stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עונת 1979/1980 בליגה הלאומית

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  8 בספטמבר 1979 – 10 במאי 1980 (246 ימים)
 מספר משתתפות:  16
 הזוכה:  מכבי נתניה
 מספר משחקים:  240
 מספר שערים:  462 (1.93 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  ישראל דוד לביא (18 שערים)
 השחקן המצטיין:  ישראל יצחק ויסוקר
 → 1978/19791980/1981 ←
 
עונת 1979/1980 בליגה הלאומית הייתה העונה ה-24 של הליגה הלאומית כליגת הכדורגל הבכירה בישראל.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. לעונת 1979/1980 לליגה הלאומית עלו הכח מכבי רמת גן, מכבי רמת עמידר והפועל פתח תקווה. בתום העונה סיימה מכבי נתניה במקום הראשון וזכתה באליפות. המבקיע המצטיין של העונה היה דוד לביא ממכבי נתניה שכבש 18 שערים.
לליגת המשנה בסיום העונה ירדו הכח מכבי רמת גן, בית"ר תל אביב ובית"ר ירושלים. לעונת 1980/1981 לליגה הלאומית עלו הפועל ירושלים, הפועל רמת גן והפועל ראשון לציון.
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מכבי נתניה | 30 | 19 | 8 | 3 | 53 | 23 | 30 | 46 | העפלה לגביע האינטרטוטו |
| 2 | הפועל תל אביב | 30 | 10 | 16 | 4 | 28 | 19 | 9 | 36 |  |
| 3 | שמשון תל אביב | 30 | 11 | 10 | 9 | 33 | 24 | 9 | 32 |  |
| 4 | הפועל יהוד | 30 | 10 | 12 | 8 | 26 | 24 | 2 | 32 |  |
| 5 | מכבי תל אביב | 30 | 9 | 14 | 7 | 33 | 35 | 2- | 32 | העפלה לגביע האינטרטוטו |
| 6 | בני יהודה תל אביב | 30 | 10 | 11 | 9 | 33 | 28 | 5 | 31 |  |
| 7 | הפועל כפר סבא | 30 | 10 | 11 | 9 | 30 | 26 | 4 | 31 |  |
| 8 | מכבי פתח תקווה | 30 | 11 | 8 | 11 | 32 | 34 | 2- | 30 |  |
| 9 | הפועל פתח תקווה | 30 | 8 | 12 | 10 | 21 | 34 | 13- | 28 |  |
| 10 | הפועל באר שבע | 30 | 7 | 13 | 10 | 28 | 27 | 1 | 27 |  |
| 11 | מכבי רמת עמידר | 30 | 6 | 15 | 9 | 21 | 20 | 1 | 27 |  |
| 12 | הפועל חיפה | 30 | 8 | 11 | 11 | 22 | 33 | 11- | 27 |  |
| 13 | מכבי יפו | 30 | 7 | 12 | 11 | 33 | 35 | 2- | 26 |  |
| 14 | הכח מכבי רמת גן | 30 | 7 | 12 | 11 | 27 | 36 | 9- | 26 | ירדו ליגה |
| 15 | בית"ר תל אביב | 30 | 7 | 12 | 11 | 27 | 39 | 12- | 26 | ירדו ליגה |
| 16 | בית"ר ירושלים | 30 | 4 | 15 | 11 | 15 | 25 | 10- | 23 | ירדו ליגה |
| עונות בליגה העליונה בישראל |
| --- | --- | --- |
| ליגת ארץ ישראל | 1929/1930 • 1930/1931 • 1931/1932 • 1932/1933 • 1933/1934 • 1934/1935 • 1935/1936 • 1937 • 1938 • 1939 • 1940 • 1940/1941 • 1941/1942 • 1942/1943 • 1943/1944 • 1944/1945 • 1945/1946 • 1946/1947 • 1947/1948 • 1948/1949 |  |
| ליגה א' והליגה הלאומית | 1949/1950 • 1950/1951 • 1951/1952 • 1952/1953 • 1953/1954 • 1954/1955 • 1955/1956 • 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 • 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1968 • 1968/1969 • 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 • 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 |  |
| ליגת העל | 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
עבד אל-מואמן ג'אבו

עבד אל-מואמן ג'אבו (בערבית: عبد المؤمن جابو, בצרפתית: Abdelmoumene Djabou; נולד ב-31 בינואר 1987) הוא כדורגלן אלג'יראי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת ES סטיף ובנבחרת אלג'יריה.
קריירת מועדונים

