stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אינטייק
סעיפי האינטייק

במהלך המפגשים, המטפל שואל את המטופל שאלות וכותב רשמים באופן הבא:
פרטים מזהים – מתייחס לשם המלא, תאריך הלידה, מגדר, ארץ לידה, מצב משפחתי, מיקום משפחתי במשפחה (ילד יחיד, בן בכור וכדומה), מקום מגורים (עיר, מושב או קיבוץ ובנוסף – האם יש למטופל דירה, בית פרטי וכדומה), תעסוקה ולעיתים רקע עדתי ודתי.
גורם מפנה לטיפול – המטופל נשאל אם הוא הגיע ברצון או בכפייה. אם בכפייה, מה הביא את הגורם המפנה להפנות את המטופל לטיפול?
סיבת ההפניה – הסיבה בגללה המטופל הגיע לטיפול ברגע הנוכחי (על המטפל לחתור להבנת הסיבה הגלויה והסמויה). כמו כן, המטפל שואל כיצד הבעיה באה לידי ביטוי בחיי המטופל.
רקע ותולדות הבעיה – מתייחס לטריגר שהביא לעליית המצב בגינו המטופל בא. עלול להיות על רקע מחלה פיזית או נפשית מסוימת.
התפתחות ותולדות הפונה (סקירת חיים) – הסעיף המעמיק ביותר. השאלות שישאלו יתחילו מראשית חייו של המטופל בסדר כרונולוגי: בהריון אימו (האם ההריון היה מתוכנן, האם הלידה הייתה קלה, האם האב היה נוכח בלידה...), שלבי ההתפתחות הראשוניים (מיומנויות מוטוריקה עדינה וגסה, שלבי ההליכה, גמילה מבקבוק וצרכים...), כניסה למסגרות (פעוטון, גן, בה"ס, צבא, עבודה...).המטפל שואל שאלות כגון "איך הרגשת בבה"ס מבחינה חברתית" "האם סבלת מניכור חברתי בשלב מסוים?"
מערכת משפחתית ומערכת תמיכה – מידת הקשר עם המשפחה וחוג החברים של המטופל.
היסטוריה רפואית ונפשית – כל הקשור בניתוחים, תרופות, טיפולים שונים. אם היו, כמה זמן נמשכו? מדוע הופסקו ועל ידי מי?
סיכום – הבאת כל הפרטים שנכתבו עד כה לסיכום קונקרטי של כמה שורות. בנוסף, כתיבת סיכום דינאמי (פרשנות אישית על פי אירועי חייו של המטופל).
אבחנה
לפי ICD – ספר שמפרסם ארגון הבריאות העולמי ומקטלג מחלות נפשיות ופיזיות.
לפי DSM – ספר שמפרסם האגודה האמריקנית לפסיכיאטריה, המקטלג בהפרעות נפשיות.
מוטיבציה לקבלת עזרה – האם המטופל סגור לקבלת עזרה או משתף ופתוח עם המטפל.
המלצות על תוכנית טיפול – המלצה על טיפול מסוים שהמטפל חושב שיתאים למטופל.
ניסוח תקין של בעיות ברשמים

שם המטופל.
מצבו ההתנהגותי.
איפה ומתי ההתנהגות קרתה (ההתנהגות חייבת להתקיים גם בעתיד).
למה המצב אינו רצוי – לתאר את סיבות המטופל וסביבתו.
הערכה והצבת מטרות

על המטפל לכתוב בצורה אופרטיבית וקוהרנטית את מטרות הטיפול על מנת שיהיה ניתן לעקוב אחריהן לאורך התהליך הטיפולי, ובסיומו לבחון האם המטרות הושגו.
ראו גם

חוזה טיפולי
אורסולה האפה

אורסולה האפה-קריי (בגרמנית: Ursula Happe-Krey;‏ 20 באוקטובר 1926 – 31 במרץ 2021) הייתה שחיינית גרמנייה, אלופה אולימפית (מלבורן 1956) ואלופת אירופה (טורינו 1954) במשחה ל-200 מטר חזה וכל זאת כשהיא אמא לשני ילדים.
ביוגרפיה

האפה נולדה וגדלה בעיר החופשית דנציג. היא החלה לשחות בגיל 4. בתקופת מלחמת העולם השנייה היא שרתה בשרות העבודה לנשים ובחיל העזר לנשים. בתום המלחמה גורשה משפחתה מביתה והם ברחו לחלק המערבי של גרמניה, שם התיישבו אמה ושתי אחיותיה הקטנות בקיל, שלזוויג-הולשטיין. בשנת 1950 היא נישאה למאמן השחייה שלה, הנץ גונטר ועברה איתו לדורטמונד. לזוג נולדו ארבעה ילדים.
ביוגרפיה > 1952

באולימפיאדת הלסינקי (1952) סיימה האפה במקום 13 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:03.8 דקות
ביוגרפיה > 1954 > אלופת אירופה

