stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דייוויד סול
הערות שוליים

↑  David Soul: My home is where my art is The Independent, October 20, 2004
↑  "David Soul Biography (1943-)". Filmreference.com. 1943-08-28. נבדק ב-2012-01-16.
↑  "wfn.org - Lutheran Pastor, Advisor, Historian, Educator, Richard Solberg, Dies".
↑  "The Souls' Dark Night".
↑  David Soul
↑  "Lap Times". Top Gear.
↑  "Eight passionate amateurs bid to become BBC Two's Maestro" (הודעה לעיתונות). BBC. 2008-05-23. נבדק ב-2008-05-24.
↑  "Jerry Hall and David Soul launch 'Love Letters' at The Gaiety Theatre which opens tonight". contactmusic.com. נבדק ב-2015-11-20.
1 2 3  "The Souls' Dark Night".
↑    Sarah Womack, Social Affairs Correspondent, ‏David Soul talks of guilt after beating his wife, The Telegraph, 18 January 2003
↑  "China Soul: OFFICIAL WEBSITE". אורכב מ-המקור ב-2010-11-24. נבדק ב-2020-05-27.
↑  דייויד סול, כוכב "סטארסקי והאץ'", הלך לעולמו בגיל 80, באתר ynet, 5 בינואר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007432541405171  BIBSYS: 43952  BNE: XX890563  BnF: cb14024964t (data)  GND: 140540903  ISNI: 0000 0000 7828 469X  LCCN: n78011833  MusicBrainz: 6dd17597-10fc-49e1-bb5a-cb889534e43c  NKC: xx0231926  NLA: 35525479  NLK: KAC201948308  NTA: 072079193  SNAC: w6t47q74  SUDOC: 192658743  VIAF: 107226592   WorldCat (עם VIAF): 107226592 
סול, 2013
דליה ביבס

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  התעמלות מכשירים
 מועדון:  הפועל ירושלים
 
דליה ביבס-הררי (נולדה ב-11 באפריל 1945), היא מתעמלת וכדורסלנית עבר, פעמיים אלופת ישראל (1963 ו-1967). היא ייצגה את ישראל בשתי אליפויות עולם (פראג 1962 ודורטמונד 1966). נוסף לכך, היא רקדנית בלט קלאסי ומודרני בעלת סטודיו למחול.
ביוגרפיה

ביבס נולדה וגדלה בירושלים. היא החלה לרקוד בלט קלאסי מגיל 4. הייתה רקדנית בלהקות מחול, מהטובות בארץ ובחו״ל, בסגנונות קלאסיֿ מודרני וג׳אז. סיימה את מגמת המחול באקדמיה בירושלים ואת בית הספר להוראת המחול באקדמיה. ביבס התאמנה בהתעמלות מכשירים בקבוצת הפועל ירושלים בהדרכתה של אגנס קלטי בווינגייט. היא הייתה אלופת ישראל בהתעמלות מכשירים ושימשה כמאמנת המחוננים בנבחרת ישראל. היא סיימה את המכללה האקדמית בווינגייט לחינוך גופני במגמת מחול ובנוסף סיימה את לימודי הפיזיותרפיה.
באליפות העולם שנערכה בפראג, צ'כוסלובקיה בשנת 1962 סיימה ביבס בתחרות הקבוצתית במקום 15.
באליפות ישראל שנערכה ביולי 1963 זכתה ביבס בתואר אלופת ישראל בהתעמלות בתוצאה של 69.1 נקודות, לפני רינה כהן מהפועל ירושלים (62 נקודות).
באליפות העולם שנערכה בדורטמונד, גרמניה בשנת 1966 סיימה אבלס בתחרות הקבוצתית במקום 16 ובתחרות הקרב רב אישי היא סיימה במקום 90 בתוצאה של 70.732 נקודות.
באליפות ישראל שנערכה בשנת 1967 זכתה ביבס במדליית זהב במשותף עם רות אבלס בתוצאה של 71.55 נקודות.
חייה האישיים

בשנת 1966 נישאה ביבס לאלוף ישראל בהיאבקות משה ויינברג. השניים התגרשו, מספר שנים לפני שנרצח בטבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן.
בשנת 1970 הקימה סטודיו למחול בשם "הסטודיו של דליה" הנמצע בחרות.
תארים והישגים

בשנת 1967 זכתה ביבס בתואר ספורטאית השנה בהתעמלות.
הערות שוליים

1 2  דליה ביבס אלופה בהתעמלות, הַבֹּקֶר, 14 ביולי 1963
↑  מתעמלות ישראל דורגו במקום ה-15 באליפות העולם בפראג, למרחב, 10 ביולי 1962
↑  המתעמלות במקום ה-16 בדורטמונד, על המשמר, 27 בספטמבר 1966
↑  דליה ויינברג כבר עוסקת בתרגילי החובה של מכסיקו, מעריב, 10 בספטמבר 1967
↑  דליה ביבס הררי, באתר הסטודיו של דליה, בית ספר לתנועה ומחול - צוות המורים
↑  ספורטאי השנה, מעריב, 3 באוקטובר 1967
דומיניק טלהאמר

