stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איתמר רז
הערות שוליים

↑  מועצה לאומית לסוכרת, באתר משרד הבריאות
↑  שיה מלכין, בחזרה אל שלישיית המנתחים, באתר News1 מחלקה ראשונה, 6 באוקטובר 2015
↑  חדשות הכנסת, באתר הכנסת, ‏12 בינואר 2016
↑  תכנית לאומית למניעה וטיפול בסוכרת, באתר משרד הבריאות
↑  התוכנית הלאומית למאבק בסוכרת: צמצום תחלואה משמעותי תוך 5 שנים, באתר Doctors Only, ‏1 בדצמבר 2015
↑   עידו אפרתי, המכשול העיקרי בדרך לבלימת הסוכרת בישראל הוא הציבור עצמו, באתר הארץ, 7 באפריל 2016
↑   יסמין גואטה, פשרה בייצוגית: חברת גלקסו תתרום 12 מ' ש' לפעילות למניעת סוכרת, באתר TheMarker‏, 10 ביוני 2013
↑  שני מוזס, ‏עוד לפני החלת סימון המזון: החברות יקבלו ציון על מוצריהן?, באתר גלובס, 23 בינואר 2018
↑  כתב מינוי - ועדה לרגולציה מקדמת תזונה בריאה, באתר gov.il, ‏20 באפריל 2016
↑   רוני לינדר ועדי דברת, האנשים שיצאו נגד חברות המזון - ואיפשרו את סימון המוצרים המזיקים, באתר TheMarker‏, 28 בדצמבר 2017
↑  שירי דובר, ‏חמוץ מתוק: משיקים את עמותת "מהיום" למניעת סוכרת, באתר גלובס, 4 ביולי 2018
↑  איתמר רז, ממר למתוק: האם ריפוי מסוכרת הוא השלב הבא במלחמה במגפה?, באתר ynet, 21 בנובמבר 2022
1 2  Itamar Raz, CODHy, ‏23 באפריל 2021
↑  Introduction to the Second World Congress on Controversies to Consensus in Diabetes, Obesity and Hypertension (CODHy): Dilemmas in clinical practice, Diabetes Care
↑  פרסומים, באתר Google Scholar
↑  Guideline Approach to Therapy in Patients With Newly Diagnosed Type 2 Diabetes, Diabetes journal
↑  Saxagliptin and Cardiovascular Outcomes in Patients with Type 2 Diabetes Mellitus, The New England Journal of Medicine
↑  Efficacy and Safety of Saxagliptin in Older Participants in the SAVOR-TIMI 53 Trial, Diabetes Journals
↑  Hadassah Diabetes Specialist Chosen to Co-chair Large International Diabetes Trial, Hadassah International, ‏9 באפריל 2010
↑  אורי דרומי, אחרי מות | מגר' אבי רז, מראשוני הרוקחים בישראל, 1926-2010, באתר הארץ, 1 באוקטובר 2010
↑  שחר פלד, הסכם שתיקה משולש: כך פעל המפיק דני בנעים להסתיר תקיפה מינית, באתר חדשות 13, 15 באוקטובר 2020
↑  המדריך לטיפול בסוכרת, באתר הספרייה הלאומית
↑  נצחיה יעקב, "הרופא לא אמפתי? שיעזוב את המקצוע": רופא וחולה כתבו ספר שרוצה לחולל שינוי, באתר ynet, 15 בינואר 2023
איילת בן עזר גלברד

| --- | --- |

 לידה:  8 ביוני 1963 (בת 61) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 
איילת בן עזר גלברד (נולדה ב-8 ביוני 1963) היא ד"ר למשפטים, חוקרת ומרצה, מנכ"לית וסגנית נשיא אוניברסיטת רייכמןהמכהנת גם כדירקטורית בחברות שונות, יו"ר ועדת הביקורת של תיאטרון הבימה וחברת הנהלה בפורום הנשים הבינלאומי (IWF).
ביוגרפיה

נולדה וגדלה בתל אביב לרחל, מורה מחנכת ובהמשך סוכנת ביטוח, ולשמואל רוסק, רואה חשבון, כבת הבכורה משלוש בנות וכצאצאית של רבי ישראל מסלנט.
למדה בבית הספר היסודי גרץ בתל אביב ולאחר מכן בבית הספר היסודי ארן בעיר, בוגרת תיכון חדש בתל אביב. במהלך לימודיה, הייתה חברה פעילה בתנועת הצופים.
בשנת 1981, התגייסה לצה"ל ושירתה ביחידה מובחרת של חיל המודיעין.
קריירה משפטית ואקדמית

