stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מסילת עכו–כרמיאל
היסטוריה

ההחלטה על הקמת הקו התקבלה על ידי ממשלת ישראל בשנת 2002, והתוכנית להקמת המסילה הוכנה על ידי רכבת ישראל במהלך העשור הראשון של המאה ה־21, אך לא קודמה בהיעדר הקצאת תקציב למעט פעולות בהיקף קטן של הפקעת קרקעות ובדיקות מקדימות. הפרויקט ניצב בעבר במרכזם של ויכוחים מתמשכים בין משרדי ממשלה ורשויות אחרות‏. משרד ראש הממשלה, משרד התחבורה, והמשרד לפיתוח הנגב והגליל, כמו גם רכבת ישראל ועיריית כרמיאל, תמכו בהקמת קו רכבת רגילה ("כבדה"), שכן לנגד עינהם ניצב חיבורו של הגליל עם מרכז הארץ ברוח תוכנית "נתיבי ישראל". מנגד, משרד האוצר וחברת יפה נוף גרסו כי יש להקים באזור קו רכבת קלה שעלותו נמוכה יותר ואשר שם את הדגש על חיבורה של כרמיאל עם מטרופולין העיר חיפה. לטענתם קו רכבת קלה שלאורכו תחנות רכבת רבות יותר, ואשר, בין היתר, יכנס לעיר כרמיאל עצמה, ישרת כ-11 מיליון נוסעים בשנה, לעומת 3 מיליון נוסעים בלבד ברכבת רגילה. בנוסף, קו כזה יתחבר לקו הרכבת הקלה בין חיפה לנצרת שהקמתו הופקדה בידי חברת יפה נוף. דעה זו לא נתקבלה והוחלט להקים את הקו כקו רכבת כבדה.
התוכנית קודמה בשנת 2010 על ידי ראש הממשלה בנימין נתניהו ושר התחבורה והבטיחות בדרכים ישראל כ"ץ במסגרת תוכנית "נתיבי ישראל" להאצת הקמתם של כבישים ומסילות רכבת לאורכה ולרוחבה של המדינה, בדגש על הנגב וצפון הארץ, והפרויקט הוכרז כפרויקט לאומי, והקמתו מבוצעת באמצעות תת"ל 12/2 (והשלמות 12ב' ו־12ג'). המימון לפרויקט אושר ב-24 בפברואר 2010 על ידי ממשלת ישראל, ועם השלמת התכנון הפרויקט יצא לביצוע מיידי. בתוכנית המקורית הייתה מסילת עכו–כרמיאל אמורה להיות הקו החשמלי הראשון בישראל, אך עקב עיכובים בפרויקט חשמול המסילות הוחלט להפעיל את הקו עם קטרי דיזל. החברה הלאומית לדרכים בישראל קיבלה את האחריות הכללית על הפרויקט, המכרז הראשון לביצוע המסילה פורסם במרץ 2011, ונסיעת הבכורה התקיימה ב-20 בספטמבר 2017.
תוואי

במסגרת הפרויקט הוקמה מסילה כפולה באורך כולל של כ־23 ק"מ, המקבילה כולה לכביש 85, העובר מעט מצפון למסילה. 18.4 ק"מ מהתוואי נסללו כמסילה רגילה (בין עכו לאזור פארק תעשיות בר-לב ובין מג'ד אל כרום לכרמיאל), ו־4.6 ק"מ מהתוואי הם צמד מנהרות גילון, בין שני קטעי המסילה הרגילה, בקטע בו תוואי טופוגרפי תלול אינו מאפשר הקמת מסילה עילית. במקביל לסלילת המסילה בוצעו עבודות שונות להפרדות מפלסיות בנקודות מפגש עם כבישים, דרכי עפר ודרכים חקלאיות.
מסילת עכו–כרמיאל מחוברת למסילת החוף מדרום לעכו, ואינה כוללת חיבור צפונה, המאפשר נסיעה ישירה מכרמיאל לעכו ונהריה.
בדיקות מקדימות שבוצעו באזור שבו נבנתה תחנת אחיהוד העלו כי במקום ישנן מערות קבורה יהודיות, ולכן שונה התכנון המקדים (תת"ל 12ב') והוביל להגבהה של תוואי המסילה באזור (כולל הקמת גשר מעט מדרום לצומת אחיהוד), ובניית תחנת אחיהוד כאשר הרציפים מוגבהים בהשוואה למבנה התחנה והסביבה החיצונית. השינויים במפלס המסילה לא פגעו במהירות התכן של המסילה, 160 קמ"ש, ואושרו על ידי אתרא קדישא, אך גרמו לעיכוב בפרויקט, ועלויות גבוהות מהמתוכנן.
בניית המסילה

