stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דמות
שילוב של בדיון ומציאות

הדמות היא בדרך כלל בדיונית, שנבראה על ידי מחבר הסיפור. לעיתים נכתב הסיפור כרומן מפתח - אף שהשמות המופיעים בו בדיוניים, ניתן לזהות מאחורי מעשי הדמויות אנשים בשר ודם שאליהם רמז המחבר.
במקרים אחרים משולבים ביצירה הבדיונית אנשים ממשיים. ספרו של גיירמו מרטינס, "רציחות נוסח אוקספורד", כולל עלילה בדיונית וגיבורים בדיוניים, אך מסופר בו שאחדים מהגיבורים נוסעים לקיימברידג' כדי לשמוע את הרצאתו של אנדרו ויילס על ההוכחה שמצא למשפט האחרון של פרמה, ואחד מגיבורי הספר מביע חשש לחייו של ויילס, עקב סדרת רציחות שהתרחשה באוקספורד. בניגוד לכל שאר גיבורי הסיפור, אנדרו ויילס הוא מתמטיקאי נודע, שאכן הציג ביוני 1993 את הוכחתו בהרצאה שנתן בקיימברידג'. בסרט שהופק על פי הספר, "רציחות באוקספורד", הוחלפה דמותו של ויילס בדמות בדיונית, המוכיחה משפט בדיוני, "המשפט האחרון של בורמאט".
ראו גם

פרוטגוניסט
אנטגוניסט
גיבור (ספרות ואמנות)
דמות דראג
ארכיטיפ
לקריאה נוספת

יוסף אבן, מילון מונחי הסיפורת, הוצאת אקדמון
אשר א' ריבלין, מונחון לספרות, הוצאת ספרית פועלים
עזריאל אוכמני, לקסיקון מונחים ספרותיים, הוצאת ספרית פועלים (הספר בקטלוג ULI)
עדי פרוש, פילוסופיה, ספרות ומה שביניהן, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן והוצאת כרמל, 2018, הפרק "התגובות הרגשיות שמעוררות דמויות בדיוניות – האם הן אירציונליות?", עמ' 266–300.
רעידת האדמה והצונאמי בטוהוקו (2011)

| --- | --- |

אתר תחנת הכוח בפוקושימה I. המעטה החיצוני של כור גרעיני מס' 1 בתחנה זו התפוצץ למחרת רעידת האדמה
 תאריך התרחשות:  11 במרץ 2011 
 שעה:  14:46:23 (שעון מקומי)
 משך האסון:  5 דקות
 מגניטודה:  9.0 בסולם מגניטודה לפי מומנט
 במדינות או באזורים:  חופי צפון-מזרח האי הונשו (יפן), סמוך לעיר סנדאי
 מוקד:  צפון-מזרח הונשו, יפן
 צונאמי:  גלי צונאמי ענקיים בגובה 10 מטר שגרמו את מרבית הנזק
 הרוגים:  15,891
 פצועים:  6,152
 נעדרים:  2,584
 נזק:  360 מיליארד דולר נזקים ישירים וכלכליים.
 קואורדינטות:  38°19′19″N 142°22′08″E﻿ / ﻿38.322°N 142.369°E﻿ / 38.322; 142.369
  (למפת יפן מוגדלת) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט רעידת האדמה(למפת יפן רגילה) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט רעידת האדמה
 
מפת רעידת האדמה
מערך טקטוני
השקעים במזרח יפן במפה טופוגרפית
תרשים תנועת גלי הצונאמי באוקיינוס השקט
רעידת האדמה והצונאמי בטוהוקו התרחשה ב-11 במרץ 2011 בשעה 14:46 (שעון יפן) מול חופי צפון-מזרח האי הונשו, הגדול באיי יפן, סמוך לסנדאי (Sendai) בירת מחוז מיאגי (Miyagi) שבחבל טוהוקו (Tōhoku). עוצמת רעידת האדמה הוגדרה בתחילה כ-8.9 בסולם מגניטודה לפי מומנט, ועודכנה ל-9.0 על ידי הסוכנות המטאורולוגית של יפן. הרעש נחשב לחזק ביותר שפקד את יפן ב-140 השנים שקדמו לו ולאחר עדכון העוצמה – לרביעי בעוצמתו בעולם מאז החלו המדידות. רעידת האדמה גרמה לגלי צונאמי בגובה של כ-10 מטרים שהכו בחופי הונשו. פגיעת הגלים גרמה לאסון הגרעיני בפוקושימה, השני בחומרתו אי-פעם, ולמרבית הנפגעים ברעידת האדמה. התראות צונאמי יצאו למרבית המדינות לחופי האוקיינוס השקט, בהן ארצות הברית, קנדה, צ'ילה ומדינות איים רבות.
רקע גאולוגי

