stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מעוז צור
חיבור הפיוט וזהות מחברו

הפיוט נכתב כנראה בגרמניה בתקופת מסעות הצלב. ליאופולד צונץ סבר שזמן כתיבת הפיוט אינו מאוחר מאמצע המאה ה-13. אברהם פרנקל מצא שני פיוטים הנראים מאוחרים ל"מעוז צור ישועתי" ומחקים אותו במבנה שלהם; אחד מהם נכתב בוורמייזא ב-1201, ראשית המאה ה-13. בשל כך טוען פרנקל כי יש להקדים את זמן חיבור הפיוט למחצית השנייה של המאה ה-12, ומדגיש כי אף צונץ לא קבע אלא גבול עליון למועד חיבורו. בשל השפעת שירת ספרד הניכרת ב"מעוז צור ישועתי", לא סביר להקדים את כתיבתו מאמצע המאה ה-12, אז החל הסגנון הספרדי להיות רווח באשכנז.
שמו של המחבר – מרדכי – נרמז באקרוסטיכון שבראש חמשת הבתים הראשונים של הפיוט. זהותו של 'מרדכי' זה אינה ידועה, והוצעו מספר השערות בדבר זהותו:
רבי מרדכי בן הלל מנירנברג ('המרדכי'), פוסק הלכה בגרמניה במאה ה-13, שבסוף ימיו נרצח בפרעות רינדפלייש. מלבד מעוז צור ידועה קינה אחת בלבד שחיבר. אולם, לאור השערתו של פרנקל שיש להקדים את מעוז צור, תקופת חייו של רבי מרדכי בן הלל מאוחרת לזמן המשוער בו חובר 'מעוז צור'.
מרדכי בן יצחק - פייטן אשכנזי, לא ידוע עליו דבר מלבד היותו מחבר הזמר לשבת 'מה יפית'. יש דמיון מסוים בין צורת החריזה של 'מעוז צור' ושל 'מה יפית', אך יש גם הבדלים, בייחוד במרקם הלשוני של השירים.
חיבור הפיוט וזהות מחברו > הבית האחרון

המחרוזת השישית, המסיימת את הפיוט ומתחילה במילים "חשוף זרוע קדשך", מוכרת רק ממקורות מאוחרים, מסוף המאה ה-17. החוקרים דנו בשאלה האם גם היא חוברה על ידי מחבר הפיוט והושמטה "מאהבת השלום" מפני החרוז "נקום נקמת דם עבדיך מאומה הרשעה" שנמצא בה, או שהיא תוספת מאוחרת. גם היום נחלקים בזה החוקרים: יש סוברים שהיא חלק מקורי מהפיוט, והושמטה רק מפני הצנזורה הנוצרית או חשש ממנה, ויש סוברים שהיא תוספת מאוחרת מאחר שלא נמצאה עדיין בשום כתב יד או דפוס קדום.
ההשוואה שבין 'מעוז צור ישועתי' לבין שני שירי הזמר העתיקים שהושפעו ממנו, תומכת באפשרות שהמחרוזת האחרונה של מעוז צור ישועתי מקורית, כי גם מחרוזת זו השפיעה על שני שירי הזמר העתיקים בצורתה ובתוכנה. מעבר להוכחה זו, ללא המחרוזת האחרונה הרצף ההיסטורי שבפיוט קטוע (בניגוד למה שמקובל בפיוטי אשכנז) והפיוט חסר סיום של תפילה לגאולת העתיד.
בשל חשש מתגובת הנוצרים, מחרוזת זו הושמטה מסדר הדלקת נרות חנוכה שבסדורי תפילה רבים, בעיקר במהדורות שהודפסו בגרמניה ומערב אירופה, או לדעת החוקרים האחרים אף פעם לא נתקבל בקהילות אלה. עד היום יש יוצאי קהילות גרמניה, הולנד ואנגליה שאינם שרים מחרוזת זו.
מאחר שברוב הדפוסים הקדומים נעדרה מחרוזת המתייחסת למלכות אדום ולגלות האחרונה, הוסיפו מחברים רבים מחרוזות שנועדו להשלים את החסר. הרב יחיאל מיכל אפשטיין הביא בספר "קיצור שני לוחות הברית" של הרב ישעיה הלוי הורוביץ אשר ערך אותו, כמה נוסחאות לבית העוסק בגלויות אדום וישמעאל שאינן מוזכרות בחמשת הבתים הראשונים. מלבד "חשוף זרוע קדש" הוא מביא שלוש גרסאות נוספות בשם רבי משה איסרליש (הרמ"א), רבי ירמיה אב"ד וירצבורג ורבי שמואל הלוי (מחבר הספר "נחלת שבעה"), שחתמו את שמם באקרוסטיכון בראש מילות או שורות הבית. גם רבי יאיר חיים בכרך חיבר בית נוסף לפיוט. הבית שסימנו "חזק" התקבל בתפוצות ישראל כחלק בלתי נפרד מהפיוט. הבית שמיוחס לרמ"א התקבל בקרב כמה קהילות.
לחן

