stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרייג מלו
ביוגרפיה > ילדות ונעורים

קרייג מלו הוא בנם השלישי של ג'יימס וסאלי מלו. אביו הוא פלאונטולוג ואמו היא אמנית שנפגשו באוניברסיטת בראון. מלו נולד בניו הייבן, קונטיקט שבארצות הברית.
בשנת 1962 משפחתו עברה לפולס צ'רץ' בצפון וירג'יניה בשל אילוצי המקצוע של אביו שהצריכו קרבה לסקר הגאולוגי של ארצות הברית. אחד מזיכרונותיו החביבים והמוקדמים של מלו היו טיולים שערכה משפחתו להרי בלו רידג' בווירג'יניה שם היו חוקרים מאובנים, מטיילים, ומשוחחים סביב מדורה. מלו למד בחינוך כקתולי, התכנים שאליהם נחשף בבית הספר היסודי בלימודי הדת (שניתנו כעובדות ללא הסברים) מול הדיונים המדעיים סביב שולחן ארוחת הערב בביתו, בנוגע לאבולוציה והתפתחות כדור הארץ יצרו ניגוד שהגביר את עניינו במדע כדרך לדעת את העולם. מגיל צעיר ידע מלו ללא ספק שיהיה מדען כשיגדל. מלו המשיך את לימודיו בבית הספר תיכון פיירפקס. מלו שלא היה תלמיד טוב במיוחד הפך בכיתה ז' לתלמיד מצטיין בעקבות עניינו הרב במדע .
ביוגרפיה > הישגיו בתחום האקדמי

בשנת 1978 קרא מלו מאמר שעורר בו עניין רב. המאמר פורסם בוושינגטון פוסט ועסק בנושא ביולוגיה מולקולרית, בו תואר הרעיון של הבנת המחלה ברמה הגנטית וריפויה בעזרת תרופות מולקולריות. מלו סיים תואר ראשון בביוכימיה וביולוגיה מולקולרית באוניברסיטת בראון בשנת 1982.
בשנים 1982–1984 כתב את הדוקטורט שלו באוניברסיטת קולורדו והמשיך לחקור באוניברסיטת הרווארד עד 1990. בשנים 1990–1994 מלו ערך מחקר פוסט דוקטורט במרכז לחקר הסרטן פרד הצ'ינסון בסיאטל שבוושינגטון, והצטרף למעבדה של ג'יימס פרייס.
בשנת 1995 מלו הצטרף לסגל אוניברסיטת בית הספר לרפואה של מסצ'וסטס
פרס נובל

מלו ושותפו אנדרו פייר גילו תופעה המכונה הפרעת רנ"א (RNA interference- RNAi) המתרחשת בצמחים ובחיות. בתופעה זו חומצות ה-RNA, שתפקידן הוא להעביר מידע לייצור חלבונים מה-DNA לריבוזומים, מפורקות על ידי התא ותרגומם לחלבונים נמנע, וכך מושתקים גנים שונים בצורה טבעית עד אז, ביולוגים ידעו שתהליך השתקת גנים קורה ביצורים חיים אך לא ידעו את הגורם והתהליכים המתרחשים בתא כתוצאה מכך.
תגליתם פורסמה לראשונה בשנת 1998 בכתב העת המדעי Nature ונקראת "מנגנונים בסיסיים לשליטה בזרימת המידע הגנטי". המחקר בוצע בתולעת העגולה Caenorhabditis elegans ובו מפורט תהליך פירוק חומצות ה-RNA.
הזכייה בפרס הפתיעה את מלו לגמרי והוא מספר:
חשדתי שעבודתי עם פייר עשויה לזכות בפרס, אך לא חשבתי שזה יקרה בעשר-עשרים שנה הקרובות אנדרו ואני צעירים, בני 40 וקצת, וחלפו רק שמונה שנים מאז התגלית שלנו
פריצת דרך זו סיפקה את היכולת לביצוע ניסויים שיטתיים לאיתור תפקוד כל הגנים בבני האדם, ובנטרול נגיפים ומוטציות גנטיות שונות.
משפחתו

מלו נישא למרגרט הונטר, שעבדה כשפית, ובשנת 1992 נולדה בתם מליסה. בשל עיסוקם הרב בעבודה לא נותר להם זמן משפחתי, ולכן בשנת 1994 הם התגרשו עם מעברם מסיאטל למסצ'וסטס.
בשנת 1998 מלו הכיר את אדית, שעבדה כאחות, והם התחתנו. מלו נהיה אביהם החורג של שני ילדיה של אדית, דייוויד ושרה ובשנת 2000 נולדה בתם המשותפת, ויקטוריה.
פרסים ואותות כבוד

