stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דוד בר חן
הערות שוליים

↑  בר חן אליהו חיים בן הרב ישי, מצאצאי המקובל רבי סולימאן אוחנה (עמ' דף 12), באתר בית המדרש תורת דוד, ‏תשע"ו 2016
↑  יעקב לופו, ארבעה ראיונות עם בוגרי הישיבות הליטאיות באירופה. ישראל מימראן, נולד בשנת 1937 במזגאן שבמרוקו.ראיון ראשון
↑  "רואים את הקולות" | ישראל מימרן - בעדות על פעלו של הגה"צ רבי דוד בר חן זיע"א (רבה של שדרות)
↑  אלי טובלי, עלון "תפארת אבות – לחיזוק מורשת יהדות מרוקו" – גליון 12., באתר https://sefrou.co.il/, ‏25 באפריל 2021
↑  גיידסטאר, באתר גיידסטאר
↑  בר חן אליהו חיים בן הרב ישי, חסדי דוד, באתר בית המדרש תורת דוד, ‏תשע"ו 2016
↑  בר חן אליהו חיים בן הרב ישי, חסדי דוד, ניצן, תשע"ו 2016
↑  מכון חסדי דוד, באתר מכון חסדי דוד
↑  בית המדרש תורת דוד, באתר בית המדרש תורת דוד
↑  רשימת הרחובות בשדרות, באתר עיריית שדרות
↑  עיריית שדרות מחדשת את מקווה 'הרב בר חן', באתר עיריית שדרות
↑  עדותו של הגאון רבי שלמה שלוש זצוק"ל, בדברי הספד ביום השלושים.
ציון קבורתו. חלקת הרבנים החדשה, הר המנוחות דרום, ירושלים
מלחמות ה' (יחיא קאפח)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מאת:  הרב יחיא קאפח
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  יהדות
 נושא:  קבלה, ספר הזוהר 
 הוצאה
 הוצאה:  דפוס פ' עניו
 מקום הוצאה:  ירושלים 
 תאריך הוצאה:  1931
 מספר עמודים:  174
 
מלחמות ה' הוא ספר מאת הרב יחיא קאפח, מנהיג הפלג הדרדעי ביהדות תימן, שנושאו הוא אמונת הייחוד, וההתנגדות לקבלה בכלל ולספר הזוהר בפרט, משום, שלדעתו של הרב קאפח, תורת "הקבלה" שבידינו לא עברה באמת בקבלה, וספר הזוהר הוא זיוף, עבודה זרה ומינות.
רקע היסטורי

| --- | --- |
 :  ראו גם – דרדעים
במהלך המחצית השנייה של המאה ה-19 הגיעו לתימן מספר חוקרים ומלומדים יהודיים אירופאים, שהושפעו מתנועת ההשכלה. חוקרים אלו נפגשו עם כמה חכמי צנעא, שהייתה להם נטייה למדעים עוד קודם לכן, והשפיעו עליהם רבות. בין ההשפעות שזרעו בלבם של קבוצה מחכמי תימן היו ספקות לגבי אמיתות והקבלה, ויחס אוהד להשכלה ולנאורות האירופית. אולם בעוד ההשכלה האירופית גרמה לעיתים לנטישת הדת, התפישה הדרדעית הייתה כי אין כל ניגוד בין ההשכלה לבין הדת. הם ניסו לבער מתוך היהדות כל דבר שנראה מנוגד לשכל, וליהדות ה"טהורה", כפי שעוצבה מאז ימי המשנה והתלמוד. לפיכך ניסו לבער מן היהדות את האמונה בשדים, בקמעות ובלחשים, וגם את הקבלה ותורת המסתורין. הם ניסו לחזור לנוסחי תימן הקדומים, ולתפישת העולם של חכמי תימן מן האסכולה הימי־בניימית הקדומה, שהלכה בעקבות רבנים מארצות האסלאם, דוגמת רס"ג, רבי יהודה הלוי והרמב"ם. היו מחכמי תימן גם בדורות האחרונים שהמשיכו לשמר את תפישת העולם הרמב"מיסטית והיו בעלי נטייה פילוסופית.
המודל לחיקוי של אותם חכמים היה הרמב"ם, שהיה עד לחדירת השולחן ערוך לתימן, הפוסק המרכזי עבור יהודי תימן. הרמב"ם, שהיה גם פוסק ותלמיד חכם, מצד אחד, וגם פילוסוף ורופא, מצד שני, ייצג עבור יהודי תימן את השילוב שבין השכלה כללית להלכה. בהשפעתו של הרמב"ם ניסו חלק מיהודי צנעא, לאחר המפגש עם אירופה, לחנך את ילדיהם. בבית הספר העות'מאני ("מכתב") היה בדעתם ללמד את מקצועות היהדות מצד אחד, ומצד שני גם פילוסופיה יהודית. לבד ממקצועות היהדות היה בדעתם ללמד גם מקצועות כלליים, כגון ערבית, טורקית ועברית ודקדוקה, מדעים, גאוגרפיה ואסטרונומיה, וחשבון.
בסוף המאה התשע עשרה פרצה מחלוקת בין מתנגדי הקבלה ושולליה (ה"דרדעים"), לבין המאמינים בקדמותה ובקדושתה (שכונו "עיקשים"). במהלך העשור השני של המאה ה-20 הגיעה המחלוקת לכלל משבר. בשיאה הביא הרב יחיא יצחק הלוי, ממנהיגי ה"עיקשים", את המחלוקת בפני האימאם, שליט תימן, יחיא חמיד אלדין.
תוכן הספר

לאחר שנכנס מספר פעמים למאסר בעקבות פעילותו, החל הרב קאפח לכתוב את ספרו "מלחמות ה'". הוא לא נרתע עוד מלכתוב הספר לאחר מאסריו, מפני שראה, לדברי נכדת-נכדו אביבית לוי, בייסורים שחווה עונש על ש"חס על כבוד עצמו יותר מכבוד שמיים". את הספר כתב עד שנת תרפ"ז והוא יצא בשנת תרצ"א (1931) בבית הדפוס פ' עניו בשכונת גאולה שבירושלים.
בספר, שבו מציג הרב קאפח את עמדתו בנושא הזוהר והקבלה, הוא טוען שחכמי ישראל לדורותיהם (כדוגמאות הוא מביא את חז"ל ובראשם רבי שמעון בר יוחאי עצמו, שנטען שהוא מחבר ספר הזוהר, ואחר כך רב סעדיה גאון, רבי בחיי אבן פקודה, רבי יהודה הלוי ואחרים), הציבו עמדה השונה לחלוטין מעמדתו של מחבר ספר הזוהר. הוא אף טוען שהקבלה וספר הזוהר הם בגדר עבודה זרה בשיתוף – אמונה באל המופשט לצד אמונה בכוחות נוספים, נמוכים יותר, עשר הספירות לתפיסתו.
הספר פותח בשאלה שהפנה "אחד התלמידים" למתנגדו של הרב, מחבר הספר. בעקבות התשובה, מתפתחים חילופי דברים בין הרב המחבר לבין מתנגדו, ובסופם, פורס הרב המחבר את משנתו בקמ"ד נקודות שונות. הספר נכתב בסגנון חריף עד מאוד, ורבי משה די לאון, מחבר ספר הזוהר, מכונה בו רבות "המסית נביא השקר מחבר הזהר".
צאת הספר עוררה את חמתם של רבני תימן, ובמענה לעמדה שוללת-הקבלה שבו, החל להתחבר בצנעא בשנת תרצ"ב ספר בשם "אמונת ה'", שמטרתו להשיב על טענות הרב קאפח בספרו. על הספר לא נכתב שם מחברו, והוא נכתב בסגנון חריף כנגד הרב קאפח ועדתו. בשנת תרצ"ד הושלמה כתיבת הספר, והוא פורסם בירושלים גם הוא בשנת תרצ"ח. הספר חובר על ידי הרב סעיד עוזירי והרב יחיא ערוסי. הם נעזרו בתלמידיהם, שמואל צובירי, יוסף יעקב צובירי, יחיא אלשיך ואחרים.
הערות שוליים

↑  אביבית לוי, הולך תמים: מורשתו, חייו ופועלו של הרב יוסף קאפח, יד מהר"י קאפח, תשס"ג 2003, עמ' 50
↑  כעדותו בסיום הספר: "נשלמה העתקתו זאת והגהתו יום ה' כ"ה למספר בני ישראל לעומר שנת תרפ"ז ליצירה
נאם קל וצעיר יחיה בן שלמה קאפח יצ"ו". עמ' 146 במהדורה האינטרנטית
↑  בית הדפוס "פנחס ענו ובניו" הוקם בשנת 1930 על ידי פנחס ענו, שהעסיק במקום את ארבעת בניו. ראו באתר בית הדפוס של נכדו, עמנואל
↑  משה צדוק, ניצני "השכלה" בתימן, דבר, 30 ביולי 1954
↑  עמ' 83 במהדורה האינטרנטית
↑  בת ציון עראקי קלורמן, יהודי תימן: היסטוריה, חברה, תרבות, כרך שלישי, האוניברסיטה הפתוחה, 2004, עמ' 68–69. מצטטת את יוסף טובי, "מי חיבר את ספר אמונת ה'?", דעת 49, תשס"ב, עמ' 87–98
מנטו

ערך זה עוסק בארוחה. אם התכוונתם לבדיקת שחפת, ראו .
| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  פסטה ממולאת, מנה, כיסונים 
 מוצא:  שינג'יאנג 
 
מנטו אוזבקי
מנטו או מנטי (טורקית ואזרבייג'נית: манты/mantı; קזחית: мәнті/mänti; אוזבקית: манти/manti; קירגיזית: мантуу/mantú; ארמנית: մանթի/mant'i; פשטו, פרסית, וערבית: منتو) הם כיסונים במילוי בשר.
מאנטי (צורת הרבים של מאנטו) הן כופתאות הממולאות בדרך כלל בתערובת מתובלת של בשר, בדרך כלל כבש או בשר בקר טחון. הכופתאות מוגשות במעטפת בצק, מטוגנות בשמן או מאודות.
ראו גם

ג'יאוזי
מאנטואו
פלמני
מיכאיל אקימנקו

מיכאיל סרג'ייביץ' אקימנקו (ברוסית: Михаи́л Сергее́вич Акиме́нко; נולד ב-6 בדצמבר 1995) הוא אתלט רוסי, סגן אלוף העולם (דוחה 2019) ואלוף העולם לנוער (יוג'ין 2014) בקפיצה לגובה.
קריירה > אלוף העולם לנוער

אקימנקו זכה במדליית זהב באליפות העולם לנוער 2014 שנערכה ביוג'ין, לאחר שניתר לגובה של 2.24 מטרים. מקדים את דמיטרי נאבוקו ואת וו סאנג-היוק שקבעו אותה תוצאה.
קריירה > סגן אלוף העולם

באליפות העולם 2019, בגמר זכה אקימנקו במדליית הכסף עם תוצאה של 2.35, 2 סנטימטרים פחות מ-2.37 המטרים שקבע מועתז עיסא בראשים שזכה במדליית הזהב. התוצאה היוותה עבור אקימנקו גם שיא אישי חדש. גם איליה איוואניוק קבע תוצאה דומה, אך השתמש ביותר ניסיונות.
מיכאיל אחמטלי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1895 בורג'ומי, גאורגיה 
 פטירה:  1963 (בגיל 68 בערך) מינכן, גרמניה המערבית 
 ענף מדעי:  אגרונומיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פרידריך שילר 
 מוסדות:  אוניברסיטת מינכן  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין  מכון ואנזה 
 
מיכאיל אחמֶטֶלי (בגאורגית: მიხეილ ახმეტელი;‏ 1895-1963) היה מהגר, איש אקדמיה, מומחה לחקלאות סובייטית ולזמן מה גם ראש מכון מכון ואנזה, מכון מחקר בניהול האס אס שליד המוסד ללימודי ברית המועצות בגרמניה הנאצית.
ביוגרפיה

אחמטלי נולד בבורג'ומי שבדרום-מרכז גאורגיה, שהייתה באותם ימים חלק מהאימפריה הרוסית (פלך טביליסי של מלכות המשנה של הקווקז). בין השנים 1915-1917, הוא למד באוניברסיטת חרקוב ובשנת 1919, היה בחסות הממשלה המנשביקית של הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה כאשר המשיך את לימודיו באוניברסיטת ינה. פלישת הצבא האדום לגאורגיה של 1921 מנעה ממנו מלחזור למולדתו, ובשנת 1925 הוא סיים את הדוקטורט באוניברסיטה הגרמנית ושנה לאחר מכן הוא הצטרף למכון המזרח אירופי בברסלאו (כיום ורוצלב, בפולין).
בשנת 1937 העביר השלטון הנאצי חלק מהמכון סמוך לברלין למכון מחקר בבעלותה, מכון ואנזה; ואחמטלי מונה למנהל המכון החדש. בתחילה הוא היה ביחסי ידידות עם אלפרד רוזנברג והשלטונות ציפו ממנו לספק חוות דעת על הכלכלה הסובייטית. תחת הפסבדונים קונסטנטין מיכאל, הוא כתב ספר על החקלאות הסובייטית ועל הקולקטיביזציה הכפויה. בשנת 1940 הוא הודח מתפקידו. במהלך מלחמת העולם השנייה, הוא שימש כמנהל הוועידה הלאומית הגאורגית שבסיסה היה בברלין, שהתמקדה בגיוס שבויי מלמה גאורגים-סובייטים ממחנות הריכוז הנאציים ללגיון הגאורגי. לאחר המלחמה, התיישב אחמטלי במינכן ועבד כפרופסור באוניברסיטת מינכן. הוא נשאר אופוזיציה לשלטון הסובייטי בגאורגיה ולקח חלק בגוש האומות האנטי בולשביקיות.
הערות שוליים

↑  וולטר לקוואוור (1990), רוסיה וגרמניה: מאה שנות קונפליקט, עמ' 194, ISBN 0887383491, (באנגלית)
↑  גוש האומות האנטי בולשביקיות (Anti-Bolshevik Bloc of Nations‏ - ABN) - מרכז לתיאום פעולות אנטי קומוניסטיות של ארגוני הפליטים הפוליטיים מהמדינות הסובייטיות.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 126015775  ISNI: 0000 0001 1607 4002  NTA: 081643756  RERO: 02-A017619587  SNAC: w6zg8vjw  VIAF: 193155492   WorldCat (עם VIAF): 193155492
מנהרת סחלין

מנהרת סחלין (ברוסית: Сахалинский тоннель) הוא פרויקט לא גמור של בניית מנהרה, שנועדה לחצות את מצר נבלסקוי מכף לזארב ביבשת לכף פוגיבי שבסחלין. הפרויקט היה לאחד מאתרי הגולאג הסובייטי והיה באחריות נ.ק.ו.ד. ומשרד מסילות הברזל של ברית המועצות (אנ').
היו כמה דיונים באשר לאפשרויות לחידוש הבנייה. על פי הערכות ראשוניות עלות הבנייה תעמוד על 400 מיליארד רובל ותכלול 540 ק"מ של מסילת רכבת. העלות המשוערת מתייחסת הן לבניית גשר והן לחפירת מנהרה.
היסטוריה

הרעיון לבניית מנהרה לסחלין עלה עוד בשלהי המאה ה-19. עם זאת בשל חוסר כדאיות כלכלית וחוסר במימון הרעיון לא מומש.
נעשה מחקר עבור בניית המנהרה בשנים 1929–1930. אך רק ב-1950 שוב חזרו לרעיון של חיבור סחלין עם היבשת, הפעם באמצעות רכבת, רעיון שהעלה הרודן יוסיף סטלין, ששוחח עם מומחים בדבר האפשרויות לחיבור באמצעות מעבורת, גשר ומנהרה. עד מהרה מועצת השרים הנפיקה צו מ-5 במאי 1950 ובו הוחלט על בניית מנהרה ותחבורת מעבורות. בניית המנהרה הופקדה בידי המשרד לענייני פנים ומשרד מסילות הברזל של ברית המועצות (עבודות חפירת התעלה הועברו ב-1952 לאחריות משרד הפנים).
יישום עדכני

ב-24 ביולי 2018, נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, במהלך פגישה עם מושל מחוז סחלין אולג קוז'מיאקו, השיב לשאלת המושל בעניין בניית גשר ואמר שהוא הורה לממשלה לעבד תוכניות בנייה של גשר אל האי סחלין.
באוקטובר 2019 חברת הרכבות הלאומית של רוסיה כללה את המנהרה כחלק מעבודות הפיתוח של הרכבת מתוך מטרה להשלים בניית מסילות ברזל שיחברו את האי סחלין עם רוסיה היבשתית.
הערות שוליים

↑  "Стоимость строительства транспортного перехода на Сахалин предварительно составляет 400 млрд руб". РЖД-Партнёр. 2017-07-10. נבדק ב-2018-02-24.
↑  Евгений Калюков (2018-07-24). "Путин поручил правительству проработать вопрос постройки моста на Сахалин". РБК. נבדק ב-2018-07-24.
↑  סוכנויות הידיעות, 580 ק"מ בהשקעה של 10 מיליארד דולר: רוסיה מתכננת את הגשר הארוך בעולם, באתר TheMarker‏, 25 ביולי 2018
ערך זה הוא קצרמרבנושא תחבורה ובנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מיכאיל איגנאטייב

מיכאיל וסילייביץ' איגנאטייב (בצ'ובאשית: Mihal Vślin yvӑl Jӑkӑnatjev;‏ 8 בינואר 1962 – 18 ביוני 2020) היה פוליטיקאי צ'ובאשי, שכיהן כראש הרפובליקה של צ'ובשיה, תפקיד שהיה ידוע כנשיא הרפובליקה עד 2011.
נולד במאלי טוריאני, צ'ובאשיה. מינואר 2002 עד מאי 2004 כיהן כשר החקלאות של צ'ובשיה ולאחר מכן כסגן ראש הממשלה, באוגוסט 2010 מונה על ידי הנשיא דמיטרי מדבדב לנשיא רפובליקת צ'ובשיה. בשנת,2012 שונה שם המשרה ל"ראש הרפובליקה", אך הוא שמר על תפקידו.
ב-29 בינואר 2020, הנשיא ולדימיר פוטין פיטר את איגנאטייב והחליף אותו באולג ניקולאייב כראש הרפובליקה. זאת בעקבות סדרה של שערוריות בהן היה מעורב. על פי הדיווחים, הוא השפיל כבאי בכך שאילצו לקפוץ כדי לקבל מפתחות לכבאית חדשה ועודד "לטהר" עיתונאים ברפובליקה שכותבים נגד השלטון.
בעקבות התקרית סולק ממפלגת השלטון. ב-20 במאי 2020 הגיש איגנאטייב תביעה לבית המשפט העליון של רוסיה נגד הצו שהביא לפיטוריו. ברם ב-18 ביוני 2020 מת בעקבות סיבוכי נגיף COVID-19 בבית החולים בעיר צ'בוקסרי.
חיים אישיים

היה נשוי ללריסה יורייבנה, בוגרת המכללה להכשרת מורים בקאנאש ומורה בבית ספר יסודי. עבדה קרן הפנסיה של רוסיה, יו"ר מועצת הנאמנים של קרן הצדקה של מועצת הנשים הרפובליקנית "צ'ובאש". לשניים בן ובת - איוואן ומריה.
הערות שוליים

↑  "Putin dismissed the head of Chuvashia, Mikhail Ignatiev, in connection with a loss of confidence". NewsRU (ברוסית). 2020-01-29. נבדק ב-2020-01-29.
↑  "Putin Fires Chuvashia Governor Who Called For Journalists To Be 'Wiped Out'". Radio Free Europe/Radio Liberty (באנגלית). 2020-01-29. נבדק ב-2020-01-29.
↑  Скончался бывший глава Чувашии Михаил Игнатьев
↑  ביוגרפיה קצרה של מיכאל איגנאטייב, נובמבר 2015, ארכיון(ברוסית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקאים ובנושא רוסים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מלון צעצוע של סיפור

| --- | --- |

 מיקום:  אתר הנופש דיסני שאנגחאי הרפובליקה העממית של סין
 חדרים:  800
 בעלות:  Shanghai Shendi Group
 בניית המלון
 תאריך פתיחה:  16 ביוני 2016
 אדריכל:  Walt Disney Imagineering
 קואורדינטות:  31°08′30″N 121°38′55″E﻿ / ﻿31.1416924°N 121.6485655°E﻿ / 31.1416924; 121.6485655
 האתר הרשמי
 he
 
מלון צעצוע של סיפור הוא אחד משני בתי המלון הממוקמים באתר הנופש דיסני שאנגחאי. המלון הוא בנושא "צעצוע של סיפור", זיכיון אנימציה של חברת וולט דיסני ופיקסאר. במלון יש שני חלקים, אגף שריף וודי ואגף באז שנות-אור. כאשר צופים במלון מלמעלה, הוא נראה כמו סמל אינסופי. המלון נפתח בשנת 2016 יחד עם שאר אתר הנופש.
מראה

המלון הוא המלון הראשון המוקדש כולו לזיכיון "צעצוע של סיפור". המלון דומה למלונות בדיסניוורלד כי הוא כולל פסלים גדולים בחצר שלו.
הכניסה למלון דומה לקרטון נפרש וגורמת למבקרים לחשוב שהם השתנו לחלוטין בגדול. הקירות החיצוניים מכוסים על ידי דפוס כחול עם עננים בדומה לחדר של אנדי בסרטים הראשונים.
אטרקציות > מסעדות

במלון יש שתי מסעדות:
Sunnyside Café - בית קפה המציע ארוחות בוקר וערב באזור ישיבה גדול.
Sunnyside Market - מסעדה שנשארת פתוחה עד כמעט חצות, המציעה מגוון רחב של משקאות, פינוקים ומנות חמות.
אטרקציות > פעילויות

לאורחי המלון יש אפשרות לפגוש את הדמויות מהזיכיון "צעצוע של סיפור" בהתאם לתנאים בקבלה.
The Launchpad - אזור שעשועים בהשראת החייזרים בזיכיון.
The Play Room - חדר משחקים בו נעשות פעילויות לילדים.
אטרקציות > חנויות

במלון קיימת חנות בשם "Lotso Shop", שם ניתן לקנות מוצרים שונים של הזיכיון לילדים ולמבוגרים. החנות מוקדשת לנבל הראשי של הסרט "צעצוע של סיפור 3", לאצו.
אטרקציות > ערוצי טלוויזיה

בחדרי המלון יש כ-11 ערוצי טלוויזיה המשדרים מרשת השידור "Shanghai Media Group" (אנ'). כל ערוצי הטלוויזיה משודרים באיכות HD, וכולם בשפות סיניות חוץ מערוץ אחד שבאנגלית.
| מספר ערוץ | שם | רשת שידור | שפה |
| --- | --- | --- | --- |
| 0 | Shanghai Television News and General | Shanghai Media Group | שפות סיניות |
| 1 | Dragon Television (אנ') | Shanghai Media Group | שפות סיניות |
| 2 | China Business Network | Shanghai Media Group | שפות סיניות |
| 3 | Shanghai Television Drama | Shanghai Media Group | שפות סיניות |
| 4 | Great Sports | Shanghai Media Group | שפות סיניות |
| 5 | DocuTV | Shanghai Media Group | שפות סיניות |
| 6 | Shanghai Television City | Shanghai Media Group | שפות סיניות |
| 7 | Shanghai Television Art | Shanghai Media Group | שפות סיניות |
| 8 | International Channel Shanghai | Shanghai Media Group | אנגלית |
| 9 | Oriental CJ (אנ') | Shanghai Media Group | שפות סיניות |
| 10 | Haha Toonmax | Shanghai Media Group | שפות סיניות |
ראו גם

אתר הנופש דיסני שאנגחאי
צעצוע של סיפור (זיכיון)
הערות שוליים

↑  Overview of Toy Story Hotel rendering
↑  Toy Story Hotel's Buzz Lightyear Courtyard rendering
↑  Disney Is Building A Gigantic Toy Story Hotel And It Looks Totally Rad, מרדית וורנר, באתר Gawker Media
ממלכת תימן

הממלכה המותוואכלית של תימן (בערבית: المملكة المتوكلية اليمنية, בתעתיק מדויק: אלממלכה אלמתוכליה אלימניה), ונקראה גם בפשטות ממלכת תימן, הייתה ממלכה אשר התקיימה בצפון תימן בשנים 1918–1962. עיר הבירה הייתה צנעא עד 1948, ולאחר מכן תעז. בשנים 1962–1970 ניטשה בממלכה מלחמת האזרחים של צפון תימן, שבסופה בוטלה המלוכה והמדינה הפכה לרפובליקה הערבית התימנית. ממלכת תימן הצטרפה לאו"ם ב-30 בספטמבר 1947.
רקע

לאחר עשרות שנים של שלטון לא יציב בתימן, השתלטו העות'מאנים על הארץ בשנים 1546–1635. חיסול הכוח של השושלות המקומיות השונות בתימן יצר חלל ריק, שנתמלא מיד על ידי האימאמים הזיידים שהיו דחוקים מאות שנים בצפון תימן. וכך, תחת שלטונו של האימאם אלמתוכל יחיא שרף אלדין, שבירתו הייתה חג'ה, הם הרחיבו שליטתם בכיוון דרום ולחצו על השליטים הזרים (העות'מאנים) שבירתם צנעא. בסופו של דבר כבשו הזיידים בראשות האימאם קאסם את צנעא מידי העות'מאנים ב-1629, וב-1635 הם יצאו מתימן לגמרי. בתחילת המאה ה-18 יציבות השלטון הזיידי החלה להתערער. חבלים רבים התנתקו עקב מרידות מושלים מקומיים שרצו יתר עצמאות. הדבר הביא לירידה בהכנסות ממסים וכתוצאה מכך האימאם בצנעא לא יכול היה לשלם מענקים שנתיים לשבטי הצפון כדי לקבל תמיכתם. שבטים הללו "פיצו" את עצמם באמצעות פשיטות על צנעא הבירה ולקחת תמלוגים באמצעות ביזה.
בשנת 1849 כבשה האימפריה העות'מאנית את אזור החוף, כדי להפעיל לחץ על האימאם הזיידי לחתום על הסכם הכרה בשלטון העות'מאנית, ולאפשר לכוח עות'מאני להיות מוצב בצנעא. עם זאת, העות'מאנים היו איטיים כדי להשתלט על תימן, ולא הצליחו לחסל את כל ההתנגדות המקומית הזיידית. בשנת 1913, זמן קצר לפני מלחמת העולם הראשונה, האימפריה העות'מאנית נאלצה לוותר על שליטתה בתימן.
דגלים

דגל ממלכת תימן (1918–1923)
דגל ממלכת תימן (1927–1962)
הערות שוליים

↑  Robert D. Burrowes: Historical Dictionary of Yemen, Lanham, Maryland: Scarecrow Press 2000, p. 190
↑  Morris, Benny 2008 ,1948: The First Arab-Israeli War, Yale University Press, p.205, New Haven
מלחמה למען האלונים

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אמה בול
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  פנטזיה אורבנית
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת אייס 
 תאריך הוצאה:  1987
 מספר עמודים:  328
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת מודן
 תאריך:  2006
 תרגום:  דוד חנוך
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002508588
 
מלחמה למען האלונים (באנגלית: War for the Oaks) הוא ספר מאת אמה בול. זהו ספר פנטזיה, המשתייך לקטגוריית "הפנטזיה האורבנית". הספר זכה בפרס לוקוס מטעם המגזין "לוקוס" והיה מועמד לפרס מטעם האגודה המיתופואטית.
הספר תורגם לעברית על ידי דוד חנוך ויצא לאור בהוצאת הספרים מודן.
הספר הוא ספר ביכורים של הסופרת, וככזה היא בחרה לשתף את הקוראים בתהליכי כתיבתו. הן הפרולוג והאפילוג עוסקים בהלך היצירה של הספר, ובסופו מובא תהליך ייחודי של עיבוד הספר לתסריט קולנועי.
תקציר העלילה

גיבורת הסיפור היא אדי מק'קאנדרי, מוזיקאית וזמרת, החוזרת הביתה בתום הופעה כושלת עם הלהקה של אהובה לשעבר, ומוצאת את עצמה מותקפת על ידי זר אימתני וכלב גדול הגורמים לה לאובדן הכרה.
כשהיא מתעוררת, היא מגלה שהזר האימתני הוא שומר הראש החדש שלה, לאחר שנבחרה בעל כורחה להיות בת התמותה הנדרשת, כדי ששתי חצרות ממלכת הפיות תוכלנה להילחם אלה באלה, ורק נוכחותה בקרבות תאפשר מיתה של חיילי שני הצדדים, שאם לא כן – מלחמתם תימשך לנצח.
אדי מוצאת את עצמה נסחפת למאבק לא לה, שבמקביל אליו עליה לשקם את חייה, להקים להקה חדשה, לתקן חברויות ולפתח קשרים, וזאת כשפוקה חצוף, מציק וקנאי – צמוד אליה בכל שעות היממה ומשמש לה הן כמגן והן כטפיל מציק ועוקצני, שלא תמיד שש לשתף פעולה עם צרכיה, או להשיב לשאלותיה.
הסיפור משלב אלמנטים מודרניים עכשוויים, דוגמת להקות רוק, גיטריסטים פרועים, אופנועים ושירים של פיטר גבריאל, דייוויד בואי ורבים אחרים, ואלמנטים פנטסטיים דוגמת פיות, מלכה טובה ומלכה רעה.
מנהרת כביש השטח האווירי (הית'רו)

תרשים נמל התעופה. המנהרה ממוקמת ברביע השמאלי התחתון שלו
מנהרת כביש השטח האווירי (באנגלית: Heathrow Airside Road Tunnel, בראשי תיבות ART) היא מנהרה הממוקמת בחלקו הדרום מערבי של נמל התעופה לונדון הית'רו. היא מקשרת מתחת לשטח הנמל בין טרמינלים 2 ו-3 שבמרכזו לבין טרמינל 5, הממוקם בקצהו המערבי. הנסיעה במנהרה מוגבלת לרכבי שירות מאושרים של נמל התעופה בלבד.
הקמת המנהרה

המנהרה נחפרה במסגרת פרויקט הקמת טרמינל 5, לאחר שהתברר הצורך בדרך שירות שתחבר בין דרכי השירות במרכז הנמל לבין דרכי השירות באזור הטרמינל החדש. הבחירה לבנות מנהרה נועדה לאפשר נסיעה של רכבי שירות בין שני האתרים ללא עיכובים וללא הפרעה לתנועת המטוסים במסלולי ההסעה המשתרעים ביניהם.
בניית המנהרה החלה בשנת 1999 והיא נפתחה לשימוש בחודש מרץ 2005. הבנייה הייתה מאתגרת במיוחד בשל מספר סיבות:
המנהרה משתרעת בעומק מועט מתחת לפני השטח של הנמל
תוואי המנהרה חולף שלושה מטר בלבד מעל מנהרת רכבת ההית'רו אקספרס המובילה אל טרמינל 4 בנמל
הצורך לבנות את המנהרה מבלי לגרום כל הפרעה לפעילות השוטפת בנמל, שהוא מן העמוסים בעולם.
שני קטעים באורך של 60 מטר כל אחד בשני קצות המנהרה נבנו בשיטת "חפור וכסה". יתרת המנהרה (1,300 מטר) נחפרה באמצעות מכונות קידוח תת-קרקעיות. במנהרות נבנתה מעטפת בטון מחוזקת בשל הקרבה לפני השטח ולרחבות החניה ומסלולי ההסעה שעליו ולמנהרת הרכבת שתחתיו.
המנהרה נבנתה על ידי מספר קבלנים אזרחיים בפיקוחה של מפעילת הנמל, חברת Heathrow Airport Holdings.
המנהרה

המנהרה, באורך של 1,420 מטר, משתרעת ממזרח למערב מעט מצפון למסלול הדרומי של הנמל. היא כוללת זוג מנהרות חד סטריות המופרדות על ידי קיר תמך. קוטר כל אחת מן המנהרות במרבית אורכן הוא 8.1 מטרים. כל אחת כוללת נתיב נסיעה יחיד ברוחב של שישה מטר. הוא רחב דיו כדי לאפשר לאוטובוסי שירות לנסוע במנהרות וכן כדי לאפשר לאוטובוס לעקוף אוטובוס אחר שיעמוד באחד מצדי הנתיב. פתחי מעבר לשעת חירום נקבעו בכותל שבין המנהרות במרחק של 100 עד 130 מטר זה מזה.
הפורטל (פתח הכניסה) המזרחי של המנהרה ממוקם בתווך שבין טרמינלים 2 ו-3. הפורטל המערבי ממוקם מדרום מערב לטרמינל 5. כל אחד מהפורטלים כולל רמפת ירידה לתוך המנהרה.
המנהרה > מיקום הפורטלים

פורטל מזרחי: 51°28′10″N 0°27′18″W﻿ / ﻿51.46954°N 0.45507°W﻿ / 51.46954; -0.45507
פורטל מערבי: 51°28′06″N 0°29′26″W﻿ / ﻿51.46834°N 0.49059°W﻿ / 51.46834; -0.49059.
צילום שני עברי המנהרה מן הקצה המערבי שלה
מנטו מברוגנוס

מנטו מברוגנוס, ציור של אדם פרידל (Friedel).
מנטו מגדליני מָבְרוֹגֶנוּס (ביוונית: Μαντώ Μαγδαληνή Μαυρογένους;‏ 1796 – יולי 1840) הייתה יוונייה גיבורת מלחמת העצמאות היוונית של 1821. בהיותה אישה עשירה, הוציאה את כל הונה למען מאבקם של ההלנים לחירות. בעידודה תרמו ידידיה באירופה כסף ונשק למהפכנים.
תולדות חייה

מנטו מברוגנוס, בתו של דמטריוס מברוגנוס, נולדה בטריאסטה (אז בתחומי האימפריה האוסטרית, כיום חלק מאיטליה). סבה, הפנר ניקולאוס מברוגנוס, היה דרגומן (מתורגמן) בשירות מפקד הצי העות'מאני ונסיך ואלאכיה. ב-1809, בהיותה בת שלוש-עשרה, שבה משפחתה אל מכורתה באי מיקונוס. היא התחנכה בקולג' בטריאסטה, שם למדה פילוסופיה יוונית עתיקה והיסטוריה, ושלטה היטב בצרפתית, איטלקית וטורקית.
באפריל 1821 סיפר לה אביה כי הפיליקי אטריה, הארגון המחתרתי שהקימה לסקרינה בובולינה (גיבורה נוספת של מלחמת העצמאות היוונית), נערך למרד בשלטון העות'מאני. כמו בובולינה, אף היא נטלה חלק בקרבות ובמשלחות לגיוס תמיכה באירופה. מברוגנוס הזמינה את מנהיגי מיקונוס לפגישה ושכנעה אותם להצטרף למהפכה.
בהנהגתה גוננו אנשי האי מיקונוס בחירוף נפש על ביתם מפני חילות האויב. מנטו מברוגנוס ציידה, איישה ושילחה מכספה היא שתי אוניות אל האי אביה (Εύβοια) כדי לשכנע את אנשיו להצטרף למאבק. עד מהרה התחברו אוניותיה עם מספר אוניות נוספות מאיי יוון אחרים. במהלך השנים תרמה את כל רכושה לטובת המאבק ואחרי שדירתה נשרפה נשארה כמעט מחוסרת כל.
רבים חיזרו אחרי והיא בחרה בדימיטריוס איפסילנטי כבן זוגה. הם נפגשו ב בנאפפליו ב-1823 והיו מאורסים מספר שנים עד שנפרדו. לאחר אובדן תמיכתו של איפסלנטי ובשל הסכסוכים הפוליטיים שלה עם יואניס קולטיס היא הוגלתה מנאפפליו וחזרה למיקונוס, שם חייתה בעוני וכתבה את זיכרונותיה. יואניס קפודיסטריאס העניק לה דרגת גנרל ודירה בנאפפליו. הייתה בבעלותה חרב עתיקה בעלת ערך רב והיא העניקה אותה לקפודיסטריאס.
בשנותיה המאוחרות התגוררה מברוגנוס באי פארוס, שם ניצב עדיין ביתה כמונומנט היסטורי, סמוך ל"פאנאגיה אקטונטפיליאני" ("כנסיית הבתולה מריה"), אשר על פי המסורת נוסדה על ידי הלנה הקדושה, אמו של קונסטנטינוס הגדול. היא נפטרה בפארוס ביולי 1840. כאות הוקרה לפועלה קראו אנשי מיקונוס את הכיכר המרכזית שבעיר על שמה, שם ניצבת גם פרוטומה שלה. הממשלה היוונית טבעה כמה מטבעות המנציחים את זכרה.
הערות שוליים

↑  Commemorative coins
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 12198270X  ISNI: 0000 0000 1562 5549  NLG: 45399  VIAF: 13178657   WorldCat (עם VIAF): 13178657 
פסל מנטו מברוגנוס בכיכר העיר במיקונוס
מנהרת סייקן

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  תעלת רכבת, תעלה תת ימית 
 מיקום:  Imabetsu 
 מדינה:  יפן 
 בעלים:  Japan Railway Construction, Transport and Technology Agency 
 מפעיל:  חברת הרכבות של הוקאידו 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 10 במרץ 1985
 תאריך פתיחה רשמי:  13 במרץ 1988 
 מידות
 אורך:  53,850 מ' 
 קואורדינטות:  41°18′57″N 140°20′06″E﻿ / ﻿41.3157°N 140.3351°E﻿ / 41.3157; 140.3351
 אתר רשמי
  (למפת יפן מוגדלת) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט מנהרת סייקן(למפת יפן רגילה) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט מנהרת סייקן
 
תוואי המנהרה בין האיים הונשו (למטה) והואקידו. במפה מצוין מקומן של שתי תחנות המילוט שניבנו במנהרה
דיאגרמת חתך של הקטע התת-ימי של המנהרה (לא בקנה מידה; שיפוע המנהרה הוא כ-1.2%). באדום מסומנות שתי התחנות שבתוך המנהרה
מנהרת סייקן (יפנית: 青函トンネル) היא מנהרת רכבת בת 53.85 קילומטרים, המחברת בין האי הוקאידו לבין האי הונשו שביפן. 23.3 קילומטרים מתוואי המנהרה מתמשכים מתחת לקרקע הים במצר צוגרו שבין שני האיים, בעומק של 100 מטרים מתחת לקרקעית, הנמצאת בעומק מרבי של 140 מטרים מתחת לפני הים.
המנהרה היא מנהרת הרכבת העמוקה בעולם והמנהרה השלישית באורכה (אחרי מנהרת קו 3 של הרכבת התחתית של גואנגג'ואו שבסין ומנהרת בסיס הגוטהארד). זוהי גם המנהרה התת-ימית הארוכה בעולם, אם כי הקטע התת-ימי של מנהרת התעלה הוא ארוך יותר.