זכויות להט"ב בספרד
תנאי מחיה > תרבות להט"ב > מוזיקה

בתקופת המשטר הפרנסואיסטי, מוזיקאים התייחסו רק לעיתים רחוקות לסוגיות של הומוסקסואליות בשירים שלהם או בנאומים פומביים שנשאו. יוצא הדופן בנושא היה זמר הקופלה (אנ') מיגל דה מולינה, הומוסקסואל גלוי ומתנגד פוליטי של פרנקו שנאלץ במשך השנים להימלט לארגנטינה לאחר שעונה באכזריות ומופעיו נאסרו בספרד. חריג נוסף היה הזמר במבינו שההומוסקסואליות שלו הייתה ידועה בחוגי הפלמנקו. מספר שירים של הזמר הספרדי רפאל (אנ') שייצג את ספרד בתחרות הזמר של האירוויזיון בשנים 1966–1967 כמו "Qué sabe nadie" (בעברית: אף אחד לא יודע) או "Digan lo que digan" (מה שיגידו), פורשו לעיתים קרובות באותה תקופה מנקודות מבט הומוסקסואליות. בשנת 1974, להקת הפולק רוק קנובס, רודריגו, אדולפו וגוזמן, דיברה על מערכת יחסים בין נשים בשיר "María y Amaranta" (מריה ואמרנטה) שבאופן מפתיע לא צונזר. במהלך המעבר הספרדי חזרה למשטר דמוקרטי מאז 1975, הצמד הספרדי תפר כפול שר על מאבקו של הומוסקסואל בדעות הקדומות של משפחתו על נטייתו המינית בשיר "El rey de la casa" (מלך הבית).
הזמר-יוצר ויקטור מנואל (אנ') כלל נושאי להט"ב בכמה משיריו. בשנת 1980 הוא הוציא את "Quién puso más" (מי שם יותר) שדיבר על סיפור אהבה בין שני גברים שמסתיים לאחר 30 שנה. מאוחר יותר הוא הזכיר טרנסקסואליות בשירו "Como los monos de Gibraltar" (כמו הקופים של גיברלטר), לסביות ב-"Laura ya no vive aquí" (לורה לא גרה כאן יותר) וביסקסואליות ב-"No me llames loca" (אל תקראו לי משוגע).
בתקופת הסצנה המדרילנית שהחלה עם מותו של פרנקו, הומוסקסואליות הפכה לנושא גלוי לראשונה במוזיקה הספרדית. הזמר טינו קאסל (אנ') מעולם לא הסתיר את ההומוסקסואליות שלו והפך לסמל עבור הומוסקסואלים רבים. עם זאת, השלישייה אלסקה (אנ'), נאצ'ו קאנוט (אנ') וקרלוס ברלנגה (אנ') היו מי שזוהו עם תחילת תנועת הלהט"ב הספרדית באותה תקופה בעקבות ההתייחסות הקבועה שעשו לסוגיות של הומוסקסואליות במילים ובמופעים שלהם. בשנת 1986, יצא לאור השיר "¿A Quién le Importa?" (אנ') (למי אכפת?) שהוקלט על ידי ההרכב דינארמה (אנ') והפך להמנון להט"ב בספרד. לאחר סיום תקופת הסצנה המדרילנית, אמנים ספרדים המשיכו ליצור מוזיקה עם נושאים הומוסקסואלים בגלוי, בהם: פאביו מקנמרה, קרלוס ברלנגה ולואיס מיגלז, הגיטריסט לשעבר של דינארמה ולימים חבר בהרכב זוהר ההרג (אנ') (באנגלית: Glamour of the Kill).
בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20, להקת הפופ הספרדית מקאנו (אנ') הקליטה את השיר "Mujer contra mujer" (אנ') (אישה מול אישה) שבמילים שלו היא מגנה על אהבתן של זוג נשים שהוצא גם בגרסה צרפתית ואיטלקית. השיר הפך ללהיט גדול והגיע בצרפת למקום הראשון במצעד הסינגלים הצרפתי בשנת 1990 ושהה בו במשך 7 שבועות. מאוחר יותר חברי הלהקה הלחינו את השיר "Stereosexual" שדיבר על ביסקסואליות. בשנת 1988 ההרכב טאם טאם גו! כלל באלבום שלו "Spanish shuffle" את השיר "Manuel Raquel" שהיה לשיר היחיד בספרדית באלבום, ודיבר על סיפורו של אדם טרנסקסואל.
בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20, זמרים-יוצרים חדשים החלו גם כן לקחת חלק בנושא, במיוחד אינמה סראנו (אנ'), חאבייר אלווארז ואנדרס לוין, אבל גם פדרו גוארה (אנ') בשירו "Otra forma de Sentiment" (צורה נוספת של תחושה) וטונקסו עם "¿Entiendes?" (אתה מבין?). הרכבים ואמנים אחרים עם סגנונות מוזיקה מגוונים החלו לכלול גם כן סוגיות להט"ב בשירה שלהם, בהם: "Entender el amor" (להבין אהבה) מאת מוניקה נרנג'ו (אנ'), "El día de noche" (יום השנה החדשה) מאת להקת הרוק אמרל (אנ'), "Eva y María" (אווה ומריה) מאת ההרכב מטרייה פרימה, "Sacrifícate" (להקריב את עצמך) מאת הצמד חברות מסוכנת, "The Sexual Revolution" (המהפכה המינית) מאת להקת האינדי פופ הבית הכחול, "Ángeles" (מלאכים) מאת מרצ'י (אנ'), "Como una flor" (כמו פרח) מאת מאלו (אנ'), "Da igual" (אותו דבר) מאת להקת טקסי, "El que quiera entender que entienda" (מי שרוצה להבין שיבין) מאת להקת הפולק מטאל הקוסם מארץ עוץ (אנ'), "Diferentes" (שונה) מאת להקת אלוס ו-"El cielo nodonde" (גן העדן לא מבין) מאת הרכב הסינת'-פופ OBK (אנ') ועוד.