stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלכסנדר מיכאילוביץ' אורליקוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 במאי 1919 אודסה, ברית המועצות ברית המועצות
 פטירה:  2 במרץ 1945 (בגיל 25) ברלין
 מקום קבורה:  פומרניה המערבית 
 מדינה:  ברית המועצות 
 השתייכות:  הצבא האדום הצבא האדום
 תקופת הפעילות:  1939–1945 (כ־6 שנים)
 דרגה:  לוטננט בכיר
 תפקידים בשירות
 מפקד פלוגת טנקים "T-34"
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 2 עיטורי הכוכב האדום (25.01.1944; 31.07.1944   גיבור ברית המועצות (27.02.1945)   עיטור כוכב הזהב   עיטור לנין
 תפקידים אזרחיים
 מסגר
 הנצחה
 דיוקן ולוח זיכרון על קיר בית הספר בו למד באודסה (הוסרו עד 1995)   בית הספר בו למד וסמטה לידו נקראו על שמו   בבית הספר בו למד הוקמה "ברית של אורליקובצי" לתלמידים מחוננים שפגישותיו נערכו עם אמו סופיה כל עוד הייתה בחיים
 
אלכסנדר מיכאילוביץ' (אנשל מויסייביץ') אוֹרְלִיקוֹב (ברוסית: Александр Михайлович (Аншель Моисеевич)Орликов; ‏5 במאי 1919 – 2 במרץ 1945) היה יהודי סובייטי, שעוטר כגיבור ברית המועצות על פועלו כמפקד פלוגת טנקים של הצבא האדום במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה

נולד בעיר אודסה במשפחת פועלים יהודים בזמן מלחמת האזרחים ברוסיה. סיים בית ספר עם תקופת לימוד שבע שנים בעיר ובהמשך בית ספר מקצועי. עבד כמסגר במפעל לבניית מכונות בעיר.
ב-1939 התגייס משם לצבא האדום שם נרשם במסמכים כרוסי. ביוני 1941 לפי אחד המקורות הגיע לחזית מלחמת העולם השנייה והשתתף בהגנת קייב. לפי מקור אחר, התחיל את המלחמה בחזית קרליה והמשיך להילחם בה עד 1 בינואר 1942. נפצע ב-23 בפברואר 1943. לאחר השיקום סיים את מכללת הטנקים של עיר פושקין ששכן אז בעיר ריבינסק. באותה השנה הצטרף למפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות.
במסגרת החזית האוקראינית הראשונה ב-25 בינואר 1944 עם יחידת טנקים הצליח לכבוש את הכפר אוחמאטוב, נפצע קלות ועל הפעולה הזו עוטר בעיטור "הכוכב האדום" הראשון.
ב-30 ביולי בקרב במהלך חציית ויסלה החליף מפקד הפלוגה שנפצע וקידם את צליחת ויסלה. בהמשך בקרב ליד פאקשיווניץ התקדם וחסם צליחה נגדית של וורמאכט ליד עיירת טרנובז'ג ועל הפעולות הללו עוטר בעיטור "הכוכב האדום" השני.
בקרבות בין 14 ל-21 בינואר 1945 פלוגת הטנקים בגדוד הטנקים מס' 3 של חטיבת הטנקים מס' 44 בגיס טנקים המעוטר מס' 11 בארמיית המשמר המשוריינת הראשונה של החזית הבלארוסית הראשונה בפיקודו פרצה את ההגנה של וורמאכט על נהר פיליצה מצידו הדרומי ולאחר שגילתה כי הגשרים עליו פוצצו ביצע עם הפלוגתו צליחת הנהר במקום רדוד ועזרו להשתלט על המאחז שהוקם קודם לכן. בהמשך פרץ ראשון לעיירה לונטשיץ. על כך בפקודת הנשיאות ברית המועצות הוחלט להעניק לו עיטור "גיבור ברית המועצות" ב-27 בפברואר 1945, עיטור כוכב הזהב ועיטור לנין. נפצע ב-21 בינואר בהמשך הקרבות והובל לבית חולים שדה.
נפטר ב-2 במרץ 1945. נקבר בסטארגארד בקבר מס' 55.
הערות שוליים

