stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שמעון כהן (כדורגלן)
קריירה

כהן גדל במחלקת הנוער של הפועל תל אביב, ובמדי הקבוצה הבוגרת של המועדון ערך 13 הופעות בליגה הבכירה. בשנת 1961 עבר לקבוצת שמשון תל אביב, ובמדיה שיחק לאורך כמעט עשור, למעט הפסקה אחת - בשנת 1967 עבר כהן לשחק בקבוצת בולטימור בייז שבליגת הכדורגל האמריקאית NASL, יחד עם הבלם דוד פרימו. כהן השתתף ב-15 משחקים בליגה האמריקאית, בהם כבש 4 שערים, וזכה לכבוד מפוקפק בעת שהיה למורחק הראשון בליגת הכדורגל האמריקאית שיצאה לדרך באותה שנה.
ב-1969 שב לישראל והצטרף חזרה לשמשון תל אביב. בשנת 1970 הצטרף להפועל פתח תקווה, במדיה ערך 22 הופעות וכבש 4 שערים, ושנה לאחר מכן עבר לקבוצת בית"ר תל אביב, במדיה סיים את הקריירה בשנת 1976. בסך הכל שיחק בליגה העליונה בישראל 213 משחקים בהם כבש 59 שערים.
כהן נמנה עם סגל נבחרת הנוער של ישראל, ושיחק 11 משחקים בינלאומיים בשורות הנבחרת הבוגרת במחצית הראשונה של שנות ה-60. משחקו הראשון היה מול נבחרת אתיופיה באוקטובר 1962 ומשחקו האחרון היה מול נבחרת רומניה בדצמבר 1966. לזכותו של כהן שער אחד במדי הנבחרת, בניצחון 2–0 על נבחרת יוגוסלביה באוקטובר 1964‏.
הערות שוליים

↑  פרימו וש. כהן יצאו לשחק בקבוצת בלטימור, דבר, 2 במרץ 1967
↑  יאיר שטרן, שימע'לה כהן קבע "היסטוריה" בארצות הברית: המורחק הראשון..., מעריב, 5 במאי 1967
↑  שמעון כהן חזר - ישחק בשורות שמשון, דבר, 10 בפברואר 1969
↑  Israel - All-Time Topscorers, אתר rsssf
↑  הרמה שהפגינה נבחרת הנוער בהאג - מבטיחה עתיד טוב לכדורגל הישראלי, דבר, 10 ביוני 1962
↑  Israel Official Games 1960-1969, אתר rsssf
שיירת סוחרים

שיירת מסחר נכנסת לטימבקטו, 1853; ציור של ברנאץ בספרו של היינריך בארת
שיירת מסחר הייתה שיטת המסחר העיקרית בין ישויות-מדיניות שונות בעולם העתיק, ובעולם הישן. השיטה הייתה מקובלת עד להצלחתה של המהפכה התחבורתית בשנת 1770, שהייתה נגזרת של המהפכה התעשייתית. משעה שהחל שימוש ברכבות להעברת משא, פחת השימוש בשיירות מסחר באופן בולט, עד שנעלם כליל.
שיירות היו נוהגות לחנות או לפרוק את סחורותיהן במבצרים. בארצות המזרח התיכון, היה זה קורה גם בחאנים.
נתיבי מסחר עיקריים בעולם העתיק

דרך המשי, היו נתיבים עיקריים בהם הועבר משא למרכז ומזרח אסיה. דרך הבשמים שימשה לאפריקה.
צומתי מסחר

ניתן למנות ארצות שונות, כגון ארץ ישראל, ארץ המגף, עיראק, וסין, כצומתי מסחר עיקריים, זאת בשל מיקומן הגאוגרפי, אשר היה נוח למסחר. הנוחות תבטא בראש ובראשונה במאפיינים כגון צורת הארץ, מזג האוויר, איכות השלטון, מגוון המכר, והטכנולוגיה, שהייתה מתקדמת פחות או יותר במקומות השונים.
גלריית תמונות

דייוויד רוברטס, שיירת סוחרים במפרץ אילת ואי האלמוגים, 1839
אדווין לורד וויקס, הגעה של שיירת סוחרים מחוץ לעיר מרוקו
שיירת גמלים במרוקו, נובמבר 2013
שיירת גמלים בדרך המשי, 1992
ראו גם

