stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוקי ג'ים קרואו
דוגמאות לסעיפים בחוקי קרואו

לא יינשא אדם לבן לאישה שאינה לבנה, נישואין המפרים סעיף זה יבוטלו
לא ייקבר אדם שחור באדמה המשמשת לקבורת לבנים
בבית חולים, לא יוכל אדם לדרוש מאישה לבנה לטפל במחלקה או בחדרים שבם שוכבים שחורים
לא יספר ספר שחור נערות או נשים לבנות
תיאסר החלפת ספרים בין בתי ספר לשחורים ובתי ספר ללבנים. הספרים ימשיכו להישאר בשימוש תלמידים בני הגזע שהשתמש בהם מלכתחילה
התנגדות לחוקים

חוקים אלה הם שהובילו לתחילת מחאת השחורים בהנהגתו של מרטין לותר קינג ב-1954, אם כי הללו היו שונים מחוקי השחורים של 1800–1866, שאף הם הגבילו את זכויות האזרח ואת חירויות הפרט של אפרו-אמריקאים.
ההפרדה הגזעית בבתי ספר הממומנים על ידי המדינה הוכרזה בלתי חוקתית על ידי בית המשפט העליון של ארצות הברית ב-1954 בפסק דין בראון נגד מועצת החינוך. שאר חוקי ג'ים קרואו בוטלו על ידי חוק זכויות האזרח (1964) וחוק זכות ההצבעה (1965).
הערות שוליים

↑  Jim Crow Laws
↑  Jim Crow Laws
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012858555405171  LCCN: sh85001962 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
"ג'ים קרואו המקורי". השחקן הלבן תומאס ד' רייס, מחופש לשחור נלעג ובלוי, הוא הדמות המקורית על שמה נקראו חוקי ההפרדה הגזעית החל מהרבע האחרון של המאה ה-19.
וחיד חלילהודז'יץ'

וחיד חלילהודז'יץ' (באנגלית: Vahid Halilhodžić; נולד ב-15 במאי[דרושה הבהרה] 1952) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל בוסני.
קריירת מועדונים

חלילהודז'יץ' יליד יבלניצה (אנ'), החל לשחק כדורגל בשנות העשרה המוקדמות שלו במועדון המקומי FK Turbina Jablanica, כאשר אצטדיונה של הקבוצה נמצא במרחק מאה מטרים מביתו. רק בגיל 16 החליט להפוך את תחביב הכדורגל למקצועי, והצטרף למועדון ולז' מוסטאר שם שיחק במשך כשנתיים וחצי, בין היתר בהשפעת אחיו, סלאם, אשר שיחק בעצמו ככדורגלן בתפקיד חלוץ, וכשחתם וחיד לאחר מכן על חוזה מקצועי ראשון, הושאל לשישה חודשים ל-NK Neretva.
עם חזרתו מהשאלה, הוא שולב במהירות בסגל הקבוצה הבוגרת בעונת 1972/1973 וסייע לקבוצה לסיים כסגנית האלופה אחרי הכוכב האדום בלגרד. לאחר מכן, במשך כל שנות השבעים, נחשב וחיד לאחד משחקני המפתח במועדון והופיע בסך הכל 207 פעמים במדי הקבוצה בהן כבש 103 שערים לפני שעזב בספטמבר 1981 והצטרף לנאנט הצרפתית.
בעונתו הראשונה בנאנט התקשה וחיד להתאקלם ולהציג יכולת טובה אף על פי שהיה שחקן הרכב קבוע. בעונתו הראשונה בקבוצה, כבש שבעה שערים ב-28 הופעות. בעונה שלאחר מכן, הציג יכולת הרבה יותר טובה ועזר לנאנט לזכות באליפות השישית של המועדון עם עשרים ושבעה שערים ב-36 הופעות. וחיד שיחק בנאנט חמש שנים בהן כבש 93 שערים ב-163 הופעות. בעונת 1984/1985 סיים כמלך השערים בליגה הצרפתית עם 28 שערים.
בשנת 1986, החליט חלילהודז'יץ' לחזור לולז' מוסטר על מנת להיות קרוב לאביו החולה. על מנת להשתחרר מהחוזה עם נאנט, ביקש וחיד סכום גבוה בהרבה ממה שידע שהמועדון יכול לשלם לו על מנת שישחררו אותו, אך במפתיע קיבל הצעה מפריז סן ז'רמן והחליט לחתום במועדון מהבירה הצרפתית. הוא הופיע במועדון 18 פעמים וכבש שמונה שערים. במהלך העונה נפטרה אמו במפתיע ועקב כך החליט וחיד לפרוש מכדורגל באמצע עונת 1986/1987.
קריירה בינלאומית

חלילהודז'יץ' הופיע במדי נבחרת יוגוסלביה 15 פעמים בהן כבש שמונה שערים. קודם לכן שיחק גם בנבחרת הצעירה של המדינה עד גיל 21 ועזר לה לזכות באליפות אירופה בשנת 1978 בה זכה גם כמצטיין הטורניר. באותם ימים הותר לנבחרת עד גיל 21 לשתף שני שחקנים מעל גיל 21 כאשר אחד מהם היה וחיד. חלילהודז'יץ' ערך גם שתי הופעות במונדיאל 1982.
בשנות האלפיים נשאל וחיד מספר פעמים ל עברו בנבחרת יוגוסלביה והביע כעס על כך שלא שותף מספיק וציין בציניות שהעובדה ששם המשפחה שלו ארך יותר מידי על לוח התוצאות, זו הסיבה שבגינה מיעט לשחק ובכך רמז כי העובדה שהוא מוסלמי עשויה להיות הסיבה בגללה מיעט לשחק במדים הלאומיים.
קריירת אימון

ביולי 1997 חתם ברג'א קזבלנקה מליגת העל המרוקאית. בעונתו הראשונה בקבוצה, זכה עמה בליגת האלופות האפריקאית ובעונתו השנייה באליפות מרוקו. הצלחות אלו העלו את הפרופיל הבינלאומי של וחיד.
קריירת אימון > ליל

באוקטובר 1998 שב לצרפת ומונה למאמנה של ליל אשר באותה העונה שיחקה בליגת המשנה.
בעונתו הראשונה סיים עם הקבוצה במקום הרביעי, כאשר הקבוצה מפספסת את העלייה לליגה הבכירה רק עקב הפרש שערים פחות טוב. בעונת 1999/2000, עונתו השנייה במועדון, סיימה ליל בראש הטבלה במרחק של 16 נקודות מהמקום השני ועלתה לליג 1.
ההופעות הטובות של ליל על המגרש נמשכו גם בעונה שלאחר מכן, והן סיימו במקום השלישי בליגה הצרפתית בעונת 2000/2001, שבע נקודות בלבד לאחר האלופה נאנט. עקב כך העפילה הקבוצה גם לגביע אופ"א לעונת 2001/2002, לראשונה בתולדות המועדון. לאחר שהדיחה את פארמה בשלב המוקדמות, הודחה הקבוצה בשלב שמינית הגמר על ידי בורוסיה דורטמונד. בסיום העונה שלאחר מכן, החליט וחיד לעזוב את המועדון מפני שלטענתו הבעלים אינם שואפים להגיע רחוק.
קריירת אימון > סטאד רן

ב-14 באוקטובר 2002 מונה וחיד למאמנה של סטאד רן. הוא מונה לתפקיד על מנת להציל את הקבוצה מירידת ליגה לאחר שהקבוצה השיגה שמונה נקודות בלבד בעשרה מחזורים. הוא הצליח לסיים עם הקבוצה במקום ה-15 מתוך 20 קבוצות והשאיר את הקבוצה בליגה.
לאחר הצלחותיו ברן ובליל, הפך חלילהודז'יץ' לאחד המאמנים המבוקשים ביותר באירופה, ולאחר שקיבל מספר הצעות מגרמניה ומספרד, החליט לחתום ביוני 2003 בפריז סן ז'רמן.
קריירת אימון > פריז סן ז'רמן

במהלך עונתו הראשונה כמאמן פריז סן ז'רמן חווה הציג המועדון את אחת העונות הגדולות בתולדותיו כאשר הקבוצה זוכה בגביע הצרפתי ומסיימת במקום השני בליגה, שלוש נקודות בלבד אחרי אולימפיק ליון ובכך משיגה כרטיס לליגת האלופות לעונת 2004/2005. לעומת זאת, בעונתו השנייה במועדון לא הצליחה הקבוצה להציג יכולת דומה לקודמתה. זה החל בהפסד 0–3 לצ'לסי בפתיחת שלב הבתים בליגת האלופות כשלבסוף הקבוצה מסיימת במקום האחרון בבית לאחר פורטו, צ'לסי וצסק"א מוסקבה, וכלה בתוצאות מאכזבות בזירה המקומית.
ב-8 בפברואר 2005, לאחר הפסד 0–2 בבית נגד לאנס, ירדה הקבוצה למקום ה-12 בליגה, החליטה הנהלת המועדון לפטר את חלילהודז'יץ'.
קריירת אימון > טרבזונספור

ב-2 באוקטובר 2005, חתם חלילהודז'יץ' בטרבזונספור מליגת העל הטורקית. אף על פי שסיים עם הקבוצה במקום הרביעי בליגה בעונת 2005/2006, ובכך השיג כרטיס לגביע אופ"א, החליט המאמן לעזוב את המועדון ביוני 2006 לאחר עונה אחת בלבד.
קריירת אימון > נבחרת חוף השנהב

