stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בשביל אל הכפר
הערות שוליים

↑  המצעד השבועי של רשת ג' מן התאריכים 1–2 בספטמבר 1981. פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מן התאריכים 24–25 בנובמבר 1981. פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מן התאריכים 22–23 בדצמבר 1981. פזמונט
| אילנית |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | עמיחי בגבול ירדן • אילנית לילדים • אילנית בשירי חגים לילדים (מס' 1) • אילנית (1972) • אילנית (1974) • להיטים לילדים • שירי משוררים לילדים • שירו שיר לשמש • בואו ונשיר ביחד • טיול לילי ושירים אחרים שאני אוהבת • סולו? הופעה פומבית • תקליט מס' 20 במקצב ברזילאי ובשירים נבחרים • שירים שילדים אוהבים והשירים היפים של מרים ילן-שטקליס • רגשות מעורבים • אל הדרך • מתנה לילדים – השירים שכל הילדים אוהבים • אולי עוד פעם • סרט בשחור לבן • בוא נתחיל מבראשית • חלום ברזילאי • ישראלית |  |
| אלבומי אוסף | הלהיטים הגדולים של אילנית ואילן ואילנית • שירי הייצוג של ישראל • להיטי הזהב של אילנית • ארבעה צדדים • עכשיו כולם ביחד • 21 הלהיטים הגדולים של אילנית • כבר אחרי חצות – אוסף שירי אהבה • נאסף תשרי, אוסף מס. 3 • אי שם – אוסף שירי הפופ והייצוג • ללכת שבי אחרייך – אוסף שירי ארץ ישראל • כל מקום – אוסף שירים בינלאומיים • שיר של יום חולין – אוסף הבלדות • ושוב איתכם – אוסף שירי אילן ואילנית • המיטב • אוסף להיטים • שירים ליום חולין – אוסף כפול |  |
| ערכים קשורים | אירוויזיון 1973 • ישראל באירוויזיון 1973 • אירוויזיון 1977 • ישראל באירוויזיון 1977 • אילן ואילנית • שלמה צח |  |
| אילנית – שירים |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-60 | "שיר בארבעה בתים" |  |
| שנות ה-70 | "אהבתה של תרזה די מון" • "ילדי איננו ילד עוד" • "רק הירח" • "פעם לאהוב" • "לאורך השדרה שאין בה איש" • "איש הסתיו" • "גוליבר" • "אי שם" • "אין מקום בחוף" • "עכשיו אני יודע" • "אחיי גיבורי התהילה" • "ללכת שבי אחרייך" • "אהבה אחת קטנה" • "אבל המנגינה" • "Chaque matin la joie du monde" • "אם ייפול הכוכב שלי" • "עיר אחרת" • "כי הנני בא" • "כשקיבלו את התורה" • "כשיבוא שלום לארץ" • "שירו שיר לשמש" • "שלום" • "כך היה כך יהיה" • "הכרתי פעם איש" • "האוניות חזרו" • "ילד בקרקס" • "עפרוני" • "דניאל" • "שיר של יום חולין" • "אל תשמעי לקול ליבך" • "ארץ" • "אדם רחוק" • "אהבה היא שיר לשניים" • "הנה הלילה" • "תבורכי" • "הנה ימים באים" • "הנה בא השלום" • "רגשות מעורבים" • "היי דנה" |  |
| שנות ה-80 | "אני לא מאמינה" • "פעם בשנה" • "חמסין של ניסן" • "הבית של פיסטוק" • "בשביל אל הכפר" • "עד עולם" • "אל הדרך" • "פרפר נחמד" • "נחמה" • "בשורה טובה" • "תצלום ישן" • "הלב" • "שיר על נחלים" • "אולי עוד פעם" • "בואו בואו" • "אם ובנה" • "בללייקה" • "עכשיו כולם ביחד" • "חלק בעולם" • "הנחמה היחידה" • "רק בינתיים" • "סרט בשחור לבן" • "קחי נשימה" • "חבר" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 31e87209-0146-48a1-bc43-f784c0bb5d26
חרטומית ביצות

| חרטומית ביצות |
| --- | --- |
 
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: חרטומניים
סוג:: חרטומית
מין:: חרטומית ביצות
שם מדעי
 Gallinago gallinago ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה


Gallinago gallinago faeroeensis
Gallinago gallinago gallinago
חרטומית ביצות (שם מדעי: Gallinago gallinago) הוא מין של עוף ביצות בגודל בינוני ממשפחת החרטומניים ומסדרת החופמאים.
חרטומית הביצות היא עוף בעל פסים אנכיים כהים לאורך הראש והגוף. אורכה 25-27 ס"מ, מוטת כנפיה 44-47 ס"מ ומשקלה 80-140 גרם. היא בעלת רגליים ארוכות, מקור ארוך אפור וכנפיים מנומרות בכתמים לבנים לאורך הכנפיים. הרגליים ארוכות ועוזרות לצעוד בבוץ ובמים.
חרטומית הביצות חיה בביצות ובמקווי מים עומדים באסיה, אירופה וצפון אפריקה.
בישראל היא חולפת וחורפת שכיחה.
היא ניזונה מחסרי חוליות מימיים קטנים.
תת-מינים

G. g. faroeensis
G. g. gallinago
הערות שוליים

↑  חרטומית ביצות באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558395705171  BnF: cb15549871f (data)  GND: 4144395-0  LCCN: sh85146833  NKC: ph517006
חמוס השלגים

| חמוס השלגים |
| --- | --- |
 חמוס השלגים
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: סמוריים
תת־משפחה:: סמורים
סוג:: סמור
מין:: חמוס השלגים
שם מדעי
 Mustela nivalis ‏ליניאוס, 1766
תחום תפוצה


חמוס השלגים או חמוס גמדי (שם מדעי: Mustela nivalis) הוא המין הקטן ביותר מבין כל היונקים בסדרת הטורפים.
תפוצה

חמוס השלגים נפוץ באזורים האקולוגיים הפלארקטי והנארקטי שבחצי הכדור הצפוני ובכללם אלסקה, קנדה, צפון ארצות הברית, בריטניה הגדולה, אירופה הקונטיננטלית, צפון אסיה, צפון אפריקה והארכיפלג היפני. בנוסף, חמוס השלגים הובא לאיים האזוריים, סאו טומה וניו זילנד על ידי האדם.
תפוצה > בישראל

ייתכן ומין זה קיים באזור החרמון, שכן ידוע על קיומו בלבנון, ונמצאו מאובנים של מין זה באזורים שונים בארץ ישראל. כמו כן, הזואולוג הנרי בייקר טריסטראם, טען שהחמוס מצוי בישראל. למרות זאת, מלבד דיווח זה ומאובנים, אין שום ראיות לכך, שחמוס השלגים מצוי בישראל כיום. אם הוא אכן קיים בארץ, בניגוד לחמוס השלגים שבאזורים הצפוניים יותר של העולם, חמוס השלגים הישראלי וודאי לרוב נותר עם פרווה חומה בעונת החורף, שלא מתחלפת לצבע לבן, כמו החמוסים בלבנון ובטורקיה.
תיאור

גופו של חמוס השלגים ארוך ורזה מכוסה בפרווה תחתונה קצרה ושערות מגן ארוכות יותר. בקיץ צבע פרוותו בחלקיו העליונים חום עשיר, וחלקיו התחתונים לבנים. בחורף, באזורים הצפוניים המושלגים, לעיתים קרובות הפרווה לבנה לחלוטין, בעוד שבאזורים דרומיים הפרווה נותרת חומה. ראשו של חמוס השלגים צר ולו עיניים שחורות ואוזניים עגולות. יש לו רגליים קצרות ובכפות רגליו חמש אצבעות עם טופרים חדים. הזכרים גדולים מהנקבות: האורך הכולל של זכרים: 18–25 ס"מ; נקבות: 16.5–18 ס"מ. אורך הזנב של זכרים: 25–40 מ"מ; נקבות: 22–30 מ"מ. משקל זכרים: 40–55 גרם; נקבות: 30–50 גרם.
ניתן להבדיל בין חמוס השלגים להרמין על פי גודל גופו הקטן של החמוס וזנבו הקצר שחסר צבע שחור בקצהו.
תת-מינים

Mustela nivalis allegheniensis
Mustela nivalis campestris
Mustela nivalis eskimo
Mustela nivalis rixosa
Mustela nivalis nivalis
Mustela nivalis vulgaris
Mustela nivalis minuta
חרחבינה חופית

| חרחבינה חופית |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: סוככאים
משפחה:: סוככיים
סוג:: חרחבינה
מין:: חרחבינה חופית
שם מדעי
 Eryngium maritimum ‏לינאוס, 1753
ציור הממחיש את הצמח
חרחבינה חופית
חַרְחֲבִינָה חוֹפִית (שם מדעי: Eryngium maritimum) הוא צמח רב שנתי נמוך בסוג חרחבינה ממשפחת הסוככיים. לצמח תפוצה רחבה ובארץ תפוצה מוגבלת לחולות במישור החוף.
יש המגדלים אותו בגינות-נוי, ויש האוכלים אותו ומשתמשים בו למרפאה.
תיאור

