stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צמחונות אובו-לקטו
הערות שוליים

↑  Wayback Machine, web.archive.org, ‏2015-04-27
↑  Wanna Go Vegetarian? What Type Do You Think You Would Be, The Spruce Eats (באנגלית)
↑  What Does It Mean to be Vegetarian, and What Can You Eat?, The Spruce Eats (באנגלית)
↑  JAINpedia > Resources > Jainism FAQs, www.jainpedia.org
↑  Dairy and poultry sector growth in India
↑  Indian consumer patterns, www.webcitation.org
↑  Agri reform in India
↑  The Vegetarian Movement in England 1847-1981, www.ivu.org
↑  A History of Veganism from 1806
↑  Position Statement on Vegetarian Diet, web.archive.org, ‏2012-05-29
↑  Food Safety and Standards Authority of India. 'Food Safety and standards (Packaging and Labelling) regulations, 2011
צמחוני אובו-לקטו אוכלים מנות גבינה.
צמחוני אובו-לקטו אוכלים מנות ביצה.
צמחוני אובו-לקטו צורכים מוצרי חלב.
קארל פרידריך אבל

| --- | --- |

דיוקן קארל פרידריך אבל מאת תומאס גיינסבורו, 1777
 לידה:  22 בדצמבר 1723 קתן, אנהלט-קתן, האימפריה הרומית הקדושה 
 פטירה:  20 ביוני 1787 (בגיל 63) לונדון, ממלכת בריטניה הגדולה 
 מקום קבורה:  הכנסייה הקדושה סנט פנקראס 
 מוקד פעילות:  האימפריה הרומית הקדושה 
 מקום לימודים:  בית הספר ע"ש תומאס בלייפציג 
 זרם:  המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  ויולה דה גמבה 
 
קארל פרידריך אָבֵּל (בגרמנית: Carl Friedrich Abel;‏ 22 בדצמבר 1723 – 20 ביוני 1787) היה מלחין גרמני מן התקופה הקלאסית. כמו כן הוא היה נגן ויולה דה גמבה מוכשר וחיבר מוזיקה רבת-ערך לכלי זה.
במילון הרשומות הביוגרפיות של בתי המשפט רשומה שנת לידתו כ-1720.
ביוגרפיה

אבל נולד בקותן, בן לכריסטיאן פרדיננד אבל, צ'לן וויולן דה גמבה ראשי בתזמורת החצר של יוהאן סבסטיאן באך. אין ראיה לכך, שאבל למד בבית הספר שליד כנסיית תומאס בלייפציג, אבל הודות להמלצתו של באך התקבל ב-1748 לתזמורת החצר של יוהאן אדולף האסה בדרזדן, שם נשאר למשך עשר שנים. בשנת 1759 (או 1758, לפי הרשומות), לאחר הריסת העיר בידי פרידריך הגדול, נסע לאנגליה והיה למוזיקאי הלשכה של המלכה שרלוט. בלונדון ערך קונצרט מיצירותיו הוא, שבו ניגן בכלים שונים, בהם צ'לו בן חמישה מיתרים, שנודע בשם "פנטקורד", המצאה חדשה של סר אדוארד ולפול.
ב-1762 בא יוהאן כריסטיאן באך, בנו האחד-עשר של יוהאן סבסטיאן באך, והצטרף אליו בלונדון. הידידות בין השניים הובילה, בשנת 1764 או 1765, לייסוד קונצרטי באך-אבל המפורסמים, הקונצרטים הראשונים למנויים באנגליה. בקונצרטים אלה הופיעו הרבה אמנים אורחים ידועי-שם, ויצירות רבות של היידן הושמעו בהם לראשונה.
במשך שנים רבות ארגנה את הקונצרטים הגב' תרזה קורנליס, זמרת אופרה ונציאנית לשעבר, שהחזיקה בבעלותה אולם קונצרטים בבית קרלייל בכיכר סוהו, אז פסגת האירועים שבאופנה. ב-1775 השתחררו הקונצרטים מן התלות במרת קורנליס ונמשכו בהנהגת אבל ובאך עד למותו של באך בשנת 1782. אבל היה גם עתה מבוקש מאוד כנגן בכלי נגינה שונים, חדשים ועתיקים. הוא סייר בגרמניה ובצרפת בין 1782 ל-1785 ובשובו ללונדון היה לחבר ראשון במעלה בארגון "הקונצרטים המקצועיים הגדולים" באולמות כיכר הנובר בסוהו. לכל אורך חייו נהנה מחיי שפע ומותרות, וסביר להניח, ששתיינותו החישה את מותו, ביוני 1787 בלונדון.
אחת מיצירותיו של אבל התפרסמה עקב ייחוס שגוי: במאה ה-19 קוטלג כתב-יד של סימפוניה בכתב ידו של מוצרט כסימפוניה מס' 3 במי במול מז'ור, מס' 18 ברשימת קכל, וכך יצאה הסימפוניה לאור בהוצאה המלאה הראשונה של יצירות מוצרט בהוצאת ברייטקופף את הרטל. לאחר זמן התגלה, שאבל הוא שכתב למעשה את הסימפוניה הזאת והנער מוצרט העתיק אותה - כנראה למטרות לימוד - כשביקר בלונדון ב-1764. הסימפוניה הזו יצאה לאור במקורה כיצירת המסיימת את שש הסימפוניות אופוס 7 של אבל.
יצירות נבחרות

אופוס 1: 6 אוברטורות או סינפוניות (1761)
אופוס 2: 6 סונאטות לכלי מקלדת וכינור וצ'לו (אד ליביטום) (1760)
אופוס 3: 6 טריו סונאטות לשני כינורות ובאסו קונטינואו (1762)
אופוס 4: 6 אוברטורות או סינפוניות (1762)
אופוס 5: 6 סונאטות לכלי מקלדת וכינור וצ'לו (אד ליביטום) (1762)
אופוס 6: 6 סונאטות לכלי מקלדת וחליל (1763)
אופוס 7: 6 סימפוניות (1767)
אופוס 8: 6 רביעיות מיתרים (1768)
אופוס 9: 6 טריו סונאטות לכינור, צ'לו ובאסו קונטינואו (1771)
אופוס 10: 6 סימפוניות (1771)
אופוס 11: 6 קונצ'רטי לכלי מקלדת וכלי מיתר (1771)
אופוס 12: 6 רביעיות חליל (1774)
אופוס 13: 6 סונאטות לכלי מקלדת וכינור (1777)
אופוס 14: 6 סימפוניות (1778)
אופוס 15: 6 רביעיות מיתרים (1780)
אופוס 16: 4 טריו סונאטות לשני חלילים ובאסו קונטינואו (1781)
אופוס 16: 6 טריו סונאטות לכינור, ויולה וצ'לו (1782)
אופוס 17: 6 סימפוניות (1785)
אופוס 18: 6 סונאטות לכלי מקלדת וכינור (1784)
הערות שוליים

↑  ולטר קנאפה ואחרים, הערך "קארל פרידריך אבל" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
1 2  קנאפה, שם
↑  קנאפה, שם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257317205171  PLWABN: 9810640320705606  BIBSYS: 1067497  BNE: XX5214240  BnF: cb13890559v (data)  CANTIC: a11459682  CiNii: DA06837123  GND: 118646583  ICCU: CFIV078461  ISNI: 0000 0001 2140 3819  LCCN: n79110533  LNB: 000251948  MusicBrainz: 449987ad-2b8c-4b1c-aeca-c2ab8d1e078d  NKC: jn19990000009  NLA: 35315076  NTA: 095141898  RERO: 02-A000002712  SNAC: w6515n7m  SUDOC: 081017723  Trove: 908610  ULAN: 500360067  VIAF: 76499141   WorldCat (עם VIAF): 76499141
קו צינור קיסטון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 סוג:  צינור נפט 
 מדינות:  ארצות הברית, קנדה 
 אורך:  4,500 ק"מ
 מסלול הצינור
 
קו צינור קיסטון (באנגלית: Keystone Pipeline) הוא קו צינורות להעברת נפט בצפון אמריקה. הקו משתרע על פני אורך של למעלה מ־4,500 ק"מ. הוא מתחיל בהארדיסטי, אלברטה ומסתיים ביוסטון ופורט ארתור טקסס.
לקו הצינורות ארבעה שלבי בנייה:
שלב 1 – הארדיסטי – פאטוקה אילינוי, דרך ססקצ'ואן, מניטובה, דקוטה הצפונית, דרום דקוטה, נברסקה, קנזס ומיזורי. הצינור באורך 3,456 ק"מ. בנייתו הסתיימה בשנת 2010.
שלב 2 – סטיל סיטי נברסקה – קאשינג אוקלהומה, באורך 468 ק"מ. בנייתו הסתיימה בפברואר 2011.
שלב 3 – קאשינג – פורט ארתור, באורך 784 ק"מ, יחד עם שלוחה ליוסטון. בנייתו הסתיימה בינואר 2014, והשלוחה – בשנת 2016.
שלב 4 – צינור עתידי, המכונה Keystone XL, בין הארדיסטי לסטיל סיטי דרך בייקר מונטנה.
קיסטון XL

קיסטון XL הוא מיזם של חברת טראנס-קנדה ומהווה את השלב הסופי המיועד של מערכת הצינורות – צינור בקוטר 36 אינץ' (910 מילימטרים) שינוע בין הארדיסטי לסטיל סיטי דרך מדינת מונטנה לאורך 1,900 קילומטר. הצינור תוכנן בשנת 2008 אך נתקל בהתנגדות ציבורית ופוליטית, עקב נזק סביבתי מוערך, והתוכנית בוטלה על ידי ממשל אובמה. בשנת 2017 הנשיא דונלד טראמפ חתם על מזכר הבנות ולאחר מכן על היתר לבניית הצינור, אך ההיתר בוטל על ידי מערכת המשפט במונטנה. במרץ 2019 חתם הנשיא על צו שעוקף את החלטת בית המשפט. בינואר 2021, ביום השבעתו, חתם הנשיא ג'ו ביידן על ביטול ההרשאה של קודמו, דונלד טראמפ, במצב שבו כ-150 ק"מ של הצינור כבר הונחו בצד האמריקני, ו-2.2 ק"מ נוספים הושלמו בצד הקנדי.
הערות שוליים

↑  ולעזאזל הסביבה: טראמפ חתם על אישור לבניית צינור הנפט מקנדה לארה"ב, באתר כלכליסט, 30 במרץ 2019
צ'ובשים

| --- | --- |
 
 אוכלוסייה
 כ-1,800,000
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
  רוסיה רוסיה: 1,637,000  קזחסטן קזחסטן: 22,305 אוקראינה אוקראינה: 10,593  אוזבקיסטן אוזבקיסטן: 10,074   טורקמניסטן טורקמניסטן:2,281   בלארוס בלארוס: 2,242   מולדובה מולדובה: 1,204  קירגיזסטן קירגיזסטן: 848,  גאורגיה גאורגיה: 542   לטביה לטביה: 534  אזרבייג'ן אזרבייג'ן: 489  אסטוניה אסטוניה: 373
 שפות
 צ'ובשית, רוסית, טטרית
 דת
 רוב: נצרות-אורתודוקסית-רוסית מיעוט: אסלאם-סוני
 קבוצות אתניות קשורות
 בולגרים של הוולגה, מארים, טטרים ועמים טורקיים אחרים
רקדנים צ'ובשים בתלבושות עממיות בפסטיבל חורף רוסי בלונדון, 2007
הצ'ובשים (בצ'ובשית ביחיד: צ'בש чǎваш, ברבים: צ'בשסם чǎвашсем; ברוסית ברבים - чуваши) הם בני עם טורקי הדובר צ'ובשית, והמהווה את האוכלוסייה הגרעינית של הרפובליקה הצ'ובשית שהיא חלק מהפדרציה הרוסית. פרט לצ'ובשית, שהיא שפה מקבוצת השפות הטורקיות, רבים מהצ'ובשים משתמשים גם ברוסית וטטרית. בנוסף, הכינוי "צ'ובשים" מתייחס גם לתושבי צ'ובשיה, ללא הבדל מוצא.
במובן הראשון והנפוץ של המילה, הצ'ובשים נחשבים לצאצאים של אוכלוסיית בולגריה של הוולגה.
מספר הצ'ובשים בעולם הוא כ-1.8 מיליון. מתוכם 1,637,000 חיים בפדרציה הרוסית: מחצית מהם בצ'ובשיה עצמה והמחצית השנייה באזורים אחרים של הפדרציה הרוסית, במיוחד באזורים הקרובים לצ'ובשיה: טטרסטן, בשקיריה, והאזורים אוליאנובסק וסמרה.
צ'ובשים הם הקבוצה האתנית השלישית בגודלה בעיר קאזאן בירת טטרסטן (6.2%).
יש מיעוט צ'ובשי גם במדינות אחרות שנכללו בעבר בברית המועצות, בעיקר באוקראינה ובקזחסטן. דתם של מרבית הצ'ובשים היא הדת הנוצרית אורתודוקסית.
חלוקה גאוגרפית

| רפובליקה/ אזור | חלק הצ'ובשים באוכלוסייה הכללית (המצב ב-2010) |
| --- | --- |
צ'ובשיה צ'ובשיה: 67,7 % (814.750)
טטרסטן טטרסטן: 3,1 % (116.252)
בשקורטוסטן בשקורטוסטן: 2,7 % (107.450)
אוליאנובסק (מחוז) אוליאנובסק: 7,7 % (94.970)
סמרה (מחוז) סמרה: 2,7 % (84.105)
מתוך 1.6 מיליון צ'ובשים שחיו בשנת 2010 בפדרציה הרוסית, יותר ממחצית (67.7%) חיים ברפובליקה הצ'ובשית. שאר הצ'ובשים חיים כמיעוטים ברפובליקות טטרסטן (3.1% מהתושבים) ובשקיריה, וכן באזורים רוסיים שעל הוולגה האמצעית ולמרגלות הרי אורל.
מיעוטים צ'ובשים נוספים חיים במוסקבה (כ-14,300) ובאזורים הרוסיים טיומן, קמרובו ואורנבורג. מחוץ לרוסיה חיים מיעוטים צ'ובשים באוקראינה - בעיקר במזרחה באזורי דונצק ולוהנסק, ובקזחסטן, בעיקר באזור קרגנדה.
מקור השם (האתנונים)

אין תאוריה אטימולוגית מקובלת על הכל בנוגע למקור המילה "צ'ובש". שלוש השערות עיקריות מנסות להסביר אותו:
מקור השם (האתנונים) > סווארים

לפי אחת ההשערות השם "צ'ובש" הוא המילה השאז-טורקית המקבילה למילה הליר-טורקית "סוואר". סווארים נחשבים על ידי חלק מהחוקרים לאבות הצ'ובשים המודרניים (הבדל בין המלים צ'ובאש וסוואר דומה להבדל בין המילה הליר-טורקית "חורן" למילה השאז-טורקית "קאזאן" = דוּד)
מקור השם (האתנונים) > ג'וואש

לפי תאוריה אחרת, המילה צ'ובש באה מהמילה הטורקית "ג'וואש" שמשמעותה "ידידותי", "נוח לבריות", המנוגדת למילה "צ'רמיש" - "רודף מלחמה" או"שוחר מדון" שבה כונו, למשל, בני מארי.
מקור השם (האתנונים) > טבגאץ'

לפי השערה נוספת, שם הצ'ובשים בא מהמילה "טבגאץ'", שם של שבט הידוע גם כ"שיאנביי" וכמייסדי שושולת וויי הצפונית בסין. שבט זה, הנקרא בסינית מנדרינית "טואובה" מכונה "טבגאץ'" בפי עמים מאסיה המרכזית. לפי ג'רארד קלוסון שם השבט טבגאץ' עבר מספר גלגולים צליליים עד שהפך לאתנונים "צ'ובש".
המוצא

מוצאם של הצ'ובשים שנוי במחלוקת. אסכולה אחת טוענת כי הם צאצאים של שבטים טורקיים הנקראים סווארים או סביר שהגיעו מדרום לבולגריה של הוולגה והתערבבו עם אוכלוסיות מקומיות דוברות שפות פינו-אוגריות או אוגרו-אלטאיות.(גראף, מיטשל ואחרים 2010). מחקרים גנטיים ציינו כי הסממנים האמהיים קרובים יותר לדוברי השפות אוגרו-אלטאי מאשר לאלו של דוברי שפות טורקיות.
אסכולה אחרת טוענת שהם צאצאי הבולגרים של הוולגה. תאוריה זו, נתמכת על ידי ג'ון קרוגר ואחרים. גם תומכי תאוריה זו מאשרים כי במהלך מאות השנים הבולגרים הקדומים התערבבו עם שכניהם דוברי השפות אוגרו-אלטאי ואחר כך, אחרי התנצרותם גם עם מתיישבים רוסים. לפי מראם יש להם תווים האופייניים לאוכלוסיות הטורקיות והאוגרו-אלטאי.
בעבר רבים חשבו שהם שייכים לקבוצה אוגרו-אלטאי, זאת מפני ששפתם התרחקה מהשפות הטורקיות האחרות.
מחלה תורשתית שיותר נפוצה בקרב הצ'ובשים היא האוסטיאופטרוזיס ("מחלת עצמות השיש" או "מחלת אלברס-שנברג") עם הימצאות של 1/3,500-4,000 ילודים.
צ'ובשים ואסלאם

מספר חוקרים טוענים כי חלק מהצ'ובשים המירו את דתם לאסלאם בימי הביניים והתמזגו עם הטטרים.
צ'ובשים ידועים

בין הצ'ובשים הנודעים נמנים טייס החלל אנדרייאן ניקולאייב והמשורר גנאדי אייגי, שכתב ברוסית ובצ'ובשית ויצירתו מושפעת מהתרבות העממית הצ'ובאשית. גם למפקד הבולשביקי הרוסי הנודע ממלחמת האזרחים ברוסיה וסילי איבנוביץ' צ'פאייב, יליד צ'ובשיה, היו שורשים צ'ובשים.
לקריאה נוספת

Carl Skutsch, « Chuvash », in Encyclopedia of the World's Minorities, Routledge, 2013 (ISBN 9781135193881), p. 311-313
Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Chuvashes" . Encyclopædia Britannica. 6 (11th ed.). Cambridge University Press. p. 350.
הערות שוליים

↑  2002 מפקד אוכלוסין רוסי 2002
↑  1989 מפקד אוכלוסין סובייטי בקזחסטן 1989
↑  מפקד אוכלוסין באוקראינה ב-2001
↑  מפקד אוכלוסין סובייטי באוזבקיסטן ב-1989
↑  מפקד אוכלוסין סובייטי בטורקמניסטן ב-1989
↑  Gerard Clauson. Studies in Turkic and Mongolic Linguistics. Routledge, 2002 עמ'. 23
↑  Медицинская генетика Чувашии
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007286297405171  BnF: cb13185459c (data)  GND: 4061115-2  LCCN: sh85025897  NKC: ph559462  SUDOC: 035378417  TDVİA: cuvaslar 
פיזור הצ'ובשים באזורים שונים ברוסיה (לפי המפקד ב-2010)
הפזורה הצ'ובשית במחוז הפדרלי וולגה ברוסיה
התפזרות הצ'ובשים באזור וולגה-אורלים, לפי נתוני מפקד האוכלוסין משנת 2010
המשורר גנאדי אייגי
צורן (יישוב קהילתי)

| --- | --- |

הכניסה ליישוב המאוחד קדימה-צורן
 מדינה:  ישראל ישראל
 תאריך ייסוד:  1992 
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב הקהילתי:  9,500
 קואורדינטות:  32°17′16″N 34°56′39″E﻿ / ﻿32.287858024773°N 34.944215615485°E﻿ / 32.287858024773; 34.944215615485 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת נתניה מוגדלת) צורן(למפת נתניה רגילה) צורן(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום צורן(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום צורן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הכניסה לצורן
תוכנית היישוב צורן
צורן הוא חלק מהמועצה המקומית המאוחדת קדימה-צורן, והוקם בתחילה כחלק מפרויקט יישובי הכוכבים. מיקומו בשרון, מזרחית לנתניה ודרומית לכפר יונה וגאולים. היישוב נוסד כיישוב קהילתי בשנת 1992 בתכנונה של האדריכלית רחל ולדן, אוכלס לראשונה בשנת 1994, הוכרז כמועצה מקומית בשנת 1997 ואוחד בשנת 2003 עם המועצה המקומית קדימה לרשות אחת ומאוחדת.
נכון לשנת 2018 בצורן התגוררו כ-9,500 תושבים. כש-6,000 מתוכם בחלק הוותיק של צורן הכולל בעיקר קוטג'ים, ו-3,500 בשכונת "רמת אמיר" (ע"ש רס"ל אמיר בשארי שנפל במלחמת יום הכיפורים) המורכבת מבניינים בני שמונה קומות שנבנו בעשור השני של המאה ה-21.
מקורות השם

המקורות לשם היישוב מגוונים: ראשית, היישוב ממוקם על יד תל צורן, תל קטן הנמצא צפונית לו ומכונה "אום צור" במפת החברה הבריטית לחקירת ארץ ישראל משנת 1880. שנית, צורן הייתה גבולה הדרומי של נחלת קיסרי, כפי שכתוב בתלמוד הירושלמי במסכת דמאי ב' ("עד היכן פונדקא דעמודא פונדקא דטיבתא עד ארץ ישראל. וצירן ודאי בקיסרין"), ובנוסף, אדמת החמרה באזור מורכבת ברובה מגרגרי קוורץ, דו-תחמוצת הצורן (צורן הוא המילה העברית לסיליקון).
חינוך

בצורן ישנם שני בתי ספר יסודיים, לב-רן ויובלים, וחטיבת הביניים הרצוג. עד שנת 2013, תלמידי חטיבת הביניים והתיכון למדו בבית הספר "רבין" בתל-מונד, אך חרף התנגדות התלמידים, החלו ללמוד בחטיבת הביניים "הרצוג" בקדימה.[דרושה הבהרה] בשנת 2016 נפתחה חטיבת ביניים בצורן בסמוך לבתי הספר היסודיים לב-רן ויובלים עם השם "הרצוג" ושם חטיבת הביניים בקדימה הוחלף ל"עודד" על שמו של עודד ראור, כשהוא משמש כבית ספר תיכון לתלמידי קדימה-צורן. תיכון חדש נפתח ושמו נקרא תיכון עודד. מעולם לא היה תיכון בשם הרצוג או בכלל תיכון בקדימה, כך ששמו לא הוחלף, אלא מלכתחילה נקרא תיכון עודד על שם עודד ראור.
ביישוב פועלת תנועת הנוער "התנועה החדשה" בשיתוף עם תנועת "השומר החדש".
ראשי המועצה

כשהופרד היישוב מהמועצה האזורית לב השרון והפך למועצה מקומית, מונה מטעם שר הפנים אליהו סויסה כראש מועצה זמני עד לבחירות המקומיות, שנקבעו למועד לא ידוע, אך לבסוף, מונה יצחק אגסי מירושלים כראש המועצה הזמנית. הבחירות למועצה התקיימו בדצמבר 2011 ובהן זכה יוסי מלכה, שכיהן בתפקיד עד האיחוד עם קדימה. כיום (2024) קרן גרין מכהנת כראש המועצה.
המאבק נגד תחנות השידור

צורן עלתה לכותרות בעקבות המאבק שניהלו תושבי היישוב בקרינה האלקטרומגנטית מאתר השידור "הלל" שפעל בקרבת היישוב. המשרד להגנת הסביבה, חברת "בזק" ומשרד התקשורת התנגדו להקמת היישוב כה סמוך לאתר השידור, אולם חרף כל האזהרות אוכלסה צורן החל משנת 1994. בשנת 1997, נפתחו בצורן בית ספר ומתנ"ס כ-200 מטר בלבד מן האנטנות. לרוכשי הבתים בצורן לא נמסר מידע, או שנמסר מידע מטעה על אופי האנטנות ועוצמתן. לאחר מספר שנות מאבק, בשנת 2003, החל משרד התקשורת לפרק את האנטנות ולהסירן. באתר השידור "הלל" הסמוך לצורן פעלו עוד לפני שנת 1978 שני משדרי רדיו חזקים מאוד. הראשון שידר את רשת ד' (קול ישראל בערבית) בתדר 738 קילוהרץ בהספק של 1200 קילוואט, והשני שידר את רשת א' בתדר 575 קילוהרץ בהספק 200 קילוואט, כך שמתכנני היישוב הקימוהו תחת האנטנות.
דגל צורן

לצורן אין דגל רשמי, אך, בשנת 2022 נערכה הצבעה באינטרנט בשביל לבחור לצורן דגל חדש.
נבחר דגל אבל הוא לא אושר על ידי מועצת קדימה-צורן בשל ההתייחסות לצורן כיישוב נפרד.
הדגל מייצג כמה דברים:
הרקע הכחול מייצג את צבעו הכחלחל של היסוד צורן (סיליקון).
המשולש הכתום מייצג את גבעות החמרה והפרדסים בצורן.
העיגול מייצג את השמש.
המלבן הלבן מייצג את בנייני רמת אמיר.
הצמח מייצג את אופיו החקלאי של היישוב.
הערות שוליים

↑  אוכלוסייה ומרכיבי גידול ביישובים ובאזורים סטטיסטיים, 2014–2020, באתר הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה
↑  ורד אשד, חדשות ארכיאולוגיות גיליון 126 לשנת 2014|תל צורן
1 2  מועצה מקומית קדימה צורן, צפי הקמת מוסדות חינוך 2017–2019, באתר http://www.kadima-zoran.muni.il.
↑  ראשי - תיכון עודד, באתר תיכון עודד (ארכיון).
↑  תנועות הנוער, באתר מועצה מקומית קדימה צורן.
↑  World Radio TV Handbook 1978, Vol. 32, Billboard Publication, London 1978, p.185.
↑  משה שטרן, מאמר, הלוחמה הפסיכולוגית בישראל (בפרק "אנטנות נפולות").
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007469712405171 
דגל צורן הלא רשמי
קניון רוטשטיין ברמת אמיר - צורן
קארי וו. הייז

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 באפריל 1961 (בן 63) פורטלנד, אורגון
 מדינה:  ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1984
 עיסוק:  תסריטאי, מפיק קולנוע
 פרופיל ב-IMDb
 
קארי וו. הייז (באנגלית: Carey W. Hayes; נולד ב-21 באפריל 1961) הוא מפיק קולנוע ותסריטאי אמריקאי, אשר יצר ביחד עם אחיו צ'אד הייז, את היקום הקולנועי של לזמן את הרוע, שהפך לזיכיון סרטי האימה הרווחי ביותר בכל הזמנים.
בין היתר, לקח חלק בכתיבת תסריטי הסרטים "בית השעווה", "לזמן את הרוע", ו-"לזמן את הרוע 2".
קורות חיים

קארי וו. הייז נולד ב-21 באפריל 1961, בפורטלנד, אורגון, ביחד עם אחיו התאום צ'אד הייז. שניהם גדלו כבפטיסטים.
קורות חיים > קריירה

בשנת 1986, גילם הייז את רוד ריינולדס בסרט "רד". בשנת 2005, כתב עם אחיו את תסריט הסרט "בית השעווה", אשר זכה להצלחה רבה. מאוחר יותר, בשנת 2013, כתבו השניים את תסריט סרט האימה שובר הקופות "לזמן את הרוע", עליו התבסס היקום הקולנועי של לזמן את הרוע אשר יצרו לאחר מכן.
בשנת 2016, לקח חלק בכתיבת תסריט וסיפור הסרט "לזמן את הרוע 2", שהפך לאחד מסרטי האימה הרווחים ביותר בכל הזמנים, כאשר גרף סכום של כ-320 מיליון דולר בסך הכל. באותה השנה היה ביחד עם אחיו לכותב תסריט הסרט "הצליבה".
פילמוגרפיה > סרטים

| שנה | סרט | הערות |
| --- | --- | --- |
| 1986 | רד | שחקן |
| 1990 | הצד האפל של הירח | נכתב ביחד עם צ'אד האייס |
| 1995 | למטה, החוצה & מסוכן | נכתב ביחד עם צ'אד האייס, סרט טלוויזיה |
| 1996 | תשוקה מעוותת | נכתב ביחד עם צ'אד האייס |
| 1997 | מוכתר ומסוכן | נכתב ביחד עם צ'אד האייס ואלן היינס, סרט טלוויזיה |
| 1999 | הבת הראשונה | נכתב ביחד עם צ'אד האייס, סרט טלוויזיה |
| 1999 | חוש הסוס | נכתב ביחד עם צ'אד האייס, סרט טלוויזיה |
| 2000 | יעד ראשון | נכתב ביחד עם צ'אד האייס, סרט טלוויזיה |
| 2000 | מהירות התריס | נכתב ביחד עם צ'אד האייס, סרט טלוויזיה |
| 2001 | קפיצת הספינה | נכתב ביחד עם צ'אד האייס, סרט טלוויזיה |
| 2001 | בלתי מנוצח | נכתב ביחד עם צ'אד האייס, סרט טלוויזיה |
| 2002 | יריה ראשונה | נכתב ביחד עם צ'אד האייס, סרט טלוויזיה |
| 2005 | בית השעווה | התסריט נכתב ביחד עם צ'אד האייס |
| 2007 | עשר המכות | התסריט נכתב ביחד עם צ'אד האייס |
| 2009 | מרדף לבן | נכתב ביחד עם צ'אד האייס, אריך הובר וג'ון הובר |
| 2013 | לזמן את הרוע | התסריט נכתב ביחד עם צ'אד האייס |
| 2016 | לזמן את הרוע 2 | התסריט נכתב ביחד עם ג'יימס ואן, צ'אד האייס ודייוויד לסלי ג'ונסון; הסיפור נכתב ביחד עם ג'יימס ואן וצ'אד האייס |
| 2017 | הצליבה | נכתב ביחד עם צ'אד האייס |
| 2020 | הפנייה | נכתב ביחד עם צ'אד האייס |
| TBA | מק'ליין | נכתב ביחד עם צ'אד האייס |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | קרדיט | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1990 | בוקר | כותב | פרק 1, נכתב ביחד עם צ'אד האייס |
| 1999 | משמר המפרץ | כותב | פרק 1, נכתב ביחד עם צ'אד האייס |
| 1999-2000 | ביסטמאסטר | כותב | פרק 2, נכתב ביחד עם צ'אד האייס |
| 2000 | דרכים מסתוריות | כותב, מפיק | פרק 1 ו-12, נכתב ביחד עם צ'אד האייס |
הערות שוליים

↑  Conjuring Franchise, www.boxofficemojo.com (באנגלית)
↑  House of Wax, נבדק ב-2018-10-10
↑  The Conjuring, נבדק ב-2018-10-10
↑  The Conjuring 2, נבדק ב-2018-10-10
1 2  Screenwriters Chad and Carey Hayes on The Conjuring and God, CBN.com - The Christian Broadcasting Network (באנגלית)
↑  Rad, נבדק ב-2018-10-10
↑  House of Wax (2005) - Box Office Mojo, www.boxofficemojo.com (באנגלית)
↑  The Conjuring (2013) - Box Office Mojo, www.boxofficemojo.com (באנגלית)
↑  The Conjuring Universe, IMDb
↑  The Conjuring 2 (2016) - Box Office Mojo, www.boxofficemojo.com (באנגלית)
↑  The Crucifixion, נבדק ב-2018-10-10
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810618860905606  BnF: cb14105405x (data)  GND: 138291012  ISNI: 0000 0000 7841 3092  LCCN: no2005017111  NKC: xx0276793  SUDOC: 169214362  VIAF: 88331351   WorldCat (עם VIAF): 88331351
צורן דו-חמצני

| --- | --- |

 
 כתיב כימי:  SiO₂ 
 מסה מולרית:  60 גרם/מול
 מראה:  מוצק (כשהוא טהור) לבן או חסר צבע
 מספר CAS:  ‏14808-60-7
 צפיפות:  2.2 גר לסמ"ק גרם/סמ"ק
 מסיסות:  בלתי מסיס
 טמפרטורת היתוך:  1,710 °C   1983.15 K
 טמפרטורת רתיחה:  2,230 °C   2503.15 K
 מקדם שבירה:  1.544
 אנתלפיית התהוות סטנדרטית:  911- קילוג'ול למול
 אנטרופיה מולרית תקנית:  42 ג'ול למול למעלה
 
דיונות חול מהפארק הלאומי הדיונות הגדולות בארצות הברית. צורן דו-חמצני היא המרכיב העיקרי בחול
צורן דו-חמצני – תרכובת כימית הידועה גם כסיליקה או סיליקון דיאוקסיד, היא תחמוצת של צורן (סיליקון), בכתיב הכימי SiO2. "צוֹרָנִי" (באנגלית Siliceous) הוא שם תואר שפירושו "מתייחס לסיליקה".
תכונות

איכול: באמצעות חומצה הידרופלואורית בלבד
מקדם דיאלקטרי יחסי: 3.9
פער אסור: 8.9 אלקטרון וולט
אפיניות אלקטרונית: 1.3 אלקטרון וולט
מבנה בסיסי: טטרהדרון
מבנה הגביש: משתנה
תרכובות קשורות: חומצה צוֹרנית
בטבע

סיליקה מצויה בטבע בכמה צורות, כולל קוורץ ואופאל. למעשה קיימות 17 צורות גביש שונות לסיליקה (ראו המינוח של סיליקה באתר Mineralogical Society of America). הסיליקה הוא הרכיב הנפוץ ביותר של חול באתרים שבתוך היבשה ובחופים (למעט האזורים הטרופיים), בעיקר בתצורת קוורץ, משום שבשל הקשיות הניכרת של המינרל הוא עמיד בפני בליה. עם זאת, הרכב החול שונה ממקום למקום בהתאם למקור הסלעי של החול ולתנאים שיצרו אותו.
במקומות בהם הופעלו בעבר לחץ וחום (למשל, בעומק העולה על 70 ק"מ מפני כדור הארץ, פגיעת מטאוריט או פיצוץ אטומי) מופיע הסיליקה בתצורות הקרויות קואסיט וסטישהוביט.
צורות חיים רבות מכילות מבני סיליקה (סיליקה ביוגנית) כולל:
מיקרואורגניזמים כדוגמת צורניות, סוג של פלנקטון וקרנוניות, סוג של חד-תאיים, החיים בעיקר באזורים עמוקים וקרים של הים הבונים שלד צורני מסיליקה שהם סופחים ממי הים. השלדים הצורניים של צורניות הם מרכיב עיקרי בדיאטומיט - משקע שעל הקרקעית העמוקה של האוקיינוסים.
צמחים כדוגמת השבטבט שלהם תאים צורניים המצויים באפידרמיס. אלה גורמים לשחיקת השיניים של בעלי חיים המנסים לאכול מהם ועל ידי כך הם מגינים על הצמח.
בעלי חיים כדוגמת הספוגיים ממחלקת הזכוכנים (Hexactinellida).
שימושים

סיליקה מיוצרת בכמה צורות לרבות:
זכוכית (תצורה טהורה חסרת צבע קרויה סיליקה מותכת)
סיליקה אמורפית סינתטית.
סיליקה ג'ל – סיליקה בצורת כדוריות שקופות המשמשת כחומר סופג לחות באריזות של בגדים או מוצרי עור. משמש גם ככדוריות ספיגת לחות בקופסאות נעליים.
סיליקה משמשת בייצור של מוצרים שונים:
זכוכית סודה (באנגלית soda-lime glass) - הזכוכית הנפוצה והזולה ביותר. משמשת בכוסות, בקבוקים ושמשות.
סיליקה יחד עם אלומינה (Al2O3) יוצרים את החלק העיקרי בסריג של הגבישים של מינרלי חרסית. בחום הם מתפרקים ויוצרים את המבנה המיקרוסקופי של קרמיקה המבוססת על חרסית כדוגמת פורצלן.
סיליקה הוא המרכיב העיקרי בצמנט פורטלנד.
מגן החום של מעבורת החלל בנוי מאריחי סיליקה. אריחים אלו הם אריחי קרמיקה הסופגים לתוכם חום של עד 1,500 מעלות ועם זאת המשטח החיצוני שלהם נשאר קר עד כדי כך שאפשר להחזיק אותם ביד חשופה בלי להיפגע. גם לבנים בתנורי התכת פלדה עשויות מסיליקה.
סיליקה הוא החומר עליו מבוססים משפחת החומרים הקרויים אירוג'ל (חומר חזק וקל שרובו, בין 90% ל-98%, אוויר).
סיליקה בשימוש כתוסף מזון בעיקר כחומר מונע התגבשות באבקות מזון, או על מנת לספוח מים.
לציפוי התחמוצת הנוצר באופן טבעי כקרום על גבי צורן יש תועלת עצומה במיקרואלקטרוניקה. זהו מבודד מעולה, בעל יציבות כימית גבוהה, והוא מסוגל להגן על הצורן, לאחסן מטענים, לחסום זרמים, ואפילו לפעול כנתיב מבוקר על מנת לאפשר לזרמים חלשים לזרום דרך המתקן, למשל בטרנזיסטורים מסוג MOSFET. עם זאת, קצב יצירת התחמוצת באופן טבעי בטמפרטורת החדר הוא איטי מאוד ולכן השיטה המסורתית לייצר שכבות תחמוצת אלו על גבי הצורן היא חימום של צורן בכבשנים של טמפרטורות גבוהות בסביבה עשירה בחמצן.
סיליקה היא המרכיב העיקרי בסיבים אופטיים.
סיליקה בצורת Silicon Dioxide Ph. Eur. 6x. משמש לתרופות הומיאופתיות על מנת לטפל בזיהומי דם, ציפורניים שבירות ושער חסר ברק. הרעיון פותח במאה ה-19 כחלק משיטת הריפוי הביוכימי שהמציא ד"ר היינריך שוסלר (1898-1821), רופא, כימאי פיזיקלי ופיזיקאי. ד"ר שוסלר הסיק כי לצורך תפקוד רגיל זקוקים התאים בגוף למינון נורמלי של 12 מלחים אנאורגניים שהצורן הדו-חמצני הוא אחד מהם. לטענות אלה אין שום אישוש ניסויי או קליני.
סיליקה משמשת למיצוי DNA ו-RNA בשל יכולתו לקשור את חומצות הגרעין.
סיליקה מוספת לחומרים רפואיים נוגדי קצף כדוגמה התרופה כנגד גזים סימתיקון.
השפעות בריאותיות

שאיפת אבק סילקה גבישי עלולה להוביל לסיליקוזיס (מחלת ריאות המכונה בעברית צוֹרנת) ולסרטן.