א. גיטלין
הערות שוליים

↑  לעיתים "ע. גיטלין" בכתב עברי (יידיש), "A. Gitlin" בכתב לטיני (פולנית) (כנראה כתעתיק-לאחור מוטעה של "E.‎" ו-"א.", בהתאמה). בכתיב רוסי שלאחר הרפורמה: Гитлин.
↑  Nina Kraśko, Instytucje wydawnicze w II Rzeczypospolitej, Warszawa: Biblioteka Narodowa – Instytut Książki i Czytelnictwa, 2001, p. 38.
1 2  ישראל קלוזנר, וילנה, ירושלים דליטא: דורות ראשונים, 1495–1881; ערך שמואל ברנצ'וק; הביא לדפוס שמוליק בדאור, תל אביב: בית לוחמי הגטאות, תשמ"ט 1988, עמ' 383.
↑  ישראל קלויזנר, וילנה, ירושלים דליטא: דורות אחרונים 1881–1939, ערך שמואל ברנצ'וק; הביאה לדפוס לאה הלוי, כרך ב, לוחמי הגטאות: בית לוחמי הגטאות, תשמ"ג 1983, עמ' 462.
↑  פ. קנטורוביץ ורעיתו, ברכה, הצפירה, 15 בינואר 1911; שלמה שרעבערק, ברכה,טור 5, הזמן, 18 בינואר 1911.
1 2 3  חוה (אווה) גיטלין: דף עד שמולא על ידי אחותה, חנה שינמן, 24 ביולי 1955, במאגר המרכזי של שמות קרבנות השואה באתר יד ושם.
1 2 3  אונזער ביכער-וועלט - א. גיטלין, היינט, 24 באפריל 1924.
↑  Kramy Nalewkowskie (קראמי נאלבקובסקייה; בשנים הראשונות נקרא "באזאר איוואנוב", Bazar Iwanowski) – מבנה בולט בתוך הרחוב, קרוב לאחת מחזיתותיו.
↑  חגית כהן, בחנותו של מוכר הספרים: חנויות ספרים יהודיות במזרח אירופה במחצית השנייה של המאה התשע עשרה, ירושלים: הוצאת ספרים על שם י"ל מאגנס ('יהדות פולין: סדרה ביבליוגרפית'), תשס"ו 2006, עמ' 81–82.
↑  Zbigniew Pakalski, 'Kramy Nalewkowskie,' Nalewki: z dziejów polskiej i żydowskiej ulicy w Warszawie, Oficyna Graficzno-Wydawnicza Typografika, 2003, p. 54.
↑  כך לדברי הסופר, העיתונאי והעסקן יוצא ורשה י"ל וולמן (וואָלמאן, פּוילישע יידן, בואנוס איירס: צענטראל-פארבאנד פון פּוילישע יידן אין ארגענטינע ('דאָס פּוילישע יידנטום'), תשי"ט 1959, עמ' 152–153, בארכיון האינטרנט; ובתרגום עברי: וולמן, יהודי פולין: רומן מחיי יהודי פולין, תל אביב: יבנה, תשכ"ב, פרק כז: "נאלבקי שבווארשה", עמ' 106).
↑  אליהו גיטלין נ"ע, היינט, 5 באפריל 1932; מותו של מו"ל, דואר היום, 6 באפריל 1932.
↑  אליהו גיטלין, היינט, מודעת אבל, 5 באפריל 1932; י. י. אינדיצקי (ביליסטוק), ל. אינדיצקי (ורשוי), אליהו גיטלין, היינט, מודעת אבל, 10 באפריל 1932.
↑  בבית הקברות ספד לו העיתונאי ד"ר יהושע גוטליב, וחזן בית הכנסת הגדול של ורשה קוסביצקי ומקהלתו זימרו פרקי תהילים (די לויה פון אליהו גיטלין, היינט, 6 באפריל 1932).
↑  David Rosenthal, 'Recalling Jewish Life in Warsaw,' Midstream (a quarterly Jewish review) 27,9 (1981), p. 27 (המאמר התפרסם גם ביידיש ב"דער יידישער קעמפער" תחת הכותרת "פון אידישן לעבן און שאפן אין ווארשע, ערב חורבן").
↑  למידע על כמה מהספרים שהופיעו ב"פאָלקס-ביבליאָטעק" ראו פרסומים בסוף הספרים משנת תרע"ב-1912 אויסגעוועהלטע מעשה'ליך, בארכיון האינטרנט; אין דאָרף, בארכיון האינטרנט.
↑  מאָמענט-פאָטאָגראפיעס, דף מידע על הספר, בתוך אין דאָרף (תרע"ב 1912), עמ' 187, בארכיון האינטרנט.
