stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נייט דוג
ביוגרפיה

נתנאל דווין הל נולד ב-19 באוגוסט 1969 בלונג ביץ', קליפורניה. את קריירת השירה שלו החל בנער מקהלה בכנסייה בקלארקסדייל, שבמיסיסיפי שם אביו היה כומר. בגיל 16 נשר מבית הספר בלונג ביץ', עזב את הבית והתגייס למארינס ושירת שלוש שנים.
בשנת 1991 נייט דוג, בן דודו סנופ דוג וחברם המשותף וורן ג'י הקימו הרכב היפ הופ הנקרא 213 (על שם קידומת הטלפון של לונג ביץ'). ההרכב לא הוציא אלבום עד 2004 אז הוציאו אלבום לסגירת מעגל.
הופעת הבכורה של נייט דוג הייתה באלבום של ד"ר דרה, The Chronic ב-1992 בסגנון ראפ-שירה שהפך לסימן היכר שלו שהתקבל היטב על ידי הקהל והמבקרים. שנה לאחר מכן חתם בדת' רואו רקורדס שבזמנו הייתה החברה המובילה בהיפ הופ בחוף המערבי.
בקיץ 1994 וורן ג'י אירח את נייט דוג בסינגל שלו "Regulate". השיר הגיע למקום השני במצעד הבילבורד.
עד צאת אלבום הבכורה שלו ב "G-Funk Classics, Vol. 1: Ghetto Preacher" ב-1997 השתתף וורן ג'י בשירים רבים של ראפרים מהחוף המערבי כמו טופאק שאקור, מיסטה גרימז ועוד.
האלבום לא היה הצלחה, דבר שגרם לו לעזוב את חברת התקליטים Deathrow בטריקת דלת (לאחר סכסוכים פנימים).
בשנת 1998 יצא אלבומו השני "G-Funk Classics, Vol. 1 & 2", שהוא בעצם אלבום כפול: האלבום הישן שיצא שנה לפני כן והאלבום החדש. בשנת 2000 הוציא מחדש את האלבום הכפול רק תחת השם "The Prodigal Son" רק בגרמניה.
בשנת 2001 יצא אלבומו השלישי "Music & Me" בחברת התקליטים אלקטרה רקורדס. האלבום כלל שיתופי פעולה עם בכירי הראפרים, כמו ד"ר דרה, אקזיביט, קורופט, פאבולוס, לודקריס, סנופ דוג, ג'רמיין דופרי ועוד. האלבום זכה לביקורות טובות והצליח למכור 400,000 עותקים.
ב-2002 השתתף בתוכנית ספיישל ידוענים של החוליה החלשה בארצות הברית והודח על ידי אקזיביט ויאנג אם סי. באותה שנה גם הוציא את אלבומו "Essentials" שנכשל במכירות ולא הוציא אף להיט גדול.
ב-2003 יצא אלבומו החמישי תחת השם "Nate Dogg". האלבום היה אמור לצאת ב-2004 אך מועד ההוצאה הוקדם. האלבום הופק על ידי טובי המפיקים ביניהם טימבלנד, סקוט סטורץ' ודיג'יי קוויק.
הוא סבל מאלכוהוליזם ולחץ דם גבוהה, בשנת 2007 לקה בשבץ מה שגרם לשיתוק של כל החלק השמאלי.
שנה לאחר מכן בספטמבר 2008 לקה שנית בשבץ ומאז אושפז מונשם בבית חולים. נייט דוג נפטר ב-15 במרץ 2011.
חיים אישיים

היה אב ל-9 ילדים.
בנו נייג'ל הוא שחקן פוטבול מקצועי ובן אחר, נתניאל ג'וניור הוא זמר הידוע בכינוי "ליל נייט דוג".
מועמדות וזכייה בפרסים

נייט דוג היה מועמד 4 פעמים בטקסי הגראמי בקטגוריות שונות אך מעולם לא זכה (בכל הפעמים היה מועמד על שיתופי פעולה עם זמרים אחרים).
| קטגוריה | שיר | שנה |
| --- | --- | --- |
| ביצוע ראפ הטוב ביותר על ידי צמד או להקה (עם וורן ג'י) | Regulate | 1995 |
| ביצוע ראפ הטוב ביותר על ידי צמד או להקה (עם ד"ר דרה וסנופ דוג) | The Next Episode | 2001 |
| שיתוף הפעולה הטוב ביותר בין ראפ לשירה (עם לודקריס) | Area Codes | 2002 |
| שיתוף הפעולה הטוב ביותר בין ראפ לשירה (עם אמינם) | Shake That | 2007 |
דיסקוגרפיה

