stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נדיר צור
ביוגרפיה

צור נולד וגדל בירושלים, בן לאברהם (יליד תל אביב) ואסתר (ילידת ברזיל). למד בבית הספר היסודי "תחכמוני" בעירו ואת לימודיו התיכוניים עשה בתיכון ליד האוניברסיטה (ליד"ה). בשנות ה-70 שירת בגלי צה"ל, שם שימש כעורך, כתב ומגיש. בשנת 1979 חלה בשיתוק ילדים, ולאחר מכן עבד כעורך תוכניות רדיו.
בשנת 1988 עבר לעבוד בקול ישראל, שם היה עורך בחטיבת החדשות, עורך התוכניות "היום-הזה", "צבע הכסף", מנהל מחלקת הנוער, ובשנים האחרונות ערך את משדרי האקטואליה בחטיבת החדשות של קול ישראל (רשת ב'): "הערכת מצב", "על ימין ועל שמאל" ו"הדרה".
סיים לימודים לתואר בוגר במדע המדינה וביחסים בינלאומיים (בהצטיינות) ותואר מוסמך במדע המדינה (בהצטיינות) מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ובשנת 2001 (תשס"ב) קיבל ממנה תואר דוקטור. את עבודת הדוקטור ("רטוריקה של מנהיגים ישראליים במצבי-לחץ") עיבד לספר "רטוריקה פוליטית: מנהיגים ישראלים במצבי לחץ", שראה אור ב-2004 בהוצאת הקיבוץ המאוחד וזכה בפרס האגודה הישראלית למדע המדינה לספר בעברית לשנת תשס"ה.
בשנים 2002–2005 למד לפוסט-דוקטורט במרכז לחקר הביטחון הלאומי באוניברסיטת חיפה. לאחר מכן שימש כחוקר במכון טרומן למען קידום השלום של האוניברסיטה העברית בירושלים; במקביל שימש כחוקר אורח במרכז חיים הרצוג לחקר המזרח-התיכון ודיפלומטיה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ולאחר מכן חזר לשמש חוקר במרכז לחקר הביטחון הלאומי שבחיפה. תחומי מחקרו היו פסיכולוגיה פוליטית, כלי השפעה של מנהיגים (לרבות רטוריקה), מצבי-לחץ בסכסוך הישראלי-ערבי וממדים רציונליים ואי-רציונליים של ביטחון לאומי.
פעילותו העיתונאית התפרסה על פני כלי תקשורת רבים. הוא היה מגיש בערוץ 1, עורך בערוץ 2 והרבה לכתוב מאמרים בתקשורת הכתובה, בעיתונים "דבר", "על המשמר" ו"הארץ" וכן בכתבי עת שונים.
חיבר תמלילים לפזמונים ותסריטים לסרטים, והיה חבר באקו"ם.
ב-2005 הוענק לו אות מפעל חיים מטעם המרכז העולמי של בני ברית בעבור "מצוינות בסקירה של העיתונות, הכתובה, המשודרת והמקוונת – על יהדות התפוצות".
פרסם שורה של ספרים ובהם ספרי עיון, ספרי ילדים וספרי שירה (שהבולט שבהם הוא "אזהרת מסע", 2012).
צור כיהן כיו"ר חוג ידידי מילב"ת (המרכז הישראלי לאביזרי עזר, בינוי ותחבורה לנכה) וכחבר הנהלת צאל"ה (צוותים אזרחיים לשיפור החברה). היה חבר האגודה הישראלית למדע המדינה ועמותה הישראלית לחקר הפוליטיקה, ואחראי על קשרי החוץ באיגוד הארצי של עיתונאי ישראל.
נפטר ב-2014, בגיל 62. הותיר אישה, תהילה (גרנות), ושני ילדים. אחיו היה המוזיקאי ואיש קול ישראל חיים צור.
ספריו

