stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עמוס אריכא
קריירה > בתיאטרון

בשנות ה-50 עשה אריכא כברת דרך בעולם התיאטרון (הבימה, התיאטרון הקאמרי, האהל ותיאטרון זירה) והופיע כשחקן בשורת תפקידים ראשיים. הוא נמנה עם מייסדי תיאטרון הפנטומימה שיזם והקים שייקה אופיר במסגרת התיאטרון הקאמרי, כשחזר ב-1952 מפריז בה למד פנטומימה אצל רב-האמן אטיין דקרו. הצגת הבכורה, "מסכות", התקיימה באביב 1954. כן הופיע בתפקיד משני בצדם של שייקה אופיר ושושנה דמארי בסרט הצבעוני הראשון שנוצר בישראל, "באין מולדת". בשנים שעשה בתיאטרון כשחקן ביצע שורה של תפקידים מרכזיים ואחרים, ובהם:
ג'ו ב"הם ידעו מה רצונם" בצוותא עם מאיר מרגלית ועדנה פלידל, (האהל);
ראלף קומו ב"אנשי ריב" עם אילי גורליצקי, חיה הררית, יצחק שילה ואחרים, (הקאמרי);
בן הסנטור ב"הנערה והכושי" לצידה של טובה פרדו (האהל);
ארמן ב"במסעות פרישון" עם יהודה פוקס ויוסף ספרא ב"זירה";
אפרים ב"אני רב החובל" לצד מישא אשרוב, נחום בוכמן, שמואל רודנסקי, שרגא פרידמן, שמוליק סגל (הבימה).
"החמור" תפקיד פנטומימי ראשי בנסר-א-דין בקאמרי בבימויו של יוסף מילוא. בתפקיד זה הופיע אריכא כמאה פעמים.
בנוסף, הועסק אריכא בתיאטראות ילדים, עבורם עיבד וכתב מחזות במרוצת שנות החמישים, כגון "גוליבר במדינת הגמדים" ו"דוד וגלית" בבימויו של מנחם גולן, שהפכו ללהיטים. ב-1957 כתב את המחזה "הטיסה לירח" – שהוצג בתיאטרון לילדים שליד מרכז הגננות והסתדרות המורים תחת שרביט הבימוי של דן קדר (1957). הפזמונים שהושרו בהצגה נכתבו על ידי דידי מנוסי. בד בבד, עיבד את המחזה לספר שאויר על-ידו וראה אור בהוצאת "אורן".
קריירה > במשטרת ישראל

בראשית שנות ה-60, משפרש מעולם התיאטרון, התגייס אריכא למשטרת ישראל בה שירת במגוון תפקידים. בתום השתלמויותיו ביחידות השונות, הוצב אריכא במחלקת ההדרכה, שהייתה אמונה על כל בסיסי ההדרכה של משטרת ישראל. במסגרת זו התמקד בפיתוח מדור פרסומי הדרכה והוצאה לאור, מעלון הסברה חדש דו-חודשי "מהנעשה בעולם המשטרה", ועד לעריכתו של ירחון משטרת ישראל, שעסק בתחומים מקצועיים בעלי זיקה לאכיפת החוק. באותה ימים סייע אריכא גם בהקמת מערכת ההסברה של הסניף הישראלי של ארגון השוטרים הבינלאומי.
בסתיו 1966 היה אריכא לחניך בבית הספר לקצינים בכירים, וסיים אותו באביב 1967. ערב מלחמת ששת הימים נתמנה במסגרת מינוי חירום למפקד בסיס מילואים בנפת רמת גן, שהייתה האחראית לביטחון השוטף בגזרה המזרחית של גוש דן. כעבור חודשים אחדים מונה לדובר משטרת מחוז תל אביב, ובפועל שימש לעיתים גם כדובר המשטרה כולה. תפקיד זה מילא למעלה משבע שנים, ובתקופה האחרונה עד לשחרורו נחשב יד ימינו של מפקד המחוז, ניצב דוד עופר. באותה עת התמקד המחוז בפיקודו של עופר במלחמה בגל אלימות ופשיעה שהחל מתפשט ברחבי המחוז בשנים 1971–1972. אריכא נמנה עם חברי צוות קצינים שסייעו לגבש את מדיניות המחוז לבלימת התפשטות גל האלימות ולצמצום הבריונות.
בסוף שנת 1975 השתחרר אריכא בדרגת סגן-ניצב. המפכ"ל רב-ניצב שאול רוזוליו ביקש ממנו להצטרף ללשכתו במטה הארצי בירושלים, לקדמו בדרגה ולהציבו במעמד של עוזר בכיר, אך הוא ביכר לפרוש ולהתמקד ביצירתו. ימיו במשטרת ישראל סיפקו לו מקור לא אכזב של ידיעות מקצועיות ששימשו אותו בכתיבת רבים מספריו.
קריירה > עבודתו האמנותית

