stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ריצ'רד רנקין
הערות שוליים

↑  "Professor helps recreate 1915 field hospital for BBC drama The Crimson Field". Manchester University.
↑  English, Paul (27 במרץ 2014). "The Crimson Field star Richard Rankin: I went from big budget production to filming in a pal's mum's house in Balornock". {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Crimson Field - BBC One".
↑  Smith, Laura. "Comedian Robert Florence on low-budget horror The House of Him".
↑  "'Outlander' Season 2 Finds its Roger Wakefield in Scottish Actor Richard Rankin". Variety (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2015-12-21.
↑  "Richard Rankin as Granty". אורכב מ-המקור ב-2017-10-17. נבדק ב-2017-10-17.
| פרס סטלייט על הרכב השחקנים הטוב ביותר - סדרת טלוויזיה |
| --- | --- | --- |
| 2005 | הצל אותי |  |
| 2006 | האנטומיה של גריי: ג'סטין צ'יימברס • אריק דנה • פטריק דמפסי • קתרין הייגל • טי אר ייט • סנדרה או • ג'יימס פיקנס • אלן פומפאו • שרה רמירז • קייט וולש • איזאיה וושינגטון • צ'נדרה וילסון |  |
| 2007 | מד מן: בריאן באט • אן דודק • מיכאל גלדיס • ג'ון האם • כריסטינה הנדריקס • ג'נוארי ג'ונס • וינסנט רטיזר • רוברט מורס • אליזבת מוס • קירנן שיפקה • מגי סיף • ג'ון סלאטרי • ריץ' סומר • אהרון סטאטון |  |
| 2009 | דם אמיתי: כריס באואר • מכד ברוקס • אנה קאמפ • נלסן אליס • מישל פורבס • מריאנה קלבנו • ראיין קוואנטן • טוד לאו • מיכאל מקמילן • סטיבן מוייר • אנה פקווין • ג'ים פארק • קרי פרסטון • ויליאם סנדרסון • אלכסנדר סקארסגארד • סם טראמל • רוטינה וסלי • דברה אן וול |  |
| 2012 | המתים המהלכים: אנדרו לינקולן • שרה ויין קליס • לורי הולדן • נורמן רידוס • סטיבן יאון • לורן כהן • צ'נדלר ריגס • מליסה מקברייד • סקוט וילסון • דנאי גורירה • מייקל רוקר• דייוויד מוריסי |  |
| 2013 | כתום זה השחור החדש: טיילור שילינג • לורה פריפון • מיכאל הרני • מישל הרסט • קייט מאלגרו • ג'ייסון ביגס |  |
| 2014 | הניק: קלייב אוון • ג'רמי בוב • ג'ולייט ריילנס • איב יוסון • מייקל אנגרנו • כריס סאליבן • קארה סימור • אריק ג'ונסון • דייוויד פיירו • מאיה קאזאן • לאון אדיסון בראון • גריינג'ר היינס • מאט פרואר |  |
| 2015 | פשע אמריקאי: פליסיטי האפמן • טימותי האטון • אי. ארל בראון • ריצ'רד קברל • רג'ינה קינג • קייטלין ג'רארד • בניטו מרטינז • פנלופה אן מילר • אלביס נורסקו • ג'וני אוריץ |  |
| 2016 | זרה: קטרינה באלף • סם היואן • טוביאס מנזיס • לוטה ורביק • לורה דונלי • סטיבן קרי • דאנקן לקרואה • גרנט או'רורק • גארי לואיס • גרהם מקטביש • סטיבן וולטרס • סיימון קאלו • נל הדסון • דומיניק פינון • סטנלי ובר • ריצ'רד רנקין • סופי סקלטון • אנדרו גאוור • רוזי דיי • קלייב ראסל • פרנסס דה לה טור |  |
| 2017 | פולדארק: רובי בנטל • קרוליין בלקיסטון • כריסטיאן בראסינגטון • אליס צ'אפל • ביטי אדני • ג'ק פרת'ינג • שון גילדר • ג'ון נטלס • לוק נוריס • היידה ריד • הארי ריצ'רדסון • אלינור טומלינסון • איידן טרנר • ג'וש וייטהאוס • גבריאלה ויילד • טום יורק |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1140056654  ISNI: 0000 0004 5128 1981  LCCN: no2015101243  VIAF: 316879488   WorldCat (עם VIAF): 316879488
עדנה קרבאפל

| --- | --- |

 תוכנית טלוויזיה:  משפחת סימפסון
 הופעה ראשונה:  בארט הגאון
 יוצרים:  מאט גריינינג 
 גילום הדמות:  מרשה וולאס 
 מידע
 כינויים:  גברת קראבאפל גברת ק' גברת קרנדל (על ידי  הומר) מאסטרה קראבאפל (על ידי מרטין פרינס) 
 סטטוס:  נפטר
 מקצוע:  הבעלים של המסעדת המאכלים של עדנה (לשעבר) /מורה ומחנכת בכיתה ד' בבית הספר היסודי ספרינגפילד/טבחית קייטרינג
 אזרחות:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  ספרינגפילד 
 
