stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אטילה פטשאואר
יהדותו

פטשאואר הציג עצמו כפטריוט הונגרי ולאחר ניצחונו באולימפיאדה ב-1928 צוטט כאומר שאינו חושב את ניצחונו לניצחון יהודי אלא לניצחון הונגרי. אולם פטשאואר סבל משיפוט לא הוגן בהונגריה בגלל יהדותו. בשנת 1931 הצהיר פטשאואר שלא ישתתף בתחרויות בהן השופטים ההונגרים מתכוונים להכשילו מסיבות אנטישמיות. בעקבות זאת הוא זומן לפגישה עם מנהיג הונגריה, מיקלוש הורטי, שבקשו לחזור בו.
בשנת 1933 הודיע פטשאואר על השתתפותו במכביה המתוכננת בפראג.
מותו של פטשאואר

לאחר שפרש מקריירת הסיף, עבד פטשאואר כעיתונאי בעיתון אשט ככתב ספורט וכתב גם ביקורות תיאטרון. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה החל משלוח הגברים מבין יהודי הונגריה למחנות שרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) בחזית המזרחית. בתחילה היה פטשאואר מוגן בשל היותו ספורטאי עבר ידוע, אך לאחר שנעצר בבדיקה שגרתית, ושכח את ניירותיו בבית, נשלח למחנה העבודה דווידובקה באוקראינה.
במחנה העבודה זוהה פטשאואר על ידי קלמן צ'ה שהיה בנבחרת ההונגרית האולימפית ב-1928 (צ'ה התחרה ברכיבה), ושימש כאחד הקצינים במחנה. האלוף האולימפי קארוי קרפטי, שזכה במדליית הזהב בהיאבקות באולימפיאדת ברלין, והיה אף הוא עציר במחנה, סיפר כי צ'ה הכריח את פטשאואר לטפס על עץ בחורף הקר, ולקרוא כתרנגול. לאחר מכן שפכו עליו מים קרים. הוא מת בסמוך לאחר התעללות זו.
מורשת והנצחה

חייו ומותו של פטשאואר היו הנושא לסרטו של אישטוואן סאבו "סאנשיין" (Sunshine), שתיאר עלילותיה של משפחה יהודית בדיונית בהונגריה, תוך שהוא משלב בעלילה סיפורים אמיתיים. הסרט יצא לאקרנים ב-1999, בכיכובו של רייף פיינס, המשחק בסרט מספר תפקידים, שאחד מהם מבוסס על חיי פטשאואר. שמו של פטשאואר מונצח ב"יד לאיש הספורט היהודי" במכון וינגייט. משנת 1994 מקיים קרובו של פטשאואר, ד"ר ריצ'רד מרקוביץ', תחרות סיוף על שמו בארצות הברית הנחשבת לאחד מאירועי הסיף החשובים בארצות הברית.
הערות שוליים

↑  שני לורדי החרבות המעולים שבעולם - יהודים, דואר היום, 28 באוגוסט 1928
↑  בגויים - מאורעות השבוע, דואר היום, 3 ביוני 1932
↑  רדיפת הספורטאים היהודים בהונגריה, דואר היום, 12 ביוני 1931
↑  הורטי נציב הונגריה והספורטאי היהודי, דואר היום, 17 ביולי 1931
↑  קצרות מהספורט היהודי בגולה, דואר היום, 18 באוגוסט 1933
↑  Jews and the Olympic Games, page 33
↑  Steve Lipman, In Attila’s Memory, Jewish Telegraphic Agency, ‏5 ביולי 2008
האישה (סרט, 1959)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  "האישה והבובה" מאת פייר לואי
 בימוי:  ז'וליין דוביבייה
 תסריט:  מרסל אשאר, אלבר ולנטין, ז'וליין דוביבייה, ז'אן אורנש
 שחקנים ראשיים:  בריז'יט בארדו Germaine Michel Espanita Cortez דומיניק זארדי Denise Carvenne Gisèle Grimm Paul Bonifas Michel Roux Rivers Cadet ז'וליין דוביבייה Daniel Ivernel Betty Beckers António Vilar לילה קדרובה Claude Godard דריו מורנו ג'ס האן Anne-Marie Mersen בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 צילום:  רוז'ה איבר
 מדינה:  צרפת, איטליה 
 הקרנת בכורה:  1959 
 משך הקרנה:  100 דק' 
 שפת הסרט:  צרפתית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט המבוסס על יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  ספרד 
 דף הסרט ב־IMDb
 
האישה (בצרפתית:  La Femme et le Pantin) הוא סרט דרמה משנת 1959 עם בריז'יט בארדו בתפקיד ראשי, בבימוי הבמאי הצרפתי ז'וליין דוביבייה (אנ'). הסרט הוא עיבוד קולנועי חמישי של הרומן "האישה והבובה" שכתב פייר לואי ב-1898. "הבובה" היא הסיטואציה שלתוכה הכניסה גיבורת העלילה את הגבר שחשק בה.
בממלכה המאוחדת ובפיליפינים הוקרן סרט זה בשם "אישה שטן".
גרסאות נוספות