רטוריקה פוליטית: מנהיגים ישראלים במצבי לחץ, תל אביב: הקיבוץ המאוחד ('קו אדום'), 2004. (עיבוד של עבודת הדוקטור) (גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר")
מי מדליק את החושך בלילות?, תל אביב: חברת החשמל לישראל, 2004. (לילדים)
ספר על ספרים; איֵּר: בֶּרְטִי [=אברהם דיסקין], ירושלים: מגי, 2005. (לילדים)
מדוע בכה התֻּכּי בלילות?; איורים: מרינה גלדקי, ירושלים: מגי, 2005. (לילדים)
האיש שהתיר את הרצועה: אריאל שרון וסיפור ההתנתקות; עריכה: לאה צבעוני, מבשרת ציון: צבעונים, 2006.
שרעפים; הביאה לדפוס: לאה צבעוני, מבשרת ציון: צבעונים, 2007. (שירים)
זרעי שלום / بذور السلام; איורים: לילך תפילין; תרגם לערבית: סמיר חאג'; הביאה לדפוס: לאה צבעוני, מבשרת ציון: צבעונים, 2007. (סיפור, לילדים) (עברית וערבית)
אסף מידני, נדיר צור (עורכים), קול קורא בעֹז: פוליטיקה ושירה בישראל, ירושלים: האגודה הישראלית למדע המדינה; בית הספר למדעי המדינה – אוניברסיטת חיפה; האקדמית תל אביב–יפו, תשע"ב 2012.
אזהרת מסע: שירים, תל אביב: צבעונים, 2012.
פרי מעללים: שירים; ציורים: לאה צבעוני, תל אביב: צבעונים, 2013.
הערות שוליים

↑  פרסי האגודה הישראלית למדע המדינה לשנת תשס"ה, באתר האגודה הישראלית למדע המדינה.
↑  הלך לעולמו איש קול ישראל ד"ר נדיר צור, רשת ב', 13 בספטמבר 2014
↑  על הספר באתר "טקסט". סקירה: יהושע גתי, אמנות סופיסטית של תעתוע, באתר הארץ, 16 במאי 2005. ריאיון: שושנה ויג, ד"ר נדיר צור: עיתונאי מזן נדיר, באתר "ספרשת" של שושנה ויג, 24 בספטמבר 2005.
↑  על הספר באתר "טקסט".
↑  על הספר באתר "טקסט"; סקירה: אריאל צֹבל, מדוע בכה התוכי בלילות?, באתר אנימלס (פורסם במקור בתוך: זכויות בעלי-חיים השבוע, 233 (דצמבר 2005)).
↑  על הספר באתר "טקסט". סקירה: גבי אביטל, מלכודת הדבש של שרון, האומה, 166 (דצמבר 2006), 99; אלון פאוקר, שרון וחידת הרצועה, מפנה, 53 (ספטמבר 2007), 72–73.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269185705171  BnF: cb14619647f (data)  ISNI: 0000 0000 7369 8754  LCCN: n2004050517  VIAF: 49477932   WorldCat (עם VIAF): 49477932
זנון, קיסר האימפריה הביזנטית

מטבע של זנון
זנון (ביוונית: Ζήνων, בלטינית: Flavius Zeno Augustus;‏ 425 – 9 באפריל 491) היה קיסר האימפריה הביזנטית בין השנים 475–474 ושוב ב-476–491.
זנון נולד במחוז איסאוריה ההררי באנטוליה ושמו המקורי היה טרסיקודיסה (Tarasicodissa) והיה ידוע בכינוי "זנון האיסאורי". הוא שלט באימפריה הביזנטית במשך כ-16 שנה, החל משנת 474 ועד לשנת 491 (עם הפסקה של כ-20 חודשים בהם תפס את השלטון בסיליסקוס). תקופת שלטונו התאפיינה בריבוי מרידות ומחלוקת דתית אך היו לו הישגים בתחום מדיניות החוץ. בזמן שלטונו (476) נפלה האימפריה הרומית המערבית.
עלייתו לשלטון

זנון (שנקרא Tarasicodissa במקור) היה מפקד בצבא הביזנטי באזור מולדתו איסאוריה (אנ') עד שקודם על ידי לאון הראשון כדי לשמש משקל נגד למפקד הבכיר אספאר ממוצא אלאני-גותי שצבר השפעה רבה.
הוא הוביל לגיונות צבא במסעות מלחמה במזרח ומול הגותים בבלקן ובשנת 466 או 467 נישא לבתו של הקיסר לאון הראשון - אריאדנה (אנ') ושינה את שמו לשם היווני זנון כדי להתקבל בחוגי השלטון.
ב-469 מונה לקונסול ומפקד כל הצבא. כאשר מת לאון הראשון ב-474, הוכתר בנם בן ה-7 של זנון ואריאדנה, לאון השני לקיסר. הילד לא האריך ימים ומת לפני תום שנת 474 קצת אחרי שמינה את זנון לקיסר משותף.
תקופת שלטונו

