stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גזרת הכתוב
דוגמאות

דוגמה קלאסית לגזרת הכתוב היא פרשת פרה אדומה שהמקרא קובע כי באמצעות דמה ניתן לטהר טומאת מת. קיימות מספר התייחסויות לדין זה, ואחת מהידועות שבהן היא של המדרש: ”העוסקין בפרה מתחלה ועד סוף מטמאין בגדים, היא גופה מטהרת בגדים?! (כלומר, כיצד הפרה יכולה לטהר את הבגדים) אמר הקב"ה: חוקה חקקתי, גזירה גזרתי, אי־אתה רשאי לעבור על גזרתי.” (מדרש רבה, במדבר, פרשה יט) חז"ל גם מייחסים את הפסוק ”כָּל זֹה נִסִּיתִי בַחָכְמָה אָמַרְתִּי אֶחְכָּמָה וְהִיא רְחוֹקָה מִמֶּנִּי” (מגילת קהלת, פרק ז', פסוק כ"ג.) לניסיון של שלמה המלך, החכם מכל אדם, לעמוד על טעמה של פרשיית פרה אדומה, אך ללא הצלחה: ”אמר שלמה על כל אלה עמדתי ופרשה של פרה אדומה חקרתי ושאלתי ופשפשתי אמרתי אחכמה והיא רחוקה ממני.”
בן סורר ומורה הוא דוגמה ידועה לגזרת הכתוב, והוא כל-כך בלתי אפשרי עד שאמרו חז"ל: ”דין סורר ומורה ועיר הנדחת לא היה ולא עתיד להיות. ולמה נכתב? דרוש וקבל שכר” (תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ע', עמוד א'.)
הסיבה לכך שמקרה של בן סורר ומורה אינו אפשרי, נעוצה בכך שהתנאים שעליו לעמוד בהם כדי להיות מוגדר כבן סורר ומורה הם מוזרים ונדירים ביותר; כך לדוגמה עליו להיות דווקא זכר, הוא חייב לגנוב דווקא משל אביו ואמו ולא משל אחרים, וחייב להיות דווקא לפני גיל מצוות; בנוסף, החידוש המרכזי בפרשייה זו של בן סורר ומורה הוא שניתן לשפוט אדם על שם סופו, כלומר להרוג אדם עוד לפני שחטא את החטאים בגינם מגיע לו למות.
דוגמה קיצונית יותר המשקפת מצב בו גזרת הכתוב עומדת בסתירה לדין אחר במקרא, ניתן למצוא במצוות ראייה הקובעת כי אף על פי שקטן פטור באופן עקרוני מכל המצוות - בזו הוא מחויב.
דוגמה נוספת, קיצונית יותר משתי הקודמות, קובעת על פי גזרת הכתוב דין העומד בסתירה לדין אחר באותה פרשייה עצמה; בפרשיית אישה סוטה נאמר כי על האשת-איש שחשודה בזנות לשתות את "המים המאררים" לאחר שהבעל "קינא לה" (=חשד שהיא בוגדת בו), והיא גם "נסתרה" עם אחר (=הסתתרה עם אחר באופן מעורר חשד). אך כל זאת דווקא באישה נשואה, אולם במקרה של אישה שרק מקודשת, על אף שבמידה וזנתה גם היא חייבת מיתה כמו אישה נשואה, גזרת הכתוב קובעת כי היא אינה שותה מ"המים המאררים".
לקריאה נוספת

אנציקלופדיה תלמודית, גזרת הכתוב (עמ' תקס"ה), הוצאת מכון האנציקלופדיה התלמודית, ירושלים, ה'תשס"א
הערות שוליים

↑  רבי יונתן חולק על אמירה זו, וטען כי הוא נוכח במקרה של בן סורר ומורה.
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת סנהדרין,  פרק ח', הלכה א'.
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת חגיגה,  פרק א', הלכה א'.
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת סוטה,  פרק ד', הלכה א'.
גיבורים קטנים

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  איתי לב
 הופק בידי:  עינת דבש איילת אימברמן
 תסריט:  ערן בן יעקב (ערן ב.י)
 שחקנים ראשיים:  אלון ליסי אנסטסיה ספונוב דניאל דמידוב ניר צויקל
 מוזיקה:  יונתן בר גיורא
 צילום:  עופר הררי
 מדינה:  ישראל ישראל
 חברה מפיצה:  דבש הפצות סרטים בע"מ קרן הקולנוע הישראלי Yes הטלוויזיה בלוויין
 הקרנת בכורה:  3 באוגוסט 2006
 משך הקרנה:  76 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט ילדים 
 תקציב:  $800,000
 דף הסרט ב־IMDb
 
