stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנחל מריה ויאר
הערות שוליים

↑  מהפכה בפיפ"א: בלאטר ופלאטיני ספגו השעייה, באתר ערוץ הספורט, 8 באוקטובר 2015
↑  ‏דרמה בספרד: נשיא ההתאחדות ובנו נעצרו בחשד לשחיתות, באתר ספורט1, 18 ביולי 2017
↑  נשיא ההתאחדות הספרדית נעצר בחשד לשחיתות, באתר וואלה, 18 ביולי 2017
↑  יעקב זיו, ‏‏בעקבות החשדות: ויאר התפטר מאופ"א ומפיפ"א, באתר ספורט1, 27 ביולי 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 116331031X  VIAF: 5112153289913632770003   WorldCat (עם VIAF): 5112153289913632770003
בארט M99

| --- | --- |
בארט M99
בארט M99
 מידע כללי
 סוג:  רובה צלפים
 תכנון:  חברת הנשק בארט, 1999
 מדינה מייצרת:  ארצות הברית ארצות הברית
 יצרן:  חברת הנשק בארט 
 מחיר ליחידה:  $4,410
 מידע טכני
 קליבר:  12.7x99 מ"מ נאט"ו 0.50 BMG  או   0.416 אינץ'
 פעולה:  בריחי, ירייה בודדת
 הזנה:  כדור יחיד אל בית הבליעה
 כוונות:  כוונת טלסקופית
 אורך כולל:  1270 מ"מ או 1190 מ"מ
 אורך קנה:  810 מ"מ או 737 מ"מ
 משקל ריק:  11.5 ק"ג או 10.4 ק"ג
 קצב אש:  ירייה בודדת
 טווח מקסימלי:  כ-2600 מטר
 דיוק:  1 דקת קשת
 
הבארט M99, המכונה "Big-Shot", הוא רובה צלפים תוצרת חברת הנשק בארט שפותח ב-1999. זהו רובה צלפים כבד בתצורת single shot, כלומר: אין לו מחסנית פנימית או חיצונית, וכל כדור נטען ידנית אל בית הבליעה באמצעות הבריח. הרובה ידוע בזכות הקליבר החדשני שלו - 0.416 אינץ' - שמאפשר לרובה טווח אפקטיבי מקסימלי של 2,600 מטר ומהירות גבוהה הרבה יותר לקליע. הרובה נחשב למדויק יותר מרובה הבארט M82A1 החצי-אוטומטי. הרובה מוצע גם בקליבר 0.50 BMG.
הרובה נמצא בשימוש צבא בנגלדש וחיל הנחתים ההולנדי.
ראו גם

בארט MRADELR
הערות שוליים

↑  דיוק (יכולת הקביצה) של רובה נמדד בדקות קשת (MOA). מספר זה מייצג את הסטייה הזוויתית המרבית מנקודת הפגיעה וככל שהוא נמוך יותר כך הרובה מדויק יותר. לדוגמה: רובה צלפים בעל דיוק של 1 MOA מקבץ (יורה מספר קליעים אל עבר אותה מטרה) בפיזור של 3 ס"מ בירי למרחק 100 מטר (1.047 אינץ' בירי למרחק 100 יארד).
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנסטסיה קירפיצ'ניקובה

אנסטסיה קירפיצ'ניקובה (ברוסית: Анастасия Кирпичникова, בצרפתית: Anastasiia Kirpichnikova; נולדה ב-24 ביוני 2000) היא שחיינית צרפתייה-רוסייה, סגנית אלופה אולימפית (פריז 2024), סגנית אלופת אירופה (בודפשט 2021) ואלופת אירופה בבריכת 25 מטר (קאזאן 2021) במשחה ל-1500 מטר חופשי, סגנית אלופת עולם בבריכת 25 מטר (אבו דאבי 2021), סגנית אלופת אירופה (בודפשט 2021) ואלופת אירופה בבריכתת 25 מטר (קאזאן 2021) במשחה ל-800 מטר חופשי ואלופת אירופה בבריכת 25 מטר במשחה ל-400 מטר חופשי.
ביוגרפיה

קירפיצ'ניקובה נולדה באסבסט שברוסיה.
ביוגרפיה > 2015 > אלופת המשחקים האירופיים

במשחקים האירופיים שנערכו בבאקו שבאזרבייג'ן ביוני זכתה במדליית זהב במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בשיא אליפות חדש של 8:03.45 דקות, במדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי לאחר ששחתה בשלב המוקדמות של המשחה, במדליית כסף במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:39.73 דקות, ובמדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:13.13 דקות.
ביוגרפיה > 2015 > מדליית ארד באליפות עולם לנוער

