stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הדיוויזיה העשירית (ורמאכט)

| --- | --- |
סמל הדיוויזיה
סמל הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  דיוויזיית חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 באוקטובר 1934 – 8 במאי 1945 (10 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים
הדיוויזיה העשירית (בגרמנית: 10. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט במלחמת העולם השנייה, שלחמה בעיקר בחזית המזרחית, והוסבה לדיוויזיה ממונעת בשלבים המאוחרים יותר של המלחמה. הדיוויזיה לחמה במערכה בפולין, בקרב על צרפת, בלחימה במסגרת החזית המזרחית, ובכלל זה במבצע יאשי-קישינב ובמבצע ויסלה-אודר, עד סוף המלחמה.
היסטוריה > הדיוויזיה הממונעת העשירית

הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1934 ברגנסבורג, והועמדה תחת פיקוד אלפרד וגר. הדיוויזיה השתתפה באנשלוס של אוסטריה ובכיבוש צ'כוסלובקיה, ובמהלך המערכה בפולין לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-13, במסגרת הארמייה השמינית. במהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-13 במסגרת הארמייה ה-16, ובהמשך לחמה כחלק מהקורפוס ה-17 במסגרת הארמייה ה-12. לאחר מכן נשארה הדיוויזיה כחיל כיבוש בצרפת, ובספטמבר 1940 הוסבה הדיוויזיה לדיוויזיה הממונעת העשירית. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-24 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, והשתתפה עמו בקרב סמולנסק, קרב קייב ובקרב על מוסקבה. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות השונים בגזרה המרכזית, כחלק מארמיית הפאנצר השנייה והארמייה הרביעית לסירוגין.
היסטוריה > דיוויזיית הפאנצרגרנדיר העשירית

ב-16 ביוני 1943 הוסבה הדיוויזיה לדיוויזיית הפאנצרגרנדיר העשירית. היא לחמה בקרבות השונים בגזרה המרכזית של החזית הסובייטית, וביולי 1943 לחמה בקרב קורסק כחלק מהארמייה התשיעית. באוגוסט 1943 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הרביעית, ולחמה עמה בקרבות הקשים באוקראינה, ובאוגוסט 1944 הושמדה הדיוויזיה במהלך מבצע יאשי-קישינב.
באוקטובר 1944 הוקמה הדיוויזיה מחדש, ובינואר 1945 לחמה הדיוויזיה במבצע ויסלה-אודר כחלק מהארמייה ה-17 וספגה אבדות כבדות. בפברואר 1945 הוקמה שוב הדיוויזיה בשלזיה, והועמדה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הראשונה, עמה לחמה בקרבות במוראביה ובבוהמיה עד סוף המלחמה.
מפקדים

| שם | כהונה | הערה |
| --- | --- | --- |
| אלפרד וגר | 1 באוקטובר 1934 - 1 במרץ 1938 |  |
| קונרד פון קוכנהאוזן | 1 במרץ 1938 - 5 באוקטובר 1940 |  |
| פרידריך-וילהלם פון לפר | 5 באוקטובר 1940 - 15 באפריל 1942 |  |
| הנס טראוט | 15 באפריל 1942 - 25 באפריל 1942 |  |
| אוגוסט שמידט | 25 באפריל 1942 - 16 ביוני 1943 |  |
| אוגוסט שמידט | 16 ביוני 1943 - 2 באוקטובר 1943 | דיוויזיית הפאנצרגרנדיר העשירית |
| הנס מיקוש | 2 באוקטובר 1943 - 23 באוקטובר 1943 | דיוויזיית הפאנצרגרנדיר העשירית |
| אוגוסט שמידט | 23 באוקטובר 1943 - ספטמבר 1944 | דיוויזיית הפאנצרגרנדיר העשירית |
| ולטר הרולד | ספטמבר 1944 - 28 בנובמבר 1944 | דיוויזיית הפאנצרגרנדיר העשירית |
| אלכסנדר ויאל | 28 בנובמבר 1944 - ינואר 1945 | דיוויזיית הפאנצרגרנדיר העשירית |
| קרל-ריכרד קוסמן | ינואר 1945 - 8 במאי 1945 | דיוויזיית הפאנצרגרנדיר העשירית |
הכבשה הכחולה

| --- | --- |
 בימוי:  דני דותן, דליה מבורך
 הופק בידי:  אריק ברנשטיין
 מוזיקה:  יסמין אבן
 מדינה:  ישראל 
 הקרנת בכורה:  2005
 משך הקרנה:  70 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט תיעודי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
"הכבשה הכחולה" הוא סרט תעודה ישראלי, בבימוים של דני דותן ודליה מבורך, שיצא לאקרנים בשנת 2005.
הצלם איציק פורטל קיבל את פרס צילום סרט תיעודי במסגרת פסטיבל הקולנוע ירושלים בשנת 2006 על צילומיו בסרט זה.
תקציר העלילה

