stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
השמורה ההסכמית
מצב > בניית עיר פלסטינית

לפי דו"ח של עמותת רגבים, מאז 2009, בה פרסם סלאם פיאד ראש הממשלה הפלסטיני, את תוכנית פיאד, החלה הרשות הפלסטינית בבנייה מאסיבית של יחידות דיור וסלילת כבישי גישה אליהן ברחבי השמורה ההסכמית, במטרה להקים עיר פלסטינית במקום ותוך פגיעה אקולוגית בשמורה, וזאת בניגוד להסכם ואי. על פי העמותה, עד שנת 2020 נבנו מעל 500 מבנים בשמורה, ועד 2022 נבנו סה"כ כ-2,000 מבנים לא חוקיים.
ב-2023 הגיעו חברי שדולת ארץ ישראל בכנסת, ח"כ יולי אדלשטיין, ח"כ לימור סון הר מלך וח"כ שמחה רוטמן, יחד עם ח"כ עמית הלוי, ח"כ אוהד טל, ח"כ אתי עטיה וח"כ אריאל קלנר, בשיתוף יו"ר מועצת יש"ע שלמה נאמן ונציגי תנועת רגבים, לסיור בשמורה, על מנת לסקור את היקפי העיר הפלסטינית הנבנית בתחומיה. מספר ימים לאחר מכן סייר במקום גם שר הביטחון יואב גלנט, וראש הממשלה בנימין נתניהו הורה לכנס דיון בראשותו אודות התקדמות בניית העיר הפלסטינית בשטחי שמורת הטבע.
בראשית 2024 הרשות הפלסטינית המשיכה לבנות באופן מואץ את העיר החדשה בשמורה, כולל הקמת מתחם נופש עם צימרים לתיירות פלסטינית. ב-21 במאי 2024 ועדת החוץ והביטחון התכנסה לדיון המשך בנושא הבנייה הבלתי חוקית בשמורה ובדרכים לבלום אותה.
ב-27 ביוני 2024 כחלק משורת סנקציות כנגד הרשות הפלסטינית אושרה בקבינט החלטה למשוך מידי הרשות את סמכות האכיפה במקום. ולפעול להריסת המבנים הבלתי חוקיים שבמקום ב-18 ביולי 2024 חתם אלוף פיקוד מרכז אבי בלוט על צווי אכיפה המאפשרים הריסה של מבנים שהוקמו באופן בלתי חוקי בשמורה.
מצב > אכיפה

ב-12 בדצמבר 2024 קציני המנהל האזרחי ואנשי יחידת הפיקוח, לצד כוחות הביטחון הישראלים, ביצעו לראשונה פעילות אכיפה נרחבת בשמורה ההסכמית.
מצב > מאחזים

השמורה ההסכמית נמצאת בשטח B, שעל פי הגדרתו בהסכמי אוסלו אין בו התנחלויות ישראליות. למרות זאת, במהלך שנת 2024 הוקמו בה חמישה מאחזים על ידי נערי גבעות. לדברי עיתון הארץ, בחלק מהמקרים הם התגוררו במבנים שפלסטינים נטשו בראשית מלחמת חרבות ברזל, בעקבות התנכלויות של נערי גבעות. לטענת מקימי המאחזים נם נועדו לבלום את התפשטות הבנייה הבלתי חוקית הפלסטינית במקום. המאחזים נהרסו על ידי המנהל האזרחי וכוחות הביטחון מספר פעמים, נבנו מחדש ונהרסו שוב.
ראו גם

הבנייה הפלסטינית הבלתי חוקית בשטחי C
יחסי האיחוד האירופי–הרשות הפלסטינית
הערות שוליים

