stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הנדרסון (נבדה)

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  נבדה נבדה
 מחוז:  קלארק
 ראש העיר:  Michelle Romero
 תאריך ייסוד:  16 באפריל 1953
 על שם:  צ'ארלס ב. הנדרסון 
 שטח:  279 קמ"ר
 גובה:  410 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  317,610 (1 באפריל 2020)
  ‑ צפיפות:  970.6 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  36°1′45.12″N 115°1′31.08″W﻿ / ﻿36.0292000°N 115.0253000°W﻿ / 36.0292000; -115.0253000
 אזור זמן:  UTC -8
 https://www.cityofhenderson.com
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה הנדרסון(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה הנדרסון(למפת נבדה רגילה) קרסון סיטי לאס וגאס רינו אלקו מסקיט וינמאקה קליפורניה אורגון איידהו י ו ט ה  אריז.הנדרסון(למפת נבדה מוגדלת) קרסון סיטי לאס וגאס רינו אלקו מסקיט וינמאקה קליפורניה אורגון איידהו י ו ט ה  אריז.הנדרסון    מיקום העיר הנדרסון במחוז קלארק, במדינת נבדה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הנדרסון (באנגלית: Henderson), רשמית העיר הנדרסון, היא עיר במחוז קלארק, במדינת נבדה בארצות הברית. בעיר מתגוררים כ-270,811 תושבים (לפי הערכה מ-2013), מה שהופך אותה לעיר השנייה בגודל אוכלוסייתה בנבדה, אחרי לאס וגאס. העיר היא חלק ממטרופולין לאס וגאס, המשתרע לכל אורך עמק לאס וגאס. הנדרסון מיישבת את החלק הדרום-מזרחי של העמק, עם גובה מוערך של 410 מטרים מעל פני הים.
בשנת 2011, המגזין פורבס דירג את הנדרסון כעיר השנייה הכי בטוחה בארצות הברית, וכן העיר תוארה כ"אחת מן הערים הטובות ביותר לגור בהן באמריקה", על ידי הביזנסוויק.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הערות שוליים

↑  America's Safest Cities, Forbes, 15 December 2011
| דגל נבדה מדינת נבדה |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | קרסון סיטי |  |
| אזורים גאוגרפיים | האגן הגדול • מדבר מוהאבי • אגם טאהו • עמק לאס וגאס |  |
| היישובים הגדולים ביותר | לאס וגאס • הנדרסון • רינו • נורת' לאס וגאס • ספארקס • ארדן • קרסון סיטי • פרנליי • אלקו • מסקיט • בולדר סיטי • פאלון • וינמאקה • וסט ונדובר • אילי • יירינגטון • קארלין • לאבלוק • אמרגוסה ואלי • ולס |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות נבדה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550433705171  GND: 10118029-9  LCCN: n82082554  MusicBrainz: 3762526b-3ccd-410f-a5a8-bd58986a56b1  NARA: 10041343  VIAF: 126491619   WorldCat (עם VIAF): 126491619 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
המדונה והילד

המדונה והילד מאת רפאל
המדונה והילד (איטלקית Madonna col Bambino) הוא נושא מסורתי באמנות הפלסטית הנוצרית, המציג את מרים, אם ישו עם ישו הילד, וכמעט תמיד היא נושאת אותו בזרועותיה. תיאור זה מדגיש את אימהותה של הבתולה, ופעמים רבות קיים קשר עין בין האם לבנה.
לעיתים מופיעות דמויות נוספות ביצירה:
יוסף הקדוש - במקרה זה הנושא מכונה המשפחה הקדושה.
יוחנן המטביל, בן דודו מדרגה שנייה של ישו, המבוגר ממנו בשישה חודשים בלבד, יחד עם אימו אלישבע או בלעדיה.
אנה הקדושה, אמה של הבתולה, ולעיתים גם יואכים אביה.
קדושים נוצרים אחרים, בהתאם לתקופת היצירה ומיקומה הגאוגרפי, ולעיתים גם מזמין היצירה או מממנה.
קיימות הבחנות נושאיות נוספות:
"המדונה המניקה" - הבתולה נראית כשהיא מניקה את ישו.
"השיחה הקדושה" (איטלקית - sacra conversazione) הוא תיאור של המדונה והילד מנהלים שיחה בענייני דת עם קבוצת קדושים.
"המדונה של הצניעות" או "המדונה הצנועה" - תיאור של הבתולה כשהיא ישובה על הקרקע, ללא כתר לראשה, וכשהיא אוחזת בילד כשהוא עירום.
"המראה את הדרך" (יוונית - Οδηγήτρια, אודיגיטריה) - תיאור מקובל באמנות הביזנטית בה נראית המדונה מצביעה על ישו בידה החופשית, כמקור הגאולה למין האנושי.
"נושאת הניצחון" (יוונית - ניקופאה) - תיאור אורתודוקסי מקובל נוסף, בו נראית הבתולה מלפנים, כשהיא יושבת זקופה על כס, ואוחזת בילד היושב על ברכיה בשתי ידיה.
ראו גם

