stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ליאת ברטוב-שדה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 באוגוסט 1974 (בת 50) ישראל ראשון לציון, ישראל 
 מדינה:  ישראל
 מעסיק:  ערוץ כנסת
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  liat.bartov.sadeh
 טוויטר:  liat_bartov
 
ליאת ברטוב-שדה (נולדה ב-28 באוגוסט 1974) היא מגישת טלוויזיה, שדרנית רדיו, קריינית, מנחת טקסים וכנסים ושחקנית ישראלית.
ביוגרפיה

ליאת ברטוב-שדה נולדה בראשון לציון שם התגוררה עד גיל 9, אז עברה עם משפחתה לשכונה הצבאית ביבנה. בין השנים 1978–1980 התגוררה בקליפורניה, ארצות הברית, בעקבות שליחות של אביה מטעם חיל האוויר.
את עיסוקה בתקשורת החלה בגיל 15 כשהייתה כתבת נוער בשבועון "מעריב לנוער".
את לימודיה סיימה במגמה ריאלית-פיזיקלית + קולנוע בתיכון גינסבורג ביבנה. את שירותה הצבאי עשתה בחיל האוויר, כפקידת מבצעים בבסיס חצרים. לאחר שירותה הצבאי עבדה כדיילת אוויר באל-על במשך כ-5 שנים.
ברטוב-שדה היא בעלת תואר ראשון בתקשורת וניהול מהמכללה למינהל. כמו כן למדה לאורך השנים משחק, תסריטאות והגשה מול מצלמה במסגרות שונות. עבדה כשדרנית ברדיו תל אביב וכעורכת ומגישת מבזקים בחדשות 13. כמו כן הגישה פינות והשתתפה בפאנלים בתוכניות שונות בערוץ בהן "סוגר עניין עם שי גולדן" ו"פותחים יום".
ברטוב-שדה מגישה חדשות ותוכניות אקטואליה בערוץ כנסת, בהן "מושג באזרחות", "קפיצה בזמן", "קולות של שינוי", "החדשות הטובות" ו"פלאשבק פוליטי".
בנוסף עובדת כקריינית פרסומות – בטלוויזיה וברדיו, מקריינת לסרטי תדמית, מענים קוליים, פרומואים ועוד, בעברית ובאנגלית. כמו כן מנחה טקסים, אירועים וכנסים.
בין השנים 2010–2018 הייתה ברטוב-שדה בצוות כותבי השאלות של שעשועוני טריוויה טלוויזיוניים, בהם "המרדף", "לעוף על המיליון", "אחד נגד 100". כמו כן פרסמה טורים בעיתון "העיר" ובאתר onlife.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ברטוב-שדה מתגוררת בתל אביב, נשואה ואם לשניים.
הערות שוליים

↑  כתבה בעיתון מעריב: נפל בחלקם – כותבי השאלות של "אל תפיל את המיליון" חושפים כמה מסודות המקצוע, באתר פייסבוק, ‏23 ביוני 2011
↑  הילד רוצה סמארטפון? תחתמו איתו על חוזה שיבטיח שימוש חיובי ובטוח, באתר onlife, ‏6 בדצמבר 2018
חביב לוי

| --- | --- |

חביב לוי רוכן ליד מצבה עליה כתובת עברית, 1935
 לידה:  אוקטובר 1896 טהראן, איראן 
 פטירה:  1984 (בגיל 87 בערך) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  היסטוריה
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 
ד"ר חביב לוי (תשיעי משמאל) בישיבת "ההסתדרות הציונית של פרס", טהרן, 1919. בתמונה לצידו: ראש ההסתדרות שלמה כהן צדק (שמיני משמאל), ד"ר איוב לוקמאן נהוראי (שביעי) והעיתונאי שמואל חיים (שלישי)
ד"ר חביב לוי (אוקטובר 1886 – 1984) היה פעיל ציוני והיסטוריון של יהדות איראן. חיבר את הספר "ההיסטוריה של יהדות איראן" (تاريخ يهود ايران) בן שלושה הכרכים שפורסם לראשונה בפרסית.
קורות חיים

