stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שדה געשי
מאפיינים של שדות געשיים > אינטנסיביות געשית

העיתוי של פעילות געשית הפך לנושא מרכזי במחקר של שדות געשיים. קביעת גילם של לועות יחידים משמשת להערכת האינטנסיביות הגעשית – שיעור ההישנות לאורך זמן של פעילות געשית – ולתיאום קצב הגעשיות עם גורמים אחרים דוגמת תנועת הלוחות, קצב התפשטות הקרום ושינויים בפטרולוגיה. שיטות התיארוך של השדות כולל תיארוך יחסי של זרמי לבה – הכולל שימוש בעקרונות סטרטיגרפיים, תיארוך פלאומגנטי, גאומורפולוגיה של המבנים החרוטיים ותיארוך רדיומטרי של צינורות ההזנה. לעיתים קרובות מיושם מגוון רחב של שיטות תיארוך ומקושר למיפוי הגאולוגי לצורך הגדרת כרונולוגיית ההתפרצויות בשדה. גם כאשר קביעת גיל היא אפשרית, עשוי להיווצר בלבול בהגדרת האירועים הגעשיים המשמשים להערכת שיעורי ההישנות. באופן אידיאלי, הערכת גילם של אירועים געשיים בשדה תתאים להתפרצויות געשיות ידועות.
אחת הסיבות לבלבול היא כי התפרצויות געשיות מאוחרות מטשטשות לעיתים קרובות – או אף מוחות לחלוטין – עדויות לפעילות קודמת. הגדרה שקל יותר ליישם מבוססת על גאומורפולוגיה: מבנה יחיד – דוגמת חרוט אפר או מאר – מייצג אירוע געשי אחד. לחלופין, אירועים געשיים יכולים להיות מוגדרים כיחידות-התפרצות שניתן למפות, כאשר כל יחידה מהווה מכלול של תוצרים געשיים המייצגים מקור געשי אחד. הגדרה זו יכולה להיות מסובכת יותר כאשר נוצרים תוצרים מרובים באירוע געשי אחד. דוגמה: במהלך התפרצות אחת בקליוצ'בסקוי נפערו שלושה לועות סמוכים, שיצרו את חרוטי האפר החדשים של מתחם טולבצ'יק (Толбачик). היערכות החרוטים – המייצגת אירוע געשי אחד – נמשכת בקו ישר הנמתח משלושה חרוטים הולוקניים קודמים, ויוצרת התיישרות לאורך כ-5 ק"מ. עם זאת, בבדיקת התיעוד הגאולוגי קשה לקבוע אם חרוטים אלה מייצגים אירוע געשי אחד, שניים או שישה. היערכויות דומות נמצאו בכמה שדות געשיים.
במערכות געשיות ישנות ובלויות עשויות עדויות לקיומם של צינורות הזנה – דוגמת "ניצנים" שלהם ואזורי ברקציה – להעיד על אירועים געשיים בעבר. במערכות כאלה, כי מספר הדייקים המגיעים לקרום הרדוד עשוי להעיד על מספר הפתחים שנוצרו על-פני השטח. גם במקומות בהם קיים מיפוי מפורט – קיבוץ הדייקים והפתחים לאירועים געשיים מסוימים הוא בעייתי.
בעיה נוספת עשויה להתעורר כאשר ממוצעים ארוכי-טווח עשויים "להחליק" שינויים משמעותיים בקצבי הישנות בטווח קצר יחסית – כ-100 אלף שנים. בנוסף, געשיות אפיזודית יכולה ליצור שינויים בקצב ההישנות ביחס לממוצעים ארוכי-טווח. על כן, קביעת לוחות זמנים לאפיזודות כאלה מהווה אתגר משמעותי.
קצבי הישנות ממוצעים של אירועים געשיים הם בפשטות: מדידה של הפעילות היחסית בשדה געשי לאורך זמן. עם זאת, ניתוחים מפורטים יותר גילו נטיות-זמן משתנות הקשורות לנפחי ההתפרצויות ולקצב הפעילות. לדוגמה, הנפח המצטבר של בזלת וריוליט בשדה הגעשי קוסו (Coso) בקליפורניה הוא ליניארי באופן בלתי-רגיל לאורך זמן. כלומר: התפרצויות חוזרות מתרחשות במרווחי-זמן התלויים בנפחן של התפרצויות קודמות. במקרה זה שימש היחס הליניארי על-מנת לחזות את עיתוין של התפרצויות עתידיות. דפוס דומה של פעילות זוהה בשדה הגעשי ספרינגוויל (Springerville) באריזונה, אך דווקא מיקומם של זרמי לבה – ולא נפחם – שימש להערכת קצב פליטת המאגמה. הסיבה: בשל עוביים מגוונים של זרמי הלבה קשה היה להעריך את נפחם. בשדה זה עלה קצב ההישנות ואז דעך עד לפני 300,000 שנים, על אף שינויים מהותיים בגאוכימיה של הבזלות שנפלטו בו.
מאפיינים של שדות געשיים > דפוסים מרחביים

האופי האפיזודי של געשיות בנפח קטן נחשף באמצעות דפוסים מרחביים, הנובעים מתפוצת צינורות ההזנה בשדה הגעשי. מחקרים של דפוסים מרחביים גילו את הנתונים הבאים:
שינוי במקור ובמיקום הגעשיות היא תופעה נפוצה בשדות געשיים
בשדות געשיים קיימים אשכולות של חרוטי אפר בשיעורים משתנים
צינורות ההזנה נערכים לאורך קווים אזוריים העשויים להשתרע לאורך יותר מ-20 ק"מ ולהכיל כמה צינורות הזנה
דפוסים מרחביים אלה קיימים מאחר ששיעור קצב הגעשיות בשדה אינו אחיד, גם אם נפח הפליטה קבוע.
קיימות כמה שיטות להעריך ולאפיין דפוסים מרחביים:
תזוזות בהיקף גדול של התפרצויות נצפו בשדות געשיים רבים. לדוגמה, פעילות געשית מהפליוקן אל תוך הרביעון ברכס פנקייק (Pancake Range) במרכז נבדה נעה מדרום-מערב לצפון-מזרח במהלך הזמן, תוך שהיא יוצרת שדה געשי מאורך המקביל לאגנים ורכסים סמוכים. נטייה זו זוהתה גם בפעילות מהמיוקן לפליוקן ברכס רבילי (Reveille Range), מדרום לרכס פנקייק, שהשתמרה בדייקים ובצינורות הזנה בלויים. נטיות דומות נצפו גם בשדות הגעשיים קוסו, ספרינגוויל, סן פרנסיסקו באריזונה ואחרים. בכמה משדות אלה נקשרה התזוזה בתהליכים טקטוניים מקומיים, כגון תנועת לוחות. עם זאת, במקומות אחרים לא נקשרת התזוזה בטקטוניקה.
היווצרות אשכולות של צינורות הזנה היא תופעה מוכרת בשדות געשיים. אשכולות אלה נוצרים בשיעורים שונים. במיצ'ואקאן-גואנחואטו ובספרינגוויל נמצאו אשכולות שקוטרם עד 50 ק"מ, הכוללים 10–100 צינורות הזנה. בשדות געשיים קטנים יותר ניתן למצוא אשכולות של עד 10 צינורות הזנה. בכמה שדות געשיים דועכת הגעשיות לאורך פרקי-זמן קצרים ביחס לשדות געשיים אחרים, לעומת מקומות אחרים בהם מתרחשת הישנות הגעשיות בתחומם של אשכולות יחידים במהלך ההיסטוריה הגעשית של השדה. הסבר פשוט להיווצרות אשכולות הוא שינוי באספקת המאגמה לאורך השדה הגעשי. סלעי מעטפת מתחת לאשכולות קרובים לנקודת המוּצקוּת שלהם ויוצרים נתכים בקלות יחסית בתגובה לשינויים תרמו-פיזיקליים קלים או לשינויים במצב הגאוכימי של המעטפת.
היווצרות חוזרת של מאגמה במקומות אלה עשויה להתרחש בתגובה למתיחה ליתוספירית או להתחממות, כל עוד ההתגבשות ההדרגתית מצומצמת דיה ואינה מרוקנת את המקור האזורי למאגמה באופן משמעותי כתוצאה מיצירת מאגמה חוזרת ונשנית.
שיעורם ואורך-חייהם של האשכולות עשוי, לכן, לשקף את שיעור השינויים הגאוכימיים, שינויים בטמפרטורה ושינויי לחץ במקור המעטפתי האזורי. הסבר חילופי הוא מבנים בקרום, האחראים בדרך כלשהי להתפתחות האשכולות. עם זאת, פיזור האשכולות במרבית השדות הגעשיים אינו מהווה בהכרח מִתאם ישיר לתפוצת העתקים או מבנים אחרים, העשויים להקל על הובלת המאגמה דרך הקרום. אף שהיערכות הצינורות ומיקומם של צינורות בודדים בתוך האשכולות עשויים להיות קרובים להעתקים, לעיתים נדירות גבוהה צפיפות ההעתקים בתוך האשכולות ביחס לצפיפותם מחוץ לאשכולות.
מאפיינים של שדות געשיים > הסתברות של התפרצויות עתידיות

שילוב של האינטסיביות הגעשית והדפוסים המרחביים של כל שדה געשי משמשים להערכת הסתברותן ועיתויין של התפרצויות עתידיות באותם שדות, או בחלקים מהם. הערכות אלה מביאות בחשבון גם שינויים קלים בשיעורי ההישנות, המשולבות בחישוב ארוך-טווח. לחלופין, הסיכוי להתפרצות בחלק מן השדות עשוי להוות מתאר כללי לשדה כולו.
דוגמאות למאפיינים של שדות געשיים:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שדה געשי | צינורות הזנה | צינורות הזנה | שטח בקמ"ר | גיל במיליוני שנים |
| שדה געשי | בזלתיים | סיליקטיים/מערכת צינורות | שטח בקמ"ר | גיל במיליוני שנים |
| מזרח אייפל בגרמניה | 323 | 7 מרכזים פונוליטיים | 1,000 | 0.01–0.7 |
| קמרגו, מקסיקו | 308 | 0 | 2,500 | 1.6–4.5 |
| סן פרנסיסקו, אריזונה | 606 | 8 מתחמי כיפות גדולים | 5,000 | 0–5.6 |
| קוסו, קליפורניה | 54 | 38 כיפות קטנות | 1,200 | 0–2 |
| פנקייק, נבדה | 75 | 0 | 2,500 | 0.3–6 |
| קליוצ'בסקוי, קמצ'טקה | 300 | 12 מתחמים | 2,500 | רביעון |
מבנה גאולוגי של שדות געשיים

