stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדריי קירילנקו (כדורסלן)
קריירה > קריירה באירופה

קירילנקו נולד בעיר איז'בסק בברית המועצות (בעבר נקראה העיר על שמו של דמיטרי אוסטינוב והיא חזרה לשם זה), אך גדל בעיר סנקט פטרבורג שם התחיל את קריירת הכדורסל שלו. אשתו, הזמרת מאשה, היא בתו של אנדריי לופטוב, ששיחק במשך ארבע עשרה שנים בנבחרת הכדורסל הלאומית של רוסיה. לזוג נולד ילד בשם פיודור.
קירילנקו החל לשחק כדורסל במועדון המקומי, ספרטק סנקט פטרבורג. בינואר 1997 שותף קירילנקו במשחק הקבוצה הבוגרת של המועדון מול ספרטק מוסקבה, ובכך הפך לשחקן הצעיר ביותר שמשתתף במסגרת ליגת העל הרוסית. לאחר שתי עונות בהן שיחק בספרטק סנקט פטרבורג, עבר קירילנקו לצסק"א מוסקבה בשנת 1998. בעונתו הראשונה בצסק"א, 1998/1999, סייע לקבוצתו לזכות באליפות הליגה הרוסית. כמו כן, הוא נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של הליגה הרוסית.
בקיץ 1999 החליט קירילנקו להעמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA. הוא נבחר במקום ה-24 בסיבוב הראשון על ידי קבוצת יוטה ג'אז, ובכך הפך לשחקן האירופי הצעיר ביותר שנבחר בדראפט באותה עת, בגיל 18 שנים ו-132 ימים. עם זאת, הוא החליט להישאר בקבוצתו ברוסיה, צסק"א מוסקבה, למשך שתי עונות נוספות. בעונת 1999/2000 הוא סייע לצסק"א לזכות באליפות ליגת הכדורסל המזרח-אירופאית החדשה, ובנוסף זכה עמה בפעם השנייה ברציפות באליפות רוסיה. במהלך העונה הוא השתתף בפעם השנייה במשחק האולסטאר של הליגה הרוסית, וסייע לנבחרת המערב לנצח במשחק.
בפברואר 2001, במהלך עונתו השלישית בצסק"א מוסקבה, השיג קירילנקו מספרים של 13 נקודות, 11 ריבאונדים ו-10 חטיפות במשחק במסגרת היורוליג מול ריטאס וילנה, ובכך הפך לשחקן השני בלבד בתולדות היורוליג שמשיג טריפל דאבל. הוא הציג יכולות מגוונות גם במסגרת אליפות אירופה באותה שנה, וזכה להצלחה עם נבחרת רוסיה.
קריירה > שלהי הקריירה

בעקבות השביתה ב-NBA, באוקטובר 2011 חזר לקבוצת צסק"א מוסקבה וחתם על חוזה לשלוש שנים, אולם כעבור עונה אחת בלבד שב קירילנקו ל-NBA כשחתם לשנתיים במינסוטה טימברוולבס.
בקיץ 2013 חתם קירילנקו בברוקלין נטס לשנתיים. במהלך עונת 2014/2015 עבר בטרייד לפילדלפיה 76', אך שוחרר עקב בעיות אישיות ולא שיחק כלל עבור קבוצה זו.
לאחר שחרורו מפילדלפיה 76' עבר לצסק"א מוסקבה ושם שיחק עד סוף עונת 2015, ובסופה פרש ממשחק פעיל.
קריירה > נשיא התאחדות הכדורסל הרוסית

ב-25 באוגוסט 2015 מונה לנשיא התאחדות הכדורסל הרוסית. בתקופתו כנשיא ההתאחדות ערך מיתוג מחדש להתאחדות שכלל החלפת הלוגו הרשמי ושינוי הקו העיצובי בפרסומי ההתאחדות. הוא הצליח להוציא את הגוף מהגרעון התקציבי שבו היה שרוי ולמשוך משקיעים לליגות הכדורסל השונות, בייחוד בתחום כדורסל המכללות, ליגת הנשים וליגת המשנה, הסופרליגה, השנייה בחשיבותה במדינה. להתאחדות שיתוף פעולה הדוק עם הליגה המאוחדת של VTB, שאינה מנוהלת על ידי ההתאחדות, אך מוכרת על ידי ההתאחדות בתור ליגת הכדורסל הבכירה ברוסיה.
נבחרת לאומית

