stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ינה בארשון
עבודותיו העיקריות

על אנדומטריוזיס של תוספות הרחם (בודפשט, 1935)
על לויקופלקיה של החלק הנרתיק של צוואר הרחם (בודפשט, 1936)
ניסיונות לבחון את המצב הנוכחי של תפקוד המין הנשי (כתב העת לרופאי הנשים ההונגרים, 1938)
המאמצים האחרונים לרפא אי ספיקה בשחלות (כתב העת לרופאוי הנשים ההונגרים, 1953)
גיל המעבר אצל נשים והטיפול בשינויים (ספריית הרופאים המתמחים, בודפשט, 1955)
אסטרוגנים וגידולים סרטניים (כתב העת לרופאי הנשים ההונגרים, 1956)
השמנת יתר והריון (כתב העת לרופאי הנשים ההונגרים, 1957)
סיבוכי הריון עם מחלות פנימיות. (ספריית הרופאים המתמחים. בודפשט, 1962, מהדורה: 1965)
הנחיות עיקריות לטיפול מוגבר בנשים בהריון בסיכון. (בודפשט, 1964)
שאלת ותוצאות האינדיקציה לכריתת הרחם הנרתיקי בהתבסס על ניסיון 1237 מקרים . עם גאבור רדנוטי. (כתב העת לרופאי הנשים ההונגרים, 1965)
תפקידה של הפרעת חבל הטבור בניהול לידה מודרני (כתב העת לרופאי הנשים ההונגרים, 1966)
פרסים והוקרה

מדליית ארד של אבירות
מדליית מסדר העבודה (1962)
דרגת הזהב של מדליית מסדר העבודה (1969)
לקריאה נוספת

נתוניו בבסיס הנתונים של המוזיאון הספרותי פטפי
Gergely András: Jeles magyar zsidó orvosok lexikona. Budapest, Makkabi, 2001. (אנדראש גרגיי: לקסיקון הרופאים היהודים ההונגרים המצטיינים. בודפשט, מכבי, 2001.)
Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái – új sorozat I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–1944., 1990–2002., a VII. kötettől (1990–) sajtó alá rendezte: Viczián János (פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. איגוד הספרנים והארכיבאים ההונגרי. 1939-1944)
Magyar életrajzi lexikon III: Kiegészítő kötet (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1981. ISBN 963-05-2500-3 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש. כרך מילואים. 1981 ISBN 963-05-2500-3)
נקודת שם
הערות שוליים

↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 88502/1906. Forrás: MNL-OL 30790. mikrofilm 468. kép 1. karton. Névváltoztatási kimutatások 1906. év 2. oldal 43. sor
↑  "Születési bejegyzése a miskolci izraelita hitközség születési akv. 93/1894. folyószáma alatt".
↑  "Elhunyt dr. Bársony Jenő professzor". Népszabadság. 1969-07-08. p. 8.
↑  "Gyászjelentése (1969)".
↑  "Fővárosi kinevezés". Reggeli Hírlap (Miskolc).
↑  "Dr. Bársony Jenő a budapesti zsidókórház osztályvezető főorvosa". Reggeli Hirlap (Miskolc). 1934-12-19.
↑  "Emléksorok dr. Bársony Jenő egyetemi tanárról". 1969-07-15.
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári házassági akv. 666/1931. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7955 3783  VIAF: 121500478   WorldCat (עם VIAF): 121500478
כריסטין טיילור

| --- | --- |

טיילור, 2023
 לידה:  30 ביולי 1971 (בת 53) אלנטאון, פנסילבניה, ארצות הברית 
 שם לידה:  Christine Joan Taylor 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1989 
 מקום לימודים:  התיכון הקתולי אלטנטאון סנטרל 
 בן או בת זוג:  בן סטילר (13 במאי 2000–?) 
 צאצאים:  קווין דמפסי סטילר, אלה סטילר 
 מספר צאצאים:  2 
 פרופיל ב-IMDb
 
כריסטין ג'ואן טיילור-סטילר (באנגלית: Christine Joan Taylor-Stiller; נולדה ב-30 ביולי 1971) היא שחקנית אמריקאית.
ביוגרפיה