עדנה קרבאפל (באנגלית: Edna Krabappel) היא דמות בדיונית מתוך תוכנית האנימציה משפחת סימפסון, שדובבה על ידי מרשה וואלאס. היא מורת כיתה ד' בבית הספר היסודי בספרינגפילד. קראבאפל היא הדמות היחידה שמרשה וואלאס דבבה באופן קבוע.
הדמות

עדנה קרבאפל למדה לתואר מוסמך במכללת ברין מאר לנשים בפילדלפיה, אך לצערה עברה ללמד במערכת החינוך הציבורי בספרינגפילד. בפרק "The Seemingly Never-Ending Story", התגלה שהיא הייתה בעברה אישה אופטימית מאוד, שרצתה בכל ליבה לעזור לאנשים במצוקה. נדמה שלאחר שנות תסכול בבית הודות ללימוד בבית הספר היסודי, ובארט סימפסון במיוחד, השתנתה אישיותה.
ישנו חוסר עקביות בנוגע למקורותיה של עדנה. בפרקים מסוימים נאמר שהגיעה לספרינגפילד על מנת ללמד בה, אך בפרק אחר ניתן לראות אותה בשנות נעוריה בתיכון של ספרינגפילד.
קרבאפל מעשנת כבדה, במיוחד בשעות הלימודים. בפרק "Bart Gets a 'Z'", היא מפוטרת מבית הספר על שכרות (אותה גרם בארט לאחר שהוסיף אלכוהול לכוס הקפה שלה), והחליטה לפתוח חנות למאפינס. היא מאוחר יותר הוחזרה לעבודה לאחר שגם המורה המחליף הפך לשיכור.
ב-25 באוקטובר 2013 נפטרה מדבבת הדמות, מרשה וואלאס, ולאור זאת, נאלצו המפיקים להוציא את דמותה של קרבאפל מהסדרה. בפרק השלישי בעונה ה-25 כתב בארט בפתיח כעונש על הלוח "אנחנו מתגעגעים אלייך גברת ק." בפנים עצובות ואף הפרק עצמו הוקדש לזכרה. בפרק האחרון באותה עונה, חולם עליה נד פלנדרס ובתום החלום, אומר שהוא מתגעגע אליה. נלסון מאנץ, אשר נקלע למקום במקרה, מודה שגם הוא מתגעגע אליה.
חיי האהבה של עדנה

אחד מנושאי הסדרה הוא חיפושיה הבלתי נלאים של עדנה אחר זוגיות. היא גרושה; בפרק "Separate Vocations" היא מציינת שבעלה ברח עם יועצת הנישואין שלהם. בפרקים המוקדמים היא מוצגת כאישה בעלת דחפים מיניים אגרסיביים מאוד; בפרק "Flaming Moe's" היא מופיעה כשזרועותיה כרוכות סביב שני מלחים בפארודיה על הסדרה "צ'ירס", ומנסה להתחיל הן עם המתופף של להקת ארוסמית' ג'ואי קראמר והן עם הומר סימפסון. בפרק "Bart's Friend Falls in Love", בו הילדים צופים בקלטת לחינוך מיני, היא מפטירה בזלזול: "היא מזייפת". עוד, כשנשאלה על ידי נלסון מדוע אינה חיה עם "מר קרבאפל" באותו הפרק, היא ענתה לו שהוא "רדף אחר דבר-מה קטן וצמרירי במורד מחילת הארנב". בפרק "One Fish, Two Fish, Blowfish, Blue Fish" היא מופיעה בסצנה לוהטת עם שף סושי יפני במושב האחורי של מכוניתה. הפרק "Bart the Lover" היה הפרק הראשון בו כיכבה כדמות מרכזית, ובו התפתחה לנגד עיננו דמותה ואישיותה. נראה שקרבאפל מחוזרת על ידי גברים רבים (ואף נשים, בפעם בה פאטי בובייה מפנטזת עליה בחלומה).
תמה נוספת היא מערכת היחסים של עדנה עם מנהל בית הספר היסודי סימור סקינר. בפרק "Grade School Confidential" היא פיתחה רומן סודי עם סקינר, רומן שכמעט והוביל לנישואין. מאז יחסה של קרבאפל כלפי סקינר נע בין תשוקה עזה לתיעוב. בסרט ניתן לראות אותה בהופעה של להקת גרין דיי, יושבת על כתפיו של סקינר לבושה חולצה עליה כתוב: "לא החבר שלי", עם חץ המורה אל סקינר.
בעונה ה-17 ("The Seemingly Never-Ending Story"), פלשבק מראה שקרבאפל הייתה במערכת יחסים עם מו סיזלאק כשעברה לראשונה לספרינגפילד, לפני שפגשה בסקינר או אפילו הפכה למורה. היא עמדה למסד את הקשר עמו אך שינתה את כוונותיה כשפגשה בתלמיד (בארט סימפסון) אותו חשבה לתלמיד מתקשה, דבר שהוביל לפרידתה ממו. בסוף הפרק עדנה ומו היו זוג שוב, לכעסו הרב של סקינר שתפס אותם מתמזמזים בשטח בית הספר. בפרק "Regarding Margie" קרבאפל וסקינר מופיעים כשהם מקיימים יחסי מין במגרש גולף. לאחר שהם מסיימים, היא פולטת לעברו "יום-ההולדת נגמר, סימור", ומדליקה סיגריה.
עדנה מצויה במערכת יחסים עם נד פלנדרז. במהלך הפרק ה-22 של העונה ה-22 "The Ned-Liest Catch", נד ועדנה מתחילים לצאת. גורל הזוג עבר להחלטת המצביעים באינטרנט, שתוצאותיה יתגלו בפתיחת העונה ה-23. מערכת היחסים הצליחה ובפרק 9 של עונה 23 היא התחתנה עם נד.
כתיבת הדמות