איי יפן נוצרו כתוצאה מתנועתם של לוחות טקטוניים במהלך מאות מיליוני שנים, החל בתקופת הסילור (לפני כ-400 מיליון שנים). סמוך לחופי יפן מצויים שקעים אוקייניים: שקע יפן במזרח – שנוצר כתוצאה מנחיתת הלוח הפסיפי מתחת ללוח אוחוצק במזרח, ושלושה שקעים נוספים בדרום-מזרח: שקע ריוקיו, שקע ננקאי ושקע סורוגה – שנוצרו כתוצאה מנחיתת הלוח הפיליפיני האוקייני מתחת ללוח האמורי היבשתי בחלקו הצפוני ומתחת ללוח אוקינאווה בחלקו הדרומי. מצפון לשקע יפן נמתח שקע קוריל-קמצ'טקה ומדרום לו – שקע מריאנה. תנועת הלוחות באזור גורמת לרעידות אדמה מרובות, דוגמת זו שאירעה בעיר קובה בשנת 1995. אזורי הפחתה (מקום בו חודר לוח טקטוני אחד אל מתחת ללוח טקטוני אחר) אלה יצרו את קשת האיים של יפן, המהווה חלק מטבעת האש הגעשית.
רקע גאולוגי > השפעה גאולוגית

מדענים מהמעבדה הסייסמולוגית במכון הטכנולוגי של קליפורניה טוענים כי רעידת האדמה – שנמשכה 5 דקות – גרמה לתזוזה של קו החוף היפני עד 2.4 מטרים מזרחה (לכיוון יבשת אמריקה). תוצאות התזוזה ייוודעו בשנים הקרובות.
תזוזה נוספת נגרמה לציר הגוף (Figure axis) של כדור הארץ, שהוסט בעקבות הרעש בכ-10 ס"מ – מדידה שעדיין אינה סופית. כתוצאה מכך יסתובב כדור הארץ מהר יותר סביב צירו החדש וייגרם קיצור של היממה ב-1.8 מיקרושניות. ההסבר לכך הוא כי ציר הגוף – הציר סביבו מתאזנת המסה של כדור הארץ – זז בעקבות רעידת האדמה בכ-10 ס"מ בגלל מעבר של מסה רבה לכיוונו. אין מדובר בשינוי קיצוני, אלא בשינוי הדומה למתרחש דרך קבע בחילופי העונות מתנועתו של זרם הגולף. מעבר המסה גורם להאצה בסיבוב כדור הארץ סביב עצמו, בדומה לאפקט המחליק: הצמדת הידיים לגוף גורמת למחליקים על קרח להסתובב מהר יותר. החוקרים טוענים כי ככל שמוקד רעידת האדמה קרוב יותר לקו המשווה – כך תגדל השפעתו על מהירות הסיבוב. עוד הם טוענים כי סטייה זו צפויה בעקבות רעידות אדמה בעוצמה גבוהה. סטייה דומה – 8 ס"מ וקיצור היממה ב-1.6 מיקרו שנייה – תועדה גם ב-2010, בעקבות רעידת האדמה בצ'ילה.
עדיין לא ברור אם קיים קשר בין חידוש הפעילות הגעשית בתחומי המתחם הגעשי קירישימה – המצוי בשדה הגעשי שינמואדקה באי קיושו – לבין לרעידת האדמה. ההתפרצות החלה ב-13 במרץ, יומיים לאחר רעידת האדמה. התפרצות קודמת במתחם הגעשי נרשמה בסוף ינואר ובתחילת פברואר 2011.
רעידת האדמה והצונאמי בהונשו

מוקד רעידת האדמה היה בעומק של 24.4 ק"מ, כ-130 ק"מ ממזרח לחצי האי אושיקה (Oshika) וכ-373 קילומטרים מטוקיו הבירה. לאחר רעידת האדמה התרחשו באזור כ-250 רעידות עוקבות בעוצמה מ-5.0 ועד 7.1 בסולם מגניטודה לפי מומנט.
הרעש העוצמתי התרחש בשעה 14:46 (שעון יפן) סמוך לחופים והגיע עד לטוקיו, אף שהעיר מרוחקת יותר מ-130 ק"מ ממוקד הרעש. כתוצאה מרעידת האדמה העוצמתית רעדו בניינים בטוקיו, הרס רב נזרע והחלו הצפות ודליקות. כעבור זמן קצר החלו להגיע גלי צונאמי בגובה ארבעה מטרים לחופי סנדאי והם הלכו והתעצמו. גלי צונאמי שטפו את חופי הונשו המזרחיים, עברו את החומות שנבנו לעוצרם, וסחפו עמם בתים, כלי רכב, כלי שיט וכל הנקרה בדרכם, במשך יותר מ-11 שעות.
אזהרת צונאמי באוקיינוס השקט