1 2  מזכר וואי (1998), מזכר וואי (1998), באתר יוזמת ז'נבה, ‏2015-03-12
↑    שלמה פיוטרקובסקי, ‏הנתונים נחשפים: המנהל האזרחי לא אוכף פגיעה בשמורה ההסכמית ברמת מדבר יהודה, בעיתון מקור ראשון, 18 בנובמבר 2022
↑  פרופ' אריה אלדד, ‏להציל את מדבר יהודה: ישראל יצאה מהשטח, הערבים נהרו אליו, באתר מעריב אונליין, 26 במרץ 2019
↑  Justus Weiner, Co-Existence Without Conflict: The Implementation of Legal Structures for Israeli-Palestinian Cooperation Pursuant to the Interim Peace Agreements, Brooklyn Journal of International Law 26, 2000-12-01
1 2 3  צפריר רינת, שמורת הטבע במדבר יהודה שהועברה לרשות בהסכם וואי הפכה לשממה אקולוגית, באתר הארץ, 23 ביולי 2006
↑  קרני אלדד, ‏ים המלח יצבע באפור: מפעל המלט של אבו מאזן מאיים על הסביבה, באתר מעריב אונליין, 4 בנובמבר 2016
↑  אלישע בן קימון, חשש לסביבה ממפעל פלסטיני במדבר יהודה, באתר ynet, 4 בנובמבר 2016
↑  אלירן אהרון, כך משתלטת הרש"פ על מדבר יהודה, באתר ערוץ 7, 15 בנובמבר 2016
↑  שמעון כהן, בדואים ביקשו עזרה מ'רגבים' מול הרש"פ, באתר ערוץ 7, 6 בנובמבר 2016
↑  אילנה קוריאל, זיהמו את שמורת נחל ערוגות - ולא ייענשו, באתר ynet, 2 במרץ 2017
↑  אפרת פורשר, המינהל האזרחי פעל ב"שמורה הסכמית" נגד פלשתינים הפוגעים בטבע, באתר ישראל היום, 15 ביוני 2017
↑  שלומי הלר‏, מתחת לאף של ממשלת ישראל: עיר פלסטינית חדשה מוקמת בשטח מדבר יהודה, באתר וואלה, 28 בספטמבר 2023
↑  דו"ח של עמותת רגבים, עמ' 22
↑  חזקי ברוך, שדולת ארץ ישראל התארחה בלשכת שלמה נאמן בשמורה ההסכמית: "יוצאים בתחושה קשה", באתר ערוץ 7, 21 בספטמבר 2023
↑  "אסון במדבר יהודה": האיום החדש על תושבי גוש עציון, באתר אייס, 26 בספטמבר 2023
↑  בנצי רובין, ‏נתניהו יכנס דיון מיוחד על הרס 'השמורה ההסכמית' בגוש עציון, באתר "סרוגים", 27 בספטמבר 2023
↑  "מחדל וסכנה ביטחונית": הרשות הפלסטינית בונה עיר חדשה במדבר יהודה, באתר ערוץ 7, 19 במאי 2024
↑  חזית מדינית נוספת: הרשות הפלסטינית בונה מתחם נופש בשמורה ההסכמית, באתר JDN‏
↑  חזקי ברוך, מי מונע את אכיפת הבניה הפלסטינית הבלתי חוקית בשמורה ההסכמית סמוך לגוש עציון?, באתר ערוץ 7, 21 במאי 2024
↑  סולימאן מסוודה מיכאל שמש גילי כהן, הקבינט אישר: סנקציות על הרשות הפלסטינית והסדרה של חמישה מאחזים, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 27 ביוני 2024
↑  חזקי ברוך, פרסום ראשון: אלוף פיקוד מרכז חתם על צווי אכיפה לשמורה ההסכמית, באתר ערוץ 7, 18 ביולי 2024
↑  אלישע בן קימון, צה"ל אכף בנייה פלסטינית לא-חוקית בשמורה ההסכמית בעציון - לראשונה בהיסטוריה, באתר ynet, 12 בדצמבר 2024
↑   הגר שיזף, המתנחלים לחצו, הקבינט אישר - והסיפוח החל לזחול גם לשטח B, באתר הארץ, 22 בדצמבר 2024
↑  אלישע ירד, מאחז מקנה אברהם, באתר פייסבוק, ‏13 בדצמבר 2024
זיהום סביבתי בשמורה ההסכמית
בנייה פלסטינית בתוך השמורה ההסכמית. ספטמבר 2023.
כפר פלסטיני[דרושה הבהרה] בשטח השמורה ההסכמית, בין כפר אלדד ונוקדים לנחל דרגה.
יוסף מיכאל לם

יוסף-מיכאל לַם (Lamm;‏ 1 בדצמבר 1899 – 25 במאי 1976) היה איש ציבור ישראלי, חבר הכנסת הראשונה מטעם מפא"י (1949–1951), שופט ונשיא תורן של בית המשפט המחוזי בתל אביב (1951–1969). בין תפקידיו הנוספים: נשיא ההתאחדות לכדורגל בישראל (1955-59), יו"ר רשות התעריפים (בשנות ה-60) ויו"ר המועצה הישראלית לצרכנות (1970–1974), נשיא "בני ברית" בישראל וסגן נשיא עולמי של הארגון ונשיא "הבונים החופשיים" בישראל, מראשי ארגון יוצאי מרכז אירופה.
ביוגרפיה

