stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שטפן הופמן
קריירת מועדונים

הופמן שיחק בנעוריו במועדונים בקרבת עירו וירצבורג שבבוואריה. בשנת 1996 הצטרף לבאיירן מינכן כאשר היה בן 16, ונחשב לכישרון עולה. בשנת 2000 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, בה הצליח מאוד, ובמשך שתי עונות הבקיע 21 שערים, אך ערך הופעה אחת בלבד בבונדסליגה בקבוצה הבכירה של באיירן מינכן, כאשר החליף את קלאודיו פיסארו במשחק מול פ.צ. קלן באוקטובר 2001.
בשנת 2002 עבר הופמן לראפיד וינה מהבונדסליגה האוסטרית, שם החל קריירה ארוכה ומפוארת, והפך עד מהרה לנערץ על ידי האוהדים. הופמן וחברו להתקפה של ראפיד וינה, אנדראס איבנשיץ, היו לצמד יעיל שהבקיע שערים רבים. בעונת 2003/04 הבקיע הופמן עשרה שערי ליגה, ונבחר ככדורגלן השנה באוסטריה לשנת 2004. בעונת 2004/05 זכה הופמן עם ראפיד וינה באליפות הבונדסליגה האוסטרית, והעפיל עם הקבוצה לשלב הבתים של ליגת האלופות בעונת 2005/06. הקמפיין של ראפיד וינה בליגת האלופות היה לכישלון, כאשר הקבוצה סיימה את שלב הבתים עם אפס נקודות. הופמן הבקיע שער אחד בליגת האלופות, בהפסד 2-3 לקלאב ברוז'. כישלון הקבוצה בליגת האלופות, ומעברו של איבנשיץ' לרד בול זלצבורג, זירזו את עזיבתו של הופמן את ראפיד וינה, לטובת מינכן 1860 ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה, בפגרת החורף של עונת 2005/06. עד לתום העונה ערך הופמן 16 הופעות במינכן 1860 והבקיע שני שערים, אך לא התאקלם בקבוצה, וחזר בקיץ 2006 לראפיד וינה.
לאחר חזרתו לראפיד וינה, נפצע הופמן במחזור הראשון של עונת 2006/07, והחמיץ את כל החצי הראשון של אותה עונה. בעונת 2007/08 זכה הופמן באליפות עם ראפיד וינה לאחר שלא החמיץ ולו דקת משחק אחת בעונה זו, והבקיע עשרה שערים. באותה תקופה מונה לקפטן הקבוצה, וכונה על ידי אוהדיה "אלוהי הכדורגל". הזכייה באליפות הקנתה לראפיד וינה מקום במוקדמות ליגת האלופות לעונת 2008/09, אך הקבוצה כשלה והודחה כבר בסיבוב המוקדמות השני על ידי אנורתוסיס פמגוסטה, ולא המשיכה לגביע אופ"א. עם זאת, בליגה ראפיד וינה סיימה במקום השני, והופמן הבקיע בעונה זו 12 שערים, ונבחר בפעם השנייה בקריירה ככדורגלן השנה באוסטריה. עונת 2009/10 הייתה עונת שיא נוספת עבור הופמן, שהבקיע 20 שערי ליגה, והוכתר כמלך השערים של הבונדסליגה האוסטרית, כאשר גם סגנו, ניקיצה ילאביץ', הגיע מראפיד וינה והבקיע 18 שערים, ושניהם יחד היוו חוד התקפי איכותי. בליגה האירופית הבקיע הופמן חמישה שערים, אך הקבוצה הודחה בשלב הבתים. לאחר עונה זו, הופמן המשיך להיות שחקן הרכב בראפיד וינה, אך לא הצליח להבקיע במספרים דו ספרתיים. בקיץ 2018 פרש הופמן ממשחק פעיל.
הופמן נודע כשחקן הוגן, ולא ספג בקריירה שלו אפילו כרטיס אדום אחד.
קריירה בינלאומית

הופמן נולד בגרמניה, והתחתן עם אישה אוסטרית. בגין עובדה זו, ניסתה התאחדות הכדורגל האוסטרית בשנת 2005 לאזרח את הופמן ולאפשר לו לשחק במדי נבחרת אוסטריה. הופמן הסכים באופן עקרוני לשחק עבור אוסטריה, אך בקשה זו נדחתה על ידי אופ"א, שכן הופמן שיחק בנבחרות גרמניה הצעירות, וערך שלוש הופעות במדי נבחרת המשנה של גרמניה. לאחר שהופמן לא השיג את האזרחות, הוא זומן למספר משחקים עם נבחרת גרמניה בשנת 2005 במסע משחקים שנערך באסיה, אך עקב מחלה לא שותף באף משחק בנבחרת הבכירה. לאחר מכן, לא זומן יותר הופמן לנבחרת גרמניה.
תארים