חאן (מבנה)
שר

ערך זה עוסק בשר בממשלה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
שַׂר (בלועזית: מיניסטר) הוא תוארו וכינויו של חבר בממשלה. ככלל, כל שר עומד בראש משרד ממשלתי, ממונה על פעילותו ואחראי על הנושאים שבתחומי משרדו. כך למשל, שר החוץ ממונה על משרד החוץ, אך ייתכן גם שר בלי תיק, אשר אינו עומד בראש משרד, אלא אחראי על תיאום עניינים שעומדים על הפרק. בראש כל השרים יחדיו עומד ראש הממשלה (או נשיא המדינה, במדינות מסוימות).
המילה "שר" נבחרה כתרגום למילה הלועזית "מיניסטר" בישיבה של ממשלת ישראל הראשונה שהתקיימה ב-16 במאי 1948. המילה "שר" הועדפה על פני המילה "נגיד" שהוצעה אף היא כתרגום. התואר שר מופיע לראשונה בתנ"ך בספר בראשית יב, טו, בסיפור ירידת אברהם ושרה למצרים: וַיִּרְא֤וּ אֹתָהּ֙ שָׂרֵ֣י פַרְעֹ֔ה וַיְהַֽלְל֥וּ אֹתָ֖הּ. (גם בכורדית המילה ser פירושה ראש).
ברפובליקה נשיאותית, שר אחראי על ענייני משרדו בפני ראש הממשלה, ובדמוקרטיה פרלמנטרית הוא אחראי עליהם בפני בית המחוקקים. דבר זה מתבטא למשל על ידי כך שחברי בית המחוקקים רשאים להפנות לשר שאילתות בנושאים הנמצאים תחת אחריותו. כמו כן, בדמוקרטיה פרלמנטרית לשר יש חלק באחריותה המשותפת של הממשלה בפני בית המחוקקים.
בישראל

בישראל קבועים הכללים למינויו של שר ולהפסקת כהונתו בחוק יסוד: הממשלה. סעיף 6 לחוק יסוד: הממשלה מונה סוגים אחדים של אישים המנועים מלכהן כשרים. בנוסף לכך קובעת הלכת דרעי-פנחסי שהגשת כתב אישום נגד שר עשויה לחייב, בחלק מהמקרים, את פיטוריו על ידי ראש הממשלה. שר יכול לכהן גם כסגן ראש הממשלה, המשנה לראש הממשלה וממלא מקום ראש הממשלה. שר יכול לכהן בכמה תפקידים בממשלה כגון: השר לשירותי דת ושר הכלכלה. על שרים, גם אלה שאינם חברי הכנסת, חלות הוראות חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם.
שכרם של ראש הממשלה והשרים נקבע בהחלטה של ועדת הכספים של הכנסת. בינואר 2018 אישרה הוועדה כי שכר היסוד של השרים יעמוד על 44,223 ש"ח ויוצמד לשכר היסוד של ראש האופוזיציה (בשנת 2020 גובהו 47,265 ש"ח לחודש) וכי שכר סגני שרים יעמוד על 39,149 ש"ח, זהה לשכר היסוד של חברי הכנסת (בשנת 2020: 41,866 ש"ח לחודש).
הערות שוליים

↑  שחר אילן, "כלכליסט" וצבי לביא, שכר השרים יעלה ב-5,000 שקל, שכרו של רה"מ ב-5,500 שקל, באתר ynet, 15 בינואר 2018
 החלטת שכר שרים וסגני שרים, התשמ״ב–1982, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293767105171  BNE: XX525404  BnF: cb119352456 (data)  GND: 4130305-2  HDS: 010079  LCCN: sh85018567  NKC: ph203848 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדע המדינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רות שהם

| --- | --- |

 לידה:  25 בדצמבר 1964 (בת 59) באר שבע, ישראל
 מדינה:  ישראל
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1985–2011 (כ־26 שנים)
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 ראש ענף תכנון בחיל המודיעין  ראש ענף תכנון וניהול פרויקטים ביחידה 8200  ראש מנהלת מעבר אגף המודיעין לדרום
 תפקידים אזרחיים
 תפקידי פיתוח עסקי בכירים בחברת IBM  ראש אגף בכיר במערך הסייבר הלאומי  מנכ"לית האוניברסיטה הפתוחה  מנכ"לית מכון דוידסון לחינוך מדעי
רות שהם (נולדה ב-25 בדצמבר 1964) היא קצינת צה"ל בדרגת אלוף-משנה במילואים ששירתה באגף המודיעין. לאחר שחרורה הועסקה בתפקידים בכירים בחברת IBM ובמערך הסייבר הלאומי. בשנים 2021-2024 כיהנה כמנכ"לית האוניברסיטה הפתוחה, ובספטמבר 2024 החלה את תפקידה כמנכ"לית מכון דוידסון לחינוך מדעי.
ביוגרפיה

נולדה בבאר שבע בשם רות פלח (יוגב) לחנה לבית איפרגן ולשלום. אביה היה איש צבא הקבע והשתחרר מהשירות הצבאי בדרגת סא"ל. סבא רבא שלה (מצד אביה) היה הרב כמוס פלאח, רבה הראשי של בנגאזי שבלוב. לשהם אח ואחות.
לאחר מלחמת יום הכיפורים עברה המשפחה להתגורר במרכז הארץ עקב שירותו הצבאי של האב.
שהם סיימה את לימודיה התיכוניים בתיכון ברנר פתח תקווה.
היא בוגרת תואר ראשון במתמטיקה במסגרת העתודה האקדמית (1985) ותואר שני בחקר ביצועים, שניהם מאוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה > קריירה צבאית

