stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בגדאד
היסטוריה > במהלך ימי הביניים ולאחריהם

באמצע המאה ה-11 הגיעה הדומיננטיות הערבית לקיצה הפתאומי עם הגעתם של הסלג'וקים הטורקים למזרח התיכון, לאחר שהיגרו דרומה ממולדתם שבמרכז אסיה. הסלג'וקים כבשו את פרס, עיראק (בגדאד נכבשה ב-1055), סוריה, ארץ ישראל והחג'אז, ואף הביסו את הביזנטים בקרב מנזיקרת וכבשו את אנטוליה. הסלג'וקים שלטו באזור במאתיים השנים הבאות, אף שעד מהרה התפרקה האימפריה הסלג'וקית לכדי מספר סולטאנויות קטן יותר.
בעולם היהודי של המאות ה-12 וה-13 התנהל ויכוח חריף בין הנוטים אחרי הרציונליזם בהשפעת חכמי יוון וערב (כגון הרמב"ם) לבין שוחרי המיסטיקה והקבלה, שהתנגדו בחריפות להסתמכות בלעדית על ההגיון.
באותה תקופה גם נערכו הוויכוחים המפורסמים בבגדאד בין כל חכמי האמונות השונות, וכן גם הוויכוחים הגדולים שהתקיימו כחלק מהפולמוס היהודי-נוצרי.
בתחילת 1258 הגיעו לוחמי האימפריה המונגולית בראשות הולגו חאן לשערי העיר, ואחרי מצור קצר, בגדאד נכנעה ב-10 בפברואר. לאחר נפילת בגדאד, טבחו המונגולים את רוב תושבי העיר, ובראשם הח'ליפה אל-מסתעצם הראשון, וזרעו בה הרס וחורבן. במובן מסוים העיר לא התאוששה מעולם מאותו חורבן ולא חזרה להיות מרכז עולמי.
במאות הבאות החליפה העיר שליטים עד שבשנת 1534 נכבשה על ידי האימפריה העות'מאנית ומאז הלכה ודעכה. תחילת התקופה הייתה מלווה במאבקים עם האימפריה הספווית של איראן, אשר כבשה את בגדאד לתקופה קצרה במאה ה-17.
היסטוריה > בעת המודרנית

במהלך מלחמת העולם הראשונה, במרץ 1917, נכבשה בגדאד על ידי הצבא הבריטי ושוחררה מידי השלטון העות'מאני, עד להקמת ממלכת עיראק תחת שלטון הממלכה המאוחדת ב-1920, במסגרת מנדט חבר הלאומים שנמסר לבריטניה. מאוחר יותר הוכרזה עצמאות על ידי עיראק ב-1932 ועצמאות מלאה התקבלה ב-1946. אוכלוסיית העיר גדלה מ-145,000 ב-1900 ל-580,000 ב-1950.
במלחמת המפרץ ב-1991 נגרם נזק רב לבגדאד, בפרט לתשתיות התחבורה, החשמל והתברואה שלה. כעשור לאחר מכן, העיר הופצצה בכבדות במרץ ובאפריל 2003 במלחמת עיראק. נזק נוסף נגרם לתושביה מביזה חמורה שהתחוללה בימים שלאחר מכן. עם הדחתו של סדאם חוסיין מהשלטון בעיראק, העיר נכבשה על ידי כוחות ארצות הברית.
מלבד היותה עיר בירה ומרכז שלטונה של עיראק, משמשת בגדאד כמרכז המסחרי, התרבותי והתעשייתי החשוב ביותר בעיראק.
בשנת 2004 נבנה מגדל בגדאד במקום מגדל טלוויזיה שנפגע במהלך המלחמה.
דמוגרפיה

בשל הריבוי הטבעי ובשל ההגירה המואצת מהכפר אל העיר, חוותה בגדאד עיור מואץ במחצית השנייה של המאה ה-20. ב-1947 התגוררו בעיר 352 אלף תושבים. ב-1965 עלה מספר התושבים לכ-1.5 מיליון תושבים וב-1977 כמעט והוכפלה האוכלוסייה - 2.9 מיליון נפש. לפי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2018 מנתה אוכלוסיית העיר 6.71 מיליון נפש.
בשל מגבלות המקום בשטחה המוניציפלי של העיר, עיקר הגידול באוכלוסייה הוא בפרוורים, הכוללים (נכון ל-2010) כ-6.4 מיליון נפש. וכך, אוכלוסיית המטרופולין של בגדאד רבתי כוללת 11.8 מיליון נפש.
רובה הגדול של האוכלוסייה הוא ערבי; חלקה סונית וחלקה שיעית. כמו כן קיים מיעוט כורדי ומיעוטים קטנים יותר: טורקמנים, אשורים וסודאנים.
דמוגרפיה > גידול האוכלוסין

