אחריותיות
אחריותיות ושחיתות

שחיתות פוליטית מתייחסת ל"שימוש לרעה או ניצול לרעה של תפקידים ציבוריים למטרות רווחים פרטיים". שיטות מושחתות כוללות הונאה, הפקעת כספי ציבור וקבלת שוחד. שחיתות יכולה לגרום לאנשים להעריך פוליטיקאים לרעה, מכיוון שאזרחים יראו בשחיתות אות לביצועים גרועים, דבר שיניע אותם להטיל סנקציות על בעל תפקיד. מכיוון שהמודל של הצבעה רטרוספקטיבית, מציע שהבוחרים מעודדים התנהגות של פוליטיקאים טובים על ידי תגמול על ביצועים טובים והענשת ביצועים גרועים, מצופה מאזרחים להטיל סנקציות על פוליטיקאים מושחתים. עם זאת, מחקרים מצביעים על כך שלמרות שלבוחרים יש סלידה משחיתות, הם לרוב לא מצליחים להעניש בעלי תפקידים מושחתים. חלקם מקבלים טובות הנאה מהשיטות המושחתות של נציגיהם, ומעדיפים לשמור על סוג זה של פוליטיקאים. ברמות שחיתות גבוהות הבוחרים עשויים להיות סובלניים לשחיתות אף יותר או אפילו להעדיף פוליטיקאים מושחתים מכיוון שגם אחרים נתפסים כמושחתים, מה שמוביל למאזן שחיתות בו הבוחרים מוכנים בדרך כלל לשמור על פוליטיקאים מושחתים, דבר המכונה "מלכודת שחיתות פוליטית". את המאזן הגבוה הזה של שחיתות קשה לשבור, עקב אינטראקציה בין פוליטיקאים מושחתים, בוחרים שסובלים ושומרים על פוליטיקאים מושחתים, ומתמודדים פוטנציאליים או מתחרים שעוסקים אף הם בפרקטיקות מושחתות, דבר המוביל לתחזוק שחיתות. קיים מתאם גבוה בין מדד תפיסת השחיתות למדד הדמוקרטיות. ככלל, במדינות בעלות דירוג גבוה במדד הדמוקרטיות האזרחים תופסים את רמת השחיתות כנמוכה ואילו ובמדינות שדרוגן במדד הדמוקרטיות נמוך, האזרחים תופסים את רמת השחיתות כגבוהה יותר. הפיתוח כלכלי קשור לירידה במידת השחיתות. חופש העיתונות תורם לצמצום השחיתות על ידי חשיפת פעולות מושחתות. תיעוד בנוגע לאופן שבו ממשלות מושחתות, יכולות לפורר ולהחליש אסטרטגית מוסדות המציבים בלמים ואיזונים, מצביע על כך שכלי התקשורת - עיתונים ובעיקר טלוויזיה, חיוניים להפצת מידע לציבור. ישנן גם עדויות לגבי חשיבותה של התקשורת המקומית, כמו תחנות רדיו מקומיות, במתן דין וחשבון על בעלי תפקידים מושחתים ובקידום פוליטיקאים לא מושחתים. מידע בנוגע לשחיתות יכול להוביל לא רק לאובדן קולות עבור המפלגות המכהנות, אלא גם עבור מתחרותיהן, כמו גם לשחיקת ההיקשרות למפלגות, מה שמרמז על כך שמידע על שחיתות מוביל גם להתנתקות של אזרחים מהתהליך הפוליטי.
ספרות אקדמית על שחיתות מצביעה על תוצאות מעורבות לגבי תפקידם של מוסדות פוליטיים ברמת השחיתות של מדינה. לדוגמה, כמה מחקרים אקדמיים מצביעים על כך שנשיאה באחריות רוחבית יותר, או פיקוח על זרועות הממשל, יפחיתו בדרך כלל את השחיתות. עם זאת, מחקרים אחרים מראים כי הגברת הפיקוח עלולה להגביר את השחיתות כאשר שחקנים בענף אחד יכולים ללחוץ על שחקנים בענף אחר לשתף איתם פעולה. בגאנה, עובדי מנהלה נוטים יותר לעסוק בשחיתות בשם פוליטיקאים, כאשר לפוליטיקאים יש רמות גבוהות יותר של שיקול דעת בפיקוח עליהם (למשל, על ידי איום להעביר מתפקידם עובדי מדינה שלא פועלים בהתאם לקו שלהם).
קשה להילחם ברמת נמוכה של נשיאה באחריות לפי שחיתות. חלק מהפעילויות נגד שחיתות עלולות להוביל גם לשיבוש בתוצאות הרצויות. לדוגמה, במקומות שבהם עבודה במגזר הפרטי משתלמת יותר מעבודה במגזר הציבורי (בסין למשל), אנשים בעלי כישורים גבוהים העוסקים בעבודה במגזר הציבורי עשויים לראות עבודה כזו כאטרקטיבית רק מכיוון שהיא מאפשרת פיצוי נוסף באמצעות פעילויות מושחתות. כתוצאה מכך, פעילות ממשלתית נגד שחיתות יכולה להפחית את האיכות ואת מידת הייצוגיות הכוללת של השירותים המנהלתיים הניתנים לאזרחים. מנגד, קיימות עדויות לכך שלמרות התחמקות אסטרטגית והשלכות לא מכוונות, יוזמות נגד שחיתות מועילות, שכן הן מפחיתות עבריינות ומגבירות רווחה חברתית, גם כאשר ההתחמקות האסטרטגית גדולה יחסית.