stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מטורף, מטורף, מטורף העולם
תקציר העלילה

בדרך הרים מפותלת בדרום קליפורניה נוהג האסיר לשעבר סמיילר גרוגן (ג'ימי דורנטה) במהירות, עוקף מכוניות בצורה מסוכנת ובסוף מתרסק עם מכוניתו. לנוסעים העוצרים במקום ובאים לעזרתו הוא אומר ברגעי גסיסתו כי הוא מוריש להם את הכסף ששדד ממפעל טונה לפני 15 שנה המוטמן בפארק סנטה רוזיטה מתחת ל-W הגדול. לשוטרים המגיעים למקום זמן קצר ומתחקרים אותם הם אינם מוסרים דבר על האוצר.
בקבוצת הנוסעים יש ארבעה כלי רכב: לני פייק (ג'ונתן וינטרס) במשאית המובילה רהיטים, דינגי בל (מיקי רוני) וחברו בנג'י (באדי האקט), רופא השיניים מל קראמפ (סיד סיזר) הנמצא עם אשתו בירח דבש ויצרן האצות ראסל פינץ' (מילטון ברל) הנוסע עם אשתו אמליין (דורותי פרוביין) וחמותו הצעקנית גברת מרכוס (אתל מרמן).
לאחר ויכוח איך לחלק את השלל המסתיים באי-הסכמה הם מחליטים להגיע למקום כל אחד בכוחות עצמו וכאן מתחיל המרוץ המטורף. הם משתמשים באמצעי הסעה שונים: אופניים, אווירון משנת 1916, מטיסים לבד אווירון עם טייס שתוי ונוחתים נחיתת אונס תוך התכתשויות בלתי פוסקות. למרוץ מצטרפים גם תייר בריטי (טרי תומאס), אזרח אמריקאי (פיל סילברס) בנה של גברת מרכוס, סילבסטר (דיק שון) ושני נהגי מונית (אחד מהם מגולם על ידי פיטר פאלק).
המשטרה ובראשה קפטן קולפפר (ספנסר טרייסי) עוקבת אחריהם. קולפפר מקווה לקבל פרס הוקרה על פיענוח הפרשה אולם אשתו ובתו צועקות עליו כל הזמן בטלפון, ומתברר לו שבקשתו להגדלת הפנסיה שלו נענתה בשלילה. הוא מחליט לקחת את השלל לעצמו ולברוח למקסיקו.
כולם מגיעים לפארק סנטה רוזיטה ומתחילים לחפש את המטמון. רק לאחר חיפושים ממושכים מתברר להם שה-W הגדול הוא קבוצת עצי דקל הנטועים באלכסון ויוצרים את האות W. הם מתחילים לחפור ומוצאים את ארגז המתכת ובו 350,000 דולר. אז מזדהה קפטן קולפפר ומודיע להם שהם נאשמים בהחזקת רכוש גנוב. הוא מחרים את הארגז ואומר לכולם שאם יגיעו לתחנת המשטרה ויסגירו את עצמם – הוא ידאג להקלה בעונשם. הם בתחילה מאמינים לו אבל כשהם רואים שהוא פונה דרומה לכיוון מקסיקו מסתבר להם שהוא רימה אותם. מיד מתפתח מרדף מטורף נוסף בינם לבין קולפפר.
קולפפר נכנס לכביש ללא מוצא, יוצא מרכבו ועולה במדרגות בית עד לגג, כשכולם חוץ מהנשים רודפים אחריו. תושבים רבים מתבוננים בהם. לבסוף הוא יורד במדרגות חרום למרפסת ושם הם מתנפלים עליו, הארגז נפתח וכל השטרות נופלים כגשם על הקהל. המרפסת מתחילה להתמוטט. הכבאים מעלים סולם גבוה להצילם אך כולם נתלים עליו והסולם מתחיל להתנועע כמטוטלת והאנשים נזרקים ממנו למקומות שונים ונוחתים בריסוק עצמות.
לבסוף כולם שוכבים עטופים בתחבושות גבס בבית החולים של בית הסוהר ומבכים את מר גורלם. קולפפר אומר שאיבד את כל אשר היה לו, ודבר לא יצחיק אותו עוד. גברת מרכוס נכנסת לחדר ומתחילה לצעוק על כולם, על כך שהפסידו את כל הכסף. בהליכתה היא מחליקה על קליפת בננה ומוצאת מהחדר לקול צחוקם של המגובסים, לרבות קולפפר.
ראו גם