זנון הצליח להשיג הסכם שלום עם הוונדלים באפריקה, אך נתקל בתככי חצר מצד ורינה, אלמנתו של לאון הראשון, אחיה בסיליסקוס ומפקדי צבא שבגדו בו, והוא ברח מהבירה קונסטנטינופול לאיסאוריה, שם צרו עליו מפקדי צבא המורדים. הוא הצליח לשמור על מעמדו וגייסותיו ועל האוצר הקיסרי אבל בסיליסקוס הכתיר את עצמו לקיסר, ושלח כוחות לרדוף אחרי זנון. בשנת 476 הצליח זנון לנצל את חוסר הפופולריות של בסיליסקוס וסכסוכים בקרב המורדים שהדיחו אותו ולכבוש מחדש את קונסנטינופול. הוא הוציא להורג את בסיליסקוס והכתיר את עצמו מחדש לקיסר.
גם בהמשך שלטונו זנון התמודד עם מרידות תכופות בראשם הגנרל האיסאורי אילוס ואלמנתו של לאון הראשון ורינה, מרקיאנוס בעלה של לאונטיה בתו השנייה של לאון הראשון ותאודוריק סטראבו האוסטרוגותי.
במקביל התמודד עם מרידות רבות מצד השבטים האוסטרוגותים בתראקיה ובבלקן.
הוא הצליח לדכא את המרידות הפנימיות ולהיפטר מיריביו הרבים ולהסיר את האיום האוסטרוגותי על המזרח על ידי מינויו של מנהיגם תאודוריק הגדול למלך איטליה במקום אודואקר בשנת 489.
הוא דיכא מרד של השומרונים בשכם ובקיסריה וסילק אותם מהר גריזים.
במהלך שלטונו התחזקה המחלוקת הדתית עם הכת המונופיזיטית בנצרות שהאמינה שלישו היה טבע אחד אנושי ואלוהי (monophysis) והייתה חזקה במיוחד בסוריה ובמצרים.
זנון אהד את המונופיסיטים וניסה לפשר בינם לבין העמדה האורתודוקסית (דיופיזיטיות) של הפטריארך בקונסטנטינופול והאפיפיור ברומא. הוא פרסם ב-482 את מסמך ההנוטיקון (האיחוד) שהתקבל יפה אבל במזרח המונופיזיטי הוא חולל תסיסה בחוגים האורתודוקסיים ויצר קרע עם האפיפיור ברומא (שנמשך עד שנת 519).
הוא נפטר בשנת 491 ממחלה בלי להשאיר יורשים (בנו השני שנקרא גם זנון, נפטר בחצר המלוכה לפני מותו). במותו הוא לא היה מאוד פופולרי והיה נראה לעם כ"לא רומאי". לכן אשתו אריאדנה בחרה להינשא למפקד המשמר הקיסרי אנסטסיוס אשר היה פופולרי, שהוכתר לקיסר כיורשו של זנון.
ברנדנבורג (עיר)

ברנדנבורג על נהר האפל (בגרמנית: Brandenburg an der Havel) היא עיר במדינת ברנדנבורג בגרמניה. נכון לסוף שנת 2021, אוכלוסיית העיר עומדת על 72,461 תושבים.
מיקום גאוגרפי

ברנדנבורג על נהר ההָאפֶל נמצאת במערב מדינת ברנדנבורג כ-70 ק"מ ממערב לברלין, והיא שוכנת על הנהר האפל, בין פוטסדאם למגדבורג. האזור משופע ביערות ומשובץ באגמים. באזור העיר ברנדנבורג נמצאות שמורות טבע ואזורים מוגנים רבים, והעיר עצמה נמצאת באמצע שמורת הטבע Westhavelland.
היסטוריה

