stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלופות ואלופי ישראל בשחייה
200 מטר גב

| 2024 |  | אופיר שמחה | מ. קריית ביאליק | 2:17.87 דקות |  | מייק מרדר | ירושלים רבתי | 2:03.88 דקות |  |
| 2024 |  | יובל סגל | ה. בת ים | 2:18.80 דקות |  | מיכאל פובר | מתנ"ס רמת הנגב | 2:04.00 דקות |  |
400 מטר מעורב אישי

| 2022 |  | עינב רונן | ה. ירושלים | 5:05.41 דקות |  | ג'ואי לווי | מ. כפר המכביה | 4:39.89 דקות |  |
| 2023 |  | לאה פולונסקי | מ. חיפה | 4:46.12 דקות |  | שמואל וייסבורג | מ. חיפה | 4:28.04 דקות |  |
| 2023 |  | אלמה גלסמן | ה. מ.א. משגב | 5:02.29 דקות |  | ג'ואי לווי | מ. ראשון לציון | 4:32.94 דקות |  |
| 2023 |  | קרן אייזברוך | מ. ראשון לציון | 5:06.26 דקות |  | רון מקדונסקי | ה. ירושלים | 4:38.27 דקות |  |
| 2024 |  | אלמה גלסמן | ה. מ.א. משגב | 4:59.72 דקות |  | שמואל וייסבורג | מ. חיפה | 4:22.92 דקות |  |
| 2024 |  | אופיר שמחה | מ. קריית ביאליק | 5:00.17 דקות |  | איתן בן שטרית | ירושלים רבתי | 4:28.90 דקות |  |
| 2024 |  | אופיר רכאח | מ. קריית ביאליק | 5:01.07 דקות |  | יהב חלג | מ. קריית אונו | 4:29.83 דקות |  |
מקרא

שיא ישראל נוכחי, נכון ל-7 ביוני 2023
ש.י. - שיא ישראל
ה.ש.י. - השוואת שיא ישראל
ש.י.י. - שיא יסוד ישראל
ש.י.ב. - שיא ישראל בינלאומי
ה. - הפועל
מ. - מכבי
ה.ה.ה.ב.ב. - הפועל הוד השרון בית ברל
מ. פ.מ. רעות - מכבי פארק המים רעות
גלריה

נבחרת ישראל במחנה אימונים, 1959.
מימין לשמאל: שושנה ריבנר, נוגה הררי, תמר זליג, דורית שרצר, גבריאל גינטר נסט ועוזי בק
נבחרת ישראל בשחייה ליד הגדר הטובה, חורף 1989.
נבחרת ישראל בשחייה שהשתתפה באליפות העולם ובאליפות אירופה בשחייה לנוער 2019. עומדים מימין: מירון חרותי, יונתן קופלב, רון פולונסקי, מיכאל לייטרובסקי, לאה פולונסקי, איתי גולדפדן, יעקב טומרקין, המאמן ניקיטה שקילנקו, המאמן חנן שטרלינג, המאמנת לודמילה זליצ'ונוק. יושבים מימין: דניאל נמיר, תומר פרנקל, אנדראה מורז, אנסטסיה גורבנקו, דניס לוקטב וגל כהן גרומי
ראו גם

שחייה בישראל
שיאי עולם בשחייה
שיאי ישראל בשחייה
הערות שוליים

↑  במהלך משחה ל-200 מטר חופשי קבעה יהודית דויטש שיא ארץ ישראל במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 35 שניות ובמשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:17.6 דקות
↑  אורי שטיפט, שני שיאים ישראלים בסיום אליפות ישראל, באתר ONE, ‏12 באוגוסט 2006
↑  אהרן איסרס, שיאים ישראליים לעמית עברי, אלון מנדל ושליחי מכבי קריית ביאליק, הפועל ירושלים אלופת המדינה, באתר ONE, ‏26 ביולי 2008
↑  הושגו 2 שיאים בשחיה, חרות, 23 בספטמבר 1958
↑  טראובר ראשון ב-1500, על המשמר, 27 בספטמבר 1959
↑  2 שיאי שחיה לנוער ב-800 ו-1500, דבר, 9 באוקטובר 1960
↑  וייסמן ניצח במשחה ל-1500, למרחב, 9 באוקטובר 1960
↑  מלמד שבר 3 שיאים במשחה אחד, על המשמר, 15 באוקטובר 1962
↑  ש. מוזר, 2 שיאים ארציים בשחייה, דבר, 2 באוקטובר 1963
↑  גרטל ניצח ב-1500, מעריב, 4 באוקטובר 1964
↑  יעקב ברוש, משה גרטל בכושר-שיא, מעריב, 7 באוקטובר 1966
↑  ש. מוזר, 11 שיאים עם פתיחת אליפות ישראל בשחיה, מעריב, 24 בספטמבר 1967
↑  אלון מנדל ממכבי קריית ביאליק שחה לאט במוקדמות ולא עלה לגמר. במשחה גבר ב' הוא קבע שיא ישראלי חדש של 52.56 שניות ודורג במקום תשיעי.
↑  איתי גולדפדן קבע בשלב המוקדמות במשחה ל-50 מטר חזה שיא ישראלי חדש של 27.05 שניות
↑  הדס פדה קבעה במשחה ל-100 מטר גב במסגרת משחה שליחות 4x100 מטר מעורב שיא ישראלי חדש של 1:07.18 דקות
↑  מיכאל לייטרובסקי קבע בשלב המוקדמות את הקריטריון האולימפי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 53.84 שניות
מאיה כץ

| --- | --- |

מאיה כץ, 2014
 לידה:  9 במאי 1986 (בת 38) הרצליה
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  פוליטיקאית מוניציפלית
 מפלגה:  סיעת "קהילה, צעירים וסביבה נטו", "המחנה הממלכתי הרצליה"
 www.mayakatz.co.il
 
 ממלאת מקום וסגנית ראש עיריית הרצליה
 
מאיה כץ (נולדה ב-9 במאי 1986 בהרצליה) היא פוליטיקאית המכהנת כיו"ר האופוזיציה העירונית בהרצליה, שם שימשה בשתי תקופות כממלאת מקום וסגנית ראש העיר. נבחרה על ידי מגזין פורבס ישראל למקום ה-38 ברשימת הצעירים המשפיעים ביותר בישראל לשנת 2017. בעברה הייתה חברה בנבחרת ישראל בג'ודו וזכתה במקום שלישי בישראל במשקל עד 48 ק"ג.
קורות חייה

כץ נולדה וגדלה במרכז הרצליה. בתם של דורון, מנהל ענף אמנויות לחימה בבני הרצליה, ואסתי, עקרת בית. יש לה אחות גדולה אחת, חן. בין השנים 1992 ל-1998 למדה בבית הספר היסודי "הנדיב", לאחריו בחטיבת הביניים "שמואל הנגיד" (בין השנים 1998–2001). בגיל 5 רשמו אותה הוריה לחוג ג'ודו ובגיל 12 זכתה לראשונה באליפות ישראל לילדות וכעבור שנה התקבלה לנבחרת ישראל. בכיתה ט' בתור יו"ר מועצת התלמידים, ראשת העיר יעל גרמן פנתה אליה[דרוש מקור] וביקשה ממנה לשכנע תלמידים לעבור ללמוד בתיכון חדש שמייסדים בעיר, תיכון "חדש". לטענת[דרוש מקור] כץ הצליחה לגייס כ-200 תלמידים. כץ למדה בו את לימודיה התיכוניים במגמת התיאטרון ובאותה שנה גם הפכה למדריכת ג'ודו. היא סיימה את לימודיה בתיכון בשנת 2004.
בצעירותה שיחקה בתיאטרון העירוני הרצליה, שימשה כתבת בעיתון המקומי והייתה חברת המועצה הציונית בישראל.
בגיל 16 וחצי החלה כץ את לימודי התואר הראשון שלה באוניברסיטה הפתוחה במדעי המדינה ויחסים בינלאומיים ומנהל, אותם סיימה בגיל 19. לאחר הצבא, בגיל 22, סיימה את לימודי התואר השני בממשל, עם התמחות בדיפלומטיה וחקר קונפליקטים במסלול הבינלאומי, במרכז הבינתחומי הרצליה. בגיל 31 סיימה את תוכנית "Shades" לדיפלומטיה, משא ומתן ומנהיגות, הפועלת תחת חסותה האקדמית של אוניברסיטת הארווארד.
קריירה ספורטיבית

כץ התאמנה בג'ודו במועדון מכבי הרצליה. החל מגיל 12 ועד הצבא הייתה חברה בנבחרת ישראל בג'ודו וייצגה את ישראל בתחרויות בינלאומיות בישראל ומחוצה לה. ב-2002 זכתה במדליית בתחרות הקדטים הפתוחה בווילסדן שבבריטניה. באליפות ישראל שנערכה בווינגייט ב-9 באפריל 2004 היא זכתה במדליית ארד במשקל של עד 48 ק"ג. במדליית זהב זכתה טניה סימן טוב ובמדליית כסף זכתה סיוון מזרחי. בצבא שירתה בחיל המודיעין, כספורטאית מצטיינת.
פעילות פוליטית > תיק התחבורה

בתחום התחבורה, פעלה להסדרת חניה חינם בכחול לבן לתושבים והסדרת התנועה במרכז העיר. בספטמבר 2017 יצאה לדרך רפורמה במערך התחבורה הציבורית בעיר שהובילה כץ, הכוללת ארגון מחדש והוספת קווי אוטובוס עירוניים ובינעירוניים של מטרופולין, הגברת תדירותם, הגדלת שעות הפעילות של התחבורה הציבורית וכיסוי מרבי של חלקי העיר. במסגרת הזו יזמה את "קו הקיץ", קו תחבורה ציבורית חינמי בשבת, מהלך אשר עורר התנגדות בקרב גורמים דתיים. עוד במסגרת הרפורמה, הובילה כץ את תהליך המשא ומתן על פרויקט "מהיר לעיר", מול משרד התחבורה, משרד האוצר וחברת נתיבי איילון. מטרת הפרויקט, אשר נאמד ב-250 מיליון ש"ח, היא לדאוג ליצרת נתיבי העדפה לתחבורה ציבורית, פיתוח תשתיות הכבישים והתחבורה הציבורית בעיר, הקמת שבילי אופניים לאורך הצירים המרכזיים, וכן הקמת מרכז תחבורה מרכזי אשר משלב בין מערך האוטובוסים והרכבת בעיר. בינואר 2018 החל לפעול בעיר מתחם הדרכה חדש לרכיבה על אופניים (בדגש על אופניים חשמליים), אותו יזמה כץ לצורך הקניית הרגלי רכיבה בטוחה לאוכלוסיית התלמידים הרוכבים, בשיתוף פעולה עם הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים ומשטרת גלילות. מתחם ההדרכה כולל כיתות לימוד מצוידות באמצעים טכנולוגיים מתקדמים ומתמקד בהקניית ידע לתלמידים באמצעות מערכי שיעור על פי גילאים ורמות.
פעילות פוליטית > דיור בר-השגה

כץ פעילה בנושא יצירת דיור בר-השגה לזוגות צעירים. במסגרת פעילותה נוסחו קריטריונים לדיור בר-השגה לזוגות צעירים אשר הפכו מודל עבור רשויות מקומיות נוספות [דרוש מקור], וכן קודם פרויקט של דיור בר-השגה להשכרה לטווח רחוק לתושבי העיר, הכולל 273 יחידות דיור. בנוסף, כץ הייתה שותפה פעילה במשא ומתן מול משרד האוצר ורשות מקרקעי ישראל על הסכמי הגג לבניית כ-8,000 דירות חדשות ברחבי הרצליה במחיר למשתכן. עם חתימת ההסכם, כץ ציינה כי "ההסכם הינו תוצר של משא ומתן ארוך ומעמיק ומהווה הגשמת החזון באחד היעדים שהצבנו לעצמנו, לתרום למאבק הלאומי ולתת מענה לזוגות צעירים תושבי הרצליה המעוניינים לרכוש דירה, להישאר בעיר שבה גדלו ולהקים בה את משפחתם. במסגרת ההסכם עמדנו על כך שתינתן עדיפות לתושבי הרצליה הצעירים, וייכללו בו כל התאים המשפחתיים הקיימים".
פעילות פוליטית > בחירות 2024

לקראת בחירות 2023 שנדחו בהמשך ל-2024 הצטרפה כץ כמספר 2 בסיעתו של פדלון "המחנה הממלכתי הרצליה". פדלון התמודד בבחירות אלו מול יריב פישר, לו הפסיד בהפרש קטן. פדלון פרש מהחיים הפוליטיים וכץ הפכה ליו"ר הסיעה וראש האופוזיציה המקומית.
מוטי זיסר

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  4 בנובמבר 1955 תל אביב-יפו, ישראל 
 פטירה:  23 ביוני 2016 (בגיל 60) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  תל אביב-יפו, בני ברק, פתח תקווה 
 השכלה:  אוניברסיטת בר-אילן  ישיבת כרם ביבנה  ישיבת בני עקיבא נתיב מאיר 
 בן או בת זוג:  ברכה זיסר (1977–23 ביוני 2016) 
 מספר צאצאים:  5 
 
מרדכי (מוטי) זיסר (4 בנובמבר 1955 - 23 ביוני 2016) היה איש עסקים ונדבן ישראלי.
ביוגרפיה

נולד בשם מרדכי קלמן זיסר בשכונת התקווה בתל אביב להורים ניצולי השואה יוצאי פולין, מחסידות סוכטשוב. בגיל שנתיים עברה משפחתו לבני ברק, שם למד בבית ספר יסודי והיה חניך בתנועת עזרא. למד בישיבת נתיב מאיר ושירת בצה"ל כקצין שריון במסגרת ישיבת ההסדר כרם ביבנה. קיבל תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת בר-אילן.
עבד כמורה במכינה לישיבות בני עקיבא בגבעת שמואל. ב-1980 הקים את חברת "כוכב השומרון" עם איל ההון היהודי-בריטי זלמן מרגוליס ובן דודו של זיסר פנחס ארנרייך. החברה יזמה את הקמת העיר עמנואל והקימה את בתיה הראשונים. באפריל 1983 מכר את חלקו לשותפיו, כשנתיים לפני שהחברה נקלעה לקשיים וקרסה, ולטענת שותפיו וכונס הנכסים יעקב נאמן, בגלל פרישתו. עסקת הפרישה עמדה במרכזה של חקירת מס הכנסה, שטענה שאף על פי שזיסר קיבל את התשלום במזומן משותפיו בבת אחת, הוא דיווח למס הכנסה שהתשלום יתקבל על פני מספר שנים. המעורבים בפרשה הגיעו להסדר כופר עם שלטונות המס. כעבור 13 שנים שב זיסר לנהל את הפרויקט וחידש את הבנייה שנעצרה.
ב-1983 הקים את "מרכזי שליטה בע"מ", שהייתה הבסיס לעסקי היזמות והנדל"ן שלו. החל מ-1985 עבד במשך חמש שנים בדרום אפריקה, כשותף וכבעל מניות בחברת "טליה" שהקים עם הנרי לנדשפט וחתשואל טולידנו. החברה בנתה ערים שלמות כולל בתי מסחר ותשתיות בבופוטאצוואנה.
ב-1988 זכתה חברת מרכזי שליטה במכרז להקמת המרינה בהרצליה. הליכי המכרז והבנייה עמדו במרכזם של חקירות ומשפט שהסתיים בזיכוי המעורבים בו, כולל זיסר. בינתיים המשיך זיסר ובנה מרינה באשקלון, וכן הקים את פרויקט סי אנד סאן על שפת ימה של תל אביב.
ב-1999 רכש את השליטה בחברת אלביט הדמיה. היה גם הבעלים של חברת אלסינט ובאמצעותן הוא שלט על חברות נוספות במשק וניהל עסקים במדינות נוספות. עיקר פרסומו בעשור האחרון לחייו הגיע מהכניסה המסיבית שלו לעסקי נדל"ן במזרח אירופה. הוא בנה 40 קניונים בהונגריה, 12 מרכזי קניות בפולין ו-5,000 חדרי מלון באירופה.
זיסר הקים את קניון ארנה הרצליה. הקניון, שפועל גם בשבת, עורר ביקורת בקרב דתיים וזיסר מכר אותו.
בשנת 2005 התמודד זיסר על זיכיון לשידור בערוץ 2, באמצעות קבוצת כאן שנשלטה על ידי חברותיו אלסינט ואלביט הדמיה, בשיתוף עם תיא תקשורת. הקבוצה השקיעה מיליוני שקלים בהכנה לשידור ובהקמת אולפנים, אולם לבסוף לא זכתה במכרז שערכה הרשות השנייה.
ביולי 2012, לאחר שהגיע להסדר חובות בסך 900 מיליון ש"ח לבנק הפועלים, מינה עצמו זיסר למנכ"ל חברת אלביט הדמיה שבבעלותו (עד אז היה בתפקיד יו"ר הדירקטוריון).
ביולי 2013 מונה כונס נכסים לחברת "אירופה ישראל", חברה פרטית בבעלות זיסר, עקב חוב של מיליארד ש"ח לבנק הפועלים. גם לחברת "אלביט הדמיה" חוב של 2.5 מיליארד ש"ח שהיא מתקשה לפרוע. בספטמבר 2013 הועבר לכינוס נכסים ביתו המפואר של זיסר.
בינואר 2014 אישר בית המשפט את הסדר החוב של אלביט הדמיה - מחיקת 1.8 מיליארד ש"ח מהחוב תמורת העברת 95% ממניות החברה לבעלי איגרות החוב. בעקבותיו זאת איבד זיסר את השליטה בחברה. הוא נותר חייב כמיליארד ש"ח לבנק הפועלים, שביקש להכריז עליו כפושט רגל. ביוני 2015 מכר זיסר את כוכב השומרון לזאב אפשטיין בכ-4 מיליון ש"ח.
ביוגרפיה > פעילות פוליטית, חברתית ופילנתרופית

זיסר נחשב לפעיל מאחורי הקלעים בפוליטיקה של הציונות הדתית. הוא עמד מאחורי הצטרפות המפד"ל לממשלה בהשתתפות מפלגת שינוי[דרוש מקור]. היה חבר בוועדה הציבורית שבחרה את נציגי מפלגת הבית היהודי בבחירות לכנסת השמונה עשרה, מפלגה שנוצרה מאיחוד המפד"ל עם מפלגות האיחוד הלאומי.
בעקבות עסקיו בהונגריה, זיסר פעל בקרב יהדות הונגריה ויזם את הפסטיבל היהודי המתקיים בבודפשט מדי שנה. סייע בהקמת מרכז תרבות ישראל ע"ש מלה זיסר בבודפשט. תמך גם בארגון מאורות הדף היומי של חסידי סוכטשוב. שיקם את גן העיר בבני ברק בהשקעה של מיליוני שקלים, והוא נקרא "גן עקיבא גור", לזכרו של חותנו, שכיהן כסגן ראש העירייה.
זיסר ואשתו תרמו מיליוני שקלים למפעלי צדקה, רווחה וחינוך אחרים בארץ ובעולם. באמצעות קרן שהקים עם אשתו, "קרן ברכה ומוטי זיסר", הוא יזם הקמת בנק מח עצם, שלו תרם 20 מיליון דולר. כמו כן תרם להקמת בית החלמה לילדים ונוער חולי סרטן - "אורנית" בפתח תקווה. שני מפעלים אלו פועלים במסגרת ארגון "עזר מציון". לאחר שהחלים ממחלת הסרטן היה פעיל במפעלים למען חולי סרטן.
חיים אישיים

היה נשוי לד"ר ברכה זיסר, נכדתו של יצחק גרשטנקורן, מייסד העיר בני ברק, איתה הביא לעולם חמישה ילדים. במשך עשרות שנים התגורר בבני ברק וממנה עבר לבית בשכונת בת גנים בפתח תקווה, שאותו כאמור נאלץ למכור. זיסר ניהל אורח חיים דתי.
בשנת 1994 התמודד עם מחלת הסרטן והחלים מהמחלה במהלך אותה שנה.
במהלך העשור השני של המאה העשרים ואחת, זיסר חלה שוב בסרטן, ונפטר מהמחלה ביוני 2016.
הערות שוליים

↑  ברוך מאירי, מנהלי כוכב השומרון יתבעו אישית, מעריב, 17 בנובמבר 1986
↑  איה אורנשטיין, 3 מנהלים לשעבר של כוכב שומרון חשודים בהתחמקות מתשלום מס, מעריב, 29 בינואר 1986
↑  איה אורנשטיין, ארנרייך וקאופמן החשודים בהעלמת מס, מעריב, 17 בנובמבר 1985
↑  דוד ליפקין, רולטה ישראלית במדינת החסות, מעריב, 5 בדצמבר 1985
↑  מיכאל רוכוורגר, זיסר ובנק הפועלים חתמו על הסדר חוב של 800–900 מיליון ש', באתר TheMarker‏, 5 ביולי 2012
↑  שלי אפלברג, אחרי הסדר החוב: זיסר מינה עצמו למנכ"ל אלביט הדמיה, באתר TheMarker‏, 31 ביולי 2012
↑  אפרת פרץ, ‏ביהמ"ש העביר את ביתו של מוטי זיסר לכינוס נכסים, באתר גלובס, 9 בספטמבר 2013
↑  חן מענית, ‏מוטי זיסר הגיש התנגדותו לבקשת בנה"פ להכריז עליו כפושט רגל, באתר גלובס, 30 באוגוסט 2015
↑   שוקי שדה, "מדהים שהוא מצליח לעשות מזה כסף": ברון הבנייה החדש בשטחים, באתר TheMarker‏, 17 בנובמבר 2017
↑  חנוכת מרכז תרבות ישראל ע"ש מלה זיסר, באתר הסוכנות היהודית
↑   נועה אורון, ‏הצצה מבפנים: כך נראה ביתו של הטייקון לשעבר, באתר ‏מאקו‏, 4 בינואר 2015
↑  עומרי כהן וחן מענית, ‏הווילה של מוטי זיסר נמכרה ב-28 מיליון שקל - ותיהרס, באתר גלובס, 14 ביוני 2015
"אורנית", בית החלמה לילדים ולנוער חולי סרטן בפתח תקווה, שהוקם בעזרת קרן ברכה ומוטי זיסר
גן עקיבא גור בבני ברק ששוקם בתרומתו של מוטי זיסר
מוסקבה (סיירת טילים)

| --- | --- |

 תיאור כללי
 סוג אונייה:  guided missile cruiser 
 צי:  הצי הרוסי
 דגל הצי:  
 סדרה:  Slava-class guided missile cruiser 
 חלק מסדרה:  צי הים השחור 
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  מספנות מיקולאייב
 תקופת הפעילות:  ? – 14 באפריל 2022
 אחריתה:  טבעה בים השחור ב־14 באפריל 2022
 מיקום:  45°17′42″N 30°52′44″E﻿ / ﻿45.2951°N 30.8789°E﻿ / 45.2951; 30.8789 
 מלחמות וקרבות:  מלחמת אוקראינה–רוסיה המלחמה בדרום אוסטיה המעורבות הרוסית במלחמת האזרחים בסוריה סיפוח חצי האי קרים (2014) המתקפה על אי הנחשים 
 עיטורים:  מסדר נחימוב 
 מידות
 אורך:  186 מ' 
 רוחב:  20.8 מ' 
 שוקע:  7.9 מ' 
 נתונים טכניים
 מהירות:  32 קשר 
 גודל הצוות:  510 ימאים
 מספר נוסעים:  510 אדם 
 אמצעי לחימה
 חימוש:  P-1000 Vulcan, AK-130 gun, AK-630, 9K33 אוסה, S-300F, RBU-6000 
 
מוסקבה (ברוסית: Москва) הייתה סיירת טילים ואוניית הדגל של צי הים השחור הרוסי. האונייה הוכנסה לשירות בצי הסובייטי בשנות ה-80 של המאה ה-20, ושירתה בצי הרוסי במהלך המלחמה הגאורגית-רוסית (2008), במעורבות הרוסית במלחמת האזרחים בסוריה (2015) ובמלחמה נגד אוקראינה ב-2022, שבה נפגעה וטבעה.
האונייה תוכננה לפגוע בספינות שטח גדולות של האויב. היא יכלה גם לבצע הגנה אווירית של יחידות מרוחקות ותמיכה באש עבור חיל הנחתים.
ב-24 בפברואר 2022 השתתפה האונייה בכיבוש אי הנחשים. לפי הודעות שלטונות אוקראינה, המשפט "ספינת מלחמה רוסית, לכו תזדיינו" הופנה נגד ספינה זו. ב-14 באפריל 2022 טבעה במהלך גרירה לכיוון נמל סבסטופול לאחר שניזוקה לילה לפני כן בפיצוץ.
היסטוריה

הרכבת כלי השיט החלה ב-1976 במיקולאייב שבאוקראינה (ברית המועצות) והסתיימה בשנת 1982. בינואר 1983 נכנסה האונייה רשמית לשימוש מבצעי של הצבא האדום. שמה המקורי היה סלאבה ("Слава").
ב-1990 נכנסה האונייה לשיפוץ ושדרוג ארוך שנים במספנת מיקולאייב, שנמשך עד שנת 2000. השיפוץ, שבמהלכו התרחש פירוק ברית המועצות, נתקל בבעיות תקציב רבות, שנפתרו על ידי כך שחלק מציוד הלחימה של הספינה שהייתה עתה בבעלות הפדרציה הרוסית הועבר לטובת אוקראינה. שמה של הספינה שונה ל"מוסקבה" ב-1996.
ב-2008 השתתפה האונייה במלחמת גאורגיה–רוסיה. ב-2014 השתתפה בסכסוך האוקראיני-רוסי, וב-2022 בפלישה הרוסית לאוקראינה.
היסטוריה > טביעתה

בלילה שבין 13 ל-14 באפריל 2022 אירע פיצוץ או שריפה על הסיפון. על פי דיווחים אוקראיניים, הייתה זו תוצאה של פגיעת טילים. הרוסים הכחישו פגיעה כזו. כך או כך, "מוסקבה" ניזוקה קשות. גורמים במערב ובארצות הברית אישרו את טענת אוקראינה. באוקראינה עיתון פרסם לכאורה תיעוד של פגיעה בספינה. ב-14 באפריל דיווח משרד ההגנה הרוסי כי האונייה טבעה תוך כדי גרירה במהלך סערה.
אורך הספינה היה 186 מטרים, ומשקלה היה 12,500 טונות. היא הייתה חמושה ב-16 טילי שיוט מסוג "וולקן" ושהגיעו לטווח של לפחות 700 קילומטרים. בעת טביעתה נשאה מערכות S-300.
מוסקבה היא הספינה הראשונה שאיבד הצי הרוסי בקרב – אם הטענה האוקראינית אכן נכונה – מאז 1941, אז מפציצי צלילה גרמניים השביתו את ספינת המלחמה הסובייטית "פטרופבלובסק" בשעה שעגנה בנמל.
לפי האתר האוקראיני של "פורבס", טביעתה היא האובדן הצבאי היקר ביותר של רוסיה במלחמה עם אוקראינה - על פי השוואות לכלי שיט דומים הוערך שווייה בכ-750 מיליון דולר אמריקאי.
כשבוע לאחר הטביעה טען כלי התקשורת הפרו-רוסי ראדובקה שמשרד ההגנה של רוסיה הצהיר ב"תדריך סגור" ש-116 מלחים נהרגו על סיפון האונייה ויותר ממאה עדיין נעדרו. זמן קצר לאחר שפורסם, נמחק הפרסום. אוקראינה טענה שכמחצית מצוות האונייה, כ-250 איש מתוך צוות של 510 קצינים ומלחים, נהרגו ונפצעו כתוצאה מפגיעת הטילים. ממשלת רוסיה טענה כי מלח אחד שהיה עליה נהרג, ועוד 27 מוגדרים נעדרים. לפי הודעת משרד ההגנה הרוסי, שאר 396 אנשי הצוות שרדו את הפיצוץ.
הערות שוליים

↑  מה קרה לצוות הספינה הרוסית שהוטבעה, באתר כיכר השבת, ‏2022-04-16
↑  עד כמה משמעותית טביעת ספינת המלחמה מוסקבה עבור הרוסים?, באתר מעריב אונליין, 16 באפריל 2022
↑  אוקראינה: השלב השני במלחמה החל, רוסיה פתחה במתקפה הנרחבת בדונבאס, באתר ynet, 18 באפריל 2022
1 2  מירב ארד, תיעוד ראשון של ספינת המלחמה הרוסית מוסקבה לפני שטבעה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 18 באפריל 2022
1 2  בריטניה: "ההתקדמות הרוסית נבלמה ביממה האחרונה"; זלנסקי: "הנשק מהמערב הציל חיי אנשים", באתר ynet, 23 באפריל 2022
↑  המכה הקשה ביותר לצי הרוסי זה 80 שנה: השלכות הטבעת ספינת הדגל "מוסקבה", באתר ynet, 16 באפריל 2022
↑  דניס קרסניקוב, עלות הסיירת "מוסקבה" - 750 מיליון דולר, באתר פורבס האוקראיני, ‏14 באפריל 2022 (באוקראינית)
↑  שני בירנבוים, אסף רוזנצוייג, ‏פוטין שואף ל"שליטה מלאה" בדרום אוקראינה, דיווח: יותר מ-13 אלף חיילים רוסים נהרגו, באתר ‏מאקו‏, 22 באפריל 2022
↑  שי לוי, ‏דיווחים באוקראינה: מפקד הספינה הרוסית שהוטבעה נהרג בתקיפה, באתר ‏מאקו‏, 17 באפריל 2022
אוניית המלחמה "סלאבה" (בהמשך "מוסקבה"), 1983
ליאת קוליק

| --- | --- |

 לידה:  11 בספטמבר 1954 (בת 70) רומניה 
 ענף מדעי:  סוציולוגיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בר-אילן  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 מוסדות:  אוניברסיטת בר-אילן (1992–2022)  המכללה האקדמית נתניה (2022)  שירות התעסוקה (1980–1994) 
 www.liat-kulik.com
 
ליאת קוליק (נולדה ב-11 בספטמבר 1954) היא חוקרת יחסי עבודה-משפחה, מערכות נישואים והתנדבות, ובתחומי מחקריה השונים היא בוחנת הבדלים מגדריים; פרופסור אמריטה בבית הספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטת בר-אילן, פרופסור מן המניין, יועצת הנשיא להוגנות מגדרית וראש התוכנית לתואר שני בהתנהגות ארגונית, בית הספר למדעי ההתנהגות במכללה האקדמית נתניה.
ביוגרפיה

ליאת קוליק נולדה וגדלה ברומניה ועלתה לישראל עם הוריה ב-1965, בהיותה בת אחת עשרה המשפחה התיישבה בקריית גת. קוליק למדה לתואר הראשון במחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת בר-אילן, סיימה את התואר השני בפקולטה להנדסת תעשייה וניהול בטכניון, במגמת מדעי ההתנהגות והניהול. עבודת המאסטר שלה: "משתנים אישיים ומצביים המסבירים לחץ אקדמי בקרב סטודנטים", בוצעה בהנחיית פרופ' מרים ארז. סיימה את הדוקטורט במחלקה לסוציולוגיה ולאנתרופולוגיה בבר-אילן. נושא עבודת הדוקטורט: "שינויים במאזן הכוח הזוגי לפני ואחרי הפרישה מהעבודה", והיא בוצעה בהנחיית ד"ר חיה בראלי וד"ר מיכאל כץ.
בשנים 1980–1994 עבדה כחוקרת במרכז לייעוץ ולמידע תעסוקתי, המדור למחקר ופיתוח, שירות התעסוקה. ב-1992 התחילה ללמד כמדריכה באוניברסיטת בר-אילן, ב-1996 התמנתה למרצה, ב-1999 למרצה בכירה עם קביעות, ב-2003 לפרופ' חבר ובשנת 2016 התמנתה לפרופ' מן המניין באוניברסיטת בר-אילן. בשנים 2019–2021 שימשה כנציבה למניעת הטרדה מינית באוניברסיטת בר-אילן. לימדה שנים רבות בפרויקטים של זרועות הביטחון באוניברסיטת בר-אילן: "צבר", "מורשה" ו"ניצבים". בשנת 1987 לימדה במכללת צפת, ובשנים 1995–1996 במכללת אשקלון.
ב-2022 יצאה לגמלאות מאוניברסיטת בר-אילן והחלה ללמד במכללת נתניה, בה התמנתה ב-2023 לראש התוכנית לתואר שני בהתנהגות ארגונית וב-2024 ליועצת נשיא המכללה להוגנות מגדרית.
פעילות ציבורית

בשנים 2000–2005 הייתה יועצת לעמותת חמישים פלוס מינוס. בשנים 2013–2018 הייתה חברה בוועד המנהל של "מיזם ההתנדבות הישראלי" מיסודם של ממשלת ישראל וג'וינט ישראל, בו שימשה כיו"ר הפורום לקידום מחקר הערכה ומדידה ונציגת האקדמיה במיזם.
משפחתה

ליאת קוליק נשואה ואם לה שלושה ילדים. מתגוררת בפתח תקווה.
ספריה

(כתיבה) לבלוב בעת שלכת: הפרישה מהעבודה בעידן של שינויים (רסלינג, 2022)
בספר המבוסס על מחקריה ועל מחקרים שבוצעו בארץ ובעולם, קוליק דנה בפרישה מהעבודה בתקופתנו, מעבר חיים השונה מזה שבעבר לאור העלייה בתוחלת החיים, ההתפתחויות הטכנולוגיות, השיפור במצב הבריאות והיצע הפנאי הגדול. לספר חמישה שערים: הראשון, תהליכים פנים אישיים של הפורשים. השני, יחסי הזוגיות, הקונפליקטים בעקבות הפרישה וההתמודדות עימם. השלישי, יחסים במשפחה בין הפורשים לילדיהם, לנכדיהם ולהוריהם המזדקנים. הרביעי, אלטרנטיבות לעבודה, התנדבות ופעילות פנאי. החמישי, ההסתגלות הטובה לפרישה המתבטאת במציאת משמעות בחיים, זאת לאור מחקרה בנושא.
(עריכה, עם ורדה מילבאואר) משפחות עובדות: הורים בשוק העבודה בישראל - היבטים חברתיים, כלכליים ומשפטיים, פלס - החברה הכלכלית של המסלול האקדמי המכללה למינהל, 2010.
בספר מוצגים מחקרים הדנים בסוגיות שונות הקשורות להורים ולשוק העבודה כגון עבודה מהבית, התמודדות עם מתח בקרב משפחות יהודיות לעומת ערביות בישראל, שינוים ביחסי כוח זוגיים בעקבות התפתחויות בדפוסי הפרנסה בישראל.
מחקריה

עיקר תרומתה המדעית של קוליק היא בחקר חוויותיהם של עובדים בממשק שבין המשפחה לעבודה בהקשרים שונים,
ומחקריה בנושא מתייחסים לחוויית המתח בין העבודה למשפחה. קוליק חקרה נושא זה בקרב מגוון אוכלוסיות (כלל החברה בישראל, ערבים וחרדים) לאורך מעגל החיים (בגילאים צעירים ובבגרות המאוחרת בקרב אנשים שעדיין עובדים) ובקרב הורים עובדים ולומדים הממלאים בו-זמנית שלושה תפקידים: הורות, עבודה ולימודים ממצאיה מדגישים את חשיבותן של איכויות התפקידים שאנשים ממלאים (ולא רק מספר התפקידים), כגורם מַפתֵּח להסבר תחושת המתח המתפתחת בין המשפחה לעבודה באופן המשווה בין גברים לנשים. בנוסף התמקדה בתרומת המתח בין המשפחה לעבודה להסבר יחסים בין בני זוג, ובכלל זה יחסי אלימות. מחקריה השונים מבליטים את תרומת ההקשר להסבר חוויותיהם של אנשים עובדים ובעלי משפחות בממשק בין המשפחה לעבודה, ומתארים את דרכי ההתמודדות עם המתח בממשק זה שהם תלויי תרבות.
מחקריה > אבטלה

במחקריה על אבטלה, קוליק מצאה הבדלים משמעותיים בין גברים לנשים בחוויית האבטלה ובדרכי ההתמודדות איתה. גברים השקיעו יותר זמן מנשים בחיפוש עבודה, ונשים סירבו יותר מגברים להשתלב בעבודות המתנגשות עם מחויבויותיהן למשפחה. קוליק מצאה שההשקעה בחיפוש העבודה והלחץ הנפשי הנלווה לכך, היו הגבוהים ביותר אצל מובטלים בתקופה של חודשיים-שלושה, ופחתו עם התארכות תקופת האבטלה. משתתפים בגיל המעבר השקיעו יותר בחיפוש עבודה ודיווחו על יתרונות מועטים יותר של אבטלה לעומת צעירים. נשים דיווחו על הרעה בבריאותן יותר מגברים בעקבות האבטלה והעבודה הייתה מרכזית פחות בחייהן.
מחקריה > התנדבות

עיקר מחקריה בתחום ההתנדבות עוסקים בהסבר מקורות השחיקה הנפשית ובפיתוח מודלים המסבירים מחויבות ארוכת טווח להתנדבות במצבי חירום. קוליק יישמה את סוגיית השחיקה הנפשית, שנבחנה בעיקר בתחום העבודה וחיי המשפחה, לתחום ההתנדבות והצביעה על הבדלים מגדריים. בקרב גברים עיקר התרומה להסבר השחיקה הנפשית בהתנדבות הייתה ליחסים עם המוטבים, ובקרב נשים נמצאה תרומה משמעותית ליחסים עם הארגון המפעיל. בנושא התנדבות בעת חירום קוליק הובילה מחקר בשיתוף פיקוד העורף וארגון הג'וינט בנושא חוויית ההתנדבות בעת מבצע צוק איתן, ומחקר נוסף בשיתוף הג'וינט בנושא הסבר המחויבות להתנדבות בעת מגפת הקורונה. במחקריה אלו מצאה תרומה משמעותית להסבר הנטייה להמשכיות בהתנדבות למניעי ההתנדבות כגון סולידריות חברתית ולשביעות רצון מתגמולי ההתנדבות.
מחקריה > נשים והדרה חברתית בישראל

קוליק בחנה את ההבדלים המגדריים בבריאות הנפשית בעקבות לחצי היום-יום בקרב אוכלוסייה ערבית לעומת אוכלוסייה יהודית, תוך הדגשת ההדרה הכפולה של נשים ערביות מול יהודיות וכנשים מול גברים. במאמר אחר התמקדה בנשים חרדיות ובחוסנן התעסוקתי כפי שהשתקף בתחושת המסוגלות העצמית שלהן בעבודה, במחויבות לעבודה ובפתיחות לבצע שינוים נדרשים בעבודה על מנת להסתגל לדרישותיה. ובמחקר נוסף מצאה בקרב נשים חד-הוריות תרומה של תושייה עצמית להסבר רווחתן הנפשית.
מחקריה > יחסי זוגיות בבגרות המאוחרת

מאז עבודת הדוקטורט שלה שעסקה ביחסי זוגיות לאחר הפרישה מהעבודה, קוליק חקרה את סוגיית יחסי הזוגיות בתקופה המאוחרת בחיי הנישואין. במחקרים אלו לצד הדמיון שנמצא לפעילות גומלין בזוגיות לתקופות מוקדמות יותר בחיי הנישואין, נמצאו גם היבטים ייחודיים המאפיינים תקופת חיים זו. באחד ממחקריה מצאה שמציאת משמעות בחיים אחרי הפרישה מהעבודה מסבירה את ההסתגלות לפרישה, וממזערת את הנזקים של אובדן משאבים לבריאות הנפשית, הן בקרב פורשים והן בקרב פורשות. עוד חקרה קוליק אסטרטגיות שמאמצים בני זוג בבגרות המאוחרת לפתרון העימותים ביניהם, ומצאה הבדלים ניכרים בין גברים לנשים, לפיהם גברים נוטים להשתמש בשיטות רכות יותר מנשים בעת הניסיון ליישב עימותים ביחסי הזוגיות.