-תכליתיות יותר מאשר מטוסי קרב, שכן הם ראו לנגד עיניהם משימות שיותר מתאימות לזמן שלום שיוטלו על חיל האוויר שלהם: משימות סיור, כיבוי אש ומיפוי. ואכן, מתוך 114 המטוסים שנשלחו לקנדה, רובם היו רב-תכליתיים וחלקם היו מטוסי קרב. המטוסים שנשלחו לקנדה במסגרת המתנה האימפריאלית היו:
| סוג המטוס | כמות |
| --- | --- |
אברו 504   Avro 504: 62
אירקו DH.4   Airco DH.4   אירקו DH.9   Airco DH.9: 23
תעשייה אווירית בריטית SE.5a   Royal Aircraft Factory S.E.5: 12
מטוס ימי פליקסטאו F.3   Felixstowe F.3: 8
מטוס ימי קרטיס H.16   Curtiss Model H.16: 2
מטוס קרב בריסטול F.2   Bristol F.2 Fighter: 2
סופווית' סנייפ   Sopwith Snipe: 2
מטוס ימי פיירי 3   Fairey III: 1
המשלוח הסופי כלל כמה מטוסים נוספים כמו שני מטוסי  B.E.2, מטוס F.E.2 אחד ומטוס ויקרס F.B.5 אחד, בתוספת כמה שלדות מטוס כחלקי חילוף וסך כל המטוסים שנשלחו לקנדה עמד על 120.
בנוסף למטוסים נשלחה כמות גדולה של חלקי חילוף, כולל מנועים, וציוד נלווה כמו מצלמות, ציוד עגינה למטוסים הימיים ו-300 כלי רכב (משאיות, נגררים ואופנועים). המתנה האימפריאלית היוותה את הבסיס להקמתו של חיל האוויר המלכותי הקנדי. ב-1920, מועצת האוויר של קנדה מימנה פרויקט שבמסגרתו בוצעו לראשונה בקנדה טיסות מהחוף המזרחי לחוף המערבי כדי לבדוק את האפשרות להנחת יסוד לשירות נוסעים ודואר אווירי. למרות שהמטוסים לא כל כך התאימו לאקלים הקנדי הקשה, הם היו בשירות עד שנות השלושים עד שהוחלפו בסוגי מטוסים חדישים יותר. המטוס האחרון שיצא מהשירות ממשלוח זה היה מטוס אברו 504 שפרש ב-1934.
אוסטרליה

המתנה האימפריאלית לאוסטרליה כללה במקור 100 מטוסים, מנועים חליפיים, כלי עבודה, כלי רכב ו-13 האנגרים יבילים שנשלחו ב-19,000 ארגזים. 28 מטוסים נוספים נשלחו לאוסטרליה כתחליף למטוסים שנתרמו על ידי העם האוסטרלי לבריטניה במהלך מלחמת העולם הראשונה. משלוח המטוסים לאוסטרליה כלל:
| סוג המטוס | כמות |
| --- | --- |
אברו 504   Avro 504: 35
תעשייה אווירית בריטית SE.5a   Royal Aircraft Factory S.E.5: 12
אירקו DH.9a   Airco DH.9a: 30
אירקו DH.9   Airco DH.9: 28
ב-30 ביוני 1919 "גיס שירות האוויר של צבא אוסטרליה" (Australian Army Service Corps) המליץ על הקמה זמנית של "גיס התעופה האוסטרלי" (Australian Air Corps – AAC) שבמסגרתו יוקמו שתי כנפיים (כנף אחת תפעל על פי צורכי הצבא והשנייה לפי צורכי הצי). ב-1921 הוקם חיל האוויר המלכותי האוסטרלי ב-1921. המתנה האימפריאלית אפשרה את הקמתו.
מטוסי המתנה האימפריאלית נשלחו לאוסטרליה ב-1919, הורכבו בעת הגעתם ב-1920 והיו בשירות כ-10 שנים. מטוס אחד מדגם אירקו DH.9 היה זה שהיה בשירות במשך הזמן הארוך ביותר והוצא משירות ב-4 בפברואר 1930. שניים מהמטוסים השתמרו עד היום, מטוס אברו 504K שנמצא בתצוגה במרכז טכנולוגי בקנברה ומטוס SE.5a שנמצא באתר הזיכרון האוסטרלי (Australian War Memorial) ומוצג שם באולם אנזא"ק.
ניו זילנד