1997 - G-Funk Classics, Vol. 1: Ghetto Preacher
1998 - G-Funk Classics, Vol. 1 & 2
2001 - Music & Me
2002 - Essentials
2003 - Nate Dogg
דיסקוגרפיה > סינגלים

| שנה | שם השיר | Hot 100 | U> S. R&B | U> S. Rap | UK Singles | אלבום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1994 | "How Long Will They Mourn Me?" (Thug Life featuring Nate Dogg) | - | - | - | - | Thug Life, Vol. 1 |
| 1994 | "Regulate" (Warren G feat. Nate Dogg) | 2 | 7 | 5 | 5 | Regulate...G Funk Era |
| 1997 | "Never Leave Me Alone" (feat. Snoop Dogg) | - | - | - | - | G-Funk Classics, Vol. 1: Ghetto Preacher |
| 1997 | "These Days" (feat. Daz Dillinger) | - | - | - | - | G-Funk Classics, Vol. 1: Ghetto Preacher |
| 1998 | "Nobody Does It Better" (feat. Warren G) | - | - | - | - | G-Funk Classics, Vols. 1 & 2 |
| 2000 | "The Next Episode" (Dr. Dre feat. Snoop Dogg, Nate Dogg, & Kurupt) | 23 | 11 | 9 | 3 | 2001 |
| 2000 | "Nah Nah" (E-40 feat. Nate Dogg) | - | 61 | - | - | Loyalty & Betrayal |
| 2000 | "Oh No" (Mos Def feat. Pharaohe Monch & Nate Dogg) | 48 | 22 | 1 | 24 | Lyricist Lounge 2 |
| 2001 | "I Got Love" | - | 45 | - | - | Music & Me |
| 2001 | "Can't Deny It" (Fabolous feat. Nate Dogg) | 25 | 13 | 11 | - | Ghetto Fabolous |
| 2001 | "Ballin' Out of Control" ( Jermaine Dupri feat. Nate Dogg) | 95 | 42 | 14 | - | Instructions |
| 2001 | "Area Codes" (Ludacris feat. Nate Dogg) | 24 | 10 | 7 | 25 | Word of Mouf |
| 2002 | "Multiply" (Xzibit feat. Nate Dogg) | - | 40 | 23 | 39 | Man vs. Machine |
| 2002 | "The Streets" (WC feat. Snoop Dogg & Nate Dogg) | 81 | - | 20 | 48 | Ghetto Heismann |
| 2003 | "My Name" (Xzibit feat.Eminem & Nate Dogg) | - | 66 | - | - | Man vs. Machine |
| 2003 | "Gangsta Nation" (Westside Connection feat. Nate Dogg) | 33 | 22 | 9 | - | Terrorist Threats |
| 2003 | "21 Questions" (50 Cent feat. Nate Dogg) | 1 | 1 | 5 | 6 | Get Rich or Die Tryin' |
| 2004 | "The Set Up" (Obie Trice feat. Nate Dogg) | 73 | 39 | 29 | 32 | Cheers |
| 2004 | "Need Me in Your Life" (Memphis Bleek feat. Nate Dogg) | - | - | - | - | M.A.D.E. |
| 2004 | "I Like That" (Houston feat. Chingy, Nate Dogg, & I-20) | 11 | 14 | - | 11 | It's Already Written |
| 2004 | "Time's Up" (Jadakiss feat. Nate Dogg) | 70 | 26 | 19 | - | Kiss of Death |
| 2004 | "Thugs Get Lonely Too" (Tupac feat. Nate Dogg) | 98 | 55 | - | - | Loyal to the Game |
| 2004 | "Groupie Love" (com Snoop Dogg & Warren G) | - | 48 | 24 | - | The Hard Way |
| 2004 | "So Fly" {com Snoop Dogg & Warren G) | - | - | - | - | The Hard Way |
| 2005 | "Hush is Coming" (Hush feat. Nate Dogg) | - | - | - | - | Bulletproof |
| 2005 | "I Need a Light" (Warren G feat. Nate Dogg) | 34 | - | - | 4 | In the Mid-Nite Hour |
| 2005 | "Real Soon" (Tha Dogg Pound feat. Nate Dogg) | - | - | - | - | Welcome to tha Chuuuch: Da Album |
| 2005 | "Shake That" (Eminem feat. Nate Dogg) | 6 | - | - | 28 | Curtain Call: The Hits |
| 2006 | "Have a Party" (Mobb Deep feat. 50 Cent & Nate Dogg) | - | 49 | 23 | - | Blood Money / Get Rich or Die Tryin' (soundtrack) |
| 2007 | "Boss' Life [Remix]" (Snoop Dogg feat. Nate Dogg) | - | 65 | - | - | Tha Blue Carpet Treatment |
ריסוס גרפיטי אשר מנציח ומקדיש את זכרו של נייט דוג בשדרה בוורשה, פולין, אפריל 2013
חוק עקרונות האסדרה

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  4 בנובמבר 2021
 תאריך חקיקה עברי:  א' בכסלו תשפ"ב
 גוף מחוקק:  הכנסת העשרים וארבע
 הצעת חוק:  ממשלתית
 משרד ממונה:  משרד ראש הממשלה
 מספר תיקונים:  0
 נוסח מלא:  חוק עקרונות האסדרה
 