דומיניק טלהאמר (בגרמנית: Dominik Thalhammer; נולד ב-2 באוקטובר 1970) הוא מאמן כדורגל אוסטרי המאמן את אוסטנדה.
קריירת אימון

טלהאמר החל את קריירת האימון שלו בקבוצה מהליגות הנמוכות, ומשנת 2000 החל לאמן את מחלקות הנוער השונות של אדמירה ואקר מדלינג. בשנת 2004 מונה לעוזר מאמן הקבוצה הבכירה, ובספטמבר 2004 הפך למאמן הראשי והיה למאמן הראשי הצעיר ביותר בהיסטוריה של הבונדסליגה האוסטרית. הוא עזב את המועדון באוגוסט 2005.
מדצמבר 2005 עד אוקטובר 2006 היה מאמנה של ווינר ספורט קלאב מהליגה השלישית. מיוני 2007 ועד מאי 2008 היה עוזר מאמן הקבוצה הבכירה של ל.א.ס.ק. לינץ.
לאחר שאימן שתי קבוצות נוספות מהליגות הנמוכות, בפברואר 2011 מונה טלהאמר למאמנה של נבחרת הנשים האוסטרית. בשנת 2020 הוא סיים את הכהונה ובמקומו מונתה אירנה פורמן.
לקראת עונת 2020/2021 מונה למאמן הראשי של ל.א.ס.ק. לינץ. ב-13 בספטמבר 2021 הוא פוטר מתפקידו.
תארים

גביע קפריסין (1): 2016
הערות שוליים

↑  Thalhammer nicht mehr Admira-Trainer, DER STANDARD (ב־Austrian German)
↑  Fußballerinnen sichern sich erste EM-Teilnahme, DER STANDARD (ב־Austrian German)
↑  Dominik Thalhammer neuer Trainer des LASK, LASK, ‏2020-07-11 (באנגלית)
↑  Dominik Thalhammer als Trainer und Sportdirektor des LASK freigestellt, LASK, ‏2021-09-13 (באנגלית)
דלית מתתיהו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1969 (בת 55 בערך) ירושלים, ישראל 
 מקום לימודים:  המכללה האקדמית בית ברל  אוניברסיטת חיפה 
 תקופת הפעילות:  מ-1993
 תחום יצירה:  אמנית, אוצרת
 פרסים והוקרה:  פרס האמן הצעיר (1997) 
 
דלית מתתיהו (נולדה ב-3 באוקטובר 1969) היא אוצרת המחלקה לאמנות ישראלית במוזיאון תל אביב לאמנות.
קורות חיים

מתתיהו נולדה בירושלים בשנת 1969, ולמדה בבית הספר התיכון על שם מיי בויאר. בוגרת המדרשה לאמנות ב-1993, ולימודי תואר שני בחוג לספרות עברית באוניברסיטת חיפה.
הייתה אמנית פעילה בשנים 1993–1997. זכתה בפרס האמן הצעיר לשנת 1997.
עבדה כאוצרת משנה במחלקה לרישום והדפס במוזיאון תל אביב מאז 2010. נוסף על כך, פרסמה מתתיהו מאמרים רבים בנושאי אמנות ישראלית ובינלאומית.
במאי 2018 מונתה לאוצרת המחלקה לאמנות ישראלית במוזיאון תל אביב לאמנות, והחליפה בתפקיד את אלן גינתון.
פעילות אמנותית