בשנת 1985 התגייסה לחיל הים ושירתה בתחום חקר ביצועים במחלקת פיתוח אמצעי לחימה. בהמשך, שירתה כקצינה באגף התכנון ובשנים 1996–2000 כיהנה כראש ענף תכנון וניתוחים כלכליים באגף תכנון. במסגרת תפקידה ריכזה את התכנון השנתי והתכנון הרב-שנתי של צה"ל ואת תחום הניתוחים הכלכליים.
בשנת 2001 מונתה לראש ענף תכנון בחיל המודיעין, שם ניהלה את תכנון תוכניות העבודה של כלל יחידות חיל המודיעין.
בשנת 2003 מונתה לראש ענף תכנון וניהול פרויקטים ביחידה 8200. בתפקידה זה סייעה למפקד היחידה בגיבוש וביישום התכנית האסטרטגית, ניהלה את התקציב ואת תקני כוח אדם של היחידה ועבדה בצמוד לצרכנים המבצעיים והשותפים במערכת הביטחון ובתעשייה.
בשנים 2006–2011 כיהנה כראש מִנהלת מעבר אגף המודיעין לדרום וקודמה לדרגת אלוף-משנה. בתפקיד זה הקימה וניהלה את מִנהלת המעבר לנגב של חיל המודיעין. במהלך כהונתה סיימה את התכנון של קריית המודיעין והחלה במימוש של שני פרויקטים אסטרטגיים (האחד מהם "מצודת דוד" - הוא הדאטה סנטר הגדול בצה"ל) תוך יישום ידע וניסיון שנצבר בתעשיות טכנולוגיות בינלאומיות.
כמו כן יזמה והובילה את תכנון בית הספר למקצועות המודיעין בשכונת רמות בבאר שבע.
ביוגרפיה > תפקידי ניהול לאחר השחרור מהצבא

לאחר שחרורה מהצבא הצטרפה ב-2012 לחברת IBM שם כיהנה בתפקידי פיתוח עסקי בכירים עד שנת 2017. במסגרת תפקידה הייתה חברה בפורום האסטרטגי של הנהלת IBM ישראל בכפיפות למנכ"ל וקיימה שיתופי פעולה עם מומחים בכירים מארצות הברית ומאירופה ועם תעשיות מובילות בארץ ובחו"ל. כמו כן הובילה את אסטרטגיית IBM ישראל בתחום ההגנה בסייבר והובילה את הקמת מרכז המצוינות של חברת IBM העולמית בתחום הסייבר בבאר שבע ואת פרויקט הקמת הטכנולוגיה של מרכז הסייבר הלאומי (CERT) יחד עם קואליציה של חברות.
בשנת 2017 עבדה כיועצת בכירה בעמותת סטארט-אפ ניישן סנטרל, העוסקת בקידום ההיי-טק בישראל. במסגרת תפקידה גיבשה אסטרטגיה ושיתופי פעולה למען הרחבת מעגל המפתחים בתעשיית ההיי-טק באנשים מהפריפריה החברתית והגאוגרפית.
בשנת 2018 מונתה לראש אגף בכיר אסטרטגיה והתעצמות במערך הסייבר הלאומי, בכפיפות ישירה לראש מערך הסייבר. במסגרת תפקידה הייתה אחראית על התוויית האסטרטגיה של הגנת הסייבר של ישראל בשיתוף קהילת הביטחון, משרדי ממשלה שונים, האקדמיה והתעשייה. היא קידמה את האינטרסים של ישראל בתחום הסייבר בעולם ועבדה עם תעשיות הסייבר ומרכזי מחקר באוניברסיטאות לטובת קידום מדינת ישראל בתחום זה.
בספטמבר 2022 הגישה לממשלה את המלצותיה של הוועדה המייעצת לראש המטה לביטחון לאומי, שבראשה עמדה, ולפיהן לפחות שליש מהחברים בקבינט הביטחוני בחירום יהיו נשים.
ביוגרפיה > מנכ"לית האוניברסיטה הפתוחה

בינואר 2021 מונתה שהם למנכ"לית האוניברסיטה הפתוחה, וכיהנה בתפקיד עד מאי 2024. היא הוחלפה על ידי מאיר בינג, שהיה המנכ"ל של המשרד לשוויון חברתי.
בתחילת תקופת כהונתה באוניברסיטה הפתוחה חל משבר הקורונה. שהם הובילה תהליך אסטרטגי של התאמת הפעילות באוניברסיטה לשינוי הנדרש בעקבות התפשטות המגפה. היא יזמה והובילה תהליכי חדשנות באוניברסיטה, שינתה את תפיסת העבודה של מרכזי-הלימוד האקדמיים של האוניברסיטה ברחבי הארץ והובילה הערכות מוקדמת למשבר חירום (כולל בתחום הסייבר). בתחום יחסי העבודה באוניברסיטה הסדירה את ההסכם הקיבוצי של ועד הסגל המִנהלי.
ביוגרפיה > עיסוקים נוספים

