stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ראגד (אי, איי שטלנד הדרומיים)

ערך זה עוסק באי באיי שטלנד הדרומיים שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס הדרומי
 קואורדינטות:  62°38′00″S 61°15′00″W﻿ / ﻿62.633333333333°S 61.25°W﻿ / -62.633333333333; -61.25
 ארכיפלג:  איי שטלנד הדרומיים
 שטח:  10.4 קמ"ר
 אורך:  5 ק"מ
 רוחב:  2 ק"מ
 גובה מרבי:  256 מטר
 נתונים מדיניים
 אוכלוסייה:  0
  (למפת איי שטלנד הדרומיים מוגדלת) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהראגד(למפת איי שטלנד הדרומיים רגילה) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהראגד(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהראגד(למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהראגד
 
האי ראגד (באנגלית: Rugged Island; בספרדית: Isla Rugosa) הוא אי ממערב לאי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים.
אורכו של האי ראגד 4.8 קילומטרים; רוחבו של האי ראגד 1.6 קילומטרים.
שטחו של האי 10.4 קילומטרים רבועים.
שיא גובהו של האי 256 מטרים מעל פני הים (בפסגת סן סטפנו)
היסטוריה > גילוי ומיפוי האי

האי ראגד התגלה בשנת 1819 על ידי המפליגים באניית ציד כלבי הים אספיריטו סנטו (Espirito Santo) שאותה שכרו סוחרים אנגליים בבואנוס איירס, והיא הפליגה לאיי שטלנד הדרומיים בפיקודו של רב החובל ג'וזף הרינג (Joseph Herring). הספינה הגיעה למפרץ בחוף הצפוני של האי (הקרוי כיום מפרצון הרסיליה), בו, ביום חג המולד 1819, ירדו אנשי הצוות לחוף, והיו האנשים הראשונים שהגיעו אל האי. הצוות הכריז על האיים, כאיים תחת ריבונותו של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת. מספר ימים לאחר מכן, ב-23 בינואר 1820 הגיע למפרץ הבריג האמריקאי הרסיליה (Hersilia) בפיקודו של קפטן ג'יימס שפילד (James Sheffield) וסגנו, עם בן הזוג הראשון אלוף בנסון (Elof Benson) וסגנו השני נתנאל פאלמר (Nathaniel Palmer) - ספינת צייד כלבי הים האמריקאית הראשונה באיי שטלנד הדרומיים.
היסטוריה > מקור השם

מקור השם תיאורי, והשימוש בו מקובל החל משנות ה-20 של המאה ה-19.
באנגלית "ראגד" משמעו "בתרוני" או "טרשי"
| איי שטלנד הדרומיים |
| --- | --- | --- |
| איים עיקריים | אי הפיל (אלפנט) • המלך ג'ורג' • גריניץ' • דספשן • לואו • ליווינגסטון • נלסון • סמית' • סנואו • קלרנס • רוברט |  |
| איים קטנים | אלפאוס • אסטור • בארלו • האף מון • איי זד (האי אספרנטו • האי לסידרן • האי פאנאגוריה • האי קושאבה) • ראגד |  |
| איונים | סלע גרייס • סלע פולגר • סלעי ראגד |  |
| מצרי ים | איגליקה • מצר אוסמר • מצר אינגליש • מצר בויד • מצר ברנספילד • מצר מורטון • מצר מקפארליין • מצר סמולנסק |  |
| שוניות והר מצולה  (הרים תת-ימיים) | הר ורדי |  |
| רכסי הרים | רכס אימאון • רמת דוספיי • רמת וידין • רכס ולקה |  |
| הרים ומצוקים | אבלוגי • אונגל • אורגנה • אירווינג • אנטים • דרינוב • הלמט • כריסטי • מאטוצ'ינה • מומצ'יל • מזק • מיזייה • נאופיט • נייפייר • סבלייבסקי • סלאטינה • סלאבייקוב • סן סטפנו • פוסטר • פלאנה • פסגה • רוז • ריגס • שארפ • שופן |  |
| אוכפים | ויטושה • ורשץ • מאדאן • נסבר • פופובו • קוסטנץ |  |
| נונאטאקים | וילן • באחו |  |
| גבעות | אדינבורו • באטנברג • דולו • דרונג • לזלי • נגרו • סילר • פנקה • צ'סטר • רזן |  |
| חצאי אי ולשונות יבשה | נקודת אדוארדס • גבעת אדינבורו • נקודת איוואן אסן • נקודת אלין פלין • נקודת אמאדוק • נקודת אסקס • חצי האי ארצ'ר • נקודת באטאק • חצי האי בורגס • נקודת באטאק • נקודת בטוליה • נקודת בוטב • חצי האי ביירז • נקודת בנסון • נקודת ברון • נקודת גארמן • כף ג'יימס • נקודת גרגורי • נקודת דבליאנוב • נקודת דומטה • נקודת דופניצה • נקודת דליאן • נקודת האמר • נקודת הרמוני • נקודת ואראדרו • חצי האי וארנה • נקודת וונד • נקודת וילאגרה • נקודת וליקאן • נקודת זהרי • נקודת יאנה • נקודת יובקוב • נקודת יירצ'ק • נקודת לאקאטניק • נקודת לברנוב • ליונז ראמפ • נקודת ליסטה • נקודת מדובנה • נקודת מקין • נקודת מקרוני • ראש מרטינז • נקודת מרקלי • נקודת נגרה • נקודת ניואל • נקודת ניקופול • נקודת סאדאלה • נקודת סבאר • נקודת סומוביט • נקודת סידינס • נקודת סמירננסקי • כף סמית' • נקודת סנאה קרוז • נקודת סקלינה • נקודת סרדץ • נקודת פרליק • נקודת קובאדין • נקודת קוטיס • חצי האי קופרמיין • נקודת קיצ'ן • נקודת קתרינה • נקודת ראדב • נקודת רוברט • נקודת רוס • נקודת רזדל • חצי האי ריי • נקודת רילה • נקודת ריש • נקודת רנייר • כף שירף |  |
| מפרצים | אדמירליטי • איוואן אסן • באבה טונקה • ברשליאן • גארניה • המלך ג'ורג' • הירו • ודנה • זאפאלניה • חיסריה • יארביצה • יונדולה • לגרו • לינבו • מון • מיטשל • מיקאלבי • נבסטינו • ניקולוב • פאקושה • צפינה • קרוני • קרלוטה |  |
| אגמים | אגם לימנופולאר • אגם מידג' |  |
| קרחונים | קרחוני איי שטלנד הדרומיים בחלוקה לפי איים |  |
| מבנים | כנסיית השילוש הקדוש |  |
| אזורים אנטארקטיים מוגנים במיוחד | חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • ליונז ראמפ • מפרץ אדמירליטי • כף שירף |  |
| אזורי ציפורים בעלי חשיבות | מפרץ אדמירליטי • נקודת בארנארד (נקודת ברנרד) • חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • האי טרטר • ליונז ראמפ • חצי האי פוטר • כף שירף |  |
קרדז'אלי (מחוז)

