stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנה (עיר)

אנה (באיטלקית: Enna, בסיציליאנית: Castruianni או Castrugiuvanni או Castrijanni או Castrujanni או Castriianni) היא עיר באיטליה, בירת מחוז אנה שבסיציליה. בעיר 28,476 תושבים.
היסטוריה

העיר נוסדה בשנת 664 לפני הספירה על ידי הפיניקים. הפיניקים קראו לה "אנה" (איטלקית: Enna), מקור שמה במילה פיניקית שמשמעה "חינה". בשנת 859 נכבשה העיר על ידי המוסלמים, ששינו את שמה ל-"קסר ינה" (איטלקית: Kasr Janna). בשנת 1086 נכבשה העיר על ידי הנורמנים, הם קראו לה "קסטרוג'ובאני" (באיטלקית: Castrogiovanni), משמעות השם היא "ארמון ג'ובאני". בשנת 1927, החזיר בניטו מוסוליני לעיר את שמה המקורי.
הערות שוליים

↑  Dr Alexander Metcalfe, Alex Metcalfe, Muslims and Christians in Norman Sicily, Taylor & Francis, 2014, pages 11-12
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557697605171  GND: 4297762-9  LCCN: n86055564  MusicBrainz: 18f59a49-e8bc-4db4-8f49-7175562d396a  VIAF: 235622926   WorldCat (עם VIAF): 235622926 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים באיטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ענר, אשכול וממרא

עָנֵר אֶשְׁכּוֹל וּמַמְרֵא הם שלושה אחים המוזכרים בספר בראשית כ"בעלי ברית אברם" וכשותפים לניצחונו במלחמתו נגד ארבעת המלכים.
על פי המדרש אחת הסיבות לכינויה של חברון בשם קריית ארבע הוא משום "שדרו בה ד' צדיקים, ענר אשכול ממרא ואברהם, ונימולו בה ד' צדיקים אברהם ענר אשכול וממרא". המדרש מספר עוד כי גם בנותיהם של ענר, אשכול וממרא היו צדקניות ולמרות זאת העדיף אברהם שלא להשיא את בנו יצחק להן בשל היותם של ענר, אשכול וממרא אמוריים המיוחסים לזרעו של כנען שקולל על ידי נח.
אלוני ממרא

על פי המקרא מקום מגוריו של אברם לאחר שחזר ממצרים ונפרד מבן אחיו לוט, היה בנחלתו של ממרא, "אלוני ממרא", המזוהה כיום לפי חלק מהחוקרים באתר המכונה חירבת רמת ח'ליל. הרמב"ן מסביר כי קריית ארבע-חברון כונתה גם בשם ממרא וממרא האיש נקרא על שמה. באלוני ממרא אירעה ההתגלות של ה' אל אברם לאחר שמל את עצמו. על פי המדרש לפני שאברם מל את עצמו הוא נועץ בשלושת רעיו ורק ממרא ייעץ לו לקיים את דבר ה'. בזכות עצתו זכה ממרא שההתגלות תהיה בנחלתו.
במדרשים נוספים מתוארת דמותו של ממרא שלא רק השיא עצה לאברם אלא גם נתן דוגמה אישית ומל את עצמו תחילה. הרב ברוך שלום הלוי אשלג הסביר כי שלושת האישים מסמלים שלושה כוחות בנפש האדם המכוונים אותו במהלך חייו.
נחל אשכול

לפי מדרש במדבר רבה למרות שנראה כי נחל אשכול נקרא על שמו אשכול, רעו של אברהם, למעשה הוא נקרא על שם המאורע שהתרחש בנחל מאות שנים אחר כך, לקראת כניסתם של בני ישראל לארץ ישראל, כמתואר בספר במדבר.
הערות שוליים

↑  ספר בראשית, פרק י"ד, פסוק י"ג
↑  ספר בראשית, פרק י"ד, פסוק כ"ד
↑  בראשית רבה, פרשה נ"ח, פסקה ד'
↑  ספר בראשית, פרק י"ג, פסוק י"ח; ספר בראשית, פרק י"ד, פסוק י"ג
↑  S: רמב"ן על בראשית יב ו
↑  ספר בראשית, פרק י"ח, פסוק א'
↑  בראשית רבה, פרשה מ"ב
↑  מדרש הגדול, בראשית, יז, כג; אוצר מדרשים, 165
↑  ברוך שלום הלוי אשלג, וירא אליו ה' באלוני ממרא (אברהם מרדכי גוטליב, ביאור)
↑  במדבר רבה, פרשה ט"ז, פסקה ט"ז
ויליאם פרנסיס ג'יוק

| --- | --- |

 לידה:  12 במאי 1895 מפלי הניאגרה, קנדה 
 פטירה:  28 במרץ 1982 (בגיל 86) ברקלי, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  כימיה פיזיקלית
 מקום מגורים:  קנדה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי 
 מנחה לדוקטורט:  ג'ורג' ארנסט גיבסון 
 מוסדות:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי 
 תלמידי דוקטורט:  Theodore H. Geballe, Ian R. Bartky, David A. Shirley, Thomas Reichert 
 פרסים והוקרה:  פרס וילארד גיבס (1951)  פרס נובל לכימיה (1949)  מדליית אליוט קרסון (1937) 
 תרומות עיקריות
 מחקרים על תכונות חומרים בטמפרטורות קרובות לאפס המוחלט
 