ב-2013 אצרה את התערוכה הקבוצתית "מובי דיק", בה השתתפו, בין היתר, שרון אתגר, יעל בורשטיין, איתן בן-משה, דוד גינתון, גל וינשטיין, אנה לוקשבסקי, רמי מימון, מיכל נאמן, והנרי שלזניאק. התערוכה הפגישה בין מובי דיק - ספרו של הרמן מלוויל - ובין מבחר יצירות אמנות, ובחנה את האופן שבו הקריאה בספר משליכה על ה"קריאה" של הדימוי החזותי ולהפך.
ב-2016 נערכה התערוכה הקבוצתית "התלוש" אותה אצרה, המשקפת את מצבו של האמן העסוק בהישרדות. בין המשתתפים בתערוכה: רעיה ברוקנטל, גל וינשטיין, דנה יואלי, שי יחזקאלי, רפי לביא, מיכל נאמן, שרון פדידה, אסף מגל, אבי סבח, אורי רדובן ורותם רוזנבוים.
תערוכת היחיד "תהילה" שאצרה ליפעת בצלאל, זוכת פרס רפפורט לאמן ישראלי צעיר 2016, שילבה רישומים בגרפיט על נייר והקרנות ווידאו. היצירה עסקה בדמותה של תהִילה, גיבורת ספרו של ש"י עגנון.
התערוכה הראשונה שאצרה מתתיהו כאוצרת לאמנות ישראלית במוזיאון תל אביב הייתה "עסק ביש" בינואר 2019. התערוכה הקבוצתית, שנערכה בביתן הלנה רובינשטיין, כללה אמנים רבים בהם מיכאל ארגוב, שרון בלבן, יעל בורשטיין, איתן בן-משה, עדן בנט, צוקי גרביאן, עידו גורדון, תמר גטר, יצחק דנציגר, מיכאל דרוקס ומנשה קדישמן.
ב-2019 אצרה מתתיהו גם תערוכת יחיד של יעל בורשטיין "טהור וקשה ולבן העולם".
התערוכה "פקעת", שכללה רכישות חדשות לאוסף האמנות הישראלית במוזיאון, נערכה ב-2019. בין האמנים המשתתפים: כרים אבו שקרה, לאה אביטל, מארק גלזין, רותי דה פריס, יסמין דייוויס, אניעם לאה דרעי, מיכל היימן, עומר הלפרין, מג'די חלבי, רוני טהרלב, רועי כהן, גבי קריכלי ויגאל תומרקין.
בפברואר 2022 נפתחה התערוכה "דמיון חומרי: אמנות ישראלית מוסף המוזיאון" אותה אצרה מתתיהו, בשיתוף עוזרי האוצרת טל ברויטמן, עדי גרוס, עדי דהן, עמית שמאע.
התערוכה כוללת יותר מ־120 יצירות, חלקן מוכרות וחלקן מוצגות לראשונה בפני הציבור. מתתיהו חילקה את היצירות לפי 4 היסודות: אדמה, אש, אוויר ומים. בין האמנים שעבודותיהם מוצגות בתערוכה: אריה ארוך, נפתלי בזם, יוסי ברגר, מיכה בר־עם, ציבי גבע, נחום גוטמן, יאיר גרבוז, משה גרשוני, יוסף זריצקי, מרים כבסה, רפי לביא, זויה צ'רקסקי ורבים נוספים. במסגרת התצוגה החדשה נערכה גם תערוכת יחיד ראשונה לציירת רות שלוס. לאחר שנה נוספו לתערוכה 45 עבודות חדשות.
ההשקפה האוצרותית של מתתיהו

עם בחירתה לאוצרת המחלקה לאמנות ישראלית במוזיאון תל אביב, ציינה מתתיהו: "אני מאמינה בכוחה של קהילת האמנות בעבר ובהווה לחולל דיאלוג שראשיתו 'הערכת עצמנו' והמשכו עשייה".
בהתייחסה לתערוכה של יעל בורשטיין, נמנעה מתתיהו מהגדרות: "באמנות הרבה פעמים זה לא על מה, אלא על האיך. הרצון הזה להגיד או להבין מיד על מה התערוכה - זה חיפוש במקום הלא נכון. אין פה סיפור חד משמעי, יש פה קרעי מציאות״.
בראיון לקראת פתיחת התערוכה "דמיון חומרי: אמנות ישראלית מוסף המוזיאון", אמרה מתתיהו, בין היתר: "התהליך שאני עוברת כאוצרת הוא של התגברות על הייצוג. תוך הסתכנות בפשטנות אומר שבאמנות יש שני קטבים. מצד אחד נמצא הייצוג, התיאור, הסיפור. ומהצד השני, זה שמעניין אותי, נמצאת ההתגברות על הייצוג, האירוע. מעניינת אותי היכולת של אמנות לחולל משהו. אני נותנת דגש לחומריות, הצורה, האמצעים. אמנות מסוגלת לחולל משהו במפגש בין חומרים ואובייקטים ודימויים. אנשים מחפשים סיפורים ולא את יצירת האמנות".
הערות שוליים

1 2 3   מיה אשרי, אחרי יותר מ–30 שנה: מתחלפת האוצרת הבכירה לאמנות ישראלית במוזיאון תל אביב, באתר הארץ, 12 בדצמבר 2017
↑  מובי-דיק, באתר ארט ביט, ‏30/05/2013
↑    דנה גילרמן, כישלון מוצג לראווה, באתר "ידיעות אחרונות", 1 באוקטובר 2016
↑  התלוש, באתר Fashion Israel, ‏2016-07-31
↑  יפעת בצלאל: תהִלה, באתר מוזיאון תל אביב לאמנות
↑  עסק הביש, באתר עיריית תל אביב, ‏2019
↑  ענבל כהן חמו, זו שממש כאן וזה שביקר מהעתיד, באתר סלונה, ‏2019-06-07
↑  פקעת: רכישות חדשות לאוסף האמנות הישראלית ע"ש ברוך ורות רפפורט / מוזיאון תל אביב לאמנות, באתר www.tamuseum.org.il
1 2   גלעד מלצר, דלית מתתיהו: "האמנות הפלסטית הפכה להיות קליפה דקה של דימויים", באתר הארץ, 15 בפברואר 2022
↑  דמיון חומרי: אמנות ישראלית מאוסף המוזיאון, באתר מוזיאון תל אביב לאמנות
↑  מוזיאון תל אביב חוגג 90 וזה מה שמחכה לכם, באתר ישראל היום
↑  העולם השטוח של יעל בורשטיין, באתר מגזין פורטפוליו, ‏2019-09-18
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007523188505171  LCCN: no2013120968  SUDOC: 183538579  VIAF: 305376453   WorldCat (עם VIAF): 305376453 
מהתערוכה "דמיון חומרי" מוזיאון תל אביב
דלית זילבר