התוואי תוכנן באזור חקלאי, ונדרשו עבורו הפקעות מקרקעין בהיקף של כ־2,000 דונם, שרובם היו בבעלות פרטית, וחלקם הגדול היה בבעלות יורשים רבים. במסגרת ההפקעות הועתקו כ־2,500 עצי זית משטח התוואי.
העבודה על התוואי חולקה למספר מקטעים, וכללה בנוסף לעבודות הקמת המסילה העתקת תשתיות חשמל ומים, הקמת גשרי רכבת מעל נחל חלזון, נחל נעמן, כביש 70 וכביש 784, הקמת גשר לכביש 4 מעל תוואי הרכבת באזור נחל חלזון וגשר לדרך הכניסה לפארק תעשיות בר-לב, הטיית כביש 85 באזור אחיהוד, בניית תחנות אחיהוד וכרמיאל, חניונים ודרכי גישה לתחנות הרכבת, ומרכזי שליטה ובקרה. עבודות אלו בוצעו על ידי החברות טר ארמה, דניה סיבוס, אולייניק ונוספות.
החלק הקשה והמסובך ביותר לביצוע היה מנהרות גילון, בהן נדרשה עבודת חפירה של כ־4.6 ק"מ, דיפון, ועבודות תשתיות רחבות לצורך הקמת מסילה תוך הקפדה על בטיחות. הכריה בוצעה בשיטת NATM שעיקרה ביצוע חפירה תוך שימוש בכלים כבדים ובפיצוצים מבוקרים. המנהרות כוללות צמד מנהרות מקבילות המתאימות למסילה בודדת כל אחת, כאשר ביניהם מחברות 18 מנהרות חילוץ, לפינוי הנוסעים בעת שרפה במנהרה אחת אל המנהרה השנייה.
עבודות הכרייה בוצעו על ידי Gilon Tunnel Builders, שותפות מיוחדת שהוקמה בין דניה סיבוס לבין החברה הסינית CCECC (אנ'). עבודות התשתית להקמת מסילה והנחת המסילה בוצעו על ידי שותפות סולל בונה, לסיכו ובאנבאו. בתוך המנהרות העבודות כללו הקמת מסילת רכבת כבדה על מצע בטון, בשיטת Slab Track, השיטה יושמה לראשונה בישראל.
בתכנון המקורי היה הקו אמור להיות מופעל כקו מחושמל, אך בשל עיכוב בפרויקט החשמול הארצי הוחלט על הפעלה באמצעות רכבות דיזל, כאשר מפוחים יופעלו במנהרה לצורך פינוי עשן הקטר לאחר מעבר רכבת.
באפריל 2015 הונחו פסי רכבת ראשונים בתוואי המסילה, בקטע בין ג'דיידה-מכר לעכו. במרץ 2017 הוחל בנסיעות מבחן לאורך התוואי. וב-20 בספטמבר 2017, ערב ראש השנה תשע"ח הקו נחנך.
בניגוד לתכנון המקורי, לא נבנה מחלף בחיבור בין כביש 784 וכביש 85 לפני פתיחת הקו. במקום הוקם מחסום רכבת אשר עצר לפי צורך את התנועה המגיעה מיישובי המועצה האזורית משגב והערים סח'נין, עראבה ודיר חנא. בספטמבר 2018 החלה בניית מחלף כרמיאל מערב ובנייתו הסתיימה ביוני 2021.
תוכניות עתידיות – מסילת כרמיאל – קריית שמונה

בעתיד מתוכננת הקמת שתי תחנות רכבת נוספות על התוואי סמוך לג'דיידה-מכר ולמג'ד אל-כרום.

ביולי 2016 אושרה תוכנית עקרונית להארכת המסילה מזרחה במקביל לכביש 85 וכביש 90 וצפונה עד לקריית שמונה, ובניית תחנות בסמוך לצומת חנניה (תחנה שתשמש גם את המבקרים בהר מירון) ותחנה בסמוך לחצור הגלילית שתשרת גם את תושבי צפת, ראש פינה ורמת הגולן. תוואי המסילה כולל קטע ממונהר החל מצומת שזור ועד לצח"ר שליד ראש פינה. הכשרת התוואי במקטעים אלו תייקר את עלויות הפרויקט.
במסגרת הארכת המסילה יבנו התחנות: תחנת הר מירון, תחנת הרכבת חצור הגלילית ותחנת קריית שמונה. כשתושלם צפויה תחנה קריית שמונה להיות התחנה הצפונית ביותר של רכבת ישראל (כיום שמור תואר זה לתחנת הרכבת נהריה). בתוכנית מתאר שהופקדה במאי 2023, נודע כי תתווסף תחנה נוספת בכרמיאל: תחנת כרמיאל מזרח.
תוכניות עתידיות – מסילת כרמיאל – קריית שמונה > שלב א'

בינואר 2019 הציג מנכ"ל חברת נתיבי ישראל ניסים פרץ את תוכנית החומש של החברה בתקציב של כ-60 מיליארד שקלים. במסגרתה החברה תהיה אחראית לתכנון של מספר מסילות: מסילת כרמיאל – קריית שמונה, מסילת עפולה–טבריה, מסילת דימונה–ירוחם, מסילת באר שבע – ערד וקו הרכבת לאילת. מסילות אלו הן חלק מהתוכנית האסטרטגית של רכבת ישראל לשנת 2040.
ביוני 2021, הוועדה המחוזית צפון אישרה את תוואי המסילה בין כרמיאל וקריית שמונה. קידום הפרויקט תלוי בתקציב שעלותו המינימלית עמדה על 20 מיליארד שקל.
ביוני 2022, הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה צפון אישרה להפקדה את התוכנית להקמת מסילת הרכבת בין כרמיאל לקריית שמונה. התוכנית קודמה על ידי חברת נתיבי ישראל. התחנה הצפונית ביותר של הקו נקבעה בקריית שמונה. תחנות נוספות בקו יהיו תחנת הרכבת חצור הגלילית שתשרת את צפת, חצור הגלילית, ראש פינה וישובי הגליל העליון ורמת הגולן, ותחנה שנייה בכרמיאל באזור התעשייה במזרח העיר.
הערות שוליים

