stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מטריצה דו-סטוכסטית
פאון בירקהוף ומשפט בירקהוף-פון נוימן > תקציר הוכחת משפט בירקהוף-פון נוימן

אם  A היא מטריצת תמורה, הוכחת המשפט טריוויאלית.
אחרת, מגדירים  B_{1}:=A ובונים גרף דו-צדדי המקשר בין קבוצת שורות המטריצה לקבוצת עמודות המטריצה, כאשר מותחים קשת בין שורה  i לעמודה  j אם מתקיים  A_{ij}\neq 0. בגלל ש- A מטריצה דו-סטוכסטית, ניתן להוכיח כי היא מקיימת את התנאי של משפט החתונה ולכן ניתן לבנות שידוך בין כל שורה לעמודה. עבור שורה  i מסמנים ב- j_{i} את העמודה המשודכת לה.
מגדירים  \lambda :=\min(A_{1j_{1}},\dots ,A_{nj_{n}}), ומסמנים את השורה המתאימה ל- \lambda  ב- i_{0}, כך ש- A_{i_{0}j_{i_{0}}}=\lambda . מתוך תכונות המטריצה הדו-סטוכסטית ואופן בחירת השורות והעמודות מתקיים כי  0<\lambda <1. בנוסף, בונים מטריצה  P\in \mathbb {R} ^{n\times n} שכל איבריה מתאפסים למעט בקואורדינטות  i,j_{i}, שם היא מקבלת את הערך 1. מכיוון שאוסף הזוגות  (i,j_{i}) הוא שידוך,  P היא מטריצת תמורה.
מגדירים  B_{2}:={\frac {1}{1-\lambda }}(B_{1}-\lambda P). קל לראות כי  B_{2} אף היא מטריצה דו-סטוכסטית אשר מתאפסת בכל הקואורדינטות שבהן  B_{1} מתאפסת ובנוסף מתאפסת גם בקואורדינטה  (i_{0},j_{i_{0}}) לפחות. אם  B_{2} היא מטריצת תמורה, מסיימים. אחרת, חוזרים על התהליך עם  B_{2} וממשיכים תוך איפוס איבר נוסף בכל צעד, עד שמגיעים למטריצת תמורה  B_{k}.
לבסוף, על-ידי חישוב לאחור מתקבל כי כל המטריצות  B_{1},\dots ,B_{k} ניתנות לייצוג כסכום ממושקל של מטריצות תמורה, ובפרט  B_{1}=A.
המשפט ההפוך נובע ישירות מהתכונות שהוזכרו לעיל.
מ.ש.ל.
שימושים

למטריצות דו-סטוכסטיות יש כמה תכונות ויישומים חשובים במתמטיקה, פיזיקה ומדעי המחשב. בתורת ההסתברות, מטריצות דו-סטוכסטיות משמשות לייצוג מעברים בין מצבים או אירועים שונים, וניתן להשתמש בהן למודל של התנהגות של שרשראות מרקוב. במכניקת הקוונטים משתמשים במטריצות דו-סטוכסטיות לתיאור התפתחות מצבים קוונטיים, והן קשורות למושג של מנהור קוונטי.
במדעי המחשב, מטריצות דו-סטוכסטיות משמשות באלגוריתמים ללמידת מכונה וניתוח נתונים, והן יושמו בתחומים כמו עיבוד שפה טבעית, זיהוי עצמים ומערכות המלצות. הם משמשים גם באופטימיזציה קומבינטורית וניתוח רשת, שם ניתן להשתמש בהם כדי לייצג את המשקלים או החוזקות של קשרים בין צמתים שונים בגרף.
ביאורים

↑  במטריצה דו-סטוכסטית מממד  n\times n ישנם  n^{2} איברים, וישנם  2n-1 אילוצים: לכאורה ישנם  n אילוצים על סכומי השורות ו- n אילוצים על סכומי העמודות, אולם למעשה יש אילוץ שנספר פעמיים, סכום כל האיברים במטריצה. לכן כמות דרגות החופש, ששווה לממד הפוליטופ, היא  n^{2}-2n+1=(n-1)^{2}.
↑   P מטריצת תמורה ולכן דו-סטוכסטית, ולכן סכום כל שורה ועמודה של  \lambda P הוא  \lambda , ומכיוון ש- B_{1} דו-סטוכסטית, סכום כל שורה ועמודה של  B_{1}-\lambda P שווה  1-\lambda . המטריצה הנותרת אחרי הכפל בהופכי של הסקלר הזה היא מטריצה דו-סטוכסטית.
מינא כשוואר כמאל

| --- | --- |

 לידה:  27 בפברואר 1956 קאבול 
 פטירה:  4 בפברואר 1987 (בגיל 30) כוויתה, פקיסטן 
 מדינה:  רפובליקת אפגניסטן, הרפובליקה הדמוקרטית של אפגניסטן 
 השכלה:  אוניברסיטת קאבול 
 בן או בת זוג:  פאיז אחמד (1976–1986) 
 
מינא כשוואר כמאל (בפשטו/פרסית: مینا کشور کمال; 27 בפברואר 1956 – 4 בפברואר 1987), ידועה כמינא, הייתה מהפכנית אפגנית, פעילה פוליטית, פמיניסטית, פעילה למען זכויות נשים ומייסדת הארגון האגודה המהפכנית של נשות אפגניסטן (RAWA); היא נרצחה ב-1987.
ביוגרפיה

ב-1977, כשהייתה סטודנטית באוניברסיטת קאבול, היא הקימה את הארגון האגודה המהפכנית של נשות אפגניסטן (RAWA), כדי לקדם שוויון וחינוך לנשים. גם נכון ל-2017 האגודה ממשיכה "לתת קול לנשים המדוכות והמושתקות של אפגניסטן". ב-1979 היא יזמה קמפיין נגד הממשלה הפרו-סובייטית ששלטה אז בארצה, וארגנה מפגשים בבתי ספר כדי לגייס תמיכה נגדה. בשנת 1981, היא השיקה מגזין פמיניסטי דו לשוני, "פיאם-י זן" (מסר הנשים). היא גם הקימה מרכזי סיוע לילדי פליטים ואימהותיהם, שהציעו טיפולים רפואיים ואשפוז, וכן לימודי מיומנויות מעשיות.
בסוף 1981, מינא הוזמנה על ידי ממשלת צרפת לייצג את ההתנגדות האפגנית בקונגרס של המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית. המשלחת הסובייטית לקונגרס, בראשות בוריס פונמרייב, עזבה את האולם בעוד המשתתפים מריעים למינא המנופפת בסמל ניצחון.
חיים אישיים

כמאל נישאה למנהיג הארגון לשחרור אפגניסטן, פאיז אחמד, אשר נרצח על ידי גולבדין חכמתיאר ב-12 בנובמבר 1986. היו להם שלושה ילדים, אשר לא ידוע מה עלה בגורלם.
ההתנקשות

כאמל נרצחה בכוויתה, פקיסטן, ב-4 בפברואר 1987. ישנם דיווחים שונים לגבי זהות המתנקשים, כולל שהם היו סוכנים של שירות המודיעין האפגני, KHAD, של המשטרה החשאית, או של מנהיג המוג'אהדין, גולבדין חכמתיאר.
מורשת

בגיליון מיוחד של טיים מגזין, ב-13 בנובמבר 2006, נכללה מינא בין "60 גיבורי אסיה", שם נכתב כי "אף על פי שהיא הייתה רק בת 30 במותה, מינא כבר זרעה את זרעיה של תנועת זכויות נשים אפגנית המבוססת על כוחו של הידע."
על פי RAWA, "מינא נתנה 12 שנים מחייה הקצרים אך מבריקים, כדי להיאבק למען המולדת שלה ולמען עמה. אמונתה הייתה חזקה, שלמרות האפילה של הבורות, הבורות של פונדמנטליזם, השחיתות והניוון שהוטלו על הנשים שלנו כביכול בשם חירות ושוויון, שבסופו של דבר, מחצית האוכלוסייה תתעורר, תחצה את הנתיב אל החופש, הדמוקרטיה וזכויות נשים. האויב רעד מפחד, ובצדק, מפני האהבה והכבוד שהעם רחש למינא. הם ידעו כי באש המאבק שלה, ישרפו עד אפר כל האויבים של החופש, הדמוקרטיה והנשים."
מהציטוטים הידועים יותר של מינא:
Afghan women are like sleeping lions, when awoken, they can play a wonderful role in any social revolution.
הערות שוליים

↑  Jon Boone. "Afghan feminists fighting from under the burqa". the Guardian.
↑  Gioseffi, Daniela (2003). Women on War: An International Anthology of Women's Writings from Antiquity to the Present. Feminist Press at CUNY. p. 283. ISBN 978-1-55861-409-3.
↑  Brave Women in a War-Torn World: RAWA and Afghanistan
↑  "Biography of Martyred Meena, RAWA's founding leader".
↑  Brodsky, Anne E. With all our strength : the Revolutionary Association of the Women of Afghanistan.
↑  Gulbuddin Hekmatyar, CIA Op and Homicidal Thug
↑  Models and Realities of Afghan Womanhood: A Retrospective and Prospects
↑  "BBC News - SOUTH ASIA - Afghan activist's killers hanged".
↑  TIME Magazine | 60 Years of Asian Heroes: Meena
↑  Tamra Orr (15 בספטמבר 2011). We Visit Afghanistan. Mitchell Lane Publishers, Incorporated. p. 36. ISBN 978-1-61228-102-5. {{cite book}}:  (עזרה)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מינא כשוואר כמאל".
Logo of the Revolutionary Association of the Women of Afghanistan (RAWA)
מישל סטיבנסון (במאית)

| --- | --- |
 מדינה:  האיטי 
 השכלה:  אוניברסיטת מקגיל 
 פרסים והוקרה:  Anonymous Was A Woman Award (2018)  מלגת גוגנהיים (2016) 
 
