stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דני וב (שחקן)
קריירה > קולנוע וטלוויזיה

וב הופיע בתוכניות טלוויזיה רבות בהן "אינדיאנה ג'ונס הצעיר", "ידידינו בצפון", "A Touch of Frost", "פוארו", "The Bill", "רציחות במידסומר", "עדות אילמת" ו-"Shackleton". הוא כיכב בשני פרקים בסדרה "דוקטור הו" - "The Impossible Planet" ו-"The Satan Pit". עוד כיכב בסדרה המוזיקלית "Britannia High" בתפקיד ג'ק טיילר ובפרק בסדרה "תחבולות חדשות".
ב-1985 כיכב וב לצדו של ג'ון פרטווי בעיבוד הטלוויזיוני למחזה "Do You Know the Milky Way?" מאת קארל ויטלינגר בתפקיד קריס, חולה נפש שמאמין שהגיע מכוכב אחר.
לווב היו תפקידים קבועים בסדרות טלוויזיה אחדות בהן "ברוקסייד", "Cardiac Arrest" ו-"Life Begins". עוד שיחק בסדרה "Honest" בדמות מק קרטר.
וב השתתף בווידאו קליפ של השיר "Owner of a Lonely Heart" של להקת יס.
ב-2008 גילם וב את העיתונאי נואל בות'אם (אנ') בדרמה של ערוץ BBC Four בשם "Hughie Green, Most Sincerely". עוד באותה שנה הקליט ספר שמע "The Lightning Tower/The Dark King" בהוצאת Black Library, ואת הספר "Slayer of the Storm God". הוא שיחק בתפקיד קטן בדמות קצין קשר גרמני בסרט "מבצע ואלקירי" בכיכובו של טום קרוז.
בספטמבר 2009 שיחק וב בתפקיד ראשי בדרמה בת חמישה חלקים בשם "Land Girls" של ערוץ BBC1. בסדרה גילם דמות של סמל המשרת במשמר המולדת. ב-2010 הופיע וב בפרק בסדרה "הנוכלים" בדמות אביהם של שון ואמה. בסדרת הדרמה של ה-BBC "הולבי סיטי" גילם וב את קווין דלטון.
ב-2015 שיחק בתפקיד רוי במותחן הבריטי "The Contract" שיצא לאקרנים בינואר 2016.
בשנת 2017 החל לשחק במיני-סדרת הדרמה "שקרן, שקרנית" ברשת הטלוויזיה הבריטית ITV.
קריירה > תיאטרון

דני וב הופיע בתפקידים רבים בתיאטרון בהם בהפקה זוכת פרס אוליבייה של המחזה "ארורים" מאת שרה קיין בתיאטרון ליריק. ב-2011 זכה וב בפרס אוף וסט אנד לשחקן הטוב ביותר. הוא שיחק בתיאטרון רויאל קורט במחזה "מרק עוף עם שעורה" מאת ארנולד וסקר ובמחזה "The Mistress Contract".
חיים אישיים

פרט למשחק וב הוא גולש נלהב וחבר במועדון "Shore Surf Club", ומשתתף בתחרויות כשהוא פנוי מעבודה.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1984 |  | A Year of the Quiet Sun | דייוויד |  |
| 1985 |  | No End | אמריקאי |  |
| 1986 |  | Defence of the Realm | דני רויס |  |
| 1987 |  | Billy the Kid and the Green Baize Vampire | במאי טלוויזיה |  |
| 1987 |  | Death Wish 4: The Crackdown | האיש של זכריה | קנון גרופ |
| 1989 | הנרי החמישי | Henry V | גאוור | BBC |
| 1992 | הנוסע השמיני 3 | Alien 3 | רוברט מורס | פוקס המאה ה-20 |
| 1996 | הנחישות מנצחת | True Blue | אלן פאלמר |  |
| 1997 | אהבה ומוות בלונג איילנד | Love and Death on Long Island |  |  |
| 1998 | סטיל קרייזי | Still Crazy | קלייב | סרטי קולומביה |
| 2000 | זירה עוינת | Shiner | קארל | מירמקס |
| 2001 |  | Inspiration | גבר |  |
| 2003 | אהיה שם | I'll Be There | דני וייז | מורגן קריק הפקות / סרטי האחים וורנר |
| 2004 | הזוג הארי | The Aryan Couple | הימלר |  |
| 2005 | הצד הטוב של הכעס | The Upside of Anger | גריי וולפמייר |  |
| 2008 | מבצע ואלקירי | Valkyrie | קפטן האנס | יונייטד ארטיסטס |
| 2010 |  | The Story of F*** | ברטון המבורסקי |  |
| 2014 | כאוס בגני ורסאי | A Little Chaos | קלוד מולין |  |
| 2014 | לוק | Locke | קסידי |  |
| 2015 |  | The Contract | רוי |  |
| 2016 | עיר של אורות זעירים | City of Tiny Lights | סמל בילוש קאל דונלי | BBC Films |
| 2017 |  | Pegasus Bridge | גנרל ריצ'רד ג'ייל |  |
| 2017 | צ'רצ'יל | Churchill | גנרל אלן ברוק |  |
| 2019 | לעולם לא להזדקן | Never Grow Old | פייק |  |
הערות שוליים

↑  Kathryn Flett (2002-01-06). "Truly, this was an Endurance test". The Guardian. London. ארכיון מ-2008-08-06. נבדק ב-2008-08-06.
↑  Sue Davies (2008-02-02). "Doctor Who: The Girl Who Never Was by Alan Barnes". אורכב מ-המקור ב-2008-08-06. נבדק ב-2008-08-06.
↑  "Danny Webb, The Contract CAST LIST". Film Affinity.
↑  THE MISTRESS CONTRACT
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007402392305171  PLWABN: 9810605097205606  LCCN: no00018521  SNAC: w6618r96  VIAF: 53690173   WorldCat (עם VIAF): 53690173
האלקסר של סגוביה

האלקסר של סגוביה (בספרדית: Alcázar de Segovia, מילולית: טירת סגוביה) הוא מבצר אבן הממוקם בעיר העתיקה של סגוביה, ספרד. המבצר, המתנשא בראש צוק סלעי מעל מקום התמזגות הנהרות ארסמה וקלמורס, סמוך לרכס גוודראמה, הוא אחד המבנים הייחודיים והמוכרים בספרד. האלקסר נבנה במקור כמבצר, אך שימש גם כארמון, בית סוהר, בית ספר מלכותי לארטילריה ואקדמיה צבאית. כיום משמש האלקסר כמוזיאון היסטורי הפתוח לקהל הרחב, והוא אחת משלוש האטרקציות התיירותיות העיקריות של סגוביה, לצד אמת המים והקתדרלה.
חצר פנימית באלקסר
היסטוריה

מקורו של האלקסר של סגוביה, כמו מבצרים רבים בספרד, במצודה ערבית. ההתייחסות הראשונה לאלקסר הנוכחי היא משנת 1120, כ-32 שנים לאחר חזרתה של העיר סגוביה לידיים נוצריות. עם זאת, ממצאים ארכאולוגיים מצביעים על כך שבמיקומו של האלקסר עמד מבצר כבר בימי הרומאים, אפשרות שמקבלת משנה תוקף מקיומה של אמת המים הרומית בעיר.
מבנהו וצורתו של המבצר עד לימי אלפונסו השמיני אינם ידועים, אולם בתיעוד מוקדם מוזכרת גדר היקפית מעץ. ניתן להסיק כי לפני שלטונו של אלפונסו השמיני מדובר היה במבצר עץ מעל היסודות הרומיים. אלפונסו השמיני ואשתו אלינור הפכו את האלקסר למקום מגוריהם העיקרי, ובימיהם החלו העבודות לבנייתו של מבצר האבן הקיים כיום.
במהלך ימי הביניים המשיך האלקסר להיות מקום מגורים מועדף על רבים מבני משפחות המלוכה הקסטיליות וכן מבצר עיקרי במערך ההגנה של הממלכה. במהלך תקופה זו נבנו מרבית המבנים במתחם, והמבצר הורחב באופן משמעותי על ידי השליטים לבית טרסטמארה.
בשנת 1258 נערכו במבצר עבודות שיקום על ידי אלפונסו העשירי, לאחר קריסה חלקית של המבנה, ולאחר מכן נבנה היכל המלכים במטרה לאכלס את הפרלמנט. עם זאת, המלך שבתקופתו נעשו עבודות הבנייה המשמעותיות ביותר הוא חואן השני, שאחראי לבנייתו של 'המגדל החדש', הידוע כיום כ'מגדל חואן השני'.
בשנת 1474 מילא האלקסר תפקיד חשוב בעלייתה לשלטון של איזבלה הראשונה. ב-12 בדצמבר הגיעו לסגוביה החדשות על מותו של המלך אנריקה הרביעי במדריד, ואיזבלה מצאה מפלט בין חומות המבצר, שם היא זכתה לתמיכתם של אנדרס קבררה ומועצת העיר סגוביה. איזבלה הוכתרה למחרת למלכת קסטיליה ולאון.
השיפוץ הנרחב הבא באלקסר נערך על ידי המלך פליפה השני לאחר נישואיו לאנה, ארכידוכסית אוסטריה. במהלך השיפוץ נוספו לאלקסר הצריחים המחודדים, במטרה לשוות לו מראה המזכיר את המבצרים המרכז-אירופאים. לאחר שמשפחת המלוכה העתיקה את מגוריה למדריד, הפך האלקסר לבית סוהר למשך כמאתיים שנה.
בשנת 1762 ייסד במקום המלך קרלוס השלישי את בית הספר המלכותי לארטילריה. האלקסר שימש את בית הספר קרוב למאה שנים, עד 6 במרץ 1862, אז שרפה שפרצה במקום גרמה לנזק משמעותי לגגות ולשלד המבנה. נזקי השרפה שוקמו רק בשנת 1882. בשנת 1896 החליט המלך אלפונסו השלושה-עשר להעביר את האלקסר לרשות משרד המלחמה הספרדי ולהפכו לאקדמיה צבאית. בשנת 1953 הוקמה 'פטרונות האלקסר', הגוף שאחראי כיום על המוזיאון שנפתח באתר.
גלריית תמונות

היכל המלכים.
חדר הקפלה.
חדר הגלריה.
חדר הנשקייה.
האנה פאקארינן

| --- | --- |

 לידה:  17 באפריל 1981 (בת 43) לאפנראנטה, פינלנד 
 שם לידה:  Hanna Helena Pakarinen 
 מוקד פעילות:  פינלנד 
 תקופת הפעילות:  מ-2004 
 סוגה:  מוזיקת פופ, רוק גותי, רוק 
 חברת תקליטים:  סוני BMG, סוני מיוזיק אנטרטיינמנט 
 www.hannapakarinen.fi
 פרופיל ב-IMDb
 
האנה פאקארינן
האנה הלנה פאקארינן (בפינית: Hanna Helena Pakarinen; נולדה ב-17 באפריל 1981) היא זמרת פינית, שהייתה לזוכה הראשונה בתוכנית "איידולס", הגרסה הפינית ל"פופ איידול" (שעליה מבוססת גם התחרות "אמריקן איידול").
חייה

נולדה בעיר לאפנראנטה שבמזרח פינלנד, קרוב לגבול עם רוסיה. עבדה כנהגת מלגזה ביום והייתה סולנית להקת רוק מקומית בלילה, טרם זכייתה בתוכנית "איידולס". בתוכנית זו הייתה פאקארינן המועמדת הבולטת לזכייה כבר מההתחלה, ובגמר, שהתקיים ב-9 בינואר 2004 קיבלה 60% מהקולות. בעקבות כך זכתה בצ'ק בסך 30,000 אירו ובחוזה הקלטות ב-Sony BMG.
אלבומה הראשון יצא ביוני 2004 ונקרא "When I Become Me", עליו קיבלה אלבום פלטינה, כשלאחריו יצאו לחנויות התקליטים שני אלבומים נוספים: "Stronger" (ספטמבר 2005) שעליו קיבלה אלבום זהב ו"Lovers" (פברואר 2007), בו כתבה את רוב השירים.
פאקארינן ניצחה בקדם אירוויזיון הפיני, שהתקיים ב-17 בפברואר 2007, עם השיר "Leave Me Alone", המאופיין בסגנון המטאל גותי. בתחרות האירוויזיון סיימה פאקארינן במקום ה-17 בלבד, עם 53 נקודות.
באוקטובר 2007 האנה הוציאה את הסינגל Black Ice שהוא שיר הנושא של סרט בפינלנד. לשיר צולם גם קליפ. בשנת 2008 הוציאה האנה דיסק ששמו "Love In A Million Shades".
האסטרונום המלכותי

| --- | --- |

 איוש נוכחי:  הברון מרטין רייס
 תאריך כניסה לתפקיד:  1995
 תחום שיפוט:  הממלכה המאוחדת
 ייסוד המשרה:  22 ביוני 1675 
 איוש ראשון:  ג'ון פלמסטיד
 אתר רשמי
 
האסטרונום המלכותי הוא נושא משרה בחצר של אנגליה והממלכה המאוחדת. התפקיד ניתן לראשונה ב-22 ביוני 1675. בשנת 1834 מונה לראשונה "האסטרונום המלכותי של סקוטלנד".
היסטוריה

בשנת 1675 ייסד צ'ארלס השני, מלך אנגליה את מצפה הכוכבים המלכותי בגרניץ' הסמוכה ללונדון. עם ייסוד מצפה הכוכבים מינה המלך צ'ארלס את ג'ון פלמסטיד לתפקיד האסטרונום המלכותי הראשון, שתפקידו היה:
לתקן בשקדנות את לוחות תנועות גרמי השמים, את מיקומם של כוכבי השבת, וזאת על מנת לאפשר את מציאת קווי האורך למען אמנות הניווט.
vol.28,at p.293 R Walsh, The Museum of foreign literature, science and art, publ. E Litell, 1836, vol. 28 at page 293
מאז ייסוד מצפה הכוכבים המלכותי, ועד שנת 1972 שימש האסטרונום המלכותי כמנהל מצפה הכוכבים, אך גם כנושא משרה של בית המלוכה, וקיבל מבית המלוכה מענק שנתי (סטיפנדיה) של 100 לירות שטרלינג.
לאחר שנת 1972 הפך התפקיד לתואר כבוד בלבד, והופרד מהניהול בפועל של מצפה הכוכבים.
נושאי התואר "האסטרונום המלכותי"

1675–1719 ג'ון פלמסטיד
1720–1742 אדמונד האלי
1742–1762 ג'יימס ברדלי
1762–1764 נתנאל בליס
1765–1811 נוויל מסקלין
1811–1835 ג'ון פונד
1835–1881 סר ג'ורג' בידל איירי
1881–1910 סר ויליאם כריסטי
1910–1933 סר פרנק ווטסון דייסון
1933–1955 סר הרולד ספנסר ג'ונס
1956–1971 ריצ'רד ון דרי ריט וולי
1972–1982 סר מרטין רייל
1982–1990 סר פרנסיס גרהם-סמית'
1991–1995 סר ארנולד וולפנדייל
1995–היום מרטין ריס, ברון לדלו
הערות שוליים

↑  forthwith to apply himself with |the most exact care and diligence to the rectifying the tables of the motions of the heavens, and the places of the fixed stars, so as to find out the so-much desired longitude of places for the perfecting the art of navigation.
האצטדיון העירוני בפוזנן

| --- | --- |

האצטדיון העירוני, פוזנן
 כינוי:  אצטדיון לך
 כתובת:  ul. Bułgarska 17, 60-320 Poznań 
 מיקום:  פוזנן, פולין
 קואורדינטות:  52°23′50″N 16°51′29″E﻿ / ﻿52.397222°N 16.858056°E﻿ / 52.397222; 16.858056
 אבן יסוד:  1968
 תקופת הפעילות:  23 באוגוסט 1980 – הווה (44 שנים)
 שופץ:  2003–2010 (מתוכנן)
 עלות הבנייה:  160 מיליון אירו (שיפוץ)
 בעלים:  עיריית פוזנן
 מפעיל:  לך פוזנן 
 משטח:  דשא
 קבוצות:  לך פוזנן
 מושבים:  45,830
 ממדי משטח:  105 × 68 מטר
 he
 
האצטדיון העירוני (בפולנית: Stadion Miejski) הוא אצטדיון רב-תכליתי בפוזנן, פולין. האצטדיון משמש בעיקר למשחקי כדורגל והוא מגרשה הביתי של קבוצת לך פוזנן.
היסטוריה

בניית האצטדיון החלה ב-1968 והסתיימה ב-1980 ותכולתו 18,200 צופים. במשחק הבכורה שנערך ב-23 באוגוסט 1980, נפרדו לך פוזנן ומוטור לובלין בשוויון 1:1. בשנת 1986 הוקמו עמודי התאורה המזוהים עם האצטדיון יותר מכל אלמנט אדריכלי אחר. בשלב מאוחר יותר הותקן באצטדיון לוח תוצאות אלקטרוני, ובתחילת שנות התשעים הוסבו כל היציעים ליציעי ישיבה בלבד והותקנו מושבי פלסטיק חדשים.
במהלך השנים האצטדיון אירח כ-30 משחקים של לך פוזנן במסגרות אירופיות שונות ובהן שלבים שונים של ליגת האלופות, גביע אופ"א, גביע המחזיקות וגביע האינטרטוטו. בין היתר, בתחילת שנות התשעים אירחה פוזנן באצטדיון את קבוצות בני יהודה, מכבי חיפה ובית"ר ירושלים הישראליות. בנוסף, האצטדיון אירח לעיתים משחקים בינלאומיים של נבחרת פולין, אך מאז שנת 2004 הועדפו על פניו אצטדיונים אחרים ולא נערכו בו משחקים בינלאומיים במסגרת רשמית.
בשנת 2002 הוחלט על שיפוץ נרחב של האצטדיון, בעקבות קפיצה חדה בכמות הצופים במשחקי לך פוזנן. השיפוץ החל בשנת 2003 ועד שנת 2006 הושלמה בנייתו של יציע רביעי הכולל גג. בהמשך עבר האצטדיון שיפוץ נוסף לקראת יורו 2012, במסגרתו קורו יתר היציעים ותכולת האצטדיון גדלה ל-45,000 מושבים.
פנים האצטדיון, נובמבר 2011
האצטדיון המרכזי (מורמנסק)

| --- | --- |

 שמות קודמים:  טרוד, ספרטק
 מיקום:  רוסיה מורמנסק, מחוז מורמנסק, רוסיה
 קואורדינטות:  68°58′25″N 33°04′58″E﻿ / ﻿68.973611°N 33.082778°E﻿ / 68.973611; 33.082778
 אבן יסוד:  1960
 תקופת הפעילות:  17 ביולי 1960 – הווה (64 שנים)
 מפעיל:  עיריית מורמסנק
 משטח:  דשא
 קבוצות:  סבר מורמנסק
 מושבים:  13,400
 ממדי משטח:  105×68 מטרים
 http://centralstadion.ru
 he
 
האצטדיון המרכזי בעיר מורמנסק (רשמית: אצטדיון ההסתדרות המרכזי, ברוסית: Центральный стадион профсоюзов) הוא אצטדיון כדורגל המשמש כמגרשה הבייתי של קבוצת הכדורגל סבר מורמנסק.
האצטדיון נבנה בהזמנת ממשלת המחוז ונחנך ב-17 ביולי 1960. במשך שנים שימש כמגרש הבית של קבוצת הכדורגל ספרטק מורמנסק ושימש גם למשחקי טניס, בנדי וענפי ספורט אחרים והוא מתקן הספורט הגדול ביותר במחוז מורמנסק.
הערות שוליים

↑  Физическая культура и спорт
דין (עיתון)

| --- | --- |
 תדירות:  שבועון
 סוגה:  חדשות
 מו"ל:  אלכסנדר הלוי צדרבוים 
 תאריכי הופעה:  מאי 1869 – 1871
 שפה:  רוסית
 מערכת:  אודסה 
 מדינה:  האימפריה הרוסית
 
דְיֵן (רוסית: День; ‏עברית: יום) היה עיתון יהודי שיצא לאור בשפה הרוסית. העיתון יצא לאור בעיר אודסה בין מאי 1869 לתחילת קיץ 1871.
רקע וראשיתו של העיתון

דין היה בין העיתונים היהודיים הראשונים בשפה הרוסית. הוא החל להתפרסם לאחר שעיתונים יהודים בשפה הרוסית הקודמים, ראזסווייט וציון נחלו כישלון במאמציהם להפוך לבמתם של יהודי האימפריה הרוסית. כנראה הסיבה העיקרית לכשלונם הייתה טמונה בעובדה כי לא היו מספיק דוברי רוסית בקרב היהודים.
התנאים שקדמו להופעתו של הדין היו עדיפים על פני תנאיהם של רזסבט וציון. בשנות הששים והשבעים של המאה ה-19 החל, בהתמדה, לגדול מספר יהודים באימפריה הרוסית הדובר את השפה הרוסית. לגידול זה תרמו בתי ספר ממלכתיים המיועדים לילדי יהודים וגם בתי מדרש ממשלתיים בוילנה וז'יטומיר.
גורם נוסף שדחף להופעתו של העיתון היה התפשטות של רגשות אנטישמיים ברחבי האימפריה הרוסית. ביטויים אנטישמיים מצאו כר פורה במאמרי דעה וכתבות אשר התפרסמו על גבי עמודיה של העיתונות הרוסית. בסופו של דבר האווירה האנטי יהודית שהשתררה בעיתונות הרוסית הביאה לכך שהסניף האודסאי של חברת מרבי השכלה החליט להוציא לאור עיתון יהודי בשפה הרוסית. לאחר השתדלותו של סניף חברת מרבי ההשכלה בעיר הבירה, סנקט-פטרבורג, הושג רישיון מהממשלה להדפסתו של העיתון. הסניף באודסה נכנס למשא ומתן עם ש. אורנשטיין בכדי שהאחרון יערוך את העיתון החדש. הוסכם כי תקום ועדה שתפקידה יהיה לעבור על כלל מאמרים המוגשים למערכת העיתון לפרסום.
הסניף האודסאי מינה בתור נציגיו במערכת העריכה של עיתון את עמנואל סולובייצ'יק וש. לוינסון, אך במהרה הם התפטרו בגלל חוסר זמן, הם הוחלפו במנשה מרגלית, אליהו אורשנסקי ומיכאל קולישר.
הגיליון הראשון של העיתון התפרסם ב-16 במאי 1869.
גישתו של העיתון

על פי הודעתם של עורכי העיתון היה דין ממשיך דרכם, ואפילו פעל לפי תוכניותיהם, של שני עיתונים יהודים בשפה הרוסית שקדמו לו, הראזסווייט וציון.
אנשי מערכת העיתון האמינו כי יהדות האימפריה הרוסית נמצאת ערב הרחבת זכויותיהם ולשיטתם של אנשי הדין בכדי שיהודים יקבלו שוויון זכויות מלא עליהם להיטמע בחברה הכללית ולעבור רוסיפיקציה מלאה. עורכו של דין, עמנואל סולובייצ'יק, האמין כי הצלתה של יהדות רוסיה תגיע בעזרת התמזגותה עם העם הרוסי.
למרות גישות ההתבוללות של העיתון היו גם גישות מסוימות הביקשו לשמור משהו מן הייחוד היהודי. כאשר עלתה הצעה לבטל את החינוך היהודי-הממלכתי באימפריה הרוסית יצאה מערכת העיתון להגנה על מערכת חינוך זו. החיסרון של מערכת חינוך זו, לדברי עורכי הדיין, היא רמתם של המורים, מורים אלו לא מצליחים להעניק חינוך ראוי כפי.
עורכי העיתון עודדו רוסיפיקציה בקרב יהודי רוסיה, אך בשום אופן לא המרת דת וכאשר אחד המורים של בית מדרש לרבנים בווילנה המיר את דתו והשלטונות החליטו שלא לפטרו, עמנואל סולובייצ'יק מחה על כך מעל דפי העיתון.
העיתון ותרגום התנ"ך לרוסית

המשכילים היהודים באימפריה הרוסית ראו את תרגומו של התנ"ך לרוסית כאמצעי הטוב ביותר כדי לקרב את יהודי רוסיה לאוכלוסייה הכללית, לשיטתם תרגום התנ"ך לרוסית מסוגל לחולל מהפכה ממש, כמו שבזמנו חולל תרגום התנ"ך לגרמנית.
הכנסייה הפרבוסלבית התנגדה לתרגום התנ"ך לרוסית המודרנית, מבחינתה התרגום הלגיטימי היה התרגום לסלאבית עתיקה. ב-1862 נעשה תרגום לרוסית מודרנית אשר יצא לאור בברלין, אך נאסר להפצה ברחבי האימפריה הרוסית.
בסופו של דבר בין השנים 1868–1869 הכנסייה הפרבוסלבית הוציאה לאור תנ"ך בתרגום לרוסית המודרנית. חברת מרבי השכלה ביקשה אישור משלטונות להשתמש בתרגום זה כבסיס, לעשות בו שינויים ולהתאימו לקהל היהודי. כנראה פנייה זו נעשתה ביוזמתו של דניאל חוולסון. חוולסון היה יהודי מומר שהיה פרופסור לשפות שמיות באוניברסיטת פטרבורג בין המתרגמים של התנ"ך לרוסית מטעם הכנסייה.
חוולסון המיר את דתו לנצרות בכדי להתקבל למשרת מרצה באוניברסיטת פטרבורג. הוא ביקש בעצמו להצטרף אל שורותיו של ועד "חברת מרבי השכלה". לא כל חברי הארגון ראו בעין יפה הצטרפותו של יהודי מומר לשורות הארגון, אך היו בכל זאת חברים שראו בחברותו של חוולסון דווקא הזדמנות, מבחינתם הוא יכול להגיע ביתר קלות אל אנשי הממשל והכנסייה מאשר שאר החברים.
אחד הקולות הבולטים כנגד חברותו של חוולסון בחברת מרבי ההשכלה היה אדולף לנדאו, כמו כן התנגד לנדאו להפצה של התנ"ך המתורגם לרוסית בידי אנשי הכנסייה הפרובסלבית, לטענתו כל אלו יכלו להרתיע את היהודים לגעת בספר כזה. בסופו של דבר בוטלה הפצת התרגום הכנסייתי של התנ"ך בקרב היהודים, הממשל של האימפריה הרוסית נתן רשות להפיץ בקרב היהודים את התנ"ך בתרגום לרוסית של א. ל. מנדלשטאם.
סופו של העיתון

לאורך פעילותו של העיתון, הוא נאלץ להגיב על מאורעות אנטי-יהודיים אשר התרחשו באודסה.
בשנת 1871 התרחשו פרעות ביהודי אודסה אשר נמשכו שלושה ימים, בפרעות אלו נפגעו כ-1,400 יהודים. יחס השלטונות בזמן המהומות האלו היה אדיש, אך יותר מכל היה לעורכי העיתון לקבל את יחסה האדיש של האינטליגנציה הרוסית לאור הפגיעה באוכלוסייה היהודית של אודסה.
אכזבתם של אנשי דיין הייתה קשה, לא רק שתקוותיהם נמוגו, אלא שגם הצנזורה אסרה עליהם לפרסם. עורכי העיתון ניסו לפעול בדרך אחרת כנגד הפורעים. אחיהו אורשנסקי ומנשה מרגלית יחד עם עורך-הדין אלכסנדר פסובר ניסו להאיץ בנפגעים לפעול בדרך המשפטית, אך ניסיונם לא צלח. קבוצה זו ערכה מחקר לגבי הפרעות ושלחה אותו למערכת של מספר עיתונים ליברליים, אך מחקר זה מעולם לא התפרסם בהם.
לאור הקשיים והאכזבות האלו החליטו עורכי העיתון על סיום דרכו וסגרו אותו ב-8 ביוני 1871. עם סגירתו של העיתון בא אל קצו הפרק של אודסה בעיתונות היהודית בשפה הרוסית ומרכזה של עיתונות זו עברה אל בירתה של האימפריה סנקט-פטרבורג.
לקריאה נוספת

יהודה סלוצקי, העיתונות היהודית-רוסית במאה התשע-עשרה, מוסד ביאליק, 1970
יהודה סלוצקי, ה"דיין", העבר י"א, עמ' 37–52
Alexander Orbach, New Voices of Russian Jewry, Leiden, 1980
הערות שוליים

↑  ה"דיין", עמ' 37
↑  ה"דיין", עמ' 39
↑  העיתונות היהודית-רוסית במאה התשע-עשרה, עמ' 58
1 2  New voices of Russian jewry, p. 184
1 2  ה"דיין", עמ' 41
↑  "דיין" 1869, גל' 10, עמ' 151
↑  ה"דיין", עמ' 43
↑  "דיין" 1869, גל' 6, עמ' 86
↑  ה"דיין", עמ' 44
1 2  ה"דיין", עמ' 45
↑  הדיין, עמ' 46
↑  ה"דיין", עמ' 47
1 2 3  העיתונות היהודית-רוסית במאה התשע-עשרה, עמ' 63
↑  העיתונות היהודית-רוסית במאה התשע-עשרה, עמ' 64
האחים קרמזוב (סרט, 1958)

| --- | --- |
האחים קרמזוב (סרט, 1958)
האחים קרמזוב (סרט, 1958)
 מבוסס על:  האחים קרמזוב של פיודור דוסטויבסקי
 בימוי:  ריצ'רד ברוקס 
 הופק בידי:  פנדרו ס. ברמן 
 תסריט:  ג'וליוס אפשטיין, פיליפ אפשטיין, ריצ'רד ברוקס 
 עריכה:  ג'ון דנינג 
 שחקנים ראשיים:  יול ברינר מריה של קלייר בלום לי ג'יי. קוב ויליאם שטנר
 מוזיקה:  ברוניסלב קפר 
 צילום:  ג'ון אלטון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  מטרו גולדווין מאייר 
 חברה מפיצה:  מטרו גולדווין מאייר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  20 בפברואר 1958
 משך הקרנה:  145 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 תקציב:  2,727,000‏$
 הכנסות:  5,440,000‏$
 פרסים:  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
האחים קרמזוב (באנגלית: The Brothers Karamazov) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1958 המבוסס על רומן בשם זה מאת פיודור דוסטויבסקי בבימויו של ריצ'רד ברוקס.
סרטים נוספים על אותו רומן היו: סרט אילם גרמני ב-1922, סרט איטלקי ב-1947 וסרט סובייטי ב-1969.
התסריט שונה מהספר ולמרות אורכו לא מופיעים בו כל הגיבורים. העלילה מתרחשת בעיירה ריבסק באימפריה הרוסית ב-1870 ומתארת את היחסים הקשים במשפחת קרמזוב, האב פיודור וארבעת בניו. ליחסים קשים אלה נכנסות שתי נשים ויחסי אהבה-שנאה מובילים לבסוף לרצח.
השחקן לי ג'יי. קוב היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
תקציר העלילה

פיודור קרמזוב (לי ג'יי. קוב) הוא אלמן משתי נשים. מבלה במסיבות חשק ושתיין כרוני. יש לו ארבעה בנים:
דימיטרי קרמזוב - (יול ברינר), הבן הבכור מאשתו הראשונה. קצין בצבא, רודף נשים ומהמר. מבקש כל הזמן הלוואות מאביו אך זה נותן לו רק תמורת שטרות חוב. דימיטרי שונא אותו וטוען כי הכסף שייך לו כירושה מאימו.
אלכסיי קרמזוב - (ויליאם שטנר), כומר פרבוסלבי מנסה לקשר ולפשר בין האחים והאב
איוואן קרמזוב - (ריצ'רד בייסהרט), עיתונאי ואתאיסט, גר במוסקבה ומשתדל להתרחק מהבעיות במשפחה
סמרדיאקוב - (אלברט סלמי), ילד מחוץ לנישואים של פיודור. הוא חולה אפילפסיה ופיודור מתייחס אליו בזלזול.
מלבד משפחת קרמזוב יש בעלילה עוד שתי נשים:
קטיה - (קלייר בלום), בתו של קצין בצבא. דימיטרי מסכים להלוות לה 3,000 רובל כדי להציל את אביה הנחשד במעילה. היא מתאהבת בו ומשחררת אותו לאחר מכן בערבות מבית הסוהר בו הוא כלוא בגלל נזק שגרם למסבאה. לאחר שהיא מודיעה לו שירשה סכום כסף נכבד שישחרר אותו מהחובות לאביו, הוא מסכים להתארס אתה למרות שאינו מאוהב בה.
גרושנקה - (מריה של), יפהפייה משוחררת בעלת טברנה בעיירה. פיודור קרמזוב מאוהב בה ורוצה לשאת אותה לאשה למרות הבדלי הגילים. גם דימיטרי מאוהב בה וזונח את ארוסתו. מתחיל מאבק קשה בין האב והבן על ליבה של גרושנקה.
המצב במשפחה הולך ומתערער. לאחר שאיוואן אומר לסמרדיאקוב שאין אלוהים הוא מחליט לרצוח את פיודור המתעלל ומזלזל בו.
לילה אחד מגיע דימיטרי לביתה של גרושנקה. כשהוא אינו מוצא אותה בבית הוא מחליט ללכת לבית אביו. לוקח מוט מתכת וכשפיודור יוצא הוא חובט בו אך פוגע במקרה במשרת שנפצע קשה. המשטרה אוסרת את דימיטרי בגלל רצח אביו אך הוא משוכנע שלא הוא הרוצח.
באותו לילה מתוודה סמרדיאקוב באוזני איוון כי הוא רצח את פיודור. איוון מורה לו להסגיר את עצמו למשטרה אבל כעבור זמן קצר סמרדיאקוב תולה את עצמו.
בבית המשפט מועלים עדים המאשימים את דימיטרי ברצח. איוואן מוסר כי סמרדיאקוב העיד שהוא הרוצח אך בית הדין לא מקבל זאת. לבסוף עולה לעדות קטיה שרוצה לנקום בדימיטרי ומראה מכתב בכתב ידו בו הוא כותב שירצח את אביו אם לא ימחוק את חובותיו. חבר המושבעים קובע שדימיטרי אשם ברצח.
אלכסיי ואיוואן יודעים שדימיטרי אינו הרוצח ולכן מארגנים בריחה שלו עם גרושנקה למדינה אחרת.
הערות שוליים

1 2  סרטים - באים לאב הולל - "האחים קרמזוב", "העולם הזה", גיליון 1109 מ-31 בדצמבר 1958, עמוד 19
דינים (בני נח)

מצוות דינים היא אחת משבע מצוות בני נח והיא מצוות העשה היחידה שנצטוו בה בני נח.
גדרי המצווה

בני נח מצווים להושיב שופטים ודיינים בכל אזור ובכל עיר. בכלל האיסור נכללים כל דיני הממונות: גזל, אונאה וכדומה. מקור החיוב רמוז בפסוק "ויצו" או במילה "אלוהים" שבפסוק.
וְאַךְ אֶת דִּמְכֶם לְנַפְשֹׁתֵיכֶם - אֶדְרֹשׁ:  מִיַּד כָּל חַיָּה אֶדְרְשֶׁנּוּ. וּמִיַּד הָאָדָם, מִיַּד אִישׁ אָחִיו - אֶדְרֹשׁ אֶת נֶפֶשׁ הָאָדָם.  שֹׁפֵךְ דַּם הָאָדָם - בָּאָדָם דָּמוֹ יִשָּׁפֵךְ: כִּי בְּצֶלֶם אֱלֹהִים, עָשָׂה אֶת הָאָדָם!  וְאַתֶּם, פְּרוּ וּרְבוּ, שִׁרְצוּ בָאָרֶץ, וּרְבוּ בָהּ!
מצוות "דינים" בתנ"ך

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
פרשניות ומחלקות > מחלוקת הרמב"ם והרמב"ן בגדר המצווה > דעת הרמב"ם

תפקיד הדיינים הוא: "לדון בשש מצות אלו ולהזהיר את העם, ובן נח שעבר על אחת משבע מצות אלו יהרג בסייף".
העונש על ביטול מצוות דינים הוא כיתר המצוות, מיתת סייף. בכך מסביר הרמב"ם את ההצדקה למעשה שמעון ולוי: "ומפני זה נתחייבו כל בעלי שכם הריגה, שהרי שכם גזל, והם ראו וידעו ולא דנוהו".
פרשניות ומחלקות > מחלוקת הרמב"ם והרמב"ן בגדר המצווה > דעת הרמב"ן

הרמב"ן חולק על דעת הרמב"ם לפיה הימנעות פסיבית מהקמת מערכת משפט גוררת עונש מיתה. לדעתו, מטרת ה"דינים" היא ליצור מערכת משפט שתדון בדיני נזיקין, ולאו דווקא באכיפת מצוות בני נח:
ועל דעתי, הדינין שמנו לבני נח בשבע מצות שלהם אינם להושיב דיינין בכל פלך ופלך בלבד, אבל צוה אותם בדיני גנבה ואונאה ועושק ושכר שכיר ודיני השומרים ואונס ומפתה ואבות נזיקין וחובל בחבירו ודיני מלוה ולוה ודיני מקח וממכר וכיוצא בהן, כענין הדינין שנצטוו ישראל, ונהרג עליהן אם גנב ועשק או אנס ופתה בתו של חבירו או שהדליק גדישו וחבל בו וכיוצא בהן, ומכלל המצוה הזאת שיושיבו דיינין גם בכל עיר ועיר כישראל, ואם לא עשו כן אינן נהרגין, שזו מצות עשה בהם, ולא אמרו אלא "אזהרה שלהן זו היא מיתתן", ולא תיקרא אזהרה אלא המניעה בלאו.
פרשניות ומחלקות > באילו דינים עליהם לדון

לדעת הרמ"א מחלוקת האמוראים מאין נלמדת מצוות דינים היא גם מחלוקת האם יכולים בני נח לדון ביניהם במערכת חוקים אנושית (אם מקור החיוב בדינים הוא מהמילה "ויצו") או שעליהם לדון דווקא לפי דיני התורה (אם מקור החיוב הוא מהמילה "אלוהים").
לקריאה נוספת

אנציקלופדיה תלמודית כרך ג, בן נח
מהפכת סדום ועמרה