stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רכס ורמיליון (קולומביה הבריטית)
הערות שוליים

1 2 3 4 5  נתונים גאוגרפיים על הרכס
↑  לפי מקור אחר גובהו הממוצע של הרכס הוא 2,531 מטרים מעל פני הים
↑  מידע גאוגרפי
רכס ויסקונסין

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי הורליק 
 קואורדינטות:  85°45′S 125°00′W﻿ / ﻿85.75°S 125°W﻿ / -85.75; -125
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס ויסקונסין(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס ויסקונסין
 
רכס ויסקונסין (באנגלית: Wisconsin Range) הוא רכס ההרים המרכזי של הרי הורליק (המהווים חלק מההרים הטראנס-אנטארקטיים), בארץ מרי בירד שבאנטארקטיקה.
הרכס מורכב ממישור ויסקונסין ומספר קרחונים, רכסי הרים ופסגות.
ברכס גובלים קרחון רידי, נחל קרח שימיזו, נחל קרח הורליק ורמת הקרח הפנימית.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הרכס

הרכס מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1959–1964.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הרכס ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הרכס נקרא על שם אוניברסיטת ויסקונסין – מדיסון, ששלחה חוקרים רבים לאנטארקטיקה; האוניברסיטה ממוקמת בעיר מדיסון, במדינת ויסקונסין שבארצות הברית.
הרי הרכס

| שם ההר | גובה ההר   מטרים מעל פני הים | שם ההר בשפת המקור |
| --- | --- | --- |
| פסגת פורה | 3,940 | Faure Peak |
| הר מינשו | 3,895 | Mount Minshew |
| הר לשאק | 2,265 | Mount LeSchack |
| פסגת קופמן | 2,200 | Koopman Peak |
| הר סויאט | 2,150 | Mount Soyat |
| פסגת שיטס | 1,800 | Sheets Peak |
אתרי הרכס

| רכס ויסקונסין |
| --- | --- | --- |
| מישורים | ויסקונסין |  |
| הרים | גודווין • לנץ • לשאק • מינשו • סויאט • פורה • פילי • קופמן • רוססקי • שיטס |  |
| קרחונים | דייוויסוויל • הונמה • נורפוק |  |
| נונאטאקים | אנגוס • בייקר • ג'ירלוף |  |
| קניונים | פרקינס |  |
לקריאה נוספת

• Minshew VH, , Science. 1966 Apr 29;152(3722):637-8. doi: 10.1126/science.152.3722.637. PMID17779498
• G. FAURE; K. S. TAYLOR; J. H. MERCER, , GSA Bulletin (1983) 94 (11): 1275–1280. https://doi.org/10.1130/0016-7606(1983)94<1275:RPDOFI>2.0.CO;2
• Isbell, John & Koch, Zelenda & Szablewski, Gina & Lenaker, Paul. (2008), , Special Paper of the Geological Society of America. 441. 59-70. 10.1130/2008.2441(04)
• John G Murtaugh (1969), , New Zealand Journal of Geology and Geophysics, 12:2-3, 526-550, DOI: 10.1080/00288306.1969.10420297
• Velon Haywood Minshew, Jr. (1967), , The Ohio State University
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע גאוגרפי על פסגת פורה
↑  מידע גאוגרפי על הר מינשו
↑  מידע גאוגרפי על הר לשאק
↑  מידע גאוגרפי על פסגת קופמן
↑  מידע גאוגרפי על הר סויאט
↑  מידע גאוגרפי על פסגת שיטס
רכס קלאפ (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק במצוק באנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי ויקטורי 
 קואורדינטות:  72°54′S 167°54′E﻿ / ﻿72.9°S 167.9°E﻿ / -72.9; 167.9
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס קלאפ(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס קלאפ
 
רכס קלאפ או מצוק קלאפ (באנגלית: Clapp Ridge) הוא רכס צר או מצוק צר בהרי ויקטורי, באזור חוף בורכגרווינק של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הרכס 17 קילומטרים.
הרכס מהווה את הגדה הצפונית של קרחון הנד.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הרכס

הרכס מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1964.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הרכס ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הרכס נקרא על שמו של ג'יימס ל. קלאפ (James L. Clapp), ששירת במחלקת חקר הקרחונים שנשלחה לחקור את האי רוזוולט מטעם התוכנית האנטארקטית של ארצות הברית, בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1967–1968.
הערות שוליים

