stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שארקס דאנטיב
תארים והישגים

הליגה הצרפתית :
אליפות (3): 1970, 1991, 1995
מקום שני: 1972, 1984, 1990, 1994
הגביע הצרפתי :
חצי גמר: 2007
תמונות של ההיכל הישן
מבט פנימי ז'אן בונוז
התחלת ההריסה של היכל ז'אן בונוז
שאשי קאפור

| --- | --- |

שאשי קאפור
 לידה:  18 במרץ 1938 קולקטה, הראג' הבריטי 
 פטירה:  4 בדצמבר 2017 (בגיל 79) מומבאי, הודו 
 מדינה:  הודו 
 תקופת הפעילות:  1941–1999 (כ־58 שנים) 
 מקום לימודים:  תיכון דון בוסקו 
 בן או בת זוג:  ג'ניפר קנדל (1958–1984) 
 צאצאים:  קאראן קאפור, קונאל קאפור, סאנג'נה קאפור 
 פרסים והוקרה:  פרס פילמפייר לשחקן המשנה הטוב ביותר (1976)  פרס הקולנוע הלאומי ההודי לשחקן הטוב ביותר (1986)  פדמה באושן (2011)  פרס דאדאסאהב פאלקה (2014) 
 פרופיל ב-IMDb
 
שאשי קאפור (בהינדי: शशि कपूर;‏; נולד כבלביר ראג', 18 במרץ 1938 – 4 בדצמבר 2017) היה מפיק, במאי ואחד מהשחקנים הבולטים של בוליווד. עיקר פעילותו הייתה בשנות השישים, השבעים והשמונים של המאה העשרים.
שאשי קאפור הוא בן למשפחת קאפור, אחת המשפחות המשפיעות בבוליווד. בנם של רמסארני (ראמה) דווי ופרטהוויראג' קאפור (Prithviraj Kapoor), שהיה שחקן ידוע אף הוא ואחיהם הצעיר של ראג' קאפור ושאמי קאפור, שחקנים בוליוודיים מצליחים. ראג' קאפור, אחיו, נחשב לאחד מבכירי השחקנים, המפיקים והבמאים בבוליווד.
זוכה פרס פילמפייר (האוסקר ההודי) לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1976.
קריירה

שאשי קאפור החל לשחק בסרטים מגיל צעיר, כבר בשנות ה-40 של המאה ה-20. הסרטים המוקדמים בהם שיחק, בהם Aag (שפירושו "אש") מ-1948 בתפקיד קבאל הצעיר והנווד מ-1951 בו שיחק כראג' הצעיר היו סרטים שביים אחיו הבכור, ראג' קאפור. אך בהמשך דרכו שיחק במגוון רחב מאוד של סרטים, בחלקם לצד אמיטב באצ'אן, שאף הוא נחשב לאחד השחקנים המצליחים בהודו. קאפור שיחק ביותר מ-100 סרטים. בין הבולטים שבהם היו Dharmputra בו שיחק בתפקיד דיליפ ראי, שסימן את הדרך להפיכתו לשחקן מוביל בעל תפקיד ראשי בסרטים, Waqt מ-1965, Aa Gale Lag Jaa (שתורגם לעיתים בעברית ל"חבק אותי, בני") מ-1973, Deewaar מ-1975, Kabhi Kabhie מ-1976, Satyam Shivam Sundaram מ-1978, Shaan מ-1982 ו-Namak Halaal מ-1982.
קאפור הוא שחקן בינלאומי מוכר ולא רק בשל סרטיו הבוליוודיים. הוא שיחק במספר הפקות של מרצ'נט אייבורי כמו Shakespeare Wallah מ-1965, Bombay Talkie מ-1970 ו-Heat and Dust מ-1983 (בעברית הסרט תורגם לחום ואבק או אבק לוהט). בשלוש הפקות אלו הופיעה גם ג'ניפר קנדל, אשתו של קאפור. בנוסף, הוא הופיע בסרטים נוספים בשפה האנגלית, ביניהם: "Pretty Polly" מ-1967, "סידהרתא" מ-1972, בסרטו של הבמאי הבריטי סטיבן פרירס "סמי ורוזי עושים את זה" מ-1987, בסרט "מסתרי הודו" משנת 1988 לצד פירס ברוסנן,
בשנת 1980 ייסד שאשי קאפור חברת הפקות משלו, Film Valas, אשר הפיקה 5 סרטים: Junoon ב-1978, Kalyug ו-36 Chowringhee Lane ב-1981, Vijeta ב-1982 ו-Utsav ב-1984. ב-1991, קאפור ביים את הסרט Ajooba בו השתתפו אמיטב באצ'אן עמו שיחק בסרטים רבים ורישי קאפור, אחיינו של שאשי קאפור, בנו של ראג' קאפור ושחקן מצליח בזכות עצמו.
הסרט האחרון שבו הופיע קאפור הוא הסרט האמריקאי "רחובות צדדיים" מ-1998. בסרט Jinnah ("ג'ינה"), שעסק במי שנחשב לאבי האומה בפקיסטן, מוחמד עלי ג'ינה, אף הוא מ-1998, השתתף קאפור כמספר.
במהלך הקריירה שלו זכה קאפור במספר פרסים על הישגיו הקולנועיים. בין השאר הוא זכה בפרס פילמפייר, אחד מטקסי הפרסים הוותיקים של תעשיית הקולנוע ההודית, לשחקן המשנה הטוב ביותר ב-1976 עבור הסרט Deewaar. הוא זכה בפרס הסרט הטוב ביותר ב-1980 וב-1982 עבור הסרטים Junoon ו-Kalyug שהופקו דרך חברת ההפקות שלו, Film Valas. ב-1986 קאפור זכה בפרס לוטוס הכסף לשחקן הטוב ביותר עבור הסרט New Delhi Times בטקס פרסי הקולנוע ההודי (National Film Awards). קאפור זכה פעמים בפרס BFJA‏ (Bengal Film Journalists' Association Awards) עבור השחקן הטוב ביותר. לראשונה הוא זכה ב-1966 עבור הסרט Jab Jab Phool Khile‏ ובפעם השנייה ב-1989 עבור New Delhi Times.
ב-2009 זכה קאפור, לצד המה מליני, בפרס על מפעל חיים (Lifetime Achievement Award) בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של פונה. ב-2010, זכה בפרס מפעל חיים (Filmfare Lifetime Achievement Award) בטקס פרסי פילמפייר (הנחשב לאוסקר ההודי).
חיים אישיים

