stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פלוריאנו אברמוביץ'

פלוריאנו אברמוביץ (מוכר גם כדון פלוריאנו אברמוביץ, באיטלקית: Don Floriano Abrahamowicz;‏ נולד ב-7 באפריל 1961 בווינה, אוסטריה) הוא כומר רומי-קתולי איטלקי יליד אוסטריה, בן למשפחה בעלת שורשים ארמניים, איטלקיים, וגרמנים . הצהיר הצהרות תמיכה ברעיונות הכחשת השואה.
אברמוביץ' משרת בקודש בקפלה "הבתולה הקדושה מלוּרד" בלנצאגו די סילאה (Lanzago di Silea), במחוז טרוויזו שבאזור ונטו, המשתייך לכת השמרנית המתבדלת הקרויה "מסורתית" במסגרת הכנסייה, אותה יסד הארכיבישוף מרסל לפבר (1905 – 1991). אברמוביץ' היה הממונה על פעילות כת זו בצפון מזרח איטליה, מטעם "אגודת הקדוש פיוס העשירי". בגלל דעותיו, שהוגדרו בסופו של דבר כמנוגדות לברית זו, סולק משורות הברית בפברואר 2009.
פרטים משפחתיים וביוגרפיים

פלוריאן אברהמוביץ' נולד ב-7 באפריל 1961 בווינה, בירת אוסטריה, כבן הצעיר מבין חמשת ילדיו של אלכסנדר אברהמוביץ', כומר לותרני קרוב לוודאי ממוצא ארמני, ושל מריה תרזה אמנטאה (Amantea), פסנתרנית ילידת איטליה. הסב, יעקב אברהמוביץ' נולד וחי ביישוב פוז'וריטה (Pojorâta) בדרום בוקובינה שברומניה, שם הייתה קיימת גם קהילה גרמנית לותרנית (גרמנים הקרויים "ציפסרים" או "גרמנים קרפטיים"). אשתו, הלנה לבת זוכר (Socher), ילידת איגלאו שבבוהמיה, הייתה ככל הנראה נוצרייה שהשתייכה לקהילה זו. בני הזוג היגרו בשנת 1926 לווינה.
ידוע שהיו יהודים בשם אברהמוביץ', תושבי סירט, שנספו מאוחר יותר בשואה, בטרנסניסטריה. אולם השם אברהמוביץ' מוכר בקרב הארמנים מבוקובינה ופולין וככל הנראה, אין קשר בין אותם יהודים ולכומר.
פלוריאן אברהמוביץ' הביע לא פעם תרעומת לגבי מה שראה הבלטת רצח העם של היהודים בהשוואה להתעלמות מרצח העם נגד הארמנים ומרצח העם שבוצע על ידי סטלין.

אחותו של אלכסנדר, אלפרידה הובר-אברהמוביץ' (2001-1922), הייתה מחנכת, משוררת והוגה פמיניסטית ידועה בציריך, לשם היגרה אחרי סיפוח אוסטריה על ידי גרמניה הנאצית.
אלכסנדר אברהמוביץ, שכיהן ככומר בעדה הלותרנית הזעירה האוסטרית, אימץ לעיתים דעות נונקונפורמיסטיות מנקודת מבטה של כנסייתו. בשנת 1995, למשל, פרסם בעיתון האוסטרי "די פרסה" קריאה נרגשת בזכות רווקות הכמרים כפי שמקובל בכנסייה הקתולית. שלשת בניו; קלמנס, ניקולה ופלוריאנו, אכן פנו בדרך זו, המירו את דתם לקתולית והפכו לכמרים בכנסייה זו. להבדיל מפלוריאנו, שני אחיו לא התכחשו לקו הרשמי של ועידת הוותיקן השנייה ולא הצטרפו לכת של החשמן לפבר. האח האמצעי, ניקולה, הידוע כיום בשמו כנזיר, דון ג'ובני פאולו (יוהנס פאול) אברהמוביץ', מכהן כ"פריור" של האבצייה הבנדיקטנית פאול הקדוש מחוץ לחומות ברומא.
בגלל מוצא אמן לכל האחים יש אזרחות איטלקית.
השקפתו כפי שבאה לידי ביטוי בדרשותיו ובמדיה > חסיד של הארכיבישוף לפבר

ענף זה של הכנסייה הקתולית, שאברמוביץ' הוא אחד מדובריו המתוקשרים, והמייצג מיעוט של מאמינים, דוגל בין השאר, בהחזרת המיסה בלטינית, כפי שהייתה נהוגה לפני ועידת הוותיקן השנייה, חזרה לחלקים מהנוסחים הליתורגיים הכוללים תביעה אל היהודים להתנצר וכו'. סיעה זו הוקעה בעבר על ידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני. בדומה לחסידים אחרים של החשמן לפבר אברמוביץ' מוכר בעמדותיו נגד החלטות ועידת הוותיקן שנייה ונגד האפיפיורים שיזמו אותה – יוחנן ה-23  ופאולוס השישי. השקפותיו הפוליטיות, כולל תאוריות הקונספירציה שהוא דוגל בהן, דומות לאלו של הימין הרדיקלי והאנטישמי.
בינואר 2009 הוסר על ידי האפיפיור בנדיקטוס ה-16 החרם נגד ארבעה נציגים בכירים, חברים בזרם אמוני זה, לרבות הבישוף ויליאמסון.
השקפתו כפי שבאה לידי ביטוי בדרשותיו ובמדיה > האשמות באנטישמיות ובהכחשת השואה

