stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יצחק ניבורסקי
עבודות עיקריות

ייִדיש–שפּאַניש ווערטערבוך (מילון יידיש-ספרדית), בואנוס איירס, יווא, 1979 (יחד עם יעקב לרמן)
אוצר מילים של הרכיב העברי ביידיש בשם: ווערטערבוך פֿון לשון–קודש–שטאַמיקע ווערטער אין ייִדיש, ספריית מדם, פריז 1997 (מהדורה שנייה מורחבת, 1999; מהדורה שלישית עם הוספות והרחבות רבות ב-2012 בשיתוף אליעזר ניבורסקי ונטליה קריניצקה).
ייִדיש–פֿראַנצייזיש ווערטערבוך (מילון יידיש-צרפתית), ספריית מדם, פריז, 2002 (עם ברל ווייסברוט ושמעון נויברג).
ווי פֿון אַ פּוסטן פֿאַס, פריז 1996 (שירה ופרוזה ביידיש).
יחסי ספרד–קמרון

| יחסי ספרד–קמרון |
| --- | --- |
ספרד: קמרון


ספרד: קמרון
שטח (בקילומטר רבוע)
505,370: 475,440
אוכלוסייה
47,905,341: 29,312,374
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,580,695: 47,946
תמ"ג לנפש (בדולרים)
32,996: 1,636
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

יחסי קמרון–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין ספרד וקמרון.
יחסים דיפלומטיים

למעלה מ-50 שנה חלפו מאז פתיחת השגרירות ביאונדה ומאז היחסים בין המדינות התחזקו בתחומים שונים[דרושה הבהרה]. היחסים המדיניים נחתמו בתזכיר ההבנות בנושא התייעצויות פוליטיות, מאפריל 2009, שנחתמו על ידי שני השרים במהלך ביקורו של שר החוץ הקמרוני במדריד.
בהמשך נחתמו שני הסכמים דו צדדיים:
אמנה למאבק בפשע בינואר 2011.
הסכם לשיתוף פעולה אווירי בנובמבר 2012.
ספרד ממשיכה להראות את נכונותה להשתתף באופן פעיל בחיזוק הביטחון במפרץ גינאה, הן ברמה הכללית של האו"ם והן של האיחוד האירופי (תוכנית נתיבי הים הקריטיים של הנציבות). ברמה דו-צדדית מאז 2011 הם התאמנו יחד עם אנשי הסיור בחיל הים הקמרוני.
יחסים כלכליים

באופן מסורתי מאזן הסחר נוטה לרעת ספרד מכיוון שקמרון היא ספקית מרכזית של פחמימנים. קמרון היא הספקית ה-61 בגודלה של ספרד. היתרה השלילית קוזזה בשנים האחרונות על ידי התכווצות הביקוש המקומי בספרד.
המצב יכול להשתנות אם מחיר הנפט הגולמי יישאר ברמתו מסוף 2014. בהיותו המוצר העיקרי שמייבאת ספרד, ירידה מתמשכת במחיר הנפט יכולה להוריד את חשבון הייבוא.
שיתוף פעולה

קמרון אינה מדינה מועדפת בתוכנית המתאר הספרדית לשיתוף פעולה, ולכן לא קיים משרד לשיתוף פעולה טכני (TBT) במדינה.
החלק החשוב ביותר בשיתוף הפעולה בפיתוח מתבצע על ידי קהילות דתיות, במיוחד בתחום הבריאות והחינוך, ולאחרונה על ידי כמה ארגונים לא ממשלתיים, אשר מקבלים לעיתים סיוע מהמינהל המרכזי ובפרט מהאוטונומיות ומהמינהל המקומי. פרויקט הצלב האדום הספרדי שהושלם בשנת 2012 ומומן על ידי AECID לפליטים צ'אדים, ובמיוחד RCA, היווה אמת מידה לשיתוף הפעולה בין המדינות.
נכון לעכשיו קיים פרויקט באותו אזור שפותח על ידי ה-NGO Red Deporter y Cooperation במימון AECID. מאז 2011, מימון זה צומצם משמעותית. העמותות הספרדיות שבקמרון כוללות: רשת הספורט והשיתוף פעולה, Zerca and Far‏, Globalmón‏, Medicus Mundi‏, Agermanament ו-CEIBA. ארגונים לא ממשלתיים אחרים מממנים פרויקטים, במיוחד מקהילות דתיות, כמו Manos Unidas או PROCLADE‏.
נציגויות דיפלומטיות

קמרון מחזיקה בספרד שגרירות במדריד.
ספרד מחזיקה בקמרון שגרירות ביאונדה.
יצחק ניימן

