stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זיא גקאלפ
רקע היסטורי

לפי ספרו של איש מדעי המדינה וחוקר הלאומיות בנדיקט אנדרסון, הלאומיות צמחה באירופה של שלהי המאה ה-18 על רקע משבר האמונה שחוותה אירופה מאז תום ימי הביניים, אשר הוביל לתהליך הדרגתי וממושך של חילון. רעיון מדינת הלאום נתפס כתחליף לדת, מעין 'דת' חדשה, חילונית. התיזה של אנדרסון תקפה בעיקר למדינות מערב אירופה ומרכזה. באזורים אחרים, ובייחוד הבלקן והמזרח התיכון, התיזה של אנדרסון איבדה מתקפותה. כאשר חדרו רעיונות ההשכלה, הנאורות והחילוניות למזרח התיכון ולבלקן באמצעות הדפוס ההולך ומתפתח, היה לאסלאם מקום מרכזי בחיי היום יום של האוכלוסיות המקומיות, בתחומי המשפט, החינוך והמוסר. גם בקרב האליטות הערביות, הפרסיות, והטורקיות, תופעות של כפירה בדת, אשר היו נפוצות בצרפת של המאה ה-19, היו זניחות. רוב האינטלקטואלים דוברי הפרסית, הערבית והטורקית היו חדורי גאווה בדת האסלאם. רובם סברו כי נחיתותו של העולם המוסלמי אל מול המערב הנוצרי נעוצה בשיטת ממשל גרועה ובגורמים אחרים כמו שבטיות, ופטריארכליות. גם החילונים שבהם לא בעטו במסורת אבותיהם, כפי שעשו מקביליהם בצרפת ובבריטניה. הלכי רוח דומים רווחו גם ביישובי היהודי של שלהי המאה ה-19 וראשית המאה העשרים. רוב בני היישוב, האליטות וההמונים, החילונים והדתיים, היו גאים במסורת היהודית ושאפו לשמר אותה, תוך אימוץ סלקטיבי של המודרניות והחילוניות. גם בימינו, במאה העשרים ואחת, הדת נוכחת במזרח התיכון, הן במובן הסימבולי והן בהיבט החברתי-תרבותי. מכיוון שלהלכי הרוח, לאמונות דתיות ולסמלים דתיים הייתה חשיבות באופן בו עוצבה והונחלה הלאומיות, יש לקחת זאת בחשבון כאשר דנים בקשר שבין אינטלקטואלים לבין צמיחת הלאומיות.
האינטלקטואלים העות'מאנים, כמו עמיתיהם במערב אירופה, היו מעין 'מתווכים' שהפיצו את רעיונות המודרנה לציבור הרחב. היה להם תפקיד מכונן בעיצוב פני החברה העות'מאנית ובעיצוב מדינות הלאום אשר יוקמו מאוחר יותר על חורבותיה.
גקאלפ והכשרתו האינטלקטואלית

זיא גקאלפ נולד ב-1876 במחוז דיארבקיר שבמזרח אנטוליה להורים ממוצא גאורגי וכורדי. עם הגעתו לאיסטנבול ב-1896, עיר קוסמופוליטית באותה תקופה, נחשף לרעיונות אירופיים מודרניים. הוא התעניין בעיקר בספרות, בפוליטיקה, ובמדעים. כמו כן גילה עניין רב בסוציולוגיה של אמיל דורקהיים, והשפעתה ניכרת בכתביו. כמו כן הושפע גקאלפ מהפוזיטיביזם של האינטלקטואלים האירופים ומהאסכולה הרומנטית שהתפתחה במרכז אירופה. בדורו ניהלה האימפריה מאבק מול המורדים בבלקן, אשר חתרו להתנתק מן האימפריה ולהקים מדינות לאום עצמאיות. הסכמי הקפיטולציות עליהן חתמה האימפריה עם המעצמות, כללו תנאים משפילים והציפו את ערי האימפריה בסחורות זרות. 
במרחב ובתקופה שבהם פעל גקאלפ התקיים מאבק בין שלוש תפיסות אידאולוגיות שונות ואף מנוגדות: עות'מאניזם, פאן-אסלאמיזם ופאן-טורקיות. תפיסות אלו באו לתת אלטרנטיבה לסולידריות המסורתית ל'אומה' המוסלמית ולסולטאן וללכד את נתיני האימפריה תחת יסוד משותף.
כמו אינטלקטואלים רבים באותה תקופה באימפריה העות'מאנית, בבריטניה, ובצרפת, ניסה גקאלפ לתת מענה לאתגרים הפוליטיים, התרבותיים והלאומיים אשר עמדו בפני המדינה. באימפריה העות'מאנית, בה חיו זה לצד זה קבוצות אתניות, לשוניות ודתיות ושונות התמודדו האינטלקטואלים עם אתגרים עצומים. אלו היו המרכזיים שבהם: כיצד למנוע את התפרקותה של האימפריה למדינות לאום שונות? כיצד למנוע את התנתקות חבל הבלקן מהשער העליון? האם ניתן לשמור על איזון בין רעיון הקהילה האסלאמית לבין רעיונות מודרניים של שוויון וחירות? לגקאלפ לא הייתה תשובה עקבית לבעיות אלה. הגותו השתנתה בהתאם לנסיבות המשתנות.
רעיונותיו של גקאלפ

