stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דניאל ד' מקרקן
ספריו

McCracken, Daniel D. (1957). Digital Computer Programming (1 ed.). Wiley.
McCracken, Daniel D.; Harold Weiss; Tsai H. Lee (1959). Programming Business Computers (1 ed.). Wiley. ASIN B000MFMTLG.
McCracken, Daniel D. (1961). A Guide to Fortran Programming (1 ed.). Wiley. ASIN B0000EGLDD.
McCracken, Daniel D. (1962). A Guide to Algol Programming (1 ed.). Wiley.
McCracken, Daniel D. (1962). A Guide to IBM 1401 Programming (1 ed.). Wiley.
McCracken, Daniel D. (1963). A Guide to Cobol Programming (1 ed.). Wiley.
McCracken, Daniel D.; Fred J. Gruenberger (1963). Introduction to Electronic Computing (1 ed.). Wiley.
McCracken, Daniel D.; William S. Dorn (1964). Numerical Methods and Fortran Programming (1 ed.). Wiley.
McCracken, Daniel D. (1965). A Programmer's Introduction to the IBM System/360 Architecture, Instructions, and Assembler Language (1 ed.). IBM.
McCracken, Daniel D. (1965). A Guide to Fortran IV Programming (1 ed.). Wiley. LCCN 65026848.
McCracken, Daniel D. (1967). Fortran with Engineering Applications (1 ed.). Wiley.
McCracken, Daniel D.; Umberto Garbassi (1970). A Guide to Cobol Programming (2 ed.). Wiley. ISBN 978-0-471-58244-1.
McCracken, Daniel D. (1972). To Love or to Perish: The Technological Crisis and the Churches. J. Edward Carothers, Margaret Mead, Roger L. Shinn (eds.) (1 ed.). Friendship Press.
McCracken, Daniel D.; William S. Dorn (1972). Numerical Methods with Fortran IV Case Studies (1 ed.). Wiley.
McCracken, Daniel D. (1974). A Simplified Guide to Fortran Programming (1 ed.). Wiley. ISBN 9780471582922.
McCracken, Daniel D. (1976). A Simplified Guide to Structured Cobol Programming (1 ed.). Wiley.
McCracken, Daniel D.; William S. Dorn (1976). Introductory Finite Mathematics with Computing (1 ed.). Wiley.
McCracken, Daniel D. (1978). A Guide to PL/M for Microcomputer Applications (1 ed.). Addison-Wesley.
McCracken, Daniel D. (1981). A Guide to Nomad for Applications Development (1 ed.). Addison-Wesley.
McCracken, Daniel D. (1984). Computing for Engineers and Scientists with Fortran 77 (1 ed.). Wiley. ISBN 9780471097013.
McCracken, Daniel D. (1986). A Second Course in Computer Science with Pascal (1 ed.). Wiley. ASIN B001NBX18S.
McCracken, Daniel D.; William I. Salmon (1987). A Second Course in Computer Science with Modula-2 [data structures] (1 ed.). Wiley.
McCracken, Daniel D.; William I. Salmon (1988). Computing for Engineers and Scientists with Fortran 77 (2 ed.). Wiley. ISBN 978-0-471-62552-0.
McCracken, Daniel D.; Donald G. Golden (1990). Simplified Structured Cobol with Microsoft/MicroFocus Cobol (1 ed.). Wiley. ISBN 978-0-471-51407-7.
McCracken, Daniel D. (1992). Learning GEL By Example (1 ed.). Gain Technology.
McCracken, Daniel D.; Rosalee J. Wolfe (2003). User-Centered Website Development: A Human-Computer Interaction Approach (1 ed.). Prentice Hall. ISBN 978-0-13-041161-7.
הערות שוליים

1 2  Steve Lohr, Daniel D. McCracken Dies at 81; Wrote Best-Sellers on Using Computers, The New York Times, ‏13 באוגוסט 2011
↑  "Hall of Fame"..
↑  הארגון פורק בשנת 2013 כיום הפרס מנוהל על ידי אגודת IEEE להשלכות חברתיות של טכנולוגיה בIEEE ונקרא בשם: "SSIT נורברט וינר על אחריות חברתית ומקצועית".
↑  Steve Lohr, Daniel D. McCracken Dies at 81; Wrote Best-Sellers on Using Computers, The New York Times, ‏13 באוגוסט 2011
↑  Andrea Swalec, Washington Heights Computer Science Expert Dies - Washington Heights & Inwood - New York - DNAinfo, DNAinfo New York
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007462923105171  PLWABN: 9810603673705606  ACM DL: 81100018232  BIBSYS: 90102043  BnF: cb177971543 (data)  CiNii: DA00036584  dblp: 59/3843  GND: 128741821  ISNI: 0000 0001 1589 5466  LCCN: n50007460  LNB: 000042240  NDL: 00449374  NKC: xx0182490  NLG: 67735  NTA: 068648847  SNAC: w6fj5h2c  SUDOC: 068946848  VIAF: 5992508   WorldCat (עם VIAF): 5992508
הבדרן

