stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מונדיאל 2022
סטטיסטיקה > משמעת

שחקן מקבל השעיה ממשחק באחד משני המקרים הבאים:
הרחקה בכרטיס אדום (ההשעיה ניתנת להארכה במקרה של עבירה חמורה).
צבירה של שני כרטיסים צהובים. הצבירה מתאפסת בשלב רבע הגמר.
להלן רשימת ההשעיות:
| שחקן | עבירה | השעיה |
| --- | --- | --- |
| ויילס ויין הנסי |   בית ב' נגד איראן (מחזור 2; 25 בנובמבר) | בית ב' נגד אנגליה (מחזור 3; 29 בנובמבר) |
| איראן עלירזא ג'האנבח'ש |   בית ב' נגד אנגליה (מחזור 1; 21 בנובמבר)     בית ב' נגד ויילס (מחזור 2; 25 בנובמבר) | בית ב' נגד ארצות הברית (מחזור 3; 29 בנובמבר) |
| אקוודור סבאס מנדס |   בית א' נגד קטר (מחזור 1; 20 בנובמבר)     בית א' נגד הולנד (מחזור 2; 25 בנובמבר) | בית א' נגד סנגל (מחזור 3; 29 בנובמבר) |
| ערב הסעודית עבד אל-אילה אל-מאלכי |   בית ג' נגד ארגנטינה (מחזור 1; 22 בנובמבר)     בית ג' נגד פולין (מחזור 2; 26 בנובמבר) | בית ג' נגד מקסיקו (מחזור 3; 30 בנובמבר) |
| קוסטה ריקה פרנסיסקו קאלבו |   בית ה' נגד ספרד (מחזור 1; 23 בנובמבר)     בית ה' נגד יפן (מחזור 2; 27 בנובמבר) | בית ה' נגד גרמניה (מחזור 3; 1 בדצמבר) |
| בלגיה אמאדו אוננה |   בית ו' נגד קנדה (מחזור 1; 23 בנובמבר)     בית ו' נגד מרוקו (מחזור 2; 27 בנובמבר) | בית ו' נגד קרואטיה (מחזור 3; 1 בדצמבר) |
| קוריאה הדרומית פאולו בנטו (מאמן) |   בית ח' נגד גאנה (מחזור 2; 28 בנובמבר) | בית ח' נגד פורטוגל (מחזור 3; 2 בדצמבר) |
| סנגל אידריסה גייה |   בית א' נגד הולנד (מחזור 1; 21 בנובמבר)     בית א' נגד אקוודור (מחזור 3; 29 בנובמבר) | שמינית הגמר נגד אנגליה (4 בדצמבר) |
| יפן קו איטקורה |   בית ה' נגד קוסטה ריקה (מחזור 2; 27 בנובמבר)     בית ה' נגד ספרד (מחזור 3; 1 בדצמבר) | שמינית הגמר נגד קרואטיה (5 בדצמבר) |
| קמרון ונסן אבובקאר |   בית ז' נגד ברזיל (מחזור 3; 2 בדצמבר) | ההשעיה תבוצע מחוץ לטורניר |
| ארגנטינה מרקוס אקוניה |   בית ג' נגד פולין (מחזור 3; 30 בנובמבר)     רבע הגמר נגד הולנד (9 בדצמבר) | חצי הגמר נגד קרואטיה (13 בדצמבר) |
| ארגנטינה גונסאלו מונטייל |   בית ג' נגד מקסיקו (מחזור 2; 26 בנובמבר)     רבע הגמר נגד הולנד (9 בדצמבר) | חצי הגמר נגד קרואטיה (13 בדצמבר) |
| הולנד דנזל דומפריס |   רבע הגמר נגד ארגנטינה (9 בדצמבר) | ההשעיה תבוצע מחוץ לטורניר |
| מרוקו וליד שדירה |   רבע הגמר נגד פורטוגל (10 בדצמבר) | חצי הגמר נגד צרפת (14 בדצמבר) |
| קרואטיה מריו מנדז'וקיץ' (עוזר מאמן) |   חצי הגמר נגד ארגנטינה (13 בדצמבר) | מקום שלישי נגד מרוקו (17 בדצמבר) |
פרסים

הפרסים הבאים הוענקו בסיום הטורניר על ידי פיפ"א: כדור הזהב (השחקן הטוב ביותר), נעל הזהב (מלך השערים), כפפת הזהב (השוער המצטיין), והשחקן הצעיר המצטיין, כולם תחת חסות אדידס.
| כדור הזהב | כדור הכסף | כדור הארד |
| --- | --- | --- |
| ארגנטינה ליונל מסי | צרפת קיליאן אמבפה | קרואטיה לוקה מודריץ' |

| נעל הזהב | נעל הכסף | נעל הארד |
| צרפת קיליאן אמבפה | ארגנטינה ליונל מסי | צרפת אוליבייה ז'ירו |
כפפת הזהב
ארגנטינה אמיליאנו מרטינס
השחקן הצעיר המצטיין
ארגנטינה אנסו פרננדס
הנבחרת ההוגנת של הטורניר
אנגליה אנגליה
אירועים בולטים

במונדיאל זה ניתנו תוספות הזמן הארוכות ביותר למחצית מאז מונדיאל 1966.
במונדיאל זה הובקעו השערים הכי מאוחרים במשחקי מונדיאל בכל הזמנים, שלא הובקעו בהארכה.
מונדיאל זה הוא הראשון מאז 1994 שבו אף נבחרת לא סיימה את שלב הבתים עם 3 ניצחונות מ-3 משחקים (במונדיאל 1994 השתתפו 24 נבחרות, והחל מ-1998 משתתפות במונדיאל 32 נבחרות).
במונדיאל זה הפך כריסטיאנו רונאלדו לכדורגלן הראשון שכובש לפחות שער אחד ב-5 מונדיאלים שונים והראשון שכובש ברצף ב-10 טורנירי מונדיאל ויורו.
במונדיאל זה נרשם משחקו הרשמי ה-1,000 בקריירה של ליונל מסי (בשמינית הגמר נגד אוסטרליה).
במונדיאל זה נרשם הישג שיא חדש לנבחרת מאפריקה, כשנבחרת מרוקו בכדורגל עלתה לחצי הגמר לאחר שניצחה 1–0 את פורטוגל.
ברבע הגמר נשבר שיא הכרטיסים הצהובים למשחק אחד במונדיאל - 18 צהובים (מהם אחד צהוב שני שהפך לאדום), במשחק בין ארגנטינה והולנד.
בגמר המונדיאל הפך ליונל מסי לשיאן ההופעות במונדיאלים עם 26 הופעות ולכדורגלן השני אחרי ז'אירזיניו שכובש בכל שלב בטורניר יחיד (בתים, שמינית הגמר, רבע הגמר, חצי הגמר והגמר).
מונדיאל זה הפך למונדיאל הפורה בהיסטוריה, לאחר שנכבשו בו 172 שערים. הוא עקף את מונדיאל 1998 ומונדיאל 2014 שבהם נכבשו 171 שערים.
סמלים > סמליל

הסמליל הרשמי נחשף ב-3 בספטמבר 2019 במהלך אירוע שהתקיים בבורג' קטר. הוא נועד לסמל את גביע המונדיאל, סמל האינסוף, ואת הספרה 8, המרמזת אל שמונת האצטדיונים המארחים. הסמל גם דימויים של צעיפים, המרמזים על המונדיאל החורפי הראשון, ומכיל גלים המדמים דיונות מדבריות.
סמלים > קמע

הקמע הרשמי של הטורניר נחשף ב-1 באפריל 2022, במהלך הגרלת שלב הבתים. שמו הוא לעיב (בערבית: لعيب, באנגלית: La’eeb), שמשמעותו בערבית היא "שחקן מוכשר מאוד". באתר הרשמי של פיפ"א נכתב: "לה'איב יהיה ידוע ברוח הנעורים שלו, מפיץ שמחה וביטחון בכל מקום אליו ילך".
סמלים > כדור

כדור המשחק הרשמי, "אל-ריחלה", נחשף ב-30 במרץ 2022. הוא יוצר על ידי אדידס בעיקר בהשראת התרבות, הארכיטקטורה, הנוף והדגל של קטר. משמעות שמו בערבית היא "המסע" (الرحلة). הכדור עוצב עם קיימות בראש סדר העדיפויות, ואל-ריחלה הוא כדור המונדיאל הראשון שנוצר באמצעות דיו ודבקים ועל בסיס מים בלבד.
במקביל, הוכנסו גם שיפורים בליבת הכדור, טכנולוגיות דחיסת אוויר שתשפר את מגע הכדור עם הרגל ומשטח הדשא, ובמעטפת הכדור, ויצירת סינרגיה בין החלק החיצוני לכדור עצמו.
סמלים > שיר רשמי

השיר הרשמי של הטורניר הוא "Hayya Hayya (Better Together)", המבוצע בידי טרינידד קרדונה (אנ'), דווידו (אנ') ועאישה. השיר יצא לאור ב-1 באפריל 2022 לצד קליפ וידאו רשמי. שיר זה הוא חלק מרצועת שמע רחבה יותר שהתפרסמה בהמשך.
שיווק > זכויות שידור

ב-2012 חתמה פיפ"א על הסכם עם איגוד השידור האירופי (EBU) עבור המונדיאלים ב־2018 וב־2022. ההסכם מכסה 37 מדינות באירופה, כולל ישראל. ב-2014 זכו ITV וה־BBC בזכויות השידור בבריטניה. זכויות השידור בגרמניה נמכרו ל־ZDF, ARD ודויטשה טלקום בהסכם שנחתם ב־2014. פוקס וטלמונדו השיגו את זכויות השידור בארצות הברית בעסקה המוערכת ב־1.2 מיליארד דולר. בינואר 2022 פרסמה פיפ"א את רישיונות השידור המלאים למונדיאל 2022 בכל העולם.
שיווק > זכויות שידור > בישראל

הערוץ הראשון, מתוקף חברותו באיגוד השידור האירופי, קיבל את זכויות השידור של מונדיאל 2018 ו־2022. ב-2017 הערוץ פורק ותאגיד השידור הישראלי החליף אותו, וב-2018 נעשה התאגיד לחבר קבוע באיגוד השידור האירופי. התאגיד שילם עבור שידור שני המונדיאלים 6.3 מיליון אירו. ביוני 2022 העמיד התאגיד למכירה שמונה משחקים בשלב הבתים. בניגוד למונדיאלים הקודמים, הפעם נמכרים רק משחקים שאין באפשרותו של כאן 11 לשדר, מכיוון שמתקיימים במקביל למשחקים אחרים; מכירת המשחקים על-ידי התאגיד מתבצעת בעקבות האיסור של מעניקי זכויות השידור בעולם לוותר על משחקים נוספים. באוגוסט 2022 פורסם כי רשת 13 וצ'רלטון רכשו ארבעה משחקים כל אחת. ארבעת המשחקים שרכש צ'רלטון שודרו גם בכאן דיגיטל. 56 המשחקים שנותרו בידי התאגיד שודרו בערוץ כאן 11 ובערוץ מכאן 33 בשפה הערבית. המשחקים שודרו באיכות 4K וניתן היה לצפות בהם באתר האינטרנט וביישומון של תאגיד השידור.
אף על פי שבמונדיאלים קודמים נשלחו שדרנים ופרשנים ישראלים לשדר את המשחקים עצמם, במונדיאל בקטאר ולראשונה בתולדות שידורי המונדיאל בישראל, הוקם אולפן מיוחד ממקום אירוח המשחקים. בשידורים לקחו חלק מספר רב של פרשנים וכתבים שהיו פרוסים באולפנים ובשטחי האצטדיונים. את המשחקים שידרו השדרים נדב יעקבי עם הפרשן אורי אוזן; עמיחי שפיגלר עם הפרשן מוטי איוניר; יהונתן כהן עם הפרשן אסף כהן; ושרון דוידוביץ' עם הפרשנית אשרת עיני. אליהם צורפו לצוות השידור עמית לוינטל, אורן יוסיפוביץ ודור הופמן. טל ברמן הגיש את אולפן המונדיאל.
שיווק > חסויות

| שותפים של פיפ"א | ספונסרים |
| --- | --- |
 אדידס  קוקה-קולה  יונדאי–קיה  קטר איירווייז  ויזה  דליאן וונדה גרופ:  אנהאוזר-בוש אינבוו  Hisense  McDonald's  Mengniu Dairy  TikTok  Vivo
מחלוקת

מאז שזכתה באירוח הטורניר, הואשמה קטר באמצעי התקשורת בעולם המערבי כי אירוח הטורניר הוא חלק מאסטרטגיה של קטר בטיהור תדמיתה באמצעות הספורט מה שמכונה Sports Washing (אנ') . ב־10 ביולי 2013 הודיעה ממשלת קטר כי תשקיע 200 מיליארד דולרים בהכנות למונדיאל. במהלך שנה זו יצאו מספר תחקירים על אבדות בנפש מבין העובדים בהקמת התשתיות לקראת המונדיאל. באפריל 2017 דווח שקטר החליטה לקצץ את תקציב המונדיאל ב-40%.
לפי דיווחים מעיתונים בריטים[דרושה הבהרה], קטר העבידה וגרמה למותם של כ-6,000 עובדים זרים בזמן העבודות לבניית אצטדיונים חדשים.
מחלוקת > דחיית המונדיאל לחורף

בשל האקלים החם השורר בקטר ביוני ויולי מניתה פיפ"א באוקטובר 2013 ועדה שתפקידה לבחון מועדים חלופיים לטורניר. ב-24 בפברואר 2015 הציעה הוועדה את קיום המונדיאל בחורף, מסוף נובמבר עד סוף דצמבר 2022, על מנת להימנע מהחום הקיצי הקטרי (עלול להגיע ל-40 מעלות צלזיוס בצל). תאריכים נוספים בשנת 2022 נשללו עקב משחקי החורף האולימפיים בפברואר, משחקי החורף הפאראלימפיים במרץ, וחודש הרמדאן באפריל.
הצעה זו הייתה שנויה במחלוקת, מכיוון שבכך המונדיאל פגע בלוחות הזמנים של ליגות מקומיות רבות ברחבי העולם. ופרשנים רבים הסתייגו מהרעיון של מונדיאל מקוצר בן 28 יום. תיאו צוונציגר, חבר הוועד המנהל של פיפ"א, טען בראיון כי הענקת אירוח מונדיאל 2022 לקטר היא טעות. פרנק לואי, יו"ר התאחדות הכדורגל האוסטרלית, אמר כי אם אכן המונדיאל יעבור לנובמבר ויפגע בלוח הזמנים של ליגת העל האוסטרלית, ההתאחדות תדרוש פיצויים מפיפ"א. ריצ'רד סקודאמור, המנהל הכללי של הפרמייר ליג, אמר כי הליגה תשקול צעדים משפטיים נגד פיפ"א, משום שקיום המונדיאל בחורף יפריע למחזורי המשחקים הפופולריים בחג המולד וראש השנה האזרחית. ב-19 במרץ 2015, אישרה פיפ"א כי המונדיאל ייערך בנובמבר-דצמבר. היום הלאומי של קטר.
מחלוקת > האשמות במכרז מושחת