קאפור נישא לשחקנית האנגליה ג'ניפר קנדל (Jennifer Kendal) ב-1958 וממנה התאלמן ב-1984 עקב מחלת הסרטן בה לקתה. לשניים נולדו שלושה ילדים: קאראן, קונאל וסאנג'נה.
נפטר בשנת 2017.
הערות שוליים

↑  http://www.imdb.com/company/co0031990
↑  http://www.imdb.com/title/tt0101283
↑  http://www.imdb.com/name/nm0004434/awards
↑  http://www.bfjaawards.com/legacy/pastwin/196629.htm
↑  http://www.bfjaawards.com/legacy/pastwin/198952.htm
↑  http://www.ibosnetwork.com/newsmanager/templates/template1.aspx?articleid=21652&zoneid=4
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007325041205171  PLWABN: 9810572200305606  BNE: XX4813920  BnF: cb14192265c (data)  GND: 131969684  ISNI: 0000 0000 8972 2069  LCCN: n88116724  NKC: xx0185906  NLA: 40542661  NTA: 073880124  SUDOC: 115089438  Trove: 1447807  VIAF: 70077695   WorldCat (עם VIAF): 70077695 
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שווה לנסות!

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 סוגה:  ילדים, מדע
 כותבים:  נדב בן סימון, דן רונן, טל שולמן
 בימוי:  רועי שלם, אהרון קפלן
 שחקנים:  אורי וייל, טל לוי
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  20
 הפקה
 חברת הפקה:  ערוץ לוגי
 עורכים:  דלית זלינגר, ירון רודה, מוטי אברהם
 אתר צילומים:  אולפני הרצליה
 צלמים:  אסף סילנר, הרצל פור, יובל דקל, אילן ברדה, אבי אורן, נוול האריס
 בעלי תפקידים נוספים:  עיצוב תפאורה -בתיה סגל-פיק ומיכאל פיק
 אורך פרק:  15-20 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ לוגי,yes
 פורמט (תמונה):  16.9
 תקופת שידור מקורית:  2012–2012
שווה לנסות! היא תוכנית ששודרה בערוץ לוגי לילדי yes שהופקה על ידי הערוץ ונגה תקשורת.
תקציר העלילה

הסדרה מספרת על קורותיהם של ד"ר מולקולה והעוזרת שלו, תאית.
כל פרק עוסק בנושא שונה, בנוסף בכל פרק נערכים ניסויי מעבדה בידי מדענים צעירים לעיני קהל.
דמויות

תאית: היא נרתעת מניסויים מסוכנים ולעיתים חוששת בלי שום סיבה.
ד"ר מולקולה: גאון וחובב ניסויים. את רובם הוא מבצע במעבדה ואת חלקם מחוץ למעבדה.
פינות התוכנית

שווה לנסות במסיבה: פינה שבה מבצעים תעלולים מדעיים באמצעות כלים שיש בבית.
לא לנסות בבית: פינה שבה מבצעים ד"ר מולקולה ותאית ניסויים במעבדה.
ערך זה הוא קצרמרבנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רן מורין

| --- | --- |

 לידה:  1958 (בן 66 בערך) ירושלים 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנויות חזותיות 
 תחום יצירה:  פיסול 
 יצירות ידועות:  עמודי הזית 
 אתר רשמי
 
אנדרטת העץ הנטוי באוניברסיטה העברית בהר הצופים
"עץ תפוז מרחף"
מצפה יאיר (אנגל)
פארק עמודי הזית - מערך השבילים ועצי הזית סביב הפסל המרכזי. באופק הרחוק, כהמשך לשביל, ההרודיון
רן מורין (נולד ב-1958) הוא פסל יליד ירושלים, בוגר בית הספר לאמנות-חזותית בניו יורק, ופעל שם בפיסול סביבתי ובפיתוח פרויקטים בנושאי שימור סביבה.
ביוגרפיה

