stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גביע הפדרציה 1974

| --- | --- |
 ענף:  טניס 
 ארגון מפעיל:  הפדרציה הבין-לאומית לטניס 
 תקופת התחרות:  13 במאי 1974 – 19 במאי 1974 (7 ימים)
 מספר תחרות:  12 
 מספר משחקים:  44
 מדינות משתתפות:  29
 עיר מארחת:  נאפולי, איטליה איטליה
 זוכה:  אוסטרליה אוסטרליה (7)
 → 1973 1975 ← 
 
גביע הפדרציה 1974 הייתה התחרות ה-12 לנבחרות טניס נשים. היא אורגנה על ידי פדרציית הטניס הבינלאומית.
התחרות נערכה במגרשי מועדון הטניס בנאפולי. התחרות הייתה פתוחה לכל נבחרת שתרשם.
התחרות החלה ב-13 במאי בהשתתפות 29 נבחרות והסתיימה ב-19 במאי 1974.
המנצחת של התחרות הייתה אוסטרליה שניצחה במשחק הגמר את נבחרת ארצות הברית וזכתה בגביע בפעם השביעית.
לא הוענקו פרסים כספיים.
מהלך התחרות > משחק הגמר

| אוסטרליה   אוסטרליה   2 | אוסטרליה   אוסטרליה   2 | איטליה, נאפולי   19 במאי 1974  מגרש חימר | איטליה, נאפולי   19 במאי 1974  מגרש חימר | ארצות הברית   ארצות הברית   1 | ארצות הברית   ארצות הברית   1 | ארצות הברית   ארצות הברית   1 | ארצות הברית   ארצות הברית   1 | ארצות הברית   ארצות הברית   1 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 |  |  |
| 1 | אוסטרליה | איבון גולגונג  |  | 6 | 7 |  |  |  |
| 1 | ארצות הברית | ג'ולי הלדמן |  | 1 | 5 |  |  |  |
| 2 | אוסטרליה | דיאן פרומהולץ |  | 6  | 5 | 4 |  |  |
| 2 | ארצות הברית | ז'אן אוורט  |  | 2 | 7 | 6    |  |  |
| 3 | אוסטרליה | איבון גולגונג/ג'נט יאנג   |  | 7 | 8 |  |  |  |
| 3 | ארצות הברית | ג'ולי הלדמן/שרון וולש |  | 5 | 6 |  |  |  |
ישראל בתחרות

בנבחרת ישראל השתתפו פאולינה פלד וז'נין שטראוס. בסיבוב הראשון הן נפגשו עם אינדונזיה וניצחו 1:2. בסיבוב השני הנבחרת הפסידה לאיטליה 3:0.
גרשון גולדברגר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1870 הונגריה
 פטירה:  אפריל 1936 (בגיל 66 בערך)
 השקפה דתית:  יהדות 
 
הרב גרשון אברהם גולדברגר (תר"ל, 1870 – כ"ב בניסן תרצ"ו, אפריל 1936) היה רב ואב בית דין של העיר טיסה-ברצל (Tiszabercel)(אנ') שבהונגריה למעלה מארבעים שנה.
ביוגרפיה

נולד בליסקה שבהונגריה, בן הרב יוזפא גולדברגר, שהיה חתנו של הרב צבי הירש פרידמן, מייסד חסידות ליסקא. בילדותו גדל אצל סבו. בגיל שלוש עשרה החל ללמוד בישיבתו של רבי  יקותיאל יהודה טייטלבוים בסיגט, והיה מתלמידיו הקרובים. בהיותו בן שמונה עשרה נשא את בתו של הנגיד יעקב נחמיה הנדלר מברזנה. לאחר נישואיו התגורר אצל חמיו במשך שבע שנים. בתקופה זו התכתב רבות בעניינים הלכתיים עם רבי יחזקאל הלברשטאם משינובה ורבי צבי הירש שפירא, בעל "דרכי תשובה".
בשנת 1895, בהיותו כבן עשרים וחמש, התמנה לרבה של העיר טיסה-ברצל שבהונגריה. מי שפעל למינויו היה האדמו"ר רבי שלמה שפירא ממונקאטש, שהיו לו חסידים בעיר זו. שימש בתפקידו למעלה מארבעים שנה.
נפטר ביום השמיני של חג הפסח תרצ"ו. נקבר בעירו, ועל קברו נבנה אוהל. את מקומו ברבנות טיסה-ברצל מילא חתנו הרב עזרא הכהן פריד, בנו של הרב נתנאל פריד. חתנו השני היה הרב יחיאל יוסף בוקסבוים, בנו של הרב יהושע בוקסבוים מגלנטה.
לאחר פטירתו יצא ספרו "נחלת הגרשוני" על התורה.
גרשון גמזו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1908 ריגה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  1939 (בגיל 31 בערך) בית החולים הדסה, תל אביב, פלשתינה (א"י) 
 פעילות בולטת:  חבר הגרעין המייסד של בית"ר, נציב בית"ר בגרמניה
 מקצוע:  אגרונום, עיתונאי
 
