stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דני מס

| --- | --- |

 לידה:  19 באוקטובר 1923 גרמניה ברלין, גרמניה
 נהרג:  16 בינואר 1948 (בגיל 24) המנדט הבריטי פלשתינה (א"י)
 מקום קבורה:  בית הקברות הצבאי בהר הרצל 
 תאריך עלייה:  1933
 השתייכות:   פלמ"ח
 תקופת הפעילות:  1941–1948 (כ־7 שנים)
 דרגה:   רב-סרן
 תפקידים בשירות
 סגן מפקד גדוד  מפקד הגנת גוש עציון  מפקד מחלקת הל"ה
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות
 
מצבת קברו של דני מס בחלקת הל"ה בהר הרצל
דניאל (דני) מס (19 באוקטובר 1923, ט' בחשוון תרפ"ד – 16 בינואר 1948) היה מפקד גוש עציון, סגן מפקד גדוד בפלמ"ח ומפקד מחלקת הל"ה. נהרג יחד עם כל מחלקת הל"ה בדרכם לתגבור גוש עציון הנצור טרם הקמת המדינה.
תולדות חייו

מס נולד בברלין בירת גרמניה לחנה ולמוציא לאור ראובן מס, גדל בבית ציוני ועלה עם משפחתו לארץ ישראל כשהיה בן 10, בשנת 1933. למד בגימנסיה העברית רחביה בירושלים.
הוא הצטרף בתחילה לאצ"ל וב-1941 עבר לפלמ"ח והשתתף בפעולות במקומות שונים בארץ. השתתף בהתקפה על שרונה במסגרת ליל המשטרות ובליל הגשרים. הוא התאמן במסגרת פלוגה ה' בגוש עציון והיה אחד הסיירים במחלקה של חיים זינגר (רון). בעקבות לחצי המתיישבים סולקו משם כל סיירי הפלמ"ח. לגוש לא היה מפקד אלא מא"זים. לאחר ההתקפה של הערבים על המרכז המסחרי בירושלים ב-2 בדצמבר, החליט יהושע גלוברמן לשנות את הגישה הביטחונית, וב-6 בדצמבר נשלח דני מס לפקד על גוש עציון.
במסגרת זו ביצר את עמדות הגוש והכפיף את ארבעת היישובים שבו תחת פיקוד צבאי אחיד ומגובש. ב-11 בדצמבר 1947 יצא מס בשיירת העשרה לכיוון גוש עציון. הוא נסע ביחד עם סגנו יצחק יעקב ועם אנשי פלמ"ח נוספים בטנדר שנסע כמאסף השיירה. משנפתחה אש על השיירה נסע הרכב שלהם לאחור למשטרת בית לחם והשאיר את נוטרי השיירה לבד כמעט ללא פיקוד. מס המשיך לפקד על גוש עציון עד 12 בינואר 1948, אז הגיע עוזי נרקיס להחליף את מס, שחזר לירושלים והתמנה לסגן מפקד הגדוד השישי של הפלמ"ח.
לפי אורי מילשטיין, מס נאלץ לעזוב את גוש עציון מפני שנטש את אנשיו בעת קרב שיירת העשרה.
תולדות חייו > מחלקת הל"ה

ב-14 בינואר 1948 הדפו מגיני גוש עציון התקפה גדולה על הגוש. למרות ההצלחה נותרו המגינים במצוקה גדולה, עם מעט תחמושת וציוד רפואי. הפיקוד החליט על שליחת מחלקת לוחמים לתגבור הגוש, והפיקוד על מחלקה זו ניתן לדני מס. במחלקה היו 40 לוחמי פלמ"ח וחי"ש, והם יצאו לדרכם מהרטוב בלילה שבין 15 ל-16 בינואר 1948. שניים מהלוחמים לא יצאו כי לא נמצאו להם כלי נשק אישיים, ולוחם נוסף נקע את רגלו וחזר להרטוב, יחד עם שני לוחמים נוספים שחזרו עמו. שאר 35 (ל"ה) הלוחמים יצאו מהרטוב עמוסי נשק, תחמושת וציוד. לפנות בוקר יום ששי, 16 בינואר, התגלתה המחלקה על ידי ערבים סמוך לכפר צוריף, כ-5 קילומטרים ממשואות יצחק. עד השעה 11:00 בבוקר הדפו הלוחמים התקפה של לוחמים ערביים, ואז הצליחו לנתק מגע ולהסתתר בנחל עציונה. לאחר הפוגה של כמה שעות ניסו אנשי המחלקה לעלות לגבעה סמוכה. הכוחות הערביים נהנו מעדיפות טופוגרפית ומספרם היה גדול מאוד. בקרב שהתפתח נהרגו כל הלוחמים.
במוצאי שבת, 17 בינואר, הביאו הבריטים את גופות הל"ה, ובהם גופתו של דני מס, לכפר עציון, שם נקברו בקברים ארעיים. ב-17 בנובמבר 1949 הועברו עצמותיו, יחד עם שאר נופלי גוש עציון, לבית הקברות הצבאי בהר הרצל בירושלים. לאחר מותו הוענק לו המספר האישי הצה"לי 170001, ובכך היה לחייל הראשון שחוייל לאחר מותו (הספרות 17 בתחילת המספר האישי מעידות על חיול לאחר המוות[דרוש מקור]).
מבצע דני, המבצע לכיבוש לוד ורמלה ולהרחבת הפרוזדור לירושלים נקרא על שמו. המשורר חיים גורי שהכיר את מס, הקדיש את שירו "הנה מוטלות גופותינו" "לדני וחבריו". אביו ייסד לזכרו את סדרת הספרים "ספריית דני למדע פופולרי", בה יצאו 84 ספרים בענפי מדע שונים.
לימים סיפרה חברתו, אתי לכוביצקי-גריף, כי דני מס הציע לה נישואים שעות ספורות לפני יציאתו לדרכו האחרונה עם מחלקת הל"ה.
אחיו, יונתן מס, היה מדען וחתן פרס ביטחון ישראל.
הערות שוליים

