stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כבוד המת
התעסקות בכבוד המת ובצרכיו

כבוד המת נחשב למצווה חמורה, שכדי לקיימה נדחות רוב המצוות שבתורה. כך נפסק במשנה:
מי שמתו מוטל לפניו פטור מקריאת שמע ומן התפילה ומן התפילין ומכל מצוות האמורות בתורה; נושאי המטה וחלופיהן וחלופי חלופיהן את שלפני המטה ואת שלאחר המטה את שלפני המטה צורך בהם פטורים ואת שלאחר המטה צורך בהם חייבין ואלו ואלו פטורים מן התפלה; קברו את המת וחזרו אם יכולין להתחיל ולגמור עד שלא יגיעו לשורה יתחילו ואם לאו לא יתחילו העומדים בשורה הפנימיים פטורים והחיצונים חייבים
בקרב פרשני התלמוד הובאו מספר מקורות להלכות אלו. התוספות הביאו בשם הירושלמי את הטעם לפטור ממצוות קריאת שמע, שאודותיה כתוב "למען תזכור את יום ... כל ימי חייך", ימים שאתה עוסק בחיים ולא ימים שאתה עוסק במתים. הרא"ה מביא טעם הלכתי אחר הכתוב בתלמוד הירושלמי, שכבודו של מת הוא שפנה מכל ענייניו ועוסק רק בכבודו, ולכן כל עוד לא נקבר המת, פטור הוא מכל המצוות אפילו אם אינו עוסק בצרכיו אלא יושב ודומם, כך פוסק הרא"ה למעשה ומביא ראיות מהתלמוד בבלי שפסק כך, כראיה שזהו הטעם העיקרי. הלכות אלו תקפות כל זמן ש"מתו מוטל לפניו" או כל זמן שמוטל עליו לקברו, שנחשב כמוטל לפניו מפני שמחויב לעסוק בצרכיו, אם אכן יכול לקברו וקיימת אפשרות כזו ולא נתפשה גופתו. לעומת זאת, אלו שעומדים לעסוק בצרכי המת אך אינן קרובים למת, אינם פטורים אלו ממצוות תפילה שהיא מדברי חכמים.
כמו כן, לכבוד המת קבעו חז"ל  כי מי שמתו מוטל לפניו אוכל בחדר אחר כי בזיון המת הוא שהחי עושה דברים שהמת אינו יכול לעשותם, והרי זה נחשב כ"לועג לרש", כאדם עשיר המתעסק בצרכיו לעיני העני שאין בידו לעשות. כמובן, שלא גזרו חז"ל שירעב האדם לכבוד המת, אך עליו למעט בזלזול המת ככל שאפשר. לכן אם אין לו חדר אחר אוכל בבית חברו, ואם אין לו בית חברו עושה מחיצה ואוכל, ואם אין לו דבר לעשות ממנו מחיצה הגבוהה עשרה טפחים, מחזיר את פניו לכיוון אחר ואוכל. גם אכילה זו, צריכה ליעשות באופן מוגבל וצנוע, לא בהסיבה בדרך נוחות וחירות, לא יאכל בשר או ישתה יין, ואף לא יברך ברכת המזון ואינו מיסב ואוכל ואינו אוכל בשר ואינו שותה יין ואינו מברך ואינו מזמן ואף אסור לו להצטרף עם שני אנשים אחרים לזימון.
התעסקות בכבוד המת ובצרכיו > הולכת המת ממקום למקום

כחלק מכבוד המת נפסק בתלמוד, כי המוליך עצמות של מת ממקום למקום לא יתנם בכלי עור על גבי חמור וירכב עליהם, שדבר זה הוא מנהג בזיון למת, אך אם זה נעשה לצורכי המת עצמו מפן ימצאוהו שודדים ויבזו את גופו, מותר לעשות זאת. בהלכה זו השווה המת לדבר הקדוש ביותר ביהדות - ספר תורה, שגם אודותיו נאמרו כללים אלו.
הלוויה

מעמד מיוחד שנעשה לכבוד המת הוא מעמד ההלוויה. במעמד זה המשתתפים מכבדים את זכרו של המת ומראים כי קשה עליהם מותו וקבורתו ומתקשים להפרד ממנו. כמו כן, ההספד נעשה לכבוד המת, בו מספידים את המת, מעלים על נס את מעשיו הטובים ואת זכרו, ואם רוצה למחול על ההספד רשאי, שכן זה נעשה לכבודו בלבד (בשונה מהקבורה הנעשית כמצווה מהתורה).
לא רק קרובי המת חייבים לבוא למקום, אלא אמר רחבה  בשם סבו ורבו רב יהודה, כי ”כל הרואה המת ואינו מלוהו עובר משום "לועג לרש חרף עושהו"”. אודות המלווה את המת התבטא רב אסי כי ”עליו הכתוב אומר מלוה ה' חונן דל, ומכבדו חונן אביון.”
לצורך מצווה זו מבטלים מצוות לימוד תורה, כדי צורכי המת, ומספר משתתפים סביר.
קבורה

כמו כן, חלה חובה לקבור את המת במקום כראוי לכבודו ומעמדו, אסור להלין את המת לחינם (אלא אם כן דבר זה נעשה כדי להרבות בכבודו, במספר המשתתפים בהלווייתו שיבואו ממקום רחוק ובזמן נוח, אך יש הדוחים טענות אלו ואומרים שיש לקבור את המת בסמוך למיתה ולא להלין אותו). לאחר הקבורה אסור לטלטל אותו מקברו לחינם.
כבוד המת הכרוך באיסורי שבת וחג

בהלכה קיים כלל כי "גדול כבוד הבריות שהוא דוחה לא תעשה שבתורה". בתלמוד פירשו כי הכוונה היא על המצוות לא תעשה של "לא תסור", שדחו חכמים את דבריהם ותקנותיהם מפני כבוד הבריות החשוב עד מאוד. נחלקו הפוסקים האם כלל זה קיים גם בנוגע לכבוד המת, ויש הסוברים שאיסור זה נאמר לכבוד המת הנחשב גם הוא ל"כבוד הבריות". עם זאת, הותרו לצורך כבוד המת רק איסורים מדרבנן, ולא כולם. הותר איסור מוקצה באופן  חלקי בלבד - על ידי הנחת כיכר או תינוק על גוף המת וטלטול שניהם ביחד, וכן הותר איסור טלטול בכרמלית. לעומת זאת, לא הותרה מלאכה שאינה צריכה לגופה גם לפי הדעה (המובילה הלכתית) שהוא איסור מדברי חכמים. כמו כן, לא התירו חז"ל אמירה לנכרי לצורך כבודו, מכיוון שהם קבעו כי כבוד המת הוא שלא מחללים שבת עבורו (גם אם נעשה זאת על ידי אדם שמותר לחלל שבת),  וחילול השבת לצורכו הוא בזיון עבורו.
כבוד המת הכרוך באיסורי שבת וחג > חג

למרות שהלכות החג שווים בכול להלכות שבת, התירו חז"ל את יום טוב שני של גלויות לצורכי המת וכבודו, ולא עוד אלא שקבעו שהוא חשוב כיום חול ומותר לעשות עבורו ביום זה את כל צרכיו, אפילו חיתוך תכריכיו ושחיקת בשמים לצרכיו.
ראו גם

נתיחה שלאחר המוות
הערות שוליים

↑  תוספות בתלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף י"ז, עמוד ב'.
↑  חידושי הרא"ה.
↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף י"ח, עמוד א'.
↑  רא"ה שם.
↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף מ"ו, עמוד ב'
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר שופטים, הלכות אבל, פרק י"ב, הלכה א'
↑  ספר משלי, פרק י"ט, פסוק י"ז.
↑  ספר משלי, פרק י"ד, פסוק ל"א.
↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף כ', עמוד ב'.
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר זמנים, הלכות שביתת יום טוב, פרק א', הלכה כ"ג.
יחסי בוסניה והרצגובינה – רוסיה

| יחסי בוסניה והרצגובינה – רוסיה |
| --- | --- |
בוסניה והרצגובינה: רוסיה


בוסניה והרצגובינה: רוסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
51,197: 17,098,242
אוכלוסייה
3,158,147: 144,612,532
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,055: 2,021,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,567: 13,978
משטר
רפובליקה: רפובליקה פדרלית נשיאותית

שגרירות בוסניה והרצגובינה במוסקבה
יחסי בוסניה והרצגובינה–רוסיה הם היחסים הדו-צדדיים בין שתי המדינות, בוסניה והרצגובינה ורוסיה.
היסטוריה

רוסיה הכירה בעצמאותה של בוסניה והרצגובינה ב-27 באפריל 1992.
היסטוריה > כוחות רוסיים בבוסניה והרצגובינה