בן עזר גלברד החלה את דרכה המקצועית כמתמחה בפרקליטות מחוז תל אביב (אזרחי) (1987-1988) ולאחר מכן עבדה כעורכת דין במשרד עורכי דין מוביל בלונדון (1990-1991).
בין השנים 1994-2004 הייתה בן עזר גלברד חברת סגל ומרצה בבתי ספר למשפטים במגוון מוסדות: אוניברסיטת רייכמן (אז המרכז הבינתחומי); אוניברסיטת תל אביב; אוניברסיטת חיפה והמכללה למנהל (ביה״ס למנהל עסקים), כאשר תחומי הוראתה ומחקרה עסקו במשפט בינלאומי פרטי, דיני נזיקין, דיני אחריות יצרנים למוצרים פגומים ודיני תאגידים.
קריירה ניהולית

בשנת 2006, מונתה בן עזר גלברד לסגנית נשיא לענייני סטודנטים במרכז הבינתחומי הרצליה, וב-2018, מונתה למנכ"לית וסגנית נשיא האוניברסיטה.
במסגרת תפקידה כמנכ"לית וסגנית נשיא, אחראית בן עזר גלברד לצד ניהול התפעול השוטף של הקמפוס גם על יצירת חווית הלימודים הסטודנטיאלית, ומתן שירותים מתקדמים עבור חברי הסגל והסטודנטים.
בנוסף, בן עזר גלברד הובילה ארבע משלחות לאוניברסיטאות עלית מובילות בארצות הברית, אירופה והמזרח הרחוק, במטרה לייבא ולהטמיע חדשנות באוניברסיטת רייכמן; זאת כחלק מתהליכים אסטרטגיים ביוזמתה.
במהלך משבר הקורונה, פעלה להאצת תהליך הטרנספורמציה הדיגיטלית בקמפוס, וליצירת מערכת פתרונות להתמודדות עם המציאות החדשה באמצעות העברת כלל השירותים לסגל ולסטודנטים למתכונת היברידית ומקוונת.
החל משנת 2023, היא מובילה מהלך אסטרטגי של מיפוי והטמעת כלי בינה מלאכותית באוניברסיטה.
חברות בדירקטוריונים

בן עזר גלברד מכהנת כדירקטורית חיצונית בחברת הראל השקעות בביטוח ושירותים פיננסיים בע"מ (2022 ואילך)וכן חברה בנבחרת הדירקטורים של רשות החברות הממשלתיות.
לאורך השנים, כיהנה בן עזר גלברד בדירקטוריונים רבים ומובילים במשק הישראלי:
שופרסל בע"מ (2016-2022);תל"י (תמלוגים ליוצרים) בע"מ(2015-2017) ; החברה הממשלתית לתיירות (2014-2016); דן חברה לתחבורה ציבורית בע"מ(2011-2014) ; כור תעשיות בע"מ (2006-2013); טיב טירת צבי בע"מ (2010-2012); תנובה גליל בע"מ (2009-2010).
פעילות ציבורית

בן עזר גלברד מכהנת כיו"ר ועדת הביקורת של התיאטרון הלאומי הבימהוכחברת הנהלה של פורום הנשים הבינלאומי (IWF).
בעבר, כיהנה כדירקטורית בכפר המכביה בע"מ ובמכבי תנועה עולמית (2016-2018).
כמו כן, הייתה חברת ועדת הביקורת של המרכז הרפואי הדסה (2013-2015).
ועדות ציבוריות

הייתה חברת ועדת המסקנות על המכביה ה-20 של מכבי תנועה עולמית (2017), וכן שימשה כמומחית בדיני נזיקין, בוועדת מכרזים לבחירת משרדי עורכי דין חיצוניים של הלשכה המשפטית של הביטוח הלאומי (2013).
חיים אישיים

בן עזר גלברד היא אם לשניים ונשואה בשנית לאבי גלברד, תעשיין בתעשיית המזון בישראל.
השכלה

בן עזר גלברד היא בעלת תואר "בוגר במשפטים" מאוניברסיטת תל אביב (1987), תואר "מוסמך במשפטים" בהצטיינות יתרה של הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב (1991), ובעלת תואר דוקטור במשפטים מאוניברסיטת תל אביב (2001).
חברה בלשכת עורכי הדין בישראל (1988).
לאורך השנים, בן עזר גלברד סיימה לימודי תעודה בהכשרות ובהשתלמויות רבות בנושאי ניהול מגוונים כגון: ניהול משברי סייבר, יצירתיות, מודלים עסקיים שוברי פרדיגמה, חדשנות עסקית, מנהיגות ופסיכולוגיה חיובית בארגונים.
פרסומים

Ayelet Ben-Ezer, Ariel L. Bendor "Conceptualizing Yahoo! V. L.C.R.A: Private Law Constitutional Review and International Conflict of Laws", 25 Cardozo L. Rev. (2004) 2178
Ayelet Ben-Ezer, Ariel L. Bendor "The Constitution and Conflict-of-Laws Treaties: Upgrading the International Comity", 29 N.C.J Int'l L. & Com. Reg. (2003) 1
א' בן עזר אחריות למוצרים פגומים: ברירת הדין (נבו, 2003)
א' בן עזר, י' רותם "תניות ברירת דין בחוזים בינלאומיים: הצעה למודל של אוטונומיה מוגברת" משפט ועסקים א' (תשס"ד) 333
א' בן עזר, י' רותם "רכישת הסמכות הבינלאומית מכוח תקנה 500 לתקנות סדר הדין האזרחי, תשמ"ד-1984: גישה חדשה" ספר שאקי, מאזני משפט ד' (תשס"ה) 317
הערות שוליים

↑  ד"ר איילת בן עזר גלברד, באתר של אוניברסיטת רייכמן., באתר www.runi.ac.il
↑  Idc Herzelia (2024-06-17), כנס משאבי אנוש השנתי 2024, נבדק ב-2024-10-09
↑  אתר משפט ועסקים, תניות ברירת דין בחוזים בין־לאומיים: הצעה למודל של אוטונומיה מוגברת | איילת בן-עזר, יעד רותם (כרך א), באתר משפט ועסקים, ‏2004-01-01
↑  רוני שקדי, ‏לכבוד יום האישה: מנכ"ליות ובכירות במשק מספרות – זו האישה שמעוררת בי השראה, באתר ‏מאקו‏, 7 במרץ 2024
↑  רק מחצית מהציבור תומך בשילוב נשים בשולחן מקבלי ההחלטות, באתר מעריב אונליין, 26 בפברואר 2024
↑  [https://www.runi.ac.il/media/3wwop2gb/איילת-אייס.pdf מנכל״ית וסגנית נשיא רייכמן על מעמד
הנשים: "יש לנו עוד הרבה עבודה"], באתר אייס
↑  מאיה גז, ‏מנהלות בכירות מסבירות: אלו הסיבות שיום האישה לא מרגש אותנו, באתר מעריב אונליין, 11 במרץ 2023
↑  הדס מגן, ‏גניבת מרצים והקלות לסלבס: מנכ"לית רייכמן עונה למבקרים, באתר גלובס, 28 באוקטובר 2022
↑  איילת בן עזר, AI הוא הזדמנות למהפכה בהשכלה הגבוהה | דעה, באתר ynet, 25 ביולי 2023
↑  IPS (2023-05-23), ?בין בינה מלאכותית לבינה אנושית להיות או לחדול, נבדק ב-2024-10-09
↑  IPS (2024-02-28), המהפכה הטכנולוגית בהשכלה הגבוהה | כנס הרצליה 2014, נבדק ב-2024-10-09
↑  ענת לב־אדלר, אחת על אחת, באתר ynet, 29 באוקטובר 2024
↑  הראל השקעות - חברי הדירקטוריון וועדותיו, באתר https://www.harel-group.co.il/
↑  ליאת רון, ‏"הייתי חברה בלא מעט דירקטוריונים ונשארתי רק בשופרסל מחוסר זמן", באתר גלובס, 9 בנובמבר 2019
↑  רעות שפיגלמן, איילת בן עזר, אחותה של רוסק עמינח, מונתה לדירקטורית בשופרסל, באתר כלכליסט, 13 באפריל 2016
↑  AT YOUR SERVICE IL - פודקאסט שירות , חווית לקוח וצרכנות מבית שופרסל, באתר Spotify
↑   גילי מלניצקי, ניצחון לשר לוין? רוב חברי דירקטוריון החברה הממשלתית לתיירות התפטרו, באתר TheMarker‏, 2 בינואר 2017
↑   שרון שפורר ורותם שטרקמן, כמה עולה בקבוק קטן של דיאט קולה והאם לאומי הוא בנק של לבנים, באתר TheMarker‏, 23 באפריל 2014
↑  קובי ישעיהו, ‏מדוע ד"ר איילת בן-עזר פורשת במפתיע מדירקטוריון כור?, באתר גלובס, 20 בינואר 2013
↑  ד"ר איילת בן עזר, באתר Supersonas - נוכחות נשית, נקודה • Supersonas - נוכחות נשית, נקודה
↑  אנחנו – הבימה, באתר www.habima.co.il
↑  גם השרה מירי רגב התרגשה: צפו בערב הגאלה של המכביה, באתר וואלה, 6 ביולי 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258461805171  ISNI: 0000 0004 0204 658X  LCCN: nr2004018363  RERO: 02-A011763034  VIAF: 297166111   WorldCat (עם VIAF): 297166111 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "איילת בן עזר גלברד".
אלוהים מחכה בתחנה

אלוהים מחכה בתחנה הוא מחזה פרי עטה של מאיה ערד יסעור שעלה בהצגת בכורה בתיאטרון הבימה בשנת 2014.
עלילה

גיבורת המחזה היא אמל, צעירה פלסטינית. מכיוון שפארס אחיה היה מעורב בפעולות טרור, נשללים מכל בני המשפחה אישורי המעבר לשטח ישראל. אביה של אמל חולה, נהג המונית ג'מאל חושש להסיעו לבית החולים ללא אישור מעבר והאב נפטר. נהג המונית, הרדוף רגשי אשמה על מותו של האב, מסיע את אמל לישראל. אמל מתחזה לאישה בהיריון, בעוד שלמעשה גופה עטוף בחגורת נפץ. במחסום היא פוגשת את יעל, חיילת שמתעמתת עם החיילים כדי לאפשר לאמל לעבור בשל הריונה. אמל מגיעה לזירת הפיגוע ומתפוצצת.
אודות המחזה

אילן רונן, שהיה המנהל האמנותי של הבימה ונשיא איגוד תיאטרוני אירופה (U.T.E.), הזמין את ערד לכתוב את המחזה במסגרת הפרויקט "טרוריזם", שבו כל מדינה החברה באיגוד העלתה הצגה העוסקת בטרור מזווית מקומית. בפרויקט השתתפו תיאטרונים מגרמניה, בריטניה, נורווגיה, סרביה, ישראל וצרפת.
ערד כתבה את המחזה והוא הוצג בידי קבוצת צעירי הבימה בניהולו של הבמאי שי פיטובסקי. ההצגה הציגה במקומות שונים באירופה ביניהם בפסטיבלים בשטוטגרט וריימס. בחלקם חיכתה להם קבוצה של BDS וקראה להחרים אותה. באוסלו נערך דיון תקשורתי ער בשאלה האם נורווגיה, החברה באיגוד תיאטרוני אירופה, צריכה לפרוש מהפרויקט בשל השתתפות הבימה.
המחזה מבוסס באופן חופשי על הפיגוע במסעדת מקסים בחיפה, 2003.
המחזה מסופר בידי הדמויות השונות ששרדו את הפיגוע, ישראליות ופלסטיניות, כשכל אחת הייתה עדה לחלק אחר של המאורעות שהובילו אליו.
לאורך המחזה מקהלת קורבנות משחקת את משחק הילדים שבע בום.
צבי גורן, הבמה:
'זהו הישגה החשוב ביותר כמחזאית שמציבה בפנינו מראה מלוטשת, לא מעוותת וגם לא מחמיאה.
"אלוהים לא מחכה בתחנה" בנוי ומתפקד כטרגדיה יוונית על פי כל הכללים: אחדות הזמן, המקום והעלילה והשימוש במקהלה לצד מחוללי הדרמה והעדים, ואפילו השפה, אשר ככל שהיא מדוברת ועכשווית מצלצלת כבנויה לתלפיות של פיוט וגורל.'
תמונות מההצגה

התיאטרון העירוני של פדרבורן
פדרבורן
פדרבורן
הבימה
הבימה
המחזה בדפוס

בגרמנית במגזין הגרמני לתיאטרון Theater Der Zeit, תורגם בידי מתיאס נוימן (2016)
Arad, Maya. 2016. Gott Wartet an der Haltestelle, Deutsch: Matthias Naumann. In: : Theater der Zeit, Heft Nr. 1, Januar, pp. 46-58
ובמגזין הפולני Dialog, תורגם בידי אגניישקה אולק (2017)
Arad Yasur, Maya. 2017. Bóg czeka na peronie, Polskie: Agnieszka Olek. Wewnątrz: Dialog: Miesięcznik Poświęcony Dramaturgii Współczesnej, Czerwiec, strona 183-217.
הפקות

הפקה ראשונה: הבימה, הצגת בכורה: 14 בנובמבר 2014
יוצרים - מאת : מאיה ערד יסעור, בימוי: שי פיטובסקי, תפאורה : ניב מנור, תלבושות : נטשה טוכמן פוליאק, מוזיקה : אלברטו שוורץ, דרמטורגיה : עינת ברנובסקי, וידאו : נמרוד צין, תנועה : שרון גל, תאורה : זיו וולושין.
שחקנים - ג'מאל : עודד אהרליך, אמל : אושרת אינגדשט, נבילה/סאריה/אשה פלסטינית : נעמה ארמון, יעל : לאה גלפנשטיין, פארס/צחי/חמי : הראל מוראד, נאסרין/אשה פלסטינית : אלינור פלקסמן, דר' אבו חאלד/סגן יניב : שחר רז, תייסר/פלסטיני : יובל שלומוביץ.
הפקה שנייה: פולקסתיאטר (Volkstheater), וינה, במאי: חנן ישי (2015)
קריאה מבוימת באקדמיה לאמנויות של ברלין במסגרת תוכנית מחזאים גרמניה-ישראל, במאי: Friederike Heller‏ (2015)
הפקה שלישית: שטאטסשאושפיל (Staatsschauspiel), דרזדן, גרמניה, במאית: פינאר קרבולוט (2016)
הפקה רביעית: התיאטרון העירוני של פדרבורן, גרמניה (2017)
הפקה חמישית: תיאטרון קיל, גרמניה (2023)
הפקה שישית:תיאטרון היילברון, גרמניה (2024)
פרסים ומועמדויות

1. פרס הבימה ע"ש אלה דן ליוצר בתחילת דרכו למאיה ערד ולשחקנית אשרת אינגדשט 2015
2. ארבע מועמדויות לפרס התיאטרון הישראלי 2014
הצגת המחזה המקורי
שחקנית משנה אלינור פלקסמן
שחקנית מבטיחה – אשרת אינגדשט
מחזאית - מאיה ערד
הערות שוליים

