stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אורי דושי
מקומות שבהם הוצגו יצירותיו > בארץ

הגלריה השביעית, תל אביב
בית התעשייה, תל אביב
קריית התרבות, כרמיאל
גלריית סילו, הוד השרון
גלריית הארץ, תל אביב
מוזיאון המדע בירושלים, ירושלים
הווילה, תל אביב
הכנסת, ירושלים
בית אבא חושי, חיפה
מערכת עיתון גלובס, ראשון לציון
מרכז בק למדע, ירושלים
בית ראובן, תל אביב
תיאטרון גבעתיים, גבעתיים
מדעטק - המוזיאון הלאומי למדע, טכנולוגיה וחלל, חיפה
המשכן לאמנויות הבמה, תל אביב
היכל התרבות, גני תקווה
פסטיבל מחול כרמיאל, כרמיאל
תיאטרון רמת גן, רמת גן
מרכז קסטרא, חיפה
מטה חברת החשמל, ירושלים
מוזיאון רכבת ישראל, חיפה
גלריית תיאטרון גני תקווה, גני תקווה
מרכז הירידים, תל אביב
תיאטרון ירושלים, ירושלים
הספרייה במדיטק, חולון
תיאטרון ראשון לציון, ראשון לציון
מרכז "האמנות שעל הקיר", פתח תקווה
פסטיבל ישראל, ירושלים
אשכול הפיס, גבעתיים
תיאטרון קרוב, תל אביב
הגלריה המקומית, מצפה רמון
גלריית דנה, יד מרדכי
מגורים, ירושלים
טיילת בת ים, בת ים
מקומות שבהם הוצגו יצירותיו > בעולם

גלריית קוהלר, באד קיסינגן, גרמניה
מוזיאון האמנים, לודז', פולין
גלריית טויאפ, איסטנבול, טורקיה
מיניארטורה, גוביו, איטליה
גלריית לנדל, גראץ, אוסטריה
הליקון אופרה, מוסקבה, רוסיה
גלריית סמליק סטוקינג, האג, הולנד
גלריה "יורם גיל", לוס אנג'לס, ארצות הברית
אירופ ארט, פריז, צרפת
בית אורנצהאס, ניו יורק, ארצות הברית
רחוב מארקרס 2, קאסל, גרמניה
גלריית אפקס, אדינבורו, סקוטלנד, הממלכה המאוחדת
מוזיאון ישיבה יוניברסיטי, ניו יורק, ארצות הברית
בוריי ארט, סנט פטרסבורג, רוסיה
המרכז הפיננסי "אוקיינוס", סינגפור, סינגפור
גן הפסלים במרכז הרפואי שיבא תל השומר, 2011
הפסל "פרידה", 2014
אוטובוס קיטור אליזבת

| --- | --- |

Steam bus 'Elizabeth'
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Northern Star Motor Carriage Company (coachwork) (שינויים טכניים של הרכב בשנת 2002)  יצרן בשנת 1931: "Sentinel Waggon Works Ltd"
 שנות ייצור:  2005
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע קיטור, 2 צילינדרים
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 2 מהירויות
אוטובוס קיטור אליזבת (באנגלית: 'Steam bus 'Elizabeth') הוא אוטובוס, המופעל על ידי מנוע קיטור, אשר יוצר בשנת 1931, על ידי Sentinel Waggon Works Ltd אבל שינה את יעודו ושופץ בשנת 2002 על ידי "Northern Star Motor Carriage Company " בבריטניה.
"אוטובוס קיטור אליזבת" מופעל בעיר "Weston-super-Mare" הממוקמת 28 ק"מ דרומית-מערבית לבריסטול.
היסטוריה

בשנת 2002 חברת התיירות "Northern Star Motor Carriage Company", הפכה את המשאית השטוחה, מסוג "DG6P", בעלת מנוע קיטור, אשר יוצרה בשנת 1931, והתגלתה כמשאית, בשנות השישים של המאה העשרים, לאוטובוס בן 30 מושבים, אשר משמש להובלה תיירותית, לסיורים בעיר (עד עשר נסיעות ביום קיץ).
זהו אוטובוס הקיטור היחיד בהכנסות משכר שירות בעולם, אשר הפך למשהו תיירותי בפני עצמו.
החל מאפריל 2015 הדגם נרכש על ידי חברת האוטובוסים "קרוסוויל"  (Crosville Motor Services (Weston-super-Mare.
"אוטובוס קיטור אליזבת" קרוי על שם אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת.
אוטובוס קיטור אליזבת

30 מושבים (מעץ)
2 הילוכים
10 צמיגים פנאומטיים
מיקום המנוע: בחלק הקדמי של שלדת הרכב
הפרדה בין תא הנהג לקרון הנוסעים
מנוע קיטור

