stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צבא לבנון
היסטוריה

במהלך מלחמת האזרחים בלבנון שפרצה ב־1990 נותר הצבא נייטרלי בעיקרו.
ב־1988, לאחר שנשיא לבנון אמין ג'ומאייל מינה את מפקד הצבא מישל עאון לראש ממשלת לבנון למרות היותו מרוני והשתייכות תפקיד ראש הממשלה באופן מסורתי לסונים, מינה ראש הממשלה הסוני המודח סלים אל-חוס מפקד מוסלמי לצבא, דבר שהביא להתפצלותו בספטמבר 1988 לשני גופים נפרדים.
בזמן מלחמת לבנון השנייה התקיף צה"ל את לבנון מהאוויר, מהים וביבשה. צבא לבנון כמעט לא השתתף בלחימה (אולם לפי צה"ל, מכ"ם חוף של צבא לבנון סייע לחזבאללה לכוון את הטיל שפגע באח"י חנית.) אנשי צבא ככל הנראה נפגעו במהלך הלחימה, ואתר האינטרנט של הצבא פרסם שמות של חייליו שנהרגו. לחיל האוויר הלבנוני לא היו כלי טיס שיכלו להתמודד עם מטוסי חיל האוויר הישראלי. לצבא יש תותחי נ"מ, ודוברי הצבא טענו שנעשה בהם שימוש, אך לא דווח על כלי טיס ישראלי שנפגע מאש נגד מטוסים של צבא לבנון.
עם תום המשבר החל צבא לבנון להתפרס מדרום לנהר הליטני בפעם הראשונה מאז שנת 1968, בהתאם להחלטה 1701 של מועצת הביטחון של האו"ם, אך אנשי צבא לבנון הבהירו שלא יפרקו את חזבאללה מנשקו.
במאי 2007 התפתח עימות בין צבא לבנון לבין ארגון מוסלמי קיצוני בשם פתח אל-אסלאם, שהתבסס במחנה הפליטים הפלסטיני נהר אל-בארד בצפון המדינה. המאבק נמשך שלושה חודשים, ובמהלכו פונו רוב תושבי המחנה, והצבא השתמש באש ארטילרית ובירי ממסוקים כדי להכניע לבסוף את לוחמי פתח אל-אסלאם.
בתחילת מאי 2008 פרצו קרבות בין לוחמי חזבאללה ותומכי הארגון לבין לוחמים לא-סדירים של סיעות המתנגדות לו. הצבא נמנע מלהתערב בלחימה עצמה, אך התפרס באזורי הקרבות כאשר שככה.
צבא לבנון מתנגד לפעולות צה"ל במובלעות, כולל גיזום עצים שמפריעים לאבטחה סביב הגדר. במהלך אחת מפעולות הגיזום השגרתיות ב-2010, שלא כללה מעבר קרקעי, התרחשה תקרית גבול כאשר צלפים מצבא לבנון פתחו באש על חיילי צה"ל בגבול ישראל-לבנון, ליד משגב עם, הרגו את סא"ל דב הררי, מפקד גדוד חי"ר בעוצבת חירם ופצעו קשה קצין נוסף. בתגובה תקף צה"ל את מפקדת הגדוד של צבא לבנון באש טנקים, ארטילריה ומסוקי קרב, והשמיד תשתיות ורכבי צבא. כתוצאה מתקיפת צה"ל נהרגו 4 לבנונים, מהם 3 חיילי צבא לבנון. כבר למחרת המשיך צה"ל בפעילויות הגיזום.
צבא היבשה

צבא היבשה, (בערבית: الجيش اللبناني) מורכב מהכוחות הבאים:
חמישה פיקודים אזוריים
11 בריגדות ממוכנות
בריגדת משמר הרפובליקה
רגימנט קומנדו
חמישה רגימנטי כוחות מיוחדים
רגימנט מוטס
רגימנט קומנדו ימי
שני רגימנטי ארטילריה
בריגדת משמר הרפובליקה אחראית לביטחון הנשיא ומצטרפת אליו במסעותיו.
הציוד העיקרי של הצבא כולל:
בערך 700 נגמ"שי M-113
100 טנקים מתוצרת ארצות הברית מדגם M-48 A1/A5
200 טנקים מתוצרת ברית המועצות מדגם T-54
40 טנקים קלים מתוצרת צרפת מדגם AMX-13
לצבא יש גם מגוון של ציוד ארטילריה וטילים.
הצי הלבנוני

הצי הלבנוני אחראי על הגנת המים הטריטוריאליים של לבנון, על הגנת הנמלים, ומלחמה בהברחת סחורות. ציודו כולל:
חמש ספינות סיור מתוצרת בריטניה מדגם ATTACKER בעלות הדחק של 38 טוןחיילים לבנוניים בביירות
שתי ספינות סיור מתוצרת בריטניה מדגם TRACKER בעלות הדחק של 31 טון
שתי נחתות מתוצרת צרפת מדגם EDIC בעלות הדחק של 670 טון
25 סירות סיור בעלות הדחק של 6 טון
חיל האוויר הלבנוני

