stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טמלה קארי
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | כמעט אנושיים | Being Human | פרל | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2012 | הגלימה | Silk | איזי קלווין | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2012 | קוקו (אנ') | Cuckoo | רייצ'ל תומפסון | תפקיד ראשי (עונה 1); 6 פרקים |
| 2013 | החבר'ה מהלשכה | The Job Lot | דניאל | עונה ראשונה |
| 2014–2016 | המוסקטרים | The Musketeers | קונסטנס בונסיו / ד'ארטניאן | תפקיד ראשי |
| 2016 | הייסינת הצעירה | Young Hyacinth | ויולט | סרט טלוויזיה |
| 2017 |  | Stan Lee's Lucky Man | רייצ'ל ספייקס | בפרק "The Trojan Horse" |
| 2018 | ורה | Vera | היילי פנטון | בפרק "Blood and Bone" |
| 2018 | מיילדת | Call The Midwife | נדין | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2020 |  | The First Team | אוליביה תאלבות' | סדרת טלוויזיה; 6 פרקים |
תפקידים בתיאטרון

Saturday Night and Sunday Morning
Solo Showing
An Experiment with an Air Pump
טרטיף
הלילה השנים עשר
דון קרלו
The Kitchen
Our Town
Philistines
Versailles
This is Living
While the Sun Shines
הערות שוליים

↑  McMullen, Marion (2011-08-18). "Coventry girl's dream role in The Inbetweeners movie - Coventry News - News". Coventry Telegraph. נבדק ב-2012-02-16.
מאהו שוג'ו

איור גנרי, הנוצר באמצעות תוכנת אומנות בינה מלאכותית, המדגים מראה טיפוסי של סדרות/סרטים בסוגה מאהו שוג'ו
מאהו שוג'ו (ביפנית: 魔法 少女, באנגלית: Magical girl, בתרגום לעברית: "ילדה קסומה") היא תת-סוגה פופולרית במאנגה ואנימציה יפנית, אשר עלילתן מתמקדת בילדות-נערות, לרוב בגילאי העשרה המוקדמים, שמקבלת מסיבה זו או אחרת כוחות קסומים ועליה לאזן בין הצירים של להיות ילדה – בית ספר, מיניות מתפרצת, גוף שמשתנה, יחסים עם המשפחה, חברות, אהבות ראשונות – לבין תפקידיה כגיבורה שצריכה להציל את העולם, או שלכל הפחות עליה להציל את הסביבה שבה היא נמצאת – עיר, בית ספר, משפחה. לתבנית הזו לוקח זמן להתפתח, עם זאת, עד סביבות סוף שנות השמונים.
בין סדרות מאהו שוג'ו ששודרו בישראל בדיבוב עברי, נמצאות סיילור מון, סאקורה לוכדת הקלפים, סופר פיג, בנות הים פיצ'י פיצ'י פיץ' וטוקיו מיו מיו.
מאפיינים עלילתיים

הגיבורות בסדרות בתת-סוגה זו מקבלות בדרך כלל את כוחותיהן באמצעות אובייקט קסום, כמו מדליון או שרביט קסמים, ממש בפתח הסדרה. לרוב הגיבורה לומדת בהדרגה לשלוט בכוחות האלה לאורך העלילה, והיא תוכל להשתמש בכוחותיה בצורה האופטימלית רק לקראת סוף הסדרה. עלילתית, הפרקים של הסדרות נוטים להיות אפיזודיים, גם אם ברקע יש עלילה מתמשכת, ולאורך הפרקים הנערות לומדות ערכים של חברות וטוהר כוונות, נלחמות לא פעם בישויות יריבות, ומייצרות בריתות עם נערות אחרות. זה מתוך הכוח של החברות בינן, יחד עם הכוחות הקסומים, שהנערות מצליחות לנצח בסופו של דבר. פעמים רבות, זה רק אחרי שהן נכשלות בדרכים אחרות שהן מבינות את ערך החברות ומצליחות לנצל אותה כדי לנצח.
אחד המאפיינים המפורסמים של סוגת המאהו שוג'ו היא שהדמות הראשית בדרך כלל מסתירה את יכולותיה העל טבעיות מן הסובבים אותה, ועל כן היא חייבת לנהל חיים כפולים. מאפיין זה, כפי שנראה בפרק ההיסטורי של הערך נמצא בז'אנר עוד מראשיתו.
הדמות הראשית בדרך כלל מקבלת תמיכה מיצור על טבעי קטן כמו פיה או חתול מדבר, אולם מאפיין זה אינו הכרחי.
סדרות מאהו שוג'ו מאופיינות, משלב מאוד מוקדם, באסתטיקה של kawaii, סוג מסוים של חמידות שמאופיין בהיסטוריה עשירה הקשורה במקורותיה של תרבות השוג'ו בסוף תקופת מאיג'י.
היסטוריה: מהופעת הז'אנר להתמצבות התבנית הסגנונית והעלילתית

מספר שנים אחרי יציאתה של "אסטרו בוי", סדרת האנימה הראשונה, יוצאת הסדרה "סאלי המכשפה" (1968). הסדרה, ששואבת השראה רבה מסדרה אמריקאית בשם "מכושפת", פונה לראשונה לקהל של ילדות צעירות (shoujo) ומצליחה להגיע, בהתאם, להצלחה רבה באופן יחסי. האולפן, Toei יהיה אחראי בהמשך גם על סדרות כדוגמת "סיילור מון" ולאורך העשורים הראשונים הוא זה שמוביל את הז'אנר.
סאלי היא נסיכה של ממלכה אחרת, חיזרית. היא מסוקרנת מנערות בנות גילה, ומבקשת לחוות וללמוד אותן. היא מקבלת אישור לכך, בתנאי שאם זהותה האמיתית תתגלה היא תחזור לממלכה ממנה יצאה. הפרקים השונים מתמקדים בשיעורים שהיא לומדת, מערכים (values) של חברות וכוח אישי ועד לשיעורים של נימוסין וכללי התנהגות. בתוך כך, הפרקים מוצגים דרך המראה הקסומה בה אביה, המלך, צופה בה ומנחה אותה בלא יודעין, מרחיק אותה מבנים ושומר אותה טהורה וזכה. אימה, מנגד, מנסה לעזור לה כנגד ידיעת אביה, במחשכים. כוחות הקסם שלה משמשים בעיקר למטרות פרקטיות, כדוגמת מטלות הבית. העונה הראשונה, שהצליחה מאוד באותה התקופה, הסתיימה בכך שסאלי נדרשת לחזור לממלכה, שכן זמנה בכדור הארץ נגמר. היא מבקשת ומקבלת הארכה לשהות שלה בכדור הארץ, שתאפשר לה להישאר, אולם האישור ניתן בתנאי שתעבור במבחנים את היריב שלה בבית הספר. היא מפסידה, נאלצת לחשוף את הזהות שלה כחייזרית, וחוזרת לבית מובסת וללא הכוחות הקסומים שלה. סיום זה מכריח אותה, למעשה, לחזור לתפקיד שיועד לה: להיות אמא. ההצלחה של הסדרה הובילה לסדרת המשך שיצאה עשרים ושלוש שנים מאוחר יותר ותיקנה במעט את הסוף.
לאור ההצלחה של סאלי המכשפה, כשהסדרה הסתיימה פנה האולפן לייצר סדרה נוספת, "אקו-צ'אן הסודית". בשונה מבמקרה של סאלי המכשפה, הסדרה על אקו-צ'אן הסודית הציבה במרכז ילדה רגילה מבית ספר רגיל ביפן. היא מקבלת את הכוחות שלה בתחילת הסדרה, באופן שדאז היה חדש, והכוחות שלה כבר לא מוגבלים לתחום הפרקטי אלא משמשים גם כדי להציל את החברות והחברים שלה. אקו-צ'אן הסודית היא גם סדרת המאהו שוג'ו הראשונה שנכנסת לעולם המסחרי, עם מרצ'נדייז תואם. בסוף הסדרה אקו מאבדת את הכוח וחוזרת להיות נערה רגילה.
בשנות השבעים ההצלחה של הז'אנר נמצאת בירידה, וזאת על אף שמאפייני הסדרות והנערות שבמרכז נעשו מגוונים יותר. בהתאם, החלה פנייה רבה יותר לקהלים נוספים, למשל נערים צעירים, ונעשה שימוש בסצנות טרנספורמציה, לראשונה. אלו איפשרו לחסוך כסף על ציור של פריימים בכל פרק ופרק. סצנות הטרנספורמציה יתארכו ככל שהשנים יעברו, מסדרה לסדרה. המייצגת הברורה ביותר של התקופה הזו היא Cutey Honey, סדרה שעוררה תגובות מעורבות. כנגדה, החל לצבור תאוצה גל של סדרות מאהו שוג'ו לנערות צעירות שיצרו נשים, כדוגמת Candy Candy ו-Aim for Ace. סדרות אלו הדגישו את הניסיון לאזן בין "להיות ילדה" לבין "להיות ילדה-נערה קסומה". בעקבות ההצלחה היחסית של הסדרות הללו, ולאור הקשיים שחוו הסדרות שלה עצמה, Toei החלה להתרחק מהז'אנר ואולפנים אחרים החלו להיכנס. רבות מהמגמות, כמו פנייה לקהל מגוון יותר, נותרו על תילן, גם אם במקרה של הסדרות החדשות הכלי הפסיק להיות fanservice ועבר לדגש על אינטרטקסטואליות.
בעוד ששנות השמונים ממשיכות את המגמות הללו, שנות התשעים מאופיינות בהצלחה הבינלאומית של "סיילור מון" שמציבה במרכז את הנערות הקסומות כנערות שנלחמות. ההצלחה הגדולה של סיילור מון, הן ביפן והן במערב, מעוררת מעין "רנסאנס" של סדרות מאהו שוג'ו חדשות כדוגמת "סאקורה לוכדת הקלפים" והז'אנר החל להיות מזוהה לראשונה עם המלחמה של הנערות הקסומות באויבים מרושעים. סיילור מון למעשה השלימה את התהליך שהחל עם סאלי המכשפה וביססה את הז'אנר כפי שהוא מוכר כיום.
דוגמאות לסדרות מז'אנר זה

