stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניב מג'ר
הערות שוליים

1 2  '"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'מאי פלטי,'"`UNIQ--nowiki-00000001-QINU`"'הקומיקאי ניב מג'ר מפסיק להיות הבטחת רשת אקסצנטרית ומגיע לפריים טיים של ערוץ 2, באתר הארץ, 17 באוגוסט 2017
↑  אני רובי, ואני פדופיל, באתר רשת, 10 ביולי 2017
↑  לינוי משעלי,'"`UNIQ--nowiki-00000005-QINU`"'‏גאווה ישראלית: הסדרה "על הספקטרום" זכתה בפרס בינלאומי, באתר "סרוגים", 19 ביוני 2019
כיבוש ירושלים בידי דוד

כיבוש ירושלים בידי דוד הוא סיפור מקראי המופיע בספר שמואל ובספר דברי הימים. הסיפור מתאר את כיבוש ירושלים היבוסית על ידי דוד, והפיכתה לבירת הממלכה המאוחדת.
שני מקורות הסיפור

הסיפור מופיע במקרא פעמיים: בספר שמואל ב', פרק ה', פסוקים ו'–י', ובספר דברי הימים א', פרק י"א, פסוקים ד'–ט'. בין שני המקורות יש הבדלים ניכרים.
בשני המקורות מסופר שדוד ואנשיו (בדברי הימים 'כל ישראל') באים ליבוס ואלה אומרים לו "לא תבא הנה". בתגובה לוכד דוד את מצודת ציון ויושב בעיר. אלא שבעוד שבדברי הימים מסופר שדוד מבטיח למכה היבוסים שיהיה לראש, ויואב אכן עושה זאת, הרי שבשמואל יש אזכור לא מובן של "העורים והפסחים":
"וַיֵּלֶךְ הַמֶּלֶךְ וַאֲנָשָׁיו יְרוּשָׁלַ‍ִם אֶל הַיְבֻסִי יוֹשֵׁב הָאָרֶץ וַיֹּאמֶר לְדָוִד לֵאמֹר: לֹא תָבוֹא הֵנָּה כִּי אִם הֱסִירְךָ הַעִוְרִים וְהַפִּסְחִים, לֵאמֹר: לֹא יָבוֹא דָוִד הֵנָּה. וַיִּלְכֹּד דָּוִד אֵת מְצֻדַת צִיּוֹן הִיא עִיר דָּוִד. וַיֹּאמֶר דָּוִד בַּיּוֹם הַהוּא: כָּל מַכֵּה יְבֻסִי וְיִגַּע בַּצִּנּוֹר וְאֶת הַפִּסְחִים וְאֶת הַעִוְרִים שְׂנֻאֵי נֶפֶשׁ דָּוִד, עַל כֵּן יֹאמְרוּ: עִוֵּר וּפִסֵּחַ לֹא יָבוֹא אֶל הַבָּיִת."
אזכור זה, וכן האמירה ”כָּל מַכֵּה יְבֻסִי וְיִגַּע בַּצִּנּוֹר” היו נתונים לפרשנויות רבות.
עם זאת המקרא מספר לנו כי לדוד הייתה אחיזה כלשהי בירושלים לפני עלייתו למלוכה, כאשר הניח שם את ראשו של גולית לאחר הקרב המפורסם: ”וַיִּקַּח דָּוִד אֶת רֹאשׁ הַפְּלִשְׁתִּי וַיְבִאֵהוּ יְרוּשָׁלָ‍ִם וְאֶת כֵּלָיו שָׂם בְּאָהֳלוֹ.”
פרשנויות מקובלות > העוורים והפסחים

פירוש המופיע אצל ההיסטוריון יוסף בן מתיתיהו (כך שייתכן שהיה פירוש מקובל ומוכר בימי הבית השני), מסביר שהמלך היבוסי צוחק על דוד ואומר - לא תצליח לכבוש את העיר המבוצרת הזאת, אפילו אם החיילים השומרים על החומות יהיו עיוורים או פסחים (חסרי רגל). בממצא הארכיאולוגי אכן נמצאו ביצורים מרשימים וגבוהים בני התקופה.
דוד דרש מהיבוסים להיכנע, ואלה הביעו זלזול בכוחו. לפי גישה זו הם טענו אחת משתי טענות. או שביכולתם להביס את דוד אף אם יעמדו על החומות בעלי מום (הראשון שהציע גישה זו היה ראב"ע), או שחייליו של דוד הם כבעלי מום.
מדובר בפסלים שעליהם הייתה כתובה שבועת אברהם לאנשי יבוס, ורק עם הסרת הפסלים הותר כיבוש העיר. או, מלך יבוס אומר לו, לפי מנהג התקופה, שאדם ששובר שבועה יהפך לעיוור ופיסח. אך, כשאברהם נשבע את שבועתו הוא הבטיח רק לשלושה דורות ממנו ומכיוון שמרחק בינו לבין דויד גדול יותר השבועה כבר אינה תקפה.
יגאל ידין פירש את עניין העיוורים והפסחים כמכוון לטקס מאגי שערכו היבוסים בצבאם, על מנת להטיל אימה על חייליו של דוד. פירוש זה מבוסס על תעודה חתית מן האלף ה-2 לפנה"ס, שהתגלתה בחתושה ועולה ממנה נוהג מקביל, שבו הועמדו על חומות העיר עוורים ופסחים, והתקיים טקס השבעה שבו קולל האויב במכת עיוורון ובפיסחות אם ינסה לכבוש את העיר. לפי נוסח השבועה החיתי, לפני יציאתם לקרב היו החיילים החיתים נשבעים נאמנות למלך, לממלכה ולארץ, ובמהלך טקס השבועה הביאו לפניהם עיוורת וחרש ואמרו: "ראו הנה עיוורת וחרש. כל מי שיחרוש רעה על המלך והמלכה, תבוא עליו קללתם. יעשוהו עיוור, יעשוהו חירש! יעוורוהו כעיוור! יחרשוהו כחירש! ישמידו אותו, את אשתו, את טפו ואת משפחתו". לדעת ידין, אנשי יבוס העלו על חומת העיר או סמוך לשער עיוורים ופסחים, וביימו טקס דומה, אותו כיוונו כאיום כלפי דוד ואנשיו.
פרשנויות מקובלות > הצנור