רן מורין החל את עבודתו היצירתית באמצע שנות ה-70 עם בניית מודל ממוחשב של אשליית תנועה בצורות אבסטרקטיות במכון ויצמן. בראשית שנות ה-80 החל מורין "להתכוונן" על הנושא בו תעסוק רוב יצירתו בהמשך - שילוב עצמֵי טבע (עצים בעיקר) בחומרי פיסול מודרניים. הייתה זו הפעם הראשונה שאמן ישראלי החל ללמוד ברצינות את האפשרות לשלב צמחים חיים כחומר פיסולי.
יצירתו הראשונה של מורין בתחום זה היא "עץ תאנה ופלדה" אותו יצר ב-1982. הפסל המציג סבך צינורות וביניהם ענפי עצי תאנה שוכן בבסיס קק"ל בגילת. בתחילה תוכנן עץ אחד, אולם פעולת העתקת העץ ושילובו בפסל נעשתה באופן לא מקצועי והעץ המקורי מת. בעקבות כך נשתלו במקום עצי תאנה חדשים, המשתלבים באופן טבעי בסבך הצינורות. באותה שנה עיצב מורין גם את פסל הכניסה לפקולטה לחקלאות ברחובות, תוך שילוב של שרכים בצינורות נחושת. גם כאן הסתבר שהנושא דרש למידה מעמיקה יותר, שכן השרכים חוררו את הצינורות והרסו את היצירה.
בעקבות כך החליט מורין להשתלם ולהעמיק את ידיעותיו, ובמהלך שנות ה-80 למד בבית הספר לאמנות-חזותית בניו יורק והציג מיצירותיו בגלריות שונות בעיר. בשנות ה-90 שהה מורין ברומא, שם עסק במחקר ובפיתוח של טכניקות ל"שימור יצירתי". במסגרת זו ביקש מורין לעצב גישה אמנותית לשמירת נכסי העבר, ואף עסק בפועל בשימור ופיתוח של האתר הארכאולוגי סביב קברו של סנט סבסטינו ברומא.
יצירותיו > פארק עמודי הזית

יצירתו המונומנטלית ביותר של מורין עד כה שוכנת סמוך לקיבוץ רמת רחל בחלק הנושק לכפר הערבי צור באהר. זהו פארק נטוע שנחנך בשנת 1991 ובו 200 עצי זית. במרכז הפארק מתנשאים שלושה עמודים לגובה 15 מטרים, ובראש כל אחד מהם ניצב עץ זית. מערכת השקיית העצים מוסתרת בתוך העמודים, שבבסיסם שלוש מדרגות גדולות. שלושה שבילים רחבים מובילים אל שלישיית עצי הזית, ובראש השביל המרכזי ניצב "שער" בדמות שתי פירמידות עשויות אבן, שאף בתוכן צומחים עצי זית. על משמעות יצירתו זו אמר מורין: "החיבור של העיר לטבע הוא חיבור מורכב, מעין חיבור-ניתוק. לדעתי אין משהו שמשקף טוב יותר את המצב הזה מצמח בעציץ. שלושת עצי הזית שגדלים כאן על עמודים בגובה 15 מטר הם אנחנו - יצורים שגדלים במכלים". (עיתון כל העיר, 18.10.91)
יצירותיו > עץ תפוז מרחף

בין סמטאות העיר יפו העתיקה חבוי פסלו של רן מורין "עץ תפוז מרחף", 1993. זהו עץ תפוז קטן, שאינו מחובר לקרקע, אלא תלוי בתוך כד חרס גדול הנאחז בשרשראות מתכת לקירות הבתים. העץ כמו "בוקע" מתוך הכד ומנסה לשבור אותו. גם כאן ביקש מורין להדגיש את הניתוק ההולך וגובר בין האדם לטבע, בבחינת "יצורים שגדלים במכלים".
מורין השתמש בהזדמנויות נוספות ברעיון העץ התלוי, כמו עץ השיטה המעטר את חלל מלון דן באילת (1995), או עץ האדר התלוי בפארק ריג'נט בלונדון (אוסף פרטי, 1994).
יצירותיו > דרך היין

בשנת 1994 הרחיב מורין את פעילותו ויצר אלמנטים פיסוליים עבור "דרך היין" בזכרון יעקב. בפסלים אלה, הפזורים לאורך הדרך, ישנו שילוב מעניין בין חומרים שונים ובין גפנים חיים.
יצירותיו > העץ הנטוי

מורין יצר את הפסל לאחר הפיגוע באוניברסיטה העברית בהר הצופים בשנת 2002, בו נהרגו תשעה אנשים. הפסל השוכן בין בנייני האוניברסיטה מציג עץ הצומח בזווית של 45 מעלות. זווית בלתי טבעית זו מבקשת לסמל את חוסר הטבעיות הכרוך במוות בפיגוע, ומבקש לתת תחושה שהעץ "עף" ממקומו בעקבות הפיצוץ.
יצירותיו > מצפור יאיר

