stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טס לבית דרברוויל
הדמויות > אלק דרברוויל

בנם של סיימון סטוק ומרת דרברוויל. הוא מפתה את טס והוא המקור לרוב סבלותיה. כשאנג'ל חוזר מברזיל וטס מבינה שבגלל אלק היא אינה יכולה לחיות עם בעלה, היא רוצחת אותו מתוך יאוש.
אלק מכנה את טס דודנית, אך הם אינם קרובי משפחה כלל. בעוד טס היא נצר למשפחה אריסטוקרטית, אלק הוא בנו של סוחר אשר קנה בכסף את שם המשפחה "דרברוויל".
הוא מחזר אחרי טס ומנסה לעזור לה ולמשפחתה, אבל היא דוחה אותו שוב ושוב. כאשר טס נקלעת לעימות עם העובדים האחרים בחווה, אלק נחלץ לעזרתה, מנצל את ההזדמנות שהוא נמצא אתה לבד ביער ואונס אותה.
אלק אינו מופיע בחלקו המרכזי של הסיפור, אבל טס שומעת עליו מפי אנג'ל על כך שאלק נקלע לוויכוח תאולוגי עם אביו של אנג'ל, הכומר קלייר. כשטס פוגשת אותו שוב הוא נראה שונה בדמות דרשן נודד. השפעתה של טס גורמת לו לוותר על אמונתו החדשה, והוא מתחיל לחזר אחריה ומציע לה נישואים. אבל גם כשמתברר לו שהיא כבר נשואה הוא אינו מוותר עליה ומנסה לשכנע אותה שבעלה נטש אותה. היא נכנעת לו אחרי מות אביה וכאשר בני משפחתה נותרים חסרי כול.
הדמויות > דמויות משנה

ג'ון דרברפילד – אביה של טס, עגלון שגר במרלוט. הוא אדם עצל ונוטה לשתות לשוכרה. כשהוא מגלה שמוצא משפחתו מהאצולה הוא מפסיק לעבוד לגמרי ומתנהג כאריסטוקרט.
ג'ואן דרברפילד – אמה של טס, אשה חרוצה ובעלת גישה מעשית לחיים
ג'יימס קלייר – אביו של אנג'ל, כומר הגון וטוב לב
מרת קלייר – אמו של אנג'ל, הרוצה שאשת בנה תהיה נוצריה חסודה וטהורה
פליקס קלייר – אחיו הבכור של אנג'ל, משמש כעוזר לכומר
קתברט קלייר – אחיו השני של אנג'ל, עוסק בלימודים קלאסיים
מרסי צ'אנט – אישה צעירה שהוריו של אנג'ל חושבים שהיא האישה המושלמת בשבילו. היא מתחתנת עם קתברט.
אלייזה לואיזה דרביפילד (ליסה-לו) – אחותה הצעירה של טס. בסוף הרומן טס רוצה שאנג'ל ישא לאישה את אחותה ליסה-לו.
מרת סטוק דרברוויל – אמו של אלק, אלמנה עיוורת ועשירה
אברהם, הופ ומודסטי – ילדיהם הקטנים של משפחת דרביפילד
ריצ'רד קריק – בעל המחלבה טלבותיי המעסיק את טס ואת אנג'ל
איזי יואט, רטי פרידל ומריאן – חברותיה לעבודה של טס במחלבה. שלושתן מאוהבות באנג'ל אבל אינן נוטרות טינה לטס על אהבתו אליה. מצבן מורע אחרי נישואי טס ואנג'ל.
מר טרינגהם – הכומר שמספר לג'ון דרביפילד על מוצאו המכובד
סוֹרוֹ (Sorrow) – בנה התינוק של טס שמת בינקותו. הכומר המקומי אינו מוכן לטפל בו כשהוא חולה וטס נאלצת להטביל אותו ואחר כך לקבור אותו בעצמה.
סימבוליזם ונושאים עיקריים