נולדה בשם כריסטין ג'ואן טיילור באלנטאון, פנסילבניה,שבארצות הברית, למשפחה נוצרית-קתולית. אמה ג'ואן, עקרת בית ואביה אלברט "סקיפ" טיילור השלישי, בעלים של חברת אבטחה. לה אח צעיר, בראיין.
טיילור החלה את קריירת המשחק שלה ב-1989 כשהייתה בת 18, כשגילמה את המצילה מלודי הנסון בסדרת הילדים מבית ניקלודיאון "Hey Dude". היא המשיכה לגלם תפקיד זה עד 1991, כשמקביל ביצעה כמה הופעות אורח בסדרות אחרות. ב-1995 היא לוהקה לתפקיד משנה בסרט "משפחת בריידי", וגילמה את הדמות בשנית בסרט ההמשך "משפחת בריידי חוזרת" שיצא ב-1996.
לאחר שהופיעה בכמה פרקים של הסדרה הקומית "אלן", הקריירה שלה החלה להתקדם והיא קיבלה תפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "נערת מסיבות", שמבוססת על סרט מ-1995 בעל אותו שם. כמו כן הופיעה בהופעות אורח בסדרות "סיינפלד" ו"חברים". ב-1998 גילמה את בת דודתה של דרו ברימור, הולי סאליבן, בסרט "זמר החתונות".
טיילור נישאה לשחקן, התסריטאי והבמאי בן סטילר ב-13 במאי 2000. השניים הכירו במהלך העבודה על סדרת הטלוויזיה "Heat Vision and Jack". טיילור הופיעה בשלושה סרטים מבית בן סטילר: "זולנדר" (2001), "דודג'בול" (2004) ו"רעם טרופי" (2008).
הופעותיה הבאות בטלוויזיה כוללות בין היתר הופעת אורח בשני פרקים של "משפחה בהפרעה" ב-2005 כסאלי סיטוול והופעת אורח באחד מפרקי הסדרה של NBC "קוראים לי ארל" ב-2006. ביולי 2006 בן סטילר הודיע שהשניים מתכוונים לביים סדרה קומית ל-CBS בכיכובה של טיילור, אך הסדרה לעולם לא עלתה לאוויר.
היא כיכבה לצד מנדי מור בסרטים "הקדשה" משנת 2006 ו"רישיון לחתונה" משנת 2007.
ב-2010 טיילור הופיעה בהופעת אורח בסיטקום "האנה מונטנה".
חייה האישיים

לטיילור שני ילדים משותפים עם בעלה השחקן והקולנוען היהודי-אמריקאי, בן סטילר. בת שנולדה ב-10 באפריל 2002, ובן שנולד ב-10 ביולי 2005. המשפחה מתגוררת בהוליווד הילס. חמה וחמותה הם השחקנים המנוחים ג'רי סטילר ואן מיארה(אנ').
פילמוגרפיה נבחרת > קולנוע

נערת לוח השנה (1993)
משמר הלילה של השדים 2 (1994)
משפחת בריידי: הסרט (1995)
הכישוף (1996)
משפחת בריידי חוזרת (1996)
אימה מסביב למדורה (1997)
זמר החתונות (1998)
להיפרד מטולדו (1999)
פזיזה ופראית (1999)
זולנדר (2001)
דודג'בול (2004)
חדר 6 (2006)
הקדשה (2006)
Kabluey‏ (2007)
רישיון לחתונה (2007)
רעם טרופי (2008)
הפעם הראשונה (2012)
זולנדר 2 (2016)
קופסאות קטנות (2016)
בשביל מה יש חברים?! (2020)
Sweethearts‏ (2024)
פילמוגרפיה נבחרת > טלוויזיה

דאלאס (1991)
הצלצול הגואל (1991)
אלן (1995)
מרפי בראון (1997)
חברים (1997)
סיינפלד (1997)
ספין סיטי (2000)
תרגיע (2004)
משפחה בהפרעה (2018-2005)
אבא אמריקאי (2006) - דיבוב
קוראים לי ארל (2006)
פיניאס ופרב (2010) - דיבוב
האנה מונטנה (2010)
אהבה בוערת (2013-2012)
משלחת חיפוש‏ (2022-2016)
אלמנטרי (2017)
רעבים (2018)
המדבר הגבוה (אנ') (2023)
בלה באכר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 ביוני 1890 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  4 במרץ 1960 (בגיל 69) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 ענף מדעי:  Soviet art 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פץ' (1938)  אוניברסיטת אטווש לוראנד (1952) 
 
בלה (אברהם) באכר (בהונגרית: Bacher Béla;‏ בודפשט, 24 ביוני 1890 – בודפשט, 4 במרץ 1970) היה היסטוריון אמנות, נכדו של המשורר והסופר שיצר בשפה העברית שמעון בכרך. דודיו הם וילמוש (בנימין זאב) בכר, מזרחן, רב, מנהל בית המדרש לרבנים בבודפשט, ברנאט פטאקי, עיתונאי, עורך, ואמיל באכר, כלכלן, נשיא חברת טחנות הקמח ויקטוריה.
קורות חיים