עם ראפיד וינה:
אליפות הבונדסליגה האוסטרית (2): 2004/05, 2007/08
תארים אישיים:
כדורגלן השנה באוסטריה (2): 2004, 2009
מלך השערים של הבונדסליגה האוסטרית: 2010
רפפורט (שם משפחה)

ערך זה עוסק במוצא שם המשפחה "רפפורט". אם התכוונתם לאישים אחרים או מוסדות בשם "רפפורט", ראו .
שלט אצולה של משפחת רפפורט – בחציו התחתון עורב ובחציו העליון ברכת הכהנים
רפָּפורט או רפּוֹפורט (נכתב גם: רפאפורט; באנגלית: Rap(p)aport, Rap(p)oport or Rapa Porto) הוא שם משפחה יהודי-כהני. מקור השם "רפפורט" הוא ככל הנראה במשפחת רפא מהעיר פורטו (אנ'), שבמחוז מנטובה שבאיטליה. כל חברי הסתעפויותיו השונות של שם המשפחה, כגון רפא, רפא-כ"ץ, רפאפורט, רפפורט ורפופורט, טוענים למוצא כהני. בני המשפחה גרו ברחבי אירופה (גרמניה, פולין, איטליה, רוסיה), ולכן קיימים הסברים שונים למקור השם ולמוצאו.
אטימולוגיה

רוב החוקרים מסכימים שהמשפחה היגרה לאיטליה במאה ה-14 ומשם התפשטה למערב אירופה ולמזרחה. כמו כן, ישנה הסכמה בין חוקרים על כך שבעדות אשכנז נקרא השם גם "רפא". רווחים שני הסברים למקור השם: הסבר אחד טוען לנישואים בין שתי משפחות: "רפא" ו"פורטו"; הסבר שני טוען שמדובר בחיבור בין המילה "רב" לשם העיר הפורטוגלית "אופורטו", שם שדבק ברב המפורסם של הקהילה היהודית בפורטוגל. אף שהסברים אלו מעולם לא נבדקו באופן יסודי, הם הפכו לאמונה רווחת.
היסטוריה מוקדמת > גרמניה (המאה ה-15)

השם רפא או רפא כהן-צדק (רפא כ"ץ) נזכר לראשונה בסביבות 1450. באותה תקופה חי בן המשפחה הקדום ביותר הידוע, משולם קותי (יקותיאל) רפא הכהן צדק, באזור הריין, ככל הנראה בעיר מיינץ (מגנצא). כמה עשורים לאחר מכן נפסקים אזכורים של המשפחה במרחב הגרמני, ככל הנראה בשל גירוש היהודים ממיינץ ב-29 באוקטובר 1462.
היסטוריה מוקדמת > איטליה (המאות ה-15–16)

ב-1467 במסטרה הסמוכה לוונציה נזכר אדם בשם חיים רפא, שהיה מנדב תרומות למען עניי ארץ הקודש. בוונציה עצמה מוזכר הרופא רבי משה ראפ, שקיבל פטור מההכרח ללבוש טלאי צהוב ב-1475.[דרוש מקור]
באמצע המאה ה-16, הופיעה באיטליה משפחה כהנית ששמה פורטו. ב-18 במרץ 1540 קיבל הרב יצחק פורטו הכהן רשות מדוכס מנטובה לבנות בית כנסת בעיר. שמה של המשפחה לא הגיע משמה של העיר הפורטוגלית פורטו, וגם לא משמה של העיר הבווארית פירט כפי שנטען לעיתים, אלא מהעיירה פורטו שליד מנטובה, בה התגורר הרב יצחק פורטו הכהן.[דרוש מקור]
ברית בין משפחתו של רבי יצחק פורטו עם משפחת ראפ, מסבירה את השילוב "רפאפורט". ב-1565, נמצא ברשומות בית הכנסת של מנטובה, כי הרב המכהן הוא הרב סלומון בן מנחם הכהן רפא מוונציה, ובמקביל כיהן רבי אברהם פורטו הכהן (1576-41) כפרנס הקהילה. באותה תקופה, ענף נוסף של המשפחה התיישב במרכז אירופה בפראג, כפי שמלמדות עדויות מבתי קברות של האזור בעלות השם "פורטה".
היסטוריה מוקדמת > מזרח אירופה (המאות ה-17–18)