חברת הוועד המנהל של עמותת 8200 ומתנדבת בליווי נשים צעירות (מנטורית) בעמותת woman2woman.
חיים אישיים

הייתה נשואה לד"ר ברק שהם, שנפטר בשנת 2003. אם לשלושה.
חיה בזוגיות עם מוטי מרדיקס.
הערות שוליים

↑  ציוץ של אבי בניהו, באתר הרשת החברתית X, ‏23 ביולי 2024
↑  יהודה קונפורטס, האוניברסיטה פתוחה - גם לטכנולוגיה -, באתר אנשים ומחשבים - פורטל חדשות היי-טק, מיחשוב, טלקום, טכנולוגיות, ‏2022-04-04
↑  אריאל רוזנברג, ‏האם חיל המודיעין יטלטל את שוק הנדל"ן? המספרים נחשפים: צה"ל יפנה 236 אלף מ"ר בנוי במרכז הארץ - ויבנה 300 אלף מ"ר בדרום, באתר גלובס, 24 במאי 2009
↑  יוסי הטוני, נחנך הדאטה-סנטר הגדול בצה"ל, בעלות של 1.6 מיליארד שקלים, אנשים ומחשבים, 2 בנובמבר 2020
↑  המערכת, נחנך בסיס ההכשרות החדש למודיעין ולסייבר בשכונת רמות בבאר שבע, באתר רשויות - הפורטל הישראלי לרשויות מקומיות, ‏12 בספטמבר 2022
↑   אמיתי זיו, "שרת החוץ" של הסייבר: "ישראל משתפת פעולה עם יותר מ–85 מדינות", באתר TheMarker‏, 15 ביולי 2019
↑  המלצת מנכ"לית האו"פ רות שהם לוועדה המייעצת למטה לביטחון לאומי, באתר www.openu.ac.il
↑  מאיר בינג, לשעבר מנכ"ל המשרד לשוויון חברתי, מונה למנכ"ל האוניברסיטה הפתוחה, באתר וואלה, 9 באפריל 2024
↑  woman2woman, woman2woman
תותית: תותית מחפשת את האביב

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  סדרת הטלוויזיה "תותית"
 בימוי:  שאנון נטלטון, אטיאן ווילו, מרשה גודמן, פאם קרטר
 תסריט:  שלי זלמן
 מדבבים:  ראו כאן
 מדבבים בעברית:  ראו כאן
 מוזיקה:  אנדי סטריט, ניק בראון, סנדי הוואל
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 11 במרץ 2003 ישראל 2007
 משך הקרנה:  45 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית (הסרט דובב לשפות נוספות, ביניהן עברית)
 סוגה:  סרט הנפשה, סרט ילדים, סרט פנטזיה, סרט הרפתקאות, סרט מוזיקלי
 דף הסרט ב־IMDb
 
תותית: תותית מחפשת את האביב (באנגלית: Strawberry Shortcake: spring for strawberry shortcake) הוא סרט הנפשה טלוויזיוני אמריקאי לילדים מסוגת פנטזיה והרפתקאות, המבוסס על סדרת הטלוויזיה "תותית" ששודרה לראשונה בשנת 2003. הסרט בוים על ידי שאנון נטלטון, אטיאן ווילו, מרשה גודמן ופאם קרטר, ונכתב על ידי שלי זלמן.
הסרט שודר לראשונה בארצות הברית ב-11 במרץ 2003. בישראל הסרט שודר לראשונה בדיבוב לעברית בשנת 2007 בערוץ הופ!. אורך הסרט הוא כ-45 דקות, ושפת המקור שלו היא אנגלית (הסרט דובב לשפות נוספות, ביניהן עברית).
תקציר העלילה

תותית וחברותיה יוצאות לחפש את האביב ומגלות שהאביב היא בעצם ילדה קטנה שמעדיפה לשחק ולהשתובב במקום לעבוד.
דמויות ומדבבים