עם קבלת ההצעה סירבה ניו זילנד למתנה, אך לבסוף קיבלה 34 מטוסים ו-42 מנועי מטוסים:
| סוג המטוס | כמות |
| --- | --- |
אברו 504   Avro 504: 21
אירקו DH.9   Airco DH.9: 9
מטוס קרב בריסטול F.2   Bristol F.2 Fighter: 2
אירקו DH.4   Airco DH.4: 2
מטוסי הבריסטול, האירקו DH.4 ומטוס אברו 504K אחד הוקצו לשימוש ממשלתי. יתרת המטוסים הושאלו לצורכי תעבורה ואימונים לחברות תעופה אזרחיות בשנים 1920–1924. באמצע שנות העשרים כל החברות הללו קרסו והמטוסים שנותרו נלקחו חזרה על ידי הממשלה כדי ליצור את "חיל האוויר הקבוע של ניו זילנד" (New Zealand Permanent Air Force). כל מטוסי המתנה האימפריאלית שקיבלה ניו זילנד ושירתו במסגרת צבאית התרסקו, נגרטו או נשרפו. עד היום לא שרד אף חלק ממטוסים אלה.
דרום אפריקה

דרום אפריקה הייתה המדינה השנייה אחרי בריטניה שהקימה ב-1 בפברואר 1920 חיל אוויר עצמאי ולא כפוף לצבא או לצי. חיל האוויר הדרום אפריקאי קיבל את המטוסים הבאים:
| סוג המטוס | כמות |
| --- | --- |
אירקו DH.9   Airco DH.9: 48
אברו 504   Avro 504: 22
תעשייה אווירית בריטית SE.5a   Royal Aircraft Factory S.E.5: 22
אירקו DH.4   Airco DH.4: 10
מטוסי ה-DH-4 היו תחליפים למטוסים שהתרסקו במלחמה שנתרמו על ידי עמותה פרטית בלונדון. מטוס DH-9 נתרם על ידי עיריית ברמינגהאם ושני מטוסים נוספים נתרמו על ידי גורם פרטי.
בנוסף נשלחו לדרום אפריקה ציוד עזר וחלפים: 20 האנגרים ממתכת, 30 האנגרים עשויים עץ וקנבס, ציוד קשר וצילום, סדנאות מנועים ומבני מטוסים על ציודן, משאיות, טנדרים, נגררים, 50,000 גלונים של שמן מנועים, 20,000 גלונים של צבע, לכות וחומרים נוספים. ערך כל המשלוח לדרום אפריקה הסתכם בכ-2,000,000 ליש"ט. הצעה לקבל 4 ספינות אוויר נדחתה עקב ספקות לגבי יעילותן ועקב העלות הגבוהה של החלפת המעטפת שלהן שהוערך שהן לא יחזיקו מעמד יותר משלושה חודשים עקב הבלאי שלהן שיגרם מהשמש הדרום אפריקאית. המשלוח הראשון של המטוסים הגיע לדרום אפריקה בספטמבר 1919. שני מטוסים נמכרו לחברת תעופה פרטית.
הודו

המשלוח להודו כלל:
| סוג המטוס | כמות |
| --- | --- |
אירקו DH.9   Airco DH.9: 60
אברו 504   Avro 504: 22
שלא כמו המדינות האחרות, לא נועדו המטוסים שנשלחו להודו להקמת חיל אוויר. חיל האוויר המלכותי הבריטי בהודו קיבל 20 מטוסי אברו 504 לצרכים צבאיים. שאר המטוסים יועדו לצרכים ממשלתיים שונים או נמכרו לגורמים פרטיים.
ראו גם

תעופה צבאית
לוחמה אווירית במלחמת העולם הראשונה
חיל האוויר המלכותי הקנדי
חיל האוויר המלכותי האוסטרלי
חיל האוויר המלכותי של ניו זילנד
חיל האוויר הדרום אפריקאי
הערות שוליים

1 2 3  "Imperial Gifts." Golden Years of Aviation.
1 2  Halliday, Hugh A. "The Imperial Gift: Air Force, Part 5." Legion Magazine, 1 September 2004.
↑  Walker, R. W. R. "Canadian Military Aircraft Serial Numbers RCNAS / RFC / RAF serial numbers." Canadian Military Aircraft Serial Numbers, 6 November 2005.
↑  "Imperial Gift to Canada." Golden Years of Aviation.
↑  Walker, R. W. R. "Canadian Military Aircraft Serial Numbers The Air Board Years Detailed list G-CYAA to G-CYCZ." Canadian Military Aircraft Serial Numbers, 6 November 2005.
↑  "The Australian Air Corps." Office of Air Force History.
↑  Smith, Neil. "Review: 'The Imperial Gift' by John Bennett." 3squadron.org.au.
1 2  Crick, Darren. "Australian & New Zealand Military Aircraft Serials & History: De Havilland D.H.9a." Adf-Serials, 23 March 2012.
↑  "SE 5A A2-31." RAAF Museum, Point Cook.
1 2  Crick, Darren. "New Zealand Military Aircraft Serial Numbers: Avro 504K." Adf-Serials, 30 August 2003
↑  Crick, Darren. "New Zealand Military Aircraft Serial Numbers: De Havilland DH.9." Adf-Serials, 6 September 2003.
↑  "Imperial Gift to India." Golden Years of Aviation.
מטוס אברו 504
מטוס ימי פליקסטאו F.3
מטוס SE.5a
הלכות עירובין

הלכות עירובין הם ההלכות העוסקות בנושא מלאכת הוצאה מרשות לרשות בשבת, שמשמעה האיסור להוציא חפצים ומשא בין רשויות השבת. כמו כן כוללות הלכות אלו את הלכות עירובי חצרות ותחום שבת. הלכות אלו מרוכזות במשנה ובגמרא במסכת עירובין ובמסכת שבת, ובספרות ההלכה: בטור ובשולחן ערוך בחלקו הרביעי של אורח חיים, בין הסימנים שמ"ה-תט"ז, וברמב"ם בספר זמנים, והם נחשבות להלכות מורכבות ומסובכות. בהלכות אלו ישנם חלקים רבים שהם איסורי דרבנן, שנוספו על ידי חז"ל לאיסורי התורה.
להלכות אלו משמעות רבה לגבי היכולת להתנייד בשבת ממקום למקום, שכן ללא תיקון עירוב, אסור להוציא חפצים כגון סידור או עגלת ילדים ממקום למקום. כיום דואגות רבנויות מקומיות לסידור עירוב, המאפשר את הוצאת החפצים בשבת ממקום למקום, והלכות אלו אינם משמעותיות כמעט לציבור הרחב בישראל. אולם במקומות שאין בהם עירוב, כגון במקומות מסוימים בחוץ לארץ, ישנה משמעות רבה להלכות אלו.
הלכות עירובין מהתורה

מדין התורה, אסור להוציא ולהכניס חפצים מרשות היחיד לרשות הרבים בשבת, מכיוון שזו מלאכת הוצאה מרשות לרשות שהיא אחת מל"ט המלאכות האסורות בשבת. כמו כן אסור להוליך חפץ יותר מד' אמות (כ-2 מטרים) ברשות הרבים. (שתי פעולות אלו מכונות בספרות ההלכתית בכינוי 'טלטול') מדין התורה, שאר המקומות שאינם רשות היחיד ואינם רשות הרבים נחשבים למקום פטור, ומותר להוציא ולהכניס אליהם חפצים, בין מרשות היחיד ובין מרשות הרבים.
הלכות עירובין מדרבנן

מלאכה זו של הוצאה היא המלאכה היחידה ממלאכות שבת שאין בה יצירה של דבר חדש, אלא רק שינוי מקומו של חפץ (לכן מלאכה זו מכונה "מלאכה גרועה"). מכיוון שכך, קשה יותר להיזהר במלאכה זאת מאשר ממלאכות אחרות. חכמים אסרו אופנים רבים במלאכת הוצאה המותרים מהתורה, על מנת להרחיק את האדם מאיסור תורה: יצרו רשות חדשה בשם 'כרמלית', החמירו בהגדרות הדרושות על מנת להגדיר מקום כרשות היחיד וכמקום פטור, ואסרו על טלטול החפצים בין רשויות היחיד בבעלות נפרדת.