stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גזע (אדם)
תורות גזע וגזענות > התאוריה הנורדית והגירה לעולם החדש

התאוריה הנורדית טענה לעליונות גזעית של הצפון אירופאים, שהיוו "גזע עליון" הודות לתכונתם התורשתית למנהיגות. התאוריה הייתה רבת השפעה במערב אירופה ובארצות הברית בראשית המאה ה-20 וכן השפיעה עמוקות על תורת הגזע הנאצית. במסגרת התאוריה חילק ויליאם ז. ריפלי בשנת 1899 (Ripley) את "הגזע הקווקזי" לשלושה "תתי גזעים" בעלי מאפיינים חיצוניים שונים ותפוצה גאוגרפית מסוימת: נורדים, אלפינים וים-תיכוניים.
התאוריה התפתחה בעיקר בעקבות עליית כוחן הכלכלי והפוליטי של מדינות מערב אירופה וצפונה, שתרמה להשמעות טענות בדבר עליונותן. עם זאת היו מי שערערו על ההיררכיה שבמודל הנורדי לאור הישגיהם המפוארים של עמי העולם העתיק על חופי הים התיכון.
לתאוריה הנורדית קשר הדוק עם סוגיית מכסות ההגירה לעולם החדש בסוף המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20. שורשים להשפעה זאת ניתן לראות כבר במחצית המאה ה-18 בהבחנתו של המדינאי האמריקאי החשוב בנג'מין פרנקלין בין אירופאים "לבנים" ל"כהים", וקריאתו להעדפת גרמנים צפוניים ואנגלים "לבנים" על פני גרמנים דרומיים, רוסים, צרפתים, ספרדים, שוודים ואיטלקים "כהים".
לאור שינויים פוליטיים, כלכליים וחברתיים באירופה השתנתה הדמוגרפיה של המהגרים לארצות ההגירה הגדולות באמריקה, בראשן ארצות הברית, ברזיל וארגנטינה. הגירה מוגברת ממזרח אירופה, בחלקה הגדול של יהודים, ומדרום אירופה, בעיקר של קתולים, לא נראתה בעין יפה. מדינות היעד, שחששו משינויים אלו ומהתמורות העלולות להתחולל בעקבותיהם במרקם התרבותי והדתי המקומי, אכפו מכסות הגירה לפי מדינות, לשימור המצב הקיים.
בארצות הברית היה זה מדיסון גראנט (Grant) שקידם את רעיון ה"נורדיזם" כנימוק למדיניות הגירה בשנות ה-20 של המאה ה-20. ספרו רב ההשפעה The Passing of the Great Race משנת 1916 תרם לחקיקת חוק ההגירה של 1924, אשר הציב מכסות הגירה לארצות הברית לפי מדינות, בהתאמה להתפלגות המהגרים באוכלוסייה כפי שנרשמה במפקד האוכלוסין של שנת 1890. החוק נועד לצמצם הגירה מדרום אירופה ומזרחה, להפסיק את ההגירה ממזרח אסיה ומהודו, להגביל את ההגירה מאמריקה הלטינית ולהעדיף הגירה מערב אירופאית. השפל הכלכלי הגדול והגירה פנימית של אמריקאים-אפריקאים רבים מדרום ארצות הברית לצפונה שינו את המרקם הדמוגרפי של ארצות הברית ויצרו מודל "דו גזעי" של "שחורים" אל מול "לבנים". לאור שינויים אלו ירדה קרנו של ה"נורדיזם" בארצות הברית וההבחנה בין סוגים שונים של "לבנים" איבדה מחשיבותה.
תורות גזע וגזענות > הגזע הארי

תנופה משמעותית קיבלה התאוריה הנורדית באמצע המאה ה-19, עם עליית רעיון הגזע הארי, שטען לעליונות העמים הדוברים שפות הודו-אירופיות הודות לתרומתם המכרעת להתפתחות האנושות. ההוגה המרכזי של רעיון זה היה ארתור דה גובינו, שפיתח אותו בספרו רב ההשפעה "המסה על אי השוויון בין גזעי האדם" משנת 1854. דה גובינו לא טען, אמנם, לזהות בין הארים לנורדים, אולם הוא טען כי הגרמנים הם הייצוג המודרני הטוב ביותר של הארים, וכי הם החיו את אירופה לאחר נפילת האימפריה הרומית, אשר מנהיגותה "הדלדלה גזעית". לקראת סוף המאה ה-19 היו שטענו כי מקורו של הגזע הארי אינו מהודו ומרכז אסיה, כמשתמע מהגדרתו הראשונית, אלא בצפון אירופה עצמה, וכי הוא מאופיין בצבע עור בהיר ובשיער בלונדיני.
בשנת 1899 הוציא לאור בשפה הגרמנית יוסטון סטיוארט צ'מברלין, גרמנופיל בריטי, את ספרו המפורסם "יסודות המאה ה-19" (Die Grundlagen des Neunzehnten Jahrhundrets). בספרו זה העמיד צ'מברלין את ההיסטוריה האירופית כמאבק בין "הגזע הארי" ל"גזע השמי".
תורות גזע וגזענות > תורת הגזע הנאצית