באליפות אירופה שנערכה בטורינו, איטליה בשנת 1954 היא זכתה בשתי מדליותף זהב וארד. מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:54.9 דקות, לפני ייטה הנסן מדנמרק (2:55.0 דקות) וקלרה קילרמן מהונגריה (2:55.8 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:18.9 דקות, אחרי יוטה לנגנאו מגרמניה המזרחית שקבע שיא עולם חדש של 1:16.6 דקות ומריה ליטומריצקי מהונגריה (1:18.6 דקות).
ביוגרפיה > 1956 > אלופה אולימפית

באולימפיאדת מלבורן (1956) זכתה האפה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא אולימפי חדש של 2:53.1 דקות, לפני האלופה האולימפית היוצאת אווה סקיי מהונגריה (2:54.8 דקות) ובת ארצה אווה-מריה אלזן (2:55.1 דקות).
נפטרה ב-31 במרץ 2021.
תארים והישגים

בשנת 1997 זכתה האפה להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
הערות שוליים

↑  Ursula Happe (GER) 1997 Honor Swimmer, באתר International Swimming Hall of Fame (באנגלית)
אופנת יוניסקס

חליפת אופניים משנת 1895. ראשיתה של אופנה אחידה לשני המינים.
אופנת יוניסקס (באנגלית: Unisex Fashion) הוא מונח כללי שנטבע בשלהי שנות ה-60 של המאה ה-20, ומתייחס לסגנון לבוש והופעה המטשטשים את גבולות המגדר ויוצרים נייטרליות מגדרית. בגדים ואביזרים שכלולים באופנה זו מעוצבים באופן שמותאם לשני המינים, ומיועדים לנשים וגברים כאחד.
הגדרה

המונח יוניסקס נטבע בארצות הברית בשנת 1968, וככלל מתאר סגנון לבוש המטשטש וחוצה גבולות מגדריים תוך שאיפה לייצור מראה אנדרוגיני. להתפתחותו של הסגנון הובילו מספר שינויים חברתיים שהתחוללו במערב במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20. הבולטים שבשינויים אלה היו ראשיתו של הגל השני של הפמיניזם ועליית התנועה לשחרור האישה אשר קראו תיגר על נורמות מסורתיות בכל תחומי החיים, וביניהם האופנה, ושאפו למגר את דימויי הגבר המאצ'ו והאישה השברירית.
עם זאת חשוב לציין שהיבטים של אופנת יוניסקס הופיעו גם בתקופות מוקדמות יותר. היבטים אלה באו לידי ביטוי בעיקר בלבוש נשי ששילב פריטים וגזרות מלבוש גברי, כגון מכנסיים ועניבות, אך כך גם באביזרי אופנה, תכשיטים ועיצובי שיער.
רקע היסטורי > המאה ה-19

עדויות ראשונות לאופנת יוניסקס ניתן לראות בשלהי המאה ה-19, במסגרת שינויי האופנה שהתחוללו כתוצאה מהשפעתה של התנועה לרפורמה בלבוש הוויקטוריאני אשר קידמה עיצוב של בגדים נוחים יותר לנשים. בתקופה זו, בתרבות המערבית יוחסו לנשים ולגברים תפקידי מגדר שונים. לגברים יוחס תפקיד אקטיבי, ואילו לנשים פסיבי, תפקיד של אובייקט המיועד למבט הגברי. חלוקה מגדרית זו באה לידי ביטוי גם בלבוש, וקיבעה את הנורמה לפיה על גברים ללבוש מכנסיים המאפשרים לנוע בקלות, ואילו על נשים ללבוש שמלות רחבות, ששמרו על צורתן באמצעות אביזרי לבוש כגון קרינולינה, אשר עקב קשיחותה ומשקלה הרב הגבילה את תנועתן של הנשים.
ניסיונות ראשונים לביסוס של תפקידים נשיים חדשים ואקטיביים יותר באמצעות לבוש הופיעו במאה ה-19 באנגליה ובארצות הברית. חברות בתנועת הנשים התחילו להביע את התנגדותן ללבישת מחוכים, וקידמו מעבר ללבוש נשי נוח יותר, שכולל נוסף לשמלות גם חליפות מכנסיים ומכנסי-חצאית המאפשרים עיסוק בספורט ובפרט רכיבה על אופניים. בבגדים אלה ניתן לראות דוגמאות ראשונות ללבוש יוניסקס. עם זאת רק נשים מעטות אימצו את רפורמת הלבוש בתקופה זו ושילבו בלבושן פריטי לבוש חוצי מגדר.
רקע היסטורי > המאה ה-20

