נו דין דיים
ראשית הקריירה הפוליטית

ב-1921, לאחר שסיים כמצטיין בכיתתו, הלך דיים בעקבות אחיו הבכור, נו דין קוי, והצטרף לשירות הממשלתי. הוא החל בדרגה הנמוכה ביותר של מנדרין ובהתמדה התקדם בסולם הדרגות. בתחילה הוא עבד בספרייה המלכותית בהואה ותוך שנה הוא היה לאחראי על הנפה, כשהוא אחראי על 70 כפרים. דיים קודם להיות האחראי על המחוז בגיל 25, כשתחת אחריותו 300 כפרים. לקידומו סייעו נישואיו של אחיו הבכור לבתו של נגויין הו באי, ראש מועצת השרים הקתולי. נגויין הו באי זכה ליחס של כבוד מהצרפתים ואמונתו הדתית וקשריו המשפחתיים של דיים עשו עליו רושם רב. הצרפתים התרשמו ממוסר העבודה שלו אך הביעו חוסר שביעות רצון מקריאתו להעניק אוטונומיה לווייטנאם. דיים שקל להתפטר, אך לחץ ציבורי שכנע אותו להישאר בתפקידו. הוא נתקל לראשונה בקומוניסטים שהפיצו תעמולה ליד העיר קואנג טרי כאשר הוא רכב על גב סוס ברחבי האזור. מתוך התנגדותו להטפה למהפכה סוציאליסטית אלימה כפי שהטיפו לה הקומוניסטים בעלונים שהפיצו, הביאו את דיים לראשונה לפעילות אנטי-קומוניסטית והוא הפיץ עלונים משלו.
ב-1929 הוא סייע למעצרם של תועמלנים קומוניסטים במחוזו. הוא קודם להיות מושל מחוז בינגטחואן וב-1930 ו-1931 הוא דיכא את מרד האיכרים הראשון שאורגן על ידי הקומוניסטים, בשיתוף פעולה עם השלטונות הצרפתיים. במהלך האירועים האלימים הללו, בוצעו מעשי אונס ורצח רבים בקרב אוכלוסיית האיכרים. ב-1933, עם עלייתו של באו דאי לכס המלוכה, מונה דיים על ידי הצרפתים להיות שר הפנים שלו, בעקבות השתדלותו של נגויין הו באי. שלושה חודשים לאחר מינויו, הוא התפטר מתפקידו לאחר שנדחו הצעות שהגיש. דיים הוקיע את הקיסר באו דאי כ"כלי שרת בידיהם של הצרפתים" וויתר על העיטורים והתארים שהוא קיבל ממנו. בשלב זה איימו עליו הצרפתים במעצר והגליה.
במהלך העשור הבא חי דיים כאזרח פרטי עם משפחתו בהואה, למרות שהוטל עליו מעקב. במשך 21 השנים הבאות הוא לא מילא כל תפקיד רשמי. הוא בילה את זמנו בקריאה, בהגות, בתפילה בצייד ובעיסוק בצילום כתחביב. כשמרן מטבעו, היה דיים פעיל פוליטית בתקופה זו כשהוא משתתף בפגישות ומנהל תכתובות עם מגוון של מהפכנים וייטנאמים, בין השאר כאשר נסע מספר פעמים לסייגון כדי להיפגש עם פאן בוי צ'או. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בזירה הפסיפית, בראותו את ההזדמנות לשחרורה של וייטנאם מעול השלטון הצרפתי, הוא ניסה לשכנע את הכוחות היפנים הפולשים להכריז ב-1942 על עצמאותה של וייטנאם, אך היפנים התעלמו ממנו. הוא ייסד מפלגה פוליטית סודית ששמה היה "האגודה לתחייתה של וייטנאם הגדולה". כאשר התגלה הדבר בקיץ 1944, הכריזו הצרפתים על דיים כחתרן והורו על מעצרו. הוא נמלט מסייגון, כשהוא מחופש לקצין יפני והסתתר שם עד לתום המלחמה.
ב-1945 הציעו לו היפנים את תפקיד ראש ממשלתו של באו דאי שאותה הם כוננו לפני עזיבתם את וייטנאם. בתחילה דחה דיים את ההצעה, אך התחרט על החלטתו וניסה לקבל את התפקיד. באו דאי מינה לתפקיד אדם אחר ודיים נמנע מלקבל את התדמית של משתף פעולה. בספטמבר 1945 לאחר נסיגת היפנים, הכריז הו צ'י מין על הקמתה של צפון וייטנאם וארגון הווייט מין שבראשותו החל ללחום בצרפתים. דיים ניסה להגיע להואה כדי להניא את באו דאי מלהצטרף להו צ'י מין, אך בדרכו הוא נעצר על ידי אנשי הוייט מין והוגלה לכפר ליד הגבול. אלמלא טיפולם המסור של הכפריים, הוא היה עלול למות ממלריה, מדיזנטריה ומשפעת. שישה חודשים לאחר מכן, הוא נלקח להאנוי כדי להיפגש עם הו צ'י מין, אך הוא סירב להצטרף לוייט מין, כשהוא תוקף את הו צ'י מין על רצח אחיו שנקבר בחיים על ידי אנשי הוייט מין.
דיים המשיך לנסות לקבץ סביבו את מתנגדי הוייט מין. למרות שהוא נחל הצלחה מועטה, הוא עורר את זעמו של הו צ'י מין, שהורה על מעצרו, שממנו בקושי הצליח דיים להתחמק. בנובמבר 1946 זכה דיים להפוגה קצרה, כאשר החלו להתנהל התנגשויות בין כוחות הוייט מין לבין הצרפתים שהפכו למלחמה בהיקף מלא. דיים עבר דרומה לסייגון. הוא היה ממייסדי "הברית הלאומית של וייטנאם" שקראה לצרפתים להעניק לווייטנאם מעמד של דומיניון בדומה למעמדם של מדינות חבר העמים הבריטי. הברית הצליחה לגייס תמיכה להקמתם של עיתונים בהאנוי ובסייגון. שתי מערכות העיתונים נסגרו, עורך העיתון בהאנוי נעצר ואת העורך של העיתון בסייגון נשכרו מתנקשים כדי להורגו.
פעילויותיו של דיים צברו פרסום וכאשר החליטו הצרפתים לבצע ויתורים כדי לפייס את הפעילים הלאומניים, הם בקשו ממנו לנסות לשכנע את באו דאי להצטרף אליהם. כאשר באו דאי הגיע לסיכום על הסכם שדיים ראה בו כוותרני מדי, הוא התייאש ושב להואה. בינתיים, יזמו הצרפתים את הקמתה של מדינת וייטנאם ודיים סירב להצעתו של באו דאי להיות ראש הממשלה. הוא פרסם מנשר חדש בעיתונים שקרא לעלייתו של כוח שלישי, שונה מהקומוניזם ומהקולוניאליזם הצרפתי, אך הוא לא זכה לתמיכה רבה. ב-1950 איבדו אנשי הוייט מין את סבלנותם, דנו אותו למוות בהיעדרו והצרפתים סירבו להגן עליו. אנשיו של הו צ'י מין ניסו להרוג את דיים כאשר הוא היה בדרכו לבקר את אחיו. באותה שנה עזב דיים את וייטנאם.