| --- | --- |

דלית זילבר, 2017, ירושלים
 לידה:  8 בספטמבר 1967 (בת 57) ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1996
 עיסוק:  מתכנן ערים ואזורים
 
דלית (אלבז) זילבר (נולדה ב-8 בספטמבר 1967) היא מתכננת ערים ואזורים ישראלית, אשר שימשה כמנכ"לית מִינהל התכנון.
קריירה

נולדה וגדלה בשכונת נווה גרנות בירושלים. למדה בגימנסיה העברית ברחביה. שירתה בצבא בחטיבת הנח"ל. למדה תואר ראשון במדע המדינה ובלימודים כלליים באוניברסיטת חיפה. בשנת 1996 סיימה תואר שני למדעים בתכנון ערים ואזורים בטכניון. לאחר סיום התואר החלה זילבר את דרכה המקצועית בקידום תוכניות מתאר ארציות לתשתיות: כביש חוצה ישראל, תוכנית אב לתחבורה ותוכניות מתאר לדרכים, מסילות ברזל ורכבות קלות במטרופולין תל אביב-יפו.
בשנת 2007 נבחרה זילבר למתכננת מחוז ירושלים. במסגרת תפקיד זה קידמה את תוכנית המתאר לירושלים שבמסגרתה התוותה לראשונה מדיניות תכנון ברורה לעיר. במסגרת התפקיד זילבר גם הייתה אחראית על גיבוש מדיניות להתחדשות עירונית ברחבי העיר, הגדרת גבולות העיר ההיסטוריים של ירושלים וכללי התכנון בה, קביעת מדיניות התכנון למרקם העירוני הייחודי של שכונות העיר; אישור תוכנית כוללת לרובע הכניסה לעיר ועוד.
בשנת 2011 החלה בתפקידה כממונה על מחוז ירושלים ויושבת ראש הוועדה המחוזית. כממונה על המחוז פעלה מול מנהלי המחוזות של משרדי הממשלה השונים לתוכנית עבודה מחוזית משותפת והליכי גישור עם גורמים שונים, כמו: רשויות מקומיות, הוועדה והמשרדים השונים.
בשנת 2016, בעקבות המעבר של מינהל התכנון למשרד האוצר, מונתה זילבר ליושבת ראש שתי ועדות מחוזיות לתכנון ובנייה - ירושלים ותל אביב. במסגרת תפקיד זה הובילה את מדיניות התכנון של המחוז תוך יישום יעדי הממשלה, חיזוק וקידום הרשויות המקומיות בכל מחוז וכן מתן שירות באופן שוטף לאזרחים המגישים תוכניות. במסגרת התפקיד גם הייתה אחראית על קביעת סדרי היום של הוועדות המחוזיות וועדות המשנה שלהן, ניהול הדיונים בוועדות והובלת ההחלטות המתקבלות בהן.
באוגוסט 2017 נבחרה זילבר למנהלת מִינהל התכנון וב־2018 מונתה על ידי שר האוצר משה כחלון למנכ"לית מינהל התכנון (בעקבות החלטתו לשנות את תפקיד מנהל מִינהל התכנון לדרגת מנכ"ל). באוגוסט 2022 סיימה את תפקידה לאחר 5 שנים בתפקיד.
קריירה > במסגרת תפקידה כמנכ"לית מִנהל התכנון

קידמה את הנושאים הבאים:
תוכנית אסטרטגית לשנת 2040 – תוכנית הדגל של מנהל התכנון. מהלך המשלב בניית אסטרטגיה לטווח הארוך ותכנון של כ־2.6 מיליון יחידות דיור עד לשנת 2040, שייתנו מענה להכפלת אוכלוסיית המדינה. התוכנית נותנת מענה לצרכים שונים בתחומי הדיור, תשתיות, תחבורה, תעסוקה ושטחים פתוחים.[דרוש מקור]
תמ"א 1 – תוכנית מתאר שתאחד למעלה מ-300 תוכניות מתאר ארציות בתחומים שונים, התוכנית כוללת שתי חטיבות – חטיבת תשתיות וחטיבת שטחים פתוחים – כאשר כל אחת מהן מאגדת בתוכה פרקים בתחומים שונים: מים, אנרגיה, קרקע, דרכים ושטחים פתוחים. במסגרת התוכנית נוספו עוד כחצי מיליון דונם של שטחי שמורות טבע, גנים לאומיים, יערות טבעיים ויערות נטע אדם.
הגנה על החופים – (במסגרת תמ"א 1) ניתנה הגנה מלאה לפיתוח בתחום חוף הים מקו ה-100 מ' מהחוף והוספה של כ-12,600 דונם של שטחים שמורים.
תחבורה ותשתיות – תוכנית המתאר הארצית לתחבורה (תמ"א 42) שאושרה במועצה הארצית לתכנון ובניה, תכנון כל קווי הרכבת הקלה במטרופולין גוש דן ותכנון המטרו.[דרוש מקור]
שינוי הצפיפות בערים – תכנון ערים עם היצע דיור רחב יותר ושימת דגש על שילוב נכון של מגורים, תעסוקה ומסחר בסמוך למערכת תחבורה ציבורית.[דרוש מקור]
סיום תמ"א 38 – זילבר הובילה את המהלך לסיום תמ"א 38 באוקטובר 2022, מתוך ראיה שהתוכנית אינה משיגה את מטרותיה (חיזוק מבנים בפריפריה ופיתוח התחדשות עירונית).[דרוש מקור]
ביטול הקלות הבנייה – ביטול האפשרות לשנות תוכנית לאחר שאושרה על מנת למנוע עיכובים במתן היתרי בניה, כך שתוכניות שאושרו יהפכו בפרק זמן קצר יותר לעובדה מוגמרת על הקרקע.[דרוש מקור]
מסמך המדיניות למרחב הימי של ישראל – מסמך מדיניות כולל הרואה את הים כחלק בלתי נפרד משטחה של מדינת ישראל. מימושו של מסמך המדיניות יגדיל את הודאות להשקעות במרחב הימי על ידי הגדרת כללים לפעילות, שיפור התיאום, צמצום קונפליקטים מרחביים והגדרת מבנה ניהולי ברור ומקצועי.
פרסים והוקרה

בשנת 1999 זכתה זילבר בפרס משרד הפנים לצוות היחידה בתחום התחבורה במנהל התכנון.
בשנת 2022 זכתה בפרס יקירת התכנון במסגרת הכנס השנתי של איגוד המתכננים בישראל.
חיים אישיים

לזילבר שני ילדים, מבעלה לשעבר. היא מתגוררת ביישוב מבשרת ציון. בן זוגה הוא ירון אַנְגֶּ'ל, הבעלים והמנכ"ל של רשת מאפיות אנג'ל.
הערות שוליים

↑  שלומית צור, ‏“המשבר הגדול היום הוא משבר תחבורה ותשתיות", באתר גלובס, 28 בספטמבר 2019
↑  100 המשפיעים של מגזין TheMarker, באתר themarker
↑  קבינט הדיור אישר את תמ"א 1: מאות תוכניות מתאר יאוחדו, באתר ynet, 12 בינואר 2020
↑  איסור בנייה בחוף יחול גם על תוכניות שאושרו, באתר ynet, 5 בדצמבר 2019
↑  ליאור גוטמן, אושר מסמך המדיניות למרחב הימי: "הים הוא חלק בלתי נפרד משטח ישראל", באתר כלכליסט, 26 בדצמבר 2019
↑  הוכרזו הזוכות בפרס יקיר התכנון לשנת 2022, באתר Nadlancenter, ‏2022-06-14
↑  חבר השופטים, נימוקי השופטים לזכייה, 2022
דומניקו פלאבאניקו

דומניקו פלאבאניקו (באיטלקית: Domenico Flabanico; נפטר בשנת 1043) היה הדוכס ה-29 של ונציה. דומניקו כיהן כדוג'ה מאז הדחתו למעשה של פייטרו בארבולאנו בשנת 1032 ועד פטירתו.
חייו

