stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הנרי טמפל, הוויקונט השלישי מפלמרסטון
ראש הממשלה (1859–1865) > ניצחון בבחירות

פלמרסטון ניצח בבחירות נוספות שהתקיימו ביולי 1865 והגדיל את הרוב שלו. מנהיגותו של פלמרסטון הייתה נכס אלקטורלי גדול עבור המפלגה הליברלית. לאחר מכן היה עליו להתמודד עם פעילותם האלימה של אחוות הפניאנים באירלנד. פלמרסטון הורה למשנה למלך אירלנד, הלורד וודהאוס, לנקוט נגדם באמצעים, כולל השעיה אפשרית של ניהול משפטים באמצעות מושבעים ומעקב אחר אמריקאים שנסעו לאירלנד. הוא האמין שההסתה של הפניאנים מקורה באמריקה. ב-27 בספטמבר 1865 הוא כתב לשר המלחמה: "נראה כעת שהתקיפה האמריקאית באירלנד תחת שמם של הפניאנים נכשלה, אך הנחש רק נפצע ולא נהרג. זה בהחלט אפשרי שהקושרים האמריקאים ינסו למצוא נחמה בפרובינציות שלנו בצפון אמריקה על תבוסתם באירלנד".
הוא הנחה לשלוח כוחות נוספים לקנדה ולאירלנד. במהלך השבועות האחרונים הללו של חייו הרהר פלמרסטון על ההתפתחויות במדיניות החוץ. הוא החל לחשוב על ידידות חדשה עם צרפת כ"סוג של ברית הגנה מוקדמת" כנגד אמריקה וראה כיצד פרוסיה הופכת לרבת עוצמה יותר וכיצד זה יהווה איזון מול האיום ההולך וגובר מצד רוסיה. במכתב שכתב לראסל הוא הזהיר שרוסיה "תהפוך בזמן המתאים למעצמה גדולה כמעט כמו האימפריה הרומית גרמניה חייבת להיות חזקה כדי לבלום את התוקפנות הרוסית".
מותו

בערוב ימיו נהנה פלמרסטון מבריאות איתנה. הוא התגורר ברומזי בביתו שנבנה ב-1840. ב-12 באוקטובר 1865 הוא לקה בצמרמורת ובמקום לפרוש מיד למנוחה במיטתו הוא התהלך לאיטו שעה וחצי. לאחר מכן עלה מאוד חומו אך מצבו התייצב למשך הימים הבאים. בכל אופן, בליל ה-17 באוקטובר התדרדר מצב בריאותו וכאשר שאל אותו רופאו אם הוא מאמין בתחיית העולם באמצעות ישו המשיח, השיב פלמרסטון: "ברור, סעיף 98, כעת המשך לסעיף הבא" (הוא העסיק את מחשבותיו בהסכמים דיפלומטיים). נוסח בלתי אמין של מילותיו האחרונות היה: "למות, רופאי היקר? זה הדבר האחרון שאעשה". הלורד פלמרסטון מת בשעה 10:45 בבוקר ביום רביעי ה-18 באוקטובר 1865, יומיים לפני יום הולדתו ה-81. אף על פי שהוא רצה להיקבר בכנסיית רומזי, הקבינט עמד על כך שתתקיים עבורו הלוויה ממלכתית ושהוא ייטמן במנזר וסטמינסטר. הלווייתו התקיימה ב-27 באוקטובר. הוא היה האישיות הרביעית שלא ממשפחת המלוכה שזכתה להלוויה ממלכתית (לאחר אייזק ניוטון, הוריישו נלסון וארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון).
המלכה ויקטוריה כתבה לאחר מותו של פלמרסטון שאף על פי שהיא הצטערה על מותו, היא מעולם לא חיבבה או כיבדה אותו: "אדם מוזר ונחוש עם שאיפות כה רבות הלך לעולמו! לעיתים כה קרובות הוא הדאיג וציער אותנו, אף על פי שכראש הממשלה הוא התנהג כיאות". פלורנס נייטינגייל הגיבה באופן שונה כאשר שמעה על מותו: "זה יהיה אובדן גדול עבורנו. אף על פי שהוא תמיד התבדח כאשר הוא ביקש לעשות את הדבר הנכון, הוא תמיד עשה זאת. אף אחד אחר לא היה מסוגל לנהל את העניינים בקבינט כפי שהוא עשה. איבדתי מגן רב עוצמה... הוא היה רציני הרבה יותר מכפי שהוא נראה. לא נעשה עימו צדק".
מורשתו