בשנות ה-20, נראו ביטויים בולטים יותר לאופנת יוניסקס באופנה המערבית. נשים שנאלצו לצאת מהבית ולהשתתף במשק היצרני במהלך מלחמת העולם הראשונה פיתחו סגנון לבוש ששיקף את מעמדן החדש ונגד את תדמית האישה התלותית שאפיינה את עולמן הישן. הן הפגינו את העצמאות החדשה שלהן באמצעות בגדים בסגנון "א-לה-גרסון", בתרגום מצרפתית "נערי". כדי להשיג מראה נערי, נשים נהגו להשטיח את החזה בעזרת חזייה דמוית תחבושת וללבוש שמלות שהסתירו את קו המותניים. אף על פי שזו לא הייתה אופנת יוניסקס במובנה הנוכחי, היה בה ביטוי לטשטוש של גבולות מגדריים. סגנון "א-לה-גרסון" נעלם לגמרי בשנות השלושים, ואת מקומו תפסה אופנה ממוגדרת יותר שהגיעה לשיאה בשנות ה-50 ושיקפה את החזרה לתפקידי מגדר מסורתיים לאחר מלחמת העולם השנייה.
בשנות ה-60, חל שינוי בתפיסות חברתיות רבות ומושגים כגון גיל, מגדר ומעמד קיבלו משמעות חדשה. כתוצאה מכך חל שינוי גם באופנה, מעצבים התחילו להשתמש בבדים וחומרים חדשים ופיתחו סגנונות עיצוב ששיקפו את רוח התקופה. אחד מסגנונות אלה היה אופנת יוניסקס שהגיעה בתקופה זו לשיאה. המושג יוניסקס נטבע ב-1968, ותיאר טרנד באופנה שהופיע לראשונה בתצוגות אופנה בפריז. כמו כן בשנה זו חנויות רבות בארצות הברית הקדישו לאופנת יוניסקס אגפים נפרדים, אך אלה נסגרו עד 1970. בשנות ה-70, אופנת יוניסקס באה לידי ביטוי גם בעיצובים אנדרוגנים שנועדו לשני המינים, וגם בשילוב פרטי לבוש, גזרות, צבעים והדפסים, שאפיינו עד כה את האופנה הנשית, בלבוש גברי ולהפך. בתקופה זו גברים התחילו ללבוש הדפסים פרחוניים, גזרות צמודות ותכשיטים מגוונים. לעומת זאת נשים צירפו למלתחותיהן פריטים כגון טוקסידו, עניבות ונעליים גבריות.
שנות ה-80, לעומת זאת, התאפיינו באופנה ממוגדרת יותר. אם כי ביטויים לאופנת יוניסקס עדיין נראו בתצוגות האופנה הגדולות, כגון תצוגותיו של ז'אן-פול גוטייה בהן נראו גברים ונשים בטוניקות ומכנסי-חצאית זהים. בלבוש הנשי התבטא סגנון היוניסקס בחולצות ומקטורנים עם כריות כתפיים גדולות משמעותית שהעניקו מראה של כתפיים רחבות וגבריות. בשנות ה-90, ביטויים לאופנת יוניסקס נראו בעיקר בבגדי ספורט ובלבוש יומיומי שנקרא גם "קז'ואל". למרות שהמיגדור בבגדים התגבר ובא לידי ביטוי באופן מובהק גם באופנת ילדים, רשתות ביגוד פופולריות, כגון GAP, שיווקו חולצות טי, מכנסי ג'ינס, סוודרים וסווטשירטים בגזרות אחידות לגברים ולנשים, כפי שעשו זאת עוד בשנות ה-70 וה-50.
רקע היסטורי > המאה ה-21

בראשית המאה ה-21, למרות קיומם של בגדים נשיים וגבריים שמשקפים את נורמות המגדר, האופנה ממשיכה לצעוד בעקבות מגמת טשטוש הגבול בין המינים. דוגמה לכך ניתן לראות בפופולריות של מכנסי סקיני צמודים, חולצות טי וחולצות פלנל משובצות בקרב נשים וגברים כאחד. כמו כן בקרב גברים ניתן לראות באימוץ אורח חיים מטרוסקסואלי, שכולל שימוש במוצרי טיפוח, תכשיטים ולבישת בגדים שנחשבו בעבר לנשיים, ביטוי להשפעתה של אופנת יוניסקס.
אופנת יוניסקס בישראל

ביטוי מובהק לאופנת יוניסקס בישראל ניתן לראות בתקופת קום המדינה ובתקופת הצנע של שנות ה-50. מכנסי חאקי, חולצות כחולות מבד גס, כובעי טמבל וסנדלים בגזרות אחידות נלבשו על ידי גברים ונשים כאחד וסמלו את דמות הצבר ואת המפעל הציוני. החל משנות ה-60 ואילך גברה בישראל השפעתה של האופנה האירופאית והאמריקאית, ובתקופות בהן התגברה הפופולריות של אופנת היוניסקס במערב, היה לה ביטוי גם בישראל. כמו כן מעצבי אופנה ישראלים אחדים החלו לאמץ סגנון זה ונתנו לו ביטוי בקולקציות שהציגו. דוגמה לכך ניתן לראות בעבודתה של המעצבת הישראלית דורין פרנקפורט, שהשיקה בשנת 2000 קו יוניסקס בשם DF עם לוגו סמל השלום. קולקציה זו סימלה את השאיפה לדו-קיום בין האוכלוסייה היהודית לערבית בארץ, כמו גם את טשטוש ההפרדה המגדרית בלבוש.
מעצבי אופנה שמתמחים באופנת יוניסקס

