stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סטפני פראפר

| --- | --- |

 לידה:  14 בדצמבר 1983 (בת 40) ואל ד'וואז, איל-דה-פראנס שבצרפת
 ליגות מקומיות
 2011 -  2014 -  2019 -:  הליגה הצרפתית השלישית  ליגת המשנה הצרפתית  ליגת העל הצרפתית
 מפעלים בינלאומיים
 2009 -  2019 -:  פיפ"א  אופ"א
סטפני פראפר (בצרפתית: Stéphanie Frappart; נולדה ב-14 בדצמבר 1983) היא שופטת כדורגל צרפתייה. משמשת כשופטת במשחקים מקומיים בצרפת, וכן במסגרות משחקים של אופ"א ופיפ"א. נמצאת ברשימת שופטי פיפ"א משנת 2009, שפטה בגמר גביע העולם בכדורגל נשים 2019 וכן במספר משחקים חשובים נוספים. פראפר היא האישה הראשונה ששפטה משחקי כדורגל גברים בליגות הבכירות בצרפת, ואף הייתה לאישה הראשונה ששפטה משחק כדורגל גברים בעל חשיבות גבוהה במסגרת אופ"א, כאשר שימשה כשופטת הראשית במשחק הסופר קאפ האירופי לשנת 2019.
בשנת 2011 החלה לשפוט לראשונה במשחקי כדורגל גברים, כאשר ניהלה משחקים בליגה הצרפתית השלישית. בשנת 2014 נהפכה לאישה הראשונה ששופטת במשחקי ליגת המשנה הצרפתית. שפטה לראשונה במשחקי גביע העולם בכדורגל נשים בשנת 2015.
באפריל 2019 הוכרז כי פראפר תהיה לאישה הראשונה שתשפוט במשחקי ליגת העל הצרפתית. ב-28 באפריל שפטה במשחק בין אמיין לשטרסבורג.
פראפר נבחרה לסגל השופטים בגביע העולם בכדורגל נשים 2019 שנערך בצרפת, ואף שפטה במשחק הגמר, בו גברה נבחרת ארצות הברית על נבחרת הולנד.
ב-14 באוגוסט 2019 שפטה פראפר במשחק הסופר קאפ האירופי בו התמודדו ליברפול וצ'לסי.
ב-2020 הייתה פראפר האישה הראשונה ששפטה משחק בליגת האלופות (בין יובנטוס ודינמו קייב). ב-2021 הייתה האישה הראשונה ששפטה משחק במוקדמות המונדיאל, וב-2022 הייתה האישה הראשונה ששפטה משחק בטורניר הגמר של גביע העולם בכדורגל, בין נבחרות גרמניה וקוסטה ריקה (מוקדם יותר שימשה גם כשופטת רביעית במשחקים בין מקסיקו לפולין ובין פורטוגל וגאנה).
הערות שוליים

↑  Ben Church CNN, First female to referee major UEFA men's showpiece, CNN
↑  ליאור ברטל, ‏היסטוריה: שופטת הכדורגל סטפני פרפרט תשפוט בגמר הסופר-קאפ גברים, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 3 באוגוסט 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1222548623  VIAF: 546160728516510380001   WorldCat (עם VIAF): 546160728516510380001
גאבור קיראי

גאבור פרנץ קיראי (בהונגרית: Gábor Ferenc Király, נולד ב-1 באפריל 1976) הוא כדורגלן עבר הונגרי ששיחק בעמדת השוער.
קריירת מועדונים

קיראי התחיל את הקריירה שלו בסומבטהיי האלאדאש במדיה שיחק 4 שנים. בקיץ 1997 חתם בהרטה ברלין ושימש כשוער שני במועדון. לאחר שהרטה פתחה את העונה עם רצף הפסדים, החליט המאמן לתת לקיראי את ההזדמנות. ב-28 בספטמבר 1997 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון נגד פ.צ. קלן. במשחק זה רשמה הרטה את ניצחון הבכורה שלה בליגה באותה עונה. קיראי היה השוער הראשון של המועדון עד לתחילת עונת 2003/2004 בה איבד את מקומו בהרכב ובתום העונה עזב את המועדון.
בקיץ 2004 חתם בקריסטל פאלאס מהפרמייר ליג. את העונה התחיל כשוער שני אך מהר מאוד הפך לשוער הראשון של המועדון, אך בתום העונה ירדה פאלאס לפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. במהלך חופשת חג המולד של עונת 2005/2006 הפסיד את מקומו בהרכב למשך שלושה שבועות, אך לאחר מכן חזר להרכב של פאלאס. בנובמבר 2006 הושאל לוסטהאם יונייטד מהפרמייר ליג לשבועיים על מנת לשמש כשוער שני. כעבור זמן קצר נשאר בפרמייר ליג כאשר הושאל לחודש לאסטון וילה. בינואר 2007 חזר לפאלאס.
בתום עונת 2006/2007 שוחרר מפאלאס וחתם בברנלי. בינואר 2009 הושאל לבאייר לברקוזן כשוער שני. ב-3 ביוני 2009 חתם במינכן 1860. אחרי המשחק השני של עונת 2014/2015 יצא קיראי לבלות עם חבריו לקבוצה וכתוצאה מכך איבד את מקומו בהרכב ושוחרר מהמועדון.
ב-28 באוגוסט 2014 חתם בפולהאם מאנגלית. ב-13 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בפולהאם בהפסד 3-0 לרדינג. בתום העונה שוחרר מהמועדון וחזר לסומבטהיי האלאדאש, מועדון נעוריו.
ב-22 במאי 2019, בגיל 43, הכריז כי הוא פורש ממשחק פעיל.
אחד מסימני ההיכר שלו היה מכנסי האימונית ("טרנינג") האפורים והפשוטים שנהג ללבוש במהלך המשחקים, בשונה משוערים ושחקנים אחרים הלובשים מכנסיים מודרניים יותר.
קריירה בינלאומית