באופן מסורתי נחשב פלמרסטון כ"שמרן בארצו וכליברל מחוצה לה". הוא האמין שהחוקה הבריטית כפי ששוריינה במהפכה המהוללת של 1688 הייתה הטובה ביותר שיכלה לצאת תחת ידיו של אדם כלשהו, עם מונרכיה חוקתית שהייתה נתונה לחוקי הארץ אך שמרה על סמכויות פוליטיות מסוימות. הוא תמך בשלטון החוק והתנגד לצעדי דמוקרטיזציה נוספים לאחר חוק הרפורמה של 1832. הוא שאף לראות את המערכת הליברלית שנוצרה בין שני מקרי הקיצון של המונרכיה האבסולוטית והדמוקרטיה הרפובליקנית מחליפה את המונרכיות האבסולוטיות ביבשת. לאחרונה ראו כמה היסטוריונים את מדיניות הפנים שלו כראש הממשלה לא כבעלת נטייה ליברלית אלא כמדיניות פרוגרסיבית בקנה המידה של זמנה.
אף על פי כן, פלמרסטון ייזכר בעיקר בשל מדיניות החוץ שלו. המטרה העיקרית שלו במדיניות החוץ הייתה לקדם את האינטרסים הלאומיים של בריטניה. פלמרסטון היה ידוע בפטריוטיות שלו. לורד ג'ון ראסל אמר ש"ליבו פעם תמיד למען כבודה של אנגליה". פלמרסטון האמין שזה לטובתה של בריטניה שיוקמו ממשלות ליברליות ברחבי היבשת. הוא גם יישם מדיניות של הליכה על הסף ושל העמדת פנים בכך שהיה מוכן לאיים במלחמה כדי להשיג את האינטרסים של בריטניה.
ב-1886, כאשר הלורד רוזברי מונה להיות שר החוץ בממשלתו של גלאדסטון, שאל אותו ג'ון ברייט אם הוא קרא אודות מדיניותו של פלמרסטון כשר החוץ. רוזברי השיב בחיוב. "אם כך", אמר ברייט, "אתה יודע ממה להימנע. עשה בדיוק ההפך ממה שהוא עשה. כהונתו כשר החוץ הייתה פשע אחד ארוך". המרקיז מלורן אמר על פלמרסטון ב-1866: "הוא אהב את ארצו וארצו אהבה אותו. היא חי למען הכבוד שלה והיא תוקיר את זיכרונו".
ב-1889 סיפר גלאדסטון סיפור על מקרה שבו "צרפתי, שנהג להחמיא לעצמו, אמר לפלמרסטון: 'אם לא הייתי צרפתי, הייתי רוצה להיות אנגלי', ולכך הגיב פלמרסטון בקור רוח: 'אם לא הייתי אנגלי, הייתי רוצה להיות אנגלי'". כאשר הוביל וינסטון צ'רצ'יל מערכה להתחמשות מחדש בשנות השלושים של המאה ה-20, השוו אותו לפלמרסטון שהתריע שהמדינה צריכה לדאוג להגנתה. מדיניות הפיוס הובילה את הגנרל יאן סמאטס לכתוב ב-1936: "אנו מפחדים מהצל של עצמנו. לעיתים אני מתגעגע לפרא אדם כמו פלמרסטון או כל אדם שיהיה יותר מאשר שרשרת של קלישאות והתנצלויות".
פלמרסטון היה גם תומך מושבע של התנועה לביטול העבדות וניסיונותיו לבטל את סחר העבדים היו אחד המרכיבים העקביים במדיניות החוץ שלו. התנגדותו לסחר העבדים יצרה מתחים עם מדינות אמריקה הדרומית וארצות הברית, בשל התעקשותו שלצי הבריטי יש זכות לערוך חיפוש על ספינותיה של כל מדינה שהיא, אם הם חושדים שהספינות משמשות לסחר העבדים האטלנטי.
ההיסטוריון א. ג'. פ. טיילור סיכם את הקריירה של פלמרסטון בהדגשת הפרדוקסים:
במשך עשרים שנים שבהן הוא כיהן כשר זוטר בממשלת הטורים, הוא היה לשר החוץ  הוויגי המוצלח ביותר. אף על פי שהיה שמרן, הוא סיים את חייו כמי שעמד בראש התהליך של מעבר מוויגיזם לליברליזם. הוא היה זה שייצג את הכוח הבריטי ועדיין כיהן בתפקיד שבו הוא התרפס בפני רודנים זרים. הוא הטיף למען מאזן הכוחות ועדיין היה זה שהנהיג את מדיניות הבידוד של בריטניה באירופה. כמי שנחשב פוחז וקל דעת, הוא היה לגיבור הראשון של מעמד הביניים הרציני. הוא הגיע למשרה רמה באמצעות קשרים משפחתיים חריגים. הוא החזיק במשרתו תוך עשיית שימוש מיומן בעיתונות – ראש הממשלה היחיד שהיה מנהיג-כותב מושלם.
פלמרסטון ייזכר גם בשל גישתו המבודחת כלפי הממשלה. נטען שפעם אחת הוא אמר על בעיה סבוכה שנגעה לשלזוויג-הולשטיין, שרק שלושה אנשים מסוגלים להבין אותה: האחד הוא הנסיך אלברט שמת, השני הוא פרופסור גרמני שיצא מדעתו, והשלישי הוא עצמו, שכבר שכח אותה.
הנצחתו בשמות מקומות

