stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הר מקדונלד (שטח חסות רוס)
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד, אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1961–1962.
ההר נקרא על שם טום מקדונלד (Tom Macdonald), שהיה שר החוץ ושר ההגנה של ניו זילנד, במהלך תכנון המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי.
מקדונלד הוביל וקידם את השתתפות ניו זילנד בחקר אנטארקטיקה במסגרת המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1956–1958.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2  נתוני גובה
וולפגנג נוישמידט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1901 Söll, אוסטריה 
 פטירה:  9 בפברואר 1977 (בגיל 76 בערך) 
 מדינה:  אוסטריה 
 מקצוע:  סוהר 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (6 במאי 1980) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  וולפגנג נוישמידט
 
וולפגנג נוישמידט (בגרמנית: Wolfgang Neuschmidt;‏ 1901 – 1977) היה מפקד הכלא בעיר אינסברוק, אשר הציל יהודים שהיו תחת חסותו במתקן הכליאה בפיקודו תוך סיכון חייו ועל כך קיבל את אות חסיד אומות העולם.
כמפקד כלא אינסברוק, נוישמידט הצליח בכמה מקרים לעזור ליהודים לברוח מהנאצים. תחת ניהולו הוא שיפר את תנאי המאסר ליהודים ואסירים רוסים שנכלאו על ידי הנאצים במתקן הכליאה. ב-13 בנובמבר 1944 הגיעו למתקן הכליאה לאוקדיה יוסטמן (לימים לוריין יוסטמן ויסינקי) אישה יהודיה מלודז', אשר הובאה לאוסטריה כעובדת כפייה.
מאוחר יותר נוישמיד גילה כי הגסטאפו עומד לגרש את האסירים למחנה הריכוז וההשמדה אושוויץ. בין האסירים שעמדו לפני גירוש היו יוסטמן, מרים פוקס, האחיות רות ורגינה ליטמן ופאולינה יאנסויץ בת ה-12. נוישמידט מנע את שילוחן לאוושוויץ בטענה שהוא זקוק לידיים עובדות במטבח הכלא.
נוישמידט ומנהל המטבח בכלא ארווין לוץ דאגו למחסורן ולשיפור תנאיהן בכלא. לנשים היו תנאים טובים יותר מאשר לאסירים אחרים בבית הכלא. למרות התנאים הטובים להן זכו הנשים, איום הגירוש ריחף מעל ראשן. באחת הפעמים בהם התבקשו שלטונות הכלא למסור אסירים, שמותיהן של הנשים הופיעו ברשימת המיועדים לגירוש שנמסרה על ידי הגסטפו לקצין בכלא קרל דיקבאואר. נוישמידט שיכנע אותו להשהות את הגירוש על מסיבות הומניטריות. אנטון דייץ גם הוא קצין בכלא נרתם לעזור במאמצי ההצלה.
בקיץ 1944 הבינו קציני הכלא כי לא יצליחו להגן לעד על הנשים ושיכנעו אותן להימלט ולחיות במחתרת. לוץ מסר לנשים כתובות והצהיר שהוא מוכן לסכן את עצמו בשביל להצילן. בעזרת עובד המטבח בכלא הגיעו יוסטמן ופוקס למריה שטוקר שם הוסתרו כמה ימים עד שהועברו לביתן של מריה וונדה פטריקוביץ' אם ובתה, שם קיבלו מחסה.
נוישמידט סירב לשלוח את רות ליטמן כי חלתה בדלקת ריאות. ב-1 במרץ 1945 היא נשלחה למחנה מעצר לבעלי אזרחויות זרות ביאנסבאך. רישומה למחנה המעצר לא התאפשר בגלל חוקי נירנברג. הוא השביע אותה לא לגלות את מוצאה. ליטמן שרדה את המלחמה.
ב-6 במאי 1980 הוכרו מצילהן של הנשים, נוישמידט, לוץ, דייץ, מוזר, שטוקר ופטריקייביץ' האם והבת כחסידי אומות עולם.
ולריאן ועיר אלף הכוכבים