"גיבורים קטנים" הוא סרט הרפתקאות ילדים דרמטי ישראלי לכל המשפחה, בבימויו של איתי לב, שיצא לאקרנים בשנת 2006. הסרט מגולל את מסע ההרפתקאות האמיץ אליו יוצאים ארבעה ילדים, בעקבות משימת הצלה שלקחו על עצמם לאחר שאחת מהם, שניחנה ביכולת שמיעה מיוחדת, שמעה צעקות ובכי מרוחקים של קריאה לעזרה.
במסעם ועל רקע מציאות חייהם הקשה בעיירת פיתוח, מתגבשים ארבעת החריגים החברתיים לכדי חבורה, עומדים בפני מבחן של חיים ומוות ועוברים תהליך של התגברות והתבגרות. זהו אחד מסרטי הילדים הבודדים שנעשו בישראל, והוא מתאר את המציאות הישראלית בעיירת פיתוח תוך כדי התמקדות בנושאים חברתיים אוניברסליים.
תקציר העלילה

בדרך חזרה מטיול קייטנה של ילדי העיר אופקים בחופש הגדול, שומעת אליסיה, מהגרת מרוסיה בת 10, קולות הזועקים לעזרה מוואדי סמוך. כשהיא מבקשת ממדריכות הקייטנה לעצור את האוטובוס, משתרר שקט, ומתברר לה שהיא היחידה ששומעת את הקולות. המדריכות מבקשות מהילדים להתיישב חזרה בכיסאותיהם ומורות לנהג האוטובוס להמשיך בדרכו. במשך כל הנסיעה בדרך חזרה הביתה, אליסיה הייתה בטוחה שהקריאות לעזרה ששמעה היו אמתיות, והייתה נחושה בדעתה לחזור אל המקום בו נמצא הוואדי, ולסייע לאותם האנשים שזקוקים להצלה. לכן, כבר ברדתה מהאוטובוס בחזרה באופקים מחליטה אליסיה לשוב אל הוואדי ללא כל דיחוי. היא משכנעת את ארז, ילד בן 12 שאביו נפל במלחמת לבנון כקצין צה"ל ואשר מנסה להוכיח אומץ לב כמעט בכל דרך אפשרית, להצטרף אליה למסע. מערכת היחסים של ארז עם אמו לאחר מות האב היא שבירה למדי, ועם זאת נתון ארז למרותם של בריון וחבורתו, אשר לא מפסיקים להיטפל אליו לאחר שהבריון הובס על ידו בתחרות ג'ודו. לב, אחיה הגדול והמגודל של אליסיה הסובל ממוגבלות שכלית התפתחותית, מצטרף גם הוא למסע שמתכננת אליסיה, למרות שקיימים אצל אליסיה חששות לגבי הצטרפותו.
מביתם באופקים עד לוואדי החוצה את קיבוצי הסביבה, שלושת הגיבורים עוברים מסע דרמטי גדוש בהרפתקאות ובמגוון התנסויות. הם מתגברים על גדרות היישובים, על חשכת הלילה והחרדה מחיות בר, ועל חבורת ילדי קיבוץ המנסים להפריע להם במילוי המשימה. במקביל, מתגלה היעלמותם באופקים, ובסיוע כוחות משטרתיים ואחרים יוצאת אמו של ארז למסע החיפוש אחריו, ההופך בהדרגה לאקט של התפייסות והשלמה בין האם לבנה. בסיוע של אחד מילדי הקיבוץ השכן, שלא נחשב בין ה"מקובלים" ואשר עד מהרה מצטרף לשלישייה, מצליחים ארז, לב ואליסיה להשלים את משימתם ולהגיע אל הוואדי, שם מתגלה אם יבבות העזרה ששמעה האוזן המחוננת של אליסיה היו זעקות עזרה אמתיות, ואם באמת נמצאים אנשים במצוקה בוואדי או בקרבתו.
שחקנים

| שחקנ/ית | דמות |
| --- | --- |
ניר צויקל: ליאור
אביגיל אריאלי: ענת
עמוס תמם: אמנון
דניאל דמידוב: לב
לוסי דובינצ'יק: לנה
ציון ברוך: אבי
דאנה איבגי: לירון
רותם זיסמן: אדווה
מיקי קם: רוחמה
אלון ליסי: ארז
אנסטסיה ספונוב: אליסיה
חן קורן: שאולי
ז'אן טלסניקוב: אבא של אליסיה
גשר מצר טקומה

| --- | --- |
הגשר הכפול בשנת 2009 במבט מדרום. מימין הגשר הישן שנבנה ב-1950. משמאל הגשר החדש שנבנה ב-2007
הגשר הכפול בשנת 2009 במבט מדרום. מימין הגשר הישן שנבנה ב-1950. משמאל הגשר החדש שנבנה ב-2007
 מידע כללי
 סוג:  גשר תלוי, גשר אגרה 
 כתובת:  טקומה 
 מיקום:  מצר טקומה, קטע של פיוג'ט סאונד, במדינת וושינגטון בארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 מפעיל:  משרד התחבורה של וושינגטון
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 14 באוקטובר 1950 (נתיב למערב) 15 ביולי 2007 (נתיב למזרח)
 תאריך פתיחה רשמי:  2007 
 מבנה:  גשר תלוי כפול
 מידות
 אורך:  1,645.92 מטר מטר
 גובה:  57.15 מטר מטר
 מידע טכני
 מִפְתָּח מרבי:  853.44 מטר
 קואורדינטות:  47°16′05″N 122°33′02″W﻿ / ﻿47.268055555556°N 122.55055555556°W﻿ / 47.268055555556; -122.55055555556
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה גשר מצר טקומה(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה גשר מצר טקומה(למפת וושינגטון רגילה) אולימפיה סיאטל ספוקיין טקומה ונקובר אוורט יאקימה בלינגהאם קנוויק ונאטצ'י קנדה א י י ד ה ו  אורגון האוק. השקט גשר מצר טקומה(למפת וושינגטון מוגדלת) אולימפיה סיאטל ספוקיין טקומה ונקובר אוורט יאקימה בלינגהאם קנוויק ונאטצ'י קנדה א י י ד ה ו  אורגון האוק. השקט גשר מצר טקומה
 
גשר מצר טקומה (באנגלית: Tacoma Narrows Bridge) הוא גשר תלוי שנמתח על 	1,645.92 מטר מעל מצר טקומה, המהווה קטע של פיוג'ט סאונד, במדינת וושינגטון בארצות הברית.
הגשר מקשר בין העיר טקומה, שנמצאת כ-70 קילומטר מדרום לסיאטל, ובין אזור גיג הרבור. הגשר הוא חלק מהכביש המדינתי מספר 16, שמחבר את כביש בין-מדינתי 5 לברמרטון.
קריסת הגשר המקורי

גשר מצר טקומה היה גשר תלוי צר וארוך במיוחד – באורך כ-1,646 מטר. הגשר המקורי נפתח לתנועה ב-1 ביולי 1940. תוך זמן קצר התברר שאפילו רוחות חלשות מכניסות את הגשר לתהודה שהתבטאה בצורת תנודות לאורכו של הגשר. בזמן התנודות, חלקי הגשר עלו וירדו ויצרו "הרים" ו"עמקים" לסירוגין. אף על פי שהתנודות היו חזקות למדי, המומחים טענו שהגשר יחזיק מעמד.
ב-7 בנובמבר 1940, בשעות הבוקר, החל הגשר להתנדנד באופן שונה. הרוח לא הייתה חזקה במיוחד, ועוצמתה הגיעה רק ל-68 קמ"ש. הגשר החל להיכנס לתנודות פיתול, כך שבכל פעם צד אחד שלו (ימין או שמאל) עלה למעלה ואילו הצד השני נשאר למטה. בתנודות אלו, קו האמצע, לאורכו של הגשר, לא נע כלל. הגשר התנדנד בצורה זו במשך למעלה משעה, כשמשרעת התנודות הולכת וגדלה. מעט אחרי השעה 11 בבוקר, הגשר קרס לתוך המצר.
הגשר נסגר לתנועה כבר עם תחילתן של התנודות יוצאות הדופן. באותה עת הייתה על הגשר מכונית. הנהג איבד שליטה על המכונית, יצא ממנה והחל להימלט, בעוד שהכלב של בתו נשאר ברכב. פרופסור להנדסה וצלם שנקלעו למקום רצו לעבר המכונית וניסו להציל את הכלב, אך לא הצליחו לשכנע את הכלב לצאת מהרכב. הם עזבו את הגשר זמן קצר לפני הקריסה. מלבד הכלב, לא היו אבדות בנפש באירוע קריסת הגשר.
הסבר התופעה

הגשר נכנס למצב של אי יציבות אווירודינמית הקרוי פרפור (אנ') (מכונה גם "רפרוף"). רוח צידית שנעה בזווית נמוכה כלפי מעלה פגעה בגשר וגרמה לכוח עילוי. הכוח הביא לכך שצד אחד של הגשר החל להתרומם. כתוצאה מפעולת כוח העילוי והכוח האלסטי, שפעל בכיוון ההפוך, נוצרו תנודות באחד מהתדרים העצמיים של הגשר (כ-0.2 מחזורים בשנייה). התנודות גברו כתוצאה מפעולתה הרצופה של הרוח. בצורה זו נוצר משוב חיובי שהגביר את עוצמת התנודות, עד שהמבנה לא היה יכול לעמוד בהן והגשר קרס.
בספרי לימוד בפיזיקה לעיתים קרובות ההתמוטטות מוצגת באופן מוטעה כתהודה מכנית פשוטה. הטעות בהצגה זו היא שתהודה קלאסית תלויה בכוח חיצוני מחזורי בתדירות ששווה לאחת התדירויות העצמיות של המערכת. בהתמוטטות הגשר הכוח המניע הוא הרוח, שאינה מחזורית. הצימוד של הרוח למערבולות שיוצרת תנודת הגשר הוא שיצר את הכוח המחזורי בפועל.
גשר חדש ובעיות תנועה