לאחר תקופה ארוכה שבה לא עשה שימוש במטוסים בעלי כנף קבועה, חזר חיל האוויר הלבנוני בשנים האחרונות להפעיל 4 מטוסי הוקר הנטר. כמו כן קיבלה לבנון מארצות הברית מטוס מדגם ססנה 208 קרוון החמוש בטילי הלפייר. מטוס נוסף מסוג זה הגיע ללבנון בשנת 2013.
כמו כן מפעיל חיל האוויר הלבנוני מספר סוגי מסוקים, בהם:
23 מסוקי בל הליקופטר UH-1H
ארבעה מסוקי רובינזון R44 מדגם Raven II
11 מסוקי אירוספסיאל גאזל
10 מסוקי יורוקופטר פומה
3 מסוקי סיקורסקי S-61
מסוקי הבל שנמסרו לחיל האוויר הלבנוני שימשו בעבר את צבא ארצות הברית. מסוקי הרובינזון נרכשו לאחרונה והם משמשים לאימון. הם מוצבים בבסיס חיל האוויר ריאק שבמזרח המדינה.
חיל האוויר הלבנוני > היסטוריה

ב-17 בספטמבר 1983 נערכה הגיחה הקרבית האחרונה של חיל האוויר הלבנוני. שלושה מטוסי הוקר הנטר מדגם F.Mk.70 נשלחו לתקוף עמדות דרוזיות. אחד המטוסים נפגע והתרסק, וטייסו הצליח לנטוש בקושי מעל הים. ההנטר השני נפגע קשות ונחת נחיתת אונס. ההנטר השלישי לא שב לבסיסו אלא טס לאקרוטירי שבקפריסין, והטייס ביקש שם מקלט מדיני.
גיוס

בעבר היה נהוג בלבנון גיוס חובה של הגברים הכשירים לשירות למשך שנה. ב-4 במאי 2005 אומצה מדיניות גיוס חדשה, שבמסגרתה קוצר שירות החובה למשך שנתיים לשישה חודשים בלבד, ולאחר מכן יהפוך השירות הצבאי להתנדבותי.
עתידו של הצבא

ממשלת לבנון ערכה הסכמים עם ממשלות ארצות הברית, בריטניה, צרפת, ירדן ומצרים כדי להכשיר את צבאה לעתיד. הממשלה גם שמה לעצמה למטרה לבצע מודרניזציה בצבא ובזרועות הביטחון לאחר נסיגת צבא סוריה משטח המדינה באפריל 2005. בתקופת ראש הממשלה פואד סניורה הועברו כ-400 מיליון דולר בסיוע אמריקני לכוחות הביטחון הלבנוניים, בניסיון לחזק את ממשלתו הפרו-מערבית.
המשבר הכלכלי שהחל בסוף העשור השני של המאה ה-21 השפיע על תפקוד הצבא והִקשה על תפקודו.
הערות שוליים

↑  Rabinovich, Itamar (1990). "Paralysis in Lebanon". Current History. 89 (544): 73–90. JSTOR 45316334.
↑  עמוס הראל, הפגיעה הקטלנית בספינה: מערכות ההגנה לא הופעלו, באתר הארץ, 20 ביולי 2006
↑  חנן גרינברג ורוני סופר, קרב בגבול הצפון: צה"ל הפציץ מפקדה לבנונית, באתר ynet, 3 באוגוסט 2010
↑    גל פרל פינקל, ‏התגובה לפרובוקציה של חיזבאללה צריכה להיות חדה וכואבת, בעיתון מקור ראשון, 30 ביולי 2020.
↑  Fighting in Beirut Threatens a Top Bush Administration Priority, הוושינגטון פוסט, 10 במאי 2008.
↑  לבנון קורסת: הצבא מקושש תרומות, באתר ynet, 17 ביוני 2021
| כוחות צבאיים בעולם הערבי |
| --- | --- | --- |
| מדינות ריבוניות | אלג'יריה אלג'יריה • בחריין בחריין • קומורו קומורו • ג'יבוטי ג'יבוטי • מצרים מצרים • עיראק עיראק • ירדן ירדן • כווית כווית • לבנון לבנון • לוב לוב • מאוריטניה מאוריטניה • מרוקו מרוקו • עומאן עומאן • קטר (מדינה) קטר • ערב הסעודית ערב הסעודית • סומליה סומליה • סודאן סודאן • סוריה סוריה • תוניסיה תוניסיה • איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות • תימן תימן • צ'אד צ'אד |  |
| מדינות עם הכרה מוגבלת | הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית • רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית הרפובליקה הדמוקרטית הערבית הסהראווית • סומלילנד סומלילנד |  |
| כוחות מזוינים אזוריים אוטונומיים | פשמרגה |  |
| שחקנים משמעותיים אחרים | המדינה האסלאמית המדינה האסלאמית • חמאס חמאס • חזבאללה חזבאללה • חות'ים חות'ים • היחידות להגנת העם |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007604188905171 
חיילי צבא לבנון בטריפולי
האמרים של צבא לבנון
ניקי כלב הפרא

