stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ'

| --- | --- |
בנייני האקדמיה הצבאית החדשה, ווליץ' 1939-1801
בנייני האקדמיה הצבאית החדשה, ווליץ' 1939-1801
 אקדמיה צבאית
 תקופת הפעילות:  1741–הווה (כ־283 שנים)
 מיקום
 מיקום:  לונדון
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 קואורדינטות:  51°28′30″N 0°03′27″E﻿ / ﻿51.475°N 0.0575°E﻿ / 51.475; 0.0575
  ההיסטוריה של האקדמיה המלכותית בווליץ' 
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסהאקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ'(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסהאקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ'(למפת הרובע המלכותי של גריניץ' רגילה) האקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ'(למפת הרובע המלכותי של גריניץ' מוגדלת) האקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ'
 
האקדמיה הצבאית המלכותית (באנגלית: Royal Military Academy המוכרת גם בראשי התיבות RMA) בווליץ', בדרום-מזרח לונדון הייתה אקדמיה צבאית של הצבא הבריטי שנועדה להכשיר קצינים עבור חיל התותחנים המלכותי וחיל ההנדסה המלכותי. בשלב מאוחר יותר הכשירה האקדמיה קצינים עבור חיל הקשר המלכותי וחילות טכניים אחרים.
האקדמיה נוסדה ב-1741. מטרתה הייתה לספק השכלה ולייצר "קצינים טובים עבור הארטילריה ומהנדסים צבאיים מושלמים".
בין המורים הידועים שלימדו במוסד פרדריק אייבל, פיטר בארלו (Peter Barlow), סמואל הנטר כריסטי (Samuel Hunter Christie), אדאיר קראופורד (Adair Crawford), ג'ורג' גרינהיל (George Greenhill), פרסי אלכסנדר מקמהון (Percy Alexander MacMahon), פול סנדביי, (Paul Sandby) וג'יימס ג'וזף סילבסטר. האקדמיה הייתה ידועה בכינוי "בית המלאכה" משום שהמבנה הראשון שלה היה בית מלאכה של הרויאל ארסנל שעבר הסבה.
אקדמיה צבאית נוספת, הידועה כקולג' הצבאי המלכותי (Royal Military College או RMC) הוקמה בסנדהרסט שבברקשייר ב-1799 על מנת להכשיר קצינים עבור חיל הרגלים וחיל הפרשים.
שתי האקדמיות נסגרו בתחילת מלחמת העולם השנייה ב-1939. האקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט נפתחה ב-1947 כאיחוד בין שני המוסדות. נכון ל-2008 עברו המבנים הישנים של האקדמיה הסבה והרחבה לבנייני מגורים יוקרתיים.
אוסף האקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט מכיל תצוגות של ההיסטוריה של האקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ', הקולג' הצבאי המלכותי והאקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. האוסף כולל את יומני הרישום של הסטודנטים, ארכיונים היסטוריים, מדים, ציורים, תצלומים וחפצים נוספים.
הערות שוליים

↑  "Royal Engineers Museum - Articles - Royal Military Academy, Woolwich". נבדק ב-2010-05-19.
↑  "Royal Military Academy in Woolwich is turned into luxury apartments - Times Online". נבדק ב-2010-05-19.
↑  The RMAS archives
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007361295605171  LCCN: n84804687  VIAF: 268012682   WorldCat (עם VIAF): 268012682
האקדמיה למדעים של קליפורניה

| --- | --- |

 מוזיאון טבע
 תקופת הפעילות:  1853–הווה (כ־171 שנים)
 בעלי תפקידים
 מנהל:  סקוט סאמפסון 
 מיקום
 מיקום:  55 Music Concourse Drive, San Francisco, CA 94118 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  37°46′12″N 122°27′59″W﻿ / ﻿37.77°N 122.46638888889°W﻿ / 37.77; -122.46638888889
 www.calacademy.org
 he
 
האקדמיה למדעים של קליפורניה (באנגלית: California Academy of Sciences) היא מכון מחקר ומוזיאון להיסטוריה של הטבע בסן פרנסיסקו, קליפורניה. הוא בין המוזיאונים הגדולים ביותר להיסטוריה של הטבע בעולם, המאכלס למעלה מ-46 מיליון דגימות. האקדמיה החלה את דרכה בשנת 1853 והיא ממוקמת בפארק גולדן גייט בסן פרנסיסקו.
ממשל

האקדמיה למדעים בקליפורניה, המוזיאון הוותיק ביותר בקליפורניה ומוסד המחקר למדעי הטבע, מנוהלת על ידי ארבעים ואחת חברי מועצת הנאמנים המועמדים ונבחרים על ידי חברי האקדמיה למדעים בקליפורניה.
ממשל > המכון למדע וקיימות המגוון הביולוגי (IBSS)

מלבד תפקידה כמקור לחינוך מדעי לציבור הרחב באמצעות המוזיאון שלה, האקדמיה למדעים בקליפורניה מפעילה גם את המכון למדע המגוון הביולוגי וקיימות (IBSS) כזרוע המחקר שלה, ומבצעת מחקר בתחומי הטקסונומיה, הפילוגנטיקה והמגוון הביולוגי. אף על פי שהיבט אחד של ה-IBSS זמין לתצוגה של פטרוני המוזיאון בתערוכת "מעבדת הפרויקטים" המדעית, רוב המחקר מתרחש במעבדות ובמתקנים "מאחורי הקלעים" ולא נגיש לצפייה לציבור הרחב. למעשה, ללא ידיעת רוב הפטרונים, מתקני המחקר והניהול תופסים כמעט 50% מהמבנה הפיזי של האקדמיה.
חינוך ציבורי

עיקר התצוגות הוא בתחום ידיעת הטבע. בין התצוגות העיקריות של המוזיאון נכללות:
מוזיאון היסטוריית הטבע של קימבול - כולל בדרך כלל את כל המוזיאון מחוץ לפלנטריום, יערות הגשם והאקווריום, וכולל את אולם אפריקה (התערוכה הוותיקה ביותר של האקדמיה), האגף המזרחי (הכולל מטוטלת פוקו, תערוכה זו מוצגת כבר משנת 2008, לפני השיפוץ שעברה האקדמיה), האגף המערבי (שכיום מאכלס מספר תערוכות גיאופיזיות), וכן כמה תערוכות קטנות יותר הפזורות ברחבי בניין האקדמיה.
פלנטריום מוריסון - כולל כיפת פלנטריום דיגיטלית לחלוטין שגובהה 27.5 מטרים עם מסך בקוטר 23 מטרים.
יערות הגשם של העולם - תערוכת יערות גשם סגורה בכיפת זכוכית בגודל 90 מטרים.
אקווריום סטיינהרט - כולל תערוכות של שונית אלמוגים, בריכת גאות, ובתי גידול, כמו גם מושבה של פינגווינים אפריקאים.
מלבד תוכניות המוזיאונים שלה, האקדמיה למדעים בקליפורניה מציעה תוכניות הסברה חינוכיות וקהילתיות רבות לציבור הרחב.
מחקר

מדעני האקדמיה, תחת מכון האקדמיה למדע וקיימות המגוון הביולוגי, עורכים מחקר שיטתי ושימור בכמה תחומים שונים, כולל אנתרופולוגיה, ביולוגיה ימית, בוטניקה, אנטומולוגיה, הרפטולוגיה, איתיולוגיה, זואולוגיה, יונקים, אורניטולוגיה, גאולוגיה, ופליאונטולוגיה. כמו כן, יש דגש חזק על דאגות סביבתיות, כאשר כל המחלקות השונות משתפות פעולה באופן הדוק כדי להתמקד בביולוגיה שיטתית ובמגוון הביולוגי. חוקרי האקדמיה חוקרים את החיים ברחבי העולם: משלחת שיצאה בשנת 2011 לפיליפינים גילתה כ-300 מינים חדשים למדע. האקדמיה מפרסמת את כתב העת Proceedings of the Academy of Sciences של קליפורניה, וכן מאמרים מזדמנים, זיכרונות ופרסומים מיוחדים.
הערות שוליים

↑  מריה וולן, Academy of Sciences reopens with green theme, באתר NBC News‏, 24 בספטמבר 2008 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007576671405171  BIBSYS: 90096632  BnF: cb12179813s (data)  CANTIC: a11093201  GND: 30533-9  ISNI: 0000 0004 0461 6769  LCCN: n82163210  NKC: xx0044979  NLA: 35024872  SUDOC: 030368812  VIAF: 125418712   WorldCat (עם VIAF): 125418712
הדבורה מאיה

| --- | --- |

 הדבורה מאיה  הדבורה מאיה: גביע הדבש  הדבורה מאיה וביצת הזהב  הדבורה מאיה: הסרט  הדבורה מאיה  הרפתקאותיה של הדבורה מאיה 
 מידע כללי
 מאת:  ולדמאר בונסלס 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1912 
 
הדבורה מאיה (בגרמנית: Biene Maja או Die Biene Maja und ihre Abenteuer) הוא ספר לילדים שכתב הסופר הגרמני, ולדמאר בונסלס, בשנת 1912. הספר עוסק בעלילותיה של דבורה מואנשת ומתמקד, בין היתר, במאבקיה מול צרעות מאיימות. הספר תורגם לשפות רבות ואף זכה למספר עיבודים לקולנוע, לאופרה, לתיאטרון ולטלוויזיה. המפורסם בעיבודים הוא עיבוד ההנפשה היפני-גרמני שהופק באמצע שנות ה-70 ואף הוקרן בטלוויזיה הישראלית בדיבוב לעברית. עיבוד זה ערך שינויים משמעותיים בספר המקורי והוסיף שתי דמויות ראשיות שכלל לא קיימות במקור. בספר המקורי, משתקפים מסרים מיליטריסטיים ולאומניים, ויש הטוענים גם פשיסטיים וגזעניים. בונסלס עצמו החזיק בדעות אנטישמיות ובתקופה הנאצית פרסם ספרים, שימש כעיתונאי ואף חיבר ספר (שפורסם ב-100 עותקים בלבד) בעל נימות אנטישמיות מובהקות, בשם "Der Grieche Dositos" ("היווני דוזיטוס").
תקציר העלילה

מאיה היא דבורה סקרנית ושובבה שנולדה בכוורת דבורים במהלך תקופה לא שקטה: הכוורת חולקה לשתי מושבות חדשות. מאיה גדלה ומתחנכת על ברכיה של מורתה הגברת קסנדרה, אך אופייה הסקרני והמרדני מתנגש עם החוקים הנוקשים של הכוורת. וכך, למרות אזהרותיה של הגברת קסנדרה, מאיה משתוקקת לחקור את העולם הרחב סביבה ויום בהיר אחד, בעת איסוף צוף שגרתי, מאיה גומרת אומר בליבה, מבצעת מעשה נועז ונוטשת את הכוורת לטובת טיול קסום (ולעיתים מסוכן) במרחבי הטבע הגדול.
בתגובה לבריחתה של הדבורה, שולחת בעקבותיה מלכת הכוורת הזועמת את וילי הדבורון חברה של מאיה, כדי להשיבה לכוורת. וילי, יוצא בעקבות מאיה, אך במהרה פורק גם הוא כל עול ומצטרף להרפתקאותיה של חברתו בעולם הגדול. דמותו של וילי (דמות אשר נוספה לסיפור רק בסדרת הטלוויזיה) היא אחת משתי דמויות שהוספו כאמור על מנת לרכך את המסר המיליטריסטי והלאומני של הספר המקורי. יחד, וילי ומאיה יוצאים להרפתקאותיהם המופלאות (ומסוכנות לעיתים כאמור) ופוגשים חרקים אחרים, אשר חלקם הופכים אפילו לידידי נפש שלהם. אחד החברים האלה היא פליפ החרגול (דמות חדשה שנוספה לסיפור לטובת סדרת הטלוויזיה, מאותם טעמים). בשיאה של העלילה, מאיה נתקלת בצרעות חורשות הרעה ואויבותיהן המרות של הדבורים והיא נחטפת על ידן לממלכתן ונאסרת על לא עוול בכפה.
בעת מאסרה, מאיה מגלה סוד קשה ומר - הצרעות האכזריות מתכננות לתקוף ולכבוש את מושבת הדבורים שלה. מאיה ניצבת בפני דילמה קשה - האם לחזור לכוורת ולקבל את העונש על בריחתה ובכך להציל את המושבה. או לחלופין לא לעשות דבר, להתחמק מהעונש, אך בכך גם לחרוץ את גורל הכוורת וחבריה הדבורים לאבדון.
מאיה מחליטה לחזור לכוורת ולהזהיר את חבריה מפני ההתקפה האכזרית הקרבה. בעקבות המעשה האבירי שלה, חברותיה הדבורים בולמות את התקפת הצרעות ומאיה הופכת לגיבורת הכוורת. כמצופה ולאור מעשה הגבורה, מאיה זוכה למחילה על בריחתה ממלכת הכוורת וחבריה בפרק סיום בלתי נשכח.
עיבודים

עיבוד הטלוויזיה המונפש לספר, "הדבורה מאיה" (ביפנית: みつばちマーヤの冒険), הוא סדרת טלוויזיה יפנית בת 52 פרקים שהופקה לטלוויזיה ב-1975 בשיתוף פעולה יפני-גרמני. הסדרה שודרה במקור ביפן בערוץ טי.וי. אסאהי (אז NET- נט). בישראל הסדרה שודרה במקור בערוץ הראשון בין השנים 1977–1978, וב-1985. 26 הפרקים הראשונים של הסדרה (מלבד פרקים 3–6 ו-19) שודרו גם בערוץ ג'וניור.
הסדרה מבוססת על הספר של בונסלס מ-1912. הסדרה הופקה באמצע שנות השבעים על ידי הערוץ הממלכתי השני של הטלוויזיה הגרמנית, צה דה אף, סרטי אפולו האוסטרית וחברה פרטית בשם טאורוס. האנימציה בוצעה על ידי חברה יפנית בשם "ניפון אולפני אנימציה".
הסדרה זכתה להצלחה גדולה ושודרה במדינות רבות ובשפות רבות. ב-1982 הופקה סדרת המשך בשם "הרפתקאות הדבורה מאיה", אשר כללה 52 פרקים, ואף הופק סרט באורך מלא המבוסס על הסדרה.
שיר הפתיחה של הסדרה הולחן על ידי קארל סבובודה הצ'כי לאחר שהמפיקים האירופאים החליטו שהמוזיקה היפנית שנכתבה לסדרה אינה מתאימה לצופים באירופה. את הגרסה העברית תרגם דן זכאי ושר אותו בשנים 1977 -1980 ראובן שפר,
ובשנת 1985 יזהר כהן.
בשנת 2012, הופקה סדרת הנפשה ממוחשבת הנקראה גם "הדבורה מאיה", ושודרה בערוץ הופ!.
בשנת 2014, הופץ סרט הנפשה ממוחשבת המבוסס על הסדרה בשם "הדבורה מאיה - הסרט", ולו שני סרטי המשך: "הדבורה מאיה: גביע הדבש" אשר הופץ בשנת 2018, ו"הדבורה מאיה וביצת הזהב" אשר הופץ בשנת 2021. שלושת הסרטים דובבו לעברית והופצו בישראל בבתי הקולנוע.
בשנת 1978 הפיקו טדי הפקות הצגה המבוססת על הספר בכיכובם של דודו זר ושולה רווח.
הערות שוליים

↑  בנושא נטיותיו האנטישמיות של בונזלס והמסרים המועברים בספר - ראו ,  בשפה הגרמנית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: f589807d-588a-42f8-a4ba-fd65cb8dd681  MusicBrainz: e0120d1d-137f-476a-8451-f4325b0d20bb
הבחירות הפרלמנטריות בנורווגיה 2017

הבחירות הפרלמנטריות לסטורטינג, בית המחוקקים הנורווגי, התקיימו ב-11 בספטמבר 2017, ובהן נבחרו 169 חברי הפרלמנט.
המפלגות הלא-סוציאליסטיות השיגו את המינימום הדרוש של 88 מושבים ובכך אפשר לראש הממשלה ארנה סולברג מהקואליציה הפרוגרסיבית-קונסרבטיבית להישאר בשלטון. שלוש המפלגות הגדולות מהשמאל-מרכז השיגו 79 מושבים. המפלגה הירוקה שמרה על המושב היחיד שלה ומפלגת האדומים ממחנה השמאל זכתה לראשונה במושב אחד.
בחירות 2013

הבחירות שקדמו להן, התקיימו ב-9 בספטמבר 2013 והתוצאה הייתה ניצחון של הקונסרבטיבים ובעלי בריתם מהימין. המפלגה השמרנית, בראשות ארנה סולברג ומפלגת הקידמה יצרו ממשלת מיעוט דו-מפלגתית, עם סולברג כראשת הממשלה. הברית הבין מפלגתית עשתה הסכם "Confidence and supply" עם שתי מפלגות המרכז, המפלגה הליברלית והנוצרים הדמוקרטים.
הערות שוליים

↑  Valgdagen blir 11. september 2017
↑  "Drømmen om en bred borgerlig regjering er knust | BA". Ba.no. נבדק ב-2015-05-14.
ערך זה הוא קצרמרבנושא בחירות ובנושא נורווגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הדבורה מאיה (סדרת טלוויזיה, 2012)

| --- | --- |

 מבוסס על:  הרפתקאותיה של הדבורה מאיה 
 סוגה:  סדרת טלוויזיה לילדים
 בימוי:  Daniel Duda 
 מדבבים בעברית:  ראו#דמויות ומדבבים
 ארץ מקור:  צרפת צרפת גרמניה גרמניה
 שפות:  גרמנית, צרפתית, אנגלית 
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  130
 הפקה
 חברת הפקה:  Studio 100, ZDF 
 הפצה:  Vix 
 מוזיקה:  Fabrice Aboulker 
 אורך פרק:  13 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ZDF 
 רשת שידור בישראל:  ערוץ הופ!
 תקופת שידור מקורית:  1 בפברואר 2012 – 23 באוגוסט 2017
 קישורים חיצוניים
 www.maya.tv
 דף התוכנית ב-IMDb
 
הדבורה מאיה (באנגלית: Maya the Bee) היא סדרת טלוויזיה צרפתית-גרמנית לילדים בהנפשה ממוחשבת. הסדרה שודרה לראשונה ב-1 בפברואר 2012. בישראל הסדרה שודרה לראשונה בשנת 2012 בערוץ הופ!. לסדרה שתי עונות ו-130 פרקים באורך 13 דקות.
זוהי סדרת ההנפשה השנייה המבוססת על הספר "הרפתקאותיה של הדבורה מאיה" מאת ולדמר בונזלס מאז סדרת האנימה משנת 1975.
עלילה

העלילה עוסקת בדבורה צעירה ושאפתנית בשם מאיה, אשר עוזבת את הכוורת שלה ויוצאת להרפתקאות בעולם הגדול.
דמויות ומדבבים בעברית

במאי הדיבוב בעברית היה גדי לוי, ומפיקי הדיבוב היו אסנת סדן וגלי נשר.
שחר קדוש - מאיה
לורן סביר - ווילי
גלעד קלטר - פליפ / דמויות שונות
אורלי קטן - המלכה / דמויות שונות
אורנה כץ - גברת דבורה / דמויות שונות
יהויכין פרידלנדר - השופט דבורי
דניאל מגון - דיז
אלי לולאי - דוז
אביתר ליכטנשטט - דמויות שונות
גדי לוי - דמויות שונות
טליה ברקאי - דמויות שונות
מאי דובצקי - דמויות שונות
נגה מילשטיין - דמויות שונות
ניר רון - דמויות שונות
סקירת הסדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (צרפת)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (צרפת)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 78 | 78 | 1 בפברואר 2012 | 24 באוקטובר 2012 |
|  | 2 | 52 | 52 | 11 במרץ 2017 | 23 באוגוסט 2017 |
ראו גם

הדבורה מאיה (סדרת טלוויזיה, 1975)
הדבורה מאיה - הסרט
הגביע הרוסי בכדורעף גברים

| --- | --- |
סמל הטורניר
 ענף:  כדורעף
 תאריך ייסוד:  1993
 ארגון מפעיל:  התאחדות הכדורעף הרוסית
 מדינות משתתפות:  רוסיה רוסיה
 יבשת:  אירופה
 זוכה:  זניט קאזאן
 הכי הרבה זכיות:  זניט קאזאן (10 זכיות)
 www.volley.ru
 
הגביע הרוסי בכדורעף לגברים (ברוסית: Кубок России по волейболу среди мужчин) הוא טורניר פלייאוף רוסי בכדורעף, הנחשב לשני בחשיבותו במדינה, אחרי האליפות. הטורניר נערך החל מ-1993.
שיאנית הזכיות היא זניט קאזאן, עם 10 במספר.
מבנה

הטורניר נערך בשלושה שלבים:
שלב מוקדמות שקובע מי המתמודדות בטורניר
שלבי הכרעה, המורכבים משלב חצי הגמר ושלב הגמר.
שלב המוקדמות נערך עוד לפני פתיחת העונה בליגה הבכירה והוא מחולק לתחרויות אזוריות שמנפות מכל אזור ואזור במדינה, את קבוצות הכדורעף הטובות ביותר, בשיטת משחקי פלייאוף.
שחקני הנבחרת הרוסית אינם משתתפים בטורניר וקבוצות כדורעף ששלושה שחקנים ויותר מקבוצתה משחקים בנבחרת, מעפילה ישירות לשלב חצי הגמר באופן עצמאי וללא קשר לתוצאות משחקיה. שלבי ההכרעה של חצי הגמר והגמר נערכים במתכונת מלאה בהשתתפות כל שחקני הנבחרת מקבוצותיהם השונות.
בשנים 2003–2008 בשלב חצי הגמר השתתפו 15 קבוצות שחולקו לארבעה בתים, כמנצחות הבית מעפילות לפיינל פור הגביע. בעונת 2009 השתתפו 4 קבוצות זרות בגביע הרוסי, מבלארוס, קזחסטן, לטביה ואוקראינה. בשלב הגמר - שכולל את הפיינל פור והטופ-8 - משתתפות 8 קבוצות.
החל משנת 2005 מחזיקת הגביע, מעפילה אוטומטית לליגת האלופות.
זוכות הגביע

| № | שנה | אלופה |
| --- | --- | --- |
| I | 1993 | סמוטלור |
| II | 1994 | צסק"א מוסקבה |
| III | 1995 | בלוגוריה בלגורוד |
| IV | 1996 | בלוגוריה בלגורוד |
| V | 1997 | בלוגוריה בלגורוד |
| VI | 1998 | בלוגוריה בלגורוד |
| VII | 1999 | לוקומוטיב איזומרוד יקטרינבורג |
| VIII | 2000 | לוקומוטיב איזומרוד יקטרינבורג |
| IX | 2001 | לוקומוטיב איזומרוד יקטרינבורג |
| X | 2002 | איסקרה אודינצובו |
| XI | 2003 | בלוגוריה בלגורוד |
| XII | 2004 | דינמו טטרנסגז קאזאן |
| XIII | 2005 | בלוגוריה בלגורוד |
| XIV | 2006 | דינמו מוסקבה |
| XV | 2007 | דינמו טטרנסגז קאזאן |
| XVI | 2008 | דינמו מוסקבה |
| XVII | 2009 | זניט קאזאן |
| XVIII | 2010 | לוקומוטיב נובוסיבירסק |
| XIX | 2011 | לוקומוטיב נובוסיבירסק |
| XX | 2012 | בלוגוריה בלגורוד |
| XXI | 2013 | בלוגוריה בלגורוד |
| XXII | 2014 | זניט קאזאן |
| XXIII | 2015 | זניט קאזאן |
| XXIV | 2016 | זניט קאזאן |
| XXV | 2017 | זניט קאזאן |
| XXVI | 2018 | זניט קאזאן |
| XXVII | 2019 | זניט קאזאן |
| XXVIII | 2020 | דינמו מוסקבה |
| XXIX | 2021 | זניט קאזאן |
האקדמיה הסרבית למדעים ולאמנויות

| --- | --- |


בניין האקדמיה הסרבית למדעים ולאמנויות (SANU / САНУ) ברחוב קנז מיכאילובה 35 בבלגרד. הבניין נבנה ב-1822.
 אקדמיה למדעים
 תקופת הפעילות:  19 בנובמבר 1841 בשם "החברה להשכלה הסרבית" (1842–1864)    "חברת המלומדים הסרבים" (1864–1892) –   1 בנובמבר 1886 כ"אקדמיה מלכותית" – הווה
 בעלי תפקידים
 נשיא:  צורן קנז'ביץ'
 סגל:  96 חברים ; 36 חברים בהתכתבות
 שונות
 הון עצמי:  5,720,000 אירו (תקציב מתוכנן, 2020)
 מיקום
 מיקום:  רחוב קנז מיכאילובה 35, בלגרד
 מדינה:  סרביה סרביה
 קואורדינטות:  44°49′04″N 20°27′23″E﻿ / ﻿44.8176633°N 20.4563378°E﻿ / 44.8176633; 20.4563378
 www.sanu.ac.rs
  (למפת בלגרד מוגדלת) האקדמיה הסרבית למדעים ולאמנויות(למפת בלגרד רגילה) האקדמיה הסרבית למדעים ולאמנויות
 
האקדמיה הסרבית למדעים ולאמנויות (בסרבית באלפבית קירילי: Српска академија наука и уметности; באלפבית לטיני: Srpska Akademija Nauka i Umetnosti; בקיצור: САНУ/SANU) היא החשובה שבין המוסדות האקדמיים של סרביה.
האקדמיה נוסדה ב-1 בנובמבר 1886 על ידי המלך מילאן הראשון אוברנוביץ' תחת השם "האקדמיה המלכותית של סרביה". היא התקיימה תחת השם הזה בין השנים 1886–1947. בשנת 1947 עקב הדחת המונרכיה, שינתה את השם ל"אקדמיה הסרבית למדעים" והחל משנת 1960 נקראת "האקדמיה הסרבית למדעים ולאמנויות". הבניין הנוכחי ברחוב קנז מיכאילובה (הנסיך מיכאיל) בסטארי גרד בבלגרד, נבנה בשנת 1922.
חבר אחד של האקדמיה זכה בפרס נובל: הסופר הסרבי-בוסני איוו אנדריץ'. באקדמיה התקבלו כחברים עוד 19 זוכי פרס נובל, שלושה מהם בעלי שורשים במרחב היוגוסלבי:לבוסלב רוז'יצ'קה, ולדימיר פרלוג, פטר הנדקה. אחד מחברי האקדמיה - בהתכתבות - המדען והממציא הסרבי-אמריקאי מיכאילו פופין זכה בפרס פוליצר על האוטוביוגרפיה שלו.
היסטוריה

הגלגול הראשון של המוסד קם ב-19 בנובמבר 1841 כ"חברה להשכלה הסרבית" (דרושטוו סרפסקֶה סלובֶנוסטי, Društvo srpske slovesnosti) שיועדה לשמירת השפה הסרבית ולהפצת המדע. לחברה היה ביטאון שהתפרסם ב-17 כרכים והוצאה לאור משלה. החל מהכרך העשירי השתמשה בכתיב שנקבע על ידי ווק קאראג'יץ'.
החברה להשכלה הסרבית נסגרה ב-1864 בצו של הנסיך מיכאילו אוברנוביץ'. אחת הסיבות לכך הייתה תרעומת השליט על כך שאישים שנחשבו מהפכנים כמו גריבלדי האיטלקי וצ'רנישבסקי והרצן הרוסים נבחרו לשורותיה כחברים זרים.
ב-29 ביולי 1864 על בסיס החברה להשכלה הסרבית קמה "חברת המלומדים הסרבית" (סרפסקו אוצ'נו דרושטוו, Srpsko učeno društvo). ב-13 במאי 1886 היא נסגרה בצו מיניסטריאלי לקראת פתיחת האקדמיה המלכותית. עקב מחאות הוקמה מחדש במקביל לאקדמיה ב-25 ביולי 1887 ולבסוף התמזגה סופית עם האקדמיה הסרבית בשנת 1892.
ב-1 בנובמבר 1886 הפרלמנט הסרבי (סוקופשטינה) החליט על הקמת האקדמיה המלכותית הסרבית.
המלך מילאן הראשון בחר בחבריה הראשנים. בהמשך חברי האקדמיה עצמם עמדו לבחור בעמיתיהם לעתיד.
בהתאם לחוק מ-5 באפריל 1887 האקדמיה המלכותית הסרבית מנתה 16 חברים ו-4 מחלקות: מדעי הטבע, מדעים פילוסופיים, מדעי החברה ואמנויות. הנשיא הראשון שלה היה יוסף פאנצ'יץ'.
מחלקות

בימינו המחלקות של האקדמיה הסרבית למדעים ולאמנויות הן:
המחלקה למתמטיקה, פיזיקה וגאו-מדעים
המחלקה למדעי הכימיה והביולוגיה
המחלקה למדעים טכניים
המחלקה למדעי הרפואה
המחלקה לשפות וספרות
המחלקה למדעי החברה
המחלקה למדעי ההיסטוריה
המחלקה לאמנות (החל משנת 1906 המלחין סטבאן מוקרניאץ היה חבר בהתכתבות שלה)
הנשיא הנוכחי של האקדמיה (החל משנת 2023) הוא האסטרונום צורן קנז'ביץ'.
מכונים

עד אמצע 1948 פעלו באקדמיה 25 מכונים וכ-700 חוקרים. בעשורים הבאים, כמה מכונים הפכו לעצמאיים, וכיום פועלים במסגרת האקדמיה שמונה מכונים. הם משתפים פעולה עם מוסדות מדעיים לאומיים וזרים ופעילים גם במישור התרבותי והחינוכי.
המכון לגאוגרפיה
המכון למתמטיקה
המכון למוזיקולוגיה
המכון ללימודים ביזנטיים
המכון לאתנוגרפיה
המכון לחקר הבלקן
המכון לשפה הסרבית
המכון למדעים טכניים
נשיאי האקדמיה

1887–1888 יוסף פאנצ'יץ'
1888–1889 צ'דומיל מיאטוביץ'
1892–1895 דימיטריה נשיץ'
1896–1899 מילאן מיליצ'ביץ'
1899 יובאן ריסטיץ'
1899–1900 סימה לוזאניץ'
1900–1903 יובאן מישקוביץ'
1903–1906 סימה לוזאניץ'
1906–1915 סטויאן נובאקוביץ'
1915–1921 יובאן ז'ויוביץ'
1921–1927 יובאן צביאיץ'
1928–1931 סלובודן יובאנוביץ'
1931–1937 בוגדאן גברילוביץ'
1937–1960 אלכסנדר בליץ'
1960–1965 איליה ג'וריצ'יץ'
1965–1971 וליבור גליגוריץ'
1971–1981 פאבלה סאביץ'
1981–1994 דושאן קאנאזיר
1994–1998 אלכסנדר דספיץ'
1999–2003 דייאן מדאקוביץ'
2003–2015 ניקולה היידין
2015–2023 ולדימיר ס. קוסטיץ'
2023–הווה צורן קנז'ביץ'
מושב האקדמיה

בשנת הקמתה, 1886, האקדמיה ישבה בעיר ניש. בין השנים 1909–1952 בניין האקדמיה היה ברחוב ברנקובה מספר 15 בבלגרד. אחרי שבניין זה נהרס בשנת 1963 המוסד עבר לרחוב מיכאילובה מספר 35.
פרסומי האקדמיה

כתבי העת של האקדמיה הם:
Glas (החל מ-1887)
Spomenik (החל מ-1888)
Godišnjak (החל מ-1888) (שנתון)
Spomenica (‏1888).
אחד היעדים העיקריים של האקדמיה הוא פרסום "המילון של השפה הסרבית-קרואטית הספרותית והעממית", ממנו הופיעו 17 כרכים עד שנת 2006.
הנסיך מיכאילו אוברנוביץ' נואם בפני המליאה הראשונה של "החברה להשכלה הסרבית" ב-8 ביוני 1842. ליתוגרפיה מאת אנסטס יובאנוביץ'
הנשיא הראשון של האקדמיה המלכותית הסרבית, יוסף פאנצ'יץ' (1887–1888)
דייזי ח'אן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1958 (בת 66 בערך) ג'אמו וקשמיר, הודו 
 מדינה:  ארצות הברית 
 פרסים והוקרה:  פרס ג'יימס פארקס מורטון לבין-דתיות 
 
דייזי ח'אן (באנגלית: Daisy Khan; נולדה ב-1958) היא מפיקת קמפיינים ורֶפורְמָטוֹרית מוסלמית אמריקאית. הייתה מנכ"לית של יוזמת הנשים האסלאמית לרוחניות ושוויון (WISE). היא הנהיגה ארגון מחויב בשלום, שוויון, צדק עבור המוסלמים בכל רחבי העולם. ח'אן היא פרשנית מדיה שמופיעה באופן תדיר בנושאים כגון זכויות הנשים המוסלמיות, האסלאם באמריקה, אסלאמופוביה, וקיצוניות אלימה.
בתחילת החיים

דייזי ח'אן נולדה במרגלות הרי ההימלאיה במדינת ג'אמו וקשמיר. ח'אן גדלה בבית מוסלמי שהיה מסורתי, שבו החינוך היה מוערך מאוד. היא השתתפה בבית ספר מיסיונרי נוצרי, שנקרא St. Patrick’s Presentation Convent. בתוך סביבה מעורבת עם הינדים, סיקים, מוסלמים. סבה של ח'אן, גולאם חסן ח'אן, היה בעל ההשפעה החזקה ביותר על חייה של דייזי. גולאם היה המהנדס הראשי של מדינת קשמיר, הוא למד הנדסה אזרחית באוניברסיטת הרווארד בשנת 1920, ועודד את ילדיו ואת נכדיו להמשיך את הלימודים בעלי הרמה הגבוהה ללא קשר במקום הלימודים, אביה של דייזי, נד'יר ח'אן כדורגלן שעבר, עודד אותה להתאמן ולהקדיש את זמנה באימוני ספורט במטרה להשתתף במשחקי אולימפיאדה.
בתחילת החיים > המעבר לאמריקה

בגיל 16 ובתמיכת ההורים שלה, ח'אן עזבה את ארצות הברית כדי להמשיך בלימודים באמנות ובעיצוב. היא הגיעה ללונג איילנד, והתגוררה עם דודיה. לאחר התיכון, היא זכתה בתואר מבית הספר לעיצוב פנים בניו יורק. בתחילת שנות ה-20 לחייה, היא נסעה למנהטן והתחילה את חייה המקצועיים, עבדה למשך 80 שעות בשבוע בתור מעצבת אדריכלית. בתקופה זו עברה ח'אן לסופיזם.
הקריירה > התחלת הקריירה

הפרויקט הגדול הראשון שלה היה לעזור בעיצוב המרכז האסלאמי של לונג איילנד שנוסד על ידי דודה. ח'אן עסקה בפרויקטים להקמת מקדשים ובתי תפילה של דתות שונות.
ח'אן המשיכה לעבוד כמנהלת פרויקטים אצל שיירזון ליהמן ברדרס בקומה ה-106 של מרכז הסחר העולמי. אחרי שיירזון היא עבדה אצל ההוצאה לאור "פרימדייה", שם היא פיקחה על עיצוב של שבעה עשר כתבי עת משרדיים, ומאוחר יותר הצטרפה לחברת תקשורת.
הקריירה > שרות ציבורי

על מנת לקדם את החזון שלהם על אסלאם הרמוני ופרוגרסיבי שאוהב קידמה וחדשנות, בשנת 1997 הזוג הקים ללא כוונת רווח קבוצה אשר נקראת כעת את החברה האמריקאית לקידום המוסלמים, מקום הקבוצה הזאת איפה שח'אן שירתה בתור מנכ"לית במשך 17 שנים. באמצעות "אסמא" ח'אן הקדישה את זמנה בחיזוק הביטוי על האסלאם שהיה מבוסס על תרבות והרמוניה דתית באמצעות שיתוף פעולה בין הדתות, טיפוח הדור הבא של המנהיגים, קידום זכויות הנשים, ובניית גשרים באמצעות תרבות ואומנות.
הקריירה > שרות ציבורי > הקמת תוכניות הדגל

במאמץ להבליט את המשותף בין מסורות הדתות האברהמיות, ח'אן יצרה הצגות תיאטרון על נושא הדתות בשם "Same Difference", ו"Cordoba Bread Fest. על מנת לתת עדיפות לקידום הנשים המוסלמיות ולתת סמכות לבני נוער בכל רחבי העולם, ח'אן השיקה שתי תוכניות במטרה ליצור פלטפורמה אשר מגדילה את ההשפעה הקולקטיבית של סוכני השינוי החברתי.
בשנת 2004, הוקמה הרשת "המנהיגים המוסלמים של מחר", על מנת לטפח ולהעצים את הרשת העולמית של המנהיגים המוסלמים הצעירים. היא הרשת הגדולה ביותר של מנהיגים מוסלמים צעירים בכל רחבי העולם. כמו כן, ב-2006, יוזמת הנשים האסלאמית לרוחניות ושוויון נוסדה כדי לבנות תנועה עולמית מגובשת של נשים מוסלמיות במטרה לקדם זכויות נשים ולאפשר לנשים לבחור בחירה מכובדת ולאפשר להם גם להשתתף באופן מלא ביצירת הצדק ובבניית חברות משגשגות.
ח'אן הוטרדה יותר ויותר מההתעללות (סקילה באבנים, רצח על רקע כבוד המשפחה, נישואים בכפייה) בנשים מוסלמיות בכל רחבי העולם. בשנת 2008, יוזמת הנשים האסלאמית השיקה את מועצת השורא הכללית של נשים מוסלמיות על מנת לספק חוות דעת דתיות בסוגיות שנמצאות במחלוקת החשובות במיוחד לנשים מוסלמיות, בהסתמך על המומחיות של חבריה בשתי תורות המשפט האסלאמי, ובתחומים כגון היסטוריה, מדע המדינה, תאולוגיה וסוציולוגיה. מועצת השורא פרסמה את ההצהרה הראשונה שלה ב-2009 ג'יהאד "נגד אלימות", גינוי של קיצוניות אלימה. את המועצה העולמית המוסלמית של הנשים שנקראת השורא הצהירה הצהרות נגד אלימות במשפחה, קיצוניות אלימה, השחתת איבר המין הנשי, ועל האימוץ.
הקריירה > אקטיביזם של פלורליזם וחופש הדת

במהלך התפתחות האסלאמופוביה בארצות הברית (אנ'), ח'אן פרסמה מאמר ב"הגרדיאן" שכותרתו "אסלאמופוביה היא האויב הגדול ביותר של אמריקה".