מנוע קיטור הוא מנוע בעירה חיצונית בוכנאי, המופעל על ידי לחץ קיטור.
שני חלקיו היסודיים של מנוע הקיטור הם צילינדר ובוכנה. קיטור בלחץ גבוה, המיוצר בדוד קיטור, מסופק אל הצילינדר על ידי שסתום חלוקה, המונע באמצעות מערכת מוטות על ידי הבוכנה עצמה. הקיטור הנכנס לצילינדר דוחף את הבוכנה מטה. לאחר דחיפת הבוכנה וביצוע העבודה המכנית, יוצא הקיטור מן הצילינדר כשהטמפרטורה והלחץ שלו נמוכים יותר, והוא מעובה למים על ידי קירורו במעבה. המים החמים מוזרמים אל דוד הקיטור לשימוש חוזר. מנגנון ארכובה הופך את התנועה הקווית של הבוכנה לתנועה סיבובית של גל ארכובה, אשר מניע במקרה הנ"ל את אוטובוס הקיטור.
תמונות

פנים האוטובוס
ראו גם

מנוע קיטור
לקריאה נוספת

אוטובוס קיטור אליזבת- תמונות, tripadvisor.com
אוטובוס קיטור אליזבת, change.org
הערות שוליים

↑  "אוטובוס קיטור אליזבת crosvillemotorservices.co.uk/enthusiasts/steam
↑  אוטובוס הקיטור האחרוןbbc.co.uk/insideout/content/articles
↑  אוטובוס קיטור אליזבתElizabeth – A Steaming Success in 2006". The world's only six-wheeled Sentinel steam bus... Old Glory (now at Internet Archive).
↑  אוטובוס קיטור אליזבתthewestonmercury.co.uk/news/elizabeth-steam-bus-arrives-in-weston-super-mare
↑  אוטובוס קיטור  המלכה אליזבתwhitbygazette.co.uk/news/business/queen-elizabeth-steam-out-of-town
אדום (אלבום)

אדום הוא שמו של אלבום הבכורה של הזמרת איגי וקסמן אשר יצא בשנת 1995, בחברת התקליטים הד ארצי.
הפקה

מרבית השירים נכתבו על ידי וקסמן עצמה בשיתוף עם אמנים כמו חמי רודנר (שהיה אחראי על הפקת האלבום) ואהד פישוף ללחנים של שרון הולצמן ורם אוריון.
הסינגל הראשון מהאלבום "תישא אותי לאישה" עורר עניין רב כמו גם מרבית השירים האחרים באלבום בדגש על: "אין לי מה לומר לך" "אדום" ו"מאוד פרוע".
ביולי 2015 חגגה וקסמן 20 שנים לציון יציאתו של האלבום "אדום" בהופעה במועדון הבארבי, ואף הוציאה סינגל בשם "אורות וצללים" לכבוד המאורע.
רשימת רצועות

| אדום> מס' | אדום> שם | אדום> משך | אדום>  | אדום>  | אדום>  | אדום>  | אדום>  | אדום>  | אדום>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | אשה כפויה  | 3:06 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | אדום  | 5:20 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | יומולדת  | 4:05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | מאוד פרוע  | 3:29 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | יש לי חברה  | 3:11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | תהרוג אותי לאט  | 4:32 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | פרופוליס  | 2:44 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | אין לי מה לומר לך  | 2:50 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | תישא אותי לאשה  | 3:32 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | עליה קבוצתית למזבח  | 2:43 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | פחד  | 3:53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | סוף הטיול  | 6:09 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 45:39 |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  איגי וקסמן – אדום (באנגלית), נבדק ב-2023-07-04
| איגי וקסמן |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | אדום • לא מחכה יותר לדוור • בעדינות • מסתובבים |  |
| ערכים קשורים | איפה הילד? • אשלי וקסמן בקשי (בת דודה) • חמי רודנר • ישי אדר • "היכל התהילה" • "יפה לך" |  |
| איגי וקסמן – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| אדום | "תישא אותי לאשה" • "תהרוג אותי לאט" • "אדום" • "אין לי מה לומר לך" • "מאוד פרוע" • "פחד" • "יש לי חברה" |  |
| לא מחכה יותר לדוור | "לא מחכה יותר לדוור" • "בדרך למילווקי" • "קח את מה שיש בי" • "שיר הנגב" • "לעצום עיניים" • "תיפצע כשתרוץ אלי שוב" |  |
| בעדינות | "צופה בך" • "רק רגע" • "איש קטן למטה" • "עוד קצת" • "בעדינות" |  |
| מסתובבים | "תמיד אוהב תמיד נפגע" • "משחקת עם בובות" • "דולי פרטון" |  |
| סינגלים אחרים | "בטי בם" • "יש בו אש" • "רק בשביל לקבל חיבוק" • "יש עוד סיכוי" • "אורות וצללים" • "בוא איתי" • "הלכנו לאיבוד" • "הספוט עליי" • "כלום לא קרה" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 84db0842-0a4e-33a7-aaad-c5d1e902df74
אולוף סקטקונונג, מלך שוודיה