היערכות של צינורות הזנה נפוצה בשדות געשיים, בחרוטי מגן ובקלדרות. היערכויות אלה והמבנים הקשורים אליהן משמשים לאתר את נוכחותם וכיוונם של דייקים תת-קרקעיים ומערכי-דייקים כמדד ללחץ בקרום, ולאתר מנגנוני הזרקת דייק רדודים פעילים באזורים געשיים. באזורים הולוקניים פעילים – כגון סדקי לאקי באיסלנד והמורדות הדרומיים של טולבצ'יק בקמצ'טקה – נמצא מתאם חזק בין מְגַמוֹת מבניות כהעתקים ושברים לבין היערכות געשית של חרוטי אפר עכשוויים הקשורים באפיזודות יחידות של הזרקת דייק.
התפתחות המערכים חשובה גם בהערכת סיכונים געשיים ארוכי-טווח, הנובעים מהשתרעותם הנרחבת של מבנים אלה. עם זאת, הבחנה בהיערכויות בתוך שדות געשיים הכוללים מאות צינורות הזנה היא בעייתית, מאחר שהיערכויות אלה עשויות להימצא בין חרוטים רבים חסרי-היערכות. בשנים האחרונות נעשה שימוש בשיטות סטטיסטיות לזיהוי היערכויות ולשיפור הבדלתן ממבנים אחרים בשדה, באמצעותן הסתמנה היערכות המצויה במקביל למבנים מקומיים ואזוריים. גילוי זה מציע כי היערכויות כאלה עשויות לנבוע מעליית מאגמה חוזרת ונשנית במבנים קיימים אך באפיזודות געשיות נפרדות. הסבר אפשרי לתופעה זו הוא כי במהלך חדירת דייק, המאגמה "נוטשת" את מסלולה ועוברת למסלול ניצב – לאורך סדקים או העתקים קיימים – שהלחץ בו קטן יותר. כיוון ההעתק ביחס ללחץ המקומי יקבע אם ההעתק יתרחב כתוצאה מהזרקת הדייק. העתקים המצויים בניצב לכיוון הלחץ המקומי מספקים מסלולי לחץ נמוך להובלת המאגמה. נתונים אלה מראים כי היערכות צינורות ההזנה בשדה הגעשי נוצרת בתגובה לגאומטריה של ההעתקים באזור.
פטרולוגיה של שדות געשיים

שדות געשיים נוצרים לרוב על ידי מאגמה בזלתית ואנדזיטית. חשיבותן של לבות מפותחות יותר: מאנדזיטית עד גרניטית, משתנה באופן ניכר משדה געשי אחד למשנהו.
המגוון של סלעים מאפיים הנוצרים בשדות געשיים מודגם בשדה הגעשי סן פרנסיסקו, המורכב מטווח רחב של לבות מאפיות – אלקליות, תולאיטיות ובסניט, וכן מלבות אנדזיטיות. בשדה זה התפרצו נפחים משמעותיים של לבות מפותחות שהתבטאו ב-7 כיפות סיליקטיות גדולות (בהרכב ריוליטי-דקיטי) ובנפח אנדזיטי גדול (100 ק"מ מעוקב) שיצר הר געש שכבתי. לעומתו, בשדה הגעשי ספרינגוויל המצוי בדרומו התפרצו לבות בינוניות בלבד.
תפוצה

מאחר ששדות געשיים נוצרים במגוון מיקומים טקטוניים, תפוצתם נרחבת בתוך הלוחות הטקטוניים ובשוליהם.
תפוצה > שדות געשיים במזרח התיכון

השדה הגעשי חארת א-שאם הוא שדה נרחב ששטחו כ-43 אלף קמ"ר, המשתרע במזרח בקע ים המלח מערב הסעודית דרך ירדן וסוריה עד לרמת הגולן. שדה זה נוצר באוליגוקן, וקיימות עדויות לפעילות הולוקנית שלו לפני כ-4,000 שנים. חארת א-שאם כולל בתוכו כמה שדות געשיים:
קו התלים הישראלי – שדה געשי בזלתי ברמת הגולן שפעילותו החלה בפליסטוקן ונמשכה אל תוך ההולוקן. השדה כולל חרוטי אפר רבים, דוגמת הר בני רסן והר פרס ואת המתחם הגעשי אביטל-בנטל.
הר הדרוזים – שדה געשי הנמצא על רמה גבוהה בדרום-מערב סוריה, שפעילותו החלה בתחילת הפליסטוקן. התוואי הבולט בו הוא ג'בל אלדרוז (جبل الدروز), על שמו נקרא השדה כולו.
א-צפא (الصفا) – שדה געשי הנמצא בדרום סוריה וכולל חרוטים הולוקניים רבים. באמצע המאה ה-19 היה בשדה זה אגם לבה פעיל.
דיראת א-תולול (ديرة التلول) – שדה געשי נוסף בדרום סוריה, בצפונו של השדה הגעשי אס סאפה. בשדה זה לפחות 32 חרוטי אפר.
קרה – גם שדה געשי זה מצוי בדרום סוריה. שדה זה צעיר מאוד והוא מתוארך לתקופה של 2460–2880 לפני הספירה.
אל חארה – שדה געשי נרחב זה – 15,200 קמ"ר – נמצא בצפון-מערב ערב הסעודית. פעילותו החלה במיוקן ופעילות צעירה יותר התרחשה מסוף הפליסטוקן אל תוך ההולוקן.
בחצי האי ערב התפתחו כ-20 שדות געשיים כתוצאה מגעשיות פנים-לוחית. שדות אלה – ששטחם המשותף כ-200 אלף קמ"ר – קשורים להיפרדות לוח ערב מהלוח האפריקני כתוצאה מהביקוע הטקטוני של מפרץ עדן וים סוף ומצויים סמוך לחופיהם. דוגמאות:
חארת רהט (حرة رهط) – השדה הגעשי הגדול ביותר בחצי האי, ושטחו 20,000 קמ"ר. התפרצותו האחרונה התרחשה בשנת 1256 באמצעות פליטת לבה משרשרת ליניארית של 6 חרוטים.
חארת אל בירק – השדה הגעשי המצוי לחופי ים סוף בשטח ערב הסעודית. שטחו 1,800 קמ"ר ופעילותו משתרעת מהמיוקן להולוקן. השדה מכיל חרוטי אפר מפוזרים, וחרוטים נוספים מצויים ברצף ליניארי במזרחו. בשוליו המזרחיים של השדה נמצא אפר בלוי, המצביע על אפשרות של התפרצות במהלך כ-100 השנים האחרונות.
תפוצה > שדות געשיים בעולם