הסרט עוקב אחרי חייו ועבודתו של האמן, הפסל והצייר מנשה קדישמן, חתן פרס ישראל בן ה-73 (בעת עשיית הסרט). הסרט מתאר את סדר יומו, השחייה בבריכת גורדון בתל אביב בשעת בוקר מוקדמת, העבודה בסטודיו שלו וציור הכבשים שהפכו להיות סמלו המסחרי.
החזית לשחרור בעלי חיים (בין-לאומי)

ערך זה עוסק בתנועה הרעיונית הבינלאומית למען בעלי חיים ALF. אם התכוונתם לארגון ישראלי, שנקרא בתחילה בשם זהה, ראו .
| --- | --- |

 פעילות:  ביותר מ-40 מדינות
 תחום:  זכויות בעלי חיים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מייסדים:  רוני לי 
 תקופת הפעילות:  יוני 1976 – הווה (כ־48 שנים) 
 אתר רשמי
 
החזית לשחרור בעלי חיים (The Animal Liberation Front, בראשי תיבות: ALF) הוא ארגון בינלאומי אידאולוגי פרו-טבעוני התומך בזכויות בעלי חיים ובפעולה ישירה לשחרור בעלי חיים מתעשיות הבשר, הביצים ומוצרי החלב, תעשיית הפרוות, מעבדות המחקר העושות ניסויים בבעלי חיים ותעשיות אחרות הכרוכות באכזריות כלפי בעלי חיים.
הארגון תומך בפעולה ישירה כולל השחתת רכוש וחטיפת בעלי חיים, אך ללא פגיעה בגוף בני אדם.
האידאולוגיה

המטרות המוצהרות של החזית לשחרור בעלי חיים הן:
שחרור בעלי חיים ממקום ניצולם (מעבדות ניסויים, משקים מתועשים, חוות פרוות וכו') והעברתם לבתים טובים, בהם יזכו לחיות את שארית חייהם באופן טבעי, חופשיים מסבל
גרימת נזקים כלכליים לאלה המרוויחים מניצולם וסבלם של בעלי חיים
חשיפת מעשי הזוועה המבוצעים בבעלי חיים מאחורי דלתיים סגורות, על ידי פעולה ישירה בלתי אלימה ועל ידי פעולות שחרור
נקיטה בכל אמצעי הזהירות הדרושים על מנת שלא לפגוע באף יצור חי, בן אדם או בעל חיים אחר
בראיון מתאריך לא ידוע למגזין שחרור בעלי החיים "ללא פשרות", אמר רובין ווב שכל מי שהוא צמחוני או טבעוני, ומבצע פעולה המתיישבת עם המטרות הנ"ל, יכול לטעון שהפעולה נעשתה בשם החזית לשחרור בעלי חיים. הוא אמר: "זו הסיבה שאי אפשר לשבור את החזית לשחרור בעלי חיים, אי אפשר לחדור אליה באופן יעיל, אי אפשר לעצור אותה. אתם, כל אחד ואחת מכם: אתם החזית לשחרור בעלי חיים."
החזית לשחרור בעלי חיים עוסקת בפרסום פעולות הנעשות בהתאם למטרותיה באתר האינטרנט "ארקאנגל" (Arkangel), במגזין של הארגון, באתר האינטרנט של החזית עצמה ובאתר הפעולות הישירות. משרד התקשורת של החזית מנוהל על ידי רובין ווב בבריטניה, ודייוויד ברבש וסטיבן בסט בצפון אמריקה. לפחות חלק מהפעולות מדווחות לחזית באופן אנונימי על ידי יצירת קשר עם אחד ממשרדי התקשורת של החזית.
בנוסף, החזית מספקת תמיכה כלכלית ומוסרית לפעילי זכויות בעלי חיים אשר נכלאים בגין פעילותם, בין אם בתור פעילים בחזית ובין אם לאו.
החזית אינה רואה בפגיעה ברכוש, במיוחד של הפוגעים בבעלי חיים, פעולה אלימה. אף על פי שהחזית מתנגדת לפגיעה בבני אדם, דובר החזית מסרב לגנות אלימות כנגד אנשים הפוגעים בבעלי חיים כולל אלו האוכלים בשר והארגון מסייע לאנשים שנעצרו על הפעלת אלימות למען זכויות בעלי חיים.
תאי החזית לשחרור בעלי החיים קשורים גם לארגון PETA, ולעיתים מעבירים את החיות שהם משחררים לבתי מחסה שבבעלות ארגון זה.
היסטוריה > הקמת החזית