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  "נוודי הצפון" מאת ג'יימס אוליבר קורווד
 בימוי:  ג'ק קופר, דון הלדיין
 הופק בידי:  וינסטון היבלר
 תסריט:  רלף ורייט, וינסטון היבלר 
 עריכה:  גרנט סמית' 
 שחקנים ראשיים:  ז'ן קוטו אמיל גנסט אוריאל לופט רוברט ריוורד ז'אק פאוטה
 מדבבים בעברית:  גדעון שמר גרשון גרא לוליק חיים טופול
 מוזיקה:  אוליבר ולאס 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית קנדה קנדה
 חברת הפקה:  Walt Disney Pictures Calgary Limited Westminster Films
 חברה מפיצה:  Buena Vista Distribution (ארצות הברית) פורום פילם (ישראל)
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 12 ביולי 1961 ישראל 5 ביוני 1970
 משך הקרנה:  כ-73 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית (הסרט דובב לשפות נוספות, ביניהן עברית)
 סוגה:  סרט הרפתקאות
 הכנסות:  2.1 מיליון דולר
 תרגום לעברית:  יעקב שבתאי
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
ניקי כלב הפרא (באנגלית: Nikki: Wild Dog of the North, "ניקי: כלב פרא של הצפון"), אשר מוכר בעברית גם בשם ניקי כלב הצפון או בפשטות ניקי, הוא סרט הרפתקאות אמריקאי-קנדי, שמבוסס על הרומן "נוודי הצפון" מאת ג'יימס אוליבר קורווד. הסרט בוים על ידי ג'ק קופר ודון הלדיין, נכתב על ידי רלף ורייט ווינסטון היבלר, אשר גם הפיק אותו, נערך על ידי גרנט סמית' והולחן על ידי אוליבר ולאס. עלילת הסרט עוקבת אחר הרפתקאותיו של אלסקן מלמוט בשם ניקי.
הסרט הופק על ידי Walt Disney Pictures בשיתוף Calgary Limited ו-Westminster Films. בסרט מככבים ז'ן קוטו, אמיל גנסט, אוריאל לופט ורוברט ריוורד, כשהוא בקריינות של ז'אק פאוטה. הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בארצות הברית ב-12 ביולי 1961 בהפצת Buena Vista Distribution. הסרט קיבל בעיקר ביקורות חיוביות, כאשר הוא הרוויח ממכירות הכרטיסים כ-2.1 מיליון דולר, ובהמשך קיבל עיבוד לספר וקומיקס. אורך הסרט כ-73 דקות.
בישראל הסרט הוקרן לראשונה בבתי הקולנוע בהפצת פורום פילם ב-5 ביוני 1970. הסרט הוקרן בדיבוב עברי, כאשר זהו הסרט הראשון בעולם שדובב במלואו לשפה, כשלפניו דובבו לעברית רק קטעי הקריינות בסרט "המסע המופלא" על ידי אורי זוהר. מדבבי הסרט לעברית כוללים את השחקנים חיים טופול וגדעון שמר, האמן גרשון גרא והזמר לוליק.
תקציר העלילה

בשנת 1899, ניקי האלסקן מלמוט ואדונו החביב, אנדריי דופאס, נוסעים בקאנו דרך הרי הרוקי הקנדיים. כאשר ניקי נתקל בניווה, גור דובים שחור שאמו נהרגה על ידי דוב גריזלי בשם מאקוס, אנדריי קושר את שתי החיות יחדיו, כשהם ממשיכים במסעם. לפתע, הם נתקלים במערבולת מים ונפרדים - אנדריי מגיע לחוף, אך מאבד את החיות הקשורות.
לאחר ששתי החיות מגיעות ליבשה, הם נאלצים להתגבר על האינסטינקט שהופך אותם לאויבים טבעיים ולעבוד יחד בחיפוש אחר מזון ומחסה. למרות ריבים רבים, הם בסופו של דבר הופכים לחברים ונשארים ביחד גם לאחר שהשתחררו מהקשר.
עם הגעתו של החורף, ניווה נכנס לתרדמה וניקי משוטט לבדו. ניקי ניזון מפיתיונים שהוא גונב ממלכודות, עד שהוא נתפס על ידי לוכד אכזרי בשם ז'אק לבאו ובן לווייתו ההודי הסרבן, מאקוקי. לאחר שראה את ניקי הורג זאב למרות שהוא לכוד, ז'אק מחליט לאמן אותו להיות כלב קרב שישתתף בקרבות לא חוקיים. כשניקי הופך לכלב מסוכן, הוא מובא לתחנת מסחר בלחימה של כלבים. המנהל החדש, שהוא בעצם אנדריי, כועס על מעשיו של ז'אק שדוחק אותו לזירת הקרב עם ניקי. למזלו של אנדריי, ניקי מזהה את אדונו הזקן והם מתאחדים.
שחקנים ומדבבים בעברית

