stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי טרנסניסטריה – נגורנו קרבאך
היסטוריה

ב-4 ביולי 2001, שתי המדינות חתמו על "הפרוטוקול לשיתוף פעולה והתייעצויות בין משרד החוץ של הרפובליקה המולדובנית הפרידנסטרובית למשרד החוץ של רפובליקת נגורנו קרבאך בסטפנקרט הבירה.
ב-23 בנובמבר 2018, משלחת מטרנסניסטריה ביקרה ברפובליקת נגורנו קרבאך. שוב בסטפנקרט, סגן ראש ממשלת טרנסניסטריה אלכסי צורקאן נפגש עם שר המדינה של נגורנו קרבאך גריגורי מרטירוסיאן, שם נחתם הסכם סחר בין שתי המדינות.
ב-28 בספטמבר 2020 הצהיר משרד החוץ של טרנסניסטריה כי הוא מקווה שיימצא פתרון למלחמת נגורנו קרבאך השנייה בהתמודדות של אזרבייג'ן מול ארמניה ונגורנו קרבאך. היא גינתה את הפעולות הצבאיות והביעה הזדהות עם "העם האח" של נגורנו קרבאך והערצה ל"אומץ הלב והאיתנות" של אוכלוסיית ארמניה ונגורנו קרבאך. מאוחר יותר, ב-3 באוקטובר, הוכרז כי טרנסניסטריה תפתח קרן סיוע כספי לנגורנו קרבאך. הוא הוקם על ידי המיעוט הארמני במדינה.
בתאריך 1 בינואר 2024 תמו יחסים אלה בין המדינות לאחר פירוקה המדינה בנגורנו קרבאך – היא ארצאך.
יחסי אוזבקיסטן – קוריאה הדרומית

| יחסי אוזבקיסטן – קוריאה הדרומית |
| --- | --- |
אוזבקיסטן: קוריאה הדרומית


אוזבקיסטן: קוריאה הדרומית
שטח (בקילומטר רבוע)
447,400: 99,720
אוכלוסייה
36,534,946: 51,704,841
תמ"ג (במיליוני דולרים)
90,889: 1,712,793
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,488: 33,126
משטר
רפובליקה נשיאותית: רפובליקה

יחסי אוזבקיסטן–קוריאה הדרומית הם היחסים הדיפלומטיים שבין אוזבקיסטן לקוריאה הדרומית.
קוריאה הדרומית הפכה למדינה הראשונה באזור אסיה-האוקיינוס השקט שהכירה בעצמאותה של אוזבקיסטן בדצמבר 1991. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות נוצרו בינואר 1992. היחסים הבילטרליים גדלו בהתמדה מאז אותה תקופה. שיתוף הפעולה בין שני העמים גדל בתחום הפוליטי, הכלכלי והחינוכי.
היסטוריה

קוריאה הדרומית ואוזבקיסטן כוננו רשמית יחסים דיפלומטיים בינואר 1992. זמן קצר לאחר מכן פתחה קוריאה הדרומית את שגרירותה בטשקנט, ואוזבקיסטן פתחה את שגרירותה בסיאול.
נשיא אוזבקיסטן אסלאם קרימוב ערך שמונה ביקורים רשמיים בקוריאה הדרומית, בשנים 1992, 1995, 1999, 2006, 2008, 2010, 2012 ו-2015. במהלך ביקורו בקוריאה הדרומית בשנת 2006 הוענק לקרימוב תואר אזרח כבוד מסיאול. בשנת 1992 ביקר נשיא קוריאה הדרומית קים יאנג-סם באוזבקיסטן. בשנת 2004 ביקר הנשיא רו מו-היון באוזבקיסטן. יורשו, לי מיונג-באק, ביקר פעמיים באוזבקיסטן בשנים 2009 ו-2011. הנשיא פארק גאון-היי ביקר באוזבקיסטן בשנת 2014, שם חתמו הוא והנשיא קרימוב על מספר הסכמים לחיזוק שיתוף הפעולה הכלכלי והשקעות והחלפת טכנולוגיה בין שתי המדינות.
בשנת 2017, יורשו של קרימוב שבקט מירזיויייב ביקר בקוריאה הדרומית לביקור של ארבעה ימים, שם נפגש עם נשיא קוריאה הדרומית מון ג'ה-אין. בטקס של פורום עסקי בקוריאה הדרומית-אוזבקיסטן, נדונו מגוון רחב של נושאים העומדים על סדר היום הבילטראלי, כולל הסיכויים לפיתוח נוסף של היחסים הבין-מדיניים בתחום הפוליטי, המסחרי-כלכלי, השקעה פיננסית, מדעית-טכנית, תרבותית-הומניטרית ותחומים אחרים, מחליפים דעות בנושאים אזוריים ובינלאומיים. במהלך ביקורו, זכה מירזיייב גם בתואר אזרח הכבוד של סיאול על ידי ראש העיר פארק ווון-סון. בשנת 2019 ביקר הנשיא מון ג'ה-אין באוזבקיסטן בביקור ממלכתי בן ארבעה ימים, שם נפגש עם הנשיא מיריזייב. הם דנו על קידום קשרים דו-צדדיים, נאם הנשיא מון למושב המשותף של אולי מג'ליס והשתתף בטקס הפתיחה של בית התרבות והאמנות הקוריאנית בטשקנט.
יחסים כלכליים

