stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אולגה שיקלוש
עבודותיה, כתביה

מאבק אמנים לשלום ; נפסבה, בודפשט, 1952 (הרצאות חינוכיות של איגודי עובדים)
דרכה של הספרות הדרמטית ההונגרית. 1945–1957 ; Magvető, בודפשט, 1970 (עקרונות ונתיבים)
שומה גוטי: נציב הממשלה. סאטירה ; עיבוד, ואפילוג הבמאית אולגה שיקלוש; המכון לחינוך עממי ותעמולה, בודפשט, 1971 (ספריית השחקנים)
אלק מדיאר: המזווה של מאסטר הטעמים. שימורים, שימורים ביתיים ; סדר העיתונות. פאל מדיאר, אולגה שיקלוש; Mezőgazdasági, בודפשט, 1974 (הגינה שלנו, הדירה שלנו, הבית שלנו)
ההונגרי הכי גדול. מונודרמה מיצירותיו של אישטוואן סצ'ני ; תיאטרון יוז'ף אטילה, בודפשט, 1983
סצ'ני. 1 בן זמננו. מקרב לייפציג ועד לפרלמנט ברטיסלאבה ; Kelenföld, בודפשט, 1991 (Kortársunk Széchenyi, 1)
סצ'ני. 2 בן זמננו. איש של עשייה ; Kelenföld, בודפשט, 1991 (Kortársunk Széchenyi, 2)
לאסלו טאבי : אני ממליץ על עצמי. כתבים נבחרים, 1945-1985 ; עורכת אולגה שיקלוש; מחברים, בודפשט, 1996
באלינט מדיאר : הצלחה שנידונה לכישלון. בראש תיאטרון הקומדיה של בודפשט, 1955-1958. אזרח בעידן לא אזרחי ; עורכת. אולגה שיקלוש; מונדוס ההוצאה לאור של האוניברסיטה ההונגרית, בודפשט, 2004 (Mundus – זיכרונות)
לקריאה נוספת

Magyar színházművészeti lexikon. Főszerk. Székely György. Budapest: Akadémiai. 1994. ISBN 963-05-6635-4 (לקסיקון אמנות התיאטרון ההונגרי)
אולגה שיקלוש הלכה לעולמה Színház.hu
Színházi adattár. Országos Színháztörténeti Múzeum és Intézet (מאגר תיאטרון. המוזיאון והמכון לתולדות התיאטרון הלאומי)
הערות שוליים

↑  2011. december 8.-i lekérdezés
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7960 6443  LNB: 000328663  VIAF: 121383031   WorldCat (עם VIAF): 121383031
אדן שולהוף

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 במרץ 1896 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  2 בפברואר 1978 (בגיל 81) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 תפקידים:  רופא, בלנאולוג, ראומטולוג, רדיולוג 
 צאצאים:  קאטו רניי 
 
אדן שולהוף (בהונגרית: Schulhof Ödön;‏ בודפשט, 20 במרץ 1896 – בודפשט, 2 בפברואר 1978) היה דוקטור לרפואה יהודי-הונגרי, ראומטולוג, בלנאולוג ורדיולוג, קנדידט (דוקטורט קטן-.CSc) למדעי הרפואה, אחיו למחצה של וילמוש שולהוף (1874–1944), רופא ספא, בלנאולוג וראומטולוג. פרופסור באוניברסיטה.
ביוגרפיה