אולי המוכרת מבין תורות הגזע וההרסנית ביותר מביניהן היא תורת הגזע שהגה אדולף היטלר ואשר היוותה את אחד מהמקורות האידאולוגיים של הנאציזם. בספרו "מיין קמפף" פרש היטלר את משנתו הגזענית אשר התבססה על יצירת היררכיה גזעית בקרב בני האדם שבראשה עמדו בני הגזע הארי והעמים הנורדים. היטלר קרא לקידומו של עימות בין הגזעים, בהתאם לעקרונות הדרוויניזם החברתי על מנת להשמיד את "הגזע השמי" הנחות ביותר ולשעבד את בני "הגזע הסלאבי" תאוריה זו חוללה את השואה ואת השמדת כשליש מבני העם היהודי כמו גם מיליוני בני אדם נוספים.
ביקורת, היסטוריזציה והבניה חברתית של מושג ה"גזע"

את הביקורת על השימושים השונים במונח "גזע", ובעיקר כנגד "האסכולה הביולוגית", ניתן לחלק באופן גס לביקורת "פנימית", המכירה בקיומם של גזעים אך מייחסת לקיום זה משמעות שונה, אשר הושמעה בעיקר, אך לא רק, לפני מלחמת העולם השנייה; סוג שני של ביקורת מצביע על כשלים מתודולוגיים באופן ייצור הידע המדעי אודות גזעים; ולבסוף, ביקורת הכופרת בעצם ממשות המושג "גזע", ועל אף שהיו מי שהעלו טענות אלו כבר במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-20, הרי שביקורת זו הפכה למרכזית רק במחצית השנייה של המאה ה-20.
ביקורת, היסטוריזציה והבניה חברתית של מושג ה"גזע" > ביקורת "פנימית"

ביקורות על גזענות מדעית, על תורות גזע שונות ובכלל על רעיון ייחוס היררכיה כלשהי לגזעים במין האנושי התמקדה, לרוב, באחת משלוש טענות: ראשית, על ידי ייחוס תכונות חיוביות לקטגוריות שאינן אירופאיות, כמו מושג הפרא האציל. שיטת טיעון זו קיבלה את הקשר שבין תכונות וכישורים לגזעים, אולם כפרה במשמעות הקשר וייחסה לגזעים השונים תכונות וערך מוסרי אחר; שנית על ידי טענה להשפעת דטרמיניזם סביבתי ליצירת השונות האנושית, ובכך להניח כי שינוי גאוגרפי עשוי להשפיע, ולו לאחר מספר דורות, על מאפיינים המשמשים לסיווג גזעי. טענה זו התמקדה, אם כך, בשאלת משקל התורשה לעומת המרכיבים הסביבתיים; ושלישית בטיעונים תאולוגיים המצביעים על גנאלוגיות תנ"כיות כמקור לשוויון בין הגזעים.
כאמור, על אף שהחלוקות הראשוניות של האנושות לגזעים על פי אמות מידה ביולוגיות לא טענו להיררכיה בין הקטגוריות הגזעיות, הרי שהתפתחות השימוש המושג לקראת סוף המאה ה-19 וראשית המאה ה-20 הובילו להיווצרותן של תורות גזע שונות. כתוצאה מכך נוצרו תאוריות גזע חלופיות, שעל אף שהן מכירות בקיומם של גזעים, הם מייחסות לקיום זה משמעות אחרת, אינקלוסיבית ולא אקסקלוסיבית.
בשנת 1925 פרסם המקסיקני חוסה וסקונסלוס קלדרון את ספרו החשוב "הגזע הקוסמי". בספרו טבע וסקונסלוס את המונח הגזע הקוסמי, אשר ייחס את המידות התרומיות של המקסיקנים למוצאם הגזעי המעורב. לדידו של וסקונסלוס עירוב הגזעים היה מקור להשבחה, ולא להתנוונות, כפי שמקובל היה לטעון באותם הימים.
בשנת 1933 פרסם הסוציולוג הברזילאי החשוב ז'ילברטו פריירה את ספרו רב ההשפעה הבית הגדול ומגורי העבדים. בספרו זה תרם פריירה רבות למיתוס קיומה של דמוקרטיה גזעית בברזיל. רעיון הדמוקרטיה הגזעית הכיר, אמנם, לא רק בקיומם של גזעים אנושיים, אלא גם בעליונותו של הגזע הלבן, אולם בדומה לרעיון "הגזע הקוסמי" של וסקונסלוס הוא ראה בנישואי התערובת תופעה חיובית ובעירוב הגזעים כתוצאה רצויה.
ביקורת, היסטוריזציה והבניה חברתית של מושג ה"גזע" > ביקורת מתודולוגית

כבר במהלך שנות ה-20 החלה להישמע ביקורת על אופן ייצור הידע המדעי אודות הבדלים בין הגזעים האנושיים. תחילה הופיעה הביקורת המתודולוגית, אשר הראתה, למשל, כי מבחני מנת משכל שונים לא היו אלא מבחנים שמדדו בקיאות ברקע תרבותי מסוים. כך, מהגרים חדשים הוציאו בעקביות ציונים נמוכים יותר ממקומיים ותיקים. תוצאות אלו יוחסו בידי הבוחנים למוצא גזעי, אולם לטענת מבקריהם הן שיקפו את דעותיהן המוקדמות יותר מאשר את הממצאים.
דוגמה לבעיה מתודולוגית אחרת ניתן לראות בביקורת על השימוש בסולם הכרומטי של פון לושאן, שיטה שהייתה נפוצה למדי במחצית הראשונה של המאה ה-20 במחקרים מדעיים על גזע. בשיטת מדידת צבע העור זו התגלו בעיות, שכן התוצאה הייתה בלתי עקבית, כתוצאה משיקול דעת סובייקטיבי של כל מתבונן.
בו בזמן החלה לגבור בהדרגה השפעתו של האנתרופולוג התרבותי פרנץ בועז. בועז הצביע על כשלים מתודולוגיים אלו ואחרים, וביקר את אנשי האסכולה הביולוגית כמי שדעותיהם הפוליטיות והאידאולוגיות משפיעות על מסקנותיהם יותר מאשר אבחנותיהם. היו אלו זרעי הספק במידת מדעיותה של "האסכולה הביולוגית".
תרומת המחקר הגנטי

המהדורה השביעית של A Dictionary of Genetics משנת 2006 מגדירה גזע כ:
קבוצת תת-מין ייחודית מבחינה פנוטיפית ו/או גאוגרפית, המורכבת מיחידים המאכלסים אזור גאוגרפי ו/או אקולוגי מוגדר, ואשר להם מאפיינים פנוטיפיים ותדירויות גנטיות המבדילים אותן מקבוצות אחרות שכאלו. מספר הקבוצות הגזעיות בהן ניתן להכיר במין הוא בדרך כלל שרירותי אך מתאים למטרות הנחקרות.
הגדרה זו מכילה את שתי הנקודות החשובות בנוגע לתרומת המחקר הגנטי לסוגיית הגזע בבני אדם. מחד, מצביעה ההגדרה על היכולת המדעית לסווג בני אדם לקבוצות בצורה אמינה, ומאידך מצביעה על כך שאין מדובר ב"גילוי" של קבוצות שהיו קיימות מלכתחילה, אלא בהבניה מדעית של קטגוריה לצורך מסוים, דוגמת פיתוח תרופה למחלה תורשתית. שני מאפיינים אלו יוצגו ביתר פירוט בשורות הבאות.
מינים טבעיים הם רב-גוניים מבחינה גנטית בשתי דרכים שונות, אם כי קשורות זו לזו: יחידים שונים בתוך קבוצה מסוימת עשויים לשאת אללים שונים של אותו אזור כרומוזומלי (רב-גוניות בתוך הקבוצה), וקבוצות מסוימות יכולות להיות מאופיינות באללים שונים (שלעיתים אינם קיימים בקבוצות אחרות), או בהתפלגות שונה של תדירויות אותם האללים (רב-גוניות בין קבוצות). רב-גוניות בין קבוצות נובעת ממוטציות חדשות המתרחשות בקבוצות שונות באקראי ומתפשטות בקרב אותה הקבוצה, או מהעדפה אבולוציונית של תכונות מסוימות בתנאי מחיה שונים. מידת ההבדלים בין הקבוצות מושפעת מההיסטוריה של הקבוצות השונות וכוללת אלמנטים כהגירה, בידוד גאוגרפי, "צוואר בקבוק" בהתפתחות האוכלוסייה וכדומה. כאשר עיקר הרב-גוניות הגנטית מופיעה בין קבוצות, ניתן לרוב לשייך פריט יחיד לקבוצה מסוימת על בסיס מאפייניו הגנטיים, במידה רבה של ביטחון סטטיסטי. כאשר קבוצות שונות מאכלסות אזורים גאוגרפיים נבדלים, נהוג להגדירם כתת-מין או כ"גזעים".
בהתאם לכך הגדירו ווגל (Vogel) ומוטולסקי (Motulsky) בשנת 1986 גזע כ:"אוכלוסייה גדולה של פרטים, שמקטע משמעותי מהגנים שלהם משותף, וניתן לייחד אותו מגזע אחר באמצעות מאגר הגנים המשותף שלו."
למעשה, מדע הגנטיקה מכיר בקיומם של מספר אינסופי של קבוצות אוכלוסייה בתוך המין האנושי, המאופיינות והמוגדרות באמצעות מרכיבים גנטיים שונים.
באמצעות השוואה של תדירות הופעת שינויים קטנים ברצף ה-DNA, הקרויים פולימורפיזמים, הראו מדענים כי אכן ניתן לחלק את האנושות, ברזולוציות שונות, לקבוצות מוצא שונות. החלוקה בעיקרה מקבילה לחלוקה לפי מוצא גאוגרפי ונעשית באמצעים סטטיסטיים.
מרבית רצף ה-DNA אינו רצף מקודד (כלומר גנים או אזורי בקרה שלהם), ועל כן פולימורפיזמים המופיעים ברצפים שאינם מקודדים, אינם משפיעים על תכונות כלשהן. פולימורפיזמים המופיעים בתוך גנים, יכולים לשנות את צורת הביטוי של התכונה וליצור שוני בין בני אדם ובין אוכלוסיות. למרות זאת, השוואת קבוצות מוצא שנוצרו באמצעות ניתוח גנטי לקבוצות אנושיות המסווגות כ"גזע" בשיח העממי המקובל על פי גוון העור ותווי הפנים (כגון "הגזע השחור"), העלתה כי קשר זה אינו חזק באופן עקבי. בשיח המחקרי הגנטי לא נפוץ השימוש במונח "גזע", ומקובל להתייחס לקבוצות האנושיות כ"אוכלוסיות" או כ"קבוצות מוצא" או "קבוצות אתניות".
תרומת המחקר הגנטי > שונות גנטית ברמת החלבון והרצף הגנטי

עם התקדמות מדע הגנטיקה בעשורים האחרונים של המאה ה-20, בעיקר עם התקדמות פרויקט גנום האדם, ובמיוחד לאחר סיומו בשנת 2003, הועמדו לרשות המדע כלים חדשים לסיווג האנושות לקבוצות אשר חבריהן קרובים מבחינה גנטית אלו לאלו. היה זה ליוונטין (Lewontin) שכימת לראשונה את השונות הגנטית בין ובתוך קבוצות אנושיות שונות בשנת 1972. מחקרו התמקד ברמת החלבון ובדק שונות גנטית לפי 17 מקטעים גנטיים שונים בקרב שבע קבוצות אנושיות: חמשת הגזעים שהגדיר בלומנבאך, להם הוסיף את האוסטרלים ואת הדרום אסיאתים כשתי קבוצות נוספות. המחקר העלה כי ברמת החלבון, השונות בין שבע הקבוצות הייתה קטנה מ-10% מכלל השונות הגנטית בקרב המין האנושי כולו. ממחקרו הסיק ליוונטין כי לחלוקת האנושות לגזעים אין משמעות גנטית או טקסונומית. מסקנתו זו נתונה הייתה לביקורת חריפה שהתמקדה בשאלה האם נכון לבחון את השונות הגנטית בחלבונים דווקא, שכן רק חלק קטן מכלל המטען הגנטי האנושי, ה-DNA, מתרגם לחלבונים. מחקרים מאוחרים יותר אישרו את ממצאיו של ליוונטין בנוגע לחלבונים.
על אף הביקורת על ליוונטין הופיע המחקר הגלובלי הראשון על שונות ב-DNA רק כרבע מאה מאוחר יותר. בשנת 1997 בדקו ברבוג'אני (Barbujani) ועמיתיו את השונות הגנטית של 16 קבוצות אוכלוסייה, בהתבסס על 109 מקטעי DNA שונים. קבוצות האוכלוסייה שנבדקו נבחרו במכוון מכל רחבי העולם, תוך הימנעות מבחינת אוכלוסיות השוכנות באזורים גאוגרפיים מתווכים בין אוכלוסיות, זאת על מנת להגדיל את השוני בין הקבוצות הנבדקות. המחקר העלה כי בקרב חברי אותה קבוצה קיימת שונות גנטית גדולה ביותר. כן נצפתה שונות מובהקת בכשליש מהמקטעים בין אוכלוסיות השוכנות ביבשות שונות. מחקרים דומים נוספים נעשו בעקבות זה הראשון ומכולם עולה אותה המסקנה. ברבוג'אני עצמו ניסח את הממצאים כך: "אם נקבע שרירותית את המספר 100 כמייצג את השוני הגנטי הממוצע בין שני בני אדם המרוחקים זה מזה עד מאוד, השוני בין בני חברי אותה הקבוצה יהיה בסביבות 85, ולא 10 או 40, כמו שנראה כי הגדרות מוקדמות יותר לגזע רמזו.
תרומת המחקר הגנטי > שונות גנטית במרחב הגאוגרפי

השונות הקטנה בין קבוצות והשונות הגדולה בתוך קבוצות אין משמעותה שהקבוצות אינן נבדלות זו מזו. גם השונות בתוך הקבוצות וגם השונות ההדדית ביניהן, מובהקות מבחינה סטטיסטית. המחקר העולמי מראה כי הן תדירויות של אללים והן מקטעי DNA משתנים בצורה שאינה מקרית במרחב, כשהם יוצרים לעיתים קרובות מדרגים לרוחבן של יבשות שלמות. בנוסף, ניתן לזהות שינוי גנטי חריף, או גבולות גנטיים, במקביל למחסומי הגירה שונים, בין אם טבעיים (רכסי הרים, ימים או אוקיינוסים), ובין אם תרבותיים (ובמיוחד גבולות בין שפות). עם זאת לעיתים רחוקות גבולות גנטיים אלו תוחמים קבוצה אנושית מסוימת. כך גם איתורו של גבול גאוגרפי ברור בו מסתיימת קבוצה אחת ומתחילה אחר אינו אפשרי.
תרומת המחקר הגנטי > שונות גנטית בבני אדם לעומת בעלי חיים אחרים

לאור הממצאים אודות השונות הגנטית הנמוכה בין קבוצות אנושיות שונות והשונות הגנטית הגבוהה בתוך קבוצות שונות, ממצאים שהביאו, כאמור, מספר חוקרים להסיק כי מבחינה גנטית אין קיום לגזעים בקרב בני אדם במובן בו נהוג היה להגדירם על פי בית מדרשה של האסכולה הביולוגית במחצית הראשונה של המאה ה-20, נשאלת השאלה במה שונים בני האדם משאר בעלי החיים, אם בכלל.
מחקרים שונים, אם כי לא רבים, הראו כי אכן המצב בקרב בני אדם ייחודי, וכי המין האנושי הוא אחיד למדי, באופן יחסי. כך, למשל, זבוב הפירות, הדרוזופילה מסוג ה - Drosophila pseudoobscura מגלה שונות גנטית בנוקלאוטידים שלו ברמה העולה פי-10 מזו של בני אדם. השוואת השונות הגנטית בקרב בני אדם לזו בקרב 12 יונקים גדולים וניידים ביותר העלתה כי שניים בלבד, בופלו מזרח אפריקני וסוג של אנטילופה קניתית, הראו שונות גנטית נמוכה יותר מבני אדם. שני בעלי חיים אלו אינם מצויים על פני העולם כולו, כבני האדם, אלא מצויים באזורים גאוגרפיים מוגבלים. כל שאר המינים שנבחנו, ביניהם פילים, צבאים וזאבים מצויים, הראו שונות גנטית גבוהה, או אף גבוהה ביותר, בין קבוצות בתוך המין, או בין גזעים.
מחקר שבדק שונות גנטית בגנום המיטוכונדריאלי בקרב חמישה סוגים של הומינואידים (דמויי אדם) ובני אדם התגלה כי השונות הקטנה ביותר הייתה בקרב בני אדם ובקרב שימפנזה ננסי, המתגורר גם הוא בשטח גאוגרפי מוגבל. מאידך, שימפנזה מצוי, אורנגאוטן ובמיוחד גורילה הראו שוני גנטי גדול ביותר. למעשה, השוני הגדול ביותר שנחקר עד כה בגנום המיטוכונדריאלי בקרב בני אדם נמצא כבעל שונות נמוכה יותר מהשונות בקרב שני פרטים אקראיים של גורילה ממישוריה של מערב אפריקה.
תרומת המחקר הגנטי > מוצא האדם