תומאס הרדי כתב לעיתים קרובות על "מכאובי המודרניזם", נושא זה בא לידי ביטוי ברומן. הוא מדמה את המכונות החקלאיות החדשות לגיהנום. הרדי מציין שבמחלבה מוהלים את החלב הנשלח לעיר כי אנשי העיר אינם יכולים לעכל חלב מלא. טס מתוארת כמין חווה חקלאית של וסקס, הנמצאת בהרמוניה עם הטבע, כה יפה ונחשקת שנראה שהרדי עצמו מאוהב בה. הבררנות של אנג'ל והגישה של המעמד הבינוני גורמת לו לדחות אותה, אבל בלעדיה הוא חולה והופך להיות כ"שלד צהוב". אלו דוגמאות של התוצאות השליליות הנגרמות מהתרחקות האדם מן הטבע, ביצירת מכונות הרסניות ובחוסר היכולת ליהנות מן הטבעיות שבעולם. הרדי מתאר גם את פירוק הכפרים ונדידת עובדי האדמה לערים ולמרכזי אוכלוסייה גדולים.
נושא נוסף הוא המוסר הכפול של ההתייחסות לנשים ולגברים, שלהם נופלת טס קורבן. הרדי הוא הסניגור היחיד של טס, כבר בכותרת של ספרו הוא מכנה אותה "אשה טהורה שמוצגת בנאמנות", הרדי מותח ביקורת על המושג הוויקטוריאני של "אשה טהורה", אבל המוסר הכפול הוא הגורם לטרגדיה של טס, ומשמש כמנגנון שמקדם את העלילה ויוצר את גורלה. בדרכים שונות הוא רומז שטס חייבת לסבול בגלל מגרעותיה שירשה מאבותיה האצילים וכדי לכפר על חטאי אבותיה הקדמונים, או כדי לספק שעשוע לאלים.
ברומן יש אזכורים רבים של נושאים פאגאנים ותנ"כיים, לעיתים טס נראית כאלת האדמה ולעיתים כמועלת לקורבן. בתחילת הרומן היא משתתפת בפסטיבל לכבוד קרס, אלת הקציר. כשהיא מטבילה את הילד שלה היא בוחרת בפסוק מבראשית, ספר הבריאה, במקום פסוקים מקובלים יותר מהברית החדשה. בסוף הרומן כשטס ואנג'ל מגיעים לסטונהנג', שנחשב בתקופתו של הרדי למקדש פאגאני, היא שוכבת מרצונה על מזבח, ובכך מגשימה את גורלה כקורבן לאלים. דמותה מתוארת כהתגשמות הטבע, מצד אחד יפה ופוריה, ומצד שני מנוצלת על ידי אחרים.
יש ברומן אזכורים לסיפור גן עדן טס מתוארת כחווה, אנג'ל כאדם ואלק דרברוויל כנחש המסית והמפתה. לפני נישואיהם זוג האוהבים אנג'ל וטס מרגישים כאילו הם יחידים בעולם, והמחלבה היא גן עדן עבורם. אלק משווה את העבודה בשדה לגן-עדן ומצטט את "גן העדן האבוד" של ג'ון מילטון.
עיבודים לתיאטרון לקולנוע ולטלוויזיה

הספר עובד פעמיים לתיאטרון. בפעם הראשונה בשנת 1897 הועלתה הפקה של לורימר סטודרד בכיכובה של השחקנית מיני מאדרן פיסק ונחלה הצלחה גדולה בברודוויי. מיני מאדרן פיסק הופיעה שוב באותו תפקיד ב-1902 וכן בסרט הקולנוע "טס לבית דרברוויל" משנת 1913.
הפקה נוספת של המחזאי רונלד גאו הועלתה בהצלחה בווסט אנד בשנת 1946 בכיכובה של ונדי הילר.
הרומן עובד מספר פעמים לקולנוע ולטלוויזיה, הסרט הידוע ביותר הוא "טס" סרטו של רומן פולנסקי משנת 1979 בכיכובם של נסטסיה קינסקי בתפקיד טס ופיטר פירת' בתפקיד אנג'ל קלייר.
מיני סדרה על פי הרומן הופקה ב-1998 על ידי "London Weekend Television", בבימויו של איאן שארפ. השחקנים הראשיים היו ג'סטין ואדל (טס), ג'ייסון פלמינג (אלק) ואוליבר מילברן (אנג'ל).
"טס לבית דרברוויל" היא מיני-סדרה בת ארבעה חלקים ששודרה בבריטניה בספטמבר 2008, עיבוד לרומן בהפקת ה-BBC. דייוויד ניקולס כתב את התסריט ובין השחקנים היו ג'מה ארטרטון בתפקיד טס, האנס מאטסון בתפקיד אלק, אדי רדמיין בתפקיד אנג'ל ואנה מאסי בתפקיד מרת דרברוויל.
תרגום לעברית

הרומן תורגם לעברית בשם טס לבית דרברוויל, אשה טהורה על ידי נעמי כרמל ויצא לאור בשנת 1984 בהוצאת כנה.
איור מתוך "טס" של ג'וזף סידול משנת 1891
Tess d'Urbervilles
יגאל צור

| --- | --- |

יגאל צור, 2006
 לידה:  14 ביולי 1955 (בן 69)
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 סוגה:  פרוזה, מותחן
 תקופת הפעילות:  מ-1989
 yigalzur.co.il
 
יגאל צור (נולד ב-14 ביולי 1955) הוא סופר, עיתונאי, מגיש תוכניות טלוויזיה ומדריך טיולים.
ביוגרפיה

