stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ובייל
עיר התעשייה ג'ובייל

עיר התעשייה ג'ובייל הוקמה בשנת 1975 והיא עיר התעשייה הגדולה בעולם. היא משתרעת על פני 1,016 קילומטרים רבועים וכוללת מתחמי תעשייה, נמל ומתחמי נמל מרכזיים. היא תורמת לכ-7% מהתמ"ג של ערב הסעודית.
בכטל החלה לעבוד על פרויקט עיר התעשייה ג'ובייל לפני יותר מ-40 שנה ועדיין עובדת בג'ובייל כעת. בכטל ניהלה את פרויקט ג'ובייל מאז תחילתו באמצע שנות ה-70, ובשנת 2004 הוועדה המלכותית לג'ובייל וינבוע ביקשה מהחברה לנהל את ג'ובייל II, הרחבה של 3.8 מיליארד דולר של אזורי התעשייה והמגורים של העיר.
הערות שוליים

↑  Eastern Region Region (Saudi Arabia): Places in Governorates - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de
1 2  The World's Largest Industrial Areas - WorldAtlas, worldatlas.com
↑  Jubail Industrial City, meed.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562054005171  LCCN: n80148199  VIAF: 126672828   WorldCat (עם VIAF): 126672828 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של ערב הסעודית ובנושא יישובים במזרח התיכון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אימתי קאתי מר

אימתי קאתי מר הוא פזמון חסידי מניגוני חב"ד. מילות השיר מבוססות על קטע מאגרת שכתב הבעש"ט לגיסו ר' אברהם גרשון מקיטוב.
משפט זה מדגיש את חובתה של תנועת החסידות בהפצת תורתה, והתקבל כמוטו בחב"ד להפצת תורתם. הניגון נחשב כמעין המנון ואחד הסממנים המזוהים עם פעילות חסידות חב"ד.
אודות הניגון

מילות השיר הן דברי הבעל שם טוב שכתב אגרת לגיסו אברהם גרשון מקיטוב ובה הוא מספר על "עליית נשמה" שהייתה לו בראש השנה תק"ז, כשהגיע להיכל המלך המשיח ושאל אותו (הבעל שם טוב) "אימתי קאתי מר" (כלומר מתי יבוא אדוני) וענה המשיח לבעל שם טוב: "לכשיפוצו מעיינותיך חוצה" - "בעת שיתפרסם לימודך, ויתגלה בעולם ויפוצו מעינותיך".
בשנת תשי"ז הלחין הרב יצחק צבי אייזנבך לקראת חתונת בן דודו הרב שמואל אלעזר היילפרין, ששימש כבר באותם ימים מנהל מכינת ישיבת תורת אמת של חסידות חב"ד בירושלים ושנים אחר כך ראש הישיבה הגדולה תורת אמת, את המילים "אימתי קאתי מר" לניגון החסידי ירושלמי על המילים "מתי יבנה המקדש".
בהתוועדות שמחת תורה תשי"ט, ביקש הרבי מליובאוויטש מהאורחים מארץ ישראל לנגן ניגון מארץ ישראל והחלו לנגן 'אימתי קאתי מר', בסיומו קרא הרבי לר' שמואל זלמנוב (שעמד בראש מקהלת ניח"ח וספר הניגונים) לשנות קצת את הניגון ולהכניס את הניגון לספר הניגונים שם הוא מופיע במספר שט"ז (316).
מאז החל הרבי לשיר אותו בתדירות בפומבי במהלך ההתוועדויות במרכז חב"ד העולמי - 770, מאז נהפך הניגון למעשה להמנון של הפצת ומכירת ספרי חסידות חב"ד באירועים שונים ואחרים.
עיבודים מוזיקליים וביצועים

בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 הופיע השיר באלבום "ניגוני חב"ד 2" של ניח"ח ובשנות ה-70 באלבום "ערב חב"ד 2" של ניח"ח ב־2011 הופיע באלבום "משה לאופר מנגן חב"ד", באלבום "פורים בירושלים" של חיליק פרנק ובאלבום "לחיים טיש חב"ד", ב־2019 באלבום "צמאה 5" בביצוע של אברהם פריד ועוד.
השיר בוצע במהלך השנים גם על ידי מנדי ג'רופי ואחרים.
הערות שוליים

