stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב – הקו הכחול
מסלול > רחובות

הקו מתחיל בגבולה של קריית עקרון, במסוף תחבורה ציבורית הסמוך למרכז המסחרי בילו סנטר. לאחר מכן, הקו חוצה את כביש 40 אל ציר 412 המתחיל ברחובות. הקו מתקדם לאורך רחוב הרצל, כשהוא עובר בסמוך לבית החולים קפלן, התחנה המרכזית של רחובות, השוק העירוני, מכון המחקר ויצמן, הפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ותחנת הרכבת רחובות. לאורך מקטע של כקילומטר ברחוב הרצל, בין המפגש עם הרחובות בנימין ולבקוביץ' בדרום לבין המפגש עם הרחובות הנשיא הראשון ויבנה בצפון, מותרת תנועת תחבורה ציבורית בלבד והכניסה לרכבים פרטיים אסורה. סביב מקטע זה, עוברים מעקפים ייעודיים לרכבים הפרטיים הן ממערב והן ממזרח ברחובות עזרא, מנוחה ונחלה, אייזנברג, הנשיא הראשון, יבנה, רוזנסקי ולבקוביץ'. תחת שטחה המוניציפלי של רחובות, מסלול הקו מסתיים בצומת מדע.
בסך הכל אורך מסלול הקו ברחובות כ-5 קילומטרים ולו 12 תחנות.
מסלול > נס ציונה

בנס ציונה, מסלול הקו נמשך על ציר 412 לאורך רחוב ויצמן. במהלך נסיעתו, הקו עובר בסמוך לאזור תעשיית ההיי-טק פארק המדע קריית ויצמן, המכון למחקר ביולוגי והקניון קניותר. לאורך מקטע של כ-600 מטרים ברחוב ויצמן, בין המפגש עם רחוב יצחק רבין בדרום לבין המפגש עם רחוב עמק השושנים בצפון, תותר תנועת תחבורה ציבורית בלבד והכניסה לרכבים פרטיים אסורה. סביב מקטע זה, עובר מעקף ייעודי לרכבים הפרטיים ממערב ברחובות עמק השושנים, המנין הראשון ויצחק רבין. תחת שטחה המוניציפלי של נס ציונה, מסלול הקו מסתיים בצומת מרגולין. לקראת הבחירות לרשויות המקומיות בישראל (2024) התעוררה מחאה ציבורית נגד הסטת התנועה לרחובות הצרים של שכונות מרכז העיר, וחלק מהמועמדים הכריזו כי יתנגדו לתוואי המתוכנן.
בסך הכל אורך מסלול הקו בנס ציונה כ-3 קילומטרים ולו 16 תחנות.
מסלול > ראשון לציון

בראשון לציון, מסלול הקו ממשיך גם כן על ציר 412, לאורך הרחובות הרצל והמכבים. במהלך נסיעתו, הקו עובר בסמוך לעתודות הקרקע שלפני מחלף ראשונים, תחנת הרכבת ראשונים, קניון ראשונים, הפארק העירוני גן העיר, בניין עיריית ראשון לציון, הקריה החקלאית של משרד החקלאות ומכון המחקר וולקני. בהגיעו לגן העיר, הקו הכחול מתמשק עם הקו החום; ובהגיעו לקריה החקלאית של משרד החקלאות, הקו הכחול מתמשק עם הקו הירוק של הרכבת הקלה בגוש דן. תחת שטחה המוניציפלי של ראשון לציון, מסלול הקו מסתיים בצומת בית דגן.
בסך הכל אורך מסלול הקו בראשון לציון כ-7 קילומטרים ולו 20 תחנות.
מסלול > כביש 44

בהגיעו לצומת בית דגן, מסלול הקו ממשיך על כביש 40 מערבה לכיוון מרכז מטרופולין גוש דן, תל אביב-יפו. במהלך נסיעתו, הקו עובר בסמוך למועצות המקומיות אזור וחולון, בית הספר מקוה ישראל ותחנת הרכבת צומת חולון. מסלול הקו מסתיים במרכז העסקים בן צבי, שם הוא מתמשק עם הקו הירוק של הרכבת הקלה בגוש דן.
בסך הכל אורך מסלול הקו בכביש 44 כ-6 קילומטרים.
ראו גם

מערכות הסעת המונים אחרות בגוש דן:
הקו החום
קווים אחרים במערכת "דנקל":
הקו האדום
הקו הירוק
הקו הסגול
הערות שוליים

