stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שוד הרכבת הגדול בבריטניה (1963)

| --- | --- |
גשר ברידגו, שעליו נערכה פריקת שקי הכסף מהרכבת
גשר ברידגו, שעליו נערכה פריקת שקי הכסף מהרכבת
 מידע כללי
 סוג:  שוד רכבת, גנבה 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מיקום:  Ledburn 
 קואורדינטות:  51°52′44″N 0°40′10″W﻿ / ﻿51.878888888889°N 0.66944444444444°W﻿ / 51.878888888889; -0.66944444444444
 תאריך:  8 באוגוסט 1963 
 נפגעים
 עלות הנזק לרכוש:  2,595,997 לירה שטרלינג (נכון ל־1963) 
 he
 
אתרי ההתרחשות העיקריים של השוד בבקינגהאמשייר: מעבר סירס, שם נעצרה הרכבת; גשר ברידגו, שעליו נפרקו ממנה שקי הכסף; חוות לת'רסלייד, בה הסתתרו השודדים מיד לאחר השוד.
שוד הרכבת הגדול התרחש בבריטניה ב-8 באוגוסט 1963. כנופיה בת 17 אנשים[דרושה הבהרה] עצרה רכבת של הדואר המלכותי כ-90 קילומטרים מצפון-מערב ללונדון ושדדה ממנה שקי שטרות כסף בסכום של כ-2.6 מיליון לירות שטרלינג (כ-48 מיליון לירות במחירי 2013). מרבית השודדים נתפסו במהרה על ידי המשטרה, אך רוב הכסף שנגנב לא נמצא. היה זה ממעשי השוד הגדולים בהיסטוריה הבריטית ואחד ממעשי הפשע הידועים בבריטניה במאה העשרים.
השוד

השוד תוכנן במשך חודשים על ידי כנופיית השודדים בהנהגתו של ברוס ריינולדס (Bruce Reynolds). היא כללה כעשרים איש שכללו את גורדון גודי, באסטר אדוארדס, צ'רלי וילסון, רוי ג'יימס, ג'ון דאלי, ג'ימי וייט, טומי ויסבי, ג'ים חוסי, בוב וולץ', רוג'ר קורדרי ורוני ביגס ונוצרה על ידי שיתוף פעולה בין שתי כנופיות של העולם התחתון מדרום לונדון, שאחת מהן הייתה בעלת ניסיון בשוד רכבות. המידע אודות הרכבת שהייתה יעד לשוד ומטענה סופק לשודדים על ידי אחד מעובדי הדואר המלכותי. הכנופיה קנתה לצורך מסתור ומילוט חווה מוזנחת (Leatherslade Farm) כ-40 קילומטרים מאתר השוד המיועד. כמשתתפים בפעולת השוד עצמה נקבעו 17 מאנשי הכנופיה.
הרכבת יצאה מגלאזגו בשעת ערב של ה-7 באוגוסט 1963 בדרכה לתחנת יוסטון בלונדון. היו בה קטר דיזל/חשמל, 12 קרונות וצוות של 72 עובדי הדואר, שעסקו במיון הדואר תוך כדי הנסיעה. הרכבת אספה ומסרה שקי דואר לאורך נתיב נסיעתה. שטרות הכסף נמצאו בקרון השני שלאחר הקטר. בדרך כלל לא נישא ברכבת סכום שלמעלה מ-300 אלף לירות, אך באותו ערב היה מטען הכסף גדול באופן חריג.
בשעה 3 לפנות בוקר עצר נהג הקטר את הרכבת במעבר סירס (Sears Crossing) ליד הכפר מנטמור (Mentmore) שבבקינגהאמשייר (51°53′23″N 0°40′23″W﻿ / ﻿51.889722°N 0.673056°W﻿ / 51.889722; -0.673056) לנוכח אור איתות אדום על המסילה. האור האדום הודלק על ידי השודדים באמצעות סוללות כשבמקביל הם כיסו את האור הירוק. עוזר הנהג יצא מהקטר וניסה להתקשר למוקד בקרה בטלפון מסילתי, אלא שחוטי הטלפון נחתכו על ידי השודדים. בדרכו חזרה לקטר נתפס והוכנע על ידי השודדים, שלבשו ברדסים על פניהם. נהג הקטר ניסה למנוע מהשודדים לעלות על הקטר והוכה בראשו באלת מתכת (אנשי הכנופיה לא נשאו נשק חם). פציעה זו סיימה את הקריירה שלו כנהג קטר.
הכנופיה ניתקה את הקטר ושני הקרונות שאחריו מיתר הקרונות שברכבת. אחד השודדים היה נהג קטר בעל ניסיון, שנכלל בכנופיה כדי שיסיע את הרכבת אל הנקודה שבה התכוונה הכנופיה לפרוק ממנה את שקי הכסף. ברגע האמת התברר שהוא איננו יודע לנהוג בקטר שבראש הרכבת. בכל זאת הצליחה הכנופיה להסיע את הקטר ושני הקרונות לנקודת הפריקה – מעל גשר על כביש (Bridego Bridge) במרחק של 800 מטרים דרומית לנקודת העצירה של הרכבת (51°52′44″N 0°40′10″W﻿ / ﻿51.878889°N 0.669444°W﻿ / 51.878889; -0.669444). שם הם פרצו אל קרון הכסף, שבו נמצאו חמישה עובדי דואר ללא שומר חמוש או נשק. הם הוכנעו במהירות, נהג הקטר ועוזרו צורפו אליהם וכולם נכבלו והושכבו כשפניהם למטה בפינת הקרון. אחד השודדים הורה להם שלא לנוע במשך חצי שעה לאחר שייעזבו (בדיעבד התברר שהייתה זו טעות, שכן המשטרה הסיקה מכך שהשודדים יימלטו למסתור במרחק של 30 דקות נסיעה מאתר השוד).
השודדים יצרו שרשרת אנושית והעבירו את שקי הכסף מהקרון אל משאית שחיכתה במקום. כיוון שראש הכנופיה קבע לפעולה כולה מגבלת זמן של 30 דקות הספיקו השודדים להוציא מהקרון רק 120 מתוך 128 שקי הכסף שהיו בו. לאחר מכן הם עזבו את המקום במשאית ובשני כלי רכב אחרים.
השודדים הגיעו אל חוות המסתור שממערב לאתר השוד כשעה לאחר סיומו, בערך בזמן שבו נמסרה למשטרה ההודעה הראשונה על השוד. שם ספרו את שללם – 2,631,684 לירות (בעיקר בשטרות של לירה ו-5 לירות) וחילקו אותו ביניהם בחלקים שווים בקירוב – כ-150 אלף לירות לכל אחד.
לאחר השוד

