stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלכס דה קמפי
קריירה > קומיקס

בשנת 2005 דה קמפי כתבה את המיני-סדרה "Smoke" (בהוצאת IDW Publishing, אמנות מאת איגור קורדיי), אשר הייתה מועמדת לפרס אייזנר עבור הסדרה המוגבלת הטובה ביותר.
ב-2006 פרסמה סדרת מאנגה "Kat & Mouse" (בהוצאת Tokyopop, אמנות מאת פדריקה מנפרדי).
מרבית יצירותיה של דה קמפי נופלות מחוץ לז'אנר גיבורי העל, כאשר "Smoke" הוא מותחן פוליטי, ו-"Kat & Mouse" עוקב אחר הרפתקאותיהם של שני תלמידי תיכון בפתרון תעלומות ("CSI לגיל העשרה") היא פרסמה עבודות לילדים (למשל "Agent Boo") ובשביל השוק האירופי (למשל, סדרת מדע בדיוני-אפל "Messiah Complex" שפורסם בצרפתית).
עבודות נוספות חשובות כוללות את הקומיקס הנייד "Valentine", שתיאור העבודה עליו היה המוקד העיקרי בטור שלה "Uncanny Valleygirl" באתר תעשיית הקומיקס "Bleeding Cool". בטור דעה שפרסם מנהל האתר ופובליציסט בתחום הקומיקס ריץ' ג'ונסטון הציע לכנות את הטכניקה שפיתחה אלכס לקומיקס נייד ב-"Valentine " על שמה.
ב-2013 פרסמה קומיקס אימה "זול" בשם "Grindhouse" עבור Dark Horse. כתב העת של איגוד המדע הבדיוני הבריטי "Vector" שיבח את עבודתה של דה קמפי על "Grindhouse" כאחת משש עבודות מדע בדיוני פורצות הדרך במדיום הקומיקס, והצהיר: "אם מדע בדיוני היה אי פעם ז'אנר גברי, וקומיקס אי פעם מדיום גברי, דה קמפי היא החבלנית יוצאת הדופן [לקונספציה זו]."
באפריל 2015 היא השיקה מותחן באימג' קומיקס שכותרתו "No Mercy". עם האמנית קרלה ספיד מקניל. בנוסף, כתבה מיני סדרת קרוסאובר עבור ארצ'י קומיקס ו-Dark Horse Comics בשם "Archie vs. Predator" בו חבורת ארצ'י פוגשת את הטורף. הסדרה היא האחרונה בה ארצ'י וחבורתו מצוירים בסגנון הישן. ב-2019 יצאה סדרת המשך בידי דה קמפי "Archie vs. Predator II" בו הגרסאות ריבוט של חבורת ארצ'י מחד והטורף מאידך נפגשות.
ב-2015 היא כתבה סיפור דו-גליוני של וונדר וומן עבור DC Comics.
ב-2017 כתבה ביחד עם ארתור ווייט סיפור של השופט דרד המתרחש ביקום הקולנועי של הסרט דרד מ-2012, שפורסם בגליונות 386–388 של Judge Dredd Megazine.
בנובמבר 2018 הוכרז כי שירות הסטרימינג קראנצ'ירול יפיק סדרת מדע בדיוני אנימה בעולם בלייד ראנר בשם "Blade Runner: Black Lotus" שמתעתד לצאת ב-2021. דה קמפי כתבה לסדרה 2 פרקים.
ב-2019 הוציאה נובלה גרפית בשם "Bad Girls" עם האמן ויקטור סאנטוס המגוללת אחר שוד המתרחש לנוכח המהפיכה בקובה. הספר זכה לשבחים וזיכה את דה קמפי ב-2 מועמדויות לפרס אייזנר. עוד 2 מועמדויות לאייזנהר קיבלה ב-2019 עבור האנתולוגיה "Twisted Romance" שפרסמה סביב ולנטיינז דיי ב-Image Comics.
ב-2020 השיקה דה קמפי ביחד עם הבמאי דאנקן ג'ונס (אנ') קומיקס במימון המונים בשם "MADI: Once Upon a Time in the Future" שמתרחש ביקום הקולנועי של סרטיו הקודמים "Moon" (אנ') ו-"Mute" (אנ').
ב-2020 גם פרסמה את ספרה הראשון באורך מלא "The Scottish Boy". פרקים מהספר פורסמו באינטרנט החל מ-2018.
קריירה > סרטים

דה קמפי היא קולנוענית, וביימה מספר קליפים, כולל הקליפ של "Leeds United" של אמנדה פאלמר, סרטון האנימציה לקליפ "Raindrops Keep Falling on the Dead" של פליפרון (שהוצג ב פסטיבל הסרטים של מארפה 2008, ופסטיבל SXSW בשנת 2007), The Real Tuesday Weld feat "The Apart of Me" של ה-Puppini Sisters (שהוצג בפסטיבל הסרטים הקצרים בסוהו בשנת 2008) ועבור "Those Rules You Made" של הסכימה, ו"Lost Weekend" של Art Brut. היא לימדה "מאסטרקלאס BBC Two" על צילום סרטונים, עבור Blast (יוזמה של BBC לעידוד יצירתיות בקרב צעירים), והתמקדה באופן הכנת הקליפ שלה מאוקטובר 2007 "The Real Tuesday Weld versus The Puppini Sisters".
הערות שוליים

