stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גאוקורונה
היסטוריה

בסוף שנות השישים של המאה העשרים, תפסה הגשושית האמריקאית מארינר 5 מבט חטוף בגאוקורונה של כדור הארץ ממרחק 240,000 קילומטר.
הצילום המכוון הראשון של הגאוקורונה של כדור הארץ נערך בשנת 1972, באמצעות הטלסקופ הראשון על הירח (מרחק 380,000 קילומטר) שהוצב שם על-ידי האסטרונאוטים של אפולו 16. ניתן לראות בו את הגאוקורונה זוהרת סביב כוכב הלכת באור אולטרה-סגול.
גם הגשושית היפנית PROYCON, שהייתה פעילה בין השנים 2014-2015, צילמה את הגאוקורונה של כדור הארץ בדרכה, ממרחק של 15 מיליון קילומטר. מהתמונה הזו הסיקו המדענים שלגאוקורונה יש סימטריה של צפון-דרום והיא משתרעת למרחק 240,000 קילומטרים (19 פעמים קוטר כדור הארץ).
בין השנים 1996 ל-1998 צילם מצפה החלל SOHO את כדור הארץ ואת האטמוספירה שלו שלוש פעמים, באמצעות מכשיר ה-SWAN שבו, ממרחק 1.5 מיליון קילומטר מכדור הארץ לכיוון השמש. צוות חוקרים רוסי פרסם בשנת 2019 ניתוח חדש של המידע מתצפיות אלה והראה ששולי הגאוקורונה מגיעים למרחק של כ-630,000 קילומטר (50 פעמים קוטר כדור הארץ), ולמעשה הירח נמצא בתוך הטווח שלה.
הערות שוליים

↑  עֲטָרָה אַרְצִית במילון איכות הסביבה (תשע"א), באתר האקדמיה ללשון העברית
1 2 3  S. Witman, Tracing the Path of Gas Atoms from Earth to the Final Frontier, Eos, ‏22 January 2018
1 2 3 4 5  Earth’s atmosphere stretches out to the Moon – and beyond, ESA - European Space Agency, ‏20/02/2019 (באנגלית)
↑  I. I. Baliukin, J.-L. Bertaux, E. Quémerais, V. V. Izmodenov, W. Schmidt, SWAN/SOHO Lyman-α Mapping: The Hydrogen Geocorona Extends Well Beyond the Moon, Journal of Geophysical Research: Space Physics Volume 124, Issue 2, 2019, עמ' 861-885
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
אטמוספירת כדור הארץ ושכבות נוספות (לא בקנה מידה)

|   ח                                      ל                                      ל  |   ח                                      ל                                      ל  |   |   |
|   ח                                      ל                                      ל  |   ח                                      ל                                      ל  | מגנטוספירה | מגנטופאוזה |
|   ח                                      ל                                      ל  |   ח                                      ל                                      ל  | מגנטוספירה |   |
| גאוקורונה | גאוקורונה | מגנטוספירה | פלזמספירה |
|  א                  ט                   מ                   ו                   ס                   פ                   י                   ר                   ה  | אקסוספירה  | מגנטוספירה | פלזמספירה |
|  א                  ט                   מ                   ו                   ס                   פ                   י                   ר                   ה  | תרמוספירה | יונוספירה | יונוספירה |
|  א                  ט                   מ                   ו                   ס                   פ                   י                   ר                   ה  | מזופאוזה |  |  |
|  א                  ט                   מ                   ו                   ס                   פ                   י                   ר                   ה  | מזוספירה |  |  |
|  א                  ט                   מ                   ו                   ס                   פ                   י                   ר                   ה  | סטרטופאוזה |  |  |
|  א                  ט                   מ                   ו                   ס                   פ                   י                   ר                   ה  | סטרטוספירה |  |  |
|  א                  ט                   מ                   ו                   ס                   פ                   י                   ר                   ה  | טרופופאוזה |  |  |
|  א                  ט                   מ                   ו                   ס                   פ                   י                   ר                   ה  | טרופוספירה |  |  |
כדור הארץ
גילדהול (לונדון)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בניין ממשל מקומי, בניין 
 מיקום:  הסיטי של לונדון 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1440
 תאריך פתיחה רשמי:  1440 
 אדריכל:  גילס גילברט סקוט, ג'ורג' דאנס הצעיר 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות גותית, אדריכלות ג'ורג'יאנית 
 קואורדינטות:  51°30′57″N 0°05′30″W﻿ / ﻿51.515894°N 0.091791°W﻿ / 51.515894; -0.091791
 אתר רשמי
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסגילדהול(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסגילדהול(למפת הסיטי של לונדון רגילה) גילדהול(למפת הסיטי של לונדון מוגדלת) גילדהול
 
הגילדהול בשנת 1805 לערך. המבנים משמאל ומימין לא נשתמרו
גילדהול (אנגלית: Guildhall) אולם הגילדות של לונדון, הוא בניין בסיטי של לונדון באזור צ'יפסייד. הבניין שימש כבניין העירייה של העיר.
הבניין

הבניין הנוכחי הוא על שרידי בניין קדום (שמרתפיו נבנו בימי הביניים ונשמרו עד ימינו). בתקופה הרומית היה במקום האמפיתיאטרון הגדול בבריטניה.
חלקים מהבניין הנוכחי נבנו עוד בשנת 1411 והשתמרו. הבניין היה בניין האבן היחיד שלא היה כנסייה, ששרד את השרפה הגדולה של לונדון בשנת 1666, על אף שגג הבניין נשרף, ושוקם בשנת 1670, אז נבנה גג ישר במקום גג רעפים חד יותר.
הבניין שופץ בשנת 1866 לפי תוכניות הארכיטקט סר הוראס ג'ונס ששחזר את גג הרעפים של הבניין לסגנון שבו היה בימי הביניים. גג רעפים זה נהרס בשרפה הגדולה השנייה של לונדון במהלך הבליץ, ושוקם ב-1954 על פי תוכניות של סר גיילס גילברט סקוט.
כיום משמש הבניין רק לאירועים רשמיים, במבנה נמצאים גם גלריה לאמנות ומוזיאון איגוד השענים.
גוג ומגוג

פולקלור מקומי משייך את הענקים גוג ומגוג למקום. לפי פולקלור זה נקשרו הענקים לשערי ארמון שעמד במקום (מבחינה היסטורית לא היה ארמון כזה).
מדי שנה היו מוציאים מהגילדהול פסלים של הענקים שנשמרו בתוכו ומובילים אותם בתהלוכה של ראש העיר. 
הפסלים המקוריים נשרפו בשריפה הגדולה, והוחלפו בשנת 1708 בפסלי עץ שפיסל רב החובל ריצ'רד סאונדרס. פסלים אלה נהרסו במהלך הבליץ. פסלים חדשים מעשי ידי הפסל דייוויד אוונס הוצבו במקום 1953, ביוזמתו ובמימונו של סר ג'ורג' וילקינסון שהיה הלורד ראש העיר של לונדון בשנת 1940, עת נפגע הבניין ונשמדו הפסלים.
תוכנית גילדהול

ב-10 בנובמבר 1955 נשא ראש ממשלת בריטניה אנתוני אידן באולם גילדהול נאום שקרא להסכם שלום בין ישראל ומדינות ערב המבוסס על פשרה בין גבולות תוכנית החלוקה לגבולות הקו הירוק. הוא הבטיח ערבויות לשני הצדדים אם יושג הסכם ואיים שהצד שלא יסכים לפעול במתינות יאבד את אהדת בריטניה. הנאום, שנודע כנאום גילדהול, זכה לאהדה בצד הערבי, אולם זכה לתגובות נמרצות מצד ישראל והעיב על יחסי הממלכה המאוחדת–ישראל עד סוף שנת 1958 עת הצהיר שר החוץ הבריטי שתוכנית גילדהול מתה. באותן שנים, נחשב הגילדהול בישראל לסמל למדיניות אנטי-ישראלית של בריטניה.
הערות שוליים

↑  אידן מוכן לויתורים על חשבון ישראל, דבר, 11 בנובמבר 1955
↑  א. שאנן, אידן מערבב צמר בכותנה, דבר, 18 בנובמבר 1955
↑  א. שאנן, בריטניה מחדשת משלוח נשק חדיש למצרים, דבר, 15 בנובמבר 1955
↑  עמוס גורדון, מגילדהול עד גרוונר, מעריב, 2 בנובמבר 1958
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n85088768  MusicBrainz: f763cae8-9c73-4647-b099-f01dcaa72290  NKC: xx0074717  VIAF: 157167605   WorldCat (עם VIAF): 157167605
גביע העולם למועדונים 2008

| --- | --- |
 מארחת:  יפן יפן
 תקופת התחרות:  11 בדצמבר 2008 – 21 בדצמבר 2008 (11 ימים)
 מספר משתתפות:  7
 הזוכה:  אנגליה מנצ'סטר יונייטד
 מספר משחקים:  8
 מספר שערים:  23 (2.88 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  355,515 (44,439 בממוצע למשחק)
 → 20072009 ←
 
גביע העולם למועדונים 2008 נערך בשנת 2008 ביפן מה-11 בדצמבר עד ה-21 בדצמבר, והוא היה גביע העולם למועדוני כדורגל החמישי במספר. בטורניר זכתה הקבוצה האנגלית מנצ'סטר יונייטד, נציגת איגוד התאחדויות הכדורגל האירופאיות אופ"א. הייתה זו הזכייה הראשונה של מועדון מהאי הבריטי בטורניר זה.
הטורניר

בטורניר השתתפו 7 האלופות משנת 2008 של התחרויות האזוריות מטעם הקונפדרציות היבשתיות של פיפ"א, וקבוצה נוספת מאוסטרליה. המשחקים נערכו באצטדיון טיוטה, באצטדיון הבינלאומי יוקוהמה, ובאצטדיון האולימפי.
התחרות התקיימה בשיטת הנוק אאוט. מנצחת שלב הפלייאוף הצטרפה לאלופות מצפון אמריקה, אסיה ואפריקה בשלב רבע הגמר. המנצחות ברבע הגמר הצטרפו לאלופות אירופה ודרום אמריקה, שזוכות בכרטיס אוטומטי לשלב חצי הגמר. המפסידות בשלב חצי הגמר התמודדו על המקום השלישי והמנצחות עלו לגמר שבו נקבעה האלופה. כמו כן התקיים המשחק על המקום החמישי בין הקבוצות המפסידות ברבעי הגמר, שהתבטל בטורניר הקודם.
הפרס הכספי שחולק בתחרות גדל גם הוא ב-500,000 דולרים אמריקניים לסכום כולל של 16.5 מיליון $US. המנצחת גרפה לכיסה 5 מיליון מתוכם, המפסידה בגמר גרפה 4 מיליון דולר, הקבוצה במקום השלישי זכתה ב 2.5 מיליון דולר, הקבוצה במקום הרביעי זכתה ב־2 מיליון דולר, הקבוצה במקום החמישי זכתה ב-1.5 מיליון דולר, הקבוצה במקום השישי זכתה במיליון דולר ואילו הקבוצה במקום השביעי זכתה ב-500 אלף דולר.
קבוצות משתתפות

הקבוצות שהשתתפו בטורניר הן:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| שם הקבוצה | מדינה | קונפדרציה | תואר |
| יפן גמבה אוסקה | יפן | AFC | אלופת אסיה 2008 |
| אנגליה מנצ'סטר יונייטד | אנגליה | אופ"א | אלופת אירופה 2007/08 |
| מקסיקו פצ'וקה | מקסיקו | CONCACAF | מחזיקת גביע CONCACAF לאלופות 2008 |
| מצרים אל-אהלי | מצרים | CAF | אלופת אפריקה 2008 |
| אקוודור ליגה דה קיטו | אקוודור | CONMEBOL | מחזיקת גביע ליברטדורס 2008 |
| ניו זילנד ויטאקרי יונייטד | ניו זילנד | OFC | אלופת אוקיאניה 2008 |
| אוסטרליה אדלייד יונייטד* | אוסטרליה | AFC | סגנית אלופת אסיה 2008 |

משום שגמבה אוסקה גם זכתה בליגת האלופות האסייתית והיא גם המארחת, נבחרה אדלייד יונייטד כקבוצה האסייתית בעלת התוצאה הטובה ביותר בליגת האלופות האסייתית לשנת 2008.
המשחקים > שלב הפלייאוף

11 בדצמבר אוסטרליה אדלייד יונייטד-ניו זילנד ויטאקרי יונייטד: 1-2
המשחקים > שלב רבע הגמר

13 בדצמבר מצרים אל-אהלי-מקסיקו פצ'וקה: 4-2 (אחרי הארכה)
14 בדצמבר אוסטרליה אדלייד יונייטד-יפן גמבה אוסקה: 1-0
המשחקים > שלב חצי הגמר

17 בדצמבר קולומביה ליגה דה קיטו-מקסיקו פצ'וקה: 0-2
18 בדצמבר אנגליה מנצ'סטר יונייטד-יפן גמבה אוסקה: 3-5
המשחקים > משחק על המקום החמישי

18 בדצמבר אוסטרליה אדלייד יונייטד-מצרים אל-אהלי: 0-1
המשחקים > משחק על המקום השלישי

21 בדצמבר יפן גמבה אוסקה-מקסיקו פצ'וקה: 0-1
המשחקים > משחק הגמר

22 בדצמבר קולומביה ליגה דה קיטו-אנגליה מנצ'סטר יונייטד: 1-0
מלך השערים

בתואר מלך השערים של הטורניר זכה ווין רוני (מנצ'סטר יונייטד) שהבקיע שלושה שערים. שלושה שחקנים נוספים הבקיעו שני שערים כל אחד. 13 שחקנים נוספים הבקיעו שער אחד בטורניר, ואחד נוסף הבקיע שער עצמי.
פרסים

| כדור הזהב | כדור הכסף | כדור הארד |
| --- | --- | --- |
| אנגליה ויין רוני (מנצ'סטר יונייטד) | פורטוגל כריסטיאנו רונאלדו (מנצ'סטר יונייטד) | ארגנטינה דאמין מנסו  (LDU קיטו) |
| --- | --- |
משחק הוגן: אוסטרליה אדלייד יונייטד
גייר הלגרימסון

גייר הלגרימסון (באיסלנדית: Geir Hallgrímsson;‏ 16 בדצמבר 1925 – 1 בספטמבר 1990) היה ראש ממשלת איסלנד בין השנים 1974 – 1978 ומנהיג מפלגת העצמאות בין השנים 1973 – 1983. לפני כן הוא כיהן כראש עיריית רייקיאוויק וכחבר האלת'ינגי (הפרלמנט האיסלנדי).
ראשית חייו

גייר הלגרימסון נולד ברייקיאוויק, התחנך ב"קולג' הצעיר של רייקיאוויק" (Menntaskólinn í Reykjavík) ולמד באוניברסיטת איסלנד, שם הוא סיים לימודי משפטים. הוא בילה גם שנה בארצות הברית, שם למד באוניברסיטת הרווארד משפטים וכלכלה.
קריירה פוליטית > ראש עיריית רייקיאוויק

בין השנים 1959 – 1972 כיהן הלגרימסון כראש עיריית רייקיאוויק. בתקופת כהונתו בתפקיד זה הוא הרחיב בהדרגה את שטח העיר ושיפר את התשתיות שלה. בהנחייתו הוכפל השימוש באנרגיה גאותרמית בכל רחבי העיר. הוא גם שיפר את תשתית הרחובות והסב את רוב הרחובות שהיו עד אז דרכי עפר והפך אותם לרחובות סלולים אספלט. הוא היה ראש עיר אהוד ביותר ובבחירות של 1970 הוא זכה ב-99% של קולות הבוחרים.
קריירה פוליטית > בפוליטיקה הארצית

בסתיו 1970 הוא זכה במספר קולות בבחירות לאלת'ינגי יותר מאשר זכו ראש הממשלה, יוהאן הפסטין ויותר מאשר קודמו בתפקיד ראש העיר, גונאר תורודסן. הוא נבחר לאלת'ינגי כשהוא לוקח את מושבו של ראש הממשלה שמת באותה שנה, ביארני בנדיקטסון וכיהן בו עד 1983. ב-1971 הוא נבחר לתפקיד סגן מנהיג מפלגת העצמאות וב-1973 הוא נבחר לתפקיד מנהיג המפלגה לאחר שיוהאן הפסטין פרש מטעמי בריאות.
קריירה פוליטית > ראש הממשלה

ב-1974 הוא הוביל את מפלגת העצמאות לאחד מניצחונותיה הגדולים בתולדותיה. המפלגה גרפה 42.5% מקולות הבוחרים וזכתה ב-25 מתוך 60 המושבים באלת'ינגי. לאחר הבחירות הוא הרכיב קואליציה עם המפלגה הפרוגרסיבית וממשלתו כיהנה עד 1978. ממשלת הלגרימסון הרחיבה את תחום זכויות הדיג למרחק של 370 ק"מ ונאבקה בממלכה המאוחדת במסגרת מלחמת הבקלה. לאחר שאיסלנד ניתקה את יחסיה הדיפלומטיים עם בריטניה ב-1976, התנהל משא ומתן שבמסגרתו הושג הסכם ביוני אותה שנה, על פיו הכירה בריטניה בתחום של ה-370 ק"מ שהוכרז על ידי איסלנד.
קריירה פוליטית > באופוזיציה

ב-1978 נחלה ממשלתו של הלגרימסון מפלה לאחר שחוקק חוק להגבלת העליות בשכר. החוק היה ניסיון לריסון האינפלציה, ששיעורה התקרב ל-50%. שתי המפלגות החברות בקואליציה הפסידו חמישה מושבים באלת'ינגי כל אחת והוקמה קואליציה ללא השתתפותה של מפלגת העצמאות. שנה לאחר מכן כשלה מפלגת העצמאות בניסיונה להשיג הישגים משמעותיים בבחירות שהתקיימו לאחר שממשלת המפלגה הפרוגרסיבית התפטרה. במקביל התמודד גייר הלגרימסון עם אופוזיציה מבית במפלגתו ובבחירות הפנימיות שהתקיימו ב-1978 הוא זכה רק במקום השני כאשר אלברט גוסמונדסון הקדים אותו. שנה לאחר מכן התקדם הלגרימסון מחדש לראש הרשימה וזכה פעמיים, ב-1979 וב-1981,בבחירות לראשות המפלגה, כשבשתי המערכות הללו הוא זכה בכ-75% מקולות הבוחרים, בפעם הראשונה נגד אלברט גודמונדסון ובפעם השנייה נגד פלמי יונסון, שר החקלאות.
ב-1980 החליט סגן מנהיג מפלגת העצמאות, גונאר תורודסן, לפרוש מהמפלגה יחד עם ארבעה חברים נוספים ולחבור לקואליציה עם ברית העם (המפלגה הסוציאליסטית) ועם המפלגה הפרוגרסיבית. הלגרימסון נותר כמנהיג האופוזיציה ולקראת הבחירות שנערכו ב-1983 התאחדה המפלגה מחדש. אף על פי כן, הלגרימסון נחל תבוסה אישית כאשר הוא הגיע למקום השביעי בלבד בבחירות המקדימות ואיבד את מושבו באלת'ינגי. לאחר הבחירות הוא הכריז שהוא לא יתמודד שוב על תפקיד מנהיג המפלגה. בממשלת הקואליציה של מפלגת העצמאות עם המפלגה הפרוגרסיבית שכיהנה בין השנים 1983 – 1986 הוא כיהן כשר החוץ.
ב-1986 פרש הלגרימסון מהממשלה והיה לאחד מהנגידים של הבנק המרכזי של איסלנד, תפקיד אותו מילא עד למותו בספטמבר 1990. הוא היה חבר ועדת ההיגוי של קבוצת בילדרברג והשתתף ב-14 ועידות שלה  בין השנים 1972 – 1990.
גירי פסטל

גירי פסטל
גירי פַּסְטֵל הם סוג של פסטל המיועד לציור ורישום. כמו מקלוני פסטל אחרים, הם מורכבים בעיקר מצבען וחומר מילוי, לרוב שילוב של שעווה, גומי ערבי, פחם, גיר, ולעיתים תוספות כבדות יותר, כגון חימר. אין הבדל מהותי במרכיבים בין גירי פסטל לפסטלים רכים, פרט למידת הרכות של המקלון, שהיא תוצר לוואי של היחס בין חומר המילוי לצבען. קרויים לעיתים פסטל יבש, פסטל קשה או גירי פוליכרומוס.
שימושים

גירי פסטל מאפשרים עבודה עדינה ומדויקת, בדומה לעפרונות פסטל. כמדיום קשה, הם פחות ניתנים לערבוב על פני הנייר לעומת פסטלי שמן או פסטל רך, ועל כן נוהגים להשתמש בהם בעיקר לרישום הדורש קווים מדויקים, או בשילוב עם פסטלים רכים. עם זאת, קיימים ציורים רבים העושים שימוש אך ורק בגירי פסטל, חלקם ביצירות אמנות חשובות. בציור בגירי פסטל יש צורך בגירים עצמם, גיר לבן ושחור, עפרונות לבנים ושחורים נטולי גרפיט, ולעיתים ממיס על מנת ליצור אפקטים נוזליים. מרבית גירי הפסטל מסיסים במים. גירי פסטל דורשים לרוב משטח מחוספס מעט יותר מפסטלים אחרים, כמו למשל נייר אקוורל או לוח עץ.
ציור בצבעי פסטל מאת אדגר דגה
גאורג, דוכס בוואריה

גאורג, דוכס בוואריה (בגרמנית: George. von Bayern; ‏15 באוגוסט 1455 – 1 בדצמבר 1503), היה דוכס בוואריה-לנדסהוט בין השנים 1479–1503, ועם מותו פרצה בבוואריה מלחמת לנדסהוט.
ביוגרפיה

גאורג נולד ב-15 באוגוסט 1455, ללודוויג התשיעי, דוכס בוואריה ולאמליה מסקסוניה, דוכסית בוואריה, בתם של פרידריך השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה ומרגרטה מאוסטריה.
בשנת 1479 מת אביו לודוויג התשיעי, דוכס בוואריה, וגאורג עלה לשלטון במקומו. בתחילה ניסה גאורג יחד עם בן דודו אלברכט הרביעי, דוכס בוואריה להרחיב את השפעתו באוסטריה, אולם לאחר מכן זנח את תוכניותיו והשלים עם פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. מאוחר יותר הפך גאורג לבעל בריתו של מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ותמך בו במסעותיו בשוואביה, שווייץ, גלדרן והונגריה.
ב-1 בדצמבר 1503 מת גאורג ללא בנים, ובן דודו אלברכט הרביעי, דוכס בוואריה-מינכן ירש את נחלותיו ואיחד תחת שלטונו את כל בוואריה. אולם בעקבות התנגדותו של רופרכט מפפאלץ, בישוף פרייזינג, חתנו של גאורג, פרצה מלחמת לנדסהוט, שבסיומה הוחלט שבנו של רופרכט אוטו היינריך יקבל את רוזנות פפאלץ-נויבורג, ואילו שאר הנחלה תישאר בידי אלברכט.
משפחתו

ב-14 בנובמבר 1475 התחתן גאורג עם ידוויגה יגלו, דוכסית בוואריה, בתם של קז'ימייז' הרביעי, מלך פולין ואליזבת מאוסטריה, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
לודוויג מבוואריה (1476–1496)
רופרכט מבוואריה (1477)
אליזבת מבוואריה (1478–1504), התחתנה עם רופרכט מפפאלץ, בישוף פרייזינג
מרגרטה מבוואריה (1480–1531)
וולפגנג מבוואריה (1482)
גילדן דרום גרמני

מטבע של 2 טאלר מכסף = 3.5 גילדן דרום גרמני משנת 1847
זוג מטבעות בשווי 1 ו- ½ גילדן דרום גרמני, מהשנים 1845 ו- 1847
גילדן דרום גרמני היה מטבע, שהיה ההילך החוקי של מדינות דרום גרמניה בין השנים 1754 ל־1873. מדינות אלה כללו את בוואריה, באדן, וירטמברג, פרנקפורט והוהנצולרן כולל פרוסיה. הגילדן הדרום גרמני הוא נגזרת של הגילדן או הפלורין שהיו מבוססים על משקל זהב טהור שהיה ההילך החוקי באימפריה הרומית הקדושה במהלך ימי הביניים המאוחרים והעת החדשה המוקדמת. הגילדן הדרום גרמני נחלק ל־60 קרויצר (אנ'), כאשר כל 1 קרויצר שווה 4 פפניג או 8 הלר.
היסטוריה

מקור השם "גילדן" הוא במילה שמשמעותה "זהב" או "מוזהב", שמקורו במתכות ממנו יוצרו המטבעות הראשונים, זהב וכסף. הסמל המקובל למטבע הגילדן הוא ƒ. הסמל נובע מהמטבע שנקרא פלורין.
המטבעות הראשונים יוצרו מזהב ומכסף. בשנת 1581 הגילדן הראשון שהוטבע כמטבע היה של הרפובליקה ההולנדית, הגילדן ההולנדי. הגילדן הדרום גרמני התבסס על הגילדן או הפלורין ששימשו באימפריה הרומית הקדושה בימי הביניים המאוחרים ובתקופה המודרנית הקדומה. הגילדן הדרום גרמני הופיע לראשונה כמטבע משותף של מדינות האימפריה הרומית הקדושה החל ממחצית המאה ה-18 . במאה וחמישים השנים הבאות הגילדן הדרום גרמני הוגדר כחלק ממטבעות הרייך-טאלר Reichsthaler או מטבעות הכסף. הגילדן הדרום גרמני הכיל 0.6827 גרם זהב טהור או 9.9 גרם כסף. הגילדן הדרום גרמני שימש בדרום גרמניה ובאימפריה האוסטרית עד שהוצג תקן מטבעות הזהב בשנת 1873.
לאחר איחוד גרמניה בשנת 1871, אימצה האימפריה הגרמנית שזה עתה הוקמה את הגולדמרק בשנת 1873, שהחל להתייצב למטבע היחיד בגבולותיה. סימן גולדמרק אחד, נרשם כ־ 1ℳ. הוא נחלק למאה פפניג. בתקופת המעבר בין המטבעות, 1 גולדמרק היה שווה ל־35 קרויצר או ½12 גילדן דרום גרמני. הגילדן הדרום גרמני החל להיסוג ולצאת מהמחזור במשך יותר משלוש השנים הבאות.
החל מ-1 בינואר 1876 בוטלו הגילדן הדרום גרמני והקרויצר, יחד עם כל צורות המטבע האחרים שהיו באימפריה הגרמנית.
הגולדמרק העשרוני הפך להליך החוקי היחיד בגרמניה, ב־ 4 באוגוסט 1914 עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נותק הקשר בין המארק לזהב, והוחלף על ידי הפפירמרק מנייר.
דוגמאות של טאלרים גרמנים ואוסטרים בהשוואה למטבע אמריקאי (למטה במרכז) של 25 סנט
גילדן הולנדי 1897.
שטר של 20 מרק. 1914.
מרק כסף משנת 1875 = ½12 גילדן דרום גרמני
ראו גם

גילדן הולנדי
טאלר
גולדמרק
לקריאה נוספת

Krause, Chester L.; Clifford Mishler (1991). Standard Catalog of World Coins: 1801–1991 (18th ed.). Krause Publications. ISBN 0873411501.
Pick, Albert (1990). Standard Catalog of World Paper Money: Specialized Issues. Colin R. Bruce II and Neil Shafer (editors) (6th ed.). Krause Publications. ISBN 0-87341-149-8.
הערות שוליים

↑  William Arthur Shaw, The History of Currency, 1252-1894: Being an Account of the Gold and Silver Moneys and Monetary Standards of Europe and America, Together with an Examination of the Effects of Currency and Exchange Phenonmena on Commercial and National Progress and Well-being, Putnam, 1896. (באנגלית)
↑  William Arthur Shaw, p 364: Imperial Mint Ordinance of 1524 defines a silver piece = 1 Rhenish gold gulden. On p 363: the silver equivalent of the guld gulden... received the name gulden groschen.
↑  William Arthur Shaw, p386 standards: #3 Leipzig 1690, #5 Convention 1753, #7 Kronenthaler 1820, #7 Prussian 1837, p372 carolus or 3 gulden 1741, p382 Vereinsthaler 1857.
| מטבעות שקדמו לאירו ומטבעות נוספים של מדינות האיחוד האירופי |
| --- | --- | --- |
| מטבעות לאומיים של מדינות האיחוד שהוחלפו | שילינג אוסטרי • לירה איטלקית • פונט אירי • פרנק בלגי • מארק גרמני • גילדן הולנדי • גילדן דרום גרמני • דרכמה יוונית • פרנק לוקסמבורגי • לטס לטבי • ליטאס ליטאי • לירה מלטזית • טולר סלובני • קורונה סלובקית • פזטה ספרדית • אשקודו פורטוגלי • מרק פיני • פרנק צרפתי • לירה קפריסאית • קונה קרואטית • קרון אסטוני |  |
| מטבעות אחרים שהוחלפו | יחידת מטבע אירופית (אקו) • פרנק מונוגסקי • לירה סן מרינזית • לירת הוותיקן |  |
| מטבעות ב-ERM II | כתר דני |  |
| מטבעות אחרים שלא הוחלפו | ליש"ט בריטית • קורונה צ'כית • פורינט הונגרי • זלוטי פולני • קרונה שוודית • לב בולגרי • לאו רומני |  |
גאורג, דוכס אולדנבורג

גאורג, דוכס אולדנבורג (גרמנית: August von Oldenburg;‏ 9 במאי 1784 - 27 בדצמבר 1812), היה חתנו של פאבל הראשון, קיסר רוסיה, וכונה ברוסיה הנסיך גיאורגי פטרוביץ' אולדנבורגסקי.
ביוגרפיה

גאורג נולד ב-9 במאי 1784 באולדנבורג, לפטר, נסיך הולשטיין-גוטורפ ולפרדריקה, דוכסית וירטמברג, בתם של פרידריך השני אויגן, דוכס וירטמברג ופרדריקה דורותיאה, מרקיזת ברנדנבורג-שוודט.
בשנת 1785 מונה אביו לבישוף ליבק, ובנוסף מונה לעוצר דוכסות אולדנבורג במקום וילהלם, דוכס אולדנבורג, שהיה נכה ורפה שכל. גאורג התחנך יחד עם אחיו אוגוסט, ובשנת 1803 למדו באוניברסיטת לייפציג. בין השנים 1805–1807 ביקרו השניים באנגליה ובסקוטלנד, ובשנת 1808 נשלח גאורג לרוסיה, שם מונה למושל אסטוניה.
בשנת 1808 החליט נפוליאון להתגרש מאשתו ז'וזפין דה בוארנה מכיוון שלא העמידה לו ילדים, וביקש להתחתן עם יקטרינה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם של פאבל הראשון, קיסר רוסיה וסופיה דורותיאה, נסיכת וירטמברג. משפחתה המזועזעת סירבו להצעה, ומיהרו לחתנה עם בן דודה גאורג. הזוג הצעיר התגורר בטבר, שם מונה גאורג למושל, ונולדו להם במהירות שני בנים. ב-27 בדצמבר 1812 מת לפתע גאורג כתוצאה ממחלת הטיפוס, ויקטרינה בילתה את השנים הבאות עם אחיה. בשנת 1813 התלוותה יקטרינה לאלכסנדר בנסיעתו לבריטניה, שם נפגשו עם ג'ורג', נסיך ויילס, שהיה השליט בפועל בבריטניה, ובשנת 1815 התלוותה אליו במהלך קונגרס וינה.
באנגליה פגשה יקטרינה את וילהלם, נסיך הכתר של וירטמברג, ומיד התאהבו השניים ממבט ראשון. עם זאת, וילהלם היה נשוי עם קרולינה אוגוסטה, נסיכת בוואריה, ובשל כך ביקש בקשה להתגרש ממנה, בטענה כי הנישואים לא קוימו, ואכן בשנת 1816 התגרש וילהלם לאחר שקיבל היתר מהאפיפיור, וזמן קצר לאחר מכן התחתנה גרושתו עם פרנץ הראשון, קיסר אוסטריה. ב-24 בינואר 1816 התחתנו וילהלם ויקטרינה בסנקט פטרבורג.
משפחתו

ב-3 באוגוסט 1809 התחתן גאורג עם יקטרינה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם של פאבל הראשון, קיסר רוסיה וסופיה דורותיאה, נסיכת וירטמברג, ממנה נולדו לו שני בנים:
אלכסנדר, דוכס אולדנבורג (1810–1829)
פטר, דוכס אולדנבורג (1812–1881)
גדר המערכת יעל

גדר המערכת יעל היא גדר מערכת אלקטרונית שפותחה על ידי חיים פורת ונפרסה לאורך גבולות מדינת ישראל ובמדינות נוספות. הגדר כוללת גלאים המתריעים על ניסיונות לעבור אותה.
היסטוריה

שנים רבות מאז הקמתה הייתה ישראל מוגנת בגבולותיה על ידי מערכת פרימיטיבית שהייתה מורכבת מגדר רשת פשוטה של חוטי ברזל ומכביש אספלט שביניהם שביל טשטוש לצורך זיהוי טביעות רגלי החודרים. כמה פעמים ביממה היה עובר לאורך הגדר קומנדקר סיור של צה"ל (מצויד בזרקור לתאורה בלילות), נוסע על כביש האספלט ובוחן את הגדר ושביל הטשטוש לגילוי עקבות של חדירה. עם שחר התבצע סיור רגלי ("פתיחת ציר") בהשתתפות גשש, לצורך זיהוי האם הייתה חדירה במשך הלילה. רק עם גילוי סימני חדירה היו נקראים למקום כוחות צה"ל, שהיו מנסים ללכת בעקבות המסתננים, לאתר אותם ולהילחם בהם. באופן זה, כל אדם שרצה להסתנן לישראל, היה מטפס על הגדר או חותך אותה, דורך על שביל הטשטוש וממשיך את דרכו פנימה, ללא הפרעה, כשהוא עלול להתגלות רק לאחר החדירה. המחבלים למדו להמתין בלילה למעבר הקומנדקר, ואז לבצע את החדירה – מה שנתן להם מרווח זמן מספיק גדול לביצוע הפיגוע עד לסיבוב הבא של הסיור, ולפעמים גם לחזור בריאים לשטחם לאחר הפיגוע.
סא"ל (מיל') חיים פורת (פחטר), עובד הקריה למחקר גרעיני (קמ"ג) באותה עת[דרושה הבהרה], היה מג"ד שריון במילואים. הוא ביצע עם יחידתו אחת לשנה "שירות מבצעי" בן מספר שבועות שכלל פעילות חי"ר ללא טנקים לאורך הגדר בגבול הצפון ועמד על חוסר היעילות של השיטה הקיימת למניעת חדירות מחבלים. עלה בדעתו, כי ניתן להתקין על הגדר מערכת אלקטרונית שתתריע במרכזי הפיקוד שלאורך הגבול על ניסיון החדירה ברגע התרחשותו, תוך ציון קטע הגדר בו הוא מתבצע, דבר שיאפשר מתן אזעקת מצב חירום ביישובים הסמוכים לנקודת החדירה והפעלה מידית של כוחות צה"ל לחיסולה.
מערכת "יעל 15"

בהמשך פעולתו של פורת בחברת ביטא פותחה מערכת "יעל 15". מערכת זו מהווה את דור ב' של מערכות ההתרעה מסוג תיילים מתוחים. המערכת, המבוססת אף היא על עקרון הפעולה הבסיסי של מערכת "יעל 5", כוללת כמות בלתי מוגבלת של תיילים ממוכשרים הפרוסים לגובה הגדר (בבתי סוהר הותקנו מערכות בנות 45 תיילים) הממוכשרים כולם על ידי גלאי יחיד.
הגלאי מטיפוס אלקטרוני, אטום למים וללא חלקים נעים, מותקן למכלול התיילים הממוכשרים באמצעות "חוט מאסף" באופן שהפעלת כוח על כל אחד מהם גורמת ליצירת סיגנל אלקטרוני בתוכו, אנלוגי לעצמת הכוח המופעל. סיגנל זה מועבר ללוח הבקרה בו נעשה עיבודו באמצעות מחשב ומתקבלת ההחלטה על מתן ההתראה לרבות הצגת נתונים על עצמת הסיגנל שנתקבל. המערכת נבחנה על ידי חיל החימוש, קיבלה את אישור הדגם ב-14 בנובמבר 1985 ונכנסה מיד לשימוש בצה"ל.