בינואר 2009 תמך אברהמוביץ בהכחשת שואה של עמיתו, ראש אגודת הקדוש פיוס העשירי, הבישוף ריצ'רד ויליאמסון. לדבריו תאי הגזים במחנות הריכוז הנאציים שימשו רק לחיטוי וכי מספר הנספים בשואה הומצא על ידי ראשי הקהילה היהודית בגרמניה מבלי לבדוק את העובדות. הוא העלה טענות נגד הדגש המופרז לטעמו שעושים היהודים בקשר לשואתם בהשוואה המקרי טבח המוניים או של עמים אחרים כמו הארמנים וטען כי "היהודים בהתחלה היו אנשי האלוהים...לאחר מכן הם הרגו את האל...בסופו של דבר הם יחזרו לישו". פרט לעמידתו לימין הערבים הפלסטינים הסובלים מהתקפות ישראל וגינוי פשעים שלדבריו ביצעה ישראל במלחמתה בחמאס בעזה, השווה האב אברהמוביץ גם את  צ'רצ'יל לפושעים הנאצים בגלל ההפצצות האוויריות הבריטיות על גרמניה בימי מלחמת בריטניה בגרמניה הנאצית.
עמדותיו בנושא השואה הביאו לביקורת רבה כלפיו מצד פוליטיקאים ואנשי דת איטלקיים. פלאביו טוסי, פוליטיקאי מוונציה אמר על אברהמוביץ כי דעותיו "לא מקובלות, לא נתפסות ומפלצתיות". 
ב-5 בפברואר 2009 אגודת הקדוש פיוס העשירי השעתה את חברותו של אברהמוביץ באגודה בשל דעותיו ובשל הראייה כי המשך הקשר של האגודה אליו יביא לפגיעה בשמה ובעבודתה לטובת הכנסייה.
בקשר להאשמות באנטישמיות נגדו ונגד עמיתו ויליאמסון, אברמוביץ' הצהיר ש"קתולי אינו יכול להיות אנטישמי". כמו כן טען כי הוא בעצמו בעל שורשים יהודיים
השקפתו כפי שבאה לידי ביטוי בדרשותיו ובמדיה > קונספירציה של בנקים, בונים חופשים ובני שטן

לדברי אברהמוביץ "האסלאם משמש כלי בידי מעצמות והבונים החופשים היהודים על מנת לאיים על הערכים הקתוליים ולמוטט את מסורת חברתנו. הם משתמשים באסלאם מפני שאינם יכולים לפעול במישרין. אבל המאבק אינו אבוד עדיין". בדרשותיו הביע תקוה בהתנצרותם של היהודים וגינה במילים חריפות את שלטון הכסף והבנקים (אוזורוקטיה usurocrazia ) בעולם והתבטא נגד הניסיון לאחד את אמונות העולם - ה"אקומניזם".
פעילות פוליטית

אברהמוביץ' נמנה עם תומכי המפלגה הבדלנית הימנית "הברית הלומברדית" (לגה לומברדה) של אומברטו בוסי וברך על ישיבות של הפרלמנט הלומרדי של מפלגה זו שהתכנס בעיר ויצ'נצה.
הערות שוליים

↑  Ruf nach Kirchensanktionen wird lauter
↑  אילן היוחסין של פלוריאן אברהמוביץ'
↑  רשימת יהודי סירט שנספו בשואה, Romania
↑  השם אברהמוביץ' בוויקיפדיה האנגלית
↑  דבריו על השואה ורצח העם הארמני
↑  Dai lager a Priebke, la strana storia di don Floriano
↑  Un protestante rompe una lanza por el celibato
↑  http://niqnaq.wordpress.com/2009/01/29/what-abrahamowicz-actually-said/
↑  http://www.agerecontra.it/lasvolta/tosi_spara_a_zero_su_don_floriano.html
↑  http://www.ilmessaggero.it/articolo.php?id=45444&sez=HOME_NELMONDO
כריס מארי

| --- | --- |

 לידה:  19 באוגוסט 2000 (בן 24) סידר רפידס, איווה, ארצות הברית
 שם מלא:  כריסטופר ג'יימס מארי
 עמדה:  פאוור פורוורד, סמול פורוורד
 גובה:  2.03 מטרים
 מספר:  10
 מכללה:  אוניברסיטת איווה (2020–2023)
 דראפט:  בחירה מספר 23, 2023 פורטלנד טרייל בלייזרס
 קבוצות כשחקן
 2023–:  פורטלנד טרייל בלייזרס
 
