stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קווסטלאב
קריירה

קווסטלאב הוא המתופף והמוביל (במשותף עם חבר הלהקה בלאק ת'וט) של להקת ההיפ-הופ דה רוטס. הלהקה משמשת כלהקת הבית של The Tonight Show Starring Jimmy Fallon מאז 17 בפברואר 2014. קווסטלאב הוא גם אחד מהמפיקים של אלבום השחקנים של המחזמר "המילטון" בברודוויי. הוא המייסד המשותף של אתרי האינטרנט Okayplayer ו-OkayAfrica. בנוסף, הוא פרופסור עזר במכון קלייב דייוויס למוזיקה מוקלטת באוניברסיטת ניו יורק.
קווסטלאב הפיק הקלטות לאמנים כולל אלביס קוסטלו, קומון, דיאנג'לו, אריקה באדו, ג'יי זי, ולאחרונה, אל גרין, איימי ווינהאוס וג'ון לג'נד. כסופר, הוא כתב ארבעה ספרים.
בדצמבר 2024 פורסם כי קווסטלאב יביים סרט תיעודי מוזיקלי בשם Ladies & Gentlemen… 50 Years of SNL Music עבור NBC. הסרט יוקרן ב-27 בינואר 2025, לקראת חגיגות ה-50 לתוכנית "סאטרדיי נייט לייב" ויחקור את ההופעות המוזיקליות האייקוניות בתולדות התוכנית, כולל סיפורים מאחורי הקלעים, מערכונים והופעות אורח.
הערות שוליים

↑  Bischof, Jackie (11 בפברואר 2013). "Questlove of The Roots Branches Out to Africa". The Wall Street Journal. נבדק ב-3 בינואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Ahmir "?Uestlove" Thompson: Adjunct Instructor". New York University Tisch School of the Arts. נבדק ב-16 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Peter White, Questlove To Direct ‘SNL’ Music Documentary For NBC, Deadline, ‏2024-12-19 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810696145205606  BNE: XX5471306  BnF: cb166421478 (data)  GND: 1023317745  ISNI: 0000 0000 5415 4268  LCCN: no2006067486  MusicBrainz: 9436fbf8-5498-43e9-9a8d-eccbe53df6ad  VIAF: 7146483   WorldCat (עם VIAF): 7146483 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גלעד כהנא

| --- | --- |
גלעד כהנא בהופעה בתל אביב, פברואר 2017
גלעד כהנא בהופעה בתל אביב, פברואר 2017
 לידה:  1 בספטמבר 1970 (בן 54) מקסיקו מקסיקו 
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1992
 עיסוק:  זמר, פזמונאי, משורר, סופר, אמן פלסטי
 סוגה:  רוק
 שפה מועדפת:  עברית 
 שיתופי פעולה בולטים:  ג'ירפות, לא כוחות
 מספר צאצאים:  2
 www.giladkahana.com
 פרופיל ב-IMDb
 
גלעד כהנא (נולד ב-1 בספטמבר 1970) הוא זמר, פזמונאי, משורר, שחקן, קומיקאי, סופר ומגיש ישראלי. הוא סולן ופזמונאי להקת הרוק "ג'ירפות".
ראשית חייו

גלעד כהנא נולד במקסיקו להורים ישראלים שהיו שם בשליחות באותה תקופה. בגיל תשע שבה משפחתו לישראל עמו, והוא גדל בתל אביב.
בשנת 1992 הקים את להקתו "ג'ירפות" יחד עם יאיר קז, בעת שירותם בצה"ל כמש"ק חינוך בתותחנים.
קריירה > כמוזיקאי