העיירה פלמרסטון שבדרום-מערב אונטריו שבקנדה, נקראה בשנת 1875 על שמו. כיום העיירה היא חלק מהעיר מינטו.
שני מקומות בניו זילנד נקראו על שמו: האחת היא העיירה פלמרסטון שבאי הדרומי והשנייה היא העיר פלמרסטון נורת', בירת חבל מנוואטו-ונגנאוי שבאי הצפוני.
העיר האוסטרלית דרווין, בירת הטריטוריה הצפונית, נקראה בעבר פלמרסטון. עם זאת, עיר לוויין שלה, שהוקמה בסמוך לה ב-1971 קרויה פלמרסטון.
אטול פלמרסטון הוא הצפוני ביותר באיי קוק. האטול מכיל כ-15 איים והוא היחיד בקבוצת האיים שלא מיושב.
בבירת אירלנד, דבלין מונצח שמו של פלמרסטון בשמות פרברים וכן ברחוב פלמרסטון ורחוב טמפל.
בעיר פורטסמות' נקראו מספר מקומות על שמו, כשהבולטים ביניהם הוא מרכז קניות ראשי ורחוב.
בפרבר הלונדוני איסט שין עובר רחוב פלמרסטון.
פלמרסטון פלייס באדינבורו, סקוטלנד.
בשכונת וולת'אמסטו שברובע הלונדוני וולת'אם פורסט עובר רחוב פלמרסטון וכן מצוי פאב ברחוב זה.
בשכונת דארטמות' פארק שברובע הלונדוני קמדן נמצא פאב הקרוי על שמו של פלמרסטון.
בעיר סאות'המפטון נקרא על שמו פארק פלמרסטון וכן רחוב פלמרסטון הסמוך. פסל של פלמרסטון בגובה של כשני מטרים ניצב בפארק והלוט הוסר מעליו ביוני 1869.
רחוב פלמרסטון בדרבי.
רחוב פלמרסטון ופארק פלמרסטון במזרח העיר בלפסט.
שתי שדרות בעיר טורונטו נקראו על שמו.
בעיירה רומזי שבה חי פלמרסטון בערוב ימיו עובר רחוב הקרוי על שמו ופסל בדמותו ניצב בכיכר השוק.
פלמרסטון בשנת 1802 בגיל 18
פלמרסטון בשנות השלושים של המאה ה-19
דיוקן של אמילי לם משנת 1810, טרם נישואיה לפלמרסטון
פלמרסטון בשנת 1845 לערך
פלמרסטון בשנת 1855 לערך
פלמרסטון ב-1857 לערך
פלמרסטון מציג בפני בית הנבחרים הבריטי את הצעת הסכם קובדן-שבלייה בפברואר 1860
פלמרסטון בשנת 1863
פסלו של פלמרסטון בכיכר פרלמנט בלונדון
פסלו של פלמרסטון בסאות'האמפטון
לקסיס קינג

| --- | --- |

פילמן, 2020
 לידה:  9 בספטמבר 1993 (בן 31) קנטקי, ארצות הברית
 שם במה:  אלכס קינג בריאן פילמן II בריאן פילמן ג'וניור לקסיס קינג
 משקל:  102 ק"ג
 גובה:  1.85 מטר
 לאום:  אמריקאי
 קריירה מקצוענית:  18 בדצמבר 2017 – הווה (7 שנים)
 מאמנים:  WWE Performance Center
 ליגות:  לאנס סטורם ריפ רוג'רס
בריאן זכארי פילמן (באנגלית: Brian Zachary Pillman; נולד ב-9 בספטמבר 1993) הידוע יותר בשם הבמה שלו, לקסיס קינג הוא מתאבק אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית NXT, שבה הוא אלוף גביע המורשת.
פילמן מוכר בעיקר בשל תקופתו בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling‏ (AEW) בין השנים 2019 ל-2023 ובארגון ההיאבקות Major League Wrestling‏ (MLW) בין השנים 2018 ל-2021. הוא מתאבק דור שני, כאשר הוא הבן של מתאבק העבר המנוח, בריאן פילמן.
ביוגרפיה

בריאן זכארי פילמן הוא בנם של המתאבק, בריאן וויליאם פילמן (1962–1997) ושל מלאני דיאן פילמן (1965–2022). יש לו ארבע אחיות: דניאלה, בריטאני, אלכסיס ריד וסקיילר קינג, בנוסף לאח אחד בשם ג'סי מורגן. אחותו, אלכסיס, הייתה מלווה של מתאבקים לזירה בשם לקסי פילמן, אך היא נפטרה בשנת 2009 כתוצאה מתאונת דרכים.
לפילמן יש תואר ראשון במערכות מידע אוניברסיטת צפון קנטקי.
חיים אישיים