נהוג לחשוב שהלחן המוכר ביותר למזמור הוא לחן גרמני מהמאה ה-16, ומזכיר מאוד בסגנונו שירים פרוטסטנטיים (כוראלים) מאותה תקופה; לא זו בלבד, אלא שכל אחד מקטעי המנגינה מופיע גם במזמורים פרוטסטנטיים או שירים חילוניים מגרמניה שלאחר הרפורמציה.[דרוש מקור] מחקרים מאוחרים יותר גורסים שהלחן מוקדם יותר ומקורו בבוהמיה, וייתכן שהגיע מלחנים יהודיים מארץ זו, שמרטין לותר קיבץ ועיבד.
השמעת צלילים אינה נתמכת בדפדפן שלך. אפשר להוריד את קובץ השמע.
לחן שני (ראו משמאל) מופיע אצל בנדטו מרצ'לו, שתיעד אותו בקהילת יהודי ונציה בראשית המאה ה-18.
לאורך השנים נמצאו מוזיקאים ומוזיקולוגים שהלינו על השימוש בלחן ממקור נוצרי, והיו מהם שהציעו חלופות. בתחילת שנות ה-40 הציע יהויכין סטוצ'בסקי לשוב ללחן שתועד אצל מרצ'לו, ופרסם עיבודים עבורו. בשנת 1955 פרסם החזן לייב גלַנץ לחן על בסיס הנוסח המסורתי של מנגינת הברכות על הדלקת הנרות. למזמור חוברו לחנים נוספים.
מקורו של לחן נוסף, איטי יותר, הוא אצל חסידות ברסלב. ניגון זה זכה למספר עיבודים מודרניים ביניהם של הלב והמעיין עם אביתר בנאי אשר תפוצתו התרחבה אל מעבר למעגל חסידי ברסלב. לחן נוסף שייך לחסידות לעלוב.
השפעה והתייחסות תרבותית

במשך הדורות, נכתבו עוד שירים רבים, הן לחנוכה והן למועדים נוספים, המחקים את מעוז צור ישועתי ואת מבנהו, ונועדו לשירה באותו הניגון.
מספר מלחינים חיברו יצירות המתייחסות לנושא "מעוז צור ישועתי". חנן שלזינגר חיבר פנטזיה על נושא השיר. אחריו חיבר יוסף קמינסקי בשנת 1942 את היצירה "עלייה" – שש וריאציות סימפוניות על נושא "מעוז צור ישועתי", המביעות את רעיון העלייה לארץ ישראל מארצות שונות (ביצוע הבכורה של היצירה, בנגינת התזמורת הארצישראלית, היה בינואר 1943). חנוך יעקבי חיבר פתיחה לתזמורת קאמרית על "מעוז צור ישועתי" (משך היצירה: 7 דקות; ביצוע הבכורה, בנגינת הרכב מתוך תזמורת קול ישראל, היה בירושלים בדצמבר 1948).
במלחמת ההתשה, חיברה נעמי שמר, בהשראת הפיוט, את השיר "שבחי מעוז". השיור בוצע לראשונה על-ידי להקת פיקוד דרום ב-1971. בשיר זה, יצרה שמר הקבלה בין הפיוט היהודי לבין המעוזים (המוצבים) של קו בר-לב שהותקפו במלחמה. את הרעיון לשיר היא קיבלה כאשר ביקרה בחנוכה באחד המעוזים, שבו הדליקו החיילים חנוכייה עשויה מתרמילי פגזים, כמתואר בסיפורו של קצין המילואים סרן מיכאל רכס, מפי בנו.
בעקבות טבח שבעה באוקטובר בשמחת תורה ה'תשפ"ד (7 באוקטובר 2023) ומלחמת חרבות ברזל מספר אמנים ואנשי רוח חיברו בתים נוספים לשיר העוסקים בטבח ובמלחמה.
ביבליוגרפיה

