ג'יימס השני, מלך אנגליה
ביוגרפיה > מלכותו של ג'יימס

צ'ארלס השני מת ללא יורש לגיטימי ב-1685 והמיר את דתו לאמונה הקתולית על ערש דווי, מה שמרמז שבמהלך חייו הוא דבק רשמית באמונה האנגליקנית רק מסיבות מדיניות. ג'יימס ירש אותו ועלה לכס השלטון, ושלט באנגליה ובאירלנד כג'יימס השני ובסקוטלנד כג'יימס השביעי. הוא הוכתר במנזר וסטמינסטר ב-23 באפריל 1685.
ג'יימס עלה לכס השלטון על רקע מאבק בין הקתולים והפרוטסטנטים, ובין הזכות האלוהית של המלכים לשלוט (בדומה לדודנו הצרפתי לואי הארבעה עשר) לבין הזכויות הפוליטיות של הפרלמנט שהוקנו לעם בדם רב שהוקז בימי קרומוול. כאשר עלה לשלטון הוא הצהיר כי ברצונו לשלוט על פי הדין והמנהגים, לכבד את החירויות ואת החוק, ובאשר לדעותיו הפרטיות בנושאי אמונה - "איש לא יבחין כי הוא מחזיק בהן". בפועל, ג'יימס החל במסע של שוויון זכויות לקתולים, אשר עד עתה הופלו על פי החוק, ונאסר עליהם לשאת במשרות אלא אם יתכחשו לאמונתם. כמו כן קידם אצילים קתולים למשרות בכירות, וניצל את עובדת עמידתו בראש הכנסייה האנגליקנית כמונרך, כדי למנוע הטפות כנגד הקתוליות. בתחילה הייתה מעט התנגדות גלויה לשליט החדש. אנגליקנים שמרנים רבים אף תמכו בו. הפרלמנט החדש, שהתכנס במאי 1685, מצא חן בעיניו והעניק לו הכנסה גדולה. לאחר מכן ניסה ג'יימס ליצור פרלמנט שיהיה כפוף למרותו, ויבטל כליל את החקיקה כנגד הקתולים.
עם זאת, המלך ג'יימס השני נאלץ להתמודד עם מרד מונמות' של בנו הבלתי חוקי של צ'ארלס השני, ג'יימס סקוט, הדוכס הראשון ממונמות', שהכריז על עצמו כמלך ב-20 ביוני 1685. המרד הסתיים עם תבוסת המורדים בקרב סדג'מור ובהמשך הוצאתו להורג של ג'יימס סקוט במצודת לונדון. למרות שהדוכס ממונמות' לא נהנה מתמיכה ציבורית, ג'יימס החל עד מהרה לחוות חוסר אמון מנתיניו. שופטיו הענישו בחומרה את המורדים. ידוע לשמצה במיוחד היה ג'ורג' ג'פריס, שהפך עד מהרה לשופט התליין כפי שכינו אותו. הסיכול הזה הוביל במהרה את הציבור להאמין שהמלך שלהם ברברי ואכזר. כדי להגן על עצמו מפני מרד נוסף, ניסה ג'יימס לבנות צבא עמידה גדול. מכיוון שמינה קתולים כמפקדים של כמה רגימנטים, המלך נקלע לעימות עם הפרלמנט. הפרלמנט פוזר בנובמבר 1685 ולא היה אמור להיפגש שוב בתקופת שלטונו של ג'יימס.
בשנת 1685 שלח המלך ג'יימס השני את ג'ורג' את'רג', שהיה נאמן לו וידוע כמחזאי באנגליה, כשגריר מאנגליה לרייכסטאג ברגנסבורג כדי לייצג את מדיניותו שם וליצור קשר עם המנזר הסקוטי הקתולי סנט. יאקוב. כמזכיר, את'רג' היה מלווה על ידי יו יוז, שהיה מרגל הולנדי במסווה, אך הדבר לא נחשף. יוז שלח את הדיווחים שלו, שהציגו בצורה גרועה את את'רג', שהפך לתומך נלהב של המלך, למתנגדיו של המלך ג'יימס השני בהולנד. האירוע החגיגי שאורגן על ידי את'רג' בשנת 1688 לציון לידתו של יורש העצר הזכר המיוחל, ג'יימס פרנסיס אדוארד סטיוארט, עורר סערה גדולה ברגנסבורג אליו הוזמנו לא רק כל אזרחי רגנסבורג אלא גם כל חברי מועצת העיר וכל השליחים ברייכסטאג. עיצוב הפסטיבל התבסס על דגם ההכתרות הקיסריות שהתקיימו ברגנסבורג. כאשר גילה אתרג' ברגנסבורג שהמלך לו סגד הודח במהלך המהפכה המהוללת, הוא מיד הלך בעקבות המלך לגלות בצרפת, שם מת עד מהרה.
המתיחות הדתית התגברה בשנת 1686. בית משפט אילץ כמה שופטים לפסוק פסק דין שאפשר למלך להשעות את ההגבלות הדתיות של חוקי המבחן. זה אפשר לו להעמיד את חבריו לאמונה בראש המשרות הגבוהות ביותר בממלכה. הוא קיבל את הנונציו פרדיננדו ד'אדה בחצר המלוכה כשגריר האפיפיור הראשון לבית המשפט מאז ימי המלכה מרי הראשונה. המוודה של ג'יימס, הישועי אדוארד פטר, במיוחד, הפך למושא לזעם הפרוטסטנטי. החלטות פוליטיות אלו גרמו למלך ג'יימס לאבד את תמיכתם של בעלי בריתו לשעבר.
לאחר מכן ג'יימס הורה על השעיית הנרי קומפטון, הבישוף האנטי-קתולי של לונדון. אנגליקנים נוספים פוטרו ממשרותיהם הפוליטיות. עם הצהרת הסובלנות ב-1687 הוא ביטל חוקים שהפלו או הענישו קתולים, אך גם מתנגדים דתיים בצד הפרוטסטנטי. באותה שנה פיזר ג'יימס את הפרלמנט והנהיג רפורמות נוספות לצמצום כוחה של האצולה. כדי לרצות את האצילים הסקוטים המשפיעים ביותר, שביניהם נהנה בית סטיוארט מיותר אהדה מאשר באנגליה, הוא הקים את מסדר הדרדר ב-1687.
המלך גם עורר התנגדות באמצעות מדיניותו כלפי אוניברסיטת אוקספורד. הוא הרחיק את האנגליקנים בכך שהעניק לקתולים תפקידים חשובים בשניים מהמכללות החשובות ביותר, כרייסט צ'רץ' קולג' ויוניברסיטי קולג'. הוא גם פיטר את הפרופסורים הפרוטסטנטים ממכללת מודלין והחליף אותם לחלוטין בקתולים, למורת רוחם של רבים.