עלילות בעל וענת
הערות שוליים

↑  משה דוד קאסוטו, 'אֻגַרִת', אנציקלופדיה מקראית, ירושלים תש"י, עמ' 86
↑  קיימות שיטות נוספות לקטלוג הלוחות: על פי וירולו השירה מקוטלגת באותיות AB (אלאין בעל), על פי ה-CTA השירה מקוטלגת בלוחות 2 עד 11, ועל פי ה-UT הם ממוספרים מ-49 עד 76.
↑  KTU.1.2.III
↑  ציווי זה הוא בניגוד לקוד המקובל אצל האלים. בדרך כלל הם מזהירים את משרתיהם להפגין כבוד לאלים אחרים ולהשתחוות להם אף אם הם אויבים.
↑  KTU.1.2.I
↑  KTU.1.2.IV
↑  KTU.1.3.I
↑  מאחר שבלוחות הקודמים בעל הפסיק ממלחמותיו ואף עושה לעצמו מעין משתה ניצחון, היו כאלו שסברו שמדובר בסתם מלחמה שרירותית, שהאלה ענת עושה להנאתה. אך עדיין ניתן לפרש כי נותרו אויבים רבים לבעל בקרב בני האדם גם לאחר שניצח את מות, והמאבק מתרכז בהם. אפשרות נוספת היא שהיא עוזרת למאמיניה באחת ממלחמותיהם. ייתכן גם שמכיוון שהאלה הרצחנית נכנסה למלחמות, קשה לה להיגמל מהם ולהפסיק.
↑  KTU.1.3.II
↑  KTU.1.3.III
קיימות שתי גרסאות נוספות של אופן הפסקת המלחמה. על פי גרסה אחת אל פונה לענת ומבקש ממנה להפסיק את המלחמה. KTU.1.3.VI בגרסה השנייה אל פונה לכושר וחסיס, אל האומנות וספק הנשק הטכנולוגי, ומבקש ממנו להפסיק את המלחמה, ולבנות בתים והיכלים במקום כלי מלחמה. KTU.1.8.II
↑  KTU.1.3.Rs.IV
↑  מעניין מאוד להשוות לטקסט תנ"כי שמורה על ביסוס מלכות דוד בבנין בית ארזים. "וַיִּשְׁלַח חִירָם מֶלֶךְ צֹר מַלְאָכִים אֶל דָּוִד, וַעֲצֵי אֲרָזִים וְחָרָשֵׁי עֵץ וְחָרָשֵׁי אֶבֶן קִיר וַיִּבְנוּ בַיִת לְדָוִד. וַיֵּדַע דָּוִד כִּי הֱכִינוֹ ה' לְמֶלֶךְ עַל יִשְׂרָאֵל, וְכִי נִשֵּׂא מַמְלַכְתּוֹ בַּעֲבוּר עַמּוֹ יִשְׂרָאֵל." (שמואל ב ה' י"א-י"ב)
↑  KTU.1.3.V
↑  בתיאור המפורט מתוארים במה עשויה מכסף וזהב, כסא עם הדום, נעלים מוזהבות, שולחן עמוס מטעמים וקערה
↑  KTU.1.4.I
↑  KTU.1.4.II
↑  KTU.1.4.III
↑  KTU.1.4.IV
↑  בעל שוחט למען כושר-וחסיס פר, ומושיבו לימינו כדי לכבדו
↑  KTU.1.4.Rs.V
↑  KTU.1.4.VII
↑  KTU.1.4.VIII
↑  KTU.1.5.II
↑  KTU.1.5.V
↑  KTU.1.5.VI
1 2  KTU.1.6.I
↑  אולי אשרה מכירה את המוגבלות של בניה, ואולי היא מסרבת לחשוף אותם לסכנות שכרוכות בשלטון, והיא חוששת שגורל השליט יהיה כמו גורלו של בעל.
↑  KTU.1.6.II
↑  KTU.1.6.III
↑  KTU.1.6.III.u.Rd
↑  מחזור של שבע שנים קיים במקומות נוספים בשירה האוגריתית כמו בלוח KTU.1.12.II. והוא מזכיר את מחזור השמיטה ביהדות שגם הוא של שבע שנים. כנראה הוא בא לסמל תקופה שלמה.
↑  KTU.1.6.V
↑  KTU.1.6.VI
↑  KTU.1.10.II
↑  KTU.1.11
↑  KTU.1.10.III
↑  אנציקלופדיה מקראית, אוגרית, עמ' 84-85. לעיון בגרסתו המלאה של קאסוטו כדאי לעיין בספר האלה ענת, הוצאת מוסד ביאליק, תשי"ח, עמ' 50-54
↑  אלים וגיבורים, עמ' 17-18.
↑  אלים וגיבורים, עמ' 26
↑  (הובלת גביע וכוס בהקשר של שלטון מוזכרים גם בדברי ענת לאביה, אל "כולנו הגביע שלו נוביל, כולנו – נוביל כוסו" בעמ' וכן בדברי אשרה לבעלה, אל, שם בעמ' 39) מעניין להשוות את חשיבות הגביע לגביע של יוסף בספר בראשית, שבו הוא לא רק שותה אלא אף מנחש.
↑  (שם עמ' 43-44)
↑  (מילולית, מוזכר רק בסעודה השנייה, אלים וגיבורים עמ' 41, עת מושיבים לימין בעל את כושר וחסיס לאות כבוד, אך שורות רבות החסרות בתיאור הסעודה הראשונה – עמ' 28 – ובנאומו למות בעמ' 47 אינן מאפשרות לקבוע האם יש אזכורים נוספים למוטיב זה)
↑  נאמר לראשונה על ידי בעל עצמו בפנייתו לענת, אלים וגיבורים עמ' 31
↑  דברי כושר-וחסיס כבר אחרי הניצחון על ים שם בעמ' 26
↑  (שם עמ' 30-31)
↑  (שם עמ' 45)
↑  (שם עמ' 29)
↑  (שם עמ' 40-41)
↑  (כך בדבריו לענת, שם עמ' 31)
↑  (שם עמ' 49)
↑  אלים וגיבורים, עמ' 31 בתרגומו של ד. אמיר
↑  (עמ' 349)
↑  "כִּי אֵשׁ קָדְחה בְאַפִּי וַתִּיקַד עַד שְׁאוֹל תַּחְתִּית... " (ספר דברים, פרק ל"ב, פסוק כ"ב) ועיין ספר ישעיה, פרק י"ד, פסוק ט'.
↑  "ה' מֵמִית וּמְחַיֶּה מוֹרִיד שְׁאוֹל וַיָּעַל" (ספר שמואל א', פרק ב', פסוק ו')
↑  "...וְהִנֵּה שָׁם הַנָּשִׁים ישְׁבוֹת מְבַכּוֹת אֶת הַתַּמּוּז" (יחזקאל, ח', י"ד)
↑  אנציקלופדיה מקראית, בעל, עמ' 285.
↑  "...סֹלּוּ לָרֹכֵב בָּעֲרָבוֹת בְּיָהּ שְׁמוֹ וְעִלְזוּ לְפָנָיו." (ספר תהילים, פרק ס"ח, פסוק ה')
↑  קאסוטו, פירוש על ספר בראשית, עמ' 30-31
↑  במקרא מוזכרים מנהגי אבלות שאסור לעשותם מטעם של חיקוי עבודת אלילים: "לֹא תַקִּפוּ פְּאַת רֹאשְׁכֶם וְלֹא תַשְׁחִית אֵת פְּאַת זְקָנֶךָ. וְשֶׂרֶט לָנֶפֶשׁ לֹא תִתְּנוּ בִּבְשַׂרְכֶם, וּכְתֹבֶת קַעֲקַע לֹא תִתְּנוּ בָּכֶם - אֲנִי ה'." (ספר ויקרא, פרק י"ט, פסוקים כ"ז–כ"ח) וכן כאן "בָּנִים אַתֶּם לַה' אֱלֹהֵיכֶם, לֹא תִתְגֹּדֲדוּ, וְלֹא תָשִׂימוּ קָרְחָה בֵּין עֵינֵיכֶם לָמֵת" (ספר דברים, פרק י"ד, פסוק א')
↑  זקני ישראל שמים עפר על ראשם לאחר שהם נוחלים מבוסה בקרב כנגד העי (ספר יהושע, פרק ז', פסוק ו').
תמר בת דוד שמה אפר על ראשה לאחר שנאנסה בידי אמנון (ספר שמואל ב', פרק י"ג, פסוק י"ט).
יחזקאל נושא קינה על העיר צור, ושם הוא מתייחס למנהגי האבלות שיתאבלו עליה, ובהם לשים עפר על הראש, להתפלש באפר, לקרוח קורחה, לחגור שקים, לבכות במר נפש, ולשאת קינה. (ספר יחזקאל, פרק כ"ז, פסוקים ל'–ל"ב)
↑  ספר בראשית, פרק ח', פסוק כ"א, ספר במדבר, פרק כ"ח, פסוק ב'
↑  "לָמָּה לִּי רֹב זִבְחֵיכֶם יֹאמַר ה'. שָׂבַעְתִּי עֹלוֹת אֵילִים וְחֵלֶב מְרִיאִים, וְדַם פָּרִים וּכְבָשִׂים וְעַתּוּדִים לֹא חָפָצְתִּי!" (ספר ישעיה, פרק א', פסוק י"א) "הַאוֹכַל בְּשַׂר אַבִּירִים וְדַם עַתּוּדִים אֶשְׁתֶּה? זְבַח לֵאלֹהִים תּוֹדָה, וְשַׁלֵּם לְעֶלְיוֹן נְדָרֶיךָ." (ספר תהילים, פרק נ', פסוקים י"ג–י"ד)
| --- | --- |
ערך מומלץ: 
| אלים במיתולוגיה הכנענית |
| --- | --- | --- |
| מפחרת האלים | אל • אשרה • בעל־הדד • ענת • עשתרת • דגן • אדון • בעלת גבל • בוהו • מוֹת • בעל פעור • ים • שמש • ירח  • כושר וחסיס • כושרות • רשף • חורון • קדש • אשמון • עשתר • כמוש • מלך • קוס • יהוה • שחר • שלם • צד • נכל ואב • שכמן ושנם • לויתן • תנין (אנ') • מלקרת • תנת • בעל חמון • פמי (אנ') • סכן • צדק (אנ') • מישור (אנ') • שלמן • גד • רפאים |  |
| אתרים מקודשים | מרום צפון • חכפת • כפתר • עשתרות • תותול |  |
| ספרוּת | שירה אוגריתית: עלילות בעל וענת ‧ עלילת אקהת ‧ עלילת כרת ‧ הולדת שחר ושלם ‧ חתונת ירח ונכל ‧ לחש עלילת האלים הנאבקים בנחש • כתבי סכניתן |  |
| פולחן | במות • מרזח • פסלים מצבות • מצבות נדר • בית אל • כס עשתרת • מקדש מגדול • תרפים • נסך וקטורת • מזבחות אבן ונחושת • קורבנות, זבחים, מנחות, זבח חלב, שלמים, כליל ועולות • העלאה באוב |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007289702105171  LCCN: n94068826  VIAF: 179917936   WorldCat (עם VIAF): 179917936 
מצבה מאבן גיר ובה בעל מחזיק אלה וברק, מהמאות ה-15 ל-13 לפני הספירה. נמצאה באקרופוליס של אוגרית. כיום בלובר.
לוויתן ובהמות, תגליף של ויליאם בלייק
מכל ברווז. מכל לאחסון איפור עשוי משן של היפופוטם מהמאה ה-13 לפני הספירה שנמצא באוגרית.
גביע מיקני שנמצא באוגרית. מהמאות 14-13 לפני הספירה.
"השמדת הלויתן", תחריט מאת גוסטב דורה משנת 1865. התחריט מתאר את אלוהים משמיד את הלויתן האגדי, כמתואר בספר ישעיהו.
כלי קיבול מעוטר שנמצא באוגרית.