הענף הפולני של המשפחה מסביר את מקור השם באמצעות האגדה הבאה: בחג הפסח, יהודי שניסה למנוע מאויביו להכניס גופה של נער נוצרי לתוך ביתו, סגר את כל הפתחים האפשריים בבית למעט הארובה. ואכן דרך הארובה נפלה הגופה של הילד לביתו, וכאשר הקהל הזועם החל להתאסף מחוץ לבית, נכנסו ולא מצאו דבר בארובה למעט עורב (בגרמנית עתיקה "Rephuhn" או "Raphuhn"). גם ללא האגדה, ככל הנראה הקרבה הלשונית בין ההגייה הגרמנית לעורב ("Rappe") ולמילה "רב" תרמו להפיכת שם המשפחה מ"אברהם מנחם כהן, הרב מפורטו" ל"רפפורטו" ולבסוף בצורה המוכרת יותר כיום "רפפורט". עד סוף המאה ה-16 התקבע השם כ"הכהן רפא". חלק מחברי הסניף הפולני שינו את השם ל"ורונה", שמשמעו בפולנית "עורב". כמובן שישנה אפשרות נוספת שבני משפחת "ורונה" הגיעו מהעיר ורונה שבאיטליה, הדבר אינו חד משמעי.
באמצע המאה ה-17 חיו סופרים המשתייכים למשפחת רפא-פורט בפולין וליטא. שם המשפחה עבר את הווריאציות הבאות: רפיפורט, רפופורט, רפרפורט ורפרט. המשפחה נפוצה בעיקר בקרקוב ולמברג (לבוב). בלמברג, נולד ב-1584 אברהם רפא וון פורט (שנקרא גם שרנצל). ב-1650 חיו רפפורטים בדובנו ובקרמניץ; במאה ה-18 נמצאו צאצאים של רבי יהודה רפופורט בסמירנה (איזמיר) ובירושלים.
בסביבות 1750 היו שני רפופורטים בבז'ג דולני (אנ') ובשלזיה. האחד נקרא ישראל משה והשני רבי מאיר. ישראל משה הגיע מפינטשוב ואילו רבי מאיר מקרוטושין. שניהם מצאו תעסוקה בבית דפוס בבז'ג דולני. מלומד ראוי לציון מענף זה של המשפחה הוא רבי חיים הכהן רפופורט, שחי בלבוב ונפטר ב-1771. הוא היה אחד מהרבנים החשובים שהיו מעורבים בוויכוח עם הארכיבישוף דמבוסקי ב-1757.
היסטוריה מוקדמת > חקר משפחת רפפורט

בשנת 1990 הוקם "המרכז העולמי לחקר משפחת רפפורט" על ידי חנן רפפורט, והוא משמש כמנהל הכללי בו.
ביבליוגרפיה

שלמה בובר, אנשי שם: גאוני ישראל, אדירי התורה, רבנים... אשר שמשו בקדש בעיר לבוב... משנת ה״א ר״ס (1500) עד ה״א תר״ן (1890).., 1895
אליקים כרמולי, העורבים ובני יונה: שושלת יוחסין של משפחת רפאפורט ומשפחת יונגיטובין, רדלהיים: י' לעהרברגר, תרכ"א, באתר היברובוקס
יעקב רייפמן, תולדות אבי משפחת רפאפורט, וויען, תרל"ב, באתר היברובוקס
חיים יוסף דוד אזולאי, שם הגדולים, 1774 - גרסה אלקטרונית של הספר
"רפפורט", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
המרכז לחקר משפחת רפפורט
ראו גם

משפחות כהן
אברהם מנחם רפאפורט
שלמה יהודה רפפורט
יצחק הכהן רפפורט
אברהם רפפורט
דוד רפפורט
חיים הכהן רפפורט (לבוב)
חיים הכהן רפפורט (אוסטרהא)
חיים רפופורט (אנגליה)
עזריה רפופורט
רותי רפופורט
שבתי רפפורט
הערות שוליים

↑  Dr. Chanan Rapaport‏, On the Rapaport Family Name, מתוך הבלוג Center for the Study of the Rapaport Family, ‏21 באוקטובר 2008
↑  Alexander Beider, ‏(Jewish Surnames from Prague (15th - 18th Centuries, מתוך אתר www.jewishgen.org
רנה אלטמאייר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 בפברואר 1882 ורסאי, סן ואואז, צרפת 
 פטירה:  30 במרץ 1976 (בגיל 94) סירן, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית סן-סיר 
 תקופת הפעילות:  מ-1900 
 דרגה:  ז'נרל ד'ארמה 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה 
 
פליקס-רנה אלטמאייר (בצרפתית: Félix-René Altmayer;‏ 1882–1976) היה גנרל צרפתי במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה

אלטמאייר נולד בשנת 1882 בבורדו. אביו ויקטור ז'וזף אלטמאייר ואחיו הבכור רובר אלטמאייר היו גם הם גנרלים. הם היו ממוצא גרמני.
הוא פיקד על הקורפוס ה-5, שהיה חלק מהארמייה הראשונה, בין ה-15 בינואר ל-20 ביוני 1940,  ופיקד עליו במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, ובכלל זה החזיק את קו ההגנה לפני דנקירק במהלך מבצע דינמו. לאחר מכן פיקד על אזור הצבא במונפלייה מה-17 באוגוסט 1940 עד ה-7 בפברואר 1942, ולאחר מכן פרש מהצבא.
אלטמאייר נפטר בשנת 1976.
הערות שוליים