צור שירת בצה"ל כקצין בחיל התותחנים. הוא השתתף במלחמת יום הכיפורים. מלחמה זו שימשה רקע לכמה מסיפוריו הקצרים בקובץ הראשון שפרסם בשנת 1989 בשם "עם תום המונסון".
לאחר השירות הצבאי החל את דרכו במשחק בסדנאות שונות בלונדון. הוא גר באותה תקופה בבריקסטון. חברותו עם נגן רחוב הביאה אותו ללמוד בתיאטרון התנועה והפנטומימה של ז'אק לקוק. בנוסף למד אקרובטיקה ותנועה בתיאטרון השמש (צר'), אצל אלה ג'רוסביץ' (צר'), שותפתו של מרסל מרסו.
כשחזר לארץ למד קולנוע בבית צבי, והמשיך בלימודי ספרות עברית וכללית ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב. בהמשך שיחק ב"מושבת העונשין" בתיאטרון המדרגות בבימויו של אשר צרפתי. לאחר מכן עבר לכתוב פרוזה וכתבות לעיתונות.
בשנת 1991 פרסם צור את מדריך הטיולים הראשון שכתב, "מדריך למטייל בהודו". בהמשך כתב שני מדריכים לסין, וכן הוציא בשנת 2005 את המדריך "72 הערים היפות". צור שיתף פעולה עם דן דאור בכתיבת מדריכים לסין ולהודו.
צילומיו של צור ממסעותיו בסין ובטיבט הוצגו בשנת 1994 בתערוכה "בסימן העגור הצהוב", בסינמטק תל אביב. ובתערוכה נוספת "נשים באסיה", אשר הוצגה בשנת 1996 במוזיאון ארץ ישראל.
בשנת 1999 כתב צור את התסריט לסרטו של דניאל וקסמן, "מנליק – נסיך יהודי שחור". הסרט זכה בפרס הראשון, בקטגוריית דרמות דוקומנטריות, בפסטיבל הקולנוע ירושלים.
צור צילם מספר כתבות וסרטים לערוץ 10. בשנת 2003 שימש שליח הערוץ לעיראק בזמן מלחמת עיראק, וגם ביים וצילם סרט על מסעו בשם "42 יום בדרך לעיראק". עד שנת 2005 הגיש את סדרת הכתבות "שליחות קטלנית". בנוסף, צילם לערוץ את סרטי הטלוויזיה, בשנת 2005, "כיצד חציתי את אירופה", ובשנת 2006, "מסביב לעולם ב-80$". מחוץ לטלוויזיה, לאינטרנט, צילם צור בשנת 2007 את הסדרה "צורה לו".
בשנת 2011 הוציא לאור את ספר המתח "צרות בגן עדן", המתרחש בבנגקוק אבל חודר לתוך מיקרוקוסמוס שוקק דמויות כחול לבן. בשנת 2014 הוציא, כספר דיגיטלי, את "סדקים בכפר הגלובאלי", אסופת סיפורים קצרים על רקע מסעותיו בישראל ובעולם. בראשית שנת 2017 פרסם מותחן נוסף – "אבודה", סיפור חטיפתה והיעלמותה של ילדה קטנה.
בשנת 2020 פתח את הוצאת בזלת ובה הוציא את "המחוז הדרומי" הראשון בסדרה בה מופיע חוקר משטרה בשם נימר בקרמן, בן לאב בדואי ולאם יהודייה ממוצא רוסי. בשנת 2021 יצא לאור בהוצאת בזלת "המחוז הצפוני".
בשנת 2022 סיפור מתח פרי עטו, "יתושים מעל באמאקו", התפרסם בקובץ האמריקאי של סופרי מתח יהודים בשם "Jewish noir 2" בהוצאת Pmpress.
בשנת 2023 יצא הספר הרביעי בסדרת דותן נאור, "סודות קטלניים, קשרים מסוכנים".
אוסף על שמו שמור בספרייה הלאומית.
ספריו

1989 – עם תום המונסון, הוצאת מעריב
1991 – מדריך למטייל בהודו, הוצאת מעריב
1993 – מעיין פרחי השקד, הוצאת עם עובד / ספריה לעם
1994 – מדריך למטייל בסין, הוצאת עם עובד
1996 – רומן עם סין, הוצאת אריה ניר – מודן
1998 – שזיף שחור, הוצאת הקיבוץ המאוחד
1998 – טאנטרה של אהבה: אהבה וארוטיקה במזרח הרחוק, הוצאת אריה ניר – מודן
2002 מדריך כרטא לערים היפות - אמריקה, אסיה
2002 מדריך כרטא לערים היפות - אירופה
2003 מדריך כרטא לערים היפות - אירופה, קנדה וארצות הברית
2005 מדריך כרטא למטייל פריס
2005 מדריך כרטא למטייל אמסטרדם
2005 מדריך כרטא למטייל ניו יורק
2005 מדריך כרטא למטייל פראג
2005 מדריך כרטא 72 הערים היפות
2007 – מדריך תרבותי לסין: מקומות, הקשרים, סיפורים, הוצאת עם עובד (בשיתוף עם דן דאור)
2009 – מדריך למטייל בהודו: מקומות, הקשרים, סיפורים, הוצאת עם עובד (בשיתוף עם דן דאור)
2011 – צרות בגן עדן, מותחן אפל, הוצאת כנרת זמורה ביתן. תורגם לאנגלית בשנת 2019 Passport to Death, הוצאת Oceanview ארצות הברית
2012 – מוות בשנגרי לה, מותחן, הוצאת כנרת זמורה ביתן. תורגם לאנגלית בשנת 2018 Death in Shangri La, הוצאת Oceanview ארצות הברית
2014 – סדקים בכפר הגלובלי, קובץ סיפורים ונובלה, הוצאה עצמית
2017 – אבודה, הוצאת כתר
2020 – המחוז הדרומי, מותחן, הוצאת בזלת - יגאל צור
2021 - המחוז הצפוני, מותחן, הוצאת בזלת - יגאל צור
2023 - סודות קטלניים, קשרים מסוכנים, הוצאת בזלת - יגאל צור
תוכניות טלוויזיה

2003 – "42 יום בדרך לעיראק" בימוי, תסריט וצילום, ערוץ 10
2004 – 2005 – "שליחות קטלנית" חדשות אולפן ו', 56 כתבות, ערוץ 10
2005 – "כיצד חציתי את אירופה", ערוץ 10
2006 – "מסביב לעולם ב-80$", ערוץ 10
2007 – 2008 - "מדריך לתייר בגלקסיה", ערוץ הטיולים וערוץ 10
2008 - 2010 - "הצעה לחופשה", ערוץ הטיולים
הערות שוליים

↑  אוסף יגאל צור (V 3551), באתר הספרייה הלאומית.
↑   רונן טל, עם צאת "סודות קטלניים", יגאל צור מספר על הימים שבילה עם מיליציית אופיום, באתר הארץ, 9 באפריל 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299217205171  GND: 1109925832  ISNI: 0000 0000 6664 4045  LCCN: n89106660  NTA: 198036957  VIAF: 78785669   WorldCat (עם VIAF): 78785669 
יגאל צור עם הכוחות האמריקאים בפלישה לעיראק
יגאל צור עם גנרל וובר (Louis Wm. (Bill) Weber) מפקד הלוגיסטיקה בפלישה לעיראק
יגאל צור עם לי צ'יילד Lee Child בכנס סופרי המתח Thriller Fest 2018 בניו יורק New York לרגל יציאת הספר "מוות בשנגרי-לה" במהדורה האנגלית על-ידי הוצאת Oceanview האמריקנית
יגאל צור עם וולטר מוסלי Walter Mosley בכנס סופרי המתח 2018 Thriller Fest ניו יורק
ידוויגה, מלכת פולין

ידוויגה לבית אנז'ו (בפולנית: Jadwiga Andegaweńska;‏ 3 באוקטובר 1373 – 17 ביולי 1399) הייתה שליטת פולין בין 1384 (מגיל 11) ועד למותה. ידוויגה הייתה בת לשושלת הקפטית של בית אנז'ו והייתה בתו של לאיוש הראשון מלך הונגריה ופולין ושל אשתו, אליזבתה מבוסניה. אחותה הייתה מריה מלכת הונגריה. בפולנית היא מכונה ידוויגה; במספר שפות אחרות, כולל גרמנית, הונגרית ואנגלית "הדוויג" ובלטינית הדוויגיס.
בנוסף להיותה מלכת פולין היא נחשבת מאז 1997 לקדושה נוצרייה ולפטרונית של מלכות ריבוניות (כלומר, נשים שהן עצמן שליטות, ולא נשותיו של השליט).
ידוויגה נולדה בבודה. היא נקראה על שם הדוויג מאנדכס. בגיל 11 התייתמה והפכה למלכת פולין ובגיל 13 השיאה אותה אמה, העוצרת שלה, ליוגאילה, נסיך ליטאי שהמיר דתו לקתוליות לשם כך והפך למלך פולין ובהמשך ייסד את השושלת היגלונית שתמשול על פולין וליטא. ידוויגה מתה בקרקוב בגיל 26.
טינאריוון

| --- | --- |
Tinariwen-Bardentreffen 2010
Tinariwen-Bardentreffen 2010
 מקום הקמה:  Kidal 
 תקופת הפעילות:  מ-1979
 סוגה:  מוזיקת עולם, בלוז, פולק, רוק
 שפה מועדפת:  Tuareg 
 חברת תקליטים:  Tribal Union, World Village Music, Independiente, Wayward Records
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי למוזיקת עולם (2012)  פרסי BBC (2005)  Praetorius music award (2008) 
 www.tinariwen.com
 חברים
 אברהים אג אלחביב קדו אג אוסד מוחמד אג טהדה Touhami Ag Alhassane Alhousseini ag Abdoulahi ליה אג אבליל 
 
טינאריוון (באנגלית: Tinariwen; בטאמאשק: ⵜⵏⵔⵓⵏ, "מדבריות") הוא הרכב זוכה גראמי של מוזיקאים משבטי הטוארג ממדבר סהרה, מאזור צפון מאלי. ההרכב הוקם ב-1979, אך החל לאסוף עדת מעריצים ב-2001, עם הופעות בפסטיבלים בצפון מאלי ובפסטיבל רוסקילדה בדנמרק. הפופולריות שלהם גדלה עם שחרור האלבום Aman Iman ב-2007, שזכה לאהדת המבקרים.
ביוגרפיה > השנים המוקדמות

טינאריוון יוסדה על ידי איברהים אג אלחביב, שראה את אביו (מורד טוארג) נרצח בגיל 4 בהתקוממות בצפון מאלי ב-1963. כילד בנה גיטרה מחומרים שמצא בסביבתו, כגון סלילי מתכת, והחל לנגן שירי טוארג מקומיים ושירי פופ ערביים מודרניים. אלחביב התגורר באותה תקופה במחנות טוארג באזור לוב ואלג'יריה.
בסוף שנות ה-70, אג אלחאביב הצטרף למוזיקאי טוארג נוספים, באזור צפון אלג'יריה, כשהם חוקרים את המוזיקה הצפון אפריקאית וכן את המוזיקה המערבית של אותה תקופה, כגון אלביס פרסלי, לד זפלין ועד לבוב מארלי. ההרכב החל לנגן בעיקר במסיבות ובחתונות, ללא שם משלהם, כשהסביבה החלה לכנותם Kel Tinariwen, כלומר "ילדי המדבר" בטאמאשק.
ב-1980, השליט הלובי מועמר קדאפי הוציא צו הקורא לכל גברי טוארג הצעירים המתגוררים באופן בלתי-חוקי בלוב לקבל הכשרה צבאית. קדאפי חלם להקים "חטיבה סהרית" שתהיה מורכבת ממיטב לוחמי הטוארג, כדי לקדם את שאיפות כיבושיו, בעיקר בצ'אד ובניג'ר. אלחביב ושאר חברי ההרכב נענו לקריאה ורכשו הכשרה צבאית במשך תשעה חודשים. ב-1985 הם נענו לקריאה דומה, הפעם ממנהיגי תנועת הטוארג בלוב, והכירו מוזיקאים נוספים בתהליך. ההרכב, שכעת גדל והפך לקולקטיב עם שם – "טינאריוון", חרת על דגלו ליצור שירים על האתגרים שניצבים בפני אנשי הטוארג, תוך כדי שהם מקימים אולפן ארעי במדבר עם הבטחה להקליט מוזיקה חינם למי שיספק קלטות שמע (קסטות) ריקות. קלטות אלו הוחלפו בצורה נרחבת ברחבי אזור הסהרה.
ב-1989 הקולקטיב עזב את לוב ועבר למולדתו של אלחביב, מאלי, שם הוא חזר לכפר שהיה ביתו, טסליט (Tessalit). ב-1990 פרץ מרד אנשי הטוארג במאלי, כשחלק מחברי הלהקה לקחו חלק בלחימה. ב-1991, לאחר שנחתם הסכם השלום במה שנודע כהסכמי טמאנראסט, הנגנים פרשו מהצבא ועברו לחיי מוזיקה באופן מלא. הם ניגנו הופעות עבור מחנות טוארג מרוחקים והשיגו פופולריות מפה לאוזן.
ביוגרפיה > הכרה בין-לאומית

ב-1998, הלהקה הצרפתית Lo'Jo ומפיקה פיליפ בריקס גילו את הלהקה כשטיילו במאלי. שנה לאחר מכן חלק מחברי הלהקה טסו לצרפת והופיעו עם הלהקה תחת השם הזמני "אזוואד". שתי הלהקות ארגנו ב-2001 את Festival au Désert במאלי, שהובל על ידי טינאריוון והביא לה הרבה תשומת לב מחוץ למאלי. באותה שנה הלהקה הופיעה בפסטיבלים באירופה, וגם הקליטה את אלבום הסטודיו הראשון שלהם, The Radio Tisdas Sessions, ההקלטה הראשונה של טינאריוון ששוחררה מחוץ לצפון אפריקה.
במהלך השנים הבאות, טינאריוון יצאה לסיבובי הופעות חוזרים ונשנים באירופה, צפון אמריקה, אוסטרליה ויפן, כולל השתתפויות בפסטיבלים גדולים. אלבומיהם Amassakoul ו-Aman Iman אשר יצאו ב-2004 ו-2007 בהתאמה זכו לתשומת לב של מעריצים ידוענים רבים, בהם קרלוס סנטנה, כריס מרטין מקולדפליי, תום יורק ועוד רבים.
ב-2010, טינאריוון יצגו את אלג'יריה בטקס הפתיחה של גביע העולם בכדורגל של אותה שנה בדרום אפריקה, והמשיכו לסיבוב הופעות בארצות הברית. ב-2011 הלהקה הוציאה לאור את אלבום החמישי, Tassilli, שכלל הופעות אורח של אמנים מערביים, כגון קיפ מלון מ-TV on the Radio ו-The Dirty Dozen Brass Band.
ב-2012 פרץ מרד טוארג נוסף בצפון מאלי, כשבמהלכו הקבוצה האיסלאמית הקיצונית אנסאר דיין אסרה על קיום מוזיקה מודרנית באזור, קראה לה "מוזיקת השטן" והתירה השמעה רק של פסוקי קוראן. טינאריוון סומנה בצורה מיוחדת במהלך זה. בעימותים בינואר 2013, חבר הלהקה עבדאללה אג למידה נחטף בשעה שניסה להציל את הגיטרות שלו. כמה שבועות לאחר מכן, הלהקה פרסמה שלמידה שוחרר שלם ובריא.
חברי הלהקה > נוכחיים ומופיעים

אברהים אג אלחביב – שירה, גיטרות
אלחסאני אג טוהמי – שירה, גיטרות
עבדאללה אג אלחוסיין – שירה, גיטרה אקוסטית
איידו אג לחה – גיטרה בס, גיטרה אקוסטית, שירה, קולות רקע
סעיד אג אייאד – כלי הקשה, קולות רקע
עבדאללה אג למידה ("אינטידאו") – גיטרות, קולות רקע
מוחמד אג טהדה – כלי הקשה
יד עבדרחמני – גיטרות, שירה
חברי הלהקה > נגני אולפן וחברי להקה בעבר

אינטיידן אג אבליל (נפטר) – גיטרה, שירה
מוחמד אג איטלאלה ("יאפונייס") – גיטרה, שירה
קדו אג אוסד – גיטרה, שירה
ליה אג אבליל – גיטרה, שירה
סוויילום – גיטרה, שירה
אבוחדיד – גיטרה, שירה
וונו וואלט סידטי – שירה
קסה אג חמיד – שירה
מינה ולט עומר – שירה
וונו ולט עומר (נפטר) – שירה
דיסקוגרפיה

The Radio Tisdas Sessions (2001)
(2004) Amassakoul
(2007) Aman Iman: Water is Life
(2009) Imidiwan: Companions
(2011) Tassilli
(2014) Emmaar
ב-2012 הלהקה זכתה בפרס גראמי עבור קטגוריית "אלבום מוזיקת העולם הטוב ביותר" עבור אלבומם Tassilli.
הערות שוליים

↑  "Saharan musicians win Uncut award". BBC. 2009-11-09. נבדק ב-2016-03-25.
↑  TINARIWEN - Sons of the Desert | ANDY MORGAN WRITES, Andy Morgan Writes (באנגלית)
↑  Gaddafi and The Touareg | ANDY MORGAN WRITES, Andy Morgan Writes (באנגלית)
↑  Devon Douglas-Bowers, The Crisis in Mali: A Historical Perspective on the Tuareg People, Global Research
↑  Perry, Alex. "World Cup Concert: The Real Rebels of Rock 'n' Roll". Time. נבדק ב-2016-03-25.
↑  2012: When Mali music came under attack, www.africareview.com
↑  The band from Mali I hugged in Shepherds Bush, blogs.channel4.com
↑  Tinariwen - Dear friends, just to let you know that Intidao... | פייסבוק, באתר www.facebook.com
↑  Past Winners Search, The GRAMMYs
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007394962005171  BnF: cb145772697 (data)  ISNI: 0000 0000 9156 7133  MusicBrainz: 5c98fc12-be83-4246-ae5b-2184192913b9  NKC: xx0037770  VIAF: 312598881   WorldCat (עם VIAF): 312598881
יודנבריסטראט

| --- | --- |

בתים 4-6 שברחוב ובמרכזם מוזיאון בית רמברנדט, ביתו של הצייר רמברנדט ואן ריין בין השנים 1636–1656.
 הקמה
 תקופת הבנייה:  ? – המאה ה־16
 מיקום
 עיר:  אמסטרדם
 קואורדינטות:  52°22′9″N 4°54′11″E﻿ / ﻿52.36917°N 4.90306°E﻿ / 52.36917; 4.90306
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אמסטרדם מוגדלת) רח' יודנבריסטראט(למפת אמסטרדם רגילה) רח' יודנבריסטראט  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
יודנבריסטראט (בהולנדית: Jodenbreestraat - "הרחוב היהודי הרחב") הוא רחוב במרכז אמסטרדם שבהולנד. הרחוב מקשר בין רחוב אנתוניוס הקדוש (Sint Antoniesluis sluice) לכיכר ויסרפליין (Mr. Visserplein).
היסטוריה

הרחוב זכה לפרסום בין היתר בשל העובדה שהצייר רמברנדט ואן ריין התגורר ברחוב בין השנים 1631–1635 בביתו של סוחר האמנות הנדריק ואן אוילנבורך, ובהמשך בין השנים 1639–1656 במבנה אשר רכש ברחוב, ואשר משמש כיום כמוזיאון לזכרו.
שם הרחוב, שהיה חלק מרחוב אנתוניוס הקדוש (Sint Antoniesbreestraat), שונה במהלך המאה ה-17 עת התיישבו ברחוב מהגרים יהודים מפורטוגל וספרד. הרחוב שימש כשוק עבור הסוחרים היהודיים אשר הקימו בו דוכנים למכור את מרכולתם. בשלטי המאה ה-19 הסדירו שלטונות העיר את המסחר ברחוב והעבירו את הסוחרים ודוכניהם לכיכר ווטרלו הסמוכה.
מרבית תושבי ה"רחוב היהודים" נרצחו בשואה על ידי גרמניה הנאצית בעת שזו כבשה את הולנד. לאחר מלחמת העולם השנייה נותרו מרבית בתי הרחוב נטושים, ובהדרגה התדרדר מצבם. בשנות ה-60 החליטה עיריית אמסטרדם להרוס את מרבית הבתים, ולנצל הזדמנות זו לבנות קו רכבת תחתית מתחת לרחוב. הבתים בצידו הצפוני של הרחוב נהרסו, ונחפרה מנהרה עבור הרכבת התחתית של אמסטרדם. בשנת 1971 נבנה לכל אורך בצידו הצפוני של הרחוב מבנה מגורים גדל מידות בשם בורחמייסטר טלחנהאויז (Burgemeester Tellegenhuis), הנחשב לאחד המכוערים במבני אמסטרדם. מבנה זה נהרס בשנת 1994 ובמקמו נבנה בית ספר לתיאטרון ומבנה עבור משרדי העירייה.
למול מוזיאון בית רמברנדט ניצבת אנדרטה לזכרו של המשורר יעקב ישראל דה האן ועליו חקוקות מילים של אחד משיריו.
בקצהו הצפוני נמצא בית הכנסת הפורטוגזי, ובקצהו הדרומי של הרחוב נמצאת כנסיית משה ואהרון.
ראו גם

מוזיאון בית רמברנדט
ווטרלופליין
יודן בן ישמעאל

רבי יודן (יהודה[דרוש מקור]) בן רבי ישמעאל היה אמורא ארץ-ישראלי מהדור השלישי לאמוראים.
יש שקשרו[דרוש מקור][מפני ש...] את רבי יודן ב"יודן בן ישמעאל" המוזכר בכתובת ארמית שנמצאה על כיסא בבית הכנסת בכורזים:”זכור לטוב יודן בן ישמעאל, שעשה את העמודים ואת המדרגות מכספו, יהיה חלקו עם צדיקים”. אי לכך, משערים[דרוש מקור] שהיה ככל הנראה עשיר גדול, משום שתרם את העמודים והמדרגות מכספו.
מספר אזכורים בתלמוד ובחז"ל

רבי יודן מוזכר בתלמוד הירושלמי מספר פעמים, ביניהם במסכת ברכות, שם מסופר עליו שמרוב שהיה הוגה בתורה, הייתה נופלת ממנו טליתו ולא היה שם לב לכך.
מסופר עליו בתלמוד הירושלמי, שביקש מהמתורגמן שלו, שיאמר לאחר תרגום הדרשה שלו, את תפילת רבי חייא: ”יהי רצון מלפניך ה' אלהינו ואלהי אבתינו שתיתן בליבנו לעשות תשובה שלמה לפניך שלא נבוש מאבותינו לעולם הבא”.
הערות שוליים

↑  תלמוד ירושלמי, מסכת ברכות,  פרק ה', הלכה א'.
↑  אגדות התלמוד הירושלמי - אין עומדין להתפלל אלא מתוך כובד ראש (המשך) – אגדה ד פ"ה ה"א ט ע"א עמ' 44, באתר yaggada.haifa.ac.il
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת ברכות,  פרק ד', הלכה ב'.
↑  אגדות התלמוד הירושלמי - תפילה אישית – אגדה ה פ"ד ה"ב דף ז ע"ד עמ' 36 – 37, באתר yaggada.haifa.ac.il
| אמוראי ארץ ישראל |
| --- | --- | --- |
| הדור הראשון (עד 250) | אבא כהן ברדלא • אבא יודן •  רבי אושעיא • רבי אפס • בר קפרא • רבי בנאה • רבן גמליאל ברבי • רבי הלל • רבי חייא • רבי חנינא בר חמא •  חזקיה • רבי זכאי דכבול • יהודה בן רבי חייא • רבי יהודה נשיאה • רבי יצחק מגדלאה • רבי יוסי בן פטרוס • רבי יוסי בן שאול • רבי יונתן בן אלעזר • רבי ינאי • רבי יהודה בן קנוסא • רבי ירמיה (הראשון) • רבי יהושע בן לוי • רבי יוסי בן זמרה • רב כהנא (הראשון) • לוי בר סיסי • רבי נחוניא דמן חוורן • רבי שמעון בן יהוצדק • רבי שבתי |  |
| הדור השני (עד 280) | אבא דמן יפו • רבי אבא בר אבינא • רבי אבא בר זבדא • רבי אבא בר אחא • רבי אלעזר בן פדת • אילפא • רבי אביתר • רבי אפטוריקי • בר פדא • רבן גמליאל הרביעי • זעירי • רבי חייא בר יוסף • רבי חנינא תורתייא • רבי יוחנן •  רבי יהושע אוניא •  רבי יהודה בר נחמני • רבי יאשיה (אמורא) • רבי יצחק נפחא • רבי יוסי בר חנינא • רבי יעקב בר אידי • רב יוסף בריה דרבי יהושע בן לוי • רב כהנא (השני) • רבי לוי • רבי מנחם • רבי מני בר פטיש • רבי סימון •  ריש לקיש • רבי שמעון בר אבא • רבי שמואל בר נחמני • רבי שמלאי • רבי שמעון בן אליקים • רבי שמעון חסידא • רבי תנחום • רבי תנחום בר חנילאי |  |
| הדור השלישי (עד 310) | רבי אמי • רבי אסי • רבי אבהו • רבי אבין • רבי אבדימי דמן חיפה • רבי אייבו • רבי אבא בר פפא • רב אושעיא • אמי ורדינאה • אבא בר קורייה • רבי אבא דמן עכו • רבי אבא הראשון • רבי אלכסנדרי • אבימי בר פפי • רבי אלעאי • רבי אבא מקרטיגנא • רבי אחא בר חנינא • רבי אבא בר ממל • רבי בנימין בר יפת • רבי חלבו • רבי חמא בר עוקבא • רבי חנינא בן עגיל • רבי חנינא בר פפא • רבי חנינא בן פזי • רב הושעיא • רבי זירא • רבי חייא בר אבא • רבי חנינא בר פפי • רב חנינא • רבי ירמיה (השני) • רבי יהודה נשיאה השני • רבי יוסי דמן יוקרת • רבי יודן בן ישמעאל • רבי יהודה בן פזי • רבי יצחק בר אבא • רבי יצחק • רבי יצחק עטושיא • רבי כרוספדאי • עולא • רבי עוירא • רבי ענני בר ששון • רבי פדת •  רבי פנחס בר חמא • רבי פרידא • רבה בר בר חנה • רבי שילא איש כפר תמרתא • רב שמואל בר יהודה • רב שמואל בר רב יצחק • תחליפא בר מערבא |  |
| הדור הרביעי (עד 340) | רבי אחא • רבי אבא בר זבינא • רבי אבא בר כהנא • רבי אבא בר פפי • רב אויא • אבימי בריה דרבי אבהו • אבימי בר טובי • רבי ברכיה • רבן גמליאל החמישי • אבא אושעיא איש טריא • רבי זריקא • חסא דאשתמוע • רבי חלקיה • רבי חזקיה • רבי ירמיה • רבי יונה • יצחק בן אלישיב • רבי יוסנא • רבי יהודה בר טיטס • רב יהודה בר שילא • רבי יהושע דסכנין • רבי יוסי צידוניא • יעקב איש כפר נבוריא |  |
| הדור החמישי (עד 380) | הלל נשיאה • רב חנניה • רבי יהודה בר שלום • רבי יוסי ברבי בון • רבי יוסי בר זבידא • רבי יונה בוצרייא • רבי יוסטא בר שונם • רבי מנא • רבי מתניא • רבי שמעון בר כרסנא |  |
| הדור השישי (עד 410) | רבי אבא (השלישי) • רבי יהודה נשיאה השלישי • רבי תנחומא • רבי שמואל בן רבי יוסי ברבי בון |  |
| לרשימת אמוראי בבל | לרשימת אמוראי בבל |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יודנבורג

| --- | --- |
סמל יודנבורגסמל יודנבורג

 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 מדינה:  שטיריה שטיריה
 מחוז:  מורטל
 ראש העיר:  גרטה גרובר
 תאריך ייסוד:  1074 (אזכור)
 שטח:  13.22 קמ"ר
 גובה:  737 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  9,614 (1 בינואר 2023)
 קואורדינטות:  47°10′21″N 14°39′37″E﻿ / ﻿47.1725°N 14.6602777777778°E﻿ / 47.1725; 14.6602777777778
 אזור זמן:  UTC+2
 http://www.judenburg.at
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטריה מוגדלת) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ לכ. גרמניה צ'כיה סלוב. איטליה סלובניה הונגריהיודנבורג(למפת אוסטריה רגילה) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ ל גרמניה צ'כיה ס. איטליה סלובניה הונ.יודנבורג(למפת שטיריה רגילה) גראץ לאובן קפנברג א. עילית א. תחתית ב. ה. סלובניה קרינתיה זלצבורגיודנבורג(למפת שטיריה מוגדלת) גראץ לאובן קפנברג א. עילית א. תחתית ב. ה. סלובניה קרינתיה זלצבורגיודנבורג  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
יודנבורג (בגרמנית: Judenburg, במשמעות: "עיר היהודים") היא עיירה במדינת שטיריה שבאוסטריה על גדות נהר מורה ובירת מחוז מורטל. בעבר הייתה בירת מחוז יודנבורג. אוכלוסייתה מונה 9,261 תושבים נכון ל- 2013. סמלה של העיר הוא כובע היהודים ששימש כאות קלון להבדלת יהודים מכלל האוכלוסייה הלא-יהודית.
היסטוריה

העיר מוזכרת לראשונה בשנת 1074 כ"עיר השוק היהודית". שם העיר, "טירת היהודים", ניתן לה על שם הסוחרים היהודים, שהיוו נדבך חשוב בחיי המסחר בעיר.
בשנת 1277 העיר קיבלה זכויות לחכירת מס. במשך המאות ה-13 וה-14 העיר הפכה לעיר מסחר חשובה.
לאחר מספר פוגרומים במאות ה-14 וה-15 גורשו היהודים מן העיר ומשטיריה בכלל בשנת 1496.
בתחילת המאה ה-20 העיר הייתה אחד המרכזים האוסטרים של תעשיית הפלדה וישב בה חיל מצב של הצבא האוסטרו-הונגרי. בתקופת הכיבוש הנאצי הוקם בסמוך לעיר תת-מחנה של מחנה מאוטהאוזן. עם תום מלחמת העולם השנייה הוסב המחנה למחנה עקורים לפליטים יהודיים בו ישבו תחילה קוזקים מברית המועצות ולאחר מכן פליטים יהודים.
ערים תאומות

ליטא פרינאי, ליטא
איטליה בלאג'ו, לומברדיה, איטליה