קיראי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הונגריה בשנת 1998 נגד אוסטריה ומאז החל לשמש כשוער ראשון בנבחרת. בעקבות ההפסד המביך למלטה ב-11 באוקטובר 2006, הודח מתפקידו כשוער הראשון של הנבחרת. בשנת 2009 חזר להרכב הנבחרת. ב-12 בנובמבר 2015 ערך את הופעתו ה-100 במדי הנבחרת במשחק בו ניצחה הונגריה 0-1 את נורווגיה במסגרת פלייאוף מוקדמות יורו 2016. קיראי ייצג את נבחרת הונגריה ביורו 2016 כשהוא בן יותר מ-40, דבר שהפך לכדורגלן המבוגר ביותר שמשחק באליפות אירופה בכל הזמנים. נבחרתו הודחה בשלב שמינית הגמר כשהפסידה 0–4 לבלגיה. ב-2 באוגוסט 2016 הודיע על פרישה מהנבחרת.
הערות שוליים

↑  תולה את המכנסיים: קיראי פרש בגיל 43, באתר ערוץ הספורט, 22 במאי 2019
↑  עוזי דן, הטרנינג האפור של גאבור קיראי עומד מאחורי הצלחת הונגריה, באתר הארץ, 26 ביוני 2016
| נבחרת הונגריה – יורו 2016 |
| --- | --- | --- |
|  1 קיראי •  2 לאנג •  3 קורהוט •  4 קדאר •  5 פיולה •  6 אלק •  7 ג'וג'אק •  8 נאג' •  9 סאלאי •  10 גרה •   11 נמאת' •  12 דיבוס • 13 בדה •  14 לוברנצ'יץ' • 15 קליינהייזלר • 16 פינטר • 17 ניקוליץ' • 18 שטיבר • 19 פרישקין • 20 גוזמיץ' • 21 בשה • 22 גולאצ'י • 23 יוהאס • מאמן: שטורק |  1 קיראי •  2 לאנג •  3 קורהוט •  4 קדאר •  5 פיולה •  6 אלק •  7 ג'וג'אק •  8 נאג' •  9 סאלאי •  10 גרה •   11 נמאת' •  12 דיבוס • 13 בדה •  14 לוברנצ'יץ' • 15 קליינהייזלר • 16 פינטר • 17 ניקוליץ' • 18 שטיבר • 19 פרישקין • 20 גוזמיץ' • 21 בשה • 22 גולאצ'י • 23 יוהאס • מאמן: שטורק | הונגריה |
גורה הומורולוי

| --- | --- |
סמל גורה הומורולויסמל גורה הומורולוי

בניין העירייה
 מדינה:  רומניה רומניה
 מחוז:  סוצ'אבה
 חבל ארץ:  בוקובינה
 ראש העיר:  מריוס יואן אוּרסאצ'וק  (Marius Ioan Ursaciuc)
 בירת העיירה:  גורה הומורולוי 
 תאריך ייסוד:  26 בפברואר 1490
 שטח:  60.9 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  13,278 (1 בדצמבר 2021)
 קואורדינטות:  47°33′14″N 25°53′21″E﻿ / ﻿47.55389°N 25.88917°E﻿ / 47.55389; 25.88917
 אזור זמן:  UTC +2
 אתר העירייה
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רומניה מוגדלת) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור גורה הומורולוי(למפת רומניה רגילה) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור גורה הומורולוי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כנסייה אורתודוקסית בגורה הומורולוי
הכנסייה הקתולית
מבנה בית הכנסת
גורה הומורולוי (ברומנית: Gura Humorului; ביידיש: גורא הומאָרא, בפולנית
וגרמנית: Gura Humora) היא עיירה בדרום אזור בוקובינה במחוז סוצ'אבה שבצפון רומניה. העיירה ממוקמת 36 קילומטר מערבית לסוצ'אבה, 45 קילומטר מקמפולונג מולדובנסק ו-120 קילומטר מביסטריצה, על קו הרכבת לקלוז'. בדרום בוקובינה.
העיר, שהשתייכה בעבר לנסיכות מולדובה, שוכנת בשפך הנחל הומור לנהר מולדובה. בשלהי המאה ה-18 סופח האזור בוקובינה יחד עם העיר לאימרפיה ההבסבורגית. החל מהמאה ה-19 ועד מלחמת העולם השנייה זאת הייתה עיר רב-תרבותית שבה בלטו התרבויות הגרמנית והיהודית.
בשנות ה-1930 הקבוצה האתנית הגדולה ביותר היו הגרמנים של בוקובינה.
השם