עליו של החרחבינה החופית ירקרקים לבנבנים קרחים וגילדניים, רחבים בבסיסהם ודמויי לב עם עורקיהם לבנים בולטים ועם שוליים קוצניים. הגבעולים עבים, מצולעים. גובהו 20–50. ופריחתו חלה בין החודשים אפריל לאוגוסט. הפרחים זעירים, דו-מיניים, לבנבנים, ומואבקים על-ידי דבורים קטנות. התפרחת היא סוכך חרוטי דמוי קרקפת, וגדולה יותר מאשר ביתר מיני החרחבינה. והפרי הוא ספוגי - קשקשי.
הערות שוליים

↑  איציקלופדיה הבריטניקה החדשה לנוער, כרך 7, שנות התשעים
↑  חרחבינה חופית : בסכנת הכחדה,תבלין,צמח רפואי, באתר www.wildflowers.co.il
↑  חרחבינה חופית – Eryngium maritimum L., באתר צמחיית ישראל וסביבתה
↑  חרחבינה חופית Eryngium maritimum - צמח אדום הפורח בחוף הים (יוני 2017), באתר כלנית
ערך זה הוא קצרמרבנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חכלילית עצים

| חכלילית עצים |
| --- | --- |
 חכלילית עצים
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: חטפיתיים
סוג:: חכלילית
מין:: חכלילית עצים
שם מדעי
 Phoenicurus phoenicurus ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה


חכלילית עצים מתרחצת
Phoenicurus phoenicurus phoenicurus
חכלילית עצים (שם מדעי: Phoenicurus phoenicurus) היא מין של ציפור קטנה ממשפחת החטפיתיים. אורכה 14-13 ס"מ. ותפוצתה משתרעת על פני כל אירופה, מערב ומרכז אסיה.
תיאור המין

השם בערבית: חומיירא. פירוש השם המדעי - Phoenicurus - "חכלילית זנב": Phoinix - אדום, ארגמני. ouros - זנב.
חכלילית עצים היא ציפור קטנה למדיי עד בינונית ודקת גזרה. אורכה 13 -14 ס"מ, משקלה 14- 19 גרם ומוטת כנפיה 22- 27 ס"מ.
במין זה קיימת דו צורתיות זוויגית בולטת: לזכר גרון ופרצוף בגוון שחור (לצעירים עשוי להיות מעורב לבן). גם המקור והרגליים שחורים. החזה והבטן כתומים בוהקים. החלקים העליונים בגוון אפור-כחלחל. מצחו לבן וזנבו אדום ערמוני.
הנקבה חומה כולה. בהירה יותר, בגוון בז', בחלקים התחתונים, ולעיתים מנומרת קלות בצדי הגוף ובחזה. גם לנקבה יש נוצות זנב ערמוניות וכן טבעת-עין בהירה. היא נוהגת להרטיט את זנבה מעלה מטה, בתנועה אופיינית לשאר החכליליות.
תפוצתה של חכלילית העצים נרחבת ביותר ומשתרעת על פני כל אירופה, מערב ומרכז אסיה. בישראל מצויה בעיקר בגליל, ברמת הגולן ובירושלים.
תת-מינים

קיימים ומוכרים ארבעים וארבעה תת-מינים.
בישראל מופיעים שני תת-מינים:
תת-מין אירופי, phoenicurus, דוגר באירופה. כנפיו שחורות לגמרי ואזור תפוצתו בעת הקינון בכל אירופה. תת-מין זה חסר את כתם הכנף הבהיר, הבולט בתת-המין השני, ולכן נקרא "שחור כנף".
תת-מין מזרחי, samamisicus, דוגר בדרום- מזרח אירופה, בטורקיה, בקווקז, ומרכז אסיה. תת-מין זה ניכר בקצוות לבנים לאברות בזכר, ובקצוות חוליים בהירים בנקבה, שיוצרים כתם כנף בהיר ובולט ולכן נקרא "לבן כנף". מוצאו טורקי מזרחי. אזור תפוצתו משתרע בבלקן ויוון טורקמניטסטן, אוזבקיסטן ואירן, במזרח טורקיה ובמזרח התיכון.
מזון

מזון החכלילית מבוסס בעיקר על חרקים כגון: זבובים, פרפרים, חיפושיות, עכבישים וזחלים, ולעיתים גם גרגרים שונים. היא נוהגת לרוב לעמוד בתוך שיחים, להגיח במהירות אל המזון ואז לשוב למסתורה. לאחר מכן תרטיט את זנבה.
זמני נדידה

