stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אקלים אלפיני
גורם

פרופיל הטמפרטורה של האטמוספירה הוא תוצאה של אינטראקציה בין קרינה להסעה. אור השמש בספקטרום הנראה פוגע בקרקע ומחמם אותה. לאחר מכן, הקרקע מחממת את האוויר בפני השטח. אם הקרינה הייתה הדרך היחידה להעביר חום מהקרקע לחלל, אפקט החממה של גזים באטמוספירה ישמור על הקרקע בכ־K‏ 333 
(C°‏ 60,‏ F°‏ 140), והטמפרטורה תדעך באופן אקספוננציאלי עם הגובה.
עם זאת, כאשר האוויר חם, הוא נוטה להתרחב, מה שמוריד את צפיפותו. לפיכך, אוויר חם נוטה לעלות ולהעביר את החום כלפי מעלה. זהו תהליך ההסעה. הסעה מגיעה לשיווי משקל כאשר חלקת אוויר בגובה נתון היא בעלת צפיפות זהה לסביבתה. האוויר הוא מוליך חום גרוע, ולכן חלקת אוויר תעלה ותיפול מבלי להחליף חום. זה ידוע כתהליך אדיאבטי, בעל עקומת טמפרטורת לחץ אופיינית. ככל שהלחץ יורד, הטמפרטורה יורדת. קצב ירידת הטמפרטורה עם הגובה ידוע כקצב הפליטה האדיאבטית, שהוא בערך C°‏ 9.8 לקילומטר (או F°‏ 5.4 לכל 1000 רגל) של גובה.
נוכחותם של מים באטמוספירה מסבכת את תהליך ההסעה. אדי מים מכילים אתנלפיית אידוי. כאשר האוויר עולה ומתקרר, בסופו של דבר הוא הופך להיות רווי ואינו יכול להחזיק בכמות אדי המים שלו. אדי המים מתעבים (יוצרים עננים) ומשחררים חום, מה שמשנה את קצב הפליטה האדיאבטית היבשה לקצב הפליטה האדיאבטית הלחה (C°‏ 5.5 לקילומטר או F°‏ 3 לכל 1000 רגל). שיעור הפליטה בפועל, הנקרא שיעור הפליטה הסביבתית, אינו קבוע (הוא יכול להשתנות לאורך היום או באופן עונתי וגם אזורי), אך שיעור הפליטה הרגיל הוא C°‏ 5.5 ל־1,000 מטר (F°‏ 3.57 ל־1,000 רגל). לכן, עלייה של 100 מטרים (330 רגל) על ההר שווה בערך לתזוזה של 80 קילומטרים (0.75 מעלות רוחב) לכיוון הקוטב. הקשר הזה הוא רק מקורב, מכיוון שגורמים מקומיים, כמו קרבה לאוקיינוסים, יכולים לשנות בצורה דרסטית את האקלים. ככל שהגובה גדל, צורת המשקעים העיקרית הופכת לשלג והרוחות גוברות. הטמפרטורה ממשיכה לרדת עד הטרופופאוזה, 11,000 מטרים (36,000 רגל), שם זה לא יורד עוד יותר. גובה זה הוא יותר גבוה מהפסגה הגבוהה ביותר.
תפוצה

אף שסיווג אקלים זה מכסה רק חלק קטן משטח כדור הארץ, האקלים האלפיני נמצא בתפוצה רחבה. הם נמצאים בהימלאיה, במישור הטיבטי, גאנסו, צ'ינגהאי, האלפים, הפירנאים, ההרים הקנטבריים וסיירה נבדה באירואסיה, האנדים בדרום אמריקה, סיירה נבדה, רכס קסקייד, הרי הרוקי, הרי האפלצ'ים, וחגורת הגעש הטרנס-מקסיקנית בצפון אמריקה, האלפים הדרומיים בניו זילנד, ההרים המושלגים באוסטרליה, גבהים גבוהים בהרי האטלס וברמות המזרחיות באפריקה, החלקים המרכזיים של בורנאו וגינאה החדשה ופסגת מאונה לואה באוקיינוס השקט.
הגובה הנמוך ביותר של האקלים האלפיני משתנה באופן דרמטי לפי קו רוחב. אם האקלים האלפיני מוגדר על ידי קו העץ, אז הוא מתרחש עד 650 מטר ב־68°N בשוודיה, בעוד שעל הר קילימנג'רו באפריקה, קו העצים הוא 3,950 מטרים.
שונות חודשית

