מרקסיזם אנליטי
האסכולה

אריק אולין רייט שכתב על קיומה של קבוצת המרקסיסטים האנליטיים ועל הפגישות השנתיות שלהם, ציין שהמרקסיזם האנליטי מבקש לחקור באופן שיטתי מושגים מרכזיים בתורה של מרקס ולנסחם מחדש במבנה תאורטי קוהרנטי. אלסטר הגדיר את המרקסיזם האנליטי כבעל סטנדרטיים של "קפדנות ובהירות". רומר הגדיר את המרקסיזם האנליטי "בחינת היסודות של המרקסיזם בכלי לוגיקה עכשוויים, תוך מחויבות להפשטה ולאי דוגמטיות".
תזת הקדימות של מרקס בקביעת יחסי הייצור באמצעות כוחות הייצור, נוגדת את התפיסה המקובלת כיום בחקר החברה, לפיה כדי להסביר חברה יש לחקור את האינדיבידואלים שמרכיבים אותה. על פי הפילוסופיה המכניסטית כל תופעה ניתן להבין באמצעות החלקיקים המרכיבים אותה – החלקים מסבירים את השלם. כדי להבין את השלם, עלינו להבין את התכונות של החלקים המרכיבים אותו. כך שאם אנחנו רוצים להבין את החברה, עלינו לחקור את האינדיבידואלים המרכיבים אותה.
המכניקה שמסבירה בחקר החברה את ההתנהגות של קבוצה חברתית מסוימת היא אינטנציונליות (התכוונות) של בני האדם. לבני האדם נטיות ורציות והחלטותיהם מתקבלות בהתאם להן, ומביאות לידי לתוצאה מסוימת בהתאם לנסיבות. לכל פרט בחברה ישנן העדפות שונות והוא פועל בהתאם להן, כלל העדפות של הפרטים המרכיבים קבוצה חברתית, מסבירות את התנהגותה. אך את תזת הקדימות של מרקס לא ניתן להסביר על ידי אינטנציונליות כי היא טוענת שדרגת ההתפתחות של כוחות הייצור מסבירה את יחסי הייצור (ויחסי הייצור נוצרים על ידי בני אדם, לא תמיד באופן מודע, כך שיוכלו לאפשר את המשך את התפתחות כוחות הייצור), ולכוחות הייצור לא ניתן לייחס אינטנציונליות. לפיכך מרקסיסטים אנליטיים רבים ניסו לבסס את המרקסיזם על אינדיבידואליזם, לצד אלה שטענו שלא ניתן לבסס את התזות של מרקס על אינדיבידואליזם.
תורת המשחקים היא גישה שמסבירה כיצד אינדיבידואלים הפועלים על פי תמריצים רציונליים, מקבלים החלטות כאשר מתקיימת תלות הדדית ביניהם והתגמול שיקבלו תלוי גם בהחלטות שלהם וגם בהחלטות של השחקנים האחרים. גישה זו מקובלת בחקר החברה האנליטי ואלסטר מציג כיצד אפשר להשתמש בכלי זה כדי להסביר קונפליקטים ומאבקי כוח שמתקיימים בין המעמדות.
ביקורת שאלסטר מעלה נגד המרקסיסטים הקלאסים שהם דבקים בהסברים טלאולוגיים, כמו ההנחה שישנה התפתחות היסטורית שבסופה קומוניזם. ישנה הסכמה רחבה כיום שהסברים טלאולוגיים אינם מוצדקים. מבחינת אלסטר, תורת המשחקים וכלים נוספים המקובלים בחקר הכלכלה הנאו-קלאסית יכולים למלא את תפקיד ניתוח הניצול, וכן את המאבק בין המעמדות ושינויים חברתיים. אלסטר מעריך שהמרקסיסטים הקאלסיים דוחים את המתודה האינדיבידואליסטית לחקר החברה, בשל בלבול בינה לבין תפיסת האדם כאינדיבידואל שפועל לטובת עצמו. אלסטר מסביר ששימוש באינדיבידואליזם מתודולוגי איננו שולל קיומן של מעמדות, אלא שהתנהגות המעמד נובעת מפעולות האינדיבידואלים המרכיבים את המעמד.
תחום נוסף בו אלסטר חושב שמתודולוגיה אינדיבידואליסטית יכולה גם לשמש ככלי בידי המרקסיזם כדי להסביר תופעות שמוסברות על ידי פונקציונליזם, גישה שגם היא זוכה לביקורת מצד חוקרי חברה עכשוויים. הגישה הפונקציונליסטית מניחה שלכל מוסד חברתי יש פונקציה חברתית, הוא משרת את החברה בצורה כלשהי, תורם ליציבותה למשל. מרקסיסטים למשל עשויים לטעון שהפונקציה של מוסד המשטרה היא לשמר את הכוח של בעלי ההון בחברה קפיטליסטית, בכך שהיא מגנה על זכויות הקניין של בעלי ההון. לאלסטר ביקורת על פונקציונליזם ובמיוחד על פונקציונליזם חזק שמרקסיסטים נוטים לאמץ. הוא דורש ראיות ישירות לתפיסה לפיה כל מוסד חברתי נועד כדי לשרת את המעמד השליט ובכל תופעה חברתית יש מדכא ומנוצל.
בניגוד לתפיסה המקובלת במרקסיזם הקלאסי שכוחות הייצור הם שקובעים את יחסי הייצור, אלסטר מציג גישה אחרת לפיה האינדיבידואלים אינם פועלים בהתאם למעמד אליו נולדו, אלא כוחות הייצור והמעמד יוצרים אצלם העדפות מסוימות. בסך אפשרויות מסוים, האינדיבידואל יפעל בצורה מסוימת. זוהי דרך דומה לדרך בה נקט כהן כאשר הוא עידן את התפיסה המקובלת לגבי תורתו של מרקס. כהן טען לנטייה וכן להשפעה הדדית מסוימת, ואלסטר טוען להעדפה שמאפשרת לשיטתו עדיין להסביר על ידי תורת המשחקים את התנהגות האינדיבידואל. הוא יקבל החלטה רציונלית אך תחת העדפה אותה רכש בשל כוחות הייצור והמעמד החברתי אליו הוא משתייך.
אלסטר מציג כיצד תורת המשחקים יכולה להסביר את התנהגות האינדיבידואלים בתוך המעמד וכיצד כל מעמד פועל לטובת עצמו, וכך מתקיים המאבק בין המעמדות. האינדיבידואל מקבל החלטות שממקסמות את התועלת שלו, כאשר השחקן מתנהג כשחקן קולקטיבי הוא בעל תודעה מעמדית. הוא פועל כדי למקסם את התועלת של המעמד שלו, כדי שהוא עצמו כאינדיבידואל ימקסם את התועלת שלו. כמו למשל ההתמודדות האפשרית של כל מעמד, מעמד הפועלים או מעמד בעלי ההון עם הרוכב החופשי, הפועל שנהנה מהישגי שביתות הפועלים, כאשר הוא ממשיך לעבוד תמורת תשלום, או בעל הון שלא ישתתף בקרטל מחירים וימכור בזול יותר וימשוך אליו לקוחות. אולם הצלחת השביתה והקרטל תלויים בהשתתפות מלאה של כל בני המעמד. זו הדגמה כיצד בכלים אנליטיים, אפשר לשמר את התוכן של מרקס, גם אם חלק מהמתודולוגיה אובדת.