stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מייג'ור גרום: רופא המגפה
ביקורות

הסרט קיבל ביקורות חיוביות מעורבות בעיתונות הרוסית. כאשר מגזין Kanobu פרסם ביקורות חיוביות,, יחד עם אתרי אינטרנט רוסיים שונים בתחום הבידור והקולנוע כמו "עולם הפנטזיה", רוסיסקאיה גאזטה, TASS, TJournal, DTF, "איגורמאניה", Elle Girl, RBC daily.
מגזין "אפישה" היה נייטרלי בביקורתו והסרט זכה לביקורות מעורבות באתרים כמו film.ru‏ ו-TimeOut‏. אך עיתונים כמו "העיתון העצמאי", מהדורת הקולנוע של Mail.ru‏, אתר InterMedia‏ ו-Meduza, בקומרסאנט למשל פורסמו שתי ביקורות שונות, עם דעות מנוגדות לטוב ולרע ובסך הכל, רוב הסוקרים ציינו בחיוב את התוצאה הסופית של הסרט, האפקטים המיוחדים ואיכות המשחק - לרוב הם ציינו את עבודתו של טיכון ז'יזנבסקי בתפקיד הראשי. "גם גרום עצמו וגם המתלווים אליו, עמיתים, חבריו והאנטגוניסטים, במילה אחת, הכל התגלה כמוחשי, חי ומואר", מציינת מרים גריגוריאן בביקורתה במגזין "Kanobu". מבקרים רבים ציינו במיוחד את האווירה של פטרבורג דמיונית שנוצרה הסרט. "'מייג'ור גרום: רופא המגפה' מתרחש באופן מושלם לא רק במרחבים עירוניים, אלא גם במיתוסים עירוניים מודרניים", כותב המבקר וסילי סטפאנוב.
חלק מהביקורת השלילית לסרט נבעה בעיקר מהרקע המוסרי של הסרט, אשר מבקרים רבים ראו כיצד הסרט מרעיף שבחים על המשטרה הרוסית (בדמותו של מייג'ור גרום) ותוכחה כלפי האופוזיציה הלא-מערכתית הרוסית (בדמותו של רופא המגפה). אנטון דולין באתר Meduza הצהיר: "אם הכותבים ינסו לשקול ברצינות את מצב הרוח של האוכלוסייה בשנת 2021, הגיבור והאנטגוניסט היו מחליפים ככל הנראה מקומות". "סצנות המהומה העממית נראות מעצבנות במיוחד: המשטרה שמנסה להציל את העיר מעוררת אסוציאציות כואבות מדי עם מי שהיו ברחובות אותה פטרבורג לפני זמן לא רב או אותה תקרית של בעיטה בבטן של אישה מבוגרת ו[אותה משטרה ש]גררה אנשים אקראיים לזינזאנות" כותבת קלרה חומנקו ממגזין TimeOut.
פריקוול והמשך

בדצמבר 2022, יצא סרט פריקוול על ילדותו של מייג’ור גרום, בשם ״גרום: ילדות״.
הפקת סרט המשך בשם מייג'ור גרום: המשחק, החלה בינואר 2023. הסרט מתוכנן לצאת ב-2024.
גלריה

סמליל הסרט. התאריך מתייחס להשקת הטיזר.
כרזת הסרט, כפי שהוצגה בקומיק-קון רוסיה 2017.
כרזה ראשונית של הסרט.
Follow the Leader (אלבום)

Follow the Leader הוא אלבומה השלישי והמצליח ביותר של להקת קורן. אלבום זה הוא האלבום הנמכר ביותר של הלהקה, והשני במכירות אלבומי נו מטאל לאחר "Hybrid Theory" של לינקין פארק.
הפקה

האלבום נפתח ב-12 רצועות של שקט, המרכיבות יחד דקה מהאלבום. דקת דומיה זו היא לזכר ג'סטין, ילד שמשאלתו האחרונה הייתה להיפגש עם חברי הלהקה, ואחד השירים באלבום נכתב לזכרו.
השיר Freak on a Leash היה מועמד פעמיים לפרס גראמי, ופעם אחת אף זכה.
האלבום גם אחראי לפריצה הגדולה של הנו מטאל למיינסטרים.
האלבום מכר יותר מ-13.5 מיליון תקליטורים בכל רחבי העולם וקיבל 5 פלטינום או יהלום.
רשימת רצועות

It's On!" – 4:28
Freak on a Leash" – 4:15
Got The Life" – 3:45
Dead Bodies Everywhere" – 4:44
Children of the Korn" – 3:52 (בהשתתפות אייס קיוב)
B.B.K." – 3:56
Pretty" – 4:12
All in the Family" – 4:48 (בהופעת אורח עם פרד דרסט, סולן להקת לימפ ביזקיט)
Reclaim My Place" – 4:32
Justin" – 4:17
Seed" – 5:54
Cameltosis" – 4:38 (בהשתתפות Slimkid3)
My Gift to You" - 18:14
נזיר (יהדות)