קרייג מלו זכה בפרסים ואותות הכבוד הבאים:
2003- פרס בביולוגיה מולקולרית של האקדמיה הלאומית למדעים (יחד עם אנדרו פייר)
2003- פרס ויילי במדעים ביו-רפואיים מאוניברסיטת רוקפלר (יחד עם אנדרו פייר, תומאס טוסצ'ל, ודייוויד באוולקומב)
2005- פרס הקרן הבינלאומית ע"ש גיירדנר קנדה (יחד עם אנדרו פייר)
2005- פרס מסרי (יחד עם אנדרו פייר ודייוויד באוולקומב)
2006- פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (יחד עם אנדרו פייר)
האלמנה (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

 סוגה:  דרמה מתח פעולה
 יוצרים:  הארי ויליאמס ג'ק ויליאמס
 כותבים:  הארי ויליאמס ג'ק ויליאמס
 בימוי:  סם דונובן אולי בלקברן
 שחקנים:  קייט בקינסייל צ'ארלס דאנס מתיו לה נווז אלכס קינגסטון באבס אולוסנמוקון ג'קי אידו שלום ניאדיקו בארט פושה לואיז ברילי אולפור דארי אולפסון
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  8
 שידור
 רשת שידור:  ITV 
 תקופת שידור מקורית:  1 במרץ 2019 – הווה 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
האלמנה (באנגלית: The Widow) היא סדרת דרמה בריטית שכתבו הארי וג'ק ויליאמס. הסדרה שודרה ברשת ITV הבריטית ובשירות הזרמת המדיה פריים וידאו של אמזון בהפצה בינלאומית. בסדרה מככבת קייט בקינסייל בתפקיד אישה שחושבת שבעלה נהרג בהתרסקות מטוס לפני שלוש שנים, אך מגלה שהוא עדיין חי ונמצא בקונגו. הסדרה עלתה לשידור בפריים וידאו ב-1 במרץ 2019, וברשת ITV ב-8 באפריל 2019.
תקציר עלילה

הסדרה עוקבת אחר ג'ורג'יה ולס (קייט בקינסייל) שבעלה ויל נהרג בהתרסקות מטוס בקונגו שבאפריקה. אחרי שלוש שנים, היא רואה גבר הדומה לבעלה בכתבת חדשות על הפגנות ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו. היא נוסעת לקינשאסה כדי לגלות את האמת על בעלה. היא מתחילה לחפש תשובות, בעיקר על השאלה מדוע בעלה זייף את מותו. הסדרה בת שמונת הפרקים כוללת קווי עלילה שונים ונושאים כגון אלימות ושחיתות.
צוות השחקנים

קייט בקינסייל – ג'ורג'יה ולס
צ'ארלס דאנס – מרטין בנסון
אלכס קינגסטון – ג'ודית גריי
באבס אולוסנמוקון – גנרל אזיקיווה
שלום ניאדיקו – אדידג'ה
לויאנה בונפים – גייל קזאדי
לואיז ברילי – ביאטריקס
בארט פושה – פיטר בלו / הני בותה
אולפור דארי אולפסון – אריאל
הווארד צ'ארלס – טום
רג'ינל קודיוו – דג'מבה
ג'קי אידו – עמנואל
מתיו לה נווז – ויל
מתיו גראבל – ג'ושואה
פרקים

| מס' בסדרה | מס' בעונה | שם הפרק | בימוי | תסריט | תאריך שידור מקורי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 | "מר טקילה" | סם דונובן | הארי ויליאמס וג'ק ויליאמס | 1 במרץ 2019 |
ג'ורג'יה ולס חיה לבדה באזור הכפרי של ויילס. היא צופה בכתבה חדשותית בטלוויזיה על מהומות ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו, ומזהה בה את בעלה, שכפי שידוע לה נהרג בהתרסקות מטוס שלוש שנים קודם לכן. ג'ורג'יה, שהעבר עדיין רודף אותה, נוסעת לקונגו לגלות את האמת.
| 2 | 2 | "Green Lion" | סם דונובן | הארי ויליאמס וג'ק ויליאמס | 1 במרץ 2019 |
כדי למצוא את בעלה, ג'ורג'יה נפגשת עם עמנואל. ביחד הם מנסים לאתר את פיטר בלו המסתורי. בינתיים ביאטריקס מגלה כיצד אריאל איבד את מאור עיניו.
| 3 | 3 | "הניצולים" | סם דונובן | הארי ויליאמס וג'ק ויליאמס | 1 במרץ 2019 |
ג'ודית מארגנת לג'ורג'יה טרמפ עם קבוצה של עובדי סיוע רפואי, אבל האלימות באזור מערערת את המסע. פיטר מאלץ את אדידג'ה להשתתף במעשה מפחיד. אריאל נאלץ להתמודד עם הזוועות בעברו.
| 4 | 4 | "ויולט" | אולי בלקברן | הארי ויליאמס וג'ק ויליאמס | 1 במרץ 2019 |
מרטין ואריאל מבקשים לגלות את זהותו של הגנרל הקשור להתרסקות המטוס, בעוד ג'ורג'יה מסכנת את עצמה כדי להתקרב לפיטר החמקמק.
| 5 | 5 | "פוטזה" | אולי בלקברן | הארי ויליאמס וג'ק ויליאמס | 1 במרץ 2019 |
כשלבסוף ג'ורג'יה פוגשת את פיטר פנים אל פנים, היא נוקטת באמצעים קיצוניים כדי לגלות עוד על היעלמותו של ויל. ג'ודית חוזרת אל ביתה ומעלה זכרונות מעברה.
| 6 | 6 | "העכביש והרשת" | אולי בלקברן | הארי ויליאמס וג'ק ויליאמס | 1 במרץ 2019 |
ג'ורג'יה ואדידג'ה במסע עמוק לתוך הערבה של קונגו, שמניב תוצאות בלתי צפויות. בינתיים מרטין ואריאל מחפשים תשובות לגבי התרסקות המטוס, ומתקרבים לסכנות שבדרכו של אזיקיווה.
| 7 | 7 | "ויל" | אולי בלקברן | הארי ויליאמס וג'ק ויליאמס | 1 במרץ 2019 |
החיפוש אחר ויל מביא את ג'ורג'יה לרואנדה. עם הגעתה היא מתכוננת להבין סוף סוף מה קרה לבעלה, אבל היא אינה מוכנה למה שהיא מוצאת שם.
| 8 | 8 | "נייג'ל" | אולי בלקברן | הארי ויליאמס וג'ק ויליאמס | 1 במרץ 2019 |
אחרי הגילויים אודות ויל, ג'ורג'יה חוזרת לקינשאסה. אבל לפני שהיא יכולה לתקן את עוולות העבר, עליה להתמודד עם אלה שהיו נחושים למנוע ממנה לחשוף את האמת.
הפקה

"האלמנה" היא הפקה משותפת של רשת ITV הבריטית ושל פריים וידאו. צילומי הסדרה נערכו בדרום אפריקה, ויילס ורוטרדם. בשל החום הרב בחלק מאתרי הצילומים, בקינסייל התעלפה במהלך צילומי סצנה ואושפזה בבית חולים..
הערות שוליים

↑  Turchiano, Danielle (3 בינואר 2018). "Amazon and ITV Greenlight 'The Widow,' Starring Kate Beckinsale". {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Kate Beckinsale to Star in Amazon TV Thriller 'The Widow'". The Hollywood Reporter.
↑  Debnath, Neela (15 בינואר 2019). "The Widow on ITV air date, cast, trailer, plot: When does The Widow start?". Express. Northern and Shell Media. נבדק ב-28 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Patton, Rebecca. "You Won't Be Able To Stop Watching This Gripping New Amazon Thriller". Bustle (באנגלית). נבדק ב-2019-03-25.
↑  Idato, Michael (2019-03-01). "Lean and taut, the new Amazon drama The Widow hits the ground running". The Sydney Morning Herald (באנגלית). נבדק ב-2019-03-25.
↑  Lloyd, Robert. "Review: Amazon's thrillers 'The Widow' and 'White Dragon' are potato-chip bingeable". latimes.com. נבדק ב-2019-03-25.
↑  Gilbert, Sophie (2019-03-03). "The Clumsy Predictability of 'The Widow'". The Atlantic (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2019-03-25.
↑  Thomas, Gareth (25 בינואר 2019). "What time is The Widow on TV? What is it about, and who is in the cast?". Radio Times. נבדק ב-28 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gurung, Regina (2019-02-26). "'The Widow': Kate Beckinsale isn't the only star to watch out for in Amazon's upcoming suspense thriller". Media Entertainment Arts WorldWide. נבדק ב-2019-04-29.
היפרמודרניזם (שחמט)

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
8: 
7: 
6: 
5: 
4: 
3: 
2: 
1: 
|  | א | ב | ג | ד | ה | ו | ז | ח |
ההגנה ההודית של המלכה היא פתיחה היפרמודרנית הגנתית של השחור.
היפרמודרניזם, היפרמודרניות או "האסכולה ההיפרמודרנית" היא אסכולת שחמט שנוצרה לאחר מלחמת העולם הראשונה. היא מתאפיינת בערעור על אסטרטגיות שחמט קודמות כגון על גישתו של וילהלם שטייניץ למרכז ובמיוחד על הכללים הדוגמטיים שנקבעו על ידי זיגברט טאראש. ההיפרמודרניות קראה תיגר על הקווים המנחים של רבי-האמן מהדור הקודם תוך הוכחות מעשיות ליתרונה של אסכולה זו.
אהרון נימצוביץ', למשל, הראה כיצד ניתן להשיג ניצחון דרך שליטה עקיפה על המרכז, בניגוד לכללי טאראש הקובעים כי המרכז חייב להיות מאוכלס על ידי רגלים. נימצוביץ' דגל בשליטה במרכז הלוח באמצעות כלים מרוחקים במקום באמצעות רגלים, המושכת את היריב לכבוש את המרכז עם רגלים, שיכולים לשמש כמטרות להתקפה. עם זאת, זה היה רק חלק ממסגרת ההיפרמודרניזם, המתואר בהרחבה בספרו של נימצוביץ', שיטתי (גרמנית: Mein System), אשר השפיע על שחמטאים רבים. חלק מהאסטרטגיות המוצגות בספר הן:
שרשרת רגלים
הגנת יתר
מזלג
מניעה
ריתוק
צריח בערוגה השביעית.
מאחז פרש.
דינמיקת רגלי המלכה המבודד.
אף על פי שאף אחד מהמאפיינים העיקריים של אסכולת ההיפרמודרניזם לא הביא לזכייה ישירה בתואר אלוף העולם בשחמט, הם נפוצו ובאו לידי שימוש על ידי השחקנים החזקים ביותר בעולם. שמו של אלוף העולם אלכסנדר אלכין קושר עם אסכולת ההיפרמודרניזם, אך סגנונו נחשב כעירוב עם הקלאסית.
בפועל, ההיפרמודרניזם לא החליף את התאוריה הקלאסית של שטייניץ וטאראש. במקום זאת, ספרי לימוד השחמט המודרניים מתארים את ההיפרמודרניות כתוספת, או כהרחבה של התאוריה הקלאסית.
פתיחות שחמט

אסכולת ההיפרמודרניזם כוללת את פתיחות השחמט הבאות:
פתיחת רטי
ההגנה ההודית של המלך
ההגנה ההודית של המלכה
ההגנה הנימצו-הודית
הגנת גרינפלד
ההגנה הבוגו-הודית
הגנה הודית עתיקה
פתיחה קאטאלנית
ההתקפה ההודית של המלך
הגנת אלכין
הגנה מודרנית
פתיחת פירץ
פתיחת לארסן
פתיחת סוקלסקי
פתיחה אנגלית (במידה פחותה)
היסטוריה

אמנם, הווארד סטאונטון ורבים מהשחמטאים בני דורו, הכירו אסטרטגיות היפרמודרניות שונות, אך רק ב-1920 הפכה אסכולת ההיפרמודרניזם לתיאורית שחמט לגיטימית. בין רבי האמנים שדגלו באסכולה זו היו אהרון נימצוביץ', ריכרד רטי, סבלי טרטקובר, גיולה ברייר וארנסט גרינפלד, אשר מוצאם המשותף היה מרכז אירופה. הם חשו כי השחמט נעשה משעמם, איטי ולא משתלם. הם גם סברו כי המשחק איננו מוגדר רק על ידי מערכת פשוטה של חוקים או עקרונות, כמו אלה שנקבעו על ידי זיגברט טאראש הגרמני.
הרעיונות שלהם היוו אתגר לתאוריה הקלאסית הקיימת שהגה טאראש בשנות ה-90 של המאה ה-19. תאוריה זו, הייתה למעשה זיקוק דוגמטי של רעיונות שעובדו על ידי חלוץ השחמט וילהלם שטייניץ. האחרון היה השחקן הראשון אשר הפגין במשחקו סגנון עמדתי, על פי אסכולת שחמט שנודעה בשם "האסכולה הקלאסית" או "האסכולה המודרנית". אסכולה זו הדגישה את חשיבותם של מהלכים "סטטיים" כגון הימנעות מהחלשת רגלי, מאחזים חזקים עבור פרשים, וחתירה לרצים "טובים" ולא "רעים" בעמדות עם מבני רגלים סגורים. אסכולה זו היוותה תגובה לסגנון ההרפתקני והנועז שקדם לה ונודע בשם האסכולה הרומנטית (אנ') אשר יוצגה על ידי אדולף אנדרסן, הנרי בלקברן ואחרים.
בשנת 1922, פרסם ריכרד רטי את ספרו, רעיונות חדשים בשחמט (גרמנית: Die Neuen Ideen im Schachspiel), אשר בוחן את התפתחות תהליכי החשיבה והאסכולות השונות בשחמט מפול מורפי עד תחילתה של אסכולת ההיפרמודרניזם. בשנת 1924 יצא לאור ספרו של טרטקובר, השחמט ההיפרמודרני (גרמנית: Die hypermoderne Schachpartie). מ-1925 ועד 1927, ב-5 פעימות שונות, פורסמו חמשת חלקיו של ספרו של נימצוביץ', שיטתי (גרמנית: Mein System) אשר אמנם דן בהרחבה באלמנטים היפרמודרניים, אך מתמקד בעיקר במשחק עמדתי.
הערות שוליים

↑  פרד ריינפלד (אנ'), שחמט היפרמודרני: כהתפתחות במשחקיו של גדול פרשניו, אהרון נימצוביץ', הוצאת דובר, מסת"ב 0-486-20448-0
↑  ניק דה פיירמיאן, פתיחות שחמט מודרניות, מהדורה ארבע עשרה, רנדום האוס, 1999
↑  ריכרד רטי, רעיונות חדשים בשחמט, Hardinge Simpole, 1922, מסת"ב 1-84382-015-3
↑  אהרון נימצוביץ', שיטתי (אנ'), ברלין: ברנרד כגן (אנ'), 1925-1927
↑  גארי קספרוב ויורי אברבקה, ההיסטוריה של השחמט מצ'טורנגה ועד ימינו, Russell Enterprises, דצמבר 2012, מסת"ב 978-1-936490-44-8
| שחמט |
| --- | --- | --- |
| שלבי המשחק | פתיחה • מציעה • סיום |  |
| כלי המשחק | מלך • מלכה • צריח • רץ • פרש • רגלי |  |
| חוקי המשחק | שח • הצרחה • הכתרה • הכאה דרך הילוכו • מט • פט • תיקו |  |
| אסכולות שחמט | האסכולה הרומנטית בשחמט • האסכולה המודרנית • האסכולה ההיפרמודרנית |  |
| תת-תחומים משיקים | שחמט בהתכתבות • חידת שחמט • בעיית שחמט • וריאציות של משחק השחמט • תוכנת שחמט • בליץ |  |
| שונות | פיד"ה • האיגוד הישראלי לשחמט • שחמט בישראל • שעון שחמט |  |
ראו גם פורטל שחמט • קטגוריית שחמט
דיקינסון וו. ריצ'רדס

| --- | --- |

 לידה:  30 באוקטובר 1895 אורנג', ארצות הברית 
 פטירה:  23 בפברואר 1973 (בגיל 77) לייקוויל, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  East Cemetery 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ייל  בית ספר הוטצ'קיס  המכללה לרופאים וכירורגים של אוניברסיטת קולומביה  אוניברסיטת קולומביה 
 מוסדות:  אוניברסיטת קולומביה 
 פרסים והוקרה:  מדליית ג'ורג' מ. קובר (1970)  פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1956) 
 
דיקינסון וו. ריצ'רדס (באנגלית: Dickinson Woodruff Richards‏; 30 באוקטובר 1895 - 23 בפברואר 1973) היה רופא ופיזיולוג אמריקאי. זוכה פרס נובל בפיזיולוגיה ורפואה ב-1956 עם ורנר פורסמן (ממציא צנתר הלב) ועם אנדרה קורנאן, על פיתוח טכניקת צינתורי הלב, בחינת השפעתן של תרופות לב שונות, ומיפוי סוגים שונים של כשל כרוני של הלב ומחלות ריאה ודרכי הטיפול בהם. נחשב כמי שתרם רבות למחקר בתחומי הפיזיולוגיה והפיזיופתולוגיה, וכן לקביעת מדיניות בנושא מחקר טיפולי.
ביוגרפיה > ילדות ולימודים

נולד ב-30 באוקטובר 1895, בניו ג'רזי, לאב שהיה עורך דין, וסב שהיה רופא בניו יורק.
הצטיין בלימודיו בבית הספר בקונטיקט ואחר כך בתואר ראשון (באנגלית ויוונית) באוניברסיטת ייל. ב־1917 דיקינסון הצטרף לצבא כקצין תותחנים ושירת באירופה. ב-1919 הוא החל את לימודי הרפואה באוניברסיטת קולומביה בניו יורק. לאחר סיום לימודיו, בשנים 1923 עד 1927, הוא המשיך את לימודי הרפואה כמתמחה ורופא צעיר בבית החולים פרסביטריאן (Presbyterian) המשויך לאוניברסיטת קולומביה.
ביוגרפיה > קריירה

בתום ההתמחות, אוניברסיטת קולומביה העניקה לריצ'רדס מלגת מחקר במכון הלאומי למחקר רפואי בלונדון, ושם, בשנים 1927–1928 הוא חקר בהנחייתו של הנרי דייל נושאים שונים, ובהם המחזוריות של מערכת הכבד. עבודתו במעבדה של דייל אפשרה לו להכיר מקרוב את הטכניקות של צנתר לב, במסגרת ניסויים בכלבים ושימפנזות. ההיכרות עם טכניקת הצינתור הוכיחה עצמה כבעלת ערך רב בהמשך עבודתו. בתום תקופת המלגה, דיקינסון חזר לניו יורק.
בשנת 1931 החל לשתף פעולה עם אנדרה קורנאן בבית החולים בלוויו (Bellevue) שבניו יורק. ב-1945 עבר לעבוד בבית החולים בלוויו בניו יורק שם המשיך עד לפרישתו ב-1961. בשנים 1940–1961, עסק בפיתוח טכניקת צינתור הלב ובמחקר בתחום הלב.
לאורך הקריירה שלו היה דיקינסון רופא, חוקר, מורה, אחראי על שתי מעבדות מחקר בתחום פיזיולוגיית לב-ריאה בקולג' לרופאים ולמנתחים באוניברסיטת קולומביה, יועץ רפואי לחברת התרופות מרק (Merck) ועורך של מדריך הרפואה הידוע שלה, ויועץ לוועדה למחקר רפואי של המשרד למחקר מדעי.
ביוגרפיה > משפחה וחיים אישיים

ריצ'רדס נישא ב-1931 לקונסטנס ריילי, שהייתה טכנאית במעבדה שבה עבד, ונולדו להם ארבע בנות.
לאורך חייו ניכר כביישן וכשקדן ביותר.
דמויות משפיעות

דיקינסון הושפע מאבי הרפואה, הרופא היווני היפוקרטס.
הדמויות שהשפיעו ביותר על חשיבתו ופעולותיו בשנותיו המוקדמות כרופא היו שני פיזיולוגים: לורנס ג'יי הנדרסון מאוניברסיטת הרווארד והנרי האלט דייל. תחת פטרונותו של הנדרסון, פרסם דיקינסון שלושה מאמרים בתקופת ההתמחות: הראשון עסק בהתאמות מחזוריות באנמיה; השני - בזרימת דם דרך הריאות והמערכת המחזורית, וכן ב-Tetralogy of Fallot, מום לב מולד שכיח אשר מהווה 8% ממומי הלב בילדים; והשלישי - בהשפעת היציבה על המכניקה של זרימת הדם.
דיקינסון הוקסם מדמותו של וורנר פורסמן שערך בשנת 1929 צנתור עצמי, ושאב ממנו השראה בעבודתו בנושא צנתור.
דעותיו בנושא רפואה וחברה

דיקינסון התבטא כנגד הזנחת בתי החולים על ידי הרשויות הציבוריות.
לאורך הקריירה שלו, היה דיקינסון ידוע גם כפילוסוף של מדעי הרפואה, ובהקשר זה ציטט את היפוקרטס, באמרו כי ”הכרחי שהרופא לא רק יספק את צרכי הטיפול, אלא גם ידאג לאדם החולה עצמו, לאלו שלצידו ולענייניו החיצוניים” (היפוקרטס).
תרומתו היישומית והמחקרית

דיקינסון ועמיתו אנדרה קורנאנד פיתחו טכניקה חדשה לצנתור הלב, חרף ההתנגדות הרבה שעוררה הטכניקה. במסגרת עבודתם, השניים חקרו מקרים של שוק טראומטי ללב, מחלות לב מולדות ואחרות, ומחלות ריאה. חדשנות עבודתם של קורנאנד ודיקינסון הייתה בתיאור תפקוד לב נורמלי של המטופלים, בקביעת מדדים מוגדרים (אשר שימשו בין השאר כבסיס לבחירת מועמדים לניתוחי לב), בהעלאת השערות לגבי המכניזם של מחלות לב שונות, ובגיבוש ניסויים לאימות השערות אלה.
עבודתם של השניים הובילה להתקדמות במתודולוגיות המחקר הרפואי באופן כללי. כך למשל, ניסויים שביצעו שימשו בסיס למחקרים עתידיים ביחס למחלות כיתר לחץ דם, מחלות ריאה ומחלות לב-ריאה. בדומה, שיטת הסיווג המודרנית של אי ספיקת כליות מבוססת על הסטנדרטים שקורנאנד ודיקינסון קבעו. לבסוף, השניים סללו את הדרך לשימוש בקרדיולוגיה וברדיולוגיה פולשנית בחינוך הרפואי ובתעשייה הביו רפואית.
פרסים, הכרה והנצחה

1956 – פרס נובל בפיזיולוגיה או רפואה, ביחד עם ורנר פורסמן ואנדרה קורנאנד.
1963– אות הלגיון הצרפתי
1968 – מדליית טרודאו (Trudeau) של איגוד השחפת הלאומי האמריקאי.
1970 – פרס קובר של איגוד הרופאים האמריקאי.
משנת 1973, השנה בה נפטר דיקינסון, נערכת מדי שנה הרצאה לזכרו על ידי האגודה האמריקאית ללב.
לקריאה נוספת

Richards D.W., Cardiac output by the cathererization technique in various clinical conditions, Fed Proc, 1945, 4: 215-220
Bloomfield R.A., Lauson H.D., Cournand A, Breed E.S. & Richards D.W., Recording of right heart pressures in normal subjects and in patients with chronic pulmonary disease and various types of cardiocirculatory disease, J Clin Invest, 1946, 25: 639-664.
הווארד בייקר האב

הווארד הנרי בייקר האב (באנגלית: Howard Henry Baker Sr.‏; 12 בינואר 1902 – 7 בינואר 1964) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי שנבחר לשבע קדנציות רצופות כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטנסי בין השנים 1951 ל-1964.
הוא היה אביו של מנהיג הרוב בסנאט האמריקני לעתיד וראש הסגל של הבית הלבן הווארד בייקר הבן.
ביוגרפיה > ראשית חייו

בייקר נולד בסאמרסט, קנטקי, ב-12 בינואר 1902 לג'יימס פ. בייקר, עורך דין ומוציא לאור של עיתונים בהאנטסוויל, טנסי, וילידת קנטקי, הלן קין בייקר. המשפחה עברה להאנטסוויל, טנסי, בשנת 1909, ובייקר בילה את רוב ילדותו במחוז סקוט. המשפחה עברה לנוקסוויל ב-1918, באותה שנה שבה נכנס בייקר לאוניברסיטה שם. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת טנסי ב-1922 ואת בית הספר למשפטים שלה ב-1924; הוא התקבל ללשכת עורכי הדין בטנסי ב-1923. בייקר הוא בוגר של סניף אפסילון אטה של אחוות סיגמא נו. לאחר לימודי משפטים, בייקר התחתן עם דורה לאד וחזר להאנטסוויל כדי להיות שותף במשרד של אביו. בנם, הווארד בייקר הבן, נולד בהאנטסוויל בשנת 1925. דורה מתה כשהווארד הבן היה ילד. ב-15 בספטמבר 1935 הוא התחתן עם אדית איירין ביילי.
ביוגרפיה > קריירה

במשך תקופה, בייקר שימש כמוציא לאור של עיתון שבועי בהאנטסוויל, טנסי, מושב המחוז של מחוז סקוט. ב-1928, הוא נבחר לכהונה בבית הנבחרים של טנסי, וכיהן במועצת החינוך של מחוז סקוט בין השנים 1931 ל-1932. ב-1934 הוא הפך לתובע הכללי של המחוז ה-19, וכיהן עד 1938 בתפקיד זה.
בשנת 1938, בייקר הגיש מועמדות לתפקיד מושל טנסי, והפסיד בבחירות הכלליות לדמוקרטית פרנטיס קופר. בשנת 1940, הוא התמודד ללא הצלחה לסנאט של ארצות הברית, והפסיד לדמוקרט קנת' מק'קלר. הוא היה ציר בוועידה הלאומית הרפובליקנית ב-1940, 1948, 1952 ו-1956. הוא היה סגן הנשיא והיועץ הכללי של רכבת אונידה והמערבית לשעבר ב-1945, וכן היה במועצת המנהלים של הבנק הלאומי הראשון של אונידה.
בייקר נבחר לקונגרס ה-82 ולששת הקונגרסים הבאים וכיהן מ-3 בינואר 1951, עד מותו מהתקף לב בנוקסוויל, טנסי ב-7 בינואר 1964. בתפקידו החליפה אלמנתו איירין, שסיימה את כהונתו האחרונה ולא ביקשה להיבחר שוב.
בייקר היה אחד מחברי הקונגרס הדרומיים הבודדים שלא חתמו על המניפסט הדרומי משנת 1956 שהתנגד לביטול ההפרדה של בתי ספר ציבוריים בהוראת בית המשפט העליון בפסק דין בראון נגד מועצת החינוך, והצביע בעד חוק זכויות האזרח משנת 1960 והתיקון ה-24 לחוקת ארצות הברית אך לא הצביע על חוק זכויות האזרח משנת 1957.
ביוגרפיה > מותו

בייקר מת, בעקבות התקף לב, בבית החולים פורט סנדרס פרסביטריאן, נוקסוויל, מחוז נוקס, טנסי, ב-7 בינואר 1964, חמישה ימים לפני יום הולדתו ה-62. הוא נקבר בגני שרווד ממוריאל, אלקואה, טנסי. כביש 63 של מדינת טנסי נקרא על שמו.
בייקר זכור כנראה בעיקר כאביו של הווארד ה. בייקר הבן, סנאטור אמריקאי בן שלוש קדנציות מטנסי ומנהיג הרוב בסנאט של ארצות הברית, ששימש מאוחר יותר כראש סגל הבית הלבן תחת רונלד רייגן והיה שגריר ארצות הברית ביפן.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  "Howard H. Baker Sr. (1902–1964)". Tennessee Encyclopedia of History and Culture. נבדק ב-4 ביולי 2014. {{cite encyclopedia}}:  (עזרה)
↑  "Senator Howard H. Baker Jr. (1925–2014)". University of Tennessee. אורכב מ-המקור ב-14 ביולי 2014. נבדק ב-5 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Baker, Howard Henry, (1902–1964)". Biographical Directory of the United States Congress. נבדק ב-14 במאי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Rep. Howard Baker". Govtrack US Congress. נבדק ב-14 במאי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "HR 8601. PASSAGE".
↑  "HR 8601. CIVIL RIGHTS ACT OF 1960. APPROVAL BY THE HOUSE OF THE SENATE'S AMENDMENTS".
↑  "S.J. RES. 29. CONSTITUTIONAL AMENDMENT TO BAN THE USE OF POLL TAX AS A REQUIREMENT FOR VOTING IN FEDERAL ELECTIONS". GovTrack.us.
↑  "HR 6127. CIVIL RIGHTS ACT OF 1957". GovTrack.us.
↑  "Baker, Howard Henry (1902–1964)". The Political Graveyard. נבדק ב-14 במאי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "95 Years – A Chronicle of First National Bank". FNB Chronicles. נבדק ב-4 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2010128220  US Congress: B000062  VIAF: 151689981   WorldCat (עם VIAF): 151689981
כריסטיאן אייקמן

| --- | --- |

 לידה:  11 באוגוסט 1858 נייקרק, הולנד 
 פטירה:  5 בנובמבר 1930 (בגיל 72) אוטרכט, הולנד 
 ענף מדעי:  פתולוגיה 
 מקום מגורים:  חלדרלנד 
 מקום קבורה:  Driehuis Velsen Crematorium 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אמסטרדם  מכון פסטר 
 מנחה לדוקטורט:  Thomas Place 
 מוסדות:  אוניברסיטת אוטרכט (1 באוקטובר 1898–1918) 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1929)  מדלית ג'ון סקוט (1923) 
 
כריסטיאן אייקמן
כריסטיאן אייקמן (באנגלית: Christiaan Eijkman; ‏11 באוגוסט 1858 – 5 בנובמבר 1930) היה רופא צבאי הולנדי, פרופסור לפיזיולוגיה שעסק גם בתחום הבקטריולוגיה. אייקמן חקר את מחלת הבריברי וגילה כי היא נגרמת בעקבות מחסור בוויטמין B1. על תגלית זו קיבל אייקמן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה בשנת 1929, אותו חלק עם פרדריק גואולנד הופקינס (Frederick Gowland Hopkins) תגליתו של אייקמן הצילה חיים והביאה לידיעתנו את החשיבות של הוויטמינים בתזונה.
ביוגרפיה > חינוך מוקדם

כריסטיאן אייקמן נולד בנייקרק בהולנד, כילד השביעי ליוהאנה אלידה פול אייקמן וכריסטיאן אייקמן האב. ב-1875 אייקמן התקבל לבית הספר הצבאי לרפואה של אוניברסיטת אמסטרדם, והוכשר להיות קצין רפואה בצבא איי הודו המזרחיים ההולנדיים (כיום אינדונזיה).
בין השנים 1879–1881 עבד בהדרכתו של הפיזיולוג תומאס פלייס, וכתב את עבודת הדוקטורט שלו על קוטביות העצבים. ביולי 1883 תזה זאת זיכתה אותו בתואר דוקטור למדעי הרפואה בהצטיינות. באותה השנה עזב אייקמן לאיי אינדונזיה, שם שימש קצין רפואה. הוא חזר לאירופה ב-1885 בחופשת מחלה אחרי שלקה במלריה
ביוגרפיה > קריירה

אייקמן הצטרף למעבדתו של א. פורסטר באמסטרדם ולאחר מכן למעבדה הבקטריולוגית של רוברט קוך בברלין. בברלין פגש גם את צמד החוקרים פקלהארינג ווינקלר (A. C. Pekelharing and C. Winkler) שהיו בדרכם לאינדונזיה. הוא הצטרף איתם למשלחת ששלחה הממשלה ההולנדית כדי לחקור את מחלת הבריברי, שהוגדרה אז כמגפה בארצות טרופיות וסוב-טרופיות.
אחרי תשעה חודשים של מחקר עקר, נקראו פקלהארינג ווינקלר להולנד וב-1888 בהמלצתם מונה אייקמן לראש המעבדה שהקימו השניים באינדונזיה. במעבדה זו, עד 1896, ערך אייקמן כמה ממחקריו החשובים ביותר, אשר עסקו בפיזיולוגיה של אנשים החיים באזורים טרופיים. הוא הצליח להפריך מספר תאוריות באשר להתאקלמות האירופאים באזורים הטרופיים. רק אחרי עשר שנות מחקר מצא אייקמן באקראי את הגורם למחלת הבריברי.
ב-1898 התמנה אייקמן לפרופסור להיגיינה ורפואה משפטית באוניברסיטת אוטרכט. הוא פנה לחקר הבקטריולוגיה, וחקר את זיהום המים על ידי צואת חיות ובני אדם ואת שיעור התמותה של חיידקים בהשפעת גורמים חיצוניים.
אייקמן השתתף באופן פעיל בוועדות ובמועצות הבריאות, השתתף במאבקים נגד אלכוהוליזם ושחפת, ואף הקים עמותה למאבק בשחפת.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-1883, לפני מסעו לאינדונזיה, התחתן אייקמן עם אלטיה ויגרי ואן אדמה (Aaltje Wigeri van Edema) שמתה ב-1886. בזמן שהותו עם המשלחת באינדונזיה, התחתן אייקמן שוב ב-1888 עם ברטה ז'ולי לואיז ואן-דר-קמפ. בשנת 1890 נולד להם בן, פיטר-הנדריק, לימים רופא בעצמו.