stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שכונת מונטיפיורי
השכונה

השכונה הוקמה כשכונת מגורים עצמאית וירוקה בשם "גנניה". חברי ועד השכונה עד אותה העת היו היו"ר ישראל לייב פלסר, ה' דורפסמאן ומ"ד כהן.
ב-1 ביוני 1943 צורפה לעיר תל אביב ונסללו בה כבישים ומדרכות. הוחלו בה כל החוקים שהתקיימו בתל אביב, בהם חוק שהגביל את דמי השכירות בשכונה.
בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 התפתח אזור תעשייה מדרום לשכונה. עם הזמן נכנסו מוסכים, מפעלי תעשייה זעירה לתוך השכונה ואף מכוני ליווי והימורים, למורת רוחם של חלק מתושבי השכונה, אשר דרשו הגדלת אחוזי הבנייה במגרשים כדי למשוך לשכונה דיירים אמידים, שיבנו ווילות ורבי קומות. משנת 1966 התלבטה העירייה בשאלה האם להפוך את השכונה כולה לאזור תעשייה, או לקבוע בו חלק למגורים וחלק לתעשייה, כאשר הנטייה הייתה להגדירה באופן רשמי כאזור תעשייה.
בתחילת שנות ה-70, הוחלט לקדם תוכנית מעורבת, שכללה מגורים לצד מלאכה זעירה, לפחות לתקופת ביניים, וניתן אישור לבניית רב קומות ראשון בשכונה.
בשנת 1973 קבעה הוועדה המחוזית, שהשכונה תיועד למלאכה ומשרדים, אך רק מסוגים שלא יפריעו לתושבים. שלמה להט, שנבחר לראש עיריית תל אביב בתחילת 1974 ביקש לקדם את הפיכת השכונה לאזור תעשייה, ובינואר 1976 קידמה העירייה תוכנית מתאר שהעדיפה עסקים בשכונה, אך מבלי למנוע לחלוטין בנייה למגורים. בשנת 1985 היו מחירי המשרדים בשכונת מונטיפיורי זולים יחסית לשאר תל אביב. החל משנות ה-90 של המאה ה-20 החלה פריחה איטית של האזור, שהתבטאה במעבר של אמנים ואוכלוסייה צעירה לשכונה.
בעשורים הראשונים להקמתה ידעה השכונה מספר שיטפונות שנגרמו מקרבתה לנחל איילון. בשנת 1952 הוגבהו הקירות התומכים שבגבולה המזרחי של השכונה, ובכך הוסר האיום. לאחר שבקיר הישן נוצרו בקיעים הוחל בבניית קיר נוסף בסוף 1965. קירות אלו מפרידים עד היום בין השכונה לבין נתיבי איילון.
במרכז השכונה נמצא רחובה הראשי, שדרות יהודית, הקרוי על שם רעייתו של הנדבן, הליידי יהודית מונטיפיורי. בשכונה ממוקמים תיאטרון תמונע, המרכז הרוחני הודיה, המכינה הקדם אקדמית "רום פרט", המתמקדת בסיוע לסטודנטים בעלי לקויות למידה ובית יהדות וילנה. בשכונה התגוררו בעבר, הבמאי נתן אקסלרוד, המשורר יעקב רימון, המשוררת אלישבע והסופר יהושע בר יוסף.
גלריית תמונות

בניין משרדים בתכנון אדריכל ישראל גודוביץ
שדרות יהודית
מבט על שדרות יהודית מכיוון מערב
מראה כללי של חלקה הדרומי של השכונה
בתי השכונה וברקע מגדלי רחוב הארבעה ומתחם שרונה
מגדל המים ברחוב בית שמאי 9. הבסיס מעוצב עם מגן דוד
מראשוני הבתים בשכונה
בית הכנסת "בני ציון" / המרכזי בשכונה
העץ האחרון מ"פרדס מונטיפיורי" בגן הטרופי ב"גני יהושע"
מגדל המים של השכונה
דוגמה לבית מגורים חדש שנבנה על בסיס בית ישן בשכונה
לקריאה נוספת

יעקב מרקל: שכונת מונטיפיורי, הוצאת המחבר, 2009.
צבי אילן: אתרי טיול בארץ ישראל-מדריך לאזור המרכז והדרום (פרדס מונטיפיורי), הוצאת עם עובד, 1982.
הערות שוליים