פלאבאניקו עלה לשלטון בוונציה בתקופה של אי סדר. קודמו, פייטרו בארבולאנו הודח בשל הלחץ הכלכלי הרב שהוטל על וונציה על ידי הקיסר קונסטנטינוס ה-8, קיסר האימפריה הביזנטית והקיסר קונראד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בעקבות הדחת הדוג'ה אוטונה אורסאולו. כמו כן, בעקבות ההדחה של אוטונה, תקף אישטוון הראשון מלך הונגריה את ערי ונציה שבחוף דלמטיה וכבש וסיפח חלק מהן. באבולאנו כשל בהתמודדות עם לחצים אלה וההמון החליט להדיחו ולהשיב את אוטונה מגלותו בקונסטנטינופוליס לכס הדוג'ה. לאחר שהתברר שאוטונה נמצא על ערש דווי, ניסה דומניקו אורסאולו, קרובו של אוטונה לתפוס את כס הדוג'ה. מחאה ציבורית כנגד ניסיון זה הביא לבחירתו של דומניקו פלאבאניקו, שהיה בן למשפחת סוחרים עשירה, אולם לא היה בן למשפחת אצולה.
בתקופת שלטונו של דומניקו פלאבאניקו נחקקו חוקים חדשים שנועדו להגביל את כוחות של הדוג'ה בניסיון למנוע את הפיכת הרפובליקה למדינה מלוכנית. פלאבאניקו כשל במגעיו הדיפלומטיים עם המדינות הסמוכות, והפסקת זכויות הסחר הביאו לירידה בהיקף המסחר ובכוחה של ונציה. רק בתקופת יורשו, דומניקו קונטאריני הראשון, שעלה לשלטון לאחר מותו של פלאבאניקו בשנת 1043, החלה עליה מחודשת בהיקף המסחר ובכוחה של ונציה.
דומניקו קונטאריני הראשון

דומניקו קונטאריני הראשון (באיטלקית: Domenico Contarini; נפטר בשנת 1071) היה הדוכס ה-30 של ונציה. דומניקו כיהן כדוג'ה מאז מותו של דומניקו פלאבאניקו בשנת 1043 ועד פטירתו.
קורות חייו

דומניקו היה בן לאחת מהמשפחות הוונציאניות הוותיקות ביותר. במהלך שלטונו כבשו הוונציאנים מחדש את זאדר ואת החוף של דלמטיה אשר נכבשו מספר עשורים קודם לכן על ידי ממלכת קרואטיה. דומניקו הגדיל את הצי הוונציאני, וכלכלת לה סרניסימה פרחה, ולמעשה הפכה הרפובליקה לגורם הסחר המשפיע ביותר בים התיכון. דומניקו שמר על קשרים טובים הן עם האימפריה הביזנטית, הן עם האפיפיור שברומא והן עם האימפריה הרומית הקדושה. בתקופתו נבנו מספר מנזרים וכנסיות ובהן סן ניקולו די גיגלי שבלידו וסנט'אנג'לו די קונקורדיה. בשנת 1071 יזם עבודות הרחבה ושיקום של בזיליקת סן מרקו.
דומניקו נפטר בשנת 1072 ונקבר בכנסיית סן ניקולו שבלידו.
דף (זיכרון מחשב)

דף או דף וירטואלי הוא גוש רציף באורך קבוע של זיכרון וירטואלי, המתואר על ידי ערך בודד בטבלת הדפים. זוהי יחידת הנתונים הקטנה ביותר לניהול זיכרון במערכת הפעלה מבוססת זיכרון וירטואלי. באופן דומה, מסגרת דף היא הגוש הרציף הקטן ביותר באורך קבוע של זיכרון פיזי שאליו ממופים דפי זיכרון על ידי מערכת ההפעלה.
העברה של דפים בין זיכרון ראשי לזיכרון משני, כגון דיסק קשיח, מכונה דפדוף או החלפה.
הסבר

זיכרון המחשב מחולק לדפים כדי שיהיה ניתן למצוא מידע בצורה מהירה יותר.
המושג נטבע כאנלוגיה לדפים בספר מודפס. לדוגמה: אם קורא היה רוצה, למשל, למצוא את המילה ה-5,000 בספר, הוא יכול היה לספור מהמילה הראשונה. אך לרוב, פעולה זו לא יעילה. דרך יעילה יותר היא להשתמש בתוכן עניינים שנקרא טבלת דפים. מתוך טבלה זו ניתן להסיק בקלות רבה יותר באיזה דף מופיעה המילה ה-5,000, וכמה מילים לספור בדף זה. רישום זה של המילים בכל דף של הספר מקביל לטבלת דפים (או תוכן עניינים) של מערכת קבצים ממוחשבת.
הערות שוליים

↑  דַּף וִירְטוּאָלִי במילון טכנולוגיית המידע: טכניקות (תשס"ו), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  מִסְגֶּרֶת דַּף במילון טכנולוגיית המידע: טכניקות (תשס"ו), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  Christopher Kruegel (2012-12-03). "Operating Systems (CS170-08 course)" (PDF). cs.ucsb.edu. אורכב מ-המקור (PDF) ב-10 באוגוסט 2016. נבדק ב-2016-06-13. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Martin C. Rinard (1998-08-22). "Operating Systems Lecture Notes, Lecture 9. Introduction to Paging". people.csail.mit.edu. אורכב מ-המקור ב-2016-06-01. נבדק ב-2016-06-13.
↑  "Virtual Memory: pages and page frames". cs.miami.edu. 2012-10-31. אורכב מ-המקור ב-11 ביוני 2016. נבדק ב-2016-06-13. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Belzer, Jack; Holzman, Albert G.; Kent, Allen, eds. (1981), "Virtual memory systems", Encyclopedia of computer science and technology, vol. 14, CRC Press, p. 32, ISBN 0-8247-2214-0
↑  Kazemi, Darius. "RFC-11". 365 RFCs.
דומנל מק קאוסטנטין

