stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שונר איברי
התנהגות

השונר האיברי אוהב לנוח בסבך השיחים שבו ניחן בית גידולו: מעקב טלמטרי הראה כי יותר מ-90% ממנוחת היום נעשתה בין שיחים, בעיקר שיחי האברש. מנוחה זו בסבך מטרתה ככל הנראה לספק לו פורקן ממידות הלחות וטמפרטורות הקיץ הגבוהות או באופן דומה מהקור והגשם המגיעים עם החורף. כשמסיים לנוח יוצא הוא אל שטחים פתוחים או שטחי גבול בין היער לאזורי השיחים כדי לצוד את טרפו העיקרי הנפוץ שם – הארנבון המצוי – המהווה כ-80% מתפריטו או אף את כולו.
הוא טורף המתמחה במיוחד בציד הארנבון, אבל מסוגל לטרוף גם בעלי חיים אחרים (במיוחד בעונת החורף בה הארנבונים מצויים פחות): אייליים ויחמורים צעירים (המעדיפים גם הם את האזורים החביבים על הארנבונים), מכרסמים שונים, ארנבות, זוחלים, ועופות כמו חוגלות (בעיקר מהמין חוגלה אדמונית) ועופות מים ההופכים פגיעים כשהם עוזבים את הביצות כדי להטיל ביצים בבריכות קטנות באזורי השיחים (כמו מין הברווז ברכייה). מחקר שנערך בשנת 1991 הראה כי באזור דוניאנה הוא נעדר מאדמות חקלאיות או ממטעי עצים שאינם גדלים באופן טבעי בשטחו (כמו אקליפטוס ואורן), כנראה מכיוון שגם הארנבונים נעדרו מאלו. הוא לפעמים הורג טורפים אחרים, כמו חתולי רחוב ושועלים, אך אינו אוכל אותם. בדומה לחתוליים אחרים, שתי שיטות עיקריות משמשות אותו להריגת טרפו: הראשונה – נשיכת הגרון ובשל כך ריסוק בית הקול וחסימת דרכי האוויר – משמשת להריגת טרף הגדול מהחתול עצמו, והשנייה – נשיכת העורף או אחורי הראש ובשל כך נקיעת הצוואר ופגימה בחוט השדרה – משמשת להרג טרף קטן יותר, כמו הארנבונים. את הארנבונים הוא מעדיף להתחיל לאכול מראשם, בעוד שאת האיילים הוא מעדיף לגרור למחסה ולהתחיל לאכול מהירכיים. בנוסף, מהאלו האחרונים הוא מעדיף להוציא את הקיבה והמעיים בטרם אכילתם. לפני הריגתו את הארנבון "משחק" עמו השונר האיברי קמעה – הוא משחרר אותו לרגע ולוכד אותו מייד (בדומה לחתול מבוית הצד עכבר). צריכת האנרגיה של פרט בוגר היא בערך 600–1,000 קלוריות, וכמות זו קרובה מאוד לזו שארנבון בוגר יכול לספק. לרוב התזונה מגופת טרף גדולה תימשך ימים אחדים, אך מספר הארוחות מגופה יחידה תלוי בגודל הטרף ובזמן בו לוקח לאוכלי נבלות, בעיקר חזירי בר, לגלות אותה. משערים כי שונר זכר צורך 912 קלוריות ביום ואילו הנקבה צורכת 673 קלוריות ביום. הערכה זו שווה ל-379 ארנבונים בשנה לזכר ו-277 לנקבה, אם כי מספרים אלו קטנים יותר מכיוון שבדרך כלל המין לא מסתמך רק על ארנבונים כמקור המזון הבלעדי שלו. השונר האיברי צורך גם מזון צמחי: ב-2012 התפרסם מחקר שהראה כי מערכת העיכול שלו מותאמת לתזונה משאריות צמחים הנמצאים בגופת טרפו.
השונר פעיל בעיקר לפנות ערב, אם כי הוא יכול לעשות כן בכל שעות היממה. לפעמים מתקיים שוני בין הפרטים עם חילופי העונות. לדוגמה, במהלך הקיץ פעיל יותר המין בשעות החושך – משקיעת השמש עם רדת הליל ועד זריחתה עם עלות הבוקר – בעוד שבעונת החורף אין לו שעות סדירות בהן הוא פעיל או שהוא פעיל בשעות היום. בכל אופן, בדרך כלל שעות פעילות המין מותאמות לאלו של הארנבונים.
התנהגות > רבייה ומבנה חברתי

