stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אדוארדו קמבינגה
קריירת מועדונים

בגיל 11 הצטרף קמבינגה למחלקת הילדים של סטאד רן. הוא חתם על חוזה מקצועי ראשון ב-14 בדצמבר 2018 בגיל 16 והפך לכדורגלן הצעיר ביותר לחתום על חוזה במועדון. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסטאד רן בתיקו 3–3 עם אנז'ה בליגת העל הצרפתית ב-6 באפריל 2019, והפך לשחקן הצעיר ביותר שמשחק אי פעם עבור הקבוצה הבוגרת, הוא עשה זאת בגיל 16 שנים וארבעה חודשים בלבד. הוא כבש את שערו הראשון עבור רן בניצחון 1–0 מול אולימפיק ליון ב-15 בדצמבר 2019, בדקה ה-89 של המשחק.
ב-31 באוגוסט 2021 חתם לחמש שנים בריאל מדריד מהלה ליגה, תמורת 30 מיליון אירו. ב-12 בספטמבר ערך הופעת בכורה וכבש שער בכורה בניצחון 2–5 על סלטה ויגו. בעונתו הראשונה בקבוצה כבש שני שערי ליגה וזכה עם הקבוצה באליפות ספרד בליגת האלופות ובסופר קאפ האירופי והספרדי.
בעונת 2024/2023 זכה עם קבוצתו ריאל מדריד בליגת האלופות.
קריירה בינלאומית

קמבינגה נולד באנגולה ועבר עם משפחתו לצרפת בגיל שנתיים. ב-5 בנובמבר 2019 קיבל אזרחות צרפתית. ב-11 בנובמבר 2019 זומן לייצג את נבחרת צרפת עד גיל 21 למשחקים נגד גאורגיה ושווייץ.
ב-27 באוגוסט 2020 זומן לשחק בנבחרת הבוגרת של צרפת לאחר שפול פוגבה הוצא מהסגל עקב כך שנמצא חיובי לנגיף הקורונה. בכך הפך קמבינגה לשחקן הצעיר ביותר שזומן לנבחרת צרפת הבוגרת מאז רנה ג'רארד בשנת 1932, שזומן אז כשהוא רק בן 17 שנים, תשעה חודשים ו-17 ימים. ב-8 בספטמבר אותה השנה, ערך את הופעת הבכורה בניצחון 2–4 על קרואטיה במסגרת ליגת האומות. בכך הפך קמבינגה לשחקן הצעיר ביותר ששיחק עבור נבחרת צרפת מאז מוריס גסטיגר בשנת 1914 שעשה זאת בגיל 17 שנים, תשעה חודשים ו-29 ימים.
ב-7 באוקטובר 2020 פתח בהרכב נבחרת צרפת בניצחון 7–1 מול אוקראינה שם כבש את שערו הבינלאומי הראשון כשהוא כובש את השער הראשון במשחק. שער זה הפך אותו לכובש הצעיר ביותר בצרפת מאז מוריס גסטיגר בשנת 1914.
נכלל בסגל נבחרת צרפת בטורניר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת צרפת לטורניר יורו 2024.
חיים אישיים

קמבינגה נולד במחנה הפליטים במיקונג, אנגולה ב-2002, הוריו הם קונגולזים שברחו מקינשאסה. יש לו חמישה אחים. משפחתו עברה לצרפת כשהיה בן שנתיים והתגוררו בפוגרס, שם גדל. הוא התאמן בג'ודו זמן מה, לפני שוויתר על כך על מנת להתמקד אך ורק בכדורגל. בשנת 2013 נשרף בית המשפחה שלו והרס את מרבית רכוש המשפחה.
תארים > קבוצתיים

הגביע הצרפתי: 2018/2019
הסופר קאפ הספרדי: 2021/2022
אליפות ספרד: 2021/2022, 2023/2024
גביע המלך הספרדי: 2022/2023
ליגת האלופות: 2021/2022, 2024/2023
הסופר קאפ האירופי: 2022, 2024
גביע העולם למועדונים: 2023
תארים > אישיים