המילה "צנור" מופיעה במקרא רק עוד פעם אחת, בספר תהילים, וגם שם לא ברורה לגמרי משמעות המילה.
בעקבות הגילוי של צ'ארלס וורן את הפיר הקרוי על שמו דרכו ניתן לחדור ממעיין הגיחון מעלה, לתוך העיר היבוסית, התפרסם מאמרו של בירץ' שהסביר כי וורן גילה בעצם את ה"צנור", דרכו חדר יואב אל העיר.
על פי פירוש אחר, השער של העיר (שהוא הנקודה הפשוטה לפריצה) היה מוגן במנגנון ובו גלגל שיניים המחובר לחרבות גדולות שמסתובב בעזרת המים הזורמים בצינור והחרבות זזות קדימה ואחורה משני צידי השער, כך שגם פורצי השער לא יוכלו לעבור אלא עם כן המנגנון יופסק (על פי המדרש, יואב כופף עץ ברוש ובעזרת מעין בליסטרה העיף את עצמו מעל החומה, וכאשר היה בעיר הרס את הצינור ופתח את השער לצבא ישראל).
לקריאה נוספת

משה גרסיאל, מלכות דוד, תל אביב תשל"ה
שמואל ורגון, "מוטיב העיוורים והפסחים בספר שמואל", בתוך: הגות במקרא, ה', גבעתיים תשמ"ח, עמודים 149–166
הערות שוליים

↑  ספר'"`UNIQ--nowiki-00000006-QINU`"'שמואל א','"`UNIQ--nowiki-00000006-QINU`"'פרק'"`UNIQ--nowiki-00000006-QINU`"'י"ז,'"`UNIQ--nowiki-00000006-QINU`"'פסוק'"`UNIQ--nowiki-00000006-QINU`"'נ"ד.
↑  פרקי דרבי אליעזר ל"ו
1 2  ירושלים לדורותיה, יחידה 1 (כתבה: חיה כץ), האוניברסיטה הפתוחה, עמודים 42–43.
↑  ספר'"`UNIQ--nowiki-0000000A-QINU`"'תהילים,'"`UNIQ--nowiki-0000000A-QINU`"'פרק'"`UNIQ--nowiki-0000000A-QINU`"'מ"ב,'"`UNIQ--nowiki-0000000A-QINU`"'פסוק'"`UNIQ--nowiki-0000000A-QINU`"'ח': ”תְּהוֹם אֶל תְּהוֹם קוֹרֵא לְקוֹל צִנּוֹרֶיךָ, כָּל מִשְׁבָּרֶיךָ וְגַלֶּיךָ עָלַי עָבָרוּ.”
| ספר שמואל |
| --- | --- | --- |
| תקופת עלי הכהן | הולדת שמואל • תפילת חנה • נבואת בית עלי • מלחמת אבן העזר הראשונה |  |
| תקופת שמואל הנביא | ארון הברית בשדה פלשתים • החזרת ארון הברית לישראל• קרב מצפה • בקשת המלך • משפט המלך • תוכחת שמואל לעם |  |
| תקופת שאול המלך לפני משיחת דוד | משיחת שאול למלך • מלחמת שאול ונחש העמוני • מלחמת מכמש • יהונתן ויערת הדבש • מלחמת שאול בעמלק |  |
| תקופת שאול המלך לאחר משיחת דוד | משיחת דוד למלך • דוד וגוליית • ניסיונות שאול להמית את דוד • מבחן ראש החודש • בריחת דוד אל אכיש • הטבח בנוב עיר הכהנים • מרדף שאול אחר דוד במדבר יהודה • מפגש דוד ושאול במדבר עין גדי • סיפור נבל הכרמלי • מפגש דוד ושאול בגבעת החכילה • בעלת האוב מעין דור • מלחמת דוד בעמלק • המלחמה בגלבוע |  |
| תקופת דוד המלך בחברון | פילוג ממלכת שאול: בשורת הנער העמלקי • קינת דוד • מלחמת אבנר ויואב • רצח אבנר •  קינת דוד על אבנר • רצח איש בושת |  |
| תקופת דוד המלך בירושלים | כיבוש ירושלים בידי דוד • הקרב בעמק רפאים • העלאת ארון הברית לירושלים • נבואת נתן • מפיבושת • מלחמת דוד בעמון וארם • מעשה דוד ובת שבע • משל כבשת הרש • מעשה אמנון ותמר • רצח אמנון • האישה החכמה מתקוע • מרד אבשלום • מרד שבע בן בכרי • האישה החכמה מאבל בית מעכה • סיפור רצפה בת איה • שירת דוד • דברי דוד האחרונים • המגפה בימי דוד |  |
| דמויות בולטות | עלי הכהן • אלקנה • חנה • שמואל הנביא • שאול המלך • יהונתן בן שאול • מיכל • דוד המלך • אחימלך בן אחיטוב • אבנר בן נר • נבל הכרמלי • אביגיל • יואב בן צרויה • אבישי בן צרויה • איש בושת • אבשלום • אמנון • תמר • מפיבושת |  |
אילונה מאהר

| --- | --- |

 לידה:  12 באוגוסט 1996 (בת 28) ברלינגטון, ארצות הברית 
 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  Quinnipiac University 
 גובה:  1.77 מטרים
 ספורט
 ענף ספורט:  רוגבי יוניון, רוגבי שביעיות 
 
אילונה דלסינג רוזה מאהר (באנגלית: Ilona Delsing Rosa Maher, נולדה ב-12 באוגוסט 1996) היא שחקנית רוגבי יוניון אמריקאית. בחודש דצמבר 2024, היא הוחתמה בקבוצת הבריסטול ברס בליגת הפרמיירשיפ רוגבי האנגלית, ותחל לשחק בינואר 2025. היא זכתה במדליית ארד עם נבחרת ארצות הברית ברוגבי שביעיות באולימפיאדת פריז 2024.
אילונה מאהר החלה את קריירת הרוגבי שלה בגיל 17, והובילה את קבוצתה לניצחונות בשלוש אליפויות רוגבי מכללות (The National Intercollegiate Rugby Association, NIRA) כספורטאית מכללות באוניברסיטת קוויניפיאק (קונטיקט, ארצות הברית). לאחר משחק הבכורה שלה בשנת 2018, היא ייצגה את ארצות הברית בנבחרת האולימפית במשחקים האולימפיים בטוקיו 2020, ובאולימפיאדת פריז 2024. מאהר ידועה גם כמקדמת דימוי גוף בריא.
ראשית חייה והשכלה

אילונה דלסינג רוזה מאהר נולדה ב-12 באוגוסט 1996, בברלינגטון, ורמונט, להוריה, מייקל ומינקה מאהר. אמה היא הולנדית במקור ואחות במקצועה, ואביה בעל שורשים איריים, הוא רופא שיניים ובעברו היה שחקן רוגבי בקולג' סיינט מייקל. אחותה הגדולה של מאהר היא אוליביה, יוצרת תוכן ברשתות החברתיות שידועה בטביעת המונח #גירל_דינר בטיקטוק. אחותה הצעירה של מאהר, אדריאנה, עובדת בארגון ללא מטרות רווח בניו יורק.
מאהר ואחיותיה החלו להשתתף כבר בגיל צעיר בספורט תחרותי כגון הוקי-שדה, כדורסל וליטל-ליג סופטבול (ליגות לילדים ונוער). במהלך האביב בשנתה האחרונה בתיכון ברלינגטון, מאסה אילונה בסופטבול ואביה עודד אותה לשחק רוגבי. לאחר מכן, היא למדה באוניברסיטת נוריץ' במשך שנה ולאחר מכן עברה לאוניברסיטת קוויניפיאק, שם סיימה תואר ראשון בסיעוד בשנת 2018. מאוחר יותר היא השלימה תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת דבריי (DeVry).
קריירת רוגבי

מאהר החלה לשחק רוגבי בגיל 17, במועדון הרוגבי של בית הספר בדרום ברלינגטון. לפני כן היא שיחקה הוקי, כדורסל וסופטבול בתיכון ברלינגטון, ואביה שהיה שחקן בעצמו בסיינט מייקל קולג' (ורמונט, ארצות הברית), הוא שעודד אותה לנסות את מזלה ברוגבי. מאהר שיחקה רוגבי בשנתה הראשונה (והיחידה) באוניברסיטת נוריץ' (ורמונט, ארצות הברית). לאחר מכן נבחרה להצטרף לקבוצת הקוויניפיאק בובקאטס, אחרי שמאמנת הקבוצה, בקי קרלסון, צפתה בה במהלך משחק בין שתי המכללות. אחרי המעבר לאוניברסיטת קוויניפיאק, מאהר שיחקה בעמדת סנטרית וזכתה בשלוש אליפויות של איגוד רוגבי המכללות (NIRA). היא הוכתרה כ"אול-אמריקן", המצטיינת ביותר בתחומה, של נבחרת הליגה במשך כל שלוש השנים בהן שיחקה, ובשנת 2017 זכתה בפרס מ' א' סורנסן, המוענק לשחקניות רוגבי מכללות. היא הייתה מועמדת לפרס פעם נוספת בעונתה האחרונה בשנת 2018, ונבחרה לשחקנית המובילה באליפויות NIRA לשנה זו.
בזמן לימודיה בקוויניפיאק, מאהר שיחקה כשביעית עבור אקדמית סיון לרוגבי, והרשימה מאוד את המאמנים ריצ'י ווקר ואמילי בידוול, שבחרו בה לנבחרת הלאומית ברוגבי שביעיות. מאהר הופיעה לראשונה במדי ארצות הברית בגביע העולמי ברוגבי שביעיות בשנת 2018 בפריז.
מאהר התברגה לראשונה בנבחרת האולימפית לקראת אולימפיאדת הקיץ 2020 בטוקיו, והייתה זו הופעתה השנייה במשחקים. היא הצליחה להנחית שלושה כדורים במנחת במהלך הטורניר, ונבחרת ארצות הברית סיימה במקום השישי. בזמן האולימפיאדה היא פרסמה צילומי וידאו "מאחורי הקלעים" שהפכו לוויראליים בטיקטוק. היא התקבלה שוב לנבחרת וייצגה את ארצות הברית בגביע העולמי לרוגבי שביעיות בשנת 2022 בקייפ טאון, ועזרה לנבחרתה להגיע לשלב חצי הגמר.
בשנת 2023 מאהר נפצעה פציעה חמורה, מהתנגשות בזמן אימונים עם נבחרת רוגבי הגברים. היא פרקה את עצם השוקה ושברה את עצם השוקית ברגלה. אמה של מאהר, אחות במקצועה, מיהרה לעזור לה לטפל בפציעה. בהתחלה ההערכה הייתה כי מאהר תהיה מושבתת עד סוף העונה ב-2023, אך היא הצליחה לחזור לשחק בדיוק בזמן לעזור לנבחרת ארצות הברית לזכות בזהב במשחקים הפאן-אמריקאים.
מאהר הובילה את נבחרת ארצות הברית לזכייה בארד במשחקים הקיץ האולימפיים בשנת 2024 בפריז. זו הייתה המדליה האולימפית הראשונה של הנבחרת בתחום. היא הבקיעה באזור המנחת בכל שלושת משחקי הנבחרת. אחרי שנבחרת ארצות הברית הפסידה בחצי הגמר לנבחרת ניו זילנד (שקטפה מאוחר יותר את הזהב) הצליחה הנבחרת לנצח ניצחון דחוק את נבחרת אוסטרליה ולהבטיח את מדליית הארד.
קריירת רוגבי > הבריסטול ברס

בדצמבר 2024 מאהר הוחתמה בקבוצת בריסטול ברס, בליגת פרמיירשיפ באנגליה, למשך שלושה חודשים עד סוף העונה. החוזה שלה החל רשמית בינואר 2025. הגעתה יצרה ביקוש חסר תקדים לכרטיסים למשחק הפתיחה שלה נגד גלוסטר-הרטפורי נשים, עד כדי כך שהמשחק הועבר מהמגרש הביתי של הבריסטול ברס בשפטסברי פארק, אל אצדטיון אשטון-גייט לו יש כמות מושבים גדולה משמעותית.
בתקשורת

מאהר משתמשת בנוכחותה ברשתות החברתיות לקידום דימוי גוף חיובי, והגברת המודעות לספורט נשים. בשנת 2024 היא נבחרה כשגרירת מותג של דיאודורנט סיקרט, ושל מותג הטיפוח שהיא אחת ממקימותיו, 'מדליסט'. היא שחקנית הרוגבי עם הכי הרבה עוקבים באינסטגרם.
בחודש יולי, 2024, היא נבחרה למסור את זריקת הפתיחה במשחק של הסאן-דייגו פדרס. באוגוסט 2024, היא הצטלמה לשער גיליון בגדי הים של מגזין ספורטס אילוסטרייטד. בדצמבר 2024 היא נכנסה לרשימת פורבס 30Under30.
בתקשורת > רוקדים עם כוכבים (ארצות הברית)

בספטמבר 2024, מאהר נבחרה כאחת הסלבריטאיות שיתחרו בעונה ה-33 של תחרות הריאליטי רוקדים עם כוכבים, עם שותפה לריקוד אלן ברסטן. היא שחקנית הרוגבי הראשונה שאי פעם התחרתה בתוכנית, והמשתתפת הראשונה בתוכנית שביצעה הרמה של הפרטנר שלה לריקוד. הצמד הגיע לגמר וזכה במקום השני ב-26 בנובמבר 2024.
הערות שוליים

↑  Ananya Panchal, Watch Ilona Maher Send Inspiring Message About Body Positivity to Girls and Women, Sports Illustrated Swimsuit, ‏2024-11-27 (באנגלית אמריקאית)
↑  Emma Riva, Who Says Girl Dinner is Just for Girls?, Table Magazine, ‏2024-06-17 (באנגלית אמריקאית)
↑  Katherine Schaffstall, Ilona Maher Family: Meet the Olympian's Parents and Sisters, Life & Style, ‏2024-09-16 (באנגלית אמריקאית)
↑  Steve Goldstein, Burlington-Born Rugby Player and Social Media Influencer Ilona Maher Is Headed Back to the Olympics, Seven Days (באנגלית)
↑  Free Press Sports Staff, Burlington’s Maher named nation’s top rugby player, Burlington Free Press (באנגלית אמריקאית)
↑  Alex Abrami, Who is Ilona Maher? She's a role model for female athletes and USA Rugby Sevens star, Yahoo Sports, ‏2024-07-29 (באנגלית אמריקאית)
↑  Carson Blackwelder and Abigail Shalawylo, Ilona Maher talks encouraging girls to embrace their 'powerful' self on 'Dancing with the Stars', Good Morning America, ‏2024-11-07 (באנגלית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אילונה מאהר".
טוריים

| טוריים |
| --- | --- |
   טוריים צרי-עלים: פריחה ותרמילים
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: צלפאים
משפחה:: מצליבים
סוג:: טוריים
שם מדעי
 Diplotaxis ‏קנדול, 1821
טוּרַיִם (שם מדעי: Diplotaxis) הם סוג צמחים עשבוניים חד-שנתיים או רב-שנתיים במשפחת המצליבים, הכולל 38 מינים, מהם 6 מינים בארץ ישראל. חלקם מאכלסים בתי גידול בחבל הים-תיכוני ואחרים בחבל המדברי. סוג זה מתאפיין בסידור הזרעים שלו בהלקט המאורך, כך שבכל מגורה שני טורי זרעים.
יש המייחסים בטעות את המין המסחרי אורוגולה (Arugula, Rocket, Rucola, Rugula), המוכר גם בשם "רוּקוֹלָה", לטוריים צרי-עלים (Diplotaxis tenuifolia), בעוד שבפועל מדובר בבן-חרדל מצוי (Eruca sativa).
תפוצה בעולם

תחום תפוצתו הטבעי של הסוג משתרע בצפון אפריקה, באירופה ובאזור אגן הים התיכון, ומשם ממשיך למזרח התיכון ועד להימלאיה. מקצת ממיני סוג זה הרחיבו את תפוצתם הטבעית בעקבות האדם והפכו למינים פולשים באזורים שונים ברחבי העולם. כמינים פולשים בעקבות האדם.
בצפון אמריקה התפשט טוריים לרחבי ארצות הברית וקנדה, בעיקר באזורים ממוזגים ויבשתיים. באמריקה הדרומית הוא התבסס באזורים מגוונים, מהצפון ועד דרום היבשת, כולל אזורים הרריים. באירופה חרג מתחום תפוצתו המקורי והתפשט לצפון ומזרח היבשת. באסיה דווחו אוכלוסיות במזרח היבשת, ובהן ביפן, קוריאה, מנצ'וריה, קזחסטן ואזורים ברוסיה. באפריקה הוא נפוץ בעיקר בדרום היבשת ובאיים סמוכים, ואילו באוקיאניה נצפה בניו זילנד, קלדוניה החדשה ובאזורים שונים באוסטרליה, כולל ניו סאות' ויילס, דרום אוסטרליה, טסמניה, ויקטוריה ומערב אוסטרליה. כמו כן, הוא התבסס באיים האטלנטיים והקריביים, כולל מדיירה, האיים האזוריים ואיים במפרץ גינאה.
תיאור מורפולוגי מקוצר

הסוג טוריים חולק מאפיינים מורפולוגיים רבים עם משפחת המצליבים (Brassicaceae). רובם חד-שנתיים ומיעוטם רב-שנתיים, בעלי עלים מסורגים, חסרי לוואים, שלרוב מחולקים או משוננים ובעלי טעם חרדלי אופייני. התפרחת היא אשכול חסר חפים, והפרחים הם לרוב גדולים ונאים לעין האדם. צבע הפרח משתנה ממין למין – לדוגמה, צהוב, לבן וורוד הם צבעים השכיחים במיני הסוג הזה. הפרחים נכונים (בעלי סימטריה רדיאלית), דו-מיניים. הכותרת כוללת ארבעה עלי כותרת מפורדים, שטרפם רחב והופך בפתאומיות לציפורן קצרה. בפרחים שישה אבקנים, מהם ארבעה ארוכים ושניים קצרים, תכונה אופיינית למשפחה. הפרי הוא תרמיל מוארך, פחוס מהצדדים, הנפתח בהבשלה באמצעות שתי קשוות. בראש התרמיל יש מבנה דמוי מקור שבו אין זרעים, בניגוד לשאר גוף התרמיל. הפרי מחולק לשני מגורות, ובכל מגורה הזרעים ערוכים בזוג טורים מקבילים - תכונה שממנה נגזר שם הסוג בעברית וכמו כן גם שמו הלטיני.
במיני המשפחה ישנם חומרים כימיים גליקוזינולטים (אלקלואידים) הנמצאים בתאים מיוחדים (תאי מירוזין) אשר הופכים לשמני חרדל בבואם במגע עם האוויר.
מורפולוגיה

עשבים חד-שנתיים דו-שנתיים או רב-שנתיים, גבוהים יחסית (10 ס"מ עד 40 ס"מ), שעירים בשערות פשוטות, מכוסים זיפים (למשל, טוריים זיפניים) או מקריחים (למשל, טוריים צרי-עלים, טוריים קטנים).
העלים מסורגים, חסרי לוואים, דמויי כינור, מחולקים-מנוצים או שסועים, לעיתים משוננים או תמימים. העלים או האונות אינם נימיים. והם בעלי טעם חרדל המאפיין את כלל משפחת המצליבים.
התפרחת אשכול, על פי רוב חסרת חפים.
הפרחים נכונים (העטיף בעל סימטריה רדיאלית), על פי רוב דו-מיניים. הפרחים אינם מלווים בחפים. הפרחים גדולים יחסית ובולטים על פי רוב, צבעי הפרחים השכיחים בישראל הם צהוב, ורוד ולבן.
הגביע בעל 4 עלי גביע, זקופים או מפושקים, שווים או 2 מהם מוארכים ודמויי שק בבסיסם. ערוכים בשני דורים, לסירוגין בין עלי הכותרת.
הכותרת בעלת 4 עלי כותרת מפורדים, כל אחד בעל טרף וציפורן קצרה, טרפם מורחב ונעשה צר לציפורן באופן פתאומי. הפרחים לרוב פרושים ופתוחים. עלי הכותרת ללא עורקים בולטים בצבעם. צבע עלי הכותרת צהוב (טוריים צרי-עלים, טוריים קטנים, טוריים זיפניים, טוריים שעירים) או לבן (טוריים מצויים) או סגול או לילך (טוריים מדבריים).
האבקנים מופרדים, מספרם 6, מהם 4 ארוכים, מהווים את הדור הפנימי ו-2 קצרים יותר המהווים את הדור החיצוני.
הצופנים 4, (בלוטות המפרישות צוף) הם צופני מצעית טבעתיים, הם מצויים על פני המצעית בין בסיסי האבקנים. הם ניכרים בצבעם הכהה ודומים לבלוטות צהובות שצורתן ומספרן שונים אצל סוגים שונים. מספר הצופנים בטוריים הם 4, מהם שני האמצעים גדולים וגלילים והצדדים קטנים יותר ודמוי כרית.
השחלה עילית, בת 2 עלי שחלה מאוחים, עמוד השחלה אחד מפותח או חסר. הצלקת שלמה או בעלת 2 אונות ברורות. עלי הגביע, עלי הכותרת והאבקנים מאוחים מתחת לשחלה כל אחד לחוד.
השליות דופניות, 12 עד 276 ביציות בכל שחלה על פי רוב 20 עד 36 ביציות. המחיצה המדומה העוברת משליה אחת לרעותה חוצה את השחלה לשתי מגורות.
הפרי הוא תרמיל גלילי מאורך דמוי סרגל, ישר או דמוי חרוט, כאשר אורכו עולה על 10 מ"מ ואורכו לפחות פי 3 מרוחבו ורוחבו אינו עולה על עוביו. הפרי בעל מחיצה ברורה, פחוס מהצדדים, נפתח בהבשלה באמצעות 2 קשוות הנפתחות לכל אורכן, בראשו מקור קצר חסר זרעים. הזרעים ערוכים ב-2 טורים בכל מגורה.
הפרי הבשל משולשל כלפי מטה (מדבריים) או מפושק (ניצב לגבעול) או זקוף (נוטים כלפי מעלה).
עוקצי הפירות קצרים הרבה מגוף הפרי.
הזרע מחוסר אנדוספרם. העובר כפוף לרוב, השורשון בחלקו האחד של הזרע, ואילו הפסיגים בחלקו האחר. קליפת הזרע מכילה מוּצִילַגִים (רירים) התופחים עם הרטבת הזרעים.
מיני הסוג בארץ-ישראל

בישראל ובסביבתה גדלים שישה מיני טוריים, שכל אחד מהם מתאפיין בצבעי פרחים ובסביבת גידול שונה.
טוריים שעירים – צמח עשבוני חד-שנתי, שעיר, אנדמי ונדיר, נפוץ בערבות אדום ומואב בירדן.
טוריים צרי-עלים – פליט תרבות בעל פרחים צהובים, גדל בירושלים, אך לא רק.
מבין ארבעת המינים הנותרים, שניים הם מדבריים ושניים ים-תיכוניים, כאשר בכל זוג יש מין עם פרחים צהובים ומין עם פרחים בגוונים לבנים, סגולים או לילכיים:
הזוג המדברי :
טוריים זיפניים – פרחיהם צהובים.
טוריים מדבריים – פרחיהם סגולים או לילכיים.
הזוג הים-תיכוני :
טוריים קטנים – פרחיהם צהובים.
טוריים מצויים – פרחיהם לבנים.
טוריים זיפניים

טוּרַיִם זִיפָנִיִּים (שם מדעי: Diplotaxis harra) הם צמחים חד-שנתי או רב-שנתי מדברי נפוץ, זקוף וזיפני מאוד, שפרחיו צהובים וגובהו מגיע ל-25 עד 45 ס"מ. צמח זה הוא אחד הצמחים הנפוצים ביותר במדבר, הוא נפוץ בכל בתי הגידול במדבר הקיצוני, ובמיוחד באתרים צחיחים שמשקעיהם פחות מ-70 מ"מ בשנה. הוא גדל במפוזר, אחד אחד ורק בצדי דרכים הוא גדל בכתמים צפופים. שיא הפריחה בין חודש מרץ לתחילת מאי, ובתנאי לחות טובה הפריחה נמשכת לתוך הקיץ ובתנאי טמפרטורה גבוהים בערבה ובאזור ים המלח הפריחה מקדימה לחודש פברואר ואף יותר. משרעת תפוצתו היא סהרו-ערבית. הוא גדל בישראל במדרונות ובמישורים סלעיים וערוצים בכל הנגב, בעמק הירדן התחתון, בערבה, במדבר יהודה ובמדבריות עבר הירדן.
העלים ובסיס הגבעול מכוסים שערות זיפניות לבנות, מפושקות, בלתי נעימות למגע (מכאן שם המין), לעיתים רחוקות מקריחים. בהיפצעם הם מדיפים ריח צנון חריף ביותר שמדיפים שמני חרדל הנוצרים במגע עם האוויר של חומרים כימיים גליקוזינולטים (אלקלואידים) הנמצאים בתאים מיוחדים (תאי מירוזין). מקובל, כי שמו הלטיני של המין מקורו במשלחת מחקר שהטרידה מקומיים בשאלות אודות שמותיהם של צמחי בר שונים, ואלה כינו את הצמח המדובר כ'חרא' (خرئ, צואה). תורם לדבר הריח שנידף מחלקי הצמח השונים, אשר נחשב בעיני רבים ללא נעים.
העלים מסורגים, בשרניים במקצת, מרוכזים רובם בבסיס הצמח, צורתם דמויי ביצה והם שלמים או בעלי אונות.
הפרחים צהובים, משנים את צבעם לצהוב חיוור עם הזמן (לעיתים רחוקות עושה הצמח פרחים סגולים או ורודים), אורכם 10 עד 18 מ"מ. הם ערוכים בקצות הגבעולים ורובם חונטים פרי, כך שהגבעול מתחת לתפרחת מלא בתרמילים.
הפירות הם התרמילים מוארכים, פחוסים, משולשלים כלפי מטה ואורכם 2.5 עד 4.5 ס"מ.
טוריים מדבריים

טוּרַיִם מִדְבָּרִיִּים (Diplotaxis acris) הם צמח עשבוני חד-שנתי הנפוץ בחבלים המדבריים של הארץ. לאחר ירידת כמות גשם משמעותית, המדבר נצבע במשטחי פריחה ורודים-סגולים של מין זה.
טוריים מדבריים הם צמחים חד-שנתיים מדבריים, נפוצים, אוהבי חום, זקופים וקירחים לחלוטין, שפרחיהם בצבע סגול או ורוד עז וגובהם מגיע ל-25 עד 45 ס"מ. צמח זה הוא אחד הצמחים הנפוצים ביותר במדבר, הוא נפוץ בכל אזורי המדבר הקיצוני, ובמיוחד באתרים צחיחים שמשקעיהם פחות מ-100 מ"מ בשנה. בשנים שחונות הוא גדל בפרטים בודדים, בשנים גשומות נובטים פרטים רבים הצובעים בעת פריחה את המדרונות במדבר ותפרחתו בולטת למרחקים. הפריחה מסוף דצמבר עד אמצע אפריל ושיאה בין פברואר למרץ. משרעת תפוצתו היא סהרו-ערבית. הוא גדל בישראל במדרונות ובמישורים סלעיים, ערוצים צדי דרכים ושטחים חקלאיים מוזנחים. הוא פזור בחלק הצפוני של אזור ים המלח, נפוץ בחלקו הדרומי ולאורך הערבה עד הנגב המזרחי ואילת. היות שהוא צמח אוהב חום הוא נדיר בנגב הצפוני ולא נמצא בהר הנגב.
הגבעולים זקופים ומסועפים בחלקם התחתון. הגבעולים והעלים קירחים, מעט בשרניים, מכוסים בשכבת שעווה המקטינה את איבוד המים מהצמח.
העלים התחתונים שמרוכזים בבסיס הצמח גדולים, תמימים או בעלי אונות או משוננים גסות, דמויי ביצה רחבה, אורכם 3 עד 10 ס"מ, וגונם ירוק עז חי מכחיל. עלי הגבעול מסורגים ומעטים, קצרים וצרים יותר, כמעט יושבים ומשוננים. העלים בהיפצעם מדיפים ריח צנון חריף ביותר שמקורם בשמני חרדל הנוצרים במגע עם האוויר.
הפרחים בגוון סגול בהיר, ורוד עד כמעט לבן, אורכם 2 ס"מ. הם ערוכים בקצות הגבעולים ורובם חונטים פרי, כך שהגבעול מתחת לתפרחת מלא בתרמילים. עמוד השחלה קצר מ-2 מ"מ.
הפירות הם תרמילים מוארכים, פחוסים, זקופים ואורכם 3 עד 6 ס"מ ונפתחים מבסיסיהם. אורך המקור של הפרי קטן מרוחב הפרי. בהיפצע התרמיל הוא מפיץ ריח צנון חריף, שמקורו בשמני חרדל.
טוריים מצויים

טוּרַיִם מְצוּיִים (שם מדעי: Diplotaxis erucoides) הם צמחים חד-שנתיים או דו-שנתיים ממשפחת המצליבים, הנפוצים באזור הים תיכוני. צמח זה זקוף, מסתעף בעיקר מבסיסו וגובהו 15 עד 50 ס"מ, תפרחתו שופעת ופרחיו קטנים (5 עד 8 מ"מ), בצבע לבן ולעיתים רחוקות ורדרד. הפרח כולל 4 עלי גביע, 4 עלי כותרת שאינם קרומיים, ו-6 אבקנים (4 ארוכים ו-2 קצרים). בין בסיסי הזירים ממוקמים 4 צופנים. הפירות הם תרמילים מוארכים וישרים, הנפתחים לשתי קשוות ושני מגורות. הזרעים מסודרים בכל מגורה בשני טורים, תכונה שממנה נגזר שמו העברי והלועזי של הסוג.
טוריים מצויים מאכלסים שדות וצדי דרכים באזור הים תיכוני בישראל ובעולם ולעיתים יוצר מרבדי פריחה מרהיבים. צמח זה נחשב כעשב רע בשדות מעובדים ושדות חקלאיים נטושים ומוזנחים זה מקרוב וגם נחשב צמח צוף מעולה. הפריחה נמשכת מאמצע דצמבר עד תחילת יוני ושיאה בין פברואר למאי.
ראו ערך מורחב.
טוריים צרי-עלים

טוריים צרי-עלים (Diplotaxis tenuifolia) הם בן שיח גר תושב ותיק, לפי הדעה הרווחת טוריים צרי-עלים הובאו לישראל מאירופה בשנות 1930 לגן הבוטני בהר הצופים בירושלים ולא התפשט מחוץ לאזור זה. בשנים אחרונות הוא נצפה במספר מקומות בישראל ליד עמיקם, בכפר נטר, ביישוב הראל אשר ביהודה, ברחוב חרל"פ, וברחוב הפלמ"ח פינת חרל"פ בירושלים, בשולי גינה קהילתית בגליל ים, הרצליה. התפרחת צהובה שופעת, והפרח הצהוב גדול יחסית (8 עד 10 מ"מ). הפריחה מסוף פברואר ועד תחילת אוגוסט ואף יותר. ראו ערך מורחב.
טוריים קטנים

טוריים קטנים (Diplotaxis viminea) הם צמח עשבוני חד-שנתי ים-תיכוני, קטן ממדי, קירח או מקריח, נמוך ושרוע (7 עד 15 ס"מ). הוא גדל בישראל באזורים ים-תיכוניות  ובעולם סביב אגן הים התיכון (לא במצרים ולא בלוב). הצמח מאופיין בשושנת עלים פשוטים בבסיסו (בשונה מהסוג תֻּדְרָה). הגבעול חסר עלים ואורכו נע בין 3 עד 15 ס"מ, והוא חסר עלים. בחלק מהפרטים הגבעול מסתעף מהבסיס, בעוד שאחרים בעלי גבעול יחיד.
הפרחים צהובים וכותרתם קטנה יחסית – אורכה 3 עד 4 מ"מ בלבד. הצלקת בת שתי אונות ברורות. הצמח מותאם להאבקה עצמית.
התרמיל צר וזקוף, פחוס במקצת משני צידיו, אורכו עד 2 ס"מ ורוחבו כ-1.3 מ"מ. בקצה התרמיל מצוי שריד עמוד השחלה עם צלקת בצורת פקק. בשונה ממיני הכרוב והחרדל, לטוריים קטנים אין "מקור" מפותח בקצה הפרי. התרמיל נפתח בשתי קשוות העלות יורק יחיד.
במבט שטחי, התרמיל נראה כבעל שורת זרעים בודדת. בפועל, הזרעים מסודרים בשני טורים מסורגים בכל מגורה, כאשר כל זרע מחובר משני צדיו לשפת קשוות התרמיל. בניגוד לכך, במיני טוריים אחרים – טוריים מצויים, טוריים מדבריים וטוריים זיפניים – התרמיל רחב יותר, וכל זרע ניצב במקביל לעורק של הקשווה השנייה.
טוריים קטנים נובטים וגדלים בתחילת החורף, כבר בתחילת נובמבר, ופורחים בשיא החורף, בסוף ינואר. העלווה והפריחה נמשכים עד תחילת יוני. הצמח מייצר פירות תוך כדי פריחתו. חניטת הפירות מתחילה כבר מסוף פברואר, והפצת הזרעים נמשכת מאמצע אפריל ועד אמצע יולי. הצמח מייצר פירות תוך כדי פריחתו.
הצמח שכיח בקבוצות, בבתות, במעזבות, וכן לצדי דרכים בחבל הים-תיכוני, בין משטחי סלעים באגני קרקע רדודה.
טוריים שעירים

טוריים שעירים (Diplotaxis villosa) הם צמח עשבוני חד-שנתי שעיר, אנדמי ונדיר בערבות אדום ומואב בירדן. הצמח מכוסה בשערות רכות. הפירות הבשלים זקופים וגליליים. מין זה תואר למדע בשנת 1976.
לקריאה נוספת

נעמי פינברון-דותן ואבינעם דנין, המגדיר לצמחי בר בארץ-ישראל, ירושלים: הוצאת כנה, 1991, עמ' 259–261. (הספר בקטלוג ULI)
אבי שמידע, החי והצומח של ארץ ישראל, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1983, כרך 10, עמ' 113–114.
קטלוג צמחים – משתלת מלצר, כפר ידידיה, 2007, עמ' 342.