↑  מגזין "לחיים", מאי 1999 (רוסית)
↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית)
↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית)
↑  דף על שמו באתר "גיבורי המדינה" (רוסית)
↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית)
↑  אירמה אוליצקאיה, "מציאות שנולדה מאגדה", בפורטל עיתונאי אירואסיאתי "מגאליט" (רוסית)
↑  סיפור על סיבת הענקת לו עיטור "גיבור ברית המועצות"
↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית)
↑  מידע מדף על המכללה באתר "חזית הטנקים 1939 - 1945: הכל על הטנקים והצוותים שלהם במלחמת העולם השנייה (רוסית)
↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית)
↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית)
↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית)
↑  מידע עליו בבסיס הנתונים של פצועים והרוגים של הצבא האדום במלחמת העולם השנייה "ממוריאל" (רוסית)
אלכסנדר מילר

| --- | --- |
אלכסנדר מילר, 2001
אלכסנדר מילר, 2001
 לידה:  20 באפריל 1927 בזל, שווייץ 
 פטירה:  9 בינואר 2023 (בגיל 95) ציריך, שווייץ 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  שווייץ
 מקום לימודים:  המכון הטכנולוגי של ציריך 
 מוסדות:  אוניברסיטת ציריך  IBM Research – Zurich 
 תלמידי דוקטורט:  יוהנס גאורג בדנורץ 
 פרסים והוקרה:  EPS Europhysics Prize (1988)  פרס ג'יימס מק'גרודי לחומרים חדשים (1988)  מדליית הזהב של מועצת המחקר הלאומית של ספרד (1989)  פרס דני היינמן (1987)  פרס מרסל בנואה (1986)  Robert Wichard Pohl Prize (1987)  פרס נובל לפיזיקה (1987)  מדליית וילהלם אקסנר (1987)  פרס על שם פריץ לונדון (1987)  עמית IBM 
 מספר צאצאים:  2 
 הערות:  יהודי
 תרומות עיקריות
 גילויים בתחום מוליכות-על בטמפרטורות גבוהות
 
קארל אלכסנדר מילר (בגרמנית: Karl Alexander Müller; 20 באפריל 1927 –  9 בינואר 2023) היה פיזיקאי שווייצרי ממוצא יהודי. חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1987, ביחד עם יוהנס גאורג בדנורץ, על גילוי מוליכי על בטמפרטורה גבוהה.
ביוגרפיה

מילר נולד בבזל לאירמה לבית פייגנבאום ולפאול מילר.
בהיותו תינוק עברה משפחתו לזלצבורג, שם למד אביו מוזיקה. אמו עברה עמו לבית הוריה בעיירה דורנאך הסמוכה לבזל. מאוחר יותר עברו ללוגאנו, שם למד לדבר איטלקית שוטפת. אמו נפטרה כשהיה בן 11.
קיבל את התואר הראשון מהמכון הטכנולוגי של ציריך, שם גם הציג את הדוקטורט שלו בשנת 1957. שימש כפרופסור באוניברסיטת ציריך. במקביל, ניהל מחלקת מחקר ב-י.ב.מ. בציריך וקיבל תואר "עמית IBM". קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ז'נבה ומאוניברסיטת פאביה.
חקר את אפקט הול בבדיל. בי.ב.מ. התמקד בחקר SrTiO3 (סטרונציום טיטנאט) ומבני פרובסקיט דומים.
במסגרת מחקרו בתחום מוליכות-על בטמפרטורות גבוהות, השיג יחד עם יוהנס גאורג בדנורץ הישגים במוליכות-על.
ב-1983 בדנורץ ומילר החלו לחקור באופן שיטתי את התכונות החשמליות של חומרים קרמיים המבוססים על תחמוצות של מתכות מעבר, וב-1986, הם הצליחו לגלות מוליך על (LaBaCuO) שהטמפרטורה הקריטית שלו להולכת-על היא 35 מעלות קלוין, 12 מעלות יותר מהשיא הקודם של הולכת על. הגילוי הזה הוביל למחקרים נוספים של הולכת על בטמפרטורה גבוהה על חומרים נחושתיים עם מבנים דומים ל-LaBaCuO, במהרה גילו תרכובות כמו BiSrCaCuO שהטמפרטורה הקריטית עבורו היא 107 מעלות קלוין ו-YBaCuO שעבורו הטמפרטורה הקריטית היא 92 מעלות קלוין.
בשנת 1987 גאורג בדנורץ ואלכסנדר מילר זכו ביחד בפרס נובל לפיזיקה "על פריצת הדרך החשובה בגילוי מוליכות על בחומרים קרמיים".
מילר התחתן עם אנגבורג מרי לואיז וינקלר. לשניים נולדו בן ובת.
אליפות העולם בשחמט 1969

