stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אופרה (דפדפן)
פרסומות באופרה

אופרה היא תוכנה מסחרית, ולפיכך החברה ציפתה לתשלום כלשהו. למשתמש היו שתי אפשרויות חוקיות להשתמש באופרה: לשלם עבור התוכנה, או לראות פרסומות בזמן השימוש. בהפעלה הראשונה של אופרה ניתן לבחור בין שני סוגי פרסומות: הפרסומות הרגילות והפרסומות של Google.
הפרסומות הרגילות: פרסומות אלו הן תמונות GIF סטטיות או נעות, התופסות מקום קבוע בפינה הימנית העליונה של המסך, בגודל של 468x60. אופרה מקבלת פעם בפעם קובצי פרסומות אלו בזמן שלא נשלח מידע דרך החיבור לרשת. הפרסומות לא יוצגו בשעה שאופרה מופעלת במסך מלא (F11). אופרה מסוגלת לכוון את הפרסומות על פי כתובת ה-IP של המשתמש, עד לרמה של מדינות.
פרסומות גוגל (Google AdSense): פרסומות אלו זמינות החל מגרסה 7.20. הפרסומות של Google קטנות יותר מהרגילות, מכילות טקסט בלבד וקשורות לנושא האתר שבו הגולש נמצא. לשם כך, על אופרה למסור ל-Google את מיקום האתר. הכתובת שבה גוגל משתמש, כוללת את מספר ה-IP ולכן גורמת לחשיפה פוטנציאלית של מחשב הלקוח. לפרטים ראו הקישור החיצוני למטה.
מגרסה 8.50 אופרה אינה מציגה פרסומות בגרסה החינמית של הדפדפן. עדיין ניתן לקנות תמיכה. רוב הכנסות החברה הם משילוב הדפדפן בטלפונים ומכשירים ניידים אחרים וכן מביצוע חיפוש דרך הדפדפן באמצעות מנועי החיפוש המובנים.
גרסאות

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
גרסאות > אופרה 9

ב-20 באפריל 2006 יצאה גרסת בטא לדפדפן החדש שהגיע לגרסה 9. העדכון החדש מהווה פריצת דרך טכנולוגית בכך שהוא מביא לגולש תמיכה מובנית בווידג'טים והורדה ישירה בביטורנט ללא צורך בתוכנות חיצוניות.
תוכנות חדשות נוספות בגרסה 9 הן: אפשרויות פר-אתר, הוספת מנועי חיפוש נוספים (וכן ממשק משתמש לצורך ביצוע שינויים), חסימת פרסומות, הצגת תצוגה מקדימה של אתר, הוספת תמיכה בטכנולוגיות web 2.0.
ב 20 ביוני 2006 יצאה גרסה 9 הרשמית. עם יציאת אופרה 9 לשוק הדפדפנים, ברירת המחדל היא זיהוי כאופרה ולא כאינטרנט אקספלורר כבעבר. אפשרות הסוואת הדפדפן לדפדפן אחר עדיין קיימת אבל הורדה מהתפריט הישיר כדי למנוע שימוש, אלא בבעיות תאימות קשות.
גרסאות > אופרה 10

לאחר גרסת אלפא שלוש גרסאות בטא וגרסת RC יצאה ב-1 ספטמבר 2009 גרסת 10 הרשמית.
גרסה 10 מבוססת על מנוע משופר - פרסטו 2.2, מה שהופך אותה מהירה יותר בכ-40% מגרסאות קודמות, כמו כן נוספה טכנולוגיה חדשה אופרה טורבו המאפשרת גלישה מהירה יותר על ידי כיווץ העמודים הנטענים. הטאבים הוויזואליים שופרו וכעת ניתן לראות תמונות מוקטנות של הדף הפתוח בלשונית, ללא צורך למעבר עכבר על הלשונית.
במודול הדואר אלקטרוני המובנה באופרה נוספה תמיכה בטקסט עשיר ומארק-אפ - כולל תמיכה מלאה בעברית.
גרסה 10 כוללת גם עדכון אוטומטי לגרסה החדשה ביותר, דיווח אוטומטי על קריסות בדפדפן, עיצוב אישי ומקום גדול יותר לשמירת קיצורים בחיוג מהיר, תיקון שגיאות כתיב (גם בעברית), אייקון ומעטפת חדשים.
גרסאות > אופרה 11

ב-16 בדצמבר 2010 יצא דפדפן אופרה גרסה 11.
גרסה 11 מבוססת על מנוע משופר - פרסטו 2.7
בדפדפן זה מספר חידושים:
התכונה הבולטת היא תמיכה בהרחבות (extensions), המאפשרת להוסיף לאופרה תפקודים נוספים באמצעות סטנדרטים פתוחים (HTML,CSS, ותסריטי ג'אווה).
בשורת הכתובת נוספה תווית המציינת פרוטוקולים חיצוניים (כגון:HTTP) ופנימיים של אופרה (כגון: TURBO). הקשה על התווית מספקת מידע עליה. הפרמטרים בסוף שורת הכתובת מוסתרים כברירת מחדל.
ניתן להחליט אלו תוספים ייטענו בעת הפעלת הדפדפן להאצת הגלישה.
תמיכה ב-WebSocket.
ערום טאבים - צירוף טאבים זה על זה לטאב הכולל קבוצה של טאבים.
מחוות עכבר ויזואליות - לחיצה והחזקה של לחצן הימני של העכבר מציגה תפריט ויזואלי של הפקודות הזמינות במחוות העכבר.
הצעות חיפוש. תחזית החיפוש של גוגל מובנית בתוך חיפוש אופרה ומציגה אפשרויות חיפוש בעת ההקלדה.
שיפורים בפנל הדואר. בעת שימוש בלקוח הדואר המובנה של אופרה ניתן לגרור ולשחרר חשבונות ופריטי דואר למיקום הרצוי וכן ניתן להסתיר את לשונית הדואר כאשר אינה בשימוש.
גרסאות > אופרה 12

ב -16 באפריל 2012 יצא דפדפן אופרה 12 בגרסת בטא. הגרסה, המכונה "Next", מריצה תוספים כתהליכים עצמאיים ובכך מאפשרת שליטה רבה יותר בעת פעולה לא תקינה שלהם ומשפרת את היציבות והאבטחה. בין החידושים בגרסה 12:
תמיכה בשפות ימין-לשמאל
תמיכה מחודשת במעטפות לממשק הדפדפן
שיפור בתמיכה בהאצת חומרה להצגת אתרים
תמיכה בהרחבות
שיפורים בשורת הכתובת
תמיכה בתקנים נוספים: גרור ושחרר, webRTC, CSS3 animations and transitions, Do-Not-Track, CSS Generated Content for Paged Media ועוד
שינויי ממשק לטובת מודעות אבטחה בזמן גלישה
תמיכה במערכות 64 ביט
הפסקת התמיכה בשירותים Opera Unite, Opera Widgets ו- Opera Voice.
גרסאות > אופרה 15

ב-12 בפברואר 2013 הכריזה אופרה שהיא מפסיקה את תמיכתה במנוע פריסת התצוגה Presto ומעבירה את הדפדפן שלה להשתמש במנוע WebKit כפי שמיושם על ידי גוגל כרום מפרויקט כרומיום.
ראו גם

אופרה מיני
הערות שוליים

↑  Opers history
↑  Opera renegotiates its $1.2B sale down to $600M for its browsers, privacy apps, Chinese JV, TechCrunch (באנגלית אמריקאית)
↑  Chinese consortium buys Opera browser for $600 mn, phys.org (באנגלית)
↑  Opera GX | Gaming Browser | Opera, www.opera.com (באנגלית)
↑  B-F-M, Opera משיקה דפדפן Web 3 עם ארנק קריפטו מובנה ללא משמורת, באתר Bitcoin For Me, ‏2022-01-23
↑  Prasad, Opera One announced with new UI and tab management features, GSMArena.com (באנגלית אמריקאית)
↑  אתר StatCounter
| דפדפנים |
| --- | --- | --- |
| למחשב | גוגל כרום •‏ מוזילה פיירפוקס •‏ אינטרנט אקספלורר •‏ מיקרוסופט אדג' •‏ ספארי •‏ אופרה •‏ Midori •‏ QupZilla •‏ מקסתון •‏ Avant Browser •‏ Konqueror •‏ Web •‏ קמינו •‏ נטסקייפ •‏ Flock • יאנדקס. דפדפן • Brave |  |
| לנייד | פיירפוקס לאנדרואיד •‏ ספארי •‏ גוגל כרום •‏ מיקרוסופט אדג' •‏ אופרה מיני •‏ Bolt •‏ UC Browser • יאנדקס. דפדפן • Brave |  |
אופרה על לינוקס מציג את הערך הנוכחי
דפדפן אופרה על טלפון נייד של חברת סוני אריקסון
אלפא רומיאו שיגירה