מהאזנה לרשת הקשר המשטרתית הבינו השודדים שהמצוד אחריהם התקדם מהר מששיערו ועל כן הקדימו את מועד עזיבת החווה. הם עזבו את המקום באמצעות כלי רכב שונים מאלו ששימשו אותם לשוד. לפני כן עשו מאמץ למחוק כל טביעת אצבע מבנייני החווה והחפצים שהותירו בה. הם התכוונו גם להעלות אותה באש, אך האדם שהופקד על המשימה לא הצית אותה, וכאשר התברר הדבר לאחרים לא ניתן היה לתקן את הטעות, שכן המשטרה כבר הגיעה לחווה.
שוטרי משטרת בקינגהאמשייר פתחו בחקירת השוד, ובצהרי היום שלאחריו צורפו אליהם לעזרה שוטרים מהענף לפשעים מאורגנים וכלכליים של משטרת המטרופולין של לונדון. השוטרים פתחו בסריקות בשטח שסביב אתר השוד, וחמישה ימים לאחריו גילו את חוות המסתור כשהיא נטושה. הם מצאו בה את כלי הרכב ששימשו לשוד, מזון, שקי שינה ומצעים, שקי דואר ריקים ופריטים נוספים. למרות שהשודדים התאמצו למחוק את כל טביעות האצבעות מהחפצים, נמצאו במקום טביעות אצבע וכף יד שכנראה השתייכו אל חלקם.
למרות מחלוקת בקרב אנשי צוות החקירה המשטרתי פורסמו בציבור תמונות של החשודים בהשתתפות בשוד. עקב כך ירדו רוב השודדים למחתרת. בכל זאת הצליחה המשטרה לתפוס 12 מהם עד סוף 1963. מרביתם נעצרו בתוך מספר שבועות.
ב-20 בינואר 1964 החל משפטם של 13 נאשמים בשוד בעיר איילסברי שבבקינגהאמשייר. בשל מספר הנאשמים והעניין הציבורי הרב במשפט הוא לא נערך בבית המשפט המקומי אלא באולם שהוכשר לשם כך במשרדי העירייה. המשפט נמשך 51 ימים והוצגו בו 613 מוצגים ו-240 עדים. אחד הנאשמים זוכה בנימוק של "אין להשיב לאשמה" (כלומר שהתביעה לא הציגה כלל ראיות לכאורה שעליו להתגונן מפניהן). האחרים הורשעו על ידי חבר המושבעים ונדונו לעונשי מאסר. שבעה מהם נדונו ל-30 שנה, ארבעה ל-20 עד 25 שנה ואחד ל-3 שנים. העונשים שנפסקו נחשבו לחמורים במיוחד ביחס לעבירות שבהם הורשעו הנאשמים. אחד הנאשמים, שנדון ל-24 שנות מאסר, כלל לא היה שותף לשוד אלא סייע לאחד השודדים להתחבא. הוא נחשב כמי שנעשה לו עיוות דין. הוא מת בכלא כעבור שש שנים. בעקבות ערעורים שהוגשו זוכו כמה מהנאשמים מחלק מהעבירות שיוחסו להם ועונשי חלק מהם הופחתו.
בסך הכול זוהו 21 איש כקשורים לשוד (אחד מהם בטעות, כאמור). חמישה מהם לא נתפסו מעולם. שניים משלושת הנותרים ברחו אל מחוץ לבריטניה. אחד מהם (ברוס ריינולדס) שב לבריטניה לאחר שאזל כספו ונתפס שם ב-1968. שני שב לבריטניה מרצונו ב-1966. השלישי הסתתר בבריטניה עד 1966 ואז נתפס. כולם נדונו למאסר. נידוני השוד השונים שוחררו לאחר ריצוי 4 עד 12 שנות מאסר.
שניים מהנידונים ברחו מכלאם. אחד מהם נתפס שוב לאחר שלוש שנים. השני, רוני ביגס (Ronnie Biggs), ברח מהכלא ב-1965 ושהה מחוץ לבריטניה במשך 36 שנים (5 שנים באוסטרליה והיתר בברזיל). בשנת 2001, בגיל 72, שב מרצונו לבריטניה להמשך ריצוי עונשו. הוא שוחרר בשנת 2009 ומת כעבור ארבע שנים.
בשנת 2014 התפרסם שמו של עובד הדואר המלכותי שמסר לכנופיית השודדים את המידע על רכבת הכסף.
מהכסף שנשדד נמצא רק סכום של כ-400 אלף לירות. יתר הכסף הולבן ונעלם או הוצא על ידי השודדים, שמקצתם חיו לזמן מה חיי מותרות מחוץ לבריטניה או מימנו את שהותם שם מחלקיהם בכספי השוד כאשר התקשו להתפרנס שם אחרת.
בעקבות השוד הוחמרו מיד אמצעי הביטחון שננקטו להגנת רכבות הדואר, לרבות התקנת אמצעי ביטחון בקרונות שנשאו את משלוחי הכסף.
הקרון שנשדד הוחזק כראייה במשך שבע שנים לאחר השוד ולאחר מכן הושמד על מנת שלא יהווה יעד לאספנים. קרון אחר מהרכבת שומר ומוצג בתחנת רכבת בקיימברידג'שייר.
השוד בתרבות

