stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שמות גרמי שמיים
כוכבי לכת

כוכבי הלכת הבהירים ביותר קיבלו שמות כבר בעת העתיקה. כך, שמותיהם המדעיים של מרקורי, ונוס, מרס, יופיטר וסטורן ניתנו על ידי הרומאים שהנציחו על ידם את האלים שלהם - מרקוריוס, ונוס, מרס (מיתולוגיה), יופיטר וסטורן. כדור הארץ, ככוכב לכת, נקרא בעברית "ארץ", או המקבילה המתאימה בשפות אחרות (לדוגמה, באנגלית: "Earth"). אך ההתייחסות לכדור הארץ ככוכב לכת, היא חדשה יחסית. השם הלטיני לכדור הארץ, "טרה", גם הוא על שמה של טרה, אלת האדמה במיתולוגיה הרומית. היות הלטינית השפה המדעית האוניברסלית באותם זמנים - בה השתמשו גדולי המדענים דוגמת קופרניקוס, קפלר, גלילאו, ניוטון ועוד - השפיעה על המשך מגמת הנצחת אלים מיתולוגיים בשמות כוכבי הלכת שהתגלו מאוחר יותר. שני כוכבי לכת נוספים שנתגלו במאות ה־18 וה־19 נושאים שמות כאלה: אורנוס שהתגלה ב־1781 ונקרא על שם הדמות המיתולוגית היוונית אורנוס ונפטון שהתגלה ב־1846 ונקרא על שם האל הרומי נפטון.
החל מ־1801, החלו להתגלות אסטרואידים בין מאדים לצדק. האסטרואידים הראשונים נחשבו בתחילה לכוכבי לכת, ושמותיהם ניתנו בהתאם למסורת - נלקחו מהמיתולוגיה. כך לדוגמה נקראו הגופים קרס - כיום נחשב לכוכב לכת ננסי (על שם האלה קרס), פאלאס (על שם הדמות המיתולוגית פאלאס) יונו (על שם האלה יונו) וווסטה (על שם האלה וסטה). ככל שהתגלו יותר ויותר אסטרואידים, נלקח מהם במהרה המעמד של כוכב לכת.
שמות אלה, המתבססים על המיתולגיה הקלאסית, מקובלים רק בשיח האסטרונומי המערבי. אסטרונומים מתרבויות אחרות עשויים להשתמש אף בשיח המדעי בשמות מסורתיים מן התרבויות שלהם בהתייחס לכוכבי לכת. האיגוד האסטרונומי הבינלאומי אינו שולל למשל את השימוש שעושים אסטרונומים בשם הערבי לצדק - אֶל-מֻשְׁתַרִי (المشتري), בעברית "הקוֹנֵה".
במשך שבעה עשורים, מפברואר 1930 ועד אוגוסט 2006, נחשב פלוטו לכוכב הלכת התשיעי והמרוחק ביותר במערכת השמש. פלוטו נחשב לקטן ביותר מבין כוכבי הלכת במערכת, וסיבה זו, כמו גם מסלולו האקסצנטרי הביאו לחוסר הסכמה בשאלת סיווגו ככוכב לכת. גילוי אריס בשנת 2003, הגדול מפלוטו, ערער עוד יותר את מעמדו של פלוטו ככוכב לכת. ב־24 באוגוסט 2006 הורד פלוטו ממעמדו ככוכב לכת בעקבות הצבעה שהתקיימה בוועידת האיגוד האסטרונומי הבינלאומי בפראג, והוגדר יחד עם ארבעה גופים נוספים ככוכב לכת ננסי. בדומה לשאר כוכבי הלכת הננסיים ולגופים קטנים אחרים במערכת השמש הוסף מספר קטלוגי לפני שמו, כך ששמו המלא היה ל-"134340 פלוטו".
כוכבי לכת > כוכבי לכת חוץ-שמשיים

שמו של כוכב לכת חוץ-שמשי נגזר משמו של הכוכב אותו הוא מקיף באמצעות הוספת אות לטינית קטנה ממוקמת ליד שם הכוכב, החל מהאות b המשמשת את כוכב הלכת הראשון שהתגלה במערכת. לדוגמה התגלה כוכב הלכת ‎51 pegasi b‏. כוכב הלכת הבא שיתגלה באותה מערכת ייקרא, ‎ 51 pegasi c‏, הבא אחריו יקבל את התוספת d וכן הלאה. האות a לא נמצאת בשימוש משום שהיא למעשה ברירת המחדל - הכוכב עצמו. אותיות גדולות, אם ישנן, מסמנות את שם הכוכב במערכת כפולה ומשולשת.
האותיות מבוססות על סדר הגילוי ולא על מיקומו של כוכב הלכת במערכת. לדוגמה במערכת "גליזה 876", כוכב הלכת שהתגלה לאחרונה נקרא ‎ גליזה 876 d‏, למרות העובדה שהוא קרוב יותר לכוכב מאשר השניים שהתגלו לפניו (b ו-c).
לפני גילויו של ‎ 51 pegasi b‏, כל כוכב לכת נקרא בשם אחר. כוכבי הלכת שהתגלו סביב הפולסאר PSR 1257+12 כונו תחילה באותיות גדולות B ו-C, וכאשר התגלה כוכב לכת קרוב משניהם לפולסאר הוא כונה ‎ PSR A 1257+12 ‏, ולא D.
לכמה מכוכבי הלכת יש גם שמות לא רשמיים. לדוגמה ‎ HD 209458 b‏ נקרא גם באופן בלתי רשמי "אוסיריס" (על שם אל המוות במיתולוגיה המצרית אוסיריס). ו-‎ 51 pegasi b‏ מכונה "בלרופון" (על שם בלרופון מהמיתולוגיה היוונית).
כוכבי לכת > ירחים