ב-1997 הקים מורין מצפור לזכרו של יאיר אנגל, בן רמת רחל שנהרג במהלך שירותו הצבאי בשייטת. המצפור השוכן בקצהו המערבי של הקיבוץ משקיף על ירושלים מראש מגדל מעוצב באבן ועץ, המשלב אלמנטים טבעיים עם צורות אבנים הדומות לאבנים שנתגלו בחפירות ארכאולוגיות במקום. בראש המגדל צומח עץ סרק, המסמל את קטיעת חייו של יאיר, וממנו יורדות מדרגות בספירלה אל שביל טבע המקיף את המצפור.
יצירותיו > פרויקטים נוספים

במהלך שנות האלפיים היה מורין שותף בפרויקטים רבים, דוגמת עיצוב המבואה לבית רבין בהר הצופים; תכנון שער הנמל החדש באשדוד; תכנון ועיצוב הגן הארכאולוגי ברמת רחל; פסל "החרוב הקדוש של עיסאוויה" בהר הצופים; תוכנית לשימור ופיתוח הגן הבוטני בהר הצופים ועוד.
שבט דאגלס

| --- | --- |
סמלסמל

 מוטו לאומי:  "Jamais arrière" "לעולם לא מאחור"
 ממשל
 ראש המדינה:  מחזיק תוארי ראש השבט
 מחזיק תוארי ראש השבט:  אלכסנדר דאגלס-המילטון, דוכס המילטון ה-16 ודוכס ברנדון ה-13
 
שבט דאגלס (באנגלית: Clan Douglas, בסקוטית גאלית: Dùbhghlas) הוא שבט סקוטי מהשפלה הסקוטית, הממלכה המאוחדת.
שבט דאגלס התעצב סביב המאה ה-12 באזור דאגלס, לנרקשייר ובמהלך ימי הביניים התרחב משמעותית לכדי כוח צבאי ופוליטי חשוב בסקוטלנד. השבט היה מקורב מאוד למלוכה הסקוטית במהלך המאה ה-13 וה-14 ולקח חלק במערכות כנגד אנגליה, כוחו הפוליטי וההשפעה הרבה של השבט הביאו אותו להתרחב לשטחים רבים ברחבי סקוטלנד בהם באנגוס, לאורך הגבול האנגלו-סקוטי, לות'יאן (אזור אדינבורו), מוריי, ואף מחוץ לסקוטלנד בצרפת ושוודיה. במהלך שלהי ימי הביניים הדאגלסים נחשבו אלו שאחזו בכוח האמיתי בסקוטלנד על פני המלכים הסטיוארטים.
היסטוריה

שבט דאגלס ובית דאגלס שבראשו, הייתה אחת המשפחות החזקות ביותר בסקוטלנד. השם "דאגלס" נובע מאזור דאגלס בו נוסד השבט, הכרוי על שם נחל דאגלס (מגאלית סקוטית: "מים שחורים"). בשנת 1147 קיבל תאובלדוס פלמטיוס (תיאובלד הפלמי) אדמות באזור דאגלס בלנקשייר בתמורה לסיוע שהעניק לאב מנזר קלסו. השם דאגלס מופיע לראשונה בשנת 1174 במזכר בין ויליאם דאגלס והבישוף ג'וסלין מגלזגו, חמש שנים לאחר מכן ויליאם תועד בתור "הלורד מדאגלס". ההנחה היא שהוא היה בנו של תיאובלד הפלמי והראשון שלקח את שם המשפחה דאגלס.
אחד מראשי השבט המוכרים והחשובים היה סר ג'יימס דאגלס (1286-1330), שהיה ידוע כסר ג'יימס "הטוב" וגם הוכר בכינוי דאגלס השחור, אביו של סר ג'יימס נלחם עם ויליאם וולאס ומת כאסיר במצודת לונדון ב-1298. דאגלס נלחם עם רוברט ברוס זמן קצר לאחר שברוס הרג את בדאמפריס ב-1306, כשרוברט מת בשנת 1329, הוא ביקש מסר ג'יימס לשאת את ליבו המסע לארץ הקודש. לבו של ברוס נחתך מגופו והונח בארון כסף מצופה אמייל ובשנת 1330 סר ג'יימס יצא מבריק על הטוויד עם שבעה אבירים נוספים לכיוון ארץ הקודש. במהלך המסע דאגלס לקח חלק במערכה כנגד המורים בגרנדה בסיוע לספרדים, ובמהלך הקרב, על פי אגדה פופולרית, דגלאס זרק את הארון עם לבו של ברוס לתוך כוחות האויב, באומרו, "תמשיך הלאה, לב אמיץ. דאגלס יעקוב אחריך או ימות!". דאגלס עם רוב אנשיו נפלו בקרב וגופתו נמצאה יחד עם ארון ליבו של ברוס, עצמותיו הוחזרו לסקוטלנד וכיום נמצאות בקפלת סנט ברייד, דאגלס.
"בית דאגלס השחור" ושושלתו של ג'יימס הטוב הגיעה לקיצה לאחר שנים רבות של נאמנות לכתר הסקוטי עם נפילתו של רוזן דאגלס התשיעי במרד כנגד כוחותיו של הנרי השישי, מלך אנגליה. מי שהוביל את הכוחות האנגלים בקרב היה בן שבט דאגלס אחר משושלת שנודעה בתור דאגלס האדום, ג'ורג' דאגלס, רוזן אנגוס השישי, מה שהוביל לעלייתו לראש שבט דאגלס. המעבר משושלת דאגלס השחור לדגלאס האדום גם סימן שינוי במאזן הכוחות ומעבר לתמיכה השבט בכתר האנגלי החל מסוף המאה ה-15, הידוק הקשר והנאמנות לכתר האנגלי הובילו לפריחה והתחזקות משמעותית לשבט. בשנת 1572, נבחר ג'יימס דאגלס רוזן מורטון הרביעי, כנסיך עוצר למלך הצעיר הסקוטי ג'יימס השישי, הוא החזיק בכוח רב בממלכה. הוא נעצר בשנת 1580 לאחר שהואשם במעורבות ברצח הלורד דארנלי, אביו של המלך ג'יימס השישי, הוא נשפט והוצא להורג ביוני 1581.
היסטוריה > הענף השוודי ורוזנות סקונינאה

