stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוסף זריצקי
יצירתו של זריצקי

במהלך שנות העשרים של המאה ה-20 התבלט זריצקי בגישתו המודרנית אל מול ציירי "מגדל דוד" בעלי הסגנון הארץ ישראלי. בשונה מעבודותיהם נעדרו מציוריו סמלים מקומיים כגון דמויות בני הארץ, גמלים או חמורים. יצירה זו הייתה עדיין מושפעת מן האמנות המודרניסטית הרוסית, אולם בהמשך עבודתו ישנה התנתקות ממסורת ציור זו. זריצקי פיתח סגנון ציורי שכונה 'מופשט לירי'. במסגרת הפשטה זו עובדו הצורות באמצעות עוצמת משיכות המכחול ובאופן המגע שלו במצע הציור, לכדי קומפוזיציות וכתמי צבע לרוב מרובעים, שהתנתקותם מן המקור הריאלי והתאמתם להלך נפשו ולהתרשמותו של הצייר, אימפרסיה בלשונו, רק הלכה וגברה במהלך השנים. רן שחורי טען כי 'המופשט הלירי', הוא "נוסח זריצקאי מקורי ל'אן פורמל' הצרפתי ול'אקשן פיינטינג' האמריקאי".
גדעון עפרת טען במאמרו "'אופקים חדשים': על חטאי" כי נוסח הציור ה'לירי' של זריצקי יצר באמנות הישראלית נטייה להדגשה של פני השטח, למחוות של קו וכתם פיוטיים. נטייה זו חילחלה אל אמני "דלות החומר", אל המינימליזם ואל האמנות המושגית הישראלית. בנוסף, טען עפרת כי "הנוכחות המאסיבית של 'אופקים חדשים' מנעה התפתחות מקומית של כל רגישות אחרת". בין היתר דחקה את השפעות הסוריאליזם והסימבוליזם שהחלו להופיע בישראל בשנים אלו.
הציורים בצבעי-מים של יוסף זריצקי - אינטרפרטציה ייחודית של צבעי-המים של סזאן ושל הציור הסימבוליסטי הרוסי (ורובל) - זכו להכרה מרגע עלייתו ארצה בשנת 1923. כאמן פעיל וכמבקר אמנות נמנה מן ההתחלה עם האמנים המובילים בקרב למען האוונגרד. ההתמודדות בין הממד האוריינטליסטי והממד האוניברסליסטי מורגשת ביצירותיו המוקדמות. מאוחר יותר בחר להתרכז בשני וגם ללחום למענו. האקווארלים של זריצקי, עם כל ההערכה אליהם בתקופתם, נתפסו כציוני-דרך מובהקים רק במבט רטרוספקטיבי, משהפך האמן למנהיגה של קבוצת "אופקים חדשים". ציורי הדומם והדיוקנאות של יוסף זריצקי מסוף שנות העשרים ומשנות השלושים מעידים על השפעת הציור האינטימיסטי הצרפתי ולעיתים על זיקה ליצירתו של מאטיס. מאמצע שנות השלושים ועד אמצע שנות הארבעים התרכז זריצקי בתיאור קטע נוף עירוני אחד - מראה גגות תל אביב מבעד לחלון הסטודיו שלו או מעל גג ביתו. פעילות זו הסתכמה במאות ציורים בצבעי-מים שבהם התמודד האמן עם בעיות עקרוניות של הציור: מהות תהליך תרגום המציאות לרכיבים של ציור. החלון ומסגרת הבד המופיעים במרבית הציורים הם משל לעניין הזה. לקראת סוף התקופה גוברת בציורי הסדרה מגמת ההשטחה וההפשטה. היצירה עצמה הופכת לנושא בפני עצמו, האובייקטים של המציאות נכנעים לחוקיות הפנימית של הציור והופכים למוטיבים של הקומפוזיציה. יצירותיו אלו של זריצקי הן ציון-דרך בתולדות האמנות הישראלית בגלל איכותן הגבוהה ובגלל היותן שלב חשוב בדרכו של זריצקי אל ההפשטה. הן מייצגות את השפעת האמנות הצרפתית של שנות השלושים. הן גם מתייחסות לפן המודרניסטי, העכשווי, של הארכיטקטורה המודרנית של תל אביב, ומתרכזות בציור לשמו ולא בנושא פיטורסקי. רמת התחכום וההעמקה של העיסוק בפן העקרוני של הציור היא ציון-דרך בפני עצמו. ציורים אלה מייצגים את העניין הרב שהיה לציירי ארץ-ישראל באותן שנים בציור בצבעי-מים (גם מסיבות כלכליות-תקציביות ובייחוד בגלל האפשרות של מדיום זה לתרגם שקיפויות ולמסור אפקטים של אור). אמנים כפנחס אברמוביץ, יחיאל קריזה, אריה ארוך ושמשון הולצמן היו באותן שנים תלמידיו של זריצקי. מלבדם הייתה לו השפעה רבה על אמנים רבים אחרים.
גלריה

אשת האמן במבט לרחוב, 1920
עיפרון וצבעי מים על נייר, 14.5x13 ס"מ
 אוסף פרטי
צפת, 1924
צבע מים על נייר, 63.3 x 62.1 ס"מ
אוסף מוזיאון ישראל
פריז, 1954
צבעי שמן על בד, 114 × 146 ס"מ
אוסף מוזיאון ישראל
‏ציור, 1962
צבעי שמן על בד, 155x155 ס"מ
אוסף מוזיאון סטדלייק
ללא כותרת, 1964
צבע שמן על בד, 130 x 130 ס"מ
אוסף מוזיאון ישראל
ציור, 1964
צבעי שמן על בד, 136 × 270 ס"מ
אוסף מוזיאון ישראל
פרסים

1942 – פרס דיזנגוף
1959 – פרס ישראל
1968 – פרס סנדברג, מוזיאון ישראל
1982 – יקיר העיר תל אביב-יפו
הנצחה

על שמו נקרא בית האמנים ברחוב אלחריזי בתל אביב.
על שמו של יוסף זריצקי נקראו רחובות בערים תל אביב-יפו (בשכונת רמת אביב החדשה) ובאר שבע.
לקריאה נוספת

אליק מישורי, מ"אפקים חדשים" ל"רוח אחרת" אמנות ישראלית 1988-1948, למדא הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2019.
גילה בלס, יניב שפירא, אופק חדש לאופקים חדשים, המשכן לאמנות עין חרוד, 2016.
ישעיהו יריב (עורך), זריצקי:כל חלק הוא שלם, גלריה גורדון, 2010.
יגאל צלמונה, 100 שנות אמנות ישראלית, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2010.
גליה בר אור, אמנות ישראלית מאוסף גבי ועמי בראון, המשכן לאמנות עין חרוד, 2009.
גליה בר אור, גדעון עפרת, העשור הראשון: הגמוניה וריבוי, בתוך: 60 שנות אמנות בישראל, המשכן לאמנות עין חרוד, 2008.
גדעון עפרת, "יוסף ואחיו" בתוך: ביקורי אמנות - פרקים על אמנים ישראלים, ירושלים, 2005.
ישעיהו יריב, יונה פישר (טקסטים), זריצקי: בארץ האור הוא כהה, גלריה גורדון, 2000, (אוצר: ישעיהו יריב).
ישעיהו יריב (עורך), אקוורלים / זריצקי, (בהשתתפות: מאיר אגסי, מרדכי עומר, גדעון עפרת, יונה פישר, אביגדור אריכא), תל אביב: גלריה גורדון, 1992, (395 עמודים).
מרדכי עומר, זריצקי, גבעתיים: מסדה, 1987.
מרדכי עומר, זריצקי:מראות תל אביב מעל הגג ומבעד לחלון, הגלריה האוניברסיטאית לאמנות ע"ש גניה שרייבר, 1984.
יעקב גילדור, תערוכת קבוצת ציירי "אפקים חדשים" (עבודות על נייר), המשכן לאמנות חולון, 1983.
שנות העשרים באמנות ישראל, מארק שפס ואחרים, מוזיאון תל אביב לאמנות, 1982.
יונה פישר, מחווה לזריצקי, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1981.
גילה בלס, אפקים חדשים, הוצאת פפירוס ורשפים, תל אביב, 1980. מהדורה שנייה מורחבת: אופקים חדשים, הוצאת מודן, 2014.
סיפורה של אמנות ישראל, בנימין תמוז, דורית לויטה וגדעון עפרת, הוצאת מסדה, 1980.
זריצקי אקוורלים 1975-1920, גלריה גורדון, 1976.
בנימין תמוז (עורך), יונה פישר, אמנות ישראל, הוצאת מסדה, 1963, 1966.
joseph Zaritsky, מוזיאון Stedelijk, אמסטרדם, 1955 (קטלוג בשפה ההולנדית).
חיים גמזו, ציור ופסול בישראל, הוצאת "אשכול", תל אביב, 1951. הוצאה שנייה מורחבת: ציור ופיסול בישראל, הוצאת דביר, 1957.
בזהות בדויה

| --- | --- |

 סוגה:  תיעודי
 יוצרים:  צבי יחזקאלי אוהד גל–עז
 כותבים:  אוהד גל־עז
 בימוי:  אוהד גל־עז
 משתתפים:  צבי יחזקאלי
 פסקול:  אסף ביטון
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית ערבית
 מספר פרקים:  6
 הפקה
 מפיק:  רוני מנור שגית שלום
 מפיקים בפועל:  ירון סורוקה
 חברת הפקה:  מעגלות הפקות
 עורכים:  אייל רון
 צלמים:  שי פוני
 אורך פרק:  43 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ עשר
 תקופת שידור מקורית:  30 בינואר 2018 – 6 במרץ 2018
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
בזהות בדויה: צבי יחזקאלי בג'יהאד יום הדין הייתה סדרה תיעודית ישראלית בת שישה פרקים, שנוצרה על ידי אוהד גל־עוז והעיתונאי צבי יחזקאלי ושודרה בערוץ עשר ב-2018. הסדרה מנסה להתחקות אחרי המנגנון הסודי ושיטת הארגון של האחים המוסלמים בסוריה, טורקיה, אירופה וארצות הברית.
הפקה

הרעיון להפקת סדרה החל במפגש בין יחזקאלי לאוהד גל עוז, שני חוזרים בתשובה, בקבר רבי נחמן מברסלב באומן. את עבודת התחקיר לסדרה ביססו השניים על דוח סודי של המודיעין הצרפתי שהוכן על ידי חברת מודיעין עסקי ישראלית ובעזרת אנשי שב"כ ומוסד לשעבר, ומזהיר מפני הכוח המתעצם של האחים המוסלמים בצרפת ובאירופה. הסדרה הופקה על ידי מעגלות הפקות וצוות ההפקה מורכב מצוות ההפקה של הסדרה "אבודים" עם צופית גרנט.
תגובות

נתוני הצפייה של הפרק הראשון בסדרה היו גבוהים ועמדו על 15.1%. בכך היוו לערוץ עשר שיא ראשון ברייטינג מאז פיצול ערוץ 2. לאחר עליית הסדרה לאוויר הושמעה ביקורת כי הסדרה לא מגובה בנתונים, ואף ביקורת על יחזקאלי עצמו שהאשימה אותו בדמוניזציה ובקסנופוביה. גולשים רבים מהעולם הערבי הגיבו בזעם לסדרה וטענו שהיא מנסה להשמיץ את האסלאם. אחרים המתנגדים לאחים המוסלמים הגיבו בצורה חיובית.
הערות שוליים

↑  מערכת, בקרוב: בזהות בדויה - ג'יהאד יום הדין, באתר nana10‏, 15 בינואר 2018
↑  מערכת, כך הפך צבי יחזקאלי ל"חאג' אבו חמז'ה", באתר nana10‏, 24 בינואר 2018
1 2  סמדר שילוני,'"`UNIQ--nowiki-00000004-QINU`"'"בזהות בדויה" של צבי יחזקאלי: העיקר שיש ממה לפחד, באתר ynet, 31 בינואר 2018
↑  עינב שיף,'"`UNIQ--nowiki-00000006-QINU`"'אבקת כאפייה, באתר ynet, 31 בינואר 2018
↑  מערכת, בזהות בדויה: "ג'יהאד יום הדין" פרק 3, באתר nana10‏, 15 בפברואר 2018
↑  '"`UNIQ--nowiki-00000009-QINU`"'אריאנה מלמד,'"`UNIQ--nowiki-0000000A-QINU`"'ותודה לקדוש ברוך הוא על צבי יחזקאלי, באתר הארץ, 21 בפברואר 2018
↑  איציק מן,'"`UNIQ--nowiki-0000000C-QINU`"'במאי 'בזהות בדויה': "היו רגעים מפחידים", באתר בחדרי חרדים, 6 בפברואר 2018
↑  ריקי רט, אומן אישי: החסיד שחזר לטלוויזיה וסיכן את חייו במעוזי דאעש, מגזין מקור ראשון, י"ז בשבט ה׳תשע"ח
↑  אלכסנדר כץ,'"`UNIQ--nowiki-0000000F-QINU`"'עשר על הגל: 15.1% ל'בזהות בדויה' מול 18.2% לגמר X פקטור, באתר אייס, 31 בינואר 2018
↑  עוזי ברוך, "זהות בדויה" מביאה שיא לערוץ 10, באתר ערוץ 7, 31 בינואר 2018
↑  אילן קפרוב‏, אתם כבר מפחדים? "בזהות בדויה" של צבי יחזקאלי מנגנת על הפאניקה, באתר וואלה, 31 בינואר 2018
↑  '"`UNIQ--nowiki-00000014-QINU`"'רוגל אלפר,'"`UNIQ--nowiki-00000015-QINU`"'מה בדיוק נסתר במסגד בפריז? צבי יחזקאלי הוא בדיחה, באתר הארץ, 31 בינואר 2018
↑  לינוי משעלי,'"`UNIQ--nowiki-00000017-QINU`"'‏"ציוני בשליחות המוסד": 'בזהות בדויה' מעוררת סערה בעולם הערבי, באתר "סרוגים", 7 בפברואר 2018
קופה טרופה

| --- | --- |

 מידע
 צורה:  צב
 דמויות קשורות
 אויבים:  מריו 
 
קופה טרופה (באנגלית: Koopa Troopas) הוא גזע דמויות בדיוני, דמוי צב, המופיע במשחקי מריו. קופה טרופה הופיע לראשונה בשנת 1985 במשחק - Super Mario Bros. כשהם מובסים, הם עשויים לברוח או להסתתר בתוך השריון שלהם. בדרך כלל השריון יכול לשמש גם ככלי נשק. שריונות קופה טרופה מהווים נשק מצוי בזיכיון, הפופולרי במיוחד בסדרת Mario Kart 8, בה ניתן להשתמש בהם כקליעים המכשילים רוכבים אחרים.
סוגי טרופות

קופה טרופה ירוק - הדמות הפופולרית ביותר במשפחת הקופה. הם בעלי גוף צהוב, אף דמוי מקור, ושריון ירוק; הם הולכים רק בקו ישר, לפעמים הם נופלים לבורות. במשחקים הראשונים בסדרה, קופה טרופה נעו אך ורק על ארבע גפיים. במשחקים הבאים, הם החלו יותר ויותר להשתמש ביציבה זקופה ורכשו אינטליגנציה גבולית.
קופה טרופה אדום -  להם שריון אדום; גופם ירוק, והם בעלי אינטליגנציה מפותחת. הם נעים באזורים מסוימים, ונעצרים מול צוקים.
קופה טרופה מעופף - על אף שמו הוא מעופף גרוע, ולכן הוא נע בקפיצות ארוכות וגבוהות.
היסטוריה

ההופעות הראשונות של קופה טרופה היו במשחק Mario Bros. במשחק Super Mario Bros הם הופיעו בשריונים ירוקים ואדומים; בעלי השריון הירוק תמיד צעדו ישר לפנים, בעוד האדומים הסתובבו לאחור כשנתקלו בצוקים.
האחים סופר מריו 3 הציגו גרסאות ענק של קופה טרופה "בעולם הרביעי" של המשחק, והשחקן יכול אפילו לסחוב את השריון שלהם.
במשחק Super Mario World יש טרופות צהובים וכחולים. חיילי הקופה הצהובים והכחולים הולכים מעט יותר מהר מאשר האדומים והירוקים. במשחק Super Mario World, יושי מקבל כוחות מיוחדים כאשר יש לו שריון של קופה טרופה בצבע מסוים בפה. הוא יכול רק לירוק את השריונים הירוקים, אבל באכילת השריונים האדומים הוא יכול לאכול אש, באכילת השריונים הצהובים יושי גורם לרעידות אדמה הפוגעות בקרקע, והשריונים הכחולים נותנים לו את היכולת לעוף.
כשהשחקן רוקע על קופה טרופה ב-Super Mario World, הקופה טרופה יוצא משריונו שלו לבוש בחולצת טריקו במקום להתחבא בו. אבל כאשר הוא חוזר להכרה, הוא מתחיל לזחול לעבר השריון שלו. יש עוד הבדל בין חיילי טרופה הירוקים, האדומים והכחולים והצהובים ב-Super Mario World. כאשר מריו יקפוץ על קופה טרופה, הוא ייצא מהשריון שלו, אבל חיילי קופה האדומים יכולים לטפס בחזרה לשריון שלהם, לאחר שחזרו להכרתם. אך הירוקים אינם יכולים. אם קופה טרופה כחול נבעט מהשריון שלו, ומוצא שוב את שריונו, הוא בועוט את השריון לכיוון מריו. אם ה-קופה טרופה הצהוב יצליח לטפס בחזרה לתוך השריון הצהוב, הוא יתחיל להבהב, ויהפוך לבלתי פגיע לרוב ההתקפות, ויתגלגל על הקרקע לעבר מריו כמו טורפדו. אם, לאחר מכן, יושי אוכל את אחד השריונים המהבהבים הנדירות ביותר הללו, הוא מקבל את המאפיינים המיוחדים של כל הפגזים בבת אחת: היכולת לעוף והיכולת לאכול אש ולגרום לרעידות אדמה כאשר הוא פוגע באדמה. קופה רעול פנים מחליף את חיילי קופה הרגילים ברגע שהעולם המיוחד הושלם, וכמה צבעי השריון משתנים, מה שהופך את חיילי קופה נדירים לנפוצים יותר.
| מריו (זיכיון) |
| --- | --- | --- |
| המשחקים הנמכרים ביותר בזיכיון | האחים סופר מריו (1985)‏ • האחים סופר מריו 3 (1988)‏ • סופר מריו וורלד‏ (1990)‏ • סופר מריו 64‏ (1996) • האחים סופר מריו החדשים‏ (2006) • האחים סופר מריו החדשים Wii‏ (2009)‏ • האחים סופר מריו החדשים U‏ (2012)‏ • מריו קארט 8‏ (2014)‏ • סופר מריו אודיסי‏ (2017) • רשימה מורחבת של כל משחקי הזיכיון |  |
| סדרות המשחקים המרכזיות | סופר מריו • מריו קארט • מריו פארטי |  |
| סדרות משחקי ספין-אוף | דונקי קונג (אנ') • לואיג'י (אנ') • ואריו (אנ') • יושי (אנ') • מריו נגד דונקי קונג |  |
| מדיות נוספות | סרט לייב-אקשן • סרט אנימה (אנ') • סדרת טלוויזיה • סרט הנפשה ממוחשבת |  |
| דמויות מרכזיות | מריו • לואיג'י • הנסיכה פיץ' • טואוד • יושי • באוזר • ואריו • ואלואיג'י • דונקי קונג • באוזר ג'וניור • הנסיכה דייזי • רוזלינה • דידי קונג • בירדו • פאולין (אנ') • קופלינגים (אנ') |  |
| שונות | נעימת הנושא של האחים סופר מריו • נינטנדו • שיגרו מיאמוטו • צ'ארלס מרטינה • סופר נינטנדו וורלד |  |
בלתי הפיך (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

לוגו הסדרה
 סוגה:  קומדיית מצבים
 יוצרים:  סיגל אבין, רענן שקד
 כותבים:  סיגל אבין, רענן שקד
 בימוי:  סיגל אבין
 שחקנים:  עדי אשכנזי, מולי שולמן, שמואל וילוז'ני, נועה הדיה, איריס בר, גאלה קוגן, נועה קולר, יעל עמית, דורון נשר, גליה ישי, יונתן עוזיאל
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  25
 הפקה
 מפיק:  יוסי עוזרד, גיא יקואל, נועה ליפשיץ, יוחנן קרדו, ענת שפרנק
 עורכים:  מיכל כהן, איתי אוניק
 צלמים:  רותם ירון, נדב הקסלמן
 אורך פרק:  30–25 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 2, רשת
 תקופת שידור מקורית:  26 בינואר 2013 – 29 במאי 2016
 קישורים חיצוניים
 האתר הרשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
בלתי הפיך היא קומדיית מצבים ישראלית, אשר עלתה לשידור בינואר 2013 בערוץ 2 אצל הזכיינית רשת. את הסדרה יצרו ותסרטו סיגל אבין ורענן שקד. בסדרה מככבים עדי אשכנזי ומולי שולמן. באוגוסט 2013 פורסם כי זכויות הסדרה נמכרו לחו"ל ורשת ABC תפיק גרסה אמריקאית לסדרה.
עונתה השנייה של הסדרה הייתה אמורה להצטלם בשנת 2014 ולעלות לשידור ב-2015, אולם הפקתה נדחתה בשל ההפסדים של הזכיינית "רשת" עקב מבצע צוק איתן. עונה זו עלתה לבסוף לשידור ב-28 בפברואר 2016. העונה הסתיימה ב-29 במאי 2016.
עלילת הסדרה

הסדרה מתארת את חייהם החדשים של רונה (עדי אשכנזי) ואודי (מולי שולמן) לאחר שנולדה אסתר, בתם הראשונה. בעקבות הולדת בתם הבכורה, הזוג מתמודד עם קשיי ההורות הראשונה אשר משפיעה גם על זוגיותם. הזוג מנסה לגוון את חיי הזוגיות שלהם, ונעזרים במשחק תפקידים, נסיעה לצימר ומגוון רעיונות שישפרו את חיי הנישואים שלהם.
דמויות > דמויות הראשיות

רונה (מצגר) קליין (עדי אשכנזי) – אשתו של אודי, בתה של דליה ואחותה של עינת. מגישה את התוכנית "קול בוקר" בטלוויזיה. אמה של אסתר. בסוף העונה הראשונה מגלה רונה שהיא בהיריון שני אך בתחילת העונה השנייה מתגלה כי אין הריון.
אודי (אהוד) קליין (מולי שולמן) – בעלה של רונה, בנם של ריבה ויוסי. חברו הטוב של חזי. סופר, כתב שני ספרים הראשון הצליח והשני פחות. אביה של אסתר.
אסתר קליין – בתם של רונה ואודי.
דמויות > דמויות משנה

עינת מצגר (איריס בר) – אחותה הגדולה של רונה. רווקה. עובדת במכון לניקוי ושטיפת כלבים. במהלך העונה הראשונה ניהלה רומן עם חזי, ונכנסה ממנו להיריון עם תאומים. בתחילת העונה השנייה הכירה את חוויאר דל מרקו הוא הציע לה נישואים אך הם נפרדים מכיוון שהיא לא סיפרה לו שהיא בהריון עם תאומים. ילדה בעונה השנייה.
חזי (שמואל וילוז'ני) – מנהל בית קפה. גרוש ואב לילדה בת 11. מנהל זוגיות עם אנה. לאחר שנפרד מאנה הוא התחיל לנהל רומן עם עינת, ולאחר מכן שוב חזר לאנה. בסוף העונה הראשונה מגלה חזי שבעקבות הרומן שניהל עם עינת היא נכנסה להיריון.
דליה מצגר (גליה ישי) – אימן של רונה ועינת. אוהבת לעשן ומנסה כמה שפחות לשמור על אסתר.
ריבה קליין (יעל עמית) – אמו של אודי. נשואה ליוסי.
יוסי קליין (דורון נשר) – אביו של אודי. נשוי לריבה. אוהב לצלם במצלמת וידאו.
אנה (גאלה קוגן) – חברתו של חזי. חברה שלו בתחילת הסדרה אחרי זה נפרדו והיא חזרה אליו.
זוהר (נועה הדיה) – בתו של חזי מנישואיו הקודמים.
רעות צורן (נועה קולר) – שכנתם של אודי ורונה. נשואה לרועי ואם לשלושה ילדים.
רועי צורן (יונתן עוזיאל) – שכנם של אודי ורונה. נשוי לרעות ולהם שלושה ילדים.
שידור הסדרה

הסדרה משודרת בזכיינית "רשת" בערוץ 2. פרק הבכורה של הסדרה הושק ב-26 בינואר 2013 והציב נתון מרשים והגבוה ביותר מכל העונה, 34% רייטינג. הסדרה שודרה במוצאי שבת, לאחר מהדורת החדשות, ואחר כך הועברה לימי חמישי באותה השעה. פרק הסיום של העונה הראשונה שודר ב-2 במאי 2013, והשיג 26.9 אחוזי רייטינג. ממוצע הצפייה של העונה הראשונה הוא 27.8%.
| עונה | מספר פרקים | פרק בכורה> תאריך | פרק בכורה> צופים | פרק סיום> תאריך | פרק סיום> צופים | ממוצע רייטינג |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| עונה 1 | 13 | 26 בינואר 2013 | 34% | 2 במאי 2013 | 26.9% | 27.8% |
| עונה 2 | 12 | 28 בפברואר 2016 |  | 29 במאי 2016 |  |  |
הערות שוליים

1 2  עכבר העיר,'"`UNIQ--nowiki-00000001-QINU`"'אמא גם בטלוויזיה: עדי אשכנזי תשחק תפקיד ראשי בסדרה חדשה, באתר הארץ, 4 בדצמבר 2011
↑  רותה קופפר,'"`UNIQ--nowiki-00000003-QINU`"'אי־בי־סי רכשה הזכויות לסדרה הישראלית "בלתי הפיך", באתר הארץ, 24 באוגוסט 2013
↑  בשל ההפסדים: רשת דוחה הפקת "אקס פקטור"
↑  דוד אברהם‏, רייטינג סופ"ש: "בלתי הפיך" מושקת עם 34% צפייה, באתר וואלה, 27 בינואר 2013
↑  לי-אור אברבך,'"`UNIQ--nowiki-00000008-QINU`"'‏רייטינג: "בלתי הפיך" של רשת סוגרת עונה עם 27.8% בממוצע, באתר גלובס, 5 במאי 2013
קהילת יהודי כרתים

קהילת יהודי כרתים הייתה קהילה יהודית באי כרתים שביוון. תחילתה מתוארכת למאה השלישית לפנה"ס. הקהילה התקיימה עד לשנת 1968, אז עזבו אחרוני היהודים את המקום. הקהילה הייתה בבסיסה מורכבת מיהודים רומניוטים שאליהם נוספו בהמשך יהודים אשכנזים, ספרדים ויהודי ארצות המזרח.
היסטוריה

קיימת מסורת הסוברת כי הקהילה היהודית בכרתים הם צאצאי שבט זבולון, שעברו לאי בימי בית המקדש הראשון.
היסטוריה > התקופה היוונית

כבר בספר יואל מוזכרים יהודים שגלו ליוון – ”וּבְנֵי יְהוּדָה וּבְנֵי יְרוּשָׁלַ‍ִם מְכַרְתֶּם לִבְנֵי הַיְּוָנִים לְמַעַן הַרְחִיקָם מֵעַל גְּבוּלָם.”.
ראשוני היהודים בכרתים הגיעו ככל הנראה ממצרים ומארץ ישראל בתקופת מרד המכבים במאה השלישית לפני הספירה. הקהילה התמקמה בעיר גורטינה שהייתה העיר הגדולה באי בתקופה ההלניסטית.
הקהילה בגורטינה (בתרגומים העבריים נכתב "גורטונה") אף מוזכרת בספר מכבים א' (בערך 142 לפנה"ס):
ולכל הארצות לשמשכה ולבני אשפרטה ולדלוס ולמונדוס ולסיקיון ולקאריס ולסמוס ולפמפוליה וללוקייה ולהליקרנסוס ולרודוס ולפסיליס ולקוס ולסידי ולארדוס ולגורטונה ולקנידוס ולקפריסין ולקוריני:
רוב יהודי הקהילה היו מתייוונים ואמצו את התרבות היוונית. בכתובות שנמצאו במקסנוי וקיסאמוס אף מוזכרת "סופיה מגורטינה, זקנה ומנהיגה של בית הכנסת". העובדה שהייתה אישה בהנהגת הקהילה מעידה גם היא על אופי יהודי התפוצות באימפריה היוונית.
באי גם נמצאו כתובות המעידות על הִמצאוּת שומרונים כבר במאה השלישית לפנה"ס, מה שמחזק את ההנחה שכבר אז היו יהודים באי.
היסטוריה > התקופה הרומית והביזנטית הקדומה

בתקופה הרומית ישנן עדויות רבות על הקהילה היהודית בכרתים: לפי עדות פילון האלכסנדרוני, במאה הראשונה לספירה, ישנם יהודים רבים בכל איי יוון. בברית החדשה מוזכרות קהילות יהודיות כנוכחות בחג בירושלים:
כְּרֵתִים וְעַרְבִים הִנֵּה אֲנַחְנוּ שֹׁמְעִים אֹתָם מְסַפְּרִים בִּלְשֹׁנוֹתֵינוּ גְּדֻלּוֹת הָאֱלֹהִים
גם בספר חיי יוסף, מספר יוספוס פלביוס כי אשתו השנייה באה מהאי כרתים.
בתקופת הקיסר הרומי תיאודוסיוס השני, האימפריה הרומית קיבלה את הנצרות והחלה רדיפת יהודים במרחביה. הוטלו הגבלות על בניית בתי כנסת ונסגרו בתי מדרש.
היסטוריה > התקופה הרומית והביזנטית הקדומה > משה מכרתים

בערך בשנת 440 הכריז משיח שקר בשם משה כי יגאל את היהודים היושבים בכרתים מעול הנוצרים, יוליך אותם לארץ ישראל ויכונן שם את ממלכת ישראל מחדש. המוני יהודים האמינו בו, הפקירו את בתיהם ורכושם ויצאו בחג הפסח לכיוון הארץ. משהגיעו לצוק שהתנשא מעל הים, הורה להם משה לקפוץ אל המים והבטיח שהים יבקע כמו ים סוף ביציאת מצרים. רבים קפצו ונספו בים. מקצת מהקופצים ניצלו בידי דייגים וספנים יוונים. סוקרטס מקונסטנטינופול שמגולל בספרו את הסיפור, טען כי כל הניצולים התנצרו וכי משה נעלם. יש הטוענים כי טבע בים ויש שטוענים שברח.
גם לאחר נפילת האימפריה הרומית, חלקה המזרחית נשאר ונקרא בשם האימפריה הביזנטית, תושבי האימפריה קראו לעצמם רומאים וכך התגלגל הביטוי רומניוטים ליהודי האימפריה. בתקופה זו, כרתים הייתה אחת מ -476 המחוזות של האימפריה הביזנטית, מקום מושבה של הכנסייה היוונית האורתודוקסית. כרתים נותרה חלק מאימפריה זו עד הפלישה הערבית לאי כחמש מאות שנים מאוחר יותר.
היסטוריה > התקופה המוסלמית

בשנת 824 נכבש האי בידי המוסלמים. העדויות מתקופה זו אינן רבות, אך סביר להניח שהיהודים היו פעילים בערים המרכזיות כמו קודם לתקופה זו ואחריה.
היסטוריה > התקופה הביזנטית השנייה

בשנת 904 נכבש האי כרתים בשנית על ידי הביזנטים. בתקופה הבאה אחריה, התקופה הווניציאנית, ישנן עדויות רבות ועשירות על הקהילה היהודית מה שמוביל להנחה סבירה שגם תחת האימפריה הביזנטית הקהילה המשיכה לשגשג.
היסטוריה > התקופה הוונציאנית

ב-1204 בעקבות מסעות הצלב שהחלישו את האימפריה הביזנטית, עבר האי לשליטה ונציאנית. ונציה הטילה מיסים כבדים על האי ובמאה השנים הראשונות לשלטונה, סמכותה כשליטה לא התקבלה במלואה על ידי תושבי האי. התקופה הוונציאנית נמשכה עד לשנת 1669, אז נכבש האי על ידי האימפריה העות'מאנית לאחר 22 שנות מצור. יהודי האי מנו כ-1,600 בסוף המאה ה-16, כ-800 מהם התגוררו בעיר המרכזית באותה התקופה, קנדיאה (הרקליון) שם גם היו ארבעה בתי כנסת. בשנת 1560 הוקם בית כנסת עץ חיים בעיר חאניה במקום כנסייה הרוסה שנתנו או מכרו הוונציאנים ליהודים.
בתקופה הוונציאנית, הוטלו על היהודים הגבלות רבות והם נדרשו להתגורר בגטאות או ברבעים נפרדים שנקראו "זודקה", שהיו נעולים בלילה. ההגבלות כללו סימון היהודים בטלאי או כובע צהוב, נאסר על יהודים לאכול, לשתות או להמר בבתי מרזח בבעלות נוצרית ולהעסיק נוצרים בעבודתם ובמשק ביתם. כמו כן, בתיהם של רוב היהודים סומנו על מנת להבדילם מהאוכלוסייה האחרת בעיר. בתחילה עסקו היהודים בעיקר בייצור יינות וגבינות, גידול אתרוגים כשרים וגידול דגן. לאחר שנחקקו חוקים המגבילים יהודים ברכישת אדמה, עברו הרבה יהודים לעסוק בהלוואת כספים, מסחר במשי, מתכות, צבעים ועור. יהודים גם עבדו כחנוונים ובעלי מלאכה. כמו כן, יהודים הודרו מהשתתפות באסיפות מקומיות ומגעם נחשב "מטמא" כבמקומות אחרים בעולם הנוצרי באותה התקופה.
יהודים גם עסקו במקצועות אינטלקטואלים כדוגמת פילוסופיה ותאולוגיה. יהודי מפורסם באותו הזמן היה הרב יוסף שלמה דלמדיגו (היש"ר מקנדיאה), שהיה רב, פילוסוף, רופא, מתמטיקאי ואסטרונום.
למרות החוקים נגד היהודים, באותה תקופה גדלה האוכלוסייה היהודית בעקבות הגירה מחצי האי האיברי לאחר גירוש היהודים משם בשנת 1492. היהודים גם נהנו מאוטונומיה מסוימת שעדות לה ניתן למצוא בקובץ תקנות קנדיאה שקובץ במאה ה16 על ידי רבי אליהו קפשאלי, שהיה ראש הקהילה בקנדיאה בשנים 1523–1527 וגם רבה הראשי מ-1518 עד למותו ב-1555.
במהלך התקופה ואולי אף מעט לפניה, התפתח באי תחום ייצור של "יין יהודי", יין שנשמר באדיקות מאיסור יין נסך. אמנם, השמירה על היין נעשתה קשה יותר עם השנים ואחת מתקנות קנדיאה הייתה שאם אי אפשר לשלוח שומרים יהודים (מחשש אלימות הנוצרים) לדריכת הענבים ולהפקת התירוש, התיר רבי אליהו קפשאלי לשים דבש בצינור המוצא של החבית על מנת להתיר מקרים בהם יש ספק אם הגוי נגע ביין. על תקנה זו הועברה ביקורת מצד נכבד קהילה אחר – רבי יהודה דל-מדיגו שזכה לתמיכת הרדב"ז.
בשנת 2005 תוך שיתוף פעולה בין קתדרת סלוניקי להיסטוריה ותרבות של יהודי יוון והמרכז לחקר התפוצות ע"ש גולדשטיין-גורן, הוחל במחקר מעמיק על חיי היהודים בכרתים בתקופה הוונציאנית.
היסטוריה > התקופה העות'מאנית

בשנת 1645 החל כיבוש האי בידי האימפריה העות'מאנית שהסתיימה ב-1669. בתקופה העות'מאנית מעמד הנוצרים ירד מאוד והעות'מאנים אף הקימו מסגדים על חשבון כנסיות קיימות. נוצרים רבים התאסלמו על מנת לשמור על מעמדם והכלכלה בעיר התרסקה והגיעה למצב של חיים חקלאיים כמעט ללא כלכלה מודרנית, הכלכלה השתפרה מעט בהמשך עם תחילת הייצוא החקלאי מהאי. למרות זאת, העות'ומאנים החזירו לראשונה זה מאות שנים את הכנסייה היוונית האורתודוקסית על מנת לצבור שליטה בקרב המקומיים.
לאחר שנעשו ניסיונות לבצע מעין רפורמה בניהול המקום יוצגו גם היהודים בפוליטיקה המקומית. בנוסף, יהודים הורשו להתגורר שוב מחוץ לגטאות ולרשום על שמם רכוש. אמנם, התקופה העות'מאנית יצרה דרדור במצב האינטלקטואלי של היהודים ופחות יהודים למדו לימודים אקדמאיים.
היהודים באותה תקופה היו במעין מעמד ביניים בין המוסלמים לנוצרים. הדבר יצר לחץ על האוכלוסייה היהודית ויחד עם קושי כלכלי יהודים רבים החלו להגר מהאי – בשנת 1817 התגוררו באי 150 משפחות שהתחלקו בין הרקליון לחניה, בשנת 1858 היו באי 907 יהודים, אך בשנת 1881 נותרו באי 647 יהודים בלבד, רובם התגוררו בחניה. משפחות יהודיות מיוחסות ועשירות רבות עברו לוונציה ולמקומות אחרים באיטליה ולמובלעות ים-תיכוניות אחרות כמו גיברלטר, איסטנבול וסלוניקי.
בשנת 1913 סופח האי רשמית ליוון ורוב היהודים עזבו אותו והגרו בעיקר למצרים, טורקיה, צרפת וארצות הברית.
השואה

ערב מלחמת העולם השנייה מנתה הקהילה היהודית 284 איש.
במהלך הקרבות על יוון, הצבא היווני והמלך נמלטו לכרתים. רוב הכוחות הבריטיים (42,000 מתוך 58,000) הובאו מיוון על מנת להפוך את כרתים למעוז לוחם. התוכנית לא הוגשמה בעקבות התקפה כבדה של הגרמנים מן האוויר ב-20 במאי 1941 ולאחר קרבות עזים נפל האי לידי הגרמנים. חיילים בריטיים רבים נפלו בשבי במערכה ובהם מספר רב של חיילים יהודים מארץ-ישראל.
ביולי 1943 נורו כל ששת הגברים היהודים שנותרו בהרקליון, יחד עם קבוצה של נוצרים יוונים בגין נזק למתקנים של הצבא הגרמני.
במאי 1944 רוכזו 276 יהודי כרתים, והועמסו על האונייה "טאנאיס" בדרכם לנמל פיראוס ומשם לאושוויץ, אלא שמשחתת בריטית הטביעה באמצעות שני טורפדו את האונייה על כל ה"מטען היהודי" שבה, מאחר שחשבה שמדובר בספינה גרמנית. כל יהודי כרתים טבעו בלב ים. לפי גרסה אחרת, אנשי הצוות ירדו מהספינה וטיבעו אותה על אנשיה.
לאחר השואה

לאחר השואה נותרו שמונה יהודים בעיר חאניה, כולם עלו לישראל בשנות השישים.
בית הכנסת "עץ החיים" הופצץ במלחמת העולם השנייה ועמד שומם 50 שנה עד ששוקם בשנת 1995 על ידי ניקוס סטברולאקיס (אמן וסופר יווני). בית הכנסת נחנך מחדש באופן רשמי ב-10 באוקטובר 1999 בהשתתפות נציגים מהקהילות היהודיות של יוון. מבנה בית הכנסת משמש בתור מוזיאון לקהילה היהודית ומאז 2010 מופעל על ידי עמותה ללא מטרות רווח.