טריאתלון איש הברזל
היסטוריה

הרעיון של טריאתלון איש הברזל המקורי עלה במהלך טקס הענקת פרסים ב-1977 Oahu Perimeter Relay (מרוץ ריצה בו משתתפות קבוצות של חמישה אנשים). בין המשתתפים היו נציגים רבים גם Mid-Pacific Road Runners וגם the Waikiki Swim Club, שחבריהם התווכחו מזה זמן רב בקשר לשאלה איזה אתלט הוא בעל כושר רב יותר, רצים או שחיינים. באירוע זה, נכח ג'ון קולינס, קצין בצי האמריקני, שהזכיר מאמר בכתב העת ספורטס אילוסטרייטד, שהכריז שאדי מרקס, רוכב האופניים הבלגי הדגול, הוא בעל היכולת הגבוהה ביותר של צריכת חמצן (oxygen uptake) מכל אתלט אחר שנמדד אי-פעם, כך שייתכן שרוכבי אופניים הם בעלי כושר טוב יותר מספורטאים בענפים אחרים. קולינס ואשתו ג'ודי קולינס לקחו חלק בטריאתלון שנערך בשנים 1974 ו-1975 בידי San Diego Track Club מסביב למפרץ מישן, קליפורניה, כמו גם ב-Optimist Sports Fiesta Triathlon בשנת 1975 בקורונאדו, קליפורניה. מספר מהאתלטים ששירתו בצבא ונכחו שם הכירו את מרוצי סן דייגו, כך שהם הבינו שהרעיון שקולינס הציע שהוויכוח צריך להיות מוכרע באמצעות מרוץ המשלב את שלוש התחרויות למרחק רחוק הקיימות כבר באי: שחיית Waikiki Roughwater ‏(2.4 מייל/3.86 ק"מ), ומרוץ אופניים מסביב ל-Oahu‏ (115 מייל/187.07 ק"מ); במקור אירוע שאורכו יומיים) ומרתון הונולולו (26.219 מייל/42.195 ק"מ).
עד לשלב זה, איש מהנוכחים לא השתתף במרוץ האופניים. קולינס חישב שאם יורידו 3 מייל (4.8 ק"מ) ממסלולו נגד כיוון השעון המקיף את האי, ניתן יהיה להתחיל את מרוץ האופניים בנקודת הסיום של Waikiki Rough Water ולסיימו במגדל אלוהה, נקודת הסיום המסורתית של מרתון הונולולו. לפני תחילת המרוץ, קיבל כל אחד מהאתלטים דף נייר ובו רשימת מספר חוקים ותיאור המסלול. כתב היד בדף האחרון היה בלשון התוכחה הזו: "שחה 2.4 מייל! רכב 112 מייל! רוץ 26.2 מייל! תתרברב לשארית חייך", הוא כעת סימן מסחרי רשום.
עם הנהון ראש של רץ מקומי שהיה ידוע לשמצה בשל משטר האימונים המחמיר שלו, אמר קולינס: "מי שיסיים את המרוץ, אנחנו נקרא לו איש הברזל." לכל אחד מהאצנים היה צוות מסייע שסיפק לו מים, מזון, ועידוד במהלך התחרות. מתוך חמישה עשר גברים שהתחילו מוקדם בבוקר של ה-18 בפברואר 1978, תריסר השלימו את המרוץ. גורדון הולר (Gordon Haller), מומחה לתקשורת בצי האמריקני, היה הראשון שהרוויח את התואר איש הברזל בכך שהשלים את המסלול בזמן של 11 שעות, 46 דקות ו-58 שניות. למקום השני הגיע ג'ון דנבר, מיחידת אריות הים, שהוביל בקטע המרוץ השני, והיה לו סיכוי לנצח, אבל אזלו לו המים במהלך קטע המרתון, והצוות שלו נתן לו בירה במקום זאת.
ללא שום מאמצי שיווק נוספים, התחרות של שנת 1979 אספה 50 אתלטים. אולם המרוץ נדחה ביום בשל תנאי מזג אוויר קשים. רק חמישה עשר מתמודדים התחילו את המרוץ ביום ראשון בבוקר. טום וורן מסן דייגו ניצח עם זמן של 11 שעות, 15 דקות, 56 שניות. לין למר (Lyn Lemaire), אלופת אופניים הגיעה למקום השישי הכולל (גברים ונשים) וכונתה "אשת הברזל" הראשונה.
