stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מערכת זיהוי תווי פנים
ביקורת > חולשות

מערכות זיהוי הפנים אינן מושלמות ובתנאים מסוימים הן מתקשות להפיק תוצאות טובות. מערכות זיהוי פנים רבות פועלות באופן אפקטיבי יותר כאשר הן מעבדות תמונות של אנשים אשר נלקחו מלפנים, לעומת תמונות אשר נלקחו בפרופיל.
מקרים נוספים בהם המערכות אינן עובדות היטב כוללים תאורה גרועה, כאשר האדם חובש משקפי שמש, כאשר לאדם שיער ארוך, כאשר אובייקטים אחרים מכסים באופן חלקי את פניו וכאשר התמונות ברזולוציה נמוכה.
חיסרון מהותי נוסף הוא שהאפקטיביות של מערכות זיהוי פנים רבות נמוכה בהרבה אם התמונה מכילה הבעת פנים כלשהי. אפילו במידה והאדם חייך בתמונה, הזיהוי יאבד מן היעילות.
ביקורת > אפקטיביות

מבקרי הטכנולוגיה מתלוננים כי מערכת זיהוי הפנים אשר הותקנה ברובע נְיוּהָאם של לונדון, נכון לשנת 2004, לא זיהתה אף פושע אף על פי שמספר פושעים אשר רשומים במאגר הנתונים חיים ברובע ולמרות שהמערכת פעלה באזור זה במשך מספר שנים ברציפות.
ניסוי אשר נערך על ידי המשטרה המקומית בטמפה, פלורידה, הפיק גם כן תוצאות מאכזבות.
כמו כן מערכת זיהוי תווי פנים אשר נועדה לאתר טרוריסטים פוטנציאלים בשדות תעופה מרכזיים נכשלה במהלך ניסוי הבכורה שנערך בשדה התעופה לוגן שבבוסטון.
במהלך מונדיאל 2018 השלטונות הפעילו מערכת FindFace לזיהוי חשודים.
בשנת 2019 פורסם המחקר המקיף ביותר עד אז בנושא האפקטיביות של מערכות תווי זיהוי פנים, והראה שמערכות אלו מתקשות להציג תוצאות טובות עבור נשים ועבור אוכלוסיות לא-לבנות.
ביקורת > פגיעה בפרטיות

למרות היתרונות הפוטנציאליים של טכנולוגיה זו, אנשים רבים מודאגים מפלישה לפרטיותם. אנשים רבים חוששים מכך שטכנולוגיה זו תוביל לכך שהחברה כולה תמצא תחת מעקב תמידי כאשר הממשלה והרשויות תוכלנה לדעת היכן כל אדם נמצא ומה הוא עושה בכל עת. ההיסטוריה מוכיחה שמדינות שונות עשו בעבר שימושים לרעה בטכנולוגיה מסוג זה.
דוגמה לשימוש מסיבי בטכנולוגיית זיהוי פנים ניתן למצוא בסין, בה עקב השלטון הריכוזי, אין כמעט הגבלות על הפגיעה בפרטיות.
חקיקה

בעקבות הביקורת והחששות בציבור כנגד הטכנולוגיה, ממשלות שונות בעולם בוחנות הגבלה של השימוש המותר בטכנולוגיה.
בארצות הברית לא קודמה חקיקה בנושא באופן פדרלי, אולם מספר רשויות מקומיות – נכון לשנת 2020 אלו סן פרנסיסקו, אוקלנד ובוסטון – קבעו הגבלות המונעות שימוש במידע של מערכות זיהוי פנים על ידי המשטרה. בספטמבר 2020 קבעה פורטלנד חוק מחמיר בהרבה, האוסר לגמרי על שימוש בטכנולוגיית זיהוי פנים במרחב הציבורי, ובנוסף אוסר על חברות וגורמי שלטון להשתמש במידע זיהוי-פנים שנאסף בשטחים ציבוריים גם טרם חקיקת החוק.
גם באיחוד האירופי בוחנים קביעת מגבלות על הטכנולוגיה, ונכון ליוני 2023 טיוטת חוק הבינה המלאכותית אוסרת על פיתוח, שימוש ופרישה של מערכות זיהוי פנים בזמן אמת במרחב הציבורי.
ראו גם

