stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משה העליון
קורות חיים > יצירתו

בשנת 1992 פרסם העליון אוטוביוגרפיה בשם "מיצרי שאול", שנכתבה בעברית ותורגמה לאנגלית בשנת 2005 עם הכותרת "מיצרי הגיהנום", כרוניקה של יהודי סלוניקי במחנות ההשמדה הנאציים אושוויץ, מאוטהאוזן, מלק, אבנזה.
בשנת 2000 פרסם את En los Kampos de la Muerte, טקסט פיוטי ואוטוביוגרפי שנכתב בלדינו והורכב משלושה שירים גדולים מאוד: "La djovenika al lager" (המוקדש לאחותו); Komo komian el pan"; ו-"En marcha de la muerte" (שיר המתאר את צעדות המוות). מלווה בתרגום של ד"ר אבנר פרץ.
בשנת 2003 פרסם את יצירתו בלדינו "בשדות מואב ופלשת" המכיל את המחזה "בלעם" ואת הפואמה "שמשון" בכותר אחד. מלווה בתרגום לעברית של ד"ר אבנר פרץ.
בשנת 2015 סיים לתרגם ללדינו, תוך שמירה על הקצב האקסה-דקטילי, את "האודיסאה", מלווה בתרגום לעברית של ד"ר אבנר פרץ.
בשנת 2016 פרסם את המחזה בלדינו, "שלוש נשים בדרך לאובדן - שאלוניקי בירקנאו" מלווה בתרגום לעברית של ד"ר אבנר פרץ.
בשנת 2021 סיים לתרגם ללדינו את "האיליאדה", מלווה בתרגום לעברית של ד"ר אבנר פרץ.
העליון הלחין גם מוזיקה לשירו הראשון של En los Kampos de la Muerte: "La djovenika al lager". En los Kampos de la Muerte הותאם למופע תיאטרון-מוזיקלי-פיוטי על ידי הרכב הבארוק רובאטו אפסיאנטו והשחקן גרי שוחט.
קורות חיים > חיים אישיים

אביו של משה נפטר ב-15 באפריל 1941, ימים ספורים לאחר פלישת הנאצים לסלוניקי (9 באפריל 1941). אמו ואחותו של משה הומתו בגז באושוויץ עם הגעתם (13 באפריל 1943). ב-2 בפברואר 1947 נישא משה לחנה וולדמן, אותה הכיר באיטליה. למשה שני ילדים (בת ובן) שישה נכדים וחמישה נינים. אשתו חנה וולדמן נפטרה ב-1 בספטמבר 2010.
נפטר ב-1 בנובמבר 2022.
לקריאה נוספת

מיצרי שאול, מדע וטכנולוגיה בע"מ תל אביב, 1992.
En los Kampos de la Muerte, נכתב במקור בלדינו. תרגום לעברית מאת אבנר פרס. מהדורה דו-לשונית בלדינו ובעברית. הוצאת מכון מעלה אדומים, מעלה אדומים, ישראל, 2000.
מיצרי הגיהנום כרוניקה של יהודי סלוניקי במחנות ההשמדה הנאציים אושוויץ, מאוטהאוזן, מלק, אבנזה. (תרגום לאנגלית של מיצרי שאול). מנהיים: ביבליופוליס וסינסינטי: BCAP, 2005. סטיבן ב 'באומן, עורך.
מיצרי הגיהנום: כרוניקה של יהודי סלוניקי במחנות ההשמדה הנאציים אושוויץ, מאוטהאוזן, מלק, אבנזה, (תרגום לאנגלית של מיצרי שאול). הוצאת אוטו הרראסוביץ, 2009.ISBN 9783447059763
שי-לי נבון -La Odisea Trezladada en Ladino i Ebreo del Grego Antiguo: Prezentada kon Estima i Afeksion a Yitshak Navon, Sinken Prezidente de Israel i Prezidente de la Autoridad Nasionala del Ladino al Kumplir Noventa Anios עומר / העליון, משה; פרס, אבנר [טרנס.] פורסם על ידי יריעות, 2011 ו-2014
הערות שוליים

↑  על העליון, באתר יד ושם
↑  חנה קסורלה אייזיק, Facebook Groups כבוד והערכה למשה העליון, באתר www.facebook.com, ‏2 ביוני 2021 (באנגלית)
↑  דבר, ‏פרידה / המשורר שורד השואה, משה העליון הלך לעולמו בגיל 97, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 1 בנובמבר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007256733105171  BnF: cb16241610c (data)  GND: 130030023  ISNI: 0000 0001 0962 1282  LCCN: no2002095354  VIAF: 28163698   WorldCat (עם VIAF): 28163698 
ספר שיריו "En los Kampos de la Muerte" בלדינו חתום על ידו
הקהילה הבהאית בטורקיה

ביתו של בהאא אללה באדירנה שבטורקיה.
הקהילה הבהאית בטורקיה היא חלק מהדת הבהאית, שנוסדה במאה ה-19 באיראן על ידי מירזא חוסיין-עלי נורי בהאא אללה (נפטר ב-1892) והתפתחה מבאביזם, תנועה משיחית איראנית, ושיח׳יה שיעית. הבהאים מכירים בנביאים רבים, כולל מוחמד, ישוע, קרישנה, בודהה ובהאא אללה. הדת הבהאית היא מונותיאיסטית ואוניברסליסטית, ומכירה בטענות האמת של מסורות דתיות אחרות. חסידים מאמינים בהתגלות מתקדמת, כך שלכל עידן יש את הנביא שלו והתגלויות ספציפיות לאותה תקופה. המוסלמים הסונים והשיעים מחשיבים את הבהאים ככפירה, מה שמוביל לעיתים קרובות ליחסים מתוחים עם מוסלמים אחרים במדינות בעלות רוב מוסלמי. זו היא דת בינלאומית, עם קהילות קטנות ברוב המדינות.
לקהילה היסטוריה שהגיעה לשיאה בתקופת הגלייתו של בהאא אללה מבגדאד לאיסטנבול. על פי ההערכות, ישנם 10,000 עד 20,000 בהאים.
היסטוריה

לקהילה הבהאית הטורקית שורשים בקרב בהאים איראנים שהתיישבו באיסטנבול כסוחרים, פליטים ועולי רגל, הקימו אספה רוחנית מקומית, ולאחר מכן התרחבו בהדרגה לאזורים אחרים. בהאא אללה בילה את רוב חייו בתוך האימפריה העות'מאנית, כולל תקופות גלות באיסטנבול ובאדירנה. כמה מהטורקים הצעירים המוקדמים התעניינו באמונה הבהאית כתוצאה משינויים פוליטיים שהתרחשו בקרב הקהילה הבהאית הקדומה, וחלקם נמשכו לפציפיזם הבהאי וליצירת אסלאם ליברלי ומתקדם.
האינטראקציה הראשונה בין הדת הבהאית ובין טורקיה של ימינו התרחשה כאשר מולא עלי בסטאמי, שהיה באבי, נעצר בבגדאד שבשליטת העות'מאנים בגין הפצת הדת ונשלח כאסיר לאיסטנבול ב-1846.
לאחר הקמת הרפובליקה של טורקיה, הבהאים נעצרו והואשמו בהתאגדות באגודות סודיות בלתי חוקיות. למרות הלחץ הממשלתי, הקהילה הבהאית גדלה במהלך אמצע המאה העשרים וקהילות קמו באזורים שונים. הדת הבהאית מוכרת רשמית על ידי ממשלת טורקיה ומופיעה בתעודות זהות טורקיות מאז 1966. עם זאת, כמו מיעוטים דתיים אחרים, הבהאים מדווחים על הטרדה, אפליה ועל קשיים במתן חינוך דתי לילדיהם.
התחלה והתבססות

בשנת 1863, כאשר בהאא אללה, מייסד הדת, שהה בבגדאד עקב גירושו מפרס, הוא הוגלה על ידי הממשלה העות'מאנית מבגדאד לאיסטנבול, לאחר שהוא זומן לשם על ידי סולטאן עבדילאזיז לבקשתו של השלטון הפרסי. הגעתו סימנה את הפעם הראשונה בהיסטוריה המתועדת שבה הוא ביקר ביבשת אירופה.
מאוחר יותר הוא הוגלה לאדירנה שבמערב טורקיה, עקב המעורבות המתמשכת של הרשויות הפרסיות, ובסופו של דבר הוגלה לעכו. בהיותו באיסטנבול ובאדירנה החלו חסידי הדת להתפרסם כבהאים, וחלק ניכר מכתביו של בהאא אללה נכתב בזמן שהיה בטורקיה של ימינו. בעוד שחלק ניכר מהכתבים נכתבו בערבית או פרסית, הדמויות המרכזיות של הדת הבהאית כתבו בטורקית, אם כי רוב הספרות הבהאית המוקדמת בטורקית הודפסה על ידי הקהילות הבהאיות הגדולות בבאקו באזרבייג'ן ואשגבאט.
בהאים חיים בשטחה של טורקיה המודרנית מאז ימי בהאא אללה. בהאים אחרים הגיעו ממקומות אחרים כדי להיות בקונסטנטינופול בתקופה זו בסביבות 1910. דמויות רבות ערכו טיולים לביקור עבד אל-בהאא בקונסטנטינופול ולאחר מכן הצטרפו לדת הבהאית.
התרחבות והכרה

בשנת 1913, עבד אל-בהאא, בנו ויורשו של בהאא אללה, ציין שהדת מתפשטת אל פנים טורקיה. באפריל 1952 הוקמה האספה הרוחנית המקומית של איסטנבול. עד סוף שנות החמישים התקיימו קהילות בהאיות ברבות מהערים והעיירות שבהן עבר בהאא אללה בדרכו בטורקיה. עד 1963 התקיימו בארץ 12 אסיפות מקומיות בהאיות, והמספר גדל ל-22 אסיפות עד סוף 1973. האספה הלאומית הצליחה לקום מחדש ב־1974, ועד 1986 היו 50 אסיפות מקומיות.
בהאא אללה באדירנה