שם העיר גורה הומורולוי ("פה ההומור") נגזר מעמדתו על יד שפך נחל הומור לנהר מולדובה. שמו של נחל הומור עצמו מקורו אולי במילה טטרית "הוֹמוֹר" שמשמהעתה היא "מהר" או "מהיר".
גאוגרפיה

גרעין העיירה הוקם בשפך הנחל הומור לתוך נהר המולדובה בגובה שבין 600 ל-800 מטרים מעל פני האדמה, מוקפת ביערות מסביב.
בקיץ הטמפרטורה הממוצעת 30 מעלות צלזיוס ואילו בחורף צונחת הטמפרטורה עד כדי 30 מעלות מתחת לאפס.
כמות המשקעים הממוצעת השנתית 800 מילימטר.
היסטוריה

העיירה נוסדה ב-26 בפברואר 1490 על ידי שטפן הגדול. עדות לכך היא המסמך המשפטי אותו העניק השליט שטפן הגדול למנזר וורונץ, בו הוא העניק את היישוב והקרקעות שעל שפך נהר ההומור למנזר.
היסטוריה > השלטון האוסטרי

בשנת 1774 נכבש אזור בוקובינה על ידי ממלכת הבסבורג, מפאת חשיבותו האסטרטגית של המקום כצומת דרכים הוקמה במקום בשנת 1782 מצודה והוצב בה חיל מצב אוסטרי. מטבע הדברים קיומו של חיל המצב במקום גרם להאצת התפתחות העיירה סביב המצודה.
בתחילת המאה ה-19, בעקבות יוזמת השלטונות ליישוב בוקובינה מגיעים לעיירה גרמנים, פולנים, יהודים ואוקראינים. בשנת 1835 מקימים מהגרים מעמים שונים אזור מגורים חדש בשם בורי Bori.
באותה השנה חוברה העיירה בקשר טלגרפי עם וינה.
ב-1866 הגיעה הרכבת לעיירה והוקמה במקום תחנה דבר אשר גרם להאצת ההתפתחות של האזור. ב-1877 נוסד בית הדואר במקום.
בשנת 1869 מנתה האוכלוסייה היהודית 800 נפש, כשליש מכלל האוכלוסייה.
ב-11 במאי 1899 כילתה שרפה גדולה חלק ניכר מבתי העיירה. שיקום הבתים נעשה בחלקו במימון יהודים מארצות הברית.
השפעת האוכלוסייה היהודית הייתה ניכרת עד כדי כך שמונו לראש העיר סגנים יהודים.
משנת 1893 ניתן לעיירה מעמד של בירת נפה ובשנת 1904 הוכרה רשמית כעיירה.
היסטוריה > השלטון הרומני

בעקבות התפרקות האימפריה האוסטרו-הונגרית עברה העיירה, כחלק מבוקובינה, לשלטון רומניה.
בשנת 1925, בתקופת השלטון הרומני, שימשה העיירה כבירת נפה במחוז קמפולונג.
משנת 1950, בעקבות רפורמה מנהלית, חזרה הנפה למחוז סוצ'אבה.
הכביש האירופי E58 המקשר בין וינה לרוסטוב על הדון עובר בעיירה.
העיסוק העיקרי של תושבי המקום הוא בתעשיית העץ, תעשיית המזון והתיירות. כמו כן עוסקים תושבי המקום ביצור נעליים, כלים מכניים וכימיקלים וכ 8% עוסקים בחקלאות.
מתוך כלל העובדים: 61% עוסקים במסחר, 20% בייצור, 15% בשירותים ו4% בבנייה.
ההכנסה הכללית עולה בהתמדה מ-454 מיליון ליי בשנת 1993 ל-730 מיליון ליי בשנת 2000.
אולם בייחס הפוך לגידול בהכנסה, מספר המועסקים יורד כל שנה.
דמוגרפיה

בעיירה התגוררו 16,672 תושבים בשנת 2005, כאשר צפיפות האוכלוסין הייתה 7.8 איש לקילומטר מרובע.
מבנה האוכלוסייה הכללי היה כדלהלן: ילדים עד גיל 14: 4741, אוכלוסייה מגיל 15 ל 64: 10269, אוכלוסיית המבוגרים מעל גיל 65: 1662. מתוך כלל האוכלוסייה ישנם 8224 נשים ו-8448 גברים.
בשנת 1992 הגיעה אוכלוסיית העיירה לשיאה (קרוב ל-17,000 תושבים).
דמוגרפיה > הרכב אתני

במפקד האוכלוסין משנת 1930 נמנו בעיירה 6,042 תושבים לפי ההתפלגות האתנית הבאה:
2425 40.1% גרמנים (קתולים ברובם)
1951 32.3% יהודים
1357 22.5% רומנים
161 2.7% פולנים
61 1% אוקראינים
1.4% אחרים - כולל 17 צ'כים וסלובקים, ו-11 ארמנים.
לפי שפת האם: ב־1930
גרמנית - 43.8%
יידיש - 29.4%
רומנית - 22.6%
לפי המפקד משנת 2011: כלל האוכלוסייה - 15,656 תושבים.
רומנים - 90.17%
צוענים - 1.6%
גרמנים - 1 - 0.53%
ללא שייכות אתנית מוצהרת - 6.72%
דמוגרפיה > ההרכב לפי דת

ב-1930 היה כדלהלן:
נוצרים רומים-קתולים 2631 - 43.54%
יהודים - 1951 32.29%
נוצרים אורתודוקסים - 1280 - 21.18%
נוצרים לותרנים - 100 - 1.65%
נוצרים יוונים-קתולים 25
אחרים: נוצרים ארמנים גרגוריאנים - 1, נוצרים אוניטריאנים - 4, ליפובנים - נוצרים אורתוקוסים לפי הסגנון הישן - 22, נוצרים אדוונטיסטים - 22, נוצרים בפטיסטים - 4, ללא דת מוצהרת - 1
במפקד משנת 2011:
נוצרים אורתודוקסים - 86.81%
נוצרים רומים-קתולים - 2.53%
נוצרים פנטקוסטלים - 2.02^%
ללא שייכות דתית ידועה - 7.42%
תולדות הקהילה היהודית

אזכור ראשון של יהודים בגורה הומורה מופיע במסמך משנת 1782. ובשנת 1790 כבר התגוררה משפחה יהודית במקום. ב-1835 התגוררו ביישוב כמה משפחות יהודיות בלבד.
ב-1848 הקהילה היהודית החלה להתארגן, ביישוב היו כ-20 משפחות והוקם בית כנסת. משנת 1856 החלה הקהילה לנהל פנקסי מרשם תושבים. לראש הקהילה היהודית הראשון מונה שלום שיבר. בשנת 1869 מנתה האוכלוסייה היהודית 800 נפש, כשליש מכלל האוכלוסייה. הכנסות הקהילה היהודית הגיעו בעיקר מאגרות שחיטה.
הקהילה שגשגה בתקופה שבין שתי מלחמות העולם עקב מתן שוויון זכויות ליהודים כליתר האזרחים. המסחר ברובו הגדול היה בידי היהודים, עד כדי כך שבשבת למעשה רוב חנויות העיר היו סגורות. בעיר היו קיימות מספר רב של תנועות נוער, ולמעשה היו היהודים מעורים בכל חיי העיר. מצב אידיאלי זה הסתיים ערב מלחמת העולם השנייה בעקבות עליית הנאצים והשפעת רעיונותיהם.
בתקופת מלחמת העולם השנייה הוגלתה האוכלוסייה היהודית ב-10 באוקטובר 1941 לטרנסניסטריה בהוראה של הממשל הרומני ושל המרשל יון אנטונסקו. רבים מהיהודים שהוגלו לטרנסניסטריה נספו בגלל מחלות, רעב, ורצח.
תולדות הקהילה היהודית > לאחר מלחמת העולם השנייה

לאחר מלחמת העולם השנייה ועם קום מדינת ישראל עלו רוב הניצולים היהודים מגורה הומורולוי לישראל ולאחר גלי עלייה נוספים נשארו בעיירה רק יהודים בודדים.
בשנת 2004 הלך לעולמו ראש הקהילה היהודית האחרון דון יוני ובכך חדלה הקהילה היהודית להתקיים.
כיום ידוע על יהודייה קשישה שגרה במקום, למעשה מלבדה אין יותר יהודים במקום.
תולדות הקהילה היהודית > עמותת יוצאי גורה הומורולוי

תושבי גורה הומורולוי וצאצאיהם הקימו בישראל ב-1986 את עמותת יוצאי גורה הומורולוי והסביבה. עמותה שעיקר עיסוקה מתן עזרה ליוצאי העיירה הנזקקים, וארגון כנסים לשם זיכרון ומפגש.
בראש העמותה עמד יעקב יורגראו (ז'קי), (נפטר ב-7 ביוני 2008) ולצדו חבריו שלמה אפטר (נפטר 2011), לאה לאופר (נפטרה ב-2003), שרגא ישורון דוד ארז (נפטר ב-1999) ואחרים.
פרויקט גדול שהעמותה עסקה בו היה הוצאת ספר הזיכרון "גורה-הומורה עיירה בדרום בוקובינה" ספר מקיף המתעד את תולדות הקהילה היהודית בעיירה. הספר יצא לאור בשנת 1990. פרויקטים נוספים היו שיפוץ בית העלמין של גורה הומורולוי והקמת אתר אינטרנט המתעד את תולדות הקהילה וכולל רשימת משפחות.
מקרב קהילת גורה הומורולוי קמו אישים כמו ההיסטוריון והלקסיקוגרף סלומון וינינגר, במאי הקולנוע נתן (נפתלי) הרץ ג'וראן, הרופא אנדוקרינולוג והאנתרופולוג ויקטור סחליאנו ואחרים.
תיירות

אזור דרום בוקובינה ידוע במנזרים המצוירים ולכן זהו אזור מתויר.
מנזר וורונץ הידוע שוכן בשכונה בדרום-מערב העיירה (בעבר היה זה הכפר וורונץ).
מכיוון שגורה הומורולוי משמשת כ"שער" לדרום בוקובינה, התיירות תופסת מקום נכבד בכלכלת המקום.
בעיר ישנו בית מלון מפואר, וכן מספר מוטלים ובתי הארחה.
אתרי תיירות

מנזר וורונץ
מנזר הומור
הכנסייה האורתודוקסית קונטנטין והלנה
האנדרטה לזכרה של הסופרת האוקראינית אולהה קובליאנסקה
ערים תאומות

רומניה סולינה, רומניה
צרפת מרלי-לה-רואה, צרפת
פולין פוצק, פולין
לקריאה נוספת

שרגא ישורון (יורגראו), גורה-הומורה עירה בדרום בוקובינה, העמותה להנצחת קהילת גורה הומורה והסביבה, 1992
שיטת חיפוש היוריסטית

שיטת חיפוש היוריסטית היא שיטת חיפוש המתבטאת בהערכה וניחוש המצמצמים את אזור החיפוש של פתרון מסוים לבעיה, ולכן מקצרים את זמן החיפוש מחד גיסא, אך אינם מבטיחים הצלחה מאידך גיסא.
בשיטות היוריסטיות מעבר ממצב אחד למצב הבא נקבע על סמך שיקולים היוריסטיים, המציינים את מידת הכדאיות לעבור למצב הבא שנבחר, שממנו ניתן להגיע אל היעד. שיקולים היוריסטיים לא בהכרח מבוססים על חישובים מספריים. את השיקולים ההיוריסטיים ניתן לייצג בעזרת פונקציות היוריסטיות. פונקציה היוריסטית מתאימה לכל מצב ציון המבטא את ערך השיקולים ההיוריסטיים, לפיו עוברים למצב הבא.
Hill-Climbing

זו שיטת חיפוש היוריסטית המבוססת על שיטת חיפוש לעומק.
שיטה זו יכולה לקבל עץ קיים או עץ חיפוש הנבנה באופן דינאמי תוך כדי תהליך של פתרון בעיה של מצב במרחב. שורש העץ מייצג את המצב ההתחלתי. לכל צומת מתאימים ציון לפי פונקציית הערכה או פונקציה היוריסטית. ציון הצומת מבטא לרוב את עלות החיפוש ממנו עד צומת המטרה. לפי שיטת החיפוש, מוצאים את הבן בעל הציון הנמוך ביותר של צומת המוצא, מגדירים את הבן כצומת המוצא מחדש וממשיכים ממנו עד שנגיע למטרה או עד שניתקע. החיסרון בשיטה זו הוא האפשרות להגיע למבוי סתום, שהרי רוב הצמתים לא יובילו לפתרון גם אם היה להם את הציון הגבוה ביותר.
האלגוריתם: 

1.	קבע את T כשורש העץ. 

2.	צרף את T לרשימת המסלול המוביל אל המטרה. 

3.	כל זמן ש-T אינו צומת מטרה בצע:
Hill Climbing  עם Backtracking

זהו הפתרון לחיסרון המתואר לעיל.  זה מתבטא בכך שבמידה והמסלול הראשון, הנבנה על פי הצמתים "הטובים ביותר", אינו מוביל לצומת המטרה, מתבצע ניסיון לבנות מסלול נוסף עד קבלת מסלול המוביל לצומת המטרה. זה מתבצע בעזרת שימוש במחסנית. להלן האלגוריתם:
1.	הכנס את שורש העץ למחסנית. 

2.	כל זמן שהמחסנית לא ריקה וכן לא הגענו עדיין לצומת המטרה בצע:
Beam-Search

שיטת חיפוש זו מבוססת על חיפוש לרוחב. גם בשיטה זאת יש שימוש בפונקציית הערכה שמתאימה ציון לכל צומת. הציון מתאר את סיכוי הצומת להימצא על מסלול המוביל לצומת המטרה. שיטת חיפוש זאת מבוססת על בניית עץ החיפוש לפי רמות. בניגוד לחיפוש לרוחב הרגיל, מפתחים רק את תתי העצים של הצמתים הטובים ביותר בכל רמה.
מתקבלת חזית של צמתים בכל שלב, אשר מהם ייבחרו הצמתים להמשך החיפוש לפי טיבן. החיסרון בשיטת חיפוש זו הוא ההתעלמות מצמתים שהיה להם ציון טוב פחות אך הם חלק מהמסלול שמוביל לצומת המטרה. ישנה אפשרות כי הצמתים עם הציון הטוב יותר יובילו למבוי סתום, בעוד מתעלמים מצמתים עם ציון פחות טוב.
להלן האלגוריתם (R מייצג את שורש העץ, הראשון בתור Q  מייצג את הצומת הנוכחי, L  מייצג את רשימת הבנים של S):
1.	הכנס את R לתוך Q‏.

2.	כל זמן שהתור לא ריק בצע:
Best First

שיטת חיפוש זו משלבת בין חיפוש לעומק וחיפוש לרוחב. בכל שלב בוחרים להמשיך מהצומת המבטיח ביותר בחזית הצמתים ומוצאים את בניו. מצרפים את הבנים לרשימה של צמתים שנבנו עד כה, ושוב בוחרים מהרשימה את הצומת המבטיח ביותר. כך מבצעים עד אשר מגיעים לצומת המטרה.
ראו גם

אלגוריתם חיפוש A*
היוריסטיקה קבילה
לקריאה נוספת

ברוריה הברמן, מבוא לבינה מלאכותית, המחלקה להוראת המדעים, מכון ויצמן למדע, 1998
סגן המפקח הכללי של משטרת ישראל