משנת 1946 היה אריכא תלמידם של אהרון אבני ומשה שטרנשוס, וכעבור שנה אף נחשב לצעיר תלמידיהם של יחזקאל שטרייכמן ואביגדור סטימצקי ב"סטודיה" שלהם בה למד במקביל ללימודיו אצל אבני. משנפתחה המדרשה למורים לציור ב-1951, על ידי אהרון אבני (שנפטר באותה שנה והוא בן ארבעים וחמש בלבד) והמחנך אליהו בילס, נמנה אריכא עם תלמידיה הראשונים. באמצע שנות החמישים נסע לאיטליה להשתלמות קצרה באקדמיה לאמנויות יפות ברוונה, שאותה הזכיר לא פעם בספריו. הוא קנה לעצמו גם שם כרשם-אמן בפחם, בעפרון ובעט, הקרוב ברוחו לאנה טיכו ולאופולד קרקואר.
אריכא ממזג בציוריו את נושאי עבודותיו עם נושאי ספריו, נופי הארץ, הדיונות ותל אביב הקטנה. הוא הציג תערוכות יחיד בגלריית ברוך בכר בתל-ברוך (1976), "באנאק גאלרי" בניו יורק (1977), גלריית "יונה גולדברג" בוושינגטון (1977), "גלריית ספראי" בתל אביב (1977), מוזיאון הרצליה (1987), בית הספרייה המרכזית באוניברסיטת תל אביב – (1996), "מגע מקום" – תשעים שנה לתל אביב ושבעים וחמש שנה להרצליה – על יוצרים ודיונות של העיר הלבנה והמשכן לאורך חוף הרצליה – יצירות שהוצגו בבית ביאליק ובמשכן אמנים בהרצליה ב' בשנת 2000. הוא גם אייר את הנובלה של אביו הסופר יוסף אריכא "יום ולילה" שהתפרסמה במהדורה אלבומית מיוחדת (1963), ואחדים מהספרים שהוא עצמו כתב לילדים ובני הנעורים.
במרוצת השנים נהג אריכא לפרסם מעת לעת רשימות שכתב על יוצרים, בהם עמיתים שהכיר את יצירתם מקרוב. רשימותיו הופיעו בעתונים יומיים ובמקומונים. עם האמנים עליהם כתב נמנים אוזיאש הופשטטר, אריה נבון, רוברט בזה, מרסל ינקו, משה שטרנשוס, שמואל טפלר, מרגלית מנור, גבי בן-ז'נו, איתמר סיאני, ערן שקין, יוסף תגר, יגאל תומרקין, ומגדולי הפיסול הישראלי כחנה אורלוף, אברהם מלניקוב, זאב בן-צבי, יעקב לוצ'אנסקי ואחרים. כתיבתו על אמנים ויצירתם נעשית מנקודת מבט של יוצר על יוצרים.
דומה וכזאת הייתה גם התייחסותם של יוצרים שנמצאו במוקד הביקורת האמנותית לאריכא עצמו.
משה בן-שאול, הסופר-צייר והמבקר, כתב עליו ב"מעריב" (1977): "עמוס אריכא, לשעבר דובר המשטרה, ידוע היטב גם כסופר ומספר לילדים וכן כצייר שכבר הציג כמה תערוכות-יחיד. הוא למד באבני, אצל סטימצקי ושטרייכמן, במדרשה למורים לציור ובאיטליה. ציורו הוא ריאליסטי, רישומו הוא דייקני – אך יש בו שאר-רוח, אווירה ויופי קסום."
הסופר-צייר והמבקר עמנואל בר-קדמא סיכם התייחסות דומה ב"ידיעות אחרונות": "...אריכא אוחז בעיפרון לא רק כאמן, אלא כאוטוביוגראף."
המבקר ש. קאופמן ביטא עמדה ברוח זאת כעבור עשר שנים ב"צומת השרון" (רשת שוקן) על תערוכת רישומיו במוזיאון הרצליה (1987): "עמוס אריכא, רשם וירטואוז בעל יד קלילה, אשר הצליח להעניק לנופים שהוא מתאר רוחניות ומשמעות שהם מעבר לנראה. עבודותיו, בהמשך לעבודותיהם של אנה טיכו וקרקואר, שייכות לקבוצת אמנים אשר בורכו בחיוניות ובדינאמיות... הפרסוניזיציה (האנשה) המוענקת לרגבי עפר, לעצים, לאדמה, כל אלה הם חלק מדרך עבודתו של הרשם המעולה."
קריירה > "פטריק קים" וספרים אחרים

בשלבים מוקדמים של פעילותו הספרותית היה עמוס אריכא מעורב עם כותבים נוספים בכתיבה של סדרת ספרוני המתח "פטריק קים" בשם הבדוי "ברט ויטפורד", שהופיעה בהוצאת "רמדור" של אורי שלגי כסדרה מתורגמת כביכול ונחשבה להצלחה מסחרית גדולה. היות שמדובר היה בתופעה תרבותית-חברתית מעניינת בתחום 'ספרות זולה' מ"תוצרת הארץ", שהגיעה לשיאה בשנות השישים והשבעים, היא נחקרה בידי אלי אשד שמנה את אריכא כאחד מחבורת סופרים וחוקרי ספרות שעסקו בכתיבה בשמות בדויים בקטגוריית 'ספרות זולה', להשלמת פרנסתם, בהם כאלה שהחלו בה כבר משנות ה-40. בין כותבי הספרות הזולה באותה תקופה נמנו גם אהרן אמיר, עמוס קינן, פנחס שדה, אריה קרישק, גלעד מורג (חוקר ספרות) ואחרים.
במהלך התחקיר אותרו בבית הספרים הלאומי שני ספרים נוספים אותם כתב אריכא כשהוא משתמש בשמות בדויים. האחד נכתב על רקע משבר הנפט העולמי שפרץ זמן-מה לאחר מלחמת יום הכיפורים. היה זה הרומן "נפט – האל החדש" שהופיע בחתימת ניגאל דון-כיארי (1975). השני הוא "קרלוס – טרור בעל אלף פרצופים", המותחן הראשון (1975) בו שיחזר אריכא את פרקי חייו וקורותיו של איליץ' רמירס סאנצ'ס, הטרוריסט הבינלאומי הנודע כ"קרלוס". מותחן זה הופיע בחתימת א.ל. האנטר. שני ספרים אלה הוצאו לאור על ידי הוצאה תל אביבית קטנה בשם "א.ל. הוצאה מיוחדת". הספרים תורגמו לשפות אחדות והתפרסמו באירופה במחצית השנייה של שנות ה-70. אריכא חזר ונעזר בדמותו הצבעונית של הטרוריסט הבינלאומי קרלוס כפי שיצר אותה, בעת שעיצב כעבור שנים את דמויות המחסלים בספריו הנודעים כ"עוף החול" (פניקס-1979), "שעת הליצן" (1981) ו"אש זרה" (2007).
קריירה > מאמריו

בשנים האחרונות הקדיש אריכא מזמנו לכתיבת מאמרים נוקבים, לעיתים עד בוטות, על אובדן חזון ודרך של ישראל, בעיקר מבחינה מוסרית המסלפת ופוגעת בכוונת מכוון בדמוקרטיה. הוא פרסם יותר מארבע מאות מאמרים מהם באתרים מובילים. באחד ממאמריו האחרונים "כנסת ישראל טמאה", 7 בפברואר 2017, הגיב בביקורת קשה על אישור "חוק ההסדרה". הייתה זו הרשימה הקצרה ביותר שפרסם מעודו:
רשימת ספריו

הכומתות השחורות: רומן (עמיחי, תשט"ו 1955)
ההולכים לסלע אדום: מחזה בשלוש מערכות (סלע, תשי"ז)
הטיסה לירח: ספור לילדים (אורן, תשי"ח 1958)
המסך עולה: רומן (מסדה, תשי"ט 1958)
קול דמי אחים: מחזה בשלוש מערכות (תשכ"–?)
פרשי הגליל בסלע האדום: סיפור לבני הנעורים (מסדה, 1961) הרישומים בידי המחבר
פרשי הגליל במדבר ערב: סיפור לבני הנעורים (מסדה, 1962) הרישומים בידי המחבר
פרשי הגליל בעמק הערבה: סיפור לבני הנעורים (מסדה, 1962) הרישומים בידי המחבר
מבצע קיסריה: סיפור לבני הנעורים (הוצאת א. לוין אפשטיין, 1967) איורים, ריקי בן-ארי
במצולות יפו: סיפור לבני הנעורים (א. לוין-אפשטיין, תשכ"ז) איורים, ריקי בן-ארי
עכו שוקעת: סיפור לבני הנעורים (א. לוין-אפשטיין, תשכ"ח 1968) איורים, ברוך אלרון
נפט – האל החדש: מותחן (הופיע בחתימת שם בדוי, ניגאל דון-כיארי, בהוצאת "א.ל. הוצאה מיוחדת" תל אביב, 1975)
קרלוס – טרור בעל אלף פרצופים: מותחן העוסק במלחמה בטרור (הופיע בחתימת שם בדוי, א.ל. האנטר, בהוצאת "א.ל. הוצאה מיוחדת" תל אביב, 1975)
A man called Jordan (London: Spearman), 1976
Translated into Dutch
Phoenix(New York: New American Library, 1979) Translated into Danish, Italian, Japanese, Norwegian, Dutch, French and Korean
Hour of the clown (New York: New American Library, 1981) Translated into Italian
Journey toward death (New York: New American Library, 1983
The Flying Camel (New York: E.P. Dutton, 1987). Translated into Danish and Norwegian
עלמה בקצה הכפר (זמורה-ביתן, תשנ"א 1991) רומן
נשף חברים (שלגי, תשנ"ג 1993) רומן
אביב שחור (מידות, תשנ"ה 1994)רומן
ישו והאשה הסזאנית (שלגי, תשנ"ו 1995) רומן
תופס הגלים (נירם, תשנ"ח 1998) רומן
הכומתות השחורות: רומן (נירם, תשנ"ח 1998) גרסה משוכתבת של הרומן שהופיע לראשונה בהוצאת עמיחי ב-1955
אש זרה (ספרית מעריב, 2007) רומן מתח
קטלוגים
"אריכא – רישומים" – תערוכת-יחיד במוזיאון הרצליה, הוצאת מ. זינגר ת"א (1987) – מבוא: אוצר התערוכה יואב דגון
"מגע מקום" – תערוכת-יחיד – ציורים ורישומים בחסות "בית ביאליק" בתל אביב ו"משכן אמנים" בהרצליה (2000) – מבוא: אוצרת התערוכות ורדה גנוסר
לקריאה נוספת