באליפות העולם לנוער שנערכה בקאלאנג שבסינגפור באוגוסט זכתה במדליית ארד במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:57.58 דקות.
באליפות אירופה בבריכת 25 מטר שנערכה בנתניה שבישראל בדצמבר סיימה במקום 16 במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:35.05 דקות, ובמקום 20 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:10.62 דקות.
ביוגרפיה > 2016 > מדליות ארד באליפות אירופה לנוער

באליפות אירופה לנוער שנערכה בהודמזוושרהיי שבהונגריה ביולי זכתה בשתי מדליות ארד: במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:11.61 דקות, ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:03.65 דקות.
ביוגרפיה > 2017 > אלופת אירופה לנוער

באליפות אירופה לנוער שנערכה בנתניה ביוני-יולי זכתה במדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי לאחר ששחתה בשלב המוקדמות של המשחה, וכן בשתי מדליות ארד: במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:36.79 דקות, ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:03.66 דקות.
ביוגרפיה > 2017 > סגנית אלופת עולם לנוער

באליפות העולם לנוער שנערכה באינדיאנפוליס שבאינדיאנה, ארצות הברית, באוגוסט, זכתה במדליית כסף במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:57.33 דקות, וכן בשתי מדליות ארד: במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:08.73 דקות, ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי משולב, לאחר ששחתה בשלב המוקדמות של המשחה.
באליפות אירופה בבריכת 25 מטר שנערכה בקופנהגן שבדנמרק בדצמבר סיימה במקום חמישי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:18.44 דקות.
ביוגרפיה > 2019

באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו שבקוריאה הדרומית ביולי סיימה במקום 15 במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 16:27.59 דקות, ובמקום 16 במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:37.90 דקות.
באליפות אירופה בבריכת 25 מטר שנערכה בגלאזגו שבממלכה המאוחדת בדצמבר סיימה במקום רביעי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:13.75 דקות, ובמקום שישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:01.85 דקות.
ביוגרפיה > 2021 > סגנית אלופת אירופה

באליפות אירופה שנערכה בבודפשט שבהונגריה במאי זכתה בשתי מדליות כסף: במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא רוסיה חדש של 8:21.86 דקות, אחרי סימונה קואדרלה מאיטליה (8:20.23 דקות) ולפני בת ארצה אנה אגורובה (8:26.56 דקות), ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 16:01.06 דקות, אחרי סימונה קואדרלה (15:53.59 דקות) ולפני מרטינה קרמיניולי, גם היא מאיטליה (16:05.81 דקות). בנוסף, זכתה במדליית ארד במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי משולב בתוצאה של 7:31.54 דקות, אחרי נבחרות השליחים של הממלכה המאוחדת (7:26.67 דקות) ושל איטליה (7:29.35 דקות). במשחה ל-400 מטר חופשי סיימה במקום 14 בתוצאה של 4:14.55 דקות.
באולימפיאדת טוקיו שנערכה ביולי-אוגוסט סיימה במקום שביעי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 16:00.38 דקות, לאחר שבשלב המוקדמות קבעה שיא רוסיה חדש של 15:50.22 דקות. בנוסף, סיימה במקום שמיני במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:26.30 דקות, לאחר בשלב המוקדמות קבעה שיא רוסיה חדש של 8:18.77 דקות. במשחה ל-400 מטר חופשי סיימה במקום 14 בתוצאה של 4:08.01 דקות, ובנוסף השתתפה במשחה ל-10 ק"מ במים פתוחים וסיימה במקום 15 בתוצאה של 2:03:17.5 דקות.
ביוגרפיה > 2021 > אלופת אירופה בבריכת 25 מטר

באליפות אירופה בבריכת 25 מטר שנערכה בקאזאן שברוסיה בנובמבר זכתה בשלוש מדליות זהב: במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:59.18 דקות, לפני אנה אגורובה (4:00.52 דקות) ואיזבל מארי גוזה מגרמניה (4:01.37 דקות), במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:04.65 דקות, לפני סימונה קואדרלה (8:10.54 דקות) ואיזבל מארי גוזה (8:10.60 דקות), ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אליפות חדש של 15:18.30 דקות, לפני סימונה קואדרלה (15:34.16 דקות) ומרטינה קרמיניולי (15:37.33 דקות).
ביוגרפיה > 2021 > סגנית אלופת עולם בבריכת 25 מטר

באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנעערכה באבו דאבי שבאיחוד האמירויות הערביות בדצמבר זכתה במדליית כסף במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:06.44 דקות, אחרי לי בינגג'יה מהרפובליקה העממית של סין (8:02.90 דקות) וסימונה קואדרלה (8:07.99 דקות).
ביוגרפיה > 2023