לם נולד בוויגדורובסקה שבגליציה, אוסטריה, במשפחה עשירה. הוריו, שרה לבית נגלר ושמעון, היו עסקני ציבור. התחנך בבית ספר עממי, ובגיל 14 עבר עם משפחתו לבירה וינה, שם סיים את לימודיו בגימנסיה (1917) ובבית הספר הגבוה למסחר בינלאומי (1921). בשנת 1924 סיים לימודי דוקטורט במשפטים באוניברסיטת וינה. בשנים 1925–1932 התמחה במקצועו במשרדי עורכי דין ובתי משפט, ולאחר מכן עבד כעורך דין.
כסטודנט החלה פעילותו במסגרת תנועת "צעירי ציון" ו"השומר". בשנת 1918 היה לחבר "פועלי ציון", וכיהן כיו"ר הסתדרות הסטודנטים של התנועה וחבר מועצת פועלים ברובע מטעמה. ב-1921 השתתף בקונגרס של איגוד הנוער הסוציאליסטי הבינלאומי בווינה.
מילדותו עסק בספורט, והיה טניסאי ב"הכח וינה", אך הפסיק את פעילותו הספורטיבית עקב פציעה במשחק כדורגל. בשנת 1928 נישא לאֶמה לבית שפילברג.
בשנת 1938 סופחה אוסטריה לגרמניה הנאצית, ולאחר פרשת ארנסט פום ראט וליל הבדולח בנובמבר אותה שנה, נאסר לם במחנה הריכוז בדכאו. לאחר ששוחרר קיבל אישור עלייה, וב-6 בספטמבר 1939 עלה לארץ ישראל.
ב-1941 קיבל רישיון עריכת דין בארץ ישראל. בשנת 1942–1943 התנדב לשרת בחיל המתנדבים הארצישראלי. ב-1942 התמנה לתובע כללי לענייני ספסרות. בשנת 1947 התמנה ליועץ משפטי למנגנון הפיקוח על אספקת המזונות והמחירים. ב-1 בספטמבר 1948 התמנה לשופט בבית משפט השלום בתל אביב.
בארץ התרכזה פעילותו הפוליטית של לם בקרב יוצאי אוסטריה וגרמניה. הוא נמנה עם מייסדי "עלייה חדשה" שייסדו בראשית שנות ה-40 יוצאי מרכז אירופה, מטעמה נבחר לאספת הנבחרים הרביעית ולממלא מקום בוועד הלאומי (1944–1947). ב-1944 היה ממייסדיה וראשיה של סיעת "עלייה חדשה עובדת", שאיגדה את חברי "עלייה חדשה" שהיו חברי ההסתדרות. שימש כציר לקונגרס הציוני ה-22 (1946). היה חבר הוועד הפועל של הסתדרות העובדים הכללית.
לאחר התמזגותה של "עלייה חדשה" לתוך המפלגה הפרוגרסיבית ב-1948, פרש ממנה והצטרף למפא"י, ומטעמה נבחר לכנסת הראשונה ב-14 בפברואר 1949. בכנסת כיהן כחבר ועדת חוקה, חוק ומשפט וועדת השירותים הציבוריים.
ב-21 במאי 1951 התפטר מהכנסת ושב לכס השיפוט, הפעם בבית המשפט המחוזי בתל אביב. לם כיהן כשופט בית המשפט המחוזי, ומאוגוסט 1965 כנשיא תורן של בית המשפט, במשך 18 שנה, עד פרישתו לגמלאות ב-1 ביוני 1969.
באותן שנים שימש גם כנשיא ההתאחדות לכדורגל בישראל (מבחירתו ב-1955 ועד התפטרותו ב-1959) וכיו"ר רשות התעריפים – הוועדה הציבורית שהופקדה על קביעת מחירי הנסיעות בתחבורה הציבורית (מעת הקמתה ב-1960 ועד המחצית השנייה של אותו עשור).
בסוף שנות ה-50 כיהן כנשיא הגדול של "בני ברית" בישראל (לשכת הגליל הגדולה מס' י"ד) ובהמשך כסגן נשיא עולמי של המסדר.
ב-1967 נבחר לנשיא הלשכה הגדולה של "הבונים החופשיים" בישראל.
משנת 1956 הרצה על מדעי המדינה באוניברסיטת תל אביב.
לאחר פרישתו שימש בוועדות ובתפקידי בוררות שונים. מ-1970 ועד 1974 כיהן כיו"ר המועצה הישראלית לצרכנות.
במשך עשרות שנים, וגם לאחר פרישתו, פעל בקרב יוצאי מרכז אירופה וכיהן כחבר הוועד הפועל של ארגון יוצאי מרכז אירופה. בשנות ה-70 כיהן כיו"ר אגודת ישראל–אוסטריה.
יוסף לם התגורר עם אשתו אמה בצפון תל אביב. ב-1975 נפטרה אשתו, ולם נפטר כעבור כשנה, ב-1976, בגיל 76. נקבר לצדה בבית העלמין נחלת יצחק.
אחיו הבכור, ד"ר נפתלי צבי לם, היה רוויזיוניסט ועסקן תנועת החרות.
לקריאה נוספת

יצחק טוניק, 'לזכרו של השופט י.מ. לם ז"ל', הפרקליט לא (1977), 178–180.
הערות שוליים

↑  א. חצרון, בספורט | הבן האבוד, חרות, טור 1, 4 בפברואר 1955; מבית | השופט – בר-הכי, דבר, טור 2, 11 בפברואר 1955.
↑  מינויים, העיתון הרשמי 18, עמ' 107
↑  השופט ז. צלטנר – נשיא בית המשפט בתל אביב, חרות, 11 באוגוסט 1965.
↑  השופט המחוזי ד"ר יוסף לם סיים כהונתו, דבר, 30 במאי 1969; שרגא הר-גיל, אנשים מאחורי הכותרת | ד"ר לם יוצא לפנסיה..., מעריב, 4 ביוני 1969.
↑  ד"ר לם מסרב להמשיך בכהונתו, מעריב, 24 במאי 1959.
↑  דוד תדהר (עורך), "השופט ד"ר יוסף מיכאל לם", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יט (1971), עמ' 5713.
↑  מתה אמה לם, דבר, 20 במרץ 1975.
↑  יוסף מיכאל לם באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007522872805171  GND: 1266116044  VIAF: 315535519   WorldCat (עם VIAF): 315535519 
| חברי הכנסת הראשונה |
| --- | --- | --- |
| מפא"י | דוד בן-גוריון • משה שרת • אליעזר קפלן • (דוד רמז) • יוסף שפרינצק* • גולדה מאיר • יצחק בן-צבי • זלמן שזר • דב יוסף • חיים בן אשר • אברהם הרצפלד • עדה מימון • שלמה לביא • שמואל דיין • יוסף ברץ • יחיאל דובדבני • בבה אידלסון • פרץ נפתלי • פנחס לבון • זלמן ארן • בן-ציון דינור • אליהו הכרמלי • נטע הרפז • (יהודית שמחוני) • (אבא חושי) • יזהר סמילנסקי • ראובן שרי • יונה כסה • אפרים תבורי • (יוסף מיכאל לם) • (אריה שפטל) • (אברהם טביב) • צבי יהודה • עקיבא גוברין • יוסף אפרתי • אריה בהיר • חסיה דרורי • אליעזר ליבנה • דוד הכהן • ישראל גורי • עמי אסף • מאיר ארגוב • דבורה נצר • שרגא גורן • השל פרומקין • דוד בר-רב-האי • (יצחק קנב) • (הרצל ברגר) • (ז'ניה טברסקי) • (ישראל ישעיהו-שרעבי) • (ברוך אזניה) • (מנחם כהן) • (רפאל בש) |  |
| מפ"ם | (יצחק טבנקין) • מאיר יערי • יעקב חזן • נחום ניר-רפאלקס • אהרן ציזלינג • מרדכי בנטוב • ישראל גלילי • יעקב ריפתין • משה סנה • ברל רפטור • אליעזר פרי • משה ארם • חנה למדן • חנן רובין • ישראל בר-יהודה • מנחם בדר • פייגה אילנית • יצחק בן-אהרן • (דב בר-ניר) • (מנחם רצון) • (דוד ליבשיץ) |  |
| החזית הדתית המאוחדת | יהודה לייב פישמן מימון • יצחק מאיר לוין • חיים משה שפירא • משה אונא • בנימין מינץ • דוד צבי פנקס • מאיר דוד לוונשטיין • זרח ורהפטיג • אליהו-משה גנחובסקי • קלמן כהנא • מרדכי נורוק • יוסף בורג • אהרן-יעקב גרינברג • אברהם יהודה גולדראט • אברהם-חיים שאג • (משה קלמר) • (אליהו מזור) |  |
| תנועת החירות | מנחם בגין • אורי צבי גרינברג • יעקב מרידור • אריה בן-אליעזר • אברהם רקנאטי • יוחנן בדר • הלל קוק • חיים לנדאו • שמואל מרלין • חיים כהן-מגורי • אליהו לנקין • שמואל כץ • ערי ז'בוטינסקי • אסתר רזיאל-נאור |  |
| הציונים הכלליים | פרץ ברנשטיין • ישראל רוקח • שושנה פרסיץ • יוסף ספיר • יעקב קליבנוב • יעקב גיל • יוסף סרלין |  |
| המפלגה הפרוגרסיבית | פנחס רוזן • אברהם גרנות • אידוב כהן • יזהר הררי • ישעיהו פורדר |  |
| ספרדים ועדות מזרח | בכור-שלום שטרית • אליהו אלישר • אברהם אלמליח • משה בן-עמי |  |
| מק"י | שמואל מיקוניס • תופיק טובי • אליעזר פרמינגר • מאיר וילנר |  |
| הרשימה הדמוקרטית של נצרת | סיף א-דין א-זועבי, אמין-סלים ג'רג'ורה |  |
| מפלגת הלוחמים | נתן ילין-מור |  |
| ויצו | רחל כהן-כגן |  |
| התאחדות התימנים בישראל | זכריה גלוסקא |  |
בסוגריים - כהונה חלקית, * יו"ר הכנסת
Feels Like I'm Falling in Love

"Feels Like I'm Falling in Love" (בעברית: "מרגיש כאילו אני מתאהב") הוא שיר של להקת הרוק הבריטית קולדפליי, מתוך אלבום האולפן העשירי של הלהקה, Moon Music.‏ השיר פורסם כסינגל לראשונה ב-21 ביוני 2024 על ידי חברות התקליטים פרלופון בבריטניה וחברת התקליטים אטלנטיק רקורדס בארצות הברית.
השיר נכתב על ידי חברי הלהקה והופק על ידי מקס מרטין, אוסקר הולטר, ביל רחקו, דניאל גרין ומייקל אילברט.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ של השיר צולם באודיאון של הרודס אטיקוס(אנ') באתונה שביוון. לפי פרסומים מקומיים הווידאו קליפ צולם בתקציב של 3 מיליון אירו, ועל כן הוא מדורג בין הווידאו קליפים היקרים ביותר בכל הזמנים. הווידאו קליפ בוים על ידי בן מור ופורסם לראשונה ב-1 ביולי 2024. משום שבחודש יולי מצוין חודש הגאווה לאנשים עם מוגבלות(אנ') בחרה הלהקה לשלב בווידאו קליפ את הזמרת נטשה אופילי ולהקת קורו דה מאנוס בלנקאס אשר מבצעים את השיר בשפת הסימנים. בנוסף הלהקה פרסמה ב-22 ביולי סרטון שהופק על ידי 15 אמנים שונים אשר מכיל את מילות השיר יחד עם אנימציה. הווידאו קליפ לרמיקס של השיר שהופק על ידי הדי.ג'יי הברזילאי זרב (Zerb), צולם ברחובות הלסינקי ופורסם לראשונה ב-2 באוגוסט 2024.
פרסים ומועמדויות

| פרס | תאריך | קטגוריה | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס הווידאו קליפים של MTV | 11 בספטמבר 2024 | הרוק הטוב ביותר | מועמדות |  |
| פרס הווידאו קליפים של MTV | 11 בספטמבר 2024 | קליפ למטרה טובה | מועמדות |  |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 21 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 54 |  |
|  איסלנד | הפלייליסט | 28 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 21 |  |
|  אסטוניה | אסטי טיפ-40 | 5 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 81 |  |
|  בוליביה | מוניטור לטינו | 8 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 31 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 12 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 16 |  |
|  ונצואלה | רקורד ריפורט | 43 |  |
|  טורקיה | Türkiye Top 20 | 8 |  |
|  יוון | IFPI Greece | 23 |  |
|  יפן | יפן הוט 100 | 2 |  |
|  לבנון | מצעד 20 העליונים הרשמי של לבנון | 3 |  |
|  לטביה | לטביה טופ 40 | 1 |  |
|  ליטא | AGATA | 10 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 36 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 7 |  |
|  סלובקיה | ČNS IFPI | 16 |  |
|  סן מרינו | Top 50 Radio San Marino RTV | 2 |  |
|  פולין | ZPAV | 23 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 83 |  |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 34 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 6 |  |
|  צ'כיה | ČNS IFPI | 5 |  |
|  צרפת | SNEP | 66 |  |
|  קוריאה הדרומית | סירקל צ'ארט | 70 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 82 |  |
|  קרואטיה | טופ ליסטה | 2 |  |
|  רומניה | מצעד השירים הרומני | 86 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 73 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 26 |  |
מיקומי שיא > מצעדי סוף שנה

|   ‏‏‏  2024> מדינה |   ‏‏‏  2024> מצעד |   ‏‏‏  2024> מיקום שיא |   ‏‏‏  2024>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הרוק & האלטרנטיביים | 73 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים האלטרנטיביים | 45 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים האלטרנטיביים – איירפליי | 50 |  |
יוליוס מונק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1901 בוסקובייצה, מוראביה, האימפריה האוסטרו-הונגרית האימפריה האוסטרו-הונגרית
 פטירה:  8 באפריל 1976 (בגיל 75 בערך) ישראל ישראל
 תאריך עלייה:  1940
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי חוף הכרמל 
 לימודי רפואה:  ברנו וינה
 התמחות:  רדיולוגיה
 תואר:  פרופסור
 תפקידים:  מנהל מכון רנטגן
 מחלקות ובתי חולים:  בית החולים רמב"ם
 פרסים והוקרה:  על שמו קרוי בית הספר לטכנאי רנטגן בבית החולים רמב"ם
 בת זוג:  גרטה מונק
 צאצאים:  2
 
יוליוס מונק (1901 – 8 באפריל 1976) היה רדיולוג, פרופסור לרדיולוגיה, בבית הספר לרפואה של הטכניון, הקים וניהל את מכון הרנטגן בבית החולים רמב"ם.
קורות חיים

מונק נולד בבוסקובייצה, בחבל מוראביה בצ'כיה אשר היוותה חלק מאוסטרו-הונגריה. מונק למד רפואה בברנו והתמחה ברדיולוגיה. מונק סיים את ההתמחות בווינה.
בשנת 1940 עלה מונק לארץ ישראל, עם רעייתו גרטה, ביתו חנה ובנו ראובן. מונק התיישב בחיפה. התגייס לצבא הבריטי ושירת כרופא רנטגן. השתחרר בדרגת מייג'ור.
מונק הקים את מכון הרנטגן בבית החולים רמב"ם, והיה למנהלו הראשון עד ליציאתו לגמלאות בשנת 1972. בנוסף, קיבל מינוי של פרופסור לרדיולוגיה בבית הספר לרפואה של הטכניון.
מתלמידיו היה ד"ר אלפרד יונגמן.
בנו, ראובן (רובי), נהרג ב-8 במרץ 1957 בעת שירות בצה"ל בחצי האי סיני.
מונק נפטר בשנת 1976. הותיר אישה ובת.
בית הספר לטכנאי רנטגן בבית החולים רמב"ם קרוי על שמו.
לקריאה נוספת

"רופאיה של ארץ-ישראל 1948-1799", נסים לוי, יעל לוי, הוצאת איתי בחור, מרץ 2012, מהדורה שנייה, ערך : מונק, יוליוס עמוד 279
"יוצאי צ'כוסלובקיה", עמוד 184
הערות שוליים

↑  יוליוס מונק באתר GRAVEZ
ערך זה הוא קצרמרבנושא רופאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מוזיקת טראנס

| --- | --- |

 מקורות סגנוניים:  מוזיקת האוס, טכנו, אסיד האוס, מוזיקת צ'יל-אאוט, מוזיקת פופ, מוזיקה קלאסית, פסקול, הארדקור טכנו, מוזיקת העידן החדש, דטרויט טכנו
 מקורות תרבותיים:  סוף שנות ה-1980 – תחילת שנות ה-1990, באירופה המערבית (הממלכה המאוחדת, גרמניה, בלגיה והולנד)
 כלים:  סינתיסייזר, מכונת תופים, מקלדת אלקטרונית, סמפלר
 פופולריות מיינסטרים:  רחבה, בעיקר באמצע-סוף שנות ה-90 במסיבות טבע
 תת-סוגות
 אסיד טראנס, בלאריק טראנס, גואה טראנס, הארד טראנס, טראנס פרוגרסיבי, טראנס פסיכדלי, טראנס מינימליסטי, טק טראנס, אפליפטינג טראנס, ווקאל טראנס
 נושאים קרובים
 תאורת במה, יורודאנס, רייב, מועדון לילה
 
מוזיקת טראנס (באנגלית: Trance music) הוא ז'אנר מוזיקלי אלקטרוני שהתפתח במהלך שנות ה-90. הטראנס מתאפיין בשכבות צליל מרובות (ערוצים), החוזרות על עצמן במעין לופ ויוצרות מקצב בעל השפעה היפנוטית. כמו כן מאפיינים את הטראנס טמפו גבוה, שימוש מרובה במכונות תופים ובסינתיסייזרים היוצרים צליל פסיכדלי. לרוב נעדרת ממנו שירה אנושית, על אף שככל שהז'אנר התפתח, גם זו נוספה. מקום התפתחותו הוא בעיקר במערב אירופה (אנגליה בייחוד), אך היום הטראנס פופולרי בכל העולם המערבי, לרבות יפן וישראל.
מסיבות טראנס

מוזיקת הטראנס מושמעת בין היתר במסיבות או פסטיבלים הנערכים תחת כיפת השמיים, אשר אינם במקומות מיושבים. אירועים אלו מכונים "מסיבות טראנס", "מסיבות טבע", "מסיבות יער", ובעבר - "מסיבות אסיד", שם אשר נטען עליו שניתן על ידי גורמי אכיפת החוק בישראל מטעמים של אזהרה והרתעה, ואשר מתן השם הוא זה שיצר קשר ברור בין המסיבות לסמים, ולעבירות פליליות. במהלך מסיבות אלו מושמעת המוזיקה בעוצמה רבה ועם צלילי באס מודגשים במשך שעות רצופות, והמשתתפים, לרוב צעירים בשנות ה-20, רוקדים לצליליה במשך פרקי זמן ארוכים. חלק מהמשתתפים נוהגים לקיים יחסי מין או להשתמש בסמים, כמו קנאביס, אל.אס.די, ואקסטזי להעצמת החוויה. בדרך כלל מסיבת טראנס נמשכת מאמצע הלילה ועד לשעות הבוקר, וישנן כאלו הממשיכות ימים ארוכים ללא הפסקה. זריחת השמש היא אחד השיאים באירוע: המוזיקה המנוגנת מלודית וקצבית יותר ומשתתפים מספרים כי הם חווים תחושת התעוררות אופורית (המכונה בסלנג הישראלי "קרחנה"). מסיבות הטראנס הופיעו לראשונה בקהילת התרמילאים המערביים בגואה שבהודו. משם הן נפוצו לארצות המערב.
יש המגנים את השימוש בסמים במסיבות אלה בטענה שתרבות הטראנס חותרת לחוויה רוחנית הנובעת מהריקוד המתמשך והחוויה המוזיקלית, ולא משימוש בסמים.
סגנונות הטראנס

להלן רשימה של הסגנונות המוזיקליים הנכללים בהגדרה "טראנס". לכל אחד מהם מאפיינים אומנותיים משלו, אך כולם ינקו את השראתם מהאלקטרוניקה המסורתית - טכנו - אם כי חלקם התרחקו מהזרם המרכזי.
גואה טראנס
טראנס פסיכדלי
פרוגרסיב טראנס
טראנס ווקאלי
ניצחונות
אמביאנט
פול און טראנס
הארדקור טראנס
טראנס מלודי
טק טראנס
טראנס פיני
קלאב טראנס
מינימל פרוגרסיב
אלקטרו סווינג
דארק טראנס - סגנון טראנס אפל עם נגיעות של טראנס פסיכדלי. מאופיין ב־BPM גבוה.
אפליפטינג טראנס - סגנון טראנס אירופאי במקורו המכוון לצד המלודי והרך יותר של הטראנס ומאופיין בשבירות ארוכות.
דארק פרוג - היתוך בין הדארק טראנס והפרוגרסיב טראנס (נקרא לעיתים גם זנון).
פרוג גואה - היתוך בין הפרוגרסיב טראנס והגואה טראנס.
פסייביאנט - היתוך בין האמביאנט והטראנס הפסיכדלי.
תרבות הטראנס בישראל

תרבות הטראנס בישראל היא מהמפותחות ומהמובילות בעולם. בישראל, מוזיקת הטראנס פופולרית, הן מבחינת היקף הקהל והן מבחינת מספר המוזיקאים העוסקים בתחום. מוזיקאי טראנס ישראלים רבים זוכים להכרה בינלאומית, כאשר הבולטים מביניהם הם: אינפקטד מאשרום, אסטריקס, ויני ויצי, יהל שרמן, סקאזי ובלסטויז, שהגיעו ל-100 הגדולים של המגזין DJMag. בישראל מתקיימים לאורך השנה פסטיבלים ומסיבות טראנס מגוונות, ביניהם פסטיבל דוף, מוקשה וגרובאטק.
בישראל מתקיימות מסיבות טראנס רבות ופסטיבלים בין-לאומיים. חלק מהמסיבות בישראל אינן חוקיות, משום שהן מתקיימות ללא אישור המשטרה.
לאחר ביטול פסטיבל דוף 2019, כשלושה ימים לפני קיומו המתוכנן, נערכה בתאריך 18 ביולי 2019 הפגנה בכיכר רבין, תלת הכותרת "תנו לרקוד בשקט". המפגינים מחו נגד מניעת קיום מסיבות טבע ופסטיבלים על ידי המשטרה, גם, מקרים שבהם, לטענת המארגנים, האירועים עמדו בכל התנאים הנדרשים. כ-20 אלף איש (לטענת המארגנים, כ-50 אלף איש) הגיעו להפגנה.
ב-7 באוקטובר 2023 התקיימה מסיבת טבע ליד קיבוץ רעים שבעוטף עזה שבה השתתפו על פי הערכות כ-3,000 איש ובמהלכה פלשו למדינת ישראל מחבלי חמאס מעזה כחלק מטבח שבעה באוקטובר, וביצעו טבח במשתתפי המסיבה. כ-260 ממשתתפי המסיבה נרצחו, מספר לא ידוע של משתתפים נפצעו וכמה מהמשתתפים נחטפו לעזה.
ראו גם

אומצה אומצה
לקריאה נוספת

אלינור כרמי, טראנסמישן - תרבות הטראנס בישראל 1989-1999, הוצאת רסלינג, 2014.
הערות שוליים

↑  שגיא בן נון, לא סמים ולא יער, באתר nrg‏, 5 בינואר 2013
↑  תהל בלומנפלד, המורה לטראנס, באתר ynet, 27 באפריל 2005
↑   איה חיות, בר פלג ונעה שפיגל, עימותים במחאה על ביטול פסטיבל טראנס על ידי המשטרה; 15 מפגינים נעצרו, באתר הארץ, 7 ביוני 2019
↑   בר פלג ואיה חיות, "תנו לרקוד בשקט": יותר מ-20 אלף הפגינו בת"א במחאה על ביטול פסטיבלי מוזיקה, באתר הארץ, 18 ביולי 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007542321605171  BNE: XX4726755  BnF: cb160761214 (data)  GND: 4794940-5  LCCN: sh2006000812  NKC: ph317346 
מוזיקת טראנס במסיבת פולמון
מסיבת טראנס בנגב, ישראל
השבעתו הראשונה של ויליאם מקינלי לנשיאות ארצות הברית

הנשיא היוצא גרובר קליבלנד, מימין, עומד לצד ויליאם מקינלי שמושבע לנשיאות בידי נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית מלוויל פולר
ההשבעה הראשונה של ויליאם מקינלי לנשיא ארצות הברית התקיימה בבניין הקפיטול בוושינגטון, ביום חמישי, 4 במרץ 1897. ההשבעה סימנה את תחילת כהונתו הראשונה של ויליאם מקינלי כנשיא ושל גארט הוברט כסגן הנשיא. שבועת האמונים ניתנה למקינלי על ידי נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית מלוויל פולר. זו הייתה ההשבעה הראשונה שתועדה בסרט וההשבעה הנשיאותית האחרונה שהתקיימה במאה ה-19. הוברט מת 262 ימים לאחר ההשבעה ומשרת סגן הנשיא נותרה ריקה מאחר שלא הייתה הוראה חוקתית המאפשרת מילוי של סגן נשיא בתקופת כהונה; הדבר הוסדר על ידי התיקון ה-25 לחוקת ארצות הברית ב-1967.
מקינלי נאם נאום השבעה ארוך: הוא קרא להעלאת מכסי המגן וטען שרק לאחר מכן יוכל לטפל בהצמדת הדולר. הוא הזהיר מהתערבות בעניינים מחוץ לארצות הברית וקרא להימנע מהפיתוי שבתוקפנות טריטוריאלית.
הערות שוליים

↑  The 28th Presidential Inauguration: William McKinley, March 04, 1897, United States Senate
שלום אליהו ננקנסקי

הרב שלום אליהו ננקנסקי. מאחור: הרב יהושע הוטנר
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
הרב שלום אליהו ננקנסקי (ננקובסקי) (בערך תרס"ה – ד' בחשוון תשל"ז, 28 באוקטובר 1976) היה מחברי הצוות הראשון של מכון הרי פישל לדרישת התלמוד ומהעובדים ב"מפעל הש"ס הישראלי השלם" של מכון התלמוד הישראלי השלם.
תולדות חייו

נולד בגרודנה שבפולין ולמד בישיבת קמניץ. בשנת תרפ"ה עלה לארץ ישראל ולמד בישיבת מרכז הרב. הוסמך לרבנות בידי הרב אבא יעקב הכהן בורוכוב בכ"ו בניסן תרפ"ז ובידי הרב קוק בט' בשבט תרצ"ב. כן למד את מלאכת השו"ב.
בחורף תרצ"ב היה בין העשרה שבחר הרב קוק כדי להקים את "מכון הרי פישל". בתרצ"ו המליץ עליו הרב צבי יהודה הכהן קוק עבור העתקת כתבי הראי"ה והוא העתיק את "באר אליהו", ביאורו של הרב קוק לביאור הגר"א להלכות דיינים והלכות עדות בחלק חו"מ בשו"ע.
שימש כשוחט ביישוב מרבק שבמחוז תל אביב-יפו[דרוש מקור: מצאתי ברב נריה שהיה אמור לשמש שם, לא ששימש בפועל]. היה אמור לכהן כרבה של תל ליטוינסקי, אך במוצאי השבת הראשונה לאחר בחירתו, בין סוף אדר ב' לתחילת ניסן תרצ"ה, עזב את המקום. הוא נימק זאת בכך שאחד התושבים שם צחצח את נעליו בשבת. הרב ננקנסקי העיר לו על כך בנועם, והוא הפסיק אמנם לצחצח בנוכחותו, אולם אחרי שהרב עזב הוא המשיך לצחצח.
החל משנת תש"ג ובמשך כחמש עשרה שנה עבד במכון התלמוד הישראלי השלם. כותבי הערכים באנציקלופדיה התלמודית וביד הרב הרצוג הסתייעו במפתחות שערך.
לרב ננקנסקי נולדו ארבעה בנים. בנו הרב שמעון היה רב בית הכנסת הגדול בבני ברק. בנו הרב אפרים מרדכי היה ר"מ בכיתות הגבוהות בתלמוד תורה עץ חיים.
ננקנסקי נפטר ב-1976 ונקבר בהר המנוחות.
לקריאה נוספת

הרב משה צבי נריה, ליקוטי הראי"ה, כרך ג, כפר הרא"ה תשנ"ה, 'הרב שלום ננקנסקי ז"ל', עמ' 440–451
הערות שוליים

↑  'בעולם הרבני', שערי ציון, שנה טו ד-ו, טבת אדר תרצ"ה, עמ' עב
↑  עדות בנו הרב שמעון ננקנסקי. ראו הפרק שהקדיש לו הרב משה צבי נריה בליקוטי הראי"ה ג' (ב"לקריאה נוספת") מובא גם במאמר "את צנועים חכמה" על הרב ננקנסקי באתר שורש.
↑  שם.
↑  פרסום נישואין, שערים, 16 בפברואר 1955, עמ' 3
↑  שלום אליהו ננקנסקי באתר GRAVEZ