קולינס תכנן לשנות את התחרות על מנת שתמשוך יותר משתתפים, אבל עיתונאי הספורטס אילוסטרייטד בארי מקדרמוט, שנכח באזור על מנת לסקר תחרות גולף, גילה את המרוץ וכתב עליו מאמר בן עשרה עמודים. במהלך השנה הבאה התקשרו לקולינס מאות משתתפים סקרנים.
ב-1981 האמרגנית ואלרי סילק העבירה את התחרות לאי הוואי, המעוייר פחות (המכונה Big Island) וב-1982 שינתה את תאריך המרוץ מפברואר לאוקטובר, כתוצאה משינוי זה היו שתי תחרויות איש הברזל טריאתלון ב-1982.
ציון דרך בשיווק האגדה וההיסטוריה של המרוץ התרחש בפברואר 1982. ג'ולי מוס, סטודנטית במכללה שהתחרתה על מנת לאסוף חומר לצורכי התזה שלה בחינוך גופני, בפיזיולוגיה של המאמץ (exercise physiology) נעה לעבר קו הסיום ראשונה. כשהיא הייתה קרובה לסיום, היא סבלה עייפות כבדה והתייבשות, והיא נפלה, מרחק יארדים ספורים מקו הסיום. אם כי קתלין מקארטני עברה אותה וזכתה בתואר הנשים, מוס זחלה לנקודת הסיום. הופעתה שודרה ברחבי תבל ויצרה את המנטרה של איש הברזל שרק לסיים את המרוץ זה ניצחון.
ספורט הטריאתלון הוסף למשחקים האולימפיים באולימפיאדת סידני (2000) בסידני, אוסטרליה, כמרוץ בעל מרחק קצר יותר (1,500 מטר (0.93 מייל) שחייה, 40 קילומטר (25 מייל) אופניים, 10 קילומטר (6.2 מייל) ריצה).
מתקיימות מספר תחרויות של טריאתלון איש הברזל העומדות במרחק של "איש הברזל" ולא מאושרות בידי "התאחדות הטריאתלון העולמית" מאז אמצע שנות ה-90. המספר מוגבל שאושר לתחרויות והמספר המוגבל של מתמודדים לתחרות ביחד עם הגידול יצרו דרישה לתחרויות אלה, שאינן סימן מסחרי. הרבה מהן חולקות את המתכונת של איש הברזל המקורי של 2.4 מייל (3.9 ק"מ), 112 מייל (180 ק"מ), 26.2 מייל (42.2 ק"מ), רבים מהם משתמשים בשם איש הברזל. בגלל ההגנה המוקפדת על השם המסחרי, רבים ממרוצים אלה אינם משתמשים כיום בשם "איש הברזל". הגדולים ביותר שבהם כוללים את Vineman Triathlon, Silverman Triathlon ואת Californiaman Triathlon.
איש הברזל המקורי נערך בתנאים שהם מפרכים במיוחד לסיבולת של המתחרים: מי הוואי חמים דיים ולכן חליפות צלילה אסורות, אם כי קטע האופניים נערך בגבעות המשופעות במתינות הרי שבדרך כלל נושבות בהן רוחות עזות; וקטע המרתון של המרוץ הוא בדרך כלל חם מאוד. למרוצים אחרים הנערכים תחת חסותה של "התאחדות הטריאתלון העולמית" (WTC) יש את האופי והקשיים, תנאי השטח והעונה המיוחדים שלהם. כל אדם שמשלים כל אחד מהמרוצים הללו במגבלות הזמן הקצוב, רשאי לקרוא לעצמו "איש הברזל" (המונח הוא חסר מגדר). הזמן הקצוב בדרך כלל לסיום המרוצים הללו הוא 17 שעות. כמה מרוצי איש ברזל (שקיבלו את אישורה של "התאחדות הטריאתלון העולמית", אבל משתמשים באותם מרחקים שנקבעו) יש להם זמן סיום שונה.