ערך זה עוסק במחזה. אם התכוונתם ליצירת רגטיים של סקוט ג'ופלין, ראו .
| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  טוני ריצ'רדסון 
 הופק בידי:  הארי סאלצמן 
 תסריט:  נייג'ל ניל   ג'ון אוסבורן
 עריכה:  אלן אוביסטון 
 שחקנים ראשיים:  לורנס אוליבייה   ברנדה דה בנזי   רוג'ר לייבסי   אלברט פיני   דניאל מאסי
 מוזיקה:  ג'ון אדיסון 
 צילום:  אוסוואלד מוריס 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 חברה מפיצה:  British Lion Films
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  25 ביוני 1960
 משך הקרנה:  96 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 פרסים:  מועמד לפרס אוסקר על שחקן ראשי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הבדרן (באנגלית: The Entertainer) הוא מחזה מאת ג'ון אוסבורן וסרט קולנוע משנת 1960.
סיפורו של ארצ'י רייס, בדרן מוזיקלי כושל החי בצל תהילת אביו. הוא מתעקש להמשיך ולהעלות מופעים גם במחיר הרס חייו האישיים ואומללות בני משפחתו. הרקע למחזה הוא דעיכת מסורת המיוזיק הול בבריטניה, המסמל את התפוררות האימפריה הבריטית שאחרי מלחמת העולם השנייה.
המחזה עובד לסרט קולנוע על ידי ג'ון אוסבורן ונייג'ל ניל ובוים על ידי טוני ריצ'רדסון. לורנס אוליבייה שגילם את ארצ'י רייס בהצגה שיחק בתפקיד הראשי. שחקנים נוספים בסרט היו ברנדה דה בנזי, רוג'ר לייבסי, ג'ואן פלורייט (שהייתה אשתו של אוליביה אחרי גירושיו מויוויאן לי), אלן בייטס, דניאל מאסי ואלברט פיני. אוליביה היה מועמד לפרס האוסקר בקטגוריית השחקן הטוב ביותר עבור תפקידו בסרט.
צוות השחקנים

לורנס אוליבייה - ארצ'י רייס
ברנדה דה בנזי - פיבי רייס
רוג'ר לייבסי - בילי רייס
ג'ואן פלורייט - ג'ין רייס
אלן בייטס - פרנק רייס
דניאל מאסי - גרהאם
שירלי אן פילד - טינה לאפפורד
ת'ורה הירד - גברת לאפפורד
אלברט פיני - מיק רייס
דייהטסו

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1 במרץ 1907 – הווה (117 שנים) 
 חברת אם:  טויוטה 
 מיקום המטה:  אוסקה, יפן יפן
 ענפי תעשייה:  תעשיית הרכב 
 מוצרים עיקריים:  משאית, kei car 
 הכנסות:  11,500,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2005) 
 רווח:  284,920,052.006 דולר אמריקאי 
 עובדים:  13,033 (נכון ל־1 באפריל 2020) 
  
 www.daihatsu.com
 
דייהטסו קופן בתערוכה באוסקה, 2005
דייהטסו חברת מכוניות בע"מ (ביפנית: ダイハツ工業株式会社 ) היא חברה לייצור מכוניות יפנית שמייצרת בעיקר מכוניות קטנות וקומפקטיות וכן רכבי SUV וקרוסאובר. אחת מהתמחויות החברה היא בייצור מכוניות מיקרו הנקראות ביפן מכוניות מקבוצה קיי. מאז אוגוסט 2016 החברה נמצאת בבעלות מלאה של חברת טויוטה.
היסטוריה

דייהטסו הוקמה במרץ 1951, בתור ממשיכת דרכה של חברת Hatsudoki Seizo Co. Ltd, שנוסדה בשנת 1907. חברה שנוסדה על ידי צוות מהמחלקה להנדסה באוניברסיטת אוסקה, שעסק בפיתוח מנוע, המונע על ידי בנזין, לתחנות כוח קטנות נייחות. ב-1930, ייצרה אב טיפוס של משאית תלת-גלגלית, אך החברה התמקדה בעיקר בייצור מנועי קיטור לחברת הרכבות הלאומית של יפן, וקרונות נוסעים. לאחר מכן התמקדה החברה בייצור מנועי דיזל לקטרים.
החלטת החברה להתחיל להתמקד בייצור מכוניות וטכנולוגיות נלוות, הושפעה מימיה הראשונים של תעשיית הרכב ביפן, בסוף שנות ה-20, כאשר גם חברת פורד וגם חברת ג'נרל מוטורס מארצות הברית פתחו מפעלים ביפן, ונהנו מנתח שוק ניכר. פורד פתחה מפעל ביוקוהמה במרץ 1925 ובשנת 1927 פתח ג'נרל מוטורס מפעל באוסקה. בשנות ה-60 החלה לייצא כלי רכב לאירופה, על אף שלא זכתה להצלחה גדולה במכירות עד לשנות ה-80.
בשנת 1967 התחיל שיתוף הפעולה בין דייהטסו לחברת טויוטה, אשר רכשה גם נתח קטן בחברה. בשנת 1995 הגדילה טויוטה את אחזקותיה בחברה מ-16.8% ל 33.4%, על ידי רכישת מניות מבעלי מניות אחרים, בהם בנקים וחברות ביטוח. באותה תקופה ייצרה דייהטסו כמה דגמי מכוניות קטנות עבור טויוטה. בשנת 1998, טויוטה הגדילה את אחזקתה בחברה ל-51.2% על ידי רכישת מניות מבעלי המניות הגדולים שלה כולל מוסדות פיננסיים.
בשנת 1988, החלה לפעול חברת הבת "דייהטסו ארצות הברית", עם שיווק דגם השרייד והרוקי, אך חברה זו נסגרה בפברואר 1992, ודייהטסו הפסיקה לשווק את רכביה בארצות הברית.
ביולי 1999, החליטה חברת דייהטסו להפסיק עד סוף שנת 2000, את ייצורם של שלושה דגמים עם מנועים בנפח 1.5 ו-1.3 ליטר. והיא הודיעה כי בכוונת החברה להתמקד בפיתוח דגמי המיני שלה, בנפח של פחות מ-800 סמ"ק. ולהמשיך לייצר ולשווק את המכונית העירונית "סיריון" ואת הרכב ה-SUV "טריוס". הדגמים שייצורם הופסק היו המשפחתית "אפלאוז", המכונית הקומפקטית "שרייד" והמיניוואן הקומפקטי "גראנד מוב". נשיא דייהטסו, אמר, כי "אם לוקחים בחשבון את עלויות הייצור והפיתוח, מדובר במכוניות לא רווחיות, שאנו שוקלים להפסיק את ייצורן. אנו רוצים להגדיל את הרווחיות על ידי התמקדות במכוניות מיני ובדגמים בנפח עד 1.3 ליטר".
בינואר 2011 הודיעה דייהטסו כי בכוונתה לפרוש משווק כלי רכב באירופה בתוך שנתיים. לדברי החברה חוזקו של הין היפני הפך את הייצוא של כלי רכב לאירופה לבלתי כדאי עבור חברות קטנות, שבסיס הייצור שלהן ביפן. מאחר שבעקבות המשבר הכלכלי העולמי בשנת 2008, צנחו מכירותיה של דייהטסו באירופה, מ-58 אלף כל רכב בשנת 2007 ל-12 אלף בשנת 2011. החברה הודיעה שהיא מתכוונת להפסיק לשווק באירופה מכוניות בינואר 2013, אולם היא תמשיך לשווק חלקים ותמיכה טכנית.
באוגוסט 2016, השלימה טויוטה את רכישת 100% ממניותיה של דייהטסו בעסקת חילופי מניות. במסגרת העסקה הוכרז כי דייהטסו תמשיך לייצר מכוניות קטנות תוך התבססות על טכנולוגיות שיושאלו מטויוטה, גם עבור המותג שלה וגם עבור מותג חברת האם טויוטה. בחודש דצמבר 2023 התגלה שהחברה זייפה מבחני בטיחות לאורך שנים ארוכות כ-30 שנה והדבר נחקר ביפן.
יבוא לישראל

דייהטסו הייתה אחת מיצרניות המכוניות היפניות היחידות שלא נכנעו לחרם הערבי, ומכרו מכוניות נוסעים בישראל. יבוא דגמי דייהטסו ומכירתם בישראל החל בסוף שנת 1982, על ידי סוכנות הרכב "נוע", שהייתה שותפת בין איש העסקים רמי אונגר (בעל סוכנות הרכב "טלקאר" שייבא לישראל גם את דגמי לנצ'יה ואוטוביאנקי), וחברת נצבא (במקור ניצב"א - נכסי צאן ברזל אגד) חברת בת של קואפרטיב אגד. בשנת 1985 רכשה נצבא את מלוא הבעלות על הסוכנות, אך בשנת 1989 מכרה אותה חזרה לרמי אונגר.
שני הדגמים הראשונים ששווקו בישראל היו דגם השרייד (סופרמיני), ודגם השרמנט (משפחתית מבוססת טויוטה קורולה דור קודם). השרייד זכתה להצלחה במכירות, אך השרמנט התקשתה להתחרות בסובארו ליאונה הפופולרית, בין היתר בשל המבנה המיושן שהיה בעל הנעה אחורית. דייהטסו חזרה לשוק המכוניות המשפחתיות בשנת 1990 עם הצגה של 'האפלאוז. בשנה זו מכרה דייהטסו כ-5,100 כלי רכב בישראל. האפלאוז זכתה להצלחה גדולה והייתה במשך כמה שנים לאחת מהמכוניות הנמכרות ביותר בישראל. בתחילת שנת 1991 נבחרה הדהייטסו אפלאוז כרכב שירות לקציני צה"ל בדרגות אלוף-משנה וסגן אלוף.
בשנת 1996, לאחר כמה שנים של מכירות חדשות, מכרה דייהטסו כ-2,100 כלי רכב בישראל
בקיץ 1997 הטיל המכס "תוספת הרמה" בסכומים שנעו בין 400 ל-1,000 שקל על מכוניות דייהטסו. תוספת מס זו נגבת מהיבואנים בעת שהם משחררים את המכוניות מהמכס. הרקע להטלת המס הנוסף היה חקירה שניהל המכס נגד יבואני רכב בחשד שהם ניפחו את מחירי המזגנים שהותקנו בכלי הרכב וקיזזו את התוספת ממחיר כלי הרכב עצמם.
בשנת 2006 זכתה דייהטסו לעדנה נוספת בארץ, כשהושק כאן הדור השני של הסיריון, אשר הייתה מכונית סופר-מיני קטנה שהתבססה בחלקה על מכלולים ששאלו מטויוטה יאריס. בזכות תג מחיר אטרקטיבי למדי נמכרה בארץ במספרים גבוהים. לצידה זכה להצלחה גם הטריוס, שהיה למעשה הג'יפון העירוני הראשון שנמכר בארץ והקדים את זמנו בעשור שלם. בתחילת דרכו נחשב הטריוס בישראל כקרוסאובר עירוני שאינו מסוגל לספק יכולות שטח גבוהות בדומה לרכבי SUV נפוצים אחרים, אך עם גידול הביקוש לרכבי SUV וקרוסאוברים, בזכות מכלולי ההנעה שצויד בהם הכוללים, בין היתר, הנעה כפולה-קבועה (4WD), דיפרנציאל מרכזי ננעל וסרן אחורי חי, נחשב הטריוס לקרוסאובר עירוני המסוגל לספק יכולות שטח בלתי מבוטלות ביחס לקרוסאוברים ששווקו מאוחר יותר בישראל. בשלב מאוחר יותר הצטרפה לדגמי הדייהטסו גם המאטריה, אך זו זכתה להצלחה בינונית למדי.
את שנת 2007 סיימה דייהטסו עם 9,500 מסירות כלי רכב בישראל. שנת השיא האחרונה של פעילות המותג בישראל, הייתה 2008, עם 9,700 מסירות. שנה אחר כך ירדה ל-6,300 מסירות.
בינואר 2011, כאשר החברה הודיעה שתפסיק לפעול באירופה, הכריזה סוכנות "טלקאר" כי בשיחות הרשמיות עם היצרן הובטח להם שהייצור של מכוניות מתאימות לישראל יימשך. לאחר שעלה חשש שהפסקת הייצור של דגמים לפי התקן האירופי יכולה להביא להפסקת היבוא לישראל, כיוון שישראל פועלת על פי דרישות התקן הנהוגות באירופה. אך בתחילת 2012 הופסק יבוא דגמי דייהטסו לישראל, לאחר שהחברה החליטה להפסיק ייצור מכוניות לפי התקן האירופי.
דגמים מובילים > דייהטסו סיריון (1998 - 2011) > דור 1 (1998 - 2005)

סופר מיני. הדור הראשון של דייהטסו סיריון שווק בישראל בין השנים 1998 - 2005. דגם זה החליף למעשה את השרייד שהוצג על ידי דייהטסו בשנת 1987 והיה לפופולרי בישראל בסוף שנות ה-80 - תחילת שנות ה-90. דגמי הסיריון דור 1 שווקו בארץ עם מנוע 1.3 ליטרים המפיק 102 כוחות סוס (החל משנת 2000), דגם 1.0 ליטר המשודך לתיבת הילוכים אוטומטית ומפיק 58 כוחות סוס וכן דגם 1.0 ליטר המשודך לתיבת הילוכים ידנית ומפיק 55 כוחות סוס.
דגמים מובילים > דייהטסו סיריון (1998 - 2011) > דור 1 (1998 - 2005) > דור 2 (2006 - 2011)

סופר מיני. בשנת 2005 הציגה דייהטסו את מתיחת הפנים הראשונה שלה לסיריון. יבוא דגם זה לישראל החל בשנת 2006 וזכה להצלחה בקרב ציי הרכב ולקוחות פרטיים. מבוסס על מכלולים של טויוטה יאריס דור ראשון, הכולל מנוע 1.3 ליטרים המפיק 87 כוחות סוס ותיבת אוטומטית 4 הילוכים. בשנת 2011 הופסק יבוא הסיריון לישראל לאחר שחברת דייהטסו החליטה להפסיק לייצא מכוניות לאירופה ובתוך כך גם לישראל. הסיריון נחשבת למכונית אמינה וזולה לאחזקה ובזכות כך זוכה לפופולריות גם עשור לאחר הפסקת שיווקה בישראל. בשווקים אחרים בעולם נמכרת תחת השם דייהטסו בון (Boon) וטויוטה פאסו (Passo).
דגמים מובילים > דייהטסו טריוס (1998 - 2011) > דור 1 (1998 - 2006)

מיני SUV. הדור הראשון של דייהטסו טריוס נחשב לאחד מחלוצי קטגוריית ה-SUV הקטנים והעירוניים הוא הושק בתערוכת הרכב של פרנקפורט בתחילת 1997. בארץ החל שיווקו בסוף שנות ה-90 ושווק בעיקר כקרוסאובר עירוני במרכב צר וגבוה המספק תנוחת ישיבה גבוהה. מוצע עם מנוע המיוצר על ידי חברת טויוטה בנפח 1.3 ליטרים, 4 צילנדרים, המפיק 86 כוחות סוס ומשודך לתיבה אוטומטית הכוללת 4 הילוכים. דגמי הטריוס בארץ שווקו עם הנעה כפולה-קבועה, סרן אחורי חי, מרווח גחון גבוה ואפשרות נעילת דיפרנציאל מרכזי, ללא הילוך כוח. בתחילת שנת 2000 העניקה דייהטסו מתיחת פנים לטריוס בחלקו החיצוני והפנימי של הרכב. הטריוס כפי ששווק בארץ כלל 5 דלתות, 4 מקומות ישיבה וגלגל חליפי בגודל מלא התלוי על דלת הרכב האחורית. הגרסה המאובזרת כללה חלונות חשמליים, נעילה מרכזית ועוד. מבחינה מכנית, שווק הרכב עם מנוע מדגם אחר המספק 4 כוחות סוס נוספים.
דגמים מובילים > דייהטסו טריוס (1998 - 2011) > דור 1 (1998 - 2006) > דור 2 (2007 - 2011)

מיני SUV. מתיחת הפנים הראשונה לדגם הטריוס של דייהטסו הוצגה לראשונה בתערוכת הרכב בפרנקפורט בשנת 2005. דגם זה שווק בישראל בין השנים 2007 ועד הפסקת הייבוא בשנת 2011. מוצע עם מנוע 1.5 ליטר, המיוצר על ידי טויוטה, מפיק 104 כוחות סוס ומשודך לתיבה אוטומטית 4 הילוכים. כל הדגמים בישראל שווקו עם הנעה כפולה קבועה (4WD) המועברת באמצעות דיפרנציאל מרכזי הניתן לנעילה, ללא הילוך כוח. בדומה לדור הראשון, צויד בסרן אחורי חי ומרווח גחון גבוה, 5 דלתות ו-5 מקומות ישיבה (לעומת 4 בדגם היוצא).
בשנת 2010 עבר מתיחת פנים קלה והתווספו לו מערכות נוספות כגון:
DAC - מערכת בקרת הידרדרות במדרון (downhill assist control system) שפותחה על ידי טויוטה וקיימת בדגמי SUV נוספים שלה.
TRC -  מערכת לבקרת משיכה (BRAKE ASSIST & TRACTION CONTROLׂ) - מערכת למניעת החלקה בדומה ל-ESP.
משווק ביפן תחת השם דייהטסו בי-גו (Daihatsu Be‣go) וטויוטה ראש (Toyota Rush).
בהיעדר חלופות מגוונות לקרוסאוברים זולים בעלי יכולות שטח בינוניות, זוכים דגמי הטריוס לביקושים גבוהים גם שני עשורים לאחר תחילת שיווקם. בישראל ובמדינות נוספות בעולם קיימים מועדונים של חובבי דייהטסו טריוס לדורותיו המחזיקים בו כרכב לטיולי שטח רכים ובינוניים.
מכוניות עבר של דייהטסו

דייהטסו בי
דייהטסו ליזה
דייהטסו טאפט
דייהטסו טנטו אקס
דייהטסו אופטי
דייהטסו דלתא
מכוניות המשווקות בשנת 2018

דייהטסו וייק
דייהטסו טנטו
הערות שוליים

1 2   ישראל פישר, טויוטה משתלטת על דייהטסו ופותחת חזית מול דאצ'יה, סוזוקי וסקודה, באתר TheMarker‏, 29 בינואר 2016
↑  אליהו חסין, ‏טויוטה העלתה אחזקתה בדייהטסו והינו - מ-%35 לשליטה של %51, באתר גלובס, 1 בספטמבר 1998
↑  דובי בן גדליהו, ‏דייהטסו תפסיק לייצר מכוניות בנפח מעל 1.3 ליטר, באתר גלובס, 13 ביולי 1999
↑  דובי בן גדליהו, ‏דייהטסו יוצאת מאירופה: תפסיק לשווק כלי רכב ב-2013, באתר גלובס, 16 בינואר 2011
↑  אבי קרטין, אונגר מכר את נוע בחמישה מיליון דולר, חדשות, 11 באוגוסט 1985
↑  שמואל רוזנבלום, החלפות - דייהטסו: אגד מכר לאונגר, ואונגר קונה בחזרה מאגד, חדשות, 28 ביוני 1989
↑  יונתן קלרמן, שרייד - עם הראש בתיקרה, כותרת ראשית, 1 בדצמבר 1982
↑  יונתן קלרמן, דייהטסו שרייד: פחות יפני, כותרת ראשית, 18 בינואר 1984
↑  שאול גאלי, הבת של השכן, חדשות, 10 במאי 1992
↑  יוסי ריבלין, תעשיית הרכב היפני – מוכרים בלבד, חדשות, 9 ביוני 1991
↑  יוסי ריבלין, היפנים לא יודעים שהדייהטסו־אפלאוז מיועדת לקציני צה"ל, חדשות, 21 במרץ 1991
↑  דובי בן-גדליהו, ‏גידול של %2.7 במסירות כלי רכב בשנת 96' לכ-145 אלף יחידות; המותג המוביל - מאזדה, באתר גלובס, 23 בינואר 1997
↑  ידיעות אחרונות, ‏המכס הטיל תוספת מס על מכוניות מאזדה, דייהטסו ודייהו, באתר גלובס, 11 באוגוסט 1997
↑  דובי בן-גדליהו, ‏הכי חמודה בשכונה, באתר גלובס, 10 באוגוסט 2005
↑  חברת דייהטסו, באתר גלובס, 23 בינואר 2006
↑  דובי בן-גדליהו, ‏דלק רכב סיימה את 2007 עם מסירות של 42,500 דגמי מאזדה ופורד - 116 מכוניות בממוצע מדי יום, באתר גלובס, 1 בינואר 2008
↑  דובי בן-גדליהו, ‏דצמבר המר בענף הרכב: ירידה של 54% במסירות לעומת דצמבר אשתקד, באתר גלובס, 5 בינואר 2009
↑  דובי בן גדליהו, ‏סיכום 2009: ירידה של 11% במסירות כלי הרכב לעומת 2008, באתר גלובס, 4 בינואר 2010
↑  דניאל שמיל, דייהטסו תפסיק את השיווק באירופה ב-2013; היבואן בישראל: "אנחנו ממשיכים בשיווק", באתר TheMarker‏, 16 בינואר 2011
↑  דניאל שמיל, אחרי שתצא מאירופה: דייהטסו עשויה לעזוב גם את השוק הישראלי ב-2013, באתר TheMarker‏, 18 בינואר 2011
↑  תומר הדר, בלעדי ל"כלכליסט": יבואנית דייהטסו הפסיקה לייבא את דגמי החברה, באתר כלכליסט, 24 בינואר 2012
↑  מבחן דרכים: דייהטסו סיריון פנסים וחוש הומור, באתר גלובס, 14 ביוני 1998
↑  דובי בן-גדליהו, ‏נוחתת בארץ: דייהטסו סיריון 1.3 ליטר, באתר גלובס, 10 ביולי 2000
↑  יואב קווה, המכונית של יוגיהו, באתר הארץ, 3 ביוני 2005
↑  דובי בן-גדליהו, ‏דייהטסו: הג'יפ העירוני החדש, באתר גלובס, 12 במרץ 1997
↑  יואב קווה, דייהטסו טריוס - רק בגלל הרוח, באתר הארץ, 25 בנובמבר 2001
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2016062901  NDL: 00628739  VIAF: 267100598   WorldCat (עם VIAF): 267100598 
הדהייטסו "אפלאוז" ששימשה כרכב שירות לקציני צה"ל בתחילת שנות ה-90
סיריון מודל 2005
טריוס דור 2 מודל 2010
גלישת רוח

גלישת רוח הוא ענף ספורט ימי אולימפי המורכב מאלמנטים של גלישה ושיט. גלשן הרוח מורכב מלוח שאורכו בין שניים לארבעה מטרים, אליו מחובר התורן באמצעות מפרק אוניברסלי - המאפשר לו תנועה חופשית. לתורן מחובר בצורה אופקית המנור, בעזרתו מותקן המפרש על גבי התורן. שטחי המפרשים עשוי להגיע לבין פחות משלושה מ"ר עד ל-12 מ"ר - בהתאם לתנאי הרוח, למיומנות הגולש ולאופי הגלישה הרצוי.
גלשן הרוח פותח בשנת 1969 על ידי המהנדס ג'ים דרייק אשר הוסיף מפרש לגלשן הגלים כדי ללכוד את הרוח. בסוף שנות השישים הופיע בקליפורניה הדגם המסחרי הראשון שנקרא "וינדסרפר". בתוך זמן קצר יחסית קמו ארגונים, בתי ספר, תקנות ותחרויות לספורט זה. בשנת 1984 זכה הענף להכרה אולימפית והוא נכלל במשחקים האולימפיים מאז לוס אנג'לס 1984.
כיום, ישנם חופים ואתרי גלישה רבים ברחבי העולם, שהמפורסמים שבהם נמצאים בחוף המערבי של ארצות הברית, בהוואי, באוסטרליה ובאינדונזיה. באתרים שונים נערכות תחרויות בסגנונות שונים, בהם מרוצים, סלאלום וסגנון חופשי.
הראשון שהביא לארץ את גלשני הרוח היה דורון עזרא, שהיה הבעלים של החברה "ימית סחר" (נכון להיום הבעלים הוא איתן פרינלנדר), והחליט לייבא מאירופה את גלשני הרוח בשנת 1973.
התפתחויות במבנה גלשן הרוח

מאז פיתוח גלשני הרוח הראשונים, שונה ושופר מבנהו של הגלשן. בין השינויים הבולטים ניתן למנות את:
קיצור לוח הגלשן מאורך של כארבעה מטרים לשני מטרים וחצי בלבד
הסרת חרב הגלשן
הקטנת גודלו של סנפיר הגלשן
שינוי צורת המפרש המשולשת לצורה הדומה יותר לחרוט קטום, היעילה יותר ללכידת הרוח
תורן המפרש מורכב ממספר חלקים, להם היכולת להתפרק ולהתחבר מחדש
ללוח הגלשן נוספו רצועות המשפרות את אחיזת הרגליים בו
תופסני המנור השתכללו ואחיזתם בתורן השתפרה
עקרונות הגלישה

עקרון הגלישה מבוסס על שיווי המשקל של הגולש לעומת הרוח. על מנת לנוע, על הגולש לעמוד עם גבו לכיוון הרוח כשהמפרש לפניו. כעת, עליו להפעיל כוח במשיכת המפרש כאותו כוח שמפעילה הרוח. מהלך זה יצור מצב בו המפרש לא זז ולכן ינוע הגלשן מכוחה של הרוח.
עקרונות הגלישה > מונחים בגלישה

לעלות לרוח: מצב בו חרטום הגלשן מסתובב אל הכיוון ממנו מגיעה הרוח
לרדת מהרוח: מצב בו חרטום הגלשן מסתובב אל הכיוון אליו נושבת הרוח
לחדד לרוח: גלישה עד כ-30 מעלות נגד כיוון הרוח
פתיחת מפרש: הגדלת הזווית שבין המפרש לגוף הגלשן
סגירת מפרש: הקטנת הזווית שבין המפרש לגוף הגלשן
סיבוב: סיבוב הגלשן בעליה לרוח, גורר אחריו גם תזוזה של הגולש לצד השני של הגלשן
מהפך: סיבוב הגלשן בירידה מהרוח, גורר אחריו גם תזוזה של הגולש לצד השני של הגלשן
עקרונות הגלישה > ניווט הגלשן

ניווט הגלשן אינו מסובך אך מצריך מיומנות. הדינמיות של הכלי גורמת לכך שאין להתייחס לכיוונים כשמאל או ימין אלא על פי הגורם המשפיע ביותר - הרוח. פניות ביחס אליה נקראות לעלות לרוח או לרדת לרוח והיא מוגדרת כרוח צד או גבית. מכיוון שהגלשן מונע על ידי הרוח בלבד אין הוא יכול לנוע ישירות כנגד כיוונה, אך ניתן להתקדם עם הגלשן לכיוון אשר נמצא במעלה הרוח בעזרת גלסים.
פניה למעלה הרוח: כדי לעלות לרוח יש להטות את התורן מעט אל כיוון הירכתיים. מצב זה ייצור יותר כוח של הרוח על הירכתיים מאשר על החרטום, אשר יגרום לפניית החרטום אל מעלה הרוח.
פניה לירידה מהרוח: כדי לרדת מהרוח יש להטות את התורן מעט אל כיוון החרטום. פעולה זו תגרום למצב הפוך מאשר בפנייה אל מעלה הרוח ולכן החרטום יזוז אל כיוון נשיבת הרוח.
חידוד לרוח: גולש מנוסה יכול לחדד עד כ-10 מעלות לכיוון רוח, אך לעולם לא יוכל לשוט באופן ישיר כנגדה. כמו כן, ככל שמחדדים לרוח מאבדים חלק גדול מהאנרגיה שלה שלא נלכדת במפרש. מצב זה גורם להאטת התנועה ולקשיים בשיווי המשקל. חידוד לרוח יתבצע לרוב כאשר הגולש ירצה להגיע למקום ממנו באה הרוח (כמו לחזור לחוף).
גלס: או צלע היא שיטת גלישה בה לא גולשים נגד הרוח, אלא באלכסון, כל פעם לכיוון אחר. מהלך זה אמנם אינו קל (מכיוון שכל גלס גורר עמו סיבוב), אך הוא קל יותר מאשר חידוד מתמיד וקשה לרוח.
גלישה תחרותית

גלישת רוח נחלקת למספר ענפים בהתאם לאופי הגלישה, הציוד והתחרויות הספורט המתקיימות.
גלישה תחרותית > גלשנים אולימפיים

גלשנים אולימפיים הם גלשנים גדולים מאוד עליהם מתקיימות תחרויות במסגרת האולימפיאדה ואליפויות עולם. בתחרויות אלו כל המשתתפים שטים על אותו גלשן ואותו דגם מפרש. הדגם האולימפי הנוכחי הוא iQFOiL.
גלישה תחרותית > סבבי תחרויות מקצועניים

גולשי רוח מקצועיים משתתפים בתחרויות המאורגנות ונתמכות על ידי ארגונים מסחריים. הסבב המקצועני הגדול והמוכר ביותר הוא ה-PWA, Profesional Windsurfing Association. בסבבים אלו קיימים מספר ענפים בהתאם לסגנון הגלישה ומטרת התחרות.
סגנונות

גלישת פאן מאגדת בתוכה את סגנונות הגלישה שאינם אולימפיים. תחת קטגוריה זו קיימים מספר סגנונות:
פרי-רייד - גלישה במים רגועים תוך מתן דגש למהירות הגלישה וההנאה ממנה. גלשני פרי-רייד הם בדרך כלל רחבים ונוחים מאוד לשליטה.
פרי-סטייל - ביצוע תרגילי אקרובטיקה ופעלולים. גלשני פרי-סטייל הם קלים מאוד ובעלי יכולת תמרון גבוהה מאוד. הסנפיר של גלשני פרי-סטייל קצר מאוד ומאפשר ניתוק של הגלשן מפני המים בקלות על מנת לבצע סיבובים, החלקות וקפיצות.
ווייב - גלישה בגלים גבוהים ושבירות חוף. גלשני הווייב הם קטנים מאוד ובעלי מספר סנפירים הנע מאחד ועד ארבעה.
סלאלום - גלשנים צרים וארוכים שנועדו לגלישה במהירויות גבוהות בקו ישר.
פורמולה - גלשנים רחבים וקצרים שנועדו לתחרויות גלישה במהירות.
ראו גם

גלישת גלים
שיט מפרשיות
קייטסרפינג
לקריאה נוספת

ניקו שטיקל ומיכאל גארף, גלשנות רוח, הוצאת כנרת
הערות שוליים

| אמצעי תחבורה |
| --- | --- | --- |
| חלליים | מעבורת חלל • חללית • רכב הנחיתה הירחי • רכב הנדידה הירחי • תרמיל ריחוף |  |
| אוויריים | אוויריים |  |
| ממונעים | מטוס (מטוס סילון · מטוס קרב · מטוס מנהלים · מטוס מטען · מטוס קל · מטוס דו-כנפי) •  מסוק • ספינת אוויר • צפלין • תרמיל ריחוף |  |
| לא ממונעים | כדור פורח • דאון  • מצנח רחיפה • גלשן אוויר |  |
| ימיים | ימיים |  |
| ממונעים | אונייה (מכלית · מכלית נפט · אוניית צובר · אוניית נוסעים · משחתת · נושאת מטוסים) • סירת מנוע • אופנוע ים • יאכטה  • צוללת (צוללת גרעינית) • מעבורת (נחתת) • רחפת • ואפורטו |  |
| לא ממונעים | מפרשית (דאו) • גלשן רוח • סירה (סירת הצלה · קיאק · קאנו · גונדולה) • רפסודה • חסקה • אַרְבָּה • בוצית • ג'ונקה • אוניית מפרשים • אוניית קיטור |  |
| יבשתיים | יבשתיים |  |
| מכוניות | מכונית מיקרו •  מכונית מיני •  סופרמיני •  משפחתית •  משפחתית גדולה •  מונית • ניידת משטרה • גראן טוריסמו • מכונית משוריינת  • מיניוואן • אמבולנס • קרון מתים • קלנועית • מכונית ספורט • רודסטר • קבריולה • מכונית-על • מעונוע |  |
| רכבות | רכבת מהירה • רכבת פרוורית • רכבת בין-עירונית • רכבת נוסעים דו-קומתית • רכבת קלה • רכבת תחתית • מונורייל • פוניקולר • רכבל • חשמלית • גונדולה • קטר • קרון |  |
| אוטובוסים | אוטובוס מפרקי • אוטובוס קומתיים • אוטובוס נמוך-רצפה • מיניבוס • אוטובוס תלמידים • טרוליבוס • מערכת אוטובוסים מהירה |  |
| דו-גלגלי ממונע | אופנוע • קורקינט ממונע • קטנוע  • רכינוע |  |
| רכבי שטח | טרקטור • ג'יפ • SUV • טרקטורון • באגי • תומקאר • גארדיום • אוונגרד • רכבי שלג (אופנוע שלג · חתול שלג · מפלסת שלג) • רכב קרבי משוריין (טנק · נגמ"ש · שריונית · זחל"ם) • ציוד מכני הנדסי (דחפור · מחפר · יעה אופני · מיני-מעמיס · מחפרון · מפלסת) |  |
| משאיות | טנדר (מטענית) • מסחרית (ואן) • טיולית • כבאית • משאית עפר • משאית סמי-טריילר • פול-טריילר • רכבת כבישים |  |
| מונעים בכוח אדם | אופניים (אופני טנדם · חד-אופן · אופנוח · תלת-אופן) • קורקינט • גלגיליות • סקייטבורד  • אפריון • ריקשה • מגלשיים • עגלת תינוק |  |
| מונעים בכוח בהמה | כרכרה • מרכבה • מזחלת •  קוודריגה •  דיליז'נס • עגלה • קרון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558683905171  BnF: cb11933143r (data)  GND: 4066291-3  LCCN: sh85146966  NDL: 00576250  NKC: ph127497 
תרשים של חלקי הגלשן השונים
גלשני רוח על החוף