stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אות זכויות האדם ע"ש אמיל גרינצוויג
רשימת מקבלי האות

1981 גבריאל שטרן, עיתונאי ב"על המשמר"
1982 יהודה ליטני, כתב "הארץ" בשטחים
1982 אות מיוחד לד"ר רוברט ולטש, עיתונאי יהודי בגרמניה
1983 סא"ל (מיל') דב ירמיה, על פעילותו לפתרון מצוקת האזרחים בלבנון
1984 משה נגבי, משפטן, עורך תוכנית הרדיו "דין ודברים"
1985 ברוך מאירי, כתב "מעריב"
1986 פרופ' יצחק זמיר, לשעבר שופט בית המשפט העליון והיועץ המשפטי לממשלה
1987 השופט צבי ברנזון, לשעבר שופט בית המשפט העליון
1988 תא הכתבים לענייני השטחים
1989 פרופ' אליס שלוי, מייסדת שדולת הנשים
1990 ד"ר יצחק קדמן, מנכ"ל המועצה הלאומית לשלום הילד
1991 ד"ר לוטה זלצברגר, ממקימי המוקד להגנת הפרט
1992 באסם עיד, עיתונאי ותחקירן "בצלם"
1992 ג'יימס יעקב רוזנטל, עיתונאי
1993 עו"ד איל שמחוני, רשם ההוצאה לפועל לשעבר
1994 ד"ר יצחק ביילי - על מפעל חייו לחקר תולדות הבדואים בישראל ולקידום זכויותיהם
1995 עמותת "נשים נגד אלימות" - עמותה לסיוע לנשים ונערות נגד אלימות במגזר הערבי
1996 גדעון לוי, עיתונאי ב"הארץ"
1997 עמותת סינגור קהילתי - עמותה הפועלת להעצמת תושבי השכונות בעמידה על זכויותיהם
1998 אות מיוחד למשפחת ג'ואריש, על נכונותם לתרום את איברי בנם, שנהרג מיריות חייל צה"ל
1998 ארגון קו לעובד - על פעילותו למען זכויות העובדים הזרים
1998 אלוף הראבן - אות מיוחד על מפעל חיים
1998 שולמית אלוני - חברת כנסת ושרת החינוך לשעבר - אות מיוחד על מפעל חיים
1999 ד"ר רוחמה מרטון ועמותת רופאים לזכויות אדם - על עמידתם הנחושה להקלת סבלם ושמירת כבודם של חסרי ישע, על ראייתם של רפואה ושירותי בריאות כגשר לשלום אמת בין העמים
2000 ד"ר יוסף אלגזי, עיתונאי ב"הארץ" - על אשר חרת על דגלו העיתונאי את שמירתן ועידודן של זכויות האדם ורבות בשנים פקד בתיהם של נרדפים חסרי ישע וחשוכי סעד קשר אתם קשרי חיבה ועודד מצפון הרבים למצוקותיהם
2001 מרים דרמוני-שרביט וסיגל רוזן בשם מוקד סיוע לעובדים זרים, על פעילותם למען זכויות העובדים הזרים
2003 נשות ארגון מחסום Watch, על פעילותן להגנה על זכויות האדם של הפלסטינים במחסומים
2004 ד"ר חנה ספרן - על פעילותה לקידום מעמד האישה.
2006 מרכז אדוה
2007 קולך – פורום נשים דתיות
2008 שוברים שתיקה
2008 התוכנית לזכויות פליטים הפועלת במסגרת הקליניקות המשפטיות באוניברסיטת תל אביב
2009 ניר כץ - פעיל זכויות להט"ב שנרצח בפיגוע בבר-נוער
2009 רות ופול קידר מעמותת יש דין
2010 השופטת יהודית צור
2010 פרופסור אורן יפתחאל ופורום דו-קיום בנגב
2011 העיתונאית קרן נויבך.
2011 כוח לעובדים - ארגון עובדים דמוקרטי
2011 עו"ד תמר פלג שריק - אות מיוחד על מפעל חיים.
2012 עו"ד גבי לסקי
2012 עו"ד מיכאל ספרד
2012 פורום תג מאיר
2013 שרי בשי בשם ארגון גישה - מרכז לשמירה על הזכות לנוע
2014–2015 איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית בישראל
2014–2015 פרופ' קנת מן והסנגוריה הציבורית
2017 המטה למאבק בסחר בנשים ובזנות; העיתונאית ורד לי; סלאח חאג' יחיא, מנהל המרפאה הניידת ברופאים לזכויות אדם; דליה קרשטיין – אות מיוחד על מפעל חיים.
2018 שולה קשת, עודה בשאראת, איתך - משפטניות למען צדק חברתי
2019 עמותת סלאמיתקום, עו"ד איתי מק
2022 ג'סיקה נבו, גדי אלגזי, ח'ולוד מסאלחה
2024 ד"ר שרף חסאן, אתר "שיחה מקומית", עמליה ויזל
הערות שוליים

↑  תום שגב, ההלוויה הסודית של המרגל הישראלי, באתר הארץ, 16 במרץ 2012
↑  קובי בן-שמחון, השגרה שאחרי הרצח במועדון הנוער ההומו-לסבי "בר-נוער", באתר הארץ, 30 בדצמבר 2009
1 2 3  קרן נויבך תקבל את אות זכויות האדם על שם אמיל גרינצוויג, באתר הארץ, 23 בינואר 2012
↑  איתי שטרן, עיתונאית "הארץ" ורד לי זכתה באות זכויות האדם של האגודה לזכויות האזרח, באתר הארץ, 8 במרץ 2018
Boots

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  ג'ון בוט
 תקופת הפעילות:  1849–הווה (כ־175 שנים)
 חברות בנות:  Alliance Healthcare 
 מיקום המטה:  נוטינגהאם 
 משרד ראשי:  בריטניה בריסטון, בריטניה
 ענפי תעשייה:  קמעונאות
 מוצרים עיקריים:  תעשיית התרופות, קוסמטיקה, טואלטיקה ומוצרי תינוקות
 רווח:  88 מיליון פאונד (2023)
 נשיא:  סבסטיאן ג'יימס
 עובדים:  56,000
  
 אתר החברה
 
בוטס (באנגלית: Boots UK Limited) היא רשת קמעונאית בריטית לתרופות, תוספי תזונה, ויטמינים, קוסמטיקה, טואלטיקה ומוצרי תינוקות.
נכון לשנת 2023 מעסיקה החברה כ-56,000 עובדים, בעלת כ-2200 סניפים ברחבי בריטניה, אירלנד, איטליה, נורווגיה, הולנד, מלטה, תאילנד ואינדונזיה.
מטה החברה הראשי נמצא בעיר בריסטון, בריטניה.
היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 1849 על ידי ג'ון בוטס כבית מרקחת קטן בנוטינגהאם. לאחר מותו של ג'ון, בנו, ג'סי בוטס, המשיך את פיתוח העסק ובשנת 1883 התאגדה והפכה לחברה רשומה תחת השם Boot and Co Ltd.
בשנת 1920, נמכרה בוטס לחברת Rexall האמריקאית ובשנת 1933, נרכשה בחזרה.
בשנת 1968, רכשה החברה את רשת Whites and Taylors Ltd.
בשנת 1978, רכשה החברה את רשת Tamblyn Drugs הקנדית.
בשנת 1982, פתחה החברה מפעל ייצור חדש בעיר קראמלינגטון, מחוז נורת'מברלנד.
בשנת 1987, הקימה חברת בת בשם Boots Opticians Ltd במטרה לספק מוצרי אופטיקה.
בחודש אוקטובר 2005, הכריזה החברה על מיזוג עם חברת Alliance UniChem ומותגה תחת השם Alliance Boots.
בחודש אפריל 2007, נרכשה החברה על ידי Kohlberg Kravis Roberts תמורת כ-11.1 מיליארד לירה שטרלינג ומותגה מחדש תחת השם Boots UK Limited.
בחודש אפריל 2019, הודיעה החברה שהיא תתן חסות לקבוצת כדורגל הנשים של אנגליה, סקוטלנד, ווילס ואירלנד בהסכם שאורכו 3 שנים.
בחודש יוני 2012, הכריזה החברה שכ-45 אחוזים ממניותיה נמכרו לחברת Walgreens תמורת סכום של כ-6.7 מיליארד דולר.
תרומה לקהילה

בוטס מעורבת במספר פרויקטים חברתיים, תוך דגש על נגישות לשירותי בריאות, תרומה למאבק במחלות כרוניות ומגוון יוזמות בתחום הבריאות הציבורית.
הערות שוליים

↑  BOOTS UK LIMITED overview - Find and update company information - GOV.UK, find-and-update.company-information.service.gov.uk (באנגלית)
↑  Boots UK - Corporate site and newsroom, www.boots-uk.com
↑  Matthew Bunn, Inside the Boots archives which reveals the company's incredible history, Nottinghamshire Live, ‏2019-02-17 (באנגלית)
↑  Boots Heritage, www.boots-uk.com
↑  "Boots announces £7bn merger deal" (באנגלית בריטית). 2005-10-03. נבדק ב-2024-11-11.
↑  "Boots to sponsor women's home nations and Republic of Ireland sides". BBC Sport (באנגלית בריטית). 2019-04-02. נבדק ב-2024-11-11.
↑  Boots UK - Caring for healthier communities, www.boots-uk.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0380 0740  LCCN: nb2018007700  MusicBrainz: e6611195-27c2-44a7-88e4-b4cad887c655  VIAF: 133486376   WorldCat (עם VIAF): 133486376
אוניברסיטת לונדון

| --- | --- |

סמל אוניברסיטת לונדון
 אוניברסיטה
 מוטו:  בלטינית: Universitas Londiniensis
 השתייכות:  IAU   EUA   UUK   ACU
 תקופת הפעילות:  1836–הווה (כ־188 שנים) 
 בעלי תפקידים
 נשיא:  הנסיכה המלכותית אן
 סגן נשיא:  וונדי תומסון
 מנהל:  אדריאן סמית' (2012) 
 תלמידים
 :  205,400 ועוד 37,395 ברחבי העולם
 מיקום
 מיקום:  לונדון, אנגליה
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 קואורדינטות:  51°31′16″N 0°07′44″W﻿ / ﻿51.521111111111°N 0.12888888888889°W﻿ / 51.521111111111; -0.12888888888889
 www.london.ac.uk
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסאוניברסיטת לונדון(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסאוניברסיטת לונדון
 
אוניברסיטת לונדון (באנגלית: The University of London, בקיצור: UoL או Lond או Londin) היא אוניברסיטה בריטית מבוזרת, בה חברים 17 מוסדות שונים שהקמפוסים שלהם ממוקמים בעיקר בלונדון. נחשבת לאוניברסיטה הגדולה בממלכה המאוחדת על פי מספר הסטודנטים הלומדים בה במסגרת לימודים מלאה; לומדים בה כ־205,400 אלף סטודנטים ועוד כ־37,395 באוניברסיטת לונדון ברחבי העולם (באוניברסיטה הפתוחה הבריטית (אנ') (OU) לומדים יותר סטודנטים, אולם רובם בהיקף לימודים חלקי). האוניברסיטה הוקמה באמצעות צ'ארטר מלכותי בשנת 1836.
האוניברסיטה חברה במספר ארגונים: חברה בארגון האוניברסיטאות העולמי (IAU) של אונסק"ו, באיגוד האוניברסיטאות האירופאיות (אנ') (EUA), באוניברסיטאות בריטניה (אנ') (UUK) ובאיגוד של אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי (ACU).
נכון לשנת 2015, ישנם כ־2 מיליון בוגרי אוניברסיטת לונדון ברחבי העולם, כולל לפחות 14 מלכים או בני מלוכה, יותר מ־60 נשיאים או ראשי ממשלה בעולם (כולל 5 ראשי ממשלת בריטניה), 2 מזכירי הקבינט (אנ'), 98 חתני פרס נובל, חמישה זוכי מדליית פילדס, ארבעה זוכי פרס טיורינג, שישה זוכי פרס גראמי, שני זוכי פרס אוסקר, שלושה זוכי מדליית זהב אולימפיים ו"אבי האומה" של כמה מדינות. האוניברסיטה היא הבעלים של הוצאת אוניברסיטת לונדון (אנ') (UoL Press).
האוניברסיטה כוללת מספר גופים אקדמיים מרכזיים:
אוניברסיטת לונדון ברחבי העולם (אנ')
מכון אוניברסיטת לונדון בפריז (אנ')
בית הספר ללימודים מתקדמים
ארגון ואדמיניסטרציה > נשיאים

הנשיאים של אוניברסיטת לונדון מאז הקמתה הם כדלקמן:
ויליאם קוונדיש, הדוכס השביעי מדבונשייר (אנ'), 1836–1856
גרנוויל לבסון-גאוור, הרוזן השני גרנוויל (אנ'), 1856–1891
אדוארד סטנלי, הרוזן ה־15 מדרבי (אנ'), 1891–1893
פארר הרשל, הברון הראשון הרשל (אנ'),  1893–1899
ג'ון וודהאוס, הרוזן הראשון של קימברלי (אנ'), 1899–1902
ארצ'יבולד פרימרוז, רוזן רוזברי החמישי, 1902–1929
ויליאם לייגון, הרוזן השביעי בושאמפ (אנ'), 1929–1931
אלכסנדר קיימברידג', רוזן אתלון הראשון, 1932–1955
אליזבת, המלכה האם, 1955–1981
אן, הנסיכה המלכותית (נסיכה מלכותית החל מ־1987), 1981–הווה
המוסדות המאוגדים באוניברסיטת לונדון