השונות של האקלים האלפיני לאורך השנה תלויה בקו הרוחב המיקום. עבור מיקומים אוקיאניים טרופיים, כמו פסגת מאונה לואה, בעלת גובה של 4,169 מטר, הטמפרטורה קבועה בערך לאורך כל השנה:
| אקלים במצפה מאונה לואה (1961-1990)> חודש.שיא טמפרטורה מרבית (C°).טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).שיא טמפרטורה מזערית (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים במצפה מאונה לואה (1961-1990)> ינואר.19.9.9.0.7.-7.58 | אקלים במצפה מאונה לואה (1961-1990)> פברואר.29.9.8.0.5.-8.38 | אקלים במצפה מאונה לואה (1961-1990)> מרץ.18.10.1.0.7.-7.43 | אקלים במצפה מאונה לואה (1961-1990)> אפריל.19.11.1.4.-4.33 | אקלים במצפה מאונה לואה (1961-1990)> מאי.20.12.2.2.6.-3.25 | אקלים במצפה מאונה לואה (1961-1990)> יוני.22.14.4.1.-2.13 | אקלים במצפה מאונה לואה (1961-1990)> יולי.21.13.6.3.8.-3.28 | אקלים במצפה מאונה לואה (1961-1990)> אוגוסט.20.13.5.3.8.-2.38 | אקלים במצפה מאונה לואה (1961-1990)> ספטמבר.19.13.2.3.6.-2.33 | אקלים במצפה מאונה לואה (1961-1990)> אוקטובר.19.12.6.3.2.-3.28 | אקלים במצפה מאונה לואה (1961-1990)> נובמבר.18.11.4.2.3.-4.43 | אקלים במצפה מאונה לואה (1961-1990)> דצמבר.19.10.3.1.3.-6.51 | אקלים במצפה מאונה לואה (1961-1990)> שנה.19.11.8.2.3.-8.35.9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: NOAA, WRCC
במקומות הנמצאים באמצע קו הרוחב, כמו הר וושינגטון בניו המפשייר, הטמפרטורה משתנה עונתית, אך לעולם אינה מתחממת במיוחד:
| אקלים בהר וושינגטון, ניו המפשייר, בגובה 1,910> 2 מטר, קרוב לפסגה.חודש.שיא טמפרטורה מרבית (C°).טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).שיא טמפרטורה מזערית (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בהר וושינגטון, ניו המפשייר, בגובה 1,910> 2 מטר, קרוב לפסגה.ינואר.9.-10.2.-20.1.-44.164 | אקלים בהר וושינגטון, ניו המפשייר, בגובה 1,910> 2 מטר, קרוב לפסגה.פברואר.6.-9.6.-19.1.-43.172 | אקלים בהר וושינגטון, ניו המפשייר, בגובה 1,910> 2 מטר, קרוב לפסגה.מרץ.12.-6.3.-15.0.-39.195 | אקלים בהר וושינגטון, ניו המפשייר, בגובה 1,910> 2 מטר, קרוב לפסגה.אפריל.16.-0.9.-8.2.-29.189 | אקלים בהר וושינגטון, ניו המפשייר, בגובה 1,910> 2 מטר, קרוב לפסגה.מאי.19.5.2.-1.2.-19.208 | אקלים בהר וושינגטון, ניו המפשייר, בגובה 1,910> 2 מטר, קרוב לפסגה.יוני.22.10.2.4.2.-13.213 | אקלים בהר וושינגטון, ניו המפשייר, בגובה 1,910> 2 מטר, קרוב לפסגה.יולי.22.12.3.6.7.-4.223 | אקלים בהר וושינגטון, ניו המפשייר, בגובה 1,910> 2 מטר, קרוב לפסגה.אוגוסט.22.11.8.6.1.-7.211 | אקלים בהר וושינגטון, ניו המפשייר, בגובה 1,910> 2 מטר, קרוב לפסגה.ספטמבר.21.8.4.2.3.-13.204 | אקלים בהר וושינגטון, ניו המפשייר, בגובה 1,910> 2 מטר, קרוב לפסגה.אוקטובר.17.2.4.-4.4.-21.235 | אקלים בהר וושינגטון, ניו המפשייר, בגובה 1,910> 2 מטר, קרוב לפסגה.נובמבר.11.-2.2.-10.4.-29.250 | אקלים בהר וושינגטון, ניו המפשייר, בגובה 1,910> 2 מטר, קרוב לפסגה.דצמבר.8.-7.6.-16.8.-43.196 | אקלים בהר וושינגטון, ניו המפשייר, בגובה 1,910> 2 מטר, קרוב לפסגה.שנה.22.1.1.-6.3.-44.105 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: NOAA מקור 2: הקיצוניים בשנים 1933–הווה
ראו גם

צמח אלפיני
האקלים של האלפים
הערות שוליים

↑  McKnight, Tom L; Hess, Darrel (2000). "Climate Zones and Types: The Köppen System". Physical Geography: A Landscape Appreciation. Upper Saddle River, New Jersey: Prentice Hall. pp. 235–7. ISBN 978-0-13-020263-5.
↑  Lugo, A. E. (1999). "The Holdridge life zones of the conterminous United States in relation to ecosystem mapping". Journal of Biogeography. pp. 1025–1038. doi:10.1046/j.1365-2699.1999.00329.x. נבדק ב-27 במאי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Goody, Richard M.; Walker, James C.G. (1972). "Atmospheric Temperatures" (PDF). Atmospheres. Prentice-Hall.
↑  "Dry Adiabatic Lapse Rate". tpub.com. אורכב מ-המקור ב-2016-06-03. נבדק ב-2016-05-02.
↑  "Adiabatic lapse rate in atmospheric chemistry". Adiabatic Lapse Rate. Goldbook. IUPAC. 2009. doi:10.1351/goldbook.A00144. ISBN 978-0-9678550-9-7.
↑  Dommasch, Daniel O. (1961). Airplane Aerodynamics (3rd ed.). Pitman Publishing Co. p. 22.
↑  "Mountain Environments" (PDF). United Nations Environment Programme World Conservation Monitoring Centre. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2011-08-25.
↑  "Factors affecting climate". The United Kingdom Environmental Change Network. אורכב מ-המקור ב-2011-07-16.
↑  Körner, Ch (1998). "A re-assessment of high elevation treeline positions and their explanation" (PDF). Oecologia. pp. 445–459. Bibcode:1998Oecol.115..445K. doi:10.1007/s004420050540. PMID 28308263.
↑  "Period of Record Monthly Climate Summary". MAUNA LOA SLOPE OBS, HAWAII. NOAA. נבדק ב-2012-06-05.
↑  "MAUNA LOA SLOPE OBS 39, HAWAII Period of Record General Climate Summary - Temperature". Western Regional Climate Center. נבדק ב-20 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NOWData – NOAA Online Weather Data". National Oceanic and Atmospheric Administration. נבדק ב-19 ביוני 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Station Name: NH MT WASHINGTON". National Oceanic and Atmospheric Administration. נבדק ב-9 ביוני 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "WMO Climate Normals for MOUNT WASHINGTON, NH 1961–1990". National Oceanic and Atmospheric Administration. נבדק ב-9 ביוני 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Mount Washington Observatory: Normals, Means and Extreme". Mount Washington Observatory. נבדק ב-7 באוגוסט 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Today's Weather atop Mount Washington". Mount Washington Observatory. 14 בינואר 2013. אורכב מ-המקור ב-15 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
| שיטת קפן לסיווג אקלימים |
| --- | --- | --- |
| קבוצה A - טרופי | אקלים משווני טרופי (Af), אקלים מונסון טרופי (Am), אקלים סוואנה טרופי (Aw, As) |  |
| קבוצה B - צחיח | אקלים צחיח (BWh, BWk), אקלים צחיח למחצה (BSk, BSh) |  |
| קבוצה C - ממוזג | אקלים ים-תיכוני (Csa, Csb, Csc), אקלים סובטרופי גשום (Cfa, Cwa), אקלים ימי (Cfb, Cwb, Cfc, Cwc) |  |
| קבוצה D - יבשתי | אקלים יבשתי (Dfa, Dwa, Dfb, Dwb, Dsa, Dsb), אקלים תת-ארקטי (Dfc, Dwc, Dfd, Dwd, Dsc, Dsd) |  |
| קבוצה E - קוטבי | טונדרה (ET), אקלים כיפת הקרח (EF), אקלים אלפיני (ET, EF) |  |
הר אולימפוס (קפריסין)

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  1,952 מ' 
 מדינה:  קפריסין קפריסין
 מיקום:  מחוז לימסול, פנים האי
 רכס הרים:  הרי הטרואודוס 
 קואורדינטות:  34°56′12″N 32°51′50″E﻿ / ﻿34.936666666667°N 32.863888888889°E﻿ / 34.936666666667; 32.863888888889
  (למפת קפריסין מוגדלת) ניקוסיה לימסול לרנקה לפקושה פמגוסטה פאפוס קירניה הים התיכוןהר אולימפוס(למפת קפריסין רגילה) ניקוסיה לימסול לרנקה לפקושה פמגוסטה פאפוס קירניה הים התיכוןהר אולימפוס
 
ההר מכוסה בשלג בעונת החורף
אולימפוס, או צ'יוניסטרה (ביוונית: Όλυμπος או Χιονίστρα, באנגלית: Olympus או Chionistra) הוא הר בקפריסין, המתנשא לגובה של 1,952 מטרים מעל פני הים, מה שמזכה אותו בתואר ההר הגבוה ביותר בקפריסין. ההר ממוקם ברכס הרי טרודוס אשר באי. פסגת ההר מצויה במחוז לימסול (אנ'), בסמוך לגבול עם מחוז ניקוסיה (אנ'). על פסגת ההר ממוקם מכ"ם בריטי ארוך טווח.
אתר הסקי

אתר הסקי הר אולימפוס מורכב מאזורי עמק השמש וצפון הפנים. לכל אזור יש מעליות סקי משלו ומופעלות על ידי מועדון הסקי בקפריסין:
אפרודיטה או עמק השמש הראשון, עם מעלית סקי מסוג T-bar, באורך 125 מטרים, ומדרונות ברמה למתחילים.
הרמס או עמק השמש השני, עם מעלית סקי מסוג T-bar, באורך 140 מטרים, ומדרונות ברמה בינונית.
Dias / Zeus או North Face I, עם מעלית כיסא באורך 380 מטרים, ומדרונות ברמה מתקדמת.
הרה או נורת 'פייס II, עם מעלית סקי מסוג T-bar באורך 262 מטרים, ומדרונות ברמה למתחילים.
באזור עמק השמש יש מעלית לתינוק עם גרירת חבלים באורך 55 מטרים.
אודות ההר

בכתב מסוף המאה הראשונה לפני הספירה או מהמאה הראשונה לספירה, דיווח הגאוגרף סטראבון כי על אחד מצוקי הר אולימפוס נמצא מקדש לאפרודיטה אקראי (ביוונית עתיקה: Ἀφροδίτης Ἀκραίας) שפירושו אפרודיטה של הגבהים. סטראבון מציין שנאסר על נשים להיכנס אל המקדש.
הערות שוליים

↑  https://www.peakbagger.com/peak.aspx?pid=10449
↑  WebCite query result, www.webcitation.org
↑  LacusCurtius • Strabo's Geography — Book XIV Chapter 6, penelope.uchicago.edu
דוב חום ההימלאיה

| דוב חום ההימלאיה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: דוביים
סוג:: דוב
מין:: דוב חום
תת־מין:: דוב חום ההימלאיה
שם מדעי
 Ursus arctos isabellinus ‏הורספילד, 1826
תחום תפוצה


דוב חום ההימלאיה בגן החיות של פרם
דוב חום ההימלאיה (ידוע גם כדוב אדום הימלאי, דוב האיזאבלין ו-דזו-טה; שם מדעי: Ursus arctos isabellinus) הוא תת-מין של דוב חום, אשר תפוצתו היא צפון אפגניסטן, צפון פקיסטן, צפון הודו, נפאל, דרום מזרח קזחסטן, טיבט ומשערים כי נכחד בבהוטן.
זהו היונק הגדול ביותר באזור חיותו כשזכרים בוגרים יכולים להגיע לאורך של עד 2.2 מ', בעוד הנקבות הן קצת יותר קטנות. דובים אלה הם אוכלי כל וישנים תרדמת חורף במהלך החורף. למרות שהם קיימים במספר אזורים מוגנים, הם מתמעטים יותר ויותר בגלל אובדן של בתי גידול מתאימים ורדיפה על ידי בני אדם, והם כיום בסכנת הכחדה חמורה לפי הרשימה האדומה של IUCN.
דוב זה נחשב לאחת המקורות על האגדה של היטי.
תיאור

בין זכרי ונקבי הדובים החומים ההימלאיה יש דימורפיזם זוויגי. אורכם של הזכרים נע בין 1.5 ל-2.2 מטר, ואילו אורכן של הנקבות הוא בין 1.37 ל-1.83 מטר. הם בעלי החיים הגדולים ביותר בהרי ההימלאיה והם בדרך כלל בצבע חול או חום אדמדם.
התנהגות ואקולוגיה

הדובים נכנסים למצב תרדמת חורף בסביבות אוקטובר ומתעוררים בחודשים אפריל ומאי. התרדמת חורף מתרחשת בדרך כלל במערה שנוצרה על ידם, על ידי דוב/ים או בעל חיים אחר.
מזון

דובים חומים ההימלאיה הם אוכלי כל ואוכלים עשבים, שורשים וצמחים אחרים, כמו גם חרקים ויונקים קטנים, הם גם אוהבים פירות וגרגרים. בנוסף הם טורפים יונקים גדולים, כולל כבשים ועזים. דובים בוגרים יאכלו לפני הזריחה ולאחר מכן בשעות אחר הצהריים.
שימור