שמה של קרבאפל נבחר על ידי הכותבים המוקדמים של משפחת סימפסון וואלאס וולודארסקי וג'יי קוגאן, כמשחק לשון על שם הפרי תפוח בר (באנגלית: crabapple) וכמחווה למורה מיס קרבטרי מהסדרה "Our Gang" שהוקרנה בארצות הברית בשנות ה-30. כמו לדמויות רבות, גם לעדנה יש אמירה מזהה שחוזרת פעמים רבות בפרקי הסדרה; במקרה שלה מופיע צחוק קצר שהיא משמיעה בזלזול ("הא!").
הערות שוליים

↑   הסימפסונים נפרדים מהמורה של בארט, באתר nana10‏, 11 במרץ 2014 - כולל קטע הסיום של העונה
| משפחת סימפסון |
| --- | --- | --- |
| דמויות ראשיות | הומר • מארג' • בארט • ליסה • מגי |  |
| דמויות משנה | מונטגומרי ברנז • לני לאונרד • נד פלנדרז • אוטו מאן • איצ'י וסקראצ'י • מו סיזלאק • עדנה קרבאפל • אפו נהספימפטילון • קראסטי הליצן • העוזר הקטן של סנטה • ראש העיר קווימבי |  |
| יוצרים ומפתחים | מאט גריינינג • ג'יימס ל. ברוקס • סם סיימון • מייק ב. אנדרסון |  |
| מדבבים ראשיים | דן קסטלנטה • ג'ולי קאוונר • ננסי קארטרייט • האנק עזריה • הארי שירר • ירדלי סמית' |  |
| פרקים | רשימת פרקי הסדרה(אנ') • פרקי ליל כל הקדושים • פרקים בולטים (Treehouse of Horror • Simpsons Roasting on an Open Fire ‏• Homer's Phobia • There's Something About Marrying • The Greatest Story Ever D'ohed •‏ Three Gays of the Condo) |  |
| סרטים | משפחת סימפסון - הסרט • משפחת סימפסון חוגגת 20 שנה ב-3D על הקרח! • מעון היום הארוך ביותר |  |
| שונות | ספרינגפילד • קומיקס • Do the Bartman • The Simpsons Sing the Blues • בארט נגד מוטציות החלל • FOX • D'oh!  • הבעיה עם אפו • Kwik-E-Mart • "כשבילי פגשה את ליסה" |  |
עמק הבכא (סרט טלוויזיה)

| --- | --- |
 בימוי:  חיים גיל 
 מדינה:  ישראל 
 הקרנת בכורה:  10 בנובמבר 1981
 משך הקרנה:  63 דקות
 שפת הסרט:  עברית 
 סוגה:  סרט תיעודי 
 עמק הבכא, באתר כאן BOX
 
עמק הבכא (באנגלית: Valley of Tears) הוא סרט תיעודי משנת 1981 של הבמאי הישראלי חיים גיל, העוסק בלחימה ברמת הגולן בימים הראשונים של מלחמת יום הכיפורים. הסרט נערך על פי כתבות מן השטח ששודרו במקורן באוקטובר 1973 והוקרן לראשונה בערוץ הראשון בנובמבר 1981. הסרט הוקרן בפתיחת הרטרוספקטיבה של חיים גיל בסינמטק ירושלים בפברואר 2011.. הסרט המקורי שמור בסרטיית הטלוויזיה של רשות השידור, שם גם ניתן למצוא את תוכן הסרט מפורט על פי תמונות. בשנת 2023 הועלה הסרט לכאן ארכיון וניתן לצפייה חופשית.
ראו גם

קרב עמק הבכא
הערות שוליים

↑  רשימת סרטים, רשות השידור, הסרטיה בטלוויזיה
↑  רם לוי, שיחה בסינמטק ירושלים לקראת הקרנת "עמק הבכא" בערב רטרוספקטיבה לכבודו של חיים גיל (14.12.2011)
↑  "עמק הבכא", הסרטיה בטלוויזיה מס' קטלוגי 12900-04-9, מס' חיצוני 056337-9
ספיח (סיפור)

"ספיח" הוא סיפור מאת חיים נחמן ביאליק, שמכיל פרקי ילדות המבוססים על חוויותיו האוטוביוגרפיות של המספר.
הסיפור נותן ביטוי עשיר לחשיבותן של השנים הראשונות בחייו של סופר כמקור בלתי נדלה של רשמים וחוויות המעובדות על יד הסופר בבגרותו. "ספיח" הוגדר על ידי הביקורת כחשוב בסיפורי הילדות בספרות העברית.
פרקי היצירה פורסמו לאורך תקופה ארוכה, שהחלה בשנת 1908 ועד לאחר מותו של ביאליק בשנת 1934.
עלילה