לאורך כתביו של גקאלפ, אשר נפרסו על פני תקופה של כעשרים וחמש שנה, שזורים שלושה רעיונות תרבותיים שונים המשלימים זה את זה: ציויליזציה מערבית (Medeniyet), ההשתייכות לאומת האסלאם (Ummet), והחיבור לתרבות הטורקית.
רעיונותיו של גקאלפ > ציוויליזציה

גקאלפ, אשר שלט היטב בשפה הצרפתית, סבר כי הקשר של העות'מאנים הטורקים לתרבות האירופית הוא אך קשר טבעי. הוא הפריד בין התרבות (Edebiyet) לדת (Diniyet) וטען כי ההשתייכות למרחב האירופי אינה תלויה באמונות הדתיות. שלטון האימפריות המוסלמיות השונות, לטענתו, הוביל להתגבשות התפיסה השגויה בקרב הטורקים לפיה הם חלק מן העמים המזרח תיכוניים. לטענת גקאלפ יש להיות חלק מן הציויליזציה האירופית על מנת להתגבר על הנחיתות התרבותית והכלכלית של הטורקים אל מול האירופים. ייתכן גם כי הנתק התרבותי והלשוני אשר נוצר בין דוברי הטורקית לבין העמים הערביים, פרי ההתפתחויות החשובות בתחום הפילולוגיה, האתנולוגיה והארכאולוגיה, השפיע על גיבוש העמדה של גקאלפ ביחס לאירופה.
רעיונותיו של גקאלפ > אסלאם ומודרניות

כמו האינטלקטואלים המוסלמים בני זמנו, הבולטים שבהם ג'מאל א-דין אל-אפע'אני ומוחמד עבדו, טען גקאלפ כי יש לערוך רפורמה (Tecdid) באסלאם ולסלק את האלמנטים הזרים אשר חדרו לאסלאם. מנהגים כמו פוליגמיה ונקמת דם היו מנהגים ערביים ביסודם אשר חדרו לאוכלוסיות הטורקיות במהלך התאסלמותם. העולמא הקנאים והנוקשים סילפו את דת האסלאם ועצרו את התקדמות המדע והכלכלה, בטענה כי כל חידוש (בידעה) אסור על פי השריעה. גקאלפ קרא להפרדה בין דת למדינה, מהלך אשר ישיב את האסלאם לימי הזוהר של האומיים והעבאסים. 
כמו רבים מבני האליטה העות'מאנית-אנטולית, האמין גקאלפ כי האסלאם האנטולי מתקדם ונאור יותר מן האסלאם הערבי הקנאי והמאובן. הטורקים הפיצו חיים בציוויליזציה המוסלמית אשר נחלשה במאות ה-11–12, והפכו לכוח הדומיננטי באסלאם לאחר הדעיכה התרבותית של העמים הערביים. זאת ועוד, גקאלפ ואינטלקטואלים אחרים כמו יוסוף אקצ'ורה (Akçura) ופואט קפרולו (Köprülü), עשו טורקיפיקציה של האסלאם. גיבורים מוסלמים חשובים כגון אבו מוסלם, צלאח א-דין ומדענים כדוגמת אבן סינא הוצגו כטורקים אתניים. כך ניתן משקל רב יותר לטענה לפיה הטורקים 'הצילו' את עולם האסלאם מהשתלטות האירופים הנוצרים. גקאלפ והאינטלקטואלים העות'מאנים בני זמנו הכעיסו מאוד את העולמא אשר התנגדו להלאמה או אתניזציה של האסלאם. רבים מהם נשענו על המסורת האסלאמית שלטענתם פסלה עליונות של קבוצה אתנית או לשונית על קבוצה אחרת. כמו כן התנגדו העולמא לשאיפתו של גקאלפ, הניכרת בכתביו המאוחרים, לביטול החליפות ולכינון חוק אזרחי חילוני ושוויוני.
רעיונותיו של גקאלפ > טורקיות

רעיון הטורקיות מקבל צביון אתני-תרבותי בכתביו של גקאלפ. אין קריאה בכתביו להקמת מדינת לאום טורקית הדומה באופייה לרפובליקה הטורקית בת ימינו. גקאלפ עוסק בעם הטורקי (halk) השורשי אשר מקיים מנהגים טורקיים עתיקים מימי האואוז של מרכז אסיה, ביניהם פולחן קדושים וחברות במסדרים הצופיים. גקאלפ נהג להפריד בין האיכרים האנטולים אשר השתייכו לטאריקות הצופיות, לבין העולמא הנוקשים והשלטון המסואב.
רעיונותיו של גקאלפ > יחסו למיעוטים

ניתן להבחין בכתביו של גקאלפ בשינוי היחס כלפי יוונים, ארמנים, ומיעוטים אחרים, בהתאם לנסיבות הפוליטיות המשתנות. אם עד תחילת המאה עוד האמין גקאלפ באמת ובתמים ברעיון העות'מאניזם, כאמצעי להבטחת נאמנות המיעוטים, הרי שבחלוף השנים הוא שינה את עמדותיו. התבוסות אשר נחלה האימפריה במלחמות הבלקן, מ-1876 ועד 1912, בסופן איבדה את הבלקן הביאו להתנפצות חלום המולדת העות'מאנית המשותפת לבני הדתות השונות.
ברמה הפוליטית היה גקאלפ ממתנגדי הסולטאן עבדול חמיד השני. הוא היה אחד מתומכיה הבולטים של תנועת 'הטורקים הצעירים'. עמדותיו, אשר שילבו בין דת, זהות אתנית אירופיות ומודרניות, עלו בקנה אחת עם השקפות מרבית חברי הארגון. במהלך שלטונם, פגעו ראשי הטורקים הצעירים בכמה מסמכויותיו של הסולטאן ועשו באסלאם כגורם המאחד את העות'מאנים המוסלמים כנגד האויבים מבית-הארמנים והיוונים, והאויבים מבחוץ - רוסיה ומעצמות אירופה. לגקאלפ עצמו לא הייתה מעורבות ישירה ברצח העם הארמני. במחקרים קונטמפורניים נטען, כי ראשי ה- CUP' שתכננו את רצח העם הושפעו רעיונית מכתביו האחרונים של גקאלפ. הקשר הגורדי בין דת וגזע לבין הלאום וכן חובת הציות והנאמנות בכל מחיר למולדת, טוענים אותם היסטוריונים, ראשיתה בכתביו של גקאלפ וההוגים בני הזמנו. אחרים נקטו גישה זהירה יותר וטענו כי גקאלפ לא היה הוגה לאומי במובן הקלאסי מאחר שסבר כי לאומיות ופטריוטיות עות'מאנית נרכשת באמצעות התרבות והשפה. ככל הנראה העמדה השנייה קרובה יותר לאמת ההיסטורית. קשה לראות באמירות המייחלות לחיסול האויב, הנשמעות שוב ושוב על ידי מנהיגים במדינות שונות, עדות לתמיכה ברצח עם שיטתי ומתוכנן.
מורשתו האינטלקטואלית

כמעט כל המפלגות הפוליטיות וחלק ניכר מהאינטלקטואלים בטורקיה הרפובליקנית אימצו יסודות שונים בכתביו של גקאלפ והעריצו את דמותו. לאחר מותו ב-1923, היו אלה הרפובליקנים בראשות מוסטפא כמאל אשר ניכסו את רעיונותיו הפוליטיים והתרבותיים.
 במסגרת הפרויקט הלאומי הכמאליסט, אומצו ההיבטים הלאומיים והאירופים בכתביו. ולעומת זאת, התפיסות העות'מאניות והאסלאמיות, אשר היו חלק חשוב מכתביו, נדחקו הצידה. לפי התפיסה הכמאליסטית הייתה טורקיה חלק אינטגרלי מאירופה. תחת האימפריה העות'מאנית, הפכו הטורקים בעל כורחם לחלק מהעמים 'המזרחים'. אתאטורק ותומכיו סברו כי יש להעביר את העם הטורקי פרויקט ציויליזטורי, שבסופו ישיל מעליו את התכונות האינהרנטיות לעמי המזרח, כמו אמונות תפלות(hurufiye), קנאות דתית ופסיביות. על אף התנגדותם של הכמאליסטים לפולחני דת עממית והתנשאותם כלפי הכפריים האנטולים, רבים מהם סברו כי הכפריים משקפים את הלאומיות הטורקית השורשית והאותנטית. גקאלפ, על אף מוצאו הכורדי, נחשב בעיני הכמאליסטים כמי ששיקף את הרוח הלאומית הטורקית, המשוחררת והמודרנית.
הסכסוך הפוליטי אשר התחולל בתוך המפלגה הרפובליקנית, אשר הוביל להקמת המפלגה הדמוקרטית ולניצחונה ב-1950 משקף במידה רבה את כישלון הפרויקט הלאומי הכמאליסטי. רעיון כור ההיתוך, המבוסס על אתניות וחילוניות, הוחלף ברעיון הלאומיות האתנית-דתית, שלו היו שותפים אנשי המפלגה החדשה ורוב מכריע מהעם הטורקי. אנשי המפלגה ותומכיהם, כמו הכמאליסטים, העריכו מאוד את גקאלפ ואת כתביו ובחרו באופן סלקטיבי את החלקים המתאימים להשקפתם הפוליטית והתרבותית. כך למשל, הרעיונות האירופים בכתביו עברו סינון ביקורתי בכתבי ובבטאוני תומכי המפלגה החדשה. לטענת רבים באליטה הפוליטית הטורקית, פרויקט החילון במדינה היה מרחיק לכת וקטע באחת אמונות עממיות ודתיות של מאות שנים. מודרניות וקדמה, סברו ראשי המפלגה, איננה פירושה חיקוי עיוור של המערב האירופי. לעומת האימוץ הסלקטיבי של התכנים האירופים, התכנים האסלאמיים והטורקים בכתביו אומצו ברובם על ידי הזרם הלאומי-מסורתי. תחת שלטון המפלגה הדמוקרטית, חזרה טורקיה אל חיק העולם המוסלמי, החלה להשתתף בכינוסים אסלאמיים. האסלאם הפך לחלק מרכזי בזהות הלאומית הטורקית.
ראו גם

מודרניזם אסלאמי
הטורקים הצעירים
רצח העם הארמני
התנועה הלאומית הטורקית
לקריאה נוספת

Behlul, Ozkan, 2012. From the abode of Islam to the Turkish Vatan: the Making of a National homeland in Turkey, Yale University Press
Daglyer, Unler,2007. Ziya Gokalp on Modernity and Islam: the Origins of an uneasy union in Contemporary Turkey, Journal of Comparative Civilization Review 53-69
Gokalp, Ziya,1981(1976-1924). Turkish Nationalism an Western Civilization: Selected Essays (Translated from Turkish: Niyazi Berkes ),Westport: con
Gurpinar, Dogan,2013. Ottoman/Turkish Visions of the nation, 1860-1950 ,Houndsmill, Palgrave Macmillan
Grigoriadis, Ioannis, 2012. Instilling Religion in Turkish and Greek Nationalism: a Sacred synthesis, New York: Palgrave Macmillan
Karpat, Kemal, 2001. The Politicization of Islam: Reconstructing Identity, state, Faith and Community in the Late Ottoman State, New York: Oxford University Press
Karpat,Kemal,2002.Studies in Ottoman Social and Political History: selected Articles and Essays ,Boston: brill
Lewy,Guenter. 2005, The Armenian Massacres in Turkey: a disputed Genocide, Utah University Press
אנדרסון, בנדיקט, קהילות מדומיינות: הגיגים על מקורות הלאומיות ועל התפשטותה, תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה, תש"ס.
הורוביץ, נרי, דת ולאומיות בישראל ובמזרח התיכון,תל אביב: עם עובד, תשס"ב.
הערות שוליים

↑  אנדרסון,תש"ס, עמודים 37 - 42
↑  Gokalp 1981:22
1 2  Karpat,2001
↑  Gokalp:255-256
↑  הפילולוגיה אשר התפתחה בשלהי המאה ה-18 וגילוייה החדשניים טענה לקשר בין שפה לתרבות. הפילולוגים, באמצעים אנתרופולוגים ולשוניים, גדעו את הקשר ההיסטורי המקודש בין שלושת השפות האיסלאמיות הקלאסיות: ערבית, טורקית ופרסית. הוכח על ידי הפילולוגים כי טורקית במשפחת השפות התורכו-מונגוליות, ערבית מקורה במרחב השמי ואילו פרסית מקורה במשפחת השפות ההינדו-אירופי.
כמו כן, חפירות ארכאולוגיות ביוון בבלקן ובאזורים אחרים בחופי הים התיכון במאה ה-19 מצאו כי חלק חשוב מהציויליזציה האירופית מקורו במערב אנטוליה, מרכז האימפריה העות'מאנית של אותה תקופה
↑  Gurpinar 72-76
↑  Gurpinar 74-87
↑  Gokalp 1981:301-304
↑  זמן קצר לאחר מותו, התממש חזונו של גקאלפ. בין השנים 1924–1927 הובילו מוסטפא כמאל (אתאטורק) ותומכיו מספר מהלכים ביניהם ביטול חוקי השריעה וכינון חוק אזרחי חילוני. המחנה השמרני ספג מכה ניצחת
↑  Behlul 62-71
↑  מדובר בעיקר באנוור פשה וג'מאל פשה, שניים מראשי הוועד לאחדות וקדמה
↑  Lewy 2005:41-46
↑  Grigoriadis 2012:65-68
↑  Grigoriadis 2012 68-72
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271534505171  BIBSYS: 90253694  BnF: cb12055438g (data)  CiNii: DA05276199  GND: 118808516  ICCU: VEAV469662  ISNI: 0000 0001 0886 3124  LCCN: n50034349  NLA: 35766856  NSK: 000316113  NTA: 070909849  RERO: 02-A006418593  SUDOC: 028118553  TDVİA: gokalp-ziya  Trove: 1077963  VIAF: 34476936   WorldCat (עם VIAF): 34476936 
קברו של זיא גקאלפ באיסטנבול
טור דה פראנס 2021

טאדיי פוגאצ'אר בשלב 14 בטור דה פראנס 2021.
טור דה פראנס 2021 הוא המהדורה ה-108 של הטור דה פראנס.  המרוץ תוכנן במקור להתקיים בין התאריכים 2–25 ביולי 2021 אך לבסוף נערך בין התאריכים 26 ביוני–18 ביולי 2021, כדי לאפשר לרוכבים להשתתף במרוצי אולימפיאדת טוקיו (2020). במרוץ ניצח הרוכב הסלובני טאדיי פוגאצ'אר מקבוצת יו. איי. אי. אמירטס. היה זה ניצחונו השני הרצוף בטור דה פראנס, לאחר שגם ב-2020 ניצח במרוץ. במקום השני סיים הרוכב הדני, יונאס וינגגור מקבוצת יומבו–ויסמה ובמקום השלישי סיים הרוכב האקוודורי, ריצ'רד קאראפאס מקבוצת אינאוס גרנדיירס.
בקטגוריית החולצה הירוקה ניצח הרוכב הבריטי הוותיק, מארק קוונדיש, מקבוצת דקונינק קוויק-סטפ. קאוונדיש ניצח בארבעה קטעים במרוץ ובכך סימן את חזרתו אל החבורה המובילה של הספרינטרים בדבוקה.
בקטגוריית החולצה המנוקדת ("מלך ההרים") ניצח טאדיי פוגאצ'אר מקבוצת יו. איי. אי. אמירטס, שאף ניצח בקטגוריית החולצה הלבנה (הרוכב הצעיר).
בקטגוריה הקבוצתית ניצחה קבוצת בחריין ויקטוריוס.
בקטגוריית הרוכב ההתקפי במרוץ זכה הרוכב הצרפתי פרנק בונאמור (אנ') מקבוצת B&B Hotels.
המסלול

המסלול לטור דה פראנס 2021 הוכרז ב -1 בנובמבר 2020. המסלול נקבע באורך של 3,383 ק"מ (2,102 מייל), ובמירוץ נקבע הקטע הארוך ביותר מאז טור דה פראנס בשנת 2000, עם מסלול של 248 ק"מ (154 מייל) בקטע השביעי. במקור תוכננה בירת דנמרק, קופנהגן, לארח את תחילת המרוץ (המכונה גם Grand Départ) אך בסוף הועברה ההתחלה לברסט הנמצאת במערב צרפת, עקב השפעת מגפת הקורונה. קופנהגן תארח את ההתחלה ב-2022.
חזה דם

| --- | --- |

 תחום:  רפואת חירום 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  2047916 
 MeSH:  D006491
 סיווגים
 ICD-10:  J94.2, S27.1 
 ICD-11:  CB26 
 
צילום רנטגן המדגים הצטברות דם בצדו השמאלי של החזה
חזה דם ׁׁ(בלועזית: Hemothorax, בתעתיק לעברית: המוטורקס) הוא מצב רפואי בו מצטבר דם בחלל האדר (בין שני הקרומים של האדר). חזה דם נגרם כתוצאה מפגיעת טראומה קהה או חודרת, לעיתים נדירות מאוד הוא מתרחש באופן ספונטני. הסיבה השכיחה לחזה דם היא דימום מעורק בין צלעי.
מכיוון שחזה דם נגרם כתוצאה מטראומה, לעיתים החבלה גורמת במקביל גם לחזה אוויר, מצב זה מכונה פניאוהמוטורקס (Pneumohemothorax).
הצטברות הדם פוגעת בתהליך הנשימה, בכל ריאה יכולים להצטבר קרוב ל-3 ליטר של דם, בדרך כלל סיבת המוות בחזה דם מאסיבי הוא כתוצאה מאיבוד דם.
אבחנה

ניתן לאבחן חזה דם באמצעות האזנה לקולות הנשימה (הם נחלשים בחזה דם), והחזר עמום בניקוש. במקרה של דימום ממושך המטופל יציג סימני הלם.
בצילום חזה ניתן לראות עכירות המופיעה תחילה בבסיס הריאה ואחר כך הולכת וגדלה (בצילום בשכיבה העכירות מתפשטת על פני כל הריאה ובישיבה ניתן לראות נוזל בחלק התחתון של הריאה).
טיפול

הטיפול בחזה דם כולל החדרת נקז חזה רחב לבית החזה, ושאיבה רציפה של הדם. אצל מרבית החולים הדימום פוסק באופן עצמוני ולכן די בטיפול זה. אם הדימום אינו נעצר (או שקצב הדימום הוא יותר מ-100–200 סמ"ק לשעה), יש לבצע טורקוטומיה (ניתוח הריאה בשיטה פתוחה) ולקשור את כלי הדם המדמם.
טיי ג'רום

| --- | --- |

ג'רום בשנת 2019
 לידה:  8 ביולי 1997  (בן 27) ניו יורק, ארצות הברית
 עמדה:  קלע
 גובה:  1.96 מטרים
 מספר:  2
 מכללה:  אוניברסיטת וירג'יניה
 דראפט:  בחירה מספר 24, 2019 פילדלפיה 76'
 קבוצות כשחקן
 2019–2020 2020–2022   2022–2023 2023–:  פיניקס סאנס אוקלהומה סיטי ת'אנדר   גולדן סטייט ווריורס קליבלנד קאבלירס
 הישגים כשחקן
 זכייה בטורניר אליפות המכללות (2019)
טיי ג'רמי ג'רום (באנגלית: Ty Jeremy Jerome; נולד ב-8 ביולי 1997) הוא כדורסלן אמריקאי, שמשחק בקבוצת קליבלנד קאבלירס מליגת ה-NBA, בעמדת הקלע.
קריירת מכללות

ג'רום נולד בעיר ניו יורק, ובשנת 2016 החל ללמוד באוניברסיטת וירג'יניה. בעונת 2018/2019 הוביל את קבוצת האוניברסיטה, לצדם של דיאנדרה האנטר וקייל גאי, לזכייתה הראשונה אי פעם בטורניר אליפות המכללות בכדורסל. במשחק גמר הטורניר, מול אוניברסיטת טקסס טק, ג'רום קלע 16 נקודות, מסר 8 אסיסטים ואסף 6 ריבאונדים, ולאורך העונה כולה רשם ממוצעים של 13.6 נקודות, 5.5 אסיסטים ו-4.2 ריבאונדים למשחק.
קריירת משחק מקצועית > פיניקס סאנס

בדראפט ה-NBA‏ 2019 נבחר ג'רום על ידי פילדלפיה 76' בבחירה ה-24, ומיד הועבר בטרייד לפיניקס סאנס. בעונתו היחידה בקבוצה קלע 3.3 נקודות בממוצע למשחק.
קריירת משחק מקצועית > אוקלהומה סיטי ת'אנדר

בנובמבר 2020 הועבר ג'רום בטרייד לאוקלהומה סיטי ת'אנדר, יחד עם ריקי רוביו, קלי אוברה, ג'יילן לקיו ובחירת דראפט עתידית, תמורת כריס פול ועבדל נאדר. בשל פציעה בקרסול החמיץ ג'רום את 32 המשחקים הראשונים של קבוצתו, אולם מאז חזרתו ועד לסיום העונה הציג יכולת מעודדת, עם ממוצעים של 10.7 נקודות ו-3.6 אסיסטים למשחק.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019/2020 | פיניקס | 31 | 0 | 10.6 | 0.336 | 0.280 | 0.750 | 1.5 | 1.4 | 0.5 | 0.1 | 3.3 |
| 2020/2021 | אוקלהומה | 33 | 1 | 23.9 | 0.446 | 0.423 | 0.765 | 2.8 | 3.6 | 0.6 | 0.2 | 10.7 |
| 2021/2022 | אוקלהומה | 48 | 4 | 16.7 | 0.378 | 0.290 | 0.809 | 1.6 | 2.3 | 0.6 | 0.1 | 7.1 |
| 2022/2023 | גולדן סטייט | 45 | 2 | 18.1 | 0.488 | 0.389 | 0.927 | 1.7 | 3.0 | 0.5 | 0.1 | 6.9 |
| קריירה |  | 157 | 7 | 17.4 | 0.421 | 0.352 | 0.826 | 1.9 | 2.6 | 0.6 | 0.1 | 7.0 |
הערות שוליים

↑  הסטטיסטיקות של ג'רום בליגת המכללות, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 2019, באתר basketball-reference.com
↑  הת'אנדר מצרפים את ג'רום, לקיו, אוברה ורוביו, באתר הקבוצה, 16 בנובמבר 2020
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חזום חזום

חזום חזום (1948 – 4 באוקטובר 2024) היה כדורגלן ישראלי אשר שיחק בעמדת הקשר בקבוצות אחדות, ומזוהה בעיקר עם הפועל פתח תקווה, שבה שיחק בסוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70, ועם הפועל יהוד, שבה שיחק כ-7 עונות וזכה בגביע של 1981/1982.
קריירה

חזום נולד ב-1948, והתחיל לשחק בקבוצת הנוער של הפועל פתח תקווה באמצע שנות ה-50, ולאחר מכן בהיותו בגיל 17, עלה לקבוצה הבוגרת, בשנת 1966. חזום שיחק בבוגרים של הפועל פתח תקווה בתפקיד הקשר, והיה שותף לסגנות הקבוצה בעונת 1965/1966 בליגה הלאומית, ובעונה הכפולה של  1966/1968, אז הייתה הקבוצה בסוף תור הזהב שלה ונחשבה לחזקה, אך לא הצליחה לזכות בתארים. בהמשך עבר להפועל רמת גן להשאלה למשך עונה אחת, וחזר לקבוצותו הפועל פתח תקווה לחצי עונה נוספת. ב-1972 החליט לעזוב את ישראל ולשחק בקבוצת גרמיסטון קולינס בדרום אפריקה, שם שיחק מספר עונות, כשבין לבין חזר ב-1973, להתגייס לצה"ל בתור טנקיסט במלחמת יום הכיפורים. בהמשך עבר עוד מספר קבוצות אחרות בדרום אפריקה, עד שחזר בעונת 1976/1977 בליגה הלאומית להפועל יהוד שהייתה העולה הטרייה לליגה הלאומית דאז.
ב-1982 זכה עם יהוד בתואר הראשון והיחיד שלה עד היום, גביע המדינה בכדורגל לעונת 1981/1982. ב-1984 עבר למכבי לזרוס חולון איתה נלחם על העלייה מליגה א' לליגה הארצית (הליגה השנייה דאז), אולם ב-1985 חזר להפועל יהוד. בסוף שנות ה-90 הוסיף לשחק בקבוצות קטנות מליגות נמוכות כדוגמת גבעת שמואל בה שיחק ב-1990 ולאחר מכן תלה את הנעליים.
חזום חזום נפטר ב-4 באוקטובר 2024, בגיל 76, בבית החולים איכילוב שבתל אביב.
הערות שוליים

↑  חזום חזום חזר להציל את יהוד, עיתון מעריב, עמוד 41, 25 במאי 1986
↑  תוצאות מבחני העלייה לליגה ב' (שער של חזום חזום הובקע לזכות גבעת שמואל), מאת גור לביא וגבי שטרית, מעריב, 24 במאי 1990
↑  אשר גולדברג‏, בגיל 76: כדורגלן העבר חזום חזום הלך לעולמו, באתר וואלה, 4 באוקטובר 2024
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חגים פדרליים בארצות הברית

בארצות הברית, חג פדרלי הוא תאריך בלוח השנה שמזוהה ומיועד על ידי הממשלה הפדרלית של ארצות הברית כיום חג. בכל שנה ביום חג בארצות הברית, משרדים ממשלתיים לא-חיוניים נסגרים, סחר במניות בדרך כלל מושהה, וכל עובד ממשלה פדרלי מקבל שכר על יום החג. ממשלת ארצות הברית מכירה ב-10 חגים פדרליים.
חגים פדרליים מקוטלגים על ידי קונגרס ארצות הברית תחת הכותרת V בקוד ארצות הברית (U.S.C.). לקונגרס יש את הסמכות ליצור חגים פדרליים בשביל מוסדות ממשלתיים (ומוסדות תחת ריבונות פדרלית), עובדים, ומחוז קולומביה. בנקים, בתי ספר ושאר מוסדות יכולים להיות סגורים ביום זה אך אין החוק מחייב זאת. בחלקים נבחרים בארצות הברית, חגים שמיוחדים לעירייות/ מדינות בתוך ארצות הברית נצפים בצורה דומה לחגים הפדרליים.
בשנים 2018–2019, סגירת ממשלת ארצות הברית השפיעה על החגים הפדרליים וגרמה לעובדים רבים לא לקבל שכר בימים אלו.
היסטוריה

ההיסטוריה של החגים הפדרליים בארצות הברית מתחילה לראשונה ב-28 ביוני 1870, כאשר הקונגרס יצר את החגים הפדרליים כדי "להתאים את החוקים הדומים במדינות מסביב לוושינגטון די.סי... ובכל מדינות האיחוד". בתחילה, חוקי העבודה בזמני החגים הפדרליים הוחלו רק על עובדים בתוך די.סי., אך ב-1885 החוק הורחב כדי להתאים לכל העובדים הפדרליים האמריקנים.
ארבעת החגים המקוריים היו:
יום השנה החדשה
יום העצמאות
יום חג המולד
יום חג ההודיה
יום ההולדת של ג'ורג' וושינגטון הפך לחג פדרלי בשנת 1879. בשנת 1888 נוצר יום הזיכרון האמריקאי, ב-1894 נוצר חג העבודה (Labor day).
בשנת 1938, יום שביתת הנשק (כיום יום הוטרנים) הוכרז כחג פדרלי כדי לסמן את סופה של מלחמת העולם הראשונה, שמו של החג שונה בשנת 1954 כדי לכבד אמריקאים שלחמו במלחמת העולם השנייה ובמלחמת קוריאה.
ב-1968, "אקט יום שני" גרם למספר חגים לקרות תמיד ביום שני, וכך גרם להיווצרותו של יום קולומבוס.
ב-1983, יום ההולדת של מרטין לותר קינג הוכרז כחג לאומי והפך לחג האחרון שעליו הכריזה המדינה.
רשימה של החגים הפדרליים

רוב החגים הפדרליים הם גם חגים לאומיים במדינות בארצות הברית.
חג שאמור להתקיים בסוף השבוע בדרך כלל מתקיים ביום השבוע הקרוב ביותר.
| תאריך | שם רשמי | פרטים |
| --- | --- | --- |
| 1 בינואר | יום השנה החדשה | מציין את תחילת השנה הגרגוריאנית. החגיגות כוללות ספירה לאחור עד השעה 0:00 בחצות בלילה המקדים, ערב השנה החדשה, כולל עריכת מסיבה והדלקת זיקוקים. היום נחשב לסיום עונת חג המולד. |
| 15–21 בינואר | יום ההולדת של מרטין לות'ר קינג הבן  | היום נועד לכבד את זכרו של מרטין לותר קינג, פעיל זכויות האדם (יום הולדתו המקורית הייתה ב-15 בינואר 1929). ערים מסוימות עורכות מצעדים לכבודו, ויותר מכך, "אקט חג קינג של שנת 1994" מעודד אזרחים להפוך יום זה ליום תרומה לקהילה (לעיתים מתייחסים אליו בשם "יום השירות הלאומי"). החג מתקיים ביום שני השלישי בחודש ינואר. |
| 15–21 בפברואר | יום הולדתו של וושינגטון | יום ההולדת של וושינגטון הוכרז לראשונה כחג פדרלי על ידי אקט 1879 של הקונגרס. אקט החגים האחידים של שנת 1968, שינה את התאריך מ-22 בפברואר ליום השני השלישי של פברואר (מה שגורם לחג לא להתקיים אף פעם ביום הולדתו האמיתי של וושינגטון). בנוסף לכך, העובדה שיום ההולדת של אברהם לינקולן מתרחשת ב-12 בפברואר, גורמת לאנשים רבים להתייחס ליום הזה בשם "יום הנשיאים" ולהחשיב אותו כיום הוקרה לכל הנשיאים האמריקאים, למרות זאת, אף חוק פדרלי לא שינה את שם החג הזה ל"יום הנשיאים" |
| 25–31 במאי | יום הזיכרון | היום נועד לכבד את זכרם ומורשתם של חללי מלחמות ארצות הברית. היום מסמן בצורה לא רשמית את התחלת הקיץ (בדרך כלל מתקיים ב-30 במאי, אך משתנה עקב אקט החגים האחידים של שנת 1994. מתרחש ביום שני האחרון במאי. |
| 4 ביולי | יום העצמאות | חוגג את אימוצה של הכרזת העצמאות של ארצות הברית, ידוע גם בשם "הרביעי ביולי". חגיגות זיקוקים נערכות בערים רבות, ביום זה העסקים מסתיימים כשלוש שעות מוקדם יותר מאשר ביום רגיל. |
| 1–7 בספטמבר | יום העבודה | מכבד ומוקיר את תנועת העבודה האמריקאית. 52% מהאוכלוסייה האמריקאית מחשיבים יום זה להיות הסוף הלא רשמי של עונת הקיץ, אף על פי שרק כ-40% מהמעסיקים מבקשים מעובדיהם לעבוד ביום זה. החג מתקיים ביום שני הראשון של ספטמבר. |
| 8–14 באוקטובר | יום קולומבוס | מוקיר את כריסטופר קולומבוס, חוקר יבשת אמריקה. באזורים מסוימים החג נחגג כיום העמים הילידים, או מסורת ותרבות איטלקית. החד נחגג בדרך כלל ב-12 באוקטובר, או ביום שני השלישי של אוקטובר, והוא אחד משני חגים פדרליים שבהם סחר במניות מורשה. |
| 11 בנובמבר | יום החיילים המשוחררים | מוקיר את כל החיילים המשוחררים של הכוחות המזוינים של ארצות הברית. הוא נחגג ב-11 בנובמבר כדי לסמן את סופה של מלחמת העולם הראשונה בתאריך הזה בשנת 1918, כאשר הסכם שביתת הנשק עם גרמניה יצא לפועל. יום החיילים המשוחררים הוא אחד משני החגים הפדרליים בהם סחר במניות מורשה. |
| 22–28 בנובמבר | יום חג ההודיה | באופן מסורתי, חוגג את ההודיה לקציר עונת הסתיו, נהוג לאכול תרנגול הודו ביום זה. נערך בדרך כלל ביום חמישי הרביעי בנובמבר. ביום שלאחר יום החג, המסחר נגמר כשלוש שעות מוקדם מהרגיל. |
| 25 בדצמבר | יום חג המולד | החג הפופולרי ביותר בלוח השנה הנוצרי, חג המולד נצפה כיום שמסמל את הולדתו של ישו. בדרך כלל נחגג על ידי נוצרים אך גם על ידי אלו שאינם נוצרים, בשינוי של המסורות. ביום שקודם ליום החג, המסחר נגמר כשלוש שעות מוקדם מהרגיל. |
ביקורות ומחלוקות > יום מרתין לותר קינג

אינדיבדואלים וארגונים מסוימים מתנגדים לסטטוס הפדרלי של חגים מסוימים, כגון יום מרתין לותר קינג ויום קולומבוס, כמו למשל הסנאטור ג'ס הלמס שהתנגד ליצירת יום מרטין לותר קינג כאשר הוצע לראשונה בשנת 1983.