stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הגדת מקסוול האוס

מהדורה של ההגדה משנת 1933
מהדורה משנת 1955 של ההגדה
הגדת בית מקסוול היא הגדה אנגלית-עברית לפסח אשר מופקת משנת 1932 על ידי חברת בתי הקפה "בית מקסוול" כקידום שיווקי, ומודפסת ברציפות מאז אותה תקופה.
להגדה למעלה מ-50 מיליון עותקים מודפסים, והיא ההגדה הידועה והפופולרית ביותר בקרב יהודי אמריקה. בהגדה זו נעשה שימוש בסדרי פסח בבתים, בתי ספר, מרכזי קשישים, בתי סוהר ובצבא ארצות הברית.
ההגדה הייתה המהדורה ששימשה את הנשיא אובמה ואורחיו בסדר פסח בבית הלבן.
בשנת 2011 תרגום חדש לאנגלית החליף ביטויים ארכאיים וגם שילב שפה נייטרלית מגדרית.
היסטוריה

ההגדה של בית מקסוול פורסמה לראשונה בשנת 1932, כחלק מקמפיין שיווקי של בית מקסוול - בית קפה אמריקאי כשר, על ידי ג'וזף ג'ייקובס. במקור ההגדה פורסמה בניו יורק אך היום בסיס החברה ממוקם בעיר טינק בניו ג'רזי.
ההגדה מופצת בכך שעותקים שלה חולקו בבית מקסוול עם כל רכישת קפה.
ההגדה של בית מקסוול הפכה לידועה והנפוצה ביותר בבתים יהודיים בארצות הברית.
הפצה ושימוש

הגדת בית מקסוול היא "ההגדה הנפוצה ביותר בעולם" עם מספר מוערך של 50 מיליון עותקים מודפסים.
הגדת בית מקסוול מופצת רק בארצות הברית. והיא מופצת ברשתות סופרמרקטים לאומיות בארצות הברית כגון A&P (אנ') ו- King Kullen (אנ'), ובחנויות Shop-Rite ו- Pathmark המשרתות שכונות יהודיות בצפון מזרח ארצות הברית.
הגדת בית מקסוול משמשת בסדרי פסח בבתים, בתי ספר, מרכזי קשישים ובתי סוהר. צבא ארצות הברית הנפיק אותה לחיילים בכל מערכה צבאית מאז שנות ה-30.
היא שומשה בסדרים מחתרתיים בברית המועצות, ועל ידי הנשיא ברק אובמה ואורחיו בסדרי הפסח השנתיים בבית הלבן בתקופת נשיאותו בין השנים 2009 ל-2016.
הערות שוליים

1 2 3 4  Berger, Joseph (2011-04-09). "Giving a Haggadah a Makeover". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-03-01.
| הגדות של פסח |
| --- | --- | --- |
| המאה ה-9 | סדר רב עמרם גאון |  |
| המאה ה-10 | סידור רב סעדיה גאון |  |
| המאה ה-11 | הגדה של פסח מגניזת קהיר |  |
| המאה ה-14 | הגדת הזהב (קטלוניה) • הגדת שאלתיאל (קטלוניה) • הגדת ריילנדס (קטלוניה) • הגדת ראשי הציפורים (גרמניה) • הגדת פובלט (קטלוניה) • הגדת סרייבו (קטלוניה) • הגדת וולף (צרפת) • הגדת קאופמן (קטלוניה) • הגדת האחות (קטלוניה) • הגדת ברצלונה (קטלוניה) • הגדה היספנית-מורסקית • הגדת פראטו (קטלוניה) • הגדת ששון (קטלוניה או דרום צרפת) • הגדת מודנה־בולוניה (קטלוניה) • הגדת גרציאנו (קטלוניה) • הגדת מוקטה (קטלוניה) • הגדת קיימברידג' (קטלוניה) • הגדת לומברד |  |
| המאה ה-15 | הגדת רוטשילד (צפון איטליה) • הגדת נירנברג הראשונה (גרמניה) • הגדת נירנברג השנייה (גרמניה) • הגדת וושינגטון (גרמניה) • הגדת דרמשטאדט • הגדת ארנה מיכאל (גרמניה) • סידור הרבי מרוז'ין (מזרח אירופה) • הגדת פארמה • הגדת יהודה (גרמניה) • סידור גאליקו (איטליה) • הגדת וואדי אל חגארה (וואדי אל חגארה) • הגדת לונדון של יואל בן שמעון • הגדת סינסינטי הראשונה • הגדת חילק ובילק • הגדת טגרנזי (גרמניה או אוסטריה) • הגדת ריילנדס האשכנזית |  |
| המאה ה-16 | הגדת פראג (פראג) • הגדת מנטובה (איטליה) • הגדת פריסול • הגדת מחזור רומא (בולוניה) |  |
| המאה ה-17 | הגדת ונציה (איטליה) • הגדת אמסטרדם (הולנד) |  |
| המאה ה-18 | הגדת המבורג • הגדת סינסינטי השנייה • הגדת לייפניק |  |
| המאה ה-19 | הגדת ניו יורק |  |
| המאה ה-20 | הגדת שיק (פולין) • הגדת פרחי (מצרים) • הגדת מקסוול האוס (ארצות הברית) • הגדת הרבי מחב"ד • הגדת הגדוד השלישי של הפלמ"ח (ישראל) |  |
| הגדות שונות | הגדה קיבוצית לפסח • הגדות קטלוניה |  |
אנשי שירות ארצות הברית בבסיס מבצעי חירום שפייצ'ר, עיראק, עורכים סדר פסח באמצעות הגדת בית מקסוול, מרץ 2010
הנשיא ברק אובמה והאורחים קוראים מהגדת בית מקסוול בסדר פסח של הבית הלבן בשנת 2010
ברונו דה אוליביירה