↑  תל אביב ואתריה, "אריאל, כתב עת לידיעת ארץ ישראל", 48-49, מרץ 1987, עמ' 57
↑  ממשלת ארץ ישראל, הודעה, הארץ, 14 במרץ 1929 נקראה תחילה "מועצת הזקנים" (ראו בתחתית עמוד הכותרת)
↑  שכונת מונטפיורי, באתר רונקו בלוג טיולים צילום וטכנולוגיה, ‏6 במרץ 2009
↑  גריבסקי, פינחס מרדכי בן צבי, 1873-1941, מגנזי ירושלים, חוברת כד, באתר היברובוקס שימש ב"מועצת הזקנים" כמוכתר הראשון של השכונה
↑  דוד תדהר (עורך), "שכונת מונטיפיורי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ד (1950), עמ' 1630
↑  שירותי ת"א – לשכונת מונטיפיורי, הארץ, 2 ביוני 1943
↑  מה פירוש הרחבתם של גבולות העיר, דבר, 7 בינואר 1943
↑  הגבלת השכירות של בתי עסק בשטח המורחב של תל אביב, דבר, 10 ביוני 1943
↑  הושלמה רשת הכבישים בשכונת עזרה ובצרון, דבר, 28 ביולי 1964
↑  תושבי שכונת מונטיפיורי: אין כבישים יש רעש, מעריב, 13 בינואר 1966
↑  אברהם רותם, שכונת מונטיפיורי מחדשת עלומיה, מעריב, 9 בנובמבר 1964
↑  אברהם רותם, שכונת מונטיפיורי שם מפואר ועתיד מעורפל, מעריב, 10 באפריל 1966
↑  שכ' מונטיפיורי תובעת, מעריב, 25 ביולי 1968
רבינוביץ: עוד לא הוחלט על עתיד שכונת מונטיפיורי, דבר, 7 באוקטובר 1971
↑  אברהם רותם, שכונת מגורים כלואה בין בתי מלאכה ומוסכים, מעריב, 20 בינואר 1972
↑  גורל שכונת מונטיפיורי, דבר, 8 במרץ 1973
↑  מחאה סוערת של תושבי שכ' מונטיפיורי, דבר, 18 בנובמבר 1974
↑  להט מחדש הדיון, דבר, 23 בינואר 1975
↑  דנקה הרניש, אושרה עדיפות למפעלי תעשיה, דבר, 22 בינואר 1976
צפוי מאבק ציבורי בעניין מדיניות הבנייה בשכ' מונטיפיורי, דבר, 26 בינואר 1976
↑  עמירם פליישר, שלכת בדמי השכרה, מעריב, 26 ביולי 1985
↑  שכונת מונטיפיורי ניזוקה בשטפון, דבר, 14 בנובמבר 1938
↑  קיר מגן נגד שטפונות, מעריב, 28 בדצמבר 1965
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007493930505171  LCCN: no2009129983  VIAF: 127073482   WorldCat (עם VIAF): 127073482 
צילום אווירי של השכונה לכיוון צפון, מרץ 2009
צילום אווירי של השכונה לכיוון מערב, יולי 2019
קונדיטור הבית הלבן

הנשיא ג'ורג' ווקר בוש ורעייתו לורה בוש בחגיגת יום הולדת ה-81 של האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר, העוגה הוכנה על ידי הקונדיטור ויליאם יוס (משמאל).
קונדיטור הבית הלבן (באנגלית: White House Executive Pastry Chef) הוא שף קונדיטור האחראי על תכנון, ניהול והכנת הקינוחים והמאפים המוגשים בבית הלבן, מעונו הרשמי של נשיא ארצות הברית.
הקונדיטור פועל בנפרד משף הבית הלבן, ונתון תחת אחריותו של הסדרן הראשי של הבית הלבן (אנ'), הוא עובד בתיאום עם שניהם, כמו גם עם המזכיר החברתי של הבית הלבן (שלושתם מהווים חלק מצוותה של הגברת הראשונה של ארצות הברית), והגברת הראשונה בכל האירועים וארוחות הערב.
קונדיטור הבית הלבן הנוכחית היא סוזן מוריסון.
רשימת קונדיטורים הבית הלבן

היינץ בנדר, פברואר 1968 – ינואר 1979
אלברט קומיין, 1 בפברואר – 31 בדצמבר 1979
רולנד מסנייה, 1980 – 2004
תדיאוס דובואה, 2004 – 2006
ויליאם יוס, 2007 – 2014
סוזן מוריסון, 2014 – הווה
הערות שוליים

