stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ראובן רובינשטיין (מהנדס)
מספריו

Simulation and the Monte Carlo Methods, John Wiley and Sons, Inc., 1981, 278 pp.
Monte Carlo Optimization, Simulation and Sensitivity of Queueing Networks, John Wiley and Sons, Inc., 1986, 267 pp.
Discrete Event Systems: Sensitivity Analysis and Stochastic Optimization, John Wiley and Sons Inc, 1993, Shapiro, A.
Modern Simulation and Modeling, John Wiley and Sons Inc, 1998, Melamed, B.
The Cross-Entropy Method, Springer, 2004. Kroese D. P.
Simulation and the Monte Carlo Methods, 2nd Ed., John Wiley and Sons Inc., 2007. Kroese D. P
Reuven Y. Rubinstein, Ad Ridder, Radislav Vaisman, Fast Sequential Monte Carlo Methods for Counting and Optimization, Hoboken, N.J.: Wiley, 2014
לקריאה נוספת

"In Memoriam: Reuven Y. Rubinstein (1938–2012)," in: Reuven Y. Rubinstein, Ad Ridder, Radislav Vaisman, Fast Sequential Monte Carlo Methods for Counting and Optimization, Hoboken, N.J.: Wiley, 2014, p. VI. (online)
קרל אוגוסט, נסיך הכתר של סקסוניה-ויימאר-אייזנך (1912–1988)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 ביולי 1912 שלוס וילהלמשטאל, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  14 באוקטובר 1988 (בגיל 76) שיינן, גרמניה המערבית גרמניה המערבית 
 שם מלא:  קרל אוגוסט וילהלם ארנסט פרידריך גאורג יוהאן אלברכט, נסיך הכתר של סקסוניה-ויימאר-אייזנך
 מדינה:  גרמניה 
 בת זוג:  הברונית אליזבת פון ונגנהיים-וינטרשטיין
 
קרל אוגוסט, נסיך הכתר של סקסוניה-ויימאר-אייזנך (בגרמנית: Karl-August von Sachsen-Weimar-Eisenach;‏ 28 ביולי 1912 – 14 באוקטובר 1988) היה נסיך גרמני וראש בית סקסוניה-ויימאר-אייזנך.
ביוגרפיה

הוא נולד בשלוס וילהלמשטאל, כבנו הבכור ויורשו של וילהלם ארנסט, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך, ואשתו השנייה, פאודורה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן, בתם של פרידריך יוהאן, נסיך סקסוניה-מיינינגן ואדלייד, רוזנת ליפה-ביסטרפלד. ב-9 בנובמבר 1918 נאלץ אביו לוותר על כסאו, בעקבות התבוסה במלחמה והמהפכה הגרמנית שהתחוללה בעקבותיה. מכיוון שהיה שליט שנוא על תושבי הדוכסות, עקב התנהגותו הגסה, שמחו מאוד התושבים על התפטרותו, והוא ברח עם משפחתו לאחוזת המשפחה בהיינריכאו שבשלזיה.
בשנת 1923 מת אביו, וקרל אוגוסט הפך לראש בית סקסוניה-ויימאר-אייזנאך. עד 1922, קרל אוגוסט היה השלישי בסדר הירושה של ממלכת הולנד, אולם באותה שנה נחקק תיקון לחוקה שרק צאצאיה של וילהלמינה יוכלו למלוך בהולנד.
קרל אוגוסט היה קצין בוורמאכט ושירת בגדוד טנקים. ביוני 1945 הוא ברח עם משפחתו למערב גרמניה, ממש לפני שהצבא האדום החליף את הכיבוש האמריקאי בתורינגיה. קרל אוגוסט מת ב-14 באוקטובר 1988 בשיינן על גדות אגם קונסטנץ, מבלי שחזר אי פעם למולדתו, ובנו מיכאל ירש את תאריו.
משפחתו

ב-5 באוקטובר 1944 התחתן קרל אוגוסט בטירת וארטבורג עם הברונית אליזבת פון ונגנהיים-וינטרשטיין, בתם של הברון אותמר פון ונגנהיים-וינטרשטיין ומוד פון טרויצשלר, ממנה נולדו לו שלושה ילדים:
אליזבת סקסוניה-ויימאר-אייזנך (נולדה ב-22 ביולי 1945), התחתנה עם מינדרט דידריק דה קאנט.
מיכאל, נסיך סקסוניה-ויימאר-אייזנך (נולד ב-15 בנובמבר 1946), התחתן עם רנטה הנקל, ולאחריה התחתן עם דאגמאר הנינגס.
ביאטריס-מריה סקסוניה-ויימאר-אייזנך (נולדה ב-11 במרץ 1948), התחתנה עם מרטין דוידסון.
רוז'ניאבה

רוז'ניאבה (בסלובקית: Rožňava; בהונגרית: Rozsnyó, רוז'ניו; בגרמנית: Rosenau, רוזנאו) היא עיר באזור הדרום-מזרחי של סלובקיה, בה מיעוט דוברי הונגרית ניכר.
תולדות העיירה

רוז'ניאבה היא עיר בעלת מכרות זהב ושאר מתכות יקרות, הנזכרת לראשונה במאה ה-13.
במאה ה-15 המסחר והמלאכה בעיר התפתחו בקצב, אך כשהעות'מאנים פלשו לאזור במאות ה-16–17, העיר נהרסה ואוכלוסייתה הידלדלה.
במאה ה-18 גורשו הטורקים מאדמת הונגריה והעיר חזרה לשגשג, התחדשו הצמיחה הכלכלית והדמוגרפית, הוקמו בה בתי ספר, מוסדות תרבות, בתי מלאכה ועסקים. הודות למעמדה החדש כעיר בישופות (בישוף-אחת הדרגות הגבוהות בהיררכיה של הכנסייה הרומית-קתולית), הוקמו בה מוסדות כנסייה חשובים, ובמאה ה-19 התחדשה העבודה במכרות והחל בעיר תהליך תיעוש.
בנובמבר 1938 רוז'ניאבה סופחה להונגריה ובאביב 1944 הייתה הונגריה תחת שלטון גרמני ישיר במידה רבה.
תולדות הקהילה היהודית

בימי הביניים נאסרה התיישבות יהודים ברוז'ניאבה. ב-1840 בוטל האיסור ויהודים הורשו להיכנס ולחיות בעיר. במאה ה-19 התיישב בעיר ארתור גלטר שהיה במקצועו סוחר, בעקבותיו התיישבו יהודים נוספים בעיר שרובם באו מיישובים ממזרח סלובקיה ובסוף המאה ה-19 גרו ברוז'ניאבה כ-350 יהודים וקמה קהילה קטנה.
קהילת היהודים בעיר נהגו לעשות תפילות בחדר תפילה קטן שהיה בבית פרטי, ובשנות השישים של המאה ה-19 הקימו היהודים בעיר בית עלמין, חברה קדישא, ומוסדות ציבור נוספים. לקראת סוף העשור רוז'ניאבה הייתה למושב רבנות.
תולדות הקהילה היהודית > היהודים בין שתי מלחמות העולם

קהילת היהודים ברוז'ניאבה הייתה מאורגנת היטב. בשנים שבין שתי המלחמות היו בה בית כנסת, בית עלמין, בית ספר יסודי, מקווה, משחטה, אטליזים וגן ילדים.
הקהילה שבעיר הצטרפה לארגון הקהילות הליברליות "ישורון" ומיד לאחר מלחמת העולם הראשונה הוקמה בעיר אגודה ציונית שפעילותה התמקדה באיסוף תרומות לקרנות הלאומיות. בהמשך הוקמו גם מפלגות ציוניות, והתחילו לפעול בעיר תנועות נוער כגון השומר הצעיר, בית"ר ואגודת הספורט מכבי.
בעיר פעלה גם מפלגה יהודית לאומית וב-1923 היא קיבלה שני מושבים במועצת העיר ונציגה שימש כחבר הנהלת העיר. בדרך כלל היו ליהודים בתקופה זו כ-6 מושבים במועצת העיר.
רוב היהודים החזיקו בתפקידים ובמשרות בכירות, ורבים היו מעורבים בחברה הכללית, ורובם שייכו את עצמם לתרבות ההונגרית.
בכלכלת העיר ליהודים היה משקל רב אף על פי שהיו רק 6% מאוכלוסייה.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| סוג העסק | מספר העסקים | בעלות יהודית |
| מכולת וחנויות כליליות | 51 | 29 |
| הלבשה ובדים | 17 | 10 |
| מסעדות ובתי מרזח | 10 | 5 |
| תוצרת חקלאית | 9 | 7 |
| שעונים ותכשיטים | 5 | 3 |
| מוצרי ברזל וכלי עבודה | 5 | 3 |
| מפעלים זעירים | 4 | 3 |
| עור ונעליים | 4 | 3 |
| ספרים ומוצרי נייר | 4 | 2 |
עץ וחומרי הסקה: 3
| סוכנויות | 3 | 2 |
יין ומשקאות חריפים: 2
הובלה: 2
| שונות | 6 | 3 |
תולדות הקהילה היהודית > תקופת השואה