בוסניה היא אחת המדינות בהן רוסיה תרמה חיילים עבור נאט"ו לכוח הייצוב לשמירת השלום. ב-12 בינואר 1996, רוסיה שלחה חיילים לסרייבו, בירת בוסניה-הרצגובינה, דרך טוזלה. המוטיבציה למהלך, בחלקה, נבעה מהרצון לשפר את היחסים עם ארצות הברית. המיקום של פריסת החיילים הרוסיים הפך לנושא לדיון בינלאומי: הרוסים רצו לפרוס באזור הבוסניים-סרביים, ואילו ארצות הברית רצתה לפרוס אותם בשטח הבוסני-קרואטי. במהלך 1999, בעת מלחמת קוסובו, ההסכם משנת 1996 על פעולות משותפות בבוסניה שהובאו כדוגמה לשיתוף פעולה מוצלח של רוסיה-נאט"ו.
העמדה הרוסית לגבי שיקום בוסניה לאחר המלחמה נותרה, נכון ל-2008, בקו אחד עם המדיניות המערבית. בפרט, באוקטובר 2007 רוסיה אישרה את ההכחשה המערבית של ההצבעה העדתית (מוגנת על ידי המיעוט הסרבי וממשלת סרביה).
נציגויות דיפלומטיות

בוסניה והרצגובינה מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה בלבד. מאידך, רוסיה מחזיקה בבוסניה והרצגובינה שגרירות בסרייבו בלבד.
יחסי בורונדי–טורקיה

| יחסי בורונדי–טורקיה |
| --- | --- |
בורונדי: טורקיה


בורונדי: טורקיה
שטח (בקילומטר רבוע)
27,830: 783,562
אוכלוסייה
14,133,268: 87,527,097
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,642: 1,108,022
תמ"ג לנפש (בדולרים)
187: 12,659
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: משטר נשיאותי

יחסי בורונדי-טורקיה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין בורונדי לטורקיה.
נציגויות דיפלומטיות

לטורקיה יש שגרירות בבוג'ומבורה, עיר הבירה הקודמת של בורונדי, מאז דצמבר 2018.
שגרירות בורונדי באנקרה, בירת טורקיה, נפתחה ביוני 2014.
סקירה כללית

במהלך המלחמה הקרה, ובמיוחד בשנות ה־60, היחסים בין טורקיה ובורונדי התקררו בגלל יחסיה של בורונדי עם סין בעלת המשטר הקומוניסטי. היחסים השתפרו מאוחר יותר אך הם נפגעו בעקבות רצח העם בבורונדי ב־1972. בשנת 2000, היחסים התהדקו כאשר החיל הדיפלומטי הטורקי תמך בתוקף בהסכמי ארושה (אנ'). עד שנת 2000, טורקיה ייבאה קפה מבורונדי והציעה לה סיוע בין־לאומי.
יחסים כלכליים

בשנת 2019, הסתכם הסחר בין שתי המדינות ב־3.1 מיליון דולר אמריקאי, כאשר הטורקים ייצאו מוצרים בשווי 2.6 מיליון דולר וייבאו מוצרים בשווי חצי מיליון דולר.
יחסי בורונדי–גרמניה

| יחסי בורונדי–גרמניה |
| --- | --- |
בורונדי: גרמניה


בורונדי: גרמניה
שטח (בקילומטר רבוע)
27,830: 357,022
אוכלוסייה
14,133,268: 84,431,715
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,642: 4,456,081
תמ"ג לנפש (בדולרים)
187: 52,777
משטר
רפובליקה: רפובליקה פדרלית

יחסי בורונדי–גרמניה הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה של בורונדי לבין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה.
סקירה כללית

גרמניה הייתה אחת מהמדינות הראשונות שהסכימו לעזור בפיתוח התשתיות בבורונדי. בלאחר שבורונדי זכתה בעצמאותה, היחסים בין המדינות נהיו לבביים בשל תרומתה המשמעותית של גרמניה בפיתוח המדינה. בשנות התשעים של המאה ה-20, לאחר שנים רבות של אי-יציבות פוליטית בבורונדי, היחסים בין המדינות התקררו. בשנת 2005, היחסים בין המדינות כוננו שנית לאחר מערכת הבחירות ושיפור המצב הביטחוני במדינה.
היחסים התרבותיים בין המדינות סבלו מהתקררות מאז 1993 כתוצאה ממלחמת האזרחים בבורונדי. מאז שנת 2012, נעשו ניסיונות רבים להחיות את שיתוף הפעולה התרבותי כגון תרומות של כדורים וגופיות לצוותי כדורגל במדינה ושיתוף פעולה עם המוזיאון הלאומי בגיטגה בשנת 2014. כמו כן, מספר בתי ספר בבורונדי מקדמים את השפה הגרמנית ומנהגיה במסגרת ההוראה הגרמנית שהתחדשה בשנת 2012.
יחסים כלכליים

בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מגרמניה לבורונדי הגיעה לסך 13.5 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה מחשבים, שסתומים, מכונות חפירה, מכונת כביסה, מכוניות, טרקטורים, חלקי רכב, אוטובוסים, מוצרי פלסטיק, גלגלי גומי, דיו, נעלי גומי, שוקולד, יין, בירה ועוד. באותה השנה, שווי הסחורה שיוצאה מבורונדי לגרמניה הגיעה לסך 12.2 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה קפה (98%), פירות, דגים חיים, מטבעות ועוד.
ייצוג

בורונדי מיוצגת בגרמניה על ידי קונסוליה כללית בשטוטגרט ועל ידי שגרירות שהיא מחזיקה בברלין, בירת המדינה.
גרמניה מיוצגת בבורונדי על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בבוג'ומבורה.
כתב העת הישראלי לריפוי בעיסוק

| --- | --- |
 תאריכי הופעה:  1992–הווה (כ־32 שנים) 
 שפה:  עברית 
 מדינה:  ישראל 
 ISSN:  0792-7002
 isot.org.il/ijot/
 
כתב העת הישראלי לריפוי בעיסוק (באנגלית: The Israeli Journal of Occupational Therapy, IJOT) הוא כתב עת מדעי ישראלי של העמותה הישראלית לריפוי בעיסוק, העוסק בריפוי בעיסוק.
כתב העת הוא רבעון דו-לשוני (בעברית ובאנגלית) הרואה אור החל משנת 1992. חלק מתהליך ייצורו נעשה בידי פרויקט תעסוקה נתמכת של המכון הייחודי לשימושי המחשב ע"ש קרטן, תל אביב והיחידה להוצאה לאור של "אחוה" - ארגון נכי הצפון וחיפה. המייסדת והעורכת הראשית הראשונה הייתה נעמי כץ. העורכת הראשית של כתב העת היא ד"ר בתיה מרום.
כתב העת זמין בחלקו במאגר כתבי עת בינלאומי JSTOR, ובספריות האקדמיות בישראל.
כרכן ירוק

| כרכן ירוק |
| --- | --- |
 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: זעמניים
סוג:: Rhadinophis
מין:: כרכן ירוק
שם מדעי
 Rhadinophis prasinus ‏בליית, 1854

כרכן ירוק (שם מדעי: Gonyosoma prasinum) הוא מין נחש לא-ארסי ממשפחת הזעמניים המצוי ביערות גשם לחים בתת-היבשת ההודית ובדרום-מזרח אסיה במדינות: הודו (במערב בנגל, אסאם וארונאצ'ל פרדש), בנגלדש, בורמה, צפון תאילנד, מערב מלזיה, לאוס, וייטנאם, סין (במחוזות: יונאן, גוויג'ואו והאינאן) והפיליפינים.
הכרכן הוא קרובם של כרכן הקרינים והכרכן החלק ובעבר שויך לסוג כרכן. כיום הוא שייך לסוג נפרד, Gonyosoma, אך ישנן שיטות מיון שונות.
מאפיינים

אורכו של הנחש עד 1.2 מטרים והוא בעל קשקשים ירוקים לאורך גופו עם גב ירוק כהה, בטן בהירה, ראש גדול ובעל עיניים גדולות ושחורות בעלות קרום כחול המקיף אותם. הלסת גדולה ולעיתים בעלת קצוות צהובים. הנחש שוכן על העצים ופעיל במשך היום. נקבות הנחשים גדולות מהזכרים והן מטילות 5–11 ביצים.
הנחש מצוי על ענפי העצים ביערות הגשם, היערות ויערות הבמבוקים של תפוצתו עד לגובה 2,500 מטרים. הוא ניזון מצפרדעים, לטאות, עופות קטנים ויונקים.
נחש אינו מצוי בסכנה בטבע אך עלול להיות עקב הפגיעה בבית גידולו וסחר בו לחיית מחמד. כיום הוא נחשב למין מוגן במדינות בהם חי.
לאה לופנפלד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 ביולי 1936 (בת 88) 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 
לאה לופֶנפֶלד (וינקלֶר) (נולדה בתל אביב ב-8 ביולי 1936) וחיה בתל אביב, היא פזמונאית, סופרת, מחנכת ומורה למתמטיקה ישראלית, חברת המועצה לביקורת סרטים ומחזות.
ביוגרפיה

לופנפלד כתבה מספר רב של שירים שהפכו ללהיטים. בהם שיר הפתיחה לסדרת הטלוויזיה החינוכית "דובי דוברמן" המחנכת לזהירות בדרכים ו"היפו היפי" בביצועו של מייק בורשטיין.
אריק איינשטיין היה אחד הזמרים הראשונים שהקליט את פזמוניה. את השיר "בתי עינת" שכתבה לופנפלד עם הולדת בתה עינת, הלחין משה וילנסקי והקליט איינשטיין באחת מהקלטותיו הראשונות כסולן. בשנת 1974 הופיע שירה הראשון במצעדים השנתיים "מודה אני לפנייך" בביצועה של עדנה לב ולחנו של משה וילנסקי.
בשנת 1982 הגיע השיר "מלודי", שהלחין רוני וייס וביצעו להקת איזולירבנד, למקום השלישי במצעד השנתי, לאחר שהתחרה בקדם אירוויזיון והגיע לאותו מקום. הצלחתו הובילה להמשך שיתוף הפעולה בין חברי הלהקה ובאלבומם הראשון, כתבה לופנפלד את השירים "ישן וגם נחר" ו"חג על הגג".
בשנת 1986 השתתף חיים משה בקדם-אירוויזיון וזכה במקום השלישי עם שירה "לחיים" שהלחין אבי טולדנו. השיר נכלל מאוחר יותר באלבומו "כל נדריי", שאת השיר הנושא את שמו כתבה לופנפלד והלחין יאיר קלינגר.
לופנפלד כתבה מספר שירים לתחרויות ה"שירוויזיון". בהם "סופר ילד" שביצעה ציפי שביט (1979), "סוף טוב" של להקת בצל ירוק 80 (1980) ו"זאפטה מהסבתא" של אברהם מור (1982).
לופנפלד כתבה את השיר "אברא קדברא", אותו הלחין משה וילנסקי, עבור שלישיית "שוקולד מנטה מסטיק", איתו הופיעו ב"פסטיבל שירי הילדים" השלישי והגיעו למקום השני. לאותו הפסטיבל כתבה גם את השיר "למה לא יכול להיות" שהלחין מרטין מוסקוביץ' וביצע דודו דותן. בשנת 1976 נכלל בפסטיבל שירה "סיבה למסיבה", אותו הלחין שמוליק צ'יזיק וביצע אלי גורנשטיין. "היפו היפי" שכתבה לפסטיבל הילדים השמיני (1977), בלחן של קובי אשרת ובביצוע של מייק בורשטיין, זכה במקום הראשון בפסטיבל. בפסטיבל הישראלי לשירי ילדים מספר 15, בשנת 1984, שרה רבקה מיכאלי את "ילד טוב של אמא", שירה של לופנפלד בלחן של משה וילנסקי. בשנת 2007 כתבה את השיר "פיל מפיל" שזכה במקום השלישי בפסטיבל שירי הילדים "ילד פלא".
לופנפלד כתבה את השיר "השפן הקטן" בעקבות השיר הידוע, "השפן הקטן".
בשנת 2010 שודר בערוץ הראשון ספיישל משירי הילדים שכתבה במסגרת פסטיבל שירי הילדים "ילד פלא" בניהולו האומנותי של אלי ניסמן.
בשנת 2020 היא קיבלה פרס מפעל חיים ב"פסטיבל השיר הבא" בניהולו האומנותי של אלי ניסמן.
לופנפלד הייתה נשואה לאדריכל משה לופנפלד (נפטר ב-2010), ולהם שתי בנות.
פרסומיה

ג’ינג’ה גורת האריות [הקלטת וידאו] : שירים וסיפורים מקוריים, על בעלי חיים, תל אביב : קלאסיקלטת, 1994.
מאיו, קרפדע וכל ידידיה אשר באמזונס, [תל אביב] : משכל, 1996
הערות שוליים

↑  אתר המועצה לביקורת סרטים ומחזות
↑  בשיר "לחיים", באתר שירונט
↑  דויד פרץ, ניתוח השיר כל נדריי, באתר "תרבות•il"
↑  "השפן הקטן", באתר שירונט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301618905171  ISNI: 0000 0004 0300 1850  LCCN: n98108973  MusicBrainz: 9e0e2baf-cf79-48b2-8872-cc8da76716b3  VIAF: 299029648   WorldCat (עם VIAF): 299029648
כיפת טינסל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  63°44′00″S 58°55′00″W﻿ / ﻿63.7333°S 58.9167°W﻿ / -63.7333; -58.9167
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהכיפת טינסל(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהכיפת טינסל(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכיפת טינסל(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכיפת טינסל
 
כיפת טינסל (באנגלית: Tinsel Dome; מילולית: הכיפה המנצנצת) היא כיפת קרח (גבעה מכוסה קרח) בחצי האי טריניטי, שבקצה הצפון-מזרחי של חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
גובהה של הכיפה 700 מטרים מעל פני הים; פסגת טינסל היא הפסגה ה-4,728 בגובהה באנטארקטיקה.
הכיפה ממוקמת בין גבעות אוראול ומפרץ בואון, מדרום-מזרח למפרץ בואון.
היסטוריה > מיפוי הכיפה

הכיפה מופתה לראשונה ביולי 1948 על ידי משלחת סוקרים של סקר שטחי חסות איי פוקלנד, המשלחת יצאה לסקר זה מבסיס מפרץ התקווה.
הכיפה צולמה מהאוויר על ידי משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1956–1957.
הכיפה נסקרה בשנית על הקרקע על ידי סוקרים של סקר שטחי חסות איי פוקלנד בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1959–1960.
היסטוריה > מקור השם

סקר שטחי חסות איי פוקלנד נתן לכיפה את שמה.
השם הוא תיאורי.
בעת שהכיפה התגלתה, בשל אור השמש היא נראתה ככיפה מנצנצת.
כריסטינה ראו

| --- | --- |

 לידה:  30 באוקטובר 1956 (בת 67) בילפלד, גרמניה המערבית 
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 השכלה:  קינגס קולג' לונדון  גורדונסטאון 
 מפלגה:  המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה 
 בן או בת זוג:  יוהאנס ראו 
 פרסים והוקרה
 מסדר ההצטיינות של ברלין  אביר הצלב הגדול של מסדר הבז  עיטור שלושת הכוכבים 
 
כריסטינה ראו (בגרמנית: Christina Rau; נולדה ב-30 באוקטובר 1956) היא אלמנתו של יוהאנס ראו, אשר כיהן כנשיא גרמניה בשנים 1999–2004.
ביוגרפיה

ראו נולדה בבילפלד, סבה מצד אמה הוא הנשיא גוסטב היינמן. היא התחנכה בפנימיות בשווייץ ובסקוטלנד, שם למדה באותו בית עם אנדרו, דוכס יורק. היא למדה מדעי המדינה, כלכלה והיסטוריה באוניברסיטת אבריסטווית' בוולס ובקינגס קולג' לונדון.
בשנת 1982 נישאה ליוהאנס ראו, ששימש באותו זמן כראש ממשלת נורדריין-וסטפאליה. ראו היה מבוגר ממנה בכ-25 שנה. לזוג נולדו שלושה ילדים.
ב-1999 עם היבחרו של בעלה לנשיא גרמניה, הפכה לגברת הראשונה של גרמניה. במסגרת תפקידה פעלה במספר ארגונים, ובין היתר, שימשה כפטרונית של קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים גרמניה, ארגון הצדקה "Müttergenesungswerk" וארגון נוער הצלב האדום של גרמניה. היא זכתה לאותות כבוד מטעם המדינות אסטוניה, אוסטריה, איסלנד ולטביה. כמו כן היא התמידה ללוות את בעלה בביקוריו הרשמיים.
הערות שוליים

↑  "Kindersoldaten: Christina Rau, Schirmherrin von Unicef und Ehefrau des Bundespräsidenten, über ihre Reise in das Bürgerkriegsland und die Möglichkeiten, Kindersoldaten zu helfen". Der Tagesspiegelww, 1 June, 2000
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1050228553  VIAF: 306167565   WorldCat (עם VIAF): 306167565
כריסטינה צופסקו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 ביולי 1960 אוראדיה, הרפובליקה העממית הרומנית 
 פטירה:  דצמבר 2019 (בגיל 59) אוטופן, רומניה 
 שם לידה:  Mariana Rodica Cristina Țopescu 
 מדינה:  רומניה רומניה
 השכלה:  אוניברסיטת בוקרשט 
 
כריסטינה צופסקו (ברומנית: Cristina Țopescu; ‏4 ביולי 1960 – דצמבר 2019) הייתה מנחת טלוויזיה רומנייה.
ביוגרפיה

צופסקו נולדה באוראדיה והיא בתו של העיתונאי והפוליטיקאי כריסטיאן צופסקו (רומ').
מ-1970 ועד 1979 הופיעה במספר תוכניות טלוויזיה לילדים, הופעתה בטלוויזיה הופסקה עקב סכסוך בין אביה לבין גורמים במשטר הקומוניסטי במדינה. אמה עברה להתגורר בגרמניה.
היא בוגרת אוניברסיטה בפקולטה לשפות זרות שם למדה אנגלית ואיטלקית.
לאחר סיום לימודיה החלה לכתוב במגזין "Cinema".
ב-1991 החלה לשמש כמגישת חדשות ב-TVR, רשת הטלוויזיה הציבורית של רומניה.
באירוויזיון 1994 בו לראשונה רומניה השתתפה בתחרות היא הייתה מגישת תוצאות הניקוד של המדינה.
באפריל 2013 הצטרפה למפלגה הסוציאל-דמוקרטית הרומנית.
הערות שוליים

↑  Cristina Ţopescu: „Am ieşit din închisoare mai puternică“, adevarul.ro (ברומנית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא רומנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כריסטיאן גוטפריד אהרנברג

| --- | --- |

 לידה:  19 באפריל 1795 דליטש (עיר), הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  27 ביוני 1876 (בגיל 81) ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 ענף מדעי:  זואולוגיה, גאולוגיה
 מקום מגורים:  גרמניה
 מקום קבורה:  St. Marien- und St. Nikolai-Friedhof I 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין  אוניברסיטת לייפציג  פפורטה 
 מוסדות:  אוניברסיטת פרידריך וילהלם 
 פרסים והוקרה:  מדליית לוונהוק (1877)  חבר זר של החברה המלכותית (27 באפריל 1837)  אות המסדר מקסימיליאן של בוואריה למדעים ואמנויות (1853)  מדליית וולסטון (1839)  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 צאצאים:  קלרה אהרנברג 
 תרומות עיקריות
 חקר החיידקים
 
כריסטיאן גוטפריד אהרנברג (בגרמנית: Christian Gottfried Ehrenberg; ‏19 באפריל 1795 - 27 ביוני 1876) היה זואולוג, גאולוג ורופא גרמני.
חייו

אהרנברג, בנו של שופט, נולד בעיר קטנה במחוז סקסוניה שבגרמניה.
סיים לימודי תאולוגיה באוניברסיטת לייפציג ומאוחר יותר מדעי הטבע ורפואה באוניברסיטת הומבולדט של ברלין. את תזת הדוקטורט שלו הגיש על הפטריה Sylvae mycologicae Berolinenses. ב-1827 קיבל מינוי כפרופסור באוניברסיטת הומבולדט.
ב-1820–1825 השתתף אהרנברג, כביולוג, במשלחת חקר למצרים, למדבר הלובי ולצפון הים האדום, אסף אלפי דוגמיות הן של עולם החי והן של עולם הצומח, וחקר את עולם האלמוגים. בהמשך עשה מסע חקר לחצי האי ערב וסוריה. בבדיקת ממצאיו הוקסם ממה שניתן לגלות מתחת למיקרוסקופ.
ב-1829 התלווה אל אלכסנדר פון הומבולדט למסעו לרוסיה.
התמקדות במיקרוסקופ

כחלק מתהליך העבודה עם המיקרוסקופ החל לחקור מיקרואורגניזמים. אהרנברג היה הראשון שכינה את החיידקים בשם "בקטריה"; עד תקופתו כינו אותם בכינוי שטבע אנטוני ואן לוונהוק - אנימלקולס (animalcules).
אוספיו, הכוללים רישומים רבים, מכתבים, משטחים ומיקרוסקופים נמצאים כיום במוזיאון אוניברסיטת הומבולדט בברלין ובאוניברסיטת הומבולדט בברלין.
כיפת לא

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  פיליפ לו 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  66°44′00″S 112°49′59″E﻿ / ﻿66.7333°S 112.833°E﻿ / -66.7333; 112.833
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכיפת לא(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכיפת לא
 
כיפת לא או כיפת לואו או כיפת לוא או לואו דואום (באנגלית: Law Dome) היא כיפת קרח גדולה הממוקמת בסמוך מדרום לכף פוינסט, באזור ארץ וילקס שבאנטארקטיקה.
גובהה של הכיפה 1,395 מטרים מעל פני הים, היא גובלת בקרחון טוטן שממזרח לה ובקרחון ונדרפורד, שממערב לה. על המדרון המזרחי של הכיפה מצוי קרחון ויליאמסון. מספר קרחונים קטנים נוספים ממוקמים על המדרון הצפוני של הכיפה.
היסטוריה > מיפוי הכיפה

הכיפה מופתה באופן גס על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית במהלך מבצע הייג'אמפ (מבצע קפיצה לגובה), שנערך בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) שבשנים 1946–1947. כמו כן נחקר אזור הכיפה, במסגרת סקרים קרחוניים וגאופיזיים אינטנסיביים שבוצעו על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בין השנים 1962–1965.
היסטוריה > מקור השם

שמה של הכיפה ניתן לה על ידי ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה.
כיפת הקרח נקראת על שם פיליפ לא (Phillip Law), שהיה דירקטור בחטיבת המחקר האנטארקטית של אוסטרליה (Australian Antarctic Division) בין השנים 1949–1966.
כיס קולמר

ג'ייקוב דיוורס מפקד קבוצת הארמיות השישית יחד עם ז'אן דה לאטר דה טסיני, מפקד הארמייה הצרפתית הראשונה
מפגש בין חיילים צרפתים ואמריקאים במהלך כיבוש הכיס
אנדרטה בקתדרלת שטרסבורג לזכר הנופלים האמריקאים
בית הקברות הצבאי האמריקאי בלורן בו קבורים רבים מהחיילים שנפלו במהלך שחרור הכיס
כיס קולמר (בצרפתית: Poche de Colmar; באנגלית: Colmar Pocket; בגרמנית: Brückenkopf Elsaß) היה מובלעת במרכז אלזס, אשר הוחזקה בידי הארמייה הגרמנית ה-19, והותקפה על ידי קבוצת הארמיות השישית של בעלות הברית בינואר-פברואר 1945 במסגרת החזית המערבית במלחמת העולם השנייה.
כיס קולמר נוצר כאשר קבוצת הארמיות השישית בפיקודו של ג'ייקוב דיוורס, ניצלה את הצלחת מבצע דרגון ושחררה את אלזס הדרומית והצפונית, אולם לא הצליחה להשלים את שחרור שטח אלזס. בדצמבר 1944 ניסו הגרמנים לבצע מתקפת נגד בצפון אלזס במסגרת מבצע נורדווינד, שנחל בתחילה הצלחה אולם נבלם לקראת סוף ינואר. כישלון המבצע גרם לגרמנים לאבד את היוזמה ההתקפית, ולעבור למגננה בעיירה קולמר וסביבותיה. הקרבות על כיס קולמר ערכו שלושה שבועות, ובסופו של דבר הצליחו כוחות אמריקניים וצרפתיים לגרש את הכוחות הגרמנים מהכיס, ולחסל אותו.
היווצרות הכיס

ב-5 באוגוסט 1944 פלשו בעלות הברית לדרום צרפת במסגרת מבצע דרגון. הכוח של בעלות הברית בזירה זו הייתה קבוצת הארמיות השישית בפיקודו של ג'ייקוב דיוורס, אשר כללה את הארמייה השביעית האמריקנית בפיקודו של אלכסנדר פאץ' והארמייה הצרפתית הראשונה בפיקודו של ז'אן דה לאטר דה טסיני. במשך חודש ספטמבר התקדמו הכוחות בדרום צרפת כשהם משחררים שטחים נרחבים. באוקטובר הובסו הגרמנים בקרב על הרי הווז', ובאמצע נובמבר הגיעו בעלות הברית אל הריין וכבשו מרבית השטח שמדרום לו. הגרמנים מצדם הצליחו להקים ראש גשר עגול על גדתו הדרומית של הריין, אשר מרכזו היה בעיירה קולמר סמוך לגבול צרפת-גרמניה-שווייץ.
הגרמנים הגנו על האזור בחירוף נפש, בשל תביעתם הישנה על אלזס ולורן, וראו בשני מחוזות אלו את אדמת גרמניה ממש. התקדמות בעלות הברית הואטה גם כן בשל קשיים לוגיסטיים והתארכות קווי האספקה ככל שהתקדמו בצרפת. ב-24 בנובמבר 1944 הוציא היטלר פקודה לזיגפריד רספ, מפקד הארמייה ה-19, שעל הארמייה שלו להגן על כיס קולמר או למות. ב-26 בנובמבר הורה היטלר על הקמת קבוצת ארמיות אוברריין, אשר ריכזה תחתיה את כל היחידות הגרמניות באזור הריין העליון. היטלר מינה כמפקד הקבוצה את היינריך הימלר, מתוך מחשבה שנוכחותו של זה האחרון תעודד את החיילים. בפועל, פיקוד של אדם תקיף ומסוכן כמו הימלר על הקבוצה, רק הפך אותה לגוף נפרד בפני עצמו שאינו כפוף לאוברבפסלהאבר ווסט, היינו המפקד העליון של אזור המערב.