↑  אבי בר-אלי, יוצא לדרך תכנון קו הרכבת הקלה מצומת ביל"ו לחולון, באתר TheMarker‏, 18 בינואר 2009
↑  שחר הזלקורן, עד 2025: המדינה תקים רשת רכבות-קלות בגוש דן, באתר ynet, 8 בדצמבר 2011
↑  יעל דראל, העבודות להקמת קו הרכבת הקלה בשרון יוצאות לדרך, באתר nrg‏, 11 בדצמבר 2011
↑  יעל דראל, "אנחנו המקום הכי מפגר בעולם מבחינה תחבורתית", באתר nrg‏, 13 בינואר 2012
↑  הרכבת הקלה לא זזה? אולי המטרונית תצליח, באתר ynet, 23 במאי 2013
↑  זאת, מלבד הקו האדום שביצועו כבר החל והקווים הירוק והסגול שהוחלט להמשיך בתכנונם.
↑  אסף זגריזק, נאחזים בגלגלי תקציב המדינה: אלו תקוות התחבורה הציבורית, באתר ynet, 3 באוגוסט 2021
↑  אסף זגריזק, ‏26 דקות ממכון ויצמן לראשון: תוכנית הקו הכחול בגוש דן נחשפת, באתר גלובס, 14 באפריל 2022
1 2  הזמנה להשתתף בהליך מיון מוקדם מקוון למכרז להקמת הקו הכחול בתוואי ציר מס' 412 מרחובות לראשון לציון – מצגת מפגש מציעים, באתר החברה הממשלתית "נתיבי איילון", 9 באוקטובר 2023
↑  המהפכה הגדולה בתחבורה: השקעה של 800 מיליון שקלים, באתר MyRehovot, ‏6 ביוני 2022
↑  הודעה לעיתונות: הסכם עקרונות לקידום הקו הכחול בנס ציונה, באתר משרד התחבורה, 7 בספטמבר 2022
↑  חנה קקיאשווילי, כל הפרטים על הקו הכחול שיעבור בראשון לציון לאורך 7 ק"מ עם 20 תחנות שירות, שבילי אופניים ושדרוג המרחב הציבורי, באתר BE106 ראשון לציון, ‏14 ביוני 2022
↑  החל מהיום: עבודות פיתוח תשתיות הניקוז ושדרוג המרחב העירוני יוצאות לדרך, באתר myZiona, ‏31 במאי 2023
↑  אלון חכמון, משה כהן, ‏זה כבר רשמי: המשטרה אישרה את הפעלת הקו האדום של הרכבת הקלה; הקו הכחול בדרך, באתר מעריב אונליין, 9 באוגוסט 2023
↑   דניאל שמיל, מירי רגב וראשי ערים מיהרו להניח אבן פינה לקו הכחול, אבל פתיחתו נדחית בשנה, באתר TheMarker‏, 10 באוגוסט 2023
↑  אייל יצחקי, העבודות יתחילו השנה: נבחרה חברה להקמת התשתית של הקו הכחול בראשון לציון, באתר השקמה ראשון לציון, ‏28 בינואר 2025
↑  ביצוע הקמתו של מסוף זה איננו חלק מפרויקט הקו הכחול, והוא צפוי להתבצע בנפרד בשלב מאוחר יותר. ראו: הזמנה להשתתף בהליך מיון מוקדם מקוון למכרז להקמת הקו הכחול בתוואי ציר מס' 412 מרחובות לראשון לציון – מצגת מפגש מציעים, באתר החברה הממשלתית "נתיבי איילון", 9 באוקטובר 2023
↑  ביצוע הקמת המעקפים איננו חלק מפרויקט הקו הכחול, והוא צפוי להתבצע בנפרד בשלב מאוחר יותר. ראו: הזמנה להשתתף בהליך מיון מוקדם מקוון למכרז להקמת הקו הכחול בתוואי ציר מס' 412 מרחובות לראשון לציון – פרוטוקול מפגש מציעים, באתר החברה הממשלתית "נתיבי איילון", 9 באוקטובר 2023
↑  עצומה - קו כחול נס ציונה - התנגדות להסטת כלי רכב פרטיים לרחובות פנימיים, באתר עצומה
↑  עוצרים את הרס שכונות המרכז - מחשבים מסלול מחדש לקו הכחול! הודעה חשובה: "נס ציונה ירוקה" מאמינה בתחבורה ציבורית רחבה, יעילה ונגישה, ובכלל זה קו מטרו מהיר... | By נאור ירושלמי | Facebook, נבדק ב-2024-02-02
↑  עד הקמתו של מרכז העסקים בן צבי, הקו יסתיים במסוף הלוחמים. במקור, הוא היה אמור להסתיים לעת עתה במסוף פנורמה – אך משרד התחבורה בראשותה של מירי רגב החליט לבטל את התוכניות להקמתו של מסוף זה. ראו: הזמנה להשתתף בהליך מיון מוקדם מקוון למכרז להקמת הקו הכחול בתוואי ציר מס' 412 מרחובות לראשון לציון – מצגת מפגש מציעים, באתר החברה הממשלתית "נתיבי איילון", 9 באוקטובר 2023
הדמיית מפגש הקו הכחול עם הקו החום בצומת הרחובות רוטשילד-הרצל במבט לכיוון צפון.
להתחיל מחדש (מקלט לבעלי חיים)

| --- | --- |


 פעילות:  מקלט לבעלי חיים
 התאגדות:  עמותה
 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  שרון כהן
 מנכ"ל:  שרון כהן
 תקופת הפעילות:  2017–הווה (כ־8 שנים)
 www.startingover.org.il
 