1800 – 80,000
1870 – 100,000
1900 – 145,000
1930 – 250,000
1947 – 352,000
1965 – 1,523,000
1977 – 2,888,000
1987 – 3,841,000
1995 – 4,478,000
2010 – 5,402,000
1 ביולי 2018 – 6,719,476
יהודים

במאה ה-12 ישבו בבגדאד כ-40,000 יהודים. [דרוש מקור][מפני ש...] אחרי חורבנה של בגדאד בשנת 1258 בידי המונגולים הייתה בה רק קהילה יהודית קטנה אשר הלכה וגדלה לאורך השנים. למרות התוקפנות כלפיהם הצליחו היהודים להשתלב בקהילה הערבית בבגדאד וחלקם הגיעו לעושר רב.
הקהילה היהודית בבגדאד בפרט ובעיראק בכלל, הייתה ממרכזי התורה החשובים ביותר של יהדות המזרח והעדה הספרדית, והיא הוציאה מתוכה גדולי תורה וגדולי פוסקים. בדורות האחרונים ניתן לציין את הרב עובדיה יוסף, הרב יצחק נסים, הרב מרדכי אליהו, (האחרון נולד בירושלים אך מוצא משפחתו מבגדאד). לפניהם היו מגדולי הדור וגדולי הפוסקים, הרב יוסף חיים מבגדאד (מחבר הבן איש חי, "שו"ת תורה לשמה", "רב פעלים" ועוד) והרב יעקב חיים סופר מבגדאד (מחבר "כף החיים על חלקים או"ח ויו"ד של השו"ע). כמו כן, מי שכונה זקן המקובלים היה הרב יצחק כדורי.
היו יהודים שמילאו תפקיד חשוב בכינון המדינה העיראקית, כדוגמת ששון חזקאל, שהיה שר האוצר הראשון.
בחג השבועות תש"א (1941) התחולל פוגרום ביהודי בגדאד הידוע בשם "הפרהוד", על רקע דיכוי מרד רשיד עאלי אל-כילאני. במהלך הפוגרום נטבחו 179 יהודים, 2,118 נפצעו, 242 ילדים היו ליתומים ורכוש רב נבזז. מספר בני האדם שרכושם נבזז הגיע לכ־50,000 בני אדם. לצד גילויי השנאה והאלימות, היו מקרים של הצלת יהודים בידי שכניהם ומכריהם המוסלמים. הפּרעות והחוק שהגביל את זכויות היהודים בעיראק, שנחקק ב-1945, שימשו כגורם מאיץ לצמיחתה של המחתרת הציונית בעיראק ולתהליך שבסופו של דבר הביא לעליית יהודי עיראק לישראל במבצע עזרא ונחמיה, במסגרתו נאלצו יותר מ-80,000 יהודים לעזוב את בגדאד ואת עיראק ורובם עלו לישראל. גם לאחר מכן נרדפו היהודים על ידי השלטונות ולאחר שכמה עשרות הוצאו להורג באירועי התליות בבגדאד ובאירועים נוספים, עלו כמעט כל הנותרים לישראל.
ב-2004 נמנו כמה עשרות יהודים בעיר.
שכונות העיר

להלן רשימה חלקית של שכונות העיר:
האזור הירוק
באב א-שרקי
צאדר סיטי
שכונות העיר > רחובות בעיר

רחוב אל-מתנבי – אחד מהרחובות המרכזיים של העיר בגדאד, מזרחית לחידקל, בסמוך לעיר העתיקה ולרחוב הארון אל-רשיד.
רחוב חיפה – רחוב במרכז בגדאד, מערבית לחידקל, על שם העיר חיפה בישראל.
רחוב אל-כפאח (شارع الكفاح):
נקרא במקור רחוב ע'אזי (شارع غازي), על שם ראזי, מלך עיראק. מהווה דרך עירונית ראשית באורך 2.5 קילומטר ממזרח לחידקל ובמקביל אליו, במרחק קילומטר אחד ממנו. בין גשר א-סינק (جسر السنك) הקרוי גם גשר א-רשיד (جسر الرشيد) לגשר גשר באב אל-מועט'ם (جسر باب المعظم).
ברחוב זה וברחובות הסמוכים לו התרחש הפרהוד.
מדרום לרחוב שכן שוק העופות (סוק אלג'יג'), וסוק חנוני (שוק חנוני), שהיו שווקים יהודיים.
בצידו הצפוני והמזרחי ביותר של הרחוב שוכן מסגד גדול על שם עבד אל-קאדר אל-ג'ילאני, ובית ספר על שמו. אל-ג'ילאני היה משפטן פרסי השייך לאסכולה החנבלית, ומגדולי המורים והמיסטיקנים הסופיים. פעל בבגדאד ובסביבותיה ומת בה. בשנת 1535 הסולטאן העותמאני סולימאן הראשון בנה כיפה מעל הקבר, שקיימת עד עצם היום הזה.
שכונות העיר > שווקים

