stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אברהם בן יעקב (נוסע)
תכנים

מניתוח הכתבים ניתן להפיק מידע רב ואמין ממקור ראשון אודות אירופה והחיים בה בסוף המאה ה-10.
בן יעקב נותן תיאור מפורט של חיי המסחר כולל מחירים של סחורות ומקורות היצור שלהם. הוא מביא תיאור של המצב הצבאי, אך גם מנהגים חברתיים והיסטוריה מפורטת של חיי היום יום של בני האדם בתחומי החקלאות, הבריאות והמזון .

את רוב המידע שלו מביא בן יעקב מתוך התבוננות ישירה ומתוך שיחות שקיים עם האנשים הפשוטים. הוא מגלה עניין אישי רב בהיסטוריה ובתרבות של ימי הביניים. הוא מבקר בבתי אנשים, ובעקבות זאת מתאר בפירוט ודיוק רב תהליכי חיים כגון רחצה והיגיינה אך גם שימוש במכשירים לצורך חימום ובישול, כלי רכב ובניית עגלות משא.
לקריאה נוספת

R. L. Nettler, Ibrahim ibn Yaqub," in "Medieval Islamic Civilization: An Encyclopedia, (New York: Routledge, 2006), pp. 378-379.
M. Brett and E. Reinfelder, Ibrahim Ibn Ya'qub's Account of Northern and Eastern Europe (965-969): A Translation of the Kitab al-Istibsar, (Leiden: Brill, 2015)
"Ibrāhīm ibn Ya‛qūb al-Isrā’īlī al-Ṭurṭūshī," by Lutz Richter-Bernburg, in: The Oxford Companion to World Exploration, David Buisseret, editor-in-chief, 2 vols., Oxford UP 2007, I:402b-403b
הערות שוליים

↑  ראשיתה של אירופה, האוניברסיטה הפתוחה, כרך ד, יחידה 8, חלק ב (כתבה: דפנה אפרת), פרק ה: עולם האסלאם ואירופה הנוצרית בימי הביניים המוקדמים, עמ' 123.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007256821105171  GND: 119219832  ISNI: 0000 0000 5837 2975  LCCN: no99066358  SELIBR: 228815  SUDOC: 132859815  VIAF: 47566571   WorldCat (עם VIAF): 47566571
אנרי קונאן בדייה

אֵמֶה אנרי קונאן בדייה (בצרפתית: Aimé Henri Konan Bédié;‏ 5 במאי 1934 – 1 באוגוסט 2023) היה פוליטיקאי מחוף השנהב אשר כיהן כנשיא מדינה זו בשנים 1993–1999 ובהמשך כנשיא המפלגה הדמוקרטית של חוף השנהב, עצרת דמוקרטית אפריקאית (PDCI-RDA). לפני שהפך לנשיא, הוא היה חבר ונשיא האספה הלאומית של חוף השנהב. בבחירות לנשיאות ב-2020 הוא ניסה להיבחר לכהונה נוספת כנשיא, אך נכשל.
ביוגרפיה > ראשית חייו

ב-5 במאי 1934 אנרי קונן בדייה נולד בדדיקרו, נפת דאוקרו. לאחר לימודיו בצרפת, ולאחר עצמאות חוף השנהב בשנת 1960 הוא התמנה לשגריר הראשון של חוף השנהב בארצות הברית ובקנדה, בין 1966 ל-1977 הוא כיהן בממשלת חוף השנהב כשר הכלכלה והאוצר. במקביל לכהונתו כשר האוצר, בין השנים 1974 ועד 1976, בדייה כיהן גם כיושב ראש הראשון של ועדת הפיתוח המשותפת של קרן המטבע הבינלאומית והבנק העולמי. בין השנים 1978 ועד 1980הוא היה יועץ מיוחד לתאגיד הפיננסים הבינלאומי של קבוצת הבנק העולמי
ב-1980 נבחר בדייה לאספה הלאומית של חוף השנהב. לאחר מכן בדצמבר 1980, הוא נבחר לנשיא האספה הלאומית. הוא נבחר מחדש לנשיא האספה הלאומית גם בשנים ב-1985 וב-1990.
ביוגרפיה > נשיאות (1993–1999)