| --- | --- |
הכפר קאראמפיל אשר במחוז קרדז'אלי
הכפר קאראמפיל אשר במחוז קרדז'אלי
 מדינה:  בולגריה בולגריה
 חבל ארץ:  הרי רודופי
 מושל:  איוונקה טודורובה טאושאנובה
 ערים במחוז:  7 (רשויות מקומיות)
 בירת המחוז:  קרדז'אלי
 שפה רשמית:  בולגרית
 תאריך ייסוד:  8 בינואר 1999 
 שטח:  3,209 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  142,508 (31 בדצמבר 2022)
  ‑ צפיפות:  37.9 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  41°39′00″N 25°22′00″E﻿ / ﻿41.65°N 25.366666666667°E﻿ / 41.65; 25.366666666667 
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.kj.government.bg
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה      (למפת מחוז קרדז'אלי מוגדלת) קרדז'אלי מומצ'ילגראד קרומובגראד ארדינו חאסקובו יוון סמוליאן פלובדיבמחוז קרדז'אלי(למפת מחוז קרדז'אלי רגילה) קרדז'אלי מומצ'ילגראד קרומובגראד ארדינו חאסקובו יוון סמוליאן פלובדיבמחוז קרדז'אלי tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז (אובלסט) קֵרְדְזָ'אלִי, (בבולגרית: Област Кърджали) הוא אחד מ-28 מחוזות בולגריה השוכן בדרום בולגריה, גובל ביוון ועיר בירתו היא קרדז'אלי. מרבית תושביו של המחוז הם ממוצא טורקי, בני הדת המוסלמית סונית.
היסטוריה

תחילת ההתיישבות האנושית במחוז מתוארכת לתקופת האבן החדשה. באזור קיימים ממצאים ארכאולוגיים רבים המעידים על התיישבות מאורגנת ומבוססת במהלך המאה ה-5 לפנה"ס, עידן הממלכה התראקית. במהלך המאה ה-1 לפנה"ס הפך האזור לפרובינציה רומית ובהמשך ביזנטית. בתקופת האימפריה הבולגרית הראשונה היווה האזור מרכז רוחני נוצרי אורתודוקסי. במהלך המחצית השנייה של המאה ה-14 נכבש החבל על ידי האימפריה העות'מאנית ובמסגרת טרנספר אוכלוסיות שהיה נהוג לבצע בה מעת לעת, הועברו לאזור אלפי תושבים מוסלמים מאנטוליה.
לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) הועבר האזור מתוקף סיכומי קונגרס ברלין לשטח המחוז העות'מאני האוטונומי רומליה המזרחית. ב-6 בספטמבר 1885 הכריז אלכסנדר בטנברג, נסיך בולגריה על איחודו של המחוז עם הנסיכות הבולגרית. צעד חד צדדי זה, הוביל למלחמת בולגריה–סרביה (1885) שהסתיימה בניצחון הבולגרים. במסגרת הסכם בוקרשט (1886) שסיים את המלחמה נמסרו אזורי קרדז'אלי וסמוליאן לעות'מאנים כמחווה של רצון טוב ובתמורה הם הסכימו שכל שאר חלקי רומליה המזרחית יועברו לחזקת הבולגרים כפיקדון ל-5 שנים, אותו הבולגרים לא החזירו מעולם לעות'מאנים. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה נכבש האזור על ידי הצבא הבולגרי ומאז נותר בחזקת בולגריה.
בראשית שנות ה-80 רדף משטרו של טודור ז'יווקוב את בני המיעוט הטורקי, תוך ניסיון להטמיעם בכוח אל תוך "התרבות הסלאבית" ובכלל זה שינוי שמותיהם לקונוטציה המתאימה. כתוצאה מתהליך זה נאלצו אלפי תושבים מוסלמים להגר מאזור קרדז'אלי לטורקיה.
דמוגרפיה