לפילמן הייתה מערכת יחסים מתוחה עם אמו, מלאני עקב מאבקיה בהתמכרות לסמים בעקבות מות אביו, כשפילמן היה בן ארבע. כתוצאה מכך, פילמן גדל בעיקר על ידי דודתו, לינדה פילמן (אחותו של אביו).
מערכת היחסים של פילמן עם אמו החלה להשתפר לאחר שהוא החל בקריירת ההיאבקות שלו; זה התבטא בכך שהיא הופיעה באופן שגרתי במהלך שידורי ערוץ ה-Twitch שלו, כששיתפה סיפורים על אביו. מלאני נפטרה כתוצאה ממנת יתר של סמים ב-1 ביוני 2022, בגיל 56.
אליפויות והישגים

הישגים בארגון ההיאבקות Battle On The Border – BOTB
אליפות במשקל כבד של BOTB (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות International Wrestling Cartel – IWC
אליפות העולם במשקל כבד של ICW (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות KFW Wrestling
אליפות KFW (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות Major League Wrestling – MLW
אליפות הזוגות של MLW (פעם אחת)  - עם דייבי בוי סמית' וטדי הארט
טירון השנה (2018)
הישגים בארגון ההיאבקות Ohio Valley Wrestling – OVW
אליפות העולם של OVW (פעם אחת)
הישגים במגזין ההיאבקות Pro Wrestling Illustrated – PWI
PWI דירג אותו במקום ה-135 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2021
טירון השנה (2019)
הישגים בארגון ההיאבקות Supreme Wrestling
אליפות מרכז אמריקה במשקל כבד של Supreme (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות Wild Championship Wrestling Outlaws – WCWO
אליפות במשקל כבד של WCWO (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות Warrior Wrestling
אליפות Warrior Wrestling (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות World Wrestling Entertainment – WWE
אליפות גביע המורשת של NXT‏ (פעם אחת, נוכחי)
הערות שוליים

↑  לקסי פילמן הלכה לעולמה
↑  מלאני פילמן, אשתו של מתאבק העבר של ה-WWE, בריאן פילמן נפטרה
סמסונג גלקסי On5

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  דגם של טלפון חכם 
 יצרן:  סמסונג אלקטרוניקה 
 סדרה:  סמסונג גלקסי 
 הקודם בסדרה:  סמסונג גלקסי אייס 4 
 הבא בסדרה:  Samsung Galaxy J5 Prime 
 מידע טכני
 מערכת הפעלה:  אנדרואיד לוליפופ 
 מידות
 אתר רשמי
 
סמסונג גלקסי און 5 (באנגלית: Samsung Galaxy On5) הוא טלפון אנדרואיד המיוצר על ידי סמסונג אלקטרוניקה. הוא הוכרז באוקטובר 2015 והושק בנובמבר 2015.
חומרה

לטלפון יש ערכת שבבים Exynos 3475 Quad הכוללת Quad-core 1.3 מעבד GHz Cortex-A7, Mali-T720 GPU ו-1.5GB RAM, עם 8GB של אחסון פנימי וסוללה של 2600 mAh. ל-Samsung Galaxy On5 מסך מגע קיבולי TFT בגודל 5 אינץ', תצוגה של 16M צבעים ומצלמה אחורית של 8 מגה פיקסל ומצלמה קדמית של 5 מגה פיקסל.
חומרה > תוכנה

טלפון זה הושק רשמית עם אנדרואיד 6.0.1 מרשמלו החל מ-24 במרץ 2017.
הטלפון מכיל כ-8 גיגה ביט, ו-1.5 גיגה ביט זיכרון.
הערות שוליים

↑  "Galaxy On5". UberGizmo. נבדק ב-1 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Samsung Galaxy On5". www.gsmarena.com.
↑  "Software updates: Samsung Galaxy On5". T-Mobile Support. אורכב מ-המקור ב-2 בינואר 2018. נבדק ב-1 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ויליאם פרנקנה

| --- | --- |

 לידה:  21 ביוני 1908 מנהטן, מונטנה, ארצות הברית
 פטירה:  22 באוקטובר 1994 (בגיל 86) אן הרבור, מישיגן, ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת מישיגן, מכללת קלבין 
 מוסדות:  אוניברסיטת מישיגן 
 תחומי עניין:  אתיקה
 עיסוק:  פילוסוף, סופר, מרצה באוניברסיטה 
 השפיע על:  ס. י. לואיס, ראלף פרי, אלפרד וויטהד, ג' מור, ס' ברוד
 מדינה:  ארצות הברית 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1948) Carus Lectures (1974) 
 
ויליאם קלאס פרנקנה (באנגלית: William Klaas Frankena;‏ 21 ביוני 1908 - 22 באוקטובר 1994) היה פילוסוף של המוסר אמריקאי. היה חבר במחלקה לפילוסופיה של אוניברסיטת מישיגן במשך 41 שנים (1937–1978), ויו"ר המחלקה במשך 14 שנים (1947–1961).
חייו

אביו ואמו של פרנקנה היגרו לארצות הברית כנערים, בשנת 1892 ו- 1896 בהתאמה, מפריסלנד, הולנד. ויליאם הוא האמצעי מבין שלושה ילדים. הוא נולד במנהטן, שבמונטנה, גדל ביישובים הולנדיים קטנים במונטנה ובמערב מישיגן, ודיבר מערב-פריזית והולנדית. בבית הספר היסודי שינה את שמו מ"וויבה" ל"ויליאם". כינויו לאורך השנים היה ביל. אמו נפטרה כשהיה בן תשע. הוא סיים את בית הספר התיכון כריסטיאן בהולנד, מישיגן.
נפטר באן הרבור, שבמישיגן.
מכבי אבישי מוצקין

מכבי מוצקין 1978
מכבי אבישי מוצקין (נקראת גם: מכבי מוצקין) היא קבוצת כדוריד ישראלית מהעיר קריית מוצקין, המתמודדת בליגת העל בכדוריד.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1967 על ידי צבי הירש ודודי גושן ומגרשה הביתי היה בבית הספר אחדות בקרית מוצקין. רוב שחקני הקבוצה שהוקמה ( דודי גושן, יוסף טיקוצקי, מאיר מן, אריק ברקוביץ (ברק), איל מסד, רפי רוזנברג, שמעון שמיאל, ירחמיאל גונטובניק, אברהם גונטובניק) היוו את שלד הקבוצה במהלך 8 השנים הראשונות לפעילותה.
בשנתה הראשונה עלתה הקבוצה מליגה ב' לליגה א' ושנתיים לאחר מכן (1974) עלתה הקבוצה מליגה א' לליגה הארצית. בשנת 1976 עלתה הקבוצה לליגה הראשונה- הליגה הלאומית.
13 הכדורידנים שהשתתפו בעליה הם: יוסף טיקוצקי, יצחק עלמני, איל מסד, דוד גושן (קפטן), יגאל גושן, דב טיקוצקי, מאיר מן, צבי בנדק, דן קליינברג, אלי חן, יצחק קרויצר, חיים קוז'יקרו, יוליאן גרינברג. מאמן הקבוצה: גנזי קובריגה.
במהלך השנים שלאחר מכן ירדה הקבוצה לליגה הארצית ושבה לליגה הלאומית פעמיים, עד לעלייתה בשנות ה-90.
בעונת 2000/2001 השתתפה במסגרת אירופאית בגביע אירופה לקבוצות והפסידה בסיכום שני משחקים לקבוצת "דניס טורקו" מפינלנד.
בעונת 2006/2007 ירדה הקבוצה לליגה הלאומית מהמקום האחרון. לאחר עונה אחת בלאומית, העפילה בחזרה לליגת העל.
בעונת 2009/2010 הוחזר המאמן יגאל גושן (שאימן את הקבוצה עד שנת 1997) במקומו של רפי קוט.
בעונת 2010/2011 השתלבה הקבוצה בפלייאוף העליון. ובנוסף הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר גביע המדינה והפסידה לקבוצת הפועל ראשון לציון 22-21.
בעונת 2016/2017 נשרה הקבוצה לליגה הלאומית.
מאז שנת 1997 התווספה לשם הקבוצה המילה "אבישי", לזכרו של אבישי גדרון שנהרג באסון המסוקים. אבישי היה קפטן קבוצת הנוער ובהמשך שיחק בקבוצת הבוגרים.
המועדון מפעיל מחלקת נוער גדולה. בעונות 2000/2001, 2006/2007 זכתה קבוצת הנוער בגביע המדינה. הקבוצה מארחת באולם הספורט על שם "משה גושן", המכיל 750 מקומות ישיבה.
היסטוריה > שחקנים בולטים בעבר

קובריגה יגאל
קובריגה גינדי-מאמן שחקן
שי שיינבויים
עופר פרגר
ניר דובדבני
ארז פפו
אבי דביר
שלומי שושן
רן ויצמן
אסף אוקמינסקי
גילי בניטה
אורי גורן
יונתן שרצר
מור פרץ
חן קטן
שלומי לוי
שגיב לוי
ירון בק
יריב רינקוב
אסף לחמיש
צחי טויטו
אבי בלטיטר
דודי גושן
שמעון אלברמן
דוד עמר
בני אברהם
איל מסד
יצחק קרויצר
ניסן בלום
ניסן רביד
ירחמיאל (חולדוג') גונטובניק
יוסי טיקוצקי
עמית זערור
דושאן בוזוליאק
סגל הקבוצה לעונת 2021/2022

מעודכן ל- 2 באוקטובר 2021:
סגל הקבוצה לעונת 2021/2022 > צוות מקצועי

מאמן ראשי: נדיצקו (נלה) מאטיץ
מנהל: ומנהל מקצועי: צביקה בנדק
מבנה משרד התחבורה היבשתית של גאורגיה הסובייטית

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  מבנה מינהל ציבורי, קניין תרבותי 
 כתובת:  טביליסי 
 מיקום:  טביליסי 
 מדינה:  גאורגיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1975
 תאריך פתיחה רשמי:  1975 
 אדריכל:  גיאורגי צ'אחווה 
 סגנון אדריכלי:  ברוטליזם 
 
 קואורדינטות:  41°44′09″N 44°46′15″E﻿ / ﻿41.735778°N 44.770784°E﻿ / 41.735778; 44.770784
  (למפת טביליסי מוגדלת) מבנה משרד התחבורה היבשתית של גאורגיה הסובייטית(למפת טביליסי רגילה) מבנה משרד התחבורה היבשתית של גאורגיה הסובייטית
 
מבנה משרד התחבורה היבשתית של גאורגיה הסובייטית בטביליסי (בגאורגית: საქართველოს საავტომობილო გზების სამინისტროს შენობა) הוא בנין בעל מבנה ארכיטקטוני ייחודי בטביליסי. הוא תוכנן על ידי האדריכל גיאורגי צ'אחווה (გიორგი ჩახავა) עבור המשרד לתחבורה יבשתית של גאורגיה הסובייטית, ובנייתו נסתיימה בשנת 1975.
היסטוריה

בשנות השבעים כיהן צ'אחווה כשר לתחבורה יבשתית של גאורגיה הסובייטית. לכן, הוא היה גם הלקוח וגם התכנן הראשי של הפרויקט. עקב היותו השר הממונה על הנושא הוא בחר את המיקום האידיאלי עבור המבנה במקום הבולט והאטרקטיבי ביותר בטביליסי באותם ימים.
האדריכל

צ'אחווה נולד בשנת 1923 בטביליסי. בשנת 1941 הוא סיים את חוק לימודיו בבית הספר התיכון. לאחר מכן גויס לצבא האדום והשתתף במלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה למד בפקולטה לאדריכלות באוניברסיטה הפוליטכנית של טביליסי. הוא סיים את לימודיו בשנת 1949. מאותה תקופה עבד כאדריכל בסטודיו משלו והוציא לפועל פרויקטים בגאורגיה, אוקראינה, אוזבקיסטן, טג'יקיסטן, אפגניסטן ולוב.
בתקופת פעילותו קיבל צ'אחווה מספר פרסים ותעודות הוקרה, ביניהם: תעודה מאיגוד האדריכלים של ברית המועצות (נוסד ב-1932), העיטור הממלכתי של מועצת הקומיסרים העממיים של ברית המועצות בשנת 1983 ומדליה מאיגוד האדריכלים של גאורגיה - "עיטור מיוחד לאדריכלות". בשנת 1991 הוא הפך לחבר כבוד באקדמיה הבינלאומית לארכיטקטורה אוריינטלית.
המבנה

האתר המיוער שוכן בפרוורי העיר טביליסי על גדת נהר הקורה, על מדרון תלול, היורד ממערב למזרח. חלק גדול של המבנה מוגבה מעל פני הקרקע. את המבנה ניתן לראות ממרחק ושלושה כבישים מרכזיים המובילים מטביליסי צפונה חולפים בסמוך למבנה. ניתן להגיע למבנה דרך הקצה הגבוה שלו או הקצה הנמוך.
המבנה כולל קומות בטון בצורת תיבות המונחות זו על זו שתי וערב. חמישה חלקים, שכל אחד מהם מהווה שתי קומות. בסך הכל שמונה קומות (שתי הקומות הלפני אחרונות נמצאות בשני חלקים מקבילים. שלושה חלקים פונים ממזרח למערב ושני החלקים הנותרים, המונחים במאונך אליהם, פונים מצפון לדרום.
אדריכלות

המבנה בנוי בסגנון אדריכלות קונסטרוקטיביסטית ומהווה אחת מהדוגמאות המובהקות לסגנון בנייה זה בטביליסי. אחד ממבקרי האכיטקטורה בניו יורק טיימס תיאר את המבנה:
הלבנות תמוכות הכבדות של המבנה, הצומחות מתוך מדרון בין שני כבישים ראשיים, משקפות את המשיכה של העידן הסובייטי לקנה מידה הרואי. ... הקומפוזיציה של הצורות המשולבות, הדומה לטור של גשרים, ומזכירות עבודה של התנועה המטבוליסטית (Metabolist Movement) היפנית של שנות השישים ותחילת שנות השבעים, מלמדת כי האדריכלים הסובייטים לא פעלו בוואקום אינטלקטואלי
הערות שוליים