חביב לוי נולד בטהראן באוקטובר 1886 למשפחה יהודית בת מעמד הביניים. אביו רחמים היה צורף מומחה שעבד בין השאר עבור חצר השאה האיראני. חביב למד בבית ספר אליאנס בטהראן, ובהמשך נסע לפריז והשלים תואר ד"ר ברפואת שיניים. בשעה שלמד בפריז כבר החל בפעילות ציונית, וחבר לאישים כגון אלכסנדר מרמורק.
עם חזרתו לאיראן הוא היה לפעיל מרכזי למען עלייה לארץ ישראל והציונות, במיוחד בעקבות הצהרת בלפור בשנת 1917. בשנת 1920 הוא נבחר כחבר לוועד המנהל של התנועה הציונית באיראן, ובשנת 1926 מונה לסגן-נשיא התנועה. הוא כיהן גם כחבר הוועד המנהל של אליאנס בטהראן, ונמנה בין מייסדי בית הספר היהודי "כורש" בעיר. בית ספר זה שם דגש על לימודי עברית ופרסית, בניגוד לבתי הספר של אליאנס ששמו דגש על צרפתית. בשנת 1929 נסע ד"ר לוי לקונגרס הציוני בשווייץ בו התקבלה ההחלטה על הקמת הסוכנות היהודית ומרגע ששב לאיראן החליט לבקר בקביעות בארץ ישראל ולהשקיע בבנייתה. אחד מבניו עלה לארץ ישראל בשנת 1936.
במקביל הוא עסק במקצועו כרופא שיניים. החל משנת 1922 הוא עבד בבית החולים הצבאי בטהראן, ורזא ח'אן היה בין מטופליו. בהמשך הוא פתח קליניקה פרטית ועסק גם ביבוא תרופות לאיראן.
במהלך מלחמת העולם השנייה הוא היה פעיל במרכז "הצעירים היהודים של איראן" שנועד לעזור לפליטים יהודים מהשואה, וסייע בין השאר להעברתם של ילדי טהראן לארץ ישראל.
במהלך שנות ה-40 הוא הקים שני מועדונים קהילתיים יהודיים בטהראן. בשנת 1949 הוא היה בין המייסדים של עיתון יהודי-איראני בפרסית בשם "העולם היהודי" (عالم یهود).
מלבד עיסוקיו הציבוריים השונים, במשך 40 שנה ד"ר חביב לוי אסף חומר ושקד על כתיבת חיבור היסטורי מקיף על תולדות יהדות איראן. הספר פורסם לראשונה בשנת 1960 בפרסית בשלושה כרכים תחת השם "تاريخ يهود ايران" (ההיסטוריה של יהדות איראן), ובשנת 1999 הספר תורגם לאנגלית תחת השם  Comprehensive History of the Jews of Iran. ד"ר לוי שקד על כתיבת הספר, בעידוד יצחק בן-צבי, לאחר שסקירת הספרות על תולדות עם ישראל הביאה אותו לדעה שיהדות פרס לא נחקרה דיו. לצורך כתיבת הספר ד"ר לוי נסע בין מדינות שונות בחיפוש אחר חומר ארכיוני ומקורות ראשוניים על יהודי איראן והקים אוסף גדול של ספרים ומסמכים שעוסקים בתולדות יהודי איראן, אותו הוא תרם בצוואתו לאוניברסיטת תל אביב.
לאורך השנים הוא פעל גם כאיש עסקים, תרם למוסדות ציונים והקים מלונות בתל אביב וירושלים, כולל את מלון "ארמון המלך שלמה" בירושלים. בבעלותו היה גם בית המלון "קלינס" בטהראן שהיה מקום אירוח עבור קצינים ופוליטיקאים ישראלים שביקרו באיראן בשנות הפריחה של יחסי איראן–ישראל טרם המהפכה האסלאמית. לאחר המהפכה לוי ומשפחתו נטשו את איראן באופן סופי מחשש לחייהם.
הוא נפטר בלוס אנג'לס בשנת 1984 והובא למנוחות בירושלים. לזכרו אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס מעניקה מלגה לפרופסורים מבקרים העוסקים בחקר יהדות איראן. מרכז אליאנס ללימודים איראניים של אוניברסיטת תל אביב מנהל "תוכנית ע"ש ד"ר חביב לוי" אשר ”בהשראת חזונו ומחויבותו של ד"ר חביב לוי מיועדת [...] להוות קרקע פורייה למחקרים אקדמיים אינטר - דיסציפלינאריים ולפעילויות העוסקות באופן ישיר בהיסטוריה ובמורשת התרבותית של יהודי איראן”.
בשנת 2010 יצאה לאור האוטוביוגרפיה של ד"ר חביב לוי בתרגום מפרסית לעברית.
הוא היה נשוי לזוליכה בת שלמה שנאס"א, ולהם מספר ילדים.
ספריו

חוקר יהדות איראן: חביב לוי - זכרונות, תרגום מפרסית: ששון בלום, הוצאת אוניברסיטת תל אביב, 2010
حبيب لوي, تاريخ يهود ايران, بروخيم, 1956-60
Habib Levy, Aḥkḥām wa-Muqarrarāt-iḤaḍrat-i Mūsa ʿalayhi al-Salām, Beverly Hills, Calif.: Iranian Jewish Cultural Organization of California, 1984
Habib Levy, Comprehensive history of the Jews of Iran, (translated by: George Maschke), Mazda Publishers, 1999
הערות שוליים

↑  Levy, Habib(translated by: Maschke, George) (1999). Comprehensive History of the Jews of Iran. Mazda Publishers. pp. 517–519
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007290899205171  GND: 1053449712  ISNI: 0000 0000 8432 159X  LCCN: n99017770  NTA: 213750864  VIAF: 19010258   WorldCat (עם VIAF): 19010258
הרפתקאותיו של תום סויר

ערך זה עוסק ברומן שכתב מארק טוויין. אם התכוונתם לעיבוד הרומן לסדרת אנימה, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  מארק טוויין 
 איורים:  טרו ויליאמס 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  רומן 
 מקום התרחשות:  מיזורי 
 הוצאה
 מקום הוצאה:  ארצות הברית 
 תאריך הוצאה:  1876 
 סדרה
 ספר קודם:  The Gilded Age: A Tale of Today 
 הספר הבא:  הרפתקאותיו של האקלברי פין, נווד בנכר 
 
הרפתקאותיו של תּוֹם סוֹיֶר (באנגלית: The Adventures of Tom Sawyer) הוא רומן אמריקני, מאת מארק טוויין, שפורסם בשנת 1876.
עלילת הספר

עלילת הספר מתרחשת בשנות השלושים או הארבעים למאה ה-19, בעיירה קטנה בדרום ארצות הברית בתקופה שטרם ביטול העבדות. תום הוא נער יתום אשר אומץ על ידי דודתו פולי ויחד עם שני ידידיו הטובים האקלברי פין וג'ו הרפר הוא עובר הרפתקאות רבות, בחלקן הגדול מול אויבו "אינג'ן ג'ו" (ג'ו האינדיאני). תום מאוהב בנערה ששמה בקי תאצ'ר. הסיפור המרכזי הוא כאשר השלושה מפליגים בסירה לאי שומם וכולם חושבים שהם טבעו. תום מבקר בחשאי בבית דודתו ושומע שבקרוב יערך הספד לזכרם, השלושה שבים ונכנסים באמצע ההספד להפתעת כולם. אהובתו, בקי תאצ'ר (בה בחר על פניה של אמי לורנס היפה), בתו של השופט, רבה איתו, ומתפייסת איתו לאחר שהוא חוזר מהאי ואף יותר מאוחר יוצאת איתו להרפתקה במערה ממנה הם בקושי חוזרים. תום הוא נער שובב, תחמן ומוכשר. הוא מצליח פעמים רבות להתחמק מבית הספר, ממטלות ומעונשים באמצעות תעלולים, מזימות שונות וקסמו האישי. לעיתים רבות הוא מתנהג באופן בלתי צפוי וילדותי. הוא חכם מאוד ובעל חוש הומור. הוא עושה מעשי קונדס ומחפש הרפתקאות. פעמים רבות תום מעמיד פני שודד ים מפחיד או כל דבר אחר שעולה על דעתו. יחד עם חברו האקלברי פין, הוא מבלה את זמנו בבריחה מבית הספר, בדיג, בטיפוס על עצים ובחיפוש הרפתקאות אחרות.
הצלחה

המכירות של הרומן היו בינוניות תחילה, והוא נמכר בפחות משליש ממספר העותקים של ספרו של טוויין "The Innocents Abroad" (לעברית תורגם רק החלק בספר המתייחס למסעות בארץ ישראל והוא נקרא "מסע תענוגות לארץ הקודש"). עם זאת, הרומן נעשה עם הזמן לרב-מכר ואף ליצירתו הידועה ביותר של טוויין, ועוד טרם מותו של זה קנה לו מעמד של קלאסיקה אמריקנית.
דמותו של תום סויר מופיעה גם בספרים הבאים של טוויין:
הרפתקאותיו של האקלברי פין (1884)
הרפתקאות תום סויר מעבר לים (1894)
תום סויר בלש (1896)
הספר "הרפתקאותיו של האקלברי פין", בו דמותו של תום סוייר משנית בלבד, נחשב ליצירת מופת ולאחד הרומנים החשובים בספרות האמריקנית. הספר עובד לסדרות טלוויזיה, מחזות וסרטים רבים. ב-2003 יצא בישראל המחזמר לילדים "תום סוייר והאקלברי פין" בו שיחקו תום אבני בתפקיד טום סוייר, חני נחמיאס בתפקיד הדודה פולי, עודד מנשה בתפקיד האקלברי פין, יעקב כהן בתפקיד ג'ים האפרו-אמריקאי ואגם רודברג בתפקיד בקי תאצ'ר.
הפצה ומכירות

המהדורה הראשונה של הספר יצאה באנגליה, ושישה חודשים לאחר מכן הופצה בארצות הברית. בשיטה זו, של פרסום יצירותיו באנגליה תחילה, נהג בדרך כלל טוויין, על מנת להחזיק בזכויות היוצרים על יצירותיו בחבר העמים הבריטי. במקרה של תום סוייר, הפרש הזמנים בין פרסום הספר באנגליה לבין פרסומו בארצות הברית היה ארוך משצפה. הדבר גרם לפרסום נרחב של עותקים פיראטיים, אשר טוויין סבר כי גרמו לפגיעה קשה בהכנסותיו מן הרומן.
כשהופץ לראשונה בארצות הברית, נמכר הספר למנויים בלבד. רק במהדורות מאוחרות יותר הוא הפך זמין לקהל הרחב.
תרגומים לעברית

הספר תורגם פעמים רבות לעברית, לרוב בגרסאות מקוצרות או חסרות.
ישראל חיים טביוב (בכותרת "מאורעות תם"), הוצאת תורגמן, אודסה, תרע"א
אוריאל אופק, הוצאת מזרחי, 1969
אהרן אמיר, הוצאת מעריב, 1987
שרון פרמינגר, הוצאת ידיעות אחרונות, 2008. זכתה בעיטור אנדרסן על תרגום זה
יניב פרקש, תרגום מוער, הוצאת אריה ניר, 2009
לי עברון, סדרת הרפתקה, הוצאת מודן ואוקיינוס, 2018
הערות שוליים

↑  "אינג'ן" הוא כינוי גנאי לאינדיאני, כמו ש"ניגר" היה כינוי גנאי לאדם שחור
↑  IBBY, IBBY Honour List (2010), May 2010, p.76. .
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007595158305171  PLWABN: 9810661143805606  BnF: cb135108047 (data)  CANTIC: a2012904x  GND: 4334681-9  LCCN: n79132704  NKC: aun2017953742  NLA: 35028960  SUDOC: 050348973  VIAF: 178211495   WorldCat (עם VIAF): 178211495
לה סרנה

לה סרנה (La Serena) היא עיר בצפון צ'ילה ובירת מחוז קוקימבו. העיר נוסדה בשנת 1544, והייתה לעיר השנייה שנוסדה בצ'ילה לאחר סנטיאגו דה צ'ילה. בעיר מתגוררים למעלה מ-200,000 תושבים, ובעיר-רבתי כ-480,000. לה סרנה היא מרכזו של אחד האזורים בצ'ילה הגדלים במהירות בשנים האחרונות. העיר מהווה יעד תיירותי מבוקש, בעיקר בעונת הקיץ.
היסטוריה

לה סרנה נוסדה בידי חואן בואון (Bohón) בשם Villanueva de La Serena בפקודתו של הקונקיסטאדור הספרדי פדרו דה ואלדיביה על מנת למסד את הקשר בין סנטיאגו דה צ'ילה ולימה. תאריך הייסוד המדויק שנוי במחלוקת, אולם נראה כי היא נוסדה בראשית ינואר 1544 או מספר ימים קודם לכן. ב-11 בינואר 1549 חרבה העיירה במרד אינדיאני בו היא נשרפה עד הייסוד ומרבית תושביה הספרדים נהרגו. בפקודת ואלדיביה הוקמה העיירה מחדש בידי פרנסיסקו דה אגירה (de Aguirre) ב-26 באוגוסט 1549 בשמה החדש San Bartolomé de La Serena במקום בו מצויה כיום הפלאסה דה ארמאס. ב-4 במאי 1552 העניק המלך קרלוס הראשון ללה סרנה את מעמדה כעיר.
בשלהי המאה ה-17 סבלה עיר הנמל מהתקפות חוזרות ונשנות של שודדי ים ופריביטירים דוגמת פרנסיס דרייק שפשט עליה ב-1578, ברתולומאו שארפ (Bartholomew Sharp) ששרף את העיר חלקית ובזז אותה ב-1680, ואדוארד דייוויס (Edward Davis) שהצית את מנזר סנטו דומינגו ב-1686. ב-8 ביולי 1730 כמעט וחרבה העיר לחלוטין ברעש אדמה.
ערים תאומות