גרשון גמזו (1908, ריגה, לטביה – 1939, תל אביב, ישראל) היה אגרונום, פעיל ציוני ועיתונאי, חבר הגרעין המייסד של תנועת בית"ר ונציב התנועה בגרמניה.
ביוגרפיה

גמזו נולד בריגה, לטביה לשמואל ונעמי. למד בגימנסיה העברית בעיר ובתום לימודיו נסע ללימודי חקלאות בצרפת ובגרמניה. בהמשך עבר הכשרה בחווה החקלאית של תנועת בית"ר, ולאחר לימודים בגרמניה קיבל תואר אגרונום. נמנה עם הגרעין המייסד של תנועת בית"ר ובמהלך כל שנותיו היה פעיל בה. גמזו פעל לקיום הוועידה העולמית הראשונה של נציגי בית"ר בעיר דנציג בשנת 1931 ושימש ציר בה. כמו כן היה בין מייסדי גרעין התנועה בערים ברלין וממל, ושימש כנציב התנועה בגרמניה.
עלה לישראל בשנת 1933, התיישב בפתח תקווה ועסק בחקלאות. לאחר עלייתו החל לעסוק בעיתונות, ובמסגרת זו השתתף בעריכת כתב העת פלניוס: שנתון לכלכלה של ארץ־ישראל. עוד פרסם מאמרים בשבועון חזית העם וביומון דואר היום שבעריכתו של איתמר בן-אב"י.
נפטר בבית החולים הדסה (תל אביב) בגיל 31 עקב הרעלת דם. היה נשוי לדבורה ואב לילדה, אראלה.
גלואר (אונייה, 1859)

| --- | --- |

"גלוּאַר", ציור מאת לואי דה ברטון, 1859
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  פריגטת קיטור ומפרשים מחופת שריון
 צי:  הצי הצרפתי
 דגל הצי:  
 סדרה:  "גלואר"
 סדרה קודמת:  אין
 סדרה עוקבת:  "קורון" (Courrone)
 אוניות בסדרה:  "גלואר", "נורמנדי", "אינבינסיבל"
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  מספנת הצי בטולון (Mourillon Arsenal)
 תחילת הבנייה:  4 במרץ 1858
 הושקה:  24 בנובמבר 1859
 תקופת הפעילות:  אוגוסט 1860 – 1879 (כ־18 שנים)
 אחריתה:  נגרטה, 1883
 מידות
 הֶדְחֶק:  5,618 טון
 אורך:  78.2 מ'
 רוחב:  17.0 מ'
 שוקע:  8.48 מ'
 נתונים טכניים
 מהירות:  13 קשרים (24 קמ"ש)
 גודל הצוות:  570 קצינים ומלחים
 מספר תרנים:  3 תרנים
 סוג המעטה:  מעטה ברקנטינה
 הנעה:  מנוע קיטור בעל הספק אינדיקטורי 2,500 כוחות סוס, 8 דודי קיטור.
 צורת הנעה:  מדחף
 אמצעי לחימה
 שריון:  עובי שריון הגוף 120 מ"מ
 חימוש:  36 תותחי 164 מ"מ (Mle 1858) מחורקי-קדח ונטעני-לוע  אחרי 1868: 6 תותחי 240 מ"מ (Mle 1864) נטעני-מכנס, 2 תותחי 192 מ"מ (Mle 1866) נטעני-מכנס.
"גלוּאַר" (בצרפתית: Gloire) הייתה פריגטת קיטור ומפרשים חדשנית של הצי הצרפתי שהושקה ב-1859. גופה העשוי עץ כוסה בלוחות שריון מברזל, ועל כן היא נחשבת לאונייה מחופת השריון הראשונה בהיסטוריה. היא תוכננה על ידי הארכיטקט הימי הצרפתי אַנרי דֶּפִּי דה לוֹמֵה (אנ') כמענה לחידושים בארטילריה הימית: תותחי פֶּקְסָה (Paixhans) ותותחים מחורקי-קדח שירו פגזים נפיצים (explosive shells), אשר אוניות הקו העשויות עץ לא יכלו לעמוד בפניהם. כמו אוניות המלחמה בנות תקופתה גם היא נשאה את תותחיה לאורך הדפנות. הידיעות על בנייתה של "גלוּאַר" עוררו דאגה בבריטניה, בעקבותיה נפתח מרוץ חימוש ימי נוסף בין שתי המדינות. "ווֹרִיוֹר" הבריטית הושקה שנה אחרי "גלואר" והייתה גם היא פריגטת קיטור ומפרשים, גדולה ממנה כמעט פי שניים, אך גופה נבנה מברזל וחופה בלוחות שריון, ועל כן היא נחשבת לאוניית המלחמה המודרנית הראשונה.
הרקע לבניית האונייה

