מיסיה סרט
נישואים וסביבה חברתית

טולוז לוטרק - מיסיה, 1897
אוגוסט רנואר - מיסיה סרט, בערך 1906
מיסיה סרט על עטיפת של המגזין הלבן (אנ') מ-1872 מאת טולוז לוטרק
בגיל 21 נישאה סרט לבן דודה בן העשרים, תאדי (תדיאוש) נתנסון, מהגר פולני ובן למשפחה בנקאית. נתנסון פקד את המקומות המועדפים על החוגים האמנותיים והאינטלקטואלים של פריז. הוא פעל למען מטרות פוליטיות, דגל באידיאלים של הסוציאליזם, אותם חלק עם חברו ליאון בלום. הוא היה תומך דרייפוס. בית נתנסון ברחוב סנט פלורנטין הפך למקום מפגש של מאורות תרבותיים כגון הסופר מרסל פרוסט, האמנים קלוד מונה, פייר-אוגוסט רנואר, אודילון רדון ופול סינאק, המלחין קלוד דביסי, המשורר סטפן מלרמה והמחזאי אנדרה ז'יד. במפגשים הייתה אווירת בידור רבה. אנרי דה טולוז-לוטרק נהנה לשחק את הברמן במסיבות הללו, ונודע בהגשת קוקטייל חזק - משקה של ליקרים בשכבות צבעוניות המכונה Pousse-Café.
כולם היו מהופנטים מהקסם והנעורים של המארחת שלהם מיסיה. בשנת 1889 הוציא נתנסון לראשונה את המגזין הלבן (אנ'), כתב עת מחויב לטיפוח כישרונות חדשים והצגת עבודתם של פוסט-אימפרסיוניסטים הידועים בשם תנועת הנאבי. מיסיה נתנסון הפכה למוזה ולסמל של כתב העת הזה, והופיעה בכרזות פרסומת שיצרו טולוז-לוטרק, אדואר ויאר ופייר בונר. דיוקן שלה מאת רנואר נמצא כעת בגלריית טייט.
כתב העת המגזין הלבן של נתנזון, יחד עם האקטיביזם הפוליטי שלו, היו זקוקים להון שלא היה ברשותו. על כן, כשהוא זקוק לתורם, הוא פנה אל אלפרד אדוארדס (אנ'), איל עיתון, מייסד העיתון המוביל בפריז, לה מטן. אדוארדס התאהב במיסיה נתנסון והיא הייתה למאהבת שלו ב-1903. הוא אמר שיספק כסף, אבל רק בתנאי שנתנסון יוותר לו על אשתו. בני הזוג התגרשו.
ב-24 בפברואר 1905, מיסיה (גודבסקה) נתנסון נישאה לאלפרד אדוארדס. היא ובעלה הטרי ניהלו אורח חיים מפואר בדירתם ברחוב רחוב ריבולי של הגדה הימנית של הסן, המשקיפה אל ארמון הטווילרי. גם כאן המשיכה מיסיה אדוארדס לארח בביתה אמנים, סופרים ומוזיקאים. מוריס ראוול הקדיש לה את הברבור ב"סיפורי טבע" ואת הוואלס (אנ'). אדוארדס ליוותה את אנריקו קארוסו בפסנתר כאשר כוכב האופרה האיטלקי בידר את המאזינים ברפרטואר של שירים נפוליטניים. לאחר שאלפרד אדוארדס בגד במיסיה עם השחקנית ז'נבייב לנטלם (אנ'), היא התגרשה ממנו בפברואר 1909.
עם האורחים הרבים בסלון שלה שמיסיה הקסימה אותם נמנה גם הסופר מרסל פרוסט שהשתמש בה כאב-טיפוס לדמויות "הנסיכה יובלטייף" ו"מאדאם ורדורין" ברומן המפתח שלו בעקבות הזמן האבוד (1913). בערב אחד בשנת 1914 האזינו אורחיה לאריק סאטי ליד הפסנתר, מנגן את יצירתו החדשה שלושה קטעים בצורה של אגס (אנ'). באותו לילה נודע להם שהמלחמה הגדולה החלה.
בשנת 1920, לאחר היכרות של זמן מה עם הצייר הקטלוני חוסה-מריה סרט (אנ'), מיסיה אדוארדס נישאה לו. לאור הצלחתו כאמן, החלה בתקופה "מלכותה" ותהילתה כמיסיה סרט, פטרונית ופוסקת בענייני תרבות, בתקופה שנמשכה למעלה משלושים שנה. הסופר פול מורן (אנ') תיאר אותה כ"אספנית של גאונים שכולם מאוהבים בה". היה ידוע ש"אתה צריך להיות מוכשר לפני שמיסיה תרצה להכיר אותך."
נישואי בני הזוג סרט היו סוערים מבחינה רגשית. בעלה הסתבך עם הנסיכה איזבל רוסאדנה מדיבאני, ידועה כ"רוסי", שהשתייכה למשפחת האצולה הרוסית מדיבני (אנ'). לאור חוויותיה המגוונות, ניסתה מיסיה סרט להתאים עצמה לקשר הזה ואף נכנסה למערכת יחסים מינית עם רוסי. השלושה קיימו זמן מה מנאז' א-טרואה אך בסופו של דבר התגרשו בני הזוג סרט ב-28 בדצמבר 1927.
את בני הזוג סרט פקדו לעיתים קרובות האליטות הבוהמייניות ואת הדרגים הגבוהים של החברה. זו הייתה קבוצה ליברטינית, גדושה בתככים רגשיים ומיניים - כולם מוזנים על ידי שימוש ושימוש-יתר בסמים. למיסיה סרט היה קשר מתמשך עם מעצבת האופנה העילית קוקו שאנל, שאותה פגשה ב-1917 בביתה של השחקנית ססיל סורל (אנ'). בהמשך תמכה סרט בשאנל רגשית, לאחר שאהובה של המעצבת, ארתור קאפל (אנ'), מת ב-22 בדצמבר 1919 בתאונת דרכים. נאמר כי לשתי הנשים היה קשר מיידי של נשמות תאומות, וסרט נמשכה לשאנל בעתיה של "הגאונות, השנינות הקטלנית, הסרקזם וההרסנות המטורפת, שסקרנה והחרידה את כולם". שתי הנשים חונכו במנזר; ידידותן הייתה ידידות של תחומי עניין משותפים, סודות הדדיים ושימוש בסמים.
סרט הייתה נדיבה ותומכת בחבריה שבמצוקה. היא למשל סייעה בכספה למשורר פייר רוורדי (אנ') כאשר נזקק לכספים כדי לפרוש למנזר סולמס (אנ') הבנדיקטיני.
הייתה לה ידידות וקשר עסקי ארוך שנים עם האמרגן והמפיק הרוסי סרגיי דיאג'ילב והיא הייתה מעורבת בכל ההיבטים היצירתיים של הבלט רוס - מהחברות עם רקדנים, ועד השתתפות בהחלטות על עיצובי תלבושות וכוריאוגרפיה. במשך השנים תמכה כספית בלהקת הבלט; בעוד שההישגים האמנותיים של הלהקה זכו להכרה, הבסיס הפיננסי שלה היה לעיתים קרובות רעוע. למשל, בערב הפתיחה של היצירה החדשה פטרושקה, שהלחין איגור סטרווינסקי, מיסיה סרט עזרה עם 4000 פרנקים כדי למנוע את החזרת התלבושות. כשדיאגילב שכב גוסס בוונציה, היא הייתה לצידו. לאחר מותו באוגוסט 1929, היא שילמה עבור לווייתו, ובכך כיבדה את האיש שהשפיעה כל כך על בעולם הבלט.
במהלך מלחמת העולם השנייה והכיבוש הנאצי של פריז, התחמקה סרט מגינוי חמור על תמיכתה באומנויות ובהיותה חלק ממעגל הפקידים הגרמנים שנחשדו. אחרים מסביבתה החברתית היו קשורים בצורה גלויה יותר לנאצים ולממשלת וישי. מספר אנשים מקרב אנשי הרוח והאומנים הפליטים הצטרפו למחתרת.