↑  בשנת תרע"ג–1912 החל גיטלין להוציא מאסף לספרות וביקורת ("גיטלינ'ס זאמעלבלעטער פאר ליטעראטור און קריטיק"); אך ככל הנראה הניסיון גווע לאחר הגיליון הראשון, "ערבות" (גיטלינ'ס זאמעלבלעטער פאר ליטעראטור און קריטיק, דער מאָמענט, 23 בספטמבר 1912).
↑  מנחם מנדל קפלן, מורה ורשאי, פרסם בעיתונות העברית, בעל המקראה "יוסף לקח" (ורשה תר"ן 1890) (בן ציון בן משה אייזענשטאדט, ר' מנחם מענדיל הכהן קאפלאן, בספרו דור רבניו וסופריו, כרך א, ורשה: (דפוס האלטער ואייזענשטאדט), תרנ"ה 1895, עמ' 48, באתר היברובוקס).
↑  דקדוק שפת עבר: (אתימולוגיה וסנתקסיס), מאת מ. מ. קאפלאן, דער מאָמענט, 21 באפריל 1911.
↑  יעפים ישורין (צוזאמענגעשטעלט), ‏א. אלמי-ביבליאָגרפיע, בתוך: אברהם זאק (רעדאקטאָר), א. אלמי בוך: לכבוד א. אלמיס ווערן א בן-שבעים, בואנוס איירס: צענטראל-פארבאנד פון פּוילישע יידן אין ארגענטינע ('דאָס פּוילישע יידנטום'), תשכ"ב 1962, עמ' 181, בארכיון האינטרנט.
↑  יחזקאל קוטיק, מיַינע זכרונות, 2 כרכים (חלק ראשון, חלק שני), תרע"ג–תרע"ד. אף ששנת ההדפסה הרשומה על הספר היא 1913, לאמִתו של דבר הוא ראה אור כבר בראשית דצמבר 1912 (דוד אסף, מבוא: בין זיכרון להיסטוריה: יחזקאל קוטיק וספרו "מיינע זכרונות", בתוך: זיכרונותיו של יחזקאל קוטיק; תרגום מיידיש: רחל קרונה ודוד אסף, מהדורה מתורגמת ומבוארת בידי דוד אסף, כרך א, תל אביב: אוניברסיטת תל אביב – המכון לחקר התפוצות – המרכז לחקר תולדות היהודים ומורשתם, תשנ"ט 1998, בפרויקט בן-יהודה).
↑  געשטאָרבען דוד קאסעל, היינט, 12 במאי 1935; מלך ראוויטש, דאָס מעשה-בוך פון מיַין לעבן, כרך ג: "יאָרן אין ווארשע, 1921–1934", תל אביב: י.ל. פרץ, תשל"ו 1975, עמ' 47; אסף, זיכרונותיו של יחזקאל קוטיק, שם.
1 2  החל במהדורה ב (תרע"ד) בלוויית עוד שתיים מיצירותיו: הבלדה "דעם שוחט'ס טאָכטער" (או: "רייזעלע דעם שוחטס"; 'בת השוחט' / 'רייזלה בת השוחט', 1909) ו"מירקעס ליעבע" ('אהבתה של מירקה').
↑  ברל כהן, שטערקמאן, שמואל, בתוך: לעקסיקאָן פֿון יידיש-שריַיבערס, ניו יורק: ר. אילמאן-כהן, 1986, עמודה 526, באתר היברובוקס; ה. פענסטער, די טראגעדיע פון א פראנצויזיש-יודישען דיכטער: (א ברודער פון יוד. שריפטשטעלער דר. י. בי. צפּור), אונזער עקספרעס, 23 באפריל 1935.
↑  כך על פי 'הלפרן יהונתן', בתוך: מאיר שמעון גשורי (ברוקנר) (עורך), ספר סוסנוביץ והסביבה בזאגלמביה, כרך א, תל אביב: ארגון יוצאי סוסנוביץ והסביבה בישראל בסיוע ארגוני יהודי זאגלמביה בארצות הברית, צרפת ובארצות אחרות, תשל"ג, עמ' 570 (ספר יזכור לקהילת סוסנוביץ, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 582).
↑  שנת ההדפסה המופיעה בשער היא 'תרס"ז' מאחר שההדפסה נעשתה מאותה אֵם דפוס (מטריצה) ('הירשביין-ביבליאגראָפיע', בתוך: ש' ניגער, מ' עלקין (רעדאקטאָרן), פרץ הירשביין: (צו זיַין זעכציקסטן געבוירנטאָג), ניו יורק: הירשביין יובל קאָמיטעט (אויפבוי-גרופּע), 1941, עמ' 292).
↑  "שטראהל" היה כתב עת ספרותי יידי שהופיע בשנים 11–1910. במהדורת גיטלין הושמט שם המתרגם (חנא שמרוק, 'עיונים בדרכי הקליטה של ספרות-ילדים לא-יהודית ביידיש', בתוך: עיונים בספרות: דברים שנאמרו בערב לכבוד דב סדן במלאת לו שמונים וחמש שנה, ירושלים: האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, תשמ"ח, עמ' 65).
↑  קיפּניס'עס 2-טער באנד פאלקס-לידער-זאמלונג, דער מאָמענט, 23 במרץ 1925.
1 2  רשימה ביוגרפית, בתוך: ז. סעגאלאָוויטש, מיַינע זיבן יאָר אין תל-אביב, בואנוס איירס: צענטראל-פארבאנד פון פּוילישע יידן אין ארגענטינע ('דאָס פּוילישע יידנטום'), 1949, עמ' 11, בארכיון האינטרנט.
↑  "פאָניע גנב" (פוֹניֶה גנב) היה כינוי גנאי יהודי לרוסים הלא-יהודים בכלל, וכן לצאר, לצבא ולפקידות המושחתת בפרט.
↑  חוברת שירים – עטיפה בעיצוב הנריק ברלוי – ורשה, 1920, באתר בית המכירות הפומביות "קדם".
↑  הסיפור, שהיה התוספת החשובה ביותר למהדורה השנייה, היה עיבוד אקספרסיוניסטי ראשון שלו של חוויות המלחמה. הוא נדפס קודם לכן (בשם העט "מוסטפה זאהיב") בגיליון השני של כתב העת הספרותי בעריכתו, "אלבאטראָס" ('אלבטרוס') (אוקטובר 1922, ורשה), ובעטיו החרים הצנזור של משטרת ורשה את הגיליון לאחר הופעתו.
↑  לפי: בערל כהן, פסעוודאָנימען, לעקסיקאָן פון יידיש שריַיבערס, ניו יורק 1986, טור 724, באתר היברובוקס.
↑  גאנץ זשול-ווערן און גאנץ מאין-ריד אין א. גיטלינ'ס פארלאג, היינט, 12 בספטמבר 1926; כראניק, ליטערארישע בלעטער, טור 2, 1 באוקטובר 1926; נ. מייזיל, פון דער ליטערארישער וועלט - זשול-ווערן אין אידיש,טורים 4–5, היינט, 5 בנובמבר 1926; ניי ערשינענע ביכער אין פערלאג א. גיטלין ווארשא, היינט, 3 ביולי 1928; ובפרט: אלע ווערק פון זשול-ווערן, דף מידע בסוף הספר "די קינדער פון קאפיטאן גראנט" (1926), בארכיון האינטרנט; אלע ווערק פון זשול ווערן, ליטערארישע בלעטער, 15 בדצמבר 1933;‏ זשול ווערן / אלע ווערק: רשומה ביבליוגרפית בקטלוג ספריית אגודת חסידי חב"ד.
↑  הוצאת א. גיטלין, היינט, 12 באוקטובר 1925.
1 2  אוריאל אופק, ספרות הילדים העברית 1900-1948, תל אביב: דביר, תשמ"ח 1988, עמ' 237, 644, 673–674. פירוט הכותרים במהדורה א: קריית ספר ו (תרפ"ט–תר"ץ), 438–439; במהדורה ב: קריית ספר טו (תרצ"ח–תרצ"ט), 91–92.
↑  שבלים: רשומה ביבליוגרפית בקטלוג הספרייה הלאומית.
↑  שבּלים, הצפירה, 27 בפברואר 1920.
↑  במודעת פרסום מתרפ"ב-1921 נכתב כי כבר ראו אור 44 חוברות (הוצאת א. גיטלין ווארשא, דער מאָמענט, 18 בדצמבר 1921); במודעה מתרפ"ג-1922 נכתב כי הסדרה כוללת 60 חוברות (מודעה, בתוך: אחיאסף יג (תרפ"ג 1922), עמ' 384); במודעה מתרפ"ג-1923 – 65 כותרים (הוצאת א. גיטלין ורשה: ספרי קריאה לילדים ולנערים מנוקדים ומצוירים, דער מאָמענט, 6 באפריל 1923); וב רשומה שבספרייה הלאומית מופיעות 69 חוברות.
↑  שבּלים: 1. ספריה לילדים, 2. ספריה לילדים ולנערים, מנוקדות ומצוירות – יוצאות לאור בהוצאת א. גיטלין, וורשה, הצפירה, 27 בפברואר 1920 (בעת פרסום המודעה, תר"ף-1920, הופיעו 28 כותרים בסך הכול).
1 2 3  כך עולה מהמודעה: שבּלים, הצפירה, 27 בפברואר 1920. במודעה נזכר סיפור נוסף, "עלים נובלים", המופיע עם סיפורו של א"ז כהן "הפרחים".
↑  בכמה מקורות נכתב: "החיים".
1 2 3 4 5 6  כך על פי דף מידע, בסוף הספר פאר די קליינע קינדערסוועגן (1921), בארכיון האינטרנט (חלק מהשמות במודעה שונים מעט משמות הכותרים האמתיים); הכותר אינו קיים בקטלוגים של הספרייה הלאומית או ספריית אגודת חסידי חב"ד.
↑  במודעה (בסוף הספר פאר די קליינע קינדערסוועגן (1921)) מופיע השם "א מעשה מיט א רב" ('מעשה ברב'); כאמור, חלק מהשמות במודעה אינם מדויקים, וככל הנראה מדובר בספר זה.
↑  לא ברור האם מדובר במחזהו לילדים "דער ווילדער פרינץ" הנזכר להלן.
↑  רשומה ביבליוגרפית בקטלוג הספרייה הלאומית.
↑  גרשון ברגסון, שלושה דורות בספרות הילדים העברית, תל אביב: יסוד, תשכ"ו 1966, עמ' 75. "צפרירים" היה עיתון הילדים הראשון שהופיע באירופה לאחר מלחמת העולם הראשונה. הוא יצא לאור בלודז', אך המערכת שלו ישבה בוורשה.
↑  די ענטפלעקונג פון דעם גרויסען שאטען, דער מאָמענט, 3 באוקטובר 1928;‏ חיים יצחק בונין, הקדמה, משנה חב"ד, א, א, ורשה: הוועד להוצאת משנה חב"ד, תרצ"ו, עמ' א, באתר היברובוקס.
↑  מהדורה כה (תרצ"ג) בקטלוג הספרייה הלאומית.
↑  מודעה, בתוך: אחיאסף יג (תרפ"ג 1922), עמ' 384.
↑  "היסטוריה עברית", היינט, 26 בספטמבר 1928.
↑  צבי שוורצמן היה המנהל-המייסד של הגימנסיה העברית בבנדרי, ועלה לארץ ישראל ב-1934. ראו עליו: משה תמרי (עורך), קהלת בנדרי, תל אביב: ועד יוצאי בנדרי בישראל, בהשתתפות יוצאי בנדרי בארצות הברית, תשל"ה, עמ' 189–190, 257, 93–94 (ספר יזכור לקהילת בנדרי, בספריית העיר ניו יורק); המורה צבי שוורצמן ז"ל, המשקיף, 12 באוקטובר 1942; לויתו של ד"ר צבי שורצמן ז"ל, המשקיף, 13 באוקטובר 1942; מרדכי סבר, לזכר נעדרים - ד"ר צבי שוורצמן, דבר, 1 בפברואר 1968; צבי שורצמן באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
↑  למדו עברית, הצפירה, 10 באוקטובר 1926.
↑  "שחר", דער מאָמענט, 30 בספטמבר 1923.
↑  רשומה ביבליוגרפית בקטלוג הספרייה הלאומית; הספר "סדור תקון שמואל", באתר "סימניה".
↑  די שבועה; דער אינטערנאציאָנאל, בתוך: ש' לעווי (צוזאמענגעשטעלט), דער ארבעטער דעקלאמאטאָר, ורשה: א' גיטלין, 1920, עמ' 188, 189–191, בארכיון האינטרנט.
↑  לפנים משורת הדין..., הצפירה, 16 בנובמבר 1926; משפט המו"ל גיטלין בעוון הוציאו את ה"ארבייטער דעקלאמאטאר": הוא נדון למאסר ב' חדשים, הצפירה, 23 בספטמבר 1927; Publisher Sentenced for Yiddish Labor Song Book, JTA, September 25, 1927;‏ 'Publisher Sentenced to Prison For Book of Labor Songs,' The Sentinel (The American Jewish Weekly, Chicago), 68,1 (October 7, 1927), p. 5; מבטל געמאכט דעם פּראצעס געגען פערלעגער א. גיטלין, היינט, 22 בנובמבר 1928.
↑  על המעטפת: 1931 (אין דער ליטערארישער וועלט - א ביבלישע פּאָעמע "שאול און דוד", היינט, 20 ביוני 1930; נייע ביכער - יחיאל לרר – שאול און דוד, ליטערארישע בלעטער, טור 1, 3 באוקטובר 1930; נייעס פון דער העברעאישער ליטעראטור - שאול און דוד,טור 2, היינט, 24 באוקטובר 1930; ערשט דערשינען: שאול און דוד, דער מאָמענט, 24 בדצמבר 1930).
↑  טל-אביב מאת מ. בירנבום, היינט, 7 בספטמבר 1930.
↑  כך על פי עדותו של בן-דודה, רם רזי שיטין (רוזנשטין). ראו חוה גיטלין: דף עד שמולא על ידי 1389089, 31 בינואר 1990, במאגר המרכזי של שמות קרבנות השואה באתר יד ושם.
↑  פרסומת למהדורה החדשה (תרצ"ו-1935): שבלים, היינט, 6 בדצמבר 1935 (ושוב כעבור שנתיים: שבלים, היינט, 19 בדצמבר 1937).
↑  עברית לעולים ולתירים, היינט, 9 באוגוסט 1933.
↑  למדו עברית, היינט, 23 באפריל 1933.
↑  למדו עברית, היינט, 1 בפברואר 1935.
↑  כך על פי הרשומה בקטלוג הספרייה הלאומית.
↑  Isaiah Trunk, 'Religious, Educational and Cultural Problems in Eastern European Ghettos under German Occupation,' YIVO Annual 14 (1969), "libraries," pp. 186-187 (נדפס שוב בתוך: Michael R. Marrus (ed.), The Nazi Holocaust, Part 6: The Victims of the Holocaust, vol. 2, Westport: Meckler, 1989, pp. 71-72).
↑  'ביכער-האנדל', כתבים פון געטאָ, כרך א: "טאָגבוך פון ווארשעווער געטאָ (1939–1942)", ורשה: יידיש בוך; יידישער היסטאָרישער אינסטיטוט, 1961, עמ' 334, בארכיון האינטרנט; שם, עמ' 339 (בתרגום עברי: רינגלבלום, כתבים מימי המלחמה; מבואות, עריכה, הערות: ישראל גוטמן, יוסף קרמיש, ישראל שחם, כרך א: "יומן ורשימות מתקופת המלחמה: גיטו וארשה: ספטמבר 1939–דצמבר 1942", ירושלים: יד ושם, תשנ"ג, עמ' 232, 346).
↑  אנה (חנה) פולקביץ' (Polakiewicz): דף עד; אסתר (סְטוּלָה) הילדסהיים (Hildesheim): דף עד שמולא על ידי דודתן חנה שינמן, 24 ביולי 1955, במאגר המרכזי של שמות קרבנות השואה באתר יד ושם.
↑  וראו תצלום של חנות הספרים מאחורי חומת הגטו: ד. פלינקר, על חרבות וארשה היהודית, הַבֹּקֶר, 8 בפברואר 1946 (למעלה משמאל).
↑  "לינקס, אנטקעגן דעם קראשינסקי-גאָרטן דערקענסטו דאָס אָרט פון די "נאלעווקער קראָמען", ווו ס'איז אמאָל געווען דער גיטלין-פארלאג. און וויַיטער זענען שוין אפילו קיין חורבות נישטאָ." (מרדכי צאנין, 'ווארשע', בספרו איבער שטיין און שטאָק: א רייזע איבער הונדערט חרוב-געוואָרענע קהילות אין פוילן, תל אביב: לעצטע נייעס, 1952, עמ' 13.) ובתרגום העברי: "משמאל, מול גן קראשינסקי, אתה מכיר את מקומן של חנויות נאלבקי, שם היתה פעם "הוצאת גיטלין" וקצת יותר רחוק שוב אינך מוצא אפילו את החורבות" (קטע (ללא מספרי עמודים) מתוך: צאנין, תל עולם: מסע על פני מאה קהילות נחרבות, תל אביב: מנורה, תשכ"ב, באתר משרד החינוך – מינהל חברה ונוער).
↑  שמעון סאמט, בבואי למחרת: מסע בפולין – 1946, תל אביב: צ' ליינמן, תש"ו 1946, עמ' 40 (ההדגשה במקור).
שִׁבֳּלִים, מהדורה שנייה, חוברת מס' 5 (ורשה–תל אביב, תרצ"ו 1936)
משפחת גיטלין באמצע שנות ה-20: אליהו גיטלין עומד לצד בנותיו: לימינו הבכורה, אנה (חנה) (אַנקָה), ולשמאלו אסתר (סְטוּלָה); יושבת אשתו חוה (אווה) ועליה בן הזקונים משה (מְיֶיטֶק).