קיימים בעולם יותר מ-100 שדות געשיים. הגדולים בהם:
באפריקה – ביודה (Bayuda) ומיידוב (Meidob) בסודאן, בישופטו (Olot) באתיופיה, אסאב (Assab) באריתריאה, אוקו (Oku) בקמרון, הרוג' (هروج) בלוב ומנזאז (Manzaz) באלג'יר.
באירופה – אולוט (Olot) וקלטרבה (Calatrava) בספרד, שן דה פוי (Chaîne des Puys) בצרפת ומזרח אייפל בגרמניה.
בקנדה – אגם גריבלדי (Garibaldi Lake) בקולומביה הבריטית, טויה (Tuya) ואטלין (Atlin).
בארצות הברית – ראנגל ודאנקן קנל (Duncan Canal) באלסקה וקוסו בקליפורניה.
במקסיקו – מיצ'ואקאן-גואנחואטו (Michoacán-Guanajuato), סן בורחה, דורנגו (Durango) ונאולינקו (Naolinco).
באמריקה המרכזית – צ'יקימולה (Chiquimula) בגואטמלה, סרו סינוטפקה (Cerro Cinotepeque) באל סלוודור וקוילפה-ברברנה (Cuilapa-Barbarena) בגואטמלה.
באמריקה הדרומית – אנטופגסטה דה לה סיירה (Antofagasta de la Sierra) בארגנטינה והשדה הגעשי פאליי-אייקה (Palei-Aike) בגבול צ'ילה-ארגנטינה.
בניו זילנד – אוקלנד (Auckland).
באיי שלמה – גלגו (Gallego).
בפיליפינים – סן פבלו (San Pablo).
ביפן – איבוסוקי (Ibusuki).
במונגוליה – דריגנגה (Dariganga).
במדגסקר – איטסי.
ראו גם

גאולוגיה - מונחים
התפרצות געשית
הר געש
געשיות
לקריאה נוספת

Encyclopedia of Volcanoes,‏ ISBN 0-12-643140-X,Academic Press, עמ' 331-343
הערות שוליים

↑  צ'ארלס לייל, "עקרונות הגאולוגיה", 1830
↑  הר געש מרכזי – הר געש יחיד הניזון ממקור מסוים
↑  אנומליה תרמית – חריגה בטמפרטורה ביחס לסביבה
↑  ניצנים – שרידים חיצוניים של צינור הזנה שהתבלה
↑  אזורי ברקציה – אזורים של ברקציה געשית הנוצרים בסמוך למקום ההתפרצות
↑  נקודת המוצקות – הנקודה בה הופך מינרל למוצק לחלוטין. דוגמה: נקודת הקיפאון של מים היא נקודת המוצקות שלהם.
↑  Harrat Al Birk, Saudi Arabia : Image of the Day
↑  מאאר בריכת רם, אורי שאנן
↑  https://volcano.si.edu/volcano.cfm?vn=231001
↑  New data on the Late Cenozoic basaltic volcanism in Syria, applied to its origin
↑  Global Volcanism Program | Unnamed
↑  Global Volcanism Program | Al Harrah
↑  Global Volcanism Program | Harrat Rahat
↑  Global Volcanism Program | Harrat al Birk
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4188771-2 
שרשרת הרי געש בשדה הגעשי שן דה פוי
איור של הר הגעש אל חורויו בשדה הגעשי מיצ'ואקאן-גואנחואטו, מקסיקו
השדה הגעשי סן פרנסיסקו, אריזונה
מפה משנת 1859 של השדה הגעשי אוקלנד, ניו זילנד
השדה הגעשי קוסו, קליפורניה
פצצה געשית בטוף הר בנטל
צילום לוויין של חארת אל בירק
צילום לוויין של השדה הגעשי הרוג', לוב
צוק געשי בשדה הגעשי אגם גריבלדי, קולומביה הבריטית
שמואל שבח קנטורוביץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1869 מריאמפולה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  1931 (בגיל 62 בערך) ורשה, הרפובליקה הפולנית השנייה 
 שפות היצירה:  עברית 
 
שמואל שֶבַח בן זאב קַנטורוביץ (נכתב לעיתים קנטרוביץ) (בכתיב יידי: קאַנטאָראָוויטץ (נכתב גם קאנטאראוויץ, קאנטאראוויטש); ברוסית: С. Ш. Канторовичъ (כתיב שלפני הרפורמה); בפולנית: Sz. Sz. Kantorowicz; תרל"א, 1871, מריאמפולה – כ"ז/כ"ח בטבת תרצ"א, 16‏/17 בינואר 1931 ורשה) היה מורה, מדקדק עברי ומחברי ספרי דקדוק.
קורות חיים

שמואל שבח קנטורוביץ נולד בשנת 1871 בעיירה מריאמפולה שליד סובאלק, בפלך סובאלק שבצפון-מערב רוסיה (ליטא), בנו של הרב זאב בן יואל, בן לשושלת רבנים
קיבל חינוך יהודי מסורתי ב"חדר" ובישיבה ורכש בכוחות עצמו השכלה עברית וכללית. כשהיה כבן עשרים החל ללמד בערי ליטא ורוסיה. אחרי מלחמת העולם הראשונה השתקע בעיר ורשה, מרכז התרבות היהודית, שהייתה אז לבירת המדינה הפולנית החדשה, ברח' פרנצ'ישקנסקה (הפרנציסקנים)(אנ')‏ 11 (ליד רחוב נָלֶבקי, שם התגורר עד סוף ימיו. בוורשה שימש כמורה ללשון עברית בכיתות הגבוהות בבית המדרש לרבנים "תחכמוני" ובגימנסיה "חִנוך".
בצעירותו ניסה כוחו בכתיבת שירים, ופרסם שני קובצי משלים, מכתמים וסיפורים מספרות חז"ל, שליקט ועיבד בחרוזים: "משלי מוסר ומכתמים וסיפורים לחכמינו בעלי התלמוד" (וילנה תרמ"ח) ו"משלי חכמינו: מכתמיהם, הגיונותם וספוריהם" (שם תרנ"ח).
בהמשך השתתף בעיתוני ילדים (כמו "הכוכב" ו"בן הכוכב"), ובשנת תרפ"ג, בשבתו בוורשה, פרסם עוד את "משלי המגיד מדוּבְּנָא" – עיבוד לעברית (מיידיש) של מבחר משליו ומעשיותיו של ר' יעקב קרנץ, המגיד מדובנא, ו"האנוסים: סיפור מימי האינקויזיציה בספרד" – עיבוד לספרה של גרייס אגילר ולעיבודו של א"ש פרידברג לספרה ("עמק הארזים").
באחרית ימיו תרגם קנטורוביץ לעברית את הפיוט "אַקְדָמוּת" לר' מאיר ש"ץ (אחד מתרגומים ספורים לשיר).
ואולם, עיקר עיסוקו של קנטורוביץ היה בחקר הלשון העברית ודקדוקה.
פרסם מאמרים רבים בענייני לשון וחינוך (בשם העט "בן-זאב") בכתבי העת והעיתונים העבריים "הצפירה" (ורשה), "העולם", "הפדגוג", "קול המורה", "השחר", "כנסת ישראל".
מאמרו "הקריאה העברית", שהתפרסם בכתב העת "הפדגוג", סייע רבות למורים העבריים הצעירים בהוראת השפה
חיבר מספר ספרי דקדוק ולימוד השפה העברית, שראו אור בכמה מהדורות, בהם:
"דקדוק לתלמידים" (תרס"ו), "תורת הלשון העברית לכל סגנונֶיה" (א–ב, תר"ע–תרע"ב; ראה אור ביותר מעשר מהדורות) – ספר הנחלק לארבע רמות, המקיף את נושאי הניקוד, האטימולוגיה והתחביר בעברית מקראית ובלשון חז"ל; "מדרך קצר להוראת הדקדוק" (תר"ע) – דידקטיקה; "המורה העברי" (תרע"ב) – קורס שלם ללמוד השפה העברית ושימושה לתלמידים ולמתלמדים, שנכתב ביחד עם חיים אליעזר דובניקוב ובנציון פרידקין; לוח נטיות לפעלים, לשמות ולמלים בעברית לכל תקופותיה; ו"דקדוק השפה העברית לכל סגנונֶיה" (א–ב, תרפ"ד–1928), קורס למתקדמים.
קנטורוביץ תואר כצנוע ונחבא אל הכלים, השוקד על תורתו ומחקרו, שעסק כל ימיו בחקירת הלשון ובשכלול הדקדוק העברי והיה בקיא בספרות התלמודית ובספרות העברית בכלל. שלושת ספרי הדקדוק של קנטורוביץ שהופיעו לפני מלחמת העולם הראשונה בהוצאת "מוריה", ובהם "תורת הלשון העברית לכל סגנוניה", הוכשרו לדפוס על ידי חיים נחמן ביאליק, שכתב על ספרו: "איני יודע ספר אחר, שהחומר הלשוני יהיה מעובד בו מכל צדדיו כספר הזה" ועד הלשון בארץ ישראל וכן ביאליק עמדו בקשר רציף עמו בנוגע לסוגיות מוקשות בלשון. בפולין לא היה מי שישווה לו כמדקדק ויודע לשון. ספרי הדקדוק שלו נחשבו לספרים הטובים ביותר בזמנם, והיו נפוצים מאוד ברוסיה ובפולין
חוקר הספרות והסופר דב סדן, שהתחנך בגליציה, כתב כי קנטורוביץ היה "מדקדק נודע, שכולנו למדנו לוח הנטיות שלו והתענגנו על ניסוחו הנאה למשלים ראשונים – כמשלי חז"ל, ולמשלים אחרונים – כמשלי המגיד מדובנא".
ש"ש קנטורוביץ נפטר בינואר 1931 בוורשה אחרי מחלה קשה וממושכת, בשנה ה-60 לחייו.
הותיר אישה, בן ובנות.
נכדה של אחותו, שלמה דיקמן, היה מתרגם ישראלי, חתן פרס ישראל לספרות יפה ופרס טשרניחובסקי לתרגומי מופת (בנו הוא המתרגם וחוקר הספרות עמינדב דיקמן).
קרוב נוסף של קנטורוביץ היה הסופר אברהם פרנק.
כתביו

