stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליפות העולם בשחייה 1978
טבלת המדליות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| 1 | ארצות הברית ארצות הברית | 23 | 14 | 7 | 44 |
| 2 | ברית המועצות ברית המועצות | 6 | 4 | 6 | 16 |
| 3 | קנדה קנדה | 3 | 1 | 5 | 9 |
| 4 | אוסטרליה אוסטרליה | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 5 | מזרח גרמניה מזרח גרמניה | 1 | 10 | 4 | 15 |
| 6 | מערב גרמניה מערב גרמניה (מארחת) | 1 | 2 | 4 | 7 |
| 7 | איטליה איטליה | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 8 | יפן יפן | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 9 | הונגריה הונגריה | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 10 | יוגוסלביה יוגוסלביה | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 11 | נורווגיה נורווגיה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 11 | ניו זילנד ניו זילנד | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 13 | בריטניה בריטניה | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 13 | שוודיה שוודיה | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 15 | ברזיל ברזיל | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 15 | דנמרק דנמרק | 0 | 0 | 1 | 1 |
אסחט ז'יטקייב

אסחט ז'יטקייב (בקזחית: Асқат Жіткеев; נולד ב-13 באפריל 1981) הוא ג'ודוקא קזחי המתחרה בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג, זוכה מדליית הכסף מבייג'ינג 2008, ומדליסט ארד מאליפות העולם מ-2001. פעמיים אלוף אסיה מ-2004 ו-2008.
קריירה

ב-21 בספטמבר 2000, כאשר היה בן 19, השתתף ז'יטקייב באולימפיאדה הראשונה שלו, בסידני 2000 והודח בקרב הראשון מול ההונגרי אנטל קובץ'. ב-26 ביולי 2001, הוא התחרה באליפות העולם בג'ודו שנערכה במינכן וזכה במדליית הארד לאחר שניצח בקרב על המדליה את איברי ג'יקוראולי הגיאורגי. ב-3 באוקטובר 2002, ז'יטקייב השתתף במשחקי אסיה וזכה במדליית ארד. כשנה לאחר מכן, בנובמבר 2003 זכה במדליית זהב באליפות אסיה. ב-19 בדצמבר 2003, הוא זכה לראשונה באליפות קזחסטן.
באליפות אסיה שנערכה באלמטי במאי 2004 הוא זכה שוב במדליית זהב. ב-19 באוגוסט 2004, התחרה ז'יטקייב באולימפיאדת אתונה וסיים במקום השביעי. בקרב הראשון הפסיד לאיגר מקראו הבלארוסי שלבסוף זכה במדליית הזהב, אז עבר לבית הניחומים שם ניצח את טימו פלטולה הפיני. בקרב הבא ניצח את איברי ג'יקוראולי והעפיל לקרב בו המנצח מגיע לקרב על מדליית הארד אך שם הפסיד למובלוד מיראלייב האזרי.
באליפות אסיה 2005 שנערכה בטשקנט, זכה ז'יטקייב במדליית כסף. בדצמבר 2006 במהלך משחקי אסיה, הוא זכה בשתי מדליות ארד, אחת בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג ואחת בקטגוריית המשקל הפתוח.
באליפות אסיה 2008, הוא זכה במדליית זהב לאחר שניצח בגמר את ג'אנג סונג-הו הקוריאני. ב-14 באוגוסט 2008, ז'יטקייב השתתף באולימפיאדת בייג'ינג וזכה במדליית כסף. בסיבוב הראשון ניצח את טלאל אל אנזי מכווית, בסיבוב השני ניצח את אמל מקיץ' הבוסני. ברבע הגמר הוא ניצח את דניאל הדפי ההונגרי, בחצי הגמר ניצח את הנק חרול ההולנדי ובגמר הפסיד למונגולי ניידנגין טבשינבייר.
הערות שוליים

↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
ארתור האריס

| --- | --- |

 לידה:  13 באפריל 1892 צ'לטנהאם, גלוסטרשייר, בריטניה
 פטירה:  5 באפריל 1984 (בגיל 91) הנלי על התמזה, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 כינוי:  Bomber Harris (האריס המפציץ)
 השכלה:  Allhallows College 
 צאצאים:  ג'קלין ג'יל האריס, רוזמרי האריס, מריגולד האריס 
 השתייכות:  חיל האוויר המלכותי
 תקופת הפעילות:  1914–1946 (כ־32 שנים)
 דרגה:  מרשל של חיל האוויר המלכותי
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 אביר הצלב הגדול במסדר האמבט  מסדר האימפריה הבריטית  צלב חיל האוויר  מדליית השירות המצוין (צבא ארצות הברית)  צלב המלחמה  לגיון הכבוד  לגיון ההצטיינות
 
סר ארתור טרוורס האריס (באנגלית: Arthur Travers Harris, נודע כהאריס המפציץ, Bomber Harris;‏ 13 באפריל 1892 – 5 באפריל 1984) היה טייס בריטי, ראש פיקוד המפציצים של חיל האוויר המלכותי בימי מלחמת העולם השנייה, שהיה האחראי על הפצצת ערי גרמניה.
ספר זיכרונותיו