מיליונר מי שגומר ראשון
הערות שוליים

↑  Jerry Lewis, IMDb
↑  Jimmy Durante, IMDb
↑  Peter Falk and Eddie 'Rochester' Anderson, IMDb
↑  Mickey Rooney, Buddy Hackett, Edie Adams and Sid Caesar
Jonathan Winters, IMDb
↑  Milton Berle, Mickey Rooney, Buddy Hackett, Jonathan Winters, Edie Adams, Sid Caesar, Ethel Merman, Dorothy Provine, Dick Shawn, Phil Silvers and Terry Thomas, IMDb
↑  Spencer Tracy, IMDb
↑  Spencer Tracy, Peter Falk, Milton Berle, Mickey Rooney, Buddy Hackett, Jonathan Winters, Eddie 'Rochester' Anderson, Sid Caesar, Dick Shawn, Phil Silvers and Terry Thomas, IMDb
↑  Milton Berle and Buddy Hackett, IMDb
↑  Spencer Tracy, IMDb
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16460995x (data)  LCCN: no2016074443  VIAF: 228025266   WorldCat (עם VIAF): 228025266 
קדימון לסרט, 3:28 דקות, 1963
מלון יו מג'יק פאלאס אילת

| --- | --- |

 מיקום:  אילת, ישראל
 סוג המלון:  מלון נופש
 חדרים:  324
 קומות:  8
 מעליות:  6
 בעלות:  מלונות U
 ניהול:  רשת מלונות פתאל
 שמות קודמים:  מגיק פאלאס
 בניית המלון
 תאריך פתיחה:  2000
 קואורדינטות:  29°32′55″N 34°57′55″E﻿ / ﻿29.548722222222°N 34.965305555556°E﻿ / 29.548722222222; 34.965305555556
 האתר הרשמי
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת אילת מוגדלת) הר יהושפט הר צפחות אילות חבל אילות מצרים ירדןמלון יו מג'יק פאלאס אילת(למפת אילת רגילה) הר יהושפט הר צפחות א. חבל אילות מצרים ירדןמלון יו מג'יק פאלאס אילת  he מלון יו מג'יק פאלאס אילתhe מלון יו מג'יק פאלאס אילתמפת  __ אילת (in English: Eilat) [‌דרום הנגב‌]מצפון: __ מועצה אזורית חבל אילות (in English: Hevel Eilot Regional Council) ממזרח: עקבה (in English: Trace) מדרום: מפרץ אילת (in English: Gulf of Aqaba) ממערב: חצי אי (in English: Peninsula) סיני (in English: Sinai) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מלון יו מג'יק פאלאס אילת הוא בית מלון הממוקם בחלק הצפוני של העיר אילת על שפת הלגונה. המלון כולל 324 חדרים שרובם משקיפים אל בריכת המלון. המלון מנוהל על ידי רשת מלונות פתאל.
במלון קיימות 2 מסעדות - מסעדת המלון הראשית שמגישה אוכל בערב ובבוקר ומסעדה הפועלת בכל שעות היום. במלון קיימים 2 ברים בבריכה החיצונית. בנוסף, המלון כולל מכון כושר הפתוח 24 שעות ביממה. במלון שירותי ספא.
בראשית שנת 2000 שהוקם נקרא המלון מג'יק פאלאס, בשנת 2013 במסגרת מיתוג מחודש של רשת "פתאל" מותג בשמו החדש "יו מג'יק פאלאס".
בשנת 2019 צולמו במלון זה ובמלון לאונרדו פלאזה אשדוד סדרת מערכונים עבור העונה ה-17 של תוכנית הסאטירה "ארץ נהדרת".
מסופודה

| מסופודה |
| --- | --- |
 איור של סרזאורוס
תקופה
טריאס עליון-קרטיקון עליון, 228–66 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
קבוצה:: מסופודה
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
שם מדעי
 Massopoda

מסופודה (שם מדעי: Massopoda) היא קבוצת דינוזאורים בעלי אגן דמוי לטאה, מהקבוצה דמויי זאורופודים שהתקיימו בין הטריאס העליון שלפני 225 מיליון שנה עד לסוף הקרטיקון שלפני 66 מיליון שנה. הקבוצה התפתחה מקבוצת הפלטאוזאוריה והיא הוגדרה ב-2007 בידי החוקר הדרום-אפריקאי אדם מ. ייטס. היא כוללת את המינים הקשורים בין המסוספונדילוס לסלטזאורוס, ובעיקר את המינים הקרובים למסוספונדיליים.
בני קבוצה זו היו בעלי צוואר ארוך, זרועות ארוכות וגולגולת מרובעת בעלת שיניים דקות שנועדו לאכילת צמחים, ולא רק אוכלי כל כמו מינים קדומים יותר בקבוצת דמויי הזאורופודים. מינים אלה גם החלו לגדול ולאבד בהתאם את היכולת ללכת על שתיים, אף על פי שהמינים המוקדמים עוד יכלו לעשות זאת כדי לקטוף עלי עצים.
המאובנים של חברי הקבוצה התגלו לאורך כדור הארץ, אשר כבר כלל יבשת יחידה - פנגיאה, ממנה עברו הדינוזאורים ממקום אחד לשני במישור רציף.
מיון

סוג ללא מקור Chuxiongosaurus
סוג Ignavusaurus
סוג Kholumolumo
סוג סרזאורוס (Sarahsaurus)
משפחה ריוחזאוריים (Riojasauridae)
משפחה מסוספונדיליים (Massospondylidae)
קבוצה Sauropodiformes
סוג ג'ינגשאנוזאורוס (Jingshanosaurus)
סוג Seitaad
סוג Xingxiulong
סוג יונאנוזאורוס (Yunnanosaurus)
קבוצה אנצ'יזאוריה (Anchisauria)
משפחה אנצ'יזאוריים (Anchisauridae)
משפחה מאוסזאורוסיים (Mussauridae)
משפחה מלנורוזאוריים (Melanorosauridae)
אינפרא-סדרה זאורופודה (Sauropoda)
מוריס וייל

| --- | --- |

מוריס וייל
 לידה:  29 בנובמבר 1845 פריז, ממלכת הצרפתים צרפת
 פטירה:  13 ביולי 1924 (בגיל 78) טפליצה, צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה
 מדינה:  צרפת 
 השתייכות:   צבא צרפת
 תקופת הפעילות:  1868–1893 (כ־25 שנים)
 דרגה:  קומנדנט
 פעולות ומבצעים
 מלחמת צרפת–פרוסיה
 עיטורים
 אביר בלגיון הכבוד 
 תפקידים אזרחיים
 היסטוריון
 
מוריס-אנרי וייל (בצרפתית: Maurice-Henri Weil;‏ 29 בנובמבר 1845 – 13 ביולי 1924) היה איש צבא והיסטוריון צרפתי ממוצא יהודי אשר שמו נקשר במספר פרשיות ריגול בסוף המאה ה-19.
ביוגרפיה > קריירה צבאית

וייל נולד בפריז ב-29 בנובמבר 1845 כבנו של איגנץ וייל - סוחר פריזאי ממוצא גרמני. אמו, פאולין באואר, הייתה בת למשפחה יהודית. אביה שימש כרב בפשט, אולם מאוחר יותר היגרו בניו לצרפת והתנצרו. אחותה של פאולין, הרמין, הייתה אמו של העיתונאי ארמאנד רוזנטל אשר נודע בשם העט ז'אק סן-סיר. אחיה, ברנרד באואר היה לאיש דת קתולי בכיר, ושימש בין היתר ככומר המוודה של הקיסרית אז'ני.
ב-1868 התגייס מוריס לצבא צרפת שם נהנה מפרוטקציות תודות לקשריו של דודו עם הקיסר נפוליאון השלישי. הוא הוצב בגדוד ה-8 של המשמר הלאומי, וב-1869 הועלה לדרגת לוטננט משנה. ב-1870 הוא לחם במלחמת צרפת-פרוסיה, ושנה לאחר מכן השתתף בדיכוי הקומונה הפריזאית. בהמשך הוא הוצב כעוזרו של הגנרל ז'אן-אוגוסט ברטאו. ב-16 בינואר 1873 הוא עוטר בלגיון הכבוד. בהמשך הועלה לדרגת קפטן והוצב ברגימנט הדרגונים ה-3. ב-1875 הוא נכנס לשירות במטה הכללי, שם הידע הרב שלו בשפות זרות, ובמיוחד בגרמנית גרם לכך שהוא שובץ במחלקה הסטטיסטית, אשר היוותה למעשה משרד הריגול הנגדי. בתפקידו זה הוא יצא לשליחות מיוחדת לברלין, והכיר את אובר-ז'וזף אנרי ואת פרדיננד אסטרהאזי אשר נכנסו למשרד כמה שנים אחריו. עם זה האחרון, קשר וייל ידידות אמיצה. ב-21 באוקטובר 1877, נישא וייל להנרייט לנדאואר, בתו של הבנקאי הווינאי אדולף לנדאואר ושל אלן הנרייט וורמס, נינתו של מאיר אנשל רוטשילד. נישואים אלו העניקו לו קשרים אצל משפחת רוטשילד.
באפריל 1880 הועבר וייל לגדוד הפרשים ה-9. באותה תקופה הקדיש חלק ניכר מזמנו לכתיבת ספרי היסטוריה, אך גם החל לעבוד כמתווך הימורים במרוצי סוסים. באוגוסט של אותה שנה העיד וייל לטובת אחד מידידיו, קצין בשם יונג אשר נחשד בריגול. באוקטובר 1881 נחשפו מעילות שביצע במהלך עסקי הסוסים שלו, והוא ספג נזיפה חמורה מהממונים עליו ונקרא לחקירה. חודש לאחר מכן הוא פרש מהצבא ועקר למלאגה שבספרד בתואנה שהדבר נחוץ לבריאות אשתו. במשך מספר שנים הוא התפרסם מכתיבת ספרי היסטוריה, לפני שבינואר 1890 הוחזר לצבא תודות למאמציו של המושל הצבאי של פריז פליקס גוסטב סוסייה, אשר ניהל רומן עם אשתו של וייל. וייל הפך לאחד מעוזריו של סוסייה. פחות משנה לאחר מכן, ב-29 בדצמבר, מונה וייל למפקד אסקדרון פרשים. באותה תקופה החלו לחשוד בו כי הוא עוסק בריגול לטובת הקיסרות הגרמנית במסווה של מחקר היסטורי, והחל ממאי 1892, הוא היווה יעד למתקפות אנטישמיות של המרקיז דה מורס, שתיאר אותו בלה ליבר פארול כ"יהודי רב עוצמה" העוסק בריגול. ב-1893 נפתחה נגדו חקירה, אשר הסתיימה ללא ראיות נגדו, אולם הוא החליט לעזוב את הצבא בשנית.
ביוגרפיה > פרשת דרייפוס

חרף עזיבתו את הצבא, שמר וייל על החברויות והקשרים שקשר בתקופת שירותו הצבאי. במיוחד עם פרדיננד אסטרהאזי. אסטרהאזי פנה אל אדואר דרימון והצליח לשכנע אותו להפסיק את המתקפות נגד וייל בלה ליבר פארול. בתמורה, וייל פנה אל הברון נתנאל דה רוטשילד ועשירים יהודיים אחרים והצליח להשיג הלוואות עבור אסטרהאזי שנמצא במצב כלכלי קשה. כמו כן הוא ניסה לסייע לאסטרהאזי להשיג עבודה במטה הכללי. אסטרהאזי עצמו עסק בריגול, אולם לא ברור עם וייל ידע על כך. על כל פנים, עסקי הריגול של אסטרהאזי נתגלו בסופו של דבר למודיעין הצרפתי, אולם החשד נפל על קצין יהודי בשם אלפרד דרייפוס, והוביל לפתיחתה של פרשת דרייפוס. דרייפוס נמצא אשם ונשלח לגלות עולם באי השדים. עם זאת, מפקד המחלקה הסטטיסטית ז'ורז' פיקאר, גילה את האמת ואף גילה שאסטרהאזי הוא האשם האמיתי. מפקדי הצבא החליטו לטייח את הפרשה ושלחו את פיקאר לתפקיד נידח בתוניסיה.
עם זאת, פיקאר הצליח להעביר את הידוע לו הלאה, ונפתחה חקירה כנגד אסטרהאזי. שמו של וייל הועלה מספר פעמים במהלך החקירה כשותף לפשע של אסטרהאזי, אולם לא נמצאו ראיות לכך. וייל העיד לטובת אסטרהאזי במשפט שנערך לו במהלך ינואר 1898, אולם במהלך המשפט הציג מתייה דרייפוס מכתב שאסטרהאזי כתב ב-1894 לווייל, אשר בו הצהיר כי צרותיו הכלכליות ידחפו אותו למעשה פשע. למעשה, וייל העביר בזמנו את המכתב לרב הראשי של צרפת הרב צדוק כהן, כדי לנסות להשיג כסף מעשירים יהודיים עבור אסטרהאזי. הרב כהן העביר את המכתב למתייה. וייל עצמו מיהר להסביר את המכתב ולטעון שהוא אינו מוכיח דבר, אולם אסטרהאזי סבר שווייל בגד בו וקירר עמו את הקשר. בהמשך הוא אף ניסה להפליל אותו ולטעון שהוא קרוב משפחה של הנספח הצבאי האיטלקי אלסנדרו פניצארדי.
וייל לא הופיע במהלך משפט רן כיוון שהיה חולה, אולם עדותו הוקראה והוא נזכר פעמים רבות. במחנה הדרייפוסרים היו נבוכים לגבי וייל. פיקאר ואדגר דמאנז' טענו בפומבי כי וייל עסק בריגול יחד עם אסטרהאזי. לעומתם ז'וזף ריינאך היה סבור כי וייל חף מפשע. הוא נחקר שוב ב-1904 בידי בית הדין המיוחד שחנן את דרייפוס. החוקרים העלו את החשד שגם וייל היה מרגל, אולם לא הצליחו להוכיח דבר. חלקו של וייל בפרשה נותר מסתורי, מעורפל ושנוי במחלוקת עד ימינו. לדעת מוריס פאליאולוג הוא היה מרגל פשוט, בעוד שאנרי גילמין סבור שחלקו בפרשה היה רב יותר ממה שידוע. גילמין מצביע על העובדה שאשתו של וייל ניהלה רומן עם הגנרל סוסייה, וסבור שווייל ידע על הרומן הזה והשתמש באשתו כדי לגנוב מסמכים חשובים מסוסייה ולהעבירם לגרמנים. לדעתו של גילמין, זו הייתה הסיבה לעקשנותם של קציני הצבא הבכירים להמשיך ולהאשים את דרייפוס ולהתכחש להאשמתו של אסטרהאזי. הדבר נבע מתוך רצון להשתיק את המחדל הגדול של סוסייה. ההיסטוריון ז'אן דניס ברדן מציין כי התאוריה שווייל היה מרגל פופולרית במיוחד בקרב היסטוריונים אנטישמיים, אשר מצאו יהודי אחר להאשים לאחר שדרייפוס התברר כחף מפשע.
פרט לעיסוקו הצבאי, וייל היה היסטוריון אשר כתב מספר רב של מאמרים וספרים על היסטוריה צבאית צרפתית ואירופית. וייל נפטר בטפליצה, צ'כוסלובקיה ב-13 ביולי 1924.
לקריאה נוספת

ז'אן דניס ברדן, פרשת דרייפוס, עם עובד, 2003.
מאיר קוטיק, פרשת דרייפוס, מלא, 1982.
מוריס דרואון

| --- | --- |

דרואון בשנת 2003
 לידה:  23 באפריל 1918 פריז, צרפת
 פטירה:  14 באפריל 2009 (בגיל 90) פריז, צרפת
 שם לידה:  Samuel Roger Charles Wild, puis Druon 
 מדינה:  צרפת 
 לאום:  צרפתי
 מקום קבורה:  Les Artigues-de-Lussac 
 עיסוק:  סופר
 מקום לימודים:  תיכון לואי הגדול, Lycée Michelet, Vanves 
 שפות היצירה:  צרפתית
 תחום כתיבה:  היסטוריה, דרמה
 סוגה:  רומן 
 יצירות בולטות:  "המלכים הארורים"
 תקופת הפעילות:  1955–2009 (כ־54 שנים)
 פרסים והוקרה:  פרס גונקור אביר מפקד במסדר האימפריה הבריטית מסדר האמנויות והספרות אות לגיון הכבוד
 
מוריס דרואון (בצרפתית: Maurice Druon‏; 23 באפריל 1918 - 14 באפריל 2009) היה סופר צרפתי, חבר האקדמיה הצרפתית. ידוע כמחבר "המלכים הארורים", רומן היסטורי בשבעה כרכים שפורסמו בשנים 1955–1977. הרומן "המלכים הארורים" מתאר את קורות המונרכיה הצרפתית במאה ה-14 ותוארה על ידי ג'ורג' ר. ר. מרטין בתור " 'משחקי הכס' המקורית" וההשראה שלו לכתיבת שיר של אש ושל קרח.
כיהן כשר התרבות של צרפת בשנת 1973.
ספריו

זוהי רשימה חלקית בלבד מכתביו:
המלכים הארורים (Les Rois maudits; 1955 - 1977)
מלך הברזל (Le Roi de fer)
המלכה החנוקה (La Reine étranglée)
הכתר מורעל (Les Poisons de la couronne)
הירושה המלכותית (La Loi des mâles)
זאבת צרפת (La Louve de France)
הלילית והאריה (Le Lys et le lion)
מלך ללא ממלכה (Quand un Roi perd la France)
העוצמה (1965)
האגודלים של טיסטו
המשפחות הגדולות
עיבוד ספריו לקולנוע ולטלוויזיה

המלכים הארורים (1972)
המלכים הארורים (2005)
הערות שוליים

↑  צרפת: הסופר מוריס דרואון הלך לעולמו בגיל 90, באתר ynet, 14 באפריל 2009
↑  המלכים המקוללים – ההשראה הצרפתית למשחקי הכס מאת רז גרינברג
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260394705171  PLWABN: 9810542576705606  BIBSYS: 90256511  BNC: 000066807  BNE: XX865388  BnF: cb11900676r (data)  CANTIC: a10673490  CiNii: DA01473336  GND: 119038986  ICCU: CFIV017071  ISNI: 0000 0003 6864 5916  LCCN: n80057219  LNB: 000025759  MusicBrainz: 3d60d4c8-a6b9-4bff-bc47-f4b191316d52  NDL: 00438265  NKC: ola2002103075  NLA: 35046152  NLG: 62652  NLK: KAC199607465  NSK: 000044325  NTA: 072052929  RERO: 02-A000053044  SNAC: w6sf3s6s  SUDOC: 033231109  Trove: 810962  VcBA: 495/102805  VIAF: 97107129   WorldCat (עם VIAF): 97107129 
ערך זה הוא קצרמרבנושא צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מוריס וייט

| --- | --- |

מוריס וייט (1982)
 לידה:  19 בדצמבר 1941 ממפיס, טנסי, ארצות הברית ארצות הברית
 פטירה:  3 בפברואר 2016  (בגיל 74) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית ארצות הברית
 שם לידה:  מוריס וייט
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1961–2014 (כ־53 שנים)
 מקום לימודים:  אוניברסיטת המדינה טנסי, Booker T. Washington High School 
 עיסוק:  זמר, פזמונאי, מפיק מוזיקלי, אמרגן, מתופף
 סוגה:  מוזיקת נשמה, פאנק (Funk), רית'ם אנד בלוז, ג'אז
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  תופים, כלי הקשה
 חברת תקליטים:  קולומביה רקורדס, Kalimba
 שיתופי פעולה בולטים:  Earth, Wind & Fire
 פרסים והוקרה:  פרס מרכז קנדי (2019)  פרס גראמי 
 האתר של מוריס וייט
 פרופיל ב-IMDb
 
מוריס וייט (באנגלית: Maruice White;‏ 19 בדצמבר 1941, ממפיס, טנסי – 3 בפברואר 2016, לוס אנג'לס, קליפורניה) היה זמר, נגן, פזמונאי ומפיק מוזיקלי אמריקאי, שנודע כמייסד להקת Earth, Wind & Fire וסולנה. וייט זכה ב-7 פרסי גראמי ו-12 פרסי המוזיקה האמריקאית בנפרד ועם להקת "Earth, Wind & Fire". ב-2000 נבחרו חברי הלהקה ומוריס וייט בכללם להיכל התהילה של הרוק אנד רול.
ביוגרפיה

מוריס וייט נולד בממפיס ובהמשך עבר להתגורר בשיקגו. הוא למד לנגן בתופים, הועסק כמתופף אולפן בחברת צ'ס רקורדס, והקליט עם אמנים כגון אטה ג'יימס, סאני סטיט ומאדי ווטרס. עד לשלהי שנות ה-60 של המאה ה-20 ניגן במספר הרכבי ג'אז ומוזיקת נשמה.
ב-1969 ייסד וייט את להקת "Earth, Wind & Fire" אשר זכתה להצלחה מסחרית בעיקר במהלך שנות ה-70. בשלהי שנות ה-80 אובחן וייט כחולה במחלת פרקינסון. הוא המשיך להופיע עם להקת "Earth, Wind & Fire" עד 1994 ונאלץ לפרוש מהופעות פעילות בשל מצב בריאותו.
במקביל, המשיך מוריס וייט לעבוד עם אמנים והרכבים שונים וכתב שירים לפסקולי הסרטים מגלה את אמריקה (1988) ו-"Undercover Brother" ‏(2002).
ביוגרפיה > חייו האישיים ומותו

מוריס וייט היה נשוי ואב לשניים. שני אחיו ורדין ופרד היו חברים בלהקת "Earth, Wind & Fire". ב-4 בפברואר 2016 נפטר בשנתו מסיבוכי מחלת פרקינסון.
הערות שוליים

↑  מוריס וייט – ביוגרפיה, באתר האינטרנט של מוריס וייט (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810565548605606  BIBSYS: 45700  BNE: XX1788802  BnF: cb13976969g (data)  GND: 134555759  ICCU: MODV261999  ISNI: 0000 0001 1613 2380  LCCN: no91019539  MusicBrainz: e16cc224-7803-46cb-8615-ccf9068199a1  NDL: 001118266  NKC: xx0204706  NTA: 071025154  SELIBR: 394487  SNAC: w6676c4q  SUDOC: 086927213  VIAF: 29096574   WorldCat (עם VIAF): 29096574
מזכירות ביטחון הציבור המקסיקנית

| --- | --- |
סמל המזכירות
 
 חותם ממשלת מקסיקו
 מידע כללי
 מדינה:  מקסיקו 
 תחום שיפוט:  מקסיקו
 סוכנות בת:  המשטרה הפדרלית
 תאריך הקמה:  2000
 תאריך פירוק:  2013
 סוכנות מחליפה:  הוועדה הלאומית לביטחון
 ממשלה:  ממשלת מקסיקו
 מזכיר המחלקה:  מנואל מונדראגון יקאלב (אחאון)
 מטה מרכזי:  מקסיקו סיטי
 www.ssp.gob.mx
 קואורדינטות:  19°23′47″N 99°13′17″W﻿ / ﻿19.396388888889°N 99.221388888889°W﻿ / 19.396388888889; -99.221388888889
 he
 
מזכירות ביטחון הציבור של מקסיקו (בספרדית: Secretaría de Seguridad Pública, בראשי תיבות SSP) הייתה המשרד הממשלתי במקסיקו האחראי על ביטחון פנים במדינה. המחלקה הוקמה ב-2000 כמחלקת קבינט שבראשה עמד מזכיר שהיה למעשה השר לביטחון פנים. בשנת 2013 המזכירות פורקה והוחלפה בארגון בשם הוועדה הלאומית לביטחון, שאורגנה מחדש וכיום נקרא בשם מזכירות הביטחון והגנת האזרח.
המחלקה הייתה אחראית לסדר הציבורי ואבטחת זכויות האזרח ושיתפה פעולה עם פרקליטות הרפובליקה (התובע הכללי המקסיקני) במניעת פשיעה, בנוסף הייתה אחראית לפיתוח מדיניות ביטחון הציבור של הממשל הפדרלי וניהול מערך הכליאה הפדרלי של מקסיקו. המזכירות פעלה בצמוד למועצה הלאומית לביטחון הציבור והייתה אחראית לניהול ופיקוח על המשטרה הפדרלית של מקסיקו.
מבנה

תת מזכירות לאסטרטגיה ומודיעין משטרתי (Subsecretaría de Estrategia e Inteligencia Policial)
תת מזכירות למניעה וזכויות אדם (Subsecretaría de Prevención, Vinculación y Derechos Humanos)
תת מזכירות למערכת משטרת הכליאה (Subsecretaría del Sistema Penitenciario Federal)
תת מזכירות להערכה ופיתוח מוסדי (Subsecretaría de Evaluación y Desarrollo Institucional)
תיאום כללי של ענייני משפט (Coordinación General de Asuntos Jurídicos)
המינהל הכללי לתקשורת חברתית (Dirección General de Comunicación Social)
המינהל הכללי לעניינים בינלאומיים (Dirección General de Asuntos Internacionales)
המינהל הכללי לפיתוח ותיאום משטרות המדינה והמשטרות העירוניות (Dirección General de Coordinación y Desarrollo de Policías Estatales y Municipales)
המינהל הכללי לביטחון הפרט (Dirección General de Seguridad Privada)
המינהל הכללי למניעת הפשיעה (Dirección General de Prevención del Delito)
המינהל הכללי לזכויות אדם (Dirección General de Derechos Humanos)
המינהל הכללי לתקן ופיתוח מתקני כליאה (Dirección General de Normatividad y Desarrollo Penitenciario)
המינהל הכללי להעברת וביטחון האסירים (Dirección General de Traslado de Reos y Seguridad Penitenciaria)
המשטרה הפדרלית של מקסיקו
מזכירות הביצוע של המערכת הלאומית לביטחון הציבור (Secretariado Ejecutivo del Sistema Nacional de Seguridad Pública)
מניעה ושיקום חברתי (Prevención y Readaptación Social)
מועצת הקטינים (Consejo de Menores)
רשימת מזכירי ביטחון הציבור של מקסיקו

אלחנדרו גרטץ מאנרו (2000-2004)
רמון מרטין הוארטה (2004-2005)
אדוארדו מדינה מורה (2005-2006)
חנארו גרסיה לונה (2006-2012)
מנואל מונדראגון יקאלב (2012–2013)
מיראז' 5

מטוס כפיר בכניסה לבסיס חיל האוויר עובדה
מיראז' 5 (מצרפתית: Mirage - "חזיון תעתועים") מתוצרת חברת "דאסו" הצרפתית הוא מטוס קרב על-קולי, של הדור השני שתוכנן בשנות ה-60 של המאה העשרים לבקשת והזמנת חיל האוויר הישראלי על בסיס מיראז' 3 ויוצר בצרפת. בסופו של דבר, בעקבות האמברגו הצרפתי על נשק לישראל אחרי מלחמת ששת הימים, לא סופק המטוס לישראל.
בזכות תנאי מזג האוויר הבהירים בדרך כלל במזרח התיכון, הביע חיל האוויר הישראלי עניין בגרסת מיראז' 3 נטולת מכ"ם ואוויוניקה, כך שמחיר המטוס יוזל, מבנהו יפושט והוא יתאים יותר למשימות תקיפה. בחודש ספטמבר 1966 הזמין חיל האוויר 50 מטוסים מהדגם שזכה לסימון מיראז' 5.
היסטוריה

מטוס המיראז' 5 הראשון טס ב-19 במאי 1967. מראהו החיצוני דומה לדגם הקודם, מלבד חרטום ארוך וצר יותר בשל ביטול המכ"ם, וצינור הפיטו שהועבר מקצה החרטום אל מתחתיו. מיראז' 5 נשא שני תותחים כקודמו, אך נוספו לו עוד שתי נקודות לנשיאת חימוש חיצוני (סה"כ 7 נקודות) וכן בוטלה האפשרות להתקנת רקטת האצה. משקל החימוש הכולל היה 4,000 ק"ג.
עליית המתח בין ישראל לשכנותיה גרמו לנשיא צרפת שארל דה גול להכריז, ב-3 ביוני 1967, על אמברגו שמנע את העברת המטוסים לישראל. אמברגו זה התברר כלא-יעיל, מכיוון שהמלחמה פרצה ממילא יומיים לאחר מכן. המיראז'ים המשיכו לרדת מקו הייצור ועד 1968 הצטברו כל המטוסים בעוד ישראל סיימה לשלם את תמורתם.
בסוף 1969, ביקשו טייסי הניסוי של חיל האוויר הישראלי בצרפת להעביר את המטוסים לקורסיקה, בטענה שכך יוכלו להמשיך ולהתאמן גם בעונת החורף. הממשלה הצרפתית חשדה שהם מנסים להעביר את המטוסים לישראל, חשד שהתגבר כאשר נודע כי הם ביקשו להתקין מכלי דלק גדולים על המטוסים. כתוצאה מכך לא אישרה ממשלת צרפת את ההעברה. לבסוף ויתרה ישראל על קבלת מטוסים אלו, והתשלום בגינם הושב. 50 המטוסים שהוזמנו על ידי ישראל שירתו בסופו של דבר בחיל האוויר הצרפתי.
עם זאת, הצליחה מדינת ישראל להשיג מודיעין טכנולוגי אודות תוכניות המיראז' 5 והחלה לייצר בתעשייה האווירית העתק שלו שזכה לשם "נשר" והיה מטוס הקרב הראשון שיוצר בישראל. הנשר היה העתק מושלם של המיראז' 5, פרט לכמה התקנים אלקטרוניים מתוצרת ישראל, מושב מפלט "0-0" מתוצרת מרטין בייקר והתקנים לנשיאת חימוש מגוון יותר, כמו טיל האוויר-אוויר הישראלי שפריר. מטוס הנשר שירת בחיל האוויר החל משנת 1972 וזכה להצלחה רבה במלחמת יום הכיפורים. בסה"כ נבנו 61 מטוסי נשר, מתוכם 10 דו-מושביים. 39 מאלו שופצו ונמכרו לארגנטינה בשנים 1978-1982, שם כונו "Dagger" (פגיון) ונטלו חלק במלחמת פוקלנד, תוך שהם סופגים אבדות כבדות.
בשנת 1972 רכשה לוב מטוסי מיראז' 5 שחלקם הועברו למצרים והשתתפו במלחמת יום הכיפורים לצד חיל האוויר המצרי.
היסטוריה > כפיר

במקביל לפרויקט הנשר, נעשו בישראל ניסיונות להשתלת מנוע סילון אמריקאי J-79 מתוצרת ג'נרל אלקטריק (שנבנה ברישיון בישראל) בגוף המיראז' 5. ניסיונות אלו הולידו את מטוס הקרב הישראלי הראשון - הכפיר. גרסת ניסוי ראשונית שנקראה "טכנולוג" טסה לראשונה באוקטובר 1970. דגם משופר טס ביוני 1973. דגם הייצור נקרא כפיר C1, ייצורו החל באפריל 1975. השוני החיצוני הבולט ביותר היה תוספת משטחי הקנארד לשיפור התנהגותו וכושר תמרונו. 27 מטוסי כפיר C1 יוצרו עד לשינוי הדגם ל-C2, שכלל "שפם" לאורך החרטום, כנפוני קנארד שונים וגדולים יותר, כנף עם "שן מסור" ועוד שתי נקודות לחימוש חיצוני (סה"כ 9). שינויים אלו קיצרו את מרחק ההמראה של הכפיר לעומת קודמיו בעלי כנף הדלתא והקנו לו יכולת תמרון עדיפה במהירויות נמוכות.
דגמים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מפעילות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
חיל האוויר הארגנטינאי
חיל האוויר הלובי
חיל האוויר של בלגיה
חיל האוויר הצרפתי
חיל האוויר הישראלי
מיס אינטרנשיונל (פיתוח גוף)

מיס אינטרנשיונל (באנגלית: Ms. International) היא תחרות מקצועית למפתחות גוף שנערכת על ידי הפדרציה הבינלאומית של פיתוח הגוף (IFBB). מיס אינטרנשיונל נחשבת לרוב לתחרות השנייה ביוקרה למפתחות גוף (אחרי תחרות מיס אולימפיה). התחרות נערכה לראשונה בשנת 1986 ומאז נערכת כל שנה (חוץ משנת 1987). מאז שנת 1989 התחרות נערכת כחלק מהתחרות ארנולד קלאסיק.
בשנת 2000 נכנסו לתחרות קטגוריות משקל: משקל כבד ומשקל קל ומנצח כללי מבין השתיים. התחרות חזרה לפורמט הפתוח בשנת 2006. האשה שמחזיקה את מרבית התארים היא יאקסני אוריקן (4 תארים).
זוכות התחרות

משנת 2000 עד שנת 2005 הוכרזו גם זוכות בקטגוריות משקל קל ומשקל כבד שמהן נבחרה הזוכה הכללית (בפועל זוכת הקטגוריה "משקל כבד" זכתה בתואר הכללי):
ראו גם

מיס אולימפיה
פיגר אינטרנשיונל
פיטנס אינטרנשיונל
מטות הטילים

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מתקן שעשועים 
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 22 במאי 1998
 תאריך פתיחה רשמי:  22 במאי 1998 
 קואורדינטות:  33°48′44″N 117°55′05″W﻿ / ﻿33.812222222222°N 117.91805555556°W﻿ / 33.812222222222; -117.91805555556
  (למפת לוס אנג'לס מוגדלת) מטות הטילים(למפת לוס אנג'לס רגילה) מטות הטילים
 
המכוניות בתחילת המתקן לפני שהן מאיצות.
מטות הטילים (באנגלית: Rocket Rods) היה מתקן בארץ המחר בדיסנילנד שבקליפורניה.
נתוני המתקן

פתיחה: 22 במאי 1998 (עם הפתיחה המחודשת של ארץ המחר)
סגירה: ספטמבר 2000 (נסגר רשמית באפריל 2001)
מתכנן: וולט דיסני אימג'ינירינג
נוסעים: 5 נוסעים לרכב
מהירות מקסימלית: 56 קמ"ש
משך הנסיעה במתקן: 3:00
מתקנים קודמים במיקום זה:
מראה-מעגלי 360° (אזור התור)
פיפלמובר
מתקן נוכחי במיקום זה: משגרי החלל של באז שנות אור