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מחלוקת > המשבר הדיפלומטי בקטר

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מחלוקת > השתתפות רוסיה במונדיאל

ב-9 בדצמבר 2019, הסוכנות העולמית נגד סמים בספורט (WADA) הטילה על רוסיה השעיה לארבע שנים מכל אירועי הספורט העולמיים, לאחר שהסוכנות הרוסית למניעת סימום בספורט נמצאה אשמה בהסתרה שיטתית של סימום ספורטאים רוסים. למרות זאת, רוסיה הורשתה להשתתף במוקדמות המונדיאל, מכיוון שהאיסור חל רק על הטורניר הסופי. רוסיה עתרה לבית הדין לבוררות בספורט כנגד החלטתה של WADA, אך ב-17 בדצמבר 2020 הותיר בית המשפט את האיסור על כנו למשך שנתיים, עד 16 בדצמבר 2022, יומיים לפני גמר המונדיאל.
השתתפותה של רוסיה במונדיאל הועמדה בספק נוסף לאחר הפלישה הרוסית לאוקראינה בפברואר 2022. ב-24 בפברואר, שלוש הנבחרות שהוגרלו למסלול הפלייאוף יחד עם רוסיה - צ'כיה, פולין ושוודיה, הודיעו כי לא ישחקו בשטח רוסיה. ב-26 בפברואר הודיעו פולין ושוודיה כי לא ישחקו כלל נגד נבחרת רוסיה, ויום לאחר מכן הצטרפה לכך גם צ'כיה.
ב-27 בפברואר הודיעה פיפ"א על סנקציות שיוטלו על השתתפותה של רוסיה בכדורגל העולמי. נאסר עליה לארח תחרויות בינלאומיות, הנבחרת תשחק את כל משחקיה באצטדיון במדינה נייטרלית וללא קהל, והיא לא תורשה להתחרות תחת הדגל הרוסי וההמנון הרוסי. במקום זאת, ובדומה לספורטאים האולימפיים הרוסיים, הנבחרת תשחק תחת דגלה של התאחדות הכדורגל הרוסית (RFU). אך למחרת, 28 בפברואר, הודיעה פיפ"א כי היא משעה את רוסיה מהשתתפות בכל הטורנירים שנערכים על ידיה, לרבות מונדיאל 2022.
מחלוקת > זכויות להט"ב

מיד עם זכייתה של קטר באירוח המשחקים, הועלו דאגות לגבי זכויותיהם של חברי קהילת הלהט"ב שישתתפו בטורניר, שכן הומוסקסואליות אינה חוקית בקטר, ועל מוסלמים קיים עונש מוות לפי חוקי השריעה. נשיא פיפ"א דאז, ספ בלאטר, ספג ביקורת לאחר שענה בבדיחות הדעת בנוגע לחששות אלו כי המשתתפים ההומוסקסואליים "צריכים להימנע מפעילות מינית", אמירה עליה הוא התנצל מאוחר יותר והבטיח כי פיפ"א לא תסבול אפליה מכל סוג שהוא. ב-2013, חסן אל-ת'וואדי, הממונה מטעם ממשלת קטאר על ארגון המונדיאל, הבטיח כי כולם יתקבלו בברכה בקטר 2022, אך הזהיר מפני גילויי חיבה פומביים מכיוון שהם "אינם חלק מהתרבות והמסורת שלנו".
בנובמבר 2021, הכדורגלן האוסטרלי ג'וש קבאלו שיצא מהארון כהומוסקסואל באוקטובר 2021, אמר כי הוא חושש לנסוע לקטר לשחק במונדיאל. בתגובה אמר נאסר אל חאטר, יו"ר הוועדה המארגנת של המונדיאל, כי קטר תקבל את קבאלו בברכה.
בדצמבר 2020, גורמים קטריים רשמיים הצהירו, כי בהתאם למדיניותה של פיפ"א, קטר לא תגביל את הצגתם של סמלים להט"בים (כגון דגל הגאווה) במהלך משחקי המונדיאל. למרות זאת, באפריל 2022, גורם ביטחוני קטרי המעורב בפיקוח על הטורניר, הצהיר כי ישנן תוכניות להחרים דגלי גאווה מהצופים, לכאורה על מנת להגן עליהם מפני עימותים עם צופים הומופובים. Fare network, הארגון למניעת אפליה בכדורגל האירופי, מתח ביקורת קשה על הדיווח, וטען כי פעולות אנטי-להט"ביות מטעם ממשלת קטר מדאיגות את המשתתפים במונדיאל יותר מאשר פעולות של יחידים. באפריל 2022, הצהיר בראיון מייג'ור גנרל עבדולעזיז עבדולה אל-אנסארי, המפקח על אבטחת המונדיאל מטעם ממשלת קטר, כי זוגות להט"בים יתקבלו בברכה במדינה וייתקלו בחופש להט"בי שדגל הקשת בענן מייצג. במאי 2022 דווח כי בתי מלון בקטר סירבו לקבל הזמנה מזוג חד־מיני.
ב-28 בנובמבר 2022, במהלך המשחק בין פורטוגל לאורוגוואי, התפרץ אוהד למגרש עם דגל הגאווה בתור מחאה. ב-21 בנובמבר נעצר גרנט ואהל, עיתונאי ספורט אמריקאי בשל חולצה שלבש ועליה ציור של קשת בענן כתמיכה בקהילה הגאה.
מחלוקת > איסור על מכירת אלכוהול

בנובמבר 2022, יומיים לפני תחילת הטורניר, קטר החליטה לאסור מכירה של אלכוהול בשמונת האצטדיונים שיארחו את המשחקים. מארגני המונדיאל התחייבו להחריג את המשחקים מהכללים במדינה המוסלמית ולמכור משקאות אלכוהוליים באצטדיונים, אבל הפרו ברגע האחרון את התחייבותם. מכירת משקאות אלכוהולים התאפשרה במתחמים ייעודיים בלבד.
מחלוקת > היחס לאוהדים ועיתונאים מישראל

באתר מכירת הכרטיסים למונדיאל, לא נכללה ישראל ברשימת המדינות. אפשרות הבחירה היחידה שניתנה היא ה"שטחים פלסטיניים כבושים". אתר המכירה הוא האתר הרשמי מטעם סוכנות פיפ"א. בנוסף, במסגרת ההכנות, פנתה קטר לישראל בבקשה להימנע מהטלת מגבלות על הגעת אוהדים פלסטינים.
שורה של עיתונאים ישראלים התמודדו עם מחאות בעד הפלסטינים והטרדות בניסיון לדווח מהמונדיאל בקטר. סרטונים של ההטרדות והמחאות הופצו ברשתות החברתיות וזכו לתהודה חיובית רבה בעולם הערבי. העיתונאים הישראלים דיווחו כי הם מרגישים שנואים ולא רצויים בקטר.
ליאור כרמלי

| --- | --- |

 לידה:  1 באוקטובר 1967 (בן 57) ראשון לציון, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1986–2022 (כ־36 שנים)
 דרגה:    אלוף
 תפקידים בשירות
  מפקד פלגת ההכשרות בסיירת מטכ"ל   סגן מפקד סיירת מטכ"ל   מפקד חטיבת מנשה   מפקד חטיבה 226   ראש חטיבת ההפעלה המבצעית באמ"ן   מפקד מערך המבצעים המיוחדים באמ"ן   מפקד אוגדת איו"ש   ראש אגף התקשוב וההגנה בסב"ר
 פעולות ומבצעים
 האינתיפאדה הראשונה    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן    מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן  מבצע שובו אחים    מבצע צוק איתן  מבצע שומר החומות  מלחמת חרבות ברזל
 
ליאור כרמלי (נולד ב-1 באוקטובר 1967) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף. שימש ראש אגף התקשוב וההגנה בסב"ר, מפקד אוגדת איו"ש, מפקד מערך המבצעים המיוחדים וראש חטיבת ההפעלה המבצעית באמ"ן.
ביוגרפיה

כרמלי נולד וגדל בראשון לציון. התגייס לצה"ל בשנת 1986, התנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 202. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לגדוד 202 ומונה למפקד מחלקה. בהמשך שימש כמפקד פלוגת מסלול. לאחר מכן מונה למפקד פלוגת החוד בגדוד 202 בין השנים 1991–1993, בין היתר בלחימה ברצועת הביטחון. בשנת 1994 עבר לשרת בסיירת מטכ"ל, ומונה למפקד פלגת ההכשרות ביחידה. בהמשך מונה ל"מצביא" ופיקד על מבצע מיוחד במסגרת היחידה. לאחר מכן מונה לסגן מפקד היחידה. ב-12 ביוני 2007 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת מנשה, ושימש בתפקיד עד שנת 2009. לאחר מכן מונה למפקד חטיבה 226, ושימש בתפקיד בין השנים 2009–2011.
ב-11 באוקטובר 2011 הועלה לדרגת תא"ל ומונה לראש חטיבת ההפעלה המבצעית באמ"ן, ושימש בתפקיד עד שנת 2013. בשנת 2013 מונה למפקד מערך המבצעים המיוחדים, לאחר שראש אמ"ן, אביב כוכבי, החליט להרחיב את היחידה, ממחלקה בפיקודו של אל"ם למערך בפיקודו של תא"ל, והיה לראשון שעמד בראש היחידה במתכונתה החדשה. את תפקידו סיים בשנת 2015, ב-5 באוגוסט 2015 מונה למפקד אוגדת איו"ש, ושימש בתפקיד עד 13 בספטמבר 2017.
ב-1 בפברואר 2018 הועלה לדרגת אלוף וב-4 בפברואר מונה לראש אגף התקשוב וההגנה בסב"ר, תפקיד אותו מילא עד 19 בינואר 2022. בסיום תפקידו פרש מצה"ל.
עם פרוץ מלחמת חרבות ברזל, מונה לעמוד בראשות חמ"ל המרכז את נושא הנעדרים והחטופים בצה"ל.
חיים אישיים

כרמלי נשוי לאפרת ואב לשלושה. בעל תואר ראשון ושני בהנדסת חשמל ואלקטרוניקה מאוניברסיטת תל אביב.
הערות שוליים

↑  מערכת אתר צה"ל, תא"ל ליאור כרמלי מונה לראש חטיבת ההפעלה באמ"ן, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 11 באוקטובר 2011
↑  יואב לימור, מה עובר על סיירת מטכ"ל, באתר ynet, 13 ביולי 2007
↑  אמיר בוחבוט‏, לרצוח במרחק דקה מהבית: חוליות הטרור המקומיות מאתגרות את ישראל, באתר וואלה, 8 באוקטובר 2015
↑  אפרת וייס, אל"מ ליאור כרמלי מונה למפקד חטיבת מנשה, באתר ynet, 12 ביוני 2007
↑  אחיקם משה דוד, קצינים באמ"ן: מינויים לא ראויים גורמים לפגיעה מבצעית, באתר nrg‏, 16 במאי 2012
↑  יוחאי עופר, הרמטכ"ל הורה על שורת מינויים בכירים בצבא, באתר nrg‏, 22 בספטמבר 2014
↑  קובי פינקלר, מפקד חדש באיו"ש:"אין יום שדומה לקודמו", באתר ערוץ 7, 5 באוגוסט 2015
↑   אלוף ליאור כרמלי מונה לראש אגף התקשוב וההגנה בסב"ר, באתר צה"ל, 4 בפברואר 2018
↑   אלוף ערן ניב נכנס לתפקידו כראש אגף התקשוב, באתר צה"ל, 19 בינואר 2022
↑   אבי בר-אלי, התשובה של צה"ל למינוי הפוליטי של נתניהו, באתר TheMarker‏, 10 באוקטובר 2023
עובד בן עמי

עובד בן עמי (23 ביולי 1905 – 17 באוקטובר 1988) היה איש עסקים ופוליטיקאי ישראלי, מייסד וראש עיריית נתניה (תחילה כמועצה; בתקופה לא רציפה בשנים 1933-1974, עם 30 שנות כהונה מצטברות), וכן מייסד העיר אשדוד (וממייסדי המועצה המקומית אבן יהודה); מראשי תעשיית היהלומים בישראל וממייסדי העיתון "מעריב". ממקימי התנועה למען ארץ ישראל השלמה.
ביוגרפיה

בן עמי נולד בשם עובד דנקנר בפתח תקווה, למאיר דנקנר יליד רומניה, מראשוני פתח תקווה, ולשושנה רייזל צלליכין ממשפחות הביל"ויים. למד בבית הספר יק"א פיק"א בעיר. מנעוריו גילה נטייה לעיתונות. בגיל 15 החל לכתוב בעיתון "דואר היום" של איתמר בן-אב"י, בתור כתב העיתון, במושבה פתח תקווה. בגיל 17 נתמנה לעורך בעיתון. היה ממקימי חוג נוער, על פי עקרונות תנועת הצופים העולמית (חוגים כאלו התאחדו מאוחר יותר לתנועת הצופים העבריים בישראל)[דרוש מקור].
ביוגרפיה > פעילות ציבורית

בשנת 1922 התהדקו היחסים בין בן עמי לבן אב"י, והשניים יזמו את הקמתו של ארגון ההתיישבות "בני בנימין", שנועד לתת מענה לילידי הארץ, שחשו שאינם מיוצגים מספיק בתנועה הציונית, אל מול "ההגמוניה הרוסית". במסגרת ארגון זה, פעלו בן עמי ובן אב"י להקמת היישוב הראשון של "בני בנימין", כפר אהרון (על שמו של אהרון אהרונסון, ממקימי ניל"י), ליד רחובות. נשיא הארגון היה אלכסנדר אהרנסון והמזכיר היה בן עמי. בן עמי ובן אב"י נסעו למסע גיוס תרומות בארצות הברית, על מנת להקים יישוב חדש בשרון. היישוב נקרא נתניה, על שם התורם נתן שטראוס.
ב-1932 הקים ארגון "בני בנימין" גם את היישוב אבן יהודה, על שמו של אביו של בן אב"י, מחיה השפה העברית אליעזר בן-יהודה. בן עמי כיהן כראש מועצת נתניה ומאוחר יותר כראש עיריית נתניה מ-1933 עד 1974 (לא באופן רציף). בן עמי הקים יחד עם גד מכנס ופעילים נוספים של ארגון "בני בנימין" את חברת "הנוטע", שרכשה קרקעות באזור השרון.
בן עמי הצטרף לעסקי היהלומים בארץ ישראל. את התשתית לתעשיית החיתוך והליטוש של היהלומים ייסדו בני הדודים דסקל ורוזנברג במפעל היהלומים הראשון בארץ ישראל שהקימו בפתח תקווה. בשנת 1939, בן עמי הזמין לארץ את שני תעשייני היהלומים אשר אנשל דסקל וצבי (הרמן) רוזנברג, ובסכומים הראשונים שגויסו הוקמה המלטשה הראשונה של העיר נתניה, "מלטשת אופיר". בשנת 1940 הקים את התאחדות תעשיית היהלומים הישראלית.
בשנת 1947 היה בן עמי עציר פוליטי במחנה המעצר בלטרון.
ב-1948 תמך כלכלית בד"ר עזריאל קרליבך וחבורת הפורשים מהעיתון "ידיעות אחרונות", והיה שותף להקמת העיתון "מעריב". מאז עמד במשך שנים רבות בראש "הוצאת מודיעין", בעלת העיתון. בן-עמי החזיק ב-20% ממניות ההוצאה והיה בעל זכות וטו על החלטות ההנהלה.
בשנת 1955 יזם שר האוצר לוי אשכול את הקמת העיר אשדוד. לצורך כך גייס את בן עמי, שנחשב למיליונר ישראלי. בן עמי הקים יחד עם המיליונר פיליפ קלוצניק מארצות הברית את החברה הקבלנית "קבוצת בוני ערים", שבנתה את יחידות הדיור הראשונות בעיר אשדוד. הממשלה הצטרפה לחברה כשותפה, ובן עמי התמנה לראש צוות ההקמה, והשפיע על עיצוב פני העיר.
בן עמי היה מקורב לחוגי הימין בישראל, ונמנה עם מקימי התנועה למען ארץ ישראל השלמה לאחר מלחמת ששת הימים. בין השאר מימן, בפסח 1968, את השכרת מלון "פארק" בחברון, מבעלי המלון חמולת קוואסמה, עבור קבוצת מתנחלים שחגגה את ליל הסדר, ונשארה חודש וחצי לאחר מכן. אירוע זה הביא לבסוף להקמת קריית ארבע וחידוש היישוב היהודי בעיר.
על שמו קרויים רחוב בנתניה ושדרה באשדוד.
ביוגרפיה > משפחתו

בן עמי היה נשוי ליפה ולזוג שלוש בנות.  בתו ליאורה, נישאה לאלי לנדאו, שהיה ראש עיריית הרצליה.
אחיו, משה דנקנר היה שותפו בעסקי היהלומים ותעשיין בזכות עצמו. ילדיו של דנקנר הקימו את קבוצת דנקנר השקעות ושניים מנכדיו הם נוחי דנקנר ודני דנקנר. אח נוסף, ישי דנקנר, היה בין מייסדי הרצליה.
לקריאה נוספת

'בן־עמי (דנקנר), עובד', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 93–94. (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  את שם משפחתו דנקנר החליף בשם בן עמ"י, כראשי התיבות של
עובד, מאיר-מתתיהו - שם אביו, יוסף - שם סבו, שנרצח בגולה לעיני בנו מאיר
1 2 3  טל שחף, עובד בן עמ"י: בונה ערים, מעריב, 18 באוקטובר 1988
↑  עירית עמית כהן, ‏בין מערב למזרח: הברון פליקס דה מנשה – עסקן, יזם וציוני, קתדרה 114, דצמבר 2004, טבת תשס"ה, עמ' 82–87
↑  הועידה והכינוס של בני בנימין, דואר היום, 6 באוגוסט 1933
↑  מה שמע וראה הנציב בשרון הצפוני, דבר, 14 במרץ 1934
↑  נפטר גד מכנס, מעריב, 7 במרץ 1954
↑  חוסל המשבר בהנהלת יהלומני ארץ־ישראל, הארץ, 19 באוגוסט 1945
אריה גלבלום, סיום מוצלח למו"מ עם סינדיקט היהלומים, הארץ, 30 במרץ 1947
↑  פנינו לשלום עם הערבים, קול העם, 17 באוגוסט 1947
↑  במודיעים ניטעו חורשות על שם עובד בן עמ"י, מעריב, 12 בנובמבר 1980
↑  נחום ברנע, מה קרה למעריב?, כותרת ראשית, 3 ביולי 1985
↑  נ. שרוני, עיר נמל ישראלית תמצח במולדתו של גלית הפלשתי, מעריב, 4 בדצמבר 1956
↑  שיפוצים בחוזה אשדוד, למרחב, 18 באוקטובר 1961
↑  אלה תולדות חוזה אשדוד, מעריב, 9 באוגוסט 1964
↑  ישראל כהן, חזרה לחברון אחרי 39 שנה, דבר, 26 באפריל 1968
↑  משה דנקנר הובא למנוחות בנתניה, מעריב, 19 ביוני 1984
↑  מת ישי דנקנר מבוני הרצליה, מעריב, 29 באוגוסט 1976
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258457005171  ISNI: 0000 0000 7282 5811  VIAF: 97663795   WorldCat (עם VIAF): 97663795 
בן עמי עם יצחק פרלשטיין, מתכננים את בתי אשדוד, 1958
יהודה דובדבני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1942 (בן 83 בערך) פתח תקווה, פלשתינה (א"י)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד בסיס האימונים של חטיבת הצנחנים  מפקד גדוד הנח"ל המוצנח  מפקד חטיבת הבקעה  מפקד חטיבת גבעתי  מפקד עוצבת אדום  ראש מטה פיקוד הדרום  נספח צה"ל בדרום אמריקה
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון
 עיטורים
   עיטור המופת
 
יהודה דובדבני (נולד ב-1942) שירת כתת-אלוף בצה"ל, מפקדה הראשון של חטיבת גבעתי המחודשת, בעל עיטור המופת.
קורות חייו > שירותו בצה"ל

יהודה דובדבני נולד בפתח תקווה. במלחמת השחרור התייתם מאביו, משה דובדבני, שהיה מפקד פלוגה בחטיבה 7 בקרב לטרון, ונהרג בעת שחילץ פקוד משדה הקרב. היה חבר בגרעין הנוער העובד והלומד ועבד במשק בקיבוץ עמיעד. עם גיוסו לצה"ל במסגרת גרעין נח"ל, התנדב לצנחנים לגדוד הנח"ל המוצנח. בצנחנים עבר דובדבני מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בהמשך שימש כמפקד פלוגה בצנחנים בגדוד 890. במלחמת ששת הימים נלחם בגזרת רפיח. לאחר שסרן גד מנלה נהרג, החליף אותו דובדבני בתפקיד קצין המבצעים של חטיבת הבקעה והשתתף במרדפים רבים אחר מחבלים מסתננים משטח ממלכת ירדן.
לפני מלחמת יום הכיפורים היה דובדבני חניך בקורס פיקוד ומטה. כשהחלה המלחמה הוא עזב את הקורס והצטרף כנספח למחלקת הקצינים בגדוד 890. בהכנות לקרב החווה הסינית צירף אותו המג"ד איציק מרדכי לחפ"ק. במשך הקרב נהרג סרן אהרון מרגל מפקד פלוגה ג' ודובדבני החליפו. על תפקודו כמפקד פלוגה זו, ארגון פינוי הפצועים וחילוץ לוחמיה לאחור תחת אש מצרית, כשהוא נשאר הלוחם האחרון בשטח ההשמדה, זכה לעיטור המופת. לאחר המלחמה פיקד על בסיס הטירונים של הצנחנים. בשנת 1975 השתתף בפינוי המתנחלים מתחנת הרכבת מסעודה (סבסטיה). ב-1977 התמנה למפקד גדוד 50, גדוד הנח"ל המוצנח. במבצע ליטני פיקד על היחידות החטיבתיות של הצנחנים. לאחר מכן השתלם בלימודים במכללה לפיקוד של חיל הנחתים האמריקני. בשנים 1980 עד 1982 שימש מפקד חטיבת הבקעה.
במלחמת לבנון הראשונה שימש סגן מפקד אוגדה. בנובמבר 1982, הטיל הרמטכ"ל רפאל איתן על דובדבני את משימת הקמת חטיבת גבעתי החדשה כחטיבת חיל רגלים סדירה האחראית למשימות נחיתה מהים. הוא פיקד על החטיבה עד 1984. לאחר מכן היה למפקד עוצבת אדום, ראש מטה פיקוד הדרום, ונספח צה"ל בדרום אמריקה. השתחרר מצה"ל בדרגת תת-אלוף.
קורות חייו > לאחר שחרורו מצה"ל

לאחר שחרורו היה דובדבני ראש אגף הנוער והנח"ל במשרד הביטחון, במסגרתו היה מיוזמי ומייסדי הנח"ל החרדי ואחראי על אזרוח היאחזות הנח"ל גבעות בגוש עציון. הוא עומד בראש "עמותת לב לנוער" שנוסדה על ידי לב לבייב שמטרתה לסייע לילדים ולבני נוער שבקו העימות הביטחוני. דובדבני היה חבר בוועדה הציבורית שקבעה את הרשימה לכנסת של מפלגת הבית היהודי לבחירות לכנסת ה-18.
בשנת 2000 נודע כי הוגשה נגד יהודה דובדבני תלונה על הטרדה מינית. תלונה זו הייתה חלק מהתעוררות ציבורית להבנה כי בצה"ל נהוגות נורמות פסולות של הטרדה מצד מפקדים בכירים כלפי חיילות המשרתות בדרגים נמוכים. הנושא אף עלה בדיון של ועדת הכנסת לקידום מעמד האישה (15.8.2000) על ידי יו"ר הוועדה, יעל דיין. דיין טענה כי לא ייתכן שדובדבני יצא פטור מעונש רק בשל העובדה שהחליט לפרוש מהצבא בעקבות התלונה ומחתה על כך שלמרות המקרה זכה דובדבני במשרה בכירה באתר בעל משמעות סמלית וחינוכית.
משפחתו

אביו של דובדבני, משה, נהרג בקרבות מבצע בן נון א' לכיבוש משטרת לטרון, ב-25 במאי 1948. גופתו לא זוהתה, והוא נקבר כאלמוני בבית הקברות נחלת יצחק. במשך שנים הוגדר כחלל מערכות ישראל שמקום קבורתו לא נודע עד שבשנות ה-90 של המאה ה-20 הצליחו אנשי יחידת אית"ן לגלות את זהותו.

תא"ל במיל' משה (צ'יקו) תמיר הוא אחיינו של דובדבני. בתו היא סא"ל בצה"ל.