הרב דוד כהן "הנזיר" – נזיר ירושלמי מוכר
ביהדות, נזיר הוא איש או אישה שקיבלו על עצמם כנדר איסורי נזירות. עיקרי איסור הנזירות במקרא הוא איסור שתיית יין ואכילת ענבים ותוצרתם, איסור תספורת וגילוח שער הראש, ואיסור להיטמא למת, כל אלו למשך תקופת זמן מוגדרת. בניגוד לנזירויות במספר תרבויות אחרות, הנזיר ביהדות אינו מנוע מקיום יחסי אישות, או מנישואים, וכן אינו אסור בבעלות על רכוש.
נזירות היא מקרה פרטי מיוחד של נדר, ועל כן חלים על הנזירות דינים בסיסים של נדר.
משמעות המילה

בימי הביניים פירש רש"י כותב: "אין נזירה בכל מקום אלא לשון פרישה, אף כאן - שפירש מן היין", ומכאן שמשמעות "נזיר" הוא "פרוש", במובן של פרישה מן החומריות הארצית, או לפחות מחלקה.
לעומת זאת, ר' אברהם אבן עזרא הציע אחרת: "ויש אומרים, כי מלת 'נזיר' - מגזרת נזר, והעד: 'כי נזר אלהיו על ראשו', ואיננו רחוק. דע כי כל בני אדם עבדי תאוות העולם; והמלך האמיתי, שיש לו נזר ועטרת מלכות בראשו - כל מי שהוא חפשי מן התאוות" (אבן עזרא, במדבר ו', ז). הוא מפרש שהמילה "נזיר" אינה נגזרת מהפועל "להזיר", אלא מהמילה "נזר". "נזיר" הוא נסיך, היינו: המוכתר בנזר.
בעת החדשה ביאר ברוח זו הרש"ר הירש כי אין הפרישות מסממניה המובהקים של הנזירות, אלא ההיבדלות משאר העם. הנזיר מובדל ומורם משאר העם שנשאר קבוע בתאוותיו ובמושגיו הארציים, והוא כמלך הנושא נזר על ראשו שמורה על מעלתו ורוממותו. לפי זה, "נזיר" הוא "מובדל", במובן של היבדלות משאר בני האדם.
מקור דיני הנזירות

דיני הנזירות מפורטים בהרחבה במפרשת מיוחדת באמצע פרשת נשא, ספר במדבר, פרק ו', פסוקים א'–כ"א. דינים נוספים מתפרשים ומתבארים באריכות במשנה מסכת נזיר, בגמרא שעליה ובמשנה תורה ספר הפלאה.
טעם הנזירות ומהותה

ספר החינוך כותב שהטעם העומד מאחורי האיסורים הנוהגים בנזירות הוא לגרום לאדם לשרת את בוראו בצורה טובה יותר, מבלי שיפריעו לו התאוות הארציות. לכן מוטל על הנזיר להיות פרוש מן היין שמסמל את תענוגי העולם, ועליו גם לגדל פרע את שערו, משום שגם גידול השער מורה על הכנעת היצר ליופי ולאסתטיקה. טעם הפרישות מטומאת מת הוא משום שהטומאה מורה על חולשת כוח השכל, ואדם שרוצה לעבוד את בוראו בשלמות ראוי לו שישמור על טהרתו.
המניע עבור אדם לנדור נזירות לא פורש במקרא, אך לנושא זה התייחסות בחז"ל. במסכת נזיר מובא שסמיכות הפרשיות בתורה של פרשת סוטה ופרשת נזיר היא מכוונת: לרמז כי הגורם העיקרי לזנות הסוטה הוא היין, ממנו מצווה הנזיר לפרוש. ולכן "כל הרואה סוטה בקלקולה יזיר עצמו מן היין", כדי שלא יגיע גם הוא לידי חטא.
גישה שונה מצאנו בדבריו של פילון האלכסנדרוני. לשיטתו, הנזיר הוא אדם הרוצה להקריב עצמו לה'. אך כיוון שהתורה מתנגדת לקרבן-אדם, המעשה הקרוב ביותר לכך הוא להקדיש לה' את מה שצומח מן הגוף אך אין בהקרבתו פגיעה בגוף - השיער, ונתינתו באש האוכלת את בשר הקרבן. לפי הסבר זה גידול השיער הוא מהות הנזירות, ומסתבר שאיסור שתיית יין ואיסור טומאה משרתים אותו בצורה כלשהי.
דרך נוספת היא, לראות את הנזירות כאפשרות הניתנת לכל אדם מישראל לזכות למדרגת הכהונה. דיני הנזיר דומים לדיני הכהן: שניהם אסורים לשתות יין, ושניהם אסורים להיטמא למתים. יתרה מזו, בעניין הטומאה דומה דינו של הנזיר לדינו של כהן גדול! שניהם אסורים להיטמא אף לקרובי משפחתם, וביחס לשניהם משתמשת התורה בסגנון דומה, התולה זאת בנזר אלהיו שעל ראשו. אולם אצל הכהן הגדול מדובר בשמן המשחה שעל ראשו, ואילו לגבי הנזיר הכוונה לשיער ראשו.
החלת הנזירות ומשכה

אדם מקבל על עצמו חיוב נזירות על ידי כך שאומר אמירה בסגנון: "הריני נזיר". בנזירות, כמו בשאר דיני נדרים, יש אפשרות לקבל את הנדר גם באמצעות אמירת משפט שרומז על כך שמקבל על עצמו נזירות, אף על פי שמשמעותם הפשוטה אינה כזאת (ובתנאי שכוונתו לקבל נזירות באמצעות משפט זה). דין זה נקרא "ידות נדרים" והוא כולל גם מקרה בו עבר נזיר לפני אדם שאמר "ואני" והתכוון להחיל גם על עצמו את איסור הנזירות. דין נוסף הוא ש"כינויי נזירות כנזירות", דהיינו, אין צורך לומר דווקא את המילה "נזיר" ואפשר לומר כל מילה שמשמעותה באותו מקום כמשמעות המילה "נזיר".
משך הנזירות המינימלי הוא שלושים יום. קבלת נזירות לתקופה קצרה יותר חלה, אך הנזירות תנהג למשך 30 יום. כמו כן, במקרה שלא פירש את משך נזירותו, ברירת המחדל היא של נזירות לשלושים יום (וגם במקרה שפירש שמקבל על עצמו "נזירות גדולה", כיוון שלא הזכיר זמן מפורש, הרי זו סתם נזירות לשלושים יום).
לעומת זאת, אין תחום מקסימלי למשך הנזירות, ולכן יכול לקבל על עצמו נזירות לכל זמן שירצה מעבר לשלושים יום ולהתחייב בדיני הנזירות לכל משך הזמן שפירש בקבלתו.
אדם יכול לקבל עליו מספר נזירויות של 30 יום, ובמקרה זה עליו להתחיל נזירות חדשה מיד בסיומה של הנזירות הקודמת לה.
אדם יכול לקבל על עצמו נזירות לכל ימי חייו, ואף לתקופת זמן של מעבר לימי חייו. לנזירות מסוג זה דינים מיוחדים, ראו בהמשך.
השייכים בנזירות

הרמב"ם כתב שאין נזירות יכולה לחול על גויים, וזה נלמד ממה שנאמר "דבר אל בני ישראל". לעומת זאת עבד כנעני יכול להיות נזיר.
קטן: הגיל שבו הופך גדול לעניין נזירות, הוא קטן יותר מגיל המצוות, וכמו נדרים הוא מגיל מופלא הסמוך לאיש. בניגוד למעמד ההלכתי שיש לקטן בשאר המצוות, הלכה למשה מסיני שאבא יכול להזיר את בנו הקטן. הקטן יכול למחות על הנזירות עד שיגדל, ואם מיחה נזירותו מתבטלת. בעניין נזירות זאת ישנם דיונים הלכתיים רבים, כמו האם אב יכול להזיר את בנו עוד לפני שנולד (כמו שמשון), האם אפשר להזיר מתחת גיל חינוך, מי מביא את הקרבן אם נטמא הבן, ומי חייב בהישמרות הבן מאיסור.
אישה יכולה להיות נזירה, כמפורש בפסוקים. אם היא נשואה יכול בעלה להפר את נזרה, כיוון שסיום תהליך הנזירות כרוכה בהסרת שיער הראש, והבעל זכאי להגיד "איני רוצה באישה מנוולת".
איסורי הנזיר

הנזיר נאסר בעשיית שלושה דברים:
גילוח השיער.
טומאה למת
שתיית יין ואכילת ענבים ותוצרתם.
איסורי הנזיר > איסור גילוח ומצוות גידול פרע

הנזיר חייב בגידול שער ראשו ואסור בגילוחו, אפילו במעט. איסור הגילוח הוא כפול: מצוות לא תעשה: "כל ימי נדר נזרו תער לא יעבור על ראשו", ומצוות עשה: "גדל פרע שער ראשו".
איסור הגילוח הוא בכל אמצעי, בין על ידי תער, ובין על ידי מספריים וכן אסורה תלישת שערות באמצעות הידיים. האיסור הוא אף על חיתוך שערה אחת בלבד. איסור הלאו מן התורה הוא דווקא בגילוח עד לעור ('גילוח כעין תער'), אך אם גילח באופן שחלקה התחתון של השערה לא נחתך ('כדי לכוף שערה לעיקרה') - הגילוח אסור רק מדרבנן. יש האומרים שאת מצוות העשה של גידול פרע ביטל גם מי שלא גילח כעין תער, שהרי גם באופן זה לא ניתן לומר שהנזיר גידל את ראשו פרע. מחלוקת קיימת גם במקרה בו השיר את שערו על ידי חפיפת הראש בסם המשיר את השער. גם באופן כזה אי אפשר לומר שהנזיר גידל את שערו, ולכן לא קיים את מצוות העשה, אך בכל זאת הוא לא עבר על איסור הגילוח משום שגילוח מוגדר כתלישת שער בפועל.
אף על פי שהאיסור על גילוח חל אף על שערה אחת, מעבר על איסור זה אינה פוגמת בתקופת הנזירות אלא אם כן נזיר גילח את רוב שערו עד לעור. במקרה זה על הנזיר להשלים לפחות עוד 30 יום כדי שיחשב כמי שגידל את שערו (במקרה ותקופת הנזירות שנותרה גדולה מ-30 יום, אין צורך בתוספת זו החלה ממילא). במקרה שהנזיר גילח את מיעוט שערו או שהגילוח לא נעשה כעין תער - ממשיך הנזיר את נזירותו כרגיל גם כשנותר פחות מ-30 יום עד סיום נזירותו.
כאשר על ידי גילוחו עבר הנזיר על לאו הוא מתחייב במלקות, אך כאשר רק ביטל את מצוות העשה אין חיוב מלקות השיעור בו מתחייבים במלקות הוא גילוח של לפחות שתי שערות.
על הנזיר נאסר לעשות פעולות שתוצאה מחויבת שלהם תהיה השרת שיער (פסיק רישיה), ומאידך אין עליו איסור בפעולות שייתכן שכתוצאה מהם יתלשו שערות, אך אין בכך ודאות (דבר שאינו מתכוון).
איסורי הנזיר > איסור טומאת מת

