stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ממשלת ישראל העשרים וארבע

| --- | --- |
 
 ממשלת ישראל ה-24 בראשות יצחק שמיר ב-12 ביוני 1990, יום לאחר השבעתה, בבית הנשיא חיים הרצוג. יושבים מימין לשמאל: דוד לוי, חיים הרצוג, יצחק שמיר ומשה נסים. עומדים מימין לשמאל: רפאל איתן, משה קצב, אריאל שרון, רפאל פנחסי, אריה דרעי, אבנר-חי שאקי, אהוד אולמרט, דוד מגן, זבולון המר, גדעון פת, דן מרידור, יובל נאמן, משה ארנס, יצחק מודעי, יצחק חיים פרץ, רוני מילוא ואהרן לישנסקי, סגן מזכיר הממשלה
 מידע כללי
 11 ביוני 1990 – 13 ביולי 1992 (שנתיים)
 תחום שיפוט:  ישראל 
 ראש ממשלה:  יצחק שמיר
 מפלגה שולטת:  הליכוד
 סיעות הקבינט:  הליכוד, ש"ס, מפד"ל, המפלגה לקידום הרעיון הציוני, התחיה, צומת, מולדת, אגודת ישראל, דגל התורה, גאולת ישראל, מוריה.
 מספר שרים:  20
 הקבינט הקודם:  ממשלת ישראל העשרים ושלוש
 הקבינט הבא:  ממשלת ישראל העשרים וחמש
 
הממשלה העשרים וארבע, בראשותו של יצחק שמיר, הוקמה במהלך כהונתה של הכנסת ה-12, ואושרה בכנסת ב-11 ביוני 1990. היא כיהנה במשך כשנתיים, עד 13 ביולי 1992.
הרכב הכנסת השתים עשרה ערב הקמת הממשלה

| סיעה | ראש הסיעה | מנדטים | מושב | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| המערך | שמעון פרס | 39 | אופוזיציה |  בהמשך כהונת הכנסת פרש אפרים גור והקים סיעת יחיד; מאוחר יותר הצטרף לליכוד  בהמשך שינתה הסיעה את שמה להעבודה |
| הליכוד | יצחק שמיר | 35 | קואליציה |  חמישה חברי כנסת פרשו והקימו את המפלגה לקידום הרעיון הציוני  שני חברי המפלגה לקידום הרעיון הציוני חזרו בהמשך כהונת הכנסת לליכוד  בהמשך כהונת הכנסת הצטרף אפרים גור שפרש קודם לכן מהמערך |

| ש"ס | יצחק חיים פרץ | 6 | קואליציה |  בהמשך כהונת הכנסת פרש יצחק חיים פרץ והקים את סיעת היחיד "מוריה" |
| אגודת ישראל |  | 5 | קואליציה |  בהמשך כהונת הכנסת פרש אליעזר מזרחי והקים סיעת יחיד בשם "גאולת ישראל". |
| רצ | שולמית אלוני | 5 | אופוזיציה |  בהמשך כהונת הכנסת התמזגה עם מפ"ם ושינוי בהקמת מרצ |
| מפד"ל | זבולון המר | 5 | קואליציה |  |
| המפלגה לקידום הרעיון הציוני |  | 5 | קואליציה |  פרשו מהליכוד  שני חברי כנסת חזרו לאחר הקמת הממשלה לליכוד  בהמשך כהונת הכנסת שינתה המפלגה את שמה ל"המפלגה הליברלית החדשה" |
| חד"ש |  | 4 | אופוזיציה |  בהמשך כהונת הכנסת פרש צ'רלי ביטון והקים את סיעת היחיד הפנתרים השחורים |
| התחיה | יובל נאמן | 3 | קואליציה |  |
| מפ"ם | יאיר צבן | 3 | אופוזיציה |  בהמשך כהונת הכנסת התמזגה עם רצ ושינוי בהקמת מרצ |
| צומת | רפאל איתן | 2 | קואליציה |  |
| מולדת | רחבעם זאבי | 2 | קואליציה |  |
| שינוי | אמנון רובינשטיין | 2 | אופוזיציה |  בהמשך כהונת הכנסת התמזגה עם רצ ומפ"ם בהקמת מרצ |
| דגל התורה | אברהם רביץ | 2 | קואליציה |  |
| הרשימה המתקדמת לשלום | מוחמד מיעארי | 1 | אופוזיציה |  |
| מד"ע | עבד אל-והאב דראושה | 1 | אופוזיציה |  |
הקמת הממשלה

בעקבות נפילתה של הממשלה העשרים ושלוש לאחר "התרגיל המסריח", הטיל הנשיא חיים הרצוג את הרכבת הממשלה על שמעון פרס. פרס החל בניסיון להרכיב ממשלה, אך במהלכו הכריזה ש"ס כי בהוראת מועצת חכמי התורה ורבנים נוספים לא תוכל להצטרף לממשלה, ובעקבות כך נאלץ פרס להודיע כי לא יוכל להרכיב את הממשלה. הנשיא הרצוג הטיל את המלאכה על שמיר, שהצליח לבסוף לגבש ממשלת ימין-חרדים צרה.
ציוני דרך ומדיניות

הממשלה התחייבה בקווי היסוד שלה להמשך העלייה, לחיזוק כוחו של צה"ל מול הטרור ולחיזוק ההתיישבות. בתחום הכלכלי, התחייבה בממשלה להמשיך להוריד את האינפלציה תוך קידום היוזמה החופשית וההפרטה.
בתקופת הביניים שבין הממשלות קצב העלייה מברית המועצות הגיע לשיא חסר תקדים ונוצר משבר דיור. בממשלה זו מונה אריאל שרון לתפקיד שר הבינוי והשיכון, תקופה שבה תנופת הבנייה הגיעה לשיא ותקציב המשרד היה הגבוה בין שאר משרדי הממשלה. בהמשך גם העלייה מאתיופיה הגיעה לשיא במבצע שלמה.
בינואר 1991 פרצה מלחמת המפרץ הראשונה, אשר גררה ירי עיראקי של טילי סקאד על ישראל. לבקשת ארצות הברית הסכימה ישראל שלא להגיב למתקפה, על מנת שלא למוטט את הקואליציה הבינלאומית שהשתתפה במלחמה, שכללה גם מדינות ערביות.
במישור המדיני נרשמה התקדמות עם עריכת ועידת מדריד. בעקבות השתתפות ישראל בוועידה פרשו התחייה, צומת ומולדת מהממשלה ועקב כך הוקדמו הבחירות.
בתחום הטרור ממשלה זו ביצעה את חיסולו של מזכ"ל חזבאללה עבאס מוסאווי בפברואר 1992, דבר שהביא לתגובת נקם של חזבאללה בפיגוע בשגרירות ישראל בארגנטינה חודש לאחר מכן.
סיעות הקואליציה

| סיעה | מנדטים | משרדי השרים | משרדי סגני השרים | תחילת חברות בממשלה | סיום חברות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הליכוד | 35 | משרד ראש הממשלה, משרד החוץ,  משרד העבודה והרווחה, המשרד להגנת הסביבה,  משרד התעשייה והמסחר, משרד הביטחון,  משרד הבינוי והשיכון, משרד החקלאות, משרד הבריאות,  משרד הכלכלה והתכנון, משרד האנרגיה והתשתית,  משרד המדע והטכנולוגיה, משרד המשטרה,  משרד המשפטים, משרד התחבורה,  משרד התיירות, המשרד לענייני ירושלים | משרד ראש הממשלה,  משרד הביטחון,  משרד החוץ | 11 ביוני 1990 | 13 ביולי 1992 |  |
| ש"ס | 5 | משרד הפנים, משרד התקשורת | משרד האוצר | 11 ביוני 1990 | 13 ביולי 1992 |  |
| מפד"ל | 5 | משרד החינוך, התרבות והספורט,  המשרד לענייני דתות | משרד ראש הממשלה,  המשרד להגנת הסביבה | 11 ביוני 1990 | 13 ביולי 1992 |  |
| המפלגה לקידום הרעיון הציוני | 5 | משרד האוצר | משרד התחבורה,  משרד החינוך,  התרבות והספורט | 11 ביוני 1990 | 13 ביולי 1992 |  |
| אגודת ישראל | 4 |  | משרד ראש הממשלה, משרד העבודה והרווחה | 19 בנובמבר 1990 | 13 ביולי 1992 |  |
| התחיה | 3 | משרד האנרגיה והתשתית,  משרד המדע והטכנולוגיה | משרד המדע והטכנולוגיה | 11 ביוני 1990 | 21 בינואר 1992 | פרשה מהקואליציה עקב כינוס  ועידת מדריד |
| צומת | 2 | משרד החקלאות |  | 11 ביוני 1990 | 31 בדצמבר 1991 | פרשה מהקואליציה עקב הפלת   חוק הבחירה הישירה |
| מולדת | 2 | שר בלי תיק |  | 5 בפברואר 1991 | 21 בינואר 1992 | פרשה מהקואליציה עקב כינוס  ועידת מדריד |
| דגל התורה | 2 |  | משרד הבינוי והשיכון,  המשרד לענייני דתות | 11 ביוני 1990 | 13 ביולי 1992 |  |
| אפרים גור | 1 |  | משרד התקשורת,  משרד התחבורה | 2 ביולי 1990 | 17 במאי 1992 | פרש רשמית מהמערך והקים סיעת יחיד ב-25 בדצמבר 1990;  ב-17 במאי 1992 הצטרף לליכוד. |
| גאולת ישראל | 1 |  | משרד הבריאות |  |  | פרש רשמית מאגודת ישראל והקים סיעת יחיד בשם גאולת ישראל ב-25 ביוני 1990. |
| מוריה | 1 | המשרד לקליטת עלייה |  | 11 ביוני 1990 | 17 במאי 1992 | פרש מש"ס רשמית והקים סיעת יחיד בשם "מוריה" ב-25 בדצמבר 1990; |
59 ח"כים לפני הצטרפות סיעת היחיד של אפרים גור (עם תמיכה מבחוץ של "מולדת") (11 ביוני 1990 - 2 ביולי 1990).
60 ח"כים לפני הצטרפות סיעת אגודת ישראל (עם תמיכה מבחוץ של "מולדת") (2 ביולי 1990 - 19 בנובמבר 1990)
64 ח"כים לפני הצטרפות סיעת מולדת (19 בנובמבר 1990 - 5 בפברואר 1991).
66 ח"כים לפני פרישת סיעת צומת (5 בפברואר 1991 - 31 בדצמבר 1991).
64 ח"כים לפני פרישת סיעות התחיה ומולדת (31 בדצמבר 1991 - 21 בינואר 1992).
59 ח"כים לאחר מכן (21 בינואר 1992 - 13 ביולי 1992).
הרכב הממשלה > חילופי שרים

| השר היוצא | סיעה | משרד | עילת סיום התפקיד | תאריך סיום התפקיד | השר המחליף | סיעה | תאריך כניסה לתפקיד |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| גאולה כהן | התחיה | משרד המדע והטכנולוגיה | התפטרות | 31 באוקטובר 1991 | לא מונה מחליף |  |  |
| רפאל איתן | צומת | משרד החקלאות | פרישת הסיעה מהקואליציה | 31 בדצמבר 1991 | לא מונה מחליף |  |  |
| יובל נאמן | לא היה חבר כנסת | משרד האנרגיה והתשתית, משרד המדע והטכנולוגיה | פרישת הסיעה מהקואליציה | 21 בינואר 1992 | לא מונה מחליף |  |  |
| אפרים גור | המערך | סגן שר במשרד התקשורת | החל לכהן במשרד התחבורה | 20 בנובמבר 1990 | לא מונה מחליף |  |  |
| פנחס גולדשטיין | המפלגה לקידום הרעיון הציוני | סגן שר במשרד התחבורה | החל לכהן במשרד החינוך, התרבות והספורט | 20 בנובמבר 1990 | אפרים גור | המערך | 20 בנובמבר 1990 |
| יגאל ביבי | מפד"ל | סגן שר במשרד ראש הממשלה | החל לכהן במשרד לאיכות הסביבה | 20 בנובמבר 1990 | שמואל הלפרט | אגודת ישראל | 19 בנובמבר 1990 |
| שמואל הלפרט | אגודת ישראל | סגן שר במשרד ראש הממשלה | החל לכהן במשרד העבודה והרווחה | 8 ביוני 1991 | בנימין נתניהו | הליכוד | 11 בנובמבר 1991 |
| בנימין נתניהו | הליכוד | סגן שר במשרד החוץ | החל לכהן במשרד ראש הממשלה | 11 בנובמבר 1991 | לא מונה מחליף |  |  |
ממשלת ישראל השש עשרה

| --- | --- |
 
 ראשת ממשלת ישראל גולדה מאיר במליאת הכנסת ב-10 במרץ 1974, ועמה (מימין לשמאל) שר החוץ אבא אבן, השר בלי תיק ישראל גלילי, שר החינוך והתרבות יגאל אלון, שר הביטחון משה דיין ושר הפנים יוסף בורג
 מידע כללי
 10 במרץ 1974 – 3 ביוני 1974 (86 ימים)
 תחום שיפוט:  ישראל 
 ראש ממשלה:  גולדה מאיר
 הקבינט הקודם:  ממשלת ישראל החמש עשרה
 הקבינט הבא:  ממשלת ישראל השבע עשרה
 
ממשלת ישראל השש עשרה, בראשותה של גולדה מאיר, פעלה מ-10 במרץ 1974 עד 3 ביוני 1974, והושבעה עם כינונה של הכנסת השמינית. ממשלה זו כיהנה את תקופת הזמן הקצרה ביותר מכל ממשלות ישראל.
תוצאות הבחירות לכנסת השמינית

| רשימה | ראש הרשימה | מנדטים | מספר קולות | אחוז מהקולות | מושב | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| המערך | גולדה מאיר | 51 | 621,183 | 39.6% | קואליציה | רשימה משותפת למפלגות העבודה ומפ"ם |
| הליכוד | מנחם בגין | 39 | 473,309 | 30.2% | אופוזיציה | רשימה משותפת למפלגות חרות, המפלגה הליברלית, הרשימה הממלכתית,  המרכז החופשי, והתנועה למען ארץ ישראל השלמה |
| מפד"ל | יוסף בורג | 10 | 130.349 | 8.3% | קואליציה |  |
| חזית דתית תורתית |  | 5 | 60,012 | 3.8% | אופוזיציה | רשימה משותפת למפלגות אגודת ישראל ופועלי אגודת ישראל |
| ליברלים עצמאיים | משה קול | 4 | 56,560 | 3.6% | קואליציה |  |
| רק"ח | מאיר וילנר | 4 | 53,353 | 3.4% | אופוזיציה |  |
| רצ | שולמית אלוני | 3 | 35,023 | 2.2% | אופוזיציה |  |
| קידמה ופיתוח |  | 2 | 22,604 | 1.4% | קואליציה | הצטרפה למערך עוד בטרם הקמת הממשלה |
| מוקד | מאיר פעיל | 1 | 22,147 | 1.4% | אופוזיציה |  |
| רשימה ערבית לבדואים וכפריים | חמאד אבו רביעה | 1 | 16,408 | 1.0% | קואליציה | הצטרפה למערך עוד בטרם הקמת הממשלה |
הקמת הממשלה

התחושות הקשות של הציבור לאחר מלחמת יום הכיפורים לא מצאו את ביטוין בבחירות ואחריהן, כך סברו לפחות ראשי המערך, ונראה היה כי ניתן להמשיך כבעבר. הממשלה החדשה שהוקמה כללה את גולדה מאיר כראש הממשלה ואת משה דיין כשר הביטחון, כאילו לא אירע דבר.
ציוני דרך ומדיניות > גל המחאה

להפתעת הממשלה החלה מחאת יחיד של הלוחם מוטי אשכנזי מול משרדי הממשלה לצבור תאוצה. אשכנזי תבע, בפשטות, נטילת אחריות ודרש את התפטרותו של דיין. שר הביטחון אמנם איבד הרבה מהפופולריות שלו, אך עדיין הייתה הדרישה, כי על שרים או ראשי ממשלה לשאת באחריות לביצועיהם או תפקודם בבחינת רעיון מהפכני, שלא עלה כלל על דעת ראשי המערך. המחאה מול משרדי הממשלה בירושלים הלכה והתעצמה, כאשר אל אשכנזי מצטרפים אנשים נוספים, ביניהם רבים שהשתחררו משרות המילואים בחזית.
ציוני דרך ומדיניות > ועדת אגרנט

"המחדל", שהוא הכינוי של הכישלון המודיעיני והמנהיגותי שאיפשר את פרוץ המלחמה בהפתעה, הביא, בסופו של דבר, להקמת ועדת אגרנט. פרסומו של דוח הביניים של ועדת אגרנט, ב-1 באפריל 1974, היה אמור להשתיק את קולות המחאה. המנדט שהוענק לוועדה מנע עיסוק באחריות הדרג המדיני. בדו"ח הביניים הטילה הוועדה אחריות כבדה על כתפי הרמטכ"ל דוד אלעזר, על ראש אמ"ן, האלוף אלי זעירא ועל אלוף פיקוד הדרום שמואל גונן ("גורודיש"). נקבע כי הם אחראים למחדלים שבהכנת הצבא למלחמה, ולכשלים המבצעיים והמודיעיניים שאירעו עד לפריצת המלחמה, ואשר גרמו לתוצאותיה הקשות. הוועדה לא קבעה כל קביעות אישיות לגבי הדרג המדיני, דהיינו, ראש הממשלה גולדה מאיר ושר הביטחון, משה דיין. כאשר הופיע דוח הביניים נתפשו המסקנות, שהטילו את מלוא האחריות על הדרג הצבאי, כהתחמקות מאחריות של הדרג המדיני. האמירה המקובלת הייתה: "זרקו את דדו לכלבים", כלומר, הטילו את האשמה ברמטכ"ל דוד אלעזר (דדו), והאשמים האמיתיים יצאו פטורים בלא כלום. חרף מסקנות הוועדה שלא מצאו כי היא אחראית למחדל, המחאה התעצמה ומכיוון שדיין הבהיר כי אינו מוכן לשלם את המחיר לבדו, התפטרה הממשלה כולה. ב-11 באפריל 1974 הגישה ראש הממשלה, גולדה מאיר, את התפטרותה לנשיא המדינה, אפרים קציר.
סיעות הקואליציה

| סיעה | מנדטים | משרדי השרים | משרדי סגני השרים | תחילת חברות בממשלה | סיום חברות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| המערך | 54 | משרד ראש הממשלה, משרד החינוך והתרבות,  משרד האוצר, משרד הביטחון,  משרד הבריאות, משרד ההסברה,  משרד החוץ, משרד החקלאות,  משרד המסחר והתעשייה, משרד הפיתוח,  משרד המשטרה, משרד המשפטים,  משרד העבודה, המשרד לקליטת עלייה,  משרד השיכון, משרד התחבורה,  משרד התקשורת, שר בלי תיק | משרד התקשורת | 10 במרץ 1974 | 3 ביוני 1974 |
| מפד"ל | 10 | משרד הדתות, משרד הסעד,  משרד הפנים |  | 10 במרץ 1974 | 3 ביוני 1974 |
| ל"ע | 4 | משרד התיירות, שר בלי תיק |  | 10 במרץ 1974 | 3 ביוני 1974 |
68 ח"כים במשך כל תקופת הממשלה השש עשרה (10 במרץ 1974 – 3 ביוני 1974).
הרכב הממשלה

הממשלה מנתה 22 שרים, 5 שרים יותר מממשלת ישראל החמש עשרה בתום כהונתה. הגידול במספר השרים נבע מדרישת המפד"ל, לה היו עשרה חברי כנסת, להגדיל את מספר השרים שלה מ-3 ל-4. בעקבות היענות המערך לדרישה זאת, עלה מספר שרי הליברלים העצמאיים מ-1 ל-2 ומספר שרי המערך עלה מ-13–14 ל-17. המפד"ל עצמה לא ניצלה את הגדלת הממשלה, שכן השר המיועד הרביעי, זרח ורהפטיג, סירב להיכנס לממשלה בגלל התנגדותו להסכם הקואליציוני. במהרה התפטר גם מיכאל חזני ובסיום כהונת הממשלה היו בה רק שני נציגים של המפד"ל.
מתוך 22 השרים, 15 שרים המשיכו מממשלות קודמות (מאיר, אלון, ספיר, דיין, שם טוב, פרס, אבן, גבתי, בר-לב, הלל, חזני, בורג, קול, גלילי וצדוק שלא כיהן בממשלה ה-15) ו-7 שרים כיהנו לראשונה בממשלה זו (אוזן, יריב, האוזנר, רבינוביץ, רבין, רוזן ורפאל)
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | המערך |  | מפד"ל |  | ליברלים עצמאיים |
פער בין כהונותיהם של שרים שונים באותו המשרד, משמעו מילוי מקום על ידי ראש הממשלה
| משרד> שרי הממשלה | שר> שרי הממשלה | שר> שרי הממשלה | מפלגה> שרי הממשלה | מפלגה> שרי הממשלה | כהונה> שרי הממשלה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| משרד ראש הממשלה |  | ראש הממשלה גולדה מאיר |  | המערך | 10 במרץ 1974 - 3 ביוני 1974 |
| משרד האוצר |  | פנחס ספיר |  | המערך | 10 במרץ 1974 - 3 ביוני 1974 |
| משרד הביטחון |  | משה דיין |  | המערך | 10 במרץ 1974 - 3 ביוני 1974 |
| משרד הבריאות |  | ויקטור שם-טוב |  | המערך | 10 במרץ 1974 - 3 ביוני 1974 |
| משרד הדתות |  | יצחק רפאל |  | מפד"ל | 10 במרץ 1974 - 3 ביוני 1974 |
| משרד ההסברה |  | שמעון פרס |  | המערך | 1 באפריל 1974 - 3 ביוני 1974 |
| משרד החוץ |  | אבא אבן |  | המערך | 10 במרץ 1974 - 3 ביוני 1974 |
| משרד החינוך והתרבות |  | סגן ראש הממשלה יגאל אלון |  | המערך | 10 במרץ 1974 - 3 ביוני 1974 |
| משרד החקלאות |  | חיים גבתי |  | המערך | 10 במרץ 1974 - 3 ביוני 1974 |
| משרד המסחר והתעשייה |  | חיים בר-לב |  | המערך | 10 במרץ 1974 - 1 באפריל 1974 |
| משרד הפיתוח |  | חיים בר-לב |  | המערך | 10 במרץ 1974 - 1 באפריל 1974 |
| משרד המשטרה |  | שלמה הלל |  | המערך | 10 במרץ 1974 - 3 ביוני 1974 |
| משרד המשפטים |  | חיים יוסף צדוק |  | המערך | 10 במרץ 1974 - 3 ביוני 1974 |
| משרד הסעד |  | מיכאל חזני |  | מפד"ל | 10 במרץ 1974 - 4 באפריל 1974 |
| משרד העבודה |  | יצחק רבין |  | המערך | 10 במרץ 1974 - 3 ביוני 1974 |
| משרד הפנים |  | יוסף בורג |  | מפד"ל | 10 במרץ 1974 - 3 ביוני 1974 |
| המשרד לקליטת עלייה |  | שלמה רוזן |  | המערך | 10 במרץ 1974 - 3 ביוני 1974 |
| משרד השיכון |  | יהושע רבינוביץ |  | המערך | 10 במרץ 1974 - 3 ביוני 1974 |
| משרד התחבורה |  | אהרן יריב |  | המערך | 10 במרץ 1974 - 3 ביוני 1974 |
| משרד התיירות |  | משה קול |  | ליברלים עצמאיים התפטר מהכנסת | 10 במרץ 1974 - 3 ביוני 1974 |
| משרד התקשורת |  | אהרן אוזן |  | המערך | 10 במרץ 1974 - 3 ביוני 1974 |
| ללא תיק |  | גדעון האוזנר |  | ליברלים עצמאיים | 10 במרץ 1974 - 3 ביוני 1974 |
| ללא תיק |  | שמעון פרס |  | המערך | 10 במרץ 1974 - 1 באפריל 1974 |
| ללא תיק |  | ישראל גלילי |  | המערך | 10 במרץ 1974 - 3 ביוני 1974 |
סגני השרים
| משרד התקשורת |  | ג'בר מועדי |  | המערך | 6 במאי 1974 - 3 ביוני 1974 |
הרכב הממשלה > חילופי שרים

| השר היוצא | סיעה | משרד | עילת סיום התפקיד | תאריך סיום התפקיד | השר המחליף |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מיכאל חזני | מפד"ל | משרד הסעד | התפטרות | 4 באפריל 1974 | לא מונה מחליף |
הערות שוליים

↑  טוביה מנדלסון, ג. מאיר מסרה על התפטרותה לממשלה לנשיא ולכנסת, דבר, 12 באפריל 1974
↑  יהושע ביצור, בורג לוורהפטיג: אל תטיל בנו את האבן הזאת, מעריב, 10 במרץ 1974
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: ממשלת ישראל החמש עשרה   1969–1974 | ממשלת ישראל השש עשרה  10 במרץ 1974 – 13 ביוני 1974 | הבא: ממשלת ישראל השבע עשרה   1974–1977 |
ממשלת ישראל השש עשרה בראשותה של גולדה מאיר בבית הנשיא אפרים קציר. עומדים משמאל לימין: פנחס ספיר, שלמה הלל, שמעון פרס, גדעון האוזנר, מיכאל חזני, אבא אבן, יוסף בורג, משה קול, יצחק רפאל, חיים יוסף צדוק, שלמה רוזן, חיים גבתי, ישראל גלילי, יצחק רבין, אהרן אוזן, אהרן יריב, משה דיין, חיים בר-לב ומיכאל ארנון מזכיר הממשלה. יושבים משמאל לימין: גולדה מאיר, אפרים קציר ויגאל אלון
ממשלת ישראל החמש עשרה

| --- | --- |
 
 הממשלה החמש עשרה בישיבתה הראשונה בכנסת
 מידע כללי
 15 בדצמבר 1969 – 10 במרץ 1974 (4 שנים)
 תחום שיפוט:  ישראל 
 ראש ממשלה:  גולדה מאיר
 הקבינט הקודם:  ממשלת ישראל הארבע עשרה
 הקבינט הבא:  ממשלת ישראל השש עשרה
 
ממשלת ישראל החמש עשרה, בראשותה של גולדה מאיר, הושבעה עם כינונה של הכנסת השביעית, ופעלה מ-15 בדצמבר 1969 עד ל-10 במרץ 1974.
מ-1974 ועד 2019 החזיקה בשיא כממשלה שכיהנה הכי הרבה זמן בישראל, אבל אז עקפה אותה הממשלה ה-34, וזאת עקב פיזורן של הכנסת ה-21 והכנסת ה-22 והמשך כהונתה של הממשלה כממשלת מעבר.
תוצאות הבחירות לכנסת השביעית

| רשימה | ראש הרשימה | מנדטים | מספר קולות | אחוז מהקולות | מושב | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| המערך | גולדה מאיר | 56 | 632,035 | 46.2% | קואליציה | רשימה משותפת למפלגות העבודה ומפ"ם |
| גח"ל | מנחם בגין | 26 | 296,294 | 21.7% | ישבה בקואליציה ופרשה | רשימה משותפת למפלגות חרות והמפלגה הליברלית |
| מפד"ל | חיים משה שפירא | 12 | 133,294 | 9.7% | קואליציה | בהמשך פרש חבר הכנסת אבנר חי שאקי והקים סיעת יחיד |
| אגודת ישראל | יצחק מאיר לוין | 4 | 44,002 | 3.2% | אופוזיציה |  |
| ליברלים עצמאיים | משה קול | 4 | 43,933 | 3.2% | קואליציה |  |
| הרשימה הממלכתית | דוד בן-גוריון | 4 | 42,654 | 3.1% | אופוזיציה | בהמשך פרש חבר הכנסת מאיר אביזוהר והקים סיעת יחיד, ומאוחר יותר הצטרף למערך. |
| רק"ח | מאיר וילנר | 3 | 38,827 | 2.8% | אופוזיציה |  |
| קידמה ופיתוח | סיף א-דין א-זועבי | 2 | 28,046 | 2.1% | קואליציה |  |
| פועלי אגודת ישראל | קלמן כהנא | 2 | 24,968 | 1.9% | אופוזיציה |  |
| שיתוף ואחווה | אליאס נח'לה | 2 | 19,943 | 1.4% | קואליציה |  |
| העולם הזה-כוח חדש | אורי אבנרי | 2 | 16,853 | 1.2% | אופוזיציה | בהמשך פרש חבר הכנסת שלום כהן והקים סיעת יחיד, ומאוחר יותר שינתה הסיעה את שמה ל"מר"י". |
| המרכז החופשי | שמואל תמיר | 2 | 16,393 | 1.2% | אופוזיציה |  |
| מק"י | משה סנה | 1 | 15,712 | 1.1% | אופוזיציה | בהמשך שינתה הסיעה את שמה ל"מוקד" |
הקמת הממשלה

בבחירות לכנסת השביעית, בשנת 1969, זכה המערך (השני) ב-56 מנדטים, הישג שנראה כבלתי נתפס בימינו, אולם למעשה היווה ירידה בכוח הסיעה, משום שהמפלגות שהרכיבו אותה מנו 63 מנדטים בעת איחודן בסוף הכנסת השישית. גולדה מאיר בחרה להמשיך בקיומה של ממשלת אחדות לאומית, כפי שהיה מאז יוני 1967, וצירפה לממשלתה את מנחם בגין בראש מפלגתו, גח"ל. ממשלה זו כיהנה זמן רב יחסית, וכהונתה שנייה רק לממשלת ישראל השלושים וארבע.
ציוני דרך ומדיניות

בתקופת כהונת הממשלה נעשו ניסיונות להגיע לפתרון מדיני של הסכסוך בין ישראל למצרים. מזכיר המדינה האמריקני, ויליאם רוג'רס, ערך מסעות דילוגים בניסיון לגבש פשרה בקוורטט בינלאומי שכלל את ארצות הברית, בריטניה, צרפת ורוסיה.
בזירה הפנימית הייתה התחושה שכהונתה של גולדה מאיר התאפיינה בשמרנות ובחוסר תשומת לב לשכבות המצוקה. זכורה אמירתה, בעקבות פגישה שקיימה עם אנשי תנועת הפנתרים השחורים: "הם לא נחמדים" (13 באפריל 1971). היא עצמה העלתה על נס פרויקטים שקידמה לרווחת תושבי עיירות הפיתוח ושכונות המצוקה. הממשלה נקטה במדיניות רווחה מובהקת: בפברואר 1971 הקימה מאיר את "ועדת ראש הממשלה לטיפול בילדים ובני נוער במצוקה", ונעשו צעדים רבים לצורך צמצום הפערים, כולל קצבאות אוניברסליות. ההוצאה על שירותי רווחה גדלה.
בהקשר הפלסטיני זכורה אמירתה "אין עם פלסטיני". מאיר התירה הקמת התנחלויות באזור חברון אחרי התלבטות ממושכת. ההתנחלות הראשונה שהוקמה הייתה קריית ארבע.
בעקבות אימוץ הממשלה את יוזמת רוג'רס השנייה, אשר הכילה בחובה את עקרונותיה של החלטת מועצת הביטחון של האו"ם 242, התפטרו שרי גח"ל ב-6 באוגוסט 1970.
בתחילת שנות השבעים החלו ארגוני הטרור הפלסטינים, בראשות אש"ף, בהפעלת גל טרור כנגד ישראל וכנגד מטרות יהודיות בחו"ל.
ב-30 במאי 1972 ביצעו שלושה מחבלים יפניים ובראשם קוזו אוקמוטו טבח בנמל התעופה לוד. 24 בני אדם נרצחו ו-71 נפצעו, בטבח שערכו באולם הנוסעים של נמל התעופה לוד (כיום נמל התעופה בן-גוריון).
שיאו של גל הטרור היה טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן ב-5 בספטמבר 1972, כאשר טרוריסטים מארגון "ספטמבר השחור" רצחו אחד-עשר ספורטאים, מאמנים ושופטים, חברי משלחת ישראל לאולימפיאדת מינכן. התגובה המיידית לרצח הייתה מהלומה אווירית על בסיסי המחבלים בסוריה ובלבנון. בנוסף, בעקבות הטבח, החליטה ממשלת ישראל, בראשות גולדה מאיר, להרוג את חברי ארגון "ספטמבר השחור" שהיו מעורבים ברצח הספורטאים. המשימה הוטלה על "המוסד", שבמבצע זעם האל הצליח להרוג, במשך שנים אחדות, לפחות שמונה מהאחראים לרצח, ובהם מפקד הארגון, עלי חסן סלאמה, שנהרג בינואר 1979.
ציוני דרך ומדיניות > מלחמת יום הכיפורים

כשלושה ימים לפני יום הכיפורים ביקר שר הביטחון, משה דיין, ברמת הגולן ואיים כי צה"ל יגיב בחריפות על כל ניסיון לתקוף את ישראל. באמ"ן הסבירו את הפעילות הסורית בגבול עם ישראל כתגובה להפלת 13 מטוסי מיג חודש קודם לכן. למרות זאת, כיום לפני המלחמה העריך אמ"ן כי הסבירות למלחמה נמוכה.
את טעותה הגדולה ביותר, שעליה "לא הייתה לה נחמה", ראתה גולדה מאיר בהחלטתה שלא לקרוא לגיוס מילואים כללי בערב יום כיפור, זאת, בהסתמך על חוות דעתם של אנשי ביטחון מובהקים כמשה דיין וכחיים בר-לב. המילואים גויסו לבסוף ביום כיפור עצמו, שעות לפני המלחמה, בהחלטה שלה שהתקבלה כנגד דעתו של דיין, שחשש שהעולם יראה זאת כהתגרות וכתוקפנות, ובתמיכת הרמטכ"ל דוד אלעזר. הכורח להכריע בין שתי דעות מנוגדות של אנשי ביטחון בשעה הגורלית הבעית אותה, אולם, בדיעבד, הייתה החלטת זו אחת ההחלטות הנכונות והחשובות ביותר שהתקבלו במהלך המלחמה. מנגד סירבה להצעתו של הרמטכ"ל להנחית מכה מקדימה מחשש שזו תמנע הגעת עזרה בינלאומית במהלך המלחמה.
חרף המכה הקשה שספגה ישראל בתחילת ימי הקרבות, תוצאותיה של המלחמה היוו הישג לצה"ל, שמנקודת פתיחה קשה ביותר הכריע לחלוטין את אויביו, ובערוב היום האחרון של הקרבות מצאו עצמם חייליו כ-35 ק"מ מדמשק, בירת סוריה ו-101 ק"מ מקהיר, בירת מצרים, כשבין כוחות צה"ל לעיר הגדולה במזרח התיכון לא חוצצים כוחות מצריים. אולם, מבחינה פוליטית, היוותה המלחמה הישג למדיניותה של מצרים, שרצתה לשבור את התעקשותה של ממשלת ישראל שלא לדון בגורל השטחים שנכבשו במלחמת ששת הימים וכן חפצה לפגוע ככל האפשר בחיילי צה"ל.
המלחמה הכשירה את הקרקע להסכמי קמפ דייוויד, שנחתמו שנים אחדות לאחריה, ובמסגרתם נסוגה ישראל מחצי האי סיני שנכבש מידי מצרים במלחמת ששת הימים, וזאת בתמורה להסכם שלום בין ישראל למצרים. זו הייתה מטרתה של מצרים מלכתחילה, טען נשיאה אנואר סאדאת, שהושגה חרף הכישלון הצבאי - רוב מטרותיה הצבאיות של מצרים, מעבר לימי הלחימה הראשונים, לא הושגו, ומפלתו של צבא סוריה, אחרי המפנה בלחימה ברמה, הייתה קשה עוד יותר.
יש האומרים כי מלחמת יום הכיפורים הייתה יכולה להימנע. טיעון זה מתבסס על העובדה שבשנים שלפני המלחמה, דחתה ממשלת ישראל כמה ניסיונות תיווך שהתבססו על נסיגה מסיני תמורת הסדר מדיני, כולל יוזמות מדיניות של נשיא מצרים עצמו, אנואר סאדאת.
בעקבות המלחמה, נדחה מועד הבחירות לכנסת השמינית, ובתום תקופת כהונת הכנסת המשיכה הממשלה לכהן כממשלת מעבר עד לבחירות.
סיעות הקואליציה

| סיעה | מנדטים | שרים בממשלה | משרדי השרים | משרדי סגני השרים | תחילת חברות בממשלה | סיום חברות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| המערך | 56 | 19 | משרד ראש הממשלה, משרד החינוך והתרבות,  משרד האוצר, משרד המסחר והתעשייה,  משרד הביטחון, משרד הבריאות,  משרד החקלאות, משרד הפיתוח,  משרד החוץ, משרד המשטרה,  משרד המשפטים, משרד העבודה,  משרד השיכון, המשרד לקליטת עלייה,  משרד התקשורת, משרד התחבורה,  4 שרים בלי תיק | משרד האוצר,  משרד הבריאות,  משרד החינוך והתרבות,  משרד החקלאות,  משרד התחבורה,  המשרד לקליטת עלייה | 15 בדצמבר 1969 | 10 במרץ 1974 |  משרדי המסחר והתעשייה, הדואר  (תחת השם החדש "משרד  התקשורת"), הפיתוח והתחבורה  עברו לידיה לאחר פרישת גח"ל  שר בלי תיק מונה בהמשך לשר הבריאות  שר בלי תיק מונה בהמשך לשר לקליטת עלייה |
| גח"ל | 26 | 6 | משרד הדואר, משרד המסחר והתעשייה,  משרד הפיתוח, משרד התחבורה,  2 שרים בלי תיק |  | 15 בדצמבר 1969 | 6 באוגוסט 1970 |  פרשה מהממשלה על רקע תוכנית רוג'רס |
| מפד"ל | 12 | 3 | משרד הדתות, משרד הסעד,  משרד הפנים | משרד החינוך והתרבות,  משרד הפנים | 15 בדצמבר 1969 | 10 במרץ 1974 |  |
| ל"ע | 4 | 1 | משרד התיירות | משרד התיירות | 15 בדצמבר 1969 | 10 במרץ 1974 |  |
| קידמה ופיתוח | 2 | 0 |  | משרד התקשורת | 15 בדצמבר 1969 | 10 במרץ 1974 |  |
| שיתוף ואחווה | 2 | 0 |  |  | 15 בדצמבר 1969 | 10 במרץ 1974 |  הייתה חברה בקואליציה ללא ייצוג בממשלה |
102 ח"כים לפני פרישת סיעת גח"ל (15 בדצמבר 1969 - 6 באוגוסט 1970).
76 ח"כים לאחר פרישתה (6 באוגוסט 1970 - 10 במרץ 1974).