כריסטופר ג'יימס מארי (באנגלית: Kristopher James Murray; נולד ב-19 באוגוסט 2000) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הפאוור והסמול פורוורד בפורטלנד טרייל בלייזרס מליגת ה-NBA.
קריירה

מארי נולד בסידר רפידס, איווה, לאב שהיה שחקן כדורסל במכללות. לכריס יש תאום זהה, קיגן, שבהמשך שיחק לצידו כדורסל בתיכון ובאוניברסיטה ואף נבחר בבחירה הרביעית בדראפט 2022.
כריס החל לשחק כדורסל בתיכון מקומי בסידר רפידס, בו העמיד ממוצעים של 19.5 נקודות, 6.4 ריבאונדים ו-2.5 חסימות למשחק. הוא בילה שנה נוספת בדייטונה ביץ' כדי לזכות בחשיפה גבוהה יותר, ובחר לשחק עבור קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת איווה.
ב-14 באפריל 2022 הכריז כי יתמודד בדראפט 2022 ב-NBA, אך לבסוף משך את מועמדותו. באותו דראפט נבחר אחיו, קיגן, בבחירה הרביעית על ידי סקרמנטו קינגס, ולאחר מכן התברר כי בעת בחירתו פרסמה ליגת ה-NBA בטעות את תמונתו של כריס על המסך הגדול. ב-7 באפריל 2023 הכריז על מועמדותו לדראפט 2023.
בדראפט 2023, נבחר מארי בבחירה ה-23 בסיבוב הראשון על ידי הפורטלנד טרייל בלייזרס.
סטטיסטיקות קריירה > העונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2023/2024 | פורטלנד | 62 | 29 | 21.7 | 0.396 | 0.268 | 0.661 | 3.6 | 1.3 | 0.9 | 0.3 | 6.1 |
| קריירה | קריירה | 62 | 29 | 21.7 | 0.396 | 0.268 | 0.661 | 3.6 | 1.3 | 0.9 | 0.3 | 6.1 |
הערות שוליים

↑  Scott Saville, Cedar Rapids native Keegan Murray making waves for Hawkeyes, https://www.kcrg.com (באנגלית)
↑  Keegan Murray impressing teammates, coaches early as a freshman, HawkeyeInsider.com (באנגלית אמריקאית)
↑  Isaac Goffin, Murray twins excited to compete together at college level, The Daily Iowan
↑  Prairie’s Keegan Murray named all-Metro boys’ basketball player of the year, www.thegazette.com (באנגלית אמריקאית)
↑  Adam Hensley, Under The Radar: Keegan And Kris Murray's Journey To Iowa Basketball, Sports Illustrated Iowa Hawkeyes News, Analysis and More (באנגלית)
↑  Iowa commits Keegan and Kris Murray hit home run at DME Sports Academy, www.thegazette.com (באנגלית אמריקאית)
↑  Keegan and Kris Murray commit to Iowa basketball, following in their dad's footsteps, www.thegazette.com (באנגלית אמריקאית)
↑  Hawkeyes’ Kris Murray declares for NBA draft, www.thegazette.com (באנגלית אמריקאית)
↑  Steve Batterson, Keegan Murray comfortable with draft decision, The Quad-City Times (באנגלית)
↑  Owen Siebring, Kris Murray declines invitation to NBA Draft Combine, KGAN, ‏2022-05-10 (באנגלית)
↑  Murray confirms NBA used photo of his brother on draft night, RSN (באנגלית)
דייוויד דיוק

דייוויד ארנסט דיוק (באנגלית: David Ernest Duke; נולד ב-1 ביולי 1950) הוא סופר ופוליטיקאי אמריקאי ימני-קיצוני, מכחיש השואה, אנטישמי. מוכר לציבור בעיקר כפעיל בעבר ובהווה בתנועות בעלות מאפיינים של לאומנות לבנה, גזענות, אנטישמיות והכחשת השואה.
בעברו הוא היה מנהיג (Grand Wizard) הקו קלוקס קלאן. דיוק שימש כנציג רפובליקני בבית הנבחרים של לואיזיאנה בשנים 1989–1992. בשנת 1990 הוא היה מועמד לסנאט אך לא נבחר. במהלך מערכת בחירות זו לראשונה היה ניצול באתר אינטרנט Stormfront.[דרושה הבהרה]
בשנת 2006 השתתף בועידת הכחשת השואה הבינלאומית באיראן. בשנת 2013, לאחר שנה וחצי בה חי באיטליה, בית המשפט האיטלקי פסק לגרשו מן המדינה.
ביולי 2020 טוויטר חסמה את חשבונו לצמיתות בגין הפרה של מדיניות החברה בנוגע לשיח שנאה.
ביוגרפיה

דיוק נולד בטולסה, אוקלהומה, למקסין (לבית קריק) ולדייוויד הדג'ר דיוק, הצעיר מבין שני ילדים. אביו היה מהנדס בחברת הנפט "של". בילדותו עבר לעיתים קרובות עם משפחתו ברחבי העולם בעקבות עבודתו של אביו. במהלך 1954, הם חיו תקופה קצרה בהולנד לפני שהתיישבו באזור הלבן של ניו אורלינס, לואיזיאנה, ב-1955. אמו הייתה אלכוהוליסטית; אביו עזב לצמיתות בשנת 1966 ללאוס, שם עבד בסוכנות האמריקנית לפיתוח בין-לאומי. בזמן שגר בניו אורלינס, דיוק למד בבית הספר "קליפטון ל. גאנוס", בית ספר שמרני נוצרי. אחר כך למד באקדמיה הצבאית של ריברסייד בגיינסוויל, ג'ורג'יה.
בשנת 1964, דיוק החל את מעורבותו בפוליטיקה, לאחר שהשתתף בפגישה של התנועה הימנית רדיקלית "מועצות האזרחים" (אנ'). במהלך התבגרותו, החל דיוק לקרוא ספרים על הנאציזם והרייך השלישי, והנאומים שלו בפגישות של "מועצות האזרחים" החלו להיות פרו-נאציים באופן מפורש יותר. בזמן שלמד באקדמיה הצבאית של ריברסייד, כיתתו קיבלה עונש לאחר שהתגלה כי דיוק מחזיק בדגל נאצי. בסוף שנות ה-60 פגש דיוק את וויליאם לותר פירס, מנהיג הברית הלאומית הנאו-נאצית והלאומנית הלבנה, שהשפיע עליו לכל החיים. דיוק הצטרף לקו קלוקס קלאן ב-1967, כשהיה בן 17 בלבד.
בשנת 1974, דיוק הקים את אבירי הקו קלוקס קלאן (KKKK) בלואיזיאנה, זמן קצר לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת לואיזיאנה. דיוק זכה לראשונה לתשומת לב ציבורית רחבה בתקופה זו, כאשר הוא ניסה לשווק את עצמו כאיש קו קלוקס קלאן מטופח ומהוקצע. דיוק גם ביצע רפורמה בארגון, קידם אי-אלימות, ובפעם הראשונה בתולדות הקלאן, נשים התקבלו כחברות שוות וקתולים עודדו להגיש בקשה לחברות. ג'וליה ריד טענה ב"ניו יורק ריוויו אוף בוקס", באפריל 1992, כי דיוק נאלץ לעזוב את הקלאן לאחר שמכר עותק של רישומי החברים שלו למנהיג קלאן מתחרה שהיה מלשין של הבולשת הפדרלית.
בשנת 1989 נבחר כחבר בבית הנבחרים של לואיזיאנה. בשנת 1991 התמודד בבחירות לתפקיד מושל לואיזיאנה, אך הפסיד למועמד הדמוקרטי.
דעותיו

דיוק הוא לאומן לבן אמריקאי, נאו-נאצי ומכחיש שואה. בשנת 2003 הוציא לאור את ספרו Jewish Supremacism: My Awakening to the Jewish Question. בספר דיוק שוזר יחדיו עלילות אנטישמיות שונות כדי להציג את הטענה בדבר מזימה יהודית להשתלט על העולם. בשנת 2007 יצאה גרסה מחודשת לספר. הספר תורגם למספר שפות. בספרו טוען דיוק כי המצב הטבעי של הטבע הוא מלחמה מתמדת בין הגזעים השונים, כשסופם של הגזעים הלא לבנים הוא להפסיד. דיוק מציג את היהודים כגזע טורף ומדכא וזאת כדי להצדיק את האנטישמיות. הוא אף טוען כי היהודים מאמינים באופן קולקטיבי כי הם גזע עליון. דיוק טוען כי למהפכה הבולשביקית לא היה שום קשר לקומוניזם, אבל הייתה מזימה יהודית להשתלט על רוסיה. דיוק טוען כי השואה היא מזימה יהודית ליצירת אהדה; אין יהודים שנהרגו במהלך מלחמת העולם השנייה. סיבת ההפרדה בין הדת למדינה בארצות הברית אינה כדי למנוע רדיפות דתיות לא צודקות, אלא כדי להפריד ולמשול על הנוצרים האמריקאים. הגלובליזציה היא כוח שנועד להיתפס בקונספירציה על ידי היהודים. ביטול החוקים נגד נישואי תערובת בארצות הברית היה מזימה יהודית שנועדה להחליש את הגזע הלבן.
פיגועי 11 בספטמבר במרכז הסחר העולמי הובלו על ידי ישראל ובוצעו על ידי המוסד. אף יהודי לא נהרג במתקפות. בספרו דיוק גם מצטט טקסטים יהודיים עתיקים, שמוכיחים כביכול כי רובם המכריע של היהודים המודרניים מאמינים שעליהם לשלוט בעולם.
בפברואר 2016, הביע דיוק תמיכה במועמדותו של דונלד טראמפ לתפקיד נשיאות ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית, אך טען כי יהודי ארצות הברית מנסים להכשיל את בחירתו: "הגיע הזמן לנקוב בשם האויב שמנצח על חורבננו, אם לא ניפטר מהיהודים, לא תהיה שום תקווה לעמנו". הוא הוסיף כי "היהודים שולטים במדיה, בעולם האקדמי ובעולם הפוליטי" וכי צריך לפעול בעניין זה "במלוא הקיטור" הוא אף פעל לבחירתו של טראמפ לנשיא ארצות הברית. טראמפ תחילה סירב לגנות את דיוק והעליונות הלבנה כשנשאל על כך בראיון בידי ג'ייק טאפר ב-28 בפברואר 2016, אך מספר ימים מאוחר יותר גינה אותו בעת עימות של פוקס ניוז ואמר כי הוא "לא מעוניין ולא זקוק לתמיכתו".
ביולי 2016 הודיע דיוק שירוץ כרפובליקני לתפקיד סנאטור מטעם מדינת לואיזיאנה. במהלך הקמפיין אמר: "היהודים שולטים בתקשורת ובמערכת הבנקאית ומסיתים את השחורים נגד הלבנים בארצות הברית". הוא סיים את הקמפיין במקום השביעי עם 3% בלבד מהקולות (58,606 מתוך 2 מיליון אנשים שהצביעו).
פלילים

בשנים 1993–1999 קיבל מאות אלפי דולרים מתומכיו, לאחר שביקש מהם תרומות בשל מצוקה כלכלית, זאת כאשר בפועל היה דיוק במצב כלכלי יציב. הוא השתמש בכספים למטרות אישיות והימורים. ב-2002 הורשע בעבירת מס ובהונאת דואר ונגזרו עליו קנס ו-15 חודשי מאסר אותם ריצה בכלא בטקסס.
כתבים

Duke, David (2003). Jewish Supremacism. Free Speech Press. ISBN 1-892796-05-8. נבדק ב-2015-04-01.
Duke, David (1998). My Awakening. Free Speech Press. ISBN 1-892796-00-7.
הערות שוליים

↑  יוסי ורטר, הבוחרים בלואיזיאנה העדיפו אה הנובל על פני הנאצי, חדשות, 18 בנובמבר 1991
↑  Religious Intolerance in America: A Documentary History by John Corrigan and Lynn S. Neal, University of North Carolina Press, 10 May 2010, p.251-252
1 2 3 4  David Duke: Ideology, part of Extremism in America, Anti-Defamation League
1 2  "Globalization, Conspiracy Theory, and the Shoah," by Mark Weitzman, in Holocaust Denial: The Politics of Perfidy, ed. Robert S. Wistrich, Walter de Gruyter, p.197
↑  David Duke: Tactics, part of Extremism in America, Anti-Defamation League
↑   הגרדיאן ורויטרס, לה פן וראש הקו קלוקס קלאן לשעבר תומכים בטראמפ, באתר הארץ, 28 בפברואר 2016
↑   טלי קרופקין, עליית טראמפ מבשרת את רנסנס ארגוני העליונות הלבנה, באתר הארץ, 3 באפריל 2016
↑  רן דגוני, ‏"יהודי ארה"ב - בעיה; מכשילים את טראמפ, להיפטר מהם", באתר גלובס, 9 במאי 2016
↑  הקמפיין הטלפוני של מנהיג ה-KKK לשעבר: "הצביעו טראמפ", באתר ynet, 30 באוגוסט 2016
↑   רויטרס, מנהיג קו קלוקס קלאן לשעבר החליט להתמודד לסנאט, באתר הארץ, 25 ביולי 2016
↑   חמי שלו, טראמפ מפלרטט עם הכחשת השואה, אבל העיקר שבונים בהתנחלויות, באתר הארץ, 31 בינואר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260491405171  PLWABN: 9810645865705606  GND: 118975137  ICCU: IEIV094826  ISNI: 0000 0001 1491 4100  LCCN: n88614964  NKC: js20030901007  SUDOC: 073313254  VIAF: 48341093   WorldCat (עם VIAF): 48341093
בית הכנסת חסדאל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1853
 תאריך פתיחה רשמי:  1853 
 תאריך פירוק:  1948 
 
 קואורדינטות:  31°46′31″N 35°13′50″E﻿ / ﻿31.775352°N 35.230665°E﻿ / 31.775352; 35.230665
  (למפת ירושלים העתיקה מוגדלת) בית הכנסת חסדאל(למפת ירושלים העתיקה רגילה) בית הכנסת חסדאל(למפת ירושלים רגילה) בית הכנסת חסדאל(למפת ירושלים מוגדלת) בית הכנסת חסדאל
 
