stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
התחרות הבין-לאומית במתמטיקה לתלמידי אוניברסיטאות

התחרות הבין-לאומית במתמטיקה לתלמידי אוניברסיטאות (International Mathematics Competition - IMC) היא תחרות שנתית בין-לאומית במתמטיקה המיעדת לתלמידי אוניברסיטאות ב-4 שנות לימודיהם הראשונות עד גיל 23. התחרות מתקיימת בקיץ, באירופה, ופתוחה לתלמידים מכל העולם.
התחרות מתקיימת מאז 1994. ב-2021 השתתפו בתחרות 589 תלמידים מ-113 נבחרות שונות.
התחרות היא אישית, אך רוב התלמידים מתחרים כחלק מנבחרת. ככלל הנבחרות הן אוניברסיטאיות אך לא כולן. לעיתים אותה אוניברסיטה שולחת מספר נבחרות. בנוסף לדירוג התלמידים, מתפרסם גם דירוג הנבחרות השונות.
מבנה התחרות

אירוע התחרות כולו נערך כשבוע, אך רק יומיים מוקדשים לתחרות עצמה, כאשר לפניהם ואחריהם יש פעילויות נוספות הקשורות לתחרות. בכל אחד מימי התחרות התלמידים מתמודדים במשך 5 שעות עם מספר בעיות קשות המניחות ידע של תואר ראשון במתמטיקה (בעיקר של קורסי שנה א'). מספר הבעיות משתנה משנה לשנה ונכון לשנת - 2022 הוא 4 בעיות בכל יום תחרות. הניקוד המרבי על כל בעיה הוא 10 נקודות.
פרסים ודירוגים > דירוג המשתתפים

לאחר התחרות מתפרסם דירוג המשתתפים לפי מספר הנקודות שהם צברו בשני הימים. אם מספר תלמידים מקבלים אותו מספר נקודות הם מדורגים באותו מקום.
פרסים ודירוגים > פרסים

התלמידים מקבלים את הפרסים הבאים:
פרס ראשון גדול - מוענק לתלמידים בודדים המובילים בדירוג עם הפרשים קטנים זה מזה. לעיתים נדירות מוענק גם פרס נוסף - פרס ראשון גדול גדול, לתלמיד (או התלמידים) המוביל בדירוג עם הפרש ניכר מהאחרים.
פרס ראשון - מוענק לכחמישית עד רבע מהתלמידים המובילם בדירוג.
פרס שני - מוענק לכחמישית עד רבע מהתלמידים הבאים אחריהם בדירוג.
פרס שלישי - מוענק לכחמישית עד רבע מהתלמידים הבאים אחריהם בדירוג.
ציון לשבח - מוענק לכחמישית עד רבע מהתלמידים הבאים אחריהם בדירוג.
שיעורי הזוכים בכל פרס משתנים משנה לשנה. ניקודי הסף לפרסים השונים נקבעים לרוב על פי פערי נקודות, או בציונים עגולים.
פרסים ודירוגים > דירוג נבחרות

הניקוד של כל משלחת הוא הסכום של הניקוד של שלושת המשתתפים הטובים במשלחת וממוצע הניקוד של כל חברי המשלחת. כך, למרות שאין הגבלה על גודל המשלחת, הוספת תלמידים עלולה לפגוע בביצועי הנבחרת.
הנבחרות מדורגות בהתאם לניקוד שלהם.
ישראל בתחרות

