stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
27 באוקטובר
נולדו

1156 – רמון השישי, רוזן טולוז (נפטר ב-1222)
1561 – מרי סידני, משוררת אנגלית (נפטרה ב-1621)
1782 – ניקולו פגניני, כנר ומלחין איטלקי (נפטר ב-1840)
1837 – איליה צ'בצ'בדזה, סופר, משורר, עיתונאי, משפטן ואיש ציבור, אבי האומה הגאורגית (נרצח ב-1907)
1858 – תאודור רוזוולט, הנשיא ה-26 של ארצות הברית (נפטר ב-1919)
1891 – פאול גרינינגר, מחסידי אומות העולם (נפטר ב-1972)
1894 – אנה טיכו, אחות, ציירת ישראלית וכלת פרס ישראל (נפטרה ב-1980)
1914 – דילן תומאס, סופר ומשורר בריטי (נפטר ב-1953)
1922 – רובי די, שחקנית, תסריטאית ומשוררת אפרו-אמריקאית (נפטרה ב-2014)
1923 – רוי ליכטנשטיין, צייר ופסל אמריקאי, יהודי, (נפטר ב-1997)
1923 – אריה אהרוני, סופר, עורך, מתרגם שירה וסיפורת מיידיש, רוסית ואנגלית (נפטר ב-2019)
1925 – וורן כריסטופר, מזכיר המדינה ה-63 של ארצות הברית (נפטר ב-2011)
1930 – רות לפידות, משפטנית ישראלית
1931 – נוואל א-סעדאווי, פסיכיאטרית, סופרת ומרצה פמיניסטית מצרית (נפטרה ב-2021)
1932 – סילביה פלאת', סופרת ומשוררת אמריקאית (נפטרה ב-1963)
1937 – נתן ברון, עיתונאי, דוקטור למשפטים וחוקר תולדות המשפט בארץ ישראל (נפטר ב-2020)
1939 – ג'ון קליז, שחקן קולנוע וקומיקאי בריטי
1943 – עדנה גורן, זמרת ישראלית
1945 – קארי סנודגרס, שחקנית אמריקאית (נפטרה ב-2004)
1945 – לואיז אינסיו ("לולה") דה סילבה, פוליטיקאי ומנהיג פועלים ברזילאי, נשיא ברזיל ה-39
1945 – צביה גרינפילד, פעילה פוליטית ישראלית, כיהנה כחברת כנסת מטעם מרצ במשך כשלושה חודשים בשלהי הכנסת ה-17
1946 – נתן זהבי, עיתונאי, פובליציסט, שדרן רדיו, שחקן ומפיק קולנוע ישראלי
1949 – מנחם עיני, שחקן ופנטומימאי ישראלי (נפטר ב-2002)
1950 – חיים שיין, רב, פרופסור למשפטים, עורך דין, פובליציסט ומרצה למשפטים
1952 – רוברטו בניני, שחקן ובמאי קולנוע איטלקי
1955 – יואל לרנר, זמר, מדבב, גיטריסט ומלחין ישראלי
1963 – אבי בללי, זמר ויוצר ישראלי
1971 – רע מוכיח, מוזיקאי, יוצר, מלחין, נגן ומפיק מוזיקלי ישראלי
1979 – איה קורן, שחקנית ודוגמנית ישראלית
1980 – עידית סילמן, פוליטיקאית ישראלית
1980 – טאנל פדאר, זמר רוק אסטוני
1982 – גלעד קמחי, במאי, כוריאוגרף ושחקן ישראלי
1983 – אביר קארה, פוליטיקאי ישראלי
1984 – קלי אוסבורן, שחקנית בריטית
1986 – לו ויליאמס, כדורסלן אמריקאי
1986 – ענבר לביא, שחקנית טלוויזיה וקולנוע ישראלית-אמריקאית
1990 – פול צ'לימו, אתלט אמריקאי
1997 – לונזו בול, כדורסלן אמריקאי
1997 – ריס, זמרת-יוצרת שוודית-אמריקאית
נפטרו

939 – אתלסטאן, מלך אנגליה (נולד ב-895)
1331 – אבו אל-פידאא, היסטוריון, גאוגרף, סופר ושליט ערבי (נולד ב-1273)
1430 – ויטאוטס הגדול, דוכס ליטא (נולד ב-1350)
1439 – אלברכט השני, מלך גרמניה והונגריה (נולד ב-1397)
1449 – אולוג בג, מתמטיקאי ואסטרונום (נולד ב-1394)
1485 – רודולף אגריקולה, אבי ההומניזם בצפון ארצות השפלה (נולד ב-1443)
1505 – איוואן השלישי, שליט רוסיה (נולד ב-1440)
1553 – מיכאל סרווטוס, תאולוג, רופא והומניסט ספרדי שחי ופעל בצרפת (נולד ב-1511)
1925 – וילהלם גריקה, מנצח אוסטרי (נולד ב-1845)
1948 – יהודה לייב מאגנס, רב רפורמי אמריקאי (נולד ב-1877)
1958 – יוסף קלוזנר, היסטוריון, חוקר ספרות ואיש רוח ישראלי (נולד ב-1874)
1968 – ליזה מייטנר, פיזיקאית גרמנייה (נולדה ב-1878)
1980 – ג'ון ואן ולק, פיזיקאי אמריקאי (נולד ב-1899)
1988 – מיכאל רייסר, חבר הכנסת מטעם הליכוד (נולד ב-1946)
1999 – ואזגן סרקיזיאן, ראש ממשלת ארמניה (נולד ב-1959)
2010 – נסטור קירשנר, נשיא ארגנטינה (נולד ב-1950)
2012 – הנס ורנר הנצה, מלחין גרמני הומוסקסואל, שנודע בהשקפותיו השמאלניות (נולד ב-1926)
2013 – לו ריד, מוזיקאי אמריקאי (נולד ב-1942)
2015 – דוד טפרסון, אלוף-משנה בצה"ל (נולד ב-1926)
2015 – יהודית וינקלר, עיתונאית ישראלית (נולדה ב-1937)
2017 – קטלין סוקה, שחיינית הונגרית (נולדה ב-1935)
2019 – שמואל מוריה, ממונה על העלייה הבלתי ליגאלית של המחתרת הציונית-חלוצית בעיראק ואיש שירות הביטחון הכללי בישראל (נולד ב-1924)
2019 – ולדימיר בוקובסקי, דיסידנט סובייטי (נולד ב-1942)
2021 – שאול שקד, פרופסור בחוג ללימודי הודו, איראן וארמניה ובחוג למדע הדתות באוניברסיטה העברית, חתן פרס ישראל לבלשנות (נולד ב-1933)
2021 – בוב פרי, כדורסלן אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1959–1969 (נולד ב-1937)
2021 – ברנד ניקל, כדורגלן גרמני (נולד ב-1949)
2022 – אשרה אלקיים רונן, רקדנית, כוריאוגרפית, יוצרת רב-תחומית ומורה לכוריאוגרפיה (נולדה ב-1939)
2024 – יעקב טרנר, ראש עיריית באר שבע השביעי, המפכ"ל העשירי של משטרת ישראל, טייס קרב ומפקד בחיל האוויר הישראלי (נולד ב-1935)
חגים ואירועים החלים ביום זה

יום פרומנטיוס הקדוש, מביא הנצרות לאתיופיה
יום העצמאות של טורקמניסטן (1991)
יום העצמאות של סנט וינסנט והגרנדינים (1979)
26 באוקטובר – 28 באוקטובר
אוקטובר
לוח אירועים שנתי
קטלוניה הכריזה על עצמאותה ב-2017
איליה צ'בצ'בדזה
תאודור רוזוולט
רוי ליכטנשטיין
אתלסטאן
איוואן השלישי המכונה גם איוואן הגדול
לו ריד
סאמאנג'

שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית 
שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ]
|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  2007–הווה (כ־17 שנים) 
 מיקום המטה:  קרוליינה הצפונית
 ענפי תעשייה:  היי טק
 מוצרים עיקריים:  Help desk, IT Asset management
 אנשי מפתח:  דורון גורדון
 עובדים:  100 
  
 www.samanage.com
 
סאמאנג' (Samanage) היא חברת תוכנה שהבסיס שלה הוא במדינת קרוליינה הצפונית, החברה מפתחת תוכנה המיועדת למחלקת ה-IT בארגון, לניהול השירות בארגונים וניהול נכסי מחשוב. לחברה מעל 1,400 לקוחות ביותר מ-50 מדינות.
באפריל 2019, הודיעה חברת SolarWinds על רכישת סאמאנג' תמורת 350 מיליון דולר.
היסטוריה

החברה נוסדה ב-2007 על ידי דורון גורדון.
תחילת דרכה של החברה היה בתוך החממה הציבורית קסניה, שסיפקה לה את השקעת הסיד ולאחר מכן עברה סבבי גיוס נוספים בשיתוף קרן ההון סיכון Carmel Ventures, וקרן ההון סיכון Gemini Ventures‏.
המוצר הראשון של החברה היה פתרון לניהול נכסי מחשוב (IT asset management) שהושק ב-2010 לאחר שלוש שנים של פיתוח ובדיקות.
ב-2011 הושק מודול ניהול השירות (service desk) לאחר פיתוח ובדיקות של שנתיים.
הפתרונות של סאמאנג' מיועדים לחברות בגדלים שונים והיא מציעה תוכנות בסיסיות הפונות לחברות קטנות לצד גרסאות משודרגות יותר שפונות לארגונים גדולים (Enterprise).
מטרת התוכנה לנהל את כל הבקשות שמגיעות ללשכת השירות ולהפנות אותן אל האנשים המתאימים תוך ניהול הטיפול בבקשה.
בנוסף, הפלטפורמה של החברה יודעת לעזור לארגון לנהל את כל הציוד במחלקת המחשוב של הארגון, אם מדובר במחשבים ניידים, שרתים, מכונות וירטואליות, סמארטפונים, טאבלטים וכו' – מי משתמש בציוד, מה הקונפיגורציה של הציוד, מתי הוא התחיל להשתמש בו, וקישור, אם צריך, לתקלות רלוונטיות בציוד.
מטה החברה יושב בצפון בצפון קרוליינה ולחברה מרכז פיתוח בנתניה.
הערות שוליים

↑  יסמין יבלונקו, ‏הסטארט-אפ הישראלי סאמאנג' נמכר ב-350 מיליון דולר, באתר גלובס, 11 באפריל 2019
↑  גיוס: Samanage מודיעה על גיוס 20 מיליון דולר, באתר גיקטיים
↑   אבישי בסה, גיקטיים, SAManage הישראלית גייסה 5 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 16 באוקטובר 2013
תתאה גבר

תתאה גבר הוא כלל הלכתי בדיני איסור והיתר, העוסק במפגש של מאכלים או כלים שאחד מהם אסור באכילה. הכלל מבאר שאם שני מאכלים שאחד מהם צונן ואחד מהם רותח נגעו זה בזה, השפעת המאכל התחתון חזקה יותר מהעליון והיא מבליעה בו טעם משמעותי.
מקור הדין

העברת טעמים מתבצעת על ידי חומם של מאכלים וכלים שונים. ולכן מפגש של מאכל רותח עם מאכל או כלי אחר, עשוי להבליע בו טעמים. ביארו חכמי התלמוד, שבמקרה ששני מאכלים רותחים המונחים אחד על גבי השני, נגעו זה בזה, ההבלעה היא מליאה. ולכן אם אחד מהמאכלים הוא אסור באכילה, הוא אוסר את חבירו על ידי מפגש הטעמים. כמו כן, אם שני המאכלים צוננים, מוסכם שהאיסור לא יכול להבליע טעם במאכל המותר.
אך נחלקו במקרה שהעליון חם והתחתון צונן, או להפך שהתחתון חם והעליון צונן:
לדעת רב (אמורא), עילאה גבר, כלומר השפעת המאכל העליון חזקה יותר, ולכן אם המאכל העליון רותח, והמאכל התחתון צונן - הצונן נאסר מכח העליון.
לדעת שמואל, תתאה גבר - כלומר השפעת המאכל התחתון משמעותית יותר. ולכן, אם התחתון רותח, הוא אוסר את כל המאכל הצונן העליון. אך אם העליון רותח והתחתון צונן, הצונן נאסר רק בכדי קליפה כלומר, רק השכבה הדקה החיצונית של המאכל התחתון שבאה במגע עם העליון - נאסרת.
בתלמוד, הביאו ברייתות המסייעות לשיטת שמואל, ולכן הסכימו הראשונים שהלכה כמותו ש'תתאה גבר'.
מקור הדין > רמת החום של התחתון

לדעת רוב הפוסקים, כלל זה שצונן שנפל לתוך חם נאסר כולו, הוא דווקא כשהמאכל התחתון רותח ברמת כלי ראשון, כגון שמייד לאחר שהורידו את המאכל מהאש, הניחו עליו מאכל צונן. אך אם הניחו את המאכל התחתון הרותח בכלי שני, העליון הצונן שמונח עליו נאסר רק בכדי קליפה.
מקור הדין > רמת החום של התחתון > הסיבה שהתחתון גובר

יש שביארו, שהואיל והתחתון קבוע במקומו, הוא גובר על העליון שנשפך אליו. ויש שביארו שהתחתון גובר הואיל והחום עולה מלמטה למעלה, ואינו יורד למטה.
מקור הדין > רמת החום של התחתון > כשמונחים זה לצד זה

במקרה שהמאכלים נוגעים אחד בשני כשהם מונחים זה לצד זה (ולא בצורת עליון ותחתון), אם שניהם חמים, הכל אסור. ואם אחד מהמאכלים רותח, לדעת רוב הפוסקים, דינם כחם לתוך צונן, שאוסר רק בכדי קליפה.
חם לתוך צונן > קליפת הצונן התחתון

כאמור, נפסק להלכה שמאכל חם שמונח על תחתון צונן, די להסיר את הקליפה. אלא שנחלקו אם יש להסיר את הקליפה רק מהעליון הרותח אך התחתון צונן מותר כולו, או שצריך להסיר קליפה גם מהתחתון הצונן. בתוך דעת הסוברים שיש להסיר את הקליפה גם מהתחתון הצונן, נחלקו במקרה שלא ניתן להסיר את הקליפה, כגון שנפל בשר רותח לתוך חלב צונן, והרי לא ניתן להסיר את קליפת החלב, שכן החלב הוא נוזלי. במקרה זה, יש אומרים שהחלב מותר לגמרי, שכן חכמים הורו להחמיר בקליפה רק כשהדבר אפשרי. ויש אומרים, שגם במקרה זה יש להחמיר בקליפה, והואיל ולא ניתן להסירה, צריך שיהיה בחלב פי ששים מהשכבה החיצונית שלו, ורק אז החלב מותר באכילה.
להלכה, פסק השולחן ערוך, שיש להסיר את הקליפה גם מהמאכל התחתון, אך במקרה שלא ניתן להסיר את הקליפה, התיר את התחתון לגמרי. הוסיף הרמ"א, שבמקום שהיה צריך לקלוף, ובישלו את המאכל בלי להסיר את הקליפה, המאכל מותר בדיעבד.
חם לתוך צונן > חם לתוך צונן בצלי

'תתאה גבר' נכון גם בצלי. כלומר, אף שלדעת השולחן ערוך, בדרך כלל חתיכת-צלי (של איסור) שמינה אוסרת את כל החתיכה הנוגעת בה, במקרה שהחתיכה השמינה הרותחת עליונה, ומונחת על חתיכה צוננת, החתיכה לא נאסרה אלא כדי קליפה. אך אם שתי החתיכות כחושות, גם את התחתונה רותחת, אוסרת את חבירתה רק כדי נטילה. ולרמ"א, הואיל ואיננו בקיאים בין כחוש לשמן, גם חתיכה כחושה אוסרת את חבירתה.
תתאה גבר במליח

נחלקו אם גם במליחה חל הכלל של תתאה ועילאה גבר. כלומר, האם הכלל שאיסור שהונח על היתר, במקרה שהאיסור הוא העליון - הוא אוסר כדי קליפה, ובמקרה שהאיסור התחתון, אז הוא אוסר את כל חתיכת ההיתר, האם כלל זה שייך בחתיכות מלוחות. לדעת השולחן ערוך, כלל זה אכן חל גם במליח, ולכן אם האיסור המלוח הוא העליון הוא לא אוסר את החתיכה התחתונה אלא כדי קליפה. ואילו לדעת הרמ"א כלל זה לא חל בחתיכות מלוחות, וגם אם האיסור המלוח הוא העליון הוא אוסר את התפל.
תתאה גבר בכלים

לדעת רוב הפוסקים, דין תתאה גבר נכון גם לכלים. ולכן, מאכל אסור שהניחו אותו בכלי היתר או מאכל היתר שהניחוהו בכלי איסור, הדבר תלוי אם התחתון (הקערה) רותח או לא. שאם הקערה רותחת, היא אוסרת את כל המאכל המונח עליה. ואם הקערה קרה, והמאכל רותח, צריך קליפה. אך יש אומרים, שאין דין תתאה גבר בכלים, ולכן אפילו אם הקערה קרה, הואיל והמאכל רותח, הקערה נאסרת עד שיהיה בה פי ששים כנגד המאכל הרותח שהונח עליה.
הערות שוליים

↑  פסחים עה, ב-עו, א.
↑  רש"י פסחים עו, א; טור ובית יוסף ושו"ע קה, ג.
↑  שולחן ערוך ורמ"א יורה דעה קה, ג.
↑  רשב"א תורת הבית ד, א; מאירי חולין קיב, א, ש"ך צא, כג.
↑  מרדכי חולין תשטו; תורת חטאת כג, ב.
↑  איסור והיתר הארוך כט, ב; רמ"א יורה דעה קה, ג.
↑  מאירי פסחים עו, א; פסקי רי"ד פסחים עה, ב.
↑  רבינו תם וריב"א בתוספות פסחים עו, א.
↑  רבינו תם בתוספות שם.
↑  ריב"א בתוספות שם. וכן פסקו מהרא"י (הגש"ד כב, ו) ומהרש"ל (יש"ש חולין ח, ע)
↑  יורה דעה צא, ד.
↑  שולחן ערוך יורה דעה קה, ו.
↑  שולחן ערוך יורה דעה קה ,ד.
↑  שם סעיף ה.
1 2  שולחן ערוך, יורה דעה, סימן ק"ה, סעיף י"א
↑  רשב"א חולין קיא, ב; או"ה לו, ה; רמ"א יו"ד קה, ג; ש"ך ס"ק י; פמ"ג ש"ד שם; כה"ח מו.
↑  יש"ש חולין ז, מה.
| כשרות |
| --- | --- | --- |
| כשרות הבשר | אבר מן החי • טרפה • סירכא • גיד הנשה • צומת הגידים • סימני הכשרות • עופות טמאים • זרוע, לחיים וקיבה • איסור אכילת חֵלֶב • שחיטה • הכשרת בשר • איסור אכילת דם • בשר שנתעלם מן העין |  |
| מצוות התלויות בארץ | שמיטה • יובל • טבל • תרומות ומעשרות • חלה • איסור חדש • איסור ערלה • נטע רבעי • כלאי הכרם • פאה •מתנות עניים • ביכורים |  |
| הלכות הרחקה מגויים | חלב נוכרי, גבינת נוכרי וחמאת נוכרי • יין נסך • פת עכו"ם • בישולי גויים |  |
| הכשרת כלים | טבילת כלים • הכשרת כלים • ליבון • נעיצה |  |
| איסורי תורה | בשר בחלב • חמץ בפסח • איסור אכילת שרצים |  |
| איסורי דרבנן ומנהגים | איסור לינת לילה • משקים שנתגלו • איסור אכילת קטניות בפסח • איסור שתיית מים בחילופי תקופות • אכילת דג עם בשר • אכילת דג עם חלב • אוכלים ומשקים שתחת המיטה |  |
| דינים כלליים | איסור והיתר • תערובת • מיעוט המצוי • טעם כעיקר • נותן טעם • נותן טעם לפגם • נ"ט בר נ"ט • דבר דעביד לטעמא • מעמיד • ביטול איסור לכתחילה • איסורים מבטלים זה את זה • כבוש כמבושל • תתאה גבר • מליח כרותח • עבירה מטמטמת |  |
| כשרות בעת החדשה | ירקות ללא חרקים • ג'לטין • משגיח כשרות • שטירל • בראקל |  |
קרניומטריה

גולגולת אנושית ומכשיר מדידה משנת 1902
קרניומטריה (באנגלית: Craniometry) היא מדידה של הקראניום, החלק העיקרי של הגולגולת, בדרך כלל הגולגולת האנושית. זוהי תת-קבוצה של צפלומטריה (אנ'), מדידת ראש, שאצל בני אדם היא תת-קבוצה של אנתרופומטריה (אנ'), מדידה של גוף האדם. זאת בנבדל מהפרנולוגיה, פסבדו מדע שניסה לקשר בין אישיות ואופי לצורת הראש, ומפיזיונומיה, שניסתה לעשות אותו הדבר לגבי תווי פנים. עם זאת, שדות אלה טענו כולם ליכולת לחזות תכונות או אינטליגנציה.
קרניומטריה הייתה בשימוש שוטף באנתרופולוגיה, במיוחד באנתרופולוגיה פיזית במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. תיאוריות שניסו להצדיק באופן מדעי הפרדה חברתית על בסיס גזע הפכו פופולריות בתקופה זו. ז'ורז' ואשה דה לאפוז' (Georges Vacher de Lapouge) (אנ') (1854–1936) חילק את מין האדם ל"גזעים" היררכיים, החל מ"גזע לבן ארי, dolichocephalic" (מיוונית עתיקה – kephalê, ראש ו-dolikhos, ארוך ודק), לגזע "ברכיצפלי" (קצר ורחב ראש). קרניומטריה שימשה כראיה נגד קיומו של "גזע נורדי". פרנץ בועז השתמש במדד הראש כדי להראות את השפעתם של גורמים סביבתיים. צ'ארלס דרווין השתמש בגולגולת ובמחקר שלדים כדי להדגים את תאוריית האבולוציה שפורסמה בספרו מוצא המינים (1859).
מדידות ישירות יותר כוללות בדיקות של מוחות מגופות, או לאחרונה, טכניקות הדמיה כגון MRI, שניתן להשתמש בהן על אנשים חיים. מדידות כאלה משמשות במחקר על מדעי המוח ואינטליגנציה.
באופן נפרד, אמנים מהמאה ה-15 ואילך ביצעו מדידות של ראשים וגולגולות במטרה לדייק בייצוג חלקים של גוף האדם. ברנרד פליסי ואלברכט דירר היו חלוצים במחקרים כאלה.
מדד הראש

הפרופסור השוודי לאנטומיה אנדרס רציוס (1796–1860) השתמש לראשונה מדד הראש באנתרופולוגיה פיזית כדי לסווג שרידים אנושיים עתיקים שנמצאו באירופה. הוא סיווג מוחות לשלוש קטגוריות עיקריות, "דוליצפלי" (מיוונית עתיקה – kephalê, ראש ו-dolikhos, ארוכים ודקים), "ברכיצפלים" (קצרים ורחבים) ו"מזוצפליים" (אורך ורוחב ביניים).
במונחים אלה השתמש ז'ורז' ואשה דה לאפוז', ממייסדי התיאוריות הפסבדו-מדעיות בתחום זה ותאורטיקן של איגניקה, אשר בספרו "הארי ותפקידו החברתי" חילק את האנושות ל"גזעים" היררכיים, כשבראש "הגזע הלבן הארי, הדוליצפלי" ומתחתיו הגזע ה"ברכיצפלי", "הבינוני והאינרטי", המיוצג בצורה הטובה ביותר באוכלוסיית צרפת, ספרד, איטליה, כל אסיה ורוב המדינות הסלאביות.
ואשה דה לאפוז' זיהה את ה"הומו אירופאוס" הטבטוני, הפרוטסטנטי, את ה"הומו אלפינוס" (טורקים ואחרים) ואת ה"הומו מדיטרניוס" (נפוליטנים, אנדלוסים וכו'). "הומו אפריקנוס" (מקונגו, פלורידה ועוד) אף הוצא מהדיון. ואשה דה לאפוז' הפך לאחד ממקורות ההשראה המובילים של האנטישמיות הנאצית והאידאולוגיה הנאצית.
קרניומטריה ואנתרופולוגיה

בשנת 1784, לואי-ז'אן-מארי דאובנטון, שכתב זכרונות אנטומיה השוואתית עבור האקדמיה הצרפתית, פרסם את הספר Mémoire sur les différences de la situation du grand trou occipital dans l'homme et dans les animaux – זכרונות על עמדות הנקב העורפי באדם ובבעלי חיים.
לאחר שש שנים, פייטר קמפר (1722–1789), אמן ואנטומיסט, פרסם הרצאות עם תיאור שיטות קרניומטריות. אלה הניחו את הבסיס לטקסטים הבאים בתחום.
קמפר המציא את "זווית הפנים", מדד שנועד לקבוע אינטליגנציה בהתייחס למינים שונים. לפי טכניקה זו נוצרה "זווית פנים" משרטוט שני קווים: האחד בצורה אופקית מהנחיר לאוזן, והשני בניצב מהחלק העליון של עצם הלסת התחתונה לחלק הבולט של המצח.
קמפר טען שפסלים עתיקים מציגים זווית של 90°, אירופאים של 80°, שחורים של 70° ואורנגאוטן של 58°, וכך הציג השקפה היררכית על האנושות, המבוססת על תפיסה דקדנטית (מנוונת, עתיקה ולא מדעית) של ההיסטוריה. מחקר זה המשיכו אטיין ז'ופרואה סנט-אילר (1772–1844) ופול ברוקה (1824–1880), מייסד האגודה האנתרופולוגית ב-1859 בצרפת.
בשנת 1856, עובדים מצאו במחצבת אבן גיר גולגולת של אדם ניאנדרטלי, וחשבו שאלה שרידי דוב. הם נתנו את החומר לחוקר הטבע החובב יוהאן קרל פוהלרוט, שמסר את המאובנים לאנטומאי הרמן שאפהאוזן. הגילוי הוכרז במשותף בשנת 1857, והוליד את הפלאואנתרופולוגיה.
מדידות נעשו תחילה כדי להשוות את הגולגולות של גברים עם אלו של חיות אחרות. השוואה רחבה זו היוותה את המשנה הראשונה של מחקרים קרניומטריים. קמפר פיתח תיאוריה למדידת זווית הפנים, שבשלה הוא ידוע בעיקר בספרות האנתרופולוגית המאוחרת יותר.
עבודתו של קמפר הייתה בתואם לתיאוריות מדעיות של המאה ה-18. מדידות זווית הפנים שימשו להשוות גולגולות של לא-אירופאים לאלו של קופי אדם.
לקרניומטריה היה תפקיד באידאולוגיות הגזעניות שהשתלבו בארצות הברית. ב"התנגשות התרבות" כתב ג'ון ג'פריס שההגמוניה האנגלו-סקסית באמריקה במאה השמונה-עשרה והתשע-עשרה עזרה לבסס את "בית הספר האמריקאי לקרניומטריה", וזה סייע לבסס את התפיסה האמריקאית והמערבית של גזע. ג'פריס מציין שהתבססות מושג הגזע בחברה האמריקאית במאה השמונה-עשרה הגיעה מאסכולה חדשה של מדעים אשר ביקשה להרחיק את האנגלו-סקסונים מהאוכלוסייה האפרו-אמריקאית. ההרחקה של האוכלוסייה האפריקאית בחברה האמריקאית באמצעות קרניומטריה עזרה לטעון שמבחינה מדעית הם נחותים. האידאולוגיות שקבעה "אסכולה אמריקאית" חדשה זו שימשו להצדיק שמירה על אוכלוסייה משועבדת כדי לקיים את מטעי העבדים המתרבים בדרום ארצות הברית במאות השמונה-עשרה והתשע-עשרה.
במאה ה-19 נוספו תורמים רבים לספרות הקרניומטריה. חוקרים בולטים שהשתמשו בקרניומטריה כדי להשוות בני אדם לבעלי חיים אחרים כללו את תומאס הנרי האקסלי מאנגליה ופול ברוקה.
על ידי השוואת שלדי קופי אדם לאדם, האקסלי גיבה את תורת האבולוציה של צ'ארלס דרווין ופיתח את "עקרון הפיתקומטרה", שקבע שהאדם והקוף הם צאצאים מאב קדמון משותף.
ארנסט הקל (1834–1919) התפרסם בזכות "החוק הביוגנטי" המיושן שלו, לפיו כל פרט שיקף את האבולוציה של המין כולו במהלך חייו.
מחקרים אלה על גולגולות ושלדים סייעו לשחרר את המדע האירופי של המאה ה-19 מהטיות אתנוצנטריות. הגילוי של יוג'ין דובואה (1858–1940) בשנת 1891 באינדונזיה של "איש ג'אווה", הדגימה הראשונה של הומו ארקטוס שהתגלתה, הדגימו את עומק מוצאה של האנושות מחוץ לאירופה.
קרניומטריה, פרנולוגיה ופיזיונומיה

קרניומטריה שימשה גם בפרנולוגיה, שהתיימרה לקבוע אופי, תכונות אישיות ונטייה לפשע על בסיס צורת הגולגולת. בתחילת המאה ה-19 פיתח פרנץ יוזף גאל (1758–1822) "קרניוסקופיה" (ביוונית עתיקה: kranion, גולגולת, ו-scopos מראה, או צפייה), שיטה לקביעת האישיות וההתפתחות של היכולות הנפשיות והמוסריות על בסיס צורה חיצונית של הגולגולת.
מאוחר יותר שונה שם הקרניוסקופיה לפרנולוגיה (phrenos, מוח, ו-Logos, מחקר) על ידי תלמידו יוהאן ספרצהיים (1776–1832), שכתב בהרחבה על "המערכת הפיזיוגנומית של גאל וספורצהיים". פיזיוגנומיה טענה למתאם בין תכונות פיזיות (בעיקר תווי פנים) לבין תכונות אופי.
שיטה זו התפרסמה על ידי צ'זארה לומברוזו (1835–1909), מייסד הקרימינולוגיה האנתרופולוגית, שטען שהוא מסוגל לזהות באופן מדעי קשרים בין אופי הפשע לבין אישיותו או מראהו של העבריין. לומברוזו טבע את המושג "פושע מטבעו" הטוען בעד דטרמיניזם ביולוגי, וניסה לזהות פושעים על ידי מדידות של גופם.
הוא הגיע למסקנה שתווי גולגולת ותווי פנים רומזים לנטייה מולדת, גנטית, לפשיעה, ושניתן למדוד את התכונות הללו באמצעות מדדים ומחוגה במחקר כמותי. 14 תכונות שזוהו בקרב פושע כללו לסתות גדולות, הקרנה קדימה של הלסת, מצח משופע נמוך; עצמות לחיים גבוהות, אף פחוס או הפוך; אוזניים בצורת ידית; אפים דמויי נץ או שפתיים בשרניות; עיניים בלתי יציבות וקשות; זקן מועט או התקרחות; חוסר רגישות לכאב; זרועות ארוכות וכן הלאה.
ביקורות ותחייה של תיאוריות גולגולת במאה ה-20

הספר "הגזעים של אירופה" מאת ויליאם ריפלי (1899) השפיעה על לאומנים לבנים בארצות הברית. הוא שוכתב בשנת 1939, לפני מלחמת העולם השנייה, על ידי האנתרופולוג הפיזי של הרווארד, קרלטון ס' קון.
ג'יי פיליפ רושטון, פסיכולוג ומחבר הספר השנוי במחלוקתRace, Evolution and Behavior (1995), ניתח מחדש את הטבלה של גולד מ-1989, וטען שמורטון, בספרו "Crania Americana" משנת 1839, הראה דפוס של ירידה בגודל המוח שנע ממזרח אסיה לאירופים ומשם לאפריקאים.
בספרו טען רושטון לנפח אנדוקרני ממוצע של 1,364 סמ"ר בגולגולות ממזרח אסיה, 1,347 בקווקזים לבנים ו-1,268 באפריקנים שחורים. טענות דומות הועלו בעבר על ידי Ho et al. (1980), שמדד 1,261 מוחות בנתיחה, ובילס ואח' (1984), שמדד כ-20,000 גולגולות ומצא דפוס דומה – ממזרח אסיה לאירופה לאפריקה. עם זאת, באותו מאמר הזהר בילס משימוש בממצאים כמעידים על תכונות גזעיות, "אם משתמשים באמצעים כאלה לפי אזור גאוגרפי או גזע בלבד, הסיבות לדמיון לפי קבוצה גנטית או אקולוגית מבולבלות ללא תקנה". ממצאיו של רושטון ספגו ביקורת בשל מתודולוגיה מפוקפקת, כגון איחוד אפרו-אמריקאים עם אפריקאים משווניים, מכיוון שלאנשים מאקלים חם יש בדרך כלל גולגולת מעט קטנה יותר. רושטון השווה בין אפריקאים משווניים מהאזורים העניים והפחות משכילים באפריקה לבין אסייתים מהאזורים העשירים והמשכילים באסיה ואזורים עם אקלים קר יותר, שבדרך כלל גורמים לגולגולת גדולה יותר באבולוציה. לפי זאק סרנובסקי, מאחד ממחקריו של רושטון עצמו עולה כי נפח הגולגולת הממוצעת של שחורים מצפון אמריקה דומה לממוצע של קווקזים מאזורי אקלים דומים. לפי סרנובסקי, אנשים מאקלים שונים נוטים להיות בעלי הבדלים מינוריים בגודל המוח, אך אלה אינם מרמזים בהכרח על הבדלים באינטליגנציה; לדוגמה, אף על פי שלנשים יש מוח קטן יותר מגברים, יש להן גם מורכבות עצבית ועומס רב יותר באזורים מסוימים במוח מאשר לגברים.
שימוש בן זמננו

מדידות ישירות יותר כוללות בדיקות של מוחות מגופות, או לאחרונה, טכניקות הדמיה כגון MRI, שניתן להשתמש בהן על אנשים חיים. מדידות כאלה משמשות במחקר על מדעי המוח ואינטליגנציה.
נתוני נפח המוח ונתונים קרניומטריים אחרים משמשים במדע כדי להשוות בין מיני בעלי חיים מודרניים ולנתח את האבולוציה של המין האנושי בארכאולוגיה.
מדידות גולגולת המבוססות על נקודות ייחוס אנטומיות ספציפיות משמשות בשחזור פנים משפטי ובפיסול דיוקן.
ראו גם

אנתרופולוגיה משפטית
תיאודור קוכר, ממציא הקרניומטריה
הערות שוליים

↑  See Pierre-André Taguieff, La couleur et le sang – Doctrines racistes à la française ("Colour and Blood – doctrines à la française"), Paris, Mille et une nuits, 2002, 203 pages, and La Force du préjugé – Essai sur le racisme et ses doubles, Tel Gallimard, La Découverte, 1987, 644 pages
↑  Wallace, Michele (1992). Black Popular Culture. Seattle: Bay Press. pp. 156–157. ISBN 978-1-56584-459-9.
↑  "Cultural Biases Reflected in the Hominid Fossil Record" (history), by Joshua Barbach and Craig Byron, 2005, ArchaeologyInfo.com webpage:
ArchaeologyInfo-003 (אורכב 16.05.2011 בארכיון Wayback Machine).
1 2  David Hurst Thomas, Skull Wars Kennewick Man, Archaeology, And The Battle For Native American Identity, 2001, pp. 38 – 41
↑  Michael, J. S. (1988). "A New Look at Morton's Craniological Research". Current Anthropology. 29 (2): 349–354. doi:10.1086/203646.
↑  Lewis, Jason E.; DeGusta, D.; Meyer, M.R.; Monge, J.M.; Mann, A.E.;  et al. (2011). "The Mismeasure of Science: Stephen Jay Gould versus Samuel George Morton on Skulls and Bias". PLOS Biol. 9 (6): e1001071. doi:10.1371/journal.pbio.1001071. PMC 3110184. PMID 21666803.
↑  Beals, Kenneth L.;  et al. (1984). "Brain Size, Cranial Morphology, Climate, and Time Machines". Current Anthropology. 25 (3): 306. doi:10.1086/203138. JSTOR 2742800.
1 2 3  Cernovsky, Z. Z. (1997)A critical look at intelligence research, In Fox, D. & Prilleltensky, I. (Eds.) Critical Psychology, London: Sage, ps 121–133.
↑  Rushton, J. P. (1990). "Race, Brain Size, and Intelligence: A Rejoinder to Cain and Vanderwolf". Personality and Individual Differences. 11 (8): 785–794. doi:10.1016/0191-8869(90)90186-u.
↑  Insider – The Female Brain, By Ivory E. Welcome, MBA Candidate December 2009
↑  Cosgrove, KP; Mazure, CM; Staley, JK (באוקטובר 2007). "Evolving knowledge of sex differences in brain structure, function, and chemistry". Biol. Psychiatry. 62 (8): 847–55. doi:10.1016/j.biopsych.2007.03.001. PMC 2711771. PMID 17544382. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Schültke, Elisabeth (במאי 2009). "Theodor Kocher's craniometer". Neurosurgery. United States. 64 (5): 1001–4, discussion 1004–5. doi:10.1227/01.NEU.0000344003.72056.7F. PMID 19404160. {{cite journal}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531385005171  BnF: cb11964873g (data)  GND: 4165494-8  LCCN: sh85033754  NKC: ph802717 
פיתקומטריה (Pithecometra): בספרו משנת 1863, "על מקום האדם בטבע", תומאס הנרי האקסלי השווה שלדים של קופי אדם לבני אדם.
מבחר גולגולות פרימטים
המפה של ויליאם ז' ריפלי של "מדד הראש" באירופה, מתוך ספרו "הגזעים של אירופה" (1899)
ציור משנת 1839 מאת סמואל ג'ורג' מורטון של "ראש כושי... גולגולת קווקזית... ראש מונגולי".