יצחק ניימן (1914 - 1989) היה רבה של קריית חיים.
ביוגרפיה

ניימן נולד וגדל בבריסק. הוא למד בצעירותו בחברותא עם יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק בביתו של הרב יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק. בצעירותו למד בישיבת כנסת בית יצחק ובגיל 19 עבר ללמוד בישיבת מיר. בשנת 1936 עלה לארץ ישראל ולמד בישיבת לומז'ה, בה זכה ללמוד בחברותא עם המשגיח הרב יחזקאל לוינשטיין. בשנת 1937 נשא לאשה את בתו היחידה של יהודה ליב דון יחיא. ניימן הוציא לאור את ספרו של חותנו, ביכורי יהודה. לאחר מכן עבד כר"מ בישיבת היכל התלמוד והיה ר"מ בישיבת פתח תקווה.[דרוש מקור]
בשנת 1953 נבחר לשמש כרב בכפר יונה. בתחילת 1955 נתמנה לרב של קריית חיים.
בשנת 1987 עבר לשכונת רמות אלון בירושלים בה הקים את קהילת חניכי הישיבות.
הערות שוליים

↑  שלמה ניימן, זיכרון יצחק, ירושלים תשנ"ט, באתר היברובוקס
↑  יצחק מאור, ר' אהרן זליג דון יחיא, דבר, 22 בינואר 1960
↑  י. מאירסון, הרב י.ל. דון־יחייא, דבר, 24 בדצמבר 1941
↑  הרב יצחק ניימן - רב בכפר יונה, הצופה, 19 ביוני 1953
↑  הרב יצחק ניימן - רבה של קריית חיים, הצופה, 16 בינואר 1955
יחסי ספרד–קנדה

| יחסי ספרד–קנדה |
| --- | --- |
ספרד: קנדה


ספרד: קנדה
שטח (בקילומטר רבוע)
505,370: 9,984,670
אוכלוסייה
47,905,341: 39,838,945
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,580,695: 2,140,086
תמ"ג לנפש (בדולרים)
32,996: 53,718
משטר
מונרכיה חוקתית

יחסי ספרד–קנדה מתייחסים ליחסים הדיפלומטיים בין קנדה לממלכת ספרד. שתי המדינות הן חברות הדדיות בנאט"ו, הארגון לשיתוף פעולה ופיתוח כלכלי והאו"ם.
היסטוריה

ביולי 1774, קצין הצי הספרדי חואן חוסה פרז הרננדס היה האירופי הראשון שנתקל בארכיפלג של היידה גוואי (שהיה ידוע בעבר כ"איי המלכה שארלוט") כשהיה בדרכו לאלסקה .  לאחר ההפלגה הראשונית היו אמורים להתקיים מספר הפלגות ספרדיות נוספות לאורך חוף קולומביה הבריטית. בשנת 1789, ספרד הקימה שני יישובים בסנטה קרוז דה נוקה ופורט סן מיגל, שניהם ממוקמים בסאונד נוטקה. בתקופת האימפריה הספרדית ביבשת אמריקה שלטה ספרד בשטחים מהקצה הרחוק ביותר של אמריקה הדרומית ועד אלברטה וססקצ'ואן של ימינו.  ביולי 1935 כוננו קנדה וספרד יחסים דיפלומטיים.
בשנים 1936–1939 הסתבכה ספרד במלחמת אזרחים בין הפלג הרפובליקני לסיעה הלאומנית. קנדה, הייתה נייטרלית באופן רשמי במהלך הסכסוך, עם זאת, למעלה מ-1,700 קנדים התנדבו ונלחמו למען הסיעה הרפובליקנית בספרד.  תחילה הצטרפו המתנדבים הקנדיים לגדוד לינקולן האמריקני (המכונה גם חטיבת אברהם לינקולן) ולגדוד ג'ורג' וושינגטון לפני שיצרו חטיבה קנדית בעיקר שכונתה גדוד מקנזי-פפינו (Mac-Paps). באותה תקופה, הפרלמנט הקנדי העביר את "חוק הגיוס הזר בשנת 1937", שאסר על השתתפותם של הקנדים במלחמות זרות. במהלך מלחמת האזרחים, כ-700 קנדים איבדו את חייהם בלחימה. בשנת 1938 הסיעה הרפובליקנית החלה להפסיד במלחמה. כמה לוחמים קנדים עזבו את ספרד וחזרו לקנדה לפני שהגנרל פרנסיסקו פרנקו נכנס למדריד וסיים את המלחמה באפריל 1939.
מאז תום מלחמת העולם השנייה נהנות קנדה וספרד מיחסים דיפלומטיים ידידותיים וצמודים. בדצמבר 1959 ביטלו שתי המדינות את דרישות הוויזה עבור אזרחיהן. במרץ 1995, היחסים בין שתי המדינות הגיעו לשפל של כל הזמנים כאשר נתפסה ספינת דיג ספרדית בשם "אסטאיי" עם צוות של 45 איש ממש מחוץ לאזור הכלכלי הבלעדי של קנדה, מכיוון שהממשלה הקנדית האשימה את ספרד בדייג יתר של טורבוט בקרבת מימיה, שהפעילה את מלחמת הטורבוט (Guerra del fletán בספרדית).  במהלך המשבר הטילה ספרד אשרות על אזרחים קנדים שביקרו בספרד ואיימה לנתק את היחסים הדיפלומטיים עם קנדה.  ספרד החלה לשלוח סירת סיור מדגם סרוויולה כדי להגן על מכמריהן כשקנדה החלה לחתוך את רשתותיהם של המגדלים הספרדים שדגו באזור. התמיכה מהאיחוד האירופי התפצלה במהלך המשבר, כאשר בריטניה ואירלנד תמכו בקנדה ואילו אירופה היבשתית ואיסלנד תמכו בספרד. במהלך המשא ומתן בין קנדה לאיחוד האירופי כדי לפתור את הנושא, הציג צוות הספינה ערבות בסך 500,000 $ וחזר לספרד. המשבר נפתר כאשר קנדה והאיחוד האירופי הסכימו לעסקה ב-5 באפריל. במסגרת הסכם זה נאלצה ספרד לעזוב את האזור שבמחלוקת והתקבלה זכותה של קנדה להוציא ספינות דיג זרות מהאזור תוך שימוש בכוח צבאי. במסגרת העסקה הופחתה מכסת הדיג של גרינלנד עצמה בקנדה, והם החזירו את קנס 500,000 הדולרים לבעלי האסטאי. מאז המשבר, השתפרו היחסים בין קנדה לספרד ובשנת 2007 נחתם מזכר הבנות בנושא שיתוף פעולה בדייג בין שתי המדינות.
ביקורים רמי דרג