↑  אורי מילשטיין, תולדות מלחמת העצמאות, כרך ב, הוצאת זמורה-ביתן, 1989, עמ' 89.
↑  רשת א', אקדמיה באלף, מלחמת העצמאות, שיחה מספר 19 של איתן אלמוג עם אורי מילשטיין. שודר ב-6.7.2009.
↑  נדב שרגאי, חנות קטנה ומטריפה, באתר ישראל היום, 29 בספטמבר 2019
↑  אפרת פורשר, החברה חשפה אחרי 70 שנה: הסוד של מפקד הל"ה, באתר nrg‏, 13 באוקטובר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299853805171  LCCN: no94007255  VIAF: 2043148   WorldCat (עם VIAF): 2043148
תומאס קרצ'מן

| --- | --- |

תומאס קרצ'מן, 2012
 לידה:  8 בספטמבר 1962 (בן 62) דסאו, מחוז האלה, גרמניה המזרחית 
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 תקופת הפעילות:  מ-1985
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  אוסגר (2006)  פרס השחקן הטוב ביותר של פסטיבל סיטג'ס (2006) 
 פרופיל ב-IMDb
 
תומאס קרצ'מן, פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין, 2012
תומאס קרצ'מן  (בגרמנית: Thomas Kretschmann; נולד ב-8 בספטמבר 1962) הוא שחקן קולנוע גרמני.
ידוע בזכות הופעותיו בסרטים "קינג קונג", "הפסנתרן", "מבוקש", "האויב שבפנים: אפוקליפסה", "U-571" ו"הנפילה".
ביוגרפיה

קרצ'מן נולד בעיר דסאו שבמזרח גרמניה דאז. בצעירותו הוא התאמן כחלק מהנבחרת השחיה של מזרח גרמניה לאולימפדיה. בגיל 19 ערק למערב גרמניה במסלול שעבר דרך ארבע מדינות ובדרך איבד חלק מאצבעו. הוא למד משחק בברלין.
קריירת משחק