כנשיא האספה הלאומית, ירש בדייה את הנשיא הוותיק פליקס הופואט-בויני. ב-7 בדצמבר 1993, הוא הודיע שהוא לוקח על עצמו את תפקיד נשיא המדינה, בראיון בטלוויזיה הממלכתית, שעות ספורות לאחר מותו של הופואט-בויני. כתוצאה ממהלך זה של בדייה, התפתח מאבק כוח קצר בין בדייה לראש הממשלה אלאסן ואטארה; במאבק בדייה גבר וואטארה התפטר מתפקיד ראש הממשלה ב-9 בדצמבר. בדייה, נבחר לאחר מכן לנשיא מפלגת PDCI באפריל 1994. על פי החוקה, הוא כיהן כנשיא בפועל במשך יתרת כהונתו השביעית של הופואט-בויני.
כנשיא, עודד בדייה יציבות לאומית, אך הואשם בדיכוי פוליטי ובשחיתות. בבחירות לנשיאות באוקטובר 1995, תוקן חוק הבחירות שחייב את המועמדים לנשיאות, כאלה שנולדו לשני הורים מחוף השנהב ושחיו במדינה חמש שנים לפחות לפני הבחירות. תיקון החוק נועד כנגד ואטארה. באותה תקופה, ואטארה התגורר בארצות הברית מאז 1990 בזמן שכיהן כסגן מנכ"ל קרן המטבע הבינלאומית ועל פי השמועות אביו הוא בורקיני מבורקינה פאסו. שתי מפלגות האופוזיציה העיקריות, עצרת הרפובליקנים (RDR) והחזית העממית של חוף השנהב (FPI), החליטו להחרים את הבחירות, ובדייה ניצח בבחירות אלה עם 96% מקולות הבוחרים.
ב-24 בדצמבר 1999 הודח בדייה בהפיכה צבאית, לאחר שדחה את דרישותיהם של החיילים שמרדו בו יום קודם; אחת הדרישות הייתה לשחרר את חברי מפלגת RDR שהיו במעצר. בעקבות ההפיכה הצבאית הפך הגנרל בדימוס רוברט גואי (אנ') לנשיא המדינה. ב-26 בדצמבר 1999 נמלט בדייה לבסיס צבאי צרפתי לפני שעזב את חוף השנהב במסוק וטס לטוגו יחד עם בני משפחתו. עם הגעתו לשדה התעופה בלומה, קיבל את פניו נשיא טוגו גנאסינגבה איאדמה.
ביוגרפיה > לאחר הנשיאות

ב-3 בינואר 2000, בדייה עזב את טוגו ונסע לפריז. במקביל הודיעה מפלגת PDCI בתחילת 2000 שתקיים בחירות לבחירת הנהגה חדשה למפלגה ובדייה גינה זאת כי ראה בפעולה זו כ"הפיכה" כנגדו; עם זאת, המפלגה החליטה להשאיר את בדייה בהנהגה. בתחילת יוני 2000 הוצא צו מעצר בינלאומי כנגד בדייה וניאמיאן נ'גורן, ששימש תחת בדייה כשר האוצר, בגין גניבה לכאורה של כספי ציבור. בשיחה בטלוויזיה הצרפתית אמר בדייה כי הוא אינו מודאג מכך שהוא עלול להיות מוחזר לחוף השנהב כדי לעמוד לדין בידי ממשלה שלדעתו לא חוקית, והביע את "אמונתו בחוק הצרפתי".
בדייה נרשם כמועמד לבחירות לנשיאות באוקטובר 2000, אף על פי שהפסיד לאמיל קונסטנט בומבט, ששימש כשר הפנים תחתיו בבחירות המקדימות של מפלגת PDCI לנשיאות באוגוסט. ב-10 באוקטובר, לאחר שבית המשפט החוקתי פסל את בומבט ואותו מלהתמודד בבחירות לנשיאות, קרא בדייה להחרימן.
ב-23 ביוני 2001 נפגש לוראן גבאגבו, שנבחר לנשיאות בבחירות 2000, עם בדייה בפריז והפציר בו לחזור לחוף השנהב. לאור פגישה זו, בדייה חזר למולדתו ב-15 באוקטובר 2001. כמה ימים לאחר מכן נדחתה לבקשתו של בדייה האספה ה-11 של מפלגת PDCI ללא הגבלת זמן.
ב-12 בנובמבר 2001, בדייה נאם בפורום פיוס לאומי. הוא ייחס את המשבר הפוליטי במדינה להפיכה שהתקיימה בדצמבר 1999 ודחק בכל הפוליטיקאים מחוף השנהב להוקיע את ההפיכה. הוא גם אמר כי התפיסה הלאומית של Ivoirité, שקודמה בתקופת נשיאותו, הייתה ניסיון לחזק את "הזהות התרבותית" ולא אמצעי להדרה פוליטית. לטענת מבקרי ה-Ivoriité, היא הייתה מפצלת, נגועה בשנאת זרים ונועדה לחסל תחרות פוליטית מצדו של ואטארה, שנטען כנגדו שהוא בן להורים בורקינים, אך בדייה דחה ביקורת זו. באפריל 2002 התקיימו הבחירות במפלגת PDCI, בדייה ניצח את לורן דונה פולוגו על ראשות המפלגה כשזכה ב-82% מהקולות.
מאוחר יותר הוא שהה שנה נוספת בצרפת וחזר לחוף השנהב ב-11 בספטמבר 2005. עם שובו הוא אמר שלנשיא גבאגבו אסור להישאר בתפקידו לאחר תום כהונתו באוקטובר 2005 וכי יש להקים ממשלת מעבר.
ב-20 במאי 2007, בראיון לסוכנות הידיעות הצרפתית, הצהיר על מועמדותו מטעם מפלגת PDCI, לבחירות לנשיאות בשנת 2008.
ב-22 בספטמבר 2007 נאם בעצרת, בעיר דאבו (אנ'), בה הכריז על הצורך ב"טיפול בהלם" כדי להחזיר את המדינה לשגרה, הוא הבטיח לחזק את הכלכלה, ומתח ביקורת חריפה על גבאגבו.
ביוני 2020 הודיע שיתמודד בבחירות לנשיאות באוקטובר מטעם המפלגה הדמוקרטית של חוף השנהב. בבחירות אלה הוא הגיע רק למקום השלישי, לאחר שזכה רק ב-1.68% מהקולות.
בדייה נפטר ב-1 באוגוסט 2023 בבית חולים פרטי באביג'אן, חוף השנהב, בגיל 89.
ראו גם

מלחמת האזרחים הראשונה של השנהב
נואל ואיאדארס

נואל אדוארדו ואיאדארס בונייה (בספרדית: Noel Eduardo Valladares Bonilla; נולד ב-3 במאי 1977), הוא כדורגלן עבר הונדורי ששיחק בעמדת השוער בקבוצות מהונדורס ובנבחרת הונדורס.
קריירה > מועדונים

ואיאדארס שיחק בקבוצה המקומית ריאל קומאיאגואה. ב-1997 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ככדורגלן מקצועי בקבוצת מוטגואה. ב-2003, בהיותו שוער שלישי במוטגואה, הוא נכנס במשחק הדרבי עם אולימפיה כחלוץ. במשחק זה הוא כבש שער בנגיחה. בעקבות כך שיחק משחקים נוספים כחלוץ, ובסך הכול כבש שלושה שערים בתקופה זו. בשנת 2006 ואיאדארס עבר לאולימפיה, היריבה העירונית של קבוצתו הקודמת. שם שיחק עד שהודיע על פרישתו מכדורגל בדצמבר 2016.
קריירה > נבחרת הונדורס

ואיאדארס שיחק עם נבחרת הונדורס באולימפיאדת סידני בשנת 2000. הוא שיחק כשוער וכחלוץ במשחקים הפאן-אמריקאיים בשנת 1999.
ואיאדארס ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת הונדורס הבוגרת ביוני 2000 במשחק מול האיטי במסגרת מוקדמות מונדיאל 2002. הוא זומן לסגל הונדורס לקופה אמריקה 2001, כאשר הנבחרת הגיעה למקום השלישי, הישג השיא שלה בטורניר זה. הוא היה השוער הראשון של הנבחרת בקמפיין מוקדמות מונדיאל 2010, בו היא עלתה לגביע העולם בפעם השנייה בתולדותיה. בטורניר עצמו ואיאדארס שיחק בשלושת משחקי הנבחרת, כאשר במשחק מול שווייץ הוא נבחר לשחקן המצטיין במשחק, לאחר ששמר על רשת נקייה במשחק זה. בגביע הזהב 2011 הגיעה הונדורס לשלב חצי הגמר. בטורניר זה זכה ואיאדארס בפרס כפפת הזהב, שניתן לשוער המצטיין בטורניר.
הונדורס הצליחה להעפיל למונדיאל 2014, לאחר שסיימה במקום השלישי בבית המוקדמות. בטורניר עצמו, ואיאדארס כבש שער עצמי בהפסד 0-3 לצרפת.
תארים > קבוצתיים

ליגת העל ההונדורסית (5) – 1997/1998 (אפרטורה), 1997/1998 (קלאוסורה), 1999/2000 (אפרטורה), 1999/2000 (קלאוסורה), 2001/2002 (אפרטורה)
הסופר קאפ ההונדורי (1) – 1997/1998
ליגת העל ההונדורסית (12) – 2005/2006 (אפרטורה), 2005/2006 (קלאוסורה), 2007/2008 (קלאוסורה), 2008/2009 (קלאוסורה), 2009/2010 (קלאוסורה), 2011/2012 (אפרטורה), 2011/2012 (קלאוסורה), 2012/2013 (אפרטורה), 2012/2013 (קלאוסורה), 2013/2014 (קלאוסורה), 2014/2015 (קלאוסורה), 2015/2016 (קלאוסורה)
קופה סנטרואמריקאנה (1) – 2011
תארים > אישיים

השוער המצטיין בגביע הזהב (1) – 2011
איש המשחק בגביע העולם (1) – מונדיאל 2010, נגד שווייץ
השוער הטוב ביותר בליגת העל ההונדורסית (3) – 2006/2007 (קלאוסורה), 2007/2008 (אפרטורה), 2007/2008 (קלאוסורה)
סרחיו רומרו

סרחיו חרמן רומרו (בספרדית: Sergio Germán Romero; נולד ב-22 בפברואר 1987 בעיר ברנרדו דה איריגוז'ן, ארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת השוער בקבוצת בוקה ג'וניורס.
ביוגרפיה

רומרו החל את הקריירה בקבוצת ראסינג קלוב. אף על פי שנחשב לאחד השוערים הצעירים המבטיחים ביותר בארגנטינה, שימש רומרו בעיקר כשוער מחליף וזאת בשל גילו הצעיר.
רומרו היה מהשחקנים המצטיינים של נבחרת ארגנטינה הצעירה שזכתה בגביע העולם לנוער בשנת 2007. יכולתו הביאה את א.ז. אלקמאר לרכוש אותו תמורת 2 מיליון אירו. בעונת 2008/2009 זכה עם הקבוצה באליפות הליגה ההולנדית. רומרו הופיע עם הנבחרת האולימפית במשחקים האולימפיים בשנת 2008. רומרו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת ב-9 בספטמבר 2009 במשחק מול פרגוואי במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010.
בשנת 2011 עבר רומרו לקבוצת סמפדוריה האיטלקית. בתקופת פציעתו הוא הולחף על ידי אנג'לו דה קוסטה, אך לאחר חזרה לכשירות הצליח לחזור להרכב הפותח.
ב-17 באוגוסט 2013 הושאל רומרו לשנה למונקו הצרפתית.
ב-27 ביולי 2015 חתם רומרו ל-3 שנים במנצ'סטר יונייטד. על אף שבמרבית תקופתו בקבוצה שימש כמחליף לדויד דה חאה, היה רומרו מעורב מאוד בעונת 2016/2017 בליגה האירופית. רומרו שימש כשוער הבכיר של הקבוצה במפעל, וזכה לדקות משחק רבות במהלך הטורניר. הוא אף פתח בשערה של הקבוצה למשחק הגמר מול אייאקס, בו שמר על שער נקי בניצחון קבוצתו 0–2.
בתום עונת 20/21, עם סיום חוזהו במנצ’סטר יונייטד, עבר רומרו לקבוצה האיטלקית ונציה.
ב-27 במרץ 2018 נפצע רומרו בברך בתבוסה 1–6 לספרד ובעקבות כך לא נכלל בסגל של ארגנטינה למונדיאל 2018.
תארים

ליגת העל ההולנדית: 2008/2009
הליגה האירופית: 2016/2017
הגביע האנגלי: 2015/2016
גביע הליגה: 2016/2017
מגן הקהילה: 2016
מונדיאל הנוער: (2007)
מדליית זהב אולימפית: בייג'ינג 2008
נייג'ל ספינק

נייג'ל ספינק (באנגלית: Nigel Spink;‏ 8 באוגוסט 1958 בצ'למספורד שבאנגליה) הוא כדורגלן ומאמן עבר אנגלי, ששיחק בעמדת השוער.
ביוגרפיה

ספינק נולד בצ'למספורד שבאנגליה בשנת 1958 והחל כנער לשחק עבור וסטהאם יונייטד. בקריירה המקצועית שיחק בצ'למספורד סיטי לפני שעבר לאסטון וילה כשהוא בן 18 בלבד. ספינק עשה את הפריצה בגמר גביע אירופה לאלופות 1982 נגד באיירן מינכן הפייבוריטית. השוער הראשון של וילה, ג'ימי רימר, נפצע כבר בדקה ה-9' ומי שנכנס לשער היה ספינק בן ה-24, בהופעתו השנייה בלבד בקבוצה הראשונה, ושלוש שנים לאחר הופעתו הקודמת (הפסד 2–1 לנוטינגהאם פורסט ב-1979).
עם הצלות נהדרות ושמירה על שער נקי מצידו הם גברו עליה 0–1 משער של פיטר ווית'. משם ואילך ספינק זכה עימה גם בסופר קאפ האירופי ב-1982 ובגביע הפוטבול ליג ב-1994. הוא ערך במדיה 460 הופעות המציבים אותו במקום ה-6 בטבלת ההופעות של הקבוצה בכל הזמנים.
ב-1996, לאחר כמעט שני עשורים באסטון וילה, עבר לשכנה וסט ברומיץ' אלביון בה ערך 24 הופעות. ספינק הפך לשוער הוותיק ביותר שהיה אי פעם בקבוצה כשבגיל 39 ו-19 ימים שמר על שער נקי בתיקו נגד קיימברידג' יונייטד במשחק גביע. מאז שיאו נשבר על ידי דין קיילי ששיחק בה בגיל 39 ו-189 ימים.
ספינק עבר למילוול מהליגה השנייה בספטמבר 1997 תמורת סכום של 50,000 ליש"ט, ושיחק בה במשך שלוש עונות עד שלבסוף פרש מכדורגל ביוני 2000, רגע לפני יום הולדתו ה-42.
ביוגרפיה > קריירת אימון

לאחר שפרש ספינק היה במשך שנתיים מנהל פורסט גרין רוברס בוועידה הלאומית. הוא הוביל אותה לגמר גביע ה-FA ב-2001 אך הם הפסידו 1–0 לאי קנווי בוילה פארק. בסופו של דבר פוטר בספטמבר 2002.
בהמשך עבד בתפקיד מאמן שוערים תחת סטיב ברוס במועדונים ברמינגהאם סיטי, וויגאן את'לטיק וסנדרלנד. ספינק עזב את סנדרלנד ב-6 בדצמבר 2011 לאחר פיטוריו של ברוס כמה ימים קודם לכן. גם בבריסטול סיטי היה מאמן שוערים מפברואר 2012 ועד תום עונת 2012/13, ולאחר מכן פתח עסק בשליחויות.
תארים