בעקבות רעידת האדמה פורסמו אזהרות צונאמי לחופיה המזרחיים של יפן וכן ליותר מ-20 מדינות נוספות, בהן ניו זילנד, אוסטרליה, רוסיה, הפיליפינים, אינדונזיה, טאיוואן, פפואה ניו גינאה, נאורו, ארצות הברית (גואם, הוואי, איי מריאנה הצפוניים והחוף המערבי), קנדה, מקסיקו, ניקרגואה, קוסטה ריקה, פרו וצ'ילה. בפיליפינים, בהוואי ובאי הרוסי סחלין החל פינוי תושבים מחשש לפגיעה של גלי הצונאמי. מהירות ההתקדמות של הצונאמי באוקיינוס השקט הייתה כ-850 קמ"ש.
נזק ונפגעים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
דיווחים רשמיים מונים כ-15,889 הרוגים, כ-2,597 נעדרים, וכ-6,152 נפגעים. מרביתם של האנשים נהרגו בערי החוף של שלושה מחוזות בחבל טוהוקו: מיאגי (9,538), איווטה (4,673) ופוקושימה (1,611) וכמה עשרות נהרגו באתרים נוספים, כך למשל בטוקיו נהרגו שבעה בני אדם ונפצעו 117 בני אדם. בעקבות רעידת האדמה והצונאמי פרצו שריפות רבות ונגרם נזק לתשתיות, בהן גם תחנות כוח גרעיניות ובתי זיקוק. הרס מוחלט נגרם למעל מ-100 אלף בתים, ונזק כבד לקרוב ל-300 אלף בתים ולמאות כבישים.
ביפן הורגשו לאחר הרעידה הראשית יותר מ-160 רעידות משנה, מתוכן 141 בעוצמה הגבוהה יותר מ-5 בסולם מגניטודה לפי מומנט. מספר שעות לאחר רעידת האדמה, נפרץ במחוז פוקושימה סכר שגרם להיסחפותם בזרם של בתים רבים באזור.
פגיעת הצונאמי בתחנת הכוח הגרעינית פוקושימה 1 גרמה לאסון הגרעיני השני בחומרתו אי-פעם, אירוע שדורג כ"תאונה רבתי" - החומרה המרבית (7 מתוך 7) על פי הסולם הבינלאומי לאירוע אטומי ורדיולוגי. מערכות הקירור בתחנת הכוח נפגעו בצונאמי, דבר שהביא לעליית הלחץ והחום בחמישה כורים גרעיניים במתחם. באזור תחנת הכוח הוכרז מצב חירום והוחלט על פינויים של כ-160,000 תושבים המתגוררים ברדיוס של עשרה קילומטרים מהמתקן. בסוף מרץ 2017 החליטה יפן להחזיר את התושבים שגרים עד 4 ק"מ מהכור. ב-12 במרץ, יותר מיממה לאחר רעידת האדמה, אירע באחד המבנים בתחנת הכוח בפוקושימה פיצוץ שמוטט חלק מקירות וגג המבנה, והביא למותם של שניים ופציעתם של נוספים מקרב עובדי הכור ששהו במקום. ב-14 במרץ, אירע פיצוץ דומה במבנה נוסף של הכור. הסיכון בחשיפת ליבת הכור עדיין קיים אך במדידות שנערכו באזור לא התגלתה דליפה רדיואקטיבית משמעותית עד עתה.
גלי המים גרמו להצפת שדה התעופה בסנדאי, וכן הוחלט על השבתת נמלי התעופה הבינלאומיים נריטה והנדה בטוקיו והסטת הטיסות לנמלי תעופה חלופיים. בנוסף, גרמה הרעידה להשבתת מרבית מערך התחבורה הציבורית בטוקיו.
ארבע רכבות נעלמו על נוסעיהן, ככל הנראה לאחר שנסחפו בזרמי המים.
בעיר קרסנט סיטי השוכנת בצפון קליפורניה נפצעו שלושה אנשים ואחד נעדר, בעקבות גלי הצונאמי שפקדו את חופי צפון-מערב ארצות הברית. בנוסף, נגרמו נזקים כבדים למעגן ולכמה עשרות סירות שעגנו בו באותה עת.
למדינה הוגש סיעו בינלאומי על ידי 118 מדינות ו-28 ארגונים לרבות משלחת ישראלית בראשות אלעד סקר.
רעידות אדמה נוספות

ב-7 באפריל 2011, כארבעה שבועות לאחר רעידת האדמה, התרחשה רעידת אדמה נוספת במגניטודה 7.1 סמוך לסנדאי ונרשם צונאמי שהגיע בשיאו ל-76 ס"מ. הרשויות מסרו על 4 הרוגים וכ-100 פצועים ועל דליפת מים באתר הגרעיני באונגואה. זמן קצר לאחר רעידת האדמה התרחשה התפרצות של הר הגעש קאראנגטאנג באינדונזיה.
רעידת אדמה נוספת במגניטודה 7.0 התרחשה ב-10 ביולי 2011. אזהרת צונאמי שיצאה להוואי ולמדינות האוקיינוס השקט בוטלה לאחר שגל בגובה של 10 סנטימטרים פגע בחופי צפון-מזרח יפן, ללא נזק וללא נפגעים.
ראו גם

