stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ון ניוטון
Amazing Grace

"Amazing Grace" נכתב עבור דרשת ראש השנה של שנת 1773. לא ידוע אם הצגתו הראשונית לוותה במוזיקה, וייתכן שחברי הקהילה שרו אותו ללא מוזיקה [דרושה הבהרה]. לאחר שהוצא לאור בשנת 1779 ב"מזמורי אולניי", שקע המזמור באנגליה לאלמוניות יחסית. לעומת זאת, בארצות הברית, היה השיר "חסד מופלא" בשימוש נרחב במהלך תחילת המאה ה-19 יחד עם "ההתעוררות הגדולה השנייה" (Second Great Awakening). המזמור בוצע עם יותר מ-20 מנגינות שונות, אבל בשנת 1835 הוא עובד למנגינה בשם "ניו בריטניה" (New Britain). מנגינה זו היא הידועה ביותר לשיר זה.
למזמור הייתה השפעה רבה על מוזיקת הפולק והגוספל וזכה לפופולריות רבה בקרב האפרו-אמריקאים, שם הפך להמנון של תקווה ומלחמה בדיכויי. המסר האוניברסלי של גאולה וחזרה בתשובה היה גורם משמעותי בהצלחתו ובמעברו המוצלח לתוך המוזיקה החילונית. "Amazing Grace" ראה התעוררות מחודשת בפופולריות בארצות הברית במהלך 1960 והוקלט אלפי פעמים במהלך המאה ה–20 ואף הופיע מספר פעמים במצעדי הפזמונים.
לקריאה נוספת

Aitken, Jonathan, John Newton: From Disgrace to Amazing Grace (Crossway Books, 2007).
Bennett, H.L. John Newton in Dictionary of National Biography (Oxford: University Press, 1894)
Hindmarsh, D. Bruce. John Newton in Oxford Dictionary of National Biography (Oxford: University Press, 2004)
Hochschild, Adam. Bury the Chains, The British Struggle to Abolish Slavery (Basingstoke: Pan Macmillan, 2005)
Turner, Steve, "Amazing Grace: The Story of America's Most Beloved Song" (New York: Ecco/HarperCollins, 2002)
Rediker, Marcus, The Slave Ship: A Human History (Viking, 2007) - מרקוס רדיקר, ספינת העבדים: היסטוריה אנושית, הוצאת בבל ומשכל, 2014
JohnNewton.org (2007)
Bruner, Kurt & Ware, Jim, "Finding GOD in the Story of AMAZING GRACE" (Tyndale, 2007)
הערות שוליים

↑  The Cowper and Newton Museum
↑  John Dunn, A Biography of John Newton, New Creation Teaching Ministry, 1994
↑  John Newton. Out of the Depths. Ed. Dennis Hillman. Grand Rapids: Kregel, 2003. 84.
↑  Adam Hochschild. Bury the Chains. Basingstoke: Pan Macmillan, 2005. 77.
↑  Adam Hochschild. Bury the Chains. Basingstoke: Pan Macmillan, 2005. p. 130-32.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265932505171  PLWABN: 9810673706405606  BIBSYS: 90353527  BnF: cb120857080 (data)  CANTIC: a12113517  CiNii: DA05415885  GND: 118866257  ISNI: 0000 0001 1029 6077  LCCN: n50006007  LNB: 000161059  MusicBrainz: 9484dbd2-849b-42e8-ab23-a3c1b9012e9c  NDL: 00451255  NKC: jo20241234950  NLA: 35717242  NLK: KAC199620162  NTA: 070515808  SNAC: w6ns1dtr  SUDOC: 029176107  Trove: 1055736  VIAF: 74650916   WorldCat (עם VIAF): 74650916 
ניוטון בערוב ימיו
הבית באולניי בו גר וכתב ג'ון ניוטון
ג'ורג' מקיי

| --- | --- |

 לידה:  13 במרץ 1992 (בן 32) האמרסמית', הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2002 
 מקום לימודים:  The Harrodian School 
 פרסים והוקרה:  גביע שופאר 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ורג' מקיי (באנגלית: George MacKay; נולד ב-13 במרץ 1992) הוא שחקן אנגלי. הוא ידוע בעיקר מהופעותיו בסרטים "מתחיל מחדש" (2009), "ככה אני חיה עכשיו" (2013), "Sunshine on Leith" ו-"For Those in Peril" (שניהם מ-2013), "קפטן פנטסטיק" (2016), "אופליה" (2018), ו-"1917" (2019).
בפסטיבל הקולנוע בקאן של שנת 2017 זכה מקיי ב-Trophée Chopard כתגלית השנה, והיה מועמד לפרס באפט"א לכוכב העולה.
ביוגרפיה

מקיי נולד בלונדון, בנם של קים בייקר, מעצבת תלבושות, ושל פול מקיי, מנהל במה אוסטרלי.
ב-2002, בהיותו תלמיד בבית הספר The Harrodian School, פנה אליו סוכן שחקנים ששאל אותו אם ירצה להיבחן לתפקיד בסרט "פיטר פן" של פי. ג'יי. הוגאן. מקיי השתתף בסדנה ולוהק לתפקיד אחד "הילדים האבודים". בשנת 2005 בגיל 13, שיחק בתפקיד ריצ'ו בסרט "אדון הגנבים", עיבוד קולנועי של ספר הילדים רב המכר של קורנליה פונקה. עוד לוהק לתפקיד ראשי בדרמה "Johnny and the Bomb" של ה-BBC, עיבוד לרומן באותו שם מאת טרי פראצ'ט. אחר כך ניסה ללא הצלחה להתקבל ללימודים בבתי הספר למשחק RADA ו-LAMDA.
בטלוויזיה הופיע מקיי בסדרות "רוז ומאלוני", "Footprints in the Snow" ובדרמת הפשע "The Brief".
ב-2008 גילם מקיי את ארון הצעיר מבני משפחת בלסקי בסרט "התנגדות". ב-2009 שיחק בתפקיד הארי בסרט "מתחיל מחדש" בכיכובו של קלייב אוון. מקיי כיכב בסרט המוזיקלי "Hunky Dory" של מארק אוונס לצדם של מיני דרייבר, אניירין ברנרד וקימברלי ניקסון שמתרחש בסוונסי בשנות השבעים של המאה העשרים.
ב-2012 גילם מקיי את הדמות הראשית, טומו פיספול, בסרט "Private Peaceful", והופיע בסרט "The Best of Men".
ב-2013 שיחק מקיי בתפקיד אדי בסרט "ככה אני חיה עכשיו" בבימויו של קווין מקדונלד לצדה של סירשה רונן. הוא כיכב בדמות דייווי בסרט המוזיקלי "Sunshine on Leith" שביים דקסטר פלטשר ובו שירי להקת The Proclaimers.
ב-2014 גילם מקיי את דמותו של ג'ו, בחור בן 20 שיוצא מהארון בבריטניה ההומופובית של שנת 1984 בסרט "גאווה" המבוסס על סיפור אמיתי. בסרט ג'ו מתיידד עם חברי קבוצה הנקראת LGSM (לסביות והומואים למען הכורים) ועם אנשי כפר כורים בוויילס.
מ-14 באפריל ל-23 במאי 2015 הופיע מקיי בתפקיד ראשי בדמות ריצ'רד מילר במחזה "Ah, Wilderness!"מאת יוג'ין או'ניל בבימויה של נטלי אברהמי בתיאטרון יאנג ויק.
ביולי 2015 שיחק מקיי בתפקיד ראשי בדמות לואיס אלדרידג' בדרמה בשני חלקים של ה-BBC, עיבוד לרומן הביכורים של סיידי ג'ונס "המנודה". בפברואר 2016 גילם את דמותו של ביל טורקוט בהפקה של Hulu לספרו של סטיבן קינג "נובמבר 1963".
בין 29 במרץ ל-14 במאי 2016 שיחק מקיי בתפקיד מיק במחזה "מנהל הבית" מאת הרולד פינטר בבימויו של מתיו וורקוס בתיאטרון אולד ויק בלונדון לצדם של טימותי ספול ודניאל מייס.
ב-2016 הופיע מקיי בסרט "קפטן פנטסטיק" בדמות בודוון, בנו הבכור של בן קאש (ויגו מורטנסן).
ב-2017 שיחק בתפקיד ג'ק, הדמות הראשית בסרט "סוד בעליית הגג", סרט אימה פסיכולוגי שביים וכתב סרג'יו ג' סנצ'ז בכיכובם של אנה טיילור-ג'יי, צ'ארלי היטון ומיה גות'.
התקופה משנת 2016 עד 2018 הייתה בסימן פריצת דרך בקריירה של מקיי. פרויקטים בהם היה מעורב במהלך השנים הללו עזרו לו למשוך את תשומת ליבם של מנהלי ליהוק מחוץ לבריטניה. בשנת 2019 שיחק בסרט "ההיסטוריה האמיתית של כנופיית קלי" שביים ג'סטין קורזל. הוא שיחק גם חייל צעיר ממלחמת העולם הראשונה בשם ויליאם סקופילד בסרט 1917, בבימויו של סם מנדז.
הפרויקט הבא של מקיי, בזאב של נתיאלי ביאנצ'רי לצד לילי-רוז דפ בשנת 2020.
באוגוסט 2024, יצא לאור הסרט "The End", סרט מוזיקלי פוסט-אפוקליפטי בבימויו של ג'ושוע אופנהיימר, המתרחש בבונקר תת-קרקעי שבו קבוצה של אנשים עשירים מתחבאת במשך 20 שנה בו משתתף מקיי.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2003 | פיטר פן | Peter Pan | קורלי |  |
| 2006 | אדון הגנבים | The Thief Lord | ריצ'ו |  |
| 2008 | התנגדות | Defiance | ארון בלסקי |  |
| 2009 | מתחיל מחדש | The Boys Are Back | הארי |  |
| 2011 |  | Hunky Dory | ג'ייק זפי |  |
| 2012 |  | Private Peaceful | טוראי טומו פיספול |  |
| 2013 | ככה אני חיה עכשיו | How I Live Now | אדמונד "אדי" |  |
| 2013 |  | Sunshine on Leith | דייווי |  |
| 2013 |  | For Those in Peril | אהרון | זכייה בפרס הבאפט"א הסקוטי לשחקן הטוב ביותר |
| 2013 |  | Breakfast With Jonny Wilkinson | ג'ייק |  |
| 2014 | גאווה | Pride | ג'ו "ברומלי" קופר |  |
| 2014 |  | Bypass | טים |  |
| 2016 | קפטן פנטסטיק | Captain Fantastic | בודוון קאש |  |
| 2017 | סוד בעליית הגג (אנ') | Marrowbone | ג'ק |  |
| 2018 | איפה שהיד נוגעת | Where Hands Touch | לוץ |  |
| 2018 | עבר זמן רב | Been So Long | גיל |  |
| 2018 | אופליה | Ophelia | המלט |  |
| 2019 |  | A Guide to Second Date Sex | ראיין |  |
| 2019 | 1917 | 1917 | סקופילד | בבימויו של סם מנדס |
| 2020 | ההיסטוריה האמיתית של כנופיית קלי | True History of the Kelly Gang | נד קלי |  |
| 2021 | מינכן, על סף מלחמה | Munich | יו לגאט |  |
| 2021 | זאב | Wolf | ג'ייקוב |  |
| 2022 | עברתי במקרה | I Came By | טובי ניליי |  |
| 2023 | נשי (אנ') | Femme | פרטסון |  |
| 2024 |  | The End |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | רוז ומאלוני | Rose and Maloney | קאלום הצעיר | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2005 |  | Footprints in the Snow | נייתן היל | סרט טלוויזיה |
| 2006 |  | Johnny and the Bomb | ג'וני מקסוול | מיני-סדרה |
| 2006 | אחרי הצונאמי | Tsunami: The Aftermath | אדם פיבודי | מיני-סדרה |
| 2007 | בית ממכר עתיקות | The Old Curiosity Shop | קיט נאבלס | סרט טלוויזיה |
| 2012 |  | Birdsong | טוראי דאגלס | סרט טלוויזיה |
| 2012 |  | The Best of Men | טוראי ויליאם הית' | סרט טלוויזיה |
| 2015 | המנודים | The Outcast | לואיס אלדרידג' | מיני-סדרה |
| 2016 | נובמבר 1963 | 11.22.63 | ביל טורקוט | מיני-סדרה |
| 2018 |  | To Provide All People | אבא | סרט טלוויזיה |
תפקידים בתיאטרון

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 |  | The Cement Garden | ג'ק | Heritage Arts Company |
| 2015 |  | Ah, Wilderness! | ריצ'רד | תיאטרון יאנג ויק |
| 2016 | מנהל הבית | The Caretaker | מיק | תיאטרון אולד ויק |
הערות שוליים

↑  "BAFTA EE Rising Star in 2014". BAFTA. 12 בספטמבר 2014. נבדק ב-10 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Siobhan Synnot (30 בספטמבר 2013). "Interview: George MacKay, star of Sunshine on Leith". The Scotsman. נבדק ב-21 במאי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Harrodian Eye – December 2010". Harrodian.com. אורכב מ-המקור ב-24 בספטמבר 2015. נבדק ב-22 במאי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Charles Gant (3 באוקטובר 2013). "George MacKay: yours sincerely". The Guardian. {{cite web}}:  (עזרה)
↑    Dominic Cavendish, ‏Ah, Wilderness!, Young Vic, review: 'nice acting, shame about the sand', The Telegraph, 21 April 2015
↑  "BBC One: The Outcast: Episode 1 credits". BBC. נבדק ב-20 ביולי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Peter Debruge, ‘The End’ Review: Tilda Swinton and Michael Shannon Took Shelter, but 20 Years Underground Starts to Get Tedious, Variety, ‏2024-09-01 (באנגלית אמריקאית)
↑  Aftab, Kaleem (2018-06-26). "'I'm trying to be more political': George MacKay on how acting in NHS drama To Provide All People was a wake-up call". The Independent (באנגלית). נבדק ב-2019-05-02.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007350879605171  PLWABN: 9811561354905606  BIBSYS: 10042544  BnF: cb17775721w (data)  CANTIC: a19365500  GND: 1053918224  ISNI: 0000 0003 7200 9840  LCCN: no2009165265  MusicBrainz: bb72d948-a4ea-41cd-b389-6e986dbac14d  NKC: xx0214710  NLK: KAC2020N9494  NTA: 386098611  SUDOC: 199745307  VIAF: 227555865   WorldCat (עם VIAF): 227555865 
מקיי, 2009
בריאן שמידט

| --- | --- |

 לידה:  24 בפברואר 1967 (בן 57) מיזולה, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  אסטרופיזיקה, סופרנובה, היקום 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וושינגטון  Bartlett High School  אוניברסיטת אריזונה  אוניברסיטת הרווארד 
 מנחה לדוקטורט:  רוברט קירשנר, Jay Neitz 
 מוסדות:  מצפה הכוכבים האסטרופיזי של הסמית'סוניאן (אוגוסט 1993–דצמבר 1994)  בית החולים הכללי מסצ'וסטס (2009–2011)  האוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה (2003)  האוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה  Mount Stromlo Observatory 
 תלמידי דוקטורט:  Lisa Maree Germany, Paul Antony Price, Bradley Elton Tucker 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיקה (2011)  חבר במסדר אוסטרליה (26 בינואר 2013)  מדליית פאוסי (2001)  עמית החברה המלכותית (2012)  Clarivate Citation Laureates (2010)  עמית האקדמיה האוסטרלית למדעים טכנולוגיים והנדסה (2023)  פרס שאו באסטרונומיה (2006)  מדליית דיראק (2012)  עמית האקדמיה האוסטרלית למדעים (2008)  פרס גרובר בקוסמולוגיה (2007)  הפרס לפיזיקה יסודית (2015)  Fellow of the International Science Council 
 www.mso.anu.edu.au/~brian/
 
בריאן שמידט
בריאן שמידט (באנגלית: Brian Schmidt;‏ נולד ב-24 בפברואר 1967, מיזולה, מונטנה, ארצות הברית) הוא אסטרופיזיקאי אמריקאי ממוצא אוסטרלי וחתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 2011 ביחד עם אדם ריס וסול פרלמוטר.
ב-1985 סיים שמידט את לימודיו התיכוניים, ב-1989 סיים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת אריזונה וב-1993 סיים תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד. הוא פרופסור באוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה.
ידוע בשל עבודתו בחקר סופרנובה, כאשר הצליח להוכיח יחד עם אדם ריס וסול פרלמוטר את התפשטות היקום.
זכה יחד עם ריס ופרלמוטר בפרס שאו לאסטרונומיה ב-2006. ביחד עם שניהם חלק פרס נובל לפיזיקה ב-2011. בשנת 2015 זכה במדליית הכבוד של מכון נילס בוהר ובפרס פריצת הדרך בפיזיקה יסודית.
ג'ורג' אקפביו

ג'ורג' אקפביו (באנגלית: George Akpabio; נולד ב-16 בנובמבר 1992) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת החלוץ בריברס יונייטד.
קריירה

אקפביו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של פלטאו יונייטד בניגריה. בעונת 2011/2012, הצטרף לקבוצה הבוגרת ועד לאמצע העונה, כבש 18 שערים.
בינואר 2012 היה קרוב לחתימה בווייקינג מנורווגיה, אך בסופו של דבר חתם באייאקס קייפטאון מדרום אפריקה. ב-2 בפברואר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו עבור אייאקס קייפטאון במשחק ידידות נגד ZESCO מזמביה.
לקראת עונת 2012/2013 הושאל לואסקו דה גאמה, ועונה לאחר מכן לצ'יפה יונייטד.
ב-5 ביוני 2014 אקפביו חתם לשנתיים וחצי בצ'יפה יונייטד.
ב-16 ביולי 2015 אקפביו חתם בייני מלטיאספור מהליגה הטורקית הראשונה.
ב-22 בינואר 2017 אקפביו הגיע לישראל וחתם בהפועל קטמון ירושלים מהליגה הלאומית. ב-12 ביולי 2018 אקפביו חתם בבני סכנין מליגת העל.
ב-19 באוקטובר 2020, אקפביו חתם באל-נוג'ום מהליגה הסעודית השנייה.
ב-31 במרץ 2022 חזר לניגריה וחתם בריברס יונייטד.
הערות שוליים

↑  דורון בן דור, ‏ג'ורג' אקפביו חתם לעונה אחת בבני סכנין, באתר ONE‏, 12 ביולי 2018
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ג'ורג' אקפביו".
ג'ורג' אריושי

ג'ורג' אריושי (באנגלית: George Ariyoshi; נולד ב-12 במרץ 1926) הוא פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמושל ה-3 של מדינת הוואי בארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית בשנים 1974–1986, כשלמעשה שימש כמושל בפועל כבר מאוקטובר 1973.
ביוגרפיה

אריושי נולד בהונולולו שבהוואי להורים שהיגרו מיפן, וקראו לבנם על שם נשיא ארצות הברית הראשון ג'ורג' וושינגטון.
בעת מלחמת העולם השנייה שימש אריושי כמתורגמן ליפנית עבור שירות המודיעין של צבא ארצות הברית.
בתום המלחמה החל ללמוד באוניברסיטת הוואי במנואה, ועבר לאוניברסיטת המדינה של מישיגן כדי לסיים תואר ראשון באומנות. לאחר מכן המשיך לתואר במשפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת מישיגן.
קריירה

בשנת 1954 נבחר אריושי לבית הנבחרים הטריטוריאלי של הוואי, בשנת 1958 נבחר לסנאט הטריטוריאלי של הוואי ובשנת 1959 נבחר לבית המחוקקים המדינתי של הוואי, בו כיהן עד לשנת 1970.
בשנת 1970 נבחר על ידי מושל הוואי ג'ון ברנס לשמש כסגנו, והשניים ניצחו בבחירות. באוקטובר 1973 חלה ברנס בסרטן, ואריושי שימש כמושל בפועל עד לבחירות ב-1974, בהן התמודד בעצמו לתפקיד המושל וניצח, כשהוא הופך לאמריקאי ממוצא אסייתי הראשון שנבחר לכהן כמושל. הוא נבחר שוב גם בבחירות ב-1978 וב-1982, ובכל פעם התמודד כשלצידו סגן מושל אחר.
לאחר שעזב את העולם הפוליטי בשל חוקי הגבלת כהונה, שימש בתפקידים שונים במספר תאגידים וארגונים ללא מטרות רווח.
הערות שוליים

↑  "George R. Ariyoshi: An Oral History of the First Asian American Governor" (PDF). University of Hawaii at Manoa. בדצמבר 2016. p. 45. נבדק ב-4 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Boylan, Dan; Michael Holmes, T. (בינואר 2000). John A. Burns: the man and his times - Dan Boylan, T. Michael Holmes - Google Boeken. ISBN 9780824822828. נבדק ב-17 בדצמבר 2011. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Coffman, Tom (1986). Catch a Wave: Case Study of Hawaii's New Politics. University of Hawaii Press. ISBN 0-8248-0270-5.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  CiNii: DA13858214  GND: 1197247815  ISNI: 0000 0000 8330 4771  LCCN: n79036343  NDL: 01231533  NTA: 264426398  VIAF: 117931977   WorldCat (עם VIAF): 117931977
ג'ורג' מקללן

| --- | --- |

 לידה:  3 בדצמבר 1826 פילדלפיה, פנסילבניה
 פטירה:  29 באוקטובר 1885 (בגיל 58) אורנג', ניו ג'רזי, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Riverview Cemetery 
 מדינה:  ארצות הברית 
 כינוי:  'נפוליאון הצעיר', 'מק הקטן'
 השכלה:  האקדמיה הצבאית של ארצות הברית 
 בן או בת זוג:  אלן מרסי מקללן 
 צאצאים:  ג'ורג' ב. מקללן הבן 
 השתייכות:  צבא ארצות הברית צבא האיחוד
 תקופת הפעילות:  1857–1846   1865 – 1861
 דרגה:   מייג'ור גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד צבא ארצות הברית (1 בנובמבר 1861 - 11 במרץ 1862)  מפקד ארמיית הפוטומק
 פעולות ומבצעים
 מלחמת ארצות הברית–מקסיקו  מלחמת האזרחים האמריקנית
 תפקידים אזרחיים
 מהנדס ראשי של מסילות הברזל באילינוי, מהנדס ראשי במחלקת הנמלים של ניו יורק, מושל ניו ג'רזי (1881-1878)
 הנצחה
 פורט מקללן באלבמה גבעת מקללן בוושינגטון
 
ג'ורג' ברינטון מקללן (באנגלית: George Brinton McClellan; ‏3 בדצמבר 1826 – 29 באוקטובר 1885) היה מייג'ור גנרל בצבא האיחוד במלחמת האזרחים האמריקנית ומפקד צבא ארצות הברית לתקופה קצרה (1 בנובמבר 1861 - 11 במרץ 1862). נודע בזכות האופן המוכשר בו ארגן את צבא האיחוד ואת ארמיית הפוטומק מוקדם במלחמה, אך ספג ביקורות קשות על חוסר האגרסיביות שלו ועל כישלונותיו ללחוץ אויב חלש ממנו. היה מעורב פוליטית במפלגה הדמוקרטית עוד בזמן שירותו בצבא, והתמודד מטעמה בבחירות על נשיאות ארצות הברית ב-1864, בה נחל הפסד לאברהם לינקולן.
שנותיו המוקדמות

מקללן נולד בפילדלפיה, הילד השני מחמישה של מנתח עיניים מפורסם. ב-1842 הוא התקבל לאקדמיה הצבאית הלאומית של ארצות הברית וסיים את לימודיו במקום השני מתוך 59 בני כיתתו, 20 מתוכם יהפכו לגנרלים במלחמת האזרחים. במלחמת ארצות הברית–מקסיקו שירת בחיל ההנדסה של צבא ארצות הברית ולאחריה חזר לאקדמיה ולימד הנדסה צבאית עד 1851. בין השנים 1855–1856 שירת כמשקיף צבאי במלחמת קרים. ב-1857 פרש מהצבא כדי להתמנות למהנדס ראשי של מסילות הברזל באילינוי. ב-22 במאי 1860 נשא לאישה את אלן מרסי. מאחר שמקללן התנגד להתערבות פדרלית בעבדות ותמך בזכויות המדינות בארצות הברית, כמה מעמיתיו הדרומיים ניסו לשכנעו לעבור לקונפדרציה, אך הוא היה מסור לרעיון האיחוד ודחה את רעיון הפרישה.
מלחמת האזרחים

עם פרוץ מלחמת האזרחים מונה מקללן על ידי מושל אוהיו למייג'ור גנרל בצבא המתנדבים ומפקד המיליציה של אוהיו. ב-3 במאי התגייס בשנית לצבא הפדרלי וקיבל פיקוד על מחלקת אוהיו, וב-14 במאי הועלה בדרגה למייג'ור גנרל בצבא הסדיר, מה שהפך אותו לקצין הבכיר ביותר בצבא מלבד לוטננט גנרל וינפילד סקוט שהיה הגנרל המפקד של צבא ארצות הברית. פעולותיו הצבאיות הראשונות של מקללן היו לכבוש את אזור מערב וירג'יניה, שהפכה מאוחר יותר למדינת וירג'יניה המערבית. בהגיעו לווירג'יניה הוא עורר מחלוקת כשהכריז כי הוא לא יתערב בעבדות באזור. מקללן זכה לכמה ניצחונות קטנים בווירג'יניה בהם הציג זהירות יתרה ואי רצון להשתמש בעתודות שלו, פעולות שיהפכו לסימן ההיכר שלו למשך כל המלחמה. בעקבות הניצחונות בווירג'יניה, העיתון הנפוץ הניו יורק הראלד כינה את מקללן 'נפוליאון הצעיר'.
מלחמת האזרחים > מועמדות לנשיאות

לאחר שהכריז על הצטרפותו למפלגה הדמוקרטית באוקטובר 1863, מקללן נבחר על ידי המפלגה לרוץ כנגד לינקולן בבחירות לנשיאות של 1864. כמו וינפילד סקוט לפניו, גם מקללן התמודד לנשיאות כשהוא איש צבא בפועל, והתפטר רק ביום הבחירות, ב-8 בנובמבר 1864. הוא תמך בהמשך המלחמה ובהחזרת האיחוד (אולם התנגד לביטול העבדות), דעות שהיו מנוגדות למצע המפלגה, שקראה להפסקת הלחימה ולפתיחת משא ומתן עם הקונפדרציה. מקללן לא השלים עם המצע שלו, וכך מסע הבחירות שלו היה לא עקבי. בנוסף, סגנו היה ג'ורג' פנדלטון, שהתנגד למלחמה בחריפות.
הפילוג במפלגה הדמוקרטית וההצלחות הצבאיות של האיחוד בסתיו 1864 העלו את קרנה של המפלגה הרפובליקנית שרצה תחת השם "מפלגת האיחוד הלאומית". ביום הבחירות זכה לינקולן בהפרש של מעל 400,000 קולות בספירה הכללית ו-212 אלקטורלים לעומת 21 של מקללן. למרות הפופולריות שלו בקרב החיילים, אלה נתנו ללינקולן יותר מ-70% מקולותיהם.
לאחר המלחמה

עם סיום המלחמה, מקללן ומשפחתו עברו להתגורר באירופה וחזרו לארצות הברית ב-1868. עם חזרתו מקללן מונה למהנדס ראשי במחלקת הנמלים של ניו יורק. בתום שהות נוספת באירופה (1875-1873), הוא התמודד מטעם הדמוקרטים על תפקיד מושל ניו ג'רזי וזכה, אולם שירת רק כהונה אחת (1881-1877). כתומך נלהב של המועמד הדמוקרטי גרובר קליבלנד בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-1884, קיווה מקללן להתמנות לשר המלחמה בקבינט של קליבלנד, אולם יריביו הפוליטיים טרפדו את המהלך. את שנותיו האחרונות הקדיש לטיולים ולכתיבה, ביניהם ספר זכרונותיו שיצא לאור ב-1887, בו הגן מקללן על אופן תפקודו במלחמה. ב-29 באוקטובר 1885 נפטר מקללן בן ה-58 מהתקף לב, ונקבר בטרנטון, ניו ג'רזי.
לקריאה נוספת

Eckenrode, H. J., and Col. Bryan Conrad. George B. McClellan: The Man Who Saved the Union. Chapel Hill: University of North Carolina Press, 1941.
Beatie, Russel H. Army of the Potomac: McClellan Takes Command, September 1861 – February 1862. New York: Da Capo Press, 2004.
Sears, Stephen W. George B. McClellan: The Young Napoleon. New York: Da Capo Press, 1988.
Rowland, Thomas J. George B. McClellan and Civil War History: In the Shadow of Grant and Sherman. Kent, OH: Kent State University Press, 1998.
Cutrer, Thomas W. The Mexican War Diary and Correspondence of George B. McClellan. Baton Rouge: Louisiana State University Press, 2009.
מקללן במרילנד, 12 בספטמבר 1862, ימים ספורים לפני קרב אנטיאטם.
פסל של מקללן רוכב על סוס בחזית בניין העירייה בפילדלפיה.
ג'ייד גודי

| --- | --- |

 לידה:  5 ביוני 1981 לונדון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  22 במרץ 2009 (בגיל 27) Upshire, הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  Upshire (St. Thomas) Churchyard 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2002 
 מקום לימודים:  בייקון'ס קולג' 
 בן או בת זוג:  ג'ק טוויד (2009–2009)  ג'ף ברזיר (2002–2004)  ריאן אמו 
 מספר צאצאים:  2 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ייד גודי (באנגלית: Jade Goody;‏ 5 ביוני 1981 - 22 במרץ 2009) הייתה כוכבת ריאליטי בריטית. ידועה בעיקר בשל השתתפותה בתוכנית "האח הגדול".
קריירה

גודי הופיעה לראשונה בתוכנית הריאליטי הבריטית "האח הגדול 3" ב-2002. התנהגותה בתוכנית נחשבה פרובוקטיבית, ובין השאר הייתה המתמודדת הראשונה בתוכניות "האח הגדול" שצולמה מקיימת יחסי מין במהלך התוכנית.
בעקבות הצלחתה בתוכנית, הופיעה גודי במגזינים שונים והשתתפה כאורחת בתוכניות טלוויזיה. ב-2006 פרסמה את האוטוביוגרפיה "Jade: My Autobiography" וכן הוציאה בושם משלה.
ב-2007 השתתפה בתוכנית "האח הגדול VIP". בתוכנית עוררה התנהגותה ביקורת, בין השאר בשל אמירותיה כלפי אחת ממשתתפות התוכנית, שילפה שטי ההודית, בעקבותיהן היו מבקרים שראו בה כגזענית. לאחר התוכנית התנצלה במספר הזדמנויות על אמירותיה כלפי שטי, והן התפייסו סמוך למותה ב-2009.
בשנת 2008 החלה להצטלם לגרסה ההודית של "האח הגדול", אך במהלכה נודע כי חלתה בסרטן צוואר הרחם, והיא חזרה לבריטניה. מאז תיעדה את חודשי חייה האחרונים במטרה להוריש לילדיה את התשלום שתקבל על כך, לדבריה. גודי צולמה לאורך כל תקופת מחלתה, וזכתה לפרסום בבריטניה ובעולם. כן פרסמה בשנה זו אוטוביוגרפיה נוספת, "Jade: Catch A Falling Star".
בשנת 2009 נישאה גודי לג'ק טוויד. חודש מאוחר יותר, ב-22 במרץ 2009, היא נפטרה.
ג'ף צוקר

| --- | --- |

 לידה:  9 באפריל 1965 (בן 59) הומסטד, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת הרווארד  North Miami High School 
 תקופת הפעילות:  1986–2022 (כ־36 שנים) 
 מעסיק:  CNN, NBC יוניברסל, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מספר צאצאים:  4 
 
ג'פרי אדם צוקר (באנגלית: Jeffrey Adam Zucker;‏ נולד ב-9 באפריל 1965) הוא מנהל מדיה אמריקאי, נשיא CNN לשעבר.
בעבר שימש נשיא ומנכ"ל NBCUniversal (אנ') וכמנהל בית הספר לעסקים (אנ') של אוניברסיטת קולומביה בניו יורק, עד למינויו לתפקידו הנוכחי בשנת 2013 עם פרישתו של נשיא CNN הקודם ג'ים וולטון (אנ').
פרש מתפקידו בפברואר 2022, בעקבות מערכת יחסים אינטימית עם עמיתתו לעבודה.
ביוגרפיה

צוקר נולד למשפחה יהודית בהומסטד, פלורידה, סמוך למיאמי. אביו מת'יו היה קרדיולוג ואמו מורה בבית ספר. הוא השלים את לימודיו באוניברסיטת הרווארד עם תואר ראשון באמנויות בהיסטוריה האמריקאית. הוא נישא ב-1996 לקארין סטפני נתנסון מצוות ההפקה של תוכנית המערכונים הפופולרית סאטרדיי נייט לייב, ולהם 4 ילדים. ב-2019 התגרש.
הערות שוליים

↑  דיווח על החתונה באתר הניו יורק טיימס
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ברונו פרטוס

ברונו ג'וזפה פרטוס (בפורטוגזית: Bruno Giuseppe Fratus; נולד ב-30 ביוני 1989) הוא שחיין ברזילאי, זוכה מדליית ארד אולימפית (טוקיו 2020), פעמים ברציפות סגן אלוף עולם
(בודפשט 2017 וקוואנגג'ו 2019), אלוף הפאן פסיפיק (גולד קוסט 2014) ואלוף פאן אמריקה (לימה 2019) במשחה ל-50 מטר חופשי.
פרטוס, הוא השחיין הראשון בעולם ששחה 50 מטר חופשי יותר מ-90 פעמים מתחת ל-22 שניות, יותר מכל שחיין אחר בהיסטוריה.
ביוגרפיה

פרטוס נולד וגדל בריו דה ז'ניירו.
ביוגרפיה > 2010

באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה באירוויין, קליפורניה, ארצות הברית באוגוסט 2010 הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.93 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 25 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 50.16 שניות.
ביוגרפיה > 2011

באליפות העולם שנערכה בשאנגחאי, סין, ביולי 2011 הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.96 שניות, 4 מאיות השנייה איטי ממדליית ארד שבה זכה אלן ברנאר מצרפת (21.92 שניות). בשלב חצי הגמר הוא קבע את התוצאה השנייה בטיבה באליפות, 21.76 שניות ועלה ראשון למשחה הגמר. נוסף לכך, הוא סיים במקום 24 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 49.23 שניות, במקום תשיעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:16.28 דקות, כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 49.06 שניות ובמקום 14 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:36.99 דקות, כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 48.27 שניות.
ביוגרפיה > 2012

באולימפיאדת לונדון (2012) הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.61 שניות, 2 מאיות השנייה איטי ממדליית ארד שבה זכה חברו לנבחרת סזאר סיילו (21.59 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום תשיעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:16.14 דקות, כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 48.98 שניות.