אליפות העולם בשחמט 1969 הייתה תחרות לקביעת אלוף העולם בשחמט, שאורגנה על ידי פיד"ה. השלב הסופי בו נפגשו אלוף העולם טיגראן פטרוסיאן ובוריס ספסקי החל ב-14 באפריל והסתיים ב-17 ביוני 1969, בניצחון של בוריס ספסקי.
רקע

בהתאם למתכונת שאושרה על ידי פיד"ה האליפות התקיימה במספר שלבים. בשלב הראשון התקיימו תחרויות אזוריות. בסיום שלב זה התקיימה בסוסה תחרות בין-אזורית בהשתתפות 23 שחמטאים. לאחר הסיבוב ה-10 הוביל בובי פישר את התחרות עם שבעה ניצחונות ושלוש תוצאות תיקו, אך הוא נטש אותה לאחר ויכוח עם המארגנים, וכל המשחקים בהשתתפותו בוטלו. השישה הראשונים העפילו לשלב השלישי שנערך בשיטת פלייאוף. לשחמטאים אלו הצטרפו בוריס ספסקי, שהפסיד בדו-קרב של אליפות העולם בשחמט 1966 ומיכאל טל.
למנצח התחרות הייתה זכות לשחק בדו-קרב נגד אלוף העולם המכהן. אם הדו-קרב היה מסתיים בתיקו, טיגראן פטרוסיאן היה נותר אלוף העולם.
מפגשי המועמדים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | רבע גמר | רבע גמר |  |  | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |
:  
|  | יוני 1968- סוחומי | יוני 1968- סוחומי |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  | יוני 1968- סוחומי | יוני 1968- סוחומי |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  ברית המועצות בוריס ספסקי |  ½5 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  ברית המועצות בוריס ספסקי |  ½5 |   |   | יולי 1968 - מלמה | יולי 1968 - מלמה |   |   |  |  |
|  |  ברית המועצות יפים גלר |  ½2 |   |   | יולי 1968 - מלמה | יולי 1968 - מלמה |   |   |  |  |
|  |  ברית המועצות יפים גלר |  ½2 |   |   |  ברית המועצות בוריס ספסקי |  ½5 |   |   |  |  |
|  | מאי 1968 - פורץ' | מאי 1968 - פורץ' |   |   |  ברית המועצות בוריס ספסקי |  ½5 |   |   |  |  |
|  | מאי 1968 - פורץ' | מאי 1968 - פורץ' |   |   |  דנמרק בנט לארסן |  ½2 |   |   |  |  |
|  |  הונגריה לאיוש פורטיש |   ½4 |   |   |  דנמרק בנט לארסן |  ½2 |   |   |  |  |
|  |  הונגריה לאיוש פורטיש |   ½4 |   |   |  |  |   |   | ספטמבר 1968 - קייב | ספטמבר 1968 - קייב |
|  |  דנמרק בנט לארסן |   ½5 |   |   |  |  |   |   | ספטמבר 1968 - קייב | ספטמבר 1968 - קייב |
|  |  דנמרק בנט לארסן |   ½5 |   |   |  |  |   |   |  ברית המועצות בוריס ספסקי |  ½6 |
|  | אפריל/מאי 1968- בלד | אפריל/מאי 1968- בלד |   |   |  |  |   |   |  ברית המועצות בוריס ספסקי |  ½6 |
|  | אפריל/מאי 1968- בלד | אפריל/מאי 1968- בלד |   |   |  |  |   |   |  ברית המועצות ויקטור קורצ'נוי |  ½3 |
|  |  יוגוסלביה סבטוזר גליגוריץ' |   ½3 |   |   |  |  |   |   |  ברית המועצות ויקטור קורצ'נוי |  ½3 |
|  |  יוגוסלביה סבטוזר גליגוריץ' |   ½3 |   |   | יוני/יולי 1968 - מוסקבה | יוני/יולי 1968 - מוסקבה |   |   |  |  |
|  |  ברית המועצות מיכאל טל |  ½5 |   |   | יוני/יולי 1968 - מוסקבה | יוני/יולי 1968 - מוסקבה |   |   |  |  |
|  |  ברית המועצות מיכאל טל |  ½5 |   |   |  ברית המועצות מיכאל טל |  ½4 |   |   |  |  |
|  | מאי 1968 - אמסטרדם | מאי 1968 - אמסטרדם |   |   |  ברית המועצות מיכאל טל |  ½4 |   |   |  |  |
|  | מאי 1968 - אמסטרדם | מאי 1968 - אמסטרדם |   |   |  ברית המועצות ויקטור קורצ'נוי |  ½5 |   |   |  |  |
|  |  ארצות הברית שמואל רשבסקי |   ½2 |   |   |  ברית המועצות ויקטור קורצ'נוי |  ½5 |   |   |  |  |
|  |  ארצות הברית שמואל רשבסקי |   ½2 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  ברית המועצות ויקטור קורצ'נוי |  ½5 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  ברית המועצות ויקטור קורצ'נוי |  ½5 |   |   |  |  |   |   |  |  |
דו-קרב על האליפות

הדו-קרב התקיים במהלך 14 באפריל - 17 ביוני 1969 במוסקבה. הוא היה אמור לכלול 24 משחקים לכל היותר, אך בפועל הסתיים לאחר משחק מס' 23.
|  | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ברית המועצות בוריס ספסקי | 0 | ½ | ½ | 1 | 1 | ½ | ½ | 1 | ½ | 0 | 0 | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | 1 | ½ | 1 | 0 | 1 | ½ | ½ | ½12  |
| ברית המועצות טיגראן פטרוסיאן | 1 | ½ | ½ | 0 | 0 | ½ | ½ | 0 | ½ | 1 | 1 | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | 0 | ½ | 0 | 1 | 0 | ½ | ½ | ½10 |
דה רוטס

| --- | --- |

 מקום הקמה:  פילדלפיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1987 
 סוגה:  רוק אלטרנטיבי, היפ הופ אלטרנטיבי, ג'אז ראפ, ג'אז, היפ הופ תודעתי, מוזיקת נשמה פרוגרסיבית, נאו סול, מוזיקת נשמה, פאנק, רוק, מוזיקת היפ הופ, ראפ פרוגרסיבי 
 חברת תקליטים:  גפן רקורדס, אינטרסקופ גפן A&M, יוניברסל מיוזיק גרופ, דאף ג'אם, MCA רקורדס, DGC רקורדס, אינטרסקופ רקורדס, דה איילנד דף ג'אם מיוזיק גרופ 
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי להופעת ראפ על ידי צמד או קבוצה (1999)  פרס NAACP Image לאלבום (2011)  פרס גראמי להופעת R&B מסורתית הטובה ביותר (2010)  פרס גראמי לאלבום רית'ם אנד בלוז (2010)  פרס NAACP Image לצמד או קבוצה (2011) 
 www.theroots.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 קווסטלאב בלאק ת'אוט Hub 
 
דה רוטס (באנגלית: The Roots) היא להקת היפ הופ אמריקאית, אשר הוקמה ב-1987 על ידי טאריק "בלאק ת'אוט" טרוטר ואמיר "קווסטלאב" תומפסון בפילדלפיה.
היסטוריה

דה רוטס החלו להופיע בשנת 1989 בתור "דה סקוור רוטס", והיו חברים בה הראפר בלאק ת'אוט והמתופף קווסט לאב. בשנת 1991, הראפר מאליק בי והבסיסט לאונרד האברד הצטרפו ללהקה. במהלך ההיסטוריה של הלהקה, קווסטלאב ובלאק ת'אוט נשארו בה תמיד, תוך שלאורך השנים התחלפו הנגנים שלהם.
בשנת 1993 הוציאה הלהקה את אלבום הבכורה שלה, Organix, באופן עצמאי, וחתמה באותה השנה בחברת התקליטים DGC רקורדס (לימים MCA רקורדס). ב-1995 הוציאה הלהקה את אלבום האולפן השני שלה, והאלבום המסחרי הראשון, Do You Want More?!!!??!‎, אלבום שהיה ייחודי בהיפ הופ, תוך שלא השתמש בדגימות, וזכה לאהדה יותר בקרב חובבי הרוק האלטרנטיבי מאשר חובבי ההיפ הופ. האלבום הגיע בשיאו למקום ה-104 במצעד הבילבורד 200.
בשנת 1996 הוציאו את אלבומם השלישי, Illadelph Halflife, שהגיע למקום ה-21 במצעד הבילבורד 200. ב-1999, הוציאו את אלבומם הבא, Things Fall Apart, שהיה להצלחתם הגדולה ביותר. האלבום הגיע למקום הרביעי במצעד הבילבורד 200 והגיע למעמד זהב בארצות הברית. מתוך האלבום יצא הסינגל "You Got Me", שהגיע בשיאו למקום ה-39 במצעד הבילבורד הוט 100 ולמקום ה-19 במצעד שירי הראפ. בשנת 2000, השיר אף זכה בפרס גראמי בקטגוריית "ביצוע הראפ הטוב ביותר של צמד/להקה", תוך שהאלבום עצמו הועמד לקטגוריית "אלבום הראפ הטוב ביותר".
בשנת 2002 הוציאו דה רוטס את האלבום Phrenology, שהגיע למקום ה-28 במצעד הבילבורד 200. מתוך האלבום יצאו הסינגלים "Break You Off" ו-"The Seed (2.0)". הראשון הגיע למקום ה-99 במצעד הבילבורד הוט 100.
ב-2004 הוציאו את אלבומם השישי, The Tipping Point, שזכה לשבחים ממבקרי המוזיקה והגיע למקום הרביעי בבילבורד 200. בשנת 2006 עזבה הלהקה את חברת גפן רקורדס וחתמה בחברת התקליטים דאף ג'אם. באותה השנה, הוציאה תחת החברה את האלבום Game Theory, שהגיע היישר אל המקום התשיעי במצעד הבילבורד 200 ומכר 61,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו. ב-2008 הוציאו את האלבום Rising Down, שזכה גם הוא להצלחה והגיע למקום השישי במצעד, עם 54,000 עותקים בשבוע הראשון.
ב-2009 הפכה הלהקה ללהקת הבית של התוכנית לייט נייט של ג'ימי פאלון. ב-2010 הוציאו את האלבום How I Got Over שהכיל בתוכו השפעות של אינדי רוק, נשמה, פאנק, גוספל ונאו סול. האלבום מכר 51,000 עותקים בשבוע הראשון והגיע למקום השישי במצעד הבילבורד 200.
ב-2011 הוציאו יחד עם הזמר ג'ון לג'נד את האלבום המשותף Wake Up!‎, שזכה להצלחה מסחרית ושבחים רבים, ואף זכה בפרס גראמי בקטגוריית "אלבום ה-R&B הטוב ביותר". השיר "Hang On in There" מתוך האלבום זכה בקטגוריית "ביצוע ה-R&B העממי הטוב ביותר". באותו הטקס, How I Got Over הועמד לקטגוריית "אלבום הראפ הטוב ביותר". בשנה זו הוציאה הלהקה את האלבום Undun.
ב-2014 הוציאה הלהקה את אלבומה ה-11, ...And Then You Shoot Your Cousin.
באוגוסט 2024, ארגון "WhyHunger", שפועל למען סיום הרעב בעולם, הודיעו על קיום המופע השנתי השני שלהם בשם "Amplified: Annual Hungerthon Kickoff Concert". המופע יתקיים ב-15 באוקטובר 2024 בניו יורק ודה רוטס והגיטריסטית גרייס באוורס עם להקתה Hodge Podge צפויים להוביל את המופע, כחלק ממסע ההתרמות של WhyHunger.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

1993: Organix
1995: Do You Want More?!!!??!‎
1996: Illadelph Halflife
1999: Things Fall Apart
2002: Phrenology
2004: The Tipping Point
2006: Game Theory
2008: Rising Down
2010: How I Got Over
2010: Wake Up!‎ (עם ג'ון לג'נד)
2011: Betty Wright: The Movie (עם בלי רייט)
2011: Undun
2013: Wise Up Ghost (עם אלביס קוסטלו)
2014: ...And Then You Shoot Your Cousin
דיסקוגרפיה > אלבומי אוסף

2005: Home Grown! The Beginners Guide to Understanding The Roots, Vol. 1
2005: Home Grown! The Beginners Guide to Understanding The Roots, Vol. 2
דיסקוגרפיה > אלבומי הופעה

1999: The Roots Come Alive
2003: Nagoya Blue Note: Live In Japan – September 7, 2004
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

1994: From the Ground Up
1999: The Legendary
הערות שוליים

↑  "The Roots". Bonaroo. נבדק ב-16 ביוני 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "The Roots > Charts & Awards > Billboard Albums". AllMusic. נבדק ב-16 ביוני 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Gold & Platinum: The Roots". RIAA. נבדק ב-16 ביוני 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Roots > Charts & Awards > Billboard Singles". Allmusic. Rovi Corporation. נבדק ב-16 ביוני 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nolan, Hamilton (17 בנובמבר 2008). "The Roots To Be Jimmy Fallon's Band; We Are Old And Sad". Gawker. נבדק ב-27 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Vozick-Levinson, Simon. Review: How I Got Over. Entertainment Weekly. Retrieved on June 19, 2010.
↑  Pareles, Jon (21 ביוני 2010). "The Roots 'How I Got Over' (Def Jam)". הניו יורק טיימס. נבדק ב-21 ביוני 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Caulfield, Keith. Eminem's Huge 'Recovery' Leads Big Week On Billboard 200. Billboard. Retrieved on June 30, 2010.
↑  Caulfield, Keith (September 29, 2010). Zac Brown Band Bows At No. 1 on Billboard 200. Billboard. Retrieved on 2010-09-30.
↑  Jacobs, Allen (October 10, 2010). Hip Hop Album Sales: The Week Ending 10/3/2010 (אורכב 08.10.2010 בארכיון Wayback Machine). HipHopDX. Retrieved on 2010-10-09.
↑  Grammy.com - Past Winners
↑  Thania Garcia, The Roots and Grace Bowers to Headline WhyHunger’s Amplified Concert, Variety, ‏2024-08-29 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007325237505171  BIBSYS: 6021800  BnF: cb139681477 (data)  GND: 10297159-6  ISNI: 0000 0001 2348 3285  LCCN: no98062493  MusicBrainz: 80b3cf5e-18fe-4c59-98c7-e5bb87210710  NKC: xx0035518  SUDOC: 087450712  VIAF: 155086809   WorldCat (עם VIAF): 155086809
דיוויזיית הפאנצר הרביעית (ורמאכט)

| --- | --- |
סמל הדיוויזיה
סמל הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:  ורמאכט ורמאכט
 סוג:  שריון
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  10 בנובמבר 1938 – 8 במאי 1945 (6 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  ראו בהמשך
דיוויזיית הפאנצר הרביעית הייתה דיוויזיה משוריינת של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה נחשבה לאחת מיחידות השריון האיכותיות והמנוסות בצבא גרמניה הנאצית והיא שירתה לאורך המלחמה במספר מערכות עיקריות, בהן המערכה בפולין, המערכה על צרפת, הקרב על יוון, המערכות בחזית המזרחית והמערכות בחזית המערבית.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-10 בנובמבר 1938, יחד עם דיוויזיית הפאנצר ה-5, והועמדה תחת פיקוד גאורג-הנס ריינהרדט. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה לחמה הדיוויזיה במהלך המערכה בפולין כחלק מהקורפוס הממונע ה-16 במסגרת הארמייה העשירית. על אף שכשלה בתחילה, בקרב בעיירה מורקה, ב-1 בספטמבר 1939, ועוכבה על ידי הכוחות הפולנים מבלי שהצליחה לפרוץ את קווי ההגנה, היו אנשיה בין הראשונים שפרצו את הגנת ורשה, והביאו לנסיגת הכוחות הפולנים אל מחוץ לוורשה.
ב-11 בפברואר 1940 מונה לודוויג פון רדלמייר למפקד הדיוויזיה. במהלך המערכה על צרפת לחם פון רדלמייר עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-16 במסגרת הארמייה השישית, והשתתף עימה בקרב ז'מבלו. ב-8 ביוני 1940 במהלך המערכה על צרפת פרש פון רדלמייר מתפקידו, ויוהאן יואכים שטפר מונה במקומו למפקד הדיוויזיה, ופיקד עליה במהלך מבצע מקרה אדום, כחלק מהקורפוס הממונע ה-16 במסגרת הארמייה השישית. ב-1 בספטמבר 1940 מונה הנס פון בוינבורג-לנגספלד למפקד הדיוויזיה, וב-8 בספטמבר 1940 מונה ויליבאלד פון לנגרמן אונד ארלנקאמף למפקד הדיוויזיה.
במהלך המערכה בבלקן הייתה הדיוויזיה בעתודת ה-OKH, והשתתפה במהלך הקרב על יוון. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-24 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה. במהלך הקרב על מוסקבה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-24 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, וספגה אבדות כבדות במהלך הקרב על טולה. ב-24 בדצמבר 1941 מונה דיטריך פון זאוקן למפקד הדיוויזיה, ולחם עימה בבלימת מתקפת הנגד הרוסית כחלק מהקורפוסים ה-24 וה-53 לסירוגין במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה. ב-2 בינואר 1942 פרש פון זאוקן מתפקידו עקב מחלה, ופון לנגרמן חזר לפקד על הקורפוס. ב-6 בינואר 1942 מונה היינריך אברבאך למפקד הדיוויזיה, שהייתה חלק מהקורפוס ה-53 ולאחר מכן חלק מהקורפוסים הממונעים ה-24 וה-47 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה. ב-1 במרץ 1942 פרש אברבאך מתפקידו לחופשה קצרה, וב-4 באפריל 1942 מונה אברבאך שוב למפקד הדיוויזיה. ב-14 בנובמבר 1942 מונה אריך שניידר למפקד הדיוויזיה, וב-31 במאי 1943 מונה דיטריך פון זאוקן שוב למפקד הדיוויזיה, שהייתה חלק מקורפוס הפאנצר ה-47 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, ולאחר מכן השתתף עימה בקרב קורסק כעתודת הארמייה התשיעית, ובספטמבר הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד קורפוס הפאנצר ה-56 במסגרת הארמייה השנייה. ב-15 בינואר 1944 פרש פון זאוקן לחופשה קצרה, וב-5 בפברואר 1944 מונה פון זאוקן שוב למפקד הדיוויזיה, שהייתה חלק מקורפוס הפאנצר ה-56 ולאחר מכן חלק מקורפוס הפאנצר ה-41 במסגרת הארמייה התשיעית. באפריל הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד קורפוס הפאנצר ה-56 במסגרת הארמייה השנייה, ובמאי הועברה הדיוויזיה לקבוצת ארמיות דרום אוקראינה כעתודת ארמיית הפאנצר הרביעית. ב-1 במאי 1944 מונה קלמנס בצל למפקד הדיוויזיה, ופיקד עליה במהלך הקרבות בבלארוס ובקורלנד. בפברואר 1945 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה השנייה בפרוסיה המזרחית, וב-27 במרץ 1945 מונה ארנסט-וילהלם הופמן למפקד הדיוויזיה, שפיקד עליה עד סוף המלחמה.
מבנה

1939:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  רגימנט השריון ה-35  רגימנט השריון ה-36  רגימנט הארטילריה ה-103 |  |  |  |  רגימנט הרובאים ה-12  גדוד הסיור ה-7  גדוד אופנועים ה-49 |  |  |  |  גדוד הנדסה קרבית ה-79  גדוד קשר ה-79 |  |
1943:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  רגימנט השריון ה-35  רגימנט הארטילריה ה-103  גדוד נגד טנקים ה-49 |  |  |  |  רגימנט הפאנצרגרנדיר ה-12  גדוד נגד מטוסים ה-290 |  |  |  |  רגימנט הפאנצרגרנדיר ה-33  גדוד הנדסה קרבית ה-79  גדוד קשר ה-79 |  |
סמל הדיוויזיה לאורך השנים:
‏1939
‏1940, 1943-45
‏1942
‏קרב קורסק
מפקדים

גאורג-הנס ריינהרדט (10 בנובמבר 1938 - 5 בפברואר 1940)
לודוויג פון רדלמייר (5 בפברואר 1940 - 8 ביוני 1940)
יוהאן יואכים שטפר (8 ביוני 1940 - 24 ביולי 1940)
הנס פון בוינבורג-לנגספלד (24 ביולי 1940 - 8 בספטמבר 1940)
ויליבאלד פון לנגרמן אונד ארלנקאמף (8 בספטמבר 1940 - 27 בדצמבר 1941)
דיטריך פון זאוקן (27 בדצמבר 1941 - 2 בינואר 1942)
ויליבאלד פון לנגרמן אונד ארלנקאמף (2 בינואר 1942 - 6 בינואר 1942)
היינריך אברבאך (6 בינואר 1942 - 2 במרץ 1942)
אוטו היידקמפר (2 במרץ 1942 - 4 באפריל 1942)
היינריך אברבאך (4 באפריל 1942 - 14 בנובמבר 1942)
אריך שניידר (14 בנובמבר 1942 - 31 במאי 1943)
דיטריך פון זאוקן (31 במאי 1943 - 21 בינואר 1944)
הנס יונק (21 בינואר 1944 - 7 בפברואר 1944)
דיטריך פון זאוקן (7 בפברואר 1944 - 1 במאי 1944)
קלמנס בצל (1 במאי 1944 - 27 במרץ 1945)
ארנסט-וילהלם הופמן (27 במרץ 1945 - 8 במאי 1945)
לקריאה נוספת

Martin Windrow, The Panzer Divisions, UK: Osprey Publishing, 1972.
מבנה דיוויזיות השריון הגרמניות במהלך המערכה בפולין.
דיוויזיית הפאנצר התשיעית (ורמאכט)

| --- | --- |
סמל הדיוויזיה
סמל הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:  ורמאכט ורמאכט
 סוג:  שריון
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  10 בנובמבר 1938 – 18 באפריל 1945 (6 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  ראו בהמשך
דיוויזיית הפאנצר התשיעית הייתה דיוויזיה משוריינת של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה נחשבה לאחת מיחידות השריון האיכותיות והמנוסות בצבא גרמניה הנאצית והיא שירתה לאורך המלחמה במספר מערכות עיקריות, בהן המערכה בפולין, המערכה על צרפת, והמערכות בחזית המזרחית.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-10 בנובמבר 1938 כדיוויזיה קלה, בשם הדיוויזיה הקלה הרביעית, על בסיס הדיוויזיה הממונעת בצבא האוסטרי, והועמדה תחת פיקוד אלפרד פון הוביקי. הדיוויזיה לחמה במהלך המערכה בפולין כחלק מהקורפוס ה-18 במסגרת הארמייה ה-14, וכהפקת לקחים מהמערכה, הוסבה הדיוויזיה ב-3 בינואר 1940 לדיוויזיית פאנצר, יחד עם הדיוויזיות הקלות ה-1, ה-2, וה-3. במהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה ה-18 בהולנד, ובשלב השני כחלק מהקורפוס הממונע ה-14 במסגרת קבוצת הפאנצר קלייסט. במהלך המערכה בבלקן לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-40 במסגרת הארמייה ה-12, והובילה את הארמייה בקרבות ביוגוסלביה וביוון. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-14 במסגרת ארמיית הפאנצר הראשונה, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחמה כחלק מהקורפוס הממונע ה-48 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, ולאחר מכן במסגרת הארמייה השנייה. לאחר מכן נשארה הדיוויזיה בזירה המרכזית, ואף השתתפה בקרב רז'ב השני.
ביולי 1943 לחמה הדיוויזיה בקרב קורסק כחלק מקורפוס הפאנצר ה-47 במסגרת הארמייה התשיעית, וספגה במהלכו אבדות כבדות. לאחר מכן הועברה הדיוויזיה לזירה הדרומית, והשתתפה בקרב דנייפר כחלק מהארמייה השישית וארמיית הפאנצר הראשונה לסירוגין.
באביב 1944 הועברה הדיוויזיה לחזית המערבית, שם השתתפה בקרב פאלז, ולאחר מכן בקרבות בבלגיה. בדצמבר 1944 לחמה הדיוויזיה בקרב על הבליטה, כחלק מקורפוס הפאנצר ה-47 במסגרת ארמיית הפאנצר החמישית, ואף השתתפה במצור על בסטון. בהמשך לחמה הדיוויזיה בקרבות בגרמניה, ואף כותרה בכיס הרוהר, שם נכנעה ב-18 באפריל 1945.
מפקדים > הדיוויזיה הקלה הרביעית

אלפרד פון הוביקי (10 בנובמבר 1938 - 3 בינואר 1940)
מפקדים > דיוויזיית הפאנצר התשיעית

אלפרד פון הוביקי (3 בינואר 1940 - 14 באפריל 1942)
יוהנס בסלר (14 באפריל 1942 - 26 ביולי 1942)
היינריך-הרמן פון הילזן (26 ביולי 1942 - 3 באוגוסט 1942)
ולטר שלר (3 באוגוסט 1942 - 21 ביולי 1943)
ארווין יולאסה (21 ביולי 1943 - 20 באוקטובר 1943)
יוהנס שולץ (20 באוקטובר 1943 - 27 בנובמבר 1943)
מקס שפרלינג (27 בנובמבר 1943 - 28 בנובמבר 1943)
ארווין יולאסה (28 בנובמבר 1943 - 10 באוגוסט 1944)
מקס שפרלינג (10 באוגוסט 1944 - 2 בספטמבר 1944)
גרהרד מילר (2 בספטמבר 1944 - 16 בספטמבר 1944)
הרלד פון אלפרפלד (16 בספטמבר 1944 - 28 בדצמבר 1944)
פרידריך פון מלנתין (28 בדצמבר 1944 - פברואר 1945)
הרלד פון אלפרפלד (פברואר 1945 - 6 במרץ 1945)
הלמוט צולנקופף (6 במרץ 1945 - 18 באפריל 1945)
לקריאה נוספת

Martin Windrow, The Panzer Divisions, UK: Osprey Publishing, 1972.
אנתוני קולינס

| --- | --- |

 לידה:  21 ביוני 1676 הסטון (אנ'), חלק מרובע האונסלו של לונדון
 פטירה:  13 בדצמבר 1729 (בגיל 53) לונדון
 מדינה:  בריטניה הגדולה
 פעילות בולטת:  אחד התומכים הראשונים של הדאיזם בבריטניה
 השכלה:  איטון קולג'  קינגס קולג' 
 השקפה דתית:  דאיזם
 
אַנְתוֹנִי קוֹלִינְס (באנגלית: Anthony Collins‏; 21 ביוני 1676 – 13 בדצמבר 1729) היה פילוסוף ומסאי אנגלי, בולט בהיותו אחד התומכים הראשונים בדאיזם בבריטניה הגדולה.