להתחיל מחדש - מקלט שיקומי לבעלי חיים היא חווה שמשמשת מקלט לבעלי חיים, שחולצו מהזנחה ומהתעללות. החווה פועלת כעמותה ללא מטרות רווח למען רווחת בעלי חיים. היא הוקמה על ידי שרון כהן בשנת 2017, ושוכנת במושב חרות. בחווה שוכנים מעל אלף בעלי חיים, מתוכם כ-600 חמורים, כ-60 סוסים, וכן פרות, עזים, כבשים, בעלי כנף, חתולים וכלבים.
בישראל חמורים הם נטולי הגנה משום שאינם חיות מחמד, אינם חיות משק ואינם חיות בר מוגנות. בנוסף לכך, בסין קיים ביקוש לעורותיהם לצורך ייצור תכשיר מסורתי. לשם כך חמורים נשלחים מישראל דרך רצועת עזה למצרים, שם יפשטו את עורם וימכרו לסין. לדברי סוחרים, מספר החמורים בישראל הידלדל והגיע למאות בודדות. החווה שמה לה למטרה להעביר את כל אוכלוסיית החמורים בישראל למקלטים באירופה, ובשנת 2022 הטיסה 200 חמורים למקלט בצרפת. העמותה פועלת בשיתוף פעולה עם משטרת ישראל והרשויות המקומיות, ובשטחה מרכז חינוכי.
האתון "הדס" הייתה במשאית עם קבוצת חמורים בדרך לעזה, שנפדו על ידי העמותה. היא המליטה בחווה.
היסטוריה

כהן טיפלה בכלבים וחתולים בחצר ביתה ברמת השרון. בחורף 2017 נקראה לעזרה לעׅירׇה קטנה שהייתה קשורה בסופת גשם באתר בנייה, לבדה וללא אוכל. היא הביאה אותה לחצר ביתה, וזו הייתה לאתון הראשונה בחמורי "להתחיל מחדש". עם התגברות זרם הפניות על חמורים וסוסים במצוקה, החצר לא הספיקה, וכהן הקימה מקלט במושב גאולי תימן בעזרת "קרן יעל גולדשטיין" שציוותה את כספה לעמותה. כשמספר בעלי החיים עלה, וגם מקלט זה היה צר מלהכיל אותם, הם הועברו למקלט גדול שכהן הקימה במושב חרות.
תפעול

החווה שוכנת על שטחים שכורים בשטח כולל של 38 דונם. מתחם החמורים מחולק לגדרות לפי מצבם וצרכיהם. גדרת "בית אבות" מיועדת לחמורים זקנים וחלשים, "בית יולדות" לאתונות בהריון מתקדם ולעיירים שנולדו להן. בחווה עצמה אין ריבוי של בעלי חיים, אך הרבה מהאתונות שמחולצות מגיעות בהריון. גדרה נוספת מיועדת לאימהות ועיירים קצת יותר גדולים ועיירים יתומים. לחמורים המשוקמים שהבריאו יש שלוש גדרות גדולות. אחת משלוש הגדרות היא "הרווקיה" ובה נמצאים זכרים שעוקרו בגיל יחסית מאוחר, הם מציקים לנקבות ואי אפשר לשכן אותם יחד. לסוסים שהשתקמו יש שני מתחמים, ובנוסף מתחם לסוסים עיוורים או נכים. כמו כן יש מתחמים לפרות ועגלים, לכבשים ועיזים, ומבנה לחתולים שהוא גם פנסיון בתשלום. בחווה עובדים 12 אנשי צוות בשכר, מהם ארבעה בצוות הרפואי. בנוסף להם עשרות מתנדבים בניקיון, האכלה, תחזוקה, הובלה, ומשימות אחרות. מתנדבים מהמגזר הערבי עוסקים במיוחד בחילוץ והובלה של חמורים וסוסים.
תפעול > מימון

נכון לסוף 2022 עלות התפעול של החווה היא כ-400 אלף ש"ח לחודש[דרוש מקור]. המימון מגיע מתרומות של אנשים פרטיים. העמותה נתמכת בידי המשרד להגנת הסביבה בתמיכה שעמדה בשנת 2021 על 155 אלף ש"ח.
תפעול > הוצאות

למעלה ממחצית מהוצאות החוה הן על מזון בעלי החיים. ההוצאות לתשלום לבית החולים הן של עשרות אלפי שקלים בחודש. משרד החקלאות והמשטרה מעבירים לחווה בעלי חיים פצועים או נטושים, אך אינם מתקצבים אותה.
החיות בחווה > חמורים