בֵּית הַכְּנֶסֶת חֵסֶדְאֵל היה בית כנסת שהיה ממוקם ברובע היהודי בעיר העתיקה בירושלים, ברחוב חב"ד.
בית הכנסת נוסד בידי יוצאי עיראק בשנת 1853 ה'תרי"ג, ושימש מרכז לקהילת עולי בבל בעיר העתיקה. בית-הכנסת פעל עד כניעת הרובע היהודי במלחמת העצמאות, עת הפך לבית-מגורים למשפחה ערבית.
לאחר מלחמת ששת הימים נותר המבנה כבית-מגורים וחזר לחזקתו היהודית, וכיום הוא משמש את מדרשת הרובע, ולא שב לתפקד כבית כנסת.
ערך זה הוא קצרמרבנושא בתי כנסת ובנושא ירושלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הנס מינך

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 במאי 1911 פרייבורג, הדוכסות הגדולה של באדן, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  27 בינואר 2001 (בגיל 89) רוסהאופטן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 שם לידה:  Hans Wilhelm Münch 
 מדינה:  גרמניה, הקיסרות הגרמנית, גרמניה הנאצית 
 השכלה:  אוניברסיטת טיבינגן  אוניברסיטת מינכן 
 מעסיק:  אושוויץ 
 מפלגה:  המפלגה הנאצית 
 
הנס וילהלם מינך (בגרמנית: Hans Wilhelm Münch;‏ 14 במאי 1911, פרייבורג – 2001, רוסהאופטן), הידוע גם כ"איש הטוב של אושוויץ", היה קצין אס אס גרמני, חבר במפלגה הנאצית (NDSAP), שעבד כרופא במחנות הריכוז דכאו ואושוויץ במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא היה היחיד מבין הנאשמים במשפט אושוויץ הראשון שלא הורשע, שכן הציל את חייהם של אסירים רבים שהעידו לזכותו. מאוחר יותר חזר לגרמניה ועבד כרופא בעיר רוסהאופטן (אנ').
ביוגרפיה > לימודים

לאחר סיום לימודיו בתיכון למד מינך רפואה באוניברסיטאות טובינגן ומינכן, ולקח חלק בחלק הפוליטי של המנהיגות הסטודנטים של הרייך (Reichsstudentenführung). ב-1937 הפך לחבר ב-NSDStB, "איגוד הסטודנטים הנאציונל-סוציאליסטי (Nationalsozialistischer Deutscher Studentenbund) וב-NSKK כלומר חיל הנהגים הנציונל-סוציאליסטי (Nationalsozialistisches Kraftfahrerkorps). באותה השנה הצטרף למפלגה הנאצית. הא קיבלה את התואר דוקטור לרפואה בשנת 1939.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, החליף את הרופאים הכפריים בבוואריה בעקבות גיוסם לצבא. ניסיונו של מינך להתגייס לוורמאכט נדחה, כי פעילותו כרופא נחשבה חשובה יותר.
ביוגרפיה > באושוויץ

עם זאת, ביוני 1943 התגייס לוואפן אס אס כמדען ועבר למכון החיל להיגיינה בראיסקו, כ-4 קילומטרים מאושוויץ. מינך עבד לצד יוזף מנגלה הידוע לשמצה, שהיה בגילו וגם הוא הגיע מבוואריה. שם המשיך מינך במחקר הבקטריולוגי שלו, שאותו הפך כבר לידוע קודם לכן. הוא גם השתתף בבדיקות מזדמנות, בהן ביקר במחנות ובדק אסירים. בקיץ 1944 הועלה לדרגת אונטר-שטורמפיהרר שהייתה דרגת האס אס הזוטרה מבין דרגות הקצונה, (משהו בדומה לסגן משנה).
יחד עם רופאים אחרים, נבחר מינכן לבצע סלקציה ברמפות הסלקציה באושוויץ-בירקנאו של אושוויץ כדי להחליט אילו גברים, נשים וילדים יוכלו לעבוד, באילו מהם ניתן לבצע ניסויים ואילו יישלחו מייד לתאי הגזים. מינך מצא תפקיד זה נורא וסירב להשתתף בעבודת הסלקציה. עובדה זו אושרה מאוחר יותר על ידי עדי ראייה בבית המשפט בקרקוב. במקומו הוצב ד"ר דלמוטה.
למרות שמינך' ערך ניסויים בבני אדם, אלו היו לעיתים קרובות רק הצגות להגנה על האסירים במחנות, שכן בדרך כלל נרצחו נבדקים שהפכו ל"בלתי שמישים". כשאושוויץ פונה ב-1945, הוא שהה שלושה חודשים במחנה הריכוז דכאו ליד מינכן. לפי עדותו של ד"ר לואיס מיכלס, הפעולה האחרונה של מינך לפני פירוק המחנה הייתה לצייד אותו באקדח שיעזור לו להימלט.
ביוגרפיה > משפט אושוויץ

ב-1945, לאחר המלחמה, עצרו אותו האמריקנים לאחר שזוהה כרופא מאושוויץ. הוא נלקח בשבי לקרקוב ב-1946 והובא לדין.
מינך הואשם ספציפית בהזרקת דם נגוע במלריה לאסירים וכן הזריק סמים שגורמים לראומה; עם זאת, כמה אסירים לשעבר העידו לטובת מינך. הוא זוכה על ידי בית המשפט ב-22 בדצמבר 1947, "לא רק מפני שלא ביצע שום פשעים נגד האסירים, אלא מפני שהיה נדיב אליהם ועזר להם בזמן שהיה צריך לקחת אחריות. הוא עשה את כל זה ללא קשר ללאום, גזע, דתו או אמונתו הפוליטית של האסיר." בית המשפט ביסס את החלטתו, בין היתר, על סירובו של מינך להשתתף בסלקציה. מבין הנאשמים במשפט אושוויץ, רק הוא שוחרר.
המשך חייו

לאחר המלחמה עבד במרפאה כפרית ב-Roßhaupten, בוואריה.
בגרמניה המזרחית השתתף מינך במספר כנסים וטקסי הנצחה. הוא הוערך כי הציל כמה אסירי אושוויץ, תוך סיכון חייו. ב-1995, במלאת 50 שנה לשחרור מחנה אושוויץ, ביקר במחנה הריכוז. אווה מוזס קור ששרדה את הניסויים של מנגלה הזמינה אותו. מינך וקור חתמו על הצהרה על מה שקרה והצהירו שלא יכול לקרות דבר כזה שוב לעולם.
מינך שלח מסר גם למכחישי השואה: בראיון עם במאי קולנוע גרמני (ברנהרד פרנקפורטר), שאל פרנקפורטר מה דעתו על הכחשת השואה, שלגביה אמר מינך:
"כשמישהו אומר שאושוויץ הוא שקר, שזו מתיחה, אני מרגיש חוסר החלטיות לענות לו. אני אומר שהעובדות כל כך מוצקות שלאף אחד לא יכול להיות ספק ואני לא אדבר עם האיש הזה יותר כי אין טעם בדיבור איתו. יודעים שמי שנאחז בדברים כאלה שתוארו הוא אדם זדוני שיש לו איזשהו קשר אישי שרוצה לקבור ללא מילים את מה שאי אפשר לקבור בלי מילים."
בשנים האחרונות לחייו, מינך גר ליד אגם פורגן בבית המשקיף על טירת נוישוונשטיין. הוא נפטר בשנת 2001 בגיל 90.
ראו גם

השואה
ניסויים בבני אדם על ידי הנאצים
יוזף מנגלה
אדוארד וירטס
לקריאה נוספת

"שואת יהודי הונגריה 1 (בהונגרית)". אורכב מ-המקור ב-2015-03-13.
"שואת יהודי הונגריה 2 (בהונגרית)".
"Hans Münch". Jewish Virtual Library.
הערות שוליים

↑  "Politischer Leiter der Reichsstudentenführung". אורכב מ-המקור ב-2007-09-30.
↑  Jewish Virtual Library Biography
1 2  FU Berlin: SS-Mediziner in Auschwitz.Berlin 2005 (pdf)(הקישור אינו פעיל, 2018-07)
↑  "Hans Münch". Jewishvirtuallibrary.org. 1995-01-27.
↑  "The Nuremberg Trials: Charges Against Hans Münch".
↑  Reportage zu Dr. Hans Münch, Die Welt
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265877605171  PLWABN: 9810568892705606  BnF: cb137431896 (data)  GND: 119367238  ISNI: 0000 0000 7838 3006  LCCN: n96011576  SUDOC: 114514151  VIAF: 34636532   WorldCat (עם VIAF): 34636532
מרוץ הקפת התבור

| --- | --- |
 ענף:  מרוץ
 תאריך ייסוד:  1952
 ארגון מפעיל:  מועצה אזורית הגליל התחתון
 מדינות משתתפות:  ישראל ישראל
 
מרוץ הקפת התבור ע"ש יצחק שדה הוא מרוץ מסורתי המתקיים מדי שנה. זהו המרוץ הוותיק בישראל, לאחר מרוץ מגנס בירושלים. מסורת מרוצי הקפת התבור החלה בשנת 1952. על פי עיתונאי הספורט הוותיק ישראל פז, הקפת התבור נקבעה על ידי מרכז הפועל, לאחר מותו של האלוף יצחק שדה ולזכרו. לאחר שפרש מצה"ל, יצחק שדה היה חבר מועצת עיריית תל אביב וחבר מרכז הפועל, טבע את הסיסמה "ספורט לאלפים ולא לאלופים". המרוץ מאורגן על ידי מועצה אזורית הגליל התחתון, בשיתוף מחלקת כושר קרבי של צה"ל, מתנדבים וגורמים נוספים.
מטרות הקפת התבור

ריצה תחרותית ועממית במסלול ההררי, תוך מאבק עם מכשולי הטבע.
צעדה עממית בטבע, מאמץ גופני בריא ומשחרר, במסלול הריצה.
שימור ערכי יצחק שדה, הפלמ"ח ומורשת צה"ל באתוס הלאומי, היציאה מן הגדר, טוהר הנשק, ההעזה ולקיחת אחריות, שלום ודו-קיום.
מסלול ושיא המסלול

מרוץ הקפת התבור הוא מרוץ שדה בתנאי שטח מגוונים ולא מרוץ כביש. אורך מסלול הריצה של הקפת התבור הוא 11 ק"מ. תחילתו בנחל השבעה, למרגלות הר תבור, בגובה 80 מטר מעל פני הים. מכאן המסלול מטפס לגובה של 280 מטר, לאורך 3 ק"מ, בעלייה תלולה בינות לבתי הכפר שיבלי. זהו שיא גובה המסלול, בצומת עם הכביש העקלקל המטפס אל פסגת ההר. מסלול המרוץ איננו עולה לפסגה ולכנסיות, אלא יורד בירידה תלולה לכפר דבורייה, מקיף את הכפר אום אל ע'אנם מדרומו, יורד בכביש 65 עד לצומת גזית ומשם מטפס ויורד אל נקודת ההתחלה. מקצה זה פתוח לכל ומשתתפים בו כאלף בני נוער, חיילים וחיילות, בוגרים ובוגרות. מסלול זה של מרוץ השדה, עבר שינויי תוואי קלים במשך השנים ולכן קשה להשוות הישגים מהקפות שנערכו בשנים שונות. בשלושים ההקפות הראשונות (1953–1982) השתתפו בהקפות גם רצים מהירים מחו"ל. שיא המסלול הושג על ידי גינטר קוהל מגרמניה, שקבע תוצאה של 36:36 דקות בשנת 1981.
שינויים בהקפת התבור במרוצת השנים

במשך עשרות שנים, נחשבה הקפת התבור למרוץ מוביל ויוקרתי. באותן שנים נערכו מעט מרוצים, רצים נהרו אליו מכל קצווי הארץ. עם התפתחותה של תרבות הפנאי, נוספו מרוצים רבים בכל רחבי הארץ, וכתוצאה מכך הלכה ודעכה כמות המשתתפים בו. יתר על כן, נוצר מצב שכדי להביא להשתתפותם של הרצים המובילים, לא היה די בהענקת גביעים למנצחים, אלא היה הכרח גם להעניק פרסים כספיים למנצחים.
החל מהמרוץ ה־1 ועד למרוץ ה־43, העיתון על המשמר העניק בכל שנה את הגביע למנצח (עד שחדל לצאת לאור בשנת 1995). החל משנת 1994, הושווה הפרס הכספי למנצחת, לפרס הכספי למנצח.
למן הקפת התבור הראשונה ב־1953 ועד לשנת 1994 (הקפת התבור ה־42), ההקפה נערכה בשבת בבוקר. החל מהקפת התבור ה־43 בשנת 1995, יום התחרות הוקדם משבת ליום שישי, כדי לאפשר גם לחיילי צה"ל לקחת חלק במפעל זה. הקפת התבור נערכת בשטח פתוח, בטבע. האדמה באזור זה עשירה וגשם של שעתיים הופך אותה לעיסה טובענית, מצב שמחייב את דחיית המרוץ. לפיכך, החל משנת 1996 הועתק חודש התחרות מחודש מרץ לחודש אפריל, עקב הצורך להתרחק מעונת הגשמים וכן להימנע מחמסינים המאפיינים את התחלת האביב. עקב חשש כללי מריצה בחום כבד, שעת הזינוק הוקדמה לשעת בוקר מוקדמת מאוד, דבר שמקשה על הגעת הרצים ממרכז הארץ ומדרומה.
בראשית שנות האלפיים, דרכי העפר באזור נקודת הזינוק שופרו וחלקן כוסו באספלט.
מאז 2016 שונה מסלול המרוץ: כבר לא מקיפים את התבור ולכן שונה שם המרוץ הקשה ל"מרוץ התבור". ההסבר שניתן לשינוי המסלול היה צמצום ההפרעה לתנועה לאורך כביש 65. מנקודת הזינוק מטפסים בעלייה התלולה אל הכפר ערב אל שיבלי, אך משם המשך המסלול שונה. כבר לא רצים דרך הכפרים דבוריה, אום אל ע'אנם וכביש 65 עד לצומת גזית. במקום זאת, מתוך ערב אל שיבלי המסלול פונה מזרחה ודרומה (ימינה ושוב ימינה) בתוך יער בית קשת, יורד ונושק לגדר של בית הספר החקלאי כדורי, חוזר לנקודת הזינוק ומתחיל לולאה נוספת בת 4 ק"מ (מסלול הנערים) מדרום לנקודת הזינוק. לולאה זו עוברת ליד צומת גזית, ומשם עולה ומשתלבת עם סוף המסלול המסורתי הקודם.
אליפות צה"ל

החל משנת 1998 מרכז כושר קרבי של צה"ל הצטרף באופן רשמי וקבוע למארגני הקפת התבור, הקפת התבור הפכה גם לאליפות צה"ל במרוצי שדה. למקצה הארוך בן 11 ק"מ נוסף מקצה תחרותי ועממי באורך 5.5 ק"מ, שבו נוטלים חלק יחידות, חיילים וחיילות.