stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חמישה ערבים
הערות שוליים

↑  https://www.kinolorber.com/film/fiveevenings
טיססלקה

טִיסַסָלְקָה (בהונגרית: Tiszaszalka, ביידיש טיסאסאלקה, נכתב גם טיסא-סאלקא) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
בדומה ליישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית טיססלקה קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות, מ-1,019 תושבים בשנת 1991 עד 885 תושבים בשנת 2020.
יהודי טיססלקה

לפי המצבות בטיססלקה נראה שהיו יהודים במקום כבר במאה ה-18. כמה יהודים היו בעלי אחוזות וחלקם איכרים, סוחרים, בעלי מלאכה ומוכרי משקאות. עד סוף מלחמת העולם הראשונה הייתה הקהילה כפופה לקהילת מזוקסון (Mezőkaszony), לאחר המלחמה החלה להיות כפופה לקהילת ואשארושנמן.
ומשירותי הדת של קהילת טיססלקה נהנו גם יהודי הכפר הסמוך טיסוויד.
יהודי טיססלקה > מוסדות הקהילה

בקהילה היו מוסדות צדקה וחסד כגון:
חברה קדישא
ארגון "הכנסת כלה" שדאג לסייע לכלות ממשפחות עניות להתחתן בכבוד
בית אבות קהילתי שנקרא בזמנם "מעון זקנים"
וכן מוסדות דת ובעלי תפקידים דתיים:
בית הכנסת נבנה סביב שנת 1900, ובשלב מסוים התפצלה הקהילה ופלג קטן הקים לעצמו בית כנסת נפרד.
שוחט ובודק, ששימש גם כבעל תפילה ומלמד תורה לילדים. ידוע כי אחד משוחטי ומורי הקהילה היה הרב אשר זעליג שווארץ
בקהילה כיהנו רבנים ואיתם אב בית דין. ידוע כי אחד מרבני הקהילה היה הרב הרמן רוט. ומראשי אבות בית הדין היה רבי יואל צבי ראטה והרב יעקב ראטנבארג
יהודי טיססלקה > מלחמת העולם הראשונה והאנטישמיות שאחריה

במלחמת העולם לחמו יהודים מטיססלקה ואחד מהם נהרג בקרבות.
ובשנת 1919 בזמן המהפכה הקומוניסטית, שדדו המון מוסת את בתי היהודים בתואנה שאלו התעשרו מהמלחמה.
ומאז האנטישמיות בעיר גברה גם בתקופת הטרור הלבן שפשה בהונגריה ובאירופה בכלל, אז תקפו חבורות בריונים את יהודי הכפר, תקפו אותם וגנבו מבתיהם.
בשנת 1937 נרצח שוחט הכפר על ידי הונגרים מהאזור שלא נתפסו ולא הועמדו לדין.
בשנת 1939 בוצעה "בדיקת אזרחות" לתושבי הכפר ורבים נעצרו ונכלאו.
יהודי טיססלקה > השמדת הקהילה בשואה

בשנת 1941 נלקחו 25 יהודים מטיססלקה לעבודות כפייה. ולאחר כיבוש הצבא הגרמני את הונגריה, באפריל 1944 רוכזו 70 היהודים שנותרו בכפר לבית הכנסת של הקהילה, ועם שחר הוסעו לגטו ברגסאס. בחודש מאי נלקחו משם למחנה ההשמדה אושוויץ.
לאחר המלחמה חזרו לכפר שלושה גברים ממחנות העבודה ושלוש נשים. כולם עזבו את הכפר תוך זמן קצר.
בכפר קיים בית קברות יהודי ובו כ-26 מצבות של יהודי המקום. ולאחר המלחמה הוקמה אנדרטה לזכר נרצחי הכפר בשואה ועליה שמות 28 נרצחי השואה מכפר.
יהודי טיססלקה > מפקדי האוכלוסין של יהודי הכפר

| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 30 |  |
| 1880 | 95 | 894 |
| 1910 | 144 |  |
| 1920 | 110 |  |
| 1930 | 92 |  |
| 1941 | 61 | 1,227 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  עלון "רחשי לב" לפרשת וירא בו מצוטט הרב אשר זעליג שווארץ מקהילת טיססלקה
↑  יהודי קישווארדה וסביבתה: ספר זיכרון בארכיון ההונגרי
↑  רבי יואל צבי ראטה באתר "אידישע וועלט פארומס"
↑  אזכור הרב יעקב ראטנבארג בספר "זוהר חי", בראשית א, יצחק יהודה יחיאל, 1806-1874, עמוד 9
↑  תיעוד יהודי טיססלקה שנרצחו בשואה
↑  בית הקברות היהודי והאנדרטה לזכר הנספים בשואה בטיססלקה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | נירג'האזה  |  |
| ערים |  איאק •  בקטלוראנטהאזה •  בלקאן •  צ'נגר •  דמצ'ר •  דומבראד •  פהרגיארמט •  איבראן •  קמצ'ה •  קישווארדה •  מאנדוק •  מאריאפוץ' •  מאטסלקה •  נאג'אצ'ד •  נג'הלאס •  נאג'קאלו •  נירבאטור •  נירלוגוש •  נירמדה •  נירטלק •  רקמז •  טיסלק •  טיסוושווארי •  אויפהרטו •  ואיה •  ואשארושנמן •  זאהון |  |
| כפרים | קנטוריאנושי • נירקאראס • אופאי • אפג' • הודאס • נירטורה • יאנד • נירבוגדאני • פאביאנהאזה • פילפשדרוץ • גבריין • גיורטלק • יארמי • קוצ'ורד • מרק • נאג'דובוש • נירצ'הוי • נירקאטה • נירמגייש • נירפרסניה • אקריטופילפש • פפוש • ראפולט • סמושסג • טיבורסאלאש • ואלאי • אנרץ' • דגה • פניישליטקה • גיולהאזה • יקה • קקצ'ה • לוופטרי • מזלדאן • נירלווה • נירטש • פפ • פאטרוהה • רטקזברנץ' • סבולצ'באקה • סבולצ'וורשמרט • טיסקניאר • אוידומבראד • אויקנז • נג'צ'רקס • נפקור • נירפזון • שנייה • סבולץ' • טימאר • טיסנג'פלו • בשנייד • לשקוד • לוולק • מג' • ניריברון • ניריאקו • נירקרץ' • פטנהאזה • רמוצ'האזה • רוהוד • ברבאש • ברגדרוץ • ברגשוראן • צ'רודה • גלנש • גמז'ה • גולאץ' • גיירה • הטפיירצ'ה • אילק • קישוורשאן • לוניה • מארוקפפי • מאטיוש • נג'וורשאן • אולצ'ווה • פוסטדובוש • טאקוש • טרפה • טיסאדון • טיסקרצ'ן • טיססלקה • טיסוויד • ואמושאטיה • ברקס • בסטרץ • גגן • קק • נירטט • סקיי • טיסראד • ושמגייר • בוטפלאד • צגנדאניאד • צ'הולץ • צ'אסלו • צ'גלד • דרנו • פילשד • גצ'אי • גרבולץ • גיגייה • יאנקמאיטיש • קרשמיין • קישר • קישהודוש • קישנמן • קישפלאד • קישסקרש • קלצ'ה • קמרה • מגושליגט • מאנד • מהטלק • מילוטה • נאבראד • נגיאר • נג'הודוש • נג'סקרש • נמשבורזובה • אולצ'וואפאטי • פניולה • פניגה • רוז'אי • שונקאד • סמושאיי • סמושאוילק • סטמארצ'קה • טיסבץ' • טיסצ'צ'ה • טיסקורוד • טיסטברק • טוניוגמטולץ' • טיוודר • טורישטוואנדי • טוריצ'ה • ואמושורוסי • זייטה • ז'רויאן • באטורליגט • אנצ'נץ' • קישלטה • נירבלטק • נירבוגאט • נירצ'אסארי • נירדרז' • נירגלשה • נירגיולאי • נירפיליש • נירוושווארי • אמביי • פנסלק • פיריצ'ה • פוצ'פטרי • טרם • בלשה • בוי • גאוואוונצ'לה • פסב • פורצ'למה • טיסברצל • טיסטלק • צ'נגרשימה • צ'נגראויפלו • קומלודטוטפלו • פאטיוד • סמושאנגיאלוש • סמושבץ' • סמושטטארפלווה • טיוקוד • אורה • בלקאן • בירי • בקן • ארפטק • גסטרד • קאלושמיין • סקוי • בנק • אפריישקה • גיירצ'קה • קומורו • טיסבזדד • טיסמוגיורוש • טיססנטמארטון • טוז'ר • ז'ורק • סורגלמטוש • טיסדדה • טיסדוב • טיסאסלאר |  |
| יישובים בנפת ואשארושנמן |
| --- | --- | --- |
| יישובים | ואשארושנמן • ארניושאפאטי • ברבאש • ברגדרוץ • ברגשוראן • צ'רודה • גלנש • גמז'ה • גולאץ' • גיירה • הטפיירצ'ה • אילק • יאנד • קישוורשאן • לוניה • מארוקפפי • מאטיוש • נג'וורשאן • נירמדה • אולצ'ווה • פוסטדובוש • טאקוש • טרפה • טיסאדון • טיסקרצ'ן • טיססלקה • טיסוויד • ואמושאטיה |  |
טרכון (דג)

| טרכון |
| --- | --- |
 להקה של Trachurus novaezelandiae
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דמויי-דקר
משפחה:: צניניתיים
סוג:: טרכון
שם מדעי
 Trachurus ‏רפינסק, 1810

