stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרל לודוויג, ארכידוכס אוסטריה (1918–2007)
ביוגרפיה

קרל לודוויג נולד ב-10 במרץ 1918 ברייכנאו אן דר רקס, לקרל הראשון, קיסר אוסטריה ולזיטה, נסיכת בורבון-פארמה, בתם של רוברטו הראשון, דוכס פארמה ומריה אנטוניה, נסיכת פורטוגל. עם תום מלחמת העולם הראשונה בנובמבר 1918 ויתר אביו על השלטון, והמשפחה יצאה לגלות במדיירה, פורטוגל. בשנת 1920 חזרה הונגריה להיות ממלכה, כשמיקלוש הורטי משמש כעוצר, אולם קרל לא חזר לכהן כמלך הונגריה, ובשנת 1922 מת בגלות בפורטוגל.
בשנת 1930 הלך קרל לודוויג בעקבות אחיו הבכור אוטו, נסיך הכתר של אוסטריה, ופנה ללמוד משפטים ומדע המדינה באוניברסיטת לוון, בלגיה. לאחר הפלישה הגרמנית לבלגיה ברח קרל לודוויג עם משפחתו לפורטוגל, ומשם עברו לארצות הברית ולקנדה. בשנת 1943 התגייס קרל לודוויג לצבא ארצות הברית, ואף הוביל משא ומתן עם הונגריה מטעם נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט. בשנת 1944 השתתף קרל לודוויג במערכה בנורמנדי, ובשנת 1947 פרש מהצבא בדרגת קפטן.
לאחר מכן התגורר קרל לודוויג בניו יורק, ועבד שם מטעם חברה בלגית. ב-17 בינואר 1950 התחתן קרל לודוויג עם יולנדה, נסיכת לינייה, בתם של אז'ן השני, נסיך לינייה האחד עשר ופיליפין דה נואייה, ממנה נולדו לו 7 ילדים. בשנת 1958 חזר קרל לודוויג לבריסל, ופתח שם חברת החזקות, שעם הזמן גדלה והעסיקה למעלה מ-20,000 עובדים במגוון תחומים.
שלא כמו אחיו אוטו, קרל לודוויג מעולם לא ויתר על תאריו ועל טענתו לכתר האוסטרי, ובשל כך לא קיבל אזרחות אוסטרית. לאחר מות אמו בשנת 1989 לא הורשה בתחילה להיכנס לאוסטריה לצורך ההלווייה, ורק בסוף הותר לו להיכנס למדינה לכמה שעות. ב-11 בדצמבר 2007 מת קרל לודוויג בביתו בבריסל, וב-12 בינואר 2008 הוא נקבר בקריפטה הקיסרית בווינה.
משפחתו

ב-17 בינואר 1950 התחתן קרל לודוויג עם יולנדה, נסיכת לינייה, בתם של אז'ן השני, נסיך לינייה האחד עשר ופיליפין דה נואייה, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
רודולף, ארכידוכס אוסטריה (נולד ב-1950), התחתן עם הלן דה וילנפאז'ן דה ווגלסאנק
אלכסנדרה, ארכידוכסית אוסטריה (נולדה ב-1952), התחתנה עם הקטור ריזל קונטרראס
קרל כריסטיאן, ארכידוכס אוסטריה (נולד ב-1954), התחתן עם מארי אסטריד, נסיכת לוקסמבורג
מריה קונסטנצה, ארכידוכסית אוסטריה (נולדה ב-1957), התחתנה עם פרנץ יוזף, נסיך אאוארספרג-טראוטסון
הערות שוליים

↑  Philippe Bernier Arcand, Les Bourbon-Parme dans les institutions d’enseignement du Québec, Histoire Québec 28, 2022, עמ' 24–28
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1137216395  VIAF: 440150172697900180002   WorldCat (עם VIAF): 440150172697900180002
קבוצת עזרה מדיצינית ציונית אמריקנית
לקריאה נוספת

דבורה הכהן, מנהיגה ללא גבולות - הנרייטה סאלד - ביוגרפיה, עם עובד/ספריית אופקים, תל אביב, 2019
הערות שוליים