בסרט "האישה", שם הגיבורה הוא אווה, אבל ברוב הגרסאות האחרות של הסרט, שמה הוא קונצ'יטה, כמו בספר שכתב לואי.
ב-1977 הוקרן הסרט הצרפתי "תשוקה אפלה" בבימוי לואיס בוניואל, עם קרול בוקה (הדמות החיובית) ואנחלה מולינה (הדמות השלילית), שגילמו שתיהן את קונצ'יטה. ב"תשוקה אפלה" יש סצנות זהות לסרט "האישה", כמו אהבת קונצ'יטה לריקודים, מגוריה בסביליה, מופע חשפנות של קונצ'יטה (בגילום מולינה), טענת מולינה בפני מתאו שהתיירים לא נגעו בה ושאין מיטות בחדר ההופעה, אחרי שגירש את התיירים, והתרועעות קונצ'יטה (בוקה ומולינה) עם בחור צעיר עד להתייחדותה עימו.
ב"תשוקה אפלה", בשונה מ"האישה", מקיימת מולינה יחסי מין עם הבחור לעיני מתאו. לאחר מכן טענה מולינה בפני מתאו שהיחסים היו מבוימים, ושהיא עדיין בתולה.
מתאו נפרד ממולינה ועזב את סביליה, אבל בוקה הגיעה לרציף הרכבת מסביליה למדריד. מתאו שפך עליה דלי מים מהרכבת, ובוקה עלתה לרכבת. כשסיים מתאו את סיפורו בפני נוסעי התא, שהיו פסיכולוג, משפטן ואם לילדה, נכנסה מולינה לתא ושפכה עליו חזרה דלי מים.
ב"תשוקה אפלה" אין התייחסות לפריה (אנ') בסביליה. לדברי בארדו בספרה, צילומיה בפריה התישו אותה מחום. הקהל הצבעוני והרועש, ששתה סנגריה כל שלושה מטרים, נגע בבארדו בניגוד לרצונה, אף על פי שהייתה תחת אבטחה רצינית של גברים מצוות הצילום. לפי ספרה, היא הונפה באוויר, שמלתה הורמה, המון ידיים החליקו על גופה, וניסו להסיר את תחתוניה. היא לא זכרה איך הוצאה משם, משום שכמעט איבדה את הכרתה. רק דודו (דוביבייה) היה מרוצה, חכך את ידיו, ואמר: "את רואה, אינך מתה". הצילומים חודשו באולפני בולון עם תפאורה של ז'ורז' ואחביץ' (צר'), ששוחזרה בצורה יוצאת דופן לפי בארדו בספרה.
ב"תשוקה אפלה" אומרת מולינה למתאו אחרי הסצנה שהדגימה מולו עם הבחור: "אף מילה. הגיטרה היא שלי. אני מנגנת בה עם מי שמתחשק לי". בסרט "האישה" אומר ארביג'אן למטאו, אחרי שהגיע לחדרה של אווה בפונדק בקדיס, שגם מורניטו היה בו: "היא תשאיל לך את הגיטרה שלה, רק אם אתה יודע לנגן בה". לאחר מכן פרצה קטטה בפונדק בגלל אווה ומורניטו שרקדו קרוב מדי, המתקוטטים היו מטאו ומלחים, ומטאו נעצר על ידי המשטרה.
בשני הסרטים חזרו אווה אל מטאו, וקונצ'יטה אל מתאו, אחרי שנטשו אותן בזעם. ב"תשוקה אפלה" חזרו מתאו וקונצ'יטה אחרי סצנות דליי המים. בסרט "האישה" חזרה אווה אל מטאו כששוחרר מתחנת המשטרה בקדיס, לאחר שחיכתה שלוש שעות מחוץ לתחנה עם כיסוי בד שחור על ראשה ועל כתפיה.
לצד שתי גרסאות אלו, יצאו שש גרסאות נוספות של הסרט:
1920 – "האישה והבובה", סרט אילם עם ג'ראלדין פאראר.
1929 – "האישה והבובה", סרט אילם עם קונצ'יטה מונטנגרו (אנ').
1935 – "השטן הוא אישה" עם מרלן דיטריך.
1946 – "הבובה של הגברת", גרסה מצרית עם תחיה כאריוכא, שהיה סרטה הראשון. הסרט הזניק את קריירת כאריוכה. היא השתתפה ב-120 סרטים, ושיחקה גם בתיאטרון ובסדרות טלוויזיה.
1990 – "האישה והבובה" בגרסה ספרדית עם מריבל ורדו (אנ'), כשהעלילה היא בברצלונה.
2007 – "האישה והבובה" עם מליסה ג'אוזי.
ביקורת

