stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרקם
מרקם עירוני

המרקם העירוני (Urban fabric) מתאר את אופי הבינוי והתכנון העירוני ברקמה עירונית בתוך השלד העירוני. מרקם עירוני הוא למעשה כלל המאפיינים של סביבה בעלת מבנים ואזורים ציבוריים בעלי מכנה משותף. תכונות המרקם ישתנו בהתאם לגובה המבנים, היחס בין השטח הבנוי והשטח הפתוח, הציבורי והפרטי, צפיפות האוכלוסייה, הגיל הממוצע, ומאפיינים פיזיים וסוציו-אקונומיים נוספים.
לקריאה נוספת

Otto G. Ocvirk, Robert E. Stinson, Phillip R. Wigg, Robert O. Bone, and David L. Cayton. Art Fundamentals Theory & Practice Seventh Edition, Calmann & King LTD, 1994. ISBN 0-697-12545-9
Dollase, Jürgen, Geschmacksschule [engl.: Tasting School], 2005 Tre Tori, Wiesbaden, Germany (ISBN 3937963200). German language textbook by a renowned food critic covering some, but not all of the above mentionend properties/mouthfeelings.
Katz, E.E. and Labuza, T.P. (1981) Effect of water activity on the sensory crispness and mechanical deformation of snack food products. J. Food Sci. 46: 403-409
משוואת ולסוב

משוואת ולסוב היא משוואה דיפרנציאלית המתארת את ההתפתחות בזמן של פונקציית ההתפלגות של פלזמה המכילה חלקיקים טעונים עם אינטראקציה רחוקת-טווח (למשל, קולונית). המשוואה הוצעה לראשונה לתיאור פלזמה על ידי הפיזיקאי הרוסי אנטולי ולסוב בשנת 1938.
הבעייתיות במודל הקינטי הסטנדרטי

ולסוב טען כי המודל הקינטי המבוסס על משוואת בולצמן מתקשה בתיאור פלזמה, מכיוון שהמערכת כוללת אינטראקציות רחוקות-טווח כמו האינטראקציה הקולונית. ולסוב ציין את הבעיות הבאות העולות בניסיון להחיל את המודל הקינטי המבוססת על התנגשות של זוג חלקיקים לדינמיקה של פלזמה:
התאוריה של התנגשויות בין זוג חלקיקים נמצאת בסתירה לגילויים של ריילי, אירווינג לאנגמיור ולואי טונקס על תנודות טבעיות בפלזמת אלקטרונים.
התאוריה של התנגשויות בין זוג חלקיקים לא ניתנת ליישום עבור אינטראקציה קולונית מכיוון שהאיברים הקינטיים מתבדרים.
התאוריה של התנגשויות בין זוג חלקיקים לא מסוגלת להסביר את הניסויים שבוצעו על ידי האריסון מריל והארולד ווב בנושא פיזור אנומלי של אלקטרונים בפלזמה גזית.
ולסוב העלה השערה כי האופי ארוך-הטווח של האינטראקציה הקולונית הוא המקור לקשיים האלו. ולסוב החל לפתח את משוואת בולצמן עבור מקרה ללא התנגשויות, המוצגת בקואורדינטות מוכללות:
 {\frac {{\text{d}}f({\bar {q}},{\bar {p}},t)}{{\text{d}}t}}=0,
ובמפורש, כמשוואה דיפרנציאלית חלקית:
 {\frac {\partial f}{\partial t}}+{\frac {\partial {\bar {q}}}{\partial t}}\cdot {\frac {\partial f}{\partial {\bar {q}}}}+{\frac {\partial {\bar {p}}}{\partial t}}\cdot {\frac {\partial f}{\partial {\bar {p}}}}=0,
התאים אותה למקרה של פלזמה, וקיבל את מערכת המשוואות המפורטות להלן.
מערכת המשוואות של ולסוב-מקסוול

