stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אריה בר
ביוגרפיה

בר נולד ב-1944 בבגדאד שבעיראק למשפחה בת 10 נפשות. ב-1950 עלתה המשפחה ביחד עם יהודים בגדדיים נוספים לארץ ישראל, שם ניתן להם שם המשפחה ברוריה (על שם דודתו שנפטרה בעיראק). לאחר מיון "בבית העולים שער העלייה" (סנט לוקס) במערב חיפה, נשלחה המשפחה למעברה בבאר שבע, שם השתכנו.
ילדותו עברה עליו בבית הספר "נטעים" בשכונה ג' בבאר שבע, ולאחר מכן למד בכיתה ט' בבית הספר מקיף א' בבאר שבע, שם החל את דרכו המקצועית. בר התגייס לצבא בשנת 1962 לחיל הים, שם השלים את השכלתו התיכונית בלימודים אקסטרניים. הוא השתחרר בדרגת סמל ראשון ב-1965.
קריירה עסקית

החל מ-2008, פרש בר מהמגזר הציבורי ועבר לכהן כמנכ"ל ושותף בחברת מגדל טופ נדל"ן בע"מ.
בנוסף הוא הבעלים היחיד בחברת ברטופ בע"מ לניהול והשקעות המספקת שירותי ייעוץ וכן שותף ומנהל את חברת מגדלי שרונים בע"מ ואת חברת מגדלי בת הים בע"מ.
עשייה פוליטית ומוניציפלית

בין השנים 1980–1983, נקרא להקים את המועצה המקומית ברהט וכיהן בתור ראש המועצה הראשון ביישוב. היה אחראי להקמה של חלק נכבד מתשתיות העיר ופיתוח היישוב בתחומים רבים. בר הניח את היסודות לחוקי העזר העירוניים, הקים מערכת חינוך וקהילה, שטחים ציבוריים ועוד.
ב-1988 מונה על ידי שר הפנים כחבר המועצה האזורית משוש הכולל את היישובים ערוער, כסייפה ושגב שלום – אשר גם בהם המשיך את קו המדיניות ברהט ודאג לפתח רבות את היישובים הנ"ל.
ב-1993 התמודד בבחירות לראשות העיר באר שבע על ידי סיעה עצמאית שהקים – "באר שבע שלנו". הסיעה זכתה לכ-30% מהקולות (ארבעה מנדטים) והכניסה אותו כחבר במועצת העיר, שם כיהן כחבר ועדת הכספים וועדת בניין הערים. ב-2003 נבחר שוב למועצת העיר מטעם רשימתו של יעקב טרנר.
פעילות התנדבותית

כיהן כחבר בהנהלת הפועל באר שבע בכדורגל בשנים 1975–1986 ושימש במגוון תפקידים בקבוצה: יו"ר מחלקת הנוער והנערים, חבר בוועדת הכספים, הוועדה המקצועית וסגן יו"ר ההנהלה.
שירת כחבר בצוות ההתרמה להקמת בית יד לבנים בבאר שבע, והיה חבר בחוג ידידי יד שרה בבאר שבע ויו"ר ועדת הבניה בעמותה.
תפקידים נוספים

במהלך השנים כיהן בר במגוון תפקידים נוספים במקביל או מכוח תפקידו. בין התפקידים ניתן למצוא:
חבר בוועדה לניהול משא ומתן עם תושבי הנגב עקב הסכם השלום בין ישראל למצרים (1979).
חבר ועדת ההיגוי לענייני הבדואים בנגב (1985).
חבר במועצת הנגב.
דירקטור בחברה הממשלתית שיכון ופיתוח (1990–1993).
יו"ר ועדת הפטור במינהל מקרקעי ישראל.
נציג משרד הפנים בשיחות ועידת אנאפוליס.
תארים ותעודות אקדמיים

בוגר קורס שנתי ליחסי עבודה ונציבות שירות המדינה בטכניון (1971) וקורס דו שנתי למינהל ציבורי (1974) במדרשה למנהל בבאר שבע.
בעל תואר ראשון (1988) ותואר שני (1991) בגאוגרפיה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
תוארי כבוד

על פועלו ותרומתו למדינת ישראל והנגב בפרט במגוון תחומים, זכה בר למספר תארים הכוללים בין היתר את:
תעודות הצטיינות במשרד הבינוי והשיכון (1979, 1981).
תעודת הוקרה מנציבות שירות המדינה על הצעת ייעול.
אזרחות כבוד של המועצה האזורית עמק חפר (2006).
ב־2008 מונה בר על ידי הממשלה כחבר בוועדה של נציבות שירות המדינה לאישור מנכ"לים ומקביליהם בשירות המדינה.
יקיר העיר באר שבע (2011).
בשנת 2016 קיבל בר תעודת הוקרה מטעם ארגון הקבלנים והבונים בנגב על תרומתו לקידום התכנון והבנייה במדינת ישראל.
חיים אישיים