↑  חדשות: מחזות של יוצרים ישראלים צעירים יועלו בקריאה מבוימת בברלין, באתר מחזאי ישראל
↑  המועמדים לשנת 2014, באתר פרס התיאטרון הישראלי
השוטה (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  יורי ביקוב 
 הופק בידי:  אלכסיי אוצ'יטל 
 תסריט:  יורי ביקוב 
 עריכה:  יורי ביקוב 
 שחקנים ראשיים:  ארטיום ביסטרוב קיריל פולוחין אלכסנדר קורושונוב דמיטרי קוליצ'קוב Lyubov Rudenko Irina Nizina יורי צורילו Sergey Artsibashev נטליה סורקובה ילנה פאנובה בוריס נבזורוב Daria Moroz Pyotr Barancheyev 
 מוזיקה:  יורי ביקוב 
 צילום:  קיריל קלפאלוב 
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  6 ביוני 2014 
 משך הקרנה:  116 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
השוטה (ברוסית: Дурак) הוא סרט דרמה רוסי משנת 2014 שכתב יורי ביקוב. הקרנת הבכורה הבינלאומית נערכה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי לוקארנו, שם זכה בפרס השחקן הטוב ביותר.
הסרט עוסק בזוועות המערכת הבירוקרטית ובחוסר האונים של האדם הקטן, דרך דמותו של שרברב שמנסה למנוע אסון. דימה, גבר אידיאליסט והגון, עובד כשרברב זוטר ומקדיש את זמנו הפנוי ללימודי הנדסה. ערב אחד הוא נקרא לבדוק דליפה בשיכון מוזנח המאכלס את עניי העיר, אלא שבמקום דליפה הוא מגלה משהו חמור הרבה יותר ומבין כי 800 דיירי הבניין חייבים להתפנות מיד. לשם כך דרוש לו אישור מהעירייה, אך כשהוא מגיע אל ראש העיר מתברר לו כי נקלע אל מערכת מסואבת להחריד והוא מבלה את הלילה בניסיון להיאבק בשחיתות ולהציל את אלה שנשכחו מזמן.
זהו סרטו השלישי של התסריטאי והבמאי יורי ביקוב.
עלילה

השרברב הרוסי, דימה ניקיטין, הוא גם ראש צוות התיקונים העירוני ולומד הנדסת בניין בעיירה רוסית ללא שם שטרם מלאו לה 40 שנה. חלק ממבני הדיור בעיר כבר במצב קשה עד כדי התפרקות. צינור האמבטיה התפוצץ באחד מבנייני הדיור השיתופי הרעוע וחשף בעיה גדולה יותר - הקיר החיצוני שמאחורי הצינור נסדק והחל להתפרק. כשניקיטין יוצא החוצה לבדוק את העניין, הוא מבין שהבניין התפוצץ מהיסוד עד לקומה האחרונה.
אף על פי שזה לא חלק רשמית מהמחוז שלו, תחושת האחריות האישית של ניקיטין מביאה אותו ללכת באמצע הלילה כדי למצוא ולהודיע לרשויות על אמונתו כי הבניין יקרוס תוך פחות מ-24 שעות. ניקיטין דוהר למסיבת יום ההולדת ה-50 של נינה גלגנובה, ראשת העיר הכוחנית של העיר, כדי לשכנע אותה לפנות את הבניין. הוא עוקף את הבוס הישיר שלו פדוטוב, המפקח המושחת של הדיור הציבורי, שרכש רק צבע בפעם האחרונה שקיבל כספים לביצוע שיפוץ גדול בפרויקטים שלו; הוא גנב את הכסף לשימוש עבור הרחבת מגוריה האישיים של בתו. גלגנובה מקיימת פגישה מורחבת, בדלתיים סגורות, עם ניקיטין, פדוטוב וראשי מחלקות אחרות, כולל מפקדת הכבאות מטוגין. ההתכנסות האינטנסיבית מתרחשת בחדר שליד מסעדת המלון בה מסיבת יום ההולדת של נינה בעיצומה, כשמוזיקה רועשת מסתננת לחדר הישיבות.
גלגנובה שולחת את פדוטוב ומטוגין להעריך את הנזק עם ניקיטין. הרשמים מקבלים במהרה כי הבניין אכן ייפול וחוזרים לדווח על כך לראש העיר. כולם מבינים שפינוי בסדר גודל זה יגרום לבדיקה כספית ויחשוף שנים של מעילות. הם מתחילים לפנות את התושבים, אך ראש העיר עוצרת אותם ומחפשת דיור זמני לתושבים בפרבר סמוך. מנהל גושי הבתים מסרב לקבל את האנשים. בוגאצ'וב, גורם אחר מושחת, מאיים על תפקידה ומזכיר לה שהוא עזר לגלגנובה להיבחר לתפקיד ולשפר את מעמדה בחיים.
גלגנובה ובוגאצ'וב מחליטים להטיל את האחריות על קריסת הבניין הצפויה על פדוטוב ומטוגין. יחד עם ניקיטין, פדוטוב ומטוגין מונחים על ידי סייפין, מפקד המשטרה, להיערך לפינוי. השלישייה מוכנסת למכונית משטרה ונלקחת לכאורה לפגוש את גלגנובה, אך במקום זאת הם נלקחים למקום מרוחק בפאתי העיר. ברור להם שגלגנובה מכסה את עקבותיה על ידי חיסולם, כדי להפיל את האחריות לקריסת הבניין עליהם. פדוטוב מפציר בשוטרים לשחרר את ניקיטין והם מסכימים באי רצון, ומנחים אותו לעזוב את העיר עם משפחתו מייד. מטוגין ופדוטוב מוצאים להורג.
ניקיטין לוקח את אשתו ובנו ונוסע משם, מאמין שהמבנה מפונה. עם זאת, כאשר הם חולפים על פניו, ניקיטין מבין כי לא נעשים ניסיונות פינוי. אשתו חוששת ורוצה לעזוב מיד, אך ניקיטין כועס ואומר לה לעזוב אותו לנצח. ניקיטין מחליט להישאר ולעזור לתושבים גם אם חייו מונחים על כף המאזניים. האישה נוסעת ומשאירה את ניקיטין מאחור. בהכירו את מעשיו של ניקיטין, הוריו מרחמים עליו ומבקשים ממנו לסלוח להם על כך שלא ציידו אותו לחיות עם מציאות העולם.
לפנות בוקר, ניקיטין ממהר לבניין ומפנה את התושבים בזה אחר זה, אומר להם שהבניין עומד לקרוס. בסופו של דבר, הוא מוציא את כולם מהבניין, אך מכיוון שקריסת הבניין לא נראית לעין, שיכור מקומי מסית נגדו את ההמון. הדיירים מכים את ניקיטין וחוזרים לדירותיהם ומשאירים אותו על המדרכה.
שחקנים ודמויות

ארטיום ביסטרוב בתפקיד דימה ניקיטין
נטליה סורקובה בתפקיד נינה גלגנובה
יורי צורילו בתפקיד בוגאצ'יוב
בוריס נבזורוב בתור פדוטוב
קיריל פולוכין כמטיוגין
מקסים פינסקר כסייפין
ביקורת

הסרט זכה לביקורות חיוביות בדרך כלל ממבקרים. באתר עגבניות רקובות הסרט החזיק בציון של 91%, מבוסס על 11 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 7.7 / 10. באתר Metacritic הוענק לסרט ציון של 83 מתוך 100, המבוסס על 7 מבקרים.
פרסים ומועמדויות

פרס גורין לתסריט הטוב ביותר, פסטיבל הסרטים קינוטאבר בסוצ'י, 2014
פרס הנמר בקטגוריית השחקן הטוב ביותר, הוענק לארטיום ביסטרוב, פסטיבל הסרטים הבינלאומי של לוקרנו, 2014
פרס אקומני, פסטיבל הסרטים הבינלאומי של לוקרנו, 2014
פרס חבר השופטים, פסטיבל הסרטים הבינלאומי של לוקרנו, 2014
פרס Atlsa d'Argent de la mise en scène (פרס הכסף), פסטיבל הסרטים של Arras, 2014
פרס בחירת הקהל, פסטיבל הסרטים של Arras, 2014
פרס חבר השופטים, פסטיבל הסרטים של Arras, 2014
פלשה דה כריסטל, פסטיבל de cinéma européen des Arcs, 2014
פרס הקולנוע הטוב ביותר הוענק לקיריל קלפלוב, Festival de cinéma européen des Arcs, 2014
פרס חבר השופטים, פסטיבל de cinéma européen des Arcs, 2014
התסריט הטוב ביותר, פרסי חוג מבקרי הקולנוע של דבלין, פסטיבל הסרטים הבינלאומי של ג'יימסון דבלין, 2015
הערות שוליים

↑  "Durak (2015)". Rotten Tomatoes. נבדק ב-17 בספטמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Fool Reviews". Metacritic. Metacritic. נבדק ב-17 בספטמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Winners of the 25th Open Russian Film Festival Kinotavr". אורכב מ-המקור ב-2014-08-09. נבדק ב-2015-01-05.
↑  "Official Awards" (PDF). Festival del Film Locarno. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2014-11-11. נבדק ב-2015-01-05.
↑  Ariston Anderson (2014-08-16). "Filipino Director Lav Diaz Takes Home Top Prize in Locarno". The Hollywood Reporter. נבדק ב-2015-01-05.
↑  "Arras 2014 : Fair Play et The fool se partagent les prix". Le Blog d'Écran Noir. 2014-11-17. נבדק ב-2015-01-05.
↑  Erwan Desbois (2014-11-16). "ARRAS 2014 : le palmarès". Accréds. נבדק ב-2015-01-05.
↑  Elsa Keslassy (2014-12-19). "Yury Bykov's 'The Fool' Wins Top Prize at Les Arcs". Variety. נבדק ב-2015-01-05.
↑  Donald Clarke (2015-03-29). "The winners at JDIFF from the Dublin Film Critics Circle". The Irish Times. נבדק ב-2015-10-23.
| יורי ביקוב |
| --- | --- | --- |
| סרטים שביים | לחיות (2010) • הברינקס (2012) • המייג'ור (2013) • השוטה (2014) • עצי אשוח 1914 (2014, נובלת "הדוב") • השיטה (2015) • מעבר לכוכבים (2017, חלקית) • רדומים (2017) • המפעל (2018) • השומר (2019) • אפס (2021) •  בעלים (2021) |  |
איתן ברטל

| --- | --- |

 לידה:  תל אביב-יפו
 השכלה:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים 
 
איתן ברטל הוא אמן, מעצב ומרצה בכיר במכון הטכנולוגי חולון. עבודותיו עוסקות במרחב האורבני כזירה לביטוי יחסי הכוח החברתיים פוליטיים, תוך בחינה ביקורתית של הדימויים והסמלים המכוננים את תרבות ההמונים.
ביוגרפיה

ברטל נולד ובגר בתל אביב. למד בתיכון עירוני ה'. היה מראשוני הסקייטרים בישראל, בשנת 1980 זכה באליפות הסקייטבורד ב"עיר הנוער". בוגר בהצטיינות של האקדמיה לעיצוב ואמנות בצלאל, 1990. היה מועמד מפלגת הירוקים בבחירות לעיריית תל אביב ב-2013 ובבחירות לכנסת ה-20, וכיהן כנציג הירוקים בוועדות שונות בעיריית תל אביב. ברטל מתגורר בתל אביב עם זוגתו ושני ילדיהם.
פעילות אקדמית

בשנת 1992 הצטרף לצוות מרצים קטן שהקים את המחלקה לתקשורת חזותית במכון הטכנולוגי חולון HIT והיה שותף לכתיבת תוכנית הלימודים הכללית ולהקמת ההתמחות הראשונה בארץ (2001) למדיה חדשה ועיצוב בתנועה למסך. בשנים 2006–2009 כיהן כראש המחלקה לתקשורת חזותית. היה חבר בוועדה מטעם המל"ג שליוותה את הקמת המחלקה לאמניות המסך בבצלאל. נכון ל-2017 מכהן ברטל כמרצה בכיר וחבר סגל במחלקה לתקשורת חזותית ובתוכנית לתואר שני לעיצוב משולב בפקולטה לעיצוב ב-HIT.
פעילות אמנותית

בתחילת שנות התשעים, יצר יחד עם אילן גולדשטיין את "האיש ההולך". הפרויקט נחשף תחילה ברחובות תל אביב בגרפיטי "בקרוב אגיע רחוק", והמשיך כמדור מאויר קבוע בעיתון "העיר" של רשת שוקן (1990–1993). במקביל הופיעה דמות "האיש ההולך" במייצבים תלויי מקום שונים בעיר, ולבסוף אף כיכבה בקמפיין פיקטיבי - "האיש ההולך לראשות העיר תל אביב"' (1993). הפרויקט הוצג בשנת 1994 בגלריה אסכולה בתל אביב וכן בכמה תערוכות, בין השאר במוזיאון תל אביב. באפריל 2016 נערכה במוזיאון "בית העיר" בתל אביב תערוכה מקיפה שהציגה את הפרויקט, ובמסגרתה התקיים אירוע הענקת "אות האיש ההולך לאקטיביזם אורבני", שבו צוינו לשבח האקטיביסטים הפעילים בתל אביב.
במהלך השנים, יצר ברטל עבודות ומיצבי אמנות המבקרים ומגחכים את השימוש התעמולתי בדימויים ובסמלים לאומיים ודתיים באמצעות עימותם עם מגוון הטכנולוגיות העכשוויות. ניסיונו המקצועי בניהול אמנותי וקריאטיבי, שימש אותו ביצירת פעולות ביקורתיות המנצלות את שיטות הפעולה של זירות הפרסום, התעמולה ותקשורת ההמונים תוך חתירה תחתן.
במאי 2017 הציג את תערוכת היחיד "ניאוברטליזם" בבית הנסן – מרכז לעיצוב, מדיה וטכנולוגיה בירושלים. התערוכה כללה סדרת עבודות חדשות וייחודיות המעמתות באופן ביקורתי ואירוני את הטכנולוגיות הדיגיטליות העכשוויות עם עצם פעולתן והשלכותיהן התעמולתיות והאלימות בעולם האמיתי.
עבודותיו כמעצב

עבודותיו העיצוביות הראשונות נעשו בהשפעת שפת הרחוב הכאוטית ותרבויות השוליים שאפיינו את התקופה. סדרת גופנים (פונטים) חדשים בעברית שעיצב והפיץ, היו חלק ממהפכת הטיפוגרפיה הדיגיטלית של שנות התשעים (חלקם פותחו בשיתוף הטיפוגרף ינק יונטף). הפיתוחים הטיפוגרפיים ועבודות אחרות הוצגו בתערוכה המשותפת "חצי נא" עם המעצב ינק יונטף בגלריה ע"ש רפאל פרנק בבצלאל ב-1995.
התעניינותו כיוצר המשתמש באמצעי התעמולה ושיטותיה, הובילה אותו להתנסות במציאות בכמה ממסעות הבחירות כמנהל אמנותי וכשותף בצוות הקריאטיבי של הקמפיין: "הליכוד" בראשות בנימין נתניהו "עושים שלום בטוח" 1996, "ישראל אחת" בראשות אהוד ברק "ישראל רוצה שינוי" 1999, "ישראל אחת" בראשות אהוד ברק, "שרון קיצוני מדי לישראל" 2001, "הליכוד" בראשות נתניהו, "חזק מול החמאס" 2006, "מפלגת חץ" בראשות אברהם פורז, "מפלגת הירוקים" ורשויות מקומיות.
לאחר סיום קמפיין הבחירות לכנסת בשנת 1999, הצטרף לחבריו לקמפיין שהקימו את משרד המיתוג האסטרטגי YYY, שהיה מהראשונים בארץ שעסקו בפיתוח מתודולוגית מיתוג ואסטרטגיה המבוססת מחקר. היה שותף למיתוג חברת התקשורת "רשת", זכיינית ערוץ 2 (2001) וכן עיצב את הלוגו טייפ המחודש של חברת "דלק" (2002).
כמעצב עצמאי ברטל הוביל מהלכי מיתוג רבים, בעיקר בתחום ערוצי התקשורת והמדיה האלקטרונית, שהבולטים שבהם הם מיתוג "ערוץ 10" עם עלייתו לאוויר (ינואר 2002); מיתוג "ערוצי זהב"; בניית ערוץ המשחקים “GOGO” בכבלים; מיתוג רשת בתי הקפה "Espressobar"; מיתוג חברת התקשורת "טלעד" לקראת מכרז ערוץ 2 (2004); מיתוג חברת הטלפוניה "103 ברק"; מיתוג חברת הביטוח "הראל" (בשיתוף פרסום באומן בר ריבנאי). כמו כן הוביל במשך כשנתיים תהליך רחב של עיצוב ומיתוג כל ערוצי הטלוויזיה של חברת התקשורת HOT בשנים 2008–2006.
מבחר תערוכות > תערוכות יחיד

2017: "ניאוברטליזם", בית הנסן, מרכז לאמנות וטכנולוגיה, ירושלים, אוצרת יעל אילת ון אסן.
2016: "אות האיש ההולך לאקטיביזם אורבני" מוזיאון 'בית העיר' בתל אביב.
2013: "בקרוב אגיע רחוק" גלריה 'ויטרינה', המכון הטכנולוגי HIT, חולון.
2007: "Cumming Soon" גלריה 'ויטרינה', המכון הטכנולוגי HIT, חולון.
מבחר תערוכות > תערוכות קבוצתיות

2017: “אובייקטים אלגוריתמיים ++id)ea.code)” גלריה 'ויטרינה', המכון הטכנולוגי HIT, חולון.
2017: “A WALK OF ART” Parasol project gallery, NY
2017: "מיקום חדש", המוזיאון לאמנות האסלם, ירושלים.
2016: “NO Graphics” גלריה 'ויטרינה', המכון הטכנולוגי HIT, חולון.
2016: St Petersburg, ERARTA Museum, “Art Science and Technology: An Israeli Perspective”
2015: "אחרי עשרים שנה: עיצוב, זיכרון, רבין" גלריה 'ויטרינה', המכון הטכנולוגי HIT, חולון.
2014: "Designjunction, London, UK "Ventura Project
2014: "מחתרת עיצוב", בית בנימיני, תל אביב
2013: "IL(L) Machine" ARS Electronica Festival, Linz, Austria.
2010: 'ניאו ברבריזם', גלריית רוטשילד 12, תל אביב
2010: ט', גלריית 'Design Space', תל אביב.
2009: "סגריר פרחים", גלריית 'D&A', תל אביב.
2008: פסטיבל ARTLV 08 גלריית רוטשילד 69, תל אביב.
2007: "פורטרט" גלריית 'סלונה' מגזין A5, תל אביב
2005: "אל המעיין", מוזיאון תל אביב לאמנות
1998: "50/50", גלריית תחנת הכוח 'רידינג', תל אביב.
1997: "הומניזם 2020", הביאנלה הבינלאומית לפיסול, עין הוד
1996: "רייר מדיום", גלריית 'רפאל פרנק', בצלאל, ירושלים.
1994: "היה ואין עוד", הביאנלה הבינלאומית לפיסול, עין הוד
1991: "זמן אמת", מוזיאון תל אביב לאמנות
ראו גם

האיש ההולך