↑  ההודעה הרשמית על מתן שמות אנטארקטיים בצו פרסום השמות הרשמי של ממשלת ניו זילנד
↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
| הרי ויקטורי |
| --- | --- | --- |
| רכסי הרים | אוונס • בארקר • בייקר • הנדלר • מילן • מלטה • קלאפ • קרטוגרפים • קרטר |  |
| הרים | אולדריג' • אלברטס • בוס • בראמבל • ברוסטר • ברטון • ברטלן • גלס • הד • הרינגטון • מקדונלד • נורת'האמפטון • ניו ייר • סירק • פיליפס • פירסון • קאפלינג • קולינס • קונרד |  |
| מעברי הרים | בנייטד • טובוגאן • סופט סנואו |  |
| נונאטאקים | נונאטאק נלסון |  |
| קרחונים | אולסון • אוסוגה • אינגהם • אלדר • באוורס • בארג • בר • בורכגרווינק • בייקר • דיוואלד • הירפילד • המפריז • הנד • ווד • וייטהול • טאקר • טריינר • טרפלגר • לאנגוואד • ליין • לנסן • מרינר • פרל הארבור • קולסטון • קרול • רודולף |  |
שימוש משני

עמוד וכותרת, ככל הנראה מהתקופה הרומית, משובצים בקיר מהמאה ה-16 בעיר העתיקה בירושלים
שימוש משני (לטינית: Spolia, ספוליה) הוא מונח מתחומי הארכאולוגיה והאדריכלות המתאר תופעה של שימוש בחלקי מבנים עתיקים בבנייה מאוחרת יותר. כך ניתן למצוא שברי עמודים, כותרות וכתובות משובצים בקירות מבנים כחלק מחומרי הבנייה.
בדרך כלל נעשה שימוש משני כצעד של חיסכון בחומרים בסביבה עשירה בחומרי בניין (למשל מהריסות מבנים קדומים) וזאת תוך אדישות למקורם ולערכם האדריכלי והאסתטי.
אולם השימוש בטכניקה זו יכול לנבוע מטעמים של השפלת שלטון קודם. למשל יש הטוענים[דרושה הבהרה] שהקיסר אדריאנוס ריצף את הפורום שבנה בירושלים באבנים מהר הבית, כדי להשפיל את היהודים. במבנה הקבורה הממלוכי תורבת כובכייה בירושלים נעשה שימוש בחלקי קברים של כמרים צלבניים מכנסיית הקבר, כ"עונש" לכופרים.[דרוש מקור]
לעיתים משקף השימוש המשני דווקא רגישות למורשת העבר וכמיהה להמשכיות. דוד קרויאנקר מציין כי וילהלם השני, קיסר גרמניה ראה עצמו כממשיך המורשת הצלבנית, ולכן ביקש מהאדריכל פרידריך אדלר (אנ') שישלב בכנסיית הגואל, שנחנכה ב-1898, את שער הכניסה הראשית של הכנסייה הצלבנית מריה לטינה, ששרידיה נחשפו במקום.
במבצר הצלבני בציפורי נעשה שימוש משני בסרקופגים בפינות המבנה.
גלריה

שימוש משני בביצורי האגורה של אתונה מהמאה ה-3.
מצבות יהודיות עתיקות משולבות בחומת העיר פיזה.
שימוש משני בחומת האבן של המבצר העות'מאני של סלוניקי.
שימוש משני במגדל של העיר ורונה.
עיטור פרח האופייני לבתי כנסת מהתקופה הרומית במסגד בצרמן.
סרקופגים רומים בשימוש משני בקיר המצודה הצלבנית בציפורי.
לקריאה נוספת

דוד קרויאנקר, אדריכלות בירושלים - תקופות וסגנונות, כתר, 1983 עד 1993.
הערות שוליים

↑  ירושלים העתיקה מגלה צפונותיה
↑  יותם יעקבסון, ציפורי העתיקה, באתר nana10‏, 12 באוגוסט 2007
↑  יומן סיור, באתר קורס מדריכי חו"ל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb161934523 (data)  GND: 4277138-9
שבעת פלאי עולם הטבע

סמל הארגון
שבעת פלאי עולם הטבע היא רשימה שיצר תאגיד שווייצרי, של "שבעת פלאי תבל" שנוצרו על ידי הטבע - כלומר שאינם מעשה ידי אדם. האתרים שנכללים ברשימה נבחרו באמצעות תחרות בינלאומית. תהליך בחירת פלאי הטבע נמשך מ-2007 עד 2011. היוזמה אורגנה על ידי תאגיד שווייצרי, כאשר מייסד ונשיא התחרות הוא ברנרד ובר.
הנבחרים

| שם האתר | מדינות מגישות | תצלום |
| --- | --- | --- |
| יער ונהר האמזונאס | בוליביה בוליביה, ברזיל ברזיל, קולומביה קולומביה, אקוודור אקוודור, פרו פרו, סורינאם סורינאם, ונצואלה ונצואלה, גיאנה גיאנה, צרפת צרפת |  |
| מפרץ הא לונג | וייטנאם וייטנאם |  |
| מפלי איגואסו | ארגנטינה ארגנטינה, ברזיל ברזיל |  |
| הפארק הלאומי קומודו | אינדונזיהאינדונזיה |  |
| הנהר התת-קרקעי פוארטו פרינססה | הפיליפינים הפיליפינים |  |
| הר השולחן | דרום אפריקה דרום אפריקה |  |
| צ'ג'ו | קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית |  |
התחרות

בשנת 2000 נוסד בשווייץ תאגיד NEW7WONDERS במטרה ליצור רשימה חדשה של שבעת פלאי תבל. בשנת 2007 הושלמה המלאכה לאחר שנבחרו שבעה אתרים באמצעות הצבעה של גולשים באינטרנט ומשלוח מסרונים. לאחר שנבחרו פלאי תבל, הוחלט לקיים תחרות דומה עבור פלאי עולם הטבע. בתחרות הועמדו לבחירה 28 אתרים שמוגדרים "פלאי טבע", מתוך 440 אתרים שהוצעו. האתרים עמדו לבחירת אזרחי העולם עד 11 בנובמבר 2011, באמצעות הצבעה גלובלית דרך אתר התחרות או באמצעות משלוח מסרון. על פי ההערכות היו צפויות להתקבל כמיליארד הצבעות כך שנדרשו כ-400 מיליון קולות עבור כל אתר על מנת להיבחר לרשימה. התחרות התקיימה תחת הכותרת "אם אנו רוצים לשמור על משהו, אנחנו חייבים להעריך אותו באמת".
רשימת 21 אתרים נוספים שהעפילו לגמר

| שם האתר | מדינות מגישות | תצלום |
| --- | --- | --- |
| ים המלח | ישראל ישראל |  |
| מפל אנחל | ונצואלה ונצואלה |  |
| מפרץ פאנדי | קנדה קנדה |  |
| היער השחור | גרמניה גרמניה |  |
| האי בו טינה | איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות |  |
| צוקי מוהר | אירלנד אירלנד |  |
| יער יונקה | ארצות הברית ארצות הברית |  |
| איי גלאפגוס | אקוודור אקוודור |  |
| גרנד קניון | ארצות הברית ארצות הברית |  |
| שונית המחסום הגדולה | אוסטרליה אוסטרליה |  |
| מערת ג'עיתא | לבנון לבנון |  |
| קילימנג'רו | טנזניה טנזניה |  |
| האיים המלדיביים | האיים המלדיביים האיים המלדיביים |  |
| האגמים המזוריים | פולין פולין |  |
| מטרהורן | איטליה איטליה, שווייץ שווייץ |  |
| מילפורד סאונד | ניו זילנד ניו זילנד |  |
| שמורת גובוסטאן | אזרבייג'ן אזרבייג'ן |  |
| סונדרבאנס | בנגלדש בנגלדש, הודו הודו |  |
| אולורו | אוסטרליה אוסטרליה |  |
| וזוב | איטליה איטליה |  |
| יושאן | טאיוואן טאיוואן |  |
ישראל בתחרות

לאחר שבתחרות לקביעת שבעת פלאי תבל החדשים לא הצליחה ישראל להכניס אף אתר לשלב הגמר של התחרות, הוחלט במשרד התיירות להשקיע מאמצים רבים בתחרות לקביעת שבעת פלאי עולם הטבע. ברשימה המקורית הופיעו ים המלח, עין גדי וראש הנקרה, אך מתוכם רק ים המלח (אשר נרשם לתחרות בשטח ישראל, ירדן והרשות הפלסטינית) עלה לגמר התחרות.
ים המלח נרשם לתחרות ביוזמת המועצה האזורית מגילות ים המלח.
משרד התיירות השקיע בפרסום התחרות בישראל ובכל העולם על מנת שאנשים רבים ככל האפשר יבחרו בים המלח. הממשלה אישרה תקציב של 8 מיליון שקלים כדי לממן את הקמפיין לקידום זכייתו של ים המלח. המשרד הקים אתר אינטרנט בשמונה שפות על מנת לקדם את הזכייה, ובנוסף נערכה תערוכת התיירות הישראלית IMTM-2011 בסימן הצבעה בעד ים המלח לשבעת פלאי עולם הטבע. בתערוכה הוקם דוכן על ידי המועצה אזורית תמר ובו הצביעו המבקרים בתערוכה בעד ים המלח. לאחר מכן השיק שר התיירות שעון ספירה לאחור במגדלי עזריאלי עד הזמן שנותר לסיום התחרות.
כמו כן נערכו פעילויות אומנותיות רבות בים המלח כדי להגביר את המודעות לחשיבות ההצבעה ולפרסומו של ים המלח בארץ ובעולם, כמו הפרויקט "הים העירום", שהוא צילום העירום שנערך ב-17 בספטמבר 2011 שנערך על ידי הצלם ספנסר טוניק למרות התנגדות מצד גופים שונים; בצילום השתתפו כאלף איש בחוף "מינרל" בים המלח, הסמוך למצפה שלם.
לו זכה ים המלח הייתה זכייתו בתחרות צפויה להביא לישראל שלוש מאות אלף תיירים בנוסף על אלו הבאים בכל שנה לישראל[דרוש מקור].
ים המלח העפיל לרשימת 14 פלאי עולם הטבע, אך לא נבחר בין שבעת הזוכים.
ראו גם