גביע הפוטבול ליג: 1994
גביע אירופה לאלופות: 1981/82
הסופר קאפ האירופי: 1982
הלשכה לקשרי מדע

לק"ם או הלשכה לקשרי מדע הייתה גוף ביון ישראלי שפעל במסגרת משרד הביטחון בשנים 1957 עד 1986. הלשכה הוקמה כדי לאבטח את הקריה למחקר גרעיני (קמ"ג), וכדי להשיג טכנולוגיות רגישות ומודיעין טכנולוגי שאי אפשר היה להשיג באופן גלוי. עם השנים התפתחה הלק"ם לזרוע מודיעינית לצד המוסד, השב"כ ואגף המודיעין. היא התפרסמה ונסגרה בעקבות חשיפתו של ג'ונתן פולארד שריגל מטעמה בארצות הברית. בזמן פעולתה נחשבה הלק"ם לגוף המודיעין הסודי והמסתורי ביותר.
היסטוריה

ראשיתה של הלק"ם בהחלטת ממשלת ישראל בתחילת שנות החמישים להשיג יכולת גרעינית. מנכ"ל משרד הביטחון דאז, שמעון פרס קשר קשרים עם ממשלת צרפת שסיפקה ידע רב ואף את הכור הגרעיני המופעל בקריה למחקר גרעיני (קמ"ג) בדימונה. כדי לאבטח את הפרויקט ולעזור בהשגת מידע הוקמה במשרד הביטחון הלק"ם. יש הטוענים כי גוף זה הוקם במקביל לשב"כ כדי לא לאפשר דריסת רגל בפרויקט לאיסר הראל, ששלט בקהילת המודיעין הישראלית.
בראשית דרכה היו ללשכה שמות שונים, ביניהם "מפעלים מיוחדים" ו"המשרד לתפקידים מיוחדים", ורק מאוחר יותר שונה שמה ללק"ם. באותם ימים עמד בראשה בנימין בלומברג, ששימש גם כקצין הביטחון הראשי של משרד הביטחון וראש אגף בשב"כ.
הלק"ם הייתה אחראית על אבטחת העבודות להקמת הכור ובדיקת העובדים בו בשנים 1961-1960. לפי מספר פרסומים היא הייתה גם הגוף האחראי על השגת אורניום להפעלת הכור. כך למשל בשנת 1968 במסגרת "מבצע פלומבט", רכשה מדינת ישראל 200 טונות של אורניום טבעי, המכונה בעגה המקצועית "עוגה צהובה" מחברה בלגית שכרתה אותו בקונגו. למרות שיעדו המוצהר של המטען היה איטליה, הספינה שהובילה את המטען מאנטוורפן פגשה בלב ים ספינה אחרת של חברת צים והעבירה אליה את האורניום, שהגיע לישראל.
מלבד הקמ"ג הייתה הלשכה אחראית גם למרכז למחקר גרעיני (ממ"ג) בנחל שורק (ליד יבנה). עם השנים הרחיבה הלק"ם את המנדט שניתן לה והפעילה סוכנים שעסקו בהשגת מידע טכנולוגי ומודיעיני במדינות זרות. בתוך הלשכה הוקם גם המלמ"ב, הגוף שירש את השב"כ באחריות על הביטחון של משרד הביטחון והתעשיות הביטחוניות. בשנת 1974 הוצא המלמ"ב מהלק"ם והפך להיות גוף עצמאי במשרד הביטחון.
הלק"ם הייתה מעורבת גם בעקיפת אמברגו הנשק הצרפתי שהוטל על ישראל בעקבות מלחמת ששת הימים על ידי הברחת ספינות שרבורג. לצורך הסוואת המילוט הוקמה כשנה לפני המילוט עצמו, בעזרתו של מילה ברנר, מבעלי החברה הימית להובלת פרי וקשריו עם איש הספנות הנורווגי סיים, חברת קש נורווגית לחיפושי נפט בשם "סטארבוט", שנרשמה בפנמה. אנשי החברה היו סוכני  מוסד מן הלק"ם תחת פיקודו של בנימין בלומברג.
כמו כן היה הלק"ם מעורב בהשגת תוכניות המיראז' 5, שיוצר אחר כך בתעשייה האווירית תחת השם "נשר". התוכניות הושגו בעזרתו של המהנדס אלפרד פראונקנכט שעבד בדאסו תעופה והעביר אותן לנחמיה קין. בעקבות זאת הוכרז קין כאישיות בלתי רצויה בשווייץ.
בשנת 1981 הוחלף ראש הלק"ם בנימין בלומברג ברפי איתן, ששימש גם כיועץ לענייני טרור לראש הממשלה מנחם בגין.
החל משנת 1984 הפעילה הלק"ם את ג'ונתן פולארד כסוכן בארצות הברית. פולארד העביר לישראל מידע שאליו נחשף במסגרת שירותו כקצין במודיעין הצי האמריקאי. הוא הופעל במשך שנה וחצי על ידי אביאם סלע, אלוף-משנה בחיל האוויר הישראלי ששהה בארצות הברית בחופשת לימודים. הפעלתו של פולארד היוותה חריגה מהמדיניות שבה נהגו לפני כן בקפדנות, לפיה ישראל נמנעת מאיסוף חומרי גלם מודיעיניים ממקורות בפנטגון. על פעילות זו אמר האלוף שלמה גזית: "אני רוצה להבהיר - אם עליי לבחור בין הרווח המודיעיני שבקבלת ידיעות מאנשי קשר כאלה לבין הסכנה הפוליטית של התפוצצות הפרשה, אין לי ספק שאני מוותר לגמרי על כל המידע שקיבלנו או שאנו עשויים לקבל בעתיד."
בנובמבר 1985 נעצר פולארד על ידי הרשויות האמריקאיות. אביאם סלע הצליח לחמוק ארצה, אך קידומו בחיל האוויר נחסם עקב לחץ כבד של ארצות הברית. הפרשה גרמה נזק גדול ליחסים בין ישראל לארצות הברית, ועלתה השאלה כיצד אושרה פעילות כזו. בישראל הוקמו שתי ועדות חקירה שקבעו כי פולארד הופעל על ידי הלק"ם ללא ידיעת שרי הביטחון, יצחק רבין ומשה ארנס. כתוצאה ממסקנותיהן של ועדות חקירה אלו פורקה הלק"ם וסמכויותיה הועברו לממונה על הביטחון במשרד הביטחון.
לקריאה נוספת