↑  Rich Johnston, Let's Stop Calling Them Infinite Comics. Let's Call Them Decampi Comics Instead., Bleeding Cool, ‏25 ביולי 2013
↑  Alex de Campi Brings "Grindhouse" To Dark Horse, CBR, ‏4 באוקטובר 2013 (באנגלית)
↑  Hero Complex, Los Angeles Times (באנגלית)
↑  Wonder Woman Has Cellulite Too. Retrieved 29 January 2015.
↑  'Blade Runner' Anime Series Coming to Adult Swim | Hollywood Reporter, www.hollywoodreporter.com
↑  https://twitter.com/alexdecampi/status/1068226500560896000, טוויטר (באנגלית)
↑  Exclusive: Alex de Campi & Victor Santos Announce Cuban Revolution Noir Graphic Novel, Bad Girls, pastemagazine.com, ‏9 במאי 2017 (באנגלית)
↑  Jeff Spry, DUNCAN JONES AND ALEX DE CAMPI COMPLETE THE 'MOONIVERSE' WITH SCI-FI GRAPHIC NOVEL, MADI, Syfy Wire, ‏29 במאי 2020
↑  Rich Johnston, Excerpt from Alex De Campi's First Novel, The Scottish Boy, Bleeding Cool, ‏24 באוקטובר 2018
↑  BBC
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810619846905606  BnF: cb15053751f (data)  ISNI: 0000 0001 1040 9334  LCCN: no2006037976  NKC: xx0266735  VIAF: 15057159   WorldCat (עם VIAF): 15057159
איש המסילה

| --- | --- |

 מבוסס על:  איש המסילה מאת אריק לומאקס
 בימוי:  ג'ונתנן טפליצקי 
 הופק בידי:  כריס בראון
 תסריט:  פרנק קוטרל בויס אנדי פטרסון
 עריכה:  מרטין קונור 
 שחקנים ראשיים:  קולין פירת' ניקול קידמן ג'רמי אירווין סטלאן סקארסגארד
 מוזיקה:  דייוויד הירשפלדר 
 צילום:  גארי פיליפס 
 מדינה:  אוסטרליה, הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  ליונס גייט אנטרטיינמנט 
 חברה מפיצה:  קוך מדיה, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 23 במאי 2014   ישראל 6 במרץ 2014
 משך הקרנה:  116 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מלחמה, סרט דרמה, סרט ביוגרפי 
 הכנסות:  22 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   railwayman
 פרסים:  AACTA Award for Best Adapted Screenplay (פרנק קוטרל בויס, אנדי פטרסון)  פרס AACTA לפסקול המקורי הטוב ביותר (דייוויד הירשפלדר) 
 railwayman-film.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
איש המסילה (באנגלית: The Railway Man) הוא סרט מלחמה בריטי-אוסטרלי בבימוי של ג'ונתן טפליצקי. הסרט מבוסס על ספר באותו השם.
בסרט מככבים קולין פירת', ניקול קידמן, ג'רמי אירווין וסטלאן סקארסגארד. הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ב-6 בספטמבר 2013. הסרט זכה בפרס האקדמיה האוסטרלית לקולנוע וטלוויזיה לתסריט המעובד הטוב ביותר.
עלילה