יהויכין סטוצ'בסקי, "מעוז צור ישועתי": (נסיון להפצת מנגינה חדשה-ישנה לזמר חנוכה שלנו), דבר, 27 בנובמבר 1942
ד"ר ליאו לוי, על גורל מנגינת "מעוז־צור", הד-המזרח, 15 בדצמבר 1944
יום-טוב לוינסקי, "מעוז צור ישועתי" נגד פרידריך בארבארוסה, דבר, 16 בדצמבר 1949
יום-טוב לוינסקי, "מעוז צור" בפי העם, דבר, 8 בדצמבר 1950
לייב גלאנץ, על חטא שחטאנו ב"מעוז צור", דבר, 9 בדצמבר 1955
יום טוב לוינסקי, מעוז צור ישועתי ומשוררו, "ספר המועדים: כרך ה׳", עמ' 180–182, באתר היברובוקס‏ (1961)
ד"ר ל. לוי, לגלגולו של ניגון "מעוז צור", "ספר המועדים: כרך ה׳", עמ' 182–185, באתר היברובוקס‏ (1961)
יוסף רוט רותם, מחשבות לחנוכה על מה עוז צור ישועתי, באתר בית ברל
צופיה הירשפלד, שיר נקמה שצונזר: כך הפך מעוז צור להמנון חנוכה, באתר ynet, 20 בדצמבר 2011
צופיה הירשפלד, חידת היגיון: מה פירוש המילים ב"מעוז צור"?, באתר ynet, 21 בדצמבר 2011
אפרים חזן, מעוז צור ישועתי למשורר ושמו מרדכי, באתר האקדמיה ללשון העברית נובמבר 2013
ד"ר יואל רפל, "מעוז צור ישועתי" – מקורותיו ומשמעותו של הפיוט, 25 בנובמבר 2013
חגי חיטרון, מה המקור של "מעוז צור", באתר הארץ, 1 בדצמבר 2013
ד"ר עמליה קדם, כך הפך מעוז צור מפיוט אשכנזי לשיר ישראלי, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 12 בדצמבר 2017
הידעתם? מעוז צור היה אנטישמי! כאן, 2018
האקדמיה ללשון מסבירה את המילים של "מעוז צור", באתר כיפה, 25 דצמבר 2024
לקריאה נוספת

יהויכין סטוצ'בסקי, '"מעוז צור ישועתי": (ניסיון להפצת מנגינה חדשה-ישנה לזמר חנוכה שלנו)', בתוך: "במעגלי המוזיקה היהודית", תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 1988, עמ' 88–91. (נדפס במקור בעיתון "דבר" ב-1942 (ראו להלן), ואחר-כך ב"גננו", ב-1957 בערך.)
יששכר יעקבסון, 'הפיוט "מעוז צור"', "בשדה חמ"ד" טו (תשל"ב), 151–154.
אפרים חזן וישראל רוזנסון, 'עיוני מעוז צור', בתוך: ישראל רוזנסון והרב עזריה אריאל (עורכים), באורך נראה אור: קובץ מאמרים לחנוכה לזכרו של סגן דני כהן, ירושלים: משפחת כהן, תשס"ד, עמ' 379–400.
פיוט ושמו מעוז צור למשורר רבי מרדכי, אפרים חזן
דניאל ליפסון, '"מעוז צור" ממבט היסטורי', המעין מו [ב] (טבת תשס"ו), עמ' 29–34.
חנוך אבנארי, 'נעימת "מעוז צור", חידושים בתולדותיה', תצליל ז (תשכ"ז), 125–128.
אברהם פרנקל, "הזמר על הצלת וורמייזא וזמן חיבורו של מעוז צור", המעין, נד [ב] (טבת תשע"ד), עמ' 9–21.
גבריאל וסרמן, "Liturgical poems of Ḥanukka from Europe" (חלק א באנגלית וחלק ב בעברית), 2016 (דוקטורט). על מעוז צור בעמ' 101–102 בחלק א, והפיוט עצמו עם פירוש ושינויי נוסחאות מופיע בעמודים 462–463 בחלק ב. (הספר בקטלוג ULI)
לחנים:
י. סטוצ'בסקי (עורך), "מעוז צור ישועתי: נוסח ישן-חדש", תל אביב: פרנסוס, 1943. (התוכן: יצחק אדל, שני קולות; מרדכי סטרומינסקי [סתר], מקהלה מעורבת; מ. מהלר-קלקשטין (אבידום), פסנתר) (נדפס שוב בסדרת "ספריה מוזיקלית קטנה", 71, 1954.) (הלחן שתיעד בנדטו מרצ'לו)
לייב גלאנץ, "מעוז צור ישועתי: שיר חנוכה", תל אביב: ההסתדרות הכללית של העובדים העברים בארץ ישראל – המרכז לתרבות ('ספריה מוזיקלית קטנה', 74), תשט"ז 1955. (לקול ופסנתר)
ואלרי אדמס

ואלרי קזניטה אדמס (באנגלית: Valerie Kasanita Adams, נולדה ב-6 באוקטובר 1984) היא אתלטית ניו זילנדית, פעמיים אלופה אולימפית (בייג'ינג 2008 ולונדון 2012) וארבע פעמים ברציפות אלופת העולם (אוסקה 2007, ברלין 2009, טגו 2011 ומוסקבה 2013), בהדיפת כדור ברזל. זכייתה בבייג'ינג הביאה מדליית זהב אולימפית ראשונה באתלטיקה עבור ניו זילנד, לאחר זכייתו של ג'ון ווקר בריצת 1500 מטר במונטריאול 1976.
ביוגרפיה

אדמס נולדה ברוטורואה שבניו זילנד לאם מטונגה (ליליקה נגאואמו) ולאב אנגלי לו 18 ילדים מחמש נשים שונות. אחיה למחצה, סטיבן אדמס, הוא כדורסלן המשחק בקבוצת ממפיס גריזליס מליגת ה-NBA. אחותה ליסה אדמס היא ספורטאית אלופה פאראלימפית בהדיפת כדור ברזל. בשנים 1998–2010 היא התאמנה תחת הדרכתה של מטילת הכידון קירסטיין הלייר. משנת 2010 היא מתאמנת בהדרכתו של מטיל הכידון ומאמן נבחרת צרפת בעבר, דידייה פופ.
ביוגרפיה > 2002

בתחרויות האתלטיקה של משחקי חבר העמים שנערכו במנצ'סטר, אנגליה בשנת 2002 זכתה אדמס במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל (17.45 מטר).
ביוגרפיה > 2003

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בפריז, צרפת בשנת 2003 סיימה אדמס במקום חמישי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 18.65 מטר, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 18.77 מטר ועלתה מהמקום הרביעי.
ביוגרפיה > 2004

באולימפיאדת אתונה (2004) סיימה אדמס במקום שמיני בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 18.56 מטר. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 18.79 מטר ועלתה מהמקום הרביעי, כל זאת לאחר שהתאוששה מניתוח להסרת התוספתן (אפנדקטומיה) שעברה מספר שבועות קודם לכן.
ביוגרפיה > 2005

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 זכתה אדמס במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.62 מטר, אחרי נדזיה אוסטפצ'וק מבלארוס (20.51 מטר) ואולגה ריאבינקינה מרוסיה (19.64 מטר).
ביוגרפיה > 2006

בתחרויות האתלטיקה של משחקי חבר העמים שנערכו במלבורן, אוסטרליה בשנת 2006 זכתה אדמס במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל (19.66 מטר).
ביוגרפיה > 2007 > אלופת עולם

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באוסקה, יפן בשנת 2007 זכתה אדמס במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.54 מטר, לפני אלופת העולם היוצאת נדזיה אוסטפצ'וק (20.48 מטר) ונאדין קליינרט מגרמניה (19.77 מטר).
ביוגרפיה > 2008

באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בוולנסיה, ספרד במרץ 2008 זכתה אדמס במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.19 מטר, לפני נדזיה אוסטפצ'וק 19.74 מטר.
ביוגרפיה > 2008 > אלופה אולימפית

באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכתה אדמס במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא אישי של 20.56 מטר (בניסיון הראשון), לפני נטליה חורוננקו-מיכנביץ' (20.28 מטר) ונדזיה אוסטפצ'וק (19.86 מטר) שתיהן מבלארוס. בארבע ההדיפות הנוספות היא הצליחה להדוף מעבר ל-20 מטר, כשבניסיון החמישי היא הדפה למרחק 20.52 מטר. לאחר שכל מתחרותיה סיימו להדוף וזכתה במדליית הזהב, היא ויתרה על ניסיון ההדיפה השישי.
ביוגרפיה > 2009

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2009 הגנה אדמס על תוארה כשזכתה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.44 מטר, לפני קליינרט (20.20 מטר) וליז'יאאו גונג מסין (19.89 מטר).
ביוגרפיה > 2010

באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בדוחא, קטר במרץ 2010 זכתה אדמס במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא אישי חדש של 20.49 מטר. המדליה הוענקה לה לאחר שלילת המדליה מהמנצחת נדזיה אוסטפצ'וק לאחר שהורשעה באימרוץ.
בתחרויות האתלטיקה של דמשחקי חבר העמים שנערכו בדלהי, הודו באוקטובר אותה שנה הגנה אדמס על תוארה כשזכתה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל (20.47 מטר).
ביוגרפיה > 2011

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית בשנת 2011 זכתה אדמס פעם שלישית ברציפות כשזכתה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא אישי ושיא תחרות חדש של 21.24 מטר, לפני נדזיה אוסטפצ'וק (20.05 מטר) וג'יליאן כמרנה-ויליאמס מארצות הברית (20.02 מטר).
ביוגרפיה > 2012

באולימפיאדת לונדון (2012) קבעה תוצאה של 20.70 מטר, אחרי נדזיה אוסטפצ'וק (21.36 מטר) ולפני יבגניה קולודקו מרוסיה (20.48 מטר). לאחר התחרות נשללה מדליית הזהב מאוסטפצ'וק לאחר שנמצא כי השתמשה בסטרואידים אנאבוליים ומדליית הזהב הוענקה לאדמס.
ביוגרפיה > 2013