אם מנקה עם לשונה את ילדה
אם וגוריה, אותם המליטה בתוך עץ חלול
בדומה לרוב החתוליים, השונרים אינם יצורים חברתיים. פרטים בוגרים מסגלים לעצמם נחלה המשתרעת על פני שטח של 4 עד 20 קמ"ר. לדוגמה, מעקבים בדוניאנה שנעשו באמצעות משדרי רדיו הראו כי כאשר הטרף מצוי בשפע, שטח הטריטוריה של הנקבה הוא בין 5.3 ל-10.3 קמ"ר, בעוד שבזמני מחסור השטח גדל ל-8.7 - 12.6 קמ"ר אצל הנקבה ועד 16.9 קמ"ר אצל הזכר. ככל החתוליים, שטח הטריטוריה של הנקבה קטן כשהיא מטפלת בגורים – נקבה אחת בדוניאנה הגבילה את סיוריה לשטח של 1.7 קמ"ר בחודשים שבהם טיפלה בגוריה. סימון השטח נעשה לרוב על ידי סימון ריח (בריסוס), בעיקר באמצעות הטלת שתן וגללים. את הגללים הם מעדיפים להטיל על גבי שבילים שיוצר האדם בין הצמחייה, או על גבי צמתים בין שבילי אדם למסלולי הליכה של אייליים. כדי לשמור על הטריטוריה שלו, הפרט מטייל בה תכופות ובצורה נרחבת: זכרים מסיירים בממוצע 8.4 קילומטרים ביום, בעוד שהנקבות מסיירות 6.4 קילומטרים ביום (זכר מסוים אף נצפה מהלך מרחק ממוצע של 9.3 קילומטרים ביום במשך ארבעה ימים). לפעמים מתרחשות מריבות בנוגע לגבול הטריטוריות, ואלו לעיתים מתפתחות לכדי עימותים פיזיים: במספר פעמים נצפו פרטים מגורשים משטחם ובאחד מהמקרים הפרט המגורש אף נפצע קשה. ככל הנראה, לסטטוס החברתי של הפרט השפעה על סיכוי המוות שלו, שהרי פרטים חסרי טריטוריה סבלו משיעורי תמותה גבוהים מהפרטים בעלי הקרקעות. זמן השליטה הממוצע על שטח מסוים הוא 2.3 שנים אצל נקבות ו-1.5 אצל זכרים. הבעלות על שטח נרכשת בגיל שלוש עד שבע שנים לנקבות וארבע עד שבע שנים לזכרים.
אורח חייו של השונר האיברי עדיין לוט בחלקו בערפל. על פי תצפיות אחדות משוער כי ההזדווגות מתרחשת בין חודש ינואר לפברואר, ובעקבותיה היריון הנמשך בין 63 ל-73 ימים שבסיומו נולדים הצאצאים בין מרץ לאפריל. עם זאת, כאשר נקבה אינה מוצאת זכר, אינה מתעברת, הריונה מופרע או שגוריה אובדים היא יכולה להתייחם ולהמליט בכל זמן בשנה. גודל השגר הוא בין אחד לארבעה ולדות (לרוב שניים נולדים או שורדים), ופרק הזמן המפריד בין היריון אחד למשנהו הוא 15 חודשים. את הגורים הנקבה ממליטה במקום מסתור, כגון השיחים האהובים על המין, עצים חלולים, מערות קטנות, מאורות של בעלי חיים אחרים וכו'. נקבה אחת יכולה להשתמש במספר מקומות מסתור כאלו, ואת גוריה היא מעבירה מאחד לשני. הגורים יוצאים ממקום הולדתם בגיל שבועיים עד ארבעה שבועות, מתחילים לאכול בשר בזמן זה ונגמלים בהדרגה מחלב אימם בגיל חודשיים, ועושים זאת לחלוטין עם היותם בסביבות החודש השמיני לחייהם. לעיתים פורצות מריבות בין הגורים, ואלו יכולות להסתיים אף במוות. בגיל ארבעה חודשים הם מצטרפים לאימם במסעותיה אחר טרף ומפתחים יכולות ציד, ועד גיל שבעה חודשים הם מבלים 60% מזמנם לצד אימם. בגיל 10–11 חודשים הם הופכים עצמאיים לחלוטין (בשטח אימם), ומגיעים למשקל של כשבעה ק"ג עם הגיעם לגיל שנה. עם בוא החורף השני לחייהם או כאשר הם מגיעים לגיל 8–23 חודשים הם מתחילים לחפש אחר טריטוריה חדשה (תוך הישארות בשטח אימם). הזכר מתרחק מוקדם ורחוק יותר מאשר הנקבה. לפעמים הנקבה יורשת את טריטוריית אימה או מתיישבת לה בטריטוריה גובלת, בעוד הזכרים אינם נוטים לעשות כן. בעת חיפושם אחר בית חדש נוטים השונרים שלא ללכת יותר משני קילומטרים בשטח פתוח, אך הוכח כי הם יכולים אף לחצות מעל 5 קילומטרים של שטח פתוח אם נמצאו בו גופים "קוויים" (כמו נחלים או גדרות) היכולים לכוונם לקצהו השני של השטח. הנקבה מגיעה לבגרות מינית בגיל שנה, אך נוטה שלא לעשות כן עד גיל שנתיים–שלוש ועד אשר מוצאת היא טריטוריה משלה. סביר להניח כי פרטים שגילם יותר מעשר שנים אינם יכולים להתרבות.
אזכורים באמנות

במסגרת 80 התחריטים המכונים "לוס קאפריצ'וס" שהכין הצייר הספרדי פרנסיסקו דה גויה בין השנים 1797 ל-1799, התפרסם במיוחד תחריט מספר 43 שכותרתו "תרדמת התבונה מולידה מפלצות" (El sueño de la razon produce monstrous). בין המפלצות המקיפות את האיש הישן מצויר שונר איברי הרובץ לימינו של החולם.
אהבה מנצחת

| --- | --- |
 שיר הנושא:  "Tres Palabras
 סוגה:  אופרת סבון, רומנטיקה
 יוצרים:  Liliana Abud, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 כותבים:  ליליאנה עובד
 שחקנים:  ויקטוריה רופו   ויליאם לוי   מאיטה פרוני   דומיניקה פאלטה   גיררמו גרסיה קנטו   דייגו אוליברה   אריקה בונפיל   אדוארדו סנטמרינה   אליסיה רודריגס   אוסוולדו ריוס   דניאלה רומו
 ארץ מקור:  מקסיקו 
 שפות:  ספרדית 
 מקום התרחשות:  מקסיקו סיטי 
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  172
 הפקה
 מפיקים בפועל:  Salvador Mejía Alejandre 
 הפצה:  חברת טלוויסיה
 אתר צילומים:  מקסיקו סיטי 
 טכניקת צילום:  מערך מרובה מצלמות 
 אורך פרק:  42-45 דקות
 שידור
 רשת שידור:  לס אסטרלס 
 תקופת שידור מקורית:  25 באוקטובר 2010 – 26 ביוני 2011 
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
אהבה מנצחת (בספרדית: Triunfo del amor) היא טלנובלה מקסיקנית בכיכובם של ויקטוריה רופו, ויליאם לוי ומאייטה פרוני.
עלילה

ויקטוריה, אחת ממעצבות האופנה המצליחות במקסיקו, גרה באחוזה מפוארת עם אוסוולדו בעלה, בנו מנישואיו הראשונים, מקסימיליאנו, ובתם המשותפת פרננדה. ויקטוריה היא כעת אישה עשירה ומפורסמת, אך הדרך למעלה לא הייתה פשוטה. בצעירותה, ויקטוריה עבדה כמשרתת בביתם של ברנרדה ובנה חואן פבלו. לאחר רומן קצר, ויקטוריה הרתה לחואן פבלו, אך לא הספיקה לבשר לו את הבשורה בטרם נסע ללימודיו. היא פנתה לברנרדה לעזרה, אך זו גירשה אותה מהבית בבושת פנים. ויקטוריה ילדה את בתה מריה, אך שלוש שנים מאוחר יותר, ברנרדה דאגה לקחת את מריה מוויקטוריה ולשלוח אותה לבית יתומים. לוויקטוריה מעולם לא נודע מה עלה בגורל בתה והיא נשבעה למצוא אותה.
עשרים שנה חולפות ואישה יפה וצעירה בשם מריה מגיעה לבית האופנה של ויקטוריה ומתקבלת לעבודה כדוגמנית. ויקטוריה מתנכלת למריה מהרגע הראשון, כיוון שהיא משוכנעת שבעלה מחזר אחר הדוגמנית הצעירה. היא אינה יודעת שלמעשה המחזר של מריה הוא לא אחר מאשר מקסימיליאנו, בנה החורג של ויקטוריה. מריה ומקסימיליאנו מתאהבים ולאחר זמן לא רב, מריה מגלה שהיא בהריון. לפני שהיא מספיקה לגלות זאת למקסימיליאנו, הוא מתוודה בפניה שהיה מאורס כל העת לחימנה, שמצפה ממנו לילד. מריה הנבגדת מחליטה לשמור את דבר הריונה בסוד, אך חייה רק הולכים ומסתבכים. ויקטוריה מגלה שהיה קשר רומנטי בין מקסימיליאנו למריה ומפטרת אותה, כשהיא חוזרת על סיפור חייה שלה, מבלי לחשוד שהיא זורקת לרחוב את בתה האבודה.
הטלנובלה "אהבה מנצחת", בכיכובם של אהוב הנשים ויליאם לוי ומאיטה פרוני, היא חידוש מצליח לטלנובלות "קריסטל" ו-"הזכות לאהוב", ששודרו בעבר בישראל. בטלנובלה גם מככבים השחקנים האהובים אוסוולדו ריוס וויקטוריה רופו, שגילמו זוג נאהבים בטלנובלה "חבקי אותי חזק".
שירות הביטחון והביון הכללי (הולנד)

| --- | --- |


מטה השירות
 מידע כללי
 מדינה:  הולנד 
 משרד אחראי:  משרד הפנים
 תאריך הקמה:  30 במאי 2002
 מטה מרכזי:  Europaweg 4, זוטרמר, הולנד
 עובדים:  1,700
 תקציב:  € 249,167,000 (2018)
 https://english.aivd.nl
 קואורדינטות:  52°03′47″N 4°29′16″E﻿ / ﻿52.062964°N 4.487842°E﻿ / 52.062964; 4.487842
 he
 
שירות הביטחון והביון הכללי (בהולנדית: Algemene Inlichtingen-en Veiligheidsdienst, בראשי תיבות: AIVD) הוא שמה של סוכנות המודיעין והביטחון של הולנד, המופקדת על איסוף מודיעין פנימי וחיצוני, מודיעין אותות וביצוע תפקידי הגנה על הביטחון הלאומי.
משימה

השירות מתרכז בעיקר במאבק באיומים פנימיים על הביטחון הלאומי, בעוד שירות הביטחון והמודיעין הצבאי (MIVD) מתמקד באיומים בינלאומיים, במיוחד צבאיים ומניעת ריגול זר. השירות אחראי לאיסוף מודיעין ומסייע במאבק נגד איומים זרים ופנימיים על הביטחון הלאומי.
פיקוח ואחריות

שר הפנים הוא האחראי על השירות. בנוסף, תפקידי הפיקוח על השירות מתבצעים על ידי שלושה גופים:
מועצת סקירת שירותי הביטחון והביון (הולנדית: Toetsingscommissie Inzet Bevoegdheden) ממונה על ידי שני בתינהפרלמנט ההולנדי.
ועדת הפיקוח (הולנדית: Commissie van Toezicht op de Inlichtingen- en Veiligheidsdiensten, CTIVD).
הוועדה לשירותי הביטחון והביון (הולנדית: Commissie voor de Inlichtingen - en Veiligheidsdiensten, CIVD), הכוללת את מנהיגי כל המפלגות המיוצגות בשתי בתי פרלמנט, אם כי עד 2009 המפלגה הסוציאליסטית (SP) לא הייתה ולא רצתה להיות חלק מהוועדה.
השירות מפרסם דו"ח שנתי הכולל את נתוני התקציב שלו.
פעילויות

פעילויותיו העיקריים כוללים:
ניטור ספציפי של אנשים וקבוצות של אנשים, כמו קיצונים אסלאמיים פוליטיים
איסוף מודיעין משירותי מודיעין זרים ופנימיים
ביצוע בדיקות רקע על אנשים המועסקים במשרות אמון באופן ספציפי בתפקיד ציבורי בכיר או משרות בתעשייה (כגון בענפי תקשורת, בנקים והחברות הגדולות) — באופן אירוני זה כולל גם את חברי הפרלמנט של ועדות הפיקוח
חקירת אירועים כגון פיגועי טרור ואיומים דומים
מתן ייעוץ ואזהרה על סיכונים לביטחון הלאומי, כולל ייעוץ בענייני הגנה למנהיגות המדינה
אבטחת התקשורת הלאומית באמצעות הסוכנות הלאומית לביטחון תקשורת ואבטחת תשתיות התקשורת של הממשלה
שיטות וסמכויות

השיטות שלו וסמכויותיו של השירות כוללים:
מעקב אחר טלפון במידה והוסמך על ידי שר הפנים
הסתננות (לעיתים רחוקות על ידי עובדי השירות, אך בעיקר על ידי אישים שלא חלק מהשירות ולהם יש גישה אל קבוצה מסוימת)
השימוש במודיעים (חברים קיימים של קבוצות שונות מגויסים למסור מידע לשירות)
מקורות מודיעין גלויים
גישה בלתי מוגבלת לעבודת המודיעין המשטרתי
שימוש באנשי קשר של סוכנויות ביון זרות המתגוררים בהולנד תחת מעמד דיפלומטי (כולל כאלה בעלי חסינות דיפלומטית מלאה) כדי לאסוף מידע לתועלת השירות.
השירות פועל בקשר הדוק עם שירות המודיעין האזורי (Regionale Inlichtingen Dienst, RID), אשר חברי והם אנשי המשטרה הממונים בכל מחוז משטרתי. השירות גם משתף פעולה עם מעל מאה שירותי מודיעין.
נטען לעיתים קרובות כי להולנד יש את המספר הגדולה ביותר של האזנות ומעקב אחר רשת האינטרנט.
ראו גם

הסוכנות לביטחון לאומי (NSA)
הערות שוליים

↑  "Agnes Kant over toetreding tot 'Commissie Stiekem". Nederlandse Omroep Stichting. אורכב מ-המקור ב-2014-02-26.
↑  "Geschiedenis 24 - Voorgoed ongeschikt". Geschiedenis.vpro.nl. 2010-11-17. נבדק ב-2012-02-14.
↑  Dutch intelligence first to alert U.S. about Russian hack of Democratic Party
↑  One in 1000 Dutch phones wiretapped, Amsterdam Herald
↑  Weiner, Eric (14 בפברואר 2006). "Wiretapping, European-Style". {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Police phone taps now automatically include internet, DutchNews.nl
↑  "Dutch parliament questions crypto telephone - EDRI". history.edri.org. אורכב מ-המקור ב-2017-05-18. נבדק ב-2018-12-18.
↑  Niet Amerika, maar Nederland onderschepte 1,8 miljoen telefoontjes (about how the AIVD tapped 1,8 million foreign phone calls not related to the Netherlands at all), Elsevier
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0588 0959
ג'רמי פארגו

| --- | --- |

פארגו במדי אוניברסיטת גונזגה, 2008
 לידה:  17 במרץ 1986 (בן 38) שיקגו שבאילינוי
 עמדה:  רכז, קלע
 גובה:  1.88 מטר
 מספר:  2 
 מכללה:  אוניברסיטת גונזגה
 דראפט:  לא נבחר, 2009
 קבוצות כשחקן
 2010–2009 2011–2010 2012–2011 2013–2012 2013 2014–2013 2014–2015 2015–2016 2016 2016–2017 2017–2018 2018 2018 2018–2019 2020 2020 2020 2021  2021–2022 2022–2023 2023 2023–2024 2025–:  הפועל גלבוע גליל מכבי תל אביב ממפיס גריזליס קליבלנד קאבלירס פילדלפיה 76' צסק"א מוסקבה מכבי תל אביב ג'ג'יאנג לאיונס רייר ונציה שנג'ן לאופרדס נאנג'ינג מאנקי קינגס סנטה קרוז ווריורס  צ'מפוויל מכבי תל אביב גולדן סטייט ווריורס סנטה קרוז ווריורס   הפועל ירושלים  מכבי ראשון לציון נאפולי באסקט וינדי סיטי בולס ריאל בטיס ג'י ליג איגנייט גרינדאוויק
 הישגים כשחקן
 אליפות ישראל (2010, 2011, 2018, 2019) גביע המדינה (2010, 2011, 2015) חמישיית העונה השנייה ביורוליג (2011) חמישיית העונה בליגת העל (2011) אליפות ליגת ה-VTB‏ (2014)
 
ג'רמי פארגו (באנגלית: Jeremy Pargo; נולד ב-17 במרץ 1986 בשיקגו שבאילינוי) הוא כדורסלן אמריקאי, אשר משחק בעמדות הרכז והקלע בקבוצת גרינדאוויק מליגת העל האיסלנדית בכדורסל.
הערות שוליים

↑  אורן יוסיפוביץ, שחקן מחליף: ג'רמי פארגו מגיע למכבי ת"א, באתר nrg
↑  רפאל נאה, פארגו רוצה לצאת ממכבי ת"א. "לא נוותר עליו", באתר ynet, 15 באוגוסט 2011
↑  ורד כהן‏, "מכבי תל אביב רואה בחומרה את התנהגותו של פארגו", באתר וואלה, 15 באוגוסט 2011
↑  ורד כהן‏, מכבי תל אביב: ג'רמי פארגו הגיש תביעת בוררות לפיב"א, באתר וואלה, 27 באוגוסט 2011
↑  רועי גלדסטון, ‏מכבי זכתה בבוררות מול פארגו, שלא יחזור, באתר ערוץ הספורט, 7 בדצמבר 2011
↑  מערכת וואלה! ספורט‏, ג'רמי פארגו שוחרר מקליבלנד, באתר וואלה, 22 בינואר 2013
↑  ג'רמי פארגו חתם בפילדלפיה ל-10 ימים, באתר וואלה, 7 בפברואר 2013
↑  לא יחזור להיכל: ג'רמי פארגו חתם על חוזה לשנתיים בצסק"א, באתר ערוץ הספורט, 7 ביוני 2013
↑  טראש טוק: מסי קנה מלון חדש, פארגו עובר לליגה הלבנונית, באתר וואלה, 29 במרץ 2018
1 2  ורד כהן‏, ג'רמי פארגו חתם במכבי תל אביב: "אין כוונה לשחרר אף אחד", באתר וואלה, 25 באפריל 2018
↑  רועי כהן, ‏מכבי הודיעה: ג'רמי פארגו חתם לעונה נוספת, באתר ערוץ הספורט, 11 ביולי 2018
↑  הפתעה: ג'רמי פארגו חתם לעשרה ימים בגולדן סטייט, באתר וואלה, 7 בפברואר 2020
↑  אהרל'ה ויסברג‏, הפועל ירושלים הודיעה על החתמתו של ג'רמי פארגו: "מחכה לחזור לשחק", באתר וואלה, 3 ביוני 2020
הדיוויזיה ה-36 (ארצות הברית)

| --- | --- |

תג הכתף של הדיוויזיה
 ראש חץ
 פרטים
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיוך:   צבא ארצות הברית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1917  1923   2004 – 1919  1945   פעילה (כשנתיים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
הדיוויזיה ה-36 (באנגלית: 36th Infantry Division) היא דיוויזיה של צבא ארצות הברית שלחמה במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה.
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה

הדיוויזיה הוקמה במקור כדיוויזיה ה-15 (וגייסה יחידות מטקסס ואוקלהומה) במסגרת תוכנית כוח משנת 1917, אך שינתה את שמה לדיוויזיה ה-36 לאחר הכניסה האמריקנית למלחמת העולם הראשונה באפריל 1917. ביולי 1918 נשלחה הדיוויזיה לאירופה והגיעה לחזית המערבית, שם לחמו בקרבות הקשים של מתקפת מז-ארגון. בסך הכל נפלו במהלך המלחמה 466 חיילי הדיוויזיה, בעוד 2,118 נפצעו או נעדרו. הדיוויזיה הורכבה מהבריגדה ה-71 שהורכבה מהרגימנטים ה-141 וה-142, ומהבריגדה ה-72 שהורכבה מהרגימנטים ה-143 וה-144.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

בשנת 1923 הוגדרה הדיוויזיה מחדש כדיוויזיה של המשמר הלאומי ממדינות טקסס ואוקלהומה. ב-25 בנובמבר 1940 הופעלה הדיוויזיה מחדש, והועמדה תחת פיקודו של קלוד בירקהד. הדיוויזיה הורכבה מהרגימנטים ה-141, ה-142 וה-143. ב-13 באפריל 1943 נחתה הדיוויזיה בצפון אפריקה הצרפתית, ובמאי השתתפו יחידותיה בשמירה על שבויי מדינות הציר שנכנעו בתום המערכה בתוניסיה. בספטמבר 1943 השתתפה הדיוויזיה במבצע מפולת שלגים, ובפברואר 1944 לחמה בקרב נהר ראפידו, שם ספגה אבדות כבדות ובעקבות כך נשלחה למנוחה ולהתארגנות מחדש. במאי השתתפה הדיוויזיה במבצע נזר ובהתקדמות לכיוון רומא, ולאחר מכן הוצאה מהקו, ובאוגוסט 1944 השתתפה בנחיתות בדרום צרפת במסגרת מבצע דרגון. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות בהרי הווז' ובאלזס, ובינואר 1945 התגוננה הדיוויזיה נגד מבצע נורדווינד הגרמני. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה במתקפת ריינלנד-פפאלץ ובהמשך חצתה את הריין והמשיכה במסעה ללב גרמניה. ב-22 באפריל 1945 חצתה הדיוויזיה את הדנובה, ולאחר מכן השתתפה בשחרור מחנות המשנה של דכאו. ב-5 במאי סייעה הדיוויזיה להכרעת הקרב על טירת איטר, וב-8 במאי סיימה את הלחימה בקיצביל, אוסטריה, שם שבתה את גנרל-פלדמרשל גרד פון רונדשטט. הדיוויזיה חזרה לארצות הברית, וב-15 בדצמבר 1945 הושבתה הדיוויזיה. במהלך הלחימה איבדה הדיוויזיה 3,131 הרוגים ו-13,191 פצועים.
היסטוריה > לאחר המלחמה

ב-1 במאי 2004 הפכה דיוויזיית השריון ה-49 של המשמר הלאומי של טקסס לדיוויזיה ה-36 החדשה. יחידות הדיוויזיה נשלחו לסבבים בעיראק ובאפגניסטן, וכן סייעו במהלך מגפת הקורונה בשנת 2020.
רוז אוניל

| --- | --- |

רוז אוניל, 1907
 לידה:  25 ביוני 1874 וילקס-בארה, פנסילבניה, ארצות הברית 
 פטירה:  6 באפריל 1944 (בגיל 69) ספרינגפילד, מיזורי, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  מכללת אוזרק 
 תחום יצירה:  איור 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של ויל אייזנר (2022) 
 בן או בת זוג:  הארי לאון וילסון (1902–1907) 
 חתימה:   
 
רוז ססיל אוניל (באנגלית: Rose Cecil O'Neill;‏ 25 ביוני 1874 – 6 באפריל 1944) הייתה קריקטוריסטית, מאיירת, אמנית וסופרת אמריקאית. היא בנתה קריירה מצליחה כמאיירת ספרים ומגזינים והפכה בגיל צעיר למאיירת המסחרית הצעירה ביותר בארצות הברית. אוניל זכתה לתהילה בינלאומית בכך שיצרה את ה-Kewpie (אנ'), הדמות המצוירת הנפוצה ביותר עד מיקי מאוס. אוניל כתבה גם כמה רומנים וספרי שירה, והייתה פעילה בתנועת הזכויות של הנשים.
ביוגרפיה > ראשית חייה

רוז ססיל אוניל נולדה ב־25 ביוני 1874 בוילס-באר בפנסילבניה. הוריה היו ויליאם פטריק הנרי ואליס ססיליה סמית אוניל. היו לה שתי אחיות קטנות יותר, לי וקליסטה, ושלושה אחים קטנים: יו, ג'יימס וקלרנס. אביה היה מוכר ספרים ממוצא אירי שאהב ספרות, אמנות ותיאטרון. אמה הייתה מוזיקאית, שחקנית ומורה מוכשרת.
רוז אוניל גילתה את כשרונותיה ואהבתה לאמנות וכתיבה בגיל צעיר מאוד. בגיל שלוש עשרה נכנסה לתחרות רישום לילדים בחסות חברת העיתונות "אומהה הראלד" וזכתה בפרס הראשון על רישומה, שכותרתו "פיתוי מוביל לתהום".
בתוך שנתיים, אוניל סיפקה איורים לפרסומי העיתונות המקומית Excelsior ו-The Divide Great כמו גם לכתבי-עת אחרים. ההכנסה סייעה לפרנס את משפחתה, שאביה נאבק לכלכל אותה כמוכר ספרים. אוניל למדה בבית הספר קתולי באומהה.
קריירה > מעבר לניו יורק

כדי לעזור בטיפוח כישרונות בתו, הביא אותה אביה לניו יורק בשנת 1893 כדי לעזור בפיתוח הקריירה שלה. הם עצרו בשיקגו בדרך לביקור בתערוכה הקולומביאנית העולמית שם ראתה לראשונה ציורים ופסלים גדולים. עד אז היא ראתה יצירות כאלה רק בספרי אביה. אוניל נותרה להתגורר עם נזירות מסנט רג'יס, מנזר בעיר ניו יורק.
הנזירות ליוו אותה למו"לים שונים למכור יצירות מתוך תיק העבודות שלה. היא הצליחה למכור את רישומיה להוצאות לאור והחלה לקבל הזמנות נוספות. איורים מאת אוניל הופיעו בגיליון המגזין True ב-19 בספטמבר 1896, והפכו אותה לקריקטוריסטית האמריקאית הראשונה שפורסמה.
בזמן שאוניל התגוררה בניו יורק, אביה קנה חווה על שטח קטן בהרי אוזרק שבדרום מיזורי שנקראה בונייברוק. במהלך תקופה זו אוניל חוותה הצלחה ניכרת לאחר שהצטרפה לצוות של "פאק" (Puck), מגזין הומור אמריקני, שם הייתה האשה היחידה בצוות. בשנת 1909 היא החלה בעבודות כציירת פרסומות, ותרמה איורים למגזיני הרפר ולייף.
קריירה > נשואים וקריירה

בשנת 1892, בעת שהייתה באומהה, פגשה בחור צעיר מווירג'יניה בשם גריי לאתם, שאיתו התחתנה בשנת 1896. הוא ביקר את אוניל בניו יורק, והמשיך לכתוב לה כשנסעה למיזורי לראות את משפחתה בשנת 1896. בדאגתה לרווחת משפחתה, אוניל שלחה כסף רב הביתה. בשנים שלאחר מכן אוניל לא הייתה מרוצה מחיי הנישואים עם גריי לתאם, כיוון שהוא אהב "לחיות גדול" והיה מהמר, ונודע כנער שעשועים. אוניל גילתה שלאתם, עם טעמיו היקרים מאוד, בזבז את כספה על עצמו.
אוניל עברה למחוז טאני, מיזורי, שם הגישה בקשת גירושין בשנת 1901, וחזרה להוריה. גריי לאתם נפטר באותה שנה, וכמה מקורות מציינים כי אוניל התאלמנה.
בסוף שנת 1901 החלה אוניל לקבל מכתבים אנונימיים ומתנות בדואר. נודע לה כי הם נשלחו על ידי הארי לאון וילסון, עורך עוזר בעיתון שעבדה עבור "פאק". אוניל ווילסון התארסו בסגנון רומנטי זמן קצר לאחר מכן, והתחתנו בשנת 1902.
לאחר ירח דבש בקולורדו, הם עברו לבונייברוק, שם התגוררו במשך מספר חורפים. במהלך שלוש השנים הראשונות בעלה הארי כתב שני רומנים, "אריות האדון" (1903) ו"הבוס של ארקדי הקטן" (1905), ששניהם אויירו על ידי רוז. אחד הרומנים המאוחרים של הארי, Ruggles of Red Gap, היה פופולרי והפך לכמה סרטי קולנוע, כולל סרט אילם, "טוקי" בכיכובם של צ'ארלס לוטון, וגרסה מחודשת בשם Fancy Pants בכיכובם של לוסיל בול ובוב הופ.
הארי ורוז התגרשו בשנת 1907.
בשנת 1904 פרסמה אוניל את הרומן הראשון שלה, "אהבות אדווי", אותו גם איירה.
קופיס ופריצת דרך

ככל שהזדמנויות חינוך הועמדו לרשותן במאה ה -19, הפכו אמניות נשים לחלק מארגונים מקצועיים, וחלקן הקימו עמותות אמנות משלהן. יצירות אמנות שנעשו על ידי נשים נחשבו לנחותות, וכדי לסייע להתגבר על הסטרוטיפ הנחות, נשים הפכו, על פי היסטוריונית האמנות לורה פריטו, "קולניות ובטוחות יותר ויותר" בקידום עבודות נשים, וכך הפכו לחלק מהדימוי המתהווה של האישה המשכילה, המודרנית, חופשייה יותר -"האשה החדשה". בשם זה כונתה תנועת נשים שבה אוניל הייתה מעורבת מאוד. לדברי פריטו, אמניות "מילאו תפקיד מכריע בייצוג ה"אישה החדשה", והדגימו זאת בדרך חייהן".
בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, כ-88% מהמנויים של 11,000 כתבי-עת היו נשים. עם כניסת נשים לקהילת האמנים, שכרו המו"לים נשים כדי ליצור איורים המתארים את העולם מנקודת מבט של האישה. מאיירות מצליחות נוספות היו ג'ני אוגוסטה בראונסקום, ג'סי וילקוקס סמית, אליזבת שיפן גרין, ויולט אוקלי.
בשנת 1908, אוניל החלה להתרכז בהכנת יצירות אמנות מקוריות, ובתקופה זו היא יצרה את הדמויות הקוויפיות הגחמניות שעבורן התפרסמה. שמה של הדמות שיצרה הייתה "Kewpie", נבע מקופידון, אל האהבה הרומי. לדברי אוניל, היא הייתה באובססיה לרעיון הדמויות הכרוביות, עד כדי כך שהיו לה חלומות עליהם: "חשבתי הרבה על הקופיס עד שהיה לי חלום עליהן, שהן עושות מעשי קונדס אקרובטיים על שמיכת המיטה שלי. אחת מהן ישבה בידי."
היא תיארה אותן כ"מעין פייה עגולה קטנה, שהרעיון היחיד שלה הוא ללמד אנשים להיות עליזים וחביבים בו זמנית". דמויות ה-Kewpie הופיעו בצורת קומיקס בשנת 1909 בגיליון של "ליידיס הום ז'ורנל". פרסומים נוספים של הקומיקס Kewpie היו במגזינים אחרים לנשים, שעזרו לקריקטורה לצמוח בפופולריות רבה.
בשנת 1912 "ג'יי די קסטנר", חברת חרסינה גרמנית, החלה בייצור בובות Kewpie, ובאותה שנה נסעה אוניל למפעל בוולטרסאוזן שלהם כדי לפקח על ייצור הבובות.
גרסאות מאוחרות יותר של הבובות היו מורכבות יותר והפכו לצעצועים הראשונים המשווקים בהמונים בארצות הברית.
כאשר אוניל עלתה לתהילה, היא צברה מוניטין ציבורי כבוהמיסטית, והפכה לתומכת נלהבת בזכויות נשים. ההצלחה של הקופיס הכניסו לה הון של 1.4 מיליון דולר, איתם רכשה נכסים כולל בוניברוק, דירה בפארק וושינגטון סקוור בגריניץ' וילג', טירת קראבס בקונטיקט, וילה באי קאפרי, איטליה. בשיא ההצלחה של הבובה, אוניל הייתה המאיירת הנשית בעלת השכר הגבוה ביותר בעולם.
אוניל הייתה ידועה היטב בחוגים האמנותיים של העיר ניו יורק, ובאמצעות העמותה שלה, היא הייתה ההשראה לשיר "שושנת כיכר וושינגטון".
פריז והמשך הקריירה

אוניל המשיכה לעבוד, למרות העושר הגדול שלה. היא התעמקה בסוגי אמנות שונים. היא למדה פיסול אצל אוגוסט רודין והיו לה כמה תערוכות של פסלים וציורים בפריז ובארצות הברית. עבודות אלה היו ניסיוניות באופיין והושפעו במידה רבה מחלומות ומיתולוגיה. אוניל בילתה 1921 עד 1926 בפריז. בהיותה במקום, היא נבחרה ל-Société Coloniale des Artistes Français בשנת 1921, והיו תערוכות של פסליה בגלריה בפריז ובגלריות ווילדנשטיין בניו יורק בשנת 1921 ו-1922, בהתאמה.
בשנת 1927 חזרה אוניל לארצות הברית, ועד שנת 1937 התגוררה בבוניברוק. בשנות הארבעים של המאה העשרים היא איבדה את מרבית כספיה ונכסיה, בין השאר בשל הוצאותיה הגדולות, והתמיכה המלאה במשפחתה. השפל הגדול פגע גם בהונה של אוניל. באותה תקופה, עבודתה כבר לא הייתה מבוקשת. לאחר שלושים שנות פופולריות, דעכה דמותה של Kewpie והצילום החליף את האיור ככלי מסחרי.
אוניל התנסתה ביצירת בובה חדשה, ובסופו של דבר יצרה את דמות שקראה לה "הו הו הקטן" שהיה דומה לבודהה כתינוק צוחק.
אחרית ומוות

אוניל הפכה לאישיות בולטת בקהילה ברנסון, מיזורי, תרמה את זמנה ויצירות האמנות שלה לבית הספר באוזרק שבפוינט אאוט, מיזורי, ונשארה פעילה בקהילה האמנותית המקומית.
ב־6 באפריל 1944 נפטרה אוניל מאי ספיקת לב בבית אחיינה בספרינגפילד, מיזורי.
היא נקברה בבית הקברות המשפחתי בבונברוק הומסטד, ליד אמה וכמה מבני משפחה.