משנת 1806 ועד 1808 נשלטה העיר על ידי כוחות צרפתיים. בזמן המהפכה של 1848 הועברה האספה הלאומית של פרוסיה לעיר עד לפיזורה בדצמבר 1848. 
בשנת 1830 מנתה העיר 13,538 תושבים, ובשנת 1846 חוברה העיר במסילות רכבת לברלין ולמגדבורג, ולאחר מכן גם לערים אחרות. ב-1897 נסעה בה רכבת קלה הנמשכת באמצעות סוסים.
עקב התיעוש הוכפלה אוכלוסיית העיר בעשור האחרון של המאה ה-19, והיא מנתה 51 אלף איש. בתחילת המאה ה-20 נודעה העיר בתעשיית המתכת והטקסטיל שלה, שאמנם בזמן המשבר הכלכלי העולמי הגיעה לפשיטת רגל.
עם עליית הנאצים לשלטון גדלה חשיבות העיר עקב תעשיית הברזל שלה, וב-1935 החל בה ייצור מכוניות אופל. בברנדנבורג שכן ברנדנבורג-גרדן, אחד ממחנות הריכוז הראשונים, שהיה מחנה מעצר ובית כלא למתנגדי המשטר. יותר מ-10,000 אסירים מצאו בו את מותם, עד ששוחרר על ידי הסובייטים ב-27 באפריל 1945. בזמן מלחמת העולם השנייה בשנים 1944 ו-1945 נהרסו בהפצצות ובקרבות קרקע 15 אחוז מבתי העיר ו-70 אחוז ממבני התעשייה שבה.
לאחר המלחמה נמצאה ברנדנבורג בגרמניה המזרחית. שנות ה-50 היו שנים של התחלה מחדש. בניין העיר התאפיין בהקמת תעשייה כבדה. מספר התושבים טיפס והגיע ל-95 אלף תושבים. לאחר איחוד גרמניה הופרטה התעשייה ומפעלים רבים נסגרו, דבר שהוביל לאבטלה גבוהה ולהגירת תושבים מהעיר.
כיום עיר מתפתחת עם שדה תעופה משלה ומקומות לטייל כמו: מזרקת פריצה בולמן והמוזיאון לארכאולוגיה מדינתית של ברנדנבורג.
דתות

רוב האוכלוסייה היא נוצרית פרוטסטנטית ומיעוטה קתולית. מזה שנים מספר יש בעיר שוב קהילה יהודית קטנה.
ערים תאומות

צרפת איברי-סיר-סן, צרפת
גרמניה קייזרסלאוטרן, גרמניה
רוסיה מגניטוגורסק, רוסיה
טיבריוס השני קונסטנטינוס, קיסר האימפריה הביזנטית

טיבריוס השני קונסטנטינוס (520-582) (בלטינית: Tiberius'Constantinus, ביוונית ביזנטית: Τιβέριος Κωνσταντῖνος) היה קיסר האימפריה הביזנטית בין השנים 574 ל-582.
חייו

טיבריוס עלה לשלטון כאשר הקיסר יוסטינוס השני, שחווה התמוטטות עצבים, הכריז עליו כקיסר החדש ואימץ אותו כבנו שלו. בשנת 578, יוסטינוס העניק לטיבריוס את התואר 'אוגוסטוס'. טיבריוס תואר כאדם נעים הליכות ורחום.
בימי שלטונו, מצבה של האימפריה היה קשה והקיסר טיבריוס הצליח בלהגן על האימפריה מהפרסים, אך סבל תבסות במלחמות נגד האווארים והסלאבים. הוא נפטר ביום 13 באוגוסט 582 וחתנו מאוריקיוס קיבל מידיו את השלטון. על פי ההיסטוריונים הביזנטיים מילותיו האחרונות של טיבריוס למאוריקיוס היו: "עשה את שלטונך תפארת לזיכרוני".
גלריה

דמותו של ויטאליס הקדוש בבזיליקת סן ויטאלה, המודל לפניו של ויטאליס היה ככל הנראה טיבריוס השני
הערות שוליים

↑  John Julius Norwich. A Short History of Byzantium. Vintage 1998 p 87
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb10743324r (data)  GND: 102816921  LCCN: nb2010016600  NTA: 190073357  SUDOC: 197950507  VcBA: 495/91675  VIAF: 315533679   WorldCat (עם VIAF): 315533679 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020

הבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2020 נערכו ביום שלישי, 3 בנובמבר 2020 בחירות אלו היו הבחירות לנשיאות ארצות הברית ה-59 במספר ובהן ניצח ג'ו ביידן לאחר שקיבל 306 אלקטורים, שהבטיחו את בחירתו לנשיא ה-46, ואת בחירתה של קמלה האריס לסגנית הנשיא ה-49 של ארצות הברית. ביידן היה לנשיא הראשון שנבחר על ידי למעלה מ-81 מיליון בוחרים (מספר שיא של בוחרים במועמד אחד), בבחירות שבהן נרשם שיא במספר המצביעים (כ-158 מיליון) ושיא באחוז הצבעה (כ-66%). נוסף לכך, גם המועמד המפסיד דונלד טראמפ, זכה למספר הקולות הגבוה ביותר שקיבל אי פעם נשיא מכהן (למעלה מ-74 מיליון בוחרים).
שני המועמדים העיקריים במערכת הבחירות היו דונלד טראמפ, הנשיא ה-45 והמכהן מהמפלגה הרפובליקנית וביידן מהמפלגה הדמוקרטית.
ביידן וטראמפ היו המועמדים המבוגרים ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית לנשיאות מטעם המפלגות הגדולות. ביידן היה בהשבעתו הנשיא המבוגר ביותר אי-פעם שנכנס לתפקידו וכן הנשיא הקתולי השני, כאשר הראשון היה הנשיא ג'ון פ. קנדי.
מערכת הבחירות התנהלה בצל מגפת הקורונה שגבתה למעלה מ-200 אלף קורבנות בארצות הברית החל מאביב 2020.
כתוצאה מהמספר הרב של האנשים שהצביעו בהצבעה מוקדמת ובהצבעה בדואר, במספר מדינות מתנדנדות ספירת הקולות ארכה זמן רב ולכן פרסום התוצאות הסופיות של הבחירות התעכב. כתוצאה מכך, שלא כמקובל, הכריזו רשתות החדשות בארצות הברית על המנצח בבחירות – ג'ו ביידן, רק לאחר 4 ימים, ב-7 בנובמבר.
לפני, במהלך ואחרי יום הבחירות, טראמפ ורפובליקנים רבים אחרים עסקו בניסיון אגרסיבי וחסר תקדים לערער על הבחירות ולבטל את תוצאותיהן, תוך טענה שקרית להונאת בחירות נרחבת וניסיון להשפיע על תהליך ספירת הקולות במדינות מתנדנדות. פעולות אלה, תוארו על ידי גורמים רבים כניסיון הפיכה.
גורמים רשמיים בכל 50 המדינות הצהירו, כי לא נמצאו עדויות להונאות שיטתיות או אי סדרים בספירת הקולות במדינותיהם. סוכנויות פדרליות המפקחות על התנהלות הבחירות ציינו כי היא הייתה מערכת הבחירות "המאובטחת ביותר בהיסטוריה האמריקאית".
טראמפ סירב לקבל את ניצחונו של ביידן ואף הכריז כי הוא המנצח בבחירות, והגיש מספר תביעות נגד האופן בו התנהלו הבחירות במספר מדינות - באריזונה, ג'ורג'יה, מישיגן, נבדה, פנסילבניה, ויסקונסין וטקסס. כמעט כל התביעות נידחו על ידי בתי המשפט או הוסרו על ידי התובעים.
ב-14 בדצמבר בחר חבר האלקטורים בביידן לנשיא ארצות הברית. אולם גם לאחר מכן המשיך טראמפ לטעון בטוויטר שהבחירות זויפו, וקרא לבוחרים הרפובליקנים להפעיל לחץ על נציגיהם בבתי הנבחרים, לפעול לשינוי תוצאת הבחירות. ב-6 וב-7 בינואר 2021 ניהל הקונגרס את ספירת קולות חבר האלקטורים, שהופרעה אך לא סוכלה על ידי הסתערות על הקפיטול.
הנשיא הנבחר וסגנית הנשיא הנבחרת הושבעו לתפקיד ב-20 בינואר 2021.
תהליך הבחירה

סעיף 2 של חוקת ארצות הברית קובע כי מי שרוצה לשמש כנשיא ארצות הברית מחויב להיות אזרח יליד ארצות הברית, בן לפחות 35 ותושב ארצות הברית לפחות 14 שנים. המועמדים לנשיאות מבקשים בדרך כלל את תמיכתה של אחת מהמפלגות בפוליטיקה האמריקאית. המועמד לנשיאות בוחר את סגנו (למעט במפלגה הליברטריאנית, הממנה את מועמדה לתפקיד סגן הנשיא על ידי הצבעה של כמה אנשים ולא על ידי העדפת מועמד המפלגה לנשיאות).
הבחירות הכלליות בנובמבר הן בחירות עקיפות, שבהן מצביעים הבוחרים בעד רשימת חברים לחבר האלקטורים. אלה יבחרו ישירות את הנשיא וסגנו ב-14 בדצמבר 2020. תוצאת הבחירות נקבעת על פי מספר האלקטורים שבהם זכה כל מועמד. יש סך הכול 538 אלקטורים. הקצאת מספר האלקטורים לכל מדינה היא על פי מספר חברי הקונגרס שלה (חברי בית הנבחרים והסנאט) ונקבעה בהתאם למפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 2010. בנוסף, לבירה וושינגטון די. סי. יש שלושה אלקטורים, אף על פי שאינה חלק ממדינה (על פי התיקון ה-23 לחוקת ארצות הברית). שיטת הבחירות לאלקטורים ב-48 מתוך 50 המדינות היא של "הזוכה לוקח הכול", כלומר המועמד שקיבל את מספר הקולות הגדול במדינה מקבל את כל האלקטורים שלה. רק במדינות נברסקה ומיין האלקטורים מתחלקים על פי מחוזות הבחירה של בית הנבחרים כששני האלקטורים הנוספים הם בשיטת הזוכה לוקח הכול.
סוגיות מרכזיות לקראת הבחירות > מגפת הקורונה

מגפת הקורונה היה נושא מרכזי בקמפיין הבחירות, כאשר האופן בו ממשל טראמפ בחר להתנהל במהלך התפרצות המגפה ספג ביקורת קשה. באותה העת טראמפ הפיץ מסרים מעורבים על החשיבות שבחבישת מסכות פנים, והטיח ביקור בביידן ועיתונאים על כך שהם חבשו מסכות פנים, למרות שבהזדמנויות שונות הם גם עודד את השימוש בהן. במהלך הקמפיין, טראמפ ערך אירועים רבים ברחבי ארצות הברית, כולל במוקדי התפרצות של המגפה, בהם הקהל לא חבש מסכות פנים ולא שמר על מרחק זה מזה, בעוד שהיו אף מקרים בהם טראמפ לעג לאלה שחבשו מסכות פנים.
במהלך התפרצות המגפה ביידן הביע תמיכה מפורשת בהרחבת המימון הפדרלי, כולל מימון במסגרת חוק הייצור לצורכי ביטחון, לעריכו תבדיקות, לרכישת ציוד הגנה אישי ולצורך מחקר. טראמפ הפעיל את חוק הייצור לצורכי ביטחון על מנת לשלוט בחלוקה של מסכות פנים ומכונות הנשמה, אך תוכנית התגובה שלו הסתמכה באופן ניכר על כך שהציבור האמריקני יתחיל לקבל את החיסון עד סוף 2020. בדיון הנשיאותי השני טראמפ טען שביידן כינה אותו קְסֵנוֹפוב משום שהוא הגביל את כניסתם לארצות הברית של אזרחים זרים שביקרו בסין, למרות שביידן השיב כי הוא לא התייחס להחלטה זו.
סוגיות מרכזיות לקראת הבחירות > כלכלת ארצות הברית

במהלך קמפיין הבחירות טראמפ לקח קרדיט על ההתרחבות הכלכלית העקבית שהתרחשה בארצות הברית בשלוש השנים הראשונות בהן היה נשיא. בנוסף טראמפ ציין כי ההתאוששות הכלכלית ברבעון השלישי של 2020, אשר בו התמ"ג גדל בשיעור שנתי של 33.1%, הייתה ראיה להצלחת המדיניות הכלכלית של ממשל טראמפ. ביידן בתגובה ציין שהכלכלה האמריקנית הייתה איתנה בתקופת ממשל טרמפ כתוצאה מהפעילות של הממשל הדמוקטי לפני 2016, וכי טראמפ החריף את המצב הכלכלי בארצות הברית במהלך ההתפשטות של מגפת הקורונה, ושכתוצאה מכך 42 מיליון אמריקאים הפכו מובטלים.
חוק קיצוצי המס והעבודה של 2017 אשר הוריד את שיעור המיסים הנגבים מאמריקאים רבים הוריד את שיעור מס החברות מ-35% ל-21%, והיה מרכיב מרכזי במדיניות הכלכלית של ממשל טראמפ. ביידן ויתר חברי המפלגה הדמוקרטית ציינו באותה העת שהקיצוצים הללו היטבו באופן בלתי הוגן עם המעמד הגבוה. ביידן ציין שהוא מתכנן להעלות את המיסים של התאגידים ושל האוכלוסייה שמרוויחים מעל 400,000 דולרים בשנה, תוך שהוא יוודא ששיעור המיסים הנגבים מרוב האוכלוסייה יהיה נמוך יותר, ובמקביל יעלה את מס רווחי ההון לרמה מקסימלית של 39.6%. בתגובה, טראמפ ציין שתוכניותיו של ביידן יובילו להרס של חשבונות פנסיה ולנפילת שוק המניות.
סוגיות מרכזיות לקראת הבחירות > מדיניות סביבתית