בר מתגורר כיום בבאר שבע, נשוי ואב ל-3 ילדים.
אוטוביוגרפיה המגוללת את סיפור חייו ופועלו בשם "בשביל חיי" הוצאה בספר שיצא לאור על ידו.
הערות שוליים

| יושבי הראש ומנכ"לי נתיבי איילון |
| --- | --- | --- |
| יושבי הראש | דן הראל • מאיר חן • מקסין פסברג |  |
| מנהלים כלליים | ברוך עמיר • ישראל גרנית • דן חירם • דורון בלשה • יהודה בר-און • אריה בר • שי ברס • אבי חודין • איתמר בן מאיר • אורלי שטרן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007518896405171  ISNI: 0000 0000 2796 8899  LCCN: n00049113  VIAF: 3706177   WorldCat (עם VIAF): 3706177 
בר, יעל גרמן ומאיר שטרית בהקמת גשר בהרצליה.
עם אהוד אולמרט בעיר הבה"דים.
ארווין קומאן

ארווין קומאן (בהולנדית: Erwin Koeman; נולד ב-20 בספטמבר 1961) הוא כדורגלן עבר הולנדי, ששיחק בעמדת הקשר השמאלי.
קומאן שיחק בשלוש קדנציות שונות במדי קבוצת נעוריו חרונינגן, שיחק בשתי קדנציות בפ.ס.וו. איינדהובן עמה זכה בשתי אליפויות הולנד, ורשם קדנציה מוצלחת במכלן, עמה זכה בגביע אירופה למחזיקות גביע, בסופר קאפ האירופי, באליפות בלגיה ובגביע הבלגי. לזכותו גם 31 הופעות במדי נבחרת הולנד, בהן כבש שני שערים. קומאן אף זכה עם נבחרתו בטורניר יורו 1988.
לאחר פרישתו החל בקריירת אימון, שהתרכזה בעיקר בהולנד, ובמהלכה גם אימן את נבחרת הונגריה. החל משנת 2014 ועד 2017, שימש קומאן כעוזר מאמן לצד אחיו, המאמן רונאלד קומאן, תחילה בסאות'המפטון ובהמשך באברטון. השניים שיתפו פעולה גם על המגרש, במדי הנבחרת וכיום משמש כעוזר מאמן נבחרת הולנד.
קריירת משחק

קומאן החל את דרכו בקבוצת חרונינגן, ששיחקה אז בליגת המשנה ההולנדית. הוא החל לשחק בקבוצה הבוגרת בעונת 1978/1979, ורשם שש הופעות ליגה בעונת הבכורה שלו. העונה הסתיימה באכזבה מבחינת הקבוצה, שסיימה במקום השני, עם נקודה פחות מאקסלסיור רוטרדם, ולא הצליחה להעפיל ממשחקי הפלייאוף. לאחר עונה אחת בלבד בחרונינגן, עבר קומאן לפ.ס.וו. איינדהובן. הוא שימש בעיקר כשחקן משלים בקבוצה, ובשלוש עונות ערך במדיה 43 הופעות ליגה, בהן כבש שמונה שערים.
קומאן שב לקדנציה שנייה בחרונינגן לקראת עונת 1982/1983, ושם רשם את פריצתו המשמעותית, בעונה שאף הסתיימה בזימון לנבחרת הולנד. קומאן כבש 15 שערי ליגה (שיא קריירה אישי) ב-33 הופעות, במדי הקבוצה שכבר שיחקה אז בליגה הבכירה וסיימה את העונה במקום החמישי. הקדנציה השנייה בחרונינגן נמשכה שלוש עונות, ובכל אחת מהן כבש קומאן כמות דו-ספרתית של שערי ליגה. לכל אורך הקריירה לא כבש קומאן בכמות דו-ספרתית, למעט בשלוש העונות באלו.
לקראת עונת 1985/1986, ולאחר שלוש העונות המוצלחות בחרונינגן, עבר קומאן למכלן מליגת העל הבלגית, אותה אימן בן ארצו של קומאן, ההולנדי אד דה מוס. לאחר עונה ראשונה חלשה, שהסתיימה במקום ה-11 בלבד בטבלה, הייתה מכלן לכוח משמעותי בכדורגל הבלגי. בעונת 1986/1987 סיימה מכלן כסגנית האלופה עם שתי נקודות בלבד פחות מאנדרלכט, וזכתה בגביע הבלגי לאחר שגברה 0–1 במשחק הגמר על ראסינג ליאז'. קומאן פתח בהרכב לגמר, ושיחק לכל אורכו.
בעונת 1987/1988 זכתה מכלן בגביע אירופה למחזיקות גביע, לאחר מסע מרשים במהלכו הדיחה את הקבוצה את דינמו בוקרשט, סנט מירן, דינמו מינסק ואטאלנטה. במשחק הגמר גברה מכלן 0–1 על אייאקס אמסטרדם, וזכתה בתואר האירופי הראשון בתולדותיה. מכלן הייתה שוב קרובה לזכייה באליפות בלגיה, אך שוב סיימה עם שתי נקודות פחות מהמקום הראשון, קלאב ברוז'.
עם פתיחת עונת 1988/1989, המשיכה מכלן את ההצלחה מהעונה החולפת, עם זכייה בסופר קאפ האירופי. מכלן וקומאן פגשו אחת מקבוצותיו הקודמות של קומאן, פ.ס.וו. איינדהובן, ובמשחק הראשון בבית הרשימו עם ניצחון 0–3 (קומאן פתח בהרכב ושיחק 58 דקות). בגומלין בחוץ נוצחה מכלן 0–1, אך זכתה בתואר בסיום המשחק. קומאן פתח על הספסל, ועלה כמחליף עוד במהלך המחצית הראשונה. באותה העונה העפילה מכלן עד לחצי גמר גביע המחזיקות (קומאן כבש פעמיים במהלך הטורניר), אך לא הצליחה לשמור על התואר והודחה על ידי סמפדוריה. בליגה רשמה מכלן קמפיין מוצלח וזכתה באליפות לראשונה מזה למעלה מארבעים שנים, תוך שהיא מקדימה את אנדרלכט בארבע נקודות. עונה אחר כך, החמישית והאחרונה של קומאן במכלן, הגיע לקבוצה המאמן רוד קרול, גם הוא בן ארצו של קומאן. הקבוצה לא הצליחה לשחזר את הישגיה וקרול הוחלף לאחר כחצי עונה. קומאן עצמו איבד את מקומו בהרכב, ערך 16 הופעות ליגה בלבד באותה העונה. בסך הכול ערך קומאן 116 הופעות ליגה במדי מכלן, ובהן כבש 22 שערים.
קומאן חזר לפ.ס.וו. איינדהובן לקראת עונת 1990/1991, עת הצטרף אליה המאמן בובי רובסון. תחת המאמן האנגלי, זכתה איינדהובן בשתי אליפויות רצופות על חשבונה של יריבתה הגדולה אייאקס. קומאן עצמו היה שחקן מפתח בקבוצה בעונות אלו, שותף ב-56 מתוך 68 משחקי הליגה בצמד עונות הזכייה, וכבש שישה שערים. הוא נותר בקבוצה לשתי עונות נוספות, שבאחרונה שבהן שב לשתף פעולה עם אד דה מוס, אך קבוצתו כשלה לשחזר את זכיותיה. בסך הכול ערך קומאן 103 הופעות בארבע עונות, בהן כבש 13 שערים.
לקראת עונת 1994/1995, בגיל 33, חזר קומאן לקדנציה שלישית בחרונינגן. על אף גילו המתקדם, היה קומאן לשחקן מפתח בקבוצה במשך ארבע עונות. בעונתו האחרונה, עונת 1997/1998, ירד קומאן עם קבוצתו לליגת המשנה. בסיום העונה פרש ממשחק פעיל בגיל 37.
קריירת משחק > נבחרת הולנד