הסחר הבינלאומי באיברי הדוב אסור על ידי חוק הגנת חיות בר בפקיסטן. קרן נמר השלג (SLF) בפקיסטן עורכת מחקר על המצב הנוכחי של דובים חומים ההימלאיה בתחום פאמיר בגילגיט-בלטיסטן, בית גידול בטוח עבור הדובים ומעבר המחבר את אוכלוסיות הדובים בפקיסטן למרכז אסיה. הפרויקט גם מתכוון לחקור את הקרבות בין בני האדם עם הדובים, תוך קידום הסובלנות כלפי דובים באזור באמצעות חינוך לשמירת הסביבה והדובים. SLF קיבל מימון מקרן הטבע של הנסיך ברנהרד. שלא כמו קרוב המשפחה שלו (דוב שחור אמריקני), אשר מצב אוכלוסייתו טובה, הדוב החום ההימלאיה בסכנה הכחדה חמורה. הם ניצודים עבור הפרווה והטפרים שלהם למטרות נוי ואיבריהם הפנימיים לשימוש בתרופות. הם נהרגים על ידי רועים המגנים על בעלי החיים שלהם ובתי הגידול שלהם נהרסים על ידי הפלישה האנושית. בהימאצ'ל, בתי הגידול הם מקלטי חיות בר בקוגטי וטונדה וגם באזור שבט צ'מבה. בקוגטי האוכלוסייה המוערכת היא 20 פריטים, ו-15 פריטים ב-טונדה. העץ הנושא את פרח המדינה של הימאצ'ל - הבורנש - הוא מקום מפגש מועדף של הדוב הזה. בשל הערך הכספי הגבוה של עץ הבורנש, כורתים את העצים וסוחרים בהם וזהו גרימת הרס נוסף לבתי הגידול של הדוב החום ההימלאיה. דוב חום ההימלאיה הוא מין בסכנת הכחדה קריטית בחלק מתחום המחייה שלו יש אוכלוסייה של רק 150-200 פריטים בפקיסטן. האוכלוסיות בפקיסטן הן קטנות ומתרבות באיטיות, ובנוסף מתמעטות בגלל איבוד בתי גידול, פיצול אוכלוסיות, ציד, וקרבות דובים המאורגנים על ידי האדם.
דמיון עם יטי

"דזו-טה", מונח נפאלי, לפעמים נקשר בטעות גם הוא עם האגדה של יטי. במהלך הדואר היומי מתואר מסע השלג של 1954, טום סטוברט נתקל בדזו-טה. הסיפור מסופר על ידי ראלף איזארד, כתב הדואר היומי של המשלחת, בספרו "הרפתקאות איש השלג המתועב". הדו"ח הודפס גם בשליחויות "דיילי מייל" ב-7 במאי 1954. אולם טום סטוברט לא היה יליד האזור והזיהוי שלו היה מבוסס רק על ההנחה שהוא מכיר חיה שלא ראה מעולם ושמע עליה מהעדויות הרבות. ילידים טיבטים מכחישים כי השם דזו-טה (מתקיף הבקר) מתייחס לכל סוג של דוב ואנשים משתמשים בשם באזורים שבהם דובים לא נמצאים. ג'ורג' אברהרט אומר ב"יצורים נסתרים", מדריך לקריפטוזואולוגיה, ספרי קליאו 2002, במאמרים דזו-טה 151 ודרה-מו 148-149, כי הבעיה היא תוצאה של בלבול דזה-טה עם יצור אחר המכונה דרה מו, וזה בהחלט דוב חום ההימלאיה. אברהרט אומר תחת הכתבה דזו-טה כי "אין ספק שהמקומיים הגישו טענה כזו."
הערות שוליים

↑  בנפאלית: "מתקיף הבקר"
הר אדית קאוול

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  אידית קאוול 
 גובה:  3,363 מ' 
 מדינה:  קנדה 
 מיקום:  אלברטה, קנדהקנדה
 רכס הרים:  רכס דרום ג'ספר 
 קואורדינטות:  52°40′06″N 118°03′25″W﻿ / ﻿52.6683°N 118.057°W﻿ / 52.6683; -118.057
  (למפת קנדה מוגדלת) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי הר אדית קאוול(למפת קנדה רגילה) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי הר אדית קאוול(למפת אלברטה רגילה) אדמונטון קלגרי רד דיר לת'ברידג' מדיסין הט גרנד פריירי קולומביה הבריטית הטריטוריות הצפון-מערביות ססקצ'ואן ארצות הבריתהר אדית קאוול(למפת אלברטה מוגדלת) אדמונטון קלגרי רד דיר לת'ברידג' מדיסין הט גרנד פריירי קולומביה הבריטית הטריטוריות הצפון-מערביות ססקצ'ואן ארצות הבריתהר אדית קאוול
 
הר אדית' קאוול או הר אדית קאוול (באנגלית: Mount Edith Cavell) הוא הר בהרי הרוקי הקנדיים, בין עמק נהר אתבסקה והם נהר אסטוריה בשטח הפארק הלאומי ג'ספר, בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
גובהו של ההר 3,633 מטרים מעל פני הים, והוא ההר ה-97 בגובהו בצפון אמריקה, ה-49 בגובהו בקנדה, וה-36 בגובהו באלברטה. קרחון איינג'ל זורם מצידו הצפוני של ההר ואורכו 300 מטרים.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו בשנת 1916, והוא נקרא על שם האחות הבריטית אדית קאוול שהוצאה להורג על ידי הגרמנים במלחמת העולם הראשונה.
קודם לשינוי שמו נקרא ההר "הר פיטסבו" (Mount Fitsbugh).
היסטוריה > העלייה על ההר

הראשונים שטיפסו על פסגת ההר היו א. ג'י. גילמור (A.J. Gilmour) ואי. וו. די. הולווי (E.W.D. Holway) בשנת 1915.
ביולי 1961 טיפסו לפסגת ההר איבון שווינרד (Yvon Chouinard), פרד בקלי (Fred Beckey) ודן דוגי (Dan Doody).
העלייה השנייה לפסגת ההר, ב-30 ביולי 1966 נעשתה על ידי דני אברל (Denny Eberl) וגרי תומפסון (Gray Thompson).
העלייה הראשונה של אדם בודד לפסגת ההר, בוצעה על ידי רויאל רובינס (Royal Robbins) בשנת 1967.
כל הטיפוסים האלה בוצעו על הצלע הצפונית של ההר.
הערות שוליים

1 2 3 4  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר אנציקלופדיית ההרים הקנדית
↑  הרי אלברטה לפי גובהם
קרחון איינג'ל בשנת 1992
ברומו

| --- | --- |

הר ברומו (הלוע הגדול בחזית) בעת זריחה
 מידע כללי
 סוג הר:  הר געש שכבתי
 גובה:  2,329 מטרים
 מדינה:  אינדונזיה אינדונזיה
 מיקום:  ג'אווה, אינדונזיה
 רכס הרים:  מסיב טנגר
 מספר הר געש:  263310
 התפרצות אחרונה:  בין 2010 ל-2012
 קואורדינטות:  7°56′30″S 112°57′00″E﻿ / ﻿7.941667°S 112.950000°E﻿ / -7.941667; 112.950000
  (למפת אינדונזיה מוגדלת) ג'קרטה נוסאנטארה סורבאיה מדן מקאסאר פונטיאנאק ג'איאפורה מ האוקיינוס ההודי האוקיינוס השקט מלזיה פברומו(למפת אינדונזיה רגילה) ג'קרטה נוסאנטארה סורבאיה מדן מקאסאר פונטיאנאק ג'איאפורה מ האוקיינוס ההודי האוקיינוס השקט מלזיה פברומו
הר ברומו (באינדונזית: Gunung Bromo) הוא הר געש שכבתי פעיל במחוז מזרח ג'אווה, באי ג'אווה שבאינדונזיה. ההר הוא חלק ממסיב טנגר (Tengger). אף שבגובה 2,329 מטרים הוא איננו ההר הגבוה ביותר במסיב (הר סמרו גבוה ממנו בלמעלה מ-1,300 מטרים), אבל הוא ההר הידוע ביותר מבין פסגות המסיב. אזור המסיב הוא בין אתרי התיירות הפופולריים ביותר במזרח ג'אווה. הר הגעש הוא חלק מהפארק הלאומי ברומו טנגר סמרו (Taman Nasional Bromo Tengger Semeru). השם "ברומו" נגזר מההגייה בשפת ג'אווה של ברהמה, האל הבורא באמונה ההינדית.
תיאור

מרבית הגעשיות באינדונזיה נובעת מקשת סונדה – קשת איים שנוצרה באזור הפחתה בו חודר הלוח ההודי אל מתחת ללוח האירו-אסיאתי. קשת זו תחומה מצדה הצפון-צפון-מערבי על ידי איי אנדמן – שרשרת של איים געשיים ממקור בזלתי, וממזרח על ידי קשת בנדה – שאף היא נוצרה כתוצאה מהפחתה.
מסיב טנגר הוא מתחם געשי המשתרע מהר סמרו צפונה. הוא נוצר לפני 820,000 שנים וכולל חמישה הרי געש שכבתיים חופפים שכולם מסתיימים בקלדרה. על שולי המסיב יש מבנים געשיים כדוגמת כיפות לבה, חרוטים פירוקלסטיים ומארים. הקלדרה הצעירה ביותר היא הקלדרה המכונה "ים החול", Segara Wedi בשפת ג'אווה או Lautan Pasir באינדונזית, שמורת טבע מוגנת מ-1919. הקלדרה משתרעת על שטח באורך 10 קילומטרים וברוחב 9 קילומטרים בקצה הצפון-מערבי של המתחם. היא נוצרה בהדרגה בשלהי הפליסטוקן ובתחילת ההולוקן. לאחר היווצרות הקלדרה נוצרו על קרקעיתה במהלך אלפי השנים האחרונות מקבץ של חרוטים געשיים. הר ברומו הוא החרוט הצעיר ביותר מביניהם והוא בין הרי הגעש הפעילים ביותר מבין 129 הרי הגעש הפעילים של אינדונזיה.
הר ברומו הוא בין אתרי הטבע הפופולריים ביותר בג'אווה. הדרך הנפוצה לבקר בו מתחילה בכפר ההררי הסמוך צ'מורו לאוונג (Cemoro Lawang). ממנו ניתן להגיע להר הגעש ב-45 דקות, אבל גם ניתן להשתתף בסיור ג'יפים מאורגן, הכולל עצירה בנקודת תצפית על הר פננג'קן (Gunung Penanjakan) בגובה 2,770 מטרים. אל נקודת התצפית על הר פננג'קן ניתן להגיע גם בהליכה ברגל במשך כשעתיים. עובדים נוהגים לקצור את הגופרית שבקלדרה.
כתלות בגובה הפעילות הגעשית בהר מפרסם לעיתים המרכז האינדונזי לוולקנולוגיה ולהתמודדות עם סכנות גאולוגיות (Pusat Vulkanologi dan Mitigasi Bencana Geologi בראשי תיבות PVMBG) אזהרות נגד ביקור בהר בורמו.
בתרבות

ביום הארבעה עשר של הפסטיבל ההינדי של ידנייה קסאדה, עולים תושבי העיר פרובולינגו המשתייכים לקבוצה האתנית של הטנגר לפסגת ההר על מנת לחלק לאלי ההר מנחות של פירות, אורז, ירקות, פרחים ולהקריב להם קורבנות של חיות משק בית באמצעות השלכתם אל הלוע של הר הגעש. מקורו של הטקס באגדה מהמאה ה-15 על הנסיכה רורו אנטנג (Roro Anteng) שהקימה עם בעלה, ג'וקו סגר (Joko Seger), את נסיכות טנגר. בני הזוג היו חשוכי ילדים ומשום כך ביקשו את עזרתם של אלי ההר. האלים הבטיחו להם 24 ילדים אבל דרשו שהילד ה-25 ששמו קסומה, יושלך לתוך הר הגעש כקורבן אנוש. דרישת האלים מולאה. המסורת של השלכת קורבנות לתוך הר הגעש לפייס אלוהויות עתיקות אלו נמשכת גם בימינו ומכונה טקס ידנייה קסאדה. אף על הסיכון הגדול הכרוך בכך יש המסתכנים בירידה לתוך הלוע בניסיון לאסוף את המוצרים שהושלכו אליו משום שהם מאמינים כי יביאו להם מזל.
על מישור החול Segara Wedi ניצב מקדש הינדי המכונה פורה לוהור פוטן (Pura Luhur Poten). למקדש יש חשיבות מיוחדת לבני הקבוצה האתנית של הטנגר המפוזרים בין הכפרים ההררים. המקדש מארגן את טקס ידנייה קסאדה שנמשך כחודש. ביום ה-14, מתכנסים טנגרים בפורה לוהור פוטן על מנת לבקש ברכות מסאנג היאנג וידי ואסה ומאלוהי מאהמרו (הר סמרו). ואז הקהל מתקדם לאורך שולי הלוע של הר ברומו ושם מושלכים המנחות לתוך הלוע. ההבדל בין מקדש זה למקדשים ההינדים בבאלי הוא בסוג האבנים וחומרי הבנייה. בפורה לוהור פוטן נעשה שימוש באבנים שחורות מסלעים געשיים מהרי הגעש הסמוכים, בעוד שהמקדשים בבאלי עשויים בעיקר מלבנים אדומות. בתוך מקדש (פורה) זה, יש כמה מבנים ואזורים מגודרים המסודרים בצורת מנדלה.
פעילות > התפרצות ב-2004

בהתפרצות ההר ביוני 2004 נהרגו שני תושבים שנפגעו מסלעים שנפלטו מהלוע בעת ההתפוצצות.
פעילות > ההתפרצויות ב-2010

ביום שלישי, 23 בנובמבר, העלה המרכז האינדונזי לוולקנולוגיה ולהתמודדות עם סכנות גאולוגיות (PVMBG) את דרגת כוננות ההתפרצות של ההר ל"אזהרה" בשל התגברות רעשי האדמה הקלים ורעידות האדמה הרדודות ממקור געשי בהר. בשל החשש מהתפרצות קרובה הורו הרשויות לתושבים ולתיירים לא להיכנס לאזור סביב ההר ברדיוס של שלושה קילומטרים והוקמו מחסות ארעיים. האזור נסגר למבקרים לכל שארית השנה.
ביום שישי, 26 בנובמבר 2010, החל ההר לפלוט אפר געשי.
ב-29 בנובמבר 2010 הורה משרד התחבורה באינדונזיה על השבתת שדה התעופה של מאלאנג עד ל-4 בדצמבר 2010. מאלאנג היא עיר בת 800,000 תושבים כ-25 קילומטרים מערבית להר ברומו. בשדה התעופה המקומי היו נוחתות כעשר טיסות ביום מהבירה ג'קרטה. סורונו (Surono), הוולקנולוג הממשלתי, דיווח שהר הגעש פלט עמוד אפר בגובה 700 מטרים.
בין 25 בנובמבר 2010 ל-14 בדצמבר 2010 חלה "התנפחות" קלה של ההר, תהליך המעיד על הצטברות מאגמה בתא מאגמה מתחת להר, ובדרך כלל הוא סימן מקדים להתפרצות גדולה, אלא שמ-15 בדצמבר 2010 נעצרה ההתנפחות, ומאז היא לא התחדשה.
פעילות > ההתפרצויות של 2011

הר הגעש היה עדיין פעיל ב-2011, פעילות שהתבטאה בהתפרצויות לסירוגין. ב-23 בינואר 2011 דיווח המרכז האינדונזי לוולקנולוגיה ולהתמודדות עם סכנות גאולוגיות (PVMBG) שמאז 19 בדצמבר 2010 נפלטו מההר בפעילות ההתפרצות אפר געשי וחומרים לוהטים וגרמו למטר של חומרים שנשר סביב הלוע. התפרצויות רצופות ב-21 בינואר גרמו לנשירת אפר דק בעיקר באזורים הכפריים של נגאדירג'ו (Ngadirejo) וסוקאפורה וונוקרטו (Sukapura Wonokerto) במחוז פרובולינגו (Probolinggo). המטר הכבד של אפר געשי מההתפרצויות שהחלו ב-19 בדצמבר 2010 גרם לשיבושים בחיי היום-יום של התושבים. בתחילת 2011 החלו להתעורר חששות בנוגע להשפעה של נשירת האפר על הכלכלה המקומית לטווח הקצר והפוטנציאל לבעיות בריאותיות על התושבים שסביב ההר ולפגיעה בסביבה בטווח הארוך. בשל כמות הגשם העונתי הרבה שירדה ב-2011 התעוררו חששות מלהארים וקילוחי לבה בשל משקעים של האפר הגעשי, החול וחומרים אחרים שנפלטו מההר שהצטברו על מדרונותיו. פעילות סייסמית נשלטה על ידי תנודות של רעידות אדמה קלות ודיווחים על התפרצויות סוערות הגיעו מתחנת הניטור שעל ההר "עמדת התצפית ברומו". התושבים שגרו על גדות הנהרות הוזהרו על הסכנה מלהארים, בייחוד כאשר היה גשם כבד באזור. התפרצויות ורעידות געשיות דווחו ב-21 וב-22 בינואר 2011, כשהפעילות הגעשית שככה ב-23 בינואר 2011.
ב-23 בינואר 2011 הומלץ לתושבי היישובים הסמוכים להר להימנע מלהתקרב להר. תיירים ומטיילים קיבלו הנחיה שלא להתקרב מעבר לגבול שני קילומטרים מהלוע הפעיל.
ב-27 בינואר 2011 התריע המרכז להתרעות על אפר געשי (Volcanic Ash Advisory Center) בדרווין באוסטרליה שענן האפר הגעשי מהתפרצות הר ברומו הגיע לגובה של 18,000 רגל (5.4 קילומטרים) והוא משתרע לאורך 200 מיילים ימיים דרומית מזרחית לקלדרה. עקב כך החליטו כמה חברות תעופה לבטל חלק מהטיסות לבאלי, 340 קילומטרים מזרחית להר.
הערות שוליים

1 2 3  אתר Global Volcanism Program
↑  Volcanoes of Indonesia: Highlights
↑  Pura Luhur Poten
↑  Javan volcano eruption kills two
↑  Indonesia's Mount Bromo shoots ash in low-level eruption
↑  Indonesia closes airport as volcano rumbles: official
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007549296805171  LCCN: sh2004003576  VIAF: 315150786   WorldCat (עם VIAF): 315150786 
הטיפוס אל הלוע של הר ברומו
הלוע של הר ברומו המלא מים מגשמי הסתיו
התפרצות ברומו ב-22 בינואר 2011 בשעה 05:30
 (לוע הר הגעש אינו נראה בתמונה)
הר אידית'

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  2,554 מ' 
 מדינה:  קנדה 
 מיקום:  אלברטה, קנדהקנדה
 רכס הרים:  רכס סואובק 
 קואורדינטות:  51°12′04″N 115°39′47″W﻿ / ﻿51.2011°N 115.663°W﻿ / 51.2011; -115.663
  (למפת אלברטה מוגדלת) אדמונטון קלגרי רד דיר לת'ברידג' מדיסין הט גרנד פריירי קולומביה הבריטית הטריטוריות הצפון-מערביות ססקצ'ואן ארצות הבריתהר אידית'(למפת אלברטה רגילה) אדמונטון קלגרי רד דיר לת'ברידג' מדיסין הט גרנד פריירי קולומביה הבריטית הטריטוריות הצפון-מערביות ססקצ'ואן ארצות הבריתהר אידית'
 
הר אידית' (באנגלית: Mount Edith) הוא הר הממוקם לצד עמק נהר בואו, בשטח הפארק הלאומי באנף, בהרי הרוקי הקנדיים, בפרובינציית אלברטה שבקנדה. ההר ממוקם ברכס סואובק וגובהו 2,554 מטרים מעל פני הים.
להר שלוש פסגות (דרום, מרכז, צפון) הדרומית היא הגבוהה ביותר ואחריה מרכז וצפון בגובהן בהתאמה. פסגות ההר עשויות אבן גיר.