דומנל מק קאוסטנטין (בגאלית סקוטית: Domnall mac Caustantín) היה, ככל הנראה, מלך דאל ריאטה בראשית המאה התשיעית.
קורות חיים

אין עדויות היסטוריות לכהונתו של דומנל, אולם אי התאמות בין מסמכים בני התקופה כגון השירה דואן אלבאנאך וכתבי פלאן מייניסטרך לעומת האמור בדברי ימי אירלנד, מביאים את החוקרים לשער כי מלך זה אכן שלט בדאל ריאטה.
הדואן אלבאנאך מציין כי דומנל שלט כ-24 שנים, בין אאד פינד ושני מלכים בשם קונל: קונאל מק טאידג וקונאל מק אאדאין.
מייניסטרך טוען כי אביו של דומנל היה קאוסטנטין - שם נדיר בממלכת הפיקטים. לאור נדירות השם מדובר באציל היחיד שנשא שם זה - קאוסטנטין מק פרגוסה (בנו של פרגוסה), מלך הפיקטים בין השנים 792–820.
לאור העובדה שאאד פינד נפטר בשנת 778 וכי אחיו, פרגוס מק אכדאך מלך אחריו בדאל ריאטה, ככל הנראה דומנל לא שלט בממלכה קודם לשנת 781. הכרוניקות מציינות כי מלך בשם דוקוירכה נפטר בשנת 792 וקונל מק טאיידג בשנת 807 ועל כן לא סביר שמלכותו של דומנל נמשכה 24 שנים. מאידך, ייתכן שמלכותו נמשכה בין שנת 811 ו-835 (תחילת מלכותו של אאד מק בואנטה) - תקופה באורך המתאים אשר בה לא ידועים שמות המלכים ששלטו בדאל ריאטה.
דן ויטץ'

דניאל "דן" הייוורד ויטץ' (באנגלית: Daniel "Dan" Hayward Veatch; נולד ב-18 באפריל 1965). הוא שחיין אמריקאי בעבר. הוא אלוף עולם במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ופעמים ברציפות אלוף הפאן פסיפיק (בריזביין 1987 וטוקיו 1989) במשחה ל-200 מטר גב.
ביוגרפיה

ויטץ' בוגר תואר ראשון באוניברסיטת פרינסטון ותואר שני (MBA) מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) סיים ויטץ' במקום שלישי במשחה ל-200 מטר גב ולא הצליח להתקבל לנבחרת האמריקאית. המנצחים שהצטרפו לנבחרת היו ריק קארי שקבע שיא עולם חדש של 1:58.86 דקות וג'סי ואסאלו (2:02.15 דקות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה במדריד, ספרד בשנת 1986 זכה ויטץ' במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, ביחד עם  דייוויד לאנדברג, פאבלו מוראלס ומאט ביונדי בתוצאה של 3:41.25 דקות, לפני מערב גרמניה (3:42.26 דקות)  וברית המועצות (3:42.63 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:02.82 דקות. המנצח במשחה זה היה איגור פוליאנסקי מברית המועצות (1:58.78 דקות) ובמקום שביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 57.23 שניות, המנצח במשחה זה היה פוליאנסקי (55.58 שניות).
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בבריזביין, אוסטרליה בשנת 1987 זכה ויטץ' בשתי מדליות זהב במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:01.38 דקות לפני מארק טוקסברי מקנדה (2:01.56 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:41.73 דקות.
באולימפיאדת סיאול (1988) סיים ויטץ' במקום שביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:02.26 דקות. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 2:01.73 דקות. המנצח במשחה זה היה פוליאנסקי (1:59.37 דקות).
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1989 זכה ויטץ' במדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:01.27 דקות והגן על תוארו.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בהוואנה, קובה, בשנת 1991 זכה ויטץ' במדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:01.14 דקות, אחרי רוג'ריו רומרו מברזיל (2:01.07 דקות).
כחודש לפני המבחנים האמריקאים לאולימפיאדת ברצלונה (1992) מתח ויטץ' גיד בברכו ובכך נמנע ממנו להשתתף בתחרות.
ויטץ' מתגורר בסן פרנסיסקו, קליפורניה ומשמש כמנכ"ל בחברת ההשקעות GCA Savvian. הוא הומוסקסואל מוצהר. הוא השתתף וזכה במספר תחרויות של הגיי גיימס. כמו כן הוא מחזיק בשיאי התחרות.
הערות שוליים

↑  Pan American Games - Swimming and Diving, באתר gbrathletics
דומניקו קורצ'יונה

דומניקו קורצ'יונה (באיטלקית: Domenico Corcione‏; 20 באפריל 1929 - 3 בינואר 2020) היה גנרל ופוליטיקאי איטלקי שכיהן כראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) בין השנים 1990–1993, וכשר ההגנה של איטליה בין 1995–1996.
ביוגרפיה

קורצ'יונה נולד בטורינו ב-20 באפריל 1929. ב-1950 הוא החל ללמוד באקדמיה הצבאית במודנה. הוא סיים את לימודיו שנתיים לאחר מכן והחל לשרת בצבא איטליה בדרגת לוטננט משנה. בין השנים 1967-1968 הוא פיקד על גדוד ההנדסה "מנטובה". בין 1972-1974 הוא שימש כמפקד הגדוד ה-2 של מהנדסי הגשרים. בין 1977-1979 הוא שימש כמפקד הבריגדה המשוריינת "לגנו". בין 1983-1984 הוא שימש כמפקד דיוויזיית השריון "סנטוריו". בין 1985-1987 הוא שימש כמפקד המחוז הצבאי הצפון-מערבי. בין 1989–1990 הוא שימש כמפקד כוחות היבשה האיטלקיים. ב-31 במרץ 1990 הוא מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) וכיהן בתפקיד עד 31 בדצמבר 1993.
ב-17 בינואר 1995 מונה קורצ'יונה לשר ההגנה בממשלתו של למברט דיני. במאי 1996 התפרקה ממשלתו של דיני.
קורצ'יונה נפטר בעיר הולדתו טורינו ב-3 בינואר 2020.
דומניקו קונטאריני השני

דיוקנו של דומניקו קונטאריני השני.
דומניקו קונטאריני השני (באיטלקית: Domenico II Contarini; ‏ 28 בינואר 1585 - 26 בינואר 1675) היה הדוכס ה-104 של ונציה. קונטאריני כיהן כדוג'ה מאז בחירתו ב-16 באוקטובר 1659 ועד פטירתו.
דניאל פינץ', הרוזן השני מנוטינגהאם

דניאל פינץ', הרוזן השני מנוטינגהאם
אן האטון
דניאל פינץ', הרוזן השני מנוטינגהאם (באנגלית: Daniel Finch, 2nd Earl of Nottingham‏; 2 ביולי 1647 - 1 בינואר 1730) היה מדינאי ופוליטיקאי אנגלי, בנו של הניג פינץ', הרוזן הראשון מנוטינגהאם.
ביוגרפיה

ב-1673 נבחר פינץ' לפרלמנט הבריטי מטעם מחוז הבחירה גרייט בדווין, ולאחר מכן כיהן גם מטעם ליצ'פילד (1679–1682) וניוטאון (1981 - 1982).[דרושה הבהרה] במקביל לתחילת כהונתו כנציג ניוטאון בפרלמנט הוא מונה ללורד הראשון של האדמירליות, וכיהן בתפקיד זה עד 1684. הוא היה אחד מהיועצים המלכותיים שחתמו ב-1685 על צו ההכרזה למלוכה של הדוכס מיורק, אך לאורך רוב כהונתו של ג'יימס השני לא היה חלק מחצר המלך. לאחר לבטים אחדים הוא החליט להצטרף לפלישתו של ויליאם מאוראנז', ולאחר הדחת ג'יימס השני היה בין אלה שזכו לתמורה מהמלך החדש.
הוא סירב לקבל את תפקיד הלורד צ'מברלין תחת ויליאם ומרי, אך הסכים לכהן כמזכיר המדינה. הוא כיהן גם כמזכיר המדינה למחלקה הצפונית (1689–1690, 1692–1693) וגם כמזכיר המדינה למחלקה הדרומית (1690 - 1693, 1702–1704). תחת שלטונה של המלכה אן הוא כיהן באותו משרד תחת סידני גודולפין, ופרש ממנו באופן סופי ב-1704. לאחר הכתרת ג'ורג' הראשון ב-1714 הוא הושבע כלורד נשיא המועצה, אך פרש מתפקידו ב-1716. ב-9 בספטמבר 1729 ירש את רוזנות וינצ'ילסי, שאוחדה עם רוזנות נוטינגהאם, אך מת ב-1 בינואר 1730.
ב-16 ביוני 1674 נישא לליידי אסקס ריץ', בתם של רוברט ריץ', הרוזן השלישי מוורוויק ואן צ'יק. בתם היחידה הייתה מרי פינץ', שנישאה לג'ון קר, הדוכס הראשון מרוקסברג. מרי הייתה גם המאהבת של ויליאם סאווילה, המרקיז השני מהליפקס, ואמה של דורותי סאווילה שנישאה לריצ'רד בויל, הרוזן השלישי מברלינגטון.