הגשר הוקם מחדש ב-1950, לאחר שהתכנון החדש נבדק באוניברסיטת וושינגטון.
במשך השנים מאז בניית הגשר, אוכלוסיית האזור גדלה מהר. כתוצאה מכך, הכביש הגיע לקיבולת המקסימלית של מספר כלי הרכב. כדי להקל את עומסי התנועה, תשתית הכביש שודרגה בשנת 1984. בשנת 1998 הוחלט לבנות גשר נוסף בצד המערבי של הגשר הנוכחי. גשר זה הוא גשר אגרה ומשמש את הנוסעים לכיוון מערב. הגשר החדש נפתח ב-15 ביולי 2007.
הערות שוליים

↑  תקן מכון התקנים 414 על עומסי רוח
↑  Robert H. Scanlan, Resonance, Tacoma Narrows Bridge Failure, and Undergraduate Physics Textbooks, American Journal of Physics,  59, p.118–24 (1991) doi 10.1119/1.16590
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007556914605171  LCCN: sh2007020047  NARA: 10038391  VIAF: 58145067089266631306   WorldCat (עם VIAF): 58145067089266631306 
סרטון המראה את התמוטטות הגשר
גשר מצר טקומה מתמוטט
גרינר ולטלינר

ענב גרינר ולטלינר
גרינר ולטלינר (באנגלית: Grüner Veltliner) הוא סוג של ענב לבן.
זוהי גפן הענב החשובה והניטעת ביותר באוסטריה, וכן נפוצה בעיקר במזרח אירופה. ענב זה מסתגל בקלות לסביבתו ומהווה למעלה משליש משטח הענבים באוסטריה: 486,000 דונם גידול המשתרע על פני 119,800 אקרים. הענב נפוץ בייחוד באוסטריה התחתית, שם הוא מהווה למעלה ממחצית מתפוצת הענבים הלבנים ובאזור וינה, שם הוא כולל כשליש מהנטיעות.
מגרינר ולטלינר ניתן להפיק מגוון רחב של סגנונות יין, בהם יינות זקט (Sect) התוססים האוסטריים, יינות הויריגר (Heuriger) פשוטים. ניתן להפיק יינות יבשים, רעננים ומאוזנים היטב, בעלי גוף מלא, בעלי טעם פירותי קל ומבושם, ולעיתים מתובל ופלפלי. התיישנות היינות האיכותיים מזן זה מעניקה להם עומק ומנעד טעמים כשל יין בורגונדיה.
היינות המגיעים מאוסטריה התחתית באזור Weinviertel רדודים למדי. היינות המשובחים מזן זה מגיעים מעמק הווכאו Wachau, Kamptel, Kremstal, Weinviertel, Donauland. היקבים האיכותיים ביותר המייצרים יינות בהם כלול ענב זה הם: Weignut Franz Hirtzberger, Weignut Josef Nigl, Weignut Franz Pichler, Weignut Prager.
הענב גדל גם בצ'כיה שם הוא נודע כ-Veltlin או Veltlinske Zelene. ביקבי שופרון (Sopron) שבהונגריה הוא מכונה Zöldveltelini. גרינר ולטלינר נודע גם בגרמניה באזור Rheinhessen וב-2005 ניטע לראשונה בניו זילנד באזור היין מרכז אוטאגו (Central Otago).
גל רוחב

גל רוחב (או גל רוחבי), הוא גל שהמשרעת שלו מאונכת לכיוון ההתקדמות.
זאת להבדיל מגל אורך שהמשרעת שלו מקבילה לכיוון ההתקדמות.
סוגים של גלי רוחב

גלים אלקטרומגנטיים הם גלי רוחב, אשר כוללים בין היתר גלי מיקרו, גלי רדיו, אור וקרינת חום, קרני רנטגן וקרינת גמא.
ניתן גם ליצור גל רוחב במיתר (כמו חוט, חבל או קפיץ), על ידי הנעת אחד הקצוות בכיוון האנכי.
פגיעת אבן במאגר מים יוצרת גלי רוחב, הנראים כמעגלים קונצנטריים שמרכזם הוא מקום פגיעת האבן במים.
גלים סייסמיים שניוניים גם הם גלי רוחב.
קיטוב

בפיזיקה, קִיטוּב הוא תכונה של גלי רוחב במרחב תלת-ממדי.
גל הוא פונקציה של המרחב שמשתנה בזמן כך שערכיה נשמרים בנקודות שנעות בכיוון כלשהו במהירות קבועה. אם הגל הוא של וקטור, כלומר של גודל בעל כיוון, כיוון זה (הנקרא קיטוב הגל) נדרש על מנת לתאר את הגל בנוסף לכיוון התפשטות הגל.
למשל, גל במיתר הוא תנודה של המיתר שמתקדמת לאורכו, וקיטוב הגל הוא הכיוון שבו מתנודד המיתר. כיוון זה בגל רוחב מאונך לכיוון ההתקדמות של הגל. באופטיקה, הקיטוב של גל אלקטרומגנטי (ובמיוחד של אור) הוא כיוון וקטור השדה החשמלי.
גל רוחב בחבל הקשור לעץ
גרמרינג

| --- | --- |
סמל גרמרינגסמל גרמרינג

 מדינה:  גרמניה גרמניה
 מושל:  Andreas Haas
 שטח:  21.6 קמ"ר
 גובה:  535 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  41,355 (31 בדצמבר 2022)
 קואורדינטות:  48°08′00″N 11°22′00″E﻿ / ﻿48.133333333333°N 11.366666666667°E﻿ / 48.133333333333; 11.366666666667 
 https://www.germering.de/
 he
 
