האי של ד"ר מורו
עלילה

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה .  הסיבה היא: קטעים ארוכים מדי.
הספר מתאר בגוף ראשון את קורותיו של פרנדיק, חוקר טבע בריטי שהיה על סיפונה של ספינת הנוסעים "ליידי ויין", החל מטביעתה המצערת, לכאורה ללא ניצולים, ועד מציאתו המפתיעה כשנה לאחר מכן, כשהוא תשוש ורעב בסירת הצלה מסוג סקונר. על פי סיפור המסגרת שמתואר בקצרה, הספר הוא אוסף רשמים שפרנדיק כתב למען עצמו כשחזר לאנגליה, לאחר שבאופן פומבי הכחיש כי הוא זוכר את שעבר עליו באותה שנה.
הסיפור מתחיל בסירת הצלה מהספינה ה"ליידי ויין", שנסחפת בים. פרנדיק ועוד שני שורדים, שנמצאים עליה, מנסים להתמודד עם הרעב והצמא הנוראים לאחר ימים בלב ים. ברגע של טירוף נופלים שני הניצולים האחרים מהסירה ופרנדיק נותר למות לבדו. בדרך מקרה הוא ניצל על ידי סקונר (ספינה) שנקלעה לאזור, ושם הוא פוגש את צוות הספינה ואנגלי נוסף, מונטגומרי והם מפליגים ללונדון. הם משוחחים ומונטגומרי מספר כי הוא מוביל חיות בר לאי בו הוא מתגורר. פרנדיק שם לב למאפיינים של חיות פרא אצל משרתו של מונטגומרי, דאלינג. לאחר שמונטגומרי, משרתו והחיות יורדים באי, מחליט קברניט הסקונר לזרוק את פרנדיק מהסיפון, וזה נאלץ לשחות לאי של מונטגומרי. שם הוא פוגש את ד"ר מוֹרוֹ, מנתח מבריק שסולק מלונדון בעקבות פרוץ שערורייה הקשורה בהפרת אתיקה רפואית מצדו, וכעת משמש כמדריכו של מונטגומרי על האי. באי הקימו מורו ומונטגומרי מתחם מדעי אותו הם מנסים להסתיר מפרנדיק. פרנדיק מסתובב באי, בניגוד להמלצות מארחיו ורואה גופת ארנב משוסעת. הוא מגלה כי יושבי האי הם בני אדם מעוותים, גפיהם חבושים לעיתים ופניהם מעוותים ומזכירים פני חיה. פרנדיק נמלט מאחד המעוותים שרודף אחריו, אל המתחם בו נמצאים מורו ומונטגומרי. שם הוא שומע זעקות אימים ממרפאתו של ד"ר מורו שמנתח באותה עת פומה שהובאה בסקונר על ידי מונטגומרי. פרנדיק מתפרץ למרפאה ומגלה דמות אדם מצולקת ומדממת, הכבולה באזיקים לקיר. מזועזע ומשוכנע כי ד"ר מורו מתמחה בעינוי בורח פרנדיק על נפשו.
במנוסתו פרנדיק פוגש באיש הקוף שמלווה אותו לכפר "אנשי החיה" אשר מתגוררות כ-60 מיצירותיו המזוויעות של מורו. מורו ומונטגומרי מגיעים לכפר ורודפים אחרי פרדניק הפותח במנוסה ברחבי האי בעוד מורו ומונטגומרי רודפים אחריו.