הענף השוודי של משפחת דאגלס מדלקיית' מתחיל עם ג'יימס דאגלס (1353–1420) שצאצאו, סר ויליאם דאגלס מוויטינגהאם, הפך לשגריר אנגליה בדנמרק ב-1603. נכדו, רוברט דאגלס (1611–1662) עבר לשוודיה ב-1627 כדי לשרת במלחמת שלושים השנים, וקודם לפילדמרשל ב-1657. הוא זכה בתואר רוזן ב-1654, עם אדמות בסקונינאה. רוברט בנה את טירת סטיארנאורפ כאחוזת משפחתו המרכזית, יחד עם טירות אקנסהולם ורידבוהום. סמל רוזנות סקונינאה מבוסס על ענפי דאגלס הסקוטיים.
ענף משפחת דאגלס השוודי בלט מאז אמצע המאה ה-17, עם דמויות בולטות בהם שר החוץ לודוויג דאגלס והיזם הרוזן גוסטף דאגלס, שאחיותיו הן רוזיטה דאגלס-סטיירנורפ, דוכסית מרלבורו, והנסיכה אליזבת, דוכסית בבוואריה. וולבורגה הבסבורג, בתו של נסיך הכתר האחרון של אוסטריה-הונגריה, נישאה לרוזן ארצ'יבלד דאגלס. בשנת 1848 נישא הרוזן קרל ישראל וילהלם דאגלס לרוזנת לואיז פון לנגנשטיין וגונדלהיים, וירש את טירת לנגנשטיין בבאדן. צאצאיהם מילאו תפקידים חשובים בשוודיה ובגרמניה. הרוזן וילהלם דאגלס שירת ברייכסטאג הגרמני, הרוזן לודוויג דאגלס היה שר החוץ השוודי, והרוזן ארצ'יבלד דאגלס היה ראש המטה של הצבא השוודי. בשנת 1906, קרל רוברט הפך את טירת לנגנשטיין למגוריו העיקריים, שם חיים צאצאיו עד היום.
היסטוריה > הרגימנט הקמרוני

בשנת 1689 ייסד ג'יימס דאגלס, רוזן אנגוס, את הרגימט הקמרוני, שנוסד תחילה בשם "המשמר הקמרוני" וב-1751 הפך ל-"רגימנט הרגלים ה-26 (הקמרוני)" וב-1881 התאחד עם רגימנט נוסף ליצירת "הרגימנט הקמרוני (הרובאים הסקוטים)" שפורק לבסוף ב-1968 בטקס מיוחד בטירת דאגלס. הרגימנט גייס את רוב חייליו משבט דאגלס והיה מזוהה איתו לאורך כמעט שלוש מאות שנות קיומו, הוא נלחם במרידות היעקוביטים וברחבי העולם במערכות שונות, בהן קיבל את במלחמת הבורים, ובמלחמת העולם הראשונה בה הוא גדל לכדי 27 גדודים.
טירות

טירת דאגלס - הטירה הוקמה במקור במאה ה-13 ומאז נבנתה מחדש מספר פעמים עד למאה ה-18 שבה נבנה בית אחוזה גדול במקומה. הטירה נהרסה כליל ב-1938 לאחר שכריית פחם בשטחי האחוזה הובילו לחוסר יציבות המבנה, וכיום נותר רק מגדל פינתי בודד של הטירה מהמאה ה-17. הטירה הייתה מקום מושבם של ראשי שבט דאגלס ואף גר שם ראש הממשלה לשעבר, סר אלק דאגלס-יום. הטירה שוכנת כקילומטר אחד צפונית-מזרחית לכפר דאגלס, דרום לנרקשייר, בדרום מערב סקוטלנד. היא מוגנת כמבנה רשום בקטגוריה C.
טירת דרמלנריג - הטירה נבנתה בסוף המאה ה-16 על ידי ויליאם דאגלס, דוכס קווינסברי הראשון במקום בו עמד מעוז דאגלס מהמאה ה-14 וה-15, כיום הטירה היא ביתו של דוכס בקלו.
טירת טנטלון - מעונו של ענף "דאגלס האדום", הטירה נבנתה באמצע המאה ה-14 על ידי ויליאם דאגלס, רוזן דאגלס הראשון. היא הועברה לבנו ג'ורג' דאגלס, שהפך בהמשך לרוזן אנגוס, ולמרות כמה מצורים, היא נשארה רכוש צאצאיו במשך חלק ניכר מההיסטוריה שלה. טנטלון עברה מספר מצורים בידי כוחות מלך אנגליה, בהם בשנת 1491 ושוב בשנת 1527, כאשר נגרם לה נזק ניכר. הטירה שימשה במלחמת הבישופים הראשונה ב-1639, ושוב במהלך הפלישה של אוליבר קרומוול לסקוטלנד ב-1651, כאשר היא ניזוקה שוב קשות. היא נמכרה בשנת 1699 ליו דלרימפל, לורד נורת' בריק וכיום נמצאת במצב הריסות ושייכת לסקוטלנד ההיסטורית.
טירת בות'וול - בניית הטירה החלה במאה ה-13 על ידי שבט מארי, כדי להגן על נקודת מעבר אסטרטגית של הקלייד. בות'וול שימשה בתפקיד מפתח במלחמות העצמאות של סקוטלנד ובמהלכה החליפה ידיים מספר פעמים. בשנת 1362 הטירה עברה לבית דאגלס לאחר נישואין עם יורשת העצר לבית מארי ובשנים הקרובות שופצה באופן ניכר בידי הדאגלסים, ב-1455 אדמות ענף דאגלס "השחור" נלקחו בידי הכתר הסקוטי אך הטירה חזרה למשפחה דרך רוזן אנגוס שקיבל אותה בסוף המאה ה-15. בהמשך הטירה עברה בירושה לרוזנות הום, אף היא ענף של משפחת דאגלס, כאשר ב-1935 צ'ארלס דאגלס-הום, רוזן הום ה-13, העביר אותה לטיפול ושימור של סקוטלנד ההיסטורית.
טירת אבונדייל - הטירה נבנתה סביב 1350 והועברה בהמשך לשבט דאגלס, אולם ב-1455 עם לקיחת אדמותיו של דאגלס "השחור" היא נכבשה, ניזוקה, ושרידיה הועברו לדוכס אולבני משבט סטיוארט.
טירת לנגנשטיין - אורסינגן-ננזינגן, סמוך לימת קונסטנץ, באדן-וירטמברג, דרום גרמניה. הטירה נבנתה במאה ה-16. כיום היא משמשת את רוזן דאגלס ומשפחתו, צאצאיו של הרוזן השוודי לודוויג דאגלס.
טארטן

הטארטן הנוכחי של דאגלס
טארטן דאגלס האפור
ראו גם

דוכס המילטון
לקריאה נוספת

Iain Zaczek and Charles Phillips, The Complete Book of Tartan, Hermes House, London, 2004
הערות שוליים

↑  מאז מותו ב-1761 ללא יורש חוקי של ראש השבט האחרון ארצ'יבלד דאגלס, דוכס דאגלס הראשון, לשבט אין ראש שבט. אם זאת, תוארי דוכס דאגלס, בהם מרקיזות דאגלס הועברו בירושה לדוכסי המילטון, לכן מי שעומד בראש השבט הוא כיום דוכס המילטון ה-16, אך הוא לא נחשב באופן רשמי לראש השבט והשבט מוגדר כשבט ללא ראש (Armigerous).
↑  מאז מותו ב-1761 ללא יורש חוקי של ראש השבט האחרון ארצ'יבלד דאגלס, דוכס דאגלס הראשון, לשבט אין ראש שבט. אם זאת, תוארי דוכס דאגלס, בהם מרקיזות דאגלס הועברו בירושה לדוכסי המילטון, לכן מי שעומד בראש השבט הוא כיום דוכס המילטון ה-16, אך הוא לא נחשב באופן רשמי לראש השבט והשבט מוגדר כשבט ללא ראש (Armigerous).
המגן של שבט דאגלס עם ליבו של רוברט, מלך סקוטלנד.
טירת טנטלון
טירת בוד'וול
רכב הנחיתה הירחי