פרשת השוד זכתה למספר רב של אזכורים בתרבות הבריטית. תשעה ספרים נכתבו אודות הפרשה, שניים מהם כבר ב-1964 וב-1965. מקצת הספרים נכתבו על ידי משתתפי השוד עצמם. פורסמו 12 ביוגרפיות ואוטוביוגרפיות על משתתפי השוד, וכן חמש ביוגרפיות של השוטרים שחקרו את הפרשה. שני סרטי קולנוע ושש תוכניות טלוויזיה הופקו אודות השוד או בהשראתו. השוד זכה לאזכורים רבים נוספים במסגרת סרטים, ספרים, שירים ומשחקי מחשב.
ראו גם

שוד רכבת הכסף
הערות שוליים

↑  על פי חישוב באתר Measuring Worth.
↑  זה היה הסכום שפורסם בעיתונות. חוקרי המשטרה נקבו בסכום של 2,595,997 לירות.
קרון רכבת דואר דומה לקרון שנשדד
שוד ימי במצר מלאקה

מצר מלאקה
ספן אמריקני מכוון למטרה במהלך אימונים להדיפת פירטים במצר מלאקה, 1984
שוד ימי במצר מלאקה מהווה איום על בעלי אוניות וספנים המשיטים ספינות לאורך נתיב המים בן ה-800 קילומטרים. שודדי ים תקפו ספינות בנתיב זה כבר במאה ה-15, והם פועלים בו גם כיום. על פי ה-IMB (הלשכה הימית הבינלאומית - International Maritime Bureau) הצליחו סיורים ימיים מתואמים של אינדונזיה, מלזיה וסינגפור, ואבטחה משופרת על כלי השיט לצמצם במידה משמעותית את השוד הימי בשנים האחרונות.
הגאוגרפיה של מצר מלאקה מסייעת למלאכתם של שודדי הים. המצר היה, ועודנו מעבר ימי חשוב בין הודו לסין, שנעשה בו שימוש רב לתעבורה ימית מסחרית. בתקופה המודרנית התרחב השימוש בו והוא הנתיב בו עובר הסחר בין אירופה, ויצואניות הנפט של המפרץ הפרסי לבין הנמלים השוקקים של מזרח אסיה. המצר צר, כולל אלפי איונים, ונשפכים אליו נהרות רבים, תנאים אידיאליים לשודדי ים להתחבא ולהתחמק מהניסיונות ללכוד אותם.
היסטוריה

שוד ימי במצר מלאקה בנוסף לאינטרס הכלכלי המניע את השוד הימי היה גם כלי פוליטי חשוב. שליטים הסתמכו על שודדי הים באזור על מנת לחזק את שלטונם. דוגמה אחת היה הנסיך מפלמבנג (עיר היסטורית בסומטרה), הסולטאן פראמסוורה (Parameswara‏; 1414-1344). הנאמנות של הפירטים מבני האוראנג לאוט (Orang Laut) לפראמסוורה מנעה משליטים סמוכים לכבוש שטחים מממלכתו ובסופו של דבר הוא ייסד את סולטנות מלאקה. בין המאה ה-15 למאה ה-19 שיחק המצר תפקיד מרכזי במאבקי הכוח הפוליטיים של דרום-מזרח אסיה. מלבד המעצמות המקומיות כללו השחקנים גם מעצמות קולוניאליות כדוגמת פורטוגל, הולנד, ובריטניה. שרידים לנוכחות אירופאית זו, מצויים כיום בקברים התת-מימיים של כלי שיט שאבדו בסופות, במעשי שוד ימי, בקרבות וכתוצאה מספנות גרועה. אלו מפוזרים בייחוד בים סין הדרומי ובמצר מלאקה.
כאשר הגיעו מתיישבים אירופאים לאזור במאה ה-18 וה-19 התגבר השוד ימי במצר. הסיבה העיקרית להגעת האירופאים הייתה הרצון לשלוט על המסחר המשתלם בתבלינים. צ'ארלס קורן (Charles Corn) מחבר הספר "ניחוחות גן העדן: סיפור המסחר בתבלינים" (The Scents of Eden: A Narrative of the Spice Trade) כתב כי "תבלינים הניעו את הכלכלות בעולם באותם ימים כפי שנפט מניע אותם כיום".
התעבורה המסחרית המתגברת שעברה במצר ומצבם הכלכלי המעורער של התושבים המקומיים הניעו רבים לעסוק בשוד ים. בשוד ימי השתמשו לעיתים כצורה של התנגדות פוליטית לקולוניאליזם. מרבית שודדי הים היו מבני הלאנון (Lanun) במאלאית: "שודד", ילידים שחיו בכפרים לאורך החופים. שודדי ים סינים, שגורשו מסין של שושלת צ'ינג השתתפו גם הם בשוד ספינות סוחר.
בשנות ה-30 של המאה ה-19 החליטו בריטניה והולנד, המעצמות הקולוניאליות ששלטו באזור, לחסל את השוד ימי הגואה. הם סימנו קו הפרדה לאורך המצר, כשכל צד אחראי למלחמה בשודדי הים בצד שלו של קו ההפרדה. קו הפרדה זה נהיה ברבות הימים הגבול בין מלזיה לאינדונזיה במצר. פטרולים תכופים וטכנולוגיה ימית טובה יותר בנוסף לשיפור ביציבות המדינית ובתנאים הכלכליים באזור, אפשרו למעצמות האירופאיות להפסיק את השוד הימי באזור עד לשנות ה-70 של המאה ה-19.
שוד ימי מודרני במצר מלאקה > רקע

כ-40% מהסחר העולמי עובר כיום במצר מלאקה, בעיקר נפט מהמפרץ הפרסי לסין ולכלכלות המשגשגות האחרות של דרום-מזרח אסיה ומוצרים מוגמרים מהן למזרח התיכון ולאירופה. כ-50,000 ספינות עוברות במצר מדי שנה. הכמות הגדולה של הספינות העוברות דרך המרחב המצומצם של מצר מלאקה (בנקודה הצרה ביותר מגיע רוחב המצר ל-2.8 ק"מ בלבד) מקילה על פירטים לאתר קורבנות פוטנציאליים.
בתחילת המאה ה-21 החמירה בעיית השוד הימי במצר מלאקה. ב-2004 התבצעו בעולם 325 תקיפות וניסיונות תקיפה של שודדי ים, מתוכן התבצעו תשעה במים הטריטוריאליים של מלזיה, שמונה במים הטריטוריאליים של סינגפור ו-93 במים הטריטוריאליים של אינדונזיה. אופי התקיפות נע משוד מזומן ורכוש אישי של ספנים, שוד הסחורות שבבטן הספינות, גנבת חלקי מנועים, ועד חטיפה מאורגנת תמורת דפי כופר. ב-2005 הוסיפה חברת החיתום לוידס של לונדון אזור זה לרשימת אזורים בסיכון מלחמתי, הכרזה שהוסיפה עוד אחוז לפרמיה על ביטוח המטען העובר במצר. אבל בסופו של דבר סך כל הנזקים הישירים משוד ימי והנזקים העקיפים (עליית דמי הביטוח והוספת אמצעי אבטחה לספינות) היו מוגבלים ביחס לסך הסחר שעבר במצר, והם לא הרתיעו את חברות הספנות.
שוד ימי מודרני במצר מלאקה > שודדי הים המודרניים

שוד ימי מודרני מסווג לשלוש קטגוריות:
שודדי ים שמטרתם רווח קל - שודדים אלו מנצלים הזדמנויות. הם מחפשים מטרות קלות, והם שודדים בעיקר כסף מהספינות ומצוותיהן.
שודדי ים העובדים עבור או שייכים לארגוני פשע - מתוחכמים הרבה יותר מהקבוצה הראשונה. הפעילות שלהם הדורשת מימון, מודיעין, כישורים ויכולת תיאום. מטרתם לגנוב את המטען כולו או לחטוף את אנשי הצוות תמורת כופר.
שודדי ים הקשורים לקבוצות טרוריסטיות או בדלניות שמטרתן פוליטית - דרך הפעולה של שודדים אלו דומה לדרך פעולתם של שודדי ים החברים בארגוני פשע, אלא שמטרתם היא השגת מימון להכנת פעולות טרור או על מנת לממן רכישת נשק לחבריהם.
שוד ימי מודרני במצר מלאקה > הלחימה בשוד הימי

בתגובה להגברת מעשי השוד הימי הגבירו שלוש מדינות האזור, אינדונזיה, מלזיה וסינגפור את המאמצים לפטרל במצר באמצעות מטוסים וספינות על מנת לרסן את השוד הימי, ואחר כך הצטרפו אליהם תאילנד והודו העושה שימוש במל"טים. סינגפור הייתה מעוניינת בתמיכה בינלאומית במאמצים אלו, אבל מלזיה ואינדונזיה התנגדו להתערבות בינלאומית. על פי דיווחי הלשכה הימית הבינלאומית מרבית הפירטים באזור הם מאינדונזיה, אם כי מבין מדינות האזור דווקא הצי האינדונזי הוא המצויד פחות מאחרים להילחם בשוד הימי. המאמצים נשאו פרי והמגמה החלה להתהפך. ב-2005 דיווחה הלשכה הימית הבינלאומית על 79 מקרי תקיפה וב-2006 על 50. באותה שנה ביטלה לוידס את ההכרזה על המצר כאזור בסיכון מלחמתי. באוקטובר 2007 דיווחה הלשכה שאינדונזיה ממשיכה להיות האזור שבו מתרחשים מעשי התקיפה הרבים ביותר של שודדי ים, 37 מאז ינואר 2007, אם כי מדובר בשיפור מול תשעת החודשים המקבילים ב-2006.
חלק בירידה בכמות מעשי השוד הימי נובע מסיבות אחרות. כך למשל חלק משודדי הים שפעלו במצר הגיעו ממחוז אצ'ה שבקצה המערבי של סומטרה. במשך 30 שנה התנהל מאבק בין ארגון מוסלמי בדלני לבין השלטון המרכזי של אינדונזיה. המאבק בודד את אצ'ה ופגע קשה בכלכלתה. בייאושם פנו אנשים מאצ'ה לשוד ימי כדרך להתפרנס וגם לממן רכישת נשק. אבל ב-2005 חתמו הצדדים על הסכם שלום והחיים באצ'ה שבו להיות נורמליים ואתם גם נפתחו הזדמנויות תעסוקה מסוכנות פחות.
בנוסף לפטרולים אוויריים וימיים נעשה שימוש בטכנולוגיה במלחמה נגד הפירטים. לדוגמה, הדוח השנתי של הלשכה הימית הבינלאומית לשנת 2006 מציין שמאז 2004 הותקנו בספינות בנפח של 500 טון ומעלה מערכות אתראה ואבטחה. מערכות האבטחה כוללות מכשירים המשדרים את מיקומה המדויק של הספינה. יתר על כן, הפדרציה של איגודי בעלי ספינות אסייתים (Fasa - ראשי תיבות של Federation of Asian Shipowners' Associations) הקימה מאגר נתונים על מנת לספק מידע מעודכן על המקומות שבהן התבצעו תקיפות, סוג התקיפות, ותוצאת התקיפות. המערכת, "מרכז שיתוף מידע" (ISC - Information Sharing Centre), הוא אחת התוצאות מברית בין 14 מדינות להילחם בשודדי הים. השר לתחבורה של סינגפור הכריז כי "שוד ים הוא בעיה חוצה מדינות וזו הפעם הראשונה שהוקם גוף בינלאומי שייעודו הבלעדי הוא להילחם בבעיית השוד הימי באסיה".
הערות שוליים

↑  How to Defeat Pirates: Success in the Strait TIME
↑  Hard times for pirates in busy world waterway Christian Science Monitor
↑  After a Dip in Attacks, Pirates Mount a Comeback
↑  "Shipowners want better info on regional piracy", The Business Times Singapore
חשודים בשוד ימי מתאספים על סיפונה של דאו סמוך לחופי מלזיה
רעמסס השלישי
ראו גם

מדינת האבו
פפירוס האריס א
הערות שוליים

↑  A. R. Schulman, The Royal Butler Ramessesemperrē, Journal of the American Research Center in Egypt Vol. 13, 1976, pp. 117-130 ; Raphael Ventura， An Egyptian Rock Stela tn Timnac, Tel Aviv Vol 1/2., 1974, pp. 60-63 ; Ora Lipschitz, Timna (Notes and News), Israel Exploration Journal 22, 1972, pp. 158, PL. 27: A, B ; Atzael, Ancient Egyptian Rock Inscription and Relief Found at Timna, Teva Vaaretz 14, 1972, pp. 218-221. (Hebrew). ; R. Giveon, Egyptian Inscriptions and Finds from a Temple in the Timna Area, Apud The Proceedings of the Fifth World Congress of Jewish Studies, 1969, pp. 50-53 ; B. Rothenberg, An Egyptian Temple of Hathor Discovered in the Southern Aravah (Israel), The Museum Haaretz Bulletin 12, 1970, pp. 28-35
↑  דוד אוסישקין, ספר זיכרונות של ארכיאולוג ישראלי, חולון, 2020, עמ' 216
↑  King Ramesses III's throat was slit, analysis reveals
↑  התעלומה נפתרה? כך מתה "המומיה הצורחת", 13 בפברואר 2018
↑  Pharaoh Ramesses III Killed by Multiple Assailants
↑  https://www.academia.edu/2308336/Revisiting_the_harem_conspiracy_and_death_of_Ramesses_III_anthropological_forensic_radiological_and_genetic_study
↑  Wayback Machine, web.archive.org, ‏2018-09-20
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: סת נ אחת' | פרעוני מצרים | הבא: רעמסס הרביעי |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007280281105171  BnF: cb12253993v (data)  CANTIC: a19787698  GND: 118749021  ISNI: 0000 0000 8771 6757  LCCN: n86029741  SELIBR: 333324  SUDOC: 031297587  VIAF: 45777651   WorldCat (עם VIAF): 45777651
שושלת ברז'אן

שושלת ברז'אן היא שושלת חסידית מצאצאי רבי משולם שרגא פייבוש הלפרין, רבה של ברז'אן ומחבר הספר "שפת אמת".
תולדות השושלת

רבי משולם פייבוש (תק"ע - י"ט באלול תרל"ה) היה בנו של רבי נפתלי הירץ, תלמידו של החוזה מלובלין ורבה של ברעזאן. היה חתנו (בזיווג שני) של רבי אשר ישעיה רובין מרופשיץ. לאחר פטירת אביו בשנת תר"ה מונה לרב על מקומו. הוא הנהיג עדת חסידים, ובשל זאת בני העיר סילקוהו מהרבנות, למרות פועלם של רבי חיים מצאנז ורבי מאיר מפרמישלאן להשאירו. מאשתו הראשונה נולדו לו בן- הרב חנניה יוסף, ובת- ברכה אשת רבי יעקב יעקבקא הלפרין מסוקולבקה מחבר הספרים ברכת יעקב ויעקב לחק.
אחריו כיהן בנו רבי אברהם זרח אריה לייב (ר' לייבוש) הלפרין. מחבר ספר "אמת  יהודה" ו"אמרי יהודה". חתן רבי יואל משאץ. חתנו היה רבי מרדכי בן רבי אליעזר השני מאוזיפולי.
בניו היו:
רבי משולם פייביש אב"ד זאבליא. נולד בשנת תרל"ה. חתנו של רבי פנחס חודרוב מזאבליא וממלא מקומו. לאחר פטירת המהרש"ם מילא את מקומו ברבנות ברז'אן. נרצח בשואה.
רבי אהרן מברז'אן. חתן דודו רבי מאיר משאץ. חתנו היה רבי משה רוקח מקוזלוב (מגזע בעלז).
רבי יואל. נולד תרמ"ז. חתנו של רבי אליהו מזאלין. כיהן כרב ואדמו"ר בזאלין, ברז'אן וריישא. בשנת תר"צ היגר לארצות הברית.
רבי יחיאל מיכל. חתן רבי שלמה מסאסוב.
רבי צבי הירש. נולד בשנת תר"נ. היה תלמידו של סבו מסאסוב וכיהן כאדמו"ר מסאסוב בלבוב ובארצות הברית. נפטר בשנת תשל"א.
רבי מתתיהו חיים מברז'אן-דובשיץ. חתן הרב שמעון אלתר תאומים-פרנקל רב בפדגרוזה (חתנו של רבי דוד מקשאנוב). נפטר בפודגורזה.
רבי אשר ישעיהו כיהן ברבנות בסקאלה ובדמבניק(אנ') הסמוכה לקרקוב. היגר לארצות הברית וכיהן ברבנות בניו יורק.
רבי יואל מיאסלו. חתן רבי אלימלך מיאסלו. שלושת ילדיו נרצחו בשואה. לאחר המלחמה כיהן כרב מחנה ברגן בלזן והאזור, ומל למעלה מ-1500 ילדים והשיא למעלה מ-1700 זוגות, וכן עסק יחד עם הרב שלמה דוד כהנא באיחוד משפחות והיתר עגונות. בשנת תש"ח היגר לארצות הרבית וכיהן ברבנות בבראנזוויל.
רבי דוד ממלא מקום אביו בדובשיץ. נולד בז' בסיוון תרנ"ז. היה חתנו של רבי שמואל אנגל התגורר לאחר נישואיו בשנת תר"צ ברדומישל, והוציא את ספרי חותנו. נפטר בג' בתמוז תש"ה במחנה עבודה דורנוב. בנו היה הרב אלחנן הלפרין מגולדרס גרין בלונדון.
בנותיו היו שלאמצי אשת הרב משה יהודה קירשנבוים (בנו של הרב יוסף חיים ראב"ד טרנוב) ומרים אשת הרב נתן אהרן זלטנרייך (בנו של הרב אשר אנשיל יצחק אב"ד וואדאוויץ), שתיהן נרצחו בשואה עם כל משפחתן.
החסידות כיום

בשנים האחרונות (משנת תשע"ח) הוקמה חצר חסידית בירושלים בשם "ברז'אן" על ידי רבי נפתלי צבי הלפרין, נכדו של רבי אלחנן הלפרין מצאצאי אדמו"רי ברז'אן, וחתן רבי מנחם נחום טברסקי האדמו"ר מטשערנוביל.
לקריאה נוספת

יצחק אלפסי, החסידות, מהדורה ב מעודכנת, תל אביב: ספרית מעריב, 1977, עמ' 85–86.
רועי סדן

| --- | --- |

 לידה:  1982 
 נהרג:  12 במרץ 2021 (בגיל 39 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 
רועי סדן (1982 – 12 במרץ 2021) היה הרפתקן ישראלי, שהתפרסם בישראל ובעולם בעיקר בזכות הקפת כדור הארץ באופניים.
ביוגרפיה

סדן גדל והתחנך ביישוב אורנית. לאחר שחרורו מצה"ל עסק בטיפוס הרים ואף עבר קורס מקצועי בהודו, אך לבסוף החליט לפנות לענף רכיבת אופניים והתמקד באימונים ובתכנון מסע רכיבה ממושך ואינטנסיבי ברחבי העולם.
ביולי 2007, בפרודו ביי (אנ') שבמדינת אלסקה, החל סדן במסע חובק עולם למשך ארבע שנים וחצי. כשנה שלמה ארכו האימונים הפיזיים וההכנה המנטלית, אשר הכשירו את יציאתו לדרך של המסע הארוך והמקיף ביותר שנעשה על ידי ישראלי: הקפת העולם באופניים על-פני 66,000 קילומטרים, תוך חצייתן של 42 מדינות, ברחבי היבשות אמריקה הצפונית, אמריקה הדרומית, אפריקה, אירופה, אסיה ואוסטרליה. סדן ערך את המסע לבדו, ללא תמיכה של צוותים לוגיסטיים כלשהם.
באוגוסט 2015, במהלך מסע בצפון הודו, נפגע ממפולת סלעים, נפצע קשה וחולץ, אך המשיך לטייל לאחר הפציעה.
בחודש מרץ 2021 נפגע מאוטובוס בזמן שרכב על אופניו סמוך לקיבוץ ראש הנקרה, בו התגורר בשנותיו האחרונות. מותו נקבע במרכז הרפואי לגליל מספר שעות לאחר תאונת הדרכים. איבריו נתרמו לשבעה אנשים.
מסעות חציית היבשות

אמריקה הצפונית – חציית היבשת מצפון לדרום: מפרודו ביי (אנ'), במדינת אלסקה (הנקודה הצפונית ביותר במסע זה), דרך דלטון הייווי, הטריטוריות יוקון ובריטיש קולומביה בקנדה, חציית הרי הרוקי ב-Icefields Parkway (אנ'), העיר ונקובר, דרך מדינת קליפורניה מספר 1 בארצות הברית ועד מרכז אמריקה. כ־16,000 ק"מ.
אמריקה הדרומית – חציית היבשת מצפון לדרום: מהעיר קרטחנה בצפון קולומביה, חציית הרי האנדים, דרך אגם טיטיקקה, מדבר הסאלאר, מעבר בדרך הלגונות (אנ') לאורך פיתולי הקארטרה אאוסטרל במדינת צ'ילה ועד ארץ האש והעיר אושואיה (הנקודה הדרומית ביותר במסע זה). כ־14,000 ק"מ.
אפריקה – חציית היבשת מדרום לצפון: מקייפטאון וחציית דרך הגנים (אנ') בדרום אפריקה, דרך ממלכת סווזילנד, מדינות מזרח היבשת, בירת אתיופיה אדיס אבבה ועד העיר אקסום בצפון. כ־10,000 ק"מ.
אירופה – חציית היבשת ממערב למזרח: מהעיר א קורוניה בצפון מערב ספרד, חציית חבל הבסקים והעיר בילבאו, דרך צרפת, שווייץ, איטליה, יוון ועד לעיר איסטנבול בטורקיה. כ־5,000 ק"מ.
אסיה – חציית היבשת ממערב למזרח: מגאורגיה, חציית הים הכספי, מדינות מערב היבשת, דרך המשי, מעבר אירקיסטאם (אנ'), חציית מדבר טקלה מקאן בסין ועד מפגש החומה הסינית והים. כ־11,000 ק"מ.
אוסטרליה וניו זילנד – חציית ניו זילנד מדרום לצפון: מהעיר דנידין באי הדרומי ועד קייפ ריאנגה (אנ'), בצפון האי הצפוני. חציית אוסטרליה: מהעיר פרת', בירת אוסטרליה המערבית, חציית מדבר גיבסון עד צוק אולורו במרכז הטריטוריה הצפונית, דרך בירת אוסטרליה הדרומית אדלייד, דרך האוקיינוס הגדולה עד בירת מדינת ויקטוריה מלבורן וסיום בבירת ניו סאות' ויילס סידני. כ־10,000 ק"מ באוסטרליה וניו זילנד.
סיום המסע – חמישה ימי רכיבה ברחבי ישראל, שהסתיימו בכותל המערבי בירושלים, בליווי רוכבי אופניים רבים וכלי תקשורת מקומיים.
הנצחה

באפריל 2021 הקימו חברי מכינת דרך ארץ,  שלוחת ערד אנדרטה לזכרו בקיבוץ ראש הנקרה. האנדרטה ממוקמת סמוך לספסל בו נהג להתיישב לעיתים קרובות, אל מול הים, ומורכבת מספסל שבנו עם הנצחה על גבו ואופניים המסמלות את אהבתו.
הערות שוליים

↑  איתי בלומנטל, הישראלי שהקיף את העולם באופניים נפצע קשה בהודו, באתר ynet, 10 באוגוסט 2015
↑  אחיה ראב, מת מפצעיו רועי "ג'ינג'י" סדן, שהקיף בעבר את העולם על אופניים, באתר ynet, 12 במרץ 2021
רמת אקווריוס

הר בולדר בגובה 3,453 מטרים על רמת אקווריוס
רמת אקווריוס (באנגלית: Aquarius Plateau) היא אזור פיזיוגרפי באזור המשנה "הרמות הגבוהות" (High Plateaus Section) של רמת קולורדו. הרמה שוכנת במחוזות גארפילד (Garfield) ווין (Wayne) בדרום-מרכז יוטה.
גאוגרפיה

הרמה, התרוממות טקטונית, השוכנת על רמת קולורדו הגדולה ממנה בהרבה היא הרמה המיוערת הגבוהה ביותר באמריקה הצפונית. הרמה משתרעת לאורך 150 קילומטרים בקצה הצפוני של גרם המדרגות הגדול. שטחה מעל ל-2,330 קילומטרים מרובעים שרובם מיוערים, הרוב הוא חלק מהיער הלאומי דיקסי (Dixie National Forest). ברמה יש חורשות צפופות של צפצפה, אשוחית ואשוח, כרי דשא ואחו תת-אלפיני. בגובה הבינוני העץ הנפוץ הוא אורן הזפת, ובגבהים הנמוכים יותר ערער ומיני אורן אחרים.
מעל ל-200 קילומטרים מרובעים נמצאים בגובה העולה על 11,000 רגל (3,350 מטרים). הרמה כוללת את הר בולדר שפסגתו המכונה Bluebell Knoll שוכנת בגובה 3,453 מטרים. על ההר צומח מין הפרח Potentilla angelliae האנדמי לאזור זה.
כמו כן יש ברמה מספר אגמים צלולים. אל האגמים, ואל הר בולדר אפשר להגיע באמצעות כביש נופי מספר 12 (Scenic Byway 12).
גאוגרפיה > פארקים

ברמת אקווריוס ובקרבתה שוכנים הפארק הלאומי ברייס קניון והיער הלאומי דיקסי.
דיאגרמת חתכים

גרם המדרגות הגדול כשרמת אקווריוס בקצהו הצפוני (הצד השמאלי באיור).
הערות שוליים

↑  Aquarius Plateau
שירים של אחרים

שירים של אחרים הוא אלבום גרסאות כיסוי של להקת הקאנטרי הישראלית ג'יין בורדו, אשר יצא לאור ב-31 בדצמבר 2020, במקביל לאלבום ההופעה שירים עם אחרים.
רשימת השמעה

| מס' | שם | מילים | לחן | מבצע מקורי | משך |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Colors of the Wind  | סטיבן שוורץ | אלן מנקן | ג'ודי קון | 2:36 |
| 2. | אהבה ראשונה (הופעה)   | עמוס קינן | שמוליק קראוס | החלונות הגבוהים | 3:18 |
| 3. | סיפור מותם של עלמה ועלם  | מאיר אריאל | שלום חנוך | אריק איינשטיין | 3:43 |
| 4. | ילד מזדקן (עם אברהם לגסה)   | אלון אולארצ'יק | דני סנדרסון | כוורת | 3:22 |
| 5. | התרגעות  | יהודה קרני | עממי | ברכה צפירה | 3:29 |
| 6. | Don't Think Twice, It's All Right  | בוב דילן | בוב דילן | בוב דילן | 3:05 |
| 7. | שלום כיתה א'  | אהוד מנור | מתי כספי | תיקי דיין | 3:01 |
| 8. | פנה הגשם  | מתתיהו שלם | מתתיהו שלם |   | 2:21 |
| 9. | After You've Gone (הופעה)   | הנרי קרמר | טרנר לייטון |   | 3:23 |
| ג'יין בורדו |
| --- | --- | --- |
דורון טלמון • מתי גלעד • יואב ארבל • רמי אוסרווסר • סתיו אחאי
אמיר זאבי • גיל לנדאו
| אלבומי אולפן | ג'יין בורדו • מה שחשוב • אוקיינוסים • שירים של אחרים • כישוף |  |
| אלבומי הופעה | שירים עם אחרים |  |
| סינגלים | "עינב" • "איך אפשר שלא" • "מה שחשוב" • "תנו לנמנם" • "רוקדים צמודים" • "טי-שרט" • "מחזיקה לי את הלב" • "לא יוצאת למסיבות" • "מגדל המים" • "לא לבד" • "פולארויד" • "כישוף" |  |