טרכון (שם מדעי: Trachurus; מלטינית: "קשה-זנב") הוא סוג של דגי ים ממשפחת הצניניתיים. דגים אלו הם דגי מאכל חשובים וחלק מהמינים מצויים בסיכון עקב דיג-יתר. הם מכונים בשם הכולל "מקרל", למרות שמשפחתם היא צניניתיים ולא קולייסיים. יחסית לבני משפחתם הם קטנים ואורכם עד 60 ס"מ.
הם חיים בנחילים גדולים ונודדים באוקיינוס בחיפוש אחר יצורים קטנים יותר למאכל. בתורם הם מושכים מגוון טורפים אחרים לרבות עופות ים, טורפי ים, לווייתנאים ודגים אחרים.
מינים

Trachurus capensis
Trachurus declivis
Trachurus delagoa
טְרָכוֹן יַם-סוּפִי (Trachurus indicus)
Trachurus japonicus
Trachurus lathami
Trachurus longimanus
טְרָכוֹן יָם-תִּיכוֹנִי (Trachurus mediterraneus)
Trachurus murphyi
Trachurus novaezelandiae
טְרָכוֹן רַב-מָגִנִּים (Trachurus picturatus)
Trachurus symmetricus
טְרָכוֹן גְּדוֹל-מָגִנִּים (Trachurus trachurus)
Trachurus trecae
יאניס קסנאקיס

| --- | --- |

יאניס קסנאקיס בשנת 1975
 לידה:  29 במאי 1922 בראילה, ממלכת רומניה 
 פטירה:  4 בפברואר 2001 (בגיל 78) פריז, צרפת 
 מוקד פעילות:  פריז 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הטכנית הלאומית של אתונה 
 זרם:  מוזיקה קלאסית של המאה ה-20 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית עכשווית, מוזיקה אלקטרונית 
 שפה מועדפת:  יוונית, צרפתית, אנגלית 
 חברת תקליטים:  BV Haast Records 
 בן או בת זוג:  Françoise Xenakis (1953–?) 
 צאצאים:  Mâkhi Xenakis 
 פרסים והוקרה:  פרס קיוטו באמנות ופילוסופיה (1997)  מפקד במסדר ההצטיינות הלאומי (10 במאי 1995)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת סידני  Honorary Member of the International Society for Contemporary Music 
 www.iannis-xenakis.org
 פרופיל ב-IMDb
 
קסנאקיס, 1975
יאניס קסנאקיס (ביוונית: Ιάννης Ξενάκης, באנגלית: Iannis Xenakis;‏ 29 במאי 1922 – 4 בפברואר 2001) היה מלחין ואדריכל יווני. עבד בין השאר עם האדריכל המודרניסטי הידוע לה קורבוזיה. ידוע כמלחין חדשן וזכור בעיקר בשל יצירתו החלוצית בתחום המוזיקה האלקטרונית.
רשימת יצירות חלקית

Metastasis (Metastaseis B') (1953-1954)‎, לתזמורת בת 61 כלים.
Pithoprakta (1955-1956)‎, לתזמורת בת 50 כלים.
Achorripsis (1956-57)‎, ל-21 נגנים.
Eonta (1963)‎, לפסנתר, שלושה טרומבונים ושתי חצוצרות.
Oresteïa (1965-1966)‎, מבוסס על טקסט מיצירותיו של אייסכילוס, למקהלת ילדים, מקהלה וכלי נגינה או הרכב של 12 מוזיקאים.
Medea (1967)‎, מבוסס על טקסט של סנקה
Nomos Alpha (1966)‎, לצ'לו
Polytope de Montréal (1967)‎
Nuits (1967)‎
Nomos Gamma (1967-1968)‎
Anaktoria (1969)‎ להרכב של 8 מוזיקאים.
‎Kraanerg (1968-1969)
Persephassa (1969)‎, ל-6 נגנים בכלי הקשה.
Persepolis (1971)‎
Cendrées (1973)‎
Evryali (1973)‎, לפסנתר
N'Shima (1975)‎, במילים עבריות לשני זמרי מצו-סופרן (או אלט) וחמישה נגנים. היצירה בוצעה בבכורה בפברואר 1976 בירושלים, בפסטיבל "טסטימוניום" למוזיקה בת זמננו, בניצוחו של חואן פבלו איסקיירדו
Psappha (1976)‎, לכלי הקשה יחיד.
Dmaathen (1976)‎, לאבוב וכלי הקשה.
Kottos (1977)‎, לצ'לו.
Jonchaies (1977)‎, לתזמורת של 109 נגנים.
Pléïades (1978)‎, ל-6 כלי הקשה.
Pour Maurice (1982)‎, לבריטון ופסנתר.
Shaar (1983)‎, לתזמורת כלי מיתר. לפי הזמנת פסטיבל טסטימוניום בירושלים
Jalons (1986)‎, להרכב של 15 נגנים.
Keqrops (1986)‎, לפסנתר ותזמורת של 92 נגנים
Kassandra (Oresteïa II) (1987)‎
(1987) xas, לרביעיית סקסופונים.
Rebonds (a + b) (1987-89)‎,לכלי הקשה יחיד.
La Déesse Athéna (Oresteïa III) (1992)‎, לבריטון והרכב של 11 כלים.
הערות שוליים