במאי 2008 מונה למאמן נבחרת חוף השנהב. באותם ימים נחשבה הנבחרת לדור הזהב כשחלק מסגל הנבחרת כלל את דידייה דרוגבה, יאיה טורה, קולו טורה, סלומון קאלו, עמנואל אבואה ועוד. הוא הצליח להפעיל עם הנבחרת לגביע אפריקה לאומות 2010 שנערך באנגולה ולמונדיאל 2010 בדרום אפריקה. הנבחרת אכזבה והודחה בגביע אפריקה בשלב רבע הגמר כשהפסידה 2–3 לאלג'יריה. עקב כך, הודח חלילהודז'יץ' ב-27 בפברואר 2010, פחות מארבעה חודשים לפני גביע העולם.
קריירת אימון > דינמו זאגרב

ב-16 באוגוסט 2010, חתם חלילהודז'יץ' על חוזה לשנתיים וחצי בדינמו זאגרב. למרות מספר תוצאות מעודדות בתחילת העונה, הן בליגה המקומית והן במסגרת גביע אופ"א שם לא הצליחה להעפיל משלב הבתים כאשר דינמו מפסידה במשחק מכריע במגרשה הביתי לפאוק סלוניקי.
בעונת 2010/2011 הוביל את המועדון לאליפות בקלילות רבה, אף על פי כן, התעוררו קשיים במשא ומתן על תנאי חוזהו החדש וב-6 במאי 2011 עזב את המועדון בפתאומיות בעקבות תקרית צעקות בחדר הלבשה עם נשיא דינמו זדרקו מאמיץ' במהלך מחצית של משחק ליגה.
קריירת אימון > נבחרת אלג'יריה

ב-22 ביוני 2011, הודיעה ההתאחדות לכדורגל האלג'יראית כי חלילהודז'יץ' יהיה מאמן הנבחרת הלאומית החל מ-1 ביולי של אותה השנה בחוזה לשלוש שנים. הוא הוביל את הנבחרת בהצלחה לגביע אפריקה לאומות 2013, ובמשחקי ההכנה לקראת הגביע זומנה נבחרת בוסניה והרצגובינה, מדינת הולדתו של וחיד, למשחק מול אלג'יריה. את המשחק ניצחה בוסניה והרצגובינה 0–1 משער בדקות האחרונות של המשחק.
למרות אכזבה גדולה בגביע אפריקה 2013 והדחה בשלב הבתים, קיבל המאמן גיבוי מההנהלה והמשיך בכל זאת בתפקידו. המטרה לאחר מכן הייתה להעפיל למונדיאל 2014. הנבחרת הצליחה להבטיח את השתתפותה בתחרות ב-19 בנובמבר 2013. הייתה זו הפעם הרביעית שאלג'יריה משתתפת בתחרות גביע העולם והראשונה מזה 32 שנה.
ההופעה של אלג'יריה במונדיאל 2014 בברזיל הייתה מרשימה במיוחד כאשר ניצחו 2–4 את קוריאה הדרומית וסיימו בתיקו 1-1 עם רוסיה והעפילו לראשונה בתולדות הנבחרת לשלב שמינית הגמר. בשלב שמינית הגמר התמודדה הנבחרת נגד גרמניה החזקה. למרות היריבה הקשה, וזו שזכתה בטורניר בסופו של דבר, הסתיים המשחק בתיקו 0-0 ורק בהארכה השכילו הגרמנים לכבוש פעמיים, לפני שער מצמק של עבד אל-מואמן ג'אבו שלא הספיק, והדיחו את האלג'יראים מהתחרות. לאחר התחרות הוצע לחלילהודז'יץ' הארכת חוזה, אך ב-7 ביולי 2014 בחר לעזוב את הנבחרת.
קריירת אימון > נבחרת יפן

ב-12 במרץ 2015 מונה חלילהודז'יץ' למאמן נבחרת יפן.
באוגוסט 2017 ניצחה הנבחרת את נבחרת אוסטרליה 0-2 והעפילה למונדיאל 2018. בדצמבר 2017 התקיימה אליפות מזרח אסיה, כאשר חלק גדול משחקני הנבחרת לא הגיע לתחרות, הובסה הנבחרת היפנית 1–4 על ידי הנבחרת מקוריאה הדרומית דבר אשר התסיס את יחסו עם התקשורת וההתאחדות המקומית מה שהוביל בסופו של דבר לפיטוריו בחודש אפריל, מעט יותר מחודשיים לפני מונדיאל 2018.
קריירת אימון > נאנט

באוקטובר 2018 מונה חלילהודז'יץ' למאמנה החדש של נאנט הצרפתית, בה שיחק בעצמו כחלוץ בשנות השמונים. הניצחון הראשון שלו הגיע ב-22 באוקטובר בניצחון 0–4 על טולוז.
ב-5 במאי 2019 ניצחה נאנט את דיז'ון 3–0 ובכך הוביל חלילהודז'יץ' את המועדון ל-5 ניצחונות רצופים בליגה, דבר אשר לא קרה במועדון 18 שנה.
ב-2 באוגוסט 2019, החליט חלילהודז'יץ' לעזוב את המועדון לאחר חילוקי דעות עם נשיא המועדון.
קריירת אימון > נבחרת מרוקו