במהלך מלחמת מלחמת העולם השנייה, אריק לומקס, קצין בריטי שנשבה על ידי היפנים בסינגפור נשלח למחנה שבויים יפני, שם הוא נאלץ לעבוד על בניית מסילת הרכבת תאילנד-בורמה, צפונית לחצי האי המלאי. בתקופת שהותו במחנה כאחד משבויי המלחמה במזרח הרחוק, לומקס עובר עינויים על ידי הקמפייטאי (המשטרה החשאית הצבאית) בגלל בניית מקלט רדיו מחלקי חילוף. העינויים המתוארים כוללים מכות, מניעת מזון והטבעה. ככל הנראה, הוא נחשד שהוא מרגל, על כך שכביכול השתמש במקלט שידורי החדשות הבריטי כמשדר של מודיעין צבאי. אולם למעשה, כוונתו היחידה הייתה להשתמש במכשיר כמחזק מורל עבורו ועבור חבריו האסירים-עבדים. לומקס וחבריו שנותרו בחיים ניצלים לבסוף על ידי הצבא הבריטי.
שלושים שנה מאוחר יותר, לומקס עדיין סובל מהטראומה הפסיכולוגית של חוויותיו בזמן המלחמה, אם כי נתמך מאוד על ידי אשתו פטרישיה, אותה פגש באחד מטיולי הרכבת הרבים שלו, מהיותו חובב רכבות. חברו הטוב ביותר ומי שהיה עמו שבוי, פינלי, מביא לו הוכחות לכך שאחד משוביהם, מתורגמן של המשטרה החשאית היפנית טקאשי נגאסה, עובד כעת כמדריך תיירים בדיוק במחנה שבו הוא תרגם עבור הקמפייטאי בזמן שהם עינו שבויים בריטים. זאת אחרי שהוכרז בעבר כפושע מלחמה וברח. לפני שלומקס יוכל לפעול לפי המידע הזה, פינלי, שאינו מסוגל להתמודד עם זיכרונותיו מחוויות השבי, מתאבד בתלייה על גשר. לומקס נוסע לבדו לתאילנד וחוזר לזירת העינויים שלו כדי להתעמת עם נגאסה "בניסיון לשחרר חיים שלמים של מרירות ושנאה". כשהוא סוף סוף מתעמת עם שוביו לשעבר, לומקס שואל אותו לראשונה באותה דרך שנגאסה ואנשיו חקרו אותו שנים קודם לכן.
המצב מצטבר עד לנקודה שבה לומקס מתכונן לנפץ את זרועו של נגאסה, באמצעות מקל ומהדק שתוכננו על ידי היפנים למטרה זו ומשמשים כעת כמוצגים במוזיאון. מתוך אשמה, נגאסה לא מתנגד, אבל לומקס מפנה את המכה ברגע האחרון. לומקס מאיים לחתוך את גרונו של נגאסה ולבסוף דוחף אותו לתוך כלוב במבוק, מהסוג שלתוכו הכנסו לומקס ושבויי מלחמה רבים אחרים כעונש. עד מהרה מגלה נגאסה שהיפנים (כולל הוא עצמו) עברו שטיפת מוח לחשוב שהמלחמה תסתיים כשהם המנצחים ושהוא מעולם לא ידע את האבדות הגבוהות שגרם הצבא היפני הקיסרי. לומקס משחרר לבסוף את נגאסה, זורק את הסכין שלו לנהר הסמוך וחוזר לבריטניה.
לאחר שקיבל מכתב מכל הלב מנגאסה המתוודה על רגשות האשם שלו, לומקס חוזר, עם פטרישיה, לתאילנד. הוא נפגש עם נגאסה פעם נוספת ובסצנה מרגשת השניים מתחבקים ומקבלים זה את התנצלותו של האחר. באפילוג מסופר שנגאסה ואריק נשארו חברים עד מותו של נאגאסה בשנת 2011.לומקס עצמו חי עד אוקטובר 2012 כשהוא בן 93 עם פטרישיה לצדו.
שחקנים ודמויות

קולין פירת' - אריק לומקס
ג'רמי אירווינג - אריק לומקס הצעיר
ניקול קידמן - פטרישיה
סטלאן סקושגורד - פינלי
הירויוקי סנאדה - נגאסה
טאנרו אישידה - נגאסה הצעיר
אמה-ז'ול דאלו

| --- | --- |

 לידה:  31 בדצמבר 1838 פריז, צרפת 
 פטירה:  15 באפריל 1902 (בגיל 63) פריז, צרפת 
 שם לידה:  Aimé-Jules Dalou 
 מקום קבורה:  בית הקברות מונפרנאס 
 מקום לימודים:  בית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות הקישוט  בית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות 
 תחום יצירה:  פיסול 
 זרם באמנות:  New Sculpture, ריאליזם, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 יצירות ידועות:  The Triumph of the Republic, Monument à Delacroix, Triomphe de Silène, La Fraternité, Mirabeau répondant à Dreux-Brézé, Monument to Scheurer-Kestner 
 פרסים והוקרה:  מפקד בלגיון הכבוד (18 בנובמבר 1899)  אביר בלגיון הכבוד (13 ביולי 1883)  קצין בלגיון הכבוד (21 בספטמבר 1889) 
 חתימה:   
 
פרוטומה של דאלו מאת אוגוסט רודן במוזיאון לאמנות ולתעשייה אנדרה דיליז'ה ברובה
אמה-ז'ול דאלו (בצרפתית: Jules Dalou;‏ 1838, פריז – 1902, פריז) היה פסל צרפתי.
דאלו למד אצל ז'אן-בטיסט קארפו.
דאלו ביטא מעבר בפיסול מנושאים מיתולוגיים לנושאים יום יומיים.
גלריה