↑  פטר הופמן, הערך "יאניס קסנאקיס" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
↑  הופמן, שם
| זוכי פרס פולאר למוזיקה |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-90 | פול מקרטני / המדינות הבלטיות (1992) • דיזי גילספי / ויטולד לוטוסלבסקי (1993) • קווינסי ג'ונס / ניקולאוס הרנונקור (1994) • אלטון ג'ון / מסטיסלב רוסטרופוביץ' (1995) • ג'וני מיטשל / פייר בולז (1996) • ברוס ספרינגסטין / אריק אריקסון (1997) • ריי צ'ארלס / ראווי שנקר (1998) • סטיבי וונדר / יאניס קסנאקיס (1999) |  |
| שנות האלפיים | בוב דילן / אייזק שטרן (2000) • ברט בכרך / רוברט מוג / קרלהיינץ שטוקהאוזן (2001) • מרים מקבה / סופיה גוביידולינה (2002) • קית' ג'ארט (2003) • בי. בי. קינג / ג'רג' ליגטי (2004) • ז'ילברטו ז'יל / דיטריך פישר-דיסקאו (2005) • לד זפלין / ואלרי גרגייב (2006) • סאני רולינס / סטיב רייך (2007) • פינק פלויד / רנה פלמינג (2008) • פיטר גבריאל / חוסה אנטוניו אבראו / אל סיסטמה (2009) |  |
| שנות ה-2010 | ביורק / אניו מוריקונה (2010) • רביעיית קרונוס / פטי סמית' (2011) • פול סיימון / יו-יו מה (2012) • יוסו נ'דור / קייג׳ה סאריאהו (2013) • צ'אק ברי / פיטר סלארס (2014) • אמילו האריס / אוולין גלני (2015) • מקס מרטין / צ'צ'יליה ברטולי (2016) • סטינג / ויין שורטר (2017) • מטאליקה / המכון הלאומי למוזיקה באפגניסטן (2018) • גראנדמאסטר פלאש / אן-סופי מוטר / מנגנים לשינוי (2019) |  |
| שנות ה-2020 | אנה נטרבקו / דיאן וורן (2020) • איגי פופ / אנסמבל אנטרקונטמפורן (2022) • כריס בלקוול / אנז'ליק קיג'ו / ארוו פרט (2023) • נייל רוג'רס / אסה-פקה סאלונן (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269913705171  PLWABN: 9810613413405606  BIBSYS: 90795350  BNE: XX989712  BnF: cb13901310h (data)  CANTIC: a11606757  CiNii: DA04618796  GND: 118771566  ICCU: RAVV019450  ISNI: 0000 0001 2121 767X  LCCN: n50053095  LNB: 000037701  MusicBrainz: 4083d781-7973-4717-8e1b-0f8786437709  NDL: 00461552  NKC: js20011212028  NLA: 35622968  NLG: 45832  NLK: KAC2022A9423  NSK: 000056030  NTA: 069178127  RERO: 02-A000178034  RKD: 229143  SELIBR: 212943  SNAC: w6sj26fj  SUDOC: 027200558  Trove: 1018494  ULAN: 500120376  VIAF: 14960000   WorldCat (עם VIAF): 14960000
טלוויזיה פיראטית

טלוויזיה פיראטית הם שידורי טלוויזיה המופעלים ללא רישיון של רשות מוסמכת, באופן הדומה לשידורי רדיו פיראטי אף כי המונח "פיראט" נעדר פרשנות אוניברסלית ספציפית, הוא מרמז כי צורת שידור זו אינה רצויה על ידי הרשות הממונה בתחום שבו נקלטים האותות, במיוחד כאשר התחנה משדרת אל אותה מדינה שבה היא נמצאת, כאשר השידורים נעשים באופן לא חוקי משטח מדינה אחרת, או כאשר השידור נעשה משטח שאינו מדינה, אותות השידור עשויים להיחשב בלתי חוקיים בארץ שבה נקלטים השידורים. טלוויזיה פיראטית מכונה לעיתים (בעיקר מחוץ לישראל) בשם טלוויזיית בוטלג, ויש המבלבלים בינה לבין שידורים מורשים לטווח קצר (LPTV), שירותי טלוויזיה למבוגרים או שידורי ניסיון של תחנות טלוויזיה חדשות.
היסטוריה

בניגוד לרדיו פיראטי, תחנות טלוויזיה פיראטיות אינן נפוצות בארצות הברית או בריטניה. תחנת הטלוויזיה הפיראטית הראשונה בארצות הברית הייתה Lanesville TV, שפעלה מהרי קטסקיל בין השנים 1972 ל-1977. תחנת טלוויזיה פיראטית אחרת שתפסה כותרות בארצות הברית, פעלה במשך שני לילות בשנת 1978 ונקראה "לאקי 7" (אנ'). התחנה פעלה מסירקיוז שבמדינת ניו יורק והיא שידרה בין היתר פרקים של הסדרה מסע בין כוכבים ואת הסרט הפורנוגרפי גרון עמוק. המשדר של התחנה נבנה מרכיבים שנלקחו ממגבר של גיטרה, והשידור התבצע באמצעות האנטנה של תחנת הרדיו של קמפוס אוניברסיטת סירקיוז. מאמר קצר על תחנת הטלוויזיה הפיראטית הופיע בעיתון "הניו יורק טיימס".
טלוויזיה פיראטית בישראל

בשנת 1981 הגיעה לנמל אשדוד האנייה "אודליה", לאחר שבוצעו ממנה מספר שידורי טלוויזיה נסיוניים. האנייה ביצעה מספר הפלגות ושידורים, אך פעילות השידורים נתקלה בשיבושים, בנושאי רגולציה, ובהתנגדות מצד רשות השידור שאף הגיעה להנחיה של מנכ"ל רשות השידור למנוע כתבת טלוויזיה בנושא.
באמצע שנות ה-80 גורמים מסחריים ניסו להפיק פרסומות זולות דרך שידורים פיראטיים באמצעות חיבור לאנטנות של בנייני מגורים. שידורי הערוצים הפיראטיים בישראל כללו סרטים במשך רוב שעות היום ופרסומות ביניהם.
הקמת חברות הכבלים

בשנת 1989 החלו לפעול שידורי הכבלים החוקיים באמצעות 5 חברות תקשורת (שאוחדו מאוחר יותר ל-HOT) והוקמה "המועצה לשידורי כבלים" שאוחדה לאחר מכן עם "המועצה לשידורי לווין" למועצה לשידורי כבלים ולווין. בשנת 2011 החלו גם שידורי עידן +.
ראו גם

רדיו פיראטי
טלוויזיה בכבלים
טלוויזיה רב-ערוצית בישראל
הערות שוליים

↑  www.nytimes.com/1978/04/19/archives/fcc-hunts-an-illicit-tv-station-that-pirated-some-notable-shows.html, ניו יורק טיימס 19 באפריל 1978
↑  שידורי טלוויזיה פירטיים יחלו ביום ה' מאניה, דבר, 6 באפריל 1981
↑  דני צדקוני, נציגי משרד התקשורת הזהירו אניית הטלוויזיה שלא תשדר, דבר, 7 באפריל 1981
1 2  משרד התקשורת חושש מפני הקמת תחנות טלוויזיה נוספות, דבר, 13 ביולי 1981
↑  מירי פז, "אודליה" תשדר את "מאש", דבר, 23 ביוני 1981
↑  סופרת דבר, "אודליה" שידרה - הישראלים לא ראו, דבר, 24 ביוני 1981
↑  ועדת־הכלכלה סיימה הכנת "חוק אודליה", דבר, 6 באוקטובר 1981
↑  טובה צימוקי, הממשלה תדון בהצעת חוק למניעת שידורים פיראטיים, דבר, 14 במאי 1981
↑  משרד התקשורת: לאשר חוק האוסר שידורים פיראטיים מהים, דבר, 1 בספטמבר 1981
↑  טובה צימוקי וראובן שפירא, רשות השידור לוחצת להחיש את חוק השידורים הפירטיים, דבר, 12 במאי 1981
↑  טובה צימוקי, גינוי להחלטת לפיד למנוע שידור כתבה על אודליה, דבר, 24 ביוני 1981
טרכימטופון

| טרכימטופון |
| --- | --- |

תקופה
יורה תחתון-קרטיקון תחתון, 199–163.5 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי סנפירים בשרניים
סדרה:: צלקנתאים
משפחה:: Laugiidae
סוג:: טרכימטופון
מין:: Trachymetopon liasicum
שם מדעי
 Trachymetopon ‏Hennig, 1951

טרכימטופון (שם מדעי: Trachymetopon) הוא סוג של דג נכחד ממשפחת הלטימריים, אשר חי במשך היורה התחתון עד התחילת הקרטיקון שלפני 199 עד 163.5 מיליון שנה מזמננו והוא היה מהגדולים שבצלקנתאים.
מאובנים של דג זה התגלו בבאדן-וירטמברג שבגרמניה, ב-"Marnes de Dives" שבנורמנדי צרפת, וב"תצורות קיימברידג'" (Kimmeridge Clay) שבדורסט אנגליה. הסוג הוגדר ב-1951 בידי הנינג כמין יחיד - Trachymetopon liasicum.
מחקרים על מאובני הדג מצאו שהיה זה דג גדול מאוד, בהערכה בין 1.5 מטרים, ואולי עד יותר מ-5 מטרים, וקרוב במידותיו למאוסוניה מאפריקה. בניגוד לשאר בני משפחתו הוא דמה יותר ללטימריה המודרנית והתקיים בסביבת ים תטיס, בעוד שאר קרוביו הקדומים התקיימו כנראה במים מתוקים או מליחים.
הערות שוליים

↑  Deesri, U.; Cavin, L.; Amiot, R.; Bardet, N.; Buffetaut, E.; Cuny, G.; Giner, S.; Martin, J.E.; Suan, G. (2018). "A mawsoniid coelacanth (Sarcopterygii: Actinistia) from the Rhaetian (Upper Triassic) of the Peygros quarry, Le Thoronet (Var, southeastern France)". Geological Magazine. 155 (1): 187–192. doi:10.1017/S0016756817000619. S2CID 134867757.
טירת גלוקסבורג

| --- | --- |

הטירה בשנת 2012
 מידע כללי
 סוג:  טירה
 כתובת:  Schloss, 24960 Glücksburg 
 מיקום:  גליקסבורג
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1582–1587 (כ־5 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1583 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות הרנסאנס 
 קואורדינטות:  54°49′54″N 9°32′37″E﻿ / ﻿54.831666666667°N 9.5436111111111°E﻿ / 54.831666666667; 9.5436111111111
 אתר רשמי
  (למפת גרמניה מוגדלת) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניטירת גלוקסבורג(למפת גרמניה רגילה) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניטירת גלוקסבורג(למפת שלזוויג-הולשטיין רגילה) קיל ליבק פלנסבורג נוימינסטר נורדרשטט אלמסהורן פינברג איצהו מקלנ. מערב פומרניה  סקסוניה התחתונה המבורג דנמרקטירת גלוקסבורג(למפת שלזוויג-הולשטיין מוגדלת) קיל ליבק פלנסבורג נוימינסטר נורדרשטט אלמסהורן פינברג איצהו מקלנ. מערב פומרניה  סקסוניה התחתונה המבורג דנמרקטירת גלוקסבורג
 
טירת גליקסבורג (בגרמנית: Schloss Glücksburg, בדנית: Lyksborg Slot) היא טירה הממוקמת על לשון יבשה, ומוקפת מים משלושה עבריה, בקרבת העיירה גליקסבורג בצפון גרמניה, במדינת שלזוויג-הולשטיין. זוהי אחת הטירות החשובות ביותר בצפון אירופה שנבנו בתקופת הרנסאנס. בעבר שימשה הטירה למגורי בית המלוכה הדנית ומקום מגוריהם של מספר אצילים. טירת גליקסבורג נתנה את שמה למשפחת המלוכה הדנית בית שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג. כיום משמשת הטירה כמוזיאון.
היסטוריה

הטירה נבנתה בשנים 1582 עד 1587 על ידי ניקולאוס קרייר, עבור יוהאן השני, דוכס שלזוויג-הולשטיין, באתר של מנזר לשעבר. חומר הבנייה ששימש את המנזר היה בחלקו לחומר גלם לבניית הטירה. סביבת המנזר הוצפה, לכן ניסו ליצור ברכה גדולה סביב הטירה.
ב-23 במאי 1945, בסוף מלחמת העולם השנייה, חיפשו חיילים בריטים את הפושע הנאצי היינריך הימלר בטירה. אנשי הצבא בזזו את הטירה וגנבו תכשיטים; חלקם נמצאו מאוחר יותר.
יאניק אלנו

יאניק אלנו, 2015
יאניק אלנו
(בצרפתית: Yannick Alléno ,‏ נולד ב-16 בדצמבר 1968) הוא שף צרפתי. מסעדתו במלון "מריס" בפריז קיבלה משנת 2007 שלשה כוכבים במדריך מישלן האדום ועליהם היא שומרת מאז (נכון לשנת 2011).
קורות חיים

יאניק אלנו נולד בפיטו (Puteaux) בשנת 1968 במשפחה של בעלי ביסטרו ואהבתו לאמנות הבישול התבטאה משחר ימיו. כילד הירבה לעזור לאמו בהכנת הארוחות. בגיל 16, בשנת 1984 עבר כראשון במחזורו קורס למלונאות בתיכון סנטוס דימון בסן קלו והחל משנת 1986 נכנס כחניך בתחום המגדנאות במלון לוטציה בפריז.
המשיך השתלמויותיו בבתי המלון "רויאל מונסו", "סופיטל" בסוור ו"מריס" ( Hôtel Meurice), כמו כן במסעדת דרואן, אחר כך במלון סקריב.
בשנת 2003 מונה בראש מסעדת המלון מריס ברחוב ריבולי 228 ברובע 1 של פריז, כשצוותו מונה 74 עובדים. 
ב-2004 המדריך מישלן העניק לו שני כוכבים. בשנת 2007 הוא נבחר להיכלל בחברת גדולי השפים של צרפת לאחר שזכה בשלושה כוכבים במדריך מישלן. המסעדה נכללת גם במדריך השולחנות הגדולים בעולם. 

תחת ניהולו המסעדה הגסטרונומית של המלון מריס הגיעה לשיא פרסומה. ויאניק אלנו הוכתר בשנת 2008 כשף השנה. 
"מטבחי הוא כמו עירי, ועירי היא פריז" הצהיר השף, שהצטיין בכישרון להמציא מחדש מנות מהמטבח המסורתי כאשר פירושיו מערבים דיוק ומקוריות, בלי שום אקסטרווגנצה. 
אלנו מפיק השראתו מהמוצרים וה"טרוארים" על מנת לגשר בין המסורת הקלאסית ולמודרניות.
בשנת 2008 הקים אלנו את חברתו - "קבוצת יאניק אלנו" המיועדת להפצת רעיונותיו ומוצריו המותגים בצרפת ובעולם בתחום מסעדנות הפאר. באותה בשנה לקח בידיו גם את ניהול מסעדת "לה שבאל בלאן" ("הסוס הלבן") בקורשבל, כעת בעלת שני כוכבי מישלן.
בשנת 2014 הוא החליף את כריסטיאן לה סקר במסעדה "לדואן" בפריז וזכה עבודה מספר כוכבים של מישלן.
אותו כבוד ופרסים

1994 - הפרס הבינלאומי אוגוסט אסקופייה בניס - מקום ראשון.
1995 - הפרס הבינלאומי פול לואי מסונייה באביניון, מקום ראשון.
1998 - אלוף צרפת במטבח אמנותי
1999 - גביע כסף ע"ש פול בוקיז - סגן אלוף העולם בתחום המטבח
1999 - התואר שף אומן של צרפת - Maître cuisinier de France
1999 - נבחר מזכ"ל התחרות העולמית של אמנות המטבח - אקדמיית חתני ה"בוקיז של זהב"
2001 - אביר מסדר ההצטיינות בחקלאות Chevalier du Mérite agricole
2007 : אביר המסדר הלאומי להצטיינות
2007 - אביר מסדר האמנויות והספרות
2008 - שף השנה
ספריו

Yannick Alléno et Kazuko Masui Quatre saisons à la table N5 du Meurice Éditions Glénat 2006 (יחד עם קזוקו מסואי - ארבע עונות בשולחן נ5 ב" מריס", הוצאה גלנה, 2006) 101créations
2009 : , Éditions Glénat (יחד עם קזוקו מסואי - מאה ואחת יצירות,ההוצאה גלנה, 2009)
2009 : Le carnet des tapas des montagnes, Éditions Glénat (פנקס הטאפס של ההרים הוצאה גלנה 2009)
הערות שוליים

↑  מסעדת מריס במדריך השולחנות הגדולים בעולם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb155124800 (data)  GND: 1059847612  ISNI: 0000 0000 0502 2023  LCCN: n2015036259  NDL: 01189741  RERO: 02-A023169478  SUDOC: 157642798  VIAF: 29838118   WorldCat (עם VIAF): 29838118
טיסנאות

.
טיסן ממונע
טיסנאות היא תחביב פופולרי מאז שנות ה-30 של המאה ה-20. אנשים העוסקים בתחביב זה בונים מטוסים קטנים המכונים טיסנים מחומרים כמו בלזה, עץ, קצף מוקשה, פיברגלס וחומרים אחרים. ישנם סוגים שונים של טיסנים, החל מדאונים פשוטים וכלה בדגמים מוקטנים של כלי טיס אמיתיים - עד לקנה מידה של 1:3 מול כלי הטיס האמיתי.
עקרונות וחוקים בבנייה

טיסנים מתוכננים לפי אותם עקרונות אווירודינמיים כמו מטוסים רגילים. לבנייתם משתמשים בדרך כלל בעץ, לרוב עץ בלזה קל, לשם יצירת שלד הטיסן, אותו מצפים בבד או נייר, שנמשח בדופ כדי שיתכווץ ויצמד לשלד. ישנם גם חומרים פלסטיים חדישים ("סולארפילם") שניתן להצמידם לגוף הטיסן על ידי שימוש בחום הנפלט ממקור חום, מגהץ למשל, שמכווץ ומצמיד אותם לשלד הטיסן. קלות המשקל של הטיסן היא חשובה, אך חשוב גם כן חוזקו כדי שיעמוד בפני הכוחות הפועלים עליו בזמן הטיסה.
שיטות בנייה

שיטת הבנייה המסורתית של טיסנים היא שימוש בבסיס ליצירת גוף המטוס (המרכב), קורות וצלעות לשם יצירת הכנפיים ומשטחי הזנב. בטיסנים חזקים יותר משתמשים לרוב במשטחי עץ כדי ליצור חלקים אלו, או בכנף המורכבת מליבת פוליסטיירן מורחב המוקף ברצועות של עץ לבוד, בדרך כלל מסוג אובצ'י. טיסנים כאלו הם בדרך כלל כבדים מהטיסנים שנבנו בשיטה המסורתית ויהיו בדרך כלל ממונעים ולא ישמשו רק כדאונים.
כיום נהוגות שיטות בנייה מתקדמות, השאולות מעולם התעופה המתקדמת והחלל, ומתבססות על שימוש בחומרים מרוכבים. חומרים אלו (כגון בדי פיברגלס, קוולר ופחמן) בשילוב עם שרפים סינתטיים (כגון אפוקסי) יוצרים מבנים קשיחים יותר וקלים יותר ממבנים המבוססים על עץ ובלזה. 
בשנים האחרונות התרחב השימוש בטיסנים הבנויים רובם ככולם מחומרים מוקצפים בלבד, דוגמת פוליסטיירן או EPP. את המבנה של טיסנים אילו מחזקים ומיצבים על ידי קורות חיזרן או קרבון שמודבקים אל או בתוך המבנה שלהם.
סוגי מנועים

בטיסנים ממונעים משתמשים במגוון מנועים. בדרך כלל מדובר במנוע בערה פנימית עם צילינדר אחד בעל שתי פעימות המשתמש במערכת הצתה מסוג glow plug ובדלק כמתנול ששופר על ידי תוספת ניטרומתאן. כן מוסיפים לדלק שמן קיק או שמן סינתטי אחר שישמש כנוזל סיכה. עם זאת, ישנם גם מנועי טיסנים אחרים, בהם כאלו עם מספר גדול יותר של צילינדרים, מנועי ארבע פעימות, מנועי דיזל וכו'. מנועים שהחלו להופיע בשנות התשעים הם המנועים החשמליים (שלא היו קלים מספיק עד אז, בעיקר בשל משקל הסוללות). מנועים אלה אמינים יותר, נקיים יותר, ושקטים יותר מאשר מנועים הפועלים על דלק נוזלי. בשנים האחרונות נפוץ מאוד השימוש במנועים חשמליים ללא מברשות (Brushless) בעלי ניצולת גבוהה יותר. כן גבר השימוש בסוללות קלות יותר מסוג ליתיום פולימר (LIPO). בנוסף ישנם אף טיסנים המונעים בעזרת מנוע מבוסס גז דחוס (CO2).
שיטת הנעה ללא מנוע

שיטה נוספת להנעת טיסנים קלים יחסית, שאינם נשלטים מרחוק, היא שימוש במנוע אלסטי - גומייה שמסובבת לפני הטיסה וכאשר היא משוחררת, היא מסובבת את מדחף הטיסן. זוהי שיטה פשוטה ביותר, אולם היא מוגבלת בזמן הפעולה, מצריכה גוף טיסן חזק שיעמוד במתח, ויש בה איבוד דחף אקספוננציאלי לאורך ציר הזמן.
שיטות הנעה סילונית

כל שיטות ההנעה שתוארו לעיל מבוססות על שימוש במדחף. אולם בשנים האחרונות החלו להשתמש גם במנועי טורבינת סילון הצורכים תערובת של דלק סילוני. בשל גודלם והדחף העצום שהם מייצרים, ניתן להשתמש במנועים אלו רק בדגמים גדולים וחזקים שרובם נבנים על ידי המטיסים עצמם בתור טיסני סקייל, והם יקרים למדי. אפשרות הנעה נוספת היא שימוש במנועים רקטיים קטנים המשתמשים בדלק מוצק, אך גם אלו נדירים למדי.
שיטות המראה לטיסנים ללא מנוע

גלשנים (טיסנים לא ממונעים) משולחים לאוויר מידו של המטיס או בעזרת מעוט אלסטי. בדרך כלל מטיסים גלשנים במקומות בהם תנאי הסביבה מספקים כוח עילוי מתמשך, כמו למשל בצלע גבעה שהרוח מכה בה כלפי מעלה. באופן עקרוני גלשנים יכולים גם לנסוק על זרמי אוויר חמים ('טרמיקות') כמו דאונים, אך להטיסם זו מיומנות לא פשוטה, בהתחשב בעובדה שאי אפשר להבחין בזרם האוויר החם אלא רק בתוצאות השפעתו על הגלשן.