בעשור הראשון של המאה ה-21 מצויה אוכלוסיית המחוז במגמת קיטון מתונה, בשל שיעור תמותה הגדול משיעור הילודה וכן בשל הגירה שלילית, בעיקר הגירת עבודה.
50.2% מתושבי המחוז הן נשים ו-49.8% הם גברים. מבחינת התמהיל האתני של האוכלוסייה עולה כי, 66.65% הם טורקים, 29.11% הם בולגרים ו-0.8% הם צוענים. 69.6% מתושבי המחוז מחזיקים בדת המוסלמית סונית ו-21.5% הם נוצרים אורתודוקסים.
כלכלה

בשטח המחוז קיימות 372 חברות פרטיות. מרבית התעשייה מתבססת על עיבוד תוצרת וחומרי גלם המופקים בשטחי המחוז כגון טבק, ירקות ובשר. כמו כן קיימת תעשיית טקסטיל. במחוז כורים חומרי גלם שונים כגון עופרת ואבץ. קיימת גם תעשיית עץ שמוצריה מיוצאים לשטחי האיחוד האירופי.
הערות שוליים

↑  כלכלת מחוז קרדז'אלי, באתר מחוז קרדז'אלי (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548025105171  MusicBrainz: 81eaa361-b4b3-40ad-823e-b92216077591
קנלאזו

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  משקה חריף, משקה של חג המולד 
 
קנלאזו (בספרדית: Canelazo) הוא משקה אלכוהולי חם הנצרך בהרי האנדים של קולומביה, אקוודור, פרו וצפון ארגנטינה .
בקולומביה ובאקוודור

המשקה מורכב בדרך כלל מאגוארדיינטה (אלכוהול מקנה סוכר), סוכר או פאנלה (סוכר מוקשה ללא זיקוק, מקנה סוכר), ואגווה דה קנלה (מים מבושלים עם קינמון). קנלאזו מיוצר באופן מסורתי עם אגוארדיינטה תוצרת בית, אבל נעשה שימוש גם באלכוהול בבקבוקים. יש הרבה וריאציות על המתכון. הוא עשוי לעיתים קרובות עם מיץ פירות (בדרך כלל מיץ נראנחילה (סוג פרי, מילולית "תפוז קטן"), אוסנה או מרקויה שהוא שעונית נאכלת בכינו העממי: פסיפלורה). לפעמים מוסיפים ציפורן, ולפעמים משמיטים אלכוהול.
מקורו של המשקה בקולומביה, אך המשקה נצרך זה מכבר בכל הרי האנדים. באקוודור, המשקה נמכר לרוב על ידי רוכלי רחוב במהלך החגים. הוא פופולרי במיוחד במהלך Fiestas de Quito או חג המולד. בשנת 2005, פירמה אחת החלה לבקבק קנלאזו ללא אלכוהול לייצוא.
בפרו

קנלאזו נצרך באזורים הגבוהים הצפוניים של פרו, במיוחד סביב Ayabaca באזור Piura. הוא מורכב מאגוארדיינטה עם סוכר (או chancaca שהוא רוטב חם מתוק מקנה סוכר) וקינמון מבושל במים. ניתן להוסיף גם לימון וצ'יצ'ה דה ג'ורה (אנ') שהוא בירת תירס.
לקריאה נוספת

רשימת מנות ומאכלים אקוודוריים
הערות שוליים

↑  Lourdes Castro. Eat, Drink, Think in Spanish. Random House (2009), p. 170. מסת"ב 978-1-58008-954-8.
↑  Danny Palmerlee, Michael Grosberg & Carolyn McCarthy. Ecuador & the Galápagos Islands. Lonely Planet (2006), p. 65. מסת"ב 978-1-74104-295-5.
1 2  Zapata Acha, Sergio (2006). Diccionario de gastronomía peruana tradicional (בספרדית) (1 ed.). Lima, Perú: Universidad San Martín de Porres. ISBN 9972-54-155-X.
קלתאה

| קלתאה |
| --- | --- |
 קלתאה מקויאנה
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
קבוצה:: צמח וסקולרי
מחלקה:: חד־פסיגיים
סדרה:: זנגבילאים
משפחה:: מרנטיים
סוג:: קלתאה
שם מדעי
 Calathea (syn. Goeppertia) ‏מייר, 1818

קלתאה (שם מדעי: Calathea), הידוע גם בשם גאופרשיה (Goeppertia), הוא סוג צמחים השייך למשפחת המרנטיים. ישנם עשרות סוגי זנים במשפחה זו. מוצאו מאמריקה הטרופית. בזכות עלי הצמח המעוטרים והססגוניים, הוא משמש כצמח נוי לפנים הבית. הקלתאות מכונות גם "צמחי תפילה", בעקבות התנהגות העלים אשר נפתחים ונסגרים במהלך היום.
רוב הקלתאות המצויות בישראל כיום מיובאות ממגדלי צמחי בית בהולנד, וחלקן הקטן גדל בארץ.
תיאור

עלי הקלתאה מתאפיינים בעיטורים בדוגמת פסים ועיגולים, בהתאם לזן. במהלך הלילה, העלים מתקפלים מעלה ובבוקר נפרשים בחיפוש אחר השמש. תופעה זו מתאפשרת הודות למפרק קטן שיש לצמח בין הגבעול לעלה.
העלים החדשים בוקעים מגולגלים ממקור הגבעולים ונפרשים בהדרגה. הצמח ירוק עד, ולא מאבד את עליו פרט לתהליך טבעי של התחדשות הדרגתית.
תנאי גידול

הקלתאה דורשת תנאי גידול ייחודיים, אשר מדמים את התנאים הקיימים בסביבה הטבעית שלה ביערות הגשם.
תנאי גידול > אור

כמו האור המתקבל על רצפת יערות הגשם המוצלות באמצעות צמרות העצים, קלתאות משגשגות באור בינוני. אור שמש ישיר עלול לפגוע בעלי הצמח העדינים ולהוביל לקצוות שרופים או כוויות במרכז העלים.
תנאי גידול > לחות

צמחים אלו דורשים לחות גבוהה על מנת לחקות את סביבת הגידול הטבעית שלהם. לכן, בשונה מצמחי בית אחרים, יש להקפיד על השקיה תכופה. בנוסף, מומלץ לשמור את רמת הלחות בפנים הבית גבוהה, ובכך ליצור סביבה לחה עבור הצמח.
תנאי גידול > טמפרטורה

בדומה לצמחים טרופיים אחרים, שמירה על טמפרטורה מתאימה לצמח היא חשובה מאוד. קלתאות מעדיפות טמפרטורות חמימות, לא פחות מ-15°C כדי לשגשג ולצמוח.
תנאי גידול > מים

קלתאות רגישות למלחים ומינרלים המצויים לרוב במי ברז. השקיה במים רווים במלחים עלולה להוביל להשחמת העלים. המים המומלצים להשקיה מכונים גם "מים רכים". "מים רכים" כוללים מים מסוננים בפילטר, מי גשמים או מי מזגנים.
ייחור ורבייה

ייחור הוא תהליך יצירת צאצאים של צמח באמצעות צמח אם. שיטת הייחור של קלתאות שונה מהשיטה הנפוצה של חיתוך מפרק של צמח.
שיטת הייחור של הקלתאות היא באמצעות פיצול שורשים. כדי לייחר בהצלחה קלתאה, צמח האם צריך להיות מבוסס ובריא. לאחר חלוקת השורשים בהצלחה, כל חלק חדש צריך להשתל בכלי משלו, מנוקז היטב.
שימושים מקומיים

בחלקים מסוימים בברזיל, משתמשים עלי הקלתאה הגדולים לעיטוף דגים לצורך הובלה בין אזורים שונים במדינה. במקומות אחרים, העלים משמשים ככלי קיבול או הגשה, למשל להגשת מנות אורז כארוחת רחוב באזורים מסוימים בתאילנד.
סוגים דומים

אף על פי שכלל הצמחים במשפחת המרנטיים ידועים בשם "קלתאה", ישנם שלושה סוגי צמחים אחרים אשר נקראים לרוב קלתאה.
מרנטה - בעלת עלים עגולים עם גידים בולטים שיוצרים צורות יפיפיות. בשונה מהאחרות, צומחת לצדדים ולא למעלה. קלה יחסית לגידול.
קטננטה - בעלת עלים קטנים ועבים, אך בעלת ציורים וצבעים דומים לזני הקלתאה.
סטרומנטה - בעלת עלים מוארכים ומחודדים עם צבעים וגוונים אדמדמים וירוקים, בהתאם לזן. עמידה יחסית.
קטננטה אמביליס
ראגנארוק (קומיקס)

| --- | --- |

ראגנארוק, כפי שהוא מופיע בחוברת Dark Avengers #189 מפברואר 2013, אמנות מאת ג'ו קווינון
 סוג:  נבל-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  Civil War #3 (יולי 2006)
 יוצרים:  מארק מילר סטיב מקניבן
 מידע
 שם אמיתי:  תור בן אודין (כפיל)
 כינויים:  שם קוד: ברק, "תור", קלור, שייקספיר בפארק
 סטטוס:  פעיל
 כוחות:  כוח על-אנושי, מהירות על-אנושית, סיבולת על-אנושית, אריכות ימים, תעופה, הקרנת אנרגיה, מניפולציה על מזג האוויר.
 חבר בקבוצה:  האוונג'רס האפלים
 חבר לשעבר בקבוצה:  S.H.I.E.L.D היוזמה ת'נדרבולטס
 דמויות קשורות
 משפחה:  טוני סטארק (יוצר) ריד ריצ'רדס (יוצר) תור בן אודין (תבנית גנטית)
ראגנארוק (באנגלית: Ragnarok, על שם ראגנארוק) הוא דמות בדיונית של נבל-על קיבורג המופיעה בחוברות הקומיקס האוונג'רס האפלים ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Civil War #3 מיולי 2006, ונוצרה על ידי הכותב מארק מילר והמאייר סטיב מקניבן.
ביוגרפיה בדיונית

כאשר תור האמיתי נעדר ונחשב למת במהלך אירועי "מלחמת אזרחים", טוני סטארק משתמש באסופה משיערותיו, ויחד עם ריד ריצ'רדס והנרי פים יוצר שיבוט DNA של האל האסגרדי, ומשלב אותו יחד עם הטכנולוגיה של "תעשיות סטארק". מעשם של סטארק, ריצ'רדס ופים מביא ליצירתו של כפיל קיבורג, הנשלח לקרב מול גיבורי-על המתנגדים לחוק רישום העל-אנושיים, ומחייב אותם לחשוף את זהותם הסודית. הקרב יוצא מכלל שליטה כאשר הכפיל רוצח גיבור-על הידוע כגוליית, לאחר מכן יוצא הכפיל לרדוף אחר יתר המתנגדים לחוק. בעקבות כך, ריצ'רדס מכבה אותו באמצעות פקודה קולית, ומנתח את מוחו לבל הטעות תחזור על עצמה. תור החדש חוזר לקרב הסופי בין הכוחות המתפלגים, אך מובס כאשר הרקולס וסטורם מרוצצים את גולגולתו בעזרת המקבת שלו בטענה כי עצם קיומו מהווה עלבון לבן אודין האמיתי. בסופו של דבר, נלקחים שרידיו של תור החדש למחקר וניסויים במעבדה.
במהלך אירועי "פלישה סודית", נגלה כי הנרי פים, אשר עזר ליצור את הכפיל, היה למעשה מתחזה מגזע הסקרול החייזרי משני הצורה. פים הניח בשרידיו של הכפיל תוכנית למקרה חירום אם הפלישה תיכשל. אם קוד מיוחד - אותו רק המתחזה יודע - לא יוכנס למערכת מדי 18 שעות, הכפיל יתעורר. וכך, עם מותו של המתחזה, תוכנית זו התבצעה. הכפיל התעורר והאמין כי הוא תור האמיתי, ולאחר מכן איים על ברון פון בליצשלאג - ראש הצוות המדעי במחנה האמונד - להחזיר לעצמו את המקבת שלו ושם לעצמו למטרה להשמיד את "יוזמת האוונג'רס", ונוטל את שם הקוד "ראגנארוק", בתואנה כי "יביא לקיצו של הכל". ראגנארוק נעצר רק בזכות התערבותו של פון בליצשלאג, שכוחותיו החשמליים היו חסינים לברקיו של ראגנארוק. פון בליצשלאג הראה לראגנארוק תצלומים של יצירתו, והראה לו כי תור האמיתי חזר והקים מחדש את אסגרד מעל שמי העיר. ראגנארוק נגעל מכך ורואה במעשו כביזוי זכרה של אסגרד. לאחר מכן, עוזב ראגנארוק את מחנה האמונד, זאת כדי להתעמת מול תור, הקרב בין השניים נערך בסוף אירועי "מצור", ובסופו הביס תור את ראגנארוק בקלות.
בהמשך, נורמן אוסבורן מורה לארגון A.I.M לבנות מחדש את ראגנארוק, כדי שזה האחרון יצטרף לגלגולה השני של קבוצת האוונג'רס האפלים שאותה הוא מקים. ראגנארוק נבנה מחדש תחת שלטונו של אוסבורן, ונשלח להתעמת עם קבוצת האוונג'רס החדשים. ראגנארוק מגיע לעימות עם האוונג'רס החדשים כשהוא סובל מפציעות רבות, הוא מובס בעימות וכמעט נהרס על ידי ספיידרמן ווולברין. בהמשך, מופיע ראגנארוק מחדש, זה בתור חבר בקבוצת ת'נדרבולטס. מאוחר יותר, עוזב ראגנארוק את קבוצת ת'נדרבולטס וחובר בשנית לאוונג'רס האפלים.
הערות שוליים

↑  Civil War #3, September 2006
↑  Civil War #4, October 2006
↑  Civil War #7, January 2007
↑  Avengers: The Initiative #21, February 2009
↑  Avengers: The Initiative #22, April 2009
↑  Thor #610, July 2010
↑  New Avengers Vol.2 #18, January 2012
↑  New Avengers Vol.2 #20, March 2012
↑  New Avengers Vol. 2 #21, April 2012
↑  Thunderbolts #175, August 2012
קתדרלת פטרופבלובסקיה

| --- | --- |

חזית הקתדרלה
 מידע כללי
 סוג:  כנסייה
 מיקום:  סנקט פטרבורג
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 מייסדים:  פיוטר הגדול 
 זרם:  נצרות פרבוסלאבית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1712–1733 (כ־21 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  מאי 1712 
 חומרי בנייה:  לבנה 
 אדריכל:  דומניקו טרזיני
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות רוסית
 מידות
 גובה:  123 מטר
 קואורדינטות:  59°57′01″N 30°19′00″E﻿ / ﻿59.950277777778°N 30.316666666667°E﻿ / 59.950277777778; 30.316666666667
 אתר רשמי
  (למפת סנקט פטרבורג מוגדלת) קתדרלת פטרופבלובסקיה(למפת סנקט פטרבורג רגילה) קתדרלת פטרופבלובסקיה
 
קתדרלת פיוטר ופאבל או פֶּטְרוֹפַּבְלוֹבְסקיה (ברוסית: Петропавловский собор) היא קתדרלה פרבוסלאבית הממוקמת בתוך מבצר פטרופבלובסקיה בסנקט פטרבורג, רוסיה. הקתדרלה נחשבת לאחת מנקודות הציון העירוניות הוותיקות ביותר בעיר. היא נבנתה בשנים 1712–1733 ב"אי הארנבים" לאורך נהר הנייבה.
הקתדרלה והמבצר בתוכו שוכנת נבנו בתקופת שלטונו של פיוטר הגדול ותוכננו על ידי דומניקו טרזיני. מגדל הפעמונים של הקתדרלה הוא מגדל הפעמונים הגבוה ביותר בעולם המשתייך לכנסייה אורתודוקסית ומכיוון שמגדל הפעמונים אינו עומד בפני עצמו, אלא מהווה חלק בלתי נפרד ממבנה הקתדרלה עצמה לעיתים הקתדרלה מתארת בתור הכנסייה האורתודוקסית הגבוהה בעולם.
משנת 1733 ועד 2013 הייתה הבניין הגבוה ביותר בסנקט פטרבורג.
הקתדרלה

הקתדרלה מוקדשת לפטר הקדוש ופול הקדוש (פטרוס ופאולוס), הפטרונים של המבצר; פטר הקדוש נחשב גם לפטרון של העיר עצמה. הכנסייה הנוכחית היא השנייה שנבנתה במקום לאחר הראשונה, שנבנתה על ידי פיוטר הגדול לאחר שייסד את העיר סנקט פטרבורג וקודשה על ידי הארכיבישוף של נובגורוד באפריל 1704.
מבנה הכנסייה הנוכחי היה בזמנו מבנה האבן הראשון בעיר ועוצב על ידי דומניקו ג'ובאני טרזיני ונבנה בשנים 1712–1733. צריח הזהב שלו מתנשא לגובה של 123 מטר ונראה למרחק רב בעיר. בקדקוד הצריח ישנו פסל קטן של מלאך האוחז בצלב. מלאך זה הוא אחד מסמליה החשובים ביותר של סנקט פטרבורג.
אדריכלות הכנסייה מציגה איקונוסטאזיס ייחודי. בנצרות האורתודוקסית, האיקונוסטאזיס הוא בדרך כלל קיר שטוח או מסך עם 3 דלתות, כשהדלת האמצעית היא הקדושה ונפתחת רק באירועים חגיגיים ושתי הדלתות הצדיות משמשות את הכמורה האורתודוקסית. בכנסיית פטר ופול, האיקונוסטאזיס עולה כמעין מגדל מעל המקום הקדוש בכנסייה.
בקתדרלה קבורים כל הצארים והקיסרים הרוסיים החל מפיוטר הגדול ועד לניקולאי השני, פרט לפיוטר השני (שקבור בקתדרלת המלאך מיכאל במוסקבה) ואיוואן השישי (ששרידיו קבורים במבצר שליסלבורג על ימת לדוגה).
בקתדרלה נמצא קריון אופייני, מתנה מהעיר הפלמית מכלן שבבלגיה.
ב-28 בספטמבר 2006, 78 שנים לאחר מותה, נקברה שנית בקתדרלה נסיכת דנמרק, מריה פיודורובנה דאגמאר, קיסרית רוסיה. מריה פיודורובנה, אשתו של אלכסנדר השני ואמו של ניקולאי השני, מתה ב-13 באוקטובר 1928 בגלות בדנמרק ואז נקברה בקתדרלת רוסקילדה. בשנת 2005 ממשלות רוסיה ודנמרק הסכימו ששרידי הקיסרית יוחזרו לסנקט פטרבורג בהתאם לדרישתה להיקבר לצד בעלה.
עד שנת 1859 היה מושבו של הבישוף של סנקט פטרבורג בקתדרלה, עד שהפכה קתדרלת איסק הקדוש לקתדרלה הרשמית של העיר. כיום קתדרלת קאזאן משמשת בתור הקתדרלה הרשמית של העיר.
הקתדרלה נסגרה בשנת 1919 והפכה למוזיאון ב-1924. בשנת 2000 חודשו הטקסים הדתיים בקתדרלה וזו ממשיכה לשמש במקביל כמוזיאון. כמרי הקתדרלה אחראים לתחזוקת הקברים ומנהלים טקסי תפילה לכבוד הצארים הקבורים בקתדרלה.
גלריה

קצה הצריח המחודד של הקתדרלה
מבט על הקתדרלה ועל מבצר פטרופבלובסקיה על אי הארנבים מכיוון נהר הנייבה
קברי משפחת הצאר ניקולאי השני בתוככי הקתדרלה
הנצחת הקתדרלה על שטר של 50 רובל
ראו גם

מבצר פטרופבלובסקיה
סנקט פטרבורג
ראגו פן

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מרק, מזון, מנת בקר 
 מוצא:  צרפת 
 מרכיבים עיקריים:  עגל 
 
ראגו פֶן שפירושו ראגו משובח (בצרפתית ובגרמנית: Ragoût fin) הוא ראגו, המוגש בדרך כלל כמנה ראשונה במטבח הגרמני הקלאסי, בעיקר בברלין, המורכב מבשר לבן (חזה עוף ועוד) וחלקי פנים ברוטב בשאמל.
היסטוריה

הסברה שמקורות המאכל בצרפת אינם מאושרים, הסברה הזו היא שמקור המאכל במהגרים הוגנוטים שברחו מצרפת והגיעו לברלין. אלא שסברה זו שההוגנוטים הביאו אותו לברנדנבורג-פרוסיה בסוף המאה ה-17 אינה יותר מהנחה מעורפלת, משום שהמונח ראגו במשמעותו הנוכחית קיים רק במטבח הצרפתי. סביר יותר ששם המתכון נובע ממחברי ספרי הבישול שתרגמו את המתכון סלפיקון (Salpicon) (שהוזכר כבר ב-1712) כראגו פן.
מאכל דומה ידוע בגרמניה המזרחית לשעבר בשם Würzfleisch או Harzer Würzfleisch, שמשתמש בבשר חזיר או בשר עוף במקום בשר עגל.
המתכון

החלק העיקרי של ראגו פן מורכב מבשר עגל, שקדי עגל, מוח עגל, לשון ומח עצם, חזה עוף ודג, כולם מבושלים בציר עם חומץ או נחתכים לקוביות ומבושלים בחמאה. המרכיב השני הוא רוטב בשמל על בסיס רביכה בהירה, ציר, יין לבן, אנשובי, מיץ לימון, שמנת ופטריות מאודות שמעורבבות בחלמון ביצה.
את הקוביות והרוטב מערבבים, מחממים באמבט מרים ואז אופים בכוסות, או בפחזניות גדולות של בצק עלים עם פירורי לחם, גבינה וחמאה. הראגו מתובל לאחר מכן ברוטב ווסטרשייר ומיץ לימון.
כיום, ראגו פן נמצא בעיקר בקופסאות שימורים, כי ההכנה שונה מאוד מהמתכון המקורי. מחית עוף, מעובה בחלבון ביצה, משמשת לרוב להחלפת בשר עגל, בשר האיברים הפנימיים ודגים. לאחר מגפת ספגת המוח של סוף שנות ה-80, השימוש במוחות העגל הפך לנדיר, אפילו בראגו פן איכותי.
הערות שוליים

↑   Rosen-Prest Viviane. Polémiques autour du "français réfugié" parlé à Berlin à la fin du XVIIIe siècle. In: Diasporas. Histoire et sociétés, n°2, 2003. Langues dépaysées. pp. 91-101.
↑  Der Spiegel, Peter Wagner, Ragoût fin mit Hummer: Schmeckt gar nicht tantenhaft, 25 maart 2017
↑  Claudine Brécourt-Villars, Mots de table, mots de bouche, Parijs 1997
↑  Petra Foede, Ragout
↑  Bild, Klassiker aus der DDR: Harzer Würzfleisch
ראובן ארזי