לנזיר אסור להיטמא בכל סוג של טומאת מת. לדוגמה, אסור לנזיר לגעת במת, לשאתו או לעמוד תחת אותה קורת גג בה נמצא מת.
לפי התורה, איסור הנזיר להיטמא למת חמור אף יותר מאיסורו של כהן רגיל להיטמא למתים, ומקביל בדרגתו לאיסור המוטל על הכהן הגדול. ולכן, בעוד שלכהן מותר ואף מצווה להיטמא לשבעת הקרובים (כלומר: אביו, אמו, אשתו, בנו, בתו, אחיו ואחותו הבתולה), לנזיר אסור להיטמא אף להם. עם זאת מותר ואף מצווה על הנזיר להיטמא למת מצווה ולהתעסק בקבורתו. במקרה זה האיסור החל על הנזיר קל יותר מהאיסור החל על כהן הדיוט, ועל כן במקרה וניתן לבחור מי מהשניים יטמא, יטמא הנזיר שהאיסורים עליו הם זמניים, ולכן קלים יותר.
במקרה בו נטמא הנזיר בטומאות שהוא חייב לגלח עליהם שהם טומאה מהמת עצמו (ולא כדוגמת קבר שהוא לא המת בעצמו), אפילו אם נטמא בשוגג או באונס, תקופת הנזירות ששמר עד אז נסתרת, ועל הנזיר להיטהר מטומאתו במשך שבעה ימים (כדין כל טמא מת), לגלח את ראשו ביום השביעי, וביום השמיני להביא קורבנות הכוללים שני עופות לעולה ולחטאת וכבש לאשם. לאחר מכן מתחיל מניין ימי הנזירות מההתחלה, ועל הנזיר למנות את הימים מחדש.
נזיר אינו מוזהר מלהיטמא לטומאות שאינם טומאת מת, כדוגמת טומאת זב, טומאת מצורע וטומאת נבלה.
איסורי הנזיר > איסור שתיית יין ואכילת כל דבר היוצא מהגפן

איסור נוסף שחל על הנזיר הוא איסור על אכילת ושתיית כל דבר המופק מענבים. האיסור חל על כל חלק מהפרי, אפילו בוסר, לרבות החרצנים וקליפת הפרי (הזג), והוא כולל גם שתיית יין, חומץ בן יין ונוזל שהושרו בו ענבים וקיבל את טעמם (משרת יין). איסור זה אינו כולל את חלקי הגפן שאינם פרי, כגון ענפיו או עליו של עץ הגפן. השיעור בו עובר הנזיר על לאו הוא באכילת כזית ושתיית רביעית אך איסור יש גם בכמות מזערית אין על הנזיר איסור לשתות אלכוהול שהופק ממקור שונה מענבים.
נזיר שעבר על האיסור ואכל או שתה מהדברים האסורים עליו עבר על לאו ולוקה עליו, אך נזירותו אינה נסתרת והוא ממשיך למנות את ימי נזירותו כרגיל.
הרמב"ם מונה חמש מצוות בדברים היוצאים מהגפן: "(א) שלא ישתה הנזיר יין, ולא תערובת יין, ואפילו חומץ שלהם. (ב) שלא יאכל ענבים לחים. (ג) שלא יאכל צמוקים. (ד) שלא יאכל חרצנים. (ח) שלא יאכל זוגין".
סיום הנזירות

בסיום תקופת הנזירות מוטלות על הנזיר כמה חובות לפני שתסתיים תקופת נזירותו ויותרו איסורי הנזירות. על הנזיר להביא שלושה קורבנות: כבש לעולה, כבשה לחטאת ואיל לשלמים. יחד עם האיל מביא הנזיר עשר חלות מצות ועשרה רקיקי מצות העשויים משישה ושני שלישי עשרון סולת, המשוחים ברביעית שמן.
לאחר הקרבת שלושת הקורבנות מגלח הנזיר את שערו בלשכה מיוחדת בבית המקדש הנקראת לשכת הנזירים, והשיער נשרף באש שתחת הדוד בו מתבשל בשר קורבן השלמים לאחר מכן נוטל הכהן חלה אחת ורקיק אחד יחד עם חלק הזרוע מהאיל והאימורים, ומניף אותם יחד עם הנזיר. לאחר שעשו זאת - הותרו דיני איסורי הנזירות.
איל השלמים של הנזיר שונה מכל קורבן שלמים רגיל בכך שנאכל לתקופת זמן של יום ולילה לאחר הקרבתו, במקום למשך שני ימים ולילה, כמו קורבן שלמים רגיל, ומובא יחד עם עשרים חלות.
דינים דומים של תגלחת וקורבנות יש במצורע ובלויים, שנתקדשו לעבודתם המיוחדת בסיני, וחלק מהדינים בנזיר נלמדים משם.
הזרוע של איל הנזיר ניתנת לכהן והיא אחת מכ"ד מתנות כהונה.
סוגי נזירות נוספים