רכב הנחיתה הירחי (Lunar Module -‏ LM) היה רכב חלל שנבנה במסגרת תוכנית אפולו לשם הנחתת אסטרונאוטים על פני הירח והחזרתם משם.
הרכב נבנה באופן שישוגר מפני כדור הארץ מקופל בתוך אחד ממכלולי הטיל סטורן 5, ויישלף ממנו על ידי ה-CSM לאחר שיגיע למסלול TLI. ה-LM היה למעשה החללית הראשונה שתוכננה לטוס אך ורק בתנאי ריק - בשל כך לא היה בו צורך למבנה אווירודינמי והוא לא צויד במגיני חום.
הרכב תוכנן כך שישא שני אסטרונאוטים ממסלול סביב הירח אל פני הירח וחזרה למסלול סביבו. הוא הורכב משני שלבים - שלב נחיתה ושלב המראה. שלב הנחיתה כלל את מנוע הנחיתה ואת מערכות קיום החיים שנדרשו במשך השהייה על הירח. כמו כן הכיל תאי אחסון בהם אוחסנו כלי עבודה, מערכות מדעיות שהוצבו על הירח וכן את רכב הנדידה הירחי בשלוש משימות הירח האחרונות. שלב ההמראה היה בעצם תא הצוות של רכב הנחיתה והכיל את כל מערכות הבקרה והשליטה, מנוע ראשי להמראה, מנועים קטנים לתמרון ומערכות קיום חיים ששימשו רק בעת ההמראה מהירח אל חללית האם (תא הפיקוד/שירות). לאחר ההמראה מן הירח וההתחברות אל תא הפיקוד היה רכב הנחיתה "מושלך" ומתרסק על הירח.
בחוזה לבניית רכב הנחיתה זכתה חברת גראמן. עיכובים בתוכנית הניסוי של רכב הנחיתה הובילו לכך שהוא הפך לגורם שעלול היה לעכב את תוכנית אפולו כולה. רכב הנחיתה המאויש הראשון לא היה מוכן למשימת הניסוי סביב כדור הארץ שתוכננה לדצמבר 1968, אך התוכנית נמשכה כמתוכנן על ידי ביטול טיסת המבחן המאוישת השנייה של רכב הנחיתה.
במהלך משימת אפולו 13 שימש רכב הנחיתה כ"סירת הצלה" לאחר שהתפוצצות ארעה בתא השירות והוציאה את רובו מכלל שימוש. הצוות, שעבר אל רכב הנחיתה, השתמש במערכות קיום החיים שלו כדי לשרוד, ובמנוע שלו כדי להשיב את החללית למסלול מהיר אל כדור הארץ. במשימה זו הושלך תא השירות לפני שהושלך רכב הנחיתה.
רכב הנחיתה במשימת אפולו 11 כונה בקשר "עיט" על שם הציפור עיטם לבן-ראש
. שם זה הפך להיות מזוהה בציבור הרחב עם רכבי הנחיתה, למרות שלכל רכב נחיתה ניתן שם שונה.
ראו גם

תוכנית אפולו
אפולו (חללית)
סטורן 5
LK (חללית)
הערות שוליים

↑  The LEM Test Program: A Pacing Item
↑  צעד קטן להיסטוריה, באתר מכון דודיסון
| אמצעי תחבורה |
| --- | --- | --- |
| חלליים | מעבורת חלל • חללית • רכב הנחיתה הירחי • רכב הנדידה הירחי • תרמיל ריחוף |  |
| אוויריים | אוויריים |  |
| ממונעים | מטוס (מטוס סילון · מטוס קרב · מטוס מנהלים · מטוס מטען · מטוס קל · מטוס דו-כנפי) •  מסוק • ספינת אוויר • צפלין • תרמיל ריחוף |  |
| לא ממונעים | כדור פורח • דאון  • מצנח רחיפה • גלשן אוויר |  |
| ימיים | ימיים |  |
| ממונעים | אונייה (מכלית · מכלית נפט · אוניית צובר · אוניית נוסעים · משחתת · נושאת מטוסים) • סירת מנוע • אופנוע ים • יאכטה  • צוללת (צוללת גרעינית) • מעבורת (נחתת) • רחפת • ואפורטו |  |
| לא ממונעים | מפרשית (דאו) • גלשן רוח • סירה (סירת הצלה · קיאק · קאנו · גונדולה) • רפסודה • חסקה • אַרְבָּה • בוצית • ג'ונקה • אוניית מפרשים • אוניית קיטור |  |
| יבשתיים | יבשתיים |  |
| מכוניות | מכונית מיקרו •  מכונית מיני •  סופרמיני •  משפחתית •  משפחתית גדולה •  מונית • ניידת משטרה • גראן טוריסמו • מכונית משוריינת  • מיניוואן • אמבולנס • קרון מתים • קלנועית • מכונית ספורט • רודסטר • קבריולה • מכונית-על • מעונוע |  |
| רכבות | רכבת מהירה • רכבת פרוורית • רכבת בין-עירונית • רכבת נוסעים דו-קומתית • רכבת קלה • רכבת תחתית • מונורייל • פוניקולר • רכבל • חשמלית • גונדולה • קטר • קרון |  |
| אוטובוסים | אוטובוס מפרקי • אוטובוס קומתיים • אוטובוס נמוך-רצפה • מיניבוס • אוטובוס תלמידים • טרוליבוס • מערכת אוטובוסים מהירה |  |
| דו-גלגלי ממונע | אופנוע • קורקינט ממונע • קטנוע  • רכינוע |  |
| רכבי שטח | טרקטור • ג'יפ • SUV • טרקטורון • באגי • תומקאר • גארדיום • אוונגרד • רכבי שלג (אופנוע שלג · חתול שלג · מפלסת שלג) • רכב קרבי משוריין (טנק · נגמ"ש · שריונית · זחל"ם) • ציוד מכני הנדסי (דחפור · מחפר · יעה אופני · מיני-מעמיס · מחפרון · מפלסת) |  |
| משאיות | טנדר (מטענית) • מסחרית (ואן) • טיולית • כבאית • משאית עפר • משאית סמי-טריילר • פול-טריילר • רכבת כבישים |  |
| מונעים בכוח אדם | אופניים (אופני טנדם · חד-אופן · אופנוח · תלת-אופן) • קורקינט • גלגיליות • סקייטבורד  • אפריון • ריקשה • מגלשיים • עגלת תינוק |  |
| מונעים בכוח בהמה | כרכרה • מרכבה • מזחלת •  קוודריגה •  דיליז'נס • עגלה • קרון |  |
| חלליות מאוישות |
| --- | --- | --- |
| פעיל | ארצות הברית (דרגון 2 • ניו שפרד • ספייס שיפ 2) • סין (שנג'ואו) • רוסיה (סויוז) |  |
| בפיתוח | ארצות הברית (אוריון • סטארליינר • סטארשיפ) • הודו (גאגאניאן) • סין (הדור הבא) • רוסיה (אוריול) |  |
| הוצא משירות | ארצות הברית (מרקורי • X-15 • ג'מיני • אפולו ((תאי הפיקוד/שירות • רכב הנחיתה הירחי)) • מעבורות החלל • ספייס שיפ 1) • ברית המועצות (ווסטוק • ווסחוד) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538680505171  LCCN: sh85078854
שוודנפלאץ