אולוף שטקונונג (בשוודית: Olof Skötkonung, מבוטא חֶ'תְקוּנוֹן;‏ 980 – 1022) היה מלך שוודיה מ-995 ועד מותו. הוא היה בנו של מלך שוודיה הראשון, אריק המנצח ועל פי המקורות האיסלנדיים, בנה של סיגריד "היהירה".
שמו

אחד מההסברים הרבים לשם "שטקונונג" / "חטקונונג", הוא שהוא לקוח מהמילה השוודית skatt, שפרושה הוא "מיסים" או "אוצר". הפירוש האחרון מעלה את האפשרות לפירוש "מלך משלם מס" והועלתה השערה על יחסים כאלה שהיו לאולוף עם סוון הראשון, מלך דנמרק, שהיה אביו החורג. בכל אופן, הסבר זה הוא ספקולטיבי במידה רבה, שכן הוא לא נתמך בשום עדות היסטורית או מקור היסטורי. הסבר אפשרי נוסף לשם הוא "מלך האוצר" והוא מתייחס לעובדה שאולוף היה ראשון מלכי שוודיה שהטביע מטבעות. במקורות האיסלנדיים הוא מכונה "אולוף השוודי", כדי להבדילו מהמלכים הנורווגים בשם זה שמלכו באותה תקופה, אולף הראשון ואולף השני.
חייו

הידע על אולוף מבוסס ברובו על דיווחיהם של סנורי סטורלוסון ושל אדם מברמן, שהיו נתונים לביקורת של החוקרים המודרניים. אך על פי דבריו של אדם מברמן, נאלץ סוון הראשון, מלך דנמרק להגן על ממלכתו מהתקפותיו של אולוף שטען לזכותו לכתר הדני. העימות בין השניים הסתיים לאחר נישואיו של סוון לאמו של אולוף, ושני המלכים הפכו להיות בעלי ברית. סנורי סטורלוסון מתאר את סוון ואת אולוף כבעלי ברית שווי מעמד כאשר הביסו את אולף הראשון, מלך נורווגיה בקרב סובלודר בשנת 1000 ולאחר מכן חילקו ביניהם את שטחי נורווגיה.
חייו > נישואים

במשלחת ויקינגית לנדלנד (כיום, חלק ממזרח מדינת סקסוניה התחתונה שבגרמניה), שבה אולוף את אדלה, בתו של ראש שבט ונדי, והיא ילדה לו בן, אמונד (לימים מלך שוודיה בעצמו) ובת, אסטריד, לימים רעייתו של אולף השני, מלך נורווגיה. מאוחר יותר נשא אולוף לאישה את אסטריד, נסיכה סאלבית והיא ילדה לו בן, אנונד יקוב (לימים מלך שוודיה בעצמו) ובת, אינגיגרד (לימים רעייתו של יארוסלאב הראשון, נסיך קייב).
חייו > הברית עם סוון הראשון

נאמר על אולוף שהוא העדיף לעסוק בספורט מאשר במלחמות וזו הייתה הסיבה שסוון הראשון, מלך דנמרק השתלט מחדש על ארצו, שנכבשה על ידי אביו של אולוף. אולוף גם איבד את הזכות לגביית מיסים שקודמיו קיבלו בשטחים שמהווים כיום את אסטוניה ולטביה.
ב-1000 כרת אולוף ברית עם סוון הראשון, שנשא לאישה את אמו של אולוף, ועם האצילים הנורווגים אריק הוקונסון וסוון הוקונסון, כנגד אולף הראשון, מלך נורווגיה. זה האחרון נהרג בקרב סבולדר ואולוף קיבל את השליטה על חלק מטרונדלג ועל בהוסלן.
חייו > המלחמה הנורווגית-שוודית

כאשר הממלכה הנורווגית כוננה מחדש על ידי אולף השני, פרצה מלחמה חדשה בין נורווגיה לבין שוודיה. אנשים רבים בשתי הממלכות ניסו לפשר בין המלכים. ב-1018, הגיעו אחיינו של אולוף, רגנוולד אולפסון, רוזן וסטרייטלנד ושליחיו של מלך נורווגיה, ביורן סטלרה והיילטי סקגייסון, אל אספת האצולה השוודית באופסלה, בניסיון להשפיע על מלך שוודיה לקבל את תנאי השלום וכדי לסכם על נישואי בתו, אינגגרד, למלך נורווגיה. המלך השוודי זעם ואיים לגרש את רגנוולד מממלכתו, אך רגנוולד קיבל תמיכה מאביו המאמץ, תורנגי "שומר החוק".
תורנגי נשא נאום רב רושם בו הוא הזכיר למלך אודות המסעות הגדולים של הוויקינגים למזרח שקודמיו ערכו מבלי להטות אוזן לאנשיהם. תורנגי עצמו לקח חלק במסעות ביזה רבות עם אביו של אולוף, אריק המנצח, שכן היטה אוזן לאנשיו. אולוף שאף להשתלט על נורווגיה, שאיפה שלא הייתה לאף אחד מהמלכים השוודים לפניו. שאיפה זו גרמה לחוסר שביעות רצון לעם השוודי, שהיה להוט ללכת בעקבות מלכו ולקבל בחזרה את השליטה על הממלכות במזרח שהעלו מס לאבותיו של אולוף, אך היה זה רצונו של העם שהמלך יעשה שלום עם מלך נורווגיה ויסכים לתת לו את בתו לאישה.
תורנגי סיים את נאומו באומרו: "אם אינך חפץ לעשות כן, אנו נתקוף אותך ונהרוג אותך ולא נסבול יותר את חרחורי המלחמה ואת העקשנות שלך. אבותינו עשו כן והשליכו אל הבאר חמישה מלכים שהתנהגו ביהירות, בדיוק כפי שאתה מתנהג כלפינו".
בכל אופן, תחת זאת השיא אולוף את בתו ליארוסלאב הראשון, נסיך קייב. איום המלחמה הוסר כאשר אולוף הסכים לחלוק את סמכותו עם בנו, אנונד יקוב. אולוף גם נאלץ לקבל את ההסדר עם אולף השני, מלך נורווגיה, שכבר היה נשוי עם אסטריד, בתו של אולוף, ללא ידיעתו, בתיווכו של רגנוולד אולופסון.
ב-1016, לאחר שקנוט הגדול היה למלך אנגליה, הוא שלח את שני בניו של אדמונד השני, מלך אנגליה לאולוף, שהיה אחיו-למחצה או אחיו החורג של קנוט, לכאורה עם הוראות לאולוף, שירצח את שני הנערים. במקום להרוג אותם, העביר אולוף בחשאי את הנערים לקייב, שם הייתה אינגיגרד, בתו של אולוף, המלכה, או לפולין, שם היה בולסלאב הראשון, דודו של קנוט, דוכס פולין.
חייו > מלך נוצרי

אולוף הוטבל בהוסבי שבדרום שוודיה, ככל הנראה על ידי הבישוף של שוודיה, זיגפריד, בשנת 1008 לערך. בכנסייה של הוסבי, שקיימת עד היום, יש סימן להנצחת הטבלה. בסמוך נמצאת באר שסבורים שהיא המעיין המקודש שממנו נלקחו המים להטבלה. אולוף היה ראשון מלכי שוודיה שהמיר את דתו לנצרות ונשאר נוצרי עד למותו. יחד עם זאת, על פי דבריו של אדם מברמן, העובדה שהרוב המכריע של השוודים המשיך להחזיק בדת הפגנית, אילצה את אולוף להגביל את הפעילות הנוצרית לתחומי מחוז וסטרייטלנד, שבו כבר הושלטה הדת הנוצרית.
כאשר הטביע אולף מטבעות בזיגטונה שבמחוז אופלנד, הוא עשה שימוש בכינוי OLUF REX או OLAF REX. השימוש במינוח הלטיני, עשוי לרמז שהוא כבר הוטבל באותה עת, אך מצד שני המטבעות מהווים חיקוי לפני האנגלי בסוג ובסגנון.
מותו

ההשערה היא שמותו של אולוף אירע בחורף 1021 – 1022. על פי האגדה הוא מת "מות קדושים" לאחר שסירב להקריב קורבן לאלים הפגנים.
מאז שנות הארבעים של המאה ה-18 נטען שאולוף נקבר בהוסבי, בחלק הנוצרי של ממלכתו, אך הזיהוי של קברו שנוי במחלוקת.
אולוף סקטקונונג
אדי קרי

| --- | --- |

קרי קופץ לזריקה, 2007
 לידה:  5 בדצמבר 1982 (בן 41) הארווי, אילינוי, ארצות הברית
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.13 מטרים
 מספר:  2, 34, 52
 דראפט:  בחירה רביעית, 2001 שיקגו בולס
 קבוצות כשחקן
 2001–2005   2005–2011   2011–2012   2012   2012–2013   2018–2019:  שיקגו בולס   ניו יורק ניקס   מיאמי היט   דאלאס מאבריקס   ג'ג'יאנג גולדן בולס   מקאו וולף ווריורס
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות ה-NBA‏ (2012)
אדי אנתוני קרי הבן (באנגלית: .Eddy Anthony Curry Jr; נולד ב-5 בדצמבר 1982) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, ששיחק בעמדת הסנטר. ממוצעיו הכוללים לאורך 11 עונותיו בליגת ה-NBA הם 12.9 נקודות ו-5.2 ריבאונדים למשחק.
ראשית חייו

