stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יד אבשלום
תיאור המבנה > פנים המצבה

מלבד הפתח הנמצא בצדו הדרומי של החלק הבנוי, המבנה הפנימי חצוב כולו בסלע. מן הפתח, שמספר אבנים בצדדיו נעקרו על מנת להרחיבו, יורד גרם מדרגות לתוך חדר הקבורה. בתחתית גרם המדרגות שקע שבו הייתה נתונה דלת אבן, ושקע בתקרה שבו היה נתון צירהּ. הציר התחתון הוסר כשנחצבה במקום מדרגה נוספת, בשלב מאוחר יותר. צורת חדר הקבורה קרובה לקובייה שצלעותיה קטנים מעט מ-2.5 מטרים. בפינתו הדרום-מזרחית של החדר יורדות שלוש מדרגות מהפתח. אורכן של המדרגות קטן מעוביו של הפתח, כנראה כדי להגדיל את חלל החדר. בחדר כוך אחד בצדו הדרומי, סמוך למדרגות, ושני דרגשי אבן, הנתונים בתוך קמרונות קטנים במערב ובצפון. הכוך, שעומקו מגיע רק עד מטר וחצי, אינו גדול מספיק לקבורת אדם מבוגר, לעומת הקמרונות, שאורכם עולה על שני מטרים. הנזירים שעשו שימוש במבנה בתקופה הביזנטית פרצו חורים דרך הכוך והקמרונות, והכוך היה לכניסה העיקרית אל החדר, ואף הותקנו בו דלת ובריח. בין קירות החדר לתקרתו נמצא כרוב מסותת בקפידה, ובמרכז התקרה ריבוע משוקע, ובתוכו תבליט מעגלי שרישומו המדויק נמחה עם השנים. בין המעגל והזר נתונים ארבעה עיגולים קטנים, ובתוך הזר כוכב בעל שמונה קודקודים. לתוך התבליט נקדחו חורים ונתקעו מסמרי ברזל, כנראה כדי להחזיק בכלי מאיר. אין לדעת אם הקדיחה היא מעשה בוני הקבר המקוריים, או מאוחרת יותר.
מלאכת הבניה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
המצבה נבנתה תוך תכנון מוקפד ומלאכה מרובה. תחילה נבנה החלק העליון על פני הסלע, לאחר מכן נחצב החלק התחתון מתוך פני המצוק, ולבסוף סותתו פני הסלע בעדינות, תוך תשומת לב מרובה לצדדים ולפינות השונות. המצבה עשויה מבליל של סגנונות – נמצאים בה הסדר הדורי והסדר היוני עם מאפיינים יווניים ורומים (למרות סטיות רבות מהסדר המקובל), ועליהן מצטרפת האדריכלות המצרית. לפי חלק מהחוקרים, אף עקבות האדריכלות הפרסית והאדריכלות נבטית ניכרים במבנה. דומה שבוני קבר זכריה ויד אבשלום שאבו השראה מקבר בת פרעה הסמוך, הבנוי בסגנון מצרי טהור של קובייה ופרמידה על גבה. בקבר זכריה התווספו עמודים יוניים בני התקופה, ואילו ביד אבשלום התווספו עמודים דוריים ואנטבלטורה המפרידה בין הקובייה לפירמידה, ואף הפירמידה עצמה "שודרגה" לחרוט.
חקר יד אבשלום

ראשוני החוקרים של ארץ ישראל נתנו דעתם ליד אבשלום, אך מלבד התבוננות במצבה, לא עשו דבר. אף שניתוחם הוא בעל אופי יותר מדעי, ושרטוטיהם מדויקים למדי, הם נכללים בתוך ספרות הנוסעים. הראשון שכתב מחקר מקיף על המצבה היה טיטוס טובלר, והראשון שעסק בארכאולוגיה שלה היה שארל קלרמון-גנו, שבשנת 1871 חפר וחשף את בסיסי העמודים בצד המערבי, ופינה את החדר הפנימי מהאבנים שהושלכו לתוכו במהלך השנים. בשנת 1924 עסקה משלחת של החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה בראשות נחום סלושץ בחפירת המבנה, ניקתה אותו ואת סביבותיו משפכי העפר וגדרה אותו בגדר ברזל. העבודה נעשתה תוך תיאום עם ועד העדה הספרדית בירושלים שהיה בעליה של האדמה. בשנות ה-40 חקר נחמן אביגד את מצבות נחל קדרון, ובכללן את יד אבשלום, ובשנת 1954 פרסם את ספרו "מצבות קדומות בנחל קדרון" שהיה ונותר העבודה המקיפה ביותר שנעשתה על יד אבשלום.
אביגד תיארך את יד אבשלום לתחילת המאה ה-1 לספירה, לאחר ניתוח הארכיטקטורה של המבנה וקביעה כי סגנונו משלב השפעות מצריות ויווניות המתאימות לסוף התקופה ההלניסטית. החוקרים עמוס קלונר ובועז זיסו, במאמרם על הנקרופוליס של ירושלים בימי בית שני, משייכים את המצבה לסגנון הפרובינציאלי האקלקטי של התקופה הרומית. סגנון זה מתוארך לתקופה בין 31 לפנה"ס עד 68 לספירה, ימי שלטונם של קיסרי השושלת היוליו-קלאודית.
בשנת 2000 הבחין האנתרופולוג ג'ו זיאס כי בתצלום של המצבה ניתן לזהות כתובת ביוונית מעל הפתח לחדר הקבורה. הכתובת הייתה כה מטושטשת, עד כי חמקה מעיניהם של כל החוקרים, וניתן להבחין בה רק בתמונות שצולמו בזווית מסוימת, בזמן מסוים ביום ובזמן מסוים בשנה. לאחר לא מעט מאמצים, אומתה מציאותה של הכתובת, ונעשתה תבנית שלה ושל שתיים נוספות שהתגלו בקרבתה. נכתב בה:
"זהו קברו של זכריה, מרטיר, כהן דת אדוק, אביו של יוחנן"
לפי הברית החדשה, זכריה הכהן היה אביו של יוחנן המטביל. על פי העיצוב והסגנון של האותיות, הכתובת נכתבה במאה הרביעית לספירה, כלומר כ-300 שנה לאחר בניית המבנה, מה שמעיד כי המקום היה אז אתר קדוש לנוצרים.
לקריאה נוספת

נחמן אביגד, מצבות קדומות בנחל קדרון, מוסד ביאליק, ירושלים, 1954, עמ' 91–133
נחום סלושץ, "החפירות מסביב ליד-אבשלום", קובץ החברה העברית לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה כרך א ספר שני, החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, ירושלים, תרפ"ה
Joe Zias & Émile Puech, "The Tomb of Absalom Reconsidered", Near Eastern Archaeology 68 (4), The American Schools of Oriental Reaserch, 2005.
הערות שוליים

↑  יצחק טסלר, ב"יד אבשלום" קבור בכלל המלך אגריפס, באתר ynet, 28 באוגוסט 2013
↑  Janos Fedak, Monumental Tombs of the Hellenistic Age, University of Toronto Press, Toronto, 1990, pg. 143, fn. 182
↑  האתר קדוש ליהודים מאז המאה ה-12, באתר הארץ, 22 ביולי 2003
1 2  גבריאל ברקאי, יד אבשלום – קבר אגריפס הראשון מלך יהודה, 2016, עמ' 87
1 2 3  דליה קרפל, יום אחד האותיות יצאו, באתר הארץ, 29 ביולי 2003
↑  ספר שמואל ב', פרק י"ח, פסוק י"ח.
↑  קדמוניות היהודים, ז, י, ג, 243
↑  בן-ציון לוריא, מגילת הנחושת ממדבר יהודה, קריית ספר, ירושלים, 1963, עמ' 115.
↑  דברי הימים ב, כד, כא
↑  מתי כג, 35
↑  יוסף בן מתתיהו, מלחמת היהודים ד, ה, ד
↑  שמואל קליין, "ספר המסע – Itinerarium Burdigalense על ארץ ישראל", ציון ו, החברה הא"י להיסטוריה ואתנוגרפיה, ירושלים, תרצ"ד, עמ' לד
↑  לעיתים מוחלף יעקב ביוסף הקדוש, ראו לדוגמה: James Macpherson, The Pilgrimage of Arculfus, Palestine Pilgrims' Text Society, London, 1895, pg. 18 (גרסה מקוונת)
↑  לרשימה של עולי הרגל שמזכירים את יעקב והקדושים האחרים ראו: Denys Pringle, The churches of the Crusader Kingdom of Jerusalem vol. III, Cambridge University Press, Cambridge, 2009, pp. 185-188
↑  יוסף ברסלבי, "מדריך ירושלים מן הגניזה הקאהירית", ארץ ישראל ז, החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, ירושלים, תשכ"ד; משה גיל, ארץ-ישראל בתקופה המוסלמית הראשונה כרך ב, אוניברסיטת תל אביב ומשרד הביטחון – ההוצאה לאור, תל אביב, תשמ"ג, עמ' 5
↑  מעטים מבין עולי הרגל קבעו כי המבנה הוא קברו של אבשלום, בניגוד לנאמר במקרא כי אבשלום הקים את היד בעודו בחיים, ואילו הוא נקבר במקום נפילתו, ביער אפרים.
↑  מיכאל איש-שלום, מסעי נוצרים לארץ-ישראל, עם עובד ודביר, תל אביב, 1965, עמ' 249–250. אזכור המנהג אצל נוסעים נוצרים נוספים: עמ' 277, 322, 382, 385, 828.
↑  מיכאל איש-שלום, מסעי נוצרים לארץ-ישראל, עמ' 322, הערה 1.
↑  מיכאל איש-שלום, מסעי נוצרים לארץ-ישראל, עמ' 336.
↑  אביגד 1954, עמ' 8
↑  מנחם מענדיל מקאמיניץ, קורות העתים לישורון בארץ ישראל, וילנא, 1839, עמ' 22
↑  משה ריישר, שערי ירושלים, לבוב, 1875, שער ח' (המקור ללא פיסוק; גרסה מקוונת)
↑  שם דומה מופיע כבר בתיאור מסעו של נאסיר א'-ח'וסרו שביקר בירושלים 1047, וקרא למצבה בשם "בית פרעה"; Nâsir-I-Khusrau, A Diary of a Journey Through Syria and Palestine, Palestine Pilgrims' Text Society, London, 1893, pg. 25
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007471120105171  VIAF: 316602182   WorldCat (עם VIAF): 316602182
אמיר דורון

דורון ביולי 2017
אמיר דורון (נולד ב-26 באוגוסט 1974) הוא סופר ישראלי ויזם בתחום התוכן. דורון חתום על שתי סדרות ספרים מוכרות שאף היו לרבי מכר – "הוצא מהקשרו" (יחד עם מורדי אלון) ו"העשירייה הפותחת" (מאייר גיא מורד). סידרה זו אף תורגמה לאנגלית והפכה לרב מכר של אמזון. דורון עורך מפגשים עם ילדים ובני נוער וכן עם קהלים מבוגרים בהם מספר על ספריו ועבודתו.
קורות חיים

דורון נולד ב-1974 בהרצליה שם בילה את כל שנות ילדותו. אביו, אלכס דורון, היה עיתונאי ועורך ב"מעריב" ואמו שולמית דורון הייתה מורה בתיכון.
בילדותו נחשב דורון כדורסלן מצטיין ואף הגיע עד לקבוצת הבוגרים של בני הרצליה בה שיחק ארבע שנים, במהלכן אף היה שותף (כשחקן ספסל) בזכייה בגביע המדינה (1995), סה"כ, שיחק דורון 59 משחקי ליגה סדירה בהן קלע 33 נקודות. בשנים 1996–1999 למד לתואר ראשון בתקשורת ובפסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב, ואחר כך המשיך לתואר שני במנהל עסקים (MBA) אף הוא באוניברסיטת תל אביב. במהלך שנים אילו עסק במקביל למשחק כדורסל בקבוצות בוגרים שונות ואימון ילדים ובני נוער בכדורסל גם בכתיבה עיתונאית, עריכת ספרים וכתיבת שאלות טריוויה לתוכניות טלוויזיה שונות.
בשנת 2001 החל לעבוד ככותב ועורך באתר האינטרנט "גלורי" ששימש כמאגר מידע לתרבות ישראלית. לאחר סגירת האתר פתח יחד עם מרדכי (מורדי) אלון, שותפו לכתיבת סדרת ספרי "הוצא מהקשרו" את הוצאת ספרי "גלורי" שהתמחתה בהוצאתם לאור של ספרי ספורט, ובה ראו אור כמאה ספרים ובהם "ההולנדי של עכו" (בעריכת אבי מלר), "ליברפול, כדורגל חיים ומוות" (שאול אדר), "כדורגל באור ובצל" (אדוארדו גליאנו), "חבורת הכדורגל הפרועה" (יואכים מזנק). בשנת 2007 ראה אור ספרו הראשון ככותב - "הנס של עודד" (מאייר: גיא מורד, הוצאת גלורי), שהיה לראשון בסדרת ספרי העשיריה הפותחת, סדרת ספרי כדורסל לילדים ובני נוער פרי עטו המונה שישה כרכים.
בשנת 2009 חבר לעמיר חדד וגולן פרץ והקים את "קבוצת מדיה פארם", חברת מדיה המתמחה בהפקת תוכן מקצועי לקהילת הרופאים בארץ. במקביל, המשיך לכתוב את סדרת "העשיריה הפותחת".
דורון מתגורר בצפון הישן של תל אביב, עם זוגתו ושני ילדים.
יצירתו הספרותית

בשנת 2007 ראה אור ספרו הראשון של דורון, "הנס של עודד", המיועד לילדים ובני נוער. הספר עוסק בסיפורו של עודד, נער נמוך קומה שכושל בניסיונו להתקבל לקבוצת כדורסל, ומקים עם קבוצת חברים קבוצת כדורסל משלהם – "העשירייה הפותחת" שמה. הספר זכה לביקורות טובות ולהצלחה בחנויות הספרים, ודורון המשיך לכתוב ספרים נוספים בסדרה.
בשנת 2013 החליטה הקרן לעידוד קולנוע ישראלי לתמוך בכתיבת תסריט המבוסס על "הנס של עודד" להפקתו של סרט באורך מלא.
שני הספרים הראשונים בסדרה תורגמו לאנגלית והפכו לרב מכר באמזון במספר קטגוריות כספר דיגיטלי. מקום העלילה בספר בגרסתו האנגלית הועתק מתל אביב לניו יורק ושמות הדמויות הותאמו לקהל הקוראים האמריקאי (תחת שם הסדרה The Dream ten"). דורון השתמש בשם העט A.D.Erving עבור ספריו בארצות הברית. דורון שלח את כתב היד המתורגם של "הנס של עודד" לכוכב ה- NBA סטפן קארי, וזה הסכים לשמש כ"שגריר" של הסדרה בהשקתה בארצות הברית בין השנים 2013–2014.
עריכה וכתיבה

דורון עסק בכתיבה ועריכה במספר ספרי עיון בהם "המאה ועשרים במאה העשרים" (הוצאת משרד הביטחון), "סיפורי ערים" (משרד הביטחון), "ספורט 50". טורים שלו וסיפורים קצרים פרי עטו פורסמו במספר עיתונים ואנתולוגיות.
דורון ערך (יחד עם מורדי אלון) את סדרת ספרי "הוצא מהקשרו- משפטי המחץ של...." - שכללה תשעה ספרים - חמישה בתחום הספורט, ואחד בתחומי התקשורת, קולנוע, פוליטיקה וכלכלה. הספר הראשון בסדרה "הוצא מהקשרו משפטי המחץ של הספורט הישראלי" ראה אור בשנת 2001 בהוצאה עצמית, לאחר שתשע הוצאות לאור סירבו להוציא את הספר לאור. הספר הפך במהרה לרב מכר וקיבל תהודה תקשורתית גדולה. במקביל הקימו השניים את הוצאת "גלורי" שהתמחתה בהוצאתם לאור של ספרי ספורט בהם סדרת חבורת הכדורגל הפרועה, את הספר "ההולנדי של עכו", בעריכת אבי מלר, שכלל 43 סיפורים קצים על כדורגל, "כדורגל באור ובצל" מאת הסופר האורוגוואי אדואדו גליאנו ועוד ספרים רבים.
סה"כ נמכרו מספרי סדרת "הוצא מהקשרו" למעלה ממאה חמישים אלף עותקים. בשנת 2024 היה חלק מצוות יזמים שאספו, ערכו והוציאו לאור את הספר "התחזית: נפרק אותם" שכלל את מיטב טורי "בשער" של העיתונאי והמשורר עלי מוהר. דורון הוא ממקימי אתר האינטרנט "דוקטורס אונלי" (שנת הקמה 2011)  הכולל חדשות  ועדכונים לקהילת הרופאים בישראל, ומבעלי קבוצת מדיה פארם המפעילה את האתר יחד עם אתרים נוספים בתחום הרפואה והבריאות. [דרוש מקור]בשנת 2024 כתב יחד עם גלעד שימחוני את התסריט לתכנית ״כוכב עד הבית״ בערוץ הספורט, המפגישה דמויות מוכרות מעולם הספורט עם בובת ילד בשם אביתר, שמשוחח איתם על הקשיים והאתגרים שלו בתור ספורטאי.
ספריו

הנס של עודד (גלורי, 2007)
לאן נעלם טוני? (גלורי, 2009)
הכל אפשרי (גלורי 2010)
בין שניים (פנדה 2013)
הבן של (פנדה, 2017)
שחקנית חיזוק (פנדה, 2020)
אני השחקן שקלע את סל הניצחון (פנדה, 2023)
הערות שוליים

↑  אתר מנהלת הליגה בכדורסל, קלעי כל הזמנים, באתר מנהלת הליגה בכדורסל, ‏2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303685005171  ISNI: 0000 0000 7330 6028  LCCN: nr2006010633  VIAF: 59043857   WorldCat (עם VIAF): 59043857
סלאם פיאד

סַלָאם פַיָאד (בערבית: سلام فياض, בתעתיק מדויק: סלאם פיאץ'; נולד ב-12 באפריל 1952) הוא פוליטיקאי וכלכלן פלסטיני שכיהן כראש ממשלת הרשות הפלסטינית בשנים 2007–2013. הוא ראש הממשלה היחיד שלא כיהן מטעם חמאס או פת"ח.
קריירה מוקדמת

פיאד נולד בכפר דיר אל-ע'וסון, השוכן בסמוך לטולכרם. בשנת 1975 סיים לימודי תואר ראשון במדעים באוניברסיטה האמריקנית בביירות. בשנת 1980 סיים לימודי תואר שני בכלכלה באוניברסיטת סנט אדוארד בטקסס. בשנים 1983–1986 עסק בהוראה במוסדות אקדמיים בירדן ובטקסס. בשנת 1986 קיבל תואר ד"ר לכלכלה מאוניברסיטת טקסס שבאוסטין. בשנים 1987–1995 עבד בקרן המטבע הבין-לאומית. לאחר מכן מונה לנציג קרן המטבע הבין-לאומית ברשות הפלסטינית ועבר להתגורר בשטחה. בשנת 2001 עזב את משרתו בקרן המטבע ומונה למנהל אזורי בבנק הערבי.
קריירה פוליטית

ב-2001 מונה לשר האוצר ברשות הפלסטינית. בתפקיד זה החליף את מוחמד רשיד, שהיה איש הכספים של אש"ף, יאסר ערפאת והרשות הפלסטינית במשך שנים רבות. לאחר פרישתו מתפקיד שר האוצר הנהיג פיאד תנועה שהקים בשם הדרך השלישית בבחירות 2006. המפלגה זכתה בשני מושבים במועצה המחוקקת ומיוצגת על ידי פיאד וחנאן עשראווי. פיאד נתפס כפרו-מערבי, והיו שחזו כי הוא ייבחר לראשות הממשלה הפלסטינית הן על ידי פת"ח והן על ידי חמאס. פיאד מצידו הציב מספר תנאים, ובהם שתנועת חמאס תכיר בישראל, אך חמאס סירב לתנאי זה ואסמאעיל הנייה נבחר לראשות הממשלה. לאחר החתימה על הסכם מכה מונה פיאד ב-18 במרץ 2007 לקדנציה נוספת כשר אוצר, הפעם בממשלת האחדות.
קריירה פוליטית > ראש ממשלת הרשות הפלסטינית

ב-15 ביוני 2007, לאחר השתלטות חמאס על רצועת עזה וקריסת ממשלת האחדות, מינה הנשיא מחמוד עבאס את פיאד לראש ממשלת חירום. מהממשלה הקודמות רק הוא עצמו וחולוד דעיבס המשיכו להיות חברים בממשלה החדשה. ארגון חמאס סירב להכיר בפירוק ממשלת האחדות וטען כי ראש הממשלה הוא עדיין אסמאעיל הנייה. העולם המערבי הכיר בממשלה החדשהStatement of the Quartet, web.archive.org, ‏2007-06-16 והיא נחשבת לממשלה המצליחה ביותר שהוקמה אי פעם ברשות הפלסטינית, במיוחד לאור הישגיו של פיאד בביסוס עקרונות השקיפות והמינהל התקין.
החמאס טען שהמינוי אינו חוקי, כיוון שלפי החוק הפלסטיני, נשיא הרשות רשאי לפטר ראש ממשלה מכהן, אך אינו יכול למנות לו מחליף ללא אישור המועצה המחוקקת הפלסטינית. עד למינוי ראש ממשלה חדש, ראש הממשלה היוצא עומד בראש ממשלת מעבר. מינויו של פיאד מעולם לא אושר על ידי המועצה המחוקקת הפלסטינית. לכן אסמאעיל הנייה, ראש ממשלת החמאס, ממשיך לתפקד בעזה ונחשב על ידי פלסטינים רבים לראש ממשלה חוקי של ממשלת מעבר ואילו תפקודו של פיאד נחשב לבלתי חוקי.
ב-7 במרץ 2009 הוא התפטר מתפקידו כראש הממשלה הפלסטיני, אך חזר בו מהתפטרותו זו.
ב-25 באוגוסט 2009 יצא פיאד עם תוכנית להקמת תשתיות המדינה הפלסטינית, עבור הממשלה ה-13 של הרשות הפלסטינית, בשם "פלסטין - סיום הכיבוש, הקמת מדינה", המפרטת תוכנית עבודה לשנתיים לבניית התשתיות והמוסדות של המדינה בדרך, הכוללת גם משרדי ממשלה (משרד אוצר, דתות, שלטון מקומי, מבקר מדינה, רווחה, חינוך, בריאות ועבודה, משרד לענייני האישה שיעסוק בשמירה על זכויות האישה ושילובה בחברה הפלסטינית ומשרד תרבות), בורסה, נמל תעופה בגדה המערבית, פיתוח התשתיות, הפרדת רשויות, כלכלה חופשית וכדומה, במטרה להקים מדינה פלסטינית דה פקטו בזמן זה, מתוך הנחה כי שיחות השלום מקרטעות ולא מובילות לשום מקום.
ב-11 באפריל 2013 הגיש שוב את התפטרותו, וזו התקבלה. ב-6 ביוני 2013 סיים פיאד את כהונתו כראש ממשלה.
בפברואר 2017 סיכלה ארצות הברית את מינויו של פיאד לראש משלחת האו"ם בלוב.
הערות שוליים

↑  עוזי ברוך, 12 חברים בממשלת הרש"פ החדשה שבראשה עומד סלאם פיאד. בקרבו יתווספו חברים נוספים. להלן היכרות ראשונית עם ה-12 הראשונים., באתר ערוץ 7, 18 ביוני 2007
↑  עלי ואקד, פיאד: הממשלה בראשותי תפעל גם בעזה, באתר ynet, 17 ביוני 2007
↑  אליאור לוי ורויטרס, סלאם פיאד הגיש את התפטרותו לאבו מאזן, באתר ynet, 11 באפריל 2013
↑  עלי ואקד, תוכנית פיאד: פלסטין דמוקרטית וקפיטליסטית, באתר ynet, 25 באוגוסט 2009
↑  אבי יששכרוף, ראש הממשלה הפלסטיני, סלאם פיאד: מדינה דה-פקטו בתוך שנתיים, באתר הארץ, 25 באוגוסט 2009
↑  אליאור לוי, אבו מאזן קיבל את התפטרותו של סלאם פיאד, באתר ynet, 13 באפריל 2013
↑  איתמר אייכנר ו-AP, ארה"ב "למען ישראל" באו"ם: סוכל מינוי הפלסטיני פיאד, באתר ynet, 11 בפברואר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007491726005171  GND: 170189309  ISNI: 0000 0003 5672 7447  LCCN: nr00013036  MGP: 196874  VIAF: 191545470   WorldCat (עם VIAF): 191545470 
פיאד בפגישה עם מזכירת ארצות הברית, הילרי קלינטון
עדלי יעיש

עדלי ריפעת סאלח יעיש (בערבית: عدلي رفعت صالح يعيش; נולד ב־30 ביוני 1952) הוא פוליטיקאי פלסטיני ששימש כראש עיריית שכם מטעם חמאס בשתי כהונות לא עוקבות.
ביוגרפיה

עדלי יעיש נולד ב־30 ביוני 1952 בשכם. יש המאמינים כי משפחתו היא שומרונית במקורה והתאסלאמה. הוא עבד בסוכנות מרצדס המשפחתית.
בבחירות לעיריית שכם בדצמבר 2005 נבחר יעיש לראשות העירייה בראש רשימה עצמאית המזוהה עם חמאס שזכתה בכ־76% מהקולות.
יעיש נעצר במאי 2007 בידי ישראל ושהה במעצר עד אוגוסט 2008.
חמאס החרימה את הבחירות לרשויות המקומיות ברשות הפלסטינית ב־2012, ויעיש לא התמודד בשנית לראשות העירייה.
בבחירות לעיריית שכם ב־2017 התמודד יעיש בראשות רשימה שנתמכה גם בידי פת"ח, כשיעיש חותם על הסכם רוטציה כשהוא יוחלף לאחר שנתיים בתפקיד בידי איש פת"ח. הרשימה זכתה בבחירות, ויעיש כיהן כראש העירייה עד 2019.
הערות שוליים

↑  דוד לרנר ואסרה וויטהאוס, Not Muslim, Not Jewish: Ancient Community in the West Bank Feels Increasingly Israeli, הארץ
1 2  Adam Rasgon, Nablus's Kingmaker, The Jerusalem Post, ‏21 באוגוסט 2016
↑  ראש עיריית שכם, איש חמאס, מנהל העיר בסיוע חברה אמריקאית, באתר הארץ, 29 בינואר 2006
↑  ישראל שחררה מהכלא את ראש עיריית שכם מטעם חמאס, באתר וואלה, 6 באוגוסט 2008
פולסטאר

| --- | --- |


מטה חברת פולסטאר בטורסלנדה, שוודיה
 נתונים כלליים
 בורסה:  נאסד"ק (21 במאי 2021–PSNY) 
 תקופת הפעילות:  1996–הווה (כ־29 שנים) 
 חברת אם:  וולוו (יצרן כלי רכב) 
 מיקום המטה:  גטבורג 
 ענפי תעשייה:  תעשיית הרכב 
 מוצרים עיקריים:  פולסטאר 2, כלי תחבורה חשמלי 
 מנכ"ל:  Michael Lohscheller 
  
 www.polestar.com
 
מכונית מדגם "Polestar Precept"
פולסטאר (באנגלית: Polestar) הוא מותג רכב שוודי שהוקם בשנת 1996 על ידי חברת "Flash Engineering", שנרכשה ב-2015 על ידי וולוו. משרדיה הראשיים נמצאים ליד העיר גטבורג, שוודיה, וייצור כלי רכב שלה מתבצע ברפובליקה העממית של סין. החברה מפתחת מכוניות ספורט ויוקרה חשמליות, ומציעה שדרוגי חומרה ואופטימיזציות של תוכנת מנוע עבור דגמי וולוו, באמצעות חטיבת Polestar Engineered.
מקור השם Polestar בקבוצת מרוצי הרכב "STCC Polestar" שהקימה את חברת " Polestar Performance AB" שבתורה שנרכשה על ידי "וולוו" ביולי 2015. קבוצת המרוצים שינתה את שמה ל-Cyan Racing, תוך שמירה על קשרים הדוקים עם "וולוו" והן עם חברת האם שלה "ג'ילי".
ביוני 2017, הודיעה "וולוו" כי "פולסטאר" תתחיל לייצר מכוניות חשמליות בעלות ביצועים גבוהים תחת המותג "פולסטאר".
היסטוריה

ראשיתה של החברה בשנת 1996, כחברת "Flash Engineering", קבוצת מרוצי מכוניות שוודית המתחרה באליפות מכוניות השטח השוודית (STCC). מאוחר יותר הקבוצה נמכרה ומותגה מחדש כ-Polestar Racing, והחלה לעבוד עם קבוצת המרוצים של "וולוו", בסוף העשור הראשון של המאה ה-21. בשנת 2009 הפך המותג לשותפה הרשמית של וולוו לשדרוג דגמים קיימים, תחת המותג Polestar Performance. "וולוו" קנתה בסופו של דבר את החברה והמותג ביולי 2015, והציעה דגמים משופרים של Polestar ישירות מהמשווקים שלהם.
פולסטאר ייצרה גם מכוניות אב-טיפוס, כשהראשונה הייתה ב-2010, "C30 Polestar Performance Concept" עם יותר מ-400 כ"ס. ביוני 2012 הושק הרכב
"S60 Polestar Concept", הדוהר מ-0 ל-100 קמ"ש תוך 3.9 שניות, עם מהירות מרבית של למעלה מ-300 קמ"ש.
בשנת 2013 החל שיווק של גרסה משודרת של הרכב וולוו S60, על בסיס הטכנולוגיה של "פולסטאר", רכב עם מונע של שישה צילינדרים. אחר כך הושקה גרסה עם מנוע ארבעה צילינדרים.
בשנת 2017 הושק הרכב הראשון תחת שם המותג "פולסטאר" - פולסטאר 1, מכונית ספורט היברידית פלאג-אין במרכב קופה, בעלת שני מקומות ישיבה. ההשקה בוצעה במטרה להקים מותג חדש ועצמאי, שיהיה אחראי על פיתוח וייצור מכוניות יוקרתיות-ספורטיביות עם מנוע חשמלי, כתשובה למותגים החשמליים החדשים של BMW ומרצדס ולהצלחה הגוברת של טסלה. באותה עת הודיעה "וולוו" גם כי החל מ-2019 כל דגמיה החדשים שלה יהיו חשמליים או היברידיים. היא הייתה היצרנית הגדולה הראשונה שקבעה תאריך להפסקה מוחלטת של השימוש במנוע בעירה פנימית.
בשנת 2019 הושק הפולסטאר 2, רכב חשמלי מונע מצבר בגודל בינוני. הוא נחשף ב-27 בפברואר 2019 בחשיפה מקוונת ששודרה ממטה פולסטאר בגטבורג, שוודיה. מיד לאחר מכן, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפומבי בתערוכת הרכב של ז'נבה במרץ 2019. הוא מיוצר במפעל הקיים של ג'ילי ב-Luqiao, סין.
בספטמבר 2021, פולסטאר הודיעה על כוונה לצאת להנפקה באמצעות הסכם מיזוג עם חברת "Gores Guggenheim Inc", חברת רכישה למטרות מיוחדות (חברת "ספאק") הנסחרת בבורסת נאסד"ק. המיזוג מתוכנן להיות מושלם ביוני 2022.
שיווק בישראל

בשנת 2016 ביצעה יבואנית וולוו "מאיר חברה למכוניות ומשאיות" תקינה ישראלית לגרסאות ה"פולסטאר" המשודרגות של רכבי וולוו, מתוך כוונה לשווקם בישראל. בסוף 2017 הגיעו הדגמים הראשונים של "וולוו S60 גרסת "פולסטאר" לישראל.
בתחילת 2022 הודיעה חברת "מאיר" על תחילת שיווק דגמי "פולסטאר 2" בישראל, החל מקיץ 2022.
דגמי החברה

עד כה הציגה פולסטאר שני דגמים מייצור עצמי שלה ועוד שתי מכוניות קונספט.
פולסטאר 1 - מכונית ספורט היברידית פלאג-אין.
פולסטאר 2 - קרוסאובר ביצועים חשמלי.
דגמי החברה > מכוניות קונספט

פולסטאר Precept - מכונית קונספט שהוצגה במרץ 2020 בתערוכת ז'נבה ומציגה את שפת העיצוב הבילעדית של פולסטאר ובנוסף מהווה קדימון לפולסטאר 5 מכונית ביצועים שתחשף בשנת 2023.
פולסטאר O2 - מכונית קונספט המהווה דגם מקדים לרכב ספורט חשמלי, נחשפה במרץ 2022.
הערות שוליים

1 2  דניאל שמיל, כבר לא משעממת: כך הפכה וולוו את S60 למכונית ספורטיבית וכיפית, באתר TheMarker‏, 1 באוקטובר 2017
1 2  Volvo Cars buys 100 per cent of Polestar – Car Dealer Magazine, Car Dealer Magazine, ‏14 ביולי 2015
↑  Mike Duff, Volvo P1800 Lives Again in 413-HP Cyan Racing Continuation Model, Car and Driver, ‏4 בספטמבר 2020
↑  Riggers, Driven: 399bhp Volvo C30 Polestar Concept, PistonHeads, ‏21 במאי 2010
↑  chris@swedespeed1, Driven: The Limited Edition S60 and V60 Polestar, SwedeSpeed - Volvo Performance Forum, ‏11 באוקטובר 2014
↑  דובי בן גדליהו, ‏פרימיום אמיתי: וולבו משיקה מותג רכב סופר-יוקרתי חדש, באתר גלובס, 4 ביולי 2017
↑  וול סטריט ג'ורנל, ‏וולוו מכריזה: ננטוש לגמרי את השימוש במנוע הרכב הקונבנציונלי ב-2019, באתר גלובס, 5 ביולי 2017
↑  Steven Loveday, Polestar 2 EV Debuts With Estimated 275-Mile Range, InsideEVs, ‏27 בפברואר 2019
↑  Vlad Savov, The Polestar 2’s secret weapon against the Tesla Model 3 is native Android Auto, The Verge, ‏6 במרץ 2019
↑  URVAKSH KARKARIA, Polestar IPO faces a cooling market for EV stocks, Automotive News, ‏May 08, 2022
↑  און יעקובסון וחיים זרור, ‏שוק היוקרה מתחמם: רכבי פרימיום חדשים על כבישי הארץ, באתר גלובס, 29 ביוני 2016
↑  דובי בן גדליהו, ‏מבחן דרכים: הפולסטאר של וולבו S60 - קרח ואש, באתר גלובס, 29 בספטמבר 2017
↑  אביעד רייס, פולסטאר בדרך לישראל, באתר EV Magazine | מגזין רכב חשמלי, ‏3 בינואר 2022
דניאל שמיל, קשורים לוולוו, מיוצרים בסין: קבוצת מאיר תתחיל לייבא שני מותגי יוקרה חדשים, באתר TheMarker‏, 22 במרץ 2022
↑  cartube, פולסטאר מציגה את שפת העיצוב החדשה שלה, באתר cartube
↑  cartube, עם 884 כ"ס: פולסטאר 5 החשמלית עולה על המסלול בגודווד, באתר cartube
↑  cartube, פולסטאר O2 היא מכונית ספורט חשמלית מרהיבה - קונספט, באתר cartube
סמבוסק

| --- | --- |
סמבוסק (ישראל)
 
 
סמבוסק (אוזבקיסטן)
סמבוסק (אתיופיה)
סמבוסק (במקור בערבית; سامبوساش נהגה סמבוסאש וברוב מדינות אסיה והמזרח התיכון נהגה: סמבוסך) הוא מאפה פופולרי בעיראק ובמטבחים המזרח-תיכוניים. בדרך כלל, מאפה בצק זה ממולא בחומוס, בבשר או בגבינות, ומוגש בתחילת הארוחה כמתאבן.
המילה "סמבוסק" הגיעה מפרסית אמצעית, בה "סנבוסג" פירושו "מאפה משולש", דרך הערבית. בטורקיה ובאסיה התיכונה קוראים לכיסן בשם דומה "סַמְסָה", באתיופיה – "סמבוסה" ובהודו – "סַמוֹסָה" (Samosa).
גרסאות

לרוב מטגנים את הסמבוסק בשמן עמוק. קיימות גרסאות נטולות בשר לסמבוסק, בהן הוא ממולא בחומוס או בגבינות. בסמבוסק עם גבינה אופים את הסמבוסק בתנור.
אצל יהודי עיראק, סמבוסק גבינה מכונה "סמבוסק בג'בין" או "מחבוז". חלק מהעיראקים נוהגים להוסיף למתכון המסורתי תבלין חוויאג' וממלאים אותו בגבינה
במאפיות בישראל קיים גם סמבוסק פיצה. זהו בצק פיצה עם שומשום בצורת משולש גדול, ממולא ברוטב פיצה, אורגנו וגבינה.
כמו כן, קיים גם סמבוסק ביצה, זהו בצק סמבוסק עם שומשום בצורת משולש גדול, ממולא בגבינה, אורגנו. לאחר האפייה מוסיפים ביצה פרוסה.
אצל העדה הדרוזית, קיים מאכל מסורתי המכונה "פטאייר" -סמבוסק במילוי תרד בר וירקות. הוא נמכר בישראל ביישוב הדרוזי חורפיש.
בעדה הקווקזית, קיים מאכל מסורתי המכונה "ציבורקי" - מאפה מטוגן במילוי בשר.
בישראל

הסמבוסק הגיע לישראל כחלק מהמסורת הקולינרית של עדות המזרח. על-פי היסטוריון המזון גיל מרקס, הסמבוסק הפך לחלק מארוחת השבת ביהדות ספרד כבר במאה ה-13.
יהודי עיראק נוהגים לאכול סמבוסק ממולא בקטניות ובשר בפורים, על פי המובא בבן איש חי:
ומנהג יפה לאכול זרעונים בפורים זכר לאכילת זרעונים שאכלו דניאל וחבריו ועשה להם הקב"ה נס בזה (דניאל א'), ולכן פה עירנו מנהגם לטגן מוליתא בקטניות ובשר ביחד שקוראים בערבי סמבוס"ך
הסמבוסק מהווה מאפה בצק פופולרי בישראל, בדומה לבורקס. על מאכל זה נכתב השיר הפארודי "תן לי סמבוסק" במסגרת תוכנית הטלוויזיה הקומית "שידורי המהפכה" של הקומיקאים אסי כהן וגורי אלפי.
הסמבוסק דומה מאוד למאפה הפטאייר, מאפה מאזור הלבנט הנפוץ בקרב ערביי ישראל.
ראו גם

סמוסה הודי
פטאייר
קלצונה
הערות שוליים

↑  תמר עילם גינדין, תן עוד סמבוסק!, באתר ד"ר תמר עילם גינדין, ‏2011-04-06
↑  סמבוסק גבינה עירקי - ערב מושלם, בוקר מפנק וסבתא (עיראקית) אחת גאה... - מתכונים מתוקים, באתר metukimil.co.il, ‏2024-03-13
↑  Gil Marks, Olive trees and honey : a treasury of vegetarian recipes from Jewish communities around the world, Hoboken, NJ: Wiley Pub, 2005, עמ' 289, ISBN 978-0-544-18750-4
↑  מילות השיר, באתר שירונט
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.