במאית הדיבוב בעברית הייתה אורלי קטן, ומפיקת הדיבוב הייתה ענבר שטגר עזרא.
| שם הדמות | מדבב/ת באנגלית | מדבב/ת בעברית |
| --- | --- | --- |
| תותית | שרה היינקה | אריאל שמיר |
| תפוזית | דייאר ברפילד | אור אלטמן |
| עוגית | רחל וורה | שירה נאור |
| פיצפוצית | סמנתה טריבה | ספיר דרמון |
| אוכמני | דניאל קנפילד | ינון כהן |
| תפוחית | קייטי לבוסקי | אורלי קטן |
| דובשנית | האנה קוסלוסקי | דנה מרמור |
| אביבית | קאמיל שמידט | דנה מרמור |
| פודינג | שרה קוסלוסקי | עדי בן ישראל |
| סבא חורף |  | זיו מאיר |
| קוקי | נילס האלאנד | נשאר הדיבוב המקורי |
ריאנצי

החרם על ריאנצי-קטע מתוך המערכה הרביעית
הגירוש של ריאנצי מפתח הכנסייה-קטע מן המערכה הרביעית
ריאנצי, אחרון הטריבונים (בגרמנית: Rienzi, der Letzte der Tribunen) היא אופרה בחמש מערכות מאת ריכרד וגנר אשר הלחין וגם כתב את הליברית.
סיפור המעשה של האופרה מבוסס על הרומן בעל השם הזהה מאת אדוארד בולוור-ליטון (Edward Bulwer-Lytton) משנת 1835.
ואגנר החל בכתיבת היצירה בחודש יולי 1838 וסיים אותה בנובמבר 1840. היא הוצגה לראשונה בדרזדן ב-20 באוקטובר 1842 ונחשבת להצלחתו המקצועית הראשונה של המלחין.
עלילה

העלילה מבוססת על סיפור חייו של קולה די ריינצו, פוליטיקאי איטלקי פופולרי בן המאה ה-14 אשר שימש כטריבון, וחיזק את כוחו של העם הפשוט כנגד מעמד האצולה. שינויים בדעת הקהל ולחץ מצד הכנסייה גרמו להמון להפנות לו עורף ולפנות כנגדו, כאשר שיאם של האירועים מסתיים בשריפת הקפיטול ברומא כאשר בתוכו מתבצרים ריאנצי וחסידיו המעטים.
עלילה > פתיחה

האופרה נפתחת בתרועת חצוצרה אשר מתבררת מאוחר יותר כתרועת הקרב של משפחת האצולה קולונה, כמנגינת התפילה של ריאנצי, ומסתיימת כמנגינת שיר לכת צבאי. זהו הקטע המוזיקלי המפורסם ביותר של האופרה כולה.
עלילה > מערכה ראשונה - מחוץ לביתו של ריאנצי

האציל אורסיני וחבריו מנסים לחטוף את אחותו של ריאנצי, איירין. האציל סטפאנו קולונה התומך בריאנצי מנסה למנוע מהם מלבצע את זממם. ריימונדו מנסה לשכנע את הצדדים לחדול מן המאבק. ריאנצי מופיע ומכריע את הקרב. הרומאים בני המעמד הנחות תומכים בריאנצי המגנה את האצילים. איירין ואדריאנו מגלים את אהבתם. העם מציע לריאנצי את כתר המלכות. הוא מסרב, ומוכן לשמש רק כטריבון עממי.
עלילה > מערכה שנייה - אולם בתוך הקפיטול

האצילים מעלילים על מותו כביכול של ריאנצי. באותו הזמן ריאנצי עורך קבלת פנים לקבוצת שגרירים. אורסיני מנסה לדקור את ריאנצי המוגן בשריון. אדריאנו מפציר בריאנצי לחוס על האצילים והוא נענה לבקשה.
עלילה > מערכה שלישית - הפורום הרומאי

האצילים מגייסים צבא לכיבוש רומא. בני המעמד הפשוט נזעקים, וכשריאנצי בראשם, הם מביסים את האצילים בקרב. סטפאנו אביו של אדריאנו נהרג, והוא נשבע לנקום את מותו אך ריאנצי מרגיע אותו.
עלילה > מערכה רביעית - מול הכנסייה הלטרנית

תושבי רומא מתדיינים אודות משא ומתן המתנהל בין האצילים, האפיפיור וקיסר גרמניה. אדריאנו מתחזק בכוונתו לרצוח את ריאנצי כאשר זה מגיע למקום בלווית אחותו איירין. ריימונדו מודיע כי האפיפיור הטיל חרם על ריאנצי וכי תומכיו מסתכנים בנידוי. למרות תחינותיו של אדריאנו, מחליטה איירין להישאר עם אחיה.
עלילה > מערכה חמישית - חדר בקפיטול

ריאנצי נושא תפילה להתחזק בתמיכתם של בני רומא. הוא מנסה לשכנע את איירין להצטרף לאדריאנו למען ביטחונה אך היא מסרבת. אדריאנו נכנס לחדר ומזהיר את השניים כי ההמון עומד להבעיר את הקפיטול וכי חייהם בסכנה.
ריאנצי מנסה לפנות להמון אך נענה במטר אבנים. הבניין מתמוטט ושלושתם נהרגים.
האופרה בתקופה הנאצית