בחודש אפריל 2023 עברה לייצג את צרפת.
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה שביפן ביולי סיימה במקום רביעי במשחה ל-1500 מטר בשיא צרפת חדש של 15:48.53 דקות, במקום תשיעי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:22.74 דקות, ובמקום 14 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:09.43 דקות. בנוסף, סיימה במקום 11 במשחה ל-5 ק"מ במים פתוחים בתוצאה של 59:46.4 דקות, במקום 13 במשחה ל-10 ק"מ במים פתוחים בתוצאה של 2:03:17.6 שעות, ובמקום חמישי במשחה שליחים 4x1500 מטר משולב במים פתוחים בתוצאה של 1:11:40.6 שעות.
ביוגרפיה > 2023 > אלופת אירופה בבריכת 25 מטר

באליפות אירופה בבריכת 25 מטר שנערכה באוטופן שברומניה בדצמבר זכתה בשתי מדליות זהב: במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:08.48 דקות, לפני סימונה קואדרלה (8:14.83 דקות) ואינה קשלי מהונגריה (8:18.73 דקות), ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא צרפת חדש של 15:20.12 דקות, לפני סימונה קואדרלה (15:37.05 דקות) ואינה קשלי (15:51.34 דקות). בנוסף, זכתה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:59.56 דקות, אחרי סימונה קואדרלה (3:59.50 דקות) ולפני ולנטין דומונט מבלגיה (4:00.84 דקות).
ביוגרפיה > 2024

באליפות העולם שנערכה בדוחה שבקטר בפברואר סיימה במקום חמישי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 16:12.98 דקות, ובמקום 15 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:13.95 דקות.
ביוגרפיה > 2024 > סגנית אלופה אולימפית

באולימיפאדת פריז שנערכה ביולי-אוגוסט זכתה במדליית כסף במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא צרפת חדש של 15:40.35 דקות, אחרי קייטי לדקי מארצות הברית (15:30.02 דקות) ולפני איזבל מארי גוזה (15:41.16 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שביעי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:22.80 דקות ובמקום 15 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:10.32 דקות.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

400 מטר חופשי: 4:06.26 דקות (2021)
800 מטר חופשי: 8:18.77 דקות (2021), שיא רוסיה
1500 מטר חופשי: 15:40.35 דקות (2024), שיא צרפת (מחזיקה גם בשיא רוסיה: 15:50.22 דקות)
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

400 מטר חופשי: 3:58.56 דקות (2021)
800 מטר חופשי: 8:04.65 דקות (2021), שיא רוסיה
1500 מטר חופשי: 15:18.30 דקות (2021), שיא רוסיה (מחזיקה גם בשיא צרפת: 15:20.12 דקות)
הערות שוליים

↑  Чемпионка Европы по плаванию Кирпичникова и серебряный призер ЧР Николаев намерены сменить спортивное гражданство, Sports.ru, ‏2023-04-21
ברונו לאטור

| --- | --- |

ברונו לאטור
 לידה:  22 ביוני 1947 בון, קוט ד'ור, צרפת 
 פטירה:  8 באוקטובר 2022 (בגיל 75) הרובע השלושה-עשר של פריז, פריז, צרפת 
 שם לידה:  Bruno Paul Louis Latour 
 השקפה דתית:  נצרות קתולית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פרנסואה רבלה, בית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה, אוניברסיטת בורגון, אוניברסיטת פרנסואה רבלה, Lycée Saint-Louis-de-Gonzague 
 מנחה לדוקטורט:  Claude Bruaire 
 מוסדות:  המכון למדע המדינה פריז  הקונסרבטואר הלאומי לאומנויות ולמלאכות  המרכז לחקר הסוציולוגיה של החדשנות  בית הספר הלאומי הגבוה למכרות 
 מונחה לדוקטורט:  Emmanuel Didier, Alexandre Mallard, Antoine Dore 
 תחומי עניין:  contemporary philosophy, תאוריית השחקן-רשת, סוציולוגיה, אנתרופולוגיה, הבניה חברתית, פילוסופיה מערבית, פילוסופיה קונטיננטלית, פילוסופיה של המדע 
 עיסוק:  אנתרופולוג, פילוסוף, פרופסור, סוציולוג, סופר 
 מדינה:  צרפת 
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד (31 בדצמבר 2011) פרס רמון דה בויה דה סנט-סוזן (2014) קצין במסדר הדקל האקדמי (2002) prix de l'Académie catholique de France (2016) פרס רוברוואל (1992) פרופסור אלברטוס-מגנוס (2015) פרס הולברג (2013) פרס זיגפריד אונסלד (2008) קצין במסדר ההצטיינות הלאומי (18 בנובמבר 2017) פרס ג'ון דזמונד ברנל (1992) פרס קיוטו באמנות ופילוסופיה (2021) 
 בן או בת זוג:  Chantal Latour 
 צאצאים:  Robinson Latour 
 מספר צאצאים:  2 
 www.bruno-latour.fr
 