משה גרנות, "אדריכלות ספרותית", מאזנים, פברואר 2015
הערות שוליים

↑  רן בוקר, הסופר עמוס אריכא הלך לעולמו בגיל 90, באתר ynet, 30 באוקטובר 2023
↑  עמוס אריכא, מקום נפלא להתפזר בו לכל הרוחות, באתר הארץ, 26 ביוני 2007
↑  גרשון שופמן, "ידיעות אחרונות", במדור "ספרות ואמנות"
↑  הפרק הראשון מהספר "אש זרה"
↑  אלי אשד‏, פטריק קים :הרשימה המלאה, באתר "המולטי יקום של אלי אשד", 10 באוגוסט 2007
↑  אלי אשד‏, השירותים החשאיים של עמוס אריכא, באתר "המולטי יקום של אלי אשד", 17 באוגוסט 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 271173  NLI: 987007257969005171  BIBSYS: 90176706  BnF: cb12586193h (data)  GND: 1024726991  ISNI: 0000 0000 7902 1525  LCCN: n79100869  NDL: 00431687  NLA: 35975154  NLK: KAC201910886  NTA: 070930406  SUDOC: 258115890  ULAN: 500482056  VIAF: 67745296   WorldCat (עם VIAF): 67745296 
ציור העטיפה – שמואל טפלר
עץ גווע בדיונות – רישום בדיות – עמוס אריכא
עירום – שמן על לוח-בד, 1975, אוסף פרטי, ניו-יורק – עמוס אריכא
נוף בדיונות – שמן על-בד 1995 – עמוס אריכא
ספרית מעריב 2007
פורפיריה (עוף)

| פורפיריה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: עגוראים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: רליתיים
סוג:: פורפיריה
שם מדעי
 Porphyrio ‏בריסון, 1760

הפורפיריה (שם מדעי: Porphyrio) היא סוג של עוף טרופי בינוני ממשפחת הרליתיים החי בין צמחי המים הביצתיים ובעל במקור אדום ובולט בעל כרבולת. הפורפיריה מזכירה במעט את הסופית אך חיה בעיקר באזורים הטרופיים ובעלת מקור גדול יותר ונוצות כחולות וירוקות בהירות בכנפיה.
הפורפוריות הן אוכלות כל הניזונות הן מצמחים והן מבעלי חיים קטנים כולל ביצים ואפרוחים של עופות מים אחרים.
הטאקאהה מניו זילנד, עוף חסר יכולת תעופה, הוא המין הגדול ביותר במשפחה.
מינים

פורפיריה מערבית (Porphyrio porphyrio)
פורפיריה כחולה (Porphyrio madagascariensis)
פורפיריה אפורת-ראש (Porphyrio poliocephalus)
פורפיריה שחורת-גב (Porphyrio indicus)
פורפיריה פיליפינית (Porphyrio pulverulentus)
פורפיריה אוסטרלית (Porphyrio melanotus)
טאקאהה (Porphyrio hochstetteri)
פורפיריה זוטרית (Porphyrio alleni)
פורפיריה אמריקאית (Porphyrio martinicus)
פורפיריה תכולה (Porphyrio flavirostris)
בנוסף למינים אלה ישנם עוד כמה מינים שנכחדו.
גלריה

פורפיריה כחולה
טאקאהה
פייטרו דה קורטונה

| --- | --- |

דיוקן עצמי
 לידה:  1 בנובמבר 1596 קורטונה, הדוכסות הגדולה של טוסקנה 
 פטירה:  16 במאי 1669 (בגיל 72) רומא, מדינת האפיפיור 
 שם לידה:  Pietro Berrettini 
 מקום קבורה:  Tomb of Pietro da Cortona 
 תחום יצירה:  ציור, אדריכלות 
 זרם באמנות:  בארוק 
 הושפע על ידי:  אנדריאה קומודי 
 יצירות ידועות:  Caesar Giving Cleopatra the Throne of Egypt, Romulus and Remus Sheltered by Faustulus, Allegory of Divine Providence and Barberini Power 
 
פייטרו ברטיני (באיטלקית:  Pietro Berrettini; ‏ 1 בנובמבר 1596 או 1597 – 16 במאי 1669) הידוע כפייטרו דה קורטונה (Pietro da Cortona) היה צייר, אדריכל ומעצב פנים בשיא תקופת הבארוק.
ביוגרפיה

ברטיני בקורטונה ופעל ברומא בשירותה של משפחת ברבריני והאפיפיור אורבנוס השמיני, בן המשפחה. בין היתר צייר את דיוקנאות בני המשפחה, עיצב ועיטר את ארמון ברבריני ברומא וצייר את הפרסקו הענק המעטר את תקרת ה"גראנד סאלון" (הסלון הגדול) של הארמון. הפרסקו, שציורו ארך שש שנים (1633-1639) נקרא "האלגוריה של ההשגחה העליונה וכוחה (של משפחת) ברבריני". כן עיצב ועיטר את הוילה המשפחתית באוסטיה.
ב-1637 עבר לפירנצה, שם עיטר בפרסקאות, בשירותו של פרדיננדו השני דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה, חדרים בארמון פיטי. בין חדרים אלה, ידועים החדרים המכונים "ארבעת עידני האדם": "עידן הזהב" ו"עידן הכסף" צוירו בשנת 1637. בשנת 1641 נוספו "עידן הברונזה" ו"עידן הברזל". בעקבות הצלחתו בעיטור חדרים אלה, התבקש דה קורטונה לעטר את חמשת החדרים בחזית הקומה המרכזית של הארמון (חדרי קבלת הפנים של הדוכס). דה קורטונה יצר חמישה חדרים הנקראים "חמשת כוכבי הלכת" והם מבוססים על חמשת האלים (על פי המיתולוגיה הרומית המקושרים לכוכבים אלה, על פי מיקומם במערכת השמש על פי תלמי: ונוס (מקושרת לנוגה, אפולו (השמש), מארס (מקושר למאדים), יופיטר (מקושר לצדק) וסטורנוס (מקושר לשבתאי). מאחר שדה קורטונה עזב את פירנצה בשנת 1647, היה זה תלמידו צ'ירו פרי שהשלים את החדרים בשנים שלאחר עזיבתו. חדרים אלה היוו השראה לחדרי כוכבי הלכת בארמון ורסיי שהוזמנו על ידי לואי ה-14, מלך צרפת מאת שארל לה ברון.
רוב עבודותיו כאדריכל לא שרדו. יצירתו הגדולה הידועה ביותר היא כנסיית סנטי לוקא ומרטינה (Santi Luca e Martina), סמוך לפורום רומאנום.
עוד לפני שנודע כצייר ואדריכל, התמחה באנטומיה ויצר סדרת איורים אנטומיים.
הערות שוליים

↑  בכתבים היסטוריים מצויות שתי שנות הלידה ואין הכרעה מחקרית לשנה הנכונה
↑  על הפרסקו
↑  האיורים האנטומיים של דה קורטונה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007274963705171  PLWABN: 9810686274005606  AAG: 1605  AGSA: 3859  BIBSYS: 8051919  BNE: XX878699  BnF: cb12288134z (data)  CANTIC: a10444373  CiNii: DA02132115  DSI: 1086  GND: 118638599  ICCU: RAVV025659  ISNI: 0000 0001 0859 4518  KulturNav: f6b70e21-2540-4ae5-96e2-826d79658f50  LCCN: n79109863  NGV: 5910  NKC: ola2008459871  NLA: 36519637  NLG: 237126  NTA: 072118318  RERO: 02-A000130651  RKD: 18526  SNAC: w6773999  SUDOC: 031717292  Trove: 1269306  ULAN: 500115154  VcBA: 495/52531  VIAF: 95204251   WorldCat (עם VIAF): 95204251
פילדלפיה (מצרים)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידות
 גובה מעל פני הים:  21 מ' 
 היסטוריה
 תרבויות:  התקופה ההלניסטית 
 מיקום
 מדינה:  מצרים 
 קואורדינטות:  29°27′02″N 31°05′03″E﻿ / ﻿29.450555555556°N 31.084166666667°E﻿ / 29.450555555556; 31.084166666667
  (למפת מצרים מוגדלת) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםפילדלפיה(למפת מצרים רגילה) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםפילדלפיה
 