| --- | --- |

Alfa Romeo Scighera
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  אלפא רומיאו בשיתוף "Italdesign Giugiaro" (אנ')
 שנות ייצור:  1997 (מכונית קונספט)
 הרכבה:  איטליה איטליה
 חברת אם:  פיאט
 אורך:  4,318 מ"מ
 רוחב:  1,981.2 מ"מ
 גובה:  1,143מ"מ
 משקל:  1,447 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,590 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  V6 צילינדרים, 2,959 סמ"ק המפיק 406 כ"ס ב-7,500 סל"ד
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות מסוג "Sequential manual transmission" (אנ')
 מהירות מרבית:  299 קמ"ש
 מעצב:  Fabrizio Giugiaro
אלפא רומיאו שיגירה (באיטלקית: Alfa Romeo Scighera) היא מכונית קונספט בתצורת מכונית ספורט המוגדרת כמכונית על מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית אלפא רומיאו בשיתוף חברת ההנדסה ועיצוב הרכב Italdesign Giugiaro (אנ') אשר הוצגה בשנת 1997
"אלפא רומיאו" היא חברת בת של קונצרן הרכב האיטלקי פיאט.
"אלפא רומיאו שיגירה"

ה-"אלפא רומיאו שיגירה" יוצרה על ידי "Italdesign Giugiaro" כמומחה להיסטוריה של מרוצי "אלפא רומיאו" ותוכננה להיות מכונית מרוץ המניעה על הכביש.
ה-"אלפא רומיאו שיגירה" התבססה על דגם אלפא רומיאו 164 ובעלת גוף אלומיניום כולו, מבנה המסגרת מורכב מ"פולימר מחוזק בסיבי פחמן" ("Carbon fiber reinforced polymer" (אנ'))
העיצוב משלב אלמנטים עיצוביים מודרניים וקלאסיים. חזית המכונית שואבת השראה מהאגף הקדמי של מכוניות פורמולה 1, בעל עיצוב מתלים נמוך וכנף משולבת על המצודה על מנת ליצור כוח. צורת ה- V של החזית מחקה את זו של הלוגו של "אלפא רומיאו". בגלל הכנף המשולבת היו לרכב פנסי פנס דקיקים שנקראו "עיני הליצן" (clown-eyes).
השמשה הקדמית של המכונית נוצרה בהשראת מכוניות המירוץ של אלפא רומיאו משנות ה-50 ושנות ה-60 והוארכה לצד המכונית. לדלתות היה מנגנון הפתיחה הייחודי שהושאל על ידי דגם "BMW Nazca C2" (אנ') ושילב דלת פתיחה קונבנציונלית כלפי חוץ עם פתח חלון בסידור כנפי שחף. החלונות היו ניתנים להסרה, מה שהפך את המכונית לרודסטר דו-מושבית פתוחה. מערך כנפי השחף הופעל באופן אלקטרוני.
כיסוי המנוע הגדול והכנף האחורית עשויים מחתיכת סיבי פחמן יחידה המאפשרים גישה נוחה לרכיבים המכניים של המכונית. לפנסי הזנב הדקים מצטרף אור בלם שלישי המשולב בכנף האחורית. כיסוי המנוע נפתח בשני שלבים. הצעד הראשון מאפשר לנהג לתדלק את המכונית ואילו הצעד השני מאפשר גישה למנוע.
מנוע הבנזין של הדגם היה בעל הנעה כפולה 4x4 (מדגם אלפא רומיאו 156).
התאוצה של "אלפא רומיאו שיגירה" בין 97 - 0 היא 3.7 שניות.
ראו גם

אלפא רומיאו קאראבו
אלפא רומיאו ספורטוט
אלפא רומיאו ויסקונטי
הערות שוליים

↑  "אלפא רומיאו שיגירה" topgear.com/car-news/chris-harris-drives/tgs-guide-concepts-alfa-romeo-scighera
↑  "אלפא רומיאו שיגירה" - מפרט carfolio.com/specifications/models/car
↑  "אלפא רומיאו שיגירה" web.archive.org/web/20061128204523
↑  "אלפא רומיאו שיגירה" italdesign.it/project/scighera
אלינור זינגר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 במרץ 1930 וינה, הרפובליקה האוסטרית הראשונה 
 פטירה:  3 ביוני 2017 (בגיל 87) 
 ענף מדעי:  סטטיסטיקה 
 מקום לימודים:  קווינס קולג'  אוניברסיטת קולומביה 
 פרסים והוקרה:  עמית האיגוד האמריקני לסטטיסטיקה (2008) 
 
אלינור זינגר (גרמנית: Eleanor Singer; ‏4 במרץ 1930 - 3 ביוני 2017) הייתה סטטיסטיקאית יהודיה אמריקאית ילידת אוסטריה, שהתמחתה במתודולוגיה של סקרי דגימה.
קורות חיים

זינגר נולדה בווינה למשפחה יהודית, ועם סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית נמלטה משפחתה לארצות הברית. זינגר בת ה-8 לימדה את עצמה אנגלית על ידי האזנה לרדיו וקריאת עיתונים.
ב-1951 סיימה את לימודיה בספרות אנגלית במכללת קווינס, בהצטיינות יתרה. לאחר סיום הלימודים עבדה כעורכת במספר הוצאות ספרים, ותוך כדי כך התוודעה לתחום של מדעי החברה. ההתעניינות במדעי החברה הובילה אותה לאוניברסיטת קולומביה שם למדה פסיכולוגיה חברתית, וקיבלה תואר דוקטור ב-1966.
המחקר המדעי שלה התמקד בתיקוף מדידות. היא חקרה כיצד נושאים כגון שמירה על פרטיות או סודיות, הסכמה מדעת, ותמריצים כלכליים משפיעים על שיעורי ההשתתפות בסקרים, האם הם יוצרים הטיות, ועד כמה התשובות מדויקות לאור כל הנושאים האלה. המחקר שלה גם בדק כיצד ההתקדמות הטכנולוגית השפיעה על תקפות של סקרים: החל מסקרים בראיונות אישיים או סקרים שנערכו באמצעות הדואר, ומשם עברה לסקרים טלפוניים וסקרים אינטרנטיים. לעבודתה יש עד היום תפקיד חשוב בחקר המתודולוגיה של סקרים. כן חקרה את האופן בו מדווחים אמצעי התקשורת על מחקרים במדעי החברה.
את רוב עבודתה, במשך כ-30 שנה, ביצעה כחוקרת באוניברסיטת קולומביה. ב-1994 עברה למרכז לחקר מתודולוגיה של סקרים באוניברסיטת מישיגן, שם עבדה עד פרישתה ב-2006. למרות זאת, המשיכה לעסוק במחקר כמעט עד מותה ב-2017.
זינגר הייתה שותפה לכתיבה של ספר לימוד על המתודולוגיה של סקרי דגימה. ב-2011 תרמה כ-60,000 דולר מהתמלוגים שקיבלה עבור הספר לקרן מלגות לתלמידי מחקר בתחום המתודולוגיה של סקרים. היא נבחרה כעמיתת האיגוד האמריקני לסטטיסטיקה בשנת 2008.
אלן בייטס

| --- | --- |

אלן בייטס
 לידה:  17 בפברואר 1934 אלסטרי, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  27 בדצמבר 2003 (בגיל 69) הסיטי של וסטמינסטר, הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  All Saints Churchyard 
 שם לידה:  Alan Arthur Bates 
 סוגה מועדפת:  קומדיה שייקספירית 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1956 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (1954) 
 בן או בת זוג:  ויקטוריה וורד 
 צאצאים:  בנדיק בייטס, טריסטן בייטס 
 פרסים והוקרה:  פרס לוסיל לורטל לשחקן הטוב ביותר (2001)  פרס טוני לשחקן הטוב ביותר במחזה (1973)  פרס טוני לשחקן הטוב ביותר במחזה (2002)  Knight Bachelor  מפקד במסדר האימפריה הבריטית 
 פרופיל ב-IMDb
 
סר אלן ארתור בייטס (באנגלית: Sir Alan Arthur Bates;‏ 17 בפברואר 1934 - 27 בדצמבר 2003) היה שחקן קולנוע ותיאטרון אנגלי.
ביוגרפיה

אלן בייטס נולד בדרבישייר שבאנגליה. לראשונה הופיע על במה ב-1956, באותה שנה התפרסם כשהופיע במחזה "הבט אחורה בזעם" של ג'ון אוסבורן.
הסרט הראשון שלו היה ב-1960, כשהופיע לצידו של לורנס אוליבייה בסרט "הבדרן", בו גילם את בנו של אוליביה. הסרטים "שריקה במורד הרוח" ו-"A Kind of Loving" של ג'ון שלזינגר, הפכו אותו לכוכב קולנוע. ב-1968 היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר עבור תפקידו ב"יום הדין", סרט על פי ספרו של ברנרד מלמוד המבוסס על משפט בייליס.
הוא שיחק בעשרות סרטים במגוון תפקידים, ביניהם "זורבה היווני" עם אנתוני קווין לפי ספרו של ניקוס קאזאנצאקיס, "נשים אוהבות" על פי ספר של ד.ה. לורנס, "הרחק מן ההמון הסוער" על פי רומן של תומאס הרדי, "אשה לא נשואה" בבימויו של פול מזורסקי, "המקשר" בבימויו של ג'וזף לוסי ו"רוז" לצידה של בט מידלר.
הוא השתתף גם בשורה ארוכה של דרמות טלוויזיוניות. בין השאר גילם את התפקיד הראשי במיני-סדרה "ראש העיר קסטרברידג'" לפי ספרו של תומאס הרדי, וב"זמנים קשים" לפי ספרו של צ'ארלס דיקנס. ב-1982 גילם שוב את בנו של לורנס אוליבייה בסרט "A Voyage Round My Father".
ב-2003 קיבל אלן בייטס תואר אבירות ממלכת בריטניה.
חיים אישיים

בייטס היה נשוי לוויקטוריה וורד משנת 1970 ועד למותה בשנת 1992 ממחלה, למרות שחיו בנפרד שנים רבות לפני כן. לזוג נולדו תאומים בנובמבר 1970, בנדיק וטריסטן בייטס. טריסטן נפטר לאחר התקף אסתמה קשה שעבר בטוקיו בשנת 1990. במהלך חייו ניהל בייטס מספר מערכות יחסים הומוסקסואליות, בין השאר עם השחקנים ניקולס גרייס ופיטר ויינגארדי ועם האלוף האולימפי בהחלקה אמנותית ג'ון קארי שנפטר ממחלת האיידס בזרועותיו.
בשנים האחרונות לחייו היה בייטס בקשר עם ידידתו הוותיקה ג'ואנה פטט שעמה שיחק בברודוויי בהצגה "ריצ'רד המסכן" בשנת 1964. הם העבירו את זמנם בין ניו יורק ללונדון.
בשנת 2003 נפטר בייטס בגיל 69 מסרטן הלבלב.
הערות שוליים

↑  Alan Bates's secret gay affair ice skater John Curry,‏ Donald Spoto‏, 19 במאי 2007
↑  תמר גלבץ, קולנוע - מביך ומיותר - "עדות במבחף' (ארה"ב, 1987), במאי: מייק הודג׳ס, שחקנים: מיקי רורק, אלן בייטס, בוב הוסקינס, סאמי דייוויס, כל העיר, 20 במאי 1988
| פרס טוני לשחקן הראשי הטוב ביותר במחזה |
| --- | --- | --- |
| 1947–1975 | חוזה פרר / פרדריק מארץ' (1947) • הנרי פונדה / פול קלי / בזיל רת'בון (1948) • רקס הריסון (1949) • סידני בלקמר (1950) • קלוד ריינס (1951) • חוזה פרר (1952) • טום יוול (1953) • דייוויד ווין (1954) • אלפרד לאנט (1955) • פול מוני (1956) • פרדריק מארץ' (1957) • ראלף בלאמי (1958) • ג'ייסון רוברדס. (1959) • מלווין דאגלס (1960) • זירו מוסטל (1961) • פול סקופילד (1962) • ארתור היל (1963) • אלק גינס (1964) • וולטר מתאו (1965) • האל הולברוק (1966) • פול רוג'רס (1967) • מרטין בלסם (1968) • ג'יימס ארל ג'ונס (1969) • פריץ וויבר (1970) • בריאן בדפורד (1971) • קליף גורמן (1972) • אלן בייטס (1973) • מייקל מוריארטי (1974) • ג'ון קאני ווינסטון נטשונה (1975) |  |
| 1976–2000 | ג'ון ווד (1976) • אל פצ'ינו (1977) • ברנרד יוז (1978) • טום קונטי (1979) • ג'ון רובינשטיין (1980) • איאן מקלן (1981) • רוג'ר ריס (1982) • הארווי פירסטיין (1983) • ג'רמי איירונס (1984) • דרק ג'קובי (1985) • ג'אד הירש (1986) • ג'יימס ארל ג'ונס (1987) • רון סילבר (1988) • פיליפ בוסקו (1989) • רוברט מורס (1990) • נייג'ל הות'ורן (1991) • ג'אד הירש (1992) • רון ליבמן (1993) • סטיבן ספינלה (1994) • רייף פיינס (1995) • ג'ורג' גריזארד (1996) • כריסטופר פלאמר (1997) • אנתוני לפאליה (1998) • בריאן דנהי (1999) • סטיבן דיליין (2000) |  |
| 2001–הווה | ריצ'רד איסטון (2001) • אלן בייטס (2002) • בריאן דנהי (2003) • ג'פרסון מייס (2004) • ביל ארווין (2005) • ריצ'רד גריפית'ס (2006) • פרנק לנגלה (2007) • מארק ריילנס (2008) • ג'פרי ראש (2009) • דנזל וושינגטון (2010) • מארק ריילנס (2011) • ג'יימס קורדן (2012) • טרייסי לטס (2013) • בריאן קראנסטון (2014) • אלכס שארפ (2015) • פרנק לנגלה (2016) • קווין קליין (2017) • אנדרו גארפילד (2018) • בריאן קראנסטון (2019) • אנדרו ברנאפ (2021) • סיימון ראסל ביל (2022) • שון הייז (2023) ‏•‏‏ ג'רמי סטרונג (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007435417305171  PLWABN: 9810656094705606  BIBSYS: 98063510  BNE: XX1149438  BnF: cb138912269 (data)  CANTIC: a11259401  GND: 128622067  ISNI: 0000 0001 0871 0195  LCCN: n84002568  LNB: 000315349  MusicBrainz: e98e291c-8541-4117-967b-b0887fc2e495  NKC: pna2005274529  NLA: 36528457  NLK: KAC2020L1772  NTA: 069459738  SNAC: w63j81s1  SUDOC: 059288574  Trove: 1274400  VIAF: 12490807   WorldCat (עם VIAF): 12490807
אנטוניו לופז (מאייר)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 בפברואר 1943 אוטואדו, ארצות הברית 
 פטירה:  17 במרץ 1987 (בגיל 44) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  המכון הטכנולוגי לאופנה  התיכון לאומנויות ועיצוב במנהטן 
 תחום יצירה:  איור אופנה 
 
אנטוניו לופז (מאייר) (אנגלית: Antonio Lopez‏: 11 בפברואר 1943 – 17 במרץ 1987) היה מאייר אופנה שיצירתו הופיעה בפרסומים כמו ווג, הרפרס בזאר, אל והניו יורק טיימס. הוא פרסם מספר ספרים עם איוריו. הניו יורק טיימס כינה אותו בהספד "מאייר אופנה גדול". בדרך כלל הוא חתם על יצירותיו בשם "אנטוניו".
ביוגרפיה

אנטוניו לופז נולד באוטואדו, פוארטו ריקו. כשהיה בן שבע עברה משפחתו לעיר ניו יורק. הוריו, מריה לואיזה קרוז ופרנסיסקו לופז השפיעו עליו ליישם את כשרונותיו האמנותיים באופנה. הוא למד בבית הספר לאופנה טרפגן, בתיכון לאמנות ועיצוב, ובמכון הטכנולוגי לאופנה (FIT). לופז סיים את לימודיו בבית הספר לאופנה טרפגן בשנת 1955.
בזמן לימודיו ב- F.I.T. כסטודנט בשנת 1962, החל בהתמחות במגזין Women's Wear Daily מה שהוביל אותו לעזוב את בית הספר ולעבוד בפרסום. זמן קצר לאחר מכן עבר לתפקיד עצמאי בניו יורק טיימס. הוא גם הכין איורים של עיצובי אופנה של צ'ארלס ג'יימס.
לופז עבד בשיתוף פעולה הדוק עם חואן ראמוס, ובמשך כמה שנים הם היו שותפים. בשנת 1969 עבר לפריז יחד עם ראמוס והיה מקורבו של קרל לגרפלד. הוא נשאר שם עד אמצע שנות השבעים.
לופז היה ידוע בכך שגילה דוגמניות צעירות ומוכשרות שהפכו למוזות שלו, המכונות לעיתים קרובות "נערות אנטוניו". לופז גילה את ג'סיקה לאנג בשנת 1974. הוא גילה את ג'רי הול והתגורר עמה בפריז בתחילת קריירת הדוגמנות שלה. הוא "גילה" את כוכבי העל של וורהול, דונה ג'ורדן וג'יין פורת', ונתן דחיפה חשובה לקריירה שלהן. לופז וראמוס גילו גם את פט קליבלנד, גרייס ג'ונס וטינה צ'או.
ספר של איור האופנה שלו - "סיפורי אנטוניו מאלף לילה ולילה" יצא לאור בשנת 1985. הספר היווה את ההשראה לאירוע "לילות ערב" מארק ג'ייקובס ב -2007. ספר על הקריירה שלו "אנטוניו לופז: אופנה, אמנות, סקס ודיסקו", שראה אור בהוצאת ריזולי בספטמבר 2012.
חיים אישיים

מעגל החברים שלו כלל גם את הצלם ביל קנינגהאם; בסביבות 1966 אנטוניו הציג בפניו את הצלם דייוויד מונטגומרי, שהעניק לקנינגהם את המצלמה הראשונה שלו.
לופז מת מתסבוכת של איידס. הוא חי בניו יורק אך שהה בלוס אנג'לס בזמן תערוכת אמנותו בגלריה רוברט ברמן בסנטה מוניקה. שותפו לחיים חואן ראמוס שרד עד 1995, אז מת גם הוא מאיידס .
השפעה ומורשת

הצייר פול קרניקאס הוא נשיא קרן אנטוניו לופז. זהו ארגון שמגייס כספים למחקר, טיפול וחינוך לאיידס באמצעות מכירות פומביות של צילומים. הארגון נוסד בשנת 1987 בתגובה למותו של לופז.
עבודתו של לופז נכללה באפריל 2009 בתערוכת "קו האופנה", שאצר רוברט ריצ'רדס בחברת המאיירים בשיתוף עם קרן לסלי לוהמן לאמנות הומואים.
יצירתו נכללת גם בתערוכה "אופנת ציור" במוזיאון העיצוב בלונדון, אנגליה, בתאריכים 17 בנובמבר 2010- 6 במרץ 2011.
בשנת 2013 השיקה MAC Cosmetics קמפיין המוקדש ללופז. במודעות הקמפיין הוצגו הדוגמניות ג'רי הול, פט קליבלנד ומריסה ברנסון, שהיו כולן ידידות קרובות של לופז ונקראו לעיתים קרובות "נערות אנטוניו" בתחילת דרכן בדוגמנות.
ביוני 2016 נפתחה התערוכה "אנטוניו לופז: אופנת פאנק עתידית" בניו יורק.
יצירות האמנות של לופז שימש השראה לאמן המאנגה היפני הירוהיקו אראקי, לרוב יצירותיו של לופז מוזכרות, ואף לעיתים מצולמות ישירות, בשערי הגיליונות של ההרפתקה המוזרה של ג'וג'ו. העיצוב של אחד מגיבורי הסדרה, התבסס על עיצוב שעשה לופז לשער הניו יורק טיימס.
הערות שוליים

↑  Schiro, Anne-Marie (1987-03-18). "ANTONIO LOPEZ IS DEAD AT 44; WAS MAJOR FASHION ILLUSTRATOR". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-10-03.
↑  Antonio Lopez & Juan Ramos bob marley 420, web.archive.org, ‏2009-08-03
↑  Traphagen Alumni | The Traphagen School: Fostering American Fashion, exhibitions.fitnyc.edu
↑  Condé Nast, Fashion Illustrator Antonio Lopez Sketched His Dreams—and Made Fashion Reality, GQ, ‏2019-10-22 (באנגלית אמריקאית)
↑  "There is a new kind of fashion model", חדשות Google
↑  Horyn, Cathy (2002-10-27). "THE PICTURE SUBJECTS TALK BACK". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-10-03.
↑  Louie, Elaine (1995-11-04). "Juan E. Ramos, 53; Devised Concepts For Fashion Ads". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-10-03.
↑  Cunningham, Bill (2002-10-27). "Bill on Bill". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-10-03.
↑  Focus on AIDS 13, web.archive.org, ‏2010-04-17
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007405674605171  BNE: XX4759316  CiNii: DA14339187  GND: 119185563  ICCU: VIAV103854  ISNI: 0000 0001 1569 5907  LCCN: n85013104  NDL: 00621015  NTA: 126715114  RERO: 02-A000106750  SNAC: w6vm4wx5  SUDOC: 233047522  ULAN: 500027449  VIAF: 47565997   WorldCat (עם VIAF): 47565997
אנטוניו טמפסטה

| --- | --- |

 לידה:  1555 פירנצה, דוכסות פירנצה 
 פטירה:  5 באוגוסט 1630 (בגיל 75 בערך) רומא, מדינת האפיפיור 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  רנסאנס 
 הושפע על ידי:  Stradanus 
 
אנטוניו טמפסטה (באיטלקית: Antonio Tempesta;‏ 1555 – 5 באוגוסט 1630) היה צייר ואמן תחריט עץ איטלקי.
ביוגרפיה

אנטוניו נולד בפירנצה, איטליה. במהלך לימודיו הוא צייר במגוון סגנונות, והושפע גם מסגנון המנייריזם וה-counter -Maniera. הוא למד באקדמיה ללימודי הציור (ה-Accademia delle Arti del Disegno) ב-1576.
תחילה היה תלמידו של סנטי דה-טיטו (Sati di Tito) ולאחר מכן למד אצל הצייר הפלמי Giovanni Stradano. היה חלק מקבוצה גדולה של אמנים שעבדו תחת פיקוחו של ג'ורג'ו וזארי וציירו במשך 10 שנים את ציורי הקיר והתקרה של פאלאצו וקיו בפירנצה. 
לאחר מכן הוא פנה לרומא, שם חבר לאמנים נוספים מהולנד. 
יצירותיו ידועות בנושאי לחימה, פרשים וגם ציורים נוף נרחבים.
לאחר המעבר לרומא

האפיפיור גרגוריוס השלושה עשר הזמין את טמפסטה יחד עם הצייר הפלמי Matthijs Bril לצייר בציורי נוף את "תהלוכה העברת שרידי גרגוריוס מנזיאנזוס" (1572) בלוג'יה הנמצאת בקומה השלישית של ארמון האפיפיור. 
בין השנים 1578-1583 הוא צייר מספר ציורי פרסקו בVilla Lante הנמצאת בBagnaia, וגם שיתף פעולה בפרסקו המקשטים את וילה ד'אסטה שבטיבולי. כמו כן הוא צייר מספר סצנות קרב עבור בית מדיצ'י.
בין השנים 1583-1585 טמפסטה הוזמן על ידי האפיפיור גרגוריוס השלושה עשר לצייר מספר פרסקו בכניסה ולאורך הקירות של כנסיית Santo Stefano Rotondo ברומא, בין הנושאים שצוירו "טבח החפים מפשע" וה-Seven Sorrows of the Virgin, מוטיב שלא היה נפוץ באיטליה באותו זמן, והושפע מהצייר ההולנדי ברנרד ואן אורלי.
יצירותיו של טמפסה משופעות בטבע וחיות, צייד וסצנות קרב, נמצאות גם בPalazzo Giustiniani ו-Palazzo Rospigliosi ברומא.
הדפסים

טמפסטה ידוע גם בשל ההדפסים הרבים שיצר בשיטות התחריט והתצריב. בין השנים 1589-1627 יצר למעלה מ-1000 הדפסים, שנפוצו ברחבי אירופה. בין יצירותיו:
סדרה של 150 הדפסים אודות מטמורפוזות של אובידיוס
סדרת של 220 תמונות מתוך התנ"ך, (לדוגמה בסדרה המתארת את בריאת העולם)
סדרת 13 הדפסים אודות מעללי הגבורה של הרקולס
בשנת 1612 הוא יצר סדרה של החרטים הנקראת "Batavorum cum Romanis Bellum" אשר הושפעה מהצייר ההולנדי אוטו ואן פן, הידוע גם בכינויו Vaenius. הסדרה כוללת 36 תחריטים המראים את הקרבות בין הרומאים ושבטי גרמניה, כמו שהם מסופרים בכתביו של ההיסטוריון הרומאי טקיטוס. ההדפסים מתארים קרבות ואירועים היסטוריים.
אחת מיצירותיו הידועות ביותר של טמפסטה היא מפה של רומא. המפה, המורכבת מ-12 לוחות, נפרשת לגודל של 3.5 על 8 רגל. המפה מציינת ומפרטת אתרים עיקרים בעיר, בעודו מפט את הנוף הכפרי מחוץ לחומות העיר, כדי להדגיש את הנוף העירוני. המפה הודפסה במספר גרסאות, גם לאחר מותו, כל פעם מתעדכנת לפי השינויים בעיר. בסוף המאה ה-17 הפסיקו לעדכן ולהשתמש במפה זו, ועברו להדפסים אחרים.
הערות שוליים

1 2  אתר ספיניקס ארט
↑  Brief bio of Tempesta from Web Gallery of Art
↑  אודות הצגת המפה במוזיאון המטרופוליטן בניו-יורק
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271420605171  PLWABN: 9810618706605606  AAG: 943  AGSA: 5426  BIBSYS: 6007653  BNE: XX835297  BnF: cb12388640f (data)  CANTIC: a11027629  DSI: 858  GND: 118801600  ICCU: BVEV035497  ISNI: 0000 0001 1029 4899  KulturNav: 387f2fb7-279b-4e3a-ba43-b8b408c08067  LCCN: n86119084  NKC: mzk2009533763  NLG: 155156  NTA: 070248370  RKD: 76766  SELIBR: 212562  SUDOC: 032963807  ULAN: 500027888  VcBA: 495/1091  VIAF: 73935201   WorldCat (עם VIAF): 73935201 
מות אדוניס, אנטוניו טמפסטה, שמן על אבן, בסביבות 1593
אדם וחווה בגן עדן, אנטוניו טמפסטה, תצריב, המאה ה-16
אנה שווירשצ'ינסקה

| --- | --- |

 לידה:  7 בפברואר 1909 ורשה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  30 בספטמבר 1984 (בגיל 75) קרקוב, רפובליקת פולין 
 מדינה:  פולין 
 שם עט:  Anna Swir 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ורשה 
 שפות היצירה:  פולנית 
 סוגה:  ספרות נוער, ספרות ילדים, שירה לירית 
 תקופת הפעילות:  מ-1936 
 בן או בת זוג:  יאן אדמסקי (1953–1968) 
 צאצאים:  Ludmila Adamska-Orłowska 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  אביר במסדר פולוניה רסטיטוטה  מדליית הוועדה הלאומית לחינוך  קצין במסדר פולוניה רסטיטוטה 
 
אנה שווירשצ'ינסקה, הידועה גם בשם אנה סוויר (בפולנית: Anna Świrszczyńska או Anna Swir‏; 7 בפברואר 1909, ורשה – 30 בספטמבר 1984, קרקוב) הייתה משוררת פולנית, מחזאית, פרוזאיקנית וסופרת ילדים.