stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אהרון נימצוביץ'
קריירת שחמט

פסגת הקריירה של נימצוביץ' הייתה בסוף שנות העשרים ותחילת שנות השלושים של המאה ה-20.
הישגים עיקריים בתחרויות:
| שנה | תחרות | סיים במקום |
| --- | --- | --- |
| 1912 | סן סבסטיאן | 2-3 יחד עם שפילמן |
| 1925 | מריינבאד | 1-2 יחד עם עקיבא רובינשטיין |
| 1926 | דרזדן | 1 |
| 1927 | נינדורף-לונדון | 1-2 יחד עם סבלי גריגורייביץ' טרטקובר |
| 1928 | ברלין | 1 |
| 1929 | קרלסבד | 1 |
| 1930 | סן-רמו | 2 (אחרי אלכין) |
| 1930 | פרנקפורט | 1 |
| 1931 | בלד | 3 (אחרי אלכין ובוגוליובוב) |
| 1933 | קופנהגן | 1 |
בין הצלחותיו הבולטות ביותר של נימצוביץ' ניתן למנות את המקום הראשון בתחרות קופנהגן בשנת 1923, דרזדן 1926 וקרלסבד 1929, ומקום שני, אחרי אלכין, בתחרות סן רמו בשנת 1930.
הניצחון בתחרות קרלסבד 1929, שבה השתתפו גדולי השחמטאים של אותה התקופה, למעט ד"ר עמנואל לסקר ואלכין, נחשב להישג הגדול ביותר של נימצוביץ'.
נימצוביץ' לא פיתח נטייה לדו-קרבות, תוצאתו הבולטת היא תיקו עם אלכין בדו-קרב קצר בן שני משחקים שהתקיים בשנת 1914, 13 שנים לפני שאלכין הפך לאלוף העולם.
הגם שנימצוביץ' מעולם לא זכה נגד קפבלנקה, תוצאתו טובה יותר מול אלכין. הוא אף ניצח את אלכין בכלים השחורים בתחרות סנקט פטרסבורג בשנת 1914. אחד ממשחקיו המפורסמים ביותר של נימצוביץ' הוא משחק מול פרידריך זמיש מתחרות קופנהגן בשנת 1923 שהגיע לעמדת צוגצוונג ומכונה משחק צוגצוונג האלמוות. משחק מפורסם אחר הוא ניצחונו מול פול ג'והנר בתחרות דרזדן 1926. כאשר היה בכושר, נימצוביץ' היה יריב מסוכן מאוד גם בכלים השחורים, תוך צבירת ניצחונות רבים מול שחקני העילית של אותה עת.
עמדת הסיום של משחק צוגצוונג האלמוות
משחקו של נימצוביץ' מול פרידריך זמיש מתחרות קופנהגן בשנת 1923 מכונה "משחק צוגצוונג האלמוות" משום שעמדת הסיום המוצגת מעלה נחשבת לעמדה נדירה ביותר של צוגצוונג בשלב המציעה. המשחק הסתיים כאשר הלבן נכנע בעמדה זו.
ללבן יש מעט מסעי רגלים שאינם מפסידים חומר, אך בשלב כלשהו יהיה עליו להניע את אחד מכליו. אם ישחק 1. צג1 או צד1 הרי ש-1...צה2 לוכד את המלכה הלבנה, על 1. מח2 יבוא 1...צ5ו3 לוכד את המלכה אף הוא. (אין אפשרות להכות את הצריח על ידי הרץ משום שהרץ מרותק למלך); על 1. ז4 צ5ו3 2. ר:ו3 צח2 מט ; 1. א3 א5 2. א:ב4 א:ב4 3. ב3 מח8 (מסע המתנה) 4. ח4 מז8 וללבן אין מסע וכעת יפסיד חומר. מסעים אחרים של לבן מפסידים חומר בצורה יותר ברורה. קיים ויכוח אם העמדה היא עמדת צוגצוונג טהורה, משום שגם אם הלבן "יצליח" להעביר את תור המסע לשחור, עדיין הוא יפסיד, אם כי באופן איטי יותר. אחרי 1...צ5ו3 2. ר:ו3 צ:ו3 המלכה הלבנה נלכדה ולשחור מלכה ורץ עבור שני צריחים.
השפעה

נימצוביץ' נחשב לאחד השחקנים והסופרים המשפיעים ביותר בהיסטוריה של השחמט. כתביו השפיעו על שחקנים רבים כולל ריצ'רד רטי, בנט לארסן ואלוף העולם בשחמט טיגראן פטרוסיאן. השפעתו עדיין מורגשת כיום.
נימצוביץ' פיתח אסכולה חדשה המכונה "היפרמודרנית". מעיקריה:
הרגלים לא חייבים להמצא במרכז הלוח.
נימצוביץ' כתב שלושה ספרים על אסטרטגית שחמט: שיטתי (גרמנית: Mein System) והמצור (גרמנית: Die Blockade) שניהם בשנת 1925, ויישום שיטתי (גרמנית: Die Praxis meines System) בשנת 1929.
מעריכים שכ-99% מאמני השחמט בימינו קראו את הספר "שיטתי", ועל כן הוא נחשב לתרומתו הגדולה ביותר של נימצוביץ' לשחמט. הספר מציג את רעיונותיו החשובים ביותר של נימצוביץ', בשעה שספרו השני המשפיע ביותר "יישום שיטתי" מפתח רעיונות אלו, מוסיף עליהם מעט אך יש לו ערך עצום כאוסף מעורר מחשבה של משחקיו של נימצוביץ' עצמו, גם במקרים שהמשחקים יותר משעשעים מאשר בעלי ערך לימודי.
התאוריות של נימצוביץ' התקשו לעמוד מול הרגלי השחמטאים, בשעה שהיו כאלה כמו אלכין, עמנואל לסקר ואפילו קפבלנקה שהרשו לעצמם לחרוג מעיקרי האסכולה הקשיחה שפיתח זיגברט טאראש, הרי הקבלה של רעיונותיו של טאראש, וכל הפישוטים של עבודתו המעמיקה של וילהלם שטייניץ הייתה כמעט כללית. הרעיונות הבסיסיים של הפילוסופיה של טאראש - שהמרכז צריך להישלט על ידי רגלים ושהפיתוח של הכלים צריך לתמוך בשליטה זו, היו בגדר חוקי טבע שכל שחמטאי התקופה צייתו להם.
נימצוביץ' ניפץ הנחות אלו. הוא גילה מושגים כגון הגנת יתר (הפחות חשובה מכל רעיונותיו מנקודת ראות מודרנית הגם שהיא עדיין מעניינת ולעיתים ישימה), שליטה במרכז באמצעות כלים במקום באמצעות רגלים, אלמנט המצור, פרופילקטיות (מסעים המונעים את תוכניות היריב), פיאנקטו (במקרה של הפיאנקטו ניתן לטעון שזה גילוי מחדש, אבל נימצוביץ' עידן את השימוש בו). נימצוביץ' גם הִצְרִין (הפך לפורמלי) אסטרטגיות המשתמשות בקווים פתוחים, במאחזים ופלישה לשורה השביעית של היריב, כל אלו מקובלים כיום על הציבור הרחב של השחמטאים. אחרים השתמשו ברעיונות כאלו גם לפניו, אבל נימצוביץ' היה הראשון ששזר את כולם לשלמות תֶּמָטִית.
אישיותו

נימצוביץ' התנגד באדיקות לעישון ולשתיית אלכוהול וסבל מבריאות רופפת.
ישנן אָנֶקְדּוֹטות רבות ומשעשעות ביחס לנימצוביץ'. בתחרות שהשתתף בה בברלין הוא החמיץ את הפרס הראשון עקב הפסדו לזמיש. מיד לאחר מכן עלה נימצוביץ' על השולחן וצעק "מדוע הייתי צריך להפסיד לאידיוט הזה?" לנימצוביץ' היו גם עימותים ארוכים ומרים עם טאראש לגבי השאלה אילו רעיונות מהווים שחמט לשמו.
כמתנגד חריף לעישון, נימצוביץ' הוטרד מיריבים שהיו מעשנים כבדים. בהזדמנות אחת, לאחר שיריבו מילן וידמר הניח סיגר על השולחן, התלונן נימצוביץ' בפני שופט התחרות: "הוא מאיים לעשן, וכשחקן ותיק אתה ודאי יודע שאיום לעיתים קרובות חזק מהמימוש!"
היוהרה של נימצוביץ' ואמונתו ברעיונותיו על הגנת היתר עוררו את הנס קמוך לכתוב פרודיה עליו בפברואר 1928. הפרודיה כללה משחק מדומה נגד השחקן הדמיוני "שיטתון", שכביכול שוחק ונותח על ידי נימצוביץ' עצמו. ההערות הנלוות לניתוח המשחק מגזימות את רעיון הגנת היתר כמו גם מכריזות על הגאוניות האמיתית של הרעיון הנפלא. קמוך היה למעשה תומך גדול של נימצוביץ', אשר בעצמו שועשע מהמאמץ שהושקע בפרודיה.
דוגמאות מתוך משחקיו