↑  "השר כץ הבטיח: קו הרכבת לכרמיאל ייפתח ב-20 בספטמבר". ynet. 2017-03-21. נבדק ב-2017-03-21.
↑  אחיה ראב"ד, "רגע היסטורי": הרכבת לכרמיאל יצאה לדרך, באתר ynet, 20 בספטמבר 2017
↑  גל ניסים, ‏שרון הורה לשרים לזרז פרויקטים של תשתית בגליל: אחד מהפרוייקטים שקיבלו קדימות גבוהה הוא קו הרכבת כרמיאל-עכו, באתר גלובס, 26 במאי 2002
↑  עידן יוסף, חשיפה: מחדל הרכבת לגליל, באתר News1 מחלקה ראשונה, 30 במאי 2010
↑  גלית פרי, השר שלום בכרמיאל: רק רכבת כבדה, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 10 בנובמבר 2009
↑  עמירם ברקת, ‏לאחר חילוקי הדיעות: פרוייקט חישמול הרכבת יוצא לדרך, באתר גלובס, 14 באוקטובר 2012
↑   דניאל שמיל, הרכבת תגיע לכרמיאל, אך ללא חשמל, באתר TheMarker‏, 9 בדצמבר 2014
↑  שחר הזלקורן, מה יעכב את קו הרכבת בצפון? קברים יהודיים, באתר ynet, 20 בפברואר 2010
↑  אחיה ראב"ד, קו הרכבת עכו–כרמיאל: מניחים פסים ראשונים, באתר ynet, 29 באפריל 2015
↑  בשורה לסובלים מהרכבת בכרמיאל: הפקקים יטופלו, באתר ynet, 20 בספטמבר 2018
↑  כך נראים 400 מיליון ש״ח: הושלם מחלף כרמיאל מערב, זוהר הצפון, 24 ביוני 2021.
↑  אבי בר-אלי, כץ מקדם תכנית תחבורה בעלות של 50 מיליארד שקל בצפון, באתר TheMarker‏, 7 באוקטובר 2011
↑  ליאור גוטמן, "התחבורה הציבורית בישראל לא זמינה, לא נגישה ולא יעילה", באתר כלכליסט, 23 בינואר 2019
↑  גיא ליברמן, ‏אחרי 11 שנה: אושר תוואי מסילת הרכבת בין כרמיאל לקריית שמונה | בלעדי, באתר גלובס, 23 ביוני 2021
↑  אסף זגריזק, ‏אושרה מסילת הרכבת לקריית שמונה: למה התחנה מחוץ לעיר?, באתר גלובס, 27 ביוני 2022
העבודות בסמוך לכניסה המערבית של מנהרות הכרם (אוגוסט 2012)
הכניסה למנהרות גילון, ספטמבר 2015
רכבת נוסעים סימנס ויאג'ו לייט נוסעת במסילה, מערבית לאחיהוד, פברואר 2023
הרכבת לכרמיאל במחסום בין כביש 784 לכביש 85. הרכבת מגיעה מכיוון הקריות
מחלף כרמיאל מערב, פברואר 2022
תרשים הארכת המסילה לכיוון קריית שמונה של חברת נתיבי ישראל
מסייע אין בו ממש

| --- | --- |
 תלמוד בבלי:  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף צ"ג, עמוד א' תלמוד בבלי, מסכת ביצה, דף כ"ב, עמוד א'
 משנה תורה:  משנה תורה לרמב"ם, ספר זמנים, הלכות שבת, פרק א', הלכה ט"ז
 שולחן ערוך:  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן שכ"ח, סעיף י"ז
 מקורות נוספים:  שו"ת הרשב"א חלק א, סימן כח.
 
מסייע אין בו ממש הוא כלל הלכתי המובא בתלמוד, לפיו אדם המסייע לאחר לבצע פעולה מסוימת, שיכולה הייתה להיעשות גם בלי עזרה זו, המסייע אינו נחשב אחד מעושי המלאכה, וגם אם מדובר בפעולה אסורה, אין איסור לעשות זאת. לדעת הרב צבי הירש אשכנזי הכלל אינו פוטר מאיסור, רק מעונש.
מקור

מקור דין זה הובא בתלמוד לגבי הלכות שבת בסוגיית 'שניים שעשאוה', שאמרו שם ש"זה יכול, וזה אינו יכול - חייב", כלומר אף שבהלכות שבת ישנו כלל בסיסי 'שנים שעשאוה פטורים', יוצא מן הכלל מקרה שאחד יכול לעשות לבדו את הפעולה, וחברו רק עזר לו באופן שאין חברו יכול לעשות את הפעולה לבדו, הדין הוא שרק העושה חייב והמסייע פטור, שכן מסייע אין בו ממש.
בתלמוד הובאו ראיות מהמשנה לכלל זה:
רבא לכלל זה ראיות ממשנה לגבי טומאת זב הרוכב על גבי בהמה ומתחת רגליה ישנם כלים שנטמאים 'בטומאת משכב', אף על פי כן אין הכלים נטמאים משום שמתייחסים לכל רגל של הבהמה כמסייע. ומסייע אין בו ממש.
רב אשי הביא ראיה נוספת לדין זה מדברי רבי אליעזר הסבור שאם ישנה חציצה בין רגל אחת של הכהן לרצפת בית המקדש דבר האסוראם יכול לעמוד על רגלו המונחת על הרצפה אין זה חציצה, ולדברי רב אשי טעמו של רבי אליעזר משום שרגלו שעל הרצפה היא העיקרית והשנייה רק מסייעת.
כמו כן בתלמוד במסכת ביצה על פי כלל זה התיר האמורא אמימר לגוי לרפא את עינו (רפואת הכחול) בשבת, על אף שברפואה זו החולה מסייע למרפאו על ידי שפותח וסוגר את עינו, סיבת ההיתר משום "שמסייע אין בו ממש".
מקור > מקור נגדי (הקפת הראש)

מקור נגדי לכלל זה מופיע בדברי רב אשי בתלמוד הסבור שיש להטיל איסור הקפת הראש והשחתת הזקן גם על האיש המסתפר (הניקף), בנוסף לאיסור זה המוטל על הספר, אף שהמסתפר לא עשה כלל איסור. נימוקו של רב אשי משום שהמסתפר סייע לספר בתספורת. דבריו הובאו להלכה בספרי הפסיקה.
בספרות הראשונים והאחרונים קיימים הסברים שונים ליישב את שני המקורות:
הריטב"א מחלק בין סיוע משמעותי לבין סיוע מינורי, ולכן לדבריו באיסור הקפת הראש יש איסור לסייע, ששם מדובר ב”סיוע גדול הוא כשמזמין לו עצמו בשערו”.
הרב דוד הלוי סגל מסביר שיש ללמוד מהלכות הקפת הראש לכל מקום בו המסייע עוזר בעזרה אקטיבית שלא נאמר הכלל מסייע אין בו ממש, ולכן אסר בשבת לאשה ששכחה לגזוז ציפורניה לפני טבילת נדה, להיעזר בנכרית לצורך זה. הרב שבתי כהן סבור שאין ללמוד מהלכות הקפת הראש לשאר מקומות ולכן התיר בנידון זה.
בט''ז או''ח שכ''ח סק''א הסביר שבהקפת הראש המקיף סייע בפעולת הטיית ראשו קודם שתתחיל פעולת המקיף לכן יש בזה ממש שאין לו למה להיטפל, משא''כ כשפעולת המסייע חלה בזמן פעולת האיסור אז אמרינן שמסייע אין בו ממש
בספרות הפוסקים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הפוסקים חולקים האם כלל זה תקף גם באיסורים מהתורה או רק באיסורים מדברי חכמים; דעת הרדב"ז היא שרק בדברי תורה מסייע יש בו ממש,[דרושה הבהרה] אך השדי חמד טוען שהכלל תקף גם בדברי חכמים."
מקרים בהם התחשבו הפוסקים בכלל זה:
הרב יוסף חיים, סיוע בקשירת הבהמה לשוחט העובר על איסור אותו ואת בנו.
הרב יצחק זילברשטיין, סנדק לתינוק שאסור למולו.
מעבר ליד מצלמות אבטחה בשבת.[דרוש מקור]
הערות שוליים

↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן שכ"ח, סעיף י"ז.
↑  שו"ת חכם צבי סימן פ"ב
↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף צ"ג, עמוד א'.
↑  משנה, מסכת זבים, פרק ד', משנה ז' משנה תורה לרמב"ם, ספר טהרה, הלכות מטמאי משכב ומושב, פרק ז', הלכה ו'
↑  תלמוד בבלי, מסכת זבחים, דף כ"ד, עמוד א'
↑  משנה, מסכת זבחים, פרק ב', משנה א'
↑  דין זה הובא להלכה במשנה תורה לרמב"ם, ספר עבודה, הלכות ביאת מקדש, פרק ה', הלכה י"ח
↑  תלמוד בבלי, מסכת ביצה, דף כ"ב, עמוד א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת מכות, דף כ', עמוד ב'
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר המדע, הלכות עבודה זרה וחוקות הגויים, פרק י"ב, הלכה א'
↑  שולחן ערוך, יורה דעה, סימן קפ"א, סעיף ד'
↑  ריטב"א תלמוד בבלי, מסכת מכות, דף כ', עמוד ב'.
↑  טורי זהב על שולחן ערוך, יורה דעה, סימן קצ"ח ס"ק כא
↑  בספרו נקודות הכסף על דברי הט"ז שם
↑  הרב חיים חזקיהו מדיני, שדי חמד, "מסייע אין בו ממש".
↑  שו"ת רב פעלים חלק א יורה דעה סימן ב
↑  חישוקי חמד שבת צג א
מעיין חרוד

| --- | --- |

מראה כללי של הגן הלאומי במעיין חרוד, כפי שנראה מקבר יהושע חנקין
 מיקום המעיין
 מדינה:  ישראל 
 אזור:  מחוז הצפון 
 קואורדינטות:  32°32′55″N 35°21′21″E﻿ / ﻿32.548611111111°N 35.355833333333°E﻿ / 32.548611111111; 35.355833333333
 גישה למעיין
  (למפת עמק בית שאן מוגדלת) מעיין חרוד(למפת עמק בית שאן רגילה) מעיין חרוד(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מעיין חרוד(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מעיין חרוד
 
מעיין חרוד (בערבית: عين جالوت, עין ג'אלות. מילולית: "מעיין גוליית") הוא גן לאומי במערב עמק חרוד, למרגלות הר הגלבוע, דרומית לכביש 71, ליד המושב גדעונה, בצד כביש 675, בין צומת יזרעאל לצומת נבות. מעיין חרוד הוא מעיין המים המתוקים היחיד באזור.
המעיין נובע מתוך מערה במורד הר הגלבוע, 37 מטר מתחת לפני הים. מהמערה הוא זורם לתוך בריכה, אשר בסיסה הוא עתיק יומין. מהגן הלאומי מי המעיין עוברים לשימוש חקלאי העמק. המערה ממנה נובע המעיין מכונה "מערת גדעון" על שם גדעון השופט. זאב וילנאי כתב בספרו משנת 1941 כי המעיין מפיק 16 אלף מטר מעוקב מים ב-24 שעות והוא יוצר סביבו ביצה גדולה. בעשור הראשון להקמת המדינה הייתה שפיעת המעיין 4.7 מיליון קוב לשנה בממוצע. לאחר מכן, בעקבות הקידוחים ירדה השפיעה בצורה חדה.
קרבות באזור המעיין > מלחמת גדעון

מעיין חרוד מוזכר בספר שופטים בתיאור מלחמת גדעון השופט במדיינים. הם וכל "בני קדם" פלשו לשטח בני ישראל, שדדו ובזזו, כמתואר בספר: "וְהָיָה אִם-זָרַע יִשְׂרָאֵל וְעָלָה מִדְיָן וַעֲמָלֵק וּבְנֵי-קֶדֶם וְעָלוּ עָלָיו. וַיַּחֲנוּ עֲלֵיהֶם וַיַּשְׁחִיתוּ אֶת-יְבוּל הָאָרֶץ עַד-בּוֹאֲךָ עַזָּה וְלֹא-יַשְׁאִירוּ מִחְיָה בְּיִשְׂרָאֵל וְשֶׂה וָשׁוֹר וַחֲמוֹר (ו',ג'-ד').
בהמשך התאספו הפולשים בעמק יזרעאל: "וְכָל-מִדְיָן וַעֲמָלֵק וּבְנֵי-קֶדֶם נֶאֶסְפוּ יַחְדָּו וַיַּעַבְרוּ וַיַּחֲנוּ בְּעֵמֶק יִזְרְעֶאל" (ל"ג).
גדעון נערך לקרב, ואסף את לוחמיו ליד מעיין חרוד: "וַיַּשְׁכֵּם יְרֻבַּעַל הוּא גִדְעוֹן וְכָל-הָעָם אֲשֶׁר אִתּוֹ וַיַּחֲנוּ עַל-עֵין חֲרֹד וּמַחֲנֵה מִדְיָן הָיָה-לוֹ מִצָּפוֹן מִגִּבְעַת הַמּוֹרֶה בָּעֵמֶק" (ז',א').
כאן הגיע תפקידו של המעיין: "וַיּוֹרֶד אֶת-הָעָם אֶל-הַמָּיִם וַיֹּאמֶר ה' אֶל-גִּדְעוֹן כֹּל אֲשֶׁר-יָלֹק בִּלְשׁוֹנוֹ מִן-הַמַּיִם כַּאֲשֶׁר יָלֹק הַכֶּלֶב תַּצִּיג אוֹתוֹ לְבָד וְכֹל אֲשֶׁר-יִכְרַע עַל-בִּרְכָּיו לִשְׁתּוֹת: וַיְהִי מִסְפַּר הַמְלַקְקִים בְּיָדָם אֶל-פִּיהֶם שְׁלֹשׁ מֵאוֹת אִישׁ וְכֹל יֶתֶר הָעָם כָּרְעוּ עַל-בִּרְכֵיהֶם לִשְׁתּוֹת מָיִם: וַיֹּאמֶר ה' אֶל-גִּדְעוֹן בִּשְׁלֹשׁ מֵאוֹת הָאִישׁ הַמְלַקְקִים אוֹשִׁיעַ אֶתְכֶם וְנָתַתִּי אֶת-מִדְיָן בְּיָדֶךָ וְכָל-הָעָם יֵלְכוּ אִישׁ לִמְקֹמוֹ" (ה'-ז').
כך נבחרו 300 הלוחמים אשר ניצחו את המדיינים תחת פיקודו של גדעון.
קרבות באזור המעיין > קרב עין ג'אלות

לא הרחק ממעיין חרוד (באזור כוכב הירדן) התחוללו קרבות בין הצלבנים למוסלמים בימי הביניים (1189-1187 לספירה). ב 3 בספטמבר 1260 התקיים במקום קרב עין ג'אלות. היה זה קרב מכריע בין הצבא הממלוכי (ממלוכים) שמנה כעשרים אלף לוחמים לבין כוח צבאי מונגולי (מונגולים) שמנה מספר דומה של לוחמים. הקרב הסתיים בניצחון ממלוכי מוחץ, שעצר זמנית את המשך ההתפשטות של המונגולים מערבה לעבר החוף המזרחי של הים התיכון.
בעת החדשה

בשנת 1921 הגיעו למעיין מתיישבים מן העלייה השנייה והשלישית. הם ייבשו את הביצה שהפיצה קדחת בין אנשי הקיבוץ, והפכו את אדמתה לשדות ולבריכות דגים. בהמשך עברו ראשוני המתיישבים אל מקום הקבע של קיבוץ עין חרוד, ובמקומם התיישבו אנשי קבוצת החוגים מקימי קיבוץ בית השיטה, עד שעברו אף הם לנקודת הקבע. במקום עברו קבוצות מתיישבים נוספות, עד שבשנת 1949 הוקם שם המושב גדעונה על ידי עולים מתימן.
הגן הלאומי מעיין חרוד נמצא בסמיכות לגן הלאומי גן השלושה, לגן הלאומי בית הכנסת בבית אלפא ולגן הלאומי בית שאן.
בשנת 2018 החל שיפוצו של מבנה התיאטרון "אמפי המקהל" שהוזנח במשך שנים רבות. האמפי מכיל כ-5,500 מקומות ישיבה. הוא נפתח לציבור בשנת 2023 תחת השם אמפי הגלבוע בפסטיבל "רוק גלבוע" שבו הופיעו הלהקות איפה הילד, מוניקה סקס וג'ירפות.
בעת החדשה > בית חנקין

אתר מעיין חרוד הוא גן לאומי ובשטחו נמצא "בית חנקין", שבנה במקום גואל הקרקעות יהושע חנקין. הוא ואשתו אולגה חנקין קבורים במקום, והבית, שלא הספיקו לגור בו, הוא היום מוזיאון קטן לתולדות ההתיישבות בעמק. אל המוזיאון אפשר להגיע בשביל, העולה מן המעיין. בסמוך למוזיאון אנדרטה לבני העמק שנפלו במערכות ישראל, שפיסל הפסל דוד פלומבו. עוד יש בגן מדשאות רחבות ידיים ובריכה גדולה, המקבלת את מימיה מן המעיין, מים זכים ונקיים. הבריכה והשטחים שסביבה משמשים לרחצה, לנופש ולבילוי. במקום גם מתחם לבניית אוהלים, וחניון מסודר לקראוונים. הגן הלאומי כולל גם את מדרונות הגלבוע מעל למעיין.
ראו גם

קרב עין ג'אלות
לקריאה נוספת

זאב וילנאי, מדריך ארץ ישראל - חיפה העמקים הגליל החרמון, הוצאת "תור" - ארץ ישראל, ירושלים תש"ח - 1948
מדריך כרטא, שמורות טבע וגנים לאומיים, עזריה אלון
ספי בן-יוסף, מדריך ישראל החדש, כרך 6 העמקים בעריכת יוסי בוכמן ויצחקי גל, הוצאת ידיעות אחרונות, משרד הביטחון וכתר.
הערות שוליים

↑  החברה להגנת הטבע, מעיינות ונחלים בישראל 2008, עמוד 33
↑  החברה להגנת הטבע, מעיינות ונחלים בישראל 2008, עמוד 32
↑  בדרך לעקוף את אמפי' קיסריה: החלו העבודות לשיפוץ מקיף של אמפי "המיקהל" למרגלות הגלבוע, באתר מועצה אזורית הגלבוע, 26 בנובמבר 2018
↑  זה הכל בשבילכם: הזמרים המובילים בישראל על הבמה בגלבוע | עמקניוז - חדשות העמק, באתר עמקניוז - חדשות העמק, ‏4 באפריל 2023
↑  דניאל דדון, פסח 2023: אמפי גלבוע יארח לראשונה מופעי רוק - מי יופיע?, באתר mynet‏ העמק, 3 באפריל 2023
↑  גן לאומי מעיין חרוד, באתר רשות הטבע והגנים
|  גנים לאומיים בישראל |
| --- | --- | --- |
| הגולן והגליל | אושא • אכזיב • ארבל • בית הכנסת בכפר נחום • בית שערים • ברעם • הר תבור • חורשת טל • חורבת מנים • חמת טבריה • חצור • כוכב הירדן • כורזים • כורסי • כפר נחום • מבצר יחיעם • מבצר נמרוד • מונפור • נחל צלמון • סוסיתא • ציפורי • קרני חיטין • ראש הנקרה • שדה עמודים • שמרון • תל חי • תל יודפת • תל צפצפות • תל קדש |  |
| השרון והשומרון | אביחיל • אפולוניה • בית אלפא • בית שאן • גן השלושה • הר גריזים • הר הכרמל • חוף גדור • חוף השרון • מבצר קאקון • מעיין חרוד • נחל אלכסנדר • נחל מהר"ל • נחל נדר • סידנא עלי • פארק השרון • צור נתן • קיסריה • שומרון • תל דור • תל מגידו • תל שקמונה |  |
| יהודה ומישור חוף יהודה | בית גוברין • בית עיטאב • גן המלך • הגן הבוטני הלאומי • הגן הלאומי והאוניברסיטאי ע"ש טבצ'ניק • הר צובה • הרודיון • הרי יהודה • חוף פלמחים • גבעות הכורכר נס ציונה • ירקון • מאוזוליאום מזור • מגדל אפק • מורדות הר הצופים • מערות סמך • מערות חזן • נבי סמואל • נחל רובין • סובב חומות ירושלים • עין חמד • עמק צורים • קומראן • תל גזר • תל חברון • תל לכיש • תל צפית |  |
| הנגב | אנדרטת חטיבת הנגב • אשכול • אשקלון • גן הפסלים • ממשית • מצדה • ניצנה • עבדת • עין עבדת • עתיקות עין גדי • שבטה • תל באר שבע • תל ערד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007407511005171  VIAF: 9452153954885805680009   WorldCat (עם VIAF): 9452153954885805680009 
"מערת גדעון" ממנה נובע מעיין חרוד. על פי המסורת ממי המעיין הנובעים ממערה זו שתו המלקקים בסיפור גדעון בספר שופטים
יד לבני העמק שנפלו במערכות ישראל. פיסל דוד פלומבו
אחוזת הקבר של אולגה ויהושע חנקין
מרדכי אלפרדו ראבילו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 באוגוסט 1940 (בן 84) בולוניה, איטליה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בולוניה  האוניברסיטה העברית בירושלים  ישיבת מרכז הרב 
 פרסים והוקרה:  מסדר כוכב הסולידריות האיטלקי 
 
מרדכי אלפרדו ראבילו (נולד ב-12 באוגוסט 1940 בבולוניה, איטליה) הוא משפטן ישראלי ופרופסור אמריטוס בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים ובמכללה האקדמית צפת. שימש עד שנת 2015 כראש בית הספר למשפטים במכללה.
ביוגרפיה

נולד בבולוניה בשנת 1940. ברח יחד עם משפחתו מאימת השלטון הפאשיסטי באיטליה לעיירה לנדינרה במחוז רוביגו, משם הצליחה המשפחה לברוח לשווייץ, בה שהתה בשני מחנות מעצר במהלך השנים 1945-1943. לאחר סוף המלחמה חזרה המשפחה לאיטליה וראבילו למד בבית ספר תיכון בבולוניה ואחר כך למד משפטים באוניברסיטה המקומית ובשנת 1964 סיים את לימודיו. הוא היה תלמידו של גד טדסקי, וכתב ספר בו נתן פרשנות לחוק המתנה.
במהלך שנות לימודיו היה פעיל בקהילה היהודית באיטליה ואף היה שליח לקונגרס הציוני בירושלים בשנת 1965, וכתב לעיתונות היהודית המקומית. בשנת 1965 הוא עלה לישראל והחל ללמוד באוניברסיטה העברית. כמו כן החל ללמוד תורה בישיבת מרכז הרב אצל הרב צבי יהודה קוק. בשנת 1972 סיים את לימודי הדוקטורט. בשנת 1972 החל לשמש כמרצה ובשנת 1983 מונה כפרופסור מן המניין. בשנת 2003 יצא לגמלאות ונהיה פרופסור אמריטוס. אחרי פרישתו לגמלאות לימד במכללה האקדמית צפת.
בשנת 1965 נישא לשושנה ליפשיץ. הוא אב לארבעה ילדים ומתגורר בירושלים. בנו הוא עורך הדין מיכאל ראבילו, מעורכי דינו של ראש הממשלה בנימין נתניהו.
בשנת 2007 הוענק לו אות של מסדר כוכב הסולידריות האיטלקי על ידי הנשיא ג'ורג'ו נפוליטנו.
מיקשה פולק

| --- | --- |

 לידה:  8 במרץ 1868 בלד, הונגריה 
 פטירה:  1944 (בגיל 75 בערך) אושוויץ, גרמניה הנאצית 
 מדינה:  הונגריה 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
מיקשה פולק (בהונגרית: Pollák Miksa; בלד, 8 במרץ 1868 – אושוויץ, יולי 1944) היה רב, היסטוריון, סופר אביו של הסופר קארוי פאפ.
ביוגרפיה

הוא השלים את ארבע הכיתות הנמוכות של הגימנסיה בעיר קסג (Kőszeg) ואת הכיתות הגבוהות בבית המדרש לרבנים בבודפשט. בהמשך למד שם תאולוגיה, ובאוניברסיטה עסק בשפות מזרחיות, היסטוריה, ספרות הונגרית-גרמנית ופילוסופיה. בשנים 1891 עד 1892 למד באוניברסיטת ברלין וב- Hochschule für die Wissenschaft des Judenthums. בשנת 1892 קיבל דוקטור למדעי הרוח באוניברסיטת בודפשט, ובשנת 1894 קיבל סמיכה לרבנות בבית המדרש. מאותה שנה הוא היה הרב הראשי של הקהילה היהודית בשופרון במשך חמישים שנה. הוא גורש בשנת 1944 ומת באושוויץ.
מאמריו הופיעו בין היתר במגזינים שוויון, אתנוגרפיה, פשטי נפלו, משמר השפה ההונגרית, העבר והעתיד.
פולק השתתף בתרגום וכתיבה של ההיסטוריה האוניברסלית של היהודים.
עבודותיו

היהודים בוינר נוישטאדט (עבודת דוקטורט, בודפשט, 1892)
Das Judentum und seine Parteien (אולדנבורג, 1895)
היסטוריה של יהודים בשופרון מהימים הראשונים ועד ימינו (בודפשט, 1896)
זיכרונה של המלכה אליזבת. (שופרון, 1898).
יאנוש אראן והתנ"ך (בודפשט, 1904)
מיהאי טומפה והתנ"ך (בודפשט, 1912)
פולחן ישראל. ספר תפילה לנוער הלומד ולקהל הרחב. סקשפהרוואר, (1920)
עבודת ישראל, פולחן ישראל (ספר תפילה בודפשט, 1924)
אימרה מדאץ' והתנ"ך (שנתון IMIT, 1935–39).
לקריאה נוספת

יוז'ף סיניאי: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. 1905
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. מיקשה פולק
לקסיקון ביוגרפי הונגרי.
ההיסטוריה האוניברסלית של היהודים (הונגריה 1906) שישה כרכים. חבר מערכת.
Találatok (pollák miksa) | Kézikönyvtár, www.arcanum.com מיקשה פולק ב-Arcanum
מצד גרפון

מבט מזרחה לכוון נחל גרפון והמפגש עם נחל חווה
מצד גרפון הוא מגדל שמירה נבטי החולש על דרך הבשמים ממסלול נחל חווה לכיוון נחל גרפון (מצפון למכתש רמון).
האתר

במקום התגלו מגדל רבוע שאורך כל אחת מצלעותיו 6 מטר, קירותיו בנויים מאבנים בינוניות, מטויחות טיח גס והם השתמרו בגובה של 3 עד 4 נדבכים. מצד גרפון דומה מאוד בצורתו למצד מחמל. 
ממזרח למצד, במרחק מטרים ספורים, נמצאו שרידי מתחם מגורים ובו חמישה חדרים. בראש מעלה-גרפון, בנקודה המשקיפה על המשך הדרך בכיוון צפון, נמצא מגדל תצפית קטן נוסף בגודל של 2 מטר על 2 מטר. על שפתו הדרומית של נחל גרפון מדרום-מערב למצד, נמצא בור מים שנחצב בסלע. הבור קיבל את מימיו מתעלה שאספה את מי-הנגר של המדרון מדרום. אורכה 250 מ' והיא נשתמרה היטב.
הערות שוליים

↑  רודולף כהן, הדרכים העתיקות מפטרה לעזה לאור התגליות החדשות, בתוך  דרכי הבשמים : רצף מאמרים, עורכים: עזרא אוריון ואבנר גורן, הוצאה לחינוך סביבתי, מדרשת שדה בוקר, 2000
| דגל ישראל סמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בישראל |
| --- | --- | --- |
| אתרים | העיר העתיקה בירושלים וחומותיה • מצדה • העיר העתיקה בעכו • העיר הלבנה בתל אביב • מערות בית גוברין ומרשה בגבעות יהודה (בית גוברין ומרשה) • בית שערים |  |
| המקומות הבהאים הקדושים בחיפה ובגליל המערבי | המרכז הבהאי העולמי: מקדש הבאב • אל-באהג'ה • בית הצדק העולמי |  |
| תלים מקראיים | תל מגידו • תל חצור • תל באר שבע |  |
| דרך הבשמים | עבדת • ממשית • חלוצה • שבטה • מואה הנבטית • חורבת קצרה • מצד נקרות • מצד גרפון • מצד סהרונים • מצד מחמל |  |
| נחל מערות | מערת תנור • מערת גמל • מערת הנחל • מערת הגדי |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מיומנות (מבוכים ודרקונים)

מיומנות במשחקי תפקידים, היא ייצוג של יכולות הנרכשות עם הזמן, מגוון מיומנויות, בהן הדמות עשויה להשתפר עם הזמן בכל פעם שהיא עולה דרגה. אופן היישום של מיומנויות משתנה משיטה לשיטה, וגם בין מהדורות של מבוכים ודרקונים – לדוגמה בין מהדורה חמש בה התוסף הוא קבוע בהתאם לדרגה לבין פאת'פיינדר בעולמות פראיים בה השחקן בוחר אילו מיומנויות לשפר.
קבלת מיומנויות

אופן קבלת המיומנויות משתנה משיטה לשיטה.
קבלת מיומנויות > מבוכים ודרקונים מה' 5

במהדורה חמישית, יש תוסף הכשרה שמשפיע על כל המיומנויות בהן הדמות מיומנות. לא ניתן להעלות מיומנות אחת בפני עצמה, אלא לבחור באלו מיומנויות יש לדמות הכשרה. שיטה זה היא פשוטה ביותר, אך מגבילה את בחירת השחקן.