stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תגובת מייאר
מאפיינים שליליים ייחודיים של תוצרי התגובה > היווצרות AGES

Advanced glycation end products) AGEs) נוצרים בשלבים מתקדמים של תגובת מייאר במזונות ובמערכות ביולוגיות. תוצרים אלה נוצרים בעיקר על ידי תגובות של סוכר מחזר או תוצרי פירוק של פחמימות, שומנים וחומצה אסקורבית. AGEs קיימים בריכוז גבוה במזון, אך נמצאים בריכוזים נמוכים יחסית ברוב המערכות הביולוגיות. חלק מה-AGEs דווחו כרעילים ועלולים להיות גורמים סיבתיים לסוגים שונים של מחלות, במיוחד סוכרת והפרעות בכליות.
שימושים בתעשיית המזון

תגובת מייאר היא הבסיס לתעשיית חומרי הטעם והריח. מאות חומרים נוצרים בצלייה, בטיגון או באפייה בתגובת מייאר, וחלקם מתפרקים עוד לקבלת עוד חומרי טעם וריח. בשביל לייצר את תגובת מייאר נדרשת טמפרטורה של 140 מעלות צלזיוס לפחות, ולכן היא לא תתרחש לרוב במאכלים שנוצרו בבישול. לכל סוג מזון קבוצה אופיינית של חומרים שנוצרו בתגובת מייאר והם הקובעים את הארומה האופיינית לו.
דוגמאות למזונות המקבלים ארומה וצבע מתוצרי תגובת מייאר:
צנימים
ביסקוויטים
בצל מטוגן
בשר צלוי
קפה
ריבת חלב
טוגנים
טופי
במאפים דוגמת לחם, החומר האחראי לארומה הוא 6-Acetyl-2,3,4,5-tetrahydropyridine שניתן לזהותו בהרחה בריכוז של 0.06 ננוגרם לליטר.
אחד החומרים הנוצרים במזון עקב תגובת מייאר שבה חומצת האמינו היא אספרגין, הוא אקרילאמיד.
הערות שוליים

1 2  Sara I.F.S Martins, Wim M.F Jongen, Martinus A.J.S van Boekel, A review of Maillard reaction in food and implications to kinetic modelling, Trends in Food Science & Technology 11, 2000-09, עמ' 364–373 doi: 10.1016/S0924-2244(01)00022-X
1 2  S. E. Fayle, The Maillard reaction, Cambridge: Royal Society of Chemistry, 2002, ISBN 978-1-84755-210-5
↑  Dazhou Zhu, Baoping Ji, Hyang Lan Eum, Manuela Zude, Evaluation of the non-enzymatic browning in thermally processed apple juice by front-face fluorescence spectroscopy, Food Chemistry 113, 2009-03, עמ' 272–279 doi: 10.1016/j.foodchem.2008.07.009
1 2  Franz Ledl, Erwin Schleicher, New Aspects of the Maillard Reaction in Foods and in the Human Body, Angewandte Chemie International Edition in English 29, 1990, עמ' 565–594 doi: 10.1002/anie.199005653
↑  Małgorzata Starowicz, Henryk Zieliński, How Maillard Reaction Influences Sensorial Properties (Color, Flavor and Texture) of Food Products?, Food Reviews International 35, 2019-11-17, עמ' 707–725 doi: 10.1080/87559129.2019.1600538
↑  Neda Mollakhalili-Meybodi, Nasim Khorshidian, Amene Nematollahi, Masoumeh Arab, Acrylamide in bread: a review on formation, health risk assessment, and determination by analytical techniques, Environmental Science and Pollution Research International 28, 2021-04, עמ' 15627–15645 doi: 10.1007/s11356-021-12775-3
↑  The Maillard reaction : an overview, New York, 2018, ISBN 978-1-5361-4540-3
↑  Gema Arribas-Lorenzo, Francisco J. Morales, Recent Insights in Acrylamide as Carcinogen in Foodstuffs, כרך 6, Elsevier, 2012, עמ' 163–193, ISBN 978-0-444-59389-4. (באנגלית)
↑  Nguyen Van Chuyen, Toxicity of the AGEs generated from the Maillard reaction: on the relationship of food-AGEs and biological-AGEs, Molecular Nutrition & Food Research 50, 2006-12, עמ' 1140–1149 doi: 10.1002/mnfr.200600144
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543400305171  GND: 4168628-7  LCCN: sh85079891 
שחלוף אמדורי.
מנגנון היווצרות אקרילאמיד.
תוצר תגובת מייאר הנותר באפיית לחם ונמצא גם בפופקורן Acetyl-2,3,4,5-tetrahydropyridine
סלע הרימון

סֶלַע הָרִמּוֹן (גם: סֶלַע רִמּוֹן) הוא אתר מקראי בנחלת שבט בנימין, הנזכר בסיפור פילגש בגבעה, שבסמוך אליו התקיים יישוב בשם "רימון".
בספר שופטים מתוארת מנוסתם של בני שבט בנימין אל יישוב זה בספר המדבר: ”וַיִּפְנוּ וַיָּנֻסוּ הַמִּדְבָּרָה אֶל סֶלַע הָרִמּוֹן וַיְעֹלְלֻהוּ בַּמְסִלּוֹת חֲמֵשֶׁת אֲלָפִים אִישׁ וַיַּדְבִּיקוּ אַחֲרָיו עַד גִּדְעֹם וַיַּכּוּ מִמֶּנּוּ אַלְפַּיִם אִישׁ ... וַיִּפְנוּ וַיָּנֻסוּ הַמִּדְבָּרָה אֶל סֶלַע הָרִמּוֹן שֵׁשׁ מֵאוֹת אִישׁ וַיֵּשְׁבוּ בְּסֶלַע רִמּוֹן אַרְבָּעָה חֳדָשִׁים”.
אוסביוס, בחיבורו האונומסטיקון (תחילת המאה ה-4 לספירה), מוסר על יישוב בשם "רימון" השוכן כ- 15 מילים צפונית לירושלים.
על סמך תיאורו של אוסביוס, היישוב "רימון" מזוהה כיום עם הכפר הערבי ראמון, דרומית מזרחית לעופרה, בעוד ש"סלע הרימון" מזוהה עם צוק הסלע קובת א-רומאנה, כחמישה ק"מ דרומית מזרחית לכפר ראמון, בו חצובים בורות מים ומערות.
את האתר "גִּדְעֹם" הנזכר לצד סלע הרימון בתיאור המקראי, יש המציעים לזהות עם אתר בשם "ג'דעון" הנמצא בתחום הכפר טייבה, בסמוך לכפר ראמון.
על שמה של סלע הרימון המקראית נקרא היישוב רימונים.
הערות שוליים

↑  ספר שופטים, פרק כ', פסוקים מ"ה–מ"ז.
↑  אונומסטיקון, 144, שורה 11-12.
↑  אנציקלופדיה מקראית - אוצר הידיעות על המקרא ותקופתו, הוצאת מוסד ביאליק, כרך ה', 1051-1052.
↑  י' אליצור, שמות מקומות קדומים בארץ ישראל השתמרותם וגלגוליהם, הוצאת יד יצחק בן-צבי והאקדמיה ללשון העברית, עמ' 314, 429.
ערך זה הוא קצרמרבנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תיאטר דואיסבורג

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית אופרה 
 מיקום:  דיסבורג-מיטה 
 מדינה:  גרמניה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1912
 תאריך פתיחה רשמי:  1912 
 אדריכל:  מרטין דילפר 
 סגנון אדריכלי:  נאו-קלאסיציזם 
 קואורדינטות:  51°26′06″N 6°46′15″E﻿ / ﻿51.43486335°N 6.77072716°E﻿ / 51.43486335; 6.77072716
 www.theater-duisburg.de
  (למפת נורדריין-וסטפאליה מוגדלת) דיסלדורף קלן דורטמונד אסן דיסבורג וופרטל בילפלד בון מינסטר סקסוניה התחתונה הסן ריינלנד פפאלץ  בלגיה הולנדתיאטר דואיסבורג(למפת נורדריין-וסטפאליה רגילה) דיסלדורף קלן דורטמונד אסן דיסבורג וופרטל בילפלד בון מינסטר סקסוניה התחתונה הסן ריינלנד פפאלץ  בלגיה הולנדתיאטר דואיסבורג
 
תיאטר דואיסבורג (בגרמנית: Theater Duisburg) שוכן בדואיסבורג, גרמניה והוא אחד משני בתי האופרה שבהם מופיעה הדויטשה אופר אם ריין. השני הוא אופרנהאוז דיסלדורף בדיסלדורף.
התיאטרון המקורי נבנה ב-1912, נהרס במלחמת העולם השנייה, ונבנה מחדש ב-1950. מחמת השיפוצים שנערכו בבית האופרה של דיסלדורף (שנבנה ב-1956), התקיימו חגיגות היובל להתחדשות הלהקה אחרי המלחמה בדואיסבורג, ב-28 בספטמבר 2006, בביצוע "אלקטרה" של ריכרד שטראוס, שביצוע הבכורה שלה על ידי להקת האופרה היה ב-29 בספטמבר 1956.
תור DSV-2U

התור DSV-2U שנקרא גם Thor LV-2F Star-37XE Star-37S-ISS היה משגר לוויינים אמריקני ששימש לשיגור חמישה לווייני ריגול מטאורולוגיים בין 1976 ל-1980. הטיל הוא בן לסדרת טילי התור ונגזרת של התור DSV-2.
השלב הראשון היה טיל תור בתצורת DM-19. השלב השני היה שלב סטאר-37XE והשלב השלישי היה סטאר-37S-ISS. כל חמשת השיגורים בוצעו ב-SLC-10W מבסיס חיל האוויר וונדנברג. השיגור האחרון נכשל בעקבות תקלה במהלך הפרדת השלב השני מהשלב השלישי.
סונה ג'ובארטה

| --- | --- |

 לידה:  17 באוקטובר 1983 (בת 40) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מוקד פעילות:  גמביה, הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1987 
 מקום לימודים:  בית הספר פרסל למוזיקאים צעירים 
 סוגה:  Acoustic West African, Manding
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  Kora, voice, guitar, cello
 פרסים והוקרה:  מאה הנשים של אוקיי אפריקה (2017)  מאה הנשים של אוקיי אפריקה (2019) 
 sonajobarteh.com
 פרופיל ב-IMDb
 
סונה ג'ובארטה (באנגלית: Sona Jobarteh; נולדה -17 באוקטובר 1983) היא זמרת, נגנית רב-כלית ומלחינה מגמביה.בת לאחת מחמש משפחות הגריוט העיקריות ממערב אפריקה המנגנות בכלי המיתר קורה - היא נגנית הקורה המקצועית הראשונה שהגיעה ממשפחת גריוט. היא נכדתו של מאסטר הגריוט בדורו, אמדו בנסנג ג'ובארטה ובת דודתו של נגן הקורה הידוע טומאני דיאבאטה.
ביוגרפיה

מאיה סונה ג'ובארטה נולדה בלונדון. היא חברה באחת מחמש משפחות הגריוט העיקריות ממערב אפריקה המנגנות בקורה, והנגנית הנשית הבולטת הראשונה ממשפחה כזאת. נגינה של כלי זה עם 21 מיתרים כמו נבל הועברה אך ורק מאב לבן. הכלי הוא נדבך חשוב של עמי המנדינגו במערב אפריקה והנגינה שלהם שמורה רק למשפחות מסוימות בשם Griot.
היא נכדתו של המאסטר גריוט, אמדו בנסנג ג'ובארטה (יליד 1915), שהיגר ממאלי לגמביה. בן דודה הוא נגן הקורה הידוע טומאני דיאבאטה. אמה היא אנגליה. יש לה בן יליד 2010.
היא למדה לנגן בקורה מגיל שלוש, בתחילה על ידי אחיה טונדה ג'ג'דה, המבוגר ממנה ב -11 שנים, ואיתו נסעה כמה פעמים בשנה לגמביה בילדותה, ואז על ידי אביה, סנג'לי ג'ובארטה. היא למדה במכללה המלכותית למוזיקה, שם למדה צ'לו, פסנתר וצ'מבלו, וזמן קצר לאחר מכן המשיכה לבית הספר למוזיקה של פרסל ללמוד הלחנה. בנוסף סיימה תואר ב- SOAS, אוניברסיטת לונדון.
קריירה מוזיקלית

את ההופעה הראשונה שלה היא העבירה בבית הקפה ג'אז קפה בלונדון כשהייתה בת ארבע, והופיעה בפסטיבלים מספר פעמים בילדותה המוקדמת.
כשהייתה עדיין סטודנטית למוזיקה, היא עבדה על מספר פרויקטים תזמורתיים, כולל "נהר הצליל" עם התזמורת הקאמרית האירית, בהשתתפות אוולין גלני, ויצירות שיתופיות אחרות כולל הופעות עם התזמורת הפילהרמונית המלכותית, בריטן סינפוניה, תזמורת העיר מילטון קיינס והתזמורת הקאמרית ויוה.
בשנת 2002 הופיעה בווינה עם זמרת הג'אז הנודעת קליבלנד ווטקיס, והיוותה גם חלק ממעשה התמיכה שלה בקסנדרה וילסון בברביקאן בלונדון. היא גם השתתפה בפרויקט המוזיקה של מלי של דיימון אלברן שבוצע לאחר מכן עבור ג'ולס הולנד .
היא שיתפה פעולה על הבמה עם התזמורת הסימפונית של ה- BBC. ג'ובארטה היא חברה קבועה באנסמבל המוזיקה הקלאסית האפריקאית של אחיה טונדה ג'ג'ד, שסייר בסיבוב הופעות באנגליה, אירלנד, אפריקה וחלקים מהאיים הקריביים.
אלבום הבכורה שלה היה נשמה אפרו אקוסטית, ובו שירים על אהבה מרירה ונושאים חברתיים. ההשפעות על אלבום זה מעורבבות עם כמה שניתן היה להשמיע בפורמטים רדיו אירופיים קונבנציונליים יותר. האלבום השני שלה הייתה פאסיה (2011).
ג'ובארטה גם מלמדת את הקורה בלונדון. היא עבדה עם אביה, סנג'לי ג'ובארטה, בהקמת בית ספר למוזיקה רשמי בגמביה, על שם סבה המפורסם.
הלחנה לקולנוע

סונה ג'ובארטה ערכה את הופעת הבכורה שלה כמלחינת קולנוע בשנת 2009 כאשר הוזמנה להקים את הפסקול לסרט דוקומנטרי על אפריקה בשם המולדת .
התוצאה הייתה חקירה חדשנית לייצוג הקולנועי של עולם הצלילים האפריקני הקלאסי. בעוד שחלק גדול מהפסקול של ג'ובארטה נבע בעיקר ממסורת הגריוט של מערב אפריקה, היא נאלצה להמציא אותו מחדש כדי להתאים לדרישות התחום הוויזואלי.
כדי ליצור את הפסקול לסרט הזה סונה בחנה כלי נגינה בדרכים שונות מאלו המסורתית שלהם. היא השתמשה בקורה ככלי בס וכן כיוונה אותו לסולם "ערבי". היא השתמשה בגיטרה כדי לחקות את הצליל של לוטה אפריקאית, וכן הושפעה מסגנון הנגינה של הגריוט ממערב אפריקה.
היא המציאה כלי חדש בשם נקוני לשימוש ברבים מהקומפוזיציות כדי לתפוס צליל ייחודי. כלי זה הוא הכלאה בין הקורה לדונסו נגוני, ומרחיב את הטונליות ואת האווירה של הסוניק המוזיקלי האפריקאי. הסגנון הקולי של ג'ובארטה מושרה מסגנון הגריוט של מערב אפריקה, אם כי ישנם היבטים הנוטים גם להשפעות מזרח אפריקאיות.
היווצרותה של אסתטיקה אפריקאית ייחודית נבעה בין היתר מהימנעותה של ג'ובארטה משתי פרדיגמות מכריעות; ראשית, ההסתמכות על ההיכרות הקולנועית של כלי המיתר המערביים, ושנית הדומיננטיות הסטראוטיפית של התיפוף כחתימה לייצוג המוזיקלי האפריקני.
אָמָנוּת

היא ילידת אירופה ממורשת אפריקאית, ומזדהה מאוד עם האחרונה. היא מבלה זמן משמעותי באנגליה וגם בגמביה, והיא משלבת סגנונות מוזיקליים שונים, מהמסורת האירופאית והאפריקאית המערבית כאחד. עם זאת, בניגוד לבני גילה, היא חוקרת ומתרחבת על שורשים אפריקאים מסורתיים ולא מנסה למזג אותם עם היפ הופ וג'אז עכשווי. במקום זאת היא מנסה לפרש מחדש מוזיקה מסורתית. בנוסף לקורה, היא גם שרה ומנגנת בגיטרה.
דיסקוגרפיה

מפיקה ואמנית אורחת ב- Spoken Herbs - (2006)
מוזיקה של התפוצות (פסקול 500 שנה מאוחר יותר ) - Souljazzfunk (2006)
אמנית אורחת ב- Nu Beginin (Ty2) - (2007)
אפרו נשמה אקוסטית - רשומות Sona Soul (2008)
מפיקה ואמנית אורחת ב- Light in the Shade of Darkenss (HKB FiNN) - (2008)
המולדת: הציון - רשומות הגילדה האפריקאית (2010)
Fasiya - רשומות הגילדה האפריקאית (2011)
השתתפות בסרטים

500 שנה מאוחר יותר (נגנית קורה)
הרעיון (שחקנית)
חיבוקים שבורים (נגנית קורה)
כיתה א' (זמרת)
מולדת (סרט) (מלחינה)
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  ya Salaam, Kalamu (20 באפריל 2011). "THE SONA JOBARTEH MIXTAPE". The New Black Magazine. נבדק ב-7 במאי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Sona Jobarteh ofrecerá concierto en el Teatro Diana". El Informador. Guadalajara. 27 באוקטובר 2014. נבדק ב-7 במאי 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Sona Jobarteh The Gambia/UK". WOMAD The World's Festival. נבדק ב-7 במאי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Palapa Quijas, Fabiola (20 באוקטובר 2014). "Con su kora, Sona Jobarteh contagió de energía y pasión al público del FIC". La Jornada. Mexico City. p. 11. נבדק ב-7 במאי 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Mohlomi, Setumo-Thebe. "Keeper of an ancient tradition is making history". The M&G Online (באנגלית). נבדק ב-2018-04-18.
↑  ya Salaam, Kalamu (20 באפריל 2011). "THE SONA JOBARTEH MIXTAPE". The New Black Magazine. נבדק ב-7 במאי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sona Jobarteh The Gambia/UK". WOMAD The World's Festival. נבדק ב-7 במאי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  www.lesideesnet.com, Les Idées Net -. "African Success : Biography of  Sona Maya JOBARTEH". www.africansuccess.org. נבדק ב-2018-04-18.(הקישור אינו פעיל)
↑  "MOTHERLAND | Official Film Site | Owen 'Alik Shahadah". www.themotherland.info. נבדק ב-2018-04-18.
↑  "MOTHERLAND | Official Film Site | Best film on Africa". www.themotherland.info. נבדק ב-2018-04-18.
↑  "Sona Jobarteh". IMDb. נבדק ב-2018-04-18.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810578345005606  BnF: cb16778064t (data)  GND: 1046972413  ISNI: 0000 0004 2650 0281  MusicBrainz: 7778142f-c11a-44a1-8917-7e8a5d2d72df  VIAF: 306324764   WorldCat (עם VIAF): 306324764
תומאס סטיבנסון דרו

תומאס סטיבנסון דרו (באנגלית:Thomas Stevenson Drew;‏ 25 באוגוסט 1802 –  1 בינואר 1879) היה פוליטיקאי אמריקאי מארקנסו, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל ארקנסו השלישי בשנים 1844–1849.
ראשית חייו

תומאס סטיבנסון דרו נולד במחוז וילסון שבטנסי. הוא עבר עם משפחתו ללואיזיאנה, וב-1818, לטריטוריית ארקנסו. הוא עבד כסוכן מכירות נוסע וכמורה בבית ספר. הוא התיישב במחוז קלארק שבארקנסו, וב-1823 מונה כפקיד המחוז. ב-1827 עבר דרו לפוקהונטס שבארקנסו, ונשא לאישה את סינדרלה בטיס, בתו של מייסד העיר האמיד רנסום בטיס. חמו של דרו נתן לזוג הצעיר חלקת אדמה בשטח של 800 אקרים (3.2 קמ"ר) במפרץ צ'ירוקי, בעיירה ביגרס, באזור שבו נמצא כיום מחוז רנדולף (אז מחוז לורנס). בני הזוג דרו זכו לשיגשוג כלכלי, והם החזיקו בבעלותם 20 עבדים.
קריירה פוליטית

ב-1832 נבחר דרו כשופט של מחוז לורנס. ב-1835 שיכנעו דרו ורעייתו את בית המחוקקים של הטריטוריה להקים את מחוז רנדולף בנפרד ממחוז לורנס. ב-1836 קיימו בני הזוג בפוקהונטס ארוחת ברביקיו עם שתייה חריפה ללא תשלום לכל אוכלוסיית המחוז. משתתפי הארוחה בחרו ביום המחרת בפוקהונטס כמקום מושב המחוז על פני העיר קולומביה המאוכלסת יותר. באותה שנה, העניק דרו למחוז חלקת אדמה במרכז פוקהונטס, שהם נבנה בית המשפט המחוזי.
ב-1836 נבחר דרו כנציג לוועידת החוקה של ארקנסו. ב-1844 הוא נבחר כמושל ארקנסו מטעם המפלגה הדמוקרטית, בתמיכת סיעתם של המושל ג'יימס סווייר קונוויי והסנאטור אמברוז הנדלי סווייר, ששלטה בארקנסו מימי היותה טריטוריה ועד לשנות ה-50 של המאה ה-19. ממשלו של דרו התמקד בחיזוק כושר הפרעון של המדינה וניסה לשקם את האשראי שלה ואת חוסר האחדות המפלגתית. הישגים נוספים של תקופת כהונתו הראשונה של דרו כמושל כללו הפיכתה של ארקנסו למדינת הדרום הראשונה שהכריזה על חג ההודיה כחג מדינתי רשמי, ובעידודה של רעייתו של דרו, הוא דאג להעברת חקיקה כדי שארקנסו תהיה המדינה הדרומית הראשונה שתכריז על רכוש הנשים שאותו הן הביאו עמן עם נישואיהן כרכושן הפרטי, ולא של בני זוגם.
ב-1848 נבחר דרו לתקופת כהונה שנייה כמושל. ב-1849 הוא שיגר כוחות מליציה למחוז מריון כדי לדכא את מלחמת טוט-אברט (אנ'). מתוך תקופת כהונתו השנייה של דרו כמושל הוא כיהן שנה אחת בלבד, שבסיומה הוא התפטר בשל שכר המושל הנמוך, לדעתו. הוא פרש מהחיים הפוליטיים וניסה לשקם את עצמו מהפסדיו הכספיים. ב-1860 הוא חי במחוז סבסטיאן שבארקנסו, אך בסופו של דבר עבר לטקסס, בתחילה לוות'רפורד, ולאחר מכן למחוז הוד.
מותו

תומאס סבסטיאן דרו נפטר בליפאן שבטקסס בינואר 1879. בתחילה הוא נטמן בבית הקברות הבפטיסטי הישן של העיר, אך ב-1923 הוא הועבר על ידי שלטונות המדינה לבית הקברות של הבונים החופשיים בפוקהונטס, שם הוא נטמן לצד רעייתו ולצד חלק מילדיו. על שמו נקרא מחוז דרו שבארקנסו.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 65.
תומאס סטיוארט סמית'

| --- | --- |

 לידה:  1815 סקוטלנד, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  1869 (בגיל 54 בערך) אביניון, צרפת 
 
תומאס סטיוארט סמית' (באנגלית: Thomas Stuart Smith;‏ 1815–1869) היה צייר ופילנתרופ סקוטי הידוע ביצירת מוזיאון סטירלינג סמית וגלריה לאמנות, הממוקם בסטירלינג, סקוטלנד.
ביוגרפיה

תומאס סטיוארט סמית' נולד בשנת 1815 כאחיינו הבלתי חוקי והסודי של אלכסנדר סמית', שהייתה לו האחוזה בגלסינגל, דנבליין, סקוטלנד. אחיו של אלכסנדר, האב, שלח את תומאס לבית ספר בצרפת בזמן שניהל את עסקיו בקנדה ובאיי הודו המזרחית. בשנת 1831 לא שולמה לו המלגה ותומס חשב שאביו כנראה מת. הוא חזר לאנגליה, כאשר הוא ודודו התוודעו אחד לשני בפעם הראשונה. הם לא נפגשו קודם, אבל אלכסנדר שלח לו סכומי כסף מדי פעם.
סמית' התחיל לעבוד כמורה. מאוחר יותר הוא החל להתעניין בציור בעזרת צייר איטלקי שאותו פגש בזמן ששימש כמורה נודד במשפחות בריטיות. דודו אלכסנדר נתו לו מימון כדי שיוכל לנסוע ולצייר באיטליה החל מ-1840.
בסוף אותו עשור, סמית' שלח את עבודתו גם לסלון האמנויות היפות בפריז וגם באקדמיה המלכותית בלונדון. את הציור הראשון שלו באקדמיה המלכותית קנה פרופסור אוון, מכר של אדווין לנדסיר, שנאמר כי העריץ אותו.
ביוגרפיה > ירושה

בשנת 1849 נפטר אלכסנדר סמית'. תומאס השתלט על אחוזת המשפחה ב-1857 לאחר שהתחרה על הירושה, עם שמונה עשר טוענים נוספים. במהלך שמונה השנים שבהן חיכה בתקווה לירושתו, הוא לימד אמנות בבית הספר לעיצוב בנוטינגהאם. ג'יימס אורוק, האספן וצייר צבעי המים, היה אחד מתלמידיו. סמית' היה מוכר באסכולת ברביזון לציור ריאליסטי, כולל ציירי החיות קונסטנט טרויון וג'ון פיליפ.
לאחר שרכש את האחוזה, הוא שמר עליה רק שש שנים. הוא מכר אותה והשתמש בכספים כדי לעבור ללונדון. ההוצאות המשפטיות שלו היו גבוהות. הונו החדש אפשר לו ליצור אוסף אמנות בסטודיו בכיכר פיצרוי שכלל עבודות שלו. הוא החליט להקים מוזיאון בסטירלינג שיכיל את האוסף החדש שלו. הוא תכנן תוכניות לספרייה, מוזיאון וחדר קריאה והציע 5,000 פאונד למועצה אם יוכלו לתרום אתר בתוך שנתיים. הוא חתם על החוזה בנובמבר 1869. הוא לא ראה את תוכניותיו מתגשמות כאשר הוא נפטר באבניון, חודש לאחר החתימה.
ביוגרפיה > מורשת

סמית' ידוע בעיקר בזכות הקמת מכון סמית', שנקרא מוזיאון סטירלינג סמית' וגלריה לאמנות. לסמית יש גם מאות ציורים בבעלות ציבורית.
שתיים מיצירותיו של סמית' שעדיין נחשבות כחשובות הן פורטרטים שצייר של גברים שחורים. בניגוד לתיאורים אחרים באותה תקופה, שבהם אנשים שחורים נתפסו כמשרתים, דיוקנאותיו של סמית' "פלה מקינה" מראים את נתיניו כאנשים עצמאיים וחופשיים. הם צוירו כדי לחגוג את ביטול העבדות באמריקה ב-1865 בעקבות מלחמת האזרחים האמריקאית. הוא גם צייר ציור קטן יותר בשם "מקטרת החופש", שיש לו נוכחות דומה. הציור מראה אדם שחום מדליק מקטרת, מאחוריו ישנה מודעת מכירת עבדים שכוסתה בחלקה בהודעת על ביטול העבדות.
הערות שוליים

1 2 3  "Thomas Stuart Smith". The Stirling Smith Art Gallery and Museum. Archived from the original
↑  383 artworks by or after Thomas Stuart Smith at the Art UK site
↑  Pipe of Freedom, Thomas Stuart Smith, accessed April 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2012043932  VIAF: 251355943   WorldCat (עם VIAF): 251355943 
מקטרת החופש, 1869
נקודת גרינל

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  2,316 מ' 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מיקום:  מחוז גליישר, ארצות הבריתארצות הברית
 רכס הרים:  רכס לואיס 
 קואורדינטות:  48°47′15″N 113°40′58″W﻿ / ﻿48.7875°N 113.68277777778°W﻿ / 48.7875; -113.68277777778
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה נקודת גרינל(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה נקודת גרינל(למפת מונטנה רגילה) הלנה בילינגס מיזולה גרייט פולס בוזמן ביוט קאליספל קנדה איידהו ויומינג ד. ד ק ו ט ה  צ. ד ק ו ט ה נקודת גרינל(למפת מונטנה מוגדלת) הלנה בילינגס מיזולה גרייט פולס בוזמן ביוט קאליספל קנדה איידהו ויומינג ד. ד ק ו ט ה  צ. ד ק ו ט ה נקודת גרינל
 
תצלום היסטורי של נקודת גרינל ושל מפל סוויפטקרנט. צילום מעשה ידי טי. ג'יי. היילמן.
נקודת גרינל (באנגלית: Grinnell Point) היא שלוחה הררית בשטח הפארק הלאומי גליישר, ברכס לואיס, המהווה חלק מהרי הרוקי, במחוז גליישר שבמדינת מונטנה שבארצות הברית.
גאוגרפיה

נקודת גרינל היא שלוחה של הר גרינל, הממוקם 0.34 קילומטרים מערבית - דרומית-מערבית לנקודה.
גובהה של הנקודה 2,316 מטרים מעל פני הים
נקודת גרינל היא ההר ה-1,227 בגובהו במדינת מונטנה, וההר ה-14,502 בגובהו בארצות הברית.
הנקודה ממוקמת בשטח הפארק הלאומי גליישר.
בשל יופייה של השלוחה, ובעיקר בשל מיקומו הבולט בסמוך ממערב לאגם סוויפטקרנט, שמעליו נקודת גרינל מתנשאת, וכן בשל מיקומו למול מלון מני גליישר, השלוחה היא ההר המצולם ביותר בפארק הלאומי גליישר.
בשל מיקומו הבולט, הנקודה מזוהה לרוב, בטעות, כהר גרינל.
היסטוריה > מקור השם

נקודת גרינל נקראת על שמו של ההיסטוריון, האנתרופולוג וחוקר הטבע, ג'ורג' בירד גרינל (George Bird Grinnell), אשר יזם את הקמת הפארק הלאומי גליישר.
ראו גם

אגם גרינל
לקריאה נוספת

• Best Backpacking Trips in Montana, Wyoming, and Colorado, , P 22
הערות שוליים

1 2 3  מידע גאוגרפי
1 2 3  מידע על גובה השלוחה
1 2 3  מידע תיירותי על נקודת גרינל
1 2  מקור שמות אתרים בפארק הלאומי גליישר
| אתרים בפארק הלאומי גליישר |
| --- | --- | --- |
| אזורים בפארק | מני גליישר |  |
| אתרי מורשת היסטוריים | דרך הולכים-אל-השמש • מלון מני גליישר |  |
| רכסי הרים | לואיס • ליווינגסטון |  |
| הרים | אלזוורת' • בראון • גולד • ג'קסון • גרינל (הר גרינל • נקודת גרינל) • וילבר • לוגן • סטימסון • סייה • פינצ'ו • צ'פמן • קליבלנד • רייזינג וולף |  |
| נהרות | ווטרטון |  |
| אגמים | גרינל • ווטרטון • טו מדיסן • מקדונלנד • סוויפטקרנט • פּריי |  |
| קרחונים | גרינל • הריסון • לוגן • סלמנדר • רד איגל |  |
סללולוגה

| --- | --- |

כנסייה בסללולוגה
 מדינה:  סמואה סמואה
 מחוז:  פא'אסאלהלהאגה
 קואורדינטות:  13°44′17″S 172°13′13″W﻿ / ﻿13.73805108675°S 172.22030639648°W﻿ / -13.73805108675; -172.22030639648 
 אזור זמן:  UTC -11
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סמואה מוגדלת) אפיה סמואה האמריקנית האוקיינוס השקטסללולוגה(למפת סמואה רגילה) אפיה סמואה האמריקנית האוקיינוס השקטסללולוגה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
סללולוגה (בסמואית: Salelologa) היא עיירה הממוקמת במזרח האי סוואיאי שבסמואה. העיירה מהווה את השער העיקרי לעיר שבה ממוקם נמל ימי המשמש בעיקר אוניות קטנות הבאות מהאי אופולו, בו נמצאת עיקר אוכלוסיית סמואה. בנוסף, בסמוך לעיירה ממוקם שדה התעופה מאוטה. זהו שדה תעופה קטן, שרק מטוסים קלים יכולים לנחות בו.
תיאורמת הילד הרע

תיאורמת הילד הרע (באנגלית: Rotten Kid Theorem) היא תאוריה בתחום כלכלת המשפחה, שהגה הכלכלן, זוכה פרס נובל, גארי בקר.
בקר ניסה ליצור מודל כלכלי פורמלי המתאר כיצד האלטרואיזם במשפחה מוביל להתנהגות מאורגנת ומתואמת. לפי המודל, בראש משק הבית עומד גבר, שהתנהגותו היא אלטרואיסטית בחלקה, באופן שמסביר את ההתנהגות המאורגנת במשפחה שנועדה למקסם פונקציית תועלת יחידה. בקר מניח שרק שחקן אחד במשפחה הוא אלטרואיסטי ואילו שאר השחקנים הם "מוטבים אנוכיים" מהתנהגותו האלטרואיסטית. במושג "אלטרואיסט" משתמש בקר על מנת לתאר שחקן אשר פונקציית התועלת שלו תלויה פוזיטיבית ברווחתו של שחקן אחר. על-פי המודל של בקר, הבעל הוא האלטרואיסט והאישה היא המוטב. בקר משתמש במונח "אלטרואיסט בפועל", שמשמעותו שחקן אשר העדפותיו האלטרואיסטיות משפיעות על התנהגותו. בעל "אלטרואיסט בפועל" יוציא חלק מהכנסתו על אשתו. בקר משתמש בתארים "אלטרואיסט" ו"אנוכי" רק כדי לתאר את ההתנהגות הנצפית של שחקנים, לא את המוטיבציות שלהם. התנהגות אלטרואיסטית יכולה לנבוע מציפייה שכך תגדל פונקציית התועלת המשפחתית (ובתוך כך – חלקו של השחקן האלטרואיסט בה) או פשוט מכך שהוא שואב סיפוק ממתן עזרה. האלטרואיזם אינו מלמד על המשקל שנותן השחקן להעדפות שלו מול אלו של המוטב, כלומר איזה משקל ייתן לתועלת שלו מול התועלת של המוטב. אם הבעל הוא אלטרואיסט בפועל, ההכנסה המשפחתית תהיה סכום ההכנסה שלו ושל המוטבת שלו. לפיכך, הוא יימנע מפעולות שיגדלו את הכנסתו אבל יקטינו את שלה, ויפעל באופן שיקטין את הכנסתו אם זה יגדיל את הכנסתה עוד יותר מכך.
אלמנט מרכזי בתאוריה של בקר הוא שכתוצאה מהימצאותו של שחקן אלטרואיסט במשפחה, שאר בני המשפחה מתנהגים באופן אלטרואיסטי גם הם. זוהי תיאורמת הילד הרע, לפיה לא משנה עד כמה המוטב הוא אנוכי, התגובות של האלטרואיסט יכולות לגרום לו להפנים את ההשפעות של פעולותיו על ההכנסות ועל הצריכה של האלטרואיסט. מאחר שההכנסה של האישה היא פונקציה של הכנסת הגבר, היא תימנע מפעולות שיעלו באופן ישיר את הכנסתה, במטרה להעלות את הכנסתה הכוללת, אם היא מצפה שאם תעשה כן הבעל יוריד את תרומתו בסכום העולה על הסכום שהיא תייצר. האישה יכולה לצפות שהתרומה של הבעל אליה תקטן כאשר הגדלת הכנסתה גורמת להכנסתו לקטון. לעומת זאת, היא תעשה פעולות שיגרמו להכנסתה לקטון אם היא מצפה שבעשותה כן היא תגרום לבעל להגדיל את תרומתו בסכום העולה על הקיטון בהכנסתה האישית. היא יכולה לצפות שיעשה כן אם הקיטון בהכנסתה האישית גורם להכנסת הבעל לעלות. לתיאורמה זו יש השלכות רבות על יעילות, חלוקת עבודה והיבטים נוספים של התנהגות משפחתית.
הערות שוליים

↑  Feminism, and the Costs of Moralizing Care,” 16 Columbia J. of Gender and the Law 357, 367 (2007
סלע המחלקות

סֶלַע הַמַּחְלְקוֹת הוא שמו של אתר מקראי. שם האתר מופיע בשמואל א', כ"ג, כ"ח. מיקומו על פי הסיפור המקראי במדבר מעון, אשר נמצא בקרבת היישוב מעון. מאתר זה חזר המלך שאול מרדיפתו אחר דוד לאחר שנודע לו שהפלשתים, פלשו לארץ. לאחר מכן מדווח המחבר כי: ”וַיָּשָׁב שָׁאוּל, מִרְדֹף אַחֲרֵי דָוִד, וַיֵּלֶךְ, לִקְרַאת פְּלִשְׁתִּים; עַל-כֵּן, קָרְאוּ לַמָּקוֹם הַהוּא, סֶלַע הַמַּחְלְקוֹת”.