בנוסף לנזירות התלויה בתקופת זמן, ישנם סוגי נזירות נוספים החלים ללא הגבלת זמן עד סוף ימיו של אדם, ולהם דינים מיוחדים: נזירות עולם, נזירות לעולם ונזירות שמשון.
סוגי נזירות נוספים > נזירות עולם

אדם שקיבל על עצמו נזירות בלשון "הריני נזיר עולם" או בלשון דומה החיל על עצמו נזירות מיוחדת ונעשה נזיר עולם. כל איסורי הנזירות חלים עליו למשך כל ימי חייו, פרט לאיסור הגילוח בו דינו קל יותר מנזיר רגיל, בכך שהוא רשאי לגלח את שערו פעם בשנה. לאחר גילוח זה על הנזיר להביא שלושה קורבנות.
נזיר עולם שנטמא מביא 3 קורבנות כשנטהר בדומה לנזיר רגיל שנסתרה נזירותו, אף על פי שאצל נזיר עולם לא שייך סתירת מניין הנזירות, שהרי בכל אופן היא חלה למשך כל ימי חייו.
סוגי נזירות נוספים > נזירות שמשון

אדם שקיבל על עצמו נזירות בלשון "הריני נזיר כשמשון" או בלשון דומה החיל על עצמו נזירות מיוחדת ונעשה נזיר שמשון. מקור הדין הזה הוא שמשון, שהיה נזיר בעל דינים מיוחדים, ייחוד שנבע מכך שלא הוא קיבל על עצמו את נזירותו, אלא מלאך הורה להוריו לעשותו נזיר. נזירות זו חלה על האדם למשך כל ימי חייו וחלים בה האיסורים על שתיית יין וגילוח, כאשר האיסור על הגילוח הוא מוחלט, בניגוד לנזיר עולם. לעומת זאת, איסור הטומאה לא חל עליו, ומותר לנזיר להיטמא למתים.
נזירות שמשון היא הנדר היחיד שאין עליו התרה.
היחס לנזיר

במקרא ישנו יחס חיובי לנזיר. כך למשל כשהנביא עמוס רוצה לתאר את מעלת עם ישראל הוא כותב "ואקים מבניכם לנביאים ומבחוריכם לנזירים...". גם במגילת איכה, בתארו את גדולתה של ירושלים בבניינה נתלה בנזירים שהיו בה: "זכו נזיריה משלג, צחו מחלב".
לעומת זאת, בחז"ל ישנם חילוקי דעות לגבי היחס לנזיר. בתלמוד הבבלי מובאת דעה שהנזיר נחשב חוטא משום שציער את עצמו ואסר על עצמו דברים המותרים בדרך כלל. לעומת זאת, המדרש משבח את הנזיר וקורא לו קדוש. הסבר נפוץ במפרשים מבאר כי אין זו מחלוקת, אלא זהו תיאור של סוגי נזיר שונים. כאשר אדם מחליט להיות נזיר לשם שמים, כדי לעבוד את הבורא בלי הפרעות גופניות והוא אכן נמצא במדרגה רוחנית שמאפשרת זאת - הרי שהוא נקרא קדוש ומעשהו רצוי. אך אם הנזירות גבוהה ממדרגתו, וקבלתה רק מצערת אותו בלי שתביא למעלות הרצויות, או שלחלופין הנזירות לא נעשית לשם שמים אלא רק כדי להתגאות על שאר האנשים - הרי שנזיר כזה הוא חוטא.
הסבר זה נתמך בעובדה ששמעון הצדיק הוא בין החכמים הסוברים שנזיר הוא חוטא, ולכן השתדל להימנע מאכילת בשר קרבנות נזיר, מפאת ההערכה שרוב הנזירים מתחרטים על נזירותם כעבור זמן מה. למרות זאת, כאשר פגש בנזיר שהיה ברור לו שנזירותו נעשתה לשם שמים - חרג ממנהגו ואף אמר לנזיר: "בני, כמוך ירבו נוזרי נזירות בישראל".
נזירים בהיסטוריה

מעמוס, ב' ומאיכה, ד': "זכו נזיריה משלג צחו מחלב", נראה שהנזירות הייתה רווחת בישראל בימי התנ"ך. אולם רק שמשון מוזכר במפורש בתנ"ך כנזיר. חז"ל מזהים גם את שמואל כנזיר בגלל הפסוק "ומורה לא יעלה על ראשו", המופיע גם אצל שמשון (מורה=סכין).
במשנה ובספר חשמונאים א' מסופר על נזירים שהסתיימה תקופת נזירותם ולא יכלו להקריב את קרבנותיהם כיוון שהמקדש שומם. יוסף בן מתתיהו מספר על מספר אנשים שנדרו נזירות. ספרות חז"ל מלאה בתיאורים של נדרי נזירות. אף אבשלום מוזכר בגמרא כנזיר.
נזירים בהיסטוריה > לאחר חורבן בית המקדש

