stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עוורתא
הערות שוליים

↑  יצחק בן-צבי, ספר השומרונים, יד בן-צבי, 1976, עמ' 59-61
↑  לב הארץ
↑  Taufik Canaan, Mohammedan saints and sanctuaries in Palestine, London: .Luzac & Co, 1927, עמ' 2
↑  אפרת וייס, מתפללים ריססו "מוות לערבים" סמוך לקברי אלעזר ואיתמר שליד שכם, באתר ynet, 16 ביולי 2007
↑  עלי ואקד ואפרת וייס, בגדה: עימות בין מג"ב לפלסטינים פוצץ החתונה, באתר ynet, 3 באוגוסט 2008
↑  ספר במדבר, פרק ל"ג, פסוק ל"ח
↑  Le Strange, 1890,  p. 404
1 2  חולל קבר אלעזר בן-אהרן - הכהן הגדול הראשון של בני ישראל [22/05/1992 - נח זבולוני - רנ"ז - מאמרים], באתר ranaz.co.il
↑  חיים לוינסון, בית קברות מוסלמי ליד שכם הושחת לאחר שהתפללו בו יהודים, באתר הארץ, 20 בינואר 2010
↑  חנן גרינברג, סוכל פיגוע קילשון: שני פלסטינים נהרגו במחסום, באתר ynet, 21 במרץ 2010
↑  חנן גרינברג, "פיגוע קילשון"? לפי התחקיר, הוא נשאר על הארץ, באתר ynet, 22 במרץ 2010
↑  עלי ואקד, מי הרג שני פלסטינים? "הצבא בא רק אחרי הירי", באתר ynet, 24 במרץ 2010
↑  איזבל קרשנר, חיפושים, פשיטות ומאות עצורים בכפר הפלסטיני עוורתא, באתר הארץ, 6 באפריל 2011
אוהד חמו וראאד אברהים, הערכה בצה"ל: בקרוב - פריצת דרך בחקירת הרצח באיתמר, "חדשות 2", 11 באפריל 2011
↑  פענוח הפיגוע באיתמר, אתר שירות הביטחון הכללי
↑  משגרי טילים בגרפיטי על קבר אלעזר הכהן, באתר ערוץ 7
| Flag of Senegalיישובי נפת שכם |
| --- | --- | --- |
| ערים | שכם |  |
| מועצות מקומיות | עקרבה • עסירה א-שמאלייה • ביתא • חווארה • ג'מאעין • קבלאן • סבסטיה • בית פוריכ |  |
| כפרים | עסירה אל-קבלייה • עזמוט • עוורתא • אל-באד'אן • בלאטה אל-בלד • בית דג'ן • בית חסאן • בית איבא • בית אימרין • בית וזן • בזאריה • בורין • עיראק בורין • בורקה • ג'אלוד • דיר אל-חטב • דיר שרף • דומא • עינאבוס • פורוש בית דג'ן • איג'ניסיניא • ג'וריש • כפר קליל • לובאן א-שרקיה • מאדמא • מג'דל בני פדיל • א-נאקורה • ניסף ג'בייל • א-נסאריה • אודלה • עוסארין • קריות • קוסין • קוסרה • רוג'ייב • סאלם • סרה • א-סאוויה • תלפית • טלוזה • תל • עוריף • יאנון • יאסיד • יתמא • זאוואתא • זיתא ג'מעין • קריית לוזה |  |
| מחנות פליטים | בלאטה |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007520389505171
נווין פו טרונג

זהו שם וייטנאמי; שם המשפחה הוא . על פי הנוהג המקומי, יש להתייחס לאדם זה בשמו הפרטי, טרונג.
נווין פו טרונג (בווייטנאמית: Nguyễn Phú Trọng;‏ 14 באפריל 1944 – 19 ביולי 2024)
היה פוליטיקאי וייטנאמי, שכיהן כמזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של וייטנאם החל מ-19 בינואר 2011 ועד למותו. מתוקף תפקיד זה הוא היה הדמות המרכזית בהנהגת המדינה. בנוסף, נווין פו טרונג כיהן כיושב ראש הוועדה הצבאית המרכזית. כמו כן כיהן כיושב ראש האספה הלאומית של וייטנאם בשנים 2011-2006. ב-23 באוקטובר 2018 החל לכהן גם כנשיא וייטנאם, עד לפרישתו מהתפקיד ב-5 באפריל 2021.
שנות ילדותו ולימודיו

נווין פו טרונג נולד בשנת 1944 בכפר דונג הוי על יד האנוי במחוז דון אן. הוריו היו איכרים עניים. מגיל 10 חי תחת השלטון החד-מפלגתי הקומוניסטי של החלק הצפוני של וייטנאם, שהשתחרר מהשלטון הקולוניאלי הצרפתי.
בשנים 1957–1963 למד בחטיבת ביניים ובתיכון במחוז גיא לאם. בשנת 1967 גויס להיות עובד מדינה.
בהמשך למד שפות זרות כסטודנט באוניברסיטה הלאומית הווייטנאמית בהאנוי בשנים 1967-1963. בשנים 1976-1973 השתלם בלימודי כלכלה מדינית בבית הספר הגבוה של המפלגה, על שם נווין אי קואוק (כיום - האקדמיה הפוליטית הלאומית על שם הו צ'י מין) בהאנוי.
פעילות והשתלמויות בתחום האידאולוגי

בדצמבר 1968 התקבל למפלגת הפועלים (בעבר ושוב לימים - המפלגה הקומוניסטית), שהנהיגה את צפון וייטנאם. עבד בכתב העת Tạp chí Cộng Sản ("כתב העת הקומוניסטי"), הביטאון התאורטי של המפלגה השלטת, בשנים 1973-1967, 1980-1976 ו-1996-1983.
בשנים 1980–1981 חזר לבית הספר הגבוה של המפלגה כדי ללמוד רוסית.
בשנת 1981 נסע לברית המועצות כדי ללמוד באקדמיה למדעי החברה שליד הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. נושא השתלמותו היה "בניין המפלגה". בשנת 1983
סיים במוסקבה את עבודת התואר "קנדידט למדעים" בתחום ההיסטוריה, השקולה כנגד עבודת דוקטורט.
בשנים 1996-1991 שימש כעורך הראשי של כתב העת "Tạp chí Cộng Sản" ובשנים 2006-2001 עמד בראש המועצה לתאוריה המופקדת על התורה המדינית של המפלגה הקומוניסטית.
קריירה אקדמית ופוליטית

החל משנת 1992 לימד נווין פו טרונג כמרצה בכיר, והחל משנת 2002 כפרופסור, באוניברסיטה הממלכתית של האנוי.
בשנת 1994 נבחר לחבר בוועד המרכזי של המפלגה ובשנת 1997 החל לשמש כחבר בפוליטביורו (הלשכה הפוליטית).
בשנת 1998 נבחר טרונג לאחראי על נושאי האידאולוגיה, התרבות והחינוך במסגרת הפוליטביורו והפך לאחד התאורטיקנים הבולטים של המדיניות הווייטנאמית.
בשנים 2001-1998 שימש כסגן יושב ראש הוועדה לתאוריה, אשר אחראית על האידאולוגיה של המפלגה הקומוניסטית, וב-2006-2001 שימש כיושב ראש הוועדה.
במאי 2002 נבחר נווין פו טרונג לחבר באספה הלאומית. מינואר 2000 ועד יוני 2006 כיהן כמזכיר הוועד הפועל של המפלגה בעיר האנוי, בפועל הסמכות העליונה בעיר.
ב-26 ביוני 2006 נבחר לכהן כיושב ראש האספה הלאומית של וייטנאם. באותה תקופה נבחר למזכיר הארגון המפלגתי של האספה הלאומית ולחבר במועצה להגנה ולביטחון. קונגרס המפלגה הקומוניסטית שהתכנס בינואר 2011 בחר בצ'אונגם כמזכיר כללי של המפלגה. נבחר גם פוליטבירו חדש, וברשימה זו טרונג הוצב במקום השמיני.
ישיבת המליאה החמישית של הוועד המרכזי ה-11 של המפלגה החליטה להוציא את הוועד המרכזי להיגוי בסוגיית המאבק בשחיתות מאחריות ראש הממשלה ולהעביר את האחריות עליו אל נווין פו טרונג, שהתמנה ליושב ראש הוועד.
ב־10-6 ביולי 2015 ערך ביקור ממלכתי בארצות הברית, ביקור ראשון מסוגו ונפגש עם הנשיא ברק אובמה. בעת שהותו בארצות הברית פגש את נציגי הקהילה הווייטנאמית בארצות הברית, ואף את מנהיג המפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית, ג'ון בקטל.
לקריאה נוספת

Leifer, Michael. Liow, Joseph. Dictionary of the Modern Politics of Southeast Asia. 4th edition. Routledge, 2014. ISBN 1317622332
גל אינרציאלי

המחשה של שדה המהירויות של פרודות הזורם בתוך תא כדורי הסובב בקצב קבוע. החצים השחורים מראים את כיוון ועוצמת הזרימה בחתך משווני של הכדור, בעוד שהצבעים מעידים על זרימה פנימה או החוצה למישור המשווני (אדום החוצה, כחול פנימה).
במכניקת הזורמים ומדעים פלנטריים, גלים אינרציאליים, שידועים גם בשם תנודות אינרציאליות, הם סוג של גלים מכניים שקיומם מתאפשר בזורמים מסתחררים. הם מייצגים שינויים מתקדמים בשדה הווקטורי של מהירויות פרודות הזורם כפי שאלו נצפות במערכת קואורדינטות המסתובבת ביחד עם הזורם. בשונה מגלי שטח כבידתיים הנצפים בחוף הים או באמבטיה, גלים אינרציאליים מתקדמים בתוך פנים הזורם, ולא על פני השטח שלו. כמו כל סוג גל אחר, התקדמותו של גל אינרציאלי מתאפשרת אודות לכוח מחזיר השואף להחזיר את מצבו הפיזיקלי של הזורם לקדמותו; בגלים אינרציאליים, הכוח המחזיר הוא כוח קוריוליס, כוח מדומה המורגש אך ורק במערכות ייחוס מסתובבות. גלים אינרציאליים נקראים כך משום שהכוח המניע אותם הוא כוח קוריוליס, שהוא כוח אינרצי, דהיינו כוח הנובע מהאינרציה של הזורם ומתאוצת מערכת הקואורדינטות בלבד.
גלים אינרציאליים נצפים באטמוספירה, באוקיינוסים, באגמים ובניסויי מעבדה. גלי רוסבי, זרמי ים גאוסטרופיים, ורוחות גאוסטרופיות הן דוגמאות לגלים אינרציאליים (שתי הדוגמאות האחרונות מתייחסות לגלים אינרציאליים עם תדירות אפס). קרוב לוודאי שגלים אינרציאליים מתקיימים גם בליבה המותכת של כדור הארץ המסתובב. הבנת התנהגותם של גלים אינרציאליים בתחומים סגורים עשויה לסייע גם בחקר והגברת יציבותם של כלי תחבורה אוויריים; מכיוון שנוזלים אינם מתנהגים כגוף קשיח, כאשר מכלי הדלק של אלו קרובים למלוא קיבולת הדלק שלהם כל שינוי בקצב העלרוד, הסבסוב או הגלגול (תאוצה זוויתית) של כלי הטיס גורם להיווצרותם של גלים אינרציאליים בדלק הנוזלי (הדינמיקה של נוזל בתוך כלי קיבול מכונה "Slosh dynamics"(אנ')).
סקירה היסטורית

החקירה הראשונה של תנודות וגלים המתקדמים באמצעות היציבות הפנימית של זורם מסתובב נערכה על ידי לורד קלווין ב-1880, בעבור גאומטריה גלילית. מאוחר יותר, אנרי פואנקרה, אלי קרטן ואחרים חקרו תנועות דומות עבור גאומטריה ספרואידית. Bjerknes ושותפיו גילו מחדש באופן בלתי תלוי את התנודות תלויות הסיבוב הללו, וכינו אותן תנודות "אלסטו-אינרציאליות". חלק ניכר מהעבודות המוקדמות הללו קובץ במונוגרפיה של Harvey P. Greenspan מ-1968 - "התאוריה של זורמים מסתובבים", בה נידונים הן גלים אינרציאליים בזורמים לא חסומים והן מודי תנודה אינרציאליים בתחומים חסומים. לאחרונה נעשתה התקדמות תאורטית לא מבוטלת לקראת מציאת פתרונות מפורשים למודי תנודה אינרציאליים בעבור כלי קיבול בצורות גאומטריות אחדות.
כוח מחזיר

תבניות וקטורי המהירות אותן מייצגים גלים אינרציאליים מוחזרות למצב שיווי משקל על ידי כוח קוריוליס, שהוא תוצאה של סיבוב המערכת. תאוצת קוריוליס (יחד עם הכוח הצנטריפוגלי) מופיעה במערכת מסתובבת כדי לפצות על העובדה שמערכת ייחוס כזאת מאיצה כל העת. גלים אינרציאליים, לפיכך, לא יכולים להתקיים ללא סיבוב. כוח קוריוליס הוא מורכב וקשה יותר להבנה ממתיחות במיתר, שכן הוא פועל תמיד בניצב לכיוון התנועה, וחוזקו תלוי בקצב הסיבוב של המערכת ובמהירות הפרודה כפי שנצפית במערכת המסתובבת. תכונות אלו של כוח קוריוליס מוליכות למאפיינים הייחודיים של גלים אינרציאליים.
מאפיינים

העובדה שבמערכות ייחוס מסתובבות ישנו כיוון מועדף מסוים (ציר הסיבוב) מכתיבה התנהגות פיזיקלית אי-איזוטרופית לגלים אינרציאליים; מסיבה זו לגלים אלו תכונות ייחודיות, ובין היתר תדירותם תלויה אך ורק בכיוון התקדמותם. כמו כן חוק ההחזרה, לפיו גל מוחזר באופן כזה שזווית הפגיעה שווה לזווית ההחזרה, אינו תקף לגלים אינרציאליים; במקום זאת, הם מוחזרים באופן שמשמר את הזווית בין כיוון התקדמותם לציר הסיבוב.
בדומה לגלי אור, גלים אינרציאליים הם גלים רוחביים, כלומר התנודות שהם מייצגים מתחוללות בניצב לכיוון התקדמות הגל. הקיטוב שלהם הוא קיטוב מעגלי. תכונה גאומטרית ייחודית אחת של גלים אינרציאליים היא שמהירות המופע שלהם, שמתארת את ההתקדמות של נקודות השיא והשפל של הגל, היא ניצבת למהירות החבורה, שמתארת את קצב וכיוון העברת האנרגיה. ההסבר לכך הוא שתדירות הגל תלויה אך ורק בכיוונו של וקטור הגל  {\vec {k}} (שהוא גם כיוון מהירות המופע) ולא בערכו המוחלט של וקטור הגל; לפיכך, הנוסחה למהירות החבורה,  c_{g}=d\omega /dk, אינה מתאפסת רק עבור שינויים זעירים בוקטור הגל הניצבים לכיוונו הנוכחי - ולכן מהירות החבורה ניצבת לוקטור הגל!
בעוד שבגלי קול או גלים אלקטרומגנטיים כל תדירות אפשרית, תדירותם של גלים אינרציאליים יכולה לקבל ערך בטווח שבין אפס לפעמיים המהירות הזוויתית של מערכת הזורם. כפי שצוין מקודם, תדירותם נקבעת על ידי כיוון התקדמותם. לגלים הנעים לגמרי במישור הניצב לציר הסיבוב יש תדירות אפס והם מכונים מודים גאוסטרופיים. לגלים הנעים במקביל לציר הסיבוב יש תדירות מרבית (פעמיים תדירות הסיבוב), ולגלים בזוויות ביניים יש תדירויות ביניים. במרחב החופשי (ללא קצוות המכתיבים תנאי שפה), גלים אינרציאליים יכולים להתקיים בכל תדירות בין 0 ופעמיים קצב הסיבוב. מכל סגור, לעומת זאת, מכתיב אילוצים על התדירויות האפשריות של גלים אינרציאליים, כמו בכל סוג גלים אחר. גלים אינרציאליים במכל סגור מכונים לעיתים קרובות מודים אינרציאליים. במכל כדורי, למשל, המודים האינרציאליים מהווים אוסף בדיד של תדירויות, מה שמותיר מרווחי תדירות אותן גלים אינרציאליים לא יכולים לקבל.
דוגמאות לגלים אינרציאליים

כל סוג של זורם יכול לאפשר גלים אינרציאליים: מים, שמן, מתכות נוזליות, אוויר, או גזים אחרים. גלים אינרציאליים נצפים בשכיחות הגבוהה ביותר באטמוספירות פלנטריות (גלי רוסבי, רוחות גאוסטרופיות), ובאוקיינוסים ובאגמים (זרמים גאוסטרופיים), שם פעולתם אחראית למרבית הערבוב שמתרחש. באוקיינוגרפיה פיזיקלית, לגלים פנימיים (internal waves) בעלי זמן מחזור ארוך ביותר- שהוא בר- השוואה ליממה ארצית - מתייחסים כגלים שנמצאים קרוב לגבול האינרציאלי (near-inertial waves); כלומר אלו גלים שהמכניזם העיקרי המניע אותם הוא אפקט קוריוליס. גלים פנימיים עם זמן מחזור קצר יותר מושפעים הן מהכבידה והן מאפקט קוריוליס, ולכן הם נקראים גלי כבידה-אינרציאליים. כמו כן, גלים אינרציאליים המושפעים מהשיפוע של קרקעית האוקיינוס נקראים לעיתים גלי רוסבי.
גלים אינרציאליים ניתנים לצפייה בניסויי מעבדה או בזרימות תעשייתיות, ולמעשה בכל מקום בו מבצעים תהליך הכרוך בסחרור זורמים. קרוב לוודאי שהם קיימים גם בליבה הנוזלית של כדור הארץ, ובדומה לכך, התאוריה שלהם רלוונטית גם להבנת תהליכים אסטרונומיים כמו הזרימה בדיסקות ספיחה, טבעות פלנטריות, וגלקסיות.
תיאור מתמטי

זרימת זורם בנוכחות גל אינרציאלי נשלטת על ידי משוואות נאוויה-סטוקס במערכת ייחוס מסתובבת. מהירות הזורם  {\vec {u}} של זורם עם צמיגות  \nu  תחת לחץ  P ואשר סובב בקצב  \Omega , משתנה לפי הזמן  t בהתאם למשוואה הדיפרנציאלית:
האיבר הראשון באגף ימין הוא גרדיאנט הלחץ, השני מתייחס לדיפוזיה צמיגית והשלישי הוא איבר קוריוליס.
למען הדיוק,  {\vec {u}} היא מהירות הזורם כפי שנצפית במערכת הייחוס המסתובבת. כיוון שמערכת ייחוס מסתובבת היא מערכת מאיצה (מערכת ייחוס לא אינרציאלית), שני כוחות מדומים נוספים צצים כתוצאה מטרנספורמציית הקואורדינטות הזאת: הכוח הצנטריפוגלי וכוח קוריוליס. במשוואה לעיל, הכוח הצנטריפוגלי כבר נכלל באיבר המתייחס לגרדיאנט של הלחץ המוכלל  P, כלומר,  P קשור ללחץ הרגיל  p על ידי המרחק  r מציר הסיבוב:
במקרה שקצב הסיבוב גבוה, איבר קוריוליס ואיבר הכוח הצנטריפוגלי גדולים משמעותית בהשוואה לאיברים האחרים. מכיוון שהם קטנים בהשוואה לאלו, איבר החיכוך הצמיגי ואיבר "הנגזרת ההסעתית" (האיבר השני באגף שמאל) ניתנים להזנחה. כעת ניקח את הרוטור של שני האגפים; מכיוון שאגף ימין של המשוואה הדיפרנציאלית יהיה הרוטור של גרדיאנט הלחץ (הלחץ הוא פונקציה סקלרית של המרחב), הוא חייב להתאפס. כדי לפשט את אגף שמאל, ניעזר בזהות הווקטורית הבאה לרוטור של המכפלה הווקטורית של  {\vec {u}} ו- {\vec {\Omega }}:
מכיוון שהזורם אי-דחיס, הדיברגנץ של שדה המהירויות,  \nabla \cdot u, מתאפס בכל נקודה. כמו כן שני האיברים המכילים פעולות גזירה של  {\vec {\Omega }} מתאפסים היות שזהו וקטור קבוע. לפיכך כל האיברים בזהות הווקטורית נופלים פרט לאחד, מה שמניב את התוצאה:
המשוואה האחרונה מתארת את ההתפתחות בזמן של ערבוליות הזורם  {\vec {\varphi }}=\nabla \times {\vec {u}}. כעת ניקח רוטור ונגזרת לפי הזמן של שני האגפים פעם נוספת, ונקבל, תוך שימוש בעובדה ש- \nabla \times {\vec {\varphi }}=-\nabla ^{2}{\vec {u}} בעבור זרימה אי-דחיסה, את המשוואה הדיפרנציאלית החלקית הבאה:
שימוש בתוצאה הקודמת פעם נוספת מוביל למשוואת הגלים בעבור הפרעות בשדה המהירויות:
זוהי משוואת הגל האינרציאלי בזורם מסתובב.
כדי למצוא את הקשרים המתמטיים בין המאפיינים השונים של הגל, נציב במשוואת הגל האינרציאלי את הצורה המתמטית של גל מישורי,  {\vec {u}}({\vec {r}},t)\propto e^{i({\vec {k}}\cdot {\vec {r}}-\omega t)}, ונקבל:
וכך נגלה כי הפתרונות נדרשים להיות בעלי תדירות  \omega  שמקיימת את יחס הנפיצה
כאשר  \theta  היא הזווית בין ציר הסיבוב וכיוון התקדמות הגל.
יחס הנפיצה נראה דומה מאוד לאיבר קוריוליס במשוואת נאוויה-סטוקס במערכת מסתובבת - שימו לב לקצב הסיבוב ולפקטור 2. יחס הנפיצה מגדיר מיידית את מנעד התדירויות האפשריות בעבור גלים אינרציאליים, כמו גם את תלות תדירותם בכיוון התקדמותם.
תיאור מתמטי > התקדמות גלים אינרציאליים במרחב

מהירות המופע (המהירות והכיוון שבה נקודות השיא והשפל נעות) היא  \omega /k בכיוון וקטור הגל  {\hat {k}}:
בשונה מכך, מהירות החבורה (המהירות והכיוון שבה האנרגיה מועברת) היא הנגזרת של  \omega  ביחס ל- k:
הנוסחה האחרונה מתקבלת מגזירה של  \omega (k) ביחס לשינוי בוקטור הגל  d{\vec {k}} הניצב לוקטור הגל  {\vec {k}}. נשים לב גם שבעבור k נתון, הגודל
 |C_{ph}|^{2}+|C_{gr}|^{2} נשמר ומקיים:
מסקנה מעניינת מן הביטויים האחרונים הוא שכאשר התדירות של הגלים האינרציאליים נמוכה מאוד אז מהירות החבורה היא בקירוב מקבילה לציר הסיבוב, כך שהמידע על הפרעות איטיות מועבר בכיוון הזה. זהו המכניזם העומד ביסוד ומתווך את היווצרותם של "עמודי טיילור", תופעה במסגרתה תנועות איטיות בזורם נוטות להיות אינווריאנטיות תחת הזזה במקביל לציר הסיבוב בזורם המסתחרר במהירות.
פירוש איכותי של התיאור המתמטי

במרחב חופשי נטול גבולות (ללא קצוות), גל אינרציאלי מתקדם מייצג תבנית של וקטורי מהירות וערבוליות (של שדה המהירות) המשתנה במרחב ובזמן. אגף ימין של המשוואה המרכזית,  2({\vec {\Omega }}\cdot {\vec {\nabla }}){\vec {u}}, הוא לא אחר מאשר  2\Omega  כפול הנגזרת הכיוונית של השדה  {\vec {u}} בכיוון ציר הסיבוב (שנתייחס אליו כאל ציר z), דהיינו  {\frac {\partial u_{z}}{\partial z}}{\hat {z}}. אגף שמאל של המשוואה המרכזית מייצג את קצב השינוי (הנגזרת הזמנית) של וקטור הערבוליות של שדה המהירויות, בנקודה נתונה. מכיוון ששדה המהירויות של זורם בלתי-דחיס הוא שדה וקטורי סולנואידי על פי הגדרה (אין לו מקורות או בורות), הדיברגנץ שלו מתאפס בכל נקודה, כלומר:
 {\vec {\nabla }}\cdot {\vec {u}}={\frac {\partial u_{x}}{\partial x}}+{\frac {\partial u_{y}}{\partial y}}+{\frac {\partial u_{z}}{\partial z}}=0. לפיכך ניתן לרשום מחדש את המשוואה המרכזית באופן הבא:
אגף ימין של המשוואה החדשה המסומנת ב-(*) הוא מעין גרסה דו-ממדית ולא שלמה של הדיברגנץ של  {\vec {u}}; הוא מייצג את ההתכנסות או ההתבדרות המקומית של היטלי השדה  {\vec {u}} על מישור xy, בתוך מישור זה. למשוואה האחרונה ניתן לתת כעת פרשנות פיזיקלית: בנקודות התכנסות (או התבדרות) של הזרימה במישור xy, אותם ניתן לתאר בפשטנות כשדה רדיאלי הקורן מתוך נקודת ההתכנסות, תאוצת קוריוליס שואפת להסיט את הזרימה בניצב לכיוון הרדיאלי - כלומר בכיוון המשיקי, ולכן גם היא שואפת להגדיל או להקטין את הערבוליות המקומית במישור xy. במילים אחרות, היכן שיש התכנסות או התבדרות של השדה  {\vec {u}} במישור xy, כוח קוריוליס שואף לשנות את הציקלוניות המקומית.
כאשר הציקלוניות משתנה בשיעור אינפיניטסימלי, גם הספיקה הנפחית לתוך אלמנט הנפח משתנה בשיעור אינפיניטסימלי; מכיוון שאנו מניחים מצב יציב, פירוש הדבר הוא שלאחר פרק זמן dt גם המהירות  u_{z} צריכה להשתנות. לפיכך הדבר תואם למצב של התקדמות גל בכיוון השתנות המופע המרבית (כיוון וקטור הגל  {\hat {k}}). באופן כללי, שדה המהירויות המקושר לגלים אינרציאליים מזכיר תבריג בורגי; קווי הזרם הרגעיים בנוכחותו של גל אינרציאלי דומים לסליל.
ביאורים

↑  כפי שיוסבר בהמשך.
↑  ראו גם גל עומד.
קינטיקה כימית

ערך זה עוסק בקינטיקה בתחום הכימיה הפיזיקלית. אם התכוונתם לקינטיקה בפיזיקה, ראו .
בכימיה פיזיקלית, קינטיקה כימית או קינטיקת התגובה היא תחום המחקר של קצב התגובה בתגובה כימית. ניתוח ההשפעות של תנאי תגובה שונים על קצב התגובה נותן מידע על מנגנון התגובה ומצב המעבר של התגובה הכימית. ב-1864, ניסח פיטר ווגה את חוק פעולת המסות שקובע כי מהירות התגובה הכימית עומדת ביחס ישיר לכמות של החומרים המגיבים. ניסוח חוק זה היה תחילתו של המחקר בתחום הקינטיקה הכימית.
קצב התגובה נוטה לגדול עם העלאת הריכוז - תופעה המוסברת באמצעות תאוריית ההתנגשויות המולקולריות
קצב התגובה

הקינטיקה עוסקת בקביעה ניסויית של קצבי תגובה שמהם משוואת הקצב וקבוע קצב התגובה נגזרים. משוואות קצב חיוניות קיימות עבור תגובות מסדר אפס (בתנאים אלה קצבי התגובה לא תלויים בריכוז ההתחלתי), תגובות מסדר ראשון, ותגובות מסדר שני, וניתן לגזור אותן עבור סדרים אחרים באמצעות שימוש בחשבון דיפרנציאלי ואינטגרלי.
בתגובות עוקבות, שלב קובע המהירות הוא השלב הקובע את הקינטיקה. בתגובות עוקבות מסדר ראשון, קירוב של מצב יציב עשוי לפשט את משוואת הקצב. אנרגיית השפעול של תגובה כימית נקבעת באופן ניסויי באמצעות משוואת ארניוס ומשוואת איירינג. הגורמים העיקריים שמשפיעים על קצב התגובה כוללים את: מצב הצבירה של המגיבים, הריכוזים של המגיבים, הטמפרטורה אשר בה התגובה מתרחשת, והאם יש או אין נוכחות של זרזים במדיום שבו מתרחשת התגובה.
גורמים המשפיעים על קצב התגובה > טבעם של המגיבים

זמן התגובה משתנה באופן התלוי בסוג החומרים המגיבים. תגובות חומציות, יצירת מלחים, וחילוף יונים הן תגובות מהירות. כאשר נוצרות מולקולות גדולות התגובות הכימיות נוטות להיות מאוד איטיות.
גורמים המשפיעים על קצב התגובה > מצב הצבירה

מצב הצבירה (מוצק, נוזל, או גז) של מגיב הוא גם כן גורם חשוב בקצב השינוי. כאשר מגיבים נמצאים באותו מופע, כמו למשל בתמיסה מימית, התנועה החומנית גורמת להם להיפגש. אולם, כאשר הם במופעים שונים, התגובה מוגבלת לאזור המגע בין שני המגיבים.
תגובה יכולה להתרחש רק באזור המגע, ובמקרה של נוזל או גז, בפני השטח של הנוזל. יש צורך בניעורים עזים ובערבוב על מנת לגרום להשלמת התגובה. משמעות הדבר היא שככל שהחלוקה בין המגיב המוצק למגיב הנוזלי יותר ברורה, כך גדל שטח הפנים ליחידת נפח, ויש יותר מגע עם מגיבים אחרים, וכתוצאה מכך התגובה נהיית יותר מהירה. אם נעשה אנלוגיה, לדוגמה, כאשר מציתים אש, קודם כל משתמשים בחתיכות עץ קטנות – לא עושים שימוש מראש בגזעי עצים גדולים. בכימיה אורגנית תגובות על מים הן היוצא מן הכלל לכלל שתגובות הומוגניות מתרחשות במהירות גבוהה יותר מאשר תגובות הטרוגניות.
גורמים המשפיעים על קצב התגובה > ריכוז

הריכוז ממלא תפקיד חשוב בתגובות כימיות. לפי תאוריית ההתנגשויות המולקולריות, ההתנגשויות מתרחשות בעקבות העובדה שהמולקולות חייבות להתנגש על מנת להגיב ביחד. ככל שריכוז המגיבים עולה, התדירות של התנגשות המולקולות עולה, והן פוגעות זו בזו חזק יותר על ידי כך שהן במגע קרוב יותר בכל נקודת זמן נתונה. נניח שבמכל סגור יש שני מגיבים. כל המולקולות הנמצאות בפנים מתנגשות ללא הפסקה. אם נגדיל את הכמות של אחד או יותר מהמגיבים הגורמים להתנגשויות אלה להתרחש יותר פעמים, נגדיל את קצב התגובה.
נענוע או ערבוב של התמיסה יאיץ גם כן את קצב התגובה הכימית, כיוון שהוא נותן לחלקיקים אנרגיה קינטית גבוהה יותר, וגורם להגדלת מספר ההתנגשויות בין מגיבים ובכך מגדיל את ההסתברות להתרחשות של התנגשויות מוצלחות.
הגדלת הלחץ בתגובה גזית תגדיל את מספר ההתנגשויות בין המגיבים, ובכך את קצב התגובה. תוצאה זו היא בגלל שהפעילות של גז נמצאת ביחס ישר ללחץ החלקי שלו. תופעה זו דומה להשפעה של הגדלת ריכוז של חומר מסוים בתמיסה.
גורמים המשפיעים על קצב התגובה > טמפרטורה

לטמפרטורה יש בדרך כלל השפעה גדולה על מהירות התגובה. למולקולות בטמפרטורה גבוהה יש יותר אנרגיה תרמית. כאשר מגיבים בתגובה כימית מתחממים, לאטומים או המולקולות האנרגטיים יותר יש סיכוי גבוה יותר להתנגש אחד עם השני ולהגיב. באופן זה, בטמפרטורה גבוהה מתרחשות יותר התנגשויות, שיוצרות תוצר בתגובה כימית.
יותר חשובה מזה היא העובדה שבטמפרטורה גבוהה יותר למולקולות יש יותר אנרגיה ויברציונית, כלומר, האטומים רוטטים באופן הרבה יותר "אלים", כך שהעלאת הטמפרטורה מגדילה לא רק את מספר ההתנגשויות אלא גם את ההתנגשויות שיכולות להסתיים בסידור מחדש של האטומים בתוך מולקולות המגיבים. לדוגמה, מקרר מאט את המהירות של קצב התגובה כיוון שהוא מקרר את המולקולות. מצד שני, תנור נותן חום (אנרגיה) למולקולות שבתורן מאיצות את קצב התגובה, כך שהאוכל נאפה יותר מהר.
כמו כן, ניתן לקבוע את הקינטיקה הכימית באמצעות קפיצת טמפרטורה. שיטה זו כוללת שימוש בעלייה חדה בטמפרטורה וצפייה בשינויים בקצב התגובה של תהליך שיווי המשקל הכימי.
גורמים המשפיעים על קצב התגובה > זרזים

זרז הוא חומר שמאיץ את הקצב של התגובה הכימית אך לא משתנה מבחינה כימית לאחר ההאצה. הזרז מגדיל את קצב התגובה באמצעות מתן מנגנון תגובה שונה שמתרחש ברמה נמוכה יותר של אנרגיית שפעול. בזרזים עצמיים תוצר התגובה עצמו מזרז את התגובה ובכך הוא גורם למשוב חיובי. חלבונים שמתפקדים כזרזים בתגובות ביוכימיות נקראים אנזימים. קינטיקת מיכאליס-מנטן מתארת את הקצב של תגובות מתווכות אנזימים.
במספר מולקולות אורגניות למתמירים מסוימים יש השפעה על קצב התגובה בהשתתפות של קבוצה שכנה.
שיווי-משקל

בעוד שהקינטיקה הכימית קובעת את הקצב של התגובה הכימית, שיווי המשקל הכימי קובע את הגבול שאליו תגיע התגובה. בתגובה הפיכה, שיווי משקל כימי מושג כאשר קצב התגובה של התגובה קדימה שווה לקצב של התגובה ההפוכה והריכוזים של המגיבים והתוצרים נשארים קבועים. דבר זה מודגם בדוגמה הקלאסית של תהליך האבר-בוש. ניתן לעשות שימוש בעקרון לה-שטלייה על מנת לנבא את ההשפעה של שינוי בריכוז, טמפרטורה או לחץ על המיקום של שיווי המשקל הכימי. תגובות של שעון כימי כגון תגובת בלוסוב-ז'בוטינסקי מראות בצורה יפה שרכיב הריכוזים יכול להתנודד במשך זמן רב לפני שהוא מגיע לשיווי משקל.
אנרגיה חופשית

במונחים כלליים, האנרגיה החופשית של התגובה קובעת אם התגובה הכימית תתרחש, והקינטיקה תספק מידע על מהירות התגובה. התגובה יכולה להיות מאוד אקסותרמית אבל תהיה לא מעשית כיוון שהיא איטית מדי. אם מגיב יכול להגיב וליצור שני תוצרים שונים, התוצר היותר יציב מבחינה תרמודינמית ייווצר בדרך כלל מלבד בנסיבות מיוחדות כאשר התגובה נמצאת תחת בקרה קינטית. עקרון קרטין-האמט תקף כאשר קובעים את יחס המגיבים המומרים במהירות לכל אחד מנתיבי התגובה. ייתכן שניתן לחזות את קבועי קצב התגובה עבור תגובה מסוימת מתוך יחסי האנרגיה החופשית.
תוצא האיזוטופ הקינטי הוא ההבדל בקצב של תגובה כימית כאשר אטום באחד מהמגיבים מוחלף על ידי אחד מהאיזוטופים שלו.
קינטיקות כימיות יכולות לספק מידע על זמן המעבר ומעבר החום במגיב כימי בתחום ההנדסה הכימית והתפלגות המסה המולרית בכימיה של פולימרים.
ראו גם

מנגנון לינדמן
קינטיקה תלוית לחץ
לקריאה נוספת

Preparing for the Chemistry AP Exam. Upper Saddle River, New Jersey: Pearson Education, 2004. 131-134. ISBN 0-536-73157-8
משרוקית יונים

משרוקית יונים סינית עשויה מדלעת קטנה
משרוקית יונים (באנגלית: pigeon whistle; בגרמנית: Taubenflöte בתרגום לעברית חליל יונים; בסין המשרוקית נקראת geling 鸽铃 או geshao 鸽哨) היא מכשיר המחובר ליונה כך שהוא פולטת שריקות בזמן מעוף היונה. המשרוקיות היו בשימוש באסיה, במיוחד בסין למטרות בידור, מעקב וכדי להרתיע מתקיפות של עופות דורסים. השימוש במשרוקיות היה נפוץ בעבר, אך עם השנים הוא הרבה פחות נפוץ בגלל העיור והצמצום בגידול היונים בערים המודרניות. גרסה מודרנית של המכשיר נבנתה על ידי המוזיקאי נתנאל מאן, על בסיס דוגמאות הנמצאות במוזיאון פיט ריברס (אנ') שבאוקספורד, אנגליה. מאן הציג את המכשירים המחוברים ליוני מרוץ בפסטיבלים ברחבי הממלכה הבריטית המאוחדת.