חמורים מהווים את רוב האוכלוסייה בחווה, נכון לדצמבר 2022, לאחר מבצע הטסה של 201 חמורים לצרפת, יש בחווה כ-600 חמורים. זרם החמורים הזקוקים למקלט הוא מתמיד, והרבה מהאתונות מגיעות למקלט בהריון ומגדילות עוד יותר את אוכלוסיית החמורים. רוב החמורים מגיעים מהמגזר הערבי והבדואי שם הם משמשים לסחיבת עגלות. קריאות לעזרה מגיעות מאזרחים יהודים וערבים, משוטרים ומחיילים שנתקלו בחמור או סוס במצוקה ונשארים לשמור עליהם עד שיגיע קרון החילוץ. לעיתים פקחי המחלקה הווטרינרית של ירושלים מפקיעים חמור במצוקה מבעליו, והמחלקה מובילה אותו בעצמה בקרון אל החווה.
רוב החמורים מגיעים במצב של רזון קיצוני, עם פציעות ונכויות, צלקות ופצעים פתוחים על החוטם מהשלשלאות שבהם רותמים אותם לעגלות, ופצעים נרחבים על הרגליים האחוריות, שנגרמים גם הם מהריתמה. פגיעות שכיחות נוספות הן נמק בכפות הרגליים בגלל מנהג לקשור אותם בקרסוליים על מנת שלא יברחו. במקרים כאלה אין ברירה אלא לקטוע את כף הרגל. בעלי חיים עם שברים או פציעות קשות במיוחד, או כאלה שזקוקים לניתוח מטופלים בתשלום בבית החולים הווטרינרי האוניברסיטאי בבית דגן.
בנוסף לפגיעות הגופניות החמורים מגיעים במצב נפשי ירוד, מפוחדים וחרדים ממגע אנושי, והשיקום הנפשי אורך זמן רב.
חמורים יוצרים חברוּיוֹת לכל החיים ובמקלט מקפידים לא להפריד ביניהם, ומשום כך חמורים חברים עוברים יחד לעדר אחר או למקלט אחר.
החיות בחווה > חמורים > המסחר בעורות חמורים, והטסת חמורים לצרפת

בשנים האחרונות התפשט מסחר בחמורים לצורך ייצור תכשיר סיני שנקרא אג'יאו ומופק מהעור שלהם. המחיר הגבוה של העורות מתמרץ סוחרים ישראלים ופלסטינים לסחור בהם. החמורים עוברים מישראל לרצועת עזה, משם למצרים, שם הורגים אותם ומוכרים את עורותיהם לסוחרים סינים. הדבר נודע לראשונה בישראל בשלהי 2021, כשגבר עזתי התקשר לווטסאפ של המקלט, אותו חשב בטעות ליצואן חמורים, ובצעקות "חראם" (אסור), תיאר את הנעשה. ארגון בינלאומי בשיתוף פעולה עם עמותה ישראלית הוציא חוקרים פרטיים שחקרו את נושא העברת הסוסים והחמורים מישראל לרצועת עזה במשך חודשים. משרד החקלאות ניסה לעצור משאית כזאת במעבר כרם שלום, ללא הצלחה משום שאין חוק שאוסר זאת.
המקלט מנסה לעצור משלוחים אלה ולפדות את החמורים בכסף, בשנת 2022 פדה המקלט כ-400 "חמורי עזה".
סוחרים דיווחו שבעקבות המשלוחים לרצועת עזה נותרו בגבולות ישראל רק כמה מאות חמורים, ולנוכח זאת החווה שמה לה למטרה למגר כליל את השימוש בחמורים לעבודה ואת המסחר בהם. מאחר שהיא מתקשה להתמודד עם זרם החמורים, הוחלט לשלוח חמורים למקלטים בחו"ל. מקלט "לה טאנייר" (La Tanière) שבצרפת, נרתם לעזרה והציע לקבל 200 חמורים מישראל. המקלט הקצה לחמורים בין 400 ל-500 דונם של שטחים ירוקים, לעומת 38 דונם של חוות "להתחיל מחדש", המחולקים בין כל בעלי החיים. מבצע ההטסה הגדול והיחיד מסוגו בעולם[דרוש מקור], נערך בין יוני לאוקטובר 2022, בארבע הטסות במטוסי תובלה חכורים, 50 חמורים בכל טיסה, בתוך קרוניות מרווחות, כשבעה חמורים בכל קרונית.
ההטסות שנפסקו לתקופת החורף התחילו מחדש ב-29 באפריל 2023, ובתוך שנה מתחילת המבצע הוטסו 310 חמורים. במקביל כ-400 חמורים נוספים חולצו ושוכנו בחווה.
החיות בחווה > סוסים

בחווה כ-60 סוסים. כמו החמורים, גם הסוסים מגיעים לחווה אחרי שנוצלו ונזנחו למות, ומישהו ראה אותם. למשל סוסה שהרביעו אותה שוב ושוב עד שנגרם לה קרע בוגינה ולא היה בה חפץ יותר. בחווה יש מספר סוסים עיוורים מנוקדים מגזע אפלוסה. סוסים אלה מתעוורים בסביבות גיל 15 בגלל פגם גנטי (סוס יכול לחיות מעל 30 שנה). בכל זאת יש המרביעים אותם והם נמכרים בגלל יופיים, ולאחר שהם מתעוורים הם לעיתים ננטשים. לסוסים יש שלושה מתחמים, שניים מהם לעדרים שהשתקמו ואחד לסוסים עיוורים או נכים.
החיות בחווה > בעלי חיים נוספים

כ-300 חתולים במבנה החתוליה, שבו מתחם מיוחד לחתולים נכים או עיוורים.
מתחם לארבע פרות ופר מתעשיית המזון מהחי, שכל אחד מהם ניצל בדרך אחרת. הפר סנואו נפל ממשאית כשהיה עגל יילוד וחיילים אספו אותו.
מתחם עם כעשרים כבשים ועיזים, חלק מהם הובאו על ידי השירות הווטרינרי של ירושלים.
חצר לשתי חזירות.
* שני צבי ענק שניצלו מעוטף עזה אחרי טבח שבעה באוקטובר
מרכז חירות

בשטח החווה שוכן "מרכז חירות ללימודי חדשנות וקיימות" על שם אגם לוי, בת המושב שנספתה באסון נחל צפית. המרכז הוקם ומנוהל על ידי אורלי וילנאי וניצן מייזליס. מטרת המרכז היא ללמד לחמלה כלפי בעלי חיים דרך היכרות ועבודה למענם, מתוך אמונה שילד שמתאכזר לבעלי חיים יהיה מבוגר שמתאכזר לבני אדם. המרכז נמצא בתכני גפ״ן של משרד החינוך המומלצים לבתי הספר, ומשרת מסגרות חינוכיות שונות, ביניהן בתי ספר מהמגזר הבדואי, מיישובים ערביים ויהודיים, ומסגרות לנוער בסיכון.
המרכז מעביר הרצאות ואחראי על הסיורים בחווה וארגון קבוצות מתנדבים.
מבחר תמונות

שוטרי משטרת כפר קאסם ביום התנדבות במקלט
האתונות "טינקרבל" (מימין) ו"צילה" יצרו ביניהן חברוּת במקלט.
"סטנלי", החמור שהושקה וודקה ונגזרו אוזניו, במקלט לה טנייר בצרפת
הערות שוליים

1 2  פוסט של שרון כהן על מצבם של החמורים ועל מבצע ההטסה לצרפת, 26 במאי 2022
↑  רקפת פרא, ‏"אני נרקומנית של מיגור סבל של בעלי חיים", באתר ‏מאקו‏, 10 באפריל 2018
↑  העברת השלט לזכרה של יעל גולדשטיין לאתר החדש במושב חרות
↑  הצוות הרפואי מטפל ברגליים פצועות, ומלביש לחמורים "מכנסיים" כנגד הזבובים
↑  חמוריקו מגיע לחווה
↑  דוח לאחר משלוח החמורים האחרון לצרפת לשנת 2022
↑  חמורים שהופקעו על ידי השרות הוטרינרי בירושלים מגיעים לחווה
1 2   ממשאית סוחרי החמורים למקלט לה טנייר בצרפת
↑  עומרי חיים, משלוחי החמורים לעזה – וההתעללות האכזרית בדרך, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 23 בינואר 2022
↑  לא שואלים שאלות: מה עולה בגורלם של החמורים שמועברים מישראל לעזה?, בתוכנית "יהיה בסדר" בגלי צה"ל, באתר גלי צה"ל, בדיקה אחרונה ב־20 במרץ 2022
↑  משאית חמורים לייצוא עוכבה בכרם שלום אך לא ניתן היה לעצור אותה
↑   קבוצת חמורים שהיו מיועדים ליצוא לעזה מגיעה אל מקלט 'להתחיל מחדש', דצמבר 2021, באתר פייסבוק, בדיקה אחרונה ב־20 במרץ 2022
↑  מקלט לה טנייר בצרפת, La Tanière zoo refuge
↑   אורלי וילנאי, מבצע חמוֹר: עשרות חמורים ישראלים נחתו בחוף מבטחים בצרפת, באתר הארץ, 28 ביוני 2022
↑  https://www.facebook.com/StartingOverSanctuary/videos/1467616950736301 "בבקשה אל תדלגו על הפוסט הזה"
↑   מקימים את אסיל על רגליו בעזרת מלגזה (דקה 1:10)
הסיפור של אסיל בדף האימוץ הווירטואלי של "להתחיל מחדש"
↑  סוסה ששימשה לרבייה ונזרקה
↑  עדר הפרות ב"להתחיל מחדש"

ההצלה של סנואו
↑  כבשים מהשירות הוטרינרי של ירושלים
↑  החזירות תלמה ולואיז
↑  שני צבי ענק במקלט "להתחיל מחדש"
↑  "מרכז חירות" בחוות להתחיל מחדש
↑  תוכני גפ"ן של משרד החינוך
↑  שוטרי משטרת כפר קאסם ביום התנדבות במקלט
↑  כתבה בערוץ 13, דקה 0:53
שעת ארוחה של חלק מהחמורים
"חמוריקו", חמור בן כ-35 שהגיע לחווה כשאינו מסוגל לעמוד על רגליו, נושא על אפו צלקות כתוצאה מפציעה של שלשלאות.
חמורי "להתחיל מחדש" בתוך קרוניות לאחר נחיתתם בנמל התעופה בלייז' שבבלגיה.
שרון כהן מרימה בעזרת מלגזה את הסוס "אסיל", שבמשך חודשיים לא יכול היה לקום על רגליו
הסוס "אסיל" במתחם הסוסים המשוקמים.
קנג'י דויהארה

| --- | --- |

 לידה:  8 באוגוסט 1883 אוקיאמה, מחוז אוקיאמה, האימפריה היפנית יפן
 הוצאה להורג:  23 בדצמבר 1948 (בגיל 65) כלא סוגאמו, טוקיו, יפן בתקופת הכיבוש האמריקאי 
 מדינה:  האימפריה היפנית, יפן 
 כינוי:  "לורנס המנצ'ורי"
 השכלה:  האקדמיה הצבאית הקיסרית
 השתייכות:  יפן האימפריה היפנית הצבא הקיסרי היפני הצבא הקיסרי היפני
 תקופת הפעילות:  1904–1945 (כ־41 שנים)
 דרגה:  גנרל
 פעולות ומבצעים
 ההתערבות הסיבירית  מלחמת סין-יפן השנייה  מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 מסדר השמש העולה
 
קֶנְגִ'י דּוֹיְהָארָה (ביפנית: 土肥原 賢二) היה גנרל בצבא היפני הקיסרי. הוא היה מבין ראשי הפיקוד הצבאי על הפלישה היפנית למנצ'וריה ובמהלך מלחמת העולם השנייה ומלחמת סין-יפן השנייה שירת בין מפקדי הפלישה היפנית בצפון ומאוחר יותר גם מרכז סין.
לדויהארה היה תפקיד מרכזי בניהול האזורים שנכבשו בידי האימפריה היפנית בסין והוא היה אחראי לכמה ממעשה הטבח המרכזיים שאירעו בשטחים הכבושים, כמו כן ניהל את סחר הסמים, בייחוד אופיום, שהועבר במנצ'וקוו. כמו כן הוא תמך בהוצאתה לפועל של המתקפה על פרל הארבור לאחר כניעת האימפריה היפנית הוא הואשם בבית הדין הבינלאומי הצבאי למזרח הרחוק בפשעי מלחמה ונגזר עליו דין מוות.
ביוגרפיה

קנג'י דויהארה נולד בעיר אוקיאמה, בירת מחוז אוקיאמה, באימפריה היפנית למשפחת סמוראים לשעבר אשר תמכו בו ללמוד לקראת קריירה צבאית. בשנת 1904 סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית הקיסרית והתקבל לשורות הצבא היפני הקיסרי. בשנת 1912 סיים את לימודיו במכללת מטה הצבא, ולאחר מכן נשלח לבייג'ינג שבסין כנספח צבאי, שם למד כיצד לדבר סינית מנדרינית יחד עם כמה ניבים אחרים.
בין השנים 1921 ל-1922 הוא שירת תקופה קצרה במזרח הרחוק הרוסי במהלך ההתערבות הסיבירית של מדינות ההסכמה ובראש כוחותיהם יפן נגד רוסיה הסובייטית אשר הייתה עוד בתוך מלחמת האזרחים ברוסיה.
לרוב מאז סוף שנות העשרים של המאה העשרים עבד בשירות המודיעין של הצבא היפני. בשנת 1926 הוא צורף לרגימנט החי"ר השני ובשנת 1927 לרגימנט החי"ר השלישי. מאוחר יותר באותה השנה הוא שימש חלק מסיור רשמי לסין. בשנת 1928 הוא צורף לאוגדה הראשונה. בשנת 1929 הוא הפך יועץ צבאי לצבאה של סין הלאומנית, תחת מפלגת הקוומינטנג אשר נלחמה לאיחוד סין במשלחת הצפונית ומלחמת המישורים המרכזיים.
בשנת 1930 הועלה לדרגת בריגדיר גנרל והיה לקצין המפקד של רגימנט החי"ר ה-30. שנה אחר כך הפך למפקד שורות הביון של המוצב היפני בטיינג'ין.
ביוגרפיה > מנצ'וריה

הדיווח המודיעיני של דויהארה, נוסף על ראיות אחרות לפיהן ממשלה לאומנית בפיקודו של צ'יאנג קאי שק תוכל לאחד את סין, תרמה להחלטה האולטימטיבית של צירים רדיקלים בצבא היפני לפלוש למנצ'וריה. דויהארה היה מראשי התכנון של ההתנקשות באיל המלחמה המנצ'ורי ג'אנג דזוו-לין מחשש שהאחרון יחבור לסין הלאומנית ויעניק לכוחותיה את מנצ'וריה.
לאחר הפלישה היפנית למנצ'וריה והקמת מנצ'וקוו כמדינת חסות יפנית, דויהארה תמך בהעלאת פויי, קיסר סין לשעבר לקיסר החדש של מדינת החסות המנצ'ורית.
בכירים יפניים שהתחזו למנצ'ורים היו ממוקמים בכל צירי הממשלה של מנצ'וקוו. כל דרישה יפנית עברה בעזרת צבא קוואנטונג, הצבא המאנצ'ורי שלמעשה שימש זרועה צבאית של יפן שפעלה מעל לממשל פויי והמנצ'ורים. דויהארה דאז המשיך את הכיבושים היפנים לתוך מונגוליה הפנימית והוקמה מדינת חסות חדשה שנודעה כמנגג'יאנג. בעודו במנצ'וקוו, דויהארה היה מהתומכים המרכזיים להקמת מרחב השגשוג המשותף של מזרח אסיה רבתי.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

לאחר תחילת מלחמת סין–יפן השנייה, קיבלה דויהארה פיקוד על הדיוויזיה ה-14 בצפון סין; בתפקיד זה הוא היה מעורב בקרב לנפנג במאי 1938. בין השנים 1938–1939 הוא צורף למטה הכללי כראש הסוכנות המודיעינית המיוחדת. בשנת 1939 הוא הפך לקצין המפקד של הארמייה החמישית של צבא קוואנטונג במנצ'וקוו ופיקד על התפוקה האדירה של שוק האופיום בתוך מדינת החסות. בשנת 1940 הוצב כחבר במועצת המלחמה העליונה, בתור ראש המחלקה האווירית של הצבא במשרד המלחמה, והמפקח הכללי על תעופת הצבא. ב-1941 הפך לראש הניהול של האקדמיה הצבאית הקיסרית.
ב-4 בנובמבר 1941, בדיון של המטה הכללי הביע דויהארה תמיכה במתקפה יפנית על פרל הארבור. בשנת 1943 הוא מונה למפקד המחוז הצבא המזרחי והחל להתערב במערכה בדרום מערב האוקיינוס השקט. בשנת 1944 מונה למושל מדינת ג'והור במלזיה הכבושה וכן למפקד הראשי של הארמייה השביעית היפנית, שפיקודה נוהל מסינגפור. בשנת 1945 הוא חזר ליפן והפך למפקח הכללי על הכשרה צבאית, תפקיד בכיר בצבא היפני, כששימש גם כקצין המפקד של הארמייה ה-12. זמן קצר לפני תום המלחמה הוא מונה למפקד הארמייה הראשונה.
ביוגרפיה > משפט

לאחר כניעת האימפריה היפנית החלה תקופת הכיבוש האמריקאי ביפן. בית הדין הבינלאומי הצבאי למזרח הרחוק נפתח ב-3 במאי 1946. דויהארה, ביחד עם 28 מנהיגים יפנים צבאיים ואזרחים שהואשמו בפשעי מלחמה, הובל על ידי שוטרים צבאיים אמריקאים אל אולם המשפט.
11 השופטים, המייצגים מדינות שלחמו ביפן, ישבו ישירות מול הנאשמים. למרבה האירוניה, יד ימינו של התובע הראשי היה ריוקיצ'י טנאקה, מבין מקורביו של דויהארה אשר פוטר עקב התנגדותו להידקי טוג'ו. דויהארה החשיב כעת את טנאקה לבוגד. בכתב האישום בן 43 העמודים היו 55 סעיפים, החל מפשעים נגד האנושות וכלה בטיפוח המלחמה בסין, דויהארה למעשה נמצא אשם בכל סעיפי האישום של בית הדין הבינלאומי הצבאי. תגובתו של דויהארה להצהרת הפתיחה של התובע הראשי הייתה: ”גם אם העם כולו ידבר עליי רע, אני אעמוד איתן כסלע, וערך חיי לא ייפגע כלל.” דויהארה נמצא אשם בכל ההאשמות נגדו והוא הוצא להורג בתלייה, בכלא סוגאמו, ב-23 בדצמבר 1948, בדקה אחרי חצות.
ראו גם

כניעת האימפריה היפנית
מנצ'וקוו
פויי, קיסר סין
בלט לבן

סצנה מתוך הסילפידות
בלט לבן (בצרפתית: ballet blanc) היא סצנה, שבה הבלרינה ורקדניות הלהקה לובשות כולן שמלות לבנות או טוטו. הבלט הלבן היה טיפוסי לסגנון הבלט הרומנטי של המאה ה-19, שכלל על פי רוב רוחות רפאים, נימפות יער ומים, נערות מכושפות, פיות ושאר יצורים בלא מן העולם הזה.
היסטוריה

מבשר הסוגה היה "בלט הנזירות", אפיזודה במערכה השלישית של האופרה "רובר השד" מאת ג'אקומו מאיירבר. רוחותיהן של נזירות, שהפרו בחייהן את הנדרים שקיבלו על עצמן, נקראות מקבריהן לפתות את הגיבור, רובר, במחול, הימורים, שתייה והתעלסות באהבים. הבלט הוצג לראשונה בפריז בנובמבר 1831, בכוריאוגרפיה של פיליפו טליוני ובכיכובה של בתו, מארי טליוני בתפקיד הלנה, אם המנזר ההרוס על שם רוזליה הקדושה. התלבושות בהפקות מודרניות הן על פי רוב שמלות לבנות עם אבנטים וצעיפים שחורים.
בשנה שלאחריה, 1832, הופיעה מארי טליוני בתפקיד הראשי של הסילפידה, סיפורה של נימפת יער (סילפידה), שמפתה איכר סקוטי, ג'יימס, לנטוש את אהובתו הכפרית ולבוא בעקבותיה אל היערות, בניסיון לצוד יופי שאין בו ממש. היסטוריוני בלט רואים ביצירה זו את המופע הראשון המלא של "בלט לבן", ראשיתה של מסורת רומנטית בבלט.
שם הסוגה לקוח מן התלבושת הלבנה שעיצב אז'ן לאמי לטליוני, ואשר הייתה לסימן ההיכר לשמלות הרקדניות מן האסכולה האקדמית. חצאית הבלרינה של הטוטו הרומנטי היא באורך אמצע השוק או הקרסול. "טוטו פעמוני" באורך הברך הונצח פעמים רבות בציוריו של אדגר דגה של רקדניות הבלט הפריזאי בשנות ה-70' של המאה ה-19. על אף הצגתם של יסודות רומנטיים של רוחות רפאים מעולמות אחרים, הריקוד בבלט "הסילפידה" היה כל-כולו מן האסכולה הקלאסית.
רוחות רפאים, צללים, נשמות ושאר הוויות משלו בבמות הבלט במשך עשורים אחרי "הסילפידה". דוגמאות מפורסמות ל"בלט לבן" מופיעות במערכה השנייה של ז'יזל (1842), במערכות השנייה והרביעית של אגם הברבורים (1895/1877), במערכה השלישית של הביידרה (1877) ובמערכה הראשונה של מפצח האגוזים (1892).
בהפקות מודרניות, רקדניות בסצנות על חוף האגם ב"אגם הכברבורים" ובסצנה של "ממלכת הצללים" של "הביידרה" לובשות לפעמים טוטו קלאסי קצר, במקום שמלות הבלט המסורתיות באורך השוק או קרסול, אבל הרושם החזותי המהמם של "בלט לבן" לא איבד מכוחו. ב-1908 החזיר מיכאל פוקין לחיים את הסוגה בבלט שיצר למוזיקה מאת פרדריק שופן, שאותו כינה "שופניאנה". כשגרסה מחודשת של הבלט הוצגה בפריז ב-1909 בבלט רוס של סרגיי דיאגילב, ניתן לה השם הרומנטי יותר הסילפידות. היצירה שומרת על מקומה כנציגה פופולרית של רפרטואר הבלט מזה מאה שנים ויותר.
הערות שוליים

↑  "?What is Dance", אדריאן סטוקס, "סוגה וסגנון", הוצאת אוקספורד 1983 עמ' 251
↑  סטוקס, שם, עמ' 254
אולם המחול, אדגר דגה
סצנה מתוך "ז'יזל" (SAYRE 1811)
המפלגה למען החירות

| --- | --- |

 מדינה:  הולנד 
 שם רשמי:  Partij voor de Vrijheid 
 מנהיגים:  חרט וילדרס
 תקופת הפעילות:  2005–הווה (כ־20 שנה)
 אידאולוגיות:  פופוליזם ימני אירוסקפטיות התנגדות לאסלאם  לאומנות
 מטה:  אמסטרדם 
 מיקום במפה הפוליטית:  ימין רדיקלי
 ארגונים בינלאומיים:  International Freedom Alliance
 צבעים רשמיים:  כחול, לבן ואדום
 נציגויות בפרלמנטים
 בית הנבחרים של הולנד:  37 / 150
 הפרלמנט האירופי:  4 / 705
 
 pvv.nl
 
המפלגה למען החירות או PVV (בהולנדית: Partij voor de Vrijheid) היא מפלגה בהולנד. במקרים רבים מזוהה המפלגה עם הימין הקיצוני והפופוליסטי במדינה.
היסטוריה

המפלגה נוסדה ב-2005 כיורשת למפלגת היחיד של חרט וילדרס בבית הנבחרים. בשנת 2006 זכתה בשישה מושבים בבחירות הכלליות ובכך הייתה לחמישית בגודלה בפרלמנט.
בבחירות הכלליות בשנת 2010 זכתה ב-24 מושבים ועלתה למיקום השלישי. מאז הסכימה המפלגה לתמוך בממשלת המיעוט של ראש הממשלה מארק רוטה, ללא שרים בקבינט. אולם באפריל 2012 היא משכה את תמיכתה לאחר מחלוקות בנושא הקיצוץ התקציבי.
בבחירות לפרלמנט האירופי של הולנד ב-2014 הגיעה ה-PVV למקום השלישי עם 630,139 קולות, וקיבלה ארבעה מתוך 26 המושבים (במקום הראשון בפער לא גדול זכתה המפלגה הנוצרית דמוקרטית עם 713,767 קולות, ואחריה "דמוקרטים 66").
בבחירות הכלליות לפרלמנט ההולנדי שנערכו ב-15 במרץ 2017 זכתה המפלגה ב-20 מושבים, לאחר שקראה לדה-אסלמיזציה במדינה, והפכה למפלגה השנייה בגודלה בפרלמנט.
בבחירות הכלליות שנערכו ב-22 בנובמבר 2023 זכתה במקום הראשון בפער גדול, עם 23.5% מהקולות ו-37 מושבים (לעומת 17 בבחירות הקודמות), על אף תחזיות שניבאו קרב צמוד עם מפלגת העם למען חופש ודמוקרטיה והרשימה המשותפת של מפלגת העבודה-מפלגת הירוקים. לאחר הבחירות, נבחר מרטין בוסמה, חבר הפרלמנט של ה-PVV ליושב ראש בית הנבחרים – הפעם הראשונה שחבר ב-PVV מכהן בתפקיד. ב-15 במאי 2024 נחתם הסכם קואליציוני בין מפלגת החרות של וילדרס ושלוש מפלגות נוספות (VVD, NSC ו-BBB). עם זאת סוכם כי וילדרס לא יהיה ראש הממשלה. ביולי 2024 מונה דיק סכוף לראש ממשלת הולנד.