בלה (אברהם) באכר נולד במשפחה יהודית למיקשה באכר (1855–1932), סוחר, והרמינה שוסברגר (1863–1942). במלחמת העולם הראשונה שירת בדרגת סגן. ב-1938, קיבל דוקטורט במדע המדינה באוניברסיטת ארז'בט בפץ', ובשנת 1952 תואר במוזיאולוגיה ובתולדות האמנות באוניברסיטת אטווש לוראנד בבודפשט. לא ידוע על קורותיו בתקופת השואה.
משנת 1951 עבד במרכז הלאומי למוזיאונים ומונומנטים, ומ-1953 במוזיאון לאמנות יפה (בודפשט), והיה המזכיר המדעי הראשון שלו מ-1955.
באכר ערך את כתב העת "תולדות האמנות הסובייטית". תחום המחקר שלו היה אמנות רוסית וסובייטית, בעיקר פיסול. הוא כתב מחקר מבוא וערך את הספר אמנות רוסית של ולדימיר סטאסוב שיצא לאור בהונגרית ב-1955. באכר תרגם את "הציור הנושא הסובייטי" מאת ו. ס. קאופמן מ-1917 עד 1941.
באכר עסק כאמור בתולדות האמנות הרוסית והסובייטית של המאה ה-19 והמאה ה-20. הוא כתב מונוגרפיה על וסילי ורשצ'אגין (1842–1904), ארגן את ביקוריו של הצייר בממלכת הונגריה ואת קבלות הפנים שלו. הוא ארגן תערוכה של רפרודוקציות ותיעוד של יצירותיו באיגוד בית האמנות (בודפשט, 1954). באכר ארגן את התערוכה העצמאית והקבועה הראשונה של אוסף הפסלים המודרניים של המוזיאון לאמנות יפה (Barokk Csarnok, בודפשט, 1958).
מאמריו המדעיים פורסמו בכתבי העת:
של המוזיאון לאמנות יפה (Szépművészeti Múzeum Közleményei)
טבע וחברה (Természet és Társadalom)
אמנות חופשית (Szabad Művészet)
אמנויות יפות ואמנויות שימושיות (Képzőművészeti és Iparművészeti Tudósító)
חיים אישיים

אשתו הייתה אליס דויטש (1895–1947), בתם של אדה דויטש ושל קרולינה וייס, לה נישא ב-2 באפריל 1914 בבודפשט. הם התגרשו ב-1947.
ילדיו הם אמיל באכר ואדית באכר.
בלה האכר הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
הוקרה

באכר היה חבר במועצת המנהלים של המחלקה לכתיבת אמנות של אגודת האמנים ההונגרים.
עבודותיו העיקריות

וסילי ורשצ'אגין מונוגרפיה קטנה (בודפשט, 1954)
המוזיאון לאמנויות יפות 1906–1956. עם גאבור פוגאן. (בודפשט, 1957)
פיסול רוסי (עבודה שפורסמה מייד לאחר מותו, בודפשט, 1960)
סטאסוב, ולדימיר ואסילביץ': עשרים וחמש שנים של אמנות רוסית. מחקר המבוא נכתב על ידי בלה האכר (בודפשט, 1953)
תערוכת הנצחה של ורשצ'אגין מתוך רפרודוקציות של יצירות האמן ומסמכים של קשריו ההונגרים. התערוכה אורגנה, הקטלוג נערך על ידי בלה באכר (Budapest, House of Art Associations, 1954)
ורשצ'אגין וביקורת אמנות בהונגרית העכשווית. (עלון תולדות האמנות, 1954)
Quelques nouvelles données sur les rapports entre Verechtchaguine et la Hongrie. – נתונים חדשים על הקשרים של Verescsagin בהונגריה. (הודעות המוזיאון לאמנויות יפות, 1954)
מסורות מתקדמות של פיסול רוסי. (טבע וחברה, 1954)
סטאסוב, ולדימיר ואסילביץ': אמנות רוסית. ציור של המחצית השנייה של המאה ה-19. מחקרים וסקירות שונות של חברת התערוכות הנודדות. עורך, מחקר המבוא נכתב על ידי בלה באכר
טאראס שבצ'נקו והתרבות האוקראינית. (כתב אמנויות ואמנויות שימושיות, 1955)
אוסף פסלים זרים מודרני. בלה באכר ארגן את התערוכה וכתב את מחקר המבוא. (קטלוגים אינפורמטיביים של תערוכות הקבע של המוזיאון לאמנות יפה. 1959
מידע נוסף על ההיסטוריה ודיוקנו של וילהלם לייבל. (הודעות המוזיאון לאמנות יפה, 1959)
לקריאה נוספת

לקסיקון ביוגרפי הונגרי I-II. עורך ראשי. אגנש קניירש. בודפשט, הוצאה לאור אקדמית, 1967–1969.
לקסיקון אמנות. עורכת ראשית אדית לייטה. בודפשט, הוצאה לאור אקדמית, 1965–1968.
אמנות (1960) כרך 1, גיליון 1
נקודת שם . עורך פטר קוזאק
Halálhír. (Magyar Nemzet, 1960. márc. 8.)
Béla Bacher: (Művészet, 1960)
Béla Bacher:(Szovjet Művészettörténet, 1960)
Béla Bacher: (Bulletin du Musée Hongrois des Beaux-Arts, 1961)
Művészeti lexikon. I–IV. köt. Felelős szerk. Lajta Edit. (Bp., 1965–1968)
Illés Eszter: B. B. (Magyar múzeumi arcképcsarnok. Bp., 2002)
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség születési akv. 1343/1890. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-10-23.
↑  Gyászjelentése (1932. október 11.) Pester Lloyd - esti kiadás, 79. évfolyam, 229. szám
↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség házassági akv. 44/1889. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-10-23.
↑  Forrás: FamilySearch (Austria, Vienna Population Cards)
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 409/1914. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-10-23.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0003 9111 8858  NTA: 272587230  VIAF: 284892858   WorldCat (עם VIAF): 284892858
חמסה (להקה)

| --- | --- |
 מוקד פעילות:  ישראל
 תקופת הפעילות:  2000–2004, 2020–הווה
 סוגה:  פופ • דאנס • ים-תיכוני
 חברת תקליטים:  NMC
 חברות
 אסתר אתי קסטרו   פזית הרמן   נעמה אתל   סיוון גנון (מ-2020)
 חברות לשעבר
 כרמי שימרון (2000 - 2004)   יסמין סוויסה (2000 - 2004)
 
חמסה היא להקת בנות ישראלית שפעלה בשנים 2000 עד 2004, והוקמה על ידי אייל בוחבוט. הסגנון אשר אפיין את הלהקה הוא פופ, דאנס ומוזיקה מזרחית. בשנת 2003 יצא אלבומה היחיד של הלהקה "חמסה", ובו נכלל הלהיט "חייב למות עליי". הלהקה הוקמה מחדש בשנת 2020 על ידי חברות הלהקה ובעזרתו של רוברטו בן-שושן.
קריירה > היסטוריה

להקת הבנות מנתה את אסתר אתי קסטרו, פזית הרמן, כרמי שימרון, יסמין סוויסה ונעמה אתל. הן החלו את דרכן בשנת 2000 באודישנים שנעשו עבור קדם-האירוויזיון, ובשנת 2001 הגיעו עם השיר "דרבוקה" למקום השלישי בקדם-האירוויזיון 2001.
שנתיים לאחר מכן עם השיר "דרבוקה", הוציאה הלהקה את אלבום הבכורה שנקרא כשם הלהקה, חמסה. האלבום הצליח יחסית מסחרית ונמכר במעל ל-15 אלף עותקים בישראל. הסינגל "חייב למות עליי" שיצא בינואר 2003, זכה להצלחה כאשר הופיע במקום הראשון במצעד של רשת ג', למשך שבוע, ואף דורג במקום ה-7 במצעד סוף השנה שערכו. קליפ השיר פורסם ביוטיוב על ידי הד ארצי ביוני 2011, וזכה להצלחה נאה של קרוב למיליון צפיות אף על פי שיצא במקור עשור לפני כן.
סינגלים נוסף מהאלבום היו "רק אלוהים" שזכה להצלחה מתונה כאשר הגיע אל המקום ה-16 ברשת ג', "שיר המסיבה" שהגיע אל המקום ה-18, ו-"שיר החמסה" שהגיע בשיאו אל המקום ה-13 וזכה להצלחה נאה. הסינגל "רק אלוהים" יצא על גבי תקליטור, ופורסם ביוטיוב בשנת 2015. בשנת 2003 זכו במקום ה-3 בקטגוריית תגלית השנה של רשת ג'.
ב-31 במאי 2004 יצאו ידיעות בעיתונות על התפרקות הלהקה. ביולי של אותה השנה הודיעו אייל בוחבוט ודרור מרגלית, שהגו את הרעיון ליצור את חמישיית הבנות "חמסה", כי הם מגייסים בנות חדשות שיהיו חלק מלהקת חמסה החדשה, רעיון שנזנח במהרה עקב חוסר הענות.
קריירה > אחרי פירוק הלהקה