1 2  מרגלית שילה, ‏בזכות אישה אחת, השילוח, 5 באפריל 2020
↑  נסים לוי, פרקים בתולדות הרפואה בארץ-ישראל 1799–1948, הקיבוץ המאוחד והפקולטה לרפואה ע"ש ברוך רפפורט – הטכניון, חיפה, 1998, עמ' 176
↑  המקורות השונים נוקבים במספרים שונים.
1 2  שפרה שוורץ, הסתדרויות ציוניות למען אימהות בארץ-ישראל: פעילותן של "הדסה", "הסתדרות נשים עבריות" ו"ויצו" להקמת תחנות אם וילד בארץ-ישראל בשנים 1918- 1948, ביטחון סוציאלי, חוברת 51
↑  נסים לוי ויעל לוי, רופאיה של ארץ ישראל 1799–1948; עריכת תוכן, עיצוב וסדר: חדוה רוקח, איתי בחור, זכרון יעקב: איתי בחור - הוצאה לאור, 2008, עמ' 384
↑  על פי חיים וויצמן, אגרות כרך ח' עמ' 257–258, משלחת הצלה האדום עירבה בעבודתה דעות אנטי ציוניות ואנטישמיות
↑  ענת קדרון, בין לאום למקום: הקהילה העברית בחיפה המנדטורית, יד יצחק בן-צבי והעמותה לתולדות חיפה, 2012, עמ' 115
↑  נסים לוי, בשירות הקהילה: ראשיתו של בית-החולים הדסה-רוטשילד בחיפה, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשנ"ז 1997, עמ' 19
↑  דורון נידרלנד, השפעת הרופאים-העולים מגרמניה על התפתחות הרפואה בארץ-ישראל (1948-1933)
↑  נחום גרוס, ‏המדיניות הכלכלית של הממשל הבריטי המנדטורי בארץ-ישראל, קתדרה 24, יולי 1982, עמ' 180-153
↑  אריה בהם, הלכה למעשה, הפועל הצעיר, 2 בינואר 1920
↑  ד"ר שרמן, פעולת הדסה, דואר היום, 26 בדצמבר 1919
↑  ראו גם בעניין זה: א.ד. גורדון, האומה והעבודה, הוצאת מפ"ח, תשי"ז, עמ' 556
1 2  דפנה הירש, באנו הנה להביא את המערב - הנחלת הגיינה ובניית תרבות בחברה היהודית בתקופת המנדט, מכון בן-גוריון, 2014, עמ' 144
↑  מן הימים האחרונים, (מפי הרופא החבר ד"ר ג. גרי), קונטרס, כ"ט, כ"ב באדר תר"ף (12 במרץ 1920), עמ' 6
↑  מירה קצבורג-יונגמן, החוויה היהודית האמריקאית - תולדות מבואות מקורות, האויברסיטה הפתוחה, 2007, עמ' 497
↑  ורדה סוסקולני, גייל אוסלנדר ואילנה שחר, עבודה סוציאלית במערכת הבריאות: היסטוריה של התפתחות מקצועית ואתגרים לעתיד בתוך: לא צדקה אלא צדק, עורכים: ג'וני גל ורוני הלר, מכון בן-גוריון, עמ' 246
↑  כולל בוויקיפדיה.
↑  אבישי גולץ, רפואת אף-אוזן-גרון בארץ-ישראל 1948-1911, זכרון יעקב: איתי בחור - הוצאה לאור, 2009, עמ' 50
קים ליה

ערך זה עוסק בדרך לפסיקה במשפט העברי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
במשפט העברי, קים ליה היא אומדנא על פיה פוסק הדיין, למרות שאין לו הוכחות כעדים, הוא יכול לפסוק על פי דבר הידוע לו אישית.
מקור הכלל

הגמרא מספרת על שתי נשים שבאו לדין תורה לפני רבא, האחת תבעה את השנייה בסכום כסף, והשנייה כפרה והכחישה את כל המעשה. מתקנת חכמים, במקרה כזה צריכה האשה שנתבעה להשבע שבועת היסת, כדי להפטר מהתשלום. אך אשתו של רבא, שהייתה בתו של רב חסדא העידה לפניו, כי אותה אשה נוהגת להזכיר שם שמים לבטלה וחשודה על השבועה. רבא אמר, כי מכיוון שיודע הוא שאשתו לא משקרת מעולם הוא סומך עליה בעיניים עצומות.
במקרה אחר, שבא לפני רבא, העיד לפניו תלמידו המובהק רב פפא כי אדם המחויב שבועה, הוא חשוד על שבועת שקר. במקרה זה, לא סמך רבא על דבריו, באומרו שצריך דווקא עדים. לפליאת תלמידיו הסביר רבא: את אשתי אני מכיר היטב ויודע בבירור שאינה משקרת. את רב פפא איני מכיר אישית, והסברא שאינו משקר, אינו יותר מגדר של חזקה, שאי אפשר להוציא ממון על פיו.
הסברים לכלל