שוק העופות (סוק אל-ג'יג')
סוק חנוני (שוק חנוני)
שוק אל-אַסְמַ֫אכּ (שוק הדגים)
שוק א-סַּ֗פַאפִ֫יר (שוק הכלים)
שוק אל חארג' (שוק הבדים)
שוק אִל גָ'אזִל (שוק החוטים)
שכונות העיר > שכונות בהן התגוררו יהודים

תחילה התגוררו מרבית היהודים בתוך העיר הישנה, משום שהייתה מוקפת חומה. מחוץ לחומה היה אזור הפקר ללא שלטון מרכזי, אלא שלטון הנתון בלעדית לחסדיהם של פורעים. השינוי התרחש עם הכיבוש הבריטי של עיראק. הבריטים הצליחו לאכוף שלטון וסדר מעבר לחומה. רק אז החלו היהודים לצאת מעבר לחומה, לקנות אדמות ובוסתנים ולבנות בתים. יהודים רבים בנו שכונות מפוארות ומרווחות גרו בבתים פרטיים מקופים גינות נוי, אך היו גם יהודים שנשארו לחיות בשכונות עוני.
שכונות העיר > שכונות בהן התגוררו יהודים > בתאווין (بتاوين)

בעבר נקראה בוסתאן אל-חַ'ס (בוסתן החסה). בשכונה זו היה ריכוז גדול של יהודים, בני המעמד הבינוני-גבוה. בתקופת היהודים השטחים מסביב כמעט לא היו בנויים, השכונה נמצאת בצידה המזרחי של בגדאד, במערב תוחמים את השכונה גשר הרפובליקה (جسر الجمهورية), שכונת באב א-שרקי, כיכר תחריר וכיכר אל-תייראן, במזרח שכונת קראדה, כיכר פירדוס וכיכר אל-אנדלוס, והיא ממוקמת בין רחוב א-סעדון ורחוב א-נידאל.
בית הכנסת מאיר טוויג שוכן בשכונה.
אירועי הפרהוד פסחו על השכונה.
בתחילת שנות החמישים של המאה ה-20, לאחר הגירת רוב היהודים מעיראק, השכונה התרוקנה כמעט מיהודים, ועברו להתגורר בה נוצרים ומוסלמים. בתחילת שנות השמונים החלו לאכלס את השכונה מהגרים ממצרים וסודאן, ולאחר המלחמה בסוריה ב-2011 התגוררו בבתי המלון ובדירות הזולות משפחות סוריות רבות.
כיום השכונה מוזנחת והיא מוקד לסחר בסמים, זנות ולפשע באופן כללי. בשכונה מתגוררים תערובת של עניים, קבצנים, עיראקים חסרי בית ופליטים סודאנים. האדריכלית הבריטית הנודעת, זַהַא חדיד, נולדה בשכונה.
בשנת 2009 דיווח יומון עיראקי על זכייתה של יהודייה בת למהגרים עיראקים, בתביעה להשבת בית בשכונה שהיה שייך למשפחתה.
אבו סֵיפֵ֫ין (ابو سيفين) – שכונת פרברים יהודית ענייה בצידה המזרחי של בגדאד, ליד כיכר האריות (ساحة السباع – סאחת א-סבאע).
קראדה – רובע יהודי יוקרתי.
באב א-שרקי – בו שכן בית הכנסת "צלאת דינה".
ראו גם

אוניברסיטת בגדאד
העיר העגולה של בגדאד
כיכר החגיגות הגדולות
כיכר פירדוס
המוזיאון הלאומי של עיראק
רחוב חיפה
מגדל השעון של בגדאד
הערות שוליים