↑  White House Announces New Executive Pastry Chef, Susan Morrison | whitehouse.gov, web.archive.org, ‏2017-02-16
יורו 2000

| --- | --- |
הסמל של יורו 2000
 מארחת:  הולנד הולנד   בלגיה בלגיה
 תקופת התחרות:  10 ביוני 2000 – 2 ביולי 2000 (23 ימים)
 מספר משתתפות:  16
 הזוכה:   צרפת
 מספר משחקים:  31
 מספר שערים:  85 (2.74 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  1,122,833 (36,220 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  הולנד פטריק קלויברט   הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה סאבו מילושביץ'   (5 שערים כל אחד)
 השחקן המצטיין:  צרפת זינדין זידאן
 → אנגליה 1996פורטוגל 2004 ←
אליפות אירופה בכדורגל 2000, הידועה גם בשם יורו 2000, היא אליפות אירופה בכדורגל ה-11 שאורגה על ידי אופ"א. הטורניר נערך לראשונה בשתי מדינות שונות. המדינות המארחות היו בלגיה והולנד, והטורניר התקיים בין ה-10 ביוני ל-2 ביולי 2000.
בדומה לטורניר היורו הקודם, גם הפעם 16 נבחרות השתתפו בתחרות. הנבחרות המארחות הולנד ובלגיה העפילו אוטומטית לטורניר, ושאר 14 הנבחרות עלו מטורניר המוקדמות שהחל בשנת 1998. בין המעפילות לטורניר היו נורווגיה וסלובניה, שעלו להופעות הבכורה בתולדותיהן בטורניר היורו.
אל הגמר העפילו נבחרות איטליה וצרפת. למרות יתרון ראשון של האיטלקים, הצליחה נבחרת צרפת להשוות בתוספת הזמן של המשחק, ובדקה ה-103, בתוך ההארכה, השלימה את ניצחונה בזכות שער זהב של דויד טרזגה. הייתה זו זכייה שנייה של צרפת בטורניר, לאחר הזכייה ביורו 1984.
צרפת הייתה לנבחרת הראשונה בהיסטוריה שזוכה בתואר אלופת אירופה בזמן שהיא מכהנת כאלופת העולם, וזאת לאחר זכייה בטורניר מונדיאל 1998 שנערך שנתיים קודם לכן.
מוקדמות

הגרלת מוקדמות יורו 2000 התקיימה ב-18 בינואר 1998 בגנט שבבלגיה. 49 נבחרות חולקו לתשעה בתים, מתוכם חמישה בני חמש קבוצות וארבעה בני שש קבוצות, שנפגשו ביניהן פעמיים. משחקי המוקדמות התקיימו בין השנים 1998 ו-1999, ובסיומם העפילו תשע המנצחות מכל בית באופן אוטומטי לטורניר. בסיום שלב הבתים נערכה טבלת הסגנית הטובה ביותר, שהכילה את תוצאות כל הסגניות מול המדורגות ראשונה, שלישית ורביעית בבית שלהן. משחקים מול המדורגת חמישית (ושישית, בבתים בעלי שש קבוצות) לא נכנסו לחישוב. הסגנית הטובה ביותר העפילה אוטומטית לטורניר, בעוד יתר הסגניות הוגרלו לפלייאוף בשיטת בית-חוץ, ממנו העפילו ארבע הנבחרות הנותרות לטורניר היורו.
מוקדמות > הנבחרות המעפילות

| נבחרת | כרטיס | תאריך העפלה | הופעות קודמות ביורו1 |
| --- | --- | --- | --- |
|  הולנד | נבחרת מארחת | 18 בינואר 1998 | 5 (1976, 1980, 1988, 1992, 1996) |
|  בלגיה | נבחרת מארחת | 18 בינואר 1998 | 3 (1972, 1980, 1984) |
|  איטליה | מנצחת בית 1 | 9 באוקטובר 1999 | 4 (1968, 1980, 1988, 1996) |
|  נורווגיה | בית 2 | 9 באוקטובר 1999 | 0 |
|  גרמניה | מנצחת בית 3 | 9 באוקטובר 1999 | 7 (1972‏2, 1976‏2, 1980‏2, 1984‏2, 1988‏2, 1992, 1996) |
|  צרפת | מנצחת בית 4 | 9 באוקטובר 1999 | 4 (1960, 1984, 1992, 1996) |
|  שוודיה | מנצחת בית 5 | 9 באוקטובר 1999 | 1 (1992) |
|  ספרד | מנצחת בית 6 | 9 באוקטובר 1999 | 5 (1964, 1980, 1984, 1988, 1996) |
|  רומניה | מנצחת בית 7 | 9 באוקטובר 1999 | 2 (1984, 1996) |
|  הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה | מנצחת בית 8 | 9 באוקטובר 1999 | 4 (1960‏3, 1968‏3, 1976‏3, 1984‏3) |
|  צ'כיה | מנצחת בית 9 | 9 באוקטובר 1999 | 4 (1960‏4, 1976‏4, 1980‏4, 1996) |
|  פורטוגל | הסגנית הטובה ביותר | 9 באוקטובר 1999 | 2 (1984, 1996) |
|  דנמרק | ניצחון בפלייאוף | 17 בנובמבר 1999 | 5 (1964, 1984, 1988, 1992, 1996) |
|  אנגליה | ניצחון בפלייאוף | 17 בנובמבר 1999 | 5 (1968, 1980, 1988, 1992, 1996) |
|  סלובניה | ניצחון בפלייאוף | 17 בנובמבר 1999 | 0 |
|  טורקיה | ניצחון בפלייאוף | 17 בנובמבר 1999 | 1 (1996) |