לפי הסברו של רבי משה פיינשטיין, נאמנותו של רב פפא הייתה מפורסמת וגדולה יותר משל אשת רבא, שהרי היה אמורא מפורסם בצדקותו וחסידותו. ולמרות זאת, כדי לסמוך על אדם נדרשת דווקא ידיעה ברורה, ואשתו של רבא, נוסתה על ידו כמה פעמים שאינה משקרת שום פנים ואופן.
לפי הסבר הראשונים, נאמנות זו של "קים לי" אינה מועילה כדי להוציא ממון, כדי להוציא ממון נדרשים דווקא עדים. אלא שכדי לומר שאדם אינו מחויב שבועה, די בכך שידוע לדיין שהאדם חשוד על השבועה. מהותה של השבועה היא בירור כי הנתבע אינו משקר. במקרה ואנו איננו מאמינים לו מסיבה מוצדקת, אין שבועתו נחשבת לשבועה, ועל פי הכלל כל המחויב שבועה ואינו יכול לישבע משלם, הוא חייב לשלם מדין התורה, האומר שכל אדם המחויב שבועה, ואינו יכול להשבע מסיבה כל שהיא, חייב לשלם.
לפי שיטת רש"י נאמנות זו היא בגדר שב ואל תעשה כספק, ולכן ה"קים לי" עוזר רק שבית דין לא יגבו ממון, אך אם תפס בעל דין השני, אין מוציאין ממנו. הרי"ד מסביר בצורה דומה את הכתוב בגמרא שאין לקרוע שטר כאשר ידוע שהוא פרוע על פי טענת "קים לי", מכיוון שייתכן שהוא יגיע לבית דין אחר שיגבו את הממון, מכיוון שלא ידעו שהוא פרוע על פי "קים לי". רבי משה פיינשטיין מסביר כי טענת קים לי אינה פסק גור שניתן להפקיע את כוח הבעל דין לגמרי, ורק לגבי הפסק באותו בית הדין בו ידועה טענת ה"קים לי" ניתן לפסוק על פיה מספק על כל פנים כדי שלא לעשות מעשה מספק, אבל אין לבית הדין זכות לקרוע את השטר ולהפקיע את כוחו כליל.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף פ"ה, עמוד א'.
↑  אגרות משה אורח חיים סימן נ"ג.
↑  בשיטה מקובצת שם.
קניתיים

| קניתיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: קניתיים
שם מדעי
 Acrocephalinae ‏סאלווין, 1882

קניות (שם מדעי: Acrocephalidae) היא משפחה של ציפורי שיר. בעבר היא נחשבה לתת-משפחה במשפחת הסבכיים, אך מחקרים מ-2012 העלו את הקניות, לצד משפחות רבות אחרות, למעמד של משפחה עצמאית; כשהסבכים נעשו לעל-משפחה.
הקניות הן מהגדולות שבמיני הסבכיים לשעבר. הן חיות בעיקר באירואסיה, עם מספר מינים שמגיעים גם לאפריקה ולאוסטרליה, ומינים בודדים שאף הרחיקו עד לאיים נידחים עמוק לתוך האוקיינוס השקט. הן מצויות בעיקר באזורי ביצות וכן ביערות או בשדות עם עשבים גבוהים. חלקן מצויות גם בישראל.
אלו מינים קשים לזיהוי; הן בעלות גוונים שונים של חום, כהות יותר בחלקים העליונים ובהירות יותר בחלקים התחתונים, לעיתים עם פספוס ולעיתים חלק. ברוב המקרים מצחן שטוח וגבוה. מקורן ארוך ומחודד, כיאה לאוכלות חרקים.
השם Acrocephalidae מיוונית עתיקה, akros, "הגבוה ביותר", ו-kephale, "ראש". ייתכן שנאומן ונאומן (אב ובן, אורניתולוגים גרמניים שהגדירו את הסוג קנית) חשבו כי akros פירושו "חד, שפיצי".
מיון

תת-משפחה קניות (Acrocephalinae)
סוג קנית (Acrocephalus)
סוג שיחנית היפולאיס (Hippolais) - ממנו פוצלו השיחניות מסוג Iduna
סוג שיחנית אידונה (Iduna) - סוג של שיחניות קטנות יותר שהופרד מהסוג Hippolais. כולל מין שיחנית גמדית.
סוג Chloropeta
סוג Nesillas
סוג ומין יחיד Calamonastides gracilirostris
סוג ומין יחיד Graueria vittata
הערות שוליים

↑  Fregin, Silke; Haase, Martin; Olsson, Urban; Alström, Per (2012). "New insights into family relationships within the avian superfamily Sylvioidea (Passeriformes) based on seven molecular markers". BMC Evolutionary Biology. 12 (157): 1–12. doi:10.1186/1471-2148-12-157. PMC 3462691. PMID 22920688.
↑  Alström, Per; Olsson, Urban; Lei, Fumin (2013). "A review of the recent advances in the systematics of the avian superfamily Sylvioidea". Chinese Birds. 4 (2): 99–131. doi:10.5122/cbirds.2013.0016.
↑  Jobling, James A (2010). The Helm Dictionary of Scientific Bird Names. London: Christopher Helm. pp. 30. ISBN 978-1-4081-2501-4.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007400232205171  NKC: ph903863
קיון דולינג

| --- | --- |

דולינג בשנת 2011
 לידה:  8 במאי 1980 (בן 44) פורט לודרדייל, פלורידה, ארצות הברית
 עמדה:  רכז, קלע
 גובה:  1.91 מטרים
 מספר:  1, 5, 51, 55
 מכללה:  אוניברסיטת מיזורי
 דראפט:  בחירה עשירית, 2000 אורלנדו מג'יק
 קבוצות כשחקן
 2000–2004 2004–2005 2005–2008 2008–2010 2010–2011 2011–2012 2013:  לוס אנג'לס קליפרס מיאמי היט אורלנדו מג'יק ניו ג'רזי נטס מילווקי באקס בוסטון סלטיקס ממפיס גריזליס
קיון לטווי דולינג (באנגלית: Keyon Latwae Dooling; נולד ב-8 במאי 1980) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 2000–2013. ממוצעיו הכוללים לאורך 13 עונותיו בליגה הם 7.0 נקודות, 2.2 אסיסטים ו-1.3 ריבאונדים למשחק.
קריירת מכללות

דולינג נולד וגדל בעיר פורט לודרדייל שבפלורידה, ובשנת 1998 החל ללמוד באוניברסיטת מיזורי. בשתי עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה שיחק תחת מאמנה האגדי נורם סטיוארט בעונתו האחרונה בקריירה, ולאחר מכן תחת מחליפו קווין סניידר. בעונת 1999/2000 רשם דולינג ממוצעים של 15.3 נקודות ו-3.6 אסיסטים למשחק, ובסיומה נבחר לחמישייה השנייה של העונה במחוז Big 12.
קריירת משחק מקצועית

בדראפט ה-NBA‏ 2000 נבחר דולינג בבחירה העשירית על ידי אורלנדו מג'יק, ומיד הועבר בטרייד ללוס אנג'לס קליפרס. ב-4 עונותיו עם הקליפרס קלע 6.0 נקודות ומסר 2.0 אסיסטים בממוצע למשחק, לרוב כשחקן ספסל.
לקראת עונת 2004/2005 חתם על חוזה במיאמי היט. בעונתו היחידה במיאמי העפילה הקבוצה לגמר האזור המזרחי בפעם השנייה בתולדותיה, ולראשונה מזה 8 עונות.
באוגוסט 2005 חתם על חוזה באורלנדו מג'יק. לאורך 3 עונותיו עם המג'יק העמיד ממוצעים של 8.4 נקודות ו-1.9 אסיסטים למשחק.
ביולי 2008 נשלח דולינג בטרייד לניו ג'רזי נטס. בעונתו הראשונה בקבוצה רשם שיאי קריירה בממוצעי נקודות (9.7), אסיסטים (3.5) וריבאונדים (2.0) למשחק, וכן באחוזי קליעה לשלוש (42.1%).
בעונת 2010/2011 שיחק עבור מילווקי באקס, במדיה קלע 7.1 נקודות בממוצע למשחק.
לקראת עונת 2011/2012 הועבר בטרייד לבוסטון סלטיקס. בעונתו היחידה בבוסטון סייע לסלטיקס להעפיל לגמר האזור המזרחי, כמחליפו מהספסל של הרכז ראז'ון רונדו.
באפריל 2013, לקראת סיום עונת 2012/2013, חתם על חוזה בממפיס גריזליס. בפלייאוף 2013 העפיל עם ממפיס לגמר האזור המערבי, לראשונה בתולדות המועדון. בסיום אותה עונה הודיע דולינג על פרישה ממשחק, בגיל 33.
חייו האישיים

במאמר שפרסם בשנת 2018 בעיתון "פליירס טריביון", חשף דולינג כי הותקף מינית בגיל 7, וכי בשנת 2012 אושפז בגין התפרצות של הפרעת דחק פוסט-טראומטית.
הערות שוליים

↑  הסטטיסטיקות של דולינג בליגת ה-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  הסטטיסטיקות של דולינג בליגת המכללות, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 2000, באתר basketball-reference.com
↑  דולינג מסכם על חוזה באורלנדו, באתר orlandosentinel.com,‏ 23 ביולי 2005
↑  ניו ג'רזי מצרפת את דולינג, באתר ESPN,‏ 21 ביולי 2008
↑  דולינג חותם על חוזה במילווקי, באתר madison.com,‏ 19 ביולי 2010
↑  בוסטון מצרפת את דולינג, באתר ESPN,‏ 9 בדצמבר 2011
↑  דולינג חותם על חוזה בממפיס, באתר הקבוצה, 3 באפריל 2013
↑  בריחה מרוח רפאים, באתר פליירס טריביון, 1 במאי 2018
קניון מת

קניון דרום סין (אנ'), אשר הוקם בשנת 2005 בדונגגוואן, היה לקניון הגדול ביותר בעולם באותה עת, עמד שומם כ-10 שנים עד שהפך ב-2015 למתחם בילויים
קניון מת (באנגלית: Dead Mall) הוא כינוי למרכז קניות (לרוב מקורה) שרובו עד כולו של שטח המסחר בו נטוש ושתנועת הלקוחות בו דלה.
תופעת הקניונים הנטושים נפוצה באמריקה הצפונית ובסין.
ישנם מספר גורמים אשר מביאים לנטישת הלקוחות את הקניונים, כמו ירידה במעמד הסוציו אקונומי של הלקוחות אשר גרים בסביבת הקניון או סגירה של חנות עיקרית במתחם הקניון (כגון סופרמרקט או חנות רהיטים גדולה).
גורם נוסף אשר מוריד את היקף המסחר במרכזי הקניות הוא התפשטות הקניות באינטרנט.
נכון לשנת 2018, בישראל התופעה אמנם קיימת אך בממדים נמוכים בהרבה (בשנת 2015 תוכננה בנייתם של 123 מרכזי קניות חדשים).
במהלך מגפת הקורונה בשנת 2020 תופעת הקניונים המתים התרחבה בשל הנחיות הריחוק החברתי והסגר שמדינות רבות נקטו, מה שגרם לרבים להימנע משהייה במרכזי קניות סגורים.
ראו גם

בלייה עירונית
הערות שוליים

1 2  ארי פינס, ‏"במדינת הקניונים", באתר ‏מאקו‏, 1 באוקטובר 2015
↑  עדי רובינשטיין, "הקניונים נופלים ברשת", באתר ישראל היום, 23 בנובמבר 2017
↑  דיאנה בחור ניר, "אנשים מתים לצאת מהבית ולקנות, אבל יהיה להם קשה לשלוף את הארנק בקלות", באתר כלכליסט, 6 במאי 2020
קורנליוס ואנדרבילט

| --- | --- |

 לידה:  27 במאי 1794 סטטן איילנד, ארצות הברית 
 פטירה:  4 בינואר 1877 (בגיל 82) מנהטן, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Moravian Cemetery 
 בן או בת זוג:  פרנק ארמסטרונג קרופורד ואנדרבילט (21 באוגוסט 1869–1877)  סופיה ג'ונסון (19 בדצמבר 1813–1868) 
 פרסים והוקרה:  פרס הספר הלאומי לספרות לא בדיונית (2009)  מדליית הזהב של הקונגרס 
 חתימה:   
 
קורנליוס ואנדרבילט
פסלו של ואנדרבילט בחזית תחנת גרנד סנטרל
ואנדרבילט באחרית ימיו
ג'ון וג'יימס בארד, ספינת הקיטור קורנליוס ואנדרבילט, בתחרות שיט, 1847
קורנליוס ואנדרבילט (באנגלית: Cornelius Vanderbilt;‏ 27 במאי 1794 - 4 בינואר 1877) היה יזם אמריקאי בעל חברות ספנות ורכבות, פילנתרופ, אבי משפחת ואנדרבילט, מהמשפחות הנכבדות ביותר בארצות הברית ואחד האנשים העשירים בתבל. בשל שליטתו בעסקי הספנות היה כינויו "הקומודור" (בעל דרגה בכירה בצי). ידוע גם כאחד מן "הברונים השודדים".
שנים ראשונות

פירוש השם ואן-דר-בילט בהולנדית הוא מ (הכפר) דה-בילט (שבמחוז אוטרכט). סבא רבא רבא שלו הגיע לאמריקה כמשרת חוזי ב-1650.
ואנדרבילט עצמו נולד בסטטן איילנד. לאביו היו עסקי מעבורת בין סטטן איילנד לניו יורק. בגיל 11 עזב ואנדרבילט את בית הספר, ובגיל 16 כבר ניהל קו מעבורת. ב-19 בנובמבר 1813 נשא לאישה את בת-דודתו סופיה ג'והנסון (Sophia Johnson; 1795 – 1868) ועבר להתגורר עמה במנהטן. לזוג נולדו במשך השנים 13 ילדים, אחד מת בילדותו.
ב-1817 החל ואנדרבילט לנהל, במקביל לקו המעבורות שלו, את עסקיו של תומאס גיבונס, בעל קווי ספינות קיטור בין ניו ג'רזי לניו יורק. באותה עת היה גיבונס שקוע במאבק מול המונופול של ארון אוגדן, ששלט בתחום הספנות באזור. מתוך דיוניו עם עורכי דין החל ואנדרבילט להתמחות במשפטים, ואף גייס את המשפטן הידוע מוושינגטון הבירה, דניאל ובסטר לייצג אותו בפני בית המשפט העליון של ארצות הברית. בית המשפט בהחלטה תקדימית וחשובה (גיבונס נגד אבוט; (Gibbons v. Ogden, 22 U.S. 1 (1824) קבע כי הסחר, במובנו הרחב, פתוח לתחרות ואסור שיוגבל.
משפחת ואנדרבילט עברה לניו ברונסוויק שבניו ג'רזי, על קו הרכבת לפילדלפיה, ואם המשפחה ניהלה בעיר מלון מצליח.
פיתוח עסקי הספנות > באזור ניו יורק

גיבונס נפטר ב-1826 ומשנת 1829 החל ואנדרבילט להשתלט על עסקי המעבורת. תחילה רכש מבנו של גיבונס את קו ניו ג'רזי, ובהמשך השתלט על קווי אגן לונג איילנד ונהר הדסון. מסילות הרכבת הראשונות בארצות הברית נסללו מ-1830 ואילך בניו אינגלנד, במטרה להוביל סחורות טקסטיל מערים מרכזיות כבוסטון ופרובידנס לאגן לונג איילנד ומשם, בספינות, אל שוקי ניו יורק. בסוף העשור שלט ואנדרבילט על קווי הספנות והחל להשתלט על קווי הרכבת המתחברים אליהם.
ואנדרבילט רכש חלקות נדל"ן גדולות במנהטן ובסטטן איילנד והקים את חברת "מעברות סטטן איילנד" (המפעילה של מעבורת סטטן איילנד).
פיתוח עסקי הספנות > קווי ספנות לקליפורניה והסתבכות במרכז אמריקה

עם פרוץ הבהלה לזהב בקליפורניה פתח ואנדרבילט קו ספנות לסן פרנסיסקו (Vanderbilt's Accessory Transit Company) שעבר דרך פנמה, שם נפרקו הסחורות והועברו על ידי חמורים לחוף המערבי של פנמה, שם הוטענו על ספינות שהפליגו לקליפורניה. על מנת לייעל שיטה זו הציע ואנדרבילט כריית תעלת ניקרגואה דרך ניקרגואה, שתעבור בנהר סן חואן ובאגם ניקרגואה. עד שזו תיכרה החל בסלילת מסילות ברזל לאורך פנמה וניקרגואה.
ואנדרבילט לא הצליח לגייס הון עבור כריית התעלה והסתבך במימונו של ההרפתקן ויליאם ווקר, שביקש להשתלט על ניקרגואה ולשלוט בה. אך כשליט ניקרגואה, ביטל ווקר את הזיכיון שניתן לוואנדרבילט לסלילת מסילת ברזל לרוחב המדינה, בטענה שהחברה הפרה את ההסכם, והעניק זכויות על מסי הנתיב לחברה מתחרה בבעלות קורנליוס גאריסון וצ'ארלס מורגן, שהציעו לווקר סכום כסף גדול ותמיכה במאבקו הצבאי בתמורה לזכויות על הנתיב. בתגובה לביטול הזיכיון שלו, הפעיל ואנדרבילט לחצים כבדים על הממשל האמריקני, שחזר בו מההכרה בשלטונו של ווקר ומימן כוח מקוסטה ריקה השכנה שהשתלט על שפך נהר סן חואן לאוקיינוס האטלנטי.
קווי רכבת

לאחר שוך הבהלה לזהב ומלחמת האזרחים האמריקנית שב ואנדרבילט ופנה לעסקי רכבות. על מנת לפתח את רשת הרכבות, כתשתית חיונית לפיתוח, העניק הממשל לחברות הרכבת זיכיונות לסלילה ולהקמת מתקנים בשטחי אדמה גדולים במחירים נמוכים ביותר. ואנדרבילט רכש קווי רכבת באזור צפון-מזרח ארצות הברית תוך מאבק עם אנשי עסקים מתחרים. כך רכש את קו אירי (Erie Railroad; ניו יורק - ניו ג'רזי - פנסילבניה - אוהיו - אינדיאנה), קו ניו יורק סנטרל, קו נהר הדסון, קו דרום ימת מישיגן (טולדו - שיקגו - קליבלנד - בפאלו - ניו יורק), וקו הארלם שהיה היחיד שעבר לאורכה של מנהטן (על ציר שדרת פארק).
במפגש שדרת פארק עם רחוב 42 הקים את ה"דיפו", התחנה המרכזית של רכבות ניו יורק שהייתה גם התחנה האחרונה בקווי ניו יורק סנטרל, ורכבת ניו יורק וניו הייבן. ב-1871 נבנתה בדיפו תחנת גרנד סנטרל, תחנת הרכבת הגדולה ביותר בניו יורק הקיימת עד היום. אחד משערי התחנה ואולם תצוגה במרכזה קרויים של שמו של ואנדרבילט.
אחרית ימיו

לאחר מות אשתו עבר ואנדרבילט לקנדה, שם נישא ב-21 באוגוסט 1869 לאחייניתו מאלבמה, פרנק ארמסטרונג קרופורד (Frank Armstrong Crawford). הוא היה בן 75 והיא בת 32. משפחת אשתו החדשה שכנעה את ואנדרבילט לתרום לשיקום דרום ארצות הברית. ואנדרבילט תרם מיליון דולר להקמת אוניברסיטה על שמו בנאשוויל שבטנסי, היא אוניברסיטת ואנדרבילט.
במותו, בגיל 82, הוערך הונו ב-100 מיליון דולר. לפי היחס בין הון זה לבין התל"ג האמריקאי ב-1877 והשוואתו לתל"ג בימינו, הוערך הונו של ואנדרבילט במונחי ימינו בכ-143 מיליארד דולר. עובדה זו מציבה אותו כאמריקאי השני (לאחר ג'ון ד. רוקפלר) או השלישי (לאחר רוקפלר ואנדרו קרנגי) בעושרו בהיסטוריה האמריקאית.
לוואנדרבילט הוענקה מדליית הזהב של הקונגרס. ממשיך דרכו ומי שירש את רוב הונו, היה בנו, ויליאם הנרי ואנדרבילט.
ראו גם

הברונים השודדים
לקריאה נוספת

T.J. Stiles. The First Tycoon: The Epic Life of Cornelius Vanderbilt (2009), New York: Knopf. ISBN 0375415424
הערות שוליים

↑  עץ משפחה
↑  10 האמריקאים העשירים ביותר בהיסטוריה במגזין פורצ'ן, 40 האמריקאים העשירים ביותר בהיסטוריה באתר American Haritage
↑  רשימת המעוטרים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275313405171  PLWABN: 9810608884305606  BnF: cb16758464h (data)  GND: 118803875  ISNI: 0000 0000 5538 353X  LCCN: n50045037  NKC: xx0038175  NLA: 49286446  NSK: 000571553  NTA: 071062548  RERO: 02-A010163192  SNAC: w6gq731r  SUDOC: 072465522  Trove: 1494467  VIAF: 42634257   WorldCat (עם VIAF): 42634257
קשת טבעית