ללה סרנה הסכם ערים תאומות עם:
יפן טנרי, יפן
פולין קרקוב, פולין
ספרד קסטוארה, ספרד
ספרד קמפנאריו, ספרד
ארצות הברית מילבראה, ארצות הברית
ארצות הברית הילו, ארצות הברית
מקסיקו טלאלנפנטלה דה באס, מקסיקו
ספרד מדריד, ספרד
מפת העיר בשנת 1713 (פורסמה ב-1717)
אלי וקיל

| --- | --- |

אלי וקיל, 2018
 לידה:  4 במרץ 1953 (בן 71) תוניסיה
 מדינה:  ישראל 
 תאריך עלייה:  1955
 מקום מגורים:  רעננה
 פעילות בולטת:  ראש המחלקה לפסיכולוגיה לשעבר ראש מעבדת הזיכרון והאמנזיה, בר-אילן מנהל פרויקט שיקום נכי צה"ל שלאחר חבלה מוחית (TBI) ביפו
 השכלה:  אוניברסיטת בר-אילן  אוניברסיטת העיר ניו יורק
 מקצוע:  נוירופסיכולוג קליני
 מעסיק:  אוניברסיטת בר-אילן 
 תואר:  פרופסור אמריטוס
 בת זוג:  תמר
 צאצאים:  הילה, מאיה ורועי   (נכדים: יונתן, דניאל ועידו)
 פרסים והוקרה:  פרס מפעל חיים מהאגודה הבין-לאומית לנוירופסיכולוגיה (INS)‏, 2017  פרס מפעל חיים מטעם האיגוד הפסיכולוגי הישראלי - פסיכולוגיה שיקומית, 2019
 אתר רשמי: faculty.biu.ac.il/~vakil/
 
אלי וקיל (מאת רפי קוץ), 2007
אלי וקיל - פרס מפעל חיים מאת האגודה הבין-לאומית לנוירופסיכולוגיה (INS)‏, 2017
אלי וקיל - פרס מפעל חיים מטעם האיגוד הפסיכולוגי הישראלי - פסיכולוגיה שיקומית, 2019
אלי וקיל (נולד ב-4 במרץ 1953) הוא נוירופסיכולוג קליני. פרופסור אמריטוס, ראש המחלקה לפסיכולוגיה לשעבר, וראש המעבדה לזיכרון ואמנזיה (ע"ש יעקב באלס) במרכז הבינתחומי לחקר המוח ע"ש גונדה (גולדשמיד) באוניברסיטת בר-אילן. כמו כן הוא מנהל מיזם שיקום נכי צה"ל שלאחר חבלה מוחית (TBI) ביפו.
ביוגרפיה

וקיל נולד בתוניסיה בשנת 1953, ועלה לארץ עם הוריו בגיל שנתיים.
הוא למד בבית הספר היסודי מורשת במבשרת ירושלים, ובהמשך סיים את לימודיו בתיכון הימלפרב בירושלים.
הוא למד שנה אחת (1970–1971) בישיבת שעלבים.
וקיל התגייס לצה"ל (1971-1974) כחובש קרבי בנח"ל. בהמשך, שירת במילואים כקצין בריאות הנפש והשתחרר בדרגת סרן.
באוגוסט 1976 נישא לתמר, בישראל, ובשנת 1978, בגיל 25, הם עברו לסידני, אוסטרליה כשליחי תנועת הנוער "בני עקיבא". הם שהו שם שנתיים ואז חזרו לארץ.
בשנת 1981 עבר וקיל לניו יורק ללמוד בבית הספר לתארים מתקדמים של אוניברסיטת העיר ניו יורק (CUNY). הוא סיים את הדוקטורט בנוירופסיכולוגיה קלינית בשנת 1985 וחזר לארץ.
הוא גר כיום (2020) ברעננה, עם אשתו תמר. יש להם שלושה ילדים.
ביוגרפיה > לימודים והתמחות

בשנים 1974–1976 למד וקיל באוניברסיטת בר-אילן ברמת גן וסיים תואר ראשון בפסיכולוגיה.
וקיל קיבל את תואר הדוקטורט שלו בנוירופסיכולוגיה קלינית מאוניברסיטת העיר ניו יורק (CUNY) בשנת 1985. עבודת המחקר שלו קיבלה את הכותרת: "Encoding of frequency of occurrence, temporal order, and spatial location information by closed-head-injured and elderly subjects: Is it automatic?" .
וקיל החל את דרכו כנוירופסיכולוג קליני, כשעבד בשיקום מטופלים שסבלו מפגיעות ראש קשות, במסגרת תוכנית לשיקום אנשים לאחר חבלה מוחית קשה, במכון ראסק לרפואה שיקומית (Rusk Institute of Rehabilitation Medicine) שבמרכז הרפואי באוניברסיטת ניו יורק (NYU Langone Medical Center). עם שובו לארץ ב-1985, עבד כסגן מנהל במכון הלאומי לשיקום נפגעי ראש ע"ש רקנטי.
קיבל הסמכה ממשרד הבריאות כמומחה וכמדריך לפסיכולוגיה שיקומית.
וקיל שימש כחבר בקבוצת הדיון "שואה - העברת זיכרון ובדיון", פרויקט שנערך במכון ון ליר בירושלים (2013-2015).
ביוגרפיה > קריירה אקדמית

בשנת 1987 הצטרף וקיל לסגל המחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת בר-אילן.
בשנים 1995–1996, וקיל היה חוקר-אורח במעבדה לחקר אמנזיה (עם פרופסור ניל כהן(אנ')), במכון בקמן (Beckman Institute for Advanced Science and Technology) של אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין (UIUC).
בקיץ 2017, וקיל היה חוקר-אורח בקרן קסלר (Kessler Foundation) שבבית החולים השיקומי קסלר בווסט אורנג'(אנ'), ניו ג'רזי ארצות הברית.
וקיל היה יו"ר החטיבה לפסיכולוגיה שיקומית בהסתדרות הפסיכולוגים בישראל וכראש המגמה לפסיכולוגיה שיקומית במחלקה לפסיכולוגיה. בין השנים 2002 ל-2004 וקיל היה ראש המחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת בר-אילן.
הוא חבר מייסד בעמותה הישראלית לנוירופסיכולוגיה, וכיהן כחבר הנהלה באגודה הבינלאומית לנוירופסיכולוגיה (INS) (International Neuropsychological Society), שנוסדה ב-1967, ומאגדת בתוכה כ-4,500 חברים.
וקיל שימש כעורך משנה של כתב העת של האגודה הבינלאומית לנוירופסיכולוגיה (JINS) (Journal of the International Neuropsychological Society)‏.
ביוגרפיה > פרסים והוקרה

בשנת 2017 קיבל פרס למפעל חיים מאת האגודה הבינלאומית לנוירופסיכולוגיה (INS). בשנת 2019 קיבל פרס למפעל חיים מטעם האיגוד הפסיכולוגי הישראלי - פסיכולוגיה שיקומית.
וקיל פרסם 170 מאמרים מדעיים ופרקים בספרים, בתחום הזיכרון והפרעות זיכרון באוכלוסיות שונות ביניהן זקנים, אנשים לאחר חבלה מוחית, וחולי פרקינסון .
וקיל גם תרגם ועיבד לעברית את מבחן Rey - Auditory Verbal Learning (AVLT), אסף ופרסם נורמות ישראליות לילדים ומבוגרים, ובכך איפשר להשתמש בו בישראל.
פרסומים

Vakil, E. (2005). The Effect of Moderate to Severe Traumatic Brain Injury (TBI) on Different Aspects of Memory: A Selective Review. Journal of Clinical and Experimental Neuropsychology] 27, 977-1021.
Vakil, E., Raz, T., & Levy, D. A. (2007). The multifactorial nature of recognition memory context effects. Quarterly Journal of Experimental Psychology] 60, 916-923.
Vakil, E. (2012). Neuropsychological assessment: Principles, rationale, and challenges. Journal of Clinical and Experimental Neuropsychology, 34, 135-150.
Levi, Y., Rassovsky, Y., Agranov, E., Sela-Kaufman, M., & Vakil, E. (2013). Cognitive reserve components as expressed in traumatic brain injury. Journal of the International Neuropsychological Society, 19, 664-671.
Vakil, E. (2013). Breakdowns in everyday memory functioning following moderate-to-severe Traumatic Brain Injury (TBI). In T. Perfect & S. Lindsay (Eds.), SAGE handbook of applied memory. SAGE Publications Ltd. ISBN 1446208427.. CA, USA: Sage Publications.
Tibon, R., Vakil, E., Levy, D. A., & Goldstein, A. (2014). Episodic temporal structure modulates associative recognition processes: A MEG study. Psychophysiology, 51, 634-644.
Bloch, A., Tamir, D., Vakil, E. & Zeilig. G. (2016). Specific deficit in implicit motor sequence learning following spinal cord injury. PLOS One. DOI:10.1371/journal.pone.0158396.
Vakil, E., Bloch, A., & Cohen, H. (2017). Anticipation measures of sequence learning: Manual versus oculomotor versions of the Serial Reaction Time Task. Quarterly Journal of Experimental Psychology, 70, 579-589.
Vakil, E., Greenstein, Y., Weis, I., & Stein, S. (2019). The Effects of Moderate-to-Severe Traumatic Brain Injury on Memory: A Meta-Analysis. Neuropsychology Review, 29, 270-287.
Tal, A. & Vakil, E. (2020). How sequence learning unfolds: Insights from anticipatory eye movements. Cognition. 201, 1-11. 104291.
Lambez, B., & Vakil, E. (2021). The effectiveness of External vs. Internal memory remediation strategies as a function of injury severity in individuals with traumatic brain injury: Systematic review and meta-analysis. Annals of Physical and Rehabilitation Medicine. 64 (5), 101530.
Vakil, E. (2024). The Mnemonic Consequences of Moderate-to-Severe Traumatic Brain Injury, In M. Kahana & A. Wagner (Eds.), Handbook of Human Memory, (pp. 1830-1852) (Oxford: University Press).
הערות שוליים

↑   אפרת נחושתאי, מי ירוויח ומי יפסיד ממהפכת המוח, באתר TheMarker‏, 15 באוקטובר 2013
↑  נדב ברנדשטטר, החיים בעולם ללא שכחה, באתר כלכליסט, 19 באוגוסט 2009
1 2  ‏Laboratory for Memory and Amnesia Research, באתר אוניברסיטת בר-אילן
↑  מרכז השיקום לנכי צה"ל ביפו, באתר אוניברסיטת בר-אילן
↑  מרכז שיקום נכי צה"ל פגועי ראש - גיוס האקדמיה לטובת קידום נכים, באתר קהילת הבוגרים של אוניברסיטת בר-אילן
↑  ynet, מה שהייתי פעם, מזמן: "זה גם יום הזיכרון של נכי צה"ל", באתר ynet, 11 במאי 2016
↑  סמדר רייספלד, איך הזיכרון שלנו עובד, באתר הארץ, 27 בספטמבר 2012
↑  פסיכולוגים בעלי רישיון, באתר משרד הבריאות
↑  מהו זיכרון? 70 שנה אחרי - תערוכה, מפגשים, דיונים, באתר מכון ון ליר בירושלים
↑  Human factors interventions for the health care of older adults. Lawrence Erlbaum Associates. pp. 92–120. ISBN 1410603946. נבדק ב-24 במאי 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "07FEB17 - Long-term Outcome Following TBI". Kessler Foundation Podcasts. נבדק ב-25 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  החטיבה השיקומית, באתר הסתדרות הפסיכולוגים בישראל
↑  מגמה קלינית-שיקומית, באתר המחלקה לפסיכולוגיה, בר-אילן
↑  "Minutes From the Thirty-Third Annual International Neuropsychological Society Meeting". Cambridge. נבדק ב-24 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
"INS Business Meeting July 10 2014" (PDF). International Neuropsychological Society. נבדק ב-24 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Journal of the International Neuropsychological Society - Editorial board". cambridge. נבדק ב-24 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  האגודה הבינלאומית לנוירופסיכולוגיה מעניקה לפרופ' אלי וקיל מאוניברסיטת בר-אילן את הפרס היוקרתי Distinguished Career Award, באתר אוניברסיטת בר-אילן, 2017-05-28
↑  "ברכות לפרופ' אלי וקיל מהמחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת בר-אילן, שזכה בפרס מפעל חיים על תרומה ייחודית ומשמעותית לשדה המחקרי והקליני של הפסיכולוגיה השיקומית". נבדק ב-24 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Eli Vakil research". Researchgate. נבדק ב-24 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Eli Vakil research". google scholar.
↑  "Eli Vakil". Academia. נבדק ב-24 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Rey AVLT Isreli norms". Google Scholar. נבדק ב-25 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007397023005171  ORCID: 0000-0003-4715-8828  VIAF: 47156495388717561129   WorldCat (עם VIAF): 47156495388717561129
סופרוניוס

| --- | --- |

 לידה:  560 האימפריה הביזנטית דמשק, האימפריה הביזנטית 
 פטירה:  11 במרץ 638 (בגיל 78 בערך) ירושלים, ח'ליפות ראשידון 
 מדינה:  האימפריה הביזנטית 
 תפקיד:  פטריארך ירושלים
 תקופת כהונה:  634–638
 השקפה דתית:  נצרות אורתודוקסית 
 
סוֹפְרוֹנְיוּס (ביוונית: Σωφρόνιος;‏ 560, דמשק – 11 במרץ 638, ירושלים) היה הפטריארך האחרון של ירושלים בתקופה הביזנטית. כיהן בין השנים 634–638. זכרונותיו מהווים מקור היסטורי חשוב ביותר לתקופה זו.
בעת כיבוש ירושלים בידי הפרסים בשנת 614, ברח סופרוניוס ממדבר יהודה למצרים. בשנת 619 הוא הצטרף למנזר תאודוסיוס שבמדבר יהודה. בשנת 634 התמנה לפטריארך ירושלים (במקום מודסטוס) והחזיק בתפקיד זה בזמן הכיבוש הערבי של ארץ ישראל בשנת 636.
נאמר עליו כי מת מצער מיד לאחר כניעתה של ירושלים למוסלמים בשנת 638, בתחילתה של התקופה המוסלמית המוקדמת בארץ ישראל. סופרוניוס עמד בראש מקבלי פניו של הח'ליפה עומר בן אל-ח'טאב, שהגיע לירושלים כדי לקבל את כניעתה.
סופרוניוס כתב שתי קינות ("אנאקראונטיקון", Anacreontica) על ירושלים בעקבות הכיבוש הפרסי, שמשמשות מקור להבנת מאורעות הכיבוש. בקינה אחת הוא מתאר את הקרב ואת הטבח שעשו הפרסים בתושבי העיר, ובקינה השנייה הוא מתאר את נפילת הצלב הקדוש בידי ח'וסרו השני ואת החזרתו לירושלים.
הערות שוליים

↑  ירון דן, בעלי מקצועות חופשיים משכילים בערי ארץ-ישראל בתקופה הביזאנטית, קתדרה: לתולדות ארץ ישראל ויישובה, 1978, עמ' 96
1 2 3  ירושלים לדורותיה, יחידה 5 (כתבו: יורם ארדר, אביבה חלמיש, דפנה אפרת), האוניברסיטה הפתוחה, תשע"ז–2016, עמ' 43.
1 2  ירושלים לדורותיה, יחידה 4 (כתבו: זאב רובין, פנינה ארד), האוניברסיטה הפתוחה, תשע"ו – 2016, עמ' 128.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268477005171  PLWABN: 9810564635905606  BIBSYS: 90572882  BNE: XX5400423  BnF: cb120308844 (data)  CANTIC: a11980734  GND: 118615696  ISNI: 0000 0001 2123 332X  LCCN: n83180836  NKC: xx0154629  NLA: 67210687  NLG: 90637  NTA: 068314175  RERO: 02-A000154031  SELIBR: 335759  SNAC: w61z5d5w  SUDOC: 028481674  Trove: 1872551  VcBA: 495/41758  VIAF: 20473427   WorldCat (עם VIAF): 20473427 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אנשי דת נוצרים ובנושא קדושים נוצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אוסאמה סעדי

אוסאמה סעדי (בערבית: اسامة سعدي; נולד ב-21 בפברואר 1963) הוא פוליטיקאי ערבי-ישראלי, אשר כיהן בעבר כחבר הכנסת מטעם מפלגת תע"ל בסיעת הרשימה המשותפת; עורך דין במקצועו.
ביוגרפיה

למד וסיים תואר ראשון בתחום המשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים ושימש יו"ר אגודת הסטודנטים הערבים. עבד כעורך דין והיה סניגורם של אסירים ביטחוניים וחברי המועצה המחוקקת הפלסטינית ממזרח ירושלים לאחר שגורשו לשטחים. משמש כמזכ"ל תע"ל מאז היווסדה בשנת 1996. גיסו של ראש המפלגה, אחמד טיבי.
בבחירות לכנסת הארבע עשרה הוצב במקום השני ברשימת "האיחוד הערבי לקדמה והתחדשות" (שמה של תע"ל באותה עת), אך המפלגה לא עברה את אחוז החסימה. בבחירות לכנסת השש עשרה הוצב במקום השביעי של רשימת חד"ש-תע"ל, שזכתה בשלושה מנדטים.
בבחירות לכנסת העשרים הוצב במקום ה-12 ברשימה המשותפת ונבחר לכנסת.
התפטר מהכנסת בספטמבר 2017 במסגרת הסכמי רוטציה ברשימה המשותפת.
לאחר הבחירות באפריל 2019 שב לכנסת.
לקראת הבחירות לכנסת ה-23 שובץ במקום ה-2 ברשימת מפלגת תע"ל ובמקום ה-9 בסיעת הרשימה המשותפת ונבחר לכנסת, לאחר שהמפלגה קיבלה 15 מנדטים. גם לקראת הבחירות לכנסת ה-24 הוצב סעדי במקום השני ברשימת תע"ל אך בשל פרישתה של מפלגת רע"ם מהרשימה המשותפת הוצב במקום החמישי ברשימה המשותפת.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש הודיע על פרישתו מהחיים הפוליטיים.
חיים אישיים

נשוי ואב לחמישה, מתגורר בעראבה שבגליל התחתון.
הערות שוליים

↑  ח"כ אוסמה סעדי התפטר מהכנסת עקב הסכם רוטציה, באתר ynet, 18 בספטמבר 2017
↑  רשימת הרשימה המשותפת, באתר ועדת הבחירות (ארכיון)
↑  ח"כ אוסאמה סעדי מהרשימה המשותפת לא יתמודד בבחירות הקרובות, באתר ynet, 3 בספטמבר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1245363204  VIAF: 8834163709863129700006   WorldCat (עם VIAF): 8834163709863129700006 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אוסאמה סעדי עם חברי הכנסת עופר כסיף ואחמד טיבי בשכונת שייח' ג'ראח, פברואר 2022