אחרי חורבן בית המקדש, אין אפשרות להקריב את הקרבנות ההכרחיים לצורך סיום תקופת הנזירות והתרת איסורי הנזיר, ועל כן גם נזיר שנדר נזירות לפרק זמן מוגבל אינו יכול לסיימה. מסיבה זו לא מקובל כיום לנדור נזירות, משום שהאיסור יימשך לכל ימי חיי הנזיר.
נוסף על כך, יש דעות לפיהן איסור טומאת המת שיש על הנזיר אינו רק להיטמא למת, אלא על האדם להיות טהור גם מטומאת מת ששרתה עליו לפני שקיבל על עצמו נזירות. לכן לשיטות אלה אסור לקבל נזירות מלבד נזירות שמשון בזמן הזה, משום שכולם בחזקת טמאי מתים ואין אפשרות להיטהר על ידי מי חטאת.
אמנם אין ההלכה כדעה זו, ולכן לאורך הדורות, היו בודדים שנדרו נזירות קבועה גם בזמן הזה. בקרב יהדות ארצות האסלאם במאה ה-16 והמאה ה-17 הייתה נפוצה תופעה של קבלת נזירות שמשון (שאין בה איסור טומאה), כפי שמעידות על כך השאלות בספרות השו"ת. לעיתים שימש נדר הנזירות ככלי לחיזוק התחייבות של אדם שלא יעשה דבר מה. הרב דוד כהן, הנזיר הירושלמי, נהג במנהגי נזירות אך לא נדר מנהגי נזירות, לעדות בנו.
ראו גם

נזיר בדתות אחרות
פרישי מדברא
האיסור לכהן להיטמא למת
הסיגוף ביהדות
מסכת נזיר
ידידיה ויטל

| --- | --- |

ויטל, 2008
 לידה:  2 באוקטובר 1984 (בן 40) עין כרם 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2001
 עיסוק:  שחקן, שחקן תיאטרון
 יצירות בולטות:  "אסקימו לימון - החגיגה נמשכת" ,"השמיניה "
 בן זוג:  ארז ברנהולץ
 מספר צאצאים:  2
 פרסים והוקרה:  פרס הבמה לילדים ונוער 2013
 פרופיל ב-IMDb
 
ידידיה ויטל, 2010
ידידיה ויטל (נולד ב-2 באוקטובר 1984) הוא שחקן תיאטרון וטלוויזיה ישראלי.
ביוגרפיה

ויטל נולד בבית יולדות בעיר רמאללה למיכל ויטל, מעצבת פנים ובנימין ויטל, פסל וצייר. גדל בעין כרם ובפרדס חנה-כרכור, ולמד בבית הספר הדמוקרטי בעיר חדרה. אחותו הצעירה היא השחקנית נוריה ויטל.
את שירותו הצבאי עשה בתיאטרון צה"ל, ולאחריו החל ללמוד משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב.
קודם ללימודיו, השתתף בקמפיין של האגודה למלחמה בסרטן, בסרט "אסקימו לימון - החגיגה נמשכת" (2001), ובסרטים קצרים רבים, בהם "ליל גיוס" (2004) ו"סימני דרך" (2006), שבו שיחק לצדו של משה איבגי.
ויטל כתב בעבר טור שבועי בנושא מוזיקה באתר וואלה!, בשם "המואזין".
ביוגרפיה > טלוויזיה

ויטל זכה לפרסום בשנת 2005, בעקבות השתתפותו בסדרת הטלוויזיה "השמיניה" בערוץ הילדים, בה גילם את דמותו של "ניני דביר" במשך שלוש עונות. בין השנים שיחק בתפקידי משנה בעונה הראשונה של הסדרה "האי" בתפקיד "בוק", ובדרמה "לאהוב את אנה" של ערוץ 10 בתפקיד "יואב". בנוסף היה שחקן אורח ב"פרשת השבוע", "הפיג'מות", "המובילים", "מנדלבאום בלש פרטי" ועוד. כמו כן, שיחק בשתי עונותיה של הסדרה "בילי" של ערוץ דיסני, בה גילם את דמותו של נועם שגב. בשנת 2009 השתתף במיני-סדרה "תמיד אותו חלום" בבימויו של איתן פוקס, שבה גילם את דמותו של אורי זהבי, וגילם בשנת 2010 בעונה הראשונה של סדרת הילדים "מבצע קיפוד", ששודרה בערוץ לוגי את בני. בשנים 2009–2011 גילם ויטל את דמותו של עומר טנא בסדרת הטלוויזיה "חצויה". בשנים 2013 ו-2014 חזר לתפקיד יונתן "ניני" דביר בסדרת ההמשך של השמיניה, "השמיניה - הדור הבא".
בשנת 2021 החל לגלם את דמותו של מישל בסדרת הטלוויזיה "שקשוקה". על תפקידו בסדרה קיבל מועמדות בתחרות פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער.
ביוגרפיה > תיאטרון