החזית לשחרור בעלי חיים צמחה מתוך קבוצה קטנה שנאבקה בציידי איילים באנגליה בשנות ה-60. "איגוד מחבלי הציד" אשר הניח ריחות מזויפים, והשמיע צופרי צייד על מנת לשלוח את השועלים בכיוון המנוגד למיקום הציידים. ב-1972 הם הקימו את "להקת הרחמים", קבוצה מיליטנטית יותר, אשר תקפה כלי רכב של ציידים על ידי דקירת צמיגי המכוניות וניפוץ שמשות. משם הם התקדמו לתקיפת אוניות של ציד שחפים. לאחר ששני חברי "להקת הרחמים" נאסרו ב-1975 לאחר פשיטה שביצעו על מעבדות ניסויים באוניברסיטת אוקספורד, המונים הפגינו למענם; כך נולדה החזית לשחרור בעלי חיים.
היסטוריה > פעילות בישראל

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
גם בישראל נעשו מספר פעולות בשם החזית לשחרור בעלי חיים.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 פשטו פעילי החזית לשחרור בעלי חיים על בית-הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים ושחררו בעלי חיים.
בשנת 1991 פשטו פעילי החזית למעבדות החוג לפסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב, והשמידו ציוד שנועד לניסויים בבעלי-חיים בחקר הכאב.
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 פוצצה חנות הפרוות, האחים קינרייך בשכונת הדר בחיפה (מעולם לא הוכח שהפעולה בוצעה על ידי ALF) וב-1 במאי בשנת 2000 נזרק ראש של פרה אל תוך סניף של מקדונלד'ס בתל אביב. בנוסף לכך, מדי פעם נצפו כתובות גרפיטי בישראל עם הכיתוב של החזית לשחרור בעלי החיים או ה-ALF.
בשנת 2013, תנועת 269life הישראלית, שגם היא פועלת בפעולה ישירה וידועה באופי הדומה לחזית לשחרור בעלי חיים, פשטה על לול תרנגולות במרכז הארץ ושחררה כ-100 תרנגולות. פעילים נוספים מהתנועה צרבו על גופם את המספר 269, בתור הזדהות עם עגל בתעשיית המזון מהחי הישראלית, וביצעו פעולות נוספות כמו צביעת מזרקות ברחבי תל אביב באדום והשארת ראשי בעלי חיים כרותים.
בשנת 2014 - במהלך חודש מרץ חברי התנועה הגיעו ללול תרנגולות שסמוך לתל מונד בשרון, חתכו את רשתות הלול ופיזרו אוכל מחוצה לו. שתי תרנגולות נמצאו מתות בבוקר, לא נגרם נזק נוסף.
בשנת 2013 הקימה טל גלבוע, טבעונית אקטיביסטית, את "החזית לשחרור בעלי החיים בישראל".
ב-2014 זכתה גלבוע בעונה השישית של "האח הגדול" (ערוץ 2). התוכנית שודרה מה-14 במאי ועד 30 באוגוסט, ובמהלכה עסקה גלבוע בהסברה טבעונית וחשיפת העוולות הנעשות לבעלי החיים בפני אחוזי רייטינג גבוהים ביותר: משדר הגמר הציב ממוצע של 38.7% רייטינג, ו-42.5% ברגעי ההכרזה, כאשר מעל ל-1.7 מיליון צופים צפו בגמר.
ב-31 במרץ 2015 פרצו טל גלבוע ופעילי חזית נוספים למדגרה של קיבוץ רמת הכובש, וניתקו את החשמל ממכונת גריסת האפרוחים. כמו כן נעשה ניסיון ללקיחת אפרוחים מהמדגרה והוצאתם לחופשי. משטרת ישראל שהגיעה למקום פינתה את הפעילים, והמגרסה שבה לפעול.
פעולה זו גרפה סקירה תקשורתית רחבה בימים שלאחר מכן, בין היתר עקב השתתפותה של גלבוע בפעולה.
ביקורת

החזית לשחרור בעלי חיים, ביחד עם קבוצה הנחשבת קשורה אליה, החזית לשחרור כדור הארץ, הוגדרו על ידי המשרד לביטחון פנים של ארצות הברית כאיום טרוריסטי והוא טוען שפועלן מהווה חלק מ"טרור אקולוגי".[דרוש מקור] החזית מכחישה את האשמות האלה.[דרוש מקור]
יש הטוענים ש"מיליציית זכויות בעלי החיים" ו"משרד הצדק", הפועלים באמצעים אלימים כנגד בני אדם המואשמים בפגיעה בבעלי חיים, למשל על ידי משלוח מעטפות נפץ ומעטפות המכילות סכינים הטבולים ברעל עכברים, מופעלים על ידי אותה קבוצת פעילים המפעילה את החזית לשחרור בעלי חיים[דרוש מקור].
בשנת 2005 החזית לשחרור בעלי החיים נכנסה לרשימת ארגוני הטרור-מבית של ארצות הברית, ביחד עם קבוצות קיצוניות אחרות כמו ה-KKK והפעילים שמתנגדים להפלות. באנגליה נפתחה יחידה משטרתית מיוחדת אשר מטרתה לעקוב אחר ארגונים רדיקלים כמו ה-ALF.
ראו גם

החזית לשחרור כדור הארץ
אקו טרור
אנרכו-טבעונות
לקריאה נוספת

פיטר סינגר, מוסר הלכה למעשה, ירושלים: מאגנס, 2009.
הערות שוליים

↑  About ArkAngel - Animal Liberation Group
↑  Animal Liberation Front
↑  Direct Action
↑  NIH DIRECTOR DENOUNCES LAB ANIMALS THEFTS AS "ACTS OF TERRORISM
↑  Animal Liberation Front bomber jailed for 12 years
↑  TV investigator kidnapped and branded `ALF'
↑  Chancellor taking steps to protect UCLA
↑  יוסי וולפסון, זה יהיה קרב אחרון, באתר אנימלס
↑  עדי חשמונאי, המבצע של התנועה המחתרתית לשחרור הלול, באתר nrg‏, 9 באפריל 2013
↑  אלי סניור, ראשים כרותים של חיות וצבע אדום ברחבי ת"א, באתר ynet, 5 במרץ 2013
↑  Violent animal rights extremists and eco-terrorists now pose one of the most serious terrorism threats to the nation, top federal law enforcement officials say
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n92035953  VIAF: 150238897   WorldCat (עם VIAF): 150238897 
דומישן (Domitian), קוף ששוחרר באחת הפעולות הראשונות של ALF בארצות הברית, כפי שצולם בסתר בתוך מעבדת הניסויים באוניברסיטת הרווארד. תמונתו הפכה לאייקון נגד ניסויים בבעלי חיים.
הלגה וייס

| --- | --- |

 לידה:  10 בנובמבר 1929 (בת 94) פראג, צ'כוסלובקיה 
 פרסים והוקרה:  מדליית ההצטיינות (28 באוקטובר 2009) 
 צאצאים:  Jiří Hošek 
 
הלגה וייס (בצ'כית: Helga Hošková-Weissová, וגם Helga Weiss; נולדה ב-10 בנובמבר 1929, פראג) היא אמנית יהודייה-צ'כית וניצולת שואה. היא ידועה בציוריה המתארים את החיים בטרזין וביומנה, שראה אור ב-2013.
קורות חיים

הלגה וייס נולדה ברובע ליבן בפראג למשפחה יהודית מתבוללת. אמה אירנה פוקסובה הייתה תופרת, ואביה, אוטו וייס, עבד בבנק הממלכתי בפראג. ב-10 בדצמבר 1941 גורשו הלגה והוריה לגטו טרזין. הם היו מופרדים במגוריהם, אך הצליחו להתראות ולהחליף פתקים בחשאי. ההערכה היא ש-15,000 ילדים מתחת גיל 16 גורשו לטרזין. פחות מ-100 מילדי טרזין שגורשו לאושוויץ שרדו.
קורות חיים > החיים בטרזין

בטרזין השתמשה הלגה ביכולות הציור והרישום שלה. היא כתבה יומן שכלל תמונות מחייה בגטו, יומן ששרד את המלחמה. אביה אמר לה בדצמבר 1941, "ציירי מה שאת רואה", וכך עשתה. היא הוחזקה ב"בית הנערה" בחדר עשרים וארבע. רישומיה הם עדות לחיי היומיום של היהודים בטרזין.
קורות חיים > גירוש לאושוויץ

באוקטובר 1944, בגיל 15, גורשו הלגה ואמה לאושוויץ. בסלקציה שכנעה הלגה את יוזף מנגלה שהיא מבוגרת מספיק כדי לעבוד, בטענה שהיא בת 18, ושרדה את הסלקציה. היא אף טענה שאמה צעירה מכפי שהייתה באמת, מה שהציל את חיי אמה. לאחר עשרה ימים הועברה מאושוויץ לפרייברג ליד דרזדן, מחנה עזר של מחנה העבודה פלוסנבירג. לאחר מכן הוצאה לצעדת מוות בת 16 יום למחנה מאוטהאוזן. שם שוחררה ב-5 במאי 1945 על ידי צבא ארצות הברית.
קורות חיים > לאחר המלחמה

לאחר סיום מלחמת העולם השנייה שבה הלגה לפראג ולמדה באקדמיה לאמנויות יפות. מ-1950 למדה אצל האמן הצ'כי אמיל פילה. היא עבדה כאמנית והקימה משפחה. לאחר מהפכת הקטיפה בנובמבר 1989, הציגה את יצירתה בפראג ובמקומות אחרים באירופה.
בשנת 2009 התראיינה לעמותה בשם Post Bellum (לאחר המלחמה) עבור פרויקט סיפורי המאה ה-20 של עמותה זו. היא שבה להתגורר בדירה בה נולדה וממנה גורשה ב-1944.
פרסים וכבוד

בשנת 1993 הוענק לה תואר דוקטור לשם כבוד על ידי מכללת מסצ'וסטס לאמנות ועיצוב בבוסטון על הישגי חייה. בשנת 2009 הוענקה לה מדליית יוזף לבקה (Josef Hlávka). באוקטובר 2009 העניק לה ואצלב קלאוס את מדליית ההצטיינות.
פרסומים

יומנה של הלגה: סיפור חייה של נערה צעירה במחנה ריכוז - תיאור חוויותיה לפני השואה ובמהלכה, פורסם על ידי WW Norton & Company ב-22 באפריל 2013.
וירא אלהים כי רע - ספר בהוצאת יד ושם מאת אוטו וייס, אביה של הלגה, וציורים של הלגה שאותם ציירה בעודה ילדה בגטו. לתרגום העברי נוספה הקדמה מאת רות בונדי.
הערות שוליים

↑  Weissová, Helga (1998). Zeichne, was Du siehst : Zeichnungen eines Kindes aus Theresienstadt/Terezín = Maluj, co vidíš, kresby jednoho dítěte z Terezína = draw what you see, a child's drawings from Theresienstadt. Niedersächsischer Verein zur Förderung von Theresienstadt/Terezín. Göttingen: Wallstein. ISBN 9783892443162. OCLC 40362598.
↑  From page of Jewish Museum, Prague: "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2014-02-22. נבדק ב-2013-02-17. {{cite web}}:  (עזרה) accessed 17 Feb 2013
1 2 3 4 5 6  London Daily Telegraph, 16 Feb 2013, review section, pg 4.
↑  "Holy Cross Hosts Exhibit Featuring Drawings by Holocaust Survivor Helga Weissova-Hoskova - College of the Holy Cross". news.holycross.edu.
1 2    Martin Evans, ‏Diary of schoolgirl who outwitted Nazi Angel of Death to become publishing sensation, The Telegraph, 16 October 2011
↑  From page of Jewish Museum, Prague: "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2014-02-22. נבדק ב-2013-02-17. {{cite web}}:  (עזרה)
 accessed 17 Feb 2013
↑  Thorpe, Vanessa; arts; correspondent, media (15 באוקטובר 2011). "The schoolgirl who survived the Holocaust by fooling the Nazis" – via www.theguardian.com. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Holy Cross Hosts Exhibit Featuring Drawings by Holocaust Survivor Helga Weissova-Hoskova - College of the Holy Cross". news.holycross.edu.
↑  "Helga Weissova-Hoskova, a Holocaust Survivor of Terezin, exhibits her artwork". isurvived.org.
↑  From page of Jewish Museum, Prague: "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2014-02-22. נבדק ב-2013-02-17. {{cite web}}:  (עזרה)

 accessed 17 Feb 2013
↑  "Klaus udělil vyznamenání. Ocenil hrdiny z války, Gotta i žokeje Váňu". iDNES.cz. 28 באוקטובר 2009. נבדק ב-2009-10-28. {{cite web}}:  (עזרה)
↑    Martin Evans, ‏Diary of schoolgirl who outwitted Nazi Angel of Death to become publishing sensation, The Telegraph, 16 October 2011
↑  Thorpe, Vanessa; arts; correspondent, media (15 באוקטובר 2011). "The schoolgirl who survived the Holocaust by fooling the Nazis" – via www.theguardian.com. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Amazon listing
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269833505171  PLWABN: 9810617029105606  BIBSYS: 13019347  BnF: cb167399981 (data)  CiNii: DA17458863  GND: 123614473  ISNI: 0000 0000 6680 8679  LCCN: n99023552  NKC: jn20000728821  NTA: 343051532  RERO: 02-A023994527  SELIBR: 376343  SUDOC: 168086883  ULAN: 500337358  VIAF: 20594044   WorldCat (עם VIAF): 20594044
החזית לשחרור לאומי של אלג'יריה

| --- | --- |

 מדינה:  צרפת, אלג'יריה 
 מנהיגים:  אבו אל-פדל אל-בעג'י (מזכיר כללי החל מ-2020)
 תקופת הפעילות:  23 באוקטובר 1954 – הווה (70 שנה) 
 אידאולוגיות:  לאומיות סוציאליזם ערבי
 מטה:  אלג'יר 
 מיקום במפה הפוליטית:  אוהל גדול 
 צבעים רשמיים:  אדום, ירוק ולבן
 www.pfln.dz
 