ויליאם פרנסיס ג'יוק (באנגלית: William Francis Giauque‏; 12 במאי 1895, מפלי ניאגרה (אנ'), קנדה - 28 במרץ 1982, ברקלי, קליפורניה) היה כימאי קנדי וחתן פרס נובל לכימיה לשנת 1949 על עבודתו בחקר תכונות החומר בטמפרטורות הקרובות לאפס המוחלט.
ביוגרפיה

ויליאם פרנסיס ג'יוק נולד בעיר מפלי ניאגרה, שבאונטריו, קנדה, ב-12 במאי 1895. הוריו של ג'יוק היו אזרחי ארצות הברית ולכן הם חזרו אליה יחד איתו, שם הוא החל ללמוד לראשונה בבית ספר ציבורי במישיגן. לאחר מות אביו בשנת 1908, חזרה משפחתו של ג'יוק למפלי ניאגרה, שם החל ללמוד במכללת מפלי ניאגרה. לאחר שסיים את לימודיו חיפש ג'יוק עבודה במפעלים שונים בעירו, לא רק בשביל התמורה הכספית, אלא גם כי רצה להתחיל קריירה כמהנדס חשמל, אך דבר זה לא עלה בידו.
יהודה לייב קצנלסון

| --- | --- |

 לידה:  29 בנובמבר 1846 צ'רניהיב, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  20 בינואר 1917 (בגיל 70) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי פריאוברז'נסקי 
 שם עט:  Buki ben Jogli, בוקי בן יגלי 
 מקום לימודים:  האקדמיה הקיסרית לכירורגיה 
 שפות היצירה:  עברית, רוסית, יידיש 
 
ד"ר יהודה לייב בנימין קצנלסון (נכתב לעיתים כצנלסון; בכתיב יידי: קאַצענעלסאָן; בכתיב רוסי: Лев (Иегуда Лейб Вениамин) Израилевич Каценельсон;‏ 29 בנובמבר 1846, י' בכסלו ה'תר"ז, צ'רניגוב – 20 בינואר 1917, ו' בטבת ה'תרע"ז, פטרוגרד), הידוע בשם העט שלו בוקי בן יגלי (נהגה "יוֹגלי"; על שם נשיא שבט דן בספר במדבר), היה רופא, סופר ופובליציסט יהודי-עברי מתקופת התחייה.
קורות חיים

קצנלסון נולד בשנת 1846 בצ'רניגוב שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה). עוד בהיותו ילד נפטר אביו. לימודיו בחדר נמשכו עד גיל עשר ולאחר מכן עבד כחניך אצל סופר סת"ם. עקב רצונו העז להמשיך ללמוד, ברח מעיר מגוריו וממשפחתו לבברויסק שם החל ללמוד בישיבה. במקביל ללימודיו בישיבה רכש את ידיעת השפות רוסית וגרמנית.  הוא למד במספר ישיבות והוסמך כרב בבית המדרש לרבנים בז'יטומיר. למד רפואה באוניברסיטת סנקט פטרבורג, ובמהלך לימודיו עבד כמורה עברית למתחילים בבית הספר היהודי היחידי בעיר, בית הספר של אליעזר ברמן.
לאחר מכן שירת כרופא צבאי. במלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) יצא לחזית כרופא. בעת זו כתב את סיפורו "יום הכיפורים בבולגריה". בתום המלחמה התיישב בבירה סנקט פטרבורג, ובהּ שימש כרופא כל חייו.
עוד בצעירותו החל להשתתף בעיתונים העבריים (כגון היום, שסייע בעריכתו וחיבר בו את רוב המאמרים בענייני מדע) מצד אחד, ובכתבי עת רפואיים ברוסית מצד שני. בעברית פרסם פיליטונים, רשימות מענייני דיומא ומאמרים פוליטיים חברתיים. כן החל לכתוב על מדע הרפואה, למן התלמוד ועד לרפואה המודרנית ברוסיה של ימיו. לימים כונסו מאמריו אלה בספרו "התלמוד וחכמת הרפואה".
קצנלסון לא היה ציוני בראשית דרכו הציבורית. הוא תמך בטריטוריאליסטים, והיה מן המטיפים הנלהבים להתיישבות יהודית חקלאית בכל מקום שהדבר ניתן, בייחוד בדרום רוסיה ובמושבות היהודיות בארגנטינה. על אהבת האדמה ועבודתה כתב גם את ספרו העברי 'שירת הזמיר', שיצא לאור בוורשה בשנת תרנ"ה (1894).
בשנת 1909 ביקר בארץ ישראל וסייר במושבות הראשונות. לאחר הביקור חל מהפך בדעותיו, הוא נטש את הטריטוריאליזם והחל לתמוך בציונות המעשית.
לאחר פרישתו של שמעון דובנוב נתמנה קצנלסון לעורך הראשי של הייברסקיה אנציקלופדיה. כן הרצה ברוסית בשיעורים למדעי המזרח, שעסקו בין השאר בהתיישבות היהודית בארץ ישראל. ספריו נתפרסמו גם מחוץ לרוסיה, וקנו להם קוראים אוהדים בארץ ישראל, בארצות הברית ובארגנטינה. מהדורות מספריו העבריים נדפסו בארץ ובארצות הברית.
יהודה לייב קצנלסון נפטר בסנקט פטרבורג בשנת 1917 (תרע"ז).
דמותו יוצאת הדופן של קצנלסון, והשילוב בין רופא רוסי לבין סופר עברי התומך בתנועת התחייה, הביאו לו פרסום רב בכל רחבי העם היהודי. מספר מונוגרפיות על חייו ועל יצירותיו נכתבו בידי סופרים עבריים בעלי שם, בהם דוד פרישמן, יעקב פיכמן, בן ציון כץ, מנחם ריבולוב וראובן בריינין, פישל לחובר וישראל כהן.
בעיר תל אביב קרוי רחוב על שמו, הנושא את כינויו הספרותי "בוקי בן יגלי".
כתבי בוקי בן יגלי