בכחנליה במוזיאון ויקטוריה ואלברט
אישה צעירה עם מטפחת ראש בארמיטאז'
אישה מיניקה תינוק במוזיאון ויקטוריה ואלברט
אישה קוראת ספר במוזיאון די פטי פלה בפריז, טרקוטה של הפסל מוצג במוזיאון ישראל
אלביט (חברה)

| --- | --- |


משרדי אלרון ואלביט ברחוב הגיבורים 86–88 בחיפה, ב-1966
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  נאסד"ק (1996–2002–ELBT) 
 תקופת הפעילות:  1966 – 2002 בעקבות מיזוג אלביט ואלרון
 חברת אם:  אלרון
 משרד ראשי:  חיפה
 ענפי תעשייה:  אלקטרוניקה
 מוצרים עיקריים:  מערכות אלקטרוניות
 מנכ"ל:  יגאל ברוכי, נשיא ומנכ"ל אלביט 2002-1994
 
אלביט בע"מ הייתה חברה ישראלית לייצור מערכות אלקטרוניות ביטחוניות ואזרחיות. בשנת 1996 היא פוצלה לאלביט מערכות, אלביט הדמיה רפואית, ואלביט, שהמשיכה לפעול כחברת החזקות עד שנת 2002 כאשר מוזגה לחברת האם אלרון. אלביט הייתה חברה ציבורית שמניותיה נסחרו בנאסד"ק ובבורסה לניירות ערך בתל אביב.
תולדות החברה

אלביט נוסדה בשנת 1966 (כחברת "אלביט מחשבים בע"מ") כשותפות של אלרון ומשרד הביטחון. שמה הוא הלחם של "אלרון" ו"ביטחון". החברה הוקמה ביוזמת עוזיה גליל, מייסד חברת אלרון, ביחד עם דן טולקובסקי ובעידוד שמעון פרס.
בשנת 1970 רכשה חברת קונטרול דאטה את חלקו של משרד הביטחון בחברה. לאחר ההנפקה בבורסה בשנת 1978 היה חלקה של קונטרול דאטה 37% ושל אלרון 31%. בראשית 1976 רכשה אלביט את יצרנית האנטנות אלג'ים.
בשנת 1978 מונה בני פלד למנכ"ל החברה. באותה שנה ניצלה אלביט את רווחיותה לצורך הנפקה בבורסה. אולם בהמשך עברה להפסדים, ונקלעה למצב קשה. החברה חזרה במהרה לרווחיות ופלד קיבל על כך את פרס התעשייה. פלד מילא את תפקיד המנכ"ל עד 1985. בראשית שנות ה-80 עבר מפעל החברה מחיפה לכרמיאל. בשנת 1983 הוחלט על הקמת חברת בת משותפת עם ניקום, אליה הועבר חלק מפעילות המחשבים של אלביט. בשנת 1984 רכשה אלביט 70% מחברת אינפרמאטיק. בשנת 1985 הגיעו הכנסות החברה ל-160 מיליון דולר והיא העסיקה 1,900 עובדים.
בסוף שנת 1989, ערכה אלרון ארגון מחדש של החזקותיה כאשר חברת אלסינט, שעסקה בפיתוח, יצור ושיווק פתרונות להדמיה רפואית, רפואה גרעינית, וטומוגרפיה ממוחשבת, עברה לבעלותה של החברה האחות, אלביט מחשבים.
תולדות החברה > פיצול החברה

בנובמבר 1996 פוצלה חברת אלביט לשלוש חברות: אלביט מערכות בע"מ, שריכזה את הפעילות הביטחונית; אלביט הדמיה רפואית בע"מ, שקלטה את עסקי הרפואה; ואלביט בע"מ, שנותרה עם פעילות אלקטרוניקה אזרחית (שהנכס העיקרי בה באותה עת היה קו הייצור לטלוויזיות). המניות של כל שלוש החברות נרשמו למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב, ובנאסד"ק.
לאחר הפיצול, אלביט בע"מ פעלה כחברת החזקות בתחומי התקשורת, והמסחר האלקטרוני באמצעות חברות בנות, שהמהותית בהן הייתה חברת פרטנר תקשורת. אלביט הייתה שותפה בקבוצת פרטנר שזכתה במכרז של משרד התקשורת להפעלת רשת סלולרית שלישית בישראל. באוקטובר 1999, פחות משנתיים לאחר שהוקמה, הונפקה פרטנר בהצלחה רבה, תוך יצירת רווח ניכר לבעלי המניות.
לבד מפרטנר השקיעה אלביט במספר חברות הזנק, בהן: סלניום (Cellenium), חברת בת שפיתחה מערכות לגביית תשלומים באמצעות הרשת הסלולרית, סלאקט (CellAct) שפיתחה מערכת לבניית אפליקציות סלולריות בטכנולוגיית מסרים קצרים (SMS), דיליג'נס (Dealigence) שפיתחה פלטפורמה לניהול שווקים אלקטרוניים, סטארקינט (Starkeynet) שפיתחה גרסה מוקדמת של תוכנת צ'אט לאתרי מסחר, חברת ICC ‏(Israel Commerce Community) שפיתחה תוכנה לניהול רכש ולוגיסטיקה,  פיץ' נטוורקס (Peach Networks), שעסקה בפיתוח טכנולוגיה להפעלת שירותים  אינטראקטיבים בטלוויזיה בכבלים, ונמכרה למיקרוסופט תמורת 43 מיליון דולר, והיינקס (Hynex) שנמכרה לסיסקו תמורת 129 מיליון דולר. שתי החברות נסגרו כשנה לאחר שנרכשו.
אלביט השקיעה גם בחברת ישראסט לשירותי תקשורת לוויינית, ומכרה אחר כך את חלקה לחברת גילת תקשורת.
בשנת 2001 הוחלט שאין הצדקה לקיומה של אלביט כחברת החזקות נפרדת ויש למזג אותה לחברת האם אלרון, שהיא עצמה מוחזקת על ידי חברת החזקות נוספת, דיסקונט השקעות, זאת כדי לחסוך בעלויות כפולות של מטה והנהלה. במסגרת המיזוג בעלי מניות של אלביט קבלו 0.45 מניות אלרון עבור כל מניה שלהם.
מוצרים > מערכות מחשוב