קשת פורז'אגה היא קשת סלע טבעית בתדרארת אכאכוס שבדרום-מערב לוב
קשת טבעית בג'בל חרז, ירדן
קשת טבעית היא תצורת סלע טבעית בדמות קשת המאפשרת מעבר תחתיה, בדומה לגשר. רוב הקשתות הטבעיות נוצרו כאשר שכבת סלע רכה יחסית, דוגמת אבן גיר או אבן חול, נשחקה ונעלמה, וסלע קשיח יותר נותר מעליה בדמות קשת. רוחבה וגובהה של הקשת זהה לאלה של הסלע שנשחק, והוא עשוי לנוע מסנטימטרים בודדים ועד מאה מטרים ויותר. לעיתים מכונה קשת טבעית בכינויים "גשר טבעי" או "חלון טבעי", והדבר עשוי להיות מושפע מממדיה, מדרך היווצרותה, מהעובדה שהיא שימשה כגשר למעבר בני אדם עליה, או כ"חלון" למעבר דרכה, או אף לנבוע מסיבות שרירותיות.
תהליך ההיווצרות

קשתות טבעיות נוצרות בתהליכי סחיפה שמואצים על ידי עצמים הידרוגרפיים, דוגמת הים או נהרות, על ידי מזג האוויר (רוח, קרח או משקעים), או כתוצאה מבליה.
קשתות טבעיות נוצרות על ידי הים לאורכו של החוף בשתי דרכים עקריות. בקו חוף שבו שכבות סלע נצבות לים במאונך, פועל כוחם של הגלים על רכס הסלע המאונך לכיוון תנועתם, ושוחק את הקרקע מצדדיו. כאשר הסלע מתמוטט בסופו של דבר, הקשת נוצרת. כאשר שכבות הסלע משתרעות במקביל לקו החוף, שוחקים הגלים את הקרקע הרכה עד להתמוטטותה, ובידוד של הקרקע הקשיחה יותר, שעשויה לקבל צורת קשת. נחלים היוצרים קשת טבעית, עושים זאת בדרך של זרימה השוחקת את הסלע, עד שהנחל עובר דרכו ומשלים את תצורת הקשת.
תהליך היווצרותן של קשתות טבעיות הנוצרות על ידי פגעי מזג האוויר, מתחיל בסדקים, המתרחבים על ידי סחיפה ובליה, וחושפים רכסי קרקע מבודדים זה מזה. התהליך מתקדם וקשת טבעית עשויה להיווצר עם קריסתו ובלייתו של הסלע.
היקוות מים או שכבות קרח עשויה גם היא להוביל להיווצרות קשת, כתוצאה מבליה כימית.
קנל (מחווה גופנית)

אדם המציג את התנועה מחוץ למלון סופיטל בניו יורק, שבו שהה דומיניק סטראוס-קאהן לפני מעצרו ב-2012

קנל (בצרפתית: Quenelle) היא מחווה גופנית שמקורה בצרפת, שבה מונחת כף יד אחת בהצלבה על זרוע היד הנגדית המתוחה עד הסוף כלפי מטה.
רקע

המחווה התפרסמה על ידי הקומיקאי והפעיל הפוליטי הצרפתי דיודונה אמבלה אמבלה (Dieudonné M'Bala M'Bala), בן לאם צרפתייה ואב קמרוני. דיודונה ידוע בעמדותיו האנטישמיות והאנטי-ציוניות, ונחשב לנציג בולט של הימין הרדיקלי בצרפת והאסלאם הקיצוני. המחווה הוצגה על ידו כהבעת מחאה נגד הממסד הפוליטי, אך מבוצעת לעיתים קרובות בהקשר אנטישמי ואידאולוגיה ימנית קיצונית.
דיודונה החל להשתמש במחווה בהופעותיו כבר בשנת 2005, כאות התנגדות לחילוניות ול"חוטאים". ב-2009 ביצע את המחווה עת הציג את מפלגתו האנטי-ציונית לפרלמנט האירופי, בתור תנועת המחשה ששולבה עם האמירה "אני רוצה להחליק להם קנל (quenelle היא מעין כופתה מוארכת במטבח הצרפתי; מוצאה של המילה במילה הגרמנית Knödel - קניידל)". "הרעיון של דחיפת הקנל הקטנה שלי לעומק אחוריהם של הציונים הוא פרויקט שהוא יקר לי מאוד". ההתבטאות התפרשה כאיום או כרצון לבצע מעשה סדום, וכן על ידי אחרים כמחווה מוסווית של מועל יד נאצי הפוך על מנת להימנע מתביעות משפטיות בצרפת, שבה ההצדעה במועל יד אסורה על פי החוק כשהיא נעשית בהקשר אנטישמי.