ביקורים רשמיים מקנדה בספרד
ראש הממשלה פייר אליוט טרודו (1982)
ראש הממשלה ז'אן קרטיין (1997)
ביקורים רשמיים מספרד בקנדה
המלך חואן קרלוס הראשון (1984)
נסיך הכתר (המלך הנוכחי) פליפה השישי (1989)
ראש הממשלה חוסה מריה אסנאר (2001)
ראש הממשלה חוסה לואיס רודריגס ספאטרו (2010)
ראש הממשלה פדרו סנצ'ס (2018)
יחסי סחר

בשנת 2014 הסתכם המסחר הכולל בין קנדה לספרד ביותר משני מיליארד דולר. היצוא של קנדה לספרד כולל: מטוסים וחלקים, עפרות ואפר, דגנים, ציוד מכונות ומוצרים הקשורים לאנרגיה. הייצוא של ספרד לקנדה כולל: מוצרים פרמצבטיים, דליקים, נפט ומינרלים, משקאות וציוד אלקטרוני.  חברות רב-לאומיות קנדיות כמו בומברדיה בע"מ, בלקברי ותומסון רויטרס פועלות בספרד ואילו חברה רב-לאומית ספרדית זארה פועלת בקנדה. בשנת 2014 סיכמו קנדה והאיחוד האירופי (כולל ספרד) הסכם על הסכם סחר חופשי המכונה "הסכם כלכלה ומסחר מקיף (CETA)".
נציגויות דיפלומטיות

ספרד מחזיקה בקנדה שגרירות באוטווה ו-7 קונסוליות בהליפקס, מונטריאול, קוויבק, סנט ג'ונס, טורונטו, ונקובר וויניפג. מאידך, קנדה מחזיקה שגרירות במדריד ו-2 קונסוליות בברצלונה ומלאגה.
יצחק נוסינוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 ביולי 1889 צ'רניחוב, אוקראינה 
 פטירה:  31 באוקטובר 1950 (בגיל 61) מוסקבה, ברה"מ 
 ענף מדעי:  ספרות 
 מוסדות:  אוניברסיטת מוסקבה 
 
יצחק נוסינוב (14 ביולי 1889 צ'רניחוב ווהלין - 31 באוקטובר 1950 מוסקבה) היה חוקר ומבקר ספרות יהודי-סובייטי. כתב ברוסית ויידיש.
קורות חיים

נוסינוב לא קיבל חינוך יהודי מסורתי, הוא למד אצל מורים פרטיים ועסק בהשכלה פרטית. ב-1906 הוא הצטרף אל שורותיה של תנועת הבונד. ב-1910 סיים לימודים בגימנסיה בוורשה, יותר מאוחר למד פילולוגיה באוניברסיטאות של שווייץ ואיטליה. ב-1917 הוא חזר לרוסיה, ושנתיים לאחר מכן הצטרף אל שורותיה של המפלגה הקומוניסטית. למשך זמן קצר ניהל את הסניף של היבסקציה בקייב. בסוף שנת 1920 היה מנהל של קולטור-ליגע באוקראינה. בשנת 1921 הוא יסד וערך יחד עם נחום אויסלנדר ודוד הופשטיין את סדרת ספרי שירה ליריק, במסגרתה יצאו לאור 10 ספרים. ב-1922 הוא עבר למוסקבה, ושלוש שנים לאחר מכן החל ללמד ספרות באוניברסיטאות בעיר. בתחילת 1933 הוא היה יחד עם משה ליטבקוב ופרץ מרקיש מחמשת הסופרים היהודיים, שנבחרו לייצג את הספרות היהודית באספה של כלל הסופרים של ברית המועצות.
הוא פרסם מאמרים בנושאי ספרות במספר עיתונים וכתבי עת ביידיש, ביניהם עמעס, די רויטע וועלט ואחרים. הוא כתב מספר ערכים בשביל האנציקלופדיה הסובייטית הגדולה והאנציקלופדיה הספרותית, כמו כן היה חבר המערכת של האחרונה. בזמן מלחמת העולם השנייה הוא היה חבר בוועד היהודי האנטי פשיסטי.
רדיפות כנגדו החלו בתקופת המאבק נגד קוסמופוליטיות, בתור תירוץ השתמשו בספרו "פושקין והספרות העולמית", במחקר זה הוא ניסה לאמוד את השפעת סופרים מערביים על יצירתו של משורר וסופר רוסי מפורסם אלכסנדר פושקין, מתנגדיו טענו כי הספר הוא אנטי פטריוטי. הוא נעצר ב-1949 ונפטר במאסר בהיותו בן 61.
הערות שוליים

↑  בין הסופרים במוסקבה, דבר, 5 בפברואר 1933
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007506194105171  PLWABN: 9810576161005606  GND: 172509572  ISNI: 0000 0001 1566 2339  LCCN: no96014018  NTA: 207182108  SUDOC: 148116507  VIAF: 34047952   WorldCat (עם VIAF): 34047952
יחסי גרמניה–דנמרק

| יחסי גרמניה–דנמרק |
| --- | --- |
גרמניה: דנמרק


גרמניה: דנמרק
שטח (בקילומטר רבוע)
357,022: 43,094
אוכלוסייה
84,431,715: 5,983,727
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,456,081: 404,199
תמ"ג לנפש (בדולרים)
52,777: 67,550
משטר
רפובליקה פדרלית: מונרכיה חוקתית

בין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לבין ממלכת דנמרק מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ואף שיתוף פעולה בנושאים שונים. כמו כן השתיים חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו.
היסטוריה > הסכסוך בשלזוויג-הולשטיין

בשנת 1848 פרצה מלחמת שלזוויג הראשונה, בין ממלכת דנמרק לבין הקונפדרציה הגרמנית. המלחמה פרצה עקב דרישת דוכסויות שלזוויג-הולשטיין להשתחרר מתלותם בממלכת דנמרק, והסתיימה בניצחון דני, שהשאיר את הדוכסויות תחת שלטון דני.
בשנת 1864 פרצה מלחמת שלזוויג השנייה, בין ממלכת דנמרק לבין ממלכת פרוסיה והאימפריה האוסטרית. המלחמה פרצה עקב מותו של פרדריק השביעי, מלך דנמרק ללא יורש מוסכם על הקונפדרציה הגרמנית. המלחמה פרצה ב-1 בפברואר 1864, והסתיימה ב-30 באוקטובר באותה שנה בתבוסת דנמרק. כתוצאה מהמלחמה סופחו דוכסויות שלזוויג-הולשטיין וסקסוניה-לאוונבורג לפרוסיה ואוסטריה.
לאחר שנתיים, בשנת 1866 התקיימה מלחמת אוסטריה–פרוסיה, שפרצה בעקבות סכסוך בין אוסטריה לפרוסיה על אופן השליטה במחוזות שנכבשו שנתיים קודם מדנמרק. מדינות האזור שהיו חברות בקונפדרציה הגרמנית הצטרפו למלחמה, מיעוטן תמכו באוסטריה ורובן בפרוסיה, המדינה החזקה והמשפיעה באזור, שניצחה במלחמה. תוצאת ניצחונה של פרוסיה הייתה יצירת הקונפדרציה הצפון-גרמנית, על ידי פרוסיה ומדינות האזור השונות. בסוף המלחמה סיפחה פרוסיה את שטחי שלזוויג והולשטיין במלואם, וכן את ממלכת הנובר ומדינות גרמניות אחרות שנמצאו קודם תחת שלטון אוסטריה או בהשפעתו, ובכך סללה את הדרך לקראת איחוד גרמניה שהתרחש לאחר הניצחון על צרפת במלחמת צרפת–פרוסיה בשנת 1871.
לאחר מלחמת העולם הראשונה נערך משאל עם בשלזוויג, ובו הוחלט על מסירת צפון-שלזוויג כולל עיר פאדבורג בחזרה לדנמרק.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

במשך רוב מלחמת העולם השנייה, הייתה דנמרק כבושה על ידי גרמניה הנאצית. הכיבוש החל במבצע וזריבונג (Operation Weserübung) לכיבוש דנמרק ונורווגיה ב-9 באפריל 1940 והסתיים עם כניעתם של הגרמנים בפני בעלות הברית ב-5 במאי 1945. בניגוד למצב שהיה בארצות אחרות שהיו תחת הכיבוש הגרמני, רוב רובם של מוסדות השלטון הדנים המשיכו לתפקד באופן יחסית רגיל עד 1943. הן ממשלת דנמרק והן המלך נשארו בארצם תוך כדי שהם מנהלים דו-שיח לא פשוט בין המערכת הדמוקרטית לבין המערכת הטוטליטרית, עד שהרשויות הגרמניות הפסיקו את פעילותה של הממשלה בעקבות גל של מעשי חבלה ושביתות.
כ-3000 דנים מתו במלחמה כתוצאה ישירה של פעולות הכיבוש. בנוסף, נהרגו 4000 מתנדבים דנים שנלחמו במסגרת "הגייסות החופשיים הדנים" (Frikorps Danmark) שהוקמו על ידי המפלגה הדנית הנאצית והצטרפו לצבא הגרמני בחזית המזרחית. בכל מקרה מדובר על אחוז תמותה נמוך מאוד (כ-0.08% מכלל האוכלוסייה) בהשוואה למדינות כבושות אחרות ולרוב המדינות שהשתתפו במלחמה.
המחתרת הדנית הייתה פעילה באופן מיוחד, בעיקר לקראת סוף המלחמה וב-1943 ארעה הצלת יהודי דנמרק, כאשר עמדו הגרמנים לשלוח אותם למחנות ההשמדה.
ב-2003, בנאום לציון 60 שנה לסיום כהונתה של ממשלת משתפי הפעולה עם הנאצים, אמר ראש ממשלת דנמרק, אנדרס פוג ראסמוסן, כי שיתוף הפעולה הדני היה "לא מוצדק מוסרית". היה זה הגינוי הפומבי הראשון של ההנהגה הדנית במלחמת העולם השנייה על ידי מנהיג דני.
היסטוריה > לאחר המלחמה