בשנת 1999 הוציאה הלהקה את אלבום הבכורה שלה "משוחח עם כסא".
בשנת 2000, לאחר שהפסיקה הלהקה את פעילותה, הוציא כהנא אלבום סולו ראשון בשם "שכחתי איך לאכול", שאותו הפיק והקליט בעצמו.
בסוף שנת 2002 חזרו "ג'ירפות" להופיע ויצאו לסיבוב הופעות ברחבי ישראל.
בשנת 2004 הוציא אלבום סולו שני באנגלית בשם "The Promised Landing" וכן את האלבום האינסטרומנטלי "360".
בשנת 2006 הוציא כהנא יחד עם "ג'ירפות" אלבום נוסף בשם "גג" שזכה לביקורות חיוביות ולהצלחה מסחרית כשהגיע למעמד אלבום זהב.
בשנת 2009 הוציא כהנא ספר שירים בשם "מנוף מצביע אל הים", וכן אלבום באנגלית שנקרא "The Walking Man". שירי הספר והאלבום מבוססים על הליכות אינסופיות שכהנא ערך לאורכה ולרוחבה של תל אביב.
בשנת 2010 יצא אלבומה השלישי של להקת ג'ירפות, "אין כניסה לפילים".
בספטמבר 2011 הוציא אלבום חדש "Bad love" תחת השם The Walking Man. האלבום, שהושר כולו בשפה האנגלית, הופץ תחילה כאלבום מתנה לקוראי "עכבר העיר" שם מפרסם כהנא טור אישי שבועי. לאורך האלבום שרה הזמרת נינט טייב לצד גלעד כהנא.
בשנת 2013 יצא אלבומה הרביעי של להקת ג'ירפות, "צריך לסגור הכל". לאחר מכן החל לעבוד עם תמיר מוסקט על אלבום משותף, תחת השם "לא כוחות". הסינגל הראשון שהוציאו השניים תחת שם זה במאי 2013 נקרא "אני לא מאושר". לאחר מכן יצאו הסינגלים "להתבונן בך" (שלווה בקליפ בכיכובה של ליאת הר לב) ו"נדל"ן" (בהשתתפות מארינה מקסימיליאן), והאלבום המלא יצא במרץ 2014.
בנובמבר 2015 הוציא אלבום סולו חדש, "אפריקה שלי", בעקבותיו זכה בפרס לנדאו לאמנויות הבמה.
בשנת 2017 יצא אלבומה החמישי של להקת ג'ירפות, "מי שלא חולם, כועס".
במקביל לקריירת הסולו ולפעילותו בלהקת "ג'ירפות", כתב כהנא מספר שירים לזמרים אחרים. בין היתר כתב את השירים "הצגה יומית" ליוני בלוך, "עכשיו מחר" לדויד ברוזה, "שוב אני לבד" ו"הזאב והאיילה" לאביתר בנאי, "מערבולת של חול" ללהקת הדג נחש, "כפפת זכוכית" לרונית שחר, "לובסטר" לברי סחרוף ובלקן ביט בוקס, ומספר שירים לאלבומו של ארקדי דוכין "חלומות למבוגרים". באלבומו של דודו טסה "הגולה" כתבו כהנא וטסה במשותף את המילים לרוב השירים. השניים כתבו יחד גם את שירה של יובל דיין "אל תאמר".
כהנא זוכה להכרה בזירת הרוק המקומית כזמר בעל נוכחות בולטת ועמדה ביקורתית כנגד הממסד השמרן. בראיונות שונים הדגיש את הערכתו למאיר אריאל ואף הושווה לאריאל על ידי מבקרים שונים.
בפברואר 2022 הוציא עם המפיק והמוזיקאי גיא מוזס את השיר "תראי אותי", סינגל ראשון מתוך אלבום משותף של השניים. על האלבום אמר כהנא שהוא ”עוסק כמעט בלעדית במערכות יחסים. אם אתה עושה יצירה שהמנוע שלה הוא אותנטי אז היא מנצחת הכול. את הצביעות רק חוש הומור יכול לנצח”.
קריירה > בקולנוע ובטלוויזיה

ב-2010 השתתף כאורח בתוכנית האירוח של רוני קובן "24 שעות עם..." בערוץ 8. ב-2010 בסמוך ליציאת האלבום דאז, יצא גם הסרט התיעודי "ראיתי ג'ירפות בהודו", בו תועד כהנא יחד עם שאר חברי הלהקה במסע הופעות בהודו, אשר השתבש בעקבות פיגועי הטרור במומבאי בסוף שנת 2008.
בשנת 2015 קיבל כהנא תפקיד ראשי בסרט "סיפור על אהבה וחושך" בבימויה של נטלי פורטמן, המבוסס על ספרו של עמוס עוז, וגילם את דמותו של אריה קלוזנר (אביו של עמוס עוז).
בשנת 2016 החל לשחק בסדרה של yes "האחיות המוצלחות שלי", בתפקיד ספי.
בשנת 2018 יצא לאקרנים בישראל סרט הקולנוע של יבגני רומן, "האיש שבקיר", בו גילם כהנא תפקיד ראשי. הסרט צולם במשך שישה ימים בלבד בשנת 2015. בנוסף ב-2018 גילם את איתן בסדרה "ככה זה" שב-yes.
באוקטובר 2018 כהנא שפט בתוכנית הריאליטי המוזיקלית של רשת 13, "The Four".
בשנת 2021 השתתף כהנא פרסומת לחברת כלל ביטוח, יחד עם איל קיציס, תוך שהוא שר גרסה של השיר "וואו" המותאמת לפרסומת, ובאותה שנה שיחק כהנא את האח של השטן בסדרת הנוער "האחיין שלי בנץ".
בדצמבר 2022 החל להשתתף באופן קבוע בתוכנית האירוח הסאטירית "מה שתגידו" של כאן 11.
קריירה > אומנות פלסטית

כהנא יוצר קולאז'ים, הציג במוזיאון ינקו דאדא בתערוכה 'תגידי, זה אמנות?', בגלריה סוזי את תערוכתו 'פרה מורטום', ב'צבע טרי 8' בתערוכה 'גבולות בטוחים, יחד עם אלעד קופלר, במאי 2018 תערוכת יחיד בגלריה חזי כהן בתערוכה 'לכרות שמיים', בספטמבר 2019 בתערוכה 'בפעם אחרת' יחד עם אלעד קופלר, תערוכת היחיד 'יציאה מן הבונקר' בגלריה מאיה ביוני 2020, בתערוכה המשותפת "תהליך" במכון המים, הגלריה העירונית גבעתיים.
כהנא יוצר באמנות פלסטית. ביוני 2020, תערוכת קולאז'ים שיצר מכריכות ספרים נבחרה להופיע בגלריית מאיה בתל אביב.
בנוסף ייצר את הקולאז'ים בעטיפות האלבומים: גג (2006), צריך לסגור הכל (2013), מי שלא חולם כועס (2017) וכריכות הספרים: פיסוק של נעלמים ומנוף מצביע אל הים.
קריירה > עיסוקים אחרים