החזית לשחרור לאומי של אלג'יריה (בערבית: جبهة التحرير الوطني, ג'בהת א-תחריר אל-ווטני; בצרפתית: Front de Libération Nationale או בקיצור FLN) היא מפלגה לאומית בעלת זיקה מוצהרת ל"סוציאליזם הערבי" והמכהנת כיום כמפלגת השלטון באלג'יריה, וב-2007 אחזה ב-136 מקומות מתוך 389 באספה הלאומית האלג'יראית. החזית לשחרור לאומי הנהיגה את אלג'יריה בשנים  1992-1962 והחל מ-1999. העומד בראשה החל מ-2020 הוא המזכיר הכללי אבו אל-פדל אל-בעג'י. המפלגה נוצרה כתנועה בשנת 1954, על ידי איחוד של מספר קבוצות מרידה קטנות, למטרת השגת עצמאות מצרפת, שאלג'יריה הייתה חלק ממנה. המאבק נגד הצרפתים היה הבסיס להצלחתה והפיכתה למפלגה מובילה בפוליטיקה של אלג'יריה.
החזית לשחרור לאומי של אלג'יריה הייתה משקיפה, והחל מ-2013 "חברה מיעצת" באינטרנציונל הסוציאליסטי ממנו סולקה בעקבות ההפגנות ההמוניות מ-2019.
אידאולוגיה

האידאולוגיה של FLN הורכבה בתחילה משלושה עקרונות:
לאומיות אלג'יראית – נגד הקולוניאליזם הצרפתי.
סוציאליזם – נגד ניצול ואפליה של כל אדם, שרווחו בזמן השלטון הצרפתי.
אסלאם – דת שהבחינה בין FLN לצרפתים, שהם בעיקרם נוצרים.
על עקרונות אלו הייתה הסכמה רחבה עם הקמתה של אלג'יריה, אך בהמשך תמכה FLN גם באידאולוגיה הפאן-ערבית, מה שהדיר את בעלי הזהות הברברית, וגרם לסדקים באחדות של FLN. בנוסף, גורמים מסוימים ניסו לקחת את המפלגה לכיוון מרקסיסטי, על ידי הדגשת הבעייתיות בפערים המעמדיים הקיימים באלג'יריה שלאחר העצמאות, ובתפיסה כי האלג'יראים כולם הם בני המעמד הנמוך, שהתאחד נגד המעמד המנצל, השלטון הצרפתי. FLN הדגישה את הקו הסוציאליסטי, אך מנעה מכוחות מרקסיסטים בתוכה להתחזק. האסלאם שאימצה FLN היה אסלאם מתון, שאינו שולל את ההשפעה המערבית, דבר המתבטא לדוגמה בהקניית זכויות רבות לנשים. עוצמת הזהות האסלאמית של המפלגה השתנתה לעיתים על פי המנהיג שהיה בשלטון ועל פי ההתרחשויות הפוליטיות-דתיות במדינה. עם השנים שינתה מעט FLN את הקווים המנחים של האידאולוגיה שלה. המפלגה הפכה לפחות סוציאליסטית ודגלה יותר בשוק חופשי. המפלגה החלה לתמוך להלכה בשלטון דמוקרטי, פלורליזם וחופש ביטוי, אף אם למעשה, לאחר העצמאות, היא הייתה המפלגה החוקית היחידה ונאסרו מפלגות אחרות. למרות כל התמורות שחלו באידאולוגיה של FLN, עדיין מפלגה זו מזוהה בציבור כמפלגה ששחררה את אלג'יריה מהקולוניאליזם הצרפתי, וכך גם נתפסת האידאולוגיה שלה, אנטי-קולוניאלית ואנטי-אימפריאליסטית.
עצמאות אלג'יריה ותקופת בן בלה

מלחמת העצמאות נמשכה עד ב-18 במרץ 1962. בתאריך זה חתמה הממשלה הצרפתית על הסכמי אוויאן, שהביאו להפסקת אש עם FLN. ביולי באותה שנה, התקיים משאל עם, שבו בחרו האלג'יראים ברוב קולות בעצמאות מצרפת. כמו כן, הסכמי אוויאן, שקבעו שיתוף פעולה כלכלי וחברתי בין שתי המדינות, נכנסו לתוקף.
עם הכרזת העצמאות תפסה את השלטון מפלגת FLN בראשות אחמד בן בלה, בעיקר מאחר שנתפשה כתנועה שהביאה את העצמאות לאלג'יריה. אך תפיסת שלטון זו לא עברה בצורה חלקה. אחמד בן בלה, שהיה בעד שימור המשטר בעזרת כוח צבאי, נתמך על ידי צבא הגבולות של ALN, הזרוע הצבאית של FLN. ל-ALN היה נשק רב, בעוד שארגונים אחרים סבלו ממצוקה של נשק, מה שאפשר ל-ALN לבסס את שליטתו של בן בלה בכוח הזרוע, ולמנוע תחרות מצד ארגונים אחרים. בדרך זו, חיסל בן בלה את GPRA, שפעלה למען דמוקרטיזציה של אלג'יריה, והתבסס בראשות המדינה. בן בלה גם פעל לבסס את מעמדה של FLN כמפלגה יחידה, והוציא מחוץ לחוק את המפלגה הקומוניסטית ב-1963. גם מפלגת המהפכה הסוציאליסטית של מוחמד בודיאף הוצאה מחוץ לחוק, ומאוחר יותר גם חזית הכוחות הסוציאליסטים (FFS- Front des forces socialistes) של חוסין עייט אחמד.
הפיכת יוני 1965 ותקופת בומדיין

את ההפיכה של אחמד בן בלה, ניתן היה לצפות מסגירת הקונגרס השלישי של מפלגת FLN, באפריל 1964. בקונגרס זה ניתנה לבן בלה פריבילגיה לא לתת דין וחשבון למנהיגי FLN ולאסיפה הלאומית, ובעצם להיות מעל כולם. בן בלה כבר החל עוד קודם את פירוק קבוצת אוז'דה - מקורבי הקולונל הווארי בומדיין, שהיה אז סגן הנשיא הראשון של הרפובליקה ושר ההגנה הלאומית.
בן בלה ביצע צעדים נוספים להתבססות בשלטון, כמו פיטורים של אישים שאינם מקורבים לו, או הצרת צעדיהם של מתחרים פוטנציאליים כמו עבד אל-עזיז בותפליקה, שהיה שר החוץ. כל הפעולות הללו החישו את ההפיכה. הווארי בומדיין, נשיא המדינה בשנות השבעים, היה משוכנע שהוא יכול להפסיק את השתלטותו של בן בלה על FLN, ולעצור את הפיכתו של בן בלה לשליט יחיד הממקם עצמו מעל המפלגה. התקיימו שתי פגישות בין בומדיין ובן בלה, אך בן בלה לא שינה את גישתו.
כאשר הבין בומדיין שהבא בתור ברשימת הנפגעים יהיה הוא עצמו, הוא החליט לשים קץ לשלטונו של בן בלה. בעזרת מקורביו מהצבא השתלט בומדיין על בניין הרדיו, על ארמון העם (מקום הממשלה) ועל וילה ז'ולי (מקום משרדי FLN ומקום מגוריו של בן בלה). בן בלה נלכד במיטתו על ידי קולונלים שנשלחו על ידי בומדיין, ובכך הגיע שלטונו לקיצו. למחרת, בומדיין הופיע בטלוויזיה, כדי להודיע על תום עידן בן בלה, והכריז את הכרזת ה-19 ביוני. הכרזה זו הכילה רשימה מפורטת של ביקורות על ניהול המדינה של בן בלה, והוקראה ברדיו בפירוט.
בן בלה נתן חשיבות גדולה לבניין המדינה לאחר מלחמת העצמאות. השקפתו של בומדיין הייתה שונה מכך, מאחר שהוא ראה לנכון להעדיף את הפעולה הפוליטית, וליצור לאומיות מדינתית-חברתית ואנטי קולוניאליסטית. הפיכת ערכים אלו לעליונים, סייעה לבומדיין לבסס את שלטונו, כביכול בזכות המהפכה שביצע, הוא הרי לא נבחר. עם זאת, ניתן למצוא קווי דמיון בין בומדיין לבין בן בלה בדרכי ביסוס השלטון, שכוללות סילוק גורמים מפריעים ואיחוד העם תחת שלטונם על בסיס כלשהו המחייב את נוכחותם האיתנה בשלטון (בניית המדינה אצל בן בלה, סולידריות מדינית-חברתית אצל בומדיין). כמו בן בלה, גם בומדיין שם את עצמו מעל FLN למרות שהיה חלק ממנה, והפך את המפלגה לשולית ואת עצמו לשליט יחיד. למרות זאת, בומדיין עדיין השתמש ב-FLN כדי להעביר החלטות. בשנת 1976 הוגדר בחוקה על ידי בומדיין שאלג'יריה תהיה תמיד מדינה סוציאלית שבראשה תעמוד FLN. החלטה זו חיזקה את עמידת בומדיין והמפלגה בראשות המדינה, ואף קיבעה זאת בחוק, מה שביטל כל אפשרות חוקית לשינויים פוליטיים.
רפורמות דמוקרטיות בתקופת בנז'דיד

עם מותו של בומדיין ב-1978, עלה לשלטון הקולונל שאדלי בנג'דיד. המפלגה אורגנה מחדש, וחזרה לתפוס מקום מרכזי אחרי תקופה ארוכה של שוליות תחת בומדיין. הצבא עדיין היה מיוצג בצורה מכובדת בוועד המרכזי של FLN, והחזיק במידה רבה בשליטה על המדינה.
במהלך שנות ה-80, FLN מיתנה את הצביון הסוציאליסטי על ידי רפורמות של שוק חופשי, והתנערות מהמקורבים של בומדיין שנשארו. עם זאת, הרפורמות הדמוקרטיות לא התקיימו, אלא אחרי העימותים של אוקטובר 1988, שנגרמו עקב משבר כלכלי חמור שנגרם בעקבות נפילת מחירי הנפט. ב-28 בפברואר 1989 הכריזה ועדה חוקתית על היתר לריבוי מפלגות, הרחבת חופש הביטוי וכינון בחירות חופשיות. שלטון המפלגה היחידה שהונהג על ידי בומדיין עבר מהעולם. בדרך זו, FLN קטעו את הקשרים המיוחדים שלהם עם הצבא הלאומי ועם מוסדות המדינה, והשלטון הריכוזי פורק.
המצב החדש של ריבוי מפלגות וחופש הביטוי אפשר לחזית הגאולה האסלאמית (FIS-Front Islamique du Salut) להיות במקום הראשון בסיבוב הראשון של הבחירות בשנת 1991, דבר שהיווה הפתעה גדולה. מפלגה זו קיבלה 188 מקומות מתוך 231 בשלטון. חזית הכוחות הסוציאליסטיים (FFS-Front des Forces socialistes) קיבלה 25 מקומות, ואילו FLN קיבלה רק 15 מקומות. זו הייתה נפילה משמעותית וכואבת עבור המפלגה ששלטה באלג'יריה ביד רמה מאז העצמאות מצרפת. בעקבות העלייה של המפלגה האסלאמית, הצבא מחליט ב-1 בנובמבר 1991 לבצע פוטש צבאי. בנז'דיד נאלץ להתפטר בתחילת 1992. הצבא העלה במקומו לשלטון את מוחמד בודיאף, וביטל את תוצאות הבחירות. כמו כן, FIS הוצאה מחוץ לחוק. כל אלו הציתו מלחמת אזרחים עקובה מדם, שגבתה כמאה אלף קורבנות.
העשור השחור - תקופת מלחמת האזרחים האלג'יראית

בודיאף לא זכה לשמש בתפקידו זמן רב, ונרצח בהתנקשות על ידי שומרי ראשו ביוני 1992. ואלג'יריה נפלה שוב תחת השלטון הישיר של הצבא. המפלגה נשארה באופוזיציה לממשלה בזמן מלחמת האזרחים באלג'יריה. אחרי שהוחזרה הדמוקרטיה בצורה חלקית ב-1995, אורגנו בחירות לנשיאות, שלא זכו כלל להתייחסות של האופוזיציה. FLN, כמו FIS ו-FFS, קראו להימנעות. ב-16 בנובמבר 1995, נבחר הגנרל ליאמין זרואל לנשיא הרפובליקה, והיה הראשון בתולדות אלג'יריה שנבחר בבחירות דמוקרטיות וגם זכה לכהן כנשיא. FLN נשארה מחוץ לשלטון, וחתמה עם עוד שישה הרכבים פוליטיים את הפלטפורמה של רומא, המבקרת את השלטון הצבאי והצורה שבה ניהל את המשבר שנוצר בזמן מלחמת האזרחים. למרות זאת, לאחר ויכוחים פנימיים רבים, העמדה הרשמית של המפלגה עברה לתמיכה בנשיאות.
ב-1998, הכריז זרואל רשמית על הקדמת הבחירות לנשיאות לפברואר 1999, שאליהן לא ניגש. הוויתור של זרואל על הנשיאות נגרם על ידי הגנרלים של הצבא, שחששו מעלייה נוספת של האסלאמיסטים הקיצוניים לשלטון, שאיתם היו לזרואל יחסים יותר ויותר הדוקים. הגנרלים קראו לעבד אל עזיז בותפליקה, נאמנו של בומדיין, שנעדר מהזירה הפוליטית משנת 1981, להתמודד בבחירות. בותפליקה רץ כמועמד עצמאי, וזכה בנוסף גם לתמיכה של FLN, שהעדיפו לתת לו את תמיכתם ולא לגנרלים. כך קיבל בותפליקה תמיכה גם של הצבא וגם של FLN. בותפליקה זכה בכ-74 אחוזים מהקולות, והביס את חזית הגאולה האסלאמית ומפלגות אחרות, שטענו לאי-סדרים ולזיופים בבחירות.