אדירנה היא עיירה בטורקיה האירופית שאליה גורש בהאא אללה לאחר שהותו למשך ארבעת החודשים בקונסטנטינופול. המסע לאדירנה מהבירה ארך שלושה עשר ימים, והתקיים באמצע החורף. בהאא אללה נהג לבקר במסגד במרכז העיירה. הבית הראשון שבו נאלצה המשפחה הקדושה של בהאא אללה להתגורר היה במצב נורא. הבית הזה כבר לא קיים, אבל הבהאים הם הבעלים של הקרקע, ואפשר לבקר ביסודות המגרש. תצלומים בהאים של אדירנה מראים לעיתים קרובות את הבית שבו התגוררה המשפחה לאחר מכן במשך כחמש שנים, שקיים עד היום, ומוכר בשם הבית של בהאא אללה.
תרומתו של הדת בהתפתחות הקהילה

מאז הקמת של דת הבהאית הייתה לה מעורבות בפיתוח סוציו-אקונומי החל בהענקת חופש גדול יותר לנשים, פרסום קידום החינוך הנשי בראש סדר העדיפויות, והמעורבות הזו קיבלה ביטוי מעשי ביצירת בתי ספר, חברות חקלאיות ומרפאות. הדת נכנסה לשלב חדש של פעילות כאשר שוחרר מסר של בית הצדק האוניברסלי ב־20 באוקטובר 1983. הבהאים נקראו לחפש דרכים, התואמות את התורה הבהאית, שבהן יוכלו להיות מעורבים בפיתוח החברתי והכלכלי של הקהילות שבהן הם חיו.
כיום

כיום הבהאים של טורקיה מונים יותר מעשרת אלפים וכמאה אסיפות רוחניות מקומיות בהאיות בטורקיה. רבים מהמכשולים לדת נותרו על מקומם, שכן בהאים אינם יכולים להירשם בממשלה באופן רשמי. למרות זאת, הבהאים אינם מתמודדים עם רדיפות משמעותיות עקב הפרדת דת ומדינה בטורקיה. העניינים בטורקיה התומכים בקושי. למרות תקנה משנת 2006 המתירה לאנשים להשאיר את קטע הדת בתעודות הזהות שלהם ריק או לשנות את הייעוד הדתי באמצעות בקשה בכתב, הממשלה המשיכה להגביל את בחירת הדת של המבקשים. למרות התקנה, על המועמדים לבחור בהשתייכותם הדתית של מוסלמים, נוצרים, יהודים, הינדיים, זורואסטריים, קונפוציאנים, טאואיסטים, בודהיסטים, חסרי דת, אחרים או לא ידועים, כך שאנשים לא יוכלו להירשם כבהאיים. בנוסף יש עדיין מקרים של הטרדה והוחרם הרכוש.
במרכזי ערים, אזורים כפריים, שכונות ובתים, אנשים מרקע, גיל ומגדר שונים עוסקים בפעילות רוחנית, חברתית ואינטלקטואלית בו-זמנית, תוך עיסוק באורח חיים דינמי.
לקריאה נוספת

.John Walbridge, “The Bahá'í Faith in Turkey”, Bahai Library Online, 2002
.Juan Cole, “Introduction to the Tablet of Ashab”, Bahai Library Online, 1991
הערות שוליים

↑  Religion and Public Life, “Baha'i Faith in Turkey, The”, Harvard Divinity School.https://rpl.hds.harvard.edu/faq/bahai-faith-turkey
↑  Religion and Public Life, “Baha'i Faith in Turkey, The”, Harvard Divinity School
↑  Religion and Public Life, “Baha'i Faith in Turkey, The”, Harvard Divinity School
↑  "Bahaipedia, "Istanbul.
https://bahaipedia.org/Istanbul
↑  "Bahaipedia, "Edirne.
https://bahaipedia.org/Edirne
↑  Türkiye Bahai Toplumu, “Günümüz Türkiye Bahai Toplumu”. https://bahaitr.org/gunumuz-turkiye-bahai-toplumu/
| הדת הבהאית הכוכב הבהאי |
| --- | --- | --- |
| דמויות מרכזיות | עלי מוחמד שיראזי, הבאב • בהאא אללה • עבד אל-בהאא • שוגי אפנדי |  |
| הכתבים הבהאיים | אל-כתאב אל-אקדס • כתאב-י איקאן • המילים הנסתרות • שבעת העמקים • ארבעת העמקים • האיגרת אל בן הזאב • באיאן • איגרות אל המלכים והשליטים • מפציעי השחר |  |
| מוסדות עיקריים | מנגנון המנהל הבהאי • המרכז הבהאי העולמי • בית הצדק העולמי • האסיפות הרוחניות |  |
| עקרונות כלליים | עקרונות הדת הבהאית • התגלות מתמשכת • מעמד האישה בדת הבהאית • אחדות בדת הבהאית • עבדות בדת הבהאית • להט"ב והדת הבהאית |  |
| היסטוריה ופילוגים | באביזם • היסטוריה של הדת הבהאית • סובח-י אזל • אבראהים ג'ורג' ח'יראללה • צ'ארלס מייסון רמי • רות וייט |  |
| אנשים | אותיות הח"י •  ידי האמונה • שליחי בהאא אללה • טאהרה • בהיה ח'אנום • מרתה רוט • לואה גטסינגר • פיבי הרסט • ת'ורנטון צ'ייס |  |
| לוח השנה הבהאי | חגים בהאיים • נורוז • רידוואן • הולדת בהאא אללה • יום הברית • איאם-י הא • צום תשעה עשר הימים |  |
| בית התפילה הבהאי | אשגבאט • שיקגו • קמפלה • סידני • פרנקפורט • פנמה סיטי • סמואה • דלהי • סנטיאגו דה צ'ילה |  |
| קהילות בהאיות | הקהילה הבהאית הבין-לאומית • אוזבקיסטן  • אוסטרליה • אינדונזיה • איראן  • אנגליה • ארצות הברית  • ברזיל  • גרמניה  • דרום אפריקה • הודו  • טורקיה  • טורקמניסטן • מצרים  • ניו זילנד • סין • ספרד • קנדה • רוסיה |  |
| מנהגים ופולחן | סמלים בהאיים • עלייה לרגל • תפילה • חקוק אללה • צום |  |
אלפנור

| --- | --- |
 תפקיד:  לוחם בצבא אודיסיאוס
 תרבות:  אודיסיאה (מלחמת טרויה)
 
במיתולוגיה היוונית, אֵלְפִּנוֹר (נכתב גם אֵלְפִּינוֹר; ביוונית עתיקה Ἐλπήνωρ) היה לוחם יווני במלחמת טרויה, הצעיר בלוחמיו של הגיבור היווני אודיסאוס.
באודיסיאה, אלפנור נצפה בעולם המתים על ידי אודיסאוס, שלא ידע על מותו של חברו ושאל אותו כיצד איבד את חייו. אלפנור מספר לו כי כשביקר הצוות אצל המכשפה קירקה, הוא עלה על הגג, שתה יין מכד שנתנה לו, ובשכרותו קפץ מהגג ונהרג.
בעולם המתים ביקש אלפנור מאודיסאוס לחזור לאי של קירקה ולקבור את גופתו, וכך נעשה: אודיסאוס ושאר צוותו חזרו אל האי של קירקה, קברו את אלפנור, דאגו לו להלוויה ראויה, ורק אז המשיכו במסעם לאיתקה.
הערות שוליים

↑  אהרן שבתאי, המיתולוגיה היוונית, תל אביב: מפה, 2000, עמ' 214
↑  אהרן שבתאי, המיתולוגיה היוונית, תל אביב: מפה, 2000, עמ' 217
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563825505171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יוון העתיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
השיטפונות בג'קרטה (2020)

| --- | --- |

הצפות בבקאסי ממזרח לג'קרטה
 סוג:  שיטפון
 תאריך התרחשות:  1 בינואר 2020 
 הרוגים:  66 
 
בשעות הבוקר המוקדמות של ה-1 בינואר 2020 החלו שיטפונות בג'קרטה, בירת אינדונזיה, ובסביבתה. באותו לילה ירדו כ-400 מילימטר גשם, שגרמו להצפת הנהרות סביב העיר. לפחות 66 בני אדם נהרגו, ו-60,000 בני אדם נעקרו מבתיהם.
מקור ההצפות הוא בגשמי מונסון, שגרמו לנהרות לעלות על גדותיהם. אלה השיטפונות הקשים ביותר באזור מאז שנת 2007, אז ירדו כ-340 מילימטר גשם ונהרגו 80 בני אדם.
רקע

שיטפונות חריגים נרשמו בג'קרטה פעמים רבות בעבר (אנ'), בין השאר בשנים 1621, 1654, 1918, 1942, 1960, 1976, 1996, 2002, 2007 ו-2013. אחד הגורמים לשיטפונות הוא שחלק ניכר מהעיר, כ-240 קמ"ר, נמצא מתחת לפני הים. השיטפונות החמורים ביותר מתרחשים כאשר יורד גשם רב בזמני גאות, אז פני הים עולים וביחד עם מי הגשם הניגרים הם מציפים את האזורים הנמוכים בעיר.
השפעת השיטפונות קטלנית במיוחד עקב גידול האוכלוסייה בעיר, תכנון בנייה לקוי, וחוסר ידע על דרכי התמודדות עם שיטפונות בקרב תושבי העיר וגורמי הממשל באינדונזיה.
שינויי אקלים באינדונזיה (אנ') גורמים לכך ששכונות ג'קרטה הממוקמות מתחת לפני הים ממשיכות לשקוע בקצב של 9 אינץ' בשנה, עקב פליטת גזי חממה בשילוב עם שאיבה לא מבוקרת של מי תהום. על פי אחת ההערכות, עד שנת 2050 צפויים להיות 95% משטחי צפון ג'קרטה מתחת לפני הים.
השפעת השיטפונות

