stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אולג סוקולוב
פרסומים אקדמיים > ספרים ברוסית

Соколов О. В. Армия Наполеона. — СПб.: Империя, 1999. — 592 с. — ISBN 5-93914-001-7.
Соколов О. В. Аустерлиц: Наполеон, Россия и Европа: 1799—1805 гг. — М.: Рус. культурный фонд "Империя Истории", 2006. — Т. 1. — 315 с. — ISBN 5-90252521-7.
Соколов О. В. Аустерлиц: Наполеон, Россия и Европа: 1799—1805 гг. — М.: Рус. культурный фонд "Империя Истории", 2006. — Т. 2. — 238 с. — ISBN 5-90252522-5.
Соколов О. В. Битва двух империй. 1805—1812. — М.-СПб.: Астрель, Астрель-СПб, 2012. — 730 с. — 5000 экз. — ISBN 978-5-271-42347-5, ISBN 978-5-9725-2267-5.
Наполеон Бонапарт: pro et contra: образ Наполеона Бонапарта в культурной памяти об Отечественной войне 1812 года: антология / Авт.-сост. О. В. Соколов. — СПб.: Издательство Русского Христианского гуманитарная академия, 2012. — 1040 с. — (Русский путь: pro et contra). — 1500 экз. — ISBN 978-5-88812-517-5.
Возгрин В. Е., Гончарова Т. Н., Пленков О. Ю., Соколов О. В. Из истории конституционного строительства в Западной Европе в Новое и новейшее время / под ред. А. В. Смолина. — СПб.: Изд-во РХГА, 2014. — 353 с.
Барышников В. Н., Возгрин В. Е., Гончарова Т. Н., Евдокимова Н. П., Климова Г. С., Сидоренко Л. В., Соколов О. В., Пленков О. Ю., Фокин В. И. От национальных государств к единой Европе: проблемы европейской интеграции в XIX-XXI вв. / под ред. А. В. Смолина. — М.: Изд-во РХГА, 2016. — 620 с. — 500 экз. — ISBN 978-5-88812-792-6.
Соколов О. В. Первая Итальянская кампания Бонапарта 1796-1797. Часть I. Битва за Пьемонт. — СПб.: Империя, 2016. — (Поля сражений наполеоновской эпохи).
Соколов О. В. Стратегия и тактика Наполеоновской армии. — М.: Университет «Синергия», 2018. — 400 с. — 1000 экз. — ISBN 978-5-4257-0372-9.
Соколов О. В. Битва трёх императоров. Наполеон, Россия и Европа. 1799 — 1805 гг. / Предисл. Дмитрий GOBLIN Пучков. — СПб.: Питер, 2019. — 656 с. — (Разведопрос). — ISBN 978-5-4461-1047-6.
פרסומים אקדמיים > ספרים בצרפתית

Sokolov O. Armée de Napoléon. Paris: Commios, 2003. 592 p.
Sokolov O. Austerlitz. Napoléon, l’Europe et la Russie. Paris: Commios, 2006. 541 p.
Sokolov O. Combat de deux empires. La Russie d’Alexandre I contre la France de Napoléon, 1805—1812 Paris: Fayard. 2012. 523 p.
הערות שוליים

↑  ארכיון האינטרנט
↑  כתבה שמתארת את הענקת אות לגיון הכבוד לפרופ' סוקולוב (ברוסית)
↑  רוסיה: פרופסור ניסר את המאהבת שלו לחלקים
↑  פרופסור רוסי נתפס עם ידיים קטועות בנהר, באתר ynet, 10 בנובמבר 2019
↑  Российский посланник при дворе Жозефа Бонапарта в 1809—1812 гг.,
 Труды кафедры истории Нового и новейшего времени, 2017]
↑  Ранний период Наполеоновских войн глазами художника и воина Луи-Франсуа Лежена, ביטאון האוניברסיטה הפדרלית של אורל, 2019
↑  У преподавателя СПбГУ нашли сумку с отрезанными женскими руками. Что об этом известно. Русская служба Би-би-си, 09.11.2019.
↑  "Что известно о задержании историка Соколова по подозрению в убийстве". ТАСС. 2019-11-10. נבדק ב-2019-11-10.
↑  "Адвокат сообщил, что подозреваемый в убийстве историк СПбГУ оформил явку с повинной". ТАСС. 2019-11-10. נבדק ב-2019-11-10.
↑  Обвиняемый в убийстве историк Соколов дал следствию полные показания // ТАСС, 13.11.2019
↑  Подозреваемый в убийстве историк Соколов отказался от дачи показаний. // ТАСС, 11.11.2019.
↑  Историк Соколов в суде признался в убийстве выпускницы СПбГУ. ТАСС, 11.11.2019.
↑  Доцент Соколов назвал убитую им девушку «чудовищем», напавшим на него с ножом. Интерфакс, 11.11.2019.
↑  Суд арестовал историка Олега Соколова, подозреваемого в жестоком убийстве. ТАСС, 11.11.2019.
↑
Дело историка Олега Соколова. ТАСС.
Убийство девушки доцентом СПбГУ. Интерфакс.
↑  СК опубликовал оперативное видео из дела историка Соколова. ТАСС, 11.11.2019.
↑  "СПбГУ уволит доцента Соколова, обвиняемого в убийстве аспирантки" (ברוסית). РИА Новости. 2019-11-11. נבדק ב-2019-11-12.
↑  "Официальный комментарий СПбГУ по делу доцента Соколова". Официальный сайт СПбГУ. 2019-11-11.
↑  Napoleon scholar Oleg Sokolov sentenced to 12 years' jail for dismembering Russian student, באתר ABC Australia‏, 25 בדצמבר 2020 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810568115305606  BnF: cb14483181w (data)  GND: 1034294512  ISNI: 0000 0000 5521 6694  LCCN: n2005085978  LNB: 000215459  NKC: mzk2006322741  RERO: 02-A022443941  SUDOC: 076540073  VIAF: 300272443   WorldCat (עם VIAF): 300272443
קומדי סנטרל 100