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  ולריאן ולורלין (קומיקס)  מאת פייר כריסטין וז'אן-קלוד מזייר
 בימוי:  לוק בסון 
 הופק בידי:  לוק בסון, וירג'יניה סילה 
 תסריט:  לוק בסון 
 עריכה:  ז'וליין ריי 
 שחקנים ראשיים:  דיין דיהן קארה דלווין קלייב אוון ריהאנה אית'ן הוק הרבי הנקוק קריס וו רוטגר האוור ג'ון גודמן אליזבת דביקי
 מוזיקה:  אלכסנדר דספלה 
 צילום:  תיירי ארבוגסט 
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  EuropaCorp, Fundamental Films 
 חברה מפיצה:  Lionsgate EuropaCorp
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  צרפת 26 ביולי 2017 ארצות הברית 21 ביולי 2017 ישראל 20 ביולי 2017
 משך הקרנה:  137 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מדע בדיוני, סרט פעולה, סרט בסוגת ספרות עלילה ספקולטיבית, סרט הרפתקאות 
 תקציב:  177.2 מיליון דולר
 הכנסות:  225.2 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   valerian
 www.valerianmovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
ולריאן ועיר אלף הכוכבים (באנגלית: Valerian and the City of a Thousand Planets) הוא סרט פעולה ומדע בדיוני צרפתי בשפה האנגלית. הסרט הופק, נכתב ובוים על ידי היוצר הצרפתי לוק בסון, ומבוסס על סדרת קומיקס צרפתית בשם "ולריאן ולורלין" מאת פייר כריסטין וז'אן קלוד מז'יר.
בסרט מככבים קארה דלווין ודיין דיהן, והוא יצא לאקרנים ב־26 ביולי 2017 בצרפת.
עלילה

ולריאן (דיין דיהן) ולורלין (קארה דלווין) הם שני סוכנים של ממשלת הטריטוריות האנושיות ואחראים על שמירת הסדר ברחבי היקום. ולריאן חושק בשותפתו למקצוע ומפעיל עליה גינוני חיזור שוב ושוב, אך לורלין מסתייגת מן העבר הזוגי הענף שלו. מפקדם של השניים (קלייב אוון) שולח אותם למשימה בעיר הגלקטית המרהיבה ביופייה - אלפא. העיר היא מטרופולין המורכבת מאלף מינים מכל קצוות היקום. 17 מיליון תושבי אלפא התכנסו יחדיו לאורך זמן לאיחוד הכישרון, הטכנולוגיה והמשאבים העומדים לרשותם, למען טובת הכלל. אך לא כל התושבים חולקים מטרה משותפת זו, וכוחות בלתי נראים מציבים את שאר התושבים בסכנה.
דמויות

דיין דיהן - קפטן ולריאן, סוכן מיוחד העוסק בחלל והזמן, שותפה ומאהבה של לורלין.
קארה דלווין - סגן לורלין, סוכנת מיוחדת העוסק בחלל והזמן, שותפתו ומאהבתו של ולריאן.
קלייב אוון - ארון פיליט, המפקד של ולריאן ולורלין.
ריהאנה - באבל, בדרנית משנת-צורה.
אית'ן הוק - ג'ולי, סרסור.
הרבי הנקוק - שר הביטחון של האנושות.
קריס וו - קפטן נזה.
רוטגר האוור - נשיא פדרציית המדינות העולמית.
ג'ון גודמן - איגון סירוס (דיבוב), פיראט חלל והפושע המבוקש ביותר בגלקסיה.
אליזבת דביקי - הקיסרית האבאן לימאל (דיבוב).
סשה לוס - הנסיכה ליחו-מינה
פיתוח

ב-2012 הוכרז כי לוק בסון מתכנן לעשות סרט בהשראת הקומיקס הצרפתי "ולריאן ולורלין" שפורסם בשנת 1967 וזכה להצלחה רבה (נמכרו 10 מיליון עותקים והסדרה תורגמה ל-21 שפות).
ב-12 במאי 2015, צייץ בסון בחשבון הטוויטר שלו כי הוא יכתוב ויביים את הסרט וכי קארה דלווין ודיין דיהן יככבו בו. הסרט מהווה את חזרתו של בסון לסוגת האופרת חלל, לאחר 20 שנה מצאת סרטו האלמנט החמישי, והמשך התעסקות במדע בדיוני לאחר הצלחת סרטו לוסי.
תקציב הסרט עמד על כ-197 מיליון אירו, ונכון ל-2017 זהו התקציב הגבוה ביותר לסרט צרפתי. בריאיון לרדיו הצרפתי באוגוסט 2015 אמר בסון כי לצלם את הסרט בצרפת יהיה יקר מידי. העובדה שהסרט דובר שפה זרה (אנגלית) שוללת ממנו את האפשרות לקבלת זיכוי מס מהמדינה, על אף שצילום הסרט בצרפת היה מייצר מקומות עבודה לכ-1,200 אנשי צוות. לבסוף הותאמו הקריטריונים על מנת לקבל זיכוי מס עבור הסרט, והצילומים נערכו באולפנים בבעלות בסון מצפון לפריז.
דלווין, דיהן ובסון בכנס קומי קון בסן דייגו ב-2016
הר מקינטוש (האי רוס)

ערך זה עוסק בהר באי רוס שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  2,600 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  77°31′00″S 168°41′00″E﻿ / ﻿77.516666666667°S 168.68333333333°E﻿ / -77.516666666667; 168.68333333333
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר מקינטוש(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר מקינטוש
 
הר מקינטוש (באנגלית: Mount McIntosh) הוא הר נישא בחלק המערבי של רכס ההרים גבעות קייל, באי רוס, שבאנטארקטיקה.
הר מקינטוש הוא הגבוה בהרי רכס גבעות קייל - גובהו של הר מקינטוש 2,600 מטרים מעל פני הים; הר מקינטוש הוא ההר ה-632 בגובהו באנטארקטיקה.
ההר ממוקם בקצה הצפון - מערבי של קרחון טיילת לופטי; 3 קילומטרים ממזרח לפסגת הר הטרור.
ההר בולט למרחוק מאחר שעל המדרון הצפוני שלו יש רצועות אלכסוניות של סלעים ושל קרח.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו בשנת 2000 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הוועדה התבססה בבחירת השם על הצעתו של פיליפ ר. קייל (Philip R. Kyle).
קייל הציע לקרוא להר על שמו של הגאולוג ויליאם סי. מקינטוש (William C. McIntosh), מהמכון לכרייה וטכנולוגיה של ניו מקסיקו. מקינטוש עבד רבות באנטארקטיקה במסגרת התוכנית האנטארקטית של ארצות הברית. מקינטוש תמך במחקרים של קייל שנערכו בהר ארבוס. מקינטוש ביקר בהר ארבוס בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1977–1978, ו-15 פעמים לאחר מכן, עד שנת 1999.
הערות שוליים

↑  ההודעה הרשמית על מתן שמות אנטארקטיים בצו פרסום השמות הרשמי של ממשלת ניו זילנד
1 2 3 4 5 6 7 8 9  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2  הרי אנטארקטיקה לפי גובהם
הר מקגראת' (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בהר בהרי הנסיך צ'ארלס שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  1,714 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי הנסיך צ'ארלס 
 קואורדינטות:  70°53′00″S 65°28′00″E﻿ / ﻿70.8833°S 65.4667°E﻿ / -70.8833; 65.4667
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר מקגראת'(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר מקגראת'
 
הר מקגראת' (באנגלית: Mount McGrath) הוא הר ברכס אראמיס, בהרי הנסיך צ'ארלס שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם 2 קילומטרים צפונית מזרחית להר בושר.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הרכס

הרכס מופה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בשנת 1956.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הרכס ניתן לו על ידי ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה.
הרכס נקרא על שמו של א. א. מקגראת' (A.E. McGrath), שהיה מכונאי דיזל בתחנת מוסון בשנת 1963.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
| רכס אתוס |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | סקילה |  |
| רכסים | ליאה • קוטרר |  |
| הרים | בול • גידינגס • מקנזי • פיטר |  |
| נונאטאקים | דוסון • האנט |  |
| רכס פורתוס |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | כריבדיס • סקילה |  |
| רכסים | האלקומב • מרטין • קורי |  |
| הרים | גאסטון • גבאן • גרדנר • טאר • פולארד • קנהאם • קאצ'ליף • קירקבי • קרוהן • קרייטון |  |
| אתרים אחרים בהרי הנסיך צ'ארלס |
| --- | --- | --- |
| רכסים נוספים | אליסון • סאקסטון |  |
| הרים | בראון-קופר • פורקסט • קרטר |  |
| עמקים ומישורים | מדרון בנט |  |
| נונאטאקים | ארמוניני |  |
| מפרצים | ביינמדארט |  |
ויליאם פרסטון

ויליאם בלרד פרסטון (באנגלית: William Ballard Preston;‏ 25 בנובמבר 1805 - 16 בנובמבר 1862) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר הסנאט של קונפדרציית המדינות של אמריקה מפברואר 1862 ועד למותו בנובמבר אותה שנה. קודם לכן הוא כיהן כמזכיר הצי של ארצות הברית בין השנים 1849–1850 וכחבר בית הנבחרים של ארצות הברית בין השנים 1847–1849.
ראשית חייו

ויליאם פרסטון נולד ב-25 בנובמבר 1805 באחוזת סמית'פילד שבבלקסבורג, וירג'יניה. ב-1821 הוא החל את לימודיו בקולג' המפדן-סידני, שם הוא השתתף בפעילויות ספרותיות. ב-1824 הוא סיים את לימודיו שם והמשיך ללימודי משפטים באוניברסיטת וירג'יניה. ב-1826 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין וב-1831 הוא היה לפרקליט מחוז פלויד שבווירג'יניה. באותה תקופה הוא נשא לאישה את לוסינדה רד ממחוז הנרי שבווירג'יניה.
ראשית הקריירה הפוליטית

כעורך דין צעיר הוא נכנס עד מהרה לפוליטיקה כחבר המפלגה הוויגית וב-1830 הוא נבחר לבית הנבחרים של וירג'יניה. במושב בית הנבחרים של 1831–1832 הוא השתתף פעיל במערכה לביטול העבדות. לאחר מושב זה הוא יצא להפוגה של שמונה שנים מפעילות פוליטית שבמהלכה הוא שב לעבודתו כעורך דין במגזר הפרטי. ב-1840 הוא נבחר לסנאט של וירג'יניה, שם הוא כיהן עד 1844 ולאחר מכן שב לכהן בבית הנבחרים של המדינה. ב-1846 הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית.
מזכיר הצי

במרץ 1849 מינה הנשיא זאכרי טיילור את פרסטון לתפקיד מזכיר הצי של ארצות הברית. בתקופת כהונתו בתפקיד זה לקח על עצמו צי ארצות הברית תפקידים חדשים שנגעו להתפשטותה של ארצות הברית מערבה ולרכישתה של קליפורניה. תנועת הסחר באוקיינוס השקט התרחבה ודגל ארצות הברית נראה על התרנים של ספינות הצי במימיה של סין, בעוד שחופיה של יפן, שהיו אז סגורים בפני המערב, היו אפשרות מפתה ליחסי סחר. הצי עבר אז גם התפתחות טכנולוגית, בעיקר בתחום המעבר מאוניות מפרשים לאוניות קיטור לצד שיפורים בתותחנות. עם מותו של הנשיא טיילור, ארגן הנשיא החדש מילרד פילמור את הקבינט ומינה את ויליאם גרהאם למזכיר הצי החדש. פרסטון פרש שוב מהחיים הפוליטיים.
עם חידוש עיסוקו בעריכת דין, רכש פרסטון לעצמו מוניטין של סניגור מהשורה הראשונה עד שנשלח לצרפת ב-1858 כדי לנהל משא ומתן על הקמת קו מסחרי של אוניות קיטור שיפעל בין לה האבר לבין נורפוק. המשימה בצרפת התנהלה כיאות והמיזם נראה כמבטיח עד שהוא עלה בתוהו עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקאית.
מלחמת האזרחים

עם פרישתן מן האיחוד של מדינות הדרום העמוק, התגבר הלחץ על וירג'יניה ללכת בעקבותיהן. הגישה המתונה עדיין שררה במהלך שנת 1860, אך בראשית 1861 גברו הלחצים שאילצו את אנשי וירג'יניה לשקול פרישה. ב-13 בפברואר אותה שנה התכנסה ועידת הפרישה בריצ'מונד ובין הנציגים בה נמנה גם פרסטון. עם ייסוד הקונפדרציה וחלוקתה של ארצות הברית לשני מחנות ניצים, עברו שני הצדדים לעימות גלוי. משלחת מיוחדת, שעליה נמנו פרסטון, אלכסנדר סטיוארט וג'ורג' ו. רנדולף, יצאה לוושינגטון די. סי., שם הם קיימו ב-12 באפריל פגישה עם הנשיא אברהם לינקולן. הם מצאו את הנשיא נחוש בדעתו להחזיק במבצרים הפדרליים בדרום וב-15 באפריל שבו שלושתם לריצ'מונד. עם הגיע הידיעות על הפגזת פורט סאמטר ב-12 באפריל, תש כוחם של השמרנים והמתונים בוועידת הפרישה. ב-16 באפריל, בהבינו שהפרישה בלתי נמנעת, הגיש פרסטון בישיבה סודית הצעה להחלטת הפרישה, שהתקבלה ברוב של 88 תומכים מול 55 מתנגדים ובכך פרשה וירג'יניה מהאיחוד.
פרסטון נבחר כסנאטור בקונגרס של הקונפדרציה ושירת בו עד מותו באחוזתו ב-16 בנובמבר 1862. הוא נטמן בבית הקברות פרסטון שבבלקבורג, בסמוך לאחוזתו. צי ארצות הברית הנציח את שמו בקריאת משחתת על שמו שהייתה בשירות מ-1920 ועד תום מלחמת העולם השנייה.
הערות שוליים

↑  USS WILLIAM B. PRESTON (DD-344 / AVP-20 / AVD-7) - NavSource Naval History
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1055385711  ISNI: 0000 0001 0605 2651  LCCN: n85185506  NARA: 10568505  SNAC: w6280hds  US Congress: P000518  VIAF: 159027830   WorldCat (עם VIAF): 159027830
הנחיית כלי טיס על הקרקע

הנחיית מטוס באמצעות מקלות הנחיה בולטים
הנחיית כלי טיס על הקרקע (באנגלית: Aircraft Marshalling) היא פעולה של הכוונת כלי טיס מאויש במהלך תנועה בשדה תעופה, מנחת או על סיפון אוניה על ידי איש צוות קרקע, קשר רדיו או אמצעים אלקטרוניים. ההנחיה כוללת הכוונה של טייסי מטוסים ומסוקים מסיום נחיתתם אל עמדת החניה שלהם וממנה עד המראתם, וכן במהלך תנועת כלי טיס לצורכי תחזוקה. טייסי מסוקים מקבלים הכוונה גם בנוגע לנחיתה והמראה.
מטרת ההנחיה

ההנחיה מיועדת לאפשר לטייסי כלי הטיס להניע אותו באופן בטוח ומדויק במרחב הקרקעי או על סיפון האונייה שבהם הוא נמצא. הדבר דרוש על מנת שתנועת כלי הטיס באותו מרחב תהיה יעילה, ובעיקר כדי שכלי הטיס לא יפגע במכשולים קרקעיים, כלי טיס וכלי רכב או אנשים, ושלא יחנה בעמדה העלולה לגרום לפגיעה שכזו על ידי כלי טיס אחרים. פגיעה מעין זו עלולה להביא לגרימת נזקי גוף ורכוש. היא עלולה גם להביא להאטת תנועת כל כלי הטיס הנעים באותו מרחב או לבלימתה, ואלו יביאו לעיכובים ולנזק כספי.
אופן ההנחיה

ההנחיה לכלי טיס על הקרקע נעשית בדרכים שונות - ידנית, באמצעות קשר רדיו או באמצעים אלקטרוניים.
אופן ההנחיה > הנחיה ידנית

ההנחיה הידנית על הקרקע נעשית על ידי איש צוות קרקע הלובש אפוד זוהר בולט ובאמצעות זוג מקלות הנחיה בצבע אדום בולט שהוא מניע באמצעות שתי ידיו, או כפפות אדומות בולטות. בלילה נעשה שימוש במקלות הנחיה זוהרים הנראים בחושך (על מנת למנוע פגיעה בשמיעתו נדרש המכוון להשתמש גם במגיני אוזניים).
תנועות מקלות ההנחיה שבידי המכוון הן התקשורת החזותית בינו לבין טייסי כלי הטיס. קיימות סדרות של תנועות מוסכמות המסמלות פעולות שונות הנדרשות מכלי הטיס (נסיעה קדימה, פנייה ימינה או שמאלה, עצירה, כיבוי מנועים ועוד). סדרות התנועות נקבעו במסגרת מספר סטנדרטים שפותחו על ידי הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית, נאט"ו ורשות התעופה הפדרלית של ארצות הברית. יש ביניהם הבדלים קלים בין התנועות הנדרשות לסימול חלק מהפעולות.
פעולה נוספת של הנחיה ידנית על הקרקע היא תנועה של רכב עקוב אחרי. בפעולה זו נוסע על מסלול ההסעה לפני כלי הטיס כלי רכב המצויד בשלט Follow me על גגו. הוא מנחה את טייסי כלי הטיס מעת סיום הנחיתה אל רחבת החניה המיועדת לו, או מרחבת החנייה ועד לכניסה למסלול הטיסה.
הנחיה לכלי טיס נעשית גם על גבי סיפון נושאות מטוסים או באוניות בעלות מנחת מסוקים על ידי מלחים מצוות הסיפון.
דחיפת מטוס לאחור מעמדת החנייה שלו איננה חלק מהנחיה על הקרקע, שכן במהלכה אין לטייסי המטוס שליטה בתנועתו, אשר מכוונת כולה על ידי מפעילי הרכב הדוחף.
אופן ההנחיה > הנחיה לא-ידנית

הנחיה רבה לכלי טיס על הקרקע נעשית באמצעות קשר הרדיו בין טייסיהם לבין הפיקוח הקרקעי. בסמכותו לאשר כל תזוזה במסלולי ההסעה והטיסה והוא המורה לטייסים לאילו מסלולים להיכנס.
בנמלי תעופה מסוימים נעשית חלק מן ההנחיה על הקרקע באמצעים אלקטרוניים, המחליפים את ההנחיה הידנית. דוגמה לכך היא מערכת Visual Docking Guidance System ‏(VDGS). מערכת זו קיימת בדגמים שונים, והיא מנחה טייסי מטוסים לקראת עגינה בעמדות חנייה ליד גשרי עלייה למטוס.
הנחיית מטוס בשעת חושך באמצעות מקלות הנחיה מאירים
עמדת חניה למטוס ובה מערכת VDGS (במרכז התמונה) בנמל תעופה בטנריפה
הר מקלנן (ארץ אנדרבי)

ערך זה עוסק בהר בארץ אנדרבי שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  ג'ון קנינגהאם מקלנן 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי סקוט 
 קואורדינטות:  67°12′00″S 51°05′00″E﻿ / ﻿67.2°S 51.0833°E﻿ / -67.2; 51.0833
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר מקלנן(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר מקלנן
 
הר מקלנן (באנגלית: Mount McLennan) הוא הר בחלק הצפוני של הרי סקוט, בארץ אנדרבי שבאנטארקטיקה.
ההר נמצא 7 קילומטרים דרומית לגבעות האוורד.
היסטוריה > גילוי ההר

ההר מופה על בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בשנת 1956.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי ועדת השמות האנטארקטית של אוסטרליה.
ההר נקרא על שמו של ק. מקלנן (K. McLennan), חבר צוות אוניית המחקר "דיסקברי" ששימשה את משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1931–1929.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
| הרי סקוט |
| --- | --- | --- |
| רכסי הרים | מקנוטון |  |
| הרים | אלכסייב • ברוקלסבי • ג'ורג' • גידינגס • דבנהאם • מקלנן • סימפסון |  |
| נונאטאקים | נונאטאקי פרוב • נונאטאק אובלאצ'נאיה |  |
| גבעות ומשטחי סלע | גבעות האוורד • סלע וורד |  |
ויה אוגוסטה

שער הניצחון בברה, צפונית לטרגונה, דרכו עברה ויה אוגוסטה
גשר השטן הגותי על נהר ליוברגט בקטלוניה. הגשר הנוכחי הוא שחזור של גשר גותי מהמאה ה-13 שבעצמו ניצב על שרידיו של גשר רומי לאורך ויה אוגוסטה
ויה אוגוסטה (לטינית Via Augusta) הייתה דרך רומית שחצתה את חצי האי האיברי מהעיר גאדס (כיום קדיס) בספרד לחופו של האוקיינוס האטלנטי בדרום, ועד להרי הפירנאים בצפון, אותם חצתה סמוך לים התיכון והתחברה לוויה דומיטיה (Via Domitia). אורכה של הדרך, שהייתה ציר התנועה החשוב ביותר בחצי האי בתקופה הרומית היה כ-1,500 ק"מ, והיא נקראה על שמו של הקיסר אוגוסטוס שהורה על חידושה בין השנים 8 לפנה"ס ו-2 לפנה"ס.
בין הערים אותן חיברה הדרך נמנו קרתגו החדשה (כיום קרטחנה), ולנטיה (ולנסיה), טאראקו (טרגונה), ברקינו (ברצלונה) וגרונדה (ז'ירונה). מהדרך התפצלו דרכים משניות שהגיעו להיספליס (סביליה), אמריטה אוגוסטה (מרידה) ולקורדובה.
הכבישים המודרניים N340 ו-A7 בספרד, עוברים לאורך חלק מהתוואי של ויה אוגוסטה.
ז'ובנאל אמאריז'ו

ז'ובנאל אמאריז'ו (בפורטוגזית: Juvenal Amarijo;‏ 27 בנובמבר 1923 – 30 באוקטובר 2009) היה כדורגלן ברזילאי, ששיחק בעמדת הבלם.
אמאריז'ו שיחק במדי נבחרת ברזיל במונדיאל 1950 הביתי. הוא פתח במרקנאסו נגד אורוגוואי, משחק שבו ברזיל הייתה זקוקה לתיקו כדי להיות אלופת העולם, אולם היא הפסידה ולא הצליחה לזכות בגביע. אמאריז'ו היה האחרון שנותר בחיים מבין השחקנים הברזילאים שפתחו במרקנאסו. בשנת 2009 נפטר מאי-ספיקה נשימתית בגיל  85.
ז'אן-פרנסואה קופה

ז'אן-פרנסואה קופה (בצרפתית: Jean-François Copé; נולד ב-5 במאי 1964), הוא פוליטיקאי יהודי צרפתי ששימש כשר אוצר בשנים 2005–2007, ובין התאריכים 19 בנובמבר 2012 - 15 ביוני 2014 כיהן כנשיא מפלגת האיחוד למען תנועה עממית, מפלגת האופוזיציה העיקרית בצרפת. מכהן כראש העיירה מו.
קורות חיים

ז'אן-פרנסואה קופה נולד במשפחה של מהגרים יהודים לצרפת; משפחת האב היגרה מרומניה ומשפחת האם מאלג'יריה. הוא מגדיר את עצמו כיהודי חילוני.
קופה היה ממובילי המסע הציבורי, שהביא לחקיקה נגד לבישת בורקה בציבור בצרפת.
קופה אב לארבעה ילדים, שלושה מנישואיו הראשונים לולרי דוקינג (Valérie Ducuing), ואחת מזוגיות שנייה. את חברתו ממוצא אלג'ירי, נדיה חממה (Nadia Hamama), נשא לאישה בדצמבר 2011.
הערות שוליים

↑  שם המשפחה קופה נגזר משם סבו, מרקו הירש קופלוביץ', שהיה רופא כללי ביאשי, רומניה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12203449z (data)  GND: 122537246  ISNI: 0000 0000 8122 6431  LCCN: n91038020  SUDOC: 030662729  VIAF: 44346085   WorldCat (עם VIAF): 44346085
ויליאם ניקול גריי

| --- | --- |

 לידה:  1908 
 פטירה:  1988 (בגיל 80 בערך) 
 
ויליאם ניקול גריי (William Nicol Gray)‏ (1908–1988), המפקד האחרון של משטרת המנדט הבריטי בארץ ישראל.
ביוגרפיה

גריי נולד למשפחת איכרים בצפון אנגליה, באזור הגובל עם סקוטלנד. הוא למד בפנימיית גלנלמנד בסקוטלנד ולאחר מכן הוכשר להיות מודד, ובצעירותו עסק בניהול נכסים באנגליה ובאוסטרליה. ב-1939, בפרוץ מלחמת העולם השנייה, התגייס לצבא הבריטי, הוצב בחיל הנחתים המלכותי והוסמך לקצונה. הוא היה מדריך ראשי במרכז אימונים של הצבא. בתחילת 1944 הצטרף ליחידת קומנדו 45 ובעת הפלישה לנורמנדי, לאחר שמפקדו נפגע, נטל את הפיקוד על היחידה והוביל אותה במשך 36 שעות למילוי משימתה. על פעילותו זו זכה באות השירות המצוין. בשנת 1945 הגיע לדרגת לויטננט קולונל וזכה לשדרוג אות השירות המצוין שלו על הובלת יחידת קומנדו בעת חציית הריין בחזית המערבית, קרב בו נפצע. לאחר תום המלחמה השתתף בניהול גרמניה הכבושה.
בארץ ישראל

במרץ 1946 מונה למפקד משטרת המנדט. היה זה בתקופה שלאחר תום מלחמת העולם השנייה, שבה התחדש המרי של היישוב העברי נגד שלטונות המנדט, והתבטא בהגברת ההעפלה, במאבק מזוין נגד השלטונות ובפעילות מדינית נמרצת לקראת הקמת מדינת ישראל. הבריטים, מצדם, החריפו את צעדיהם נגד היישוב  באמצעות מעצרים המוניים, חיפושי נשק, הטלות עוצר ומשלוח צבא רב לארץ ישראל. השיא היה השבת השחורה, ב-29 ביוני 1946, שבה נעצרו ונכלאו רבים מבני היישוב ואנשי הנהגת היישוב. השלטונות לא נרתעו אף מביצוע גזרי דין מוות נגד לוחמי המחתרת שנתפסו (עולי הגרדום). עיקר המאבק נגד היישוב בתקופה זו התנהל על ידי כוחות הצבא הבריטי בארץ ישראל בפיקודו של הגנרל אוולין יו בארקר ובכללם כוחות הדיוויזיה השישית המוטסת ("הכלניות") בפיקודו של הבריגדיר יו צ'ארלס סטוקוול. משטרת המנדט  בפיקודו של גריי שמשה בתקופה זו רק ככוח עזר לפעולות הצבא.
על מנת להתמודד עם המחסור בכח אדם, החליט גריי לפרק את המשטרה הניידת ולהטמיע את אנשיו בשורות המשטרה הכללית. במקומה הציע בריגדיר ברנרד פרגוסון, איש קומנדו בימי מלחמת העולם השנייה שהיה עוזרו של גריי למבצעים, להקים יחידה מיוחדת שתלחם נגד ארגוני המחתרת ותורכב מאנשים ששירתו במלחמה בכוחות המיוחדים הבריטיים. גריי, בעצמו איש קומנדו לשעבר, תמך בתוכנית ובמסגרת המשטרה הוקמו שני צוותים שנבחרו מבין שוטרים וחיילים בארץ ישראל, יוצאי יחידת הקומנדו הבריטית SAS שביצעה במלחמה פעולות נועזות מעבר לקווי האויב. צוות אחד נועד לפעולה באזור חיפה והצפון והשני נועד לפעולה באזור השפלה וירושלים. לשני מפקדי הצוותים מונו קצינים לשעבר ב-SAS. כמפקד הצוות השני מונה רוי פאראן, אחד הקצינים המעוטרים ביותר בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה.
לאחר רצח אלכסנדר רובוביץ על ידי רוי פאראן הודיע ברנרד פרגוסון לגריי שפאראן היה זה שהרג את רובוביץ, אך יחד עם זאת ציין שאצל רובוביץ נמצאה רשימה של 45 שמות של אנשי לח"י. גריי החליט שלא לנקוט פעולה באופן מיידי, על מנת שלא לשבש את פעילות המשטרה כנגד האנשים ברשימה שנמצאה אצל רובוביץ, בתקווה לשבור את הלח"י בירושלים. לפיכך המשטרה לא הודיעה דבר על נסיבות העלמו של רובוביץ, בזמן שמשפחתו חיפשה אחריו. ב-11 במאי הורה גריי לריצ'רד קטלינג להשהות את החקירה של רצח רובוביץ. ב-13 במאי, עם הצטברות מידע נוסף שהעיד על כך שרובוביץ' נחטף על ידי בריטים, הורה גריי לבצע פעולות חקירה רגילות בעניין. הוא טען שלאחר רצח שני שוטרים בריטים ב-12 במאי בירושלים, על ידי המחתרות, מעצר איש משטרה בריטי היה פוגע קשות במורל השוטרים. שבוע לאחר מכן, עם יציאתו ללונדון, לאחר שהתברר שהרשימה כללה רק אוהדי לח"י והייתה חסרת תועלת מבחינת המשטרה, ולאור התגברות הטענות בעיתונות בנוגע לפרשה, הורה גריי על חקירה בפרשת רובוביץ. פאראן נמלט לסוריה, חזר כעבור שבוע, הושם במעצר, נמלט שוב לעבר הירדן ושוב חזר מרצונו. פאראן הועמד לדין על רצח רובוביץ ב-1 באוקטובר 1947 בפני בית דין צבאי בירושלים שזיכה אותו. אחרי הזיכוי הוברח פאראן מן הארץ. פאראן מת בקנדה בשנת 2006.