stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וראפאמיל

| --- | --- |

 שם IUPAC
 (RS)-2-(3,4-dimethoxyphenyl)-5-{[2-(3,4-dimethoxyphenyl)ethyl]- (methyl)amino}-2-prop-2-ylpentanenitrile
 שמות מסחריים בישראל
 Ikacor, Ikapress, Veracor, Verapress
 נתונים כימיים
 כתיב כימי:  C27H38N2O4 
 מסה מולרית:  454.283158 יחידת מסה אטומית מאוחדת 
 נתונים פרמוקוקינטיים
 זמינות ביולוגית:  ספיגה מלאה אבל בשל פירוק אנזימטי, הזמינות הביולוגית במתן פומי היא עד 35%.
 מטבוליזם:  עוברת מטאבוליזם על ידי מספר אנזימים ובהם CYP1A2,2B6,2C9,3A4, P-glycoprotein
 זמן מחצית חיים:  3-7 שעות
 הפרשה:  כלייתית (בעיקר מטאבוליטים) ו-16% מופרש בצואה
 בטיחות
 מעמד חוקי:  תרופה המחייבת מרשם
 קטגוריית סיכון בהריון:  קטגוריית סיכון C 
 מזהים
 קוד ATC:  C08DA01 
 מספר CAS:  52-53-9
 PubChem:  2520
 ChemSpider:  2425
 
וראפאמיל (Verapamil) ממשפחת חוסמי תעלות סידן היא תרופה ותיקה שיצאה לשוק בשנות ה-60, אך השימוש הגובר בה החל בסוף שנות ה-70. היא משמשת בעיקר בתחום של מחלות הקשורות למערכת כלי הדם והלב.
וראפאמיל ניתנת לטיפול במגוון מצבים כולל: הפרעות קצב (פרפור על חדרי/ פרפור פרוזדורים), יתר לחץ דם ותעוקת לב (אנגינה פקטוריס). כמו כן, היא ניתנת למניעת כאב ראש מקבצי, אך זוהי איננה התוויה מאושרת של התרופה. שימוש מעניין נוסף לווראפאמיל הוא במחלת פיירוני, בה היא מוזרקת ישירות לנגע הצלקת בפין.
למרות יכולתה של וראפאמיל להוריד את לחץ הדם, כיום היא איננה נחשבת לתרופת בחירה בטיפול ביתר לחץ דם אבל היא יכולה להתאים במצבים של הפרעות קצב המלוות ביתר לחץ דם.
מנגנון הפעולה

תעלות סידן מסוג L מבוטאות בשריר החלק של כלי הדם ובשריר הלב. חוסמי תעלות סידן חוסמות את התעלות וגורמות להרחבת השריר. וראפאמיל פועלת בעיקר על הלב ובכך היא פחות יעילה בהרחבת כלי הדם. בפעילותה על הלב היא מפחיתה את מערכת ההולכה של הלב (ב-AV node) ויש לה פעילות המפחיתה את כיווץ שריר הלב (אפקט אינוטרופי שלילי) ופעילות המפחיתה את קצב הלב (אפקט כרונוטרופי שלילי).
התוויות

וראפאמיל מותווית בישראל ליתר לחץ דם, הפרעות קצב ותעוקת חזה.
התוויות נגד

אין להשתמש בתרופה במקרה של אי ספיקת לב ובמצבים שונים המאופיינים בחסימת ההולכה בלב (כגון מצבים של חסימת AV).
הערות שוליים

↑  Singh BN et al. Verapamil: a review of its pharmacological properties and therapeutic use. Drugs. 1978 Mar;15(3):169-97
↑  Weaver-Agostoni J. Cluster headache. Am Fam Physician. 2013 Jul 15;88(2):122-8
↑  אבי שטיין ויורם דקל. והיה העקוב למישור? עקמת הפין. הרפואה: כרך 151(11), 2012
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
וראצה (מחוז)

| --- | --- |
העיירה חָיְירֶדִין אשר במחוז וראצה
העיירה חָיְירֶדִין אשר במחוז וראצה
 מדינה:  בולגריה בולגריה
 מושל:  פפה ולדימורובה
 ערים במחוז:  10
 בירת המחוז:  וראצה
 שפה רשמית:  בולגרית
 תאריך ייסוד:  8 בינואר 1999 
 שטח:  3,619.7 קמ"ר
 גובה:  190 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  148,874 (31 בדצמבר 2022)
  ‑ צפיפות:  45.59 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  43°31′N 23°36′E﻿ / ﻿43.517°N 23.600°E﻿ / 43.517; 23.600
 אזור זמן:  UTC +2
 http://oblast.vratsa.bg
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה      (למפת מחוז וראצה מוגדלת) וראצה קוזלודוי ביאלה סלאטינה מזדרה אוריאחובו קריבודול רומניה פלבן לובץ' סופיה מונטנהמחוז וראצה(למפת מחוז וראצה רגילה) וראצה קוזלודוי ביאלה סלאטינה מזדרה אוריאחובו קריבודול רומניה פלבן לובץ' סופיה מונטנהמחוז וראצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז (אובלסט) וראצה (בולגרית Област Враца) הוא אחד מ-28 מחוזות בולגריה השוכן בצפון מערב בולגריה ומשתרע מהרי הבלקן בדרומו ועד לגדות הדנובה בצפונו. המחוז גובל ברומניה ובירתו היא העיר וראצה.
היסטוריה

התיישבות אנושית מאורגנת בשטח מחוז וראצה התרחשה בתקופת הברונזה המאוחרת. היו אילו שבטים תראקים אשר בהמשך היוו חלק מהממלכה התראקית, שחלשה לפרקים גם על אזור וראצה. במהלך המאה ה-1 לפנה"ס נכבש האזור על ידי צבא הרפובליקה הרומית ובהמשך הפך חלק מפרובינציית מואסיה. בשלהי המאה ה-4 פלשו לאזור שבטים גותים וגרמאנים ובהמשך ההונים והרומאים איבדו את החזקה עליו. בהמשך נשלט השטח על ידי האימפריה הביזנטית ובמהלך המאה ה-7 הפך חלק מהאימפריה הבולגרית הראשונה.
בשלהי המאה ה-14 נכבש האזור על האימפריה העות'מאנית ולהוציא את תקופת בין המלכים באימפריה, נותר בחזקת העות'מאנים עד המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). לאחר המלחמה הפך האזור חלק מנסיכות בולגריה, מתוקף סיכומי קונגרס ברלין. בראשית המאה ה-20, תקופת שלטונו של פרדיננד הראשון, מלך בולגריה, חלה תנופת פיתוח כלכלי באזור בעיקר לאחר חיבורה של העיר וראצה לרשת מסילות הברזל הבולגריות ולתשתית החשמל.
כלכלה

בבחינת תעסוקת המחוז עולה, כי למעלה ממחצית המועסקים הם במגזר השירותים, כ-40 אחוזים במגזר התעשייה ו-10 אחוזים מועסקים במגזר החקלאות. אחוז האבטלה גבוה בשיעור ניכר מהממוצע הבולגרי, עניין המסביר את שיעור הגירת העבודה הגבוה מהמחוז. המחוז מתבסס על תעשייה קלה בתחום עיבוד המזון, יקבים, טקסטיל, חמרי בניין ומוצרים אלקטרוניים. בשטח המחוז או בסמוך אליו חולפים עורקי התחבורה מספר 4, 5, 7, 8 ו-9 של נתיבי התעבורה הפאן-אירופיים. כמו כן, חוצה הכביש המהיר הפנים בולגרי E-79 את המחוז וסמוך לעיר אוריאחובו מצוי קומפלקס נמל הדנובה המשותף לבולגריה ורומניה, אוריאחובו - בצ'ט ובו מרכז מעבורות.
דמוגרפיה

אוכלוסיית המחוז נמצאת במגמת קיטון משמעותית בעיקר בשל הגירת עבודה ממנו, אך גם בשל שיעור תמותה הגדול משיעור הילודה. בעשור הראשון של המאה ה-21 קטנה אוכלוסיית מחוז וראצה ב-19 אחוזים. לפי נתוני מפקד 2001, 49.1% מהאוכלוסייה הם גברים ו-50.9 אחוזים הן נשים. עוד לפי נתוני המפקד עולה, כי 94.4 אחוזים מחזיקים בדת הנוצרית אורתודוקסית, 1.74 אחוזים הם מוסלמים סונים, ומחצית האחוז מן האוכלוסייה הם קתולים. 2.82 אחוזים הגדירו עצמם כאתאיסטים.
ז'אן אנרי-רובר

| --- | --- |

 לידה:  22 באפריל 1893 הרובע התשיעי של פריז, צרפת 
 פטירה:  8 ביוני 1983 (בגיל 90) הרובע השמיני של פריז, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 בן או בת זוג:  פול ריינו 
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (22 במרץ 2007) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  ז'אן אנרי-רובר
 
ז'אן אנרי-רובר (בצרפתית: Jeanne Henri-Robert; ‏1893, פריז – 1983, פריז) הייתה אשתו של ראש ממשלת צרפת פול רנו וחסידת אומות העולם מצרפת.
קורות חיים

אנרי-רובר הייתה בתו של ההיסטוריון ועורך הדין הצרפתי אנרי-רובר (אנ'). בשנת 1912 נישאה לפול רנו ולשניים נולדה בת, קולט רנו (1914–2010).
קורות חיים > פעילותה בתקופת השואה

בשנת 1942 פעלה אנרי-רובר להצלתה של פעילת המחתרת היהודייה ז'יזל גונס-בואה (Gisèle Gonse-Boas). גונס-בואס נותרה בפריז לאחר עזיבת משפחתה ולמדה סיעוד ועבודה סוציאלית. במהלך גירוש היהודים מפריז ביולי 1942 התנדבה גונס-בואס לסייע למשפחות יהודיות שהוחזקו באצטדיון החורף בפריז. היא נעצרה בסוף 1942 אך שוחררה והצטרפה לרשת מחתרת שפעלה במסגרת תנועת ההתנגדות הצרפתית וסייעה להעביר ילדים יהודים נרדפים לבתי מחסה ולמשפחות אומנה בצפון צרפת. היא נעצרה שנית, נחקרה בעינויים ונשלחה למעצר במחנה הריכוז דראנסי. בדצמבר 1943 הועלתה על רכבת גירוש לאושוויץ אך קפצה מהרכבת כשזו עדיין הייתה בתחום צרפת.
פצועה וחבולה, חזרה גונס-בואז לפריז. שם פגשה מכר שהביאה לאנרי-רובר. אנרי-רובר הציעה לגונס-בואס מסתור בביתה ברחוב פובור סנט-אונורה (אנ') ברובע השמיני של פריז, וזאת תוך סיכון חייה שלה עצמה, בתור מסייעת לאשת מחתרת.
בדצמבר 1943 העבירה אנרי-רובר את גונס-בואס לסנט מקסים (אנ') שבדרום צרפת, אך גונס-בואס חלתה והיה עליה לשוב לפריז. אנרי-רובר דאגה להשיג לה טיפול רפואי במרפאה פרטית ושיכנה אותה בביתה. ב-15 במאי 1944 הגיעו גרמנים לעצור את השתיים. גונס-בואס הצליחה להימלט אך אנרי-רובר נעצרה והוחזקה במחנה הריכוז ויטל.
קורות חיים > לאחר המלחמה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הנצחה

בשנת 2007 הוכרה אנרי-רובר על ידי יד ושם בתור חסידת אומות העולם.
הערות שוליים

↑  על גיזל גונס-בואס באתר המוקדש לצרפתים חסידי אומות העולם וללוחמי מחתרת צרפתיים בתקופת השואה (בצרפתית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא השואה ובנושא צרפתים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
וינפרד יאבי

וינפרד מוטילה יאבי (באנגלית: Winfred Mutile Yavi; נולדה ב-31 בדצמבר 1999) היא אתלטית בחריינית ילידת קניה, אלופת עולם (בודפשט 2023), אלופת אסיה (דוחה 2019) ופעמיים אלופת משחקי אסיה (ג'קרטה 2018 והאנגג'ואו 2022) בריצת 3000 מטר מכשולים, אלופת אסיה (דוחה 2019) בריצת 5000 מטר, וזוכת מדליית ארד באליפות אסיה (דוחה 2019), אלופת משחקי אסיה (האנגג'ואו 2022) בריצת 1500 מטר, וזוכת מדליית זהב במשחקים האולימפיים (פריז 2024) בריצת 3000 מטר מכשולים.
קריירה > 2017

באליפות העולם שנערכה בלונדון שבממלכה המאוחדת באוגוסט סיימה במקום שמיני בריצת 3000 מטר מכשולים בשיא אישי חדש של 9:22.67 דקות.
קריירה > 2018 > מדליית ארד באליפות עולם עד גיל 20

באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה בטמפרה שבפינלנד ביולי זכתה במדליית ארד בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 9:23.47 דקות.
קריירה > 2018 > אלופת משחקי אסיה

במשחקי אסיה שנערכו בג'קרטה שבאינדונזיה באוגוסט זכתה במדליית זהב בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 9:36.52 דקות.
קריירה > 2019 > אלופת אסיה

באליפות אסיה שנערכה בדוחה שבקטר באפריל זכתה בשתי מדליות זהב ובמדליית ארד אחת: מדליות זהב בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 9:46.18	דקות ובריצת 5000 מטר בשיא אישי חדש של 15:28.87 דקות, ומדליית ארד בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:16.18 דקות.
באליפות העולם שנערכה בספטמבר בדוחה סיימה במקום רביעי בריצת 3000 מטר מכשולים בשיא אישי חדש של 9:05.68 דקות.
קריירה > 2021

באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט סיימה במקום עשירי בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 9:19.74 דקות.
קריירה > 2022

באליפות העולם שנערכה ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, סיימה במקום רביעי בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 9:01.31 דקות.
קריירה > 2023 > אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה בבודפשט שבהונגריה באוגוסט זכתה במדליית זהב בריצת 3000 מטר מכשולים בשיא אישי חדש של 8:54.29 דקות, לפני ביאטריס צ'פקואץ' (8:58.98 דקות) ופיית' צ'רוטיץ' (9:00.69 דקות), שתיהן מקניה.
קריירה > 2023 > אלופת משחקי אסיה

במשחקי אסיה שנערכו בהאנגג'ואו שברפובליקה העממית של סין באוקטובר זכתה בשתי מדליות זהב: בריצת 3000 מטר מכשולים בשיא תחרות חדש של 9:18.28 דקות, ובריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:11.65 דקות.
קריירה > 2024

בתחרות שנערכה ברומא ב-30 באוגוסט קבעה תוצאה של 8:44.39 דקות בריצת 3000 מטר מכשולים, שיא אסיה חדש והתוצאה השנייה בטיבה בהיסטוריה אחרי שיא העולם של ביאטריס צ'פקואץ' (8:44.32 דקות).
שיאים אישיים

ריצת 3000 מטר מכשולים: 8:44.39 דקות (2024), שיא אסיה
ריצת 1500 מטר: 4:05.54 דקות (2022)
ריצת 5000 מטר: 15:15.93 דקות (2019)
ריצת 3000 מטר: 8:39.64 דקות (2020), שיא בחריין
ז'ולט נאג'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1957  (בן 67 בערך) גיולה, הונגריה
 מוקד פעילות:  הונגריה 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה פרנץ ליסט בבודפשט 
 עיסוק:  מנצח
 http://www.zsoltnagy.de
 
ז'ולט נאג' (בהונגרית: Nagy Zsolt;‏ נולד בשנת 1957) הוא מנצח הונגרי.
ביוגרפיה

ז'ולט נאג' הוא אחד המנצחים הבולטים באירופה בתחום המוזיקה המודרנית והעכשווית.[דרוש מקור] סיים את לימודי הניצוח באקדמיה למוזיקה בבודפשט. 
נאג' מלמד בכמה מוסדות מוזיקליים נחשבים ומרבה לתת כיתות אמן. כמו כן הוא מנהל אמנותי של כיתות האמן למנצחים עם התזמורת הפילהרמונית יאנאצ'ק. 
ז'ולט נאג' ניצח על תזמורות רבות, ביניהן התזמורת הפילהרמונית של ברגן, התזמורת הסימפונית ירושלים, תזמורת הרדיו האיטלקי במילאנו וטורינו, התזמורת האקדמית בטהובן באנטוורפן 
ועוד אנסמבלים רבים בכל רחבי היבשת. ז'ולט נאג' מופיע באופן קבוע בפסטיבלים הנחשבים באירופה. בשנת 1999 הוענק לו פרס מיוחד על הצטיינות בביצוע מוזיקה ישראלית. במשך 25 שנה היה מנצח ראשי באנסמבל המאה ה-21 וכיום הוא משמש שם בתור מנצח אורח ראשי.
היסטוריה של כדור הארץ
היווצרות מערכת השמש וכדור הארץ

המודל הסטנדרטי להיווצרות מערכות השמש (כולל מערכת השמש שלנו), וכדור הארץ בפרט, הוא ההשערה הערפילית. לפי מודל זה, מערכת השמש נוצרה מענן מולקולרי מסיבי המכונה ערפילית השמש. ערפילית השמש הייתה מורכבת ברובה ממימן והליום, אליהם נוספו יסודות כבדים יותר שנוצרו בסופרנובות.
לפני כ-4.5 מיליארד שנים אירע אירוע שגרם לחלק משמעותי מערפילית השמש להידחס - סופרנובה סמוכה, או אולי התנגשות בערפילית נוספת. החלק הדחוס היה מסיבי דיו לייצר באר כבידה מקומית, ולכן להתחיל להידחס לכיוון מרכז הכובד. ככל שחומר ערפילית השמש הצטבר בנפח קטן יותר, פעל חוק שימור התנע הזוויתי לסיחרור במהירות הולכת וגוברת, וכך חלקה המרכזי של הערפילית הפך לדיסקה, צפופה במרכזה והולכת וניקלשת לכיוון הקצוות.
חוק שימור התנע הזוויתי מנע את דחיסת כל חומר הדיסקה במרכזה, וגרם ליצירת מסלולים דחוסים יחסית שהקיפו את המרכז. החומר באזורים אלו הכיל את רוב (למעלה מ-90 אחוז) מהתנע הזוויתי, וכך איפשר למרכז להמשיך להצטופף ולהפוך לשמש. החומר במסלולים אלו הפך, בתהליך שאינו מובן די הצורך, לכוכבי הלכת.
במסיביים ביותר ממסלולים אלו - ארבעת החיצוניים - התחולל תהליך דומה של חלוקת התנע הזוויתי למסלולי הצטברות, שהפכו לירחים.
מאחר שכל גופים אלו נוצרו מהדיסקה אליה קרס רוב החומר של ערפילית השמש, הם סדורים קרוב מאוד למישור של הדיסקה הקדומה, המכונה מישור המילקה. מהחלק החיצוני של הערפילית, שלא היה חלק מהדיסקה, נוצרו כוכבי שביט, וכן כוכבי לכת ננסיים.
כדור הארץ הקדום גדל בהדרגה עד אשר הליבה הייתה חמה מספיק כדי להתיך מתכות הכבדות. באירוע המכונה אסון הברזל (אנ'), שהתרחש כ-10 מיליון שנים לאחר שכדור הארץ נוצר, הופרדה המעטפת הראשונית של כדור הארץ מהליבה המתכתית, וכך זה נוצר מבנה השכבות של כדור הארץ.
ככל הנראה עקב אפקט דינמו הליבה, שמורכבת בעיקר מברזל, הפיקה שדה מגנטי שימשיך להתקיים לפחות עד שהליבה תחדל להסתחרר בעוד מיליארדים של שנים.
עידן העל פרקמבריון > עידן האדן ועידן ארכאיקון

העידן הראשון בהיסטוריה של כדור הארץ, עידן האדן, החל עם היווצרותו של כדור הארץ לפני כ-4.54 מיליארד.
השערה מקובלת היא שבמהלך תקופה המכונה "ההפגזה הכבדה המאוחרת", אשר החלה לפני כ-4.1 מילארד שנים והסתיימה בסביבות 3.8 מיליארד שנים, מספר רב של אסטרואידים פגע בכוכבי הלכת השונים במערכת השמש - כולל בכוכב חמה, נוגה, כדור הארץ ומאדים.
לקראת תחילת עידן הארכאיקון כדור הארץ התקרר באופן משמעותי. צורות החיים שקיימות כיום בכדור הארץ לא היו מסוגלות לשרוד בתקופה ההיא על פני כדור הארץ משום שבאטמוספירה של כדור הארץ באותה העת היה מחסור בחמצן ולכן לא הייתה שכבת אוזון שחסמה את קרני האור האולטרה סגולות. עם זאת, ההשערה המקובלת היא שהחיים החלו להתפתח בכדור הארץ בתחילת עידן הארכאיקון, על סמך מאובנים המעידים על כך אשר מתוארכים ל-3.5 מיליארד שנים לפני זמננו.
עידן העל פרקמבריון > עידן האדן ועידן ארכאיקון > היווצרות הירח

הירח הוא הלוויין הטבעי היחיד של כדור הארץ. הירח גדול במיוחד ביחס לכוכב הלכת אותו הוא מקיף (מעט יותר מרבע קוטר כדור הארץ), במיוחד בהשוואה לירחים של גורמי שמים אחרים. הירח נוצר לפני 4.51 מיליארד שנים, כ-60 מיליון שנים אחרי היווצרות מערכת השמש.
על אף שאופן היווצרותו של הירח שנוי במחלוקת, ההשערה הרווחת כיום (ראו השערת ההתנגשות הענקית) היא כי שהירח נוצר לאחר שגוף אסטרונומי אשר קוטרו היה כחצי מקוטרו של כדור הארץ (גוף אסטרונומי המכונה לעיתים בשם תיאה) התנגש בכדור הארץ הקדום ושכתוצאה מההתנגשות האדירה שברים מן הפגיעה נזרקו לחלל, התמזגו, ויצרו את הירח. ישנה גם תאוריה שהתנגשות זו גרמה לכך שההטיה של ציר הסיבוב של כדור הארץ היא בזווית של 23.5 מעלות ממישור סיבובו סביב השמש (מישור המילקה) - מה שגרם בין היתר להיווצרות של עונות השנה.
לצד האפל של הירח יש מעטפת באורך 48 קילומטרים אשר עבה יותר מהמעטפת בצד שקרוב לכדור הארץ. ההשערה הרווחת היא שמדובר בעדות לכך שהירח נוצר כתוצאה ממיזוג של שני גופים שונים.
עידן העל פרקמבריון > עידן האדן ועידן ארכאיקון > היווצרותה של האטמוספירה והאוקיינוס

כדור הארץ מתואר לעיתים קרובות כבעל שלוש אטמוספירות. האטמוספירה הראשונה, שנותרה על כדור הארץ עוד מערפילית השמש, הייתה מורכבת בעיקר ממימן והליום. שילוב של הרוח הסולרית וחום כדור הארץ הדיפו את האטמוספירה הראשונית. לאחר שהגוף האסטרונומי תיאה התנגש בכדור הארץ וכתוצאה מכך נוצר הירח, כדור הארץ המותך שחרר לאוויר גזים נדיפים. בהמשך שוחחרו גם גזים נוספים מהרי געש שונים, וכתוצאה מכך נוצרה לבסוף אטמוספירה חדשה אשר עשירה בגזי חממה אך עם מעט חמצן. לבסוף, האטמוספירה השלישית, אשר עשירה בחמצן, נוצרה לאחר שחיידקים החלו לייצר חמצן לפני כ-2.8 מיליארד שנים.
לא ידוע כיצד נוצרו לראשונה גופי המים הגדולים על פני כדור הארץ, אולם ישנן מספר תאוריות באשר למקור המים על פני כדור הארץ:
התקררותו של כדור הארץ בעידן האדן שחררה רכיבים גזיים נדיפים שהוחזקו באטמוספירת כדור הארץ בלחץ שהספיק לייצוב המים בצורה נוזלית.
כוכבי שביט, גופים טרנס-נפטוניים ומטאוריטים עשירים במים התנגשו בכדור הארץ והביאו מים כדי למלא את האוקיינוסים שבכדור הארץ.
תאוריות נוספות כוללות דליפת מים מתוך סלעים הידראטיים וקרינה ששברה קשרים כימיים על פני שטח כדור הארץ ויצרה כך מים.
עידן העל פרקמבריון > עידן האדן ועידן ארכאיקון > היווצרות החיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
קיומם של האטמוספירה והאוקיינוס היו הכרחיים להיווצרות החיים הראשונים בכדור הארץ. ישנם חילוקי דעות על איך נוצרו החיים בכדור הארץ.
עידן העל פרקמבריון > עידן הפרוטרוזואיקון > מהפכת החמצן

לפני כ-2.4 מיליארדי שנים החלה עלייה משמעותית בריכוז החמצן האטמוספירי. ריכוז החמצן ההתחלתי באטמוספירה היה אפסי, ובעקבות תהליכים פוטוסינתטיים שגרמו לעליית הריכוז, נכחדו כמעט כל המינים האל-אווירניים על פני כדור הארץ, ואת מקומם תפסו המינים האווירניים. החיידקים שמצאו מקלט באזורים נטולי חמצן הצליחו לשרוד, והם אבותיהם הקדומים של החיידקים האל-אווירניים המוחלטים של ימינו. לאחר מכן הופיעו המינים של היצורים הרב-תאיים.
עידן העל פרקמבריון > עידן הפרוטרוזואיקון > כדור ארץ קפוא

אחת ההשערות המקובלות כיום על ידי קהילת הגאולוגים היא שפני השטח של כדור הארץ היו מכוסים כמעט לחלוטין בקרח לפחות פעמיים - בפעם הראשונה לפני 2.4 מיליארד שנים, ובפעם השנייה לפני 635 מיליון שנים.
לפי תאוריה זו קרח כיסה את הקטבים ואפילו הגיע עד קו המשווה, כאשר רוב האוקיינוסים היו מכוסים קרח.
עידן העל פרקמבריון > עידן הפרוטרוזואיקון > היווצרות האיקריוטים

התפתחותו של התא האיקריוטי מהווה אבן דרך בהתפתחות החיים בכדור הארץ, שכן האוקריוטים כוללים חד-תאיים (כמו פרוטוזואה, ריריות, אצות ופטריות חד-תאיות), וכמעט את כל האורגניזמים הרב-תאיים (פטריות, צומח ובעלי חיים). קשה לקבוע בדיוק את המועד של סדרת אירועים זו, אך ההשערה היא שהאוקריוטים התפתחו לפני כ-1.6 עד 2.1 מיליארד שנים.
עידן העל פנרוזואיקון > טקטוניקה, פליוגאוגרפיה ואקלים

בסוף עידן הפרוטרוזואיקון יבשת העל פאנוטיה (אנ') החלה להתפרק ליבשות הקטנות יותר - לורנטיה, בלטיקה, סיביר וגונדוונה.
האקלים הפליאוזואי היה חם יותר בהשוואה להיום, אך בסוף התור האורדוביאני החל עידן קרח קצר שבמהלכו הקרחונים כיסו את אזור הקוטב הדרומי, שם נמצאה היבשת הענקית גונדוואנה. במהלך עידן הקרח המאוחר של התור האורדוביאני אירועו כמה הכחדות המוניות בולטות אשר בהן נעלמו ברכיופודים רבים, טרילוביטים, חיטחבים ואלמוגים. ההערכה היא שהמינים הימיים הללו לא הסתגלו לטמפרטורה ההולכת ופוחתת של מי הים.
היבשות לורניה ובאלטיקה התקרבו זו לזו לפני כ-450 עד 400 מיליון שנים, וכתוצאה מכך נוצרה היבשת לארוסיה (הידועה גם בשם "אירו-אמריקה") שרידי רכס ההרים שנוצר כתוצאה מההתנגשות בין היבשות ניתן למצוא כיום בסקנדינביה, סקוטלנד, ובחלק הצפוני של רכס האפלצ'ים. בתור הדבון (לפני כ-416 עד 359 מיליון שנים) גונדוואנה וסיביר החלו לנוע לעבר לרוסיה. ההתנגשות של סיביר עם לורוסיה גרמו בין היתר להיווצרות הרי אורל. השלב האחרון בנדידת היבשות התרחש בתור הקרבון (לפני 359 עד 299 מיליון שנים) אשר גרם להיווצרות של יבשת העל פנגיאה.
מעטפת כדור הארץ שתחת היבשת הקדומה הייתה עדיין חמה מאוד, והירבתה לפרוץ החוצה אל פני כדור הארץ בצורת לבה, בעיקר באזור יבשת אפריקה. כתוצאה מכך, הייתה אפריקה מוגבהת בכמה עשרות מטרים לעומת היבשות האחרות.
לפני כ-180 מיליון שנים, במהלך עידן היורה, התפצלה פנגיאה לשני חלקים - גונדוונה (אמריקה הדרומית, אפריקה, אוסטרליה, אנטארקטיקה והודו) ולאוראסיה (אירופה, אסיה וצפון אמריקה). בהמשך התפצלו שתי יבשות אלו לחלקים נוספים עד שכדור הארץ הגיע למצבו הנוכחי.
עידן העל פנרוזואיקון > המפץ הקמבריוני

בעוד שלפני תור הקמבריון (לפני כ-542 עד 488 מיליון שנים) רוב האורגניזמים בכדור הארץ היו פשוטים, ומורכבים מתאים בודדים, קצב האבולוציה של בעלי החיים (במושגים של היכחדות והיווצרות של מינים חדשים) בתקופה זו, כפי שניתן ללמוד ממאובנים מאותה התקופה, היה מואץ למדיי. ההופעה הפתאומית של מינים חדשים רבים בתקופה זו מכונה "המפץ הקמבריוני".
כמות בעלי החיים שהתפתחו בתקופה זו הייתה חסרת תקדים. התפתחותם של חלקי גוף קשים כגון קונחיות, שלדים, או שלדים חיצוניים אצל חיות כמו רכיכות, קווצי עור, חבצלות ים ופרוקי-רגליים סייע רבות לכך שצורות החיים הללו השתמרו כה טוב במאובנים בהשוואה לאבותיהם מתקופת הפרוטרוזואיקון. מסיבה זו, אנו יודעים כיום הרבה יותר על בעלי החיים בתור הקמבריון מאשר על בעלי חיים מתקופות עתיקות יותר.
במהלך תור הקמבריון הופיעו גם החולייתנים הראשונים, ובהם הדגים הקדומים. הדגים הראשונים עם לסת הופיעו במהלך התקופה הגאולוגית הבאה - תור האורדוביק.
עידן העל פנרוזואיקון > אבולוציית הטטרופודים, הדינוזאורים, והעופות

האבולוציה של הטטרפודים החלה לפני כ-400 מיליון שנים בתור הדבון, כאשר הטטריפודות הקדומים ביותר התפתחו מבעלי סנפירים בשרניים שחיו באזורים של מים רדודים. בסופו של דבר, הסנפירים של הטטרפודים הקדומים התפתחו לגפיים והם יהפכו לאבות הקדמונים לכל הטטרפודים, כולל כל הדו-חיים המודרניים, הזוחלים, הציפורים והיונקים. אף על פי שהם היו מסוגלים לזחול על הקרקע, רבים מהטטרופודים הקדומים הללו עדיין שהו רוב הזמן במים. הם החלו לפתח ריאות, אך עדיין נשמו בעיקר באמצעות הזימים. הטטרפודים הקדומים ביותר היו לפי ההערכות דומים במיוחד במראה ליצור הקדום אקנתוסטגה, עם 4 גפיים דמויי-סנפירים שאיתם הם שחו אך גם סייעו להם לעלות ליבשה, והיו להם גם ריאות לא מפותחות שעזרו להם לנשום ביבשה.
בסופו של דבר, כמה מהטטרופודים הקדומים הסתגלו כל כך טוב לחיים על פני הקרקע שהם בחרו לחיות באזורי היבשה במקום במים.
כ-20 מיליון שנים מאוחר יותר התפתחה הביצית בעלי שפיר עוברי, אשר אפשרה להניח את הביצית על הקרקע, ובכך להעניק יתרון הישרדותי לעוברים של הטטריפודים. בעקבות כך נוצר למעשה פיצול בין זה בעלי השפיר העוברי לבין הדו-חיים. 30 מיליון שנה מאוחר יותר התפתחו הסינאפסידי (כולל היונקים) מזאורופסידים (אשר כוללים ציפורים וזוחלים). במהלך תקופה זו קבוצות רבות אחרות של אורגניזמים המשיכו להתפתח למינים שונים בהם בדגים, חרקים, חיידקים וכו'.
לאחר אירוע הכחדה המונית נוסף שאירע לפני כ-250 עד 251 מיליון שנים, לפני כ-230 מיליון שנים התפתחו זוחלים קדומים לדינוזאורים אשר הפכו לחולייתנים הארציים הדומיננטיים בכדור הארץ לאחר אירוע ההכחדה ההמוני הכחדת טריאס-יורה שאירע לפני כ-200 מיליון שנים. מרבית היונקים שהיו קיימים בתקופה זו היו ככל הנראה בעלי חיים קטנים הדומים לחיות ממשפחת החדפיים. הדומיננטיות של הדינוזאורים בכדור הארץ נמשכה גם בתקופות היורה ותקופת הקרטיקון.
לפני כ-150 מיליון שנה, במהלך תקופת היורה המאוחרת, החלה האבולוציה של העופות אשר התפתחו אבולוציונית מדינוזאורים מנוצים מתת-סדרת התרופודים.
עידן העל פנרוזואיקון > אירועי ההכחדה ההמוניים

ההכחדה ההמונית הראשונה מבין חמש ההכחדות המוניות גדולות הייתה ההכחדה האורדוביאנית-סילורית (אנ') (Ordovician-Silurian extinction) שאירעה לפני 443.8 מיליון שנים. ההכחדה ההמונית גרמה לכך שבסביבות 60% מחסרי חוליות הימיים נכחדו.
ההכחדה ההמונית השנייה הייתה הכחדת סוף הדבון (אנ') (Late Devonian extinction) שאירעה לפני כ-376 עד 360 מיליון שנים. ההכחדה ההמונית גרמה לכך שבסביבות 70% מכלל המינים בכדור הארץ נכחדו.
ההכחדה ההמונית השלישית הייתה הכחדת פרם-טריאס (Permian–Triassic extinction event), אשר ידועה גם בשם "המוות הגדול", שאירעה לפני כ-252 מיליון שנים. באירוע זה נכחדו כ-90 אחוזים מחסרי החוליות ולמעלה מ-90 אחוזים מבעלי החיים הימיים, כמו גם כ-70 אחוזים מבעלי החוליות היבשתיים. זה היה ללא ספק אירוע ההכחדה הנרחב ביותר שהתרחש אי פעם על פני כדור הארץ. כיוון שחלק גדול כל כך מהמגוון הביולוגי אבד, לחיים על פני כדור הארץ לקח עד כ-10 מיליוני שנים להשתקם, זמן ארוך יחסית לאירועי הכחדות אחרים.
ההכחדה ההמונית הרביעית הייתה הכחדת טריאס-יורה (אנ') (Triassic–Jurassic extinction event) שאירעה לפני 201.3 מיליון שנים ובו כמעט כל הסינפידים והארכוזאורים נכחדו.
ההכחדה החמישית אשר הייתה גם ההכחדה ההמונית האחרונה הייתה הכחדת קרטיקון-פלאוגן אשר אירעה לפני 66 מיליון שנים כאשר אסטרואיד בקוטר 10 קילומטרים פגע בכדור הארץ באזור חצי האי יוקטן. כתוצאה מהפגיעה נפלטו כמויות אדירות של חומר לאוויר. 75% מבעלי החיים בכדור הארץ, כולל כל הדינוזאורים, נכחדו והאירוע הוביל לסוף תקופת הקרטיקון וסוף עידן המזוזואיקון.