Arthur T. Harris, Bomber offensive, Macmillan, 1947
ראו גם

קרטיס לה מיי
לקריאה נוספת

קורט וונגוט, בית מטבחיים חמש, הוצאת זמורה-ביתן-מודן, 1977.
האנדרטה להאריס ליד כנסיית סנט קלמנט דיינס
אסטאס שאפווי

אוסטאס שאפווי (Eustace Chapuys;‏ 1494 -1556) היה שגריר האימפריה הרומית הקדושה לאנגליה בתקופת שלטונו של הנרי השמיני, מלך אנגליה. דיווחיו מחצר המלוכה מהווים מקור ראשוני חשוב להתנהלות החצר, הדיפלומטיה של התקופה וליחסיו של הנרי עם נשותיו.
תולדות חייו

שאפווי נולד בסבויה והתחנך באוניברסיטת טורינו. החל מ-1507 ולפחות במשך שמונה שנים שהה באוניברסיטה זו. ב-1517 היה בעל תפקיד רשמי בדיוקסיה של ז'נבה ושירת, בין היתר, את שארל השלישי, דוכס בורבון. ב-1527 נכנס לשירותו של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בספטמבר 1529 הגיע ללונדון כשגריר האימפריה הרומית הקדושה. הוא נשאר כשגריר-תושב עד מאי 1545 (פרט לתקופה קצרה בין מרץ 1539 לספטמבר 1540 בה שהה באנטוורפן).
בזכות השכלתו המשפטית ניהל שאפווי את ההגנה של המלכה קתרין מאראגון שהייתה גם דודתו של קרל החמישי, ממנה ביקש הנרי השמיני להתגרש. לאחר שנכשלה משימתו והנרי נשא לאשה את אן בולין, כינה אותה שאפווי בדיווחיו זונה ופילגש. הוא המשיך לתעד בדיווחיו את נישואי הנרי השמיני לג'יין סימור, אן מקליווס, קתרין הווארד וקתרין פאר. מבחינה פילוסופית נמשך שאפווי אל ההומניזם והכיר אישית את תומאס מור ואת ארסמוס מרוטרדם.
לאחר שהוחזר מאנגליה, לפי בקשתו, התגורר בלוון ויסד שם בית ספר. בין השנים 1547–1549 נקרא לשוב ולייעץ לקיסר בנוגע להצעת נישואיו של יורש העצר, פליפה למרי הראשונה, מלכת אנגליה. שאפווי סבר שג'ון דאדלי, דוכס נורת'מברלנד, לעולם לא יסכים לשידוך זה.
בתרבות

שאפווי מופיע בתור דמות במחזהו של ויליאם שייקספיר "הנרי השמיני" בו הוא נקרא בשמו הלטיני קפוקיוס Capucius.
הוא מופיע כדמות ראשית במחזה "אדם לכל עת" מאת רוברט בולט, אך דמותו אינה מופיעה בסרט הקולנוע בשם זה שנעשה על פי המחזה.
כמו כן הוא מופיע כדמות בסדרות הטלוויזיה "שושלת טיודור" ו"וולף הול" (בה מגלם אותו השחקן מתייה אמלריק).
אתנחתא קומית

אתנחתא קומית היא שילוב של דמות הומוריסטית, סצנה או דיאלוג שנון ביצירה רצינית (כגון סרט קולנוע, הצגה או ספר) על מנת להפיג באופן זמני את המתח שהסיפור הדרמטי יוצר.
הגדרה

אתנחתא קומית היא אמצעי לשחרור מתח או רגשות אחרים בעזרת שילוב קטע קומי במהלך יצירה דרמטית, שיש בה ריבוי של אלמנטים רציניים או טרגיים.
שימוש

בקומיקס קיים שימוש נרחב באתנחתות קומיות; לרוב, האתנחתא מתרחשת בחלק דרמטי בסיפור, והדמות הקומית מוסיפה הומור למצב.
בטרגדיה יוונית לא הייתה נהוגה אפשרות לשילוב אתנחתא קומית. על פי המסורת הקלאסית, הערבוב בין טרגדיה לקומדיה היה אסור.
בתקופת הרנסאנס באנגליה שילב המחזאי כריסטופר מרלו אתנחתות קומיות ביצירתו "דוקטור פאוסטוס" במסגרת ההפסקה בין שני מחזות טרגיים שהייתה נהוגה במסורת.
ביצירה בדיונית, אתנחתא קומית בדרך כלל מתגלמת בסיידקיק מתחכם (כמו שלומיאל או נבל). הסיידקיק משמש להקלה קומית, ועשוי להתייחס למצבו האבסורדי של הגיבור ולהעיר הערות לא-הולמות לדמויות מכובדות ורציניות. דמויות אחרות עשויות להשתמש באתנחתא קומית כדי להכעיס אחרים או לחזק את ביטחונן.
דוגמאות לאתנחתאות קומיות

ויליאם שייקספיר חרג מהמסורת הקלאסית ועשה שימוש באתנחתא קומית במחזות "המלט", "מקבת'", "אותלו", "הסוחר מוונציה" ו"רומיאו ויוליה". סצנת השוער ב"מקבת'", סצנת הקברן ב"המלט" ודמותו של רודריגו ב"אותלו" נועדו לספק אתנחתא קומית משמעותית. לעג השוטה כלפי המלך ליר ב"המלט" יכול גם הוא להיחשב כאתנחתא קומית.
בתרבות הפופולרית, דמותו של C-3PO, המופיעה בכל תשעת סרטי מלחמת הכוכבים, קיימת גם היא כדי לספק אתנחתא קומית לעלילה. הדמות מותחת לעיתים קרובות ביקורת על המצב הנואש שהדמויות האחרות נמצאות בו, או שעמיתה, R2-D2, מציל אותה ממצוקותיה בצורה קומית.
ברבים מסרטיו של אקירה קורוסאווה יש דמות שהופעתה יוצרת אתנחתא קומית. הבולט שבסרטים אלה הוא "שבעת הסמוראים", שבו הלוחם השיכור קיקוצ'יו (טושירו מיפונה) טוען שהוא בן 13 שנים למרות שעל פי מראהו החיצוני ניתן להסיק באופן ברור שהוא בוגר יותר.
בסדרות הטלוויזיה של "פאוור ריינג'רס" יש דמויות שתפקידן ליצור אתנחתות קומיות, כשהבולטות מכולן הן בולק וסקאל בסדרות "מייטי מורפין פאוור ריינג'רס" ו"פאוור ריינג'רס בחלל". חברי צמד זה הם חברים לכיתה של הפאוור ריינג'רס בבית-הספר התיכון אנג'ל גרוב. הם מתנהגים בדרך כלל כבריונים, אך לפעמים הם גם משמשים כדמויות משנה המסייעות לגיבורים. בסופו של דבר, חברי הצמד הפסיקו להופיע בסדרה באופן קבוע, למרות שחזרו מדי פעם להופעות אורח.
הערות שוליים

↑  Rutherford, Sam. "Greek Tragedy and English Tragedy". אורכב מ-המקור ב-2012-09-24. נבדק ב-2009-05-17.
↑  רות נבו, הטראגדיות של שקספיר, ירושלים: מאגנס, 1976
↑  Tromly, Frederic B. (Spring 1975). "Macbeth and His Porter". Shakespeare Quarterly. Folger Shakespeare Library. 26 (2): 151–156. doi:10.2307/2869244. JSTOR 2869244.
↑  Draudt, Manfred (2002). "The Comedy of Hamlet" (PDF). Atlantis. 24 (2): 85–107. ISSN 0210-6124. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2011-07-16. נבדק ב-2009-05-06.
לקריאה נוספת

רות נבו, הקומדיה השקספירית, מעברית תמר עמית, כתר, ירושלים, 1980
| סיפר |
| --- | --- | --- |
| דמות | פרוטגוניסט • דמות שנייה בחשיבותה (אנ') • דמות שלישית בחשיבותה (אנ') • סיידקיק • אנטגוניסט • נבל-על • דמות משנה • דמות חוזרת • מספר • גיבור • אנטי-גיבור |  |
| עלילה | דיאלוג • מצג • מבנה דרמטי (אנ') • סיפור מסגרת • כלי עלילתי • מקגאפין • נקודת שיא • עימות • תת-עלילה • פלשבק/פלשפורוורד |  |
| רקע | דיסטופיה • אוטופיה • יקום בדיוני • יקום משותף • היסטוריה • היסטוריה בדיונית |  |
| תמה | מוטיב • לייטמוטיב • סאבטקסט • מוסר השכל |  |
| סגנון | אמצעים פיגורטיביים • טכניקות ספרותיות • נקודת תצפית • השעיית הספק • סימבוליזם • אתנחתא קומית |  |
| סיפורת | משל • מעשייה • סיפורת בזק • רומן • נובלה • מחזה • שירה • תסריט • נובליזציה • סיפור קצר |  |
| סוגה | רומן הרפתקאות • רומן פשע • רומן מלחמתי • רומן מערבון • רומן מסתורין • רומן היסטורי • רומן ריאליסטי • רומן רומנטי • רומן ביוגרפי • רומן מכתבים • רומן גרפי • רומן פילוסופי • רומן פוליטי • רומן ארוטי • רומן חניכה • סאגה • פנטזיה (אפלה, חרבות וכשפים) • ספרות בלשית • ספרות אימה • ריאליזם קסום • סאטירה • מדע בדיוני (קשה, צבאי, אופרת חלל, סייברפאנק, סטימפאנק) • מותחן • ספרות ספקולטיבית • ספרות זולה • קומיקס |  |
| נושאים קשורים | זרם התודעה • קהל • מחבר • תורת הספרות • מבנה נרטיבי • נרטולוגיה • רטוריקה |  |
פורטל: ספרות
אתרי אמנות הסלע בצ'ונגוני

אתרי אמנות הסלע בצ'ונגוני (באנגלית: Chongoni Rock-Art Area) שוכנים על גבעות גרניט מיוערות ברמה במרכז מלאווי, בצמוד ממערב לעיר דדזה ועד למרחק של 25 ק"מ צפונית-מערבית לה. באזור ריכוז צפוף של 127 אתרי ציורי סלע המשמרים את מסורתם של חקלאים מקומיים ושל ציידים-לקטים בני הבאטווה הפיגמים שישבו באזור במהלך תקופת האבן המאוחרת האפריקאית. החל בתקופת הברזל ועד למאה ה-20 השאירו גם בני הצ'ווה השייכים לעמי הבנטו את עקבותיהם באזור, ולאתרים נודעת משמעות טקסית עד היום. בשנת 2006 הוכרזו אתרי ציורי הסלע באזור כאתר מורשת עולמית.
היסטוריה

ממצאים מועטים רומזים לכך שהאזור יושב כבר בשלהי תקופת האבן של אפריקה, והראיות המוצקות המוקדמות ביותר ליישוב במקום הן מלפני 2500 שנה לערך, ומיוחסות ככל הנראה לציידים-לקטים. במהלך האלף הראשון התיישבו באזור חקלאים שהגיעו מהצפון והותירו אחריהם ציורים של דמויות עשויות מחרסית לבנה. שתי הקהילות, החקלאים והציידים-הלקטים, המשיכו לחיות זו לצד זו עד המאה ה-19, מועד בו האחרונים נטמעו בראשונים. במהלך המאה ה-15 הגיעו למלאווי קבוצות של חקלאים בני הצ'ווה, השייכים לעמי הבנטו, מהאזור השוכן כיום ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו. הצ'ווה, שכונו גם מראווי והעניקו למלאווי את שמה, התאגדו למדינה ששלטה באזור המזרחי של מחוז דדזה, והשפעתם הגיעה עד מוזמביק במזרח. הם ידועים בעיקר בשל הנייאו (Nyau), תת-תרבות סודית שפיתחו ואשר הייתה לאבן יסוד תרבותית ודתית. במאה ה-19 הגיע גל נוסף של מהגרים, הפעם של שבטי נגוני (Ngoni) מזולולנד בדרום אפריקה, שבזו לקבוצות הנייאו וגרמו לחבריה לרדת למחתרת. הנייאו היו לגורם המרכזי בהתנגדות בני הצ'ווה לשבטי הנגוני ובשימור מסורתם, ונאלצו להתמודד גם כנגד המיסיונרים הנוצרים והשלטון הקולוניאליסטי.
ב-1924 הוכרז צ'ונגוני כאזור שימור, ולאחר מספר שינויים, נקבעו גבולותיו הנוכחיים בשנת 1965. מחקרים ראשונים על אודות אמנות הסלע באזור נערכו בשנות ה-30 של המאה ה-20, ובשנות ה-50 הוכרזו 5 מבין האתרים כאתרים לאומיים, ומאוחר יותר, ב-1969, נפתחו לקהל הרחב.
האתר

האתר משתרע על 126.4 קמ"ר וחופף לשמורת החורש של צ'ונגוני, החורש הטבעי הגדול האחרון בתחומי המדינה. 127 אתרי ציורי הסלע יוצרים את מתחם אמנות הסלע הצפוף ביותר במרכז אפריקה וכוללים 70% מכלל הציורים הלבנים במלאווי המיוחסים לאוכלוסייה החקלאית. הציורים נמצאים על סלעים ובמקלטים שחלקם שימשו לפי הממצאים למגוריהם של תושבי האזור המוקדמים. מתוך 195 אתרים ארכאולוגיים בשטח המוכרז, 44 שימשו גם למגורים ו-27 מהם כוללים גם ציורי סלע. הממצאים העיקריים במקום מתחלקים לציורים אדומים מוקדמים המיוחסים לבני הבאטווה ולציורים לבנים מאוחרים יותר המיוחסים לאוכלוסייה החקלאית.
האתר > הציורים האדומים

הציורים האדומים המיוחסים לבני הבאטווה עשויים מתחמוצת ומקושרים לעיתים לטקסי פוריות ובמיוחד לטקסי הורדת גשם, ששוב אינם מתקיימים. הם מתחלקים לדמויות בעלי חיים אליהם נלוות לעיתים דמויות אנושיות באדום, ורוד או סגול, ולמוטיבים גאומטריים שונים באדום או בצבעי אדום ולבן. אלה כוללים עיגולים עם קווים רדיאליים, אליפסות, קווים מקבילים, קווים בצורת גלים ועוד, ועשויים לייצג אירועי מזג אוויר ואקלים, בעיקר גשם. הקבוצה הראשונה התגלתה רק בשניים מהאתרים וכל יתר האתרים בהם התגלו הציורים האדומים שייכים לקבוצה השנייה.
האתר > הציורים הלבנים

הציורים הלבנים המאוחרים צוירו בצפחה לבנה, פעמים רבות על גבי הציורים האדומים שקדמו להם, והם מתארים בעלי חיים כמו נשרים שכנפיהם פרושות או נחשים. הדמויות עשויות אף לייצג ישויות מיתיות או אגדיות. ציורים רבים מקושרים לטקסי חניכה של נשים ונראה כי צוירו בידי נשים כחלק מהטקס. הסמלים המופיעים בציורים סודיים וטרם פוענחו, וטקסי חניכת נשים ממשיכים להתקיים באתרים גם כיום, אם כי מסורת ציורי הסלע עצמה גוועה.
במאה ה-19 ובמאה ה-20 שינו הציורים את נושאיהם והחלו מתארים דמויות של בעלי חיים ובני אדם חבושים מסכות, והמקושרים לתרבות הנייאו של בני הצ'ווה. ציורים אלה מיוחסים לתקופה בה דוכאה תרבות הנייאו, והם מופיעים בעיקר במקלטי המגורים הגדולים. בני אדם חובשי מסכות דומות לאלה המתוארות בציורי הקיר נראים גם כיום בטקסים בכפרי הסביבה, אך טקסי הנייאו המקוריים שוב אינם מתקיימים.
ארתור המינג

| --- | --- |

 לידה:  17 בינואר 1870 פריז, קנדה 
 פטירה:  30 באוקטובר 1940 (בגיל 70) המילטון, קנדה 
 פרסים והוקרה:  חבר האקדמיה הקנדית המלכותית לאמנויות 
 
ארתור המינג (באנגלית: Arthur Heming;‏ 17 בינואר 1870 – 30 באוקטובר 1940) היה צייר וסופר קנדי, הידוע בכינוי "ההיסטוריון של הצפון" בזכות ציוריו, מאמריו וספריו על צפון קנדה.
קריירה כאמן

יליד פריז, אונטריו, וגדל בהמילטון, למד בעיר ניו יורק ובמושבת האמנים אולד ליים אצל פרנק דומונד, ובלונדון אצל הצייר הוולשי פרנק ברנגוין.
המינג אובחן כעיוור צבעים וכתוצאה מכך עבד בעיקר בשחור לבן כמעט כל חייו, בתוספת צהוב. עם זאת, לקראת סוף הקריירה שלו, החל לצייר במגוון צבעים מלא.
הוא היה חבר באקדמיה המלכותית לקנדה לאמנויות.
קטלוג תערוכה בן 124 עמודים הופק על ידי מוזיאון לונדון בשנת 2013, ובו חמישה מאמרים אקדמיים, "ארתור המינג: היסטוריון הצפון". הקטלוג הופיע לאחר תערוכה רטרוספקטיבית ב־2012, שהוצגה במוזיאון לונדון.
רומנים

הרומנים הפופולריים ביותר שלו היו רק שלושה במספר, אך הם זכו להצלחה רבה בצורה סדרה ומאוחר יותר התפרסמו כספרים של מוציאים לאור חשובים. הרומנים שלו לא היו "ככותב כורסה", מכיוון שהמינג טייל רבות בצפון קנדה.
"בין מסעותיו הצפוניים; הוא ליווה את הרפתקן הנודע קספר ויטני אל Barrengrounds, סייר עם המשטרה המלכותית הצפון-מערבית בהרים, נסע 550 מיילים ברפסודה, 1000 מיילים עם צוותי כלבים, 1700 מיילים על ידי מזחלות שלג ו- 3300 מיילים שט בקאנו."
רומנים > ספריו העיקריים

ברחבי תת-הארקטיקה של קנדה (1898) (ג'יימס ויליאמס טירל, שאויר על ידי המינג שהיה במשלחת).
דרמת היערות: רומנטיקה והרפתקאות (1921, רומן).
ספיריט לייק (1923, רומן).
ציורי המינג של חיי הצפון (1923, ספר אמנות במהדורה מוגבלת).
היער החי (1925, רומן).
המינג אייר גם ספרים של סופרים אחרים, ובמיוחד אלה של הסופר ויליאם אלכסנדר פרייזר (1939-1933).
היסטוריה משפחתית

משפחת המינג היגרה מבוגנור אנגליה במחצית הראשונה של המאה ה -19. אדוארד פרנסיס המינג עזב את בוגנור והתיישב ממש מחוץ לגולף, אונטריו, בשנת 1832. הוא כינה את החווה 'Bognor Lodge' והיא נמצאת שם עדיין בבעלות צאצאי משפחת המינג. המחצית הצפונית של החווה הופקעה והוצפה כדי להפוך את אגם גולף.
משפחת המינג מתחברת דרך אבות אבותיה למלך הרולד המינג מדנמרק, המלך הוויקינגי האחרון של דנמרק, שהביא את הנצרות לדנמרק. בסופו של דבר הם היגרו לצרפת והתיישבו בה כשהעיירה נקראה על שם המינג. כאשר צרפת הפכה לרומית קתולית, הם שהיו פרוטסטנטים, נדדו שוב מעבר לתעלה לאנגליה.
לאדוארד המינג היו חמישה בנים בקנדה המערבית. אחד מהם היה צ'ארלס המינג שהפך למנהל הדואר של הכפר הקטן סידנהאם. מכיוון שהייתה עיר הולכת וגדלה ליד אוטווה עם אותו שם, צ'ארלס התבקש לשנות את שמו של המקום סידנהאם. הוא שינה את השם ל'בוגנור'.
הערות שוליים

↑  Arthur Heming, web.archive.org, ‏2012-06-13
↑  Abigail Walthausen, Tribal Life in Old Lyme: Canada’s Colorblind Chronicler and his Connecticut Exile, The Public Domain Review (באנגלית)(הקישור אינו פעיל)
↑  Royal Canadian Academy of Arts - Académie royale des arts du Canada, web.archive.org, ‏2011-05-26
↑  Authors: Heming Arthur (sorted by popularity), Project Gutenberg
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 1774 7942  LCCN: n88129976  NLA: 35186435  RKD: 87111  SNAC: w65m6m43  Trove: 856685  ULAN: 500117043  VIAF: 91712402   WorldCat (עם VIAF): 91712402 
ארתור המינג, אקספרס קנדי
ארתור המינג, איור בספר - דרמה ביער,1921
ארתור המינג, איור לספר הרפתקאות בתת-ארטיקה
בודהיזם הארץ הטהורה

| --- | --- |

בודהה אמיטאבהה, בקוטוקו-אין, יפן
 שורשים, סיווג והנהגה
 זרם:  מהאיאנה 
 מקור השם:  Pure land 
 
בודהיזם הארץ הטהורה, המוכר גם כאמידיזם, הוא מסורת מיסטית של הזרם הבודהיסטי מהאיאנה, שהתפתח בסין במאה הרביעית והגיע ליפן במאה העשירית, במקביל לזן בודהיזם.
היסטוריה

הזרם נוסד בידי הנזיר הונן בתחילת המאה ה-13. הונן היה סבור כי הדרישות הרבות של הנזירות אינן מתאימות כבר למרבית בני האדם, ולכן הוא הטיף לרעיון הגאולה מבוססת האמונה. הרעיון מבוסס על עקרון "קץ החוק" הטוען כי באלף השנים הראשונות לאחר מות הבודהה, עדיין בני האדם יכלו להבין את חוק הדהרמה ולהתנהג על פיו. אך לאחר מכן, בני האדם כבר אינם יכולים להבין ולדעת היטב את החוק.
עקרונות הזרם

זרם זה, בשונה משאר זרמי הבודהיזם, מתבסס על התמסרות מוחלטת לבודהה אַמִיטַאבְּהָה (הידוע גם בשמו היפני אמידה ובשמו הסיני אמיטופו), אשר חי לפי המסורת שנים רבות קודם הופעתו של גאוטמה הבודהה. פירוש שמו בסנסקריט הוא "נֹגַהּ אין סופי".
המאמינים בזרם זה של בודהיזם שואפים להיוולד מחדש לאחר מותם ב"ארץ הטהורה" - גן העדן שיצר הבודהה אמיטאבהה במערב העולם, ובו הוא מלמד את הדרך המיוחדת לגאולה, שם יוכלו בעזרתו להיגאל ולצאת ממעגל גלגול הנשמות - הסמסרה.
פולחן ותרגול

מקום עיקרי בפולחן בזרם זה, תופסת החזרה על המנטרה הסנסקריטית: נַאמוֹ אַמִיטַאבְּהָה, בגרסה היפנית נַאמוּ אַמִידַה בּוּצוּ ובסינית נַאמוֹ אַמִיטוֹפוֹ. משמעות המנטרה, תלויה בהקשר אזכורה והיא יכולה להשתנות בין "לחסות בצל אמיטאבהה ולחלוק לו כבוד", ועד לתפילה וקריאה לעזרת אמיטאבהה. חלק מהמאמינים מאמינים כי אפילו על ידי אמירת המנטרה פעם אחת, אפשר לזכות ולהוולד בארץ הטהורה.
בנוסף, קיימים תרגולים מדיטטיביים מורכבים יותר, בהם מדמים את הבודהה אמיטאבהה ולעיתים גם יחד עם שני הבודהיסטוות אָווַלוֹקִיטֶשְוַרָה ומָהַסְטְהַאמַפְּרָאפְּטָה המלווים אותו.
הערות שוליים

↑  אומנות יפן Flashcards | Quizlet, באתר Quizlet
↑  מתוך אתר awakeningstate
↑  על פי הספר הארץ הטהורה של אלן ספנס
↑  מתוך הספר דרך הזן של אלן ווטס
↑  אודות הבודהות והבודהיסטוות שבכותרת הבלוג שלי בדפי הדהרמה של שלמה שנטידווה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5085913  BnF: cb11960569f (data)  GND: 4135835-1  LCCN: sh85109172  NDL: 00574996  NKC: ph844833 
ערך זה הוא קצרמרבנושא דת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אתבעל הראשון

אתבעל הראשון (המוכר גם כאתבעל מלך צידונים; ביוונית: Ἰθώβαλος או Εἰθώβαλος) היה מלך דרום פיניקיה (צור וצידון) בשנים 887 לפנה"ס עד 856 לפנה"ס וכהן עשתרת.
מלכותו

יוסף בן מתתיהו, בהתבסס על מנאנדרוס מאפסוס, כתב שחייו ארכו 48 שנה, ושהוא הרג את קודמו המלך פלט (ביוונית Φέλλητος) בהיותו כהן עשתרת, ולאחר מכן מלך 32 שנה. אחרי מותו ירש אותו בנו בעליעזור (אנ').
בקרב החוקרים מקובל ששלטון אתבעל מסמן את תחילת ההתפשטות הטריטוריאלית של צור באסיה. התואר "מלך צידונים" מסמן את שלטונו הן על צור והן על צידון; ל"ממלכה המאוחדת של כנען" זאת ניתן למצוא רמזים גם במשא ישעיהו על צור (כ"ג, א'–י"ד) ובהיעדרות של צידון מכתובות אשוריות באותה תקופה. אתבעל בנה (כלומר ביצר) את בתרון ואת העיר Auza ‏("Αὖζαν") בלוב. אף שהמיקום של Auza לא ידוע, בתרון ידועה כעיר באזול גבל, מה שאולי מצביע על דומיננטיות צורית גם על העיר גבל. נראה שהדומיננטיות המסחרית של צור באסיה הביאה את אתבעל לשלוט בשוק בשלוש חזיתות: ישראל, צפון הלבנט, והחוף הקפריסאי. במסגרת חידוש מדיניות החוץ של חירם ודוד ושלמה, אתבעל כרת ברית עם אחאב, שנשא את בתו איזבל לאישה. ברית זאת הייתה כה משמעותית וכה ארוכת־ימים, שהדיה עוד נשמעת בדברי עמוס, המכנה את יחסי ממלכת ישראל–צור ”בְּרִית אַחִים” (עמוס, א', ט'). יוסף בן מתתיהו, הסופר המונותאיסט, כתב שבימי אתבעל בנה אחאב מקדש לבעל אלוהי הצורים בשומרון, מינה לו נביאים ועבד אותו. הממצא הארכאולוגי מאשר גם נוכחות של אדריכלים פיניקים במאה ה־9 לפנה"ס בערים שומרון, חצור ומגידו; ממצאים בארמון המלכותי בשומרון (כגון מכלול כלי החרס, ואולי גם שנהבי שומרון, אף שייתכן שמקורם בנוכחות פיניקית בארמון שומרון בתקופה שלאחר אתבעל) מצביעים על נוכחות בעלי מלאכה פיניקים נוספים שם.
הערות שוליים

1 2 3  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, 8.13.1 (ראו גם במקור היווני)
↑  יוסף בן מתתיהו, נגד אפיון, פסקה 18 (ראו במקור היווני ובתרגום לעברית)
1 2 3  Maria Eugenia Aubet, The Phoenicians and the West: Politics, Colonies and Trade, second edition, Cambridge University Press, 2001, עמ' 46
1 2  יוסף בן מתתיהו, נגד אפיון, 1.18 (ראו במקור היווני) – לפי מנאנדרוס מאפסוס
↑  ספר מלכים א', פרק ט"ז, פסוק ל"א
1 2  ע. ג. חורון, קדם וערב, דביר, 2000, עמ' 327
1 2  משה אילת, תרשיש בישעיהו כג ובהיסטוריה, שנתון לחקר המקרא והמזרח הקדום י, 1986, עמ' 23
↑  לדעת מיעוט מנוגדת, ראו: Philip J. Boyes, “The King of the Sidonians”: Phoenician Ideologies and the Myth of the Kingdom of Tyre-Sidon, Bulletin of the American Schools of Oriental Research, 2012, עמ' 33–44 doi: 10.5615/bullamerschoorie.365.0033‏, JSTOR 10.5615/bullamerschoorie.365.0033
↑  Maria Eugenia Aubet, The Phoenicians and the West: Politics, Colonies and Trade, second edition, Cambridge University Press, 2001, עמ' 46–47
1 2  Maria Eugenia Aubet, The Phoenicians and the West: Politics, Colonies and Trade, second edition, Cambridge University Press, 2001, עמ' 47
↑  ע. ג. חורון, קדם וערב, דביר, 2000, עמ' 382
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, 9.6.6
אליפות העולם בשחייה 1998

אליפות העולם השמינית בשחייה נערכה בפעם השנייה בפרת', אוסטרליה לאחר 7 שנים, ב-8–17 בינואר 1998. האליפות כללה את ארבעת המקצועות האולימפיים: שחייה, קפיצה למים, שחייה צורנית וכדורמים, ובנוסף התקיימה תחרות שחייה במים פתוחים. בתחרות השתתפו 1,371 ספורטאים, מ-121 מדינות.
האליפות החלה בשערורייה, לאחר שספורטאים מסין נשלחו חזרה לארצם עקב חומרים אסורים שנמצאו אצלם כבר בשדה התעופה של פרת'.
ארצות הברית (ארצות הברית) ניצחה באליפות עם 16 מדליות זהב ו-30 בסך הכול. רוסיה (רוסיה) סיימה שנייה עם 11 מדליות זהב (10 מדליות זהב שצברה רוסיה הגיעו מקפיצות למים, שחייה צורנית ושחייה במים פתוחים) ו-16 בסך הכול. אוסטרליה (אוסטרליה) סיימה שלישית עם 7 מדליות זהב, כולן בשחייה (סיימה במקום השני בשחייה) ובסך הכול צברה 24 מדליות.
שחייה > השחייניות הבולטות

ג'ני תומפסון (ארצות הברית ארצות הברית), זכתה ב-5 מדליות (4 זהב כולל המשחים היוקרתיים ל-100 מטר חופשי ול-100 מטר פרפר ו-2 כסף), אמי ואן דיקן (ארצות הברית ארצות הברית), זכתה ב-3 מדליות זהב, קירסטי קואל (ארצות הברית ארצות הברית) זכתה ב-3 מדליות (2 זהב ו-1 כסף), ליאה לאבלס (ארצות הברית ארצות הברית) זכתה ב-2 מדליות זהב. יאן צ'ן (הרפובליקה העממית של סין  סין) זכתה ב-3 מדליות (2 זהב 1 כסף). ברוק בנט (ארצות הברית ארצות הברית) זכתה ב-3 מדליות (1 זהב, 2 כסף), סוזי אוניל (אוסטרליה אוסטרליה) זכתה ב-4 מדליות (1 זהב, 1 כסף ו-2 ארד) ודאגמר האסה (גרמניה גרמניה) זכתה ב-3 מדליות (1 זהב, 1 כסף ו-1 ארד).
שחייה > השחיינים הבולטים

מייקל קלים (אוסטרליה אוסטרליה), זכה ב-7 מדליות, 4 זהב, 2 כסף ו-1 ארד. בנוסף, בלטו השחיינים לני קרייזלברג (ארצות הברית ארצות הברית), זכה ב-3 מדליות (2 זהב, 1 כסף), גרנט האקט (אוסטרליה אוסטרליה), 3 מדליות (2 זהב 1 כסף) ואיאן ת'ורפ (אוסטרליה אוסטרליה), השחיין הצעיר ביותר בהיסטוריה של אליפויות העולם שזכה במדליית זהב, בגיל 15 ו-3 חודשים, 3 מדליות (2 זהב 1 כסף). מרסל ואודה (הולנד הולנד) זכה ב-3 מדליות (1 זהב ו-2 כסף), אלכסנדר פופוב (רוסיה רוסיה) זכה ב-3 מדליות (1 זהב ב-100 מטר חופשי, 1 כסף ו-1 ארד), קורט גרוט (ארצות הברית ארצות הברית), זכה אף הוא ב-3 מדליות, (1 זהב, 1 כסף ו-1 ארד).
שחייה > שיאי עולם

באליפות זו, לראשונה, לא נקבע אף שיא עולם, אך נקבעו 8 שיאי תחרות חדשים (3 לנשים ו-5 לגברים) במשחי הגמר.
שחייה > שיאי עולם > נשים

אגנס קובאץ' (הונגריה הונגריה) קבעה שיא תחרות חדש במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:25.45 דקות.
ג'ני תומפסון (ארצות הברית ארצות הברית) קבעה שיא תחרות חדש במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 58.46 שניות.
יאניאן הו (הרפובליקה העממית של סין  סין) קבעה שיא תחרות חדש במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:10.88 דקות.
שחייה > שיאי עולם > גברים

לני קרייזלברג (ארצות הברית ארצות הברית) קבע שיא תחרות חדש במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 55.00 שניות.
מייקל קלים (אוסטרליה אוסטרליה) קבע שיא תחרות חדש במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 52.25 שניות.
אלכסנדר פופוב (רוסיה רוסיה) קבע שיא תחרות חדש במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 49.93 שניות.
רביעיית השליחים האמריקאית (ארצות הברית) קבעה שיא תחרות חדש במשחה ל-4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:16.69 דקות.
רביעיית השליחים האוסטרלית (ארצות הברית) קבעה שיא תחרות חדש במשחה ל-4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:12.48 דקות.