חוק עקרונות האסדרה, התשפ"ב-2021 אושר בכנסת ב-4 בנובמבר 2021, ומרבית סעיפיו נכנסו לתוקף ב-1 בינואר 2022. מטרתו מוצגת בסעיף 1 שלו: "מטרתו של חוק זה לקדם אסדרה מיטבית שנועדה להגשים זכות יסוד או אינטרס ציבורי ולהבטיח את מילוי תפקידי המאסדרים על פי דין, תוך הבטחת איכותה של אסדרה חדשה, טיוב האסדרה הקיימת והפחתת נטל אסדרה עודף." לשם הגשמת מטרה זו החוק קובע את עקרונות האסדרה, מטיל חובות פרוצדורליות שונות על גופי הרגולציה השלטוניים ומקים את רשות האסדרה.
רקע

העיסוק המוסדי במדיניות רגולציה בישראל החל עם קבלת החלטות ממשלה 2118 בנושא "הפחתת הנטל הרגולטורי". החלטה זו התניעה תוכנית ממשלתית לצמצום עלויות הרגולציה, הגדירה תהליך סדור לגיבוש רגולציה חדשה והקימה את אגף מדיניות רגולציה במשרד ראש הממשלה ומיסדה את תפקיד מובילי מדיניות רגולציה, שהוצבו במשרדי הממשלה השונים.
בשנת 2017 הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי (OECD) בחן את מאמצי ממשלת ישראל לשפר את איכות הרגולציה ופרסם דוח בנושא. בין ההמלצות של הדוח - לשפר את המנגנונים הממשליים, להשקיע בהכשרה של הרגולטורים ולקדם בקרה ממשלתית על איכות תהליכי גיבוש הרגולציה.
בעקבות דוח ה-OECD ממשלת ישראל קיבלה את החלטה 4398. החלטה זו הגדירה תהליך ממשלתי לגיבוש רגולציה ולהיוועצות. בנוסף, ההחלטה הגדירה "אבני יסוד למדיניות רגולציה חכמה" כמו ניהול סיכונים, שימוש בנתונים, בחינה מראש ובדיעבד של הרגולציה, שיתוף ציבור, צמצום סתירות בין רגולציות והשקעה במנגנונים ומוסדות כדי לפתח את מדיניות הרגולציה. ההחלטה גם הקימה צוות בין משרדי ("צוות רגולציה חכמה") בו חברים נציגי משרד ראש הממשלה, משרד האוצר ומשרד המשפטים, שתפקידו לבחון סוגיות רוחב ברגולציה.
בשנת 2021 הצוות החל לבחון את מצב הרגולציה בישראל, בדגש על אתגרים ופערים שהתעוררו בעקבות משבר הקורונה. כבסיס לבחינה זו, נערכה בחינה השוואתית של הסדרים חקיקתיים בתחום מדיניות רגולציה על ידי מחלקת הייעוץ והחקיקה שבמשרד המשפטים. בנוסף, הצוות ביקש מעו"ד גיא מור לחבר דוח שינתח את בעיות היסוד והפערים המרכזיים במערכת הרגולטורית בישראל (דוח מור). הדוח מצביע על שבעה פערי יסוד מערכתיים: פער בהגדרה וביעדים לרגולציה איכותית, פער בתהליכים מוגדרים ליצירה ושינוי רגולציה, פער בבקרה על איכות הרגולציה ואיכות התהליכים, פער בבחינה בדיעבד, פער מערכתי בהשוואה למדיניות תקציבית, פערי הכשרה ומיומנות, ופערי תמריצים.
בהמשך לכל האמור, צוות רגולציה חכמה קיים עבודת מטה שכללה שיתוף ציבור. עבודת מטה זו הסתכמה בתוכנית לאומית למדיניות רגולציה שפורסמה בחודש יולי 2021.
התכנית כללה ניתוח של הפערים המערכתיים, סקירה בין לאומית מקיפה על מערכי מדיניות רגולציה בעולם וכן מספר כיווני פעולה שמטרתם לתת מענה לפערים המערכתיים. בין כיווני הפעולה שהתכנית כללה - הקמת גוף בקרה כלל ממשלתי, קיום בקרה על זרם הרגולציה החדשה ועל מלאי הרגולציה הקיימת והמלצות לאימוץ מנגנונים נוספים בעתיד. ההמלצות המיידיות שבתוכנית נוסחו ושולבו כחלק מהצעת חוק ההסדרים לשנת 2021, כהצעה לחוקק חוק חדש - חוק יסודות האסדרה (שמו שונה בהמשך לחוק עקרונות האסדרה).
היסטוריה חקיקתית

בדברי ההסבר להצעת החוק מוצג הרקע לחקיקת החוק:
החוק אושר בכנסת ה-24 כחלק מ"חוק ההסדרים" לשנות התקציב 2021 ו-2022. מרבית סעיפי החוק ייכנסו לתוקף ב-1 בינואר 2022. לאחדים מסעיפי החוק נקבע מועד תחילה מאוחר יותר, כדי לאפשר היערכות נאותה למימושם.
הוראות החוק