ברונו קונסייסאו דה אוליביירה (בפורטוגזית: Bruno Conceição de Oliveira, בערבית:  برونو كونسيساو دي أوليفيرا, בתעתיק מדויק: ברונו כונסיסאו די אוליפירא; נולד ב-10 ביוני 2001 בברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי-אמירתי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת אל-ג'זירה מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות ובנבחרת איחוד האמירויות הערביות.
קריירת מועדונים

ברונו גדל במחלקות הנוער של רוברו נגרו-MG וגרמיו נובוריזונטינו. בשנת 2019 עבר לאל-ג'זירה מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות, והחל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון.
קריירה בינלאומית

ב-10 באוקטובר 2024 ערך ברונו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איחוד האמירויות הערביות, בתיקו 1-1 נגד נבחרת קוריאה הצפונית במסגרת מוקדמות מונדיאל 2026.
גדליה דורון

| --- | --- |

גדליה דורון בקדם כימיקלים
 לידה:  דצמבר 1928 
 פטירה:  11 במאי 2019 (בגיל 90) 
 
נימוקי השופטים, פרס התעשייה 1975
גדליה דורון (דצמבר 1928 – 11 במאי 2019) היה איש עסקים ותעשיין ישראלי, שכיהן כמנכ"ל כיתן, איטונג וקדם כימיקלים, וחתן פרס התעשייה לשנת התשל"ה 1975 בתחום הניהול הכללי. קידם את פריון העבודה והייצור במשק הישראלי בעשורים הראשונים לאחר קום המדינה.
ביוגרפיה > שנים ראשונות

גדליה דורון נולד בז'יכלין, פולין, לפנינה ויהושע ודיסלבסקי. אביו היה אידיאליסט ציוני-דתי שעסק בקבלנות צביעה וסיוד, ואמו הייתה בת למשפחת סוחרים. המשפחה עלתה ארצה בהיותו בן 3, והתיישבה בתל אביב. בילדותו חווה מחסור ועוני. הוא למד 8 שנים בבית ספר יסודי ביאליק ואחר כך התכונן לבחינת בגרות במתכונת ה-London Matriculation בגימנסיה "השכלה", במקביל לעבודה בבקרים.
לאחר שחרורו מהצבא בשנת 1949, עבד כעוזר למנהל חשבונות בחברה קבלנית בניהולו של משה רפאלי שלאחר מכן מינה אותו לנהג ועוזר אישי, ולימים הפך לפטרונו.
דורון נישא לעליזה בירנבוים מפתח תקווה, ואב לבת. ב-1955 עברת את שם משפחתו לדורון.
ביוגרפיה > המכון לפריון העבודה והיצור 1955–1971

בשנת 1955 התקבל בסיועו של רפאלי למדור הבנייה של המכון לפריון העבודה והייצור. תוך זמן קצר, נבחר לעבור השתלמות מעשית ותאורטית בת 6 חודשים בשוודיה במהלך שנת 1956, שעיקרה פריון העבודה בענף הבנייה. עם שובו למדור הבנייה, יזם, ארגן, ועמד בראשו של מסע לאומי לייעול ופריון העבודה בענף הבנייה בארץ, והתמנה למנהל המדור במכון. באותן שנים ראשונות לקום המדינה, היה "פריון העבודה" לסיסמה ואידיאל של המשק. בגלל מיעוטם של מומחים והיעדר שכבת משכילים בארץ בנושאי הנדסה וטכנולוגיה, תפסה מחלקת הבנייה של המכון בניהולו של דורון מקום חשוב בהנחלת פריון העבודה וקידומו בענף הבנייה בכל הארץ.
בעקבות הצלחתו הרבה של מדור הבנייה בניהולו, נשלח דורון ב-1964 על ידי המכון, ובסיוע קרן פולברייט, ללמוד מנהל עסקים לתואר MBA באוניברסיטת הרווארד בבוסטון, ארצות הברית, שאותו סיים ב-1966 בהצלחה.
בשנת 1966 חזר לארץ ומונה לסגן מנהל המכון ומנהלו בפועל, והוביל שינוי אסטרטגיה עסקית מאוריינטציה ייצורית, שהדגישה נורמות ופרמיות לעובדים, בקרת איכות, ייעול בתכנון הייצור, ויחסי עבודה, לאוריינטציה עסקית כוללת, בראייה רחבה.
באמצעות צוותים רב-תחומיים שהקים במכון, הוביל אבחון כולל של ארגונים וחברות, שכלל ניתוח מעמיק של חוזקות וחולשות, המלצות לגבי פתרון בעיות, ואסטרטגיות מומלצות לניהולם (משרד השיכון, יקבי כרמל מזרחי, עמידר, ועוד).
בראשותו, נתנו צוותים של המכון גם ייעוץ נקודתי בנושאי ארגון וניהול לגופים כמו משרד הביטחון, סולל בונה, הביטוח הלאומי, נתיבי איילון, החברה הלאומית לשיכון עולים, ואחרים.
לאורך כל תקופת עבודתו במכון לפריון העבודה והייצור, שימש גם יועץ-מומחה מטעם האו"ם בארצות מתפתחות, והעביר קורסים רבים לקבלני בנייה מאפריקה בארץ ו"קורסים ניידים" בארצות שונות ביבשת אפריקה.
ביוגרפיה > כיתן 1971–1975

בשנת 1971 יצא אל השוק הפרטי, וקיבל לידיו כמנכ"ל מפעלי טקסטיל כושלים של חברת כיתן עם בעיות מובנות, שהעסיקו אלפי עובדים בעיירות פיתוח (דימונה, בית שאן, נצרת). הוא נקט באסטרטגיה עסקית יצירתית שהתאימה לתנאי החברה באותה עת, יצר תדמית חדשה לחברה ולמוצריה, פיתח עבורה שווקים בישראל ומחוצה לה, והביא אותה לרווחיות גבוהה לראשונה בתולדותיה, ולתרומה נכבדת לייצוא. על הישגיו זכה בפרס התעשייה לשנת התשל"ה 1975 בשטח הניהול הכללי.
במהלך מלחמת יום הכיפורים ב-1973, גויס למילואים ומונה על ידי הממשלה לראש מל"ח (משק לשעת חרום) באזור ירושלים.
ביוגרפיה > איטונג 1976–1982

בשנת 1976 מונה דורון למנכ"ל "איטונג", מפעל מיושן בפרדס חנה שייצר בלוקים קלי משקל בטכנולוגיה שוודית, אשר בארץ שימשו בעיקר לבניית תקרות. דורון העלה את מודעות האדריכלים, המהנדסים, והצרכנים לתכונות הבידוד של בלוק איטונג וליתרונותיו בבניית קירות מבודדים מקור ומחום בבתים מכל הסוגים. בתוך כך, העלה את סוגיית הבידוד התרמי והחיסכון באנרגיה לדרגת חשיבות גבוהה בשוק הבנייה, והפך את הבלוק למוצר מוכר ומוערך במדינת ישראל. דורון העלה את רווחיות החברה ושוויה, עד למכירתה ב-1982.
ביוגרפיה > קדם כימיקלים 1982–1996

בשנת 1982 רכש דורון שליש מהבעלות על חברת קדם כימיקלים, תמורת התחייבות כלפי הבעלים האחרים לנהל ולהוביל את החברה הקטנה. כיו"ר החברה, הפך אותה דורון למתמחה בתחום של כימיקלים ייעודיים ליישומים שונים (Specialty chemicals), ובכך נעשתה לחברה רלוונטית בתחומים רבים מאוד במשק הישראלי (מפעלי תעשייה, קירור, בתי מלון, הדברה, עיבוד מתכות, גינון, מים, ובשוק הקמעונאי כמוצרי ניקוי לבית כמו "פנטסטיק"). החברה השתלבה בטכנולוגיות חדשות בענפיה השונים באמצעות הסכמי ידע עם מפעלי תעשייה וגופים אחרים בעלי ידע ומוניטין בחו"ל. בשנת 1996 נמכרה החברה לחברת טמבור בשווי גבוה מן ההשקעה הראשונית.
במקביל לכהונתו כמנכ"ל קדם כימיקלים, התמנה דורון לחבר בדירקטוריונים שונים, ביניהם בנק דיסקונט למימון התעשייה, ובשנת 1989 בדירקטוריון חברת מנורה מבטחים החזקות.
ביוגרפיה > מנורה מבטחים 1996–2015

משנת 1996 ועד שנת 2010 כיהן דורון כיושב ראש של חברת מנורה מבטחים ביטוח ובמקביל היה חבר דירקטוריון של קבוצת הביטוח מנורה מבטחים החזקות כולה עד שנת 2015. עם פטירתו בשנת 2013 של מנחם גורביץ', הוא נקרא לכהן במקומו כיו"ר זמני של הדירקטוריון למשך כשנתיים, עד 2015.
ביוגרפיה > תפקידים נוספים שמילא

מלבד תפקידיו הניהוליים, דורון היה גם חבר בוועדות ציבוריות שונות כגון:
בוועדה הציבורית לענייני ייעול ופריון עבודה בבנייה 1961
במועצה הציבורית לענייני שיכון ודיור 1963
בוועדה לתכנון ענף הבנייה 1965–1970
בוועדת ההנהלה של המרכז לסיוע לתעשייה הזעירה 1966
בוועדת מומחים לענייני "עלם" – עידוד ליעול המשק 1970
בוועדה לבדיקת אפשרויות ובעיות יישום שכר עידוד בענף הבנייה 1970
יו"ר הוועדה לבחינת תעסוקת פועלי בניין ערביים בשטחים 1971
יו"ר הוועדה לבחינת נושא הרמזורים 1972
חבר בוועדת ההיגוי להתווית תוכנית לאומית לקידום פריון העבודה בישראל 1996
דורון העביר קורסים רבים למנהלים במרכז הישראלי לניהול (מי"ל) וכיהן גם כחבר בוועדת הניהול.
בין השנים 1971–2001 לימד בלהב לימודי הכשרה בניהול של אוניברסיטת תל אביב וכיהן כיו"ר מועצת המנהלים.
בשנת 2018 הקים את המרכז הראשון מסוגו בארץ למידע ומיצוי זכויות מטופלים, שנקרא על שמו בבית החולים איכילוב.
גדליה דורון נפטר ב-11 במאי 2019 בתל אביב. הוא תרם את גופתו למדע.
הערות שוליים

↑  , משה רפאלי, דבר, 11.7.56
↑  , הורחבו הפעולות לייעול הבנייה, הבוקר, 30.12.58
↑  , מפעולות מחלקת הבנייה של המכון לפריון העבודה והייצור, על המשמר, 29.11.63
↑  נורית ארד, המנהל הטוב טקטיקן בעבר ואסטרטג בהווה, באתר דבר, ‏30.7.70
↑  דוד ליפקין, "המנהל הישראלי חסר תפיסה ניהולית", באתר דבר, ‏8.5.68
↑  , הוחל בקורסים ניידים לבנייה באפריקה המערבית, על המשמר, 20.7.62
↑  , נציגים מ-23 ארצות סיימו קורס מנהלי בניין בארץ, על המשמר, 17.4.62
↑  מעריב, הושלם מיזוג "כיתן" עם "טקסטיל בית שאן", באתר jpress.org.il, ‏10.7.1975
↑  יצוא "כיתן" ישולש השנה ל-12 מיליון דולר (עמ' 7), באתר מעריב, ‏2.2.76
↑  פרס התעשייה, אתר התאחדות התעשיינים בישראל
↑  ע. פריפז, מחקר בטכניון: 50% חסכון בחימום ביתי בבנייה מבלוקים "איטונג", באתר דבר, ‏29.11.77
↑  דוד ליפקין, 'אזורים' עומדת לרכוש את מניות השליטה ב'איטונג', מעריב, 21.1.82
↑  טלי ברזילי זוננפלד, יוצא מהארון, מעריב "עסקים", 1994
↑  אבי שוברט, קדם כימיקלים - גידול במכירות וברווחיות, הארץ, 5.4.90
↑  דורון סונסינו, קדם כימיקלים - גופים מוסדיים מגדילים את החזקותיהם בחברה, הארץ, 8.11.89
1 2  חבר בדירקטוריון של חברת ביטוח, באתר מעריב, ‏31.10.89
↑  רחלי בינדמן, מנורה מבטחים: גדליה דורון מונה ליו"ר זמני במקומו של מנחם גורביץ', באתר כלכליסט, 25 בנובמבר 2013
↑  גדליה דורון יכהן כיו"ר זמני במנורה מבטחים, באתר עדיף תקשורת, 25.11.2013
↑  נחנך המרכז הראשון למיצוי זכויות מטופלים באיכילוב. ליצמן: "הסבל שנגרם למטופלים ייפסק", באתר חדשות 0404, 22.3.2018
יוליוס בלס

יוליוס בלס (בהונגרית: Július Balász; בצ'כית: Július Baláž; ‏5 באוקטובר 1901 – 29 באוקטובר 1970) היה שחיין וקופץ למים צ'כוסלובקי-יהודי-הונגרי. אלוף צ'כוסלובקיה בקפיצה למים, בעל מדליית ארד מאליפות אירופה הראשונה בשחייה (בודפשט 1926). ייצג את ארצו בקפיצה למים בשתי אולימפיאדות (פריז 1924 ואמסטרדם 1928).
קורות חיים

בלס נולד וגדל בבודפשט. הוא התאמן בשחיה ובכדורמים בהדרכתו של בלה קומיאדי. בשנת 1918 הוא עבר עם משפחתו לז'ילינה, סלובקיה ובשנת 1920 החל ללמוד מסחר באקדמיה בברנו ושם התאמן בקבוצת מכבי ברנו, לימים בר כוכבא ברנו. בהמשך עבר לפראג והתאמן בקבוצת הגיבור פראג.
קורות חיים > קופץ למים אולימפי

באולימפיאדת פריז (1924) סיים בלס במקום תשיעי בקפיצה למים ממקפצה של 3 מטר. נוסף לכך, הוא סיים במקום 24 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:11.8 דקות.
קורות חיים > מדליית ארד מאליפות אירופה

באליפות אירופה הראשונה בשחייה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1926 זכה בלס במדליית ארד בקפיצה למים ממקפצה של 3 מטר, אחרי ארתור מונד ויוזף לכניר שניהם מגרמניה.
באולימפיאדת אמסטרדם (1928) סיים בלס במקום עשירי בקפיצה למים ממקפצה של 3 מטר.
בשנת 1935 השתתף בלס במכביה השנייה וזכה במדליית זהב, בקפיצה למים ממקפצה של 3 מטר בתוצאה של 148 נקודות לפני ד"ר ביליג מארץ ישראל (124.9 נקודות).
בתקופת מלחמת העולם השנייה, נעצר וגורש למחנה הריכוז טרזיינשטט משם לאושוויץ ולבסוף לפרידלנד (מחנה חיצוני של מחנה הריכוז גרוס-רוזן). לאחר המלחמה הוא עבד כמאמן.
הערות שוליים

↑  הישגי המכביה השנייה (סכום שלישי), דואר היום, 17 במאי 1935
צביקה כספי

| --- | --- |

צביקה כספי בגבעטרון תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  27 ביולי 1938 רחובות, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  6 בנובמבר 2012 (בגיל 74) קיסריה, ישראל
 שם לידה:  צבי זילברברג
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1957–2012 (כ־55 שנים)
 סוגה:  זמר עברי
 כלי נגינה:  פסנתר, כינור
 שיתופי פעולה בולטים:  הגבעטרון, שלישיית המעפיל, סשה ארגוב, אמנון ברנזון, חנן יובל
 
צביקה כספי (27 ביולי 1938 – 6 בנובמבר 2012) היה מנהל ומעבד מוזיקלי של זמר עברי ומנצח מקהלות. בין השאר ניצח על להקת הגבעטרון במשך 17 שנה (1974–1990).
ביוגרפיה

כספי נולד במושבה רחובות ב-1938, בן ראשון לאפריים (פישל) ומלכה זילברברג. צביקה החל לנגן בכינור בגיל 9, ומאוחר יותר הצטרף לתזמורת הגדנ"ע. בשנת 1957 התגייס לצה"ל והצטרף לתזמורת צה"ל בניצוחו של שלום רונלי-ריקליס. בתזמורת צה"ל, בנוסף לכינור, ניגן צביקה בטובה בטקסים ומצעדים. לאחר שחרורו המשיך לשרת במילואים במשך שנים רבות, בעיקר בהכנת מקהלות גדולות לאירועים מיוחדים.
לאחר שחרורו ב-1960 ניגן כספי זמן קצר ככנר בתזמורת קול ישראל, אך החליט שעתידו אינו כנגן אלא כמורה. הוא פרש מהתזמורת והחל ללמד מוזיקה במקומות רבים, בהם קריית עקרון, קבוצת שילר, קיבוץ גבעת ברנר, קיבוץ נגבה, ופתח תקווה. מאוחר יותר לימד בקונסרבטוריון למוזיקה בקרית אונו, ועבד עם תזמורות נוער בלוד, רמלה, ובני עטרות (שאז נקראה וילהלמה).
ביוגרפיה > מחזות זמר ומופעי זמר עברי

ב-1969 פגש צביקה במפיק והזמר אמנון ברנזון, שהציע לו להיות המנהל המוזיקלי של ערב משירי לאה גולדברג שנקרא "נסיעה מדומה". שם פגש צביקה במלחין אלכסנדר (סשה) ארגוב, שהלחין את שירי המופע, והשניים נותרו ידידים קרובים במשך שנים רבות ,עד למותו של סשה ב-1995. את השירים עיבד ידידו של צביקה דניאל שליט. לאחר "נסיעה מדומה" המשיכו צביקה ואמנון ברנזון את שיתוף הפעולה במופע חדש שנקרא השטן ואשת האיכר. במופע, שכלל בלדות ושירי עם מרחבי העולם, השתתפו בנוסף לאמנון גם רפי גרנות ומיכל טל. המופע, והתקליט שיצא בעקבותיו, זכו להצלחה ניכרת ולמאות הופעות ברחבי הארץ.
דרך סשה ארגוב הכיר צביקה את הצייר/במאי שמואל בונים, שהציע לו לעבוד כמנהל מוזיקלי במחזות זמר. צביקה השתתף במספר מחזות, שכללו את "מחברות החשק" בתיאטרון בימות, "שמח בנמל" בתיאטרון אלהמברה, "חגיגת קיץ" בתיאטרון הקאמרי ו"הסוחר מוונציה", גם הוא בתיאטרון הקאמרי.
ב-1973 הוציאו צביקה ואמנון ברנזון מופע המשך ל-השטן ואשת האיכר שנקרא החייט ואשת הסנדלר, בו השתתפו אמנון, שלומית אהרון, רפי גרנות וקרול מריל. למרות ההצלחה הראשונית, הופעות המופע נקטעו עקב מלחמת יום כיפור.
ב-1974 השתתף צביקה כמנהל מוזיקלי במופע שירים שהולחנו על ידי סשה ארגוב בשם "תפוח זהב". השירים עובדו על ידי טובי המעבדים בישראל ובוצעו על ידי עודד בן-חור, צילה דגן, נעמי כפרי ודני מסנג.
ביוגרפיה > שלישיית המעפיל ולהקת הגבעטרון

בתחילת שנות ה-70 החל צביקה לעבוד עם שלישיית המעפיל. במקביל להיותו המנהל המוזיקלי, החל לעבד את השירים בעצמו. עיבודיו, שתרם להם ניסיונו ככנר קלאסי, יוחדו במקוריות, יצירתיות, והרמוניה מורכבת, וזכו לפופולריות רבה. השלישייה הקליטה שלושה תקליטים במהלך העבודה המשותפת עם כספי.
בין השנים 1972–1974 הופיעה השלישייה מספר פעמים במופעי "ניחוחי חציר", בו הופיעו בני ההתיישבות העובדת. צביקה החל לעבוד עם מספר מהמשתתפים במופע, וב-1974 החל לעבוד עם להקת הגבעטרון.
במהלך 16 השנים בהן עבד עם הגבעטרון הקליטה הלהקה 10 תקליטים, כאשר כל השירים מעובדים על ידי צביקה. בתקופה זו הרקיעה הפופולריות של הלהקה שחקים, ורבים מהתקליטים הפכו תקליטי זהב, ואחר כך פלטינה. בניצוחו של צביקה הופיעה הלהקה בכל רחבי הארץ, השתתפה בתוכניות רדיו וטלוויזיה, ויצאה להופעות בארצות הברית, אירופה, וברזיל.
ביוגרפיה > חבורות הזמר

לאחר סיום עבודתו עם הגבעטרון החל צביקה לעבוד עם חבורות זמר ברחבי הארץ, ביניהן חבורות מתל אביב (התל אביבים), רעננה (הרעננים), שדות ים, בנימינה (הבינימינים), שער הנגב (קולות חמים), ורחובות (הפרדס). במהלך תקופה זו הגיש צביקה במשך מספר שנים תוכנית רדיו שבועית בשם "שישי זהב", בה השמיע שירים עבריים, סיפר סיפורים, וארח זמרים ונגנים ישראלים.
חיים אישיים

במהלך שירותו הצבאי, בזמן שהדריך בקורס מתופפות, פגש צביקה את נילי (נלי) קרסיק, מ"כית מבה"ד 12, והשניים נישאו ב-1961. בנם רון נולד ב-1962, ושנתיים מאוחר יותר עברו להתגורר בנוה מונוסון. ב-1967 נולדה בתם דפנה. ב-1974 עברה המשפחה לקיסריה, שם חי צביקה עד יום מותו. בגיל 74 הלך צביקה לעולמו עקב מחלת הסרטן ונטמן בבית העלמין של קיבוץ שדות ים. הוא השאיר אחריו אישה ושני ילדים.
דיסקוגרפיה

נסיעה מדומה (1969)
השטן ואשת האיכר (1970)
החייט ואשת הסנדלר (1973)
תפוח זהב (1974)
אהבת ערב (1975)
שירים לאורך הדרך (1978)
הלילה הוא שירים (1984)
זמר עם הגבעטרון (1976)
שירים מחוף אל חוף (1978)
גוונים (1978)
שירים יפים (1980)
לכל אדם יש שיר (1983)
אל הדרך (1985)
רחוק רחוק (1986)
מקול הלב (1987)
אחר קציר (1988)
שירים לאורך הדרך (1988)
הגדת הגדוד השלישי של הפלמ"ח

שער ההגדה
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
הגדת הגדוד השלישי של הפלמ"ח היא הגדה בסגנון חופשי, שחוברה על ידי אנשי הגדוד השלישי של הפלמ"ח לקראת ליל הסדר בפסח תש"ח, בעיצומה של מלחמת העצמאות.
רקע

חג הפסח בשנת ה'תש"ח חל ביום שבת, 24 באפריל 1948. באותה עת היה היישוב היהודי בארץ ישראל נתון בארבעה וחצי חודשים של מלחמה מרה ומרובת אבידות עם ערביי ארץ ישראל. הוא התאמץ להגן על יישוביו ולהתכונן לקראת סיום המנדט הבריטי שנועד למחצית חודש מאי.
הגדוד השלישי של הפלמ"ח היה מוצב בגליל העליון ולחם להגנת היישובים שם. באמצע אפריל החלו הבריטים לפנות את האזור ואת בסיסיהם בו. ב-15 לחודש ניסה הגדוד השלישי (יחד עם כוח של חטיבת גולני) לתפוס את מצודת נבי יושע, אך נכשל. התקפה נוספת של הגדוד על המצודה ב-20 באפריל, ימים מעטים לפני פסח, נהדפה באבידות כבדות. בשתי ההתקפות יחד איבד הגדוד 26 מאנשיו. על רקע אירועים קשים אלו הסבו אנשי הגדוד השלישי לערוך את ליל הסדר.
בשבועות שלאחר ליל הסדר הוסיפו כוחות הפלמ"ח בגליל העליון ללחום בקרבות רבים ואינטנסיביים לתפיסת שטחי מפתח. ב-17 במאי הצליח הגדוד השלישי להשתלט על מצודת נבי יושע, ואגב כך איבד עוד שניים מאנשיו. על שם 28 החללים שנפלו על כיבושו נקרא המקום מצודת כ"ח.
ההגדה

ההגדה היא חוברת בת 24 עמודים, כתובה ומאוירת בכתב יד, ששוכפלה במכונת שכפול. היא מכילה מקצת מן הטקסטים של ההגדה המסורתית של פסח. ביניהם שולבו פסוקים מן התנ"ך ויצירות מן הספרות העברית החדשה וכן טקסטים מקוריים שחוברו על ידי יוצרי ההגדה והוספו לטקסט המסורתי.
ההגדה משלבת בין המרכיב המסורתי לבין המרכיב הלאומי של הגנה וחתירה לעצמאות, בצד אבל על הנופלים במערכה ועל נספי השואה. במיוחד הודגש הקשר בין סיפור יציאת עם ישראל ממצרים לבין מאבקו הנוכחי של היישוב לעצמאות.
כל עמודי ההגדה מעוטרים בציורים סמליים.
עותק של ההגדה שמור בספרייה הלאומית וסריקה שלו מוצגת באתר הספרייה.
ההגדה > טקטים בהגדה

טקסים שנכללו בהגדה:
"היום הייתם לעם" (על בסיס ספר דברים, פרק כ"ז, פסוק ט')
"כִּֽי־הִנֵּ֥ה הַסְּתָ֖ו עָבָ֑ר הַגֶּ֕שֶׁם חָלַ֖ף הָלַ֥ךְ לֽוֹ׃ הַנִּצָּנִים֙ נִרְא֣וּ בָאָ֔רֶץ עֵ֥ת הַזָּמִ֖יר הִגִּ֑יעַ וְק֥וֹל הַתּ֖וֹר נִשְׁמַ֥ע בְּאַרְצֵֽנוּ׃ הַתְּאֵנָה֙ חָנְטָ֣ה פַגֶּ֔יהָ וְהַגְּפָנִ֥ים סְמָדַ֖ר" (מגילת שיר השירים, פרק ב', פסוקים י"א–י"ג)
"הַיּ֖וֹם אַתֶּ֣ם יֹצְאִ֑ים בְּחֹ֖דֶשׁ הָאָבִֽיב" (ספר שמות, פרק י"ג, פסוק ד')
על הפריחה אשר לא תמה (יעקב פיכמן)
עם שמש (חיים נחמן ביאליק)
"הננו מוכנים ומזומנים לספר ביציאת מצרים" (הגדה של פסח)
"עבדים היינו לפרעה במצרים ויוציאנו ה' משם ביד חזקה ובזרוע נטויה" (הגדה של פסח)
"וכאשר יענו אותו כן ירבה וכן יפרוץ" (ספר שמות, פרק א', פסוק י"ב)
"זכור את היום הזה אשר יצאתם ממצרים מבית עבדים" (ספר שמות, פרק י"ג, פסוק ג', והגדה של פסח)
חלום חלמתי (יצחק קצנלסון)
תפילת יזכור לחללי המלחמה ולנספי השואה
שפוך חמתך (הגדה של פסח)
"מִֽי־יִתֵּ֤ן רֹאשִׁי֙ מַ֔יִם וְעֵינִ֖י מְק֣וֹר דִּמְעָ֑ה וְאֶבְכֶּה֙ יוֹמָ֣ם וָלַ֔יְלָה אֵ֖ת חַֽלְﬞלֵ֥י בַת־עַמִּֽי" (ספר ירמיהו, פרק ח', פסוק כ"ג)
"ק֣וֹל בְּרָמָ֤ה נִשְׁמָע֙ נְהִי֙ בְּכִ֣י תַמְרוּרִ֔ים רָחֵ֖ל מְבַכָּ֣ה עַל־בָּנֶ֑יהָ מֵאֲנָ֛ה לְהִנָּחֵ֥ם עַל־בָּנֶ֖יהָ כִּ֥י אֵינֶֽנּוּ׃" (ספר ירמיהו, פרק ל"א, פסוק י"ד)
חזון העצמות היבשות (ספר יחזקאל, פרק ל"ז)
ביתי עולה באש (אברהם שלונסקי)
למתנדבים בעם (חיים נחמן ביאליק)
"הצבי ישראל על במותיך חלל איך נפלו גיבורים" (חלק מקינת דוד, ספר שמואל ב', פרק א', פסוק י"ט)
הבית הראשון של המנון הפלמ"ח (זרובבל גלעד)
"חסל סדר פסח כהלכתו" (הגדה של פסח).
הגדת קאופמן

רחץ, כרפס ויחץ, דף מהגדת קאופמן
הגדת קאופמן היא הגדה של פסח מאוירת שנכתבה במאה ה-14 (תיארוך יצירתה הוא בין השנים 1350 ל-1360) בקטלוניה שבספרד. כתב היד נמצא באוסף דוד קאופמן שבספריית האקדמיה ההונגרית למדעים בבודפשט ומספרו שם MS A 422.
כללי

ההגדה מכילה תפילות, שירים וטקסטים שנאמרים בערב חג הפסח, שבהם מזכירים המשתתפים את שמחת ההצלה מהעבדות במצרים, ומודים לה' על כך. במאות ה-11–15 לא פעם הופקו הגדות לשימוש פרטי ומשפחתי – גם כתב היד של קאופמן מכיל סימנים לכך.
החוקרים הראשונים שחקרו את כתב יד זה, ייחסו את מקורו לאיטליה. אולם מחקר מאוחר יותר ייחס את מקור כתב היד לקטלוניה.
בהגדה יש מחזור שלם של ספר שמות. חלק מהציורים בתחילת ההגדה וחלקם בסופה. האפיזודות המוצגות בכתב היד מתחילות בגילוי משה ומסתיימות בשירת מרים ובריקוד לאחר חציית ים סוף, ומניאטורה אחת של ההכנות לפסח. גם בהגדת קאופמן וגם בהגדת סרייבו ישנם ציורים המיועדים באופן בולט לילדים, עובדה המעידה על הפופולריות הרבה של כתבי היד הללו בקרב ילדים, שניתן להסביר אותה, בחלק החשוב של הילדים בטקס המסורתי של פסח. ההגדה היא בסגנון גותי-קסטיליאני בהשפעה איטלקית (אנ') וביזנטית. סמל ממלכת קסטיליה מופיע באמצע ציור המצה, רומז על מוצאה של ההגדה.
צבעי ההגדה דהו, כותב ההגדה השתמש בצבעים באיכות נמוכה וכתוצאה משימוש רב, הצבעים והזהב ירדו במקומות רבים. עם השנים הם הוחלפו בחומרים באיכות נמוכה עוד יותר, וייתכן שהליך זה חזר על עצמו בחלקים מסוימים מספר פעמים. גם שולי כתב היד נפגמו, במהלך מאות השנים כתב היד הועבר בין אנשים, אולי כמה פעמים, ובמקרים אלה נחתכו השוליים, וכתוצאה מכך נפגעו העיטורים בשוליים במספר מקומות.
יצאה לאור מהדורת פקסימיליה של ההגדה, המלווה במחקר מאת גבריאל סד-ראג'נה. בנוסף לגרסה ה"סטנדרטית", שיצאה לאור גם באנגלית, יצאה לאור גם מהדורה יוקרתית בקופסת קטיפה בליווי חיבור ארוך יותר עם התיאור המפורט והמדויק של הסצנות התנ"כיות בין היתר. תיאור זה חשוב, שכן בגלל אובדן הצבעים, קשה לזהות את התמונות הנתונות.
גלריה

הא לחמא עניא מתוך הגדת קאופמן
דיינו מתוך הגדת קאופמן
בצאת ישראל מתוך הגדת קאופמן
מה נשתנה מתוך הגדת קאופמן
הערות שוליים

↑  Kaufmann Haggadah, Catalonia, 1350-1360
↑  הגדות של פסח ספרדיות - כתבי יד מצוירים מלפני הדפוס
| הגדות של פסח |
| --- | --- | --- |
| המאה ה-9 | סדר רב עמרם גאון |  |
| המאה ה-10 | סידור רב סעדיה גאון |  |
| המאה ה-11 | הגדה של פסח מגניזת קהיר |  |
| המאה ה-14 | הגדת הזהב (קטלוניה) • הגדת שאלתיאל (קטלוניה) • הגדת ריילנדס (קטלוניה) • הגדת ראשי הציפורים (גרמניה) • הגדת פובלט (קטלוניה) • הגדת סרייבו (קטלוניה) • הגדת וולף (צרפת) • הגדת קאופמן (קטלוניה) • הגדת האחות (קטלוניה) • הגדת ברצלונה (קטלוניה) • הגדה היספנית-מורסקית • הגדת פראטו (קטלוניה) • הגדת ששון (קטלוניה או דרום צרפת) • הגדת מודנה־בולוניה (קטלוניה) • הגדת גרציאנו (קטלוניה) • הגדת מוקטה (קטלוניה) • הגדת קיימברידג' (קטלוניה) • הגדת לומברד |  |
| המאה ה-15 | הגדת רוטשילד (צפון איטליה) • הגדת נירנברג הראשונה (גרמניה) • הגדת נירנברג השנייה (גרמניה) • הגדת וושינגטון (גרמניה) • הגדת דרמשטאדט • הגדת ארנה מיכאל (גרמניה) • סידור הרבי מרוז'ין (מזרח אירופה) • הגדת פארמה • הגדת יהודה (גרמניה) • סידור גאליקו (איטליה) • הגדת וואדי אל חגארה (וואדי אל חגארה) • הגדת לונדון של יואל בן שמעון • הגדת סינסינטי הראשונה • הגדת חילק ובילק • הגדת טגרנזי (גרמניה או אוסטריה) • הגדת ריילנדס האשכנזית |  |
| המאה ה-16 | הגדת פראג (פראג) • הגדת מנטובה (איטליה) • הגדת פריסול • הגדת מחזור רומא (בולוניה) |  |
| המאה ה-17 | הגדת ונציה (איטליה) • הגדת אמסטרדם (הולנד) |  |
| המאה ה-18 | הגדת המבורג • הגדת סינסינטי השנייה • הגדת לייפניק |  |
| המאה ה-19 | הגדת ניו יורק |  |
| המאה ה-20 | הגדת שיק (פולין) • הגדת פרחי (מצרים) • הגדת מקסוול האוס (ארצות הברית) • הגדת הרבי מחב"ד • הגדת הגדוד השלישי של הפלמ"ח (ישראל) |  |
| הגדות שונות | הגדה קיבוצית לפסח • הגדות קטלוניה |  |