קרצ'מן החל בגיל 25 את קריירת המשחק שלו בטלוויזיה הגרמנית. הפך לכוכב קולנוע בגרמניה הודות לתפקידו בסרט המלחמה "סטלינגרד" בתור הקצין האנס פון ויצלנד.
בשנת 1999 שיחק כמלך אחשוורוש בסרט טלוויזיה שנקרא "אסתר" המבוסס על מגילת אסתר.
בשנת 2000 הופיע לראשונה בהפקה הוליוודית, דרמת המלחמה "U-571" בתפקיד גונטר ווסנר מפקד הצוללת הנאצית "U-571". ב-2002 התפרסם קרצ'מן ברחבי העולם בתפקיד הקצין הגרמני וחסיד אומות העולם וילם הוזנפלד בדרמה הביוגרפית של רומן פולנסקי על חייו של הפסנתרן היהודי-פולני ולדיסלב שפילמן "הפסנתרן".
ב-2003 הופיע בתפקיד אורח בשני פרקים בסדרה המפורסמת "24" בתור סוחר הנשק הגרמני מקס. ב-2004 שיחק בדרמת המלחמה הגרמנית "הנפילה" בתפקיד גנרל הוואפן אס אס הרמן פגליין מפמלייתו של אדולף היטלר (ברונו גנץ). הוא הופיע גם בסרט הזומבים "האויב שבפנים: אפוקליפסה" בתור מייג'ור טימותי קיין מחיילי אמברלה, ובדרמה "ראש בעננים" בתור הקצין הנאצי פרנץ ביטריך.
ב-2005 הופיע בפנטזיה של פיטר ג'קסון "קינג קונג" בתפקיד קפטן אנגלהורן, המפקד של ספינת המסע של צוות ההפקה. ב-2006 זכה להערכה רבה בגרמניה על תפקידו במותחן האימה "אהבת גרים", בו שיחק בתפקיד הקניבל הרצחני אוליבר הארטווין, המבוסס על דמותו של ארמין מייווס. ב-2007 גילם את פושע המלחמה הנאצי אדולף אייכמן בסרט הביוגרפי על חייו "אייכמן", וכן שיחק במותחן הפעולה "נקסט".
בריאיון לסרט "אייכמן" נשאל על ידי אחד המראיינים "איך היה לשחק את אייכמן?" והוא ענה "נולדתי הרבה אחרי המלחמה אבל אני עדיין סובל את האשמה הקולקטיבית הזו. לא כיף עבור גרמני לשחק תפקיד כזה.. זה תפקיד עסיסי מאוד, לא יכולתי להתרגש מלשחק את אייכמן. באופן מוזר, יש לי המון חברים יהודים בלוס אנג'לס. אשתי יהודייה. כולם התרגשו מכך שאני משחק אותו, אז רציתי לעשות את זה בשבילם".
ב-2008 הופיע בסרט הפעולה "מבוקש" בתפקיד המתנקש קרוס. בנוסף לוהק לתפקיד הראשי של הקולונל קלאוס שנק פון שטאופנברג בדרמת המלחמה "מבצע ואלקירי", אולם לאחר שבריאן סינגר נבחר לביים את הסרט, קרצ'מן קיבל תפקיד קטן יותר בדמותו של הקצין הנאצי אוטו רמר.
ב-2009 שיחק בתור מלך בלגיה לאופולד הראשון בדרמה התקופתית "ויקטוריה הצעירה".
ב-2011 דיבב בסרט האנימציה "מכוניות 2" את הרכב הגרמני פרופסור זאנדאף.
ב-2013 גילם קצין נאצי בשם פטר קאן בסרטו של פיודור בונדרצ'וק, "סטלינגרד".
בשנת 2019 קרצ'מן שיחק בסרט הדרמה "בלון" בתפקיד סא"ל בשטאזי שרדף אחרי שתי משפחות שניסו לברוח באמצעות כדור פורח ממזרח גרמניה למערב גרמניה; הסרט הוא ביוגרפי והוא המבוסס על סיפור אמיתי שהתרחש בשנת 1979.
חיים אישיים

ב-1997 החל לצאת עם מנהלת הפקות בשם לנה רוקלין, יהודייה ממוצא רוסי והתחתן עמה. הזוג הביאו ביחד שלושה ילדים: שני בנים ובת. במרץ 2009 התגרשו, לאחר 12 שנות נישואים.
לאחר הגירושין, החל לצאת עם דוגמנית גרמניה ממוצא איראני בשם שרמין שריבאר.
בהווה קרצ'מן מנהל מערכת יחסים עם הדוגמנית בריטאני רייס והוא אינו מוכן להתחתן בשנית.
פילמוגרפיה

סטלינגרד (1993)
המלכה מרגו (1994)
הנסיך ולינאט (1997)
אסתר (1999)
The Knights of the Quest‏ (2001)
U-571 ‏(2000)
בלייד 2 (2002)
הפסנתרן (2002)
בידי האויב (2004)
פרנקנשטיין (2004) - סרט טלוויזיה
כלב הקראטה (2004) - סרט טלוויזיה של ABC Family
בן אלמוות (2004)
הנפילה (2004)
האויב שבפנים: אפוקליפסה (2004)
ראש בעננים (2004)
קינג קונג (2005)
הנבואה השמימית (2006)
אהבת גרים (2006)
נקסט (2007)
אייכמן (2007)
למה בנים לא מקשיבים ובנות לא קוראות מפות (2007)
מבוקש (2008)
טראנס סיביריאן (2008)
In Transit‏ (2008)
מבצע ואלקירי (2008)
ויקטוריה הצעירה (2009)
Separation City ‏ (2009)
מכוניות 2 (2011)
איזה גבר (2011)
הוסטל: חלק 3 (2011)
הנהר (2012)
דרקולה 3D
קבר פתוח (2013)
סטלינגרד (2013)
דרקולה (2013)
פלסטיק (2014)
הנוקמים: עידן אולטרון (2015)
סוכן וחצי (2016)
כתבת אמריקאית (2016)
סטראטון (2017)
המלאך (2017)
נהג מונית (2017)
בחזרה מטואיצ'י (2018)
בלון (2018)
עם הגב לקיר (2019)
נבדל (2019)
ילדי וינדרמיר (2020)
מחכים לאניה (2020)
בוגדת אמריקאית: אקסיס סאלי (2021)
אינדיאנה ג'ונס וחוגת הגורל (2023)
Last Sentinel‏ (2023)
גראן טוריסמו (2023)
בריכת אינסוף (2023)
Deliver Us‏ (2023)
משודרג (2024)
American Star‏ (2024)
פוטין (2025)
Emperor‏ (TBA)
The Man in the Box‏ (TBA)
Residue‏ (TBA)
פילמוגרפיה > טלוויזיה

אוצרות מן העבר (1999–2000)
קארן סיסקו (אנ') (2003)
הגלימה (2011)
הנהר (2012)
תחנת ברלין (2017)
פרויקט הספר הכחול (אנ') (2019)
פני דרדפול: עיר המלאכים (2020)
ביו-האקרים (2021)
הערות שוליים

↑  ans-Michael Bock (Editor), im Bergfelder (Editor), The Concise Cinegraph: Encyclopaedia of German Cinema, Berghahn Books, 2016, עמ' 262
↑  Thomas Kretschmann, 24celebs
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007447264905171  PLWABN: 9810541435805606  BNE: XX1481768  BnF: cb141948180 (data)  GND: 136792081  ISNI: 0000 0001 1768 0469  LCCN: nr97028767  NKC: xx0042964  NTA: 380117746  SUDOC: 074093622  VIAF: 66676121   WorldCat (עם VIAF): 66676121
יגאל שיינברג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1973 (בן 52 בערך) ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  האי מאן 
 
מארק (יגאל) שיינברג (באנגלית:  Mark (Igal) Scheinberg; נולד בשנת 1973) הוא מיליארדר ומשקיע ישראלי-קנדי, הפועל במגזרים שונים כולל נדל"ן ואירוח יוקרתי. הוא המייסד והבעלים המשותף לשעבר של חברת ההימורים המקוונת PokerStars, שנמכרה בשנת 2014 ל-Amaya Gaming תמורת 4.9 מיליארד דולר.
ראשית חייו

מארק שיינברג נולד בישראל בשנת 1973 ועבר עם משפחתו לטורונטו, אונטריו, קנדה כשהיה בן 13. הם התיישבו בריצ'מונד היל בשנות ה-80.
קריירה

בשנת 2001 ייסד שיינברג את פוקרסטארס עם אביו ישי שיינברג, מתכנת מחשבים. במהלך כהונתו כמנכ"ל הפכה פוקרסטארס לעסקי הפוקר המקוונים הגדולים בעולם ומארחת את סדרת הטורנירים המקוונים הגדולים בעולם, כשרכשה את המותג פול טילט בשנת 2012. באוגוסט 2014, אולדפורד גרופ, חברת האם של פוקרסטארס, נרכשה על ידי החברה הקנדית המונפקת בבורסה Amaya Gaming תמורת 4.9 מיליארד דולר. עם סיום המכירה יצא שיינברג מקבוצת פוקרסטארס. לפי פורבס, לשיינברג הון אישי של 4.9 מיליארד דולר נכון לפברואר 2021.
חיים אישיים

שיינברג רווק ומתגורר באי מאן.
במרץ 2020 הוא ובני משפחתו הקימו את קרן הסיוע לשיינברג, כדי לסייע בהתמודדות עם ההשפעה הישירה של מחלת הקורונה. בהקצאה של 50 מיליון דולר, היא תומכת בארגונים וביוזמות במקומות שבהם למשפחה עסק של נוכחות אישית.
לשיינברג יש עניין בשימור ורווחת בעלי חיים. בספטמבר 2020 הוכרז כי קרן הסיוע של שיינברג תשווה "דולר-לדולר" כל תרומה לאתגר ריינג'ר רייד, גיוס תרומות לשימור, שעובד עם ארגוני צדקה כמו "קרן הצלת הקרנף".
לפני הבחירות לכנסת העשרים וארבע, פורסם כי תמך כלכלית במפלגתו החדשה של גדעון סער, תקווה חדשה.
הערות שוליים

↑  "Igal Mark SCHEINBERG - Personal Appointments (free information from Companies House)". beta.companieshouse.gov.uk.
↑  Palmeri, Christopher (13 ביוני 2014). "PokerStars' Scheinberg Becomes Billionaire on Sale to Amaya". Bloomberg. נבדק ב-18 בינואר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Mark Scheinberg". Forbes. נבדק ב-7 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Freeze, Colin (22 באפריל 2011). "A look at the mysterious Canadian founder of PokerStars". The Globe and Mail. נבדק ב-18 בינואר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Mark Scheinberg". Forbes. נבדק ב-7 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "PokerStars Founder Mark Scheinberg Invests in Spain's Real Estate Market". Casino News Daily. 17 במאי 2017. נבדק ב-24 במאי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "PokerStars: Online Gambling's Quiet Giant", Forbes, Nathan Vardi, February 10, 2010
↑  "PokerStars Strikes U.S. Deal to Buy Full Tilt Poker", Bloomberg, Caroline Winter, July 31, 2012
↑  "Amaya Completes Acquisition of Pokerstars and Full Tilt Poker", August 1, 2014, press release
↑  "How A $4.9 Billion Purchase Of PokerStars Could Change Online Poker In America", Forbes, Darren Heitner, June 19, 2014
↑  Palmeri, Christopher (13 ביוני 2014). "PokerStars' Scheinberg Becomes Billionaire on Sale to Amaya". Bloomberg. נבדק ב-18 בינואר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "About us". My Great Blog (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-08-25.
↑  "Top-fit rhino rangers to run in challenge to raise funds for wildlife protection | Namibia Economist" (באנגלית בריטית). נבדק ב-2020-09-21.
צ'ארלס ברונפמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 ביוני 1931 (בן 93) מונטריאול, קנדה 
 מדינה:  קנדה 
 השכלה:  אוניברסיטת מקגיל 
 פרסים והוקרה:  שותף במסדר קנדה  היכל התהילה של הבייסבול הקנדי  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת מקגיל  פנתאון הספורט של קוויבק  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת טורונטו  דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית בירושלים  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ווטרלו 
 
צ'ארלס רוזנר ברונפמן (באנגלית: Charles Rosner  Bronfman; ‏נולד ב־27 ביוני 1931) הוא איל הון ונדבן יהודי-קנדי, בן לשושלת אילי ההון ברונפמן, שהתעשרה מעסקי משקאות חריפים באמצעות חברת סיגראם שבבעלותה. ברונפמן ממשיך בעסקי המשפחה, ולפי Forbes הוא בעל הון של 2.2 מיליארד דולר, והאדם ה-18 בעושרו בקנדה.
קורות חיים

צ'ארלס ברונפמן נולד במונטריאול, קנדה לשמואל (סם) ברונפמן שהיגר מבסרביה במאה ה-19 לקנדה, ולסיידי. היה נשוי לאנדראה (אנדי) ברונפמן שנדרסה למוות ב-24 בינואר 2006. מאז 2008 נשוי לאשתו השלישית, בוני.
ברונפמן ידוע כנדבן גדול וכתורם לפרויקטים להמשכיות יהודית. בין השאר ייסד את קרן ברונפמן ותורם מרכזי לפרויקט תגלית המטיס סטודנטים ובני נוער יהודים ל"טיול שורשים" בישראל על מנת לעודד את הזהות היהודית שלהם בתפוצות ואת הזיקה שלהם לישראל. קרן ברונפמן ידועה בישראל כקרן קר"ב, על שם ראשי התיבות של שמו באנגלית - Charles R. Bronfman. בזמנו תרמה קרן קרב להפעלת תוכנית קרב למעורבות בחינוך.
שמו של ברונפמן נקשר בפרשת העמותות של אהוד ברק לאחר שנמצא כי עמותת "רובד" שברונפמן היה התורם העיקרי שלה שימשה לתמיכה במסע הבחירות של ברק. בתום חקירה שניהל רשם העמותות התקבלו דבריו של ברונפמן לפיהם לא ידע על הפעילות האסורה.
ברונפמן היה בעליה של קבוצת הבייסבול מונטריאול אקספוז עד שנת 1990.
בשנת 2005 השיא משואה בטקס יום העצמאות בהר הרצל.
היכל התרבות בתל אביב קרוי על שמו.
לקריאה נוספת

צ'ארלס ברונפמן עם הווארד גרין, מזוקק: זיכרונות על משפחה, סיגראם, בייסבול ופילנתרופיה, הוצאת כתר, 2018
הערות שוליים

↑  מנחם רהט ובעז גאון, התורם היהודי איבד את אשתו, באתר nrg‏, 24 בינואר 2006
↑  יצחק דנון, ‏רשם העמותות: צ'ארלס ברונפמן מימן סקרים של אהוד ברק בלא שידע זאת, באתר גלובס, 9 בספטמבר 2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312449105171  GND: 139755039  ISNI: 0000 0001 1477 3299  LCCN: n2009039257  NLK: KAC201004855  SNAC: w69g6dd2  VIAF: 90451922   WorldCat (עם VIAF): 90451922
אלכס שניידר

ערך זה עוסק באיש עסקים. אם התכוונתם לאדם אחר, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 באוגוסט 1968 (בן 56) צ'רנוביץ, ברית המועצות (באוקראינה של ימינו) 
 שם לידה:  Alexander Yevseyevich Shnaider 
 מדינה:  קנדה 
 מקום מגורים:  טורונטו 
 השכלה:  אוניברסיטת יורק  אוניברסיטת יורק  William Lyon Mackenzie Collegiate Institute 
 
אלכסנדר (אלכס) שניידר (באנגלית: Alex Shnaider; נולד ב-1968) הוא איש עסקים מיליארדר קנדי-ישראלי יהודי. עיקר החזקותיו טמון בשותפות קבוצת מידלנד בתעשיית הפלדה האוקראינית.
קורות חיים

שניידר נולד בצ'רנוביץ שבברית המועצות (באוקראינה של ימינו), ועלה לישראל עם משפחתו בגיל 4 בשנת 1972. כעבור פחות מעשור, כשהיה בן 13, היגרה המשפחה לקנדה. שניידר למד באוניברסיטת יורק שבטורונטו והיה לצעיר המיליארדרים הקנדים.
במאי 2006 נבחר לכהן כיושב ראש "Royal Laser Corporation".
שניידר הוא הבעלים של סוויטת פנטהאוז אקסקלוסיבית השוכנת במרומי "מלון ומגדל-הדירות טראמפ" בטורונטו, אותו בנה בשיתוף פעולה עם איל-הנדל"ן האמריקאי דונלד טראמפ. זוהי הדירה היקרה ביותר שנמכרה בטורונטו בשנת 2007, ושוויה מוערך בכ-20 מיליון דולר.
שניידר נשוי ואב לשלושה ילדים.
קורות חיים > מכבי תל אביב

ב-18 בדצמבר 2007 נודע כי שניידר רכש 80% ממניות ממועדון הכדורגל מכבי תל אביב, בסכום המוערך בכ-65 מיליון ש"ח, כאשר יתרת המניות אמורה להיות מוחזקת על ידי אגודת מכבי תל אביב. עסקה זו יצאה לפועל לאחר הסכמה שהושגה בעניין סכסוך בין בעלי הקבוצה לוני הרציקוביץ' לרוני מאנה, לו הייתה חייבת הקבוצה לטענתו 19.4 מיליון ש"ח.
באוגוסט 2009 מכר שניידר את הקבוצה לאיש העסקים מיטשל גולדהאר.
קורות חיים > פורמולה 1

שניידר רכש את קבוצת "Jordan Grand Prix" מאדי ג'ורדן בתמורה ל-50 מיליון דולר, ושינה את שמה ל-"Midland F1" והקבוצה התחרתה במרוצים בשנים 2005–2006.
במקור, התכוון שניידר להקים קבוצה ולבנותה מן המסד, ברם הוא ביכר לרכוש את Jordan Grand Prix על מנת להבטיח את חדירתו לעולם הפורמולה 1 מבלי להזדקק להוצאות הגדולות שאחרת היו כרוכות בדבר. כמעט מיד לאחר שרכש את הקבוצה, פרחו שמועות כי הוא מתחרט עליה. בשנת 2005 מעט מאוד עבודות פיתוח נעשו בדבר המכוניות, בעוד שהשותפות הטכנית לשנת 2006 עם דאלארה כשלה, כמו-גם תוכנית להקמת קבוצת פורמולה 3 של מידלנד על-מנת להכשיר נהגים צעירים ברוסיה.
ב-9 בספטמבר 2006 נודע כי הקבוצה נמכרה לחברת ספייקר ששילמה תמורתה 106.6 מיליון דולר. ב-10 בספטמבר נאמר ברשת הטלוויזיה ITV כי שניידר כבר איננו מעורב בענייני הקבוצה למן ההודעה על מכירתה.
הערות שוליים

↑  Bibiomer (2023-02-25), עברית:  תעודת לידה המוכיחה את מקום הלידה, נבדק ב-2023-03-03
↑  לי בוץ, רשמית: מכבי ת"א נמכרה למיטשל גולדהאר, באתר ynet, 5 באוגוסט 2009
יאן-ניקלאס בסטה

יאן-ניקלאס בסטה (נולד ב-4 בינואר 1999) הוא כדורגלן גרמני המשחק כקיצוני עבור פרייבורג מהבונדסליגה.
קריירת מועדונים

לאחר שהצטרף לבורוסיה דורטמונד בגיל 8, הוא ערך את הופעת הבכורה התחרותית שלו עבור הקבוצה הבוגרת ב-12 באוגוסט 2017 במשחק הגביע הגרמני נגד רילזינגן-ארלן. על אף ששיחק גם במשחקי ידידות טרום עונה של הקבוצה הבוגרת בקיץ אותה שנה, הוא בילה את שאר עונת 2017/2018 בקבוצת הנוער.
ב-4 ביולי 2018, עבר לורדר ברמן, שם גם שובץ בקבוצת המילואים בעונה הראשונה.
ב-18 ביוני 2019, הושאל לאמן ההולנדית לעונת 2019/2020. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל ההולנדית ב-24 באוגוסט 2019 במשחק נגד וילם II.
ביולי 2020 הושאל בסטה שוב מברמן, הפעם ליאן רגנסבורג לתקופת השאלה של שנתיים.
ב-15 ביוני 2022, חתם בסטה על חוזה ל-3 שנים בהיידנהיים מהבונדסליגה.
ב-11 ביולי 2024 חתם לחמש שנים בבנפיקה ליסבון.
הערות שוליים

↑  Jan-Niklas Beste erhält einen Dreijahresvertrag beim FCH!, heidenheim
פרס סטירלינג

| --- | --- |
 הגוף המעניק:  המכון המלכותי לאדריכלים בריטים 
 תקופת הפרס:  1996–הווה (כ־29 שנים) 
 נקרא על שם:  ג'יימס סטרלינג 
 אתר רשמי
 
פרס סטרלינג של המכון המלכותי לאדריכלים בריטים (באנגלית: The Royal Institute of British Architects Stirling Prize) הוא פרס בריטי למצוינות בארכיטקטורה, שנקרא על שמו של האדריכל ג'יימס סטירלינג, המאורגן ומוענק מדי שנה על ידי המכון המלכותי לאדריכלים בריטים (RIBA). הפרס מוענק ל"אדריכלי הבניין שתרמו את התרומה הגדולה ביותר להתפתחות האדריכלות בשנה האחרונה". האדריכלים חייבים להיות חברי המכון. עד 2014 הבניין יכול להיות בכל מקום באיחוד האירופי, אך מאז 2015 הוא חייב להיות בממלכה המאוחדת. בעבר הפרס כלל פרס כספי בסך 20,000 ליש"ט, אך כיום הוא אינו נושא פרס כספי.
הפרס נוסד בשנת 1996, ונחשב לפרס האדריכלות היוקרתי ביותר בבריטניה. הוא נחשב כמקבילה האדריכלית של פרס מאן בוקר (ספרות) ופרס טרנר (אמנות חזותית). פרס סטירלינג החליף את פרס "בניין השנה" של המכון המלכותי שחולק בין השנים 1987 ל-1995. שישה בניינים נבחרים ברשימה קצרה מתוך רשימה ארוכה של בניינים שזכו בפרס הלאומי של המכון. פרסים אלה מוענקים לבניינים המראים "סטנדרטים אדריכליים גבוהים ותרומה משמעותית לסביבה המקומית".
בנוסף לפרס סטירלינג, חמישה פרסים נוספים מוענקים לבניינים ברשימה הארוכה. בשנת 2015 הם מורכבים מ: הפרס הלאומי של RIBA, הפרס האזורי של RIBA, מדליית מנסר, פרס סטיבן לורנס ופרס לקוח השנה של RIBA.
ב-30 בספטמבר 2020 הודיעה RIBA כי הפרסים נדחו לשנת 2021 עקב מגפת הקורונה.
רשימת הזוכים

| שנה | אדריכל | מבנה זוכה | תמונה | הערה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1996 | סטיבן הודר | בניין המאה, אוניברסיטת סלפורד, סלפורד |  |  |
| 1997 | ג'יימס סטירלינג, מייקל וילפורד ושות' | בית הספר למוזיקה של שטוטגרט, שטוטגרט, גרמניה |  |  |
| 1998 | נורמן פוסטר ושות' | מוזיאון המלחמה האימפריאלי, דוקספורד, קיימברידג'שיר |  |  |
| 1999 | מערכות עתידיות אדריכלים | מרכז המדיה, מגרש הקריקט לורדס, לונדון |  |  |
| 2000 | ויל אלסופ | ספרייה ציבורית, פקהאם, לונדון |  |  |
| 2001 | וילקינסון אייר אדריכלים | מרכז הרפתקאות מדע מגנה, רות'רהאם, דרום יורקשייר |  |  |
| 2002 | וילקינסון אייר אדריכלים | גשר המילניום של גייטסהד, גייטסהד |  |  |
| 2003 | הרצוג ודה מרון | קונסרבטוריון טריניטי לאבאן למוזיקה ומחול |  |  |
| 2004 | נורמן פוסטר | מגדל הגרקין |  |  |
| 2005 | הנריק מירלס | בניין בית הפרלמנט הסקוטי |  |  |
| 2006 | ריצ'רד רוג'רס ושות' | טרמינל 4, נמל התעופה מדריד-בראחס, מדריד |  |  |
| 2007 | דייוויד צ'יפרפילד אדריכלים | מוזיאון לספרות מודרנית, מרבאך, גרמניה |  |  |
| 2008 | פיידן קלג בראדלי, אליסון ברוקס, מקרינור לבינגטון | בניין דירות אקורדיה, קיימברידג' |  |  |
| 2009 | רוג'רס, סטירק, הארבור + שותפים | מרכז מגי, לונדון |  |  |
| 2010 | זהא חדיד | המוזיאון הלאומי לאמנויות מהמאה ה-21 - MAXXI, רומא |  |  |
| 2011 | זהא חדיד | בית ספר בלונדון |  |  |
| 2012 | סטנטון ויליאמס | מעבדת סיינסבורי למחקר בוטני, אוניברסיטת קיימברידג' |  |  |
| 2013 | וויטרפורד ווטסון מאן אדריכלים | שיפוץ טירת אסטלי, נוניטון, ווריקשייר |  |  |
| 2014 | הוורת' טומפקינס אדריכלים | תיאטרון Everyman, ליברפול |  |  |
| 2015 | אולפורד הול מונאגאן מוריס אדריכלים | בית ספר בוונדסוורת', לונדון |  |  |
| 2016 | קארוזו סנט ג'ון אדריכלים | גלריית רחוב ניופורט, ווקסהול, לונדון |  |  |
| 2017 | משרד dRMM אדריכלים | שיפוץ מזח הייסטינגס, הייסטינגס, מזרח סאסקס |  |  |
| 2018 | נורמן פוסטר ושות' | מטה חברת בלומברג בלונדון |  |  |
| 2019 | מייקל רי עם קתי האולי | פרויקט דיור ציבורי בנוריץ' |  |  |
| 2020 | הפרס לא חולק |  |  |  |
| 2021 | גרפטון אדריכלים | 'בית העיר' באוניברסיטת קינגסטון, לונדון |  |  |
| 2022 | ניאל מקלוהן אדריכלים | הספרייה החדשה, מודלין קולג', קיימברידג' |  |  |
| 2023 | Mæ | מרכז ג'ון מורדן, מורדן קולג', בלקהת', לונדון |  |  |
| 2024 | גרימשאו, מיינרד, משוואה ואטקינס | קו אליזבת, לונדון |  |  |
הערות שוליים

↑  נועם דביר, הפרוייקטים הגנוזים של האדריכל ויל אלסופ, באתר הארץ, 21 במרץ 2011
↑  הגרדיאן, פרס סטירלינג לאדריכלות למרכז המחול לבאן בלונדון, באתר הארץ, 15 באוקטובר 2003
↑  רועי מלצר, ‏בית הפרלמנט הסקוטי הוא הזוכה בפרס סטירלינג לארכיטקטורה בשנת 2005, באתר גלובס, 25 בדצמבר 2005
↑  רועי מלצר, ‏גאווה ספרדית: הטרמינל הגדול בעולם - במדריד, באתר גלובס, 26 בפברואר 2005
↑  עופר אדרת, מילנה אהובתי, באתר הארץ, 5 באוגוסט 2008
↑  נועם דביר, מוזיאון מקסי ברומא, בתכנונה של זאהה חדיד, זכה בפרס סטירלינג הבריטי, באתר הארץ, 6 באוקטובר 2010
↑  נועם דביר, זאהה חדיד זכתה בפרס סטירלינג הבריטי על תכנון בית ספר בלונדון, באתר הארץ, 3 באוקטובר 2011
↑  קשת רוזנבלום, פרס סטרלינג לאדריכלות הוענק למבנה למחקר בוטני באוניברסיטת קיימברידג', באתר הארץ, 6 באוקטובר 2012
↑  הילה שמר, בריט-ברוט: הברוטליזם חוזר בגרסה רכה וזוכה בפרס החשוב בבריטניה, באתר Xnet‏, 3 בנובמבר 2015
↑  הילה שמר, מגע הזהב של דמיאן הירסט: גלריית האוסף שלו זכתה בפרס סטרלינג, באתר Xnet‏, 20 באוקטובר 2016
↑  הילה שמר, חלומו של כל עיתונאי: מטה בלומברג הוכתר כ"בניין השנה" בבריטניה, באתר Xnet‏, 12 באוקטובר 2018
אודית לורן בלקין, מטה בלומברג בלונדון קטף את פרס סטרלינג לבניין הטוב בבריטניה, באתר מגזין לג'יט
↑  מיכאל יעקובסון, ישראל, תלמדי: דיור ציבורי זכה בפרס האדריכלות החשוב בבריטניה, באתר Xnet‏, 16 באוקטובר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7538879-0
Radical Optimism Tour

"Radical Optimism Tour" הוא סיבוב ההופעות השישי של דואה ליפה. הסיבוב תומך באלבומה השלישי של ליפה, Radical Optimism, שיצא ב-3 במאי 2024. סיבוב ההופעות התחיל באסיה ב-5 בנובמבר 2024 ויסתיים ב-16 באוקטובר 2025.
רקע

ב-3 במאי 2024, הוציאה ליפה את אלבומה השלישי, Radical Optimism. האלבום הגיע למקום הראשון ב-11 מדינות והפך לאלבום הבכורה הגדול ביותר של אמנית מבריטניה בשנת 2024. בארצות הברית, האלבום דורג במקום הראשון במצעד האלבומים המסחריים ובמקום השני בבילבורד 200. האלבום Radical Optimism קיבל שבחים ממבקרים כמו "הניו יורק טיימס", "וראייטי" ו"ווג".
בספטמבר 2024, ליפה הכריזה על סיבוב הופעות עולמי לשנת 2025 תחת השם "Radical Optimism Tour". הסיבוב יכלול מעל 40 מופעים באוסטרליה, ניו זילנד, צפון אמריקה, אירופה ובריטניה. הוכרז גם כי הופעות בדרום אמריקה יוכרזו בשלב מאוחר יותר.