קומאן החל את דרכו בנבחרת הולנד תחת המאמן קיס רייברס. הוא ערך הופעת בכורה ב-27 באפריל 1983, במשחק ידידות מול שוודיה בו גברה הולנד 0–3 על שוודיה. שש הופעותיו הבאות של קומאן היו בטורנירי מוקדמות בהם כשלה הולנד. הוא שלוש הופעות במוקדמות יורו 1984 ושלוש הופעות במוקדמות מונדיאל 1986 (כולל שער בכורה בניצחון 1–7 על קפריסין), אך לא הצליח לסייע לנבחרתו להעפיל לטורנירי הגמר.
המאמן רינוס מיכלס, שנכנס לתפקיד ב-1986, לא זימן את קומאן לנבחרת במשך כשנה וחצי, אך השיב אותו לסגל לקראת טורניר הגמר של יורו 1988 בגרמניה המערבית. קומאן החמיץ את משחק הפתיחה של נבחרתו, בו הפסידה הולנד 0–1 לברית המועצות. קומאן שב להרכב הולנד בניצחונות 1–3 על אנגליה ו-0–1 על אירלנד, וסייע לה להעפיל לחצי הגמר מהמקום השני בבית. בשלב זה גברה הולנד על המארחת גרמניה המערבית, לאחר מהפך וניצחון 1–2. קומאן שמר על מקומו בהרכב גם במשחק הגמר, בו פגשה הולנד בפעם השנייה בטורניר את ברית המועצות. הולנד, שנוצחה על ידי אותה היריבה בפתיחת הטורניר, ניצחה במשחק בתוצאה 0–2 וזכתה לראשונה בתולדותיה באליפות אירופה.
לאחר שרשם חמש הופעות ושער אחד במסגרת מוקדמות מונדיאל 1990, זומן קומאן לטורניר הגמר של מונדיאל 1990 באיטליה על ידי המאמן לאו ביינהאקר. אלופת אירופה המכהנת לא הצליחה להרשים וסיימה את הטורניר ללא ניצחון. קומאן פתח בהרכב במשחקה הראשון של הולנד בטורניר, 1-1 מול מצרים, במהלכו הוחלף לאחר 69 דקות. מאז, לא שותף עוד בטורניר, ממנו הודחה הולנד לאחר הפסד 1–2 לגרמניה המערבית בשמינית הגמר.
קומאן היה שותף לשלושה משחקים במסגרת מוקדמות יורו 1992, אך לא זומן לסגל הנבחרת לקראת טורניר הגמר בשוודיה. הופעתו האחרונה של קומאן במדי הנבחרת הייתה במשחק ידידות מול תוניסיה ב-19 בינואר 1994, שהסתיים בשוויון 2-2. בסך הכול ערך קומאן 31 הופעות במדי הולנד, בהן כבש פעמיים.
קריירת אימון

לאחר שפרש במדי חרונינגן ב-1998, התמנה קומאן לתפקיד מאמן הנוער של פ.ס.וו. איינדהובן, בה שיחק בשתי קדנציות ועמה זכה בשתי אליפויות. ב-2001 קודם לתפקיד עוזר המאמן תחת אריק גרטס.
לקראת עונת 2004/2005, התמנה לתפקיד מאמן הבוגרים הראשון בקריירה, בשורות ואלבייק מליגת העל ההולנדית. קומאן הוביל את קבוצתו למקום התשיעי בטבלה בתום העונה. עונה אחר כך התמנה לתפקיד מאמן קבוצת הפאר ההולנדית פיינורד. בעונה הראשונה, בכיכובם של דירק קאוט וסלומון קאלו, סיימה פיינורד במקום השלישי בטבלה. עוד בטרם סיומה של העונה, זכה קומאן להארכת חוזה במועדון, שהיה מרוצה מתפקודו. עם זאת, עונתו השנייה של קומאן לא התנהלה היטב, הקבוצה לא הפגינה יכולת מספקת, והתקשתה להיצמד ליריבותיה בצמרת. ב-3 במאי 2007 הגיש את התפטרותו המיידית עקב בעיות מוטיבציה, וסיים את דרכו בקבוצה. פיינורד סיימה את העונה במקום השביעי בלבד.
ב-1 במאי 2008, לאחר שנה מחוץ למגרשים, התמנה קומאן לתפקיד מאמן נבחרת הונגריה, בניסיון להוביל את הונגריה למונדיאל ראשון מאז מקסיקו 1986. הונגריה הוגרלה במוקדמות מונדיאל 2010 לצידן של נבחרות חזקות ובהן פורטוגל, דנמרק ושוודיה. היא הפגינה יכולת טובה וצברה 16 נקודות במהלך הטורניר, אך אלו הספיקו למקום הרביעי בלבד. ב-23 ביולי 2010 פוטר קומאן מתפקידו.
לקראת עונת 2011/2012, שוב לאחר שנה מחוץ למגרשים, התמנה קומאן לתפקיד מאמן אוטרכט, אך לאחר חודשים ספורים בלבד בתפקיד, ב-18 באוקטובר 2011, התפטר מתפקידו עקב תנאי עבודה קשים ושחרורם של שחקני מפתח. אוטרכט הייתה ממוקמת במקום העשירים בעת התפטרותו של קומאן, וסיימה את העונה במקום ה-11. בהמשך אותה העונה, ב-17 במרץ 2012, התמנה לתפקיד מאמן מועדון הכדורגל איינדהובן מליגת המשנה ההולנדית. הייתה זו משרתו הראשונה בקריירה שאינה בליגה הבכירה בהולנד או בנבחרת לאומית. הוא החליף בתפקיד את ארנסט פייבר, שהוביל את הקבוצה למקום השני בטבלה והתמנה לתפקיד מאמן פ.ס.וו. איינדהובן, היריבה העירונית מהליגה הבכירה. קומאן הוביל את איינדהובן למקום השלישי בסיום העונה ולפלייאוף ההעפלה, שם הודחה בהפסד כפול להלמונד ספורט.
קומאן שב לקדנציה שנייה כמאמן ואלבייק לקראת עונת 2012/2013. בעונתו הראשונה בקבוצה הצליח להשאיר אותה בליגה הבכירה ולהוביל אותה למקום ה-14. עונה אחר כך כשלה הקבוצה להישאר בליגה, וירדה לליגת המשנה בתומו של פלייאוף הירידה עם הפסד 2–4 בסיכום שני משחקים מול אקסלסיור. בסיום העונה, סיים קומאן את דרכו בקבוצה לאחר כשנתיים.
לקראת עונת 2014/2015 התמנה קומאן לתפקיד עוזרו של אחיו, רונאלד, שהתמנה לתפקיד מאמן סאות'המפטון מהפרמייר ליג. שנתיים אחר כך, כשרונאלד התמנה לתפקיד מאמן אברטון, מינה פעם נוספת את אחיו לתפקיד עוזר המאמן.
ב-2 ביוני 2021 מונה למאמנה של בית"ר ירושלים. ב-1 בדצמבר התפטר מאימון הקבוצה והודיע על פרישה מאימון.
במאי 2022 מונה לתפקיד עוזר מאמן נבחרת הולנד, תחת אחיו רונאלנד כמאמן ראשי. השניים החלו את התפקיד באופן רשמי בינואר 2023.
תארים

גביע אירופה למחזיקות גביע: 1987/1988
הסופר קאפ האירופי: 1988
אליפות בלגיה: 1988/1989
הגביע הבלגי: 1986/1987
אליפות הולנד (2): 1990/1991, 1991/1992
מגן יוהאן קרויף: 1992
אליפות אירופה: 1988
סטטיסטיקות > מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1978/1979 | חרונינגן | הולנדליגת המשנה ההולנדית | 6 | 0 |
| 1979/1980 | פ.ס.וו. איינדהובן | הולנדליגת העל ההולנדית | 8 | 1 |
| 1980/1981 | פ.ס.וו. איינדהובן | הולנדליגת העל ההולנדית | 17 | 4 |
| 1981/1982 | פ.ס.וו. איינדהובן | הולנדליגת העל ההולנדית | 18 | 3 |
| 1982/1983 | חרונינגן | הולנדליגת העל ההולנדית | 33 | 15 |
| 1983/1984 | חרונינגן | הולנדליגת העל ההולנדית | 28 | 11 |
| 1984/1985 | חרונינגן | הולנדליגת העל ההולנדית | 28 | 13 |
| 1985/1986 | מכלן | בלגיהליגת העל הבלגית | 20 | 2 |
| 1986/1987 | מכלן | בלגיהליגת העל הבלגית | 28 | 5 |
| 1987/1988 | מכלן | בלגיהליגת העל הבלגית | 24 | 5 |
| 1988/1989 | מכלן | בלגיהליגת העל הבלגית | 28 | 7 |
| 1989/1990 | מכלן | בלגיהליגת העל הבלגית | 16 | 3 |
| 1990/1991 | פ.ס.וו. איינדהובן | הולנדליגת העל ההולנדית | 27 | 3 |
| 1991/1992 | פ.ס.וו. איינדהובן | הולנדליגת העל ההולנדית | 29 | 3 |
| 1992/1993 | פ.ס.וו. איינדהובן | הולנדליגת העל ההולנדית | 19 | 4 |
| 1993/1994 | פ.ס.וו. איינדהובן | הולנדליגת העל ההולנדית | 28 | 3 |
| 1994/1995 | חרונינגן | הולנדליגת העל ההולנדית | 27 | 6 |
| 1995/1996 | חרונינגן | הולנדליגת העל ההולנדית | 28 | 2 |
| 1996/1997 | חרונינגן | הולנדליגת העל ההולנדית | 29 | 0 |
| 1997/1998 | חרונינגן | הולנדליגת העל ההולנדית | 31 | 2 |
| סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | 472 | 92 |
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

| נבחרת הולנד> שנה | נבחרת הולנד> הופעות | נבחרת הולנד> שערים |
| --- | --- | --- |
| 1983 | 4 | 0 |
| 1984 | 1 | 0 |
| 1985 | 2 | 1 |
| 1986 | 1 | 0 |
1987: 0
| 1988 | 8 | 0 |
| 1989 | 4 | 1 |
| 1990 | 5 | 0 |
| 1991 | 2 | 0 |
| 1992 | 1 | 0 |
| 1993 | 2 | 0 |
| 1994 | 1 | 0 |
| סך הכול | 31 | 2 |
הערות שוליים

↑  ארווין קומאן יחליף את חוליט בתפקיד מאמן פיינורד, באתר nrg‏, 28 במאי 2005
↑  ארווין קומאן התפטר מפיינורד, באתר וואלה, 3 במאי 2007
↑  קומאן פוטר מנבחרת הונגריה, אגרבארי מונה במקומו, באתר וואלה, 23 ביולי 2010
↑  גיא בן זיו, ‏ארווין קומאן מונה למאמן בית"ר לעונה אחת, באתר ONE‏, 2 ביוני 2021
↑  אופיר סער‏, ארווין קומאן התפטר מבית"ר ירושלים והודיע על פרישה מאימון, באתר וואלה, 1 בדצמבר 2021
↑  גיא בן זיו, נשבר: ארווין קומאן התפטר מבית"ר ופרש מאימון, באתר ynet, 1 בדצמבר 2021
↑  Toekomstig bondscoach Ronald Koeman kiest voor broer Erwin als assistent, NOS Voetbal, ‏20 במאי 2022
| נבחרת הולנד – יורו 1988 (מקום ראשון) |
| --- | --- | --- |
|  1 ואן ברויקלן •  2 ואן טיחלן •  3 טרוסט •  4 ר. קומאן •  5 וינטר •  6 ואן ארלה •  7 וננבורג •  8 מוהרן •  9 בוסמן •  10 חוליט •   11 ואן טסחיפ •  12 ואן באסטן • 13 א. קומאן •  14 קיפט • 15 קוברמנס • 16 היילה • 17 רייקארד • 18 סורבין • 19 קרוזן • 20 ואוטרס • מאמן: מיכלס |  1 ואן ברויקלן •  2 ואן טיחלן •  3 טרוסט •  4 ר. קומאן •  5 וינטר •  6 ואן ארלה •  7 וננבורג •  8 מוהרן •  9 בוסמן •  10 חוליט •   11 ואן טסחיפ •  12 ואן באסטן • 13 א. קומאן •  14 קיפט • 15 קוברמנס • 16 היילה • 17 רייקארד • 18 סורבין • 19 קרוזן • 20 ואוטרס • מאמן: מיכלס | הולנד |
| נבחרת הולנד – מונדיאל 1990 |
| --- | --- | --- |
|  1 ואן ברויקלן •  2 ואן ארלה •  3 רייקארד •  4 ר. קומאן •  5 ואן טיחלן •  6 ואוטרס •  7 א. קומאן •  8 וננבורג •  9 ואן באסטן •  10 חוליט •   11 ויטסחה •  12 קיפט • 13 רוטחס •  14 טסחיפ • 15 רוי • 16 היילה • 17 גילהאוס • 18 פראסר • 19 ואן לואן • 20 וינטר • 21 בלינד • 22 מנזו • מאמן: ביינהאקר |  1 ואן ברויקלן •  2 ואן ארלה •  3 רייקארד •  4 ר. קומאן •  5 ואן טיחלן •  6 ואוטרס •  7 א. קומאן •  8 וננבורג •  9 ואן באסטן •  10 חוליט •   11 ויטסחה •  12 קיפט • 13 רוטחס •  14 טסחיפ • 15 רוי • 16 היילה • 17 גילהאוס • 18 פראסר • 19 ואן לואן • 20 וינטר • 21 בלינד • 22 מנזו • מאמן: ביינהאקר | הולנד |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0003 8864 7353  NTA: 073956309  VIAF: 281836477   WorldCat (עם VIAF): 281836477
אתלטיקה באולימפיאדת פריז (1900)

אולימפיאדת פריז (1900) נערכה בפריז, צרפת. תחרויות האתלטיקה נערכו ב-14 ביולי, ב-15 ביולי, ב-16 ביולי, ב-19 ביולי וב-22 ביולי 1900. 23 תחרויות באתלטיקה נערכו במשחקים אלו, בהשתתפות 117 משתתפים מ-17 מדינות.
אירועים בולטים

ימי התחריות כללו את יום הבסטיליה וכן את יום א' שעבור האמריקאים הוא יום שבתון, ולמרות מחאת הספורטאים האמריקאים, למרות שחלקם לא התחרו ביום א' ה-16 ביולי ולמרות שהיה בלבול בתחרויות הגמר, האתלטים המצטיינים בתחרות היו כולם מארצות הברית, שזכתה בסך הכל ב-39 מדליות מתוך 67 אפשריות, מהן 16 מדליות זהב מתוך 23 מדליות אפשריות.
אירועים בולטים > האתלטים הבולטים

אלווין קריינזלין (ארצות הברית ארצות הברית) זכה ב-4 מדליות זהב, ג'ון טוקסברי (ארצות הברית ארצות הברית) זכה ב-5 מדליות מהן 2 מדליות זהב, אירווינג בקסטר (ארצות הברית ארצות הברית) זכה ב-5 מדליות מהן 2 מדליות זהב, ריי יורי (ארצות הברית ארצות הברית) זכה ב-3 מדליות זהב ומאיר פרינסטיין היהודי (ארצות הברית ארצות הברית) זכה ב-2 מדליות אחת מזהב ואחת מכסף.
טבלת המדליות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| 1 | ארצות הברית ארצות הברית | 16 | 13 | 10 | 39 |
| 2 | בריטניה בריטניה | 3 | 3 | 2 | 8 |
| 3 | צרפת צרפת מארחת | 1 | 4 | 2 | 7 |
| 4 | קנדה (1868-1921) קנדה | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 4 |  הונגריה | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 6 |  נבחרת מעורבת | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 7 |  הודו | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 8 | בוהמיה בוהמיה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 9 | בריטניה אוסטרליה | 0 | 0 | 3 | 3 |
| 10 | דנמרק דנמרק | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 10 | נורווגיה נורווגיה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 10 |  שוודיה | 0 | 0 | 1 | 1 |
הזוכים במדליות > גברים > מקצועות המסלול

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| ריצת 60 מטר | אלווין קריינזלין   ארצות הברית ארצות הברית | 7.0 שניות | ג'ון טוקסברי   ארצות הברית ארצות הברית | 7.1 שניות | סטן ראולי   בריטניה אוסטרליה | 7.2 שניות |
| ריצת 100 מטר | פרנק ג'רוויס   ארצות הברית ארצות הברית | 11.0 שניות | ג'ון טוקסברי   ארצות הברית ארצות הברית | 11.1 שניות | סטן ראולי   בריטניה אוסטרליה | 11.2 שניות |
| ריצת 200 מטר | ג'ון טוקסברי   ארצות הברית ארצות הברית | 22.2 שניות | נורמן פריצ'רד    הודו | 22.8 שניות | סטן ראולי   בריטניה אוסטרליה | 22.9 שניות |
| ריצת 400 מטר | מקסי לונג   ארצות הברית ארצות הברית | 49.4 שניות | ויליאם הולנד   ארצות הברית ארצות הברית | 49.6 שניות | ארנסט שולץ   דנמרק דנמרק | 51.5 שניות |
| ריצת 800 מטר | אלפרד טייסו   בריטניה בריטניה | 2:01.2 דקות | ג'ון קריגן   ארצות הברית ארצות הברית | 2:03.0 דקות | דייוויד הול   ארצות הברית ארצות הברית | 2:03.8 דקות |
| ריצת 1500 מטר | צ'ארלס בנט   בריטניה בריטניה | 4:06.2 דקות | אנרי דלוג'   צרפת צרפת | 4:06.6 דקות | ג'ון בריי   ארצות הברית ארצות הברית | 4:07.2 דקות |
| ריצת מרתון   (40.26 ק"מ) | מישל תאטו   צרפת צרפת | 2:59:45 שעות | אמיל שמפיון   צרפת צרפת | 3:04:17 שעות | ארנסט פסט    שוודיה | 3:37:14 שעות |
| ריצת 110 מטר משוכות | אלווין קריינזלין   ארצות הברית ארצות הברית | 15.4 שניות   שיא עולם | ג'ון מקלין   ארצות הברית ארצות הברית | 15.5 שניות | פרדריק מולוני   ארצות הברית ארצות הברית | 15.6 שניות |
| ריצת 200 מטר משוכות | אלווין קריינזלין   ארצות הברית ארצות הברית | 25.4 שניות | נורמן פריצ'רד    הודו | 26.0 שניות | ג'ון טוקסברי   ארצות הברית ארצות הברית | 26.1 שניות |
| ריצת 400 מטר משוכות | ג'ון טוקסברי   ארצות הברית ארצות הברית | 57.6 שניות | אנרי טוזה   צרפת צרפת | 58.3 שניות | ג'ורג' אורטון   קנדה (1868-1921) קנדה | 58.8 שניות |
| ריצת 2500 מטר מכשולים | ג'ורג' אורטון   קנדה (1868-1921) קנדה | 7:34.4 דקות | סידני רובינסון   בריטניה בריטניה | 7:38.0 דקות | ז'אק שסטנייה   צרפת צרפת | לא ידוע |
| ריצת 4000 מטר מכשולים | ג'ון רימר   בריטניה בריטניה | 12:58.4 דקות | צ'ארלס בנט   בריטניה בריטניה | 12:58.6 דקות | סידני רובינסון   בריטניה בריטניה | 12:58.8 דקות |
| ריצת 5000 מטר קבוצתי |  קבוצה מעורבת   בריטניה/אוסטרליה  צ'ארלס בנט (סיים ראשון, 15:29.2)   ג'ון רימר (2)   סידני רובינסון (6)   אלפרד טייסו (7)   סטן ראולי (10,  פרש לאחר 3500 מטר) | 26 נק' | צרפת צרפת   אנרי דלוג' (3)  גסטון רגונו (4)  ז'אק שסטנייה (5)  אנדרה קסטנה (8)  מישל שמפודרי (9) | 29 נק' | לא חולק |  |
הזוכים במדליות > גברים > מקצועות השדה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| קפיצה לרוחק | אלווין קריינזלין   ארצות הברית ארצות הברית | 7.185 מטר | מאיר פרינסטיין   ארצות הברית ארצות הברית | 7.175 מטר | פטריק ליהי   בריטניה בריטניה | 6.950 מטר |
| קפיצה משולשת | מאיר פרינסטיין   ארצות הברית ארצות הברית | 14.47 מטר | ג'יימס קונולי   ארצות הברית ארצות הברית | 13.97 מטר | לואיס שלדון   ארצות הברית ארצות הברית | 13.64 מטר |
| קפיצה לגובה | אירווינג בקסטר   ארצות הברית ארצות הברית | 1.90 מטר | פטריק ליהי   בריטניה בריטניה | 1.78 מטר | לאיוש גנצזי    הונגריה | 1.75 מטר |
| קפיצה במוט | אירווינג בקסטר   ארצות הברית ארצות הברית | 3.30 מטר | מרדית' קולקט   ארצות הברית ארצות הברית | 3.25 מטר | קארל אלברט אנדרסן   נורווגיה נורווגיה | 3.20 מטר |
| קפיצה לרוחק מהמקום | ריי יורי   ארצות הברית  ארצות הברית | 3.21 מטר | אירווינג בקסטר   ארצות הברית ארצות הברית | 3.135 מטר | אמיל טורשבוף   צרפת צרפת | 3.03 מטר |
| קפיצה משולשת מהמקום | ריי יורי   ארצות הברית  ארצות הברית | 10.58 מטר | אירווינג בקסטר   ארצות הברית ארצות הברית | 9.95 מטר | רוברט גארט   ארצות הברית ארצות הברית | 9.50 מטר |
| קפיצה לגובה מהמקום | ריי יורי   ארצות הברית  ארצות הברית | 1.655 מטר   שיא עולם | אירווינג בקסטר   ארצות הברית ארצות הברית | 1.525 מטר | לואיס שלדון   ארצות הברית ארצות הברית | 1.500 מטר |
| הדיפת כדור ברזל | ריצ'רד שלדון   ארצות הברית ארצות הברית | 14.10 מטר | ג'וסאיה מקראקן   ארצות הברית ארצות הברית | 12.85 מטר | רוברט גארט   ארצות הברית ארצות הברית | 12.37 מטר |
| זריקת דיסקוס | רודולף באואר    הונגריה | 36.04 מטר | פרנטישק יאנדה-סוק   בוהמיה בוהמיה | 35.14 מטר | ריצ'רד שלדון   ארצות הברית ארצות הברית | 34.60 מטר |
| יידוי פטיש | ג'ון פלנגן   ארצות הברית ארצות הברית | 51.01 מטר | טרקסטן הייר   ארצות הברית ארצות הברית | 46.26 מטר | ג'וסאיה מקראקן   ארצות הברית ארצות הברית | 43.58 מטר |
אלפרד טייסו מבריטניה מנצח בריצת 800 מטר, אולימפיאדת פריז (1900)
‏עשרה אתלטים מתוך 13 בריצת המרתון, אולימפיאדת פריז (1900)
באץ'

| --- | --- |
כנסייה בבאץ'
כנסייה בבאץ'
 מדינה:  סרביה סרביה
 פרובינציה:   וויבודינה
 מחוז:  באצ'קה הדרומי
 ראש העיר:  דראגן סטאשביץ' (Dragan Stašević, 2014)
 שטח:  110.6 קמ"ר
 גובה:  92 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  6,124 (2013)
  ‑ צפיפות:  55 נפש לקמ"ר (2013)
 קואורדינטות:  45°23′19″N 19°14′07″E﻿ / ﻿45.388611111111°N 19.235277777778°E﻿ / 45.388611111111; 19.235277777778 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.bac.rs
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סרביה מוגדלת) בלגרד נובי סאד  ניש קראגויבאץ סובוטיצה זרניאנין פנצ'בו צ'אצ'אק נובי פאזאר  קראלייבו קוסובו רומניה בולגריה מקדוניה הצפונית  אלבניה מונטנגרו בוסניה והרצג.  קרואט. הונגריה הים האדריאטי באץ'(למפת סרביה רגילה) בלגרד נובי סאד  ניש קראגויבאץ סובוטיצה זרניאנין פנצ'בו צ'אצ'אק נובי פאזאר  קראלייבו קוסובו רומניה בולגריה מקדוניה הצפונית  אלבניה מונטנגרו בוסניה והרצג.  קרואט. הונגריה הים האדריאטי באץ'  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
בָּאץ' (בסרבית קירילית:  Бач) היא עיירה ורשות מקומית בסרביה השוכנת במחוז באצ'קה הדרומי אשר בפרובינציית וויבודינה.
היסטוריה

תיעוד ליישוב במקום קיים החל מראשית המאה ה-6 עת נשלט על ידי האימפריה הביזנטית. במהלך המאה ה-9 נכבש האזור על ידי האווארים שהקימו במקום את מבצר באץ'. במהלך המאה ה-10 נכבש היישוב על ידי ממלכת הונגריה.
ב-1541 נכבשה באץ' על ידי צבאו של סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית. לאחר מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) עברה באץ' לחזקת ממלכת הבסבורג שתחת האימפריה הרומית הקדושה. במהלך המאה ה-19 נשלט האזור על ידי האימפריה האוסטרית ובהמשך האימפריה האוסטרו-הונגרית. לאחר מלחמת העולם הראשונה הועבר האזור לחזקת ממלכת יוגוסלביה.
באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה אותה תוך ימים אחדים. יוגוסלביה חולקה למספר אזורי כיבוש ואזור באץ' נמסר לחזקת הונגריה. באוקטובר 1944 שוחררה העיירה על ידי צבא השחרור העממי של יוגוסלביה ולאחר המלחמה נכללה בשטחי הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20, לאחר התפרקות יוגוסלביה נכללה באץ' בשטחי סרביה.
הקהילה היהודית

יהודים הגיעו לבאץ' ככל הנראה בראשית המאה ה-18. ב-1750 הוקם בית הכנסת אשר נבנה בסגנון אדריכלות הבארוק. בהמשך הוקם בית עלמין. ב-1880 התגוררו בבאץ' 47 יהודים.
לאחר מלחמת העולם הראשונה הגיעו לבאץ' פליטים יהודים ואוכלוסיית הקהילה גדלה לכדי 164 נפשות ב-1921. במהלך שנות ה-30 חלה ירידה משמעותית במספר בני הקהילה. בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בבאץ' עשר משפחות יהודיות.
לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית, סופח האזור להונגריה. מרבית יהודי העיירה הובלו למחנות ההשמדה במקביל להשמדת יהדות הונגריה. ב-1961 התגוררו בבאץ' 2 יהודים. ב-1980 נהרס מבנה בית הכנסת.
ערים תאומות

קרואטיה ווקובאר, קרואטיה