אסתר אתי קסטרו - המשיכה בתחום הבידור ופנתה לקריירת דיבוב בסדרות וסרטים, שימשה כשחקנית במספר סדרות, השתתפה במופעים והצגות, ושימשה ככוכבת ילדים בסדרות בערוץ הילדים וערוץ בייבי.
נעמה אתל - ירדה לארצות הברית ובין היתר הפיקה מופע ילדים בשם "פסטיפאן", ושחררה מספר שירים ברשת האינטרנט.
פזית הרמן (פודים) - שימשה כזמרת ליווי של צביקה פיק, ולאחר מכן פרשה מתחום הבידור ועסקה בגיוס משאבים בעמותת "פתחון לב".
כרמי שימרון - שימשה כסולנית באולפן של התוכנית "רוקדים עם כוכבים", סולנית בפרסומות, מופיעה בהרכבים שונים באירועים. ב-2013 הוציאה אלבום בכורה סולו בשם "כרמי" שכתבה והלחינה את שיריו.
יסמין סוויסה - עוד לפני פירוק הלהקה הוציאה יחד עם הזמר שר-אל את השיר "אתה חי בחלום" שזכה להצלחה יחסית. לאחר מכן היגרה לתקופה מה לארצות הברית, וב-2010 חזרה לישראל והשתתפה בתוכנית "הרווק" (בגרסה הישראלית) עם גיא גיאור. לאחר מכן פנתה לתחום של שיווק נדל"ן והדרכת יוגה.
ביולי 2020 הודיעה חברות הלהקה על איחוד והקמה מחדש של הלהקה, ללא כרמי שימרון (במקומה גויסה זמרת חדשה - סיוון גנון, אחרי אודישנים ל-30 מתמודדות), בעזרתו של המפיק וסוכן הלהקה רוברטו בן-שושן. ב-2 באוגוסט הוציאה את הסינגל "אינתי חייאתי" שנכתב על ידי מורן דוד והדס כהן, וכלל גם וידאו קליפ.
בשנת 2024 התאחדה הלהקה בשנית שהשתתפה בתוכנית הכוכב הבא לאירוויזיון 2025, אך כרביעייה, ללא יסמין סוויסה, וסיימה במקום ה-20, בהדחה השנייה של נבחרת העונה.
האלבום

| --- | --- |

 אלבום אולפן מאת חמסה
 יצא לאור:  פברואר 2003
 סוגה:  דאנס, מזרחית, דאנס-פופ
 אורך:  40:06
 חברת תקליטים:  NMC
 הפקה:  אייל בוחבוט ודרור מרגלית
האלבום > השירים באלבום

| מס' | שם | מילים | לחן | משך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | חייב למות עליי  | רון רוזנפלד | דרור מרגלית ורון רוזנפלד | 3:20 |
| 2. | חולמת עליך  | אורית בארי | אורית בארי ואילן אביב | 3:54 |
| 3. | דרבוקה  | ארלט ספדיה | אייל בוחבוט ודרור מרגלית | 2:59 |
| 4. | רק אלוהים  | ארלט ספדיה | אייל בוחבוט ודרור מרגלית | 3:39 |
| 5. | שיר המסיבה  | רן שריג | אייל בוחבוט ודרור מרגלית | 3:23 |
| 6. | אבודה בתל אביב  | מירית שם אור | שמואל אלבז | 3:55 |
| 7. | הולכת לדרכי  | ארלט ספדיה | אייל בוחבוט, אילן אביב ודרור מרגלית | 4:01 |
| 8. | רוצה לומר לך  | ארלט ספדיה | אייל בוחבוט ודרור מרגלית | 4:03 |
| 9. | אם אני אוהבת  | אהוד מנור | אייל בוחבוט ודרור מרגלית | 3:41 |
| 10. | אהבת אמת  | רן דותן | אייל בוחבוט ודרור מרגלית | 4:06 |
| 11. | שיר החמסה  | אייל בוחבוט, אילן ליבוביץ', רון רוזנפלד ותמי בן יהודה | אייל בוחבוט, דרור מרגלית ורון רוזנפלד | 3:05 |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 40:06 |
האלבום > קרדיטים

בס - אבי יפרח
תופים - אשר פדי
גיטרות - אבי סינגולדה
גיטרה/בוזוקי - אריק כהן
קלידים ותכנותים - דרור מרגלית
כלי הקשה - אורן בלבן
דרבוקה (בשיר הדרבוקה) - רוני דדון
טכנאי הקלטות - דרור מרגלית
טכנאי מיקסים - מוני ארנון
טכנאי הקלטות ומיקסים (בשירים: "אבודה בתל אביב" ו"רוצה לומר לך") - ליאור טבת
עריכה דיגיטלית - טלי כץ
בימוי וכוריאוגרפיה של הקליפ "אתה חייב למות עליי" - אמיר פיי גוטמן
הערות שוליים

↑  רפי דלויה, חמסה חמסה, באתר ynet, 12 בפברואר 2003
↑  חמסה - מוזיקה ישראלית, באתר he.israel-music.com
1 2  חמסה (אלבום) – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
↑  ביוגרפיה חמסה - פורום להקת חמסה, באתר תפוז אנשים
↑  shlomoavital (2008-06-01), Hamsa - Darbuka - Kdam Eurovision 2001, נבדק ב-2018-09-17
↑  חייב למות עליי – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
1 2  תשס"ג – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
↑  מוזיקה ישראלית (2012-06-11), חמסה - אתה חייב למות עליי (קליפ), נבדק ב-2018-09-17
↑  8.6.2003 – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
↑  18.5.2003 – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
↑  6.4.2003 – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
↑  רק אלוהים - חמסה, באתר he.israel-music.com
↑  penir (2015-09-14), חמסה - רק אלוהים, נבדק ב-2018-09-17
↑  גילי נוי, ‏אתם חייבים למות על זה: איפה בנות להקת "חמסה" היום?, באתר ‏מאקו‏, 8 בינואר 2016
↑  אורי קואל, כ-20 שנה אחרי הפירוק: להקת חמסה מתאחדת עם שיר חדש, באתר חדשות 13, 31 ביולי 2020
↑   אינתי חייאתי, בביצוע להקת חמסה, וידאו קליפ של השיר  באתר יוטיוב (אורך: 3:23), 2 באוג' 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: d516f0e2-3f97-40c9-a438-d8ad2e3a99e8
לאסלו ברודי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 בפברואר 1897 שאטוראליאויהיי, הונגריה 
 פטירה:  23 באפריל 1984 (בגיל 87) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 
קברו בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה
לאסלו ברודי (בהונגרית: Bródy László; שאטוראליאויהיי, 21 בפברואר 1897 – בודפשט, 23 באפריל 1984) היה משורר, סופר, עורך דין יהודי-הונגרי. אחיו מיהאי ברודי עיתונאי, משורר, מורה ועורך עיתון שניספה במחנה ההשמדה אושוויץ בשנת 1944.
קורות חיים

לאסלו ברודי נולד במשפחה יהודית כצעיר במשפחה של תשעה ילדים. הוא למד משפטים בבודפשט באוניברסיטה שנקראת היום אוניברסיטת אטווש לוראנד ולאחר מכן השתתף במלחמת העולם הראשונה כחייל. מעלותיו וזכויותיו הוכרו במספר עיטורים ואותות הצטיינות. בשנת 1931 פתח משרד עורכי דין בבודפשט. משנת 1916 הופיעו שיריו וסיפוריו הקצרים בכתבי העת ועיתונים: עבר ועתיד, נפסבה, ניוגט, פשטי נפלו ו"זמנים חדשים" (Új idők). אחרי 1945 פרסם שירים בשבועון "ארץ-עולם" (Ország-Világ) ו"חיים וספרות" (Élet és Irodalom). שירו "ללא מולדת" (Hazátlanul) שכתב בשנת 1919, תורגם למספר שפות, כולל אנגלית, עברית ויידיש. המחזה שלו בחרוזים בשם "תיאטרון הבובות" (A Bábszínház) הוצג גם על במת התיאטרון.
קברו נמצא בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה.
משפחתו

לאסלו ברודי הוא בנם של ז'יגמונד ברודי וינקה פרידמן (1853–1922) סבו וסבתו מצד אמו היו אברהם פרידמן ואסתר קלוגר. בת זוגו הראשונה הייתה מלווינה אטלס (1904–1954), איתה התחתן ב-12 בנובמבר 1931 בבודפשט. אשתו השנייה הייתה מרגיט אילש.
עבודותיו > כרכי שירה

ליצן (בודפשט, 1921)
הרחוב העשרים וחמישה (בודפשט, 1923)
יום אחר יום (בודפשט, 1925)
תיאטרון בובות (הצגה פואטית, בודפשט, 1926)
אין צורך בציפורים היום (בודפשט, 1931)
שנים (בודפשט, 1945)
שירי גמדים. ההקדמה נכתבה על ידי אלדאר קומלוש. מאויר על ידי János P. Bak. (בודפשט, 1971)
מאה סונטות. ההקדמה נכתבה על ידי סאנדור ג'רג' גאל. (בודפשט, 1974)
דמדומי לאסלו ויטז (האביר לאסלו). מחזה בובות במערכה אחת. מאויר על ידי לאסלו רבר. (בודפשט, 1975)
עט של ארבעה צבעים. שירים. מהדורה ביבליופילית. ספר מיני. את הקדמה כתב שאנדור שאשדי. (בודפשט, 1978)
התייר של התנ"ך. שירים שנאספו. (בודפשט, 1981)
לקריאה נוספת

לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש. 1994. ISBN 963056422X
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. לאסלו ברודי
נקודת שם
הערות שוליים

↑  "Elhunyt Bródy László (1984. május 4.) Amerikai Magyar Népszava, 85. évfolyam, 18. szám, 2. o."
↑  "Bródy Zsigmondné Friedmann Janka halotti bejegyzése a Budapest I. kerületi polgári halotti akv. 1199/1922. folyószáma alatt".
↑  "Bródy Lászlóné Atlasz Malvina halotti bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári halotti akv. 316/1954. folyószáma alatt".
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 1790/1931. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7960 9783  VIAF: 121433707   WorldCat (עם VIAF): 121433707
גרוזני

גרוזני (ברוסית: Грозный, בצ'צ'נית: Сольж-ГIала) היא בירת הרפובליקה הצ'צ'נית בפדרציה הרוסית. אחת הערים הגדולות בצפון הקווקז.
נמצאת בהרי קווקז בדרום-מערב רוסיה על נהר סונג'ה, יובלו של נהר טרק. דרך העיר עוברת מסילת ברזל מרוסטוב על דון לבאקו וצינור נפט מאזרבייג'ן למרכז רוסיה. אוכלוסיית העיר מונה 297,137 בני אדם (2018), המהווים פחות ממחצית אוכלוסיית העיר כפי שהייתה בשנת 1991.
שם העיר

השם גרוזני ניתן על ידי הגנרל הרוסי אלכסיי ירמולוב שנלחם בצ'צ'ניה והקים במקום מבצר שממנו יותר מאוחר התפתחה עיר. לאחר מותו של נשיא צ'צ'ניה העצמאית הראשון ג'וחר דודייב ב-1996 החליטו יורשיו לשנות את שם העיר לג'וחר, אך שינוי השם לא הוכר על ידי הרוסים ובעולם. לאחר מותו של הנשיא הצ'צ'ני הפרו-רוסי אחמד קדירוב, הפרלמנט הצ'צ'ני הצביע על שינוי השם ל"אחמד גהלה", אך בנו של אחמד, רמזן קדירוב, ראש ממשלת צ'צ'ניה החדש, הטיל וטו על ההחלטה, כך שהשם הרשמי נשאר גרוזני.
היסטוריה

ב-1818 מאחז גרוזניה הוקם על ידי הקוזקים של טרק על הנהר סונז'ה במסגרת מלחמת הקווקז. לאחר ניצחון הרוסים המבצר איבד מחשיבותו ושמו שונה לגרוזני. ב-1893 נסללה דרך העיר מסילת ברזל מרוסטוב על דון לאזרבייג'ן, ונבנה צינור נפט מבאקו למרכז רוסיה. הדבר הביא להתפתחות ניכרת של העיר, מספר תושביה צמח מ-15,600 ב-1897 ל-30,400 ב-1913.
יום לאחר מהפכת נובמבר ב-1917 העיר נכבשה על ידי הצבא האדום, אך זה נסוג מהעיר בלחץ צבא המתנדבים של אנטון דניקין ב-4 בפברואר 1919. ב-17 במרץ 1920 נכבשה גרוזני שוב על ידי האדומים. היא צורפה לרפובליקה האוטונומית הצפון-קווקזית, והוכרזה כבירת המחוז הצ'צ'ני האוטונומי. מרבית אוכלוסיית העיר בתקופה זו הייתה מורכבת מקוזאקים, שהקומוניסטים החשיבו לאויבי המשטר, ולכן עודדו הגירה של צ'צ'נים לעיר, שנחשבו לאויבים פחות חמורים. מ-1934 שונה שם האזור למחוז האוטונומי של צ'צנו-אינגושטיה, ומ-1936 המחוז האוטונומי הפך לרפובליקה אוטונומית.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

בתקופת מלחמת העולם השנייה חלק ניכר מהצ'צ'נים (כ-30 אלף מתנדבים מתוך אוכלוסייה של 700 אלף) תמכו בגרמנים ולחמו בשורות האס.אס, ובנוסף לכך, לפי האשמות הנ.ק.ו.ד. השתמטו משירות צבאי בשעה שהוכרז על גיוס כללי לצבא האדום, הסתירו מהסובייטים מרגלים גרמנים, הסגירו שבויים סובייטים נמלטים, ועזרו לצבא הגרמני למצוא את צינור הנפט שעבר באזור. כתוצאה מזה מ-23 בפברואר עד ל-7 במרץ 1944 גורשו כל הצ'צ'נים והאינגושים לקזחסטן בתואנה של נטייה לשיתוף פעולה עם הגרמנים. במקומם הובאו לעיר מהגרים מדאגסטן, מצפון אוסטיה ומאזורים אחרים ברוסיה. השלטון הסובייטי נתן הנחות משמעותיות למהגרים, וכתוצאה מהן הוכפלה אוכלוסיית העיר תוך עשור, וחשיבותה הכלכלית עלתה בצורה משמעותית.
היסטוריה > הקמתה מחדש של צ'צ'נו-אינגושטיה