הסיפור מורכב מ-15 פרקים, שאינם מסודרים בהכרח על פי התרחשותם הכרונולוגית.
פרק ראשון: כפר מולדתי וחלומי - בו מתוארים חוויותיו הראשוניות של המספר בכפר הולדתו, ולאחר מכן, עת עבר לפרברי העיר.
נהוג לקרוא לחוויות ילדות אלו מהעולם הסובב את הילד חיים נחמן "מראות השתייה".
תקופה באה ותקופה יצאה בשעתה, והעולם כמנהגו נוהג. אבל אותו העולם הראשון, הקדמוני, שהוצאתיו עמי מן הכפר ועדיין הוא כמוס עמדי במדור מיוחד לו בגנזי לבי - אותו העולם המשונה, הפלאי, היחידי - הוא, כמדומה, שלא ידע חורף וסתיו מימיו. כל הכפר של אותם הימים, לכל מלוא עיני, כולו עשוי מסכת אחת שלמה - קיץ טהור כולו. [...] על יריעה זו, שכולה תכלת רקיע וירק דשא, רקומים עתה לפני כל מראות עולמי של הימים הראשונים ההם, מראות פלאים, מראות שאננים וקלים כערפלי טוהר, חציים חידות וחציים חלומות - ובכל זאת אין בהירים וברורים כמוהם ואין מציאות כמציאותם. הם הם מראות שתייה לנפשי, צורות יסוד, שניתנו לי משמים חינם, נדבת אלוהים וחסדו, עקב רוך שני וקוצר ידי ועקב אלם שפתי וכיליון לבבי
פרק שני - אגודלי וחידות העולם - בו מתאר המספר את יחסו הקפדן והאלים של אביו אליו, ילד שנולד "בהיסח דעת" לאחר שגדלו כבר אחיו. הוא מספר על בדידותו, על התכנסותו בתוך עולמו הפנימי, על דמיונותיו ומשחקיו ועל הסטירה שספג מאביו בעטיים.
פרק שלישי - אל"ף בי"ת ומה שבין השיטין - בו למד שמואל'יק את אותיות האל"ף בית בדרכו הדמיונית והמיוחדת
פרק רביעי - נגמלתי! - בו מתוארים קשייו של שמואל'יק ב"חדר" ועל גמילתו ממנהגו למצוץ את אגודלו.
פרק חמישי - מחשבה טובה ושכרה - על ניסיונו של הילד לחלוב את הכותל ועל "תכונותיה" של סטירת אבא.
פרק שישי - אני ופי התנור - על מסתוריו של פי התנור בביתו.
פרק שביעי - לוקש - מאין הגיע הכינוי "לוקש" שהעניקו חבריו לשמואל'יק בחדר. תגובתו המתעללת של הרבי, מחלתו והעברתו לחדרו של ר' מאיר.
פרק שמיני - בבקעה - תיאור הסביבה והנוף בחדרו של ר' מאיר אשר בבקעה
פרק תשיעי - חדרו של ר' מאיר - על שיעוריו היצירתיים של ר' מאיר, שמהווים כר נרחב לדמיונותיו של הילד.
פרק עשירי - בדרך לביתי ומסעי במדבר ובים - על הדרך הביתה מחדרו של ר' מאיר, הרצופה סיפורי הרפתקאות שהגיעו מתמהיל מגוון של מיתוסים ומנהגים
פרק אחד עשר - פרבר הזפתים וסביבותיו - תיאור נוף וחברה של פרבר הזפתים - מקום מגוריו של שמואל'יק.
פרק שנים עשר - החורשה אשר בעברי הנהר טיטירוב - תיאור טבע עשיר בסיפור על החורשה שליד הנהר.
פרק שלושה עשר - פרבר הזפתים ומעשה אבות - כל המאורעות בספרי הקודש יש להם סימוכים ומקום אחיזה בפרבר וסביבותיו.
פרק ארבעה עשר - חכמת הטבע והאמנות - תופעות הטבע ויצירותיהם של התלמידים מהן.
פרק חמישה עשר - ואני בכפר מולדתי - זכרונותיו של המספר מכפר הולדתו, הגבעה הקטנה והירוקה, חברתו פייגלה, האלון החסון, נחלי האש כשהחמה שוקעת, מנוסת הפרים, צעדת הגמדים ומעשה הקסמים.
אל הפרק האחרון צורפה תוספת שנמצאה בעזבונו של המחבר, כשהוא כבר נער בן 17 המועמד לשידוך ועל מערכת יחסיו העכורה מאוד עם אביו.
אבא קורא לי בזעפו 'הבחור' בה"א הידיעה, ומדי דברו בי ים של משטמה הומה וחומר בתוך מעיו. רואה אני בחוש שהוא שונא אותי שנאת מוות. על שום מה? איני יודע. ודאי יש בפרצופי, בהילוכי ובכל ישותי מה שהוא שמביא אותו לידי רתיחה. כלי פגום אני בעיניו, פגום עד היסוד: מן הבלורית הקטנה והמוצנעת תחת כובעי ועד הסדק שמאחורי ה'סורדוט' שלי, ומן הבעבועין הדקין שבפני ועד הסיגריטה הדקה שבין שיני, אפילו הרהורי הנעלמים, שלא שלטה בם עינו, אף הם בחזקת מזוהמים עליו, חשודים הם בעיניו כקובה זו, שתריסי חלונותיה מוגפים לעולם.
על הסיפור > חלום הפלאי והשיירה