בְּרוּנוֹ לאטוּר (בצרפתית: Bruno Latour; ‏22 ביוני 1947 – 9 באוקטובר 2022, מתועתק גם: לטור) היה פילוסוף, סוציולוג ואנתרופולוג צרפתי. השפיע בעיקר בתחומי הסוציולוגיה של המדע ובתאוריה סוציולוגית כללית. לימד וחקר במרכז לחקר הסוציולוגיה של החדשנות ("Centre de Sociologie de l'Innovation") שבבית הספר למכרות של פריז (École des Mines de Paris) מ-1982 עד 2006. שימש כפרופסור באוניברסיטת "סיאנס פו" (Science-Po) שבפריז, בה כיהן כסגן הנשיא למחקר עד 2012. ב-2013 זכה בפרס הולברג.
לאטור נולד למשפחת ייננים ידועה בבון שבבורגון. כסטודנט, התמקד תחילה בפילוסופיה והושפע עמוקות ממִישֶׁל סֶרֶס (Michel Serres). כמו כן, בגילאי 19–28 לאטור היה (במילותיו שלו) "קתולי מיליטנטי". בהתחלה למד באוניברסיטת דיז'ון, ולאחר מכן באוניברסיטת טורס, שבה כתב את עבודת הדוקטורט שלו בתאולוגיה: "Exégèse et ontologie: à propos de la resurrection" ‏(1975). העבודה עסקה בשארל פגי, משורר סוציאליסטי קתולי ומסאי. לאטור שירת בצבא הצרפתי, ובמסגרת שירותו באפריקה החל להתעניין באנתרופולוגיה, ומאוחר יותר ביצע עבודת שטח בחוף השנהב. כשעבר ב-"Institut de recherche pour le développement" (אנ') לקח חלק במשימת המכון לקידום מדע וטכנולוגיה במדינות מתפתחות.
החל משנות ה-80, בשיתוף עם הסוציולוג מישל קאלון, לאטור פיתח את תאוריית השחקן-רשת, שאיתגרה כמה מהנחות היסוד הקלאסיות של הסוציולוגיה. בין ספריו הבולטים ניתן לכלול את "חיי המעבדה" (1979) (עם סטיב וולגר), "מדע בפעולה" (1987), "מעולם לא היינו מודרניים" (1993), "תקוותה של פנדורה" (1999) ו"מרכיבים את החברתי מחדש: מבוא לתאוריית השחקן-רשת" (2005).
ארז אבני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 בספטמבר 1975 (בן 49) יפו, ישראל 
 לאום:  ישראלי
 תחום יצירה:  ציור 
 www.erezart.co.il
 
ארז אבני (נולד ב-1 בספטמבר 1975) הוא צייר ישראלי, המצייר בעיקר ציורי שמן.
ביוגרפיה

אבני החל לצייר בגיל 21, לאחר שחזר מטיול במזרח הרחוק. לאחר כארבע שנות ציור עצמאי, המשיך לשנת לימודים בבצלאל.
כסייף בעברו ואוטודידקט, בחן אבני את התנועה ועסק בתחום זה בציוריו. אבני הוא לקוי שמיעה מילדותו, ומשתמש בעבודתו בראייה ובתקשורת ויזואלית באופן מוגבר מהרגיל. ציוריו עשירים בצבע ובתנועה. בציוריו מבטא אבני סיפורים ורגשות, ולעיתים מביע ביקורת על החברה, ב-2013 יצר וכתב את הסדרה "פרופיל 64".
תערוכות

2001 - "קשרים", תערוכה קבוצתית, הסדנה לאמנות, יבנה
2002 - "ציורים מאי-פה", תערוכת יחיד, גלריה הוראס ריכטר, יפו
2003 - "פסטיבל הארץ", פסטיבל אמנות "הארץ", תל אביב
2004 - "הסימפוניה האנושית", תערוכת יחיד, גלריה הוראס ריכטר, יפו
2004 - "Cummunication", תערוכת יחיד, "קורדליה", יפו
אנקש

| --- | --- |

תקליט השיר "אנקש" בקול ישראל, עם תווית שמזכירה את איסור שידורו.
 שיר בביצוע אריק לביא
 יצא לאור:  1958 
 שפה:  עברית 
 כתיבה:  ברטולט ברכט, נתן אלתרמן 
 לחן:  סשה ארגוב 
 
אֲנַקֵשׁ הוא בלדה עברית ישראלית המבוססת על בלדה גרמנית, שנכתבה על ידי נתן אלתרמן, הולחנה על ידי סשה ארגוב והושרה על ידי אריק לביא. הבלדה עוסקת בזוגיות של פושע ונערה המתוארת כזונה, מה שגרם לכך שהיא נאסרה לשידור בישראל למשך תקופה.
היסטוריה