ישראל משתתפת בתחרות מאז 2008. עד 2020 ישראל שלחה נבחרת לאומית אחת במקום נבחרות אונברסיטאיות. את פעילות הנבחרת בתקופה זו ריכז האיגוד הישראלי למתמטיקה כאשר את הנבחרת הובילו לב רדזיוילובסקי ודן כרמון. ב-2012 בעקבות תקלה, נרשמה נבחרת אוניברסיטת תל אביב במקום הנבחרת הלאומית, ותלמידים ישראלים נוספים שהשתתפו מטעם אוניברסיטאות אחרות נחשבו כחסרי נבחרת. ב-2021 ישראל שלחה נבחרת לאומית, ובנוסף לה גם הטכניון שלח נבחרת.
נבחרת ישראל תמיד דורגה בשישיה הראשונה, ומאז 2016 תמיד בשני המקומות הראשונים. בשנים 2014, 2017, 2019 ו-2020 נבחרת ישראל דורגה ראשונה.
ב - 2022 ישראל החלה לשלוח נבחרות נפרדות מטעם האוניברסיטאות השונות. בשנה זאת דורגה נבחרת אוניברסיטת ת"א ראשונה, נבחרת מכון ויצמן דורגה שישית, נבחרת אוניברסיטת בר-אילן דורגה במקום ה-23, ונבחרת הטכניון דורגה במקום ה-27.
מאז 2015 תומכים פיינל וסטארקוויר במשלחות הישראליות.
| הדירוג של הנבחרות הישראליות לאורך השנים> נבחרת | הדירוג של הנבחרות הישראליות לאורך השנים> 2022 | הדירוג של הנבחרות הישראליות לאורך השנים> 2021 | הדירוג של הנבחרות הישראליות לאורך השנים> 2020 | הדירוג של הנבחרות הישראליות לאורך השנים> 2019 | הדירוג של הנבחרות הישראליות לאורך השנים> 2018 | הדירוג של הנבחרות הישראליות לאורך השנים> 2017 | הדירוג של הנבחרות הישראליות לאורך השנים> 2016 | הדירוג של הנבחרות הישראליות לאורך השנים> 2015 | הדירוג של הנבחרות הישראליות לאורך השנים> 2014 | הדירוג של הנבחרות הישראליות לאורך השנים> 2013 | הדירוג של הנבחרות הישראליות לאורך השנים> 2012 | הדירוג של הנבחרות הישראליות לאורך השנים> 2011 | הדירוג של הנבחרות הישראליות לאורך השנים> 2010 | הדירוג של הנבחרות הישראליות לאורך השנים> 2009 | הדירוג של הנבחרות הישראליות לאורך השנים> 2008 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הנבחרת הלאומית של ישראל |  |  2 |  1 |  1 |  2 |  1 |  2 |  3 |  1 |  3 |  | 5 | 4 | 6 | 6 |
| הטכניון | 27 | 42 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| אוניברסיטת ת"א |  1 |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 12 |  |  |  |  |
| אוניברסיטת בר-אילן | 23 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| מכון ויצמן |  6 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
ראו גם

אולימפיאדת המתמטיקה הבין-לאומית
נבחרת ישראל במתמטיקה
האיגוד הישראלי למתמטיקה
המועצה המרכזית הפלסטינית

המועצה המרכזית הפלסטינית (בערבית: المجلس المركزي الفلسطيني, הידועה גם בשם המועצה המרכזית של אש"ף) היא אחד ממוסדות הארגון לשחרור פלסטין. המועצה המרכזית מקבלת החלטות מדיניות כאשר המועצה הלאומית הפלסטינית אינה יושבת. המועצה המרכזית פועלת כגוף כמקשר בין המועצה הלאומית לוועד הפועל של אש"ף. המועצה המרכזית נבחרת על ידי המועצה הלאומית לאחר מינוי על ידי ההנהלה של אש"ף, ובראשה עומד נשיא המועצה הלאומית.
המועצה המרכזית מתכנסת לפחות אחת לחודשיים בהזמנת נשיאה. המועצה מגישה דו"ח על עבודתה למועצה הלאומית בעת כינוסה, והחלטות המועצה מתקבלות ברוב קולות הנוכחים.
מבנה המועצה

עם הקמתה בשנת 1973 החליט הוועד הפועל להקים את המועצה המרכזית המונה 32 חברים, בנוסף ל-6 חברים משקיפים, שכוללים את: נשיא המועצה הלאומית הפלסטינית, 10 חברי הוועד הפועל, ארבעה מפת"ח, שניים מהחזית העממית לשחרור פלסטין, שניים מחזית השחרור הערבית, שניים מהחזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין ותשעה יועצים לא פוליטיים.
בשנת 1974 הועלה מספר חברי המועצה המרכזית ל-43 בתוספת 6 משקיפים. בשנת 1977 הגיע מספר החברים ל-55, ובשנת 1979, לאחר הישיבה ה-14 של המועצה הארצית, הוגדל מספר החברים ל-1974. 59.
חלק מחבריה של המועצה מתגוררים מחוץ לפלסטין, ומדינת ישראל מקשה או אוסרת על כניסת רבים מהם לכינוסי המועצה שנערכים ברמאללה. ישראל גם מתנגדת בדרך כלל למעברם של חברי המועצה מעזה לרמאללה. בקשות למעברם מוגשות לאישור מראש לידי מתאם הפעולות בשטחים. כך לדוגמה ביולי 2007 ביקשו לבקר ברמאללה לרגל כינוס המועצה המרכזית פארוק קדומי ונאיף חוואתמה שישראל אסרה בעבר את כניסתם. כניסתם אושרה על ידי ראש הממשלה אהוד אולמרט, אך חוואתמה החליט לבסוף שלא לבקר ברמאללה בשל התנאים הישראליים המגבילים שנכפו על ביקורו.
תפקידי המועצה