החוק קובע עקרונות יסוד לאסדרה איכותית, מקים רשות לאומית לאסדרה ('רשות האסדרה'), מגדיר תהליכי בקרה והיוועצות עם הרשות וגם כללים מתודולוגיים להתנהלות המאסדרים.
הוראות החוק > עקרונות יסוד לאסדרה

סעיף 2 לחוק מגדיר עקרונות יסוד שלאורם על המאסדרים לפעול במסגרת תפקידם. הסעיף קובע שאסדרה מיטבית היא אסדרה המבוססת על עקרונות אלה:
הוראות החוק > הקמת רשות האסדרה

החוק קובע את הקמתה של רשות האסדרה, שתפקידיה:
הוראות החוק > כללי מסגרת עבור מאסדרים

סעיף 19 לחוק קובע כי "מאסדר המציע או קובע אסדרה יעשה כן, נוסף על קידום האינטרס המוגן שעל ביצועו הוא מופקד או מטרות תפקידיו לפי דין, גם לאור העקרונות המנויים בסעיף 2."
כאשר האסדרה מחייבת קבלת אישור מראש מהמאסדר, תהליך קבלת האישור יבוצע, ככל האפשר באמצעים דיגיטליים.
יוקם מאגר אסדרה אחוד, שבו יפורסמו הוראות האסדרה של כל המאסדרים. סעיף 44(4) לחוק קבע שהמאגר יחל לפעול ב-1 ביוני 2022, אך הסמיך את ראש הממשלה לדחות מועד זה בשתי תקופות נוספות שלא יעלו על שישה חודשים כל אחת. ראש הממשלה, נפתלי בנט, ניצל סמכותו זו, ודחה את הקמת המאגר בחצי שנה, ל-1 בדצמבר 2022.
הממשלה תקבע בהחלטתה, מזמן לזמן, למאסדרים, כולם או חלקם, יעדים לטיוב של אסדרה קיימת ולצמצום נטל האסדרה העודף. רשות האסדרה תקבע תוכנית המפרטת את תחומי האסדרה הקיימת שבכוונתה לבחון. כאשר מצאה הרשות, לאחר בחינת אסדרה בתחום מסוים, כי נדרש טיוב של האסדרה באותו תחום, תעביר למאסדר הנוגע לעניין את ממצאי הבחינה, לרבות המלצות עקרוניות בעניינה של האסדרה, ואת התשתית העובדתית שבבסיס ממצאים אלה.
הוראות החוק > הליכי בקרה והיוועצות עם רשות האסדרה

מאסדר המבקש להציע או לקבוע אסדרה, שנדרש לשם קביעתה, לפי החלטות הממשלה, ביצוע תהליך הערכת השפעות אסדרה, יפנה לרשות, בכתב, לשם התייעצות עימה בעניין התהליך האמור שביצע, בצירוף הדוח שערך לגבי התהליך, והרשות תיתן חוות דעת על תהליך זה.
הוראות החוק > חריגים לתחולת החוק

אחדות מהוראות החוק לא יחולו על אסדרה מהסוגים הבאים:
הערות שוליים

↑  החלטה מספר 2118 של הממשלה מיום 22 באוקטובר 2014
↑  דוח ה-OECD על שיפור המנגנונים המוסדיים בישראל
↑  החלטה מספר 4398 של הממשלה מיום 23 בדצמבר 2018
↑  גיא מור, "פערים ובעיות יסוד במערכת הרגולטורית בישראל" ('דוח מור') (2021)
↑  תוכנית לאומית למדיניות רגולציה, עמ' 6 ו-23, יולי 2021
↑  גיבוש התוכנית לשיפור מדיניות הרגולציה והפחתת הנטל הרגולטורי העודף במטרה להתמודד עם משבר הקורונה
↑  תוכנית לאומית למדיניות רגולציה, יולי 2021
↑  אלה לוי-וינריב, ‏זו התוכנית הממשלתית החדשה למלחמה בבירוקרטיה, באתר גלובס, 6 ביולי 2021
↑  הצעת חוק התכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2021 ו-2022), התשפ"ב-2021 - פרק י"ט: אסדרה, ה"ח הממשלה 1443 מ-31 באוגוסט 2021
↑  החלטה מספר 4398 של הממשלה מיום 23 בדצמבר 2018
↑  תוכנית לאומית למדיניות רגולציה, יולי 2021
↑  החלטת ממשלה 2118 מ-22 באוקטובר 2014
↑  חוק התכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2021 ו-2022), התשפ"ב–2021
↑  צו עקרונות האסדרה (דחיית מועד תחילתו של סעיף 37 לחוק), התשפ"ב-2022, קובץ התקנות 10200, 7 ביוני 2022, עמ' 3142
פרד זימרמן

פרדריק רוברט זימרמן (באנגלית: Frederick Robert Zimmerman;‏ 20 בנובמבר 1880 –  14 בדצמבר 1954) היה פוליטיקאי אמריקאי ממוצא גרמני מוויסקונסין, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כחבר הסנאט של מדינתו בשנים 1909–1910, כמזכיר המדינה שלה בשנים 1923–1927 ובשנים 1939–1954. בין שתי תקופות כהונה אלו הוא כיהן כמושל ויסקונסין ה-25 בשנים 1927–1929.
ראשית חייו