לאחר הגשם של 1 בינואר נפתחו רוב שערי הוויסות שהותקנו למניעת שיטפונות. ממשלת אינדונזיה פתחה לנסיעה חופשית את כל כבישי האגרה סביב ג'קרטה, כדי לאפשר לתושבים באזורים המוצפים להיחלץ.
באזורים רבים בעיר הגיע מפלס המים ל-30 עד 200 ס"מ. במספר שכונות במזרח העיר מפלס המים הגיע לשיא של ארבעה מטרים. יותר מ-397,000 תושבים פונו לשכונות בטוחות יותר ולמקלטים. חלקים רבים של העיר נותרו ללא תנועת רכבות וללא חשמל.
תשתיות תחבורה רבות שובשו, בהן הרכבת הקלה, מוניות, רכבות וכבישי אגרה. נמל התעופה הבינלאומי סוקרנו-האטה המשיך לפעול כרגיל, אך נמל תעופה נוסף נסגר למספר שעות עקב נזקי הצפה במסלולי ההמראה.
קורבנות

ב-6 בינואר 2020 דווח כי מניין ההרוגים הוא 66 בני אדם, בשל מפולות, היפותרמיה, טביעה והתחשמלות.
תגובות

מטוסי זריעת עננים הוזנקו לאזור בניסיון להפיג את הגשם הכבד.
מושל מחוז ג'קרטה, אניס בסוואדן, ציין כי הממשל המחוזי יסייע לכל מי שנפגע מהשיטפונות. כמו כן מתוכננים סכר ותשתיות חדשות המיועדות למנוע הצפות חוזרות. גם נשיא אינדונזיה, ג'וקו וידודו, אמר שהממשלה תסייע לבנות מחדש את כל התשתיות הנדרשות למניעת הצפות.
משרד החוץ של טורקיה הודיע כי הוא עומד בסולידריות מלאה עם תושבי אינדונזיה ומוכן לספק כל סיוע שיידרש.
הערות שוליים

↑  שיטפונות באינדונזיה: עלה ל-47 מניין ההרוגים, עשרות אלפים במקלטים, באתר ynet, 4 בינואר 2020.
↑  רויטרס‏, רחובות הוצפו, תושבים התפנו: 21 הרוגים בשיטפון בבירת אינדונזיה, באתר וואלה, 2 בינואר 2020.
שוש מרציאנו

שוש מרציאנו (נולדה ב-4 באוקטובר 1955) היא שחקנית תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע ישראלית.
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 באוקטובר 1955 (בת 69) בנימינה, ישראל ישראל
 עיסוק:  שחקנית
 בן או בת זוג:  עמי ויינברג (?–1989) 
 מספר צאצאים:  1
ביוגרפיה

נולדה בשם שושנה מרציאנו בבנימינה. ההופעה הראשונה שלה על הבמה הייתה בהצגת הסיום של כיתה א' כששיחקה בתפקיד שלגייה. במהלך שירותה הצבאי בירושלים למדה בקורס למשחק של בנימין צמח, ולאחר שהשתחררה התקבלה ללימודים ב"בית צבי", אך פרשה מהמסלול לאחר שנה וחצי מכיוון שעדיין לא הייתה בטוחה שהיא מעוניינת בקריירת משחק.
קריירה > בתיאטרון

מסיבה עם החבובות - הצגת ילדים עם שירים מאת אבי קורן ויאיר רוזנבלום (תיאטרון ההפתעות, 1978)
ערוץ 2 - מחזה סאטירי של ב. מיכאל ואפרים סידון בבימויו של מוטי קירשנבאום, ובהשתתפות טוביה צפיר, ספי ריבלין, אפי בן ישראל ונתן נתנזון (תיאטרון אורות, 1979)
ידידי טינטן - הצגת ילדים המבוססת על שיריה של מרים ילן-שטקליס שהלחינה יעל גרמן בבימויו של מוטי סנדק (תיאטרון הזמן, 1979)
הנסיכה טורנדוט (1981)
כפיים - הצגת ילדים מאת עדה בן-נחום בבימוי ציפי פינס (התיאטרון לילדים ולנוער, 1981)
לילה במאי - מחזה מאת א"ב יהושע המתרחש בתקופת ההמתנה למלחמת ששת הימים, בבימויו של עמית גזית ולצד זאב רווח, לאורה ריבלין ועמי ויינברג (תיאטרון חיפה, 1981)
סיפורו של סוס - עיבוד מוזיקלי של מארק רוזובסקי לסיפור מאת טולסטוי (תיאטרון חיפה, 1982)
פטפוטים על הנילוס - מחזה על פי סיפוריו של נגיב מחפוז. כהכנה להצגה יצאה מרציאנו עם שאר חברי ההפקה לסיור במצרים, בתמיכתה של האגודה להבנה ישראלית-מצרית. (תיאטרון חיפה, 1982)
העוזר - מחזה מאת ברנרד מלמוד בבימויו של חנן שניר ובהשתתפות מיכל בת אדם, רמי דנון ועוד (תיאטרון חיפה, 1983)
נעורי אדם - מחזה מאת פרדריק רפאל בבימוי מייקל מיצ'אם ובהשתתפות ספי ריבלין, דליה שימקו, גדעון שמר ואחרים (תיאטרון חיפה, 1983)
נטושים - מחזה מאת הלל מיטלפונקט ובבימויו, לצד מנחם עיני, דליק ווליניץ ואחרים (בית ליסין, 1986)
קריירה > בקולנוע ובטלוויזיה

דיזנגוף 99 (1979)
נישואין נוסח תל אביב (1979)
המשחק המכור - תפקיד ראשי בסרט הטלוויזיה שביים מיקי בהגן.
סופרים מספרים - שחקנית אורחת בסדרה בה הומחזו קטעים מספריהם של סופרים שהתראיינו באולפן (1980)
ברקיע השביעי - סרט טלוויזיה על שישה אנשים המבלים שישה ימים במלון בחיפוש אחר בן/ת זוג, לצד אילן בן שחר, שלמה בראבא, רמי דנון ואחרים (1981)
רחוב סומסום - שחקנית קבועה בעונה הראשונה של הגרסה העברית של התכנית, כשותפתה של מיקי קם לדירה הממוקמת בדיוק מעל המחילה של קיפי בן קיפוד. (1983)
המתופפת הקטנה - תפקיד משני בסרטו של ג'ורג' רוי היל על פי הרומן מאת ג'ון לה קארה (1984)
The Beast of War - סרט מלחמה אמריקני על מלחמת אפגניסטן (1988)
רמבו 3 (1988)
איראן - מיני סדרה אמריקנית על נפילת השאה הפרסי ועליית משטרו של חומייני, לצד יונתן צ'רצ'י, דן תורג'מן ואלברט אילוז (1990)
שמשה קדמית - סרט קצר המורכב ממחוות ל-13 קלאסיקות קולנועיות בבימויו של ענר פרמינגר ובהשתתפות ישראל גוריון, אלון אבוטבול, גבי שושן ואחרים. הסרט הוקרן במסגרת פסטיבל ירושלים (1990)
Iran: Days of Crisis - סרט טלוויזיה אמריקני על משבר בני הערובה באיראן ב-1979 (1991)
Tropical Heat - סדרת אקשן קנדית שעונתה השנייה צולמה בישראל (1992)
ערב בלי נעמה - סרטו של משה צימרמן, בהשתתפות מיכה שרפשטיין, ערן איוניר ולימור גולדשטיין (1992)
במבי - דיבוב הגרסה העברית (1993)
שאלתיאל קוואק - דיבוב דמויותיהן של וויני ולולי הצעירה
הפוני הקטן - דיבוב דמויות שונות
חיים אישיים

מרציאנו הייתה נשואה לשחקן עמי ויינברג. ב-1984 נולדה בתם, המעצבת דניאל ויינברג, שנקראה על שם דודהּ שנפל במלחמת יום כיפור. השניים התגרשו ב-1989.
מרציאנו חזרה בתשובה ושינתה את שמה לשושנה ענבר. היא פעילה בעמותת "האומה" הפועלת לקירוב בין חילוניים לדתיים על פי משנתו החברתית של הרב אשלג.
הערות שוליים

↑  סמדר שיר, שוש לכל המשפחה, באתר ⁨מעריב, ‏1 נובמבר 1979
↑  פעילות מוגברת בתיאטרוני הילדים, באתר דבר, ‏24 באוקטובר 1978
↑  ערוץ 2 (טוביה צפיר, ספי ריבלין ונחום שליט) - כלבוטק, נבדק ב-2024-04-14
↑  ריקוד הנסיכה, באתר העולם הזה, ‏18 במרץ 1981
↑  ⁨בן המלך ועבודת הכפיים, באתר ⁨דבר⁩, ‏21 יוני 1981
↑  שוש אביגל, ⁨סוף סוף הצגה, באתר ⁨דבר⁩, ‏8 נובמבר 1981
↑  מירי פז, ⁨פטפוטים על הנילוס, באתר ⁨דבר⁩, ‏21 ינואר 1982
↑  שוש אביגל, אנחה יהודית מבוצעת היטב, באתר כותרת ראשית⁩, ‏9 מרץ 1983
↑  שוש אביגל, ⁨תיפלות מפוהקת, באתר ⁨כותרת ראשית⁩, ‏3 אוגוסט 1983
↑  ⁨"נטושים" בהנגר של נמל יפו, באתר חדשות, ‏9 מרץ 1986
↑  אורי קליין, סרט מרושל וחסר שנינות, באתר דבר, ‏19 בדצמבר 1979
↑  ⁨מחפשת חתן, מחפש כלה, באתר ⁨דבר⁩, ‏6 מרץ 1981
↑  אביב הברון, הקרובים של מיס פיגי, באתר כותרת ראשית, ‏7 בספטמבר 1983
↑  יצחק בן-נר, ⁨תיפוף חוזר ⁩, באתר ⁨מעריב⁩
↑  ⁨בחזרה מרודוס, באתר חדשות, ‏22 נובמבר 1990
↑  ⁨חדשות תרבות, באתר ⁨חדשות⁩, ‏18 ינואר 1990
↑  חגי לוי, ⁨סרטים חדשים, באתר ⁨חדשות, ‏13 אוגוסט 1992
↑  תיאטרון - במאי של שחקנים, באתר www.habama.co.il
↑  רן ברנע, ‏פאשן קלאב: הכירו את דניאל ויינברג, באתר ‏מאקו‏, 7 בספטמבר 2018
↑  לידה בתיאטרון, באתר העולם הזה, ‏19 בדצמבר 1984
↑  הכל אפשרי, באתר העולם הזה, ‏16 באוגוסט 1989
↑  מפתחות לחיים, באתר מודעות | דרך פנימיות החיים | לימודי קבלה
נשירה מהלימודים

נשירה מהלימודים היא עזיבת מערכת החינוך טרם השלמת מסלול הלימודים בה.
מערכת החינוך בנויה ממסלולים שלכל אחד מהם יש נקודת סיום: בית ספר יסודי, חטיבת ביניים בית ספר תיכון (בו נקודת סיום עיקרית, אך לא יחידה, היא קבלת תעודת בגרות), אוניברסיטה (שנקודת הסיום שלה היא קבלת תואר אקדמי) ומסלולי הכשרה מקצועית (שנקודת הסיום שלהם היא קבלת תעודת מקצוע). כניסה לאחד ממסלולים אלה בלי להגיע לסיומו פירושה נשירה מהלימודים.
לתהליך הפרישה שני חלקים: פרישה דה פקטו - הפסקת נוכחות או ביצוע מטלות; ופרישה דה יורה - הפסקה פורמלית של הלימודים והורדת התלמיד ממצבת מסגרת הלימוד. על פי רוב ההפסקה הפורמלית מתבצעת זמן מה לאחר הפסקת הלימודים בפועל. כיום, מוערך כי כ-1.2 מיליון תלמידים נושרים מבית הספר התיכון מדי שנה בארצות הברית, אשר מדורגת במקום ה-19 בעולם ביחס למדינות אחרות. בשנת 2010, דווח שאחוז בני הנוער בגילאי 17-14 במדינת ישראל שאינם לומדים עומד על 7.4, וב-2012, אחוז הנשירה מקרב כלל תלמידי בתי הספר בארץ היה 2.2%. נתוני הנשירה מהשכלה גבוהה בישראל עומדים על 25%, נכון לשנת 2015.
ישנן סיבות אפשריות רבות שיכולות לגרום לנשירה; הנפוצות שבהן כוללות: ציונים ירודים, צורך במציאת עבודה, התרחקות מבריונות, מצבי חירום משפחתיים, דיכאון, הפרעות נפשיות, היריון לא מתוכנן, סביבה שלילית, חוסר חופש ואף שיעמום היכול להיגרם כתוצאה מלמידת חומר אשר התלמיד לא מגלה בו עניין וצורך.
קיימות השלכות חברתיות וכלכליות שונות של נשירה מלימודים. בדרך כלל תלמידים אלה הם בעלי סיכון גבוה יותר לאבטלה, להיות חסר בית, התנהגות אנטי-חברתית ומאסר. לדברי התובעת המחוזית בסן פרנסיסקו, ב-94 אחוזים ממקרי הרצח של צעירים מתחת לגיל 25, היו הקורבנות נושרי בית ספר.
בשנות ה-60 עלה העניין הציבורי במושג, תוך עיסוק בנטישת החברה בגלל מרידה וחוסר הסכמה עם ערכים מסוימים. המושג שימש גם בהקשר תרבות הנגד בקרב ילדי הפרחים וקומונות שונות.
הגדרות > נשירה גלויה

נשירה גלויה מתארת מצב של ניתוק פיזי של הנער או הנערה ממערכת החינוך המיועדת לבני גילם (כלומר, תלמידים שאינם רשומים במערכת החינוך). בין הנושרים ניתן לזהות שלוש תת-קבוצות בולטות: בני נוער שהחליטו על ניתוק ממערכת החינוך והם מפסיקים לחפש חלופות חינוכיות; בני נוער שלאחר תקופת זמן קצרה של ניתוק ממערכת החינוך מחפשים דרך להשתלב בה בחזרה; בני נוער שבגלל נסיבות חיים שאינן תלויות בהם נשארים מחוץ למערכת החינוך.
הגדרות > נשירה סמויה

נשירה סמויה מתארת מצב של היעדרות תכופה ממערכת החינוך או של נוכחות פסיבית בכיתה מבלי לחוות תהליך של למידה משמעותית. תופעה זו נקראת גם תופעת "נוכח-נפקד". ניתן לזהות כמה תת-קבוצות של בני נוער הנתונים בסיכון לנשירה סמויה: בני נוער הנעדרים בתדירות גבוהה ולתקופות ארוכות; בני נוער שמתייצבים בבוקר ללימודים ו"מבריזים" באמצע היום (ולעיתים כבר בתחילתו); בני נוער שמגיעים לכיתה ונוכחים בשיעורים, אך בעצם אינם מתחברים לתהליך החינוכי-לימודי המתרחש בהם. אוכלוסייה זו מתאפיינת גם בתחושת ניכור כלפי בית-הספר ובבעיות התנהגות וחברתיות.
הערות שוליים

↑  אריאל ש., נשירת בני נוער ממסגרת בית הספר (בארכיון), באתר המרכז לטכנולוגיה חינוכית, 11 בספטמבר 2010
↑  למעלה מ-20 אלף תלמידים נשרו ממערכת החינוך בשנה שעברה, באתר ‏מאקו‏, 26 בדצמבר 2012
↑   מירב ארלוזורוב, 60% מהסטודנטים במתמטיקה ובפיזיקה נושרים מהלימודים. מה הפתרון?, באתר TheMarker‏, 4 בנובמבר 2015
↑  Tough solutions for high school truancy rate, SFGate, August 13, 2010
↑  דו"ח הוועדה לאלטרנטיבות חינוכיות וטיפוליות לבני-נוער שמחוץ למסגרות הלימוד והההכשרה / משרד החינוך והתרבות - המזכירות הפדגוגית - הוועדה לחינוך על-יסודי | ישראל. הוועדה לאטרנטיבות חינוכיות וטיפוליות לבני נוער שמחוץ למסגרות הלימוד וההכשרה | | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX542827  BnF: cb119752095 (data)  GND: 4771180-2  NDL: 00572506  NKC: ph386434  SUDOC: 027784002
שושי כחלון-כידור

שוש (שושי) כחלון-כידור (נולדה ב-4 באוגוסט 1965) היא פוליטיקאית ישראלית שכיהנה כראש עיריית כפר יונה וסגן אלוף במילואים. שימשה מפקדת הגדוד הראשונה בצה"ל וסגנית מפקד "מגל".
ביוגרפיה

כחלון-כידור גדלה בשכונת מורשה ברמת השרון, במשפחה בת תשעה ילדים. התגייסה לצה"ל בשנת 1984. בין היתר, שימשה כמפקדת בסיס הטירוניות במחנה 80, מפקדת בית הספר לקצינות בבה"ד 12 וסגנית מפקד מערך בסיסי הטירונות הכלל צה"ליים (מגל).
עם קבלת ההחלטה על שילוב גברים ונשים בקורס הכשרה לקצונה, הייתה למפקדת הגדוד הראשונה בצה"ל בהכשרת הקצונה.
השתחררה מצה"ל בשנת 2009 בדרגת סגן-אלוף.
לכחלון-כידור תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון וארץ ישראל מאוניברסיטת חיפה.
ביוגרפיה > פוליטיקה מקומית

כחלון-כידור התמודדה לראשות המועצה המקומית כפר יונה בבחירות בשנת 2013. היא קיבלה כ-28% מהקולות והפסידה לראש המועצה הקודם, אפי דרעי. כיהנה בתפקיד ראש האופוזיציה במועצה.
בשנת 2018 התמודדה בשנית לראשות העיר כפר יונה וניצחה את דרעי, אשר כיהן בתפקיד ראש העיר במשך 41, שנים ברוב של כ-47% לעומת 36% שאותם קיבל דרעי.
בשנת 2023 הכריזה על התמודדות בפעם השלישית לראשות העיר כפר יונה. בעקבות מלחמת חרבות ברזל הבחירות נדחו לפברואר 2024, שם הפסידה כידור ליריבה אלברט טייב שזכה ב-60% מקולות הבוחרים.
כחלון-כידור נשואה למוטי כידור ואם לשתי בנות.
התנגשות הלוויינים אירידיום 33 וקוסמוס 2251

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  תאונה, satellite collision 
 תאריך:  10 בפברואר 2009 
 
הדמיית ההתנגשות
התנגשות הלוויינים אירידיום 33 וקוסמוס 2251 היא אירוע ההתנגשות החמור ביותר שהתרחש במסלול סביב כדור הארץ, בו היו מעורבים שני לוויינים. ההתנגשות בין הלוויינים התרחשה ב-10 בפברואר 2009, בגובה 776 ק"מ מעל סיביר. זו גם הפעם הראשונה בה שני לוויינים מתנגשים בחלל (בעבר אירעו התנגשויות בין לוויינים לפסולת חלל או שלוויינים נפגעו במכוון על ידי טילים).
הלוויינים המעורבים בהתנגשות

בהתנגשות היו מעורבים שני לוויינים:
אירידיום 33, לוויין אמריקני פעיל, חלק ממערכת לווייני התקשורת "אירידיום"; משקל הלוויין - 560 ק"ג.
קוסמוס 2251, לוויין תקשורת רוסי, שוגר ב-16 ביוני 1993 מקוסמודרום פלסצק והופעל על ידי חיל החלל הרוסי, הקיף את כדור הארץ במסלול קוטבי נמוך מסלול (LEO) בגובה משתנה בין 803 ל-778 ק"מ, חדל לתפקד בשנת 1999; משקל הלוויין: 950 ק"ג.