סגן המפקח הכללי של משטרת ישראל או בקיצור סמפכ"ל המשטרה הוא קצין משטרת ישראל בדרגת ניצב, המשמש כסגנו של המפקח הכללי של משטרת ישראל.
סמפכ"ל המשטרה ממלא את מקומו של המפכ"ל בהיעדרו, מרכז את תיאום עבודת המטה בין אגפי המשטרה והמחוזות (כולל מג"ב) ואת שיתוף הפעולה עם המשרד לביטחון הפנים. הוא גם אחראי בשם המפכ"ל, על בית הדין למשמעת, בית הדין לערעורים, היחידה הארצית לביקורת, מחלקת בטיחות ומינהל טכנולוגיות.
סגן המפכ"ל אחראי על טיפול בממצאי ביקורת מבקר המדינה, מבקר המשרד לביטחון הפנים וועדות בדיקה חיצוניות ומסייע בנוסף בפיקוח על משטר ומשמעת במשטרה.
בנוסף עומד סגן המפקח בראש ועדות פנימיות לאישור סיוע משפטי או כספי ולמינוי משלחות לחו"ל.
סמפכ"ל המשטרה הוא ניצב אבשלום פלד.
סמפכ"לי משטרת ישראל לתולדותיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
| מס' | דיוקן | שם (תקופת חיים) | תקופת כהונה | תקופת כהונה | תחת המפכ"ל | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | יוסף נחמיאס (1912–2008) | 1948 | 1953 |  | בדרגת סגן מפקח כללי. המפכ"ל ה-2. |
| 2 |  | ישורון שיף (1915–1974) | 1951 | 1953 |  | בדרגת סגן מפקח כללי |
| 3 |  | יוסף בן-פורת (1906–1993) |  |  |  | בדרגת סגן מפקח כללי בתפקיד עוזר מפכ"ל |
| 4 |  | עמוס בן-גוריון (1920–2008) | 1958 | 1958 |  | כסמפכ"ל |
| 5 |  | אברהם זלינגר (1915–1972) |  |  |  | בדרגת סגן מפקח כללי |
| 6 |  | יקותיאל קרן (1915–1974) |  |  |  | בדרגת סגן מפקח כללי |
| 7 |  | שאול רוזוליו (1923–1992) | 1 באוגוסט 1972 | 1 בנובמבר 1972 |  | בתפקיד סגן מפקח כללי. המפכ"ל ה-5 |
| 8 |  | אלי דקל (1918–1984) | 1972 | 1977 |  | בתפקיד סגן מפקח כללי |
| 9 |  | דוד קראוס (1929–2000) | 1981 | 1982 |  | בתפקיד סגן מפקח כללי. המפכ"ל ה-9 |
| 10 |  | יגאל מרקוס  | 1986 | 1988 |  | בתפקיד סגן מפקח כללי |
| 11 |  | גבריאל עמיר (1934–2005) | 1 באפריל 1988 | 1991 |  | משנת 1991, מוסד התקן של ראש המטה, במקום התקן של סגן המפקח הכללי (סמפכ"ל) |
| 12 |  | זאב אבן-חן | 17 במרץ 1996 | 14 בדצמבר 1996 |  | בתפקיד ראש מטה |
| 13 |  | גבי לסט (1946–) | 15 בדצמבר 1996 | 31 במרץ 1998 |  | מתאריך 15 בדצמבר 1996, בוטל התפקיד של ראש המטה (רמ"ט), ובמקומו תוקנן תפקיד הסמפכ"ל. |
| 14 |  | אסף חפץ (1944–) |  |  |  | בתפקיד סגן מפקח כללי. המפכ"ל ה-12 |
| 15 |  | סנדו מזור (1945–) | 1 באפריל 1998 | 31 באוגוסט 2000 |  | בתפקיד סגן מפקח כללי |
| 16 |  | דן ברינקר (1951–) | אוקטובר 2000 | 2002 |  | בתפקיד סגן מפקח כללי |
| 17 |  | יצחק אהרונוביץ' (1950–) | 15 באוקטובר 2022 | 30 ביולי 2004 |  | בתפקיד סגן מפקח כללי |
| 18 |  | בני קניאק (1959–) | 2005 | 2007 |  | בתאריך 29 באוגוסט 2004, מונה תנ"צ ניסים מור כראש המטה (רמ"ט). באותו תאריך בוטל תקן הסמפכ"ל |
| 19 |  | שחר איילון (1955–) | 2007 | 2009 |  | בתפקיד סגן מפקח כללי |
| 20 |  | אילן פרנקו (1954–) | אפריל 2009 | מאי 2011 |  | בתפקיד סגן מפקח כללי |
| 21 |  | ישראל יצחק (1953–) | מאי 2011 | מאי 2013 |  | בתפקיד סגן מפקח כללי |
| 22 |  | ניסים מור (1958–) | מאי 2013 | 2015 |  | בתפקיד סגן מפקח כללי |
| (מ"מ) |  | בנצי סאו (1959–) | פברואר 2015 | יוני 2015 |  | כממלא מקום סגן מפקח כללי |
| 23 |  | זהר דביר (1965–) | דצמבר 2015 | אוגוסט 2018 | רוני אלשיך | בתפקיד סגן מפקח כללי |
| 24 |  | אלון אסור (1964–) | 27 ביוני 2019 | 26 בינואר 2021 | מוטי כהן (מ"מ) | בתפקיד סגן מפקח כללי |
| 25 |  | דוד ביתן (1959–) | 26 בינואר 2021 | 20 באפריל 2023 | קובי שבתאי | בתפקיד סגן מפקח כללי |
| 26 |  | אבשלום פלד (1961–) | 20 באפריל 2023 | מכהן | קובי שבתאי דני לוי | בתפקיד סגן מפקח כללי, שימש כחמישה שבועות כמ"מ המפכ"ל לפני מינויו של דני לוי. |
לקריאה נוספת

שינויים במבנה הארגוני של משטרת ישראל 1948 - 2004
סגן המפקח הכללי (סמפכ"ל) - ייעוד ותפקידים באתר משטרת ישראל
הערות שוליים

1 2  סגן המפקח הכללי (סמפכ"ל) - ייעוד ותפקידים באתר משטרת ישראל
↑  סגן - ייעוד ותפקידים באתר משטרת ישראל
שרה גורבי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1900 קישינב
 פטירה:  1980 (בגיל 80 בערך) פריז
 מוקד פעילות:  צרפת 
 סוג קול:  קונטרה אלט 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 
שׂרה גוֹרְבִּי (ברוסית: Сара Горби;‏ 1900–1980) הייתה זמרת (אלט) פופולרית ממוצא יהודי, ששרה שירים יהודיים (ביידיש, לאדינו ועברית), צרפתיים, רוסיים ורומנים-צוענים.
קורות חיים