פילדלפיה הייתה עיר עתיקה מהתקופה ההלניסטית־רומית באזור נווה המדבר פיום במצרים, וידועה היום בשם קום אל־חמאם. העיר נוסדה על ידי תלמי השני באמצע המאה ה־3 לפנה"ס. היא שכנה כ־40 ק"מ צפונית מזרחית לעיר פיום של היום. בימינו, האזור הוא מדברי. כמו קרוקודילופוליס, הוקדשה העיר לארסינואה, אחותו ואשתו של תלמי השני.
החפירות בעיר החלו בשנת 1908, והחורבות השתרעו על שטח של כ־1000 על 500 מטר. העיר הייתה מרושתת ברשת של רחובות אורך ורוחב בזווית ישרה, שרוחבם בין 5–10 מטר. בדרום העיר נתגלה מקדש בסגנון מצרי. הממצאים בחפירות כללו חפצים לשימוש יומיומי ופפירוסים רבים, ובבתי הקברות של העיר נמצאו גם ציורי דיוקנאות של מומיות. העיר כונתה על ידי הארכאולוגים "עיר מודל" של אפולוניוס, ראש השרים של תלמי השני.
אחד הממצאים החשובים היה הארכיון של זנון, שהיה פקידו הפרטי של אפולוניוס, ראש השרים, והאחראי על הכספים של תלמי השני, שעבר לגור בעיר לאחר שפרש משירות המדינה.
סן מרינו באירוויזיון 2022

לוגו הקדם הסן מרינזי לאירוויזיון 2022, "Una voce per San Marino"
סן מרינו השתתפה באירוויזיון 2022, שהתקיים בטורינו שבאיטליה, עם השיר "Stripper" של אקילה לאורו. זו הייתה השתתפותה ה-12 בתחרות הזמר של האירוויזיון. רשות השידור הסן-מרינזית, San Marino RTV (SMRTV), הפיקה את הקדם החדש בשם "Una voce per San Marino" כדי לבחור את נציגה לתחרות. בשנה זו כשלה המדינה בניסיון להעפיל לגמר התחרות.
רקע

קדם לאירוויזיון 2022 השתתפה סן מרינו באירוויזיון 11 פעמים, מאז הופעת הבכורה שלה באירוויזיון 2008. שירה לתחרות זו היה "Complice", בביצוע להקת מיודיו. הוא לא העפיל לגמר, והוצב במקום האחרון בחצי הגמר בו השתתף. רשות השידור הממלכתית של סן מרינו פרשה מהתחרות בשנים 2009–2010 בשל קשיים כלכליים אליהם היא נקלעה. בשנת 2014, כשנשלח השיר "Maybe" של ולנטינה מונטה, סן מרינו העפילה בפעם הראשונה בתולדותיה לגמר. היא הגיעה למקום ה-24.
הפעם השנייה שסן מרינו העפילה לגמר הייתה באירוויזיון 2019, עם השיר "Say Na Na Na" של סרהאט. הוא הגיע למקום ה-19 – המיקום הגבוה ביותר אליו הגיעה המדינה לתחרות. באירוויזיון 2021 יצגה סנהיט את המדינה, עם השיר "Adrenalina", בהשתתפותו של הראפר האמריקאי פלו ריידה.
לפני האירוויזיון

ב-5 באפריל 2021 אישרה SMRTV את השתתפותה של סן מרינו באירוויזיון 2022. בנוסף, היא הצהירה כי בניגוד לשנותיה הקודמות של המדינה בתחרות, הנציג לתחרות יבחר באמצעות הקדם החדש, "Una voce per San Marino".‏ ב-22 בספטמבר אותה השנה הסבירה רשות השידור את פורמט האירוע, שהתקיים בין החודשים דצמבר–פברואר 2022. כול האמנים המתחרים חולקו לשתי קבוצות, מקומיים וזרים. האמנים הזרים, שלא היו אזרחי המדינה, הוזמנו לאודישן פרטי עם מפיקי האירוע. שלב האודישנים התקיים ב-13–17 בדצמבר 2021 וב-3–11 בינואר 2022, בתיאטרון טיטאנו שבעיר סן מרינו. לאחר מכן 60 האמנים שהעפילו לשלב הבא בתחרות, התחלקו לשלושה מקצים, כשבכול אחד השתתפו 20 מתחרים מקבוצת הזרים. שלושת המשתתפים שקיבלו את מרב הנקודות עלו לשלב הגמר של קבוצה זו, ואילו חמישה נוספים עברו למשדר גלגל ההצלה, שהתקיים ב-17 בפברואר 2022. מתוך שלב הגמר של האמנים הזרים, ששודר לאחר גלגל ההצלה, העפילו שבעה לגמר הקדם. ב-16 בפברואר התקיים משדר הגמר של האמנים המקומיים. שישה מוזיקאים אזרחי סן מרינו התחרו על שלושת המקומות הפנויים בגמר הקדם. הוא התקיים ב-19 בפברואר, ביום שבת. שלושת האמנים שהגיעו למקומות הראשונים יזכו ב-1,000, 2,000 ו-7,000 אירו בהתאמה. חבר השופטים בשלב הגמר הורכב מאמיליו מונדה, רוברטה פקאני, רוברטו קוסטה, סטיב ליון, מאוריציו ראימו, נאבוק ומימו פאגנלי.
ב-8 בפברואר 2022 חשפה רשות השידור את האמנים שהעפילו לגמר הקדם באופן אוטומטי, בהתאם להחלטה. יום לפני הגמר הודיעה כי בלינד פרש מהתחרות מסיבות אישיות. להלן רשימת האמנים שהעפילו לגמר בהחלטת SMRTV:
SMRTV פתחה את תקופת הגשת השירים לרשות השידור ב-22 בספטמבר 2021. ב-16 בנובמבר, מספר שבועות לפני סגירת ההרשמה, SMRTV הודיעה כי קיבלה למעלה מ-200 שירים, במיוחד מגרמניה, רוסיה ושוודיה, אך גם ממדינות נוספות באירופה, ארצות הברית ואוסטרליה. ביום סגירת ההרשמה התקבלו 585 שירים. ועדה שהוקמה על ידי SMRTV צמצמה את מספר האפשרויות ל-299.
לפני האירוויזיון > שלושת המקצים לאמנים זרים

ב-17 בינואר 2022 זהותם שישים האמנים הזרים וששת האמנים המקומיים שהעפילו לשלב הבא נחשפה על ידי SMRTV. את שישים המוזיקאים חילקו לשלושה מקצים, שהתקיימו בין התאריכים 13 בפברואר–15 בפברואר. מתוך כל מקצה העפילו שלושה מתמודדים לגמר האמנים הזרים שהתקיים ב-18 בפברואר. בשלב זה הצטרפו לשלושת המוזיקאים המקומיים שעברו את שלב חצי הגמר המותאם להם תשעה מתמודדים לגמר הקדם. גלגל ההצלה התקיים ב-17 בפברואר ואפשר לארבעה אמנים זרים להשתתף בגמר המותאם לקבוצתם.
| סדר | אמן | שיר | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | אארון סיבלי | "Pressure" | העפיל לשלב הבא |
| 2 | אלסנדרה סימונה | "A rabbia e favole" | הודחה |
| 3 | אלסיה לבייטה | "World Falls Down" | גלגל הצלה |
| 4 | אליס בורני | "Mezzanotte e ventidue" | הודחה |
| 5 | אנה פאראגו | "Randagia" | גלגל הצלה |
| 6 | אשלי | "In My Mind" | הודחה |
| 7 | ברנדה | "Occhi di uranio" | הודחה |
| 8 | קמילה קאבלטרה | "Move 'Em Like You Never Did" | העיפלה לשלב הבא |
| 9 | דניאל מינקונה | "In This World" | הודחה |
| 10 | דניאלה פיסצ'וטה | "Tic Tac" | גלגל הצלה |
| 11 | דויד רוסי | "Wasted Love" | הודח |
| 12 | אלנה ופרנצ'סקו פאגי | "Nothing Can Blow Me Out" | העפילו לשלב הבא |
| 13 | אליסה דל פרטה | "Labirinto senza fine" | הודחה |
| 14 | אלינורה | "Cuerpo" | הודחה |
| 15 | פלורנט אמארה | "Libre" | הודחה |
| 16 | פריו | "A noite toda" | גלגל הצלה |
| 17 | אליס מראז | "Imma Be" | גלגל הצלה |
| — | אלרייה | — | הודח |
| — | קורינה פרודי | — | הודחה |
| — | דייגו פדריקו | — | הודח |
| סדר | אמן | שיר | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ג'דה וראסקין | "W.A.T. (What a Tragedy)" | גלגל הצלה |
| 2 | ג'ורג'יו בורגס וקלאודיה אף | "Time is Ticking" | הודחו |
| 3 | ג'יזל אברמוף | "Higher Than Before" | גלגל הצלה |
| 4 | איי קוקו | "Born to the River" | הודחה |
| 5 | ג'סיקה אנה קונדון | "Water on the Ground" | הודחה |
| 6 | ז'ואו פאולו אנד מיגל | "Amore, infinito amore" | הודחו |
| 7 | ג'ו רומנו ודהסטולנקיפר | "Hallelujah" | הודחו |
| 8 | קטרין רוסלי | "If You Love Me" | העפילה לשלב הבא |
| 9 | קימברלי גניל | "Pink Skies" | הודחה |
| 10 | קומי וטנבה | "Freedom" | גלגל הצלה |
| 11 | קורט קאסר | "Tears of Gold" | העפיל לשלב הבא |
| 12 | לה בביי | "Fuori di te" | הודח |
| 13 | לאונרדו פרצוטי | "Blessing" | הודח |
| 14 | לורנצה רוקיקיולי | "Non mi batte mai neanche il cuore" | העפילה לשלב הבא |
| 15 | לוקה צ'ימה | "Feed the Flies" | הודח |
| 16 | לוקה ונרי | "Dreams and Beliefs" | הודח |
| 17 | לוסי בלו | "Bla Bla" | הודחה |
| 18 | מאד | "Gitana" | גלגל הצלה |
| 19 | מרקו סלטארי | "Settembre (e poi ciao)" | הודח |
| 20 | מריה קיארה לאוני | "Tiramisù" | גלגל הצלה |
לפני האירוויזיון > גמר לאמנים סן מרינזים

הגמר לאמנים הסן מרינזים התקיים ב-16 בפברואר 2022. מתוך שישה אמנים מקומיים, שלושה העפילו לשלב גמר הקדם.
| סדר | אמן | שיר | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | אליבי | "Cambiamento" | הודח |
| 2 | אליסה מצה | "Gonna Do Me" | הודחה |
| 3 | גארון × דואן | "Power" | העפילו לשלב הבא |
| 4 | ג'דה פינטורי | "Luce e tenebre" | העפילה לשלב הבא |
| 5 | ג'נברה בנצ'יבנגה | "Calma apparente" | הודחה |
| 6 | ג'וליה ויטרי | "Father and Son" | העפילה לשלב הבא |
לפני האירוויזיון > גלגל הצלה

שלב גלגל ההצלה התקיים ב-17 בפברואר 2022, וכלל את חמישה עשר האמנים הזרים שסיימו במקומות 4–8 בשלושת המקצים. חמישה מתוכם העפילו לשלב גמר האמנים הזרים.
| סדר | אמן | שיר | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | אלסיה לבייטה | "World Falls Down" | העפילה לשלב הבא |
| 2 | אנה פאראגו | "Randagia" | הודחה |
| 3 | דניאלה פיסצ'וטה | "Tic Tac" | הודחה |
| 4 | אליס מראז | "Imma Be" | הודחה |
| 5 | פריו | "A noite toda" | העפיל לשלב הבא |
| 6 | ג'דה וראסקין | "W.A.T. (What a Tragedy)" | הודחה |
| 7 | ג'יזל אברמוף | "Higher Than Before" | הודחה |
| 8 | קומי וטנבה | "Freedom" | העפילה לשלב הבא |
| 9 | מאד | "Gitana" | הודח |
| 10 | מריה קיארה לאוני | "Tiramisù" | העפילה לשלב הבא |
| 11 | מרטינה גייטאנו | "Coffee" | הודחה |
| 12 | נדה אנד סיסי | "Malware" | הודחו |
| 13 | סבסטיאן סקמידט | "Running" | העפיל לשלב הבא |
| 14 | סניי אפ | "Viaggio" | הודח |
| 15 | ואניה ואטלה | "Hymn of Hope" | הודחה |
לפני האירוויזיון > טרום-גמר

הגמר לאמנים הזרים התקיים ב-18 בפברואר 2022, וכלל בו את שבעה עשר המתחרים שהעפילו לשלב זה מהמקצים, מהגמר לאמנים מקומיים ומגלגל ההצלה. תשעה מתוכם עברו לשלב גמר הקדם.
| סדר | אמן | שיר | נקודות | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אארון סיבלי | "Pressure" | 46 | 1 |
| 2 | אלסיה לבייטה | "World Falls Down" | 42 | 5 |
| 3 | קמילה קאבלטרה | "Move 'Em Like You Never Did" | 44 | 2 |
| 4 | אלנה ופרנצ'סקו פאגי | "Nothing Can Blow Me Out" | 40 | 8 |
| 5 | פריו | "A noite toda" | 33 | 16 |
| 6 | גארון × דואן | "Power" | 38 | 12 |
| 7 | ג'דה פינטורי | "Luce e tenebre" | 34 | 15 |
| 8 | ג'וליה ויטרי | "Father and Son" | 29 | 17 |
| 9 | קטרין רוסלי | "If You Love Me" | 40 | 10 |
| 10 | קומי וטנבה | "Freedom" | 36 | 13 |
| 11 | קורט קאסר | "Tears of Gold" | 41 | 7 |
| 12 | לורנצה רוקיקיולי | "Non mi batte mai neanche il cuore" | 36 | 14 |
| 13 | מריה קיארה לאוני | "Tiramisù | 42 | 6 |
| 14 | מאטה | "DNA" | 40 | 9 |
| 15 | ריימונדו קטלדו | "Feelin' Broken" | 39 | 11 |
| 16 | סבסטיאן סקמידט | "Running" | 44 | 3 |
| 17 | וינה רוסה | "Sweet Denial" | 43 | 4 |