↑  Dunkirk - Retreat to Victory, page 207
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb11273580p (data)  ISNI: 0000 0003 5923 4939  Léonore: 4113  NTA: 129371602  SUDOC: 088901289  VIAF: 213149850   WorldCat (עם VIAF): 213149850
שטפן ביינליך

שטפן "פאולה" ביינליך (בגרמנית: Stefan "Paule" Beinlich, נולד ב-13 בינואר 1972 בברלין המזרחית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הקשר.
ביינליך היה מראשוני הכדורגלנים הגרמנים ששיחקו בפרמייר ליג כאשר שיחק באסטון וילה. אחר כך שיחק ביינליך גם בהנזה רוסטוק, באייר לברקוזן, הרטה ברלין והמבורג, היה לאחד הקשרים המובילים בבונדסליגה, ונודע בבעיטות החופשיות המסוכנות שלו. ביינליך ערך חמש הופעות במדי נבחרת גרמניה.
קריירת מועדונים

ביינליך נולד בגרמניה המזרחית, וכנער שיחק בדינמו ברלין ובמועדון ברגמן-בורזיג, ממנו עלה לקבוצה הבוגרת בשנת 1990. כעבור שנה, חתם ביינליך באסטון וילה מהפרמייר ליג, בצוותא עם חברו לקבוצה מתיאס ברייטקרויץ. שני השחקנים שיחקו שלוש שנים באסטון וילה, אך ערכו הופעות מעטות ולא הותירו חותם.
בקיץ 1994 עבר ביינליך, שוב בצוותא עם ברייטקרויץ, להנזה רוסטוק מהבונדסליגה השנייה. בעונתו הראשונה בקבוצה, הבקיע ביינליך 15 שערי ליגה, וסייע להנזה רוסטוק להעפיל אל הבונדסליגה. בעונת 1995/96 היה ביינליך חלק מעונה מפתיעה במיוחד של הנזה רוסטוק, שסיימה במקום השישי בבונדסליגה בעונת החזרה שלה לליגה. ביינליך הבקיע בעונה זו 11 שערים. בעונת 1996/97 הבקיע ביינליך שמונה שערים, והנזה רוסטוק סיימה את העונה במקום ה-15, אך במרחק ביטחון של שבע נקודות מהקו האדום.
בקיץ 1997 עזב ביינליך את הנזה רוסטוק וחתם בבאייר לברקוזן, שם חבר בקישור לקארסטן ראמלו, יאן היינצה, הנס-פיטר לנהוף ואמרסון. בעונתו הראשונה בקבוצה, 1997/98, הבקיע ביינליך שבעה שערים, וסיים עם הקבוצה במקום השלישי. בעונת 1998/99 סיימה לברקוזן במקום השני, בעונה טובה מאוד של ביינליך, בה הבקיע שישה שערים ובישל תשעה. בעונת 1999/00 ביינליך הבקיע 11 שערים ובישל שמונה, ובאייר לברקוזן סיימה את העונה שוב במקום השני, רק בגין הפרש שערים נחות משל האלופה באיירן מינכן, על אף שהתקפת הקבוצה הייתה הטובה ביותר בעונה זו.
בקיץ 2000 עזב ביינליך את באייר לברקוזן לאחר שלוש עונות מוצלחות, וחתם בהרטה ברלין המתחדשת, שם חבר בקישור לדריוש ווש, מיכאל טרטשוק, פאל דרדוי וסבסטיאן דייסלר. ביינליך לא הצליח לחזור למספרים אותם הציג בבאייר לברקוזן, כאשר הבקיע בעונתו הראשונה חמישה שערי ליגה, ובשתי העונות הבאות שלושה שערים במצטבר. עם זאת, ביינליך היה חלק מקבוצת צמרת באותם ימים, וזכה עם הרטה ברלין פעמיים ברציפות בגביע הליגה הגרמנית, כאשר הקבוצה ניצחה בשנים 2001 ו-2002 את שאלקה 04 בגמר בתוצאה הזהה 4-1. ביינליך שיחק 90 דקות בגמר הראשון, אך לא שותף בשני.
בקיץ 2003 עזב ביינליך את הרטה ברלין וחתם בהמבורג, שם שיחק שלוש עונות, וחבר לדוד יארולים, רפאל ויקי, קולין בנג'מין וכריסטיאן ראן בקישור. בשתי העונות הראשונות של ביינליך בהמבורג, הקבוצה סיימה במקום השמיני. בעונת 2005/06 ביינליך והמבורג סיימו במקום השלישי, שהקנה לקבוצה מקום בליגת האלופות לעונת 2006/07. עם זאת, פחתה בעונה זו כמות ההופעות של ביינליך, והוא שב למועדון בו פרץ, הנזה רוסטוק, ששיחק אז בבונדסליגה השנייה. ביינליך העפיל עם הנזה רוסטוק לבונדסליגה בפעם השנייה בקריירה תוך עונה אחת, אך הקבוצה שרדה בבונדסליגה עונה אחת בלבד, ובתום עונת 2007/08 נשרה בחזרה לבונדסליגה השנייה.
בקיץ 2008 הודיע ביינליך על פרישה ממשחק פעיל, לאחר שסבל מבעיות בברכיים.
קריירה בינלאומית

ביינליך ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת גרמניה בספטמבר 1998, במשחק ידידות מול נבחרת מלטה, בו ניצחה גרמניה בתוצאה 2-1. ביינליך ערך בסך הכל חמש הופעות במדים הלאומיים, האחרונה הייתה בשנת 2000. ביינליך היה מועמד לזימון ליורו 2000, אך לא זומן לבסוף.
תארים

עם הרטה ברלין:
גביע הליגה הגרמנית: 2001, 2002
רנה אנטואן פרשו דה ראומיר

| --- | --- |

 לידה:  28 בפברואר 1683 לה רושל, צרפת 
 פטירה:  17 באוקטובר 1757 (בגיל 74) Château de La Bermondière, צרפת 
 ענף מדעי:  אנטומולוגיה, natural science, ביולוגיה, זואולוגיה, פיזיקה, דין, מתמטיקה, פילוסופיה, דבוראות 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בורז' 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית  מסדר לואי הקדוש 
 תרומות עיקריות
 חתימה:   
 
רנה אנטואן פרשו דה ראומיר (בצרפתית: René Antoine Ferchault de Réaumur‏ 28 בפברואר 1683, לה רושל צרפת – 17 באוקטובר 1757, סן-ז'וליין-די-טרו) היה מדען צרפתי, חוקר טבע בתחום חיי החרקים, מונה על ידי לואי הארבעה עשר לבצע סקר של המשאבים הכלכליים בצרפת.
בשנת 1722, הראה כי ברזל הופך לפלדה באמצעות קליטת חומרים מסוימים, הידועים כיום כפחמנים.
אותות הוקרה

ב-1708 נבחר לחבר באקדמיה הצרפתית למדעים.
ב-1738 החברה המלכותית הבריטית העניקה לו את מדליית קופלי.
ב-1748 נבחר לחבר האקדמיה המלכותית השוודית למדעים.
ראומיר - יחידת מדידה לטמפרטורה נקראת על שמו.
הערות שוליים

↑  Ferchault de Réaumur, R-A (1722). L'art de convertir le fer forgé en acier, et l'art d'adoucir le fer fondu, ou de faire des ouvrages de fer fondu aussi finis que le fer forgé (English translation from 1956).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267436005171  PLWABN: 9810683586605606  BIBSYS: 90279917  BNE: XX1650558  BnF: cb12278440h (data)  CANTIC: a10221554  CiNii: DA00830915  DSI: 6296  GND: 118749420  ISNI: 0000 0000 8137 9905  LCCN: n82207999  NKC: nlk20010094849  NLG: 242275  NTA: 073247235  RERO: 02-A003775115  SELIBR: 335967  SNAC: w65d99vv  SUDOC: 031601294  VcBA: 495/36635  VIAF: 59144347   WorldCat (עם VIAF): 59144347 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רנה או'קונור

| --- | --- |

רנה או'קונור, 2007
 לידה:  15 בפברואר 1971 (בת 53) יוסטון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1989 
 מקום לימודים:  בית הספר התיכון לאמנויות המופע ולאמנות ויזואלית 
 מספר צאצאים:  2 
 http://www.reneeoconnor.net/
 פרופיל ב-IMDb
 
רנה או'קונור (אנגלית: Renee O'Connor; נולדה ב-15 בפברואר 1971) היא שחקנית אמריקאית אשר ידועה בעיקר בתפקידה כגבריאל עוזרתה של זינה מתוך הסדרה "זינה הנסיכה הלוחמת".
ביוגרפיה

רנה ילידת קאטי טקסס ארצות הברית, החלה את קריירת המשחק בגיל שש עשרה, את לימודיה עשתה ב"תיאטרון הסמטה יוסטון" (Houston's Alley Theatre). השתתפה ב"הרפתקאותיו של הק וידידיו" (The Adventures of Huck Finn ), "דארקמאן" (Darkma), "הרקולס: המסעות המופלאים" (Hercules: The Legendary Journeys), "זינה הנסיכה הלוחמת" (Xena: Warrior Princess) שם שיחקה בתפקידה הידוע ביותר כגבריאל עוזרתה של זינה.
רנה זכתה בין היתר בפסטיבל מערב הוליווד הבינלאומי (West Hollywood International Film Festival ) בתואר השחקנית הטובה ביותר.
בשנת 2007 שיחקה בסרט האימה "בוגימן 2", בתפקיד ד"ר ג'סיקה ראיין.
בשנת 2021 ביצעה הופעת אורח בסדרת הפשע האוסטרלית-ניו זילנדית "אלכסה קרואו: בלשית פרטית" (אנ').
חייה הפרטיים

רנה נישאה בשנת 2000 למנהל מסעדה ניו זילנדי סטיב מיור (Steve Muir) להם נולד בן, אך הזוג התגרשו בשנת 2005. 
לרנה ילדה נוספת מהשחקן ג'ד סורה (Jed Sura) אותו הכירה לאחר גירושיה ממיור.
רנה פעילה בקרן צדקה למכבי אש של דרום קליפורניה.
ריצ'רד פרנקלין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 ביולי 1948 מלבורן, אוסטרליה 
 פטירה:  11 ביולי 2007 (בגיל 58) מלבורן, אוסטרליה 
 מדינה:  אוסטרליה 
 תקופת הפעילות:  מ-1975 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת דרום קליפורניה  בית הספר לקולנוע של אוניברסיטת דרום קליפורניה 
 פרסים והוקרה:  Sitges Film Festival Best Director award (1978) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ריצ'רד פרנקלין (אנגלית: Richard Franklin; ‏15 ביולי 1948 - 11 ביולי 2007) היה קולנוען אוסטרלי.
חייו

פרנקלין גדל והתחנך במלבורן. בהמשך עבר לקליפורניה כדי ללמוד קולנוע, שם למד עם ג'ורג' לוקאס, רוברט זמקיס וג'ון קרפנטר.
העריץ את סרטי אלפרד היצ'קוק, ונהג לשוחח אתו בטלפון עד מותו.
לאחר שסיים את לימודיו, החל פרנקלין להתמחות בקומדיות זולות, בסרטי אימה ובפורנוגרפיה רכה. ב-1981 ביים רימייק ל"חלון אחורי", בכיכובה של ג'יימי לי קרטיס, לפי תסריט מאת אוורט דה רוש.
בשנת 1983 ביים, לפי הזמנה של המפיק ברנרד שוורץ, את "פסיכו 2". לאחר מכן, פרנקלין הוסיף לעבד את תסריטיו של דה רוש לסרטי אימה ומתח. את סרטיו האחרונים ביים ב-1995, 1996 ו-2003.
מת מסרטן הערמונית ב-11 ביולי 2007, ארבעה ימים לפני יום הולדתו. לפני מותו, התראיין לסרט תיעודי על הוליווד, אך לא הספיק להופיע בתוספות לדיסק של "פסיכו 2". קוונטין טרנטינו היה אמור לכתוב את הביוגרפיה שלו, אך הדבר בוטל.
שיר אל-על

"שיר אֶל-עָל" הוא שיר מאת המנהיג הציוני זאב ז'בוטינסקי, שנכתב בשנת תרצ"ה. לימים הולחן על ידי המלחין והזמר חנן יובל.
תכנים ואמירות

ב"שיר אל-על" הובאו סדרת כללים, צווים והנחיות פעולה וחיים, מעין קודקס אתי בלשון פואטית, הנדרש מהלוחם העברי, ובכלל זה חניך תנועת הנוער בית"ר, שז'בוטינסקי עמד בראשה. ההנחיות כוללות הסתכלות על הנשגב והנעלה („שָׂא אֶל-עָל מֶבַּט עֵינַיִ”) כאמת מידה לניהול החיים ונכונות למאבק תקיף ומתמיד על שיכלול החיים הציבוריים והפרטיים, אשר יביא למימושם.
מצבי החיים של הכלל והפרט נדמים בשיר לחלקי היממה ומובאים כסדרו של יום: אישון „הַלַּיִל”, שחר וצהריים; אליו מצורף מנעד צבעים, כמו בשירו "שיר הדגל" שבו הוצגה קשת הצבעים הנראים בעין האדם; אולם אל "שיר אל-על" נלקחו צבעי השמים, הטלית והדגל העברי, והם: תכלת, כחול, שחור, צחור (כמו לבן) ולבן.
השיר המחורז הכולל שישה בתים, הוא אחד משמונת שיריו הציוניים פוליטיים של ז'בוטינסקי; על פי פרופ' דן מירון רב "המשקע שהותירו בתודעה הספרותית והציבורית ואפילו בזיכרון הלשוני העברי כשלעצמו. המטבעות הלשוניות שטבע בהן המשורר נעשו ל"חלק מהמטווה הקיים והעומד בשיח הציבורי העברי במשך שבעים שנה"; בשמונת שירים אלו "מצא הז'אנר של ההמנון הציבורי, ... את גיבושו המודרני השלם, ה'קלסי', הראשון"; ז'בוטינסקי הטביע בהם "מוזיקליות", "בהירנות" במבע, ושימוש ב"מילון' הכלל יישובי, ובכלל זה של "השמאל הציוני".
השיר נכתב בהברה ספרדית (בשונה למשל מרוב שירתו של ביאליק), מתוך אמונתו בהתאמתה ובעתידה בספרות העברית המתחדשת.
ככל שיריו ותרגומיו של ז'בוטינסקי, השיר היה ועודנו אהוד בקרב אנשי התנועה הרוויזיוניסטית וחניכי תנועת בית"ר, ונהוג לקרוא או לשיר אותו בכינוסים, בטקסים, באזכרות ובהתקהלויות חגיגיות.
לקריאה נוספת

דן מירון (הקדמה), יוסף קיסטר (מבוא), אילן מצל בגיא, זאב ז'בוטינסקי ושירתו, תל אביב: הוצאת המסדר על־שם זאב ז'בוטינסקי, תשס"ו-2005.
הערות שוליים

↑  משה שטיינר, התחיה הלאומית בספרותנו: מבחר מאמרים, תל אביב: צ'ריקובר, 1982, עמ' 139.
↑  שיר אל-על, באתר shironet.
↑  דן מירון, אילן מצל בגיא, עמ' 111.
↑  דן מירון, אילן מצל בגיא, עמ' 59.
| זאב ז'בוטינסקי |
| --- | --- | --- |
| פעילות פוליטית וחברתית | גדוד נהגי הפרדות • הגדודים העבריים • ברית החייל  • ציונות רוויזיוניסטית • ברית הציונים הרוויזיוניסטים • בית"ר • ארגון צבאי לאומי • הסתדרות ציונית חדשה • הסכמי בן-גוריון–ז'בוטינסקי • הסתדרות העובדים הלאומית • תוכנית האווקואציה |  |
| משפחתו | יוענה ז'בוטינסקי (אשתו) • ערי ז'בוטינסקי (בנו) • זאב ז'בוטינסקי (נכדו) |  |
| כתביו | מגילת הגדוד • שמשון (ספר) • חמשתם • כן, לשבור! • על קיר הברזל • האתיקה של קיר הברזל • מתוך קרירות ואיתנות |  |
| שיריו | שיר אסירי עכו • שיר הדגל • שיר תל-חי • שמאל הירדן • שיר בית"ר • הנדר • שיר אל-על • כולה שלי • תרגום: העורב (פואמה) |  |
| הנצחה | יום זאב ז'בוטינסקי • פארק ז'בוטינסקי • מצודת זאב • גבעת זאב • פסגת זאב • כפר הנוער יוענה ז'בוטינסקי • מכון ז'בוטינסקי • ארכיון מכון ז'בוטינסקי • כביש 481 • כביש 441 • נחלת ז'בוטינסקי • תחנת ז'בוטינסקי • הילכו שניים יחדיו |  |
| שונות | קבורה בישראל • חלקת משפחת ז'בוטינסקי • מסדר ע"ש זאב ז'בוטינסקי • פרס ז'בוטינסקי לספרות ומחקר |  |
ריצ'רד פרנסיס

| --- | --- |
 לידה:  שנות ה־60 של המאה ה־20 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  האוניברסיטה המטרופוליטנית של מנצ'סטר 
 מעסיק:  Sandoz, טבע תעשיות פרמצבטיות, ביוג'ן 
 תפקיד:  נשיא  מנהל כללי 
 
ריצ'רד פרנסיס (באנגלית: Richard D. Francis; נולד ב-1969 בערך) הוא מנהל בריטי בתעשיית התרופות, מנכ"ל חברת טבע תעשיות פרמצבטיות מאז ינואר 2023.
ביוגרפיה

פרנסיס הוא בעל תואר ראשון בכלכלה מהאוניברסיטה המטרופוליטנית של מנצ'סטר (אנ').
מספטמבר 1998 עד ספטמבר 2001 היה מנהל שיווק בחברת סאנופי בבריטניה. מספטמבר 2001 עד אפריל 2014 שנים מילא שורה של תפקידים בכירים בחברת התרופות האמריקאית ביוג'ן. בין היתר ניהל את עסקי החברה בארצות הברית והוביל בשנת 2013 את השקת התרופה לטרשת נפוצה טקפידרה (המתחרה בקופקסון של "טבע"). ממאי 2014 עד מאי 2019 היה מנכ"ל חברת התרופות השווייצרית סנדוז (Sandoz) וחבר הנהלה בחברת האם נוברטיס.
היה שותף תפעולי בחברת ההשקעות Syncona Investment Management, ושימש מנכ"ל בשתי חברות בנות שלה, חברת Purespring Therapeutics, העוסקת בריפוי גנטי לטיפול במחלות כליה, ו-Forcefield Therapeutics, העוסקת בטיפול בהגנה על תפקוד הלב.
בנובמבר 2022 הוחלט על מינויו לנשיא ומנכ"ל של חברת התרופות הישראלית "טבע", והוא נכנס לתפקידו בינואר 2023.
רוברט האריס

| --- | --- |

 לידה:  7 במרץ 1957 (בן 67) נוטינגהאם, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  סלוויין קולג', קיימברידג', King Edward VII School, Melton Mowbray 
 שפות היצירה:  אנגלית, אנגלית בריטית 
 סוגה:  מותחן, מוזיקת פופ 
 יצירות בולטות:  ארץ אבות, מינכן 
 תקופת הפעילות:  מ-1982 
 בן או בת זוג:  ג'יל הורנבי (1988–?) 
 פרסים והוקרה:  CWA Ian Fleming Steel Dagger (2014)  פרס סזאר לעיבוד הטוב ביותר (2020)  פרס הקולנוע האירופי לתסריטאי הטוב ביותר (2010)  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לסרט הטוב ביותר (2010)  עמית החברה המלכותית לספרות 
 www.robert-harris.com
 חתימה:   
 
רוברט דניס האריס (באנגלית: Robert Dennis Harris; נולד ב-7 במרץ 1957) הוא עיתונאי, כתב טלוויזיה וסופר אנגלי. האריס כתב ספרים בשלל סוגות ספרותיות.
רקע

האריס, יליד נוטינגהאם, גדל במשפחה מהמעמד הנמוך, בבית שאביו, עובד בבית דפוס, שכר מעיריית נוטינגהאם. הוא למד בבית הספר תיכון על שם אדוארד השביעי במלטון מובראי , כתב מחזות וערך את ביטאון בית הספר. האריס למד ספרות אנגלית באוניברסיטת קיימברידג', ובנוסף שימש כנשיא איגוד הדיבייטינג הגדול ביותר באוניברסיטה וכעורך עיתון הסטודנטים "ורסיטי".
לאחר שסיים את לימודי התואר הראשון עבד ב-BBC על נושאי חדשות ואקטואליה במסגרת תוכניות כדוגמת תוכנית התחקירים השבועית "פנורמה" ותוכנית החדשות הלילית "ניוזנייט" (Newsnight). בשנת 1987, בגיל 30, התמנה לעורך המדיני של היומון "האובזרבר".
בתקופה שעבד כעיתונאי כתב מאמרים גם ב"סאנדיי טיימס" וב"דיילי טלגרף".
כתיבתו > תקופת הכתיבה העיונית (1990-1982)

חרף הצלחתו כעיתונאי, שאיפתו הייתה להיות סופר. את ספרו הראשון, "צורת הרג גבוהה יותר", שהופיע ב-1982 כתב בשיתוף פעולה עם ג'רמי פקסטון. הספר עסק במחקר עובדתי על לוחמה כימית וביולוגית. ספרי עיון נוספים פרי עטו יצאו לאור אחר-כך. "תפסתי 'תך, התקשורת, הממשלה ומשבר פוקלנד" (1983), "בניית ניל קינוק" (1984), "מוכרים את היטלר" (על יומני היטלר, 1986), ו"המשרת הטוב והנאמן" (על ברנרד אינגהאם, קצין העיתונות של מרגרט תאצ'ר, 1990).
חייו האישיים

נכון לשנת 2019 מתגורר רוברט האריס בסמוך לניוברי (Newbury) שבברקשייר עם אשתו, הסופרת ג'יל הורנבי. לזוג ארבעה ילדים. ספריו תורגמו ל-37 שפות.
ספריו שתורגמו לעברית

מוכרים את היטלר - הוצאת הדר.
אניגמה - תרגמה דפנה לוי, הוצאת מחברות לספרות 1996.
ארץ אבות - תרגם יונתן פרידמן, זמורה־ביתן 1998.
ארכנגלסק - תרגם י' ראובני, זמורה־ביתן 2000.
פומפיי - תרגם מרדכי ברקאי, זמורה־ביתן 2006.
סופר צללים - תרגם מרדכי ברקאי, זמורה־ביתן 2008.
אימפריום - הספר הראשון בטרילוגיית קיקרו, תרגם מרדכי ברקאי, זמורה־ביתן 2009.
לוסטרום - הספר השני בטרילוגיית קיקרו, תרגם אודי תגרי. הוצאת כנרת, זמורה-ביתן 2010.
מדד הפחד - תרגמה קטיה בנוביץ', זמורה־ביתן 2013.
קצין ומרגל - תרגם גיל שמר, כנרת זמורה-דביר 2015.
דיקטטור - הספר השלישי בטרילוגיית קיקרו, תרגם אמנון כץ, זמורה-ביתן 2017.
מינכן - תרגם ארז אשרוב, זמורה-ביתן-דביר 2018.
עד שיצא עשן לבן - תרגם גיל שמר, כנרת זמורה-דביר 2019.