stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זריזין מקדימין למצוות
דחיית מעלת הזריזין

בפוסקים דנו במעלת ה'זריזים' לעומת מעלות אחרות כאשר אי אפשר לקיים שניהם איזה מהם עדיף:
'זריזין'  מול 'מצווה מן המובחר' (הידור מצווה) - לדעת ה'תרומת הדשן' מעלת הידור עדיפה. אך לדעת הגר"א מעלת זריזין עדיפה.
מעלת 'זריזין' מול מצווה בו יותר מבשלוחו - בערוך לנר נכתב שקיום מצווה על ידי האדם עצמו שלא בהידור עדיפה על קיומה בידי אחד בהידור. [דרושה הבהרה]. שאלת 'זריזין' מול מצווה בו יותר מבשלוחו נדונה באחרונים (עי' פמ"ג או"ח ריש סי' תרכה א"א).
בשדי חמד נידונות שאלות נוספות כגון מעלת 'זריזין' מול מעלת 'ברוב עם', וכן זריזין מול תדיר ושאינו תדיר.
כללים דומים

בתלמוד הוזכרו כללים דומים לכלל זה של 'זריזים מקדימין', ובפוסקים ביארו מה התחדש בכל אחד מכללים אלו:
כללים דומים > שיהוי מצווה לא משהינן

בפוסקים כתבו, שגדר הדין של 'שיהוי מצווה לא משהינן' אינו משום חביבות כמעלת 'זריזין', אלא משום חשש שלא יוכל לקיים את המצווה לאחר מכן, כגון לעניין חליצה, שאין מחכים לאח הגדול עד שיבוא או לקטן עד שיגדיל, משום שאפשר שיקרה משהו שיגרום לביטול המצווה.
כללים דומים > חביבה מצווה בשעתה

באחרונים ביארו ש'חביבה מצווה בשעתה', הוא שכאשר ישנו זמן עיקרי למצווה וזמן נוסף שאפשר לקיים המצווה (כעין תשלומין) יש לקיים לכתחילה המצווה בעיקר זמנה דווקא, וקיומה בזמן זה דוחה איסורים אחרים.
כללים דומים > אין מעבירין על המצוות

'אין מעבירין על המצוות', הוא במקרה וכבר הזדמנה לידו של האדם המצווה, אין לו להניחה מידו על מנת לקיים מצווה אחרת, ועיקר דין זה הוא משום 'ביזוי המצווה' הראשונה.
הערות שוליים

↑  ספרא ריש פרשת תזריע, מובא בתלמוד בבלי, מסכת יומא, דף כ"ח, עמוד ב'
↑  ספר בראשית, פרק כ"ב, פסוק ג'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ד', עמוד א'.
↑  עיין ספר שדי חמד מערכת יום הכיפורים  בשם אחרונים.
↑  טורי אבן ראש השנה ד עמוד ב ד"ה 'ורבנן וההוא לעשה'. וכן הרב שלמה מווילנא, בנין שלמה ח"ב או"ח י"ג.
↑  כך דקדקו מדברי המאירי ביומא כח ב.
↑  סימן לה, לעניין קידוש לבנה שעדיף להמתין לברך במוצאי שבת בהידור.
↑  הובא בביאור הלכה סימן תכו ב.
↑  יבמות עא ב.
↑  ספר שדי חמד חלק ב מערכת ז כלל א, ועוד אחרונים.
↑  באחרונים כתבו טעמים שונים, מדוע לא נאמר בזה דין 'זריזין', עיין ספר מנחת אשר בראשית סימן כב ג.
↑  עיין תלמוד בבלי, מסכת מנחות, דף ע"ב, עמוד א' וכן תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ס"ח, עמוד ב'.
Strange Days

Strange Days (בעברית: ימים מוזרים) הוא אלבום האולפן השני של להקת הרוק האמריקאית הדלתות, שיצא לאור ב-25 בספטמבר 1967 על ידי אלקטרה רקורדס, שמונה חודשים לאחר אלבום הבכורה שלהם. לאחר יציאתו המוצלח של האחרון, הלהקה החלה להתנסות בחומרים חדשים וישנים בתחילת 1967 עבור אלבומם השני. עם יציאתו, Strange Days הגיע למקום השלישי בבילבורד 200 האמריקאי, ובסופו של דבר קיבל תעודת פלטינה מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA). הוא מכיל שני להיטים שהגיעו לטופ 30, "People Are Strange" ו-"Love Me Two Times".
למרות כישלונו של האלבום להשתוות להצלחה של קודמו, הוא היה "ללא ספק האלבום שהלהקה עצמה העריכה ביותר מבחינה מוזיקלית ויצירתית", לדברי הסופר דייוויד מוסקוביץ'. עיתונאי המוזיקה סטיבן דייוויס מחשיב את Strange Days לאלבום הטוב ביותר של הדלתות ו"אחד הממצאים הגדולים של תנועת הרוק".
השיר החותם את האלבום, "When the Music's Over", מקביל לשיר "The End", המסיים את האלבום הקודם, באורכו יוצא הדופן ובמילותיו המיסטיות.
מגזין המוזיקה "רולינג סטון" מיקם את האלבום במקום ה-407 ברשימת "500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים".
רשימת השירים

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי הדלתות (ג'ים מוריסון, ריי מנזרק, רובי קריגר וג'ון דנסמור).
| צד א'> מס' | צד א'> שם | צד א'> משך | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Strange Days  | 3:05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | You're Lost Little Girl  | 3:01 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Love Me Two Times  | 3:23 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Unhappy Girl  | 2:00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Horse Latitudes  | 1:30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Moonlight Drive  | 3:00 |  |  |  |  |  |  |  |
| צד ב'> מס' | צד ב'> שם | צד ב'> משך | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | People Are Strange  | 2:10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | My Eyes Have Seen You  | 2:22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | I Can't See Your Face in My Mind  | 3:18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | When the Music's Over  | 11:00 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 34:49 |  |  |  |  |  |  |  |
משתתפים

הערות האלבום משנת 1967 ותקליטור של Rhino Records משנת 2007 במהדורת יום השנה ה-40 עם מאמרים נלווים מאת ברוס בוטניק ובארני הוסקינס עשויים להיות שונים ממקורות אחרים.
הדלתות
ג'ים מוריסון - שירה, סינתיסייזר מוג בשיר "Strange Days"
ריי מנזרק - קלידים, מרימבה, צ'מבלו בשיר "Love Me Two Times"
רובי קריגר - גיטרה
ג'ון דנסמור - תופים
מוזיקאים נוספים
דאג לובאן - גיטרה בס (למעט בשירים "Unhappy Girl", "Horse Latitudes" ו-"When the Music's Over")
פול ביבר - תכנות סינתיסייזר מוג ב-"Strange Days"
טכני
פול רוטשילד - הפקה
ברוס בוטניק - הנדסה
ג'ואל ברודסקי - צילום עטיפה
ויליאם ס. הארווי - קונספט עטיפה וכיוון אמנותי
הערות שוליים

↑  Moskowitz, David V., The 100 Greatest Bands of All Time: A Guide to the Legends Who Rocked the World, 2015, עמ' 222, ISBN 978-1440803390
↑  Botnick, Bruce; Hoskyns, Barney (2007). Strange Days (40th Anniversary edition CD booklet). The Doors. Rhino Records.
↑  Strange Days (Album notes). The Doors. New York City: Elektra Records. 1967. Back cover. EKS-74014.
1 2  Pinch, Trevor; Trocco, Frank, Analog Days: The Invention and Impact of the Moog Synthesizer, Cambridge, MA : Harvard University Press, 2002, עמ' 120–122, ISBN 978-0-674-01617-0
↑  Manzarek, Ray, Light My Fire: My Life With the Doors, 1998, עמ' 258, ISBN 978-0-399-14399-1
↑  Gerstenmeyer, Heinz, The Doors – Sounds for Your Soul – Die Musik Der Doors, 2001, עמ' 49, ISBN 978-3-8311-2057-4
| הדלתות |
| --- | --- | --- |
ג'ים מוריסון • ריי מנזרק • רובי קריגר • ג'ון דנסמור
| אלבומי אולפן | The Doors‏ (1967) • Strange Days‏ (1967) • Waiting For The Sun‏ (1968) • The Soft Parade‏ (1969) • Morrison Hotel‏ (1970) • L.A. Woman‏ (1971) • Other Voices‏ (1971) • Full Circle‏ (1972) • An American Prayer‏ (1978) |  |
| אלבומי הופעה | Absolutely Live‏ (1970) • Alive, She Cried‏ (1983) • Live at the Hollywood Bowl‏ (1987) • In Concert‏ (1991) |  |
| אלבומי אוסף | 13‏ (1970) • Weird Scenes Inside the Gold Mine‏ (1972) • The Best of the Doors‏ (1973) • Greatest Hits‏ (1980) • The Doors Classics‏ (1985) • The Best of The Doors‏ (1985) • Essential Rarities‏ (1999) • [The Best of The Doors‏ (2000) • The Very Best of The Doors‏ (2001) • Legacy: The Absolute Best‏ (2003) • The Very Best of The Doors‏ (2007) • The Future Starts Here: The Essential Doors Hits‏ (2008) • The Platinum Collection‏ (2008) • The Singles‏ (2017) |  |
| אלבומי פסקול | The Doors‏ (1991) • When You're Strange: Music from the Motion Picture‏ (2010) |  |
| סינגלים | "Break on Through (To The Other Side)" / "End of the Night"‏ • "Light My Fire" / "The Crystal Ship"‏ • "People Are Strange"‏ • "Love Me Two Times" / "Moonlight Drive"‏ • "The Unknown Soldier" / "Waiting For The Sun"‏ • "Hello, I Love You" / "Love Street"‏ • "Touch Me"‏ • "Wishful Sinful"‏ • "Tell All the People"‏ • "Runnin' Blue"‏ • "You Make Me Real" / "Roadhouse Blues"‏ • "Love Her Madly" / "Riders on the Storm"‏ • "The Mosquito" / "Treetrunk"‏ • "Gloria" / "Moonlight Drive"‏ |  |
| ערכים נוספים | ערכים נוספים |  |
|  | הדלתות • פמלה קורסון • פול רוטשילד |  |
דיסקוגרפיה של הדלתות • שירי הדלתות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 9b1acd78-3d19-37bb-8ca0-5816d44da439
פיגוע הירי בחווארה (אוגוסט 2023)

