stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פריחות שקד
ענפי השקד

כחלק מסדרת פריחת השקד ואן גוך צייר שני ציורי טבע דומם של ענפי השקד. ואן גוך הגיע לארל בציפייה לפריחת האביב, אך למעשה הגיע מיד לאחר שירד שלג. היות שלא יכול היה לצייר בחוץ, במהלך השבוע הראשון שלו הוא התמקד במספר ציורים של טבע דומם. וינסנט כתב לאחיו, "הנה כאן הכפור כבד, ומחוץ לעיר הכול מושלג - יש לי ציור של הנוף המולבן על רקע העיר. וגם שתי עבודות קטנות של ענף של עץ שקד שכבר פורח למרות הכל." שתי העבודות שצייר הן ענף שקד פורח בכוס וענף שקד פורח בכוס עם ספר. כדי להדגיש את סימני בוא האביב, הצייר השתמש במשיכות מכחול עדינות ובגווני פסטל. לאחר מכן עם התחממות מזג האוויר ותחילת עונת הפריחה, ואן גוך עבר לעבוד על סדרה ענפה של ציורי מטעים פורחים: שקדים, אפרסקים, שזיפים ואגסים.
ענפי השקד של ואן גוך
ענף שקד פורח בכוס, 1888, מוזיאון ואן גוך, אמסטרדם (F392)
ענף שקד פורח בכוס עם ספר, 1888, אוסף פרטי (F393)
פריחת השקד

לקראת אמצע חודש מרץ של שנת 1888 ואן גוך תיאר במכתביו את מזג האוויר האביבי ואת עצי השקד שמגיעים לשיא פריחתם, "מזג האוויר כאן הפכפך, לעיתים קרובות יש רוח חזקה ושמיים סוערים, אבל בכל זאת עצי השקד מתחילים לפרוח בכל מקום." חוקרת האומנות דברה מנקוף תיארה בספרה את ציורי הפריחות של ואן גוך,
"באמצעות העצים הפורחים, וינסנט נהפך ספונטני ושחרר את עצמו מהגישה הנוקשה והאנליטית בה נקט בפאריז. בעבודתו עץ שקד בפריחה, וינסנט עושה שימוש בתאורת אור השמש, משיכות שבורות של אימפרסיוניזם ונגיעות צבע של דיויז'וניזם לקבלת אפקט של משטח נוצץ. הקונטור הייחודי של העץ והמיקום שלו בחזית היצירה לוקחים השראה מבנית מהדפסים יפניים."
נקודת המבט של הצופה ביצירה קרובה ונגישה, נראה שהענפים ממשיכים מעבר למסגרת הציור. תאו כתב לוינסנט אחיו ב-31 בינואר 1890, כדי להודיע לו על הולדת בנו שנקרא על שם וינסנט. לציון המאורע החגיגי, וינסנט התחיל לעבוד על הציור כמתנה עבור תיאו ואשתו, אליהם היה לו קשר קרוב. ביצירה ואן גוך השתמש משתמש בפרחי עץ השקד כסימבול לחיים חדשים ולהולדתו של וינסנט התינוק. הוא תיאר את המאורע במכתב לאמו,
כמה מאושר הייתי למשמע החדשות... הייתי מעדיף שיקרא לילד על שם אבא, עליו אני חושב כל כך הרבה בזמן האחרון, במקום על שמי. אבל היות שהדבר נעשה, התחלתי מיד להכין עבורו ציור, שיוכלו לתלות בחדר השינה שלהם, ענפים גדולים של פריחת שקד לבנה כנגד שמיים כחולים."
הקומפוזיציה ביצירה זו היא ייחודית ואינה דומה לאף ציור אחר של ואן גוך. ענפי עץ השקד נדמים כצפים מול השמיים הכחולים וממלאים את מישור התמונה. התקריב המציג את הענפים בפירוט מתכתב עם אמירתו של דלקרואה "גם חלק של השלם הוא מעין ישות שלמה בפני עצמה". קווי מתאר כהים סביב הענפים מזכירים את קווי המתאר הנפוצים בהדפסים יפנים, למשל בדמות ענף במבוק כנגד רקע חלק. הצבע הבוהק מתכתב עם יתר הציורים של ואן גוך מאותה התקופה בארל, והטרנספורמציה שעבר שם.
עבודות רלוונטיות

עץ אפרסק בפריחה, מרץ-אפריל 1888
מוזיאון ואן גוך, (F404)
עצי שקד בפריחה , 1888
מוזיאון קרולר-מולר
עץ אגס בפריחה, מרץ-אפריל 1888
מוזיאון ואן גוך, (F405)
עץ שקד בפריחה, 1888
מוזיאון ואן גוך, אמסטרדם (F557)
מטע בפריחה, גובל בעצי צפצפה, אפריל 1888
מוזיאון קרולר-מולר, (F513)
המטע הורוד מרץ 1888
מוזיאון ואן גוך, (F555)
הערות שוליים

↑  "Effects of the Sun in Provence" (PDF). National Gallery of Art Picturing France (1830—1900). Washington, D.C.: National Gallery of Art. p. 12. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2011-05-12.
↑  Vincent van Gogh to Theo van Gogh : c. 14 March 1888, www.webexhibits.org
| וינסנט ואן גוך |
| --- | --- | --- |
| יצירותיו | אגוסטינה סגטורי יושבת בקפה דו טמבורין • אוכלי תפוחי האדמה • אירוסים • בית החולים בארל • בית העירייה באובר • ברושים • גולגולת עם סיגריה בוערת • גן בית הכומר בנונן • גשם • גשר לנגלואה בארל • דיוקנו של ד"ר גאשה • דיוקנו של פר טנגי • דיוקן אמו של האמן • דיוקן עצמי ללא זקן • דיוקן עצמי עם אוזן חבושה • דיוקן עצמי של ואן גוך • דיוקנאות של וינסנט ואן גוך • דיוקנה של מאדאם ז'ינו • דרך ברושים וכוכב • דרך ליד ארל • הבית הלבן לעת לילה • הבית הצהוב • הזואווי • החופרים • הרועה (על פי מילה) • זיכרון הגן באטן • חדר שינה בארל • החמניות • הכיסא של ואן גוך • הכנסייה באובר • הכרם האדום • לה מוסמה • ליל כוכבים • ליל כוכבים מעל הרון • מרפסת בית הקפה בלילה • משפחת רולין • נוף מושלג • נוף עם כרכרה ורכבת • נופי פריז מחדרו של וינסנט ברו לפיק • נעליים • סמטת אליסקאמפס • סרטן על גבו • עגלה ופר שחור • על סף הנצח • עץ התות • עצי זית • עצים וסבך • פרחי פרג • פריחות שקד • קפה הלילה • שדה חיטה עם ברושים • שדה חיטה עם עורבים • שדה חיטה עם עפרוני • שדה פרגים • שורשי עץ • שני סרטנים |  |
| סרטים | תאווה לחיים (1956) • חלומות (1990) • וינסנט ותיאו (1990) • לאהוב את וינסנט  (2017) • ואן גוך: בשערי הנצח (2018) |  |
| ראו גם | תאו ואן גוך • מוזיאון ואן גוך • מוזיאון ד'אורסה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  RKDimages ID: 53592 
פריחת שקד, 1890, מוזיאון ואן גוך, אמסטרדם
גן התענוגות הארציים

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  הירונימוס בוש
 תאריך יצירה:  1503–1504
 טכניקה וחומרים:  טריפטיכון שמן על עץ
 ממדים בס"מ
 רוחב:  384.9 ס"מ 
 גובה:  205.5 ס"מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  הפלמים הפרימיטיביים 
 מספר יצירה:  P002823 (מוזיאון הפראדו) 
 מיקום:  מוסיאו דל פראדו, מדריד
 
גן התענוגות הארציים (בהולנדית: De tuin der lusten) הוא טריפטיכון שמן על עץ מעשה ידי הצייר ההולנדי הירונימוס בוש. היצירה צוירה בין השנים 1503–1504.
תמת היצירה כוללת מאפיינים דתיים נוצריים, והיא אחת העבודות הידועות ביותר של הצייר. היצירה מוצגת במוסיאו דל פראדו שבמדריד.
חלקן החיצוני של הלוחות מצויר בסגנון גריזיי. היצירה מציגה, משמאל לימין, את בריאת אדם וחוה, העולם שיכול להתקיים לולא החטא הקדמון, והענישה על החטא.
היסטוריה

בוש יצר את היצירה בין השנים 1503–1504. ככל הנראה טריפטיכון זה לא נועד להיות מוצג בכנסייה אלא בביתו הפרטי של מזמין היצירה. אנטוני דה ביטיס מתאר את היצירה בשנת 1517 בעת שהוצגה בארמון של בית נאסאו בבריסל:
וכן יש לוחות שעליהם מצוירים יצורים מוזרים. הם מייצגים את הימים, השמים, העצים, המישורים וכן דברים רבים אחרים כגון אנשים זוחלים מקונכיות, אחרים הנראים כמו ציפורים, גברים ונשים, לבנים ושחורים בכל מיני מעשים ותנוחות
ככל הנראה היצירה צוירה עבור הנדריק השלישי מנאסאו ברדה. בשנת 1566 היצירה העותקה לשטיח קיר המוצג כיום באסקוריאל. בשנת 1568 הוחרמה היצירה על ידי וילם השתקן ונלקחה לספרד שם היא מוזכרת ברשימת הציורים שניתנו על ידי פליפה השני, מלך ספרד לאסקוריאל.
היצירה בתרבות המודרנית

היצירה הוזכרה בהקשרים רבים בתרבות המודרנית, בהקשר של "גן עדן". עיתונים וערוצי תקשורת רבים ברחבי העולם שעסקו בטבעו של גן עדן קשרו אותו אל הציור "גן התענוגות הארציים", שלדעת רבים מתאר את גן העדן. גם בישראל עסקו כתבות שונות בציור, כמו למשל כמה וכמה כתבות בעיתון "מוסף הארץ", שהוא חלק מעיתון הארץ, שעסקו בטבעו של הציור. כמו כן, גם סיורים רבים של מוזיאונים ברחבי העולם, כולל סיורים בישראל, העוסקים בציור. בשנת 1969 היצירה שימשה לעטיפת האלבום Deep Purple.
תיאור היצירה > חלקה החיצוני של היצירה

כאשר דלתות הטריפטיכון סגורות, ניתן לראות ציור בסגנון גריזיי ירוק-אפור על רקע שחור המתאר את הארץ המוקפת ים על רקע של שמים מעוננים, כאשר קרן שמש מאירה על הארץ. אלוהים מתואר בפינה השמאלית העליונה של היצירה, ומעלה הציור מופיע ציטוט מספר תהילים:
כי הוא אמר ויהי, הוא צוה ויעמד
היצירה מתארת את היום השלישי של בריאת העולם, ומהווה רקע ליתר המאורעות המתוארים ביצירה.
תיאור היצירה > חלקה הפנימי של היצירה > הלוח השמאלי

הלוח השמאלי של היצירה מתאר את בריאת אדם וחוה ואת השמתם בגן עדן. לוח זה מתאר את בעלי החיים והיצורים השונים בגן עדן, ובניגוד למצופה, אין מדובר בסצנה שלווה - היצורים טורפים זה את זה, ואדם נועץ מבטי זימה בחווה - רמז לחטא הקדמון.
תיאור היצירה > חלקה הפנימי של היצירה > הלוח המרכזי

לוח זה מתאר את העולם שהיה יכול להתקיים לולא היה מתבצע החטא הקדמון. בעולם זה מוצגים בני אדם עירומים, אינם מודעים למבושיהם, ולפיכך נהנים מהטבע ומנוכחות הבריאות השונות של האל, ללא דאגה או מחסור.
תיאור היצירה > חלקה הפנימי של היצירה > הלוח הימני

הלוח הימני מתאר את עונשם של בני האדם על חטאיהם. בלוח מופיעים בעלי חיים המענים את בני האדם, וכן מתוארות טרנספורמציות של בעלי חיים אל מפלצות. בני האדם נענשים בהתאם לחטאים בני המוות בהם חטאו. בלוח זה נמצאים תווים המצוירים על ישבנו של אחד האנשים, תווים אלה הומרו למוזיקה בשם "Butt Song From Hell".
חד קרן
הערות שוליים

↑  לארי סילבר, הירונימוס בוש - מפתה ואיש מוסר
↑   יואב רינון, הצצה אל "גן התענוגות הארציים" של היירונימוס בוש, באתר הארץ, 21 באוקטובר 2016
↑  הירונימוס בוש: "גן התענוגות הארציים", באתר מוזיאוני חיפה - שישה מוזיאונים במסגרת אחת
↑  Butt Song From Hell, YouTube
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BALaT: 40002088  Bildindex: 00074875  BnF: cb12289670f (data)  GND: 4304600-9  RKDimages ID: 57401 
חלקה החיצוני של היצירה
הלוח הימני - הגיהנום
הלוח השמאלי - גן עדן
הלוח המרכזי - גן התענוגות הארציים
איטה גרטנר

| --- | --- |

גרטנר, 2018
 לידה:  8 באפריל 1932 קאליש, פולין
 פטירה:  12 במרץ 2025 (בגיל 92) ישראל
 מקום לימודים:  מכון אבני  המדרשה לאמנות  קמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות 
 תחום יצירה:  ציור ופיסול
 צאצאים:  טובה גרטנר 
 מספר צאצאים:  2 
 www.itagertner.co.il
 
איטה גרטנר (8 באפריל 1932 – 12 במרץ 2025) הייתה אמנית ישראלית שעסקה בציור ובפיסול.
ביוגרפיה

איטה גרטנר נולדה בעיר קאליש שבפולין, עלתה לישראל בהיותה בת שנתיים בשנת 1934. בשנת 1950 התחתנה עם עו"ד יחיאל גרטנר, לשניים נולדו שני ילדים, עו"ד רפאל גרטנר והזמרת טובה גרטנר.
גרטנר גדלה במשפחה דתית בתל אביב. התחתנה בגיל 18 וחיה כדתייה עד לשנת 1970. בשנה זו יצאה בשאלה.
החלה להציג בשנות השלושים לחייה ומאז הציגה תערוכות רבות בגלריות ובמוזיאונים בישראל ובחו"ל.
גרטנר החלה את הכשרתה כאמנית במכון אבני. בו סיימה בהצטיינות לימודי אמנות בשנת 1963; בין מוריה היו משה שטרנשוס, יחזקאל שטרייכמן, משה פרופס ויעקב וכסלר. בשנת 1969 סיימה את לימודיה במדרשה לאמנות, רמת השרון. 1998 - סיימה לימודי תרבות בקמרה אובסקורה ובשנת 2004 לימודי אוצרות בסדנאות הקיבוץ.
הציגה לאורך השנים כ-21 תערוכות יחיד והשתתפה בעשרות תערוכות קבוצתיות במוזיאונים, גלריות וחללי תצוגה בישראל ומחוצה לה. לאורך שנות יצירתה עבדה איטה עם אוצרים רבים, ביניהם ניתן למנות את אדם ברוך, דני דותן, מאיר אהרונסון, פיוטה ויתקין אונגר, Hanze Tille, אינה הרואטי, אפי גן, ענת גטניו, דרורה דקל, אירנה גורדון, רחל סוקמן, מיכל שמיר, טלי תמיר וד"ר קציעה עלון.
תערוכות יחיד נבחרות ותערוכות זוגיות

1980 – סטודיו +1, תל אביב, אוצר: אדם ברוך
1981 – גלריה הרצפלד, חולון
1984 – גלריה שינק-אין, תל אביב. אוצר: דני דותן
1985 – יד לבנים, פתח תקווה.
1987 – בית התרבות, כפר סבא
1988 – מכמנים, בית האמנים, תל אביב
1990 – גלריה מימד, תל אביב, אוצר: אריה ברקוביץ
1991 – בית האמנים, ירושלים
1992 – מרצייג אינסטטיוד, גרמניה, אוצר: Hanze Tille
1995 – אישה סוף הקיץ, גלריה שרה קונפורטי, תל אביב, אוצר: מאיר אהרונסון
1997 – מעגל הכרה, גלריה קונסטנט, רמת גן, אוצרת: אינה ארואטי
2000 – ציור קיר, המכון הצרפתי, תל אביב
2002 – שמלות מנייר, גלריה המשרד, תל אביב, אוצרת: רחל סוקמן
2006 – דיוקן, גלריה סימה, ירושלים, אוצרת: טלי תמיר
2008 - מילים בגובה העיניים, בית קנר ראשון לציון, אוצרת: אפי גן
2008 – שמלות מנייר, גלריה לעיצוב חנקין, חולון, אוצרת: פיוטה ויתקין אונגר
2009 – משום מקום זה בא, גלריה עירונית לאמנות, ראשון לציון, אוצרת: אפי גן
2010 – סריקות נפש, גלריה אלון, גנוסר, אוצרת: נאוה הראל שושני
2012 – סוכריות שחורות, גלריה דוויק, ירושלים, אוצרת: אירנה גורדון
2012 – אמן בקיר, מועדון טונגסטן, אוצרת: קרין מנדלוביץ
2016 – שיקוף מסך, תערוכה זוגית עם נעה רז מלמד, המשולש – חלל לאמנות, תל אביב. אוצרת: שרי גולן.
תערוכות קבוצתיות נבחרות

1983 – פסטיבל לאמנות עכו
1984 – גלריה שנער, תל אביב. אוצר: אדם ברוך
1987 – מרי אוונגליסטה, ניו יורק
1997 – תצוגת בוגרי הסמינר קמרה אובסקורה, תל אביב
1998 – הבית במוסררה 2, הבית במוסררה, ירושלים, אוצרת: רחל סוקמן
2003 – שמלות מנייר, בית התרבות כפר סבא
2003 – שמלות מנייר, מוזיאון אשדוד, אוצרת: יעל ויזל
2004 – מגרות ילדות, בית התרבות רחובות
2005 – X טריטוריה, הגלריה העירונית לאמנות, רחובות, אוצרת: אורה קראוס
2005 – נעלי עקב בחול, מוזיאון פתח תקווה, אוצרת: רויטל בן-אשר פרץ
2005 – אתה לא נראה לי, גלריה לימבוס, תל אביב, אוצרת: מיכל שמיר
2007 – ביאנלה, ונציה (בביתן בעיר), אוצר: דורון פולק
2007 – דבורים, מוזיאון אשדוד, אוצרת: יעל ויזל
2007 – כמיהה לשלום, מוזיאון חניתה אמנות עכשווית
2007 – תערוכת גזע עץ זית, מוזיאון אשדוד, אוצרת: יעל ויזל
2008 – זה בא לך בירושה, הגלריה לאמנות עכשווית, כברי, אוצרת: ענת גטניו ודרורה דקל
2008 – בדוי, גלריה עירונית כפר סבא, אוצרת: גלית סמל
2008 – בחברותא, מוזיאון אשדוד, אוצרת: יעל וויזל
2008 – חפצי ארץ, גלריה דנון ת"א, אוצר: ניר הרמט
2008 – דוקר, יבנה, אוצר: רוני ראובן
2009 – אלפרד ושות, גלריה אלפרד, לבונטין 19, תל אביב
2009 – נעולות, האנגר 2, נמל יפו, אוצרת: ד"ר קציעה עלון
2009 – מילים בגובה העיניים, גלריה עירונית לאמנות, ראשון לציון, אוצרת: אפי גן
2011 – נאחז בסבך, הביאנלה הרביעית לרישום אוצרת: תמי מנור פרידמן, בית האמנים, ירושלים
2012 – אמנים ב-Reservior, גלריה Baad, בצלאל, תל אביב
2013 – הביאנלה האינטרנטית השנייה, אוצרת: ציונה שמשי
2013 – פושטית, אוצר: ד"ר גיא מורג צפלביץ', בית העיר, תל אביב
2016 – קבוצתית משולשת, המשולש – חלל לאמנות, תל אביב, אוצרת: שרי גולן.
התקפת מוצפן-נבחר

בקריפטואנליזה, התקפת מוצפן-נבחר או תְּקִיפַת תַּמְלִיל מֻצְפָּן נִבְחָר (באנגלית: Chosen-ciphertext attack) בקיצור CCA, היא מודל התקפה שבו המתקיף או מנתח הצופן מסוגל להשיג פענוח של כמות מוגבלת של טקסטים מוצפנים לפי בחירתו, שהוצפנו באמצעות האלגוריתם אותו הוא מנתח. עם מידע זה הוא מנסה לפענח את הטקסט המוצפן המותקף או מנסה לשחזר את מפתח ההצפנה הסודי ששימש להצפנתו. בגרסה החזקה ביותר של מודל זה המתקיף יכול או רשאי למטב את התקפתו על ידי בחירה מושכלת של טקסטים מוצפנים בהתאם לתוצאות קודמות.
בניגוד להתקפת גלוי-נבחר, בהתקפת מוצפן-נבחר מוקנת ליריב או מנתח הצופן היכולת לא רק "להצפין" טקסטים גלויים כרצונו אלא אף היכולת "לפענח" כל טקסט מוצפן שיבקש בהסתייגות אחת, הוא אינו רשאי לבקש פענוח של הטקסט המוצפן המותקף, אחרת ההתקפה תהיה טריוויאלית.
מבוא והגדרות

נתונה מערכת הצפנה סימטרית  \Pi =({\text{Gen}},{\text{Enc}},{\text{Dec}}) הכוללת שלושה אלגוריתמים, אלגוריתם הכנת מפתח, אלגוריתם הצפנה ואלגוריתם פענוח בהתאמה. נתון יריב  {\mathcal {A}} המעוניין לשבור את  \Pi  וכן נתון פרמטר ביטחון  n.
מהיבט תאורטי היכולת המוקנת ל- {\mathcal {A}} מבוטאת באמצעות אורקל היפותטי שהוא מעין קופסה שחורה שבאמצעות פרוטוקול הפעלה חיצוני הוא יכול להצפין או לפענח איתה כל קלט שיחפוץ ולראות את התוצאה, איך אין לו אפשרות לראות את מפתח ההצפנה או מפתח הפענוח. האורקל מורכב למעשה משני אורקלים "אורקל הצפנה" ו"אורקל פענוח". להלן מתואר "ניסוי הבחנה" הנקרא  {\text{PrivK}}_{{\mathcal {A}},\Pi }^{\text{cca}}(n) המתנהל כך:
האורקל בוחר מפתח  k באורך  n סיביות על ידי האלגוריתם  {\text{Gen}}(1^{n}).
היריב  {\mathcal {A}} מקבל גישה לאורקל ההצפנה  {\text{Enc}}_{k}(\cdot ) ואורקל הפענוח  {\text{Dec}}_{k}(\cdot ) ומפיק ושולח לאורקל זוג מסרים  m_{0},m_{1} באורך זהה.
האורקל בוחר סיבית אקראית אחת  b\leftarrow \{0,1\} ומחשב את האתגר המוצפן  c\leftarrow {\text{Enc}}_{k}(m_{b}) אותו הוא מחזיר למתקיף.
המתקיף  {\mathcal {A}} ממשיך לקבל גישה לאורקל ההצפנה ולאורקל הפענוח ככל שידרוש. הוא רשאי לשלוח טקסט כלשהו (מוצפן או גלוי) ולבקש להצפינו או לפענחו מהאורקל המתאים. בסופו של דבר הוא מפיק סיבית אחת  b'.
תוצאת הניסוי מוגדרת '1' המייצג הצלחה, אם  b'=b אחרת 0.
חשוב להדגיש כי הגישה של היריב לאורקל הפענוח בלתי מוגבלת למעט הסתייגות אחת. בסעיף 4 היריב אינו רשאי לבקש פענוח של האתגר  c עצמו. המשמעות של הצלחת הניסוי היא שהיריב או מנתח הצופן הצליח לזהות בבירור האם ההצפנה הייתה של  m_{0} או  m_{1}. יכולת כזו כאמור אם קיימת, יכולה להביא לשבירתו המוחלטת של אלגוריתם ההצפנה ולכן כל אלגוריתם שלא יעמוד במבחן זה אינו מוגדר בטוח תחת מודל זה. כאן אין הכוונה שהוא אינו בטוח לשימוש כלל, אלא רק שהוא אינו מתאים לשימוש במסגרת מודל זה.
מבוא והגדרות > ביטחון הצפנה סימטרית נגד התקפת מוצפן-נבחר

מערכת ההצפנה  \Pi  תקרא בלתי ניתנת להבחנה תחת התקפת מוצפן-נבחר (בקיצור CCA-IND) אם עבור כל יריב פולינומי הסתברותי  {\mathcal {A}} קיימת פונקציית זניחות  {\text{negl}} כך שמתקיים:
כאשר ההסתברות היא מעל הטלות מטבע אקראיות שהן חלק מהניסוי (סעיף 3). אומרים שהמערכת בטוחה אם היתרון של היריב בשבירתה גדול מחצי בשיעור זניח שאפשר להתעלם ממנו. אילו היה מדובר בפונקציה אקראית אמיתית ברור שההסתברות להצלחה היא חצי. אולם כאשר מדובר בפונקציה פסאודו-אקראית, באופן תאורטי המתקיף יכול לנסות את כל האפשרויות של המפתח עד שימצא את המפתח המתאים. להתקפה כזו קוראים כוח גס והיא אפשרית מהיבט תאורטי, אך אם המפתח גדול, היא אינה מעשית כי אין ליריב מספיק זמן כדי להשלים את ההתקפה.
אפשר לתהות איך זה שליריב מוענקת עוצמה רבה שכזו והאם סיטואציה כזו בכלל אפשרית בעולם האמיתי. נכון שלא מצפים ממשתתף הגון לפענח עבור המתקיף כל טקסט מוצפן שיבקש, למרות זאת במצבים מסוימים ייתכן שהיריב יוכל לפתות את הקורבן לפענח עבורו טקסט מוצפן אפילו אם בכמות מוגבלת. דוגמאות מעשיות:
המתקיף יכול לשלוח הודעה מוצפנת לקורבן בתקווה שהקורבן ינסה לפענחה, ואז המתקיף ינסה להשיג את התוצאה בדרך כלשהי. למשל הוא יכול לגנוב מהקורבן את הכונן הקשיח בו מאוחסנות הודעות מפוענחות שחלקן הן תוצאה של הודעות מוצפנות שנשלחו אליו על ידי המתקיף קודם לכן.
במקרה של תקשורת לא מאומתת בין הקורבן למישהו אחר כמו בנק, המתקיף יכול להתערב ולשלוח הודעות מוצפנות כביכול בשם הקורבן, הבנק מן הסתם ינסה לפענח את ההודעות וייתכן שהיריב יכול ללמוד מתגובת הבנק משהו לגבי תוכן הפענוח. למשל אם הטקסט המוצפן לא היה יותר מאשר ג'יבריש יש סיכוי טוב שהבנק יחזיר הודעת שגיאה. אם הודעת השגיאה מפורטת דיה למשל אם הבנק מנמק מדוע לא קיבל את ההודעה, למעשה המידע החוזר מהבנק משרת את המתקיף מעין אורקל פענוח חלקי.
לפעמים בפרוטוקול אימות כמו קרברוס צד אחד מזהה את עצמו כלפי הצד השני באמצעות משלוח הודעה מוצפנת והצד השני מפענח את ההודעה ומחזיר תגובה בהתאם. במקרה זה הצד השני משרת כמו ארקל פענוח ללא ידיעתו. יש לזכור שמרבית התקשורת מתבצעת בין מחשבים ללא מעורבות אנושית.
המתקיף הניח ידו על מכשיר הצפנה נייד כמו כרטיס חכם, ביכולתו להפעילו לפרק זמן מסוים או ללא הגבלה, אך אין ביכולתו לחלץ את מפתח ההצפנה משום שהוא מוסתר היטב ברמה של חומרה.
גרסאות של מתקפת מוצפן-נבחר

התקפת מוצפן-נבחר יכולה להיות ניתנת להתאמה (Adaptive) כלומר התוקף מסוגל לשפר את ההתקפה על פי תוצאות התקפה קודמת, ככל שיחפוץ. או בלתי ניתנת להתאמה (Non-Adaptive), שבהן התוקף מסוגל לבצע התקפה אחת או מספר מוגבל מאוד של התקפות שלאחריהן עליו לנתח את המידע שהושג לגילוי המפתח או הטקסט הקריא. במציאות ניתן להשוות מצבים אילו למתקנים חכמים שהוספו להם מגבלות כאמצעי הגנה נוספת, כגון הגבלת קצב הפענוח או מספר הפעמים שניתן לבצע פעולת פענוח/הצפנה בתוך פרק זמן נתון.
התקפת "ארוחת צהרים"

גרסה אחת של התקפת צופן-נבחר מותאמת היא שקיים חלון זמן מוגבל לביצוע ההתקפה. הביטוי נגזר מהרעיון שבזמן שהמשתמש הלגיטימי אינו נמצא (כגון אם יצא לארוחת צהרים) והכרטיס או המכשיר נגיש לתוקף לפרק זמן קצר זה. ברור שלפחות כל עוד המכשיר נגיש לתוקף מפתח ההצפנה במצב פגיע גם אם נעשה שימוש בסכימה בטוחה. לכן במקרה כזה הזמן שבו המכשיר נחשף להתקפה קריטי. התקפה זו מסומנת בדרך כלל בקיצור CCA1. באופן כללי התקפה זו חלשה במידה מסוימת בשל העובדה שהיא מוגבלת בזמן. הגדרה אחרת של התקפה זו היא מצב שבו האורקל זמין לפרק זמן מסוים שבו יכול התוקף להגיש שאילתות ולקבל תשובות לגבי טקסטים מוצפנים כלשהם לפי בחירתו, אולם מרגע שניתן האתגר, התוקף אינו יכול או אינו רשאי לפנות לאורקל ועליו להתבסס על השאלתות שהגיש לפני כן.
התקפת מוצפן-נבחר מותאמת

זוהי הגרסה החזקה ביותר במודל CCA. כאמור לתוקף גישה מלאה למערכת לפני ואחרי קבלת הטקסט המוצפן וכן גישה מלאה לטקסט הקריא שלאחר הפענוח באופן בלתי מוגבל. ביכולתו למטב את ההתקפה על בסיס תוצאות קודמות בהליך של ניסוי וטעייה. למעט המגבלה הטריוויאלית - ללא גישה למפתח עצמו. התקפה זו מסומנת בקיצור CCA2. התקפות מעשיות כאלו בוצעו בעבר והניבו הצלחות. לדוגמה במאמר מיוני 2000 התקפת מוצפן-נבחר כנגד פרוטוקול אבטחת דואר אלקטרוני המשמש ב-OpenPGP מתארים המחברים ברוס שנייר וג'ונתן כץ התקפה תאורטית שמהווה פרצה משמעותית ביישומו. מודל זה מהווה מרכיב חשוב בהוכחת בטיחות אלגוריתמים כנגד התקפות מסוג CCA בכלל. כי הוכחה שאלגוריתם הצפנה עמיד בפני התקפה CCA2 בעצם מעיד על עמידות האלגוריתם כנגד כל סוג של מתקפת מוצפן-נבחר.
הערות שוליים

↑  Jonathan Katz and Yehuda Lindell (2007). Introduction to Modern Cryptography (2nd edition).
↑  Implementation of Chosen-Ciphertext Attacks against PGP and GnuPG
איוואן דודיג

| --- | --- |

 מדינה:  בוסניה והרצגובינה/קרואטיה
 גובה:  1.83
 יד חובטת:  ימין
 יחידים
 דירוג שיא:  29 (2013)
 זוגות
 מאזן קריירה:  310-465
 דירוג שיא:  2 (2023)
 זכיות בטורנירים:  24
 שיאי גראנד סלאם
 זכיות 7 (3 בתחרות הגברים, 4 בזוגות מעורבים)
 אליפות אוסטרליה הפתוחה:  הסיבוב השלישי
 אליפות צרפת הפתוחה:  הסיבוב השני
 וימבלדון:  הסיבוב הרביעי
 אליפות ארצות הברית הפתוחה:  הסיבוב השלישי
 תאריך עדכון יולי 2024
איוואן דודיג (בקרואטית: Ivan Dodig; ‏ נולד ב-2 בינואר 1985) הוא טניסאי קרואטי. הוא זכה במקום ראשון בתחרויות גראנד סלאם בתחרויות זוגות גברים (3 פעמים) וזוגות מעורבים (4 פעמים).
ביוגרפיה

איוואן דודיג נולד בבוסניה והרצגובינה שאז הייתה חלק של יוגוסלביה בשנת 1976. הוא נולד למשפחה ממוצא קרואטי.
דודיק החל לשחק טניס בגיל צעיר. בשנת 2004 הוא עבר לטנס מקצועי. עד לשנת 2008 הוא התחרה עבור בוסניה והרצגובינה ובשנה זו עבר לקרואטיה.
דודיג השתתף בתחרויות הגברים של גראנד סלאם אך ללא הצלחה יתרה.
בתחרויות זוגות גברים דודיג הגיע להנצלחות גדולות. בתחרות אליפות וימבלדון 2013 הוא לראשונה הגיע לגמר ובאליפות צרפת הפתוחה 2015 זכה בתואר. הוא ניצח גם באליפות אוסטרליה הפתוחה 2021 ואליפות צרפת הפתוחה 2023.
בתחרויות זוגות מעורבים דודיג הגע לגמר גראנד סלאם 6 פעמים תוך ניצחון 4 פעמים: אליפות צרפת הפתוחה 2018, אליפות צרפת הפתוחה 2019, אליפות וימבלדון 2019 ואליפות אוסטרליה הפתוחה 2022.
בתחרויות גמר ה-ATP דודיג הגיע למקום השני בשנת 2014.
דודיג חבר בנבחרת גביע דייוויס של סרביה. ביחד עם הנבחרת הוא זכה בכביע השנת 2019.
דודיג שיחק ב-4 אולימפיאדות. באולימפיאדת טוקיו (2020) הוא זכה במדליית כסף לצד מרין צ'יליץ'.
ארבעה עצים

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  אגון שילה 
 תאריך יצירה:  1917 
 טכניקה וחומרים:  קנבס, צבע שמן 
 ממדים בס"מ
 רוחב:  140.5 ס"מ 
 גובה:  110 ס"מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  אקספרסיוניזם 
 מספר יצירה:  3917 (מוזיאון בלוורדה) 
 
ארבעה עצים (בגרמנית: Vier Bäume) הוא ציור נוף מאת הצייר האוסטרי אגון שילה, אשר הושלם בשנת 1917. היצירה נחשבת לאחת מהנופים המרשימים והמשמעותיים ביותר ביצירתו של שילה. היצירה מהווה דוגמה מובהקת לכישרונו של שילה בתחום ציורי הנוף ומשקף את שפתו האמנותית הייחודית, המתאפיינת בצבעוניות עזה ובקומפוזיציות דינמיות.
תיאור היצירה

הציור מתאר ארבעה עצי ערמונים הניצבים בשורה סימטרית מול שמי ערב עזים בצבעם. השימוש בצבעים דרמטיים ובקווי אופק מודגשים מעניק לתמונה עומק ותחושת תנועה. מבקרי אמנות ציינו את הדמיון בין הקומפוזיציה של היצירה לבין עבודותיו של הצייר השווייצרי פרדיננד הודלר. הנוף המלנכולי והמבע הרגשי שבציור משקפים את סגנונו הייחודי של שילה בתקופה המאוחרת של יצירתו.
פרשנות

"ארבעה עצים" נתפס כאחת מהיצירות היפות ביותר של שילה בתחום ציורי הנוף. הציור משלב צבעים חמים ומנוגדים היוצרים אווירה אינטנסיבית, תוך שהוא מבטא את תחושת הבדידות וההרהור הקיומי, מוטיבים חוזרים ביצירתו של האמן. פרשנים רואים ביצירה גם ביטוי למתח הרגשי שחווה שילה בתקופת מלחמת העולם הראשונה, זמן קצר לפני מותו בטרם עת בשנת 1918.
מיקום היצירה ובעלות

מאז 1943 היה הציור חלק מאוסף המוזיאון האוסטרי בלוודר בווינה. בשנת 2020, לאחר מחקר מעמיק בתחום מקורות יצירות האמנות, נמצא כי הציור היה בבעלותם של יוזף ואליס מורגנשטרן, יהודים אוסטרים שנמלטו מהנאצים. בעקבות הממצאים החדשים, נידונה השבת היצירה ליורשיהם של בני הזוג מורגנשטרן.
הערות שוליים

1 2 3  Belvedere: Egon-Schiele-Gemälde kurz vor Restitution, DER STANDARD, ‏4 במרץ 2020
↑  Belvedere Museum Wien | Provenienzforschung, www.belvedere.at
כלי נגינה

ציור של כלי נגינה שונים
ציור של נשים המנגנות בכלי נגינה – נבל ופסנתר
כְּלֵי נגינה הם חפצים המשמשים להפקת מוזיקה. כל כְּלִי שניתן להפיק באמצעותו צלילים יכול להחשב כְּלִי נגינה, אבל המונח מתייחס רק לחפצים אשר זוהי מטרתם העיקרית.
המקצוע האקדמי אשר עוסק בחקר כלי הנגינה נקרא אורגנולוגיה.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
רשימת כלי נגינה > כלי הקשה

כלי נגינה המפיקים צליל בתגובה לניעור, הכאה או הקשה.
אלה נחלקים לשתי קבוצות:
ממברנופוניים
תופים
מרימבה
קלימבה
ויברפון
הרמוניקת זכוכית
סטיל דראם
קחון
ג'מבאליה
גלוקנשפיל
קסילופון
דרבוקה
דג'מבה
משולש
מטלופון
תיבה סינית
מעגל לשוניות
גביע עץ
תוף מרים
ראקט
טאבלה (או "דומבק")
אידיופוניים
מצלתיים
גונג
פעמון
מסור מוזיקלי
רשימת כלי נגינה > כלי מקלדת

כלי מקלדת בעלי מיתרים:
פסנתר
צ'מבלו
וירג'ינל
קלאוויקורד
ספינט
אורגנית
אורגן
ויולה אורגניסטה
כלי מקלדת בעלי מפוח:
עוגב
הרמוניום
אקורדיון
כלי מקלדת אלקטרונים:
אורגן חשמלי
פסנתר אלקטרוני
סינתיסייזר
מקלדת אלקטרונית
כלי מקלדת-הקשה:
צ'לסטה
רשימת כלי נגינה > כלי מיתר (קורדופוניים)

כלי נגינה המפיקים צליל בתגובה לפריטה או קישות על מיתריהם.
שמיסן
בגלמה
סאז
לאוטה עתיקה
מנדולינה, מנדולה
עוד
בוזוקי
בללייקה
ג'ומבוש
דומרה
צ'רנגו
בנג'ו
תאורבה
סטאר
סיטאר
ציתר
קוואטרו
קאנון
סנטור
סרוד
נבל
גיטרות:
גיטרה אקוסטית
גיטרה בס
גיטרה חשמלית
גיטרה קלאסית
יוקללה
גיטרת פלדה (הוואית)
כלי קשת:
מורין חור
לירה
כינור
ויולה
ויולה דה גמבה
צ'לו
קונטרבס
אוקטובס
קמנג'ה
ארהו
קמנצ'ה
רבאב
רשימת כלי נגינה > כלי נשיפה (אירופוניים)

כלי נגינה המפיקים צליל בתגובה לנשיפה לתוכם: האוויר העובר דרכם יוצר בהם ויברציה המתבטאת כצליל.
כלי נשיפה ממתכת
חצוצרה
טרומבון
בריטון
טובה
קרן יער
קרן האלפים
סוזאפון
הליקון
דידג'רידו
כלי נשיפה מעץ
זורנה
בנסורי
טרברסו
נאי
חליל אירי
קאוולה
חליל אף
חליל צד
חלילית
קרומהורן
חליל פאן
אבוב
בסון
קונטרבסון
קלרינט
סקסופון
דודוק
אוקרינה
פיקולו
כלי נשיפה ביולוגי (טבעי)
מיתרי הקול
רשימת כלי נגינה > כלי מפוח

כלי נגינה המפיקים צליל בתגובה לדחיפת אוויר ממפוח למערכת צינורות.
מפוחית
אקורדיון
חמת חלילים
רשימת כלי נגינה > כלי נגינה אלקטרוניים

כלים עם מנגנון אלקטרוני (ולא מכני) המפיק צליל. המחשב עשוי להיחשב כלי נגינה אלקטרוני.
דוגם צלילים (סמפלר)