אוזבקיסטן היא השותפה המסחרית הגדולה ביותר בקוריאה הדרומית במרכז אסיה. בעקבות תסיסת אנדיג'אן בשנת 2005, שהובילה לכך שארצות הברית והאיחוד האירופי הטילו סנקציות כלכליות נגד אוזבקיסטן, קוריאה הדרומית יחד עם סין, יפן ורוסיה המשיכו ביחסי כלכלה ומסחר עם אוזבקיסטן, ללא דרישות לזכויות אדם.
בשנת 2006 חתמו קוריאה הדרומית ואוזבקיסטן על הצהרה על שותפות אסטרטגית, אותה הם הסכימו לפתח ולהעמיק בהצהרה משותפת חדשה שנחתמה במהלך ביקורו של הנשיא פארק גאון-היי בטשקנט בשנת 2014. במהלך ביקורו של הנשיא קרימוב בקוריאה הדרומית בשנת 2015, נחתמו 60 מסמכים הנוגעים לסחר, השקעות, שיתוף פעולה כלכלי וטכני ותחומים אחרים בשווי כולל של 7.7 מיליארד דולר. בשנת 2015, מחזור הסחר הדו-צדדי בין המדינות עלה על 1.7 מיליארד דולר, המקביל ל -50 אחוז מהסחר של קוריאה הדרומית עם רפובליקות מרכז אסיה.
בשנת 2009 נטלה מטען קוריאני את ניהול שדה התעופה הבינלאומי נאבוי, ובמסגרת תוכנית הפיתוח ל-10 שנים האיצה עוד יותר את תוכנית המודרניזציה. הקמת מסוף המטען האווירי הגדול ביותר באסיה המרכזית המסוגל להתמודד עם 100,000 טון מטען מדי שנה באמצעות הציוד החדיש ביותר. באוגוסט 2010 חנכה קבוצת האנג'ין, האם של קוריאן אייר, את מסוף המטען בנבוי, המשמש כיום כמרכז הלוגיסטי הבין-יבשתי ממרכז אסיה. קוריאה הדרומית הייתה פעילה במספר רב של פרויקטים ותוכניות באזורים שונים באוזבקיסטן, כולל באזורים הכלכליים החופשיים בנבוי ובאנגרן.
ב-2016 ביקר ראש ממשלת קוריאה הדרומית הוואנג קיו-אהן באוזבקיסטן, שם הצטרף לראש ממשלת אוזבקיסטן אז שבקת מירזיויייב בחנוכת פרויקט שיתוף הפעולה הדו-צדדי הגדול ביותר, מתחם כימיקלי הגז אוסטיורט בקראקלפקאסטן. עלות הפרויקט הייתה 4 מיליארד דולר.
קוריאה הדרומית ואוזבקיסטן הקימו גם את המיזם המשותף LG CNS אוזבקיסטן בשנת 2015, כדי לתמוך ביישום מערכות מידע ומאגרי מידע עבור ממשל אלקטרוני במטרה להקל על ניידותם של אנשים, עסקים ומערכת ממשלתית באוזבקיסטן. אוזבקיסטן וקוריאה הדרומית הסכימו גם על תוכניות הכשרה, במסגרתן אלפי נציגים של עסקים קטנים ובינוניים אוזבקים עובדים מדי שנה ומקבלים הכשרה במפעלים וחברות קוריאניות.
יחסי תרבות וחינוך

אוזבקיסטן הזמינה מומחים מקוריאה הדרומית לתפקיד כסגן שר במשרד לפיתוח טכנולוגיות מידע ותקשורת, וכן כסגני רקטורים בכמה אוניברסיטאות. בשנת 2014, אוניברסיטת אינאה בקוריאה הדרומית פתחה סניף בטשקנט, המתמקד במדעי המחשב והנדסת הייטק ומעביר את כל הקורסים באנגלית.
המכון הטכנולוגי יאוג'ו פתח את המכון הטכני יאוג'ו בטשקנט, שהפך לאוניברסיטה הפרטית הראשונה באוזבקיסטן. הקורסים כוללים תחומים כמו אדריכלות ותכנון ערים, הנדסה אזרחית, אנרגיה חלופית, ניהול עסקים, תיירות, שיווק בינלאומי, יחסים כלכליים בינלאומיים, חינוך יסודי, פילולוגיה בשפה הקוריאנית ועיצוב אסתטיקה ושמלות.
בשנת 2019, במהלך ביקורו של הנשיא מון ג'ה-אין באוזבקיסטן, נפתח בית התרבות והאמנות הקוריאנית בטשקנט. ישנם מרכזי תרבות קוריאניים בערים האוזבקיות סמרקנד, בוכרה ונוקוס.
קוריו-סארמס

בסוף שנות ה-30 אלפי קוריאנים מברית המועצות גורשו למרכז אסיה, כביכול כדי למנוע ריגול יפני נוסף. אנשים אלה ידועים כיום כקוריו-סאראמס. ההערכה היא כי 177,270 קוריאנים אתניים עדיין חיים בשטח אוזבקיסטן, מה שהופך אותו לגדול ביותר במרכז אסיה והחמישי בגודלו בעולם, אחרי ארצות הברית, סין, יפן וקנדה. נוכחותם של קוריאנים אתניים אלה מסייעת לחיזוק הקשרים בין שתי המדינות.
בפארק סיאול בטשקנט נחשפה אנדרטה לכבוד הקוריו-סאראם במלאת 80 שנה לגירושם מהמזרח הרחוק הסובייטי לאס-אס-אס. האנדרטה הוקמה על ידי איגוד התרבות של קוריאה וקרן קוריאה מעבר לים באוזבקיסטן. בטקס חשיפת האנדרטה השתתפו ראש עיריית פארק סיאול וון-בקרוב וראש עיריית טשקנט רחמונבק אוסמנוב. הפארק עצמו היה תוצאה של מערכת היחסים בין העיר סיאול לטשקנט שהתנהלה בשנת 2010. הוא נפתח על ידי נשיא קוריאה הדרומית דאז לי מיונג-באק במהלך ביקורו באוזבקיסטן בשנת 2009.
יחסי גמביה–הודו

| יחסי גמביה–הודו |
| --- | --- |
גמביה: הודו


גמביה: הודו
שטח (בקילומטר רבוע)
11,300: 3,287,263
אוכלוסייה
2,775,512: 1,454,183,987
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,340: 3,549,919
תמ"ג לנפש (בדולרים)
843: 2,441
משטר
רפובליקה נשיאותית: רפובליקה סוציאליסטית פדרלית

נשיא גמביה אדאמה בארו (מימין) נפגש עם ראש ממשלת הודו נרנדרה מודי בשולי ועידת פגישות ראשי ממשלות חבר העמים הבריטי בלונדון, 2018
יחסי גמביה–הודו הם היחסים הבינלאומיים הקיימים בין גמביה להודו.
היסטוריה

היחסים בין גמביה והודו היו מוגבלים מאוד עד 1985, והורכבו רק מחברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות, ועמדה משותפת בנושא דה-קולוניזציה ובעיות צפון-דרום. לפני 1985, גמביה שמרה על קשרים דיפלומטיים מוגבלים עם מדינות אסיה, והתמקדה בעיקר במדינות כמו טאיוואן, סין, דרום קוריאה וצפון קוריאה, מהן ביקשה סיוע בתמורה לתמיכה פוליטית.
גמביה הייתה שותפה להחלטה שהגישה הודו בעצרת הכללית של האו"ם בינואר 2015, להכריז על ה-21 ביוני כיום היוגה הבין-לאומי.
שר המדינה לענייני פרלמנט מוכתר עבאס נאקווי ביקר בגמביה בספטמבר 2015 כשליחו המיוחד של ראש הממשלה והזמין את המדינה באופן רשמי להשתתף בפסגת פורום הודו-אפריקה (IAFS) השלישית. סגנית נשיא גמביה איסאטו נג'י-סיידי הובילה את משלחת המדינה להשתתף ב-IAFS בניו דלהי ב-26–29 באוקטובר 2015. בנאום בפני צירי ה-IAFS, נג'י-סיידי תיארה את הודו כ"ידידה אמיתית" ו"ארץ אחות", ותיארה את תרומתה לקיימא בגמביה ובאפריקה כ"מופלאה". היא שיבחה את שיתוף הפעולה הדו-צדדי בין שתי המדינות וכינתה אותו "שותפות פורחת שמותירה תועלת הדדית אסטרטגית חזקה לשני הצדדים". נג'י-סיידי הצהירה, "לגמביה ולהודו יש עניין משותף בעניינים בינלאומיים ולעיתים חולקים נקודות מבט משותפות בנושאים בינלאומיים. רמת שיתוף הפעולה בין גמביה והודו בזירה הבינלאומית מעודדת מאוד במיוחד ברמת האו"ם". היא הוסיפה כי גמביה ממשיכה "ליהנות מתמיכה וסיוע עצומים" מהממשלה ההודית, וכי התערבותה של הודו באפריקה הובילה לפיתוח לאומי ולשיפורים בחיי העם האפריקאי. נג'י-סיידי גם ניהלה שיחות דו-צדדיות בדלתיים סגורות עם ראש הממשלה נרנדרה מודי בבית היידראבאד ב-30 באוקטובר.
שר הבריאות והרווחה של גמביה, עומר סיי, ביקר בהודו בנובמבר 2015 והשתתף בפורום העסקים של הודו-אפריקה ב-2015. בנאום בפורום, סיי הצהיר כי "חברות תרופות וביוטכנולוגיות רב-לאומיות הודיות חוללו במשך עשרות שנים מהפכה בנגישות ובמחיר סביר של שירותי הבריאות באפריקה".
יחסי סחר

הודו היא שותפת הסחר השלישית בגודלה של גמביה, אחרי סין וסנגל. הודו היא היעד השני בגודלו ליצוא מגמביה, והמקור הרביעי בגודלו לייבוא שלה. הסחר הדו-צדדי בין גמביה להודו הסתכם ב-90.90 מיליון דולר בשנים 2015–2016, ירידה של 17.08% מהשנה הכספית הקודמת. הודו ייצאה לגמביה סחורות בשווי 59.54 מיליון דולר וייבאה 31.35 מיליון דולר. הסחורות העיקריות שמייצאת הודו לגמביה הן חוטי כותנה, בדים ואיפור, קוסמטיקה, מוצרי טואלטיקה, תרופות, ומוצרי ברזל ופלדה מוגמרים למחצה. הסחורות העיקריות המיובאות על ידי הודו מגמביה הן קשיו גולמי וכותנה.
שרת המסחר והתעשייה של גמביה, אדולי ג'וב, הובילה משלחת בת 3 חברים להשתתף בפגישת שרי הסחר הרביעית של הודו-אפריקה בניו דלהי ב-23 באוקטובר 2015. שגרירות הודו בדקר, בשיתוף לשכת המסחר והתעשייה של גמביה (GCCI), ארגנה פורום עסקים הודו-גמביה בנושא "עשיית עסקים עם הודו" בבנג'ול ב-14 באוקטובר 2016.
הודו מספקת לגמביה גישה חד-צדדית פטורה ממכס (DFTP) לשוק לייצוא של סחורות נבחרות.
סיוע זר

פרויקט הרשת האלקטרונית הפאן-אפריקאית יושם בגמביה על ידי Telecommunications Consultants India Limited (TCIL). ארגון לא ממשלתי הודי השלים בספטמבר 2007 פרויקט חשמול סולארי בכפרים הגמביים קנקוראנג וקפנקנג.
הודו סיפקה לגמביה שני קווי אשראי זכיינים בשווי 6.7 מיליון דולר עבור פרויקט מפעל הרכבה של טרקטורים ו-10 מיליון דולר עבור בניית מתחם בניין האספה הלאומית. הודו אישרה סכום כולל של 16.88 מיליון דולר כזיכוי להשלמת האספה הלאומית. האספה הלאומית החדשה נחנכה רשמית על ידי נשיא גמביה יחיא ג'אמה, שגם הודיע כי יבקש מימון מהודו להרחבת נמל בנג'ול. שני קווי אשראי בסך 22.5 מיליון דולר כל אחד הורחבו ביולי 2014 לשני פרויקטים באזור בנג'ול רבתי - פרויקט חשמל, והחלפת צינורות מים אסבסט בצנרת UPVC.
הודו סיפקה קו אשראי בשווי 92 מיליון דולר באפריל 2015 להרחבת נמל בנג'ול,  ו-10 מיליון דולר לפרויקט הרחבת החשמל הכפרי של גמביה. נמל בנג'ול הגדיל את שטח העגינה שלו לספינות, הוסיף מסוף מכולות, רכש ציוד לטיפול במטענים והשלים את מחשוב הנמל. שני מנתחים הודים מבית החולים BLK ביקרו בבנג'ול בספטמבר 2016 כדי לסייע בפיתוח מתן שירותי בריאות. החברה ההודית Shapoorji Pallonji Mideast זכתה בחוזה באוקטובר 2016 לבניית קמפוס פאראבה של אוניברסיטת גמביה (UTG) בבנג'ול בעלות של 53.46 מיליון דולר. הודו סיפקה מענק של 500,000 דולר לגמביה כדי לרכוש ציוד רפואי וחינוכי.
תאגיד התעשייה הקטנה הלאומי (NSIC) של הודו הסכים להקים מרכז הכשרה מקצועית בגמביה כדי לספק הכשרת מיומנויות בתחומים כמו אינסטלציה, ריתוך, עבודות חשמל, תעשיית הבנייה, נגרות, שרטט, סקר, טכנולוגיה פלסטית, ICT, עיבוד אגרו ומזון, וחיתוך וליטוש אבני חן.
אזרחי גמביה זכאים למלגות במסגרת התוכנית ההודית לשיתוף פעולה טכני וכלכלי והמועצה ההודית ליחסי תרבות. גמביים מבקרים לעיתים קרובות בהודו כדי לפנות לטיפול רפואי. כדורגלן נוער גמבי בן ה-14, בובאקאר צ'אטי, קיבל טיפול בשחפת בבית החולים Pericardiatecony בדלהי ביולי 2011. עם שובו לגמביה, קיבלה את פניו סגנית הנשיא והשרה לענייני נשים איסאטו נג'י-סיידי, ששיבחה את נדיבותו של העם ההודי. מזכ"ל התאחדות הכדורגל של גמביה, ג'מה א.ק. בוג'אנג, הצהיר, "איננו יכולים לתת מילים להביע את האושר שלנו לממשלת גמביה ולעם ההודי על כך שהצילו את חייו של כדורגלן שיש לו את הכישרון להיות כמו סמואל אטו ודידייה דרוגבה בעתיד הקרוב."
הודים בגמביה

נכון לדצמבר 2016, כ-600 אזרחים הודים מתגוררים בגמביה. הם עוסקים בעיקר במסחר ובעסקים פרטיים כולל מגזר הבנייה.
נציגויות דיפלומטיות

גמביה מחזיקה בהודו נציבות עליונה בניו דלהי.
הודו מיוצגת בגמביה באמצעות שגרירותה בדקר שבסנגל. הודו מחזיקה גם קונסוליית כבוד בבנג'ול.
יחסי טרינידד וטובגו – קנדה

| יחסי טרינידד וטובגו – קנדה |
| --- | --- |
טרינידד וטובגו: קנדה


טרינידד וטובגו: קנדה
שטח (בקילומטר רבוע)
5,128: 9,984,670
אוכלוסייה
1,508,631: 39,838,945
תמ"ג (במיליוני דולרים)
28,140: 2,140,086
תמ"ג לנפש (בדולרים)
18,653: 53,718
משטר
דמוקרטיה: מונרכיה חוקתית

יחסי טרינידד וטובגו–קנדה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של טרינידד וטובגו לבין קנדה.
סקירה כללית

טרינידד וטובגו וקנדה נהנות ממערכת יחסים קרובה, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין שתי המדינות כוננו באוגוסט 1964, מעט לאחר שטרינידד וטובגו קיבלה עצמאות. מאז כינון היחסים, מתאמנים כוח ההגנה של טרינידד וטובגו (אנ') יחד עם הכוחות המזוינים של קנדה.
היחסים הטובים של קנדה עם מדינות האיים הקריביים, בהן טרינידד וטובגו, נובעים בין השאר מהעובדה שקיים ריכוז גדול של מהגרים מהקריביים בקנדה (דיאספורה). ב-2011 הוערך כי קיימים כ-71,000-73,000 אלף אזרחים המחזיקים באזרחות קנדית ובאזרחות טרינידד וטובגואית גם יחד.
בין שתי המדינות מתקיים סחר בקנה מידה גדול מאוד בהתחשב בגודלה הקטן של טרינידד וטובגו. הסחר הכולל בין שתי המדינות עמד ב-2017 על שווי של כ-481 מיליון דולר אמריקאי. הייצוא הקנדי לטרינידד וטובגו הוערך בשווי של כ-305 מיליון דולר אמריקאי וכלל מוצרי מזון, נפט, מכונות ומינרלים. לעומת זאת, הייבוא הקנדי מטרינידד וטובגו עמד על שווי של כ-176 מיליון דולר אמריקאי וכלל בעיקר כימיקלים שונים ומוצרי מזון. ההשקעות הקנדיות בטרינידד וטובגו מתרכזות בעיקר בתעשיות הנפט והגז.
סטודנטים באוניברסיטאות בטרינידד וטובגו יכולים ללמוד גם באוניברסיטאות קנדיות באמצעות מלגות. הנציבות הגבוהה של קנדה בטרינידד וטובגו מחלקת כמה מאות מלגות ואשרות לימודים בקנדה על בסיס שנתי.
נציגויות דיפלומטיות

טרינידד וטובגו מיוצגת בקנדה בדרג השגרירות באמצעות נציבות גבוהה שהיא מחזיקה באוטווה, בירת המדינה. טרינידד וטובגו מיוצגת בקנדה גם בדרג הקונסולרי באמצעות שלוש קונסוליות שהיא מחזיקה בערים: הליפקס, מונטריאול, וטורונטו.
קנדה מיוצגת בטרינידד וטובגו בדרג השגרירות באמצעות נציבות גבוהה שהיא מחזיקה בפורט אוף ספיין, בירת המדינה.
נציבותה הגבוהה של קנדה בפורט אוף ספיין, בירת טרינידד וטובגו.
נציבותה הגבוהה של טרינידד וטובגו באוטווה, בירת קנדה.
יפתח גולדמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 בנובמבר 1967 (בן 56) יטבתה, ישראל
 מנחה לדוקטורט:  צבי טאובר
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב   אוניברסיטת חיפה   המכללה לחינוך ע"ש דוד ילין
 עיסוק:  פעיל חברתי, פילוסוף
 הושפע מ:  ז'אן-ז'אק רוסו, קרל מרקס, מרטין בובר, אסכולת פרנקפורט
 מדינה:  ישראל 
 
יפתח גולדמן (נולד ב-24 בנובמבר 1967) הוא פילוסוף ופעיל חברתי. מלמד בבית הספר לחינוך באוניברסיטת חיפה, ובמכללה לחינוך ע"ש דוד ילין בירושלים.
ביוגרפיה

גולדמן נולד וגדל בקיבוץ יטבתה. לפני שירותו הצבאי הדריך במסגרת תנועת הנוער של התנועה הקיבוצית. בין השנים 1991 ועד 2011 היה חבר בקיבוץ "תמוז" (הקיבוץ העירוני בבית שמש). לגולדמן תואר ראשון בפילוסופיה ובהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב. בשנת 1998 סיים בהצטיינות תואר שני בפילוסופיה מאוניברסיטת תל אביב: נושא עבודת התזה היה "על חירות וקידמה בהגותו של ז'אן-ז'אק רוסו". בשנת 2006 התקבלה בהצטיינות עבודת הדוקטורט שלו בפילוסופיה מאוניברסיטת תל אביב בהנחיית צבי טאובר; נושא הדיסרטציה: "בין אוטופיה לפוליטיקה, קהילות שיתופיות ודיאלקטיקת השחרור".
במסגרת פעילותו בקיבוצו, בזרם השיתופי בתנועה הקיבוצית ובעיקר במעגל הקבוצות, הוביל גולדמן קו של סוציאליזם קהילתי כזרם מחשבה כמו גם דרך חיים.
ביוגרפיה > חיים אישיים

גולדמן נשוי ואב לארבעה ילדים.
פעילות ציבורית

גולדמן מציג הן בעבודתו האקדמית והן בפעילותו החברתית ופרסומיו הפובליציסטיים השקפת עולם המהווה שילוב של מרקסיזם, סוציאל-דמוקרטיה וסוציאליזם-קהילתני. הוא ממייסדי עמותת 'קהילה' ו'בית המדרש הקהילתי' בבית שמש, נמנה עם מייסדי המכללה החברתית כלכלית, חבר בארגון העובדים הדמוקרטי כוח לעובדים ופעיל בחוג יסו"ד במסגרתו היה בין היוזמים של כתב העת חברה והיה חבר במערכתו בשנים הראשונות לצאתו לאור.
כתביו > "הסוציאליזם בין פוליטיקה לאוטופיה"

בשנת 2009 ראה אור בהוצאת "דביר" ספרו "הסוציאליזם בין פוליטיקה לאוטופיה", המבוסס על עבודת הדוקטורט שלו. הספר מנסה להשיב על השאלה "מה השתבש בדרך להגשמת הסוציאליזם?" על ידי בחינה של שתי דרכים עקרוניות בסוציאליזם המודרני — הדרך הפוליטית והדרך האוטופיסטית.
הדרך הפוליטית של הסוציאליזם התאפיינה בניסיון ליצור חברה שוויונית ומשוחררת מניצול, דרך מנגנוני השלטון והכוח הקיימים. דוגמאות מובהקות שלה הן המפלגות הסוציאל־דמוקרטיות והקומוניסטיות במערב אירופה ובמזרחה. קרל מרקס הוא התאורטיקן הבולט ביותר של מגמה זו. לעומת זאת, הדרך האוטופיסטית, שניתן לזהותה בתנועות קומונאליות כמו התנועה הקיבוצית בישראל, ניסתה ליצור מציאות אחרת "מחוץ" לסדר הפוליטי הקיים. הוגים כגוסטב לאנדאואר ומרטין בובר היו תאורטיקנים של הסוציאליזם הקומונאלי־אוטופיסטי. בספר נדונות בהרחבה תאוריות סוציאליסטיות פוליטיות ואוטופיסטיות. המסקנה העולה מן הדיון היא שלמעשה, בשלב זה של ההיסטוריה שתי המגמות להגשמת הסוציאליזם נכשלו, כל אחת בדרכה, דווקא בגלל החד־צדדיות שלהן. בחלקו האחרון והחדשני ביותר של הספר מוצעת האפשרות לאיחוד מחודש של פוליטיקה ואוטופיה כדרך להחייאת הסוציאליזם בימינו, בעולם המערבי כולו ובמדינת ישראל בפרט.
כתביו > "רוסו: הקדמה כמלכודת"

ספרו השני של גולדמן פורסם ב-2010 בהוצאת מאגנס. הספר סוקר את הגותו של רוסו בדגש על יחסו לקדמה, ומצביע על ניצנים לחשיבה הביקורתית של המאה ה-19 וה-20 בכתיבתו, הספר משלב רקע על הוגה פילוסופי מרכזי זה ומציג חידושים מחקריים
בהבנת הגותו של רוסו אל מול קרל מרקס ואסכולת פרנקפורט ולשאלה המרכזית של האתגר שמציבה הקדמה בפני האדם כאזרח בחברה.
כתביו > הקדמה ל"קפיטל" במהדורה העברית החדשה

גולדמן חיבר את ההקדמה למהדורה מחודשת של 'הקפיטל' מאת קרל מרקס (הוצאת 'ספרית פועלים-הקיבוץ המאוחד') אשר יצאה לאור בחודש ינואר 2012. ההקדמה עוסקת ברלוונטיות של 'הקפיטל' לימינו ובמרכיב האבולוציוני המתפתח בהגות המרכסיסטית.
כתביו > "הקיבוץ כאוטופיה"