| חלק מהסכסוך הישראלי-פלסטיני, פיגועי טרור נגד ישראלים בישראל ובשטחים ב-2023 |
| --- | --- |
חווארה
חווארה
 תאריך:  19 באוגוסט 2023
 תאריך עברי:  ב' באלול ה'תשפ"ג
 מקום:  חווארה, נפת שכם
 מטרה:  יהודים
 סוג:  פיגוע ירי
 הרוגים:  2 אזרחים
 מבצע:  חמאס חמאס
 מניע:  טרור פלסטיני
  (למפת צפון השומרון מוגדלת) חווארה(למפת צפון השומרון רגילה) חווארה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חווארה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חווארה
פיגוע הירי בחווארה היה פיגוע ירי שבוצע ב-19 באוגוסט 2023, ב' באלול תשפ"ג, על ידי מחבל פלסטיני מדרום לעיירה חווארה שמדרום לשכם. בפיגוע נרצחו שני ישראלים, אב ובנו, תושבי אשדוד.
הפיגוע

שני ישראלים תושבי אשדוד, שי סיילאס ניגרקר בן ה-60 ובנו אביעד (ניגרקר) ניר בן ה-29, הגיעו לעיירה חווארה בשבת, 19 באוגוסט 2023, לשם טיפול במכוניתם. בתום הטיפול, שנמשך שעות אחדות, שהו השניים במכון לשטיפת מכוניות בכביש 60, מדרום לחווארה. סמוך לשעה 15:04, מחבל פלסטיני הגיע רגלית למקום, ירה בהם מטווח אפס ונמלט רגלית.
לאחר הפיגוע הגיע צוות הסהר האדום הפלסטיני להעניק טיפול ראשוני לנפגעי הפיגוע שנפצעו באורח אנוש. צוות מד"א שהגיע למקום קבע את מותם של שני הפצועים.
מאות חיילים ערכו סריקות לאיתור המחבל.
לאחר הפיגוע

ב-26 באוגוסט, כשבוע לאחר הפיגוע, ארגון הטרור חמאס לקח אחריות על הרצח.
ב-16 בנובמבר, בזמן מלחמת חרבות ברזל כוחות הנדסה של צה"ל מיפו את ביתו של המחבל עבדאללה מסעד המשויך לארגון הטרור חמאס אשר היה שותף לביצוע הפיגוע.
ב-26 בנובמבר, נעצר המחבל אסאמה בני פידל במחנה הפליטים ג'נין.
ראו גם

גל הטרור בישראל (2023)
פיגוע הירי בחווארה (פברואר 2023)
הערות שוליים

↑  לירן תמרי, יואב זיתון, מתן צורי, עינב חלבי, איתמר אייכנר, המחבל זיהה יהודים - וירה מטווח אפס: אב ובנו נרצחו במכון לשטיפת רכב בחווארה, באתר ynet, 19 באוגוסט 2023
↑  אלחנן מזוז, לאחר 3 חודשים: נעצר המחבל שרצח את שי ואביעד ניגרקר בחווארה, באתר עכשיו 14, 26 בנובמבר 2023
| פיגועי טרור נגד ישראלים בשנות ה-20 של המאה ה-21 |
| --- | --- | --- |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בישראל ובשטחים | < • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 |  |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בחו"ל | פיגוע הירי באלכסנדריה (8 באוקטובר 2023) |  |
 1948–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020–2029
ליגת העל הצ'יליאנית

| --- | --- |

 שם מלא:  ליגת העל הצ'יליאנית
 תחום:  כדורגל
 ארגון:  התאחדות הכדורגל הצ'יליאנית 
 מדינות:  צ'ילה צ'ילה
 קונפדרציה:  CONMEBOL
 קבוצות:  16
 תקופת הפעילות:  1933–הווה (כ־91 שנים)
 אלופה נוכחית:  אוניברסידד קאתוליקה 2021
 מירב הזכיות:  קולו קולו (32)
 מפעל מקביל:  גביע צ'ילה
 מפעל נמוך:  ליגת המשנה הצ'יליאנית
 http://www.anfp.cl/
 
הפרימיירה דיביסיון דה צ'ילה (בספרדית: Primera División de Chile) היא ליגת הכדורגל הבכירה של צ'ילה. הליגה מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל הצ'יליאנית ומשוחקת בשנים האחרונות בשיטת אפרטורה וקלאוסורה. הליגה נשלטה לאורך השנים בעיקר על ידי שלוש הקבוצות הגדולות של העיר סנטיאגו, קולו-קולו, אוניברסידד קאתוליקה ואוניברסידד דה צ'ילה. עם הקמתה של הליגה היא שוחקה בשיטה עונתית, על אף שהפורמט שונה מספר רב של פעמים עד שלבסוף נבחר הפורמט של הליגה המקסיקנית, פורמט הפועל משנת 2002 ועד ימינו.
רשימת הקבוצות המשחקות בליגה בעונת 2022

| שם הקבוצה | עיר |
| --- | --- |
אאודקס איטליאנו (אנ'): סנטיאגו
אברטון ויניה דל מאר (אנ'): ויניה דל מאר
או'היגינס (אנ'): רנקגואה
אוניברסידד דה צ'ילה: סנטיאגו
אוניברסידד קאתוליקה: סנטיאגו
אוניון אספניולה (אנ'): סנטיאגו
אוניון לה קאלרה (אנ'): לה קאלרה
דפורטיבו ניובלניז (אנ'): ניובלה
דפורטס לה סרנה (אנ'): לה סרנה
דפורטס אנטופגסטה (אנ'): אנטופגסטה
ואצ'יפאטו (אנ'): טאלקאהואנו
פלסטינו: סנטיאגו
קוברסל (אנ'): אל סלבדור
קולו קולו: סנטיאגו
קוקימבו אונידו (אנ'): קוקימבו
קוריקו אונידו (אנ'): קוריקו
תארים לפי קבוצה

| קבוצה | מספר תארים | סגנויות | שנות זכייה בתואר |
| --- | --- | --- | --- |
| קולו-קולו | 32 | 22 | 1937, 1939, 1941, 1944, 1953, 1956, 1960, 1963, 1970, 1972, 1979, 1981, 1983, 1986, 1989, 1990, 1991, 1993, 1996, 1997ק,  1998, 2002ק, 2006ק, 2006א, 2007א, 2007ק, 2008ק, 2009ק, 2013/2014ק, 2015/2016א, 2016/2017ק |
| אוניברסידד דה צ'ילה | 18 | 8 | 1940, 1959, 1962, 1964, 1965, 1967, 1969, 1994, 1995, 1999, 2000, 2004א, 2009א, 2011א, 2011ק, 2012א, 2014/2015א, 2016/2017ק |
| אוניברסידד קאתוליקה | 16 | 21 | 1949, 1954, 1961, 1966, 1984, 1987, 1997א, 2002א, 2005ק, 2010, 2016ק, 2016א, 2018, 2019 |
| קוברלואה | 8 | 8 | 1980, 1982, 1985, 1988, 1992, 2003א, 2003ק, 2004ק, |
| אוניון אספניולה | 7 | 10 | 1943, 1951, 1973, 1975, 1977, 2005א, 2013 |
| אאודקס איטליאנו | 4 | 8 | 1936, 1946, 1948, 1957 |
| מאגאלנס | 4 | 4 | 1933, 1934, 1935, 1938 |
| אברטון | 4 | 2 | 1950, 1952, 1976, 2008א |
| סנטיאגו וונדררס | 3 | 4 | 1958, 1968, 2001 |
| פלסטינו | 2 | 4 | 1955, 1978 |
| ואצ'יפאטו | 2 | — | 1974, 2012ק |
| סנטיאגו מורנינג | 1 | 2 | 1942 |
| קוברסל | 1 | 2 | 2014/2015ק |
| או'היגינס | 1 | 1 | 2013/2014א |
| גרין קרוס | 1 | — | 1945 |
| אוניון סן פליפה | 1 | — | 1971 |
ג'ון דנסמור

| --- | --- |

דנסמור ב-1971
 לידה:  1 בדצמבר 1944 (בן 79) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 שם לידה:  ג'ון פול דנסמור
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1964
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מדינת קליפורניה 
 עיסוק:  מוזיקאי, כותב שירים, סופר, שחקן
 סוגה:  רוק, פסיכדליה, פיוז'ן ג'אז
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  תופים
 חברת תקליטים:  אלקטרה רקורדס 
 בן או בת זוג:  Leslie Neale (נובמבר 1990–?) 
 www.johndensmore.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ון פול דנסמור (באנגלית: John Paul Densmore; נולד ב-1 בדצמבר 1944) הוא מוזיקאי אמריקאי. הוא ידוע בעיקר כמתופף של להקת הרוק הדלתות וכחבר בהיכל התהילה של הרוק אנד רול. הוא הופיע בכל הקלטה של הלהקה, עם תיפוף בהשראת ג'אז ומוזיקת עולם לא פחות מהרוק אנד רול. אותות הכבוד הרבים שהוא חולק עם חברי להקת הדלתות האחרים כוללים פרס גראמי למפעל חיים וכוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
דנסמור ידוע גם בזכות הווטו שלו על ניסיונותיהם של שני חברי הדלתות האחרים, בעקבות מותו של הסולן ג'ים מוריסון ב-1971, לקבל הצעות להעניק רישיון לרכישת הזכויות לשירים שונים של הדלתות למטרות מסחריות, כמו גם התנגדותו לשימוש בהם במאה ה-21 בשם ובלוגו של הדלתות. מאבקיו המשפטיים הממושכים של דנסמור כדי להשיג ציות לווטו שלו, שהתבססו על חוזה משנות ה-60 שדרש תמימות דעים בין חברי הלהקה להשתמש בשם הלהקה או במוזיקה שלה, הסתיימו בניצחון מוחלט.
דנסמור עבד גם באמנויות הבמה כרקדן וכשחקן וכתב בהצלחה כמחזאי וכמחברם של שני ספרים בנושא הדלתות וספר שלישי, "The Seekers", על מבחר אנשים בולטים איתם עבד ופגש.
ראשית חייו

דנסמור נולד בלוס אנג'לס ב-1 בדצמבר 1944 למשפחה קתולית, בנם של מרגרט מרי (לבית וולש) וריי בלייסדל דנסמור. הוא גדל וניגן בפסנתר ומאוחר יותר החל לתופף בתופים ובכלי הקשה בתזמורת הצועדת בבית ספרו. הוא גם ניגן טימפני בתזמורת. דנסמור למד בסנטה מוניקה סיטי קולג' ובאוניברסיטת קליפורניה סטייט, נורת'רידג'; בתקופה האחרונה למד מוזיקה אתנית אצל צ'לן הג'אז פרד כץ.
השפעות התיפוף של דנסמור כללו את דמויות הג'אז אלווין ג'ונס (המתופף של ג'ון קולטריין), אותו כינה האליל שלו, וארט בלייקי.
הדלתות

באמצע שנות ה-60 הצטרף דנסמור לגיטריסט רובי קריגר בלהקה שנקראה "הריינג'רס הפסיכדליים"; זמן קצר לאחר מכן החל בחזרות עם הקלידן ריי מנזרק, שני אחיו של מנזרק וג'ים מוריסון בלהקת ריק והרייבנס. עם עזיבתם של האחים את הלהקה, המליץ דנסמור לקריגר להצטרף אליהם, וכך הקים את הדלתות ב-1965.
הרביעייה, לאחר שנתיים של עבודה, הפכו לכוכבים בשנת 1967, והוציאו שישה אלבומי אולפן וכמה אלבומי הופעה, שבסופו של דבר מכרו מעל 100 מיליון עותקים.
על פי האוטוביוגרפיה של דנסמור, הוא עזב את הלהקה פעם אחת בתגובה להתנהגותו ההרסנית יותר ויותר של מוריסון, אם כי דנסמור חזר למחרת. דנסמור הציע שוב ושוב שהלהקה תפסיק את סיבוב ההופעות, אך קריגר ומנזרק התנגדו לרעיון זה. לאחר ההופעה ההרסנית של הדלתות עם מוריסון בניו אורלינס ב-12 בדצמבר 1970, הסכימה הלהקה להפסיק להופיע, וההופעה הייתה ההופעה הפומבית האחרונה של הדלתות כרביעייה.
עם מותו של מוריסון בשנת 1971, הקליטה השלישייה ששרדה שני אלבומים נוספים של שירים ורקע אינסטרומנטלי לשירתו המוקלטת של מוריסון. דנסמור נשאר חבר עד פירוק הלהקה בשנת 1973.
חיים אישיים

דנסמור נישא ארבע פעמים. הוא נישא לאשתו הראשונה ג'וליה ברוז בשנת 1970 עם רובי ולין קריגר כשושבינים. הם נפרדו בשנת 1972. כמה שנים לאחר גירושיהם נשא לאישה את דבי פייף, אך הם התגרשו כעבור כמה שנים. לאחר מכן נישא לשחקנית לזלי ניל בשנת 1990 ונולד להם בן אחד. לאחר מכן הם נפרדו בשנת 2006 עקב חילוקי דעות בלתי ניתנים לגישור והתגרשו. מאז 2012 הוא נמצא במערכת יחסים עם אילדיקו פון סומוגי, לה נישא בשנת 2020.
שלומי מלכה

שלומי מלכה (נולד ב-27 בנובמבר 1959) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה

מלכה התחיל לשחק כדורגל בקבוצת הכדורגל המקומית של חצור הגלילית, הפועל חצור. כאשר היה בן 17 נסע במהלך חופשת החנוכה לירושלים לבקר את דודו ויקטור לוי כדורגלן בית"ר ירושלים שלקח אותו למתחם האימונים של המועדון. בהמלצתו של לוי, החליט דוד שווייצר לצרף אותו לאימון הקבוצה, ולאחר שהרשים אותו בכישרונו, חתם במועדון, תחילה שיחק בנוער ולאחר מכן עלה לבוגרים. בעונת 1980/1981 הבקיע 10 שערים, וסייע לבית"ר לעלות לליגה הלאומית אז הליגה הראשונה. היה שותף לתואר גביע המדינה השני של הקבוצה בעונת 1978/1979. במהלך עונת 1983/1984 הושאל למכבי רמת עמידר.
לאחר שעזב את רמת עמידר, שוחרר מבית"ר כתוצאה מפיצוץ במשא ומתן וחתם בהפועל ירושלים. מלכה שיחק בקבוצה עד עונת 1990/1991 אחריה פרש מכדורגל.
תארים

גביע המדינה: 1978/1979
An American Prayer

An American Prayer (תפילה אמריקנית) הוא אלבום האולפן התשיעי והאחרון על ידי להקת הדלתות שיצא בשנת 1978. לאחר מותו של ג'ים מוריסון ב-1971, חברי הלהקה הנותרים ג'ון דנסמור, ריי מנזרק ורובי קריגר, אספו הקלטות של מוריסון מקליט את הפואמות שלו. יחד עם הפואמות, הלהקה הקליטה את המוזיקה לשירים וכך נוצר האלבום. לאחר אלבום זה, מוריסון נודע כיום לא רק כזמר ומוזיקאי אלא גם משורר. השיר האחרון באלבום כולל עיבוד ליצירה של תומאזו אלבינוני, אדאג'יו ב-G מינור. האלבום יצא מחדש בגרסת רימסטר ב-1995 עם רצועות בונוס.
רשימת השירים

השירה, מילים והסיפורים נכתבו על ידי ג'ים מוריסון. המוזיקה נכתבה על ידי ריי מנזרק, רובי קריגר וג'ון דנסמור חוץ מאיפה שמצוין.
Awake - 0:36
Ghost Song - 4:13
Dawn's Highway / Newborn Awakening - 3:48
To Come of Age - 1:02
Black Polished Chrome / Latino Chrome - 3:22
Angels and Sailors / Stoned Immaculate - 4:20
The Movie - 1:36
Curses, Invocations - 1:58
American Night - 0:29
Roadhouse Blues (הוקלט בהופעה) - 6:59
Lament - 2:19
The Hitchhiker - 2:16
An American Prayer - 6:53
כולל את החלקים
The End
Albinoni: Adagio (רמו ג'אזוטו, תומאזו אלבינוני)
רשימת השירים > גרסת הרימסטר של 1995

Awake
"Awake" – 0:36
"Ghost Song" (גרסה ערוכה) – 2:50
"Dawn's Highway" – 1:21
"Newborn Awakening" – 2:26
To Come of Age
"To Come of Age" – 1:01
"Black Polished Chrome" – 1:07
"Latino Chrome" – 2:14
"Angels and Sailors" – 2:46
"Stoned Immaculate" – 1:33
The Poet's Dream
"The Movie" – 1:35
"Curses, Invocations" – 1:57
World on Fire
"American Night" – 0:28
"Roadhouse Blues" – 5:53
"The World on Fire" – 1:06
"Lament" – 2:18
"The Hitchhiker" – 2:15
An American Prayer
"An American Prayer" – 3:04
"Hour for Magic" – 1:17
"Freedom Exists" – 0:20
"A Feast of Friends" – 2:10 (ידוע גם כ-"The Severed Garden")
רצועות בונוס
"Babylon Fading" – 1:40
"Bird of Prey" - 1:03
"The Ghost Song" (גרסה מקורית עם רצועה נסתרת בתזמון של 4:41) – 5:16
חוזרים לפספוסים

| --- | --- |

סמליל התוכנית
 סוגה:  אירוח, קומדיה
 בימוי:  סיון מגזניק
 מנחים:  יגאל שילון
 משתתפים:  ראו בהמשך
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  20
 תוכנית מקור:  פספוסים
 הפקה
 מפיק:  מפיק ראשי: גיא וסרמן מפיקת פוסט: מיכל שילון
 חברת הפקה:  אולפני הרצליה שילון T.V
 עורכים:  עורך ראשי: יגאל שילון עורך וידאו ראשי: אייל שילון עורכת וידאו: מיכל שילון עורכת נוספת: רותם גבאי
 אתר צילומים:  אולפני הרצליה
 צלמים:  הרצל פור רן ספיר אילן ברדה
 אורך פרק:  35–40 דקות
 שידור
 רשת שידור:  רשת 13
 פורמט (תמונה):  16:9, HDTV
 תקופת שידור מקורית:  17 במרץ 2022 – 2 בספטמבר 2022
 קישורים חיצוניים
 האתר הרשמי
חוזרים לפספוסים הייתה תוכנית אירוח קומית ישראלית בהנחיית יגאל שילון, שבמסגרתה התארחו נמתחי התוכנית "פספוסים" וצפו במתיחות העבר בהן נמתחו. התוכנית שודרה החל מ-17 במרץ עד ה-2 בספטמבר 2022 ברשת 13 וכללה 20 פרקים.
רקע

בפברואר 2022 פורסם שתעלה תוכנית בהנחיית יגאל שילון שתעסוק במתיחות ששודרו בתוכנית "פספוסים".
ב-17 במרץ עלתה התוכנית לאוויר, והיא שודרה פעם בשבוע לאחר הסדרה "שנות ה-90" במשך 4 תוכניות. התוכנית עברה לימי שישי החל מ-13 במאי.
ב-4 במאי שודר ספיישל יום העצמאות של התוכנית.
סקירת התוכנית

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה> הפרק הראשון | שודרה לראשונה> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 20 | 20 | 17 במרץ 2022 | 2 בספטמבר 2022 |
סקירת התוכנית > פרקים

| מספר פרק | אורחים | תאריך שידור מקוריישראל | נתוני צפייה> אחוזי צפייה | נתוני צפייה> מס' צופים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אלי יצפאן | 17 במרץ 2022 | 8.7% | 233,000 |  |
| 2 | צדי צרפתי, מיכל צפיר ומשה דץ | 24 במרץ 2022 | 6.6% | 178,000 |  |
| 3 | יובל שם טוב, אסף קמר וניקי גולדשטיין | 19 באפריל 2022 | 7.6% | 196,000 |  |
| 4 | יורם ארבל | 30 באפריל 2022 | 7.6% | 172,000 |  |
| 5 | רון חולדאי, דן שפירא, שייע פייגנבוים ומרדכי שפיגלר | 4 במאי 2022 | 4.6% | 127,000 |  |
| 6 | שלישיית מה קשור | 13 במאי 2022 | 5.5% | 171,000 |  |
| 7 | דידי הררי ושלומי שבת | 20 במאי 2022 | 4.9% | 132,000 |  |
| 8 | עפר שלח, שימי ריגר וצופית גרנט | 27 במאי 2022 | 4.4% | 154,000 |  |
| 9 | רבקה מיכאלי, עינת שרוף ונדב אבקסיס | 10 ביוני 2022 | 3.6% | 92,000 |  |
| 10 | שלום אסייג, מרים זוהר וליא קניג | 17 ביוני 2022 | 4.2% | 117,000 |  |
| 11 | טוביה צפיר וישראל גוטסדינר | 24 ביוני 2022 | 4.2% | 100,000 |  |
| 12 | רולנדה וג'וליאן שגרן | 1 ביולי 2022 | 2.7% | 82,000 |  |
| 13 | יהורם גאון ועופר ברק | 8 ביולי 2022 | 4.8% | 132,000 |  |
| 14 | דני רופ | 15 ביולי 2022 | 4.1% | 131,000 |  |
| 15 | שרהל'ה שרון, יזהר כהן ואסף קמר | 22 ביולי 2022 | 3.4% | 93,000 |  |
| 16 | מירב ברוש צינמון, עידית נחומי ואביגדור ליברמן | 29 ביולי 2022 | 4.5% | 131,000 |  |
| 17 | חנה לסלאו ומיקי קם | 12 באוגוסט 2022 | 3.4% | 109,000 |  |
| 18 | רפי קרסו ושירה גרא | 19 באוגוסט 2022 |  |  |  |
| 19 | אילנה אביטל, ג'ודי שלום ניר מוזס ועפרה ויינגרטן | 26 באוגוסט 2022 |  |  |  |
| 20 | אלי יצפאן | 2 בספטמבר 2022 |  |  |  |
↑  המדרוג נכתב על פי נתוני צפייה ראשוניים, כולל צפייה נדחית עד 2:00 בלילה
↑  במגזר היהודי
↑  באוכלוסייה הכללית
פרסים ומועמדויות

| שנה | טקס | קטגוריה | מועמדות | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2023 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2022 | תוכנית בידור ושעשועונים | חוזרים לפספוסים | מועמדות |
| 2023 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2022 | תסריט בתוכנית בידור, סאטירה ומערכונים | יגאל שילון | מועמדות |
הערות שוליים

↑  ערן סויסה, יגאל שילון בדרך חזרה לטלוויזיה, באתר ישראל היום, ‏15 בפברואר 2022
↑  נתוני הרייטינג של 17 במרץ 2022, באתר עמוד הטלגרם של רן בוקר
↑  רייטינג: שלום אסייג צמצם פערים ומה עשתה אילנה דיין?, באתר אייס, 25 במרץ 2022
↑  רייטינג: שנות ה-90 הצליחה להפתיע את הכרישים?, באתר אייס, 20 באפריל 2022
↑  רייטינג: רשת 13 הפתיעה, האם הכרישים הצליחה להתמודד?, באתר אייס, 1 במאי 2022
↑  רייטינג: הילה קורח או אלמז מנגיסטו? זה הערוץ שבחרתם, באתר אייס, 5 במאי 2022
↑  נתוני הרייטינג של 10 ביוני 2022, באתר עמוד הטלגרם של רן בוקר
↑  נתוני הרייטינג של 24 ביוני 2022, באתר עמוד הטלגרם של רן בוקר
נימר א-נימר

| --- | --- |

 לידה:  21 ביוני 1959 Al-Awamiyah, ערב הסעודית 
 הוצאה להורג:  2 בינואר 2016 (בגיל 56) ערב הסעודית 
 מדינה:  ערב הסעודית 
 השקפה דתית:  אסלאם, אסלאם שיעי 
 www.sknemer.com
 
נימר באקר א-נימר (בערבית: نمر باقر النمر, בתעתיק מדויק: נמר באקר אלנמר; 1959 – 2 בינואר 2016), מכונה גם השייח' נימר, היה שייח' מוסלמי שיעי ממוצא ערבי, שחי במחוז א-שרקייה ("המזרחי") בערב הסעודית.
מלבד היותו סמכות דתית, היה א-נימר המנהיג הפופולרי ביותר של המיעוט השיעי במדינה הסונית, במיוחד בקרב צעירים. הוא נודע בהתנגדותו למשטר הסעודי ובהתבטאויותיו החריפות כלפיו. הוא קרא בעבר להפלת בית סעוד, וככל הנראה הורה לתומכיו לחגוג את מות יורש העצר, נאיף, ביוני 2012. בנוסף קרא לעצמאות מחוז א-שרקייה, בעל הרוב השיעי, ובאחת מדרשותיו אף הביע נאמנות לאיראן.
פעילות פוליטית

א-נימר ביקר תכופות את השלטון הסעודי על יחסו המדכא והמפלה כלפי המיעוט השיעי, וקרא לעריכת בחירות חופשיות בממלכה. בשנת 2006 נעצר בידי הרשויות ולטענתו אף הוכה. בשנת 2009, לאחר שהביע ביקורת נוספת על השלטון, טען שאם לא יכבדו את זכויות השיעים, על מחוז א-שרקייה, בו שוכן המיעוט השיעי, לפרוש מהמדינה. שלטונות סעודיה הגיבו במעצרו יחד עם עוד 35 אנשים נוספים.
ב-2011, עם פרוץ האביב הערבי, הגביר א-נימר את פעילותו. הוא קידם את מהומות השיעים בסעודיה, בעיקר במחאה על ההתערבות הסעודית בבחריין, שסייעה לשלטון המקומי להתמודד עם מרד של הרוב השיעי. הוא דרש הקמת שלטון שיעי בבחריין ואת התנתקות מחוז א-שרקייה מסעודיה, שיהפוך לחלק ממדינת בחריין החדשה. במהלך גל המחאות 2011–2012, קרא א-נימר למפגינים למחות בדרכים לא אלימות, והזהיר מפני קריסת המשטר אם הדיכוי יימשך. ב-8 ביולי 2012, במהלך מרדף משטרתי, נורה ברגלו ונעצר.