שאלת מוצא האדם מסועפת ורחבה, אולם חלק ממנה נוגע לשאלת הקשר בין גזע וגנטיקה, שכן השונות הגנטית הנמוכה בקרב בני אדם דורשת הסבר לאופן בו באה לידי קיום. שונות גנטית נמוכה זו מצביעה על שני תהליכים התפתחותיים הקשורים זה בזה:
יכולת פיזור גבוהה (על ידי הגירה ותקשורת) שהובילה להגבלת הבידוד של אוכלוסיות (גם אם מרוחקות גאוגרפית);
או מקור משותף קרוב למדי בזמן, שלא אפשר היווצרות שונות גנטית משמעותית דיה.
את התופעה של שונות גנטית נמוכה יחסית מנסים להסביר במסגרת שתי תאוריות מרכזיות: "תיאורית ההתפתחות האנושית מרובת האזורים" (Multiregional theory of human evolution) ותאוריית "היציאה מאפריקה" (Out-of-Africa), מלכתחילה היה ברור שייתכן שמדובר בשילוב שתי ההיפתזות.
בשנת 1962 טען קון כי לפני כ-700,000 שנים היה ההומו ארקטוס מחולק לחמש חלוקות משנה גאוגרפיות. מכל אחת מקבוצות אלו התפתחו, אליבא דקון, גזעים שונים של האדם הנבון. תאוריה זו איננה מקובלת כיום, אולם הרעיון כי השונות האנושית העכשווית מקורה לפני הופעתו האנטומית של האדם הנבון היא עדיין חלק מ"תיאורית ההתפתחות האנושית מרובת האזורים".
התאוריה החלופית, תאוריית "היציאה מאפריקה", גורסת כי עד לפני זמן לא רב שכנה האנושות כולה ביבשת אפריקה. כאשר אותם אבות קדמונים משותפים החלו את תהליך נדידתם אל מחוץ לאפריקה לאירואסיה ואוסטרליה לפני כ-100,000 שנים, הם החליפו את האוכלוסייה הקודמת של הומו ארקטוס, ובאירופה את האדם הניאנדרתלי, מבלי להתערבב בהם. תאוריה זו הוכחה במחקרי ריצוף גנטי, אך הדבר אינו שולל תרומה משמעותית של התפתחות מרובת אזורים.
המחקר המודרני בתחום הגנטיקה האבולוציונית תומך בתאוריית "היציאה מאפריקה" לאור מספר ממצאים: ראשית, השונות הגנטית גדולה באפריקה עצמה יותר מאשר בכל יבשת אחרת; שנית, השונות הגנטית בתוך אוכלוסיות קטנה ככל שמתרחקים מאפריקה; ושלישית, לפי "תיאורית ההתפתחות האנושית מרובת האזורים" האדם הניאנדרתלי הוא אביהם הקדמון של האירופאים, ושלהם בלבד, אולם מקטע ה DNA היחיד שהופק עד כה מאדם ניאדרטלי אינו דומה במיוחד ל DNA אנושי, ואין לו שום קרבה מיוחדת לרצפים אירופאיים.
מסתבר כי הגדרתם של ווגל ומוטולסקי לגזע במובן הגנטי ("אוכלוסייה גדולה של פרטים, שמקטע משמעותי מהגנים שלהם משותף, וניתן לייחד אותו מגזע אחר באמצעות מאגר הגנים המשותף שלו") בעייתית ואינה מיטיבה לתאר את מבנה האוכלוסייה האנושית. זאת לאור העובדה כי מרבית המחקרים הגנטיים סותרים את הטענה כי ניתן לשייך את מרבית בני המין האנושי לקבוצה גאוגרפית-יבשתית כלשהי או לקבוצה גזעית כלשהי על בסיס מידע גנטי, או כי ניתן לסווג את המין האנושי למספר קבוצות גזעיות מוגדרות. עם זאת, קיימת טענה שאין בידי הידוע לנו כיום כדי לשלול את האפשרות כי בעתיד תימצא הוכחה לכך שהמין האנושי אכן מתחלק בחלוקת משנה לגזעים. על חלוקה זו, אם תתבצע, להתחיל במיון גזעי אדם באפריקה שמדרום לסהרה, בה השונות הגנטית גדולה יחסית.
ראו גם

אתניות
הבניה חברתית
גזענות
גזע (ביולוגיה)
גנטיקה
גני חיות אנושיים
פרויקט הגנוגרפיה
אבולוציה של האדם
אנתרופולוגיה פיזית
לקריאה נוספת

מייקל ג' במשד וסטיב א' אולסון, "האם קיימים גזעים?", Scientific American ישראל, 10 (2004): 20 – 27 (אותו ניתן למצוא גם בגרסה מקוונת כאן)
"Race", A Dictionary of Genetics edited by Robert C. King, William D. Stansfield and Pamela K. Mulligan, Oxford University Press, 7th Edition, 2006, pp. 368 - 369.
"Language, Race and Ethnicity", Dictionary of Race and Ethnic Relations, edited by Ellis Cashmore (Routledge: London and New York), 1996, 4th ed., p. 198 - 201
"Race", Dictionary of Race, Ethnicity and Culture, edited by Guido Bolaffi et. el., (SAGE Publications: London), 2003, p. 239 - 245
Banton, Michael, "The Idiom of Race: A Critique of Presentism", Theories of Race and Racism: A Reader, edited by John Solomos and Les Back, (Routledge: London and New York), 2000, p. 51 - 63
Banton, Michael, "Race - as classification", Dictionary of Race and Ethnic Relations, edited by Ellis Cashmore (Routledge: London and New York), 1996, 4th ed., p. 294 - 296
Barbujani, G., "Race: Genetic Aspects", International Encyclopedia of the social & Behavioral Sciences, edited by Neil J. Smelser and Paul B. Baltes, (Elsevier: Amsterdam, Paris, New York, Oxford, Shannon, singapore, Tokyo) 2001, Volume 19, p. 12,694 - 12,700
Fields, Barbara J., "Slavery, Race, and Ideology in the United States of America," New Left Review 181 (1990): 95-118 ( לגרסה מקוונת של המאמר ראו כאן)
Franklin, Benjamin, Observations Concerning the Increase of Mankind, Peopling of Countries, etc., 1751. (לגרסה מקוונת ראו כאן)
Harris, Marvin, "Race", International Encyclopedia of the Social Sciences, edited by David L. Silis, The Macmillan Company & The Free Press, Volume 13, p. 263 - 267
Todorov, Tzvetan, On Human Diversity: Nationalism, Racism, and Exoticism in French Thought, (Harvard University Press: Cambridge, MA), 1993.
Twinam, Ann, Public Lives Private Secrets: Gender, Honor, Sexuality, and Illegitimacy in Colonial Spanish America, (Stanford University Press: Stanford, CA), 1999
איתן מסורי

| --- | --- |
איתן מסורי באמצע שנות ה-80
איתן מסורי באמצע שנות ה-80
 לידה:  16 בפברואר 1950 (בן 74) תל אביב-יפו, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 פרופיל ב-IMDb
 
איתן מסורי (נולד ב-16 בפברואר 1950) הוא זמר, קלידן ומלחין ישראלי.
חיים פרטיים

בסוף שנות ה-80 נישא מסורי לענת לבית שגב (1963-2011). לשניים נולדו בת ובן.
לאחר פטירת אשתו, ענת, הוא הנציח אותה, כאשר הלחין וביצע את השיר "קור ינואר פברואר", למילים שהיא כתבה.
מסורי מתגורר ברמת-גן.
בנו, עידן מסורי, השתתף בעונה השנייה של התוכנית "אהבה חדשה" ופרש ביום החמישי.
בתו דנה מסורי מעצבת תכשיטים ובעלת המותג "DUSHI".
דיסקוגרפיה

המון דברים (1979)
נושא לשיר (1980)
אני אוהב את החיים האלה (1981)
לפני שנה (1983)
שיר השדה (1984)
אנאבל (1985)
שירי כחול לבן 1 (1986)
שירי כחול לבן 2 (1986)
20 הלהיטים הגדולים (1991) - אוסף
המילה של העולם (1997/1993)
שאו שערים (1996)
החיים מחייכים אלי (1998) - יצא גם בשם "קפה לשניים"
השירים היפים (2001) - אוסף מרובע
וגלתי בירושלים (2003)
משיח (2004)
השירים הקלאסיים של ארץ ישראל - חלק א' (2004)
השירים הקלאסיים של ארץ ישראל - חלק ב' (2004)
15 נעימות לשירי ארץ ישראל היפים (2005) - אלבום אינסטרומנטלי
הלהיטים (2008) - אוסף
מאז שבאת (2009)
מהתנ"ך (2010)
הערות שוליים

↑  שלומי לאופר, איפה אתה לא רואים אותך, באתר nrg‏, 22 באפריל 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303506105171  BnF: cb16548271p (data)  ISNI: 0000 0000 7017 7670  MusicBrainz: 7300e66b-733b-4c0e-9732-5d96c67ea66a  VIAF: 97431672   WorldCat (עם VIAF): 97431672
קאזם איברהים

קאזם איברהים (ערבית: كاظم ابراهيم, בתעתיק מדויק: כאט'ם אבראהים) הוא ראש מועצת אבו גוש מאז מרץ 2024.
ביוגרפיה

בבחירות 2003 קיבל 45.89% מהקולות בעוד שסלים ג'בר קיבל 54.11%. סיעתו, אבו גוש המאוחדת, זכתה במירב הקולות ביישוב אך במספר מושבים שווה לזה של ג'בר (4 מתוך 9). המועמד סלים ג'בר (54.11%) ניצח את המועמד יוסף איברהים (45.89%) בבחירות לראשות העיר. בבחירות למועצת העיר, רשימתו של איברהים זכתה ביותר קולות אך למספר מנדטים שווה כמו זאת של גבר (4 מושבים כל אחד).
בבחירות 2008 קיבל 47.66% בעוד סלים ג'בר זכה ב-52.34%.
בבחירות 2013 קיבל 30.24% מהקולות בעוד עיסא ג'בר זכה ב-40.22% מהקולות.
התמודד בבחירות לראשות בשנת 2018 כנגד סלים ג'בר וכנגד ראש המועצה המכהן עיסא ג'בר (וראיד איברהים שפרש מהמרוץ טרם הבחירות). בבחירות אלו הפסיד לסלים ג'בר (אשר קיבל 41.69% מהקולות), אך קיבל 36.6% מקולות הבוחרים, בעוד ראש המועצה המכהן, עיסא ג'בר, קיבל 21.72% מהקולות בלבד.
בבחירות לרשות המקומית בשנת 2024 והחליף בתפקיד את סלים ג'בר. זאת לאחר שנתיים בהן כיהנה המועצה כמועצה ממונה מטעם משרד הפנים (בראשות ראש המועצה הנבחר ג'בר).
בסיבוב הראשון חסרו לאיברהים קולות ספורים על מנת לזכות ב-40% מהקולות (39.2%) ולראשונה התקיים ביישוב סיבוב שני בבחירות לרשות.
לאחר עשרות שנים בהם ראשי המועצה היו מחמולת ג'בר, הצליח איברהים (מחמולת איברהים) לגייס לעצמו תמיכה רחבה בקרב בני חמולות אחרות, לרבות בקרב חלק מבני חמולת ג'בר. הוא נבחר בסיבוב השני מול ג'בר ברוב של 52.6%.
הרשימה בראשותו זכתה בבחירות ב-4 מתוך 9 מושבי המועצה, ולאחר היבחרו גיבש קואליציה יחד עם רשימתו של עלאה ג'בר ועם רשימתו של אחסון עבד אלרחמאן (סך הכל קואליציה בת 6 חברי מועצה).
הערות שוליים