ריאנצי הייתה האופרה החביבה על אדולף היטלר. היטלר הושפע עמוקות מן המוזיקה ומתוכנה של האופרה כאשר צפה בה לראשונה בתקופת ילדותו בלינץ בערך בין השנים 1906-1907. לימים, טען באוזני ויניפרד ואגנר, כלתו של המלחין בעודם צופים בצוותא בהופעה: "כאן הכל התחיל". כפועל יוצא מכך הושמעה האופרה רבות באירועים השונים בתקופת התארגנותה המוקדמת של המפלגה הנאצית, ובכל הזדמנות רשמית בתקופת הרייך השלישי.
ההיסטוריון יואכים פסט טוען כי היטלר ראה בעצמו מעין התגלגלות עכשווית של דמות הגיבור ריאנצי, אשר מייצג את העם הפשוט, נלחם למענו, ומעדיף את המוות וההרס העצמי כאשר הוא חש כי העם מפנה לו עורף.
עקב ההקשרים הפשיסטיים שנקשרו בה בהשפעת התקופה הנאצית, האופרה כמעט ולא הושמעה בעידן שלאחר מלחמת העולם השנייה. למרות זאת בשנים האחרונות מנסים מארגני פסטיבל ואגנר בביירויט להחיות את ביצועי האופרה מחדש
תותים ושוקולד

| --- | --- |

 מבוסס על:  El Lobo, el bosque y el hombre nuevo
 בימוי:  תומאס גוטיירס אלאה  חואן קרלוס טביו
 הופק בידי:  קמילו ויווס  פרנק קבררה  חורחינה בלסארטי
 תסריט:  סנל פאס
 שחקנים ראשיים:  ולדימיר קרוס  חורחה פרוגריה  מירטה איבארה  פרנסיסקו גטורנו
 מוזיקה:  חוסה מריה ויטייר
 מדינה:  קובה קובה
 חברה מפיצה:  מירמקס, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1994
 משך הקרנה:  108 דקות
 שפת הסרט:  ספרדית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט רומנטי, סרט להט"בי, דרמה קומית, סרט קומדיה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   strawberryandchocolate
 פרסים:  דב הכסף, פרס השופטים בפסטיבל סאנדנס, פרס טדי, פסטיבל הוואנה לקולנוע, פסטיבל גרמאדו, קונדור הכסף
 דף הסרט ב־IMDb
 
תותים ושוקולד (בספרדית: Fresa y chocolate) הוא סרט קולנוע בבימויים של הבמאים הקובנים תומאס גוטיירס אלאה וחואן קרלוס טביו ובהפקה משולבת קובנית-ספרדית-מקסיקנית. הסרט יצא לאקרנים ב-1994, והוא מבוסס על הסיפור הקצר "El Lobo, el bosque y el hombre nuevo" ("הזאב, היער והגבר החדש"; הופץ בעברית גם כן בשם "תותים ושוקולד"), שכתב סנל פאס. פאס גם כתב את התסריט. את המוזיקה המלווה את הסרט כתב חוסה מריה ויטייר.
עלילה

עלילת הסרט מתרחשת בהוואנה ב-1979. דוד (ולדימיר קרוס), צעיר החבר במפלגה הקומוניסטית של קובה מגיע לגלידריה "קופליה" שברובע ודאדו. הוא פוגש שם את דייגו (חורחה פרוגוריה) ותמה מדוע דייגו בוחר בגלידה בטעם תות, ביום שבו הגלידרייה מציעה מצרך נדיר - גלידה בטעם שוקולד. עד מהרה מתברר לו כי דייגו הוא הומוסקסואל שמתנגד למשטר קסטרו. דייגו, שנמשך לדוד, מזמין אותו לביתו. דוד נרתע מכך, אך דמותו של דייגו מסקרנת אותו. דווקא חברו למפלגה, מיגל (פרנסיסקו גטורנו) מעודד אותו ללכת אליו, כדי שיוכל לעקוב אחריו ולאסוף מידע על פעילותו נגד המשטר. ככל שהם ממשיכים להיפגש, זונח דוד את רעיון הריגול ואילו דייגו מבין שלא יצליח לפתות את דוד. בין השניים נרקמת ידידות, ודייגו מצליח לעורר בדוד ספקות לגבי המשטר. בסופו של דבר, מצליח דייגו לעזוב את קובה, והשניים נפרדים.
פרסים

"תותים ושוקולד" היה הסרט הקובני הראשון, ונכון לשנת 2011 - היחיד, שהיה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר. הוא היה מועמד גם לפרס דב הזהב בפסטיבל ברלין, וזכה בפרס דב הכסף מטעם חבר השופטים ובפרס טדי. כן זכה בפרס גויה לסרט הזר הטוב ביותר בשפה הספרדית, בפרס השופטים בפסטיבל סאנדנס, בפרס קונדור הכסף מטעם מבקרי הקולנוע הארגנטינאים בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר ובשישה פרסים בפסטיבל גרמאדו (בחירת הקהל, בחירת המבקרים, הסרט הלטיני הטוב ביותר, השחקן הטוב ביותר (לקרוס ולפרוגריה) ושחקנית המשנה הטובה ביותר (למירטה איבארה). כן זכה הסרט בשמונה פרסים בפסטיבל הוואנה לקולנוע, בהם פרס הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר, השחקן הטוב ביותר (לפרוגוריה), שחקנית המשנה הטובה ביותר ובחירת הקהל.
שמעון יעיש

| --- | --- |

 לידה:  14 באפריל 1989 (בן 35)  אשדוד
 מדינה:  ישראל ישראל
 מעסיק:  ישראל היום 
 
שמעון יעיש עם המיליארדר הבריטי ריצ'רד ברנסון, בעלי חברת התעופה וירג'ין אטלנטיק
שמעון יעיש (נולד ב-14 באפריל 1989) הוא עיתונאי ישראלי המשמש ככתב התיירות והתעופה של ישראל היום וכעורך מדור התיירות בעיתון ובאתר האינטרנט.
ביוגרפיה

נולד באשדוד וסיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר מקיף ז' בעיר. בצבא שירת במפקדת זרוע היבשה של צה"ל. לאחר שירותו הצבאי למד לתואר ראשון בתקשורת ומדעי המדינה באוניברסיטת בר-אילן וסיים בהצלחה את לימודיו ב-2015.
את דרכו בתקשורת החל במקומונים באשדוד, עיר הולדתו, שם עבד ב"השבוע באשדוד", "אשדוד נט" ועוד. בשנת 2016 הצטרף לישראל היום בתפקיד מנהל רשתות חברתיות ועורך בדסק החדשות של אתר האינטרנט. ב-2018 מונה לכתב רשת של העיתון ושל אתר האינטרנט, ובפברואר 2019 מונה לכתב ועורך התיירות והתעופה בעיתון ובאתר ישראל היום.
במסגרת עבודתו סיקר את חטיפתם של שני אזרחים ישראלים על ידי קרטל סמים בקולומביה ב-2018, מקרה שהסתיים ברציחתה של המדריכה שהתלוותה לשניים. במהלך תקופת הקורונה סיקר את המשבר בתחום התעופה והתיירות ומחדלים בהתנהלות בנתב"ג. לאחר הסכמי אברהם עסק בטיסות המסחריות הראשונות מישראל לאיחוד האמירויות ולמרוקו.
יעיש מסקר יעדי תיירות, מרואיין בנושאי תיירות בתוכניות אקטואליה בערוץ 13, ומגיש פינה שבועית בנושאי תעופה ותיירות ברדיו תל אביב.
חיים אישיים

מתגורר בתל אביב ונשוי מאז 2021. באוקטובר 2022 נולד בנו.
הערות שוליים

↑  שמעון יעיש, באתר www.israelhayom.co.il
↑  שמעון יעיש, ישראלים נחטפו לג'ונגל בקולומביה ושוחררו, באתר www.israelhayom.co.il, ‏21 במאי 2018
↑  שמעון יעיש, מחדל הבידוד בנתב"ג: נתניהו הורה לעצור זמנית את הטיסות לישראל, באתר www.israelhayom.co.il, ‏11 באפריל 2020
↑  שמעון יעיש, ישראייר במחווה לאמירויות, באתר www.israelhayom.co.il, ‏17 בספטמבר 2020
↑  שמעון יעיש, "עוגן ביחסים": טיסה ישירה מישראל נחתה במרוקו, באתר www.israelhayom.co.il, ‏25 ביולי 2021
↑  מזל טוב לעיתונאי האשדודי שמעון יעיש, באתר כאן דרום - אשדוד, ‏2021-01-11
שאול סתהון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1851 ה'תרי"א
 פטירה:  15 ביוני 1930 (בגיל 79 בערך) ה'תר"ץ
 מקום פעילות:  גזיאנטפ, חלב, בואנוס איירס
 תקופת הפעילות:  ? – 15 ביוני 1930 
 תחומי עיסוק:  רבנות ודיינות
 
הרב שאול דוד סתהון דבח (תרי"א, 1851 – תר"צ 15 ביוני 1930) היה רב העיר עינתאב שבסוריה  (כיום: גזיאנטפ שבטורקיה), דיין בחלב והרב הראשי לקהילות היהודיות של יוצאי סוריה בבואנוס איירס שבארגנטינה.
ביוגרפיה