↑  Iraq: Governorates, Major Cities & Urban Centers - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, www.citypopulation.de
↑  International dictionary of historic places, כרך 4: Middle East and Africa ע' 116.
↑  פילו מרדכי אברהם, מסעות יצחק היהודי ואבו אלעבאס הפיל, ירושלים 1997, עמ' 123 - 125
↑  מרכז המידע אודות השואה, יד ושם בית הספר המרכזי להוראת השואה
↑  חגית רוטנברג, השנה בן חורין, באתר ערוץ 7
↑  הרצל ובלפור חקק, הדפים של הפרהוד מדממים: שמונים שנה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 24 במאי 2021
↑  על מפריח היונים של אלי עמיר, באתר tarbutil.cet.ac.il
↑  "יחארק" או "ינהר"? : הלכה יומית על פי פסקי מרן הרב עובדיה יוסף זצ"ל, באתר halachayomit.co.il
↑  חדשות בן עזר - 197, באתר library.osu.edu
↑  המיליון שנשכח - ארגון ווז'ק, באתר www.forgotten-million.co.il
1 2  היהודים בעיראק ובבגדאד בפרט – המפות שלי ב-Google, באתר Google My Maps
↑  פרידה מחוקר, מרצה ואדם דגול, באתר הספרנים, ‏2017-10-03
↑  البتاوين, المعرفة (בערבית)
↑  soha.abushacra, "بتّاوين بغداد"... النهار للشرطة والليل للمافيات والعصابات, https://www.alaraby.co.uk/ (בערבית)
↑  ماذا تعرف عن البتاوين؟.. منطقة عريقة جمعت الرؤساء اليهود والغجر والمافيات ومفاجآت أُخر, baghdadtoday.news (בערבית)
↑  כיכר השבת, תקדים: הבית בבגדד יוחזר לבעליו ה.., באתר כיכר השבת, ‏2009-04-23
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557233205171  BNE: XX457698  BnF: cb11952706c (data)  GND: 4004237-6  LCCN: n80006292  MusicBrainz: d247b236-d8f1-42fe-bfd4-3c0cd916c32d  NARA: 10044322  NKC: ge296300  NSK: 000788519  SUDOC: 027501175  VIAF: 125482894   WorldCat (עם VIAF): 125482894 
מפת העיר העגולה של בגדאד
המוזיאון הלאומי של עיראק
בגדאד, 1930
בגדאד, 1932
קבר האחים של הנרצחים בפרהוד
חודורוב (עיר)

חודורוב  (באוקראינית: Ходорів, חודוריב; בפולנית: Chodorów; ביידיש: כאדאראוו או חאדאראוו) היא עיירה במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, שבה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

חודורוב נזכרת לראשונה בשנת 1394, עת הוענקו לה זכויות עיר. בחלוקת פולין הראשונה בשנת 1772 נכללה העיירה בתחום גליציה האוסטרית, והפכה למוקד תעשייה אזורי. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכבשה העיירה על ידי הרפובליקה הפולנית השנייה.
יהודי חודורוב

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-2,200 יהודים, כמחצית מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית, לצד פעילות של אגודת ישראל. פעילות זו הופסקה עם הכיבוש הסובייטי של האזור בספטמבר 1939.
ב-20 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו החלו מיד במעשי שוד של היהודים בה, בסיוע אוקראינים מקומיים. בד בבד, הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת תשלום סכומי כופר, חובת מסירת דברי ערך וחובת ביצוע עבודות כפייה, במהלכן נרצחו חלק מהיהודים. בהמשך, הועברו לעיירה יהודים מכפרי הסביבה.
ב-4 וב-5 בספטמבר 1942 פשטו על בתי היהודים בעיירה שוטרים גרמנים ואוקראינים, ובין 1,100 ל-1,500 מיהודיה שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ. בשעת האקציה רצחו הגרמנים והאוקראינים מאות יהודים בעיר, בעיקר חולים וילדים. כשבועיים לאחר מכן, גורשו כ-250 יהודים נוספים מהעיר לבלז'ץ.
מאות היהודים שנותרו בעיר רוכזו בגטו שהוקם בה. ב-5 בפברואר 1943 נרצחו כולם מחוץ לעיירה.
יותר מעשרה יהודים מחודורוב שרדו את השואה כשהתחבאו בסביבות העיירה, בין השאר בעזרת נוצרים.
הערות שוליים

↑  ראו: חודורוב (Chodorów), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007537705105171  GND: 4470720-4  NKC: ge978612  VIAF: 146741066   WorldCat (עם VIAF): 146741066 
בית הכנסת של חודורוב ב-1913
בית אומר

| --- | --- |
בית אומר, אפריל 2011
בית אומר, אפריל 2011
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  חברון
 ראש העיר:  פרחאן מוסא אל-קאם
 גובה:  970 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  13,548 (2007)
 קואורדינטות:  31°37′17″N 35°06′08″E﻿ / ﻿31.621388888889°N 35.102222222222°E﻿ / 31.621388888889; 35.102222222222 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרי ירושלים מוגדלת) בית אומר(למפת הרי ירושלים רגילה) בית אומר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית אומר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית אומר  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
בית אוּמַּר (בערבית: بيت أُمّر - בית אֻמָר) היא עיירה פלסטינית בנפת חברון, בין חלחול לגוש עציון, בגובה של 900–970 מטרים מעל פני הים, והיא אחת העיירות הגבוהות באזור.
מקור השם

יש הסוברים כי הכפר שוכן במקום בו שכן בעבר היישוב מַעֲרָת המוזכר בספר יהושע.
בשנת 2011 התגלתה גלוסקמא בת כ-2,000 שנה, עליה חקוקה הכתובת: "מרים ברת ישוע בר קיפא כהנם מעזיה מבית אמרי". יש המשערים כי "בית אמרי" הוא יישוב יהודי עתיק שהיה באזור בית אומר, וכי השם הערבי משמר את שם היישוב הקדום. שמו הנוכחי של היישוב ניתן לו על ידי אבראהים פאשא בשנת 1831.
תושבי הכפר סוברים שהכפר שלהם נקרא על שם הח'ליף עֻמַר בִן אל-חַ'טַּאב (בערבית: عمر بن الخطّاب), ובמשך הזמן האיות השתנה והאות ע הפכה ל א לדבריהם, הוצע לעומר אירוח בכפר על בסיס קבוע, ומכך נגזר השם, מה עוד שהח'ליף עומר נודע בחכמתו וביחסים הטובים שטיפח עם נוצרים, שהיו חלק מהתושבים.
גאוגרפיה

העיירה שוכנת כ-10 ק"מ צפונית לחברון מערבית לכביש 60; מדרומהּ שוכנות ההתיישבות כרמי צור והעיר חלחול, מצפונה ח'ירבת סאפא וגוש עציון, מצפון-מערב העיירה צוריף, וממזרח מחנה הפליטים אל-ערוב.
היסטוריה

בכפר ובסביבתו הקרובה יש מגוון של אתרי עתיקות וביניהן - ח'רבת כופין שנמצאת ממזרח לכפר (ממערב לכביש 60) שכוללת מערות קבורה רבות ושרידי יישוב מהתקופות ההליניסטית, רומית, ביזנטית, צלבנית והתקופה הממלוכית. בחפירה בשנת 1931נמצאה במקום כנסייה גדולה וכן בית קברות מתקופת הברונזה התיכונה. באחת ממערות הקבורה נמצאה מערכת מסתור מימי מרד בר כוכבא.
היסטוריה > התקופה העות'מאנית

החוקר הצרפתי ויקטור גרן ביקר בכפר בשנות ה-60 של המאה ה-19 וכתב כי מתגוררים בו 450 איש. הוא ציין כי בכפר מסגד קטן המוקדש ל"נבי מתא", שכנראה נבנה על גבי כנסייה נוצרית על שם מתי הקדוש.
היסטוריה > המנדט הבריטי

בתקופת המנדט הבריטי השתייך הכפר לנפת חברון.
בשנת 1927 הוקם בסמוך לבית אומר היישוב היהודי הראשון בגוש עציון, מגדל עדר. בין שני היישובים שררו יחסי שכנות טובים, ותושבי בית אומר אף הצילו פעמיים את מתיישבי מגדל עדר ממוות: בפעם הראשונה בשלג הגדול, כאשר הם סיפקו ליישוב מזון וציוד להסקה, ופעם נוספת במאורעות תרפ"ט, במהלכם תושבי הכפר פעלו כדי לחלץ יהודים, לספק להם מקום מקלט ולהציל את רכושם. על אף זאת, לאחר המאורעות, היישוב היהודי במגדל עדר ננטש.
אוכלוסייה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
מפקדי אוכלוסין - בית אומר
| שנה | תושבים | מקור | הערות |
| 1870 | 133 |  | ספירה של גברים בלבד. גרו ב-44 בתים |
| 1922 | 829 |  |  |
| 1931 | 1,135 |  | גרו ב-217 בתים |
| 1945 | 1,680 |  | מהם - 80 יהודים |
| 1961 | 2,103 |  |  |
| 1987 | 5,500 |  |  |
| 1997 | 9,100 |  |  |
| 2005 | 12,238 |  |  |
| 2007 (*) | 13,023 |  | מהם כ-12,500 בעיר וכ- 1,000 בח'רבת סאפא הסמוכה |
| 2016 | 17,892 |  | למעלה מ-4,800 תושבי העיירה הם מתחת לגיל 18. |
(*) לפי מפקד אוכלוסייה משנת 2007, מתוך התושבים: 42.2% היו מתחת לגיל 15 ורק 2.7% מעל גיל 65. מקרב 9,331 התושבים מעל גיל 10 היו 5.2% אנאלפאבתים (מעל 70% מהם היו נשים). ל-891 מהתושבים היה תואר אקדמי, כולל 55 בעלי תואר מאסטר ו-25 בעלי תואר דוקטור.
פרנסה

כ-60% מהתושבים מתפרנסים מחקלאות ומעבדים 22,300 דונם. 15% עובדים אצל מעסיקים ישראלים, 8% עוסקים במסחר, 2% בענפי שירותים ו-2% בתעשייה.
מאז האינתיפאדה השנייה, האבטלה נעה בין 60 ל-80 אחוזים, בעיקר בשל חוסר יכולתם של התושבים לעבוד בישראל וכן בגלל השפל בכלכלה הפלסטינית.
קרקעות

לפי מקור פלסטיני שטח הכפר הוא 30,129 דונם. מתוכם 28,233 דונם - רשום כפרטי, 1,329 דונם במושע, ועוד 567 בבעלות יהודית.
חלוקת האדמות שבשימוש הכפר:
| --- | --- |
השימוש: דונם
בוסתנים מושקים: 2,703
כרמי זיתים: 390
דגנים: 12,849
שטח בנוי: 55
סה"כ שטח חקלאי: 15,552
אדמת בור: 13,955
בסקר הכפרים בשנת 1945 נמצא ששטח הכפר היה 30,129 דונמים, מתוכם היו 567 דונמים בבעלות יהודית.
במרץ 2006 הוצא צו תפיסת קרקעות ל-25 דונם סביב היישוב לצורך הקמת "שטח ביטחון מיוחד" (שב"מ) וגדר התרעתית סביב ההתנחלות הסמוכה, כרמי צור, וזאת, לטענת ממשלת ישראל, על רקע מספר רב של אירועים חבלניים שבוצעו בקרבת היישוב ובתוכו. לבעלי הקרקע הפלסטיניים הובטחה אפשרות גישה לקרקעות לצורך עיבוד חקלאי וכן תשלום פיצויים. תושבי בית אומר (וכן תושבי חלחול) עתרו לבג"ץ בטענה כי תפיסת הקרקעות פוגעת בזכויות הקניין שלהם ובזכותם לפרנסה וכי הפגיעה בהם אינה מידתית וכי כרמי צור הוקמה באופן בלתי חוקי, תוך השתלטות על אדמות של הכפר בית אומר. העתירה נדחתה פה אחד על ידי השופטים אהרן ברק, דורית ביניש ואליעזר ריבלין שקבעו כי הטענה נגד חוקיות הקמת כרמי צור אינה רלוונטית לעתירה וכי "מטרת הגדר היא להגן על חיי התושבים הישראלים מפני פעולות טרור" ולכן תועלתה רבה, ומנגד, "הפגיעה בעותרים אינה כה קשה וחמורה עד שאין היא מידתית". נגד תפיסת הקרקעות התקיימו בכפר הפגנות של תושבי הכפר בהשתתפות פעילי תנועת אנרכיסטים נגד גדרות, ופעילים אחרים פלסטינים, ישראלים ובין-לאומיים.
באפריל 2019, חתם ראש המנהל האזרחי על צו הפקעה ל-401 דונם מאדמות הכפרים בית אומר וחלחול לצורך סלילת כביש עוקף אל-ערוב. על פי התכנון, כביש 60 יוסט ב-150 מטר מערבה מגדר מחנה אל-ערוב. מדרום למחנה ייבנה תוואי חדש לכביש, בשולי שמורת היער אל-קרן, שיסיט את הכביש ממזרח לבית אומר.
חקלאות ומים

ממוצע המשקעים השנתי 565 מ"מ, הטמפרטורה הממוצעת השנתית 16° והלחות הממוצעת 61%.
בבית אומר יש שטחים חקלאיים נרחבים, מרביתם נטועים כרמי ענבים שבהם התפרסמה. עובדה זו משפיעה גם על המטבח המקומי, בו נוכחות בולטת של עלי גפן ממולאים, וסירופ ענבים (דיבס) מתוצרת הכפר. בנוסף גדלים בסביבות הכפר גם מאות עצי דובדבן, שזיף ותפוח.
מסגד נבי מתא

במרכז הכפר נמצא מסגד א-נבי מתא. ויליבלד הקדוש שסייר באזור במאה השמינית זיהה את המקום עם קברו של מתי, אחד משנים-עשר שליחי ישו.
בשנת 1226 בנה הסולטן האיובי אל-מועזאם מסגד עם צריח. הממלוכים בנו כמה תוספות למסגד וחרטו בו כמה כתובות.
ההיסטוריון והגאוגרף הממלוכי מוג'יר א-דין זיהה במאה החמש-עשרה את המקום עם קברו של אמיתי, אביו של יונה הנביא. לפי אחת המסורות המוסלמיות נמצא קברו של יונה במסגד בחלחול הסמוכה .
חינוך

בבית אומר 11 בתי ספר יסודיים – 3 לבנים, 4 לבנות ו-3 בתי ספר מעורבים ושני בתי ספר תיכון, אחד לבנים ואחד לבנות. 11 מבתי הספר בפיקוח הרשות הפלסטינית ו-2 פרטיים. ב-2006 נמנו בבית אומר וסאפא 8 גני ילדים. העיירה סובלת ממחסור בכיתות בפרט בבתי הספר היסודיים עקב שעור הפריון הגבוה.
פעולות טרור נגד יהודים

בתוך תחומי הכפר עבר כביש 60 הישן שהיה הציר המרכזי שבו עוברת התנועה ליישובי דרום הר חברון. בקטע כביש זה אירעו ניסיונות פיגוע רבים. לדברי צה"ל, "מרחב הכפר בית אומר הוא מוקד מרכזי יומיומי לפעילות חבלנית עוינת ומתאפיין בזריקת מטענים, בקבוקי תבערה, בלוקים ואבנים כנגד אזרחים ישראלים וחיילי צה"ל". על פי נתוני צה"ל, בקטע הכביש שעבר בתוך הכפר התרחשו כשליש מאירועי זריקות האבנים מכלל הצירים ביהודה ושומרון.  במהלך השנים נעצרו ונהרגו חוליות טרור בבית אומר שעסקו בין השאר בהכנה ובהפעלה של מטעני חבלה,
ברצח, וכן בפיגוע חדירה ליישוב ישראלי.
ביולי 2023 נחנך כביש עוקף אל ערוב, שאינו עובר בתוך הכפר, והוא נקרא כיום כביש 60.
בשם האב (סדרת טלוויזיה)

ערך זה עוסק בסדרה תיעודית ישראלית. אם התכוונתם לאם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

בתמונה נראים הרב אליעזר שלמה שיק ובנו משה שיק
 סוגה:  תיעודי
 יוצרים:  בת דור אוג'לבו גל גופר יואב לשם
 בימוי:  בת דור אוז'לבו
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית, אנגלית, יידיש
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  3
 הפקה
 מפיק:  יואב לשם
 מפיקים בפועל:  גיא ברק
 חברת הפקה:  ביונד קריאייטיב
 עורכים:  גל גופר
 צלמים:  אבנר שחף אור אבן טוב
 מוזיקה:  אשר גולדשמיט
 אורך פרק:  48-50 דקות
 שידור
 רשת שידור:  כאן 11
 פורמט (תמונה):  16:9, HDTV
 תקופת שידור מקורית:  15 במרץ 2023 – 29 במרץ 2023
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
בשם האב היא סדרה תיעודית ישראלית, העוסקת בקהילת ברסלב "היכל הקודש" ביבנאל לאחר מותו של רב הקהילה אליעזר שלמה שיק. הסדרה שודרה בין 15 במרץ עד ה-29 במרץ 2023 בכאן 11 וכללה 3 פרקים.
רקע

הרעיון לתחקיר החל לאחר שבמהלך ביקורה של בת דור אוג'לבו ביבנאל, בשנים שאחרי מות אליעזר שלמה שיק, אדמו"ר קהילת ברסלב "היכל הקודש", במסגרת עבודה על הסדרה "קשר השתיקה" עם צופית גרנט, פנה אליה בנו של הרב, משה (מוֹיישִי) שיק והציע לה להשמיע את נקודת מבטו על הפרשייה הסוערת שפקדה את הקהילה לאחר מות אביו. מאז, במשך חמש שנים שמעו הבמאית בת דור אוז'לבו, יחד עם היוצרים גל גופר ויואב לשם, עשרות עדויות של אנשים מתוך הקהילה או שיצאו ממנה.
הסדרה פורסמה לאחר סכסוך משפטי ארוך שנים בין משה שיק לבין קהילתו של אביו ביבנאל. הבן טען שהוא צריך לרשת את כסאו של אביו, והציג צוואה שבה אביו ממנה אותו לנהל את עמותות הקהילה. אך הקהילה התנגדה לכך והציגה הקלטה מימיו האחרונים של הרב שיק, בה אמר על בנו מילים חריפות, וכן הציגה צוואה חלופית בה כל נכסיו של הרב שיק שייכים לקהילה היות שנבנו מתרומות הציבור. בפסק דינו של השופט צבי טל נמתחה ביקורת חריפה על החוזה שנחתם בין שתי עמותות בקהילה לבין משה שיק, לפיו יקבל 20,000 דולר בחודש בתמורה ל'שירותי ייעוץ' שאותם לא סיפק מעולם, ולמעשה ניתנו לו כדי להימנע מעימות. השופט אף קבע כי ההסכם בין הצדדים נחתם מתוך עושק וכפייה ולכן דינו להתבטל.
שם הסדרה נגזר מהראיונות עם משה שיק, בהן הוא העלה טענות על כך שעבר פגיעה מינית על ידי רב בכיר, ואביו בתגובה אמר לו שעליו לשתוק, ולא הרחיק אותו מהפוגע, שלאחר מכן אף שהה עמו ביחידות בביתם ביבניאל, שם פגע בו שוב. מעבר לכך, העביר ביקורת מקיפה על הנהגתו של אביו והגדיר את הקהילה בהנהגתו ככת, אך הבהיר כי מעשיו נבעו מתוך רצון טוב, וכי הוא מתגעגע אליו. יחסיו של הבן עם האב היו רעועים מזה שנים רבות.
בנוסף לראיונות עם משה שיק, פורסמו בסדרה ראיונות עם נפגעות מין מהקהילה. העדות המרכזית בסדרה היא אישה שעזבה את הקהילה ויצאה בשאלה. כחלק מפרסום הסדרה היא התראיינה גם לתוכנית "כאן מקשיבים" וחזרה על טענתה, לפיה היא נאנסה תקופה ארוכה בעבודתה במטבח בקהילה, והרב שיק ניסה לשכנע אותה וגרם לה להתחתן עם האנס, כשהיא בת 14. אותה אישה העידה קודם לכן, ב-2018, על כך שנאנסה ועברה התעללות מינית מתמשכת על ידי דוד שלה, דמות בולטת בקהילה, ולדבריה הרב שיק לא התייחס למכתביה.
סקירת הסדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ישראל)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ישראל)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 3 | 3 | 15 במרץ 2023 | 29 במרץ 2023 |
קבלה

בתגובה לתחקיר הגיבו אנשי הקהילה כי משה שיק נמצא בהליכים משפטיים מולם, מתוך רצונו שמבני הציבור שנבנו מתרומות הציבור יעברו לידיו ולרשות ילדיו בטאבו, והוא מנסה להשחיר ולפגוע בפעילות העמותה מתוך אינטרס למנוע ממנה את היכולת להתמודד מולו בבתי המשפט, וציינו כי עד היום בתי המשפט השאירו את ניהול מבני הציבור בידי הקהילה.
נועם פתחי מישראל היום שיבח את הסדרה על כך שהיא מגלמת תפקיד חשוב בהרמת המסך מעל כת מסוכנת, וציין כי היא הצליחה לחדור את חומת השתיקה שנים לאחר מות הרב שיק.
סמדר שילוני מאתר ynet תיארה את הצפייה בסדרה כחשובה אך מייאשת. את מויישי שיק היא כינתה כשגריר הכי מוצלח של הסיפור, זה שמשלים את התמונה ומאשש אותה, ותיארה אותו כדמות מורכבת, שעם הפרקים הולכת ומתבהרת אך נשארת עדיין בעלת מידה של מסתורין.
אלישיב רייכנר ממקור ראשון כתב כי 'בשם האב' הוא לא עוד סרט רכילותי וצהוב, אלא מהווה מדריך חשוב לזיהוי תמרורי אזהרה המעידים על הסכנות שקיימות בחלק מהחצרות הללו: "מקום בו נדרשים להשליך את השכל ולהוציא את הארנק, במקום בו מופעלת אלימות פיזית ומושתקת אלימות מינית, במקום בו יש הערצה עיוורת למנהיג, ושליטה מוחלטת שלו בחיי מעריציו, כל הנורות האדומות צריכות להבהב", כתב רייכנר.