stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וורן קלארק

| --- | --- |

וורן קלארק
 לידה:  26 באפריל 1947 אולדהאם, אנגליה, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  12 בנובמבר 2014 (בגיל 67) ביקונספילד, אנגליה, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  אלן ג'יימס קלארק
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  1964–2014 (כ־50 שנה) 
 פרופיל ב-IMDb
 
וורן קלארק (באנגלית: Warren Clarke; ‏26 באפריל 1947 - 12 בנובמבר 2014) היה שחקן אנגלי. הוא ידוע מתפקידיו בסרטי קולנוע שהראשון בהם היה בסרט "התפוז המכני" של סטנלי קובריק, ומתפקידים רבים בטלוויזיה בהם תפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "The Manageress" בסדרה "Sleepers" ובסדרה הבלשית "דיאל ופסקו" בתפקיד פקד בילוש אנדי דיאל.
חיים אישיים

נישואיו הראשונים של קלארק הסתיימו בגירושים. מאשתו הראשונה נולד לו בן. לו ולאשתו השנייה, מישל, נולדה בת, ג'ורג'יה.
ב-12 בנובמבר 2014 קלארק נפטר בשנתו אחרי מחלה קצרה.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1969 |  | The Virgin Soldiers | חייל | ללא קרדיט |
| 1970 |  | The Breaking of Bumbo | אנדרוז |  |
| 1971 | תפוז מכני | Clockwork Orange | דים |  |
| 1972 | אנטוניוס וקלאופטרה | Antony and Cleopatra | סקארוס |  |
| 1973 |  | O Lucky Man! | מנהל הטקס |  |
| 1979 | אס.או.אס. טיטאניק | S.O.S. Titanic | ג'וזף ג'. בוקסהול |  |
| 1979 |  | The Great Riviera Bank Robbery | ג'ין |  |
| 1980 |  | Hawk the Slayer | סקאר |  |
| 1981 |  | From a Far Country | ולאדק |  |
| 1982 | שועל האש | Firefox | פאוול אופנסקוי |  |
| 1982 | אניגמה | Enigma | קונסטנטין |  |
| 1984 |  | Real Life | ג'רי |  |
| 1984 |  | Lassiter | מקס הופר |  |
| 1984 | סודי ביותר! | Top Secret! | קולונל פון-הורסט |  |
| 1985 |  | De flyvende djævle | ארנו |  |
| 1985 | גולאג | Gulag | הוקר |  |
| 1987 | אישתר | Ishtar | מבריח נשק אנגלי |  |
| 1988 |  | Crusoe | קפטן לי |  |
| 1995 |  | I.D. | בוב |  |
| 2000 | אצבעות ירוקות | Greenfingers | הודג' |  |
| 2001 | ראש בראש | Blow Dry | טוני |  |
| 2001 |  | Arthur's Dyke | דאג מנלי |  |
הערות שוליים

1 2 3   Warren Clarke - obituary, The Telegraph, 12 November 2014
↑  "BBC - Drama - People Index Warren Clarke". bbc.co.uk. נבדק ב-31 במאי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Pauley, Nigel (2015-03-29). "Poldark star Warren Clarke to leave fans in tears as his on-screen death is shown". Daily Mirror. נבדק ב-2015-03-31.
↑  Welsh, Daniel (2015-03-30). "Poldark: Warren Clarke Makes Last Ever TV Appearance During Sunday Night's Episode". The Huffington Post. נבדק ב-2015-03-31.
1 2  Forrester, Katy (12 בנובמבר 2014). "Actor Warren Clarke dead: Live tributes and reaction after Dalziel and Pascoe star dies aged 67". Daily Record. נבדק ב-12 בנובמבר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Warren Clarke, star of Dalziel and Pascoe, dies aged 67". BBC News. 12 בנובמבר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007402564205171  PLWABN: 9810659025705606  BNE: XX1642085  BnF: cb14040544j (data)  GND: 138291950  ISNI: 0000 0000 7841 3105  LCCN: no2001036502  LNB: 000252671  MusicBrainz: e568bc56-7c34-4f56-980c-279d1ad21745  NKC: pna2009482619  NTA: 30661846X  SNAC: w6476gt9  SUDOC: 066773520  VIAF: 88332179   WorldCat (עם VIAF): 88332179
Command & Conquer (משחק וידאו, 1995)

| --- | --- |

עטיפת המשחק
 כללי
 תאריך הוצאה:  אוגוסט 1995
 סוגה:  אסטרטגיה בזמן אמת
 פיתוח:  Westwood Studios
 הוצאה לאור:  Virgin Interactive 
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית, גרמנית, צרפתית, יפנית 
 הפצה:  Virgin Interactive Electronic Arts
 עיצוב:  אריק יאו
 סדרה:  Command & Conquer
 דרישות תוכנה
 מצבי משחק:  שחקן יחיד משחק מרובה משתתפים
 פלטפורמות:  DOS Windows Mac OS Sega Saturn פלייסטיישן נינטנדו 64
 המשחק הבא:  Command & Conquer: Tiberian Sun 
 
Command & Conquer (בתרגום ישיר לעברית: לכבוש ולשלוט; נקרא גם: Command & Conquer: Tiberian Dawn, בקיצור: CnC או C&C) הוא משחק וידאו מסוג אסטרטגיה בזמן אמת משנת 1995, אשר פותח על ידי Westwood Studios. עלילת המשחק מתקיימת בהיסטוריה חלופית מודרנית, ובה מסופר על מלחמת עולם בין שתי קבוצות: "יוזמת ההגנה הבינלאומית של האו"ם" (Global Defense Initiative, או בקיצור: GDI) ו"האחווה של נוד" (Brotherhood of Nod), שבראשה עומד קיין. הקונפליקט מתרכז בשליטה על משאב חדש שנקרא טיבריום, חומר דמוי קריסטלים, אותם ניתן מאוחר יותר לעבד בקלות לחומרים שימושיים.
Westwood הגו את המשחק בזמן שלבי הפיתוח האחרונים של המשחק Dune 2, ו-Command & Conquer מבוסס רבות עליו. בהשראת האירועים באותה עת, ובעיקר מלחמת המפרץ, צוות המפתחים נתן למשחק הגדרות של לוחמה מודרנית. המשחק מכיל סרטוני מעבר רבים אשר מככבים בהם עובדי Westwood ושחקן מקצועי אחד, ג'וזף קושן, אשר מגלם את קיין.
Command & Conquer זכה להצלחה מסחרית ולביקורות טובות, נמכרו מעל 3 מיליון עותקים וכן הוענקו מספר פרסים למפתחים. זהו המשחק הראשון בסדרת משחקי Command & Conquer, אשר מכרו בסך הכל 30 מיליון עותקים עד שנת 2009. ב-31 באוגוסט 2007, מלאו 12 שנים למשחק. לכבוד המאורע Electronic Arts הפיצו את הגרסה הראשונה של המשחק להורדה בצורה חופשית בצירוף הוראות שיאפשרו להפעיל את המשחק גם תחת Windows XP.
משחקיות

במשחק נדרש לבנות בסיס לאסוף משאבים במטרה לממן את פעילות בניית המבנים, טכנולוגיות ויחידות צבאיות אשר יתקפו ויכבשו את בסיסי היריבים. המשחק מכיל שני מצבי משחק: "יוזמת ההגנה הבינלאומית של האו"ם" (GDI) ו"האחווה של נוד". יחידות ה-GDI עמידות יותר ובעלות עוצמה חזקה יותר מיחידות הנוד, אך הן גם יקרות יותר. מהצד השני יחידות הנוד זולות אך פחות עמידות באופן משמעותי. GDI מתמקדים בתקיפות אסטרטגיות בקנה מידה גדול, בעוד הנוד יוצרים צבאות גדולים יותר ומשתמשים בטקטית לוחמה לא קונבנציונלית. יש כ-15 יחידות ומבנים בסך הכל. המשאב היחיד במשחק הוא טיבריום, אשר נאסף על ידי יחידות קצירה שנושאות אותו לבית זיקוק לצורך עיבוד. כאשר השחק בונה מבנים, יחידות ומבנים נוספים הופכים זמינים לרכישה. המשחק מכיל שני קמפיינים לשחקן יחיד, אחד ל-GDI והשני לנוד. המטרה ברוב שלבי הקמפיינים היא להשמיד או להשתלט על מבני אויב. המשימות מתחילות עם סרטון וידאו.
השחרור המקורי ל-DOS מכיל משחק מרובה משתתפים לעד ארבעה שחקנים, דבר אשר היה נדיר באותו הזמן. משחק מרוב משתתפים על גבי האינטרנט נוסף בשחרור ה-Gold של אותו משחק. הגרסאות ל-Sega Saturn ופלייסטיישן היו ללא תמיכה במשחק מרוב משתתפים, אך כללו 15 משימות לשחקן יחיד מחבילת ההרחבה The Covert Operations. הגרסה לנינטנדו 64 כללה עדכון גרפיקה, עם דגמים בתלת-מימד. סרטוני המעבר הוסרו והוחלפו בתמונות, בליווי קריינות ואפקטי קול. בעוד הגרסה בנינטדו 64 כללה 4 משימות חדשות, היא הייתה ללא תמיכה במשחק מרובה משתתפים.
פיתוח

Westwood החלו את הפיתוח בתחילת 1993, לאחר שהגו את הרעיון למשחק בסמוך לסיום הפיתוח של Dune 2. הצוות תכנן לבנות את המשחק על היסודות של Dune 2, ובהמשך אמר המייסד השותף של Westwood, ברט ספרי, כי המשחק Command & Conquer "היה התוצאה הסופית של רשימת המשאלות ב-Dune 2". בעקבות ההצלחה של Dune 2, ספרי האמין כי "הגיע הזמן לבנות את משחק האסטרטגיה בזמן אמת האולטימטיבי" עם קניין רוחני מקורי. הוא אמר מאוחר יותר כי הוא היה "קנאי לקרוא למשחק בשם Command & Conquer", משום שהאמין כי שם המשחק הוא סיכום אידיאלי למשחקיות שלו.
כמו ב-Dune 2, גם Command & Conquer התרחש במקור בעולם פנטזיה אפית לפני שעוצב מחדש. הצוות שינה זאת ללוחמה מודרנית בגלל האקלים הפוליטי של אמצע שנות ה-90, והושפעו בעיקר ממלחמת המפרץ כגורם המשפיע על החלטתם. המייסד השותף לואיס קאסטל אמר: "המלחמה הייתה בחדשות והאיום מפני טרור היה בראש של כולם". הרקע למשחק הושפע עוד יותר מהאמונה של ספרי כי מלחמות עתידיות לא יהיו אומה מול אומה, אלא מלחמה בין העולם המערבי לסוג של ארגוני טרור אנרכיסתים שאין להם ממשלה מרכזית. הצוות רצה לגרום לשחק להרגיש שהמחשב שלו הוא "מסוף לשדה קרב אמיתי", הם לקחו את הנושא רחוק עד כדי כך שתהליך ההתקנה של המשחק דימה פריצה לתשתית צבאית. יחד עם זאת, קאסטל ציין כי הצוות יצר יקום מקביל במטרה למנוע סוגיות בנושא מלחמות אמיתיות.
קאסטל אמר שמכיוון שהחברה פיתחה משחקים אחרים במקביל, הפיתוח של Command & Conquer לא היה פשוט. אך המתכנת הראשי ג'ו בוסטיק אמר שהפיתוח היה מהנה כלכך עד שלפעמים הוא הופתע מכך ששילמו לו על זה. לפי קאסטל, השחקנים שבחנו את המשחק התלהבו ממנו כלכך, והדבר עודד את הצוות לעבוד קשה יותר על המשך פיתוחו. הצוות יצר סרטוני וידאו למשחק. הסרטונים לא הכילו שחקנים מקצועיים למעט קושן שגילם את קיין והיה מעורב רבות בהפקה. שאר המשתתפים בסרטונים היו אנשי Westwood והסצנות צולמו במשרדים פנויים ומחסנים. הפסקול למשחק הולחן על ידי פרנק קלפקי.
הפצה

המשחק שוחרר ל-DOS ב-1995. ב-1996 המשחק שוחרר ל-Windows 95 תחת השם Command & Conquer: Gold. התאמה למקינטוש שוחרר ב-1996, עם גרסאות לפלייסטיישן ו-Sega Saturn בהמשך 1996–1997 וגרסה לנינטנדו 64 שהופצה ב-1999. ב-2007 שוחררה גרסה חינמית של המשחק על ידי Electronic Arts.
ב-1996 שוחררה חבילת הרחבה בשם The Covert Operations הכולל 15 משימות חדשות. הספין אוף למשחק בשם Command & Conquer: Sole Survivor התמקד כולו במשחק מרובה משתתפים, ובו השחקנים פיקדו על יחידות בודדות במצבים כגון משחק מוות (Deathmatch) או כיבוש דגלים.
ב-2008 שוחרר טלאי תוכנה לא רשמי במטרה לגרום למשחק להמשיך לעבוד בגרסאות ה-32 ו-64 ביט של Windows XP ומעלה. הטלאי טיפל במספר באגים במשחק והוסיף שדרוגים כמו רזולוציה גבוהה יותר וחבילות שפות.
ביקורות

המשחק היה הצלחה מסחרית, עם יותר מ-3 מיליון עותקים שנמכרו וביקורות חיוביות מאוד. ב-1998 Command & Conquer Gold, היה מועמד לפרס האקדמיה לאמנויות ולמדעים אינטראקטיבים, בקטגוריית משחק האסטרטגיה של השנה.
בוב שטראוס מ-Entertainment Weekly שיבח את המשחק וכתב: "אם אתה אהבת לשחק עם חיילי צעצוע כילד, אתה תחשוב שדרכת על מוקש ועלית לגן עדן". שטראוס האמין כי סרטוני הווידאו, הקול וה"אקשן ללא פסקה", החיו את ז'אנר משחקי המלחמה שנחשב לכבד ומשעמם. לאחר שציין לטובה את המשחק מרובה המשתתפים, וציין כי תהליך ההתקנה הוא "המגניב ביותר שראיתי", הוא סיכם כי המשחק "גורם לסימולציות מלחמה אחרות להראות כמו משחק הלוח סיכון". פיטר סמית מ-Computer Games Magazine אמר כי המשחק הוא "מנת אדרנלין בקופסה" וכתב: "כל דבר במשחק הזה צועק איכות". סמית שיבח את המוזיקה והאפקטים הקוליים, המשחקיות והסיפור ואפילו את התקנת התוכנה. סמית העיר על מספר בעיות קטנות, בהן האינטליגנציה המלאכותית של המשחק, אך סיכם: "Westwood ממש העלו את הרמה עם המשחק הזה". כריס הודאק מ-Gamespot כתב: "החל ממסכי הטעינה וישר עד הבוקר, Command & Conquer הוא אחד מהמשחקים הטובים שאי פעם ראיתי, ואשר עוצב בגאונות .
מרטין סרילוס מ-Computer Gaming World כתב שהמשחק "נשאר בעיקר משחק טוב של Dune 2, בעל אפשרות למשחק רשת". סרילוס מצא כי הממשק אינטואטיבי וקל לשימוש, כמו כן שיבח את הסיפור על כך שהיה מעניין וציין כי "אקנה את C&C2 רק כדי לראות איך הדברים הולכים להסתיים". יחד עם זאת, המפתחים לדבריו כשלו ב"תיקון חסרונות מהותיים" שהיו ב-Dune 2, ערפל קרב אינו מתאים לסיפור בעולם אמיתי, בנוסף מצא פגמים בעיצוב הבחירות במשימות, והוא האמין שהן נבנו כמו "פאזל" שמאפשר לזכות בהן רק בדרך אחת. הוא סיכם כי הוא נשאר "אחד ממשחקי האסטרטגי שנראים ונשמעים הכי טוב עד היום", ושהדבר יותר ממכסה על חסרונותיו.
ממוצע ציוני הביקורות למשחק עומד על 94 על פי Metacritic.
מורשת

Command & Conquer יצר את סדרת משחקי Command & Conquer, שמכרו 30 מיליון עותקים עד נובמבר 2009. סיפר המשחק המשיך בסדרת משחקי טיבריאן, כולל במשחק Command & Conquer: Renegade אשר חוזר למלחמת הטיבריום הראשונה. ב-1996 Westwood השיקו סדרת משחקי פריקוול בשם Red Alert, הסדרה מספרת על קונפליקט עולמי במדינות המערב לברית המועצות אשר התרחש במקום מלחמת העולם השנייה.
המשחק נחשב למשפיע הגדול ביותר על ז'אנר משחקי אסטרטגיה בזמן אמת. ב-1996 Computer Gaming World דירג את Command & Conquer במקום 48 ברשימת המשחקים הטובים ביותר. Next Generation דירג באותה שנה את המשחק במקום 49. בשנת 2002 כתבו ב-Computer and Video Games: "מאות משחקי אסטרטגיה, מסטארקראפט ועד Age of Empires לקחו רעיונות ו-Command & Conquer... ז'אנר האסטרגיה בזמן אמת עדיין משגשג, והכל תודות ל-Command & Conquer". ברוס ג'ריק מ-GameSpot ציין ש-Command & Conquer הוא "כמעט שם נרדף למשחק אסטרגיה בזמן אמת".
יגאל גואטה

ניסן יגאל גוּאטה (נולד בכ"ו באדר ה'תשכ"ו, 18 במרץ 1966) הוא עיתונאי ואיש תקשורת ישראלי, פוליטיקאי בעברו. כיהן כחבר בכנסת העשרים מטעם מפלגת ש"ס, כחבר מועצת העיר בני ברק וכמזכ"ל תנועת ש"ס. הוא מגיש את התוכנית "האזרח גואטה" בכאן 11, ומגיש בכאן ב' מדי יום שישי תוכנית רדיו אישית ואת התוכנית "כאן הערב". תחילה הגיש אותה עם רן בנימיני ולאחר מכן עם שלי יחימוביץ' ולבסוף שוב עם בנימיני.
ביוגרפיה

גואטה נולד וגדל בקריית שמונה למשה ושמחה שעלו מתוניס עם שישה ילדים. אביו עבד כשרת בבית הספר ואמו הייתה עקרת בית. אחיו וגיסתו נרצחו בפיגוע בקריית שמונה בשנת 1974, כשהיה בן שמונה. הוא בוגר תלמוד תורה והישיבה הקטנה "מגן הילד" ("פאר התורה"), והישיבות הגבוהות "קול תורה" ו"בית התלמוד". בעל תואר שני במינהל ציבורי ומינהל עסקים מהקריה האקדמית אונו. שירת בצה"ל בנח"ל.
בשנת 2003 נבחר למועצת עיריית בני ברק מטעם סיעת ש"ס, והחזיק בתיק הכספים בעירייה.
בפברואר 2009 מונה למנכ"ל עיריית אלעד תחת ראש העיר מטעם ש"ס יצחק עידן. במרץ 2010, לאחר שהתריע על חשד לשחיתות בהתנהלות ראש העיר, פוטר מעבודתו. הוא הוחזר אליה לאחר קבלת צו זמני של מבקר המדינה, מיכה לינדנשטראוס. תוקף הצו פג לאחר חצי שנה בספטמבר 2010 לאחר שהוחלט כי לא ניתן להוכיח את הטענות, וגואטה עזב את תפקידו בעירייה.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים הוצב במקום העשירי ברשימת ש"ס לכנסת, אך המפלגה זכתה בשבעה מנדטים. בינואר 2016 הודיע משולם נהרי על הפסקת חברותו בכנסת בהתאם ל"חוק הנורווגי". בעקבות התפטרותם של אברהם מיכאלי וחיים ביטון מרשימת ש"ס, נכנס גואטה לכנסת ב-24 בינואר 2016.
ב-13 בספטמבר 2017 הודיע גואטה ליו"ר תנועת ש"ס, אריה דרעי, על כוונתו להתפטר מהכנסת. זאת, לאחר שסיפר בריאיון לגלי צה"ל כי שנתיים לפני כן (טרם כניסתו לכנסת) השתתף בטקס נישואים חד-מיניים של אחיינו, ושאמר למשפחתו שחובה עליהם לבוא לשמחו. להודעת ההתפטרות של גואטה קדמה קריאה של רבנים להדיחו. לאחר ההודעה שמסר גואטה, ח"כים בש"ס ניסו לפעול לשינוי החלטתו. ב-17 בספטמבר 2017 הגיש גואטה מכתב התפטרות ליושב ראש הכנסת. ההתפטרות נכנסה לתוקף ב-19 בספטמבר 2017.
החל מ-5 בינואר 2018 הוא מגיש תוכנית רדיו מדי יום שישי ב"כאן ב" של תאגיד השידור הישראלי. במרץ 2020 החל להגיש תוכנית רדיו בימים ראשון–רביעי בכאן רשת ב' עם חברת הכנסת לשעבר שלי יחימוביץ'. השעה הראשונה של התוכנית משודרת גם בערוץ כאן 11. ב-29 במאי 2019 החל להנחות סדרה דוקומנטרית המשודרת בכאן 11 בשם "האזרח גואטה", בה הוא מסקר עוולות חברתיות ומנסה לשנות אותן.
בספטמבר 2018 מונה על ידי שר הדתות דוד אזולאי לראשות מנהלת בית העלמין ברקת. לצד העיסוק בבית העלמין, יש ברשותו של גואטה שתי חנויות לצעצועים וממתקים בבני ברק.
בשנת 2022 השתתף לצד בתו שמחה גואטה בעונת ה-VIP השלישית של תוכנית המציאות "MKR המטבח המנצח" וסיימו במקום הראשון.
בשנת 2024 השתתף כיועץ בתוכנית הטלוויזיה "מוקד 11" ששודרה בכאן 11.
חיים אישיים

גואטה נשוי ואב לשלושה. תושב שכונת פרדס כץ בבני ברק, בתו היא הדוגמנית שמחה גואטה.
הערות שוליים

↑  צבי שיימן, ‏תכירו: זה חבר הכנסת החדש של ש"ס, באתר "סרוגים", 20 בינואר 2016
↑  צבי שיימן, חדשות סרוגים, תכירו: זה חבר הכנסת החדש של ש"ס, באתר סרוגים, ‏20.01.16 (ארכיון)
↑  קבלת עובדים, הזמנת שירותים ורכישת טובין, טיפול בתשתיות מים וחשמל - עיריית אלעד (עמ' 8), באתר מבקר המדינה, דוחות על הביקורת בשלטון המקומי לשנת 2010, ‏20 בדצמבר 2011
↑  קלמן ליבסקינד, הולך על כל הקופה: כל המעללים של ראש עיריית אלעד, באתר nrg‏, 26 במרץ 2010
↑  יקי אדמקר, מבקר המדינה הורה: מנכ"ל עיריית אלעד הולך הביתה, באתר בחדרי חרדים, 16 בספטמבר 2010
↑  ישי כהן, עכשיו זה רשמי: חבר הכנסת יגאל גואטה. צפו, באתר בחדרי חרדים, ‏25.01.16 (ארכיון)
↑  ח"כ גואטה מש"ס התפטר מהכנסת, באתר ערוץ 7, 13 בספטמבר 2017
↑  אהרן רבינוביץ, ח"כ יגאל גואטה מש"ס התפטר בלחץ רבנים אחרי שהשתתף בחתונת אחיינו ההומו, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2017
↑  ישי כהן, ‏ח"כים בש"ס פועלים לביטול ההחלטה של גואטה להתפטר, באתר כיכר השבת, 13 בספטמבר 2017
↑  מורן אזולאי, סערת ש"ס והחתונה הגאה: ח"כ גואטה הגיש את התפטרותו מהכנסת, באתר ynet, 17 בספטמבר 2017
↑  נועה פרייס‏, כפי שפורסם בוואלה ברנז'ה: ח"כ לשעבר גואטה יגיש תוכנית בתאגיד, באתר וואלה, 4 בינואר 2018
↑  אריאנה מלמד, "האזרח גואטה": תחילתה של גרילה חברתית־פוליטית חשובה, באתר הארץ, 30 במאי 2019
↑  הסערה הש"סית חוזרת-הג'וב החדש של גואטה אתר בחדרי חרדים
↑  עמיחי אתאלי, החיים החדשים של גואטה, באתר ynet, ‏10.11.17 (ארכיון)
↑  ארי קלמן, מנהל רשת ממתקים: הכירו את יגאל גואטה, באתר ארי קלמן ארכיון חדשות ופוליטיקה, ‏ינואר 2016 (ארכיון)
↑  דסק קשת 12, יש לנו מנצחים: שמחה ויגאל גואטה הם הזוכים ב"המטבח המנצח VIP", באתר mako, ‏08/12/22 (ארכיון)
↑  מערכת טיים אאוט, אמא, יש לי סלב בטלפון: הפורמט הבריטי המוצלח מגיע לכאן 11, באתר TimeOut, ‏16 בינואר 2024 (ארכיון)
ברברה לודן

| --- | --- |

ברברה לודן, 1958
 לידה:  8 ביולי 1932 אשוויל, ארצות הברית 
 פטירה:  5 בספטמבר 1980 (בגיל 48) מזרח הארלם, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1957 
 עיסוק:  במאית קולנוע, תסריטאית, דוגמנית, שחקנית תיאטרון, שחקנית קולנוע
 מקום לימודים:  אולפן השחקנים 
 בן או בת זוג:  איליה קאזאן (5 ביוני 1967–5 בספטמבר 1980) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס עולם התיאטרון (1964)  פרס טוני לשחקנית משנה במחזה (1964) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ברברה לודן (באנגלית: Barbara Loden;‏ 8 ביולי 1932 – 5 בספטמבר 1980) הייתה דוגמנית, במאית ושחקנית תיאטרון וקולנוע אמריקנית, זוכת פרס טוני. לודן הייתה האישה הראשונה שכתבה, ביימה וכיכבה כשחקנית ראשית בסרט באורך מלא (הסרט "וונדה" (אנ')), אשר זכה לפרס המבקרים הבינלאומי בפסטיבל הסרטים של ונציה בשנת 1970. לודן אף ביימה מספר מחזות אוף ברודוויי.
לודן הייתה חברה קבועה בבית הספר למשחק אולפן השחקנים והופיעה במספר פרויקטים אשר ביים בעלה השני, הבמאי הנודע איליה קאזאן, בהם "זוהר בדשא". כמו כן, הופיעה לודן כמשתתפת קבועה בתוכנית הטלוויזיה "המופע של ארני קובקס" (אנ'), ותפקידה כלל השפלה מסוימת כמו: ספיגת פשטידות שהושלכו על פניה והעמדת פנים שהיא "מנוסרת לשני חלקים".
חייה האישיים

לודן תוארה כביישנית, צנועה ובעלת טון דיבור שקט ורך, אשר נהגה להתבודד. היא נולדה בעיירה קטנה בצפון קרוליינה ולאחר גירושי הוריה, היא גדלה וחונכה על ידי הורי אמה אשר עזבה לעיירה אחרת בחיפוש אחר מקורות פרנסה. לודן עברה לניו יורק בגיל 16 והתקדמה במסלול הקריירה כנערת הפין-אפ, דוגמנית ורקדנית במועדון הלילה הנודע Copacabana nightclub לפני שהצטרפה ללימודי משחק בבית הספר למשחק הנודע ונהייתה שחקנית.
לודן נישאה בשנית לבמאי הסרטים איליה קזאן שהיה מבוגר ממנה בעשרים ושלוש שנים. אף על פי שבני הזוג התרחקו זה מזו ואף שקלו להתגרש, הם היו עודם נשואים ביום מותה, בגיל 48, בעקבות מחלת סרטן השד ממנה סבלה. לזוג היה בן אחד משותף, ליאו. ללודן היה בן נוסף, מרקו, מנישואיה הראשונים עם בעלה לארי ג'ואחים, מפיק סרטים וטלוויזיה, ואיש הפצת סרטים, עמו התחתנה בשנות ה-50 של המאה ה-20. היא ניהלה רומן עם הצלם והמרצה ניק פרופרס, מי שצילם וערך את סרטה היחיד "וונדה".
ברברה לודן נפטרה בבית החולים מאונט סיני מסרטן השד לאחר שנתיים של מאבק במחלה.
מחזות

"Compulsion"
"!Look After Lulu" - נכתב על ידי נואל קאוורד
"קרקס הלילה" ("Night Circus") - עם בן גזארה
"העץ הגבוה ביותר" ("The Highest Tree") - עם רוברט רדפורד
"החלום הארוך" ("The Long Dream")
"לאחר הסתיו" ("After the Fall") - כ"מגי", נכתב על ידי ארתור מילר, במאי איליה קאזאן (פרס טוני)
"מסע החורף" ("Winter Journey")
"נערת הכפר" ("The Country Girl") - של קליפורד אודטס
"הבית הוא הגיבור" ("Home is the Hero")
"מחזות החיים והמוות של ויליאם אינג'" ("The Love Death Plays of William Inge")
"Come Back to the Five and Dime, Jimmy Dean, Jimmy Dean"
"But for Whom Charlie"
"Berchtesgaden"
פילמוגרפיה

"המופע של ארני קובקס" ("The Ernie Kovacs Show")‏ (1956 - 1957) - תוכנית טלוויזיה, משתתפת קבועה
"נהר פראי"‏ (1960) - כבטי ג'קסון, במאי - איליה קאזאן
"זוהר בדשא" (1961) - כג'יני סטמפר, במאי - איליה קאזאן
הפרק "The Boy Who Wasn’t Wanted" בסדרת הטלוויזיה "Alcoa Premiere TV Series"‏ (1962) - כבטי ג'ונסון
הפרק "Torment Him Much and Hold Him Long" בסדרת הטלוויזיה "Naked City"‏ (1962) - כפני סונר
"The Glass Menagerie"‏ (1966) - הפקה טלוויזיונית של CBS
"The Swimmer" - במאי פרנק פרי, הוצאה מהסרט בשלב הסופי ולא קיבלה קרדיט
"Fade in"‏ (1968) - סרט טלוויזיה, עם ברט ריינולדס
"וונדה" (1970) - כתבה, ביימה וכיכבה בתפקיד הראשי
"המופע של מייק דאגלאס" (1971) - תוכנית טלוויזיה, בתפקיד עצמה
"המופע של דייוויד פרוסט" (1971) - תוכנית טלוויזיה, בתפקיד עצמה
"The Frontier Experience"‏ (1975) - סרט קצר, אותו ביימה והפיקה
"Cinema cinemas" - סדרת טלוויזיה דוקומנטרית שצולמה זמן קצר לפני מותה, "Kazan Barbara Loden"
פרסים ומועמדות

"לאחר הסתיו" ("After the Fall") - פרס טוני על השחקנית הטובה ביותר
"וונדה" ("Wanda") - פרס המבקרים הבינלאומי בפסטיבל הסרטים של ונציה
הערות שוליים

↑  The Hollywood Reporter, Barbara Loden obituary, September 8, 1980.
↑  “Barbara Loden, award-winning stage, film actress, dies”, Los Angeles Herald-Examiner, September 6, 1980.
↑  Garfield, David (1980). "Appendix: Life Members of The Actors Studio as of January 1980". A Player's Place: The Story of The Actors Studio. New York: MacMillan Publishing. p. 279. ISBN 0-02-542650-8.
| פרס טוני לשחקנית המשנה הטובה ביותר במחזה |
| --- | --- | --- |
| 1947–1975 | פטרישה ניל (1947) • שירלי בות' (1949) • מורין סטייפלטון (1951) • מריאן וינטרס (1952) • ביאטריס סטרייט (1953) • ג'ו ואן פליט (1954) • פטרישיה ג'סל (1955) • אונה מרקל (1956) • פגי קאס (1957) • אן בנקרופט (1958) • ג'ולי ניומאר (1959) • אן רוור (1960) • קולין דיוורסט (1961) • אליזבת אשלי (1962) • סנדי דניס (1963) • ברברה לודן (1964) • אליס גוסטלי (1965) • זואי קולדוול (1966) • מריאן סלדס (1967) • זינה ווקר (1968) • ג'יין אלכסנדר (1969) • בליית' דאנר (1970) • ריי אלן (1971) • אליזבת וילסון (1972) • ליאורה דנה (1973) • פרנסס שטרנהגן (1974) • ריטה מורנו (1975) |  |
| 1976–2000 | שירלי נייט (1976) • טראזנה בברלי (1977) • אן וודג'וורת' (1978) • ג'ואן היקסון (1979) • דינה מנוף (1980) • סווזי קורץ (1981) • אמנדה פלאמר (1982) • ג'ודית אייבי (1983) • כריסטין ברנסקי (1984) • ג'ודית אייבי (1985) • סווזי קורץ (1986) • מרי אליס (1987) • ל. סקוט קלדוול (1988) • כריסטין ברנסקי (1989) • מרגרט טייזאק (1990) • איירין וורת' (1991) • ברייד ברנן (1992) • דברה מונק (1993) • ג'יין אדמס (1994) • פרנסס שטרנהגן (1995) • אודרה מקדונלד (1996) • לין תיגפן (1997) • אנה מנהאן (1998) • אליזבת פרנץ (1999) • בלייר בראון (2000) |  |
| 2001–הווה | ויולה דייוויס (2001) • קייטי פינרן (2002) • מישל פאק (2003) • אודרה מקדונלד (2004) • אדריאן לנוקס (2005) • פרנסס דה לה טור (2006) • ג'ניפר אילי (2007) • רונדי ריד (2008) • אנג'לה לאנסברי (2009) • סקרלט ג'והנסון (2010) • אלן בארקין 2011) • ג'ודית לייט (2012) • ג'ודית לייט (2013) • סופי אוקונדו (2014) • אנלי אשפורד (2015) • ג'יין הודישל (2016) • סינת'יה ניקסון (2017) • לורי מטקאלף (2018) • סיליה קינן-בולגר (2019) • לויס סמית' (2021) • פלישיה רשאד (2022) • מרים סילברמן (2023) • קארה יאנג (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007399219805171  BnF: cb14200053n (data)  GND: 139044108  ISNI: 0000 0001 1970 7821  LCCN: no2004029167  NKC: xx0182362  NTA: 152837973  SUDOC: 079358128  VIAF: 37127072   WorldCat (עם VIAF): 37127072
משה גת (קצין)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1930
 פטירה:  אוקטובר 2014 (בגיל 84 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד סיירת גולני  מפקד גדוד 13  מפקד חטיבה 275
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות   מלחמת סיני   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים
 תפקידים אזרחיים
 סמנכ"ל מינהל מקרקעי ישראל
 
משה גת (גרוברט) (1930 – אוקטובר 2014) היה איש צבא ישראלי, מלוחמי תש"ח, שפיקד על חטיבה 275.
קורות חייו

גת נולד וגדל בפולין. הוריו נהרגו כפרטיזנים בלחימה כנגד הוורמאכט. לאחר שעלה לישראל הצטרף לאצ"ל.
במלחמת העצמאות לחם בשורות חטיבת גבעתי. לאחר המלחמה עבר לחטיבת גולני. בשורות החטיבה לחם  במבצע קדש, ובין השנים 1957–1958 פיקד על סיירת גולני. לאחר מכן לקח חלק בפעולת נוקייב כמפקד כוח חסימה. בין השנים 1965–1967 שירת כמפקד גדוד 13. בטרם מלחמת ששת הימים מונה לסגן מפקד החטיבה, ובמהלכה לחם בקרב תל פאחר. במלחמת ההתשה פיקד על חטיבה 275.
לאחר פרישתו מצה"ל שימש סמנכ"ל מינהל מקרקעי ישראל. נפטר ב-2 באוקטובר 2014, והובא למנוחות בבית העלמין בקיבוץ עינת .
הערות שוליים

↑  גרוברט משה, באתר גדס"ר גולני (הקישור אינו פעיל, 18 בנובמבר 2020)
↑  אורי שמחוני, יחס ישיר בין כמות הצל"שים וגודל התקלה, באתר nrg‏, 24 באפריל 2001
↑  "ביזיון כזה עוד לא היה", "נעמוש - הרמה הסורית", 18 באפריל 2014
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שושנה צחור

| --- | --- |

צחור, 2006 צילום: אלי אלגרט באדיבות ynet
 לידה:  23 בינואר 1925 צ'כוסלובקיה ניטרה, צ'כוסלובקיה
 פטירה:  21 בפברואר 2016 (בגיל 91) ישראל כפר סבא, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  מפיקת טלוויזיה, מנהלת התוכניות בטלוויזיה החינוכית הישראלית
 יצירות בולטות:  יצירת והפקת התוכניות "פרפר נחמד", "רגע עם דודלי" ועוד
 
ספר זכרונות של שושנה צחור
שושנה צחור-הניגסבר (23 בינואר 1925 - 21 בפברואר 2016) הייתה מפיקת טלוויזיה ישראלית.
קורות חיים

צחור נולדה בצ'כוסלובקיה ליעקב ומלוין הניגסבר בשנת 1925. בגיל 16 עלתה לארץ ישראל. עבדה בתחילת דרכה כגננת, מורה ומפקחת. מאוחר יותר הצטרפה לטלוויזיה הלימודית (שהפכה לימים לטלוויזיה החינוכית הישראלית), שם שימשה כמנהלת התוכניות. צחור הפיקה בין היתר את סדרות הטלוויזיה לילדים "פרפר נחמד", "רגע עם דודלי", "הבית של פיסטוק", "מה פתאום?" ו"ציפיטפוט".
צחור היא זו שנתנה לתוכנית "פרפר נחמד" את שמה (כמחווה לשיר הילדים של פניה ברגשטיין), וחלק מספרי הילדים שיצאו לאור בעקבות התוכנית היו בעיבודה ובעריכתה (כגון: "שלושת הדובים", "מי יתלה את הפעמון?" ו"נרקיס מלך הביצה").
מספר חודשים לפני מותה הוציאה צחור את הספר "אנחנו פה", המתאר את קורותיה.
נפטרה ב-21 בפברואר 2016 בגיל 91 בכפר סבא, והובאה למנוחות בבית העלמין נורדאו בעיר .
לקריאה נוספת

"אנחנו פה", ספרה של שושנה צחור, 2015