באליפות העולם שנערכה במוסקבה שברוסיה באוגוסט 2013 זכתה אדמס בפעם הרביעית ברציפות במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.88 מטר, לפני כריסטינה שוואניץ מגרמניה (20.41 מטר) וגונג ליז'יאאו מסין (19.95 מטר).
ביוגרפיה > 2016

באליפות העולם באולם שנערכה בפורטלנד, אורגון ארצות הברית במרץ 2016 זכתה אדמס במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.25 מטר, אחרי מישל קרטר מארצות הברית (20.21 מטר) ואנטיה מרטון מהונגריה (19.33 מטר).
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה אדמס במדליית הכסף בתוצאה של 20.42 מטר, אחרי מישל קרטר מארצות הברית (20.63 מטר) ולפני אניטה מרטון מהונגריה (19.87).
חייה האישיים

אדמס הייתה נשואה לברטראן וילי, זורק דיסקוס מקלדוניה החדשה, בשנים 2004–2010.
התחתנה עם גבריאל פרייס ב-2016. בתם הבכורה נולדה ב-2017.
שיאים אישיים > אצטדיון פתוח

הדיפת כדור ברזל: 21.24 מטר (2011)
זריקת דיסקוס: 58.12 מטר (2004)
יידוי פטיש: 58.32 מטר (2002)
שיאים אישיים > אולם

הדיפת כדור ברזל: 20.49 מטר (2010)
הערות שוליים

↑  Pitt big man Steven Adams' backstory is as interesting as his future is intriguing
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14292861  LCCN: no2012115412  VIAF: 259531615   WorldCat (עם VIAF): 259531615
פיסטוזאורוס

| פיסטוזאורוס |
| --- | --- |
  מאובן של פיסטוזאורוס ואיור
תקופה
טריאס תיכון 230 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
משפחה:: Pistosauridae
סוג:: פיסטוזאורוס
שם מדעי
 Pistosaurus ‏מייר, 1839

פיסטוזאורוס (שם מדעי: Pistosaurus; מילולית: "לטאה נוזלית") הוא סוג של זוחל ימי קדום מקבוצת הזאורופטריגיים מקרובי הפליוזאורים, אשר חי בימים שלאורך אירופה בתור הטריאס לפני 230 מיליון שנה.
מאפיינים

המאובנים של יצור זה התגלו בגרמניה וצרפת ב-1839 בידי החוקר הגרמני כריסטאן מאייר.
מבנה גופו הזרים ובעל הצוואר הארוך הזכיר את זה של הפלסיוזאורודים אך הוא היה קרב יותר לנותוזאורוס. הוא הגיע לאורך 3 מטרים והיה בעל לסת מלאה בשיניים חדות ובעלת חוטם מחודד. היצור נע במים במהירות בעזרת גפיו הארוכים וניווט עם זנבו. ככל הנראה הראש היה מכוסה בסחוס שעזר להוריד את הלחץ מעל הגוף, כאשר הוא רדף אחרי דגים ורכיכות במים. הוא היה יכול גם לעלות ליבשה לנוח כמו כלבי ים. מחקרים מוכיחים שהוא היה מסוגל לשחות גם בלב הים הפתוח.
הפיסטוזאורוס לצד קרוביו כמו הבובוזאורוס (Bobosaurus), היונגואיזאורוס (Yunguisaurus) והאוגוסטזאורוס (Augustasaurus) היו דומים במראם לפליוזאורים קטנים והיו מאבותיהם הראשונים, אשר התפתחו בסופו של הטריאס.
בתרבות

זוחל ימי זה הופיע במשחק פארק היורה 3: בניית פארק.
הסוכנות (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |
 סוגה:  דרמת ריגול
 יוצרים:  אריק רושאן 
 בימוי:  אריק רושאן 
 שחקנים:  מתייה קסוביץ  לאה דרוקר  Zineb Triki  ז'אן-פייר דרוסי  Gilles Cohen  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 ארץ מקור:  צרפת 
 שפות:  צרפתית
 מספר עונות:  5 
 מספר פרקים:  50 
 הפקה
 חברת הפקה:  Federation Entertainment  TOP - The Oligarchs Productions
 אורך פרק:  52 דק' 
 שידור
 רשת שידור:  Canal+
 תקופת שידור מקורית:  27 באפריל 2015 – 4 במאי 2020 
 קישורים חיצוניים
 http://www.canalplus.fr/c-series/pid8008-le-bureau-des-legendes.html
 דף התוכנית ב-IMDb
 