פרד זימרמן נולד במילווקי כבנם של צ'ארלס א. זימרמן ושל אוגוסטה (לבית פיסנהאואר) זימרמן. סבו היה פעיל באביב העמים של 1848, ואביו נולד במדינת ניו יורק והיגר לוויסקונסין ב-1875. אמו נולדה בוויסקונסין להורים שהגיעו משטוטגרט. אביו, שעסק ביציקה, נפטר כשהוא היה בן חמש, ומגיל צעיר הוא החל לסייע בפרנסת המשפחה על ידי מכירת עיתונים. לאחר סיום לימודיו בבית הספר היסודי, הוא למד לזמן קצר בבית ספר ערב, והחזיק במשרות שונות עד הגיעו לגיל 22, כאשר הוא פתח מחלבה שסיפקה חלב לתושבי מילווקי. לאחר נישואיו הוא פרש מעיסוק זה כדי לעבוד כסוכן נוסע עבור חברת העור פפיסטר וווגל, וכן עבד כמנהל חשבונות לחברת עצים במילווקי.
קריירה פוליטית

ב-1908 נבחר זימרמן כחבר הסנאט של ויסקונסין מטעם מחוז מילווקי השמיני לאחר שגבר בבחירות בהפרש של שש קולות. כמועמד המפלגה הרפובליקנית הוא זכה ב-1,703 קולות מול 1,697 הקולות של מועמד המפלגה הדמוקרטית הארי ר. מקלוגן ומול 1,159 הקולות של מועמד המפלגה הסוציאליסטית גילברט פור. הוא היה חבר פעיל בסיעה הפרוגרסיבית של מפלגתו, אך כיהן בסנאט רק תקופת כהונה אחת בשנים 1909–1910, ובניסיונו להיבחר לתקופת כהונה שנייה הוא נוצח על ידי על ידי מועמד המפלגה הסוציאליסטית ג'יימס ה. וינט בהפרש של עשרים קולות.
ב-1922 עבר זימרמן, שהיה אז מנהל יחסי העבודה של חברת ייצור המכוניות נאש מוטורס, לעיירה לייק, וכיהן שנתיים במועצת העיירה. באותה שנה הוא זכה במועמדות הרפובליקנים למשרת מזכיר המדינה של ויסקונסין ובבחירות הכלליות ניצח לאחר שזכה ב-77.7 אחוזים מהקולות בהתמודדות מול שלושה מועמדים. בבחירות של 1924 הוא נבחר לתקופת כהונה שנייה מול ארבעה מועמדים וזכה ב-509,771 קולות. במהלך תקופת כהונתו בתפקיד הוא נותר מזוהה עם סיעת הפרוגרסיביים במפלגה הרפובליקנית.
כאשר ב-1926 סירבו הפרוגרסיביים לתמוך במועמדותו של זימרמן למשרת מושל ויסקונסין, זאת בשל העובדה שהוא לא תמך במועמדותו של רוברט לה פולט בבחירות לנשיאות של 1924, הוא התמודד בבחירות המקדימות של המפלגה כמועמד עצמאי. זימרמן זכה במועמדות המפלגה ונבחר לאחר שהתמודד מול מועמד הפרוגרסיביים הרמן אקרן, מועמד סיעת האיתנים צ'ארלס ב. פרי, ומול מועמד עצמאי נוסף. בבחירות הכלליות ניצח זימרמן לאחר שזה ב-350,927 קולות מתוך 552,921 כלל הקולות. ב-1928 הוא נוצח בניסיונו להיבחר לתקופת כהונה שנייה כמושל על ידי וולטר ג'. קולר האב.
לאחר תום כהונתו כמושל לא כיהן זימרמן בשום משרה פוליטית למעט תקופה קצה בנציבות המס על משקאות חריפים ב-1936.
ב-1938 זכה זימרמן שוב במועמדות המפלגה הרפובליקנית למשרת מזכיר המדינה של ויסקונסין, נבחר לתפקיד, וכיהן בו עד מותו. בבחירות של 1952 הוא קיבל את שיעור הקולות הגבוה ביותר בתולדות ויסקונסין שניתן למועמד למשרה פוליטית כלשהי.
זימרמן היה נציג ויסקונסין לוועידה הארצית של המפלגה הרפובליקנית בשנים 1916, 1920, 1924, 1940 ו-1944. במלחמת העולם השנייה הוא הואשם בהיותו חבר ב"אמריקה תחילה" (America First Committee), אך הוא דחה את ההאשמות הללו, אם כי באופן כללי הוא החזיק בעמדות בדלניות.
פרד זימרמן נפטר במילווקי ב-14 בדצמבר 1954, זמן קצר לאחר שנבחר לתקופת כהונה נוספת כמזכיר המדינה. הוא נטמן בבית הקברות פורסט הום שבעיר. בנו, רוברט צ'. זימרמן, כיהן גם הוא כמזכיר המדינה של ויסקונסין בשנים 1957–1975.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1746-1747
הערות שוליים

↑  Beck, J. D., ed. The Blue Book of the State of Wisconsin Madison: Democrat Printing Co., State Printer, 1909; pp. 529, 1130.
↑  Beck, J. D., Ed. The Blue Book of the State of Wisconsin Madison: Democrat Printing Company, State Printer, 1911; p. 347
↑  The Wisconsin blue book, 1923 Madison: The State Printing Board, 1923; pp. 567, 603
↑  Holmes, Fred L., ed. The Wisconsin blue book, 1925; Madison: Democrat Printing Company, State Printer, 1925; p.  566.
↑  "POLITICAL NOTES: In Wisconsin", Time Sept. 6, 1926
↑  Holmes, Fred L., ed. The Wisconsin blue book, 1927. Madison: Democrat Printing Company, State Printer, 1927; pp. 494, 573.
↑  Anderson, William J.; Anderson, William A., eds. The Wisconsin blue book, 1929 Madison: Democrat Printing Company, State Printer, 1929; p. 736
↑  רוברט זימרמן באתר The Political Graveyard (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 119137677X  VIAF: 3403156434631912120002   WorldCat (עם VIAF): 3403156434631912120002
פליקס אמיו

| --- | --- |

פליקס אמיו (שני משמאל) במפגש עם מפקד חיל הים שלמה אראל ומנהל המספנות ישראל ליברטובסקי 1967.
 לידה:  17 באוקטובר 1894 שרבור, מאנש, צרפת 
 פטירה:  21 בדצמבר 1974 (בגיל 80) סירן, או-דה-סן, צרפת 
 שם לידה:  Félix Jean Louis Alexandre Amiot 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  Lévis-Saint-Nom 
 מקום מגורים:  פריז ושרבורג, צרפת
 פעילות בולטת:  יצרן מטוסים, בונה כלי שיט
 מקצוע:  תעשיין
 מעסיק:  Avions Amiot 
 תפקיד:  נשיא (1958–1961) 
 פרסים והוקרה:  מפקד בלגיון הכבוד 
 
פליקס אמיו (בצרפתית: Félix Amiot;‏ 17 באוקטובר 1894 – 21 בדצמבר 1974) היה תעשיין צרפתי, מתכנן ויצרן מטוסים ולאחר מכן יצרן כלי שיט.
המספנה של אמיו התפרסמה בבניית ספינות סער לחיל הים הישראלי. הצלחת ספינות הסער במלחמת יום הכיפורים הביאה מוניטין למספנות שרבורג. אמיו חזה בהצלחת ספינות שבנה טרם מותו.
מטוסי אמיו

אמיו נולד בשרבור שבצרפת למשפחה נוצרית אמידה. בילדותו פיתח תשוקה לטכנולוגיה בכלל ולתעופה בפרט. בשנת 1908 עברה משפחתו להתיישב באזור כפרי ממערב לפריז. באותו אזור בנו חלוצי התעופה צרפתיים מוסכים למטוסים והשטח הפתוח התאים לשדות תעופה. בשנת 1912 בנה אמיו את המטוס הראשון שלו בלה בורז'ה. בשנת 1913 רשם פטנט למערכת הזרקת דלק למנועי מטוסים.
בשנת 1914 התגייס לחיל האוויר הצרפתי ונשלח לחזית. הוא שירת כטייס עד אוקטובר 1915, ואז נקרא על ידי נציג הממשלה האחראי לציוד אווירי לקבל אחריות לבניית מטוסים. את ההון לחברה הביאו היהודים-צרפתיים פול ופייר ורטהיימר (לימים הבעלים של בושם שאנל). ב-1920 ייצר מטוסים מדגמים שונים לשימוש חיל האוויר הצרפתי. ב-1919 הקים מפעל לייצור מטוסים בקולומב. המטוסים הצליחו לשבור שיאי תעופה שונים.
ב-1929 יצרה הממשלה הצרפתית חברה ממשלתית SGA על ידי מיזוג ורכישת יצרנים פרטיים במחיר טוב. אבל ב-1934 התברר שמדובר בכישלון מסחרי. כדי למנוע שערורייה ציבורית החברה הממשלתית נמכרה במחיר נמוך לקבוצה הכוללת את מרסל בלוך האחים ורטהיימר ואמיו.
אמיו פתח בשרבור מפעל בשם Chantiere Aeronautique de Normandy שייצר מפציצים, דגמים חדשים, 370, 350 ו-340, וזכה להזמנות ממשלתיות. עם זאת שיתוף הפעולה עם חיל האוויר הצרפתי השתבש. אמיו עשה כמה טעויות. מחלקת הקניות הממשלתית גרמה לעיכובים רבים, בגלל שינוי במדיניות.
פייר ורטהיימר יצא בינואר 1939 לארצות הברית עם תוכניות לפתוח מפעל הרכבה בניו אורלינס אך העניין לא צלח. בפרוץ מלחמת העולם השנייה נאלצו שותפיו היהודים של אמיו, האחים ורטהיימר, לעזוב במהירות את צרפת. הם יצאו לברזיל ומשם עברו לניו יורק. כדי לשמור מהחרמה את רכושם הרב, כולל חברת הבשמים, העבירו אותו לאמיו.
ב-3 ביוני 1940 הופצצו המפעלים בלה בורג'ה ויומיים מאוחר יותר גם המפעל בשרבור הופצץ. ב-10 ביוני העביר אמיו את המפעל עם 3,000 עובדיו למרסיי והצליח להמשיך לייצר ולספק תעסוקה. באביב 1942 ניסה אמיו ליצור קשר עם פייר ורטהיימר שנעשה מנהל בחברת בל בארצות הברית. החיבור נעשה בלתי אפשרי. מפעל אמיו במרסיי ניסה להעביר מטוסים בצבעי צרפת החופשית בצפון אפריקה. אמיו מימן רשת להברחת אנשים מצרפת לדרום אפריקה. הרשת מצליחה לשלוח מידע לאנגלים. במאי 1943 נתפס מרכז הרשת על ידי הגסטפו. מפעלי אמיו עברו לייצר חלקי מטוסים עבור חברת יונקרס הגרמנית.
לאחר המלחמה האחים ורטהיימר חזרו לצרפת וביקשו בחזרה את רכושם שמסרו אליו. אמיו החזיר את כל מה שנמסר לו למשמרת. האחים הצהירו שקיבלו יותר ממה שמסרו. פעילותו של אמיו בשנות המלחמה נבדקה במסגרת הליכים שנערכו בצרפת נגד משתפי פעולה עם הגרמנים. אמיו יצא ללא אשמה וללא פגם מוסרי. בשנים אלה בנתה חברת אמיו תעופה כ-400 מטוסים דגם של יונקרס 52 שנקרא AAC.1 Toucan.
מטוסי אמיו > שאנל ועליית המשטר הנאצי

בזמן מלחמת העולם ה-2, קוקו שאנל שהייתה ידועה בעמדותיה האנטישמיות החליטה לנצל את עליית המשטר הנאצי באירופה, ובצרפת בפרט, כדי לקבל שליטה בלעדית על החברה "שאנל" משותפיה היהודים, משפחת ורטהיימר - מנהלי "Parfums Chanel" המפיקה את קו הבישום הרווחי ביותר שלה ("שאנל מספר 5"). כל זאת בזכות מעמדה של קוקו שאנל בתור בת הגזע הארי ותומכת מוצהרת של היטלר. משפחת ורטהיימר ובראשם פייר ורטהיימר (אנ') שחזו את הסנקציות נגד היהודים, העבירו מבעוד מועד את חברת הבישום שלהם לפליקס אמיו, שלמרותה הרקע הנוצרי שלו היה קשור עמן בקשרי משפחה, לאחר תום המלחמה, השיב אמיו את בעלות החברה אל חיק חבריו במשפחת ורטהיימר.
מספנות שרבורג

אמיו הפנה את כיוון עסקיו לבניית ספינות דיג וספינות מפרש תחרותיות במפעל על החוף בנמל שרבורג, שנקרא קונסטרוקסיון מקאניק דה נורמאנדי (CMN).
הנצחה

בעיר שרבורג נקראה השדרה המקבילה לנמל בשם Boulevard Félix Amiot - "שדרות פליקס אמיו".
ביאורים

↑  משמאל לימין: עזרא קדם, קורבינייה, שלמה אראל, פליקס אמיו ובנימין תלם.
הערות שוליים

1 2 3  Mazzeo, Tilar J (2010). The Secret of Chanel No. 5. HarperCollins. ISBN 9780061791017.
1 2  Thomas, Dana. "The Power Behind The Cologne". The New York Times: 24 February 2012. Retrieved 18 July 2012
↑  Font, Lourdes (2009-07-02), "Chanel, Coco", Oxford Art Online, Oxford University Press, נבדק ב-2018-11-10
↑  Vaughan, Hal (2011). Sleeping with the Enemy: Coco Chanel's Secret War. New York: Knopf. ISBN 9780307592637.
↑  - שדרות פליקס אמיו באתר מפות גוגל.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007420878405171  BnF: cb13605498g (data)  GND: 1218038993  ISNI: 0000 0000 3731 1006  LCCN: n99015318  Léonore: 4730  SUDOC: 111487374  VIAF: 9175178   WorldCat (עם VIAF): 9175178 
המודל האחרון, מטוס נוסעים תוצרת מפעל אמיו 1948.
מפעל מספנות שרבורג. צילום מ-2008
ז'ילינה

ערך זה עוסק בעיר בסלובקיה. אם התכוונתם למחוז, ראו .
ז'ילינה (בסלובקית: Žilina, בגרמנית: Sillein, בהונגרית: Zsolna, בפולנית: Żylina) היא בירת מחוז ז'ילינה בצפון מערב סלובקיה והעיר הגדולה ביותר במחוז. בשנת 2021 נמנו בעיר 82,656 תושבים, 97% מהם סלובקים.
זו העיר החמישית בסלובקיה במספר האוכלוסין והשלישית בחשיבותה התעשייתית.
גאוגרפיה

ז'ילינה ממוקמת בעמק הנהר ואה באזור בו יובליו הקיסוקה והרג'סנקה נשפכים אליו. העיר מוקפת בהרים.
הרום הממוצע של העיירה הוא 342 מטר מעל גובה פני הים, שטח השיפוט של הרשות המוניציפלית המקומית הוא 80.03 קילומטר מרובע.
הטמפרטורה הממוצעת ביולי היא 18 °C ובינואר 4 °C-. ממוצע המשקעים השנתי הוא בין 650–700 מ"מ גשם. החודשים הגשומים ביותר הם יוני ותחילת יולי. השלג מכסה את העיר לרוב בין 60–80 ימים בשנה.
היסטוריה

בני אדם התגוררו בעמק כבר בתקופה הנאוליתית. הסלאבים התחילו להגר לאזור במאה ה-5 לספירה וגרמנים במאה ה-12. העדות הכתובה הראשונה על ז'ילינה היא משנת 1208 עת נקראה העיר טרה די סלינן. בשנת 1297 כבר הופיע בכתובים השם ז'ילינה. בשנת 1321 ביקר בעיירה המלך קארל הראשון, מלך הונגריה והעניק לעיירה מעמד של עיר חופשית.
מסילת ברזל ראשונה חוברה לעיר בשנת 1872, ובשנת 1883 נפתחה מסילה שחיברה את ז'ילינה לברטיסלאבה.
ב-6 באוקטובר 1938 התקיימה בז'ילינה פגישה של ראשי מספר מפלגות סלובקיות בהשתתפות יוסף טיסו בה הוחלט להצהיר על אוטונומיה סלובקית בתוך צ'כוסלובקיה המתפוררת.
יהודי העיר

יהודים שהגיעו מוורין התיישבו בז'ילינה בסביבות שנת 1820 וקהילה רשמית הוקמה בשנת 1852. בית כנסת נבנה בשנת 1865 ועוד קודם לכן, בשנת 1860 הוקם בית ספר יהודי בעיר. בשנת 1869 בעת הקרע ביהדות הונגריה, השתייכה קהילת ז'ילינה לזרם הנאולוגי.
הקהילה היהודית גדלה מאוד עם הקמת מסילת הברזל בשנת 1872 ובשנת 1881 הוקם בית כנסת יותר גדול עם 400 מושבים. באותה שנה למדו בבית הספר היהודי 345 ילדים, מתוכם 75 ילדים לא יהודיים. בשנת 1900 כבר היו בז'ילינה מעל 1,000 יהודים ובשנת 1912 הוקמה קהילה אורתודוקסית נפרדת שכללה כ-90 משפחות שזכתה להכרה רשמית בשנת 1923. למרות שהיה לה בית כנסת נפרד, ילדי המשפחות האורתודוקסיות למדו ביחד עם הילדים היהודים האחרים בבית הספר היהודי. בשנת 1919 היו כ-2,000 יהודים בעיר, כשישית מהאוכלוסייה. בשנת 1937 ארחה ז'ילינה את אירועי המכבייה של צ'כוסלובקיה. כ-85% מיהודי העיר נשלחו להשמדה בשנת 1942 והעיר גם הייתה תחנת מעבר לכ-59,000 יהודים מסלובקיה שנשלחו להשמדה. אל ז'ילינה גם נמלטו יהודים שברחו מאושוויץ ובה מסרו ב-25 באפריל 1944 ולטר רוזנברג ואלפרד וצלר שנמלטו מבירקנאו ידיעות על השמדת היהודים לנציג מרכז היהודים בעיר.
באוגוסט 1944 נשלחו היהודים הנותרים בעיר להשמדה ורק מעטים שרדו. בשנת 1948 נותרו בעיר כ-500 יהודים, כמחציתם עלו לישראל לאחר שהקומוניסטים השתלטו על צ'כוסלובקיה.
בית הקברות היהודי נמצא בתוך העיר על קרקע בבעלות הקהילה היהודית. המצבות בבית הקברות מכילות כתובות בעברית, גרמנית וסלובקית.
בית הכנסת האורתודוקסי בז'ילינה הוא אחד מעשרים וארבעה אתרי נתיב המורשת היהודית בסלובקיה.
ערים תאומות

לז'ילינה ברית ערים תאומות עם הערים:
הרפובליקה העממית של סין צ'אנגצ'ון, הרפובליקה העממית של סין
פולין ביילסקו-ביאלה, פולין
אוקראינה דניפרו, אוקראינה
בלגיה אסן, בלגיה
בלארוס הורדנה, בלארוס
סרביה קיקינדה, סרביה
רוסיה קרסנויארסק, רוסיה
צ'כיה פרידק מיסטק, צ'כיה
צ'כיה פלזן, צ'כיה
צ'כיה טריניץ, צ'כיה
צרפת נאנטר, צרפת