גרמרינג (בגרמנית: Germering) היא עיירה המונה כ-38,000 איש תושבים, אשר נמצאת במחוז בוואריה, גרמניה. היא צמודה ישירות לעיר מינכן וגובלת אותה במערב.
היסטוריה

על פי ממצאים לעיירה גרמרינג ישנה היסטוריה נרחבה, בין הממצרים שמעידים על כך נמנים ממצאים של תלוליות קבורה מתקופת האבן החדשה ומתקופת הברונזה, וכן "וילה רוסטיקה" (כמו בלוישטטן הסמוכה) שנבנתה על ידי הרומאים. לאחר הגילוים הוחלט להקים גג זכוכית מעל הממצאים. גרמרינג הוזכרה לראשונה בתיעודים מהימנים בערך באזור השנים 859–864 לספירה. באותם הימים העיירה עדיין הייתה ידועה בכינויה "קרמרינגון", אך ככל הנראה היא הוזכרה בעבר בשם Germana vel admonte. במהלך מלחמת העולם השנייה היה בעיירה מחנה משנה של מחנה הריכוז דכאו, ב-1978 אוחדו שתי העיירות העצמאיות אונטרפפפנהופן וגרמרינג ובכך הושלמה יצירת עיירת גרמרינג של ימינו. סמל העיר העירוני החדש נוצר בשנת 1981 על ידי קרל האס, ששילב את סמל העיר של שני הרבעים לשעבר.
גלריה

כנסיית גרמרינג סנט מרטין
גרנג'רינג-שטרייפלך גרנג' לשעבר
אגם גרמרינג
אזרחי כבוד

קלאודיה הנגסט (אנ') (נולדה בשנת 1969), ספורטאית נכה ידועה וזוכה במספר רב של מדליות זהב באולימפיאדת הנכים. אלופת העולם ואירופה, אזרחית כבוד מאז 2001.
רוברט הובר (נולד בשנת 1937), מתגורר בגרמינג, קיבל את פרס נובל לכימיה בשנת 1988 ומונה לאזרח כבוד באותה שנה.
אישים מפורסמים בעיר

גאס בקוס (אנ')‏ (1937–2019) זמר אמריקאי, גר בגרימינג עד מותו.
היינץ בראון (אנ')‏ (1938–1986), צייר, התגורר בגרמינג.
ג'ון כריסטופר האולנד (אנ')‏ (1928–2013), זמר, שחקן ובדרן, גר בגרימינג (הרטהאוס)
זיגפריד לוביץ (אנ')‏ (1914–1999), שחקן, התגורר בגרמינג.
ספורטפרונדה סטילר (אנ'), להקה גרמנית, מגרמינג.
ארהרד וונדרליך (אנ')‏ (1956–2012), שחקן הכדוריד, זוכה מדליית הכסף באולימפיאדת הקיץ 1984, התגורר בגרמינג.
גרמנית תחתית

| --- | --- |

 מדינות:  גרמניה, דנמרק, הולנד, פולין
 אזורים:  מערב אירופה
 דוברים:  5,000,000 
 שפת אם:  1 עד 3 מיליון
 כתב:  אלפבית לטיני 
 משפחה:  הודו-אירופית גרמאנית גרמאנית מערבית סקסונית תחתית
 לאום:  לא רשמית באף מדינה
 מוסד:  אין גוף מפקח
 קוד שפה:  nds 
 קוד ISO 639-2:  nds 
 קוד ISO 639-3:  nds 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
הניבים הסקסוניים התחתיים. באזורים הצהובים מדוברים, במידה זו או אחרת, ניבים של גרמנית תחתית.
גרמנית תחתית (Plattdüütsch ,Nederdüütsch), או סקסונית תחתית (Nedersaksisch), היא שפה גרמאנית המדוברת בצפון גרמניה, במזרח הולנד ובדרום דנמרק, וכן בקהילות מבודדות בצפון פולין.
לפעמים, "גרמנית תחתית" היא הגדרה לכל ניב גרמני שהוא שונה מגרמנית, אך אין זה מושג בלשני. ברוב המקרים בהם נעשה שימוש בשם "סקסונית תחתית", הכוונה לניבים של גרמנית תחתית. משום כך, ההגדרה העברית היא "סקסונית", אף על פי שגם זה לא מדויק, משום ששמה האמיתי הוא "סקסונית תחתית".
מצב רשמי

בשנת 1999, סקסונית הוכרה על ידי גרמניה כשפה אזורית לפי החוק האירופי לשפות אזוריות או שפות מיעוט.
היסטוריה

סקסונית עתיקה היא הקודמת לגרמנית תחתית, והיא עלתה על הכתב החל מהמאה התשיעית לספירה.
גרמנית תחתית בינונית הועלתה על הכתב החל מהמאה ה-16, והייתה לה השפעה חזקה על שפות בלטיות כגון ליטאית ולטבית, וכן על שפות סקנדינביה ועל השפה האסטונית. היא דוברה בכל אגן הים הבלטי והים הצפוני. היא קודמת ישירה לסקסונית המודרנית.
שינוי בהגייה

הסקסונית התחתית, בדומה לשפות גרמאניות רבות אחרות, פרט לגרמנית, לא הושפעה ממעתק ההגאים הגרמאני השני. לכן, ישנן מילים רבות בסקסונית, אשר דומות למקבילתן בשפות גרמאניות אחרות, כדוגמת אנגלית והולנדית:
| האות בגרמנית תחתית | האות בגרמנית עילית | עברית | סקסונית | הולנדית | אנגלית | גרמנית |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| k | ch | אני | ik | ik | I | ich |
| d | t | יום | dag | dag | day | tag |
| t | s | מים | water | water | water | wasser |
| p | f | ספינה | schipp | schip | ship | schiff |
| v/w/f | b | אישה | wief | wijf | wife | weib |
מערכת כתיבה

סקסונית משתמשת באלפבית לטיני, עם האותיות הנוספות: Ä ,Ö ,Ü ,ß ,IJ.
גאורגי פליורוב

| --- | --- |

 לידה:  17 בפברואר 1913 (יוליאני) רוסטוב על הדון, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  19 בנובמבר 1990 (בגיל 77) מוסקבה, ברה"מ 
 ענף מדעי:  פיזיקה גרעינית 
 מקום מגורים:  הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הפוליטכנית של סנקט פטרבורג 
 מוסדות:  המכון המאוחד למחקר גרעיני 
 תלמידי דוקטורט:  יורי אוגאנסיאן, Sergey Polikanov 
 פרסים והוקרה:  מדליית קורצ'טוב (1989)  עיטור הכוכב האדום  פרס לנין  מדליית זהב על שמו של ד. אי. מנדלייב  דרגה שנייה במסדר המלחמה הפטריוטית  Friendship Medal  מסדר קירילוס ומתודיוס  מדליית הידידות  פרס סטלין  עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה דרגה ראשונה  פרס ברית המועצות  עיטור הדגל האדום של העמל  עיטור לנין  עיטור מהפכת אוקטובר  גיבור העמל הסוציאליסטי  מדליה לציון 50 שנה למהפכה המונגולית 
 
גאורגי ניקולייביץ' פליורוב (ברוסית: Гео́ргий Никола́евич Флёров; ‏ 2 במרץ 1913 – 19 בנובמבר 1990) היה מדען גרעין יהודי סובייטי. אבי המאמץ הגרעיני הסובייטי, אחד מהאבות המייסדים של המכון המאוחד למחקר גרעיני בדובנה, חבר באקדמיה למדעים של ברית המועצות. על שמו נקרא היסוד פלרוביום.
תולדות חייו

נולד בעיר רוסטוב על הדון לאב רוסי ולאם יהודיה. בגיל 15 התייתם מאביו. בגיל 16 החל לעבוד כפועל באחד ממפעלי התעשייה ברוסטוב. בשנת 1932 עבר ללנינגרד, שם התגורר אצל דודתו ועבד במפעל קירוב. בשנת 1933 החל ללמוד פיזיקה באוניברסיטה הטכנולוגית של לנינגרד. בשנת 1936 החל להתמחות בפיזיקה גרעינית. מורו היה איגור קורצ'טוב, עמו חלק את גילוי העקרונות הבסיסיים של תגובת השרשרת של האורניום ואת עקרונות הפעולה של כור גרעיני. לאחר הפלישה הנצאית לברית המועצות התנדב לצבא האדום. לחם בקרבות להגנת לנינגרד. בהמשך פונה ליושקר-אולה, שם סיים קורס קצינים מזורז. שירת כקצין טכני בטייסת מטוסי סיור. באוגוסט 1942 הוחזר מחזית לעבודה מדעית. פליורוב הבחין כי מאמרים בכתבי עת מדעיים שהתייחסו לביקוע גרעיני מאת מדענים בארצות הברית, בריטניה וגרמניה הפסיקו להופיע. פליורוב הסיק נכונה כי הדבר אירע בשל הפיכת התחום לסוד מדינה. סיבת הדבר יכולה להיות אחת בלבד - פיתוח נשק גרעיני. פליורוב כתב לסטלין את תובנתו והפציר בו להתרכז בבניית "פצצת אורניום" בהקדם האפשרי, כעין תמונת-מראה למכתב איינשטיין-סילארד ששיגרו אלברט איינשטיין ולאו סילארד לנשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט, אשר הניע את פרויקט מנהטן.
לאחר שהנ.ק.ו.ד. יירט מסמכים בריטיים שדנו בנושא הציב סטלין בראש המשימה את איגור קורצ'טוב. בפרויקט היו מעורבים גם אברם יופה, יולי חריטון, יעקב זלדוביץ' ולב ארצימוביץ'.
לאחר עבודה בפרויקט הגרעין, תחילה במסגרת הצבא האדום ולאחר מכן כחבר צוות המכון לאנרגיה אטומית ב"עיר האטום" ארזמאס-16 ובדובנה, פרש פליורוב ב-1960 וייסד בדובנה את המעבדה לחקר ריאקציות גרעיניות, כיום חלק מן המכון המאוחד למחקר גרעיני. במעבדה זו עסק פליורוב בעיקר בחקר יסודות על-כבדים וגילויים. הוא גילה והסביר את תופעת הדעיכה הרדיואקטיבית של גרעיני יסודות אלה ויצר שני יסודות חדשים, סיבורגיום (1974, במקביל לצוות של גלן תיאודור סיבורג מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי) ובוהריום (1976). פליורוב כיהן בראש המעבדה עד לפרישתו ב-1989, במקביל כיהן כיו"ר הוועדה המדעית של האקדמיה הרוסית למדעים.
פרסים ואותות הצטיינות

גיבור העמל הסוציאליסטי (1949)
עיטור לנין (פעמיים, ב-1949 וב-1983)
עיטור מהפכת אוקטובר (1973)
פרס לנין (1967)
פרס סטלין (1946, 1949)
פרס ברית המועצות (1975)
ביוני 2012 החליטה הוועדה הבינלאומית לכימיה לקרוא את היסוד 114 על שמו
הערות שוליים

↑  Two Ultraheavy Elements Added to Periodic Table
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1068540524  ISNI: 0000 0001 1589 0550  LCCN: n86120046  LNB: 000144290  NKC: jn20020717294  VIAF: 306140665   WorldCat (עם VIAF): 306140665
גאורגי צ'יצ'רין

| --- | --- |

 לידה:  24 בנובמבר 1872 Karaul, רוסיה 
 פטירה:  7 ביולי 1936 (בגיל 63) מוסקבה, ברה"מ 
 מדינה:  ברית המועצות 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 השכלה:  אוניברסיטת סנקט פטרבורג 
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות
 פרסים והוקרה
 עיטור הדגל האדום (מונגוליה) 
 
גאורגי ואסילייביץ' צ'יצ'רין (ברוסית: Георгий Васильевич Чичерин‏ (12 בנובמבר (הלוח היוליאני, 24 בנובמבר לפי הלוח הגרגוריאני) 1872 - 7 ביולי 1936) היה דיפלומט רוסי 
וסובייטי, שר החוץ של ברית המועצות בשנות ה-20 של המאה ה-20.
גאורגי צ'יצ'רין נולד באחוזה משפחתית במחוז טמבוב למשפחה אצילה. אימו הייתה ממשפחת גרמנים-בלטים וקרובי משפחתה רבים היו דיפלומטים. המשפחה הייתה דתייה מאוד.
בשנים 1891-1896 צ'יצ'רין למד באוניברסיטת סנקט פטרבורג בפקולטה לפילוסופיה והיסטוריה. בשנת 1897 הוא החל לעבוד במשרד החוץ הרוסי, בו עבד גם אביו.
צ'יצ'רין מאוד אהב מוזיקה ותרם רבות להכרת יצירות של ריכרד וגנר ופרידריך ניטשה ורוסיה. בשנת 1904 הוא התקרב למנשביקים ונסע לגרמניה למרות שבאופן רשמי היה בשרות משרד החוץ.
בשנת 1905 צ'יצ'רין הצטרף באופן רשמי למפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית. הוא היה פעיל במנגנון המפלגתי ובשנת 1907 השתתף בוועידת המפלגה בלונדון. בשנת 1907 הוא נעצר בברלין עקב שימוש בדרכון מזויף. בסופו של דבר הוא הועבר לצרפת.
לקראת תחילת מלחמת העולם הראשונה צ'יצ'רין עבר ללונדון. צ'יצ'רין נבחר ליושב ראש הוועדה לעזרה למהפכנים העצורים בכלא הרוסי. בראשות צ'יצ'רין הארגון הפך להיות למוסד תעמולה נגד מדיניות השלטון הרוסי.
לאחר מהפכת פברואר צ'יצ'רין ארגן מעבר מהפכנים גולים לרוסיה. ב-22 באוגוסט 1917 הוא נעצר בשל תעמולה נגד גיוס לצבא האנגלי, אך שוחרר תוך זמן קצר. בינואר 1918 הוא חזר לרוסיה הסובייטית ומונה לסגן שר החוץ לב טרוצקי.
בשרות משרד החוץ הסובייטי

במרץ 1918 צ'יצ'רין היה בין חותמי הסכם ברסט-ליטובסק. לאחר שטרוצקי עזב את תפקיד שר החוץ, צ'יצ'רין מונה לממלא מקום ומ-30 במאי 1918 לקומיסר עממי לענייני חוץ. הוא כיהן בתפקיד זה עד לשנת 1930.
ולדימיר לנין העריך את פועלו של צ'יצ'רין ותיאר אותו כ"בן אדם מוכשר, בעל ידע רב אך ללא יכולות ניהול".
צ'יצ'רין פעל רבות להוצאת המדינה מהבידוד הדיפלומטי. בשנת 1921 הוא הצליח להביא לחתימת הסכמים עם טורקיה, אפגניסטן ואיראן. בשנת 1922 הוא היה בראש המשלחת הסובייטית בוועידת ג'נובה  במהלך חתם על הסכם רפאלו עם גרמניה. בשנת 1923 הוא עמד בראש המשלחת הסובייטית בוועידת לוזאן בה הוחלט על הסדרי מיצרים בין הים התיכון לבין הים השחור.
צ'יצ'רין היה ביחסים מתוחים עם סגנו מקסים ליטבינוב. כל עובדי משרד החוץ הסובייטי היו מעורבים במאבק בין שני האנשים.
בשנת 1928 צ'יצ'רין חלה ולמעשה ניהול המשרד עבר לסגנו. בשנת 1930 הוא הוצא לגמלאות באופן רשמי.
בשנת 1936 הוא נפטר והוטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה. לאחר פטירתו, בתקופת סטלין פעולותיו של צ'יצ'רין בראש משרד החוץ לא הוזכרו כלל. בשנת 1988 צולם סרט קולנוע שהוקדש לתיאור פעילותו במשרד החוץ.
ראו גם

יחסי החוץ של ברית המועצות
הערות שוליים

↑  יוסף קרוק, תחת דגלן של שלוש מהפכות - כרך ב', תל אביב, מחברות לספרות, 1970, עמ' 269
| שרי החוץ של רוסיה וברית המועצות |
| --- | --- | --- |
| שרי החוץ של רוסיה הצארית | איוואן ויסקוואטי • וסילי ואנדריי שצ'לקאלוב • איוואן גרמוטקין • פיוטר טרטיאקוב • אלמז איוואנוב • אפנאסי אורדין-נאשצ'וקין • ארטמון מאטבייב • וסילי גוליצין • ימליאן אוקראינצב • לב נארישקין • פיודור גולובין • פיוטר שפירוב |  |
| שרי החוץ של האימפריה הרוסית/ קנצלר האימפריה הרוסית | גבריאיל גולובקין • אנדריי אוסטרמן • אלכסיי צ'רקסי • אלכסיי בסטוז'ב-ריומין • מיכאילו וורונצוב • ניקיטה פנין • איוואן אוסטרמן • אלכסנדר בזבורודקו • פיודור רוסטופצ'ין • ניקיטה פנין • ויקטור קוצ'וביי • אלכסנדר וורונצוב • אדם ייז'י צ'ארטוריסקי • אנדריי בודברג • ניקולאי רומיאנצב • יוהאניס קאפודיסטריאס • קארל רוברט נסלרוד • אלכסנדר גורצ'קוב • ניקולאי גירס • אלכסיי לובאנוב-רוסטובסקי • ניקולאי שישקין • מיכאיל מוראביוב • ולדימיר לאמבסדורף • אלכסנדר איזבולסקי • סרגיי סאזונוב • בוריס שטורמר • ניקולאי פוקרובסקי |  |
| שרי החוץ של הממשלה הזמנית הרוסית | פאבל מיליוקוב • מיכאיל טרשצ'נקו |  |
| שרי החוץ של רוסיה הסובייטית וברית המועצות | לב טרוצקי • גיאורגי צ'יצ'רין • מקסים ליטבינוב • ויאצ'סלב מולוטוב • אנדריי וישינסקי • דמיטרי שפילוב • אנדריי גרומיקו • אדוארד שווארדנדזה • אלכסנדר בסמרטניך • בוריס פנקין • א. שווארדנדזה |  |
| שרי החוץ של הפדרציה הרוסית | אנדריי קוזירב • יבגני פרימקוב • איגור איוואנוב • סרגיי לברוב |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277664605171  PLWABN: 9810671433405606  BnF: cb12453919s (data)  CiNii: DA04243048  GND: 118666185  ISNI: 0000 0000 8167 9238  LCCN: n50054512  LNB: 000167059  NKC: ola2002159075  NLA: 35803485  NTA: 070385262  SELIBR: 105423  SUDOC: 033698449  Trove: 1094533  VIAF: 95224384   WorldCat (עם VIAF): 95224384