הסוכנות (בצרפתית: Le Bureau des Légendes; מילולית: לשכת האגדות) היא סדרת טלוויזיה צרפתית עטורת שבחים מסוגת מותחן פוליטי, שנוצרה בידי אריק רושאן והופקה בידי TOP - The Oligarchs Productions ורשת Canal +. עלילתה עוסקת בסוכני DGSE (המינהל הכללי לביטחון חיצוני), שירות הביון של צרפת (המקביל למוסד הישראלי). במקור עלתה הסדרה לשידור בצרפת ב-27 באפריל 2015. היא עלתה לשידור בארצות הברית ובקנדה באייטונס ב-1 ביוני 2016 כחלק מסדרת "קולנוע אפיזודי" בינלאומית חדשה, ובתוך זמן לא רב הייתה לאחת מחמש הסדרות הנצפות ביותר בשירות. בבריטניה עלתה הסדרה לשידור בלעדי באמזון פריים ב-17 ביוני 2016.
היו שהגדירו אותה כסדרת הטלוויזיה הטובה ביותר שהופקה אי פעם בצרפת. העונה הראשונה זכתה לביקורות חיוביות הן בצרפת והן במדינות אחרות, וזכתה בכמה פרסים. גם העונה השנייה זכתה לשבחים בכל העולם. העונות השלישית והרביעית, שעלו לשידור בצרפת ב-22 במאי 2017 וב-22 באוקטובר 2018, בהתאמה, זכו אף הן לשבחים על משחק, קצב, עלילה וריאליזם. הסדרה שודרה בישראל בהוט מ־19 בספטמבר 2021, ב-HOT HBO‏, HOT VOD וב־NEXT TV.
עלילה

הסדרה מבוססת על עובדות מחייהם של מרגלים-לשעבר, שואבת השראה מאירועים עכשוויים, ומתרכזת בחיי היומיום ובמשימות של סוכנים במנהל הכללי לביטחון חוץ של צרפת (DGSE), סוכנות הביון המרכזית שלה. העלילה מתמקדת ב"לשכת האגדות", מחלקה האחראית על הכשרה והפעלה של סוכנים סמויים במשימות ארוכות טווח לזיהוי וגיוס מקורות מודיעין באזורים שלצרפת יש בהם אינטרסים, במיוחד בצפון אפריקה ובמזרח התיכון.
אחת הדמויות המרכזיות בסדרה היא של קצין המודיעין גיום דבאיי (Guillaume Debailly), המכונה "מלוטרו" (גידוף שמשמעו "ערס". כמו כינוייהם של אחרים בלשכה, גם כינויו של גיום דבאי מסדרת ספרי הקומיקס "טינטין". במקור כונה כך קפיטן האדוק), שחוזר לפריז אחרי שש שנים סוערות בדמשק שם חי בזהות בדויה בשם פול לפבר (Paul Lefebvre), מורה לצרפתית. עליו להתמודד עם האתגר שבחיבור מחדש עם בתו, גרושתו, עמיתיו ואפילו העצמי הישן שלו. אלא שהחזרה ל"חיים נורמליים" קשה מן הצפוי, במיוחד כשהוא מגלה שנדיה אל-מנצור שהייתה אהובתו בדמשק, נמצאת כעת גם בפריז. העונה הראשונה עוקבת אחר נסיונותיו לנהל את חייו בזהותו האמיתית, ובכלל זה עבודתו כאיש ביון העוסק בעבודות מודיעין יומיומיות סיזיפיות כמו התחקות אחר סוכן שנעלם באלג'יר, ובמקביל אחר יחסיו ההולכים המתערערים עם נדיה בזהותו הבדויה.
עלילת העונה השנייה נפתחת ארבעה חודשים לאחר סיום העונה הראשונה ועוסקת בנושאים דומים, אך מתמקדת גם בדמות אחרת מהעונה הראשונה, מרינה לואזו ובשמה המבצעי, 'פנומן'. היא יוצאת לטהראן תחת זהות בדויה של מומחית לסייסמולוגיה המועסקת במכון גאולוגי איראני כדי לאסוף מודיעין על תוכנית הנשק הגרעיני של איראן. גיום הועלה לדרגת סגן מנהל אך גם הפך לסוכן כפול מטעם ה־CIA. הוא נואש יותר ויותר לשקם את יחסיו עם נדיה. בינתיים, ה־DGSE ניצב בפני אתגר מודיעיני בעודו נאבק ללכוד ג'יהאדיסט צרפתי צמא-דם, המתגרה בפומבי בכוחות הביטחון של צרפת.
שחקנים ודמויות