שבעת פלאי תבל החדשים
שיקלי

ערך זה עוסק בקומונה באיטליה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
שיקלי (באיטלקית ובסיציליאנית: Scicli) עיר נמל בסיציליה, באיטליה.
שיקלי היא עיר בנפת רגוזה. בעיר 25,832 תושבים לפי נתוני שנת 2005.
היסטוריה

לנטיני נוסדה בשנת 729 או 730 לפנה"ס על ידי יוונים מכלקיס.
אתרים בעלי חשיבות > כנסיות

סן מטאו (San Matteo)
סן ברתולומאו (San Bartolomeo)
סן איגנציו (Sant'Ignazio)
סן מיקלה (San Michele)
סנטה מריה (Santa Maria La Nova)
סנטה תרזה (Santa Teresa)
סן ג'ובאני (San Giovanni)
יהודי שיקלי

בשיקלי התקיימה קהילה יהודית עוד מהתקופה הרומית. היה בית כנסת הגדול של שיקלי (Sinagoga rupestre)
שלים-אחום

שלים־אחום (משמעות השם: "שומר על האחים בטוחים") היה מלך אשור, בנו של פוזור־אשור הראשון. הוא היה אחד המלכים אשר האפונים שלו לא ידוע, ולפיכך לא ניתן לתארך את תקופת חייו בבירור, רק ידוע שבאזור תחילת המאה ה־20 לפנה"ס. בכתובת עשויה בהט שהתגלתה בידי הארכאולוג הגרמני ולטר אנדריי, הוא מספר כי האל אשור ביקש ממנו לבנות לו מקדש, וכי הוא בנה באזור המקדש גם בורות שיכר ואזור אחסון.
על פי רשימת מלכי אשור, קדמו לו 30 מלכים, המחולקים לשלוש קבוצות: מלכים שעל פי תיאורם "גרו באוהלים"; מלכים ששם האב שלהם ידוע; ושלושה מלכים בעלי שמות חורים. יש חוקרים שהעלו את ההשערה שהמלכים ש"גרו באוהלים" ו"המלכים ששם אביהם ידוע" לא מלכו מעולם על אשור, והם הוספו לרשימת המלכים על ידי שמשי־אדד הראשון, מלך ממוצא אמורי שהשתלט על אשור ורצה לתת לגיטימציה למלכותו. חיזוק להשערה זאת נמצא בכך ששמות מלכים אלה תואמים למדי לשמות המלכים המופיעים בגנאלוגיה של חמורבי – מלך ממוצא אמורי שמלך בתקופה הבבלית הקדומה בבבל, וזו הייתה כנראה מסורת אמורית קדומה ששני המלכים ייחסו לעצמם. את שלים־אחום ירש בנו אילושומה.
הערות שוליים

↑  Albert Kirk Grayson (1972). Assyrian Royal Inscriptions, Volume 1. pp. 14.
↑  Albert Kirk Grayson (1972). Assyrian Royal Inscriptions, Volume 1. pp. 6–8.
↑  Commerce and Colonization in the Ancient Near East, מאת Maria Eugenia Aubet, עמ' 278-277
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: פוזור-אשור הראשון | המלך ממלכי אשור | הבא: אילושומה |
שמואל דניאל לוי

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  דצמבר 1874 תטואן, מרוקו 
 פטירה:  1970 (בגיל 95 בערך) קזבלנקה, מרוקו 
 מדינה:  מרוקו 
 פרסים והוקרה:  לגיון הכבוד 
 
שמואל דניאל לוי (בצרפתית: Samuel Daniel Lévy;‏ 1874–1970) היה איש חינוך, עיתונאי, איש עסקים, פילנתרופ ומראשי הציונות במרוקו.
לקריאה נוספת

Michael Laskier, S. D. Lévy and Moïse Nahon: Two Sephardic Intellectuals in Modern Moroccan History, ,,Michael,, 9 (1985): 51–86
Sikiridji, E. S. D. Lévy, Une belle figure du judaïsme marocain, (Casablanca: n.d.).
דוד גדג', אור במערב: התרבות העברית במרוקו 1912–1956, מרכז זלמן שזר, ירושלים, תשפ"ב
שבעת פרקי רבי אליעזר

שבעת פרקי רבי אליעזר הוא מדרש אגדה קצר בן שבעה פרקים הכולל דרשות בשמו של רבי אליעזר ומכאן קיבל החיבור את שמו.
מדרש זה התגלגל ומצא את מקומו כנספח לחיבור אחר והם נדפסו כפרקים יט-כה של מדרש סדר אליהו זוטא. במשך דורות רבים נחשב החיבור בידי חכמים וחוקרים בולטים כמו רד"ל וחנוך אלבק כשייך לפרקי דרבי אליעזר ובמאגרי האקדמיה ללשון העברית מכונה החיבור: "פרקי דרבי אליעזר (פרקים נוספים)". כלומר, נוספים על החיבור הידוע ומפורסם בשם פרקי דרבי אליעזר. אבל היו מי שפקפקו בכך. לאחרונה הוכרע ש"שבעת פרקי רבי אליעזר" הוא חיבור עצמאי ונפרד ואין לו שום קשר לפרקי דרבי אליעזר.
החיבור ותולדות המחקר

כאמור, שבעת פרקי רבי אליעזר נדפסו כחלק אינטגרלי של סדר אליהו, ועד עתה לא התגלה שום כתב יד של החיבור המכנה אותו בשם פרקי רבי אליעזר. רד"ל, בן המחצית הראשונה של המאה ה-19, היה הראשון שעמד על כך שהפרקים הללו אינם חלק אינטגרלי של סדר אליהו. עוד הוא מצא שבעל הרוקח ובעל ילקוט שמעוני מצטטים דרשות מן החיבור והם מכנים אותו 'פר"א'. כלומר 'פרקי רבי אליעזר'. גם מאיר איש שלום, בן המחצית השנייה של המאה ה-19, עמד על כך, ובמהדורת סדר אליהו שלו הוא כינה לראשונה את הפרקים הללו 'פרקי רבי אליעזר'. אלא שרד"ל הרחיק לכת וביקש להסיק מכך ששבעת הפרקים הללו מקורם בפרקי דרבי אליעזר הידוע אלא שהם ניתקו ממנו ומצאו את מקומם בסדר אליהו.
בדיקה מקיפה של כל כתבי היד של פרקי דרבי אליעזר וכן ניתוח לשוני מדוקדק של שני החיבורים העלו שמדובר בחיבורים שונים לחלוטין.
תוכן החיבור ושמו

דרשות החיבור באות כמעין דו-שיח שבין ר' אליעזר ותלמידיו. כך הדבר מוצע בראש כל פרק ומכאן קיבל החיבור את שמו. להלן דוגמה מראש פרק א:
מטבעות לשון אלה ודומיו באים בראש כל שבעת הפרקים אבל אינם מצויים בפרקי דרבי אליעזר אף לא פעם אחת, וזוהי אחת הראיות החזקות שמדובר בחיבורים שונים.
ההתבטאות הבאה שבאה בפרק הראשון של המדרש עשויה ללמד על מקום עריכתו: 'אבל [רבותינו] שבארץ ישראל...'. ומכאן למד איש שלום ש'לא נתחברו אלה הפרקים בארץ ישראל'. אף על פי שהחיבור מרבה לצטט שמותיהם של תנאים סבור איש שלום שהחיבור הוא מאוחר ואינו מזמן התנאים.
מהדורות החיבור

החיבור נדפס לראשונה (בתוך סדר אליהו) בוונציה בשנת ה'שנ"ח, נדפס שוב בפראג בשנת ה'תל"ו על ידי ר' שמואל היידא, ועל פי מהדורה זו חזר החיבור ונדפס פעמים רבות. היידא הגיה והשלים ולעיתים עשה בחיבור כבתוך שלו. בהקדמתו מספר היידא בהתלהבות על בכיות, תפילות, צומות והשתטחות על קברי צדיקים שערך על מנת להבין היטב את דברי החיבור. ועל כך הוא זכה לבוז ולדברי ביקורת חריפים מפי מאיר איש שלום. איש שלום מראה עד כמה הייתה ידו של היידא קלה עד כדי שכתוב החיבור לעיתים ולאחר כמה דוגמאות לטיב עבודתו של היידא הוא מסיים את דבריו בלעג: "והנה די בדוגמאות אלו לראות פעולתו בתפילותיו ובכיתו וצומו ודרישת הקברים".
החיבור כלול במאגרים של האקדמיה ללשון העברית תחת השם: פרקי רבי אליעזר: פרקים נוספים.
מהדורות החיבור > מהדורת איש שלום

איש שלום ההדיר את שבעת פרקי רבי אליעזר על פי הדפוס הראשון ועל פי כתב יד פרמה (הכולל חיבורים נוספים תחת השם הכולל נספחים לסדר אליהו) בווינה בשנת תרס"ב. הבסיס למהדורה הוא דפוס ראשון ואיש שלום השתמש בכתב היד על פי שיקול דעתו. וכך הוא מעיר:
על פי עדותו, איש שלום השתמש בהעתקה שנעשתה עבורו ולא בתצלום שהיה לפניו. מהדורה זו אינה עומדת אפוא בסטנדרטים המקובלים היום.
לקריאה נוספת

מאיר איש שלום, נספחים לסדר אליהו זוטא, וינה תרס"ד, עמ' 20.
אליעזר טרייטל, פרקי דרבי אליעזר: נוסח עריכה ודוגמת סינופסיס של כתבי היד, ירושלים תשע"ג, עמ' 28 - 29.
ענת רייזל, מבוא למדרשים, אלון שבות תשע"א, עמ' 336 - 337.
הערות שוליים

↑  רד"ל, קונטרס המבוא, עמ' כט בפרקי דרבי אליעזר, מהדורת זיכרון אהרון, והחזיק אחריו אלבק, בהשלמותיו להדרשות בישראל של צונץ עמ' 417 הע' 12.
↑  ראו א' טרייטל, פרקי דרבי אליעזר, נוסח, עריכה ודוגמת סינופסיס של כתבי היד, עמ' 28 - 29
↑  פרק א (עמ' 28 במהדורת איש שלום)
↑  ראו הערה 1 בעמ' 28 של המהדורה
↑  ראו דברי איש שלום במבואו לחיבור, עמ' 20
↑  על טיב עבודתו של המעתיק שעבד עבור איש שלום ראו טרייטל, שם, עמ' 307
| ספרות המדרשים |
| --- | --- | --- |
| מדרשי הלכה תנאיים (בערך 200–400 לספירה) | מכילתא דרבי ישמעאל • מכילתא דרבי שמעון בן יוחאי • ספרא • ספרי במדבר • ספרי זוטא במדבר • ספרי דברים • מכילתא דברים • ספרי זוטא דברים |  |
|  מדרשי אגדה קלאסיים: תקופת האמוראים והסבוראים (בערך 400–600 לספירה) | בראשית רבה • ויקרא רבה • איכה רבה •  אסתר רבה (פרשיות א-ו) • שיר השירים רבה • פסיקתא דרב כהנא • מדרש פנים אחרות • ברייתא דישועה • אגדות התלמוד |  |
|  תקופת הביניים: ראשית תקופת הגאונים (בערך 600–750 לספירה) | מדרשי התנחומא • שמות רבה (פרשיות יב-מ) • במדבר רבה (פרשיות טו-כג) • דברים רבה  • רות רבה • קהלת רבה • קהלת זוטא • אבות דרבי נתן • אותיות דרבי עקיבא • מדרש תהילים (מזמורים א-קיח) • מדרש ויסעו • תרגום שני למגילת אסתר • פסיקתא רבתי • מדרש שיר השירים |  |
| המדרש המאוחר: תקופת הגאונים (בערך 750–1050 לספירה) | תנא דבי אליהו • פרקי דרבי אליעזר • שבעת פרקי רבי אליעזר • הגדה של פסח • שמות רבה (פרשיות א-יא) • במדבר רבה (פרשיות א-יד) • אסתר רבה (פרשיות ז-י) • אגדת בראשית • בראשית רבתי • פסיקתא רבתי • דברים זוטא • רות זוטא • שיר השירים זוטא • מדרש שמואל • מדרש משלי • מדרש תהילים (מזמורים קיט-קנ) • מדרש אבא גוריון • מדרש תדשא • מדרש ויושע • מדרש עשרת הדיברות • מדרש תשובת יונה הנביא • מדרש אבכיר • מדרש אספה • מדרש תמורה • פסיקתא זוטרתא (לקח טוב) |  |
| הילקוטים: תקופת הראשונים (בערך 1050–1500 לספירה) | פתרון תורה • פסיקתא זוטרתא • מדרש שכל טוב • מדרש אגדה (בובר) • ילקוט שמעוני • ילקוט המכירי • מדרש הגדול • מדרש הביאור • הגדות התלמוד (ילקוט) • עין יעקב • מדרשי רבי שמואל מסנות |  |
תאיים

| תאיים |
| --- | --- |
 Camellia fraterna
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: אברשאים
משפחה:: תאיים
שם מדעי
 Theaceae ‏מירבל, 1816
התאיים או משפחת התה (שם מדעי: Theaceae) היא משפחת צמחים דו-פסיגיים מסדרת האברשאים והיא כוללת 7–40 סוגים בהם כ-500 מינים. החשוב במיני המשפחה הוא קמליה סינית (Camellia sinensis) ממנו מופק התה.
עלי צמחי משפחת התה מסודרים באופן מסורג על גבעול הצמח והם על פי רוב ירוקי עד. לעלים שפה משוננת טיפוסית למשפחה. לפרח חמישה עלי כותרת ואבקנים מרובים. הפרי מסוגים שונים, כגון ענבה, תפוח, או הלקט. טיפוס התפוצה של המשפחה הוא טרופי-סובטרופי בעולם הישן והן בחדש.
תאי שוואן

| מרכיביו של תא עצב טיפוסי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   |  דנדריט גוף התא תלולית האקסון אקסון (סיב עצבי) גרעין התא מרווח ראנוויה מחבר אקסון תא שוואן מעטפת מיאלין  |  |  |  |  |  |  |  |

נוירון במערכת העצבים הפריפריאלית שעטוף בתא שוואן וב-Satellite glial cell
תאי שוואן הם תאי גלייה (תאי התמך) של מערכת העצבים ההיקפית ונקראים על שם תאודור שוואן, הפיזיולוג הגרמני שגילה אותם.
הם ממלאים את כל התפקידים שממלאים תאי הגליה של מערכת העצבים המרכזית (אסטרוציטים, מיקרו-גלייה ואוליגודנדרוציטים).
תפקידם של תאי שוואן הוא ייצור מעטפת מיאלין של האקסונים. כל תא שוואן מייצר מקטע אחד. לתא אין צורה מוגדרת והוא מלופף סביב הסיב העצבי. אפשר לזהות מקטעי מיאלין שעשויים מתאי שוואן לפי גרעין התא הבולט בהם. המרווחים בין תאי השוואן מכונים מרווח ראנוויה (nodes of Ranvier). מעטה המיאלין שנוצר מקטין באופן ניכר את המוליכות והקיבול החשמליים של קרום הסיב העצבי. כתוצאה מכך מתארך קבוע הזמן האופייני לזליגת  זרם חשמלי מהסיב, ומצטמצמת הנחתת הזרם החשמלי העובר בסיב. בפרט, בסיבים מצופי מיאלין מהירות הדחף העצבי גדלה ביחס ישר לקוטר הסיב, בעוד שבסיבים חשופים היא גדלה ביחס לשורש הריבועי של קוטר הסיב. הודות לכך, סיבי עצב העטופים במיאלין מסוגלים להעביר דחפים עצביים במהירות דומה לזו של סיבים חשופים עבים הרבה יותר.
בנוסף לכך, במקרה של פגיעה עצבית בתא עצב, תאי השוואן יבלעו פאגוציטוזה וינקו את תא העצב הפגוע, אך בניגוד לאסטרוציטים במערכת העצבים המרכזית, הם לא יצרו רקמת צלקת, אלא יעזרו לסיב העצבי להתחדש ויסתדרו בטור על מנת להכווין אותו שוב למקומו. כך מתאפשר שיקומו של סיב עצבי פגוע.
רכס קירקווד (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק ברכס הרים באנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי הנסיך אלברט 
 קואורדינטות:  76°27′S 162°00′E﻿ / ﻿76.45°S 162°E﻿ / -76.45; 162
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס קירקווד(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס קירקווד
 
רכס קירקווד (באנגלית: Kirkwood Range) הוא רכס הרים גדול, לאורך חוף סקוט, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
גאוגרפיה

הרכס משתרע לכיוון צפון -דרום בין קרחון פריי וקרחון מוסון.
גובהו הממוצע של הרכס 1,331 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-3,351 בגובהו באנטארקטיקה.
מישור נמוך המשתרעת בין הרכס לחוף הים, והוא מכוסה על ידי הדום הקרח אואטס.
גאוגרפיה > אתרי הרכס

שיא גובהו של הרכס - הר קלירי, מתנשא לגובה של 1,400 מטרים מעל פני הים.
| רכס קירקווד |
| --- | --- | --- |
| ההרים העיקריים ברכס קירקווד | הר אנדוור • מסיב אנדוור • גאוס • צ'טווינד • קלירי • קריק • שולדר |  |
| קרחונים | הדבלום • מוסון • פריי |  |
| קרחוני הדום | אואטס |  |
| רכסים | רכס בולפינץ' • רכס קצ'ם |  |
היסטוריה > מקור השם

שמו של הרכס ניתן לו על ידי משלחת הסקר הניו זילנדית הצפונית (New Zealand Northern Survey Party) של המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1956–1958).
הרכס נקרא על שמו של קפטן הנרי קירקווד (Henry Kirkwood), מהצי המלכותי הניו זילנדי, שהיה רב החובל של ספינת האספקה של הצי המלכותי הניו זילנדי אנדוור (Endeavour), שהביא אספקה למשלחות החקר בתקופה זו.
הערות שוליים

↑  ההודעה הרשמית על מתן שמות אנטארקטיים בצו פרסום השמות הרשמי של ממשלת ניו זילנד
↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע גאוגרפי
1 2  הרי אנטארקטיקה לפי גובהם
↑  מידע גאוגרפי על הר קלירי
רנאטה סקוטו

| --- | --- |

 לידה:  24 בפברואר 1934 סאבונה, ממלכת איטליה 
 פטירה:  16 באוגוסט 2023 (בגיל 89) סאבונה, איטליה 
 מוקד פעילות:  מילאנו, ניו יורק 
 סוגה:  אופרה 
 סוג קול:  סופרן 
 שפה מועדפת:  איטלקית, אנגלית 
 בן או בת זוג:  ‎Lorenzo Anselmi (1960–2021) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס המהגרים הגדול (2008)  מפקד מסדר האמנויות והספרות (26 בינואר 1995)  פרס האופרה הבינלאומי (2017)  פרס אמי 
 פרופיל ב-IMDb
 
רנאטה סקוטו (באיטלקית: Renata Scotto;‏ 24 בפברואר 1934 – 16 באוגוסט 2023) הייתה זמרת אופרה איטלקייה, שנודעה בעולם בכשרונותיה המוזיקליים והדרמטיים. מאז פרישתה מן הבימה כזמרת בשנת 2002, פנתה סקוטו לבימוי אופרה ולהוראה באקדמיה שלה לאופרה באיטליה ובניו יורק. לימודי האקדמיה הניו-יורקית שלה התקיימו בחודש יוני בקונסרבטוריון למוזיקה של ווסצ'סטר בווייט פליינס. רנאטה סקוטו הגישה כיתת אמן פתוחה לקהל ואירחה רסיטל סיום של הסטודנטים. כמו כן כיבדה סקוטו בנוכחותה קונצרט התרמה לתמיכה באקדמיה. בשנת 2006 הופיע בקונצרט זה הטנור מרצ'לו ג'ורדאני.
לקריאה נוספת

Scotto: More Than a Diva by Renata Scotto and Octavio Roca, Doubleday & Company, Inc, 1984. ISBN 038518039X
רנאטה בירנשטיין

| --- | --- |

 לידה:  17 בנובמבר 1946 (בת 77) המבורג, אזורי הכיבוש בגרמניה 
 מוקד פעילות:  גרמניה 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 
רנאטה מריה בירנשטיין (בגרמנית: Renate Birnstein; נולדה ב-17 בנובמבר 1946) היא מלחינה, כנרת ופסנתרנית גרמנייה. היא נולדה בהמבורג ולמדה בבית הספר הגבוה למוזיקה אצל דיטר דה לה מוטה וג'רג' ליגטי. בשנת 1973 קיבלה דיפלומה בהלחנה ובפסנתר.
לאחר סיום לימודיה, קיבלה בירנשטיין משרת הוראה בבית הספר הגבוה למוזיקה בהמבורג. היא זכתה בפרס רומא לשנת 1983. יצירותיה מבוצעות ברחבי העולם.
יצירות

בירנשטיין מלחינה לתזמורת, תיאטרון, הרכבים אמריים, מקהלה ופסנתר.
יצירות > יצירות נבחרות

"וילה האסימו"
"דמיונות" לתזמורת, 1972
"Ich rufe an mit meiner Stimme", ‏ 1981
שמינייה לחליל צד, קלרינט, טרומבון, ויולה, צ'לו ושני נקשנים, 1985
Pranto ocre לבריטון ופסנתר לטקסט של המשורר הברזילאי פאאס לוראירו, 2003
Les horloge יצירה לתיאטרון