בשנת 2003 פרסם כהנא ספר ביכורים בשם "תכנון להתאוששות מאסון", הכולל 35 סיפורים העוסקים בעולם שלאחר אסון גדול.
ב-2011 כהנא פרסם טור אישי שבועי ב"עכבר העיר".
ב-2017 התחיל לשדר תוכנית רדיו שבועית בשם "חתירה אל ההווה" בתחנת "כאן תרבות" של תאגיד השידור הישראלי.
חיים אישיים

כהנא היה נשוי לשחקנית טל ליפשיץ ואב לשתי בנות.
דיסקוגרפיה

משוחח עם כסא (עם ג'ירפות), 1999
שכחתי איך לאכול, 2000
The Promised Landing‏, 2004
360, 2004
גג (עם ג'ירפות), 2006
The Walking Man‏, 2009
אין כניסה לפילים (עם ג'ירפות), 2010
Bad Love‏ (תחת השם The Walking Man)‏, 2011
צריך לסגור הכל (עם ג'ירפות), 2013
לא כוחות (עם תמיר מוסקט), 2014
אפריקה שלי, 2015
מי שלא חולם, כועס (עם ג'ירפות), 2017
אני לא מפה (עם גיא מוזס), 2022
ספרים

תכנון להתאוששות מאסון, הוצאת כתר, 2003
מנוף מצביע אל הים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2009
פיסוק של נעלמים, הוצאת אבן חושן, 2013
הערות שוליים

↑  דודי פטימר, ‏"ג'ירפות" חוזרים לימים הפרועים, לסירובים מחברות התקליטים ולתקופות הקשות, באתר מעריב אונליין, 12 בינואר 2019
↑  יאיר אשכנזי, בין זוכי פרס מפעל הפיס לאמנויות: גלעד כהנא ויותם ראובני, באתר הארץ, 2 בדצמבר 2015
↑  איריס קול, בין הערצה לבוז עצמי, באתר מעריב אונליין, 17 בפברואר 2022, בדיקה אחרונה ב־5 באפריל 2022
↑  וואלה! תרבות‏, מארינה וגם מוקי: אלו ארבעת השופטים של ריאליטי המוזיקה החדש, באתר וואלה, 22 באוגוסט 2018
↑  מה שתגידו, באתר כאן 11
↑  דודי פטימר, ‏"מה שהציל אותי בחיים, חוץ מאנטיביוטיקה, זו האמנות", באתר מעריב אונליין, 4 ביוני 2020
↑  הפודקאסט חתירה אל ההווה, באתר כאן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303778605171  BnF: cb161590669 (data)  GND: 1130189066  ISNI: 0000 0000 7255 2999  LCCN: no2003111217  MusicBrainz: 70930548-5d5e-43e6-ab58-163d71c49883  VIAF: 73552846   WorldCat (עם VIAF): 73552846 
כהנא באולפני רדיו הר הצופים, 2005
כריסטו וז'אן-קלוד

| --- | --- |

 תחום יצירה:  אמנות אדמה 
 זרם באמנות:  ריאליזם חדש 
 יצירות ידועות:  Valley Curtain, The London Mastaba, L'Arc de Triomphe, Wrapped, Surrounded Islands, The Floating Piers, The Umbrellas, השערים, The Pont Neuf Wrapped, Wrapped Reichstag 
 פרסים והוקרה:  פרימיום אימפריאל (1995)  דב ברלין (1993) 
 christojeanneclaude.net
 
| --- | --- |
 לידה:  13 ביוני 1935 גברובו, ממלכת בולגריה 
 פטירה:  31 במאי 2020 (בגיל 84) ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Христо Владимиров Явашев 
 מקום לימודים:  האקדמיה הלאומית לאמנויות, סופיה (1956) 
 תקופת הפעילות:  1953 – 31 במאי 2020 (כ־67 שנים) 
 פרסים והוקרה:  מדליית תיאודור הויס (2014)  פרס המהגרים הגדול (2011) 
 חתימה:   
 
| --- | --- |
 לידה:  13 ביוני 1935 קזבלנקה, מדינת החסות הצרפתית במרוקו 
 פטירה:  18 בנובמבר 2009 (בגיל 74) ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Jeanne-Claude Denat de Guillebon 
 
כריסטו יבשב (Christo Javacheff;‏ 13 ביוני 1935 – 31 במאי 2020) וז'אן קלוד (נולדה כז'אן קלוד דנאט דה גוילבו, Jeanne-Claude Denat de Guillebon;‏ 13 ביוני 1935 – 18 בנובמבר 2009) היו זוג נשוי מארצות הברית שפעלו כאמני סביבה. החל משנות ה-60 יצרו השניים יחד ברחבי העולם, כאשר עד לשנת 1994 חתמו על עבודתם בשם "כריסטו".
הם הוכרו בזכות סגנון עבודתם הכוללת עטיפת חפצים ומבנים מפורסמים בכמויות אדירות של בד, בהם חוף באורך של 2.4 קילומטר באוסטרליה, בניין הרייכסטאג בברלין, גשר הפון נף בפריז, וכן פרויקט השערים בסנטרל פארק בניו יורק.
ביוגרפיה

שני בני הזוג נולדו באותו יום ובאותה שנה. כריסטו נולד בגברובו שבבולגריה והוא למד אמנות, פיסול ועיצוב תפאורה באקדמיה בסופיה (1956-1953) ובאקדמיה בווינה (1956). ז'אן קלוד נולדה בקזבלנקה שבמרוקו למשפחה צרפתית ולמדה פילוסופיה ולטינית באוניברסיטת תוניס. הם נפגשו לראשונה בפריז באוקטובר 1958 כאשר כריסטו קיבל הזמנה לצייר פורטרט של אמה של ז'אן קלוד. בשנת 1964 עבר הזוג להתגורר בניו יורק.
ז'אן קלוד נפטרה בבית חולים בניו יורק מסיבוכים של מפרצת במוח, ב-18 בנובמבר 2009. כריסטו נפטר במאי 2020. בפברואר 2021 ערך בית מכירות האמנות סותבי'ס תערוכה ומכירה פומבית של היצירות שאספו במשך השנים.
יצירות הזוג

במשך השנים סירבו הזוג לעסוק במשמעות התאורטית של עבודתם. עטיפת מבנים מפורסמים וגדולים גורמת לצופה לזווית מבט חדשה על הנופים היום-יומיים המקיפים אותו ועל הקשר שבין המבנים פרי יצירת האדם לבין הטבע המקיף אותם. הבדים שעוטפים את המבנים מציתים את הדמיון וגורמים לסקרנות לגבי מה נמצא מאחוריהם. כמו כן הבדים עושים שימוש במוטיבים כמו צל, אור ונפח.
יצירות הנוף של הזוג קשורות לאמנות האדמה שהתפתחה בארצות הברית בשנות השישים. היצירות של הזוג לא יכולות היו להישאר במקומן מעבר לכמה ימים ולכן הן הופכות למופע (happening) שבו תהליך ההקמה, התיעוד והפירוק הוא חלק בלתי נפרד מהיצירה.
הזוג החל לעסוק בעטיפת אובייקטים עוד בפריז כשהם עוטפים חפצים קטנים כמו זרי פרחים או שולחנות בבדים או בגיליונות פלסטיים.
יצירות הזוג > עבודות בולטות

חוף עטוף
"חוף עטוף" הייתה יצירת הנוף הראשונה בקנה מידה גדול של כריסטו וז'אן קלוד, במסגרתה נעטפו החופים והמצוקים לאורך רצועת חוף באורך של כ-2.4 ק"מ בעיירה ליטל ביי (Little Bay), מדרום לסידני, אוסטרליה, בבד לבן שנקשר לסלעים עם חבלים. החוף היה עטוף החל מ-28 באוקטובר 1969 ולמשך 10 שבועות.
פון נף עטוף
"פון נף עטוף" היה פרויקט עטיפתו של פון נף, גשר ידוע במרכז פריז מעל נהר הסן. הגשר נעטף ביריעות בד בצבע אבן חול זהובה, שנקשרו לגשר בחבלים שהבליטו את המבנה הארכיטקטוני מתחת ליריעות הבד. עטיפת הגשר הושלמה ב-22 בספטמבר 1985, והושארה למשך של כשבועיים. לפי ההערכות צפו בפון נף עטוף כ-3 מיליון איש.
הרייכסטאג עטוף
ב-1995, לפני תחילת עבודות השיפוץ של בניין הרייכסטאג בברלין, נעטף הבניין ביריעות בצבע כסוף שנקשרו אל המבנה בחבלים כחולים. עטיפת הרייכסטאג הושלמה ב-24 ביוני 1995 והוצגה למשך כשבועיים. את תכנונו של הפרויקט החלו כבר ב-1971 אך השלימו אותו רק ב-1995, לאחר שנים של משא ומתן. חמישה מיליון בני אדם ביקרו במקום כדי לחזות ביצירה. על פי טענתה של ז'אן-קלוד, הם הוציא על הפרויקט יותר מ-13 מיליון דולר במשך השנים, מהם 150 אלף דולר דמי שכירות ששולמו לממשלת גרמניה.
השערים
"השערים" היו סדרה של שערים שהוצבו לאורך שבילי סנטרל פארק בעיר ניו יורק למשך כשבועיים, מה-12 עד 27 בפברואר 2005. מכל שער נתלה בד ניילון בצבע זעפרן (גוון של כתום). בסך הכל הוצבו 7503 שערים לאורך כ-37 קילומטרים משבילי הפארק.
המזחים הצפים
"המזחים הצפים" היו מבנה של מזח צף מכוסה בבד צהוב, ברוחב של כ-16 מטר ובאורך כולל של כ-3 ק"מ, שיצר מעבר להולכי רגל על פני אגם איזאו שבצפון איטליה, בין סולצאנו, מונטה איזולה והאי סאן פאולו. המזחים הצפים נפתחו לקהל למשך כ-שבועיים, מ-18 ביוני ועד 3 ביולי 2016. המזחים הצפים זכו לפופולריות רבה; הרשויות באיטליה העריכו שלפחות 1.2 מיליון איש ביקרו בהם במשך 16 הימים בהם היו פתוחים לקהל, הרבה מעבר לצפוי. זה היה הפרויקט המשמעותי הראשון של כריסטו מאז פטירתה של ז'אן-קלוד.
מעל הנהר
בשנת 1994 הכריזו כריסטו וז'אן-קלוד על תוכניות לפרויקט עתידי, שכותרתו "מעל הנהר, שיוקם על נהר ארקנסו בין סלידה, קולורדו, וקניון סיטי, קולורדו, במדרון המזרחי של הרי הרוקי. תוכניות הפרויקט דורשות השעיה אופקית של 10.8 ק"מ (6.7 מייל) של לוחות בד מחזירי אור ושקופים גבוה מעל המים, על כבלי פלדה המעוגנים בגדות הנהר. תוכניות הפרויקט קראו להתקנתו למשך שבועיים, לכל המוקדם, ולהשאיר את הנהר פתוח לבילוי במהלך ההתקנה. התגובה בקרב תושבי האזור הייתה עזה, כאשר התומכים קיוו לפריחה תיירותית והמתנגדים חששו שהפרויקט יהרוס את הנוף ויגרום נזק למערכת האקולוגית של הנהר. מדריך רפטינג מקומי אחד השווה את הפרויקט ל"תליית פורנוגרפיה בכנסייה". תביעה נגד חטיבת הפארקים וחיות הבר של קולורדו הוגשה ב-22 ביולי 2011 על ידי קבוצה מקומית שהתנגדה לפרויקט. בנובמבר 2011הרשויות הפדרליות אישרו את הקמתו של המיצב. אך מאבקים משפטיים מנעו את הקמתו.
בינואר 2017, לאחר בחירתו של הנשיא טראמפ, כריסטו ביטל את הפרויקט השנוי במחלוקת תוך ציון מחאת הממשל החדש וכן עייף מהמאבק המשפטי הקשה שניהלו תושבים מקומיים.
שער הניצחון עטוף
פרויקט עטיפתו של שער הניצחון בפריז הוא פרויקט שנהגה על ידי כריסטו וז'אן קלוד אך בוצע רק לאחר מותם. שער הניצחון נעטף בבד כחול-בסוף שנקשר אל שער הניצחון בחבלים, והושלם ב-18 בספטמבר 2021.
הערות שוליים

1 2 3  אביטל בורג, האמנית ז'אן קלוד, אשתו  של כריסטו, מתה בגיל 74, באתר הארץ, 22 בנובמבר 2009
↑   איתמר זהר, בחייהם הם הסתתרו מאחורי יריעות ענק, כעת אפשר לראות את היצירות שאספו, באתר הארץ, 14 בפברואר 2021
1 2  חגית פלג-רותם, ‏תערוכה המוקדשת לאמן הסביבתי המפורסם כריסטו תיפתח בת"א, באתר גלובס, 8 באפריל 2010
↑  בני אבני, ביום בהיר אפשר לעטוף לנצח, חדשות, 28 במאי 1993
↑  כריסטו מתכנן לתלות כילה ענקית מעל נהר בקולורדו ולמלא את הסנטרל פארק בניו יורק במסגרות פלדה, באתר הארץ, 13 בפברואר 2002
↑  חיים הנדוורקר, המיצב של כריסטו וז'אן קלוד בסנטרל פארק יימשך בזכות השלג, באתר הארץ, 2 במרץ 2005
↑  ניו יורק טיימס, מיצג של האמנים כריסטו וז'אן קלוד בסנטרל פארק בפברואר, באתר הארץ, 16 בינואר 2005
↑   רות פרל בהריר, האמן כריסטו העלה מיצב שמאפשר למבקרים "ללכת על המים" בצפון איטליה, באתר הארץ, 20 ביוני 2016
↑  שני ליטמן, פופולרי מדי: מיצב הטיילת הצפה של כריסטו נסגר לתחזוקה, באתר הארץ, 25 ביוני 2016
↑  דניאל ראוכוורגר, לאחר מאבק של 18 שנה: האמן כריסטו יכסה בבד את נהר ארקנסו, באתר הארץ, 13 בנובמבר 2011
↑   מלני שטרן, בגלל בחירת טראמפ: האמן כריסטו ביטל מיצב גדול בקולורדו, באתר הארץ, 28 בינואר 2017
↑   בקרוב שער הניצחון בפריז הולך להיראות אחרת לגמרי, באתר הארץ, 22 ביוני 2021
↑   ספי הנדלר, זה הפרויקט המוגזם והראוותני ביותר שהם הגו, באתר הארץ, 22 בספטמבר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1106581296  ULAN: 500386392  VIAF: 137146937717513831233   WorldCat (עם VIAF): 137146937717513831233 
המזחים הצפים
כמה את יפה

"כמה את יפה" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית שירי מימון. את השיר הוציאה ב-5 בפברואר 2013 לאור חברת התקליטים הליקון כסינגל החמישי והאחרון מתוך אלבומה השלישי של מימון, "שלג בשרב".
על השיר

"כמה אתה יפה" נכתב והולחן על ידי קובי אפללו, והופק מוזיקלית על ידי תומר בירן. השיר פונה אל דמות נשית במעין תחינה כנה, ומזמין אותה לבחון את עצמה מול האמת הפנימית שלה. ישנה התמקדות ביופי הטבעי והפנימי של הדמות, המתגלה בבהירות כאשר היא מפסיקה להסתיר את עצמה בשקרים. הפנייה משקפת כמיהה לחזור לתום, לאור ולרוך שהיה בה בעבר, מתוך אמונה שכוחה האמיתי טמון במי שהיא באמת. המסר מדגיש את היופי שבאמת הפנימית, שמתגלה כאשר האדם נאמן לעצמו.
הבית השני מתמקד בהבעת רגשות דרך המוזיקה והיצירה האישית. הוא מעודד את הדמות לבטא את רגשותיה, סודותיה ורגעי הבדידות שלה דרך הצלילים. השיר נוגע במתח בין הקושי הפנימי לחיפוש משמעות ותקווה לעתיד, ומציע נחמה בכך שיש שמירה על דרכיה ועיתוי נכון לכל דבר. המטפורה של העץ ופריו ושל הגל בים מסמלת את הזמן, המחזוריות וההתחדשות. המסר הוא שאף על פי שיש קשיים, יש גם הבטחה לתקווה ולצמיחה.
עטיפה

התמונה מציגה את צלליתה של מימון בהיריון בצדודית על רקע בהיר עם ניגודיות גבוהה. הצללית מדגישה את מבנה הגוף עם דגש על הבטן ההריונית, תוך יצירת תחושת עדינות ואינטימיות. מימון תומכת במותניה בעזרת ידיה, וראשה מוטה מעט קדימה. בפינה העליונה מופיע הטקסט "שירי מימון - כמה את יפה" לצד אורכו של השיר (4:04). המסר הכללי מתמקד ביופי הטבעי והפנימי של האישה, במיוחד בהקשר של ההיריון, ומחזק את תחושת ההערכה והכבוד לאימהות ולתהליך החיים.
הצלחה מסחרית

"כמה את יפה" לא הצליח לשחזר את ההצלחה של הסינגלים הקודמים מתוך האלבום. הוא לא נכנס למצעדי הפזמונים השבועיים של רשת ג' ושל גלגלצ. הוא דורג בשיאו במקום החמישי במצעד השבועי של רדיו אמצע הדרך.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2013)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2013)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2013)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2013)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | רדיו אמצע הדרך | 5 |  |
הערות שוליים

↑  מילות השיר, באתר שירונט
↑  אסף נבו, ‏שירי מימון, כמה את יפה בהריונך, באתר ‏מאקו‏, 6 בפברואר 2013
מגרדת

ערך זה עוסק בציוד מכני הנדסי לעבודות עפר. אם התכוונתם לכלי מטבח, ראו .
מגרדת מדגם TS-14b של טרקס
מגרדת מדגם 613c של קטרפילר
מגרדת של קטרפילר
מגרדת צבאית מדגם 613c
מגרדת (באנגלית: Scraper) או מגרדת ממונעת (Motor Scraper) הוא ציוד מכני הנדסי שמשמש לגירוד ויישור הקרקע כחלק מעבודות סלילה של כביש או מסילת רכבת. המגרדת היא מעין טרקטור דו-אופני הגורר אחריו עגלה שהיא כיעה ענק.
המגרדת מורכבת מ-2 חלקים: גורר (טרקטור) וגרור. הגרור נקרא "Hopper" (בתרגום חופשי פירושו "עגלת-יעה", "עגלה" או "יעה").
ה-hopper הוא עגלה עם קצה חד ומשופע ("להב") שמזכירה יעה גדול. העגלה ניתנת להנמכה ולהגבהה באמצעות בוכנות הידראוליות. כאשר העגלה מונמכת הקצה הקדמי של היעה, הלהב, חותך וחודר אל הקרקע ותוך כדי תנועה קדימה של הטרקטור נגרף עפר אל תוך כלי הקיבול (Bowl) של העגלה עד שהוא ממלא אותה. כאשר ה-Bowl מלא, כאשר קיבולתו היא בין 8 לבין 34 מטר מעוקב של עפר כתלות בדגם, העגלה מוגבהת, והמגרדת יכולה להעביר את העפר למקום הפריקה (fill site). באזור הפריקה, נפתחת הדופן הקדמית של העגלה (באמצעות בוכנה הידראולית) ובוכנה אחרת דוחפת את כל הדופן האחורית של ה-Bowl קדימה, באופן בו העפר נשפך בשכבה אחידה, מחלקה הקדמי של העגלה, ככל שהטרקטור ממשיך להתקדם. בסיום ריקון העגלה, חוזרת המגרדת הריקה לאתר החפירה (cut site) ומתחילה מחדש את מחזור העבודה.
למרות מהירותן הגבוהה של המגרדות הממונעות, של עד כ-60 קמ"ש, ויכולת ההעמסה והפריקה המהירה שלהן, הרי מפאת גודלן, הן אינן רשאיות לנוע בכבישים ציבוריים. לכן המגרדות הממונעות משמשות בעיקר למרחקים קצרים יחסית בתוך אתרי עבודות עפר, כאשר אזורי החפירה והפריקה (cut-and-fill areas) קרובים אחד לשני וכל אזור ארוך דיו על מנת שהמגרדת תוכל לנסוע מספיק כדי למלא את העגלה. למגרדות הכבדות יש שני מנועים: אחד מפעיל את גלגלי הגורר הקדמיים והשני את גלגלי העגלה האחוריים. המנועים מגיעים להספק של עד 550 כוחות סוס (400 קילוואט). בעת ההעמסה, נעזרים בדחפור על מנת לדחוף את המגרדת.
בישראל מקובל השימוש במגרדות בעלות יכולת העמסה עצמית. במגרדות אלו, המתאימות לשימוש בקרקע קשה ויבשה, יש מסוע המורכב ממוטות פלדה בעלות חתך מתאים לחפירה, המורכב ישירות מעל ללהב היעה. המסוע, המופעל באמצעות מנוע הידראולי, מעמיס את העפר אל תוך העגלה, תוך התקדמות המגרדת. בעת פריקת העפר, פועל המסוע בכיוון הפוך, ומסייע בפריקת העפר.
פעולת המסוע מייתרת את הצורך בדחיפת המגרדת על ידי דחפור בעת ההעמסה, ומאפשרת פעולה עצמאית של המגרדת ללא היעזרות בכלי צמ"ה נוספים.
יתרון נוסף לעבודה באמצעות המסוע, הוא ריסוק רגבי העפר הגדולים בעת ההעמסה והפריקה, ושפיכת העפר ברגבים קטנים ואחידים.
ראו גם

דחפור
מפלסת
משאית עפר
משאית רכינה
הערות שוליים

↑  DieselPowerTV (2009-08-13), How it works: Cat 633 Scraper, נבדק ב-2019-04-12
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563214205171  LCCN: sh85118927  NKC: ph189265
המלחמות הנפוליאוניות

נפוליאון בונפרטה חוצה את האלפים
חיילים פולנים מתקיפים תחת פיקודו של יוזף פוניאטובסקי
חיילים פרוסים מיחידת הליצו פרייקור
נפוליאון מפזר את ועדת ה-500 במהלך הפיכת 18 בברימר
האדמירל הבריטי הוריישו נלסון נפגע במהלך קרב טרפלגר
המלחמות הנפוליאוניות הן סדרה של עימותים כלל עולמיים שהתרחשו בעיקר באירופה, אך גם במזרח-התיכון, צפון אפריקה והאוקיינוס האטלנטי. בכל אחד מהם עמדה צרפת מול קואליציה משתנה של בעלות-ברית, שהתנגדו למסעות הכיבושים שערכה. המלחמות הנפוליאוניות מתוארכות בדרך-כלל החל ממסעו הראשון של נפוליאון בונפרטה באיטליה ב-1796–1798, כמצביא (שהפך ב-1799 לשליט), בעת מלחמתה של צרפת נגד הקואליציה הראשונה (מלחמה שהתחילה רשמית ב-1792). ככלל, המלחמות נגד הקואליציות הראשונה והשנייה נקראות גם "מלחמות צרפת המהפכנית". המלחמות נמשכו עם הפוגות קצרות עד שנת 1815, השנה בה הובס נפוליאון סופית במלחמת הקואליציה השביעית. הן שינו ללא היכר את הצבאות האירופאיים, ונערכו בקנה-מידה רחב שלא נודע כמוהו, בעיקר בשל שיטת גיוס חובה להמונים שאומצה לראשונה.
רקע

מלחמות אלה התנהלו בין קואליציות רבות משתתפים. מצד אחד ניצבה צרפת עם קואליציה רופפת של מדינות חסות כגון הרפובליקה הבטאווית (הולנד), דוכסות ורשה ועוד בעלות ברית ומהצד השני מדינות אירופה החשובות כגון האימפריה הבריטית, האימפריה הרוסית, פרוסיה ועוד.
המלחמות התנהלו רובן ככולן באירופה, למעט מסע נפוליאון למצרים (במהלכו הגיע גם לארץ ישראל וצר על עכו) ומלחמות שהושפעו על ידי המאבק הגדול באירופה באזורים אחרים כגון מלחמת 1812 בין האימפריה הבריטית לארצות הברית והמלחמה העות'מאנית-רוסית (1806–1812).
רקע > המדינות העיקריות > הקואליציה

האימפריה הבריטית הייתה המדינה העשירה ביותר באירופה בתקופה זו. היה לה הצי החזק ביותר ואחרי תבוסת הצי הצרפתי בקרב טרפלגר (1805), שקיעת הצי הספרדי והצי המלכותי ההולנדי, הצי הבריטי היה לחזק בעולם עד מלחמת העולם השנייה. בתקופה זו הייתה בריטניה מונרכיה חוקתית, ושלט בה המלך ג'ורג' השלישי. רוב ממשלותיה היו נציות, במיוחד אלה של ויליאם פיט הבן.
בריטניה ניצבה תמיד נגד צרפת משתי סיבות עיקריות: מדיניות עקבית של מאזן כוחות לפיה אין להרשות לאף מדינה להגיע לכדי הגמוניה באירופה היבשתית. הסיבה העיקרית השנייה הייתה כלכלית. בריטניה חששה מהעוצמה הכלכלית הצרפתית וביקשה להצר את צעדיה.
הקיסרות הרומית הקדושה (משנת 1806 האימפריה האוסטרית) הייתה מדינה גדולה במרכזה של אירופה שחלשה על שטחים רבים והייתה בעלת השפעה גדולה על המדינות הגרמניות הקטנות (שאוחדו למדינה אחת רק בסוף המאה ה-19). היא הייתה מורכבת מלאומים רבים ונלחמה נגד צרפת. הסיבות העיקריות היו החשש מפני התפשטות צרפתית ואיבה עתיקת יומין.
אחרי תבוסה בקרב אוסטרליץ (1805) שמרה על נייטרליות קצרה ואחרי מפלה נוספת בשנת 1809 נפוליאון אף נשא את מארי לואיז, בתו של פרנץ השני קיסר האימפריה האוסטרית.
האימפריה הרוסית הייתה מדינה ענקית במזרחה של אירופה, בעלת האוכלוסייה הרבה ביותר ביבשת. היה לה צבא ענק, גם אם לא מאוד יעיל. רוסיה נלחמה בדרך כלל נגד נפוליאון. הכלכלה הרוסית הייתה במצב בעייתי מעט, בעיקר בגלל ההיקף הקטן של התעשייה שלה.
בעת המלחמות מלכו ברוסיה שני צארים: פאבל הראשון. פאבל שהיה חלק מהקואליציה האנטי-צרפתית השנייה הובס, אך לאחר מכן פיתח יחסים טובים עם נפוליאון. רציחתו בשנת 1801 הייתה מכה לצרפת. בנו, אלכסנדר הראשון היה ביקורתי כלפי צרפת ונלחם איתה בסדרת מלחמות, החשובה ביניהן היא מלחמת רוסיה–צרפת (1812) במהלכה הובס הגרנד ארמה הצרפתי ונגרמו לו אבדות בהיקף של מאות אלפי חיילים - תבוסה זו שברה את העצמה הצרפתית ושנתיים לאחר מכן התפטר נפוליאון בפעם הראשונה מכסאו.
פרוסיה הייתה מדינה קטנה יחסית הן בגודל והן באוכלוסייה, אך לוחמנית למדי. התרפקותה על זכרונות העבר מהדור הקודם, עת שלט בה פרידריך הגדול הפיחו רוח במפרשי האיבה הפרוסית לצרפת. אחרי תבוסה מוחצת במלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית הרביעית פרוסיה חדלה כמעט מלהתקיים, אך שוקמה ותרמה תרומה חשובה לתבוסתו של נפוליאון בקרב ווטרלו (1815).
ספרד שהייתה מהמדינות החשובות באירופה ובעולם כולו במאות ה-16 וה-17 נמצאה בתהליך שקיעה מתמשך. החל מראשית המאה ה-18 שלט בית בורבון בספרד ובצרפת והן הפכו לבעלות ברית. שיתוף פעולה זה נמשך גם לאחר הדחת בית בורבון מהשלטון במהפיכה הצרפתית (כמו בקרב טרפלגר) והסתיים בשנת 1808 עת פלש נפוליאון לתוכה והסתבך במלחמה ארוכה שנמשכה עד שנת 1814. הבריטים שמחו להתערב לצד הספרדים ושלחו צבא חזק. במלחמת הגרילה שהתפתחה והקרבות נגד הבריטים איבד הצבא הצרפתי מאות אלפי חיילים. הייתה זו אחת הסיבות העיקריות, לצד התבוסה ברוסיה בשנת 1812 לנפילתו של נפוליאון.
האימפריה העות'מאנית שבדומה לספרד הייתה אף היא בין המדינות החשובות עד המאה ה-17, הייתה בתהליך שקיעה מתמשך. היא לא התערבה באופן פעיל בסכסוך, אך ניסתה לנצל את המאבק בין רוסיה לצרפת כדי להכות ברוסים, אויביהם מקדמת דנא.
מדינות אחרות כגון הולנד, פורטוגל, שוודיה שהייתה להן חשיבות רבה במאה ה-17 וה-18 ירדו לחלוטין מגדולתן והשפעתן על האירועים הייתה קטנה.