בשנת 1967 פיתח צוות באלביט את המחשב "אלביט 100", שהיווה פריצת דרך בהיותו המיני-מחשב הראשון שיוצר על טהרת המעגלים המשולבים והמחשב המסחרי הראשון שיוצר בישראל. אולם מחשב זה הקדים את זמנו ולא הצליח מסחרית.
באמצע שנות ה-70 ייצרה אלביט את המיני-מחשב CR-17, ממנו מכרה ברחבי העולם יותר מ-700 יחידות, דבר שזיכה את אלביט בתואר יצואן מצטיין.
בסוף שנות ה-70 עסקה אלביט בייצורו של מחשב תואם יבמ מיינפריים בשם "ענת", אך גם פעילות זו לא זכתה להצלחה מסחרית. אלביט גם ייצרה מערכת מרובת מסופים שנקראה "פאקט". בראשית שנות ה-80 ייצרה אלביט את מערכת המיקרו מחשב דייזי. כן מכרה אלביט מונים ממוחשבים למוניות.
מוצרים > מערכות צבאיות

במקביל, פיתחה אלביט מערכות פיקוד, בקרה, תקשורת, ניווט וכינון אש לטנקים עבור מערכת הביטחון בישראל, ובמיוחד מערכות מוטסות. במהלך שנות ה-70 ייצרה אלביט מערכות מוטסות עבור ה"כפיר" בשותפות עם חברות אחרות, אולם בשנות ה-80 כבר יכלה לספק את המערכות לבדה. בפרויקט משותף עם טלרד ייצרה מערכת להאזנה למרכזיות טלפון.
באפריל 1993 התרחש זינוק בפעילות הביטחונית של החברה, עם זכייתה במכרז לפיתוח מטוס ללא טייס חדש עבור צה"ל. במרכז התמודדה מול תעשייה האווירית, עם פתרון של מל"טים קטנים שניתן לייצר בכמויות גדולות על בסיס פתרון שפיתחה חברת "חץ הכסף", ש-30% ממניותיה רכשה אלביט שנה קודם. אמצעי התקשורת דיווחו על קיום תחרות בין התעשייה האווירית לאלביט, אך נושא התחרות נשמר בסוד וכונה באמצעי התקשורת "הפרויקט המרכזי". עם זאת פורסם ההיקף הכספי של המכרז, שהיה 140 מיליון דולר.. חברת "חץ הכסף" הוקמה על ידי אלי גמזון וגיורא הרצברג ב-1985, במימון של היזם אפי ארזי, מייסד חברת "סאיטקס". בהמשך רכש מיקי פדרמן, באמצעות חברת אל-אופ 50% מהחברה ואלביט החזיקה ב-1996 גם 50% (הפעילות הביטחונית של אלביט, חץ הכסף ואל-אופ מוזגו לחברה אחת בדצמבר 1999).
מוצרים > טלוויזיות

בשנת 1992 הקימה אלביט מפעל לטלוויזיות צבעוניות, מפעל CTV במגדל העמק, המפעל ייצר מכשירי טלוויזיה עד לשנת 1997 ונסגר מאחר שלא זכה להצלחה מסחרית. באמצע שנות ה-90, מערכת TVTEL תוכננה להשתלב במכשירי הטלוויזיה של אלביט, אך הוחלט במקום להשתמש במחשב האישי, שתפס תאוצה אז.
מוצרים > מערכות בדיקה אופטיות

בשנת 1992 הקימה אלביט את חברת אלביט מערכות ראייה (באנגלית: Elbit Vision Systems), המתמחה בייצור של ציוד בדיקה אופטי, מערכות ניטור אולטרא-סוניות, ומערכות ניטור לבקרת איכות לתעשיית הטקסטיל, הרכב, זיהוי פגמים במתכות ואיתור פגמים בתהליך הייצור של מסכים שטוחים. באפריל 2001, מכרה אלביט את החזקתה בחברת "אלביט מערכות ראיה" לחברת אלטרו תמורת 3.5 מיליון דולר. בפברואר 2018, נמכרה "אלביט מערכות ראיה" לחברת Uster Technologies השווייצרית תמורת 32 מיליון דולר.
מוצרים > מעגלים מודפסים

בשנת 1973 הקימה אלביט, בשותפות עם כור תעשיות, את חברת "אלטק" העוסקת בפיתוח, ייצור מעגלים מודפסים. בשנת 1988, נמכרה חברת "אלטק" לאיש העסקים יוסי מימן (שמכר אותה בשנת 2013 לחברת ניסטק).
אליפות אירופה באופני הרים 2010

זינוק למרוץ באליפות אירופה באופני הרים 2010
מרוץ לגברים עד גיל 23 באליפות אירופה באופני הרים 2010
אליפות אירופה באופני הרים (מרוצים בקטגוריית קרוס קאונטרי) 2010 היא סדרת מרוצי אופני הרים שנערכה בחיפה בין התאריכים 6 ביולי ו-9 ביולי ב-2010. האליפות היא חלק מאליפות אירופה באופני הרים.
בתחרויות השונות השתתפו 200 רוכבים מ-26 מדינות וצפו בהן כ-5,000 צופים. אליפות זו היא הראשונה שנערכה בישראל והיא פתחה את מקצי הדירוג לקראת אולימפיאדת לונדון שתיערך ב 2012. צרפת וטורקיה ביטלו את השתתפות רוכביהם באליפות בטענה של "אזהרת מסע" שיצאה במדינותיהן לגבי חיפה.
התחרויות נערכו על מסלול פתיחה באורך 0.9 קילומטרים, ולאחריו מסלול מעגלי באורך 6.6 קילומטרים היוצא ממרכז הקונגרסים, פונה מזרחה אל חורש שבנחל אזוב שעל הכרמל ושב מערבה אל מרכז הקונגרסים בחיפה.
הקטגוריות בהן התחרו באליפות הן:
מרוץ שליחים - 26.4 קילומטרים (4 הקפות)
נערות (עד גיל 18) - 20.7 קילומטרים (הקפת פתיחה + 3 הקפות)
נערים (עד גיל 18) - 33.9 קילומטרים (הקפת פתיחה + 5 הקפות)
נשים עד גיל 23 - 27.3 קילומטרים (הקפת פתיחה + 4 הקפות)
גברים עד גיל 23 - 40.5 קילומטרים (הקפת פתיחה + 6 הקפות)
נשים עילית - 33.9 קילומטרים (הקפת פתיחה + 5 הקפות)
גברים עילית - 47.1 קילומטרים (הקפת פתיחה + 7 הקפות)
המנצחים בקטגוריות השונות הוכתרו כאלופי אירופה לשנת 2010.
תוצאות האליפות

עבור מרוץ השליחים, כל מדינה העמידה קבוצה שהרכבה כזה: רוכב אחד מהגברים, רוכב אחד מהגברים עד גיל 23, רוכב אחד מהנערים ורוכבת אחת מהנשים.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| קטגוריה | גברים | זמן | נשים | זמן |

|  עד 18 |     שווייץ רוג'ר ואלדר | 1:37:42 |     שווייץ לינדה אינדרגנד | 1:06:00 |
|  עד 18 |     איטליה מקסימיליאן ויידר | 1:38:19 |     גרמניה הלן גרוברט | 1:09:03 |
|  עד 18 |     הולנד מישייל ון דר היידן | 1:38:34 |     גרמניה יוהנה טכט | 1:09:26 |

| עד 23 |     שווייץ מתיאס פליקיגר | 1:52:01 |     שוודיה אלכסנדרה אנגן | 1:27:45 |
| עד 23 |     הולנד נילס וובן | 1:54:29 |     שווייץ קתרין שטירנמן | 1:28:19 |
| עד 23 |     שווייץ פטריק גלאטי | 1:55:20 |     סלובניה טניה זאקל | 1:29:46 |

|  עילית |     צ'כיה ירוסלב קולהווי | 2:07:40 |     שווייץ קטרין לוימן | 1:47:26 |
|  עילית |     שווייץ לוקאס פליקיגר | 2:08:20 |     פולין מאיה ולושצ'ובסקה | 1:47:26 |
|  עילית |     איטליה מרקו אורליו פונטנה | 2:09:17 |     איטליה אווה לכנר | 1:47:49 |

| שליחים |     שווייץ שווייץ |     שווייץ שווייץ |     שווייץ שווייץ | 1:12:23 |
| שליחים |     איטליה איטליה |     איטליה איטליה |     איטליה איטליה | 1:13:19 |
| שליחים |     צ'כיה צ'כיה |     צ'כיה צ'כיה |     צ'כיה צ'כיה | 1:13:59 |
הערות שוליים

↑  ברגע האחרון: נבחרות צרפת וטורקיה לא תגענה לאליפות אירופה, אתר מגזין אופניים
↑  החוק קובע כי קבוצת השליחים חייבת לכלול ארבעה רוכבים מקטגוריות שונות שלפחות אחת מהם היא אשה. בפועל, ההרכב המצוין הוא זה שהועמד על ידי מרבית הקבוצות.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מפת האזור ומסלול אליפות אירופה באופניים 2010
אלכס הונולד

| --- | --- |

אלכס הונולד בפסטיבל הסרטים טורונטו
 לידה:  17 באוגוסט 1985 (בן 39) סקרמנטו, ארצות הברית 
 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי  Mira Loma High School 
 www.alexhonnold.com
 ספורט
 ענף ספורט:  טיפוס מצוקים
 
אלכס הונולד (נולד ב-17 באוגוסט 1985) הוא מטפס מצוקים אמריקני הידוע בעיקר בטיפוס מצוקים בסגנון סולו חופשי, כלומר ללא ציוד, עזרים, או אמצעי אבטחה.
הוא האדם הראשון והיחיד שטיפס סולו חופשי על מצוק אל קפיטן בפארק הלאומי יוסמיטי. הסרט "סולו חופשי" מ-2018, שתיעד את הטיפוס, זכה בפרס BAFTA ופרס האוסקר לסרט תיעודי. הונולד גם ביצע את העלייה המהירה ביותר של "שלושת הכתרים" של יוסמיטי - טיפוס של 18 שעות, 50 דקות של הר ווטקינס, "The Nose", והצד הצפון-מערבי של החצי כיפה (אנ').
ביוגרפיה

הונולד נולד בסקרמנטו, קליפורניה, בנו של מורה בקולג' דירדרה וולוניק וצ'ארלס פורסט הונולד. הוא ממוצא פולני. הוא התחיל לטפס באולם טיפוס בגיל 5, ובגיל 10 היה מטפס "פעמים רבות בשבוע" . הוא השתתף באליפויות נוער לאומיות ובינלאומיות רבות.
"אף פעם לא הייתי מטפס גרוע [כילד], אבל גם לא הייתי מטפס גדול", הוא אומר. "היו הרבה מטפסים אחרים שהיו הרבה, הרבה יותר חזקים ממני, שהתחילו בתור ילדים והיו חזקים בצורה מטורפת באופן מיידי, כאילו יש להם כישרון טבעי. זה לא היה אני. אני פשוט אהבתי לטפס, ואני מטפס כל הזמן מאז, אז באופן טבעי השתפרתי, אבל אף פעם לא הייתי מוכשר." בראיון אחר אמר: "אז יש את הבחור הזה כריס שארמה (אנ') שהוא בעצם המטפס המפורסם ביותר בעולם ב-20 השנים האחרונות, והוא היה אחד מגיבורי ילדות שלי. כשכריס היה בן 15 או 16 הוא עשה את המסלול הקשה ביותר באמריקה, מסלול שנקרא "Necessary Evil". ניסיתי את המסלול כמה פעמים שונות במהלך השנים ואף פעם לא ממש הצלחתי, אז אני בעצם כבר מטפס במשך 20 שנה ודי התאמצתי. התאמנתי ועדיין לא הצלחתי לטפס את המסלול הזה. אני לא מספיק מוכשר מבחינה פיזית. לכריס שארמה יש אצבעות חזקות להפליא והוא מוכשר פיזית - הוא מאוד חזק".
לאחר שסיים תיכון בשנת 2003, הוא נרשם באוניברסיטת קליפורניה, ברקלי, כדי ללימודי הנדסה אזרחית. במהלך שנת הלימודים הראשונה שלו, הוריו התגרשו, סבו מצד אמו נפטר והונולד הפסיק ללכת לרוב השיעורים והיה הולך לפארק ומטפס סלעים לבדו. הוא תיאר את התקופה כ"מתועבת... לא גרתי במעונות. היה לנו חבר משפחה שהרשה לי לשכור את דירת שני החדרים שלו בעיר. בשנה שלי בברקלי לא פגשתי אף אחד. לא דיברתי עם אף אחד ". בראיון אחר אמר "אנשים שואלים אותי איך התחלתי עם סולו חופשי. אבל אני לא חושב שהם מאמינים לי כשאני נותן תשובה כנה. האמת היא שכשהתחלתי לטפס בחוץ, הייתי ביישן מכדי לגשת למטפסים אחרים ולשאול אם הם רוצים לטפס איתי."
הונולד נשר מהלימודים בברקלי ובילה זמן מה בבית אמו, כשהוא נוסע ברחבי קליפורניה כדי לטפס. "הייתי עם המיניוואן הישן של אמא שלי, וזה היה הבסיס שלי. הייתי משתמש בו כדי לנסוע לפארק הלאומי עץ יהושע כדי לטפס או לנסוע ללוס אנג'לס כדי לראות את החברה שלי. הרסתי את הוואן הזה די מהר; יום אחד הוא פשוט מת, ובשנה הבאה חייתי על האופניים ובאוהל ".
הוא הגיע לתודעה הציבורית אחרי שטיפוס הסולו שלו ב-2012 של הצד הצפון-מערבי של החצי כיפה הוצג בסרט של הנשיונל ג'יאוגרפיק "לבד על הקיר" וראיון שנערך לאחר מכן בתוכנית 60 דקות.
בחודש נובמבר 2011, הונולד והאנס פלורין החמיצו את שבירת השיא לטיפוס מסלול The Nose על אל קפיטן ב-45 שניות עם זמן של 2:37. ב-17 ביוני 2012, השניים הציבו שיא חדש של 2:23:46 (או 2:23:51) על אותו מסלול.
בחודש נובמבר 2014, הודיעה חברת Clif Bar כי לא תמשיך לתת חסות להונולד וארבעה מטפסים אחרים, בעיקר סולנים חופשיים. "הגענו למסקנה שצורות הספורט האלה מותחות את הגבול ונוטלות את מרכיב הסיכון למקום שבו אנחנו כחברה כבר לא מוכנים ללכת", כתבה החברה במכתב פתוח.
ב-3 ביוני 2017, הונולד עשה את הטיפוס סולו חופשי הראשון של קפיטן, מסלול של 883 מטר ב-3 שעות ו-56 דקות. ההישג, שתואר כ"אחד ההישגים האתלטיים הגדולים מכל סוג שהוא, אי פעם" תועד על ידי המטפס והצלם ג'ימי צ'ין ויוצרת הסרטים התיעודיים א. צ'אי וסארליי, בסרט התיעודי "סולו חופשי", שזכה בין שאר הפרסים בפרס האוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר (2018).
ב-6 ביוני 2018, הונולד וטומי קולדוול שברו את שיא המהירות לטיפוס מסלול The Nose באל קפיטן ביוסמיטי. הם השלימו את מסלול של כ-915 מטר ב-1:58:07, והיו למטפסים הראשונים שמשלמים את המסלול בתוך פחות משעתיים.
חיים אישיים

הונולד חי בוואן כבר למעלה מעשור. "אני לא חושב ש'חיים בוואן' מושכים במיוחד", הוא אומר. "זה לא שאני אוהב לחיות במכונית, אבל אני אוהב לחיות בכל המקומות האלה. אני אוהב להיות ביוסמיטי; אני אוהב להיות בעיקרון בכל מקום בו מזג האוויר טוב; אני אוהב להיות מסוגל לעקוב אחר תנאים טובים של מזג אוויר. ולהיות נוח יחסית כמו שאני עושה את זה. וכך די הרבה מחייב לחיות במכונית... הוואן בו הוא מתגורר מותאם לו אישית, עם מטבחון וארונות.
הונולד רכש בית באזור לאס וגאס בשנת 2017. הונולד הוא צמחוני, אינו שותה אלכוהול, וגם לא צורך סמים אחרים. הוא קורא נלהב של ספרות קלאסית, ובנושאי איכות הסביבה וכלכלה, והוא מתאר את עצמו בתור אתאיסט מיליטנטי ופמיניסטי.
הונולד פגש את סאני מק'אנדלס בחתימת ספרים בשנת 2015; הם הפכו לזוג זמן קצר לאחר מכן. סאני ומערכת היחסים שלה עם הונולד מופיעים באופן בולט בסרט "סולו חופשי". ב-25 בדצמבר 2019 הודיע הונולד, דרך הרשתות החברתיות, כי הוא ומק'אנדלס התארסו. ב-13 בספטמבר 2020 הודיע הונולד באמצעות אינסטגרם שהוא התחתן עם מק'אנדלס.
פילנתרופיה

בשנת 2012, הוא הקים את קרן הונולד, ארגון ללא כוונת רווח שמתמקד בקידום אנרגיה סולארית בעולם המתפתח. הונולד תורם כשליש מהכנסתו השנתית לארגון.
אלברט ספנסר, רוזן ספנסר השביעי

אלברט ספנסר, רוזן ספנסר השביעי (באנגלית: Albert Edward John Spencer, 7th Earl Spencer; ‏23 במאי 1892 - 9 ביוני 1975), כונה הנכבד אלברט ספנסר עד 1910, ולאחר מכן נקרא ויקונט אלתורפ בין השנים 1910–1922, וכן היה ידוע פחות רשמי כג'ק ספנסר. היה אציל בריטי, והסבא מצד אביה של דיאנה, הנסיכה מוויילס, שהייתה בת פחות מ-14 בזמן מותו. דיאנה התחתנה עם צ'ארלס, נסיך ויילס, יורש כס המלוכה הבריטי, שש שנים לאחר מותו.