רק ב-9 בינואר 1957 הותר לצ'צ'נים לחזור, ושם המחוז שונה שוב לרפובליקה הצ'צ'נו-אינגושית. בסוף אוגוסט 1958 התעוררו בעיר מהומות אנטי-צ'צ'ניות בעקבות חזרתם של הצ'צ'נים, שדרשו שרכושם הגזול יושב להם, ושהמהגרים יאולצו לחזור למולדתם. הרקע הרשמי למהומות היה רצח פועל רוסי שיכור בן 22 על ידי צ'צ'ני, לאחר שהראשון התנכל לו. המפגינים דרשו ששם המחוז ישונה חזרה למחוז גרוזני, שייאסר על מגורי יותר מ-10% מהצ'צ'נים בעיר, שיובאו לאומים אחרים לאזור, ושניקיטה חרושצ'וב יתערב אישית בנעשה. ב-28 באוגוסט פיזר הצבא את המפגינים והעיר שקטה עד לשנת 1991.
היסטוריה > תקופת התפרקות ברית המועצות

בשנת 1990 הגנרל הצ'צ'ני הראשון בצבא הסובייטי ג'וחר דודייב חזר למולדתו והקים את הקונגרס הצ'צ'ני הכללי. הקונגרס דרש את הקמת הרפובליקה הצ'צ'נית במסגרת ברית המועצות. לאחר הפוטש של אוגוסט כשרוב הרפובליקות התחילו להכריז על עצמאותן, חברי הקונגרס הצ'צ'ני השתלטו על ועידת הסובייט הצ'צנו-אינגושי של המפלגה הקומוניסטית ורצחו את ראש המפלגה של גרוזני. באוקטובר אותה שנה דודייב ערך משאל עם בנושא עצמאות מרוסיה שזכה לרוב. בנובמבר, בוריס ילצין ניסה לפנות את הכוחות הרוסיים מגרוזני דרך האוויר, אך דודייב סגר את נמל התעופה. הרוסים היססו לזמן מה בבחירת תגובה מתאימה לעצמאות צ'צ'ניה עד שב-26 בנובמבר 1994 תפסו כוחותיו של דודייב 21 אנשי שריון רוסיים. תפיסתם מצוינת לעיתים כאחת הסיבות לחידוש המלחמה.
היסטוריה > העימות הרוסי-צ'צ'ני > מלחמת צ'צ'ניה הראשונה (1994–1996)

ב-11 בדצמבר נחתו הכוחות הרוסיים ברפובליקה. מ-31 בדצמבר 1994 עד אמצע ינואר 1995 התנהלו קרבות על גרוזני, שבסופם העיר נכבשה על ידי הרוסים. הכוחות הרוסיים כבשו את רוב צ'צ'ניה ואת העיר גרוזני והקימו ממשלה פרו-רוסית בראשות דוקו זבגייב, אך מתקפת פתע של המורדים הצ'צ'נים על גרוזני ב-6 באוגוסט 1996 שכללה בין 1,500 ל-3,000 לוחמים כבשה את העיר ושמה במצור 10,000 חיילי משרד הפנים הרוסי. עקב כך, גברו ברוסיה הקולות להפסיק את הלחימה ולשוב לשולחן המשא ומתן. הרוסים הסכימו להפסקת אש וצ'צ'ניה, דה-פקטו, חזרה להיות עצמאית, כעת בהכרה רוסית רשמית.
היסטוריה > העימות הרוסי-צ'צ'ני > מלחמת צ'צ'ניה השנייה (1999–2000)

לאחר עליית ולדימיר פוטין לתפקיד ראש ממשלה, הוכרז על שלב חדש במלחמה נגד צ'צ'ניה, שבא בעקבות מסעו של שאמיל בסאייב לדגסטן ופיצוץ שני בתי מגורים במוסקבה ווולגודונסק. הממשל הרוסי החדש האשים מיד בפיצוצים את הצ'צ'נים וכבר בספטמבר התחיל בהתקפה אווירית על גרוזני. ב-25 באוקטובר ירו הרוסים על השוק המרכזי של גרוזני טילים בליסטיים והרגו 140 איש, לאחר מכן הופצצו הקומות העליונות של כל הבניינים הגבוהים. מספר ההרוגים בקרבות האחרונים היה נמוך יותר מהראשונים. הכיבוש הסופי של העיר נקבע לפברואר 2000. בין הרוסים לבדלנים סוכם שהרוסים יאפשרו לכל צבא הבדלנים לעזוב את העיר, ורק אז הבדלנים יחדלו מלחימה. הרוסים הסכימו, אך הטמינו מוקשים בין גרוזני לאלחן-קלה, ששם השיירות היו אמורות לעבור. כתוצאה מכך ראש העיר ואחד המפקדים נהרגו, ושאמיל באסייב נפצע קשה. לאחר מכן הרוסים נכנסו לעיר הריקה וב-6 בפברואר הניפו את דגל רוסיה במרכז העיר.