קרב סינופ (1853) בתחילת מלחמת קרים מסמל לדעת חוקרים רבים את קיצה של אוניית המפרשים המלחמתית העשויה עץ ואת הולדת יורשתה – אוניית הקיטור המלחמתית מחופת השריון. הקרב התחולל מול עיר הנמל סינופ, בדרומו של הים השחור, בין הצי הרוסי הקיסרי לצי העות'מאני, ובמהלכו השתמשו האוניות הרוסיות, בפעם הראשונה בתולדות הלוחמה הימית, בפגזים נפיצים שנורו מתותחי פקסה. הפגזים חוללו שמות באוניות הצי העות'מאני המסוגר בנמל והשמידו אותו לגמרי. הפגז הנפיץ, בניגוד לכדור התותח המלא (shot, round) או לפגז הרגיל (shell), חדר ללא כל קושי בעד גופי העץ של האוניות ואחר כך התפוצץ, כשהוא גורם לשריפה ולאבידות בתוך האונייה.
אירוע נוסף שהשפיע על פיתוחה של אוניית המלחמה מחופת השריון היה קרב קינבורן (1855), שניטש בשלביה האחרונים של המלחמה, ובמהלכו הרעישה שייטת אנגלית-צרפתית את מבצרי החוף הרוסיים בחצי האי קינבורן (אנ'), בחוף הצפוני של הים השחור. הייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריה שבה נטלו חלק בקרב ימי גם שלוש סוללות תותחים מושטות מחופות-שריון, שהיו חלק מן השייטת הצרפתית. דפנותיהן המשופעות חוּפּוּ בלוחות שריון ברזל בעובי 11.5 ס"מ וגב העץ היה בעובי 43 ס"מ; כל אחת הייתה חמושה ב-22 תותחי 50 ליטראות. "כדורי התותחים [ממבצרי החוף] ניתכו עליהן ללא הפוגה, ומספרים כי על אחת מהן – "דֶּבַסטַסיוֹן" – שישים ושבע פעמים, אך הם לא חדרו את לוחות הברזל העבים, ולכל היותר עיקמו אותם בשיעור שאינו עולה על אינץ' וחצי; אומנם עשרה אנשים נהרגו ונפצעו בסוללה מושטת זו, אך מכדור-תותח ופגז שחדרו דרך אשנבי הירי."
הצרפתים היו הראשונים לנקוט צעדים מעשיים. ב-1855 הורה משרד הצי לעצור את הזמנתן של אוניות מערכה מדחפיות חדשות עשויות עץ, להסב רק את אוניות הקו הישנות שבמצבת הצי, ולהמשיך בניסויים למציאת לוחות השריון היעילים ביותר. בינואר 1857 מונה דֶּפִּי דה לוֹמֵה בן הארבעים למפקח על בניין האוניות של הצי הצרפתי. דה לומה, שהשתלם בבריטניה ב-1842 וראה את אוניית הנוסעים החדשנית "גרייט בריטיין" בבניינה, היה חסיד הבנייה של אוניות ברזל מונעות על ידי מדחף; שנתיים אחר כך אף פרסם חיבור בשם Mémoire sur la construction des bâtiments en fer. בנובמבר 1857 הגיש את תוכניותיו לבניית אוניות מחופות-שריון, ושנה אחר כך הסדיר את הזמנת הבנייה של שש אוניות מסוג זה, שלוש מעץ ושלוש מברזל. דרישה לזרז את בניית האוניות החדישות הגיעה מכיוונו של נפוליאון השלישי מלך צרפת; הוא ביקש לנצל את השינוי במאזן הכוחות הימי כדי ללחוץ על בריטניה להסכים לסדר המדיני החדש באירופה שהגה אחרי חוזה פריז (1856).
האדמירליות הבריטית לא התעלמה מאוניית המלחמה מחופת השריון. סר בולדווין ווקר (אנ'), המפקח על בניין האוניות של הצי (אנ'), סבר כי כל עוד נשמר מאזן הכוחות בין ציי צרפת ובריטניה באוניות מערכה, על הצי המלכותי להמשיך בניסויים, ומה גם שתקציב הצי קוצץ בשיעור רב אחרי מלחמת קרים. אולם אם צרפת תתחיל לבנות אוניות מחופות שריון, תיגש גם בריטניה ללא דיחוי לבניית אוניות מסוג זה. ואומנם, כשהגיעו הידיעות במאי 1858 על הזמנת הבנייה של "גלואר" וחמש האוניות הנוספות, מיהר הצי להזמין את בנייתן של שש אוניות מחופות שריון: שתיים בעלות גוף עץ ממספנות הצי המלכותי וארבע בעלות גוף ברזל ממספנות אזרחיות, שניסיונן בבנייה בברזל היה גדול יותר.
מבנה האונייה ותיאורה

"גלואר" הייתה האונייה הראשונה בסדרה של שלוש אוניות מחופות שריון עשויות עץ מדגם הנושא את שמה.(אנ') אחיותיה לסדרה היו "אינבינסיבל" ו"נורמנדי", ושלושתן תוכננו לשמש אוניות מערכה, כלומר ליטול חלק בקרבות בין ציים. היא הייתה בעלת סיפון תותחים אחד, ועל כן נקראת broadside ironclad, אונייה מחופת שריון שתותחיה מסודרים למלוא אורך הדפנות.
אורכה של "גלואר" היה 78.2 מ', רוחבה 17.0 מ', השוקע המרבי 8.48 מ', עומק הספנה 10.67 מ' וההדחק 5,618 טון.
היות "גלואר" אונייה חדשנית וראשונה מסוגה מסתירה לעיתים את חסרונותיה, שנבעו הן מהחולשה התעשייתית של צרפת באותה תקופה הן מן הדרישה הפוליטית להאיץ את הבנייה. החיסרון העיקרי היה גוף העץ. מפעלי הברזל בצרפת יכלו לספק ברזל לבניית אונייה אחת בשנה בלבד, ומשום כך רק "קורון" (אנ'), אחותה למחצה של "גלואר" והרביעית מתוך שש האוניות המתוכננות, נבנתה מברזל. גוף העץ הגביל את אורכה של האונייה, לא איפשר את חלוקתה למדורים אטומים, ואורך חייה היה כמובן קצר יותר. זאת ועוד, יציבותה של "גלואר" הייתה פגומה, והיא היטלטלה והתנדנדה בכבדות בים גלי. אשנבי התותחים נמצאו בגובה של 6 רגל לערך מעל קו המים, ובים סוער נחוץ היה לסגור ולאטום אותם.
מבנה האונייה ותיאורה > ההנעה

מנוע הקיטור היה דו-דרגתי אופקי מסוג טלטל מהופך, שסובב מדחף שישה להבים בקוטר 5.8 מ'. הספקו האינדיקטורי 2,500 כוחות סוס. את הקיטור סיפקו 8 דודים אובליים מתוצרת Indert. קיבולת הפחם הייתה 675 טון, והיא הספיקה להפלגה למרחק 2,500 מייל במהירות 8 קשרים.
מלבד המנוע הותקן באונייה על פי התכנון המקורי מעטה מפרשים של ברקנטינה (שלושה תרנים, על הקדמי שלושה מפרשי רוחביים ועל הראשי והאחורי מפרשי גף אורכיים); שטח המפרשים היה כ-1,100 מ"ר. מאוחר יותר הוא הוחלף במעטה רוחבי שלם (full rigged ship) – שלושה תרנים, ועל כל אחד מהם שלושה מפרשים רוחביים: תחתי, עילי ועלעילי); שטח המפרשים היה כ-2,500 מ"ר. לימים, בשל טלטולי האונייה בים הפתוח, הוקטן שטח המפרשים.
מבנה האונייה ותיאורה > החימוש

האונייה חומשה ב-36 תותחים מחורקי-קדח ונטעני-מכנס בקוטר 6.5 אינץ', 14 בכל צד של סיפון התותחים היחיד, 2 תותחים על מקבע סובב בחרטום ו-4 על מקבע סובב בירכתיים. שני תותחים נוספים הוצבו על הסיפון העליון ושימשו כתותחי מרדף. הם ירו פגזים במשקל 99 ליטראות (44.9 ק"ג) במהירות לוע של 322 מטרים בשנייה בלבד, אך לא היו יעילים נגד שריון. ב-1868 הוחלפו בתותחים נטעני-מכנס ומחורקי-קדח, מודל 1864. ארבעה מבין ששת תותחי 194 מ"מ ושמונה של 240 מ"מ הוצבו באמצע סיפון התותחים, ושניים נוספים ש 194 מ"מ החליפו את תותחי המרדף המקוריים.
מבנה האונייה ותיאורה > השריון

לוחות שריון הברזל, בעובי 120 מ"מ, כיסו את גוף העץ של האונייה מחרטום לירכתיים עד לגובה 5.4 מ' מעל קו המים ו-2 מ' מתחתיו. עובי דפנות העץ היה 76 ס"מ. לאוניות מדגם "גלואר" היה גם צריח ניתוב (conning tower) ולו דפנות משוריינות בעובי 100 מ"מ והוא פתוח מלמעלה.
קורות שירותה בצי

"גלואר" לא השתתפה מעולם בקרב ימי, ואף לא יצאה להפלגות אוקיאניות. השקתן של אוניות מחופות שריון עשויות ברזל ומתקדמות ממנה הותירה אותה מאחור. ב-1866 האונייה שופצה, ב-1879 הוצאה משירות פעיל, וב-1883 נמכרה ונגרטה. אחותה למחצה, "קורון" העשויה ברזל, האריכה ימים עד 1930.
לקריאה נוספת

de Balincourt, Captain and Vincent-Bréchignac, Captain (1974). "The French Navy of Yesterday: Ironclad Frigates, Part I". F.P.D.S. Newsletter. II (2): 12–15, 18.
Batley, Rebecca (2022). "The Glorie and Warrior – The Birth of the Ironclads". USNI, Naval History Magazine, August 2022. Online issue, subscription required.
Campbell, N. J. M. (1979). "France". In Chesneau, Roger & Kolesnik, Eugene M. (eds.). Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905. Greenwich, Conway Maritime Press.
Campbell, John (1992). Chapter 10: "Naval Armaments and Armour" in: Robert Gardiner (editor), Steam, Steel and Shellfire – The Steam Warship 1815–1905. London, Conway Maritime Press.
Gille, Eric (1999). Cent ans de cuirassés français. Nantes, Marines.
Lambert, Andrew (1992). Chapter 3: "Iron Hulls and Armour Plate" in: Robert Gardiner (editor), Steam, Steel and Shellfire – The Steam Warship 1815–1905. London, Conway Maritime Press.
Lieut. Jacob W. Miller (1879). "The Development of Armor as Applied to Ships". USNI, Proceedings, December 1879. e-text and digitized copy, subscription required.
Potter, E.B. (1981). Sea Power – A Naval History. Annapolis, Maryland, Naval Institute Press.
Lieut.-Com. James H. Sears, U. S. Navy. "On Naval Operations of the Crimean War". USNI, Proceedings, July 1902. e-text and Digitized copy, subscription required.
הערות שוליים

1 2  הספק אינדיקטורי (indicated horsepower) הוא ההספק "ברוטו" של המנוע, המחושב על פי לחץ הקיטור המשתנה השורר בצילינדר בזמן עבודתו. הלחץ והנפח המשתנה של הקיטור בצילינדר נמדדים באמצעות מכשיר הנקרא "אינדיקטור", ומכאן השם.(אנ')
↑  Potter (1981), p. 118; Lambert (1992), p. 53; Batley (2022).
↑  Miller (1879).
↑  "אוניית מערכה" (battle ship) היה בתקופת המעבר ממפרשים לקיטור כינוייה של אוניית מלחמה עשויה עץ, גדולת־ממדים וכבדת־חימוש, שהונעה על ידי מנוע קיטור ומפרשים. היא הייתה יורשתה של אוניית הקו (ship of the line, line of battle ship), ונועדה כמוה ליטול חלק בקרבות בין ציים.
1 2 3 4  Lambert (1992), p. 53–54.
1 2 3 4  Gille (1999), p.23.
1 2 3 4  Campbell (1979), p. 286.
1 2 3  Balincourt (1974).
↑  Campbell (1992), p. 159.
דגם של "גלואר" במוזיאון הימי הלאומי בפריז
דובלה

דובלה (בלטבית: Dobele) היא עיר בדרום לטביה.
היסטוריה

דובלה מוזכרת לראשונה במקורות בשנת 1254, באותה תקופה היה זה רק מבצר עץ שנהרס במלחמת העצמאות הסמילגיאנית (1279–1290), בשלב האחרון של מסעי הצלב הצפוניים בלטביה. טירת אבן חדשה הוקמה באותו מתחם בשנת 1335 ויישוב קטן גדל סביבה. חורבות מבצר זה עדיין גלויים. הכנסייה המרכזית המקורית נבנתה בשנת 1495, ובסופו של דבר המבצר התפתח לכתוב המסחר. בשנת 1927, העיר התחברה לקו רכבת בין ילגבה לליפאיה, דבר שהביא להתפתחות העיר.
חינוך

בדובלה, כמו בעיירות אחרות בלטביה, יש כמה מוסדות חינוך: חמישה בתי ספר מקיפים, כולל בית הספר של דובלה לדקדוק לטבי, ארבעה גני ילדים, בתי ספר למוזיקה ולאמנות, בתי ספר מקצועיים, המרכז לחינוך מבוגרים וכן מרכזים של בני נוער וילדים.
תרבות

בעיר דובלה יש מרכז תרבותי, כמו כן גם מוזיאון. בעיירה גם יש מספר מבנים מאוד חשובים כגון הטירה, הכנסייה העתיקה ובניין העירייה. ישנם כמה פסטיבלים שנתיים אשר נחגגים באופן מסורתי בעיר.
דמוגרפיה

הלטבים מהווים 75.5% מהאוכלוסייה בעוד הרוסים מהווים 14% ונחשבים מיעוט משמעותי. קבוצות אחרות כוללות בלארוסים - 3.3%, ליטאים - 2.3%, אוקראינים - 1.8%, פולנים - 1.5%, ו-1.6% הם בני לאומים אחרים.
הקהילה היהודית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
גילשריסט נגומה

גילשריסט נגומה (בצרפתית: Gilchrist N'Guema; נולד ב-7 באוגוסט 1996) הוא כדורגלן גבונזי, המשחק בעמדת הבלם בנוגום.
קריירה

נגומה התחיל את הקריירה שלו בנוער של בנפיקה ליסבון, ממנה עבר לזו של קאסה פאיה בה שיחק שנה.
בקיץ 2016, נגומה הצטרף לטוריזנסה, ממנה עבר לסרטננסה וכעבור שנה עזב את פורטוגל וחתם בבנפיקה מקאו.
ב-7 באוגוסט 2019, נגומה חתם בבני סכנין לשנתיים. ב-22 באוגוסט, נגומה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 2-3 נגד הפועל אום אל-פחם. ב-27 בספטמבר, כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-1 להפועל נוף הגליל.
ב-22 בינואר 2020, נגומה חתם במכבי אחי נצרת.
בנובמבר 2019, נגומה זומן לראשונה לסגל נבחרת גבון ונכלל בסגל הנבחרת במשחקים נגד הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ואנגולה, אך לא זכה לדקות משחק. ב-12 בנובמבר 2020, נגומה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-2 נגד גמביה.
הערות שוליים

↑  שקד עמירם, ‏תומר לוי חתם במכבי פ"ת, סכנין צירפה בלם זר, באתר ONE‏, 7 באוגוסט 2019
↑  שקד עמירם, ‏כליבאת חתם באום אל פאחם, נג'ומה באחי נצרת, באתר ONE‏, 22 בינואר 2020
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
| נבחרת גבון – גביע אפריקה לאומות 2021 |
| --- | --- | --- |
|  1 אמונומה •  2 מוקטו-מוסונדה •  3 אויונו •  4 אוביסה •  5 אקוולה מאנגה •  6 אוביאנג •  7 בופנדזה •  8 פאלון •  9 אובאמיינג •  10 מיה •   11 אלווינה •  12 קאנגה • 13 מאי •  14 אמקה • 15 אנמה-אלה • 16 אמפה מזוי • 17 פוקו • 18 למינה • 19 מרטינסון אנגואלי • 20 בואנגה • 21 פוטסו נובי • 22 אנדזנגה • 23 אנזה • 24 סמביסה • 25 אסומו • 26 ביטגה • 27 נגומה • 28 אנגאקוטו • מאמן: נביו |  1 אמונומה •  2 מוקטו-מוסונדה •  3 אויונו •  4 אוביסה •  5 אקוולה מאנגה •  6 אוביאנג •  7 בופנדזה •  8 פאלון •  9 אובאמיינג •  10 מיה •   11 אלווינה •  12 קאנגה • 13 מאי •  14 אמקה • 15 אנמה-אלה • 16 אמפה מזוי • 17 פוקו • 18 למינה • 19 מרטינסון אנגואלי • 20 בואנגה • 21 פוטסו נובי • 22 אנדזנגה • 23 אנזה • 24 סמביסה • 25 אסומו • 26 ביטגה • 27 נגומה • 28 אנגאקוטו • מאמן: נביו | גבון |
דוד דהן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1978 (בן 46 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 
דוד דהן (נולד ב-18 במרץ 1978) הוא תסריטאי ויוצר טלוויזיה ישראלי.
ביוגרפיה

במהלך השנים שימש דהן כתסריטאי של מספר סדרות טלוויזיה 
בשנת 2005 שימש כתסריטאי של הסדרה "ברוכים הבאים לבית ספר חגבים", בשנת 2007 שימש כבמאי בסרט ילו ששודר בבימה ושל קומדיית המצבים "מה שלמה?", ששודרה בערוץ לוגי.
בשנת 2008 שימש כדיאלוגיסט של הטלנובלה "חשופים". בשנת 2009 שימש כתסריטאי הסדרה "המובילים", ששודרה בערוץ לוגי. בשנת 2010 שימש כדיאלוגיסט של הסדרה "15 דקות" ובהמשך אותה שנה שימש כעורך תסריט של הטלנובלה של ערוץ 10 "נשות הטייסים". כמו כן, שימש כדיאלוגיסט של הסדרה "עספור" ותסריטאי של קומדיית המצבים "בקרוב אצלכם", ששודרה בערוץ 10.
בשנת 2011 שימש כתסריטאי של הסדרה "מה בכריש?", ששודרה בערוץ הילדים.
במהלך השנים 2012–2016 שימש יחד עם עידו דרור כיוצר ותסריטאי של הסדרה "גאליס", אשר שודרה בערוץ הילדים במשך שבע עונות. בעקבות ההצלחה הרבה לה זכתה הסדרה בקרב ילדים ובני נוער, בשנת 2014 יצר וכתב יחד עם עידו דרור את הסרט "גאליס - המסע לאסטרה", המבוסס על הסדרה.
בשנת 2018 יצר וכתב שוב ביחד עם עידו דרור את הסדרה "אילת" המשודרת לילדי HOT בשיתוף עם ערוץ הילדים.
בשנת 2023 עלתה בהוט סדרת הפשע-קומדיה "4:20" שיצר יחד עם עידו דרור.
בשנת 2024 יצא לאקרנים הסרט "מרוסקים: גולסטאר הסרט" אותו כתב.
הערות שוליים

↑  דוד דהן קורות חיים
| גאליס (2012–2016) |
| --- | --- | --- |
| יוצרים ותסריטאים ראשיים | דוד דהן • עידו דרור |  |
| במאי | עודד רז |  |
| דמויות | יונתן • דני • ליעם • נינה • דורי • יולי • הוגו • מיקה • רונה • שרון • ברק • נטלי • אלכס • דפני • גאיה • ארז • רותם • אודי • גילי • מאיה • דנה |  |
| ספרים (מאת סמדר שיר) | הקיץ של רונה ודורי • הכוכבים של יולי • ליעם הולך בעקבות הלב • יונתן ודני במבצע מקסיקני • מתחילים מחדש |  |
| סרטים | גאליס - המסע לאסטרה • גאליס - קונקט |  |
| סדרת מקור | החולמים |  |
גרשון הוברמן

אין תמונה חופשית
גרשון הוברמן (2009-1920) היה ממייסדי ספורט הנכים בישראל.
ביוגרפיה

הוברמן נולד בגרמניה וגדל בדנציג. היה חבר מועדון הספורט היהודי בר כוכבא.
ב-1937 עלה לארץ ישראל והחל לימודים במקווה ישראל. הוא הצטרף לארגון ההגנה וב-1941 התגייס לצבא הבריטי. במהלך שירותו נפגע בתאונת דרכים והחל שיקום רפואי ממושך בלבנון ובארץ ישראל. תוך כדי תקופת השיקום למד פיזיותרפיה ולאחר מכן סיים הכשרה בחינוך גופני. במלחמת העצמאות שירת בבית החולים תל השומר כפיזיותרפיסט. הוברמן התמחה בטיפול בנפגעי עמוד השדרה וקשר קשרים עם לודוויג גוטמן ועם הנס לורנזן, שניים מחלוצי ספורט הנכים בעולם.
ב-1950 ייסד את הארגון הישראלי לפיזיותרפיה ועמד בראשו.
ב-1953 החל לאמן בתל אביב נפגעי שיתוק ילדים. יחד עם מרגלית זוננפלד הנהיג קייטנות לילדים משותקים ויחד היו מחלוצי ספורט הנכים השיקומי בישראל. בעקבות הניסיון המוצלח נרתם למאמצים להקמת מרכז הספורט לנכים שהוקם ב-1960 בחסות איל"ן. הוא היה למנהל המרכז הראשון ועמד בראשו כשני עשורים. בתפקיד זה הכין ואימן את נבחרות ישראל לאולימפיאדת הנכים ולתחרויות עולמיות. ב-1968 הוביל את יוזמת האירוח של אולימפיאדת הנכים בישראל.
ב-2006 הוענק לו אות יקיר העמותה הישראלית לפעילות גופנית מותאמת.
נפטר ב-2009 ונקבר בקיבוץ עינת.
ג'ושוע באסט

| --- | --- |

 לידה:  22 בדצמבר 2000 (בן 23) אושנסייד, קליפורניה, ארצות הברית ארצות הברית
 שם לידה:  Joshua Taylor Bassett 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2015
 עיסוק:  שחקן, זמר
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 שפה מועדפת:  אנגלית
 כלי נגינה:  גיטרה, פסנתר 
 חברת תקליטים:  וורנר
 שיתופי פעולה בולטים:  אוליביה רודריגו
 www.joshuatbassett.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ושוע טי. באסט (באנגלית: Joshua T. Bassett; נולד ב-22 בדצמבר 2000) הוא שחקן וזמר אמריקאי.
ביוגרפיה

באסט נולד וגדל באושנסייד, קליפורניה בארצות הברית להורים טיילור ולורה, ויש לו חמש אחיות. הוא למד בחינוך ביתי. ההיכרות הראשונה שלו עם מחזות זמר הייתה בגיל 8, כשהיה ניצב בהפקה בית ספרית של היי סקול מיוזיקל. מאז הוא כיכב בלמעלה משלושים הפקות מוזיקליות. באסט גם שר ומנגן בפסנתר, גיטרה ותופים.
קריירה