↑  ניקולאי אואורואוסוף, האדריכלים הסובייטים וארמונותיהם, הניו יורק טיימס, 15 במאי 2007 (באנגלית)
אריה דוידסקו

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  24 בינואר 1931 בקאו שברומניה
 פטירה:  12 בינואר 2018 (בגיל 86)
 קבוצות כמאמן
 1962–1964   1964–1965   1965 - 1966   1966–1968   1969–1970   1971–1972   1973–1976   1976 - 1980   1980–1981   1981   1982 - 1983   1983–1985:  הפועל חיפה הפועל חולון  הפועל גבעת ברנר   הפועל גבעת חיים   מכבי חיפה  הפועל חולון הפועל ירושלים   מכבי תל אביב (עוזר מאמן)   בית"ר תל אביב   הפועל תל אביב   הפועל עפולה/יזרעאל   בית"ר תל אביב
 הישגים כמאמן
 גביע אירופה לאלופות (1977), 4 אליפויות ישראל ו-4 גביעי המדינה כעוזר מאמן מכבי תל אביב (1977–1980)
אריה דוידסקו (24 בינואר 1931 - 12 בינואר 2018) היה מאמן כדורסל ישראלי. אימן מספר רב של קבוצות בליגת העל בכדורסל, שימש עוזר מאמן מכבי תל אביב רלף קליין בתקופה שבה הקבוצה זכתה בגביע אירופה לאלופות בכדורסל ובארבע אליפויות הליגה.
ביוגרפיה

דוידסקו נולד בבקאו שברומניה. שימש כשחקן כדורסל ומאמן ברומניה ואימן את נבחרות הנוער והעתודה הרומנית.
עלה לישראל בשנת 1962. מעונת 1962/1963 שימש כמאמן של קבוצות הפועל חיפה, הפועל חולון, הפועל גבעת ברנר, הפועל גבעת חיים, מכבי חיפה, הפועל ירושלים, בית"ר תל אביב, הפועל תל אביב והפועל עפולה.
בין השנים 1976–1980 שימש כעוזר מאמן של רלף קליין במכבי תל אביב, כשהישג השיא אליו הגיעו הוא זכייתה של הקבוצה בגביע אירופה לאלופות בכדורסל, לצד זכייה אליפות ישראל בכל ארבע העונות, וארבע זכיות בגביע המדינה.
עם קליין שיתף פעולה כעוזרו בנבחרת הנוער ונבחרת העתודה הראשונות שהוקמו בישראל בשנים 1965 - 1974. בנוסף שימש דוידסקו כמאמן ראשי בנבחרת הנוער בשנים 1975 - 1977 ו-1987 - 1988.
משרת האימון האחרונה בקריירה שלו הייתה במכבי גבעת שמואל מהליגה הארצית (השנייה דאז) בעונת 1989/1990. הוא התפטר מתפקידו ב-16 בנובמבר 1989, אחרי המחזור השישי.
דוידסקו שימש גם כמורה לחינוך גופני בבית ספר תיכון רמלה-לוד, ושימש כרכז קורסי המדריכים והמאמנים בבית הספר למאמנים במכון וינגייט.
דודיסקו היה נשוי לאילנה דוידסקו ולהם נולדו שני בנים, ד"ר אופיר דוידסקו ורון דוידסקו.
הערות שוליים

↑  400 משתתפים בהשתלמות בינלאומית בכדורסל במכון וינגייט, באתר מכון וינגייט
↑  אריה מליניאק, ללונצ'ו פנית, לא טעית / מליניאק ברביעי, באתר ynet, 16 בינואר 2018
↑  איתי אילנאי, זמן תל אביב, אריה דוידסקו: ישנתי עם רלף קליין יותר ממה שישנתי עם אישתי, באתר nrg‏, 8 באוגוסט 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007428204305171  VIAF: 151148874532049621516   WorldCat (עם VIAF): 151148874532049621516
טרול (סרט, 2022)

| --- | --- |

כרזת הסרט הרשמית
 בימוי:  רואר אוטוג
 הופק בידי:  אליסיה ויקנדר אספן הורן כריסטיאן סטרנד סינקרוד סאן גליסל
 תסריט:  רואר אוטוג אספן אוקן
 עריכה:  Christoffer Heie 
 שחקנים ראשיים:  אינה מארי וילמן מאדס סיגורד פטרסן ג'רד בי. אידסוולד  קים ס. פאלק-יורגנסן
 מוזיקה:  יוהנס רינגן
 צילום:  יאלו פייבר
 מדינה:  נורווגיה נורווגיה
 חברת הפקה:  Motion Blur Films
 חברה מפיצה:  נטפליקס
 הקרנת בכורה:  1 בדצמבר 2022
 משך הקרנה:  101 דק' 
 שפת הסרט:  נורווגית, אנגלית 
 סוגה:  סרט בסוגת ספרות עלילה ספקולטיבית, סרט פעולה, סרט דרמה, קאייג'ו 
 מקום התרחשות:  נורווגיה 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
טרול (בנורווגית: Troll) הוא סרט מפלצות-פנטסטי נורווגי שבוים על ידי רואר אוטוג. עלילת הסרט מגוללת את קורותיהם של קבוצת חוקרים הנאלצת להתמודד עם טרול הרים המתעורר בנורווגיה המודרנית.
הסרט עלה לשירות הזרמת המדיה "נטפליקס ב-1 בדצמבר 2022.
תקציר העלילה