המדונה בעלת הצוואר הארוך
הנס דר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 בספטמבר 1897 וילהלמסהאפן, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 פטירה:  9 בספטמבר 1960 (בגיל 62) גרוס קרוליננפלד, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1915–1945 (כ־30 שנה)
 דרגה:   גנרל מיור (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-384
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
  צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   הצלב הגרמני בזהב
 
גנרל הנס דר (בגרמנית Hans Doerr;‏ 14 בספטמבר 1897 – 9 בספטמבר 1960), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

דר נולד ב-14 בספטמבר 1897 בוילהלמסהאפן, שהשתייכה לקיסרות הגרמנית. ב-8 באפריל 1915 הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט הארטילריה של המשמר ה-1, עמו לחם במהלך הקרבות. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף דר לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1937 מונה דר לקצין הדרכה בברלין-מואביט, ושימש בתפקיד זה עד פרוץ מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

בדצמבר 1939 מונה דר לקצין אג"ם של הדיוויזיה ה-44, ולחם עמה במהלך המערכה על צרפת. ב-20 בספטמבר 1940 הוא מונה לקצין אג"ם של הקורפוס ה-52, ולחם עמו במהלך מבצע ברברוסה, וב-8 באוקטובר 1942 אף קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב. לאחר מכן הוא שימש כקצין קישור אל הארמייה הרומנית הרביעית בקרב סטלינגרד, וב-16 בינואר 1943 מונה למפקד הדיוויזיה ה-384 בסטלינגרד. ב-10 באוגוסט 1943 הוא מונה לנספח הצבאי בשגרירות גרמניה במדריד, וכיהן בתפקיד זה עד סוף המלחמה.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

לאחר המלחמה סייע דר לשחרור גרמנים שהיו כלואים בספרד, ולאחר מכן שימש כדובר הראשון של שירות המודיעין המערב-גרמני. לאחר מכן התיישב דר בגרוס קרוליננפלד, שם חי עד מותו ב-9 בספטמבר 1960.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1024303721  ISNI: 0000 0003 9762 468X  LCCN: no2015128864  NTA: 111795338  VIAF: 39836648   WorldCat (עם VIAF): 39836648
המכשפות והגריניגוג

| --- | --- |

 מבוסס על:  ספר של דורותי אדווארדס
 סוגה:  פנטזיה 
 כותבים:  רוי ראסל 
 בימוי:  דיארמוד לורנס 
 שחקנים:  פטרישיה הייז  ג'ון באראד  אנה וינג  אדם וודיאט  אולו ג'קובס 
 פסקול:  ג'יימס הרפאם
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת 
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  6 
 הפקה
 מפיק:  אנה הום
 מפיקים בפועל:  ג'ון ניוטון קלארק
 חברת הפקה:  TVS
 אתר צילומים:  טיצ'פילד   בישופ וולת'אם   המפשיר
 אורך פרק:  30 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ITV (הממלכה המאוחדת) הטלוויזיה החינוכית (ישראל)
 רשת שידור בישראל:  הטלוויזיה החינוכית הישראלית
 תקופת שידור מקורית:  1983
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
המכשפות והגריניגוג (באנגלית: The Witches and the Grinnygog) היא סדרת טלוויזיה דרמת-פנטזיה-אפלה בריטית שעלתה לאוויר בשנת 1983. הסדרה מבוססת על ספרה של הסופרת דורות'י אדוארדס מ-1981 הנושא את אותו השם. הסדרה מיועדת לילדים אך סגנונה אינו קלאסי והיא ניחנת בתחושת אפלוליות וסכנה האופפת אותה.
בישראל הסדרה שודרה בטלוויזיה החינוכית הישראלית בשנות השמונים.
מקור

מקור הסיפורים הוא בסיפורי מכשפות, מעברי זמן ועבודת אלילים מן התקופה הפרה-נוצרית באנגליה ששרדו עד לתקופה החדשה.
תקציר העלילה

בעקבות החלטה להרוס את כנסיית סנט קת'ברט הנושנה, התושבים מארגנים מחאה ועקב כך מחליטים לפרק את הכנסייה לאבניה ולהעתיק אותה אל אתר חדש שם היא תיבנה בשנית מן הלבנים המקוריות שלה. בזמן העברתה, אחד מן הפסלים העתיקים והמוזרים בה - הגריניגוג נופל ממשאית התובלה. הגריניגוג מתגלה על ידי אשה שלא מכירה את חשיבותו והיא מעניקה אותו לאביה המבוגר שמניח אותו בגינתו כגמד גינה.
הכומר של סנט אדמונד מבין שהכנסייה פורקה מפני שסנט קת'ברט הייתה אפופה מסתורין ולא היה ידוע רבות על עברה. הכומר מחליט להקים מוזיאון להיסטוריית סנט אדמונד במכבסה ישנה ומפקיד את ילדיו על מבצע הקמת המוזיאון.
עם הופעת הגריניגוג, אירועים מוזרים מתרחשים: נראה כי הגריניגוג מנצנץ וזז ואחד הילדים טוען כי הוא דיבר אליו, מופיעים פסלים משונים ומגיעים אל הכפר גבר אפריקני השואל אודות הגריניגוג ושלוש נשים תמהוניות שנראה כאילו הן מחפשות משהו חבוי - ילד מעולם אחר. אנשי העיירה מפשפשים בעברם המשותף כדי לעזור, אך דווקא קבוצת הילדים מצליחה לפתור את החידה ולתקן את העוולה העתיקה.
המכשפות - האוסף הכפול

המכשפות - האוסף הכפול הוא אלבומה האחרון של להקת הרוק הישראלית "המכשפות". אלבום זה מורכב בחלקו הראשון מאוסף שירי הלהקה שהופיעו כולם בשלושת אלבומיה הקודמים שיצאו בין השנים 1994–1996, וכן שתי רצועות וידאו קליפ שצולמו בשנת 1995 ו-1999. חלקו השני של האלבום מכיל שירים שהוקלטו במהלך הופעות הלהקה באשדוד, הוד השרון, חיפה ותל אביב, וכן רצועת וידאו קליפ.
האלבום שיצא לאחר מותה של סולנית הלהקה ענבל פרלמוטר, היווה למעשה את אקורד הסיום של להקת "המכשפות". בחוברת האלבום מצורפים טקסטים על הלהקה וחשיבותה מאת יואב קוטנר, נגה טל-דואניס, יעל כהן וליליאן שוץ.
השירים > דיסק ראשון

פחד אמיתי
המכשפות
הלילות הקסומים
ביער
זמנים מוזרים
Dingo
עד העונג הבא
נסיעה מהירה
ריקוד האלים
להתעורר בבוקר ולשנוא את עצמך
קסם על ים כנרת
פארנויה זמנית
חיה בתוך קופסה - בהשתתפות קורין אלאל
Shivers - בהשתתפות ניק קייב
אלמנה
עוד מעט
ציפור
וידאו קליפ: Dingo
וידאו קליפ: Shivers
השירים > דיסק שני

להתעורר בבוקר ולשנוא את עצמך
זמנים מוזרים
נסיעה מהירה
מתח מיני
קסם על ים כנרת - בהשתתפות דנה ברגר
הולכת בשקט
Consolation
זן נדיר - בהשתתפות קורין אלאל
המכשפות
עד העונג הבא
Sweet Dreams (Are Made of This) - בהשתתפות קורין אלאל ודנה ברגר
קוצים של פחד
עד העונג הבא - בהשתתפות דנה ברגר, אסי לוי ורונה קינן
וידאו קליפ: Sweet Dreams (Are Made of This)
הנסיכה האמריקאית

עטיפת הספר בהוצאת ידיעות אחרונות וספרי חמד
משה בקר בהצגה "הנסיכה האמריקאית", תיאטרון הבימה, בבימויו של נסים אלוני (1982)
הנסיכה האמריקאית בתיאטרון החאן בבימויו של אודי בן משה (2008)
הנסיכה האמריקאית הוא מחזה ישראלי פרי עטו של נסים אלוני, שהועלה בבכורה ב"תיאטרון העונות" בשנת 1963.
במרכזו של המחזה, מלך שחי בגלות בדרום אמריקה ומנסה להכין את בנו, יורש העצר, לחזור לממלכתו ולרשת את כס המלכות.
עלילה

העלילה מתרחשת במדינה כלשהי בדרום אמריקה ובמרכזה שלוש דמויות. המלך בּוֹנִיפַציוּס ויקטור-פליקס לבית הוֹהְנְשְוַאדְן, שהיה מלך "בחסד עליון" בבוגומניה הגדולה, נסיך אוגוסטה עילית ומרקיז חבל פוּק לשעבר, שחי בגלות לאחר המהפכה, ושינה את שמו לפליקס ואן שוואנק. הוא מתפרנס בדוחק כמורה לצרפתית, אך חולם לשוב לכס המלכות ונוהג לצחצח את כתרו יום יום. בה בעת דואג להכין את יורש העצר, בנו, פרדיננד - שבגלות נקרא פרדי, לחזור ולרשת את כס המלכות.
העלילה נפתחת בפרדי, הנחקר על ידי המפקח מיגל מגרס בתחנת המשטרה, על רצח אביו, המלך הגולה. הבן מספר על אביו ועל השתלשלות הדברים. האב והבן נוהגים לפקוד את אותה הפרוצה - "מריטה" מ"רחוב הירח", בסמוך לתחנת הרכבת, שפניה מזכירות את פניה של המלכה לשעבר (שאינה מופיעה בסיפור), ושניהם מתאהבים בה. האב אינו יודע כי הם חולקים באותה האישה, והוא נוהג ללכת אליה בימי שלישי ובמוצאי שבת, אך מתבלבל בימים באחד השבועות ושם מוצא את בנו ומכחיש את קשרו אליה.
את העלילה מניעה חבילה המגיעה אל המלך ובתוכה רשמקול ומכתב ששולחת דולי קוקומָאקיס מאמריקה ומכנה את עצמה "הנסיכה האמריקאית" (שהאב משוכנע כי היא אחת ממאהבותיו הרבות). במכתבה היא מבקשת מהמלך הגולה להקליט את זכרונותיו ובתמורה שולחת לו סכום של אלף פיזות לחודש. בעקבות הקלטת הזכרונות היא מבקשת ליצור סרט על בסיס סיפור חייו ושולחת אליו את הבמאי, הגאון הקולנועי, ז'אן פול קרופניק, שיצלם את הסרט.
המלך מתנגד להצעה להיות דמות קולנועית ועבור הזכויות לסרט הוא פודה את מריטה מהסרסור שלה, אך בנו מסכים לגלם אותו בצעירותו ובשל כך הוא מגורש מהבית. את המלך בזקנתו מגלם שחקן שנראה כמו העתק שלו, אך "הנסיכה" דורשת כי בתמונה האחרונה של הסרט, בה הבן רוצח את אביו, המלך עצמו יגלם את התפקיד. המלך מגיע לצילום התמונה האחרונה, שבה הוא נרצח בידי בנו, אך בשל קנוניה של קרופניק ושל השחקן, כפילו של המלך, באקדח הושמו כדורים אמיתיים וכך המלך נהרג בידי בנו, במציאות.
דמויות > הנפשות

המלך בּוֹנִיפַציוּס-וִיקטוֹר-פֶלִיקס לְבֵית הוֹהְנְשְׁוַאדְן
פֶרְדִינַנְד בנו , נסיך-הכתר
שחקן
דמויות > קולות

קַפִּיטַן מִיגֶל מֶגֶרַס, מפקח-משטרה
זַ'אן-פּוֹל קְרוּפְּנִיק, במאי סרטים
אֶרְנֶסְטוֹ, חשמלאי
כרוז
עיבודים

בעיבוד הראשון של ההצגה בשנת 1963, הייתה זאת הצגת הדגל של תיאטרון העונות, בה שיחקו שני שחקנים בשלושה תפקידים. יוסי בנאי בתפקיד בן המלך ואבנר חזקיהו בתפקיד המלך והשחקן המגלם את תפקידו בסרט על חייו. על התפאורה הופקד יוסל ברגנר ואלוני ביים את המחזה. המחזה הועלה על מספר במות, בהם באוסלו בנורווגיה בשנת 1965.
בפעם השנייה, המחזה הועלה בהפקה פרטית בשנים 1980-1981, על ידי שמואל קלדרון שגם שיחק לצידו של אלברט כהן. ביים אותה ד"ר דן רונן ועל עיצוב תפאורה הופקד משה שטרנפלד .
בפעם השלישית הועלה המחזה בתיאטרון "הבימה", בינואר 1982. אלוני היה גם הבמאי, צייר התפאורות היה יוסל ברגנר והשתתפו בו משה בקר (פרדי) וישראל בקר (המלך והשחקן), ונוסף לעיבוד פרולוג ובו מיתוס פרספונה ודמויות משנה של נגן גיטרה ופועלי במה.
המחזה הועלה בשנת 1996 בתיאטרון "הקאמרי" בבימויו של עמי דיין ובהשתתפותם של יוסי פולק (האב) ואבשלום פולק (הבן). המחזה הועלה בשנת 2002 בתיאטרון האוניברסיטה, אוניברסיטת תל אביב, בבימויו של יואב מיכאלי.
ב-2009 הועלה בגרסתו הראשונה (עם מספר קיצורים) בתיאטרון החאן בבימויו של אודי בן-משה, עם התפאורה של סבטלנה ברגר, התלבושות של עפרה קונפינו, המוזיקה של קרן פלס והתאורה של רוני כהן והשתתפו בה אודי רוטשילד בתפקיד פרדי ואריה צ'רנר בתפקיד המלך. בהפקת החאן זכתה ההצגה בפרס התיאטרון הישראלי לשחקן השנה שהוענק  לצ'רנר, הצגת השנה בהעלאה מחודשת לשנת 2009, ופרס עיצוב התאורה של השנה הוענק לרוני כהן.
בספטמבר 2015 העלה מרט פרחומובסקי באולם נחמני בתל אביב (האולם שבו הוצג המחזה לראשונה) את "הנסיכה האמריקאית (חוזרת)", עיבוד עכשווי למחזה, בהשתתפותם של אוהד שחר ובני אלדר.
לקריאה נוספת

מיכל פלס-אלמגור, "בין התהום לתקווה: משבר הזהות והריק ב'הנסיכה האמריקאית' לנסים אלוני", תיאטרון 34, עמ' 106-99
יצחק בן-מרדכי, "מיתוס, מציאות, פרודיה: על המבנה והמשמעות של 'הנסיכה האמריקאית'", מחקרי ירושלים בספרות עברית יח, תשס"א, עמ' 308-293 (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
הערות שוליים

↑  נחמן בן-עמי, כתמי צבע, מעריב, 20 בפברואר 1963
↑  טלילה בן-זכאי, הנורווגים ראו מחזה ישראלי, מעריב, 20 בינואר 1965
הלן מגאו

| --- | --- |

הלן מגאו במעבדת קוונדיש, סביב 1950
 לידה:  1 ביוני 1907 דבלין, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  26 בפברואר 2002 (בגיל 94) באליקאסל, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  קריסטלוגרפיה
 מקום מגורים:  בריטניה
 מקום לימודים:  גירטון קולג'  אוניברסיטת קיימברידג' 
 מנחה לדוקטורט:  ג'ון דזמונד ברנל 
 מוסדות:  אוניברסיטת לונדון 
 פרסים והוקרה:  מדליית רובלינג (1989) 
 תרומות עיקריות
 פענוח מבנה בריום טיטנט כבסיס להסברת תופעת הפרואלקטריות
 
הלן דיק מגאו (באנגלית: Helen Dick Megaw‏; 1 ביוני 1907 – 26 בפברואר 2002) - קריסטלוגרפית בריטית.
יחד עם קתלין לונסדייל ודורותי קרופוט הודג'קין הייתה הלן מגאו בין הנשים הראשונות בבריטניה שעסקו במחקר מבנה מולקולות בעזרת קריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן. היא הייתה הראשונה לקבוע את מבנה הגביש של בריום טיטנט (BaTiO3), אחד החומרים הפרואלקטריים החשובים ביותר, ובכך תרמה להבנת תופעת הפרואלקטריות. מחקר חשוב נוסף שלה קשור למבנה המורכב של גבישי פצלות השדה.
ביוגרפיה > נעורים והשכלה (1934-1907)

הלן מגאו נולדה ב-1907 בדבלין למשפחה מכובדת מצפון אירלנד. אביה, רוברט דיק מגאו, היה שופט ופוליטיקאי באלסטר. להלן היו ארבע אחיות ושני אחים. האב דחף את ילדיו להישגים, ואומנם אח אחד היה אחראי לשורת פרויקטי בנייה גדולים בלונדון, האח השני היה שופט עליון בבית משפט לערעורים ואחת מאחיותיה ביצעה מחקר על תזונה ובריאות באוגנדה.
מגאו למדה בבית ספר אלכסנדריה (Alexandria) בשנים 1921-1916, ובבית הספר רודין (Roedean) בברייטון שבאנגליה בשנים 1925-1922. ב-1925 התקבלה ללימודים בגירטון קולג', קולג' לנשים בלבד שהיה נספח לאוניברסיטת קיימברידג', אך עקב קשיים כלכליים החלה ללמוד באוניברסיטת קווינ'ס שבבלפסט. ב-1926 היא קיבלה מלגה שאפשרה לה לעבור לקולג' גירטון, שם סיימה ב-1930 את לימודי התואר הראשון במינרלוגיה, וב-1934 קיבלה תואר דוקטור ממחלקת המינרלוגיה והפטרולוגיה (Department of Mineralogy and Petrology) באוניברסיטת קיימברידג', בנושא מבנה הקרח.
ביוגרפיה > עד סוף מלחמת העולם השנייה (1945-1930)

במקביל ללימודיה בקולג' גירטון עבדה מגאו במעבדת קוונדיש כעוזרת מחקר לקריסטלוגרף ג'ון דזמונד ברנל. את העניין בקריסטלוגרפיה עורר בה קריאת ספרם של זוכי פרס נובל לפיזיקה ויליאם הנרי בראג וויליאם לורנס בראג: "קרני רנטגן ומבנה הגביש" (X-rays and Crystal Structure‏ 1915), אבל כפי שהעידה מגאו עצמה, לברנל הייתה השפעה רבה עליה והוא הגביר את עניינה בתחום. קריסטלוגרפיה הייתה אז בין התחומים המעטים במדע שבהם היה שוויון בין גברים לנשים, יתר על כן, באופן יוצא דופן לאותה תקופה היה כל צוות המחקר של ברנל מורכב מנשים וכלל, פרט למגאו, את דורותי קרופוט הודג'קין, זוכת פרס נובל לכימיה לעתיד ואת נורה ווסטר (Nora Wooster), הידועה יותר בפעילותה הפוליטית בשירות המפלגה הקומוניסטית הבריטית. שנים אחר כך סיפרה מגאו כי מעולם בכל שנותיה כמדענית לא חשה אפליה על רקע מינה.
המחקר הראשון שביקש ברנל ממגאו לבצע היה למדוד את ההתרחבות התרמית של הקרח לאורך הצירים שונים בעזרת קריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן. במכתב שכתבה מגאו ב-1972 לאיילין ברנל, אלמנתו של ברנל, היא תיארה את התנאים הפיזיים הקשים של ביצוע העבודה. כיוון שהייתה צריכה לשנות את אורך הגל של קרני הרנטגן על מנת לקבל צילומים באורכי גל שונים, הייתה צריכה לשבת שעות ליד המכשיר ולבצע כל הזמן התאמות. בסופו של דבר ב-1934 ביצעה מגאו עבודה דומה, הפעם על קרח ממים כבדים. השוואת המבנים בין שני סוגי הקרח הובילה לכתיבת מאמר בכתב העת Nature. עבודה שביצעה מגאו על המינרל גיבסיט (Al(OH)3), סוג של אלומיניום הידרוקסידי, הראתה שקבוצות ההידרוקסיד נמשכות האחת לשנייה, והובילה למאמר מקיף שכתבו ברנל ומגאו על "תפקיד המימן בכוחות הבינמולקולריים".
עם קבלת הדוקטורט זכתה מגאו במלגת מחקר על שם הרתה אייטרון (Hertha Aytron) שאפשרה לה שנת מחקר לפוסט דוקטורט אצל פרופ' הרמן מארק במכון הכימי (Chemisches institute) שבאוניברסיטת וינה, ושנת מחקר נוספת אחר כך במעבדת קלרנדון (Clarendon Laboratory) של המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת אוקספורד, בהדרכתו של פרופסור פרנסיס סיימון (Francis Simon).
בין 1936 ל-1943 לימדה מגאו פיזיקה בבית ספר התיכון הפרטי לבנות ברדפורד (Bradford Grammar School) שבמערב יורקשייר, כשבמהלך החופשות מהלימודים חזרה למעבדה בקיימברידג' ועסקה במחקר מבנה יהלומים עבור שימושים בתעשיית המתכת.
ב-1943 קיבלה מגאו משרת חוקר במעבדת מחקר החומרים במפעל נורות פיליפס במיצ'ם (Mitcham) דרומית ללונדון. במעבדה היא פענחה את מבנה הגביש של בריום טיטנט (BaTiO3), שבו נעשה שימוש בקבלים ובחיישני לחץ. היא הייתה הראשונה לזהות את המבנה דמוי הפרובסקיט, ולקשור אותו לתופעת הפרואלקטריות שנתגלתה לראשונה סביב 1935. היא חזרה במהלך השנים הבאות לחקור את תופעת הפרואלקטריות והאנטיפרואלקטריות במינרלים כדוגמת KNbO3 ו-LiNbO3. ב-1957 יצא לאור ספרה הראשון, על פרואלקטריות בגבישים, שהיה המחקר המקיף הראשון של הקשרים הכימיים, מבני הגביש, והתכונות הפיזיות של החומרים הפרואלקטריים. מגאו נחשבה לסמכות בתחום במשך שנים רבות.
ההשפעה של הלן על פרואלקטריות הייתה עמוקה, בייחוד בתקופה המוקדמת. היא תרמה לנושא את ההיבט החזותי הטמון במבני הגביש של החומרים הפרואלקטריים, והראתה כיצד תוצא חשוב זה מתרחש. ספרה "פרואלקטריות בגבישים", הספר הראשון בנושא, היה במשך זמן רב כמעט הספר היחיד בנושא והפך כמעט ל"תנך" עבור אלו שעבדו בפרואלקטריות
ביוגרפיה > קולג' בירקבק ואוניברסיטת קיימברידג' (1972-1945)

עם סיום מלחמת העולם השנייה ב-1945 נעתרה מגאו לפנייתו של ג'ון דזמונד ברנל לשוב ולעבוד איתו, והצטרפה למחלקה לקריסטלוגרפיה בקולג' בירקבק באוניברסיטת לונדון כאחראית על הקבוצה החוקרת את מבנה הצמנט וחומרי בניין אחרים. ב-1946 חזרה מגאו לקיימברידג' כמרצה ואחראית על תוכנית הלימודים בפיזיקה בקולג' גירטון, שבו למדה כסטודנטית, ולימדה בקולג' עד פרישתה ב-1972. במקביל עבדה כחוקרת בקריסטלוגרפיה במעבדת קוונדיש, אז בהנהלתו של ויליאם לורנס בראג. ב-1949 נתמנתה סגנית המנהל למחקר בקריסטלוגרפיה במעבדת קוונדיש ושירתה בתפקיד עד 1959, בתקופה של ההצלחות הגדולות של המעבדה ששיאן גילוי מבנה ה-DNA, אם כי מגאו עצמה התמקדה במחקר חומרים אנאורגניים בלבד. מ-1956, ועל פי הצעתו של ו. ה. טיילור (W.H. Taylor ), היא בחנה את מבנה הגביש של קבוצת פצלות השדה, אחת מקבוצות המינרלים החשובות ביותר שמהם בנויים סלעי היסוד. (עד כ-60% מקרום כדור הארץ בנוי מפצלות השדה). בשנים הבאות פרסמה מגאו את מבנה האנורתיט, האלביט והצלזיאן, כמו גם תופעות הסדר/חוסר הסדר בפלגיוקלז והשפעתן על תבניות העקיפה. ב-1957 יצא לאור ספרה הראשון על פרואלקטריות. נושא נוסף שאותה חקרה במשך תקופה ארוכה היה ההתפשטות בחום ביחס למבנה הגביש. הלן מגאו הייתה בין הראשונים להצביע על היחס ההפוך בין חוזק הקשר ומקדם ההתפשטות התרמית.
מ-1959 ועד פרישתה ב-1972 הייתה מגאו מרצה באוניברסיטת קיימברידג'. פרופסור מייקל גלייזר, שפגש אותה בתקופה זו, סיפר כי הייתה האדם היחיד שפגש שהיה מסוגל לדמיין מבנה גביש, לסובב אותו בדמיון בכל זווית שהתבקש, ואז לשרטט אותו על דף נייר. שנה לאחר פרישתה יצא לאור ספרה "מבני גביש: גישה מעשית" (Crystal Structures: A Working Approach).
ביוגרפיה > צפון אירלנד (2002-1972)

מאז פרישתה ב-1972 עברה מגאו להתגורר בבאליקסל (Ballycastle) שבמחוז אנטרים שבצפון אירלנד, ועסקה בתחביבה, גננות, כשהיא מבקרת מדי פעם בקיימברידג'. בשנים 1974-1971 שימשה יועצת (Councilor) ב"חברה המינרלוגית של בריטניה הגדולה ואירלנד".
הלן מגאו מתה בבאליקסל ב-26 בפברואר 2002, שלושה חודשים לפני יום הולדתה ה-95.
פעילות מחוץ לאקדמיה

מגאו הייתה צלמת חובבת וצילומיה הופיעו בסלון לצילום בלונדון 1943, כמו כן אהבה לטייל ולעסוק בספורט החורף. ב-1951 הייתה שותפה ל"פסטיבל בריטניה", שנערך בלונדון ב-1951 במלואת 100 שנים לתערוכה העולמית הגדולה של 1851. מגאו הייתה היועצת המדעית של קבוצת דגמי הפסטיבל והייתה אחראית לשימוש בצורות הגבישים לשם עיצוב תבניות על בדים, חלונות וכלי חרסינה. חלק מהמוצגים נשמר עד היום במחסני מוזיאון המדע שבלונדון.
מחוות והוקרות

תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת קיימברידג' (1967)
תואר דוקטור לשם כבוד (honoris causa) מאוניברסיטת קווינ'ס בבלפסט (2000), מגאו הייתה אז בת 93.
עמיתה בחברה המינרלוגית של אמריקה.
עמיתה במכון הפיזיקה
מדליית רובלינג מטעם החברה המינרלוגית של אמריקה, 1989 (מגאו הייתה האישה הראשונה שקיבלה את הפרס מאז הוחל בחלוקתו ב-1937)
על שמה האי הלן ד. מגאו (Helen D. Megaw Island‏ 66°56′S 67°36′W﻿ / ﻿66.933°S 67.600°W﻿ / -66.933; -67.600) אי מכוסה שלג עד השוכן ב"מצר קריסטל" (Crystal Sound) ליד אנטארקטיקה. השם ניתן לכבוד המאמר של מגאו על מבנה הקרח.
ספריה

Ferroelectricity in Crystals. Methuen, London 1957.
Crystallographic Book List. International Union of Crystallography Commission, Utrecht 1965 (and 2 supplements (1966) (1972)).
Crystal Structures: A Working Approach. W.B. Saunders Co., Philadelphia 1973.
לקריאה נוספת

ביוגרפיה קצרה של הלן מגאו מופיעה בעמ' 221-213 באסופת הביוגרפיות של נשים שהשפיעו על הפיזיקה של המאה ה-20, "מתוך הצללים" (Out of the Shadows) בעריכת Nina Byers, Gary Williams. חלקים מהספר זמינים ב-Google Books
הערות שוליים

↑  מסופר עליו שכאשר התקשר אליו מכר לברך על כך שבתו זכתה במקום שני בכיתה, הודיע לו כי "מקום שני אינו נושא לברכות במשפחתנו".
↑  בשנים ההם הוא לא הוכר כקולג' אוניברסיטאי והמעמד המלא התקבל רק ב-1948.
↑
↑  "Cell Dimensions of Ordinary and `Heavy' Ice," Nature 134: 900 (1934)
↑  "The Function of Hydrogen in Intermolecular Forces," Proceedings of the Royal Society of London A151: 384 (1935)
↑  "Crystal Structure of Barium Titanate," Nature 155: 484 (1945).
↑  במקור המינרל CaTiO3, שעל שמו "מבנה פרובסקיט" שצורתו הכללית ABX3 כאשר A ו-B הם קטיונים ו-X הוא אניון המקושר לשניהם.
↑  "Notation for Felspar Structures," Acta Crystallographica 9: 56 (1956).
↑  "Order and Disorder. II. Theory of Diffraction Effects in the Intermediate Plagioclase Feldspars," Proceedings of the Royal Society of London A259: 184 (1959)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007438018405171  BIBSYS: 90816142  GND: 126597758  ICCU: UFIV089123  ISNI: 0000 0000 1445 5496  LCCN: no2013021323  MGP: 257403  NTA: 110130286  SUDOC: 121168751  S2AuthorId: 40691071  VIAF: 57609940   WorldCat (עם VIAF): 57609940
המאה ה-11 לפנה"ס

המאה ה-11 לפנה"ס היא התקופה שהחלה בשנת 1100 לפני הספירה והסתיימה בשנת 1001 לפני הספירה. זוהי המאה ה-11 לפני תחילת הספירה הנוצרית.
אירועים בולטים בעולם

1085 לפנה"ס: רעמסס האחד-עשר, פרעה מצרים מת. סוף השושלת ה-20. סמנדס פרעה מצרים מתחיל השושלת ה-21.
1046 לפנה"ס: המלך ווּ מג'וֹאוּ, מביס את המלך ג'וֹאוּ משָׁאנְג, מסיים את שלטונה של שושלת שאנג והופך למלך הראשון של שושלת ג'ואו בסין.
1000 לפנה"ס: תחילת שימוש באלפבית פיניקי
ערים חדשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
אישים משמעותיים

דוד, ראש שושלת בית דוד
שמואל, נביא מקראי
שאול, מלך מקראי
גדעון בן יואש, שופט מקראי (על פי כרונולוגיה מקראית נפטר בשנת 1080 לפנה"ס)
זרתוסטרה, נביא ממדי
תגליות והמצאות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
תרבות ואמנות

על פי הערכות, נכתבו במאה זו ראשית הטקסטים שעתידים להיכנס לאנתולוגיית השירה הסינית המוקדמת ביותר שנכתבה, הקלאסיקה של השירים. בתקופה זו השירים מתאפיינים בהתמקדות בהלל לשושלת ג'ואו.
בתקופה זו נכתב פפירוס האריס א המתאר את תקופת שלטונו של רעמסס השלישי