stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי אפגניסטן–צרפת

| יחסי אפגניסטן–צרפת |
| --- | --- |
אפגניסטן: צרפת


אפגניסטן: צרפת
שטח (בקילומטר רבוע)
652,230: 643,801
אוכלוסייה
42,945,992: 66,574,294
תמ"ג (במיליוני דולרים)
14,502: 3,030,904
תמ"ג לנפש (בדולרים)
338: 45,527
משטר
רפובליקה איסלאמית: רפובליקה נשיאותית למחצה ודמוקרטיה פרלמנטרית למחצה

יחסי אפגניסטן–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים בין אפגניסטן לצרפת.
היסטוריה

אפגניסטן וצרפת כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1922. בשנת 1923 פתחה צרפת צירות דיפלומטית בקאבול וכן משרד למשלחת הארכאולוגית הצרפתית באפגניסטן (DAFA). בתחילה, היחסים בין שתי המדינות לא היו מפותחים. בשנת 1928 ביקר מלך אפגניסטן אמנאללה חאן ביקור רשמי בצרפת.
בינואר 1943, במהלך מלחמת העולם השנייה, סגרה צרפת את הצירות הדיפלומטית בקאבול. כתוצאה מכך, סגרה אפגניסטן את הצירות הדיפלומטית בפריז בשנת 1944 כאשר צרפת של וישי דחתה את ההסמכה הדיפלומטית של אפגניסטן להסמכה כפולה לצרפת ולשווייץ. זמן קצר לאחר המלחמה, שתי המדינות פתחו מחדש את הצירויות ושדרגו אותן לשגרירויות בשנת 1949.
בשנת 1965 הגיע מלך אפגניסטן, מוחמד זאהיר שאה, לביקור רשמי בצרפת ונפגש עם הנשיא שארל דה גול. בשנת 1968 ערך ראש ממשלת צרפת ז'ורז' פומפידו ביקור רשמי באפגניסטן.
בשנת 1979, ברית המועצות פלשה לאפגניסטן במהלך מלחמת ברית המועצות-אפגניסטן. במשך 25 השנים הבאות, היחסים בין שתי המדינות כמעט ולא היו קיימים בגלל העובדה כי כאשר הסובייטים נסוגו מאפגניסטן בשנת 1989, הטליבאן עלה לשלטון עד מהרה ושלט במדינה עד שנת 2002 כאשר כוחות נאט"ו פלשו למדינה לאחר פיגועי 11 בספטמבר בעיר ניו יורק.
מאז שהובילה נאט"ו את המלחמה באפגניסטן, צרפת השתתפה בסיורים וקרבות צבאיים ברחבי המדינה. בשנת 2002, צרפת כוננה מחדש את היחסים הדיפלומטיים עם ממשלת אפגניסטן תחת הנשיא חמיד קרזאי. תחת כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי, צרפת מילאה תפקיד מוביל במתן ביטחון בחלק הצפון-מזרחי של אפגניסטן, בפרט במחוז קפיסה.
ביקורים רשמיים

ביקורים רשמיים מאפגניסטן לצרפת
המלך אמנוללה חאן (1928)
המלך מוחמד זאהיר שאה (1950, 1965)
הנשיא חאמיד כרזאי (2002, 2005, 2008, 2012)
ביקורים רשמיים מצרפת לאפגניסטן
ראש הממשלה ז'ורז' פומפידו (1968)
הנשיא ניקולא סרקוזי (2011)
הנשיא פרנסואה הולנד (2012)
היחסים בין שתי המדינות

לאורך כל השנים שתי המדינות חתמו על הסכמים דו צדדיים רבים כמו הסכם שיתוף פעולה בין אוניברסיטת פריז ואוניברסיטת קאבול (1960); הסכם על שיתוף פעולה בריאותי (1963); שיתוף פעולה תרבותי וטכני (1966); הסכם על שיתוף פעולה בחקלאות (1969) וחוזה ידידות וחברה ושיתוף פעולה (2012).
יחסי סחר

בשנת 2015 הסתכם הסחר בין אפגניסטן לצרפת בכ-27.8 מיליון אירו. מוצרי היצוא העיקריים של צרפת לאפגניסטן הם מוצרים חקלאיים, תרופות, מוצרי גומי ופלסטיק.
נציגויות דיפלומטיות

אפגניסטן מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז.
צרפת החזיקה באפגניסטן שגרירות בקאבול. לאחר נפילת קאבול בידי הטאליבן השגרירות נסגרה.
טולצ'ה (מחוז)

ערך זה עוסק במחוז ברומניה. אם התכוונתם לעיר, ראו .
| --- | --- |
סמל מחוז טולצ'הסמל מחוז טולצ'ה