ב-1938 מנתה הקהילה בעיר כ-450 נפשות.
העיר נכללה בהסכם מינכן ובשל כך היא סופחה לשליטת הונגריה בראשות העוצר מיקלוש הורטי. הורטי שיתף פעולה בצורה מתונה עם הנאצים. הוא הבין את חיוניותם של היהודים בהונגריה ולכן הוא פעל ככל שביכולותיו להשאיר את יהודי הונגריה בחיים.
כניסת ההונגרים לרוז'ניאבה התלוותה בסממנים שונים שרמזו על מה שהולך לקרות ליהודים. היהודים הואשמו באהדה לרפובליקה הצ'כוסלובקית, זאת ששלטה לפני ההונגרים בעיר, כך שהשלטון דאג לבודד את היהודים ולדחוק אותם. ז'נדרמים הונגרים נכנסו לעיר וגירשו כ-10 משפחות יהודיות, שהתקשו להוכיח שהם אזרחי הונגריה בשטחי סלובקיה. בנוסף בבית הספר נעשו תפילות נוצריות ותלמידים יהודים היו צריכים להצדיע למורים נוצרים כאשר הם רואים אותם ברחוב ובבית ספר.
עם כניסת ההונגרים האווירה בעיר נהייתה מתוחה ליהודים באותו הזמן נכנס לתוקף "החוק היהודי" שבין היתר אסר על היהודים עיסוק במקצועות חופשיים כך שבוטלו רישיונות של כ-23 בתי עסק והם נסגרו. ב-1942 סילקה מועצת העיר את היהודי האחרון שהיה בה בתפקיד.
ב-1940 גויסו 50 יהודים לשירות העבודה של צבא הונגריה והם נשלחו למחנה בעיירה ילשווה.
רווז'ניאבה הייתה תחנת מעבר מנתיב הבריחה מסלובקיה להונגריה פעילים ציוניים כמו "השומר הצעיר" סיועו לבורחים וציידו אותם בתעודות מזויפות, אך ב-1943 השלטונות המקומיים עלו אליהם והפסיקו את פעילותם.
ב-19 במאי 1944 ריכזו ההונגרים את יהודי העיר בגטו ארעי ברחוב פטופי שבעיר כאשר, תושביו הלא יהודים פונו. באותו הזמן שהיהודים נלקחו כ-100 דירות של יהודים נהרסו ונשדדו בידי מקומיים.
בגטו רוז'ניאבה הובאו גם יהודים ממקומות סמוכים ובסך הכל היו בו כ-800 איש בתנאים קשים ללא חימום. באמצע יוני 1944 נשלחו יושביי הגטו למישקולץ ומשם גורשו למחנה השמדה אושוויץ.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| השנה | מספר התושבים | מהם יהודים | ב-% |
| 1869 | 4,963 | 104 | 2.1 |
| 1880 | 4,783 | 282 | 5.9 |
| 1900 | 5,198 | 348 | 6.7 |
| 1921 | 6,319 | 473 | 7.5 |
| 1930 | 6,668 | 425 | 6.4 |
| 1941 | 6,835 | 388 | 5.7 |
| 1948 | 6,991 | 78 | 1.1 |
תולדות הקהילה היהודית > לאחר מלחמת העולם השנייה

רוז'ניאבה שוחררה בידי הצבא הסובייטי בינואר 1945. לאחר השחרור שבו לרוז'ניאבה עשרות יהודים ניצולי "פלוגות העבודה" ומחנות שונים. הקהילה חזרה לפעול ופתחה מטבח ציבורי ומוסדות ציבוריים נוספים גם הפעילות הציונית חודשה. בתקופת המלחמה חיללו אנטישמים את בית הכנסת שהיה בעיר, ולכן לאחר המלחמה המקום שימש למחסן והתפילות נעשו בבית הרב.
יהודי העיר תרמו 8,000 קרונות לקרן קיימת לישראל כדי לנטוע את "יער קדושי צ'כוסלובקיה", חלק מיער הקדושים בהרי ירושלים.
ב-1949 גרו בעיר 60 יהודים, חלקם עלו לארץ באותה שנה. בסוף שנות השישים התקיימה בעיר קהילה קטנה של יהודים ואחר כך היא פורקה. ב-1984 הרסו את בית העלמין היהודי שהיה בעיר וב-1990 נשארו יהודים בודדים בעיר.
ערים תאומות

לרוז'ניאבה ברית ערים תאומות עם הערים:
סרביה באצ'קה טופולה, סרביה
צ'כיה צ'סקי טשין (אנ'), צ'כיה
פולין צ'שין, פולין
הונגריה ליפוטווארוש, הונגריה
הונגריה סרנץ', הונגריה
הערות שוליים

1 2 3 4 5  יהושע רוברט ביכלר, פנקס הקהילות: סלובקיה, יד ושם, 2003
1 2  רותי מאירי, יעקוב גבריאל מאירי (שטראוס), עדות כתובה
↑  "Medzinárodné vzťahy" (בסלובקית). Rožňava. נבדק ב-2019-09-03.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533312005171  GND: 4304792-0  LCCN: no93037395  MusicBrainz: 8f97352e-a9a8-4230-8043-bec21ffcdc23  NKC: ge130684  VIAF: 155061974   WorldCat (עם VIAF): 155061974
רומה (עיר)

שלט הנצחה לזכר קהילת רומה שהוצב במקום בו עמד בעבר בית הכנסת אשר הוחרב על ידי הנאצים ב-1943
רוּמָה (בסרבית:  Рума) היא עיר ורשות מקומית בסרביה, השוכנת במחוז סרם אשר בפרובינציית וויבודינה.
היסטוריה

תיעוד בכתובים לכפר בשם רומה קיים ממחצית המאה ה-16 עת נשלט האזור על ידי האימפריה העות'מאנית. מראשית המאה ה-17 נשלט היישוב על ידי ממלכת הבסבורג שהייתה חלק מהאימפריה הרומית הקדושה. ב-1746 הוחל בהקמתה של העיר המודרנית בסמוך לכפר והיא נשאה את השם רומה. מרבית התושבים היו ממוצא סרבי ומקצתם היו גרמנים, הונגרים וקרואטים. בהמשך, נכללה רומה בשטחי האימפריה האוסטרו-הונגרית ולאחר מלחמת העולם הראשונה בשטחי ממלכת יוגוסלביה.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה כשליש מאוכלוסיית רומה הייתה ממוצא גרמני ורבים מקרבה הצטרפו לפולקסדויטשה. באפריל נכבשה רומה על ידי הוורמאכט ואנשי הפולקסדויטשה ניהלו את השלטון המקומי במשך מספר חודשים, עד להתבססות מדינת קרואטיה העצמאית בשלטון האוסטאשה. במהלך 1942 החלו באזור תקיפות של כוחות צבא השחרור העממי של יוגוסלביה. ב-1944, עם התקדמותו המהירה של הצבא האדום פינה הוורמאכט את מרבית התושבים ממוצא גרמני לאוסייק. מיעוטם נותר באזור והם נכלאו או הוצאו להורג בעוון שיתוף פעולה עם הנאצים על ידי כוחות הפרטיזנים של טיטו עם שחרורה של רומה בשלהי אוקטובר. לאחר המלחמה נכללה רומה בשטחי הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה ולאחר התפרקותה בשטחי סרביה.
הקהילה היהודית

סוחרים ובעלי מלאכה יהודים התיישבו ברומה במהלך המאה ה-18, אך קהילה מאורגנת נוסדה במקום בשלהי המאה ה-19. לקהילה הוקצתה חלקת בית עלמין בפאתי העיר. לאחר מלחמת העולם הראשונה התגברה הפעילות הציונית בעיר וב-1929 נוסד רשמית סניף התנועה ברומה. ב-1931 מנתה הקהילה 261 נפשות. ב-1935 הוקם בית הכנסת של הקהילה. בפרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו ברומה 249 יהודים. באפריל 1941, לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית השתלטו על העיר אנשי הפולקסדויטשה. כאמור, בתחילה זכה האזור זכה למעמד מינהלי מיוחד ונוהל על ידם, אך בהמשך נכלל בשטחי מדינת קרואטיה העצמאית בשלטון האוסטאשה. מייד הוחל ברדיפות יהודים. בני הקהילה נשלחו לעבודות כפייה. בשלהי יולי 1942 נשלחו יהודי רומה ביחד עם יהודי אילוק, שיד וסרמסקה מיטרוביצה למחנה הריכוז בעיר וינקובצי אשר שכן באצטדיון הכדורגל המקומי. באוגוסט 1942 גורשו ממנו אל מותם במחנות ההשמדה יאסנובאץ ואושוויץ. ב-1943 הוחרב בית הכנסת על ידי הנאצים. ב-1947 התגוררו ברומה 10 יהודים.
בפאתי רומה עדיין קיימים שרידיו של בית העלמין יהודי ובו עד 250 מצבות, שהקדומה מהן מתוארכת ל-1873. הכיתוב על המצבות הוא בגרמנית, בסרבית ובעברית. במקום בו עמד בית הכנסת הוצב לוח זיכרון לקהילה.
ברומה נולד המשורר והסופר ויקטור רוזנצווייג(אנ') חבר המפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה אשר ב-1941, בעת שהותו בזאגרב, נרצח על ידי שלטונות האוסטאשה.
אקלים

ברומה שורר אקלים יבשתי מתון. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 11.3oc וערכי הקיצון הממוצעים נעים מ-0oc בינואר ועד 21.5oc ביולי. כמות המשקעים השנתית הממוצעת עומדת על 614 מילימטרים. החודש הגשום בשנה הוא יוני בו יורדים בממוצע 84 מילימטרים של משקעים והחודש השחון בשנה הוא פברואר, בו יורדים בממוצע 29 מילימטרים של משקעים.
ערים תאומות

רוסיה ארזמס, רוסיה.
לקריאה נוספת

David Clay Large, And the World Closed Its Doors: The Story of One Family Abandoned to the Holocaust, Basic books, New York, United States, 2003, ISBN 0786748605
הערות שוליים

↑  מפקד האוכלוסין, הדיור והשיכון של רפובליקת סרביה ב-2011: סקירה השוואתית של מספר האוכלוסייה לפי יישוב בשנים 1948, 1953, 1961, 1971, 1981, 1991, 2002 ו-2011, המשרד הסטטיסטי של רפובליקת סרביה.
↑  הקהילה היהודית ברומה, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמ' 302-301, 314.
↑  אתרי מורשת יהודית בוויבודינה, באתר jewish-heritage-europe.eu, אוחזר ב-5 בינואר 2015 (באנגלית).
↑  האקלים בסרמסקה מיטרוביצה (הסמוכה לרומה), באתר hidmet.gov.rs, אוחזר ב-5 בינואר 2015 (בסרבית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531166205171  BnF: cb121650184 (data)  GND: 4511802-4  LCCN: n94085034  NKC: ge580198  VIAF: 130340820   WorldCat (עם VIAF): 130340820
רחוב דובאל

| --- | --- |

 מיקום
 עיר:  קי וסט 
 קואורדינטות:  24°33′14″N 81°48′05″W﻿ / ﻿24.5538°N 81.8013°W﻿ / 24.5538; -81.8013
  מפת מיקום  מפה מפורטת  he  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
רחוב דובאל
רחוב דובאל (באנגלית: Duval Street) הוא הרחוב הראשי של העיירה קי וסט באיי הקיז במדינת פלורידה שבארצות הברית. הרחוב חוצה את האי מצפון לדרום, כאשר קצהו הצפוני גובל במפרץ מקסיקו וקצהו הדרומי באוקיינוס האטלנטי בואכה קובה.
הרחוב מהווה אתר תיירות פופולרי, לאורכו מצויים חנויות, מסעדות ובתי מרזח (פאבים) רבים, בהם הפאב סלופי ג'ו. הרחוב קרוי על שמו של ויליאם פופ דובאל, המושל הראשון של טריטוריית פלורידה.
בחלקו הצפוני של הרחוב, בסמוך לכיכר מלורי מצויות חנויות בגדים (חולצות T ובגדי ים) ומזכרות רבות המיועדות לתיירים הרבים הפוקדים את האי (בעיקר אלו המגיעים לכיכר מלורי באוניות הנוסעים העוגנות בסמוך לה). בחלקו המרכזי של הרחוב מצויות חנויות יקרות יותר המיועדות בעיקר לתושבי האי. חלקו הדרומי של הרחוב מכיל חנויות המיועדות לתושבי האי (חנויות קמעונאיות שאינן מיועדות לתיירים המוכרות מוצרי צריכה שונים).
מערבית לרחוב נמצאים מתחם טרומן ובסיסי צי ארצות הברית, וכן מגדלור קי וסט ובית ארנסט המינגוויי. בסמוך לקצהו הדרומי של הרחוב נמצא אתר "הנקודה הדרומית ביותר בארצות הברית".
הרחוב מהווה מרכז לקהילה ההומוסקסואלית של קי וסט, וממוקמים בו פאבים רבים, מועדונים וכן בית קולנוע המשמשים את הקהילה.
רחוב דובאל בשנת 1915
"זחילת דובל" - "Duval Crawl"

רחוב דובל ידוע בחיי הלילה שלו ובמספר הפאבים הרב שבו. תושבי האי מכנים במונח "זחילת דובל" (באנגלית: Duval Crawl) על מנת לתאר באופן ציורי, תוך השאלת שם הרחוב, את התנהגותם הם ואת התנהגות התיירים העוברים מפאב לפאב לאורך הרחוב.
אתרים בעלי חשיבות לאורך הרחוב

סלופי ג'וז
כיכר מאלורי
לקריאה נוספת

Scott Gutelius, Marshall Stone, and Marcus Varner,  True Secrets of Key West Revealed!
J. Wills Burke, The Streets Of Key West: A History Through Street Names
הערות שוליים

↑  חיי הלילה בקיז
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012403582805171  LCCN: sh2018002235
רדוסלאב קובאץ'

רדוסלאב קובאץ' (בצ'כית: Radoslav Kováč; נולד ב-27 בנובמבר 1979 בפראג) הוא כדורגלן עבר צ'כי, ששיחק לרוב במרכז הקישור אך לעיתים גם בעמדות הגנתיות יותר.
קריירה

הוא התקדם דרך מחלקות הנוער של המועדון המקומי סיגמה אולומוץ, ושיחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במשך שש שנים. בעונת 2003-2004 הוא עבר למועדון מליגת העל הצ'כית ספרטה פראג, בשורותיו שיחק שנתיים. ביולי 2005, הוא חתם בספרטק מוסקבה. ב-30 בינואר 2009, הוא הועבר למועדון האנגלי וסטהאם יונייטד בעסקת השאלה עד לתום עונת 2008-2009. קובאץ' שיחק את משחק הבכורה שלו עבור ווסטהאם ב-25 בפברואר 2009, בהפסד 2-0 למידלסברו במסגרת גביע ה-FA.
ביולי 2011 הצטרף קובאץ' לקבוצה השווייצרי פ.צ. בזל לשנתיים, את משחקו הראשון בקבוצה ערך ב-16 ביולי 2011 נגד יאנג בויז ברן בתוצאה 1-1.
ב-9 באוקטובר 2004, קובאץ' ערך את הופעת הבכורה הבינלאומית שלו עבור נבחרת צ'כיה, בניצחון 1-0 על רומניה. קובאץ' שיחק עבור נבחרתו במשחק במסגרת מונדיאל 2006 בו הפסידו לאיטליה ובמשחק במסגרת יורו 2008, בו ניצח יחד עם נבחרתו את שווייץ.
ריאליזם מוסרי

ריאליזם מוסרי או ריאליזם אתי זו ההשקפה המטא-אתית מטאפיזית, כי האמירות המוסריות, כגון "חובה עליך לקיים את הבטחתך", הן טענות עובדתיות ממש כמו "פריץ הוא חתול שחור". הן מתארות עובדות (תכונות, ערכים, מהות ה'טוב') במציאות, כמושאי הידיעה שיש להן ערך אמת וקיומן בלתי תלוי בהכרה ובמחשבה האנושית.
'תורת האידאות' של אפלטון, ריאליסטית במובהק. לאידאות, בהן אידאת ערך ה'טוב', קיום בעולם נצחי נפרד, כיש מופשט צורני-מהותי. הן אובייקטיביות יותר מהמוחשים המתהווים בדמותן, בעולם המעשה. ניתן להכיר את הערכים ידיעה מלאה. גישות ריאליסטיות נוספות הן; האינטואיציוניזם של ג'ורג' אדוארד מור, המשווה 'טוב' ל'צהוב' להוכחת קיומו של 'טוב' מוסרי כעובדה שניתן להכירה בלתי אמצעית. והנטורליזם, התופס את האתיקה כחלק בלתי נפרד מן המדע, כעובדות מוסריות טבעיות. ומבסס משפטי מוסר על עובדות מציאות. פיליפה פוט מייצגת גישה זו.
האנטי-ריאליסטים, כגון האקספרסיביסטים צ'ארלס סטיבנסון וריצ'רד הייר, והאוחזים בתאוריות טעות כג'ון ג'ון מקי, מתנגדים לריאליזם המוסרי בשל מתח הנביעה בין מונחים אתיים לעובדות, וחילוקי הדעות בנוגע לטיב תפיסת הטוב.
גישה מודרנית של אקספרסיביזם, מציעה את הכעין-ריאליזם כגרסת פשרה, אשר מקבלת את נקודת המוצא האנטי ריאליסטית, אך לתועלת לחיים משותפים תקינים של בני אדם, מוצאת כי ניתן להתייחס פסיכולוגית ובמודע, אל הערכים כאילו היו אובייקטיביים.
הערות שוליים

↑  Geoff Sayre-McCord, Moral Realism, Summer 2021, Metaphysics Research Lab, Stanford University, 2021
ערך זה הוא קצרמרבנושא פילוסופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קליפת המוח

| --- | --- |

מיקום קליפת המוח
 שיוך:  gray matter layer of neuraxis, ישות אנטומית מסוימת 
 מזהים
 לטינית (TA98):  pallium 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A14.1.09.003 
 TA2 (2019):  5527 
 מזהה נרולוקס:  birnlex_1494 
 מזהה נרוניימס:  39 
 FMA:  61830 
 קוד MeSH:  A08.186.211.200.885.287.500 
 מזהה MeSH:  D002540 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0007776 
 
מבט צד על קליפת המוח
קליפת המוח (TA: Pallium; מכונה גם הקורטקס) היא אזור במוח שמהווה את החלק החיצוני של המוח הגדול. חלק זה מורכב ממיליארדי תאים, עובייה כרבע סנטימטר בלבד, ושטחה באדם הוא כ-2,600 ס"מ2.
תפקיד

קליפת המוח נחשבת הקומה העליונה לעיבוד הנתונים של המוח. שם מתבצע נקלט המידע שמגיע מהחושים, עובר עיבוד ונשלח לאזורים אחרים, שם מתבצע תכנון התנועה ושליחת הפקודות המוטוריות לשרירי השלד. קליפת המוח האנושית היא מוקד החשיבה המודעת במוח. היא מטפלת בפעולות קוגניטיביות גבוהות, כגון דיבור, הבנת שפה וקבלת החלטות.
בהתאם לכך, מספר אזורים בקליפת המוח נמצאו קשורים לקשב.
מבנה

קליפת המוח ברובה בנויה מ 6 שכבות של תאים, ומכאן נחשבת לחומר אפור.
היא מכילה כ-22 מיליארד תאי עצב.
מתחת לקליפת המוח רצים מיליוני אקסונים שמחברים את תאי העצב שלה עם אזורים אחרים בקליפת המוח עצמה ובאזורים אחרים במוח.
בשל השטח הגדול, קליפת המוח משופעת קפלים.
הגבעות/הפיתולים מכונות גירוס (gyrus) וברבים גירי (gyri).
השקעים/עמקים/חריצים מכונים סולקוס (sulcus) וברבים סולצי (sulci). חריצים עמוקים במיוחד מכונים מענית או באנגלית Fissures.
הקפלים של קליפת המוח מגדילים באופן ניכר את שטח הפנים שלה בהשוואה לקליפה חלקה באותו הגודל.
קפלים אלה בולטים במיוחד במוחם של קופים ושל בני אדם בהשוואה לבעלי חיים אחרים.
הקפלים נוצרים בעקבות התהליך האבולוציוני שבמהלכו שטחה של קליפת המוח גדל בהרבה ביחס לנפח של חלל הגולגולת.
למעשה, שני שלישים משטח הפנים של קליפת המוח האנושית חבויה בתוך החריצים. באופן זה הקפלים של קליפת המוח האנושית מאפשרים להגדיל את השטח שלה פי שלושה.
מבנה > קפלים בולטים במוח האדם

חלק מהחריצים והבליטות נמצאים במקום קבוע בקליפת המוח של האדם ומשמשים סמנים טופוגרפיים.
בהתאם לכך, נהוג לזהות ולמקם אזורים בקליפת המוח ביחס לחריצים (Sulci) שעל פניה והפיתולים (Gyri) שביניהם.
כך למשל, נקודת ייחוס בולטת היא החריץ המרכזי (Central Sulcus), כאשר הפיתול שקדמית אליו נקרא הפיתול הקדם-מרכזי (Precentral gyrus) והפיתול שאחורי ביחס אליו נקרא הפיתול הבתר-מרכזי (Postcentral gyrus).
החריץ המרכזי בקליפת המוח – Central sulcus
הפיתול הקדם-מרכזי (Precentral gyrus)
מבט צד של הפיתול הבתר-מרכזי (Postcentral gyrus)
מבט על של הפיתול הבתר-מרכזי
מבנה > שכבות הנאוקורטקס

רוב מוחלט של קליפת המוח (החלק המכונה "קליפת המוח החדשה", או הנאוקורטקס), בנויה משש שכבות אופקיות המוגדרות על ידי המאפיינים המורפולוגיים של התאים בהן וע"י הקשרים של תאים אלה. מבחינת סוג התאים, כ-80% מתאי קליפת המוח מעוררים (אקסיטטוריים) בהשפעתם בהיותם תאי עצב המייצרים ומפרישים גלוטמט כנוירוטרנסמיטור. שאר התאים, כ-20%, הם תאים מעכבים – כאלה המפרישים GABA בסינפסות אותם הם מייצרים עם תא המטרה. השכבות מהוות מארג אנטומי / ארגוני אחיד לכל רוחב קליפת המוח: אקסונים הנושאים את המידע התחושתי מהתלמוס מסתיימים בעיקר בשכבה 4 ומיעוטם בשכבה 6. תאי שכבה 4 נקשרים אנכית לתאים בשכבה 3, ואלה מעבירים את המידע בעיקר לאזורים אחרים במוח באותה המיספרה ובהמיספרה הנגדית. שכבה 5 היא המקור למסילות העצביות היורדות מקליפת המוח למבנים הנמוכים יותר במוח ולחוט השדרה. שכבה 6 שולחת מסלול משוב חזרה לתלמוס. עובי השכבות האלה יכול להשתנות מאזור תפקודי אחד לאחר: למשל, שכבה 4 היא השכבה העיקרית המקבלת את המידע התחושתי מהתלמוס, ולכן היא כמעט חסרה באזורים המוטוריים העוסקים בתכנון תנועה. לעומת זאת, באזורים המוטוריים שכבה 5 בולטת ועבה במיוחד. מתוך המבנה של התאים והשכבות הסיק ברודמן את החלוקה התפקודית (ראו למטה).
מבנה > העמודה התפקודית

השכבות מהוות את התבנית הארגונית של קליפת המוח, אך נראה שהתפקיד של הקליפה מאורגן בעמודות של תאים הניצבות מאונכות לפני הקליפה, משכבה 1 ועד 6. זהו מונח תאורטי, הנשען על עדויות לתגובות דומות של תאים בעמודה לגירוי תחושתי מסוים. התפיסה של עמודת תאים כיחידה תפקודית בקליפת המוח נטווה לראשונה על ידי מאונטקאסל (V B Mountcastle) ב-1957. נראה שלעמודות מבנה סכמטי דומה של קשרים, וצירוף של העמודות יצור את החלוקה התפקודית של קליפת המוח (ראו למטה).
חלוקות אנטומיות

כמו יתר המוח הגדול, קליפת המוח נחלקת לשתי המיספרות, הימנית והשמאלית, המופרדות על ידי שקע עמוק לאורך מרכזה של קליפת המוח הנקרא החריץ האורכי ((אנ') longitudinal fissure).
ההמיספרות מקושרות ביניהן באמצעות אזור של חומר לבן המכונה כפיס המוח (Corpus Callosum), אשר מכיל צרורות של אקסונים החוצים בין שני צדי המוח.
ישנם הבדלים מסוימים בין שתי ההמיספרות. למשל, אצל רוב בני האדם, הדיבור ממוקם בהמיספרה השמאלית. בנוסף, ההמיספרה השמאלית נוטה להיות אנליטית יותר, בעוד שהימנית מעבדת מידע בצורה יותר הוליסטית.
קליפת המוח מחולקת גם על פי אזורים הקשורים לשלבים שונים של ההתפתחות האבולוציונית. האזור החדש יותר מבחינה התפתחותית הוא הנאו-קורטקס (neocortex), הכולל את רוב שטחן של ההמיספרות. האזור הישן יותר הוא קליפת המוח הלימבית, הממוקמת מסביב לקצוות המרכזיים (medial edge) של ההמיספרות.
חלוקות אנטומיות > האונות של הנאו-קורטקס

על בסיס הקפלים ומאפיינים בולטים של פני השטח, משתמשים בחלוקה מוסכמת של כל המיספרה בקליפת המוח לארבע אונות: המצחית, הרקתית, הקודקודית והעורפית.
האונות הללו שייכות לנאו-קורטקס, שהוא כאמור אזור חדש יחסית מבחינה אבולוציונית.
החריץ המרכזי הוא הגבול בין האונה המצחית והאונה הקודקודית, והמענית הצידית מפרידה בין האונה הרקתית שמתחתיה לבין האונה המצחית והקודקודית שמעליה.
לכל אחת מהאונות של מוח האדם יש תפקידים מוגדרים ופעילויות מוגדרות.
החלוקה התפקודית של קליפת המוח > אזורי ברודמן

Korbinian Brodmann היה נוירו-אנטום גרמני בתחילת המאה ה-20 שמיפה את קליפת המוח האנושית באמצעות למידה שיטתית של המבנה ההיסטולוגי שלה. לאור הבדלים במבנה התאים והשכבות קבע ברודמן כי ניתן לחלק את קליפת המוח ל-47 אזורים. ההשערה שלו הייתה כי אזורים אלה הם אזורים בעלי תפקיד שונה, השערה שהוכחה כנכונה במחקרים פיזיולוגיים רבים. מכאן, הדרך המקובלת לזהות אזורים ספציפיים על פני קליפת המוח היא בעזרת חלוקה ל"אזורי ברודמן", הממוספרים מ-1 עד 47.
| --- | --- |

אזורי ברודמן (מבט על קליפת המוח מבחוץ): אזורי ברודמן (חתך במישור החיצי)
החלוקה התפקודית של קליפת המוח > האזורים התפקודיים

לאזורים השונים בקליפת המוח יכולים להיות תפקודים שונים לחלוטין זה מזה.
קליפת המוח מכילה אזורי עיבוד, שמתבססים על הקלט שמתקבל מהחושים, ואזורים מוטוריים, שמוציאים פלט לשרירי הגוף. האזורים שאחראים על עיבוד מידע חושי נחלקים לאזורים 'ראשוניים' או 'עיקריים' הממונים על קליטה ועיבוד התחלתיים, ואזורים 'אסוציאטיביים' או 'משניים' שעוסקים בעיבוד מתקדם יותר וכן בשילוב מידע המגיע מחושים שונים.
האזורים הראשוניים בקליפת המוח אינם התחנה הראשונה של המידע מהחושים (שלרוב עובר קודם דרך התלמוס), אך רק בקליפת המוח המידע על הגירויים מגיע למודעות. האזורים האסוציאטיביים הם אלה שעוזרים לגבש תפיסה כוללת של הסביבה ומאפשרים לתרגם אותה לתגובות התנהגותיות שהמערכת המוטורית תוציא לפועל. זהו גם המוקד העיקרי לתהליכים של חשיבה גבוהה וקבלת החלטות.