האסון הגרעיני בפוקושימה
הערות שוליים

↑  עמוד רעידת האדמה באתר USGS (באנגלית)
↑  http://www.ynet.co.il/Ext/Comp/CdaNewsFlash/0,2297,L-4041305_184,00.html
↑  "Japan earthquake - biggest in 140 years", אתר eyewitnessnews.co.za,‏ 11 במרץ 2011 (באנגלית)
↑  רעידות אדמה בולטות בעולם
↑  חשש מצונאמי באמריקה: תושבים מפונים בהוואי, באתר ynet, 11 במרץ 2011
↑  כתבה ברשת ABC (באנגלית)
↑  שי זמיר, הרעש הזיז את כדור הארץ, היממה תתקצר, באתר ynet, 12 במרץ 2011
↑  Earth's day length shortened by Japan earthquake, באתר CBSNEWS (באנגלית)
↑  התפרצות בשינמואדקה (באנגלית)
1 2  "Japan earthquake: Tsunami hits north-east", אתר ה-BBC,‏ 11 במרץ 2011 (באנגלית)
↑  רשימת רעידות אדמה בעולם מעל עוצמה 5.0 (באנגלית)
↑  התראת צונאמי באתר NOAA (באנגלית)
↑  בעקבות אזהרות הצונאמי: מפנים אזרחים ברוסיה, בהוואי ובפיליפינים, אתר נענע 10, 11 במרץ 2011
↑  אומדן נפגעים (באנגלית)
↑  מדענים: יפן זזה ב-2.4 מ', כדור הארץ הוסט, באתר ynet, 12 במרץ 2011
↑  האסון ביפן: סכר נפרץ בצפון מזרח המדינה במחוז פוקושימה, באתר ynet, 11 במרץ 2011
↑  יפן: 5 כורים גרעיניים בסכנה עקב רעש האדמה, באתר ynet, 12 במרץ 2011
↑  הרעש ביפן: פיצוץ בכור גרעיני, התקרה קרסה, באתר ynet, 12 במרץ 2011
↑  רעידת האדמה ביפן: נמל התעופה של טוקיו נסגר - פצועים רבים בגורדי השחקים בעיר, אתר נענע 10, 11 במרץ 2011
↑  הלילה שאחרי: רבבות ברחובות טוקיו, באתר ynet, 11 במרץ 2011
↑  החיים נגמרו היום שאחרי רעידת האדמה, באתר nrg מעריב, 13 במרץ 2011
↑  קליפורניה: חיפושים אחר צלם שנעדר בצונאמי, באתר ynet, 11 במרץ 2011
↑  רעידת אדמה וצונאמי, 7 באפריל (באנגלית)
↑  יפן: 4 בני אדם נהרגו ויותר מ-100 נפצעו אתמול ברעידת האדמה, באתר ynet, 8 באפריל 2011
↑  עקב הרעש הנוסף ביפן: דליפה מכור גרעיני - אך אין עלייה בקרינה, באתר ynet, 8 באפריל 2011
↑  רעידת אדמה וצונאמי, 10 ביולי (באנגלית)
↑  רעידת האדמה ביפן: צונאמי בגובה 10 ס"מ היכה בצפון-מזרח המדינה, באתר ynet, 10 ביולי 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000337340
הפארק הלאומי סרו קסטיו

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך הקמה:  19 ביוני 1970 
 נתונים ומידות
 שטח:  143,502 הקטאר
 גובה ממוצע:  1,678 מ' 
 מיקום
 מדינה:  צ'ילה צ'ילה
 מיקום:  Coyhaique Province, General Carrera Province 
 קואורדינטות:  46°03′00″S 72°11′00″W﻿ / ﻿46.05°S 72.18333333°W﻿ / -46.05; -72.18333333
  (למפת צ'ילה מוגדלת) סנטיאגו איקיקה טמוקו אנטופגסטה לה סרנה ולפראיסו קונספסיון פוארטו מונט פונטה ארנסארגנטינה בוליביה פרו האוקיינוס האטלנטי  האוקיינוס השקט הפארק הלאומי סרו קסטיו (למפת צ'ילה רגילה) סנטיאגו איקיקה טמוקו אנטופגסטה לה סרנה ולפראיסו קונספסיון פוארטו מונט פונטה ארנסארגנטינה בוליביה פרו האוקיינוס האטלנטי  האוקיינוס השקט הפארק הלאומי סרו קסטיו 
 
הפארק הלאומי סרו קסטיו (באנגלית: Cerro Castillo National Park) הוא שמורת טבע בצ'ילה הממוקמת באזור אייסן, דרומית לקויאיקה. הפארק נקרא על שם סרו קסטיו, ההר הגבוה ביותר הנמצא בו והאטרקציה העיקרית בפארק. הקארטרה אאוסטרל עוברת דרך הפארק.
היסטוריה