שרה גירודו ומתייה קסוביץ, השחקנים הראשיים של הסדרה
מתייה קסוביץ מגלם את גיום דבאיי, שם הצופן "Malotru". לאחר שש שנים כסוכן סמוי בדמשק, הוא חוזר לפריז אך מתקשה להסתגל מחדש לחיי היום יום. כשנודע כי נדיה אל מנצור, אהובתו בדמשק, נמצאת בפריז, הוא מפר את הכללים ומחדש את הקשר תחת זהותו הסמויה כפול לפבר. (עונה 1)
שרה גירודו מגלת את מרינה לואזו, שם הצופן "Phénomène" ("תופעה"), אישה צעירה ומבריקה, סייסמולוגית בהכשרתה. היא נמצאת תחת הכשרה אינטנסיבית לקראת הסתננות לתעשיית הגרעין האיראנית. (עונה 1)
ז'אן-פייר דרוסין מגלם את אנרי דופלו, מנהל היחידה בתוך ה-DGSE הידועה גם בשם "לשכת האגדות". (עונה 1–3, אורח עונה 4)
ליאה דרוקר מגלמת את ד"ר לורן בלמס, מגויסת חדשה ופסיכיאטרית המתמחה בפסיכולוגיה התנהגותית. מסייעת לסוכנים במניפולציה של היעדים שלהם, ובה בעת סוכנת כפולה בשירות ה-CIA. (עונה 1–3)
זינב טריקי מגלמת את נדיה אל מנצור, מרצה סורית להיסטוריה ואהובתו של דבאיי מדמשק. מערכת היחסים ביניהם ונסיונותיה לפשר בין המורדים למשטר בארצה עומדים במרכז העונה הראשונה. (עונה 1–3, 5, אורחת עונה 4)
ז'יל כהן מגלם את קולונל מארק לורה, שם הצופן "MAG" (ראשי תיבות "Moule à gaufres" או ואפל הברזל), מנהל אגף המודיעין ב-DGSE והבוס של אנרי דופלו. (עונה 1-4)
פלורנס לוירט-קייל מגלמת את מארי-ז'אן דותיל, המפעילה של דבאיי, שהופכת למפעילה של לואזו לאחר שובו של דבאיי מסוריה. במהלך עונה 3 היא מחליפה את אנרי דופלו כראש הלשכה. (עונה 1-)
ג'ונתן זקאה מגלם את ריימונד סיסטרון, עמיתו של דבאיי. (עונה 1-)
פולין אטיין מגלמת את סלין דלורמה, מומחית אזורית למזרח התיכון וצפון אפריקה.
ז'ול סגוט מגלם את סילווין אלנשטיין, סוכן DGSE המתמחה במעקב אלקטרוני. (עונה 2-3)
מתייה דמי מגלם את קלייט מיגוד, ראש שירות איראן.
אלכסנדר בראסור ומיכאל אביטבול מגלמים את פפה וממה ("סבא" ו "סבתא"), שני סוכני DGSE האחראים על תמיכה מבצעית (חיווט, ליווי, לוגיסטיקה, הפחדה). (עונה 1–2, 5)
פטריק ליגארד מגלם את מרסל גיינגוין, מנהל המבצעים של DGSE.
סטפן גודין מגלם את פייר דה לאטר דה טאסיני, מנכ"ל DGSE.
אלבה גאואה בלוג'י מגלמת את פרון דבאיי, בתו של גיום דבאיי.
אלודי נווארה מגלמת את אמילי דופלוט, אשתו של אנרי דופלוט. (עונה 1–3)
ארטוס מגלם את ז'ונאס מאורי.
אליס בליידי מגלמת את סברינה בומזה (עונה 2).
ז'אן-מארי רולין מגלם את אדואר רובין.
אירינה מולואיל מגלמת דייזי באפס, המספקת תמיכה מבצעית בצרפת (מעקב שדה, ליווי, לוגיסטיקה). (עונה 1-)
שידור

הסדרה עלתה לשידור בטלוויזיה הצרפתית בשנת 2015 ברשת הפרימיום Canal + עם עונה ראשונה בת עשרה פרקים. זו הייתה הדרמה החדשה שהשיגה את התוצאות הטובות ביותר ברשת הפרמיום הצרפתית מאז הסדרה Les Revenants בשנת 2012. לפיכך היא חודשה במהירות לעונה שנייה, ששודרה בשנת 2016. במאי 2016 חודשה לעונה שלישית .
בארצות הברית ובקנדה, הסדרה הושקה לראשונה באופן בלעדי באייטונס, והייתה במשך שבועיים לאחת מחמש הסדרות המובילות בשירות, עם כמה פרקים בדירוג 100 ההורדות הפופולריות ביותר ודירוג צופים 4.5 / 5. בבריטניה הסדרה שודרה באמזון פריים ב-17 ביוני 2016. בגרמניה היא נמכרה לרשת RTL Crime לשידור בשנת 2016.
ביקורת