1 במודגש: זכתה בטורניר, בנטוי: מארחת הטורניר
2 כגרמניה המערבית
3 כיוגוסלביה
4 כצ'כוסלובקיה
אצטדיונים

הטורניר התקיים בשמונה ערים שונות, ארבע מכל מדינה מארחת. משחק הפתיחה התקיים בבלגיה, באצטדיון המלך בודואן, ומשחק הגמר נערך בהולנד, באצטדיון פיינורד.
| הולנד אמסטרדם | הולנד רוטרדם | הולנד איינדהובן | הולנד ארנהם |
| --- | --- | --- | --- |
| אמסטרדם ארנה קיבולת: 52,000 | אצטדיון פיינורד קיבולת: 52,000 | אצטדיון פיליפס קיבולת: 33,000 | חלרדום קיבולת: 30,000 |

   רוטרדם   אמסטרדם   איינדהובן   ארנהם   ברוז'   בריסל   לייז'   שרלרואה 
| בלגיה בריסל | בלגיה ברוז' | בלגיה לייז' | בלגיה שרלרואה |
| אצטדיון המלך בודואן קיבולת: 50,000 | אצטדיון יאן בריידל קיבולת: 30,000 | אצטדיון מוריס דופראנס קיבולת: 30,000 | אצטדיון דו פיי דה שרלרואה קיבולת: 30,000 |


הנתונים עבור קיבולת האצטדיון נכונים למשחקי יורו 2000 בלבד, ולא מייצגים בהכרח את הקיבולת המלאה של האצטדיון.
שלב הבתים

הגרלת הבתים נערכה ב-12 בדצמבר 1999, ובמסגרתה חולקו 16 הנבחרות לארבע קבוצות דירוג, על פי דירוג אופ"א נכון לאותו החודש:
דרג א': הולנד (מארחת), בלגיה (מארחת), גרמניה, ספרד
דרג ב': צ'כיה, נורווגיה, רומניה, שוודיה
דרג ג': צרפת, איטליה, פורטוגל, הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה
דרג ד': דנמרק, אנגליה, סלובניה, טורקיה
שלב הבתים > בית א'

פורטוגל השיגה מאזן מושלם של שלושה ניצחונות, בעוד שתי הנבחרות הבכירות בבית א', אנגליה וגרמניה, הודחו כבר בשלב הבתים. במחזור הסיום אנגליה עוד הובילה על רומניה, תוצאה שהייתה מעלה אותה לרבע הגמר, אך רומניה השלימה את המהפך דקה לסיום, ניצחה 3-2 ועלתה על חשבונה של אנגליה לרבע הגמר מהמקום השני. נבחרת גרמניה סיימה במקום האחרון, מבלי שניצחה בטורניר כלל. במחזור האחרון של בית א' היה סרג'יו קונססאו לכובש השלושער הראשון ביורו 2000, בניצחונה של פורטוגל 3-0 על גרמניה.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  פורטוגל | 9 | 3 | 3 | 0 | 0 | 7 | 2 | 5 |
|  רומניה | 4 | 3 | 1 | 1 | 1 | 4 | 4 | 0 |
|  אנגליה | 3 | 3 | 1 | 0 | 2 | 5 | 6 | -1 |
|  גרמניה | 1 | 3 | 0 | 1 | 2 | 1 | 5 | -4 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  גרמניה | 1 – 1 | רומניה   |
|  פורטוגל | 3 – 2 | אנגליה   |
|  רומניה | 0 – 1 | פורטוגל   |
|  אנגליה | 1 – 0 | גרמניה   |
|  אנגליה | 2 – 3 | רומניה   |
|  פורטוגל | 3 – 0 | גרמניה   |
שלב הבתים > בית ב'

אחת הנבחרות המארחות, בלגיה, פתחה את משחקי הבית עם ניצחון על שוודיה, אך הפסידה בשני משחקיה הנותרים, ונותרה מחוץ לרבע הגמר. טורקיה הפתיעה והעפילה מהמקום השני בבית, בעוד איטליה סיימה את שלב הבתים במאזן מושלם והעפילה מהמקום הראשון.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  איטליה | 9 | 3 | 3 | 0 | 0 | 6 | 2 | 4 |
|  טורקיה | 4 | 3 | 1 | 1 | 1 | 3 | 2 | 1 |
|  בלגיה | 3 | 3 | 1 | 0 | 2 | 2 | 5 | -3 |
|  שוודיה | 1 | 3 | 0 | 1 | 2 | 2 | 4 | -2 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  בלגיה | 2 – 1 | שוודיה   |
|  טורקיה | 1 – 2 | איטליה   |
|  איטליה | 2 – 0 | בלגיה   |
|  שוודיה | 0 – 0 | טורקיה   |
|  טורקיה | 2 – 0 | בלגיה   |
|  איטליה | 2 – 1 | שוודיה   |
שלב הבתים > בית ג'

ספרד פתחה את משחקיה בהפסד 1-0 לנורווגיה, עבורה היה זה משחק הבכורה בהיסטוריה של טורנירי היורו. ספרד ניצחה את סלובניה במחזור השני, ובמחזור האחרון נזקקה לניצחון על יוגוסלביה על מנת להעפיל לשלב הבא. יוגוסלביה הוביל במשחק שלוש פעמים, אך שערים של גאיסקה מנדייטה ארבע דקות בתוך תוספת הזמן בפנדל, ושל אלפונסו פרס שתי דקות אחר כך, השלימו מהפך וניצחון 4-3 דרמטי שהעלה את ספרד מהמקום הראשון. יוגוסלביה סיימה שנייה עם מספר נקודות זהה לנורווגיה, אך סיימה מעליה מכיוון שניצחה אותה מחזור קודם לכן.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ספרד | 6 | 3 | 2 | 0 | 1 | 6 | 5 | 1 |
|  הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה | 4 | 3 | 1 | 1 | 1 | 7 | 7 | 0 |
|  נורווגיה | 4 | 3 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 0 |
|  סלובניה | 2 | 3 | 0 | 2 | 1 | 4 | 5 | -1 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  ספרד | 0 – 1 | נורווגיה   |
|  הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה | 3 – 3 | סלובניה   |
|  סלובניה | 1 – 2 | ספרד   |
|  נורווגיה | 0 – 1 | הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה   |
|  הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה | 3 – 4 | ספרד   |
|  סלובניה | 0 – 0 | נורווגיה   |
שלב הבתים > בית ד'

אחת הנבחרת המארחות, הולנד, השיגה מאזן מושלם של שלושה ניצחונות, כולל על צרפת, שהגיעה כאלופת העולם לאחר הזכייה במונדיאל 1998. הצרפתים ניצחו בשני משחקיהם האחרים בבית וסיימו במקום השני. דנמרק, שזכתה בתואר אלופת אירופה ביורו 1992, שמונה שנים קודם לכן, רשמה הפעם את ההופעה החלשה ביותר של נבחרת בהיסטוריה של שלב הבתים ביורו עד אז, כשסיימה ללא נקודות וללא שערי זכות תוך שהיא סופגת שמונה שערים.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  הולנד | 9 | 3 | 3 | 0 | 0 | 7 | 2 | 5 |
|  צרפת | 6 | 3 | 2 | 0 | 1 | 7 | 4 | 3 |
|  צ'כיה | 3 | 3 | 1 | 0 | 2 | 3 | 3 | 0 |
|  דנמרק | 0 | 3 | 0 | 0 | 3 | 0 | 8 | -8 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  צרפת | 3 – 0 | דנמרק   |
|  הולנד | 1 – 0 | צ'כיה   |
|  צ'כיה | 1 – 2 | צרפת   |
|  דנמרק | 0 – 3 | הולנד   |
|  דנמרק | 0 – 2 | צ'כיה   |
|  צרפת | 2 – 3 | הולנד   |
שלבי הנוק-אאוט

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | רבע גמר | רבע גמר |  |  | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |
:  
|  | 25 ביוני - ברוז' | 25 ביוני - ברוז' |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  | 25 ביוני - ברוז' | 25 ביוני - ברוז' |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   ספרד |  1 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   ספרד |  1 |   |   | 28 ביוני - בריסל | 28 ביוני - בריסל |   |   |  |  |
|  |   צרפת |  2 |   |   | 28 ביוני - בריסל | 28 ביוני - בריסל |   |   |  |  |
|  |   צרפת |  2 |   |   |   צרפת |  2 |   |   |  |  |
|  | 24 ביוני - אמסטרדם | 24 ביוני - אמסטרדם |   |   |   צרפת |  2 |   |   |  |  |
|  | 24 ביוני - אמסטרדם | 24 ביוני - אמסטרדם |   |   |   פורטוגל |  1 |   |   |  |  |
|  |   טורקיה |  0 |   |   |   פורטוגל |  1 |   |   |  |  |
|  |   טורקיה |  0 |   |   |  |  |   |   | 2 ביולי - רוטרדם | 2 ביולי - רוטרדם |
|  |   פורטוגל |  2 |   |   |  |  |   |   | 2 ביולי - רוטרדם | 2 ביולי - רוטרדם |
|  |   פורטוגל |  2 |   |   |  |  |   |   |   צרפת |  2 |
|  | 24 ביוני - בריסל | 24 ביוני - בריסל |   |   |  |  |   |   |   צרפת |  2 |
|  | 24 ביוני - בריסל | 24 ביוני - בריסל |   |   |  |  |   |   |   איטליה |  1 |
|  |   איטליה |  2 |   |   |  |  |   |   |   איטליה |  1 |
|  |   איטליה |  2 |   |   | 29 ביוני - אמסטרדם | 29 ביוני - אמסטרדם |   |   |  |  |
|  |   רומניה |  0 |   |   | 29 ביוני - אמסטרדם | 29 ביוני - אמסטרדם |   |   |  |  |
|  |   רומניה |  0 |   |   |   איטליה |  0 (3) |   |   |  |  |
|  | 25 ביוני - רוטרדם | 25 ביוני - רוטרדם |   |   |   איטליה |  0 (3) |   |   |  |  |
|  | 25 ביוני - רוטרדם | 25 ביוני - רוטרדם |   |   |   הולנד |  0 (1) |   |   |  |  |
|  |   הולנד |  6 |   |   |   הולנד |  0 (1) |   |   |  |  |
|  |   הולנד |  6 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה |  1 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה |  1 |   |   |  |  |   |   |  |  |
שלבי הנוק-אאוט > רבע הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 24 ביוני 2000 |  פורטוגל | 2–0 |  טורקיה | אמסטרדם ארנה, אמסטרדם |
| 24 ביוני 2000 | נונו גומש  44', 56' |  |  | אמסטרדם ארנה, אמסטרדם |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 24 ביוני 2000 |  איטליה | 2–0 |  רומניה | אצטדיון המלך בודואן, בריסל |
| 24 ביוני 2000 | פרנצ'סקו טוטי  33'   פיליפו אינזאגי  43' |  |  | אצטדיון המלך בודואן, בריסל |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 25 ביוני 2000 |  הולנד | 6–1 |  הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה | אצטדיון פיינורד, רוטרדם |
| 25 ביוני 2000 | פטריק קלייברט  24', 38', 54'   דז'אן גובדריצה  51' (ע)  מארק אוברמארס  78', 90+1' |  | סאבו מילושביץ'  90+2' | אצטדיון פיינורד, רוטרדם |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 25 ביוני 2000 |  צרפת | 2–1 |  ספרד | אצטדיון יאן בריידל, ברוז' |
| 25 ביוני 2000 | זינדין זידאן  32'   יורי דז'ורקף  44' |  | גאיסקה מנדייטה  38' (פ) | אצטדיון יאן בריידל, ברוז' |
שלבי הנוק-אאוט > חצי הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 28 ביוני 2000 |  צרפת | 2–1‏ה |  פורטוגל | אצטדיון המלך בודואן, בריסל |
| 28 ביוני 2000 | תיירי הנרי  51'   זינדין זידאן  117(פ)' |  | נונו גומש  19' | אצטדיון המלך בודואן, בריסל |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 29 ביוני 2000 |  איטליה | 0–0‏ה |  הולנד | אמסטרדם ארנה, אמסטרדם |
| 29 ביוני 2000 |   |  |   | אמסטרדם ארנה, אמסטרדם |
|   |   | תוצאת פנדלים |   |   |
|   |  לואיג'י די ביאג'ו    ג'אנלוקה פסוטו    פרנצ'סקו טוטי    פאולו מלדיני | 3–1 |  פרנק דה בור    יאפ סטאם    פטריק קלייברט    פול בוסוולט |   |
שלבי הנוק-אאוט > גמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2 ביולי 2000 |  צרפת | 2–1‏ה |  איטליה | אצטדיון פיינורד, רוטרדאם |
| 2 ביולי 2000 | סילבן וילטור  90+3'   דויד טרזגה  103' |  | מרקו דל וקיו  55' | אצטדיון פיינורד, רוטרדאם |
מלך השערים

5 שערים
הולנד פטריק קלויברט
הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה סאבו מילושביץ'
4 שערים
פורטוגל נונו גומש
3 שערים
פורטוגל סרג'יו קונססאו
צרפת תיירי הנרי
סלובניה זלאטקו זהוביץ'
2 שערים
צ'כיה ולדימיר שמיצר
אנגליה אלן שירר
צרפת יורי דז'ורקף
צרפת דויד טרזגה
צרפת סילבן וילטור
צרפת זינדין זידאן
איטליה פיליפו אינזאגי
איטליה פרנצ'סקו טוטי
הולנד פרנק דה בור
הולנד מארק אוברמרס
הולנד בודווין זנדן
ספרד גאיסקה מנדייטה
ספרד אלפונסו פרז
טורקיה הקאן שוקור
פרסים > פרסים אישיים

בתואר נעל הזהב התחלקו פטריק קלויברט ההולנדי וסאבו מילושביץ' מיוגוסלביה. השניים כבשו חמישה שערים כל אחד. מילושביץ' כבש בכל אחד מהמשחקים בהם שיחק בטורניר, כולל צמד במשחק הראשון של שלב הבתים ושער אחד בשני משחקי הבית הנותרים ובהפסד ברבע הגמר להולנד. באותו משחק כבש קלויברט שלושער, וכן כבש שניים נוספים בשלב הבתים.
בתואר השחקן המצטיין של הטורניר זכה זינדין זידאן, קשר נבחרת צרפת.
פרסים > נבחרת הטורניר

| שוערים | הגנה | קשרים | חלוצים |
| --- | --- | --- | --- |
| צרפת פביאן בארטז   איטליה פרנצ'סקו טולדו | צרפת לורן בלאן   צרפת מרסל דסאי   צרפת ליליאן תוראם   איטליה פאביו קנבארו   איטליה פאולו מלדיני   איטליה אלסנדרו נסטה   הולנד פרנק דה בור | צרפת פטריק ויירה   צרפת זינדין זידאן   איטליה דמטריו אלברטיני   הולנד אדגר דווידס   פורטוגל רוי קושטה   פורטוגל לואיש פיגו   ספרד ז'וזפ גוארדיולה | צרפת תיירי הנרי   איטליה פרנצ'סקו טוטי   הולנד פטריק קלויברט   פורטוגל נונו גומש   הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה סאבו מילושביץ'   ספרד ראול |
פרסים > מענקים כספיים

בין הנבחרות המשתתפות ביורו חולק סכום כולל של 120 מיליון פרנק שווייצרי, לפי החלוקה הבאה (הסכומים בפרנק שווייצרי):
14.4 מיליון לזוכה בטורניר
13.2 מיליון לסגנית הזוכה
10.2 מיליון למעפילות לחצי הגמר
7.8 מיליון למעפילות לרבע הגמר
שלב הבתים: 5.4 מיליון למסיימת שלישית, 4.8 מיליון למסיימת רביעית
ב-9 ביולי 2000 סירבה אופ"א להעביר את סכום המענק בסך 7.8 מיליון ליוגוסלביה, בעקבות קשרים לכאורה בין התאחדות הכדורגל במדינה לממשלתו של סלובודן מילושביץ'. לאחר שהחשדות לא אומתו, זכתה ההתאחדות לקבל את המענק, עם בונוס כספי נוסף.
ראו גם

מוקדמות יורו 2000 - ישראל
הישגי הנבחרות ביורו 2000
נבחרות איטליה וצרפת לפני פתיחת משחק הגמר
תמונת חילוץ הנערה באסון מעלות

תמונת חילוץ הנערה באסון מעלות היא צילום עיתונות שצילם ישראל סימיונסקי מסוכנות הצילום "ישראל סאן" בשנת 1974, המתאר את נשיאת אחת מניצולות הפיגוע במעלות בידי חייל. לימים נודע שהמחלץ היה אחיה של הניצולה, שלבש מדי צה"ל כדי שיורשה להיכנס לזירת האירוע.
הנערה, ציפי מימון (לימים בוכריס), הייתה אז בת 15, תלמידת כיתה ט' בבית הספר התיכון בצפת. היא הייתה אחת מבני הערובה שהיו במתחם בית הספר במעלות. אחיה הגיע למעלות כמו כל המשפחות של התלמידים בני הערובה כדי להיות קרובים לזירת האירוע. בנסיעה מצפת למעלות הוא אסף טרמפ חייל צה"ל. בהגיעו למקום האירוע ניסה האח להתקרב למבנה בית הספר שבו שהו המחבלים ובני הערובה, אך לא הורשה להיכנס על ידי כוחות הביטחון. הוא ביקש מהחייל את חולצתו ולבש אותה, וכך הצליח להיכנס במסווה של חייל.
בזמן שחיילי סיירת מטכ"ל פרצו למבנה בית הספר, האח המתין למטה. המחבלים ירו על הקיר ופתחו בו חור ענק שהפריד בין שתי הכיתות. חלק מהתלמידים התחילו לברוח ולקפוץ מהחלונות. מחבל שעמד ליד החלון ירה בילדים ואז נפגע מכדור שירה אחד הצלפים, הוא נפצע ונפל על הנערה. כתמי הדם על מכנסי הנערה הנראים בצילום הם של המחבל הפצוע. הנערה קפצה מהחלון, היא נפצעה ברגליים, בגב, ביד ובעין. למטה המתין אחיה שנשא אותה אל מחוץ למתחם בית הספר, והם תועדו על ידי הצלם ישראל סימיונסקי, שעבד אז בסוכנות הצילום ישראל סאן.
הצילום זכה לפרסום רב והוא אחד הצילומים הבולטים המסמלים את פיגועי הטרור במדינת ישראל. מיקי קרצמן אמר שמה שמייחד את התמונה הוא השילוב שבין הקורבן והגיבור המופיעים בצילום, שניהם בהבעות של מאמץ וכאב. הגיבור לבוש מדים, נושא את הנערה הפצועה, והיא כאילו מחקה את תנועת ידיו. רועי כץ אמר כי גדולתו של הצילום היא בכך שהצלם הצליח לתעד ולבטא את הזוועה בלי שצילם את הזוועה עצמה שהתרחשה בתוך מתחם בית הספר שבו בוצע הטבח.
הצילום זכה במקום הראשון בתחרות "התצלום שלי" של עיתון מעריב, בפער עצום לעומת שאר הצילומים שהשתתפו בתחרות.
ראו גם