בצעירותו שיחק קירילנקו במדי נבחרות הכדורסל הצעירות השונות של רוסיה, וזכה בתוארי ה-MVP באליפות אירופה עד גיל 18 ב-1997 ובאליפות העולם עד גיל 19 ב-1999. קירילנקו שיחק לראשונה עבור הנבחרת הבוגרת של רוסיה בטורניר בינלאומי בטורניר הכדורסל של אולימפיאדת סידני 2000, בגיל 19 בלבד. הוא העפיל עם נבחרתו עד לרבע גמר הטורניר שם היא הפסידה לארצות הברית, וסיים עמה במקום השמיני באולימפיאדה.
הוא השתתף עם נבחרת רוסיה גם באליפות אירופה בשנת 2001. בטורניר זה הציג קירילנקו יכולת טובה מאוד, וסיים במקום הרביעי בדירוג הנקודות (19.2 בממוצע למשחק), במקום השביעי בדירוג הריבאונדים (8.7 למשחק), במקום הראשון בדירוג החסימות (2.8 למשחק), במקום הרביעי הדירוג החטיפות (2.8 למשחק), ובנוסף הרבה להטביע לסל כשסיים בפער ניכר במקום הראשון בדירוג זה. הוא סייע לנבחרתו להעפיל עד לרבע גמר אליפות אירופה ולסיים במקום החמישי בטורניר.
כתוצאה מההישג באליפות אירופה, העפיל קירילנקו עם נבחרת רוסיה לאליפות העולם בשנת 2002. באליפות זו, שהייתה אליפות העולם היחידה שלו, קלע קירילנקו 15 נקודות בממוצע למשחק, והעפיל עם נבחרתו לסיבוב השני של הטורניר, שם היא סיימה במקום הלפני-אחרון בבית 6 והודחה. הוא סיים עמה במקום העשירי באליפות מתוך 16 נבחרות שהשתתפו. בשנים הבאות הוא השתתף עם נבחרת רוסיה באליפויות אירופה של 2003 ושל 2005, שבהן הצליח מבחינה אישית כשסיים במקומות השני והשלישי בהתאמה בדירוג הקולעים, אך לא הגיע להישגים משמעותיים מבחינה קבוצתית.
באליפות אירופה בשנת 2007 הוביל קירילנקו את נבחרת רוסיה לזכייה מפתיעה באליפות, ואף זכה בתואר ה-MVP של הטורניר ונבחר לחמישיית המצטיינים של הטורניר. במשחק הגמר של הטורניר מול נבחרת ספרד שהסתיים בניצחון דרמטי לרוסיה, הוביל קירילנקו את נבחרתו עם 17 נקודות. הוא סיים במקום החמישי בדירוג הנקודות עם 18 למשחק, במקום השלישי בדירוג הריבאונדים עם 8.6 למשחק, ובמקום הראשון בדירוג החטיפות עם 2.2 למשחק. בעיקר הודות להצטיינותו באליפות אירופה, הוא זכה בתואר שחקן השנה של פיב"א אירופה בשנת 2007.
בעקבות הזכייה באליפות אירופה, העפיל קירילנקו עם נבחרתו לאולימפיאדת בייג'ינג 2008, ואף נשא את דגל המשלחת הרוסית בטקס הפתיחה של האולימפיאדה. בטורניר האולימפי השני שלו לא הצליח קירילנקו לשחזר את יכולתו מאליפות אירופה, והודח עם נבחרתו כבר בסיבוב הראשון וסיים עמה במקום התשיעי בטורניר.
באליפות אירופה בכדורסל 2011 קירילנקו העפיל עם נבחרת רוסיה לחצי גמר גביע אירופה וסיים עמה במקום השלישי והביא את הנבחרת לזכייה במדליית ארד ולמקום שלישי באליפות אירופה. באולימפיאדת לונדון 2012 זכה עם הנבחרת הרוסית במדליית ארד.
סטטיסטיקות קריירה

נכון ל-16 במאי 2014‏‏
סטטיסטיקות קריירה > עונה סדירה

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001/2002 | יוטה | 82 | 40 | 26.2 | 0.450 | 0.250 | 0.768 | 4.9 | 1.1 | 1.4 | 1.9 | 10.7 |
| 2002/2003 | יוטה | 80 | 11 | 27.8 | 0.491 | 0.325 | 0.800 | 5.3 | 1.7 | 1.5 | 2.2 | 12.0 |
| 2003/2004 | יוטה | 78 | 78 | 37.1 | 0.443 | 0.338 | 0.790 | 8.1 | 3.1 | 1.9 | 2.8 | 16.5 |
| 2004/2005 | יוטה | 41 | 37 | 32.9 | 0.493 | 0.299 | 0.784 | 6.2 | 3.2 | 1.6 | 3.3 | 15.6 |
| 2005/2006 | יוטה | 69 | 63 | 37.7 | 0.460 | 0.308 | 0.699 | 8.0 | 4.3 | 1.5 | 3.2 | 15.3 |
| 2006/2007 | יוטה | 70 | 70 | 29.3 | 0.471 | 0.213 | 0.728 | 4.7 | 2.9 | 1.1 | 2.1 | 8.3 |
| 2007/2008 | יוטה | 72 | 72 | 30.8 | 0.506 | 0.379 | 0.770 | 4.7 | 4.0 | 1.2 | 1.5 | 11.0 |
| 2008/2009 | יוטה | 67 | 10 | 27.3 | 0.449 | 0.274 | 0.785 | 4.8 | 2.6 | 1.2 | 1.1 | 11.6 |
| 2009/2010 | יוטה | 58 | 35 | 29.0 | 0.506 | 0.292 | 0.744 | 4.6 | 2.7 | 1.4 | 1.2 | 11.9 |
| 2010/2011 | יוטה | 64 | 62 | 31.2 | 0.467 | 0.367 | 0.770 | 5.1 | 3.0 | 1.3 | 1.2 | 11.7 |
| 2012/2013 | מינסוטה | 64 | 64 | 31.8 | 0.507 | 0.292 | 0.752 | 5.7 | 2.8 | 1.5 | 1.0 | 12.4 |
| 2013/2014 | ברוקלין | 45 | 4 | 19.0 | 0.513 | 0.200 | 0.513 | 3.2 | 1.6 | 0.9 | 0.4 | 5.0 |
| קריירה |  | 790 | 546 | 30.2 | 0.474 | 0.310 | 0.754 | 5.5 | 2.7 | 1.4 | 1.8 | 11.9 |
סטטיסטיקות קריירה > פלייאוף

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001/2002 | יוטה | 4 | 4 | 30.5 | 0.393 | 0.000 | 0.813 | 3.8 | 1.0 | 1.8 | 2.5 | 8.8 |
| 2002/2003 | יוטה | 5 | 0 | 29.0 | 0.419 | 0.143 | 0.875 | 4.8 | 1.4 | 0.6 | 2.0 | 11.6 |
| 2006/2007 | יוטה | 17 | 17 | 31.0 | 0.447 | 0.333 | 0.785 | 5.2 | 2.6 | 0.9 | 2.3 | 9.6 |
| 2007/2008 | יוטה | 12 | 12 | 32.3 | 0.447 | 0.227 | 0.714 | 3.4 | 2.5 | 1.5 | 1.7 | 11.0 |
| 2008/2009 | יוטה | 5 | 3 | 27.2 | 0.468 | 0.200 | 0.714 | 2.8 | 2.0 | 2.2 | 0.6 | 11.0 |
| 2009/2010 | יוטה | 2 | 0 | 15.0 | 0.500 | 0.000 | 1.000 | 3.0 | 0.0 | 0.5 | 0.5 | 5.5 |
| 2013/2014 | ברוקלין | 10 | 0 | 14.4 | 0.467 | 0.000 | 0.647 | 2.3 | 1.0 | 1.0 | 0.3 | 2.5 |
| קריירה |  | 55 | 36 | 27.1 | 0.445 | 0.208 | 0.767 | 3.9 | 1.9 | 1.2 | 1.6 | 8.7 |
תארים

אליפות רוסיה עם צסק"א מוסקבה: 1998/1999, 1999/2000, 2011/2012, 2014/15
אליפות אירופה עם נבחרת רוסיה:
מדליית זהב: 2007
מדליית ארד: 2011
אולימיפיאדה:
מדליית ארד: לונדון 2012.
חמישיית ההגנה של העונה ב-NBA:
החמישייה הראשונה: 2006
החמישייה השנייה: 2004-2005
בחירה למשחק האולסטאר של ה-NBA:‏ 2004
חמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA:‏ 2002
MVP של היורוליג: 2012
MVP של אליפות אירופה: 2007
שחקן השנה של פיב"א אירופה: 2007
MVP של הליגה המאוחדת של VTB: ‏ 2012
הערות שוליים

↑  טל וולק, ‏זה מתחיל להיות רציני: אנדריי קירילנקו חתם בצסק"א מוסקבה, באתר גלובס, 4 באוקטובר 2011
↑  קירילנקו סיכם לשנתיים במינסוטה, באתר ערוץ הספורט, 26 ביולי 2012
↑  nba.com, Andrei Kirilenko - Career Stats and Totals
↑  הדקות, הריבאונדים, האסיסטים, החטיפות, החסימות והנקודות הם בממוצע למשחק. במודגש: שיא קריירה לאותו מדד.
| נבחרת רוסיה – אולימפיאדת בייג'ינג - 2008 |
| --- | --- | --- |
|  1  •  2  •  3  •  4 וורונטסביץ' •  5 הולדן •  6 ביקוב •  7 קירילנקו •  8 מורגונוב •  9 סמוילנקו •  10 חריאפה •   11 פשוטין •  12 מוניה • 13 פרידזון •  14 סאבראשנקו • 15 קיירו • מאמן: בלאט |  1  •  2  •  3  •  4 וורונטסביץ' •  5 הולדן •  6 ביקוב •  7 קירילנקו •  8 מורגונוב •  9 סמוילנקו •  10 חריאפה •   11 פשוטין •  12 מוניה • 13 פרידזון •  14 סאבראשנקו • 15 קיירו • מאמן: בלאט | רוסיה |
| נבחרת רוסיה – אולימפיאדת לונדון - 2012 (מדליית ארד) |
| --- | --- | --- |
|  1  •  2  •  3  •  4 שבד •  5 מוזגוב •  6 קראסב •  7 פרידזון •  8 קאון •  9 ורונוב •  10 חריאפה •   11 אנטונוב •  12 מוניה • 13 חבוסטוב •  14 פונקרשוב • 15 קירילנקו • מאמן: בלאט |  1  •  2  •  3  •  4 שבד •  5 מוזגוב •  6 קראסב •  7 פרידזון •  8 קאון •  9 ורונוב •  10 חריאפה •   11 אנטונוב •  12 מוניה • 13 חבוסטוב •  14 פונקרשוב • 15 קירילנקו • מאמן: בלאט | רוסיה |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: תיאודורוס פאפאלוקאס | שחקן השנה של פיב"א אירופה  2007 | הבא: פאו גאסול |
אסקיאל לאבסי

אסקיאל איבן לאבסי (בספרדית: Ezequiel Iván Lavezzi, נהגה באיטלקית: לאבצי; נולד ב-3 במאי 1985 בוויז'ה גוברנדור גאלבס שבפרובינציית סנטה פה בארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת החלוץ והקיצוני.
קריירה

בנעוריו היה לאבסי אוהד מושבע של קבוצת רוסאריו סנטרל ולסימן עשה לאבסי קעקוע עם הסמל הקבוצה בגבו. לאחר שנותיו בקבוצת הנוער של רוסאריו ניסה לאבסי להתקבל לקבוצת פסקארה האיטלקית אך בעיות דרכון אילצו אותו לוותר ולחזור לארצו שם הוא נדחה על ידי בוקה ג'וניורס ולבסוף חתם בקבוצת אסטודיאנטס בואנוס איירס, ששיחקה בפרימרה B מטרופוליטנה (הליגה השלישית בארגנטינה). לאחר שנה אחת בה כבש 17 שערים ב-39 משחקים שבה נחשב לאחד השחקנים הצעירים המוכשרים בארגנטינה, נמכר לאבסי בשנת 2004 לקבוצת גנואה האיטלקית שרק עלתה אז לליגה הראשונה באיטליה תמורת מ' אירו, אך בלי ששיחק משחק אחד במדי גנואה הושאל לאבסי לקבוצת סן לורנסו. בסוף אותה עונה הורדה גנואה לליגה השלישית בשל קניית משחק העלייה ולכן מכרה את לאבסי לסן לורנסו תמורת 1.2 מיליון אירו.
עם חזרתו לארגנטינה המשיך לאבסי להיות אחד השחקנים הטובים בליגה המקומית, אחד מהרגעים הזכורים של לאבסי היה במשחק החוץ נגד ריבר פלייט, בו הבקיע בדקה ה-69 גול ובכך פגע במאמציה של ריבר לזכות בתואר. בשנתו האחרונה בארגנטינה עזר לקבוצתו לזכות באליפות ארגנטינה, לראשונה לאחר 6 שנים.
בקיץ 2007 החתימה אותו קבוצת נאפולי תמורת סכום הקרוב ל-7 מיליון אירו. לאבסי הפך במהרה לחביב האוהדים והיה אחד השחקנים המצטיינים של הקבוצה. הוא כבש 8 שערים ב-35 משחקיו. יכולתו ומוצאו הארגנטינאי הביאו רבים לכנותו "מראדונה הבא", רמז לימים בהם שיחק מראדונה בנאפולי. בעונתו הראשונה הפך לאבסי לאחד השחקנים האהובים על הקהל הנאפוליטני. יכולתו הגבוהה הביאה גם קבוצות צמרת להתעניין בשירותיו. ההערצה אליו אף הביאה להכנתה של פיצה שנקראת על שמו.
בקיץ 2012, עם תחילת הפגרה, חתם לאבסי לארבע עונות בפריז סן-ז'רמן תמורת 30 מיליון אירו. ב-17 בפברואר 2016 חתם בחביי צ'יינה פורצ'ן הסינית עבור 4 מיליון אירו. ב-27 בנובמבר 2019 לאחר משחק סיום העונה בליגה הסינית, לאבצי הודיע כי הוא פורש ממשחק פעיל.
קריירה > קריירת נבחרות

לאבסי היה בסגל נבחרות ארגנטינה הצעירות אך לא זומן לסגל הנבחרות הצעירות למונדיאל הנוער. הוא ערך את הופעת הבכורה במדי הנבחרת הבוגרת רק באפריל 2007 במשחק הידידות מול צ'ילה עם סגל שהורכב משחקני הליגה המקומית.
הוא כבש את שער הבכורה שלו במדי הנבחרת במשחק ההכנה של הנבחרת האולימפית מול גוואטמלה ב-6 בפברואר 2008. לאבסי גם כבש את שער הניצחון של הנבחרת האולימפית במשחקה מול נבחרת קטלוניה.
לאבסי נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של ארגנטינה והועדף על ידי המאמן סרחיו בטיסטה על פני חלוצים כדוגמת גונסאלו היגוואין ומאורו סראטה. הוא היה שותף לזכייתה של הנבחרת במדליית הזהב.
אנג'לו פאריזי