לאחר שינה בת אלף שנים, מתעורר טרול הרים עתיק אשר זורע הרס בכל הנקרה בדרכו אל אוסלו. במאמץ למזער את השלכות ההרס הקטלני, מגייסת ממשלת נורווגיה קבוצת פליאונטולוגים הנאלצים לשתף פעולה על מנת לעצור את הטרול.
צוות השחקנים הראשי

אינה מארי וילמן – נורה
מאדס סוגרוד פטרסן – כריסטופר
ג'רד ב. אידסוולד – טוביאס
קים ס. פאלק-יורגנסן – אנדראס
הפקה > פיתוח

ב-25 באוגוסט 2020, נמסר לראשונה כי הבמאי רואר אוטוג שוקד על פיתוחו של סרט מפלצות אשר יתמקד בדמותו של טרול. אוטוג הצהיר כי ”"טרול" הוא רעיון שמתבשל במוחי כבר למעלה מ-20 שנה. היכולת סוף כל סוף לממש אותו עם האנשים הנלהבים והשאפתניים בנטפליקס ובאולפני "Motion Blur" זה באמת חלום שהתגשם. אני לא יכול לחכות להוציא את המפלצת הנורווגית הזו לעולם.”
ב-16 במרץ 2021, נחשפה אמנות קונספט מתוך הסרט, במסגרתו מטיל הטרול הענק אימה על העיר אוסלו שבנורווגיה. ב-20 בינואר 2022, תיאר אחד ממנהלי התוכן ב"נטפליקס", דייוויד קוסה, את הסרט כ"סרט ענק של ארבעה חלקים שמתרחש במקרה בנורווגיה... עם טרול".
הפקה > צילומים

צילומי הסרט החלו בספטמבר 2021, והסתיימו ב-20 בינואר 2022.
הערות שוליים

↑  Roar Uthaug’s Troll Launches on Netflix on December 1, About Netflix
↑  'Tomb Raider' Filmmaker Roar Uthaug to Direct Monster Movie 'Troll' at Netflix, ‏2020-08-25
↑  Brad Miska, A Godzilla-Sized ‘Troll’ Teased In Promo Image from ‘Tomb Raider’ Director’s Netflix Monster Movie!, Bloody Disgusting!, ‏2021-03-16
1 2  Nancy Tartaglione, Netflix’s David Kosse Talks Drawing Top Talent For Streamer’s European Film Push & What’s On Deck, Deadline, ‏2022-01-20
↑  "Production Weekly – Issue 1262 – Thursday, September 2, 2021 / 178 Listings – 40 Pages". Production Weekly (1 September 2021).
נחום שמיר

נחום שמיר
מעבודות הפיסול של נחום שמיר
מעבודות הפיסול של נחום שמיר
כתב המינוי לראש משלחת משרד הביטחון בארצות הברית. מתוך הארכיון הפרטי של נחום שמיר
הנצחת נחום שמיר במכללה האקדמית בית ברל
נחום שמיר (ז' ניסן תרע"ז, 30 במרץ 1917 – י"ב בניסן תשנ"ה, 12 באפריל 1995) היה פעיל ציוני וביטחוני, מנהל וממקימי קיבוץ נווה איתן.
שימש בתפקידים רבים בממסד הביטחוני הישראלי - בין השאר כפעיל במוסד לעלייה ב' פיקד על הברחת מעפילים מאיטליה, שימש גזבר של מחלקת העלייה באירופה בהסוכנות היהודית, וראש משלחת משרד הביטחון בארצות הברית וקנדה. היה מנכ"ל של חברת השילומים מנכ"ל חברת הנפט הלאומית, מנכ"ל חברת הביטוח הסנה, ציר כלכלי בארצות הברית וקנדה, ומנכ"ל החברה לישראל. שמיר גם היה מעורב בתחום החינוך והתרבות- שימש כמנכ"ל בית ברל ומייסד המכללה האקדמית בית ברל, מייסד תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער עם אורנה פורת ויו"ר ההנהלה, קונסול כללי בשיקגו, יו"ר הנהלת מוזיאון ארץ ישראל,. היה גם פסל.