stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רב מפתח
טכנולוגיה > חישוב יחס אות לרעש

עבור מפתח יחיד, כאשר ישנה השפעה של רעש החיישן ורעש שוט, יחס האות לרעש הוא:
 SNR_{SA}=20log_{10}{N_{e} \over {\sqrt {N_{e}+{\displaystyle \sigma }_{sensor}^{2}}}}
N_{e}- מספר האלקטרונים באות
\displaystyle \sigma _{sensor}- השונות של החיישן.
ברב מפתח, היחס המתקבל במיצוע התמונה מ-m מפתחים:
 SNR_{MA}=20log_{10}{{\sqrt {m}}\cdot {N_{e}} \over {\sqrt {N_{e}+{\displaystyle \sigma }_{sensor}^{2}}}}
שילוב בטלפונים החכמים

עם העלייה בתפוצתם של הטלפונים החכמים והתחרות בין היצרנים, עלה הצורך לספק אמצעי צילום קטן ודק יותר. באמצעות שימוש בזוג מצלמות שעובדות בצוותא, תוך שימוש בתצורות שונות של המצלמה, הטלפונים יכולים להגיע לרמות דיוק בזום, הן בצילומי תמונה בודדת בזום אופטי והן בצילומי וידאו.
במצלמות מרובות מפתחים יכולה להתקבל תמונה רחבה, ובמצלמת טלפוטו מתקבלת תחילה תמונת עומק, שניתן לתקנה באמצעות שימוש בפרמטרי כיול. לאחר מכן, התמונה עוברת תיקון אחרון של טשטוש, ולבסוף מתקבלת תמונה מושלמת.
שילוב בטלפונים החכמים > שיטת צילום אנכית

צילום של תמונה או וידאו, גם תחת תנאים קשים של צילום, התמונה מתקבלת באיכות גבוהה. טלפון בעל יכולת זו הוא בעל 2 מפתחים, האחד בעל עדשה עם שדה ראייה רחב, והשני הוא בעל עדשת טלפוטו, עם שדה צר. שילובם מעניק 2 ערכי זום – בדרך כלל פי 1 או פי 2.
שילוב בטלפונים החכמים > מצלמה דקה

במצלמה דקה משתמשים בשיטת המקופלת. במצלמות בעלות עדשות טלפוטו, נוטות להגדיל את העובי של הטלפון, אך בשיטה זו אפשר לשמור על עובי טלפון של מילימטרים בודדים. שילוב מודול של מצלמות רחבות, ומודול טלפוטו. מצלמת הטלפוטו מעוצבת כך שהאור נכנס דרך פריזמה, שמקפלת את האור, ומובילה אותו דרך קנה העדשות עד להגעה לחיישן המוצב במאונך.
שילוב בטלפונים החכמים > שילוב OIS עם שיטת הקיפול

שיטת OIS ר"ת (optical image stabliztion), מחליף את הקנה של העדשות על שני צירים, לפי תנועה של חיישנים. בשילוב עם השיטה המקפלת, כאשר העדשות מאונכות למשטח המכשיר.
יכולות

יכולת להתמודד עם מצבי תאורה שונים – חושך או אור גבוה מדי, כך שמעניקים תמונה איכותית.
יכולת עומק בתמונה.
שדה ראייה רחב.
רמת דיוק גבוהה עבור זום גדול.
תמונה תלת־ממדית.
שימושים

רכבים אוטונומיים.
משקפי מציאות מדומה ומצלמות 360 מעלות.
לצורכי מעקב ומצלמות IOT.
רחפנים.
ראו גם

מכ"ם מפתח סינתטי
Structure of multi aperture camera
Architecture of multi aperture imaging system
Comparison of (a) multi aperture camera and (b) single aperture counterpart
Variance calculation in multi aperture camera
ריבייראו פרטו

ריבייראו פְּרֶטוֹ (בפורטוגזית: Ribeirão Preto) היא עיר ומטרופולין הנמצאת בצפון-מזרח מדינת סאו פאולו, ברזיל. ריבייראו פרטו היא העיר השמינית בגודלה במדינת סאו פאולו, עם שטח של 650.9 קמ"ר. בשנת 2024, אוכלוסיית העיר הוערכה בכ-750,174 תושבים , והאזור המטרופוליני שלה כלל כ-1,178,910 תושבים. העיר ממוקמת כ-313 ק"מ מהעיר סאו פאולו וכ-706 ק"מ מבירת ברזיל, ברזיליה. גובהה הממוצע של העיר הוא 526.8 מטרים מעל פני הים, והטמפרטורה הממוצעת השנתית בה היא 23 מעלות צלזיוס. הצמחייה המקורית באזור היא יער האטלנטי.
היסטוריה

העיר נוסדה על ידי חקלאים מדרום מזרח מדינת סאו פאולו ביוני 1856. תחילה היו הגידולים המרכזיים בעיירה רעיית בקר וחקלאות לצריכה עצמית. בשנות ה-70 של המאה ה-19 הגיעה גידול הקפה לריבייראו פרטו, ופיתוח מהיר של ענף זה הביא עושר רב לעיר, אשר הפכה בשנות ה-80 של המאה ה-19 ליצרנית הקפה הגדולה בעולם. הקפה, שנודע גם בשם "הזהב הירוק", יצר "בהלת זהב" באזור, ומשך אליו עובדים והרפתקנים ממקומות רבים בעולם. תהליך זה הושפע גם מבניית מסילת הרכבת מוג'יאנה, שחיברה את ריבייראו פרטו לסאו פאולו ולנמל סנטוס, ומביטול העבדות בברזיל בשנת 1888.
מהגרים שהגיעו מאירופה (בעיקר איטליה, אך גם מפורטוגל, ספרד, גרמניה) ומיפן התיישבו בחוות הקפה של ריביירו פרטו וערים שכנות. חלק מהמהגרים, במיוחד האיטלקים, התיישבו ב"נוקלאו קולוניאל אנטוניו פראדו".
לאחר קריסת וול סטריט בשנת 1929, חלק מהמהגרים רכשו את החוות ממעסיקיהם לשעבר, שהפכו למעמד העשיר והמשפיע בעיר.
דמוגרפיה

האוכלוסייה בעיר מורכבת מצאצאים של ילידים אמריקנים, אפריקאים משוחררים, איטלקים, פורטוגלים, ספרדים, יפנים, גרמנים, ומהגרים מלבנון. קבוצות אלו התיישבו באזור לאחר ביטול העבדות, כאשר הוצעו להם קרקעות תמורת עבודה בחוות קפה. במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20, הגיעו מהגרים מצפון מזרח ברזיל, מה שהוביל לגידול באוכלוסיית העיר והחמרה בעוני ובפשע. למרות זאת, רבים מהם תרמו לכלכלה המקומית בעבודה בשדות קני הסוכר ובפרדסים.
נכון להערכת IBGE לשנת 2020, אוכלוסיית ריבייראו פרטו מונה כ-711,825 תושבים. האזור האורבני הכולל של העיר מכיל כ-34 עיריות ומונה כ-1.4 מיליון תושבים.
חלוקה אתנית

| קבוצה אתנית | אָחוּז |
| --- | --- |
לבנים: 63.6%
פרדו-ברזילאי: 27.4%
אפרו-ברזילאים: 8.0%
אסייאתים: 0.8%
שבטים ילידים בברזיל: 0.1%
הערות שוליים

↑  Ribeirao Preto, Brazil Population 2024, worldpopulationreview.com
1 2  Law School of Ribeirão Preto, www.direitorp.usp.br
↑  Silva, Adriana Capretz Borges da (2008). Expansão urbana e formação dos territórios de pobreza em Ribeirão Preto: os bairros surgidos a partir do Núcleo Colonial Antonio Prado (1887). São Carlos: UFSCar.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550585105171  LCCN: n81018973  MusicBrainz: 6083ba02-93a7-40e7-9780-3c9fffefc459  VIAF: 147752790   WorldCat (עם VIAF): 147752790 
צילום של הנוף המקיף את ריבייראו פרטו משנת 2006
רוב מיוחס

תמיכה של רוב מיוחס (או רוב מיוחד) היא תמיכה של רוב הגדול מרוב רגיל, הנדרשת בדרך כלל עבור קבלת החלטות משמעותיות במיוחד.
מצב בו קובעים דרישה לרוב מוחלט או לרוב מיוחס נקרא "שריון", זאת מכיוון שהוא מחייב הסכמה רחבה כדי לבצע שינויים במצב הקיים, כך למעשה נמנעים שינויים רבים בעלי רוב קטן, ונשמרים האינטרסים של קבוצות הרוב בחברה, מצב שעלול להוביל לפגיעה בקבוצות המיעוט.
לדוגמה, הדחת נשיא במדינת ישראל כרוכה בהשגת רוב מיוחס של שלושה רבעים מהמספר הכולל של חברי הכנסת, כלומר 90 חברי כנסת שיצביעו בעד הדחתו על מנת שההחלטה תתקבל.
רוב מיוחס בעולם

במועצת השרים של האיחוד האירופי נדרש רוב מיוחס כדי לאזן את האינטרסים של המדינות הגדולות והקטנות החברות באיחוד.
החוקה ההודית דורשת רוב מיוחס של שני שלישים מן החברים הנוכחים בהצבעה בשני בתי הפרלמנט ההודי כדי לבצע תיקון חוקתי. בנוסף, בעניינים המשפיעים על מחוזים או מדינות מסוימות, לפחות 50% מהמדינות המושפעות מכך, צריכות לאשר את התיקון על מנת שיתקבל.
בקנדה ניתן לפרלמנט הכוח להחליט האם משאל עם בנוגע לעצמאות מחוזית השיג "רוב ברור" ונרמז לכך שרוב מיוחס נדרש לכך. במידה ולא הושג רוב ברור, תוצאות משאל העם מבוטלות והמחוז לא יוכל להכריז על עצמאות באופן חוקי.
במשאלי עם המתקיימים ברפובליקה של סין ועוסקים בנושא טאיוואן, נדרש רוב של כל הבוחרים הרשומים (לא רק אלה שהצביעו) כדי להעביר החלטה.
רוב מיוחס בעולם > ארצות הברית

רוב של שלוש חמישיות נדרש בארצות הברית על מנת להביא לשינוי משמעותי. לדוגמה, הוא משמש כרוב הנדרש ברוד איילנד במקרה בו רוצים לבטל וטו, או בניו יורק הוא נדרש כדי לאשר העלאת מיסים.
חוקת ארצות הברית דורשת רוב מיוחס על מנת לבצע שינויים משמעותיים בפעולות מסוימות.
הצעת תיקונים לחוקה יכולה להתבצע באחת מהדרכים הבאות:
על ידי רוב של שני שלישים מקולותיו של כל בית בקונגרס
על ידי ועידה חוקתית המכונסת לפי בקשתן של שני שלישים מהמדינות (כיום מדובר ב-34 מדינות)
לאחר שהוצע התיקון באחת הדרכים הנ"ל, ניתן לאשררו באחת מן הדרכים הבאות:
העברתו בבתי המחוקקים של שלושה רבעים מן המדינות
כינוס ועידות חוקתיות בכל אחת מהמדינות והעברתו בשלושת רבעי מן הוועידות הללו.
במדינות רבות בארצות הברית, רוב מיוחס של מחוקקים יכול להציע שינוי בחוקה, אך השינוי יתבצע רק לאחר הצבעת הבוחרים. לדוגמה, במישיגן המחוקק מאפשר מציע שינויים בחוקת מישיגן, אך אלה מתבצעים בפועל רק לאחר שאושרו בבחירות הבאות המתקיימות במדינה.
ישראל

בישראל קיימים מספר סעיפים בחוקי יסוד ששינויים דורש רוב מיוחס:
ישראל > בחוק יסוד: הכנסת > פעולות חקיקתיות הדורשות רוב מיוחס

סעיף 44 המגן על חוק היסוד מתקנות שעת חירום
סעיף 9א(א) המסדיר דחיית בחירות במצב חירום
סעיף 45 המשריין את הנ"ל
ישראל > בחוק יסוד: הכנסת > פעולות לא חקיקתיות הדורשות רוב מיוחס

פסילת מועמד יחיד (להבדיל מרשימה) מהתמודדות בבחירות לכנסת מסיבות לא טכניות, ברוב של שני שלישים מחברי ועדת הבחירות המרכזית
דחיית מועד הבחירות לכנסת, ברוב של שמונים חברי הכנסת
העברת נשיא המדינה או יושב ראש הכנסת מתפקידם, ברוב של תשעים חברי הכנסת
מסירת שטחים לישות מדינית זרה ללא משאל עם, ברוב של שמונים חברי הכנסת.
ישראל > במשפט האזרחי

בפינוי בינוי מספיק רוב מיוחס. המקובל בעולם הוא רוב מוחלט.[דרוש מקור]
ראו גם

הכרעת הרוב
יחסי רוב ומיעוט
לקריאה נוספת

Robert's Rules of Order Newly Revised, tenth edition, 2000, pp. 389-90
הערות שוליים

↑  מהו רוב? באתר מטח.
↑  "Treaty of Nice" (PDF). Amending the Treaty on the European Union, the Treaties establishing the European Communities and certain Related Acts. Official Journal of the European Communities. 10 במרץ 2001. נבדק ב-2 במאי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  The Constitution, whitehouse.gov
↑  חוקת מישיגן משנת 1963באתר מישיגן
↑  סעיף 9א לחוק־יסוד: הכנסת
↑  סעיף 20(ב) לחוק־יסוד: נשיא המדינה
↑  סעיף 8(א) לחוק הכנסת, התשנ"ד–1994
↑  סעיף 1 לחוק־יסוד: משאל עם
↑  פינוי-בינוי, באתר כל זכות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph321905
קייט גרינאווי

| --- | --- |

 לידה:  17 במרץ 1846 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  6 בנובמבר 1901 (בגיל 55) Frognal, הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  בית הקברות המפסטד 
 מקום לימודים:  הקולג' המלכותי לאמנות, לונדון  בית הספר לאמנות יפה ע"ש הת'רלי 
 תקופת הפעילות:  1861–1901 (כ־40 שנה) 
 תחום יצירה:  ספרות נוער 
 
קתרין גרינאווי (באנגלית: Catherine Greenaway ;‏ 17 במרץ 1846 – 6 בנובמבר 1901) הייתה אמנית וסופרת ויקטוריאנית אנגלית, הידועה באיורי ספרי ילדים. היא קיבלה את השכלתה בעיצוב גרפי ואמנות בין השנים 1858 - 1871 מבית הספר לאמנות דרום קנזינגטון ובית הספר המלכותי לאמנות, ובית הספר Slade לאמנות. היא החלה את הקריירה שלה בעיצוב כרטיסי חג המולד וולנטיין.
ביוגרפיה > ילדות

קייט גרינאווי נולדה בהוקסטון, לונדון, השנייה מבין ארבעה ילדים, למשפחה ממעמד הפועלים. אמה, אליזבת', הייתה תופרת שמלות ואביה, ג'ון, חרט שוויתר על עבודה קבועה במשרד חריטה והפך לעצמאי. כשגרינאווי הייתה צעירה מאוד, הוא קיבל עבודה לספק את האיורים החקוקים למהדורה חדשה של כתבי הפיקוויק של צ'ארלס דיקנס, ושלח את משפחתו הצעירה לקרובי משפחה בכפר כדי לתת לעצמו מרחב להפיק את התחריטים. הזיכרונות המוקדמים של קייט הם של הכפר רולסטון, נוטינגהאשייר, שהשפיעו עליה מאוד. מקום שאליו חזרה לעיתים קרובות בילדותה. חוקרת ספרות הילדים המפרי קרפנטר מסבירה שהתקופה הזאת הייתה לגרינאווי "מכריעה ... היא חשה שזה הבית האמיתי שלה, מקום שתמיד תוכל לדמיין אותו מחדש". לאחר שחזרה לרחובות לונדון הקודרים הפך רולסטון למקום מפלט במוחה והיא התמידה ליפות אותו".
המו"ל שהזמין את עבודתו של ג'ון גרינאווי פשט את הרגל והותיר את המשפחה ללא הכנסה. כשחזרה אליזבת גרינאווי מרולסטון עם הילדים, המשפחה עברה לאיזלינגטון, שם פתחה חנות לבגדי ילדים, שמשכה אליה לקוחות אמידים. המשפחה התגוררה בדירה שמעל לחנות, וקייט הצעירה בילתה שעות רבות בגן החצר הסגורה, וכתבה באוטוביוגרפיה הבלתי גמורה שלה שהמקום היה צבעוני ועם צל עמוק."
ג'ון גרינאווי דאג לאמו ולשתי אחיותיו וכן למשפחתו שלו. הוא לקח עבודות חריטה קטנות, בדרך כלל לפרסומים שבועיים, כמו The Illustrated London News. הוא עבד לעיתים קרובות על גילוף העץ במשך כל הלילה מול האח. קייט נהנתה להתבונן בו, ובאמצעות עבודתו נחשפה לאיורים של מאיירים אחרים.
בילדותה, הוריה של גרינאווי לימדו אותה בבית. מאוחר יותר היא נשלחה לבתי ספר שונים. היא הייתה קוראת נלהבת של גרסאות של אגדות - המועדפות עליה היו "היפהפייה הנרדמת", "סינדרלה", ו"היפה והחיה "- וכן מהדורות מאוירות של שייקספיר לילדים. תחריטים של אביה חשפו אותה לסיפורי החדשות השבועיות. שחלקם היו די צורמות, כמו סדרת האיורים שלו לעיתון חדשות המאוירת ב־1856 על הרוצח ויליאם פאלמר.
ביוגרפיה > חינוך וקריירה

בשנת 1857, בגיל 12, היא החלה שיעורי לילה בבית הספר פינסבורי הסמוך, שהיה סניף מקומי של בית הספר לאמנות דרום קנזינגטון, והשתתפה בקורס באומנות דקורטיבית. קורסים ליליים, היו פתוחים רק לנשים, והם הוצעו בציור, ציור חרסינה, חריטת עץ וליטוגרפיה. שנה לאחר מכן נרשמה לתוכנית מלאה. תוכנית הלימודים, שנוצרה על ידי הנרי קול, נועדה להכשיר בעלי מלאכה בעיצוב טפטים, אריחים ושטיחים דקורטיביים.
התוכנית הדגישה דבקות קפדנית בהעתקת אלמנטים גאומטריים ובוטניים ללא יצירתיות. היו ארבעה שלבים של הקורסים, אותם היא השלימה בשנת 1864 לפני שהלכה לבית הספר המלכותי לנשים.
המנהל בבית הספר המלכותי לנשים היה ריצ'רד בורצ'ט, שתואר כאדם מבוגר וקשה. גרינאווי הייתה די ביישנית וחשבה את עצמה כאישה פשוטה ולא מושכת בהשוואה לתלמידים האחרים. עם זאת, היא התיידדה עם אליזבת תומפסון הפופולרית בהרבה, שאיתה שיתפה אולפן. שתי הצעירות עבדו במרץ בסטודיו שלהן כדי לשפר את כישוריהן. בשלב זה הורשתה לצייר דמויות אנושיות, תחילה דגמים מגבס ואחר כך מדוגמניות לבושות בתלבושות היסטוריות או בגדים חגיגיים. כישורים אלה היא יישמה במהלך הקיץ ברולסטון. עם זאת היא לא הצליחה לשלוט בצורה מלאה באנטומיה האנושית; מתוסכלת מהעובדה, שמודלים עירומים היו אסורים בשיעורי הנשים, היא נרשמה לשיעורי לילה בבית הספר לאמנות שם פגשה את אדוארד בורן-ג'ונס, אדוארד פוינטר וולטר קראיין.
בבית הספר החדש, היה פוינטר האמן הראשי. הוא היה נחוש בדעתו לשנות את תוכנית הלימודים הנוקשה של הנרי קול, הוא הפציר בתלמידים להפוך ליצירתיים יותר. מושג זה היה זר לגרינאווי, אחרי שנות ההכשרה המוקדמות והארוכות שלה שכללו אך ורק העתקה ועבודה עם עיצובים גאומטריים. היא נאבקה בעצמה ושוב הייתה מתוסכלת מכך שנשים היו מופרדות מגברים בשעורי הדוגמנות.
בעודה לומדת בבית הספר, גרינאווי קיבלה עבודה לאיור ספרי ילדים. הספר הראשון הגיע בשנת 1867.
המוניטין שלה התבסס על הפרסים שזכתה בה כשסיימה את הקורסים הלאומיים לאמנות, ועל התערוכות המוקדמות. היא הציגה קבוצה של ציורי צבעי מים של פיות בשנת 1868, אותם מכרה לוו. ג'יי לופטי, מו"ל מגזין "פיפל " הוא פרסם אותם במגזין שלו. שנה לאחר מכן רכש פרדריק וורן ושות' שישה איורים למהדורת ספרי ילדים "יהלומים וקרפדות" בשנת 1871 פרסמו מהדורה של סיפורי האגדות של מאדאם ד'אלנוי, אותה היא ציירה. באותה שנה המשיכה לקחת שיעורים והרוויחה יותר מ -70 פאונד.
היא הייתה מודעת לכך שהעבודה שהפיקה הייתה מבולבלת יתר על המידה, בין היתר מכיוון שלא היה לה ידע טכני בתהליך הכרומוקסילוגרפיה. כדי להבין טוב יותר את תהליך הצביעה, היא ביקרה תכופות בגלריה הלאומית. שם למדה את ציורי יאן ואן אייק, שאת דמות ארנולפיני שלו אהבה במיוחד. באותה תקופה היא השיגה גישה לחדר כתבי היד במוזיאון הבריטי בו למדה על כתבי יד מוארים.
כרטיסי ברכה

התפתחות שוק כרטיסי הברכה לחגים, שהיה פופולרי וריווחי, חפף עם סיום האימונים הרשמיים של גרינאווי. כרטיסי ברכה הופיעו לראשונה בשנות הארבעים של המאה ה-19, ועד שנות ה -60 של המאה ה-19 השוק צמח מאוד. [15] יצרנית הכרטיסים מרקוס וורד ושות' שכרה את גרינאווי בשנת 1871 על בסיס עצמאי. עם המוניטין שלה בעבודה איכותית, חברת בלפסט הייתה אחת ממדפיסות הכרטיסים הבולטות בעידן הוויקטוריאני. העיצובים שלה נמכרו טוב הכרטיס "ולנטיין המוקדם" נמכרו 25,000 עותקים בשבוע.
סגנון

ציוריה של גרינאוויי שוחזרו על ידי כרומוקסילוגרפיה, שעל פיהם הודפסו הצבעים מגושי עץ שנחקקו ביד על ידי אדמונד אוונס. לאורך שנות ה-80 וה-1890, מתחרותיה היחידות בפופולריות באיורי ספרי ילדים היו וולטר קריין ורנדולף קלדקוט.
הילדים שציירה ואיירה, היו צעירים מכדי ללבוש מכנסיים, והיו לבושים באופנה משלהי המאה ה -18 ואופנת ריג'נסי. חנות הבגדים Liberty of London עיבדה את הרישומים של קייט גרינאווי לבגדי ילדים בפועל. דור שלם של אמהות בחוגים הבריטיים "האמנותיים" הליברליים, הלבישו את בנותיהן בבגדים ובכובעים של קייט גרינאווי בשנות ה-80 וה-1890.
שנים מאוחרות יותר ומוות

בשנות ה-80 של המאה ה-19, המעצבים הפופולריים ביותר של אקס ליבריס היו גרינאווי, יחד עם קריין ואוברי בירדסלי. עבודותיהם הציגו אלמנטים של אר נובו מורכבים עם ענפי גפן משורגים ודוגמאות פרחים.
גרינאווי נבחרה לחברות במכון המלכותי לציירים בצבעי מים בשנת 1889. היא הציגה את עבודותיה בארמון האמנויות בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893 בשיקגו, אילינוי.
גרינאוויי נפטרה מסרטן השד בשנת 1901, בגיל 55. היא קבורה בבית העלמין בהמפסטד, לונדון.
הערות שוליים

↑  Authors: Greenaway Kate (sorted by popularity), Project Gutenberg
↑  Carpenter, Humphrey, and Mari Prichard. (1984). "Kate Greenaway" in Carpenter and Prichard (eds.) The Oxford Companion to Children's Literature. New York: Oxford University Press
↑  Devereux, Jo. (2016). The Making of Women Artists in Victorian England: The Education and Careers of Six Professional. Jefferson, NC: Macfarland, 57-60
↑  Delia Gaze, Concise Dictionary of Women Artists, 2013-04-03 doi: 10.4324/9780203058800
↑  UFDC Search Results - Baldwin Library of Historical Children's Literature, ufdc.ufl.edu
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277639005171  AAG: 2326  BIBSYS: 90370243  BNE: XX1164004  BnF: cb13523006n (data)  CiNii: DA01238857  DSI: 6698  GND: 122365062  ISNI: 0000 0001 0909 4101  LCCN: n79145163  LNB: 000012840  NDL: 00441602  NGV: 3666  NKC: jn20000602378  NLA: 35147790  NLK: KAC200906474  NTA: 067500048  RKD: 33566  SNAC: w6k64jr5  SUDOC: 050314424  TePapa: 930  Trove: 842184  ULAN: 500030743  VIAF: 64163914   WorldCat (עם VIAF): 64163914 
קייט גרינאווי, איור לספר ילדים, 1871
קייט גרינאווי, איור לחלילן מהמלין
קייט גרינוואי, החלילן מהמלין
קייט גרינוואי, איור לספר ילדים, 1875
קרבונטיט

| --- | --- |
קרבונטיט מז'קופירנגה (אנ'), ברזיל. סלע זה הוא תערובת של קלציט, מגנטיט ואוליבין.
קרבונטיט מז'קופירנגה (אנ'), ברזיל. סלע זה הוא תערובת של קלציט, מגנטיט ואוליבין.
 סוג הסלע:  סלע יסוד
 סביבת היווצרות:  פלוטונית או תת-געשית
 הרכב:  מעל 50% מינרלים קרבונטיים (אנ'): נתרוליט, סודליט, אפטיט, מגנטיט וכו'
 תכונות וזיהוי:  המראה החיצוני של קרבונטיטים נתון לתנודות גדולות בשל השונות הכימית והמבנית שלהם
קַרְבּוֹנַטִיט הוא סוג של סלע יסוד פלוטוני או געשי המוגדר על ידי הרכב מינרלוגי המכיל יותר מ-50% מינרלים קרבונטיים (אנ'). על סמך המראה הפיזי אפשר לטעות בין קרבונטיטים לבין שיש ונדרש אימות גאוכימי.
קרבונטיטים מופיעים בדרך כלל כפקקים געשיים קטנים בתוך מתחמים פלוטוניים אלקליים אזוריים, או כדייקים, סילים ברקציה ועורקים (אנ'). הם קשורים כמעט אך ורק לסביבות טקטוניות של בקעים יבשתיים. נראה כי חלה עלייה מתמדת בפעילות יצירת קרבונטיטים לאורך ההיסטוריה של כדור הארץ, מעידן הארכאיקון ועד היום.
כמעט כל מופעי הקרבונטיט הם פלוטוניים או פלוטוניים תת-געשיים. הסיבה לכך היא שקילוחי לבה קרבונטיטית, המורכבים ברובם מקרבונטים מסיסים, מתבלים בקלות ולכן אין סיכוי שיישמרו בתיעוד הגאולוגי. לפיכך, התפרצויות קרבונטיט בצורת לבה אינן נדירות כפי שמשערים, אך הן השתמרו בצורה גרועה לאורך ההיסטוריה של כדור הארץ.
הרכבים הנוזליים של קרבונטיט הם בסיסיים יותר באופן משמעותי ממה שנשמר בתיעוד של סלע קרבונטיט מאובן כפי שמראה ההרכב של התכלילים בנתך.
ידוע רק על הר געש קרבונטיטי אחד שהתפרץ בזמן היסטורי, הר הגעש הפעיל אול דויניו לנגאי בטנזניה. הוא מתפרץ עם הלבה הקרירה ביותר בעולם, בטמפרטורות נמוכות יחסית שבין C‏° 500 ל-C‏° 600. הלבה היא נטרוקרבונטיטית (אנ') שבה המינרלים הבולטים הם ניירריט (אנ') וגרגוריט (אנ').
תיאור ראשוני ומיקום מייצג

קרבונטיטים תוארו מדעית לראשונה על ידי ולדמר כריסטופר ברגיר (אנ') בשנת 1920 בסדרת הפרסומים Videnskaps Skrifter ("כתבים מדעיים") של האקדמיה הנורבגית למדעים (אנ'). הוא התבסס על מחשופי מתחם פן (אנ') בטלמרק שבדרום נורווגיה (המיקום המייצג).
הגדרה וסוגי הקרבונטיטים

תנאי הכרחי להגדרה של סלע כקרבונטיט הוא נוכחות של יותר מ-50% בנפח של מינרלים קרבונטיים.
בהתבסס על מינרל הבולט, ניתן להבחין בין הסוגים הבאים בקבוצת הסלעים הקרבונטיטיים:
קרבונטיט קלציטי: המינרל העיקרי הוא קלציט. סוביט (אנ') (במרקם של גרגירים גסים עד בינוניים) ואלוויקיט (alvikite, במרקם גרגירים קטנים) עם מרקם זרימה ברור ברובו
פרוקרבונטיט (Ferrocarbonatite): עם אנקריט (אנ') או סידריט כמינרל העיקרי
נטרוקרבונטיט (Natrocarbonatite): המינרלים העיקריים הם קרבונטים של נתרן, אשלגן, סידן פחמתי, למשל במתחם אול דויניו לנגאי בטנזניה ניירריט (אנ') וגרגוריט (אנ')
קרבונטיט דולומיטי : המינרל העיקרי הוא דולומיט. ראוהאוגיט (rauhaugite) וביפורסיט (beforsite) במרקם גרגירים דקים עדין עד בינוני.
סיווג אחר מתבסס על היסוד הבולט ביותר:
סידן קרבונטיט
מגנזיום קרבונטיט
ברזל קרבונטיט
קרבונטיט שליסודות נדירים
באופן כללי, תכולת המינרלים הקרבונטיים בקרבונטיטים היא מעל 50 אחוז בנפח ויכולה להגיע עד 90 אחוז בנפח במקרים נדירים. אם תכולת הקרבונט נמוכה מ-50 אחוז בנפח עד וכולל 10 אחוז בנפח, הסלעים המדוברים מכונים קרבונטים. קרבונטיטים שבהם תכולת הסיליקה גדולה מ-20 אחוז במסה ובו זמנית עולה על תכולת הקרבונט הם סיליקו-קרבונטיטים.
מראה

המראה החיצוני של קרבונטיטים מגוון מאוד בשל השונות הכימית והמבנית שלהם. גודלי הגרגירים שלהם נעים בין גרגירים עדינים לגרגרים ענקיים (דמוי פגמטיט) והגוון שלהם משתנה מבהיר לכהה, בהתאם לתכולת המינרלים המאפיים. כאשר מתחיל בליה, הקרבונטים מתפרקים. קרבונטים עשירים בברזל במיוחד יכולים לתת לסלע צבע בז', אדמדם עד חום כהה כשהם מתפוררים. בליה של קרבונטיטים מובילה ללטריטיזציה באקלים סובטרופי וטרופי ולהצטברות של מינרלים שאינם קרבונטיים אשר עשויים לייצג מדי פעם מרבצים שניתנים לכרייה. במקרים נדירים, קרבונטיטים עמידים יותר מסלעי הסיליקט שמסביבם; דוגמה טובה לכך היא גבעת הקרבונטיט של טורורו (Tororo) באוגנדה, שמתנשאת כמעט 300 מטרים מעל סביבתה.
תופעות קרסט יכולות להתרחש גם בקרבונטיטים בתנאי אקלים לחים.
היווצרות

הגאולוג השוודי הארי פון אקרמן (אנ') היה הראשון שטען בהרחבה בשנת 1948 שהמקור של קרבונטיט הוא מגמטי בהתבסס על מחקרו על מתחם אולנה (אנ'). אולם, ההתפרצות של אול דויניו לנגאי ב-1960 בטנזניה היא שהובילה למחקרים גאולוגיים שאישרו לבסוף את הדעה שקרבונטיט מופק ממאגמה.
קרבונטיטים הם סלעי יסוד נדירים ומוזרים שנוצרו על ידי תהליכים יוצאי דופן ומסלעי מקור יוצאי דופן. קיימים שלושה מודלים של היווצרותם:
יצירה ישירה מנתך בטמפרטורות נמוכות מאוד במעטפת כדור הארץ וגיבוש מפריט של הנתך
אי-מזיגות (אנ') של נוזלים בין נתך קרבונטי לנתך סיליקטי
הקטעה מוזרה וקיצונית של גבישים.
קיימות עדויות לכל תהליך, אבל המפתח הוא שמדובר בתופעות יוצאות דופן. מבחינה היסטורית, חשבו שקרבונטיטים נוצרים על ידי התכה של אבן גיר או שיש על ידי חדירת מאגמה, אך נתונים גאוכימיים ומינרלוגים שוללים זאת. לדוגמה, הרכב הפחמן האיזוטופי של קרבונטיטים הוא כמו במעטפת כדור הארץ ואינו כמו סלע משקע של אבן גיר.
גיל הקרבונטיטים נע בין ארכאיקון להווה: הקרבונטיט העתיק ביותר, טופרטליק (Tupertalik) בגרינלנד, הוא בן 3007 למ"ש, בעוד הר הגעש אול דויניו לנגאי בטנזניה פעיל כעת.
מינרלוגיה

המינרלוגיה העיקרית מגוונת מאוד, ועשויה לכלול נתרוליט, סודליט, אפטיט, מגנטיט, בריט, פלואוריט, מינרלים מקבוצת האנקליט (אנ') ומינרלים נדירים אחרים שאינם מצויים בסלעי יסוד נפוצים יותר. זיהוי קרבונטיטים עשוי להיות קשה, במיוחד מכיוון שהמינרלוגיה והמרקם שלהם עשויים שלא להיות שונים בהרבה משיש למעט נוכחותם של מינרלים של סלעי יסוד. הם עשויים להיות גם מקורות של קבוצת הנציצים או ורמיקוליט.
קרבונטיטים מסווגים לפני הפציאס לסוביט (אנ') קלציטי (במרקם גס) ואלוויקיט (alvikite, במרקם עדין יותר). השניים נבדלים גם על ידי הרכב יסודות קורט ויסודות שוליים. המונחים ראוהאוגיט (rauhaugite) וביפורסיט (beforsite) מתייחסים לסוגים עשירים בדולומיט ואנקריט (אנ') בהתאמה. האלקלי-קרבונטיטים נקראים לנגאיט (lengaite). דגימות עם 50–70% מינרלים קרבונטיים נקראות סיליקו-קרבונטיטים (silico-carbonatites). בנוסף, קרבונטיטים עשויים להיות מועשרים במגנטיט ואפטיט או ביסודות נדירים, פלואור ובריום.
נטרוקרבונטיט (אנ') מורכב ברובו משני מינרלים, ניירריט (אנ') (על שם ג'וליוס נייררה, הנשיא הראשון של טנזניה העצמאית) וגרגוריט (אנ') (על שם ג'ון וולטר גרגורי (אנ'), אחד הגאולוגים הראשונים שחקרו את הבקע המזרח אפריקאי (אנ') ומחבר הספר The Great Rift Valley). מינרלים אלו הם שניהם קרבונטים בהם קיימים נתרן ואשלגן בכמויות משמעותיות. שניהם נטולי מים (אנ'), וכאשר הם באים במגע עם הלחות באטמוספירה, הם מתחילים להגיב במהירות רבה. הלבה והאפר השחורים או החומים כהים שהתפרצו מתחילים להפוך ללבנים תוך מספר שעות, ואז אפורים לאחר מספר ימים, ואז חומים לאחר מספר שבועות.
גאוכימיה

קרבונטיטים הם סלעי יסוד יוצאי דופן המורכבים בעיקר ממינרלים קרבונטיים. רוב הקרבונטיטים נוטים לכלול חלק כלשהו של מינרלים סיליקטיים; על פי הגדרה, סלע יסוד המכיל מעל 50% מינרלים קרבונטיים מסווג כקרבונטיט. מינרלים סיליקטיים הקשורים להרכבים כאלה הם פירוקסן, אוליבין ומינרלים עניים בסיליקה כמו נפלין ופלדשפטואידים אחרים.
מבחינה גאוכימית, קרבונטיטים מכילים בעיקר יסודות בלתי תואמים (Ba, Cs, Rb) ומיעוט יסודות תואמים (Hf, Zr, Ti). עובדה זו יחד עם כמות הסיליקה הנמוכה תומכים במסקנות לפיהן קרבונטיטים נוצרים על ידי טמפרטורות נמוכות של התכה חלקית (אנ').
סוג מסוים של התמרה הידרותרמית המכונה פניטיזציה (fenitization) קשור בדרך כלל למחדרים קרבונטיטים. מכלול התמרה זה מייצר מינרלוגיית סלע ייחודית המכונה פניט (אנ') על שם המיקום המייצג שלו, מתחם פן (אנ') בנורווגיה. ההתמרה מורכבת מהילות מטאסומטיות המורכבות ממינרלים סיליקטיים עשירים בנתרן: ארפוודסוניט, בארקוויקיט וגלאוקופן יחד עם פוספטים, המטיט ותחמוצות ברזל וטיטניום אחרות.
תפוצה

בסך הכל, ידועים 527 אתרים של קרבונטיט על פני כדור הארץ, והם נמצאים בכל היבשות וגם באיים באוקיינוסים. רוב הקרבונטיטים הם גופי מחדר רדודים של סלעי יסוד עשירים בקלציט בצורת פקקים געשיים, דייקים וסילים. אלו נוצרים בדרך כלל בשיתוף עם מחדרים גדולים יותר של סלעי יסוד סיליקטיים אלקליים. סלעי הגעש הקרבונטיטים נדירים במיוחד, רק 49 ידועים, ונראה שהם מוגבלים לכמה אזורי בקע יבשתיים, כמו עמק הריין ומערכת הבקע המזרח אפריקאי.
סלעי היסוד הנלווים כוללים בדרך כלל איג'וליט (אנ'), מלטיגיט (melteigite, סוג של איג'וליט), טשניט (teschenite), למפרופירים (אנ'), פונוליט (אנ'), פויאייט (foyaite), שונקיניט (אנ'), פירוקסניט (אנ') דל בסיליקה (אסקסיט (אנ')), וסיאניט נפליני (אנ').
קרבונטיטים נלווים בדרך כלל לסלעי יסוד דלים בסיליקה שהם אלקליים (Na2O ו-K2O), תחמוצת רב-ברזל (ferric iron‏; Fe2O3) וסלעים אגפאיטיים (אנ') עשירים בזירקוניום או סלעים מיאסקיטים (miaskitic rocks) עניים באלקלי, עשירים ב-FeO-CaO-MgO ועניים בזירקוניום.
הקרבונטיט של הר ולד (אנ') אינו קשור לחגורה או מקבץ של סלעים אלקליים, אם כי מוכרות מהאזור מאגמות בסיסיות-אלקליות. היווצרותו של הקרבונטיט מהארכאיקון הזה שנויה במחלוקת מכיוון שהוא הדוגמה היחידה לקרבונטיט מהארכאיקון באוסטרליה.