ז'אן-פול גוטייה – אחד מבין מעצבי האופנה הראשונים שהציגו בגדי יוניסקס שהתעלמו מסימני המגדר המקובלים בלבוש. ב-1984, גוטייה הציג בפריז אוסף בגדי גברים מהפכני בתצוגה שכינה "הגבר כאובייקט". בתצוגה זו הציג גברים לבושים בבגדי יוניסקס, בין היתר חצאיות, וכך העביר מסר חברתי ברור נגד הפיכת נשים לאובייקטים מיניים. ב-1988, הציג אוסף לצעירים. בתצוגה זו הדוגמנים היו מאופרים כנשים ולבשו חליפות ששילבו מקטורן גברי עם קרינולינה ארוכה.
אלכסנדר מקווין – מעצב בריטי שנחשב למשפיע ביותר בתחום אופנה לצעירים. במספר תצוגות אופנה של מקווין הדוגמנים היו שריריים וחסונים אבל לבשו חולצות סטרפלס חסרות כתפיות וחצאיות מעל מכנסיים. לעומת זאת הדוגמניות לבשו מקטורנים גבריים ומגפיים כבדות.
פייר קרדן – מעצב צרפתי שעיצוביו כוללים גם בגדי ואביזרי יוניסקס. ב-1964 הציג קולקציה שהושפעה מעידן החלל וכללה בגדי יוניסקס בסגנון עתידני. בתצוגה זו נראו רוכסנים בולטים, פריטי מתכת ועיצובים מינימליסטיים. עם זאת קרדן כמעט ולא עיצב מכנסיים לנשים והעדיף לבטא את סגנון היוניסקס בפרטי לבוש אחרים.
ד"ר מרטינס – היצרן מציע דגמים רבים שמיוּעדים לשני המינים, בכללם נעלי פלטפורמה ודגם 1460 הפופולרי.
הדי סלימאן – מעצב אופנה של בית האופנה כריסטיאן דיור; הוא ידוע בעיצוביו האנדרוגנים הכוללים לרוב בגדי גברים מחויטים בגזרה צרה.
וולטר ואן ברינדונק – מעצב אופנה בלגי, שמבין עיצוביו כלולים בגדים זהים לגברים ונשים הנוגעים במידה רבה בעולם הפנטזיה והאגדות.
ראו גם

אופנה
מגדר
פמיניזם
לקריאה נוספת

Paoletti, J. B. (2015). Sex and Unisex: Fashion, Feminism, and the Sexual Revolution. Indiana University Press
Chrisman-Campbell, K. "A Brief History of Unisex Fashion", The Atlantic, Apr 14 2015
הערות שוליים

↑  רוזנטל, ר. (2005). הלקסיקון של החיים: שפות במרחב הישראלי. ירושלים: כתר, עמ' 134.
↑  Unisex definition, in Oxford Dictionaries.com
1 2  Chrisman-Campbell, K. "A Brief History of Unisex Fashion", in The Atlantic, Apr 14 2015
1 2 3 4 5 6 7 8  רז, א. "מקטורן לאישה, מחשוף לגבר", באתר הסתדרות המורים
1 2 3 4 5  Park, J. "Unisex Clothing", in Love to Know
1 2   סהר שלו, אוסקר ויילד: הדנדי בלבוש המוגזם שהסתיר קלאסיקן אוהב פשטות, באתר הארץ, 28 בנובמבר 2013
↑  Barnard, M (2002). Fashion and Communication. New York: Routledge, p.119
↑  Barnard, M (2002). Fashion and Communication. New York: Routledge, p.141
↑  Crane, D (2010). "Clothing behavior as non-verbal resistance: Marginal women and alternative dress in the nineteenth century", in The Fashion History Reader: Global Perspectives. New York: Routledge, p.342-347
↑  הילה יחימוביץ', ‏בר רפאלי של המאה ה-14, באתר ‏מאקו‏, 2 באפריל 2012
↑  Cohen, N. P. "Style for Him and Her", in Boston Review, 27 Apr 2015
↑  Unisex Fashion: Gender Bending Trends of the 20th Century", in The Feed Art Network, 19 Jul 2013"
↑  אלמוג, ע. "ציוני דרך בתרבות הלבוש של החברה הישראלית החילונית", באתר אנשים ישראל, 11 פברואר 2008
↑  "מעצבים – היסטוריה", באתר וואלה, 5 מאי 2008
↑  Walker, M. "Pierre Cardin", in Love to Know
↑  ‏Platforms, באתר ד"ר מרטינס
↑  ‏1460 SMOOTH LEATHER LACE UP BOOTS, באתר ד"ר מרטינס
אישה לבושה בסגנון "א-לה-גרסון", איור משנת 1928.
ג'ינס - אחד מפריטי הלבוש שקידמו את אופנת יוניסקס בשנות ה-60 וה-70.
אלבריקו אלבריצ'י

| --- | --- |

 לידה:  6 בדצמבר 1864 גאלארטה, ממלכת איטליה ממלכת איטליה
 פטירה:  2 באפריל 1936 (בגיל 71) רומא, ממלכת איטליה ממלכת איטליה
 מקום קבורה:  Mausoleo Faccanoni 
 מדינה:  ממלכת איטליה 
 השתייכות:   הצבא המלכותי האיטלקי
 תקופת הפעילות:  1886–1926 (כ־40 שנה)
 דרגה:  לוטננט גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-5 מפקד הקורפוס ה-2
 פעולות ומבצעים
 המלחמה האיטלקית-אתיופית הראשונה מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
 צלב גדול של לגיון הכבוד 
 
אלבריקו ג'וזפה אלבריצ'י (באיטלקית: Alberico Giuseppe Albricci ‏; 6 בדצמבר 1864 - 2 באפריל 1936) היה לוטננט גנרל בצבא המלכותי האיטלקי, אשר פיקד על חיל המשלוח האיטלקי שלחם בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה. בהמשך שימש כשר ההגנה בממשלת ניטי הראשונה.
ביוגרפיה

אלבריצ'י נולד ב-6 בדצמבר 1864 בגאלארטה שבממלכת איטליה. ב-1886 הוא התגייס לצבא המלכותי האיטלקי והוצב בכוחות הארטילריה. ב-1888 הוא הועלה לדרגת לוטננט ולחם במלחמה האיטלקית-אתיופית הראשונה. ב-1897 הוא הועלה לדרגת קפטן, ב-1907 לדרגת מייג'ור, וב-1908 מונה למפקד גדוד וביצע עמו פעולות סיוע במהלך רעידות האדמה בקלבריה ובסיציליה באותה שנה. ב-1909 הוצב במטה הכללי וב-1910 הוא מונה לשלישו הצבאי של ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה. ב-1912 הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל, וב-1913 קיבל תואר רוזן מהמלך. עם כניסתה של איטליה למלחמת העולם הראשונה הוא שמר בתחילה על תפקידו במטכ"ל, וב-1916 הועבר לפקד על בריגדת "בזיליקטה". במרץ של אותה שנה הוא מונה לראש מטה הארמייה הראשונה. הוא לחם עם הארמייה בקרב אסיאגו, וב-1917 הועבר לפקד על הדיוויזיה ה-5. מאוחר יותר הוא הועבר לפקד על הקורפוס ה-2 ולחם עמו בקרב קפורטו.
לאחר קפורטו, החליט המטכ"ל האיטלקי שיש לגמול טובה למדינות ההסכמה על ששלחו חילות עזר לחזית האיטלקית. הקורפוס של אלבריצ'י נבחר להישלח לחזית המערבית כשהוא כולל את הדיוויזיות ה-3 וה-8 - בסה"כ 25,000 איש. ב-18 באפריל 1918 החלו הכוחות האיטלקיים לנוע אל צרפת, והגעתם הסתיימה ב-27 באפריל. הקורפוס נכלל כחלק מהארמייה החמישית הצרפתית. הוא ספג אבדות כבדות בקרב השני על המארן, אולם הצליח לבלום את התקדמות הגרמנים. הוא לחם עם מדינות ההסכמה עד סיום המלחמה, ולאחר מכן הוחזר לאיטליה. בהמלצתו של ארמנדו דיאז, ב-24 ביוני 1919 מינה אותו פרנצ'סקו ניטי לשר המלחמה. בתפקידו, היה עליו לדאוג לוותיקי המלחמה ולהעניק חנינות לעריקים. הוא הגה רעיונות לייעול של הצבא האיטלקי, אולם כבר ב-13 במרץ 1920 הוחלף בידי איוואנו בונומי. הוא המשיך לשרת בצבא והגיע לדרגת לוטננט גנרל. הוא פרש ב-1926.
אלבריצ'י נפטר ברומא ב-2 באפריל 1936 בגיל 71.
אולכסנדר ליטוויננקו

| --- | --- |

 לידה:  27 באפריל 1972 (בן 52) קייב, ברה"מ 
 מדינה:  אוקראינה 
 השכלה:  אוניברסיטת קייב 
 עיטורים
 מסדר הנסיך יארוסלאב הנבון, דרגה  5  מדען כבוד של אוקראינה  מדליה ל-25 שנה לעצמאות אוקראינה 
 
אולכסנדר ולרייביץ' ליטוויננקו (נולד ב-27 באפריל 1972 בקייב, אוקראינה הסובייטית, ברית המועצות) הוא מדינאי אוקראיני, המזכיר הנוכחי (מאז 26 במרץ 2024) של המועצה לביטחון לאומי ולהגנה של אוקראינה, הגוף האמון על מדיניות הביטחון הלאומי והגנת המדינה המייעץ לנשיא אוקראינה.
בעבר היה ראש סוכנות הביון האוקראינית.
ביוגרפיה