שרה גורבי נולדה בשנת 1900 בקישינב שברוסיה לזייליקה חיימוביץ גורבץ' (במקור סטארוּשיצקי) וביילה לבית קיפֶּלמן, משפחת חנוונים דוברת רוסית שמוצאה מפולין.
בגיל 17 עזבה את בית הוריה כדי ללמוד מוזיקה ביאשי שברומניה, ושם נישאה למו"ל יוסף גולדשטיין, שהיה מבוגר ממנה בשנים רבות. בתכננה קריירה כזמרת, היא בחרה לא להביא ילדים לעולם, מחשש לאבד את קולה כמו אמה שילדה 7 ילדים.
מרומניה עברה לתקופה מסוימת ברומא, ובהמשך התיישבה בפריז ב-1920. בשנות השלושים ערכה מסעות הופעות תדירים בארצות הברית ודרום אמריקה. ב-1940, בסמוך לכיבוש הנאצי בצרפת ברחו גורבי ובעלה להאיטי.
לאחר הבריחה גורבי המשיכה לפתח את קריירת השירה שלה, והופיעה מספר פעמים בארצות הברית בין השנים 1944–1947.
ב-1949 חזרה גורבי לפריז, שם הקליטה את מרבית שיריה עם חברת ההפקות Elesdisc. שני אלבומים נוספים נוצרו ב-1950. לאחר פטירת בעלה באותה שנה, חזרה גורבי והשתקעה בפריז. היא המשיכה להקליט עד 1970.
גורבי הופיעה ושהתה תקופות ממושכות בדרום אמריקה, דרום אפריקה וישראל, אבל פריז נותרה מרכז חייה עד מותה ב-1980.
ב-1987 פרסמה אלן פרינס (אנ') מאמר בו תיארה את כשרונה ואת אהבתה לשפות ודיאלקטים (9 שפות). השפה הדומיננטית בחייה ובשירתה הייתה רוסית, אחריה יידיש. בנוסף, שלטה בצרפתית, רומנית, איטלקית, ספרדית, פורטוגזית, גרמנית, אנגלית ואף עברית. הרפרטואר שלה כלל בין היתר שירים שכתבו מלחינים בני זמנה ומשוררים יהודים שכתבו ביידיש: איציק מאנגר, מרדכי גבירטיג, אברום גולדפאדן, איציק פפר, מני לייב, שמרק קצ'רגינסקי, ישראל גויכברג ואחרים.
אלבומים

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: כותרות לעמודות, תרגום מה שאפשרי.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarah Gorby, Nicolas Orlovsky And His Orchestra - Russian Songs (10", Album, Mono) | Felsted | SDL 86051 | 1957 |
| Songs Of The Ghetto | Philips |  | 1966 |
| Russie Eternelle - Chansons Russes Et Tziganes | Arion |  | 1973 |
| Romanceros Judio-Españoles | Arion |  | 1974 |
| ussian & Gypsy Songs (LP, Album) | Arion | FARN 91017 | 1975 |
| Sarah Gorby, Le Trio Russe - Gaida Troika : Chansons Russes Et Tziganes (LP) | Arion | ARN 33 504 | 1979 |
| acques Lasry Avec Sarah Gorby - Cantique Des Cantiques | Philips |  | Unknown |
| Romances Populaires Russes Et Tziganes (LP, Album) | OSI Disques | OS 19 | Unknown |
| Romanceros Judio-espagnoles (LP, Album) | Arion | ARN 31 942 | Unknown |
| Romances Populaires Russes Et Tziganes (10", Album) | OSI Disques | OS 10 | Unknown |
| Chansons Russes Et Tiganes (LP, Album, Mono) | BAM | LD 387 | Unknown |
| Russian Melodies (LP) | Dana International | DILP 8007 | Unknown |
| Toute La Russie Avec (LP) | Résonances | Résonances n° 56 | Unknown |
| Russian And Gipsy Songs / Yiddish Songs (10", MiniAlbum) | Ducretet-Thomson Records (London) | MEL 94003 | Unknown |
| Sarah Gorby with Didier Boland Orch.* - Melodies Of Israel (LP) | Dana International | DILP 8013 | Unknown |
| arah Gorby / Jean Bonal - Chants Judeo Espagnols Du XVI° Siecle (LP, Album, Mono) | Philips, Philips | R 832.581 Y, R77.487 L | Unknown |
ראו גם

אל-הורות
לקריאה נוספת

Ellen Prince, 'Sarah Gorby, Yiddish folksinger: A case study of dialect shift', InternationalJournal ofthe Sociology of Language 67 (1987), pp. 83–116.
הערות שוליים

↑  Elesdisc
↑  Republishing of Jewish Music in Paris in the Aftermath of WWII, Elesdisc 1948-1953
↑
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309513405171  BnF: cb13939615m (data)  CiNii: DA16987712  ISNI: 0000 0000 6655 8403  LCCN: n91088121  NLA: 35836850  NTA: 156866196  SUDOC: 081354363  VIAF: 93534665   WorldCat (עם VIAF): 93534665