הלוויין הטבעי של כדור הארץ ידוע בפשטות בשמו "הירח", או בשם התואם בשפה הרלוונטית (דוגמת the Moon באנגלית). במקרים מסוימים יתייחסו אליו כ"לונה" - שמו הלטיני של הירח - בחיבורים מדעיים. לוויינים טבעיים של כוכבי הלכת האחרים נקראים בדרך כלל על שמות דמויות מהמיתולוגיה בדומה לכוכבי הלכת עצמם. לווייניו של אורנוס נקראים על שמות דמויות מיצירותיו של ויליאם שייקספיר או של אלכסנדר פופ.
כאשר לוויין טבעי מתגלה לראשונה הוא מקבל קוד זיהוי זמני דוגמת "S/2010 J 2" (הלוויין הטבעי של צדק שהתגלה ב-2010). האות הראשונה מציינת את סוג הגוף כ"לוויין" (Satellite). לאחר מכן באה שנת הגילוי, ולבסוף האות הראשונה של כוכב הלכת סביבו סובב הלוויין (בדוגמה למעלה J ל-"Jupiter" - שמו של צדק באנגלית) ולאחר מכן מספר סידורי לפי סדר גילויים של הלוויינים (בדוגמה למעלה - זהו הלוויין הטבעי השני של צדק שהתגלה). כדי להבדיל בין מאדים לכוכב חמה ששמותיהם הלועזיים מתחילים שניהם ב-M (‏Mars ו-Mercury בהתאמה) מציינים את כוכב חמה ב-H - האות הראשונה של שמו הקדום של הכוכב, הרמס (Hermes).
כוכבי לכת מינוריים מזוהים בשם הראשוני של ירחיהם על ידי ציון מספרם בתוך סוגריים. כך לדוגמה, ירחו של אידה כונה כשהתגלה "S/1993 (243) 1", כאשר המספר בסוגריים הוא המספר הקטלוגי בשמו של אידה ("243 אידה"). כאשר ירח של כוכב לכת מינורי מקבל שם, המספר בסוגריים ימשיך ללוות אותו בתחילתו, כך לדוגמה ירחו של אידה, שקיבל את השם דאקטיל, נקרא "Ida I Dactyl‏ (243)".
לאחר זמן מה, כאשר קיומו של הירח שהתגלה אינו מוטל בספק ומסלולו מחושב, נבחר שם קבוע, שמחליף את קוד הזיהוי הזמני. אם כי בעבר ירחים מסוימים נשארו ללא שם קבוע במשך תקופות ארוכות באופן מפתיע לאחר גילויים.
כוכבי לכת מינוריים

בתחילה, תהליך השיום של כוכבי לכת מינוריים היה דומה לזה של כוכבי לכת רגילים: שמות נלקחו מהמיתולוגיה הרומית או היוונית, תוך ההעדפה של שמות נשיים. עם גילויו של גוף החוצה את המסלול הכבידתי של מאדים ב-1898, ניתן לו השם ארוס על שמו של אל האהבה ארוס. בכך החלה תבנית של שמות נשיים לגרמי חגורת האסטרואידים ושמות גבריים לאלה עם מסלולים חריגים. כאשר במשך השנים התגלו עוד ועוד גופים, מערכת השיום האמורה הוכרה בהמשך כלא מספקת והוחל במערכת שיום חדשה. כיום (נכון ל-2017) האחריות לשיום כוכבי לכת מינוריים מוטלת בעיקר על "הוועדה לנומנקלטורה של גופים קטנים" של האיגוד האסטרונומי הבינלאומי המורכבת מחמשה עשר חברים. ניתן להציע לוועדה שמות, בעיקר על ידי מגלי הכוכבים המינוריים, בהתאם להנחיות וקווים מנחים ברורים שהוועדה עומדת עליהם.
לכוכבי שביט ואסטרואידים יש תהליך מסודר לזיהוי ומתן שם. השיטה הנוכחית נותנת זיהוי לפי סוג המסלול ולפי זמן גילוי כוכב השביט (לדוגמה C/2012 S1). האיגוד האסטרונומי הבינלאומי הוא היחיד שאחראי על מתן שמות לכוכבי שביט וסיווגים באופן רשמי.
קבוצות כוכבים