המוסדות המאוגדים באוניברסיטת לונדון מתפקדים כמוסדות אוטונומיים. בשנת 2007 פרש אימפריאל קולג', מוסד המתמקד בתחומי המדעים, הנדסה והרפואה, מאוניברסיטת לונדון והחל לפעול באופן עצמאי.  ב־1 באוגוסט 2024, סיטי, אוניברסיטת לונדון (אנ') (CUL) וסנט ג'ורג', אוניברסיטת לונדון (אנ') (SGUL), התמזגו והקימו את סיטי סנט ג'ורג', אוניברסיטת לונדון (אנ').  ב־1 באוקטובר 2024, אוניברסיטת ברונל (אנ') (BUL) הפכה לחברה ה־17 באוניברסיטת לונדון.
| שם | שנת החברות | מספר סטודנטים (2018) | הענקת   תארים | תמונה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| בירקבק, אוניברסיטת לונדון (BBK) | 1823 | 10,200 | כן |  |
| אוניברסיטת ברונל של לונדון (אנ') (BUL) | 2024 | 18,370 | כן |  |
| מכון קורטלנד לאמנות (אנ') (CIA) | 1932 | 605 | לא |  |
| גולדסמית'ס, אוניברסיטת לונדון (אנ') (LUG)   | 1891 | 9,350 | כן |  |
| המכון לחקר הסרטן (אנ') (ICR) | 1909 | 375 | לא |  |
| קינגס קולג' לונדון (KCL) | 1829 | 41,045 | כן |  |
| בית הספר לעסקים של לונדון (LBS) | 1964 | 2,300 | כן |  |
| בית הספר לכלכלה של לונדון (LSE) | 1895 | 13,295 | כן |  |
| בית הספר להיגיינה ומחלות טרופיות (אנ') (LSHTM) | 1899 | 1,040 | כן |  |
| קווין מרי, אוניברסיטת לונדון (QMUL) | 1785 | 26,690 | כן |  |
| האקדמיה המלכותית למוזיקה (RAM) | 1822 | 785 | כן |  |
| בית הספר המלכותי המרכזי לדרמה ונאום (אנ') (RCSSD) | 1906 | 1,010 | כן |  |
| רויאל הולווי, אוניברסיטת לונדון (אנ') (RHUL) | 1849 | 13,005 | כן |  |
| הקולג' המלכותי לווטרינריה (אנ') (RVC) | 1791 | 2,550 | כן |  |
| בית הספר ללימודי המזרח ואפריקה (אנ') (SOAS) | 1916 | 6,075 | כן |  |
| סיטי סנט ג'ורג', אוניברסיטת לונדון (אנ') (City St George's) | 1838 | 24,305 | כן |  |
| יוניברסיטי קולג' לונדון (UCL) | 1826 | 51,810 | כן |  |
הערות שוליים

↑  מוסדות להשכלה גבוהה החברים בארגון האוניברסיטאות הבינלאומי
↑  "Merger with St George's". City, University of London.
↑   "St George's and City formally and legally merged to form City St George's, University of London". www.sgul.ac.uk. 2024-08-01
↑  "Brunel University to join University of London". Times Higher Education. 25 July 2024
↑  Grove, Jack, "City University London to join University of London", Times Higher Education, 16 July 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269389005171  PLWABN: 9810679175105606  BIBSYS: 90273541  BNE: XX145573  BnF: cb11868059h (data)  CiNii: DA01944385  GND: 35654-2  ISNI: 0000 0001 2161 2573  LCCN: n79074298  MusicBrainz: e0e36b52-c845-4e22-82e1-2648af3655fa  NKC: ko2003186505  NLA: 36064056  RERO: 02-A000190456  SUDOC: 026431939  TePapa: 39703  Trove: 1205255  ULAN: 500312858  VcBA: 494/52084  VIAF: 132683760   WorldCat (עם VIAF): 132683760
אברהם ביטון (קצין משטרה)

| --- | --- |

 לידה:  1971 (בן 53 בערך) ירושלים, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   משטרת ישראל
 דרגה:   ניצב
 תפקידים בשירות
 רכז מודיעין ומפעיל סוכנים בימ"ר ירושלים   מפקד יחידת הר הבית   ראש צוות מודיעין במחלקה לחקירות שוטרים   מפקד יחידת המקומות הקדושים   מפקד מרחב דוד   מפקד ימ"ר תל אביב   מפקד מרחב שרון   סגן מפקד מחוז מרכז   מפקד אגף המבצעים  מפקד מחוז מרכז
 
אברהם (אבי) ביטון (נולד ב-1971) הוא קצין בדרגת ניצב במשטרת ישראל. לשעבר מפקד מחוז מרכז.
ביוגרפיה

ביטון נולד בירושלים בשנת 1971.
הוא התגייס למשטרת ישראל ב-1993 לימ"ר ירושלים מפלג סמים ושימש כבלש, רכז מודיעין ומפעיל סוכנים ביחידה.
בשנת 2002 מונה למפקד יחידת הר הבית, ולאחר מכן ביצע מספר תפקידי מודיעין במפלג מיעוטים בימ"ר ירושלים.
בין השנים 2007–2010 שימש כראש צוות מודיעין במחלקה לחקירות שוטרים (מח״ש).
ב-2010 מונה למפקד יחידת המקומות הקדושים (ימ"ק) במחוז ירושלים. ב-2013 מונה למפקד מרחב דוד.
ב-2016 סיים את המכללה לביטחון לאומי (מב"ל) ומונה למפקד היחידה המרכזית של מחוז תל אביב.
ב-2018 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה למפקד מרחב שרון. ב-2020 מונה לסגן מפקד מחוז מרכז.
במאי 2021 מונה לראש אגף המבצעים והשיטור בדרגת ניצב.
באוקטובר 2021 מונה למפקד מחוז מרכז. סיים את תפקידו בספטמבר 2024.
חיים אישיים

ביטון בעל ארבעה תארים אקדמיים: תואר ראשון במשפטים, ותואר נוסף בלימודי המזרח התיכון, וכן בעל תואר שני בלימודי המזרח התיכון ותואר נוסף במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה.
ביטון בוגר המכללה לביטחון לאומי. הוא נשוי ואב לשלושה.
הערות שוליים

↑  אולגה פרסמן, תת ניצב אבי ביטון נכנס לתפקיד מפקד המרחב: "נפעל לחיזוק אמון הציבור במשטרה", באתר mynet‏ רעננה, 11 בינואר 2018
↑  הענקת דרגות ומינויים לקצינים בכירים במשטרת ישראל, אתר משטרת ישראל 24.02.2020
↑  גלעד כהן, אלי סניור, לראשונה: קצינת משטרה תכהן בתפקיד מבצעי בדרגת ניצב, באתר ynet, 31 באוגוסט 2021
↑  סבב מינויים לפיקוד הבכיר במשטרת ישראל בדרגת תת-ניצב, אתר משטרת ישראל, פברואר 2020
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חיל האוויר התשיעי של ארצות הברית

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  ארצות הברית
 שיוך:  חיל האוויר של ארצות הברית
 סוג:  חיל אוויר
 בסיס האם:  Shaw Air Force Base 
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1941 2009 – 1983 פעיל (כ־42 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה 
 פיקוד
 יחידת אם:  פיקוד מרכז של ארצות הברית פיקוד הקרב של חיל האוויר
 דרגת המפקד:  לוטננט גנרל
 מפקד נוכחי:  דרק פראנס
 
חיל האוויר התשיעי של ארצות הברית (באנגלית: Ninth Air Force) הוא הכוח האווירי של פיקוד מרכז של ארצות הברית.
היסטוריה

חיל האוויר התשיעי הוקם ב-1941 והשתתף במערכה בחזית המדבר המערבי באפריקה ובמערכה במערב אירופה בתקופת מלחמת העולם השנייה. בתקופת המלחמה הקרה פעל החיל תחת הפיקוד הטקטי של חיל האוויר. מתחילת שנות השמונים פעל כזרוע אווירית של פיקוד מרכז. במסגרת זו השתתפו יחידות החיל במלחמת המפרץ, באכיפת האזור ללא טיסה בעיראק ובמלחמת עיראק.
ב-5 באוגוסט 2009 הוקם החיל מחדש ככוח אווירי תחת פיקוד הקרב שמשימתו לארגן ולאמן את כוחות הפיקוד בדרום-מזרח ארצות הברית. פעילותו הקודמת נותרה ככוחות האוויר של פיקוד המרכז.
באוגוסט 2020 שונה שוב המצב, וכוחות האוויר של פיקוד המרכז קיבלו את השם חיל האוויר התשיעי, בעוד יחידות חיל האוויר התשיעי הקיימות עברו תחת חיל האוויר ה-15, שקיבל לאחריותו גם יחידות מחיל האוויר ה-12.
ז'אן-מיקאל סרי

ז'אן-מיקאל סרי (בצרפתית: Jean-Michaël Seri; נולד ב-19 ביולי 1991) הוא כדורגלן מחוף השנהב המשחק בעמדת הקשר באל-אורובה ובנבחרת חוף השנהב.
קריירת מועדונים > תחילת הקריירה

סרי נולד בחוף השנהב. בשנת 2010 החל לשחק במימוסאס, מועדון פאר מאביג'אן, בירת חוף השנהב, לאחר שהגיע אליו ממחלקת הנוער של אפריקה ספורטס. הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 16 הופעות ליגה והבקיע שער אחד, ואף זכה באליפות חוף השנהב לעונת 2010.
קריירת מועדונים > פורטו ב' ופאסוש די פריירה

ב-2 בנובמבר 2012 עבר סרי אל פורטו ב', קבוצת המילואים של פורטו. הוא שיחק בקבוצה במשך עונה אחת, בה ערך 19 הופעות ליגה והבקיע שער אחד.
ב-31 באוגוסט 2013 עזב סרי את פורטו ב' על-מנת לחתום על חוזה לשלוש שנים בפאסוש די פריירה מליגת העל הפורטוגלית. ב-14 בספטמבר ערך סרי את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 80 דקות בהפסד 1–3 לבנפיקה ליסבון במסגרת המחזור הרביעי בליגה. ב-2 במרץ 2014 הבקיע סרי את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-54 בניצחון 1–3 על מאריטימו במסגרת המחזור ה-21 בליגה. בעונתו הראשונה במועדון ערך סרי 21 הופעות ליגה והבקיע שער אחד, ובעונתו השנייה הוסיף שער אחד ב-33 הופעות ליגה.
קריירת מועדונים > ניס

ב-11 ביוני 2015 חתם סרי בניס מליגת העל הצרפתית. ב-8 באוגוסט ערך סרי את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בהפסד 1–2 למונקו במסגרת המחזור הראשון בליגה. ב-27 בספטמבר הבקיע סרי את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-53 בניצחון 1–4 על סנט אטיין במסגרת המחזור השמיני בליגה. סרי שיחק בכל משחקי הליגה של קבוצתו בעונתו הראשונה בה (35 משחקים בהרכב הפותח ושלושה משחקים כמחליף), והבקיע שלושה שערים.
קריירת מועדונים > פולהאם

ב-12 ביולי 2018 חתם סרי בפולהאם מהפרמייר ליג לארבע שנים. ב-11 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בהפסד 0–2 לקריסטל פאלאס. ב-25 באוגוסט כבש את שערו הראשון בניצחון 2–4 על ברנלי. ב-18 ביולי 2019 הושאל לגלאטסראיי.
קריירה בינלאומית

ב-6 בספטמבר 2015 ערך סרי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת חוף השנהב, כששיחק 90 דקות בתיקו 0-0 נגד נבחרת סיירה לאון במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2017. ב-17 בנובמבר 2015 הבקיע סרי את שער הבכורה שלו בנבחרת, שער בדקה ה-64 בניצחון 0–3 על נבחרת ליבריה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
נכלל בסגל נבחרת חוף השנהב לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
תארים

אליפות חוף השנהב (1): 2010
הסופר קאפ הטורקי (1): 2019
הערות שוליים

↑  DRAGÕES GARANTEM JEAN-MICHAEL SERI באתר Record, ‏ 2 בנובמבר 2012 (בפורטוגזית)
↑  FC Porto: Jean Michel Seri assina pelo P. Ferreira באתר Pais Futebol, ‏ 31 באוגוסט 2013 (בפורטוגזית)
↑  Seri à Nice, c'est officiel באתר ל'אקיפ, 11 ביוני 2015 (בצרפתית)
↑  LA LISTE באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל האיווארית, 28 בדצמבר 2023 (בצרפתית)
| נבחרת חוף השנהב – גביע אפריקה לאומות 2017 |
| --- | --- | --- |
|  1 מאנדה •  2 פפה •  3 נקואסן •  4 קונה •  5 קאנון •  6 סרי •  7 אנגבן •  8 קאלו •  9 זאהה •  10 דוקורה •   11 קסייה •  12 בוני • 13 סיו •  14 קוג'יה • 15 גרדל • 16 גבוהואו • 17 אורייה • 18 טראורה • 19 דלי • 20 דיה • 21 באיי • 22 בגיוקו • 23 סנגארה • מאמן: דוסויר |  1 מאנדה •  2 פפה •  3 נקואסן •  4 קונה •  5 קאנון •  6 סרי •  7 אנגבן •  8 קאלו •  9 זאהה •  10 דוקורה •   11 קסייה •  12 בוני • 13 סיו •  14 קוג'יה • 15 גרדל • 16 גבוהואו • 17 אורייה • 18 טראורה • 19 דלי • 20 דיה • 21 באיי • 22 בגיוקו • 23 סנגארה • מאמן: דוסויר | חוף השנהב |
| נבחרת חוף השנהב – גביע אפריקה לאומות 2019 |
| --- | --- | --- |
|  1 אלייזר •  2 קוליבאלי •  3 דומבייה •  4 גבאמין •  5 קאנון •  6 טראורה •  7 אנגבן •  8 קסייה •  9 זאהה •  10 סרי •   11 קורנה •  12 בוני • 13 אסאלה •  14 קוג'יה • 15 גרדל • 16 גבוהואו • 17 אורייה • 18 א. סנגארה • 19 פפה • 20 דיה • 21 ש. קומארה • 22 בגיוקו • 23 ב. סנגארה • מאמן: א. קמארה |  1 אלייזר •  2 קוליבאלי •  3 דומבייה •  4 גבאמין •  5 קאנון •  6 טראורה •  7 אנגבן •  8 קסייה •  9 זאהה •  10 סרי •   11 קורנה •  12 בוני • 13 אסאלה •  14 קוג'יה • 15 גרדל • 16 גבוהואו • 17 אורייה • 18 א. סנגארה • 19 פפה • 20 דיה • 21 ש. קומארה • 22 בגיוקו • 23 ב. סנגארה • מאמן: א. קמארה | חוף השנהב |
| נבחרת חוף השנהב – גביע אפריקה לאומות 2021 |
| --- | --- | --- |
|  1 אלייזר •  2 קונאטה •  3 קונאן •  4 סרי •  5 קאנון •  6 ו. בולי •  7 קוסונו •  8 קסייה •  9 זאהה •  10 קואסי •   11 קורנה •  12 מאיגה • 13 בוגה •  14 דלי • 15 גרדל • 16 אדאן • 17 אורייה • 18 א. סנגארה • 19 פפה • 20 דיה • 21 באיי • 22 האלר • 23 ב. סנגארה • 24 קוואמה • 25 טראורה • 26 סיסה • 27 אקפה אקפרו • 28 י. בולי • מאמן: באומל |  1 אלייזר •  2 קונאטה •  3 קונאן •  4 סרי •  5 קאנון •  6 ו. בולי •  7 קוסונו •  8 קסייה •  9 זאהה •  10 קואסי •   11 קורנה •  12 מאיגה • 13 בוגה •  14 דלי • 15 גרדל • 16 אדאן • 17 אורייה • 18 א. סנגארה • 19 פפה • 20 דיה • 21 באיי • 22 האלר • 23 ב. סנגארה • 24 קוואמה • 25 טראורה • 26 סיסה • 27 אקפה אקפרו • 28 י. בולי • מאמן: באומל | חוף השנהב |
| נבחרת חוף השנהב – גביע אפריקה לאומות 2023 (אלופת אפריקה) |
| --- | --- | --- |
|  1 י. פופאנה •  2 דיומאנדה •  3 קונאן •  4 סרי •  5 סינגו •  6 ס. פופאנה •  7 קוסונו •  8 קסייה •  9 במבה •  10 קונאטה •   11 קראסו •  12 בולי • 13 בוגה •  14 דיאקיטה • 15 גראדל • 16 פולי • 17 אורייה • 18 א. סנגארה • 19 פפה • 20 קוואמי • 21 אנדיקה • 22 האלר • 23 ב. סנגארה • 24 אדינגרה • 25 דומבייה • 26 דיאלו • 27 אמאני • מאמן: גאסה |  1 י. פופאנה •  2 דיומאנדה •  3 קונאן •  4 סרי •  5 סינגו •  6 ס. פופאנה •  7 קוסונו •  8 קסייה •  9 במבה •  10 קונאטה •   11 קראסו •  12 בולי • 13 בוגה •  14 דיאקיטה • 15 גראדל • 16 פולי • 17 אורייה • 18 א. סנגארה • 19 פפה • 20 קוואמי • 21 אנדיקה • 22 האלר • 23 ב. סנגארה • 24 אדינגרה • 25 דומבייה • 26 דיאלו • 27 אמאני • מאמן: גאסה | חוף השנהב |
חיה יוסף

| --- | --- |

חיה יוסף, 2009
 לידה:  20 בפברואר 1920 הרפובליקה הפולנית השנייה צ'חנוב, פולין
 פטירה:  4 בדצמבר 2021  (בגיל 101) ישראל תל אביב-יפו, ישראל
 שם לידה:  חיה בוצ'קו
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  1956–2021 (כ־65 שנים)
 מעסיק:  על המשמר חותם דבר
 סוג כתב:  עיתונאית
חיה (לני) יוסף (20 בפברואר 1920 – 4 בדצמבר 2021) הייתה עיתונאית וסופרת ישראלית.
ביוגרפיה

חיה יוסף נולדה בשם חיה בוצ'קו ב-1920 בצ'חנוב שבפולין, וכעבור כשנה עברה עם הוריה לגרמניה.
בשנת 1936 עלתה לארץ ישראל במסגרת עליית הנוער ונשלחה לקיבוץ גן שמואל, בו גרה במשך שנתיים.
לאחר מכן עברה לתל אביב, למדה ריקוד אצל גרטרוד קראוס ומשחק אצל צבי פרידלנד. ב-1939 נישאה לעיתונאי "על המשמר" חנן יוסף. בשנת 1956 יצאו לשליחות בחו"ל, שם התוודעה לשיטת פלדנקרייז, לריפוי בתנועה ולידה טבעית, ולמדה את תחום הצרכנות.
בשובה לישראל פתחה בית ספר לריתמיקה לילדים, ובמקביל החלה לכתוב סיפורי ילדים, שפורסמו ב"משמר לילדים" והוקראו בתוכנית הרדיו לילדים בשבת בצהריים. התגוררה בשיכון מפ"ם בשכונת יד אליהו בתל אביב.
בשנת 1967 התאלמנה מבעלה, שנפטר בגיל 48. עברה להתגורר בלב תל אביב, בבית ישן אותו שיפצה בעצמה.
בסוף שנות ה-70 החלה יוסף לכתוב למבוגרים ב"על המשמר", בין השאר במדור קבוע בעל המשמר במסגרת "דף למשפחה", ומאוחר יותר במוסף "חותם". עם סגירת העיתון ב-1995 עברה לכתוב בעיתון "דבר", ולאחר סגירתו של זה ב-1996 השתתפה בקביעות בתוכנית הרדיו של עוגניה שמחוני בקול ישראל, ומאז לקחה חלק בעשרות תוכניות רדיו.
עם הקמת הערוץ השני שובצה בתוכנית במסגרת הטלוויזיה הניסיונית, ומשם הוזמנה ל"בין הכיסאות", תוכניתה של רבקה פרידמן-סנה בטלוויזיה החינוכית. לכבוד שנת ה-50 למדינה ראיינה יוסף 50 דמויות מרכזיות מחיי הארץ, בהם פוליטיקאים, אמנים ואנשי רוח.
בשנותיה האחרונות לקחה חלק בתוכניות רבות שפנו לגיל הזהב, הן ברדיו והן בטלוויזיה, לצדם של מנחים כגדעון רייכר, אלכס אנסקי וטלי ליפקין-שחק.
ביום העצמאות תשע"ב (2012) הוענק לה התואר יקירת העיר תל אביב-יפו.
יוסף נפטרה בביתה ב-4 בדצמבר 2021, בגיל 101. השאירה אחריה בת ובן, ארבעה נכדים ונינים.
ספריה

מהריון ללידה, תל אביב: ספרית הפועלים בשיתוף עם הוצאת שבא, תשל"ו.
עצות מן השרוול; ציורים: אדר דריאן, תל אביב: מודן, 1993. (לכלכלת הבית)
במטבח שלי, תל אביב: מודן, 1995.
שלושה חדשים ויום, תל אביב: י. גולן, 1999. (יומן על אודות מחלתו של פינק (פנחס) דגן (וייץ))
סבתא בישלה --- תרופה; איורים - אדר דריאן ; צילומים: בועז לניר, תל אביב: ספרית פועלים, תש"ס 2000.
סיפורים קטנים על אנשים גדולים: ראיונות, תל אביב: י. גולן, תשס"ה 2005.
הערות שוליים

↑  אלי אלון, הלכה לעולמה העיתונאית חיה יוסף בגיל 101, באתר News1 מחלקה ראשונה, 5 בדצמבר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310297205171  GND: 108971081X  ISNI: 0000 0004 0237 6490  LCCN: nr94026998  VIAF: 1765145857005022920822   WorldCat (עם VIAF): 1765145857005022920822 
ערך זה הוא קצרמרבנושא סופרים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ספרטה רוטרדם

ספרטה רוטרדם (בהולנדית: Sparta Rotterdam) הוא מועדון כדורגל מהעיר רוטרדם שבהולנד המשחק בליגת העל ההולנדית. המועדון הוקם ב-1 באפריל 1888, והוא מועדון הכדורגל המקצועי הראשון שהוקם בהולנד.
המועדון זכה בשש אליפויות ובשלושה גביעים.
היסטוריה

בתחילת דרכו של המועדון, המועדון היה מועדון קריקט. ב-1 באפריל 1888, מספר סטודנטים מהעיר רוטרדם שבהולנד הקימו את הקבוצה כמועדון קריקט וקראו לה "ספרטה". כשלושה חודשים לאחר מכן, ביולי 1888 צורף למועדון הקריקט ענף הכדורגל והוספה לשם המועדון המילה "רוטרדם". ב-1890, שחקה ספרטה את משחק הכדורגל הראשון המקצועי שלה בהיסטוריה של המועדון, וב-1892 התפרק מועדון הקריקט ובכך הפך ענף הכדורגל שבמועדון לקבוצת כדורגל מקצועית.
ב-1899, החליטה הנהלת ספרטה רוטרדם לשנות את צבעיה של מדי הקבוצה לחולצת פסים לבנה-אדומים ומכנסיים שחורים, בעקבות התרשמותו של בעל הקבוצה ממדיה של סנדרלנד. ב-14 באוקטובר 1916, שחקה ספרטה רוטרדם את משחקה הביתי הראשון ב"אצטדיון הטירה" השוכן במערב העיר רוטרדם. ב-1999 שופץ האצטדיון וכיום הוא עדיין מארח את משחקיה הביתיים של הקבוצה.
בעקבות זכייתה של הקבוצה באליפות האחרונה בשנת 1959, הקבוצה שיחקה בגביע אירופה לאלופות בעונת 1959/1960 והגיעה לשלב רבע גמר. עד עונת 2002/2003, שחקה ספרטה רוטרדם בליגת העל ההולנדית, אך בעקבות הפסדים רבים, ירדה הקבוצה לליגת המשנה. ספרטה רוטרדם חזרה לליגת העל ההולנדית בעונת 2005/2006, אך ירדה שנית לליגת המשנה לאחר סיומה של עונת 2009/2010. היא עלתה שוב בסוף עונת 2015/2016, וירדה בתום עונת 2017/2018 לאחר הפסד במשחקי הפלייאוף על הירידה. בתום עונת 2018/2019 חזרה לליגה העל לאחר ניצחון במשחקי הפלייאוף על העלייה.
לספרטה רוטרדם 6 אליפויות ליגת העל ההולנדית, ו-3 זכיות בגביע ההולנדי.
סגל הקבוצה

נכון ל-13 בספטמבר 2024
תארים

אליפות הולנד בכדורגל (6):
הגביע ההולנדי (3):
הערות שוליים

↑  A-selectie | Sparta Rotterdam, www.sparta-rotterdam.nl
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 295842213   WorldCat (עם VIAF): 295842213
פאסוש די פריירה (כדורגל)

מועדון כדורגל פאסוש די פריירה (בפורטוגזית: Futebol Clube Paços de Ferreira) הוא מועדון כדורגל מהעיר פאסוש די פריירה שנמצא במחוז פורטו בפורטוגל.