הדיבוב העברי בוים על ידי אלידע גרא באולפני הרצליה, על פי תרגום של הסופר יעקב שבתאי.
| שם הדמות | שחקן/ית | מדבב/ת בעברית | תיאור הדמות |
| --- | --- | --- | --- |
| אנדריי דופאס | ז'ן קוטו | גדעון שמר | אדונו של האלסקן מלמוט ניקי |
| ז'אק לבאו | אמיל גנסט | גרשון גרא | לוכד חיות אכזרי |
| מאקוקי | אוריאל לופט | לוליק | בן לווייתו של ז'אק |
| דוראנטה | רוברט ריוורד |  | הבעלים של טאו ויריבו של ז'אק |
| קריין | ז'אק פאוטה | חיים טופול | קריין הסרט שמספר את סיפורו |
הפקה

בשנת 1960 הופץ הסרט האחרון בסדרת הסרטים האמריקאית "True-Life Adventures", אשר הופקה על ידי Walt Disney Productions שבבעלות חברת וולט דיסני והתמקדה בסרטי טבע. אחד הסרטים הבולטים בסדרה הוא "סיפורה של פרי", ששילב קטעים דוקומנטריים עם תרחישים ודמויות בדיוניים. האולפן המשיך להפיק סרטים הדומים לסרט המדובר, ביניהם סרט זה והסרט "האגדה על לובו" משנת 1962.
תסריט הסרט נכתב על ידי רלף ורייט ווינסטון היבלר, על פי הרומן "נוודי הצפון" מאת ג'יימס אוליבר קורווד. הסרט בוים על ידי ג'ק קופר ודון הלדיין, נערך על ידי גרנט סמית' והולחן על ידי אוליבר ולאס. הסרט הופק על ידי Walt Disney Pictures בשיתוף Calgary Limited ו-Westminster Films. הסרט צולם במיקומים שונים בקנדה, ביניהם אלברטה, הפארק הלאומי באנף וקנמור. הסרט הופק במשך שלוש שנים.
הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בארצות הברית ב-12 ביולי 1961 בהפצת Buena Vista Distribution. מאוחר יותר הסרט שודר בטלוויזיה בשנת 1964, כשהוא מחולק לשני פרקים מתוך העונה האחת עשרה של התוכנית "עולמו המופלא של דיסני". בשנת 1986 הסרט יצא בווידאו, כמו כן הוא עובד לספר וקומיקס.
קבלה

הסרט הרוויח ממכירות הכרטיסים כ-2.1 מיליון דולר, כשהוא זכה בעיקר לביקורות חיוביות. במגזין "וראייטי" כינו את הסרט "הסטה שלווה", וב"טיים" כתבו שהוא "ישמח את כל הילדים בני ה-10 שתמיד נלחמו בכריות שלהם והעמידו פנים שזה דוב". בעיתון "הניו יורק טיימס" העיתונאי בוזלי קראות'ר כתב "זה לא מה שהייתי מכנה סרט נהדר". באתר "Rotten Tomatoes" לסרט יש ציון של 57% מביקורות הקהל.
בשנת 1962 הסרט זכה בפרס אדי על ידי American Cinema Editors עבור הספיישל הערוך הטוב ביותר (דוקומנטרי).
הסרט בישראל

באפריל 1970, כתשע שנים לאחר הקרנת הבכורה של הסרט בארצות הברית, פורום פילם ביקשה מהמועצה לביקורת סרטים ומחזות להפיץ את הסרט בישראל. לאחר האישור, הוחלט להפיץ את הסרט בביתי הקולנוע בדיבוב עברי, כאשר זהו הסרט הראשון בעולם שדובב במלואו לשפה, כשלפניו דובבו לעברית רק קטעי הקריינות בסרט "המסע המופלא" על ידי אורי זוהר. סמי ברכה, מנהל חברת ההפצה באותה תקופה, טען שהסיבה לדבב את הסרט במלואו לעברית נבאה על מנת "לעודד [את] ידיעת העברית בקרב העולים החדשים", כשבאותה שנת הפצה החלה העלייה מברית המועצות. סיבה נוספת לדיבוב הייתה שהכתוביות לא יגרמו לצופה לאבד ריכוז בצפייה בסרט.
הסרט תורגם במלואו לעברית על ידי הסופר יעקב שבתאי. לאחר שאלידע גרא, במאית הדיבוב לעברית של הסרט, צפתה בהפקה מספר פעמים, היא בחרה את קולות האישים שידבבו לשפה. המדבבים לעברית של הסרט כוללים את השחקנים חיים טופול וגדעון שמר, האמן גרשון גרא והזמר לוליק. הקלטות הדיבוב נעשו באולפני הרצליה, שם התברר כי המדבבים דומים לשחקנים בסרט. במהלך הדיבוב היו קשיים בסנכרון בין הקולות לשחקני הסרט. חברת וולט דיסני הגישה עזרה רבה בדיבוב הסרט לעברית, כמו כן היא גילתה בו עניין רב והייתה שבעת רצון מהתוצאה הסופית. הכותרות בעברית שהופיעו בסרט נעשו בהוליווד והמיזוג הסופי ברומא.
ברכה שיתף שעלות הדיבוב העברי עלתה כ-12000 לירות, כשטופול קיבל על תפקידו כ-8000 לירות. כמו כן, הוא אמר שבמידה והסרט בדיבוב עברי יצליח בארץ יחלו להיות מופצים סרטים נוספים בדיבוב לשפה. ב-5 ביוני 1970 הסרט החל להיות מוקרן בארץ, כשהוא קיבל בעיקר ביקורות חיוביות על עלילתו. אף על פי ההתלהבות שהסרט דובר עברית, נאמר ש"אין אמינות בטיבם של הקולות המתורבתים בהשוואה למראיהם של הפרצופים המשמיעים אותם מעל גבי המסך", כמו כן נכתב "שהתאמת השפה העברית לתנועות השפתיים של השחקנים אינה מושלמת". ב-10 ביוני 1989 שודר הסרט בערוץ 2 הניסיוני במסגרת תוכנית הטלוויזיה "מועדון החברים של דיסני".
מאז הקרנת הסרט, הפקות רבות החלו להיות מופצות בארץ בדיבוב עברי, בין אם זה בקולנוע או בטלוויזיה. בטלוויזיה הישראלית הדיבוב העברי החל להופיע בשנת 1971, שהסדרה הראשונה שדובבה לשפה היא "דוקטור דוליטל" ששודרה בטלוויזיה הישראלית.
הערות שוליים

↑  קולנוע "סבוי" חולון, בעיתון על המשמר, 21 באוגוסט 1970
1 2  הצגות בבתי הקולנוע בארץ, בעיתון דבר, 5 ביוני 1970
↑  Nikki, Wild Dog of the North is Released, באתר D23
↑  Nikki, Wild Dog of the North (film), באתר D23
↑  1961 Rentals and Potential, במגזין וראייטי, 10 בינואר 1962
↑  NIKKI, WILD DOG OF THE NORTH, באתר Rotten Tomatoes
↑  Nikki, Wild Dog of the North - Awards, באתר IMDb
↑  המסע המופלא, בעיתון למרחב, 4 ביולי 1965
↑  רחל עזריה, בעלי-חיים מקסימים ונבונים, בעיתון מעריב, 12 ביולי 1965
1 2 3  ניקי כלב הפרא, באתר ארכיון המדינה
↑  טלוויזיה, בעיתון חדשות, 8 ביוני 1989
↑  לוח שידורי הטלוויזיה⁩ | ⁨דבר⁩ | 5 נובמבר 1971 | אוסף העיתונות, באתר הספרייה הלאומית
כרזת הסרט בשבוע הרביעי להקרנתו בארץ
אנטול קראסוסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 במאי 1952 קרופקי, בלארוס 
 נעדר:  16 בספטמבר 1999 (בגיל 47) מינסק, בלארוס 
 מקום לימודים:  Faculty of Physics of the Belarusian State University 
 
אנטול סטפנוביץ' קראסוסקי (בבלארוסית: Анатоль Красоўскі ; נולד ב-7 במאי 1952, קרופקי, מחוז מינסק - נעלם ב-16 בספטמבר 1999 במינסק, בלארוס) הוא איש עסקים בלארוסי, שב-16 בספטמבר 1999, יחד עם ויקטור גונצ'ר, נחטף בנסיבות לא ברורות. ההערכה הרווחת היא כי נחטף בהוראת נשיא בלארוס אלכסנדר לוקשנקו.
קורות חיים

הוא סיים את לימודיו בפקולטה לפיזיקה של אוניברסיטת בלארוס. בהכשרתו מורה. מאז תחילת שנות התשעים היה יזם גדול, מוציא לאור של מגזינים פופולריים וסייע כלכלית לקרן הילדים בבלארוס, לקרן "דמויות תרבותיות לילדים", לבית הספר לסטודיו ומשחק של הגילדה הבלארוסית של שחקני הקולנוע ותמך בשמורת הטבע ברזינסקי.
הוא סיפק תמיכה כלכלית למספר ארגונים ציבוריים בבלארוס, כולל ארגונים עצמאיים פוליטיים והיה חבר אישי של הפוליטיקאי ויקטור גונצ'ר שהיה יריבו של אלכסנדר לוקשנקו במהלך משאל העם ב-1996. הוא היה תחת מעקב, שיחות הטלפון שלו היו תחת האזנות של סוכנות ביטחון המדינה הבלארוסית. באוגוסט 1999 הוא נעצר באשמת חתרנות.
ב-16 בספטמבר 1999 נחטף קראסוסקי יחד עם ויקטור גונצ'ר במינסק. בפעם האחרונה שנראו קראסוסקי וגונצ'ר באותו ערב, כשיצאו מסאונה ונכנסו לרכב השייך לקראסוסקי. לאחר היעלמותם התגלה בחקירה שברי פלסטיק של מכונית, עקבות בלימה ועקבות דם, ככל הנראה מדובר בדמו של גונצ'ר. חטיפתו היא אחת משורת פרשיות היעלמות בבלארוס, כמו של יורי זכרנקו, גנאדי קרפיינקו ואחרים.
היה נשוי לאירינה והיו להן שתי בנות, לרה וקסניה.
הערות שוליים

↑  Анатолий Красовский и Виктор Гончар были похищены в один день
↑  Красовский, Анатолий Степанович. Ценностные ориентации выпускников школ на брачно-семейные отношения как предмет социологического анализа : Автореф. дис. на соиск. учен. степ. канд. филос. наук: 09.00.09 / Бел. гос. ун-т им. В. И. Ленина. — Мн., 1986. — 18 с.
↑  Анатолий Красовский (אורכב 06.08.2019 בארכיון Wayback Machine)
↑  "Тринадцать лет назад были похищены Виктор Гончар и Анатолий Красовский". Белорусские новости. 16 ספט' 2012. נבדק ב-26 דצמ' 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1214482767  VIAF: 3183159613652541030001   WorldCat (עם VIAF): 3183159613652541030001
רובה סער

רובה הסער הראשון StG 44 נוצר על ידי גרמניה הנאצית, ושמו Sturmgewehr = "רובה סער" ניתן על ידי היטלר.
AK-47 (קלשניקוב) עם קת מתקפלת - רובה הסער הנפוץ בעולם.
רובה סער (ראשי תיבות: רוס"ר) הוא סוג של רובה מודרני צבאי המאפשר הן ירי חצי-אוטומטי (יריות בודדות) והן ירי אוטומטי מלא (ירי בצרורות). רובה סער שונה מרובה בריחי או רובה מטען בכך שבנוסף לירי כדורים בודדים, הוא מסוגל לירות באופן אוטומטי מלא, כל עוד ההדק לחוץ. לכן רובה סער הוא מקרה פרטי של רובה אוטומטי. הדרישה לרובה סער באה כתוצאה מכך שתת-מקלעים השתמשו בקליעי אקדח (9 מ"מ) והיו מאוד לא מדויקים לטווחים ארוכים, ועוצמת האש שלהם הייתה נמוכה בגלל הקליבר שנבחר. רובה הסער משלב בין הטווח והעוצמה של רובה המטען לבין קצב האש של תת-המקלע.
היסטוריה > התפתחות רובי הסער בעולם

רובי הסער הראשונים שהומצאו היו StG 44 ותמ"ק ה-MP43, שפותחו בשלהי מלחמת העולם השנייה בידי גרמניה (השם "רובה סער", Sturmgewehr, נקבע על ידי היטלר). רובים אלה יוצרו בכמויות קטנות מכדי למנוע את תבוסתה של גרמניה. רובה ה-StG 44 שימש מקור השראה ל-AK-47 הרוסי (פותח ב-1947), שהפך לרובה הסער הראשון שיוצר בתפוצה המונית. כיום, רובה AK-47 (קלשניקוב) הוא רובה הסער הנפוץ בעולם, ואחריו צועדת סדרת רובי ה-M-16 של ארצות הברית, שפותחה באמצע שנות ה-60 של המאה ה-20.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 החלה מגמה לפתח רובי סער בתצורת bullpup (בולפאפ). זוהי תצורה בה מנגנון הירי והבריח נמצאים בתוך קת הרובה, ואילו ההדק ממוקם באזור אמצע הקנה, ולא ליד המחסנית. היתרון בתצורה זו הוא שהיא מאפשרת לייצר רובי סער קצרים וקומפקטיים אך בעלי קנה ארוך יחסית, תכונה שהכרחית לשמירה על ביצועיהם מבחינת דיוק, טווח ועוצמת אש. חסרונה של תצורת ה-bullpup היא אי-נוחות בהחלפת מחסנית וחוסר היכולת להחליף כתף עקב פליטת תרמילים מהקת, קרוב לפניו של היורה (רובים מסוימים פתרו בעיה זו במידה חלקית). רובים אלו זכו לפופולריות באירופה ואומצו בידי צבאות בריטניה (SA80), צרפת (FAMAS) ואוסטריה (שטייר AUG).
בשנות ה-90 של המאה ה-20 החל מעבר לתצורת קרבין - רובה סער בעל קנה מקוצר. הסנונית המבשרת של תופעה זו היה רובה CAR15 של חברת קולט וארמלייט, שהיה בעצם גרסה מקוצרת לרובה ה-M16 עם שיפורים בארגונומיה ובעיצוב החיצוני. במחצית השנייה של שנות ה-90 פיתחה קולט את רובה ה-M4 קרבין שהיווה גרסה מקוצרת לרובה M16A2. הקנים של רובים אלה היו קצרים באופן משמעותי יחסית לקנה של ה-M16 הארוך, דבר שפגע בביצועיהם מבחינת דיוק לטווחים ארוכים. כדי להתגבר על הבעיה, הוחלף הקנה הרגיל של ה-M16 בקנה מעובה עם מעלה סלילים 1:7 שנועד לירות תחמושת SS109. אבק השרפה המוגבר שבתרמיל היה אמור לפצות על קוצר הקנה. יתרונם הגדול של רובי הקרבין הללו הייתה הנדסת אנוש מתקדמת, יכולת להתקין על הנשק מגוון רב של עזרים טקטיים באמצעות מסילות ייעודיות, וגודל קומפקטי המאפשר תמרון באזורים צפופים - דבר חשוב ביותר בלוחמה בשטח בנוי ומבצעי מלחמה בטרור - שנהפכו ליותר ויותר נפוצים בתקופה זו.
היסטוריה > רובי סער כיום

כיום, רובי סער (בתצורה ארוכה, bullpup או קרבין) נפוצים בכל העולם והם הנשק הסטנדרטי של רוב צבאות העולם.
השוואה בין התצורות

| קריטריון | רוס"ר ארוך | רוס"ר קרבין | רוס"ר בולפאפ |
| --- | --- | --- | --- |
| הגדרה | רוס"ר סטנדרטי בעל קנה ארוך (450 מ"מ ומעלה) | רוס"ר בעל קנה מקוצר (מתחת ל-450 מ"מ) | רוס"ר בו המנגנון ממוקם בתוך הקת, לפני ההדק |
| דגם לדוגמה | רובה M-16 ארוך | רובה M4A1 קרבין | רובה תבור TAR-21 |
| יתרונות | מדויק לטווחים ארוכים, כוח אש חזק | קומפקטי, הנדסת אנוש מעולה, נוח לתפעול במרחבים צפופים | קומפקטי, נוח לתפעול במרחבים צפופים, תוך שמירה על ביצועים של רוס"ר ארוך |
| חסרונות | ארוך, מסורבל לתפעול במרחבים צפופים | חוסר דיוק בטווחים ארוכים עקב הקנה הקצר | אי-נוחות בהחלפת מחסנית, אי-אפשר להחליף כתף בעת ירי |
| פעילות אידיאלית | שדה קרב פתוח ורחב | לוחמה בשטח בנוי (לש"ב), כולל מבית לבית | שדה קרב פתוח, לש"ב, כולל בית לבית |
דגמים נפוצים

להלן רשימה מקוצרת של רובי הסער העיקריים בשימוש צבאות העולם:
אוסטריה אוסטריה: רובה Steyr AUG.
ארצות הברית ארצות הברית: רובה M16A4, רובה M4A1 קרבין, רובה FN SCAR.
הממלכה המאוחדת בריטניה: רובה EM2 אנפילד, רובה SA80, רובה Steyr AUG.
גרמניה גרמניה: רובה G36.
דרום אפריקה דרום אפריקה: גליל, "וקטור" - גליל בולפפ.
ישראל ישראל: רובה M16 ארוך ומקוצר/מנוסר, רובי M4A1 ותבור X-95 פלאט-טופ.
ספרד ספרד: רובה G36.
צרפת צרפת: רובה FAMAS.
רוסיה רוסיה: רובה AK-47 ודגמים מאוחרים יותר כגון: AKM ו-AK-74.
רובה הסער הצרפתי - FAMAS - המעוצב בתצורת bullpup (בולפאפ).
השוואה בין אורכם של שניים מרובי הסער הנפוצים - M16 ו-AK-47 (קלשניקוב)
קרבין מסוג GUU-5/P, נגזרת של ה-M-16
רובה M4A1 קרבין פלאט-טופ, בשימוש יחידות השדה של צה"ל
תבור X-95 פלאט-טופ, רובה השירות של חלק מחטיבות חיל הרגלים של צה"ל.
רובה הסער הישראלי גליל שהיה בעבר בשימוש צה"ל.
רובה "ערד" עם כוונת השלכה, כוונות ברזל לגיבוי וידית הסתערות. ה"ערד" הוא רוס"ר קרבין ישראלי ונמצא בשירות בכוחות הביטחון של ישראל.
רובה הקלר וקוך G36.
רבי יצחק

ערך זה עוסק באמורא בדור השלישי. אם התכוונתם לתנא המוזכר בברייתות, ראו .
| --- | --- |
 השתייכות:  דור שלישי לאמוראים
 בני דורו:  רב נחמן, רב חסדא
 
רבי יצחק הוא אמורא ארצישראלי מן הדור השלישי לאמוראים, שירד מספר פעמים לבבל ומוזכר פעמים רבות בתלמוד בבלי.
במסכת פסחים (כך מוסבר על ידי רש"י ורשב"ם) קיים חילוק לגבי שם אביו של רבי יצחק, בין דברי אגדה ודברי הלכה. ר' יצחק המוזכר באגדתא, שמו האמיתי הוא "יצחק בן פנחס", ואילו "רבי יצחק" המוזכר בהלכה בשמו האמיתי הוא "יצחק בן אחא".
רבי יצחק זה היה חבירו של רב נחמן, ולפי השערת רבנו יהודה בן קלונימוס משפיירא היה תלמידו של רבי יוחנן. רבי יצחק אחר המוזכר בתלמוד היה תלמידו של רבי חייא.
רבי יצחק מוסר הלכות בשם רבי יוחנן, ריש לקיש ואמוראים נוספים; הלכות משמו מוסרים אמוראים רבים, ביניהם רב נחמן, רב חסדא, רב יוסף, רבא, אביי השואל אותו שאלה, ועוד.
רבי יצחק מוסר אגדות בשם כמה אמוראים, ביניהם רבי יוחנן. על המימרות הידועות שלו באגדה נמנית ברכתו לרב נחמן כאשר נפרדו בתום מפגש ארוך בו אמר לו רב נחמן דברי תורה רבים, וכשנפרדו ביקש רב נחמן מרב יצחק שיברכהו. השיב לו רב יצחק: ”אמשול לך משל למה הדבר דומה: לאדם שהיה הולך במדבר והיה רעב ועייף וצמא, ומצא אילן שפירותיו מתוקין וצילו נאה ואמת המים עוברת תחתיו. אכל מפירותיו ושתה ממימיו וישב בצילו, וכשביקש לילך אמר: 'אילן אילן, במה אברכך? אם אומר לך שיהו פירותיך מתוקין - הרי פירותיך מתוקין; שיהא צילך נאה - הרי צילך נאה; שתהא אמת המים עוברת תחתיך - הרי אמת המים עוברת תחתיך; אלא יהי רצון, שכל נטיעות שנוטעין ממך יהיו כמותך!' אף אתה, במה אברכך? אם בתורה - הרי תורה; אם בעושר - הרי עושר; אם בבנים - הרי בנים; אלא יהי רצון, שיהו צאצאי מעיך כמותך!”
פסקיו

אחד מפסקיו הידועים הוא ”אדם עשוי למשמש בכיסו בכל שעה ושעה”, על פיו נפסק בהלכה, כי כסף שנפל מכיסו של בן אדם ברשות הרבים, ברור שידע מכך שהכסף נפל והתייאש, ואין לחשוש שמדובר בייאוש שלא מדעת.
ריאד

ערך זה עוסק בבירת ערב הסעודית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
סמל ריאד

פוטומונטז' של ריאד
 מדינה:  ערב הסעודית ערב הסעודית
 מחוז:  ריאד
 תאריך ייסוד:  המאה ה־18 
 שטח:  1,200 קמ"ר
 גובה:  612 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  6,924,566 (2022)
  ‑ צפיפות:  3,900 נפש לקמ"ר (2018)
 קואורדינטות:  24°42′42″N 46°43′27″E﻿ / ﻿24.71167°N 46.72417°E﻿ / 24.71167; 46.72417
 אזור זמן:  UTC +3
 אתר ריאד
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ערב הסעודית מוגדלת) ג'דה מכה אל-מדינה דמאם בוריידה ח'מיס מושייט איראן כווית עיראק ירדן יש. מצרים סודאן ארי. תימן עומאן איחוד האמיר.  ק. המ. הפ.  ים סוף ריאד(למפת ערב הסעודית רגילה) ג'דה מכה אל-מדינה דמאם בוריידה ח'מיס מושייט איראן כ. עיראק ירדן יש. מצ. סודאן ארי. תימן עומאן איחוד האמיר.  ק. המ. הפ.  ים סוף ריאד  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אַ-רִיַאד (בערבית: الرياض; תעתיק מדויק: אלרּיאץ', מילולית "הגַּנִּים") היא בירת הממלכה הערבית הסעודית והגדולה שבעריה. העיר שוכנת במרכז המדינה ומשתרעת על שטח מישורי של כ-1,200 קמ"ר באזור נג'ד שבמרכז חצי האי ערב, בנווה מדבר המרוחק כ-390 ק"מ מהמפרץ הפרסי, ומשמשת כבירת מחוז ריאד. ריאד היא מרכזה האדמיניסטרטיבי, הכלכלי, החינוכי, והתעבורתי של הממלכה. העיר מחולקת ל-17 תתי רשויות המנוהלות על ידי עיריית ריאד ורשות הפיתוח העירונית, שבראשה עומד הנסיך סתאם בן עבד אל-עזיז.
העיר היא האזור המפותח היחיד במרכז הממלכה. יתר ריכוזי האוכלוסייה שוכנים באזורי החוף – סביב ג'דה ומכה לחוף ים סוף, וסביב דהראן (א-ט'הראן) לחוף המפרץ הפרסי.
אף שהעיר שוכנת באזור מדברי וצחיח במיוחד, בחורף יורדים בה משקעים. חמישה סכרים האוגרים את מי השיטפונות, 96 בארות וכן מערכת צינורות מסועפת המעבירה כמויות גדולות של מים מותפלים מהמפרץ הפרסי, מספקים מים לעיר. ריאד שימשה כבירת התרבות הערבית לשנת 2000.