בישראל נצפות חכליליות עצים רבות נודדות בסתיו ובאביב. החל מתחילת אוגוסט ועד אמצע ספטמבר נודד חולף תת-המין "לבן הכנף". החל מאמצע ספטמבר ועד נובמבר נודד תת-המין השכיח phoenicurus שדוגר באירופה. באביב נודד ראשון תת-המין "לבן הכנף". בנדידת האביב מקדימים הזכרים את הנקבות במספר ימים.
מקום חיות וקינון

בתי הגידול מגוונים וכוללים יער פתוח וחורשים, שולי יערות בהם הצמחייה פתוחה למחצה, מטעים, פארקים וגינות נוי וכן לאורך נחלים ותעלות.
הקינון באירופה, מסוף אפריל עד אמצע יולי, בצפון פינלנד מסוף מאי עד סוף יוני ובמרוקו בין מאי ליולי. הקן בנוי בצורת סלסילה מעשבים, שורשים ואזוב ומרופד בשיער ונוצות. היא מקננת בחורים בעצים או בקירות, בגובה של 1- 6 מטרים. בכל הטלה 5- 7 ביצים בצבע כחול בהיר עד כחול ירקרק. הדגירה נמשכת 12- 14 ימים.
חלק מהקינים מאוימים על ידי קוקיה אירופית.
הערות שוליים

↑  חכלילית עצים באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2 3 4 5  חכלילית העצים, באתר הצפרות הישראלי
1 2 3 4 5 6  המרכז לטיפוח ציפורי הבר והגינה, באתר yard birds
↑  ליאור כסלו, תצפית לעולם הטבע, באתר תצפית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4155982-4
חיפושית אטלס

| חיפושית אטלס |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: חיפושיות
תת־סדרה:: Polyphaga
משפחה:: זבליתיים
סוג:: Chalcosoma
מין:: חיפושית אטלס
שם מדעי
 Chalcosoma atlas ‏לינאוס, 1758

חיפושית אטלס (שם מדעי: Chalcosoma atlas) היא מין של חיפושית גדולה מאוד במשפחת הזבליתיים, שמאופיינת ב-3 "קרניים" ארוכות ואורך כולל של עד 13 ס"מ בזכרים. שם המין, כמו גם שמה העממי של החיפושית Atlas Beetle, נקראים על שם הטיטאן אטלס שנשא על כתפיו את כיפת השמיים, ומתואר פעמים רבות כנושא על כתפיו את כדור הארץ. חיפושית אטלס היא אחת החיפושיות הגדולות בעולם ביחד עם יקרונית טיטאנית Titanus giganteus וחיפושית הרקולס Dynastes hercules שמגיעות לאורך של כ-17 ס"מ.
תיאור

חיפושית אטלס, בדומה לחיפושיות אחרות בסוג Chalcosoma בולטת בזכות גודלה הרב. בסוג זה בולטת דו-צורתיות זוויגית והזכר גדול באופן ניכר מהנקבה. אורכם של הזכרים הוא 60–120 מ"מ בעוד שהנקבות מגיעות רק לאורך של 25–60 מ"מ. מאפיין נוסף בולט של הזכרים הוא שלוש "קרניים" (למעשה מדובר בבליטות כיטין דמויות-קרן ולא בקרן אמיתית): שתי בליטות ארוכות שיוצאות מהחזה ועוד בליטה אחת ארוכה שיוצאת מהראש, ומשוות לה מראה דומה לזה של טריצרטופס. ה"קרניים" משמשים את הזכרים להילחם אחד בשני ולהתגושש על נקבות, מזון וטריטוריות. על חלק מהפרטים ניתן למצוא גם "קרן" רביעית קטנה. חיפושית אטלס נבדלת ממינים אחרים בסוג (כגון C. caucasus) בכך ש"קרן" הראש רחבה יותר. צבעה של חיפושית אטלס הוא שחור-מתכתי בוהק, לעיתים עם גוני ירוק, נחושת או חום נוצצים. צבעים אלו הם תוצאה של צבעוניות מבנית והשתקפויות של סביבתה בשלדה החיצוני החלק והבוהק.
חיפושית אטלס: תמונה של פרט זכר על רקע לבן
אורח חיים

הבוגרים (הן הזכרים והן הנקבות) ניזונים על מוהל עצים (לשד צמחים) ופירות בשלים מידי. זכרים בעלי "קרניים" קטנות יותר יוצאים מוקדם יותר כדי להימנע מתחרות עם הזכרים הגדולים והחזקים יותר. הזכרים הקטנים גם נאלצים לעוף מרחקים גדולים כדי למצוא נקבה ולהזדווג איתה.
הפגית ניזונה על עץ נרקב ודורשת חלל גדול ואוכל רב להשלים את גלגוליה. היא ידועה בתוקפנותה ונושכת אם היא מופרעת או נוגעים בה. היא נלחמת גם בפגיות אחרות אם יש צפיפות או מחסור במזון.
חיפושית אטלס בולטת בזכות שלוש "קרניים" ארוכות וחדות, המשוות לה מראה דמוי טריצרטופס, וככל הנראה משמשות אותה גם להתנהגות דומה. ה"קרניים" משמשים את הזכרים להילחם אחד בשני ולהתגושש על נקבות (בעיקר), מזון וטריטוריות - כאשר בהתגוששיות הזכר בעל ה"קרניים" הגדולות יותר הוא זה שלרוב מנצח. הזכרים תוקפניים אחד כלפי השני ומרבים להתגושש. מקומיים באסיה מנצלים תכונה זו להימורים: הם לוכדים שני זכרים בגודל דומה, מציבים אותם להילחם אחד מול השני ואז מהמרים מי ינצח.
תפוצה

חיפושית זו נפוצה בדרום-מזרח אסיה. היא שוכנת קרקע אך מסוגלת גם לעוף בעת הצורך.
תת-מינים

Chalcosoma atlas atlas ‏ (Linnaeus, 1758) - סולווסי
Chalcosoma atlas butonensis ‏ (Nagai, 2004) – בוטון (אי).
Chalcosoma atlas keyboh ‏ (Nagai, 2004) – מלזיה וסומטרה.
Chalcosoma atlas mantetsu ‏ (Nagai, 2004) – תאילנד ווייטנאם.
Chalcosoma atlas simeuluensis ‏ (Nagai, 2004) – סימאולו.
Chalcosoma atlas sintae ‏ (Nagai, 2004) – פלנג.
Chalcosoma atlas hesperus ‏ (Erichson, 1834) – הפיליפינים.
גלריה

זכר בגוון ירוק בטבע
זכר בגוון מתכתי בטבע
זכר עם כנפיים פרושות
זכר בטבע
הערות שוליים

1 2 3  אוונס 2023 (ראו "מקורות").
↑  ההסתייגות "ככל הנראה" נובעת בעיקר מכך שאין לנו תצפיות התנהגותיות ישירות על הטריצרטופס, שנכחד לפני 66 מיליון שנים, אבל ראיות מהמאובנים מלמדות שגם הוא השתמש בקרניו להילחם נגד זכרים אחרים.
חיפושית הקמח

| חיפושית הקמח |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: חיפושיות
תת־סדרה:: Polyphaga
משפחה:: שחרוריתיים
סוג:: Tenebrio
מין:: חיפושית הקמח
שם מדעי
 Tenebrio molitor ‏לינאוס, 1758

חיפושית הקמח, בוגר.
חיפושית הקמח (באנגלית: mealworm beetle; שם מדעי: Tenebrio molitor) היא חיפושית המטילה את ביציה בדרך כלל בקמח או במצע אבקתי אחר, ומכאן שמה. זחלי החיפושית נקראים "תולעי הקמח" (mealworm), והם משמשים כמזון.
התפתחות

נקבת חיפושית הקמח מטילה כ-400 ביצים על מצע של קמח או אבקות אחרות. רבות מהביצים נאכלות על ידי זחלים שכבר בקעו, כמו כן, חיפושיות בוגרות עשויות לאכול את הזחלים הקטנים או הביצים. הזחל גדל במשך מספר ימים עד שבועות, לפי תנאי הגידול וזמינות האוכל, ולאחר מכן מתגלם. מן הגולם בוקעת חיפושית בוגרת שבשלב ראשון צבעה חום בהיר, ועם הזמן משתנה לחום כהה או שחור. גודלו של הזחל בראשית התפתחותו סביב 5 מ"מ, ולקראת ההתגלמות גודלו עשוי להגיע לכדי 3 ס"מ. גודלה המרבי של החיפושית הבגירה כ-1.5 סנטימטר.
אזורי מחיה ומזון

חיפושית הקמח למיניה, כמו פרוקי רגליים רבים ובעלי דם קר אחרים, מתפתחת בעיקר במקומות חמים ובעלי לחות גבוהה.
נקבת החיפושית מטילה את ביציה במקומות אבקתיים כמו קמח, סובין, תבלינים טחונים, ואפילו מלח. לאחר גדילתם, ניזונים זחלי החיפושית ממאכלים נוספים כמו בוטנים, פולי קקאו, פירות יבשים, ועוד.
גידול תולעי קמח

בשל גודלן והתפתחותן המהירה בתנאי גידול פשוטים, וערכן התזונתי, רבים ממגדלי חיות המחמד הניזונות מחרקים, כמו דגים, לטאות וציפורים שונות, עושים שימוש בגידול מבוקר של תולעים אלו לשם האכלת בעל החיים שברשותם. לשם כך נעזרים באבקת סובין של חיטה או דגן אחר, מטמינים בו את חיפושיות הקמח בעומק של מספר סנטימטרים, ושומרים על לחות גבוהה בעזרת פרי חתוך וכדומה.
בהלכה

הדיון ההלכתי סביב תולעי הקמח, המזוהות עם התולעים המכונות בשפה ההלכתית מילווי"ן (תעתיק של המילה הגרמנית Mehlwürmer, ובדמיון ל-Mealworm), נזכר כבר בדברי הרא"ש שחי במאה ה-13. תולעים אלו נפוצות באזורים רבים בעולם, במאכלים רבים וברמת נגיעות גבוהה, עובדה שהצריכה את גדולי הרבנים בכל הדורות לשבת על המדוכה במציאת דרכים להתיר שימוש בקמח ובמוצרי מזון נוספים הנגועים בהן, בצל האיסור ההלכתי לאכול מאכלים שיש בהם תולעים, שלעיתים יצר מציאות בה כמעט לא ניתן היה לצרוך קמח ללא תולעים. ישנם פוסקים שעל בסיס כללים הלכתיים שונים התירו את השימוש בקמח כאשר אין ודאות שיש בו תולעים, ישנם שלימדו זכות על המנהג להשתמש במאכלים בעלי סבירות גבוהה לנגיעות, וישנם שאסרו את השימוש בהם.
בשנים האחרונות ישנם שעשו קישור בין המילווי"ן המוזכר בפוסקים לקרדית הקמח (flour mite), בת משפחתה של קרדית אבק הבית, המצויה אף היא בקמח כמו במצבורי אבק. ועל פי זה דרשו להגדיל את צפיפות הנפות המשמשות לניפוי הקמח מתולעים. אולם אחרים דחו את זיהוי המילווי"ן עם הקרדית, שגודלה פחות מ-0.5 מ"מ, ותיאור המילווי"ן בדברי הפוסקים אינו עולה בקנה אחד עם מידותיה הזעירות.
פירוק פוליסטירן מוקצף (קלקר)

בשנת 2015 התגלה שזחלי חיפושית הקמח יכולים לאכול ולפרק פוליסטירן (קלקר) שעד אז נחשב לחומר שאינו מתכלה. 100 תולעי קמח יכולות לפרק פוליסטירן לחומר אורגני שמיש בקצב של כ-34-39 מיליגרם ליום. בנוסף, במהלך הניסוי שארך חודש לא נמצא הבדל בין זחלי הקמח שניזונו רק מקלקר לבין זחלי הקמח שניזונו במזון קונבנציונלי. ולמעשה נמצא שמיקרואורגניזמים בתוך המעי של תולעת הקמח אחראים לפירוק הפוליסטירן.
הערות שוליים

↑  שו"ת הרא"ש כלל כ' סימן ג'.
↑  הרב יאיר וייץ, האם צריך לנפות קמח, באתר ישיבת הר ברכה, ‏ג באלול תשע"ח
↑  Plastic-eating worms may offer solution to mounting waste, Stanford researchers discover | Stanford News Release, web.archive.org, ‏2021-02-20
↑  Can mealworms eat PLASTIC? (Styrofoam), נבדק ב-2024-05-09 סרטון המראה את הזחלים ניזונים מקלקר
'תולעי הקמח' - זחלי חיפושית הקמח על מצע של סובין.
חרטומן יערות

| חרטומן יערות |
| --- | --- |
 חרטומן יערות
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: חרטומניים
סוג:: חרטומן
מין:: חרטומן יערות
שם מדעי
 Scolopax rusticola ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה


חרטומן יערות (שם מדעי: Scolopax rusticola) הוא מין של חרטומן בגודל בינוני מהסוג חרטומן, החי בחלק הממוזג והסובטרופי של אירואסיה, וגם בצפון ובמרכז ישראל.
מאפיינים