נולד בחלב שבסוריה בשנת 1851 (ה'תרי"א) לרב דוד סתהון. בילדותו התייתם מאביו, ודודו הרב משה סתהון-דבח (מחבר הספר "קהילת משה") גידלו בביתו. בשנת 1877, בגיל 26, מונה לחבר בית הדין בעיר. בשנת 1881 עבר לעיר עינתאב והחל לשמש בה כרב העיר, למשך עשר שנים. בשנת 1891 (ה'תרנ"א) חזר לחלב, וייסד בה ישיבה עם מסלול להכשרת אברכים לרבנים. בשנת 1912 (ה'תרע"ב) נסע לבקר את בניו שהתגוררו בבואנוס איירס שבארגנטינה, שם הוצע לו לכהן כרב הקהילות היהודיות של יוצאי חלב ודמשק בעיר, שמצבן הרוחני לא היה מזהיר בתקופה זו. הוא נענה בחיוב, ובפעילותו כרב פעל לשחיטה כשרה וייסד בעיר מספר מוסדות, בהם "אהבת צדק" וחברה קדישא "חסד של אמת".
נודע בפיקוח הקפדני שהנהיג בנושאי דת וחינוך בעיר, ותיקן תקנה לפיה אין לחברי הקהילות לקיים גיור או ברית מילה לגרים, או לצאצאים מנישואי תערובת. עמד בראש ארגון "יסוד הדת" שנוסד בחודש אפריל 1920, לצד אברהם פרדס, יוסף זאהד ומאיר מצרי, ובמסגרת ארגון זה ייסד בעיר תלמוד תורה. הוא התנגד לשימוש בשפה העברית כשפת ההוראה בתלמוד תורה, בטענה שאין לשנות מהמסורת שהייתה נהוגה בחלב, ובשל היותה "לשון הקודש". כן פעל בשיטה להרחקת עבריינים מהקהילה באמצעות פנייה לעיתונות היהודית בעיר.
נישא פעמיים. ארבעה בנים נולדו לו מאשתו הראשונה, ובן נוסף מאשתו השנייה.
הלך לעולמו ב-15 ביוני 1930 (י"ט בסיוון ה'תר"ץ) בבואנוס איירס.
חיבורו

שאול ב"ר דוד סתהון, דבר שאול - שו"ת על השולחן ערוך, מהדורה ראשונה בירושלים ה'תרפ"ח, מהדורה שנייה, ירושלים, שנת תנש"א, באתר היברובוקס
ראו גם

איסור הגיור בארגנטינה
הרב אהרן הלוי גולדמן
לקריאה נוספת

משה דוד גאון, יהודי המזרח בארץ ישראל, חלק ב' (עמ' 488 - 489)
תולדותיו, בהקדמת המהדורה החדשה של ספרו, דבר שאול, בהוצאת הרב עזרא בצרי, ירושלים ה'תשנ"א (עמ' 7 - 12)
הערות שוליים

↑  השם דוד נוסף לו משם אביו, כנהוג בתקופה זו אצל חלק מיוצאי חלב.
↑  לוי יצחק הירושלמי, גיור בדרום אמריקה הוא אסון לאומי, מעריב, 17 בספטמבר 1972
↑  לפי עדותו של הרב, נערכו בארגנטינה נישואי תערובת על סמך גיורים פיקטיביים. תקנה זו נועדה למנוע גיורים כאלו, והרב יעקב מאיר והראי"ה קוק תמכו בתקנה זו בכתב[דרוש מקור].
↑  עם זאת, נעשה במוסד שימוש בשפה העברית כשפה משנית ללימוד יהדות ותלמוד.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007504641705171  ISNI: 0000 0000 4299 1747  LCCN: n94122989  VIAF: 18920695   WorldCat (עם VIAF): 18920695
שינהורן

| --- | --- |

השינהורן ממעבר לוטשנלוקה
 מידע כללי
 גובה:  3,797 מטר
 מדינה:  שווייץ 
 מיקום:  קנטון ואלה ב שווייץ שווייץ
 רכס הרים:  האלפים הברניים
 אורך הרכס:  100 קילומטר
 העפלה ראשונה:  30 באוגוסט 1869
 קואורדינטות:  46°27′05″N 07°56′48″E﻿ / ﻿46.45139°N 7.94667°E﻿ / 46.45139; 7.94667
  (למפת שווייץ מוגדלת) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.שינהורן(למפת שווייץ רגילה) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.שינהורן(למפת ואלה רגילה) סיון מרטיני מונטה בריג-גליסשינהורן(למפת ואלה מוגדלת) סיון מרטיני מונטה בריג-גליסשינהורן
 
שינהורן (בגרמנית: Schinhorn) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 3,797 מטר מעל פני הים, וממוקם בקנטון ואלה בשווייץ.
גאוגרפיה

ההר הוא חלק מרכס ההרים המפריד בין הקרחונים לנג ואובראלטש וממוקם בו בין ההרים זאטלהורן (מצפון-מזרח) ולונזהורנר (מדרום-מערב).