לבן: הרמניס מטיסונס; שחור: אהרון נימצוביץ'; קרלסבד 1929
כדי לראות את המשחקים, יש לאפשר בדפדפן שלכם ג'אווהסקריפט.
[Event "Karlsbad"]
[Site "Karlsbad CZE"]
[Date "1929.08.14"]
[Round "12"]
[White "Hermanis Karlovich Mattison"]
[Black "Aron Nimzowitsch"]
[Result "0-1"]
[ECO "E21"]
[PlyCount "46"]
[EventDate "1929.07.31"]
1. d4 Nf6 2. c4 e6 3. Nc3 Bb4 4. Nf3 Bxc3+ 5. bxc3 d6 6. Qc2 Qe7 7. Ba3 c5 8.
g3 b6 9. Bg2 Bb7 10. O-O O-O 11. Nh4 Bxg2 12. Kxg2 Qb7+ 13. Kg1 Qa6 14. Qb3 Nc6
15. Rfd1 Na5 16. Qb5 Qxb5 17. cxb5 Nc4 18. Bc1 a6 19. bxa6 Rxa6 20. dxc5 bxc5
21. Ng2 Nd5 22. Rd3 Rfa8 23. e4 Ne5 0-1
נימצוביץ' מתקיף את הרגלי הכפול ויוצר חולשה בערוגת מפתח. בערוגה זו שותל נימצוביץ' פרש בצורה כה חזקה שלא ניתן לסלק אותו מעמדתו. לאחר מכן הוא מאלץ את יריבו לפתוח טור שישמש את הצריח מאגף המלכה. לאחר שהגיע לשליטה באזור זה של הלוח הוא מעביר את הפרש מאגף המלך למרכז הלוח. הכח של שני הפרשים במרכז הלוח מתגלה כהרסני, כה גדול שמטיסונס נאלץ להיכנע למרות השויון החומרי.
משחקים מוסברים בסרטון וידאו

אלכין-נימצוביץ', באתר יוטיוב
נימצוביץ'-קפבלנקה, באתר יוטיוב
רובינשטיין-נימצוביץ', באתר יוטיוב
חומר נוסף וממשחקיו המפורסמים

מילן וידמר מול נימצוביץ' שילוב של אסטרטגיה וטקטיקה, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
ריצ'רד רטי מול נימצוביץ' - שני ההיפרמודרניסטים נלחמים תוך הצגת רעיונותיהם, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
יפים בוגוליובוב מול נימצוביץ' - שני היפרמודרניסטים - נימצוביץ' מנהל סיום של שני פרשים בצורה מושלמת , באתר צ'סגיימס (באנגלית)
546 ממשחקיו של נימצוביץ', באתר צ'סגיימס (באנגלית)
אוסף מאמרים על נימצוביץ', באתר xs4all
הנס קמוך, רבי אמנים שהכרתי, באתר צ'סקפה (באנגלית)
תחבולות של אהרון נימצוביץ' , באתר wtharvey (באנגלית)
לקריאה נוספת

Twelve Great Chess Players and Their Best Games by Irving Chernev; Dover; August 1995. ISBN 0-486-28674-6
Aron Nimzowitsch: Master of Planning by Raymond Keene; G. Bell and Sons. Ltd, 1974.
משחקים מוסברים (באנגלית) > 1911

אהרון נימצוביץ' מול חוסה ראול קפבלנקה, 3.3.1911, Your System Needs Work   Nimzowitsch vs Capablanca   San Sebastian (1911)
משחקים מוסברים (באנגלית) > 1914

אהרון נימצוביץ' מול חוסה ראול קפבלנקה, 21.4.1914, Witsch Hunt   Nimzowitsch vs Capablanca   St. Petersburg (1914)
אהרון נימצוביץ' מול זיגברט טאראש,  28.4.1914, The Second Brilliancy Prize!   Nimzowitsch vs Tarrasch   St. Petersburg (1914)
משחקים מוסברים (באנגלית) > 1923

פרידריך זמיש מול אהרון נימצוביץ, 9.3.1923, "The Immortal Zugzwang Game" - Nimzowitsch's Greatest Masterpiece
משחקים מוסברים (באנגלית) > 1926

אהרון נימצוביץ מול ז'אק מיזס, 15.8.1926, Chess Was Different 100 Years Ago
משחקים מוסברים (באנגלית) > 1930

אהרון נימצוביץ מול Bjørn Nielse (אלוף דנמרק ארבע פעמים), 10.4.1930, Nimzowitsch Plays e4, What a Splendid game
הערות שוליים

↑
↑  
Beautiful is neither the accumulation of minute advantages, nor the game played on text-book lines, beautiful is any-and everything which links up the heterogeneous chess happenings with the laws of nature, thus revealing how kindly and beautifully Dame Nature discharges her duties. We have been quoting just now from our dissertation on "What is beautiful?" which appeared in Kagans Neueste Nachrichten 1926, page 484, and we cull therefrom the following description of a struggle, which, to us, represents a shining example of the new aesthetics in chess. "Through careless play Black gets on a downward path. By dint of a tremendous exertion of will-power, he finds a move which only just holds the position. An end is put to the downward trend. And then there comes the advance, contrary to all positional probabilities, and the game is an easy draw. Why then does the second player win? Well, because the dissolution, which was brought to a stop by a violent effort of will, was bound to unleash the latent power in Black's position, which then surprisingly bursts forth. The lung specialist well knows the symptoms. Once the growth of the disease is suspended, there comes unfailingly an upward tendency, then - the cure."
(from: "Chess Praxis", pp. 354-355, Dover 1962
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265918105171  PLWABN: 9810653745905606  BNE: XX1008656  BnF: cb11917731z (data)  GND: 118786296  ICCU: CFIV073164  ISNI: 0000 0001 0881 4330  LCCN: n81134099  NKC: jn20010310386  NLA: 35388397  NTA: 068600631  SUDOC: 027048373  Trove: 935077  VIAF: 27069553   WorldCat (עם VIAF): 27069553
אמדאו התשיעי, דוכס סבויה

אמדאו התשיעי, דוכס סבויה (באיטלקית: Amedeo IX. di Savoia; ‏1 בפברואר 1435 – 30 במרץ 1472), היה דוכס סבויה בין השנים 1465–1472.
ביוגרפיה

אמדאו נולד ב-1 בפברואר 1435 בתונון-לה-בן, ללודוביקו, דוכס סבויה ולאן מקפריסין, בתם של יאנוס, מלך קפריסין ושארלוט דה בורבון-לה מארקה. בשנת 1452 חיתנה אותו אמו בנישואים פוליטיים ליולנד מוולואה, בתם של שארל השביעי, מלך צרפת ומארי מאנז'ו.
בשנת 1465 מת אביו לודוביקו, דוכס סבויה, ואמדאו עלה לשלטון במקומו. בשל היותו חולה באפילפסיה, שלטה אשתו בדוכסות, והגדילה בה את ההשפעה הצרפתית. אמדאו הגן על הנזירים הפרנציסקנים ונתן להם בתים, וכן העניק בתים לטיפול בעניים ובחולים.
בשנת 1471 עלה אמדאו לרגל לסן-קלוד, וב-30 במרץ 1472 מת אמדאו בוורצ'לי, ובנו פיליברטו הראשון, דוכס סבויה עלה לשלטון במקומו.
משפחתו

בשנת 1452 התחתן אמדאו עם יולנד מוולואה, בתם של שארל השביעי, מלך צרפת ומארי מאנז'ו, ממנה נולדו לו 10 ילדים:
לואיג'י מסבויה (1453)
אנה מסבויה (1455–1480), התחתנה עם פדריקו, מלך נאפולי
קרלו, נסיך פיימונטה (1456–1471)
מריה מסבויה (1460–1511), התחתנה עם פיליפ, מרקיז האכברג-זאוזנברג
לואיזה מסבויה (1461–1503), התחתנה עם איג, נסיך שאלון
פיליברטו הראשון, דוכס סבויה (1465–1482)
ברנרדו מסבויה (1467)
קרלו הראשון, דוכס סבויה (1468–1490)
ג'אקומו לואיג'י מסבויה (1470–1485)
ג'אן קלאודיו מסבויה (1472)
אלגוריתם תזמון

במדעי המחשב, אלגוריתם תזמון (באנגלית: "Scheduling discipline") הוא אלגוריתם המממש מדיניות תזמון מסוימת עבור סדרן התוכניות. מדיניות זו קובעת את דרך חלוקת המשאבים, למשל המעבד, בין תהליכים ותהליכונים.
הצורך באלגוריתם תזמון נובע מהדרישה לריבוי משימות שקיימת ברוב המערכות המודרניות.
מטרותיו העיקריות של אלגוריתם תזמון הן ניצול מקסימלי של המעבדים ושמירה על זמן תגובה נמוך של המערכת לאירועים שונים.
דרישות נוספות מהאלגוריתם יכולות להתבסס על אופי המערכת בה הוא מתקיים. לדוגמה:
במערכות זמן אמת, הדרישה לזמן תגובה נמוך הוא הכרחי ביותר עבור חלק מהתהליכים. כך למשל, במערכת הטייס האוטומטי, במידה והמערכת מגלה ירידה במהירות הטיסה, נרצה שהמערכת תגביר מהירות באופן מיידי.
במערכות שנמצאות במחשב רשת מרכזי, בו התהליכים יכולים להיות משתמשי קצה שונים, ההוגנות (חלוקת זמן שווה וזמן המתנה שווה בין התהליכים) תהיה דרישה משמעותית.
כמו כן, ניתן לבצע אופטימיזציות ספציפיות לחומרה ובכך לשפר את ניצול המעבדים. אלגוריתמי תזמון שמקיימים אופטימיזציות שכאלה הן למשל:
תזמון כנופיות (Gang Scheduling) - במחשבים מרובי מעבדים, עבור תהליכים מרובי תהליכונים - נרצה להפעיל במקביל על מספר מעבדים את כל התהליכונים (או כמה שניתן). הסיבה נעוצה בעובדה שעל פי רוב, בין התהליכונים השונים יש סנכרון כלשהו שימנע מתהליכון אחד להמשיך לרוץ עד שאחר לא ימשיך. לכן כדי למנוע ריבוי החלפות הקשר, נפעיל את התהליכונים במקביל.
תזמון דביק (Sticky Scheduling) - במחשבים מרובי מעבדים, נרצה בכל פעם להריץ תהליך על אותו המעבד עליו רץ בפעם האחרונה, כדי לחסוך חריגי מטמון.
על אלגוריתם תזמון להימנע ממצב בו עלולה להתקיים הרעבה של תהליכים/תהליכונים.
ראו גם

פסיקה (מחשב)
סנכרון (מדעי המחשב)
אירועי האיחוז במחוז לובייר

אירועי האיחוז במחוז לובייר (נורמנדי, צרפת) היו סדרת אירועים במסגרתם נזירות הואשמו בדיבוק דמוני ועברו טקסים לגירוש שדים על ידי הכמרים במקום. האירועים התרחשו במנזר לובייר בשנת 1647. כפי שקרה בשני מקומות נוספים, באקס-אן-פרובאנס ובלודון, ההשתכנעות של הכמרים בקיומה של התופעה הייתה תלויה בהתוודות של אלה, אשר כביכול היו אחוזים בשליטה דמונית.
מקור המידע על אודות הנושא מתבסס באופן ברובו על הספר: "ההיסטוריה של מדלן באבנט, נזירה מלובייר, עם חקירתה". (בצרפתית: Histoire de Magdelaine Bavent, Religieuse de Louviers, avec son interrogatoir).
ההאשמות

הנזירה מדלן באבנט הייתה הקורבן הראשון של תופעת האיחוז במחוז לובייר כשהייתה בת 18. היא טענה שכושפה על ידי מתורין פיקארד, מנהל לשעבר במנזר, שמת זמן מה לפני האירוע, והאב תומאס בול, הכומר של לובייר. לפי הווידוי שמסרה לרשויות, שני הגברים חטפו אותה ולקחו אותה "לשבת של מכשפות", כינוי למפגשים שנערכו לכאורה בין מי שעסקו בכישוף ובטקסים אחרים. שם, השיאו אותה לשטן, אותו היא כינתה "דגון" וביצעה איתו מעשים מגונים על המזבח. המעיים של שני הגברים, פיקארד ובול, שנצלבו לטענתה, הוצאו מגופם עת שאירעו אותם המעשים.
בעקבות וידוייה של מדלן נערכה חקירה, שבמסגרתה נמצא כי נזירות נוספות דיווחו על כך שפיקארד ובול לקחו אותן לשבתות סודיות, שבהן התקיימו יחסי מין עם שדים, ובמיוחד עם דגון. וידויים אלו חיזקו את תפיסת הכנסייה, אשר הגדירה אותם כסימנים מובהקים לאיחוז שטני: עוויתות, תנועות לא טבעיות, מלמול בשפה סתומה (גלוסולליה), הטחת עלבונות בשפה מגונה וחילול הקודש.
גירוש השדים והעונשים

בדומה למשפט המכשפות במחוז לודן, שהתרחש בעשור שקדם לאירועי האיחוז בלובייר, גירושי השדים בלובייר היו פומביים. כמעט כל אדם שנכח בטקס גירוש השדים נחקר על ידי החוקרים, וכל אוכלוסיית לובייר הראתה סימנים של היסטריה כאשר הבכי של הנזירות, שעברו את הליך גירוש השדים התעצם עם הצרחות של האב בול, שעונה באותו זמן. מתורין פיקארד מת טרם מחזה פומבי זה.
האב בוסרוג'ה תיעד את ההליכים, שאותם הוא פרסם ב-1652. לפי התיעוד שלו, הנזירות הודו בראיות נוספות נגד פיקארד ובול. בנוסף לכך שפיתה את הנזירות לבצע אקטים מיניים, השטן, כביכול בדמותם של פיקארד ובול, ניסה גם להוביל אותן לדרכי כפירה. הוא נגלה אליהן כמלאך יפהפה, ופצח עימן בשיחות תאולוגיות מתוחכמות כל כך עד שהן החלו לפקפק בחינוך שלהן. כאשר אמרו לו שעצותיו לא תואמות את הידע שהן רכשו, השטן בתגובה טען שהוא שליח מגן העדן, שנשלח על מנת לחשוף טעויות הרות גורל במה שמקובל כדוגמה.
סימנים של איחוז המשיכו תוך כדי הליך גירוש השדים. עד אחד כתב כי נזירה אחת "רצה עם שינויי תנועה כה פתאומיים עד כי קשה היה לעצור אותה." אחד מאנשי הכנסייה שנכח, תפס אותה בזרועה, אך להפתעתו, זה לא מנע מיתר גופה להתהפך שוב ושוב, ונדמה היה שידה הייתה מחוברת לכתף על ידי קפיץ."
ככל שההיסטריה גברה, נראה היה כי בלתי נמנע שיתקיים משפט, וכי גורלו של האב בול נחרץ. אך הפרלמנט ברון העביר את גזר הדין בזמן טקס גירוש השדים: האחות מדלן באבנט נידונה למאסר עולם בצינוק הכנסייה, האב תומאס בול נידון להישרף בעודו בחיים, וכן נקבע כי גופתו של מתורין פיקארד תוצא מהקבר ותישרף.
נקודות מבט מודרניות

לפי התפיסה הרווחת כיום בדבר אירועי האיחוז מלובייר, אירועים אלו היו חלק מ"מופע" פוליטי ודתי בצרפת. לפי סטיוארט קלארק: "איחוז וגירוש שדים היו אלגוריות טקסטואליות ותיאטרליות של הקונפליקט בין הכנסייה לשטן, קונפליקט אשר, לדעת מומחים בני ימינו, הגיע לשיאו בתחילת התקופה המודרנית."
לפי תפיסה זו, אירועים אלו נבדלים מציד המכשפות שהתרחש באנגליה ובאמריקה הקולוניאלית בזמן גירושי השדים בלובייר בשל התמות המיניות שהציגו. בזמן האירועים בלובייר, נזירות נראו כשהן מרימות את בגדיהן וחושפות את גופן, הן התחננו לתשומת לב מינית, השתמשו בשפה גסה ושידרו תאווה בשפת הגוף שלהן.
רוב המקרים של תופעת האיחוז השטני בתקופה הזאת בצרפת (מתחילת ועד שלהי המאה ה-17), יוחסו לנשים צעירות, וצצו לעיתים קרובות יותר במנזרים. רופאים ופסיכולוגים מהמאה ה-19 שייכו את ההתנהגויות המתועדות להיסטריה. כיום משוער כי הפרכוסים הקיצוניים שהוסברו כתופעת איחוז במאה ה-17 היו למעשה מקרים של אפילפסיה ומחלות דומות. יתרה מכך, נטען כי במסגרת הזמן של המקרים בצרפת, השתמשו בתופעת האיחוז השטני כדי לתת הסבר כולל עבור חריגות אישיותיות.
היסטוריונים פמיניסטים דוחים את המושג "היסטריה" כמיזוגני, וכן את האפיון של המנזרים במאה ה-17 כמקומות בהם שרר "תסכול מיני ו/או הוללות יחד עם שיממון אינלקטואלי מתמשך". החוקר משה סלוחובסקי רואה את מקרי האיחוז הללו בתוך ההקשר של מיסטיקה דתית-נשית ומציין כי מקרים אלו נטו להופיע במנזרים חדשים או בכאלה שעברו שינויים מבניים.
הערות שוליים

↑  Jules Michlet, La Sorcière, (Alfred Richard Allinson, translated from the French (original title "La Sorcière," Paris: E. Dentu), 1862, עמ' 208
↑  Rosemary Guiley, The Encyclopedia of Demons and Demonology, Infobase Publishing, 2009, ISBN 978-1-4381-3191-7. (באנגלית)
↑  Clark, Stuart, Thinking with demons, עמ' 393
↑  Moshe Sluhovsky, The Devil in the Convent, Believe Not Every Spirit: Possession, Mysticism, & Discernment in Early Modern Catholicism, Chicago Scholarship Online: University of Chicago Press, 2017 (2013), עמ' 233-264
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אירועי האיחוז במחוז לובייר".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12163500z (data)  SUDOC: 030162785
אליפות אפריקה בכדורגל נשים 2012

| --- | --- |

 מארחת:   גינאה המשוונית
 תקופת התחרות:  28 באוקטובר 2012 – 11 בנובמבר 2012 (15 ימים) 
 מספר משתתפות:  8  (מתוך 24 משתתפות שנרשמו)
 הזוכה:   גינאה המשוונית
 מספר משחקים:  16
 מספר שערים:  47 (2.94 בממוצע למשחק)
 מלכת השערים:   ג'נובבה אנונמה (6 שערים)
 → 20102014 ←
אליפות אפריקה בכדורגל נשים 2012, היא אליפות אפריקה בכדורגל נשים העשירית שארגנה קונפדרציית הכדורגל של אפריקה. הטורניר נערך בגינאה המשוונית מ-28 באוקטובר עד ה-11 בנובמבר 2012. אף על פי שנבחרה כמארחת, לא העפילה גינאה המשוונית באופן אוטומטי לטורניר, אלא נאלצה להשתתף עם יתר הנבחרות במשחקי המוקדמות שהחלו בינואר 2012.
במשחק הגמר נפגשו דרום אפריקה (בפעם השישית בתולדותיה) והמארחת גינאה המשוונית - בהופעה שלישית בגמר. בסיום המשחק, שנערך אל מול קהל של 20,000 צופים במלאבו, ניצחה גינאה המשוונית 0-4, וזכתה בתואר בפעם השנייה בתולדותיה. ג'נובבה אנונמה, שהובילה את גינאה המשוונית עד לזכייה בטורניר, סיימה כמלכת השערים (6 כיבושים).
שלב הבתים > בית א'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  גינאה המשוונית | 9 | 3 | 3 | 0 | 0 | 12 | 0 | 12 |
|  דרום אפריקה | 6 | 3 | 2 | 0 | 1 | 5 | 2 | 3 |
|  הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו | 3 | 3 | 1 | 0 | 2 | 2 | 10 | -8 |
|  סנגל | 0 | 3 | 0 | 0 | 3 | 0 | 7 | -7 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  גינאה המשוונית | 1 – 0 | דרום אפריקה   |
|  סנגל | 0 – 1 | הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו   |
|  דרום אפריקה | 1 – 0 | סנגל   |
|  גינאה המשוונית | 6 – 0 | הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו   |
|  גינאה המשוונית | 5 – 0 | סנגל   |
|  דרום אפריקה | 4 – 1 | הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו   |
שלב הבתים > בית ב'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ניגריה | 9 | 3 | 3 | 0 | 0 | 8 | 2 | 6 |
|  קמרון | 4 | 3 | 1 | 1 | 1 | 5 | 3 | 2 |
|  חוף השנהב | 3 | 3 | 1 | 0 | 2 | 7 | 7 | 0 |
|  אתיופיה | 1 | 3 | 0 | 1 | 2 | 0 | 8 | -8 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  ניגריה | 2 – 1 | קמרון   |
|  חוף השנהב | 5 – 0 | אתיופיה   |
|  קמרון | 4 – 1 | חוף השנהב   |
|  אתיופיה | 0 – 3 | ניגריה   |
|  ניגריה | 3 – 1 | חוף השנהב   |
|  קמרון | 0 – 0 | אתיופיה   |
שלב הנוק-אאוט

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי הגמר | חצי הגמר |  |  | הגמר | הגמר |  |

|  | 7 בנובמבר - מלאבו | 7 בנובמבר - מלאבו |  |  |  |  |  |
|  |  גינאה המשוונית גינאה המשוונית |  2 |   |  |  |  |  |
|  |  קמרון קמרון |  0 |   |  |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | 11 בנובמבר - מלאבו | 11 בנובמבר - מלאבו |  |
|  |   |   |   |   |  גינאה המשוונית גינאה המשוונית |  4 |  |
|  |   |   |   |   |  דרום אפריקה דרום אפריקה |  0 |  |

|  |  |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | המשחק על המקום השלישי | המשחק על המקום השלישי |  |
|  | 7 בנובמבר - באטה | 7 בנובמבר - באטה |   |  | 11 בנובמבר - מלאבו | 11 בנובמבר - מלאבו |  |
|  |  ניגריה ניגריה |  0 |   |  |  קמרון קמרון |  1 |  |
|  |  דרום אפריקה דרום אפריקה |  1 |   |  |  ניגריה ניגריה |  0 |  |
שלב הנוק-אאוט > חצי הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 7 בנובמבר 2012 | גינאה המשוונית גינאה המשוונית | 0-2 | קמרון קמרון | אצטדיון מלאבו החדש, מלאבו |
| 7 בנובמבר 2012 | צ'ינאסה  7'   אנונמה  40' |  |  | אצטדיון מלאבו החדש, מלאבו |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 7 בנובמבר 2012 | ניגריה ניגריה | 1-0 | דרום אפריקה דרום אפריקה | אצטדיון באטה, באטה |
| 7 בנובמבר 2012 |  |  | ואן ויק  23' | אצטדיון באטה, באטה |
שלב הנוק-אאוט > המשחק על המקום השלישי

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 11 בנובמבר 2012 | קמרון קמרון | 0-1 | ניגריה ניגריה | אצטדיון מלאבו החדש, מלאבו |
| 11 בנובמבר 2012 | אנגאנאמוי  31' |  |  | אצטדיון מלאבו החדש, מלאבו |
שלב הנוק-אאוט > הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 11 בנובמבר 2012 | גינאה המשוונית גינאה המשוונית | 0-4 | דרום אפריקה דרום אפריקה | אצטדיון מלאבו החדש, מלאבו צופים: 20,000 |
| 11 בנובמבר 2012 | צ'ינאסה  43'   טיגה  66'   אנונמה  70'   צ'ינאסה  72' |  |  | אצטדיון מלאבו החדש, מלאבו צופים: 20,000 |
כובשות השערים

6 שערים
ג'נובבה אנונמה (גינאה המשוונית)
5 שערים
גלוריה צ'ינאסה (גינאה המשוונית)
4 שערים
טיה וינו אינס נ'רהי (חוף השנהב)
אנדיסיווה מגקויי (דרום אפריקה)
3 שערים
ג'ייד בוהו (גינאה המשוונית)
אמור (מחוז)

מחוז אמור (ברוסית: Амурская область; בתעתיק: אמורסקאיה אובלסט) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. נמצא במזרח הרחוק הרוסי בדרום-מערבו, כ-8,000 ק"מ ממוסקבה. בדרום גובל המחוז עם סין. מישור נהר אמור מהווה כ-40% משטח המחוז.
נכון לשנת 2024 מתגוררים במחוז 750,083 תושבים. בירת המחוז היא עיר בלגובשצ'ינסק.
היסטוריה

במאה ה-6 לאזור הגיעה עם ממוצא מנצ'ורי. שליטתם באזור הסתיימה במהלך המאה ה-13 כאשר מונגולים כבשו את האזור. בעקבות כך השליטה באזור הועברה לדאורים.
בשנת 1644 לאזור הגיע יחידה בפיקוד של וסילי פויארקוב ובשנת 1650 בפיקוד של ירופיי חבארוב. הרוסים הצליחו להתבסס באזור אך בהתאם להסכם נרצ'ינסק משנת 1689 הם עזבו את האזור.
בשנת 1858 בעקבות חוזה אייגון האזור עבר מהאימפריה הסינית לשליטה של האימפריה הרוסית. תוך זמן קצר הוקם "מחוז אמור" וקוזאקים של עבר הבאיקל החלו להתבסס באזור.
בשנת 1920 האזור היה חלק של רפובליקת המזרח הרחוק. בשנת 1926 הוקם מחוז אמור שבוטל בשנת 1938 ואזור היה חלק של חבל חברובסק.
בתקופת שלטונו של יוסיף סטלין באזור פעלו מחנות גולאג רבות.
המחוז הנוכחי הוקם מחדש בשנת 1948.
ממשל

הרשות המחוקקת היא "האספה המחוקקת של מחוז אמור" שכוללת 27 חברים. בראש המחוז עומד מושל שנבחר לכהונה של 5 שנים. בשנת 2018 לתפקיד נבחר וסילי אורלוב שבשנת 2023 נבחר לכהונה השנייה.
מבחינה מנהלית המחוז כולל 8 ראיונים, 7 ערים בעלי חשיבות מחוזית ועיר סגורה ציאולקובסקי. במקור הוא היה בסיס של יחידה של חיל הטילים האסטרטגיים וכיום הוא עיר שתושביה תומכים בפעילות של קוסמודרום ווסטוצ'ני. שטחו התרחב לכ-1,181 קמ"ר.
דמוגרפיה

נכון לשנת 2024 מתגוררים במחוז 750,083 תושבים לעומת מעל למיליון אנשים בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20. בערים מתגוררים 69,4% מכלל אוכלוסיית המחוז.  בהתאם לנתוני מפקד אוכלוסין 2021 של הפדרציה הרוסית הרוסים מהווים כ-90% מאוכלוסיית המחוז. אוקראינים שבעבר היו חלק משמעותי כיום מהווים פחות מאחוז.
כלכלה

הרכבת הטרנס-סיבירית שנבנתה במאה ה-19 מהווה עורק תחבורתי ראשי של המחוז.
החל משנת 2011 החלה בניית קוסמודרום ווסטוצ'ני שמתוכנן להחליף את בייקונור. בקרבת העיר סבובודני הוקם מפעל לייצור מוצרי גז טבעי מהגדולים בעולם.
כלכלה > תחבורה

דרך שטח המחוז עוברות הרכבת הטראנס-סיבירית ומסילת הרכבת באיקל-אמור. בתקופת ברית המועצות החל בניית מסילת רכבת לכיוון יאקוטסק. נכון לשנת 2024 היא הגיע לקרבת העיר.
במחוז עוברות מספר כבישים בעלי חשיבות ארצות R-297 "אמור" צ'יטה - חברובסק ו-A360 לכיוון יאקוטסק.
פועל נמל התעופה בלאגובשצ'נסק בעל מעמד בין-לאומי.
בנהר אמור וזיה הוקמו נמלים.
דרך שטחי המחוז עובר צינור גז "עוצמת סיביר" להעברת גז מיאקוטיה ללקוחות בסין. צינור נפט ממחוז ארקוטסק לחוף האוקיינוס השקט עובר דרך המחוז.