לאחר המלחמה הצטרפו גרמניה (כגרמניה המערבית) ודנמרק לנאט"ו ולאיחוד האירופי.
יחסים כלכליים

17.8% מכלל היצוא הדני מיוצא לגרמניה, ואילו 20.4% מכלל היבוא הדני מיובא מגרמניה, ומשום כך גרמניה היא שותפת הסחר החשובה ביותר עבור דנמרק. לעומת זאת, עבור הכלכלה הגרמנית, דנמרק מדורגת במקום ה-20 ביבוא ובמקום ה-17 בייצוא. דנמרק מייצאת מוצרים תעשייתיים, ובעיקר מכונות ומוצרים חקלאיים לגרמניה, ואילו גרמניה מייצאת לדנמרק מכונות וציוד הובלה, מוצרים מוגמרים למחצה ומוצרים מוגמרים, כימיקלים ומוצרים חקלאיים.
דנמרק דחתה במשאל עם בשנת 2000 את אימוץ האירו, והקרונה הדנית כפופה למנגנון שער החליפין האירופי.
יחסים דיפלומטיים

גרמניה מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן, ושבע קונסוליות באולבורג, אורהוס, האדרסלב, מידלפארט, ניקבינג פאלסטר, אודנסה, ורונה. מאידך, דנמרק מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין, ותשע קונסוליות כבוד בברמן, מינכן, קלן, ארפורט, המבורג, נירנברג, פלנסבורג, דרזדן, הנובר, קיל, ליבק, רוסטוק, פרנקפורט ושטוטגרט
.
יצחק נחמיאס

יצחק נחמיאס (23 באוגוסט 1935 – 13 ביוני 2017) היה כדורגלן ששיחק בעמדת הקיצוני ימני במכבי תל אביב בשנות ה-50 של המאה ה-20 ותחילת שנות ה-60 של המאה ה-20.
קריירה

נחמיאס החל את קריירת המשחק שלו בקבוצה הבוגרת של מכבי תל אביב ב-1951, ובסוף עונת 1951/1952 שותף במשחק אחד כאשר היה בן 17 בלבד, במשחק הדרבי נגד הפועל תל אביב. במדי הקבוצה זכה ב-4 אליפויות ו-5 גביעי מדינה. ב-1964 עבר נחמיאס למכבי רחובות כשחקן ומאמן.
לנחמיאס היו 5 הופעות במדי נבחרת ישראל. הופעתו הראשונה הייתה ב-8 באוקטובר 1957 במשחק ידידות נגד נבחרת צרפת. ב-1958 הוא השתתף במשחק אחד במסגרת משחקי אסיה.
ב-13 ביוני 2017 הלך לעולמו.
תארים

אליפות (4): 1951/1952, 1953/1954, 1955/1956, 1957/1958
גביע המדינה (5): 1953/1954, 1954/1955, 1957/1958, 1958/1959, 1963/1964
הערות שוליים

↑  מועדון שחקני העבר: יצחק נחמיאס 1935–2017, באתר מכבי תל אביב, ‏15 ביוני 2017
↑  כדורגלן העבר יצחק נחמיאס הלך לעולמו, באתר ONE‏, 13 ביוני 2017
יחסי גרמניה–גרנדה

| יחסי גרמניה–גרנדה |
| --- | --- |
גרמניה: גרנדה (מדינה)


גרמניה: גרנדה
שטח (בקילומטר רבוע)
357,022: 344
אוכלוסייה
84,431,715: 117,232
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,456,081: 1,320
תמ"ג לנפש (בדולרים)
52,777: 11,263
משטר
רפובליקה פדרלית: דמוקרטיה פרלמנטרית

יחסי גרמניה–גרנדה הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין גרמניה לגרנדה.
סקירה כללית

היחסים המדיניים קרובים וידידותיים. שיתוף הפעולה בין שתי המדינות מתקיים בצורה של שיתוף פעולה בפיתוח פרטני ופרויקטים תרבותיים ובתוך האומות המאוחדות. כמו כן מתקיים שיתוף פעולה אמון ומצליח במיוחד בתחום מדיניות האקלים.
יחסים כלכליים

היחסים הכלכליים עם גרנדה הם חסרי משמעות יחסית. הייצוא העיקרי של גרנדה לגרמניה הוא מוצרים חקלאיים (כולל קקאו ותבלינים, במיוחד אגוז מוסקט). מקור ההכנסות המשמעותי היחיד מגרמניה הוא התיירות, ענף שרשם צמיחה בשנה האחרונה. קיימות טיסות ישירות בין גרמניה לגרנדה.
את ההרס שגרם הוריקן איוון בשנת 2004 (90 אחוז מהאי נהרס, כולל מלונות רבים) ניתן לחוש עד היום. מסיבה זו, ההתפתחות הכלכלית במדינה ספגה נסיגות משמעותיות.
שיתוף פעולה בפיתוח

גרנדה היא מדינת האי היחידה במזרח הקריביים העוסקת בשיתוף פעולה דו-צדדי עם גרמניה (באמצעות הפרויקטים משולבים באסטרטגיות הסתגלות לשינוי האקלים בגרנדה ורפורמה בסקטור החשמל לתמיכה במדיניות האקלים בגרנדה). באמצעות הסכמים בין גרמניה לקהילה הקריבית CARICOM, שתי המדינות עוסקות גם בפרויקטים משותפים לקידום אנרגיה מתחדשת והתאמה לשינויי אקלים (למשל ייעור מחדש של יערות מנגרובים). בנוסף, גרמניה מעניקה סיוע באמצעות מיקרו-פרויקטים ואמצעי קידום ספורט.
הסכמי סחר

הסכם החלפת מידע מס עם גרנדה נכנס לתוקפו בנובמבר 2013. הסכמי שיתוף פעולה וסחר אחרים קיימים במסגרת ההסכמים בין האיחוד האירופי לבין מדינות ה-ACP (אפריקה, הקריביים, האוקיינוס השקט) וכן בין המדינות אירופה ו-CARIFORUM (מדינות חברות ב-CARICOM בתוספת הרפובליקה הדומיניקנית). התפתחות נוספת של יחסי הסחר עם אירופה עקבה מקרוב אחר אנטיגואה וברבודה ובאזור כולו על רקע המשא ומתן המתנהל בנושא האיחוד האירופי הסכם שותפות חדש עם מדינות אפריקה, האוקיינוס השקט והקריביים (הסכם פוסט-קוטונו).
נציגויות דיפלומטיות

גרנדה מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין.
גרמניה מחזיקה בגרנדה קונסוליית כבוד בסנט ג'ורג'ס.
יחסי ארצות הברית – תוניסיה

| יחסי ארצות הברית – תוניסיה |
| --- | --- |
ארצות הברית: תוניסיה


ארצות הברית: תוניסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
9,833,517: 163,610
אוכלוסייה
345,891,750: 12,295,083
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,360,935: 48,530
תמ"ג לנפש (בדולרים)
79,103: 3,947
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: רפובליקה

יחסי ארצות הברית–תוניסיה הם היחסים הדיפלומטים בין ארצות הברית של אמריקה לבין הרפובליקה התוניסאית. כיום לארצות הברית ולתוניסיה יחסים טובים.
היסטוריה

ב-1795, ארצות הברית פתחה ייצוג רשמי בתוניסיה ואמנת הידידות האמריקנית-תוניסאית נחתמה ב-1799.
ארצות הברית סיפקה לראשונה סיוע כלכלי וטכני לתוניסיה ב-26 במרץ 1957. תוניסיה תמכה בהתלהבות בשותפות הכלכלית האמריקנית-צפון אפריקאית שנועדה לקדם את השקעותיה של ארצות הברית באזור המגרב ולהשתלבותו הכלכלית.
היחסים בין שתי המדינות נפגעו לאחר שישראל הפציצה את מפקדת אש"ף בתוניסיה ב-1985. התוניסאים האמינו כי ארצות הברית ידעה על המתקפה מראש ואולי הייתה אף מעורבת בה, אך ארצות הברית דחתה על הסף את טענותיה של תוניסיה לפיהן ארצות הברית הייתה אכן מעורבת בהפצצה.
באוקטובר 2002, ארצות הברית ותוניסיה חתמו על הסכם למסחר והשקעות בין שתי המדינות.
יחסי ארגנטינה–גיאנה

| יחסי ארגנטינה–גיאנה |
| --- | --- |
ארגנטינה: גיאנה


ארגנטינה: גיאנה
שטח (בקילומטר רבוע)
2,780,400: 214,969
אוכלוסייה
45,735,233: 832,318
תמ"ג (במיליוני דולרים)
640,591: 16,786
תמ"ג לנפש (בדולרים)
14,007: 20,168
משטר
דמוקרטיה נשיאותית

נשיא ארגנטינה מאוריסיו מאקרי (מימין) מקבל כתב האמנה משגריר גיאנה ג'ורג' וילפרד טלבוט, 2019
יחסי ארגנטינה–גיאנה הם יחסי החוץ בין ארגנטינה וגיאנה.
סקירה כללית

ארגנטינה וגיאנה כוננו יחסים דיפלומטיים ב-6 באוקטובר 1972. שתי המדינות הן חברות מלאות בארגון מדינות אמריקה ובאיחוד מדינות אמריקה הדרומית.
נציגויות דיפלומטיות

ארגנטינה מחזיקה בגיאנה שגרירות בג'ורג'טאון.
גיאנה מיוצגת בארגנטינה באמצעות שגרירותה בברזיליה, ברזיל.
יחסי ארגנטינה–ג'מייקה

| יחסי ארגנטינה–ג'מייקה |
| --- | --- |
ארגנטינה: ג'מייקה


ארגנטינה: ג'מייקה
שטח (בקילומטר רבוע)
2,780,400: 10,991
אוכלוסייה
45,735,233: 2,838,646
תמ"ג (במיליוני דולרים)
640,591: 19,423
תמ"ג לנפש (בדולרים)
14,007: 6,842
משטר
דמוקרטיה נשיאותית פדרלית: מונרכיה חוקתית

יחסי ארגנטינה–ג'מייקה הם היחסים הדיפלומטיים שבין ארגנטינה לבין ג'מייקה.
היסטוריה

היחסים בין המדינות כוננו ב-25 במרץ 1963. ב-7 בדצמבר 2017 חתמו שתי המדינות על הסכם שיתוף פעולה באמנות ותרבות.
נציגויות דיפלומטיות

ארגנטינה מחזיקה בג'מייקה שגרירות בקינגסטון.
ג'מייקה מיוצגת בארגנטינה באמצעות שגרירותה בברזיליה, ברזיל.
יקינתון MB

| --- | --- |
 תדירות:  ירחון
 מו"ל:  ארגון יוצאי מרכז אירופה
 עורך ראשי:  מיכאל דק
 תאריכי הופעה:  1932–הווה (כ־92 שנים)
 שפה:  עברית, גרמנית
 מערכת:  יגאל אלון 157, תל אביב
 מדינה:  ישראל ישראל
 http://irgun-jeckes.org/mb-יקינתון
 
יקינתון MB (במקור נקרא MitteilungsBlatt, המילה הגרמנית ל"ידיעון") הוא כתב עת דו-לשוני, עברי-גרמני, היוצא לאור בידי ארגון יוצאי מרכז אירופה בישראל. הירחון, במתכונת ראשונית, נוסד בשנת 1932. העורכים הראשונים היו ד"ר תאודור זלוציסטי וד"ר ארנסט לוי. אחריהם ערכו אותו ד"ר מקס קרויצברגר, וכן ד"ר רוברט ולטש. עוד מעורכי כתב העת: פרופ' פאול אלסברג (1993 – 2004). משנת 2005 ועד 2013 עורך כתב העת היה העיתונאי הוותיק מיכה לימור, שהצליח להפוך במה קטנה וזנוחה ונשכחת כמעט לכתב עת תוסס ומעניין המצטט מכתבי עת אחרים, והמצוטט בידי כתבי עת אחרים. בשנת 2013 החליף אותו העיתונאי מיכאל דק. ליד העורך מכהנת מערכת רחבה. כתב העת עוסק הן בבעיות המיוחדות ליוצאי מרכז אירופה, ובעיקר יוצאי גרמניה ואוסטריה, והן בבעיות כלליות של הציבור היהודי בישראל.
בשנות קיומו הראשונות נקרא כתב העת ידיעון MB. בשנת 2005 הומרה המתכונת ושונה שמו של כתב העת.
שמו העברי של כתב העת, "יקינתון", מרמז לכינוי 'יקים' שניתן לעולי גרמניה, בצירוף המילה 'עיתון'.
יחסי ארגנטינה–בולגריה

| יחסי ארגנטינה–בולגריה |
| --- | --- |
ארגנטינה: בולגריה


ארגנטינה: בולגריה
שטח (בקילומטר רבוע)
2,780,400: 110,879
אוכלוסייה
45,735,233: 6,746,791
תמ"ג (במיליוני דולרים)
640,591: 101,584
תמ"ג לנפש (בדולרים)
14,007: 15,057
משטר
רפובליקה פדרלית נשיאותית: רפובליקה

נשיאת ארגנטינה כריסטינה פרננדס דה קירשנר נפגשת עם מקבילה הבולגרי גאורגי פרבאנוב, 2008
יחסי ארגנטינה–בולגריה הם יחסי החוץ המתקיימים בין הרפובליקה הארגנטינאית לרפובליקה הבולגרית.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו בשנת 1931, כאשר מחוץ לאירופה היו לבולגריה קשרים רק עם ארצות הברית ואיראן הפהלווית בלבד. הסיבה נעוצה בעובדה שבשנת 1929 חיו בארגנטינה כ-10,000 מהגרים כלכליים או פוליטיים בולגרים. הקהילה הבולגרית השתלבה בהצלחה בחברה המקומית והשלטונות בארגנטינה הראו יחס טוב כלפיה. היו ביניהם מהגרים מדענים, סופרים, אמנים ואפילו מושל, ואלה עזרו לקיים יחסים דו-צדדיים בר קיימא.
שני נשיאים בולגרים - ז'ליו ז'לב וגאורגי פרבאנוב ביקרו בארגנטינה, בהתאמה, בשנים 1992 ו-2008. מדינה זו קיבלה עזרה ממומחים ארגנטינאים בסוף שנות ה-90 בתהליך ההפרטה והטמעת לוח המטבע. לאחר הצטרפותה של בולגריה לאיחוד האירופי בשנת 2007, נושא שיתוף הפעולה שלה למען הסחר הגלוי בארגנטינה באירופה הפך להיות אקטואלי. כך בשנת 2008 הציעה בולגריה לעבד מוצרים ארגנטינאיים מוכנים באזורים חופשיים משותפים, הממוקמים במדינה זו. החברה הארגנטינאית המפורסמת העולמית גלילאו גרופ מבצעת כעת בבולגריה את הפרויקט הראשון של פרויקט הפיילוט שלה באיחוד האירופי.
נציגויות דיפלומטיות

ארגנטינה מחזיקה בבולגריה שגרירות בסופיה.
בולגריה מחזיקה בארגנטינה שגרירות בבואנוס איירס.
יחסי גרמניה – סרי לנקה

| יחסי גרמניה – סרי לנקה |
| --- | --- |
גרמניה: סרי לנקה


גרמניה: סרי לנקה
שטח (בקילומטר רבוע)
357,022: 65,610
אוכלוסייה
84,431,715: 23,135,235
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,456,081: 84,357
תמ"ג לנפש (בדולרים)
52,777: 3,646
משטר
רפובליקה פדרלית

יחסי גרמניה–סרי לנקה הם היחסים הדו-צדדיים בין גרמניה לסרי לנקה. היחסים בין המדינות כוננו בשנת 1953. באוקטובר 2013 נחגגו 60 שנה לכינון היחסים בברלין. עם תום מלחמת האזרחים במדינה ב-2009, גרמניה הייתה שותפה חשובה בתהליך השיקום והסיוע ובפיוס בין קבוצות אתניות שונות. בנוסף, גרמניה ושותפיה באיחוד האירופי שמים לב לזכויות האדם במדינה ולפיתוח המצב ההומניטרי.
יחסים כלכליים

גרמניה היא שוק המכירות השלישי בחשיבותו של סרי לנקה. בשנת 2014, הסתכם היבוא הגרמני של סחורות מסרי לנקה, המורכב בעיקר מגומי, תה וטקסטיל ב-473.3 מיליון אירו. הייצוא הגרמני של מכונות, הנדסת חשמל ומוצרים כימיים וכן כלי רכב הסתכם ב-218.1 מיליון אירו. גרמניה היא המשקיעה השנייה בחשיבותה מבין מדינות האיחוד האירופי בסרי לנקה. באמצעות השקעה של 51 חברות גרמניות, נוצרו 11,700 מקומות עבודה בסרי לנקה. מאז 1951 נחתמו הסכמי סחר שונים, ששימשו בסיס לשיתוף פעולה דו-צדדי. בשנת 1979 נחתמה אמנה למניעת כפל מס, אשר הקטינה את שיעורי המס על דיבידנדים עבור שתי המדינות.
בין ההסכמים שנחתמו בין המדינות:
הסכמי סחר (1950, 1955, 1958).
הסכם קידום והגנה על השקעות (2000).
הסכם מסגרת לשיתוף פעולה טכני (1973).
הסכם תעופה (1973, 1995).
הסכם מיסוי כפול (1979).
חינוך

בשנת 1999 מכון דרום אסיה היידלברג (SAI) פתח סניף בקולומבו. בשנת 2014 הצליחו SAI ואוניברסיטת קולומבו להעמיק את מערכת היחסים ביניהם באמצעות מזכר הבנות.
מכון גתה מבוסס בקולומבו מאז 1957. המחויבות של המכון מתמקדת בעיקר בתחומי חילופי תרבויות ומתן הזדמנויות להכשרת שפות.
תיירות

תיירים גרמנים מהווים את קבוצת התיירים השלישית בחשיבותה עבור סרי לנקה עם 85,470 מטיילים בשנת 2013. השפל התיירותי שנגרם בגלל הצונאמי בשנת 2004 ומלחמת האזרחים שנמשכה עד 2009, התאוששה בשנים שלאחר מכן על ידי מספר הולך וגדל של מבקרים. בשנת 2014 סרי לנקה חלה צמיחה תיירותית של כ-21% בקרב מטיילים גרמנים.
פיתוח

כחלק מהתוכניות האזוריות, גרמניה עוסקת במדיניות פיתוח בסרי לנקה מאז שנת 1958. ביחס לתהליכי הפיוס והשלום המתמשכים, מוקד שיתוף הפעולה הוא בעיקר במניעת משברים ופיתוח שלום. לשם כך הוקמו תוכניות לשילוב חברתי ושינוי כמו גם חינוך לשלום. צעדים נוספים כוללים פרויקטים להכשרה מקצועית בצפון הארץ ובמזרחה.
נציגויות דיפלומטיות

גרמניה מחזיקה בסרי לנקה שגרירות בקולומבו.
סרי לנקה מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין ו-8 קונסוליות בברמן, דיסלדורף, פרנקפורט, המבורג, לייפציג, מיינץ, מינכן ושטוטגרט.