התפקיד המהותי הראשון של באסט היה בשנת 2018, בו גילם את התפקיד המשני של איידן פיטרס בסדרת הטלוויזיה של ערוץ דיסני, "הארלי באמצע".
באסט לוהק לתפקידו הראשי הראשון שלו בגיל 17 לתפקיד ריקי בוון, הפרוטגוניסט הגברי, בהיי סקול מיוזיקל: המחזמר: הסדרה. הסדרה שודרה במשך 4 עונות והסתיימה באוגוסט 2023. על פי Playbill, באסט כתב יחד עם אוליביה רודריגו, המשחקת לצידו בסדרה, את השיר "Just For a Moment" לפסקול הסדרה.
בתחילת 2020 הוא חתם עם חברת הכישרונות והבידור "United Talent Agency", וכמו כן גם על חוזה הקלטות עם חברת וורנר רקורדס. הוא הוציא לאור את הסינגל הראשון שלו, "Common Sense", בפלטפורמות המוזיקה ב-3 באפריל 2020.
באסט הוציא לאור את המיני אלבום הראשון שלו, Joshua Bassett, ב-12 במרץ 2021, עם הסינגל, "Lie Lie Lie", אשר יצא מוקדם יותר, ב-14 בינואר 2021. נכון לחודש אוקטובר 2021, הוא צבר כ-143.8 מיליון השמעות בפלטפורמות הסטרימינג. ב-3 בדצמבר של אותה השנה הוציא את שלישיית הסינגלים "Crisis",‏ "Secret" ו"Set Me Free" עם וידאו קליפים נלווים.
ב־23 בספטמבר 2022 הוציא לאור את המיני אלבום השני שלו, "Sad Songs In a Hotel Room", הכולל שישה שירים חדשים, כולל הסינגלים "Smoke Slow" ו-"Lifeline".
ב-17 ביולי 2024, באסט הכריז על אלבום הבכורה שלו בשם The Golden Years, שיצא לאור ב-26 ביולי של אותה השנה.
חיים אישיים

באסט שר ומנגן בפסנתר, גיטרה, יוקולילי ותופים. ב-10 במאי 2021 הוא יצא מהארון כחבר בקהילת הלהט"ב במהלך ריאיון. ב-12 ינואר 2021 אושפז בשל אי-ספיקת לב. בחודש דצמבר 2021 חשף כי היה קורבן להתעללות מינית כשהיה נער על ידי גבר המבוגר ממנו.
הוא חווה המרת דת קיצונית לנצרות בפברואר 2023. באסט שיתף בפומבי את אמונתו בינואר 2023, זמן קצר לפני הטבילה שלו.
דיסקוגרפיה > סינגלים

| שם | שנה | מיקומי שיא "—" מציין סינגל שלא נכנס למצעד או לא יצא לאור> .ארצות הברית מתחת להוט 100 | מיקומי שיא "—" מציין סינגל שלא נכנס למצעד או לא יצא לאור> .אירלנד | מיקומי שיא "—" מציין סינגל שלא נכנס למצעד או לא יצא לאור> .בריטניה   | מיקומי שיא "—" מציין סינגל שלא נכנס למצעד או לא יצא לאור> .ניו זילנד הוט  | אלבום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |


| "Common Sense" | 2020 | — | — | — | — | — |
| “Anyone Else” | 2020 | — | — | — | — | — |
| "Lie Lie Lie" | 2021 | 25 | 44 | 98 | 11 | Joshua Bassett |
| "Only A Matter Of Time" | 2021 | — | — | — | — | Joshua Bassett |
| "Feel Something" | 2021 | — | — | — | 39 | יפורסם בהמשך |
| "Crisis" | 2021 | — | 96 | — | 17 | Crisis / Secret / Set Me Free |
| "Secret" | 2021 | — | — | — | 24 | Crisis / Secret / Set Me Free |
| "Set Me Free" | 2021 | — | 98 | — | 14 | Crisis / Secret / Set Me Free |
| "Doppelgänger" | 2022 | — | — | — | 31 | יפורסם בהמשך |
| "Smoke Slow" | 2022 | — | — | — | — | Sad Songs in a Hotel Room |
| "Lifeline" | 2022 | — | — | — | — | Sad Songs in a Hotel Room |
| "Sad Songs in a Hotel Room" | 2022 | — | — | — | — | Sad Songs in a Hotel Room |
| "Would You Love Me Now?" | 2022 | — | — | — | — | Different |
| "She Said He Said She Said" | 2022 | — | — | — | — | Different |
| "I'm Sorry" | 2022 | — | — | — | — | Different |
| "Different" | 2022 | — | — | — | — | Different |
| "Just Love" | 2023 | — | — | — | — | יפורסם בהמשך |
| "The Golden Years" | 2024 | — | — | — | — |  |
דיסקוגרפיה > סינגלים שיווקיים

| שם | שנה | מיקומי שיא> ניו זילנד הוט  | אלבום |
| --- | --- | --- | --- |
| "I Think I Kinda, You Know" (עם אוליביה רודריגו) | 2020 | — | High School Musical: The Musical: The Series: The Soundtrack |
| "Just For A Moment" (עם אוליביה רודריגו) | 2020 | 32 | High School Musical: The Musical: The Series: The Soundtrack |
| "Even When/The Best Part" (עם אוליביה רודריגו) | 2021 | 33 | High School Musical: The Musical: The Series (Season 2) |
| "The Perfect Gift" | 2021 | — | High School Musical: The Musical: The Series (Season 2) |
| "Bet On It" | 2021 | — | High School Musical: The Musical: The Series (Season 2) |
| "Let You Go" | 2021 | — | High School Musical: The Musical: The Series (Season 2) |
| "Finally Free" | 2022 | — | High School Musical: The Musical: The Series (Original Soundtrack/Season 3) |
"—" מציין שיר שלא נכנס למצעד או לא יצא לאור במדינה