ז'אן דה ברונסלי כתב בלה מונד ב-1959:
הצורך שחשו יוצרי הסרט לשנות ולעדכן את הרומן של פייר לואי מובן לחלוטין, אבל אפשר לתהות מדוע הם החליטו להעלות סיפור כה מיושן. האם זו היוקרה המסחרית של יצירה ידועה? אולי. במבט ראשון הצליח כלכלית מיזם "האישה והבובה" עם בריז'יט בארדו. למרבה הצער, נכשל הסרט עצמו.
כך עברה העלילה מודרניזציה. קונצ'יטה מסביליה הפכה לבתו של סופר צרפתי שהוגלה לספרד מסיבות פוליטיות. הבובה היא אריסטוקרט ספרדי, גבר נאה למדי ודון ז'ואן בייעודו, ההופך תחת קסמי הילדה הצרפתייה הקטנה לכבשה מאוהבת. אני מדבר על מטמורפוזה, אבל "מוטציה" היא המילה שאני צריך להשתמש בה, בהתחשב במהפך הפסיכולוגי של הדמות האכזרית (ובמידה מסוימת הבלתי מובנת). לגבי השאר, נושא האדם הנשלט, אחוז הדיבוק, המושם ללעג על ידי כלבה הנהנית לענותו, זוכה לכבוד בקווי המתאר הרחבים שלו. אינני אומר שנושא זה אינו נצחי, אבל כפי שהוא מוצג בפנינו, הוא נראה, למרות פעולת בוגומולץ שבוצעה בעלילה, מיושן להחריד.
גיבור מגוחך, גיבורה עם אופי גרוע למדי, ודמויות משנה בלתי מעניינות: הסופר הגולה פתטי, ובת לווייתו כלבתא. יש לנו רק את התפאורה האנדלוסית הציורית ואת יופיה של בבה. הבמאי ז'וליין דוביבייה והצלם רוז'ה איבר תיארו את רחובות וכיכרות סביליה ההומים ואת פאר הנופים לגדות נהר גואדלקיביר בלי להיכשל בקלישאות תיירותיות. אי אפשר לומר שהצלחתם הייתה עקבית, ונוצר חלל מסוים בזכות כישרונו של התפאורן ז'ורז' ואחביץ', שאותו אזכור יותר. באשר לבריג'יט בארדו, הבתולה הפרועה והבתולה החכמה, הפתיינית לסירוגין, הצנועה והחולמנית, היא צולחת את סרט בביטחון של אלה צעירה שאיננה חוששת מבני אדם.
יוג'ין ארצ'ר כתב בניו יורק טיימס ב-1960:
לפני פחות משלוש שנים, כשהתגלגלה בריג'יט בארדו על המסכים המקומיים בסרט "ואלוהים ברא את האישה", כינו יבואני סרטים זרים את השחקנית כאטרקציה הלוהטת ביותר בקולנוע האמנותי. כעשרים שנה לפני כן, רכש ז'וליין דוביבייה מוניטין דומה בקרב במאים צרפתיים, בזכות סרטיו כמו "פפה לה מוקו" ו"החיים רוקדים הלאה". אתמול הגיע לניו יורק שיתוף הפעולה בין הכוכבת לבמאי, בדיבוב לאנגלית עם הכותרת הבוטה "הנקבה".

הגרסה של סרטי לופרט קיבלה בדיוק את הבכורה הראויה לה: סרט משני באולמות קולנוע שכונתיים במחיר נמוך.

באחת מסצנות האהבה הרבות ברומן הספרדי העמוס, נחלצת בארדו מאהובה ונאנחת, בכל התשוקה שהיא יכולה לגייס: "הו, כמה הייתי רוצה לגרום לך לסבול!" היא מצליחה בכך טוב מדי, באופן המדאיג בוודאות את מעריציה האמריקאים.

התפקיד המגולם באופן בלתי מוסבר על ידי השחקנית הצרפתייה החושנית הוא של נערה צעירה, טהורה ותמימה, שרק מתנהגת כמופקרת. אף על פי שהיא רוקדת בעירום למחצה, מתמקחת בביישנות על תעריף שירותיה, ומנגד מתגרה במחזריה במומחיות של חשפנית מקצועית, היא שומרת בקנאות על יתרונה עד לסיום.

לצד חוסנה המוסרי המפתיע, מבצעת השחקנית את מומחיותיה בסגנונה הרגיל, משתובבת, מתנשפת ומציגה את דמותה מכל זווית שמאפשר המסך הרחב.

כקורבנה העיקרי, נראה אנטוניו וילאר מתוסכל באופן מובן.

תרומת הבימוי העיקרית של דוביבייה לבורלסקת הטכניקולור הזה הייתה שמירה על אנטומיית הכוכבת במיקוד קפדני. הוא עקב אחר הליכתה כשצילם אותה במצלמה הנעה בקצב מצד לצד. האפקט, כמו הסרט וכמו הופעת השחקנית, מהפנט זמן קצר אבל בסופו של דבר בלתי ניתן לעיכול.
הערות שוליים

↑  Pierre Louys, The Woman and the Puppet, Alibris.com, "As Don Mateo becomes increasingly obsessed with Conchita, he begins to lose control over his own life and actions" (באנגלית)
↑  The Female, Kinorium.com
↑  דקות 1:13–1:21 בטריילר הסרט
↑  דקות 2:15–2:16 בטריילר
↑  דקות 0:34–0:41, 0:57–0:58 בטריילר
↑  דקות 0:42–0:45 בטריילר
↑  דקות 1:51–2:02 בטריילר
↑  דקות 0:14–0:33 בטריילר
↑  דקות 1:30–1:35, 1:22–1:25 בטריילר
1 2 3  דקות 5:12–5:54 בסרטון
↑  דקות 1:25–1:29 בטריילר
↑  דקות 0:45–0:51 בטריילר
↑  דקות 2:35–2:44 בטריילר
1 2  תשוקה אפלה, באתר Habama.co.il
↑  Seville April Fair – Feria de Abril, Spanish-fiestas.com (באנגלית)
↑  Brigitte Bardot, Initiales B.B. mémoires, Paris: Éditions Grasset, 1996, ISBN 2-246-52601-9. (בצרפתית)
↑  Brigitte Bardot Sitting C S, Loomisdeanphotography.com, "Brigitte Bardot during the making of the film Lady and the Puppet" (באנגלית)
↑  Iñigo Navarro, Seville Fair Guide for non-locals. Must-read before you go, Sensationalspain.com, "If you only plan to peak at the Fair, arrive there early. Arrive at the fairground early to avoid the crowds and the heat", ‏20 April 2023 (באנגלית)
↑  «Brigitte Bardot en la Feria de Abril», Sollabsevilla.com, 1. "Varias escenas tienen lugar en Sevilla y la famosísima actriz llega a la capital andaluza en la mejor fecha, justo para disfrutar de la Feria de Abril y de los tablaos. Varias escenas fueron rodadas en la misma Feria" 2. Youtube: Fragmento de «La femme et le pantin», ‏1958 (בספרדית)
↑  Juanlu, Brigitte Bardot en la Feria de Sevilla de 1958, Pinterest (בספרדית)
↑  Alexia Karman, Brigitte Bardot, Pinterest (בספרדית)
↑  Pierre Louÿs, The Woman and the Puppet, Everand.com (באנגלית)
↑  דקות 2:52–2:57, 1:36–1:39 בטריילר
↑   "The Woman and the Puppet", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
↑   La femme et le pantin (1929, Francia), סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 1:49:40 שעות), 11 בנובמבר 2017
↑   "The Devil Is a Woman", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
↑   "Libat el-Sitt", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
↑  Mario Camus, La mujer y el pelele, Palomitacas.com (בספרדית)
↑   "La femme et le pantin", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
↑  Jean de Baroncelli, La Femme et le pantin, Lemonde.fr, ‏19 février 1959 (ארכיון)
↑  Eugene Archer, Brigitte Bardot Stars in 'The Female', The New York Times, ‏28 April 1960
הכוריאוגרף קארדו (ספ') בצד ימין עם בריז'יט בארדו בסרט "האישה". בצד שמאל אספניטה קורטס שגילמה את מריה. קארדו לימד את בארדו לרקוד פלמנקו. שנת 1958.
הפריה בסביליה, המוצגת בפתיח "האישה" (1959). כרזה משנת 1961.
שלום אברבנאל

| --- | --- |

 לידה:  1 ביוני 1931 מונטקלייר, ארצות הברית 
 פטירה:  22 בדצמבר 2017 (בגיל 86) תל אביב-יפו, ישראל 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  ישראל, ארצות הברית
 מקום לימודים:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס 
 מנחה לדוקטורט:  לאון טרילינג 
 תלמידי דוקטורט:  דוד גוטליב, ג'פרי דנוביץ, עדי דיטקובסקי, אלינה צ'רטוק, גדעון צבס, משה גולדברג, דניאל מיכלסון, איתן תדמור, דפנה פז 
 
שלום אברבנאל (1 ביוני 1931–22 בדצמבר 2017) היה מתמטיקאי ישראלי, פרופסור ורקטור אוניברסיטת תל אביב בשנים 1977–1980.
בארצות הברית הוא מוכר בשם שאול אברבנאל (Saul Abarbanel). או: שאול זיגמונד אברבנאל (Saul Sigmund Abarbanel)/
רקע ולימודים

אברבנאל נולד במונטקלייר (אנ'), ניו ג'רזי, ארצות הברית ובהיותו ילד עלתה המשפחה לישראל. הוא גדל בתל אביב, התגייס בשנת 1948, לחם במלחמת העצמאות והשתחרר לאחר כשנתיים (1950).
לאחר שחרורו מצה"ל הוא נסע לארצות הברית ולמד ב־MIT אווירונאוטיקה ואסטרונאוטיקה, לאחר שקיבל תואר ראשון ותואר שני, המשיך לתואר שלישי ועבודת הדוקטורט הייתה באווירודינמיקה תאורטית, בהנחיית הפרופסור היהודי לאון טרילינג (אנ').
בין היתר למד אצל: אדולף הורוויץ ופרנסיס ב. הידלברנד (אנ').
בשנת 1959 חזר אברבנאל לישראל לפוסט-דוקטורט במחלקה למתמטיקה שימושית במכון ויצמן למדע (1960-1961).
קריירה

בין השנים 1961–1964 הוא מרצה ב-MIT ולאחר מכן חזר לישראל ומונה לפרופסור חבר באוניברסיטת תל אביב וכן היה ראש המחלקה למתמטיקה שימושית עד 1970.
בין השנים 1966–1971 אברבנאל כיהן כדקאן הפקולטה למדעי הטבע באוניברסיטת תל אביב (לאחר מכן התפצלה הפקולטה לשתי פקולטות: פקולטה למדעים מדויקים ופקולטה למדעי החיים). בשנת 1970 קודם לדרגת פרופסור מן המניין.
משנת 1972 שימש סגן הרקטור ומ-1977 עד 1980 היה רקטור ולאחר מכן המשיך בעבודתו כפרופסור עד פרישתו לפרישה לגמלאות בשנת 1999 . נפטר ב-22 בדצמבר 2017 בגיל 86, והובא למנוחות בבית העלמין ירקון .
קריירה > תפקידים נוספים

אברבנאל כיהן בתפקידים נוספים כמו:
יושב ראש "מועצת המחקר הלאומית של ישראל" (1986-1993)
מנהל "מכון סאקלר ללימודים מתקדמים באוניברסיטת תל אביב" (1997-2003).
פרופסור אורח באוניברסיטאות בארצות הברית: MIT, אוניברסיטת בראון, אוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
המשקיף הישראלי מטעם האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, במועצת המחקר האירופית למדע (ESRC).
יו"ר ועדת המתמטיקה השימושית בחברה האירופית למתמטיקה (אנ') (EMS).
כיהן פעמיים בתפקיד יו"ר איגוד מחקר החלל באוניברסיטאות (אנ') בארצות הברית (USRA).
במשך שנים רבות הוא היה קשור כיועץ במכון ליישומי מחשב במדע והנדסה (אנ') (ICASE), ליד נאס"א.
חבר בחבר הנאמנים וחבר בוועדת המינויים המוסדית של מכללת אפקה.
תרומותיו

תרומותיו החשובות של אברבנאל היו בתחומי מכניקת הזרימה, משוואות דיפרנציאליות חלקיות, אנליזה נומרית וחישוב מדעי. תרומותיו הפכו את אוניברסיטת תל אביב למוסד מוביל ברמה עולמית במתמטיקה יישומית וחישובית.
הוא הכשיר והדריך דורות של חוקרים שרבים מהם הפכו לדמויות מובילות בדיסציפלינות שלהם. באוקטובר 2024 נמצא כי אברבנאל הנחה עבודות דוקטוראט של 10 סטודנטים, שהנחו (כולם יחד) 122 דוקטוראנטים.
אברבנאל חיבר (עם שותפים) 46 מאמרים מדעיים.
אברבנאל החשיב את עבודתו והמאמרים שכתב יחד עם תלמידו דוד גוטליב כתרומות המשמעותיות ביותר שלו. אחד המאמרים עסק בסימטריזציה של משוואות נאוויה-סטוקס הליניאריות (סימטריה בו-זמנית של כל מטריצות המקדם) ועבודה זו סללה את הדרך ביישום "תורת היציבות", עבור בעיות מסוימות בפיזיקה ומתמטיקה, שלא ניתן היה ליישם אחרת. מאמר זה גם נתן השראה לעבודתו החשובה שלאחר מכן של עמירם הרטן (אנ') (1946 – 1994) מתמטיקאי יישומי אמריקאי-ישראלי שתרם תרומה משמעותית לפיתוח שיטות ברזולוציה גבוהה, לפתרון משוואות דיפרנציאליות חלקיות היפרבוליות.
תרומותיו > ספרים