סרו קסטיו הוכרה כשמורת טבע לאומית ב-1970 וסווגה מחדש כפארק לאומי כחלק מהסכם בין ממשלת צ'ילה, תחת הנשיאה מיצ'ל בצ'לט, וקרן השימור טומפקינס ב-2018.
אקולוגיה

היונקים בפארק כוללים את אייל אנדים צ'יליאני הנמצא בסכנת הכחדה, גואנקו, פומת ההרים, צ'ינגו (בואש חוטמני מוליני), וכלבים מסוג שועל דרום-אמריקני. ציפורים בולטות המתגוררות באזור הן קונדור האנדים, נשרי זמזום שחור החזה (אנ') הנמצאות בהרים, תוכוני אוסטרל, ריידיטוס קוצני (אנ'), נקר מגלני, צ'ורין דרומית (טפאקולו מגלן), וצ'וקאו טפאקולו. לנגה (Lenga) וניירה (ñirre) הם מיני העצים הנפוצים ביותר בשמורה, אם כי קיימים גם מינים ירוקי עד כמו הקואיגה דה מגאיאנס.
החלק הצפוני של הפארק הוא חלק מאגן הניקוז של נהר אייסן, ואילו החלק הדרומי כלול באזור האגן של נהר איבנייס.
אקולוגיה > יוזמה מתפתחת

הפארק הלאומי סרו קסטיו הוא חלק מרכזי במסדרון אַיַּל הָאַנְדִּים (Huemul) הלאומי, יוזמה ציבורית-פרטית השואפת להקים מחדש את אוכלוסיית אַיַּל הָאַנְדִּים באמצעות מסדרונות חיות בר באזורי שימור מרכזיים לאורך נתיב הפארקים של פטגוניה. השותפים לפרויקט זה כוללים את Rewilding Chile ו-CONAF (תאגיד היער הלאומי בצ'ילה).
הערות שוליים

↑  "Día Nacional del Medio Ambiente: decretan nuevo Parque Nacional Cerro Castillo en Aysén y ampliación Parque Isla Magdalena". 3 באוקטובר 2017. ארכיון מ-2020-08-15. נבדק ב-19 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Áreas protegidas en Chile - Sitio Web Biodiversidad de Chile (CHM) - Ministerio del Medio Ambiente., web.archive.org, ‏2014-01-02
↑  Huemul National Corridor, Fundación Rewilding Chile
נהלל

| --- | --- |
 
מושב נהלל
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: עמק יזרעאל
גובה ממוצע: ‎85 מטר
תאריך ייסוד: 1921
תנועה מיישבת: תנועת המושבים
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 1,573 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 1,277 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הכרמל מוגדלת) נהלל(למפת הכרמל רגילה) נהלל(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נהלל(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נהלל32°41′25″N 35°11′48″E﻿ / ﻿32.6903786220934°N 35.1967649986924°E﻿ / 32.6903786220934; 35.1967649986924  heמפת היישובים של מועצה אזורית עמק יזרעאל באדום - נהלל בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10
http://www.nahalal.org.il
תלמידים על רקע בית הספר בנהלל בשנות ה-20 של המאה ה-20
נהלל, מתוך סדרת תצלומי אוויר של זולטן קלוגר, 1937–1938
ילדים בעבודות גן בנהלל, 1925–1937
בית העם בתכנונו של האדריכל ריכארד קאופמן, לפני שיפוצו, שהסתיים בשנת 2023.
נַהֲלָל הוא מושב העובדים הראשון בארץ ישראל, נמצא בצפון הארץ בעמק יזרעאל, משתייך לתנועת המושבים, ונמצא בתחומי המועצה האזורית עמק יזרעאל. שטחו כ-8,700 דונם.
נהלל נוסד בשנת 1921 בח' באלול תרפ"א, והוא מוכר רשמית כמושב העובדים הראשון בארץ.
במושב 75 משקים חקלאיים ותיקים ומספר מגרשים, בפנים העיגול, שיועדו במקור לעובדי ציבור. בעשור השני של המאה ה-21 נוספו מספר מגרשים לבתים בפנים העיגול וכן 75 מגרשים במעגל חיצוני, שמקיף את העיגול המקורי.
מקור השם

המושב קרוי על שם העיר המקראית נַהֲלָל (גם: נַהֲלֹל) הנזכרת בספר יהושע בנחלת שבט זבולון: ”וְקַטָּת וְנַהֲלָל וְשִׁמְרוֹן וְיִדְאֲלָה וּבֵית לָחֶם עָרִים שְׁתֵּים עֶשְׂרֵה וְחַצְרֵיהֶן”, וכן בספר שופטים: ”זְבוּלֻן לֹא הוֹרִישׁ אֶת יוֹשְׁבֵי קִטְרוֹן וְאֶת יוֹשְׁבֵי נַהֲלֹל וַיֵּשֶׁב הַכְּנַעֲנִי בְּקִרְבּוֹ וַיִּהְיוּ לָמַס”.
בתקופת המשנה והתלמוד התקיים במקום היישוב היהודי מהלול, אשר זוהה בידי חז"ל עם נהלל המקראית: ”וקטת – קטינית, ונהלל – מהלול, ושמרון – סימונייה, ויראלה – חורייה, בית לחם – בית לחם צרייה”. מהלול נזכרת במקורות חז"ל גם כעיירה ממנה העלו מעשרות לבית המקדש לצד מגדל צבעייא וציפורי. שם זה נשתמר בשמו של הכפר הערבי מעלול שהיה קיים בסמוך למושב עד שננטש במלחמת העצמאות.
היסטוריה

