stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אדוואלה אקינואויה-אגבאג'ה
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994 | יומן הנעל האדומה | דייוויס בייטמן | פרק: "Written Word" |
| 1995 | New York Undercover | קליפ ראמזי | פרק: "Downtown Girl" |
| 1996 | Screen Two | עמנואל | פרק: "Deadly Voyage" |
| 1997 | 20,000 רגל מתחת לפני הים | תוקף המערות | 2 פרקים |
| 1997 | המפצח | ג'ון דו | פרק: "Madwoman" |
| 1997 | פנסקולה: כנפי זהב | השגריר אוקדו | פרק: "Fallout" |
| 2000-1997 | אוז | סיימון אדביסי | תפקיד ראשי (עונות 4-1); 32 פרקים |
| 1998 | Linc's | ווינסטון | פרק:  "Gangsta Rap" |
| 2000 | Enslavement: The True Story of Fanny Kemble | ג'ו | סרט טלוויזיה של Showtime |
| 2006-2005 | אבודים | מר אקו | תפקיד משני (עונות 3-2); 21 פרקים מועמד פרס סאטורן לשחקן משנה בסדרת טלוויזיה |
| 2009 | מונק | סמואל ויינגאיה | פרק: "Mr. Monk and the Foreign Man" |
| 2011 | מכת מחץ | טאהיר | 2 פרקים |
| 2012 | ניצודה | דיקון קריין | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| 2015 | American Odyssey | פרנק מייג'ורס | תפקיד משני; 9 פרקים |
| 2015 | Major Lazer | מייג'ור לייזר | דיבוב; 11 פרקים |
| 2015 | משחקי הכס | מאלקו | 2 פרקים |
| 2017 | טור דה פארם | אולוסיגן אוקורוצ'ה | סרט טלוויזיה של HBO |
| 2017 | עשרה ימים בוואלי | ג'ון בירד | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
| 2019-2017 | פלונטר: הסדרה | חאבייר | דיבוב; 7 פרקים |
| 2018 | גבעת ווטרשיפ | ורבנה | דיבוב; 4 פרקים |
| 2019 | התיקון | סאבי ג'ונסון | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
| 2020 | עמק המומינים | הגובלין | דיבוב; 2 פרקים |
| 2021 | עולם הקנטאורים | ג'וני טי-טיים | דיבוב; פרק אחד |
| 2022 | חומריו האפלים | המפקד אוגונואה | תפקיד ראשי (עונה 3); 8 פרקים |
| 2024 | דרגה סודית (אנ') | בלייד-גארד | דיבוב; פרק: "Warhammer 40,000: And They Shall Know No Fear" |
צלילי המוסיקה (סרט)

| --- | --- |

 מבוסס על:  The Story of the Trapp Family Singers 
 בימוי:  רוברט וייז 
 הופק בידי:  רוברט וייז 
 תסריט:  ארנסט להמן 
 עריכה:  ויליאם ה' ריינולדס 
 שחקנים ראשיים:  ג'ולי אנדרוז (מריה פון טראפ) כריסטופר פלאמר (גיאורג לודוויג פון טראפ) שרמיין קאר ביל לי דבי טרנר בן רייט דון צ'ייס הת'ר מנזיס מארני ניקסון Portia Nelson דוריס לויד אנה לי אלינור פארקר ביל לי נורמה ורדן ריצ'רד היידן פגי ווד ניקולאס האמונד Gertrude Astor בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 מוזיקה:  ריצ'רד רוג'רס 
 צילום:  טד מקורד 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20, אולפני וולט דיסני, דיסני+ 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2 במרץ 1965 
 משך הקרנה:  174 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מוזיקלי, סרט דרמה, סרט שמבוסס על ספרים, סרט ביוגרפי, סרט רומנטי 
 מקום התרחשות:  אוסטריה, זלצבורג 
 תקופת התרחשות:  1936 
 הכנסות באתר מוג'ו:   soundofmusic
 פרסים:  פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר (רוברט וייז)  פרס אוסקר לפסקול המעובד הטוב ביותר (אירווין קוסטל)  פרס אוסקר למיקס הסאונד הטוב ביותר (James Corcoran, Fred Hynes)  פרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר (ויליאם ה' ריינולדס)  פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר (רוברט וייז)  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
צלילי המוסיקה (באנגלית: The Sound of Music) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי, זוכה חמישה פרסי אוסקר, המבוסס על מחזמר באותו השם, המבוסס על ספרה האוטוביוגרפי של מריה פון טראפ, "The Von Trapp Family Singers" ("זמרי משפחת פון טראפ"). הוא אחד הסרטים הידועים המבוססים על יצירותיהם המשותפות של ריצ'רד רוג'רס ואוסקר המרשטיין.
נכון לשנת 2019 הוא הסרט השישי ברשימת הסרטים המצליחים ביותר קופתית בכל הזמנים לאחר תיקון הנתונים לאור האינפלציה.
רקע > מספר למחזמר

בשנת 1949, שנתיים אחרי שבעלה, קפטן פון טראפ, נפטר, פרסמה מריה את ספרה הראשון - "The Story of the Trapp Family Singers". היא מכרה את הזכויות לספר לחברה גרמנית, שצילמה ב-1956 את הסרט "Die Trapp Familie".
חברת "סרטי פרמאונט" האמריקנית קנתה את הזכויות לגרסה אנגלית של התסריט. הבמאי שפרמאונט שכרה הציע לעבד את סיפורה של משפחת פון טראפ למחזמר ולא לסרט, בשילוב שירי עם אוסטריים. להפקה הצטרפו הצמד שהיה אחראי להפקות רבות ומוצלחות בברודוויי - ריצ'רד רוג'רס (לחן) ואוסקר המרשטיין (מילים). הם כתבו שירים מקוריים למחזמר, במקום ההצעה לשירי העם האוסטריים. המחזמר "צלילי המוסיקה" עלה לראשונה בברודוויי ב-16 בנובמבר 1959, בכיכובם של מרי מרטין ותיאודור ביקל. המחזמר היה ללהיט: הוא הופיע 1,443 פעמים, וזכה בשמונה פרסי טוני (פרסי התיאטרון האמריקני), כולל פרס המחזמר הטוב ביותר.
ב-1981 הועלה בווסט אנד בלונדון חידוש להפקה בכיכובה של פטולה קלארק בתפקידה של מריה.
רקע > ממחזמר לסרט

ביוני 1960 רכשה חברת "פוקס המאה ה-20" את הזכויות לגרסה הקולנועית של "צלילי המוסיקה". בדצמבר 1962 החלה העבודה על הסרט. התסריטאי היה ארנסט לימן ("המלך ואני"), והבמאי היה רוברט וייז. לתפקיד של מריה לוהקה ג'ולי אנדרוז, שהייתה אז שחקנית צעירה שכבר הופיעה בבימות ברודוויי במחזות הזמר "גבירתי הנאווה" ו"קמלוט" ואך סיימה את צילומי הסרט "מרי פופינס". לתפקיד של קפטן פון טראפ לוהק השחקן השייקספירי כריסטופר פלאמר.
התסריט הסופי היה שונה מעט מהטקסט של המחזמר: דמויות המשנה, כגון הברונית (אלינור פארקר) והחבר-אמרגן מקס דטוויילר (ריצ'רד היידן), קיבלו תפקיד קטן יותר, וכן הורדו שלושה שירים מהמחזמר. במקומם, כתב והלחין ריצ'רד רוג'רס לבדו (אוסקר המרשטיין נפטר ב-1960) שני שירים נוספים. אחרי שנתיים של הכנות, החלו הצילומים, חלקם בזלצבורג שבאוסטריה וחלקם באולפנים בלוס אנג'לס. ב-2 במרץ 1965 יצא הסרט לאקרנים. הסרט היה מועמד לעשרה פרסי אוסקר, וזכה בחמישה, כולל פרס הבמאי הטוב ביותר ופרס הסרט הטוב ביותר. הסרט הפך לאחת מההצלחות הקופתיות הגדולות ביותר, והיה לאחד מהסרטים האהובים ביותר בכל הזמנים, הרבה בזכות השירים של הצמד רוג'רס והמרשטיין.
עלילה

מריה היא אישה צעירה, תוססת ומוזיקלית, שעומדת להפוך לנזירה, הגרה בזלצבורג, אוסטריה. מכיוון שמריה מעבירה את זמנה בטיול בהרים, אם המנזר מחליטה לשלוח אותה להיות אומנת לשבעת ילדיו של קפטן פון טראפ. הקפטן גאורג פון טראפ, לשעבר קצין בחיל הים האוסטרי, הוא אלמן קפדן ועשיר ואב לשבעה ילדים. מאז שאשתו נפטרה, הוא סירב להכניס שמחה ומוזיקה לבית, והבית התנהל כמו אחת מספינותיו של הקפטן, כשהאחרון נותן לילדיו פקודות, ומזמן אותם על ידי שריקת משרוקית. מריה מגיעה לביתו, ובתחילה הילדים מתנכלים לה, אך במהרה מריה מצליחה לחדור לליבם של הילדים ומלמדת אותם לשיר, בניגוד לרצון האב. לאחר שהקפטן חוזר מטיול עם הברונית אלסה שריידר, ארוסתו, ומגלה על מעשיה של מריה, הוא מחליט לגרשה, אך אז הוא שומע את ילדיו שרים וחוזר בו. הקפטן, שהשתנה לחיוב וכעת יותר פתוח כלפי ילדיו וכלפי מריה, מחליט לערוך מסיבה בביתו, שאליה מוזמנים חבריו. הברונית שריידר מבינה שהקפטן ומריה מתאהבים, ומשכנעת את מריה לחזור למנזר, שם היא מתבודדת ולא מוכנה לדבר עם איש. לאחר שיחה עם אם המנזר, מחליטה מריה לשוב אל בית הקפטן, לשמחתם של המשפחה. הקפטן נפרד מהברונית ומתחתן עם מריה במנזר. לאחר מכן, הדוד מקס, מפיק מוזיקלי, משכנע את המשפחה להשתתף כלהקה בפסטיבל הזמר של אוסטריה.
בינתיים, מעמדם של הנאצים מתחזק באוסטריה כחלק מה"אנשלוס", והנאצים דורשים מקפטן פון טראפ להצטרף לשורותיהם. פון טראפ, שמזהה אצל הנאצים את רמיסת הערכים הפטריוטיים והמוסריים שהוא מאמין בהם, מתכנן לברוח לפני סגירת גבולות אוסטריה. הם בורחים בלילה לפני ההופעה בפסטיבל אך נתפסים על ידי הנאצים, ומובלים אל הפסטיבל. לאחר הופעתם בפסטיבל, הקפטן בורח יחד עם מריה וילדיו, ואף מפספס את זכייתם. הם מספיקים להסתתר במנזר שבו מריה גדלה. רגע לפני שהגבול נסגר, מצליחה המשפחה לברוח, והיא צועדת ברגל בהרים לעבר שווייץ.
עלילה > העלילה מול המציאות

מספר פרטים בספרה של מריה פון טראפ שקרו במציאות - שונו במחזמר ובסרט. במקור, מריה נשלחה לטפל רק בילד אחד ולא בכל שבעת הילדים. היא הגיעה כמורה ולא כאומנת. שמות הילדים שונו (בין השאר כדי למנוע בלבול - שם אחת מבנותיו של הקפטן היה גם כן מריה). על-פי טענת בתם, המשפחה נאלצה להתמודד עם קשיי הקיום לאחר המשבר הכלכלי באוסטריה ומקהלת המשפחה, שמריה דחפה להקימה, היוותה אמצעי פרנסה ולא רק תחביב כפי שמתואר בסרט. אביה, קפטן גאורג פון טראפ, לא התנהג לדבריה בקשיחות עם ילדיו אלא היה ביישן. בנוסף, המשפחה בסרט בורחת ברגל לשווייץ, כשבמציאות המשפחה ברחה ברכבת לאיטליה ולאחר מכן לארצות הברית.
השירים

"צלילי הזמר" ("The Sound of Music")
"מריה" ("Maria")
"יש לי ביטחון" ("I Have Confidence in Me") (נוסף לסרט)
"הדברים שאותי משמחים" ("My Favorite Things")
"דו-רה-מי" ("Do-Re-Mi")
"שש עשרה, שבע עשרה" ("Sixteen Going on Seventeen")
"הרועה הבודד" ("The Lonely Goatherd")
"שלום, שלום" ("So Long, Farewell")
"כל הר וגבע" ("Climb Every Mountain")
"אדלווייס" ("Edelweiss")
"משהו טוב" ("Something Good") (נוסף לסרט)
פרסים

בטקס גלובוס הזהב לשנת 1965, הוא זכה בקטגוריית הסרט המוזיקלי הטוב ביותר.
פרסים > פרסי אוסקר

הסרט היה מועמד ב-1966 לעשרה פרסי אוסקר, ומתוכם זכה בחמישה:
הסרט הטוב ביותר
הבמאי הטוב ביותר - רוברט וייז
פסקול המוזיקה הטוב ביותר - אירווין קוסטל
העריכה המוזיקלית הטובה ביותר
העריכה הטובה ביותר
איאן ארמיטאג'

| --- | --- |

 לידה:  15 ביולי 2008 (בן 16) וירג'יניה, ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2014
 פרופיל ב-IMDb
 
איאן מרשל ארמיטאג' (באנגלית: Iain Marshall Armitage; נולד ב-15 ביולי 2008) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. מוכר בעיקר בזכות תפקידו הראשי בקומדיית המצבים "שלדון הצעיר" של רשת CBS.
ביוגרפיה

איאן ארמיטאג' נולד ב-15 ביולי 2008 במחוז ארלינגטון, וירג'יניה. אביו, יואן מורטון, הוא זמר ושחקן סקוטי, ואמו, לי ארמיטאג', מפיקת תיאטרון והיא בתו של הקצין הימי ריצ'רד ארמיטאג', לשעבר סגן מזכיר המדינה.
הוא נקרא על שם השחקן איאן מקלן ומשתמש באיות הסקוטי של השם (Iain במקום Ian). אביו שינה את שם משפחתו ממידלטון למורטון, ולכן ארמיטאג' משתמש בשם המשפחה של אמו מטעמי נוחות.
בשנת 2014 החל לככב בסדרת רשת ביוטיוב בשם "Iain Loves Theatre" שם הוא סוקר תיאטרון. הסרטונים שלו תפסו את תשומת לבם של אנשי התיאטרון כולל כמה סוכנים שרצו להחתים אותו. במהלך פרסי הטוני 2015 שימש ככתב של פריס הילטון, ואף הוזכר בנאמבר הפתיחה של התוכנית. הוא הופיע בספיישל יום ההולדת 90 של סטיבן סונדהיים ביוטיוב.
בשנת 2017 קיבל את מירב פרסומו כאשר לוהק לתפקיד הראשי כגרסת הילד של שלדון קופר בסדרת הטלוויזיה של רשת CBS, "שלדון הצעיר", פריקוול לסיטקום "המפץ הגדול". על תפקידו זכה ארמיטאג' ב-Young Artist Award (אנ') לשחקן ראשי צעיר בסדרת טלוויזיה לשנת 2018. עוד בשנת 2017, כיכב בפרק של "חוק וסדר: מדור מיוחד" (פרק 8 של עונה 18), כשגילם את תיאו לאצ'ר, ילד קטן שנחטף. הוא הופיע גם בתוכנית המתיחות "מעשי ג'וקרים". הוא החל לשחק בתפקיד חוזר את זיגי צ'פמן, בנה של ג'יין (שיילין וודלי) בסדרת הטלוויזיה "שקרים קטנים גדולים" ברשת HBO, והוא הופיע בסרט "טירת הזכוכית", עיבוד קולנועי לספר הזיכרונות של ג'אנט וולס באותו השם. באותה שנה הוא גם השתתף בסרט הדרמה "אני לא כאן" כסטיבי, דמות אשר גילמו בגיל מאוחר יותר סבסטיאן סטן וג'יי קיי סימונס ושיחק בסרט "איש ואישה בלילה" בו כיכב לצד ג'יין פונדה ורוברט רדפורד.
בשנת 2018 השתתף בפרק של "המפץ הגדול", בתפקידו הידוע שלדון קופר, ובספטמבר של שנה זו שבה הסדרה "שלדון הצעיר" לעונה שנייה בכיכובו. באותה שנה השתתף בשעשועון "ג'פרדי!", בנוסף, לוהק לדבב בסרט האנימציה "סקובי דו!", את דמותו של שאגי רוג'רס הצעיר, בעוד את הדמות הבוגרת מדבב ויל פורטה.
בשנת 2019 שב לגלם את דמותו של זיגי צ'פמן בעונתה השנייה של סדרת הדרמה "שקרים קטנים גדולים", ושב לגלם את דמותו של שלדון קופר בעונתה השלישית של הסיטקום "שלדון הצעיר".
בשנת 2020 נתן את קולו לדמותו של שאגי רוג'רס הצעיר בסרט סקובי דו! וגילם את דמותו של שלדון קופר בעונה הרביעית של שלדון הצעיר. הוא קיבל מועמדות לפרס בחירת המבקרים לשחקן הטוב ביותר בסדרה קומית על משחקו בעונה השלישית.
בשנת 2021 כיכב בסרט האנימציה מפרץ ההרפתקאות: הסרט בתור צ'ייס והמשיך לגלם את דמותו של שלדון קופר בעונה החמישית. באותה שנה זכה שוב למועמדות על משחקו בפרס בחירת המבקרים על משחקו בעונה הרביעית.
חיים אישיים

ארמיטאג' הוא בעל חגורה שחורה בטאקוונדו. הוא מדבר אנגלית, ספרדית ורוסית ומנהל אורח חיים צמחוני מלידה.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | טירת הזכוכית | בריאן ולס |  |
| 2017 | איש ואישה בלילה (אנ') | ג'יימי |  |
| 2017 | I'm Not Here | סטיבי |  |
| 2020 | סקוב | שאגי רוג'רס הצעיר | דיבוב |
| 2021 | מפרץ ההרפתקאות: הסרט | צ'ייס | דיבוב |
| TBA | Scoob!: Holiday Haunt | שאגי רוג'רס הצעיר | דיבוב |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | חוק וסדר: מדור מיוחד | ת'יאו לאקר | פרק: "Chasing Theo" |
| 2019–2017 | שקרים קטנים גדולים | זיגי צ'פמן | תפקיד ראשי (2 עונות); 14 פרקים |
| 2017–2024 | שלדון הצעיר | שלדון קופר | תפקיד ראשי (7 עונות); 141 פרקים |
| 2018 | המפץ הגדול | שלדון קופר | פרק: "The VCR Illumination" |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | פרויקט | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018 | פרס בחירת הנוער | כוכב הטלוויזיה הפורץ הנבחר | שלדון הצעיר | מועמדות |  |
| 2020 | פרס גילדת שחקני המסך | הביצוע הטוב ביותר של אנסמבל בסדרת דרמה | שקרים קטנים גדולים | מועמדות |  |
| 2021 | פרס בחירת הילדים של ניקלודיאון | כוכב טלוויזיה אהוב | שלדון הצעיר | מועמדות |  |
| 2022 | פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי | השחקן הטוב ביותר בסדרה קומית | שלדון הצעיר | מועמדות |  |
| 2022 | פרס בחירת הילדים של ניקלודיאון | כוכב טלוויזיה אהוב (משפחה) | שלדון הצעיר | מועמדות |  |
| 2024 | פרס בחירת הילדים של ניקלודיאון | כוכב טלוויזיה אהוב (משפחה) | שלדון הצעיר | זכייה |  |
הערות שוליים

↑  Every Kids’ Choice 2024 Winner!, Nick (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012384876705171  BNE: XX6037462  BnF: cb17849770m (data)  GND: 1153714973  ISNI: 0000 0004 7934 9343  LCCN: no2019161404  MusicBrainz: 2bbf5083-fec9-489c-9ea2-c967e56362ce  VIAF: 6540152080606007230005   WorldCat (עם VIAF): 6540152080606007230005
אימפריה (קומיקס)

| --- | --- |

 מידע קומיקס
 יוצר:  Barry Kitson, מארק וייד 
 
אימפריה היא סדרת קומיקס אמריקאית במהדורה מוגבלת שנוצרה על ידי מארק ווייד ובארי קיטסון. הוא פורסם בין השנים 2000 ל-2004 על ידי Gorilla Comics (אימג' קומיקס) ו-DC Comics, ולאחר מכן נמכר ל-Thrillbent ו-IDW Publishing ב-2015.
הגיבור הוא נבל-על דמוי דוקטור דום בשם גולגות' שהביס את כל גיבורי העל וכבש את העולם, אך כעת עליו להתמודד עם מאבקי כוח פנימיים.
היסטוריית פרסום

הסדרה פורסמה במקור בשנת 2000 על ידי Gorilla Comics, חברה שהוקמה על ידי מארק ווייד, קורט בוסיק ועוד כמה אחרים, אך החברה התקפלה לאחר שהופקו רק שני גיליונות. אימפריה הושלמה ב-DC Comics בשנים 2003–2004, למרות שהיא נשארה ביקום הבדיוני שלה ואינה חלק מיקום DC (עדיין). שני ספרי הקומיקס שפורסמו כבר נאספו ב-#0 ואז שאר הסיפור סופר על פני שישה גיליונות.
באפריל 2014, הזכויות על הסדרה חזרו לווייד וקיטסון והסדרה חזרה תחת פלטפורמת הקומיקס Thrillbent של וויד.
דמויות

גולגות - קיסר העולם. הוא אנושי ובתחילת הסדרה, מתגלה שאשתו מתה אך בתו עדיין בחיים. הוא חסר רחמים ומבטיח את נאמנותם של שריו באמצעות שימוש בסם חיזוק ממכר ביותר בשם Eucharistie. כוחותיו מגיעים לכאורה מהשריון שלו; הוא אף פעם לא נראה בסדרה בלי המסכה שלו. הכוחות שלו כוללים תקיעות ידיים וטלפורטציה, טכנולוגיה שעזרה לו מאוד במאבקו נגד העולם.
דלפי – בתו של גולגות מתגוררת במצודת האימפריה ומטופלת על ידי הקיסר ואנשיו כאל נסיכה מבודדת. גולגות' שומר בפניה את עסקיו וחוסר הרחמים שלו, ולכאורה היא לא יודעת דבר על מעשיו האמיתיים. היא מבלה את רוב יומה בלימוד או בקריאה של ספרים המומלצים לה על ידי הקיסר. עם זאת, הנערה מגלה את עצמה שאינה תמימה כפי שנחשד לראשונה ככל שהסדרה מתקדמת.
קסאנה– שר ההוצאה לפועל. היא המתנקשת הראשית של הקיסר, אך בהיותה משועממת מעמדתה (מכיוון שהקיסר הרג את רוב אויביו), היא בוחרת להרהר במקורותיו של סם הסעודת.
טמבריל – שר המשמעת. המענה הראשי של הקיסר שמשתמש בכאב ובפחד כדי לחלץ מידע מאויבי האימפריה.
לוהקין - שר הריגול שזה עתה מונה והוא הדמות שהקורא רואה את נקודת המבט שלה בחלק גדול מהסדרה. הוא מפתח מערכת יחסים מינית סודית עם דלפי.
לוקולן - שר המלחמה. הוא ידוע בכך שהוא מרבה לגשש את דבריו. הוא פגש לראשונה את גולגות באוסטרליה 10 שנים לפני אירועי גיליון מס' 0.
קפרא – ראש משרד ההסברה. קפרא שונה ונקשר לתחנת העבודה שלו במטרה לתאם ולערוך את החדשות של העולם כדי לייצג בצורה הטובה ביותר את הכוונות והמטרות של האימפריה.
סבירוס - יועץ הפנים של הקיסר וחבר ותיק של הקיסר. הוא הכיר את אשתו של הקיסר לפני מותה, והוא מקורב לדלפי. בשל ידידותו ונאמנותו לקיסר, הוא מאמין שהוא החבר החיוני היחיד בקבינט.
אנדימיון – גיבור על ויריבו הגדול ביותר של גולגות. לפי הדיווחים הוא נהרג על ידי גולגות זמן מה לפני תחילת הסיפור.
מהדורות שנאספו

המיני-סדרה השלמה נאספה בכריכה רכה, Empire (מסת"ב 1-4012-0212-8), והודפסה מחדש באימפריה (מסת"ב 978-1-63140-305-7).
פרסים

2004: מועמד לפרס אייזנר "הסדרה המוגבלת הטובה ביותר".
בגדאד סנטרל

| --- | --- |
 סוגה:  מותחן פשע, נאו-נואר 
 כותבים:  Stephen Butchard 
 בימוי:  Alice Troughton 
 שחקנים:  ואליד זועייטר קורי סטול ברטי קארוול לים לובאני
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת 
 שפות:  אנגלית, ערבית 
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 4 הבריטי הולו
 תקופת שידור מקורית:  3 בפברואר 2020 – הווה
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
בגדאד סנטרל (באנגלית: Baghdad Central) היא סדרת מתח שהופקה על ידי ערוץ 4 הבריטי ורשת Hulu.
הסדרה כוללת שישה פרקים ומהווה עיבוד לרומן משנת 2004 באותו שם מאת הסופר אליוט קול.
עלילה

שנת 2003, זמן קצר לאחר פרוץ מלחמת עיראק, מוחין אל-חאפג'י, הוא שוטר מקומי לשעבר, שמנסה נואשות לשמור על בתו - לאחר שאיבד את מקום עבודתו, את ביתו ואת אשתו. הוא מוצא את עצמו מנסה לאתר את בתו המנוכרת שנעדרת. הוא מזוהה במשגה כמישהו אחר והופך לקורבן של מעצר ועינויים בידי צבא ארצות הברית, אך אז הוא נתקל בקצין משטרה בריטי לשעבר, פרנק טמפל שמגייס אותו לעבוד באזור הירוק המאובטח.
שחקנים ודמויות

ואליד זועייטר – מוחסין קאדר אל-חאפוג'י, קצין משטרת בגדאד
קורי סטול – קפטן פארודי, איש שירותי הביון הבריטיים
ברטי קארוול – פרנק טמפל, מתאם מטעם ממשלת בריטניה
לים לובאני – סאווסאן, בתו הגדולה של מוחסין
קלרה ח'ורי – פרופסור ראשיד, המרצה של סאווסאן
מאיסה עבד אלהאדי – זאהרה, חברתה של סאווסאן
הישאם סולימאן – גיסו של מוחסין
יוסף סוויד – בירוקרט עיראקי
תאופיק ברהום – מיליטנט מקומי
הערות שוליים

↑  TRAILER. New Drama. Baghdad Central. Coming Soon to Channel 4 & All 4
↑  אמיר בוגן, "בגדד סנטרל": גם למזרח התיכון מגיע פילם נואר, באתר ynet, 2 באפריל 2020
↑  Ellen E. Jones, "Baghdad Central review – more than just a Middle East Morse". The Guardian, 3 February 2020.
הנוקמים (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט בארץ
 מבוסס על:  האוונג'רס (קומיקס)
 בימוי:  ג'וס וידון
 הופק בידי:  קווין פייגי
 תסריט:  ג'וס וידון   סיפור מאת: ג'וס וידון   זאק פן
 עריכה:  ג'פרי פורדליסה לאסק
 שחקנים ראשיים:  רוברט דאוני ג'וניור   כריס אוונס   כריס המסוורת'   מארק רופאלו   ג'רמי רנר   סקרלט ג'והנסון   סמואל ל. ג'קסון   טום הידלסטון
 מדבבים:  לו פריגנו (ברוס באנר) פול בטאני (J.A.R.V.I.S.) 
 מוזיקה:  אלן סילבסטרי
 צילום:  סימוס מקגרייבי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  אולפני מארוול
 חברה מפיצה:  סרטי אולפני וולט דיסני
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית4 במאי 2012 ישראל10 במאי 2012
 משך הקרנה:  143 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  פעולה, פנטזיה ומדע בדיוני
 מקום התרחשות:  ניו יורק, קולקטה 
 תקציב:  220 מיליון דולר
 הכנסות:  1,518,812,988 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   avengers11
 פרסים:  4 פרסי סאטורן
 סרט קודם:  כרונולוגית (MCU): "קפטן אמריקה"
 סרט הבא:  כרונולוגית (MCU): "איירון מן 3" סרטי הנוקמים: "הנוקמים: עידן אולטרון"
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הנוקמים (במקור: The Avengers) הוא סרט גיבורי-על ושובר קופות אמריקאי משנת 2012 אשר מבוסס על קבוצת גיבורי-העל האוונג'רס, ובהפקה מבית אולפני מארוול. הוא סרט אנסמבל של מספר מגיבורי-העל המפורסמים ביותר של חברת מארוול קומיקס, בהם איירון מן, קפטן אמריקה, תור, הענק הירוק, הוקאיי והאלמנה השחורה הנקראים לעצור את נבל-העל לוקי, שמאיים לשעבד ולהשמיד את העולם כולו. את הסרט ביים ג'וס וידון ומככבים בו אנסמבל שחקנים כרוברט דאוני ג'וניור, כריס אוונס, כריס המסוורת', טום הידלסטון, מארק רופאלו, ג'רמי רנר, סקרלט ג'והנסון וסמואל ל. ג'קסון. זה היה הסרט הראשון בסדרה.
לסרט קדמו חמישה סרטים, כאשר כל אחד מהם מבוסס על דמות קומיקס אחרת שהופיעה בסרט עצמו. הסרט נחשב לסרט קומיקס אפי בגודלו, מאחר שבפעם הראשונה ביקום הקולנועי של מארוול מספר גיבורי-על מאחדים כוחות יחדיו. "הנוקמים" יצא לאקרנים בבכורה עולמית ב-11 באפריל 2012 וב-4 במאי 2012 בארצות הברית בתלת-מימד ומבחינת הכנסות הוא ממוקם במקום השלישי ברשימת סרטי גיבורי העל וכן במקום השמיני ברשימת שוברי הקופות של כל הזמנים.
הסרט זכה בארבעה פרסי סאטורן בקטגוריית סרט המדע בדיוני הטוב ביותר לשנת 2012, הבמאי הטוב ביותר, שחקן המשנה הטוב ביותר (קלארק גרג) והאפקטים המיוחדים והיה מועמד לפרס אוסקר לאפקטים הטובים ביותר והפסיד לסרט "חיי פיי".
רקע

הסרט מאחד את גיבורי העל איירון מן, קפטן אמריקה, ת'ור, הענק הירוק, הוקאיי והאלמנה השחורה. עלילת הסרט ממשיכה את עלילתם של סרטי מארוול הקודמים, כאשר באופן כרונולוגי העלילה מתחילה בסרט המבוסס על קפטן אמריקה, שמתקיים בזמן מלחמת העולם השנייה.
בסרט "איירון מן" נחשף לראשונה כי ראש ארגון S.H.I.E.L.D, ניק פיורי, מקבץ קבוצת גיבורי-על, והוא מציע לטוני סטארק להיות החבר הראשון ביוזמה הנקראת "יוזמת הנוקמים". לפי סדר כרונולוגי של העלילה טוני סטארק מצטרף באופן רשמי לקבוצה רק בסרט "איירון מן 2" שיצא בשנת 2010. הסרט "הענק הירוק", שיצא ב-2008, מתרחש באותו הזמן בו סטארק מצטרף לקבוצה. בסרט הזה, רוברט דאוני ג'וניור שמגלם את איירון מן, מופיע לכמה דקות על המסך בסצנה המתרחשת לאחר הקרדיטים, ובכך בעצם קושר קשר בין הסרטים, מה שיוצר עלילה בין סרטים שונים המובילה לסרט "הנוקמים".
באיירון מן 2 יש רמיזה להופעה של קפטן אמריקה, כאשר במעבדה של טוני סטארק נמצא המגן שמשמש את קפטן אמריקה בזמן מלחמת העולם השנייה. גם בסרטו של הענק הירוק יש רמיזה לקפטן אמריקה, כאשר בסצנה שירדה בחדר העריכה, הענק הירוק קופץ מהר באזור מושלג, ומעוצמת הפגיעה שלו, הקרח מתפוצץ, ולרגע נחשפת גופתו של קפטן אמריקה שקבורה תחת הקרח.
בסרט איירון מן 2 יש גם רמיזה לתור, כאשר בסצנה של אחרי הקרדיטים מופיע פטיש הקרב של תור, מיולניר, נמצא בניו מקסיקו על ידי סוכני S.H.I.E.L.D.
מבחינה כרונולוגית העלילה של תור מתקיימת אחרונה מבין הגיבורים, והסרט "תור" שיצא ב-2011 מציג את תור, כשסוכנות S.H.I.E.L.D לוקחת חלק חשוב בעלילה כשלקחו את מיולניר. גם בסרט של תור יש רמיזה לסרטים אחרים בנוסף בסרט מופיע הדמות של הוקאיי בפעם הראשונה. בסוף הסרט תור מביס את לוקי שלכאורה, מת ואובד ברחבי החלל, אך שורד ונשבע לנקום בתור ובאנושות אותה תור אוהב. בנוסף, ניק פיורי נפגש עם ד"ר אריק סלוויג ומציג בפניו את קוביית הכוח המסתורית, כלי עלילתי שיעמוד במרכז הסרט "הנוקמים" מאוחר יותר. הוא מבקש ממנו ללמוד לרתום אותה לבניית נשק. ד"ר סלביג משיב כי היא מכילה כוח בלתי נודע, אך קולו של לוקי הבלתי נראה משכנע אותו להסכים.
צוות השחקנים

רוברט דאוני ג'וניור - טוני סטארק/איירון מן
Well, I said, ‘I need to be in the opening sequence. I don’t know what you’re thinking, but Tony needs to drive this thing.’ He was like, ‘Okay, let’s try that.’ We tried it and it didn’t work, because this is a different sort of thing, the story and the idea and the theme is the theme, and everybody is just an arm of the octopus.
כריס אוונס - סטיב רוג'רס/קפטן אמריקה
מארק רופאלו - ברוס באנר/הענק הירוק
כריס המסוורת' - תור
סקרלט ג'והנסון - נטשה רומנוף/האלמנה השחורה
ג'רמי רנר - קלינט ברטון/הוקאיי
סמואל ל. ג'קסון - ניק פיורי
קובי סמולדרס - מריה היל
טום הידלסטון - לוקי
קלארק גרג - הסוכן פיל קולסון. סוכן בכיר בסוכנות S.H.I.E.L.D. גרג גילם את הסוכן קולסון לראשונה בסרט "איירון מן". בעקבות האהדה הרבה לה זכתה דמותו, הוחלט להוסיף את קולסון לסרטים המקדימים את "הנוקמים", וגרג חזר לגלם את הדמות גם ב"איירון מן 2”, "תור" וב״קפטן מארוול״.
סטלאן סקושגורד - אריק סלוויג. סקושגורד הופיע באותו תפקיד גם בסרט "תור". בסוף הסרט נחשף כי לוקי שולט בגופו של סלוויג.
גווינת' פלטרו - פפר פוטס. מזכירתו של טוני סטארק. פלטרו גילמה את דמותה בשני סרטי איירון מן הקודמים.
פול בטאני - ג'רוויס. בטאני אינו מופיע בסרט, אך הוא מדבב את קול מערכת ההפעלה בעלת בינה מלאכותית של איירון מן. בטאני שב לגלם את התפקיד לאחר שני סרטי איירון מן הקודמים. רק בסרט הנוקמים: עידן אולטרון הופיע בטאני גם פיזית ולא רק בקולו.
סטן לי, יוצר דמויות הקומיקס, הופיע בהופעת קמע בתוך תשדיר חדשות לקראת סוף הסרט. הופעות קמע של סטן לי נפוצות ברוב סרטי מארוול קומיקס.