יוסי מלמן ודן רביב, "מלחמות הצללים: המוסד וקהילת המודיעין", הוצאת ידיעות ספרים, 2012.
הערות שוליים

↑  מבט מל"מ: כתב עת לענייני מודיעין וביטחון, גיליון 52, עמ' 27, באתר המרכז למורשת המודיעין, ‏דצמבר 2008
↑   אמיר אורן, פרדוקס פולארד: נתניהו יחזיר את אולמרט?, באתר הארץ, 29 בדצמבר 2013.
| קהילת המודיעין הישראלית |
| --- | --- | --- |
| יחידות מודיעין בצה"ל | אגף המודיעין • חיל המודיעין• להק המודיעין • מספן המודיעין • מחלקות המודיעין בפיקודים המרחביים |  |
| משרד ראש הממשלה | המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים • שירות הביטחון הכללי• המטה לביטחון לאומי |  |
| משרד החוץ | המרכז למחקר מדיני |  |
| משטרת ישראל | אגף המודיעין במשטרת ישראל |  |
| ארגונים לשעבר | נתיב (לשכת הקשר) • הלשכה לקשרי מדע • ש"י • חיל האיסוף הקרבי • משרד המודיעין |  |
| ארגונים נוספים | ועדת ראשי השירותים • המרכז למורשת המודיעין |  |
רפי איתן
ספון (קומיקס)

| --- | --- |

עטיפת החוברת Spawn #1 ממאי 1992, איור מאת טוד מקפרלן וקן סטייסי (אנ').
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  אימג' קומיקס
 הופעה ראשונה:  Spawn #1 (מאי 1992)
 יוצרים:  טוד מקפארלן
 גילום הדמות:  מייקל ג'יי וייט, "ספון"
 מידע
 שם אמיתי:  אלברט פרנסיס "אל" סימונס
 כינויים:  האחד, חייל השאול (Hellspawn), אומגה ספון
 סטטוס:  פעיל
 מקום לידה:  דטרויט 
 מקצוע:  לוחם צדק, שכיר חרב, גיבור-על, רוצח שכיר, סוכן ממשלתי, צייד שדים
 כוחות:  בעל כוחות, מהירות וכושר סיבולת על-אנושיים, חיי אלמוות, יכולות מיסטיות, תעופה, טלפורטציה, ריפוי עצמי ואמפתיה. בעל חליפה סימביוטית המסוגלת לשנות את צורתה.
 חבר בקבוצה:  שמונה מעגלי השאול
 חבר לשעבר בקבוצה:  CIA חיל הנחתים האמריקני השירות החשאי של ארצות הברית
 אזרחות:  ארצות הברית 
 דמויות קשורות
 משפחה:  ונדה סימונס-פיצג'רלד (אלמנה) סיאן פיצג'רלד (בת) סבתא בלייק ריצ'רד סימונס (אח)
 אויבים:  Violator, Malebolgia, Jason Wynn 
 