ג'אבו שיחק במחלקות הנוער של הקבוצות המקומיות USM סטיף ו-ES סטיף, מהעיר בה נולד. במהלך עונתו הראשונה ככדורגלן מקצועי, עונת 2004/2005, הוא ערך שתי הופעות ליגה. בעונה שלאחר מכן שוב שיחק פעמיים בלבד. בעונת 2006/2007 ג'אבו הושאל לקבוצת אל-אולמה.
ב-30 בספטמבר 2008 ג'אבו הושאל לקבוצה השווייצרית פ.צ. סיון. לאחר חודש בשווייץ, שלא הספיק להופיע במדי הקבוצה, הוא חזר לסטיף.
בינואר 2009 ג'אבו הושאל לאל-חרש. ג'אבו ערך את הופעת הבכורה שלו במדי אל-חרש ב-19 בפברואר 2009, נגד חוסיין דיי, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-60.
ב-13 ביוני 2012 ג'אבו עבר למועדון התוניסאי קלאב אפריקן.
בשנת 2016 חזר לES סטיף.
נבחרת אלג'יריה

ב-17 בנובמבר 2010 ג'אבו ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אלג'יריה, במשחק ידידות נגד לוקסמבורג, שהסתיים בתוצאת שוויון 0-0.
ג'אבו זומן לסגל נבחרת אלג'יריה למונדיאל 2014. הוא כבש שני שערים, נגד קוריאה הדרומית בשלב הבתים ונגד גרמניה בשלב שמינית הגמר.
תארים > קבוצתיים

הגביע האלג'יראי: 2012
הסופר קאפ של צפון אפריקה: 2010
תארים > אישיים

השחקן האלג'יראי הטוב ביותר: 2011/2012
השחקן הטוב ביותר בליגה האלג'יראית: 2010/2011, 2011/2012
מלך השערים של הליגה התוניסאית: 2012/2013
עונת 1979/1980 בליגה הארצית

עונת 1979/1980 בליגה הארצית הייתה העונה הרביעית של הליגה הארצית כליגה השנייה בחשיבותה בכדורגל בישראל.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו.
הליגה כללה 16 קבוצות. את העונה סיימה הפועל ירושלים במקום הראשון ועלתה לעונת 1980/1981 בליגה לאומית, לצד הפועל רמת גן והפועל ראשון לציון שסיימו אחריה בהתאמה.
הפועל בת ים, הפועל טירת כרמל והפועל הרצליה ירדו לליגה השלישית.
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | הפועל ירושלים | 30 | 15 | 12 | 3 | 37 | 13 | 24 | 42 | עלו ליגה |
| 2 | הפועל רמת גן | 30 | 13 | 13 | 4 | 36 | 19 | 17 | 39 | עלו ליגה |
| 3 | הפועל ראשון לציון | 30 | 15 | 8 | 7 | 35 | 18 | 17 | 38 | עלו ליגה |
| 4 | הפועל עכו | 30 | 14 | 7 | 9 | 46 | 35 | 11 | 35 |  |
| 5 | הפועל לוד | 30 | 11 | 11 | 8 | 36 | 33 | 3 | 33 |  |
| 6 | הפועל בית שאן | 30 | 12 | 8 | 10 | 30 | 25 | 5 | 32 |  |
| 7 | מכבי חיפה | 30 | 12 | 7 | 11 | 29 | 25 | 4 | 31 |  |
| 8 | הפועל טבריה | 30 | 10 | 8 | 12 | 39 | 43 | 4- | 28 |  |
| 9 | הפועל נצרת עילית | 30 | 9 | 10 | 11 | 29 | 34 | 5- | 28 |  |
| 10 | הפועל בית שמש | 30 | 8 | 11 | 11 | 32 | 40 | 8- | 27 |  |
| 11 | מכבי הרצליה | 30 | 8 | 10 | 12 | 25 | 27 | 2- | 26 |  |
| 12 | הפועל חדרה | 30 | 7 | 14 | 9 | 23 | 25 | 2- | 26 |  |
| 13 | הפועל חולון | 30 | 5 | 16 | 9 | 23 | 30 | 7- | 26 |  |
| 14 | הפועל בת ים | 30 | 7 | 12 | 11 | 27 | 43 | 16- | 26 | ירדו ליגה |
| 15 | הפועל טירת כרמל | 30 | 6 | 10 | 14 | 24 | 38 | 14- | 22 | ירדו ליגה |
| 16 | הפועל הרצליה | 30 | 5 | 9 | 16 | 20 | 43 | 23- | 19 | ירדו ליגה |
סקודה אוקטביה

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  סקודה
 שנות ייצור:  1996-הווה
 הרכבה:  צ'כיה צ'כיה אוקראינה אוקראינה הודו הודו קזחסטן קזחסטן הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין רוסיה רוסיה סלובקיה סלובקיה אלג'יריה אלג'יריה אנגולה אנגולה
 מודל קודם:  סקודה פליסיה
 סיווג:  משפחתית
 מרכב:  5 דלתות נוצ'בק  5 דלתות סטיישן
 פלטפורמה:  מנוע קדמי
 רוחב:  1,829 מ"מ 
 בסיס גלגלים:  2,686 מ"מ 
 מפרט טכני
 קשר:  פולקסווגן גולף אאודי A3 סיאט לאון
 