אדן שולהוף נולד במשפחה יהודית כבנם של שמואל סלומון שולהוף (1848–1913) עובד בורסה ושל גיזלה אמסטר (1856–1899). הוא איבד את הוריו בגיל צעיר, ולאחר מכן גודל על ידי אחיו למחצה וילמוש. שולהוף עבר את בחינות הבגרות בגימנסיה הממלכתית הריאלית הראשית ברובע 2 בבודפשט (1913). שירת כחייל במלחמת העולם הראשונה, וכמועמד לקצונה של גדוד חי"ר 32 נפצע קשה בחזית המזרחית (הרוסית). אחרי המלחמה המשיך את לימודיו בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בודפשט (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד). לאחר מכן עסק במחקר בלנאולוגי-ראומטולוגי. הוא הפך למתמחה במרפאה הפנימית מספר 1. בתקופת רפובליקת הסובייטית ההונגרית נבחר למזכיר האיגוד על ידי עמיתיו ולכן נאלץ לעזוב את הונגריה לאחר קריסת הרפובליקה. בין השנים 1919–1923 עבד במחלקות האורתופדיות והרדיולוגיה בברלין בירת גרמניה. לאחר חזרתו הביתה עבר להתגורר בהוויז כמו אחיו, שם ניצל את לימודיו ויישם אותם בעבודתו במכון זנדר כרדיולוג וכמנהל הפיזיותרפיה. בנוסף לתפקידיו במכון, היה לו גם פרקטיקה פרטית. מחוץ לעונת הספא עבד בבודפשט. מ-1923 עד 1928 עבד במכון האורתופדי של "הליגה הלאומית להגנה על ילדים", ולאחר מכן מ-1928 עד 1932 במחלקת הרנטגן של פוליקליניקת Charité. בשנות ה-30, הוא צבר מוניטין בינלאומי עם צילום הרנטגן של מפרק בעצה שלו, (מפרק העצה הוא המפרק הממוקם בין שני להבי הירך והאגן, שתפקידו העיקרי הוא לייצב את האגן ולהחזיק את עמוד השדרה דרך מערכת רצועות בצורת "V") שפיתח עם טיוודאר בארשון, רדיולוג בבית החולים היהודי של הקהילה היהודית של פשט (כיום שמו המרכז הרפואי הלאומי) בשנת 1932. הוא עבר לסנטוריום הפארק, שם עמד בראש המחלקה לפיזיותרפיה עד 1944. בשנה האחרונה של מלחמת העולם השנייה ירד למחתרת והסתתר. בניגוד לאחיו הוא נשאר בבודפשט, וכך נמנע מממנו הגירוש למחנות ההשמדה.
לאחר המלחמה חזר להוויז, שם הופקד על הניהול הרפואי של הספא. בשנת 1946 הוסמך כפרופסור חיצוני (לא חלק מהסגל) בתחום "הפתולוגיה והרפואה של מחלות ראומטיות". ב-1948 נבחר לסגן מנהל מינהל המרחצאות הלאומי. בשנה שלאחר מכן הקים את המכון הלאומי לבלנאולוגיה והפך למנהלו הראשון. ב-1951 נוסד "המכון הלאומי לראומטיזם ופיזיותרפיה" (ORFI) - הוא ניהל גם את המכון המדעי הזה עד לפרישתו ב-1973 ומשנת 1974 שימש כיועץ למכון.
מ-28 ביוני 1948 היה חבר ב"אגודה ההונגרית להידרולוגיה". הוא השתתף בעבודת הוועדה למי מרפא שהוקמה ב-1949, לאחר מכן הפך לנשיא הראשון של המחלקה הבלנאולוגית שהוקמה ב-15 במאי 1952. בין השנים 1950 לבין 1968 היה חבר בוועדת המערכת של "העלון ההידרולוגי". בין השנים 1951–1969 פרסם 71 מאמרים מדעיים, היה שותף בכתיבת 13 ספרים וכתב 3 ספרים עצמאיים.
אשתו הראשונה הייתה רנה יאהודה (1901–?), בתם של אדולף יאהודה ותרז בראון, לה נישא ב-9 בספטמבר 1923 בבודפשט. הם התגרשו ב-1946. אשתו השנייה הייתה ד"ר מגדה אלטאי (1899–1977) רופאה ראשית, שהייתה אחותה הצעירה של מרגיט אלטאי. בתו קאטו רניי (1924–1969), הייתה מתמטיקאית, פרופסור חבר באוניברסיטה, אשתו של אלפרד רניי.
כתביו ומחקריו העיקריים

בדיקת רנטגן של מחלות מפרקים. Budapesti Orvosi Újság, 1922, 24.
על היישום הרפואי של גלי רדיו קצרים. רפואה, 1935, 12–13.
השפעת עומסי יתר ומחסור הנגרמים כתוצאה ממלחמה ומצור על מחלות ראומטיות דלקתיות. כתב עת לרופאים, 1945, 4.
להילחם נגד שיגרון כמחלה עממית. כתב עת לרופאים, 1946, 1.
רגישות לסטרפטוקוקוס של חולים עם דלקת מפרקים כרונית. כתב עת לרופאים, 1946, 23.
איזה חולה ראומטי עלינו לשלוח לספא? כתב עת לרופאים, 1947, 18.
מה אנחנו יכולים לצפות מנקודת מבט רפואית מהמקורות הרפואיים החדשים שלנו? עלון הידרולוגי, 1949, 3–4.
הבעיות של מכוני ספא הונגריים בתוכנית החומש. כתב עת הידרולוגי, 1952, 5–6, 226–228. הוא.
כאבים ראומטיים. בודפשט, 1952
כיצד להגן מפני שיגרון. בודפשט, 1952
שימוש רפואי במי המרפא המינרליים של אזור התעשייה של בורשוד וסביבתה. Hydrologic, 1952, עמ' 9–10, 360–367. הוא.
אפשרויות טיפול בהפרעות ראומטיות בהרי מצ'ק. כתב עת הידרולוגי, 1953, 11–12.
שיטות מחקר חדשות של מטאורולוגיה רפואית ואקלימטולוגיה. עלון של המחלקה למדעים טכניים של האקדמיה ההונגרית למדעים. 10.3.1953, 639–643. הוא.
מקרים של שברים ספונטניים סימטריים (עם נוספים. שבועון רפואי, 1954, 18.
אודות טיפול ACTH בחולים עם דלקת מפרקים כרונית. עם לאסלו באקוש, פטר פורגאץ' ולאסלו האיידו. שבועון רפואי, 1955, 2.
על הרחבת האינדיקציות של הבלנאולוגיה. עלון הידרולוגי, 1955, 7–8, 241–244. הוא.
עשר שנים של בלנאולוגיה הונגרית. עלון הידרולוגי, 1955, 3–4, 87–90. הוא.
מחקרים על תגובות כלי דם היקפיות. אמסטרדם, 1956
מים מינרליים ומרפאים של הונגריה . בודפשט, 1957
בדיקת כריכה משלימה של חולים ראומטיים עם אנטיגנים של רקמות. עם לאסלו באקוש, יאנוש סילארד ודיולה ויידה. שבועון רפואי, 1958, 31.
השימוש באיזוטופים רדיואקטיביים במחקר בלנאולוגי. עיתון הידרולוגי, 1959, 5.
גורמים רפואיים של הוויז. וספרם, 1960
הסכנות של ניצול יתר של מי מרפא חמים מנקודת מבט של ספא. עלון הידרולוגי, 1962, 3.
ד"ר זולטן דלמאדי. הספד. עלון הידרולוגי, 1962, 3.
חשיבות ושיטות שיקום של חולי שיגרון תנועתי. שבועון רפואי, 1962, 25.
ניסיון בטיפול בחולי גאוט. עם גזה גאשפארדי ומרגיט וידה. שבועון רפואי, 1964, 17.
ראומטולוגיה של פרקטיקה רפואית. בודפשט, 1966
על תפקידם המרפא של מי מרפא. עלון הידרולוגי. 1/7/1967, 48–50. הוא.
פרסים והוקרה

רופא דגול (1952)
מדליית הזיכרון של פרנץ שאפארזיק (1958)
עיטור מסדר הכשרון של העמל דרג זהב (1967)
מדליית זיכרון לאיוש שטיינר (1971)
הנצחתו

האגודה ההונגרית לבלנאולוגיה הנפיקה מדליה לזכרם של האחים שולהוף, ומעניקה מדי שנה את הפרס הקרוי על שמם לראומטולוג ראוי. ב-22 במרץ 1996 ארגנו האגודה ההונגרית לראומטולוגים והאגודה ההונגרית לבלנאולוגיה מושב הרצאות חגיגי, ובמסגרת זו, ד"ר גזה באלינט, מנכ"ל ORFI באותה תקופה, חנך את הלוח לזכרו של אדן שולהוף בספא סנט לוקאץ'. בספטמבר 2002 נחנך שלט לכבודו בבית החולים השגרוני סנט אנדראש בהוויז.
לקריאה נוספת

Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במאגרי המוזיאון הספרותי פטפי)
Gergely András: Jeles magyar zsidó orvosok lexikona. Budapest, Makkabi, 2001. (אנדראש גרגיי: רופאים יהודים הונגרים מפורסמים ומצטיינים. בודפשט, הוצאת מכבי, 2001)
Magyar életrajzi lexikon III: Kiegészítő kötet (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1981. ISBN 963-05-2500-3 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
"Schulhof Ödön". Hidrológiai Közlöny. 59 (3): 97–98. 1979. עלון הידרולוגי. 1979. אדן שולהוף)
Dr. Dobos Irma (1996). "Emlékezés dr. Schulhof Ödönre, születése 100. évfordulóján". Hidrológiai Tájékoztató (1): 8–9. (100 שנה להולדתו של אדן שולהוף)
ראו גם

Magyar orvoséletrajzi lexikon. Összeáll. Kapronczay Károly–Közrem. Tóth Magda. Budapest: Mundus Magyar Egyetemi Kiadó. 2004. ISBN 963-950-132-8 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי רפואי)
Új magyar életrajzi lexikon V. (P–S). Főszerk. Markó László. Budapest: Magyar Könyvklub. 2004. ISBN 963-547-414-8 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי חדש)
הערות שוליים

↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség házassági akv. 520/1888. folyószáma alatt". נבדק ב-2022-09-25.
↑  Hivatalos Közlöny, 1919. február 1. (27. évfolyam, 9. szám)
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári házassági akv. 577/1923. folyószáma alatt". נבדק ב-2022-09-25.
↑  "Száz orvost tüntettek ki". Magyar Nemzet. 1952-07-02.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb11162738t (data)  GND: 126917523  ISNI: 0000 0000 8014 5218  VIAF: 121513797   WorldCat (עם VIAF): 121513797
אייל שויקי

| --- | --- |

 לידה:  3 באפריל 1984 (בן 40) ערד, ישראל
 מדינה:  ישראל
אייל שויקי (נולד ב-3 באפריל 1984) הוא איש ציבור ישראלי המכהן כמנכ"ל בית הנשיא.
ביוגרפיה

שויקי נולד בערד, בה גדל והתחנך. אביו חביב היה חבר אגד ואימו אירית עקרת בית, ולו אח ואחות.
בנעוריו עברה משפחתו לעיר מודיעין-מכבים-רעות, בה סיים את לימודיו בתיכון עירוני א'.
באוגוסט 2002 התגייס לצה"ל, ושובץ בחיל השריון. לאחר שנתיים בהן שירת בגדוד 52 בחטיבה 401 ("עקבות הברזל"), עבר לשמש כנהגו של האלוף יצחק הראל, בעת שכיהן כראש אגף התכנון במטה הכללי.
עם שחרורו מצה"ל שימש שויקי ככתב ספורט במקומון זמן תל אביב ובהמשך בעיתון מעריב ואתר nrg. וניהל בהתנדבות את אתר האינטרנט של קבוצת הכדורגל בית"ר ירושלים.
בשנת 2006 החל שויקי לעבוד לצדו של יצחק הרצוג אשר כיהן באותה תקופה כשר התיירות. תפקידו הראשון של שויקי בלשכת השר היה נהג. לאחר מכן, כאשר מונה הרצוג לשר הרווחה והשירותים החברתיים, מילא שויקי בלשכתו תפקידי עוזר וסגן דובר.
כאשר עמד הרצוג בראש סיעת העבודה בכנסת, שימש שויקי כיועץ פרלמנטרי וכדובר סיעת העבודה בכנסת.
עם בחירתו של הרצוג לתפקיד יו"ר מפלגת העבודה, בנובמבר 2013, מונה שויקי לתפקיד ראש מטה יו"ר האופוזיציה, בו שימש עד 2018 אז נבחר הרצוג לתפקיד יו"ר הסוכנות היהודית.
בין השנים 2018—2021 עמד שויקי בראש מטהו של הרצוג בסוכנות היהודית. כמו כן, כיהן כדירקטור בגופים מרכזיים של הסוכנות היהודית ובהם בנייני האומה, פרויקט תגלית, חברת מסע ועוד.
מנכ"ל בית הנשיא

ביולי 2021, עם השבעתו של יצחק הרצוג כנשיאה ה-11 של מדינת ישראל, מונה שויקי למנכ"ל בית הנשיא. שויקי, שהיה אז בן 37 בלבד, הפך למנכ"ל הצעיר ביותר של בית הנשיא.
תחת ניהולו של שויקי, מוביל בית הנשיא מספר תוכניות ויוזמות המשקפות את חזונו של הנשיא הרצוג, בהן: "מחליפים מילה – יוזמת הנשיא למחר ישראלי משותף", "קול העם – יוזמת הנשיא למחר יהודי משותף", "פורום האקלים הישראלי", "כולנו חלק מהמשחק", "משחק קבוצתי" – תוכנית לחיזוק התפיסה הקהילתית באמצעות ספורט ויצירת שגרת חיים ספורטיבית, בימים של אי יציבות ביטחונית וחוסר ודאות ועוד.
במסגרת מאמציו של הנשיא הרצוג לפתרון המשבר החוקתי-חברתי שנוצר בשנת 2023, מילא שויקי תפקיד פעיל בקידום ההידברות והשיחות שהתנהלו בבית הנשיא בהשתתפות נציגי הקואליציה והאופוזיציה בשאיפה לגיבוש מתווה מוסכם, עד שאלו הוקפאו, ביוני 2023.
במסגרת תפקידו בבית הנשיא, מנהל שויקי גם את העשייה המדינית שמוביל הנשיא הרצוג, ובמרכזה יחסיה של מדינת ישראל עם ארצות הברית, מדינות המפרץ והמזרח התיכון, המוסדות הבינלאומיים השונים ומדינות נוספות.
במהלך המלחמה שפרצה לאחר טבח 7 באוקטובר – שמחת תורה הוביל ומוביל שויקי את עשיית בית הנשיא למען נפגעי המלחמה – אזרחים וחיילים.
בשנת 2023 נבחר ל-40 הצעירים המבטיחים של העיתון גלובס. ולרשימת 40 הצעירים המבטיחים של האתר אייס.
בשנת 2024 החל שויקי לקדם את גיבושו וכתיבתו של קוד אתי לפעילותו של בית הנשיא, לראשונה מאז כינונו.
חיים אישיים

נשוי לעדן ואב לשלוש בנות ובן. בהם שניים מנישואיו הקודמים. מתגורר במודיעין-מכבים-רעות. הוא בוגר תואר ראשון בתקשורת ובניהול מהאוניברסיטה הפתוחה.
הערות שוליים

↑  "מי שפוגש את בוז'י עובר אלינו. כולל אנשי ליכוד", ‏13 בפברואר 2015
↑  יורי ילון, הנהג שהפך למנכ"ל בית הנשיא, באתר ישראל היום, 28 ביוני 2021
↑  שירית אביטן כהן, ‏הכוורת של יצחק הרצוג מתחילה להתמלא, באתר גלובס, 28 ביוני 2021
↑  חזקי ברוך, אייל שויקי נכנס לתפקידו כמנכ"ל בית הנשיא, באתר ערוץ 7, 30 בספטמבר 2021
1 2  אייל שויקי, 40UNDER40 - הצעירים המבטיחים 2023 - אייס, באתר אייס
↑  אייל שוויקי: רוצים לעשות שינוי בחברה הישראלית, באתר ONE‏, 17 באוגוסט 2022
↑  אורלי הררי, כולנו חלק מהמשחק: בית הנשיא משיק מיזם לאימוץ כפרי נוער בסיכון ע"י קבוצות ליגת העל בכדורגל, באתר ערוץ 7, 2 בינואר 2023
↑  "הספורט הוא מכנה משותף למגוון הקיים בנו, יש לו כוח חוצה גבולות", באתר ישראל היום, 15 באוגוסט 2024
↑  אלה לוי-וינריב, ‏"אין לנו זכות לדבר על מלחמת אחים": האיש הכי קרוב לנשיא המדינה מדבר, באתר גלובס, 13 במרץ 2023
↑  צבי זרחיה, ועדת הכספים אישרה את מינוי אייל שויקי למנכ"ל בית הנשיא, באתר כלכליסט, 28 ביוני 2021
אודט עבאדי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 באוגוסט 1914 הרובע השני של פריז, צרפת 
 פטירה:  29 ביולי 1999 (בגיל 84) הרובע השנים-עשר של פריז, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  בית הקברות מונפרנאס 
 בן או בת זוג:  מוסה עבאדי 
 פרסים והוקרה:  אבירה בלגיון הצרפתי (1979)  מדליית הרזיסטנס (1947)  Médaille d'honneur des épidémies (1947)  מדליית הכרת הטובה הצרפתית (1947) 
 
אודט עבאדי (לבית רוזנשטוק; 24 באוגוסט 1914 - 29 ביולי 1999) הייתה רופאה יהודיה צרפתית, חברה בתנועת ההתנגדות הצרפתית במהלך מלחמת העולם השנייה. הקימה יחד עם בעלה, מוסא עבאדי, את רשת מרסל (éseau Marcel) שהצילה יותר מ-500 ילדים יהודים במהלך השואה. אף שנתפסה ועונתה על ידי הגסטפו, היא לא גילתה את מקום המחבוא בו החביאה הרשת את הילדים היהודים. לאחר מעצרה על ידי הגסטפו היא נשלחה לשני מחנות ריכוז שונים. לאחר שחרור מחנה הריכוז ברגן-בלזן ב-1945 היא המשיכה במחקרה ומונתה לפרופסורית. מחקרה עסק בשחפת.
קורות חיים

אודט נולדה בפריז ב-24 באוגוסט 1914 לבעלי מפעל הבגדים קמיל ומרתה רוזנשטוק. משפחתה הייתה יהודית חילונית. היא סיימה את בית הספר התיכון ב-1933 והחלה ללמוד רפואה.
קורות חיים > קריירה

לאחר שהוסמכה כרופאה, נסעה עבאדי להרי הפירנאים ב-1938 כדי לקבל את פניהם של פליטים ממלחמת האזרחים בספרד ולטפל בהם. היא חזרה לפריז כדי להמשיך בלימודיה וקיבלה הסמכה בתחום ההיגיינה המונעת. בשנה שלאחר מכן היא הכירה את מוסא עבאדי והשניים החלו את חייהם כזוג. לאחר פלישת הנאצים לצרפת ברח אביה דרומה, אולם אמה ואחותה הצעירה נתפסו על ידי הנאצים לפני שהספיקו להצטרף אליו ונשלחו למחנה הריכוז אושוויץ, שם נרצחו שתיהן.
עבאדי עבדה כמפקחת רפואית על בתי הספר בלואר עד 1940, אז חוק מעמד היהודים אילץ אותה לעזוב את עבודתה. משלא יכלה לחזור לתפקידה הקודם, עבדה עבאדי בבתי חולים יהודיים, ולאחר שאלו נסגרו, עבדה כמיילדת.
כדי להצטרף למוסא עבאדי, שברח לניס, חצתה עבאדי בשחייה את נהר הלואר מצרפת הכבושה אל האזור החופשי, שם עבדה כרופאת ילדים בקליניקה של אוז"ה. יחד עם מוסא היא החלה לאסוף ולהסתיר ילדים יהודים שהוריהם נעצרו, ובסופו של דבר, בעזרת הבישוף של ניס, הקימו השנים את "רשת מרסל", שהסתירה 527 ילדים יהודים בקרב נוצרים. תחת השם הבדוי סילבי דלאטר, עבאדי פנתה למשפחות פרוטסטנטיות, כעובדת סוציאלית מטעם הכנסייה, וחיפשה אצלן מקלט לילדים, בעוד מוסא חיפש מנזרים ובתי ספר קתוליים להסתיר בהם ילדים יהודים. בעזרת הכנסייה, השניים זייפו תעודות טבילה והעניקו לילדים יהודים זהות חדשה.
קורות חיים > מחנות ריכוז

ב-25 באפריל 1944 עבאדי נעצרה על ידי הגסטאפו, היא עונתה במטרה להוציא ממנה מידע על מקום הימצאם של הילדים, אך היא עמדה בעינויים ולא מסרה את המיקום, אף על פי שהבטיחו לה שחרור בתמורה למידע.
בעקבות סירובה לשיתוף פעולה עם הגסטאפו עבאדי נשלחה למחנה הריכוז אושוויץ, שם היא מונתה לרופאה תחת יוזף מנגלה. לאחר שהותה באושוויץ היא הועברה למחנה ברגן בלזן, שם שהתה עד שחרור המחנה על ידי בעלות הברית ב-1945. במהלך שהותה במחנה היא חלתה בשחפת.
לאחר השחרור היא פרסמה פרוטוקל שהיה במחנה, לפיו כל בלוק שבו התגלו חולים במחלה מידבקת נשלח כולו למשרפות.
קורות חיים > אחרי המלחמה

לאחר המלחמה עבאדי חזרה לעבוד כרופאה, תוך התמקדות בשחפת ובמחלות מין. בין 1978 ל-1994, היא עבדה כרפואה במוסד פרטי לבעלי בעיות שמיעה.
בשנות ה-80 היא קיבלה את אות לגיון הכבוד הצרפתי, עיטור מסדר הכבוד החשוב ביותר בצרפת, ואת מדליית הכסף של האקדמיה הלאומית לרפואה של צרפת.
חיים אישיים

אודט נישאה למוסא עבאדי בחתונה אזרחית בשנת 1959, בשנת 1989, כשהם כבר מעל גיל 70, הם נישאו שוב בחתונה יהודית.
מוסא נפטר בשנת 1997, ושנתיים אחרי מותו עבאדי התאבדה, בשנת 1999. היא השאירה מכתב התאבדות שנועד לילדים שהם הצילו.
הוקרה

עבאדי קיבלה את מדליית הרזיסטנס בשנת 1947, יחד עם בעלה לעתיד.
בשנת 1995 כתבה עבאדי ספר בשם "אדמת מצוקה" שמתאר את שהותה במחנות הריכוז.
בשנת 2000 הוקם הארגון "הילדים והחברים של עבאדי" על ידי ג'נט וולגוסט, אחת הילדות שהוצלה על ידי הזוג, מטרת הארגון היא להפגיש בין הילדים שניצלו על ידי הזוג ולשמר את זכרם של הזוג. בשנת 2002 התפרסם הסרט "רשת מרסל" שעוסק בפועלם של הזוג.
ב-2008 נחנכה בפריז כיכר על שם הזוג, וב-2017 נחנכה בניס כיכר על שמם.
הערות שוליים

↑    Emma Donoghue, ‏The heroic Jewish couple who miraculously smuggled 527 children to safety from WWII occupied France, The Telegraph, 5 October 2019
↑  Douglas Johnson, Odette Abadi, The Guardian, ‏17 באוגוסט 1999
↑  Objet de l'association, Les Enfants et Amis Abadi
↑  Christine rinaudo, Une stèle en hommage à Odette et Moussa Abadi, Nice-Matin, ‏28 באוקטובר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257330205171  PLWABN: 9810541585705606  BnF: cb12515020b (data)  GND: 1033724351  ISNI: 0000 0000 7249 096X  LCCN: n96046707  SUDOC: 034389830  VIAF: 97602828   WorldCat (עם VIAF): 97602828
אוטביו

אוטביו אדמילסון דה סילבה מונטירו (בפורטוגזית: Otávio Edmilson da Silva Monteiro; נולד ב-9 בפברואר 1995), הידוע בכינויו אוטביו (בפורטוגזית: Otávio או Otavinho) הוא כדורגלן פורטוגלי המשחק בעמדת הקשר או הקיצוני בא-נסר ובנבחרת פורטוגל.
אוטאביו, שנולד וגדל בברזיל, ייצג את נבחרות ברזיל עד גיל 20, אך מאוחר יותר העדיף לייצג את נבחרת פורטוגל.
קריירת מועדונים > אינטרנסיונל

אוטביו החל את הקריירה באינטרנסיונל לאחר שהצטרף לאקדמיה של מועדון פורטו אלגרה בגיל 15. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הברזילאית רק שנתיים לאחר מכן, כשנכנס כמחליף במחצית השנייה בתיקו 0–0 מול סנטוס ב-15 ביולי. שער הליגה הראשון שלו הגיע ב-8 ביוני 2013 בתיקו 2–2 מול קרוזיירו.
קריירת מועדונים > פורטו

ב-1 בספטמבר 2014 עבר אוטביו לפורטו כשחקן חופשי לאחר שאינטרנסיונל ויתרה על זכויותיו, וחתם על חוזה לחמש שנים. הוא שובץ בתחילה לקבוצת המילואים שהתחרתה בליגה הפורטוגלית השנייה.
בינואר 2015 הושאל לויטוריה דה גימארייש. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-8 בפברואר בהפסד 0–1 לבלננסש.
עסקת השאלתו של אוטביו הוארכה למשך כל עונת 2015/2016.
במהלך עונת 2019/2020 הופיע אוטביו ב-48 משחקים וכבש שני שערים, ועזר לקבוצה לזכות בדאבל.
קריירת מועדונים > א-נסר

ב-22 באוגוסט 2023 חתם אוטביו בא-נסר הסעודית.
קריירת נבחרות

זמן קצר לאחר שערך את הופעת הבכורה שלו באינטרנסיונל, זומן אוטביו לנבחרת ברזיל עד גיל 20. הוא הופיע בה 4 פעמים וכבש שער אחד.
במרץ 2021 קיבל אוטביו אזרחות פורטוגלית. ב-26 באוגוסט באותה שנה, הוא זומן לנבחרת פורטוגל למשחקי מוקדמות מונדיאל 2022 נגד אירלנד ואזרבייג'ן ומשחק ידידות נגד קטר.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו וגם כבש שער ראשון בניצחון 3–1 על קטר.
נכלל בסגל נבחרת פורטוגל לטורניר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת פורטוגל לטורניר יורו 2024, אולם בהמשך נגרע מהסגל בשל פציעה והוחלף על-ידי מתאוס נונס.
תארים

אינטרנסיונל
אליפות גאוצ'ו: 2013, 2014
פורטו
אליפות פורטוגל: 2017/2018, 2019/2020, 2021/2022
גביע פורטוגלי: 2019/2020, 2021/2022, 2022/2023
הסופר קאפ הפורטוגלי: 2018, 2020, 2022
הערות שוליים

↑  OFICIAL: Otávio no FC Porto por cinco anos, Maisfutebol (בפורטוגזית)
↑  A lista de convocados de Portugal para o Mundial 2022 באתר MaiseFutbol, ‏ 10 בנובמבר 2022 (בפורטוגזית)
↑  Convocados para o Euro 2024 באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל הפורטוגלית, 21 במאי 2024 (בפורטוגזית)
↑  Matheus Nunes convocado para o EURO 2024, FPF, ‏2024-06-06 (ב־European Portuguese)
| נבחרת פורטוגל – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 פטריסיו •  2 דאלו •  3 פפה •  4 דיאש •  5 גריירו •  6 פלהיניה •  7 רונאלדו •  8 פרננדש •  9 אנד. סילבה •  10 סילבה •   11 פליקס •  12 סה • 13 דנילו •  14 ויליאם • 15 ליאו • 16 ויטיניה • 17 מריו • 18 נבש • 19 מנדש • 20 קנסלו • 21 הורטה • 22 קושטה • 23 נונס • 24 אנט. סילבה • 25 אוטביו • 26 ראמוס • מאמן: סנטוש |  1 פטריסיו •  2 דאלו •  3 פפה •  4 דיאש •  5 גריירו •  6 פלהיניה •  7 רונאלדו •  8 פרננדש •  9 אנד. סילבה •  10 סילבה •   11 פליקס •  12 סה • 13 דנילו •  14 ויליאם • 15 ליאו • 16 ויטיניה • 17 מריו • 18 נבש • 19 מנדש • 20 קנסלו • 21 הורטה • 22 קושטה • 23 נונס • 24 אנט. סילבה • 25 אוטביו • 26 ראמוס • מאמן: סנטוש | פורטוגל |
עצלן חום-גרון

| עצלן חום-גרון |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
על־סדרה:: דלשינאים
סדרה:: פילוסאים
תת־סדרה:: עצלנאים
משפחה:: עצלני תלת-אצבע
סוג:: עצלן תלת-אצבע
מין:: עצלן חום-גרון
שם מדעי
 Bradypus variegatus ‏שינץ, 1825
תחום תפוצה


עצלן חום-גרון (שם מדעי: Bradypus variegatus) הוא מין של עצלן תלת-אצבע, הנפוץ ביותר מסוגו, שמצוי ביערות של דרום ומרכז אמריקה.
המדינות עליהן מתפרש תחום תפוצתו הן אקוודור, בוליביה, ברזיל, הונדורס, ונצואלה, ניקרגואה, פנמה, פרגוואי, קוסטה ריקה וקולומביה. בתי הגידול העיקריים בהם מצוי העצלן חום-הגרון הם יערות ממוזגים ויערות גשם, אך הם לעיתים נצפים גם בשפלות או בביצות.
תיאור ומבנה גוף

העצלן דומה בגודלו למינים האחרים בסוג עצלן תלת-אצבע: אורכם של הזכרים והנקבות הוא כ-42 עד 80 ס"מ. הזנב קצר יחסית, ואורכו כ-2.5 עד 9 ס"מ. משקלם של עצלנים חומי-גרון בוגרים נע בין 2.25 ל-6.3 ק"ג, בלי הבדלים כמעט בין הזכר לנקבה. כל רגל מסתיימת בשלושה טפרים ארוכים, שאורכם כ-7 עד 8 ס"מ ברגליים הקדמיות, וכ-5 עד 5.5 ס"מ ברגליים האחוריות.
ראשו של העצלן עגול, האף פחוס, והאוזניים לא בולטות. צבע הפרווה חום-אפרפר, אך נעשה כהה יותר בגרון, בצדי הפנים ובמצח. הפנים בהירות, אך יש פס חום כהה שמתמשך עד לעיניים. בדומה לשאר מיני העצלנים, לעצלן חום-הגרון אין שיניים חותכות או ניבים, והשיניים הטוחנות פשוטות ודמויות יתד. לעצלנים אין כיס מרה, תוספתן או מעי עיוור. הפרווה גסה ונוקשה מאוד, ומכסה שכבה רכה יותר.
התנהגות

העצלנים ישנים 15–18 שעות ביום, ועשויים להתעורר למשך כשעתיים עד שלוש שעות בכל פעם, בלילה או ביום. למרות שהם יכולים ללכת על הקרקע ואף לשחות, העצלנים מבלים את רוב חייהם על הענפים הגבוהים של העצים, ויורדים פעם בכ-8 ימים לקרקע על מנת לעשות עליה את צורכיהם. העצלנים יחידאים מחוץ לתקופת גידול הצאצאים, וזכרים נצפו נלחמים אחד בשני בעזרת הטפרים החדים שלהם.
העצלנים מצויים בשכבה העליונה של היער ("החופה"), וניזונים מעלים צעירים של מיני עצים שונים. הם אינם מרחיקים בחיפושיהם אחר מזון: תחום המחייה מתפרש על פני 5 עד 90 דונמים. עצלן בעל תחום מחיה טיפוסי, של כ-50 דונמים, עשוי לבקר בכ-40 עצים ביום, וייתכן כי יתרכז בעצים ממין מסוים; הוא עשוי אף להיות כ-20% מזמן האכילה שלו על אותו עץ. למרות שרוב העצלנים אינם בררניים, ישנם פרטים מסוימים שניזונים ממגוון מצומצם יחסית של עלים. מין של עש, Cryptoses choloepi, מקיים עם העצלן יחסי גומלין מסוג +/0 (העש מרוויח מהם אך העצלן לא מפיק מהם תועלת) - העש חי על פרוות העצלן, ומטיל את ביציו בצואתו.
מכיוון שהעצלן מוסווה היטב וזז לאט, טורפים מעטים מסוגלים לראותו. בין טורפיו המרכזיים נמנים עיטי הרפיה, יגוארים ולילית ממושקפת.
רבייה

נקבת העצלן משמיעה לקראת עונת הרבייה קריאה חזקה דמוית צווחה אנושית, שמטרתה - למשוך זכרים. ההזדווגות מתרחשת בדרך כלל בין ינואר למרץ בצפון אזור התפוצה, אך זמנה עשוי להשתנות בדרומו. ההיריון נמשך כ-7 חודשים, והצאצא היחיד מכוסה בפרווה ובעל טפרים. הגור נצמד אל בטנה של אמו במשך יותר מ-5 חודשים, למרות שהוא נגמל כבר בגיל 4–5 שבועות.
בלוטת החלב של האם אינה יכולה לאצור כמויות גדולות של חלב כמו אצל יונקים אחרים, ולכן גור העצלן משאיר את פיו צמוד לשד האם כל הזמן, ויונק את החלב מיד לאחר יצורו. העצלן מתחיל לאכול מזונות קשים בגיל ארבעה ימים, ומלקק שאריות מזון מפיה של אמו. תהליך זה מאפשר לגורים ללמוד אילו סוגי עלים ניתנים לאכילה, ומחקרים מראים שהעדפת המזון של עצלנים צעירים דומה לזו של אמם.
הערות שוליים

↑  עצלן חום-גרון באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2 3 4 5  Hayssen, V. (2010). "Bradypus variegatus (Pilosa: Bradypodidae)". Mammalian Species 42 (1): 19–32. doi:10.1644/850.1.
↑  Taube, E. et al. (2001). "Reproductive biology and postnatal development in sloths, Bradypus andCholoepus: review with original data from the field (French Guiana) and from captivity". Mammal Review 31(3–4): 173–188. doi:10.1111/j.1365-2907.2001.00085.x.
↑  Mirsky, Steve (2009). "The Bradypus Bunch". Scientific American 300 (5): 34. doi:10.1038/scientificamerican0509-34.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554041005171  NKC: ph820595
S'il suffisait d'aimer

S'il suffisait d'aimer (באנגלית: If Only Love Could Be Enough) הוא אלבום האולפן השישה עשר של הזמרת הקנדית סלין דיון. האלבום יצא לאור על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס ב-7 בספטמבר 1998. מתוך האלבום יצאו חמישה סינגלים בסך הכול.
עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום הראשון במצעד האלבומים של קוויבק.