stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרב באנוקברן
מהלך הקרב > היום השני

במהלך הלילה חצה הצבא האנגלי את נחל באנוקברן וחנה בשטח המישורי שמעבר לו. עמדה זו לא היטיבה עם הצבא האנגלי, מכיוון שהעורף והאגף השמאלי (הדרומי) נשענו על נחל באנוקברן בעוד הימני (הצפוני) על פלג קטן בשם פלסטרים, כך שמספר גדול של חיילים התרכז בשטח צפוף וקשה לתנועה, ועם נתיב נסיגה בעייתי. אלכסנדר סטון, אביר סקוטי אשר לחם בשירותו של אדוארד השני, ערק מהמחנה האנגלי, דיווח לברוס על המורל הנמוך בקרב האנגלים והמליץ בפניו לצאת להתקפה.
בבוקר התקדם הצבא הסקוטי מכיוון ניו פארק, ואדוארד ואנשיו הופתעו למראה נושאי הרומחים הסקוטיים המגיחים ממחסה היער ונעים לעבר עמדתם. הצבא הסקוטי נע במעין מבנה אשלון, כאשר הסקילטרון בפיקודו של אדוארד ברוס נערך באגף ימין של המערך הסקוטי והוביל את ההתקפה, בעוד הסקילטרון בפיקודו של רוברט דה ברוס היה במרכז ומעט מאחור והסקילטרון בפיקודו של מוריי באגף שמאל. כאשר התקרבו עוד, נעצרו חייליו של ברוס וכרעו ברך בתפילה. על פי אחד הדיווחים קרא אדוארד בהפתעה: "הם מתפללים לרחמים!", "אכן לרחמים" השיב לו אחד ממלוויו, "אך מהאל ולא ממך. אנשים אלה יכבשו או ימותו".
ויכוח פרץ בין רוזן גלוסטר לרוזן הרפורד סביב זהותו של מי שינהיג את החלוץ האנגלי אל הקרב. רוזן גלוסטר אף ניסה לשכנע את המלך שמוטב לדחות את הקרב, מה שהוביל את האחרון להאשימו בפחדנות. בשל האשמה זו יצא גלוסטר לעבר הסקוטים אך רק מעטים ליוו אותו, וכאשר קרב אל שורות הסקוטים הוקפו הוא ואנשיו במהירות ונהרגו.
לאחר כישלון הסתערות הפרשים הכבדים, נדחקו האנגלים לאחור תחת איום הסקילטרונים, בצפיפות רבה וכשגבם לנחל. הקשתים האנגליים ניסו לסייע לפרשים אך קיבלו פקודה לחדול מירי, מכיוון שגרמו לאבדות גם בקרב אנשיהם. אז ניסו האנגלים לפרוס את הקשתים הוולשים והאנגלים כדי לתקוף את הסקוטים מאגפם, אך אלה פוזרו על ידי כוח של 500 פרשים סקוטיים בפיקודו של סר רוברט קית'.
הפרשים האנגליים נדחקו לעבר נחל באנוקברן, מה שהקשה עליהם לתמרן. לאחר שלא עלה בידם להישאר יחד כמערך לוחם, נשברו שורותיהם. תוך זמן קצר התברר לאמר דה ולאנס ולז'יל ד'ארז'נטאן (אשר נחשב לאביר השלישי בטיבו באירופה של אותה תקופה) שהאנגלים הפסידו בקרב ושעליהם להוביל את אדוארד השני למקום בטוח בכל מחיר. בניגוד לרצונו, נמלט המלך משדה הקרב, בליווי צמוד של 500 אבירים מהמשמר האישי שלו.
ברגע שיצאו מטווח הסכנה פנה ד'ארז'נטאן אל המלך ואמר שלאחר שהבטיח את שלומו כפי שדרש תפקידו עליו להפרד ממנו, מכיוון שלעולם לא נסוג מקרב לפני כן, ואין בכוונתו לעשות זאת כעת. לאחר מכן הסתער על שורות הסקוטים, הופל מסוסו ונהרג.
מהלך הקרב > נסיגה אנגלית ואבדות

אדוארד השני נמלט עם משמר ראשו, והופעתו של כוח סקוטי נוסף (שהורכב למעשה מתומכי הלחימה הסקוטיים, אותם חשבו האנגלים בטעות כתגבורת משמעותית) גרם לבהלה שהתפשטה בקרב חייליו הנותרים, ותבוסתם הפכה למנוסה לא מאורגנת, בשעה שניסו לחצות את נחל באנוקברן. בשלב זה חדל הצבא האנגלי לשמש ככוח לוחם. תחילה הגיעו המלך ומלוויו אל שערי טירת סטירלינג, אך מכיוון שכניעת הטירה בפני הסקוטים הייתה למעשה בלתי נמנעת בעקבות התבוסה, סירב מפקדה לפתוח בפני אדוארד את שעריה. כאשר בעקבותיו מזנב כוח פרשים קטן בפיקודו של ג'יימס דאגלס, הצליח אדוארד להגיע לטירת דאנבר ומשם הפליג בספינה לבמבורו שבנורת'מברלנד. כוח הליווי של המלך רכב מדאנבר לבריק, אליה הגיע ב-26 ביוני, ואדוארד הצטרף אליהם ביום שלאחר מכן. משדה הקטל שבבאנוקברן ניסו שרידי הצבא האנגלי להגיע אל גבול ממלכת אנגליה, כ-140 ק"מ דרומה, ורבים מהם נהרגו על ידי כוחות סקוטיים רודפים או על ידי תושבי השטח הכפרי דרכו נמלטו.
ההיסטוריון פיטר ריס כתב כי "רק כוח משמעותי אחד של חיילים - כולם רגלים - הצליח להגיע לאנגליה בשלמותו". היה זה כוח של נושאי חניתות ולשיים, אשר נותרו מלוכדים בראשות מפקדם, סר מוריס דה ברקלי, ומרביתם הגיעו בשלום לקרלייל. ריס העריך, כי רק כשליש מהרגלים שהשתתפו בקרב הצליחו לשוב לאנגליה. אם נכונה הערכה זו, הרי מתוך 16,000 רגלים נהרגו כ-11,000. הכרונקאי האנגלי תומאס ולסינגהאם (Thomas Walsingham) העריך את מספרם של הפרשים שנהרגו ב-700 איש, כאשר 500 נוספים נשבו למטרות כופר נפש. אבדות הסקוטים הוערכו כקלות יחסית, כאשר רק שני אבירים נמצאו בין ההרוגים.
תוצאות הקרב

ביום שלאחר הקרב נכנעה טירת סטירלינג. רוזן הרפורד, גיסו של המלך, נשבה במהלך הקרב ושוחרר בתמורה לאשתו, בתו ואחיותיו של ברוס, לאחר כשמונה שנים בשבי האנגלי. אצילים נוספים שוחררו לאחר תשלום כופר נפש. התבוסה הותירה את צפון אנגליה חשופה לפשיטות הסקוטים, ואפשרה את הפלישה הסקוטית לאירלנד. אלה סייעו בסופו של דבר, לאחר כישלון הכרזת אבוראת' להבטיח את עצמאות סקוטלנד באמצעים דיפלומטיים, לחתימה על הסכם אדינבורו-נורת'האמפטון ב-1328. בהתאם לתנאי ההסכם, הכירה ממלכת אנגליה בעצמאותה המלאה של ממלכת סקוטלנד וברוברט דה ברוס ויורשיו כשליטיה החוקיים.
לקריאה נוספת

The Life of Robert Bruce, King of Scotland. Oliver&Boyd, 1810
Armstrong, Peter. Bannockburn 1314: Robert Bruce’s great victory. Bloomsbury Publishing, 2012. ISBN 1846035570
Brown, Michael. Bannockburn: The Scottish War and the British Isles 1307-1323: The Scottish War and the British Isles 1307-1323. Edinburgh University Press, 2008. ISBN 0748633340
Rose, Edward P. F. Nathanail, C. Paul. Geology and Warfare: Examples of the Influence of Terrain and Geologists on Military Operations. Geological Society of London, 2000. ISBN 1862390657
Sadler, John. Bannockburn: Battle For Liberty. Pen and Sword, 2008. ISBN 1844689972
Webb, Jim. Born Fighting: How the Scots-Irish Shaped America. Crown/Archetype, 2005. ISBN 0767922956
הערות שוליים

1 2 3 4  Bannockburn - The Battlefields Trust. עמודים 5-6
1 2  Manning, Scott. "Battle of Bannockburn". Encyclopædia Britannica
↑  Spilsbury, Julian. Great Military Disasters: From Bannockburn to Stalingrad. Hachette UK, 2015. ISBN 178429215X
1 2 3 4  "The Battle of Bannockburn, 1314". BBC - Scotland's History
↑  Sadler, viii עמוד
1 2 3  Sadler, עמוד 15
↑  Sadler, עמודים 36–39
↑  Webb, עמודים 45–54, 57–58
↑  Brown, עמודים 13–23
↑  Webb, עמודים 58–59
↑  Brown, עמודים 23–44
↑  Webb, עמוד 59
↑  Watson, F. "In Our Time: The Battle of Bannockburn". BBC Radio, February 3, 2011
↑  Watson, Callum. "Day Two of the Battle of Bannockburn, 24th June 1314". The Battle of Bannockburn visitor centre. June 24, 2018
↑  ככל הנראה מדובר בתוספת ממניעים פוליטיים, במטרה להאדיר בדיעבד את שמם של בית דאגלס ובית סטיוארט.
MacInnes, Iain A. Scotland's Second War of Independence, 1332-1357. Boydell & Brewer, 2016. ISBN 1783271442. עמודים 98–99
↑  Crawford, Robert. Bannockburns: Scottish Independence and the Literary Imagination, 1314-2014. Edinburgh University Press, 2014. ISBN 0748685855. עמוד 25
↑  Battle Of Bannockburn. Canmore - Historic Environment Scotland
↑  "OS 25 inch map 1892-1949, with Bing opacity slider". National Library of Scotland. Ordnance Survey
↑  Konstam, Angus. Bannockburn: Scotland's Greatest Battle for Independence. Aurum Press, 2014. ISBN 1781313105
1 2  Armstrong, עמוד 61
↑  Webb, עמוד 61
↑  Maxwell, Herbert, trans. (1907). Scalacronica; The reigns of Edward I, Edward II and Edward III as Recorded by Sir Thomas Gray. Glasgow: James Maclehose & Sons
↑  Battle of Bannockburn. British Battles.com
↑  Battle of Bannockburn (1314). Battlefields of Britain
↑  Konstam, Angus. Bannockburn: Scotland's Greatest Battle for Independence
↑  Armstrong, עמוד 145
↑  Armstrong, עמודים 145–146
↑  Bannockburn - The Battlefields Trust. עמודים 3–5
↑  The Life of Robert Bruce, King of Scotland. עמוד 67
↑  Armstrong, עמודים 147–148, 151
1 2  Taylor, Andrew. From Heraldry to History: The Death of Giles D'Argentan. Taken from: Langage Cleir Illumynate: Scottish Poetry from Barbour to Drummond, 1375-1630. BRILL, 2007. ISBN 9004358056.
עמודים 25-26
1 2  Armstrong, עמודים 152–153, 160
1 2  The Life of Robert Bruce, King of Scotland. עמודים 68–69
↑  Bannockburn - The Battlefields Trust. עמוד 5
↑  Armstrong, עמודים 152–153, 159–161
↑  Armstrong, עמוד 167
↑  Breverton, Terry. Owen Tudor: Founding Father of the Tudor Dynasty. Amberley Publishing Limited, 2017. ISBN 1445654199
↑  Armstrong, עמוד 284
↑  Armstrong, עמודים 167–168, 172, 174
↑  Armstrong, עמודים 187–193
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283001605171  LCCN: sh85011680 
פרשנות לקרב באנוקברן – היום הראשון
פרשנות לקרב באנוקברן – היום השני
רם רייפן

| --- | --- |

 לידה:  26 באפריל 1954 (בן 70) רחובות, ישראל 
 ענף מדעי:  גסטרואנטרולוגיה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת טורונטו 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים  הפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה ע"ש רוברט ה. סמית 
 בת זוג:  ד"ר אלה רייפן
 מספר צאצאים:  2 
 
רם רייפן (נולד ב-26 באפריל 1954) הוא פרופסור אמריטוס באוניברסיטה העברית וגסטרואנטרולוג-ילדים, חוקר ומרצה בנושאי תזונה, ובעבר ראש בית ספר למדעי התזונה בפקולטה לחקלאות מזון וסביבה על שם רוברט ה. סמית' באוניברסיטה העברית. כמו כן רייפן עמד במספר פורומים שאורגנו על ידי ארגון הבריאות העולמי וכן האיחוד האירופי. בנוסף, רייפן הוא יו"ר של חברת "צ'יקפי פרוטאין", חברת פוד-טק המייצרת אבקת איזולייט מחומוס.
ביוגרפיה

רייפן נולד וגדל ברחובות לחנה ויעקב רייפן. לאחר שסיים את שירותו הצבאי בדרגת סרן בשנת 1976, נרשם לפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית. רייפן הפך דוקטור לרפואה בשנת 1982, והוסמך כרופא ילדים בשנת 1989. עד לשנת 1992, רייפן היה עמית מחקר במחלקה לתזונה קלינית ובמחלקה לגסטרואנטרולוגיה בית החולים “סיק קידס” בטורונטו, קנדה. ב-1992 השלים רייפן תואר שני במדעי הרפואה (M.Sc) במדעי התזונה באוניברסיטת טורונטו. ב-1994 הוסמך כמומחה לגסטרואנטרולוגיה בילדים מטעם ההסתדרות הרפואית בישראל.
ביוגרפיה > חיים אישיים

רייפן נשוי לד"ר אלה רייפן, מנתחת ראש וצוואר. לזוג שני ילדים.
מחקר

בשנת 1994 הצטרף רייפן לבית הספר למדעי התזונה בפקולטה לחקלאות מזון וסביבה ע"ש רוברט ה. סמית של האוניברסיטה העברית. רייפן קיבל פרופסור מן המניין בשנת 2012. בשנת 2002 קיבל תואר פרופסור מטעם אוניברסיטת מטרופוליטן לונדון.
בשנת 2005 הקים רייפן את בית הספר לתזונה לסטודנטים בינלאומיים של האוניברסיטה העברית. בשנים 2014 –2017, היה רייפן ראש מרכז המחקר לנוטריגנומיקה במכון לביוכימיה ומדעי המזון באוניברסיטה העברית במכון לביוכימיה ומדעי המזון באוניברסיטה העברית.
רייפן חבר במספר ועדות ופורומים בינלאומיים בנושאי תזונה, וכן נמנה עם מספר ועדות של ארגון הבריאות העולמי ושל האיחוד האירופי. בשנים 1997–2001 רייפן היה חבר בתת-ועדה בנושא הקשר בין תזונה לבין סרטן המעי הגס של ארגון הבריאות העולמי. בשנת 2008 היה רייפן חלק מוועדת מומחים שדנה בנושא הוספת מגנזיום למים מטעם ארגון הבריאות העולמי.
רייפן ערך מספר מחקרים במדינות מתפתחות מסביב לעולם. בעקבות ממצאיו של רייפן, ארגון הבריאות העולמי המליץ לתת לנשים בהיריון טיפות של ויטמין A במדינות העולם המתפתח, וכן לתת אותן גם לתינוקות לאחר לידה.
מחקר > צ'יקפי

לאחר מחקר בגרגירי חומוס פיתח רייפן תהליך של סינתוז אבקת חלבון באיכות גבוהה מגרגרים אלו. התהליך נרשם כפטנט הנמצא בבעלות משותפת של רם והאוניברסיטה העברית, וכעת משמש את חברת צ'יקפי פרוטאין, חברה ישראלית המייצרת חלבון איזולייט מגרגירי חומוס, המשמש כתחליף לחלבון מן החי עבור תעשיות החלב, הבשר והביצים.
הערות שוליים

1 2  רם רייפן, באתר hafakulta.agri.huji.ac.il
↑  Gid'on Lev, Israeli researcher believes the humble chickpea could solve world hunger, Haaretz, ‏4 November 2022
↑  Home, Chickp
↑  Ram Reifen, Researchgate (באנגלית)
↑  באינדקס רופאים פרופ. רם רייפן מומחה בגסטרואנטרולוגית ילדים, מומחה ברפואת ילדים | אינדקס הרופאים של ישראל, באתר www.ima.org.il
↑  ד"ר אלה רייפן, באתר ההסתדרות הרפואית בישראל
↑  פרופ' רם רייפן, באתר www.rofim.org.il
↑  Calcium and magnesium in drinking-water Public health significance, www.who.int (באנגלית)
↑  world health organization, Who Technical Consultation on Vitamin A in Newborn Health: Mechanistic Studies, ‏דצמבר 2009
↑  Christopher Hodge, Christopher Taylor, Vitamin A Deficiency, Treasure Island (FL): StatPearls Publishing, 2023
↑  Elina Manusevich Wiseman, Shimrit Bar-El Dadon, Ram Reifen, The vicious cycle of vitamin a deficiency: A review, Critical Reviews in Food Science and Nutrition 57, 2017-11-22, עמ' 3703–3714 doi: 10.1080/10408398.2016.1160362
↑  US Patent Application for CHICKPEA PROTEIN CONCENTRATE Patent Application (Application #20200390131 issued December 17, 2020) - Justia Patents Search, patents.justia.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307566605171  BIBSYS: 98069321  GND: 115845354X  ISNI: 0000 0000 3436 1980  LCCN: n98802198  RERO: 02-A003734915  VIAF: 72227699   WorldCat (עם VIAF): 72227699
רפה נוי (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  קווין ריינולדס 
 הופק בידי:  קווין קוסטנר ג'ים וילסון
 תסריט:  קווין ריינולדס טים רוז פרייס
 עריכה:  פיטר בוייל 
 שחקנים ראשיים:  ג'ייסון סקוט לי אסאי מורלס סנדרין הולט
 מוזיקה:  סטיוארט קופלנד 
 צילום:  סטיבן פ. וינדון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Regency Enterprises
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  9 בספטמבר 1994
 משך הקרנה:  107 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט פעולה 
 תקציב:  $20,000,000
 הכנסות:  $305,070 (בארצות הברית)
 הכנסות באתר מוג'ו:   rapanui
 פרסים:  PFS Award
 דף הסרט ב־IMDb
 
רפה-נוי (באנגלית: Rapa-Nui) הוא סרט קולנוע מסוגת הדרמה התקופתית שהופק בשנת 1994 בידי קווין קוסטנר.
עלילה

הסרט מבוסס באופן רופף על השערות הקשורות לתעלומת אי הפסחא. בסרט מתואר משולש אהבה בין בן מעמד האדונים ("ארוכי האוזניים"), בן מעמד העבדים ("קצרי האוזניים") ובין אישה ששניהם מאוהבים בה, גם היא ממעמד העבדים.
במהלך הסרט ניתן לראות כיצד בני מעמד האדונים משעבדים את בני מעמד העבדים לבנות עבורם פסלי אבן ענקיים המכונים "מואי". הסרט מתאר גם את "פולחן איש הציפור" בו אנשים מקבוצות שונות מתחרים זה בזה מי יביא ראשון ביצה של ציפור מיוחדת שחיה באי. הפולחן הופך בסוף גם לקרב על ליבה של בת המעמד הנמוך אשר במרכז משולש האהבה. בן מעמד האדונים זוכה בתחרות ובליבה של הנערה. הסרט מתייחס גם לעובדה שעצים רבים נכרתים על מנת לבנות מזחלות להובלת פסלי המואי.
בסוף הסרט, בני מעמד העבדים מורדים בבני מעמד האדונים ומפילים חלק מפסלי המואי. הנערה ממשולש האהבה יולדת ובסוף היא, התינוק ובן מעמד האדונים בורחים מהאי בסירה קטנה.
מקור שם הסרט

"רפה נוי" הוא שמו הפולינזי של אי הפסחא מאז אמצע המאה ה-19, קודם לכן כינו אותו הילידים "טה פיטו או טה הנואה" (Te Pito O Te Henua) שפירושו "טבור העולם". האי מוכר יותר בעולם בשם שנתן לו חוקר הארצות ההולנדי יאקוב רוחבן, משום שהאי התגלה לו לראשונה בחג הפסחא (5 באפריל 1722).
רפה נוי (שפה)

| --- | --- |
 מדינות:  צ'ילה 
 אזורים:  אי הפסחא 
 דוברים:  5,000 
 כתב:  אלפבית לטיני 
 קוד ISO 639-2:  rap 
 קוד ISO 639-3:  rap 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
רפה נוי היא שפה אוסטרונזית המדוברת באי הפסחא.
רפה נוי היא שפה משנית באי הפסחא, ורבים מדובריה המבוגרים והצעירים הם גם דוברי ספרדית. יש הטוענים כי רק 800 אנשים בלבד הם דוברים שוטפים של השפה[דרוש מקור].
בשפת הרפה נוי ישנם כעשרה עיצורים וחמש תנועות. כל התנועות יכולות להיות קצרות או ארוכות, ורוב העיצורים ניתנים לשמיעה. שפת רפה נוי משתמשת בכתב הלטיני, והיא שפת VSO‏ (verb–subject–object), כלומר סדר המשפט מורכב מהפועל בתחילת המשפט, לאחר מכן הנושא, ולבסוף שם העצם. ספירה של מספרים בשפה כוללת ספרות מ-1 עד 10, וכל מספר גבוה יותר נאמר בשפה הטהיטית.
שפת רפה נוי היא מבודדת באופן יחסי, והיא קרובת משפחה של השפה המאורית שמדוברת בניו זילנד.
היסטוריה

מעט מאוד ידוע על השפה לפני המגע עם אירופאים - קיים תיעוד של מילים מהשפה בביקור של הספרדים באי ב-1770, רובן מקבילות למילים בשפה הפולינזית מטהיטי, אך חלקן אינו מוכר. רב החובל ג'יימס קוק ביקר באי ארבע שנים אחר-כך. בין אנשי הצוות היה מתורגמן מטהיטי, שאומנם זיהה כמה מילים מפולינזית (17 נכתבו), אבל לא היה מסוגל לשוחח עם ילידי האי. הבריטים גם תיעדו בצורה נכונה את המספרים. בשנות ה-60 של המאה ה-19 החלו פשיטות של סוחרי עבדים מפרו על איים באוקיינוס השקט שהגיעו עד למיקרונזיה, וכיוון שאי הפסחא היה יעד קרוב מאוד הוא במהרה הפך למטרה עיקרית. בדצמבר 1862 כשמונה ספינות וצוותיהם חטפו באלימות כ-1,000 מקומיים לעבודה בחקלאות במכרות הגואנו. רבים מתו ממחלות. לאחר מחאה של הבישוף של טהיטי ולחץ של הקונסול הצרפתי בפרו דחסו הפרואנים את החטופים שנשארו בחיים לספינה קטנה שנשלחה להחזירם לאי הפסחא. מחלת אבעבועות שחורות פרצה בדרך ורק כ-15 בני אדם בלבד הגיעו בחיים לאי. המחלה התפרצה באי ואוכלוסיית המקום כמעט נמחקה. בשנת 1886 ערך האמריקני ויליאם תומסון, באי מחקרים במשך כ-12 ימים, ובין הנתונים שאסף היה לוח השנה של ילידי האי. סבסטיין אנגלרט, כומר צ'יליאני ממוצא גרמני, שחי באי משנת 1935 ועד 1969, הוציא לאור מילון רפה נוי - ספרדי בשנת 1948 בניסיון לשמר את מה שנשאר מהשפה הישנה. כיום מאמינים שכתב הרונגו-רונגו מייצג את שפת הרפה נוי העתיקה. האי מוגדר טריטוריה במעמד מיוחד של צ'ילה. רוב התושבים כיום הם מהגרים מצ'ילה הדוברים ספרדית בלבד. השפעת השפה הספרדית היא משמעותית בצורת דיבור הרפה נוי המודרנית של היום. פחות ופחות ילדים לומדים את השפה בגיל צעיר כיוון שהם מאמינים שלספרדית ישנה חשיבות גבוהה יותר, ועם הזמן מילים מסוימות התמזגו בין שתי השפות.
כתב הרונגורונגו
ריוונג' (אונייה, 1577)

| --- | --- |
הקרב האחרון של "ריוונג'", תחריט מ-1804
הקרב האחרון של "ריוונג'", תחריט מ-1804
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  גליאון
 צי:  הצי האנגלי
 דגל הצי:  
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  מספנת הצי בדפטפורד
 מחיר:  -4,000 ליש"ט
 הושקה:  1577
 תקופת הפעילות:  1577–1591 (כ־14 שנים)
 אחריתה:  טבעה ליד האי טרסיירה על כל צוותה
 מלחמות וקרבות:  • הפשיטה על קדיז, 1587 • קרב גראבלין (הארמדה הספרדית), 1588 • צי המשלוח של דרייק ונוריס (הארמדה האנגלית), 1589 • צי המשלוח של פרובישר, 1590 • קרב פלורס, 1591
 מידות
 תפוסה:  440 טון
 אורך:  140 רגל (43 מ')
 נתונים טכניים
 גודל הצוות:  כ-260 איש
 מספר תרנים:  2
 הנעה:  מפרשים, מעטה רוחבי שלם מוקדם
 אמצעי לחימה
 חימוש:  46 תותחים: 20 תותחים כבדים על סיפון התותחים 26 תותחים נוספים
"ריוונג'" (באנגלית: Revenge) הייתה אוניית-מפרשים מלחמתית אנגלית נושאת 34 תותחים מסוג גליאון, שנבנתה והושקה במספנת הצי בדפפורד (אנ') ב-1557.
היא הייתה אוניית הדגל של סר פרנסיס דרייק בקרב נגד הארמדה הספרדית ב-1588. שנה אחר כך השתתפה תחת פיקודו בפשיטה בחוף פורטוגל, וב-1590 עמדה בראש הצי של סר מרטין פרובישר (אנ') שיצא אל חופי ספרד כדי ליירט וללכוד אוניות אוצר ספרדיות (אנ') השבות מאמריקה. את עיקר פרסומה קנתה "ריוונג'" בלחימה ההרואית שניהלה עד כניעתה בקרב פְלוֹרֶס (אנ') ב-1591 בפיקודו של סר ריצ'רד גרנוויל. האונייה השבויה לא הגיעה מעולם אל חופי ספרד. בדרכה חזרה נקלעה עם שאר אוניות הצי הספרדי לסערה עזה, פגעה בסלע ליד האי טרסיירה וטבעה על כל צוותה, ספרדים ושבויים אנגליים כאחד.
"ריוונג'" היא הראשונה מבין 13 אוניות הצי האנגלי ולימים הצי המלכותי הבריטי שנקראה בשם זה.
הערות שוליים

↑  מאחר שנבנתה ושירתה לפני הרסטורציה באנגליה של שנת 1660, לא מופיע לפני שמה הכינוי "אוניית הוד-מלכותו".
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רכבת צעצוע

רכבת צעצוע ממונעת בקנה מידה 0 מתוצרת "דיסטלר", מסביבות 1950
רכבת מהירה על שלט מתוצרת לגו
רכבת צעצוע היא סוג של דגם רכבת, לרוב זול, מפושט ועמיד, הנמכר בחנויות צעצועים לילדים.
רוב רכבות הצעצוע הממונעות המודרניות מופעלות על ידי סוללות. בעבר הופעלו חלקן על ידי קפיץ. קיימות רכבות צעצוע שאינן ממונעות.
רכבות הצעצוע הראשונות היו עשויות פח. כיום הצעצוע עשוי לרוב פלסטיק או עץ. רכבות צעצוע לגיל הרך עשויות לעיתים בד וכוללות לחצנים בולטים או מנגינות.
בין רכבות הצעצוע הממונעות על ידי סוללות, יש המדליקות אורות ומשמיעות צלילים ויש הפולטות עשן. לרוב נמכרות רכבות צעצוע בערכות גדולות הכוללות קטר, קרונות, מסילה וכו'.
שוברת קרח

שוברת הקרח הגדולה בעולם "50 שנה לניצחון"
שוברת קרח היא ספינה שמטרתה לנוע ולנווט באזורים ימיים המכוסים בקרח.
כדי שספינה תיחשב לשוברת קרח עליה לעמוד בשלוש דרישות עיקריות: גוף מחוזק, צורה מיוחדת לשבירה ולפילוס של הקרח וכוח רב כדי לדחוף דרך הקרח. ספינה רגילה ללא גוף מחוזק לא תסתכן ותתקרב לקרח כלל. שוברת הקרח זקוקה לשלדה מחוזקת כדי לעבוד בסביבת קרח. ספינות אלו משתמשות במומנטום ובכוחן כדי לדחוף את חרטום הספינה מעל הקרח. משקלה של הספינה גורם לקרח שמתחתה להישבר לשניים ולהתנתק בחתיכות. עיצובו המיוחד של גוף שוברת הקרח מכוון את הקרח השבור מסביב לספינה או מתחת לקרח מסביב כדי לאפשר לספינה להתקדם הלאה. הצטברות של קרח שבור תעצור את הספינה מהר יותר משבירת הקרח עצמה. חלקיה של שוברת קרח הבולטים אל המים (למשל, המדחף) נמצאים בסכנה גדולה יותר להינזק מאשר גוף הספינה עצמו.
היסטוריה

אוניות בעלות גוף מחוזק המיועד להתמודד עם ים המכוסה בקרח ניבנו כבר מעת שיצאו המסעות הראשונים של האדם לקטבים. בתחילה היו אלה אוניות עץ שעיצובן היה דומה לאוניות רגילות, אולם הן חוזקו במיוחד למשימתן, במיוחד בקו המים. סביב האוניה הוצמדו לוחות מתכת להגנה על העץ ולעיתים נבנה להן חרטום מצופה מתכת, כמו גם שדרית וירכתיים. החיזוק נועד לשמור על גוף הספינה במידה והקרח השבור מפעיל לחץ על גופה בתנועת מלקחיים. תופעה זו אפשרית כתוצאה מרוחות וזרמי גאות ושפל.
שוברת הקרח הראשונה בכוח מנוע קיטור הייתה City Ice Boat No. 1 שנבנתה בפילדלפיה בשנת 1837. הייתה זו אוניית משוטה שנועדה לשבור קרח בשטח הנמל. שוברת הקרח האירופית הראשונה הייתה האונייה הרוסית "פיילוט" (Пайлот) שנבנתה בשנת 1864.
בתחילת המאה ה-20 החלו מספר מדינות להפעיל שוברות קרח מתמחות, רובן שייטו במימי חופים. ארצות הברית, קנדה, וברית המועצות אחריהן, בנו גם שוברות קרח שנועדו לשיט בלב ים ובהדחק של כ-10,000 טון. במהלך השנים השתכללו שוברות הקרח, אולם פריצת הדרך הבולטת נוצרה עם בניית שוברת הקרח הסובייטית "לנין", בשנת 1959, אשר הונעה באנרגיה גרעינית.
היסטוריה > שוברת הקרח הגדולה בעולם

בחודש מאי 2007 הושלמו מבחני-ים לשוברת הקרח הרוסית "50 שנה לניצחון" (ברוסית: 50 лет Победы). האונייה נכנסה לשירות בחברת הספנות מורמנסק המפעילה את כל שמונה שוברות הקרח הגרעיניות של ממשלת רוסיה. תחילת בנייתה של אונייה זו בשנת 1993, כאשר נבנתה שדרתה. בנייתה הופסקה שנה מאוחר יותר עקב קשיים כלכליים ברוסיה. אורכה של האונייה 159.6 מטר, רוחבה 30 מטר ומנועיה החשמליים הם בהספק של 23,602 כ"ס מכור גרעיני המותקן בה. האונייה יכולה לשאת 128 נוסעים ו-140 אנשי צוות.
תפקידן של שוברות קרח

שוברות קרח נדרשות כדי לשמור על נתיבי שיט פתוחים לאוניות משא באזורים בהם הים קופא, או במקומות שבהם הים קפוא באופן קבוע. שוברות קרח יקרות מאוד לבנייה ולהפעלה, בין אם הן מונעות בטורבינת גז, במנוע דיזל או באנרגיה גרעינית. נסיעה בשוברת קרח אינה נוחה בעת שהאונייה בים הפתוח. כמעט כל שוברות הקרח הן בעלות שדרית עבה ועגלגלה, ללא בליטות לייצוב האונייה ולכן הן נוטות להתנודד בקלות גם בים שקט יחסית. אף כאשר הן מפלסות דרכן בקרח הנסיעה בהן אינה נוחה, בגלל הרעש המתמיד והרעד של גוף האונייה.
בשוברות קרח מודרניות קיימים פרופלורים מוגנים בירכתיים ובחרטום, וכן מנועים בצידי האונייה המאפשרים סיבוב מהיר יותר. על רבות משוברות הקרח קיים גם כלי טיס (מסוק או מטוס קל) כדי לאפשר סיור לפני האונייה.
רכבת נושאת רכב

בתוך רכבת נושאת רכב לטווח קצר שעוברת מתחת לתעלת למאנש שבין צרפת לבריטניה.
רכבת נושאת רכב או מוטורייל (באנגלית: motorail) היא רכבת נוסעים המאפשרת לנוסעים להעלות את רכביהם יחד איתם לנסיעה. הנוסעים נוסעים בקרונות נוסעים רגילים (או בקרונות שינה בנסיעות ארוכות יותר) והרכבים מועמסים על קרונות משא, לרוב באותה רכבת.
קיימות רכבות נושאות המיועדות למרחקים קצרים שבהם נשארים בעלי הרכבים בתוך רכבם ואינם יורדים אל הרכבת; רכבות אלו נקראות "Car shuttle train", שפירושו "רכבת הסעים". אלו נפוצות בעיקר במעבר מעל או מתחת נהרות ומיצרים כמו מנהרת תעלת למאנש שבמנהרה תחתיה פועל שירות העברת כלי רכב בתשלום.
סוג שני של רכבות אלו מכונה "Car-carrying train". אלו משמשות לנסיעות ארוכות וכוללות קרונות נוסעים ולעיתים אף קרונות שינה.
הערות שוליים

↑  בצרפת מובלים נוסעי המוטורייל ורכביהם בשתי רכבות נפרדות.
ערך זה הוא קצרמרבנושא רכבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ריוחזאורוס

| ריוחזאורוס |
| --- | --- |

תקופה
טריאס עליון 227–213 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
משפחה:: ריוחזאוריים
סוג:: ריוחזאורוס
שם מדעי
 Riojasaurus ‏בונפרטה, 1969

ריוחזאורוס (שם מדעי: Riojasaurus; מילולית: "לטאת ריוחה") הוא סוג של דינוזאור דמוי-זאורופוד פרימיטיבי ממשפחת הריוחזאוריים הקדומה אשר התקיימה בסופו של תור הטריאס. הוא קרוי על שם הימצאות מאובניו בתצורות בלה ריוחה שבארגנטינה. הוא היחיד מהמשפחה שחי באמריקה הדרומית, כשקרובו למשפחה, האאוקנמזאורוס (Eucnemesaurus) נמצא בדרום אפריקה.
מאפיינים

דינוזאור זה דמה בצורתו לזאורופודים האמיתיים אך היה קטן יותר ואולי היה יכול להזדקף על שתיים אך בתנועתו היה נע על ארבע, בדומה לדובים. הוא הגיע לאורך עשרה מטרים, למשקל שלושה טון והיה בעל צוואר ארוך, ראש קטן וגפיים עבות ומסיביות. היו לו חמש שיניים בקדמת הלסת ועוד 24 בחלקה האחורי. המבנה של טבעות העיניים מרמז שהיה פעיל בשעות היום וכנראה ניזון מעלי צמחים כמו מחטניים, שרכים וציקסיים ששלטו בתקופתו.
ככל הנראה היה הריוחזאורוס סוג מעבר בין הפרוזאורופודים הפרימיטיביים לזאורופודים הענקיים ששלטו בתור היורה והקרטיקון.
הסוג תואר ב-1969 בידי הפלאונטולוג חוסה בונפרטה (אנ').
בתרבות

דינוזאור זה הופיע בסדרה הדינוזאורים!.
רפסודיה (בלט)

רפסודיה הוא בלט במערכה אחת שיצר הכוריאוגרף פרדריק אשטון, המבוסס על היצירה 'רפסודיה על נושא של פאגאניני' של המלחין סרגיי רחמנינוב. הבלט הוא בלט קצר בסגנון מופשט.
הבלט הוצג לראשונה ב-4 באוגוסט בשנת 1980 בבלט המלכותי בלונדון, והוקדש למלכה אליזבת האם. 'רפסודיה' חודשה פעמיים מאז 1980- בשנת 1995 ובשנת 2011.
היצירה 'רפסודיה' נוצרה כעשור לאחר פרישתו הרשמית של אשטון, ותוארה כ- Pièce d'occasion (יצירה שנוצרה במיוחד לאירוע מסוים) לכבוד אירוע יום הולדתה ה80 של המלכה האם, שהייתה בקשרי ידידות עם אשטון.
הופעת הבכורה ב-1980 הייתה גם ההופעה האחרונה של הרקדן מיכאיל ברישניקוב כרקדן אורח בבלט המלכותי בלונדון, והייתה היצירה היחידה שנוצרה בשבילו בתקופתו עם הבלט המלכותי. רחמנינוב מעולם לא הלחין יצירה לבלט אולם יצירות רבות שלו שימשו כוריאוגרפים ליצירות בלט, בין השאר על ידי וולור גור, בן סטיבנסון ומטס אק.
את רפסודיה יצר אשטון עבור קבוצה קטנה של רקדנים, 6 רקדנים ו-6 רקדניות, לצד שני רקדנים ראשיים.
בדרך כלל, הבלט יוצג לצד בלט קצר נוסף באותו ערב.
בעונת החורף 2015-2016 הציג הבלט המלכותי את 'רפסודיה' לצד 'זוג יונים', אף הוא של אשטון.