הסדרה זכתה לאהדה בקרב הקהל והמבקרים. בשוק המקומי, העונה הראשונה זכתה לביקורות חיוביות מאוד. לה מונד העיר על "שליטתה בנושא" ועל "בנייה קפדנית של קשתות עלילתיות" והילל את "הנימה השונה והאמינה". Le Nouvel Observateur השווה את הסדרה ל"מד מן" ובירך על "עמידה באותה שגרה יוצאת דופן עם כישרון והפחת חיים באופן משכנע בצוות הגיבורים".
העונה השנייה הייתה פופולרית ביותר. Télérama כינתה את הסדרה "שובה לב, כתובה בעדינות, מבוימת ומגלמת: המשימה הושלמה" ובלה פיגארו הצהירו כי "עד היום הסדרה הזו היא הטובה ביותר שנעשתה אי פעם בצרפת".
הניו יורק טיימס תיאר את הסדרה כ"בעלת רוח צינית ומעוצבת... חכמה ומובנת בעקביות". Broadwayworld כתבה גם ביקורת חיובית, ותיארה את סיפור הסדרה כ"סיפור ריגול מרתק שמסופר בתחכום פסיכולוגי וכושר קולנועי".
הערות שוליים

↑  "French series The Bureau coming to iTunes". נבדק ב-1 ביוני 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Canal+ greenlights new season of The Bureau". Rapid TV News.
↑  "The Bureau Season 1 on Amazon Prime UK". נבדק ב-17 ביוני 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Amazon uncovers French spy drama". נבדק ב-17 ביוני 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Le Bureau des légendes : espion, es-tu là ?" [Le Bureau des légendes: Spy, are you there?]. Le Figaro. 4 במאי 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Le Bureau des légendes : la série d'espionnage de Canal+ renouvelée pour une saison 3" [Le Bureau des légendes: Canal+ spy series renewed for a third season]. La Chaîne Info. 9 ביוני 2016. נבדק ב-2 בינואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  AlloCine. "Le Bureau des légendes : remaniements internes et cyberespionnage cet automne dans la saison 4". AlloCiné. נבדק ב-2018-10-08.
↑  Telestar.fr, Le Bureau des légendes : les sept questions qu'on se pose... - Télé Star, www.telestar.fr, ‏2018-11-19 (בצרפתית)
1 2  "RTL buys Canal+ series The Bureau - TBI Vision". 22 בספטמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ""Le Bureau des Légendes": la saison 3 est en cours".
↑  "The Bureau, Season 1 (English Subtitles) on iTunes".
↑  "Watch The Bureau (English Subtitled) Season 1 Episode - Amazon Video".
↑  "Amazon uncovers French spy drama".
↑  "Le Bureau des Légendes – La face cachée des secrets" [Le Bureau des Légendes: The hidden side of secrets]. Le Monde. 26 באפריל 2015. {{cite news}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל, 29.9.2021)
↑  "Le Bureau des Légendes". Le Nouvel Observateur. 27 באפריל 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Occupied and The Bureau: Two Gripping European Thrillers". נבדק ב-8 ביוני 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Award-winning French Series The Bureau to Debut Exclusively on iTunes". נבדק ב-8 ביוני 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
יזם

משמאל לימין: אריק שמידט, יחד עם יזמי חברת גוגל, סרגיי ברין ולארי פייג', 2008
יזם הוא אדם היוזם, מחליט ומארגן עסק מסחרי או מיזם חדש או קיים, כדי להשיג מטרות עסקיות מסוימות. כלכלנים מסוימים סבורים שכושר היזמות וניהול הוא גורם ייצור רביעי (בצד חומרי גלם, עבודה והון). המונח הוגדר לראשונה, במשמעות השכיחה כיום, על ידי הכלכלן האירי בן המאה ה-18 רישאר קנטיון.
יזמים רבים מונעים משיקולים של רווח כספי, וחלקם בעלי רעיונות חברתיים שונים. ישנם גם יזמים חברתיים הפועלים לקידום מיזמים חברתיים וסביבתיים, שמטרתם אינה ליצור רווח אלא שינוי חברתי.
יזמים עם הפרעת קשב

לאנשים עם תסמינים של הפרעת קשב ישנה נטייה גבוהה יותר לפתח גישה ושאיפה ליזמות בהשוואה לאוכלוסייה הכללית. בהתאם לכך, לאנשים עם הפרעת קשב יש גם סיכוי גבוה יותר להיות יזמים. אחת הסיבות המרכזיות לנטייה זו, היא שלהפרעת קשב יש השפעה חיובית על מאפיינים יזמיים כגון: צורך בהישגיות, עצמאות ואוטונומיה, נטייה ליצירתיות, ונטייה מתונה של נטילת סיכונים.
ראו גם

רשימה של יזמים
יזמות עסקית
יזמות סדרתית
איש עסקים
הערות שוליים

↑  Antshel, Kevin M. "Attention Deficit/Hyperactivity Disorder (ADHD) and Entrepreneurship." Academy of Management Perspectives, vol. 32, no. 2, May 2018, pp. 243-265
1 2  Dimic, N., & Orlov, V. (2014). Entrepreneurial tendencies among people with ADHD. International Review of Entrepreneurship, 13,187-204.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550784705171  GND: 4061949-7  LCCN: sh85044149  NKC: ph115869 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.