בחלומי – והנה דרך ארוּכּה וכִבְדַת חול לפני. והדרך מלאה שְׁיָרות שיָרות של שׁוּבֵי יריד – וַאני בתוך השיָרות. איני יודע, איך וּמאין הוּבאתי אל תוכָן, אבל הולך אני מובלע באוכלסא אחת רבּת מהומה ונסחף אחריה, כמעט שלא מדעתי. רעש והמולה וּצוָחה מסביב. עגלות וּקרונות, ריקים וּטעוני משׂאות, הם ויושביהם וּמנהיגיהם וּמלַוֵּיהם, רוכבי סוסים והולכי רגל, אדם וּבהמה עֵרֶב רב, מתנהגים וזוחלים בכבדות וּבאין כח בתוך ענני אבק וּבשפעת חול. קשה ההליכה כקריעת ים. אופנים ורגלים טובעים בשפעת החול עד חֶצְיָם. אבק. שרב. אין כֹּחַ. כֻּלָם עֲיֵפים וּרצוּצים, כֻּלם שטוּפי זֵעה דלוחה, כֻּלם זעוּמי פנים וַעכוּרי רוּחַ – וכֻלם צוֹעקים וּמכּים את בהמתם באכזריות חֵמה. [...] אדם הולך – לפי שהכל הולכים, עומד – לפי שהכל עומדים. עֵדֶר. ואף אני אחד מן העדר. מתלבט אני בתוך אלה – ואיני יודע מה לי ביניהם. עיפתי. ראשי, ראשי. עוד מעט והתעלפתי – ואני מוסיף והולך. בעל-כָּרְחִי אני הולך. כמטושטש. עודני הולך – והנה כמראה אִבֵּי נחל לפני. פקחתי עיני – חייכם, אִבֵּי נחל ממש. חיים ורעננים, גבוהים וּצפופים, נמשכים הם לכל אֹרך הדרך מימין ועומדים כחומה ירוּקה בּצִדָּהּ, מבדלת בין עוברי הדרך וּבין איזה עולם אחר, עולם פלאים, שמעבר לאִבּים. ראיתי וַתְּחִי רוּחִי. תימה שלא הרגשתי בכך קודם לכן: הרי כאן הם וכאן היו גם מִתחִלָּה. ואף עתה, כמדומה, שאין איש זולתי מרגיש בהם. נפשי יצאה אל אִבֵּי הנחל – וּמבּלי הסיח מהם דעתי הוספתי להִגָּרר אחרי השיָרות הלאה. “שם, מעבר למחיצת האִבִּים, עולם אחר יש, עולם בהיר ושאנן – ואני אדענו, איש זולתי לא ידע זאת” – ואני הולך ונגרר אחרי השיָרות הלאה, הלאה. ואולם עינַי לא חדלו בכל זאת מִשְּמור את האִבּים. וּראה זה פלא! מִדי עָברִי על פני מקומות קלושים וּדלוּלים שבמחיצת האִבּים או על פני פרצותיהם הדקות – נשקפה לי דרך שם כעין בבואה של אחד פלאי, שיושב מעבר למחיצה בדד בדשא על שפת נחל זך, אחוֹרָיו אל האִבּים וּפניו אל המים הבהירים והשקטים. קול המונן של השיָרות העוברות מעבר מזה – לא יבקיע, כנראה, אליו, כּאִלּוּ הוא נתון בעולם אחר, רחוק. נטוע כמסמר הוא יושב במקומו, פניו לראי המים, ולא ניד ולא זיז, ואף-על-פי-כן, כל כמה שאני מוסיף והולך וּמתרחק – אף הוא כן. [...] מי הוא הפלאי ההוא? הלא ידעתיו? הלא הֱיִיתִיו? הלא קרוב הוא אלי ואל נפשי מאד מאד? הלא כמוני כמוהו? הלא חַיָּב אני, ויהי מה, להתגנב מפה וּלהִמָּלט כרגע אל העולם הטהור והשאנן ההוא שמעבר לפרגוד הירוק? שׂפת הנחל הזך והטהור הלא מקומי הוא, ואני הוא שישבתי עליו מאז? – ואני מוסיף בכל זאת להִגרר אחרי השיָרות הולך בדרך הלאה, הלאה. כִּסּוּני ענני אבק והמולה רבה שתה עלי, ואני מתרחק והולך, הולך וּמתרחק. היכן הם אִבּי הנחל? היו ואינם! עזוב עזבתי את כֻּלם מאחורי, אותם ואת עולמם הטהור ואת נחל מימיהם הזכּים ואת הפלאי היושב תמיד על שפת הנחל. פתאֹם זכרתי ונפשי יצאה: זה הבודד הפלאי אשר עזבתיו מאחורַי על שפת הנחל – הלא אנֹכי אנֹכי הוּא! אני ולא אחר! – – –
חלום השיירה הוא נשמתה של הפואטיקה של ביאליק, כותב הילל ברזל, שכלליה כאילו נוסחו בפרקי הילדות של ספיח, ובעיקר בתוכן החלום. הפלאי המתואר מתעסק במעשי פלאים בראותו את הנסתר בנגלה ואת הסתום במפורש, או בשמיעת הדממה ובראיית הקולות, או בקליטת מראות פלאים כערפילי טוהר, מראות שתייה, כפי שמתאר ביאליק בפרקי הספר. שיירת ההולכים לעייפה בתלם כעדר ממשיכה והולכת, ובלית ברירה גם המספר ביניהם, אך נפשו עם הפלאי שמעבר לאיבי הנחל, הוא מקור מעיין השירה שבלבו.
חלום השיירה נזכר רבות בדיונים על מהות השירה, ההשראה וייחודו של משורר.
על הסיפור > מבנה הסיפור

