stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אני יריתי באנדי וורהול

| --- | --- |

 בימוי:  מרי הארון
 הופק בידי:  Tom Kalin, כריסטין ואשון 
 תסריט:  מארי הארון, דניאל מינהאן 
 שחקנים ראשיים:  לילי טיילור איזבל גיליס ג'ון ונטימיליה גבריאל מאן אריק מביוס דונובן ליץ' ג'סטין ת'רו פיטר פרידמן Edoardo Ballerini מרים סיר לין כהן רג' רוג'רס ג'יימס ליונס אנה תומסון מארק מרגוליס מרתה פלימפטון לותייר בלוטו סטיבן דורף ג'ארד האריס אן דונג טאהני וולש מייקל אימפריולי קרייג צ'סטר דונובן ג'יל הנסי ביל סייג' Michelle Hurst 
 מוזיקה:  ג'ון קייל 
 צילום:  אלן קוראס 
 מדינה:  ארצות הברית, הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  BBC, Killer Films 
 חברה מפיצה:  חברת סמואל גולדווין, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  30 בינואר 1997 
 משך הקרנה:  103 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט ביוגרפי, סרט דרמה, סרט פשע, סרט להט"בי 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 הכנסות באתר מוג'ו:   ishotandywarhol
 פרסים:  Sundance Special Jury Prize for Acting 
 דף הסרט ב־IMDb
 
אני יריתי באנדי וורהול (באנגלית: I Shot Andy Warhol) הוא סרט אמריקאי-בריטי עצמאי משנת 1996, המספר על חייה של ואלרי סולאנס ועל מערכת היחסים שלה עם האמן אנדי וורהול. זהו סרט הביכורים של הבמאית הקנדית מרי הארון. בסרט מככבת לילי טיילור בתפקיד ואלרי סולאנס, ג'ארד האריס משחק את תפקיד אנדי וורהול, ומרתה פלימפטון מגלמת את חברתה של סולאנס, סטיבי. סטיבן דורף משחק את קנדי דרלינג, אחת ה"סופרסטארז" של וורהול. את פסקול הסרט כתב ג'ון קייל מהוולווט אנדרגראונד, למרות מחאותיו של חבר הלהקה לשעבר לו ריד. יו לה טנגו מגלמים להקה אנונימית המזכירה את הוולווט אנדרגראונד.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה במדור Un Certain Regard בפסטיבל קאן ב-1996. כדי לחגוג את יום השנה ה-30 של פרס טדי, נבחר הסרט להקרנה כחלק מפסטיבל הסרטים הבינלאומי של ברלין ה-66 בפברואר 2016.
תקציר העלילה

הסרט נפתח רגעים לאחר הירי, כאשר ואלרי סולאנס (לילי טיילור) במעצר בגין הירי של אנדי וורהול (ג'ארד האריס). הסרט אז חוזר לעבר בסדרה של פלאשבקים המציירים את ילדותה הקשה, והצלחתה בלימודי פסיכולוגיה באוניברסיטה. כאן, ואלרי מגלה שהיא לסבית, שהיא יודעת לכתוב, וכן שיש לה נקודת מבט ייחודית לגבי העולם. היא נוסעת לניו יורק כדי להצליח בתור סופרת ומחזאית, אך עד מהרה מבינה כמה ההצלחה חמקמקה. ואלרי מעורה בחיי הפרינג' של ניו יורק. דרך חברתה סטיבי (מרתה פלימפטון), היא פוגשת את קנדי דרלינג (סטיבן דורף), אישה טרנסג'נדרית שנמנית בין ה"סופרסטארז" של אנדי וורהול, ודרכה היא פוגשת גם את וורהול.
ואלרי רוצה שוורהול יפיק מחזה שהיא כתבה, Up Your Ass, אך וורהול וחבריו רואים בסולאנס קוריוז משעשע. וורהול מתעלם מבקשותיה, וחברו מוריס ג'ירודיאס (לותייר בלוטו), המו"ל של הוצאת ספרים אולימפיה, רוצה שהיא תכתוב עבורו רומן פורנוגרפי. אחרי שהיא חותמת איתו על חוזה, היא מתחרטת ומרגישה מנוצלת כשהיא מבינה שתקבל רק פרוטות מהכנסות הספר. היא הולכת ומבקשת מוורהול שיחזיר לה את כתב היד שמסרה לו, והוא טוען שהוא אבד. ואלרי, שמרגישה בשלב זה מושפלת ורדופה, ונשלטת על ידי וורהול וג'ירודיאס, פורצת בזעם והופכת את שולחן הכתיבה של וורהול.
עכשיו שאבד חינה, גם באירועים ציבוריים קהל המזדנבים של וורהול וחבריו מפנים לסולאנס כתף קרה. ייאושה של סולאנס גובר וגובר, וגם מצבה הכלכלי נואש. היא עומדת יומיום בפינות רחובות ניו יורק ומנסה למכור את המניפסט שלה, אך אף אחד לא לוקח אותה ברצינות. בלית ברירה, היא פונה לעבודת מין לכלכלתה, ולפעמים גם גונבת מלקוחותיה. מצבה הנפשי מתדרדר, ובאקט נואש אחרון, היא מחליטה להרוג את וורהול, ויורה בו. הסרט קופץ קדימה, ומראה שאת שארית חייו וורהול חי בפחד כתוצאה מהירי, וכן שהספר ה"פורנוגרפי" שכתבה סולאנס היה בעצם מניפסט החלאה, אשר היה לקלסיקה פמיניסטית.
צוות השחקנים

לילי טיילור בתפקיד ואלרי סולאנס
ג'ארד האריס בתפקיד אנדי וורהול
סטיבן דורף בתפקיד קנדי דרלינג
מרתה פלימפטון בתפקיד סטיבי
לותייר בלוטו בתפקיד מוריס ג'ירודיאס
אנה לווין בתפקיד אייריס
פיטר פרידמן בתפקיד אלן ברק
טאני וולש בתפקיד ויוה
ג'יימי הרולד בתפקיד ג'קי קרטיס
דונובן ליץ' בתפקיד ג'רארד מלנגה
ג'ים ליונס בתפקיד בילי ניים
מייקל אימפריולי בתפקיד אונדין
רג' רוג'רס בתפקיד פול מוריסי
ביל סייג' בתפקיד טום בייקר
ג'סטין ת'רו בתפקיד מארק
ג'יל הנסי בתפקיד לורה
קוקו מקפירסון בתפקיד בריג'יד ברלין
לוריין פאריס בתפקיד סוזן
קרייג צ'סטר בתפקיד פרד יוז
ויקטור בראון בתפקיד דני
בילי ארב בתפקיד רוטן ריטה
אן דונג בתפקיד הרוזנת דה-קורסי
מרים סיר בתפקיד אולטרה סגול
ביקורת

באתר Rotten Tomatoes הסרט זכה לציון של 77% ביקורות חיוביות. באתר Metacritic יש לו ציון משוקלל של 75/100, המבוסס על 20 מבקרים, ציון אשר נחשב ל"ביקורות חיוביות באופן כללי".
פרסים > פרסים

פסטיבל הסרטים הבינלאומי של חיחון – פרס ניהול אמנותי: תרז דפרז
פסטיבל הסרטים הבינלאומי של סיאטל – פרס "מחט החלל המוזהב" לשחקנית הטובה ביותר: לילי טיילור
פסטיבל הסרטים של סטוקהולם – פרס השחקנית הטובה ביותר: לילי טיילור
פסטיבל הסרטים סאנדנס – הכרה מיוחדת להופעה יוצאת דופן: לילי טיילור
פרסים > מועמדויות

פרס אינדפנדנט ספיריט לסרט ביכורים – מרי הארון, טום קאלין וכריסטין ואשון
פרס "סוס הברונזה" מטעם פסטיבל הסרטים של סטוקהולם
פסטיבל הסרטים סאנדנס – פרס חבר השופטים לסרט דרמה
פסקול

"Burned" - Wilco
"Walk On By" - Dionne Warwick
"One Note Samba" - Antonio Carlos Jobim
"The More I See You" - Chris Montez
"Itchycoo Park" - Ben Lee
"Sunshine Superman" - Jewel
"Caro Nome Aria" - Daniela Lojarro
"Mas Que Nada" - Sérgio Mendes and Brasil '65
"Love Is All Around" - R.E.M.
"Season of the Witch" - Luna
"Grazing in the Grass" - Hugh Masekela
"Do You Believe in Magic" - The Lovin' Spoonful
"The Red Telephone" - Love
"Gimi a Little Break" - Love
"Sensitive Euroman" - Pavement
"Summertime Blues" - Blue Cheer
"Kick Out the Jams" - MC5
"Ain't Gonna Bump No More with No Big Fat Woman" - Joe Tex
"I'll Keep It with Mine" - Bettie Serveert
"Demons" - Yo La Tengo
לקריאה נוספת

Heller, Dana (2008). "Shooting Solanas: Radical Feminist History and the Technology of Failure".  In Hesford, Victoria; Diedrich, Lisa (eds.). Feminist Time Against Nation Time: Gender, Politics, and the Nation-State in an Age of Permanent War. Lanham, MD: Lexington Books. ISBN 978-0-7391-1123-9.
הערות שוליים

↑  I Shot Andy Warhol, 1996-05-01, נבדק ב-2024-10-16
↑  "Festival de Cannes: I Shot Andy Warhol". festival-cannes.com.
↑  "Berlinale 2016: Panorama Celebrates Teddy Award's 30th Anniversary and Announces First Titles in Programme". Berlinale.
↑  "I Shot Andy Warhol" at Rotten Tomatoes
↑  "I Shot Andy Warhol" at Metacritic
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007362684405171  BnF: cb16521283k (data)  GND: 4719674-9  LCCN: n96038605  VIAF: 293845486   WorldCat (עם VIAF): 293845486
דורותי סטאנג

| --- | --- |

 לידה:  7 ביולי 1931 דייטון, אוהיו
 פטירה:  12 בפברואר 2005 (בגיל 73) אנפו, פארה, ברזיל
 מדינה:  ברזיל
 כינויים נוספים:  האחות דורותי, דוט
 פעילות בולטת:  הגנה על יערות האמזונאס ואוכלוסיות ילידות
 ידועה בשל:  נרצחה בשל האקטיביזם שלה נגד תאגידים בתעשיית הבקר
 השכלה:  Chaminade-Julienne High School  Notre Dame de Namur University 
 השקפה דתית:  הכנסייה הקתולית 
 פרסים והוקרה:  פרס האומות המאוחדות בתחום זכויות האדם (2008) 
 
הנזירה דורותי מיי סטאנג, SND (מסדר האחיות נוטרדם), (7 ביולי 1931 - 12 בפברואר 2005) הייתה אמריקאית במקור, שהצטרפה למסדר האחיות של נמור, בברזיל. היא הייתה פעילה למען שימור יערות הגשם, הסביבה, ותושבי אמזוניה העניים. ובגין פעילותה, נרצחה באנאפו, במדינת פארה, בברזיל. היו כלפיה איומי מוות רבים מצד בעלי קרקעות וחברות כריתת העצים.
פעילותה

סטאנג, אשר נולדה בדייטון, אוהיו, נהייתה לאזרחית ברזיל לאחר שהתחילה שם את פעילותה הדתית ב-1966. בשנות ה-70 פעלה למען העניים של אזורי הספר, וסייעה לאיכרים לעבד אדמות ללא בירוא היערות. היא גם פעלה למען הגנת האיכרים מפני חבורות פשע שעבדו עבור החוואים הגדולים, אשר רצו לגזול מהם את חלקות אדמתם. דוט, כפי שהייתה ידועה בין מקורביה, הייתה באופן טיפוסי חובשת כובע בייסבול, ולובשת טישרט עם הכיתוב "A Morte da floresta é o fim da nossa vida", שפירושו "מות היער הוא סוף חיינו".
הרצח

בבוקר ה-12 בפברואר 2005, סטאנג הלכה בבוקר לאספה קהילתית כדי לדבר על זכויות האמזונה. שני גברים חמושים עקבו אחריה, ואחר כך חסמו את דרכה. השניים, קלודואלדו קרלוס בטיסטה ורייפרן דס נווס סאלס, שאלו אותה אם היא חמושה, והיא ענתה שהנשק היחיד בידיה הוא התנ"ך שלה, והקריאה להם מן הבשורה על-פי מתי, "אשרי עניי הרוח..." ואז ניסתה להתקדם, אך השניים עצרו בעדה, ואז רייפרן ירה בה, בבטן. היא נפלה לקרקע, ואז סאלס ירה בה שוב, בגבה, ולאחר מכן רוקן את נשקו ביריות בראשה.
חקירה ומשפטים

מדור הפשע הבינלאומי של התובע הפדרלי בארצות הברית הגיש כתב אישום על רצח בינלאומי נגד ארבעה גברים שנטלו חלק ברצח, מתוכם שלושה כבר היו במעצר. על פי החוק לרצח בינלאומי בארצות הברית, על הקורבן להיות אזרח ארצות הברית, על הרצח להתבצע מחוץ לגבולות ארצות הברית, ושהוא יתבצע מתוך מעורבות או השפעה של גופים ממשלתיים או התארגנויות אזרחיות. כל אלה היו נכונים במקרה של סטאנג, וביוני 2005 עמדו שני היורים למשפט במדינת פארה, והורשעו בדצמבר 2005.
ב-15 במאי 2007, שופט בעיר בלם גזר על החוואי ויטלמירו בסטוס דה מורה את העונש המקסימלי של 30 שנה בכלא, על כך שהזמין את הרצח של הנזירה דורותי. אך במשפט חוזר הוא זוכה, כאשר בין היתר הוא טען ל"הגנה עצמית", וסאלס טען שהוא רצח אותה על רקע אישי. התביעה ערערה, ובמשפט שלישי מורה שוב הורשע, ב-2010, והושב גזר הדין המקורי. על פי התביעה, מורה הזמין את הרצח כי הנזירה דורותי כתבה מכתבים לרשויות המקומיות המאשימות אותו בהצתת היערות לבירואם, באופן לא חוקי, במטרה לגזול לעצמו את הקרקעות, והוא נקנס על כך.
גם סאלס זכה למשפט חוזר, באוקטובר 2007. הוא שוב הורשע, והשופט גזר עליו 27 שנות מאסר, אותו גזר הדין ממשפטו הראשון. גם במשפט שלישי הורשע סאלס, והפעם נגזרו עליו 28 שנות מאסר.
ב-7 באפריל 2009, ביטל בית משפט לצדק בפארה את המשפט השלישי של מורה, אך הורה להמשיך להחזיקו במאסר על למשפטו המחודש. אך בערעור, ערכאה גבוהה יותר שחררה אותו עד שיוכרעו כל ערעוריו.
ב-4 בפברואר 2010, דחה בית המשפט את ערעורו של מורה, והוא שוב נעצר, ונשפט, ונגזר ל-30 שנות מאסר.
רג'יבלדו פריירה גלבאו, חוואי נוסף שנחשד בהזמנת הרצח, נעצר בדצמבר 2008, ועמד בפני תביעה על רצח. ב-2009, נרצח עד נגדו במשפט אחר, בדיוק לפני שהיה אמור לתת עדותו בבית המשפט. באוגוסט 2010 עמד גלבאו לבסוף למשפט, והורשע. נגזרו עליו 30 שנות מאסר. אך בערעור, בוטל המשפט וגזר הדין.
ב-2012 ביטל בית המשפט העליון של ברזיל את הרשעתו של מורה, והוא שוחרר. בפארה, הוא נשפט - בפעם הרביעית - ושוב הורשע עם אותו גזר דין.
ביולי 2013 זכה סאלס לשחרור מוקדם, אך בספטמבר 2014 נעצר שוב בגין רצח של אישה וגבר איתם עשה עסקת סמים.
מורשת

דורותי סטאנג הפכה לסמל של המלחמה לשימור יערות האמזונאס, לזכויות הילידים באמזוניה, ולמלחמה בתאגידי הענק הכורתים ושורפים שטחים עצומים לטובת תעשיית הבקר, ועל חשבון האוכלוסיות המקומיות, מערכות אקולוגיות וזני בעלי חיים, והאקלים. ב-2015 החל תהליך קאנוניזציה שלה, בתור "מרטירת האמזונה". הסיפור שלה הביא תשומת לב עולמית למלחמה המתחוללת באמזוניה בין החוואים הגדולים והתעשיות הבינלאומיות לבין האיכרים הקטנים ופעילים למען הסביבה, ולאלימות הקשה שמתרחשת בגינה: בשלושים השנים האחרונות נרצחו יותר מ-1000 נפשות במסגרת המאבק הזה, כשני שלישים מהם במדינת פארה.
מורשת > סרט תיעודי

ב-2008 יצא הסרט "הם הרגו את האחות דורותי" של הקולנוען דניאל יונג, אשר נסע לברזיל יחד עם דייוויד סטאנג, אחיה של דורותי, שם הם ביקרו באתר הרצח. הסרט כולל ראיונות עם אנשים שהכירו אותה, עדים, נציגי התביעה וההגנה, ועוד, וכולל תיעוד של ההליכים המשפטיים. את הסרט קריין מרטין שין בגרסה באנגלית, ואת הגרסה בפורטוגזית קריין ואגנר מורה. הסרט זכה בפרס הקהל בפסטיבל South by Southwest, שם הייתה הקרנת הבכורה.
מורשת > עיבודים ואזכורים נוספים

ב-2009, סיפורה של דורותי סטאנג עובד לאופרה בשם "מלאך האמזונאס", בידי אוון מאק, והועלה לבמה בבית האופרה Encompass New Opera Theatre בניו יורק ב-2010.
בסרט "Cowspiracy" ‏(2014) יש סקירה של סיפורה של סטאנג ורציחתה.
ראו גם

בירוא יערות
יער האמזונאס
עמים ילידים בברזיל
אמזוניה
לקריאה נוספת

Le Breton, Binka. The Greatest Gift: The Courageous Life and Martyrdom of Sister Dorothy Stang.. New York: Doubleday. 2008
Le Breton, Binka. A Maior Dádiva: A Vida e Morte Corajosas da Irmã Dorothy Stang.. São Paulo: Editora Globo. 2008
Le Breton, Binka. Audiobook. The Greatest Gift: The Courageous Life and Martydom of Sister Dorothy Stang.. read by Binka Le Breton. Cincinnati: St Anthony's Messenger Press. 2008
Murphy, Roseanne. Martyr of the Amazon: The Life of Sister Dorothy Stang.. New York: Orbis Books. 2007
Murdock,Michele. "A Journey of Courage:The Amazing Story of Sister Dorothy Stang." Sisters of Notre Dame de Namur, Cincinnati Ohio,2010.
הערות שוליים

↑  Murphy, Roseanne S.N.D. de N. Martyr of the Amazon: The Life of Sister Dorothy Stang.
↑  http://wikileaks.ca/cable/2005/03/05BRASILIA606.html
↑  "The release of Vitalmiro Moura until a decision about Habeas corpus" (in Portuguese).
↑  "Brazil man jailed for murdering Sister Dorothy Stang".
↑  "Condemned Defendant for the Death of Dorothy Stang has been freed." (in Portuguese).
↑  "Condemned Defendant for the Death of Dorothy Stang has been freed." (in Portuguese).
↑  "Brazilian killer of American-born nun gains early release from prison : News Headlines". Catholic Culture. 2013-07-05.
↑  http://g1.globo.com/pa/para/noticia/2014/09/assassino-de-dorothy-stang-e-preso-por-morte-de-casal-em-tome-acu.html
↑  Rancher convicted over murder of US nun Dorothy Stang, BBC, 20 September 2013
↑  "Documentary about Dorothy Stang case" (בפורטוגזית). O Dia (Brazil). 2008-09-30. אורכב מ-המקור ב-2011-05-22. נבדק ב-2016-02-17.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810572666205606  BnF: cb171681640 (data)  GND: 1147216223  ISNI: 0000 0004 6364 5500  LCCN: n2007012554  VIAF: 221277903   WorldCat (עם VIAF): 221277903
טים קומרפורד

| --- | --- |

 לידה:  26 בפברואר 1968 (בן 56) אירוויין, ארצות הברית
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1988 
 עיסוק:  בסיסט
 סוגה:  מטאל
 כלי נגינה:  גיטרה בס
 חברת תקליטים:  אינטרסקופ רקורדס
 פרופיל ב-IMDb
 
טים רוברט קומרפורד (באנגלית: Timothy Robert Commerford; ‏נולד ב־26 בפברואר 1968) הוא מוזיקאי, בסיסט וזמר אמריקאי. ידוע בעיקר בשל חברותו כבסיסט וזמר-רקע בהרכב המטאל האלטרנטיבי Rage Against the Machine (בין השנים 2011–2007; 2000–1991), בסופרגרופ אודיוסלייב (בין השנים 2001–2007) ובהנהגת ההרכב Future User (בין השנים 2013–2015), בו שימש גם סולן הלהקה.
מגזין Paste האמריקאי דירג את קומרפורד במקום השמיני ב"רשימת 20 הבסיסטים הכי אנדרייטד (לא די מוערכים)".
הערות שוליים

↑  The 20 Most Underrated Bass Guitarists
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007362961505171  BIBSYS: 5071340  GND: 1121254896  ISNI: 0000 0000 5608 7580  LCCN: no2013039026  MusicBrainz: 4d61abe3-ce6d-4383-b2cd-8b4491496549  NKC: xx0070495  NLK: KAC2020O5023  VIAF: 85758548   WorldCat (עם VIAF): 85758548 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טוני לוין

| --- | --- |

טוני לווין בהופעה מנגן בצ'אפמן סטיק
 לידה:  6 ביוני 1946 (בן 78) בוסטון, ארצות הברית 
 שם לידה:  Anthony Frederick Levin 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1970 
 מקום לימודים:  בית הספר איסטמן למוזיקה 
 סוגה:  רוק מתקדם, ג'אז 
 כלי נגינה:  גיטרה בס, בס, גיטרה, קונטרבס, סטיק 
 חברת תקליטים:  נרדה פרודקשנס 
 www.tonylevin.com
 פרופיל ב-IMDb
 
אנתוני פרדריק "טוני" לוין (באנגלית: Anthony Frederick "Tony" Levin; נולד ב-6 ביוני 1946) הוא מוזיקאי, מלחין, בסיסט, נגן קונטרה בס, וצ'אפמן סטיק יהודי-אמריקאי. לוין ידוע בעיקר בשל חברותו בהרכב הרוק המתקדם קינג קרימזון מאז שנות ה-80; שיתוף הפעולה ארוך השנים עם פיטר גבריאל; חברותו בליקוויד טנשן אקספרימנט ובהנהגת ההרכב שלו "Stick Men".
לוין שימש כנגן-סשן מאז שנות ה-70 בלמעלה מ-500 אלבומים. בין היתר הקליט עם ג'ון לנון, פול סיימון, אליס קופר, דייוויד בואי, לו ריד, פינק פלויד, שר, דייר סטרייטס, יס, טום וייטס, באדי ריץ', סיל, ביל ברופורד, וג'ודי קולינס, בנוסף גם הופיע עם פול סיימון, גארי ברטון, ג'יימס טיילור, ג'ודי קולינס, הרבי מאן, וג'ודי קולינס.
לוין סייע בהעלאת הפופולריות של הצ'אפן סטיק והקונטרה בס החשמלי והמציא את ה"פאנק פינגרס" (Funk fingers) - מקלות דמויי מקלות תופים' המולבשים על קצות האצבעות ויוצרים סאונד של הצלפה בדומה לטכניקת הסלאפיג (Slapping).
לוין הוא גם אחד הבלוגרים הראשונים בעולם. הבלוג שלו הוקם ב-1996, כשנה לפני שהמילה "בלוג" הומצאה.
מגזין "Paste" האמריקאי דירג את לוין במקום השני, אחרי ג'ון פול ג'ונס, ברשימת 20 הבסיסטים הכי "אנדרייטד" (לא די מוערכים).
הערות שוליים

↑  מתוך הדיסקוגרפיה של טוני לוין כפי שמופיעה בבלוג הרשמי שלו (ארכיון)
↑  The 20 Most Underrated Bass Guitarists
| קינג קרימזון |
| --- | --- | --- |
רוברט פריפ • מל קולינס • טוני לוין • פאט מסטלוטו • גאווין האריסון • ג'אקו ג'אקסזיק • ג'רמי סטייסי
פיטר סינפילד • גרג לייק • מייקל ג'יילס • איאן מקדונלד • גורדון הסקל • אנדי מקאלו • איאן ואלאס • בוז בארל • ביל ברופורד • ג'ון וטון • דייוויד קרוס • ג'יימי מויר • אדריאן בליו • טריי גאן • ביל ריפלין
| אלבומים | In the Court of the Crimson King • In the Wake of Poseidon • Lizard • Islands • Larks' Tongues in Aspic • Starless and Bible Black • Red • Discipline • Beat • Three of a Perfect Pair • Thrak • The ConstruKction of Light • The Power to Believe |  |
דיסקוגרפיה • קטגוריה:קינג קרימזון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810682996005606  BIBSYS: 1029714  BnF: cb139273780 (data)  GND: 1219839639  ISNI: 0000 0001 1496 0625  LCCN: nr91020637  MusicBrainz: 1fd8a385-ab08-418e-afc1-cb85f8e96b3f  NKC: xx0049919  VIAF: 100315725   WorldCat (עם VIAF): 100315725 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חרכת אנסאר אללה אל-אופיא

| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  2013–הווה (כ־12 שנים)
 אידאולוגיה:  אסלאם שיעי
 מנהיגים:  היידר מוז'יר מלאכ אל-סעידי
 מדינה:  עיראק עיראק
 חלק מ:  ציר ההתנגדות ההתנגדות האסלאמית בעיראק
 בעלי ברית:  איראן איראן חות'ים חות'ים חזבאללה חזבאללה חמאס חמאס
 מתנגדים:  ארצות הברית ארצות הברית ישראל ישראל הצבא הסורי החופשי הצבא הסורי החופשי
 קרבות:  המלחמה בעיראק (2013–2017) התקוממות המדינה האסלאמית בעיראק (2017–הווה) מחאות אוקטובר בעיראק מלחמת חרבות ברזל התקפות על בסיסי ארצות הברית במלחמת חרבות ברזל
 
חרכת אנסאר אללה אל-אופיא (בערבית: حركة أنصار الله الأوفياء, תעתיק מדויק: חרכת אנצאר אללה אלאופיאא') היא קבוצה שיעית מיליטנטית, שבסיסה בעיראק וממומנת על ידי איראן כחלק מציר ההתנגדות וההתנגדות האסלאמית בעיראק. הארגון הוגדר כארגון טרור על ידי על ידי מחלקת המדינה של ארצות הברית ב-17 ביוני 2024, בגין תקיפת חיילים אמריקאים ובסיסים של ארצות הברית בירדן ובסוריה.
היסטוריה

המיליציה נוסדה בשנת 2013 כקבוצה פוליטית בנפת מייסאן בשם "כיאן א-סדק ואל-עטאא" לפני שהפכה לחטיבה של ארגון הטרור אל-חשד א-שעבי בשנת 2014. הקבוצה עדיין נשארה עצמאית פוליטית ונפרדת מפעולותיה הצבאיות, תחת השם חרכת א-סדק ואל-עטאא. המיליציה ביצעה פעולות טרור בעיקר נגד בסיסים וחיילים של צבא ארצות הברית במזרח התיכון ומול הכוחות הדמוקרטיים הסוריים. בזמן מלחמת האזרחים בסוריה. חרכת אנסאר אללה אל-אופיא היא בעלת ברית של כוח קודס של משמרות המהפכה האיראניים ומבצעת התקפות בשמם.
ב-17 ביוני 2024 הכריזה מחלקת המדינה של ארצות הברית על המיליציה כארגון טרור ועל מנהיג הארגון, היידר מוז'יר מלאכ אל-סעידי[דרוש תעתוק] כמחבל עולמי בעקבות תקיפת חיילים אמריקאים ובסיסים של ארצות הברית בירדן ובסוריה והתקפות נגד ישראל במהלך מלחמת חרבות ברזל, כאשר רבות מהתקיפות הגיעו מדרום בגדאד. בתגובה להכרזה כארגון טרור, מנהיג הקבוצה לעג לארצות הברית וקבע כי ההכרזה היא "אות כבוד" לארגון.
הערות שוליים

↑  Frantzman, Seth J. (2024-06-18). "Why US terror designation for Iraqi-based terror group matters". Foundation for Defense of Democracies (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2024-07-09.
↑  "Honored, Not Contained: The Future of Iraq's Popular Mobilization Forces". The Washington Institute (באנגלית). נבדק ב-2024-07-09.
↑  "Profile: Ansar Allah al-Awfiya (19th PMF Brigade) | The Washington Institute". The Washington Institute (באנגלית). נבדק ב-2024-07-09.
↑  "صنفتها واشنطن إرهابية.. ما هي حركة "أنصار الله الأوفياء" العراقية؟" [Washington classified it as a terrorist organization... What is the Iraqi “Loyal Supporters of Allah” movement?]. Alhurra (בערבית). 2024-06-18. נבדק ב-2024-07-09.
↑  "وضعت على قوائم الإرهاب.. من هي حركة «أنصار الله الأوفياء» العراقية؟" [Placed on terrorist list.. Who is the Iraqi “Loyal Supporters of Allah” movement?]. Al-Watan (בערבית). 2024-06-18. נבדק ב-2024-07-09.
↑  "Terrorist Designation of Harakat Ansar Allah al-Awfiya". United States Department of State (באנגלית). 2024-07-17. נבדק ב-2024-07-09.
↑  Greyman-Kennard, Danielle (2024-06-18). "US State Department designates Harakat Ansar Allah al-Awfiya as terror group". The Jerusalem Post (באנגלית). נבדק ב-2024-07-09.
↑  "Iran-Backed Iraqi Militia Ansar Allah Al-Awfiya Movement Mocks U.S. Terror Designation As 'Badge Of Honor,' Secretary General: 'Plot As You Please And Save No Effort'". Middle East Media Research Institute (באנגלית). 2024-06-18. נבדק ב-2024-07-09.
עובדים זרים בישראל

עובד זר או מהגר עבודה הוא אדם העובר למדינה שונה, שאינו אזרח בה, על מנת למצוא פרנסה. לעיתים מדובר בהגירה שבסופה התאזרחות במדינה האחרת, ולעיתים זו הגירה למספר שנים מוגבל, לשם שיפור מצבו הכלכלי של העובד ושל משפחתו בארץ המוצא. במדינת ישראל, הפכו העובדים הזרים לגורם משמעותי החל מסוף שנות השמונים. את השינוי חוללה האינתיפאדה הראשונה שפרצה ב-1987. הסגר על יהודה ושומרון והגבלת התנועה של הפלסטינים, מנעו את הגעתם לעבודה בישראל, ואילצו את מקבלי ההחלטות למצוא פתרונות חלופיים.
מרבית המדינות במערב מספקות רישיונות שהייה זמניים למספר מוגבל של מהגרי עבודה בהתאם לצורכיהן, על מנת למלא מחסור בכוח עבודה במגזרי תעסוקה אשר אינם אטרקטיביים עבור אזרחיהן המקומיים, בעיקר בשל השכר הנמוך אך גם בשל רתיעה תרבותית מעבודות מסוימות. בנוסף לכך, אחוז ניכר מכלל מהגרי העבודה במרבית ערי המערב שוהים ועובדים בהן ללא רישיון. מדינות שונות נוקטות בגישות שונות כלפי מהגרי העבודה חסרי הרישיונות (המתועדים והבלתי-מתועדים) אשר חיים במרחב הריבוני שלהן: החל ממדיניות – מוצהרת בלבד או מעשית – של הרחקה מהמדינה (למשל בספרד ובישראל), וכלה בשיתוף פעולה עם מהגרי העבודה, ארגוניהם ומנהיגיהם על מנת לשפר את תנאי חייהם כפי שנעשה בהולנד ובשוודיה. נכון לשנת 2016 שהו בישראל 84,485 עובדים זרים חוקיים, ובנוסף 15,660 עובדים זרים שפג תוקף רישיונם ולא עזבו את ישראל, ו-75,000 תיירים שנכנסו לישראל ולא יצאו ממנה וכעת מוגדרים שוהים בלתי חוקיים בה.
בשבועיים הראשונים למלחמת חרבות ברזל עזבו את ישראל כ-7,000 עובדים זרים.
רישיונות לעובדים זרים > פילוח רישיונות עובדים זרים בישראל לפי ענף

הפילוח משקף עובדים זרים שהחזיקו רישיון עבודה בתוקף. הפילוח אינו כולל עובדים לא חוקיים, מסתננים ונתינים זרים נוספים שלא יצאו במועד מישראל. הנתונים נלקחו מהדו"ח השנתי של רשות ההגירה והאוכלוסין.
| שנה | סיעוד | בניין | חקלאות | מומחים | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010 | 49,499 | 6,901 | 22,887 | 1,682 | 75,818 |
| 2011 | 42,349 | 5,201 | 24,614 | 2294 | 74,788 |
| 2012 | 41,260 | 5,900 | 21,133 | 2,867 | 71,281 |
| 2013 | 40,484 | 5,732 | 22,179 | 2,836 | 71,352 |
| 2014 | 43,468 | 6,106 | 22,087 | 2,842 | 74,567 |
| 2015 | 45,632 | 6,855 | 21,268 | 3,358 | 77,192 |
| 2016 | 49,156 | 8,557 | 21,786 | 4,627 | 84,485 |
| 2017 | 50,162 | 10,120 | 22,680 | 5,405 | 88,378 |
| 2018 | 55,425 | 14,420 | 22,412 | 5,957 | 98,214 |
| 2019 | 57,111 | 15,192 | 22,857 | 6,832 | 101,992 |
| 2020 | 57,705 | 14,877 | 22,289 | 5,317 | 98,188 |
| 2021 | 57,509 | 16,952 | 23,244 | 6,312 | 104,017 |
רישיונות לעובדים זרים > הסדר הכבילה

הרישיון לעבוד ולהתגורר בישראל היה מותנה בכך שהעובד יועסק אך ורק אצל המעסיק שהזמין אותו. בשל כך מוטבע שמו של המעסיק בדרכון של העובד, והוא אינו יכול לשמור על מעמדו החוקי מבלי לעבוד אצל אותו המעביד, וכן אינו רשאי לעבוד בעבודה נוספת. אם יחדל לעבוד אצל אותו המעסיק, או שיימצא כי עבד בעבודה נוספת, יישלל מעמדו החוקי, והעובד יידרש לצאת את הארץ. אם לא יעשה כן, היה מורחק על ידי יחידת אכיפה לזרים ומשטרת ההגירה – הגופים שהיו פעילים ומאז פורקו והועברו לרשות ההגירה. לפיכך הסדר זה כבל את העובד למעביד שהזמין אותו.
בבג"ץ קו לעובד נגד ממשלת ישראל שניתן ב-30 במרץ 2006, נפסק כי ההסדר אינו חוקי, וכי אין לקשור בין חוקיות שהיית העובד בישראל, לבין עבודתו אצל המעסיק שהזמין אותו. נקבע שההסדר פוגע בזכויות יסוד של העובד – בחופש הבחירה עם מי להתקשר בחוזה עבודה, ובאפשרות לשאת ולתת על תנאי עבודתו, משכורתו, וזכויותיו. השופט אדמונד לוי מתח על ההסדר ביקורת חריפה, ובין היתר כינה את ההסדר "מעין עבדות בגרסה מודרנית" בחסות המדינה. למדינה ניתנה ארכה בת שישה חודשים לגיבוש הסדר חדש.
באוגוסט 2008, כשנתיים וחצי לאחר שניתן פסק-הדין בעניין הסדר הכבילה, פנו ארגוני זכויות אדם לבית-המשפט העליון בנושא, בבקשה שיקבע שהמדינה מבזה את בית-המשפט בכך שהיא מפרה את הוראות פסק-הדין. בנובמבר אותה השנה, כתב השופט לוי כי המדינה בזתה את פסק הדין של בג"ץ בכך שלא טרחה לבטל את הכבילה. "חרף חלוף השנים טרם מילאו המשיבים אחר פסק דינו של בית משפט זה, ונדמה כי מיותר להדגיש את חומרתו של עניין זה, ובעיקר את המסר שהוא משגר לבעלי דין ש'ייחוסם' פחות מזה של המשיבים", כתב השופט לוי, והוסיף כי "אנו רואים בחומרה מחדל זה עמו לא נוכל להשלים, במיוחד נוכח טענתם של העותרים כי הסדרי הכבילה מוסיפים להתקיים, ועובדים זרים מוכרזים כשוהים בלתי חוקיים ונכלאים רק משום שהחליטו לעזוב את מעסיקם".
בעקבות בג"ץ הכבילה, המדינה הפסיקה לרשום את שמו של המעסיק בדרכונו של העובד הזר, והתאפשר ניוד חופשי של העובדים בין מעסיקים המחזיקים בהיתר העסקה פנוי, אולם ניוד עובדים בין הענפים השונים עדיין אסור (לדוגמה מחקלאות לבניין וכדומה).