זיהוי ביומטרי
הערות שוליים

↑  רואים אותנו, מזהים אותנו, באתר השילוח
1 2  Better Face-Recognition Software | MIT Technology Review
↑  Robo cop | UK news | The Guardian
1 2  ESR | January 14, 2002 | Is face recognition just high-tech snake oil?
↑  Airport anti-terror systems flub tests ; Face-recognition technology fails to flag 'suspects'
↑  עומר כביר, מצלמות האבטחה בפעמון הדלת של אמזון הרגו את הפרטיות בפרברים האמריקאיים, באתר כלכליסט, 26 בדצמבר 2019
↑  Civil Liberties and Facial Recognition Software
↑  טיימס, ניו יורק (2018-07-14). "200 מיליון מצלמות: כך עוקבים אחרי 1.4 מיליארד בני אדם". TheMarker. נבדק ב-2019-03-07.
↑  ויקי אוסלנדר, המציאות טופחת על פניה של אמזון, באתר כלכליסט, 10 בספטמבר 2020
↑  Amendments adopted by the European Parliament on 14 June 2023 on the proposal for a regulation of the European Parliament and of the Council on laying down harmonised rules on artificial intelligence (Artificial Intelligence Act) and amending certain Union legislative acts (COM(2021)0206 – C9-0146/2021 – 2021/0106(COD)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563618305171  LCCN: sh97003901
Rajaz

Rajaz הוא האלבום השלושה-עשר של להקת הרוק המתקדם, קאמל. באלבום בלטו השפעות של מדבריות ונוודים. השיר האחרון של האלבום הוקדש ללורנס איש ערב.
רשימת השירים

Three Wishes
Lost And Found
The Final Encore
Rajaz
Shout
Straight To My Heart
Sahara
Lawrence
היסטוריציזם

היסטוריציזם (מגרמנית: Historizismus) הוא מונח המתייחס לתאוריות של התפתחות תרבותית, הגורסות כי ההתפתחויות ההיסטוריות נובעות זו מזו באופן אורגני, כשלעיתים נלווית להשקפה זו גם הטענה כי ההתפתחויות ההיסטוריות מתפתחות בכיוון מוגדר מסוים, לפי דפוסים מוגדרים או ריתמוס מסוים, או מכוחו של עיקרון מנחה מסוים.
ההגות ההיסטוריציסטית החשובה והמשפיעה ביותר נוצרה במאה התשע עשרה, תחילה בכתביו של הגל, ומאוחר יותר אצל קרל מרקס, שהושפע עמוקות מהגל, מהאסכולה ההיסטורית הגרמנית, מההיסטוריציזם האנגלי ומהאסכולה המוסדית בארצות הברית. גרסה חדשה של הגישה ההיסטוריציסטית שעלתה בשנות החמישים ידועה בשם היסטוריציזם חדש. עם המתנגדים המוכרים ביותר לאסכולה נמנים האסכולה האוסטרית בכלכלה וקרל פופר בספרים "דלות ההיסטוריציזם" ו"החברה הפתוחה ואויביה".
ההיסטוריציזם ההגליאני

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
התפישה ההיסטורית של הגל, השמה דגש בעיקר על החברה האנושית כיישות חיה וממשית ולא על הפרט, פותחה במספר כיוונים בקרב ההוגי ההגליאניזם. חלק מן ההגליאנים הימניים פיתחו את רעיונותיו של הגל כדרך להצדיק את הייעוד ההיסטורי של המוסדות הלאומיים הקיימים. הם ראו במדינה הפרוסית תחת שלטון בית הוהנצולרן את ההתגלמות המושלמת והאידיאלית של הייעוד ההיסטורי.[דרוש מקור]
ההגליאנים השמאליים, לעומתם, לא קיבלו את הדעה כי הרייך הפרוסי הוא התגלמות האידאה המושלמת וקץ ההיסטוריה. לתפישתם, החברות האנושיות המשיכו להתעצב ולהתפתח באמצעות עימות פנימי וחיצוני בין כוחות חברתיים לקראת יעד עתידי אחר.[דרוש מקור] אחד מהם, קרל מרקס, בנה על בסיס פולמוס עם השיטה ההגליאנית את המטריאליזם ההיסטורי.[דרוש מקור]
התפתחות ההיסטוריציזם