קומדי סנטרל 100 או 100 הסטנדאפיסטים הגדולים ביותר של כל הזמנים היא תוכנית ספיישל של ערוץ הכבלים האמריקני קומדי סנטרל ששודרה באפריל 2004. בתוכנית נבחרו 100 הקומיקאים האמריקאים הגדולים ביותר של כל הזמנים (ברשימה ישנם 97 קומיקאים אמריקנים ו-3 קנדים הפועלים בעיקר בארצות הברית). שם התוכנית יכול להטעות משתי סיבות: מכיוון שהוא לא מציין את השיוך הלאומי, ומכיוון שחלק מהאנשים שנבחרו אינם סטנדאפיסטים במובן הצר של המילה אלא שחקנים-קומיים.
הרשימה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|    ריצ'רד פריור    ג'ורג' קרלין    לני ברוס    וודי אלן    כריס רוק    סטיב מרטין    רודני דיינג'רפילד    ביל קוסבי    רוזאן בר    אדי מרפי    ג'וני קרסון    ג'רי סיינפלד    רובין ויליאמס    בוב ניוהארט    דייוויד לטרמן    אלן דג'נרס    דון ריקלס    ג'ונתן וינטרס    ביל היקס    סם קיניסון    דניס מילר    רוברט קליין    סטיבן רייט    רד פוקס    בוב הופ   |  |    ריי רומנו    ג'יי לנו    ג'ק בני    מילטון ברל    גארי שנדלינג    ג'ורג' ברנס    אלברט ברוקס    אנדי קאופמן    באדי האקט    פיליס דילר    ג'ים קארי    מרטין לורנס    ביל מאהר    בילי קריסטל    מורט סהאל    ג'ון סטיוארט    פליפ וילסון    דייב שאפל    ג'ואן ריברס    ריצ'רד לואיס    אדם סנדלר    הני יאנגמן    טים אלן    פרדי פרינז (האב)    דניס לירי   |  |    לואיס בלק    דיימון ויינס    דייוויד ברנר    דריל לין יולי    אלן קינג    קולין קווין    ריצ'רד ג'ני    לארי מילר    גילברט גוטפריד    ג'ף פוקסוורת'י    בובקט גולדת'וויט    אדי גריפין    ג'קי מייסון    ריצ'רד בלזר    סדריק קיילס (סדריק הבדרן)    שלי ברמן    קווין פולאק    דייב אטל    פט קופר    ונדה סייקס    רד באטנס    ברני מק    בילי קונולי    פול רודריגז    אדי איזרד   |  |    רוברט שימל    פול רייזר    סינבאד (קומיקאי)    דום איררה    בובי סלייטון    דיק גרגורי    האווי מנדל    נורם מקדונלד    דרו קארי    דייוויד קרוס    ג'יי מוהר    ברט בטלר    פולה פאונדסטון    קווין ג'יימס    דיינה קארווי    ג'ים ברואר    לואי אנדרסון    ג'ורג' ואלאס    דייוויד אלן גריר    אנדרו דייס קליי    ג'ואי בישופ    סנדרה ברנרד    לואי סי. קיי.    ג'נין גרופלו    ליאו גלאגר   |
תשובת הקוזקים הזאפורוז'יאנים

| --- | --- |

הקוזאקים של זאפורוז'ייה כותבים מענה לסולטן הטורקי
 מידע כללי
 צייר:  איליה רפין
 תאריך יצירה:  1880–1891
 טכניקה וחומרים:  צבע שמן על קנבס
 ממדים בס"מ
 רוחב:  361 ס״מ 
 גובה:  217 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  Ж-4005 (המוזיאון הרוסי) 
 מיקום:  המוזיאון הרוסי סנט פטרסבורג שברוסיה
 
תשובת הקוזאקים הזפוריז'יאנים לסולטן מהמט הרביעי (ברוסית: Запорóжцы пи́шут письмó турéцкому султáну) הוא ציור מאת הצייר הרוסי איליה רפין.
רפין צייר את הציור בין השנים 1880–1891. אלכסנדר השלישי, קיסר רוסיה רכש את הציור תמורת 35,000 רובלים, מה שהיה אז הסכום הגבוה ביותר בו נרכשה יצירת אמנות רוסית. מאז הציור מוצב במוזיאון הרוסי בסנט פטרסבורג.
רקע היסטורי

"תשובת הקוזאקים הזפוריז'יאנים לסולטן מהמט הרביעי" מתאר תמונה היסטורית משוערת, שהתרחשה בשנת 1676, המבוססת על סיפור העם העוסק בתשובת הקוזאקים לאולטימטום שהציב להם סולטאן האימפריה העות'מאנית, מהמט הרביעי. לפי הסיפור, הקוזאקים, שחיו מעבר לאשדי הדנייפר, הביסו בקרב את כוחות האימפריה העות'מאנית. אף על פי כן, דרש הסולטאן מהמט הרביעי מהקוזאקים להכפיף עצמם לשלטון העות'מאני. האולטימטום שהציב הסולטן הוא כדלהלן:
כסולטן; בנו של מוחמד; אחי השמש והירח; נכדו והמשנה לאללה; שליט ממלכות מוקדון, בבל, ירושלים, מצרים העליונה והתחתונה; קיסר הקיסרים; אביר יוצא מן הכלל, שלעולם לא הובס; המגן האיתן של כנסיית הקבר; נאמן שנבחר בידי אללה עצמו; תקוותם ונחמתם של המוסלמים; ממיר וגדול המגינים של הנוצרים - אני מצווה עליכם, הקוזאקים הזפוריז'יאנים, לקבל מרותי מרצונכם החופשי ללא התנגדות, ולחדול מלהציק לי בהתקפותיכם.
הקוזאקים, בהובלת איוואן סירקו (אנ'), הגיבו במכתב מלא גסויות, ניבולי פה ועלבונות. להלן המכתב:
הו סולטן, שטן טורקי ושאר בשר של שטן ארור, מזכירו של לוציפר עצמו. איזה מין אביר אתה לעזאזל, שאינך יכול לחסל קיפוד עם ישבנך הערום? השטן מחרבן, וצבאך אוכל. לא, בן של זונה, תכפיף מרותך על בני נוצרים; אין לנו פחד מצבאך, ביבשה ובים נלחם בך, שאימך תזדיין.
משרת בבלי, מתקן גלגלים מקדוני, מבשל שיכר ירושלמי, מזיין-העזים מאלכסנדריה, מגדל החזירים ממצרים עילית ותחתית, החזיר מארמניה, גנב פודוליאני, זונה-ילד (אנ') טרטראני, תליין קמיינץ, הטיפש המטופש של העולם והעולם התחתון, אידיוט בפני האל, נכדו של נחש והתכווצות השרירים באבר המין שלנו. חוטם חזיר, אחורי סוסה, כלב בית המטבחיים, מצח לא מוטבל, שאמך שלך תזדיין!
כה מכריזים הזפוריז'יאנים, בזוי שכמותך. אתה אפילו לא תרעה חזירים עבור נוצרים. עתה נסכם, מכיוון שאיננו יודעים מה התאריך ואין ברשותינו לוח שנה; הירח בשמים, בספירת הנוצרים, היום זהה כאן כשם שהוא שם; על זאת שק לנו בתחת.
התמונה נחשבת לקלאסיקה מוכרת בקרב תלמידים רוסים ואוקראינים.
אולי פיל

| --- | --- |

 סוגה:  דרמה מוזיקלית
 כותבים:  שחר סיטנר
 בימוי:  בובי לקס
 שחקנים:  אלמה דישי  אלון נוימן  מעיין סלקטר-שור  אייל עקנין
 מדבבים:  שני כהן (דיבוב "אולי פיל")  ליאור כלפון (דיבוב "לא גמור")
 ארץ מקור:  ישראל 
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  14
 הפקה
 מפיק:  גלית קרספי  טל אלעזר
 חברת הפקה:  דנה הפקות
 עורכים:  ירדן בר-כוכבא הלפרין
 צלמים:  דוד זריף
 אורך פרק:  15 דקות
 שידור
 רשת שידור:  הטלוויזיה החינוכית הישראלית
 פורמט (תמונה):  HDTV, 1080p
 תקופת שידור מקורית:  26 ביוני 2018 – הווה
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 
אולי פיל היא תוכנית טלוויזיה ישראלית מסוג דרמה מוזיקלית השודרה בחינוכית 23 וכיום משודרת בכאן חינוכית מאז יוני 2018.
התוכנית מבוססת על הצגה בשם זהה שעלתה בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער.
עלילה

איילת וגלי הן שתי אחיות שחולקות חדר ותחביבים משותפים אבל הן שונות מאוד אחת מהשנייה. הצד של גלי, האחות הגדולה, תמיד מסודר, ואילו הצד של איילת בחדר מלא תמיד בדפים וצבעים מפוזרים. איילת אוהבת לצייר, והציורים שלה לא דומים לשום דבר שיש בעולם. כשגלי שואלת אותה מה היא מציירת היא עונה ״אולי פיל?״.
איילת מציירת את ״אולי פיל״ ואת ״לא גמור״, וכשאף אחד לא בסביבה הם קמים לחיים, יוצאים מהדף ומייעצים לה עצות. העצות שלהם מסבכות את איילת בצרות. בכל פרק מופיע שיר מקורי, שאיילת ו"אולי פיל" ו"לא גמור" שרים יחד.
דמויות

אריאלה (אלמה דישי) – וטרינרית. רעייתו של בועז ואימן של גלי ואיילת.
בועז (אלון נוימן) – בעלה של אריאלה ואביהן של גלי ואיילת.
איילת (אייל עקנין) – אחותה הקטנה של גלי. אוהבת לצייר, אך ציוריה לא דומים לשום דבר שיש בעולם. "אולי פיל" ו"לא גמור" הם חברים שלה אשר מייעצים לה עצות שמסבכות אותה בצרות, אשר גלי מצליחה להוציא אותה מהן.
גלי (מעיין סלקטר-שור) – אחותה הגדולה של איילת. מסודרת. האחות האחראית. אוהבת מאוד את איילת. ועוזרת לה לצאת מהצרות שנגרמות בגלל עצותיהם של "אולי פיל" ו"לא גמור".
אולי פיל – חיה שאיילת מציירת, ולא בטוחה מה היא מציירת. יחד עם "לא גמור" מייעצת עצות לאיילת, שתמיד מסתבכת בצרות בגללן.
לא גמור – איש בעל אוזן אחת בלבד שאיילת מציירת. יחד עם "אולי פיל" מייעץ עצות לאיילת שתמיד מסתבכת בצרות בגלל העצות.
פרקים

| מספר הפרק (בסדרה) | מספר הפרק (בעונה) | שם הפרק | תאריך העלאה ליוטיובישראל ישראל |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 | טוש הזהב | 26 ביוני 2018 |
| 2 | 2 | היום הכי גרוע | 26 ביוני 2018 |
| 3 | 3 | פריחה | 26 ביוני 2018 |
| 4 | 4 | אוגר סיבירי | 26 ביוני 2018 |
| 5 | 5 | כלוב של נמר | 5 ביולי 2018 |
| 6 | 6 | צב יענה | 2 ביולי 2018 |
| 7 | 7 | תמונה משפחתית | 2 ביולי 2018 |
| 8 | 8 | מסיבת פיג'מות | 2 ביולי 2018 |
| 9 | 9 | אחיות לא דומות | 2 ביולי 2018 |
| 10 | 10 | סוד | 11 ביולי 2018 |
| 11 | 11 | חולארץ | 11 ביולי 2018 |
| 12 | 12 | מזל טוב | 11 ביולי 2018 |
| 13 | 13 | וירוס גרון | 11 ביולי 2018 |
| 14 | 14 | יום הולדת לסבתא | 17 ביולי 2018 |
ראו גם

שרגא בישגדא
שוסטר ושוסטר
פילו וסופי
טינופת

| --- | --- |

לוגו התוכנית
 סוגה:  פאנל
 יוצרים:  דנה מודן, יונתן קוניאק
 מנחים:  המשתתפים
 ארץ מקור:  ישראל
 מספר עונות:  2
 הפקה
 אורך פרק:  20 דקות
 שידור
 רשת שידור:  הוט
 תקופת שידור מקורית:  1 ביוני 2008 – מרץ 2009
"טינופת" היא תוכנית שיחת סלון לילית, ששודרה בערוץ הוט 3 של חברת הטלוויזיה בכבלים "הוט", החל מיוני 2008. בינואר 2009 חזרה התוכנית לעונה שנייה, אליה הצטרפו משתתפים חדשים.
מבנה התוכנית

בתוכנית הלילה המאוחרת, שיצרו דנה מודן ויונתן קוניאק, המתפקדים בה כעורכים ראשיים, מתקיימת שיחת חולין מאולתרת, על מגוון נושאים מעולם התרבות הישראלי, ומחייהם של חמשת המשתתפים.
שערורייתיות

במהלך שידורי התוכנית הוצגו כמה התבטאויות שעוררו מחלוקת. כך למשל, ב-22 ביוני 2008 פורסם כי האגודה למלחמה בסמים התרשמה כי שידור קטע, בו מתוודה אחד המשתתפים, איתי ולדמן, על רצונו לנסות את סם ההרואין "מתוך סקרנות", היה בעייתי. למרות זאת, המשיכו חברי הפאנל לשוחח בשתי עונותיה של התוכנית בנושאי סמים והניסיונות שלהם.
חברי הפאנל מביעים לעיתים את דעתם האישית על אישים מעולם התרבות, וכך כבר בתוכנית הראשונה, ששודרה ב-1 ביוני 2008, ניהלו המשתתפים דיון הרומז על נטיותיו המיניות של הזמר הראל סקעת בטרם יצא מהארון, דבר זה כונה כ"אאוטינג". ידוענים שונים שניהלו אודותיהם דיונים סוערים ופרובוקטיביים הם גיא מרוז, שלום חנוך, סאבלימינל ואסי דיין.
המשתתפים

איתי ולדמן - עורך השבועון "Time Out תל אביב"
אסף תלמודי - מרצה ומוזיקאי "אוי דוויז'ן"
איתי רייכר - תסריטאי
אמיר בן סירא - תסריטאי
דינה סנדרסון - שחקנית
יובל מנדלסון - מוזיקאי, סולן "שייגעצ"
ליאור כפיר - מפיק ותסריטאי
מיכל גלר - עיתונאית
מאיה בצלאל - מפיקה
ניסן שור - מבקר תרבות ותסריטאי
סמי זיבק - עיתונאי
אנטון אוסטרובסקי (עונה שנייה) - מוזיקאי
אסף אמדורסקי (עונה שנייה) - מוזיקאי
זהר וגנר (עונה שנייה) - במאית ומוזיקאית, סולנית "זהר וגנר והמסריחים"
לירון ויסמן (עונה שנייה) - שחקנית
יעל נצר (עונה שנייה) - שחקנית ותסריטאית
עומר בורשטיין (עונה שנייה) - סטנדאפיסט
קלרה ח'ורי (עונה שנייה) - שחקנית
ארצי יפרח (עונה ראשונה) - מעצב אופנה
דפנה ארד (עונה ראשונה) - מוזיקאית, סולנית "ביר7", עיתונאית ועורכת טלוויזיה
דרור נובלמן (עונה ראשונה) - תסריטאי
יוני בינרט (עונה ראשונה) - עיתונאי
עמית בחובר (עונה ראשונה) - תסריטאי וקומיקאי
תמר קרוון (עונה שנייה) - צלמת, במאית קליפים ומעצבת
הערות שוליים

↑  ערן סויסה, סמים בשם הדמוקרטיה, באתר nrg‏, 22 ביוני 2008
↑  מטנפים על אסי דיין, באתר nrg‏, 16 ביוני 2008
אישי עם גיל ריבה

| --- | --- |

לוגו התוכנית
 סוגה:  ראיונות
 יוצרים:  גיל ריבה, דליה נוימן, יעל אבנרי, רמי רוטהולץ
 מנחים:  גיל ריבה
 ארץ מקור:  ישראל
 מספר עונות:  2
 שידור
 רשת שידור:  HOT
 תקופת שידור מקורית:  28 בינואר 2007 – 2008
אישי עם גיל ריבה היא תוכנית ראיונות ישראלית בהנחיית גיל ריבה. התוכנית שודרה בערוץ הוט 3 של חברת הטלוויזיה בכבלים HOT.
בתוכנית, בסגנון ראיונות אחד-על-אחד (הדומה לתוכניתו הקודמת של ריבה, "לימוזינה" בערוץ 10), מראיין ריבה דמויות מתחומי הפוליטיקה, התרבות, הציבור והבידור בישראל בשיחה בת חצי-שעה ובדרכו הייחודית.
רשימת המרואיינים > העונה הראשונה

טלי פחימה (28 בינואר 2007)
אוולין הגואל (29 בינואר 2007)
יוסי שריד (30 בינואר 2007)
איבון רוזנשטיין (31 בינואר 2007)
אורי גלר (4 בפברואר 2007)
סיון רהב-מאיר (5 בפברואר 2007)
סאבלימינל (6 בפברואר 2007)
רון קופמן (7 בפברואר 2007)
אופירה אסייג (11 בפברואר 2007)
צדי צרפתי (12 בפברואר 2007)
עדנה מזי"א (13 בפברואר 2007)
מיכל אמדורסקי (14 בפברואר 2007)
קולט אביטל (18 בפברואר 2007)
שמירה אימבר (19 בפברואר 2007)
יורם בינור (20 בפברואר 2007)
ניר הוד (21 בפברואר 2007)
דרור שאול (25 בפברואר 2007)
אריה עמית (26 בפברואר 2007)
תמר גלבץ (27 בפברואר 2007)
עידית טפרסון (28 בפברואר 2007)
ליאור מילר (11 במרץ 2007)
אלונה קמחי (12 במרץ 2007)
עמוס לביא (13 במרץ 2007)
גליה אלבין (14 במרץ 2007)
צחי הנגבי (18 במרץ 2007)
אנה ארונוב (19 במרץ 2007)
אילנית (20 במרץ 2007)
פלמ"ח זאבי (21 במרץ 2007)
דידי הררי (25 במרץ 2007)
סנדרה שדה (26 במרץ 2007)
יזהר כהן (27 במרץ 2007)
בן כספית (1 באפריל 2007)
אסי לוי (3 באפריל 2007)
ענבל גבריאלי (4 באפריל 2007)
רחל לב ויזל (16 באפריל 2007)
מיכאלה ברקו (17 באפריל 2007)
ורדה רזיאל-ז'קונט (18 באפריל 2007)
רעות רון (22 באפריל 2007)
מיכל זוארץ (25 באפריל 2007)
דני נוה (29 באפריל 2007)
דפנה רכטר (30 באפריל 2007)
אלי דנקר (1 במאי 2007)
כוכי מרדכי (2 במאי 2007)
אפי איתם (6 במאי 2007)
מוחמד בכרי (7 במאי 2007)
יונה אליאן (8 במאי 2007)
גיא פינס (9 במאי 2007)
רשימת המרואיינים > העונה השנייה

גונן שגב (17 בנובמבר 2007)
אביגדור פלדמן (18 בנובמבר 2007)
שרית ישי לוי (19 בנובמבר 2007)
אירה ויגדורצ'יק (20 בנובמבר 2007)
שוקי בסו (24 בנובמבר 2007)
אלי מויאל (25 בנובמבר 2007)
יובל שם-טוב (יובל המבולבל) (26 בנובמבר 2007)
ליאורה ברקו (27 בנובמבר 2007)
משה מזרחי (2 בדצמבר 2007)
גיורא חמיצר (3 בדצמבר 2007)
אלונה פרנקל (4 בדצמבר 2007)
אנסטסיה מיכאלי (5 בדצמבר 2007)
אוהד נהרין (9 בדצמבר 2007)
יורם מרציאנו (10 בדצמבר 2007)
עמיר בניון (11 בדצמבר 2007)
אושרת קוטלר (12 בדצמבר 2007)
עידו רוזנבלום (16 בדצמבר 2007)
שרה שילה (17 בדצמבר 2007)
דאנה איבגי (18 בדצמבר 2007)
ז'קלין ואביגדור ליכטנשטיין (19 בדצמבר 2007)
יואב צפיר (23 בדצמבר 2007)
דניאלה לונדון דקל (24 בדצמבר 2007)
רוני מאנה (25 בדצמבר 2007)
ספירית לב רן (26 בדצמבר 2007)
דוד דביר (30 בדצמבר 2007)
איתמר בן כנען (31 בדצמבר 2007)
יבגניה דודינה (1 בינואר 2008)
הילה אלפרט (2 בינואר 2008)
אייל שני (6 בינואר 2008)
ציון אמיר (7 בינואר 2008)
שירי ארצי (8 בינואר 2008)
קרולינה (9 בינואר 2008)
ליאור נעמן (20 בינואר 2008)
מלאני פרס (21 בינואר 2008)
חיים שמש (22 בינואר 2008)
קרן מור (23 בינואר 2008)
משה גאון (27 בינואר 2008)
אילנה ברקוביץ' (28 בינואר 2008)
ארי שביט (29 בינואר 2008)
הגר פיינר ורענן טל (30 בינואר 2008)
חנוך פיבן (3 בפברואר 2008)
שלומי שבן (4 בפברואר 2008)
אילנה ראדה (5 בפברואר 2008)
מיה דגן (6 בפברואר 2008)
מנחם גולן (10 בפברואר 2008)
ציפי פינס (11 בפברואר 2008)
גל גבאי (12 בפברואר 2008)
יוסי פולק (13 בפברואר 2008)
איתי טיראן (24 בפברואר 2008)
אילנית לוי (25 בפברואר 2008)
ידידיה מאיר (26 בפברואר 2008)
פנינה רמון (27 בפברואר 2008)
אלדד זיו (2 במרץ 2008)
שירי מימון (3 במרץ 2008)
חנה אזולאי-הספרי (4 במרץ 2008)
חיים אלבום (5 במרץ 2008)
אבי קושניר (9 במרץ 2008)
אנה דוקלסקי (10 במרץ 2008)
אלון פנקס (11 במרץ 2008)
צביקה שרף (12 במרץ 2008)
YES-2 (לוויין)

איור הלוויין
YES-2 הוא שמו של לוויין ניסיוני קטן שנבנה על ידי קבוצת סטודנטים אירופים, כחלק מתוכנית חינוך והכשרה מתמשכת שמפעילה סוכנות החלל האירופית, הקרויה Young Engineers Satellite - YES.
תוכנית Young Engineers Satellite

תוכנית YES מאפשרת לצעירים אירופים הלומדים לתארים בתחום הנדסת חלל, פיזיקה, הנדסת מכונות, הנדסת חשמל ועוד להציע הצעות ללוויין מחקר. ההצעה הזוכה ממומנת על ידי סוכנות החלל האירופית, והמהנדסים הצעירים זוכים להזדמנות יוצאת דופן להשתתף בפיתוח ובבנייה של לוויין.
מטרות הלוויין YES 2

במסגרת פרויקט YES-2, הפרויקט השני מסוגו, נבחרה הצעה לפיתוח מנגנון שיוכל להוריד עצם מהחלל אל כדור-הארץ בלא צורך במנועים רקטיים לתמרון. הרעיון מבוסס על מה שמכונה Tether, כלומר חוט או כבל. הרעיון של הסטודנטים והמהנדסים הצעירים הוא לפרוש חוט באורך 30 ק"מ, ולהניח ללוויין הקטן שבנו להשתרך אחר הלוויין הגדול שאליו היה מחובר בתחילת המשימה. עם הזמן, ולמרות הריק הכמעט מוחלט השורר בגובה של כמה מאות קילומטרים, ייווצר גרר שייצור מתיחות בכבל ויביא להאטת תנועתו של הלוויין הקטן. או-אז ינותק החיבור אל הלוויין הגדול, והלוויין הקטן יחל בחדירה לאטמוספירה, במועד ובמקום מוגדרים היטב, על מנת להביאו לנחיתה על פני כדור-הארץ.
החוט שייפרש בין הלוויינים יהיה ארוך מאוד, אך דק – עוביו כחצי מ"מ בלבד. חישובים מראים כי בתנאי חשכה, ניתן יהיה להבחין בו בעין בלתי מזוינת .
מעבר ליוזמה החינוכית, לפרויקט (המעסיק למעלה מ-500 מהנדסים צעירים מכל רחבי אירופה) שתי מטרות נוספות: לחשוף את ההזדמנויות של שוק העבודה הקשור לתחום החלל, וכן להדגים טכנולוגיות חדשות.
יישומי כבלים בחלל

החוט שייפרש יהיה הארוך ביותר שנוסה אי-פעם, ותהיה זו הפעם הראשונה שבה ישתמשו לצורך זה בחוט לקישור בין לוויינים, שיביא להחזרת אחד מהם לכדור-הארץ. יש לכך חשיבות עצומה – שכן אם תוכח ישימות העיקרון, מערכות כאלה יוכלו לשמש להורדת לוויינים מהחלל עם סיום משימתם, ולהקטין מטרדי פסולת חלל בגבהים הנמוכים של המסלולים – שהם גם הצפופים ביותר.
יישום נוסף של הורדת מטען מהחלל לקרקע באמצעות חוטים יכול להיות הורדת מטענים וניסויים מתחנת החלל הבינלאומית.
שיגור הלוויין והחזרת תא הניסוי

הלוויין YES-2 שוגר לחלל כשהוא מחובר ללוויין מחקר רוסי בשם FOTON. השיגור קרה ב-ספטמבר 14, 2007 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן, וחזר לכדור הארץ בספטמבר 26, 2007 בשעה 7:58 GMT
מכלול גלילת החוט של הלוויין
הלוויין הרוסי פוטון M3 ועליו הלוויין האירופי YES-2
ונסדיי אדמס

| --- | --- |

דמותה של ונסדיי אדמס; באיורו של צ'ארלס אדמס
 הופעה ראשונה:  The New Yorker cartoon (1938)
 יוצרים:  צ'ארלס אדמס
 גילום הדמות:  ליסה לורינג (1964–1966, 1977) נואל פון סון (1973) כריסטינה ריצ'י (1991–1993) ניקול פוגר (1998–1999) מליסה האנטר (2013–2015) ג'נה אורטגה (2022–)
 דיבוב:  סינדי הנדרסון (1972–1974) דבי דריברי (1992–1994) קלואי גרייס מורץ (2019 ו-2021)
 מידע
 שם אמיתי:  ונסדיי פריידי אדמס
 גיל:  6 (סדרת הטלוויזיה המקורית) 12–13 (סרטי הלייב אקשן) 15–16 (ונסדיי)
 מין:  נקבה
 מקצוע:  תלמידה
 מומחיות:  תחומי ידע רבים, בהם סיף, אמנויות לחימה, פתולוגיה וזיהוי פלילי, עינויים והיסטוריה
 כוחות:  חזיונות נבואיים ותפיסה על-חושית
 אזרחות:  ארצות הברית 
 דמויות קשורות
 משפחה:  ראו אילן יוחסין
 
ונסדיי פריידיי אדמס (באנגלית: Wednesday Friday Addams) היא דמות בדיונית שנוצרה על ידי הקריקטוריסט האמריקאי צ'ארלס אדמס ומופיעה בזיכיון האמריקאי "משפחת אדמס".
פיתוח הדמות > מקור שמה

ברצועות הקומיקס העוסקות במשפחת אדמס, שהופיעו לראשונה בטור של "הניו יורקר" בשנת 1938, לוונסדיי ולבני משפחה לא ניתנו שמות. כאשר המפיק דן לוי ביקש לעבד את רצועות הקומיקס העוסקות במשפחה לסדרת טלוויזיה, בחר אדמס להעניק לה את השם "ונסדיי", על בסיס הפזמון, "Wednesday's child is full of woe / ילדו של יום רביעי מלא בצער". את הרעיון לשם סיפקה השחקנית והמשוררת ג'ואן בלייק, שהייתה מכרה של אדמס. בנוסף, ניתן לה השם האמצעי "פריידיי". ונסדיי היא אחותו של פאגסלי ובתם היחידה של גומז ומורטישה אדמס. בעיבודים המוקדמים יותר בזיכיון, היא אחותו הצעירה של פאגסלי, ובעיבודים המאוחרים יותר, אחותו הגדולה.
פיתוח הדמות > מראה ואישיות

במהלך הופעותיה בזיכיון, ונסדיי אדמס מוצגת כילדה בת 13 האובססיבית למוות ועינויים; כשאת רוב ניסוייה היא מנסה על אחיה, פאגסלי, בשביל ה"כיף" או על מנת "להעניש" אותו. ונסדיי מנסה להרוג את פאגסלי פעמים רבות; היא אוהבת לגדל עכבישים ולחקור את משולש ברמודה; ויש לה נטייה להבהיל את הסובבים אותה בשל אישיותה הגותית.
מאפייניה החיצוניים הבולטים של ונסדיי הם עורה החיוור ושיערה השחור כעורב הקלוע בצמות ארוכות. ונסדיי לובשת לרוב שמלה שחורה בעלת צווארון לבן, גרביים ונעליים שחורות; ובנוסף, היא מפגינה את רגשותיה לעיתים רחוקות, ותחת זאת מראה אדישות ונטיות סדיסטיות אל הסובבים אותה.
בסדרה המקורית, דמותה של ונסדיי מוצגת כילדה מתוקה בת 6 המחפה על מוזרותם של הוריה ואחיה בעיני הסביבה. על אף שתחביבה האהוב ביותר הוא גידול עכבישים; מתגלה גם כי ונסדיי חולמת להיות בלרינה וכי היא אוספת בובות ערופות-ראש, כשהאהובה עליה ביותר הוא בובת מארי אנטואנט, לה אחיה עורף את הראש (לבקשתה). למרות היותה קטנה, ונסדיי חזקה בצורה יוצאת-דופן.
בסרטי הלייב אקשן שעלו לאקרנים בשנות ה-90 של המאה ה-20, דמותה של ונסדיי תוארה לראשונה בצורה אפלה יותר: היא מפגינה נטיות סדיסטיות ומתגלה כבעלת עניין עמוק במשולש ברמודה והערצה עמוקה לאחת מאמותיה הקדמוניות (דודה-רבתא קליפורניה אדמס) שנשרפה על המוקד כמכשפה בשנת 1706. ונסדיי אף קוברת חתול בעודו חי, מנסה לחשמל את פאגסלי ולערוף את ראשו של פיוברט, אחיה התינוק, מציתה את מחנה צ'יפווה, ומפחידה למוות את בן-זוגה, ג'ואל. סרטים אלו היו הראשונים לתאר על המסך את מעשיה האלימים של ונסדיי במקום לרמוז עליהם.
בסדרת הרשת הפארודית "Adult Wednesday Addams", גם בבגרותה, ונסדיי (בגילומה של מליסה האנטר), נשארת אפלה, סוציופטית וסדיסטית (אם כי כמו במקור, כל מעשיה הנוראיים רק נרמזים ומתרחשים מחוץ למצלמה) וכבעלת צמות ארוכות. מנגד, בעיבודו המוזיקלי של הזיכיון, מוסבר כי ונסדיי "התבגרה" וויתרה על נטיותיה הסדיסטיות ועל מאפייניה החיצוניים לאחר שהתאהבה והתארסה ללוקאס ביינק.
בסרט ההנפשה משנת 2019, ונסדיי נשארת בעלת אופי אדיש ונטיות סדיסטיות. עם זאת, היא גם משועממת מחייה המורבידיים בחיק המשפחה, ומשתוקקת לראות את העולם למרות התנגדותה של מורטישה. רצונותיה אלו מובילים לכך שהיא מתיידדת עם פרקר נדלר ואף לובשת בגדים צבעוניים לזמן קצר.