אנג'לו פאריזי (באיטלקית: Angelo Parisi; נולד ב-3 בינואר 1953) הוא ג'ודוקא עבר צרפתי אשר התחרה בקטגוריית המשקל הכבד, האלוף האולימפי מאולימפיאדת מוסקבה 1980. פאריזי מחזיק גם בשתי מדליות כסף ומדליית ארד מהמשחקים האולימפיים. בסך הכל פאריזי מחזיק בארבע מדליות אולימפיות.
ביוגרפיה

פאריזי נולד בשנת 1953 בארפינו שבאיטליה ובשנת 1956 היגרה משפחתו לאנגליה. בשנת 1967 החל להתאמן בג'ודו ושנה לאחר מכן בגיל 15 השיג חגורה שחורה. תחת דגל בריטניה זכה פאריזי באליפות בריטניה, אליפות אירופה ובגיל 19 בלבד זכה במדליית ארד באולימפיאדת מינכן 1972 לאחר שניצח את דאגלס רוג'רס הקנדי בקרב על המדליה.
בשנת 1974 הוא התחתן עם אישה צרפתייה והעדיף לקבל אזרחות צרפתית ולהתחרות עבור צרפת. תחת דגל צרפת זכה פאריזי פעמים רבות באליפויות צרפת ואליפויות אירופה. באולימפיאדת 1980 שנערכה במוסקבה, פאריזי זכה בשתי מדליות כאשר זכה במדליית זהב בקטגוריית המשקל מעל 95 ק"ג ובמדליית כסף בקטגוריית המשקל הפתוח והפך לאלוף האולימפי הראשון מצרפת בענף הג'ודו. בקרב הגמר של קטגוריית המשקל מעל 95 ק"ג, פגש פאריזי את דימיטר זאפריאנוב הבולגרי שקיבל ניקוד יוקו בדקה השלישית לקרב לאחר תרגיל מוצלח. לקראת סוף הקרב פאריזי הצליח להטיל את יריבו על גבו, קיבל איפון וזכה במדליית הזהב.
ארבע שנים מאוחר יותר, באולימפיאדת לוס אנג'לס, פאריזי היה נושא הדגל של המשלחת הצרפתית בטקס הפתיחה. באולימפיאדה זו הוסיף מדליית כסף לאוסף כאשר התחרה בקטגוריית המשקל מעל 95 ק"ג. בקרב שמינית הגמר הוא ניצח באיפון את שריף אל-דיגווי המצרי, ברבע הגמר הוא ניצח את צ'ו יונג-צ'ול הקוריאני ובחצי הגמר גבר על דאגלס נלסון האמריקאי. בגמר נכנע פאריזי להיטושי סאיטו היפני.
לאחר האולימפיאדה בלוס אנג'לס הוא פרש, ובשנים 1985–1991 אימן את נבחרת הג'ודו הצרפתית.
פאריזי קיבל מספר עיטורים מדיניים ובהם אות מסדר הכבוד הלאומי של צרפת(אנ').
יש לו בן בשם אנג'לו וינסנט (נולד ב-1977), שבצעירותו התאמן בג'ודו אך מאוחר יותר עבר לג'ו ג'וטסו וזכה להצלחה כאשר זכה בשבע מדליות מאליפויות העולם (כולל זהב ב-2012), וינסנט גם כיכב כפעלולן בסרטים "חטופה 3" ו"שלושה ימים להרוג". לפאריזי עוד שתי בנות - לאורה (נולדה ב-1986) ואווה (נולדה ב-1990).
הערות שוליים

↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
|  אלופים אולימפיים בג'ודו – משקל כבד (גברים) |
| --- | --- | --- |
| מעל 80 ק"ג | 1964: יפן איסאו אינוקומה |  |
| מעל 93 ק"ג | 1972: הולנד וים רוסקה   •   1976: ברית המועצות סרגיי נוביקוב |  |
| מעל 95 ק"ג | 1980:  אנג'לו פאריזי   •   1984: יפן היטושי סאיטו   •   1988: יפן היטושי סאיטו   •   1992: דוד חכלישווילי    •   1996: צרפת דויד דוייה |  |
| מעל 100 ק"ג | 2000: צרפת דויד דוייה   •   2004: יפן קייג'י סוזוקי   •   2008: יפן סאטושי אישיאי   •   2012: צרפת טדי רינר   •   2016: צרפת טדי רינר   •   2020: צ'כיה לוקאש קרפאלק   •   2024: צרפת טדי רינר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SUDOC: 163853703  VIAF: 6268160245365052640003   WorldCat (עם VIAF): 6268160245365052640003
אסקונדידו

אסקונדידו (באנגלית: Escondido) היא עיר בצפון מחוז סן דייגו, קליפורניה, ארצות הברית. העיר ממוקמת כ-45 ק"מ מצפון-מזרח לסן דייגו. אסקונדידו נחשבת לאחת הערים העתיקות במחוז, ומתגוררים בה כ-151,613 תושבים (הערכה לשנת 2016).
היסטוריה

סביבת אסקונדידו יושבה בתחילה על ידי אינדיאנים. רוב הכפרים האינדיאנים נהרסו במהלך השנים לצורכי חקלאות ופיתוח. ספרד שלטה באזור מסוף המאה ה-18 ועד תחילת המאה ה-19 ופעלה רבות באזור. בשנת 1846 התקיים קרב בסמוך לעיר, במסגרת מלחמת ארצות הברית–מקסיקו, מה שהוביל לכיבוש השטח בידי ארצות הברית. בעשורים שלאחר מכן האוכלוסייה המקומית התאפיינה בתושבים רבים ממוצא היספני ולהגירה רבה באופן כללי.
באוקטובר 1883 רכשה קבוצה של משקיעים את האדמה עליה יושבת אסקונדידו. ההתיישבות אוגדה כעיר בשנת 1888. בשנת 1930 נסלל לעיר מערכת כבישים, דבר שפיתח אותה מאוד. עד שנות ה-70 של המאה ה-20 אסקונדידו התאפיינה בתור קהילה חקלאית מאוד, עד אשר רוב הקרקע החקלאית עברה לשמש כקרקע לדיור.
דמוגרפיה

לפי מפקד האוכלוסין משנת 2010 התגוררו בעיר כ-143,911 תושבים בכ-45,484 משקי בית כאשר הצפיפות היא כ-1,502.2 נפש קמ"ר. החלוקה הגזעית היא 60.4% לבנים, 6.1% אסייתים, 2.5% אפרו-אמריקאים, 1% אינדיאנים, 25.6% מגזעים אחרים וכ-4.4% משני גזעים או יותר. הגיל החציוני הוא 32.5 שנים.
מבין תושבי העיר הנודעים, ניתן למנות את קן בלוק, סמואל בראנן, ריי קוניף, אליזבת קובלר-רוס ושאנון מקמילן.
פוליטיקה וממשל

אסקונדידו מנוהלת על ידי ראש העיר ומועצה בת ארבעה חברים. הם והגזבר העירוני נבחרים אחת לארבע שנים.
מחקר משנת 2005 דירג את אסקונדידו כאחת הערים השמרניות ביותר בארצות הברית. רבים מתושבי העיר מתנגדים להגירה בלתי חוקית. בבחירות לנשיאות ארצות הברית  בשנת 2008, כ-54% מתושבי העיר הצביעו למועמד הרפובליקני ג'ון מקיין, בניגוד ל-44% שהצביעו למועמד הדמוקרטי ברק אובמה.
אנג'לו פטרגליה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 במאי 1954 (בן 70)
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  קולג' ניו אינגלנד 
 פרופיל ב-IMDb
 
אנג'לו פטרגליה (באנגלית: Angelo Petraglia; נולד ב-5 במאי 1954) הוא מפיק מוזיקלי ופזמונאי אמריקאי. היה חבר בלהקת הגל החדש Face to Face, והתפרסם בעיקר בזכות עבודתו לצד קינגס אוף ליאון.
שנותיה הראשונות

פטרגליה נולד בברונקס, וגדל בפלהם, ניו יורק. אביו היה שוער כדורגל, ואילו אימו הייתה מנהלת חשבונות. כשהגיע לכיתה ג' החל לנגן בגיטרה, בהשראת הופעותיו הקצרות של ריקי נלסון בתוכנית The Adventures of Ozzie and Harriet. פטרגלה למד אמנות חזותית בקולג' של ניו אינגלנד.
קריירה

פטרגליה הפיק וכתב כמה אלבומי אולפן יחד עם להקת קינגס אוף ליאון. יחד עם לארי גוטליב וקים ריצ'י קיבל מועמדות לפרס גראמי ככותבי השיר "Believe Me Baby (I Lied)" של טרישה יירווד. פטרגליה כתב גם את השיר "One Big Love" של פטי גריפין שנכלל באלבום Flaming Red. מאוחר יותר הוקלט "One Big Love" על ידי אמילו האריס. גרסת כיסוי זו נכללה באלבום Red Dirt Girl, שזכה בפרס גראמי לאלבום הפולק העכשווי הטוב ביותר. פטרגליה היה שותף לכתיבת אלבום הבכורה של הזמרת טיילור סוויפט, Taylor Swift.
הערות שוליים

↑  Hank Spuggard. "Featured Songwriter: Angelo « Nashville Music Scene". Nashville.com. אורכב מ-המקור ב-2013-10-06. נבדק ב-2012-05-19.
↑  "Angelo Petraglia Discography at Discogs". Discogs.com. נבדק ב-2012-05-19.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2003072694  MusicBrainz: c50f8df8-2d4c-4aac-a667-4a36f290515e  VIAF: 23976557   WorldCat (עם VIAF): 23976557
אן אוטנברייט

אן אוטנברייט (באנגלית: Anne Ottenbrite; נולדה ב-12 במאי 1966). היא שחיינית עבר מקנדה. אלופה אולימפית בעלת 3 מדליות.
ביוגרפיה

אן אוטנברייט נולדה בבאומנויל, אונטריו. כבר בגיל 3 למדה אוטנברייט לשחות בבריכה הפרטית שלהם.  מהרגע הראשון, שחיית סגנון החזה הייתה טבעית לאוטנברייט. בגיל 12 היא התאמנה במועדון השחייה אושווה. היא התאמנה תחת הדרכתו של ליין טרימבי. בשל מבנה גופה וגמישות היתר, היא הייתה גבוהה ורזה, סגנון השחייה שלה היה ייחודי. הוא היה גלי ורגליה יצאו מעל פני המים בכל תנועה, אך היא נפסלה פעמים רבות בשל כך.
בשנת 1981 עברה אוטנברייט להתאמן במועדון השחייה אייקס תחת הדרכתו של המאמן פול מרונו.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בגואיאקיל, אקוודור בשנת 1982 זכתה אוטנברייט בשתי מדליות. מדליית כסף ב-100 מטר חזה במשותף עם קים רודנבו מארצות הברית בתוצאה של 1:11.03 דקות, אחרי המנצחת אוטה גווינגר ממזרח גרמניה (1:09.14 דקות). מדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:33.05 דקות, אחרי המנצחות סווטלנה ורגנובה מברית המועצות (2:28.82 דקות) וגווינגר (2:29.71 דקות). בנוסף היא סיימה יחד עם חברותיה במקום החמישי ב-4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:14.76 דקות, המנצחות ממזרח גרמניה קבעו שיא עולם חדש (4:05.88 דקות).
במשחקי חבר העמים שנערכו בבריזביין, אוסטרליה בשנת 1982 זכתה אוטנברייט בשתי מדליות. מדליית זהב ב-200 מטר חזה (2:32.07 דקות) ומדליית כסף ב-100 מטר חזה (1:11.99 דקות) אחרי בת ארצה קתי בולד (1:11.89 דקות).
במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בקאראקס, ונצואלה בשנת 1983 זכתה אוטנברייט בשתי מדליות. מדליית זהב ב-100 מטר חזה בתוצאה של 1:10.63 דקות ומדליית כסף ב-4x100 מטר מעורב.
בשנת 1983 השתתפה אוטנברייט בכינוס הפועל ה-12 שנערך בישראל בהשתתפות טובי הספורטאים בעולם כהכנה נוספת לאולימפיאדה. במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב שבו קנדה ניצחה את ארצות הברית, פסל ברי אבנר, אז שופט צעיר את אוטנברייט בשל חבטות רגלים פרפר כלפי מטה, אחרי כל בעיטת חזה. על אף שהפסילה הייתה מוצדקת ולפי החוקה הבינלאומית, הודיע הנציג הקנדי לוועדה המארגנת שאם השחיינית תיפסל, נבחרת קנדה לא תגיע יותר להתחרות בישראל והפסילה התבטלה.
לפני האולימפיאדה סבלה אוטנברייט מפריקת ברך קשה והיה חשש שהיא לא תצליח להשתקם, אך עקב גמישותה הרבה היא הצליחה. למרות שלא השתתפה במבחנים של קנדה לאולימפיאדה, היא שובצה בכל זאת לנבחרת בידיעה שהיא יכולה לזכות במדליה.
ביוגרפיה > אלופה אולימפית

באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכתה אוטנברייט ב-3 מדליות אולימפיות. מדליית זהב ב-200 מטר חזה בתוצאה של 2:30.38 דקות, לפני סוזן ראפ מארצות הברית (3:31.15 דקות) ואינגריד למפרר מבלגיה (3:31.40 דקות). מדליית כסף ב-100 מטר חזה בתוצאה של 1:10.69 דקות, אחרי המנצחת מהולנד פטרה ואן סטברן (1:09.88 דקות) ולפני קאתרין פוארו מצרפת (1:10.70 דקות) רביעית סיימה אחת המועמדות לניצחון טרייסי קולקינס מארצות הברית.(1:10.88 דקות). מדליית ארד ב-4x100 מטר מעורב (יחד עם רימה אבדו, מישל מקפרסון ופמלה ריי) בתוצאה של 4:12.98 דקות, אחרי המנצחות מארצות הברית (4:08.34 דקות) ומערב גרמניה (4:11.97 דקות).
מדליית הזהב של אוטנברייט הייתה הראשונה של שחיינית קנדית במשחקים האולימפיים.
אוטנברייט סיימה את לימודיה באוניברסיטת דרום קליפורניה, ואחר כך באוניברסיטת וילפרד לורייר באונטריו.
משנת 1988 משמשת אוטנברייט כמאמנת שחייה.
השגים

אוטנברייט זכתה ב-5 תוארי אליפות קנדה בשחייה.
בשנים 1982 ו-1983 ניבחרה אוטנברייט לשחיינית השנה בקנדה.
בשנת 1999 זכתה אוטנברייט להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
הערות שוליים

↑  אלכס פרלסמן, אילתי - פרפר הזהב של הגליל, מעריב, 5 במאי 1983
אנג'לו קאפלו

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה .
אנג'לו קאפלו (באנגלית: Angelo Capello; נולד ב-27 בינואר 2002 בבליז) הוא כדורגלן בליזי, המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת האליפקס טאון מהנשיונל ליג האנגלית ובנבחרת בליז.
קריירת מועדונים > שפילד יונייטד

קאפלו משחק באקדמיית הנוער של שפילד יונייטד מהפרמייר ליג בין השנים 2016-2022.
ב-11 במרץ 2022 הושאל לקבוצת בליית' ספרטנס מהנשיונל ליג האנגלית עד לתום העונה.
קריירת מועדונים > האליפקס טאון

ב-22 ביולי 2022 עבר בהעברה חופשית לקבוצת האליפקס טאון.
קריירה בינלאומית

ב-25 במרץ 2021 ערך קאפלו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בליז, בהפסד 2-0 לנבחרת האיטי במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
אן אנדרסון

| --- | --- |

 לידה:  1874 סקוטלנד, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  26 במאי 1952 (בגיל 78 בערך) ברקשייר, הממלכה המאוחדת 
 תחום יצירה:  ספרות נוער 
 זרם באמנות:  אר נובו 
 בן או בת זוג:  Alan Wright 
 
אן אנדרסון, (באנגלית: Anne Anderson;‏ 1874 – 26 במאי 1952) הייתה מאיירת סקוטית פורייה, הידועה בעיקר באיורי ספרי הילדים שלה בסגנון אר-נובו, אם כי גם ציירה, חרטה ועיצבה כרטיסי ברכה. סגנון הציור שלה הושפע מבני דורה, צ'ארלס רובינסון וג'סי מריון קינג, והיה דומה לזה של בעלה, אלן רייט (1864-1959).
חיים אישיים

נולדה בסקוטלנד בשנת 1874 לג'יימס וגרייס אנדרסון, אנני "אן" אנדרסון ואחיה - ארבעה אחים ואחות אחת, גרייס - בילו את ילדותם בארגנטינה. כשהגיעו לבגרות, אנני וגרייס חזרו לאנגליה כדי למצוא עבודה. עד 1910, אנני יכלה להרשות לעצמה לקנות קוטג' בברקשייר.
היא נישאה לאמן אלן רייט ביוני 1912 בכנסיית בורגפילד קומון פאריש ברקשייר, והם גרו בקוטג' שרכשה שנתיים קודם לכן. אף שהם שיתפו פעולה בפרויקטים רבים, אן נחשבה לכוח המניע. לבעלה הייתה קריירה מצליחה כמאייר עד שעבד על ספר עבור הברון ההומוסקסואל המושמץ ב-1898. הספר הזה גרם לשערורייה שהרסה את המוניטין של אלן רייט. לאחר מכן הצטמצמו ההזמנות שלו לעבודה, אך הוא המשיך לתרום לאיוריה של אשתו.
חיים אישיים > איורי ספרים ועבודות נוספות

איורי הספרים שלה החלו להופיע בסוף התקופה האדוארדית. ניתן למצוא את איוריה בספרי ילדים ובספרים כמו בלקי וקאסל, ברויאל דולטון בסין, והיו גם בשימוש תדיר בגלויות.
חיים אישיים > מוות

בעוד שמקורות מסוימים מציינים את מותה של אנדרסון ב-1930, מקורות אחרים אומרים שהיא מתה ב-1936, ואחרים מציינים שהיא הייתה עדיין בחיים לאחר מלחמת העולם השנייה.
עם זאת, קיים רישום ב-29 במאי 1952 באינדקס הקבורה של ברקשייר עבור אמנית נשואה בשם אנני רייט, בת 76, שהתגוררה בבורגפילד קומון. בהתחשב בכך שקיים רישום באותו אינדקס קבורה ב-17 ביולי 1959 עבור אלמן בשם אלן רייט, בן 94, שהתגורר גם הוא בבורגפילד קומון, נראה כי מותה התרחש ב-26 במאי 1952.