היסטוריציזם וגישות היסטוריציסטיות היו המתודה המובילה בכמה וכמה תחומי חקר חשובים, ובמיוחד באלו שהתפתחותם אירעה בסוף המאה ה-19.
השפעה חשובה הייתה לגישות היסטוריציסטיות על החקר בתחום הכלכלה והסוציולוגיה. גישות כאלו רווחו אצל כלכלנים היסטוריציסטים מוקדמים כמו וילהלם רושר, ברונו הילדברנד או קרל קניס; מאוחרים יותר כמו שמולר, קנאפ, ברנטנו, אנגל, ובוכר; כלכלנים בעלי תפישות סוציאליסטיות שונות כמו מרקס, אנגלס, וגנר, או לָסָל; הוגים היסטוריציסטים מאוחרים יותר כמו ובר, זומברט, ובלן והאסכולה המוסדית, אסכולת קיל ולווה; ונימות דומות באסכולת האנאל ואצל כותבים כמו ברודל ופירן. כותבים אלו נבדלו במובנים רבים זה מזה, אך היו שותפים לכמה תפישות היסטוריציסטיות בסיסיות.
עבור כולם, חקר ההתפתחות ההיסטורי היה חיוני להבנת הכלכלה והחברה ואופן התפתחותה. משותפת לכולם הייתה התפישה כי ההתפתחות החברתית אינה מונעת על ידי פעולות של פרטים, המונעים קודם כל על ידי רצונם בדבר זה או אחר, אלא על ידי כוחות, רעיונות, מצב חומרי או תפישת עולם מסוימת המוטמעת באופן כלשהו בתוכם של פרטים וגם קיימת מחוצה להם. הבעיה העיקרית הדורשת פתרון, לתפישת ההיסטוריציסטים, הייתה איתור מדויק של אותו כוח.
כך, לדוגמה, טען זומברט בחיבורו "קפיטליזם מודרני" משנת 1902 כי הקפיטליזם נולד מאידיאל ההגיון והשליטה בטבע של עידן הנאורות. מאוחר יותר, שינה את טעמו וטען ב"היהודים והכלכלה", המסה האנטישמית הגסה והבוטה, שזכתה לפופולריות רבה, בשנת 1911 כי היהודים הם האחראים להופעת הקפיטליזם. שנתיים אחרי פרסום "היהודים והכלכלה" שינה זומברט את טעמו פעם נוספת וגרס כי התפתחות הקפיטליזם נבעה מהתפתחות המסחר והערים, ואילו כמה שנים אחרי כן נמצא לזומברט גורם שונה: נשים בורגניות שכפו על בעליהן לקנות מתנות יקרות ערך ומיותרות והביאו אותם, מכאן, לאמץ את רוח הרכושנות הקפיטליסטית.
בתחום אחר, אנתרופולוגיה, הוביל פרנץ בועז את תפישת הפרטיקולריזם ההיסטורי (אנ'), שדחתה את התפישות הרווחות של דרוויניזם חברתי שלפיהן יש רק אופן התפתחות נורמטיבי אחד, ולפיכך עמים הנמצאים בדירוג נמוך יותר על סולם זה נחותים במובן כלשהו מאחרים. בועז גרס כי לפני שניתן יהיה לערוך הכללות כאלו, יש לתעד באופן מדוקדק את ההתפתחות ההיסטורית של כל קבוצה חברתית, כאשר הניתוח של כיוון ההתפתחות צריך לבוא רק לאחר מיפוי ההתרחשות ההיסטורית. מאוחר יותר, פותחו תפישות אלו לסוג של רלטיביזם, שדחה את הרעיון כי יש מכנים משותפים לכל בני האדם, וגרס כי לכל קבוצה חברתית נורמות משלה, שיש לקבלן מן הטעם הפשוט שהתקבלו על דעתה של הקבוצה החברתית.
השפעת התפישות ההיסטוריציסטיות חרגה מתחום האקדמיה והפכה גישה מקובלת בפרסומים היסטוריים, חברתיים, וכלכליים רבים; וכן גם בכתיבה פופולרית יותר כמו בעיונים מטא-היסטוריים וברומנים בדיוניים רבים. החל ברבע האחרון של המאה התשע עשרה ועד מחצית המאה העשרים הייתה גישה היסטוריציסטית לניתוח החברה וההיסטוריה התקן המקובל. רבים מהפרסומים בתחום מדעי החברה התבססו על ההנחה כי גילוי המגמה ההיסטורית יכול להוביל לניבוי ההתפתחות העתידית של החברה.
תחזיותיו של מרקס שתתרחש מהפכה קומוניסטית עולמית באופן בלתי-נמנע – התבדו, וגם רבות מהתאוריות ההיסטוריציסטיות הגזעניות והאנטישמיות – הופרכו, אך הדבר לא ריפה את ידיהם של המחזיקים בגישה זו אלא דחף אותם, כפי שאירע לזומברט, לחפש ביתר שאת אחר המפתח שיאפשר את פענוח הסוד הטמון בהיסטוריה ובעקבותיו, את רזי העתיד. רעיונות כאלו ממשיכים להלך קסם על חוקרים רבים, ומחקרים ברוח היסטוריציסטית ממשיכים להתפרסם על ידי הוגים כסמואל הנטינגטון ("התנגשות הציביליזציות"), פרנסיס פוקויאמה ("קץ ההיסטוריה") ועל ידי הוגים נאו-מרקסיסטים.
ביקורת על ההיסטוריציזם

ביקורת חריפה הוטחה בהיסטוריציזם על ידי פילוסוף המדע קרל פופר, במיוחד בספרו "דלות ההיסטוריציזם" וב"החברה הפתוחה ואויביה". לפי פופר, כל תאוריה המציבה "ניבוי היסטורי" כמטרה עיקרית ומניחה כי ניתן לערוך ניבוי כזה באמצעות חשיפת קצבים, דפוסים, חוקים או מגמות בהיסטוריה אינה אלא מיסטיקה, והניסיונות לפתח תפישה מיסטית או מהותנית זו לכלל מתודה מדעית דינם להסתיים בכל מקרה בסוג של פסבדו מדע, מדענות, או פשוט אמונה דתית המנוסחת בלשון פסבדו-מדעית. ב"ניבוי ונבואה במדעי החברה" טען פופר כי היסטוריציזם במדעי החברה נגזר מ"תאוריית קשר של החברה... השקפה שכל מה שקורה בחברה – כולל דברים שאנשים סולדים מהם בדרך כלל, כמו מלחמה, אבטלה, עוני, מחסור – הוא תוצאה של תכנון ישיר של פרטים או קבוצות רבי עוצמה." בגרסתה המודרנית, סבר פופר, תפישה כזו היא "סקולריזציה של אמונות טפלות.... את האלים באולימפוס אצל הומרוס מחליפים זקני ציון, המונופוליסטים, או הקפיטליסטים או האימפריאליסטים".
מתקפה דומה נגד ההיסטוריציזם, במיוחד בתצורה המרקסיסטית שלו, ערך פרידריך האייק בספרו "הדרך לשעבוד". האייק קבל בספר על אימוץ גישות היסטוריציסטיות וניבוי היסטוריציסטי שאין לו למעשה בסיס במציאות. מתקפה חריפה יותר ערך לודוויג פון מיזס, שהצביע בספרו "פעולה אנושית" (אנ') על כך שההיסטוריציזם הוא תוצר של "פולי-לוגיזם", תאוריה הגורסת כי המבנה הלוגי של המוח האנושי משתנה בהתאם לחלוקה מסוימת של המין האנושי, וכתוצאה מכך הרעיונות והלוגיקה של בני האדם שונים אף הם בהתאם למיונים השונים של בני האדם. לפי מיזס, הפעולה האנושית מוּנעת מכוח יסודות מסוימים המשותפים לכל פעולה אנושית, ופעולתם של אלים, של רוח התקופה או של גורמים אפמרליים יותר גם מונחת מראש כקיימת וגם מוצעת כהסבר להתרחשות, אף על פי שאינה מתבקשת.
הביקורת שמתחו על ההיסטוריציזם פופר, האייק, מיזס ואחרים אינה דוחה את הרעיון שישנן התפתחויות ומגמות שניתן לאתרן כהתפתחויות היסטוריות או חברתיות, אלא רק את הרעיון שהתפתחויות ומגמות כאלו יכולות להתקיים במנותק ואף במנוגד מהשאיפות ומהפעולות הקונקרטיות של הפרטים בחברה. לדוגמה, אם ייטען כי הורדת מחירי המכוניות הביאה להתגברות במגמה לרכישת מכוניות, או לשימוש רב יותר במכוניות, לא תהיה זו טענה היסטוריציסטית. לעומת זאת, טענה שהורדת מחירי המכוניות הביאה להתגברות ברדיפת הבצע והראוותנות תיחשב היסטוריציסטית, משום שהיא מניחה כי שינוי בתנאים החיצוניים מוביל בהכרח לשינוי בשאיפות הבסיסיות של האדם.
ראו גם

הרצאות על תולדות הפילוסופיה
עקרון הפיצה
הערות שוליים

↑  ורנר זומברט, The Jews and Modern Capitalism.
↑  Prediction and Prophecy in the Social Sciences, 1959.
↑  Karl R. Popper, Prediction and Prophecy in the Social Sciences, 10th International Congress of Philosophy at Amsterdam, 1948


בשפת המקור:
 ”
conspiracy theory of society. It is the view that whatever happens in society— including things which people as a rule dislike, such as war, unemployment, poverty, shortages—are the results of direct design by some powerful individuals or groups. This view is very widespread, although it is, I have no doubt, a somewhat primitive kind of superstition. It is older than historicism (which may even be said to be a derivative of the conspiracy theory); and in its modern form, it is the typical result of the secularization of religious superstitions. The belief in the Homeric gods whose conspiracies were responsible for the vicissitudes of the Trojan War is gone. But the place of the gods on Homer’s Olympus is now taken by the Learned Elders of Zion, or by the monopolists, or the capitalists, or the imperialists.”
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX533462  NDL: 00569377  NKC: ph120739
שינג אי צ'ואן

| --- | --- |
 
 המורה המפורסם סוּן לוּ-טַאנְג בעמידת סַאן טִי שְה; או "מנח שלושת הגופים".
 ארץ מקור:  הרפובליקה העממית של סין  סין, מחוז שַאנשִׂי.
 מייסד:  על-פי המסורת או האגדה המייסד הוא המצביא יוּאֶה פֵיי. האב הקדמון המתועד הראשון של השיטה הוא ג'י לוֹנג-פנג, שנודע גם כג'י ג'י-קה.
 סגנון:  חבטה/הכאה, שימוש בחנית. במהלך הזמן נוספו טכניקות רבות הכוללות הטלות ובריחים.
 התפתחה מ:  שִׂין אִי לִיוּ חֶה צ'וּאַן - אגרוף [בהשאלה שיטת הלחימה] שש האחדויות של הלב והכוונה.
 ספורט אולימפי:  לא
שִׂינְג אִי צ'וּאַן או שינג אי (בסינית: 形意拳, בפין-יין: Xingyiquan או Xingyi, בויד-גיילס: Hsing I Ch'üan או Hsing I) היא אמנות לחימה סינית, אחת משלושת הסגנונות המכונים "המשפחה הפנימית" לצד בָּא-גוּאָה גַ'אנְג וטָאי-גִ'י צ'וּאַן. פירוש הסימנית 形 הוא: "צורה/תבנית/דמות/מראה חיצוני". פירוש הסימנית 意 הוא: "כוונה/רעיון/תשומת לב". פירוש הסימנית 拳 הוא אגרוף או טכניקת לחימה. כלומר, שיטת הלחימה של הדמות והרעיון או הצורה והכוונה. השם, המעיד על קשר בין המראה החיצוני לתחושה הפנימית, מעיד על החשיבות של שילוב הרכיבים התודעתיים בתנועת הגוף. דגש זה בשם, שניכר אף ביישומי הלחימה של שיטה זו, ממחיש את הקשר הבל-יינתק שבין החיצוני לפנימי במהלך כל שלבי הלימוד והתרגול.
הסגנונות

כיום נהוג לחלק את אמנות השׂינג-אי לשני סגנונות עיקריים: סגנון עשר החיות וסגנון חמש הפאזות / מעברים. את סגנון חמש המעברים שבים ומחלקים לשני זרמים ראשיים: זרם חבּיי וזרם שׂאנשי.
סגנון עשר החיות הוא הקרוב ביותר כנראה לסגנון השׂינג-אי המקורי, או כפי שכונה "שׂין אי ליוֹ חה צ'וּאן". עשר התנועות בסגנון זה נחלקות לפי רוח הלחימה והאסטרטגיה (להבדיל מחיקוי התנועה הפיזית) של בעלי החיים ומתורגלות בשני אופנים - תרגול בודד ותרגול של תבנית מחוברת של תנועות. התרגול הבודד נחלק אף הוא לתרגול העקרונות ולתרגול טכניקות (אגרופים, בעיטות, הפלות וכו') על-פי אותו עיקרון. החיות בשיטה הן דרקון, טיגריס, קוף, סוס, תרנגול, נץ, נחש, דוב, עיט וסנונית.
תרגול הבסיס

עקרונות התרגול הבסיסיים הם זהים בין הזרמים, וסובבים סביב 24 כללים קבועים (שמונה שלשות של חוקים). כמו כן, כל הזרמים מתבססים על שימוש בכוונה (yi, 意) על מנת להחזיק ולהניע את מבנה הגוף החיצוני (הצורה, xing, 形) באופן אופטימלי.
התרגול הבסיסי בזרם חבּיי הוא עמידות העמוד (ג'אן ג'וּאנג), כאשר "מנח שלושת הגופים" - סַאן טִי שְה הוא הבסיסי והחשוב מכולם. עמידה זו היא השער לדרך, השורש והגרעין של האמנות, מקור כל המיומנויות. כמעט כל זרם של שִֹינְג-אִי בצפון סין מתרגל עמידת זו, המשרטטת את הראש, הטורסו ופלג הגוף התחתון על גבי אותו מישור אנכי. מטרות התרגול בעמידה דוממת הן חיזוק הגוף, לימוד המבנה הנכון, הרגעת הנפש ושמירת המרכז. לאחר מכן מנח זה יהווה את השורש למכלול התנועות של חמשת המעברים [הפאזות]. בשנת 1915 פרסם סוּן לוּ-טַאנְג ספר מהפכני בשם "הלימוד של שיטת הצורה והכוונה", בו קישר למתווה אחד את עקרונות הקוסמולוגיה והתנועה. בהוצאה הראשונה, כשהיה בן ארבעים לערך, הצטלם בעמידת סַאן טִי כאשר אצבעות היד הקדמית מורות לפנים. הוא טען שהדבר טוב לצורכי לחימה, דהיינו "הקרנת הצ'י" החוצה. כשהיה בן שישים לערך, הצטלם מחדש, הפעם עם שורש כף היד כפוף והאצבעות פונות כלפי מעלה, וטען שהדבר טוב לטיפוח
תרגול עמידות העמוד מפתח את היכולת להניע את הגוף כיחידה אחת, לשפר את הקשר שבין כוונה ומבנה ואת היכולת לשחרר כח מתפרץ מכל כיוון, לכל כיוון ומכל טווח. הדגש בעמידות לא מושם על תרגול כוחני או סיבולתי של שרירים, אלא על שימוש בכוונה על מנת להניע את הגוף מבפנים באופן מתוחכם, אשר רובו מורגש וניתן לחישה על ידי המתרגל בלבד. אמן הלחימה שואה דיאן, תלמידו של לי צון-אי המפורסם, נהג לתאר תרגול בעמידות עמוד כתנועה איטית ביותר, כך שאף על פי שלצופה מהצד נראה כאילו המתרגל הוא סטאטי לחלוטין, למעשה קיימת תנועה מזערית הניתנת לגילוי רק על ידי מגע. עבור המתרגל המתחיל, עמידות העמוד חשובות במיוחד על-מנת לפתח את המבנה הגופני הייחודי לאמנות, וללמוד להשתמש בו באופן רפוי, אך בו-בעת מחובר היטב לקרקע ויציב.
חמש המעברים ותריסר החיות

לעמידות העמוד מתווסף תרגול "חמשת האגרופים" המבוסס על "חמש המעברים" של הקוסמולוגיה הסינית. תרגול זה מפתח את 5 הכוחות הבסיסים הנחוצים בזמן לחימה. חמשת האגרופים הם פי-צ'ואן, דזואן-צ'ואן, בנג-צ'ואן, פאו-צ'ואן והנג-צ'ואן. אף על פי שהתרגול נראה פשוט כלפי חוץ, למעשה טמונים בו פרטים רבים ואבחנות דקות ודרוש לימוד ואימון של שנים רבות כדי להגיע להבנה מלאה של התרגול ולניצול מלא של הפוטנציאל הגלום בו. בזמן תנועה יש להקפיד לשמור על 6 ההרמוניות. "חמשת האגרופים" נחשבים ללב השיטה, ומכניקת הגוף של מרבית התרגולים האחרים מבוססת עליהם באופן כזה או אחר.
בכל הסגנונות ובכל בתי הספר התרגול מתמקד בתרגול בודד (דאן ליאן) החוזר על עצמו פעמים רבות למשך זמן ממושך. רק בשלב מתקדם עוברים לתרגול תבניות מורכבות יותר. מתרגלי שׂינג-אי מגיעים מהר מאוד למצב שבו הגוף כולו נע כיחידה אחת ברגע נתון וממוקד אחד. השיטה מאופיינת במספר קטן יחסית של טכניקות בעיטה עם עדיפות לבעיטות נמוכות וקצרות. הטכניקות נושאות אופי של הכאה ומהלומות (Striking) והדגש על הפקת כוח מרבי דרך עיקרון השימוש בכוח גוף מלא.
הטכניקות נחשבות לאגרסיביות יחסית והמתרגל יעדיף לעיתים לחדור דרך חזית היריב, תוך ניצול פרצה קטנה, במהלומה מנצחת. ככלל, תנועת לוחם שׂינג-אי תיראה קטנה מאוד, תוך ניצול זוויות תקיפה מדויקות וחיסכון מקסימלי באנרגיה. עם זאת, כפי שמשתמע מהשם, הלחימה והתנועות החיצוניות הן רק מפגן של מצב הכוונה והמיקוד הפנימי. העיקרון הבסיסי, החוזר בכל הסגנונות ובתי הספר הוא שהכוונה (אי) שולטת ומובילה את התנועה החיצונית (שׂינג) של הגוף.
|  | סינית | פין-יין |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מפצל | 劈 | Pī פי (כמו במילה פיתה) | מתכת | כמו גרזן שחוטב קדימה ולמטה. |
| כותש | 炮 | Pào פאו (כמו בשם פאולה) | אש | כמו תותח היורה פגז בפתאומיות. |
| קודח | 鑽 | Zuān דזואן | מים | קודח קדימה ולמעלה כמו גייזר מים |
| מצליב | 橫 | Héng הנג | אדמה | חוצה מצד לצד. |
| מרסק | 崩 | Bēng באנג | עץ | כמו חץ שנורה קדימה. |
לאחר לימוד ממושך ומעמיק של חמש המעברים ממשיך התלמיד ללימוד תריסר החיות, הנחשבות לצורות שונות או למפגנים שונים של אותן חמש תנועות/אנרגיות בסיסיות. כל "חיה" אמנם מתבססת על תנועה אחת מרכזית אך גם על אופי מסוים המתבטא בצורת קרב ובתנועה שונה. כל חיה מייצגת איכות מסוימת של תנועה. החיות כאמור הן: דרקון, טיגריס, קוף, סוס, טואו (צב/רץ המים), תרנגול, נץ, טאי (ציפור מיתולוגית), סנונית, נחש, עיט, ודוב. השאיפה הבסיסית היא ללמוד את כל תריסר החיות ולהתמחות בהן, אולם, לעיתים התלמיד יטמיע ויתמקד במספר מועט של חיות. הדבר נובע מהתאמה גופנית, וכתוצאה מכך מנטלית, בין אופי התנועה המיוחסת לחיה ובין יכולת המתרגל. בשינג-אי אין "מחקים את החיה" עצמה כבסגנונות אחרים, אלא את אסטרטגיית הלחימה של החיה, מאפייניה הנפשיים ועקרונות תנועה המזכירים את תנועתה בלבד.
שמונה משפטי גונג

בחלק מזרמי שינג-אי נוספו בדורות האחרונים "שמונה משפטי גונג" (בה דזה גונג, 八字功). מדובר בשמונה רצפי תנועות קצרים, אשר להם יישומים של מצבי קרב, אשר נועדו לפתח את הכוחות הבסיסיים של חמשת האגרופים בדרכים מקוריות אשר לא מצויות בתרגולים אחרים. צורתם ותרגולם של שמונת משפטי הגונג עשוי להשתנות בין זרמים שונים, אך אלה הם תמיד שמותיהם: ג'אן, יון, דינג, לינג, קואה, גואו, ג'יה, וטיאו. לעיתים תהיה לזרם מסוים שתי גרסאות של אותו משפט גונג - אחת המיועדת יותר לפיתוח מכניקת גוף, ואחת לתרגול לחימה פרקטית. כמו עם שאר התרגולים באמנות, גם לגבי שמונת משפטי הגונג מושם הדגש על תרגול בודד החוזר על עצמו. עם זאת, נהוג לתרגל את משפטי הגונג גם באמצעות סדרות ייעודיות.
חנית וכלי נשק נוספים

ההתפתחות של שינג אי (מתוך שין אי ליו חה צ'ואן) הושפעה מאוד מלחימה בחנית. מדובר בחנית סינית ארוכה וגמישה, העשויה מעץ הנקרא "באי לה" (女楨, Ligustrum Lucidum) הגדל בסין. בלחימה נהוג היה השימוש בחניתות שאורכן 3.5 מטרים. בתרגול אורך החניתות יכול להגיע עד לחמישה מטרים. קיימות גם חניתות יותר קצרות ותרגולים ייעודיים עבורן.
אף על-פי שבעת המודרנית אין עוד נלחמים בני אדם עם חניתות, תרגול החנית בשינג-אי עשוי לסייע רבות לאמן הלחימה להבין את המכניקה הייחודית של אמנות זו, ולפתח כוח רב שיסייע לו או לה בתרגול, וכן בשימוש באמנות במצבי מצוקה.
החנית היא הנשק "המקורי" היחיד בשינג אי המודרני (השינג אי החל מתקופתו של לי לואו-ננג). אולם, כלי נשק רבים נוספים הוספו ולומדו על ידי מורים לשינג-אי לאורך השנים. אותם מורים השתמשו במכניקת הגוף והאסטרטגיה של שינג-אי כדי להתאמן ולהילחם באמצעות אותם כלי נשק, ובאופן זה הכניסו את כלי הנשק הללו לזרמים שלהם, דוגמת חרב פיפיות ישרה (ג'יאן), חרב סינית מעוקלת (דאו) ועוד. נשק מפורסם שהיה בשימוש מורים לשינג-אי בעבר הוא זוג דוקרני מתכת דמויי עטים המכונים "עטי המלומד". עטים אלה נרתמים לאצבעו של אוחזם באמצעות חישוק מתכת קטן.
בישראל

בישראל מלמדים את האמנות מספר מורים (את שיוכם של כל אחד מהמורים לשושלת ההיסטורית של שינג אי ניתן לראות בתרשים השושלת המצוי מעלה).
שושלת השׂינג-אי צ'וּאן
רשות התעופה הפדרלית

| --- | --- |

מבנה מטה הרשות בשדרת העצמאות בוושינגטון
מבנה מטה הרשות בשדרת העצמאות בוושינגטון
 מידע כללי
 תחום שיפוט:  ארצות הברית 
 משרד אחראי:  הממשל הפדרלי של ארצות הברית
 סוכנות אם:  מחלקת התחבורה של ארצות הברית
 סוכנות בת:  Air Traffic Organization 
 תאריך הקמה:  23 באוגוסט 1958 
 סוכנות קודמת:  מנהל התעופה האזרחי Civil Aeronautics Administration
 מנהל:  פולי טרוטנברג (מ"מ)
 מטה מרכזי:  וושינגטון די. סי. 
 תקציב:  15.956 מיליארד דולר
 www.faa.gov
 
רשות התעופה הפדרלית (באנגלית: Federal Aviation Administration; בראשי תיבות: FAA) היא סוכנות של משרד התחבורה האמריקאי, אשר בסמכותה לתקן תקנות ולנהל את כל ההיבטים של התעופה האזרחית בארצות הברית. ב-1958 הועבר חוק שהקים סוכנות זו בשם סוכנות התעופה הפדרלית (Federal Aviation Agency), אשר  בשנת 1967, כאשר הועברה למחלקת התחבורה של ארצות הברית, שונה שמה לשם הנוכחי.
תפקידיה העיקריים של רשות התעופה הפדרלית האמריקאית הם:
לנהל את התעופה המסחרית
לנהל את הניווט התעופתי ואת בקרת התעבורה
לעודד תעופה אזרחית, כולל טכנולוגיה תעופתית חדשה
אחריות על רישיונות טיס
לדאוג לבטיחות של התעופה האזרחית
לטפל ברעש ממטוסים ובהיבטים סביבתיים אחרים של מטוסים
ראו גם

רשות תעופה אזרחית
קטגוריה:חברות תעופה אמריקאיות
רשות אבטחת התעבורה של ארצות הברית
סמולנסק (סרט, 2016)

| --- | --- |

 בימוי:  Antoni Krauze 
 תסריט:  Marcin Wolski 
 שחקנים ראשיים:  Beata Fido Redbad Klynstra Lech Łotocki Aldona Struzik בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מוזיקה:  מיכאל לורנס 
 מדינה:  פולין פולין
 חברה מפיצה:  Kino Świat 
 הקרנת בכורה:  מרץ 2016 
 שפת הסרט:  פולנית 
 סוגה:  סרט עלילתי, סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
סמולנסק (בפולנית: Smoleńsk) הוא סרט דרמה ומותחן פולני בבימויו של אנטוני קראוזה, שהופק בשנים 2013–2016.
הסרט ספג ביקורת רבה על היותו תעמולתי, משום שהתמקד בתאוריית קשר לפיה רוסיה התנקשה בנשיא הפולני, שלא הוכחה והתגלתה בהמשך כטעות אנוש של הטייסים.
עלילה

עלילת הסרט מתייחסת להתרסקות מטוס ה- Tu-154M הצבאי ב-10 באפריל 2010 בסמולנסק ונועדה להציג את סיפורם של אנשים שנאספו סביב אירוע זה שנפגעו מהטרגדיה. גיבורת הסיפור היא העיתונאית נינה (במקור בשם אווה), המנהלת פעילויות שמטרתן לברר את האמת על הקטסטרופה. בהתחלה, נינה ספקנית לגבי תאוריית ההתנקשות, היא מוצאת שהיא מצערת. עם זאת, יחסה משתנה במהלך הפעולה בעקבות ראיונות עם בני משפחותיהם של קורבנות האסון. היא מדברת בין היתר עם אלמנת האלוף אנדז'יי בלסיק והוריו של אחד הטייסים. בתקופה בה נינה מתחילה להעלות בחומרים שלה סוגיות שמועלות על ידי תומכי תאוריית ההתנקשות, הממונה עליה נוזף בה ואומר לה לא להעלות סוגיות כאלה. נינה משוכנעת עוד יותר בקונספירציה שלה לאחר ששמעה על ויכוח לכאורה של הגנרל בלסיק עם הצוות לפני שהמריא. נינה טוענת בריאיון לרשת TVM-SAT כי היא "הגיעה לעדים אמינים". אולם מאוחר יותר מתברר שהוויכוח לא התרחש.
לאחר פרסום דו"ח האסון הפולני, מפעיל מצלמות שהוא חבר קרוב של נינה קובע שההנחות שהושמעו בדו"ח מומחה זה אינן הגיוניות. בהמשך לומדת נינה על מותם של עדי מפתח במקרה האסון. על פי הסרט, כולם מתו בהתאבדות במקומות מבודדים. נינה נפגשת גם עם עיתונאית ימנית, וגם נוסעת לשיקגו להיפגש עם עיתונאים אמריקאים. במהלך שהותה בארצות הברית היא משתתפת בישיבה של מועדון Gazeta Polska במהלכו נפגשת עם אנשים אחרים המאמינים בתאוריית ההתנקשות ואז היא לומדת על האפשרות לפיצוץ על מטוס הטופולב. נינה, עם זאת, לא מגלה מי אחראי לאסון, או כיצד הגיעו למטוס חומרי נפץ.
הצופה יכול לנחש רק על תוצאת חקירת העיתונאית על סמך שברי הטיסה מ-10 באפריל, המוצגים במהלך המחצית השנייה של הסרט. הם מראים את ההמראה, שיחות טייסים והתנהגות הנוסעים. ברגע קריטי, הטייס מנסה להרים את המכונה, אך זו אינה מגיבה לפקודות הטייס, ומתרחש פיצוץ בכנף. הנפשה נוספת מציגה את הפיצוצים הבאים ואת הרגע בו המטוס פגע בקרקע. בסצנה הבאה מצטרפים רוחם של קורבנות קאטין לרוח הרפאים של הנשיא ואשתו.
סוף הסרט מראה את תומכי תאוריית ההתנקשות יוזמים הפיכה בקרקובסקה פשדמיישצ'ה בוורשה.