משלי מוסר ומכתמים: וספורים לחכמינו בעלי התלמוד: מאֻספים ונעתקים בחרוזים, חלק ראשון, וילנה: יהודה ליב מ"ץ, תרמ"ח
משלי חכמינו: מכתמיהם, הגיונותם וספוריהם: מאֻספים מש"ס ומדרשים, וערוכים בחרוזים, וילנה: י"ל מ"ץ, תרנ"ח 1898.
דקדוק לתלמידים: הוא דקדוק שלם לכל סגנוני השפה העברית (של התנ"ך ושל המשנה ); ערוך בשטה חדשה ומתקנת בשעורים ובתרגילים ..., חלק א, ברדיצ'וב: דפוס שעפטיל, תרס"ו 1906. (הוצאה ב: תרס"ז)
תורת הלשון העברית לכל סגנוניה : (לתלמידים) ..., 2 כרכים (חלק א–ב), מהדורה חדשה ומתוקנת, אודסה: מוריה, תר"ע–תרע"ב. (מהדורה ב: תרע"ב; מהדורה ד: תרע"ז; מהדורה יא, מעֻבדת עֻבוד חדש ומשכללת: (חלק א, מדרגה א–ב; חלק ב, מדרגה ג–ד), ורשה: מוריה, תרפ"ה–תרפ"ט; מהדורה יג מעֻבדת עִבוד חדש ומשכללת: מדרגה א, ורשה: (דפוס Renoma), תרצ"ב) (ספר בארבע רמות, המקיף את נושאי הניקוד, האטימולוגיה והתחביר בעברית מקראית ובלשון חז"ל) (הוצאה נוספת: ריו: Livraria-Editora Monte Scopus., תשי"ב 1952)
"חֻקות הלשון העברית לכל פרטיהן: חזרת כללי הדקדוק שבשלש המדרגות "תורת הלשון העברית"", אודסה: מוריה, תרע"ג. (ספרון)
דקדוק השפה העברית לכל סגנוניה: קורס עליון עם דוגמאות ספרותיות לעבודה שבכתב, 2 כרכים (חלק א–ב), ורשה: צנטרל, תרפ"ד–1928 (חלק ב יצא בהוצאת "אחיספר", 1928) (התוכן: חלק א: תורת האות והמלה (אתימולוגיה); חלק ב: תורת המאמר (סינטכסיס)) (חלק א: מהדורה ב מוגהת ומתוקנת: תרפ"ז; מהדורה שלישית מוגהת ומתֻקנת היטב: תר"ץ 1929)
"מדרך קצר להוראת הדקדוק", אודסה: הוצאת מוריה אודיסא (דפוס ביאליק–בורישקין), תר"ע. (מהדורה מורחבת, מעובדה ומשוכללת: מדרך להוראת הדקדוק, ורשה: (דפוס Renoma), תרצ"א 1931. (ספרון)
ש"ש קנטורוביץ, ח[יים] א[ליעזר] דובניקוב, וב[נציון] פראדקין, המורה העברי: קורס שלם ללמוד השפה העברית ושמושה לתלמידים ולמתלמדים ..., מהדורה א, ורשה: תושיה, תרע"ב
משלי המגיד מדוּבְּנָא: והוא קֹבץ מבחר משליו ומעשיותיו של המגיד ר' יעקב קרנץ; מעובדים עברית ע"י ש"ש קנטורוביץ, ורשה: ברקאי, תרפ"ג. (הוצאה נוספת: תל אביב: ש' שרברק, 1955)
האנוסים: ספור מימי האינקויזיציה בספרד; ע"פ ספרה של גרציה אגולאר והספר "עמק הארזים" לא.ש. פרידברג; מעֻבד ע"י ש.ש. קנטורוביץ, ורשה: ברקאי, תרפ"ג. (נדפס שוב בתל אביב: יזרעאל, 1936; ובהוצאת ש' שרברק, תשי"ד)
'לוח הנטיות לפעלים, לשמות ולמלים המקראיים והתלמודיים וגם המחדשים עד היום ...'; חֻבּר וסֻדּר ע"י ש. ש. קנטורוביץ והוצא על ידי יעקב רמברג, בתוך: יעקב רמברג, מִלון עברי, חלק ג, תל אביב: דפוס א. איתן וס. שושני, תרפ"ז.
ר' מאיר ש"ץ, אקדמות בעברית: לחג השבועות; תֻּרגם מארמית על ידי ש.ש. קנטורוביץ, ורשה: Sz. Sz. Kantorowicz,‏ [1930?]
מחזות לילדים ונוער:
המרגלים: חיזיון בשבעה מחזות, ורשה: תושיה (ספריית 'פרחים', מס' רטז [216]), תרס"ז. (8 עמודים) (מחזה מקראי שבו מעודדים הילדים את משה המאוכזב משליחות המרגלים)
"הגבעונים": חיזיון, נדפס בתוך הכוכב, שנה א', גיליונות ד–ו (ורשה תרפ"ג). (מחזה מקראי מימי יהושע בן-נון)
"תבת משה": חיזיון בשתי מערכות, נדפס בתוך שִבּלים, שנה א', גיליון 17–18 (ורשה תרפ"ג), עמ' 5–11. (לילדים)
הערות שוליים

↑  מהנקרולוג ב"היינט" מובן כי נפטר מוקדם בבוקרו של ליל שבת, כ"ח בטבת, 17 בינואר; על פי הנקרולוג ב"דבר" והביוגרפיה שב"ים הספר", תאריך פטירתו הוא כ"ז בטבת, 16 בינואר (יום ו'). אולם במודעת האבל שפרסמה משפחתו (שמואל שבח קאנטאראוויץ, היינט, 18 בינואר 1931,) צוין כי נפטר בליל שבת.
1 2  שמואל שבח קאנטאראוויץ, היינט, מודעת אבל, 18 בינואר 1931.
1 2 3  שמואל שבח קאנטאראוויץ, היינט, 18 בינואר 1931.
↑  ש. ש. קנטורוביץ, היינט, מודעת אבל, 19 בינואר 1931.
↑  השל קלֶפּפיש, שהיה תלמידו, סיפר כי בעת שעבד על תרגום הפואמה, "נהג להביא להרצאותיו מוטיבים רבים מה'אקדמות' ודן בהתפעלות בתוכנם ובצורתם. על המחבר מאיר בן יצחק נהג לומר כי השכינה שרתה עליו בעת שיצר את השיר" (העשיל קלעפפיש, אָפּגעשלאָסן א תקופה: דאָס מזרח אייראָפּעאישע יִידנטום – וואָרצלען און אייגנאָרט: עסייען, ירושלים: וועלטראט פאר יידיש און יידישער קולטור, תש"ן 1989, עמ' 62; גרסה מקוונת בבלוג "אלגעמיינער זשורנאל").
↑  ח. א. קאפלאן, ש. ש. קאנטאראוויטש ז"ל: (צו די שלושים), היינט, 15 בפברואר 1931.
↑  קנטורוביץ ביקש להוציא את ספרו ב"דביר", אך נדחה. הספר יצא לבסוף בהוצאות "צֶנטרָל" והוצאת-הבת "אחיספר" (חלק א וחלק ב, בהתאמה). וראו מכתבו של ח"נ ביאליק אל קנטורוביץ בעניין זה: אגרות חיים נחמן ביאליק; מכונסות ומסודרות, בצירוף הערות על-ידי פ. לחובר, כרך ג, תל אביב: דביר, תרצ"ח, עמ' רה (ההפניה מתוך: איגרות צבי וויסלבסקי; כינס והוסיף מבוא, הערות-הסבר ומפתחות: גדליה אלקושי, ירושלים: קריית ספר, תשל"ג, עמ' 100).
↑  אוריאל אופק, גומות ח"נ: פועלו של ביאליק בספרות הילדים, ירושלים: דביר, 1984, עמ' 52.
↑  מובא אצל: ברל כהן, יִידישע שטעט, שטעטלעך און דאָרפֿישע יִישובים אין ליטע ביז 1918, ניו יורק: [חמו"ל], 1991, עמ' 276, באתר היברובוקס.
↑  בתפוצות: מת הסופר ש. קנטורוביץ, דבר, 3 בפברואר 1931.
↑  דב סדן, 'על שלמה דיקמן', מולד כג (תשכ"ה), 198 (נדפס שוב בקובץ מאמריו אבני גדר: על סופרים וספרים, רמת גן: אגודת הסופרים העברים בישראל ליד מסדה, 1970, עמ' 156–157).
↑  אברהם חיים אלחנני, 'שלמה דיקמן', בספרו איש ושיחו, ירושלים: ר' מס, 1966, עמ' 178.
↑  ביקורת: דוב ארי'[ה] פרידמאן, קרית ספר |. משלי מוסר ומכתמים וספורים לחכמינו בעלי התלמוד, הצפירה, 21 בדצמבר 1888. ביקורת נוספת נדפסה בכתב העת היהודי בשפה הרוסית "ווסחוד" ביולי 1888 (משלי מוסר ומכתמים (בחרוזים), הצפירה, 23 במאי 1889.
↑  על הספר: דקדוק השפה העברית, היינט, 20 בספטמבר 1926.; דקדוק השפה העברית, הצפירה, 10 באפריל 1928.
↑  המורה העברי, הזמן, 12 באפריל 1912.
↑  אקדמות בעברית, היינט, 25 במאי 1930.
↑  שמואל שבח קנטורוביץ' באתר "ים הספר".
↑  אברהם יערי, המחזה העברי המקורי והמתורגם מראשיתו ועד היום: ביבליוגרפיה, מהדורה ב, ירושלים: המחלקה לענייני הנוער והחלוץ של ההסתדרות הציונית, תשט"ז, עמ' 118.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310766105171  PLWABN: 9810547956705606  GND: 1089780346  ISNI: 0000 0000 6696 5412  LCCN: no91014287  NTA: 332736407  VIAF: 51252150   WorldCat (עם VIAF): 51252150
שמונת הפסוקים האחרונים בתורה

שמונת הפסוקים האחרונים בתורה (ספר דברים, פרק ל"ד, פסוקים ה'–י"ב) הם כינוי לפסוקים האחרונים שבסוף פרשת וזאת הברכה, המתארים את מות משה רבנו וקבורתו ואת שאירע בעקבות זאת, והם מסיימים את ספר דברים ואת חמשת חומשי התורה.
הייחודיות של שמונה פסוקים אלה, הן בהלכה הן במחשבת ישראל, נובעת מכך שהם מתארים את מותו של משה, למרות האמונה בתורה מן השמים, שלפיה כל התורה נכתבה בידי משה עצמו לאחר שנאמרה לו מפי ה'. על מעמדם של פסוקים אלו נחלקו חכמי המשנה והתלמוד.
הפסוקים

פרשת וזאת הברכה כתוב בתורה כך:
וַיָּמָת שָׁם מֹשֶׁה עֶבֶד־ה' בְּאֶרֶץ מוֹאָב עַל־פִּי ה': וַיִּקְבֹּר אֹתוֹ בַגַּי בְּאֶרֶץ מוֹאָב מוּל בֵּית פְּעוֹר וְלֹא־יָדַע אִישׁ אֶת־קְבֻרָתוֹ עַד הַיּוֹם הַזֶּה: וּמֹשֶׁה בֶּן־מֵאָה וְעֶשְׂרִים שָׁנָה בְּמֹתוֹ לֹא־כָהֲתָה עֵינוֹ וְלֹא־נָס לֵחֹה: וַיִּבְכּוּ בְנֵי יִשְׂרָאֵל אֶת־מֹשֶׁה בְּעַרְבֹת מוֹאָב שְׁלֹשִׁים יוֹם וַיִּתְּמוּ יְמֵי בְכִי אֵבֶל מֹשֶׁה: וִיהוֹשֻׁעַ בִּן־נוּן מָלֵא רוּחַ חָכְמָה כִּי־סָמַךְ מֹשֶׁה אֶת־יָדָיו עָלָיו וַיִּשְׁמְעוּ אֵלָיו בְּנֵי־יִשְׂרָאֵל וַיַּעֲשׂוּ כַּאֲשֶׁר צִוָּה ה' אֶת־מֹשֶׁה: וְלֹא־קָם נָבִיא עוֹד בְּיִשְׂרָאֵל כְּמֹשֶׁה אֲשֶׁר יְדָעוֹ ה' פָּנִים אֶל־פָּנִים: לְכָל־הָאֹתֹת וְהַמּוֹפְתִים אֲשֶׁר שְׁלָחוֹ ה' לַעֲשׂוֹת בְּאֶרֶץ מִצְרָיִם לְפַרְעֹה וּלְכָל־עֲבָדָיו וּלְכָל־אַרְצוֹ: וּלְכֹל הַיָּד הַחֲזָקָה וּלְכֹל הַמּוֹרָא הַגָּדוֹל אֲשֶׁר עָשָׂה מֹשֶׁה לְעֵינֵי כָּל־יִשְׂרָאֵל:
יש המוסיפים לדיון את ארבעת הפסוקים הקודמים, המספרים על עליית משה להר נבו וצפייתו על כל הארץ. שהרי כאשר אירע סיפור זה כבר נפרד משה מישראל, והקושי שייך גם לגביהם:
וַיַּעַל מֹשֶׁה מֵעַרְבֹת מוֹאָב אֶל־הַר נְבוֹ רֹאשׁ הַפִּסְגָּה אֲשֶׁר עַל־פְּנֵי יְרֵחוֹ וַיַּרְאֵהוּ ה' אֶת־כָּל־הָאָרֶץ אֶת־הַגִּלְעָד עַד־דָּן: וְאֵת כָּל־נַפְתָּלִי וְאֶת־אֶרֶץ אֶפְרַיִם וּמְנַשֶּׁה וְאֵת כָּל־אֶרֶץ יְהוּדָה עַד הַיָּם הָאַחֲרוֹן: וְאֶת־הַנֶּגֶב וְאֶת־הַכִּכָּר בִּקְעַת יְרֵחוֹ עִיר הַתְּמָרִים עַד־צֹעַר: וַיֹּאמֶר ה' אֵלָיו זֹאת הָאָרֶץ אֲשֶׁר נִשְׁבַּעְתִּי לְאַבְרָהָם לְיִצְחָק וּלְיַעֲקֹב לֵאמֹר לְזַרְעֲךָ אֶתְּנֶנָּה הֶרְאִיתִיךָ בְעֵינֶיךָ וְשָׁמָּה לֹא תַעֲבֹר: