stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סמלים אסטרונומיים

סמלי גרמי השמיים מתוך כתב עת גרמני מ-1850
סמלים אסטרונומיים (או סמלים פלנטרים) הם סמלים מופשטים המייצגים גופים אסטרונומיים. הסמלים הללו הופיעו לראשונה בכתבי פפירוס יווניים בעת העתיקה. סמלים חדשים יותר הופיעו בעקבות גילויים חדשים ופריצות דרך בחקר החלל בין המאה ה-18 למאה ה-20.
פעם, השתמשו בסמלים הללו לעיתים קרובות אסטרונומים מקצועיים, חובבי אסטרונומיה, אלכימאים ואסטרולוגים. בימינו משתמשים בסמלים בעיקר אסטרולוגים, אך עדיין ניתן לראותם לעיתים בכתבים אסטרונומיים, במיוחד את סמלי השמש וכדור הארץ.
סמלים במערכת השמש > השמש

הסמל נוצר מהירוגליף מצרי. בימי הביניים סימל זהב ויום ראשון (היום שהרומאים הקדישו לכוכב חמה).
סמלים במערכת השמש > הירח

הסמל נוצר מהירוגליף מצרי. בימי הביניים סימל את המתכת כסף ואת יום שני.
סמלים במערכת השמש > כוכב חמה

היוונים קראו לו הרמס על שמו של שליח האלים המתווך בין העולם של החיים לעולם המתים. הרמס הוא אל המזל והרווח, אל המקרה ובלתי צפוי. מגן על נוודים ונוסעים. הרומאים קראו לו מרקוריוס הסמל מהווה "מקל השליח" עם שני נחשים הכרוכים סביבו. בימי הביניים סימל כסף מהיר (כספית) ואת יום רביעי.
סמלים במערכת השמש > נגה

הרומאים קראו לו ונוס על שמה של אלת היופי והאהבה. בהתחלה הסמל היה ללא קו אופקי וסימל מראה או שרשרת. בימי הביניים סימל נחושת החומר ממנו המראות היו עשויות, ויום שישי. בביולוגיה הוא סמל של נקבה (בשימוש מהמאה ה-18).
סמלים במערכת השמש > כדור הארץ

סמל נוצרי. בשימוש מהמאה ה-16, המאה בה הוכח כי כדור הארץ הוא כוכב לכת מן השורה ולא מרכז היקום.
סמלים במערכת השמש > מאדים

הרומאים קראו לו מארס על שמו של אל המלחמה בשל צבעו האדמדם הדומה לדם. הסמל מהווה מגן וכידון של מארס. בימי הביניים סימל ברזל ויום שלישי. בביולוגיה הוא הסמל של זכר (בשימוש מהמאה ה-18).
סמלים במערכת השמש > צדק

הסמל נוצר מאות יוונית Z (זטא) הקו האנכי נוסף בסוף המאה ה-1, ומסמל קיצור השם זאוס (Zeus). הרומאים קראו לו יופיטר על שמו של האל הראשי. בימי הביניים סימל אבץ ויום חמישי. בביולוגיה הוא סמל של צמח רב-שנתי.
סמלים במערכת השמש > שבתאי

אריסטו, פילוסוף מיוון העתיקה, קרא לו קרונוס על שם בנו של אורנוס, אל השמיים. הרומאים קראו לו סטורן על שמו של אל החקלאות. את סטורן ציירו עם חרמש או מגל, אותו ניתן לראות על הסמל. בימי הביניים סימל עופרת ויום שבת (היום שהרומאים הקדישו לסטורן).
סמלים במערכת השמש > אורנוס

כוכב הלכת השביעי שהתגלה על ידי אסטרונום אנגלי בשם ויליאם הרשל בשנת 1781. הוא קיבל את שמו של אל השמיים אורנוס. פירושו של הסמל: "פלנטה של הרשל. (ראה שתי אותיות H-Herschel). הסמל של אורנוס הוא שילוב של סמל השמש (מעגל ונקודה במרכזו) והסמל של מאדים (חץ המורה כלפי מעלה), שני הסמלים שייצגו עבור הרומאים את כוחות הטבע.
סמלים במערכת השמש > נפטון

קיומו של כוכב הלכת השמיני התגלה באופן תאורטי על ידי שני האסטרונומים הגרמניים אדמס ולוורייר בשנת 1846 לפני שנצפה פיזית על ידי טלסקופ באותה השנה. הוא מסמל את השרביט שצורתו קלשון של נפטון, מלך הים במיתולוגיה הרומית.
סמלים במערכת השמש > פלוטו

כוכב הלכת הננסי (הוצא מכוכבי הלכת בשנת 2005) התגלה במצפה הכוכבים של האסטרונום האמריקאי פרסיוול לוול בשנת 1930. הוא קיבל את שמו של אל המלכות התת-קרקעית. פירוש הסמל: שתי האותיות הראשונות בשמו של הכוכב בשפה האנגלית, או לחלופין ראשי-התיבות (P.L) של שמו של מגלה הכוכב, פרסוויל לוול.
הערות שוליים

↑  List of Egyptian hieroglyphs - Symbol "N5" - The Sun, Wikipedia
↑  List of Egyptian hieroglyphs - Symbol "N11" - Crescent Moon, Wikipedia
↑  Earth symbol, Wikipedia
1 2 3 4  Symbols of the Planets, Universe Today
↑  NASA/Moore Boeck, Solar System Symbols, NASA, ‏30.1.2018
דורון בר אדון

| --- | --- |

דורון בר אדון בסטודיו, 2020
 לידה:  1940 ירושלים, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  7 בספטמבר 2024 (בגיל 84 בערך) 
 שם לידה:  דורון בר-אדון
 לאום:  ישראלי
 תחום יצירה:  פיסול, ציור, חומר קרמי 
 
דורון בר-אדון (1940 – 7 בספטמבר 2024) היה צייר ופסל ישראלי.
ביוגרפיה

בר-אדון נולד בירושלים ב-1940 לארכאולוג ואיש ארגון ההגנה פסח בר אדון והעיתונאית דורותי בר אדון. בהיותו בן שלוש עברה המשפחה למושב מרחביה, שם גדל ובגר במקביל לשהותו בקיבוץ מרחביה.
בנערותו למד ציור אצל דן אמיתי, חבר קיבוץ שריד. בגיל 26 המשיך בלימודי אמנות במכללת אורנים אצל מרסל ינקו, בבצלאל אצל אברהם אופק ובאופן פרטי בגבעתיים אצל רודי להמן. בתקופת לימודיו בבצלאל הכיר את האמנית רעיה בר אדון, אותה נשא לאשה, ויחד שיתפו השניים פעולה.
החל מ-1976 לימד אמנות במוסדות כמו בית הספר התיכון תלמה ילין, אוניברסיטת חיפה, מכללת רופין, מכללת הגליל המערבי ובמכון אבני. לאורך השנים הציג עשרות תערוכות יחיד ותערוכות קבוצתיות וכן יצר עבודות באתרים ציבוריים ובמבנים כמו בניין המועצה האזורית אשכול ומגדל המים בחדרה.
מאז 1964 התגורר עם משפחתו בחופית. נפטר ב-7 בספטמבר 2024, והובא למנוחות בבית העלמין המשותף לכפר ויתקין, חופית ובית ינאי . הוא הותיר אחריו אישה, ילדים ונכדים.
קיר אמנות בחדרה, אריחים ולבנים מקרמיקה, 1972–1973
פרט בקיר האמנות בחדרה, 1972–1973
לקריאה נוספת

דורון בר-אדון: הבגד של ההורים, הוצאה עצמית, 2005
דורון בר-אדון: דימויים וימים, כנרת זמורה-ביתן, 2007
דורון בר-אדון: מורנו רודי להמן, במלאת לאמן 70 שנה, מעריב, 25 בינואר 1974
תבליטים חדשים בנוף הנגב, מעריב, 24 בפברואר 1974
אראלה הראל: פסל דרך, משא לספרות אמנות ועיון, 18 במאי 1972
עבודה זוגית- רעיה ודורון בר-אדון מציגים קרמיקה וחיתוכי עץ, דבר 7 במרץ 1968
דורון בר-אדון: קין בעיני עצמו – יוצר לוחם בזירה הפתוחה, סטודיו 115, יולי 2000, עמוד 36.
פיודור אייכמנס

| --- | --- |

 לידה:  25 באפריל 1897 Kuldīga county, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  3 בספטמבר 1938 (בגיל 41) 
 מדינה:  לטביה 
 השכלה:  המכון הפוליטכני של ריגה 
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות 
 
פיודור איוואנוביץ' אייכמנס (25 באפריל 1897 – 3 בספטמבר 1938) היה עובד נ.ק.ו.ד. של ברית המועצות, לטבי במוצאו. איש הרובאים הלטבים לשעבר. המפקד הראשון של מחנה סולובצקי. ראש אגף הגולאג באפריל-יוני 1930, ממארגני הדיכוי הסטליניסטי וממייסדי מערך מחנות העבודה הסובייטיים.
ביוגרפיה

נולד בחווה במחוז קורלנד שבלטביה.
הוא עבד בבית דפוס כנער משלוחים (1909), לאחר מכן עבד בחנות מור ומריליז במוסקבה. בשנת 1916 סיים את לימודיו במכון הפוליטכני בריגה שפונה למוסקבה. כחלק מחטיבת הרובאים הלטביים, הוא השתתף במלחמת העולם הראשונה, לאחר שנפצע באביב 1917, הוא שוחרר מהשירות הצבאי. הוא עבד כמנעולן באחד ממפעלי פטרוגרד. בשנת 1917 הצטרף למפלגת הפועלים הסוציאליסטית. מאז שנת 1918 - עבד בצ'קה של פטרוגרד, אז ב"רכבת טרוצקי" המפורסמת, שימש כמפקד הרכבת.
בספטמבר 1920, עם העברת הפעולות הצבאיות של הצבא האדום למרכז אסיה, מונה למחלקה המיוחדת של החזית הטורקסטנית כראש היחידה הפעילה, ואז - ראש סניף קזאלין של הצ'קה.
השתתף במלחמת האזרחים בטורקסטן, ואז עבד בצ'קה של טורקסטאן כעוזרו של גלב בוקיי. מאז 1922 - ראש המחלקה השנייה במחלקה המזרחית של הגפא"ו, האחראי למאבק בפעילות נגד מתנגדי המהפכה במרכז אסיה ובמזרח התיכון.
מאז שנת 1924 היה ראש מחנה המטרה המיוחדת סולובצקי. במאי 1926, לבקשת אייכמנס, הופחת מספר שנות המאסר של נפתלי פרנקל, ושנה לאחר מכן הוא שוחרר. פרנקל הפך לימים לסגן אלוף במשרד הפנים הסובייטי.
החל מיולי 1926, אייכמנס היה עורך המגזין החודשי "איי סולובצקי" ששימש כשופר של מחנות סולובצקי למטרה מיוחדת.
מאז 20 במאי 1929 היה ראש המחלקה השלישית במחלקה המיוחדת המשטרה החשאית (שעסקה בסיכול ריגול).
מ-25 באפריל ועד 16 ביוני 1930 - ראש אגף המחנות, שהפך באוקטובר אותה שנה לגולאג. אייכמנס היה אחראי על ניהול כל המחנות של המשטרה החשאית.
בשנת 1930 ארגן את המשלחת לוייגאץ' ועד שנת 1932 עמד בראשה, רשמית, המשלחת עסקה בחקירה ופיתוח של עפרות מתכת לא ברזליות באי ויגאץ' ובחוף ים קארה.
בשנים 1932–1937 - היה סגן ראש המחלקה ה-9 (ראש המחלקה היה גלב בוקיי), ראש המחלקה השלישית במחלקה 9 של המינהל הראשי לביטחון המדינה במשרד הפנים של ברית המועצות. מחלקה של שלושה אנשים שערכה עבודות צופן וניהלה קריפטוגרפיה, ארגנה תקשורת מוצפנת עם משימות חוץ של ברית המועצות.
ב-22 ביולי 1937 נעצר במהלך חיסול כוח אדם ותיק בשירותי הביטחון (הואשם בטרוצקיזם). נורה למוות ב-3 בספטמבר 1938.
שמו טוהר ב-25 ביולי 1956 במסגרת הדה-סטליניזציה.
ביוגרפיה > משפחתו

אשתו הראשונה נפטרה בלילה 8–9 ביולי 1921 במהלך מפולת הבוץ הרסנית של אלמא-אטא. אייכמנס עצמו נפצע.
האישה השנייה גלינה ניקולאייבה ילדה לו בת, אלווירה פיודורובנה שהתגוררה בארצות הברית.
הערות שוליים

↑  Списки жертв
↑  Самый известный начальник СЛОНа
↑  Глава Лагерная система сталинского периода. // Сергей Халанский Крещённые адом. Магадан: «Дикий Север», 2003. ISBN 0-9701429-3-5
↑  "ЦентрАзия". אורכב מ-המקור ב-2015-07-01. נבדק ב-2012-11-24.
↑  http://www.yabloko.ru/News/Npaper/18_99/4p1.html
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000249081  VIAF: 8460150325553510090003   WorldCat (עם VIAF): 8460150325553510090003
סברתה

התיאטרון הרומי בסברתה
רצפת פסיפס במרחצאות הסמוכות לים
סברתה (יוונית Σαβράτα; ערבית صبراتة) הייתה העיר המערבית מבין "שלוש הערים" (Τρίπολις - "טריפוליס") ששכנו לחופו של הים התיכון, כיום במחוז א-זאווייה בצפון-מערב לוב. שתי הערים האחרות היו אואה (כיום טריפולי) ולפטיס מגנה. שרידי העיר שוכנים במרחק של כ-65 ק"מ מערבית לטריפולי, ובשנת 1982 הם הוכרזו כאתר מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו. העיר המודרנית סברתה שוכנת כ-1.5 ק"מ דרומית לאתר הארכאולוגי ומתגוררים בה כ-20,000 תושבים.
היסטוריה

ייתכן שהעיר נוסדה במאה ה-7 לפנה"ס בידי פיניקים מצור בשם "צברתן" או "צברתען", ונראה שעד מהרה הייתה לחלק משטח ההשפעה של קרתחדשת. כמרכז סחר פיניקי בחוף הטריפוליטני, ריכזה סברתה את מוצריה של אפריקה, דרך מפרץ גָאבֶּס שבתוניסיה. העיר הייתה חלק מהממלכה הנומידית הקיקיונית של מסיניסה, עד אשר נכבשה בשנת 46 לפנה"ס על ידי הרומאים וסופחה למחוז אפריקה באימפריה.
סברתה הגיעה לשיא תפארתה במאה ה-2 ובמאה ה-3 לספירה. בתקופה זו נבנו מבנים מונומנטליים ברחבי העיר, והידוע בהם הוא התיאטרון. שקיעתה של העיר החלה במאה ה-4, כשהצטמצם היקף הסחר עם אפריקה ובין תושביה ניגלו יריבויות על רקע דתי. הונדלים פלשו אל העיר בשנת 455 והרסו את חומותיה. אף הכיבוש הביזנטי לא הביא לשינוי מצבה, והיא ננטשה באופן סופי לאחר הפלישות הערביות במאה ה-7 ובמאה ה-11.
האתר הארכאולוגי

האתר מחולק לשני מתחמים, מזרחי ומערבי, וביניהם שטח פתוח ברוחב של כ-150 מטר. אורכו של כל אחד משני המתחמים הוא כ-300 מטר מחוף הים דרומה.
המבנה החשוב והשמור ביותר באתר הוא התיאטרון הרומאי הניצב במתחם המזרחי, כ-200 מטר מחוף הים. המבנה הוקם ככל הנראה במחצית השנייה של המאה ה-2, וחלקו המרשים ביותר הוא הקיר האחורי (Scaenae frons) בן שלוש הקומות הנתמך בעמודי שיש. 11 הטריבונות יכלו לאכלס עד 5,000 צופים. בסברתה שוכנים גם מקדשים לאלילים מהמיתולוגיה המצרית, כדוגמת מקדש איזיס הנמצא במתחם המזרחי, סמוך לתיאטרון.
במתחם המערבי שוכן הפורום ובו מספר מבנים ומקדשים שביניהם מקדש יופיטר, מקדש אנטוניוס, מקדש הרקולס והבזיליקה הנוצרית מימי יוסטיניאנוס הראשון ובה רצפת פסיפס. פסיפסים השתמרו גם בבתי המרחץ: במרחצאות הסמוכות לים נצבעו הפסיפסים בצבעי הים, בעוד שאלה הסמוכות לתיאטרון נצבעו בשחור ובלבן.
מאוזולאום בס מהמאה ה-2 לפנה"ס שוכן במתחם המערבי, והוא בנוי בסגנון פוני-הלניסטי. המבנה שוחזר ברובו בשנות ה-20 של המאה ה-20 על ידי ארכאולוגים מקומיים.
במרחק של פחות מקילומטר מהאתר שוכן האמפיתיאטרון הרומי שהוקם במאה ה-2 ואשר יכול היה להכיל עד 10,000 צופים. באתר שני מוזיאונים, האחד לממצאים פוניים והאחר לרומיים.
מאוזוליאום בס
בנימין גיגר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1947 (בן 78 בערך) חיפה, ישראל
 מקום מגורים:  ישראל ישראל
 מקום לימודים:  בית הספר הריאלי העברי בחיפה  אוניברסיטת תל אביב האוניברסיטה העברית בירושלים מכון ויצמן למדע
 
בנימין (בני) גיגר (נולד ב-1947) הוא פרופסור לביולוגיה, חבר האקדמיה הלאומית למדעים (ארצות הברית).
בין השנים 2004-2009 שימש דקאן הפקולטה לביולוגיה במכון ויצמן למדע. מנהל מרכז יד אברהם לחקר הסרטן, ומנהל מרכז קלור לפיזיקה ביולוגית בַּמכון. נשיא הפורום האירופי לציטוסקלטון. בין השנים 2009-2019 היה יושב ראש הוועדה האקדמית של הקרן הלאומית למדע.
ביוגרפיה > לימודים

בנימין גיגר נולד בחיפה, וסיים את לימודיו בבית הספר הריאלי העברי בעיר בשנת 1965. הוא בוגר תואר ראשון במיקרוביולוגיה מאוניברסיטת תל אביב ואימונולוגיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בעל תואר שלישי באימונולוגיה כימית ממכון ויצמן למדע, בהנחיית פרופ' רות ארנון. את הבתר-דוקטורט עשה ב אוניברסיטת סן דייגו (אנ'), שבארצות הברית.
ביוגרפיה > קריירה אקדמית

ב-1980 החל לעבוד במכון ויצמן. בשנת 1984 הפך לפרופסור ובשנת 1988 לפרופסור מן המניין. בין השנים 1989-1995 כיהן כדיקן מדרשת פיינברג וכראש המחלקה לביולוגיה מולקולרית של התא. בין השנים 1996-2004 היה מרַכז הפעילות החינוכית של בשער. במרץ 2020 גילה יחד עם פרופ' ערן סגל ממכון ויצמן ופרופ' יובל דור מהאוניברסיטה העברית בירושלים שיטה לניטור, זיהוי וניבוי אזורי התפשטות של נגיף קורונה.
ביוגרפיה > חיים אישיים

בנימין גיגר נשוי לד"ר סלי גיגר, אב לענת, תמר ואבנר וסב ליותם, שירה, איילה ואור. בתו היא חוקרת הסרטן פרופ' תמר (תמי) גיגר, אף היא חברת סגל במכון ויצמן למדע. אחיו, מיכה גייגר, הוא נציג חברת שמרוק באירופה ובישראל, חברת ההשקעות של משפחת וולט דיסני.
פעילות ציבורית בעבר ובהווה

ראש ועדות התוכנית למדע וטכנולוגיה בחטיבות הביניים ובבתי הספר היסודיים
חבר הוועד המנהל של הקאמרטה הישראלית ירושלים
יו"ר ועדת המקצוע למדע וטכנולוגיה בחברה (מוט"ב) בחטיבה העליונה
חבר ועדת ההיגוי של "היוזמה למחקר יישומי בחינוך".
הערות שוליים

↑  פרופ' בנימין גיגר באתר האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
↑  פרופ' בנימין גיגר נבחר לאקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
↑  הקרן הלאומית למדע - היסטוריה
↑  בנימין גיגר בביה"ס הריאלי, 1965
↑  פרופ' יואכים שפאץ ופרופ' בנימין גיגר: ביולוגיה סינתטית
↑  צעד אחד לפני התפשטות הנגיף
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007423222905171  VIAF: 22148874528349621612   WorldCat (עם VIAF): 22148874528349621612 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הלסינגבורג (כדורגל)

מועדון הכדורגל הלסינגבורג (בשוודית: Helsingborgs IF) הוא מועדון כדורגל שוודי מהעיר הלסינגבורג שבדרום שוודיה. מועדון הכדורגל, שהוקם ב-4 ביוני 1907, זכה עד ראשית המאה ה-21 ב-6 אליפויות לאומיות וחמישה גביעים לאומיים והגיע לגמר הגביע פעמיים נוספות. הקבוצה משחקת בליגה הבכירה בשוודיה.
יריבתה הגדולה ביותר של הקבוצה היא קבוצת הכדורגל מהעיר מאלמה, השכנה, והמשחקים ביניהן מכונים "הדרבי של מחוז סקונה".
תארים

אליפות שוודיה:
אלופה (6): 1928/29, 1929/30, 1932/33, 1933/34, 1940/41, 1999
סגנית (6): 1927/28, 1948/49, 1953/54, 1995, 1998, 2000
המאסטר-קאפ השוודי:
סגנית (2): 1914, 1918
הגביע השוודי:
זוכה (5): 1941, 1997/98, 2006, 2010, 2011
סגנית (2): 1950, 1993/94
הסופר קאפ השוודי:
סגנית (1): 2007
הערות שוליים

↑  המחוז הדרומי של שוודיה, בו נמצאות שתי הערים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 123744946   WorldCat (עם VIAF): 123744946
יונה בוגלה

| --- | --- |

יונה בוגלה תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1908 אתיופיה (1897–1975) וולקה, אתיופיה 
 פטירה:  14 באוגוסט 1987 (בגיל 79 בערך) ישראל פתח תקווה, ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 
יונה בוגלה רדא, הנקרא גם יונה (בן) נפתלי, (1908 – 14 באוגוסט 1987) היה מחנך ואיש ציבור ישראלי יהודי-אתיופי שהיה מנהלה של רשת החינוך של ביתא ישראל באתיופיה. במשך שנים פעל לחיזוק הקשר בין יהודי התפוצות לקהילת ביתא ישראל ולמדינת ישראל ולהעלאתם לישראל.
קורות חיים

בוגלה נולד ב-1908 בכפר היהודי וולקה, הסמוך לעיר גונדר. הוריו היו בירו בוגלה ובלטו רדא. שמות אחיו: מקונן (1890-1978), נגוסה, סלמון (סבה של טהוניה רובל), אקלט, היבסט, איניאו (1922-2021), אטנו, ומטקו (מפקד משטרת מחוז שיוואה).
בילדותו יונה היה רועה צאן, ומאוחר יותר החל ללמוד וכתוב באמהרית ולימודי קודש בבית הכנסת המקומי של ליקה כהנת ברוך אדהנן. ב-1921 ביקרו בוולקה ד"ר יעקב פייטלוביץ' ופרופ' תאמרת עמנואל, וכאשר עזבו את הכפר, יונה הצטרף אליהם והחל ללמוד בבית הספר העברי שבאדיס אבבה. ב-1923 נשלח בוגלה יחד עם עוד ארבעה נערים ללמוד בבית הספר תחכמוני שבירושלים, כעבור שנתיים עבר בוגלה יחד עם מקוריה צגיה ללמוד בפרנקפורט שבגרמניה. ב-1929 החל ללמוד במכון אשר (Institute Ascher) שב ב-Bex שבקנטון וו שבירתו לוזאן שבשווייץ. לאחר מכן למד בבית הספר של כי"ח שבפריז, צרפת. ב-1931 שהה יונה בוגלה בגרמניה ולמד לקראת תואר ראשון באוניברסיטת היידלברג. עם פתיחתו המחודשת של בית הספר היהודי באדיס אבבה, נקרא יונה לשוב לאתיופיה טרם סיום לימודיו על ידי ד"ר פייטלוביץ ופרופ' תאמרת עמנואל.
ב-1931 שב לאתיופיה כדי לשמש מורה בבית הספר העברי תחת הנהלתו של עמנואל.
עם כיבוש אתיופיה בידי איטליה ב-1936, בית הספר סבל מקשיי תקציב ויונה וחברו הטוב היילו דסטה סייעו בתחזוקו עם גיוסם לצבא עבר הניהול למנגיסטו יצחק עד שנסגר. יונה גויס לחיל הרפואה ושימש כמתורגמן בצלב האדום האתיופי. עם חזרת השלטון האתיופי ומכיוון שבימים ההם בית הספר באדיס אבבה היה סגור, נאלץ יונה לחפש משרה אחרת. וב-1941 יונה נבחר לנהל את מחלקת התרגום במשרד החינוך. יונה נבחר למשרה זו בזכות כישרונו יוצא הדופן לשפות ושליטתו בצרפתית, עברית, אנגלית, גרמנית, יידיש, איטלקית, אמהרית, געז, שפת אורומו, תיגרינית. תפקידה של המחלקה אותה ניהל היה לתרגם ספרי לימוד שונים משפות אירופיות לאמהרית ולהפיצם לכלל בתי הספר.
במקביל לעבודתו במשרד החינוך, המשיך יונה לעסוק בנושאי הקהילה ונפגש עם אישים מאתיופיה וישראל על מנת להטיב את מצבם של יהודי אתיופיה במקום מושבם באתיופיה. עם הקמתה של מדינת ישראל ב-1948, יונה החל לפעול ביתר מרץ להקמת מוסדות חינוך ברחבי אתיופיה ללימוד כללי, לימודי יהדות ועברית, דאג לפתיחת מרפאות, הקמת בתי כנסת ומרכזים חקלאיים ובמקביל פעל במרץ תוך יצירת קשר עם גורמים ישראליים לקראת עלייה למדינת ישראל. ביתא ישראל סבלו מאוד על רקע יהדותם משכניהם וכן מהמיסיון שניסה להמיר את דתם, ויונה יחד עם הקייסים ומנהיגי הקהילה פעלו יחד לשיפור תנאיהם של בני הקהילה.
קורות חיים > כאיש הסוכנות: 1978-1953

ב-1953 התפטר מתפקידיו בממשלה והחל ללמד בבית הספר העברי שהוקם באסמרה למען ביתא ישראל, שבוגריו הראשונים נשלחו יותר מאוחר ללמוד בישראל בכפר הנוער כפר בתיה. כשחזרו נערי כפר בתיה לאתיופיה, נסגר בית הספר באסמרה ובמקומו קמו בתי ספר נוספים בכפרים היהודיים. יונה בוגלה היה המייסד והמנהל של בתי הספר היהודים באתיופה של הסוכנות היהודית.
ב-1966 הוזמן והשתתף בטקס חנוכת המשכן הכנסת החדש.
קורות חיים > בישראל: 1987-1979

ב-1979 הורתה הממשלה האתיופית לסגור את בתי הספר של אורט בטענה של פעילות לאומית-ציונית. מורי בתי הספר היו מבוקשים ורבים מהם יצאו את גבולות המדינה דרך סודאן והגיעו לישראל.
בימים אלה חייו של יונה היו בסכנה, ולאחר ניסיונות שונים להעלותו ארצה, גם על ידי מדינת ישראל, הוא הצליח להשיג אשרת יציאה בעזרתו של איילה גולטה, ביתא ישראל שהתגורר באדיס אבבה, אשר שימש כערב. בסיועו של גראנום ברגר, נשיא ארגון הסיוע לביתא ישראל בארצות הברית, נרכשו כרטיסי הטיסה. לבסוף, ב-19 באוקטובר 1979, עלו יונה, אשתו ובתו לטיסה מאדיס אבבה לאתונה ולמחרת הגיעו לישראל. עם הגעתו לישראל פעלו בה כבר ארגונים למען עליית הקהילה, הצטרפותו של בוגלה לקריאות העלייה חיזקה והעלתה את המודעות. ב-15 בנובמבר נאם בוגלה באספה הכללית של הפדרציה היהודית במונטריאול ושבה נכחו כ-3,000 ממנהיגי יהדות צפון אמריקה, והסביר את הצורך בעלייה המונית דחופה של בני קהילתו. בזכות נאומו התקבלה באותו היום החלטה היסטורית להכרה בזכויותיהם של ביתא ישראל כשאר יהודי התפוצות. ב-1984 זכה יונה לראות חלק מבני הקהילה שכה אהב ודאג לה, עולים לישראל במסגרת מבצע משה. יונה עבר בין מרכזי הקליטה לקבל את העולים החדשים ולברך אותם.
באוקטובר 1985, התקיים טקס במעמדו של שלמה הלל – יושב ראש הכנסת, חברי כנסת, שגריר ארצות הברית בישראל, אורחי כבוד ומנהיגים של ביתא ישראל. בטקס זה קיבל יונה את אות הנגיד תוך הוקרה עבור שנות פועלו, על המאבקים הארוכים והקשים שניהל, על כך שעודד ונתן תקווה לעמו בזמנים שבהם לא הייתה תקווה באופק ועל כך שפעל לאורך כל הדרך ללא משא פנים תוך אמונה שלמה לזכויותיהם של ביתא ישראל.
יונה בוגלה נפטר ב-19 באוגוסט 1987 בגיל 79 ונקבר ליד מורו, פרופ' עמנואל בחלקת גדולי האומה בהר המנוחות בירושלים, סמוך לקברו של הנשיא השני יצחק בן צבי.
חיים אישיים

בשנת 1945 נישא לטַיִיטוּ קֵלְקֵלה ונולדו לזוג נולדו שמונה ילדים: אפרים, זכריאס (זאוודו), רות, אסתר, עמנואל, ישעיהו, ישראל ואליאס.
הנצחתו

רחובות על שמו בנתניה ובראשון לציון
מוסדות חינוך: בנין חינוכי הפנימית תו"מ בחרב לאת, בית-ספר "הדרים ע"ש יונה בוגלה" ברחובות
"ככר בוגלה" ברמלה (נחנכה ב-2019)
"פארק בוגלה" בראש העין (נחנך ב 28.9.2023).
"גן יונה בוגלה" בפתח תקווה
ספרים ומאמרים

הגדה של פסח =Hagada sel Pekahe = Passover Haggadah / תרגום וייעוץ: יונה בוגלה ואריה גלעד ; עריכה: יוסף הדנה, 1993
חגי ישראל : ראש שנה יום הכפורים סכות / שמואל בארי, יונה בוגלה, מנחם וולדמן, 1991
סידור ברכת גאולים / תורגם מעברית לאמהרית על ידי הרב יונה בוגלה, הרב יוסף הדנה, 1992
ברכת המזון / תרגום אמהרי - יונה בוגלה, 1991
Yaqan maqwitariya : ya’abriwyan warotoh / azgaja Yona Bogale
Jewish calendar 5728 of the Beta Israel (Falasha) School in Ethiopia / prepared by Yona Bogale
[Jerusalem] : The Jewish Agency Department for Torah Education and Culture in the Diaspora, [1966]
?Memories of an Ethiopian (Falasha) pupil in the land of Israel / Yona Bogale, 1986
BaʼAṡé Lebna Dengel zamana mangeśt : ka1520-1527 : wada ʼItyop̣yā yatalāka yaPortugāl malekt / [darāsiwu ʼAbā Frānsis ʼAlvāréṣ ; kaPortugāleñā wada ʼEngelizeñā yataragomawu lord Stānlé ʼÉldarlé ; wada ʼAmāreñā yataragomawu ʼato Yonā Bogāla.
Ba-asē Galāwdewos zamana-mangest ba-Ityopyā ya-tasarrā ya-Portugaloč jagenennat / translated by Murad Kamil and Yonā Bogāl.
Addis Ababa : Berhannena Selam Press, 1944. በአፄ ፡ ገላውደዎሰ ፡ ዘመን ፡ መንግሥት ፡ በኢትዮፕእያ ፡ የተሠራ ፡ ያፖርቹጋሎች ፡ ጃግንነት ፡ / ሚጌኤል ፡ ዴ ካስታንሆዞ ፡ እንደተረከው ። ተርጉሚዎቹ ዶከተር ሙራድ ካሚል ፡ አቶ ዮና ቦጋለ
The Falashas of Ethiopia, Presentation to the Plenary Session of the General Assembly of North American Jews, November 15, 1979
Translation of the Pirkei Avot (Sayings of the Fathers) from Hebrew into Amharic 1954
Translation of the Hagada Shel Pessah (the deliverance of the Israelites from Egypt’s bondage) from Hebrew into Amharic
(Hand copy of 400 pages of an ancient Ge’ez prayer book for Ethiopian Jews, now in the process of translation into Amharic (scheduled for publication in 2018- 2019
(Compilation of a Hebrew-Amharic dictionary, approximately 1400 pages (scheduled for publication online
Translation of Be Atse Libne Dinguel Zemene Mengest, a history book from the Sixteenth Century written by Francisco Alvarez about the Portuguese Emissaries visit to the Ethiopian King, Libne Dingil, 1520-1527. Originally translated from Portuguese to English by Lord Stanley of Alderley in 1881, it was translated from English to Amharic by Yona Bogale in the 1950’s and published in 2017.
Translation from English to Amharic of Ye Portugaloch Jegnenet (The Heroism of Portugals), a book about the army of four hundred Portuguese sent to Ethiopia in the Sixteenth Century, first published in 1541 by Miguel Kastanhozo ; published by Yona Bogale’s family in 2017
Jewish Calendar in Hebrew, English and Amharic, edited and published every year from 1954 to 1978
Translation of "Jerusalem shel Zahav" (Jerusalem of Gold), a popular song composed by Naomi Shemer, from Hebrew to Amharic
מילדותי, חברנו - עלון לענייני תלמידים מאת תלמידי בית-הספר 'תחכמוני' בירושלים, ד' אדר א'
תרפ"ד, עמ' ב-ג ; ה' אדר ב' תרפ"ד, עמ' ב-ג.
מכתבים : למורי, לעוזרי, ולחברים היקרים, חברנו, ט'-י' תמוז תרפ"ד, עמ' ח.
בתי-הספר של בית ישראל באתיופיה, פעמים, 22 (תשמ"ה), עמ' 89–92.
מילון עברית-אמהרית - בכתב-יד
פרקי-אבות - תרגום לאמהרית עם פירוש - בכתב-יד
לקריאה נוספת

שמואל ילמה ואחרים, על כנפי היונה - 100 שנה להולדתו של יונה בוגלה: 100 שנות פעילות ציונית באתיופיה, 2008, תשס"ח, גפן בית הוצאות לאור בע"מ
זכריאס יונה, על כנפי יונה, אזור- צמרת הוצאה לאור, תשפ"א/ 2021.
יונה בוגלה, כללי החגים היהודים, המחלקה לחינוך ולתרבות תורניים בגולה, תשכ"א (אמהרית)
Simon D. Messing, The Story of the Falashas: "Black Jews" of Ethiopia, Brooklyn, 1982
הערות שוליים

↑  Simon D. Messing, The Story of the Falashas: "Black Jews" of Ethiopia, Brooklyn, 1982, p. 73-74
↑  Howard M. Lenhoff, Black Jews, Jews, and Other Heroes: How Grassroots Activism Led to the Rescue of the Ethiopian Jews, Gefen Publishing House, 2007
↑  "Issues at the CJF Assembly", JTA, November 20, 1979
↑  ביוגרפיה, מאת בנו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007375625505171  ISNI: 0000 0000 6692 5963  LCCN: no2017065329  VIAF: 30994205   WorldCat (עם VIAF): 30994205
נעם יעקובסון

| --- | --- |

 לידה:  27 ביולי 1975 (בן 49) פתח תקווה, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2004
 מקום לימודים:  רימון בית ספר למוסיקה, אמי"ת גוש דן, ישיבת הר עציון, ישיבת בני עקיבא נחלים, אוניברסיטת בר-אילן, ישיבת עתניאל 
 עיסוק:  זמר, שחקן
 סוגה:  מוזיקה יהודית מקורית
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  גיטרה, דג'מבה
 חברת תקליטים:  הינדיק הפקות
 פרופיל ב-IMDb
 
יעקובסון (שני משמאל) בצילומי התוכנית "בשביל ישראל" בערוץ מאיר
נעם יעקובסון (נולד בי"ט באב תשל"ה, 27 ביולי 1975) הוא מוזיקאי, שחקן, חקיין וקומיקאי ישראלי.