מישל סטיבנסון (באנגלית: Michèle Stephenson) היא קולנוענית האיטית ועורכת דין לשעבר לזכויות האדם. סטיבנסון יוצרת סרטים דוקומנטריים ועלילתיים, מתוך מחויבות לספר סיפורים אנושיים ואישיים, אשר לעיתים קרובות אינם נכללים בתקשורת המיינסטרים.
קריירה

עם בן זוגה ג'ו ברוסטר, סטיבנסון ייסדה את Rada Film Group, במטרה לספר סיפורים על קהילות אשר הוזנחו על ידי הזרם המרכזי של התקשורת ולתרום לפסיפס הנרטיב האמריקאי. הזוג, שחי עם ילדיהם בברוקלין, ניו יורק, מביימים ומפיקים סרטים תיעודיים ועלילתיים. בשנת 2008, הם ביימו את Slaying Goliath, סרט דוקומנטרי העוקב אחר 10 ימים בחיי קבוצת הכדורסל בהארלם של בנם, שבכיתה ה'. הסרט מראה את ההתנגשות התרבותית שהילדים חווים בטורניר לאומי שמתקיים בפרברי פלורידה. ברוסטר וסטיבנסון גם הפיקו וביימו את הסרט Faces of Change, אשר עוקב אחר חמישה פעילים בחמש יבשות הנלחמים בגזענות בקהילות שלהם.
בשנת 1999, ברוסטר וסטיבנסון יצאו לתעד את החוויות של הבן שלהם ושל חברו הטוב ביותר, מהזמן ששניהם נכנסו לגן חובה בבית ספר פרטי במנהטן ועד סיום התיכון ב-2012, בסרט הדוקומנטרי American Promise. מטרתם הייתה לבחון מקרוב את חוויית ההתבגרות והניסיון של שני בנים אפריקאים-אמריקאים ממעמד הביניים, בבית ספר פרטי שהוא בעיקרו לבן. ברוסטר וסטיבנסון הם עמיתי מכון סאנדנס, עמיתי טרייבקה, וזוכי מימון קרן טרייבקה גוצ'י לפרויקט סרט American Promise בן 13 השנים. הסרט הוא הליבה של קמפיין מולטי-תקשורתי המשתמש במדיות שונות כדי לסייע לקידום צעירים של צבע.
הקרנת הבכורה של American Promise אירעה בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-2013, שם זכה הסרט בפרס השופטים המיוחד למצוינות ביצירת קולנוע, והסרט גם היה נבחר פסטיבל הסרטים בניו יורק. American Promise זכה בפרס השופטים לסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל Full Frame, וכן באותו הפרס בפסטיבל הוט ספרינגס, ובפרס סרט רב-ההשפעה ב-PUMA BritDoc. סטיבנסון וברוסטר גם זכו בפרס NAACP Image עבור הספר הנלווה לסרט, Promises Kept: Raising Black Boys to Succeed in School and in Life.
עבודתה של סטיבנסון הופיעה ב-PBS, ההצגה מתחילה, MTV ועוד ערוצי תקשורת. פרסים וכיבודים שזכתה בהם כוללים: הסרט הטוב ביותר שבוים על ידי אישה של צבע, ADFF (Architecture & Design Film Festival); פרס השופטים לסרט התיעודי הטוב ביותר, הפסטיבל האמריקאי לסרטים שחורים; פרס הגיוון, פסטיבל הסרטים התיעודיים הבינלאומי SilverDocs; פרס הנרי המפטון למצוינות בקולנוע ובמדיה דיגיטלית.
סטיבנסון היא אחת המייסדים, והפיקה בשיתוף מספר סרטים דוקומנטריים קצרים בפרויקט השיחה, סדרה של סרטי דעה דוקומנטריים עבור "הניו יורק טיימס", כולל חינוך לשוויון, שיחה עם אנשים לבנים על גזע, ושיחה עם נשים שחורות על גזע.
סטיבנסון משתתפת במגוון כנסים ופאנלים, ומשמשת כנואמת ומרצה על נושאים הקשורים לקהילות של צבע.
הערות שוליים

↑  "TFI :: Industry :: An American Promise". Dashboard.tribecafilminstitute.org. 2009-03-25. נבדק ב-2018-10-11.
↑  Murty, Govindini (17 בדצמבר 2013). "Thirteen Years in the Making: Michèle Stephenson and Joe Brewster Talk About Their Film American Promise". The Huffington Post. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Dargis, Manohla (17 באוקטובר 2013). "Two Boys' Schooling, for 13 Years of It". The New York Times. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The 51st New York Film Festival". filmlinc.com.
↑  "Winners of the '46th NAACP Image Awards'". naacp.org. 2015-02-10. אורכב מ-המקור ב-2015-02-13.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010649100005171  LCCN: no2009190243  VIAF: 103087118   WorldCat (עם VIAF): 103087118
בקצב הדמיון

| --- | --- |

 סוגה:  סדרת טלוויזיה לילדים
 יוצרים:  חברת וולט דיסני 
 מדבבים בעברית:  שחר ישי, אברי ארבל, לירון לב, דן קיזלר, לורן סביר,  יובל סגל, מולי שולמן, טליה ברקאי, אלון שר
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  75
 הפקה
 הפצה:  Disney–ABC Domestic Television, דיסני+ 
 אורך פרק:  24 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ דיסני דיסני+ פלייהאוס דיסני
 רשת שידור בישראל:  ערוץ דיסני דיסני ג'וניור
 תקופת שידור מקורית:  6 בספטמבר 2008 – 14 באפריל 2013
 תקופת שידור בישראל:  2011 – 2013
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
בקצב הדמיון (באנגלית: Imagination Movers) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית לילדים. הסדרה שודרה לראשונה ב-6 בספטמבר 2008 בערוץ דיסני. בישראל הסדרה שודרה לראשונה בשנת 2011 בערוץ דיסני ג'וניור. הסדרה היא בת 3 עונות ו-75 פרקים באורך 24 דקות כל אחד.
עלילה

העלילה מתמקדת בארבעה עובדים מלאי מרץ, ריץ', דייב, סקוט וסמיתי, שבכל פרק הם ממציאים רעיונות יצירתיים כדי לפתור בעיות שונות.
דמויות ומדבבים

במאית הדיבוב בעברית הייתה אפרת קרצמן, ומפיקות הדיבוב בעברית הין אסנת סדן וגלי נשר.
| שם הדמות | שם המדבב/ת בעברית |
| --- | --- |
ריץ': שחר ישי
דייב: אברי ארבל
סקוט: לירון לב
סמיתי: דן קיזלר
נינה: לורן סביר
דוד נודנוד / דמויות שונות: יובל סגל
עכברוש / דמויות שונות: מולי שולמן
דמויות שונות: טליה ברקאי
תומאס: אלון שר
סקירת הסדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 26 | 26 | 6 בספטמבר 2008 | 15 באוגוסט 2009 |
|  | 2 | 25 | 25 | 5 בספטמבר 2009 | 18 בנובמבר 2010 |
|  | 3 | 24 | 24 | 14 בפברואר 2011 | 14 באפריל 2013 |
מלון לונגשי הבין-לאומי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים
 שימוש:  מלון, דירות מגורים
 מיקום:  וושי
 מדינה:  סין
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  2008–2011 (כ־3 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  12 באוקטובר 2011 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות מודרנית, פוטוריזם
 מידות
 גובה:  328 (1,076 רגל) מטר
 שטח:  220,000 מטר רבוע
 קומות:  74 (מתוכן שתיים תת-קרקעיות)
 
 קואורדינטות:  31°49′49″N 120°25′19″E﻿ / ﻿31.830277777778°N 120.42194444444°E﻿ / 31.830277777778; 120.42194444444
  (למפת הרפובליקה העממית של סין מוגדלת) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןמלון לונגשי(למפת הרפובליקה העממית של סין רגילה) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןמלון לונגשי
 
מלון לונגשׂי הבין-לאומי (בסינית: 空中华西村) הוא גורד שחקים אשר ממוקם בג'יאנג-יין שבעיר וושי שבמחוז ג'יאנגסו שבסין. בניית המגדל, אשר משמש כמלון וכולל בתוכו גם דירות מגורים, החלה בשנת 2008 והסתיימה בשנת 2011. המגדל מתנשא לגובה של 328 מטרים (1,076 רגל) וכולל 74 קומות. גורד השחקים כולל כדור זכוכית בחלקו העליון. פתיחת המגדל התרחשה ב-12 באוקטובר 2011. המגדל משתרע על שטח של 220,000 מטרים רבועים וכולל כ-35 מעליות. המגדל הוא ה-23 בגובהו בסין וה-52 בגובהו בעולם.
הערות שוליים

↑  Longxi International Hotel - The Skyscraper Center, www.skyscrapercenter.com
ערך זה הוא קצרמרבנושא גורדי שחקים ובנושא סין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מסוף 2000

| --- | --- |
מסוף 2000 בתל אביב. צילום מרציף B עם מבט לרציף A.
מסוף 2000 בתל אביב. צילום מרציף B עם מבט לרציף A.
 תקופת הפעילות:  5 באוגוסט 1990 – הווה (34 שנים)
 מיקום:   תל אביב-יפו
 אתרים סמוכים:  תחנת הרכבת תל אביב – סבידור מרכז
 שירות אוטובוסים:  לרוב חלקי הארץ
 קואורדינטות:  32°04′58″N 34°47′45″E﻿ / ﻿32.0829°N 34.7959°E﻿ / 32.0829; 34.7959
 תבנית:לשוניות2
 
מבט אווירי על מסוף 2000 ב-1997
מסוף 2000 (על-שם תוכנית בניין עיר מס' 2000) הוא תחנת אוטובוסים גדולה ברחוב "על פרשת דרכים" בתל אביב, הצמודה לתחנת הרכבת תל אביב - סבידור מרכז ומחלף ארלוזורוב. המסוף ממוקם מדרום ומערב לתחנת הרכבת, וגובל ברחובות "על פרשת דרכים" מדרום ודרך נמיר ממערב.
המסוף נקרא גם "מסוף סבידור" או "מסוף ארלוזורוב" והוא מסוף האוטובוסים השני בגודלו בתל אביב אחרי התחנה המרכזית החדשה של תל אביב. יחד עם תחנת הרכבת שלידו זהו מסוף תחבורה ציבורית המתפקד כמרכז תחבורתי נוח ויעיל הממוקם בנקודה אסטרטגית מבחינה תחבורתית: בצמוד לנתיבי איילון ודרך נמיר וסמוך לציר ז'בוטינסקי, שהוא אחד מצירי התחבורה החשובים בגוש דן, ורחוב ארלוזורוב בתל אביב המהווה ציר תחבורה חשוב נוסף המקשר את המסוף עם צפון-מרכז העיר.
מהמסוף והרחובות הסמוכים אליו - דרך בגין, דרך נמיר ורחוב על פרשת דרכים - יוצאים אוטובוסים לכל שכונות תל אביב והסביבה, ולערים רבות בישראל. כמו כן, בסמוך אליו יש שתי תחנות של דנקל: תחנת ארלוזורוב של הקו האדום ותחנת מסוף ארלוזורוב של הקו הסגול שתיפתח בעתיד.
היסטוריה

תכנון המסוף אושר בפברואר 1961 כתחנה מרכזית נוספת לתל אביב, בנוסף לתחנה המרכזית הישנה של תל אביב. על פי התכנון שהוצג באותה עת היה אומר להיבנות על שטח של 110 דונם מרכז תחבורה ארצי עם מרכז מסחרי, סניפי בנקים, ושטחים למשרדים של חברות נסיעה ותעופה. אולם לאחר שהוחלט על הקמת התחנה המרכזית החדשה של תל אביב הפרויקט הוקפא.
בשנת 1982 הובא לאישור הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה "תוכנית מתאר 2000", על שטח של 228 דונם באזור המסוף וסביבתו, שנועד לשמש שלוחה צפונית של מרכז העסקים של תל אביב. בנוסף התוכנית הייתה אמורה לשמש כתוכנית חליפית לבעלי הקרקעות במרכז כיכר המדינה, שתוכנית הבנייה שלה בוטלה באותה עת. תוכנית מתאר 2000 כללה גם מסוף תחבורה והיא תוכננה על ידי אדריכל אלי גבירצמן. אולם במקביל ניסה משרד התחבורה להשלים את בניית "התחנה המרכזית החדשה של תל אביב" והובטח שליזם שייקח על עצמו את הפרויקט כי "מסוף 2000" לא יבנה במשך 10 עד 15 שנים. למרות שהמסוף לא הוקם קווי אטובוסים בינעירוניים החלו לעצור בסמוך על דרך נמיר (דוגמת קו 900 תל אביב-חיפה של אגד).
בקיץ 1990 אישר משרד התחבורה לקואופרטיב "אגד" להפעיל מהמסוף שני קווי אוטובוס ישירים, אחד לירושלים (קו 480) ושני לבאר שבע (קו 380). המסוף בשלב זה היה למעשה רק תחנת אוטובוס בסמוך לכניסה לתחנת הרכבת. בפברואר 1991 נוסף גם קו ישיר לחיפה (קו 980). במשך השנים נוספו עוד קווים והוקמו עוד תחנות אוטובוסים, אך למעט סככות אלו לא הוקמו במקום שום מתקנים לטובת ציבור הנוסעים, דוגמת שירותים ומזנונים. בנוסף פעל במקום מסוף טרום-טיסה של רשות שדות התעופה. השירות הופעל אחר כך על ידי חברת "אל על" ובוטל בסוף שנת 2006.
בשנות ה-2000 שיפצה חברת נתיבי איילון את המסוף מספר פעמים וחברות תחבורה ציבורית נוספות, שזכו במכרזי משרד התחבורה להפעלת קווי התחבורה הציבורית החלו לפעול במקום. שטח המסוף הורחב והוצבו במקום מספר מבנים יבילים. בסמוך למסוף נסלל חניון "חנה וסע".
בשנת 2005 פרסמה עיריית תל אביב מכרז לתכנון חדש של האזור כמרכז עסקים. במכרז זכה משרד אדריכלים מנספלד-קהת, ביולי 2006. התוכנית אושרה בנובמבר 2016 בשטח של 400 דונם, כולל קירוי חלק משטח נתיבי אילון, בניית מאות דירות, אלפי מטרים של משרדים ומסחר, ומרכז תחבורה.
בשנת 2015 החלו בסמוך ל"מסוף 2000" העבודות להקמת תחנת ארלוזורוב, תחנת רכבת קלה תת-קרקעית כחלק מהקו האדום של הדנקל. התחנה נפתחה באוגוסט 2023.
בספטמבר 2016 החלו עבודות לשדרוג המסוף שהסתיימו בנובמבר 2017. במסגרת השדרוג הורחב המסוף על חשבון חניון "חנה וסע". הרציפים שודרגו משמעותית, שטח המרחב הציבורי של הולכי הרגל גדל וגם בוצעו שינויים באזורים התפעוליים.
בשנת 2020 החלו העבודות להקמת תחנת רכבת קלה מסוף ארלוזורוב בפני השטח, אשר תהיה תחנת קצה בקו הסגול של הדנקל ותמוקם בצמוד לתחנת הרכבת סבידור מרכז.
גלריה

מסוף 2000 לפני השיפוץ. ברקע מגדלי אקירוב (משמאל) ומגדלי פארק צמרת שבבנייה
רציף A
רציפים A ו-B
תמונה פנורמית של רציפים A ו-B
קווי אוטובוס ורכבת קלה מהמסוף > קווי רכבת קלה

בצמוד למסוף נמצאת תחנת ארלוזורוב של הקו האדום של הדנקל. בעתיד המסוף ישמש גם כתחנת המוצא של הקו הסגול אשר עתיד להיפתח ב-2027.
| קו | יעד | מסלול | הערות נוספות |
| --- | --- | --- | --- |
| R1 | ת.מ פתח תקווה / הקוממיות בת ים | ת.מ פתח תקווה - פינסקר - קרול - דנקנר - בילינסון - שחם - שנקר - אהרונוביץ - בן-גוריון - ביאליק - אבא הלל - ארלוזורוב - שאול המלך - יהודית - קרליבך - אלנבי - אליפלט - שלמה - אצטדיון בלומפילד - ארליך - איסקוב - הבעש"ט - מחרוזת - העצמאות - רוטשילד - ז'בוטינסקי - בלפור - בנימין - יוספטל - כ"ט בנובמבר - העמל - הקוממיות | ♿ |
| R2 | קריית אריה / הקוממיות | הקוממיות - העמל - כ"ט בנובמבר - יוספטל - בנימין - בלפור - ז'בוטינסקי - רוטשילד - העצמאות - מחרוזת - הבעש"ט - איסקוב - ארליך - אצטדיון בלומפילד - שלמה - אליפלט - אלנבי - קרליבך - יהודית - שאול המלך - ארלוזורוב - אבא הלל - ביאליק - בן-גוריון - אהרונוביץ - גשר אם המושבות - קריית אריה | ♿ |
| R3 | קריית אריה / אליפלט | קריית אריה - גשר אם המושבות - אהרונוביץ - בן-גוריון - ביאליק - אבא הלל - ארלוזורוב - שאול המלך - יהודית - קרליבך - אלנבי - אליפלט | ♿ |
קווי אוטובוס ורכבת קלה מהמסוף > רשימת קווי אוטובוס היוצאים מהמסוף > קווים בדרך נמיר/על פרשת דרכים - חלוקה לפי אזורי פעילות

| מפעילה | אזורי פעילות |
| --- | --- |
דן: תל אביב-יפו, רמת גן, בני ברק, גבעתיים, פתח תקווה, בת ים, גבעת שמואל, חולון
מטרופולין: הרצליה, רעננה, כפר סבא, הוד השרון, קריית אונו, רמת השרון, נתניה
אלקטרה-אפיקים: ראש העין, כפר קאסם
קווים: חריש, אום אל פחם, ואדי עארה, באקה אל גרבייה, ג'ת, זמר
אגד: חולון, ראשון לציון, רחובות, נס ציונה, חדרה, בנימינה, חיפה, עפולה, נוף הגליל, טבריה, צפת, קריית שמונה, קצרין, כרמיאל, עכו, נהריה
נסיעות ותיירות נצרת: נצרת, נוף הגליל
ראו גם

תחבורה בתל אביב-יפו
הערות שוליים

↑  תחנת האוטובוסים הצפונית בת״א תעלה כ-15 מיליון ל"י, הארץ, 16 בפברואר 1961
↑  " תוכנית 2000 " להקמת 20 מגדלי משרדים בת"א - לאישור, דבר, 12 במאי 1982
↑  יצחק בן חורין, יזם פרטי יפעיל התחנה המרכזית החדשה בת"א, מעריב, 5 בדצמבר 1982
שרה פרידמן, קורפו מונע הקמת מסוף אוטובוסים בתחנת רכבת צפון, מעריב, 22 בינואר 1988
↑  קו 900 החדש - מת"א לחיפה ובחזרה ללא תחנות ביניים, חדשות, 15 ביוני 1986
↑  מיום ראשון ־ קווים ישירים מירושלים ומב"ש לצפון תל־אביב, מעריב, 31 ביולי 1990
ישיר ומהיר ממרכז העיר - שני קווים חדשים של אגד, חדשות, 10 באוגוסט 1990
↑  צא מהמכונית ודלג על הפקקים - קו 980 תל אביב - חיפה - תל אביב, חדשות, 8 בפברואר 1991
↑  דפנה לוצקי, עדיף להתאפק, באתר הארץ, 8 בדצמבר 2002
↑  דרור מרום, ‏רשות שדות התעופה תפסיק את שירות הטרום-טיסה במסוף ארלוזורוב בת"א, באתר גלובס, 26 במאי 2002
זוהר בלומנקרנץ, שירותי הטרום טיסה ברכבת מרכז לא יופסקו, באתר הארץ, 9 בנובמבר 2002
↑  זוהר בלומנקרנץ, אל על ביטלה את שירותי טרום הטיסה כחלק מצעדי ההתייעלות החדשים, באתר TheMarker‏, 27 באוקטובר 2006
↑  צלי גרינברג, מרכז העסקים החדש בתל אביב יוצא לדרך, באתר הארץ, 2 במאי 2005
↑  דליה טל, ‏מנספלד-קהת זכה בתחרות האדריכלים לתכנון מתחם רכבת צפון בת"א, באתר גלובס, 23 ביולי 2006
ענת ג'ורג'י, משרד האדריכלים מנספלד-קהת יתכנן את אזור גורדי השחקים בין תל אביב לרמת גן, באתר TheMarker‏, 28 ביולי 2006
↑  הילה ציאון, צפו: כך ייראה מתחם ארלוזורוב בת"א, באתר ynet, 10 בנובמבר 2016
 רז סמולסקי, אושרה התוכנית למתחם 2000 ברכבת ארלוזרוב בת"א: 1,280 דירות, תעסוקה ומגדלים עד 100 קומות, באתר TheMarker‏, 10 בנובמבר 2016
↑   אילן ליאור, הרכבת הקלה: החלו העבודות להקמת תחנת ארלוזורוב, באתר TheMarker‏, 3 בספטמבר 2015
↑  נועם כהן, ‏מסוף 2000: בעקבות שיפוצים, הנוסעים מתקשים למצוא את הקווים, באתר "Time Out ישראל", 22 ביוני 2017
↑   אסנת ניר, סגר ללא מגפה: עבודות הרכבת הקלה בת"א יורחבו כבר החודש | מפת החסימות המלאה, באתר TheMarker‏, 2 בספטמבר 2020
אריק מירובסקי, ‏אפילו בארלוזורוב: "הקרבה לרכבת הקלה בתל אביב מורידה את שווי הדירות", באתר גלובס, 6 בפברואר 2020
1 2  הקו פועל האחרי הצהריים בלבד
מיזם 5050 לשותפות ולשוויון מגדרי

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל
 מייסדים:  יעל יחיאלי
 https://5050il.co.il/
 
מיזם 5050 לשותפות ולשוויון מגדרי הוא יוזמה ישראלית שמטרתה לקדם ייצוג שוויוני של נשים וגברים בעמדות מפתח והשפעה במשק הישראלי. המיזם נוסד בשנת 2022 על ידי יעל יחיאלי, אקטיביסטית ופמיניסטית בעלת רקע בעשייה חברתית.
הקמה

המיזם הוקם בינואר 2022 מתוך חשש ממגמת הירידה במספר הנשים במוקדי קבלת ההחלטות בישראל.
בתחילת הפעילות התקיים קמפיין מימון המונים, בו גויסו 530,000 ש"ח מ-3,328 תורמים (מתוכם 40% גברים). המימון אפשר את תחילת פעילות המיזם בינואר 2023, כולל העסקת צוות של שלוש עובדות. המיזם פועל במסגרת עמותת מרכזים לצדק חברתי, המעניקה אישורי תרומה לפי סעיף 46א לפקודת מס הכנסה.
מטרות ופעילות

המיזם מתמקד בהשגת ייצוג מאוזן של 50% נשים בתפקידים ייצוגיים ברשויות המדינה וברשויות המקומיות. הפעילות כוללת:
קידום מדיניות ציבורית התומכת בשוויון מגדרי
קמפיינים להבטחת ייצוג שוויוני בבחירות הכלליות והמקומיות
הישגים

מאז הקמתו, המיזם הצליח להביא לשינויים משמעותיים:
בשנת 2023 המיזם פעל להבטחת ייצוג שוויוני בבחירות לרשויות המקומיות. הוקמו עשרות קבוצות פעילות ב-60 ערים, במטרה להניע את ראשי הרשימות לפרסם רשימות ריצ'רץ' (גברים ונשים במקומות ריאליים) ולגרום לציבור להצביע רק לרשימות שוויוניות. בהשפעת הפעילות, אכן פורסמו הצהרות כאלה, ו-20 מועצות הגיעו ל־50% נשים לפחות, נרשמה עלייה במספר חברות המועצה בכל הארץ ונושא שוויון מגדרי עלה לסדר היום המוניציפלי. המיזם ממשיך לפעול ברמה המוניציפלית עם תוכנית להטמעת תוכנית "עיר שווה" בכל רשות.
במקביל, החל המיזם בפרויקט הבחירות הארציות לקראת הבחירות הבאות, עם יעד של 50% נשים בכל המפלגות.
המיזם מקדם פרויקטים קטנים כמו 5050 בתקשורת על מנת שגם בפאנלים החדשותיים תהיינה 50% נשים, 5050 בספורט - בעקבות אולימפיאדת פריז 2024 שלראשונה הייתה מאוזנת, ועוד.
בעקבות פרסום רשימת האומנים המושמעים ביותר ברדיו בשנת 2024, ביקשו במיזם להתריע על כך שעורכי המוזיקה ושדרני הרדיו בוחרים להשמיע גברים יותר מנשים; אך יותר מכך צרמה העובדה שאייל גולן נמצא בראש הרשימה; המיזם היה שותף להובלת המחאה שלא להשמיע את האמן בתחנות הרדיו, לרבות קמפיין ופרסום עצומה בנושא ולאחר כשבוע אכן נרשמה ירידה של 15% בהשמעות שיריו.
אזכורים בתקשורת

שלומית שרביט ברזילי, המטרה: 50:50 נשים וגברים בכל מקום שבו מתקבלות החלטות, באתר ynet, 19 בינואר 2023
הדר גיל-עד, עלייה במספר הנשים המתמודדות בבחירות - ובהשחתת הכרזות שלהן: "גישה אלימה", באתר ynet, 24 בפברואר 2024
יעל יחיאלי, ‏מקסיקו בדרך לבחור בנשיאה אישה לראשונה בתולדותיה. ומה בישראל?, באתר גלובס, 31 במאי 2024
מיזמים דומים בעולם > בריטניה - "30% Club" (אנ')

יוזמה בריטית שהחלה בשנת 2010 במטרה להגיע ל-30% נשים בדירקטוריונים של חברות ה-FTSE-100. היוזמה הצליחה להשיג את יעדה ב-2018, והציבה יעד חדש של 40%.
מיזמים דומים בעולם > נמיביה

כבר עם עצמאותה ב-1990, נשים היו חלק מהפרלמנט בנמיביה. ב-2014 החליטה מפלגת SWAPO על יצירת רשימת נבחרים ב"שיטת הזברה", שמשמעותה גברים ונשים לסירוגין במפלגה. כתוצאה מכך, תוך עשור בפרלמנט הנמיבי יש שוויון מגדרי, כשבכל מוקדי קבלת ההחלטות בנמיביה יש גברים ונשים יחד.
ראו גם

שוויון מגדרי
נשים בפוליטיקה הישראלית