באוגוסט 2019 אושר מונה חלילהודז'יץ' למאמנה של נבחרת מרוקו.
חיים אישיים

במהלך מלחמת בוסניה בשנת 1992, נפצע חלילהודז'יץ' אך התאושש לאחר מספר חודשים. הוא עזב את ולז' מוסטאר במאי 1993 עקב איומים שהתקבלו כנגדו כאשר המלחמה הקרואטית-בוסנית עלתה מדרגה. לאחר שעזב את ביתו נבזז ונשרף ביתו.
חלילהודז'יץ' נשוי ואב לשניים. מקום מגוריו העיקרי הוא בליל, שם מתגוררת משפחתו. הוא דובר בוסנית וצרפתית.
תארים > כשחקן

הגביע היוגוסלבי: 1980/1981
אליפות צרפת: 1982/1983
אליפות אירופה עד גיל 21: 1978
תארים > אישיים

השחקן המצטיין של אליפות אירופה עד גיל 21: 1978
השחקן הזר של השנה בצרפת: 1984, 1985
תארים > כמאמן

ליגת האלופות האפריקאית: 1997
אליפות ליגת המשנה הצרפתית: 1999/2000
הגביע הצרפתי: 2003/2004
אליפות קרואטיה: 2010/2011
תארים > אישיים

מאמן השנה בליגת המשנה הצרפתית: 1999
מאמן השנה בצרפת: 2001
הערות שוליים

↑  Vahid Halilhodžić: Moja životna priča (I), web.archive.org, ‏17 באוגוסט 2010
↑  Vahin rat i dalje traje, Mondo Portal (בסרבית לטינית)
↑  Robi će imati problem zato što je Hrvat, Vesti online (באנגלית)
↑  PSG otpustio Halilhodžića, Klix.ba (ב־)
↑  "Mamić mi je spomenuo majku, a to ne opraštam", Klix.ba (ב־)
↑  Japan confirm appointment of Halilhodzic as head coach, SBS News (באנגלית)
↑  Andrew McKirdy, Japan names Akira Nishino to replace Vahid Halilhodzic just two months before World Cup, The Japan Times, ‏9 באפריל 2018 (באנגלית)
↑  Zvanično: Vahid Halilhodžić novi trener Nantesa, Klix.ba (ב־)
↑  Halilhodžić u Nantesu oborio rekord, SportSport.ba (ב־)
↑  Zvanično: Vahid Halilhodžić više nije trener Nantesa, Klix.ba (ב־)
↑  Morocco: FRMF to name former Fennec manager as new coach of Atlas Lions | The North Africa Post, northafricapost.com
↑  "Ne bojim se, proživio sam gore u ratu u Mostaru", Klix.ba (ב־)
↑  Vahid Halilhodžić, moja životna priča (II), web.archive.org, ‏23 במאי 2011
| נבחרת מרוקו – גביע אפריקה לאומות 2021 |
| --- | --- | --- |
|  1 בונו •  2 חכימי •  3 מאסינא •  4 אמראבט •  5 אגרד •  6 סאיס •  7 לוזא •  8 אונאחי •  9 אל-כעבי •  10 אל-חדאדי •   11 פג'ר •  12 מוחמדי • 13 שאער •  14 אבוח'לאל • 15 אמלאח • 16 ברקוק • 17 בופאל • 18 שאכלא • 19 א-נסירי • 20 עלכוש • 21 אל-כרוואני • 22 א-תגנאותי • 23 ר. מאי • 24 ס. מאי • 25 א-שיבי • 26 באנון • 27 רחימי • 28 טיסודאלי • מאמן: חלילהודז'יץ' |  1 בונו •  2 חכימי •  3 מאסינא •  4 אמראבט •  5 אגרד •  6 סאיס •  7 לוזא •  8 אונאחי •  9 אל-כעבי •  10 אל-חדאדי •   11 פג'ר •  12 מוחמדי • 13 שאער •  14 אבוח'לאל • 15 אמלאח • 16 ברקוק • 17 בופאל • 18 שאכלא • 19 א-נסירי • 20 עלכוש • 21 אל-כרוואני • 22 א-תגנאותי • 23 ר. מאי • 24 ס. מאי • 25 א-שיבי • 26 באנון • 27 רחימי • 28 טיסודאלי • מאמן: חלילהודז'יץ' | מרוקו |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12098393w (data)  ISNI: 0000 0003 6179 3174  NDL: 001206755  SUDOC: 08610599X  VIAF: 221780180   WorldCat (עם VIAF): 221780180
חיים אליעזר הרשטיק

אין תמונה חופשית
חיים אליעזר הרשטיק (נולד בתש"י) הוא חזן ישראלי-אמריקאי, בעל מוניטין בינלאומי.
ביוגרפיה

נולד בשלגוטריאן שבהונגריה למשה מנחם הרשטיק מניצולי השואה, בגיל שנתיים וחצי עלה עם משפחתו לישראל. בילדותו הוכר כילד פלא, 
בגיל 7 החל להופיע בקונצרטים לצידו של אביו, ששימש כחזן בבית הכנסת הגדול בהרצליה וכן בבית הכנסת הגדול בתל אביב.
בגיל 19 התמנה לחזן קבוע בבית הכנסת הגדול בתל אביב, ובמשרה זו שימש כארבע שנים. אחרי מינויו של הרב שלמה גורן לרב העיר החלו חיכוכים ביניהם, ולאחר שהרשטיק סירב לברך על קריאת ההלל ביום העצמאות, הוא פוטר ממשרתו. בהמשך שימש כחזן ברמת גן וביוהנסבורג בדרום אפריקה, שם גר חמש שנים, ושימש חזן בבית הכנסת הגדול, בהמשך חזר לישראל והתמנה לחזן בבית הכנסת היכל מאיר בתל אביב.
הרשטיק נשוי לגיטה בת הרב שמחה יוסף וידר, נכדו של הרב שלום וידר ה"משמיע שלום" רבה של נירעדהאז, אב לשני בנים, וחמש בנות. בנו שרוליק, התפרסם בילדותו כילד פלא וכיום הוא מנצח על מקהלות. שני הבנים מכהנים כיום כזמרים וחזנים והם עובדים במשותף. אחיו נפתלי הוא חזן ידוע.
דיסקוגרפיה > אלבומים

"שירת חיים" (1967)
"סליחות" (2003)
ויליאם זיגלר

| --- | --- |

 לידה:  1 בספטמבר 1843 מחוז ביבר, ארצות הברית 
 פטירה:  25 במאי 1905 (בגיל 61) דריאן, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  Eastman Business College 
 
ויליאם זיגלר (באנגלית: William Ziegler;‏ 1 בספטמבר 1843 - 25 במאי 1905) היה תעשיין אמריקאי שנמנה עם מקימי חברת אבקת האפייה המלכותית (Royal Baking Powder Company). לבסוף נקלע לעימות משפטי עם שותפיו לעסק. מלבד זאת, עסק בארגון משלחות לחקר האזור הארקטי ובהשטת יאכטות.
ביוגרפיה

זיגלר נולד בביבר קאונטי, פנסילבניה, להורים ממוצא גרמני. אביו, פרנסיס זיגלר, נפטר בילדותו, ב-1846, ואמו ארנסטין זיגלר התחתנה ב-1848 עם קונרד ברנדט. בעקבות כך העתיקה המשפחה את מגוריה למוסקטין, איווה, שם הייתה לאביו החורג חווה. זיגלר רכש את חינוכו בבתי הספר הציבוריים באזור, והיה לשוליית דפס במשרד של עיתון מקומי. לאחר מכן היה לקופאי בבית מרקחת, ולמד טלגרפיה וכימיה. ב-1862 נרשם ללימודים במכללת איסטמן לעסקים בניו יורק. לאחר שהשלים את לימודיו החל לעבוד בחברת תרופות וכימיקלים סיטונאית, שבה עבד משנת 1863 עד 1868. באותה תקופה גם למד קורס במכללה לרוקחות.
ביוגרפיה > חברת אבקת האפייה המלכותית

ב-1870 הקים יחד עם ג'וזף כריסטופל הוגלנד וג'ון ה. סיל את חברת הכימיקלים המלכותית, שהפכה לאחר מכן לחברת אבקת האפייה המלכותית. ב-1888 מכר את מניותיו בחברה בעבור 4 מיליון דולר. בכסף שקיבל במכירה זו קנה לאחר מכן את חברת אבקת האפייה פרייס משיקגו ואת חברת הכימיקלים טרטר מג'רזי סיטי, ניו ג'רזי.
ביוגרפיה > פרשיות משפטיות

זיגלר זכור בתור התובע, במשפט שבו ניסה למנוע את הוצאתה לפעול של עסקה, בין חברת המים של לונג איילנד לבין עיריית ברוקלין. במשפט זה, שבו ייצג את האינטרסים של משלם המיסים, זכה לתמיכה ציבורית רחבה. גזר הדין צידד בעמדתו של זיגלר, וחסך למעלה ממיליון דולר וחצי לתושבי העיר. במשפט נוסף שיזם, שסב גם הוא סביב ענייני מס, תבע מחברת מסילות רכבת מברוקלין לשלם קרוב לחצי מיליון דולר מיסים לעיריית ברוקלין. במשפט ידוע נוסף, שאותו יזם כבעל מניות מיעוט בחברת מסילות רכבת משיקגו, מנע נזקים של כמיליון דולר, וקבע תקדים משפטי חשוב.
ביוגרפיה > משלחות לחקר האזור הארקטי

ב-1901 החל זיגלר לגלות עניין בחקר האזור הארקטי וארגן את משלחת הקוטב הראשונה שלו, שכללה שתי ספינות, "אמריקה" ו"בלגיקה", שאותן הפקיד בידיו של אוולין בריג בולדווין. לפי החזון של זיגלר, המדובר היה ב"קפיצה קטנה לקוטב" ("A Dash for the Pole"). באביב הבא העמיד זיגלר את מזכירו האישי, ויליאם ס. צ'אמפ, בראש משלחת סיוע, שיצאה לדרכה על הספינה פרית'ג'וף. חילוקי הדעות שגילה בולדווין עם נווט המשלחת, ג'והנסן, הובילו לפיטוריו מתפקידו. כשחזר בולדווין לארצות הברית, הודיע לו זיגלר כי הוא מנתק עמו כל קשר. המשלחת השלישית שארגן זיגלר, שהוסיפה לשהות באזור הארקטי בעת מותו, יצאה לדרכה בקיץ 1903 תחת פיקודם של אנטוני פיאלה (שהיה צלם במשלחת הקודמת, בפיקודו של בולדווין) וקפטן אדוארד קופין.
ביוגרפיה > האשמה במתן שוחד

בינואר 1902 הוגשו נגד זיגלר אישומים במתן שוחד, במסגרת פרשה הנוגעת לתחום אבקת האפייה, פרשה שהתעוררה בבית המחוקקים של מיזורי. המושל אודייל דחה את בקשתו של המושל דוקרי להעמיד את זיגלר לדין, והוא מעולם לא נשפט בגין האשמות אלו. זיגלר טען שהוא יכול היה להוכיח קיומו של אליבי, וכן טען שבולדווין עמד מאחורי העניין, ושהגה האשמה כוזבת.
ביוגרפיה > שיט ביאכטות

במשך תקופה מסוימת החזיק זיגלר ביאכטה חד-תורנית בשם "ת'יסטל" (Thistle), שעמה התחרה בגביע הקייזר (Kaiser's Cup) לשיט לאורך האוקיינוס האטלנטי. ביאכטה זו ערך מסעות שיט, ובאחד ממסעות אלו לדרום, באפריל 1895, דווח כי הוא מת בטביעה. שלושה ימים לאחר דיווח זה צץ והופיע שוב. בעיתוני התקופה נכתב כי גיסו, ג'ון ג. דמורסט, מת מרוב צער על מותו.
ביוגרפיה > חיים אישיים

באוגוסט 1886, בגיל 43, נישא זיגלר לגב' א. מ. גמבל מניו יורק. הוא שימש דירקטור בבנק הלאומי אירווינג, והיה חבר במועדונים הבאים: מועדון הדאון-טאון של ניו יורק, מועדון יוניון ליג של ברוקלין, הניו יורק, לרצ'מונט, מועדון היאכטות האטלנטי, מועדון יוניון ליג של שיקגו, אגודת ידידי מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, החברה הגאוגרפית האמריקאית, המועדון הארקטי של ניו יורק ומועדון הציד והדיג צ'אוגנווגה של קוויבק. בנוסף היה חבר באגודת הבונים החופשיים ובפרט בזרם מסדר אבירי היכל שלמה של הבונים החופשיים.
ביוגרפיה > מותו

זיגלר מת ב-25 במאי 1905. להלן ציטוט מהודעת הפטירה שלו שפורסמה בניו יורק טיימס:
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  "William Ziegler Dies. Arctic Search Goes On. Expedition for Fiala's Relief Uninterrupted, Family Says. He Began As Printer's Boy. Son of Pennsylvania Farmer, Studied as He Worked. Made a Fortune in Baking Powder". New York Times. 25 במאי 1905. נבדק ב-2011-04-30. Ziegler, and which is yet in the arctic regions, was sent out in the Summer of 1903 under the command of Anthony Fiala and Capt. Edward Coffin of Edgartown, ... {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3 4  Prominent and progressive Americans (1902) New York Tribune
↑  ברוקלין הייתה באותו זמן עיר עצמאית; מאוחר יותר סופחה לעיר ניו יורק
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n97043205  PIC: 3521  SNAC: w6ps0htx  VIAF: 63291304   WorldCat (עם VIAF): 63291304
חיים אליעזר בן יצחק

| --- | --- |
 לידה:  1240 
 פטירה:  1310 (בגיל 70 בערך) 
 כינוי:  ר' חיים בן יצחק מוינה; חיים בן הרב ר´ יצחק; ר"ח אור זרוע; מהר"ח אור זרוע; מהר"ח א"ז; מהרח אור זרוע; למהר״ח 
 תקופת הפעילות:  ?–1310 
 השתייכות:  בעלי התוספות
 רבותיו:  מהר"ם מרוטנבורג, הרא"ש, ר' מרדכי בן הלל
 חיבוריו:  אור זרוע הקטן שו"ת מהר"ח אור זרוע דרשות מהר"ח
 אב:  יצחק מווינה 
 
רבי חיים אליעזר בן יצחק מווינה, ידוע גם בכינוי מהר"ח אור זרוע, היה בנו של ר' יצחק מווינה ("אור זרוע"), וערך את כתביו של אביו.
חי במחצית השנייה של המאה ה-13, היה ראש ישיבה בעיר וינר נוישטאדט שבאוסטריה. במשך תקופה מסוימת התגורר בצרפת, ומאוחר יותר שב להתגורר בגרמניה בעיר מגנצא. ידוע שהשתתף במגנצא בוועידת הקהילות שהתקיימה בשנת 1288.
למהר"ח אור זרוע היה בן בשם רבי יצחק, שחי כנראה בווינה. יש שזיהו אותו עם רבי יצחק בן חיים אופנהיים, מחכמי גרמניה באותו דור, שדבריו מצוטטים בידי חכמי הדורות הבאים כמהרי"ל, תרומת הדשן ועוד. אולם, הרב ישראל פלס דחה זיהוי זה והראה כי מדובר בשני אישים שונים שחיו במקומות שונים, וכי יש ביניהם הפרש של דור אחד.
חיבוריו

אור זרוע הקטן או אור זרוע הקצר, נקרא לפעמים סימני אור זרוע - קיצור ספרו הארוך של אביו, ללא המשא ומתן ההלכתי.
שו"ת מהר"ח אור זרוע.
דרשות מהר"ח או פסקי הלכה של ר' חיים אור זרוע - דרשות לפרשות התורה ולמועדים, והלכות איסור והיתר.
הערות שוליים

↑  הרב ישראל פלס, "תשובות ופסקים מרבינו יצחק אופנהיים", צפונות טז [ד ד] (תמוז תשנ"ב), עמ' י, באתר אוצר החכמה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306763405171  ISNI: 0000 0000 5238 078X  LCCN: nr95022082  VIAF: 14660232   WorldCat (עם VIAF): 14660232 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חיים אלבלדס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 ביולי 1937 ג' באב ה'תרצ"ז מצרים מצרים
 פטירה:  11 בינואר 2005 (בגיל 67) א' בשבט ה'תשס"ה
 תאריך עלייה:  1949
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   משטרת ישראל
 תקופת הפעילות:  1957–1994 (כ־37 שנים)
 דרגה:    ניצב
 תפקידים בשירות
 סגן מפקד חטיבה במשמר הגבול  מפקד מרחב הנגב  מפקד מחוז מרכז  מפקד מחוז ירושלים
 
חיים אלבלדס (11 ביולי 1937 - 11 בינואר 2005) היה ניצב במשטרת ישראל.
ביוגרפיה

אלבלדס נולד במצרים בשנת 1937 למשה ומרים אלבלדס, ובשנת 1949 עלה לישראל. בין השנים 1953–1956 שירת בצה"ל כמפקד בקורס סמלים בחטיבת הצנחנים. בשנת 1957 גויס למשמר הגבול, שירת בתפקידי הדרכה ומבצעים ובשנת 1958 היה בין ראשוני השוטרים ביחידת משמר הגבול בירושלים וממקימי בסיס משמר הגבול ברוגלית. שירותו במשמר הגבול נמשך עד 1981 בתפקיד קצין רווחה, קצין מבצעים גדודי, מפקד פלוגה, ראש ענף ביטחון, קצין אגף מטה חטיבתי, סגן מפקד  ומפקד מחט"ב 4.
בשנת 1981 עבר לשירות בכוחות המשטרה כמפקד מרחב הנגב. ב-1984 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה למפקד מרחב ירושלים וב-1986 לסגן מפקד מחוז מרכז. בינואר 1990 מונה למפקד המחוז בדרגת ניצב ושירת בתפקיד שנה אחת, במהלכה הושם דגש על מלחמה בתאונות הדרכים והוקמה יחידת סיוע מרחבית לטיפול בעצורים, הוצאה לפועל ורישוי עסקים. בינואר 1991 הועבר לשמש מפקד מחוז ירושלים שהוקם אז. בתקופת כהונתו הוקמו חמש תחנות משטרה במרחב. בשנת 1993 סיים תפקידו וכעבור שנה שוחרר משירות.
אלבלדס היה בעל תואר במדעי הרוח ובוגר קורס קצינים בכירים, נשוי ואב לשלושה. בשנת 2005 נפטר והובא לקבורה בהר הרצל.
הערות שוליים

↑  אתר "Billiongraves"
↑  מחץ מבצע, מעריב, 17 באוגוסט 1984
חוקי ג'ורדן (ספר)

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  סאם סמית' 
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  עיון 
 הוצאה
 הוצאה:  סיימון אנד שוסטר
 תאריך הוצאה:  13 בנובמבר 1991
 מספר עמודים:  378
 
חוקי ג'ורדן הוא ספר מאת הסופר סם סמית (אנ') שיצא לאור בשנת 1991. הספר מתאר את עונת האליפות של שיקגו בולס בעונת 1990/1991 ב-NBA. הספר לוקח את שמו מאסטרטגית המשחק "חוקי ג'ורדן" ששימשה את דטרויט פיסטונס בסדרת האליפות של עונת 90/91 כדי להגביל את היעילות של מייקל ג'ורדן.
רקע

כשסמית' הציע תחילה את הרעיון לכתוב ספר על עונת האליפות של שיקגו בולס לחברות הוצאה לאור פוטנציאליים, לא היה בכך עניין. סמית' מצהיר שהוא קיבל מכתבי דחייה של 90% בגלל התפיסה שלמרות שג'ורדן הוא שחקן נהדר, הוא לא זכה בשום תואר חשוב והבולס לא מעניינים. לאחר ניסיונות כושלים נוספים למכור את הספר בעצמו, הוא שכר סוכן והצליח למצוא אחד שיפרסם את ספרו.
פרסום

הספר יצא לאור ב-13 בנובמבר 1991, והפך לרב מכר של הניו יורק טיימס. נכון לשנת 1995 הספר נמכר בכ-200,000 עותקים.
תגובות לספר

הספר יצר מחלוקות רבות בגלל התיאור הבלתי מחמיא שלו על מייקל ג'ורדן.[דרוש מקור] בין היתר, בספר נאמר שג'ורדן הכה פעם את ויל פרדו. שחקני הבולס מתחו ביקורת רבה על הספר עם יציאתו לאור.
הערות שוליים

↑  יובל עוז‏, ניצחון הרוח: חזרה ל"חוקי ג'ורדן" של הבאד בויז בסוף שנות ה-80, באתר וואלה, 5 בדצמבר 2016
↑  Sam Smith on Michael Jordan: 'Many players suffered under his wrath', HoopsHype, ‏2020-05-05 (באנגלית אמריקאית)
↑  Players find book laugh-a-Bull - Chicago Sun-Times | HighBeam Research, web.archive.org, ‏2014-06-10
↑  "BEST SELLERS: January 26, 1992". The New York Times (באנגלית אמריקאית). 1992-01-26. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-12-11.
↑  PUBLISHER HOPING FOR A REPEAT WITH NEW JORDAN BOOK, Chicago Tribune, ‏1995-06-08
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרים ובנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חטיפת דניאל ינובסקי

חטיפת דניאל ינובסקי התרחשה בירושלים ב-29 בדצמבר 1944, והסתיימה בשחרורו כעבור שבועיים. החטיפה בוצעה על רקע הבחירות לוועד העיר ליהודי ירושלים (ועד הקהילה בשמו אז) וכחלק מהסזון - מאבק שניהלו ארגוני ההגנה והפלמ"ח נגד האצ"ל בין דצמבר 1944 לפברואר 1945, כדי לאלצו לחדול מביצוע פעולות נגד כוחות המנדט הבריטי.
הרקע

באמצע שנות הארבעים, דניאל ינובסקי, דמות ציבורית מוכרת בירושלים ומפקד באצ"ל בעבר, היה פעיל בתנועה הרוויזיוניסטית ומזכיר ועד הקהילה בעיר ירושלים - גוף מרכזי חשוב שאיגד תחתיו את רוב העדות והחוגים של יהודי ירושלים.
בדצמבר 1944 נערכה מערכת בחירות רוויית יצרים לחברי הוועד. שתי התנועות הפוליטיות, התנועה הרוויזיוניסטית מימין ומפלגות הפועלים מהשמאל, האשימו זו את זו בזיופים. ינובסקי ששימש כמזכיר ועדת הבחירות, החזיק בידיו את כל הפרוטוקולים וכל החומר שהיה קשור עם טענות הזיופים.
ככל שמערכת הבחירות התקרבה נעשו מספר ניסיונות לחטיפת ינובסקי - בשני הניסיונות הראשונים, הבחין ינובסקי בחוטפים והכה אותם; בניסיון השלישי, ב-14 בדצמבר 1944, כאשר חזר ינובסקי מעבודתו, בא לקראתו אחד השכנים ולחש באוזנו: "ליד ביתך עומדים כמה בחורים; אחד מהם מצביע עליך באומרו: זהו האיש". ינובסקי פנה מיד לאחור ולן באותו לילה אצל ידידים במאה שערים. בהמשך הגיש תלונה במשטרת מחנה-יהודה; ניסיון החטיפה הרביעי הצליח.