stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיקלוש אקוש
קורות חיים

מיקלוש אדלר נולד במשפחה יהודית כבנם של הסוחר איזידור אדלר ושל ברתה צילצר. סבו וסבתו מצד אביו היו אברהם אדלר וקטלין גלזר וסביו מצד אמו היו הנריק צילצר (1850–1931) ומריה שטרן (בסביבות 1850–1935). הוא החל את דרכו כעיתונאי, והרומן הגדול הראשון שלו פורסם ב-1935. רבות מיצירותיו פורסמו, אם כי יצירותיו שנכתבו לפני 1945 גובלות בנובלות (רומן קצר). הוא ידוע בעיקר ברומני הנוער שלו:
כיתה ז/1 חוקרת
כיתה ז/1 בחופשה (1934)
וארגה אנוש (1951) ועוד
לאחר המרד ההונגרי ב-1956 עלה ארצה, השתקע בישראל ובה פרסם מחדש כמה מהרומנים שלו. בשנת 1951 צולם הסרט "קדימה בכל הקיטור" המתבסס על רומן שלו באותו שם, שאף את תסריטו כתב אקוש.
תרגום ספרותי

י. פון קירנברג: פריץ פון הולשטיין, הוד רוממותו האפור (רומן, 1944)
לקריאה נוספת

Magyar irodalmi lexikon I. (A–K). Főszerk. Benedek Marcell. Budapest: Akadémiai. 1963. (לקסיקון ספרותי הונגרי)
PIM.hu (המוזיאון הספרותי פטפי)
Kortárs magyar írók (סופרים הונגרים בני זמננו)
ראו גם

פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. Bp., האגודה ההונגרית של ספרנים וארכיונאים, 1939-2002.
Miklós Kaposy: Humorlexikon (בודפשט, Tarsoly Kiadó, 2001.(מיקלוש קפושי:לקסיקון ההומור)
סופרים הונגרים בני זמננו 1945–1997. ביבליוגרפיה וגלריית תמונות. עורכת אווה פ. אלמאשי. בודפשט Encyclopedia Publishing House, 1997, 2000.
צ'אבה נאג': לקסיקון של ספרות מהגרים הונגרית. בודפשט, Argumentum Publishing House-Petőfi Literary Museum and Contemporary Literature Center, 2000.
Magyar irodalmi lexikon א' (לקסיקון ספרותי חדש) 1963.
Új magyar irodalmi lexikon I. (A–Gy). (לקסיקון ספרותי הונגרי חדש) ISBN 963-05-6805-5
הערות שוליים

↑  Születési anyakönyvi kivonata, Budapest, VII. kerület 1495/1911 alatt.
↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a Budapest II. kerületi polgári házassági akv. 211/1904. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-10-11.
↑  "Zilzer Henrik halotti bejegyzése a Budapest III. kerületi polgári halotti akv. 472/1931. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-10-11.
↑  "Zilzer Henrikné Stern Mária halotti bejegyzése a Budapest III. kerületi polgári halotti akv. 105/1935. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-10-11.
↑  "Zilzer Henrik és Stern Mária házasságkötési bejegyzése az óbudai izr. hitközség házassági akv. 19/1878. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-10-11.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304242205171  ISNI: 0000 0000 8020 9023  LCCN: nr95031522  NKC: jn20020726391  VIAF: 121446549   WorldCat (עם VIAF): 121446549
מנחם מרקוס

| --- | --- |

 לידה:  1947 (בן 78 בערך) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 סוגה:  מדריך טיולים 
 
מנחם מרקוס (נולד ב-1947) הוא גאומורפולוג, סופר, מטייל ישראלי ומדריך טיולים ברחבי ישראל, המתגורר בהר אדר.
ביוגרפיה

מרקוס, יליד תל אביב, למד באוניברסיטה גאוגרפיה, גאולוגיה וגיאומורפולוגיה. משמש מזה שנים רבות כמורה דרך בקורסים לידיעת הארץ ובקורסי מורי דרך. נמנה עם מקימי בי"ס שדה חצבה. מרקוס שימש כגאוגרף הראשי ברשות שמורות הטבע בין השנים 1981 ל-1999. במקביל עסק בכתיבה ועריכה של ספרי טיולים, בין השאר ערך את מדריך ישראל החדש ו"אנציקלופדיה מפה לידיעת הארץ". שימש כעורך מדור הטיולים של השבועון "כותרת ראשית", וכתב במגזין "מסע אחר".
מספריו

| --- | --- |
 אוויר הרים: מסלולי ההליכה הטובים בהרי אירופה  אנציקלופדיה מפה: כל היישובים וכל האתרים בישראל  ארץ הגרניט: מדריך "ארץ" היעל לשמורת הרי אילת  ביקעת הירדן ומזרח השומרון: סקר נוף ומסלולי טיול  הגליל התחתון: סקירה גאוגרפית-יישובית  המדריך למטייל בירדן, כתר, 2007  הר הכרמל: סקר נוף ומסלולי טיול - הוצאת רשות שמורות הטבע, 1997  הר הנגב המרכזי ומכתש רמון: סקר נוף ומסלולי טיול  הר הנגב הצפוני ובקעת צין: סקירה גאוגרפית-ישובית  הר חברון: סקר נוף ומסלולי טיול  הר מירון: סקר נוף ומסלולי טיול  הרי בית אל וחבל בנימין: סקר נוף ומסלולי טיול  הרי ירושלים: סקר נוף ומסלולי טיול  חבל אילות: סקר נוף ומסלולי טיול  מראה מקום: מסלולי טיולים בישראל:  חבל אשכול  טיולי אתגר ונוסטלגיה  טיולי ישראל - דרום - מסלולים ברכב וברגל  מדבר יהודה הדרומי: סקר נוף ומסלולי טיולים  מדבר יהודה הצפוני: סקר נוף ומסלולי טיולים  מדריך ישראל החדש: הר הנגב והערבה  מדריך ישראל החדש: הגולן ועמק חולה  מדריך ישראל החדש: הנגב הצפוני  מורה דרך - מסלולים לאוהבי לכת  מסע בפירנאים  נעלם בבהוטן: מסע חיפושים בהרי ההימלאיה  עוד לא תמו כל פלאייך: מאה טיולים גדולים בארץ קטנה  רמת הנגב: סקר נוף ומסלולי טיול  רמות מנשה: סקר נוף ומסלולי טיול, הוצאת רשות שמורות הטבע, 1995  המדריך למטייל בפירנאים (ספר דיגיטלי)  בדידותו של ההולך למרחקים, 2024
הערות שוליים

↑  המדריך למטייל בירדן, מנחם מרקוס, כתר 2007
↑  עמירה שגב, אנציקלופדיה מהלכת, באתר הארץ, 13 בנובמבר 2001
↑  יואב קווה, בדד בשיפולי ההרים, באתר הארץ, 6 במאי 2003
↑  יצחק לאור, כמעט כולנו על המפה, באתר הארץ, 10 באוקטובר 2001
↑  חלק אחד מתוך שלושה מדריכי טיולים (שני האחרים הם: צפון, שנכתב על ידי יעקב שורר, ומרכז, שנכתב על ידי זאב ח' ארליך)
עירית רוזנבלום, סיור ממוקד, באתר הארץ, 2 ביולי 2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312983305171  LCCN: n79114352  VIAF: 37135354   WorldCat (עם VIAF): 37135354 
באפשרותכם להרחיב את הערך לערך מלא.
כמה דרכים פשוטות לשיפור הערך:
הוסיפו פרקי לקריאה נוספת וקישורים חיצוניים שיהוו מקור מידע חלופי לקוראים עד להרחבת הקצרמר, וגם יסייעו בידי הוויקיפדים שיבואו להרחיב אותו.
קשרו לערכים רלוונטיים לנושא שבו עוסק הקצרמר שעשויים לסייע לקוראים, שאולי ימצאו שם את מבוקשם.
הסתייעו בדפים המקושרים להרחבת הערך.
ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים
ברנרד צונדק

| --- | --- |
ברנרד צונדק, בין 1950 ל-1959
ברנרד צונדק, בין 1950 ל-1959
 לידה:  29 ביולי 1891 העיירה ורונקי (Wronke) שבמחוז פוזנן של הקיסרות הגרמנית
 פטירה:  8 בנובמבר 1966 (בגיל 75) ניו יורק, ארצות הברית
 תאריך עלייה:  1934
 מקום קבורה:  בית הקברות סנהדריה 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת הומבולדט
 התמחות:  אנדוקרינולוגיה, גינקולוגיה
 תואר:  פרופסור חבר באוניברסיטת הומבולדט
 תפקידים:  ראש המחלקה הגינקולוגית בבית החולים "הדסה"
 מחלקות ובתי חולים:  בית החולים האוניברסיטאי שָריטֶה בברלין בית החולים העירוני של ברלין
 פרסים והוקרה:  חתן פרס ישראל לרפואה לשנת תשי"ח. ראו גם #פרסים ותוארי כבוד
 
ברנרד צונדק (במרכז) במכון לביולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים, דצמבר 1941
ברנרד צוֹנְדֶק (Bernhard Zondek;‏ 29 ביולי 1891 – 8 בנובמבר 1966) היה אנדוקרינולוג וגינקולוג יהודי גרמני וישראלי נודע, מפתח העֶרכָּה לבדיקת היריון. חתן פרס ישראל לרפואה לשנת תשי"ח.
תולדות חייו

צונדק נולד בשנת 1891 בעיירה ורונקה (Wronke, כיום ורונקי Wronki) שבמחוז פוזנן של הקיסרות הגרמנית (כיום בפולין) לאברהם ולשרה צונדק (דודו היה האורולוג פרופ' מקס צונדק). הוא למד בגימנסיה ברוגאזן (Rogasen, כיום רוגוז'נו Rogoźno), וכמו אחיו הרמן וגאורג צונדק, למד רפואה באוניברסיטת הומבולדט. הוא החל ללמוד בשנת 1911, אך עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הופסקו לימודיו והוא עבר לעבוד בבית חולים צבאי. במהלך עבודתו בבית החולים עסק במחקר מדעי וכתב 15 מאמרים על מגוון נושאים, בהם בלוטת התריס, הפיזיולוגיה של הריאות, השפעת בלוטת יותרת המוח על התנועה הפריסטלטית במעיים, הפרעות במערכת העיכול, פיזיולוגיית השרירים, שחפת וחום הגוף. הוא אף המציא מדחום חדש. הוא הוסמך לרפואה בשנת 1919. הדוקטורט שלו עסק בנזק לכליה מאדי כספית. התעניינותו של צונדק באנדוקרינולוגיה הביאה אותו לבחור להתמחות במיילדות, התחום הרפואי עם הכי הרבה השפעות הורמונליות לאחר קבלת תואר דוקטור התנדב במחלקה לגינקולוגיה בבית החולים האוניברסיטאי שָריטֶה בברלין. ראש המחלקה, קרל פרנץ, זיהה במהרה את סגולותיו של צונדק ומינה אותו לאחר כשנה לעוזרו. הוא עבד כעוזר מחקר עד לקידומו למרצה בשנת 1923. בשנת 1926 קודם לדרגת פרופסור חבר באוניברסיטת הומבולדט.
בשנת 1929 מונה למנהל המחלקה לגינקולוגיה וכירורגיה גינקולוגית בבית החולים העירוני של ברלין. בעקבות עליית הנאצים לשלטון וחקיקת החוק לשיקום שירות המדינה המקצועי בשנת 1933, פוטר מתפקידו על רקע יהדותו. בעקבות פיטוריו הוזמן לכהן כחבר מדעי במכון לביוכימיה של אוניברסיטת סטוקהולם, אולם המינוי נתקל בהתנגדות עזה מצד רופאים שוודים, שיותר מאלף מהם חתמו על עצומה נגד צונדק, ודעת הקהל שטענה שאל להעסקתו של צונדק לפגוע בפרנסת הרופאים השוודים. בעקבות זאת, לאחר כשנה בסטוקהולם, ויתר צונדק על התפקיד בשוודיה. מדי פעם התפרסמו ידיעות על כך שצונדק יצטרף לאחיו במעבדות שנבנו במיוחד עבורם במנצ'סטר, אולם ככל הנראה שהותו באנגליה לא הייתה יותר מאשר ביקור. לאחר כשנה בחר, מתוך מגוון ההצעות שהופנו אליו, לעלות לארץ ישראל ולכהן כפרופסור לגינקולוגיה וכירורגיה גינקולוגית באוניברסיטה העברית וכראש המחלקה הגינקולוגית בבית החולים "הדסה". צונדק עלה לארץ ישראל יחד עם הוריו ושני אחיו, הרמן וגאורג (שמואל). בית החולים הדסה הרחיב את מחלקות היולדות והנשים בבית החולים לקראת בואו של צונדק, ובשלהי 1934 הגיע צונדק לארץ ישראל. במאי 1935 מונה לפרופסור לגינקולוגיה. שמו של צונדק כרופא יצא למרחוק ונשים עקרות מרחבי ארץ ישראל ואף מהארצות השכנות הגיעו אליו בבקשן להרות. בשנת 1961 פרש מהוראה וטיפול בחולים והתמסר למחקר בלבד.
צונדק נפטר ב-8 בנובמבר 1966 בניו יורק, בן 75 במותו. שהה שם לצורכי מחקר במסגרת מלגה שקיבל.
באותה שנה, לרגל יובלו, הוקדש לו גיליון כתב העת "הרפואה". על שם האחים צונדק רחובות בירושלים (ברמות אלון) ובבאר שבע. בשנת 2001 נקרא בניין מעבדות בבית הספר לרפואה שאריטה בברלין על שמו, "בית אשנהיים צונדק".
פרסומיו

Zur Pathologie der Sublimatnephrose. Aus der 1. medizinischen Universitätsklinik der Charité. Berlin med. Diss. vom 28. März 1919.
Die Hormone des Ovariums und des Hypophysenvorderlappens: Untersuchungen zur Biologie und Klinik der weiblichen Genitalfunktion. Springer, Berlin 1931.
Genital Functions and Their Hormonal Regulation. 1941.
"הורמון היחום וחומר צבעוני הדומה לוויטמין B2 בים-המלח" ,ספר מגנס (קובץ מחקרים מאת אנשי האוניברסיטה העברית),ירושלים, תרח"ץ
חיטוי הידיים ושדה הניתוח, דפוס הארץ, תל אביב, תש"ב, 1941.
הגורם האנטיגונאדוטרופי ובעיית האנטיהורמונים בכלל, ביחד עם פרופ' פליקס זולמן, דפוס הפועל הצעיר, תל אביב תש"ג.
תפקודי הורמוני המין במנגנון המין של בעלי החיים, לפי הרצאה של פרופ' ב. צונדק וד"ר פליקס זולמן בכנוס השנתי 1940, מו"ל : הסתדרות הרופאים הוטרינרים בא"י, תל אביב, 1940, (10 דפים).
פרסים ותוארי כבוד

צונדק זכה בתוארי כבוד ופרסים רבים, בהם:
בשנת 1954 זכה בפרס סולד לרפואה והיגיינה ציבורית מטעם עיריית תל אביב-יפו.
בשנת 1957 זכה בפרס בובליק.
בשנת תשי"ח זכה בפרס ישראל לרפואה.
בשנת 1959 נבחר כחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
בשנת 1966 זכה במדליית פרנסיס מרשל.
בשנת 1951 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד ממכללת טורינו באיטליה.
הרופא הישראלי הראשון שנבחר כחבר ה-International College of Surgeons‏ (ICS).
הערות שוליים

↑  דוד תדהר (עורך), "פרופ' הרמן צונדק", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ו (1955), עמ' 2593.
↑  דוד תדהר (עורך), "פרופ' שמואל גיאורג צונדק", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ו (1955), עמ' 2629.
↑  הרופא העברי, 1951, עמ' 163.
↑  ב. ברשאי, פרופיסור ברנרד צונדק, דבר, 22 ביולי 1958.
↑  בגרמניה, דבר, 27 ביולי 1933.
↑  Jonas Hansson, Svante Nordin, Ernst Cassirer: the Swedish years, p. 49.
↑  The Bulletin’s Day Book, JTA, March 12, 1934.
↑  ועידה עולמית לעזרת יהודי גרמניה, דבר, 16 באוקטובר 1933;פרופ' ברנרד צונדק, דבר, 26 בנובמבר 1933.
↑  פרופ' ב. צונדק בן 60, דבר, 29 ביולי 1951.
↑  כוחות רפואה הגדולים בעולם יבואו לא"י, דבר, 25 ביוני 1934.
↑  בא פרופ' צונדק, דואר היום, 13 בנובמבר 1934; פרופיסור צונדק, דבר, 13 בנובמבר 1934.
↑  מינויים חדשים באוניברסיטה העברית, דואר היום, 12 במאי 1935.
↑  יעקב העליון, רופאי ישראל אבלים, מעריב, 10 בנובמבר 1966.
↑  הפרופיסור לא זכה, מעריב, 13 בנובמבר 1966.
↑  "הפרופ' היהודי הטיח בגרמנים: "גירשתם אותנו", באתר nrg‏, 15 באפריל 2015
↑  Historisches zum Institut der Experimentellen Endokrinologie: "Seit 2001 trägt das Institutsgebäude den Namen Aschheim-Zondek-Haus."
↑  הרופא העברי, 1951, עמ' 161.
1 2  הרופא העברי, 1951, עמ' 160.
1 2  מיכאל פינקלשטיין (מ. פי.), "צונדק, ברנהרד", האנציקלופדיה העברית (כרך כח), חברה להוצאת אנציקלופדיות, תשל"ו, עמ' 555
1 2  הרופא העברי, 1951, עמ' 159.
1 2 3  מ. דבורז'צקי, רופאים שזכו בפרסים, דבר, 13 באפריל 1954.
↑  הרופא העברי, 1951, עמ' 158.
↑  חקירות חדשות של פרופ' צונדק, דואר היום, 16 באפריל 1936.
↑  תגלית של פרופ' צונדק, דבר, 13 בספטמבר 1953.
↑  ד"ר יוסף ברסלבי (ברסלבסקי),"הידעת את הארץ-ים המלח סביב-סביב",הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשט"ז ,כרך ג', עמ' 469
↑  אתר הספרייה הלאומית, ערך : ברנרד צונדק
↑  פרס לחוקר מהולל על הישגים מדעיים, דבר, 24 באפריל 1957.
↑  מדליית מרשל לפרופ' צונדק, דבר, 25 ביולי 1966.
↑  תואר כבוד לפרופ' צונדק, דבר, 20 במרץ 1951.
↑  תואר כבוד לפרופ' ב. צונדק, דבר, 3 בנובמבר 1952.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279290905171  BIBSYS: 98038416  BnF: cb15126595s (data)  CANTIC: a12204031  CiNii: DA07773558  GND: 127355987  ISNI: 0000 0000 8250 8967  LCCN: n85816689  NKC: nlk20000085927  NLA: 35774628  NTA: 112658970  RERO: 02-A004001944  SNAC: w6dj64tr  SUDOC: 177096837  Trove: 1081413  VIAF: 64306207   WorldCat (עם VIAF): 64306207
מנחם דברן

| --- | --- |

 לידה:  7 ביולי 1903 קרקוב, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  14 בספטמבר 1987 (בגיל 84) חיפה, ישראל 
 מקום קבורה:  מתחם בתי הקברות בחיפה 
 תאריך עלייה:  1919
 לאום:  יהודי
 תקופת הפעילות:  1933–1973 (כ־40 שנה)
 תחום יצירה:  אדריכלות
 זרם באמנות:  באוהאוס
 יצירות ידועות:  200 מבנים ברחבי העיר חיפה
 
מנחם דברן (7 ביולי 1903 – 14 בספטמבר 1987) היה אדריכל ישראלי שפעל בעיקר בחיפה.
ביוגרפיה

דברן נולד בקרקוב, פולין לשמעון וחנה. היה מדריך בתנועת השומר הצעיר ובגיל 16 עלה לארץ ישראל שם פגש את אחיו ואחותו.
היה בין מייסדי קיבוץ תל יוסף בעמק יזרעאל, חבר בגדוד העבודה ובאגודת השומר. עם עלייתו עסק בסיתות אבנים ובניית כבישים.
ב-1921 הגיעה ארצה בעקבותיו חברתו לספסל הלימודים מגיל 12, איטה (חוה) לנגרמן. גם היא ילידת קרקוב. הם נישאו ועזבו את הקיבוץ לחיפה.
תחילה עבד כסתת ובהיותו שמאלי, היה לו סיתות מיוחד בעל ביקוש רב. סיתת מספר בניינים ברחוב ירושלים בחיפה, סיתת חלק מאבני קשתות בניין הטכניון הישן בהדר ועזר כנראה בסיתות התבליטים על בנק אנגלו-פלשתינה ברחוב נתנזון 1. מתכנן מבנה הטכניון, אדריכל אלכסנדר ברוולד הבחין בכישוריו והציע לו מלגת לימודים בברלין.
בשנת 1927 נולד בנו יוסף ומיד לאחר מכן נסעה המשפחה לברלין, שם למד מנחם אדריכלות והנדסה.
ב-1933 שבה המשפחה לחיפה ודברן פתח משרד אדריכלים עצמאי שהתמחה בתכנון בתי דירות. ב-1935 נולד בנו יורם.
דברן תכנן כ-200 בתים, בעיקר בחיפה. בסגנונו ניכרה השפעת הבאוהאוס כפי שלמד בברלין. היה פסל וצייר חובב בעל כשרון רב. הוא תכנן גם בתים בעמק יזרעאל והיה מעורב בתכנון מבנים בתעלת סואץ.
בשנת 1973 בגיל 70 פרש מנחם לגמלאות והמשרד נסגר.
נפטר ב-14 בספטמבר 1987, בגיל 84, ונקבר בבית הקברות שדה יהושע בחיפה.
חיים אישיים

נישא לאיטה (חוה) לנגרמן ונולדו להם שני בנים: יוסף בשנת 1927 ויורם בשנת 1935.
מנחם נפטר בשנת 1987 לאחר 63 שנות נישואין. אשתו נפטרה בשנת 1988.
מבנים נבחרים בחיפה

רחוב החשמונאים 7
רחוב החשמונאים 11
רחוב פבזנר 60
רחוב ארלוזורוב 22
רחוב ארלוזורוב 89
רחוב הרצל 76
רחוב תל חי 18
רחוב תל חי 32
רחוב בר גיורא 23
בית העם, מושב תל עדשים
גלריה

בניין ברחוב ארלוזרוב 22, חיפה ב-1932
בניין ברחוב ארלוזרוב 22, חיפה ב-2018
בניין ברחוב ארלוזרוב 89, חיפה ב-2019
בית טריפון - החשמונאים 11 חיפה ב-2019
בית טריפון - החשמונאים 11 חיפה ב-2019
איור ששרטט מנחם דברן ב-1934, בניין ברחוב תל חי, חיפה
הערות שוליים

↑  מנחם דברן באתר GRAVEZ
מנחם ואיטה דברן בילדותם
מנחם ואיטה דברן בבגרותם
מיכל גולדמן

| --- | --- |

 לידה:  1955 (בת 70 בערך) תל אביב-יפו, ישראל 
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים 
 תחום יצירה:  ציור, רישום, הדפס 
 www.michalgoldman.com
 
מיכל גולדמן (נולדה ב-22 בינואר 1955) היא אמנית שעוסקת בציור, רישום והדפס, שחיה ופועלת בתל אביב.
ביוגרפיה

נולדה בתל אביב למרים (מירה) לבית גולדוובר וישראל גולדמן. מצד משפחת אביה היא דור שישי בארץ. לגולדמן אחות אחת, טליה גלעדי, בעלת סטודיו לקדרות ופיסול קרמי, שחיה במושב בית הלל.
למדה בבית הספר היסודי ע"ש דוד שמעוני בגבעתיים, ובהמשך בתיכון עירוני ט' בתל אביב (סיימה ב-1973). התחילה לצייר מגיל צעיר ובגיל 15 החלה ללמוד ציור ברמת גן אצל הצייר שמעון אבני.
בשנים 1975–1979 למדה בבצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים, וסיימה תואר BFA‏ (Bachelor of Fine Arts). לאחר סיום לימודיה התמחתה כדפסת ליתוגרפיה בסדנת ההדפס בירושלים.
בשנת 1982, חזרה להתגורר בתל אביב ומאז היא חיה ופועלת שם.
במקביל לעבודתה בסטודיו לימדה גולדמן, במשך יותר מ-35 שנה, ציור, רישום, תחריט וליתוגרפיה בסדנת ההדפס ירושלים, בסדנה לאמנות יבנה, במרכז מאירהוף במוזיאון תל אביב לאמנות, בוִיטָל מרכז לימודֵי עיצוב, במכללה למינהל מסלול אקדמי, במכון אבני ובמכללת שנקר ברמת גן.
חיים אישיים

נשואה לאמן דוד ריב. אם לשניים. גרה בתל אביב.
סבה (אבי אביה), יעקב גולדמן, היה חבר ההגנה ובעל בית המלאכה, שבו בין היתר, הוא הרכיב יחד עם הממציא דוד ליבוביץ, את מרגמת הדוידקה וייצר שם גם את התחמושת להפעלתה. סבא רבא שלה (אביה של סָבָתָה רחל, אשתו של יעקב גולדמן), ישראל רובינשטיין, איש העלייה הראשונה, התגורר לאחר עלייתו לארץ ישראל בעזה, ובהמשך למד מכונאות, עבר ליפו, ועבד בטחנת הקמח בשכונת נווה שלום.
פעילותה כאמנית

גולדמן החלה להציג כאמנית בשנות ה-80. בשנים 1985–1986 הייתה ממקימי קבוצת רגע, יחד עם האמנים דוד ריב, יצחק ליבנה, ראובן זהבי ואסד עזי. גולדמן מציירת בעיקר מתוך התבוננות בסביבתה הקרובה. נושאי ציוריה הם ז'אנרים מסורתיים, שהיוו אלטרנטיבה למה שהיה מקובל בשנות ה-70 וה-80 באמנות הישראלית, כאשר הדגש הושם על אמנות מושגית ועל "דלות החומר". בין הנושאים שבהם התמקדה בציוריה: תפנימי הסטודיו, דיוקנאות, טבע דומם, נופים תל אביביים, חלונות, אנשים עובדים, מסכי מחשב וצמחים.
שלא כמו בזרם הפיגורטיבי שהופיע בישראל בשנות ה-90 ציוריה של גולדמן שואפים לליריות ולעבודה חופשית.
מאירה פרי להמן כתבה עליה כך: "לגולדמן המציירת מהטבע, מהתבוננות, תוך למידה, חשוב מצב הפעולה של "לצייר", שהוא לדבריה, משימה, מצב של מודעות, והתייחסות למציאות כמורכבת ורבת פנים. היא מתייחסת לפעולת הציור כאל מצב זני, ראשוני, המתמקד ב"כאן ועכשיו" וב"זרימת השינויים המתרחשים".
פעילותה כאמנית > ציוני דרך בדרכה האמנותית

בשנים 1982–1986 ציירה בגלריה בחצר המוסך של אביה במזרח תל אביב. במקום זה ציירה פורטרטים, מבטים על המוסך מלמעלה נופים מהמוסך ופועלים בעבודתם. עבודות אלו הוצגו בגלריה גורדון, בתערוכות "רגע 1" ו"רגע 2", ב"גלריית אחד העם 90", ב"גלריה רדיוס" ובגלריה גימל.
בשנת 1983 קיבלה מלגת שהות אמן בקליפורניה, שם ציירה בעיקר נופים. הציורים הוצגו בתערוכות יחיד בגלריה גורדון (1984, 1987) ובגלריית הסדנה לאמנות ביבנה (1086).
בשנים 1992–2009 שהתה בסטודיו בשכונת פלורנטין, מקום בו ציירה נופים מהחלון המשקיפים על תל אביב, פורטרטים של חברים, ציורי פרחי גדרות, סדרת ההדסים וסדרת ההשתקפויות, והכדים שהוצגו בתערוכה זוגית עם דוד ריב בגלריה המומחה (1999).
בשנת 2000 השתתפה בפרויקט סדנת אמן עם האמן ג'ים דיין בסדנת ההדפס ע"ש גוטסמן בקיבוץ כברי.
בשנת 2006 הציגה את התערוכה "עשב לימון" בבית האמנים בתל אביב, באוצרותה של אפרת נתן. הציורים צוירו בטמפרה על נייר והוצבו בחלל התערוכה בסידור המשחזר את כיווני הסטודיו ואת חלונותיו.
בשנים 2009–2019 עברה לצייר בסטודיו ברחוב לבנדה, על יד התחנה המרכזית החדשה. החוץ בציוריה בסטודיו זה מתגלה כחצרות אחוריות של בניינים המאכלסים מהגרי עבודה ופליטים. עבודות אלה שצוירו על גזרי עץ ובדים, הוצגו בתערוכה "הארץ מובטחת" בגלריה צדיק (2010) ובתערוכה "לבנדה" במועדון הגדה השמאלית בתל אביב (2018).
במשך השנים מארחת גולדמן בסטודיו שלה חברים היושבים לציור פורטרט במשך כמה מפגשים. חלק מציורים אלו הוצגו בתערוכת דיוקנאות שנערכה בבית האמנים, תל אביב (2011) וכללו פורטרטים של תמרה ריקמן, שוני ריבנאי, יוני שור, ג'ניפר בר-לב, אלון אבן פז ועוד.
בשנת 2018 הציגה תערוכה "יוטיוב והשולחן הכחול" בבית האמנים, תל אביב, שבה הוצג פנים סטודיו עם מסכי מחשב בטכניקת טמפרה שעווה על בדים. ג'ניפר בר-לב, כתבה בקטלוג התערוכה:
"...פנים הסטודיו הוא אחד הנושאים החוזרים בציוריה של גולדמן. המראה הנשקף מחלון הסטודיו גם הוא נושא שהיא מתמקדת בו בסדרות שונות. בסדרה חדשה המוצגת בתערוכה ממלא מסך המחשב את מקום החלון, או משמש כחלון למציאות אחרת. מבעד לחלון ממשי רואים את הנוף "שם בחוץ". כדי להגיע אל חוץ זה יש לעזוב את הסטודיו, והמבט מבעד לחלון מייצג געגוע או תשוקה לכך. מסכים, לעומת זאת, מביאים את ייצוגי העולם אלינו. לדברי גולדמן, היא מותחת את גבולות המציאות שהיא מציירת. לצד ההנאה ההנאה המתמדת שלה מתיאור חפצים שכיחים ומראות מחיי היומיום ומסביבתה המיידית, רעיונות שונים מוצאים את דרכם אל העבודות והופכים לאלמנטים ציוריים על גבי רקעים מופשטים; אובייקטים דמיוניים וצבעים שלא מן העולם הזה פולשים אל תוך תיאור המרחב הממשי של הסטודיו. הקיום התמונתי של האובייקטים הופך לקיום האמיתי שלהם. כוס התה, המכחול, השולחן, הכיסא, המנורה, החלון – האינטרנט מאפשר לראות מיליוני אובייקטים כאלה, מהבהבים".
"ציוריה של גולדמן חתרו מאז ומתמיד, בשקט, תחת המוסכמות של שדה האמנות הישראלי. הם שמרו אמונים לפיגורטיביות גם כשכולם עשו אמנות מושגית, הם אינטימיים גם כשהכול פוליטי, ונותרים צנועים גם כשהנטייה הרווחת היא הפרזה. מרד חרישי, פצצת עקשנות"..."גולדמן מפנה את מבטה החוצה, אל נופים ואנשים, אל טבע דומם ופרחים, אבל יש בכל עבודותיה גם משהו מופנם. דומה שהן ניצבות, בשיווי משקל, על המסגרת שבין העולם הפנימי וזה החיצוני".
תערוכותיה

גולדמן מציירת מאז שנות ה-70, ומציגה החל משנת 1980. היא קיימה כ-15 תערוכות יחיד והשתתפה בכ-40 תערוכות קבוצתיות.
תערוכותיה > תערוכות יחיד

1984 – גלריה גורדון, תל אביב
1986 – גלריית הסדנה לאמנות, יבנה
1987 – גלריה גורדון, תל אביב
1992 – גלריה שרה לוי, תל אביב
1996 – גלריה נלי אמן, תל אביב
1998 – הגלריה במכללה, מרכז החינוך ע"ש יוסף ורבקה מאירוף, ירושלים
1999 – גלריית המומחה, תל אביב (יחד עם דוד ריב)
2006 – "עשב לימון", בית האמנים תל אביב (אוצרת: אפרת נתן)
2010 – "ארץ מובטחת", גלריה צדיק, תל אביב
2010 – "דומה ושונה", הגלריה באורנים (יחד עם דוד ריב)
2011 – "דיוקנאות", בית האמנים תל אביב
2017 – "הזר של אורה", גלריה צדיק, תל אביב
2018 – "יוטיוב והשולחן הכחול", בית האמנים תל אביב
2018 – לבנדה, מועדון הגדה השמאלית, תל אביב
2019 – "פיקוס רליגיוזה", גלריה צדיק
2024 – המכון הפסיכואנליטי בתל אביב
2025 - "קחי למשל ציור", גלריה לאמנות גבעת חיים איחוד
תערוכותיה > מבחר מתערוכותיה הקבוצתיות

1980 – שבוע האמן הצעיר, זוכי מלגת קרן התרבות אמריקה-ישראל, מוזיאון תל אביב לאמנות
1983 – גלריה בינט, תל אביב
1984 – גלריה אחד העם 90, תל אביב
1985 – "רגע 1", גלריית סדנאות האמנים ע"ש איקה בראון, ירושלים
1985 – אמנים ישראלים ופלסטינים נגד הכיבוש ובעד חופש הביטוי, גלריה אחד העם 90, תל אביב
1986 – "רגע 2", גלריה שרה גילת, ירושלים
1986 – גלריה גימל, ירושלים
1987 – "הן אפשר", אמנים ישראלים ופלסטינים, תערוכה נודדת בארצות הברית ובגרמניה
1987 – "נוף אורבני", גלריה שרה לוי, תל אביב
1993 – "ייחוד", בית האמנים תל אביב
1994 – "ציור סטודיו", הגלריה לאמנות, מרכז ההנצחה, קריית טבעון
1998 – "דור המייסדים ודור הביניים", מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב
1998 – "טובל במים טובל באור", מוזיאון ישראל, ירושלים
2000 – הדפסים מפרויקט הסדנה בכברי עם ג'ים דיין, מוזיאון ישראל, ירושלים, ומוזיאון תל אביב לאמנות
2003 – "ברשות הרבים", מוזיאון תל אביב לאמנות, ביתן הלנה רובינשטיין, תל אביב
2004 – "נקודת השקפה" מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב
2006 – "ספרי אמן ממרכז גוטסמן להדפס", מוזיאון תל אביב
2011 – "אוצרים בע"מ" מוזיאון פתח תקווה לאמנות
2011 – "ארשת פנים" מוזיאון תל אביב
מלגות ופרסים שקיבלה

1977, 1979 – מלגה מטעם קרן התרבות אמריקה-ישראל לאמנים צעירים
1984 – מלגת השתלמות, קרן ג'רסי (Djerassi Foundation), קליפורניה, ארצות הברית
1997 – פרס שר החינוך והתרבות
2008 – השתתפות בסדנת אמן עם האמן ג'ים דיין במרכז גוטסמן לתחריט
קטלוגים וספר אמן

1999 - קטלוג ציורים לרגל תערוכה בגלריית המומחה, תל אביב. בקטלוג מופיעים שני מאמרים: מאמר של מאירה פרי-להמן, "לא רק מה שאני רואה", ומאמר של רות גולן, "וכשאני לעצמי מה אני, על השתקפות וזהות".
2008 - ספר אמן, מראה, ספר עם 12 תחריטים, סדנת ההדפס ע"ש דב גוטסמן, קיבוץ כברי.
2018 - קטלוג לרגל התערוכה "יוטיוב והשולחן הכחול", בית האמנים תל אביב. בקטלוג מופיע המאמר של ג'ניפר בר-לב, "ים סרגסו הכחול".
הערות שוליים

↑  סטודיו טליה גלעדי – לימודי קדרות ופיסול קרמי, ציור אומנותי על זכוכית בצריבת חול בבית הלל, באתר מידעפון
↑  שמעון אבני, באתר מוזיאון ישראל – מרכז המידע לאמנות ישראלית
↑  "ויטל – המרכז ללימודי עיצוב" היה מוסד עצמאי ללימודי עיצוב, שפעל בתל אביב בשנים 1987–2000, עד שהתמזג עם מכללת שנקר.
↑  דוד תדהר, "יעקב גולדמן", אנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו, כרך י"ט, 1971, עמ' 5630
↑  דוד תדהר, "ישראל רובינשטיין", אנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו, כרך י"ט, 1971, עמ' 5628-5629
↑  מאירה פרי לחמן, קטלוג מיכל גולדמן ציורים (לרגל תערוכה בגלריה), תל אביב: גלריה המומחה, 1999
↑  סדנת אמן עם ג'ים דיין, באתר סדנת ההדפס ע"ש גוטסמן בקיבוץ כברי
1 2  ג'ניפר בר-לב, "ים סרגסו הכחול" בקטלוג התערוכה "יוטיוב והשולחן הכחול", תל אביב: בית האמנים תל אביב, 2018
↑  מיכל גולדמן, מראה - 12 תחריטים, קיבוץ כברי: סדנת ההדפס ע"ש דב גוטסמן, 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 272413  NLI: 987007499155305171  LCCN: no2018094050  VIAF: 308269742   WorldCat (עם VIAF): 308269742
נטע סובול

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 באפריל 1971 (בת 53) פריז, צרפת 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב  סטודיו למשחק ניסן נתיב 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  neta.sobol
 
נטע סובול (נולדה ב-5 באפריל 1971) היא שחקנית ישראלית בעברה ומרצה לפילוסופיה ויהדות.