חלקו העליון האדום-חום של החרטומן וגרונו ובטנו החומים-צהובים המפוספסים בנויים להסוואה בסביבה מיוערת, ועיניו ממוקמות באמצע צידי ראשו כך שהוא מקבל זווית ראייה של 360 מעלות. הוא מגשש אחר אוכל בעזרת מקורו החום הארוך והרגיש. כיום מוערך שיש כ-14–16 מיליון חרטומנים.
אורכו של חרטומן בוגר הוא כ-33–38 סנטימטרים, כולל מקורו הארוך (שנתן לו את שמו), שאורכו 8 סנטימטרים בקירוב. אורכה של מוטת כנפיו של חרטומן היערות הוא כ-55–65 סנטימטרים. כיפתו של החרטומן שחורה. הכנפיים מעוגלות, והמקור צבוע בוורוד עדין. צבע רגליו נע בין אפור לוורוד בהיר. אצל מין זה יש דו-צורתיות זוויגית מובהקת, והזכר גדול הרבה יותר מהנקבה, אף על פי שקשה לזהות פרט כזכר או נקבה ממבט ראשון.
שמו המדעי של חרטומן היערות ניתן לו על ידי קארולוס ליניאוס, שנחשב לטקסונום הראשון, ב-1758. שם הסוג, skolopax, בא מהמילה "חרטומן" ביוונית, ומהמילים הלטיניות rusticus ("כפרי") ו-colere ("לחיות"). למין זה אין תת-מינים.
כשליש מאוכלוסייתו של החרטומן מתרבה באירופה, ו-90% ממנה מתרבה ברוסיה ופנוסקנדיה.
הערות שוליים

↑  חרטומן יערות באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563452205171  BnF: cb119460511 (data)  GND: 4188997-6  LCCN: sh85147923 
זוג ביצים של Scolopax rusticola rusticola
חרטומית בנגלית

| חרטומית בנגלית |
| --- | --- |
חרטומית בנגלית חרטומית בנגלית
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: מקוריתיים
סוג:: רוסטרטולה
מין:: חרטומית בנגלית
שם מדעי
 Rostratula benghalensis ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה


חרטומית בנגלית (שם מדעי: Rostratula benghalensis) היא מין של עוף מים ממשפחת המקוריתיים שבסדרת החופמאים. החרטומית מצוי בביצות לאורך אפריקה, דרום אסיה ודרום-מזרח אסיה. לעיתים היא חולפת בישראל.
החרטומית היא עוף קטן באורך 25 עד 28 סנטימטרים, והיא דומה לבני הסוג חרטומית ממשפחת החרטומניים. היא בעלת מקור ארוך, עיניים גדולות מוקפות בטבעת שחורה שסביבה כתמים לבנים מוקפים פסים שחורים. שאר הפנים והצוואר בעלי גוון חום ערמוני, הבטן לבנה והגב והכנפיים אפורים בהירים עם סרטוטים מעליהם. בניגוד לזכר הנקבה גדולה יותר אך גם חיוורת יותר בצבעיה הבהירים שצבעם אפור-בהיר, צבעים העוזרים להסוואתה בינות לצמחייה והבוץ.
החרטומית נוהגת לדשדש במים רדודים בבוץ ובהם לחפש חרקים, סרטנים קטנים, תולעים ורכיכות וגם מזרעים והמקור הארוך והדק מותאם לשלוף יצורים במהירות מהבוץ. היא חיה בבדידות או בזוגות ולעיתים בקבוצות קטנות של עד 12 פרטים.
החרטומית מקננת על גבי צמחייה ליד גדת נהר או בריכה כשתקופת הרבייה היא בין אפריל ליולי. בניגוד למרבית העופות, הנקבה היא זו שמזדווגת עם זכרים רבים, אשר מטפלים בצאצאים במקומה. הצעירים מתחילים לגדל פלומה כהה ומאבדים אותה בבגרותם. אבותיהם מטפלים ומזינים אותם ואף מעופפים איתם, צמודים מתחת לכנפיהם.
תת-מינים

Rostratula benghalensis australis
Rostratula benghalensis benghalensis
הערות שוליים

↑  חרטומית בנגלית באתר הרשימה האדומה של IUCN
אל הדרך (שיר של אילנית)

"אל הדרך" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אילנית. הוא יצא לאור בשנת 1982, על ידי חברת התקליטים פונוקול, כרצועה השישית וכשיר הנושא של אלבום האולפן ה-15 של הזמרת, אל הדרך.
על השיר

"אל הדרך" נכתב והולחן על ידי שמרית אור ונורית הירש, שגם הפיקה אותו. ב-2 במרץ 1982 נכנס לראשונה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' במקום ה-24. ב-21 באפריל עלה למקום השני, שיאו במצעד הנוכחי, שם שהה שלושה שבועות רצופים. לבסוף, יצא מהדירוג השבועי ב-7 ביולי לאחר שנים-עשר שבועות צעידה רצופה. במצעד סוף השנה של התחנה דורג במקום החמישי. כמו כן, במצעד השבועי של גלי צה"ל הגיע למקום הראשון.
גרסאות כיסוי