ראובן ארזי (11 במאי 1907 - 19 במאי 1983) היה איש ציבור ישראלי שכיהן כחבר הכנסת מטעם מפ"ם והמערך (1965–1973).
ארזי נולד במזריץ' שבפולין בשם ראובן צדרבוים. למד בגימנסיה במזריץ' ובפקולטה למשפטים והמכון למדעי היהדות בוורשה. כחבר תנועת השומר הצעיר היה ארזי בין ראשי תנועת הסטודנטים הציונים-סוציאליסטים. בשנים 1933–1939 היה חבר מרכז בתי ספר "תרבות". לאחר מכן הוגלה לאורל בברית המועצות ונותר בגלות עד 1946.
לאחר שובו לפולין נמנה בין מייסדי מפלגת "השומר הצעיר" ומונה למזכ"ל המפלגה. כמו כן מילא תפקיד מרכזי בתחיית התנועה הציונית בקרב ניצולי השואה בפולין והיה מנהל הלשכה הארצית של קרן קיימת לישראל בפולין.
בשנת 1949 עלה ארזי לישראל ונתמנה למנהל מחלקת הנוער של הקק"ל וחבר הנהלת הלשכה הראשית שלה. בשנת 1959 נתמנה לחבר הדירקטוריון של הקרן.
בשנות ה-50 היה חבר מזכירות מפ"ם ומאוקטובר 1958 כיהן כמזכיר המדיני של מפ"ם, תפקיד בו כיהן עד היבחרו לכנסת בשנת 1965. כהונתו נמשכה לאורך הכנסת השישית והכנסת השביעית, במהלכן היה חבר ועדת חוקה, חוק ומשפט וסגן יושב ראש הכנסת. לאחר תום כהונתו בכנסת המשיך לכהן בהנהגת מפ"ם והמערך והיה מתומכי המשך המערך של מפלגת העבודה ומפ"ם.
בשנותיו האחרונות כיהן כבורר במוסד לבוררות מוסכמת בשירות הציבורי לצד השופט צבי ברנזון.
ארזי נפטר במאי 1983 במהלך שביתת רופאים, מספר ימים לאחר שהרופאים סירבו לנתחו בגלל השביתה.
הערות שוליים

1 2  ראובן ארזי - מנהל מחלקת הנוער של הקהק"ל, חרות, 7 ביולי 1949
↑  הרצאה על תכנית החומש של הקהק"ל, חרות, 5 במרץ 1956
↑  חילופי גברי בהנהלה הראשית של הקק"ל, דבר, 18 ביוני 1959
↑  הקונגרס היהודי העולמי, חרות, 3 באפריל 1958
↑  מזכיר חדש למפ"ם, דבר, 5 באוקטובר 1958
↑  המשך המערך, דבר, 14 באפריל 1976
↑  דניאל בלוך, מפ"ם תדון בהופעה עצמאית בבחירות, דבר, 29 באוקטובר 1974
יערי ותלמי בעד - חזן נגד פירוק המערך, דבר, 7 בדצמבר 1978
↑  לקבוע שכר העתונאים עובדי המדינה, דבר, 16 בנובמבר 1977
שאול הון, קנאת קציני ים לא תרבה שכר, מעריב, 2 בדצמבר 1980
שאול הון, קידום בדרגה בעזרת השם, מעריב, 13 בדצמבר 1982
↑  מת ח"כ לשעבר ראובן ארזי, מעריב, 20 במאי 1983
↑  שלמה שטיין, טרגדיה, מכתב למערכת, מעריב, 25 במאי 1983
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257956905171  VIAF: 308275358   WorldCat (עם VIAF): 308275358 
ערך זה הוא קצרמרבנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קתדרלת פטריק הקדוש (מלבורן)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בזיליקה זוטרה, קתדרלה 
 על שם:  פטריק הקדוש 
 כתובת:  מזרח מלבורן 
 מיקום:  הסיטי של מלבורן 
 מדינה:  אוסטרליה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1858
 תאריך פתיחה רשמי:  1858 
 חומרי בנייה:  bluestone 
 אדריכל:  ויליאם וארדל 
 סגנון אדריכלי:  התחייה הגותית 
 מידות
 גובה:  105 מ' 
 קואורדינטות:  37°48′36″S 144°58′34″E﻿ / ﻿37.8101°S 144.976°E﻿ / -37.8101; 144.976
 www.cam1.org.au/cathedral
 he
 
קתדרלת פטריק הקדוש במלבורן, מבט על צריח המצלב מדרום-מזרח
החזית הצפונית והשער הראשי
קתדרלת פטריק הקדוש. הפסל בחזית הוא של הלאומן האירי דניאל אוקונול.
קתדרלת פטריק הקדוש היא קתדרלה רומית-קתולית במלבורן בוויקטוריה אשר באוסטרליה. הקתדרלה בנויה בסגנון התחייה הגותית ובעלת צריח הכנסייה הגבוה באוסטרליה.