stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מידת התפוסה הבריטית הישנה
לקריאה נוספת

s.v. "Tonnage" in: Kemp, Peter (editor). The Oxford Companion to Ships & The Sea. Oxford, Oxford University Press, 1976.
s.v. "Tonnage Measurement and Port Dues" in: Hattendorf, John B. (editor). The Oxford Encyclopedia of Maritime History. New York, Oxford University Press, 2007.
MacGregor, David R.. Fast Sailing Ships: Their Design and Construction, 1775-1875. London, Conway Maritime Press, 1988.
ראו גם

מידת התפוסה הבריטית ליכטות
ערך זה הוא קצרמרבנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מידת המניה

במתמטיקה בתחום  תורת המידה מידת המניה היא דרך אינטואיטיבית להגדיר פונקציית מידה על כל קבוצה: ה"גודל" של תת-קבוצה הוא מספר האיברים בה כאשר היא קבוצה סופית ואינסוף כאשר היא קבוצה אינסופית.
ניתן להגדיר את מידת המניה על כל קבוצה, אך לרוב היא מוגדרת על קבוצה בת מנייה.
פורמלית, ניתן להפוך כל קבוצה  X למרחב מדיד בעל הסיגמא-אלגברה שהיא קבוצת החזקה של  X. מידת המניה על המרחב המדיד הזה היא המידה החיובית  \mu :{\mathcal {P}}(A)\rightarrow [0,+\infty ] המוגדרת כך:
מידת המניה היא סיגמה-סופית אם ורק אם המרחב הוא בן מניה.
לקריאה נוספת

Hansen, Ernst (2009).Measure theory, Fourth Edition, Department of Mathematical Science, University of Copenhagen.
הערות שוליים

↑  Hansen (2009) p.47
קואנטרו

| --- | --- |

 אחוז אלכוהול:  40 
 יצרן:  Rémy Cointreau 
 מוצא:  צרפת 
 מועד הכנה ראשוני:  1849 
 צבע:  שקוף
 
קואנטרו (בצרפתית: Cointreau) הוא מותג של ליקר טריפל סק, אשר מיוצר בצרפת. התפוזים המשמשים להכנת המשקה מגיעים מכל העולם, ובעיקר מספרד, ברזיל, טהיטי ומקדוניה.
מזקקת קואנטרו נוסדה בשנת 1849 באנז'ה על ידי אדולף קואנטרו ואחיו אדואר-ז'אן שהיו קונדיטורים. כדי לייחד את הליקר שלהם, יצר אדואר את הבקבוק המרובע. בשנת 1875 נמכרו בקבוקי הקואנטרו הראשונים. כיום המשקה מיוצר על ידי רמי קואנטרו (Rémy Cointreau). מעריכים כי נמכרים כ-13 מיליון בקבוקי קואנטרו בשנה, ביותר מ-200 מדינות.
שיטות הייצור והמתכונים הם סוד משפחתי, אולם סיורים במזקקה פתוחים לציבור הרחב. הצילום אסור באזורים נרחבים על מנת למנוע חיקוי של תהליך הייצור.
נהוג להגיש את המשקה בפני עצמו בכוסית ליקר, אולם ניתן להוסיף לו גם קרח או מי סודה.
סוגי הליקר

ליקר קואנטרו.
ליקר קואנטרו בלאד אורנג'.
ליקר קואנטרו נואר - ליקר מעורב בקוניאק רמי מרטן (Rémy Martin).
מיכאל קרצו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 במאי 1957 (בן 67) בוקרשט, הרפובליקה הסוציאליסטית של רומניה 
 שם לידה:  Mihai Creţu 
 שם במה:  Michael Cretu 
 מוקד פעילות:  הרפובליקה הסוציאליסטית של רומניה, גרמניה המערבית, גרמניה 
 תקופת הפעילות:  מ-1980 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה למוזיקה ולאמנויות הבמה של פרנקפורט 
 סוגה:  מוזיקה אלקטרונית 
 שפה מועדפת:  רומנית, גרמנית, אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  וירג'ין 
 בן או בת זוג:  סנדרה (7 בינואר 1988–נובמבר 2007) 
 מספר צאצאים:  3 
 פרופיל ב-IMDb
 