בשנת 1994 השיר בוצע על ידי נורית הירש, יעל אבקסיס ועוד כמה ילדים במסגרת קלטת הילדים "עולם קטן".
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1982)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1982)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1982)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1982)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 2 |  |
|  ישראל | גלי צה"ל | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף השנה (1982)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף השנה (1982)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף השנה (1982)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף השנה (1982)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 5 |  |
הערות שוליים

↑  המצעד השבועי של רשת ג' מן התאריכים 2 במרץ 1982. פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מן התאריכים 21 באפריל 1982. פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מן התאריכים 4–5 במאי 1982. פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מן התאריכים 11–12 במאי 1982. פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מן התאריכים 6–7 ביולי 1982. פזמונט
↑  מצעד השנתי תשמ"ב (1982) פזמונט
| אילנית |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | עמיחי בגבול ירדן • אילנית לילדים • אילנית בשירי חגים לילדים (מס' 1) • אילנית (1972) • אילנית (1974) • להיטים לילדים • שירי משוררים לילדים • שירו שיר לשמש • בואו ונשיר ביחד • טיול לילי ושירים אחרים שאני אוהבת • סולו? הופעה פומבית • תקליט מס' 20 במקצב ברזילאי ובשירים נבחרים • שירים שילדים אוהבים והשירים היפים של מרים ילן-שטקליס • רגשות מעורבים • אל הדרך • מתנה לילדים – השירים שכל הילדים אוהבים • אולי עוד פעם • סרט בשחור לבן • בוא נתחיל מבראשית • חלום ברזילאי • ישראלית |  |
| אלבומי אוסף | הלהיטים הגדולים של אילנית ואילן ואילנית • שירי הייצוג של ישראל • להיטי הזהב של אילנית • ארבעה צדדים • עכשיו כולם ביחד • 21 הלהיטים הגדולים של אילנית • כבר אחרי חצות – אוסף שירי אהבה • נאסף תשרי, אוסף מס. 3 • אי שם – אוסף שירי הפופ והייצוג • ללכת שבי אחרייך – אוסף שירי ארץ ישראל • כל מקום – אוסף שירים בינלאומיים • שיר של יום חולין – אוסף הבלדות • ושוב איתכם – אוסף שירי אילן ואילנית • המיטב • אוסף להיטים • שירים ליום חולין – אוסף כפול |  |
| ערכים קשורים | אירוויזיון 1973 • ישראל באירוויזיון 1973 • אירוויזיון 1977 • ישראל באירוויזיון 1977 • אילן ואילנית • שלמה צח |  |
| אילנית – שירים |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-60 | "שיר בארבעה בתים" |  |
| שנות ה-70 | "אהבתה של תרזה די מון" • "ילדי איננו ילד עוד" • "רק הירח" • "פעם לאהוב" • "לאורך השדרה שאין בה איש" • "איש הסתיו" • "גוליבר" • "אי שם" • "אין מקום בחוף" • "עכשיו אני יודע" • "אחיי גיבורי התהילה" • "ללכת שבי אחרייך" • "אהבה אחת קטנה" • "אבל המנגינה" • "Chaque matin la joie du monde" • "אם ייפול הכוכב שלי" • "עיר אחרת" • "כי הנני בא" • "כשקיבלו את התורה" • "כשיבוא שלום לארץ" • "שירו שיר לשמש" • "שלום" • "כך היה כך יהיה" • "הכרתי פעם איש" • "האוניות חזרו" • "ילד בקרקס" • "עפרוני" • "דניאל" • "שיר של יום חולין" • "אל תשמעי לקול ליבך" • "ארץ" • "אדם רחוק" • "אהבה היא שיר לשניים" • "הנה הלילה" • "תבורכי" • "הנה ימים באים" • "הנה בא השלום" • "רגשות מעורבים" • "היי דנה" |  |
| שנות ה-80 | "אני לא מאמינה" • "פעם בשנה" • "חמסין של ניסן" • "הבית של פיסטוק" • "בשביל אל הכפר" • "עד עולם" • "אל הדרך" • "פרפר נחמד" • "נחמה" • "בשורה טובה" • "תצלום ישן" • "הלב" • "שיר על נחלים" • "אולי עוד פעם" • "בואו בואו" • "אם ובנה" • "בללייקה" • "עכשיו כולם ביחד" • "חלק בעולם" • "הנחמה היחידה" • "רק בינתיים" • "סרט בשחור לבן" • "קחי נשימה" • "חבר" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 67c8a9b0-1acb-4d66-965c-b9bcd623c439