סיילור מון (סדרת האנימה שודרה בשנים 1992–1997)
Wedding Peach (אנ')‏ (סדרת האנימה שודרה במקור בשנים 1995–1996)
סאקורה לוכדת הקלפים (סדרת האנימה שודרה במקור בשנים 1998–1999)
Oh My Goddess!‏ (סדרת האנימה שודרה במקור בשנים 1998–1999)
טוקיו מיו מיו (סדרת האנימה שודרה במקור בשנים 2002–2003)
בנות הים פיצ'י פיצ'י פיץ' (סדרת האנימה שודרה במקור בשנים 2004–2006)
Demashita! Powerpuff Girls Z (סדרת האנימה שודרה במקור בשנים 2007–2006)
HeartCatch PreCure! (סדרת האנימה שודרה במקור בשנים 2011–2010)
הנערה הקסומה מאדוקה מאג'יקה (אנ') (סדרת האנימה שודרה במקור בשנת 2011)
גליטר פורס/גליטר פורס דוקי דוקי (סדרת האנימה שודרה במקור בשנים 2012–2014)
ליידי ג'ולפט (סדרת האנימה שודרה במקור בשנים 2014–2015)
דניאל בן-חורין

| --- | --- |

 לידה:  28 ביוני 1947 (בן 77) ירושלים, פלשתינה (א"י)
 מדינה:  ישראל ישראל
 תחום סיקור:  מדע המדינה
דניאל בן-חורין (נולד ב-28 ביוני 1947) הוא היסטוריון, סופר ודוקטור למדעי המדינה שעסק בהוראה בחוג למדע המדינה באוניברסיטת חיפה.
ביוגרפיה

בן-חורין נולד בירושלים, הוא בנם של יצחק וויקטוריה בורוכוב.
את התואר הראשון במדע המדינה החל באוניברסיטת חיפה בשנת 1973 ואת התזה של התואר השני השלים בשנת 1986.
את התואר השלישי השלים בן-חורין באוניברסיטת חיפה בשנת 1992 וביצע מחקר שעסק במשה שרת ודוד בן-גוריון ובגיבוש האוריינטציות שלהם לסכסוך הישראלי-ערבי.
בשנת 1986 החל ללמד בחוג למדעי המדינה באוניברסיטת חיפה והקים שתי מגמות למדעי החברה בבתי ספר תיכונים בנוף הגליל ולימד סוציולוגיה, פילוסופיה ופסיכולוגיה.
בשנת 2017 עלו ספריו לאתר האינטרנט של המרכז לטכנולוגיה חינוכית (מטח).
דניאל מתגורר בחיפה, נשוי ואב לשלושה.
ספריו

במהלך השנים, כתב בן-חורין חמישה ספרים העוסקים בפעילותם של מנהיגי ישראל ניתוח החלטותיהם ומעבר ממלחמה לשלום:
מבט אחר, הוצאת רימונים, 2005
ענת חושבת פוליטיקה, M&P הוצאה לאור, 2008
חוכמת המהסס, הוצאת אוריון, 2017
חידת דיין, הוצאת אוריון, 2021
המאבק לשלום, הוצאת אוריון, 2025.
הערות שוליים

↑  חידת דיין : חייו ומנהיגותו המדינית של משה דיין, באתר kotar.cet.ac.il
↑  חוכמת המהסס : חייו והשקפת עולמו של ראש הממשלה השלישי של מדינת ישראל, לוי אשכול, באתר kotar.cet.ac.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307115405171  VIAF: 26817466   WorldCat (עם VIAF): 26817466
ארסוף

ערך זה עוסק ביישוב באזור השרון. אם התכוונתם לגן לאומי אפולוניה - תל ארשף, ראו .
| --- | --- |

מדינה: ישראל ישראל
מחוז: המרכז
מועצה אזורית: חוף השרון
גובה ממוצע: ‎39 מטר
תאריך ייסוד: 1995
סוג יישוב: יישוב כפרי אחר
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 184 תושבים
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת נתניה מוגדלת) ארסוף(למפת נתניה רגילה) ארסוף(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ארסוף(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ארסוף32°12′49″N 34°48′59″E﻿ / ﻿32.2136600162451°N 34.8164276346579°E﻿ / 32.2136600162451; 34.8164276346579  heמפת היישובים של מועצה אזורית חוף השרון באדום - ארסוף בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 10 מתוך 10

אַרְסוּף הוא יישוב קהילתי המשתייך למועצה אזורית חוף השרון וממוקם על מצוק כורכר בגובה 35 מטר בין כביש 2 לים התיכון, סמוך לקיבוץ שפיים. ארסוף נחשב לאחד היישובים היקרים ביותר בישראל.
היסטוריה

שמו של היישוב נובע מקרבתו לתל ארשף הסמוך ומאזכורו בתנ"ך.
בראשית ימי המדינה נרכשו רבע מקרקעות המקום על ידי האדמו"ר רבי שמחה בונים אלתר, על מנת להקים במקום אתר קיט חרדי. הרעיון לא יצא לפועל, אך המגרשים נשארו בבעלות המשפחה.
היישוב הקיים מיועד לכלול מאה משפחות. הוא מתחלק לשתי שכונות: ארסוף ים וארסוף קדם, ומשתרע על כ-250 דונמים.
תוכנית הבנייה לארסוף אושרה בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20, והיא מחלקת את היישוב ל־85 מגרשים בשטח של 700 מ"ר או 1,400 מ"ר. השכונה המערבית הוכרה כיישוב בשם ארסוף, בעוד השכונה המזרחית נותרה במעמד של יישוב לא מוכר.
בתחומי היישוב אנדרטה בצורת ראש המתצפת על הסביבה בעזרת משקפת, לזכרו של עידן גבריאל, שהיה תצפיתן מודיעין במוצב דלעת בגזרה המזרחית בלבנון, שנפל ב-10 ביוני 1996.
מאפייני היישוב

כיום היישוב הוא אחד היוקרתיים בישראל. מתגוררות בו 41 משפחות, ביניהן שגריר מקסיקו בישראל, עידן עופר, קובי ריכטר, בני שטיינמץ, מריוס נכט, אדם נוימן, ניר שרצקי ועמוס לוזון. כמו כן, האדמו"ר מגור מחזיק ברבע מהמגרשים ביישוב.
בתי היישוב הם כולם וילות, מלבד בניין דירות אחד (הכולל 9 דירות על פני חמישה מפלסים). ביישוב אין מבנים ציבוריים ואין אפשרות לקבל רישיון עסק. כמו כן, תחבורה ציבורית לא מגיעה ליישוב.
חסימת החוף בפני הציבור

היישוב מוקף בגדר, ובעבר מנעו שומרים את כניסתם של מבקרים שאינם אורחי התושבים לתחומיו. כך נמנעה מהציבור גישה לחוף ארסוף, שהוא שטח ציבורי פתוח בהגדרתו. ב-2013 התקבלה עתירה שחייבה את היישוב לאפשר גישת אזרחים לחוף, אך מועצת חוף השרון סימנה את מפרץ החנייה הסמוך לחוף באדום-לבן, ואזרחים מחוץ ליישוב שביקרו בחוף נקנסו כאשר חנו שם. ב-5 בנובמבר 2018 פסק בית המשפט לעניינים מקומיים, בערעור שהגישה העיתונאית גלי גינת על דוח חנייה שקיבלה, כי הדוחות שניתנו במקום אינם חוקיים ואין כל נימוק ענייני לאיסור על החנייה בחניון.
גלריית תמונות

בתי היישוב כפי שהם נראים מחוף הים דרך אחד הוואדיות החותכים בצוק הכורכר
רחוב הכניסה לארסוף לעת שקיעה
בתי ארסוף מצפון
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוקטובר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  אסף קמר, "אין עוד מקום עם חוף ים כזה מחוץ לבית": הצצה לאחד היישובים הכי יקרים בישראל, באתר ynet, 9 באוגוסט 2024
↑   ענת ג'ורג'י, לדני מנהיים יש 20 דונם בין ארסוף לשפיים – והם לא שווים אפילו שקל, באתר TheMarker‏, 1 באוקטובר 2021
↑  אסף קמר, 150 מיליון שקל, 100 מטר מהים: ביישוב היקר בארץ, באתר ynet, 5 באוגוסט 2016
↑  אמיתי גזית, האדמו"ר מגור מחזיק ברבע מהמגרשים ביישוב המיליארדרים ארסוף, באתר כלכליסט, 15 בינואר 2023
↑  דותן לוי, הישג לציבור: ארסוף תאפשר גישה לחוף לכל דורש, באתר ynet, 25 בפברואר 2013
↑  תחקירנית 'המקור' קיבלה דו"ח חנייה ביישוב ארסוף כשבסך הכל רצתה להגיע לים, באתר רדיו 103FM
↑  ענת יורובסקי, ‏ים סגור: האם בישוב ארסוף מצאו דרך חדשה למנוע כניסה למי שאינו תושב?, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 29 באוקטובר 2018
↑  ירון דורון, בית המשפט: חוף הים בארסוף – לא לעשירים בלבד, באתר ישראל היום, 5 בנובמבר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588172205171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טוני פיטס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 באוקטובר 1962 (בן 62) שפילד, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1981 
 פרופיל ב-IMDb
 
אנתוני פיטס (באנגלית: Anthony Pitts; נולד ב-10 באוקטובר 1962) הוא שחקן אנגלי. פיטס מוכר בעיקר מהופעתו בתפקיד ארצ'י ברוקס באופרת הסבון הוותיקה "אמרדייל", בה הופיע בין השנים 1983 ל-1993.
ביוגרפיה

פיטס נולד בעיר שפילד למשפחה ממעמד הפועלים. הוא כתב מכתב לקולג' בבקשה לצאת מהשיעורים כדי להיות שחקן. בתקופת לימודיו בסטנינגטון קולג' שבשפילד, ביקר שם בארי היינס שחיפש ניצבים עבור דרמה שתכנן בשם "Looks and Smiles". פיטס לוהק כניצב, ועד מהרה קיבל תפקיד גדול יותר בהפקה. ב-1983 החליט להגשים את שאיפותיו ולהיות שחקן.
בשנת 1983 לוהק פיטס לתפקיד ארצ'י ברוקס, נוכל צעיר ואהוד, באופרת הסבון הבריטית "אמרדייל". קווין לאפאן היה זה שבחר בו לתפקיד, אחרי שראה אותו בתפקיד הראשי במחזה "חייו והרפתקאותיו של ניקולס ניקלבי", וחשב שיכולת המשחק המגוונת של פיטס ומבטא היורקשייר הבולט שלו, יתאימו לתפקיד. זה היה התפקיד הראשון של פיטס בטלוויזיה, והוא הופיע לראשונה על המסך ב-18 בנובמבר 1983. פיטס המשיך להופיע בסדרה במשך עשר שנים. קווי העלילה בהשתתפותו כללו עונש מאסר בגין הצתת רכושו של סת' ארמסטרונג, חשד בהיותו אבי הילד של אלסה פלדמן, ומערכת יחסים עם זואי טייט הלסבית.
ב-1993 הדמות קוצצה מהסדרה, וארצ'י נהרג בתאונת מטוס. הופעתו האחרונה בסדרה הייתה ב-30 בדצמבר 1993.
אחרי סיום תפקידו באמרדייל הופיע פיטס בתפקידי אורח בסדרות שונות בהן "חדר מיון" בתפקיד איידן פיליפס, "איסטאנדרס" בתפקיד קליף, "The Bill" בתפקיד כריס ריילי", "The Royal" בתפקיד אלק גלזר ב-2004, ובמיני-סדרה "בלתי נסלח" משנת 2009 בתפקיד אדם בותרויד.
פיטס הופיע פעמיים בסדרת הדרמה המשטרתית "בקצב הלב", בפעם ראשונה ב-1998 בתפקיד קארל סאות'ול, ובפעם השנייה בשנת 2005 בתפקיד גילברט. ב-2002 שיחק פיטס בתפקיד מפקח בילוש הילי במיני סדרה "In Deep" לצדם של ניק ברי וסטיבן טומפקינסון.
בנוסף להיותו שחקן פיטס הוא גם תסריטאי.
בסדרה "סקוט וביילי" גילם פיטס את אדריאן סקוט, בעלה של סמלת בילוש ג'נט סקוט (בגילומה של לזלי שארפ). ב-2012 שיחק בתפקיד קטן בסרט "סוס מלחמה". עוד ב-2012 כיכב פיטס בפרק השלישי של הסדרה "דירק ג'נטלי" בתפקיד רובי גלובר. כמו כן הופיע בפרק "The Reichenbach Falls" בסדרה "שרלוק".
ב-2013 החל להופיע בתפקיד הסמל מוס בסדרת הדרמה של ה-BBC "כנופיית ברמינגהאם".
ב-2014 החל לגלם את רב פקד לז הרגריבס בעונה השנייה של הסדרה "שחיתות". הוא הופיע בתפקיד זה בפרק האחרון בעונה הרביעית, ובעונה החמישית בשנת 2019.
ב-2016 שיחק בתפקיד קפטן פאטרו בסרט "רוג אחת: סיפור מלחמת הכוכבים".
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1981 |  | Looks and Smiles | אלן רייט |  |
| 1983–1993 | אמרדייל | Emmerdale | ארצ'י ברוקס | סדרת טלוויזיה |
| 1996 | חדר מיון | Casualty | איידן פיליפס | בפרק "That Way Lies Ruin" |
| 1996 | איסטאנדרס | EastEnders | קליף | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 1999 | האגמים | The Lakes | סמל בילוש מוני | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2011 |  | Powder | רוג'ר |  |
| 2011 | עדות אילמת | Silent Witness | סמל בילוש קווין בלשו | בפרק "Lost" |
| 2011 | סוס מלחמה | War Horse | סרג'נט מרטין |  |
| 2012 |  | Sherlock | רב פקד | בפרק "The Reichenbach Fall" |
| 2011–2013 | סקוט וביילי | Scott & Bailey | אדריאן סקוט |  |
| 2012 |  | When the Lights Went Out | הילרי ברנס |  |
| 2013 | ליליהאמר | Lilyhammer | טוני האמר | עונה שנייה |
| 2014 |  | Hyena | קית' |  |
| 2014–2015 | יומן השומן | My Mad Fat Diary | אבא של קלואי | סדרת טלוויזיה |
| 2016 | 999 | Triple 9 | Major Crimes Detective |  |
| 2016 |  | Away | קול |  |
| 2016 | רוג אחת: סיפור מלחמת הכוכבים | Rogue One | קפטר פטרו |  |
| 2017 |  | Funny Cow | בוב |  |
| 2017 |  | Journeyman | ריצ'י |  |
| 2013–2017 | כנופיית ברמינגהאם | Peaky Blinders | סמל מוס / מפקח מוס | סדרת טלוויזיה |
| 2014–2019 | שחיתות | Line of Duty | הרגריבס | סדרת טלוויזיה (8 פרקים) |
| 2017–2018 | ג'יימסטאון | Jamestown | אדגר מסינגר | סדרת טלוויזיה |
| 2019 | אם אב ובן | MotherFatherSon | לנוקס | מיני-סדרה |
| 2019 |  | Wild Bill | קית' מטקאלף | סדרת טלוויזיה |
| 2019 | המאבק של קנזו | Giri/Haji | סטיב | סדרת טלוויזיה |
| 2020 |  | Roadkill | מיק מארי | מיני-סדרה |
הערות שוליים

↑  Stuart Golland obituary – The Independent, 9 October 2003
↑  – "Diary: Wicked bad girl" – Manchester Evening News, 16 June 2009
↑  "Tony Pitts". IMDb.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 141855754  ISNI: 0000 0003 7205 9469  LCCN: no2010145029  VIAF: 138802612   WorldCat (עם VIAF): 138802612
פמיניזם סקס-פוזיטיב

פמיניזם סקס-פוזיטיב, המוכר גם כפמיניזם פרו-סקס, פמיניזם סקס-רדיקלי או פמיניזם סקס-ליברלי, היא תנועה שנוסדה בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 והתמקדה בטיעון כי חירות מינית היא מרכיב מהותי בשחרורן של נשים.
פמיניזם סקס-פוזיטיב התגבש לכדי תנועה בעלת שם ורעיונות יסוד פוליטיים בעקבות עלייתו של הפמיניזם האנטי-פורנוגרפי, והוא כולל קולות שונים ומגוונים. בהתאם לכך, מעורבותן של נשים רבות בתנועת הפמיניזם הסקס-פוזיטיב החלה כתגובה למאמציהן של פמיניסטיות אנטי-פורנוגרפיה להציב את סוגיית הפורנוגרפיה במרכז ההסבר הפמיניסטי לשאלה מדוע קיים דיכוי נשי. תקופה זו של מחלוקת אינטנסיבית בין פמיניסטיות סקס-פוזיטיביות לבין פמיניסטיות אנטי-פורנוגרפיות בתחילת שנות ה-80 מכונה מלחמות המין הפמיניסטיות. מלחמות אלו כללו סדרה של דיונים ומחלוקות בין פמיניסטיות לגבי סוגיות שנוגעות למיניות ופעילות מינית. עם זאת, יש גם פמיניסטיות המזהות את עצמן כפמיניסטיות סקס-פוזיטיביות, שמעורבותן בתנועה זו התפתחה לא בהכרח במסגרת התנגדותן לפמיניסטיות אחרות, אלא כתגובה ישירה למה שהן תפסו כשליטה הפטריארכלית על המיניות.
סוגיות פוליטיות עיקריות בתנועה > פורנוגרפיה

הסוגיה של פורנוגרפיה היא ככל הנראה הראשונה שהביאה לאיחוד ראשוני של פמיניסטיות סקס-פוזיטיביות, על אף שעם הזמן הדעות הסקס-פוזיטיביות סביב נושא זה נהיו מגוונות ומורכבות. במהלך שנות ה-80, אנדריאה דבורקין וקתרין מקינון, ועמן אקטיביסטיות שקיבלו השראה מכתביהן, פעלו למען חוקים אנטי-פורנוגרפיים במספר ערים בארצות הברית ובקנדה. החוק הראשון מסוג זה הועבר במועצת העיר של מיניאפוליס ב-1983. מקינון ודבורקין בחרו בטקטיקה של מסגור הפורנוגרפיה כסוגיה של זכויות אזרח, כשהן טוענות שתצוגה של פורנוגרפיה היא המכוננת אפליה מינית נגד נשים. התגובה של תנועת הסקס-פוזיטיב לטענה זו הייתה כי חקיקה נגד פורנוגרפיה מפרה את זכותן של נשים לחופש הביטוי. זמן קצר לאחר מכן, קואליציה של פמיניסטיות אנטי-פורנוגרפיות וקבוצות ימין הצליחו להעביר חוק דומה באינדיאנפוליס. על חוק זה הוכרז מאוחר יותר שהוא אינו חוקתי על ידי בית משפט פדרלי בתיק American Booksellers v. Hudnut.
על פי רובין, פמיניסטיות אנטי-פורנוגרפיות מגזימות בסכנות שהן רואות בפורנוגרפיה כשהן בוחרות להציג את התמונות הפורנוגרפיות המזעזעות ביותר ולהוציא אותן מחוץ להקשרן, כגון אלו המזוהות עם סאדו-מזוכיזם, בצורה המרמזת שהנשים שמוצגות בתמונות בעצם עוברות אונס, וכלל לא מציינות שסצנות אלו מייצגות פנטזיה בהן לוקחים חלק שחקנים אשר נתנו את הסכמתם שיתארו אותם בצורה זו. פמיניסטיות סקס-פוזיטיביות טוענות שהגישה לפורנוגרפיה היא חשובה עבור נשים בדיוק כפי שהיא חשובה עבור גברים, וכי אין שום דבר שביסודו משפיל נשים בפורנוגרפיה. פמיניסטיות אנטי-פורנוגרפיות חולקות על כך, כשהן טוענות שעצם התיאור של מעשים מעין אלו מובילים לביצועם בפועל.
אנני ספרינקל, מחנכת מינית ואמנית מיצג אמריקאית, תרמה רבות לדיון הפמיניסטי סביב פורנוגרפיה. בעברה, ספרינקל הייתה עובדת מין ושיחקה בסרטי פורנו רבים, ומתוך ניסיונה וחוויותיה בתעשיית המין החליטה לאמץ לחיקה את עולם הפורנוגרפיה ולהפכו למיצג אמנותי ולדיון פוליטי וציבורי. במהלך הקריירה שלה, ספרינקל הופיעה בקרוב ל-200 סרטים, כולל פורנו רך וקשה, בי מוביז, סרטים דוקומנטריים, תוכניות טלוויזיה ואף הפיקה, ביימה ושיחקה בסרטים משל עצמה, ביניהם Annie Sprinkle's Herstory of Porn, Annie Sprinkle's Amazing World of Orgasm, ו-Linda/Les & Annie—The First Female to Male Transsexual Love Story. סרטיה הוצגו במאות פסטיבלים לקולנוע, מוזיאונים וגלריות. עבודותיה בסרטי מבוגרים זיכו אותה בכוכב ברחבת התהילה של שחקני סרטי מבוגרים באדיסון, ניו ג'רזי, והיא חברה גם בהיכלי תהילה נוספים בתחום. מאז שנות ה-80, הציגה ספרינקל את עבודותיה כאמנית אורחת באוניברסיטאות ברחבי ארצות הברית ואירופה, והיא גם מרצה בפני קהלים בנושאים שונים. כותרת סבב ההרצאות האחרון של ספרינקל משנת 2012 היא "חיי ועבודתי כאקטיביסטית פורנו פמיניסטי, מחנכת מין רדיקלית, ואקו-סקסואלית". ספרינקל מזדהה כפמיניסטית סקס-פוזיטיבית, והרבה מהפעולות שלה כאקטיביסטית ומחנכת מכילות את גישתה זו, כמו גם את פעילותה למען זכויות עובדות מין ונגישות שירותי בריאות עבורן. ב-2009 הופיעה ספרינקל בסרט התיעודי הצרפתי Mutantes: Punk, Porn, Feminism, בו דיברה על תחילת תנועת הסקס פוזיטיב ותרומתה לה. בשנת 2011 התראיינה ספרינקל לעיתון "הארץ" ושיתפה את קהל הקוראים הישראלי בגישתה לפורנו, על עבודתה כאמנית ועל העצמה נשית מינית.
סוגיות פוליטיות עיקריות בתנועה > עבודת מין

ישנן פמיניסטיות סקס-פוזיטיביות המאמינות שנשים וגברים יכולים להתנסות בחוויות חיוביות כעובדי מין, ושבמקומות בהם הדבר אינו חוקי, ראוי לעשות דה-קרימינליזציה לזנות. הן מוסיפות שזנות אינה בהכרח רעה לנשים, אם העוסקות בזנות זוכות ליחס מכבד ואם המקצועות בעבודת מין עוברים דה-סטיגמטיזציה
פמיניסטיות סקס-פוזיטיביות אחרות מחזיקות במגוון דעות על זנות, כשישנו שוני רב בהשקפות על זנות בכל הנוגע למעמד, גזע, סחר בבני אדם ועוד נושאים רבים. פמיניסטיות סקס-פוזיטיביות מסכימות באופן כללי על כך שזונות כשלעצמן לא צריכות להיות מוצאות מחוץ לחוק או שיקנסו אותן.
סוגיות פוליטיות עיקריות בתנועה > BDSM

BDSM (ראשי תיבות המאגדים שלושה נושאים מרכזיים: Bondage and Discipline (קשירות ומשמעת), Dominance and Submission (שליטה וכניעה), Sadism and Masochism (סאדו-מאזוכיזם)) ספג ביקורת מפמיניסטיות אנטי-פורנוגרפיות על כך שהוא הביא לאירוטיזציה של כוח ואלימות ועל כך שהוא מחזק מיזוגניה. המתנגדות לפרקטיקות אלו טוענות כי נשים הבוחרות לקחת חלק ב-BDSM בוחרות באופן מוחלט בבחירה שמשיטה השלכות שליליות על נשים, ואשר משעתקת דפוסים פטריארכליים של דיכוי נשים. פמיניסטיות סקס-פוזיטיביות טוענות כי פעילויות של BDSM בהסכמה מספקות הנאה רבה לנשים רבות ואף נותנות תוקף לנטייה המינית של הנשים הללו. הן טוענות שאל לפמיניסטיות לתקוף את התשוקות המיניות של נשים אחרות ולתייגן כ"אנטי-פמיניסטיות" או כפעולות המפנימות דיכוי, וכי אין קשר בין פעילויות מיניות "קינקיות" שבהסכמה לבין פשיעה מינית. בעוד שחלק מהפמיניסטיות האנטי-פורנוגרפיות מציעות כי קיים קשר ישיר בין סצנות BDSM בהסכמה לבין אונס והטרדה מינית, פמיניסטיות סקס-פוזיטיביות רואות בכך דבר מעליב עבור נשים. לרוב מוזכר שב-BDSM התפקידים אינם מייצגים מגדר מסוים אלא העדפות אישיות. יתרה מזו, נשים פמיניסטיות שעוסקות ב-BDSM מדווחות כי המשחק עם כוח של BDSM, ואפילו בסצנות המדמות אונס, הוא דווקא דרך לאתגר ולחתור נגד הכוח הזה, יותר מאשר שהוא מביא להגשמתו.
סוגיות פוליטיות עיקריות בתנועה > נטייה מינית

מקאלרוי טוענת כי פמיניסטיות רבות פחדו מכך שיקשרו אותן להומוסקסואליות. בטי פרידן, אחת ממייסדות הגל השני בפמיניזם (מן הזרם הליברלי, לא הרדיקלי), הזהירה מפני לסביות וקראה לכך "איום הלוונדר", השקפה שעליה ויתרה מאוחר יותר. פמיניסטיות סקס-פוזיטיביות מאמינות שהענקת התוקף לכל הנטיות המיניות היא הכרחית על מנת לאפשר לנשים חירות מינית מלאה. במקום להרחיק את עצמן מהומוסקסואליות וביסקסואליות מפחד כי הללו יפגעו בקבלה של פמיניזם פופולרי, פמיניסטיות סקס-פוזיטיביות מאמינות שחירות עבור נשים לא יכולה להתגשם ללא הרחבה של המקובל מבחינת מיניות.