stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלכסנדר נ. יאקובלב

ערך זה עוסק בפוליטיקאי סובייטי, אבי הפרסטרויקה. אם התכוונתם למתכנן מטוסים סובייטי, ראו .
אלכסנדר ניקולאייביץ' יאקובלב (ברוסית: Алекса́ндр Никола́евич Я́ковлев,‏ 2 בדצמבר 1923, קורוליובו, פלך יארוסלבל – 18 באוקטובר 2005, מוסקבה) היה פוליטיקאי, פובליציסט, דיפלומט ומומחה רוסי וסובייטי בענייני צפון אמריקה, אחד מהאידאולוגים הראשיים, ה"אדריכלים" של הפרסטרויקה ויועץ מקורב למנהיג האחרון של ברית המועצות, מיכאיל גורבצ'וב.
כיהן כחבר באקדמיה הרוסית למדעים.
יאקובלב השתתף בצעירותו במלחמה הגדולה להגנת המולדת נגד הפולשים הנאצים לברית המועצות. היה חבר המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות בין שנת 1944 לאוגוסט 1991, וכיהן כחבר ומזכיר הוועד המרכזי שלה בשנים 1986–1990 וכחבר בפוליטביורו בשנים 1987–1990. אחרי נפילת המשטר הקומוניסטי היה יושב ראש מפלגת הדמוקרטיה הסוציאלית של רוסיה ושימש כמנהלו הראשון של השירות הפדרלי לשידורי רדיו וטלוויזיה, רגולטור הרדיו והטלוויזיה הממשלתי.
בשנים 1973–1983 כיהן יאקובלב כשגריר ברית המועצות בקנדה.
קורות חייו > ילדות וצעירות

יאקובלב נולד בשנת 1923 בכפר קטן בשם קורוליובו, על הנהר וולגה, על יד יארוסלבל, כילד הבכור מבין חמישה של משפחת איכרים רוסים. היו לו ארבע אחיות, מתוכן שתיים מתו בינקותן. האב, ניקולאי אלכסייביץ' יאקובלב, למד רק ארבע כיתות בבית ספר, ואמו, אגפיה מיכאילובנה למדה רק שלושה חדשים. יאקובלב היה חולני בילדותו וסבל מדלקת בלוטות הלימפה הצוואריות ("חזירית") על רקע שחפת. אביו שירת במלחמת האזרחים ברוסיה חיל הפרשים האדום והפך לקומוניסטי אדוק. הוא היה היושב ראש הראשון של קולחוז מקומי. אחרי כשיאקובלב היה בן שבע בית המשפחה הוצת והם עברו לגור בכפר קראסנייה טקאצ'י.
יאקובלב סיים את לימודי התיכון עוד לפני הפלישה הנאצית לברית המועצות. בנובמבר 1941 גויס לחיל הים הסובייטי, עבר אימונים קצרים וצורף לחטיבה הימית השישית של הצי הבלטי ובימי מצור לנינגרד השתתף כמפקד פלוגה בקרבות בחזית וולחוב. ב-6 באוגוסט 1941 פיקד על 30 חיילים צ'ובשים ונדרש לתקוף עמדות גרמניות בוויניאגולובו על ידי לנינגרד ונפצע קשה. הוא אושפז עד פברואר 1943 ובהמשך שוחרר הבייתה. ב-1944 התקבל כחבר במפלגה הקומוניסטית. באותה תקופה הוא ראה במפלגה הקומוניסטית "את אמת החיים", האמין אמונה שלמה בברית המועצות והעריץ את יוסיף סטלין
קורות חייו > סוף העידן הסטליניסטי וימי שלטונו של חרושצ'וב

בספטמבר 1945 חזר ללמוד - לימודי היסטוריה במכון הפדגוגי הממלכתי על שם ק.ד.אושינסקי ביארוסלבל. ב-8 בספטמבר 1945 התחתן עם נינה איוואנובנה סמירנובה. בתום לימודיו באותה שנה נסע למוסקבה על מנת ללמוד בבית הספר הגבוה של המפלגה. בנובמבר 1946 התמנה למפקח באגף לתעמולה ולהתססה ("אגיטפרופ") ביארוסלבל, וכיהן בתפקיד זה כשנה וחצי. כעבור זמן קצר התחיל לגלות ספקות לגבי המשטר, במיוחד אחרי שצפה בהלם ברכבות שהסיעו זו אחר זו את שבויי המלחמה הסובייטים לשעבר אאל מחנות לעבודת כפייה. בתחנת הרכבת וספוליה של יארוסלבל היה עד לבכיין של נשים רבות והזדעזע מיחס הרשויות כלפיהן. זיכרון אותם המראות ליווה אותו כל חייו.
במרץ 1953 זמן קצר אחרי מותו של סטלין, נשלח יאקובלב על ידי הוועד המרכזי של המפלגה כמפקח בבתי הספר. ב-25 בפברואר 1956 הנאום הסודי של ניקיטה חרושצ'וב הסעיר אותו מאוד. הוא שמע את הנאום בבלקון בארמון הגדול של הקרמלין. אחרי הקונגרס העשרים של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות איבד יאקובלב את התלהבותו מהקומוניזם והתחיל לנהל חיים כפולים. רצה לשוב אל מקורות האידאולוגיה הקומוניסטית - כתבי קרל מרקס, פרידריך אנגלס, לנין, הפילוסופים הגרמנים, הסוציאליסטים הצרפתים והאיטלקים והכלכלנים הבריטים.
הוא ביקש לעזוב את הוועד המרכזי כדי לעבוד באקדמיה למדעי החברה של הוועד המרכזי. בקשתו נדחתה פעמיים אך לבסוף הורשה ללמוד למשך שנתיים והגיע למסקנה שהמרקסיזם-לניניזם הוא נבואת שקר, חלולה, בלתי שימושית, בלתי אנושית במהותו. כך ריפא את הקונפליקט הפנימי שהתעורר בתוכו בעקבות קונגרס העשרים של המפלגה. הוא התחיל להסכים עם המהפך של חרושצ'וב
קורות חייו > ההשתלמות בארצות הברית

ב-1958 נבחר יאקובלב להשתתף למשך שנה בלימודים עם מלגת פולברייט בארצות הברית . מתוך 17 סטודנטים סובייטיים, 14 נבחרו על ידי ק.ג.ב. יאקובלב ועוד שלושה, לרבות אולג קלוגין נשלחו ללמוד ב באוניברסיטת קולומביה בניו יורק. יאקובלב למד באופן אינטנסיבי את השפה האנגלית, על רוזוולט ועל הניו דיל והשווה את ארצות הברית באותה תקופה לבין ברית המועצות. במאי 1959 האורחים הסובייטים נלקחו לסיור בן שלושים יום ברחבי ארצות הברית. בזמן המסע התארח יאקובלב אצל משפחות במדינת וורמונט, בשיקגו ובאיווה. תופעות כמו גזענות, חומרנות, ואחרות לא שיפרו את התחושות האנטי אמריקאיות שבהן התחנך. יאקובלב חזר לוועד המרכזי של המפלגה על מנת לעסוק באידאולוגיה ובתעמולה, ופרסם כמה ספרים אנטי-אמריקאיים. כתב עבודת תואר על תולדות מדיניות החוץ של ארצות הברית וביולי 1960 קיבל את התואר "קנדידט למדעים", השקול כנגד דוקטורט.
קורות חייו > התחלת הקריירה הפוליטית

אחרי נפילתו של ניקיטה חרושצ'וב, ביולי 1965 המנהיג החדש לאוניד ברז'נייב מינה את יאקובלב כסגן מנהל של המחלקה לתעמולה של הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. באוגוסט 1968 נשלח יאקובלב לפראג כנציג הוועד המרכזי והיה עד לפליקת הטנקים הסובייטיים לפראג. מאוחר יותר הביע דעה נגד הרחקתו של המנהיג הצ'כוסלובקי אלכסנדר דובצ'ק. באותה שנה השתתף יאקובלב בצוות שנדרש לנסח חוקה חדשה של ברית המועצות ב-1977. יאקובלב שימש כעורך של כמה כתבי עת של המפלגה וכיהן בשנים 1969–1973 כראש המחלקה לאידאולוגיה ולתעמולה של המפלגה. בינואר 1970 ביקר שוב בארצות הברית, נפגש עם מושל קליפורניה, רונלד רייגן, עם הדיפלומט הנרי קיסינג'ר ועם השחקנית ג'יין פונדה שהזהירה אותו מפני "סכנת המיליטריזם האמריקאי שלדעתה, אינה זוכה למלוא החשיבות בעיני מוסקבה". בעקבות מסע זה באמריקה לא שינה יאקובלב את התרשמותו השלילית מארצות הברית.
קורות חייו > שגריר בקנדה

ב-1972 פרסם יאקובלב ב כתב העת "ליטרטורנאיה גזטה" מאמר בכותרת "נגד האנטיהיסטוריזם" שבו הביע עמדה בקורתית כלפי הלאומנות הרוסית והלאומנות בברית המועצות בכלל. הפרסום הביא לסילוקו מהתפקיד. התאפשר לו לבחור תפקיד דיפלומטי והוא בחר להיות שגריר בקנדה, משישה שהוא מילא למשך עשור. ביולי 1973 הגיע לקנדה. במהלך שליחותו התיידד עם ראש ממשלת קנדה, פייר אליוט טרודו. טרודו קרא לבנו השני אלכסנדר טרודו, לפי שמו של יאקובלב.
ב-16–23 במאי 1983 יאקובלב ליווה את המנהיג החדש, מיכאיל גורבצ'וב, אז אחראי בהנהגה הסובייטית בעננייני חקלאות, בעת ביקורו בקנדה. מטרת הביקור הייתה להתוועד לחוות ולמוסדות החקלאיים הקנדיים, לצורך לימוד לקחים בעלי יישום בברית המועצות. בהזדמנות זאת יאקובלב וגורבצ'וב חידשו את יחסי הידידות של פעם, והתחילו לדון ביניהם באפשרויות של ליברליזציה בארצם.
קורות חייו > שובו למולדות

שבועיים אחרי הביקור, לפי המלצת גורבצ'וב, ב-16 באוגוסט 1983 מנהיג ברית המועצות באותם הימים, יורי אנדרופוב החזיר את יאקובלב הבייתה ומינה אותו כמנהל המכון לכלכלה עולמית וליחסים בינלאומיים של האקדמיה למדעים של ברית המועצות במוסקבה. ב-1985 הוריש את תפקידו לידידו, יבגני פרימקוב (לימים ראש ממשלת הפדרציה הרוסית). אף על פי שהתרשם חיובית מכלכלת קנדה החופשית והתחרותית, במיוחד בתחום החקלאות, שנחשב ענף חלש בברית המועצות - ומיתרונות שלטון החוק, יאקובלב פרסם חוברת בכותרת" סנטה קלאוס המסכן, או העין המשטרתית של הדמוקרטיה", שבו בכינוי העת י. אגאשין, הציג פרקיטיקות שנראו טוטליטריות בשיטת הממשל הקנדית. הוא טען ש, בין היתר, המשטר הקפיטליסטי יצר "מערכת ביוב משלו - משטר דיכוי, הפחדה וטרור" ושהממשלה הקנדית עושה לאזרחים "שטיפת מוח, שארצות הברית מפעילה טרור כלפי שכניה וקנדה אינה אלא מדינת משטרה טוטליטרית.
קורות חייו > פרסטרויקה

כשב-1985 נבחר גורבצ'וב כמזכיר כללי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות יאקובלב היה ליועץ בכיר שלו, עזר לו לעצב את יחסי החוץ של ברית המועצות על בסיס אי התערבות סובייטית במזרח אירופה וליווה את גורבצ'וב בחמשת מפגשיו עם נשיא ארצות הברית, רונלד רייגן. בקיץ 1985 יאקובלב התמנה שוב לראש מחלקת התעמולה של הוועד המרכזי של המפלגה. הוא התחיל בבית לתמוך בתוכניות רפורמה בנודעו בהמשך כגלסנוסט (פתיחות) ופרסטרויקה (הבניה מחדש) ומילא תפקיד מפתח ביישום המדיניות החדשה.
אחרי הקונגרס העשרים של המפלגה, בחוג צר מאוד של חברינו ומכרינו, דנו לעיתים קרובות בבעיות הדמוקרטיזציה של ארצנו וחברתנו.  בחרנו בשיטה פשוטה - כמו פטיש - להפצת "רעיונותיו" של לנין המנוח. קבוצה של פורמיסטים אמתיים, ולא מדומים, (בוודאי, בעל פה) פיתחו את התוכנית הבאה: להכות בסטלין, סטליניזם,  בעזרת יוקרתו של לנין. ואחר כך, אם זה מצליח, - להכות בלנין בעזרת יוקרתם של פלחנוב ושל הסוציאל דמוקרטיה, ואחר כך , להכות ב"מהפכנות" בכלל, בעזרת יוקרת הליברליזם וה"סוציאליזם המוסרי".  נוכל להרוס את המשטר הטוטליטרי הסובייטי  רק באמצעות גלסנוסט ומשמעת מפלגתית טוטליטרית, תוך הסתרת המניעים של שיפור הסוציאליזם.  (...) במבט אחורה , אני יכול להגיד בגאווה, שטקטיקה חכמה אך פשוטה מאוד זו, - שימוש במנגנונים של טוטליטריזם נגד השיטה הטוטליטרית - עבדה
(יאקובלב במבוא ל"ספר השחור של הקומוניזם" מאת סטפאן קורטואה ואחרים )
ב-1987 הארגון הנאו-נאצי פאמיאט שפעל אז בברית המועצות שלח מכתב בכותרת "בלמו את יאקובלב!" למליאת הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית הסובייטית, ובו הציג את יאקובלב כ"יהודי" כאשם הראשי במהלך שיביא ל"כניעה בפני האימפריאליסטים".
במשך עשורים הייתה מדיניותה הרשמית של ברית המועצות לשלול את קיומו של הפרטיכל חשאי של ההסכם הסובייטי-גרמני מ-1939. בהוראת גורבצ'וב יאקובלב כינס ועדה שחקרה את קיומו של פרטיכל כזה. בדצמבר 1989 הסיק יאקובלב כי פרטיכל זה התקיים והציג את ממצאיו בפני הפרלמנט הסובייטי. כתוצאה מכך קונגרס הסובייטים שנבחר לראשונה בבחירות רב מפלגתיות מאז 1918, אישר הצהרה שבו הודה בקיומם של הפרטיכלים החשאיים, גינה והוקיע אותם.
קורות חייו > השנים האחרונות

ב-1987 קודם יאקובלב כחבר בפוליטביורו של המפלגה אבל עד 1990 הפך ליעד למתקפות מצד הקומוניסטים השמרנים שהתנגדו לליברליזציה. בקונגרס ה-28 של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות שהתקיים ביולי 1990, שאל אותו הגנרל אלכסנדר לבד בציניות וגרם למהומה:"כמה פנים יש לך, אלכסנדר ניקולאיביץ'?"
יאקובלב התיעץ עם עמיתיו והמשיך במהלכים המדיניים אבל התפטר מהפוליטביורו יום אחרי סיום הקונגרס. ככל ההתחזק המחנה של הקומוניסטים המתנגדים לרפורמות, עמדתו נחלשה. אחרי שהותקף במאי 1991 גם על ידי גנאדי זיוגאנוב, בן חסותו לשעבר ולימים ראש המפלגה הקומוניסטית בפדרציה הרוסית, התפטר יאוקבולב מהמפלגה יומיים בלבד לפני ניסיון ההפיכה של אוגוסט 1991.
בימי ניסיון ההפיכה הצטרף יאקובלב לאופוזיציה הדמוקרטית נגדה. אחרי סיום המאורעות ביקר יאקובלב את גורבצ'וב על כך שהיה תמים כשהכניס את הקושרים לחוג מקורביו הפנימי ואמר שגורבצ'וב היה אשם ביצירת צוות הבוגדים. מדוע הקיף את עצמו באנשים מסוגלים לבגוד?"
בספרו "בתוך הארכיון של סטלין" (2008) סיפר ג'ונתן ברנט שב-1991 כשהמוני ליטאים הפגינו בעד העצמאות מברית המועצות, גרובצ'וב התיעץ עם יאקובלב לגבי התבונה שב דיכוי הצבאי נגדם. הוא שאל: "עלינו לירות?". יאבובלב הגיב: "אם חייל סובייטי אחד ירה כדור אחד בלבד על ההמונים הלא חמושים, נגמר עם השלטון הסובייטי". על אף הזהרותיו של יאקובלב, ברית המועצות התערבה בליטא אחרי הכרזת העצמאות שלה, ואחר כך כעבור שבעה חדשים התפרקה.
יאקובלב הנהיג בהמשך את הוועדה שהקים הנשיא בוריס ילצין לטיהור שמם של קרבנות הדיכוי הפוליטי הסובייטי. בשנים שחלפו אחרי התפרקות ברית המועצות, כתב יאקובלב והרצה הרצאות רבות על ההיסטוריה, הפוליטיקה והכלכלה. הוא היה תקופה מנהיג המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הרוסית התמזגה באמצע שנות ה-1990 עם סיעות אחרות והקימה את "הדמוקרטים המאוחדים" ברית מצדדת ברפורמות שהתארגנה יותר מאוחר ב"ברית כוחות הימין". ב-2002 כראש הוועד הנשיאותי לטיהור שמם של קרבנות הדיכוי הפוליטי נכח יאקובלב בהוצאה לאור של תקליטור עם השמות המפורטים וביוגרפיות קצרות של קרבנות הדיכוי הסובייטי. מאוחר יותר בחייו, הקים יאקבולב וניהל את קרן הדמוקרטיה הבינלאומית. הוא דרש לקיחת אחריות על פשעי העבר ומתח ביקורת על הנשיא ולדימיר פוטין שהתחיל להגביל את הדמוקרטיה בפדרציה הרוסית.
בשנת 2000 טען יאקובלב שהדיפלומט השוודי ראול ולנברג שהתפרסם בהצלת אלפי יהודים הונגרים בעת השואה, נורה למוות ונרצח בבניין הבולשת הסובייטית בשנת 1947.
יאקובלב הלך לעולמו ב-18 באוקטובר 2005. טקס אשכבה אזרחי התקיים ב-21 באוקטובר בבניין האקדמיה למדעים של רוסיה. הוא הובא לקבורה בבית העלמין טרויקורובסקויה במוסקבה.
פרסים ואותות הוקרה

1984 - חבר בהתכתבות באקדמיה למדעים של ברית המועצות, מחלקת כלכלה, התמתחות ב"כלכלה העולמית ויחסים בינלאומיים"
1990 - חבר האקדמיה למדעים של ברית המועצות  - בתחום הכלכלה העולמית והיחסים הבינאלומיים
דוקטור לשם כבוד של האוניברסיטאות סוקה (יפן),  דרהאם, אקסטר (הממלכה המאוחדת)
מדליית כסף לשם כבוד של אוניברסיטת פראג
2 בדצמבר 1998 - עיטור ההצטיינות למען המולדת דרגה ב
על תפקידו האישי בהשכנתה ופיתוחה של מדינת צדק ודמוקרטית, על פעילותו הפורייה ורבת השנים
עיטור מהפכת אוקטובר
עיטור הדגל האדום
עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה דרגה א
עיטור הדגל האדום של העמל  - שלוש פעמים
עיטור הידידות בין העמים
עיטור הכוכב האדום
1997 - עיטור סרגיי הקדוש מראדונז' דרגה ג, מטעם הכנסייה האורתודוקסית הרוסית
עיטור הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה, בדרגת קצין
עיטור להצטיינות של הרפובליקת פולין בדרגת מפקד
26 במרץ 2001 - העיטור  הדוכס הגדול גדמינס של ליטא
עיטור שלושת הכוכבים של לטביה
3 בפברואר 2003 - העיטור הצלב של אדמת מרים - מטעם  אסטוניה
עיטור השחרור של ונצואלה
הערות שוליים

↑  Bill Keller. "Moscow's other Mastermind: Aleksandr Yakovlev" ב"ניו יורק טיימס"  19 בפברואר 1989 עמ' 33-30ף 43-40
↑  צו נשיא הפסדרציה הרוסית מס. 1449 על עיטורו של א.נ.יאקובלב ב-2 בדצמבר 1998
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262920105171  PLWABN: 9810659430605606  BIBSYS: 90954346  BNE: XX882123  BnF: cb122024471 (data)  CiNii: DA01897999  GND: 11885481X  ICCU: RAVV073867  ISNI: 0000 0001 0872 0238  LCCN: n80131207  LNB: 000046799  NDL: 00468737  NKC: js20020812077  NLA: 50824789  NLK: KAC199613688  NSK: 000173905  NTA: 072182261  RERO: 02-A000093214  SELIBR: 64151  SUDOC: 030650410  Trove: 1526958  VIAF: 14818205   WorldCat (עם VIAF): 14818205 
יאקובלב -השני משמאל, לצידו של מיכאיל גורבצ'וב היושב מול הנשיא ג'ורג' בוש, בפסגה האמרקיאית-סובייטית במלטה ב-1989
זכויות להט"ב בפולין

| --- | --- |

פולין (ירוק), האיחוד האירופי (ירוק בהיר)
 מעמד בחוק:  חוקי מאז 1932
 טרנסג'נדריות:  ישנה הכרה בשינוי מגדר מאז שנות ה-60 של המאה ה-20
 שירות צבאי:  לסביות, הומואים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת
 הגנה מפני אפליה:  ישנו איסור על אפליה על רקע נטייה מינית בתעסוקה מאז 2003
 זכויות משפחה
 הכרה בזוגיות חד־מינית:  ישנה הכרה בזכויות חיים משותפים מוגבלות
 אימוץ:  אין הכרה באימוץ על ידי זוגות חד־מיניים
 
 הצבעה על הצהרת האו"ם:  בעד
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בפולין מתמודדים עם אתגרים משפטיים שתושבים הטרוסקסואלים וסיסג'נדרים אינם חווים. פעילות הומוסקסואלית של גברים ונשים חוקית במדינה מאז 1932, אם כי זוגות חד-מיניים ומשקי בית בראשות זוגות חד־מיניים אינם זכאים לאותה הכרה משפטית העומדת לרשות זוגות נשואים הטרוסקסואלים. על פי דו"ח של הארגון האירופי, "ILGA-Europe" לשנת 2021, מצב זכויות הלהט"ב בפולין הוא הגרוע ביותר מבין כל 27 מדינות האיחוד האירופי.
פעילות הומוסקסואלית של גברים ונשים הפכה לחוקית בפולין מאז 1932, אז הנהיגה המדינה גיל הסכמה שווה להומוסקסואלים ולהטרוסקסואלים - 15 שנים. פולין מעניקה לחברי קהילת הלהט"ב זכויות שוות כגון להטרוסקסואלים בנושאים מסוימים בהם: גברים הומוסקסואלים וביסקסואלים רשאים לתרום דם, לסביות הומואים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בגלוי בצבא וטרנסג'נדרים רשאים לשנות את מגדרם החוקי בעקבות דרישות מסוימות הכוללות העברת טיפול הורמונלי חליפי. החוק הפולני אוסר על אפליה בתעסוקה על רקע נטייה מינית מאז 2003, אם כי דווח לעיתים כי הגנה זו אינה יעילה דה פקטו. עם זאת, אין הגנות מפני אפליה עבור חברי הקהילה בשירותי בריאות, מתן סחורות ושירותים, פשעי שנאה ודברי שנאה.
החברה הפולנית נוטה להחזיק בדעות שמרניות לגבי נושאים העוסקים בזכויות להט"ב. רוב האוכלוסייה הפולנית מזוהה עם הכנסייה הקתולית, וככזו, תפיסותיה הציבוריות מושפעות מאוד מתורות המוסר הקתוליות. סעיף 18 של החוקה הפולנית קובע מגבלה על הכרה בנישואים חד־מיניים באומרו כי "נישואים, כאיחוד של גבר ואישה, יהיו תחת הגנתה וטיפולה של הרפובליקה של פולין" בעוד המדינה אינה מכירה באיגודים אזרחיים גם כן, אם כי דיון בנושא זה נמשך. לקראת הבחירות לפרלמנט הפולני 2019, מפלגת הימין השמרנית, חוק וצדק, התמקדה במאבק נגד זכויות להט"ב אשר בעידוד חברי המפלגה הלאומיים עד אפריל 2020, כ-100 רשויות (כולל חמישה מחוזות) שהקיפו כשליש מהמדינה, הכריזו על עצמם באופן לא רשמי כ-"אזורים ללא להט"ב" אשר הובילו לגינויים בינלאומיים וסנקציות נגד פולין.
קבלתה של קהילת הלהט"ב הפולנית עלתה בשנות ה-90 ותחילת שנות ה-2000, בעיקר בקרב צעירים ואלה המתגוררים בערים גדולות יותר כמו ורשה וקרקוב. ישנה סצנת להט"ב גלויה עם מועדונים בכל רחבי המדינה, בעוד רובם ממוקמים באזורים עירוניים גדולים. ישנם ארגונים שונים לזכויות להט"ב, הכוללים את שני הגדולים שבהם - הקמפיין נגד הומופוביה ולמדא ורשה. סקרי דעת קהל על התפיסה הציבורית של זכויות להט"ב בפולין היו סותרים, כאשר רבים הראו תמיכה רחבה בשותפויות רשומות, בעוד חלקם הצביעו על רוב של מתנגדים. עם זאת, המגמה המדינית דווח כעלייה בתמיכה בזוגיות רשומה ובנישואים חד־מיניים. מפלגות פוליטיות ליברליות רבות בהן: המצע האזרחי, ברית השמאל הדמוקרטית, העבודה המאוחדת, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, התנועה שלך, המפלגה המודרנית, שמואל מאוחד ומפלגת האביב, הביעו תמיכה לאורך השנים בזכויות להט"ב.
מעמד בחוק

במהלך חלוקת פולין (1795–1918) והכיבוש הגרמני של פולין (1939–1945), הוטלו חוקים האוסרים על הומוסקסואליות בשטחה המרכיב את המדינה הפולנית הנוכחית.
לאחר מלחמת העולם הראשונה, פעילות הומוסקסואלית המשיכה להיות מופללת רשמית בפולין העצמאית, בעוד שחוקי העונשין של האימפריה הרוסית, ממלכת פרוסיה והאימפריה האוסטרו-הונגרית נותרו בשלטון. חוקי העונשין הפלילו בעיקר מעשים הומוסקסואלים של גברים, אם כי הקוד האוסטרי כלל הוראות רחבות יותר נגד מה שכונתה "זנות הומוסקסואלית" אשר הייתה בשימוש גם נגד נשים לסביות.
חוק העונשין הפולני החדש משנת 1932 העביר אי-הפללה עבור פעילות הומוסקסואלית בהסכמה בעוד גיל ההסכמה עבור זוגות חד־מיניים נקבע ל-15 שנים - שווה לזה של בני זוג הטרוסקסואלים. זנות הומוסקסואלית הועברה אי-הפללה ב-1969 בעוד נטייה הומוסקסואליות הוסרה רשמית מרשימת המחלות הנפשיות בפולין בשנת 1991.
הכרה במערכות יחסים חד־מיניות

אין הכרה חוקית של במערכות יחסים חד־מיניות בפולין, אם כי זוגות חד־מיניים שחיים יחד נהנים מהטבות מוגבלות מסוימות הכוללות שכירות של משק בית משותף, הזכות לא להעיד נגד בן הזוג וזכויות תושבות לפי חוקי האיחוד האירופי. נישואים חד־מיניים אינם מוכרים, בעוד סעיף 18 לחוקת פולין מגביל את הכרתם באומרו כי "נישואים, בהיותם איחוד של גבר ואישה, כמו גם המשפחה, האמהות וההורות, יהיו תחת הגנה וטיפול של הרפובליקה של פולין". המשפט הוביל לוויכוחים רבים בשאלה האם מדובר באיסור מוחלט על נישואים חד־מיניים או לא בעוד פסק דין משנת 2019 מבית משפט מנהלי הגיע למסקנה כי הלשון בסעיף 18 אינה אוסרת במפורש על הכרה בנישואים חד־מיניים. פסקי דין מוקדמים יותר של בית המשפט העליון, בית הדין לחוקה ובית המשפט העליון לעניינים מנהליים מצאו שהחוקה אוסרת על נישואים חד־מיניים על ידי הגדרת נישואים כמוסד הטרוסקסואלי בלבד.
הצעת חוק להכרה באיחוד אזרחי הוצעה לראשונה בשנת 2003. בשנת 2004, תחת ממשלת מפלגות ליברליות, אישר הפרלמנט את הצעת חוק המאפשרת לזוגות הומוסקסואלים ולסביות לרשום את מערכת היחסים ביניהם בעודם היו מקבלים מגוון רחב של הטבות, הגנות ואחריות (כגון קרנות פנסיה, מס משותף והטבות הקשורות למוות), המוענקות רק לבני זוג בנישואים. עם זאת, הצעת החוק בוטלה בבחירות הכלליות של 2005 לאחר כניסתה של קואליציית השלטון של מפלגת חוק וצדק בראשותו של לך קצ'ינסקי. ההתנגדות הגדולה להכרה בנישואים חד־מיניים או איחודים אזרחיים מגיעה מהכנסייה הקתולית הרומית, בעלת השפעה פוליטית, המחזיקה במידה ניכרת של השפעה במדינה.
בינואר 2013, הפרלמנט הצביע על דחיית חמש הצעות חוק שהיו מכירות בשותפויות אזרחיות הן עבור זוגות חד־מיניים והן עבור זוגות הטרוסקסואלים. מאוחר יותר הוציא בית המשפט העליון חוות דעת שקבעה כי הצעות החוק שהוצעו על ידי מפלגות ברית השמאל הדמוקרטית, התנועה שלך והמצע האזרחי היו "בלתי חוקתיות", שכן סעיף 18 לחוקה קובע כי נישואים הם בעלי מעמד הטרוסקסואלי בלבד. בדצמבר 2014 סירב הפרלמנט להעביר הצעת חוק של הכרה בשותפות אזרחית שהגישה מפלגת התנועה שלך, כאשר 235 הצביעו נגד הדיון בהצעת החוק, ו-185 הצביעו בעד. במאי 2015, הפרלמנט סירב שוב לעסוק בנושא, כאשר 215 חברי פרלמנט הצביעו נגד ו-146 בעד. ראש הממשלה אווה קופאץ' הצהירה כי שותפויות אזרחיות הן "נושא שהפרלמנט הבא יעסוק בו". הצעת חוק נוספת להכרה בשותפות רשומה הוצעה ב-12 בפברואר 2018 על ידי המפלגה המודרנית.
ביוני 2018, בית הדין האירופי לצדק קבע כי מדינות החברות באיחוד האירופי (בהן פולין) חייבות להעניק לזוגות חד-מיניים נשואים, כאשר לפחות אחד מבני הזוג הוא אזרח האיחוד האירופי, זכויות תושבות מלאות והכרה בחופש התנועה שלהם.
| תאריך | הצבעה לגבי | בעד | נגד | נמנעים | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 25 בינואר 2013 | שותפות רשומה | 150 | 276 | 23 |  |
| 25 בינואר 2013 | שותפות רשומה | 138 | 284 | 28 |  |
| 25 בינואר 2013 | שותפות רשומה | 137 | 283 | 30 |  |
| 25 בינואר 2013 | שותפות רשומה | 137 | 283 | 30 |  |
| 25 בינואר 2013 | הסכם שותפות | 211 | 228 | 10 |  |
| 18 בדצמבר 2014 | שותפות רשומה | 185 | 235 | 18 |  |
| 26 במאי 2015 | שותפות רשומה | 146 | 215 | 24 |  |
הכרה במערכות יחסים חד־מיניות > זכויות מוגבלות של הכרה בחיים משותפים

ב-23 בפברואר 2007, הכיר בית המשפט לערעורים בביאליסטוק במגורים משותפים חד־מיניים. ב-6 בדצמבר 2007 פסק דין זה אושר על ידי בית המשפט העליון של ורשה.
בעוד שלפולין אין חוק ספציפי על הכרה בחיים משותפים, יש לה מספר הוראות במעשים משפטיים שונים או בפסקי דין של בית המשפט העליון המכירים ביחסים בין שותפים לא נשואים המעניקות לבני הזוג זכויות וחובות ספציפיות. לדוגמה, סעיף 115(11) לחוק העונשין משתמש במונח "האדם הקרוב ביותר" המכסה יחסים רומנטיים שאינם פורמליים משפטית. מעמד "האדם הקרוב ביותר" מקנה זכות סירוב להעיד נגד בן הזוג בעוד המונח בן זוג כולל גם זוגות חד־מיניים.
החלטה של בית המשפט העליון ב-28 בנובמבר 2012 על פרשנות המונח "מי שהתגורר בפועל עם השוכר" ניתנה לעניינו של גבר הומוסקסואל אשר בן זוג נפטר - השוכר הראשי של הדירה. בית המשפט פירש את החוק באופן שהכיר בבן הזוג שנותר בחיים כמוסמך לקבל לידיו את הזכות לשכירות. בית המשפט קבע כי האדם שנותר בפועל במגורים משותפים עם הדייר - במשמעות סעיף 691 § 1 לחוק האזרחי - הוא אדם הקשור עם הדייר בקשר בעל אופי רגשי, פיזי וכלכלי הכולל גם אדם מאותו המין. בעבר, במרץ 2010, קבע בית הדין האירופי לזכויות אדם, בפרשת "קוזאק נגד פולין" כי לזוגות חד־מיניים ישנה זכות ירושה מבני זוגם.
הורות ואימוץ

זוגות חד־מיניים אינם יכולים לאמץ באופן חוקי בפולין בעוד לזוגות לסביות לא קיימת גישה להפריה חוץ גופית הזמינה רק עבור נשים במערכות יחסים הטרוסקסואליות.
באוקטובר 2018 קבע בית המשפט העליון לעניינים מנהליים כי זוג לסביות רשאיות לרשום ילד בן 4 כילדן. התקשורת הפולנית תיארה את המקרה כ-"ראשון מסוגו בפולין".
ביולי 2020 הציע נשיא פולין, אנדז'יי דודה תיקון רשמי לחוקת פולין אשר תאסור אימוץ על ידי אדם יחיד הנמצא במערכת יחסים חד־מינית.
בנובמבר 2020 הוצע חוק שיאפשר רק לזוגות נשואים לאמץ אשר תאסור על זוגות חד־מיניים לאמץ, עקב אי ההכרה בנישואים חד־מיניים בפולין. בתקופת ההצעה, פעילי זכויות אדם ולהט"ב לא היו רשאים לקיים הפגנות עקב התפשטות מגפת הקורונה בפולין.
הגנה מפני אפליה

הוראות נגד אפליה נוספו לקוד העבודה בשנת 2003. החוקה הפולנית מבטיחה שוויון בהתאם לחוק ואוסרת אפליה על בסיס "כל סיבה". ההצעה לכלול בחוקה איסור על אפליה על רקע נטייה מינית נדחתה ב-1995, לאחר התנגדויות חריפות של הכנסייה הקתולית.
בשנת 2007 הוכן במשרד העבודה חוק נגד אפליה שיאסור אפליה מטעמים שונים, לרבות נטייה מינית, לא רק בעבודה ובתעסוקה, אלא גם בביטוח לאומי והגנה סוציאלית, בריאות וחינוך אם כי אספקת סחורות, שירותים והגישה אליהם יהיו כפופים רק לאיסור של אפליה על רקע גזע או מוצא אתני. ב-1 בינואר 2011 נכנס לתוקף חוק חדש לשוויון אשר כלל איסור על אפליה על רקע נטייה מינית בתעסוקה בלבד. בספטמבר 2015, ארגון זכויות האדם הבינלאומי אמנסטי אינטרנשיונל קבע כי "קהילת הלהט"ב הפולנית מתמודדת עם אפליה נרחבת ומושרשת ברחבי המדינה" והוסיף כי "המערכת המשפטית של פולין נופלת באופן מסוכן בכל הנוגע להגנה על אנשים לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים ביסקסואלים ואינטרסקסים לצד קבוצות מיעוט אחרות מפשעי שנאה".
בין השנים 2015 ל-2020, ממשלת פולין השמרנית תחת מפלגת השלטון חוק וצדק פעלה להפחתת היעילות של ההגנות נגד אפליה הניתנות לחברי קהילת הלהט"ב הפולנית על פי חוקי היסוד של האיחוד האירופי. בבחינת מקרים אחרונים נגד אפליה, חוקר המשפט מרסין גורסקי מצא כי "עקרון היחס השוויוני בפולין נראה בדרך כלל כלא יעיל".
ביוני 2018, בית המשפט העליון של פולין קבע כי חנות הדפסה בעיר לודז' פעלה באופן בלתי חוקי כאשר סירבה להדפיס כרזות עבור קבוצה עסקים בקרב להט"ב. בית המשפט טען כי עקרון השוויון פירושו שלחנות לא הייתה זכות למנוע שירותים מהקבוצה. עוד קבע בית המשפט כי "נטייה מינית, גזע או מאפיינים אחרים של אדם אינם יכולים להוות בסיס לסירוב להציע שירות, אלא שיש להביא בחשבון גם את חופש המצפון והדת". ארגון הלהט"ב הקמפיין נגד הומופוביה בירך על הפסיקה, אך היא גונתה על ידי שר המשפטים זביגנייב זיוברו שכינה את הפסיקה כ-"פועלת נגד החירות" ו-"אלימות המדינה בשירות האידאולוגיה של פעילים הומוסקסואלים". זיוברו הגישה תביעה לבית המשפט לחוקה להכיר בהוראה שעל בסיסה הורשעה חנות הדפוס כבלתי חוקתית. ב-26 ביוני 2019, הוציא בית הדין פסיקה בה קבע כי ההוראה "אינה תואמת את החוקה הפולנית".
ביולי 2020 ממשלת פולין תבעה את חברת הרהיטים איקאה על פיטורי עובד בגין התבטאויות הומופוביות קשות שהשמיע באתר האינטרנט הפנימי של החברה. שר המשפטים זיוברו כינה את הפיטורים אשר נעשו בהתאם לחוקי פולין נגד אפליה כ-"שערורייתיים לחלוטין". משרד המשפטים הפולני מממן בנוסף מסע פרסום ל-"התנגדות להגדרת פשעים הקשורים להפרת חופש המצפון שבוצעו בהשפעת אידאולוגית להט"ב" אשר נועד לדבריו להגן על אנשים "הסובלים מלחץ של אידאולוגיות שמאלניות".
הגנה מפני אפליה > חוקים נגד פשעי שנאה

החל משנת 2019, תלויה ועומדת הצעת חוק בפרלמנט למתן החמרות ענישה אם פשע מונע "ממינו, זהותו המגדרית, גילו, מוגבלותו או נטייתו מינית של הקורבן".