ספּוֹן (באנגלית: Spawn) הוא דמות בדיונית של גיבור-על שנוצרה על ידי טוד מקפארלן, בסדרת חוברות קומיקס מבית אימג' קומיקס שהחלה במאי 1992.
תוכני החוברות הם בעלי מאפיינים דתיים, מעלים סוגיות הקשורות במלחמה בין גן עדן לגיהנום כאשר בני האדם נלכדים באמצע (כמו גם ניצולו של חייל בן אנוש בידי הגיהנום כדי להוביל צבא כנגד ממלכת גן עדן), ובהמשך עולה קיומה של קבוצת מלאכים סוררים בראשותו של מלאך תאב כוח, והם מגורשים מגן-עדן וזוממים מלחמת אחרית הימים בין שתי הממלכות. כמו כן מופיעים מאפיינים נוצריים מובהקים כגון שנים-עשר השליחים כמבחנו הסופי של ספון להוכחת שימורו של המין האנושי, ולבסוף ארבעת פרשי האפוקליפסה הזורעים הרס בעיר ניו יורק.
סדרת החוברות החלה תוך שימת דגש על דמותו של גיבור העל, אך זו עד מהרה הפכה לאנטי גיבור עקב דמותו המעונה של אל סימונס – סוכן מיוחד של ה-CIA שנהרג על ידי הבוס שלו לאחר שהיה עד למעשיו הנפשעים ונשלח לגיהנום. לאחר שעשה עסקה עם השד מָלֵבּוֹלְגְ'יה כדי לראות את אשתו פעם אחת אחרונה, הפך סימונס לחייל השאול האלמותי "ספון" וחזר לעולם החיים.
סדרת החוברות הצליחה ויצאו לה חוברות ספין אוף (Angela, Curse of The Spawn, Sam & Twitch, Spawn: The Dark Ages) וכן מאנגה בשם Shadows of Spawn. עם יציאת חוברת מספר 301 ביוני 2019, הייתה סדרת "ספון" לסדרת הקומיקס הארוכה ביותר שנוצרה על ידי יוצר יחיד.
הסדרה עובדה לסרט לייב אקשן בשנת 1997 בכיכובו של מייקל ג'יי וייט, לסדרת טלוויזיה מונפשת מבית HBO ולארבעה משחקי מחשב. לסדרה היו מספר קרוסאוברים עם דמויות אחרות כבאטמן, ויצ'בלייד, WildC.A.T.s, Youngblood ו-Shadowhawk.
דמותו של ספון מדורגת במקום ה-36 ברשימת מאה גיבורי העל הגדולים, לפי IGN וכן במקום ה-50 ברשימת 50 דמויות הקומיקס הגדולות של כל הזמנים לפי מגזין אמפייר.
עלילה

לאחר מותו ועסקתו עם מלבולג'יה, אל סימונס חוזר לעולם החיים כאשר גופו מעוות ללא הכר וברשותו כוחות הנקרופלסמה האפלים של השאול. הוא מגלה כי חמש שנים עברו מאז מותו, ואשתו לשעבר כעת נשואה לחברו הטוב ביותר. כאשר הוא מסתתר בסמטאות האפלות המרכיבות את "עיר העכברושים" (Rat City), הוא מתכנן את נקמתו בג'ייסון ווין אשר גרם למותו, אך עד מהרה הוא מגלה כי זו לא החזית היחידה בה הוא צריך להילחם, אלא כי עליו להילחם גם בכוחות השאול שנשלחו בידי מלבולג'יה ולשבור את שליטתו של מלבולג'יה עליו. הוא מוצא מקלט באיש זקן בשם קוליוסטרו, שנראה בהתחלה כחסר בית נוסף בקרב בני האדם שמאכלסים את "עיר העכברושים", אך מתגלה כחייל שאול כמוהו, שעוזר לסימונס לשמור על שארית אנושיותו.
בהמשך הדרך, ספון מוצא עצמו נלחם גם נגד כנופיות רחוב ובפשע המאורגן המאיימים על שלוות "עיר העכברושים", ובנוסף נאלץ להתגונן אל מול כוחות הגיהנום המאיימים לחסלו אם לא יעשה כמצוותם, ביניהם "ליצן", מלבולג'יה עצמו, מלך השאול האימתני אוּרַיזֶן (שם שנלקח מעבודתו של המשורר ויליאם בלייק), המלאך הסורר מאמון, וכוחות גן-עדן כחיילי "הגואל", אנג'לה, וזרה.
ספון גילה כי עלייתו לכוח של אוריזן תוכננה בידי מלבולג'יה, כחלק מתוכנית גדולה יותר להשתלט על ממלכות הגיהנום. בעזרתה של אנג'לה, ספון חוזר לגיהנום ומביס את מלבולג'יה. מאמון הרשע מציע לו את כתר ממלכת הגיהנום ואפשרות כניסה לגן-עדן, אך הוא מסרב. לאחר שספון מציע לקוליוסטרו אפשרות לקבל על עצמו את כס מלכות הגיהנום כדי להפוך את ממלכת הרוע לאוטופיה ומקור הטוב שיכה בצער שאופף את ממלכת הארץ, קוליוסטרו בוגד בו ברגע של חולשה ולוקח את הכתר לעצמו. מאמון, מצידו, זומם להשתלט על כוחותיו הנקרופלסמיים של ספון, ולאור מלחמת אחרית הימים הממשמשת ובאה בין הגיהנום לגן עדן, מתגלה מזימה שנועדה להשתמש בבני האדם כדי להוליד את אלוהים והשטן בדמות אדם, פשוטו כמשמעו.
דמויות

אל סימונס/ספון – גבר אפרו-אמריקני שהיה לוטננט קולונל בחיל הנחתים האמריקני וחבר השירות החשאי של ארצות הברית בעברו, ולאחרונה עבד כסוכן מיוחד עבור ה-CIA. בעקבות בגידת מפקדו, הוא מת בפיצוץ וגופתו נשרפה ועוותה ללא הכר, אך בעקבות עסקה שערך עם השד מלבולג'יה, חזר לעולם החיים כ"ספון".
וונדה בלייק – אלמנתו של סימונס, שכעת נשואה לטרי פיצג'רלד, ולהם בת בשם סיאן. בהמשך הסדרה נולדו לה תאומים, שנתבררו כגלגול נשמותיהם של השטן ואלוהים (Spawn #158) מתוך כוונה להשליט את מלחמתם על העולם האנושי.
טרי פיצג'רלד – חברו לשעבר של סימונס ב-CIA, כעת נשוי לוונדה.
ג'ייסון ווין – מפקדו הבוגדני של סימונס שעומד בראש סוכנות ממשלתית הכוללת את סוכנות הביון המרכזית, הסוכנות לביטחון לאומי ומועצת הביטחון הארצית. בנוסף, לווין קשרים בשוק השחור, לטריאד הסיני ולמאפיה. לאחר חזרתו של סימונס כספון, ווין קושר קשר עם "ליצן", סוכנו של מלבולג'יה.
ג'סיקה פריסט – רוצחת שכירה שנשכרת על ידי ג'ייסון ווין להרוג את סימונס.
סאם וטוויץ' – צמד בלשים במחלק הרצח של משטרת ניו יורק.
קוליוסטרו – איש זקן בעל כוחות השאול הנקרופלסמיים בדומה לספון, שמשמש לו כמורה רוחני. נודע כי היה בעברו חייל שאול שעבד עבור מלבולג'יה אך סירב להשתמש בכוחותיו.
"ליצן" (Clown) – משרתו של מלבולג'יה מהגיהנום, שנשלח להשגיח על ספון. מסוגל לשנות את צורתו לשד האימתני "המשחית" (Violator). לאחר תבוסתו של מלבולג'יה, "ליצן" שינה את נאמנותו כאשר נשלח בשנית בידי מאמון להילחם בספון.
הגואל (The Redeemer) – מקבילו של ספון בממלכת גן-עדן, הגואלים (שלושה במספר) הכילו את אש המלאכים הטהור, בניגוד לכוח הנקרופלסמה האפל של הגיהנום.
אנג'לה – ציידת ראשים עבור ממלכת גן-עדן, שנשלחה לעצור את ספון אך עברה לצידו בסופו של דבר. נהרגה בקרב נגד מלבולג'יה בחוברת Spawn #100.
זֶרה (הוצגה ב-Spawn #154) – מלכת השרפים בגן-עדן, זרה הייתה לוחמת שנכלאה משום שהייתה מטורפת וצמאת דם, אך לאחר מלחמה כוללת בין גן-העדן לגיהנום, שוחררה כדי לשנות את פני המלחמה.
מאמון (הוצג ב-Spawn #87) – דמות מסתורית שמשתלטת על הגיהנום לאחר תבוסתו של מלבולג'יה. אחד מתוך קבוצת מלאכים סוררת בשם "הנשכחים" (The Forgotten) שסירבו להילחם עבור אלוהים ועל כן גורשו מממלכת גן-עדן.
כוחות

לספון מוענקים כוחות נקרופלסמיים מממלכת הגיהנום, כאלה שמאפשרים לו יכולות על-טבעיות וריפוי עצמי. בנוסף, חליפתו היא מעטה קשיח וסימביוטי אשר מעניקה לו כושר סיבולת גבוהה ומשנה את צורתו לכדי יצירת כלי נשק כמו שלשלאות ודורבנים, בנוסף לגלימה המעניקה לו יכולת תעופה. לאחר פגישה ראשונה עם "הגואל", ספון נהפך לחזק יותר, כאשר חליפתו מעניקה לו כוחות גדולים יותר. כאשר הוא נתקל באוריזון, מלך השאול הבלתי מנוצח (Spawn #95) הוא כמעט מאבד את צלם אנושיותו, עד שכוח מסתורי חדש מעניק לו כוחות בל ישוערו שעוזרים לו לכלוא את אוריזן במעמקי האדמה, ומאוחר יותר אף מאחד את חליפתו של ספון בגופו הנקרופלסמי. בעקבות זאת, ספון מגלה שגופו מאכלס בתוכו אלפי נשמות בני אדם, כשכל אחד יכול לשמש כחייל השאול.
בשלב מסוים נוספים לספון כוחות אמפתיה שמאפשרים לו לחוש בכאב וסבל בעולם, ולאחר מאורעות אחרית הימים ואכילת הפרי האסור מעץ החיים (Spawn #161), ניתנים לו כוחות זמניים כמעט-אלוהיים שעוזרים לו ללכוד את יתר חיילי השאול ולהוות כוח שקול כנגד כוחות גן עדן וגיהנום.
ספון יכול להיהרג רק אם נערף ראשו בידי נשק מממלכת גן-עדן.