בשנת 1936 תרגם אלתרמן את "הבלדה על חנה קֶאש" (Die Ballade von der Hanna Cash), בלדה שכתב ברטולט ברכט בשנת 1924 ומתארת את הזוגיות של הנערה חנה קאש והבריון ג'קי קֶנט, שהתחתנו וחיו חיי עוני בבריטניה במשך חמישים שנה. התרגום של אלתרמן היה שונה מהבלדה המקורית בכך שהוא תיאר את הנערה כ-"זונה מזונות הרחוב" החיה חיי סבל, ואת קנט כפושע המוצא להורג, ומבקש כבקשה אחרונה לראות את אשתו. כאשר היא קרֵבה אליו, הוא הורג אותה במכת אגרוף.
אלתרמן תרגם את השיר עבור תיאטרון "תיבת נח" בחיפה, ובמקור הולחן לו לחן שלא הוקלט ולא השתמר.
בשנת 1958 הביא גרשון פלוטקין את השיר לאריק לביא, שביקש מסשה ארגוב, לכאורה ללא ידיעתו של אלתרמן, להלחין לחן חדש לשיר. ארגוב הלחין לחן קודר, יחד עם שינוי שמותיהם של האנה קאש וג'קי קנט – לאנקש והאנס. כמו כן, בגרסה זו, מקום ההתרחשות של הבלדה הוא גרמניה. לביא הופיע עם השיר במועדון התיאטרון ואף הקליט אותו, כשהליווי בפסנתר בהקלטה הוא של אדוארד אולארצ'יק.
קיים תרגום נוסף של השיר המקורי של ברטולד ברכט, על ידי בנימין הרשב ששמר על השמות המקוריים
עלילת הבלדה

השיר מתואר כשיר ערש אותו שרים לילד, המכונה בו "עוללי המתוק". הוא מגולל את סיפורה של נערת המצוקה אנקש, העוסקת לפרנסתה בזנות. היא והנס הבריון, המתואר כבעל אגרופים וכסכינאי, מתאהבים בבאר ומתחתנים. לאחר החתונה הנס מכה אותה, בעוד היא ממשיכה לאהוב אותו. בסופו של דבר הנס הפושע נלקח בידי אנשי החוק, מה שגורם לאנקש לבכות לראשונה בחייה. כאשר הנס מובל להוצאה להורג בגרדום, הוא מבקש כבקשה אחרונה לראות את אשתו, תוך שהוא אומר כי ילטפה "לטיפה חזקה מתמיד". כשאנקש קרבה אליו, הוא מוחץ את ראשה למוות במכת אגרוף.
הצנזורה

לאחר הקלטת השיר ושידורו בקול ישראל, הוא נאסר לשידור מכיוון שהכיל את המילה "זונה". באותה תקופה נאסר לשידור, מטעמים ביטחוניים, גם השיר "הסלע האדום", שבוצע גם הוא על ידי לביא.
בעקבות זאת פורסם בשבועון "העולם הזה" מאמר שהכיל ביקורת כלפי הצנזורה, ובו נכתב: ”"זוהי פורנוגרפיה", הזדעזעו אבירי המוסר של קול ישראל ממילותיו של אנקש, מן הבלדות המפורסמות של גאון הבמה האירופית, ברטולד ברכט. העובדה שבעת ובעונה אחת בה נפסל אנקש, זרם גל של בדיחות גסות בתכנית שלושה בסירה אחת, לא הדאיגה אותם כלל.”
בתגובה, פרסם אלתרמן מכתב מחאה ב"עיתון דבר", שבו הוא ביקר את הפרסום ב-"העולם הזה", טען כי השיר שכתב לפני עשרים וחמש שנים נשכח מליבו והביע את תמיכתו בצנזור. הוא הוסיף כי הוא מודה לקול ישראל על צנזור השיר.
ראו גם

צנזורה על השמעת שירים בישראל
הסלע האדום (שיר)
לקריאה נוספת

דבורה גילולה, מול תגמול מחיאות כפיים: נתן אלתרמן והבמה העברית, בני ברק: הקיבוץ המאוחד, תשס"ח 2008.
הערות שוליים

↑  הבלדה תורגמה במלואה לעברית על ידי בנימין הרשב: ברטולד ברכט, "בלדה על חנה קאש", גלות המשוררים: מבחר שירים 1914–1956, ערך, תרגם מגרמנית והוסיף אחרית דבר והערות ה' בנימין, תל אביב: הקיבוץ המאוחד (ספרי סימן קריאה), תשל"ח, עמ' 52–54.
1 2 3 4 5  מה הקשר בין אלתרמן לבין ברכט? קובי לוריא מספר על השיר 'אנקש', באתר רדיו 103, בתוכנית של רבקה מיכאלי, 18 בינואר 2013.
1 2 3  אמנון בקר, זיכרונות אמנון בקר - רגע לפני שאתה שוכח, באתר TheMarker‏, 11 במאי 2018 (בוייבאק מאשין)
↑  הקומיסארים לתרבות!, "העולם הזה", גיליון 1085 מ-16 ביולי 1958, עמוד 7
↑  נתן אלתרמן, על "קומיסארים לתרבות", דבר, 22 ביולי 1958
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 0a7127d0-6c8c-437b-9755-ca7c882b970b
ביאטה אוזה

| --- | --- |

ביאטה בשנת 1971
 לידה:  25 באוקטובר 1919 הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 פטירה:  16 ביולי 2001 (בגיל 81) סנט גאלן, שווייץ 
 מדינה:  גרמניה 
 מספר צאצאים:  2 
 השתייכות:  גרמניה הנאצית (1935–1945) גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1939–1945 (כ־6 שנים)
 דרגה:   האופטמן (מקביל לסרן)
 תפקידים בשירות
 טייסת
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 צלב מסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (1989) 
 תפקידים אזרחיים
 אשת עסקים
 
ביאטה אוזה-רוטמונד (בגרמנית: Beate Uhse-Rotermund Köstlin (להאזנה);‏ 25 באוקטובר 1919 – 16 ביולי 2001) הייתה אשת עסקים וטייסת גרמניה, טייסת הפעלולים היחידה בגרמניה בשנות ה-30 של המאה ה-20. אחרי מלחמת העולם השנייה פתחה את חנות אביזרי המין הראשונה בעולם, והחברה שייסדה Beate Uhse AG נסחרת כיום בבורסה הגרמנית, ונחשבת למובילה בעולם במכירת אביזרי מין. החברה אחראית גם להפעלת ערוצי טלוויזיה ברשתות כבלים בעולם.
ראשית חייה

אוזה-רוטמונד, הצעירה מבין שלושה אחים, נולדה בשם ביאטה קוסטלין בוורגנאו שליד קראנץ, במזרח פרוסיה. אביה, אוטו קוסטלין היה חוואי, ואמה דר' מרגרט קוסטלין הייתה אחת מחמש רופאות הנשים הראשונות בגרמניה.
בגיל שמונה, אחיה הגדול סיפר לה את המיתוס של איקרוס וביאטה התעניינה בסיפור מאוד, ובמיוחד מרעיון התעופה. כל כך סוקרנה עד שאספה נוצות של תרנגולות והדביקה אותן יחד למעין כנפיים – וכך יצאה לטיסה הראשונה שלה שהייתה קפיצה ממרפסת הוריה.
ביאטה הייתה ילדה פרועה, אך הוריה לא ניסו לדכא אותה, אלא עודדו אותה ללכת בעקבות חלומותיה. הם שלחו אותה לבתי ספר טובים ולפנימיות פרטיות שביניהן אודינוולדשול שנמצאת במחוז הפנהיים. הוריה האמינו שיש לדבר עם ילדיהם בגיל מוקדם על מיניות, וכך עשו. ביאטה דיברה בחופשיות עם הוריה על מיניותה ועל אמצעים למניעת הריון.
קריירת הטיסה

בגיל 16 נסעה ביאטה קוסטלין לאנגליה כדי ללמוד אנגלית ולעבוד כאו-פר. לאחר שנה חזרה לבית הוריה, לשביעות רצונם המשיכה בלימודיה בכלכלת בית.
במהלך ביקור בברלין, אביה נפגש עם מר סכסנברג (Sachsenberg), מרצה לספורט מוטורי מטעם מועדון האירו הגרמני – ארגון ללא מטרות רווח המיועד לטיסה. הוא התלונן בפניו על ה"שגעון" הטיסה של ביתו, ועל הרעיון ה"מגוחך" של נשים טסות. סכסנברג דווקא התלהב מהרעיון, ושלח לביאטה מידע על קבלת רישיון טיס.
הוריה נכנעו לבקשותיה החוזרות, ובשנת 37 הצטרפה ביאטה לבית הספר לטיסה Rangsdorf, שליד ברלין. בחודש אוקטובר ביום ההולדת ה-18 שלה, קיבלה את רישיון הטיס. בשנת 1938 היא עברה את בחינת טייס הפעלולים, וזמן קצר לאחר מכן התחרתה במירוץ בבלגיה. היא זכתה בקטגוריה שלה, וגם במקום השני הכללי בנחיתה, ובמקום השלישי ב"טיסה דייקנית".
היא עבדה בחברת מטוסי "באקר" (Bücker) כטייסת ניסוי, ולאחר מכן, בגיל 19, כטייסת משלוחים למפעל "פרידריך תעשיות אוויר" (Friedrich aircraft). זמן קצר לאחר מכן, היא קיבלה בקשה מחברת הסרטים UFA לעבוד ככפילה בסרטים. היא עבדה עם האנס אלברס, כוכב קולנוע שהעריצה במיוחד, ועם עוד רבים אחרים. בסרט התעמולה הגרמני "!Achtung! Feind hört mit" (שימו לב! האויב מאזין!) היא ביצעה פעלולים ככפילה עבור השחקן הגרמני René Deltgen.
אוזה התאהבה במדריך פעלולי הטיסה שלה, האנס יורגן אוזה, אבל שוב ושוב דחתה את הצעות הנישואים שלו. היא נשבעה שהיא "לעולם לא תוותר על הטיסה עבור גבר", אך האנס שכנע אותה שהוא תומך בקריירת הטיסה שלה והיא נעתרה לבקשתו, חרף התנגדותו של אביה. במשך שנה שלמה, סירב אביה לתת את ברכתו לחתונתם. לבסוף, חתונה חגיגית נקבעה ל-10 אוקטובר 1939. אבל היא נאלצה להתבטל בגלל תחילת המלחמה. הם התחתנו לבסוף בדיסקרטיות ב-28 בספטמבר, כארבע שעות לפני שנסע לארץ אחרת על מנת לפרנס את המשפחה.
קריירת הטיסה > תפקידה בצבא הנאצי במלחמת העולם השנייה

בשל המלחמה הפכו פעלולי הטיסה לבלתי אפשריים, ואוזה נאלצה להישאר מקורקעת. בבית הקטן שלה ברנגסדורף (Rangsdorf) היא הרגישה חנוקה, ואז היא קבלה הצעה מהלופטוואפה (חיל האוויר הנאצי) לטוס בטייסת תובלה.
כך התאפשר לה להטיס מטוסים שהיא לא יכלה להטיס במסגרות אחרות: יונקרס Ju 87, מסרשמיט Bf 109 ו110, פוקה-וולף Fw 190 ובסוף המלחמה אפילו מסרשמיט Me-262.
למרות שהותקפה מספר פעמים על ידי מטוסי בעלות הברית היא המשיכה לשרת, כי הרגישה שאחרי המלחמה, עם הניסיון שתרכוש, היא תוכל לעשות קריירה כטייסת.
בשנת 1943 נולד בנה קלאוס. כיוון ששרתה בתפקיד צבאי, היא הייתה רשאית להמשיך לעבוד, וקיבלה אישור להעסיק מטפלת.
באוקטובר 1944 היא הועלתה לדרגת סרן והוצבה ב-1 Überführungsgeschwader (טייסת תעבורה 1) שבסיסה בברלין – Staaken.
בשנת 1945, נהרג בעלה האנס יורגן בתאונה קטלנית, והותיר את אוזה אלמנה בת 24 עם תינוק בן שנה.
באפריל 1945, הוקפה ברלין בכוחות בעלות הברית. מפקד הגדוד של אוזה רצה לנייד את הגדוד מערבה. אוזה עשתה את דרכה ברחובות העיר ההרוסה לביתה ברנגסדורף כדי לקחת את בנה עם המטפלת שלו. היא הביאה את שניהם לשדה התעופה, אבל הגדוד כבר עזב, יחד עם המטוס שלה. היא מצאה מטוס 104 Siebel FH קטן שלא היה לו טייס. 
כיוון שמעולם לא הטיסה מטוס מדגם זה נאלצה לקרוא את הוראות ההפעלה שלו וללמוד כיצד להטיסו תוך כדי תדלוקו. היא עזבה את ברלין מערבה יחד עם שני פצועים, בנה בן השנתיים והמטפלת, והנחיתה את המטוס בלק (Leck) שבצפון פריזיה, שם היא נפלה בשבי של  הצבא הבריטי. לאחר שחרורה, היא התיישבה בפלנסבורג עם בנה.
אשת עסקים

הקריירה של אוזה כטייסת הסתיימה אחרי המלחמה בעקבות איסור הטיסה על חברים לשעבר בחיל האוויר הנאצי. אוזה מצאה פרנסה חלופית במכירת מוצרים מדלת לדלת, ובמסגרתה פגשה עקרות בית רבות ולמדה על בעיותיהן: הגברים ששבו מן החזית חפצו בהבאת ילדים לעולם, תוך שהם מתעלמים מאי-יכולתם הכלכלית לתמוך בילדים אלה. הדבר הוביל להפלות רבות בקרב אותן נשים. ביאטה אוזה נזכרה בשיחות עם אימה (שמתה במהלך המלחמה) על מיניות, היגיינה מינית ואמצעי מניעה. 
היא חיפשה מידע על שיטת Knaus-Ogino כאמצעי מניעה (שיטת הימים הבטוחים), והרכיבה חוברת שהסבירה לנשים כיצד לזהות את הימים הפוריים שלהן.
בשנת 1947 היא מכרה את ה-"Pamphlet X" בשלושים ושניים אלף עותקים דרך Betu, חברת הזמנות בדואר שאותה פתחה ושפעילותה התרחבה בהמשך לערים גדולות כמו המבורג וברמן. אנשים רבים כתבו לה מכתבים בהם ביקשו עצות על מיניות וארוטיקה. "אנשים אלו לא היו מודעים לעובדות חיים", כתבה באוטוביוגרפיה שלה. זמן קצר אחר כך היא גם מכרה קונדומים ומדריכי "נישואים".
בשנת 1951, עם ארבעה עובדים, היא הקימה את החברה "ביאטה אוזה הזמנה בדואר", שהציעה קונדומים וספרים על "היגיינת נישואים". כעבור שנים בלבד, היו בחברה 14 עובדים. אוזה התחתנה עם סוחר בשם ארנסט וולטר רוטמונד ועימו הביאה את ילדה השני, אולריך.
בשנת 1962 פתחה אוזה את "חנות המומחיות להיגיינה האישית" בפלנסבורג, חנות הסקס הראשונה בעולם. היא הציעה, גם בחנות שלה וגם בקטלוג שלה, יותר ויותר "מאמרים על היגיינה בחיי נישואים". תוך זמן קצר החלה המשטרה לפעול נגד הפריטים בחנות שלה שלכאורה שמשו כדי "להלהיט ולספק רצונות תאוותנים שמנוגדים לכללי ההגינות והמוסר". עד לשנת 1992 החנות נתבעה והועמדה לדין למעלה מ-2,000 פעמים.
היא גם הופלתה לרעה על ידי ארגונים אחרים: ה-"Buchhandels Börsenverein des Deutschen" (ארגון כלכלי של תעשיית הספרים הגרמניות) סירב להכיר בהוצאת Stephensen בשל "חששות מוסריים". מועדון הטניס Flensburger סירב לקבל אותה לשורותיו בשל "חששות כלליים".
ב-1979 התגרשה מבעלה השני. ב-1983 אובחנה כחולה בסרטן הקיבה, שאותו שרדה. בגיל 75 היא קבלה רישיון צלילה. 
בשנת 1996 פתחה את המוזיאון לארוטיקה ביאטה אוזה בברלין. שלוש שנים מאוחר יותר, בשנת 1999, החברה שלה, Beate Uhse AG, נרשמה בבורסה הגרמנית והפכה לחברה בעלת עניין רב בקהילה הפיננסית. המניה עלתה פי 64 ממחיר ההנפקה הראשוני שלה.
אוזה הייתה אחת הפעילות המשמעותיות ביותר בתחום המיניות בגרמניה. בשנת 1989 הוענק לה ה-"Bundesverdienstkreuz" (צלב הצטיינות גרמני), ובשנת 1999 היא הוכרזה כאזרחית כבוד של העיר פלנסבורג.
מתה מדלקת ריאות במרפאה בסנט גאלן, בשווייץ בשנת 2001.
ארז'ן

בהרלדיקה, ארז'ן (מצרפתית: Argent, כסף) הוא טינקטורת כסף. היא שייכת לקבוצת הטינקטורות הבהירות, ה"מתכתיות", והיא מצוירת על פי רוב כצבע לבן. בגילוף ובחריטה נותרים האזורים הצבועים בארז'ן ריקים או מסומנים בסימון .ar.
שם הטינקטורה שאוב מן המילה הלטינית Argentum הלקוחה בתורה מן המילה היוונית 'Αργυρος שמשמעותה "כסף" או "מתכת לבנה" (למילה "ארז'ן" אותה המשמעות בבלאזון הצרפתי הישן).
במספר תיאורים היסטוריים של שלטי אצולה נוסף כעין עלה כסף לאותם התקנים אשר היו ארז'ן. במרוצת הזמן השחירו אותם חלקים מוכספים עד כי נעשה קשה להבדיל בינם ובין החלקים של סאבל.
הארז'ן והלבן

בספרו The Art of Heraldry: An Encyclopaedia of Armory, טוען ארתור צ'ארלס פוקס-דייוויס (Fox-Davies) כי על אף היותה נדירה, התקיימה הטינקטורה לבן כטינקטורה נפרדת בהרלדיקה. כבסיס לטענה זו מציג פוקס-דייוויס את התוויות הלבנות המבדילות בין שלטי האצולה של משפחת המלוכה הבריטית. למרות זאת, נטען כבר כי התוויות הלבנות הן "תוויות לבנות תקניות", וכי על כן הן אינן בבחינת טינקטורה הרלדית.
בהרלדיקה הפורטוגלית, הלבן אכן נראה כטינקטורה נפרדת מהכסף; דוגמה לכך נמצאת בסמל העיר סנטיאגו דו קאסם פורטוגל, שם נבדל צבע לבושו של המורי החלל ופרוותו של סוס האביר מצבע הכסף של המתכות (כמו שריון האביר) והטירה הרחוקה.
ייצוגים נוספים

הארז'ן מייצג גם:
אבני החן - את הפנינה
בגופים השמימיים - את הירח
במתכות - את הכסף