המתיישבים הראשונים של נהלל אנשי העלייה השנייה והעלייה השלישית עלו לארץ ממזרח אירופה. שאיפתם הייתה להתיישב בארץ באופן שיתאים לערכים סוציאליסטים, בהם דגלו, תוך שמירה על פרטיות של הפרט והתא המשפחתי בשונה מהחברה הקיבוצית.
היסטוריה > ניסוח העקרונות

רעיון מושב העובדים נהגה לראשונה על ידי אליהו מרגלית[דרוש מקור] שפרסם אותו בספטמבר 1908 בעיתון "הפועל הצעיר". אליעזר יפה נחשף לרעיון, בסמוך לעלייתו ארצה בנובמבר 1908, ונחשב למגבש רעיון מושב העובדים. היה ממייסדי נהלל, מייסד תנובה ומנהלה הראשון. בשנת 1919 פרסם אליעזר יפה את חיבורו "יסוד מושבי עובדים". בחוברת זו נוסחו לראשונה באופן מעשי עקרונות מושב העובדים בצד תכנון מפורט להקמתו.
יצחק אלעזרי-ווֹלקני (וילקַנְסקי) היה זה שעיצב את הבסיס הכלכלי של רעיון המשק המעורב המשפחתי.
עקרונות היסוד, כפי שנוסחו על ידי אליעזר יפה בחוברת, ואשר על פיהם הוקם נהלל, הם:
קרקע לאומית: מקימי המושב ראו לנגד עיניהם את אדמות הערבים שבכל דור חולקו מחדש בין בני המשפחה וכך הלכו וקטנו עד שנהיה קשה כלכלית להתקיים מהן, לכן הם החליטו שהקרקע תהיה שייכת למוסדות הלאומיים, ניתן יהיה להחכירה למעבד הקרקע בלבד והיא תעבור מדור לדור מבלי אפשרות לחלקה.
עבודה עצמית: על מנת למנוע מצב בו נוצר מעמד של פועלים ומעמד של מעסיקים נקבע כי אסור להעסיק עובדים חיצוניים במשק החקלאי. מאוחר יותר כאשר הוקמה מעברה בסמוך לנהלל ונוצר צורך למצוא מקומות תעסוקה עבור תושביה שונה סעיף זה.
משק חקלאי מעורב: נקבע כי בכל משק יהיה מגוון של ענפים חקלאיים וזאת על מנת למנוע תלות בענף אחד ועונתיות.
ערבות הדדית: חברי המושב יהיו ערבים זה לזה, יתגייסו למפעלים ציבוריים (קניית כלים חקלאיים גדולים לשימוש הכלל לדוגמה), יסייעו זה לזה בעת הצורך ויאפשרו לוועדי המושב השונים שימוש בכספם (מסי אגודה שונים) לתמיכה בחברי מושב בעת צרה.
קנייה ומכירה משותפת: נקבע כי החקלאים יקנו וימכרו את מוצריהם במשותף.
היסטוריה > ההתיישבות

הקמתו של נהלל נחשבת באופן רשמי כמושב העובדים הראשון בארץ, אם כי לטענת דוקטור יואל פינסקר, כפר מל"ל התנהל באופן מעשי כמושב עובדים כבר בשנת 1919 ולמעשה הקדים את נהלל בשנתיים, אולם בשעתו נבצר מכפר מל"ל להשלים מספר מהלכים שיהפכו אותו למושב עובדים באופן רשמי, ולכן זכה נהלל בבכורה.
הגרעין הראשוני של חלוצי נהלל הוקם במושבה כנרת בשנת 1919. אל גרעין ראשוני זה נבחרו להצטרף חברים נוספים ממושבות וישובים חקלאיים נוספים כמו רבקה ויהודה גרינקר מיסוד המעלה וביניהם קבוצה שהגיעה מדגניה א' בראשות שמואל דיין. מרביתם של המתיישבים היו כבר בעלי משפחות, חברים במפלגת הפועל הצעיר ובעלי ניסיון חקלאי רב יחסית של כעשר שנים או יותר.
חלוצי נהלל באו בח' באלול ה'תרפ"א (11 בספטמבר 1921). אל גבעה סמוכה לכפר הערבי מעלול, 2 ק"מ דרומית מזרחית לתל שמרון. את הגבעה כינו "גבעת הכיבוש" כשכוונתם לכיבוש העבודה העברית. לימים, ומשקיבל המושג "כיבוש" הקשרים אחרים, שונה שמה של הגבעה בפי אנשי נהלל והיא נקראת היום "גבעת הראשונים".
אחד העולים סיפר:
מגבעה זו השקיפו הראשונים על השטח הנועד למושבם על ידי הקרן הקיימת. מעיינות ונחלים יצרו ביצות ואיתם גם דגירה של היתוש אנופלס שמעביר את קדחת המלריה. הפחד והאזהרות של המומחים וביניהם גם הלל יפה שהיה מומחה לקדחת ולמלחמה בה, הביא אותם להתגורר זמנית בגבעה. המהנדס יוסף ברויר, תכנן את ייבוש הביצות בנהלל. לפי תוכניתו ולמרות האזהרות, החלו התושבים בעבודות לכריית תעלות שינקזו את מי הביצות ויאפשרו התיישבות במקום המיועד. העבודה נעשתה כולה על ידי המתיישבים עצמם ובעזרת פועלים יהודים. לאחר שהוכשרה האדמה החלו החלוצים לבנות צריפים שבהם התיישבו במקום הקבע. המעבר לבתי קבע החל רק ב-1933.
באזור נקודת ההתיישבות הראשונה שוכן בית הקברות של היישוב, למרגלות תל שמרון.
למרות קשייה של התנועה הציונית מצבה של נהלל בשנים הראשונות להקמתה היה טוב יחסית והיא שימשה מודל להקמתם של מושבי עובדים נוספים. בשנת 1923 הקימה חנה מייזל בנהלל את בית ספר חקלאי מקיף ויצו קנדה נהלל לצעירות בו התחנכה בין השאר חנה סנש. מאוחר יותר הפך בית הספר לבית ספר חקלאי מעורב.
בשנת 1939 נמנו ביישוב 837 תושבים ב-74 משקים.
תכנון המושב

נהלל נבנתה בצורת עיגול, על פי תוכניתו של האדריכל ריכרד קאופמן. הייתה זו עבודת תכנון ישוב הראשונה של קאופמן, שעלה לארץ ישראל ב-1920. מטרת התכנון הייתה לתת מענה לדרישות ביטחוניות ומעשיות אך היא שיקפה בעיקר את הרצון להקים מושב שיושתת על עקרונות השוויון. בצורה זו מרחק כל משק מן המרכז שווה וניתן לחלק את החלקות כך שגודלן יהיה שווה גם כן. בטבעת החיצונית של העיגול הוכשרו החלקות החקלאיות, צריפיהם של החקלאים נבנו בטבעת הקרובה לחלקות אלו ובחלק הפנימי של המעגל נבנו מוסדות הציבור וצריפיהם של עובדי הציבור.
השפעות תכנוניות שככל הנראה השפיעו על קאופמן, ניתן למצוא בתכנונו האוטופי (שלא יצא אל הפועל) של מתכנן הערים האנגלי, אבנעזר הווארד, לעיר הגנים שהגה בסוף המאה ה-19. מקור אפשרי אחר, ופחות ודאי, ניתן למצוא בתוכניתו של האדריכל הצרפתי, קלוד-ניקולה לדו (אנ'), שפעל במאה ה-18 בתקופתו של לואי החמישה עשר, מלך צרפת ויצר גם הוא תוכנית לעיר האידיאלית שו (צר') שגם היא נותרה על הנייר בלבד. לדו תכנן לפני כן את מפעלי המלח המלכותיים בארק-א-סנאן שגם בתוכניתם ניכר דמיון לתוכנית נהלל.
ביקורת נמתחה על קאופמן בכך שיצר מבנה תכנוני סגור שאינו מאפשר את התרחבות המושב. והוא ניסה לענות על בעיה זאת בתכנונם של שני המושבים הבאים שתכנן: כפר יחזקאל וכפר יהושע. תכנונה הייחודי של נהלל התפרסם ונחרט בתודעת היישוב העברי ובהמשך בישראל.
כיום

במהלך השנים חלו שינויים רבים במבנה הארגוני של נהלל. באופן כללי ניתן לומר כי המושב נעשה פחות שיתופי. מוסד העזרה ההדדית בוטל, האחריות למצב הכלכלי של כל משק הועבר באופן בלעדי לידיו של הפרט. האגודה השיתופית עדיין קיימת אך לצידה של האגודה החקלאית שברשותה הנכסים החקלאיים של המושב הוקמה אגודה מוניציפלית נפרדת. הקשיים בחקלאות בארץ גרמו לתושבים רבים לפנות למקורות עיסוק אחרים, אף כי עדיין קיימים משקים פעילים רבים יחסית. במושב בית ספר יסודי אזורי ובית ספר תיכון אזורי, וכן מפעלים לייצור מזון לבהמות. המושב מהווה מקום מרכזי בעמק יזרעאל המספק שירותים למושבי וקיבוצי הסביבה.
במושב פועלת תנועת הנוער התנועה החדשה.
ידוענים

כמה מתושבי נהלל, הקבועים והארעיים, היו לאורך השנים דמויות מוכרות ובולטות. ביניהם חבר הכנסת הראשונה שמואל דיין, בנו שר הביטחון והרמטכ"ל משה דיין, אשתו הראשונה של משה דיין, רות דיין, ונכדיו של שמואל – חברת הכנסת יעל דיין, הבמאי והתסריטאי אסי דיין והיוצר יהונתן גפן. בנהלל התגוררו פרקי זמן הצנחנית חנה סנש, הסופר והעיתונאי מאיר שלו, הרמטכ"ל ושר הביטחון שאול מופז, איש סיירת מטכ"ל מוקי בצר, איש התקשורת אוריאל בן-עמי, ראש הממשלה אריאל שרון, הזמרת שולה חן, הזמר דדי בן עמי, האלוף מוסה פלד, השר אריה נחמקין, חבר הכנסת עמוס הדר, הכדורסלן בועז ינאי ושרה שטרן לבית קרסיק (שרה מקפה תמר). חבר הכנסת רם בן ברק (המשנה לראש המוסד) הוא דור שלישי במושב. בנוסף נולדו וגדלו ביישוב אחיינו של בן ברק – יוצר הסרטים, העורך והמוזיקאי רועי כפרי, הסופר והמוזיקאי גון בן ארי והשחקנית פנינה גרי.
לרשימה המלאה ראו נהלל: אישים.
ייצוג בתרבות הישראלית

השיר "הורה נהלל" חובר בשנת 1941 על ידי צבי בן-יוסף לכבוד חגיגות 20 שנה לנהלל. הוא בוצע לראשונה ברדיו ב"קול ירושלים".
השיר "אנחנו שנינו מאותו הכפר" מאת נעמי שמר נכתב בהשראת סיפורם של חברים קרובים מנהלל.
השיר "אתם זוכרים את השירים" של יהונתן גפן, שפורסם לראשונה במהלך מלחמת יום הכיפורים (1973) והוקדש "לילדי נהלל". השיר מתאר את חיי הילדים במושב בצורה אוטופית, כניגוד חד למלחמה.
נהלל נתנה השראה לרומנים "רומן רוסי" ו"הדבר היה ככה" מאת מאיר שלו.
ספר השירה "מנהלל ועד בכלל – רטרוספקטיבה" מאת אוריאל בן-עמי, על יחסיו של המחבר עם מקום הולדתו והשפעותיו עליו.
האמן הישראלי גל וינשטיין יצר עבודה בשם "נהלל" (2009–2010) המציגה דימוי של המושב במבט על, כשהוא עשוי משטיחים. העבודה נמצאת באוסף מוזיאון ישראל.
הסרט התיעודי "בנהלל לא בוכים" של ציפי ביידר, על השכול והמאבק סביב יום הזיכרון בנהלל.
ההצגה וסרט הקולנוע "סיפור אהבה ארץ ישראלי" מספרים את סיפורה האישי של ילידת המושב, השחקנית והבמאית פנינה גרי, על רקע נהלל, בית קשת ותל אביב בשנות ה-40.
בשיר העמק של נתן אלתרמן מוזכרת נהלל בסופי כל בית: "מבית אלפא עד נהלל".
בשיר "יהונתן" של אביתר בנאי, בו הוא נפרד מיהונתן גפן, מוזכרת נהלל בשורות ״יהונתן עזב את נהלל לתל אביב״, ״כבש אחרון של יהונתן מנהלל במקום הראשון״
ראו גם

סליק אבידוב בנהלל
לקריאה נוספת

אליעזר יפה, יסוד מושבי עובדים, יפו: הוועד המרכזי של מפלגת הפועל הצעיר, תרע"ט–1919.
שמואל דיין (1921), "ראשיתה של נהלל": ייסוד מושב עובדים – מהלול – המייסדים הולכים לתור את המקום – העלייה על הקרקע – נהלל – יבוש ביצות – סלילת הכביש. בתוך: אברהם יערי (עורך), זכרונות ארץ ישראל, כרך שני, פרק קיא, עמ' 1170–1185.
שמואל דיין, נהללים: סיפור ארבעים שנה, תל אביב: מסדה ותנועת המושבים, תשכ"א–1961.
רינה פורת (עורכת ומהדירה), החלום ושברו: חנה ויעקב ירדנאי, נהלל: הוצאה פרטית, 1989.
שמואל גדון, נהלל תרפ"א–תשל"א 1921–1971, ירושלים: משרד החינוך והתרבות – המרכז לטיפוח התודעה היהודית, תשל"א 1970.
לביאה אפלבאום (עורכת), לא על הלחם לבדו: המשכיות ותמורות במושב נהלל, רחובות: המרכז לחקר התיישבות כפרית ועירונית, 1974.