מנחם עצמון
ביוגרפיה > פרשת רוגוזין

בתחילת שנות ה-90 נכנס עצמון לשותפות עם איש העסקים עזרא הראל, והשתלטו ביחד על מספר חברות ציבוריות שמניותיהן נסחרו בבורסה לניירות ערך בתל אביב, כולל חברת ההשקעות "לידן" וחברת "רוגוזין תעשיות". "רוגוזין תעשיות" החזיקה במפעל קטן, שהעסיק כ-150 עובדים באשדוד. המפעל החזיק גם ב-400 דונם סמוך לתחנת הכוח אשכול ונמל אשדוד. המפעל הוקם במקור ב-1958 על ידי התעשיין ישראל רוגוזין, ובעת שהוקם קיבל הקצאה של 800 דונם. לאחר הקמת שלב א' של המפעל רוגוזין הודיע שהוא לא ישקיע בהמשך פיתוח המפעל ורוב הקרקע לא נוצלה. בשנת 1971, נמכר המפעל לקבוצת משקיעים מארצות הברית, שרכשו ממדינת ישראל גם את קרקעות המפעל וסביבתו בשטח של 400 דונם. לאחר שהמפעל היה על סף סגירה, בשנת 1993 נמכרה "תעשיות רוגוזין" להראל ועצמון. בשנת 1995, מכרו את קרקעות המפעל לחברת החשמל תמורת 62.5 מיליון דולר (בעסקה שקיבלה את השם "פרשת רוגוזין"). הקרקע עברה לחזקת חברת החשמל בשנת 1998 והמפעל נסגר סופית. בשנת 2009 הוגש כתב אישום באשמת שוחד נגד השופט לשעבר דן כהן שהיה דירקטור ויו"ר ועדת הנכסים של החברה. כהן הואשם שפעל לביצוע העסקה במחיר מופקע, לקרקע שלחברת החשמל לא היה צורך בה, תמורת שוחד. בשנת 2013 הורשע, במסגרת עסקת טיעון, במרמה והפרת אמונים (במקום בשוחד) בגין "פרשת רוגוזין", על כך שלא דיווח לדירקטוריון על הקשרים שיש לו עם בעלי "תעשיות רוגוזין".
באמצעות הכספים שקיבלו עבור הקרקע, הפכו את "תעשיות רוגוזין" לחברת החזקות והשקעות, שרכשה או השקיעה בעסקים שונים. בין השאר רכשה את השליטה בחברת ICTS מידי עזרא הראל עצמו. ICTS, חברה העוסקת במתן שירותי אבטחה לענף התעופה באירופה וארצות הברית, נרכשה על ידי הראל בשנת 1992. ICTS הונפקה בנאסד"ק ביוני 1996, כאשר השליטה בה עדיין הוחזקה בידי "רוגוזין". בנובמבר 1996 רכשה ICTS כ-10% מחברת "ממן מסופי מטען" ומכרה אותם ברווח של 5 מיליון דולר תוך חודש. באוקטובר 1997 רכשה את חברת ג'ון ברייס הדרכה תמורת 4 מיליון דולר, ובנובמבר 1999 היא נמכרה תמורת 20 מיליון דולר. "רוגוזין" גם רכשה ב-1996 מחצית מהבעלות בחברת "ספאנטק" (במקור "אפאר טבריה"), לאחר שהועברה לטיפולו של כונס נכסים עקב אי סדרים שנחשפו בדוחותיה הכספיים בתחילת שנת 2000 מכרה "רוגוזין" את חלקה תמורת תמורת 8.9 מיליון דולר. חלק משוחד לשופט כהן, בסך 800 אלף דולר, שולם באמצעות תשלום של חברת בת "ספאנטק" לחברת "ולשדה" שבבעלותו של כהן. כהן ניפק אישור כוזב על כך שהכסף הועבר תמורת שירותי ייעוץ שסיפקה ולשדה לרוגוזין לגבי הקמת מפעל למוצרי מוצרי טקסטיל. זאת, אף על פי שלא ניתנו שירותי ייעוץ וחברת ולשדה כלל אינה עוסקת בתחום הטקסטיל. ב-1997 רכשה 20% ממניות תשלובת הטקסטיל פולגת, וביוני 1999 מכרה אותם ברווח של 7 מיליון שקל. החברה גם נכנסה לתחום הנדל"ן והמלונאות. באמצעות חברת "הרטן מלונאות ונופש" החזיק במלונות: רנסאנס בנצרת, המלונות "עדן אין" ו"חוות הברון" ופרויקט דירות הנופש "שירת הים" בזכרון יעקב.
פרשה נוספת בה היה עצמון מעורב, שגם קיבלה את השם "פרשת רוגוזין", הייתה פירוק חברת "רוגוזין תעשייות", לאחר שלא שילמה את איגרות החוב שלה כמתוכנן. ביוני 2002, זמן קצר לפני שהחברה הייתה אמורה לשלם את התשלום הראשון לבעלי האג"ח שלה, מכרו הראל ועצמון באופן מפתיע את מניות השליטה שלהם תמורת 100 אלף דולר בלבד. רוגוזין הייתה חייבת כ-80 מיליון שקל, בעיקר למשקיעים מוסדיים וקרנות נאמנות והם ביקשו למנות את עורך דין פנחס רובין למפרק החברה. לאחר מספר חודשים של ניסיונות להכיע להסדר חוב מונה רובין כמפרק באוקטובר 2002. בסוף 2002, פתחה רשות ניירות ערך בחקירה נגד חברת רוגוזין, עזרא הראל ועצמון. לפי החשד, הם ביצעו בחברה שורת עסקאות בעלי עניין שלא עברו את אישור האספה הכללית של החברה, גרמו לה נזקים כלכליים והיטיבו איתם. בסך הכול בין השנים 1997–2002 ביצעו עסקאות בהיקף של עשרות מיליוני שקלים שהיטיבו עמם, מבלי שעסקאות אלו אושרו כנדרש בחוק ומבלי שניתן להם דיווח כנדרש בחוק. במאי 2003, הראל ועצמון נעצרו לחקירה. בית המשפט החליט לשחרר בערבות את עצמון תמורת הפקדה של 3 מיליון שקל במזומן ואיסור יציאה מישראל. בבקשת המעצר התייחסה הרשות לשלוש עסקות, שבהן ביצעו החשודים את העבירות המיוחסות להם: רכישת נמל רוסטוק בגרמניה, הסדר האשראי של חברת הרטן מלונאות ונופש עם בנק דיסקונט, וכן עסקה עם חברה פרטית של הראל ועצמון בשם קובלט.