המועצה המרכזית אחראית לקבל החלטות בנושאים שהוועד הפועל מציג בפניה, במסגרת החלטות המועצה הלאומית, עורכת דיונים ואישור תוכניות ליישום החלטות שהוגשו לה על ידי הוועד הפועל. בהמשך ליישום תוכניות אלו, היא עוסקת בבחינת תפקודן התקין של אגפי הארגון לשחרור פלסטין ומתן ההמלצות הדרושות בהקשר זה לוועד הפועל.
בין תפקידיה גם הקמת ועדות קבועות מבין חברי המועצה הלאומית, וראשי הוועדות הקבועות הם חברי המועצה המרכזית, ולהכריע בנושאים ובנושאים דחופים ודחופים באופן שאינו סותר את הוראות האמנה הלאומית הפלסטינית.
למועצה המרכזית הזכות להקפיא או להשעות את חברותו של כל חבר או ארגון, ולנקוט בכל עונש בעניין זה, ובלבד שהעניין יובא בפני המועצה הלאומית במושב הראשון שלה.
היסטוריה

ההחלטה להקים מועצה מרכזית לארגון לשחרור פלסטין התקבלה במושב האחד-עשר של המועצה הלאומית הפלסטינית ב-1973, כדי לסייע לוועד הפועל ביישום החלטות המועצה הלאומית ובמתן הנחיות הקשורות להתפתחויות בנושא הפלסטיני. לאחר הקמתה התכנסה המועצה במקומות שונים והחל מ-1982, לאחר מעבר הארגון לשחרור פלסטין לתוניס, התכנסה שם.
ב-15 בנובמבר 1988, אישרה המועצה את ההחלטה על קבלת תוכנית החלוקה, כבסיס החוקי־משפטי לכינון מדינה פלסטינית שבירתה ירושלים
ב-10 באוקטובר 1993, התכנסה המועצה המרכזית של אש"ף לצורך אשרור הסכמי אוסלו, לאחר שב-13 בספטמבר נערך על מדשאות הבית הלבן טקס חגיגי לחתימת "הצהרת העקרונות בדבר הסדרי ביניים של ממשל עצמי", בהשתתפות נשיא ארצות הברית, ביל קלינטון, ראש ממשלת ישראל, יצחק רבין, וראש אש"ף, יאסר ערפאת. ההסכם אושר כעבור יומיים ברוב גדול. בעקבות הסכמי אוסלו, החל מ-1994, מתכנסת המועצה במתחם המוקטעה ברמאללה.
ב-13 בדצמבר 1998, התכנסה המועצה המרכזית הפלסטינית בעזה, במטרה לאשרר את שינוי האמנה הפלסטינית, כפי שנקבע בהסכם ואי.
ב-7 במרץ 2003, אישרה המועצה את התוכנית למנות ראש ממשלה לרשות הפלסטינית (תפקיד שלא היה קיים עד אז), כן אושרה מועמדותו של מחמוד עבאס לתפקיד.
בעקבות ניצחון תנועת החמאס בבחירות לרשות המחוקקת הפלסטינית ב-2006, הוקמה ממשלת אחדות בראשות אסמאעיל הנייה, אך פרצו מאבקי סמכויות בין הנשיאות (שנשלטה על ידי פת"ח) לבין הממשלה (שנשלטה על ידי חמאס) ואף עימותים אלימים בין שתי התנועות. ב-14 ביוני 2007 הכריז נשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס על פירוק ממשלת האחדות הפלסטינית, ועל פיטורי ראש הממשלה הנייה. בתגובה למשבר קראה המועצה המרכזית לפרק את כל הארגונים החמושים בשטחי הרשות הפלסטינית, ובכלל זה את הכוח הביצועי של חמאס ואת גדודי חללי אל-אקצה של פתח כך שרק ממנגנוני הביטחון הרשמיים של הרשות הפלסטינית ירשו לפעול בשטח. בנוסף החליטה המועצה המרכזית להכריז על בחירות חדשות. הבחירות לא התקיימו לבסוף, והמועצה המרכזית החליטה על המשך כהונתו של יו"ר הרשות הפלסטינית, מחמוד עבאס (אבו מאזן), עד לקיומן של בחירות לנשיאות ולפרלמנט בעתיד.
ב-5 במרץ 2015, המועצה המרכזית החליטה להשעות את התיאום הביטחוני עם ישראל, משום שמדינת ישראל מפרה באופן שיטתי את ההסכמים שחתמה עליהם ומשום הפשיטות היומיומיות על שטחי הרשות.
באפריל 2014 תמכה המועצה המרכזית בפנייה של הרשות הפלסטינית להצטרף למוסדות האו"ם ולארגונים בינלאומיים. המהלך בא בתגובה לכך שישראל לא ביצעה את הפעימה הרביעית של שחרור האסירים, כפי שהתחייבה ביולי 2013, ולכן הרשות ראתה את עצמה משוחררת מהתחייבותה שלא לפנות למוסדות הבינלאומיים.
בפברואר 2015 החליטה המועצה המרכזית להחרים בשטחי הרשות כל תוצרת ישראלית, לאחר שישראל הקפיאה חצי מיליארד שקל מכספי המיסים הפלסטינים. ההחלטה הייתה סמלית מאחר שבמסגרת פרוטוקול פריז של הסכמי אוסלו מגביל יבוא ישירות מהעולם, ולא דרך יבואנים ישראלים. בנוסף למוצרים רבים אין תחליף ממקור לא ישראלי עברו הרשות.
בתחילת 2018, בעקבות הכרת ארצות הברית בירושלים כבירת ישראל ופרסום הטיוטה הראשונה של תוכנית השלום של הנשיא טראמפ, החליטה המועצה המרכזית על שורה של צעדי מחאה, בהם דרישה ממועצת הביטחון של האומות המאוחדות להכיר במדינה פלסטינית, הקפאת ההכרה בישראל והפסקת התיאום הביטחוני עמה והקמת ועדה ממשלתית שתבחן את הפסקת את השימוש בשקל בשטחי הרשות.
הערות שוליים

↑  דני רובינשטיין, הדרך למינוי ראש הממשלה הפלשתינאי עוברת בלשכת שרון, באתר הארץ, 15 בפברואר 2003
↑  הרשות ביקשה לכנס המועצה המחוקקת, באתר הארץ, 2 במרץ 2003
↑  דני רובינשטיין, בפתח מחכים לבואם של חוואתמה וקדומי כתוספת כוח נגד חמאס, באתר הארץ, 15 ביולי 2007
↑  דני רובינשטיין, עמוס הראל וברק רביד, הנגבי: אישור לחוואתמה רק אם הוא יובא למשפט, באתר הארץ, 13 ביולי 2007
↑  משה שמש, אש"ף: הדרך לאוסלו – שנת 1988 כמפנה בתולדות התנועה הלאומית הפלסטינית, עיונים בתקומת ישראל 9, 1999, עמ' 186–245
↑  אלדד בק, המועצה המרכזית מתכנסת היום לדון בהסכם העקרונות, חדשות, 10 באוקטובר 1993
↑  יוסי ורטר, זינוק מסחרר לראש המצעד, חדשות, 15 בספטמבר 1993
↑  אלדד בק, אבו־מאזן: צרין לפשוט בגדי מהפכה וללבוש בגדי מדינה, חדשות, 12 באוקטובר 1993
↑  שירות גלובס, ‏המועצה המרכזית של אש"פ התכנסה בעזה לשינוי האמנה, באתר גלובס, 13 בדצמבר 1998
↑  ארנון רגולר, מועצת אש"ף אישרה את מועמדותו של אבו מאזן לראש הממשלה, באתר הארץ, 8 במרץ 2003
↑  אבי יששכרוף, סוכנויות הידיעות, אש"ף: לפרק את כל הארגונים החמושים בשטחי הרשות, באתר הארץ, 21 ביוני 2007
↑  אבי יששכרוף, אלוף בן, סוכנויות הידיעות, עבאס: אתמוך בהחלטת המועצה המרכזית להקדים הבחירות, באתר הארץ, 18 ביולי 2007
↑  אבי יששכרוף, המועצה המרכזית של אש"ף החליטה: אבו מאזן ימשיך בתפקידו עד הבחירות, באתר הארץ, 17 בדצמבר 2009
↑   עמירה הס, המועצה המרכזית של אש"ף הודיעה על השעיית התיאום הביטחוני עם ישראל, באתר הארץ, 5 במרץ 2015
↑  ג'קי חורי וד-פ-א, אש"ף: תומכים בהמשך הפניות לגופי או"ם ולארגונים בינלאומיים, באתר הארץ, 28 באפריל 2014
↑  ברק רביד וג'קי חורי, הפלסטינים הגישו רשמית את בקשות ההצטרפות ל-15 אמנות בינלאומיות, באתר הארץ, 2 באפריל 2014
↑  ג'קי חורי, ועדה פלסטינית הודיעה לסוחרים: הפסיקו לשווק סחורה ישראלית, באתר הארץ, 9 בפברואר 2015
↑   עמירה הס, טור אישי - היגיון החרם, באתר הארץ, 8 במרץ 2015
↑  מנחם קליין, כך ניצל אבו מאזן מהתכנית המדינית שמבשל טראמפ, באתר "שיחה מקומית", 23 בפברואר 2018
↑   ג'קי חורי, הוועד הפועל של אש"ף ידרוש ממועצת הביטחון להכיר במדינה פלסטינית, באתר הארץ, 4 בפברואר 2018
↑  ג'קי חורי, המועצה הפלסטינית: יש להקפיא את ההכרה בישראל ולהפסיק התיאום הביטחוני עמה, באתר הארץ, 16 בינואר 2018
 עמירה הס, גם אחרי הנאום הלוחמני של עבאס, הביורוקרטיה כבשה את הארגון לשחרור פלסטין, באתר הארץ, 19 בינואר 2018
↑  ג'קי חורי, ועדה ממשלתית פלסטינית תבחן להפסיק את השימוש בשקל, באתר הארץ, 6 בפברואר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007418740305171  VIAF: 102153288280532650668   WorldCat (עם VIAF): 102153288280532650668
וריאנט (ביולוגיה)

במיקרוביולוגיה ובוירולוגיה, המונח וריאנט (מאנגלית: Variant, "גרסה"; בעברית: תַּת־זַן) או "וריאנט גנטי" משמש לתיאור תת-סוג של מיקרואורגניזם, הנבדל מבחינה גנטית מזן ראשי, אך אינו שונה מספיק כדי לכנותו זן מובחן. הבחנה דומה נעשית בבוטניקה בין זנים מעובדים שונים של מיני צמח, המכונים זנים.
נאמר בשנת 2012 כי "אין הגדרה מקובלת אוניברסלית למונחים 'זן', 'וריאנט' ו'בידוד' בקהילת הווירולוגיה, ורוב הווירולוגים פשוט מעתיקים את השימוש במונחים מאחרים". היעדר ההגדרה המדויקת נמשך החל משנת 2020; בהקשר של גרסת VOC-202012/01 של נגיף ה-SARS-CoV-2, אתר המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן (CDC) קובע, "לפי שעה בהקשר של גרסה זו, [המונחים "וריאנט", "זן" ו"שושלת"] משמשים בדרך כלל לסירוגין על ידי הקהילה המדעית".
הערות שוליים

↑  מונחים חדשים אושרו במליאת האקדמיה (טבת תשפ"ד, ינואר 2024), באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏4 בינואר 2024
↑  Kuhn, Jens H.; Bao, Yiming; Bavari, Sina; Becker, Stephan; Bradfute, Steven; Brister, J. Rodney; Bukreyev, Alexander A.; Chandran, Kartik; Davey, Robert A. (2012). "Virus nomenclature below the species level: a standardized nomenclature for natural variants of viruses assigned to the family Filoviridae". Archives of Virology. 158 (1): 301–311. doi:10.1007/s00705-012-1454-0. ISSN 0304-8608. PMC 3535543. PMID 23001720.
↑  "Implications of the Emerging SARS-CoV-2 Variant VOC 202012/01". US Centers for Disease Control and Prevention (CDC). 29 בדצמבר 2020. אורכב מ-המקור ב-22 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
אברהם אבא תשבי

אברהם אבא (אבאל'ה) תשבי (1903– כ"ה בתשרי ה'תשמ"ד, אוקטובר 1983) היה ראש המועצה המקומית הראשון של גבעת עדה, שכיהן מ-1949 עד 1955.
ביוגרפיה

נולד ב-1903 במושבה שפיה למיכאל נפתלי ומלכה חמילצקי, כורמים בני העלייה הראשונה, ממייסדי שפיה. אמו הייתה בתם של אברהם אבא והניה למפרט, מ"הביאליסטוקאים" מתיישבי יהוד ופתח תקווה. ב-1925 שינתה המשפחה את שמה ל"תשבי" (ראשי תבות: תושב שפיה בארץ ישראל) בהמלצת חיים נחמן ביאליק שהתארח בביתם.
בשנת 1924 הגיע לגבעת עדה ועסק בחקלאות. כמו כן עסק בענייני ציבור, והיה מוח'תאר המושבה ובהמשך יו"ר ועד המושבה, נציג גבעת עדה בוועד יישובי השומרון, חבר אגודת "החקלאי גבעת עדה" ויו"ר אגודת החסד המקומית "קרן הסבא".
ב-1949 הוכרזה גבעת עדה כמועצה מקומית, ותשבי, שכיהן אז כראש ועד המושבה, נתמנה לראשות המועצה. ב-1951 התקיימו לראשונה בחירות למועצה, והוא התמודד בראש רשימת "ההסתדרות ואוהדיה" שקיבלה את מירב הקולות, והוא נבחר לכהונה נוספת.
בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 1955 התמודד בראש רשימת "חקלאים ואוהדים גבעת עדה", שזכתה למנדט אחד. הוא התמנה לסגן ראש המועצה.
כיהן כיו"ר הוועדה החקלאית שעל-יד המועצה המקומית גבעת עדה.
נפטר באוקטובר 1983 (כ"ה בתשרי ה'תשמ"ד), ונקבר בבית הקברות בגבעת עדה
על שמו קרויה הספרייה הציבורית בגבעת עדה.
חיים אישיים

נישא לשרה ויסוקר, ילידת פתח תקווה, ולהם נולדו שתי בנות.
הערות שוליים

↑  אודות באתר יקבי תשבי
↑  הוקם ועד לישובי השומרון, המשקיף, 8 בינואר 1948
↑  ראו מודעה מטעם האגודה, הַבֹּקֶר, 6 בינואר 1955
↑  הודעת מנהל מחוזי חדרה, דבר, 2 במאי 1955
↑  מועצה מקומית לגבעת עדה, הצופה, 8 בדצמבר 1949
↑  היום - בחירות בגבעת עדה, הַבֹּקֶר, 12 ביוני 1951
↑  קואליציה מפא"י, הפוהמ"ז ואחה"ע ברעננה, הצופה, 13 בספטמבר 1955
↑  אבן-פינה בגבעת-עדה לבית-ההסתדרות, למרחב, 4 בנובמבר 1962
↑  קברו, באתר Billiongraves.
מגי וילנסקי

| --- | --- |

 לידה:  24 בפברואר 1985 (בת 40) יקטרינבורג, ברית המועצות 
 מדינה:  ישראל
 עיסוק:  מפיקה
 פרופיל ב-IMDb
 
מגי וילנסקי (באנגלית: Meggie Vilensky; נולדה ב-24 בפברואר 1985) היא עיתונאית, מפיקת טלוויזיה ישראלית והיא הבעלים והמנכ"ל של חברת ההפקה MVM - "מגי וילנסקי מדיה בע"מ", המפיקה בין היתר את רצועות האקטואליה היומיות בערוץ רשת 13.
ביוגרפיה

וילנסקי נולדה וגדלה בסברדלובסק, שבברית המועצות לשעבר, לסשה וילנסקי, עורך תוכן בעיתונות ומרינה וילנסקי, במאית סרטי תעודה. בשנת 1991, בהיותה בת 6, משפחתה עלתה עמה לישראל. הם התיישבו בקריית שמונה.
קריירה

וילנסקי החלה לעסוק בהפקה בהיותה בת 18, בתחילת דרכה עבדה בחברת "קודה תקשורת", שם הפיקה את התכנית "אישי" עם גיל ריבה עבור חברת הכבלים "HOT", ואת "שליש מהחיים" עם רינה מצליח עבור זכיינית ערוץ 2 "קשת". לאחר מכן עברה לחברת "טו-שוט" שם הפיקה את "שתולים" עם אורלי וילנאי עבור "קשת", "אנדרנלין" עם ענת גורן עבור "רשת" וסרטי וסדרות תעודה נוספים בשעות הפריים טיים עבור הזכייניות "רשת" ו"קשת".
בשנת 2010, מונתה למפיקה הראשית של הערוץ הים תיכוני. וילנסקי הייתה שותפה להקמת הערוץ, ניהלה את הפקת תוכניות המקור, רכש התוכניות, והייתה אחראית על תקציב הערוץ כולו.
בשנת 2012 עברה לזכיינית הטלוויזיה של ערוץ 2, "רשת", שם מונתה לתפקיד מפיקה אחראית, הכפופה למפיקה הראשית של "רשת" ולמנהל התוכניות, והייתה המפיקה האחראית של כל התוכניות היומיות וכן של משדרים מיוחדים. בין היתר הפיקה את התוכניות "העולם הבוקר", "למה לא סיפרת לי", הסיפור", "הבסטה של שגב", "בא לחדש לכם", "שעה בריאה", "יום בחיי ראש הממשלה", "אספת הורים", "סלבריישן", "כידון ובן סימון", "מדברים על זה", "בוקר ישראלי", "שאלה משפטית", "כושר ברשת", "שיחת היום" ועוד.
קריירה > MVM - מגי וילנסקי מדיה בע"מ

בשנת 2017 הקימה וילנסקי חברת הפקות עצמאית, "מגי וילנסקי מדיה בע"מ", המספקת שירותי הפקה עריכה ותוכן בנושאי תרבות ואקטואליה. מאז הקמת החברה היא מפיקה עבור רשת 13 את רצועות האקטואליה היומיות בהן וילנסקי משמשת גם כעורכת-אחראית. בין התוכניות: "שיחת היום עם לוסי אהריש", "עושים שישי עם אריק וייס", "הכול כלול", "לפני החדשות", "מאחורי הכסף", "חמש עם שרון גל" ו"הצינור". האחרונה זכתה בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה שנתיים ברציפות בשנים 2018–2019 ובנוסף בשנת 2021 זכתה בפרס כד החלב ע"ש מוטי קירשנבאום ז"ל על קידום תכנים חברתיים ואקטואליים.
בנוסף יוצרת החברה סדרות וסרטי תעודה עבור רשת 13.
נכון ל-2024, מועסקים בחברה כשישים עובדים.
חיים אישיים

נשואה לעורך הטלוויזיה רן אביטל. מתגוררים ברמת גן.
וושינגטון אלסוורת' לינדזי

וושינגטון אלסוורת' לינדזי (באנגלית: Washington Ellsworth Lindsey; 20 בדצמבר 1862 – 5 באפריל 1926) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כמושל השלישי של מדינת ניו מקסיקו.
ביוגרפיה

לינדזי נולד בעיירה ארמסטרונג מילס שבמדינת אוהיו, לרוברט וג'וליה. בשנת 1884, סיים לינדזי את לימודיו במכללת "Scio", והחל לעבוד כמורה במדינתו, ובניו יורק ואילינוי. בשנת 1891, סיים את לימודיו באוניברסיטת מישיגן.
טרם מעברו לניו מקסיקו, עסק לינדזי בעריכת דין בשיקגו. בשנת 1900, התפקד למפלגה הרפובליקנית. במרוצת השנים, מונה לינדזי לפקיד המחוז של רוזוול, סגן התובע המחוזי, ראש עיריית פורטלס וחבר באמנה החוקתית של ניו מקסיקו. בשנת 1916, הפך לינדזי לסגן המושל אזקיאל קבזה דה בקה. דה בקה נפטר ב-18 בפברואר 1917 במהלך כהונתו כמושל. לינדזי, שהיה סגנו, קיבל על עצמו את תפקיד המושל. במהלך כהונתו, חוקק מספר חוקים משפטיים. לינדזי עזב את תפקידו ב-1 בינואר 1919.
לאחר כהונתו כמושל, חידש לינדזי את הקריירה הפרטית שלו כעורך דין. בשנת 1924, מונה לציר בוועדה הלאומית הרפובליקנית, שבחרה את קלווין קולידג' כמועמדה לבחירות לנשיאות ארצות הברית 1924.
לינדזי נפטר ב-5 באפריל 1926 בפורטלס.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert and John Raimo. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789-1978. Greenwood Press, 1988. ISBN 0-313-28093-2
הערות שוליים

↑  "New Mexico Governor Washington Ellsworth Lindsey". National Governors Association. נבדק ב-2012-07-14.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1199548405  LCCN: no98112110  VIAF: 9468751   WorldCat (עם VIAF): 9468751
התגבשות זיכרון

התגבשות זיכרון או קונסולידציה (באנגלית: consolidation) הוא תהליך ביוכימי בו מידע שנמצא בזיכרון לטווח קצר (המיוצג כשינוי חשמלי זמני שחל בפעילות החשמלית של נוירונים במסגרת תהליך הלמידה), עובר לזיכרון לטווח ארוך לאחסון יציב וקבוע על ידי שינוי במבנה המוח ברמת הסינפסות. בתהליך זה זיכרונות חדשים עוברים בהדרגה ממצב לא יציב בו הם פגיעים לשינויים והפרעות, למצב קבוע יותר בו הם עמידים בפני הפרעות. זהו תהליך התייצבות של זיכרון לטווח הארוך לאחר שהוא נרכש.
התגבשות הזיכרון היא חלק מתהליך ההפנמה של מידע חדש, אשר מוביל לידיעה נרחבת יותר.
סוגי תהליכים

המונח קונסולידציה משמש כדי להתייחס לשני סוגים של תהליכים: התגבשות סינפטית והתגבשות מערכתית.
סוגי תהליכים > התגבשות סינפטית

התגבשות סינפטית היא תהליך אוניברסלי שקורה בכל מערכות הזיכרון. היא מתרחשת בדקות הראשונות של הלמידה עד למספר שעות אחריה. תהליך זה נצפה בכל המינים ובכל משימות הזיכרון לטווח ארוך שנחקרו עד כה. בהקשר של קונסולידציה סינפטית, זיכרון לטווח ארוך הוא זיכרון שנשמר לפחות 24 שעות. התגבשות סינפטית כרוכה בסינתזת חלבונים והיא קשורה בייצוב השינויים בקישוריות הסינפטית; למשל, התפתחות של קשרים סינפטיים חדשים, כמו גם ארגון מחדש של הקשרים הקיימים.
סוגי תהליכים > התגבשות מערכתית

התגבשות מערכתית הוא תהליך ממושך ואיטי שיכול לקחת בין שבועות לשנים אצל בני אדם. בתהליך זה זיכרונות שקודדו לראשונה באזור ההיפוקמפוס מועברים לאזור הנאו-קורטקס במוח, שם הם נשמרים בצורה קבועה יותר.
פגיעה בהתגבשות הזיכרון יכולה להתרחש כתוצאה מפגיעה בתהליכים הביו כימיים. למשל, מפגיעה מוחית או על ידי אמצעים פרמקולוגיים שמונעים את סינתזת החלבונים.
רה-קונסולידציה

גיבוש מחדש או רה-קונסולידציה (באנגלית: re-consolidation) הוא תהליך בו זיכרונות שהתגבשו בעבר מיוצבים לאחר שליפה. לאחר תהליך הקונסולידציה בו מתייצב הזיכרון ומועבר לטווח הארוך, הזיכרון הופך עמיד בפני הפרעות כשהוא מאוחסן. אולם, כאשר הזיכרון נשלף הוא הופך שוב לא יציב וצריך לעבור תהליך של גיבוש מחדש, הזיכרון צריך שלב נוסף של סינתזת חלבון כדי להישמר.
פגיעה בהתגבשות הזיכרון

בתהליך ההתגבשות, הזיכרון עדיין מצוי בשלב שבו הוא רגיש לשכחה. שכחה מסוג זה יכולה להיגרם מפגיעה כלשהי בתהליכים הביו-כימיים.
מסיבה זו, פגיעה מוחית פוגעת פעמים רבות לא רק ביכולת ללמוד מידע חדש, אלא גם בזיכרונות האחרונים שנרכשו לפני הפגיעה ולא השלימו את תהליך ההתגבשות.
פגיעה בהתגבשות הזיכרון > פגיעה בזיכרון בתהליך הרה-קונסולידציה

תהליך הרה קונסולידציה לוקח מספר שעות ובחלון ההזדמנויות הזה, בו הזיכרון פגיע להפרעות, ניתן לפגוע בזיכרון ולשנותו. בעזרת אמצעים פרמקולוגיים המונעים את סינתזת החלבונים ניתן למנוע את תהליך הגיבוש מחדש ובכך לפגוע בזיכרון. בנוסף, באותן שעות ספורות הנדרשות למוח לבנות את הזיכרון בעזרת חומרי הבניין המולקולאריים, מידע מהסביבה משתלב עם הזיכרון וכך הזיכרון נפגע ומשתנה.
ראו גם

ייצוג ידע
אימון מוחי לשיפור למידה
הערות שוליים

1 2 3 4  יונתן גושן־גוטשטיין ודן זכאי (2006). פסיכולוגיה קוגניטיבית, כרך ב', זיכרון. רעננה: האוניברסיטה הפתוחה.
1 2  Paul W. Frankland & Bruno Bontempi, The organization of recent and remote memories, Nature Reviews Neuroscience
1 2 3  Yadin Dudai, THE NEUROBIOLOGY OF CONSOLIDATIONS, OR, HOW STABLE IS THE ENGRAM?, Annual Review of Psychology
1 2  Daniela Schiller et al, Preventing the return of fear in humans using reconsolidation update mechanisms, Nature
↑  Natalie C. Tronson & Jane R. Taylor, Molecular mechanisms of memory reconsolidation, Nature Reviews Neuroscience
1 2  סטיבן ס. הול, MIT Technology Review, ככה נתקן זיכרונות רעים, באתר אלכסון, ‏9.7.2013
1 2  Cristina M.Alberini, Mechanisms of memory stabilization: are consolidation and reconsolidation similar or distinct processes?, Trends in Neurosciences
אקי אבני

| --- | --- |

אבני, 2009
 לידה:  27 באפריל 1967 (בן 57) רחובות, ישראל ישראל 
 שם לידה:  יצחק אבני 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין 
 בת זוג:  ניקול מילר (2014–2023)
 פרסים והוקרה:  תבנית:פרס 
 http://www.akiavni.com
 פרופיל ב-IMDb
 
אבני ואלונה איב בסרט "ברקיע החמישי", 2010
יצחק (אקי) אבני (נולד ב-27 באפריל 1967) הוא שחקן ומנחה טלוויזיה ישראלי. זוכה פרס אופיר לשחקן הראשי הטוב ביותר.
אבני ולביאה הון, 1993
ביוגרפיה

אבני נולד וגדל ברחובות להורים שעלו מטורקיה. לפני גיוסו לצה"ל, הספיק לדגמן לכמה חברות אופנה. שירת בחיל האוויר.
לאחר שירותו הצבאי, הצטרף אבני לצוות בידור במלון באילת, וכעבור שנה יצר את התוכנית "עושים גלים" יחד עם דידי הררי. בהמשך, למד בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין.