stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ונסה ונג'י מטאו
הערות שוליים

↑  Drag Race star Miss Vanjie wants you to stop saying 'Vanjie' during sex, Metro, ‏2018-08-24 (באנגלית)
↑  How Vanessa Vanjie Mateo's Drag Mom Came To Her Rescue After That 'RuPaul' Elimination, Bustle (באנגלית)
↑  'RuPaul's Drag Race:' Vanessa Vanjie Mateo Talks Meeting Christina Aguilera, Her Favorite Local Queen & More, Billboard
↑  'RuPaul’s Drag Race' Season 10 is Premiering a Week After 'All Stars', www.out.com, ‏2018-02-16 (באנגלית)
↑  Paul Sheehan, Paul Sheehan, ‘RuPaul’s Drag Race’ 10 episode 1 elimination interview: Vanessa Vanjie Mateo dishes ’10s Across the Board’ [WATCH], GoldDerby, ‏2018-03-28 (באנגלית)
↑  'RuPaul's Drag Race:' The Very Best of the 'Miss Vanjie' Memes, Billboard
↑  Meet the Queens of "RuPaul's Drag Race" Season 11 | NewNowNext, www.newnownext.com
↑  'RuPaul's Drag Race' Power Ranking Season 11: Episode 10, Billboard
↑  Andy Swift, Andy Swift, RuPaul's Drag Race Recap: Which Queen Disappeared Like Magic?, TVLine, ‏2019-05-03 (באנגלית)
↑  Lip-Sync Herstory: 5 Things You Didn't Know About Fantasia's 'Hood Boy', Billboard
↑  Paul Sheehan, Paul Sheehan, ‘RuPaul’s Drag Race’: Was the right queen eliminated in episode 9 ‘L.A.D.P.’? [POLL], GoldDerby, ‏2019-04-26 (באנגלית)
↑  Paul Sheehan, Paul Sheehan, ‘RuPaul’s Drag Race’: Was the right queen eliminated in episode 12 ‘Queens Everywhere’? [POLL], GoldDerby, ‏2019-05-17 (באנגלית)
↑  RuPaul’s Drag Race review: Canada vs. Vanjie, Culturess, ‏2019-05-17 (באנגלית)
↑  http://#, ‘RuPaul’s Drag Race’ Season 11: Who Deserves to Win the Most?, Instinct Magazine, ‏2019-05-17 (באנגלית)
↑  I'm Vanjie - Single by Vanessa Vanjie Mateo (בAustralian English), נבדק ב-2019-10-22
↑  Iggy Azalea - Sally Walker (Official Music Video), נבדק ב-2019-10-22
↑  Watch: Iggy Azalea recruits Trixie Mattel and Vanessa Vanjie Mateo for 'Started' music video, Washington Blade: Gay News, Politics, LGBT Rights, ‏2019-05-06 (באנגלית)
↑  Miss Vanjie, Trixie Mattel Are Femme Fatales in Iggy Azalea‘s “Started” Video | NewNowNext, www.newnownext.com
↑  Iggy Azalea & Trixie Mattel Kill Their Sugar Daddies in New Video, www.pride.com, ‏2019-05-03 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: e7ac3799-10c0-4fee-aa37-07dc8eb82178
ורנר קיניץ

| --- | --- |

גנרל ורנר קיניץ
 לידה:  3 ביוני 1885 המבורג, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 פטירה:  31 בדצמבר 1959 (בגיל 74) המבורג, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1904–1945 (כ־41 שנים)
 דרגה:   גנרל חיל הרגלים (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-24   מפקד הקורפוס ה-17   מפקד המחוז הצבאי ה-21
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   הצלב הגרמני בכסף   עיטור בית הוהנצולרן עם חרבות
 
גנרל ורנר קיניץ (בגרמנית: Werner Kienitz;‏ 3 ביוני 1885 – 31 בדצמבר 1959), היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על קורפוס במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

קיניץ נולד ב-3 ביוני 1885 בהמבורג שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1904 התגייס קיניץ לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-64 (ברנדנבורג ה-8 - גנרל-פלדמרשל הנסיך קרל וילהלם מפרוסיה), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. ב-24 בדצמבר 1914 הועלה לדרגת האופטמן, ומונה למפקד פלוגה ברגימנט. בסוף שנת 1915 מונה לקצין מטה במטה הכללי, ובשנת 1917 מונה לקצין מטה בדיוויזיית המילואים ה-21. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר קיניץ ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1925 הועלה קיניץ לדרגת מיור, וב-1 באוקטובר 1926 מונה לקצין מטה בדיוויזיה ה-4 של הרייכסווהר. ב-1 ביולי 1929 מונה למפקד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-18, וב-1 באוקטובר 1929 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 באפריל 1932 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-15, וב-1 באוקטובר 1934 מונה למפקד הביצורים בשטוטגרט. ב-1 במרץ 1935 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-15 באוקטובר 1935 מונה למפקד הדיוויזיה ה-24, וב-1 באפריל 1937 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-1 באפריל 1938 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים, ומונה למפקד הקורפוס ה-17.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

בפרוץ המלחמה היה קיניץ מפקד הקורפוס ה-17, ופיקד עליו במהלך הפלישה לפולין כחלק מהארמייה ה-14 במסגרת קבוצת ארמיות דרום, ובמהלך המערכה על צרפת לחם עמו כחלק מהארמייה התשיעית במסגרת קבוצת ארמיות B, ובשלב השני כחלק מהארמייה ה-18. במהלך מבצע ברברוסה לחם קיניץ עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה השישית במסגרת קבוצת ארמיות דרום, וב-31 באוגוסט 1941 קיבל על פעולותיו בקרבות את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-23 בינואר 1942 פרש קיניץ מתפקידו, וב-1 במאי 1942 מונה למפקד המחוז הצבאי השני בשטטין. בינואר 1945 פרש קיניץ לביתו, וב-22 באפריל 1945 קיבל על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בכסף. לאחר כניעת גרמניה הנאצית בסוף המלחמה, נלקח קיניץ בשבי בעלות הברית.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

קיניץ שוחרר מהשבי בשנת 1947. לאחר שחרורו התגורר קיניץ בהמבורג, עד למותו ב-31 בדצמבר 1959.
ורנר קמפף

| --- | --- |

ורנר קמפף (מימין) עם הרמן בריית (במרכז) וולטר קרל דה בוליו (משמאל) במהלך קרב קורסק
 לידה:  9 במרץ 1886 קניגסברג, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 פטירה:  6 בינואר 1964 (בגיל 77) באד הרצבורג, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1905–1945 (כ־40 שנה)
 דרגה:   גנרל חיל השריון
 תפקידים בשירות
 מפקד דיוויזיית הפאנצר קמפף   מפקד הדיוויזיה הקלה ה-1   מפקד דיוויזיית הפאנצר ה-6   מפקד קורפוס הפאנצר ה-48   מפקד פלגת הארמייה קמפף
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה הפלישה לפולין  המערכה על צרפת  מבצע ברברוסה  קרב סטלינגרד  קרב קורסק
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה
 
ורנר קמפף (בגרמנית: Werner Kempf;‏ 9 במרץ 1886 – 6 בינואר 1964), היה מפקד שריון בכיר בוורמאכט במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

קמפף נולד ב-9 במרץ 1886 בקניגסברג. הוא התגייס לצבא הגרמני הקיסרי ב-1905, ושירת ברגימנט הרגלים ה-149. במלחמת העולם הראשונה נלחם בחזית המערבית, וסיים אותה בדרגת האופטמן.
לאחר המלחמה הצטרף קמפף לרייכסווהר ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. לאחר עליית הנאצים לשלטון, קודם קמפף במהירות, ובאוקטובר 1937 מונה למפקד חטיבת הפאנצר ה-4.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה ואחריתו

עם פרוץ המלחמה מונה קמפף למפקד דיוויזיית הפאנצר קמפף - דיוויזיית פאנצר מאולתרת, ולחם עימה במערכה בפולין, כחלק מהקורפוס ה-1, במסגרת הארמייה השלישית בפיקוד גאורג פון קיכלר. ב-12 באוקטובר 1939 מונה קמפף למפקד הדיוויזיה הקלה ה-1, ששבוע לאחר מכן הפכה לדיוויזיית הפאנצר ה-6, ופיקד עליה במהלך המערכה על צרפת, במסגרת הקורפוס הממונע ה-41 בפיקוד גאורג הנס ריינהרדט.
בינואר 1941 מונה קמפף למפקד הקורפוס הממונע ה-48, וב-1 באפריל הועלה לדרגת גנרל חיל השריון.
במבצע ברברוסה פעל הקורפוס שבפיקודו במסגרת קבוצת הפאנצר הראשונה כחלק מקבוצת ארמיות דרום, ונטל חלק בקרבות קייב ואומן.
במהלך מתקפת הקיץ ב-1942 פעל הקורפוס שבפיקודו במסגרת ארמיית הפאנצר הרביעית, וכבש את פרבריה הדרומיים של סטלינגרד. ב-1 בפברואר 1943 לאחר תקופת המתנה בעתודת המילואים, מונה קמפף למפקד פלגת הארמייה קמפף, ונלחם עימה בקרב חרקוב השלישי.
ביולי 1943 השתתפה פלגת הארמייה שבפיקודו בקרב קורסק כחלק מקבוצת ארמיות דרום שפעלה בגזרה הדרומית. לאחר כישלון המבצע פוטר קמפף מתפקידו כשעיר לעזאזל, ונשלח לעתודת המילואים.
במאי 1944 מונה קמפף למפקד הכוחות באוסטלנד, אך באוגוסט שוב פוטר מתפקידו. באביב 1945 נשלח כנציג ה־OKW לפיקוד המערבי, ובאפריל 1945 נלכד בכיס הרוהר ונפל בשבי האמריקאי.
קמפף שוחרר מהשבי ב-1947, והתגורר בבאד הרצבורג עד למותו ב-6 בינואר 1964.
לקריאה נוספת

אלן קלארק: מבצע ברברוסה, הוצאת מערכות, 1970
ועדה לשמירת הסביבה החופית

במסגרת הסדרתם של תכנון ובנייה בישראל, הוועדה לשמירת הסביבה החופית פועלת ליד המועצה הארצית לתכנון ובנייה מכוח חוק שמירת הסביבה החופית, שתקן את חוק התכנון והבנייה, ומטרתה לשמור על הסביבה החופית לתועלת הציבור ולהנאתו, ולשמור על הטבע והנוף תוך כדי השתדלות לצמצם את הפגיעה בסביבה החופית.
הוועדה מורכבת מ-16 חברים, כאשר יושב ראש הוועדה הוא נציג שר הפנים. לדיוני הוועדה מזומן באופן קבוע נציג מינהל מקרקעי ישראל אולם הוא בעל זכות ייעוץ בלבד.
הפקדה או אישור של כל תוכנית בתחום הסביבה החופית (מרחק של 300 מטר מקו המים) נעשית רק לאחר קבלת אישור הוועדה. שימוש חורג או הקלה ניתנים רק באישור הוועדה.
הוועדה לשמירת הסביבה החופית הוקמה במקום הוועדה למימי חופין שהייתה עד שנת 2004, תחום סמכותה של הוועדה הורחב וכעת הוא כולל את כל הסביבה החופית הן בים והן ביבשה.
ואלר ז'רמן

ואלר ז'רמן (בצרפתית: Valère Germain; נולד ב-17 באפריל 1990 במרסיי שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת מקארתור מליגת העל האוסטרלית.
קריירת מועדונים > מונקו

בצעירותו עבר ז'רמן במספר מחלקות נוער, עד שהגיע למחלקת הנוער של מונקו בשנת 2005. בעונת 2010/2011 החל ז'רמן לשחק במונקו II, קבוצת המילואים של המועדון. הוא ערך 29 הופעות והבקיע 13 שערים. ב-1 במאי 2011 ערך ז'רמן את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-72 בתיקו 1-1 נגד סנט אטיין במסגרת המחזור ה-33 בליגת העל הצרפתית. הוא ערך בעונה זו, שהסתיימה בירידת המועדון לליגת המשנה הצרפתית.
החל מעונת 2011/2012 הפך ז'רמן לשחקן הרכב קבוע בקבוצה. ב-15 באוגוסט 2011 הבקיע ז'רמן את שער הבכורה שלו במועדון, שער בתוספת הזמן של המחצית השנייה בהפסד 1–2 לסטאד ריימס במסגרת המחזור השלישי בליגה. ז'רמן ערך 34 הופעות ליגה והבקיע 8 שערים בעונה זו, והוסיף 35 הופעות ליגה ו-14 שערים בעונה העוקבת, שבסיומה שבה מונקו לליגת העל הצרפתית.
ב-23 ביולי 2013 חתם ז'רמן על חוזה חדש ל-4 שנים במועדון. ב-16 בינואר 2014 הבקיע ז'רמן את שער הבכורה שלו בליגת העל הצרפתית, שער בדקה ה-41 בניצחון 0–2 על אולימפיק מרסיי במסגרת המחזור ה-22 בליגה. הוא ערך 23 הופעות ליגה בעונת 2013/2014, בה סיימה מונקו במקום השני בליגה, והבקיע 5 שערים. בעונת 2014/2015 איבד ז'רמן את מעמדו במועדון וערך 29 הופעות ליגה, 20 מהן כשחקן מחליף. הוא הבקיע 4 שערים בלבד, כשמונקו מסיימת במקום השלישי בליגה. ב-1 באוקטובר 2014 ערך ז'רמן את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כשנכנס כמחליף בדקה ה-80 בתיקו 0-0 נגד זניט סנקט פטרבורג במסגרת המחזור השני בשלב הבתים לעונת 2014/2015. הוא הוסיף הופעה בשלב הבתים נגד בנפיקה ליסבון והופעה נוספת בשלב רבע הגמר נגד יובנטוס, בו הודחה מונקו.
קריירת מועדונים > ההשאלה לניס

בחודש יולי 2015 הושאל ז'רמן לניס מליגת העל הצרפתית למשך עונה אחת. ב-8 באוגוסט 2015 ערך ז'רמן את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בהפסד 1–2 לקבוצת האם שלו, מונקו, במסגרת המחזור הראשון בליגה. ז'רמן הבקיע בדקה השביעית את שער היתרון לזכות ניס. הוא שיחק בכל 38 משחקי הליגה של ניס, ב-36 מהם בהרכב הפותח, והבקיע 14 שערים.
קריירת מועדונים > החזרה למונקו

לקראת עונת 2016/2017 חזר ז'רמן למונקו, והתחיל את העונה כשחקן הרכב. בתחילת העונה עזר ז'רמן לקבוצתו להעפיל לליגת האלופות לעונת 2016/2017 לאחר משחקי מוקדמות נגד פנרבחצ'ה ונגד ויאריאל. בהמשך העונה איבד שוב את מקומו בהרכב לטובת קיליאן אמבפה.
קריירת מועדונים > מרסיי

ב-27 ביוני 2017 חתם ז'רמן במרסיי. ב-27 ביולי ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 2–4 על אוסטנדה בו כבש שלושער במסגרת סיבוב המוקדמות השלישי בבליגה האירופית.
קריירת מועדונים > מונפלייה

ב-31 באוגוסט 2021 חתם ז'רמן במונפלייה.
ב-6 באפריל 2024 חתם במקארתור מליגת העל האוסטרלית.
התוכנית הסביבתית של האו"ם

| --- | --- |

 תחום:  environment 
 מדינה:  קניה 
 מטה הארגון:  ניירובי 
 סינוף בינלאומי:   האומות המאוחדות
 מנכ"ל:  Maurice Strong, Achim Steiner, Erik Solheim, Joyce Msuya, Klaus Töpfer, Mostafa Kamal Tolba, Elizabeth Dowdeswell, Inger Andersen 
 תקופת הפעילות:  5 ביוני 1972 – הווה (52 שנים) 
 www.unep.org
 
התוכנית הסביבתית של האו"ם (באנגלית: United Nations Environment Programme; ראשי תיבות: UNEP) מובילה מדיניות סביבתית עולמית, אחראית בעת אירועים סביבתיים על תיאום בין הגופים השונים של האומות המאוחדות ומקדמת את המדדים הסביבתיים ביעדי האו"ם לפיתוח בר-קיימא. הארגון הוקם ביוני 1972 בעקבות ועידת האו"ם בנושא הסביבה האנושית (אנ').
התוכנית הסביבתית של האו"ם סייעה בפיתוח קווים מנחים והסכמים מצד ממשלות רבות בסוגיות כגון סחר בינלאומי, כימיקלים מסוכנים, זיהום אוויר וזיהום נתיבי מים בינלאומיים. בשנת 1998, יחד עם הארגון המטאורולוגי העולמי, התוכנית הקימה את הפנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים.
היסטוריה

בשנות ה-70 של המאה הקודמת, הובלת מדיניות סביבתית ברמה עולמית לא נתפס כנושא בעל חשיבות על ידי מדינות רבות, במיוחד על ידי מדינות מתפתחות. היו שטענו שסיכונים סביבתיים אינם בראש סדר העדיפויות של מדינות המתמודדות עם עוני. משלחת שוודיה לאו"ם שכנע את ממשלת שוודיה להוביל מהלך בינלאומי בנושא הסביבתי. וב-1972 העצרת הכללית קיבלה את הצעת ממשלת שוודיה לארח את הכינוס הסביבתי הראשון בסטוקהולם. הדיפלומט הקנדי מוריס סטרונג והדיפלומטית השוודית אינגה תורסון פעלו מול דיפלומטים מכל העולם על מנת לקדם את הנושא. בכינוס השתתפו משלחות מ-113 מדינות ועוד 400 סוכנויות בינלאומיות. בכנס נדונו נושאים שונים כמו זיהום, חיים ימיים (אנ'), הגנה על משאבים מתכלים, שינוי סביבתי ואסונות הקשורים לשינוי אקלימיים וביולוגיים. הוועידה הובילה להכרזה על הסביבה האנושית (הצהרת סטוקהולם) שכללה 26 עקרונות והקמת גוף ניהול סביבתי, שנקרא, מאוחר יותר, התוכנית הסביבתית של האו"ם (UNEP). התוכנית אושרה בהחלטת העצרת הכללית מספר 2997. מימון התוכנית הגיע מארצות הברית שתרמה 40 מיליון דולר ומדינות נוספות תרמו בסך הכול עוד 50 מיליון דולר. התמיכה בתוכנית היא התנדבותית על ידי חברות העצרת הכללית.
פעולות מרכזיות > Earthwatch

Earthwatch (אנ') (בשמה המלא: United Nations System-wide Earthwatch) היא מערכת ניטור בינלאומית המאפשרת חילופי מידע סביבתי בין ממשלות. השתתפות ביוזמה זו מאפשרת למדינות החברות להעריך סיכונים סביבתיים משמעותיים, לקבל התראות ולפעול בהתאם ובשיתוף פעולה. כן, המערכת משמשת לצורכי מחקר. Earthwatch הושקה עם הקמת התוכנית הסביבתית של האו"ם.
פעולות מרכזיות > תוכנית מונטווידאו למשפט סביבתי

תוכנית מונטווידאו למשפט סביבתי (אנ') (Montevideo Environmental Law Programme) פועלת מאז 1981. התוכנית היא גורם מכריע בפיתוח משפט סביבתי מקומי ובינלאומי. תוכנית מונטווידאו פועלת במחזורים של עשר שנים. התוכנית מזהה נושאים מרכזים בתחום הסביבה, כותבת קווים מנחים לפעולה. במקרים רבים הקווים המנחים משמשים כבסיס לחוקים מקומיים. נושאים שהתוכנית עסקה בהם הם החור באוזון ושמירה על הסביבה הימית.
פעולות מרכזיות > פרוטוקול מונטריאול ותוכנית OzonAction

פרוטוקול מונטריאול נחשב לאחד ההישגים המשמעותיים של התוכנית הסביבתית של האו"ם. הפרוטוקול פועל להגנה על שכבת האוזון באמצעות הטלת הגבלות על ייצור חומרים המסכנים אותה. הפרוטוקול הוא האמנה הבינלאומית המוצלחת ביותר בגלל הישגיה בשמירה על שכבת האוזון. זוהי האמנה היחידה הנהנית מחברות אוניברסלית, והן המדינות המתפתחות והן המדינות המפותחות מחויבות להפסקת הדרגתיות של חומרים מדלדלי אוזון ועומדות כמעט בצורה מלאה ביעדים שלהן.
לתוכנית היה תפקיד משמעותי בקביעת מדדים להפחת השימוש בחומרים מסוכנים, הובלת משא ומתן בין המדינות המפותחות והמתפתחות ולאחר חתימת ההסכם, בבקרה בסיוע למדינות המתפתחות. OzonAction מסייעת למדינות מתפתחות ומדינות עם כלכלת מעבר לעמוד ביעדים שלהן.
פעולות מרכזיות > חלוקת אותות הוקרה

התוכנית הסביבתית של האו"ם מחלקת מאז 1987 אותות הוקרה לפעילות יוצאת דופן בתחום הסביבה. בין השנים 1987 ל-2003 חילקה התוכנית את אות Global 500 Roll of Honour. האות ניתן לעבודתם היוצאת דופן של אנשים וארגונים בתחום הסביבה. החל משנת 2005 האות התחלק לאות לצעירים – מגיני כדור הארץ הצעירים (Young Champions of the Earth) ולמבוגרים – אות מגיני כדור הארץ (Champions of the Earth).
הערות שוליים

↑  U. N. Environment, About UN Environment Programme, UNEP - UN Environment Programme, ‏2017-08-02 (באנגלית)
↑  דיל הירוק --Global-Green-New-Deal.htm "הניו דיל הירוק – Global Green New Deal". אורכב מ-דיל הירוק--Global-Green-New-Deal.htm המקור ב-2013-09-29. נבדק ב-2013-02-24. {{cite web}}: Check |archiveurl= value (עזרה); Check |url= value (עזרה)
1 2  Maria Ivanova, Designing the United Nations Environment Programme: a story of compromise and confrontation, International Environmental Agreements: Politics, Law and Economics 7, 2007-12-01, עמ' 337–361 doi: 10.1007/s10784-007-9052-4
1 2 3  Mark Allan Gray, THE UNITED NATIONS ENVIRONMENT PROGRAMME: AN ASSESSMENT, Environmental Law 20, 1990, עמ' 291–319
↑  Gonzalo Biggs, The Montevideo Environmental Law Programme, American Journal of International Law 87, 1993-04, עמ' 328–334 doi: 10.2307/2203828
1 2  Bartlett, Robert V. Kurian, Priya A. Malik, Madhu, UNEP and the Montreal Protocol, International organizations and environmental policy, Greenwood Press, 1995, עמ' 171, ISBN 0-313-29623-5
↑  Marco Gonzalez, Kristen N. Taddonio, Nancy J. Sherman, The Montreal Protocol: how today’s successes offer a pathway to the future, Journal of Environmental Studies and Sciences 5, 2015-06-01, עמ' 122–129 doi: 10.1007/s13412-014-0208-6
↑  U. N. Environment, Who we are, Ozonaction, ‏2018-10-25 (באנגלית)
↑  UNEP, Young Champions of the Earth - UN Environment Program, Young Champions of the Earth - UN Environment Programme (באנגלית)
↑  UNEP, Champions of the Earth, Champions of the Earth - UN Environment Programme (באנגלית)
| משבר האקלים |
| --- | --- | --- |
| מושגי יסוד | איכות הסביבה • התחממות עולמית • קיימות • שינוי אקלים |  |
| יוזמות מדיניות בינלאומיות בולטות | ועידות האומות המאוחדות לשינוי אקלים • הפאנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים • התוכנית הסביבתית של האו"ם • ועידת המסגרת של האו"ם בנושא שינויי אקלים  • אג'נדה 21 • פסי התחממות |  |
| הסכמים מדיניים בינלאומיים | פסגת כדור הארץ (1992) • פרוטוקול קיוטו (1999)  • הסכם קופנהגן (2009) • הסכם פריז (2015) |  |
| גופים וארגונים אזרחיים בולטים בעולם | גרינפיס • הקרן העולמית לשימור חיות הבר • המרד בהכחדה • אנדה גלנדה |  |
| ראו גם | אירוע ההכחדה בהולוקן • אפקט החממה • הקונצנזוס המדעי באשר לשינוי האקלים • חרדת אקלים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588670705171  BIBSYS: 90133126  BNE: XX138962  BnF: cb11866053z (data)  CANTIC: a11040944  CiNii: DA00630213  GND: 13260-3  ISNI: 0000 0001 2189 1824  LCCN: n80002388  NDL: 00288559  NKC: kn20010710011  NLA: 35174595  NLG: 208895  SELIBR: 133603  SUDOC: 086020609  ULAN: 500287462  VIAF: 154177537   WorldCat (עם VIAF): 154177537
התוכנית הטיבטית של ה-CIA

התוכנית הטיבטית של ה-CIA הייתה פעולה חשאית אנטי-סינית, שארכה כמעט עשרים שנים שהתמקדה בטיבט וכללה "פעולות פוליטיות, תעמולה, פעולות צבאיות ומודיעיניות" על בסיס הסכמים בין הממשל האמריקאי לאנשיו של הדלאי לאמה, טנזין גיאטסו.
אף על פי שהוקצה רשמית ל-CIA, המבצע תואם עם כמה סוכנויות ממשלתיות אחרות בארצות הברית כמו מחלקת המדינה ומחלקת ההגנה.
פעולות קודמות נועדו לחזק קבוצות התנגדות טיבטיות מבודדות שונות, מה שהוביל בסופו של דבר להקמת כוח צבאי בגבול נפאל-סין המורכב מכ-2,000 אנשים.
עד פברואר 1964, העלות השנתית הצפויה עבור כל הפעולות הטיבטיות של ה-CIA הגיעה לכ-1.7 מיליון דולרים.
התוכנית הסתיימה לאחר שנשיא ארצות הברית, ריצ'רד ניקסון ביקר בסין כדי ליצור קשרים הדוקים יותר בין הסינים לאמריקאים. הדלאי לאמה מתח ביקורת על ביקורו של ניקסון וטען כי ביקור זה הוכיח בלב שלם שארצות הברית מעולם לא בנתה תוכניות אלו על מנת לעזור לתושבי טיבט, אלא על מנת לצמצם את כוחן של הממשלות הקומוניסטיות בעולם.
סקירה כללית

בתחומי הפעולה הפוליטית והתעמולה, התכנית הטיבטית של ה-CIA נועדה להפחית את ההשפעה, היכולות וההיקף הטריטוריאלי של ממשלת סין בשטחי טיבט, מאחר שארצות הברית חששה מהמעורבות הקומוניסטית באזור זה. כבר ב-1957 פורסם בארצות הברית דו"ח שהצביע כי קיים חשש שהסינים יגבירו את נוכחותם הפוליטית והקומוניסטית בטיבט, כאשר בתקופה זו התפשטות הקומוניזם ברחבי העולם הייתה מקור דאגה עצום לארצות הברית. בשל כך, ה-CIA ראה את המעורבות הסינית בטיבט כאיום.
בתזכיר מ-1950 ציין הארגון שחלק מהסיבות שמעורבות הסינית בטיבט נתפסת כאיום היא שהיא מגביר את המוטיבציה והחוזק של סין לגבש פלישה אפשרית להודו, אם לא די בכך האמריקאים טענו כי הסינים ישמשו בטיבט כיעד ממנו יתקיפו את הודו ומדינות המזרח התיכון במלחמת העולם השלישית. בשל כך קהילת המודיעין האמריקאית הכריזה כי היא תנקוט במספר פעילות כאמצעי מניעה במקרה ותרחיש מלחמת העולם השלישית יתממש.
ה-CIA פעל לחיזוק הטיבטים כנגד המאמצים הקומוניסטים הסיניים, לשם כך תכננה ארצות הברית לתת לפעילי התנגדות טיבטים נשק ומשאבים מהמערב, ארצות הברית אף הבטיחה כי היא תקים מקלט לדלאי לאמה ולתומכיו.
סקירה כללית > אישור התוכנית

האישור ואישור התוכנית לאחר מכן בוצעו על ידי הקבוצה המיוחדת של המועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית. התוכנית כללה מספר פעולות חשאיות הנושאות את שמות הקוד הבאים:
ST CIRCUS - שם קוד לפעולות הכשרת כוח גרילה טיבטיות באי סאיפאן, בהרי הרוקי ואף במחנה הייל שבקולורדו.
ST BARNUM - שם קוד לפעולות תובלה אווירית של סוכני ה-CIA שיספקו לטיבטים ציוד צבאי
ST BAILEY - שם קוד לקמפיין תעמולה מסווג.
סקירה כללית > השפעת היחסים בין הודו לסין על התוכנית

יחסי הודו–סין מילאו חלק חשוב בפעילות המסגרת של ה-CIA בעניין טיבט וזאת מאחר שהמיקום הגאוגרפי של טיבט (שנמצאת בין שתי המדינות) היה חשוב מבחינה אסטרטגית לארצות הברית. ה-CIA פרסם מספר הערכות מצב אודות היחסים בין סין להודו ובמספר הזדמנויות אף פיקח על יחסים אלו, עד כדי האזנה לעיתונות ושידורי רדיו שדיווחו על התחממות או התקררות היחסים בין המדינות. באוקטובר 1954 הוגש דו"ח על ידי אנליסטים של ה-CIA בנוגע לביקורו של ראש ממשלת הודו, ג'ווהרלל נהרו בסין ומצב היחסים בין המדינות. בתום מלחמת הודו–סין שהתרחשה ב-1962 ה-CIA החל לפתח קשר הדוק עם שירותי המודיעין ההודים במטרה להיעזר בהם להכשיר ולספק סוכנים שיפעלו בטיבט.
עלויות

סך של כ-1,735,000 דולר אמריקאי הוקדש לתוכנית הטיבטית עבור שנת 1964.
הטבלה הבאה ממחישה את עלויות התוכנית הטיבטית של ה־CIA בשנת 1964:
| פריט | עלות |
| --- | --- |
מאמצי התנגדות טיבטיים בנפאל: 500,000 דולרים
בתים של טיבטים בניו יורק ובז'נבה (לאורך חצי שנה): 75,000 דולרים
הדרכה והכשרה: 855,000 דולרים
סבסוד פעילותו של הדלאי לאמה: 180,000 דולרים
שונות: 125,000 דולרים

יתר על כן, התוכנית הטיבטית עברה קיצוץ מוערך בסכום של כ-570,000 דולרים ב-1968, כאשר ארצות הברית ויתרה על כל תוכניות ההכשרה הקשורות לתוכנית הכוללת, כ-1,165,000 דולרים הנותרים הוקצו לתקציב ה-CIA לתוכנית ב-שנת הכספים של 1968. עם זאת, קיימת מידה ניכרת של חוסר ודאות לגבי הסכום המדויק שאושר לתוכנית במהלך תקופה זו בשל בעיות סיווג ומסמכים שלא הותרו לפרסום.
הדלאי לאמה ה-14, טנזין גיאטסו נתמך כלכלית באופן אישי על ידי ה-CIA בין סוף שנות ה-50 של המאה ה-20 ועד אמצע שנות ה-70 של אותה מאה וקיבל כ-180,000 דולרים מדי שנה. חרף העובדה שכספים אלו יועדו לו באופן אישי, גיאטסו השתמש בהם בעיקר לפעילויות של הממשלה הטיבטית הגולה כגוון מימון שדלנות שמטרתה תמיכה בינלאומית בעצמאות טיבטית.
ביקורת

בשנת 1999 טען הדלאי לאמה כי התוכנית הטיבטית של ה־CIA הזיקה לטיבט מכיוון ששירתה בעיקר את האינטרסים האמריקניים ולדבריו "ברגע שהמדיניות האמריקאית כלפי סין תשתנה, הם יפסיקו את עזרתם ... לאמריקאים הייתה אג'נדה שונה מהטיבטים".
חלק מהתרומות הגדולות ביותר של התוכנית הטיבטית לאינטרסים של ה-CIA באזור הגיעו על ידי העסקת הסינים בהתנגדות ומעולם לא ייצרו מרד המוני ומאורגן שמטרתו הייתה להביא לעצמאות טיבטית מבייג'ינג. התוכנית גם הפיקה שלל מסמכים של הצבא שתפסו המורדים הטיבטים מהרשויות הסיניות, המסמכים הועברו לרשות ה-CIA ב-1961 בפעולה שכונתה "אחת ההצלחות המודיעיניות הגדולות ביותר של המלחמה הקרה".
הערות שוליים

↑  MANN, JIM (15 בספטמבר 1998). "CIA Gave Aid to Tibetan Exiles in '60s, Files Show". Los Angeles Times. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Status Report on Tibetan Operations". Office of the Historian. 9 בינואר 1968. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jonathan Mirsky. "Tibet: The CIA's Cancelled War". The New York Review of Books. נבדק ב-3 בנובמבר 2013. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  MANN, JIM (15 בספטמבר 1998). "CIA Gave Aid to Tibetan Exiles in '60s, Files Show". Los Angeles Times. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Status Report on Tibetan Operations". Office of the Historian. 26 בינואר 1968. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Dunham, Mikel (2004). Buddha's warriors: the story of the CIA-backed Tibetan freedom fighters, the Chinese invasion, and the ultimate fall of Tibet. New York, NY: Penguin. p. 315. ISBN 978-1-58542-348-4. נבדק ב-5 במרץ 2012. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Lal, Dinesh (2008). Indo-Tibet-China conflict. Delhi: Kalpaz Publications. p. 152. ISBN 978-8178357140.
↑  Johnson, Tim (בפברואר 2011). Tragedy in crimson how the Dalai Lama conquered the world but lost the battle with China. New York: Nation Books. p. 114. ISBN 978-1-56858-649-6. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Roberts, John B. Roberts II, Elizabeth A. (2009). Freeing Tibet 50 years of struggle, resilience, and hope. New York: AMACOM. p. 82. ISBN 978-0-8144-1375-3.
↑  "Status Report on Tibetan Operations". Office of the Historian. 9 בינואר 1968. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Status Report on Tibetan Operations". Office of the Historian. 26 בינואר 1968. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Michael Backman. "Behind Dalai Lama's holy cloak". The Age.
↑  Mirsky, Jonathan. "Tibet: The CIA's Cancelled War". The New York Review of Books (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-2020-11-06. נבדק ב-2020-12-10.