stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'קובו (מחנה ריכוז)
הערות שוליים

1 2  קרואטיה העצמאית, באתר יד-ושם, אוחזר ב-31 באוגוסט 2014.
↑  מנחם שלח, שואת יהודי יוגוסלביה - הקהילות בסרביה וקרואטיה, באתר יד יצחק בן-צבי, אוחזר ב-16 באוקטובר 2023.
↑  שואת יהודי סרייבו, באתר יד ושם, אוחזר ב-2 בספטמבר 2014.
1 2 3  מחנות ההשמדה, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמוד 313.
| מחנות ריכוז, עבודה והשמדה במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| גרמניה | אוהרדרוף • אורניינבורג • ארבייטסדורף • באד זאולגאו • בוכנוואלד • בורגאו • גרמרינג • דורה-מיטלבאו • דכאו • הינצרט • וובלין • זקסנבורג • זקסנהאוזן • טירקהיים • כלא שפנדאו • ליכטנבורג • מלכוב • קאופרינג • קולדיץ • מילדורף • ברלין-מרצאן • נוינגמה • נידרהאגן • פלוסנבירג • קולומביה האוס • ראוונסבריק • ריימסדורף • מחנות המשנה של זקסנהאוזן • מחנות המשנה של דכאו • אלאך • פורטה וסטפליקה • טאוכה |  |
| פולין | אושוויץ • בלז'ץ • חלמנו • טרבלינקה • מיידנק • סוביבור • אושוויץ מונוביץ • בודזין • בלכהמר • גנשובקה • גרוס-רוזן • זאסלאב • טרווניקי • יאבוז'נו • ינובסקה • אלטהאמר • ורשה • פוסטקוב • סקרז'יסקו-קמיינה • פירסטנגרובה • פלאשוב • קונסקובולה• קיטליץ טרייבן • שטוטהוף |  |
| קרואטיה | ג'קובו • גוספיץ' • דניצה • וילה לובוריץ' • טניה • יאסטרברסקו • יאסנובאץ • ידובנו • לובורגראד • גורניה רייקה • קרסטינץ • מטאינה • סטארה גראדישקה • סלאנה • קרושצ'יצה |  |
| צרפת | בון לה רולנד • גירס • דראנסי • ויטל • מבצר רומנוויל • סטפו • נאצוויילר-שטרוטהוף • סן סיפריאן • ריווזאלט • ורנה • מיל • רסבדו • פיטיבייה • קומפיין |  |
| איטליה | פוסולי • פרמונטי די טרזיה • ריזיירה די סן סאבה • ראב • בולצאנו |  |
| אוסטריה | אבנזה • גוזן • מאוטהאוזן • שטרסהוף • גונסקירכן |  |
| בולגריה | גונדה וודה • סומוביט • צ'כלרה |  |
| הולנד | התיאטרון ההולנדי • וסטרבורק • אמרספורט • פוכט |  |
| סרביה | בור • באנייצה • דולאג 183 • טופובסקה שופה • צרווני קרסט • סיימישטה |  |
| ליטא, לטביה ואסטוניה | יונגפרנהוף • סלספילס • קייזרוואלד • ואיווארה • קלוגה • קובנה • קייליס • HPK |  |
| בלארוס, אוקראינה ורוסיה | אקמצ'טקה • סירץ • מאלי טרוסטינץ |  |
| מחוץ לאירופה | ג'אדו • גריאן (ער') • יפרן (ער') • בוקבוק • סידי עזאז • ספקס) • ביזרטה |  |
| אחר | Ostindustrie • אולדרני • טרזיינשטט • מחנה המשפחות (טרזיינשטט) • טרגו ז'יו • חיידרי • סרד • ג'אדו • מכלן • מונופול • מחנות הריכוז הפיניים במזרח קרליה • קישטרצ'ה  |  |
פורטל השואה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007461971105171
ג'ון יודקין

| --- | --- |

 לידה:  8 באוגוסט 1910 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  12 ביולי 1995 (בגיל 84) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  פיזיולוגיה, השמנת יתר, תזונה אנושית, פיזיולוגיה של גוף האדם, מחלת לב 
 מקום לימודים:  כרייסט'ס קולג'  המכללה לאמנות ועיצוב צ'לסי 
 מוסדות:  אוניברסיטת לונדון  קולג' המלכה אליזבת 
 פרסים והוקרה:  עמית הקולג' המלכותי לרופאים  עמית האגודה המלכותית לכימיה 
 