מבנהו הרופף של הסיפור נידון על ידי מבקרים רבים. יוסף אבן הגדיר את הפרקים כמעין רשימות זיכרון. גרשון שקד כתב שזהו סיפור על גבול הסיפורת, הפואמה והמסה. הסיבה שייחסו למבנה המפורר הזה, אומר אבנר הולצמן, היא התקופה הארוכה שבמהלכה התהוותה היצירה; הפרקים הראשונים (ב-ח) הופיעו ב-1908. לאחר מכן הופיעו פרקים אלו בשם "מימי הילדות" כספרון לבני הנוער, וההמשך היה בפרסום פרקים ט-טו ב-1919. הפרק הראשון למעשה נכתב אחרון לקראת פרסום הסיפור במהדורת היובל של כתבי ביאליק ב-1923. הנספח לפרק האחרון, בו הופך שמואל'יק, הילד מהפרקים הקודמים, לבחור המועמד לחופה, נכתב אמנם ב-1907 כקטע מסיפור גנוז של ביאליק בשם "בבית אבא", אך צורף לסיפור רק לאחר מותו של ביאליק, מכיוון שעורכי כתביו של ביאליק סברו שהוא אחד מפרקי ההמשך המתוכננים של "ספיח".
לדעתו של הולצמן, המבנה המפורק שניתן מפרספקטיבות שונות הוא דווקא מהותה של היצירה. ביאליק התייחס לכך בעצמו בתחילת הסיפור:”החלומות שוא ידבֵּרוּן – אך לא כֻלם. וגם אני טרם אחל להרצות מכאן ואילך מעט מזער, פרקים פרקים, מגִלגולי חייו הפנימיים וּמחלומות נפשו הנאמנים של אחד מבני הספיחים בישראל...” וגם בסיומו: ” כח וּסגולה בשברי זכוכית אלו לתת מאוֹרם על כל מראות עיני וּלהנחילני לפי רצוני ארבעה עולמות נפלאים, לא שערם אדם ולא שְׁזָפָתַם עין זולתי” - ארבעה שברי זכוכית שדרכם משתקף כל פעם עולם אחר ונפלא על פי בחירתו של המספר.
ביאליק ניצל את חסרונה המרובד של היצירה שנכתבה בתקופות שונות - לטובתה, מוסיפה זיוה שמיר. הוא הפך אותה לסיפור ההולך ומתרחק ממקור החוויה עד לאובדן התום האנושי. זהו סיפור אימפרסיוניסטי, שנטוע ברגל אחת בספרות המאה התשע עשרה, אך המשכו בהגיגים פילוסופים מתחום האסתטיקה של מפנה המאה העשרים
לקריאה נוספת

פישל לחובר, "פרקי 'ספיח' הראשונים", בתוך ספרו: ביאליק: חייו ויצירותיו, מוסד ביאליק, תש"י, עמ' 725–732
דן מירון, "דיוקנה של בבואה", על המשמר, 3 בינואר 1958
מרים פרמינגר, "עיון ב'ספיח'", מאזנים מ"ד, תשכ"ה-תשכ"ו, עמ' 132–141 (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
גרשון שקד, "הדרמטי, האפי, הלירי: 'ספיח' מאת ח"נ ביאליק, בתוך: באין עלילה / זיוה שמיר, עמ' 138–170
רבקה גורן, "תבניות יסוד ארכיטיפיות ב'ספיח' לח"נ ביאליק; עיון בסיפור לאור משנתו של ק"ג יונג", בתוך: מעגלי קריאה 20, תמוז תשנ"א, עמ' 143–148
יוסף אבן, "מראות הטבע כ'לשון חשאים' בתמונות הנוף שבסיפורי ביאליק", בקורת ופרשנות 19, תשמ"ד, עמ' 5–34
הלל ברזל, "שירה ופרוזה - מקרא ב'ספיח' ", בתוך ספרו: המאה החצויה: ממודרניזם לפוסט-מודרניזם, כרך א', הקיבוץ המאוחד, 2011, עמ' 445–451
הערות שוליים

1 2 3  חיים נחמן ביאליק, הסיפורים, ערך והוסיף מבואות, ביאורים ונספחים: אבנר הולצמן, דביר, 2008, עמ' 161-159
↑  ראו את הביטוי מופיע בציטוט להלן
↑  ראו מסגרת טקסט בראש הערך משמאל
↑  יעקב פיכמן, "סיפור אחד", בתוך: על "ספיח" לביאליק, בעריכת צבי לוז וזיוה שמיר, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 1998, עמ' 23–24
↑  לאה גולדברג, "ארבע זכוכיות", בתוך: על ספיח לביאליק, (ראו לעיל), עמ' 25–33
1 2  זיוה שמיר, "ספיח - שורשיו וספיחיו", בתוך ספרה: באין עלילה, הקיבוץ המאוחד, 1998, עמ' 139-138
↑  חיים באר, "הסופר חיים באר קורא ספיח"
↑  ראו את שירו של ביאליק "הבריכה"
↑  על פי תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף נ"ג, עמוד ב'
↑  על פי תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף נ"ד, עמוד ב'
↑  על פי ספר יחזקאל, פרק א', פסוק א'
↑  שמות אלופי אדום, צאצאי עשו
↑  המילה נדרשת ביהדות כראשי תיבות של: "תשבי יתרץ קושיות ובעיות". שמשמעותן: השאלה תעמוד ותשאר עד לעתיד לבוא שאז יבוא תשבי (אליהו הנביא), והוא יתרץ את הקושיא. וראו ערך "תיקו" בוויקיפדיה
↑  הלל ברזל, "השיירה והפלאי", בתוך: על ספיח לביאליק (ראו לעיל), עמ' 56-51
| חיים נחמן ביאליק |
| --- | --- | --- |
| שירים | אל הציפור • תחזקנה • אם יש את נפשך לדעת •  הכניסיני תחת כנפך • על השחיטה • בעיר ההרגה • המתמיד • מתי מדבר • הבריכה • מגילת האש • לא זכיתי באור מן ההפקר • שיר העבודה והמלאכה • למתנדבים בעם • אכן חציר העם • ראיתיכם שוב בקוצר ידכם • שירתי • זוהר • ביום קיץ יום חום • בגינה • עציץ פרחים • שיר לחמוטל • שבת המלכה • פרש • קן ציפור • הפרח לפרפר • הפרפר לפרח • בין העצים הירקרקים‎ • היא יושבה לחלון • נדנדה • מעבר לים • מתי מדבר האחרונים • יהי חלקי עמכם • לכבוד החנוכה • בערוגת הגינה • מקהלת נוגנים • קומי צאי • יש לי גן • הקיץ גווע • אחרי מותי • לבדי •  תרזה יפה • לא ביום ולא בלילה • בין נהר פרת ונהר חדקל • בשל תפוח |  |
| סיפורים | ספר האגדה • אלוף בצלות ואלוף שום • גילוי וכיסוי בלשון • החצוצרה נתביישה • אריה "בעל גוף" • התרנגולים והשועל • שירים ופזמונות לילדים • אגדת שלושה וארבעה • ויהי היום • מסע הדג‎ • ספיח • יום השישי הקצר • מאחורי הגדר |  |
| הנצחה | קריית ביאליק • בית ביאליק • גבעת ח"ן • פרס ביאליק • כפר ביאליק • שדרות ח"ן (תל אביב) • כיכר ביאליק • מוסד ביאליק • רחוב ביאליק (תל אביב) • קמפוס ביאליק-רוגוזין • שדרות ח"ן (רחובות) • רחוב ביאליק (רמת גן) |  |
| ערכים קשורים | מאניה ביאליק‎ • אירה יאן • מרדכי עובדיהו • משה אונגרפלד • ראדי • אהל שם • עונג שבת |  |
חיידר בשטעטל נובוגרודק (כיום בלארוס), 1930. הרבי והסגן ליד התלמיד
עליזה קלבנוב פלורנטל

| --- | --- |

 לידה:  13 ביוני 1948 (בת 76) תל-אביב, ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת חיפה  אוניברסיטת אנגליה רסקין 
 תחום יצירה:  צילום, שירה 
 
עליזה קלבנוב פלורנטל (נולדה ב-13 ביוני 1948) היא אמנית, צלמת ומשוררת ישראלית.
ביוגרפיה

פלורנטל נולדה בתל אביב, בת לפרניה שדלצקי, ילידת פולין, וליחזקאל קלבנוב, יליד ליטא. היא סיימה תואר ראשון בספרות, תעודת הוראה בהצטיינות. כמו כן, לימודי תעודה - מוסמכת באמצעות יצירה והבעה, וכן תואר שני בחינוך מיוחד מטעם אוניברסיטת חיפה. את עבודת הדוקטורט שלה השלימה באוניברסיטת ARU אשר באנגליה.
בין השנים 1987–1990 ניהלה את מרכז חומר וצבע במעון "נווה צאלים" ברמות השבים, לאחר מכן הקימה את 'סטודיו משאבים' לטיפול ושינוי באמצעות יצירה והבעה ליחידים ולקבוצות 1990–2021. בנוסף, העבירה סדנאות והרצתה שנים ב'מכללת לוינסקי לחינוך' ובאוניברסיטת בר-אילן.
פלורנטל מנהלת קבוצת נשים 'משאבים בשביל נשים' בתקופת הקורונה בחיק הטבע ויוזמת מפגשים בשילוב יוגה צחוק לקבוצות יהודיות ערביות בסטודיו משאבים, בעקבות אירועי מבצע שומר חומות.
צילומיה של קלבנוב פלורנטל הופיעו בעיתונים כגון 'הארץ', 'את' וכיוצא בזה, כמו כן הופיע צילום שלה בספר שערכה גלי מנור על אביה אהוד מנור 'רק מילה בעברית', הוצאת מופת .2021
היא זכתה בתחרות הסיפור הקצר מטעם מפעל הפיס, שנערכה בשנת 2005 בספריית הוד השרון.
בשנת 2020 התאלמנה מאלי פלורנטל. לזכרו כתבה את ספר השירה 'הלך כמו מלח'.במהלך השנים הוסיפה את השם, רות, על שם רות המואביה (נולדה ב-ו' סיוון- חג שבועות). היא אם לחמישה.
ספריה

עפרון חרום - אודות משפחת אביה שנספתה בליטא, הוצאת 'עקד', 2011
לצייר כאב - הוצאת 'אח', רומן בעקבות מחקר, הוצאת 'אח' 2017
חלקיקים בודדים - ספר שירה בעריכת יקיר בן משה, פרדס הוצאה לאור 2015
סוד האושר העברי - הוצאת משאבים 2019
מעיין נעורים להולכים בדרך –הוצאת 'משאבים' 2018
ספר שירה, 'לפעמים בדידות היא מתנה' – הוצאת 'משאבים', 2019
הפגנת פועלים - ספר ילדים שזכה במקום ראשון בתחרות מטעם 'להב' ארגון העסקים הזעירים, הוצאת ספרא 2019
אבגייל מצאתי, ספר ילדים, ספרי ניב, 2023
הלך כמו מלח - ספר שירה, הוצאת 'צבעונים' 2021
יוֹמָן אֵבֶל, הוצאת צבעונים, 2024
מאמרים ופרסומים בכתבי עת
טיפול באמצעות יצירה, כתב העת של יה"ת, כרך 2 חוברת 2 אוקטובר 96
רשמים מהקונגרס הבינלאומי הראשון לפסיכותרפיה', כתב עת שיצא בווינה, יולי 1996
סדנה עם אדית קרמר' וינה, יולי 1996
בית לכאב, ציור מקרה Artistic Case Study מרץ, 2009 תולעת ספרים
קבלת החלטות באמצעות ציור מקרה', בתוך: יצירתיות, עמודים 58–61
מוסף באמנות ישראלית ; מאי, 2010, התפרסם במגזין 'כאן'
מאמר, 'משריטה לאיחוי, יצירה ספונטנית והומור בטיפול' "בתוך"
'חשיבותה של אי רצינות קובץ מאמרים רב-תחומי בחקר ההומור' בעריכת אבנר זיו, אריה סובר, כרמל, 2012
'ציירי לך כאב' בתוך מגזין 'חיים אחרים' גיליון 262, עמודים 51–57 יולי 2018
מחקר
'המטופל המיוחד בקרב המטפלים לאומנות בישראל' אוניברסיטת APU אנגליה,
מחקר בנושא היחס המיוחד שיש למטפל כלפי אחד ממטופליו. בעקבות המחקר נכתב הספר 'לצייר כאב'.
תערוכות (רשימה חלקית)

ביאנלה אמנים צעירים, מוזיאון חיפה, צילום. 1988
ציור על צילום, גלריה נאנג'ינג, שנחאי, סין, אוצרת איריס אלחנני 2009
תערוכת יחיד, 'בין הבית לגדר התיל', תיאטרון ירושלים, אוצרת נעה טל, 2009
על האזור (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  אוליה זוייבה 
 הופק בידי:  דנילה קוזלובסקי רובן דישדישיאן סרגיי בובזה
 תסריט:  אולגה זוייבה
 שחקנים ראשיים:  דנילה קוזלובסקי איליה מלאנין ילנה אובולנסקאיה אנגלינה סטרצ'ינה אולגה זוייבה אנדריי אמשינסקי אדגר גיזאטולין
 מוזיקה:  Dasha Charusha 
 צילום:  פיודור ליאס
 מדינה:  רוסיה 
 חברת הפקה:  DK Entertainment Mars Media
 חברה מפיצה:  רוסיה-1 סנטרל פרטנרשיפ Karoprokat
 הקרנת בכורה:  27 בספטמבר 2018
 משך הקרנה:  97 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט בלשי 
 הכנסות:  724,149 דולרים
 דף הסרט ב־IMDb
 
על האזור (ברוסית: На районе) הוא שמו של סרט דרמה רוסי בבימויה של אולגה זוייבה, שזהו גם סרט הביכורים שלה. דנילה קוזלובסקי שמגלם את התפקיד הראשי, גם מפיק את הסרט.
הסרט יצא להקרנות מסחריות ב-27 בספטמבר 2018
תקציר עלילת הסרט

ולדימיר וקיסה הם חברים טובים מולדיווסטוק המרוויחים כסף מפעילויות בלתי חוקיות. הם נהנים מאוד מהרווחים ומבלים היטב, עד שאחת הפעילויות שלהם מציבה את חברותם במבחן ומאלצת אותם לתהות מי הם באמת.