הפיגוע במעלות
הערות שוליים

↑  פוטו אייקון עם מיקי קרצמן ורועי כ"ץ - אייקון, דם והרטוריקה הלאומית, 17 בנובמבר 2016
↑  תוצאות התחרות "התצלום שלי" - פרס ראשון, מעריב, 25 באוקטובר 1974
איתו לנצח

"אִתּוֹ לָנֶצַח" הוא שיר של להקת "קרח תשע", אשר יצא לאור בשנת 1997 כחלק מאלבום הבכורה שלה, "תחילתם של החיים הנכונים". השיר נכתב והולחן על ידי נעם רותם ואוהד קוסקי ועובד על ידי משה לוי וכל חברי הלהקה. השיר זכה להצלחה רבה, אך ספג ביקורות נוקבות בשל עיסוקו המפורש באהבה הומוסקסואלית.
רקע

השיר הופק באולפני ההקלטות "טריטון", והוקלט בו וב"דאון טאון". בשיר מתוארת אהבה הומוסקסואלית בין שני גברים.
הצלחה וביקורת

השיר, שנחשב לראשוני השירים בישראל שנכתבו מפורשות על יחסים הומוסקסואליים, זכה להצלחה רבה, ועורר התעניינות רבה בלהקה ובאלבום. הצלחתו הרבה בשנות ה-90, לקראת שיא המאבק הלהט"בי בישראל, הייתה עבור רבים נדבך נוסף בלגיטימציה של הקהילה הגאה במרחב הציבורי בישראל.
השיר נכנס למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב-20 ביולי 1997, ושהה שם במשך עשרה שבועות, עד 12 באוקטובר 1997. בשיאו הגיע למקום השני (17 באוגוסט). השיר דורג במקום ה-28 במצעד השנתי של התחנה לשנת תשנ"ז (1997).
ברבות השנים נמתחה ביקורת מסוימת על השיר ככזה המשקף רצון ליחסים הטרו-נורמטיביים (במילים "נחיה כמו בעל ואישה"), ועל כך שהוא נכתב ובוצע על ידי הטרוסקסואלים. בריאיון שנתנו בנושא חברי קרח תשע לעיתון "הארץ" נאמר כי מאחר שלא הייתה זמרת בלהקה, שר את השיר רותם בלשון זכר, וכי הם שמחים שהשיר הפך להמנון הומוסקסואלי. בריאיון אחר רותם אמר על כך: "שימח אותי שזה הגיע להרבה אנשים ונתן להרבה אנשים אפשרות להתמודד עם הזהות שלהם ולהרגיש נוח איתה, אבל אני מבחינתי פשוט כתבתי שיר. שיר אהבה. כל השאר לא באמת קשור אליי או תלוי בי."
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1997)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1997)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1997)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1997)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 2 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (1997)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (1997)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (1997)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (1997)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | מצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' | 28 |  |
גרסתה של ליהי עטר

איתו לנצח הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית ליהי עטר. השיר יצא לאור ב-2010, מתוך אלבום הבכורה שלה, הקרוי על שמה.
בגרסה של עטר שונו חלק מהמילים (מנקבה לזכר), ובכך הטקסט הוצא ממשמעותו המקורית – משיר אהבה הומוסקסואלי ("רוצֶה לחיות איתו לנצח") להטרוסקסואלי ("רוצָה לחיות איתו לנצח").
בביקורת של יוסי חרסונסקי לשיר, הוא נתן לו 3.5 כוכבים ואמר עליו "פופ נדוש, טוב בסוגו, שום דבר שיש לרוץ לבשר עליו בראש חוצות".
גרסתה של ליהי עטר > מיקומי שיא

השיר הגיע שלוש פעמים לראש המצעד העברי השבועי של מדיה פורסט – ב-7, ב-14 וב-28 במרץ 2010.
|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2010)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2010)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2010)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2010)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |  |