סקודה אוקטביה (בצ'כית: Škoda Octavia) היא מכונית משפחתית קומפקטית, המיוצרת מאז 1996 על ידי יצרנית הרכב הצ'כית סקודה אשר בבעלות קונצרן פולקסווגן. הרכב מיוצר לרוב בתצורת סדאן, ובנוסף ישנה גרסה בתצורת סטיישן המכונה "אוקטביה קומבי".
סקודה אוקטביה ניצבת בהיררכיה של היצרן מעל המשפחתית הקטנה סקודה ראפיד, ומתחת למכונית המנהלים סקודה סופרב. השם "סקודה אוקטביה" היה בשימוש בעבר בדגם משפחתי קטן שיוצר בין השנים 1959–1971. נכון לשנת 2018 אוקטביה היא מותג המוניות הנמכר בישראל.
דור ראשון (1996–2004)

סקודה אוקטביה הוצגה לראשונה בצ'כיה בשנת 1996, אך המכירות במערב אירופה ובישראל החלו רק בשנת 1998. האוקטביה פותחה בשיתוף פעולה עם קונצרן פולקסווגן, והיא מבוססת על מכלולים של פולקסווגן גולף ואודי A3. היתרון המשמעותי ביותר של האוקטביה בסגמנט המכוניות המשפחתיות היה תא המטען הייחודי, ששילב בין מאפייני העומק של תא מטען במכוניות סדאן - יחד עם דלת שמתרוממת כלפי מעלה וחושפת פתח הטענה גדול ביחס למקובל. בשנת 2000 עבר הדגם מתיחת פנים קלה.
בישראל שווקה האוקטביה בהצלחה יחסית, כאשר מכוניות רבות נמכרו לנהגי מוניות ואחרות שימשו כניידות משטרה - דבר שחיזק את מעמדה של סקודה בשוק המקומי. כלי רכב אלו נמכרו בעיקר עם מנועי טורבו-דיזל, שיתרונם מתבטא בצריכת דלק נמוכה ובעמידות גבוהה לאורך זמן. אחת מנקודות התורפה המעניינות של הדור הראשון היה מרווח גחון נמוך, מה שגרם לא פעם לפגיעות במעבר על פסי האטה ושיבושים, והביא חלק מהנהגים להתקין מיגונים בתחתית הרכב.
סקודה אוקטביה השתמשה במנועים ובתיבות הילוכים של קונצרן פולקסווגן. באירופה היצע המנועים התחיל במנועי 1,400 סמ"ק בנזין בהספק של 60–75 כוחות סוס, אך בישראל המנוע הבסיסי היה בנפח 1,600 סמ"ק ובהספק של 100 כ"ס. בהיצע מנועי הדיזל ישנם מנועים בנפח 1,900 סמ"ק בהספקים שבין 68 כ"ס ל-130 כ"ס. בנוסף שווקה גרסת ספורט בשם "אוקטביה VRS" עם מנוע טורבו-בנזין בנפח 1.8 ליטר בהספק מרבי של 182 כוחות סוס.
בשנת 2004 הופיע הדור השני של סקודה אוקטביה, אך גרסאות של הדור הראשון המשיכו להימכר בעולם עד לשנת 2011. בישראל נקראה גרסה זו בשם "אוקטביה Tour", והיא נמכרה עם מנועי דיזל לשוק המוניות.
דור שני (2004–2012)

הדור השני של סקודה אוקטביה התבסס על פלטפורמת ה-PQ35 של קונצרן פולקסווגן, אשר שימשה את פולקסווגן גולף מהדור החמישי, פולקסווגן ג'טה, סיאט לאון ועוד. אורך החיים של הרכב, ששווק במשך 9 שנים (גבוה מהמקובל בתעשיית הרכב), נבע מכך שהאוקטביה לא חתרה להיות מודרנית או חדשנית, אלא שימשה כצלע הפרקטית והשימושית בהיצע של קונצרן פולקסווגן. בשנת 2008 עברה האוקטביה מתיחת פנים.
השיפורים העיקריים לעומת הדור הראשון היו בשיפור מרווח הרגליים לנוסעים מאחור ובהגדלת מרווח הגחון - נקודת התורפה של הדור הראשון.
היצע המנועים המשיך להתבסס על המבחר של פולקסווגן: בהתחלה היו אלו מנועי בנזין בנפח 1,400 - 2,000 סמ"ק, בהספקים שנעו בין 75 ל-150 כוחות סוס. מנועי הדיזל בשנים הראשונות היו אותם מנועים ששימשו את הדור הראשון, בתוספת מנועי 2,000 סמ"ק בהספקים של עד 140 כוחות סוס. בשנת 2009 הוצג מנוע טורבו-דיזל חדש בנפח 1,600 סמ"ק, שהציג ביצועים משופרים עם הספק של 105 כוחות סוס ובעיקר שיפר משמעותית את צריכת הדלק.
האוקטביה נחשבה למכונית מצוינת וכאחת המכוניות הבולטות בקבוצתה כמעט עד להחלפתה. יתרונותיה הגדולים היו: תא נוסעים איכותי, יחידות הנעה מצוינות (משנת 2010) ותא מטען ענק שהציע כ-580 ליטר של שטח הטענה. ציוני האוקטביה במבחני הריסוק של איגוד הבטיחות יורו NCAP עמד על 4 כוכבים. הציון של דור זה לא עמד ברף שהציבו מכוניות משפחתיות מקבילות שרובן קיבלו באותן שנים ציון מלא של 5 כוכבים. נקודה נוספת בה האוקטביה לא הצטיינה היא המרווח לנוסעים מאחור בגלל בסיס גלגלים שהיה קצר יחסית לשאר המתחרות.
מנועי TSI:
בשנת 2010 נכנסו לשימוש בסקודה מנועי ה-TSI. מנועי בנזין אלו מתאפיינים בנפח קטן יחסית ובתוספת של מגדש טורבו, מה שמייצר ביצועים עדיפים לעומת מנועים אטמוספיריים מקבילים ומשפר את תצרוכת הדלק. את מנוע ה-1,600 סמ"ק הפופולרי החליף מנוע TSI בנפח 1,200 סמ"ק, שהציג הספק של 105 כוחות סוס ובעיקר שיפר את נתון המומנט ל-17.8 קג"מ שהושגו כבר ב-1,550 סל"ד. בנוסף הוצג מנוע TSI בנפח 1,400 סמ"ק, בהספק של 122 כוחות סוס. מנועים אלו הגיעו לישראל בתוך זמן קצר, והעלו את הפופולריות של דגם האוקטביה - שלאחר 6 שנים מהשקתו בעולם, נכנס לעמדה של דגם מוביל בסגמנט המשפחתיות, מה שהתבטא במספר ניצחונות במבחנים השוואתיים שנערכו בעיתונות הרכב.
תיבות הילוכים DSG:
כדי לשפר את תצרוכת הדלק ואת הביצועים, הציגה פולקסווגן בשנת 2003 תיבת הילוכים רובוטית כפולת מצמדים בשם DSG. התיבה מתבססת על עקרונות מכניים של תיבת הילוכים ידנית ובכך מונעת את אובדן הכוח שקיים בתיבת הילוכים אוטומטית, אך החלפת ההילוכים מתבצעת על ידי רובוט במהירות גבוהה מזו של הנהג.
תיבת ה-DSG הופיעה לראשונה בסקודה אוקטביה בגרסאות הדיזל, שם שולבה תיבת DSG בעלת 6 הילוכים. בהמשך, עם השקתם של מנועי ה-TSI, קיבלו מנועים אלו את תיבת ה-DSG בגרסה עם 7 הילוכים.
סקודה אוקטביה VRS:
לקראת סוף שנת 2005 הוצגה גרסת הספורט של סקודה אוקטביה, בשם VRS. גרסה זו צוידה בהתחלה במנוע טורבו-בנזין בנפח 2,000 סמ"ק בהספק של 200 כוחות סוס, ובהמשך הופיעה גם מהדורת דיזל, אף היא בנפח 2,000 סמ"ק, בהספק של 170 כוחות סוס.
דור שלישי (2013–2020)

הדור השלישי של סקודה אוקטביה נחשף לראשונה בדצמבר 2012 במוזיאון סקודה שבצ'כיה. לעומת הדור השני, הציגה האוקטביה החדשה צמיחה בכל הממדים: 9 ס"מ נוספו לאורך, 4.5 ס"מ לרוחב ו-8.9 ס"מ לבסיס הגלגלים. על אף הגידול בממדים, המשקל העצמי הופחת בכ-100 ק"ג. שדרוג נרשם גם ברמת האבזור, כאשר כל הגרסאות צוידו כסטנדרט במסך מגע השולט במערכות הרכב. כמו בדורות הקודמים, גם הדור השלישי של האוקטביה מתבסס על פולקסווגן גולף - כאשר בדור הזה שני הדגמים משתמשים בפלטפורמת ה-MQB המודולרית של קונצרן פולקסווגן.
כל הגרסאות של סקודה אוקטביה מהדור השלישי צוידו במנועי טורבו. המנוע הבסיסי היה שדרוג של המנוע הקודם מסדרת ה-TSI, בנפח 1,200 סמ"ק, כאשר נתוני ההספק נותרו זהים (105 כ"ס) אך צריכת הדלק השתפרה באופן משמעותי. בנוסף ישנם מנועי TSI בנפח 1,400 סמ"ק (140 כ"ס) ו-1,800 סמ"ק (180 כ"ס). בנוסף ישנם מנועי דיזל בנפח 1,600 ו-2,000 סמ"ק.
הדור השלישי של האוקטביה זכה לראשונה לציון המרבי של 5 כוכבים במבחני הריסוק האירופאיים של איגוד EuroNCAP.
השיפור המשמעותי שעברה סקודה אוקטביה בדור השלישי הביא להערכה רבה בשווקים ולביקורות מחמיאות בעיתונות הרכב. לישראל הגיע הדגם בחודש אוגוסט 2013, ובמקביל הגיעו לישראל דגמים חדשים ומתחרים של טויוטה קורולה ומאזדה 3. במספר מבחנים השוואתיים שנערכו בעיתונות הרכב בישראל זכתה האוקטביה במקום הראשון.
עם זאת, הושמעה ביקורת על כך שהאוקטביה יקרה מעט ממתחרותיה הישירות בישראל ועל כיול המתלים הנוקשה, שפגע בנוחות הנסיעה העירונית.
סקודה אוקטביה VRS

בחודש יוני 2013 הוצגה גרסת ה-VRS הספורטיבית של סקודה אוקטביה, עם מנועי טורבו-בנזין וטורבו-דיזל בנפח 2,000 סמ"ק. גרסת הבנזין, שמשמשת גם את פולקסווגן גולף GTI, הציגה הספק של 220 כוחות סוס. למנוע הדיזל הספק של 184 כ"ס.
דור רביעי (2020-)

הדור הרביעי של האוקטביה נחשף בנובמבר 2019. האורך הכללי גדל ב-22 מ"מ והרוחב גדל ב-15 מ"מ. בסיס הגלגלים נשאר זהה לדור השלישי עם 2,686 מ"מ.
נתוני מכירות בישראל

על פי נתוני קארזון (עיבוד מאגר רכבים פרטים ומסחרים עד 3.5 טון)
נמכרו בשנת 2020 4,932 רכבי אוקטביה בישראל, מקום 12 במספר המכירות לפי דגמים. מתוכם 71 מגרסת הביצועים אוקטביה RS ו-301 מגרסת הסטיישן. כל השאר מגרסת הסדאן (ליפטבק)
| שנה | מכירות |
| --- | --- |
2020: 4,932
2019: 8,661
2018: 7,638
2017: 9,906
2016: 9,879
2015: 8,531
2014: 7,166
2013: 4,495
2012: 4,707
2011: 4,223
2010: 4,232
בשירות משטרת ישראל

שיווק האוקטביה במשטרת ישראל החל בשנת 2002.
בשנת 2006 רכשה משטרת ישראל כ-200 רכבים מדגם סקודה אוקטביה לשימוש כניידות משטרה.
הערות שוליים

↑   דניאל שמיל, מונית ספיישל, באתר TheMarker‏, 6 במאי 2018
↑  דובי בן-גדליהו, ‏הצ'כית הייקית: סקודה אוקטביה מבחן דרכים, באתר גלובס, 29 במרץ 2006
↑  דובי בן-גדליהו, ‏מתיחת פנים לסקודה אוקטביה, באתר גלובס, 2 באוקטובר 2008
↑  דובי בן גדליהו, ‏מיני-מבחן דרכים: סקודה אוקטביה החדשה - מים שקטים, באתר גלובס, 8 בדצמבר 2013
↑  מכירות סקודה אוקטביה בישראל, קארזון
↑  a-nack, סקודה בשירות מבצעי, באתר אוטו (מגזין), ‏17 ביולי 2002
↑  הארץ, משטרת ישראל רכשה 370 כלי רכב - 200 מתוצרת סקודה, באתר TheMarker‏, 23 בפברואר 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph116819 
סקודה אוקטביה - הדור הראשון
סקודה אוקטביה - הדור השני
סקודה אוקטביה - הדור השלישי
מתיחת פנים (2017)
סקודה אוקטביה ניידת משטרה במשטרת ישראל
סקודה אוקטביה מונית בישראל
סקודה אוקטביה אמבולנס
עבד אלהאדי אל-חוואג'ה

| --- | --- |

 לידה:  5 באפריל 1961 (בן 63) בחריין 
 מדינה:  בחריין, ממלכת דנמרק 
 פרסים והוקרה:  פרס מרטין אנלס למגני זכויות אדם 
 
עבד אלהאדי עבדאללה חוביל אל-חוואג'ה (בערבית: عبد الهادي عبد الله حبيل الخواجة; נולד ב-1961) הוא פעיל פוליטי בחרייני, בעל אזרחות דנית. אל-חוואג'ה השתתף ברבות מההפגנות הנרחבות של הרוב השיעי כנגד בית המלוכה הבחרייני הסוני, שקיבלו השראה מהפגנות "האביב הערבי", בין היתר בתוניסיה ובמצרים, לפני שנשפט למאסר עולם בשנת 2011.
אל-חוואג'ה היה חבר במספר ארגונים לזכויות אדם ואף השתתף בהקמתם של כמה מהם. שתיים מבנותיו הן פעילות פוליטיות גם הן, ונעצרו גם הן מספר פעמים על ידי השלטונות הבחריינים.
אל-חוואג'ה נתפס ומוצג על-ידי ארגוני זכויות אדם בעולם כדוגמה וכסמל לדיכוי שמבצע המשטר בבחריין, הזוכה לביקורת חריפה בנושא זה.
חייו המוקדמים

בשנת 1977, לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון בבחריין, אל חוואג'ה עבר לבריטניה, שם המשיך את לימודיו האקדמיים. בשנת 1979, אל-חוואג'ה הצטרף לסטודנטים נוספים והשתתף במחאות נגד המעצרים האלימים שבחריין ביצעה באותה תקופה. עקב כך, נשלל הדרכון שלו ושל מפגינים נוספים ונמנע מהם לחזור לבחריין. ב-1980 החליט אל-חוואג'ה שלא לחזור לבחריין כדי להימנע ממעצר, לאחר שמספר סטודנטים שהשתתפו בהפגנות נחקרו ואף עונו בגלל מעשיהם, ובביתם של משפחתו של אל חוואג'ה עצמו נעשה חיפוש.
פעילות למען זכויות אדם בחו"ל

עד שנת 1989 היה אל-חוואג'ה חבר בחזית האסלאמית לשחרור בחריין. כאשר הרשויות בבחריין החלו לבצע מעצרים נרחבים ואף לענות את העצורים עקב ניסיון הפיכה שנעשה על ידי החזית האסלאמית, אל חוואג'ה הפך לפעיל ב"וועדה להגנת אסירים פוליטיים בבחריין" (CDPPB).
בשנת 1991 קיבל אל-חוואג'ה אזרחות בדנמרק, ושם גם הקים את ה"ארגון לזכויות אדם בבחריין". הארגון הונחה בין השאר על ידי "המרכז הדני לזכויות אדם".
פעילות למען זכויות אדם בבחריין

בשנת 2001 העניק השלטון בבחריין חנינה כללית לפעילים פוליטיים רבים. עקב כך, חזרו רבים למדינה, וביניהם גם אל-חוואג'ה ומשפחתו.
בשנת 2002 הוא הקים יחד עם נביל ראג'אב את "המרכז הבחרייני לזכויות אדם", שהגלגול הקודם שלו היה "הארגון לזכויות אדם בבחריין". הארגון מנסה לקדם דמוקרטיה וכיבוד זכויות האדם בבחריין, ולתעד מקרים שבהם זכויות האדם בבחריין הופרו. הארגון עדיין פעיל היום, למרות שהוא נחסם על ידי בחריין.
מעצר

עקב אירועי האביב הערבי ב-2011, החלו בבחריין הפגנות נגד בית המלוכה השולט במדינה. בין הפעילים בה היה אל-חוואג'ה. ב-9 באפריל 2011, הוא הובא למעצר עקב השתתפותו בהפגנות. אחת מבנותיו אמרה כי אנשים חמושים עם מסכות הגיעו לבית של אל-חוואג'ה, הכו אותו עד כדי איבוד ההכרה, וגררו אותו משם. אל חוואג'ה עצמו טען כי בזמן שהיה במעצר, הוא הוכה על ידי השומרים, תקפו אותו מינית, ואיימו על משפחתו. הוא סבל מפציעות רבות, בין השאר מסדקים בגולגולת ובלסת, ועבר מספר ניתוחים.
ביוני 2011 נערך לאל-חוואג'ה משפט, בסופו הוא הורשע ונגזר עליו מאסר עולם. יחד איתו, נשפטו עוד 20 אקטיביסטים ופעילים פוליטיים נוספים. על חלקם נגזר מאסר עולם ועל חלקם נגזרו תקופות מאסר קצרות יותר (בין חמש לחמש עשרה שנים).
שביתות רעב במהלך מאסרו

בעשרים ותשעה בינואר, 2012, פצחו ארבעה עשר אסירים וביניהם אל-חוואג'ה בשביתת רעב ראשונה. השביתה נמשכה כשבוע. האסירים שהשתתפו בשביתת הרעב עשו זאת במחאה על מאסרם. במהלך השביתה, נעשה שימוש בגז מדמיע כנגד האסירים ואל-חוואג'ה עצמו פונה לבית החולים כתוצאה מרמת סוכר ולחץ דם נמוכים.
בשמונה בפברואר אל-חוואג'ה החל בשביתת רעב נוספת, עליה הצליח לשמור במשך 110 ימים. גם בשביתה זו מחה על מאסרם שלו ושל אחרים. עד השבוע החמישי לשביתה, הוא איבד 14 קילוגרמים, ומצבו הבריאותי החל להידרדר במהירות. כעבור זמן קצר הוא פונה לבית החולים, שם קיבל טיפול רפואי.
נעשו ניסיונות מצד דנמרק להעבירו לשם, אך בחריין דחתה אותם.
ב-9 באוגוסט 2023 החל אל-חוואג'ה בשביתת רעב נוספת, בה משתתפים גם כשמונה מאות אסירים נוספים. יומיים לאחר מכן הוא הובהל לבית חולים עקב בעיות לב וחובר לאינפוזיה. ב-29 באוגוסט הובא שוב לבית חולים ונשאר שם עד שמצבו התייצב. לפי גורמים בממשל, הוא עצר את השתתפותו בשביתה ב-16 באוגוסט.
נכון לדצמבר 2023, אל-חוואג'ה עדיין נמצא במעצר עולם.
הערות שוליים

↑  Free Abdulhadi Al-Khawaja | Human Rights Watch, ‏2022-09-28 (באנגלית)
↑  מחלקת המדינה, ארצות הברית, BAHRAIN 2015 HUMAN RIGHTS REPORT
1 2  BCHR: Bahraini Authorities Persistent Campaign Defaming Human Rights Defenders: Signals Possible Crackdown | Bahrain Center for Human Rights, web.archive.org, ‏2015-01-02
↑  Joel Beinin, Frédéric Vairel, Social Movements, Mobilization, and Contestation in the Middle East and North Africa: Second Edition, Stanford University Press, 2013-08-21, עמ' 110, ISBN 978-0-8047-8803-8. (באנגלית)
↑  Ala'a Shehabi, Marc Owen Jones, Bahrain's Uprising: Resistance and Repression in the Gulf, Zed Books Ltd., 2015-09-15, ISBN 978-1-78360-436-4. (באנגלית)
↑  About Us | Bahrain Center for Human Rights, web.archive.org, ‏2015-01-01
↑  Catrina Stewart, Bahrain repeals protest law but activists face trial, www.proquest.com (באנגלית)
↑  Chronology-Bahrain - ProQuest, www.proquest.com (באנגלית)
1 2  "Profile: Abdulhadi al-Khawaja". BBC News (באנגלית בריטית). 2012-04-20. נבדק ב-2023-11-30.
1 2  Gregg Carlstrom, Bahrain hunger striker weak after 36 days, Al Jazeera (באנגלית)
↑  "Jailed Bahrain opposition figures on hunger strike". BBC News (באנגלית בריטית). 2012-01-31. נבדק ב-2023-11-30.
↑  Concern mounts for Bahrain hunger striker, Al Jazeera (באנגלית)
↑  The Washington Post, Preview unavailable - ProQuest, www.proquest.com (באנגלית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "עבד אלהאדי אל-חוואג'ה".
עבד אל-מאלכ סלאל

עבד אל-מאלכ סלאל (בערבית: عبد المالك سلال; נולד ב-1 באוגוסט 1948) הוא דיפלומט ופוליטיקאי אלג'יראי שכיהן כראש ממשלת אלג'יריה מ-2014 עד מאי 2017. קודם לכן כיהן כראש הממשלה מ-3 בספטמבר 2012, עד שהוחלף ב-13 במרץ 2014. הוא מונה מחדש לתפקיד על ידי נשיא אלג'יריה עבד אל-עזיז בותפליקה.
ביוגרפיה

עבד אל-מאלכ סלאל נולד ב־1 באוגוסט 1948 בעיר קונסטנטין שבאלג'יריה. הוא הצטרף אל החזית הלאומית לשחרור אלג'יריה בשנת 1988 ואת דרכו הפוליטית החל בשנת 1995, כאשר עבד במשרד החוץ של אלג'יריה עד שנת 1996. באותה שנה כיהן כשגריר אלג'יריה בבירת הונגריה, בודפשט. הוא שימש בתפקיד זה עד שנת 1997.
בשנת 1998 מונה על ידי ממשלת אלג'יריה לכהן כשר הפנים. הוא כיהן בתפקיד זה עד שנת 1999. לאחר מכן כיהן בשלל תפקידים שונים בממשלת אלג'יריה עד למינויו לתפקיד ראש ממשלת אלג'יריה. בין השנים 1999–2001 מונה לשר הנוער והספורט. הוא כיהן כשר העבודות הציבוריות (2001–2002), כשר התחבורה (2002–2004) וכשר משאבי המים (2004-2012).
בפברואר 2022, עבדאלמלק סלאל אושפז ב-CHU Mustapha-Pacha באלג'יר בגלל זיהום בגרסה Omicron של קוביד-19 והיו לו בעיות בריאות הקשורות לאחרון.
ביוגרפיה > ראש ממשלת אלג'יריה

בשנת 2012 מונה סלאל על ידי נשיא אלג'יריה עבד אל-עזיז בותפליקה לתפקיד ראש ממשלת אלג'יריה. סלאל נחשב לטכנוקרט, והיה מעורב בבחירות לנשיאות אלג'יריה בשנים 2004 ו-2009 בהם ניצח בותפליקה. ב-13 במרץ 2014 עזב סלאל את ראשות ממשלת אלג'יריה על מנת לפעול למען תעמולת בחירות של הנשיא החולה בותפליקה. לאחר שבותפליקה זכה בבחירות, מונה מחדש לתפקיד בכהונתו השנייה.
את כהונתו סיים ב-25 במאי 2017.
ראו גם

נשיא אלג'יריה
הערות שוליים

↑  Water minister Abdelmalek Sellal named new Algeria PM
↑  
Algeria’s new PM takes office
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SUDOC: 228491827  VIAF: 5568153411798041700007   WorldCat (עם VIAF): 5568153411798041700007
עבד אל-רחמן בן עוף

| --- | --- |

 לידה:  580? מכה, ערב הסעודית 
 פטירה:  652 (בגיל 72 בערך) אל-מדינה, ח'ליפות ראשידון 
 מדינה:  ח'ליפות ראשידון 
 מקום קבורה:  אל-בקיע 
 השקפה דתית:  אסלאם 
 בן או בת זוג:  אום כולתום בנת עוקבה  סהלה בנת סהיל  Sahla bint Asim  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
עבד אל-רחמן בן עוף (בערבית: عبد الرحمن بن عوف, 580-652) היה אחד מהצחאבה, ואחד מהעשרה שהובטח להם גן עדן.
משפחה

אביו היה עוף בן עבד עוף, ואמו הייתה אל-שפאא בנת עוף.
משפחה > אחים ואחיות

אחיו היו עבד אללה ואל-אסווד, ואחיותיו היו עאתכּה והאלה.
משפחה > נשותיו

עבד אל-רחמן נשא כ-15 נשים, ובניהן היו אום כלת'ום בנת עוקבה וחביבה בנת ג'חש.
משפחה > בניו

בניו היו סאלם אל-אכבר, מוחמד, אבראהים, חמיד, אסמאעיל, מען, עומר, זיד, ערווה אל-אכבר, סאלם אל-אסע'ר, אבו בכר.
משפחה > בנותיו

בנותיו היו אום אל-קאסם, חמידה, אמת אל-רחמן, אמת אל-רחמן אל-סוע'רא, אמנה, מרים, אום יחיא, ג'וויריה.
פטירה

עבד אל-רחמן בן עוף נפטר בגיל 72, באל-מדינה.
ראו גם

אבו בכר
עומר בן אל-ח'טאב
הערות שוליים

↑  'Abd al-Rahman ibn 'Awf, Historica Wiki (באנגלית)
↑  The Personality Database | Personality Types for Famous & Fictional People, www.personality-database.com
↑  SahabaAbd al-Rahman b AwfPersonal InformationWell Known As Man Hajar HijrataynWell-Known Relatives 'Uthman b 'AfwanBirth 10th of 'Am al-FilPlace of Birth MeccaMuhajir/Ansar MuhajirPlaceof Residence Mecca, Abyssinia, MedinaDeath/Martyrdom 32/652-53Burial Place Al-Baqi'Religious InformationConversion to Islam Among the first MuslimsPresence at Ghazwas All ghazwasMigration to Abyssinia, MedinaKnown for Member of Six-Member CouncilOther Activities Present in the Event of Saqifa, Abd al-Rahman b. Awf, WikiShia (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303348005171  GND: 1145898025  LCCN: nr96032019  VIAF: 298068646   WorldCat (עם VIAF): 298068646
עוצבת מרכבות האש

| --- | --- |
סמל חטיבה 263
סמל חטיבה 263
 פרטים
 כינוי:  חטיבת מרכבות האש
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:  צה"ל צה"ל
 סוג:  חטיבת שריון
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  5 ביוני 1983 – 2014 (כ־30 שנה) 
 מלחמות:    מלחמת לבנון השנייה
 נתוני היחידה
 ציוד עיקרי:  טנקי מרכבה סימן I
 פיקוד
 יחידת אם:  עוצבת געש עוצבת געש
חטיבת מרכבות האש (חטיבה 263) הייתה חטיבת שריון במילואים של צה"ל, חלק מעוצבת געש השייכת לפיקוד הצפון.
החטיבה הוקמה ב-5 ביוני 1983 כחלק מהצורך בחטיבת שריון נוספת לאור לקחי מלחמת לבנון הראשונה, היא הוקמה על בסיס טנקי המרכבה סימן 1 שנכנסו לשירות בתקופה. החטיבה פורקה ב-2014.