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כיכר עירונית, רחוב 
 על שם:  שוודיה 
 מיקום:  וינה 
 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 קואורדינטות:  48°12′41″N 16°22′44″E﻿ / ﻿48.2114°N 16.3789°E﻿ / 48.2114; 16.3789
  (למפת וינה מוגדלת) שוודנפלאץ(למפת וינה רגילה) שוודנפלאץ
 
שוודנפלאץ (בגרמנית: Schwedenplatz, כיכר שוודיה) היא כיכר במרכז וינה, בירת אוסטריה.
מיקום

הכיכר ממוקמת באינרה שטאדט, הרובע הראשון של וינה, על יד תעלה של נהר הדנובה.
תחנת שווידנפלאץ של קווי הרכבת התחתית של וינה U1 ו-U4 ממוקמת בכיכר זו. בכיכר עצמה נוסעים קווי החשמלית של וינה מספר 1 ו-2.
היסטוריה

ב-1859, עם הריסת חומות העיר והרחבת וינה תחת הקיסר פרנץ יוזף, עוצבה הכיכר על תעלת הדנובה. מאז 1897, נקראה כיכר פרדיננדפלאץ על שם קיסר אוסטריה פרדיננד הראשון.
שמה שונה ב-1919 בעקבות מלחמת העולם הראשונה כהוקרת תודה לשוודיה על שליחת סיוע לאוסטריה.
ראו גם

אינרה שטאדט
כיכר מריה תרזה
הערות שוליים

↑  Schwedenplatz, www.geschichtewiki.wien.gv.at
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4513896-5 
רציף תחנת הרכבת התחתית בכיכר (קו U1)
רכבות שמורות היטב

| --- | --- |

 מבוסס על:  רכבות שמורות היטב 
 בימוי:  ייז'י מנצל 
 הופק בידי:  קרלו פונטי 
 תסריט:  ייז'י מנצל, בוהומיל הראבאל 
 עריכה:  Jiřina Lukešová 
 שחקנים ראשיים:  יוסף סומר Ferdinand Krůta Dagmar Zikánová František Marek Miloň Novotný Emil Iserle ולדימיר ולנטה Pavla Maršálková Miloslav Homola Bohumil Koška Josef Vondráček Karel Hovorka st. Alois Vachek Gustav Hrdlička Jaroslav Toms Josef Abrhám Vladimír Hrabánek פאוול לנדובסקי Milada Ježková ליבושה הלוולקובה ייז'י מנצל Vlastimil Brodský ואצלב נקאר Vratislav Blažek ג'יטקא זלנוהורסקה Květa Fialová Václav Kotva נאדה אורבאנקובה Jiří Hálek František Husák Jiří Kodet Vlasta Kahovcová בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 מוזיקה:  Jiří Šust 
 צילום:  Jaromír Šofr 
 מדינה:  צ'כוסלובקיה 
 חברת הפקה:  Barrandov Studios 
 חברה מפיצה:  Ústřední půjčovna filmů, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  18 בנובמבר 1966 
 משך הקרנה:  92 דק' 
 שפת הסרט:  צ'כית, גרמנית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט קומדיה, סרט המבוסס על יצירה ספרותית 
 פרסים:  פרס אוסקר לסרט הבין-לאומי הטוב ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
רכבות שמורות היטב (בצ'כית: Ostře sledované vlaky; ידוע גם בשם רכבות נשמרות היטב) הוא סרט צ'כי משנת 1966 בבימויו של ייז'י מנצל (אנ'). הסרט הוא אחד הסרטים הידועים ביותר של הגל החדש הצ'כוסלובקי. הוא שוחרר בבריטניה תחת השם Closely Observed Trains . זהו סרט התבגרות אודות צעיר העובד בתחנת רכבת בפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה בזמן מלחמת העולם השנייה. הסרט מבוסס על רומן משנת 1965 מאת בוהומיל הראבאל. הסרט הופק על ידי אולפני ברנדוב וצולם בלוקיישן במרכז בוהמיה. הסרט הופץ בעולם במהלך 1967, ובשנת 1968 הסרט זכה בפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר