stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בדרך למטה
צוות השחקנים

מייקל דאגלס - ויליאם פוסטר (D-FENS)
רוברט דובאל - מרטין פרנדרגאסט
ברברה הרשי - בת' טרווינו, גרושתו של פוסטר
רייצ'ל טיקוטין - סנדרה טורס, שותפתו של פרנדרגאסט
טיוזדיי וולד - אמנדה, אשתו של פרנדרגאסט
פול מייקל צ'אן - לי, בעל חנות נוחות
פרדריק פורסט - ניק, בעל חנות עודפי צבא
לויס סמית - אמו של פוסטר
טריוויה

שם הסרט במקור, Falling Down, המרמז להתמוטטותו הנפשית של פוסטר, לקוח משיר הילדים האנגלי הנודע "London Bridge Is Falling Down" ("גשר לונדון מתמוטט"). השיר מופיע בסרט כמוטיב חוזר - פרנדרגאסט שר אותו לאשתו כדי להרגיעה; כדור הזכוכית שקונה פוסטר לאדל ליום הולדתה מנגן את השיר; העיר אליה מתעתד פרנדרגאסט לעבור עם פרישתו מהמשטרה היא לייק האווסו סיטי שבאריזונה, בה ממוקם גשר לונדון הישן שפורק ב-1967 והועבר לעיר.
התסריטאי, אבה רוי סמית', נדחה פעם אחר פעם אחרי אולפני הקולנוע הגדולים כשהציג להם את התסריט. כשהתייאש ועמד לפנות ולהציג את התסריט לחברות טלוויזיה בכבלים, נתקל במקרה מייקל דאגלס בתסריט. דאגלס, שאמר לאחר מכן שמדובר בתסריט הטוב ביותר שקרא, החליט לקדם את הפקתו.
בשנת 2011 הוציאה להקת פו פייטרס את הסינגל 'Walk' מתוך אלבום האולפן השביעי שלה. השיר לווה בקליפ שבויים על ידי סם ג'ונס ומושפע באופן ברור מהסרט. בקליפ ניתן להבחין בבן דמותו של וויליאם פוסטר (המגולם על ידי דייב גרוהל, סולן הלהקה) המשחזר סצנות נבחרות מהסרט באופן הומוריסטי יחד עם יתר חברי הלהקה.
קבלה ביקורתית ומסחרית

הסרט התקבל בצורה פושרת מצד הקהל, אך הביקורות עליו נטו לכוון החיובי. משחקו של דאגלס בלט בביקורות החיוביות עליו.
הסרט עורר גם מספר מחלוקות. הטענה העיקרית נגדו הייתה שהוא מעודד לקיחת חוק לידיים על ידי אזרחים פרטיים. מהנדסים מובטלים שעבדו בעבר בתעשיית הביטחון האמריקאית מחו על הצורה בה הוצג פוסטר בסרט. בקוריאה הדרומית עוכבה הפצתו של הסרט בגלל איומי חרם, כמחאה על דמותו הסטריאוטיפית של לי, בעל חנות הנוחות.
ג'ואל שומכר זכה בפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן על בימוי הסרט.
הסרט זכה לדירוג 73% באתר הביקורות Rotten Tomatoes.
ישראל צבי יאיר דנציגר

רבי ישראל צבי יאיר דנציגר (נולד בג' בחשוון תש"ה, 1944) הוא האדמו"ר הנוכחי של חסידות אלכסנדר, השביעי בשושלת, המכהן משנת ה'תשס"ה (2005).
ביוגרפיה

נולד בירושלים לרבי אברהם מנחם דנציגר, לימים האדמו"ר בעל ה"אמרי מנחם" ולרבנית אסתר לאה בתו של רבי חנניה יוסף היילפרין, מרבני חב"ד ליובאוויטש, דור שישי לרבי שניאור זלמן מלאדי בעל התניא והשו"ע, מייסד חסידות חב"ד. התחנך בילדותו בתלמוד תורה "עץ חיים". בשנות בחרותו המוקדמות למד בישיבת ויז'ניץ ולאחר מכן למד בישיבת בית מאיר ובישיבת סלבודקה בבני ברק.
נישא לאסתר, בתו של רבי משה ברגמן מייסד וראש ישיבת רשב"י והתגורר בבני ברק. לאחר נישואיו למד בכולל ברסלב. בהמשך למד בכולל חזון איש. תלמיד מובהק  של סבו רבי יהודה משה דנציגר.
לאחר פטירת אביו באדר ב' תשס"ה הוכתר על פי צוואתו לממלא מקומו.
דודו, אחי אמו, הרב שמואל אלעזר היילפרין, ראש ישיבת תורת אמת (חב"ד) ורב שכונת בית ישראל בירושלים, אליו היה קשור מאוד בשנות בחרותו ואברכותו.
גיסיו הם הרב מאיר צבי ברגמן, והאדמו"ר ממודז'יץ.
תורתו

דברי תורתו שנשמעים במהלך השלחנות מדי שבוע בסעודה שלישית, וב"שבת יארצייט" וכדומה גם בליל שבת, וכמו כן במועדים, מתמקד בחסידות עיונית בדרך פשיסחא משולב בחסידות מעשית, בהעמקה ביסודות החסידות ומבוסס על אדני תורת הקבלה. ונכתבים על ידי השומעים ויוצאים לאור מדי שבוע.
פעילות ציבורית

עמד לימין אביו בהקמת הישיבה לצעירים של חסידי אלכסנדר ושימש כאחד מראשי הישיבה, בסוף שנת תשע"א יסד את הישיבה הגדולה "אמרי מנחם".
בהנהגתו נתייסדו השטיבלך של חסידות אלכסנדר בלייקווד, במונסי, בציריך, בביתר עילית, בעמנואל, וכן בשכונות סטמפורד היל וגולדרס גרין שבלונדון.
משפחתו

בתו מנוחה רחל, נשואה לרבי יוחנן שוחט האדמו"ר מלוצק.
בנו הרב אליעזר יצחק דנציגר מחבר הספר "דרך החסידות" וחתן האדמו"ר רבי נתנאל סאפרין מקומרנה.
בתו פערל דבורה נפטרה בצעירותה, הייתה נשואה לרבי עמרם קליין האדמו"ר מאונגוואר ארצות הברית. אחר פטירתה נשא את אחותה מלכה.
בתו מלכה, נשואה לאלמן אחותה, רבי עמרם קליין.
בתו צביה רויזא, נשואה לרבי אברהם יעקב פלינטנשטיין בן רבי יצחק מאיר מקופיטשניץ.
בנו הרב יחיאל יהודה משה דנציגר מראשי החבורה של החסידות באחוזת ברכפלד שבמודיעין עילית ורב הקהילה. חתן רבי עמרם גשטטנר רבה של שיכון אגודת ישראל בבני ברק, וראש ישיבת "פנים מאירות".
בתו רבקה, נשואה להרב יעקב לייב גולדמן בן רבי גדליה משה גולדמן (השני) מזוועהיל.
עץ משפחתו

האדמו"ר עם גיסו רבי מאיר צבי ברגמן
האדמו"ר עם המשפיע הרב אהרן טויסיג
זינדין זידאן

.
זינדין יזיד זידאן (בצרפתית: Zinédine Yazid Zidane; בערבית: زين الدين يزيد زيدان, נהגה זין א-דין יזיד זידאן; תעתיק מדויק: זין אלדין יזיד זידאן; נולד ב-23 ביוני 1972 במרסיי, ידוע גם בכינוי "זיזו") הוא כדורגלן עבר צרפתי ומאמן בהווה.
כשחקן, הוביל זידאן את נבחרת צרפת לזכייה במונדיאל 98, ביורו 2000 ובסגנות מונדיאל 2006. זידאן התגלה ככישרון עולה בכדורגל העולמי כששיחק בקבוצת בורדו הצרפתית, ולאחר מכן שיחק ביובנטוס ובריאל מדריד וזכה באליפויות, גביעים ובליגת האלופות. שיחק כקשר אמצע. היה ידוע בסגנון אלגנטי ובמהלכים וירטואוזיים. הוא זכה שלוש פעמים בתואר כדורגלן השנה בעולם, נבחר לכדורגלן היובל של אופ"א ונחשב על ידי רבים לאחד השחקנים הטובים בהיסטוריה.
כמאמן, הוביל את ריאל מדריד לשלוש זכיות רצופות בליגת האלופות ולשתי זכיות באליפות ספרד.
קריירת משחק

זינדין זידאן נולד במרסיי למשפחה מוסלמית. הוריו שהם ממוצא ברברי היגרו לצרפת מאלג'יריה.
זידאן החל את הקריירה במועדון הכדורגל קאן. ב-1992 עבר לבורדו, ומשחקו עורר את תשומת לבם של ציידי הכישרונות בתחום. בעונתו האחרונה בקבוצה העפיל עמה לגמר גביע אופ"א 1996, שם פגשה במפגש כפול את באיירן מינכן. זידאן החמיץ את המשחק הראשון בשל פציעה, שב להרכב במשחק השני אך לא הצליח לעזור לקבוצתו, שהפסידה 1–5 בסיכום שני מפגשים. בשנת 1996 עבר זידאן למועדון האיטלקי יובנטוס, והפך לאחד השחקנים הדומיננטיים במרכז המגרש: הוא תרם לזכיותיה במספר אליפויות. למרות זאת, בתקופתו הפסידה הקבוצה פעמיים בגמר ליגת האלופות. בשנים 1998 ו-2000 נבחר זידאן לכדורגלן השנה בעולם על ידי פיפ"א.
בעקבות הישגיו בקבוצתו ובנבחרת צרפת, בשנת 2001 עבר זידאן למועדון הספרדי ריאל מדריד, בהעברה שהייתה אז היקרה ביותר בתולדות הכדורגל. כרטיס השחקן שלו נרכש מיובנטוס תמורת 75 מיליון אירו. זידאן היה אחד מבין מספר כדורגלנים מצליחים שהובאו למועדון בתקופה זו (בהם לואיש פיגו, רונאלדו ודייוויד בקהאם); המועדון כונה "גלאקטיקוס" (כוכבים) בעקבות העברות אלו. בגמר ליגת האלופות 2002 כבש זידאן את שער הניצחון בבעיטת וולה מול באייר לברקוזן, ובכך תרם לזכייתה של ריאל מדריד בתואר אלופת אירופה לקבוצות. עבור ריאל זו הייתה הזכייה התשיעית בתואר, ועבורו זו הייתה הזכייה הראשונה. בשנת 2003 נבחר זידאן בשלישית לכדורגלן השנה בעולם, וזכיות אלו תרמו לתדמיתו של זידאן כאחד הכדורגלנים הטובים בהיסטוריה.
קריירת משחק > בנבחרת צרפת

במקביל שיחק זידאן בנבחרת צרפת, וזכה להכרה רבה לאחר שהבקיע צמד שערים במשחק הגמר במונדיאל 1998, בו הביסה נבחרתו את נבחרת ברזיל 3–0. זידאן הפך לגיבור צרפתי ולסלבריטי ברחבי העולם. באותה שנה הוא זכה במספר רב של תוארי "כדורגלן השנה" מעיתוני ספורט, מוסדות והתאחדויות כדורגל שונות. בשנת 2000 הגיע זידאן להישג נוסף, כאשר היה שותף לזכייה של נבחרת צרפת באליפות היורו 2000 ואף זכה בפרס השחקן המצטיין של הטורניר.
בעקבות פציעה במהלך מוקדמות מונדיאל 2002, זידאן השתתף רק במשחק השלישי בבית המוקדם. בלעדיו הציגה נבחרת צרפת יכולת נמוכה, ולבסוף לא הצליחה להעפיל לשלב שמינית הגמר, ולא כבשה ולו שער אחד. ביורו 2004 הבקיע זידאן שני שערים, אך הנבחרת הצרפתית הודחה ברבע הגמר. עם סיום הטורניר הודיע זידאן על פרישה מהנבחרת.
בקיץ 2005 הפתיע זידאן כאשר הודיע שהוא חוזר לנבחרת צרפת כדי לעזור לה במשחקי המוקדמות למונדיאל 2006. לאחר שמטרה זו הושגה, המשיך לשחק בשורותיה והכריז כי יפרוש סופית מכדורגל מקצועי לאחר המונדיאל. בתחילת המונדיאל הציגה הנבחרת הצרפתית יכולת בינונית. בשמינית הגמר מול נבחרת ספרד ניצחו הצרפתים 3–1 כשאת השער השלישי כבש זידאן. ברבע הגמר ניצחו הצרפתים את נבחרת ברזיל 1–0, וזידאן בישל את שער הניצחון לתיירי הנרי. בחצי הגמר מול פורטוגל כבש זידאן את שער הניצחון בבעיטת פנדל והעלה את צרפת לגמר מונדיאל 2006 מול נבחרת איטליה. קודם למשחק הגמר נבחר זידאן לשחקן המצטיין במונדיאל 2006 וזכה בכדור הזהב של המונדיאל. במשחק הגמר, שהיווה עבור זידאן משחק פרידה מהכדורגל המקצועי, כבש זידאן שער בבעיטת עונשין בדקה השביעית. אך לאחר מכן, בזמן ההארכה, הוא הורחק בכרטיס אדום לאחר תקרית מפורסמת בה נגח במכוון בחזהו של מרקו מטראצי האיטלקי שהיה ללא כדור (לאחר שהאחרון ככל הנראה העליב את אחותו). איטליה ניצחה בגמר זה, בדו-קרב בעיטות עונשין בתום ההארכה; אחרי הגמר בחנו ראשי פיפ"א שנית את זכיותיו האישיות של זידאן בגלל תקרית הנגיחה, אך לא שינו את הבחירה לבסוף.
לאחר פרישתו נהג זידאן לשחק בקביעות בקבוצת המילואים של ריאל מדריד. בנוסף השתתף במספר משחקי ראווה למטרות צדקה ברחבי העולם. ב-2010 מונה למעין שגריר של קטר במאמציה לזכות באירוח מונדיאל 2022.
ב-2009 מונה זידאן ליועץ לנשיא קבוצתו לשעבר, ריאל מדריד. בשנת 2011 מונה למנהל הספורטיבי של הקבוצה, תפקיד שמילא במשך כשנה. בשנת 2013 הודיע זידאן כי ישקיע בקבוצת הכדורגל אוורון מהליגה הרביעית בצרפת.
קריירת אימון

ביולי 2013 מונה לעוזר המאמן של קרלו אנצ'לוטי בריאל מדריד, והיה שותף לזכייה העשירית של המועדון בליגת האלופות. בסוף אותה עונה הודיע על התפטרות מתפקידו. בשנת 2014 מונה זידאן למאמן ריאל מדריד קסטיליה, קבוצת המילואים של ריאל מדריד מהליגה השלישית בספרד, במקביל ללימודי אימון בשיטה הצרפתית. באוקטובר 2014 קבעה ההתאחדות הספרדית שהוא הפר את כלליה, מכיוון שאין לו עדיין תעודת מאמן, וקבעה שהוא יורחק לשלושה חודשים מכל פעילות.
בינואר 2016 מונה למאמן ריאל מדריד לאחר פיטוריו של רפאל בניטס. במשחק הבכורה שלו כמאמן הביסה ריאל את דפורטיבו לה קורוניה 5–0. בהמשך הוא הצליח להעלות את ריאל למקום השני בטבלת הליגה בהפרש נקודה מהמקום הראשון. הוא גם הצליח להוביל את הקבוצה לרצף ניצחונות. בסוף אותה עונה זידאן זכה עם ריאל מדריד בליגת האלופות לאחר ניצחון 5–3 בפנדלים על היריבה העירונית אתלטיקו מדריד, והיה הראשון שזכה בליגת האלופות גם כשחקן, גם כעוזר מאמן וגם כמאמן.
ב-10 בדצמבר 2016 בניצחון 3–2 על דפורטיבו לה קורוניה שבר זידאן את שיא "רצף משחקים ללא הפסד" של ריאל מדריד בכל הזמנים (שעמד עד אז על 34 משחקים). זידאן ניצח עם ריאל 40 משחקים ברצף עד שהפסיד לסביליה במסגרת הליגה 1–2. בעונת 2016/2017 הוביל את ריאל מדריד לזכייה באליפות לה ליגה, כאשר היא מציגה משחק קבוצתי והתקפי, דבר שהתבטא בשיא ייחודי: ריאל מדריד כבשה לפחות שער אחד בכל אחד מ-38 משחקי הליגה, ורשמה רצף של 73 משחקים בכל המסגרות בהם היא מבקיעה שערים. בנוסף, בעונה זו הוביל את ריאל מדריד לזכייה בליגת האלופות פעם שנייה ברציפות לאחר ניצחון 4–1 על יובנטוס, בגמר שנערך באצטדיון המילניום שבויילס, משערים של כריסטיאנו רונאלדו (צמד), קאסמירו ומרקו אסנסיו. בכך ריאל מדריד הפכה לקבוצה הראשונה שזוכה בליגת האלופות במתכונת החדשה פעמיים ברציפות.
את עונת 2017/2018 התחיל עם ריאל בניצחון על מנצ'סטר יונייטד 2-1 במסגרת הסופר קאפ האירופי. כמה ימים לאחר מכן זכה עם ריאל בתואר נוסף - הסופרקופה הספרדי, כשניצחו פעמיים את ברצלונה, מחזיקת הגביע, 3–1 במשחק הראשון ו-2–0 במשחק השני (5–1 בסיכום). זידאן זכה עם ריאל בטורניר גביע העולם למועדונים של FIFA לשנת 2017 בפעם השנייה ברציפות. בעונת 2017/2018 השלים זידאן זכייה שלישית ברציפות בליגת האלופות עם ריאל מדריד והיה למאמן הראשון שזכה 3 פעמים ברציפות בתואר זה.
במאי 2018, הודיע במפתיע במסיבת עיתונאים, כי החליט לעזוב את הקבוצה. ב-11 במרץ 2019 חזר זידאן לקדנציה נוספת בריאל מדריד וחתם על חוזה עד 2022. בעונת 2019/2020 זכתה ריאל מדריד תחת הדרכת זידאן באליפות הלה ליגה ובסופר קאפ הספרדי. בעונת 2020/2021 ריאל מדריד סיימה במקום השני בליגה אחרי האלופה אתלטיקו מדריד, והעפילה לחצי גמר ליגת האלופות, שם הודחה על ידי צ'לסי. ב-27 במאי 2021, כשבוע לאחר סיום העונה, הודיעה ריאל כי זידאן החליט לעזוב את תפקידו כמאמן הקבוצה.
תארים

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  כשחקן בורדו זכייה בגביע האינטרטוטו: 1995  גביע אופ"א סגנות: 1995/96 יובנטוס אליפות איטליה: 1996/97, 1997/98  הסופר קאפ האיטלקי (1): 1997  הסופר קאפ האירופי (1): 1996  הגביע הבין-יבשתי: 1996  גביע האינטרטוטו: 1999 ריאל מדריד אליפות ספרד (1): 2002/03  הסופר קאפ הספרדי (2): 2001, 2003  ליגת האלופות (1): 2001/02  הסופר קאפ האירופי (1): 2002  הגביע הבין-יבשתי (1): 2002 | נבחרת צרפת גביע העולם בכדורגל זכייה: 1998  סגנות: 2006  אליפות אירופה בכדורגל זכייה: 2000  מקום שלישי: 1996 תארים אישיים הצעיר המצטיין בליגת העל הצרפתית: 1994  שחקן השנה בליגת העל הצרפתית: 1996  הזר המצטיין בסרייה א': 1997, 2001  כדור הזהב: 1998  כדורגלן השנה בעולם: 1998, 2000, 2003  השחקן המצטיין ביורו: 2000  שחקן השנה בסרייה א': 2001  פרס דון בלון לזר המצטיין בליגה הספרדית: 2002  כדור הזהב של המונדיאל: 2006 |  כמאמן ריאל מדריד לה ליגה (2): 2016/17, 2019/2020  ליגת האלופות (3): 2015/16, 2016/17, 2017/18  הסופר קאפ האירופי (2): 2016, 2017  אליפות העולם לקבוצות (2): 2016, 2017  הסופר קאפ הספרדי (2): 2017, 2020 |
חיים אישיים

זידאן נולד במרסיי שבצרפת להורים אלג'יראים-מוסלמים ממוצא ברברי שהיגרו לצרפת לפני לידתו. בגיל 17 הכיר את אשתו ורוניק פרננדז, צרפתייה ממוצא ספרדי, וב-1994 הם נישאו. לזוג ארבעה בנים, ארבעתם שחקני כדורגל שגדלו באקדמיית הכדורגל של ריאל מדריד. אנצו (יליד 1995) משחק כקשר, היה חלק מהסגל של ריאל מדריד בעונת 2016–2017 ואף כבש במדיה, היום משחק באבס. לוקה (יליד 1998) משחק כשוער בקבוצת גרנדה. תיאו (יליד 2002) משחק בנוער של ריאל מדריד. ואליאס (יליד 2005) משחק כבלם באקדמיה. שני הבנים הגדולים העדיפו לשחק בנבחרות צרפת אף על פי שהיו יכולים גם לשחק בנבחרות ספרד בשל אזרחות כפולה.
הערות שוליים

↑  כתבה עם ציטוטים באתר ה-BBC
↑   עוזי דן, מי לא רוצה את זינאדין זידאן?, באתר הארץ, 1 בנובמבר 2014
↑  זינדין זידאן הודיע במפתיע: "אני עוזב את ריאל מדריד", באתר וואלה, 31 במאי 2018
↑  זינדין זידאן הוצג בריאל מדריד: "נהדר לשוב הביתה. דברים הולכים להשתנות", באתר וואלה, 11 במרץ 2019
↑  מערכת ONE, ריאל מדריד הודיעה רשמית: זינדין זידאן עוזב, באתר ONE, ‏27 במאי 2021
↑  ynet ספורט, שישייה לריאל מדריד, הבן של זידאן כבש, באתר ynet, 30 בנובמבר 2016.
↑  מערכת וואלה! ספורט‏, צפו: הבן של זינאדין זידאן מצטיין. כשוער, באתר וואלה, 20 בינואר 2014.
| זוכי פרס מאמן השנה בעולם |
| --- | --- | --- |
| כדורגל גברים | 2010: מוריניו • 2011: גוארדיולה • 2012: דל בוסקה • 2013: היינקס • 2014: לב • 2015: לואיס אנריקה • 2016: ראניירי • 2017: זידאן • 2018: דשאן • 2019: קלופ • 2020: קלופ • 2021: טוכל • 2022: סקאלוני • 2023: גוארדיולה |  |
| כדורגל נשים | 2010: נייד • 2011: ססאקי • 2012: סונדהאגה • 2013: נייד • 2014: קלרמן • 2015: אליס • 2016: נייד • 2017: ויכמן • 2018: פדרוס • 2019: אליס • 2020: ויכמן • 2021: הייז • 2022: ויכמן • 2023: ויכמן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007379314105171  PLWABN: 9810682315905606  BIBSYS: 6018307  BNE: XX1553063  BnF: cb13565140d (data)  CANTIC: a19715195  GND: 124910246  ICCU: RAVV538665  ISNI: 0000 0001 2142 5110  LCCN: nb2001016181  LNB: 000263028  MusicBrainz: 12aa6a19-e80c-47f4-a523-4c13a8d2ed23  NDL: 00851449  NKC: xx0005677  NTA: 29761567X  RERO: 02-A005995916  RSL: 000056917  SUDOC: 052572765  VIAF: 170149294274580521327   WorldCat (עם VIAF): 170149294274580521327
מיקשה וייס

| --- | --- |

 לידה:  22 באוקטובר 1872 פשט 
 פטירה:  13 ביולי 1931 (בגיל 58) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 מדינה:  ממלכת הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
הרב מיקשה וייס (בהונגרית: Weisz Miksa; פשט, 22 באוקטובר 1872 – בודפשט, 13 ביולי 1931) היה תאולוג, רב, פרופסור באוניברסיטה יהודי-הונגרי.
ביוגרפיה

מיקשה וייס נולד במשפחה יהודית כבנם של יוז'ף וייס חוקר תלמוד ושל יוזפין היבש. הוא היה תלמיד בית הספר היסודי של הקהילה האורתודוקסית בפשט. סיים את לימודיו התיכוניים בגימנסיה הקלוויניסטית בבודפשט ולאחר מכן בבית המדרש לרבנים בבודפשט. בשנת 1894 קיבל דוקטור לפילוסופיה וסמיכה לרבנות.
עבודתו כמורה לדת מסמנת עידן חדש ומשגשג בחינוך הדתי בבתי הספר התיכוניים היהודים. בתלמוד התורה של הקהילה היהודית של פשט לימד ביחד עם בנימין זאב בכר ודוד שיין (Schön Dávid). לאחר שהתפטר האחרון הוא לקח על עצמו את הנהגת המחלקה של המורים לדת והחזיק בנשיאות המחלקה במשך שנים. הוא ארגן מחדש את הטקסים לנוער (בר מצוות, ט"ו בשבט, חנוכה, פורים וכדומה). הוא ארגן את ספריית הקהילה, לקח על עצמו את הטיפול בספריית באכר ובספרייתו של שמואל קוהן (כהן). מטעם האקדמיה ההונגרית למדעים, ניהל את ספרייתו של דוד קאופמן. בינתיים עבודותיו וספרי הלימוד המדעיים שלו הופיעו בזה אחר זה. הוא חקר תחומים פחות ידועים ביהדות: ליטורגיה, היסטוריה והיסטוריה תרבותית. מחקריו, מאמריו וביקורותיו פורסמו בכתבי עת הונגריים וזרים. הוא היה חבר של האנציקלופדיה היהודית. בשנת 1909 נבחר לרב מחוז בתי הכנסת הראשון בבודפשט. אחר כך מילא את תפקיד המפקח על חינוך דתי בבתי הספר התיכוניים היהודים, נבחר לסגן נשיא התאחדות הרבנים הלאומית, לוועד הרבנים של פשט, לוועד האגודה הספרותית היהודית-הונגרית וכו'. הוא הוזמן על ידי בית המדרש לרבנים בבודפשט לקתדרה של וילמוש באכר, לימים קיבל על עצמו גם את הקתדרה הפנויה של הרב לאיוש ונטיאנר ואחר כך לימד את תלמידי בית המדרש את תחומי הגנת אמונה, תאולוגיה מעשית, דת, פרקטיקה בעברית ושיח עברי.
הוא כיהן כרב בית הכנסת בדרך ארינה. אשתו הייתה פאולה קרויצר, בתם של מור קרויצר ושל רוזה רוזנברג, אותה נשא לאישה ב-22 ביוני 1902 בבודפשט. בניהם היו מור דיולה וייס (1903–1939), פקיד, ודז'ה וייס (1906–?)
עבודותיו הגדולות שפרסם

עורך ומחבר מחזור ויטרי. עבודת הדוקטורט. (בודפשט, 1895).
תולדות ישראל. מכיבוש הארץ ועד נפילת המלוכה. A VI. בעקבות תוכנית הלימודים של הקהילה. לשימוש בית הספר. (בודפשט, 1902)
תולדות ישראל מכיבוש הארץ חורבן בית ראשון, 1904.
תנ"ך קטן. סיפורי המקרא עד כיבוש הארץ. בעקבות תוכנית הלימודים של הקהילה. לשימוש בית הספר. מהדורה 2 בודפשט, 1905.
מכתבים של שלמה יהודה רפפורט לשמואל דלה ווטה רופא ממנטובה (בודפשט, 1906).
קריאות בתנ"ך. חלק א'. חמשת חומשי התורה. עם קטעים עבריים, הסברים דתיים ולשוניים, תמונות רבות ומפה עברית-הונגרית של נדידת עם ישראל במדבר. לחטיבת הביניים ובתי הספר לבנות. (בודפשט, 1906).
כתבי יד וספרים עבריים מספרייתו של המורה דוד קופמן המנוח (בודפשט 1906).
Katalog der hebräischen Handschriften und Bücher in der Bibliothek des Prof. dr. D. Kaufmann S. A., Frankfurt a. M., 1906.
קריאת תנ"ך. חֵלֶק ב'. סיפורי התנ"ך מכיבוש הארץ עד לגלות בבל. בתי ספר תיכוניים לבנות, (בודפשט, 1907).
משה בלוך. הַפרָדָה. מ"שבת ". (בודפשט, 1910).
הספד על קבורו של יאקאב הופבאואר, 1914.
נאום גילוי המצבה על קבר המנוח הד"ר דיולה ולס, הרב הראשי לאובודה (בודפשט, 1915).
אתיקה בתלמוד (יחד עם שמעון הבשי ולאיוש בלאו, האגודה הספרותית יהודית-הונגרית, 1920.
אתיקה יהודית, בודפשט, 1923.
Geniza Fragmente der Bibliothek D. Kaufmann SA im Besitze der ung. Akademie der Wissenschaften.
לקריאה נוספת

לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. מיקשה וייס
לקסיקון ביוגרפי הונגרי.
מיקשה וייס באתר Arcanum
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a pesti ortodox zsidó hitközség születési akv. 22/1872. folyószáma alatt".
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 662/1902. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007515314105171  GND: 1053485328  ISNI: 0000 0001 0908 4181  LCCN: nr91022617  NKC: zmp2017941450  NTA: 262604841  VcBA: 495/194241  VIAF: 308277551   WorldCat (עם VIAF): 308277551
גאראם מסאלה

| --- | --- |

מרכיבי גאראם מסאלה העיקריים: הל חום, הל ירוק, קינמון, ציפורן, מוסקט, מייס ופלפל שחור
 
 מאכלים
 סוג:  תערובת תבלינים, food powder 
 מוצא:  הודו, בנגלדש, פקיסטן, נפאל 
 מרכיבים עיקריים:  תבלין 
 
תערובת גאראם מסאלה
גאראם מסאלה (בהינדית: गरम मसाला, תרגום מילולי - "תבלין חם") היא תערובת תבלינים יבשים, המשמשת במטבח ההודי והפקיסטני.
זהו שילוב תבלינים לא חריף, האמור לחמם את הגוף.
בחלקי הודו שונים תהיה התערובת שונה, אם כי לרוב תכיל כורכום, זרעי הל (ירוק או שחור), זרעי כוסברה, קליפת קינמון, מסמרי ציפורן, זרעי כמון, גרגרי פלפל שחור, אגוז מוסקט, עלי דפנה ולעיתים זרעי חרדל או זעפרן.
תערובות הנרכשות בשווקים ובחנויות יכילו לרוב תחליפים זולים לחלק מהתבלינים[דרוש מקור].
שיטת ההכנה המסורתית היא על ידי עלי ומכתש, היום מכינים את התערובת לרוב בעזרת מטחנת תבלינים, נהוג להכין תערובת טרייה מדי כמה ימים, היות שהתערובת מאבדת מאיכותה כאשר מתנדפים השמנים האתריים.
בבישול ההודי המסורתי מוסיפים לרוב את התבלין לקראת סוף הבישול על מנת לשמר את הארומה ככל האפשר.
בסלנג ההודי "לטחון מסאלה" או "לטחון גאראם מסאלה" משמעותו לדבר שטויות או לדבר דבר רכילות. ביטוי זה נגזר מהתקופה בה היו יושבות נשות הכפר יחד ומרכלות תוך שהן טוחנות את התבלינים.
ראו גם

קארי (תבלין)
טנדורי מסאלה
Mixed Spice
דברי הימים

ערך זה עוסק באחד מספרי הכתובים בתנ"ך. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 
 שפה:  עברית 
 מספר פרקים:  65 (דברי הימים א' – 29; דברי הימים ב' – 36)
 מספר פסוקים:  1,765 (דברי הימים א' – 943; דברי הימים ב' – 822)
 סדרת ספרים:  כתובים
 הספר הקודם:  נחמיה
 
דִּבְרֵי הַיָּמִים הוא ספר מספרי המקרא שנכתב בתקופה הפרסית. בתנ"ך היהודי כלול הספר בחלק הכתובים, ובביבליה הנוצרית מכונה הספר Παραλειπομένων (פאראליפומנון) בתרגום השבעים היווני או Chronicorum בתרגום הוולגטה הלטיני, והוא כלול בהיסטוריוגרפיה שבברית הישנה. הספר מציג בראשיתו סקירה גנאלוגית מהאדם הראשון עד למשפחות שנים עשר השבטים וצאצאיהם, לאחר מכן הוא סוקר כרונולוגית את קורות עם ישראל מסוף תקופת מלכות שאול ועד לחורבן ממלכת יהודה והכרזת כורש.
ספר זה לא נקרא באף מועד בלוח השנה היהודי.
תוכנו

ספר דברי הימים משתייך מבחינת תוכנו להיסטוריוגרפיה המקראית המאוחרת, אשר נוהגים לכנותה גם ההיסטוריוגרפיה שלאחר הגלות (Post-exilic historiography).
חלקו הראשון של הספר (הקרוי "דברי הימים א'") מתחיל בסיכום כרונולוגי לדורות, החל מבריאת העולם ועד למותו של שאול בגלבוע וממשיך בתיאור ימי מלכות דוד.
חלקו השני ("דברי הימים ב'") עוסק בתולדות ממלכת יהודה ובשושלת מלכי בית דוד מימיו של שלמה ועד לחורבן בית המקדש הראשון, ונספח בסופו המזכיר את הכרזת כורש. ממלכת ישראל מקבלת בתיאור ההיסטורי של הספר מקום שולי יחסית.
הספר חוזר פעמים רבות על אירועים שכבר סופרו בספרים אחרים, אבל לעיתים הוא מוסיף להם מידע או משנה את המסופר במעט.
חיבור הספר

חוקרי המקרא מתארכים את חיבור ספר זה לתקופה הפרסית, סביב המאה הרביעית לפני הספירה, ואילו המסורת היהודית מייחסת את חיבורו לעזרא הסופר, ממנהיגי היהודים בתקופת שיבת ציון, ראשית התקופה הפרסית (בין דעת החוקרים לדעת המסורת היהודית פער של כ-100 שנים).
מקובל לחלק את כתיבת הספר לפי המסורת היהודית, כאשר עזרא הסופר כתב את תחילתו, וחלקו השני נכתב בידי נחמיה שהיה באותה עת הפחה על פחוות יהודה מטעם פרס. על פי דברי התלמוד הבבלי, ”עזרא כתב ספרו, ויחס דברי הימים עד לו... ומאן אסקיה? נחמיה בן חכליה” (מסכת בבא בתרא, דף ט"ו, עמוד א'). כך פירשו רבינו גרשום, רש"י ורבינו חננאל. עם זאת, ניתן להבין את הגמרא באופן אחר: שעזרא כתב את כל ספרו וכן את ספר דברי הימים, עד לשלב שבו הוא כבר לא היה בתמונה - השלב שבו נכנס נחמיה להנהגה, ומשם המשיך הוא (כפי שאכן ספר עזרא מתחלף באופן מובהק לספר שנכתב בידי נחמיה, על אף שבמקור שני הספרים היו כרוכים יחדיו תחת השם 'עזרא'). לפי הסבר זה, ספר דברי הימים כולו נכתב בידי עזרא הסופר.
המהרש"ל הציע דרך אחרת לקריאת הגמרא, שמסקנתה גם היא שעזרא הסופר כתב את כל דברי הימים. לפיו, אין לקרוא את דברי הגמרא "עַד לו", אלא "עֵד לו"; ספר דברי הימים הוא עדות לספר עזרא ולנכונות המסורת שבידי עזרא מחבר הספרים. לפי זה, שאלת הגמרא "ומאן אסקיה?" היא על ספר עזרא, וללא קשר להגדרת הברייתא במילים "עד לו".
חיבורים מקבילים

הספר מקביל בתוכנו (מדה"א י' ואילך) לספרים שמואל ומלכים. יש בין החיבורים השונים נקודות זהות רבות אך גם נקודות רבות השונות זו מזה או אף סותרות. את ההבדלים בין החיבורים ניתן לחלק לשלושה סוגים:
השמטות - מקומות בהם ספר דברי הימים השמיט ממה שכתוב במקום המקביל לו בספר שמואל או מלכים (כגון השמטת פרקים י"א-כ"א בספר שמואל ב').
הוספות - מקומות בהם ספר דברי הימים מוסיף על מה שכתוב במקום המקביל לו בספר שמואל או מלכים (כגון הוספת רפורמת יהושפט בדברי הימים ב', י"ט וכן לגבי חטאי יהואש ואמציהו ועוזיהו בדברי הימים ב', כ"ד–כ"ו).
החלפות - מקומות בהם ספר דברי הימים משנה, עורך את הכתוב המצוי במקום המקביל לו בספר שמואל או מלכים (כגון הכנסת הלוויים לסיפור העלאת הארון בדברי הימים א', ט"ו).
לדעת רוב חוקרי המקרא, רוב המקומות בהם יש הבדל בין הספרים המקבילים נערכו בכוונה על ידי מחבר ספר דברי הימים, אך הדעות חלוקות לגבי המניעים שהובילו את המחבר לשנות ולערוך את הכתוב. יש פרשנים[דרושה הבהרה] שהציעו שהנוסח בדברי הימים מסתמך על מקורות היסטוריים חיצוניים, שבדברי הימים נערכו בצורה אחרת מבספרי שמואל ומלכים.
המניעים העיקריים האפשריים המוזכרים בספרות המחקרית הם:
עריכת הכתוב מתוך רצון לפרשו ולהבהירו.
עריכת הכתוב מתוך רצון להתאימו לידע היסטורי שהתגלה בימי מחבר הספר או לנוסח אחר של ספרי שמואל- מלכים.
עריכת הכתוב מתוך רצון להתאימו לגישה התאולוגית או הפוליטית של מחבר הספר. לדוגמה, יש שהסיקו מההתעלמות מממלכת ישראל, שבעיני המחבר שלטון בית דוד היה השלטון הלגיטימי היחיד. דוגמה נוספת לגישה תאולוגית רבת השפעה בספר היא התפיסה שמעשי האדם לטוב ולרע משפיעים באופן ישיר על הצלחתו המעשית, משום כך התווספו בספר זה חטאים של מלכי ישראל או חזרה בתשובה שמסבירים את הצלחתם או לחלופין את כישלונם.
תיארוכו

על פי החוקרים הספר נכתב בתקופה הפרסית, ככל הנראה במאה ה-4 לפנה"ס. אחת הסיבות העיקריות לכך, היא שברשימת היחוס של צאצאי דוד המלך, נזכרים דור שישי של צאצאי זרובבל (דברי הימים א', ג', י"ט–כ"ד), כלומר צאצאים שחיו כנראה לכל הפחות 150 שנה לאחר העלייה מבבל. ומפני שאין בספר השפעה הלניסטית, מקדימים רוב החוקרים את חיבור הספר לתקופה ההלניסטית.
לעומת זאת המסורת היהודית מייחסת את תחילת חיבורו של הספר לעזרא הסופר, ממנהיגי היהודים בתקופת שיבת ציון, ראשית התקופה הפרסית. ואת סיום חיבורו לנחמיה. בדור זה, שבו מהגלות יהודים בני השבטים יהודה, בנימין, ולוי שלא ידעו את ייחוסם. לכן עזרא כתב את הספר בשבילם וניתן לראות כיצד זה בא לידי ביטוי בשני מאפיינים של הספר: א. הספר כולו מלא בייחוסים מימי האבות עד לימי החורבן. ב. היהודים שעלו, כאמור, הם מבני שלושת השבטים שהיו בממלכת יהודה (שאר השבטים בממלכת ישראל גלו ונעלמו). לכן, הספר מתייחס רק לממלכת יהודה, וממלכת ישראל כמעט ולא מוזכרת בו כלל.