↑  יעקב יוסף מפולנאה, בן פורת יוסף, מהדורת קארץ, תקמ"א דף ק', באתר היברובוקס. כתר שם טוב, תורה א.
↑  אגרות קודש  מכתב ז'שכא
↑  ניגון "אימתי קאתי מר" אצל הרבי מלובביץ', באתר Chabad.org
↑  לדוגמה בורו פארק: יריד ספרי חסידות על ידי ארגון ל'כשיפוצו מעיינותיך', באתר חב"ד אינפו
↑  הניגון של ניח"ח אלבום 2, באתר Chabad.org
↑  אימתי
↑  לשמיעה, באתר יוטיוב
↑  לשמיעה, באתר יוטיוב
↑  לשמיעה, באתר יוטיוב
↑  אברהם פריד • אימתי קאתי מר
↑  כגון איתן כץ - לשמיעה
| ניגוני חב"ד |
| --- | --- | --- |
| הניגונים המכוונים | "ניגון שלוש תנועות" ■ אדמו"ר הזקן: ניגוני רבי שניאור זלמן • "ארבע בבות" • "אבינו מלכנו" • "אלי אתה" • "כאיל תערוג" • "קול דודי" ■ אדמו"ר האמצעי: "ניגון הקאפעליע" ■ הצמח צדק: "ניגון ההשתטחות" • "ימין ה' רוממה" • "כאיל תערוג" ■ אדמו"ר המהר"ש: "לכתחילה אריבער" ■ אדמו"ר הרש"ב: "ניגון הכנה" • "ניגון רוסטוב" ■ אדמו"ר הריי"צ: "ניגון הבינוני" ■ הרבי מלובביץ': ניגוני הרבי מלובביץ' • "אנעים זמירות" • "אתה בחרתנו" • "דרכך אלוקינו" • "הוא אלוקינו" • "והיא שעמדה" • "כי אנו עמך 1" • "כי אנו עמך 2" • "צמאה לך נפשי" • "צמאה צמאה" • "רחמנא דעני" • "שאמיל" |  |
| ניגונים נוספים | "קול ביער" • "הנשמה יורדת" • "פדה בשלום" • "ניגון לי"ב–י"ג תמוז" • "והריקותי לכם ברכה" • "ניע זשוריצי כלופצי" • "ניגון לחסידי הצמח צדק" • "ניגון הקפות" • "ניגון הכנה" • "ממצרים גאלתנו" • "יעלה תחנוננו" • "ופרצת" • "הצילני נא" • "הושיעה את עמך" • "אך לאלוקים" • "אימתי קאתי מר" • "ניגון מפולטבה" • "שובה השם" • "ניגון הפלפול" |  |
ישנם מעל 500 ניגוני חב"ד, מובאים רק ניגונים נבחרים
כללי: ניח"ח • ספר הניגונים ■ פרויקטים: ניגוני חב"ד (16 אלבומים) • משה לאופר מנגן חב"ד (4 אלבומים) • צמאה (6 אלבומים) ■ אלבומים: ניגון הבעש"ט • אבינו מלכנו • האפ קאזאק • יענקל יענקל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 979c1a1f-db2b-4006-98a4-cdc897531e67
אחות קטנה

אחות קטנה (פיוט לערבית של רה"ש), נוסח ספרדים-פורטוגזים, אמסטרדם, שר: אברהם לופז קרדוזו הוקלט בשנות ה - 50.
"אחות קטנה" במחזור "כל בו", וילנה תרפ"ג (1923)
אָחוֹת קְטַנָּה הוא פיוט שפותח את תפילות ראש השנה ומושר בעיקר על ידי קהילות הספרדים ורוב קהילות החסידים המתפללים בנוסח ספרד, אך מודפס גם במחזורים אשכנזיים.
הפיוט חובר על ידי הרב והמקובל אברהם חזן מגירונה, בן חבורתו של הרמב"ן מהמאה ה-13, שרמז את שמו באקרוסטיכון בראש בתי הפיוט.
תוכן הפיוט

הפיוט מתאר את מצבה השפל של כנסת ישראל, שמכונה בבית הראשון "אחות קטנה", כאשר היא נמצאת בגלות, והציפייה שלה לגאולה ולישועה. כל בתי הפיוט מסתיימים בשורה "תכלה שנה וקללותיה" מלבד הבית האחרון, בו ניתן ביטוי לאמונה ולשמחה בבוא הגאולה ("חזקו וגילו כי שוד גמר") והוא מסתיים במילים "תחל שנה וברכותיה". הדבר בא לידי ביטוי גם בנגינה, שבהרבה מן הקהילות משתנית בבית זה למנגינה מיוחדת יותר, הנותנת משקל מיוחד למילים אלו.
לרוב נהוג שאת המילים החוזרות בסוף הבתים אומר כל הקהל ביחד. הפיוט נאמר עם שקיעת החמה בערב הראשון של ראש השנה, כאשר השנה הקודמת מסתיימת ומתחילה שנה חדשה.
בחלק מהמחזורים הודפס הבית הרביעי המתחיל במילים "הקם משפלות לראש ממלכת" באותיות קטנות ובמחזורים אחרים הוא לא הודפס כלל מחשש שמילותיו יתפרשו כרצון למרוד בשלטון.
הערות שוליים

↑  הצירוף "אחות קטנה" עצמו מופיע ככינוי לישראל בפיוט הקדום, ראו: צבי מאיר רבינוביץ, מחזור פיוטי רבי יניי לתורה ולמועדים, ירושלים תשמ"ז, ב, עמ' 271: "אחות קטנה יפרה ולא ישמיד".
↑  מקור הביטוי הוא במגילת שיר השירים, פרק ח', פסוק ח' "אָחוֹת לָנוּ קְטַנָּה", והוא מכוון כלפי עם ישראל (משבט יהודה - "אהליבה") המכונה בספר יחזקאל, פרק כ"ג כאחותה הקטנה של 'שומרון' (מלכות ישראל - אהלה), שגם היא כאחותה חטאה ובעקבות כך גלתה.[דרוש מקור]
↑  מבוסס על דברי התלמוד בבלי, מסכת מגילה, דף ל"א, עמוד ב' שם מוסבר מדוע קוראים בתורה את הקללות שבפרשת כי תבוא לפני ראש השנה כדי "שתכלה שנה וקללותיה".
| ראש השנה |
| --- | --- | --- |
| מצוות החג | תקיעת שופר | שופר |
| מנהגים | מנהגי ערב ראש השנה • התרת נדרים • סדר ליל ראש השנה • שנהיה לראש ולא לזנב • תשליך | שופר |
| תפילות ופיוטים | תפילות ראש השנה • אחות קטנה • עת שערי רצון להפתח • מלכויות זכרונות ושופרות • ונתנה תוקף • וכל מאמינים • למנצח לבני קרח מזמור • פיוטים נוספים | שופר |
| מראש השנה עד ליום הכיפורים | עשרת ימי תשובה • ימים נוראים • תפילת אבינו מלכנו • סליחות • בין כסה לעשור | שופר |
| שונות | מסכת ראש השנה • לא אד"ו ראש • ימים נוראים (עגנון) • בראש השנה | שופר |
חגי ישראל ומועדיו
כביש 555

| --- | --- |

 מידע כללי
 סיווג:  כביש אזורי
 ציר:  כביש רוחב
 אורך:  14.8 ק"מ
 מיקום
 נקודת התחלה:  צומת יצהר הגדול
 נקודת סיום:  הכניסה לאלון מורה
 
כביש 555 הוא כביש רוחב אזורי המתחיל בצומת יצהר הגדול, כהמשך של כביש 552 (כביש 60 הישן לפני סלילת כביש לב השומרון), ומוביל מזרחה לאיתמר ואלון מורה.
היסטוריה

בשנת 1996 נסלל על אדמות הכפר דיר אל-חטב כביש עוקף לאלון מורה. הנסיעה על הכביש אסורה לתושבי הכפר ונמנעת מהם הגישה אל אדמות הכפר שמעבר לכביש.
מסלול הכביש

אורכו של הכביש הוא 14.8 ק"מ, והוא חד מסלולי לכל אורכו.
| קילומטרים | שם | סוג מפגש | מיקום | דרכים מצטלבות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
כביש 555 ממערב למזרח
| 0 | צומת יצהר הגדול |  | ליד חווארה |   כביש 60, כביש 552 |
| 1.8 | צומת חטיבת שומרון |  | חטמ"ר שומרון והר ברכה | הכביש לשכם, כביש העלייה להר ברכה |
| 3 | צומת ללא שם |  | חטמ"ר שומרון | כניסה לכפר עוורתא, כביש לכיוון שכם |
| 5.2 | צומת איתמר |  | ליד איתמר | הכניסה לאיתמר |
| 8 | צומת ללא שם |  |  | כניסה לכפר בית פוריכ, כביש לכיוון שכם |
| 10 | צומת ללא שם |  |  | כניסה לכפר סאלם, כניסה לכפר בית דג'ן |
| 14.8 | כניסה לאלון מורה |  | אלון מורה |  |
הערות שוליים

↑   גדעון לוי, אלכס ליבק, מי צריך חוק כשאפשר להפקיע אדמות בכוח, באתר הארץ, 9 בדצמבר 2016
אקטיבסטילס, חקלאים בכפר סאלם עושים את הבלתי אפשרי: חורשים את אדמותיהם, באתר "שיחה מקומית", 6 בדצמבר 2014
| כבישי השומרון |
| --- | --- | --- |
| כבישי אורך | כביש 60 • כביש 446 • כביש 466 • כביש 578 (כביש אלון) • כביש 596 • כביש 5444 • כביש 5066 • כביש 5504 • כביש 5788 (מעלה שי) |  |
| כבישי רוחב | כביש 5 • כביש 55 • כביש 57 • כביש 465 • כביש 505 • כביש 555 • כביש 557 • כביש 585 • כביש 611 • כביש 4775 • כביש 5050 • כביש 5533 • כביש 5615 • כביש 6115 • כביש 6513 • כביש 6235 |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012800275905171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרוגרסיביזם

.
הציור "הקידמה האמריקאית" (1872) שבו קולומביה, אוחזת בספר ופורסת קו טלגרף, מובילה את המתיישבים החדשים, ומגרשת בני עמים ילידים וחיות בר. לכאורה כביטוי של "הייעוד הגלוי"
פְּרוֹגֶרְסִיבִיזֶם או פְּרוֹגְרֵסִיבִיּוּת (באנגלית: Progressivism; נגזרת של המילה progress; בעברית: קִדְמָה) היא פילוסופיה פוליטית והשקפת עולם הגורסת כי אפשר וכדאי לקדם את החברה האנושית באמצעות שינוי חברתי. כתנועה פוליטית הפרוגרסיביות טוענת כי התקדמות מדעית, טכנולוגית, התפתחות כלכלית וארגון חברתי חיוניים לשיפור מצב האנושות. רעיון הקידמה והפרוגרסיבי הפכו לרעיון רב-משמעות בתקופת עידן הנאורות האירופית, שדגלה בהתבססות על הנחה כי ידע אמפירי כיסוד לחברה משפר את התרבות.
במרוצת הזמן השתנו משמעויות המושג בהתאם לתקופות ולנקודות מבט שונות. כך צמחה בארצות הברית "התנועה הפרוגרסיבית" שתמכה בהתערבות ממשלתית מוגבלת בשווקים כדי לאפשר תחרות כלכלית, והוקמו חוקים ומוסדות כמו חוקים נגד מונופולים (בישראל – חוק התחרות הכלכלית), קידום רגולציה בתחומים שונים כמו מנהל המזון והתרופות האמריקאי, סימון רכיבים על מוצרי מזון ופיקוח על בטיחות המזון. התנועה גם קידמה רפורמות שונות לרבות קידום הפמיניזם.
בשיח הפוליטי המודרני המונח פרוגרסיבי מזוהה בדרך כלל עם ליברליזם חברתי – שנבדל מנאו-ליברליזם הימני. סוג זה של ליברליזם משלב תמיכה במשק מעורב יחד עם ליברליזם תרבותי. הפרוגרסיביזם, כאידאולוגיה שמאלנית, קרובה יותר למרכז-שמאל הליברלי-חברתי מאשר לשמאל הרדיקלי.
בעשור השני של המאה ה-21 החל המונח לשמש ככינוי גנאי בידי אנשי ימין שמרניים או פופוליסטיים, כאשר הוא מבטא זלזול בערכים כמו ליברליזם חברתי, פמיניזם, משבר האקלים, קיימות, זכויות להט"ב, רב-תרבותיות ומדינת רווחה. בין הגישות המנוגדות לפרוגרסיביזם נמנות שמרנות, פופוליזם ימני, דתיות וריאקציונריות.
היסטוריה

עמנואל קאנט זיהה את הקידמה כתנועה שמתרחקת מברבריות לכיוון הציוויליזציה.[דרוש מקור: דרוש מקור ספציפי ומהימן]
הפילוסוף ומדען המדינה מהמאה ה-18 המרקיז דה קונדורסה חזה שהקדמה פוליטית תהיה כרוכה בהעלמת העבדות, עליית האוריינות, הפחתת אי השוויון בין המינים, רפורמות בתנאי הכליאה (שהיו קשים באותה תקופה) וירידה בעוני.
מודרניות או מודרניזציה הייתה מרכיב מרכזי של רעיון הקידמה בהגות של ליברלים קלאסיים במאות ה-19 וה-20, שקראו למודרניזציה מהירה של הכלכלה והחברה כדי להסיר את המכשולים המסורתיים שהיו על שווקים החופשיים ולתנועות החופשיות של אנשים בין מדיינות.
בסוף המאה ה-19 התחזקה בעולם המערבי הפופולריות של תפיסה פוליטית, לפיה הקידמה נחנקת על ידי אי שוויון כלכלי עצום בין העשירים לעניים, קפיטליזם בעל רגולציה מינימלית שבו פועלים תאגידים מונופוליסטיים, וסכסוכים אלימים בין בעלי הון לעובדים. הפרוגרסיביזם השפיע על תנועות פוליטיות שונות. הליברליזם החברתי הושפע מתפיסתו של הפילוסוף הליברלי הבריטי ג'ון סטיוארט מיל שבני האדם הם "יצורים פרוגרסיביים". ראש ממשלת בריטניה בנג'מין דיזראלי פיתח שמרנות מתקדמת תחת הטוריזם של "שמרנות של עם אחד" (אנ').
בצרפת, החלל בין המהפכה החברתית לבין המרכז-ימין השמרני מבחינה חברתית התמלא בהופעתו של הרדיקליזם שחשב שהקדמה חברתית מחייבת אנטי-קלריקליזם, הומניזם ורפובליקניזם. במיוחד אנטי-קלריקליזם היה ההשפעה הדומיננטית על המרכז-שמאל במדינות רבות דוברות צרפתית ורומאנית עד אמצע המאה ה-20. בגרמניה הקיסרית, הקנצלר אוטו פון ביסמרק חוקק אמצעי רווחה סוציאליים פרוגרסיביים שונים מתוך מניעים שמרניים פטרנליסטיים במטרה להרחיק עובדים מהתנועה הסוציאליסטית של אותה תקופה וכדרך לסייע בשמירה על המהפכה התעשייתית.
פרוגרסיביות במאה ה-21

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בתחילת המאה ה-21 המונח "פרוגרסיביזם" או "פרוגרסיביות" משמש ככינוי גג לאידאולוגיות שמאל שונות בהן סוציאליזם, סביבתנות, קוסמופוליטיות, רב-תרבותיות, פוליטיקת זהויות,[דרושה הבהרה] אתאיזם ואנטי-דתיות,[דרוש מקור] פמיניזם ואף פמיניזם רדיקלי, זכויות להט"ב, תיאוריה קווירית, תיאוריה ביקורתית ותקינות פוליטית. המונח נפוץ בעיקר בפוליטיקה של ארצות הברית במאה ה-21 אך עם הזמן התפשט גם לפוליטיקה של שאר העולם המערבי, לרבות הפוליטיקה של ישראל. האידאולוגיה הנגדית לפרוגרסיביות היא שמרנות.[דרושה הבהרה]
פרוגרסיביות במאה ה-21 > עקרונות

עקרונות היסוד של הפרוגרסיביות החדשה הם שוויון, פוליטיקת זהויות והצורך לבצע רפורמות ותיקון חברתי.[דרושה הבהרה]
עקרון השוויון – קובע שלא צריך להיות רק שוויון הזדמנויות אלא בעיקר "שוויון בתוצאות", כגון שוויון מעמדי, שוויון כלכלי, שוויון חברתי ושוויון מגדרי. לכן ישנו עיסוק רב של הפרוגרסיבים בפערים חברתיים וכלכליים, ובניסיונות לצמצמם. הפרוגרסיבים תומכים ברגולציה ממשלתית על הכלכלה, סבסוד ממשלתי של שירותים ציבוריים, העדפה מתקנת והבטחת ייצוג.
פוליטיקת הזהויות היא תפישה הקובעת שקבוצת הזהויות של אדם – כגון: הזהות המגדרית, האתנית והמעמדית (למשל: בן מהגרים הומוסקסואל) – מכתיבה את הוויית החיים שלו. קבוצת הרוב, המכונה "פריווילגים", מדכאת את קבוצות המיעוט, המכונות "מודרים" (מלשון הדרה) או "מוחלשים": נשים, להט"בים, בני מיעוטים, מהגרים, נכים ועוד. למשל: בארצות הברית הפרוגרסיבים טוענים שהגברים הלבנים העשירים הסטרייטים מדכאים את הנשים, את הלהט"בים, את השחורים, את ההיספנים ואת המהגרים המוסלמים. עוד עקרון חשוב בהקשר זה הוא "הצטלביות": שבו מאבק של קבוצה מודרת אחת משתלב עם מאבק של קבוצה מודרת אחרת נגד הרוב הפריווילגי המדכא, והמטרה היא לגייס קואליציה רחבה של הקבוצות המודרות נגד הרוב הפריווילגי המדכא.
תיקון חברתי: הפרוגרסיבים דוגלים בשינוי חברתי וכלכלי, חלקם ברפורמות הדרגתיות וחלקם ברפורמות רדיקליות. רובם תומכים במעורבות ממשלתית גבוהה בחיי הפרט ובכלכלה, על מנת לקדם את ערך השוויון ואת מעמדן של קבוצות מודרות או מוחלשות. באקדמיה, עיקרון זה מתבטא בעיקר בפרדיגמה של תיאוריה ביקורתית: עיון אקדמי שמטרתו לא רק לתאר או להסביר את המציאות, אלא עיון שנועד לקדם שינוי חברתי שאליו מתלווה אקטיביזם חברתי ופוליטי. התיאוריה הביקורתית נפוצה בעיקר במדעי החברה ולימודי מגדר.
פרוגרסיביות במאה ה-21 > תקינות פוליטית

אחת הפרקטיקות המזוהות ביותר עם הפרוגרסיביות היא התקינות הפוליטית. הפרוגרסיבים משתמשים בתקינות הפוליטית כאמצעי לקידום מטרותיהם, מתוך אמונה שהשיח (מדעי החברה) קובע את ההווייה החברתית ויחסי הכוחות הפוליטיים, ועל כן על ידי משטור השיח אפשר לשנות את המבנה החברתי הקיים ולקדם מטרות פוליטיות ואידאולוגיות. למשל: שימוש במונח "מאותגר שכלית" במקום "מפגר" אמור לשפר את מעמדם ולמנוע ביטויים פוגענים כלפיהם. התקינות הפוליטית רווחת מאוד באקדמיה ובתקשורת הליברלית, שם מופעלות סנקציות חברתיות – כגון ביוש (שיימינג), חרם חברתי, הטרדה ואף פיטורין – נגד מי שמתבטא בצורה שנתפשת כפוגענית ולא תקינה פוליטית, תופעה שזכתה לשם תרבות הביטול. מתנגדי התקינות הפוליטית טוענים שמדובר ב"טרור לשוני" שמסרס את המחשבה, ושהיא הגיעה לרמות קיצוניות ברבים ממוסדות האקדמיה בעולם כיום באופן שפוגע בחשיבה ביקורתית ובאיכות מחקרים.
פרוגרסיביות במאה ה-21 > בפוליטיקה של ארצות הברית

בפוליטיקה של ארצות הברית הפרוגרסיביות החדשה מזוהה עם האגף השמאלי של המפלגה הדמוקרטית, ובמיוחד עם פוליטיקאים כגון הסנאטור ברני סנדרס, חברת הקונגרס אלכסנדריה אוקסיו-קורטז ושאר חברות הקונגרס שמרכיבות את הסקווד.
פרוגרסיביות במאה ה-21 > בישראל

בפוליטיקה של ישראל הפרוגרסיביות מזוהה עם השמאל הפוליטי. מפלגות שנשאו את הדגל הפרוגרסיבי הן מרצ, ומפלגת העבודה הישראלית בתקופת מרב מיכאלי. בעוד הפרוגרסיביות זוכה לתמיכה באקדמיה ובתקשורת ובערים ליברליות דוגמת תל אביב-יפו,[דרוש מקור] היא גם זוכה להתנגדות בחוגים שמרניים ודתיים. כך למשל, בבחירות לכנסת ה-24 ולכנסת ה-25 התמודדה ונכנסה לכנסת מפלגת נעם - מפלגה חרדית-לאומית שמתנגדת ל"פרוגרס" (כך בלשונו של ראש המפלגה אבי מעוז) בטענה שהפרוגרסיביות פוגעת בערכי היהדות וערכי המשפחה, בייחוד בכל הנוגע לתיאוריה קווירית וזהות להט"בית, שמאיימות על המשפחה המסורתית.[דרושה הבהרה] בספרי עיון, מאמרי דעה וכלי תקשורת ימניים, דתיים ושמרנים מרבים לדבר בגנאי על "הטרלול הפרוגרסיבי" ומבקרים את פוליטיקת הזהויות והתקינות הפוליטית כניוון והרס עצמי של הליברליזם המערבי המודרני.
ביקורת

נגד הפרוגרסיביות הרדיקלית שהתפתחה באגף השמאלי-רדיקלי[דרוש מקור] בארצות הברית ובאקדמיה נמתחה ביקורת רבה. הביקורת נמתחה על פוליטיקת הזהויות, קידום אגרסיבי של תאוריה קווירית, פרקטיקות התקינות הפוליטית, הגישה הפוסט-מודרניסטית, תמיכה בנרטיבים מופרכים וכן היותם "אידיוטים שימושיים" שתומכים בארגוני טרור אסלאמים ובמעשי זוועות (בעיקר נגד יהודים) ואנטישמיות בשם ערכים ליברליים כגון זכויות אדם.
לפי הרב חיים נבון, המתנגד לפרוגרסיביזם, הפרוגרסיביות החדשה מבוססת על מה שהוא רואה בתור "נאו-מרקסיזם" – פילוסופיה פוליטית שמבוססת על המרקסיזם ומנתחת את החברה והפוליטיקה כמלחמת מעמדות, אך מעבירה את המוקד מהמישור הכלכלי למישור החברתי, האתני, המגדרי והזהותי. כנגד פוליטיקת הזהויות נטען שהיא למעשה כלי נאו-מרקסיסטי נגד הזהויות של הרוב (כגון דת ולאום) ומטרתה לפרק את מדינת הלאום.
ב-2018 נחשפה פרשת "מדעי המרמור" בה שלושה פרופסורים ביצעו מתיחה אקדמית וכתבו מאמרים מופרכים ברוח הפרוגרסיביות הרדיקלית בז'רגון המחמיא לאידאולוגיה זו, ושלחו אותם לכתבי עת מדעיים של מדעי הרוח, מדעי החברה, לימודי מגדר, תאוריה קווירית ותאוריה ביקורתית במטרה להוכיח, לדבריהם, את הניוון והשחתת הסטנדרטיים המדעיים בתחומים אלו בגלל הגישה הפוסטמודרניסטית וההכפפת האמת לאידאולוגיה הפרוגרסיבית. חלק מהמאמרים פורסמו בכתבי עת בתחומים אלו עד שעיתונאים מהוול סטריט ג'ורנל חשפו את המתיחה. ב-The Chronicle of Higher Education, הת'ר אי הייינג ציינה שהמתיחה סייעה לחשוף פתולוגיות רבות של מדעי החברה המודרניים, כמו "הכחשת המדע וההיגיון" ו"העדפת האקטיביזם על פני המחקר". אחרים ציינו שבגלל הפוסטמודרניזם וגישת התיאוריה הביקורתית, תחומי מחקר אלו מוכנים לפרסם כל שטות ולקדם אותה, כל עוד היא תומכת באידאולוגיה הפרוגרסיבית ובמטרות אותה היא רוצה לקדם. לעומתם, חוקרים בתחומים אלו הכחישו את מה שהמתיחה ניסתה להוכיח וביקרו אותה בטענה שהיא הפרה כללי אתיקה מדעית ואתיקה אקדמית.
ביטויים שמבטאים זלזול בפרוגרסיביות של תחילת המאה ה-21 הם "הטרלול הפרוגרסיבי" ו-"Woke".
ראו גם

פרוגרסיביזם בארצות הברית
עידן הנאורות
התנועה לביטול העבדות
פמיניזם
רפורמה
סוציאל-דמוקרטיה
צדק חברתי
מס פרוגרסיבי
ליברליזם
ליברליזם תרבותי
שמאל וימין בפוליטיקה
נאו-מרקסיזם
ליברליזם חברתי
פוליטיקה של ארצות הברית
שמרנות
הערות שוליים

↑  פרוגרסיביזם, אוקספורד
↑  Great Courses, ed. (2014). The Modern Political Tradition: Episode 17: Progressivism and New Liberalism. Great Courses
↑  Fouad Sabry, Anglo Saxon Model: The Anglo-Saxon Model, Unraveling the Blueprint for Modern Prosperity, One Billion Knowledgeable, 2024-01-10. (באנגלית)
↑  Global Political Economy, Oxford University Press, 2024, עמ' 263, ISBN 978-0-19-266333-7. (באנגלית)
↑  Nisbet, Robert (1980). History of the Idea of Progress. New York: Basic Books. ch 5
↑  oyce Appleby; Lynn Hunt & Margaret Jacob (1995). Telling the Truth about History. p. 78. ISBN 9780393078916.
1 2 3 4 5  מייקל גודווין, כלכלה בקומיקס
1 2 3  רותם אורג, המטרה – לשנות את ארה"ב מהיסוד. הכירו את הפרוגרסיבים, באתר ynet, 26 ביוני 2021.
↑  דוד ברון, מייקל בלומברג נגד נשיאי האוניברסיטאות: תרמו ליצירת האווירה שהולידה תמיכה בטרור, באתר ישראל היום, 18 בנובמבר 2023.
↑  למשל מאמרו של פרופ' אבשלום אליצור, "8 הבלים פוסטמודרניסטיים".
↑  להרחבה ומקורות, ראו בערך "תקינות פוליטית".
1 2   הברית הלא קדושה של תומכי חמאס והטרלול הפרוגרסיבי באירופה, סרטון בערוץ "כאן חדשות", באתר יוטיוב (אורך: 03:34), 26 בנובמבר 2023.
↑    הרב חיים נבון, ‏לתעמולה הפרוגרסיבית יש כוח, אבל בטווח הארוך לאמת יש כוח רב יותר, בעיתון מקור ראשון, 28 בפברואר 2022
↑  עמי חיים, “המפה המוסרית הפרוגרסיבית איבדה את הצפון”, באתר עכשיו 14, 12 באוקטובר 2021
1 2  הרב חיים נבון, לא תקין - חלופה יהודית לתקינות הפוליטית ולתאוריות הכוח, הוצאת ידיעות ספרים 2022.
↑  Kennedy, Laura. "Hoax papers: The Shoddy, Absurd and Unethical Side of Academia". The Irish Times (באנגלית). נבדק ב-15 בפברואר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "What the 'Grievance Studies' Hoax Means". The Chronicle of Higher Education. October 9, 2018. Archived from the original on October 10, 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538603505171  GND: 4175863-8  LCCN: sh85107325  NKC: ph593678 
קריקטורה של ג'ון טניאל המציגה את ג'ון סטיוארט מיל (שמאחוריו עומדת לידיה בקר) הודף את ג'ון בול. זאת בעקבות הצעתו הפרוגרסיבית של מיל לשנות את לשון חוק הבחירות מ-Man ל-Person כדי שיכלול נשים. 
(הכיתוב בתרגום חופשי: הלוגיקה של מיל; או זכות הצבעה לנשים: "פנו את הדרך שם זה-פרסונות")
תאודור רוזוולט
קלי רייכארט

| --- | --- |

 לידה:  3 במרץ 1964 (בת 60) מיאמי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1994 
 מקום לימודים:  בית הספר של המוזאון לאומנויות יפות בבוסטון 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (2009)  Anonymous Was A Woman Award (2009)  פרס איגוד מבקרי הקולנוע של טורונטו לסרט הטוב ביותר (2008) 
 פרופיל ב-IMDb
 
קלי רייכארט (באנגלית: Kelly Reichardt) היא תסריטאית ובמאית קולנוע אמריקאית היוצרת סרטי אינדי. בין סרטיה, Old Joy, "ונדי ולוסי", Meek's Cutoff, "מהלכי לילה" ו"נשים מסוימות".
קריירה

סרט הבכורה של רייכארט היה River of Grass אשר יצא ב-1994. הוא היה מועמד לשלושה פרסי אינדפנדנט ספיריט, וכן לפרס חבר השופטים בפסטיבל הסרטים סאנדנס. היא השלימה את סרטה השני ב-1999, Ode, שהיה מבוסס על הרומן של הרמן ראוכר, Ode to Billie Joe. לאחר מכן יצרה שני סרטים קצרים, Then a Year, בשנת 2001, ו-Travis, העוסק במלחמת עיראק, ב-2004.
רוב סרטיה מקוטלגים על ידי המבקרים כחלק מן התנועה המינימליסטית בקולנוע.
ב-2006, יצא לאקרנים סרטה Old Joy, המבוסס על סיפור קצר של ג'ון ריימונד. דניאל לונדון והזמר-יוצר ויל אולדהם מגלמים שני חברים שיוצאים לטיול מחנאות במפלי סמוך לפורטלנד, אורגון. הסרט זכה בפרסים מטעם איגוד מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס, פסטיבל הסרטים הבינלאומי של רוטרדם, ופסטיבל הסרטים של סרסוטה. מפיק הסרט ניל קופ זכה בפרס ההפקה לשנת 2007 שלפרס אינדפנדנט ספיריט עבור עבודתו על Old Joy ו"פרנואיד פארק".
בסרט הבא שלה, "ונדי ולוסי" היא וג'ון ריימונד עיבדו סיפור נוסף ש ריימונד. הסרט יצא בדצמבר 2008 וזכה לתשבחות ואפילו באזז אוסקר עבור השחקנית הראשית מישל ויליאמס. הסרט היה מועמד לפרס הסרט הטוב ביותר ולפרס השחקנית הטובה ביותר בטקס פרסי אינדפנדנט ספיריט.
ב-2010 יצא סרט נוסף שלה בכיכובה של מישל ויליאמס, המערבון Meek's Cutoff. הוא היה מועמד פרס אריה הזהב בפסטיבל ונציה.
סרטה הבא הוא "מהלכי לילה" אשר יצא לאקרנים בשנת 2013. הקרנת הבכורה הייתה בפסטיבל הסרטים של ונציה ה-70.
רייכארט היא אמנית הבית של תוכנית האמנות הקולנועית והאלקטרונית במכללת בארד. היא גם בין זוכי מלגת גוגנהיים.
סרטה משנת 2016, "נשים מסוימות", מבוסס על אוסף סיפורים קצרים של מייל מלוי משנת 2009, Both Ways is the Only Way I Want I. הוא צולם במהלך מרץ-אפריל 2015 במונטנה. בסרט מככבות מישל ויליאמס, לורה דרן, וקריסטן סטיוארט. בכורת הסרט הייתה בפסטיבל סאנדנס. רייכארט זכתה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים של לונדון.
באוקטובר 2016, הודיעה רייכארט שהסרט הבא שלה יהיה שיתוף פעולה עם הסופר פטריק דוויט בעיבוד של ספרו ו-Undermajordomo Minor.
בשנת 2019 יצא לאקרנים סרטה "פרה ראשונה" (First Cow), עיבוד לספר הביכורים של הסופר ג'ון ריימונד "The Half Life".
בשנת 2022 הוקרן סרטה "Showing Up" בבכורה בפסטיבל הקולנוע בקאן במסגרת התחרות הרשמית והיה מועמד לפרס דקל הזהב.
פילמוגרפיה

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994 | River of Grass | במאית, תסריטאית |  |
| 1999 | Ode | במאית | סרט קצר |
| 2001 | Then a Year | במאית | סרט קצר |
| 2004 | Travis | במאית | סרט קצר |
| 2006 | Old Joy | במאית, תסריטאית, עורכת |  |
| 2008 | ונדי ולוסי | במאית, תסריטאית, עורכת |  |
| 2010 | המשלחת של מיק | במאית, עורכת |  |
| 2013 | מהלכי לילה | במאית, תסריטאית, עורכת |  |
| 2016 | נשים מסוימות | במאית, תסריטאית, עורכת |  |
| 2019 | פרה ראשונה | במאית, תסריטאית, עורכת |  |
| 2023 | Showing Up | במאית, תסריטאית |  |
| TBA | The Mastermind | במאית, תסריטאית |  |