Algorithms for Computational Fluid Dynamics (1981)
הוקרה והנצחה

ב-28–29 ביוני 2011, עת הגיע לגיל 80, ערכה אוניברסיטת תל אביב, כנס הוקרה לאברבנאל, בהשתתפות גורמים וחוקרים רבים מהארץ ומחוצה לה. הכנס עסק בהתפתחויות בניתוח ואנליזה נומרית של משוואות דיפרנציאליות חלקיות (Analysis and numerical analysis of partial differential equations).
בדצמבר 2018 נערך באוניברסיטת תל אביב כנס בינלאומי בתחום המתמטיקה השימושית, שיוחד לזכרו של שלום אברבנאל ובהמשך, ב 11 בנובמבר 2019 הקדיש ה Journal of Scientific Computing גיליון מיוחד לזכרו של אברבנאל.
משפחתו של אברבנאל הקימה לזכרו את פרס אברבנאל למתמטיקה שימושית, המוענק מדי שנתיים על ידי האיגוד הישראלי למתמטיקה לחוקר ישראלי עד גיל 48 בתחום המתמטיקה השימושית.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Alina Chertock, Adi Ditkowski, Anne Gelb, Sigal Gottlieb, Semyon Tsynkov, Preface to the Special Issue in Memory of Professor Saul Abarbanel, Journal of Scientific Computing 81, 2019-12-01, עמ' 1119–1123 doi: 10.1007/s10915-019-01084-0
1 2  Saul Abarbanel – The Mathematics Genealogy Project, www.mathgenealogy.org
↑  Abarbanel Prize, IMU
↑  רקטורים וסגני רקטור בשנים קודמות, באתר rector.tau.ac.il
↑  ראו עבודה בנושא: SPECTRAL METHODS FOR DISCONTINUOUS PROBLEMS שהוגשה באוגוסט 1985, על ידי:Saul Abarbanel, David Gottlieb, Eitan Tadmorhttps://ntrs.nasa.gov/api/citations/19860004484/downloads/19860004484.pdf
↑  ראו עבודה בנושא: THE STABILITY OF NUMERICAL BOUNDARY TREATMENTS FOR COMPACT HIGH-ORDER FINITE-DIFFERENCE SCHEMES שהוגשה בספטמבר 1991, על ידי: Mark H. Carpenter, David Gottlieb, Saul Abarbanelhttps://apps.dtic.mil/sti/tr/pdf/ADA241939.pdf
↑  ראו עבודה בנושא: TIME-STABLE BOUNDARY CONDITIONS FOR FINITE-DIFFERENCE SCHEMES SOLVING HYPERBOLIC SYSTEMS: METHODOLOGY AND APPLICATION TO HIGH-ORDER COMPACT SCHEMES שהוגשה על ידי: Mark H. Carpenter David Gottlieb Saul Abarbanel במרץ 1993https://apps.dtic.mil/sti/tr/pdf/ADA262950.pdf
↑  פרופ'שלום אברבנאל ז"ל, באתר baldfaced63.rssing.com
↑  Saul Abarbanel’s research while affiliated with Tel Aviv University and other places, ‏(נצפה באוקטובר 2024)
↑  אברבנאל הנחה את עבודת הדוקטוראט של דוד גוטליב. ראו:https://global-sci.org/v1/cicp/openaccess/v9_481.pdf
↑  יחד הם חיברו 8 מאמרים. ראו בהערות השוליים של: The Workof DavidGottlieb: A Success Story
↑  Chertock, A., Ditkowski, A., Gelb, A. et al. Preface to the Special Issue in Memory of Professor Saul Abarbanel. J Sci Comput 81, 1119–1123 (2019). https://doi.org/10.1007/s10915-019-01084-0
↑  Bertil Gustafsson, The Work of David Gottlieb: A Success Story, Commun. Comput. Phys.
Vol. 9, No. 3, pp., מרץ 2011, עמ' 496-481
↑  International Conference in Honor of Saul Abarbanel's 80th Birthday, www.cscdr.umassd.edu
↑  Advances in Applied Mathematics, stsynkov.math.ncsu.edu
↑  Journal of Scientific Computing | Volume 81, issue 2, SpringerLink
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007446637705171  dblp: 94/1429  GND: 1158194080  ISNI: 0000 0001 0978 5017  MGP: 18980  VIAF: 60502595   WorldCat (עם VIAF): 60502595
תוכנית האלופים

תוכנית האלופים (נקראת גם: תוכנית איילנד) היא תוכנית מצור שפורסמה על ידי פורום המפקדים והלוחמים במילואים שנוסד על ידי אלוף-משנה במילואים חזי נחמה התוכנית נכתבה ויצאה בפרזנטציה על ידי האלוף (מיל') גיורא איילנד ונתמכה על ידי מספר אלופים ותתי-אלופים בצה"ל אשר מזוהים עם פורום המפקדים. מטרת התוכנית הינה להכניע את ארגון הטרור חמאס ולהביא לשחרור החטופים הישראלים שמוחזקים ברצועה באמצעות פינוי צפון עזה מאוכלוסייה אזרחית בתחילה ושליטה ישראלית על הסיוע ההומניטרי. בתוכנית תמכו גם חברי כנסת מממשלת ישראל ששלחו מכתב בקשה לראש ממשלת ישראל לאימוץ התוכנית.
גורמים בינלאומיים טענו שישראל פועלת לפי התוכנית, ללא אימוצה הרשמי, וישראל הכחישה את הטענות. ארגוני זכויות אדם ומשפטנים הזהירו שהתוכנית מהווה הפרה חמורה של דיני הלחימה.
כתיבתה ומטרותיה

בעקבות טבח שבעה באוקטובר, שכללה מעשי טבח המוניים בהובלת חמאס וחטיפת 251 ישראלים וזרים, יצאה ישראל למלחמת חרבות ברזל.  בספטמבר 2024 פרסם אלוף (מיל') גיורא איילנד את התוכנית בטענה שמטרתה כמטרות המלחמה המוצהרות - השלמת מיטוט ממשל חמאס ברצועת עזה והגברת הלחץ להשבת החטופים.
בתחקיר של חדשות 12 נטען שאיילנד, לצד אלופים ותתי-אלופים נוספים, משמשים כפרזנטור של התוכנית, והם מקדמים אותה עבור גופים אחרים שיזמו אותה, שחלקם מבקש להשתמש בה על מנת לקדם התיישבות בצפון רצועת עזה. שלמה שריד, פעיל מרכזי בחסימת משאיות הסיוע לרצועת עזה, אישר כי הוא וכמה מחבריו יזמו את התוכנית ופנו לאיילנד, ל"פורום המפקדים במילואים" ולאישים נוספים על מנת לקדם אותה. איילנד הגיב לתחקיר ואמר כי התוכנית מגיעה משיקול צבאי, וכי יש בקבוצה שמקדמת אותה מי שרוצים להתיישב בצפון עזה בשלב שני, יוזמה שהוא מתנגד לה נמרצות.
פרטיה

התוכנית מחולקת לשני שלבים. בשלב הראשון האוכלוסייה האזרחית תפונה מצפון רצועת עזה דרומה, ולאחר הפינוי האזור יוכרז כשטח צבאי סגור. בשלב השני יוטל מצור על צפון הרצועה, הכולל מניעה של תנועה והכנסת מזון, דלק ומים. המצור יוסר רק עם כניעת האויב, ובפרט הזרוע הצבאית של חמאס. לאחר הכניעה יטהר צה"ל את מרחב העיר עזה ללא התנגדות. בהמשך תבוצע מתכונת דומה במחנות מרכז הרצועה, ברפיח ובחלקים נוספים של הרצועה. התוכנית אמורה להוות מנוף לחץ על חמאס באמצעות שליטה באספקה, ובכך אמורה לקרב עסקת חטופים, בתנאים שאולי יהיו טובים יותר לישראל.התוכנית זכתה לתמיכת עשרות קצינים בדימוס, בהם אלוף גרשון הכהן, אלוף איל איזנברג, אלוף אבי מזרחי, תת-אלוף גיא חזות, תת-אלוף דדי שמחי ואלוף-משנה חזי נחמה.
על פי הוגי התוכנית, הטלת מצור על אויב בשעת מלחמה היא חוקית מבחינת הדין הבינלאומי. התנאי הנדרש למימוש המצור הוא מתן אפשרות סבירה לאזרחים לצאת מהשטח בבטחה. לדבריהם, מדריך המלחמה של משרד ההגנה האמריקני, כמו גם כנס בנושא מצור שנערך באוניברסיטת הרווארד בשנת 2022, קובעים שמצור הוא טקטיקה צבאית לגיטימית, לרבות הרעבת האויב למוות, כל עוד נעשים במקביל הצעדים הדרושים על מנת לסייע לבלתי מעורבים.
טענות למימושה

בעקבות פרסום של סוכנות הידיעות AP כי צה"ל מיישם חלקים מהתוכנית בצפון הרצועה, הבהיר שר הביטחון דאז, יואב גלנט, לשר ההגנה האמריקני לויד אוסטין כי צה"ל לא מיישם את התוכנית.
ב-15 באוקטובר 2024 הציגה ארצות הברית לישראל אולטימטום, לפיו אם תוך 30 יום לא תפסיק ישראל למנוע העברת סיוע הומניטרי אמריקני לעזה, תמנע ארצות הברית העברת נשק לישראל. בעקבות זאת כינס ראש הממשלה, בנימין נתניהו, דיון חירום שבו הוחלט על הגדלת הסיוע ההומניטרי שיוכנס לרצועת עזה.
בדיון שנערך במועצת הביטחון של האומות המאוחדות ב-16 באוקטובר 2024 בנושא המצב ההומניטרי ברצועת עזה טענו שגריר רוסיה באו"ם, וסילי נבנזיה, והשגריר הפלסטיני באו"ם, ריאד מנסור, שישראל מיישמת את תוכנית האלופים. ב-17 באוקטובר הצהיר דובר צה"ל במסיבת עיתונאים כי "אנחנו לא משתמשים בשום תוכנית אלופים, יש לנו את התוכניות שלנו - התוכניות הצבאיות. יש תוכניות שמשלבות את הדין הבין-לאומי. אנחנו לא נותנים לחמאס להשתקם בג'אבליה, זה המיקוד שלנו".
ב-16 באוקטובר 2024 פרסם עמוס הראל כי שלושה חיילי מילואים מעוצבת הפלדה ועוצבת סיני המשרתים ברצועת עזה אמרו כי הם מתרשמים ש"תוכנית האלופים" מיושמת בפועל בשטח, גם אם המטכ"ל ופיקוד הדרום לא אימצו אותה באופן רשמי. "המפקדים אומרים בגלוי שתוכנית איילנד מקודמת על ידי צה"ל", אמר אחד מהם.
ב-21 באוקטובר 2024 אמר עמית סגל בחדשות 12 כי הממשלה מבצעת בפועל את "תוכנית האלופים" ומרוקנת את צפון רצועת עזה מפלסטינים, וצפויים צעדים נוספים בהתאם לתוכנית זו.
ב-30 באוקטובר 2024 פורסם מאמר מערכת בהארץ בו נטען כי מתחילת אוקטובר מונעת ישראל כמעט כליל כניסה של סיוע הומניטרי לצפון רצועת עזה, מרעיבה את מאות האלפים שחיים שם, מונעת כניסה מעיתונאים, מבצעת תקיפות והפצצות בהיקף נרחב עם כמות גבוהה של נפגעים בלתי מעורבים (בהן התקיפה בבית לאהיא), וכן כי מוסדות הרפואה והסיוע בצפון הרצועה קרסו ברובם. במאמר נכתב כי מצב זה מעורר חשד ליישום עקרונות "תוכנית האלופים".
ב-6 בנובמבר 2024 פורסם בגרדיאן כי תת-אלוף יצחק כהן העביר לעיתון מסר לפיו צה"ל לא יאפשר לתושבי צפון רצועת עזה שיבה לבתיהם. בצה"ל הכחישו את הטענה ואמרו כי דבריו של כהן הוצאו מהקשרם.
תמיכה וביקורת

עם פרסום התוכנית, 27 מחברי הקואליציה ביקשו מראש הממשלה נתניהו שהקבינט המדיני-ביטחוני יאמץ את התוכנית, והוא השיב כי ישקול ליישמה.
המכון למחקרי ביטחון לאומי פרסם מסמך המבקר את התוכנית. בין היתר, נטען בו שחמאס יפעל כדי למנוע מהאזרחים להתפנות לדרום הרצועה. זאת, לצד רבים שיסרבו לעזוב בשל היעדר מקומות מחסה במחנות האוהלים. הדברים יובילו להימצאות אוכלוסייה אזרחית במצור, באופן שיגרור צעדים משפטיים בינלאומיים ופגיעה בלגיטימציה הבינלאומית של ישראל. לצד זאת, מאגרי המזון של חמאס בצפון הרצועה גדולים, כאשר ייתכן שאנשיו יסתננו אל המחנות ההומניטריים. לכן, מציב המסמך בסימן שאלה את היכולת של התוכנית להוביל למיטוט חמאס ושחרור החטופים. האלוף במילואים רן גורן התנגד לתוכנית בטענה שהיא אינה ישימה ואינה מוסרית.
טענות לפשע מלחמה

קואליצייה של ארגוני זכויות אדם ישראליים, הכוללת את בצלם, גישה, יש דין ורופאים לזכויות אדם ישראל, הזהירה כי תוכנית האלופים מהווה או עלולה להוות פשעי מלחמה של הרעבה והעברה בכפייה. כמו כן נטען כי לאור התוכנית לכאורה שלא לאפשר לתושבי צפון הרצועה לחזור לבתיהם, מדובר בטיהור אתני.
ערן עציון, סגן ראש המטה לביטחון לאומי לשעבר, כינה את התוכנית "פשע מלחמה". פרופסור אליאב ליבליך שחוקר משפט בין-לאומי פומבי ודיני זכויות האדם קבע כי המתואר בתוכנית "מנוגד לחלוטין לדין הבינ"ל", וכי התוכנית היא "בלתי חוקית ומהווה פשע מלחמה". לדברי החוקר תומר פרסיקו: "מותר לפנות אזרחים לצורך פעילות מבצעית, בתנאי שהפעילות המבצעית מצדיקה זאת, שהפינוי נערך באופן סביר, ובתנאי שמאפשרים להם לחזור הביתה בתום הפעילות המבצעית. אם תנאים אלה לא מתקיימים - מדובר בטיהור אתני, כלומר גירוש אוכלוסייה מתוך מטרה ברורה לא לאפשר לה לשוב לבתיה, על מנת לכבוש את השטח, לספח אותו ו/או ליישב בו אוכלוסייה של הצד הכובש. כל אלה הם פשעי מלחמה. מי שמפקד על טיהור אתני ומי שמשתתף בטיהור אתני הוא פושע מלחמה."
בבקשתו מבית הדין להוציא צווי מעצר בנימין נתניהו ויואב גלנט, שהוגשה במאי 2024 עוד בטרם פרסום תוכנית האלופים, טען התובע הכללי של בית הדין הפלילי בהאג כרים קאן כי ישראל השתמשה בהרעבה כשיטת לחימה.
איילנד הגן על תוכניתו ושלל את הביקורת עליה.