בתיאטרון החל את דרכו ב-2008 עם תפקיד סבסטיאן בהפקת תיאטרון גשר למחזהו של ויליאם שייקספיר "הלילה השנים עשר". באותה שנה השתתף במחזהו של אסף צפור "גיימרים", שעלה במסגרת פסטיבל תיאטרון קצר בצוותא.
מאז 2009 שיחק בתיאטרון בית-ליסין, בין השאר בהצגות "מנדרגולה", "פרינסס מרי 7", "משחק ילדים", "הקוסם מארץ עוץ", "משאלה אחת ימינה" ועוד.
ב-2012 יצא עם ההצגה "אדיפלית" מאת ג'ייסון דנינו הולט ובבימויו בתיאטרון צוותא, וגם עם הצגת היחיד "אף פ'ם לא" מאת סיון בן-ישי ובבימויה, על-פי ספר של ציפי גון-גרוס. הצגה זאת קטפה ארבעה פרסים בטקס פרס הבמה לילדים ונוער 2013: ההצגה הטובה לנוער, השחקן הראשי, מחזה ובימוי.
במאי 2014 עלתה בתיאטרון בית ליסין ההצגה "שבטים" בכיכובו של ויטל, על פי המחזה מאת נינה ריין. ויטל משחק בתפקיד הראשי (לצד אגם רודברג) כנער חירש, תפקיד שחייב אותו ללמוד את שפת הסימנים.
בדצמבר 2015 עלתה בתיאטרון בית ליסין ההצגה "אילוף הסוררת" בכיכובו של ויטל, על פי המחזה מאת ויליאם שייקספיר. ויטל משחק בתפקיד הראשי (לצד אגם רודברג, מיה דגן, יובל סגל ועוד).
באוקטובר 2016 החל לשחק בהצגה "החדר האחורי" מאת עדנה מזי"א בתיאטרון הקאמרי בשיתוף עם תיאטרון בית לסין, לצד מוני מושונוב, סנדרה שדה ועוד.
שיחק ב"זורבה היווני" בתיאטרון הבימה ב-2019 וב"הנאהבים והנעימים" בתיאטרון בית ליסין ב-2020.
בשנת 2023 החל לשחק ב"בבצ'יק", קומדיה מאת יהונתן אינדורסקי, ובשנת 2024 ב"סטמפניו" מאת עדנה מזי"א, שתיהן בתיאטרון בית ליסין.
ביוגרפיה > אחר

החל מיוני 2023 הוא מגיש את הפודקאסט "המניפה" – פודקאסט קווירי-להט"בי ברדיו תל אביב 102FM. בכל פרק מארח ויטל חבר מהקהילה הגאה לשיחה אישית. בין השאר התארחו אורנה בנאי, יניב ביטון, ליהי טולדנו, ג'וי ריגר ושי גבסו. הפודקאסט מופק בשיתוף המרכז הגאה של תל אביב.
חיים אישיים

ב-22 באוקטובר 2014 יצא מהארון כשפרסם בחשבון האינסטגרם שלו תמונה שלו ושל בן-זוגו בטיול משותף. ב-20 בנובמבר 2017 הודיע בחשבון האינסטגרם שלו שהוא ובן זוגו, הבמאי ארז ברנהולץ, התארסו לאחר עשר שנים של זוגיות. ב-4 באוקטובר 2018 השניים נישאו.
ב-2018 נולדה בתם בהורות משותפת. ב-2024 נולדה בתם שנייה בהורות משותפת.
פילמוגרפיה

| שנה | פרויקט | דמות | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | אסקימו לימון החגיגה נמשכת | מאיר קופרמן | הופעת בכורה |
| 2004 | ליל גיוס | גיא גנר | סרט סטודנטים |
| 2005–2007 | השמיניה | ניני (יונתן) דביר | תפקיד ראשי |
| 2006 | הפיג'מות | דין | שחקן אורח |
| 2007 | המובילים | רובוט | שחקן אורח |
| 2007 | האי | בוק | שחקן אורח |
| 2007–2009 | בילי | נועם שגב | תפקיד ראשי |
| 2008 | לאהוב את אנה | יואב | תפקיד משני |
| 2009 | מנדלבאום בלש פרטי | דן רנקנר | שחקן אורח |
| 2009 | פרשת השבוע |  | שחקן אורח |
| 2009 | תמיד אותו חלום | אורי/מיס סאנשיין |  |
| 2009 | אדום אדום | גור | סרט סטודנטים |
| 2009 | דאסוורילי (כתם) | גלה | סרט סטודנטים |
| 2009–2010 | חצויה | עומר טנא | תפקיד ראשי |
| 2010 | אחרי הצלצול | בתפקיד עצמו | שחקן אורח |
| 2010 | מבצע קיפוד | בני |  |
| 2011 | רסיסי אהבה | שלמה | סרט קולנוע |
| 2011 | לימונד מאות' | לייל | דיבוב |
| 2011 | בת הים הקטנה | שובבון/דמויות שונות | דיבוב |
| 2011 | הדרדסים - הסרט | קולות רקע | דיבוב |
| 2011–2012 | חצויה - הדבר האמיתי | ידידיה ויטל | תפקיד ראשי, סדרת בת ל"חצויה" |
| 2012 | המיוחדת | אסף זהר |  |
| 2012 | קרב עיניים | יואב | סרט סטודנטים |
| 2012 | העולם על פי דינו | הוראס | דיבוב |
| 2012 | מראה מראה – הסיפור האמיתי | הלפינט | דיבוב |
| 2013 | מותק של פסטיבל 6 - הכי ישראלי |  | דידי |
| 2013 | תן לי לעזור לך | אודי | סרט סטודנטים |
| 2013 | הכוכב הבא |  | אורח בקהל |
| 2013 | לחיות טוב |  | משתתף אורח |
| 2013 | הדרדסים 2 | חרוצון | דיבוב |
| 2014 | פולישוק | אורי בסמטי |  |
| 2014 | הבנים והבנות |  | שופט אורח |
| 2013–2014 | השמיניה הדור הבא | ניני (יונתן) דביר | תפקיד ראשי, סדרת המשך ל"השמיניה" |
| 2021 | שקשוקה | מישל | תפקיד משני |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמדות | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021 | פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער | השחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה | שקשוקה | מועמדות |
הערות שוליים

↑  "נולדתי ברמאללה. זה היה לפני האינתיפאדה הראשונה, גרנו בעין כרם. אמא שלי חיפשה מקום שבו היא תוכל ללדת לידה טבעית, ולפני שנולדתי, ב-1984, היא נסעה לבית יולדות ברמאללה. יילד אותי פלסטיני. את האחיות שלי היא כבר ילדה בבית". מתוך: צביה בלום, ילד אסור, ילד מותר: ידידיה ויטל הוא איש של ניגודים, באתר nrg‏, 22 באוקטובר 2012
↑  צביה בלום, ילד אסור, ילד מותר: ידידיה ויטל הוא איש של ניגודים, באתר nrg‏, 22 באוקטובר 2012
↑  אלי אשד, ‏כשחסמב"ה פגשה את המורדים, באתר גלובס, 29 באוגוסט 2005
רותה קופפר, גם לחנונים יש הורמונים, באתר הארץ, 31 בדצמבר 2005
↑  נתי אורנן, עכבר העיר תל אביב, המלצה יומית: שייקספיר מגיע ל"גשר", באתר הארץ, 21 בספטמבר 2008
↑  ציפי שוחט, בפסטיבל לתיאטרון קצר פונים לכיוון ההומוריסטי, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2008
↑  יובל בן עמי, עכבר העיר, מנדרגולה: הצגה סקסית, משעשעת וחתרנית, באתר הארץ, 12 בפברואר 2011
↑  הוכרזו הזוכים בפרסי הבמה לילדים ולנוער, באתר וואלה, 25 באוגוסט 2013
↑  ביקורות:
מרט פרחומובסקי, עכבר העיר, שבטים: הצגה עם לב פועם, באתר הארץ, 27 ביוני 2014
 מיכאל הנדלזלץ, "שבטים": שלבי ההתנכות, באתר הארץ, 26 ביוני 2014
↑  עידו אפרתי, בית לסין העלה הצגה שעוסקת בחרשים - ללא תרגום לשפת הסימנים, באתר הארץ, 24 ביוני 2014
↑  מרט פרחומובסקי, עכבר העיר, "אילוף הסוררת": בידוריזציה להמונים, באתר הארץ, 11 בינואר 2016
↑  ביקורות:
רון שוורץ, ‏משפחה בהפרעה, באתר גלובס, 12 בינואר 2017
 מיכאל הנדלזלץ, "החדר האחורי": משפחה מאשרת, באתר הארץ, 29 בדצמבר 2016
מרט פרחומובסקי, עכבר העיר, "החדר האחורי": להגיד משהו חכם על העולם שסביבנו, באתר הארץ, 29 בדצמבר 2016
↑   איה חיות, חוזרים לבמה: חמש הצגות ששווה לראות בחודשי הקיץ, באתר הארץ, 20 ביוני 2020
↑  קישוק להאזנה לפודקאסט "המניפה"
↑  יפעת הללי אברהם, ‏מאוהב: ידידיה ויטל יוצא מהארון, באתר ‏מאקו‏, 23 באוקטובר 2014
↑  אפרת וכטל, ידידיה ויטל התארס לבן זוגו, הבמאי ארז ברנהולץ, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 20 בנובמבר 2017
↑  דניאל אלרם סיטי, ‏מזל טוב: ידידיה ויטל וארז ברנהולץ התחתנו, באתר ‏מאקו‏, 7 באוקטובר 2018
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2012 – יוגב יפת ("סמיר ויונתן על המאדים") | זוכה "פרס הבמה לילדים ונוער" לשחקן הראשי של השנה   2013 – ידידיה ויטל ("אף פ'ם לא") | הבא: 2014 – ניב פטל ("כדור השלג") |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 1006 9028  LCCN: no2013070607  VIAF: 304549293   WorldCat (עם VIAF): 304549293