↑  ילקוט הפרסומים 2008[דרושה הבהרה]
↑  ילקוט הפרסומים 2013[דרושה הבהרה]
↑  ילקוט הבוחרים 2018
↑  איסמעיל עותמאן, אבו גוש: קאזם איברהים כמעט עשה היסטוריה, 29 בפברואר 2024
↑  הבחירות המקומיות, סיבוב שני: תוצאות האמת, באתר ישראל היום, 10 במרץ 2024
↑  איסמעיל עותמאן, קאזם איברהים: יוצאים לשחר חדש באבו גוש, 13 במרץ 2024
↑  פורטל הבחירות ברשויות המקומיות
↑  איסמעיל עותמאן, פוסט בפייסבוק של בקיצור, 3 באפריל 2024
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נבחרת רוסיה בכדורעף

| מאזן מדליות> מתחרה עבור רוסיה רוסיה.כדורעף.המשחקים האולימפיים |
| --- | --- | --- |
| זהב | לונדון 2012 | נבחרות |
| כסף | סידני 2000 | נבחרות |
| ארד | אתונה 2004 | נבחרות |
| ארד | בייג'ינג 2008 | נבחרות |
אליפות העולם
| כסף | ארגנטינה 2004 | כדורעף |
גביע העולם
| זהב | יפן 1999 | כדורעף |
| זהב | יפן 2011 | כדורעף |
| כסף | יפן 2007 | כדורעף |
גביע האלופות
| זהב | ארגנטינה 2002 | כדורעף |
הליגה העולמית
| זהב | בלו הוריזונטה 2002 | כדורעף |
| זהב | גדנסק 2011 | כדורעף |
| זהב | מאר דל פלאטה 2013 | כדורעף |
| כסף | סאו פאולו 1993 | כדורעף |
| כסף | מילאן 1998 | כדורעף |
| כסף | רוטרדם 2000 | כדורעף |
| כסף | קטוביץ 2007 | כדורעף |
| כסף | סאו פאולו 2010 | כדורעף |
| ארד | רוטרדם 1996 | כדורעף |
| ארד | מוסקבה 1997 | כדורעף |
| ארד | קטוביץ 2001 | כדורעף |
| ארד | מוסקבה 2006 | כדורעף |
| ארד | ריו דה ז'ניירו 2008 | כדורעף |
| ארד | בלגרד 2009 | כדורעף |
הליגה האירופית
| זהב | קאזאן 2005 | כדורעף |
| כסף | אופאבה 2004 | כדורעף |
אליפות אירופה
| זהב | פולין 2017 | כדורעף |
| זהב | דנמרק/פולין 2013 | כדורעף |
| כסף | אוסטריה 1999 | כדורעף |
| כסף | איטליה/סרביה ומונטנגרו 2005 | כדורעף |
| כסף | רוסיה 2007 | כדורעף |
| ארד | פינלנד 1993 | כדורעף |
| ארד | צ'כיה 2001 | כדורעף |
| ארד | גרמניה 2003 | כדורעף |
אוניברסיאדה
| זהב | בלגרד 2009 | כדורעף |
| זהב | שנז'ן 2011 | כדורעף |
| זהב | קאזאן 2013 | כדורעף |
| זהב | קוואנגג'ו 2015 | כדורעף |
| כסף | טאיפיי 2017 | כדורעף |
| ארד | סיציליה 1997 | כדורעף |
| ארד | בייג'ינג 2001 | כדורעף |
המשחקים האירופיים
| זהב | באקו 2015 | נבחרות |
ליגת האומות בכדורעף
| זהב | ארצות הברית 2019 | נבחרות |
| זהב | צרפת 2018 | נבחרות |
נבחרת הגברים של רוסיה בכדורעף היא נבחרת הכדורעף הלאומית של רוסיה, המנוהלת על ידי התאחדות הכדורעף הרוסית ומייצגת את המדינה בתחרויות כדורעף בינלאומיות.
רוסיה זכתה במדליית זהב במשחקים האולימפיים בלונדון 2012 והיא אלופת אירופה לשנים 2013, 2017 וזכתה גם בשני גביעי העולם ב-1999 ו-2011, בשלוש אליפויות הליגה העולמית (2002, 2011, 2013) ובליגת האומות (2018, 2019).
הדירוג הנוכחי של נבחרת הגברים של רוסיה בפדרציה הבינלאומית לכדורעף, הוא המקום ה-5 בעולם, נכון ל-30 באוגוסט 2024.