במהלך הקמפיין העמדות של טראמפ וביידן היו שונות באופן ניכר בכל הנוגע למדיניות הסביבתית. טראמפ הצהיר שנושא ההתחממות הגלובלית הוא "מתיחה", למרות שבהזדמנויות מסוימות הוא גם ציין שמדובר בנושא רציני.
כמו כן טראמפ גינה במהלך הקמפיין גם את הסכם פריז של 2015 שנועד להוביל להפחתת פליטת גזי חממה וב-2017 אף פתח בהליך לפרישתה של ארצות הברית מההסכם. ביידן ציין במהלך הקמפיין שהוא מעוניין שארצות הברית תהיה בהסכם והכריז על כך שיקצה שתי טריליון דולרים לצורך מאבק בשינויי האקלים. במהלך הקמפיין ביידן לא הביע תמיכה מפורשת בכל העקרונות של הניו דיל הירוק. ביידן ציין גם שהוא לא מתכנן לאסור ביצוע סדיקות הידראוליות אלא במקום זאת רק לאסור מתן אישור לביצוע סדיקות הידראוליות במיקומים חדשים בארצות הברית. באחד מהדיונים בין טראמפ לביידן טראמפ ציין שביידן חותר איסור גורף על ביצוע סדיקות הידראוליות בכל ארצות הברית. בנוסף לכך במהלך כהונת ממשל טראמפ בוטלו התקנים שהיו קיימים לגבי פליטת מתאן, והורחבה פעילות הכרייה בארצות הברית.
סוגיות מרכזיות לקראת הבחירות > מערכת הבריאות

סוגיית שירותי הבריאות הייתה סוגיה שנוייה במחלוקת במיוחד בקמפיין הבחירות. בעוד שביידן, וכמו גם מועמדים אחרים, הבטיחו לשמר את חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה, הידוע בעיקר כ"אובמה-קֶר", הפרוגרסיבים קראו להחליף את תעשיית הביטוח הפרטית במערכת ביטוח בריאות לאומית שתכסה את כל התושבים בארצות הברית. התוכנית של ביידן כללה תמיכה ביצירת סוכנות ביטוח בריאות בניהול ממשלתי שתתחרה בחברות ביטוח הבריאות הפרטיות, והחזרת האפשרות לקבל ביטוח בריאות פרטי - אפשרות שהוסרה במסגרת חוק הפחתת המס של 2017, וכן החזרת המימון לארגון הורות מתוכננת. מנגד, טראמפ הכריז על תוכניות לבטל את חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה, וכינה אותו "יקר מדי", אך הוא לא ציין מה יחליף אותו. במהלך קמפיין הבחירות ממשל טראמפ ובכירים רפובליקנים מ-18 מדינות ניהלו תביעה בבית המשפט העליון של ארצות הברית במסגרתה הם דרשו שבית המשפט העליון יבטל לאלתר את חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה.
סוגיות מרכזיות לקראת הבחירות > הפרות סדר על רקע מתחים בין לבנים ושחורים

כתוצאה מרצח ג'ורג' פלויד ומקרים אחרים של אלימות משטרתית נגד אוכלוסייה אפרו-אמריקאית, בשילוב עם השפעות מגפת הקורונה, פרצו שורה של מחאות ותקופה ארוכה של הפרות סדר שהחלו באמצע 2020 על רקע מתחים בין לבנים ושחורים. בהמשך תנועת Black Lives Matter, אשר מחתה על אלימות משטרתית נגד אנשים שחורים, הפכה גם היא לסוגיה מרכזית בקמפיין הבחירות של 2020. המחאות היו ברובן שלוות - פחות מ-4% היו מעורבים בגרימת נזק לרכוש או בגילויי אלימות (כאשר רוב גילויי האלימות כוונו נגד המפגינים עצמם). על פי הערכה מספטמבר 2020 המקרים של הצתות, ונדליזם ומעשי ביזה שבוצעו בין ה-26 במאי ל-8 ביוני 2020 גרמו לנזקים בשווי של כ-1 עד 2 מיליארדי דולרים, מה שהופך את השלב הראשוני של מחאת ג'ורג' פלויד לאירוע הפרת הסדר עם הנזקים הגדולים ביותר בתולדות ארצות הברית.
בתגובה להפרות הסדר טראמפ ובכירים רפובליקנים שונים הציעו לשלוח כוחות צבא למוקדי הפרות הסדר. הצעה זו ספגה ביקורת רבה, במיוחד מצד הדמוקרטים, כאשר נטען שמהלך כזה יחשב לתגובה בלתי מידתית ושהיא עלולה להיות בלתי חוקית. טראמפ התייחס למפגינים של תנועת Black Lives Matter שהמתעמתו עם סועדים במסעדה כ"בריונים", וכינה ציור רחוב עם הכיתוב "Black Lives Matter" כ"סמל של שנאה". במהלך אותה התקופה הצילום של טראמפ עם ספר התנ"ך מול כנסיית סנט ג'ון (שנפגעה בשריפה במהלך הלילה הקודם) בוושינגטון הבירה היה בעיקר מעורר מחלוקת משום שלצורך לקיחת הצילום כוחות של משטרה צבאית פינו בכוח מפגינים שלווים מהאזור. ביידן גינה את טראמפ על האופן בו בחר לנהוג נגד המפגינים וציין כי מילותיו האחרונות של ג'ורג' פלויד "אני לא יכול לנשום" היו רגע של חשבון נפש לאומה שלנו. ביידן הוא הבטיח גם שיקים ועדת פיקוח משטרתית ב-100 הימים הראשונים בהם יכהן כנשיא, ויקים תקן אחיד למקרים בהם יש הצדקה לשימוש בכוח, בנוסף ליישום של צעדים נוספים במסגרת רפורמה משטרתית.
מועמדים > המפלגה הרפובליקנית

הנשיא המכהן של ארצות הברית דונלד טראמפ חבר המפלגה הרפובליקנית הודיע כי הוא מתכוון להתמודד על כהונה שנייה בבחירות אלו.
מועמדים > המפלגה הרפובליקנית > מועמדי המפלגה הרפובליקנית

דונלד טראמפ - פוליטיקאי, איש עסקים, יזם בנייה וכוכב ריאליטי אמריקאי מפלורידה שכיהן כנשיא ארצות הברית ה-45 מאז 20 בינואר 2017.
טראמפ הוא הבעלים של התאגיד "ארגון טראמפ" ("The Trump Organization"), והמייסד של חברת "Trump Entertainment Resorts", העוסקת בבניית והפעלת בניינים, בתי קזינו, מתקני תרבות ובתי מלון ברחבי העולם. אורח חייו הראוותני הפך אותו לידוען בעשורים האחרונים של המאה ה-20. בראשית המאה ה-21 היה גם לאישיות טלוויזיונית מפורסמת בזכות תוכנית מציאות פופולרית שהפיק והנחה בשנים 2003–2015, בשם "המתמחה".
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 | 26 | 27 | 28 | 29 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| דונלד טראמפ | מייק פנס |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

| נשיא ארצות הברית ה־45 | סגן נשיא ארצות הברית ה־48 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
מועמדים > המפלגה הרפובליקנית > מועמדי המפלגה הרפובליקנית > מועמדים שפרשו

מארק סנפורד - מושל קרוליינה הדרומית בשנים 2003 עד 2011 וחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז הראשון של קרוליינה הדרומית בשנים 1995 עד 2001 ו-2013 עד 2019. פרש ב-12 בנובמבר 2019
ג'ו וולש - חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז השמיני של אילינוי בשנים 2011 עד 2013 ומראיין בתוכנית רדיו שמרנית. פרש ב-7 בפברואר 2020.
ביל וולד - מושל מסצ'וסטס בשנים 1991 עד 1997, מועמד המפלגה הליברטריאנית לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית בבחירות 2016 והמועמד הרפובליקני לסנאט של ארצות הברית מטעם מסצ'וסטס ב-1996.
רוקי דה לה פואנטה - איש עסקים אמריקאי מקליפורניה.
מועמדים > המפלגה הדמוקרטית

אחרי הפסדה של הילרי קלינטון בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016, נראתה המפלגה הדמוקרטית חסרת מנהיג עיקרי.
מועמדים > המפלגה הדמוקרטית > מועמדי המפלגה הדמוקרטית

ג'ו ביידן - סגן נשיא ארצות הברית בשנים 2009–2017, לשעבר סנאטור מטעם דלאוור ויו"ר ועדת המשפט וועדת החוץ של הסנאט של ארצות הברית.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 | 26 | 27 | 28 | 29 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| ג'ו ביידן | קמלה האריס |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

| סגן נשיא ארצות הברית ה־47 | סנאטורית מטעם קליפורניה |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |