stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברונו שולץ

| --- | --- |

 לידה:  12 ביולי 1892 דרוהוביץ', האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  19 בנובמבר 1942 (בגיל 50) גטו דרוהוביץ', אוקראינה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לבוב 
 תקופת הפעילות:  1912–1942 (כ־30 שנה) 
 תחום יצירה:  ציור וספרות
 יצירות ידועות:  בית המרפא בסימן שעון החול, רחוב התנינים 
 פרסים והוקרה:  זרי דפנה אקדמיים מוזהבים 
 
ברונו שולץ (בפולנית: Bruno Schulz; 12 ביולי 1892 –  19 בנובמבר 1942) היה סופר וצייר יהודי-פולני, נחשב בעיני רבים לאחד מיוצרי הפרוזה הפולנים הגדולים ביותר במאה ה-20.
תולדות חייו

שולץ נולד בדרוהוביץ' שבגליציה (אז מחוז באימפריה האוסטרו-הונגרית, כיום באוקראינה). בגיל מוקדם מאוד גילה עניין בציור, ובסופו של דבר למד אדריכלות בפוליטכניק לבוב ואמנות בווינה. בשנים 1924–1941 לימד ציור בבית הספר התיכון בעיר מולדתו.
ביולי 1941 נכנסו הגרמנים לדרוהוביץ'. שולץ הועסק על ידי הגסטפו בקטלוג ספרים מוחרמים ובציור. מפקד הגסטאפו בעיר, פליקס לנדאו, התפעל מכישרונו של שולץ והורה לו לעטר את חדרו של בנו בציורים מתוך אגדות עם גרמניות. למרות הבטחתו להגן עליו, הוא נרצח ב-19 בנובמבר 1942 על ידי הנאצים.
מסופר כי אויבו של פליקס לנדאו, קצין האס אס קארל גינתר, רצח את שולץ רק משום שהפסיד לפליקס במשחק קלפים ורצה להקניטו ולפגוע בו. כשנפגשו שני הקצינים אחר כך, אמר גינתר: הרגתי את היהודי שלך. ועל כך הוא נענה: יפה, עכשיו אני אהרוג את היהודי שלך. סביב הסיפור הזה בנה הסופר דויד גרוסמן את גרעין ספרו 'עיין ערך: אהבה'.
לפי גרסה אחרת, היה זה לנדאו שקודם ירה ביהודי שעבד אצל גינתר, ולאחר זמן הרג גינתר, בתגובה, את היהודי של לנדאו - ברונו שולץ, ברחוב בדרוהוביץ' ב-19 בנובמבר 1942.
בכנס 120 שנה ללידתו ו-70 שנה למותו של ברונו שולץ, סיפר דויד גרוסמן כי לאחר כתיבת 'עיין ערך: אהבה' פגש בתלמידו של שולץ, וזה סיפר כי באחד הימים ראה קבוצה של אנשים נורים על ידי הנאצים. כשניגש לקחת מאחת הגופות את הלחם שנפל מכיס מעילה, ראה שזהו מורהו האהוב ברונו שולץ.[דרוש מקור] עדותו של התלמיד מחלישה את אמינותו של סיפור הנקמות של לנדאו וגינתר.
יצירתו

שולץ החל לכתוב בשנת 1925/6. קובץ סיפוריו הראשון, "חנויות קינמון", הושלם בדרבונה של המשוררת דבורה פוגל, שהייתה חברתו לעט וארוסתו. הוא פורסם ב-1934 וקצר שבחים. הקובץ השני, "בית-מרפא בסימן שעון-החול", הופיע ב-1937, וזכה באות הצטיינות מטעם האקדמיה הפולנית לספרות.
הרומן "המשיח", שנכתב בין השנים 1937–1939, והרומן "השיבה הביתה", שנכתב בגרמנית ונשלח לתומאס מאן, אבדו. גם גורלן של יצירות אחרות לא נודע מעולם.
ברונו שולץ חתום על התרגום לפולנית של "המשפט" מאת קפקא, שהופיע ב-1936, אך למעשה תרגמה את הספר ארוסתו של שולץ, שרצתה להקנות בכך יוקרה לתרגום שלה.
באביב 2001 נחשפו ציורי הקיר של שולץ בבית בעיירה דרוהוביץ' שבאוקראינה. בעוד הרשות המקומית דנה בהקמת מוזיאון באתר, הוברחו הציורים לישראל על ידי צוות של מוסד יד ושם. העברת הציורים בוצעה בהסכמת תושבי העיירה ובעבור תשלום צנוע (כמאה דולרים), אך ללא תיאום עם ממשלת אוקראינה. בשנת 2007 הודה מוסד יד ושם בנכונות הקבילה האוקראינית כי הציורים הוצאו משטחה במרמה. בעקבות ביקורו של נשיא אוקראינה ויקטור יושצ'נקו בישראל בחורף 2007, חתם משרד החוץ הישראלי בראשית שנת 2008 על הסכם עם אוקראינה, שלפיו הציורים יירשמו ויוכרו כנכסי תרבות אוקראיניים, ויושאלו ליד ושם לעשרים שנה. לאחר שעברו הליכי שחזור ושימור, מוצגים הציורים במוזיאון לאמנות של "יד ושם" החל מחודש פברואר 2009.
יצירתו של שולץ, הן סיפוריו והן ציוריו, מתאפיינת בתיאורי קשרים סאדו-מזוכיסטיים, פטיש לכפות רגליים ולנעליים.
ברונו שולץ וכתביו ממלאים תפקיד מרכזי ברומן "עיין ערך אהבה" מאת דויד גרוסמן, בספרו של אמיר גוטפרוינד "אגדת ברונו ואדלה" ובספרו "אחוזות החוף" בסיפור "טריאסט". בנוסף, ברונו שולץ מופיע בספר "תולדות האהבה" של ניקול קראוס בתור דמות משנה.
תרגומים לעברית

חנויות קינמון; בית המרפא בסימן שעון החול , תרגום מפולנית: אורי אורלב, רחל קליימן ויורם ברונובסקי, הוצאת שוקן, 1986. בספר כלול גם סיפור שנשמר מעזבונו: "כוכב שביט".
חנויות קינמון; בית המרפא בסימן שעון החול, תרגמה מירי פז, הספריה החדשה, 2018; אחרית דבר: דויד גרוסמן.
ברונו שולץ, להבשיל כדי להגיע לילדות, באתר הארץ, 14 באפריל 2009
ברונו שולץ, נשבר מעגל הקסמים: מכתב ליוליאן טובים, באתר הארץ, 28 בדצמבר 2012
מבחר מכתבים, רשימות ורישומים, בעריכת יעקב גולומב, תרגום מרים בורנשטיין, הוצאת מאגנס, 2023
לקריאה נוספת

ברונו שולץ, מיתולוגיזציה של המציאות (מפולנית: מרים בורנשטיין), דחק, כרך טז, 2023
דן צלקה, 'הקוסם מדרוהוביץ': על ברונו שולץ ועל "חנויות קינמון", "בית-המרפא", "בסימן שעון החול", סימן קריאה, 11, 1980
יעקב גולומב, 'ערירותו המטאפיזית של ברונו שולץ', מאזנים, 1–2, תשמ"ו-1986. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
מרגריטה פזי, 'ברונו שולץ ופרנץ קפקא - היש ביניהם מן הדמיון?', רבקול, 1989
דויד גרוסמן, 'כל האפשר האינסופי', מוסף הספרות נקרא לאחרונה ידיעות אחרונות, 27 בספטמבר 2009
ניצה בן-דב, "גיאוגרפיה של עננים ויבשות מפליגות", באתר הארץ, 29 במאי 2018
הערות שוליים

↑  חגי חיטרון, האוצר הגנוז של ברונו שולץ נחשף, באתר הארץ, 19 בפברואר 2009
↑  עמירם ברקת, "יד ושם" הביא את ציורי ברונו שולץ - אבל מסרב להציגם, הארץ
↑  יצחק לאור, ברונו שולץ אינו "שלנו", באתר הארץ, 23 במאי 2007
↑  ציורי הקיר של ברונו שולץ יוצגו ב"יד ושם", באתר הארץ, 5 במרץ 2008
↑  ציורי הקיר של ברונו שולץ יוצגו ב"יד ושם", באתר הארץ, 5 במרץ 2008
↑   פרוורסיה ופטיש בעבודתו של ברונו שולץ - אורית יושינסקי, סרטון  באתר יוטיוב
↑   ברונו שולץ בירושלים - אמיר גוטפרוינד, סרטון  באתר יוטיוב
↑   עפרי אילני, תמיד פולני: המכתבים הנוירוטיים של ברונו שולץ, באתר הארץ, 9 באוגוסט 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267857105171  PLWABN: 9810623201005606  BIBSYS: 1068014  BNC: 000567572  BNE: XX904643  BnF: cb11924149v (data)  GND: 118762427  ICCU: CFIV113946  ISNI: 0000 0001 2277 1568  LCCN: n79073610  LNB: 000225890  NDL: 00455820  NKC: jn19990007839  NLA: 35666762  NLG: 74794  NLK: KAC200304823  NSK: 000034626  NTA: 068362706  RERO: 02-A003809508  RKD: 225711  SELIBR: 220520  SNAC: w6x10t82  SUDOC: 027128520  Trove: 1033718  ULAN: 500065831  VIAF: 19684237   WorldCat (עם VIAF): 19684237 
[
מצבת זיכרון לזכרו של שולץ בדרוהוביץ', ועליה כיתוב בפולנית, באוקראינית ובעברית
גרמנופיליה

גרמנופיליה (בגרמנית: Germanophilie) היא אהבה וחיבה לתרבות הגרמנית, לעם הגרמני וגרמניה בכלל, המפגין כביכול את הלאומיות הגרמנית אף על פי שאינו גרמני אתני או אזרח גרמני. המונח היה בעיקר בשימוש במאה ה-19 והמאה ה-20 כאשר אוחדה גרמניה לכדי מדינת לאום, וצמיחתה של האימפריה הגרמנית. היפוכו של הגרמנופיל הוא הגרמנופוב - אדם המתעב או נטול אהדה כלפי כל דבר המשויך לגרמניה.
יוסטון סטיוארט צ'מברלין, פילוסוף ממוצא בריטי, אידאולוג גזעני ואנטישמי שדגל ב"טוהר הגזע הארי הגרמני", קבע כי העם הגרמני הוא צאצא של גזע ארי עליון. לצ'מברלין עצמו הייתה השפעה רבה על היטלר, והוא אף כינה אותו "נביא הרייך השלישי".
ראש ממשלת בולגריה במהלך מלחמת העולם השנייה, בוגדאן פילוב, היה גם הוא גרמנופיל ידוע. פילוב מונה לראשות הממשלה בידי בוריס השלישי, מלך בולגריה. מינויו לראשות הממשלה קירב את בולגריה לרייך השלישי ולהסכם ברית עמה.
ראו גם

יודופיליה
פרנקופיליה
הערות שוליים

↑  Germanophile — definition, examples, related words and more at Wordnik, Wordnik.com
↑  Bogdan Filov | Bulgarian leader | Britannica, www.britannica.com (באנגלית)
דב גנחובסקי

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  27 בנובמבר 1933 (בן 90) ט' בכסלו ה'תרצ"ד תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת ניו יורק  ישיבה יוניברסיטי  ישיבת סלובודקה  ישיבת אור ישראל 
 מקצוע:  כלכלן, עיתונאי
 מעסיק:  בנק ישראל, ידיעות אחרונות 
 בת זוג:  אסתר גנחובסקי לבית פויכטוונגר
 פרסים והוקרה:  יקיר ירושלים (2013)  פרס ירושלים לעיתונות 
 
דב גנחובסקי (נולד בט' בכסלו ה'תרצ"ד, 27 בנובמבר 1933) הוא עיתונאי לשעבר בידיעות אחרונות, כלכלן לשעבר בבנק ישראל, חוקר, אוגר, מלקט כותב ומספר את סיפוריה של ירושלים שבה הוא מתגורר יותר מ-60 שנה.
ביוגרפיה

נולד בתל אביב לאליהו-משה גנחובסקי (לימים חבר הכנסת) וד"ר גיטה גנחובסקי. בצעירותו גדל בבני ברק בגבעת רוקח, (בסמיכות לביתו של החזון איש).
למד בישיבת אור ישראל בפתח תקווה ובישיבת סלבודקה בבני ברק.
בוגר מדע המדינה בישיבה יוניברסיטי בניו יורק ובכלכלה – באוניברסיטת ניו יורק.
בשנות ה-50 נישא לאסתר פויכטוונגר, בתו של יעקב (לאו) אריה פויכטוונגר. לדב ואסתר שישה ילדים (שתי בנות וארבע בנים), נכדים ונינים.
משנת 1954 למשך 19 שנים עבד בבנק ישראל והיה כלכלן בכיר, מנהל המחלקה למוסדות בינלאומיים, ויועץ הנגיד.
מ-1973 ועד שנת 2001 שימש פרשן כלכלי, עורך במדורי הכלכלה וכותב מאמרים בידיעות אחרונות. בשנות עבודתו בעיתונאיות היה משתתף בכיר בתוכנית "שעה קלה על כלכלה" בגלי צה"ל ופרשן אורח בתוכניות טלוויזיה.
במהלך עבודתו העיתונאית פרסם מאות "סיפורים ירושלמיים" שנאגדו בהמשך כספרים בשם "סיפורים ירושלמים".
לצד עבודתו הסדירה שימש בתפקידי מפתח במוסדות ישראליים ובין-לאומיים בין היתר היה עמית המכון לפיתוח בין-לאומי בוושינגטון, חבר הוועד המנהל ויושב ראש ועדת הכספים של המרכז הרפואי שערי צדק ויושב ראש ועדת הרכישות של מוזיאון ישראל, חבר מועצה וועדת הביקורת של יד יצחק בן-צבי ועוד.
חבר הוועדה לתכנון שטרי כסף, מעות ומטבעות זיכרון.
עבודתו העיתונאית זיכתה אותו בפרס ירושלים לעיתונות.
אהבתו לירושלים וסיפוריה זיכתה אותו באות יקיר ירושלים לשנת תשע"ג (2013).
אחיו הוא הרב אברהם גנחובסקי שנפטר בשנת 2012.
ספריו

סיפורים ירושלמיים:
סיפורים ירושלמיים - 1989
עוד סיפורים ירושלמיים - 1995
מסיבות החברה הגבוהה ועוד 100 סיפורים ירושלמיים - 2003
הגרפיקאית שאפתה עוגיות מרציפן, מאה סיפורים ירושלמיים - 2006
החוב החיצוני של ישראל
רצח בבנק ישראל (ספר מתח) - 2004
"האגדה שאינה נגמרת"' מיטב ספר האגדה של ביאליק ורבינצקי - 2015
כתב ערכים בנושאי כלכלה היסטוריה ונומיסמטיקה באנציקלופדיה העברית ואנציקלופדיה יודאיקה.
ספרים בעריכתו

מבוא לתוספות רבי יצחק הלבן למסכת מסכת יומא, ירושלים, תשט"ז
אוצר פירושים למסכת יומא
לקריאה נוספת

שמחה רז, איש צדיק היה, הוצאת כתר, עמ' 76
דוכסות בורגונדיה

ערך זה עוסק בדוכסות בורגונדיה ההיסטורית. אם התכוונתם למחוז בצרפת, ראו .
שלט אצולה של דוכסות בורגונדיה
פיליפ השני דוכס בורגונדיה
דוכסות בורגונדיה (בצרפתית: Duché de Bourgogne) היא דוכסות היסטורית שנוסדה ב-888, כאשר אודו מלך צרפת הסמיך את רישאר רוזן אוטן לאחד את רוזנויות סנס, אוסר וטרואה תחת שלטונו. רישאר, שהיה אציל פיאודלי בעל אחוזות רבות, זכה בתואר מרקיז, תואר שאחר כך הפך לדוכס. איחודן של רוזנויות אלה נבע מן הצורך לארגן מערכת הגנה מקיפה נגד הנורמנים שתקפו את פריז וחבלי ארץ סמוכים אליה.
ב-1361 מת פיליפ הראשון דה רובר, דוכס בורגונדיה כשהוא בן 15 שנה בלבד כתוצאה מהידבקות במגפה. ב-1363 ז'אן השני, מלך צרפת מסר דוכסות זו לבנו פיליפ שמשל בשם פיליפ השני "האמיץ". באמצעות קשרי נישואין ודיפלומטיה הצליח פיליפ השני להרחיב את גבולותיה של דוכסות בורגונדיה. כאשר מת ב-1404, דוכסות בורגונדיה שלטה ברוזנות אינו (כיום פרובינציה במחוז ולוניה בדרום בלגיה), בפלנדריה, ארטואה (בצפון צרפת) ופראנש-קונטה (במזרח צרפת).
לעמדתה של דוכסות בורגונדיה נודעה חשיבות רבה במלחמת מאה השנים בין צרפת ואנגליה. היריבות בין דוכסי בורגונדיה לבין בית המלוכה הצרפתי איפשרה לאנגליה להשתלט על צרפת. ב-1415 הנרי החמישי מלך אנגליה פלש לצרפת עם צבאו, בעוד שז'אן הראשון, דוכס בורגונדיה לא השתתף בהגנה על ממלכת צרפת. ב-1430, כוחותיו של פיליפ השלישי, דוכס בורגונדיה תפסו את ז'אן ד'ארק שנמכרה לאנגלים והועלתה על המוקד ב-1431.
כשמת פיליפ השלישי ב-1467, הגיעה בורגונדיה לשיא עוצמתה, כדוכסות שהשתוותה במעמדה לממלכות מערב אירופה. 1477 נהרג בנו, שארל הראשון, דוכס בורגונדיה, בקרב על העיר נאנסי, שהייתה בירת דוכסות לורן. לואי האחד עשר, מלך צרפת השתלט על דוכסות בורגונדיה. מארי מבורגונדיה, בתו של שארל הראשון, נישאה למקסימיליאן הראשון, ארכידוכס אוסטריה, ונחלותיה של בורגונדיה בפלנדריה ובארצות השפלה עברו לידי בית הבסבורג. כך הקיץ הקץ על דוכסות בורגונדיה שהתקיימה 589 שנה.
ראו גם

ארצות השפלה הבורגונדיות
גאורג סאוטר

| --- | --- |

 לידה:  20 באפריל 1866 מארקט רטנבאך, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  20 בדצמבר 1937 (בגיל 71) ברננבורג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנות יפה, מינכן 
 תחום יצירה:  דיוקן 
 
גאורג סאוטר (בגרמנית: Georg Sauter‏;  20 באפריל 1866 – 20 בדצמבר 1937) היה צייר, ליטוגרף ושרטט גרמני-אנגלי.
ביוגרפיה

בשנת 1880 החל גאורג סאוטר להתאמן כצייר בבית ואז עבד במינכן אצל אמן צייר. בהמשך למד שיעורי ציור, מאוקטובר 1884 בכיתה הוותיקה של האקדמיה המלכותית לאמנויות יפות במינכן. שם הוא היה תלמידו של צייר הנוף לודוויג פון לופץ (1845-1910) וגם קיבל הדרכה מאת צייר הדיוקנאות פרנץ פון לנבאך (1836-1904).
גאורג סאוטר ערך מסעות לימוד להולנד, בלגיה, צרפת ואיטליה, ואחריהם התגורר בלונדון משנת 1889 כצייר וליטוגרף, שם התחתן בשנת 1894 עם ליליאן גלסוורתי (1864–1924), אחותו של הסופר האנגלי ג'ון גלסוורתי. סאוטר נכנס לחוג האמנים שכלל את הציירים הוברט פון הרקומר, ג'ון לאברי וג'ורג' פרדריק ווטס, הסופר ג'וזף קונרד והמשורר ג'ון מספילד. הוא פגש גם את הציירים האמריקאים ג'וזף פנל וג'יימס אבוט מקניל ויסלר, שניהם הפכו לחברים קרובים. [3] עבודותיו מראות את השפעתו של ג'יימס ויסלר. ציורו "הכלה בבוקר", שהונפק בשנת 1909, זכה בפרס שני בתערוכה השנתית של המכון לאמנות קרנגי בפיטסבורג, פנסילבניה, אך גרם לשערורייה בגלל הנושא האירוטי.
עם תחילת מלחמת העולם הראשונה סאוטר, אף שהיה נשוי לאנגליה, נכלא כאויב בשנת 1916 בארמון אלכסנדרה וגורש מאוחר יותר. [5] תחילה נסע לינה בגרמניה. כאן קיבל תמיכה ממשפחותיהם של תעשיין הזכוכית אוטו שוט וחתנו היינריך גרלנד, עורך דין ופרופסור באוניברסיטת ינה. הידידות עם גרלנד נוצרה בשנת 1906, כאשר גרלנד, מלווה באשתו אווה, ערך מסע לימוד לאנגליה ופגש שם את האמן. סאוטר הפיק סדרת פורטרטים עבור משפחת שוט. בהמלצת גרלנד, יצר סאוטר סדרה של 30 פורטרטים של פרופסורים באוניברסיטת ינה בין השנים 1922 ל־1923, אותם ביצע כציורי פחם. על עבודתו מונה גאורג סאוטר לאזרח הכבוד של אוניברסיטת ינה בשנת 1936.
מקום מגוריו של סאוטר ברומא היה בתחילת שנות השלושים. במהלך שהותו בקלן בשנת 1930/31 תיאר סאוטר את ראש עיריית קלן קונרד אדנאואר ואת רעייתו השנייה. אדנאואר המליץ עליו אז למכרים אחרים, כולל התעשיין קרל דויסברג. הוא חזר לגרמניה והתיישב בשנת 1933 במושבת האמנים ברננבורג.
בשנת 1898 סאוטר היה אחד המייסדים וחבר המועצה של האגודה הבינלאומית לפסלים וציירים. הוא היה גם חבר מקביל לזצסיון הווינאי וב- Société Royale des Beaux Arts בבריסל וחבר באגודת האמנים הגרמנים.
גאורג סאוטר נישא בשנית ב-1926 לוואלדה ברוד (נפטרה בדצמבר 1937). בנו רודולף סאוטר (1895–1971) היה גם צייר פורטרטים, שרטט ואמן גרפי. בין היתר הוא אייר את עבודותיו של דודו ג'ון גלסוורתי.
גלריה

ידידים
הכלה בבוקר
אמהות
אדה גלסוורתי
הערות שוליים

↑  Matrikeldatenbank - Akademie der Bildenden Künste München, matrikel.adbk.de
↑  David Bernard Dearinger, National Academy of Design (U.S.), Paintings and Sculpture in the Collection of the National Academy of Design: 1826-1925, Hudson Hills, 2004, ISBN 978-1-55595-029-3. (באנגלית)
↑  "Georg Sauter and the Bridal Morning"
↑  "Sauter, Prof. George.", Oxford Academic (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 141050640  ISNI: 0000 0000 8275 9774  LCCN: n2009020139  RKD: 69870  ULAN: 500031091  VIAF: 86234252   WorldCat (עם VIAF): 86234252
גירעון תקציבי

גֵּרָעוֹן תקציבי (באנגלית: Deficit spending, או Budget deficit) הוא מונח המציין כי התחייבויות או הוצאות, שנעשו בסעיפי תקציב שונים עולות על הסכומים שהוקצו להן באותו תקציב.
בתקציב המדינה הפער נוצר כאשר ההכנסות המתוכננות של הממשלה נופלות מהוצאותיה. זה קורה כאשר ההכנסות ממסים, מאיגרות וממכירת שירותים נמוכות מההוצאות. גירעון בתקציב פירושו חיסכון שלילי של הממשלה. הגירעון ממומן על ידי מלוות מהבנק המרכזי (לדוגמה בישראל: בנק ישראל), מבנקים מסחריים או מהציבור הרוכש איגרות חוב ממשלתיות, או מגיוס הון זר מחוץ למדינה (לדוגמה הנפקות ציבוריות או פרטיות של איגרות חוב על ידי מדינת ישראל). כאשר ההכנסות עולות על ההוצאות יש "עודף תקציבי" במאזן הכספי הממשלתי.
משמעות הגירעון היא הזרמת כספים נוספים למשק והגדלת אמצעי התשלום. אם הגירעון ממומן על ידי הזרמת כספים לאורך זמן, תיווצר אינפלציה התואמת את שיעור ההזרמה. גירעון כזה יכול להיווצר משתי סיבות אפשריות: או בשל אי-יכולתה של הממשלה להשתלט על הוצאותיה (ואז הוא נוצר מאונס), או מרצון (במסגרת מדיניות אנטי-מחזורית שבה הממשלה קובעת מראש תקציב גירעוני כדי שישמש מייצב פיסקלי). הממשלה יוצרת במקרה האחרון בכוונה גירעון על ידי הקטנת המיסים, או על ידי הגדלה של הוצאותיה מעל להכנסותיה באמצעות עבודות יזומות, הרחבת שירותים וכו'. בכך היא מגדילה את ההכנסה הפנויה של היחידים כדי שייווצר ביקוש מצרפי שיפעיל גורמי ייצור מובטלים. ניסיון להפעיל את המשק באמצעות הגדלת מִסים במקרה כזה גורמת לירידה בביקוש ולכן אינה יכולה להוות שיטה להפעלת גורמי הייצור המובטלים.
לממשלות כלים שונים, בהם קביעת יעד גירעון, לצמצום הגירעון.
מאזן סקטוריאלי

המאזן הכספי הממשלתי הוא אחד משלושה מאזנים סקטוריאליים מרכזים בכלכלה הלאומית, כאשר האחרים הם המגזר הזר והמגזר הפרטי. סכום העודפים או הגירעונות בכל שלושת המגזרים הללו חייב להיות אפס בהגדרה. לדוגמה, אם יש עודף פיננסי זר (או עודף הון) מכיוון שיובא הון (נטו) למימון הגירעון המסחרי במאזן תשלומים, ויש גם עודף פיננסי של המגזר הפרטי בגלל חסכון של משקי הבית העולה על השקעות העסקיות, אז בהגדרה, שם חייבים להתקיים גירעון בתקציב הממשלתי, כך ששלושתם יתאזנו לאפס. לדוגמה, הגירעון התקציבי הממשלתי הכולל של ארצות הברית (פדרלי, מדינתי ושלטון מקומי) בשנת 2011 היה כ-10% ממהתוצר, שהתאזן עם עודף הון זר של 4% בתוצר ועודף פיננסי של המגזר הפרטי של 6% תוצר. העיתונאי הפיננסי מרטין וולף טען כי המעבר הפתאומי במגזר הפרטי מגירעון לעודף הכריח להביא את המאזן הממשלתי לגירעון, והביא כדוגמה את ארצות הברית:”"המאזן הכספי של המגזר הפרטי עבר לעודף פיננסי בסך מצטבר של 11.2% מהתוצר המקומי הגולמי בין הרבעון השלישי של 2007 לרבעון השני של 2009, שהיה הרגע בו הגירעון הכספי של ממשלת ארה"ב (ברמה הפדרלית של המדינות) הגיע לשיאו...שינויים במדיניות הפיסקלית לא מסבירים את קריסת הגירעון הפיסקלי המסיבי בין 2007 ו-2009, מכיוון שלא היה שום חשיבות לכך. ההתמוטטות מוסברת על ידי המעבר המסיבי של המגזר הפרטי מגירעון פיננסי לעודף, או במילים אחרות, מפריחה חסרת תקדים בהוצאות משקי הבית לצמצום וחסכון (בעקבות המשבר הכלכלי העולמי)”. הכלכלן פול קרוגמן הסביר בדצמבר 2011 את הגורמים למעבר המשמעותי מגירעון פרטי לעודף:”"המעבר העצום הזה לעודף משקף את סיום בועת הדיור, עלייה חדה בחיסכון במשק הבית, ושפל בהשקעה עסקית בגלל חוסר לקוחות".”
תוצר המקומי הגולמי הוא ערך כל המוצרים והשירותים המיוצרים במדינה במהלך שנה אחת. התוצר יכול לבוא לידי ביטוי באופן שווה במונחים של ייצור או סוגים של מוצרים חדשים המיוצרים לאחרונה שנרכשו, בהתאם ליחסי החשבונאות הלאומית בין ההוצאות הכוללות וההכנסה:
הגדרות > מאזן ממשלתי ראשוני

המאזן הממשלתי הראשוני (Primary balance) הוא, על פי הגדרת הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי, הגירעון/עודף של הממשלה המבטא את ההפרש בין סך הוצאותיה - למעט פירעון קרן - לבין הכנסותיה – למעט גיוס הון.
הגדרות > גירעון ראשוני וגירעון כולל

המשמעות של "גירעון תקציבי ממשלתי" שונה מזו של "חוב ממשלתי" שהוא צבירת גירעונות שנתיים. גירעונות מתרחשים כאשר ההוצאות של הממשלה עולות על ההכנסות שהיא גובה. ניתן למדוד את הגירעון עם או בלי לכלול את תשלומי הריבית על החוב כהוצאות.
הגירעון הראשוני (Primary deficit) מוגדר כהבדל בין ההוצאות הממשלתיות השוטפות על סחורות ושירותים וסך ההכנסות השוטפות מכל סוגי המסים בניכוי תשלומי העברה. הגירעון הכולל (Total deficit) (המכונה לעיתים קרובות הגירעון הפיסקלי או רק הגירעון) הוא הגירעון העיקרי בתוספת תשלומי ריבית על החוב. פעילות הממשלה במתן הלוואות וגביית ההחזרים אינה חלק מהגירעון הראשוני (פעילות זו נקראת "קבלת אשראי נטו").
לכן, אם t מתייחס לשנה שרירותית, G הוא הוצאות ממשלתיות ו-T הוא הכנסות ממסים לשנה המתאימה, לכן:
{\text{Primary deficit}}=G_{t}-T_{t}.\,
אם  D_{t-1} הוא החוב של השנה שעברה (החוב שהצטבר עד וכולל בשנה שעברה), ו-r הוא הריבית המצורפת לחוב, אז הגירעון הכולל לשנה t הוא:
{\text{Total deficit}}_{t}=r\cdot D_{t-1}+G_{t}-T_{t}\,

(כאשר המונח הראשון בצד ימין הוא תשלומי ריבית על החוב שהצטבר)
לבסוף, ניתן לחשב את החוב השנה מחובות השנה שעברה ואת הגירעון הכולל של השנה, תוך שימוש באילוץ התקציב הממשלתי (government budget constraint):
כלומר, החוב לאחר הפעילות הממשלתית השנה שווה למה שהיה בשנה הקודמת בתוספת הגירעון הכולל של השנה, מכיוון שהגירעון הנוכחי צריך להיות ממומן על ידי הלוואה באמצעות הנפקת איגרות חוב חדשות.
מגמות כלכליות יכולות להשפיע על צמיחתם או התכווצותם של הגירעונות הפיסקלים בכמה אופנים. עלייה ברמות הפעילות הכלכלית מביאה בדרך כלל להכנסות ממיסים גבוהות יותר, בעוד שהוצאות הממשלה לרוב גדלות במהלך הירידות הכלכליות בגלל ההוצאות הגבוהות יותר לתוכניות ביטוח סוציאלי כמו דמי אבטלה. שינויים בשיעורי המס, מדיניות אכיפת המס, רמות התנאים הסוציאליים והחלטות מדיניות ממשלתיות אחרות יכולות להשפיע בעיקר על החוב הציבורי. עבור מדינות מסוימות, כמו נורווגיה, רוסיה, וחברי ארגון המדינות לייצוא נפט (OPEC), תקבולי נפט וגז ממלאים תפקיד מרכזי במימון הציבור.
אינפלציה מורידה את הערך האמיתי של החוב שנצבר. אם המשקיעים צופים אינפלציה עתידית, לעומת זאת, הם ידרשו ריביות גבוהות יותר על החוב הממשלתי, מה שייקר את ההלוואות הציבוריות.
הגדרות > גירעונות מבניים, גירעונות מחזוריים והפער הפיסקלי

ניתן לחשוב על גירעון ממשלתי כמורכב משני אלמנטים, מבניים ומחזוריים. בנקודה הנמוכה ביותר במחזור העסקים, קיימת רמת אבטלה גבוהה. המשמעות היא שההכנסות ממסים נמוכות וההוצאות (למשל על ביטוח לאומי) גבוהות. לעומת זאת, בשיא המחזור, האבטלה נמוכה, מה שמגדיל את הכנסות המס ומקטין את ההוצאות לביטוח לאומי. ההלוואות הנוספות הנדרשות בנקודת השפל של המחזור היא הגירעון המחזורי. בהגדרה, הגירעון המחזורי יוחזר כולו על ידי עודף מחזורי בשיא המחזור.
הגירעון המבני הוא הגירעון שנשאר לאורך מחזור העסקים, מכיוון שהרמה הכללית של ההוצאות הממשלתיות עולה על רמות המס השוררות. הגירעון הכולל שנצפה בתקציב שווה לסכום הגירעון המבני עם הגירעון או העודף המחזורי.
מספר כלכלנים מתחו ביקורת על ההבחנה בין גירעונות מחזוריים ומבניים, וטוענים כי מחזור העסקים קשה מדי למדידה כדי שהניתוח המחזורי יהיה כדאי. הלפי עקרונות התאוריה המוניטרית המודרנית, מדינות המנפיקות מטבע משלהן אינן מוגבלות בידי גירעונות תקציביים. זאת בשל שליטתן המוחלטת והמונופולית במטבע שלהן, שהן יכולות להנפיקו כרצונן. בשל כך לא ייתכן שיימצאו עצמן במחסור בו. הכלכלנית סטפני קלטון טוענת שאין שום בעיה שהמדינה תדפיס לעצמה כסף לצורך ביצוע פרויקטים ממשלתיים, כל עוד ההדפסה לא תגרום לאינפלציה. אם הממשלה מוכנה להשקיע לדוגמה בתחום התשתיות, ואם יש במדינה די מהנדסים, ארכיטקטים ובנאים מובטלים והפרויקט המדובר הוא לטווח ארוך, אז לא תתפתח אינפלציה.
הפער הפיסקלי, הוא מדד שהציעו הכלכלנים אלן אוירבך ולורנס קוטליקוף, המודד את ההבדל בין ההוצאות הממשלתיות להכנסות לטווח הארוך מאוד, בדרך כלל כאחוז מהתוצר המקומי הגולמי. ניתן לפרש את הפער הכספי כאחוז הגידול בהכנסות או הפחתת ההוצאות הנחוצות כדי לאזן בין ההוצאות וההכנסות בטווח הרחוק. לדוגמה, ניתן לבטל פער פיסקלי של 5% על ידי עלייה מידית וקבועה של 5% במיסים או קיצוץ בהוצאות או שילוב כלשהו של שניהם.
ראו גם

מדיניות פיסקלית
מאזן תשלומים
כללים פיסקליים
התאוריה המוניטרית המודרנית
לקריאה נוספת

Kelton, Stephanie, The Deficit Myth: Modern Monetary Theory and the Birth of the People's Economy, June 2020; ISBN 9781541736184
הערות שוליים

↑  מספר דוגמאות:
 אבי וקסמן, כסף בחינם: הממשלה גייסה 250 מיליון יורו בריבית 0.05% בלבד, באתר TheMarker‏, 23 ביולי 2018
עמירם ברקת, ‏בעיצומו של משבר הקורונה: הושלם גיוס האג"ח הגדול ביותר אי-פעם, באתר גלובס, 1 באפריל 2020
 TheMarker, ההנפקה הגדולה בתולדות ישראל: 5 מיליארד דולר, מהם מיליארד לטווח של 100 שנה, באתר TheMarker‏, 31 במרץ 2020
↑  Financial Times-Martin Wolf-The Balance Sheet Recession in the U.S. – July 2012
↑  NYT-Paul Krugman-The Problem-December 2011
↑  "OECD Glossary of Statistical Terms: Primary Balance". stats.oecd.org. נבדק ב-14 באוגוסט 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Michael Burda and Charles Wyplosz (1995), European Macroeconomics, 2nd ed., Ch. 3.5.1, p. 56. Oxford University Press, ISBN 0-19-877468-0
↑  אלי ציפורי, ‏אל תאמינו לכלכלנים: הגיע הזמן לחשוב על המיתוסים הכלכליים שמוכרים לנו נתניהו ופלוג, באתר גלובס, 24 בספטמבר 2014
↑  Kitty S Jones, The Great Debt Lie and the Myth of the Structural Deficit, ‏JUN 2013
↑  יאיר קלדור, "תמיד אפשר להדפיס עוד כסף", באתר כלכליסט, 10 באוגוסט 2017
↑  AARP article on the fiscal gap
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph341316 
המאזן הסקטוריאלי של ארצות הברית 1990 עד 2017
דב גולדשטיין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1931 רפובליקת פולין 
 פטירה:  17 באוגוסט 2007 (בגיל 76 בערך) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מעסיק:  מעריב 
 
דב גולדשטיין (1931 - 17 באוגוסט 2007) היה עיתונאי וביוגרף. עבד ב"מעריב" מ-1956. נודע ככותב האוטוביוגרפיות של עזר ויצמן, יצחק רבין, רפאל איתן, טדי קולק ושמואל תמיר.
ביוגרפיה

נולד בפולין בשנת 1931 ועלה לארץ ישראל בהיותו בן חודשים אחדים. המשפחה התגוררה בראשון לציון וגולדשטיין למד בית הספר הגימנסיה הריאלית. בתחילת שנות ה-50 עבד במשך שנתיים כמורה במזכרת-בתיה ובראשון-לציון. לאחר מכן היה פקיד בנק ברחובות. בשנת 1956 כתב העיתון "מעריב" בדרום הארץ, יהושע ביצור,  עבר לתפקיד הכתב הפרלמנטרי של העיתון בירושלים. הוא הכיר את גולדשטיין והציע לו להחליפו כתב בדרום הארץ. ב-1958 עבר גולדשטיין למערכת העיתון בתל אביב והחל לכתוב על נושאים כלל-ארציים.
בשנת 1979 כתב עם יצחק רבין את הספר האוטוביוגרפי "פנקס שירות", שבו הגה את הביטוי "חתרן בלתי נלאה", שחולל מהומה באמצעי התקשורת.
דב גולדשטיין נפטר בגיל 76 ממחלת הסרטן. הוא הותיר אחריו רעיה, רותי ושלושה בנים. אחד מבניו הוא העיתונאי ממי גולן.
ספריו

כאלה הם היו, הוצאת אחיאסף, 1974
הרצליה - אגדה של עיר, הוצאת מלוא, 1998
ספריו > אוטוביוגרפיות שהשתתף בכתיבתן

לך שמיים, לך ארץ (עם עזר ויצמן, 1974)
פנקס שירות (עם יצחק רבין, 1979)
רפול - סיפורו של חייל (עם רפאל איתן, 1985)
ירושלים של טדי (עם טדי קולק, 1994)
בן הארץ הזאת (עם שמואל תמיר, 2002)