השמים חולקו לקבוצות כוכבים על ידי אסטרונומים במשך ההיסטוריה, על פי תבניות או צורות מורגשות. בתחילה, רק הצורות הוגדרו אך השמות והמספרים השתנו ממפה למפה. אף על פי שהצורות השונות הן חסרות משמעות מדעית, הן תועלתיות בקביעת נקודות ציון שמיימיות עבור בני האדם, כולל אסטרונומים. ב־1930 קבע האסטרונום יוג'ין דלפורטה את גבולותיהן של קבוצות הכוכבים, וגבולות אלו אומצו על ידי האיגוד האסטרונומי הבינלאומי, כך שכיום כל נקודה על פני כיפת השמים שייכת לקבוצה מסוימת.
גלקסיות

בדומה לכוכבים, רובן המוחלט של הגלקסיות אינן בעלות שמות, אלא מספרים קטלוגיים בלבד. קיים מיעוט של גלקסיות שמזוהות בשם, בהן גלקסיית שביל החלב בה נמצאים מערכת השמש וכדור הארץ.
במאה ה־19 התכונות הגלקטיות עוד לא היו ברורות די הצורך, ובהתאם קטלוגים דאז ליקטו ביחד צבירים פתוחים, צבירים כדוריים, ערפיליות וגלקסיות. קטלוג מסיה מנה 110 בלקט שכזה. בקטלוג המאוחר יותר, "הקטלוג הכללי החדש לערפיליות ולצבירי כוכבים", כבר נמנו קרוב ל־8,000, כאשר הקטלוג עדיין מערבב בין גלקסיות, צבירי כוכבים וערפיליות.
הערות שוליים

↑  מקרה שלא קרה מאז 1947, כאשר מאידך מעולם זה לא הגיע לסיום האותיות כולן ("zz"). בשנת השיא - 2007 - נתגלו 500 סופרנובות (בעוד מערכת השיום האמורה מספיקה למתן שמות ל־702 סופרנובות), כאשר מאז מספר הגילויים ירד באופן עקבי.
↑  בתחילה כונה הכוכב החדש בשמות אחרים, ורק מאוחר יותר התקבל השם אורנוס ללא עוררין. ראו מקור השם אורנוס.
↑  ראו Namimg of Astronomical Objects, באתר האיגוד האסטרונומי הבינלאומי
↑  New General Catalogue of Nebulae and Clusters of Stars
דם סמוי בצואה

|  סיווגים |
| --- | --- |
 ICD-10:  R19.5 
 
דם סמוי בצואה הוא דם הנמצא בצואה, שלא ניתן לזהותו בעין בלתי מזוינת, ועשוי להצביע על אפשרות למחלה או פציעה. מטרתן לאבחן דם דימום לאורך מערכת העיכול, מה שעלול להוות אינדקציה לקיומן של מחלות שונות. ההמלצות בישראל הן לבצע בדיקת דם סמוי בצואה אחת לשנה החל מגיל 50, במטרה לספק גילוי מוקדם של סרטן המעי הגס, מה שעשוי להפחית ב-25% את התמותה מהמחלה. עם זאת, ב-2023 דווח כי נראה שבדיקת סקר זו איננה מביאה להארכת חיים של הנבדקים. ייתכן שהסיבה לכך היא נזקי איבחון יתר.
רקע

בדיקות דם סמוי בצואה מאתרות נוכחות של תרכובות אורגניות מסוג הם, ובדיקות חדשניות מאתרות גם חלבוני גלובין. במקרה ואותרו נוכחות של מרכיבים אלו, עשוי הדבר להצביע על דימום לאורך מערכת העיכול — מהפה ועד למעי הגס. תוצאה חיובית מלמדת רק שקיים ככל הנראה דימום במערכת העיכול, אך לא מצביעה על סוג המחלה. לפיכך, במידה והתקבלה תשובה חיובית יש לבצע בדיקות אבחוניות נוספות כמו הדמיה של מערכת העיכול, למשל גסטרוסקופיה (בדיקה דרך הפה של ושט, קיבה ותריסריון) או קולונוסקופיה (בדיקה דרך פי הטבעת) במטרה לשלול פוליפ מדמם או גידול ממאיר במעי הגס. חשוב לשלול גם קיומה של אנמיה שיכולה להתרחש כתוצאה מאובדן דם ממושך ממערכת העיכול.
בדיקת דם סמוי בצואה