מיכאֵל קרֶצוּ (ברומנית: Mihai Crețu, מבוטא [miˈhaj ˈkretsu]; נולד ב-18 במאי 1957) הוא מוזיקאי, זמר, כותב שירים ומפיק מוזיקלי רומני-גרמני. הוא זכה לתהילה עולמית כמייסד ומוזיקאי מאחורי הפרויקט המוזיקלי הגרמני אניגמה, אותו הקים ב-1990.
קרצו החל בקריירה מוזיקלית בשנת 1976 כאמן סולו, והוציא אלבומי אולפן רבים. כמו כן, כתב והפיק אלבומים עבור אשתו באותה העת, זמרת הפופ הגרמנייה סנדרה. הוא גם עבד עם אמנים בשנות ה-80, כולל פיטר קורנליוס, הוברט קאה (אנ') ומייק אולדפילד. הוא כונה כ"מתולתל" או "אם סי המתולתל", בהתייחס לשיערו המתולתל ולמונח "קרצו" שפירושו "מתולתל" ברומנית.
הוא זכה להצלחה מסחרית עולמית בלתי-צפויה עם אלבום הבכורה MCMXC a.D. (1990), בסיוע הסינגל המוביל מתוכו, "Sadeness (Part I)". קרצו ממשיך להפיק אלבומים וסינגלים של אניגמה; האחרון הוא The Fall of a Rebel Angel‏ (2016), השמיני שלו בסך הכול. תקליטיה אניגמה נמכרו בלמעלה מ-70 מיליון עותקים ברחבי העולם, חברת הניהול של קרצו קרוקודייל-מיוזיק הצהירה כי התקליטים שקרצו הפיק נמכרו בלמעלה מ-100 מיליון עותקים ברחבי העולם.
דיסקוגרפיה > אלבומי סולו

1979: Moon, Light & Flowers
1983: Legionäre
1985: Die Chinesische Mauer
מידת התפוסה הבריטית ליכטות

מידת התפוסה הבריטית ליכטות (באנגלית: Thames Measurement וגם Thames Tonnage), היא שיטה למדידת התפוסה של יכטות שנהגה בבריטניה. היא הוכנסה לשימוש ב-1855 על ידי מועדון היכטות המלכותי בתמזה (Royal Thames Yacht Club) כחלופה למידת התפוסה הבריטית הישנה של אוניות, על מנת שתתאים לכלי שיט קטנים ובעיקר ליכטות.
התפוסה נמדדת בטונות תפוסה; 1 טון תפוסה, שהיא יחידת נפח, שווה ל-100 רגליים מעוקבות. התפוסה מבטאת את גודלה של היכטה, כלומר את הנפח הפנימי של הגוף. על פיה חישבו את גובה אגרות הנמל ואגרות נוספות שהיא נדרשה לשלם. בתחרויות היכטות (אנ') הראשונות בבריטניה השתמשו בשיטה זו גם לחישוב ההנדיקפ.
את תפוסת תמזה חישבו לפי הנוסחה הבאה:
כאשר:
length – אורך הגוף ברגל, מקצה החרטום עד קצה הירכתיים
beam – הרוחב המרבי של הגוף ברגל.
ראו גם

תפוסה
מידת התפוסה הבריטית הישנה
לקריאה נוספת

"Thames Measurement" in: Kemp, Peter, ed. (1979). The Oxford Companion to Ships and the Sea. Oxford: Oxford University Press.
הערות שוליים

1 2  Kemp (1979), p. 864.
מגפת הקורונה בבוסניה והרצגובינה

| --- | --- |

 תקופת המגפה:  מרץ 2020 – הווה (כ־4 שנים)
 במדינות או באזורים:  בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה
 פתוגן:  נגיף ה-SARS-CoV-2
 מקור המגפה:  איטליה איטליה
 מקרי מוות:  16,346 ‏
 מקרי הדבקה:  402,918‏   • 7,488 מהם חולים פעילים
 הבריאו:  379,084 ‏ רענון נתונים
  
 
מגפת הקורונה, בה חלו רבים במחלת נגיף הקורונה בבוסניה והרצגובינה, התפשטה אל המדינה בתחילת מרץ 2020.
התפשטות המגפה

ב-5 במרץ הודיעה בוסניה והרצגובינה על מקרה ראשון של הדבקה בנגיף הקורונה בשטחה. לאחר מספר שעות דווח במדינה על מקרה שני של הדבקה. שני הנדבקים הם אבא ובן שחזרו למדינה לאחר ביקור באיטליה.
ב-11 במרץ הודיעה בוסניה והרצגובינה על סגירת כל בתי הספר, בתי הספר התיכוניים והאוניברסיטאות כדי לבלום את התפשטות הנגיף. אשר הוארך אחר כך על ידי כל הקנטונים במדינה.
ב-14 במרץ הודיעה נשיאות בוסניה והרצגובינה הודיעה על הצבת כוחות הצבא של אוהלי הסגר בגבולות המדינה המיועדים לאזרחים בוסנים שישובו לביתם מחו"ל. כל אזרח בוסני המגיע למדינה מחויב להסגר עצמי במשך 14 יום אשר יחל מיום ההגעה. אוהלים הוקמו בגבול הצפוני של המדינה עם קרואטיה.
ב-15 במרץ פרסמה מועצת השרים של בוסניה והרצגובינה החלטה האוסרת על כניסת אזרחים זרים לבוסניה והרצגובינה להיכנס מאזורים עם העברה אינטנסיבית של הנגיף, ובעיקר ממחוזות הרפובליקה העממית של סין, דרום קוריאה, יפן, איטליה, איראן, צרפת, רומניה, גרמניה, אוסטריה, ספרד, שווייץ ובלגיה.
ב-18 במרץ הודיע מטה איגוד B&H על צו שאסר על כל התכנסויות פומביות, השעיית הפעלת כל מתקני ההסעדה להכנה ומכירה של אוכל ומשקאות, מסעדות, פיצריות, קונדיטוריה, מכוני יופי, בר נרגילה, בר קפה, דיסקוטקים, בתי תה, בתי קפה, רופאי שיניים פרטיים.
ב-19 במרץ דווח כי חלק מהערים, כמו ויסוקו, התקינו חיטוי ידיים ברחבי העיר, בנוסף לחיטוי תדיר של רחובות במהלך הלילה.
ב-20 במרץ הוציאה שירות ההגנה האזרחית של הפדרציה של בוסניה והרצגובינה צו, שאסר על תנועת אנשים מתחת לגיל 18 ומעלה מגיל 65 ברחבי המדינה.
ב-21 במרץ הודיעה בוסניה והרצגובינה על מקרה מוות ראשון בשטחה כתוצאה מהידבקות בנגיף הקורונה. הקורבן, היא אישה מבוגרת אשר אושפזה בבית החולים בביחאץ' במשך יומיים.
בנוסף על כך, הודיעה בוסניה והרצגובינה על עוצר לילי בכל יום משעה 6 בערב עד השעה 5 בבוקר, החל מ-22 במרץ.
ב-24 במרץ פרסמה מועצת השרים של בוסניה והרצגובינה החלטה האוסרת על כניסת אזרחים זרים. כמו כן, החל מ-30 במרץ 2020 כל ושדות תעופה בבוסניה והרצגובינה נסגרו לנוסעים, ומתאריך זה מטוסים יוכלו לנחות רק כדי לספק מטען.
ב-26 במרץ דווח כי מנהל נבחרת קרואטיה בכדורגל, זלאטקו דאליץ' תרם 40 אלף קונה קרואטי לבית החולים "פרה מיהוביל סוצ'יץ'" בעיר הולדתו ליבנו. כמו גם שחקן יוטה ג'אז ושחקן קבוצת הכדורסל הלאומית של קרואטיה, בויאן בוגדנוביץ', שתרם 50,000 דולר לבית החולים הקליני באוניברסיטה בעיר הולדתו מוסטר.
ב-29 במרץ החליטה בוסניה והרצגובינה לשנות את שעות העוצר: שעת תחילת העוצר שונתה לשעה 8 בערב עד השעה 5 בבוקר.
רפובליקת סרפסקה

רפובליקת סרפסקה היא אחת הישויות המדיניות המרכיבות את הפדרציה של בוסניה והרצגובינה. ישות זו, נקטה צעדים של הגבלת שעות העסקה או אסרה על קיום עסקים לחלוטין בערים בנחה לוקה (אנ') ודובוג' (אנ'). משרד הבריאות והביטוח הלאומי הורה על חיטוי של כל המרחבים והרכוש הציבוריים. מעונות סטודנטים בעיר בנחה לוקה פונו לצורך חיטוי מיידי.
ב-10 במרץ חוקקה רפובליקת סרפסקה איסור רשמי על קיום כל סוג של מפגשים הציבוריים, סגרה את כל בתי הספר, ואסרה כניסה לכל התיירים המגיעים מכל אחת מהמדינות הנגועות בנגיף הקורונה ברחבי העולם כדי לבלום את התפשטותו של הנגיף.
בין ה-12 ל-13 במרץ, ערים רבות קיבלו החלטות להגביל את עבודתם של חנויות מכולת, מסעדות, בתי קפה ולהגביל לחלוטין את עבודתם של חדרי כושר ומכוני כושר. בנחה לוקה, צ'לינאץ' (אנ'), פרנג'אבור (אנ'), דובוג' ומרקונייץ' גראד הן חלק מהערים שהטילו מגבלות.
ב-15 במרץ החליטה בנחה לוקה לסגור את כל המסעדות והבתי הקפה בעיר. למעט חנויות בתי המרקחת. בתי מרחקת במוטלים ומלונות, יעבדו עד 22 שעות ובתי המלון יעבדו עד השעה 6 בערב.
ב-16 במרץ דיווח שר הבריאות והביטחון הסוציאלי, אלן סרניץ', כי 2026 אנשים נמצאים תחת מעקב ברפובליקה סרפסקה. סרניץ' ציין עוד כי רק אזרחים המגיעים מחו"ל יורשו לבצע בדיקת קורונה, וההסגר יהפוך לחובה עבורם.
ב-21 במרץ הונהג העוצר גם ברפובליקת סרפסקה כולה בכל יום משעה 8 בערב עד השעה 5 בבוקר, וחל ואיסור תנועה מוחלט על אנשים בני 65 ומעלה.
ב-28 במרץ הכריזה רפוליקת סרפסקה על מצב חירום לאומי בכל רחבי הישות המדינית, שנכנס לתוקף ב-3 באפריל.
מחוז ברצ'קו

ממשלת מחוז ברצ'קו נוקטת באופן קבוע בצעדים לבקרה ומניעה של מגפת נגיף הקורונה, ומפרסמת אותם באתר הרשמי שלה.
מאז 22 במרץ חל איסור במחוז ברצ'קו להתאסף ולעבור במקומות ציבוריים ובשטחים ציבוריים פתוחים או סגורים בקבוצה של שלושה אנשים או יותר לאורך כל היום, כמו בכל רחבי הפדרציה הונהג עוצר גם בכל מחוז ברצ'קו בכל יום אש מתחיל בשעה 9 בערב עד 5 בבוקר.
השפעה

חברי מועצת קבוצת התיירות והאירוח של לשכת הסחר והחוץ בבוסניה והרצגובינה הזהירו כי המצב בתיירות כמגזר הרגיש שיבושים עולמיים ופגיעה גדולה במיוחד בענף, והופעת נגיף הקורונה עלול להוביל לקריסת כל הגורמים הפועלים בתחום התיירות והאירוח.
החל מ-21 במרץ בוטלו מרבית פעילויות הספורט בכל הארץ, כולל כל משחקי הכדורגל בכל הקטגוריות.
סיוע בינלאומי

מדינות וארגונים בינלאומיים שלחו לפדרציה של בוסניה והרצגובינה סיוע כלכלי ורפואי כדי לסייע לה במאבק בנגיף הקורונה:
קרואטיה קרואטיה – ממשלת קרואטיה הודיעה כי היא תעניק 43 מיליון קונה קרואטי לבית חולים בעיר מוסטר.
האיחוד האירופי האיחוד האירופי – האיחוד האירופי העניק למדינה סיוע כלכלי ורפואי: הענקת ציוד רפואי בשווי של עד 7 מיליון אירו והענקת עד 50 מיליון אירו עבור הכלכלה ותוכניות פיתוח.
מלזיה מלזיה – ממשלת מלזיה (אנ') הודיעה כי היא תעניק 2 מיליון מסכות הגנה לבוסניה והרצגובינה.
רוסיה רוסיה – ב-9 באפריל שלחה רוסיה שלושה מטוסים צבאיים כסיוע לרפובליקה סרפסקה. העזרה כללה ציוד רפואי, כולל מסכות הגנה והנשמה, כלי רכב לחיטוי וכן באנשי רפואה.
סרביה סרביה – סרביה מסייעת לרפובליקה סרפסקה בתרופות, ציוד מגן ומכונות קליניות חיוניות, וכן מסייעת לבוסניה והרצגובינה כולה במזון הכולל חיטה, תירס וסויה.
שווייץ שווייץ – ב-23 במרץ הודיעה שגרירות שווייץ בבוסניה והרצגובינה לשר הביטחון הבוסני כי שווייץ הקצתה 200 אלף דולר לסיוע לבוסניה והרצגובינה.
טורקיה טורקיה – טורקיה שלחה סיוע הומניטרי ב-24 במרץ הכולל מסכות מגן, כפפות, חליפות מגן ומשקפי מגן לחברת הצלב האדום בבוסניה והרצגובינה (אנ').
האומות המאוחדות האומות המאוחדות – תוכנית הפיתוח של האו"ם בבוסניה והרצגובינה מימנה דחיפת רכש של 50,000 ערכות בדיקת קורונה.
ארצות הברית ארצות הברית – ממשלת ארצות הברית תרמה ב-23 במרץ חומרים רפואיים וציוד חשוב אחר לכוחות המזוינים של בוסניה והרצגובינה. הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי הודיעה כי תתרום 1.2 מיליון דולר לבוסניה והרצגובינה כדי לסייע למערכות המעבדה שלה, להפעיל מעקב אחר מעקב ובקרה, תמיכה במומחים, חיזוק המודעות ומעורבות הקהילה ולחיזוק המניעה.
מיוטיים

| מיוטיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: עטלפים
תת־סדרה:: עטלפים קטנים
משפחה:: נשפוניים
תת־משפחה:: מיוטיים
שם מדעי
 Myotinae ‏טייט, 1942

מיוטיים (שם מדעי: Myotinae) הוא תת-משפחה של עטלפים ממשפחת הנשפוניים. תת-משפחה זו הוגדרה ב-1942 בידי הזואולוג ג'ורג' הנרי המילטון טייט (אנ'). בתחילה היה בתת-המשפחה רק סוג אחד - נשפון (Myotis), אך בהמשך שויכו אליה מיני נשפונים נוספים שאינם שייכים לתת-המשפחה נשפונים, לרוב לאחר שהופרדו מהסוג הראשי.
עטלפים אלה קטני ממדים והם פעילי לילה מובהקים המשתמשים באקולוקציה. הם נחים לרוב במערות רחבות וחללים אחרים ויוצאים בלילות בלהקות גדולות, העוזרות להם להתגונן מטורפים. הם ציידי חרקים המסייעים להדברת מזיקים רבים. עם זאת חלקם בסכנה עקב פעילות אנושית.
מיון

סוג ומין יחיד עטלף כסוף-שיער (Lasionycteris noctivagans)
סוג: נשפון (Myotis) - כולל מעל 90 מינים.
סוג: Cistugo - כולל שני מינים. בעבר השתייכו לסוג נשפון.
סוג: Submyotodon - כולל שני מינים. בעבר השתייכו לסוג נשפון.
סוג ומין יחיד: נשפון דיסקתי (Eudiscopus denticulus)
מוטט

נזירים שרים, פרט מתוך הציור קבורתו של מרטין הקדוש מאת סימונה מרטיני, תחילת המאה ה-14.
במוזיקה המערבית, מוטט הוא חיבור כנסייתי לא גדול, למקהלה בלי ליווי כלי נגינה, הכתוב בסגנון קונטרפונקטי חופשי למדי. מקור המילה מוטט הוא בתפקידו של הזמר העיקרי שהיה שר את המילים היסודיות של המוטט. זמר זה כונה "מוטטוס" כלומר "אומר המילים", (מהמילה הצרפתית MOT שפירושה "מילה").
בין המלחינים המפורסמים שכתבו מוטטים: ז'וסקן דה-פרה, אורלנדו די לאסו, ג'ובאני פלסטרינה, מונטוורדי, ויליאם בירד, תומאס טאליס, ג'ובאני גבריאלי, תומאס לואיס דה ויקטוריה, לוקרציה אורסינה ויזאנה, וכן, בתקופת הבארוק, יוהאן סבסטיאן באך.
לדברי מרגרט בנט (1997), "קטע מוזיקה בכמה קולות עם מילים" היא הגדרה מדויקת למוטט כפי שנכתב מן המאה השלוש-עשרה ועד לשלהי המאה השש-עשרה ומעבר לה. הגדרה זו קרובה מאוד, למעשה, לאחד התיאורים המוקדמים ביותר שיש לנו, זה של התאורטיקן בן שלהי המאה השלוש-עשרה, יוהנס דה גרוקיו. לדבריו, מוטט "לא נועד להמון, שאיננו מבין את דקויותיו ואיננו מפיק שום הנאה משמיעתו: המוטט נועד לאנשים משכילים ולמחפשים עידון באמנות."
מוטטים של ימי הביניים

תחילת המוטטים במאה ה-13. המוטטים המוקדמים ביותר צמחו ממסורת האורגנום, שדוגמאות לה אפשר למצוא באסכולת נוטרדאם, שמייצגיה העיקריים היו לאונין ופרוטין. בדרך כלל נכתב המוטט לתפקיד טנור. הטנור (מהמילה TENERE שפירושה "להחזיק" – הזמר שמחזיק את המנגינה) שר קטע מתוך הקנטוס פירמוס שהוא אוסף של קטעי קודש גריגוריאניים בקול נמוך, ומעליו שרו בקול גבוה יותר שניים או יותר זמרים נוספים. שירתם הייתה בהתחלה רק מלודיה ללא מילים ועם הזמן נוספו גם מילים. השימוש בטנור ובקולות מעליו (גבוהים יותר) ציין את ראשית הקונטרפונקט במוזיקה המערבית. מן המוטטים הראשונים, הכנסייתיים בשפה הלטינית התפתחה מסורת המוטטים החילוניים של ימי הביניים. בהתחלה הזמרים הנוספים לטנור שרו גם הם בלטינית טקסט שמפרש את המילים שהטנור שר. עם הזמן, הם החלו לשיר טקסטים אחרים דתיים ואפילו חילוניים, כולל שירי זימה, בשפות שונות, בייחוד בצרפתית. הטקסט של הטנור המשיך להיות לטיני.
במאות הארבע-עשרה והחמש-עשרה גברה הנטייה לכתוב מוטטים אזוריתמיים, דהיינו, מוטטים שהשתמשו בתבניות ריתמיות חוזרות בכל הקולות – לא רק בקנטוס פירמוס – שלא עלו בקנה אחד, בהכרח, עם תבניות מלודיות חוזרות. פיליפ דה ויטרי היה אחד המלחינים המוקדמים ביותר שעשו שימוש בטכניקה זו, ולעבודתו הייתה בעליל השפעה על זו של גיום דה מאשו, אחד המפורסמים ביותר בין מלחיני המוטט של ימי הביניים המאוחרים.
המוטטים של תקופת הרנסאנס

השם מוטט נשמר במעבר מימי הביניים לרנסאנס, אבל אופי היצירה השתנה כליל. המוטט, שצמח מן התבנית האזוריתמית של ימי הביניים, השתחרר על פי רוב בתקופת הרנסאנס מן השימוש בתבנית חוזרת כמו הקנטוס פירמוס. גיום דופאי היה דמות מעבר; הוא כתב את אחד המוטטים האחרונים בסגנון האזוריתמי של ימי הביניים, ה-Nuper rosarum flores שהושמע לראשונה ב-1436 ונכתב להנציח את השלמת הכיפה של פיליפו ברונלסקי בקתדרלת פירנצה. ואולם, בתקופה זו נטה השימוש בקנטוס פירמי ביצירות כמו המיסה הפארודית למתוח את הקנטוס פירמוס לאורך רב, בהשוואה למלודיה המורכבת ורבת הקולות שמעליו; דבר זה הביא לטשטוש המקצב של הקנטוס פירמוס, שהיה בולט במוטט האזוריתמי, מושווה הקצב, של ימי הביניים. האקורדים הגולשים וחולפים שיוצרת פעולת הגומלין בין הקולות הרבים והיעדר מפעם חזק או ברור הם תווי ההיכר המבדילים בין סגנונות ווקאליים של ימי הביניים לאלה של הרנסאנס. המוטט של הרנסאנס הוא יצירה פוליפונית קצרה למקהלה, בקונטרפונקט חיקויי, לטקסט לטיני, דתי על פי רוב, שאיננו מקושר לליטורגיה של יום מסוים ומשום כך מתאים לשימוש בכל טקס דתי. הטקסטים של האנטיפונים שימשו לעיתים קרובות למוטטים. זהו סוג החיבור המוכר ביותר בשם "מוטט", ובתקופת הרנסאנס, במאות ה-15 וה-16, הגיעה צורה זו לשיא פריחתה, ביצירות בנות 6, 7, ו-8 קולות.
לצדו של המוטט הכנסייתי, נכתבה מוזיקה חילונית קונטרפונקטית שנקראה "מדריגל". ההבדל בין השניים היה ברור ונחרץ: אם הטקסט בלטינית, הרי שזה מוטט כנסייתי; אם הוא בשפת המקום, הרי שזה מדריגל חילוני. חיבורים דתיים בשפת המקום נקראו במקרים רבים מדריגלים רוחניים, madrigali spirituali. במקביל נמשך גם חיבורם של מוטטים חילוניים, בדרך כלל לטקסט לטיני הנושא את תהילתו של שליט, מנציח ניצחון ציבורי או אפילו משבח את המוזיקה עצמה; לנושאי אהבים וגינוני חיזור, שהיו שכיחים במוטט של ימי הביניים, לא היה עוד מקום במוטט של הרנסאנס.
מוטטים חילוניים רבים ידועים כ"מוטטים טקסיים", שהתאפיינו בדיקציה ברורה, לטובת הקהל שלא היה אמור להכיר את הטקסט מראש, בניגוד לצפוי במזמורי תפילה לטיניים; גם חלוקת המבנה הצורני הייתה ברורה, עם ניגודי מרקם ומקצב חדים בין פרקים עוקבים. אדריאן וילארט, לודוויג זנפל וצ'יפריאנו דה רורה היו בין המלחינים הבולטים ביותר של מוטטים טקסיים במחצית הראשונה של המאה ה-16.
המוטט היה אחת הצורות החשובות ביותר במוזיקה של הרנסאנס. עוד מלחיני רנסאנס חשובים של מוטטים הם:
אלכסנדר אגריקולה
ז'יל בנשואה
אנטואן בינואה
ויליאם בירד
גיום בוזיניאק
יוהנס וודניאנוס קמפאנוס
לואזה קומפר
ז'וסקן דה פרה
ג'ון דאנסטפל
אנטואן דה פווין
פרנציסקו גררו
ניקולאס גומברט
היינריך איזאק
פייר דה לה רי
אורלנדו לאסוס
קריסטובאל דה מוראלס
ז'אן מוטון
יאקוב אוברכט
יוהנס אוקכם
ג'ובאני פיירלואיג'י דה פלסטרינה
תומאס טאליס
ג'ון טאוורנר
תומאס לואיס דה ויקטוריה
קטרינה אסנדרה
בשלהי המאה ה-16 פיתחו ג'ובאני גבריאלי ומלחינים אחרים סגנון חדש, המוטט הפוליכוראלי, שבו מקהלות (או קבוצות כלים), שתיים או יותר, מבצעות לסירוגין. סגנון זה נקרא לעיתים "מוטט ונציאני", להבדילו מן המוטט ההולנדי או פלמי.
המוטטים של הבארוק

השם "מוטט" עבר אל המוזיקה הבארוקית, בייחוד בצרפת, שם השתמשו במילה למוטטים קטנים petits motets, חיבורי קודש כוראליים, שהליווי היחיד להם היה באסו קונטינואו; ומוטטים גדולים grands motets, שכללו כלי נגינה, עד לתזמורת מלאה. ז'אן-בטיסט לולי היה מלחין חשוב של מוטטים מסוג זה. המוטטים של לולי כללו לא פעם פרקים לסולנים לצד פרקי המקהלות; הם היו ארוכים יותר והכילו פרקים מורכבים, שנכתבו לסולנים, מקהלה או הרכבים כליים. המוטטים של לולי גם המשיכו במסורת הרנסאנס של חיבורים לטיניים חילוניים למחצה, ביצירות כמו Plaude Laetare Gallia, שנכתבה לכבוד הטבלת בנו של המלך לואי הארבעה-עשר.
גם בגרמניה נכתבו יצירות שנקראו מוטטים בשפות המוזיקה החדשות של הבארוק. היינריך שיץ כתב מוטטים רבים והוציא אותם בסדרה בשם "סימפוניה סאקרה", חלקם בלטינית וחלקם בגרמנית.
יוהאן סבסטיאן באך כתב גם הוא יצירות שכינה מוטטיים, מהן שרדו שש במספר; המוטטים של באך היו יצירות ארוכות יחסית, בגרמנית, על נושאים דתיים, למקהלה ובאסו קונטינואו, ולפחות אחד מהם (רי"ב 256) היה בליווי תזמורת. כל המוטטים נכתבו תמורת תשלום (לא כחלק מתפקידו השוטף של באך), ונועדו לאירועים ספציפיים כמו הלוויות, אזכרות או ימי הולדת. ואלה המוטטים של באך:
שירו לאדוני שיר חדש, 225 ברשימת יצירות באך (1726 או 1727). Singet dem Herrn ein neues Lied
הרוח עוזרת לנו בחולשתנו, 256 רי"ב, (אוקטובר 1729). Der Geist hilft unser Schwachheit auf
ישו, שמחתי, 227 רי"ב (לפני 1735 – אולי אזכרה ביולי 1723). Jesu, Meine Freude
אל תירא, 228 רי"ב (תאריך לא ידוע, אולי 1715 או 1726). Fürchte dich nicht
בוא, ישו, בוא! 229 רי"ב (לפני 1732). Komm, Jesu, komm!
שבחו את אלוהים, כל הגויים, 230 רי"ב (תאריך לא ידוע; ייתכן שכלל אינה מוטט אלא שריד מקנטטה שאבדה). Lobet den Herrn alle Heiden
המוטט מאז באך

מלחינים משלהי המאה ה-18 לא הרבו בכתיבת מוטטים, אם כי "אווה ורום קורפוס" המפורסם של מוצרט כתוב בסוגה זו.
במאה ה-19 המשיכו מלחינים גרמנים לכתוב מוטטים, מפעם לפעם, והידועים בהם ברהמס ומנדלסון (בגרמנית) וברוקנר (בלטינית). מלחיני מוטטים צרפתים הם קאמי סן-סנס וסזר פרנק. חיבורים דומים בשפה האנגלית נקראים מזמורים (Anthems), אבל אי-אילו מלחינים אנגלים מאוחרים יותר, כמו צ'ארלס ויליירס סטנפורד, כתבו מוטטים בלטינית. רוב החיבורים האלה הם א-קאפלה, אבל חלקם מלווים בעוגב.
במאה ה-20, מלחיני מוטטים חיקו במודע סגנונות מוקדמים יותר, כמו ווהן ויליאמס, הוגו דיסטלר, ארנסט קרנק וג'ורג'ו פאקיוני.
לקריאה נוספת

Margaret Bent (1997). "The late-medieval motet", Companion to Medieval & Renaissance Music. Oxford University Press. ISBN 0-19-816540-4.
The Development of the motet
Blanche Gangwere, Music History During the Renaissance Period, 1520–1550. Westport, Connecticut, Praeger Publishers. 2004.
אנציקלופדיה למוזיקה מאת ישראל שליטא, 1965, ע' 484–486
הערות שוליים

↑  ג'ון סטנלי, "מוזיקה קלאסית", תרגום גבי פלג, עורך מוזיקלי עידו אברבאיה, הוצאת שבא, 1995, עמ' 42
↑  סטנלי, עמ' 43
↑  סטנלי, עמ' 47
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546046105171  BNE: XX528128  BnF: cb121516267 (data)  GND: 4040357-9  LCCN: sh85087515  NKC: ph122993  SUDOC: 030012473
קבינט (ממשלה)

במדינות רבות בעולם, בעיקר כאלה בעלות משטר נשיאותי, קיים קבינט, לרוב גוף האחראי על הזרוע המבצעת של הממשל. בדרך-כלל, הקבינט מורכב מאסופת שרים או פקידים בכירים המקבלים החלטות ביצועיות.
אטימולוגיה

בשפות אירופאיות רבות, משמעות השם היא "חדר קטן" או חדר המיועד ללימוד. מקור המושג הוא מהעובדה שכאשר המונרך חפץ להתייעץ עם שריו, התייעצות התנהלה בחדר קטן ולא באולם המרכזי. בעקבות כך, התכנסות השרים (אף אחר ביטול או שינוי שיטת הממשל ממלוכנית לדמוקרטית) כונתה "קבינט".
תיאור

במדינות בהם המשטר הוא בשיטת וסטמינסטר, כמו אנגליה, הקבינט הוא גוף המקבל החלטות אודות מדיניות הממשלה לגבי חוקים המוצעים בפרלמנט. בארצות הברית, בה נהוג משטר נשיאותי, תפקיד הקבינט שונה לחלוטין, ותפקידו לייעץ לנשיא, שהוא ראש המדינה כך שקודם קבלת ההחלטה יישמעו דעות מגוונות.
דבר זה גם משפיע על הרכב הקבינט: בעוד שבמדינות בהן הקבינט מקבל החלטות הקבינט הוא מראשי הזרוע המבצעת, הרי שבמדינות בהן הוא רק מייעץ, הוא מורכב לרוב מאנשי מקצוע וראשי הסוכנויות השונות או מוסדות המדינה. כמובן מאליו, שחברי הממשלה אינם יכולים לשמש גם כחברי הקבינט, מפני שעצתם אינה יכולה להיות נקיה משיקולים משניים.
חברי הקבינט לרוב מוגדרים כ"שר", ולתוארם נלווה גם תיאור לתפקיד (לדוגמה: "שר הביטחון"); במדינות מסוימות, כמו מקסיקו, אנגליה והפיליפינים, התואר הוא "מזכיר".
ראו גם

הקבינט המדיני-ביטחוני
קבינט ממשלת בריטניה
הקבינט של ארצות הברית
מגה-פאונה

פיל סוואנה אפריקני, בעל החיים הגדול ביותר על פני היבשה בימינו; אך בעלי חיים נכחדים כמו מיני דינוזאורים גדולים, הפרצרתריום ופילאים אחרים היו גדולים יותר.
פיל אסייתי, הגדול שבחיות היבשה באסיה.
גאור, הגדול במיני הפריים.
קפיבארה מצויה - המכרסם הגדול בעולם.
ראשתן גדול ראש, הגדול שבלווייתני השיניים ובאוכלי הבשר.
קוטילורוניצוס, הגדול שבפליקוזאורים.
יען מצוי, הגדול שבעופות הקיימים.
פינגווין קיסרי, הגדול שבעופות מפותחים חסרי שיניים. בעבר היו מיני פינגווינים גדולים יותר.
תנין ים, הגדול שבזוחלים הקיימים.
דגם בגודל כמעט מלא של ארגנטינוזאורוס, בעל החיים היבשתי הגדול ביותר שחי אי פעם.
הספינוזאורוס, היה הכבד שבתרופודים ובטורפים היבשתיים מעולם.
כוח ענק הגדולה שבלטאות הקיימות.
דג שמש מגובשש, הכבד שבדגי הגרם.
שפמנון המקונג, הגדול שבדגי המים המתוקים.
גדול-עין אטלנטי, הגדול שבטרפוניים.
דג-החרב, אחד מהגדולים שבדקראים.
כריש לווייתני, הדג הגדול ביותר כיום. בעבר היו דגים גדולים יותר כמו המגלודון.
מנטה ענק, הגדולה שבבטאים.
מדוזת רעמת האריה הגדולה שבמדוזות.
מגה-פאונה (הלחם בסיסים של יוונית עתיקה ולטינית: חיות גדולות) היא פאונה המורכבת מבעלי חיים גדולים במיוחד. הגדרת "גדולים" אינה מוחלטת, ונעה בין בעלי-חיים בעלי משקל גדול יותר מ-40 או 100 קילוגרם. עם זאת, המונח משמש בדרך כלל במחקר לבעלי חיים בטבע הגדולים מבני האדם (למעט בעלי-חיים מבויתים).
מגה-פאונה בולטת במיוחד, היא המגה-פאונה של הפליסטוקן, כאשר מרבית היונקים בתקופה זו היו גדולים יותר ממקביליהם כיום. מרביתם נכחדו לפני 120 אלף עד 20,000 שנים לפני זמננו.
חלק מהחיות שבקבוצה (בעיקר יונקים גדולים) זו הם בעלי אסטרטגיית רבייה K, בה יצורים גדולים מאריכי ימים מולידים פחות ולדות ומטפלים בהם לאורך יותר זמן עד הבגרות אך יש להם פחות טורפים בבגרותם. עם זאת האדם פוגע ברבים מהם ואסטרטגיית רבייה זו מקשה עליהם להתאושש. זאת בנוסף לאתגרים נוספים שגורם גופם הגדול כמו שרידה של בצורת, רעב ושינויים אקולוגים קיצוניים, אשר גרמו למינים גדולים בכל התקופות להיכחד במהירות רבה מאלה של מינים בעלי גוף קטן יותר. כמו כן, יש מספר סיבות נוספות, כגון אובדן בתי גידול, שנגרם בגלל ההתרחבות של התרבות האנושית מתרחבת, והעדר גיוון גנטי, כך שכאשר מין מתחיל להתמעט בפרטים, יש מאגר קטן יותר של בני זוג זמינים, ולעיתים קרובות חוסר מקביל בגיוון גנטי. לדוגמה, אוכלוסיית הצ'יפ האפריקאית של היום סובלת מגיוון גנטי נמוך במיוחד, ולכן היא עלולה לחוסר הגמישות לשרוד.[דרושה הבהרה]
גלריה > מינים נכחדים

דנקליאוסטיוס
דימטרודון
סטגוזאור
אלוזאורוס
דיפלודוקוס
טריצרטופס
גליפטודון
מגלודון
מסטודון
גסטורניס
גלריה > מינים קיימים

עמלץ לבן
דקר ענקי
פיתון בורמזי
ננדו מצוי
היפופוטם ליד תנין היאור
פיל ים דרומי
טיגריס סיבירי
קודו גמלוני
אייל קורא
קרנף רחב-שפה
לווייתן כחול
הערות שוליים

↑  Johnson, C. N. Determinants of Loss of Mammal Species during the Late Quaternary 'Megafauna' Extinctions: Life History and Ecology, but Not Body Size, Proceedings of the Royal Society, יוצא לאור על ידי החברה המלכותית.
↑  Pleistocene Animals of the Midwestern U.S
↑  Professor Lee Burger, University of Witwatersrand, Our Story: Human Ancestor Fossils, ‏25.10.2007