שחקן החודש בליגת העל הצרפתית: אוגוסט 2019
הערות שוליים

↑  Premier contrat professionnel pour Eduardo Camavinga, STADE RENNAIS F.C., ‏14 בדצמבר 2018 (בצרפתית)
↑  Tom Williams, Rennes Sensation Eduardo Camavinga Is a New Kind of 16-Year-Old Footballer, Bleacher Report (באנגלית)
↑  מערכת ONE, רשמית: קמאבינגה חתם בריאל מדריד עד 2027, באתר ONE, ‏31 באוגוסט 2021
↑  Rennes : Eduardo Camavinga a été naturalisé français (officiel) - Foot - L1 - Rennes, L'Équipe (בצרפתית)
↑  Eduardo Camavinga plus jeune international français depuis 1945 - Foot - Bleus, L'Équipe (בצרפתית)
↑  Eduardo Camavinga plus jeune buteur des Bleus depuis 1914 - Foot - Bleus, L'Équipe (בצרפתית)
↑  Squad Announcement בחשבון הטוויטר הרשמי של נבחרת צרפת, 9 בנובמבר 2022 (באנגלית)
↑  סגל הנבחרת בחשבון הטוויטר הרשמי של נבחרת צרפת, 16 במאי 2024 (בצרפתית)
↑  Eduardo Camavinga is only 16 but his form for Rennes has top European scouts circling, ESPN.com, ‏24 בספטמבר 2019 (באנגלית)
| נבחרת צרפת – מונדיאל 2022 (מקום שני) |
| --- | --- | --- |
|  1 לוריס •  2 פבאר •  3 דיסאסי •  4 וראן •  5 קונדה •  6 גנדוזי •  7 גריזמן •  8 צ'ואמני •  9 ז'ירו •  10 אמבפה •   11 דמבלה •  12 קולו מואני • 13 פופאנה •  14 רביו • 15 ורטו • 16 מנדנדה • 17 סאליבה • 18 אופאמקאנו • 19 בנזמה • 20 קומאן • 21 ל. הרננדס • 22 ת. הרננדס • 23 אראולה • 24 קונטה • 25 קמבינגה • 26 תוראם • מאמן: דשאן |  1 לוריס •  2 פבאר •  3 דיסאסי •  4 וראן •  5 קונדה •  6 גנדוזי •  7 גריזמן •  8 צ'ואמני •  9 ז'ירו •  10 אמבפה •   11 דמבלה •  12 קולו מואני • 13 פופאנה •  14 רביו • 15 ורטו • 16 מנדנדה • 17 סאליבה • 18 אופאמקאנו • 19 בנזמה • 20 קומאן • 21 ל. הרננדס • 22 ת. הרננדס • 23 אראולה • 24 קונטה • 25 קמבינגה • 26 תוראם • מאמן: דשאן | צרפת |
| נבחרת צרפת – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 סמבה •  2 פבאר •  3 קלאוס •  4 אופאמקאנו •  5 קונדה •  6 קמבינגה •  7 גריזמן •  8 צ'ואמני •  9 ז'ירו •  10 אמבפה •   11 דמבלה •  12 קולו מואני • 13 קאנטה •  14 רביו • 15 תוראם • 16 מניאן • 17 סאליבה • 18 זאיר-אמרי • 19 פופאנה • 20 קומאן • 21 מנדי • 22 הרננדס • 23 אראולה • 24 קונטה • 25 ברקולה • מאמן: דשאן |  1 סמבה •  2 פבאר •  3 קלאוס •  4 אופאמקאנו •  5 קונדה •  6 קמבינגה •  7 גריזמן •  8 צ'ואמני •  9 ז'ירו •  10 אמבפה •   11 דמבלה •  12 קולו מואני • 13 קאנטה •  14 רביו • 15 תוראם • 16 מניאן • 17 סאליבה • 18 זאיר-אמרי • 19 פופאנה • 20 קומאן • 21 מנדי • 22 הרננדס • 23 אראולה • 24 קונטה • 25 ברקולה • מאמן: דשאן | צרפת |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb18116509k (data)  ISNI: 0000 0005 1335 3662  VIAF: 52170581602993560423   WorldCat (עם VIAF): 52170581602993560423
אורי רם (קצין)

| --- | --- |

 לידה:  21 במאי 1948 (בן 76)
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  המכללה לביטחון לאומי  אוניברסיטת בר-אילן 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1966–1991 (כ־25 שנים)
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד אגד הנ"מ הצפוני  מפקד בית הספר לנ"מ  מפקד מערך ההגנה האווירית
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון הראשונה מלחמת המפרץ
 
אורי רם (נולד ב-21 במאי 1948) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, שירת כמפקד כוחות הנ"מ בחיל האוויר.
חייו

רם (במקור גרוס), התגייס לצה"ל ב-1966. שירת במערך טילי ההוק כעוזר בקר, לאחר קורס קצינים שירת כקצין וכמפקד סוללת טילי הוק ופיקד על בית הספר להוק. היה ראש מדור תורת לחימה בטילי נ"מ במפקדת חיל האוויר, מפקד יחידת טילי הוק ומפקד בית ספר לקציני נ"מ. במבצע שלום הגליל היה קצין אג"ם במפקדת כוחות הנ"מ. כאלוף-משנה פיקד על אגד הנ"מ הצפוני וב-1986 פיקד על בית הספר לנ"מ. ביוני 1988 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה למפקד כוחות הנ"מ. כיהן בתפקיד עד 1991, כולל בתקופת מלחמת המפרץ. במהלך שירותו פיקד פעמיים על משלחות צה"ל לקליטה של מערכות טילים חדשות לחיל האוויר.
לאחר שחרורו מצה"ל, מונה לסמנכ"ל פיתוח עסקים בקבוצת אינטרגאמא, לאחר מכן מונה למנכ"ל חברת "דל-תה ציוד הנדסי" העוסקת בתחום הציוד הביטחוני, תשתיות אנרגיה ורכישת או מיזוג חברות בתחומי הנדסיים/טכנולוגיים.
בשנת 2001 עבר לארצות הברית שם עבד בייעוץ והיה חבר בקבוצת משקיעים בלוס אנג'לס. החל משנת 2006 שימש COO ו-CFO בחברת אלקטרוניקה בתחומי אודיו ווידאו.
בעל תואר ראשון במדעי החברה ויחסים בינלאומיים מאוניברסיטת בר-אילן ובוגר המכללה לביטחון לאומי.
הערות שוליים

↑  זהר בונה, ‏יצירתיות בחיל-האוויר: האומנם?, באתר חיל האוויר הישראלי, 21 במרץ 2016
↑  WAR IN THE GULF: Missiles; 'Just Bad Luck' in Tel Aviv: Patriot Bumped Scud Off Path, הניו יורק טיימס, January 24, 1991
| מפקדי מערך ההגנה האווירית |
| --- | --- | --- |
|  פיקוד הנ"מ (1950-1971) | בוריס סניור • משה תמיר |  |
|  מערך הנ"מ (1965-2011) | אריה גור • משה תמיר • מאיר שריב • רוניה לפיד • מאיר שריב • איתן יריב • אורי רם • יצחק בירן • גלעד רמות • אריה פישביין • יאיר דורי • אילן ביטון • דניאל מילוא • דורון גביש |  |
|  מערך ההגנ"א (2011-) | דורון גביש • שחר שוחט • צביקה חיימוביץ' • רן כוכב • גלעד בירן |  |
אדולף לידריץ

| --- | --- |

לידריץ, בסביבות 1885
 לידה:  16 ביולי 1834 ברמן
 פטירה:  בערך אוקטובר 1886 דרום-מערב אפריקה הגרמנית
 שם לידה:  Franz Adolf Eduard Lüderitz 
 מדינה:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 מקום קבורה:  לא ידוע
 
פרנץ אדולף אדוארד לידריץ (בגרמנית: Franz Adolf Eduard Lüderitz;‏ 16 ביולי 1834–1886) היה סוחר גרמני ומייסד המושבה דרום-מערב אפריקה הגרמנית.
ביוגרפיה

לידריץ נולד בעיר ברמן. אביו, שאף הוא נקרא אדולף לידריץ, היה סוחר טבק. לאחר סיום לימודיו עבד כמתמחה בבית העסק של אביו, וב-1854 נסע לצפון אמריקה, שם סחר בבורסות טבק. בשלב מסוים רכש לעצמו חוות טבק במקסיקו, אך זמן קצר לאחר מכן היא נהרסה במהלך מלחמת האזרחים, והוא פשט את הרגל. ב-1859 שב לגרמניה, וב-1866 נישא לאמילי פון לינגן, שהונה אפשר לו להתנתק כלכלית מאביו. עם מות אביו ב-1878, ירש גם את עסקי הטבק שלו.
ב-1881 ניסה לידריץ את מזלו במערב אפריקה הבריטית, והקים מפעל בלאגוס, אך המפעל נכשל כלכלית. יחד עם סוחר נוסף מברמן, היינריך פוגלזאנג, העלה את הרעיון להקים מושבה גרמנית בדרום-מערבה של אפריקה, באזור שאף מעצמה אירופית עוד לא טענה לבעלות עליו. השניים סברו כי מושבה באזור זה תוכל להוות אלטרנטיבה לצפון אמריקה, שבאותה העת הייתה יעד למהגרים גרמנים רבים.
ביוגרפיה > דרום-מערב אפריקה

במאי 1883 רכש לידריץ מקחורבב ת'נאיקסאב (ǃKhorebeb-ǁNaixab), ראש שבט מקומי מעם הנאמה, קרקע באנגרה פקנה, בדרום-מערב נמיביה של ימינו, תמורת זהב בשווי 100 ליש"ט ו-200 רובים. 3 חודשים מאוחר יותר רכש רצועת חוף המשתרעת לאורך 140 ק"מ, מאנגרה פקנה ודרומה עד נהר אורנג', תמורת 500 ליש"ט ו-60 רובים. הוא כינה את השטח שרכש בשם "לידריצלנד". עסקה זו נעשתה תוך הונאה של ת'נאיקסאב, שכן לידריץ השתמש במונח מיל גאוגרפי בהתייחסו לשטח המדובר, אף שידע כי המונח זר לת'נאיקסאב שהכיר רק את המילים האנגליים. מיל גאוגרפי שווה ל-7.4 ק"מ, בעוד שמיל אנגלי שווה ל-1.6 ק"מ בלבד. ת'נאיקסאב העביר תלונה לממשלת גרמניה, אך השליח, גוסטב נכטיגל, מת בדרכו לגרמניה, והתלונה מעולם לא הגיעה ליעדה.
משרד החוץ הגרמני לא מיהר לפרוש את חסותו על היוזמות הטריטוריאליות של לידריץ. עד אותה העת העדיף הקנצלר אוטו פון ביסמרק להימנע מהשתתפות במירוץ הקולוניאלי, מתוך חשש שהמושבות יהוו נטל כלכלי, וכי יצריכו פריסה רחבה מדי של הצבא. לחצים פוליטיים לקראת הבחירות של 1884 הביאו את ביסמרק לשנות את מדיניותו, והוא החל לגלות פתיחות גדולה יותר לנושא. באותה שנה פנה לבריטניה, כדי לברר את עמדתה באשר לכינון מושבה גרמנית באזור דרום-מערב אפריקה. באותה העת כבר הייתה עיר בריטית אחת באזור, וולביס ביי, והם שלטו במספר איים באזור, ובמושבות הסמוכות, מושבת הכף ובצ'ואנאלנד, ואולם ניסיונות המגעים לא העלו דבר, ובסופו של דבר הכריז ביסמרק על האזור כשטח חסות גרמני באופן חד-צדדי. ב-7 באוגוסט הונף דגל הקיסרות הגרמנית בחוף בסמוך לאנגרה פקנה, והמושבה דרום-מערב אפריקה הגרמנית כוננה באופן רשמי.
בעקבות ההכרזה, רכש לידריץ שטחים נוספים באזור, ובכלל זה כל רצועת החוף מדרום אפריקה ועד אנגולה, בשטח כולל של כ-580 אלף קמ"ר. הוא שלח משלחות בחיפוש אחר מחצבים בשטחים שרכש, אך אלו לא מצאו מחצבים בעלי ערך, והוא התרושש מכספו. באפריל 1885 נאלץ למכור את כל קרקעותיו לחברה הקולוניאלית הגרמנית, תמורת 500 גולדמארק.
בניסיון נוסף למצוא מחצבים, יצא לידריץ בעצמו למשלחת חיפוש באזור הנהרות פיש ואורנג', ביולי 1886. הקשר האחרון עם המשלחת היה בלילה שבין ה-21 ל-22 באוקטובר 1886, ומאז נעלמו עקבותיה, ואף הסירה בה הפליגו לא נמצאה.
לאחר מותו

לאחר מותו של לידריץ, החליטה החברה הקולוניאלית הגרמנית לקרוא את שמו של המפרץ הסמוך לאנגרה פקנה על שמו של לידריץ (בגרמנית: לידריצבוכט; Lüderitzbucht), וכל האזור סביב הנמל שהוקם במקום נקרא על שמו, לימים העיר לידריץ.
על שמו של לידריץ קרויים רחובות בבירת נמיביה, וינדהוק, ובמספר ערים בגרמניה. ב-1934 הנפיק הדואר הגרמני בול הנושא את דיוקנו.
אונייגין (סרט, 2024)

| --- | --- |
 מבוסס על:  יבגני אונייגין 
 בימוי:  סאריק אנדריאסיאן 
 תסריט:  אלכסיי גראביצקי 
 מדינה:  רוסיה 
 חברה מפיצה:  Atmosfera Kino
 שפת הסרט:  רוסית 
 הכנסות:  100 מיליון רובל רוסי
 דף הסרט ב־IMDb
 
אוֹניֶיגין (ברוסית: Онегин) הוא סרט קולנוע רוסי מסוגת הדרמה ההיסטורית משנת 2024, בבימויו של סאריק אנדראסיאן המבוסס על הרומן "יבגני אונייגין" מאת אלכסנדר פושקין. הסרט יצא לאקרנים ב-7 במרץ 2024.
עלילה

יבגני אונייגין מפונק מההנאות של העיר הגדולה: נשפים, קבלות פנים, בכורות בתיאטרון ובידור לרוב, אבל הוא עייף מחיי החברה האלה. כשנודע לו על מחלתו של דודו, המתגורר בכפר, הוא רואה בכך הזדמנות להתרחק מהחברה המשעממת שלו. בהגיעו לאחוזה בפרברים, אונייגין מגלה שדודו נפטר. הוא לא מאוד מוטרד ממותו של קרוב המשפחה, כי מצבו הכלכלי של יבגני גרוע ולדוד שלו לא היו יורשים אחרים. אונייגין נמנע מתקשורת עם שכניו, אשר עד מהרה מתחילים להחשיב אותו כאקסצנטרי. הוא חי לבדו עד שלנסקי הצעיר והנלהב, שאך חזר מנסיעה מחוץ למדינה, מופיע באחוזה שכנה. לנסקי מציג את יבגני לאחיותיו טטיאנה ואולגה לארינה ומתחיל סיפור אהבה גדול מהחיים.
שחקנים ודמויות

ויקטור דוברונראבוב — יבגני אונייגין
דניס פריטקוב — ולדימיר לנסקי
יליזבטה מוריאק — טטיאנה לארינה
טטיאנה סאבינובה — אולגה לארינה
ולדימיר ודוביצ'נקוב — דמות המספר
הפקה

הבמאי לא רצה להשתמש במספר רב של אפקטים מיוחדים, ולכן החליט להפוך את הצילומים לאמיתיים ככל האפשר ולהעביר אותם למקומות שבהם פושקין עצמו ביקר בפועל. הצילומים התרחשו במהלך שנת 2023 במוסקבה ובסנט פטרסבורג, במקומות כמו גשר פבצ'סקי, אחוזת סוחנובו וארמון גטצ'ינה הגדול.
הערות שוליים

↑  https://ekinobilet.fond-kino.ru/films/detail/111001424/
↑  ОНЕГИН I Трейлер 4К I В кино с 7 марта, נבדק ב-2024-02-28
אולכסה נובאקייבסקי

| --- | --- |

 לידה:  14 במרץ 1872 Nova Obodivka, אוקראינה 
 פטירה:  29 באוגוסט 1935 (בגיל 63) לבוב, הרפובליקה הפולנית השנייה 
 מקום קבורה:  בית הקברות ליצ'קוב 
 מקום לימודים:  אקדמיית יאן מטייקו לאמנות יפה 
 
אולכסה נובאקייבסקי (באוקראינית: Оле́кса Новакі́вський; ‏  14 במרץ 1872 – 29 באוגוסט 1935), מורה לאמנות בלבוב, ידוע בעיקר כצייר אימפרסיוניסט.
ביוגרפיה

הוא נולד ליערן שעבד באחוזה של משפחה פולנית אריסטוקרטית. באותה תקופה האזור היה חלק של האימפריה הרוסית. אציל מקומי שם לב לכישרונו וסיפק לו את האמצעים להשכלה אמנותית. מ-1888 עד 1892 למד באודסה אצל צייר האקוורל פיליפ קלימנקו (1862–1917 לערך). תמיכה נוספת אפשרה לו לעבור לאקדמיה לאמנויות יפות בקרקוב, שם עבד בין היתר עם יאן מטייקו ועם לאון ויצ'ולקובסקי.  הוא סיים את לימודיו בשנת 1900.
כעשר שנים התגורר בכפר מוגילה, על גבול פולין-אוקראינה (אז חלק של האימפריה האוסטרו-הונגרית). הוא חלק בית עם אלמנה מבוגרת שאת בתה הוא נשא. התערוכה הראשונה שלו הייתה עם החברה האימפריאלית לעידוד האמנויות, בשנת 1901, אך הוא זכה לתשומת לב מועטה עד לתערוכתו האישית בקרקוב ב-1911.
הוא עבר ללבוב ב-1913, בחסותו של הארכיבישוף אנדריי שפטיצקי. זמן קצר לאחר מכן, הוא הקים בית ספר לאמנות משלו. רוב הציירים הידועים של גליציה של תחילת המאה העשרים למדו שם, לפחות לזמן קצר.
התערוכה המצליחה ביותר שלו הייתה בשנת 1921. מ-1924 עד 1925, הוא היה דקאן האמנויות באוניברסיטה האוקראינית.
הוא נקבר בבית העלמין ליכב.
בשנת 1972 הוקם בלבוב המוזיאון לאמנות לזכרו.
הערות שוליים

↑  H.F. Kovpanenko: "Новаківський Олекса Харлампійович" @ the Institute of Ukrainian History.
↑  Ukrainian Art Library, 1983.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810675560005606  GND: 121816605  ISNI: 0000 0004 3694 2040  LCCN: n86067666  NKC: js2010611497  ULAN: 500121070  VIAF: 72259128   WorldCat (עם VIAF): 72259128 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אולכסה נובאקייבסקי".
עובדות בגינה, 1920
אבן הזיכרון לחייל האוסטרלי בקריית אונו

| --- | --- |

אבן הזיכרון המשוחזרת
 מידע כללי
 סוג:  אנדרטה 
 על שם:  בריאן טמפלר
 מיקום:  קריית אונו 
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  32°03′51″N 34°51′42″E﻿ / ﻿32.06411°N 34.86159556°E﻿ / 32.06411; 34.86159556
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) אבן הזיכרון לחייל האוסטרלי בקריית אונו (למפת גוש דן רגילה) אבן הזיכרון לחייל האוסטרלי בקריית אונו (למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אבן הזיכרון לחייל האוסטרלי בקריית אונו (למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אבן הזיכרון לחייל האוסטרלי בקריית אונו   he אבן הזיכרון לחייל האוסטרלי בקריית אונוhe אבן הזיכרון לחייל האוסטרלי בקריית אונומפת __ קריית אונו (in English: Kiryat Ono)  __ מחנה דורי (in English: Tel HaShomer Base) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ גבעת שמואל (in English: Giv'at Shmuel), __ פתח תקווה (in English: Petah Tikva) ממזרח: __ גני תקווה (in English: Ganei Tikva), __ סביון (יישוב) (in English: Savyon), __ יהוד-מונוסון (in English: Yehud-Monosson) מדרום: __ אור יהודה (in English: Or Yehuda) ממערב: __ רמת גן (in English: Ramat Gan) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
תמונתו של בריאן טמפלר ברטון שצולמה במהלך מלחמת העולם הראשונה
לוח זיכרון לבריאן טמפלר ברטון בגני תקווה
אבן הזיכרון לחייל האוסטרלי, ברייאן טמפלר ברטון, מרגימנט הפרשים האוסטרלים הקלים השישי, שנהרג ב-3 בדצמבר 1917, היא אבן זיכרון שנמצאה במהלך שנות השבעים בגבול קריית אונו - פתח תקווה. החייל נהרג במסגרת הקרב על קו שתי העוג'ות, אשר עבר בקרבת מקום. עיריית קריית אונו הודיעה  כי המצבה המקורית נהרסה. העירייה ביצעה שיחזור של המצבה. המצבה המשוחזרת נמצאת בגינה קטנה ליד תחנת הדלק פז ברחוב לוי אשכול.
סיפור אבן הזיכרון

לא ברור מתי הוצבה אבן הזיכרון ועל ידי מי. בתחילת שנות השבעים, מטיילי החברה להגנת הטבע ברמת גן, ששוטטו בין הפרדסים על גבול קריית אונו - פתח תקווה, גילו לפתע אבן גדולה בצד הדרך. מרכזם, יהושע הדר, מצא עליה כתובת באנגלית:
Brian Templer Barton, Nanima, Wellington, New South Wales Fell here  in  action 1917

He lies at Ramleh.
 Underneath are the everlasting arms.
משמעות השורה האחרונה מבחינה מילולית (כפי שתרגם צבי אילן) היא "יהי האל מחסה לנפטר", ובתרגום חופשי זהו ציטוט המילים "מתחת זרועות עולם" מספר דברים, פרק ל"ג, פסוק כ"ז.
ואכן בבית הקברות הצבאי הבריטי נמצא קברו. על הקבר כתוב: בריאן היה בן 28, בנם של צ'ארלס ואנני ברטון מניו סאות' ויילס.
מקומה המקורי של אבן הזיכרון היה בדרך כורכר שהובילה מיפו לראש העין. ניתן היה לזהות את מקומה באמצעות איתור חורשת אקליפטוסים ליד צומת הדרכים לוי אשכול  ובר-אילן בקרית אונו. עם הבנייה החדשה נעלמה האבן. עיריית קריית אונו שחזרה את אבן הזיכרון והניחה אותה בגינה קטנה ליד תחנת הדלק ברחוב לוי אשכול.
בט"ו בשבט תשע"ז (פברואר 2017) הוצב לוח זיכרון לבריאן טמפלר ברטון ליד עץ ברכיכיטון צפצפתי עתיק בגני תקווה סמוך למקום בו נמצאה אבן הזיכרון המקורית שנעלמה.
סיפורו של בריאן

אגף ההנצחה בקנברה, באמצעות שגרירות אוסטרליה בישראל, מסרה על בריאן טמפלר ברטון את הפרטים הבאים:. מקור נוסף הוא מוזיאון "זיכרון המלחמות האוסטרלי" (Australian War Memorial).
נולד בוולינגטון (ניו סאוס וולס) לצ'ארלס המפדן ברטון ולאני ברטון.
בעת חיולו, מקצועו היה רועה צאן.
נאנימה היא מקום מגוריו, חווה גדולה בבעלות אביו.
החווה הוקמה במקורה על ידי בן דודו של משה מונטיפיורי.
יצא עם סוסתו לקרב גליפולי שבטורקיה.
השתתף בקרב רומני, חזר לאוסטרליה ויצא שוב למצרים לקראת המערכה לכיבוש סיני וארץ ישראל.
נהרג בקרב כידונים בפשיטה על עמדות של הצבא העות'מאני במקום בו הייתה מצויה המצבה.
סיפורו של הקרב

יומן היחידה, המצוי במוזיאון המלחמה בקנברה, מוסר על הקרב את הפרטים הבאים:
ביום הראשון ללחימה הייתה יחידת הפרשים בגבעה הרמה ביותר באזור - נקודת גובה 84 מטר מעל פני הים. הנקודה נקראה בשם "גבעת קוזלובסקי" והיום נטוע עליה "גן העלייה השנייה" בגבעתיים. הטורקים שהיו באזור צלפו באוסטרלים ואלו נסוגו לאזור הכפר הערבי לשעבר "סלמה",  היום בעיבורי רמת גן ותל אביב בקרבת  מחלף מסובים ליד רמת אפעל היום. ביום מותו של בריאן נערכה פשיטה על העמדות הטורקיות דרומה מפתח תקווה. בקרב הכידונים נהרגו 20 חיילים טורקים ומהצד האוסטרלי הקצין אוואן טות' (Lt. Owen Tooth) ובריאן. הוא נקבר במקום, הוצבה מצבה והקיפו אותה בגדר ברזל. לאחר העברתו לבית הקברות הצבאי ברמלה, צלב העץ שהיה במקום הועבר לחלקת הקברים המשפחתית בחוות נאנימה.
לקריאה נוספת

צבי אילן, 78 טיולים ברחבי ישראל, עם עובד - תרבות וחינוך - תל אביב, 1977; עמ' 180
אורי שאלתיאל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1970 (בן 54 בערך) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מעסיק:  חדשות, כל העיר, העיר 
 
אורי שאלתיאל (נולד ב-1970) הוא עיתונאי ועורך ישראלי.
ביוגרפיה

שאלתיאל נולד בירושלים, בנם של העיתונאית והקריינית כרמית גיא ופרופ' אלי שאלתיאל.
שאלתיאל החל את הקריירה העיתונאית שלו בתחילת שנות ה-90, במדור הספורט של היומון "חדשות". בשנת 1999 היה ממקימי שבועון הכדורגל "ראשון". בשנים 2004–2005 שימש כעורך השבועון הירושלמי "כל העיר". בראשית 2006 מונה לעורכו של המקומון התל אביבי "העיר".
בשנת 2010 עזב שאלתיאל את "העיר", ומונה לתפקיד העורך הראשי הראשון של מגזין התרבות החדש "טיים אאוט ירושלים", המהדורה ירושלמית של Time Out תל אביב. במאי 2011, כשנה לאחר פרסום הגיליון הראשון, הודיע יובל סיגלר, בעלי העיתון ומוציאו לאור, על סגירת המהדורה הירושלמית בשל חוסר כדאיות כלכלית.
חיים אישיים

שאלתיאל אב לשלושה ילדים.
הערות שוליים

↑  ענת באלינט, איתן מרקוביץ' מונה לעורך "העיר", באתר הארץ, 18 ביולי 2004
↑  בועז גריילסמר, מינויים חדשים ברשת המקומונים של שוקן: אורי שאלתיאל - עורך "העיר"; אלעד ליפשיץ מונה לתפקיד עורך "כל העיר", באתר הארץ, 31 באוקטובר 2005
↑  איתמר ב"ז, השבועון "טיים אאוט ירושלים" יפסיק את פעילותו והמערכת העיתונאית תפורק, באתר העין השביעית, 25 במאי 2011
אופינקה

נעלי אופינקה
אופינקה (ברומנית: opincă) וברבים אופינצ'י הוא סוג הנעלה מסורתי של הכפריים ברומניה ובבולגריה.
אופינקה עשויה ממלבן של עור מעובד העוטף את כף הרגל ומהודק בעזרת שרוך או רצועה. הרצועה קרויה נוז'יצה (ברומנית: nojiţă) וכך קרוי גם כל אחד מהחורים של האופינקה שדרכם מעבירים את הרצועה.
במאה ה-20 התחילו לייצר אופינצ'י גם מגומי.
אדי מק'גולדריק

אדוארד ג'ון פול "אדי" מק'גולדריק (אנגלית: Edward John Paul "Eddie" McGoldrick; נולד ב-30 באפריל 1965 באיזלינגטון שבאנגליה) הוא כדורגלן עבר אירי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה

מק'גולדריק החל את הקריירה שלו במועדון קטרינג טאון שמחוץ לליגה, ובעקבות מעבר לנניטון בורו ביסס את מעמדו כשחקן בתחילת שנות ה-80. לאחר מכן עבר לשחק בשורות נורת'המפטון טאון מהפוטבול ליג תמורת 10,000 לירות שטרלינג, וזכה עמה באליפות הליגה הרביעית ב-1987.
לאחר מכן עבר לקריסטל פאלאס, שם זכה לפרסום לאחר שהשתתף ב-147 משחקים והבקיע 11 שערים; הוא זכור בהיסטוריה של המועדון לאחר שבישל שער לאיאן רייט בניצחון 4 - 3 על בלקברן רוברס, בסיכום שני משחקי גמר פלייאוף העלייה לליגה הראשונה. הוא זכה עם פאלאס בגביע פול ממברס בעונת 1990/1991, לאחר שהקבוצה סיימה במקום השלישי בליגה. הוא החמיץ את הפסד הקבוצה בגמר גביע ה-FA של 1990. ב-1992, בעודו משחק בפאלאס, ערך את הופעתו היחידה בנבחרת אירלנד ב' ואת הופעתו הראשונה מתוך 15 משחקים במדי נבחרת אירלנד.
לאחר שקריסטל פאלאס ירדה מהפרמייר ליג ב-1993 הוא עבר לארסנל תמורת מיליון לירות שטרלינג, ושיתף פעולה פעם נוספת עם רייט. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מגן הצדקה מול מנצ'סטר יונייטד ב-7 באוגוסט 1993. הוא לא זכה להצלחה רבה בארסנל, ולאחר 38 משחקים בעונת 1993/1994, כולל הופעה במחליף בניצחון על פארמה בגמר גביע המחזיקות, הוא איבד את מקומו בהרכב, ובעונת 1995/1996 השתתף במשחק אחד בלבד. בסך הכל הוא השתתף ב-57 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם שער אחד. כששיחק בארסנל הוא סבל ממספר פציעות שהגבילו את יכולת המשחק שלו, בנוסף למחלת הסכיאטיקה שגרמה לו כאבים וממנה סבל עד סוף הקריירה.
מק'גולדריק עזב את ארסנל למנצ'סטר סיטי ב-1996. בתקופה הראשונה הוא היה מושאל מארסנל, וחתם על חוזה קבוע ב-18 באוקטובר 1996 תמורת די העברה בסך 300,000 לירות שטרלינג. הוא הצטרף למועדון שהיה באותה עת בתקופה של חילופי מאמנים רבים. החתמתו כשחקן מושאל בוצעה על ידי עוזר המאמן אסא הארטפורד (שהחליף את אלן בול), החתמתו על חוזה קבוע הייתה בתקופת 32 הימים של סטיב קופל, ועד לסוף העונה הוא שיחק תחת שני מאמנים נוספים. הוא שיחק בסיטי במשך שתי עונות, אך בעונתו האחרונה שיחק בעיקר בקבוצת המילואים של המועדון, ובתקופת השאלתו לסטוקפורט קאונטי ערך את הופעתו היחידה ב-1998. הוא פרש מכדורגל מקצועני ב-1999, ולאחר מכן אימן את המועדונים החובבניים קורבי טאון ובאשלי.
לפני שהתמנה למאמן-שחקן בקורבי טאון הוא כיהן כמנהל מסחרי. בשנת 2008 מונה למאמן הקבוצה עד גיל 14 של נורת'המפטון טאון, וב-2009 קודם למשרת מאמן קבוצת הנוער של המועדון.
לקריאה נוספת

Tony Matthews, Who's Who of Arsenal (Page 199), 2007. (ISBN 1-84596-232-X)
אדי מיילס

| --- | --- |
 לידה:  5 ביולי 1940 (בן 84) נורת' ליטל רוק, ארקנסו, ארצות הברית
 עמדה:  קלע
 גובה:  1.93 מטרים
 מספר:  14, 15, 42
 מכללה:  אוניברסיטת סיאטל
 דראפט:  בחירה רביעית, 1963 דטרויט פיסטונס
 קבוצות כשחקן
 1963–1970 1970–1971 1971–1972:  דטרויט פיסטונס בולטימור בולטס ניו יורק ניקס
 הישגים כשחקן
 בחירה למשחק האולסטאר של ה-NBA‏ (1966)
אדוארד "אדי" מיילס הבן (באנגלית: .Edward "Eddie" Miles, Jr; נולד ב-5 ביולי 1940) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1963–1972. בעונת 1965/1966 נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA כשחקן דטרויט פיסטונס, ולאורך 9 עונותיו בליגה רשם ממוצעים כוללים של 13.4 נקודות, 3.1 ריבאונדים ו-2.0 אסיסטים למשחק.