ספרו השלישי של גולדמן, פורסם בשנת 2012 ועוסק במבט היסטורי על התנועה הקיבוצית וההגות עליה התבססו מקימיה כניסיון להגשמה אוטופית סוציאליסטית, הספר מבוסס על סדרת ההרצאות שנתן גולדמן במסגרת האוניברסיטה המשודרת בחורף 2011.
כתביו > "להמשיך את השיחה: הזמנה לחינוך הומניסטי"

ספרו הרביעי של גולדמן, שיצא בשנת 2020, עוסק בהגות חינוכית, בין היתר מתוך עיסוקו של גולדמן בהכשרת מורים. גולדמן מגדיר חינוך הומניסטי כחינוך שמטרתו עילוי האדם, והכלי המרכזי שלו הוא הפגשת התלמידים עם יצירות וטקסטים טובים, תוך יצירת דיאלוג משמעותי וחי בין החניכים והחניכות לבין היצירה. גולדמן עוסק בעקרונות של חינוך מסוג זה, בהבדלים בינו לבין תפישות חינוכיות אחרות, ובאתגרים ודילמות שעולות ממנו, בפרט באקלים חברתי ותרבותי שמקשה על יכולת הפעולה של מחנכים הומניסטים.
הפודקאסט על מרקס

באפריל 2022 גולדמן החל לשדר פודקאסט מקיף בן עשרות פרקים העוסק בפילוסופיה המרקסיסטית והתפתחותה בחייו של קרל מרקס.
הערות שוליים

↑  סוציאליזם קהילתי - קווים לדמותו
↑  "מי אני" - באתר הרשמי של יפתח גולדמן
↑  http://www.magnespress.co.il/website/index.asp?id=3359
↑  https://ygoldman.org/?paged=3&cat=88
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296565405171  BnF: cb16123845g (data)  ISNI: 0000 0000 6666 3705  VIAF: 29399750   WorldCat (עם VIAF): 29399750
יחסי איטליה – קוסטה ריקה

| יחסי איטליה – קוסטה ריקה |
| --- | --- |
איטליה: קוסטה ריקה


איטליה: קוסטה ריקה
שטח (בקילומטר רבוע)
301,340: 51,100
אוכלוסייה
59,293,250: 5,135,708
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,254,851: 86,498
תמ"ג לנפש (בדולרים)
38,029: 16,842
משטר
רפובליקה

בין איטליה לקוסטה ריקה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מאז 1849. שתי המדינות חברות ב-OECD ובאו"ם. לאיטליה יש שגרירות בסן חוסה, ולקוסטה ריקה יש שגרירות ברומא.
היסטוריה

המגעים הראשונים בין קוסטה ריקה למדינות איטליה החלו בשנת 1849 עם ההכרה בקוסטה ריקה על ידי פרננדו השני, מלך ממלכת שתי הסיציליות. ב-1861 הכירה קוסטה ריקה בהכרזה על ממלכת איטליה על ידי ממלכת סרדיניה, ושנתיים לאחר מכן חתמו קוסטה ריקה וממלכת איטליה על הסכם ידידות.
היחסים בין שתי המדינות נעשו מתוחים במהלך מלחמת העולם השנייה. ב-8 בדצמבר 1941, יום לאחר המתקפה על פרל הארבור, הכריזה קוסטה ריקה על מלחמה נגד יפן, גרמניה ואיטליה. כתוצאה מכך, ממשלת קוסטה ריקה רדפה אזרחים ממדינות הציר שחיו בקוסטה ריקה, כמו גם את צאצאיהם.
לאחר המלחמה, שתי המדינות ביססו מחדש את יחסיהן ב-1948.
יחסי טרינידד וטובגו – שווייץ

| יחסי טרינידד וטובגו – שווייץ |
| --- | --- |
טרינידד וטובגו: שווייץ


טרינידד וטובגו: שווייץ
שטח (בקילומטר רבוע)
5,128: 41,277
אוכלוסייה
1,508,631: 8,933,409
תמ"ג (במיליוני דולרים)
28,140: 884,940
תמ"ג לנפש (בדולרים)
18,653: 99,060
משטר
דמוקרטיה: רפובליקה קונפדרטיבית

יחסי טרינידד וטובגו–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של טרינידד וטובגו לבין הקונפדרציה השווייצרית.
סקירה כללית

היחסים הדיפלומטיים שבין הקונפדרציה השווייצרית לבין הרפובליקה של טרינידד וטובגו הם יחסים דיפלומטיים מלאים. עצמאותה של טרינידד וטובגו הוכרה על ידי שווייץ בשנת קבלת העצמאות, 1962. על פי משרד החוץ השווייצרי: "היחסים בין המדינות הם יחסים חמים וטובים, אך אינם נרחבים וקרובים".
טרינידד וטובגו ושווייץ חתמו על מגוון הסכמים דיפלומטיים בהם: הסכם הסגרה הדדי, הסכם פטור מאשרה הדדי לבעלי דרכון דיפלומטי, אמנה למניעת כפל מס והסכם הגנה על השקעות.
על פי מפקד האוכלוסין של סוף שנת 2018, 100 שווייצרים חיו בטרינידד וטובגו. הסחר שבין המדינות הוא סחר בגודל סביר. הסחר הכולל שבין שתי המדינות הגיע ב-2018 לשווי של 9.5 מיליון פרנקים שווייצרים, מהם 800,000 פרנקים ייבוא של שווייץ מטרינידד וטובגו ו-8.7 מיליון הפרנקים הנותרים ייצוא של שווייץ לטרינידד וטובגו.
נציגויות דיפלומטיות

שווייץ אינה מיוצגת בטרינידד וטובגו בדרג השגרירות. שווייץ מיוצגת בטרינידד וטובגו בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בפורט אוף ספיין, בירת המדינה. שווייץ האמינה את שגרירותה בקראקס, בירת ונצואלה, על טרינידד וטובגו.
טרינידד וטובגו אינה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות. טרינידד וטובגו מיוצגת בשווייץ בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בעיר ז'נבה.
יחסי טרינידד וטובגו – צרפת

| יחסי טרינידד וטובגו – צרפת |
| --- | --- |
טרינידד וטובגו: צרפת


טרינידד וטובגו: צרפת
שטח (בקילומטר רבוע)
5,128: 643,801
אוכלוסייה
1,508,631: 66,574,294
תמ"ג (במיליוני דולרים)
28,140: 3,030,904
תמ"ג לנפש (בדולרים)
18,653: 45,527
משטר
דמוקרטיה ליברלית: רפובליקה נשיאותית למחצה

יחסי טרינידד וטובגו–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של טרינידד וטובגו לבין הרפובליקה הצרפתית.
היסטוריה

בטרינידד הייתה התיישבות קולוניאלית צרפתית לאורך כל המאה השבע עשרה. צרפת כבשה סופית את המושבה במבצע שנמשך מאוגוסט 1666 עד מרץ 1667. ב-6 בדצמבר 1677, הצרפתים הרסו סופית את המושבה ההולנדית ונטלו את האי כולו. ב-10 באוגוסט 1678 החזירו הצרפתים את האי. ב-1751 התיישבו מתיישבים בעלי צרפתים בעלי שאיפות קולוניאליות על האי, אך ויתרו עליו ונתנו אותו לבריטניה בהסכם פריז ב-10 בפברואר 1763. אי זה היה שוב מושבה צרפתית מ-2 ביוני 1781 עד 15 באפריל 1793.
צרפת השפיעה על טרינידד וטובגו רבות, יש בה אחוז מסוים של דוברי צרפתית ורווחת בה שפה קריאולית הקרובה מאוד לצרפתית.
ייצוג

צרפת מיוצגת בטרינידד וטובגו בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בפורט אוף ספיין, בירת המדינה.
טרינידד וטובגו אינה מיוצגת בצרפת בדרג השגרירות אלא באמצעות שגרירותה שנמצאת בבריסל, בירת בלגיה. טרינידד וטובגו מיוצגת בצרפת בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בפריז, בירת המדינה.
ילד שמנת

ילדים במושב מולדת, 1950
ילד שמנת (בתחילה – ילד תנובה) הוא כינוי ישראלי הלועג לילד או לבן נוער שצמח אצל משפחה מבוססת ובסביבה מפנקת, גדל בתנאי שפע ואינו יודע מחסור ודאגות פרנסה מהם. כינוי זה משמש שם גנאי למי שהורגל בילדותו לחיי רווחה ומותרות, ודומה ל"נולד עם כפית זהב (כסף) בפה".
מקור הביטוי בתקופת הצנע של שנות ה-50, אז התייחס הביטוי, בגלגולו המקורי ילד תנובה, בעיקר לילדי ההתיישבות העובדת (קיבוצים ומושבים, בשונה מילדי היישובים העירוניים) אשר נחשבו, גם אם לא על בסיס עובדתי, לילדים בריאים הנהנים ממזון טוב הכולל גם מוצרי חלב כמו שמנת.
הערות שוליים

↑  חדר האוכל בקיבוץ, בארכיון האינטרנט של אתר "אנשים ישראל"
יחסי טרינידד וטובגו – צ'ילה

| יחסי טרינידד וטובגו – צ'ילה |
| --- | --- |
טרינידד וטובגו: צ'ילה


טרינידד וטובגו: צ'ילה
שטח (בקילומטר רבוע)
5,128: 756,102
אוכלוסייה
1,508,631: 19,788,712
תמ"ג (במיליוני דולרים)
28,140: 335,533
תמ"ג לנפש (בדולרים)
18,653: 16,956
משטר
דמוקרטיה ליברלית: רפובליקה דמוקרטית

יחסי טרינידד וטובגו–צ'ילה הם היחסים הדו-צדדיים בין צ'ילה לטרינידד וטובגו.