לפני שהחל להיחשב לאחד משחקני התיכונים הטובים ביותר בארצות הברית כששיחק בתיכון ת'ורנווד שנמצא באילינוי, שאף קרי להיות מתעמל. הוא התחיל לשחק כדורסל רק בכיתה ז', כשהיה בן 13. לאחר שהחל לשחק הוא נבחר לנבחרת בית ספרו. קרי הצטיין ככדורסלן, וזכה בשנת 2001 בתואר מר אילינוי בכדורסל, שבו זכו שחקני NBA רבים כגון שון ליווינגסטון, דריק רוז, קווין גארנט, ג'ון שייר ועוד. בשנת 2001 נבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן.
קריירה מקצועית > שיקגו בולס

לאחר שסיים את לימודיו בתיכון הסכים קרי ללמוד באוניברסיטת דה פול, אך הוא ויתר בסופו של דבר על לימודיו ורשם את עצמו לדראפט ה-NBA‏ 2001. הוא נבחר בבחירה הרביעית בדראפט על ידי השיקגו בולס. בשנתו הראשונה בליגה הוא לא קיבל הרבה דקות, והשיג ממוצעים של 6.7 נקודות עם 3.8 ריבאונדים למשחק. בעונתו השנייה הוא השתפר, והוביל את ה-NBA באחוזים מהשדה, עם 58.5%, ובכך הפך לשחקן הבולס הראשון שהוביל את הליגה בקטגוריה כלשהי מאז מייקל ג'ורדן ב-1998. בעונה זו הוא העלה את ממוצעיו ל-10.5 נקודות ו-4.4 ריבאונדים למשחק. בעונת 2003/2004 המשיך קרי במגמת השיפור, כשממוצעיו עלו ל-14.7 נקודות ו-6.2 ריבאונדים למשחק. בעונה הבאה הבולס השתפרו ב-28 ניצחונות מהעונה הקודמת, כשקרי הוביל אותם בנקודות בממוצע, עם 16.1 למשחק. במרץ 2005 אושפז קרי בשל הפרעה בקצב הלב. זה גרם לו לפספס את שאר העונה ואת כל פלייאוף 2005.
קריירה מקצועית > ניו יורק ניקס

ב-3 באוקטובר 2005 הועבר קרי עם אנטוניו דייוויס בטרייד לניו יורק ניקס, בתמורה לשיקגו את טים תומאס, מייקל סוויטני, ג'רמיין ג'קסון ו-4 בחירות דראפט עתידיות. בעונתו הראשונה של קרי עם הניקס חלה ירידה קלה בתפוקתו, כשרשם 13.6 נקודות ו-6.0 ריבאונדים בממוצע למשחק. בעונת 2006/2007 מונה אייזיאה תומאס למאמן הקבוצה, ותחתיו השיג קרי שיאי קריירה של 19.5 נקודות ו-7.0 ריבאונדים למשחק. ב-7 באפריל 2007 קלע קרי שיא קריירה של 43 נקודות בניצחון הניקס בהארכה מול מילווקי באקס.
בעונת 2007/2008 הובא לקבוצה זאק רנדולף, ורבים חשבו שביחד עם קרי הם יהיו קו קדמי מוצלח לניקס. על אף הציפיות היכולות של שניהם נמצאו בירידה. קרי סיים את העונה הזו עם ממוצעים של 13.2 נקודות ו-4.7 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בתחילת עונת 2008/2009 סבל קרי מפציעה בברכו, אשר הגבילה אותו לעשרה משחקים בלבד ב-3 העונות הבאות.
קריירה מקצועית > השנים האחרונות

לאחר שלא שיחק כלל בעונת 2010/2011, נשלח קרי בטרייד למינסוטה טימברוולבס, ומיד שוחרר ממנה.
בדצמבר 2011 חתם על חוזה במיאמי היט, ולכל אורך עונת 2011/2012 שותף עמה ב-14 משחקים בלבד. בסיום אותה עונה זכתה מיאמי באליפות ה-NBA; קרי עצמו לא שותף באף אחד ממשחקי הקבוצה בפלייאוף, אולם זכה בטבעת אליפות כשחקן הקבוצה.
בתחילת עונת 2012/2013 שותף בשני משחקים כשחקן דאלאס מאבריקס, בטרם שוחרר מהסגל.
בדצמבר 2012 חתם על חוזה בקבוצת ג'ג'יאנג גולדן בולס מליגת העל הסינית. ב-29 משחקיו בקבוצה קלע 23.0 נקודות ואסף 10.1 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בעונת 2018/2019 שיחק לתקופה קצרה בקבוצת "מקאו וולף ווריורס" מ"ליגת הכדורסל האסייתית".
חייו האישיים

קרי נשוי ויש לו 7 ילדים. ילד אחד מנישואיו הקודמים, וארבעה מנישואיו הנוכחיים. שני הילדים האחרים באו מחברתו לשעבר נובה הנרי.
חייו האישיים > הבעיות בליבו

מספר קרדיולוגים מוסמכים אמרו שלקרי אין בעיות בליבו והוא יכול לשחק, אך בארי מארון, מומחה בעל שם עולמי הציע שיישלח לבדיקת DNA. במהלך יום התקשורת של הבולס אמר מנהלם ג'ון פקסון שהבין את בעיית הפרטיות של קרי, והדגיש שלקבוצה לא היה מניע נסתר לשליחת קרי לבדיקה. הוא הסביר זאת בכך שלא רצה שיהיה מקרה דומה למקרה של גארד הבוסטון סלטיקס לשעבר, רג'י לואיס שהתמוטט ומת. פקסון והבולס אף הציעו לקרי 20 מיליון דולר אם יעשה את הבדיקה.
חייו האישיים > ההטרדה המינית לכאורה

ב-12 בינואר 2009 נתבע קרי על ידי הנהג שלו לשעבר, דייוויד קצ'ינסקי. קצ'ינסקי האשים את קרי בניסיון שידולו לקיים יחסי מין באופן הומוסקסואלי. לפי מסמכי בית המשפט קרי פנה אל קצ'ינסקי כשהוא עירום, וחזר על המשפט "תסתכל עליי, דייב, תסתכל", ו"תבוא ותיגע בזה דייב". לפי עוד מסמכים קרי הכריח את קצ'ינסקי לעסוק במשימות משפילות שמחוץ להיקף העסקתו, כמו לנקות מגבות מלוכלכות (שלטענתו היה במגבות נוזל זרע). בנוסף קצ'ינסקי אמר שקרי קרא לו בכינויים משפילים כמו "יהודי מזדיין", "עבד לבן", "שטן לבן" ו"הסבתא של ה-KKK".
קצ'ינסקי טען שהגיעו לו 68,000 דולרים שעדיין לא שולמו על ידי בעליו, ובנוסף 25,000 דולרים על הוצאות שקרי לא החזיר לו את הכספים עליהם. קצ'ינסקי הוא עבריין מורשע בעצמו, שנשפט לשלוש שנים בכלא ב-1992 אחרי שוד שערך. בנוסף הוא נשפט לשלוש שנים נוספות ב-2004 בעקבות התנגדות למעצר. עורך דינו של קארי קרא לתביעותיו של קצ'ינסקי מגוחכות, ושזו סחיטה. בסופו של דבר קרי זכה מאשמה.
סטטיסטיקות הקריירה ב-NBA > בעונה הסדירה

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001/2002 | שיקגו | 72 | 31 | 16.0 | .501 | .000 | .656 | 3.8 | .3 | .2 | .7 | 6.7 |
| 2002/2003 | שיקגו | 81 | 48 | 19.4 | .585 | .000 | .624 | 4.4 | .5 | .2 | .8 | 10.5 |
| 2003/2004 | שיקגו | 73 | 63 | 29.5 | .496 | 1.000 | .671 | 6.2 | .9 | .3 | 1.1 | 14.7 |
| 2004/2005 | שיקגו | 63 | 60 | 28.7 | .538 | .000 | .720 | 5.4 | .6 | .3 | .9 | 16.1 |
| 2005/2006 | ניו יורק | 72 | 69 | 25.9 | .563 | .000 | .632 | 6.0 | .3 | .4 | .8 | 13.6 |
| 2006/2007 | ניו יורק | 81 | 81 | 35.2 | .576 | 1.000 | .615 | 7.0 | .8 | .4 | .5 | 19.5 |
| 2007/2008 | ניו יורק | 59 | 58 | 25.9 | .546 | .000 | .623 | 4.7 | .5 | .2 | .5 | 13.2 |
| 2008/2009 | ניו יורק | 3 | 0 | 4.0 | 1.000 | .000 | .333 | 1.3 | .0 | .0 | .0 | 1.7 |
| 2009/2010 | ניו יורק | 7 | 0 | 8.9 | .381 | .000 | .588 | 1.9 | .0 | .0 | .1 | 3.7 |
| 2011/2012 | מיאמי | 14 | 1 | 5.9 | 0.462 | 0.000 | 0.750 | 0.9 | 0.1 | 0.0 | 0.1 | 2.1 |

| קריירה |  | 525 | 411 | 24.9 | .545 | 1.000 | .643 | 5.2 | .5 | .3 | .7 | 13.0 |
↑  בשל שביתת שחקנים ב-NBA התקיימו בעונת 2011/2012 66 משחקים בלבד
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות הקריירה של קרי ב-NBA, באתר basketball-reference.com
קרי רץ במהלך משחק הניקס
קרי בשנת 2007
אוגדה 220

| --- | --- |

 פרטים
 כינוי:  עוצבת להבות האש
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:  חיל השריון חיל השריון
 בסיס האם:  בסיס צאלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1975–2004 (כ־29 שנים)
 פיקוד
 יחידת אם:    פיקוד הדרום
 דרגת המפקד:    תת-אלוף
אוגדה 220 (עוצבת להבות האש, בהמשך: אוגדה 380) הייתה אוגדת שריון מילואים בצה"ל שמוקמה בבסיס צאלים, והייתה מופקדת על אימון כוחות השריון.
היסטוריה

האוגדה הוקמה בשנת 1975 על בסיס הכוחות בבסיס צאלים, כאשר מפקד הבסיס התמנה למפקד האוגדה. הוקמו 3 חטיבות טנקים במילואים ויחידות אוגדתיות, אשר כלי הרק"מ שלהן שימשו בשגרה לצורך אימונים והכשרות חיל השריון. בשנת 1986 הוסב שמה לאוגדה 380.
כאוגדת מילואים נזקקה האוגדה למשרדי קישור וגיוס. אלו שכנו במחנה עודד שליד רמלה.
במסגרת שינוי סדר הכוחות בצבא בשנת 2004 הוחלט בצה"ל על פירוק אוגדה 252, אולם לשמר את מספרה באמצעות החלפת שמה של אוגדה 380 לאוגדה 252.
מפקדי האוגדה

| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| נתן ניר | 1975 - 1976 | לימים יושב ראש האגודה למען החייל |
| יואל גונן | 1976 - 1977 |  |
| יוסי פלד | 1977 - 1978 | לימים אלוף פיקוד הצפון |
| דן ורדי | 1978 - 1979 |  |
| עמוס כץ | 1979 - 1981 |  |
| אמציה חן | 1981 - 1983 |  |
| עוזי בן יצחק | 1983 - 1985 |  |
| גיורא חייקה | 1985 - 1987 |  |
| יצחקי חן | 1987 - 1988 |  |
| רפי נוי | 1988 - 1990 |  |
| מאיר זמיר | 1990 - 1991 |  |
| אמי פלנט | 1991 - 1993 |  |
| משה יעלון | 1993 - 1995 | לימים הרמטכ"ל ה-17 |
| ניר גלילי | 1995 - 1998 |  |
| יפתח רון-טל | 1998 - 2000 | לימים מפקד זרוע היבשה |
| מאיר גחטן | 2000 - 2002 |  |
| דן ביטון | 2002 - 2004 | לימים ראש אט"ל |
אדרת אליהו (שטיין)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אברהם שמואל שטיין
 שפת המקור:  עברית
 נושא:  היישוב הישן 
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאה אחרונה בשנת 2017
 סדרה
 סדרת ספרים:  333
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  990040980570205171
 
אדרת אליהו הוא ספר מאת אברהם שמואל שטיין, העוסק ביישוב היהודי בירושלים במאה ה-19.
הספר יצא לאור בישראל בעברית בשנת 1964 כ־4 שנים לאחר פטירתו של אברהם שמואל שטיין, בשנת 2017 יצאה לאור מהדורה מחודשת בעריכת תמר בן מנחם עם הקדמה מאת אריה מורגנשטרן.
הספר

ספר מתאר את אנשי היישוב הישן האשכנזי; תלמידי הגר"א ואחרים.
הספר מתאר בהרחבה פרשיות שונות, את הליך היציאה מהחומות ומגוון אישים בולטים בני התקופה בהם הרב יהושע לייב דיסקין, רבי שמואל סלנט, רבה יוסף חיים זוננפלד, יוסף ריבלין, יחיאל מיכל פינס ואליעזר בן יהודה.
במקביל מתוארים בספר פולמוסים שונים שהסעירו את היישוב באותם ימים, בהם 'חידוש הקורבנות, בתי ספר 'מודרניים' והחרם על בית המדרש של יחיאל מיכל פינס.
התיאורים בספר מלמדים רבות על ההתנהלות הקהילתית הפנימית של 'היישוב הישן', ואף על יחסיו עם גורמים מבחוץ. כך למשל מתואר בפרק העוסק ביציאה מהחומות, שהוועד הכללי כנסת ישראל שילם לערבי בשם דאהוד ג’ילאל כדי שירגל בקרב הכנופיות הערביות, וכך סוכלה תוכנית של כנופיית שודדים מדיר יאסין לתקוף את שנונת משכנות שאננים.
במבוא לספר מסביר המחבר את מטרת הספר:
”הספר שלפנינו בא להחיות תקופה נשכחה זו הידועה כתקופת “הישוב הישן” ולהחזיר לה את כבודה. כל האירועים כשלעצמם, וכן שלל הדמויות, הם היסטוריים; קישור האירועים – בלטריסטי. זהו, איפוא, לא סיפור היסטורי, אלא סיפור שהוא היסטוריה.”
הערות שוליים

↑  מהדורת 1964 באתר הספרייה הלאומית
אורי גרשוני

| --- | --- |

 לידה:  1970 (בן 54 בערך) ישראל
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים 
 תחום יצירה:  צילום
 
אוּרִי גֶרְשׁוּנִי (נולד ב-1970) הוא אמן ומרצה במחלקה לצילום בבצלאל, שנקר ובמכללה האקדמית ויצו חיפה.
ביוגרפיה

אורי גרשוני, נולד ב-1970 לאמנים משה גרשוני וביאנקה אשל גרשוני, אחיו הוא הצייר ארם גרשוני. 
אורי הוא בוגר תואר ראשון בלימודי צילום בשנת 1996 ובוגר תואר שני בלימודי אמנות בשנת 2008, שנהם מהאקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל. הציג מספר תערוכות יחיד בגלריות ובמוזיאונים והשתתף במספר רב של תערוכות בישראל ובעולם. זוכה פרס האמן הצעיר ופרס עידוד היצירה מטעם משרד התרבות. זכה בפרס צלם צעיר מטעם מוזיאון חיפה. עבודותיו נרכשו לאוספי הקבע של כל המוזיאונים המרכזיים בישראל ונמצאות באוספים פרטיים.
גרשוני, מלמד צילום באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל, בבית הספר הגבוה לעיצוב שנקר ובמכללה האקדמית ויצו חיפה. חי ויוצר בישראל.
לימודים

2008-2009 - בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב (MFA)
1992-1996 - אקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל, המחלקה לצילום (BFA)
1995 - קופר יוניון, ניו-יורק
פרסים

2012 - פרס עידוד היצירה מטעם משרד התרבות
2007 - פרס מטעם משרד חזקיה חכמון
2005 - פרס צלם צעיר מטעם מוזיאון חיפה לאמנות
2000 - פרס האמן הצעיר מטעם משרד החינוך והתרבות
אוצרות

2014 - סרט אימה, פסטיבל הצילום 2014 (תערוכה קבוצתית).
2014 - נחש הנחושת, גלריה שלוש, תל אביב (תערוכה קבוצתית).
2013 - יקתרינה הגדולה, תערוכת יחיד לולרי ביקובסקי, מוזיאון חיפה לאמנות.
2012 - אור נופל, תערוכת יחיד לסשה פליט, גלריה אינדי, תל אביב.
2011 - חתימה טובה, גלריה עינגע (תערוכה קבוצתית).
2010 - סופיה, תערוכת יחיד לביאנקה אשל-גרשוני, גלריה עינגע, תל אביב.
גלריה

השעה הכחולה 2014
חלון משורג (מתוך השמש של אתמול) 2010
מר קרונאגלבמבי (מתוך השמש של אתמול) 2009
אולפני סרם

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1973–הווה (כ־51 שנים)
 קואורדינטות:  51°30′59″N 0°04′12″W﻿ / ﻿51.5163°N 0.07°W﻿ / 51.5163; -0.07 
 בעלות:  SPZ גרופ
 מוצרים עיקריים:  תקליטים • תקליטורים
  
 he
 
אולפני סרם (באנגלית: Sarm Studios) הוא אולפן הקלטות עצמאי בלונדון. מיקומו המקורי של האולפן נוסד במקור במזרח לונדון ב-1973, ושם שונה לאולפני סרם איסט (Sarm East Studios) ב-1982, כאשר ג'יל סינקלייר (אנ') וטרבור הורן רכשו את אולפני בייסינג סטריט (אנ') מאיילנד רקורדס ושינו את שמו לאולפני סרם וסט (Sarm West Studios). המיקומים המקוריים של אולפני סרם הוחלפו בסופו של דבר על ידי מתחם כפר המוזיקה סרם (Sarm Music Village).
היסטוריה

האולפנים חולקו בצורה הנוכחית:
סרם איסט (1973–2001)
סרם וסט (1982–2013)
כפר המוזיקה סרם (2013–הווה)
אמנים

בין האמנים שהקליטו אלבומים ושירים באולפנים היו מדונה, איירון מיידן, ניק קרשו, פרנקי הולך להוליווד, יס, גרייס ג'ונס, סיל, מארק אלמונד, ג'ורג' מייקל וכריסטינה אגילרה.
הערות שוליים

1 2 3  Sarm Studios
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 627f9742-a0b8-4017-9d9b-aa537d70845a
אולוף מלברג

אריק אולוף מלברג (בשוודית: Erik Olof Mellberg; נולד ב-3 בספטמבר 1977) הוא כדורגלן עבר שוודי ששיחק בעמדת הבלם, וכיום מאמן כדורגל.
מלברג, מהבלמים השוודים הבכירים בשנות האלפיים, שיחק לאורך הקריירה במועדונים בשוודיה, ספרד, אנגליה, איטליה, יוון ודנמרק. הוא זכור בעיקר מתקופה בת שבע עונות באסטון וילה האנגלית, במהלכה אף נבחר לכדורגלן השנה בשוודיה ב-2003. לזכותו של מלברג 117 הופעות במדי נבחרת שוודיה, מתוכן 36 כקפטן, בהן כבש שמונה שערים. בין היתר ייצג את הנבחרת בשני טורנירי מונדיאל ובארבע אליפויות אירופה.