ג'ון יודקין (באנגלית: John Yudkin;‏ 8 באוגוסט 1910 – 12 ביולי 1995) היה מדען ופיזיולוג יהודי-בריטי, חלוץ בתחום מדעי התזונה.
יודקין התפרסם בטענתו שצריכה מופרזת של סוכר היא הסיבה לתחלואה הגוברת במחלות לב שנצפתה מתחילת המאה העשרים, ולנזקים בריאותיים קשים נוספים. הוא יצא נגד התאוריה של אנסל קיז שרווחה בתקופתו, שלפיה הסיבה העיקרית למחלות לב היא צריכת שומן, ולכן הדגש בתזונה בריאה צריך להיות על הפחתת צריכת השומן, גם במחיר עלייה בצריכת הסוכר. ספרי תזונה שפרסם יודקין, שיועדו לקהל הרחב, המליצו על תזונה דלה בפחמימות ועל הימנעות גורפת מסוכר.
קורות חיים

ג'ון יודקין נולד בלונדון ב-8 באוגוסט 1910 למשפחה יהודית שנמלטה מרוסיה בעקבות הפוגרום של 1905. אביו נפטר כשהיה בן שבע ואמו גידלה לבדה חמישה בנים. למרות העוני הקשה שגדל בו, הצליח יודקין לזכות בהשכלה גבוהה הודות למלגות הצטיינות שזכה בהן.
בשנת 1933 נשא לאישה את מילי הימלווייט (Milly Himmelweit), שנמלטה מגרמניה. לזוג נולדו שלושה בנים.
את עבודת הדוקטור שלו חיבר יודקין בהנחייתה של הבקטריולוגית מרג'ורי סטפנסון. תחום התזונה עניין אותו מאוד, אך כדי להיות חוקר תזונה היה עליו להיות רופא.
בשנת 1938 הצטרף יודקין למעבדת התזונה דאן (Dunn Nutrition Laboratory), שבה ערך מחקרים על ויטמין A וריבופלבין ועל הקשר בין סוכר למחלות ניווניות שונות. בתקופה זו התגבשה התעניינותו בהשפעתם של גורמים סוציו-אקונומיים על התזונה.
בימי מלחמת העולם השנייה שירת יודקין כרופא צבאי במערב אפריקה. במהלך עבודתו חקר את הגורמים למחלת עור מסוימת שפקדה את החיילים האפריקנים שם. הוא גילה שסיבת המחלה היא מחסור בריבופלבין, אף-על-פי שמנות המזון שסופקו לחיילים כללו דוחן, שהוא מקור טוב לריבופלבין. התגלה שחיילים מסיירה לאון אינם אוכלים את הדוחן שסופק להם, מסיבות של העדפה תרבותית. יודקין הפיק מכך את הלקח, שאין די בקביעת תפריט והמלצות תזונה, אלא יש לבחון את יישומן של ההמלצות בפועל בהתחשב בהעדפות הציבור.
ב-1945 מונה ג'ון יודקין לפרופסור לפיזיולוגיה באוניברסיטת לונדון. כעבור שמונה שנים הקים את המחלקה האוניברסיטאית הראשונה בבריטניה שלימדה תזונה לתואר בוגר ומוסמך.
יודקין שימש יועץ לענייני תזונה של ממשלת ישראל בימי ראשית המדינה, כאשר הונהגה מדיניות הקיצוב. במשך שנים רבות כיהן כנגיד האוניברסיטה העברית בירושלים, שהעניקה לו תואר עמית כבוד בשנת 1993.
פרופ' ג'ון יודקין הלך לעולמו ב-12 ביולי 1995.
מאבקו נגד תזונה עתירת פחמימות וסוכר

בשנות החמישים יצא יודקין נגד התאוריה שמחלת לב כלילית נגרמת מצריכת שומן. באחד מספריו הפופולריים הוא המליץ לצמצם בצריכת פחמימות, ובשנת 1957 טען כי מחלת לב נובעת בחלקה משילוב של פעילות גופנית מועטה ואכילה מופרזת. עוד טען כי קיים קשר בין צריכת סוכר לבין מחלות לב כליליות וסוכרת מסוג 2 וכי סוכרים מעלים את רמות הטריגליצרידים והאינסולין בדם.
בשנות השישים הוא העלה למודעות את סגולות אכילת הבשר ומוצרי החלב ואת החסרונות של צריכת סוכר עודפת בתזונה המערבית. תשומת-לב ציבורית עורר ספרו "טהור, לבן וקטלני" ("Pure, White and Deadly") מ-1972, שבו יצא בחריפות רבה נגד צריכת סוכר. בספר הציג יודקין את צריכת הסוכר המוגברת כגורם לעליה בשיעור מחלות הלב, לעששת, לסוכרת, ובסבירות גבוהה גם למחלות כבד, השמנת יתר, שיגדון ובעיות רפואיות נוספות.
מחקריו זכו למימון מתעשיית החלב מחד, אך הותקפו על ידי השדולה החזקה של תעשיית המוצרים עתירי הסוכר מאידך. מעמדו האקדמי התערער, כיוון שבתקופתו ההשקפה שהשומן הוא הגורם העיקרי למחלות לב, בהשפעת מחקריו של אנסל קיז, הייתה מקובלת על הממסד. הגישה הדוגלת בהפחתת צריכת השומן קיבלה את ביטוייה בהמלצות תזונה של גורמים רשמיים, והובילה את תעשיית המזון לפתח מוצרים דלי שומן אך עתירים בסוכר. קיז ואחרים תקפו אישית את איכות מחקריו של יודקין, בין היתר בטענה שלא הביא בחשבון את השפעותיהם של משתנים מתערבים בהערכת השפעותיה של צריכת סוכר. התאוריה של יודקין נשענה במידה רבה על מחקר תצפיתי, ללא הבנה יסודית של התהליכים הביולוגיים שקושרים בין צריכת הסוכר לנזקיו. מתנגדיו טענו שקיימים הסברים חלופיים משכנעים לממצאיו (למשל, נמצא שצריכת סוכר גבוהה שכיחה בקרב מעשנים). מחקרים מאוחרים יותר גילו מנגנונים הורמונלים שמסבירים ומאששים חלק מטענותיו של יודקין על השפעות הסוכר, ועוררו מחדש עניין בספריו.
אוסף יודקין

אוסף עתיק ורב ערך המוקדש לתזונה ומזון מהפן ההיסטורי, המדעי, התרבותי והחברתי. האוסף נתרם לספרייה הלאומית בירושלים.
האוסף כולל מחקרים מדעיים המלמדים על התפתחות הידע בפיזיולוגיה ובכימיה, מאת חוקרים כגון קלוד ברנארד, פון ליביג, אנטואן לבואזיה ואחרים. על אודות הרקע התרבותי הרחב של תחום זה אפשר ללמוד מספרים העוסקים בגסטרונומיה, בבישול, בהגשה ונימוסי שולחן, ובניהול משק בית. ספרים אחרים באוסף מספקים את ההקשר החברתי לדיאטה, לתזונה ולהיגיינה, באמצעות עבודות העוסקות בתרופות, בתזונה ובישול לעניים, בבישול והיגיינה בצבא ובאקולוגיה עירונית (פרמנטיה, קאדה דה-וו, הסל ועוד). סדרת ספרים מרתקת עוסקת במהילת מזון ותרופות ובניתוח מזון ותרופות, נושא שזרע את הזרעים של הכימיה האנליטית והניע את התפתחותה.
האוסף כולל פריטים עתיקים, ביניהם יצירות ותדפיסים מוקדמים מאת מחברים יוונים, מוסלמים ונוצרים, ופיזיקאים מתקופת הרנסאנס, מימי הביניים ומהתקופה ההלניסטית. אלה הם החיבורים על תזונה ומרפא של Regimen Sanitatis', Materia Medica', וספרי מתכונים (אבן בוטלאן, רוג'ר בייקון, אל ראזי, קרדאנו, גלנוס, פורפיריוס).
מפרסומיו

John Yudkin: Medicine and medical education in the new China, 1958
John Yudkin, G.M. Chappell: The Slimmer's Cook Book. Penguin Handbooks, 1963.
John Yudkin: Pure, White and Deadly. Davis-Poynter Ltd, 1972.
John Yudkin: The New Facts About the Sugar You Eat As a Cause of Heart Disease, Diabetes, and Other Killers. Peter H. Wyden, Publishing 1972
John Yudkin: Sweet and Dangerous, New York: Bantam Books, 1972
John Yudkin: The Penguin Encyclopaedia of Nutrition. Harmondsworth, Middlesex, England: Penguin Books; New York: Viking Penguin, 1985.
John Yudkin: This Slimming Business, 1970.
הערות שוליים

↑  J. Yudkin, NUTRITIONAL LESSONS FROM WAR-TIME SIERRA LEONE, Lancet, 1989
↑    Julia Llewellyn Smith, ‏John Yudkin: the man who tried to warn us about sugar, The Telegraph, 17 February 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270261905171  PLWABN: 9810572980605606  BIBSYS: 97012163  BnF: cb15108837h (data)  CANTIC: a11167750  CiNii: DA07096154  GND: 1102959162  ISNI: 0000 0001 1065 8920  LCCN: n50014617  NDL: 00461677  NKC: jcu20181012479  NLK: KAC201415276  NTA: 072208031  SELIBR: 340580  SUDOC: 11466854X  Trove: 1019811  VIAF: 61846060   WorldCat (עם VIAF): 61846060
ג'מייקה במשחקים האולימפיים לנוער

ג'מייקה משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער מג'מייקה שבעה מדליות, מהן 4 מדליות זהב, בענף האתלטיקה. ג'מייקה השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער באולימפיאדת הנוער לילהאמר (2016) באופן סמלי.
השתתפות במשחקים > משחקי הקיץ > אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)

המשלחת הראשונה של ג'מייקה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור. המשלחת כללה 15 ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט. המשלחת זכתה במדליית זהב. המשלחת הגיעה להישגים בענף האתלטיקה עם זכייה במדליית זהב בריצת 100 מטר לנערים. המשלחת העפילה בנוסף לשישה מקצי גמר וסיימה במקום הרביעי בריצת 100 מטר משוכות לנערים ולנערות, ריצת 200 מטר לנערות וקפיצה משולשת לנערות, במקום השישי בריצת 400 מטר לנערות ובמקום השביעי בקפיצה לרוחק לנערות. המשלחת השתתפה ולא הגיעה להישגים בענפים בדמינטון ושחייה.
השתתפות במשחקים > משחקי הקיץ > אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)

המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג הייתה המשלחת הגדולה ביותר שג'מייקה שלחה עד כה. המשלחת מנתה 20 ספורטאים שהתחרו בארבעה ענפי ספורט. המשלחת זכתה בארבעה מדליות, מתוכן 3 מדליות זהב. המשלחת הגיעה להישגים בענף האתלטיקה עם זכייה בשלוש מדליות זהב בריצת 400 מטר וריצת 100 מטר משוכות לנערים וריצת 200 מטר לנערות ומדליית כסף בקפיצה לרוחק לנערים. המשלחת העפילה בנוסף לשישה מקצי גמר וסיימה במקום החמישי בקפיצה משולשת וקפיצה לגובה לנערים, במקום השישי בריצת 100 מטר משוכות לנערות ובמקום השביעי בריצת 400 מטר משוכות לנערות. הרץ בריצת 100 מטר לנערים לא החל את מקצה הגמר והרץ בריצת 200 מטר לנערים נפסל במהלך הריצה. המשלחת לא הגיעה להישגים בענפים כדורעף חופים, סיף ושחייה.
השתתפות במשחקים > משחקי הקיץ > אולימפיאדת הנוער לילהאמר (2016)

ג'מייקה השתתפה באולימפיאדת הנוער לילהאמר ושלחה משלחת שמנתה ספורטאי יחיד שבתחרה בבובסלי. הספורטאי סיים במקום ה-13 מתוך 15.
מדליות

| --- | --- |
 :  ראו גם – מדליות במשחקים האולימפיים לנוער
ראו גם

ג'מייקה במשחקים האולימפיים
ג'מייקה במשחקים הפאראלימפיים
| מדינות העולם במשחקים האולימפיים לנוער |
| --- | --- | --- |
| המזרח התיכון | איחוד האמירויות הערביות • איראן • אלג'יריה • בחריין   • הרשות הפלסטינית • טורקיה • ירדן • ישראל • כווית • לבנון • לוב • מצרים • מרוקו • סוריה • עומאן • ערב הסעודית • עיראק  • קטר  • תוניסיה • תימן |  |
| אסיה | אוזבקיסטן • אינדונזיה • אפגניסטן • בהוטן • בנגלדש • ברוניי • הודו • הונג קונג • המלדיביים • הפיליפינים • טאיוואן • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טג'יקיסטן • טורקמניסטן • יפן • לאוס • מונגוליה • מזרח טימור • מיאנמר • מלזיה  • נפאל • סינגפור • סרי לנקה • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן • קירגיזסטן • קמבודיה • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גרמניה • דנמרק  • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונטנגרו • מונקו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קוסובו • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אפריקה | אוגנדה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בוטסואנה • בורונדי • בורקינה פאסו • בנין • גאנה • גבון • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניגריה • ניז'ר • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה  • סיירה לאון • סיישל • סנגל • צ'אד • קומורו • הרפובליקה של קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה |  |
| אמריקה | אורוגוואי • איי בהאמה • איי הבתולה של ארצות הברית • איי הבתולה הבריטיים • איי קיימן • אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • אקוודור • ארגנטינה • ארובה • ארצות הברית • בוליביה • בליז • ברבדוס • ברזיל  • ברמודה • ג'מייקה • גואטמלה • גיאנה • גרנדה  • דומיניקה • האיטי • האנטילים ההולנדיים • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • ונצואלה • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סורינאם • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס • פוארטו ריקו • פנמה • פרגוואי • פרו • צ'ילה • קובה • קולומביה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • איי מרשל • איי קוק  • איי שלמה • גואם • ונואטו • טובאלו • טונגה • מיקרונזיה • נאורו • ניו זילנד • סמואה • סמואה האמריקנית • פיג'י • פלאו • פפואה גינאה החדשה • קיריבטי |  |
ג'ורג' גאמוב

| --- | --- |

ג'ורג' גאמוב בצעירותו, 1930  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  4 במרץ 1904 אודסה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  19 באוגוסט 1968 (בגיל 64) בולדר, ארצות הברית 
 שם לידה:  Геóргий Анто́нович Га́мов 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  ארצות הברית, רוסיה
 מקום קבורה:  Green Mountain Cemetery 
 מקום לימודים:  הפקולטה לפיזיקה ומתמטיקה של אוניברסיטת סנקט פטרבורג  אוניברסיטת אודסה  אוניברסיטת סנקט פטרבורג 
 מנחה לדוקטורט:  אלכסנדר פרידמן, Yurii Aleksandrovich Krutkov 
 מוסדות:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי (1954–1956)  V.G. Khlopin Radium Institute (1931–1933)  אוניברסיטת קולורדו בולדר (1956–1968)  מכון נילס בוהר (1928–1931)  אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון (1934–1954)  מכון יופה 
 תלמידי דוקטורט:  רלף אלפר, ורה רובין 
 פרסים והוקרה:  פרס קלינגה (1956)  עמית החברה הפיזיקלית האמריקאית 
 בן או בת זוג:  Barbara Perkins Gamow (1958–?) 
 צאצאים:  Igor Gamow 
 תרומות עיקריות
 חקר את התהליכים התרמוגרעיניים שמתרחשים בכוכבים. תאוריית אלפא-בתא-גאמא
 
ג'ורג' גאמוב (ברוסית: גאורגי אנטונוביץ' גאמוב, באנגלית: George Gamow‏, 4 במרץ 1904 – 19 באוגוסט 1968) היה פיזיקאי וקוסמולוג רוסי-אמריקאי.
חייו

גאורגי גאמוב נולד באודסה, אז בשליטת האימפריה הרוסית, היום באוקראינה.
הוא החל את לימודי הפיזיקה שלו באוניברסיטת נובורוסיה באודסה, ולאחר כשנה, ב-1923, עבר לאוניברסיטת לנינגרד (כיום סנקט פטרבורג) שם למד זמן מה תחת אלכסנדר פרידמן. הוא נחשב לעילוי בעיני השלטונות הסובייטים, שאף עשו בו שימוש תעמולתי, אך לא היה מרוצה מגישתם למדע שהייתה נגועה באינטרסים פוליטיים והחליט לערוק מהמדינה. ב-1932 ניסה לחתור ביחד עם אשתו דרך הים השחור לעבר טורקיה, מרחק של כ-250 ק"מ, אך הניסיון הנועז נכשל בגלל מזג אוויר קשה.ב-1934 הוזמן לכנס סולווה בבריסל, ולאחר שהשיג ההיתרים הדרושים לצירוף אשתו למסע, עזב הזוג את המדינה ללא כוונה לשוב.
גאמוב ערק לארצות הברית, שם שינה את שמו לג'ורג', והצטרף לאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון. הוא עסק בעיקר בחקר התהליכים התרמו-גרעיניים שמתרחשים בכוכבים. הוא היה ממפתחי מודל "המפץ הגדול" במסגרתו ניבא את קרינת הרקע הקוסמית, שלדבריו היא שריד מאירוע "המפץ הגדול". כמו כן חקר את תופעת הנוקליאוסינתזה, שהוא התהליך של היווצרות גרעיני יסודות חדשים בכוכבים.
גאמוב היה ער לעובדה שאם היקום היה פעם צפוף יותר הרי שהוא היה צריך להיות חם יותר וגם צפוף יותר עד כדי גרימת פיצוץ, שכן לכך גורמים חום וצפיפות אינסופיים. גאמוב שם לב כבר קודם לכן לעובדה שכאשר דוחסים חומר הוא מתחמם, וכשנותנים לו להתנפח הוא מתקרר.
הוא היה ידוע בחוש ההומור שלו. הוא פרסם את מאמר אלפר-בתה-גאמוב שכתב יחד עם תלמידו רלף אלפר וביקש מהנס בתה לצרף את חתימתו כדי לקבל את הצירוף שנשמע כמו שלוש האותיות הראשונות באלפבית היווני: אלפא, בטא, גמא ( \alpha ,\beta ,\gamma ). הוא כתב: "יש שמועה שכשתאוריית אלפא-בתא-גאמא ירדה מן האופנה, בתה ניסה לשנות את שמו לזכריה." אודות עמית שלו הוא כתב: "רוברט הרמן, שמסרב בעקשנות לשנות את שמו לדלטר" (נשמע כמו "דלתא"). בנוסף פרסם מספר שירים עוקצניים בנושאי פיזיקה.
ג'ורג' גאמוב פרסם ספרי מדע פופולרי, בהם "הולדת השמש ומותה", "אחת שתיים שלוש... אינסוף", "קורות האדמה" וסדרת "מר טומפקינס". על כך זכה בפרס קלינגה לשנת 1956.
ספריו שתורגמו לעברית

הולדת השמש ומותה. עברית: ד"ר ש.פ. קלעי. ספרית פועלים, 1950.
קורות האדמה: עבר, הווה ועתיד. עברית: שמואל אילון, הוצאת מסדה, תל אביב, 1949.
לקריאה נוספת

George Gamow, Thirty Years that Shook Physics, (1966 Doubleday; 1985 Dover), New York
הערות שוליים

1 2  סיימון סינג, המפץ הגדול, הוצאת ספרי עליית הגג, 2007, עמ' 328
↑  George Gamow, The birth and the death of the sun; a few publishers:  Mentor; Viking; Macmillan, 1940-1960
↑  One two three… Infinity: Facts and speculations of science,  A few publishers, 1947-Dover 1988
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261391405171  PLWABN: 9810689488405606  BIBSYS: 90060377  BNE: XX1053519  BnF: cb128465323 (data)  CANTIC: a10995912  CiNii: DA01191651  GND: 11871628X  ICCU: LO1V024409  ISNI: 0000 0001 2140 2998  LCCN: n80028430  LNB: 000040515  NDL: 00440480  NKC: jn20000601695  NLA: 35111268  NLG: 236931  NLK: KAC199609635  NSK: 000379186  NTA: 069166684  RERO: 02-A003277613  SELIBR: 187911  SNAC: w6154j8k  SUDOC: 056746342  Trove: 829861  VcBA: 495/147362  VIAF: 76443377   WorldCat (עם VIAF): 76443377
בניין המטה הארצי של משטרת ישראל (תל אביב)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  תחנת משטרה 
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1937
 תאריך פתיחה רשמי:  1937 
 סגנון אדריכלי:  באוהאוס 
 קואורדינטות:  32°03′48″N 34°46′38″E﻿ / ﻿32.06328056°N 34.77730833°E﻿ / 32.06328056; 34.77730833
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) בניין המטה הארצי של משטרת ישראל(למפת תל אביב רגילה) בניין המטה הארצי של משטרת ישראל(למפת גוש דן רגילה) בניין המטה הארצי של משטרת ישראל(למפת גוש דן מוגדלת) בניין המטה הארצי של משטרת ישראל  he בניין המטה הארצי של משטרת ישראלhe בניין המטה הארצי של משטרת ישראלמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בניין המטה הארצי של משטרת ישראל בתל אביב הוא מבנה לשימור בסגנון באוהאוס השוכן ברחוב הרכבת 14 פינת רחוב לבונטין, שבו שכן המטה הארצי של משטרת ישראל בסמוך אל בית המכס ההיסטורי.
היסטוריה > שנים ראשונות

הבניין הוקם בשנת 1937 על ידי שותפות של סוחרים בסגנון באוהאוס ברחוב הרכבת 12 ו-14 פינת רחוב לבונטין בתל אביב ונודע כ"בית הסוכנים". הבניין שימש עסקים שונים ודירות מגורים וכלל גם אולם אסיפות. בין השאר שכנו בו משרדי התאחדות יוצאי רומניה ודפוס עיתון הצופה. בשנת 1946 עבר אליו מחלקת דואר החבילות. בעת הקמת בווינגרד בירושלים, בעקבות פיצוץ מלון המלך דוד הוקם מתחם ביטחון דומה בתל אביב, שכלל את הבניין. לצורך כך נדרשו דיירי הבניין לעוזבו ומשטרת המנדט והצבא הבריטי השתמשו בבניין. ב-2 בינואר הותקף המתחם על ידי המחתרות והשלטונות בקשו מעיריית תל אביב להזהיר על הסכנה שבירי באזור הנמצא בלב אזור מגורים. בהצופה קראו לפינוי הצבא מהבניין הנמצא בתוך אזור מגורים. בדצמבר 1947 פינו הבריטים את המתחם ומשפחות רבות פלשו לבניין. הבריטים השיבו את הבניין לבעליו, אולם במהרה הוחרם הבניין שוב על ידי ממשלת ישראל כדי שישמש את המשטרה.
היסטוריה > המטה הארצי

בסוף שנת 1948 הועברו כל יחידות המטה הארצי של משטרת ישראל מהקרייה אל הבניין. הבניין המשיך לשמש גם עסקים אזרחיים. אחד מהם, בית מלאכה של "אביב יהלומה", נאלץ לפנות לבג"ץ כדי לכפות על המשטרה לאפשר לעובדים להיכנס למקום עבודתם.
בשנת 1951 נפתחה שלוחה של המטה הארצי ביפו, אך הפיקוד העליון של המטה הארצי המשיך לשבת בבניין ברחוב הרכבת. בשנת 1958 אירע בבניין מקרה חמור בו שוטר לשעבר תקף את המפכ"ל. בבניין בתל אביב פעלו בין השאר מחלקת ההדרכה, קצין הגיוס הראשי, המדור לבעלי חיים, המדור לחקירות פשעי הנאצים והמעבדה לזיהוי פלילי.
בעקבות מספר מקרים של התאבדות נחקרים בבניין, נתנה הוראה בשנת 1957 לנהל חקירות בקומת הקרקע של הבניין ולא בקומות העליונות.
היסטוריה > לאחר מעבר המטה הארצי לירושלים

לאחר מלחמת ששת הימים הוחלט על העברת המטה הארצי לירושלים. בבניין ברחוב הרכבת המשיכו לפעול מחלקות שונות של המטה הארצי עד המעבר הסופי שלהם לירושלים בשנת 1973. יחידות המטה הארצי שלא עברו לירושלים, כמו המדור לחקירות פשעי הנאצים, הועברו לבניין המטה הארצי ביפו.
בנובמבר 1971 החלו לפעול בבניין משרדי הנוטריון הציבורי ורשם המשכונות בתל אביב.
לאחר העברתו של המטה הארצי שוכן בבניין מטה מרחב ירקון. בשנת 1976 עבר לבניין מדור חקירת רמאויות של מחוז תל אביב. במרץ 1977 פרץ אלמוני לבניין והצית ערימה של תיקים פליליים.
כן שוכנו בבניין לשכת גיוס מחוזית עבור שוטרים, מרכז לקליטת כח אדם למשטרה, משרדי איגוד הגמלאים של המשטרה ושקמית לשוטרים.
בשנת 2005 החלו לעבור משרדי תחנת המשטרה מן הבניין אל בניין חדש שהוקם על השטח שבו שכן בניין המטה הארצי של משטרת ישראל ביפו, שנהרס בשנת 2000. בשנת 2007 עברה תחנת ירקון לאזור תעשייה עבר הירקון והבניין שימש עוד כשנה את תחנת לב תל אביב.
הבניין עצמו היה שייך לגורמים פרטיים ונשכר על ידי המשטרה בעלות של 2.5 מיליון שקל לשנה (בערך של שנת 2004). מצב הבניין הידרדר והכוונה של בעלי הבניין הייתה להורסו. אולם אז הוחלט שהבניין ייועד לשימור. בשנת 2009 נמכר הבניין לצורך שיפוץ ושימור והכשרתו לצורך מגורים. בשנת 2010 מכרה חברת באוהוס את הבניין לחברת פאנגאיה. ביוני של שנת 2011 נפתח בבניין מועדון לילה, שהיה פעיל עד נובמבר של אותה שנה. בימים אלה (אמצע 2015) הבניין מוסב לבית דירות, תחת שם הפרויקט Live TLV.
ראו גם

בניין המטה הארצי של משטרת ישראל
בניין המטה הארצי של משטרת ישראל (יפו)
הערות שוליים

↑  ראו למשל: 
חברת האחריות פרודינשל, דבר, 5 בספטמבר 1937

יעקב א. לוינסון, שנה טובה, דבר, 5 בספטמבר 1937
ד"ר נפתלי מנצח, זה לעומת זה, דבר, 2 באוגוסט 1939
1 2  ג. הל, עני בפתח ביתו הוא, חרות, 23 במאי 1949
↑  כינוס ארצי של עולי רומניה, דבר, 24 באפריל 1938
↑  לקראת כינוס עולי רומניה, הצופה, 28 בפברואר 1938
↑  דפוס הצופה, הצופה, 4 במרץ 1938
↑  מוחרם בדואר, הצופה, 10 ביוני 1946
↑  ההחרמות בתל אביב, הצופה, 8 באוגוסט 1946
↑  יוסף ימבור, רחוב הרכבת מיספר 20, משמר, 12 באוגוסט 1946
↑  הודעה בעריית תל אביב על היריות ב-2 בינואר, משמר, 20 בינואר 1947
↑  דרישה להוצאת הצבא מתל אביב, הצופה, 20 בינואר 1947
↑  פליטים פלשו למצודה, הצופה, 23 בדצמבר 1947
↑  מתבקשים, הצופה, 7 בדצמבר 1948
↑  ראו למשל: 
מדינת ישראל, משרדי המינהל המחוזי תל אביב, דבר, 25 במאי 1954
↑  יהלומנים זכו במשפט עם המשטרה, דבר, 19 ביולי 1949
↑  א. סידון, הכל מוכן למבצע שלום, חרות, 2 בינואר 1964
↑  סוכל נסיון התנקשות במפקח המשטרה, דבר, 24 בפברואר 1958
↑  רבעון משטרת ישראל, הצופה, 5 בינואר 1956
↑  כקצינות משטרה, מעריב, 16 בינואר 1961
↑  דרושים כלבים לחיזוק השמירה בישובי הספר, חרות, 31 ביולי 1955
↑  עדות נגד פושע מלחמה, על המשמר, 25 ביולי 1951

הגב' לרנר לוטה, מעריב, 6 בדצמבר 1973
↑  דרוש ראש מעבדת צילום, מעריב, 1 באוגוסט 1969
↑  ראו למשל: סוחר שנאשם בהברחת מטבעות התאבד, חרות, 5 באוגוסט 1951
↑  שיחות, חקירה - בקומת קרקע, מעריב, 21 במרץ 1957
↑  בוגדנוס קוזי, מעריב, 10 בדצמבר 1978
↑  הנהלת בתי המשפט, דבר, 25 בנובמבר 1971
↑  תערוכה של שטיחים וכלי כסף, מעריב, 13 בדצמבר 1978
↑  מדור חקירת, דבר, 11 ביולי 1976
↑  אלמוני פרץ למשטרה והצית תיקים פליליים, דבר, 23 במרץ 1977
↑  למשטרת ישראל דרושים, דבר, 2 ביולי 1974
↑  נפתח מרכז לקליטת כח אדם במשטרה, דבר, 24 במאי 1976
↑  גלוי דעת, מעריב, 26 באוקטובר 1982
↑  אבי אשכנזי, יובל גורן, המשטרה חוזרת לדיזנגוף 221, באתר nrg‏, 29 ביוני 2008
1 2  ארצי חלפון, מרחב ירקון: כרוניקה של פרידה ידועה מראש, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 25 באוגוסט 2008
↑  אלעזר לוין ודליה טל, ‏משטרת מרחב הירקון תעבור לרמת החייל, באתר גלובס, 30 ביוני 2004
↑  דותן לוי, פאנגאיה רכשה את בניין המשטרה ברחוב הרכבת בת"א, באתר כלכליסט, 10 בנובמבר 2010
↑  לא גומרת את הלילה: מרחב ירקון, באתר הארץ, 4 באוגוסט 2011
↑