לפני בדיקת שגרה של דם סמוי בצואה בשיטה הנקראת gFOBT מתבקש הנבדק להימנע ממזונות כמו בשר בקר (כי הדם בבשר עשוי לגרום לתוצאה של צואה חיובית); מאכילת צנון, לפת, חזרת, כרוב, כרובית, ברוקולי נא, ומלון מסוג cantaloupe, שבכולם חומר העשוי לגרום לתוצאה של צואה חיובית ומאכילת פרי הדר וויטמין C, העלולים להניב תוצאה של צואה שלילית.
בדיקת דם סמוי בצואה יכולה להתבצע גם כבדיקה עצמית בבית המטופל. ערכות בדיקה ניתן לרכוש בבתי־מרקחת או במרשם רופא. בישראל כל קופות החולים מספקות למבוטחיהן ערכות בדיקה. אם מתקבלת תוצאה חיובית, יש להיוועץ ברופא בהקדם ובדרך כלל הרופא יפנה לבדיקת קולונוסקופיה כדי לאתר את מקור הדימום במעי הגס.
קיימת בדיקה חדשנית המתבצעת בשיטה אימונולוגית אשר בה מאותר חלבון גלובין שמקורו בגוף האדם בלבד. בשיטה זו אין צורך בדיאטה מיוחדת לצורך קבלת תוצאה מהימנה. השיטה נקראת FIT - (Fecal Immunochemical Test). טכנולוגיה זו נכנסה לשימוש במדינות רבות.
בשנת 2014 לאחר בחינה מקיפה הוציא משרד הבריאות הנחיה לכל הקופות להשתמש רק בשיטה זאת לביצוע בדיקות לדם סמוי בצואה. בעקבות המעבר לשיטה זו, דיווחו הקופות על עליה בהיענות הציבור לביצוע הבדיקות.
הערות שוליים

↑  Michael Bretthauer, Paulina Wieszczy, Magnus Løberg, Michal F. Kaminski, Tarjei Fiskergård Werner, Lise M. Helsingen, Yuichi Mori, Øyvind Holme, Hans-Olov Adami, Mette Kalager, Estimated Lifetime Gained With Cancer Screening Tests: A Meta-Analysis of Randomized Clinical Trials, JAMA internal medicine, 2023-08-28, עמ' e233798 doi: 10.1001/jamainternmed.2023.3798 (באנגלית)
↑  H. Gilbert Welch, Tanujit Dey, Testing Whether Cancer Screening Saves Lives: Implications for Randomized Clinical Trials of Multicancer Screening, JAMA internal medicine, 2023-08-28 doi: 10.1001/jamainternmed.2023.3781 (באנגלית)
↑  Fecal Occult Blood Test
↑  Fecal Occult Blood Test (FOBT)
↑  חודש המודעות סרטן המעי הגס, מאתר האגודה למלחמה בסרטן, מאורכב באמצעות וייבאק מאשין, ‏2014.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
הקיפאון הגדול

החורים השחורים העצומים האלו הם כל מה שנשאר מהגלקסיות אחרי שכל הפרוטונים ידעכו, אך אפילו הענקים האלו לא בני אלמוות
הקיפאון הגדול הוא תרחיש המתקשר לעוד תרחישים רבים אשר מנבאים את גורל היקום, אשר מנבאים את המשך ההתפשטות של היקום אל עבר האפס המוחלט בהתקדמות אסימפטוטית (ישרה). במילים אחרות, התפשטות היקום המואצת תוביל לבסוף לדילול ריכוז החומר ביקום, הפסקת יצירת כוכבים ולהתקררות היקום עד הטמפרטורה המינימלית.
הגדרה

תרחיש זה בשילוב תרחיש הקריעה הגדולה מסתמן כיום כהיפותזה המובילה. תרחיש זה, בהיעדר אנרגיה אפלה, אפשרי רק ביקום בעל גאומטריה שטוחה או היפרבולית. בהינתן קבוע קוסמולוגי חיובי, תרחיש זה אפשרי גם ליקום סגור, תאוריה שאומרת שהתפשטות היקום תיעצר ותחל להתכווץ חזרה לעבר נקודה אחת. בתרחיש זה כוכבים צפויים להמשיך להיווצר ב- 10^{12} עד- 10^{14} השנים הבאות, לאחר מכן מלאי הגז הנחוץ להתהוות כוכבים יאזל. בעוד הדלק עבור הכוכבים קיימים הולך ואוזל, היקום יהפך בהדרגה לקר ולחשוך יותר ויותר. לבסוף חורים שחורים יהוו את רוב העצמים בחלל, אך גם הם, עקב פליטה של קרינת הוקינג, יתאדו לבסוף. תרחיש נוסף המתקשר לכך הוא מות החום, שבו היקום יגיע למצב של אנטרופיה מקסימלית שבה הכל מבוזר ואין גרדיאנט, אשר נחוצים לתהליכי עיבוד מידע אשר צורה אחת שלהם היא חיים. תרחיש זה אפשרי בכל אחד משלושת המודלים אבל מחייב שהיקום יגיע לטמפרטורה מינמלית סופית. תנודות קוונטיות אקראיות או מנהור קוונטי יכולות לייצר מפץ גדול נוסף. לאורך כמות לא מוגבלת של זמן, תתרחש הפחתה ספונטנית של האנטרופיה על ידי משפט ההישנות של פואנקרה ותנודות תרמיות במרחב.
מקור התרחיש

תרחיש "הקיפאון הגדול" נובע מהחוק השני של התרמודינמיקה, חוק פיזיקלי בסיסי אשר גרסה אחת קובעת כי אנטרופיה נוטה להתגבר במערכת מבודדת. מהשערה זו מסיקים שאם היקום יתקיים למשך מספיק זמן, הוא ימשיך בצורה אסימפוטוטית אל עבר מצב שבו כל אנרגיה בסוף תתפזר.
הניחוש שלפיו כל הגופים ביקום יתקררו, שלבסוף יהיו קרים מדי מכדי לפתח חיים, גולה על ידי אסטרונום צרפתי בשם Jean-Sylvain Bailly בשנת 1777.
על פי נקודת מבטו של ביילי, לכל כוכבי הלכת יש חום פנימי וכרגע הם נמצאים בשלב מסוים של התקררות. צדק, לדוגמה, עדיין חם מכדי שיוצרו עליו חיים, בעוד שהירח כבר קר מדי.
השלב האחרון, מנקודת מבט זו נקרא "איזון" שבו כל תנועה בכוכב הלכת מפסיקה.
היסטוריה

רעיון תרחיש "הקיפאון הגדול" נבע מדיון הנובע מיישום שני החוקים הראשונים של התרמודינמיקה בתהליכים אוניברסליים. בשנת 1851, ויליאם תומפסון (לורד קלוין) שתיאר את הרעיון הזה בהתבסס על ניסויים קודמים על תורת החום הדינמית אמר: "חום הוא לא חומר, אלא צורה דינמית של תוצאה מכנית, אנו חייבים לדעת שחייבת להיות שקילות בין עבודה מכנית לבין חום, כמו בין סיבה ותוצאה".
בשנת 1852 פרסם תומפסון כתבה על המגמה האוניברסלית בטבע של בזבוז האנרגיה המכנית שבה הוא מתאר את היסודות הראשונים של החוק השני של התרמודינמיקה, מסוכמים על ידי ההשקפה שהתנודה המכנית והאנרגיה ששימשה להיווצרות תנודה זו, יטו להתפוגג או לדעוך, באופן טבעי. הרעיונות בכתבה זו, ביחס לגילה של השמש והדינמיקה של תפעול היקום, משכו את הדמיון של וויליאם רנקיין ושל הרמן פון הלמהולץ.
ראו גם

גורל היקום
העתיד הרחוק
צורת היקום
הקריעה הגדולה
חומר אפל
הקריסה הגדולה
הערות שוליים

↑  Top Story - New Energy Source Taps Power from Black Hole Spin - October 22, 2001, ‏2010-04-16
↑  Lord Kelvin | On the Dynamical Theory of Heat, zapatopi.net (באנגלית)
הירושי אמאנו

| --- | --- |

 לידה:  11 בספטמבר 1960 (בן 64) הממאצו, יפן 
 ענף מדעי:  פיזיקאי 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת נגויה (1988)  Shizuoka Prefectural Hamamatsu Nishi High School  Hamamatsu City Shijimizuka Junior High School 
 מנחה לדוקטורט:  איסאמו אקאסאקי 
 מוסדות:  אוניברסיטת נגויה (אפריל 1988–מרץ 1992)  אוניברסיטת נגויה (אפריל 2010–אוקטובר 2015)  אוניברסיטת מייג'ו (אפריל 2002–מרץ 2010)  אוניברסיטת מייג'ו (אפריל 1992–מרץ 1998) 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיקה (2014)  פרס ההצטיינות בתרבות (2014)  מסדר התרבות (2014) 
 
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
הירושי אמאנו (ביפנית: 天野 浩; נולד ב-11 בספטמבר 1960) הוא פיזיקאי יפני, חלוץ בחקר מוליכים למחצה, אשר זכה יחד עם קבוצת החקר שלו (שכללה את המדענים איסאמו אקאסאקי ושוג'י נקמורה) בפרס נובל לפיזיקה ב-2014, על גילוי נורות LED כחולות בהירות, שתרמו לפיתוח נורות LED לבנות חסכוניות באנרגיה ביחס לנורות ליבון.
הזכייה בנובל לוותה בביקורות. כיוון שוועדת הנובל התעלמה לחלוטין מעבודותיהם של הרברט פאול מארושקה וואלי רהינס, שפיתחו הדיודה הכחולה הראשונה בפועל וכן ממאמצי הפיתוח הנרחבים של ניק חולונייק ואולג לוסב, שהובילו לפיתוח דיודת ה-LED הראשונה.
קורות חיים

הירושי אמאנו נולד בעיר האמאמאטסו שביפן. בשנת 1982 התקבל לאוניברסיטת נאגויה שביפן ושם החל את לימודיו בהנדסה. באוניברסיטה זו הוא סיים תואר ראשון (בשנת 1983), תואר שני (ב-1985) ותואר שלישי (ב-1989). בין השנים 1988 עד 1992 עסק אמאנו במחקרים באוניברסיטה. לאחר מכן עבר יחד עם עמיתו אקאסאקי לאוניברסיטת מייג'ו, שם התקדם לתפקיד סגן פרופסור, ובשנת 2002 הפך לפרופסור במשרה מלאה. לאחר מכן, בשנת 2010, חזר לאוניברסיטת נאגויה.
במהלך שנות עבודתו כתב אמאנו 10 ספרים העוסקים בעולם המדע. הראשון מביניהם פורסם בשנת 1997 ועסק בשיטות הבנת מכניזם התפתחות הקריסטלים, והספר האחרון פורסם בשנת 2013 ועסק בפיתוח נורות LED על בסיס גליום ניטריד.
פיתוח נורות LED כחולות על בסיס גליום נטריד

לפני המחקר של הירושי אמאנו וצוות המחקר שלו, היו מדענים שהדגימו ואף פיתחו דיודות פולטות אור בצבע כחול. ב-1972, הרברט פאול מארושקה וואלי רהינס מאוניברסיטת סטנפורד, פיתחו את הדיודה פולטת אור הראשונה שפלטה בצבע כחול מסוג גליום ניטריד. בשנת 1989, חברת Cree פיתחה דיודות פולטות אור כחולות מסוג צורן קרביד שאפשרו לייצר דיודות RGB שאפשרו ליצור אור לבן באמצעות שילוב שלושת צבעי היסוד. אך עוצמת אורן היה חלש מאוד.
המחקר אשר עליו קיבלו אמאנו וצוות מחקרו פרס נובל, התחיל בראשית שנות התשעים של המאה ה-20. את המחקר פיתח אמאנו יחד עם אקאסאקי ונאקאמורה, ומטרתם הייתה לפתח נורות LED כחולות על בסיס גליום ניטריד (GaN), על מנת שיהיו יעילות וחסכוניות יותר באנרגיה מנורות ה-LED הלבנות שקדמו להן, אשר השתמשו באור כחול, אדום וירוק. במקביל למחקר זה הם ניסו לפתח דיודות לייזר כחולות אשר גם הן יעבדו על בסיס גליום נטריד אשר יעילות בתחומי הרפואה ובתחומי עיסוק בלייזר.
כאשר הצליחו אנשי הצוות לייצר דיודות פולטות אור כחולות בתחילת המחקר שלהם, הדבר נחשב לפריצת דרך בטכנולוגיית ה-LED. זאת משום שהדבר איפשר לייצר דיודות פולטות אור לבנות שבנויות מדיודה כחולה בודדת של גליום ניטריד בשילוב ציפוי זרחני צהוב, במקום להשתמש בשלוש דיודות פולטות אור בשלושת צבעי היסוד או בדיודת RGB כדי ליצור אור, וכך נוצרה דיודה לבנה פשוטה, זולה ויעילה יותר.
נורות LED לבנות הן עמידות לפרקי זמן ארוכים וחסכוניות באנרגיה בהשוואה לנורות ליבון. נמצא כי לנורות אלה נצילות של עד 50 לומן לוואט, ועם השנים פותחו גם כאלו עם נצילות של עד 100 לומן לוואט. משערים כי הן יכולות לפעול במשך 100,000 שעות לעומת נורות להט המחזיקות 1,000 שעות ופלואורסצנט המחזיקות 15,000 שעות, אולם אין עדיין הוכחות לאריכות חייו של ה-LED הלבן בתאורה הכללית, בשל היותה של הטכנולוגיה צעירה יחסית. כמו כן, אין הוכחות מחקריות באמת לחיסכון באנרגיה בתאורת LED בהשוואה לנורות פלואורסצנטיות ונורות פריקה אחרות.
סיפורי הבעש"ט

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ש"י עגנון
 שפת המקור:  עברית
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת שוקן
 תאריך הוצאה:  1987
 מספר עמודים:  254
 מהדורות נוספות
 תאריך מהדורות נוספות:  2003
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 965-19-0599-9
סיפורי הבעש"ט הוא קובץ של סיפורים מאת ש"י עגנון, שיצא לאור בהוצאת שוקן בשנת 1987, הספר עוסק בסיפורי הבעש"ט בשלושה שערים: תולדותיו, מעשיו ומשנתו תלמידיו ומתנגדיו; וסיפורי נפלאותיו.
על הספר

עגנון כינס סיפורים חסידים מאז ימי ישיבתו בבאד הומבורג בגרמניה. הסיפורים נאספו על ידו ועל ידי מרטין בובר.. ותוכניתם הייתה להוציא לאור ספר משותף. אך רובו של כתב היד עלה באש, בשריפה שהתחוללה בביתו של עגנון ב-1924, והשנים לא שבו לעסוק בתוכנית זו במשותף.
לימים, בובר פרסם את ספר הסיפורים החסידיים הקלסי "אור הגנוז" (שוקן) ועגנון פרסם סיפורים חסידיים מעת לעת. לאחר מותו נאספו מעיזבונו סיפורים העוסקים בבעש"ט, והוצא לאור קובץ הסיפורים סיפורי הבעש"ט.
לקריאה נוספת

גדליה נגאל, השימוש במקורות חסידיים בכתבי עגנון, חקרי עגנון : עיונים ומחקרים ביצירת ש"י עגנון, רמת-גן, אוניברסיטת בר-אילן 1994
הערות שוליים

↑  מתוך הביוגרפיה על עגנון באתר הסוכנות היהודית
↑  מתוך נאומו של עגנון לרגל זכייתו בפרס נובל
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אור (שיר של אודיה)

"אור" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית אודיה. השיר יצא לאור ב-8 במרץ 2020, על ידי חברת התקליטים ארומה מיוזיק, כסינגל השלישי מתוך אלבום הבכורה שלה הנושא את אותו השם, "אור". לאחר יציאתו, הוציאה אודיה את "מה אשיב לך" כסינגל הרביעי מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום השישי במצעד הרשמי של גלגלצ.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי אודיה אזולאי והופק על ידי גיא ויהל. באתר המוזיקה "הכותל הישראלי", נכתב: "הקול הקופצני של אודיה אזולאי לצד העיבוד המצוין של גיא ויהל, נותנים ל"אור" קצב משלו שנעזר היטב בקולה של אזולאי". במאקו נכתב כי הוא "כבש את המקום הראשון במצעד הוויראלי של ספוטיפיי בישראל, ומטפס מאז בצמרת מצעד אפל מיוזיק".
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-395,000 אלף השמעות.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-8 במרץ 2020, ביום צאתו של השיר כסינגל. בתחילתו, ניתן לראות את אודיה בלב יער, כשהיא מתהלכת בשביל. בהמשך, ניתן לראותה בתוך רכב דרך השתקפות במראה התלויה בו. מרבית הקליפ מציג אותה, כשהיא מתהלכת באותו השביל בו נראתה בתחילתו.
נכון ליולי 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-3.7 מיליון צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020–2021)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020–2021)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020–2021)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020–2021)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 15 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 6 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| מדינה | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| עולם | 8 במרץ 2020 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | ארומה |  |
הערות שוליים

1 2  אודיה אזולאי - לינקיפדיה, באתר www.linktone.co.il
↑  מה אשיב לך - Single by Odeya (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2021-06-27
↑  המצעד השבועי 7.1.2021, באתר glz.co.il
1 2 3 4  אודיה - אור
↑  שחר אמאנו, אודיה אזולאי – אור, באתר הכותל הישראלי, ‏2020-03-15 (באנגלית)
↑  אודיה - מה אשיב לך, באתר ‏מאקו‏, 12 באוגוסט 2020
↑  אור, נבדק ב-2021-03-02
| אודיה |
| --- | --- | --- |
דיסקוגרפיה ‏•‏‏ שירים
| אלבומי אולפן | אור • האמת • ילדה של אמונה |  |
| מיני-אלבומים | חרבות ברזל |  |
| סינגלים | "אור" • "מה אשיב לך" • "נצנצים" • "על מה בנים חושבים בלילה" • "אם הייתי צריכה" • "תשבור לי ת'לב" • "אינטלקטוערס" • "האמת" • "מאמי" • "בלילות" • "אני פה" • "אינטלקטוערסית" / "הזוג המלכותי" • "תהמר עליי" • "חורף 23" • "צמוד צמוד" • "בן אדם" • "עובד בכפר" • "הטוב הרע ועודיה" • "את לא יודעת כמה שאני אוהב אותך" |  |
מרחב הזרימה

מרחב הזרימה הוא הפשטה תרבותית ברמה גבוהה של המרחב והזמן, ותפיסה מחדש של צורות חדשות בתוך הסדרים מרחביים.
סוג חדש של מרחב המאפשר אינטראקציה סינכרונית מרוחקת בזמן אמת.
בעזרת מרחב הזרימה אפשר לתקשר בין מקומות רחוקים בחלל בזמן אמת בניגוד לתפיסה הטוענת שמהירות האור היא המהירות המקסימלית לתנועה במרחב.
עקרונות

מרחב הזרימה הוא שילוב של מרחב התנועה ומרחב הזמן ("מרחב המקומות") והוא מורכב משלושה יסודות עיקריים:
תווך זרימה תקין.
פריטים המתאימים לזרימה בתווך זה.
הצמתים שדרכם מנווטת זרימה זו.
מרחב הזרימה מציג את הפעולה האנושית ואת האינטראקציה המתרחשת באופן דינמי ומבוצע מרחוק. הזרימה מתבצעת באמצעות טכנולוגיית תקשורת שמכילה זרימה רציפה של תקשורת רגישה לזמן, ושל צמתים של מערכות גלובליות (כנראה טכנולוגיות או מחשב). זרמי מידע אלה מחברים בין אנשים לקהילה קיברנטית מתמשכת, בזמן אמת, השונה מהכפר הגלובלי, שכן מקום הקבוצות בזמן הופך לחשוב יותר ממיקומם הגאוגרפי.
היסטוריה

הרעיון של מרחב הזרימה הועלה לראשונה על ידי הפילוסוף היווני הרקליטוס, אשר סיכם את הנושא וקרא לו πάντα ρεί (panta rei, "הכל זורם" ביוונית) שאמר שהכול זורם, שכל דבר כל הזמן עובר ממקום למקום. כמו שלא תיכנס לאותם מים בנהר פעמיים.
הנושא התחיל להיחקר בשנת 1996 על ידי הסוציולוג מנואל קסטלס אשר חקר את הנושא של אפשרות תקשורת בין אנשים מכל מקום שהוא בזמן אמת על ידי מעגלים חשמליים בחלל המרחב והזמן. הוא הוציא בנושא ספרים רבים.
כיום, אין עדויות לאנשים אשר ממשיכים לחקור את הנושא אך יש אנשים אשר מאמינים בו.
לקריאה נוספת

קסטל, מנואל, "מבוא לעידן המידע" של חברת המידע הקורא, פרנק וובסטר, ריימו בלום, ארקי קרוון, הארי מלן, קארל נורדנשטרנג ואנסיו פוסקרי, עורכים. לונדון וניו יורק: Routledge, 2004. עמ '138-49.
סטלדר, פליקס. הסטטוס של חפצים בתוך חלל הזרמים, Diss. אוניברסיטת טורונטו (2013). 13 בפברואר 2006. http://felix.openflows.org/html/objects_flows.
אנדרו באלנטיין וכריס .ל. סמית', אדריכלות במרחב הזרימה, רוטלדג', 2012
קלימטולוגיה

קְלִימָטוֹלוֹגְיָה הוא מדע העוסק באקלים וחוקר את התופעות והגורמים הקשורים בו. השדה המדעי המודרני הוא ענף של מדעי האטמוספירה ושל גאוגרפיה פיזית, שהיא אחד ממדעי כדור הארץ. הקלימטולוגיה מכילה אספקטים של אוקיינוגרפיה וביוגאוכימיה (אנ').
שיטת המחקר המרכזית שבה משתמשים קלימטולוגים היא ניתוח תצפיות ומודלים של חוקי הטבע שקובעים את האקלים. נושאי המחקר העיקריים הם השתנות אקלים, מנגנוני שינוי אקלים ושינוי האקלים המודרני.
מקור השם הוא במילה היוונית κλίμα‏, klima שפירושה מקום או אזור, כלומר חקר מזג האוויר באזור מסוים.
ראו גם

אקלים
מטאורולוגיה
סינופטיקה
מפה סינופטית
מזג אוויר
חיזוי מזג אוויר
מודלים לחיזוי מזג אוויר
אטמוספירת כדור הארץ
לחץ אטמוספירי
טמפרטורה
מפל הטמפרטורה באטמוספירה
משקעים
יציבות האוויר
זיהום אוויר
קרינת השמש
השירות המטאורולוגי הישראלי
קרחון ימי

הקרחון הימי B-15A, בתמונת לוויין מינואר 2005
פוטומונטז' המראה את היחס בין נפחי הקרחון הנמצאים משני צדי פני הים
קרחון ימי הוא גוש קרח ענק, שניתק מקרחון יבשתי או ממדף קרח וצף בים. דבר זה נגרם עקב האנומליה של המים, צפיפותו של הקרח קטנה משל המים הנוזליים, דבר המייחד את הקרחון במשקלו הקטן משל המים ומאפשר לו לא לשקוע בהם. בדרך כלל כתשיעית מהקרחון בולטת מעל פני המים, ושאר הקרחון נמצא עמוק מתחת לפני המים. מכיוון שרק קצהו גלוי לעין, קשה לשער את מלוא גודלו וצורתו של הקרחון.
התנגשות של ספינה בקרחון עלולה להיות גורלית מבחינתה של הספינה, ולכן קרחונים נחשבים לסיכון גבוה לכלי שיט. לצמצום סכנה זו נעשים מאמצים לאיתור מקומם של קרחונים, בפרט בצפון האוקיינוס האטלנטי.
האסון הנודע ביותר של טביעת אונייה עקב התנגשות בקרחון הוא טביעתה של האונייה "טיטניק" בהפלגת הבכורה שלה, ב-15 באפריל 1912.
קרחון B-15 הוא הקרחון הימי הגדול ביותר שתועד. שטחו המקורי היה כ-11,000 קמ"ר, כמחצית שטחה של ישראל. הקרחון ניתק ממדף הקרח רוס במרץ 2000 ונשבר לאחר מכן למספר קרחוני משנה שהגדול בהם היה קרחון B-15A ששטחו 3,100 קמ"ר.
ראו גם

קרחון יבשתי
גאומורפולוגיה קרחונית
כיפת קרח
שדה קרח
מדף קרח
הדום קרח