מורו מצליח להדביק את פרנדיק ולשכנעו לחזור למתחם, שם הוא מפקיד בידיו אקדחים ומבטיח כי לא יאונה לו כל רע. כשהם חוזרים מורו מסביר לפרנדיק כי דמות האדם המעוות, מסביר מורו, היא למעשה הפומה, לאחר שעברה סדרה מזוויעה של ניתוחים שמטרתם להעניק לה צלם אנוש. ד"ר מורו מסביר שמהות מחקרו היא השתלת איברים ועירוי דם בין אנשים לאנשים ובין חיות לחיות, וכי מחקרו, שגרם לשערורייה שסילקה אותו מהממסד הרפואי בלונדון אל האי, נגעה להפיכת חיות ליצורים כמו-אנושיים. תוך הצלבת איברים חיים שונים בין חיות, היפנוזה ופיתוח תודעה, הצליח מורו להפוך חיות ליצורים העומדים על שתי רגליים, בעלי אצבעות (במידה מוגבלת, רק קופי האדם היו בעלי חמש אצבעות) ויכולת להשתמש בשפה ובכלים. האנשים המעוותים שראה פרנדיק מחוץ למתחם הם תוצרי ניסויו. מונטגומרי פיתח חיבה לאותם אנשי חיה (ואף מחזיק באחד מהם כמשרתו האישי), ואילו מורו סולד מהם ומשליט בהם אימה על ידי החדרת הרעיון כי הוא ומונטגומרי אלים, ומכריח אותם לדקלם את החוק שוב ושוב, על מנת שישמרו על צלם אנוש. מורו מסביר לפרנדיק כי אף על פי כל מאמציו, כל מנותח שיצא תחת ידיו שב אל דרכיו החייתיות.
כמה ימים לאחר מכן פרנדיק מספר למורו על האיש המעוות שרדף אחריו (וכנראה גם הרג את הארנבת) עם הגעתו לאי. הוא מזוהה כאיש הנמר וכאשר מורו מגיע לכפר על מנת ללכוד אותו, החייתיות שבו מתפרצת והוא מנתר משם לתוך הסבך. אנשי החיה פותחים במרדף אחריו וכאשר פרנדיק רואה אותו הוא יורה בו. הצבוע-חזיר נועץ שיניו בגופה מה שגורם לו ללכת בדרכו של איש הנמר.
כעבור זמן מה קורה אסון, והפומה - כעת ספק חיה ספק אדם - משתחרר ובורח אל הג'ונגל. מורו רודף אחריו עם אקדח ומנסה ללכדו. בקרב, המתנהל מחוץ לכפר, השניים נהרגים. מורו נמצא כרות יד וללא אקדח, ואיש הפומה נמצא מת וירוי בכתפו. ביטחונם של אנשי החיה בחוק מתערער, ופרנדיק מפתח חשש לחייו מפניהם. מונטגומרי מנסה לשמר את החוק בקרב אנשי החיה, אך מותקף על ידי אחד מהם, כשהוא נתון בשכרות ונהרג. פרנדיק נותר כעת לבדו. אנשי החיה במרוצת עשרת החודשים הבאים חוזרים למצבם החייתי ומאבדים את יכולתם ללכת זקוף ואת יכולת הדיבור והחשיבה. החשש של פרנדיק לחייו גובר, בעיקר מפני איש הצבוע-חזיר המגלה אגרסיביות מוגברת. במאבק מולו מצליח פרנדיק לירות בו למוות, תוך כדי שאיש הכלב סן-ברנרד שליווה אותו מת בהגנה עליו. נסיונותיו של פרנדיק להיחלץ כושלים עד שהוא רואה סירת הצלה נסחפת במים, שמתגלה כשייכת לסקונר שהטיל אותו אל האי. הוא עולה על הסירה ומספר ימים מאוחר יותר הוא נלקח על ידי ספינת נוסעים שעברה באזור.
בסיום מתאר פרנדיק את שובו לאנגליה, כבעל תובנות חדשות ושונא אדם. הוא נוטה לראות חלק מהאנשים הסובבים אותו כבני דמותם של אנשי החיה ומתבודד במשך שארית חייו, ומדחיק  את מה שחווה על האי של ד"ר מורו.
הספר ניבא את שיטות הניסויים בבעלי חיים לצורכי הרפואה האנושית, את קיומם העתידי של ההנדסה הגנטית ושל השיבוט, ואת ניסיונו של האדם לשלוט על הטבע, וכלל נושאים שלא נידונו עד אז כגון הטבע האנושי-חייתי, התאכזרות לבעלי חיים והשפעותיה המוסריות. בעקבות פרסום הספר עלתה מודעות לנושא הניתוח בחיות בעודן בחיים והצורך בחקיקה המסדירה את הנושא.