שירת הזמיר: ספור / מאת בוקי בן יגלי, ורשה: אחיאסף, תרנ"ה 1894. (סדרת 'ספורי בוקי בן יגלי (ל. קצנלסון)'; חוברת א)
אגדות וספורים (עם הקדמה מאת ראובן בריינין), ניו יורק: תרע"ח-1918.
כל כתבי י"ל קאצענעלסאן, בשלשה חלקים (יצאו לאור על ידי יוסף לוריא), סנקט פטרבורג: תרס"ה-1905.
מה שראו עיני ושמעו אוזני: זכרונות מימי חיי, ירושלים: מוסד ביאליק, תש"ז-1947.
מערפלי ימי-קדם: ציור היסטורי, אודסה: אחיאסף, תרע"ב-1912.
רמ"ח איברים: פרקים אחדים ממשנת יצירה, סנקט פטרבורג: תרמ"ח-1887.
שירת הזמיר: מבחר ספורים (בצירוף תולדותיו כתובות בידי יעקב פיכמן), תל אביב: עם עובד, תש"ד-1944.
התלמוד וחכמת הרפואה, ברלין: הוצאת חיים, תרפ"ח-1928.
בין אדני השדה - סיפור לילדים
לקריאה נוספת

ישורון קשת, 'בוקי בן יגלי על רקע זמנו', הדאר, מ"ז, תשכ"ח-1968.
הערות שוליים

↑  הספרייה הלאומית
↑  ספר במדבר, פרק ל"ד, פסוק כ"ב
↑  בנציון כץ, 'י.ל. קצנלסון: האיש ופעלו', בתוך: בוקי בן יגלי (י.ל. קצנלסון), מה שראו עיני ושמעו אוזני: זכרונות מימי חיי, ירושלים: מוסד ביאליק, תש"ז, עמ' 171.
↑  ראו ביקורת: אברהם זינגער, דבר כל חזון: "שירת הזמיר", ספור מאת בוקי בן יגלי (ד"ר ל. קאצענעלסאָן), הצפירה, 24 באפריל 1895.
↑  ראו ביקורת: יעקב פיכמן, בוקי בן יגלי (לצאת "מה שראו עיני" על ידי "מוסד ביאליק"), דבר, 8 באוגוסט 1947.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285368505171  BnF: cb11321864x (data)  GND: 127706682  ISNI: 0000 0001 1641 0280  LCCN: no99043623  LNB: 000249067  NKC: jx20100626003  NTA: 301235007  SELIBR: 251143  SUDOC: 265798884  VcBA: 495/365109  VIAF: 51323862   WorldCat (עם VIAF): 51323862
מריו בלכר

| --- | --- |

 לידה:  11 ביוני 1948 (בן 76) קורדובה, ארגנטינה 
 מדינה:  ארגנטינה 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת שיקגו 
 מעסיק:  אוניברסיטת ניו יורק, אוניברסיטת בוסטון 
 תפקיד:  President of the Central Bank of Argentina (28 בינואר 2002–25 ביוני 2002) 
 השקפה דתית:  יהדות 
 חתימה:   
 
מריו (מרדכי ישראל) בלכר (בספרדית: Mario I Blejer; נולד ב-11 ביוני 1948) הוא כלכלן ישראלי-ארגנטינאי. כיהן כנגיד הבנק המרכזי של ארגנטינה, מ-2015 הוא מכהן כיועץ כלכלי בכיר לראש ממשלת אלבניה, וכדירקטור ב-IDB מטעמו של אדוארדו אלשטיין.
ביוגרפיה

בלכר נולד ב-1948 בקורדובה שבארגנטינה למשפחה יהודית שומרת מסורת, למד בבית הספר היהודי המקומי ועלה לישראל ב-1967. שירת בצה"ל. למד באוניברסיטה העברית לתואר ראשון בכלכלה והיסטוריה של עם ישראל וסיים בהצטיינות ב-1970. לאחר סיום תואר שני ב-1972 למד באוניברסיטת שיקגו וסיים את עבודת הדוקטור שלו ב-1975. בשנה זאת הצטרף למחלקה הכלכלה של אוניברסיטת בוסטון בה לימד חמש שנים. בשנת 1980 הצטרף לקרן המטבע הבינלאומית כיועץ לשערי חליפין ומדיניות פיסקלית, ובהמשך מילא שם מספר תפקידים בכירים. ב-1992 כיהן כיועץ בכיר של הקרן לאירופה ומרכז אסיה, ובמסגרת זו היה מופקד על מדיניות קרן המטבע במהלך קריסת ברית המועצות. בתפקידו זה ובתפקיד שמילא קודם לכן בבנק העולמי, שם כיהן כראש מחלקת המקרו-כלכלה, היה אחד מאדריכלי העברת הכלכלה הרוסית מקומוניזם לכלכלת שוק, מהלך שלווה בקריסה באיכות החיים ונסיקה בשיעורי העוני. בתפקידו האחרון בקרן המטבע הבינלאומית עבד בלכר ככלכלן בחטיבת אסיה והפסיפיק, בין היתר בתקופה שפרץ המשבר הפיננסי באסיה (1997).
בשנים שלאחר הצטרפותו לקרן המטבע הבינלאומית, לימד בלכר כלכלה בשורה של אוניברסטאות, בהן אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון (1982–1983), אוניברסיטת בוסטון (1976–1980), אוניברסיטת ניו יורק (1983–1984), אוניברסיטת ג'ונס הופקינס ׁ(1986–1991), האוניברסיטה העברית בירושלים (1996–1999) ואוניברסיטת מרכז אירופה שבבודפשט (1996–2000).
בשנת 2001 חזר לארגנטינה ומונה למשנה לנגיד הבנק המרכזי של ארגנטינה. בינואר 2002 מונה לנגיד, והתמודד עם המשבר הפיננסי במדינה שהגיעה לחדלות פרעון. לצד כישוריו, מונה בלכר לתפקיד גם בשל קשריו הטובים עם גורמים מרכזיים בפדרל ריזרב כמו אלן גרינספן ופול אוניל, ועם נשיאת ארגנטינה כריסטינה קירשנר. הדעות של בלכר ושל שר האוצר רוברטו לוואניה היו חלוקות על רקע תמיכתו של בלכר בהסרת ההגבלות על משיכת פיקדונות בנקאיים שהטיל קודמו בתפקיד. כמו כן תמך בחוק פשיטת רגל ליברלי יותר. בעקבות חוסר ההסכמה התפטר בלכר בתום חמישה חודשי כהונה, ביוני 2002.
בינואר 2003 עבר ללונדון, שם מונה למנהל המרכז ללימודי בנקאות בבנק אנגליה והיה לזָר שכיהן בתפקיד הבכיר ביותר בבנק האנגלי. ב-2008 חזר לארגנטינה, וכאשר פוטר נגיד הבנק המרכזי של ארגנטינה בינואר 2010, הכריז שר הכלכלה על בלכר כמועמד שימלא את מקומו, אולם בלכר דחה את המינוי ולבסוף בוטלו הפיטורים על ידי בית המשפט העליון.
בסוף 2007 היה שותף מייסד של החברה לייעוץ כלכלי "MAG". הוא מכהן כדירקטור במספר חברות בארגנטינה, ובכללן חברת הנדל"ן הגדולה במדינה "IRSA", הנמצאת בבעלות איש העסקים אדוארדו אלשטיין, וחברת הנפט YPF. כמו כן, שימש כסגן יו"ר בנק המשכנתאות הארגנטיני בנקו היפוטקריו וכפרופסור אורח באוניברסיטת סן אנדרס שבבואנוס איירס.
באוגוסט 2013 הציע ראש הממשלה בנימין נתניהו את בלכר לשמש כנגיד בנק ישראל. שמו של בלכר עלה שוב ב-2018, כמועמד לנגיד בנק ישראל.
מריו בלכר ערך מספר רב של כתבי עת כלכליים חשובים, ופרסם מאמרים וספרים רבים, בנושאים כלכליים מגוונים הקשורים לכלכלת ישראל, אמריקה הלטינית, ומרכז אסיה.
בלכר תומך באסכולת שיקגו, המבכרת שימוש במדיניות מוניטרית ושוללת את התערבות הממשלה באמצעות מדיניות פיסקלית. בעקבות המשבר הכלכלי העולמי ב-2008 החל בלכר להטיל ספק בצורך לחזק את עצמאות הבנקים, כמו גם בטענה כי היעד היחיד של בנק מרכזי צריך להתמקד בקביעת יעד אינפלציה. כיהודי שומר מצוות נוהג בלכר לנתח לעיתים מצבים כלכליים אקטואליים תוך השוואתם לסוגיות תלמודיות.
בלכר נישא פעמיים. ארבעת ילדיו מתגוררים בארצות הברית ובישראל. אשתו השנייה היא הכלכלנית פירושקה נאג'י, ממנה נפרד ב-2004.
מפרסומיו

מריו בלכר וליאו ליידרמן, היבטים מוניטריים של אינפלציה בישראל 1980 - המכון למחקר כלכלי בישראל על שם מוריס פאלק.
מריו בלכר ויצחק גולדברג, מהגרים חוזרים - ציפיות לעומת מציאות: עולים מארצות המערב, ירושלים, המכון למחקר כלכלי בישראל על-שם מוריס פאלק, 1978.
How to Measure the Fiscal Deficit: Analytical and Methodological Issues, by Mario I. Blejer and Adrienne Cheasty, Intl Monetary Fund, 1992.
Albania: From Isolation to Reform, (with an IMS Staff team), Occasional Paper, International Monetary Fund, 1992.
Financial Factors in Economic Stabilization and Growth', (edited with L. Leiderman et Al.), Cambridge University Press, 1996.
Optimum Currency Areas. New Analytical and Policy Developments, (edited with Jacob A. Frenkel, L. Leiderman, and A. Razin), International Monetary Fund, 1997.
Transition: The First Decade, (edited with M. Skreb), MIT Press, 2002.
Ensayos Sobre el Enfoque Monetario de la Balanza de Pagos, CEMLA, México City, 1982
Inflación y Variabilidad de los Precios Relativos, CEMLA, México City, 984
הערות שוליים

↑  הערך Mario Blejer באנציקלופדיה יודאיקה, מהדורת 2007
↑   אשר שכטר, נגיד הגיאות והשפל // אחרי מפח הנפש עם פרנקל וליידרמן, הרחיק נתניהו עד ארגנטינה כדי למצוא נגיד, באתר TheMarker‏, 16 באוגוסט 2013
↑  Joaquín Morales Solá, Duhalde y Blejer, atados a la misma suerte, LA NACION, 2002
↑  נגה טרנופולסקי, הנגיד המתפטר צופה הבראה בסוף 2003, באתר הארץ, 8 ביולי 2002
↑  אתר החברה
↑  Laurence Norman, BOE’s Inflation-Targeting Preacher Turns Convert, The Wall Street Journal
↑  Mario I. Blejer, The Talmud and Greek Debt, Project Syndicate, Jul. 19, 2011
↑  Limud Express - Mario Blejer, באתר יוטיוב
↑  הארץ, בלכר, רעייתו ודומיניק שטראוס-קאהן: המועמד לנגיד כקורבן שערורייה, באתר הארץ, 10 באוגוסט 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304304105171  PLWABN: 9810574409205606  BIBSYS: 90379071  BnF: cb12392272q (data)  CANTIC: a11812941  CiNii: DA02413271  GND: 128429941  ISNI: 0000 0001 0933 6086  LCCN: n77009276  LNB: 000010948  NSK: 000061977  NTA: 067952291  RERO: 02-A003013664  SUDOC: 033012377  VIAF: 109698855   WorldCat (עם VIAF): 109698855
דאדלי הרשבאך

| --- | --- |

 לידה:  18 ביולי 1932  (בן 92) סן חוזה, קליפורניה, ארצות הברית
 ענף מדעי:  כימיה
 עיסוק:  פיזיקה כימית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת סטנפורד
 מנחה לדוקטורט:  אדגר ברייט וילסון 
 מוסדות:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת טקסס A&M  אוניברסיטת פרייבורג
 תלמידי דוקטורט:  Anita Goel, ריצ'רד זייר, Seong Keun Kim 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לכימיה המדליה הלאומית למדעים
 
דאדלי רובט הרשבאך (באנגלית: Dudley Robert Herschbach;‏  נולד ב-18 ביולי 1932) הוא כימאי אמריקאי, זוכה פרס נובל לכימיה לשנת 1986 ביחד עם ג'ון פולני ויואן לי, "על תרומתם בעניין הדינמיקה של תהליכים כימיים אלמנטריים". בחייו פרסם הרשבאך למעלה מ-400 מאמרים בכימיה ובפיזיקה; גם מזווית תאורטית וגם מזווית מעשית.
ביוגרפיה

דאדלי הרשבאך נולד ב-18 ביולי 1932 בסן חוזה שבקליפורניה כבכור מבין שישה אחים. בשנים 1954–1955 סיים הרשבאך תואר ראשון ושני במתמטיקה ובכימיה באוניברסיטת סטנפורד. בשנת 1958 סיים דוקטורט בפיזיקה כימית באוניברסיטת הרווארד. כשנה לאחר מכן הצטרף הרשבך לסגל אוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בשנת 1961 הפך לפרופסור חבר. כשנתיים לאחר מכן חזר הרשבאך להרווארד.
הרשבאך חבר באקדמיה הלאומית למדעים. בשנת 1991 קיבל את המדליה הלאומית למדעים. בנוסף על כך, הוא חבר בביטאון מדעני האטום.
סטפנל

| --- | --- |


חנות של הרשת באיטליה
 נתונים כלליים
 מייסדים:  קרלו סטפנל
 תקופת הפעילות:  1959–הווה (כ־66 שנים) 
 מיקום המטה:  ונציה 
 ענפי תעשייה:  תעשיית הביגוד 
  
 www.stefanel.com
 
סטפנל (באיטלקית: Stefanel S.p.A) היא חברת אופנה איטלקית שבסיסה בפונטה די פיאבה, במחוז ונטו שבצפון מזרח איטליה. היא נוסדה בשנת 1959 על ידי קרלו סטפנל (1926–1987) בשם Maglificio Piave, ובשנת 1980 שונה שם החברה ל"סטפנל". מאז 2021 הוא חלק מקבוצת OVS.
מניות החברה נסחרו בבורסה איטליאנה שבמילאנו בין השנים 1988 עד 2020.
היסטוריה

מייסד החברה קרלו סטפנל, היה ממשפחה ענייה ונאלץ לעזוב את בית הספר עקב מותו בטרם עת של אביו, במשך עשר שנים הוא הסתובב בשווקים המקומיים ומכר כדורי צמר, המיוצרים בבית מלאכה קטן של משפחתו. ב-1959 הוא הצליח להקים מפעל קטן לייצור סריגים, עם כסף שהלווה מחבר. בנובמבר 1966, בעקבות שיטפונות בצפון איטליה, נהרס המפעל. הודות לסיוע ממשלתי, המפעל נבנה מחדש. בתחילת שנות ה-70 הצטרפו לחברה גם שני ילדיו: בנו ג'וזפה (שהיה אחראי על המכירות והשיווק) ובתו ג'ובאנה (שהייתה אחראית על העיצוב). אז גם מתחילה תקופה של התרחבות. בשנת 1980 פתחו חנות ראשונה בסיינה תחת המותג "סטפנל". ב-1982 נפתחה חנות בפריז, נקודת המכירה הראשונה מחוץ לאיטליה.
בשנת 1985החברה הגדילה את מחזור המכירות ומספר החנויות שלה פי ארבעה, בשנת 1986 הגיעו הכנסותיה ל-170 מיליארד לירה איטלקית עם רווחים של כשלושים מיליארד, מספר החנויות (רובם בזכיינות) גדל ל-700 והם נפרסו ברחבי איטליה, אירופה, קנדה וארצות הברית בשנת 1988, חודשים ספורים לאחר מותו של קרלו סטפנל בגיל 62, עקב דימום מוחי, הוחלט על רישום מניות החברה למסחר בבורסה של מילאנו.
בסוף שנות ה-80, סטפנל, באמצעות שורה של רכישות והסכמים בינלאומיים, הופכת לקבוצת אופנה בינלאומית גדולה, היא מגוונת את קווי המוצרים שלה, ובנוסף לייצור של סריגים מייצרת ומשווקת בגדי ספורט, ג'ינס וקולקציית prêt-à-porter (מוכן-ללבוש). בשנת 1992 הפעילה 1,500 חנויות ברחבי העולם ומחזור המכירות שלה הגיעה ל-400 מיליון דולר.
בשנת 2007, לאחר שהתעוררו חילוקי דעות בין ג'וזפה ("בפי") לאחותו ג'ובאנה, ובמקביל הצלחתם של קמעונאים גדולים כמו "זארה" ו-H&M, נכנסה החברה לקשיים. בשנת 2008 החלה החברה במיצוב מחדש של המותג כ- "יוקרה פשוטה", בשנת 2008 חגגה החברה 50 שנות פעילות, אך הבעיות המבניות שלה מתווספות להמשבר הכלכלי העולמי. המאזן נסגר באותה שנה עם ירידה של 10% במחזור והפסד של 44 מיליון יורו. עקב כך יוצאת לדרך תוכנית הבראה לשלוש שנים, ללא הצלחה יתרה. במהלך ששת החודשים הראשונים של 2013 רשמה הקבוצה הכנסות נטו של 84.3 מיליון יורו, ירידה של 12% בהשוואה לשנה הקודמת, אז הסתכמו ב-96 מיליון.
בספטמבר 2017, קרנות השקעות הפרטיות הבריטיות Oxy ו-Attastor רכשו 71% מהבעלות, כאשר ג'וזפה סטפנל נותר עם 16.4%. יוצאת לדרך תוכנית ארגון מחדש הכוללת את צמצום רשת החנויות הקמעונאיות, פיתוח המסחר הסיטונאי, מעבר לייצור רק באירופה, על מנת למקם מחדש את המותג מוצר יוקרה עם "איכות משתלמת". אך חובות החברה עלו בחודשים הראשונים של 2018 מכמעט 40 מיליון ב-2017 לכמעט 60 מיליון בסוף יוני
ביוני 2019 נכנסה החברה להסדר נושים.
ב-29 בספטמבר 2020 הודיעה בורסה איטליאנה על ביטול הרישום של מניות החברה, שהושעו מהמסחר כבר מ-6 ביוני 2019.
במרץ 2021 סטפנל (עם 23 מתוך 27 חנויות שלה שעדיין פעלו) נרכשה על ידי קבוצת OVS תמורת 3.2 מיליון יורו.
חסויות ספורט

החברה נתנה חסות לשלוש קבוצות כדורסל במהלך השנים:
פלקנסטרו טריאסטה - שנקראה סטפנל טריאסטה בזמן החסות
אולימפיה מילאנו - שנקראה סטפנל מילאנו בזמן החסות
מועדון הכדורסל מהעיר גוריציה הסמוכה למטה החברה, שנקראה סטפנל גוריציה בזמן החסות.
פעילות בישראל

בפברואר 1992 חתמה חברת קסטרו מודל על הסכם זיכיון עם סטפנל, לפתיחת רשת חנויות של המותג בישראל. זאת על רקע הסכם הסחר החופשי שנחתם עם השוק האירופי המשותף, שבמסגרתו בוטל המכס על יבוא בגדים מאירופה. החנות הראשונה נפתחה בספטמבר 1992, בקניון גן העיר בתל אביב, בקונספט משפחתי שכלל אופנת נשים, גברים וילדים.
בשיאה, הפעילה קסטרו 8 חנויות של המותג בישראל, במיקומים מרכזיים דוגמת דיזנגוף סנטר, קניון אילון וקניון מלחה. בעקבות החדירה של מותגים בינלאומיים נוספים לישראל, כמו "זארה" ו"מנגו", והתגברות התחרות, הודיעה קסטרו בסוף 1998 כי היא בוחנת את המשך הפעלת הרשת בישראל. בשלב זה נותרו רק 3 חנויות סטפנל: בגן העיר תל אביב, בדיזנגוף ובקניון ירושלים במלחה. בתחילת 1999 סגרה קסטרו את פעילות רשת החנויות.
הערות שוליים

1 2  שירה ברויאר שטרית, נעים מאוד - חנות ראשונה לסטפנל נפתחה השבוע, חדשות, 9 בספטמבר 1992
↑  וול סטריט ג'ורנל, ‏כך מעכבות כמה מאות חברות התאוששות של יבשת שלמה, באתר גלובס, 19 בנובמבר 2017
↑  ווין רובינזוון חוזר לאיטליה, חדשות, 20 באוגוסט 1985
↑  נווית זומר, קסטרו מודל תייצג בישראל את חברת סטפנל האיטלקית, חדשות, 24 בפברואר 1992
↑  זהבה דברת, ‏קסטרו בוחנת המשך הפעלת רשת סטפנל בארץ, באתר גלובס, 23 בנובמבר 1998
↑  צמיחה של 37% בהכנסות קסטרו ב-2000, באתר הארץ, 4 במרץ 2001
סימטריה דו-צדדית

| --- | --- |

 שיוך:  סימטריה 
 תיאור ב:  האנציקלופדיה הסובייטית הגדולה (1926–1947) 
 
בביולוגיה, סימטריה דו-צדדית או סימטריה בי-לאטרלית היא מאפיין של יצורים רב-תאיים רבים, ובמיוחד של בעלי החיים. ליצור בעל תכונה זו יש סימטריה בין שני צידי גופו המחולקים על ידי המישור העובר בין קצהו הקדמי לקצהו האחורי (מראש עד זנב), וצד ימין ושמאל שלו כמעט זהים לחלוטין.
לרוב בעלי החיים יש סימטריה דו-צדדית, כולל בני אדם (למעט מיקום הלב). מספר יוצאי דופן הם הספוגיים (ללא סימטריה), המדוזות והמסרקניות (סימטריה מעגלית), וקווצי העור (סימטריה מעגלית חלקית; כוכבי ים מפגינים סימטריה מחומשת). יוצאי דופן נוספים הם דגי משה רבנו, אצלם שתי העיניים נמצאות בצד אחד של גופם.
בעיית האופק

איור הממחיש את בעיית האופק. שני אזורים מרוחקים מאוד ביקום נראים אותו הדבר מכדור הארץ.
בעיית האופק או בעיית ההומוגניות של היקום היא בעיה פתוחה בפיזיקה התיאורתית, המצביעה על בעייתיות במודל התרחבות היקום המוקדם (המפץ הגדול) הקלאסי. עיקר הבעיה, כפי שמוצגת במחקר התיאורתי, היא זו: אמנם כל כוכב הוא בעל צבע מעט שונה, כל חור שחור הוא בעל צפיפות מעט שונה, כל גלקסיה בנויה עם מספר שונה של כוכבים וסידור מעט שונה, אך אם מביטים ביקום ברמה הקוסמולוגית (כלומר, על הרבה צבירי גלקסיות יחד), הכל נראה אותו הדבר בכל כיוון. צבירי גלקסיות הצד אחד של השמיים נראים זהה כמעט לחלוטין לצבירי גלקסיות בצד השני של השמיים.
אם תאורית המפץ הגדול נכונה, כלומר אם אכן היקום התחיל בנקודה בה כל החומר והאנרגיה, וכן מרחב הזמן היו מרוכזים בנקודה קטנה בצורה אינסופית ומשם המרחב זמן התחיל להתרחב, הרי שלא היה זמן לשני חלקיקי אור (פוטונים) להעביר מידע בין שני צדי היקום התינוק. לחלקיקים לא היה מספיק זמן להערבב ולהחליף ביניהם פוטונים וירטואליים בשביל לתאם טמפרטורה, כי גם אם היקום המוקדם מאוד היה בגודל שרירותי 1, מהירות האור (המהירות הגבוהה ביותר האפשרית) לא הייתה מהירה מספיק בשביל להגיע מקצה אחד של היקום לקצה השני שלו לפני התרחבות היקום.
הפתרון המקובל כיום כפתרון אפשרי לבעיית האופק הוא מודל האינפלציה הקוסמית, המציע כי היה זמן ביקום המוקדם מאוד לחלקיקים להחליף מידע, כאשר היקום היה בגודל של אפונה פחות או יותר, ורק לאחר פרק זמן סופי במהלכו החלקיקים התערבבו ביניהם ו"תיאמו" ביניהם טמפרטורה, היקום התרחב בפרק זמן שניתן לכנותו "מייד" (מיליארדית של מיליארדית של מיליארדית של מיליונית השנייה) מגודל של אפונה לגודל של היקום הנראה (אותו סדר גודל של היקום לאחר האינפלציה לגודלו הנוכחי של היקום, אחרי כמעט 14 מיליארד שנים), ומשם המשיך להתרחב בשל מנגנון האנרגיה האפלה.
הצעות נוספות שהוצעו לפתרון בעיית האופק הן תאורית היקומים המקבילים (תאוריה המציעה כי יש אינסוף יקומים, ולכן העובדה שאנחנו מוצאים את עצמנו ביקום הומוגני היא בעלת פתרון סטטיסטי). תאוריות נוספות שהוצעו לפתרון הבעיה הן המיתר הקוסמי, כלומר חור תולעת שנוצר עקב שזירה קוונטית בין שני חלקיקים ביקום המוקדם, שבעקבות התנפחות היקום מאפשר להעביר מידע מיד (מהר יותר ממהירות האור), וכן הסברים קוונטים אחרים כגון היקום בעל האלקטרון האחד וכדומה. נכון ל-2024, התאוריה המקובלת בקרב קהילת המחקר היא תאורית האינפלציה, שמסבירה גם בעיות נוספות במודל המפץ הגדול הקלאסי.
אצטדיון אנפילד

| --- | --- |

מראה האצטדיון מבפנים
 על שם:  אנפילד 
 כתובת:  Anfield Road, Liverpool L4 0TH 
 מיקום:  פרבר אנפילד, ליברפול, אנגליה
 קואורדינטות:  53°25′51″N 2°57′39″W﻿ / ﻿53.430833333333°N 2.9608333333333°W﻿ / 53.430833333333; -2.9608333333333
 אבן יסוד:  1884
 תקופת הפעילות:  ספטמבר 1884 – הווה (כ־140 שנה)
 עלות הבנייה:  555,099 ליש"ט (1884)
 בעלים:  ליברפול
 מפעיל:  ליברפול
 משטח:  דשא
 אדריכל:  ארצ'יבלד לייטץ' 
 קבוצות:  ליברפול
 מושבים:  60,725
 ממדי משטח:  101 × 67 מטר
 אתר רשמי
 he
 
השלט "זהו אנפילד". רבים משחקני ליברפול נוגעים בשלט כאשר הם עוברים מתחתיו כאמונה למזל טוב
אנפילד (באנגלית: Anfield), המוכר לעיתים גם בכינוי "אנפילד רואד" (Anfield Road), הוא אצטדיון כדורגל השוכן באנפילד, פרבר של ליברפול שבאנגליה. הוא המגרש הביתי של מועדון הכדורגל ליברפול, מהמועדונים המצליחים ביותר באנגליה, ובעל תכולה של 60,725 מקומות ישיבה.
לאנפילד מוניטין של אחד מהמגרשים הקשים ביותר לקבוצות האורחות. המנג'ר ביל שאנקלי, שהיה אחראי לשליטתה של הקבוצה בכדורגל האנגלי בשנות ה-70 וה-80, הציב שלט המצהיר "זהו אנפילד" (This is Anfield) על הקיר מעל היציאה מחדרי ההלבשה למגרש, שמטרתו הייתה "להזכיר לשחקנים שלנו עבור מי הם משחקים, ולהזכיר לשחקני היריב מול מי הם משחקים". היציע קופ (או "הקופ") הוא המפורסם באצטדיון, וידוע בשל שירת האוהדים שבו. בשנות ה-60 וה-70 היה קיים באנפילד "חדר הנעליים" המפורסם, גומחה קטנה שהפכה למסורת ליברפולית. עוד באנפילד נמצא השער המפורסם, עליו טבוע המשפט - "לעולם לא תצעדי לבדך" (You'll never walk alone), שמבוסס על שיר האוהדים המפורסם ביותר שלה, וזה שהפך למזוהה עימה מכל - "You'll Never Walk Alone".