בשנים 1994–1998 שירת כקצין בכיר ומומחה ראשי במינהל הראשי לתקשורת ממשלתית של שירות הביטחון האוקראיני. באותן שנים התחנך באקדמיית שירות הביטחון הפדרלי של רוסיה. בשנים 1998–2005 מונה ליועץ בכיר, ראש מחלקה, סגן מנהל מחלקה וסגן ראשון למנהל המכון הלאומי למחקרים אסטרטגיים.
לאחר מכן בשנים 2005–2007 שימש כראש מחלקה, חבר ועדת המומחים במחלקה לביטחון המדינה של המועצה לביטחון לאומי והגנה. במסגרת תפקידו קודם בשנת 2007 למשרת סגן ראש מחלקת מידע ותמיכה אנליטית של שירות הביטחון של אוקראינה. משרה שמילא עד 2009. לאחר מכן במשך כשנה, 2009–2010, היה יועץ למנהל המכון לבעיות ביטחון לאומי במועצה לביטחון לאומי והגנה. בשנים 2010–2014 היה סגן מנהל המכון הלאומי למחקרים אסטרטגיים.
מ-4 באפריל 2014 עד 13 באוגוסט 2019 שימש כסגן מזכיר המועצה לביטחון לאומי והגנה של אוקראינה. מ-13 באוגוסט 2019 עד 23 ביולי 2021 שימש כמנהל המכון הלאומי למחקרים אסטרטגיים ורכש את אמונו של הנשיא וולודימיר זלנסקי כמומחה בכיר לענייני מודיעין, שמינה אותו בקיץ 2021 לעמוד בראש שירות ביון החוץ של אוקראינה, סוכנות הביון הממשלתית. הוא פרופסור במכון ליחסים בינלאומיים על שם טאראס שבצ'נקו והאוניברסיטה הלאומית של קייב (1998–2007, 2010–2014).
הערות שוליים

↑  "УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №303/2021 "Про призначення О.Литвиненка Головою Служби зовнішньої розвідки України"" (באוקראינית). Офис Президента Украины. 2021-07-23. ארכיון מ-2021-07-23. נבדק ב-2021-07-23.
↑  Константин Гончаров (2021-07-23). "Зеленский сменил руководителя Службы внешней разведки". УНИАН. ארכיון מ-2021-07-23. נבדק ב-2021-07-23.
↑  Виктория Полякова (2021-07-23). "Зеленский назначил Александра Литвиненко главой внешней разведки Украины". РБК. ארכיון מ-2021-07-23. נבדק ב-2021-07-23.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810567233005606  GND: 141091061  ISNI: 0000 0000 7893 4541  LCCN: n99041296  RERO: 02-A018397340  SUDOC: 148126510  VIAF: 59146331826718690839   WorldCat (עם VIAF): 59146331826718690839
אופסונין

אוֹפְּסוֹנִין (Opsonin) הוא חלבון חוץ-תאי מסיס, אשר על פי רוב מצוי בנסיוב ומעודד פגוציטוזיס על ידי פגוציטים, בעת היקשרותו לחומר או לתא, ולמעשה משמש תג לסימון מטרה לבליעה עבור פגוציטים. עם המטרות המסומנות על ידי האופסונין נמנים פתוגנים, תאים סרטניים, תאים המיועדים לאפופטוזה, עודף סינפסות או תלכידי חלבון דוגמת רבדים עמילואידיים. בכך האופסונין מסייע למערכת החיסון להיפטר מפתוגנים חיצוניים ולמנוע מחלות הקשורות בהזדקנות תאים.
האופסונינים התגלו בשנת 1904 על ידי אלמרות רייט וסטיבן דאגלס, שמצאו כי הדגרת חיידקים עם פלזמה אפשרה לפגוציטים לבלוע ולהשמיד את החיידקים. הם הסיקו כי מדובר בהוכחה לכך שנוזלי הדם משנים את החיידקים באופן שהופך אותם לטרף עבור הפגוציטים, והגדירו זאת כאפקט "אופסוני" (מיוונית: ὄψον, אוֹפְּסוֹן – תבלין), תוך שהם טובעים את המונח "אופסונינים" כדי לציין את המרכיבים בפלזמה שמייצרים אפקט זה.
מחקרים שבאו בהמשך מצאו שני סוגים עיקריים של אופסונינים בדם שביצעו את פעולתם על חיידקים: חלבוני מערכת המשלים, בפרט שברי חלבון C3, ונוגדנים, בפרט מסוג IgG. נכון לשנות ה-20 של המאה ה-21, יש עשרות חלבונים הפועלים כאופסונינים עבור פתוגנים או מטרות אחרות.
מנגנונים

אופסונינים משרים פגוציטוזיס על ידי היקשרות למטרות, למשל לחיידקים, ולאחר מכן לקולטנים פגוציטיים על פגוציטים. ההיקשרות לקולטן הפגוציטי משרה תהליכים בתא הבולען שמתווכים את בליעת המטרה. בכך האופסונינים לא רק מחברים בין הפגוציט למטרה, אלא גם מתניעים את תהליך הבליעה ומזרזים אותו.
על מנת שאופסונינים לא יתווכו בליעה של תאים בריאים, יכולת ההיקשרות שלהם מכוונת למולקולות מסוימות על פני תא המטרה. למשל, אופסונינים המזהים חיידקים, נקשרים למולקולות מסוג PAMP, הנמצאות על גבי פני השטח של חיידקים בלבד, והם מתווכים את בליעת החיידקים הללו על ידי הפגוציטים של מערכת החיסון המולדת. בנוסף, נוגדנים נקשרים לאנטיגנים על פני הפתוגן ומושכים את הפגוציטים של מערכת החיסון הנרכשת. לעומתם, אופסונינים שמזהים תאים לאפופטוזה נקשרים לאותות מסוג "אכול-אותי" דוגמת פוספטידילסרין, המוצגים על ידי תאים מתים, גוססים או נתונים תחת עקה.
סוגים

האופסונינים משתייכים לשתי זרועות מערכת החיסון: מערכת החיסון המולדת ומערכת החיסון הנרכשת.
סוגים > מערכת החיסון המולדת

מערכת המשלים, ללא תלות בתגובה החיסונית הנרכשת, מסוגלת לבצע אופסוניזציה של פתוגן בטרם תידרש חסינות נרכשת. עם חלבוני המשלים המעורבים באופסוניזציה של המערכת המולדת נמנים: C4b, C3b ו-iC3b. במסלול האלטרנטיבי של הפעלת המשלים, C3b נשלח ישירות על אנטיגנים עם PAMP מסוימים, כגון ליפופוליסכרידים על גבי חיידקים גראם-שליליים, והוא מזוהה על ידי CR1 שעל גבי הפגוציטים. iC3b נצמד לתאים אפופטוטיים ומאפשר פינוי של תאים מתים ושאריות מבלי להפעיל מסלולים דלקתיים, באמצעות אינטראקציה עם CR3 ו-CR4 על גבי פגוציטים.
לקטינים קושרי מנוז, או פיקולינים, יחד עם פנטרקסינים וקולקטינים מסוגלים לזהות סוגים מסוימים של פחמימות המבוטאות על קרומי התא של חיידקים, פטריות, נגיפים וטפילים, ויכולים לפעול כאופסונינים על ידי הפעלת מערכת המשלים והתאים הפגוציטיים.
סוגים > מערכת החיסון הנרכשת

הנוגדנים, המהווים את מסלול האופסוניזציה העיקרי של המערכת הנרכשת, מיוצרים על ידי תאי B ומופרשים בתגובה לזיהוי של אפיטופים אנטיגנים מסומים, והם נקשרים רק לאפיטופים מסוימם על אנטיגן. הנוגדנים מורכבים משני מקטעים: אזור קושר אנטיגן (אזור Fab) והאזור הקבוע (אזור Fc). אזור ה-Fab הוא החלק המסוגל להיקשר לאפיטופ מסוים על אנטיגן, כגון אזור ספציפי של חלבון פני שטח חיידקי. לעומתו, אזור Fc של נוגדנים מסוג IgG מזוהה על ידי קולטן Fc ‏(FcR) על גבי תאי הרג טבעיים ותאי T אפקטוריים נוספים. הקישור של IgG לאנטיגן גורם לשינוי קונפורמציה בנוגדן, המאפשר ל-FcR לקשור את אזור ה-Fc וליזום התקפה על הפתוגן באמצעות שחרור תוצרים הממוססים אותו. נוגדן עשוי גם לתייג תאי גידול או תאים נגועים בנגיף, כאשר תאי NK מגיבים באמצעות ה-FcR; תהליך זה ידוע בתור ציטוטוקסיות תאית תלוית נוגדנים (ADCC).
הן IgM והן IgG עוברים שינוי קונפורמציה לאחר קשירת אנטיגן, המאפשר לחלבון מערכת המשלים C1q להתחבר לאזור Fc של הנוגדן. קישור זה ל-C1q מוביל בסופו של דבר לגיוס של חלבוני המשלים C4b ו-C3b, המזוהים על ידי קולטני המשלים CR1,‏CR3 ו-CR4, שנמצאים ברוב הפגוציטים. כך מערכת המשלים משתתפת בתגובה החיסונית הנרכשת.
C3d, תוצר ביקוע של C3, מזהה מולקולות PAMP ויכול לבצע אופסוניזציה לקולטן CR2 בתאי B. הדבר מוריד את הסף הנדרש להפעלת תאי B דרך הקולטן של תאי B, ומסייע בהפעלת התגובה החיסונית הנרכשת.
מטרות > תאים אפופטוטיים

מספר אופסונינים ממלאים תפקיד בסימון תאים אפופטוטיים לפאגוציטוזיס מבלי לעורר תגובה דלקתית.
חלבונים משפחת הפנטרקסינים יכולים להיקשר לרכיבים של קרום תא אפופטוטי כמו פוספטידילכולין ופוספטידילאתנולמין. נוגדני IgM נקשרים גם הם לפוספיטידילכולין. מולקולות קולקטין, כגון לקטין קושר מנוז (MBL) וחלבוני סורפקטנט A ו-D, פועלות באינטראקציה עם ליגנדים שטרם זוהו על קרום התא האפופטוטי. כאשר מולקולות אלו קשורות לליגנד המתאים, הן נקשרות לקולטני פגוציטים, מה שמגביר את הפגוציטוזיס של התא המסומן.
C1q יכול להיקשר ישירות לתאים אפופטוטיים, והוא יכול להיקשר גם בעקיפין לתאים אפופטוטיים באמצעות תוצרי ביניים, כמו נוגדנים עצמיים מסוג IgM, לקטין קושר מנוז ופנטרקסינים. בשני המקרים C1q מפעיל את מערכת המשלים, וכתוצאה מכך התאים מסומנים לפאגוציטוזיס על ידי C3b ו-C4b ‏.C1q הוא תורם חשוב לפינוי תאים אפופטוטיים ופסולת, בתהליך שמתרחש בדרך כלל בתאים אפופטוטיים מאוחרים.
אופסוניזציה של תאים אפופטוטיים מתרחשת על ידי מנגנונים שונים בדפוס תלוי רקמה. לדוגמה, בעוד ש-C1q נדרש לסילוק תקין של תאים אפופטוטיים בחלל הצפק, אין לו תפקיד משמעותי בריאות, שם חלבון סורפקטנט D ממלא תפקיד.
מטרות > פתוגנים

כחלק מהתגובה החיסונית הנרכשת המאוחרת, פתוגנים וחלקיקים אחרים מסומנים על ידי נוגדני IgG. נוגדנים אלה נקשרים עם קולטני Fc על מקרופאגים ונויטרופילים, דבר שמביא לפגוציטוזה. מכלול המשלים של C1 יכול גם להיקשר לאזור Fc של המכלולים החיסוניים IgG ו-IgM, בהפעילו את מסלול המשלים הקלאסי ובסמנו את האנטיגן עם C3b. האחרון בתורו יכול להיקשר באופן ספונטני לפתוגנים דרך מסלול המשלים החלופי. יתר על כן, פנטרקסינים יכולים להיקשר ישירות ל-C1q ממכלול C1.
חלבון סורפקטנט A מבצע אופסוניזציה למספר פתוגנים חיידקיים ונגיפיים לצורק סילוקם על ידי מקרופאגים מנאדיות הריאה.
ראו גם

אינטרלוקין
כימוקין
ציטוקין
הערות שוליים

↑  Wright, A. E.; Douglas, S. R.; Sanderson, J. B. (1989). "An experimental investigation of the rôle of the blood fluids in connection with phagocytosis. 1903". Reviews of Infectious Diseases. 11 (5): 827–834. doi:10.1093/clinids/11.5.827. PMID 2682954.
1 2  Merle NS, Noe R, Halbwachs-Mecarelli L, Fremeaux-Bacchi V, Roumenina LT. Complement System Part II: Role in Immunity. Front Immunol. 2015 May 26;6:257. doi: 10.3389/fimmu.2015.00257. PMID 26074922; PMCID: PMC4443744.
1 2 3  Cockram TOJ, Dundee JM, Popescu AS, Brown GC. The Phagocytic Code Regulating Phagocytosis of Mammalian Cells. Front Immunol. 2021 Jun 9;12:629979. doi: 10.3389/fimmu.2021.629979. PMID 34177884; PMCID: PMC8220072.
1 2  Ricklin D, Hajishengallis G, Yang K, Lambris JD. Complement: a key system for immune surveillance and homeostasis. Nat Immunol. 2010 Sep;11(9):785-97. doi: 10.1038/ni.1923. Epub 2010 Aug 19. PMID 20720586; PMCID: PMC2924908.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548415305171  LCCN: sh85095125 
אופסוניזציה מתווכת נוגדנים. קולטן FcR על תאים פגוציטיים מזהה את האזור Fc (קבוע) של הנוגדן.
אופסוניזציה על ידי C3b.‏ CR1 מזהה C3b שמזהה אנטיגן
אולכסנדר פטרובסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 ביוני 1972 (בן 52) רוסתווי, גאורגיה 
 מדינה:  ישראל, אוקראינה, קפריסין, ברית המועצות 
 
אולכסנדר פטרובסקי (נולד ב-9 ביוני 1972, רוסטווי, גיאורגיה) הוא דמות ציבורית, פעיל הפזורה הארמנית בעיר דניפרו, אחד היזמים המצליחים באוקראינה ונשיא קרן צדקה הבינלאומית "סולידריות", התומכת במיוחד בתעשיית הקולנוע הלאומית.