 מדינה:  רומניה רומניה
 חבל ארץ:  דוברוג'ה
 ראש העיר:  ראש מועצת המחוז:הוריה תאודורסקו; פרפרט:אלין בוטוי
 רשות מחוקקת:  Tulcea County Council 
 בירת המחוז:  טולצ'ה 
 תאריך ייסוד:  1968
 שטח:  8,489 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  193,355 (1 בדצמבר 2021)
  ‑ צפיפות:  23.7 נפש לקמ"ר (2009)
 קואורדינטות:  44°59′N 28°46′E﻿ / ﻿44.98°N 28.77°E﻿ / 44.98; 28.77 
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.prefecturatulcea.ro/
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז טולצ'ה (ברומנית: Judeţul Tulcea) הוא מחוז ("ז'ודץ" – judeţ) ברומניה, בחבל דוברוג'ה, שבירתו העיר טולצ'ה. הקיצור הרשמי של שם המחוז הוא TL.
בגבול הצפוני הדנובה והזרוע קיליה שלה מפרידה את המחוז טולצ'ה מהמדינה השכנה אוקראינה (אזור אודסה), במזרח המחוז גובל עם הים השחור, בדרום עם מחוז קונסטנצה, במערב עם מחוז בראילה ובצפון-מערב עם מחוז גאלאץ.
דמוגרפיה

בשנת 2002 אוכלוסיית המחוז הייתה 256,492 תושבים, עם צפיפות אוכלוסין של 30 תושבים לקמ"ר. לפי מספר התושבים תופס המחוז טולצ'ה את המקום ה-39 בין מחוזות רומניה.
מתוכם 230,843 היו רומנים, 16,350 ליפובנים, 3,334 טורקים,2,272 צוענים (רומה), 1,680 יוונים, 1279 אוקראינים, 179 טטרים ו-135 הונגרים.
לפי דתות: 237,022 נוצרים אורתודוקסים, 13,326 נוצרים לפי הפולחן הישן, 3,704 מוסלמים, 675 רומיים-קתולים, 544 אדוונטיסטים של היום השביעי, 281 בפטיסטים, 221 פנטקוסטלים, 92 "יוונים-קתוליים" רומנים, 72 נוצרים לפי האוונגליון, 40 רפורמים, 36 אוונגליים, 20 יהודים, וכן 35 הצהירו על עצמם כאתאיסטים.
מחוז טולצ'ה הוא המחוז שבו מתרכז המספר הגדול ביותר של ליפובנים וחסידי הכנסייה הנוצרית לפי הפולחן הישן.
ב-1 בינואר 2009 הייתה אוכלוסיית המחוז 248,367 תושבים וצפיפותה 29 תושבים לקמ"ר.
אוכלוסיית המחוז היא במגמת ירידה: בשנת 2011 מנתה רק 201,462 תושבים כשהצפיפות היא 23.7 תושבים לקמ"ר.
| שנה | אוכלוסייה |
| --- | --- |
1948: 192,228 
1956: 223,719 
1966: 236,709 
1977: 254,531 
1992: 270,197 
2002: 256,492 
2011: 201,462
גאוגרפיה

שטח המחוז טולצ'ה הוא 8,499 קמ"ר, דהינו 3.56% משטחה של רומניה. לפי גודל השטח הוא המחוז הרביעי ברומניה.
המחוז מצטיין בכך שהוא מוקף משלושה צדדים במים: במזרח - הים השחור, ובצפון ובמזרח - הדנובה.
הוא שוכן בדרום-מזרח רומניה וכולל בשטחו את דלתת הדנובה ואת המחצית הצפונית של רמת דוברוג'ה (Podișul Dobrogei). הוא משתרע בין "ביצת בראילה" (Balta Brăilei) במערב ובין הים השחור במזרח.
42.5% משטח המחוז הוא שטח חקלאי, 11.2% מכוסה יערות, בעוד 41.6% מכוסה מים וביצות -
כ-4,470 קמ"ר. הדלתה של דנובה משתרעת על 3,446 קמ"ר ובנוסף מערכת האגמים ראזלם-סינואה מכסים עוד 1,024 קמ"ר.
גאוגרפיה > צורות נוף

עקב עמדתו הגאוגרפית, למחוז טולצ'ה כמעט כל צורות הנוף שניתן לפגוש ברומניה.
במערב המחוז נמצאת רמת צפון דוברוג'ה או הרי מצ'ין הן שארית ההרים ההרקיים והם ההרים העתיקים ביותר של רומניה.
קבוצה אחרת היא הרמה המרכזית של דוברוג'ה.
גאוגרפיה > מים

המים הזורמים החשובים ביותר הם הנהר דנובה, החוצה את שטח המחוז, כשהוא מתפצל לשלוש זרועות: קיליה (זרוע צפונית, בגבול עם אוקראינה), סולינה (זרוע אמצעית ימית, פתוחה לאוניות גדולות) וספנטו גאורגה (זרוע דרומית) ויוצרת את הדלתה של דנובה. הדלתה הוכרה בשנת 1990 כשמורה בחסות אונסק"ו.
אקלים

האקלים הוא ממוזג יבשתי. הקרבה לרוסיה היבשתית מביאה אוויר קר הנושב מצפון-מזרח וכיוון דרום-מערב. כתוצאה מכך נוצרת רוח הקרויה "קריבץ",האחראית לחורפים הקרים מאוד, המתלווים לפעמים בהקפאת הדנובה והדלתה שלה ל-2–3 חדשים.
בימי הקיץ רוחות עזות מביאות אוויר חם ויבש הגורם להתייבשות האדמה ולהפיכת הקרקע לחולית.
הטמפרטורות יותר נמוכות במערב, באזור הגבעות, בעוד שבחוף סולינה, הבריזה מביאה מן הים אוויר חם ולח, כך שפה נרשמות הטמפרטורות הגבוהות ביותר שבחורף ברומניה.
היסטוריה

האזור היה מיושב עוד בתקופה הפלאוליתית התיכונה, לפני כ-110,000 שנה. במאות 6–8 לפני הספירה שכנו בו שבטים ראשונים של סקיתים ודאקים. במקורות הכתובים הקדומים (הומירוס, סטרבון, קלאודיוס תלמי) מציינים ריכוזים חשובים של תושבים באזור שבין דנובה ובין חוף הים שחור.
במאות 5–7 לפני הספירה היוונים הקימו באזור מושבות משלהם.
החל מהמאה ה-1 לספירה נכבשה דוברוג'ה על ידי הרומאים שהטמיעו ככל הנראה אוכלוסייה "דאקית-גטית" מקומית.
מאוחר יותר האזור היה עד לנדידת העמים, ביניהם הגוטים והבולגרים שהתעמתו עם האימפריה הביזנטית על השליטה בו.
בימי הביניים נשלט האזור לזמן קצר על ידי ולאכיה בהנהגתו של מירצ'ה הזקן. בהמשך יחד עם כל דוברוג'ה, שטח המחוז סופח למשך 460 שנה לאימפריה העות'מאנית. באותה תקופה התיישבו כאן טורקים מאנטוליה כולל טורקים סלג'וקים. במאה ה-18 מצאו כאן מקלט חברי כת של "קוזקים" רוסים נוצרית אורתודוקסית "בסגנון ישן" שנודתה על ידי הכנסייה האורתודוקסית הרוסית והצאר - הליפובנים. אחרי סיפוח חבל בסרביה השכן לאימפריה הרוסית ב-1812, השלטונות הרוסים ביצעו באזור חילופי אוכלוסין. גגאוזים נוצרים ובולגרים הועברו לדרום בסרביה תמורת טטרים נוגאי וטורקים מבוג'אק שעברו לדוברוג'ה.
בשנת 1878 בעקבות המלחמה הרוסית-טורקית בשנים 1877–1878, הידועה גם כמלחמת העצמאות של רומניה, ועידת ברלין אישרה סיפוחה של דוברוג'ה הצפונית לרומניה. בעקבות זאת חלה בהדרגה התחזקות משמעותית של האוכלוסייה הרומנית שהייתה בעבר מיעוט.
בשנת 1879 הוקם מחוז טול'צה, בערך בגבולות המחוז של היום, כשהמרכז המנהלי שלו העיר טולצ'ה שהייתה הכי גדולה בדוברוג'ה לפי מספר התושבים. עוד בשנת 1860 היו קיימים בה קונסוליות של צרפת, אוסטריה, פרוסיה וכו'.
בשנת 1853 הוקמה הוועדה האירופאית לדנובה שמושבה היה תחילה בסולינה, זרוע סולינה של הדנובה הוכשרה לשיט ונוצרה תנופה במסחר על הדנובה. הנמל סולינה עבר מודרניזציה והיה פעיל מאוד עד לשנת 1930.
בשנת 1977 נעשה ניסיון להחיות את פעילותו הבינלאומית.
אחרי הקמת הרפובליקה הטורקית בשנת 1923 ובתקופת השלטון הקומוניסטי ברומניה, בעיקר בשנות ה-1970–1980 גלים רבים של טורקים וטטרים היגרו לטורקיה.
פוליטיקה

פרפקט מחוז טול'צה הוא הוריה תאודורסקו מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית (PSD) והמזכיר הכללי של המחוז הוא מריוס כריסטי מיחאי.
מועצת מחוז טולצ'ה, שחודשה בבחירות המקומיות ב-2020, מורכבת מ-30 חברים ("יועצים"). הרכב מועצת המחוז הוא כלהלן:
|  | מפלגה | חברים | הרכב המועצה | הרכב המועצה | הרכב המועצה | הרכב המועצה | הרכב המועצה | הרכב המועצה | הרכב המועצה | הרכב המועצה | הרכב המועצה | הרכב המועצה | הרכב המועצה | הרכב המועצה | הרכב המועצה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | המפלגה הלאומית ליברלית (PNL) | 13 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  | המפלגה הסוציאל-דמוקרטית (PSD) | 12 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  | PRO רומניה (PRO) | 3 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  | מפלגת תנועת העם (PMP) | 2 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
חלוקה מנהלית

במחוז נמצאים רשמית 141 יישובים. מתוכם לחמישה מעמד של ערים ול-46 מעמד של כפר גדול (מועצה, "קומונה" comună).
השאר כפופים מבחינה מנהלית לערים ולכפרים הגדולים.
חלוקה מנהלית > ערים במעמד מוניקיפיום (municipii)

טולצ'ה – 96,813 תושבים
חלוקה מנהלית > ערים

מצ'ין (Măcin)
באבאדאג (Babadag)
איסקצ'ה (Isaccea)
סולינה (Sulina)
חלוקה מנהלית > כפרים גדולים (comune)

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  באיה (Baia, Tulcea)  ביידאוד (Beidaud)  בשטפה (Beștepe)  צ'.א. רוסטי (ק.א. רוסטי) (Comuna C.A. Rosetti, Tulcea)  קרקליו (|Carcaliu)  קסימצ'ה (Casimcea)  צ'מורליה דה ז'וס (Ceamurlia de Jos)  צ'אטאלקיוי (|Ceatalchioi)  צ'רנה (Comuna Cerna, Tulcea)  קיליה וקה (Chilia Veche)  צ'וקורובה (Ciucurova)  קרישאן (Comuna Crișan, Tulcea)  דייֵן (Dăeni, Tulcea)  דורובנצו (Dorobanțu, Tulcea)  פרקציי (Frecăței, Tulcea)  גרץ' (Comuna Greci, Tulcea) |  גרינדו (Grindu, Tulcea)  המצ'רקה (Hamcearca)  הוריה (Comuna Horia, Tulcea)  י.צ'.ברטיאנו (י.ק. ברטיאנו) (Comuna I.C. Brătianu, Tulcea)  אזווארלה (Izvoarele, Tulcea)  ז'יז'ילה (Jijila)  ז'ורילובקה (Jurilovca)  לונקביצה (Luncavița)  מחמודיה (Mahmudia)  מליוק (Maliuc])  מיכאי בראבו (Comuna Mihai Bravu, Tulcea)  מיכאיל קוגלניצ'אנו (Comuna Mihail Kogălniceanu, Tulcea)  מוריגיול (Murighiol)  נלבנאט (Nalbant)  ניקוליצל (Niculițel, Tulcea)  נופרול (Nufăru, Tulcea) |  אוסטרוב (Ostrov, Tulcea)  פרדינה [(Pardina, Tulcea)  פצ'ניאגה [Peceneaga, Tulcea)  סריקיוי (Sarichioi)  ספנטו גאורגה (Sfântu Gheorghe, Tulcea)  סלאבה צ'רקזה (Slava Cercheză)  סמרדן (Smârdan, Tulcea)  סומובה (Somova, Tulcea)  סטז'ארו (Stejaru, Tulcea)  טופולוג (Topolog)  טורקואיה (Turcoaia)  ואליה נוקארילור (Valea Nucarilor)  ואליה טאֱילור (Valea Teilor, Tulcea)  וקרן [(Văcăreni, Tulcea) |
חלוקה מנהלית > יישובים לפי מספר התושבים

| עיר | תושבים |
| --- | --- |
טולצ'ה: 92,379
מצ'ין: 11,011
באבאדאג: 10,146
סאריקיוי: 7,213
ז'יז'ילה: 5,808
גרץ',טולצ'ה: 5,476
איסקצ'ה: 5,341
נתונים מ-1 ביולי 2007
כלכלה

הענפים הכלכליים העיקריים של האזור הביצתי הזה, הם החקלאות והדיג. בהם עסוקים עד 48% מהתושבים, כמעט כל אוכלוסיית הכפרים. הם מגדלים תירס, חיטה, חמניות, ירקות, גפן.
חלק מהתעשייה, למשל תעשיית עיבוד הדגים, תעשיית המזון, מבוססת על ענפים אלה. קיימת גם תעשיית טקסטיל, מספנות, תעשיית מתכות כמו אלומיניום, תעשייה כימית ושל חומרי בנייה (כמו, למשל, לבנים חסינות אש).
תחבורה

המיקום הגאוגרפי ואפיוני השטח סייעו להתפתחות התעבורה הנהרית, בכבישים, תחבורת הרכבות והתחבורה האווירית.
בטולצ'ה קיימים כמה נמלים: תעשייתי, למחצבות, למסחר ולתיירות.
התעבורה הנהרית מספקת הסעות יומיומיות של נוסעים על שלוש הזרועות של הדנובה.
תחבורת הרכבות נעזרת בתחנת רכבת לנוסעים ותחנה נוספת לסחורות
התחבורה בכבישים מחברת כל היישובים במחוז. כמו כן קיימות הסעות יומיומיות: טולצ'ה-קונסטנצה, טולצ'ה-בוקרשט, טולצ'ה-יאשי, טולצ'ה-גאלאץ, טולצ'ה-בראילה הלוך וחזור.
התחבורה האווירית: שדה התעופה הראשון הוקם בשנת 1952 על יד האדם זאגאן שבטול'צה. בזמנו חברת התעופה הרומנית-סובייטית סיפקה טיסות סדירות במסלולים טול'צה-בוקרשט-טולצ'ה, טולצ'ה-קונסטנצה-בוקרשט-טולצ'ה וטולצ'ה-גאלאץ-טולצ'ה. אז פעלו במקום כ-30 מטוסים ביום. הטיסות הובילו נוסעים וסחורות (כולל דגים, סרטנים, חומרי דיג, מקלעות סמר וגומא, דגים צעירים מיובאים מסין).
בשנת 1973 הוקם שדה התעופה החדש "דלטה דונרי" ("דלתת דנובה") בטולצ'ה על יד הכפר מיכאיל קוגלניצ'אנו (מחוז טולצ'ה), 13 ק"מ מרחק מן העיר. עד 1993 עדיין התקיימו בו טיסות סדירות אל בוקרשט ובחזרה, אך בוטלו עקב חוסר רווחיות. בהמשך שדה התעופה שימש לטיסות צ'רטר מזדמנות ולמטוסים המופעלים בחקלאות ובשרותי בריאות חירום.
שדה התעופה שימש גם לאימוני התלמידים של בית הספר הגבוה לטייסים של בוקרשט. כעת מתכננים הפיכת נמל התעופה "דלטה דונרי" לנמל תעופה בינלאומי.
תיירות

מחוז טולצ'ה מושך עניין מיוחד מבחינה תיירותית בגלל:
דלתת הדנובה וזרועותיה, צורות נוף כמו הרי מצ'ין – שארית ההרים ההרקיים הקדומים
שרידים היסטוריים וארכאולוגיים
שטחי מים רחבים, לרבות חלק מחוף הים השחור
קיים פוטנציאל לצורות מסורתיות של תיירות לנופש, אך גם לסוגי תיירות נישה – כמו דיג ספורטיבי, ציד ספורטיבי, תיירות תרבותית, דתית ומדעית, תיירות רפואית לצורך טיפולים.
בשנת 2009 היו קיימים במחוז 152 סוכני תיירות מוסמכים, כולל 62 יחידות מסעדנות ושרותי מזון לתיירים.
תיירות > אטרקציות תיירותיות > שמורות טבע

הפארק הלאומי "הרי מצ'ין" (מוּנצי מצ'ינולוי) (Parcul naţional Munţii Măcinului)
יער "ואליה פאג'ילור"  יער עצי האדר –  Pădurea Valea Fagilor)
שמורת הטבע "דיאלול בוז'רולוי" ("גבעת האדמונית" – Dealul Bujorului)
שמורת הלילך "ואליה אוילור" (עמק הכבשים Valea Oilor)
שמורת הלילך "פנטנה מארה" ("הבאר הגדול"  Fântâna mare)
השמורה הבוטאנית "קורום טרלה  ( Korum tarla )
השמורה "ורפול סקארו" (פסגת סקארו – Vârful Secaru)
השמורה הגאולוגית "אג'יגיול"
יער באבאדאג-קוֹדרו (Pădurea Babadag-Codru)
אגם טראיאן (Lacul Traian)
שמורת הטבע "מוקיאילה צ'רניי-יאיילה" (Muchiile Cernei-Iaila צלעי צ'רנה-איילה)
שמורת הטבע "ביי-דאוד" (Bei Daud)
ואליה מחומנצ'ה (Valea Mahomencea)
דיאלול גיונגיורמז" (גבעת גיונגיורמז – Dealul Ghiunghiurmez)
שמורת הטבע קרוואנט-פריאופצ'ה (Rezervaţia naturală Chervant Priopcea )
שמורת הטבע "קלוגרו-יאנצ'ינה" (Călugaru-Iancina)
"מונטלה קונסול" – ההר "קונסול" (Muntele Consul)
דיאלול שריקה (גבעת שׂריקה – Dealul Sarica)
דיאלורילה בשטפה (גבעות בשטפה – Dealurile Beştepe)
שמורת הטבע "יניסאלה" ( Ienisala)
שמורת הטבע "אוספניה" (Uspenie)
שמורת הטבע "אדירלן"  (Edirlen)
שמורת הטבע "קסימצ'ה" (Casimcea)
שמורת הטבע רזבויין (Războieni)
שמורת הטבע "קולצאני מאר" (Colţanii mari)
שמורת הטבע "פצ'ניאגה" ( Peceneaga)
דיאלול מנדרשט (גבעת מנדרשט – Dealul Mândreşti)
שמורת הטבע מגורלה (Măgurele)
דיאלול דניזטפה  (Deniztepe)
שמורת הטבע " מנזר קוקוש" (Mânăstirea Cocoş)
שמורת טבע קאראסאן-טפה (Carasan Tepe)
ואליה אוסטרובולוי ("עמק האי" Valea Ostrovului)
הערות שוליים

↑  מפקד האוכלוסין משנת 2002
↑  National Institute of Statistics, האוכלוסייה במפקדים בשנים 1948, 1956, 1966, 1977, 1992 ו-2002
1 2 3 4  אתר הפרפקטורה של מחוז טולצ'ה
↑  Aeroportul "Delta Dunarii" va deveni international, באתר Tulcea.Ziare.com 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 2652c57b-013e-4750-b684-7326cf62896c 
מפת הקבוצות האתניות בצפון דוברוג'ה ובוג'אק בשנת 1861; בכחול: רומנים, ירוק כהה: ליפובנים רוסים, ירוק בהיר: בולגרים, אדום: טורקים, סגול: טטרים
מפה אתנית של מחוז טולצ'ה בשנת 1930
יחסי הודו–מצרים

| יחסי הודו–מצרים |
| --- | --- |
הודו: מצרים


הודו: מצרים
שטח (בקילומטר רבוע)
3,287,263: 1,001,450
אוכלוסייה
1,454,183,987: 116,996,270
תמ"ג (במיליוני דולרים)
3,549,919: 395,926
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,441: 3,384
משטר
רפובליקה סוציאליסטית פדרלית: רפובליקה

נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר מקבל את ראש ממשלת הודו ג'ווהרלל נהרו, פברואר 1955
יחסי הודו–מצרים הם היחסים הדו-צדדיים בין מצרים להודו.
סקירה כללית

היחסים המודרניים בין המדינות החלו במגעים בין סעד זע'לול לבין מוהנדס קרמצ'נד גנדי על המטרות המשותפות של תנועות העצמאות שלהם. בשנת 1955, מצרים תחת גמאל עבד אל נאצר והודו תחת ג'ווהרלל נהרו הפכו למייסדות של תנועת המדינות הבלתי מזדהות. במהלך מלחמת סיני, תמך נהרו במצרים עד כדי איום להסיג את ארצו מחבר העמים הבריטי. בשנת 1967, לאחר מלחמת ששת הימים, תמכה הודו במצרים ובערבים. בשנת 1977 תיארה ניו דלהי את ביקורו של הנשיא אנואר סאדאת בירושלים כצעד "אמיץ", וראתה את הסכם השלום בין ישראל למצרים כצעד ראשוני בדרך ליישוב צודק של בעיית המזרח התיכון. הייצוא העיקרי של מצרים להודו כולל כותנה גולמית, דשנים גולמיים ומיוצרים, מוצרי נפט ונפט, כימיקלים אורגניים ולא אורגניים, מוצרי עור וברזל. היבוא העיקרי למצרים מהודו הוא חוטי כותנה, שומשום, קפה, עשבי תיבול, טבק ועדשים. משרד הנפט המצרי מנהל כעת משא ומתן על הקמת מפעל דשן מופעל על גז טבעי עם חברה הודית אחרת. בשנת 2004 רכשה רשות הגז של הודו בע"מ 15% מחברת ההפצה והשיווק Nat Gas המצרית.
הנשיא מובארק המצרי ביקר בהודו בשנת 2008. במהלך הביקור פגש את ראש הממשלה מאנמוהאן סינג.
נשיא מצרים, מוחמד מורסי, ביקר בהודו בין התאריכים 18 עד 21 במרץ 2013 כראש משלחת בדרגה גבוהה של שרים ומנהיגים עסקיים, בתקופה בה הסחר בין שני הצדדים היה עד לשיא של 30%.
יחסים כלכליים

הודו היא שותפת הסחר הרביעית בגודלה של מצרים, אחרי ארצות הברית, איטליה וסעודיה.
בשנת 2003 חתמה חברת הענק ההודי רילאנס על חוזה עם תאגיד הנפט הכללי המצרי (EGPC) לייבוא 8 משלוחי נפט גולמי בשנת 2003. בשנתיים שקדמו לחוזה, הם ייבאו משלוחים ממצרים. באוגוסט 2004 רכשה החברה ההודית GAIL 15% מהחברה המצרית Nat Gas העוסקת בשיווק והפצה של גז טבעי במצרים.
שרי נפט מצרים והודים נפגשו בשנת 2004 במצרים כדי לדון בסיכוי להשקעה ורכישת נפט וגז ממצרים.
בשנת 2008, החברה ההודית הבינלאומית KEC, קיבלה הזמנה בשווי 636 מיליון רופי (כ-89 מיליון דולר) מחברת החשמל המצרית. ההזמנה מומנה באמצעות בנק ההשקעות האירופי והבנק הלאומי המצרי. ההזמנה כללה תכנון, אספקה ובנייה של שנאי חשמל והנחת 196 ק"מ של קווי תמסורת במצרים. העבודה הושלמה תוך 24 חודשים. אולם זו לא הייתה הפעם הראשונה. KEC מניחה קווי הולכת חשמל במצרים כבר למעלה מ-40 שנה. לאחרונה עוסקת KEC אינטרנשיונל בחוזה של 60 מיליון רופי (8.4 מיליון דולר) עבור אספקת שנאים עיליים עבור קו הולכת חשמל מצרים–ירדן.
בשנת 2011 ההשקעה המצרית בהודו הסתכמה בכ-30 מיליון דולר. קבוצת אל סווידי, חברה מצרית, מייצרת מדי חשמל בהודו. חברה מצרית אחרת, אורסקום טלקום, הייתה בעבר בעלת 10% אחזקות בהאצ'ינסון-אסאר, שנרכשה מאז על ידי וודאפון.
ההשקעה ההודית הנוכחית במצרים עומדת על 2.5 מיליארד דולר בכ-45 פרויקטים. Alexandria Fibre Co, חברת סייבר אלכסנדריה, מתקן הייצור של חברת דבור בהודו לקו הקוסמטיקה שלה, נילטקס, הנדסת רכב טק, רכישת מריקו של שני מותגי טיפוח לשיער ורכישת קבוצת סאנמר ביחידה של חברת Trust Chemicals של מצרים מייצגים כמה מההשקעות ההודיות העיקריות במצרים. ל-GAIL הון עצמי וניהול בשני מיזמי חלוקת גז בפאום ובקהיר וכן בנטגאס. באפריל 2007 הודיעו OVL ושותפה IPR Red Sea Inc על תגלית משמעותית בשדה נפט במפרץ סואץ, ודיווחו על גילוי שני בנובמבר 2008, אם כי מאוחר יותר נמצאו מרבצים אלה בלתי רווחיים מבחינה מסחרית. במרץ 2008 חתמה חברת גוג'אראט נפט נפט בע"מ (GSPC) על הסכם זיכיון לשני בלוקים לחיפושי נפט וגז במצרים. לאחר מכן רכשה GSPC שלושה בלוקי חיפוש נוספים באזור ים סוף בשנת 2010. Satyam מחשבים וויפרו הקימו מרכזי משלוחים גלובליים בקהיר. קבוצת אוברוי מנהלת מלון והפלגות בנילוס; האחים קירלוסקאר מרכיבים מנועי דיזל וערכות משאבות השקיה במצרים; ל-Ranbaxy חברה בת מצרית לייצור ניסוחים פרמצבטיים; אשוק ליילנד, טאטא מוטורס, מארוטי סוזוקי ומהינדרה ומאהינדרה משווקים את כלי הרכב שלהם במצרים, ובאג'ג' אוטו שלטה בשוק התלת-גלגלים.
יחסי אריתריאה–יוון

| יחסי אריתריאה–יוון |
| --- | --- |
אריתריאה: יוון


אריתריאה: יוון
שטח (בקילומטר רבוע)
117,600: 131,957
אוכלוסייה
3,553,465: 10,020,238
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,065: 238,206
תמ"ג לנפש (בדולרים)
581: 23,773
משטר
משטר נשיאותי: דמוקרטיה

יחסי אריתריאה–יוון הם היחסים הבילטרליים שבין מדינת אריתריאה לבין הרפובליקה ההלנית.
סקירה כללית

על פי משרד החוץ היווני: "היחסים בין המדינות טובים וקיים שיתוף פעולה דו-צדדי משביע רצון".
ייצוג

יוון אינה מיוצגת באריתריאה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. השגרירות המייצגת את יוון נמצאת בקהיר, בירת מצרים.
אריתריאה אינה מיוצגת ביוון, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. השגרירות המייצגת את אריתריאה נמצאת ברומא, בירת איטליה.
יחסי הודו–ניקרגואה

| יחסי הודו–ניקרגואה |
| --- | --- |
הודו: ניקרגואה


הודו: ניקרגואה
שטח (בקילומטר רבוע)
3,287,263: 130,370
אוכלוסייה
1,454,183,987: 6,939,055
תמ"ג (במיליוני דולרים)
3,549,919: 17,829
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,441: 2,569
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

שגריר ניקרגואה סאול ארנה קסטיון מגיש את כתב האמנתו לנשיאת הודו פרטיבה פטיל, 2010
יחסי הודו–ניקרגואה הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה של הודו לבין רפובליקת ניקרגואה.
היסטוריה

בשנת 1989, יו"ר הלוק סבהה ביקר בניקרגואה במסגרת הפורום האיגוד הבין-פרלמנטרי, ביקור זה היה ביקורו הראשון של שר הודי בניקרגואה. שנתיים לאחר מכן, שר העבודה והרווחה ההודי, ראם וילאס פסואן, נכח בהשבעת הנשיאה הניקרגואית ויולטה צ'מורו. בשנת 2013, שר החוץ הניקרגואי, סמואל סנטוס לופס, ביקר בהודו על מנת להשתתף ב-SICA. סנטוס נהג לערוך שיחות עם שר החוץ ההודי סלמאן קורשיד, מה שהועיל לשיפור היחסים בין המדינות ולפיתוח הסחר והיחסים הכלכליים שביניהן. בנוסף, שיחות אלו אפשרו לאנשי עסקים הודים להשקיע בפרויקט תעלת בניקרגואה.
יחסים כלכליים

בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מהודו לניקרגואה הגיעה לסך 90.7 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה מכוניות, אופנועים, חלקי רכב, טרקטורים, גלגלי גומי, מכסי פלסטיק, תרופות, סוכרים, ערכות קפה ותה, מוצרים אפויים, שנאים, טלפונים, חוטים מבודדים, מעגלים חשמליים, צינורות ברזל, ענבים, פלפל ועוד. באותה השנה, שווי הסחורה שיוצאה מניקרגואה להודו הגיעה לסך 2.69 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה עץ מנוסר, עץ קשה, בטריות חשמליות, נעלי עור, גרוטאות אלומיניום ועוד.
בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה מהודו לניקרגואה הגיעה לסך 123 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה מכוניות, חלקי רכב, אופנועים, טרקטורים, גלגלי גומי, מוצרי פלסטיק, חלקים של מנועים חשמליים, שסתומים, משאבות נוזלים, מוצרים אפויים, סוכרים, צינורות ברזל, תיקים ועוד. באותה השנה, שווי הסחורה שיוצאה מניקרגואה להודו הגיעה לסך 5.39 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה עץ קשה, עץ מנוסר, בטריות חשמליות, בגדים משומשים, נפט מזוקק ועוד.
ייצוג

הודו אינה מיוצגת בניקרגואה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. השגרירות המייצגת את הודו נמצאת בפנמה.
ניקרגואה אינה מיוצגת בהודו בדרג השגרירות, ניקרגואה מיוצגת בהודו על ידי קונסוליה במומבאי ועל ידי קונסליה כללית בניו דלהי, בירת המדינה.
יחסי יפן–מלטה

| יחסי יפן–מלטה |
| --- | --- |
יפן: מלטה


יפן: מלטה
שטח (בקילומטר רבוע)
377,915: 316
אוכלוסייה
123,588,993: 541,063
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,212,945: 20,957
תמ"ג לנפש (בדולרים)
34,088: 38,733
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

ראש ממשלת יפן שינזו אבה נפגש עם ראש ממשלת מלטה ג'וזף מוסקט בוולטה, 2017
יחסי יפן–מלטה (ביפנית: 日マルタ関係, במלטזית: Relazzjonijiet Ġappun–Malta, באנגלית: Japan–Malta relations) הם היחסים הדיפלומטיים בין יפן לבין רפובליקת מלטה. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים בשנת 1965. יפן אינה מיוצגת במלטה בדרג השגרירות. יפן מיוצגת במלטה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בולטה, בירת המדינה. יפן האמינה את שגרירותה שברומא, בירת איטליה הסמוכה, על מלטה. מלטה אינה מיוצגת ביפן בדרג השגרירות. מלטה מיוצגת ביפן בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת יפן.
היסטוריה

בשלהי מלחמת העולם הראשונה, יפן שלחה ארבע עשרה משחתות יפניות מהצי הקיסרי היפני למלטה, במטרה להפוך את האי המלטזי לנמל היחידי של יפן באירופה. ב-11 ביוני 1917 המשחתת סאקאקי, שהייתה אחת מהמשחתות שנשלחו למלטה, טורפדה על ידי הצוללת האוסטרית U-27, וכתוצאה מכך, 68 אנשי הצוות שהיו במשחתת סאקאקי נהרגו. הם נקברו בבית הקברות הימי קלרקה במלטה.
ב-21 בספטמבר 1964, מלטה זכתה לעצמאות מבריטניה. בשנת 1965, כשנה אחרי הפיכתה של מלטה למדינה עצמאית, יצרה יפן יחסים דיפלומטיים רשמיים עם מלטה.
ב-7 בינואר 1989 הקיסר ה-124 של יפן, הירוהיטו, נפטר. ב-24 בפברואר 1989 הוטסה משלחת ממלטה על מנת להשתתף בטקס ההלוויה של הקיסר שנערך בארמון הקיסרי של טוקיו. המשלחת המלטזית מנתה את שר החוץ ומזכירו של מלטה, ושגריר מלטה בקנברה, בירת אוסטרליה.
ב-27 במאי 2017, בירך ראש ממשלת מלטה, ג'וזף מוסקט את ראש ממשלת יפן, שינזו אבה על הגעתו לולטה, בירת מלטה.
יחסי הודו–נאורו

| יחסי הודו–נאורו |
| --- | --- |
הודו: נאורו


הודו: נאורו
שטח (בקילומטר רבוע)
3,287,263: 21
אוכלוסייה
1,454,183,987: 11,967
תמ"ג (במיליוני דולרים)
3,549,919: 154
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,441: 12,880
משטר
רפובליקה סוציאליסטית פדרלית: רפובליקה

ראש ממשלת הודו נרנדרה מודי (מימין) נפגש עם נשיא נאורו בארון ואקה בג'איפור, 2015
יחסי הודו–נאורו הם היחסים הבינלאומיים בין הודו לנאורו, אשר כוננו מאז עצמאותו של האי ב-1968. הודו ונאורו הן רפובליקות בחבר העמים הבריטי.