במקום התאוריה הקינטית, המבוססת על התנגשויות, ולסוב השתמש בשדה קולקטיבי עקבי הנוצר על ידי חלקיקי הפלזמה הטעונים על-מנת לתאר את האינטראקציה בין חלקיקי הפלזמה. בתיאור זה מתבצע שימוש בפונקציות ההתפלגות  f_{e}({\vec {r}},{\vec {p}},t) ו- f_{i}({\vec {r}},{\vec {p}},t) עבור האלקטרונים והיונים. פונקציית ההתפלגות  f_{\alpha }({\vec {r}},{\vec {p}},t) עבור חלקיק מסוג כללי  \alpha , בעל תנע  {\vec {p}} בקרבת מקום  {\vec {r}} בזמן  t. בתיאור זה, במקום משוואת בולצמן, מתקבלת המערכת הבאה של משוואות לתיאור הפלזמה (ביחידות cgs):
 {\frac {\partial f_{e}}{\partial t}}+{\vec {v}}_{e}\cdot \nabla f_{e}-e\left[{\vec {E}}+{\frac {1}{c}}\left({\vec {v}}\times {\vec {B}}\right)\right]\cdot {\frac {\partial f_{e}}{\partial {\vec {p}}}}=0
 {\frac {\partial f_{i}}{\partial t}}+{\vec {v}}_{i}\cdot \nabla f_{i}-e\left[{\vec {E}}+{\frac {1}{c}}\left({\vec {v}}\times {\vec {B}}\right)\right]\cdot {\frac {\partial f_{i}}{\partial {\vec {p}}}}=0
 \nabla \times {\vec {B}}={\frac {4\pi {\vec {j}}}{c}}+{\frac {1}{c}}{\frac {\partial {\vec {E}}}{\partial t}},~~\nabla \times {\vec {E}}=-{\frac {1}{c}}{\frac {\partial {\vec {B}}}{\partial {t}}}
 \nabla \cdot {\vec {E}}=4\pi \rho ,~~\nabla \cdot {\vec {B}}=0
 \rho =e\int \left(f_{i}-f_{e}\right)d^{3}p,~~{\vec {j}}=e\int \left(f_{i}-f_{e}\right){\vec {v}}d^{3}p,~~{\vec {v}}_{\alpha }={\frac {{\vec {p}}/m_{\alpha }}{\left[1+p^{2}/\left(m_{\alpha }c\right)^{2}\right]^{1/2}}}
כאשר  e מטען האלקטרון,  c מהירות האור,  m_{\alpha } מסת חלקיק מסוג  \alpha ,  {\vec {E}}({\vec {r}},t) ו- {\vec {B}}({\vec {r}},t) השדות החשמלי והמגנטי בנקודה  {\vec {r}} בזמן  t, בהתאמה. ההבדל הבסיסי בין מערכת המשוואות האלו ומערכת משוואות המתארת חלקיקים בהשפעת שדה אלקטרומגנטי חיצוני נעוץ בעובדה שהשדות במשוואת ולסוב מקיימים אינטראקציה דו-כיוונית עם החלקיקים מכיוון שהתפלגות החלקיקים הטעונים משפיעה על השדה האלקטרומגנטי, ולהפך.
משוואת ולסוב-פאוסון

משוואות ולסוב-פואסון הן קירוב למשוואות ולסוב-מקסוול עבור מקרה לא-יחסותי ללא שדה מגנטי:
 {\frac {\partial f_{\alpha }}{\partial t}}+{\vec {v}}\cdot {\frac {\partial f_{\alpha }}{\partial {\vec {x}}}}+{\frac {q_{a}{\vec {E}}}{m_{\alpha }}}\cdot {\frac {\partial f_{\alpha }}{\partial {\vec {v}}}}=0,
ומשוואת פואסון עבור השדה החשמלי:
 \epsilon \nabla ^{2}\phi +\rho =0.
כאשר  q_{\alpha } מטען החלקיק,  m_{\alpha } מסת החלקיק,  {\vec {E}}({\vec {x}},t) השדה החשמלי,  \phi ({\vec {x}},t) הפוטנציאל החשמלי ו- \rho  צפיפות המטען החשמלי.
משוואות ולסוב-פואסון משמשות לתיאור תופעות רבות בפלזמה בעלות מאפיינים לא-מקסווליאנים בולטים, למשל דעיכת לנדאו ושכבות כפולות, אשר לא ניתן לתאר באמצעות מודלים קינטיים.
משוואות המומנט

במודל נוזלי לתיאור פלזמה, למשל מגנטו-הידרודינמיקה (MHD), התפלגות המהירויות איננה מחושבת. עובדה זו מושגת על ידי החלפת  f({\vec {r}},{\vec {v}},t) במומנטים של הפלזמה כמו צפיפות מספרית,  n, מהירות ממוצעת,  \mathbf {u} , וצפיפות,  \mathbf {p} . גדלים אלו מכונים מומנטים מכיוון שהמומנט מסדר n של  f מתקבל על ידי אינטגרציה של  v^{n}f לפי המהירות. המשתנים המתקבלים תלויים במיקום ובזמן בלבד, כלומר מידע מסוים אבד. בתאוריה מרובת-נוזלים, כל סוג חלקיקים מתואר כנוזל נפרד עם ערכים של לחץ, צפיפות ומהירות זרימה. המשוואות המתארות את מומנטי הפלזמה מכונות משוואות מומנט או משוואות זרימה. שתי משוואות המומנט הנפוצות ביותר מוצגות בהמשך (במערכת היחידות הבין-לאומית). קבלת משוואות המומנט ממשוואת ולסוב לא מצריכה הנחות לגבי פונקציית ההתפלגות.
משוואות המומנט > משוואת הרציפות

משוואת הרציפות מתארת את שינוי הצפיפות עם הזמן. ניתן לקבלה על ידי אינטגרציה של משוואת ולסוב על-פני מרחב המהירויות כולו.
 \int {\frac {\text{d}}{{\text{d}}t}}fd^{3}v=\int \left[{\frac {\partial }{\partial t}}f+({\vec {v}}\cdot \nabla _{r})f+\nabla _{v}\cdot ({\vec {a}}f)\right]d^{3}v=0
לאחר חישובים, ניתן לקבל
 {\frac {\partial }{\partial t}}n+\nabla \cdot (n\mathbf {u} )=0
צפיפות החלקיקים,  n, והמהירות הממוצעת,  \mathbf {u} , הם המומנטים מסדר אפס וסדר ראשון:
 n=\int fd^{3}v
 \mathbf {u} ={\frac {\int {\vec {v}}fd^{3}v}{\int fd^{3}v}}={\frac {1}{n}}\int {\vec {v}}fd^{3}v
משוואות המומנט > משוואת התנע

קצב השינוי בתנע של חלקיק ניתן על ידי הצבת כוח לורנץ במשוואת החוק השני של ניוטון:
 m{\frac {{\text{d}}{\vec {v}}}{{\text{d}}t}}=q\left({\vec {E}}+{\vec {v}}\times {\vec {B}}\right)
על ידי שימוש במשוואה זו ומבשוואת ולסוב, משוואת התנע עבור כל נוזל מתקבלת כ:
 mn{\frac {\text{d}}{{\text{d}}t}}{\textbf {u}}=-\nabla \cdot \mathbf {p} +qn{\vec {E}}+qn\mathbf {u} \times {\vec {B}},
כאשר  \mathbf {p}  הוא טנזור הלחץ. הנגזרת המלאה לפי הזמן מתקבלת:
 {\frac {\text{d}}{{\text{d}}t}}={\frac {\partial }{\partial t}}+\mathbf {u} \cdot \nabla .
טנזור הלחץ מוגדר כצפיפות המסה כפול מטריצת הקו-וריאנס של המהירות:
 p_{ij}=m\int (v_{i}-u_{i})(v_{j}-u_{j})fd^{3}v.
קירוב השדה הקפוא

בדומה למקרה של MHD-אידיאלי, ניתן להתייחס את הפלזמה כאל "קשורה" לקווי השדה המגנטי בתנאים מסוימים. ניתן לומר שקווי השדה המגנטי "קפואים" בתוך הפלזמה. ניתן לפתח את התנאים לקירוב זה ממשוואת ולסוב.
נגדיר את הסקלות  \mathbf {L,T}  ו- \mathbf {V}  עבור זמן, מרחק ומהירות, בהתאמה. סקלות אלו מייצגות מדד לפרמטרים השונים המביאים לשינוי גדול ב- f, כאשר שינוי גדול משמעותו
 {\frac {\partial f}{\partial t}}T\sim f,~~\left|{\frac {\partial f}{\partial {\vec {r}}}}\right|L\sim f,~~\left|{\frac {\partial f}{\partial {\vec {v}}}}\right|V\sim f.
ניתן לכתוב:
 t'={\frac {t}{T}}~~,~~{\vec {r}}~'={\frac {\vec {r}}{L}}~~,~~{\vec {v}}~'={\frac {\vec {u}}{V}}.
כעת ניתן להציג את משוואת ולסוב כך:
 {\frac {1}{T}}{\frac {\partial f}{\partial t'}}+{\frac {V}{L}}{\vec {v}}~'\cdot {\frac {\partial f}{\partial {\vec {r}}}}+{\frac {q}{mV}}\left({\vec {E}}+V{\vec {v}}~'\times {\vec {B}}\right)\cdot {\frac {\partial f}{\partial {\vec {v}}~'}}=0
עד כה לא בוצעו קירובים. כעת נקבע  V=R\omega _{g}, כאשר  \omega _{g}=qB/m היא תדירות הגירו ו- R הוא רדיוס הגירו (ראה פרמטרים של פלזמה). על ידי חלוקת המשוואה ב- \omega _{g} נקבל
 {\frac {1}{\omega _{g}T}}{\frac {\partial f}{\partial t'}}+{\frac {R}{L}}{\vec {v}}~'\cdot {\frac {\partial f}{\partial {\vec {r}}~'}}+\left({\frac {\vec {E}}{VB}}+{\vec {v}}~'\times {\frac {\vec {B}}{B}}\right)\cdot {\frac {\partial f}{\partial {\vec {v}}~'}}=0
בקירוב בו  1/\omega _{g}\ll T ו- R\ll L, שני האיברים הראשונים יהיו קטנים הרבה יותר מ- f, מכיוון ש- \partial f/\partial t'\sim f~,~v'\lesssim 1~,~\partial f/\partial {\vec {r}}~'\sim f. האיבר האחרון הוא מסדר-גודל של  f, ולכן ניתן להזניח את שני האיברים הראשונים ולקבל
 \left({\frac {\vec {E}}{VB}}+{\vec {v}}~'\times {\frac {\vec {B}}{B}}\right)\cdot {\frac {\partial f}{\partial {\vec {v}}~'}}\approx 0\Rightarrow \left({\vec {E}}+{\vec {v}}\times {\vec {B}}\right)\cdot {\frac {\partial f}{\partial {\vec {v}}}}\approx 0
ניתן לפרק את המשוואה לחלקים מקביל וניצב:
 {\vec {E}}_{\parallel }{\frac {\partial f}{\partial {\vec {v}}_{\parallel }}}+\left({\vec {E}}_{\perp }+{\vec {v}}\times {\vec {B}}\right)\cdot {\frac {\partial f}{\partial {\vec {v}}_{\perp }}}\approx 0
כעת נשים לב לכך ש-  {\vec {v}}={\vec {v}}_{0}+\Delta {\vec {v}}, כאשר 
 {\vec {v}}_{0}\times {\vec {B}}=-{\vec {E}}_{\perp }
וכעת ניתן לקבל
 {\vec {E}}_{\parallel }{\frac {\partial f}{\partial {\vec {v}}_{\parallel }}}+\left(\Delta {\vec {v}}_{\perp }\times {\vec {B}}\right)\cdot {\frac {\partial f}{\partial {\vec {v}}_{\perp }}}\approx 0
עבור שדה מקביל קטן נקבל
 \left(\Delta {\vec {v}}_{\perp }\times {\vec {B}}\right)\cdot {\frac {\partial f}{\partial {\vec {v}}_{\perp }}}\approx 0
המשמעות של משוואה זו היא שההתפלגות היא גירו-טרופית. המהירות הממוצעת של התפלגות גירו-טרופית היא אפס, ולכן  {\vec {v}}_{0} שווה זהותית למהירות הממוצעת,  \mathbf {u} , ונקבל
 {\vec {E}}+\mathbf {u} \times {\vec {B}}\approx 0
לסיכום, זמן המחזור של תנועת הגירו ורדיוס הגירו קטנים הרבה יותר, בהתאמה, מסקלות הזמן והמרחק שיגרמו לשינויים גדולים בפונקציית ההתפלגות. יש לחשב את התנאים לקירוב השדה הקפוא לכל סוג חלקיקים בנפרד. מכיוון שלאלקטרונים זמן מחזור גירו ורדיוס גירו קצרים יותר מאשר ליונים, התנאים יתקיימו עבורם לעיתים קרובות יותר.
ראו גם

פלזמה (מצב צבירה)
פרמטרים של פלזמה
משוואות מקסוול
המשוואה הקינטית של לנדאו
| מכניקה סטטיסטית |
| --- | --- | --- |
| תאוריה | עקרון גידול האנטרופיה • ergodic theory |  |
| תרמודינמיקה סטטיסטית | צברים • פונקציית חלוקה • משוואות מצב • פוטנציאלים תרמודינמיים: (U • H • F •‏ G) • קשרי מקסוול |  |
| מודל סטטיסטי | Ferromagnetism models (איזינג • פוטס • הייזנברג • חלחול EN) • חלקיקים בעלי שדה כוחות (כוחות דלדול EN  • פוטנציאל לנארד-ג'ונס) |  |
| גישות מתמטיות | משוואת בולצמן • משפט־H • משוואת ולסוב • מדרג BBGKY • תהליך סטוכסטי • תורת שדה ממוצע ותורת השדות הקונפורמית |  |
| תופעות קריטיות | מעבר פאזה • אקספוננט קריטי (מרחק קורלציה • size scaling) |  |
| אנטרופיה | בולצמן • שאנון • צאליס • רניי • פון נוימן |  |
| יישומים | תורת השדות הסטטיסטית (חלקיקים יסודיים • נוזלי־על)  • פיזיקה של חומר מעובה • מערכות מורכבות (כאוס • תורת האינפורמציה • אנטרופיה בתרמודינמיקה ובתורת האינפורמציה • מכונת בולצמן) |  |
הערות שוליים

↑  A. A. Vlasov (1938). "On Vibration Properties of Electron Gas". J. Exp. Theor. Phys. (ברוסית). 8 (3): 291.
↑  A. A. Vlasov (1968). "The Vibrational Properties of an Electron Gas". Soviet Physics Uspekhi. 10 (6): 721. Bibcode:1968SvPhU..10..721V. doi:10.1070/PU1968v010n06ABEH003709.
↑  A. A. Vlasov (1945). Theory of Vibrational Properties of an Electron Gas and Its Applications.
↑  H. J. Merrill and H. W. Webb (1939). "Electron Scattering and Plasma Oscillations". Physical Review. 55 (12): 1191. Bibcode:1939PhRv...55.1191M. doi:10.1103/PhysRev.55.1191.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4188465-6
חמדיה

חמדיה במבט מן האוויר
חֲמַדְיָה הוא קיבוץ בעמק בית שאן צפונית לבית שאן, בתחום המועצה האזורית עמק המעיינות (בקעת בית שאן).
שמו ניתן לו על שם הכפר הערבי אל-חמידיה ששכן מצפון לו עד מלחמת העצמאות, ואשר נקרא על שמו של הסולטן העות'מאני באותם ימים, עבדול חמיד השני.
בדרום הקיבוץ נמצא אתר ארכאולוגי בשם "ח'רבת א-טוואל", המזוהה עם העיירה התלמודית המוזכרת בתלמוד כפר קרנוס.
היסטוריה

הקיבוץ הוקם לראשונה ב-1939, במסגרת מבצעי חומה ומגדל, וננטש. בשנת 1942 הוקם בשנית על ידי גרעין "חרמונים" שהורכב מילידי הארץ ("צברים"), בוגרי תנועת הנוער "המחנות העולים", ומעולי צ'כיה, אוסטריה וגרמניה. בשנים שלאחר מכן קלט גרעינים מבוגרי התנועה המאוחדת והנוער העובד.
בעשור הראשון של המדינה לא צלחה דרכו של הקיבוץ והוא שקע בחובות. עקב כך הוחלט לגוון את ענפי המשק וב-1963 הוקם המפעל
"דלתות חמדיה" כקואופרטיב משותף עם פועלים מבית שאן. המפעל היה מבוסס על הנגרייה של הקיבוץ שהחלה ליצר ואף לייצא דלתות בשנות ה-50 של המאה ה-20. בהמשך הוקם מפעל נוסף, "ענבר חמדיה" שעוסק בייצור מוצרים מפוליאסטר משוריין, לרבות לוחות בידוד, בתי מנורה ומוצרי חימום.
בתקופת המרדפים שבין מלחמת ששת הימים (1967) לבין ספטמבר השחור (1970) סבל הקיבוץ ממספר תקריות, ואף הופגז מספר פעמים.
בשנות ה-2000 סבל הקיבוץ ממשבר כלכלי בעקבות קריסת ענפי החקלאות של המשק. בפברואר 2006 פנה הקיבוץ לבית המשפט בבקשה להקפאת הליכים, לאחר שהקיבוץ ומפעליו צברו חוב של יותר מ-100 מיליון שקל לכ-200 נושים. במסגרת הסדר נושים נאלץ למכור את שני המפעלים שלו. לאחר הסדר הנושים הצליח הקיבוץ להתאושש כלכלית ועבר הפרטה.
שמורת חמדיה

סמוך לקיבוץ יוצא אפיק נחל חמדיה מרמת צבאים שבגליל התחתון אל העמק, ומתחבר לתעלה המספקת מים להשקיית השטחים החקלאיים. כ-3 ק"מ ממזרח לקיבוץ נמצאת שמורת הטבע "שמורת חמדיה" על גדתו המערבית של נהר הירדן. השמורה, ששטחה כ-550 דונם, כוללת קטע של נפתולי הירדן ומצוקי חוואר הלשון שמעליהם, ובה צמחייה עשירה האופיינית לגדות הנחל ומגוון יונקים ועופות החיים בסבך.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  מפה בהוצאת מחלקת המדידות, 1950, עם ציון שם הישוב חרמונים, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  חרמונים משוועת למים וקרקע, דבר, 21 במרץ 1947
↑  שבעה קיבוצים ותיקים מבקשים עזרה, דבר, 24 באוקטובר 1961
↑  מפעל קואופרטיבי לייצור דלתות נחנך במשק חמדיה, דבר, 3 במאי 1963
↑  חמדיה מרחיבה יצוא דלתות לאפריקה, דבר, 6 ביולי 1960
↑  דוד חיון, ‏חמדיה זכתה במיכרז חברת החשמל לארונות חשמל, באתר גלובס, 8 ביולי 1998
↑  ישראל מתייחסת בחומרה רבה לחבלה ולרצח במשק חמדיה, דבר, 3 באוקטובר 1967
↑  נותחו 6 מפצועי תקרית חמדיה, על המשמר, 4 ביולי 1968
↑  הונסה חוליית חבלנים באזור קיבוץ חמדיה, על המשמר, 1 בנובמבר 1967
↑  ארטילריה עיראקית הפגיזה את מעוז חיים וחמדיה, מעריב, 4 בינואר 1970
↑  טילי קטיושה ופגזי מרגמה לעבר אזורי חמדיה, כפר רופין וירדנה, מעריב, 19 באפריל 1970
↑  הסדר נושים לקיבוץ חמדיה: ימכור את דלתות חמדיה וענבר, באתר הארץ, 1 בינואר 2007
↑  קיבוץ חמדיה חוגג 70: "מתאוששים וקולטים" - mynet קיבוץ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560288005171
מחלקת השיכון והפיתוח העירוני של ארצות הברית

| --- | --- |
 סמל הסוכנות

מטה הסוכנות
 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית 
 תחום שיפוט:  ארצות הברית 
 סוכנות אם:  הממשלה הפדרלית של ארצות הברית 
 סוכנות בת:  Office of Inspector General, Department of Housing and Urban Development 
 תאריך הקמה:  9 בספטמבר 1965 
 סוכנות קודמת:  הסוכנות לדיור ומימון דיור
 מזכיר המחלקה:  סקוט טרנר
 מטה מרכזי:  בניין רוברט ויוור 
 עובדים:  8,416 (2014)
 תקציב:  32.6 מיליארד דולרים (2014)
 www.hud.gov
 קואורדינטות:  38°53′02″N 77°01′21″W﻿ / ﻿38.883936°N 77.022508°W﻿ / 38.883936; -77.022508
  (למפת וושינגטון די. סי. מוגדלת) מיקום המטה(למפת וושינגטון די. סי. רגילה) מיקום המטה he
 
מחלקת השיכון והפיתוח העירוני של ארצות הברית (באנגלית: United States Department of Housing and Urban Development, בראשי תיבות: HUD) היא מחלקה בקבינט של הממשל הפדרלי של ארצות הברית.
על אף שבתחילה היא הייתה הסוכנות לדיור ומימון דיור, היא הפכה למחלקה בקבינט ב-1965, כחלק מתוכניתו של הנשיא לינדון ג'ונסון לפתח ולבצע מדיניות דיור ומטרופולינים.
המטרה של מחלקת השיכון והפיתוח העירוני, היא ליצור היא ליצור קהילות חזקות, בנות קיימא, ובתים איכותיים ונגישים לכל. המחלקה פועלת לחיזוק שוק הדיור במטרה להאיץ את הכלכלה ולהגן על הצרכנים, תוך שמירה על הצורך בבתים איכותיים אך נגישים להשכרה, להשתמש בדיור ככלי לשיפור איכות החיים, לבנות קהילות שיתופיות וברות קיימא חופשיות מאפליה ולשנות את הדרך בה המחלקה עושה את עסקיה.
מבנה המחלקה > סוכנויות

מינהל השיכון הפדרלי
הסוכנות הפדרלית למימון דיור
מבנה המחלקה > משרדים

מרכז לשיתופי פעולה של שכנים מבוססי-אמונה
מרכז אכיפה
משרד תכנון ופיתוח קהילתיים
משרד יחסי קונגרס והבין-ממשלתיים
משרד לשוויון הזדמנויות בעבודה
משרד לשיכון הוגן והזדמנויות שוות
משרד מדיניות שטח וניהול
משרד היועץ הכללי
משרד לבתים בריאים ובקרת סיכוני עופרת
משרד לדיונים וערעורים
משרד יחסי עבודה
משרד למדיניות פיתוח ומחקר
משרד ליחסי ציבור
משרד הציבור והשיכון האינדיאני
משרד למניעת ניצול עסקים במצוקה
משרד השיכון והקהילות
File Allocation Table

| --- | --- |
 מפתח:  מיקרוסופט 
 מחזור חיים:  1977–הווה (כ־48 שנים) 
 
File Allocation Table (בראשי תיבות: FAT; באופן מילולי: טבלת מיקומי קבצים) היא מערכת קבצים שפותחה בשנת 1977 על ידי ביל גייטס ומארק מקדונלד'ס. המערכת שולבה לראשונה במערכת ההפעלה QDOS שפותחה על ידי חברת Seattle Computer Products. לאחר רכישת QDOS על ידי חברת מיקרוסופט, שולבה מערכת הקבצים לתוך MS-DOS וחלונות עד להחלפתה כמערכת ניהול הקבצים הראשית על ידי מערכת הקבצים NTFS במערכת ההפעלה חלונות NT.
קיימות שלוש גרסאות של מערכת הקבצים: FAT16 ,FAT12 ו-FAT32, הנבדלות ביניהן רק בכמות הבתים המשמשים להפניה לכתובת בדיסק. הבחירה בסוג ה-FAT נעשית על פי גודל הדיסק. האלגוריתמים לשימוש במערכות אלה מוגדרים בתקן ISO/IEC 9293:1994.
מבנה

בעת אתחול אמצעי האחסון (המדיה) מערכת הקבצים מחלקת את שטח המדיה לארבעה חלקים, הנמצאים במקומות קבועים:Bios Parameter Block (BPB) הנקרא גם Boot Sector, טבלת ה-FAT, ספריית ה-Root, ומקטע הנתונים. יישומים העובדים עם מערכת הקבצים מסתמכים על כך שהמקטעים נמצאים במקומות הנכונים לצורך עבודתם התקינה.
מבנה > BIOS Parameter Block

ה-BPB נמצא בסקטור הראשון של הדיסק והוא מכיל פרטים כלליים על מערכת הקבצים, הדרושים לצורך עבודה עם המדיה, כגון: גודל סקטור בדיסק, כתובת הבית מערכת ההפעלה, כמות טבלאות ה-FAT שהדיסק מכיל, כמות הסקטורים (יחידות ההקצאה) בדיסק, גודל טבלת ה-FAT ועוד.
בעת טעינת מדיה, ניגש הראש הקורא להתחלת המדיה וקורא את תוכן ה-BPB על מנת לקבוע את סוג מערכת הקבצים. 36 הבתים הראשונים מכילים שדות זהים עבור כל סוגי ה-FAT. במערכות FAT12 ו-FAT16 מכילים 26 הבתים הבאים מידע על סוג מערכת הקבצים (Fat12, Fat16 או Fat32), התווית (Label) והמספר הסידורי של המדיה. במערכות FAT32 מכילים 62 הבתים הבאים מידע דומה ומידע נוסף על אופן השימוש במערכת הקבצים.
מבנה > טבלאות ה-FAT

טבלת FAT היא מערך שכל אינדקס בו מייצג מקטע (Cluster) במדיה, תוכן כל תא מצביע על התא המכיל את החלק הבא של הקובץ, וסוף הקובץ מצוין באמצעות ערך מספרי מיוחד הנמצא מחוץ לטווח. באופן זה, בהינתן הכתובת שבה נמצאת התחלת הקובץ, ניתן לעקוב אחרי המצביעים לאורך הקובץ עד סופו. למטרות שרידות, כל מדיה המשתמשת ב-FAT מכילה לפחות שתי טבלאות FAT (בדרך כלל 2). אורך הטבלה וגודל כל תא נקבעים על פי סוג המערכת. (גודל תא ב-FAT12 הוא 12 ביטים ואורך הטבלה הוא 9 סקטורים, ב-FAT16 הוא גודל התא הוא 16 ביטים וב-FAT32 הוא 28 ביטים).
מבנה > מקטע ספריית השורש

בגרסאות FAT12 ה-FAT16 מקטע ספריית השורש הוא בן 14 סקטורים, ובו מאוחסנת ספריית השורש. בספרייה זו ניתן לאחסן קבצים וספריות נוספים. בניגוד לשאר הקבצים והספריות במערכת FAT, גודל ספריית השורש מוגבל. במערכות המממשות FAT32 ספריית השורש נמצאת במקטע הנתונים, ולכן אינה מוגבלת במקום.
מבנה > מקטע הנתונים

מקטע הנתונים הוא החלק בדיסק שבו נמצאים כל הקבצים והתיקיות. קובץ עשוי להיות מורכב ממספר חלקים שאינם רציפים, אשר ניתן לגשת אליהם באמצעות מעקב סדרתי אחר טבלת הקבצים.
קבצים וספריות

במערכת FAT כל הקבצים והתיקיות הם בעלי אותו מבנה ומכילים את שם הקובץ והסיומת (אורך השם המקסימלי הוא שמונה תווים ואורך הסיומת הוא שלושה תווים), תאריך יצירה, תאריך גישה אחרון, גודל הקובץ ומאפיינים דומים. גודל המבנה הוא 32 בתים והוא מאוחסן בספריה אליה שייך הקובץ.
בעת גישה לקובץ (או ספרייה) מערכת ההפעלה בודקת היכן נמצא החלק הראשון של הקובץ (באמצעות גישה לשדה המתאים) ומחפשת אותו בטבלת ה־FAT, לאחר מכן היא מחפשת את חלקי הקובץ בצורה סדרתית באמצעות מעקב אחר המצביעים בטבלת ה־FAT עד לסוף הקובץ.
גרסאות

מיקרוסופט שחררה מספר גרסאות למערכת הקבצים יחד עם הרחבות לגרסאות הקיימות.
גרסאות > FAT12

גרסה זו היא הגרסה הראשונה של מערכת הקבצים ונכללה במערכת QDOS. גודל כל תא בטבלת הקבצים הוא 12 סיביות וגודל הטבלה הוא 9 סקטורים. לפיכך גודל המדיה מוגבל ל-4608 סקטורים. בפועל, גודל המדיה הוגבל ל-32 מגה. הגרסה הראשונה לא כללה תמיכה במבנה ספריות היררכי, שמות קבצים ארוכים, מחיצות והתמודדות עם שגיאות בסקטור אפס.
גרסאות > FAT16

גרסה זו הוצגה בשנת 1984 יחד עם מערכת ההפעלה DOS 3.0. כתובת סקטור בדיסק הייתה בגודל 16 סיביות, כך שגודל המדיה המקסימלי גדל ל-65,517 סקטורים. בפועל, עקב מגבלות טכניות גודל הקבצים המקסימלי לא השתנה מ-FAT12, אך נוספה תמיכה במחיצות מרובות כך שניתן היה לחלק מדיה אחת למספר מחיצות ובכך לנצל את מלוא הגודל של המדיה. בשנת 1987, הוצגה גרסה נוספת של FAT16 אשר איפשרה לשמור קבצים בגודל 2 ג'יגה.
גרסאות > תמיכה בשמות קבצים ארוכים (VFAT)

במערכות קבצים ישנות שמות הקבצים היו מצורת 8.3 (8 תווים לשם הקובץ + 3 תווים לסיומת), במערכת ההפעלה חלונות 95 הוסיפה חברת מיקרוסופט ל-FAT16 תמיכה בשמות קבצים ארוכים. המערכת אפשרה לשמור קבצים בעלי שמות עד 255 תווי UTF באמצעות שימוש במאפיינים מיוחדים המונעים ממערכות הפעלה מוקדמות יותר לראות את הקבצים.
גרסאות > FAT32

אחת המגבלות של FAT16 הייתה שככל שהיה הכונן גדול יותר, בגלל מספר הסקטורים המקסימלי, גודל הסקטור הפך לגדול יותר. כתוצאה מכך סקטורים רבים לא נוצלו עד תומם ונוצר בזבוז של שטחי הקצאה. כל זה נכון בתנאי שגודל המחיצה גדול מ-512MB (בכוננים קטנים יותר מערכת FAT32 לא מתפקדת).
במערכת ההפעלה Windows 95 OSR2 שיצאה לשוק ב-1997, הציגה מיקרוסופט את מערכת הקבצים FAT32. כתובת סקטור בדיסק היא 28 סיביות (כאשר 4 הסיביות הנותרות אינן בשימוש). באופן תאורטי ניתן לאחסן קבצים בגודל 2 טרה אך מגבלות טכניות גרמו לכך שגודל הקובץ המקסימלי האפשרי יהיה 4 ג'יגה. בנוסף, הגדלת טבלת מיקומי הקבצים יצרה סקטורים קטנים יותר (שטח זהה התחלק על מספר רב יותר של סקטורים) ובכך נחסך מקום אחסון.
חיסרון שהיה ל-FAT32 עם יציאתה לשוק היה חוסר תאימות עם מערכות הפעלה אחרות. היו משתמשים שהריצו על מחשביהם שתי מערכות הפעלה שונות (או יותר). מערכות אלו (ובהן DOS, Windows95, ‏windows NT עד גרסה 4 או יוניקס) לא ידעו לקרוא את מערכת הקבצים החדשה ולכן אסור היה להמיר דיסקים קשיחים שהיו מיועדים ליותר ממערכת אחת לפורמט החדש. מגבלה זו חלה על דיסקים שליפים ששימשו מספר מחשבים. ובמקרים בודדים גם על שרתים אליהם ניגשו בעזרת מערכות הפעלה שונות.
מיקרוסופט סיפקה כלי בשם Drive converter להמרת מחיצות מ-fat16 ל-, fat32 אולם לא היה כלי להמרה הפוכה. מאחר שנוצר צורך בשוק גם להמרה חזרה, יצאה לשוק גרסת Partition Magic שידעה לעשות זאת.
exFAT

exFAT (ראשי תיבות של Extended File Allocation Table) היא מערכת קבצים קניינית מותאמת במיוחד לכונני Solid state drive וכן מרחיבה את יכולות ה-FAT32, שהיא מערכת הקבצים המפעילה אמצעי אחסן ניידים. התוכנה נועדה לשימוש בעיקר במקרים בהם לא ניתן ליישם שימוש במערכת הקבצים NTFS.
התוכנה פותחה על ידי מיקרוסופט והיא משובצת במערכת ההפעלה Windows Embedded CE 6.0 ובמערכות ההפעלה השולחניות, חלונות XP עם SP2 ומעלה, וויסטה עם SP1 ומעלה. ניתן להוריד את הדרייבר ל־exFAT בחינם מאתר מיקרוסופט. משתמשי לינוקס יכולים לקרוא התקנים בהם מותקנת exFAT. אפל הוסיפה תמכיה ב־exFAT בעדכון 10.6.5 ל־OS X.
exFAT פותרת בעיות שהיו למשתמשי FAT32 ובהן מגבלת 4G כגודל קובץ. התוכנה מבוססת על 64 ביט (לעומת 32 ביט ב-FAT32) מערכת
הקבצים גוזלת פחות מקום מאמצעי האחסון (EXFAT צורכת 96KB מתוך דיסק נייד של 4 גיגה לעומת NTFS שלוקחת 47.2 מגה)
NTFS

פיתוח מערכת הקבצים FAT נעצר על ידי מיקרוסופט לטובת מערכת הקבצים NTFS ששוחררה יחד עם מערכת ההפעלה חלונות NT, המערכת ממשיכה להיתמך בכל הגרסאות של מערכות ההפעלה מבית מיקרוסופט ומהווה את ברירת המחדל עבור התקני אחסון בעלי נפח אחסון קטן (כונני דיסקטים והתקני אחסון מבוססי Flash).