stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לואיז שץ

| --- | --- |

 לידה:  1916 ונקובר, קנדה 
 פטירה:  1997 (בגיל 81 בערך) ירושלים 
 שם לידה:  Louise Burton McClure 
 לאום:  ישראלית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי 
 בן או בת זוג:  בצלאל שץ 
 
לואיז שץ (1916 – 1997) הייתה ציירת ישראלית.
ביוגרפיה

לואיז (מקלור) שץ נולדה ב-1916 בוונקובר, קנדה. בגיל שלוש עברה עם משפחתה למינסוטה, ארצות הברית. אביה, במאי תיאטרון, השתלב בבוהמה המקומית ובילה בסיבובי הופעות באמריקה. ב-1939 היא סיימה תואר שני באמנות באוניברסיטת קליפורניה שם רכשה את מיומנותה בצבעי מים.
בזמן מלחמת העולם השנייה היא עבדה לפרנסתה כשרטטת של בוני הספינות במפרץ סן פרנסיסקו שם הכירה את בעלה לימים בצלאל שץ. לאחר שנות המלחמה עבדה לואיז בקבוצת האמנים "שבעה מקליפורניה". שם יצרה הדפסים ומתווים לבדים. בצלאל שץ ולואיז חיו בסן פרנסיסקו בשכנות עם אמנים ויוצרים רבים, בהם גם הסופר הנרי מילר, שהפך מאוחר יותר לבעלה של איב, אחותה של לואיז. הנרי מילר, שהתחבר אדוקות עם לואיז ובצלאל באותה תקופה הגדיר אותה כ"שקופה, חמקנית, חולמנית, עורגת, צלולה כפעמון וברורה כקורי עכביש נוצצים...".
בצלאל ולואיז נישאו ב-1948 ועברו לישראל ב-1951, שם ייסדו את הסדנה לאמנות שימושית "יעד" יחד עם זהרה שץ ואמנים נוספים. מטרת הסדנה הייתה לייצר ולסחור באומנות שימושית שתהווה מעין תחליף למזכרות בסגנון המוסד "בצלאל". הם חיו בירושלים בבית שץ ובביתם בעין הוד שתכנן האדריכל דוד רזניק. גם בעין הוד השתייך הזוג בצלאל ולואיז לקהילת האמנים המקומית. למרות עדינותה, שקיפותה ורגישותה הייתה לואיז מעורבת מאוד בקהילה, וזאת בעיקר בזכות לשכנם וחברם מרסל ינקו, שהוביל את רעיון "כפר האמנים – עין הוד". אך בניגוד לבעלה בצלאל שץ, חיבקה הביקורת הישראלית את לואיז והרעיפה עליה שבחים. "לואיז שץ שייכת לסוג הנדיר של ציירים שסגנונם נובע רק מתכנותיהם הנפשיות. טכניקה מושלמת ומועודנת להפליא עומדת לרשותה..." (מרים טל, מעריב). על אף השתייכותה של לואיז למשפחת שץ, ולמרכז חיי האמנות בארץ של אותה תקופה, היא שמרה על פרטיותה ומיעטה להתראיין.
את נופי הארץ, הטבעיים והפתוחים וכן העירוניים והמקומיים, שהכירו לה בצלאל וזהרה בטיולים רבים, אהבה (עד גיל מבוגר מאוד נהגה ללכת מביתה בבית שץ, במרכז העיר, אל הר הזיתים, לחזות בזריחה ולקטוף פטריות.) והם היוו מקור השראה ויצירה לציוריה המופשטים והמדויקים, אשר מזכירים את רוחו של פאול קליי, אך שומרים על אינדיבידואליות ברורה.
עיקר עבודותיה בצבעי מים, עבדה גם בקולאז'ים, קיסאין, עיטורים לספרים ומרשמי אמנות שימושית. עיטרה בציורי קיר את אוניות הנוסעים של "צים", "שלום" ו"תיאודור הרצל", יחד עם בעלה בצלאל שץ, משרד אל על בלונדון, תערוכת העשור כחלק מחגיגות העשור למדינת ישראל בירושלים, קירות קרמיקה למדרשת עמליה ירושלים וספריית בית העם בירושלים. תכננה כלי נחושת שהוצגו בשנת 1954 בטריאנלה העשירית של מילאנו וזיכוה במדליית כסף. זכתה בפרס "מעל לתחרות" עבור מתווי בדים בבית הנכות בצלאל ב-1952, פרס בית האמנים בירושלים ע"ש שן 1970. פרס ירושלים לציור לשנת 1973. וכן פרס ע"ש מרדכי איש שלום על תרומה מיוחדת לאמנות. השתתפה בתערוכות רבות בישראל ובשאר העולם. עבודותיה נמצאות במוזיאון ישראל, מוזיאון תל אביב, מוזיאון חיפה לאמנות ובאוספים פרטיים בישראל, ארצות הברית, אנגליה, שווייץ, צרפת ואיטליה.
לאחר פטירת בעלה, בצלאל בשנת 1978 היא המשיכה להתגורר לצד גיסתה זהרה שץ.
לואיז שץ נפטרה בירושלים בשנת 1997 בגיל 81.
תערוכות ופרסים

https://gideonofrat.wordpress.com/2011/01/08/%D7%9C%D7%95%D7%90%D7%99%D7%96-%D7%A9%D7%A5-%D7%9E%D7%95%D7%A0%D7%95%D7%92%D7%A8%D7%A4%D7%99%D7%94-2006/
מגוון מינים

מגוון מינים (באנגלית: Species diversity) הוא ביטוי מתמטי שמתאר את הקשרים בין עושר המינים לשכיחות המינים בחברה ביולוגית.
כמה מהמשתנים החשובים ביותר שמשפיעים על מגוון המינים הם: אקלים כולל את משתניו ואת יציבותו, גילו הביוטי של השטח הנבדק (כלומר כמה זמן עבר מאז החלו להתיישב בו יצורים מלכתחילה ובאיזה שלב סוקצסיוני נמצא השטח), גודל האזור מתוכו נדגם השטח הנתון, גודלם של היצורים שנדגמו ומשך חייהם, דרכי ההפצה והרבייה של המינים הנדגמים, הרכב המינים בשטחים שכנים, ההפרעות להן נחשף השטח בעבר ובהווה ועוד.
ראו גם

מגוון ביולוגי
מגוון גנטי
| אקולוגיה |
| --- | --- | --- |
| תת-תחומים | אקולוגיה התנהגותית |  |
| רמות ארגון | אורגניזם • אוכלוסייה • חברה • מערכת אקולוגית • ביומה • ביוספירה • פרט |  |
| יחסי גומלין | טריפה • תחרות • קניבליזם • הדדיות • טפילות • פרזיטואידיות |  |
| תהליכים | אבולוציה • סוקצסיה • הכחדה • גמישות פנוטיפית • פירוק |  |
| מושגי יסוד | כושר נשיאה • גומחה אקולוגית • בית גידול • גורם מגביל • מגוון ביולוגי • מארג מזון • מין פולש • גילדה • מין מהנדס סביבה • אקולוגיה - מונחים |  |
פורטל ביולוגיה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529837105171  GND: 4131912-6  LCCN: sh87005571  NKC: ph589571
לירה ארץ-ישראלית

| --- | --- |

שטר של לירה ארץ ישראלית אחת
 משתמשים:  המנדט הבריטי, ישראל, אמירות עבר הירדן
 סמל:  לא"י
 יחידות משנה
 1/1000:  מיל Mil مل
 מטבעות ושטרות
 שטרות בשימוש:  500 מיל, 1, 5, 10, 50, 100 לירות
 מטבעות בשימוש:  1, 2, 5, 10, 20, 50, 100 מיל
 בנק מרכזי
 בנק מרכזי:  מועצת המטבע פלשתינה (א"י) (1927-1948) בנק אנגלו-פלשתינה (1948-1951) בנק לאומי לישראל (החל מ-1951)
 → לירה מצרית לירה ישראלית ← 
לירה ארץ-ישראלית (בראשי תיבות: לא"י) היה הכינוי הרווח בעברית של המטבע שהיווה הילך חוקי בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי, ולאחר מכן השם הרשמי של המטבע במדינת ישראל עד 17 באוגוסט 1948. שמו הרשמי של המטבע בתקופת המנדט, כפי שהופיע על שטרי הכסף דאז, היה "פונט פלשׂתינאי (א"י)" (בערבית: جنيه فلسطيني באנגלית: Palestine pound). המטבע הונפק על ידי "מועצת המטבע של פלשתינה (א"י)" (Palestine Currency Board) החל משנת 1927, מועצה שהייתה כפופה למשרד המושבות הבריטי. לאחר הקמת מדינת ישראל קיבל בנק אנגלו-פלשתינה את האחריות על הנפקת שטרות הכסף והמטבעות, ועל השטרות שהנפיק הופיע בעברית השם "לירה א"י" (השם בערבית ובאנגלית לא השתנה). הלא"י הייתה שווה בערכה ללירה שטרלינג הבריטית, וצמודה אליה.
הלא"י בתקופת המנדט

ב-1 בספטמבר[דרושה הבהרה] 1927 החליפה הלא"י את הלירה המצרית בשטחי המנדט הבריטי בארץ ישראל. במהלך תקופה קצרה במלחמת העולם השנייה שימשה הלא"י כהילך חוקי גם בקפריסין. הלא"י הוחלפה רשמית בלירה הישראלית בישראל בשנת 1952, בדינר הירדני בממלכת ירדן ב-1946, ובגדה המערבית ב-1951, ובחזרה בלירה המצרית ברצועת עזה ב-1951.
הלירה הייתה מחולקת ל-1000 מיל (בערבית: مل, באנגלית: Mil). בציבור הייתה מקובלת גם חלוקה ל-100 גרושים (חלוקה שמקורה בלירה המצרית המחולקת ל-100 קרושים), כך ש-10 מילים נקראו "גרוש", אולם חלוקה זו לא הייתה רשמית. הונפקו מטבעות של מיל אחד ו-2 מילים מנחושת, מטבעות של 5, 10 ו-20 מילים מקופרניקל (סגסוגת נחושת וניקל) עם חור במרכזן (המטבע בן 10 מילים היה ידוע בתור "הגרוש עם החור"), ומטבעות של 50 מיל ו-100 מיל מכסף. במשך מלחמת העולם השנייה הוחלפו מטבעות הקופרניקל במטבעות מנחושת, ומטבעות הכסף במטבעות מקופרניקל. השטרות שהונפקו היו בני 500 מיל (חצי לירה), לירה אחת, 5, 10, 50 ו-100 לירות ארץ ישראליות. בבריטניה נהגה באותה תקופה חלוקה של הלירה שטרלינג ל-20 שילינג, ל-240 פני, או ל-960 פרת'ינג, אבל שיטה זו לא הונהגה בארץ ישראל ובמקומה הועדפה השיטה העשרונית. אף על-פי כן, נהוג היה לכנות מטבעות של 50 מיל בשם "שילינג" כיוון שהיו שווים בערכם לשילינג האנגלי.
הלא"י בראשית תקופת המדינה

לפני הקמת המדינה, התכוננו מוסדות היישוב גם להנפקת מטבע למדינה שתוקם. בנק אנגלו-פלשתינה היה המוסד הפיננסי של התנועה הציונית והיישוב, ויושב ראש מועצת המנהלים של הבנק, אליעזר זיגפריד הופיין, הצליח להשיג את הסכמת חברת "אמריקן בנקנוט קו'" בארצות הברית להדפיס שטרות כסף למדינה שאינה קיימת. השטרות לא כללו את שם המדינה, והציון שהם מהווים הילך חוקי ("מטבע חוקית לתשלום כל סכום שהוא") הודפס מאוחר יותר בהדפסת רכב. מאחר שטרם נקבע שם למדינה ולמטבע שלה, נכתב על השטר "בנק אנגלו-פלשתינה ישלם למוכ"ז לירה א"י אחת" (או סכום העריך), ונוסף הכיתוב: "הבנק יקבל את השטר הזה לשם תשלום בכל חשבון שהוא". על השטרות הודפסו חתימותיהם של ז' הופיין ואהרן ברט. עריכי השטרות היו: 500 מיל (חצי לירה), לירה א"י אחת, 5, 10, ו-50 לירות א"י. השטרות הובאו לארץ בחודש יולי 1948.
ביום 17 באוגוסט 1948 הכריזה מועצת המדינה הזמנית על הנפקת הלירה הישראלית, לאחר שאושרו מספר חוקים המסדירים את הנפקתה יום קודם. הנפקת הלירה תואמה עם ממשלת בריטניה, והיא ברכה על המהלך. עם כינונה ערכה של הלירה נקבע בשוויון מול שער הלירה השטרלינג, אך בשוק החופשי החלה להיסחר בכ-1.14-1.15 מול הלירה השטרלינג. שער הלירה מול הדולר נקבע בתקופה זו על ידי הסוכנות היהודית, על 3 דולר ללירה. הלירה הישראלית החלה להיסחר גם בבורסת לונדון בשער גבוה מהלירה ארץ-ישראלית.
המטבעות שהונפקו בתקופת המנדט המשיכו לשמש הליך חוקי במדינת ישראל, אך הורגש מחסור בהם עקב הגידול באוכלוסייה. במאי 1949 החלה הנפקתם של מטבעות ישראליים. ב-23 בפברואר 1950, הוצאו מהמחזור המטבעות בנות 10 ו-20 מיל שהונפקו בתקופת המנדט והוחלפו במטבעות ישראליים.
ב-1 במאי 1951 הועברה כל הפעילות של בנק אנגלו-פלשתינה לבנק החדש שירש אותו, "בנק לאומי לישראל בע"מ", ולאחר כשנה, ביוני 1952, הוחלפו שטרות בנק אנגלו-פלשתינה בשטרות חדשים של בנק לאומי, שננקבו במטבע לירה ישראלית (ל"י). החלפת המטבע לוותה במלווה חובה של 10% מן הסכומים שהומרו (לרבות חשבונות עובר ושב).
מאחר שחומרי גלם לא היו בנמצא, הונפקו שטרות נייר ששימשו כמעות ואשר החליפו את המטבעות המנדטוריים. מעות הנייר הונפקו בשנה 1948 בערכים של 50 ו-100 מיל. ב-1948 הונפק בירושלים המטבע הראשון בעריך של 25 מיל. על פניו הוטבע אשכול ענבים והמילים "ישראל" בעברית וערבית, ועל גבו העריך "25 מיל", שנת הטבעה עברית ושני ענפי זית בהיקף. שנה לאחר מכן הונפקו בחולון מטבעות נוספים בעריך זה והם נושאים את שנת ההנפקה תש"ט. המטבע חדל לשמש הילך חוקי ב-6 בספטמבר 1950, כאשר נכנסו לשימוש מטבעות הפרוטה.
השטרות > סדרת שטרות המנדט

| מועצת המטבע של פלשתינה (א"י) - שטרות לירה ארץ ישראלית (לא"י)> תמונה.פנים | מועצת המטבע של פלשתינה (א"י) - שטרות לירה ארץ ישראלית (לא"י)> תמונה.אחור | מועצת המטבע של פלשתינה (א"י) - שטרות לירה ארץ ישראלית (לא"י)> ערך.ערך | מועצת המטבע של פלשתינה (א"י) - שטרות לירה ארץ ישראלית (לא"י)> מידות.מידות | מועצת המטבע של פלשתינה (א"י) - שטרות לירה ארץ ישראלית (לא"י)> צבע ראשי.צבע ראשי | מועצת המטבע של פלשתינה (א"י) - שטרות לירה ארץ ישראלית (לא"י)> תיאור.פנים | מועצת המטבע של פלשתינה (א"י) - שטרות לירה ארץ ישראלית (לא"י)> תיאור.אחור | מועצת המטבע של פלשתינה (א"י) - שטרות לירה ארץ ישראלית (לא"י)> תיאור.סימן מים | מועצת המטבע של פלשתינה (א"י) - שטרות לירה ארץ ישראלית (לא"י)> תאריך הדפסה ראשון.תאריך הדפסה ראשון | מועצת המטבע של פלשתינה (א"י) - שטרות לירה ארץ ישראלית (לא"י)> כמות ההדפסות בזמן המנדט הבריטי.כמות ההדפסות בזמן המנדט הבריטי | מועצת המטבע של פלשתינה (א"י) - שטרות לירה ארץ ישראלית (לא"י)> . | מועצת המטבע של פלשתינה (א"י) - שטרות לירה ארץ ישראלית (לא"י)> . |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 500 מיל | 127 × 76 מ"מ | סגול | קבר רחל | מגדל דוד ומצודת דוד | ענף עלה זית | 1 ספטמבר 1927 | 1,872,811 |  |  |
|  |  | 1 לא"י | 166 × 89 מ"מ | ירוק-צהבהב | כיפת הסלע | מגדל דוד ומצודת דוד | ענף עלה זית | 1 ספטמבר 1927 | 9,413,578 |  |  |
|  |  | 5 לא"י | 192 × 103 מ"מ | אדום | המסגד הלבן | מגדל דוד ומצודת דוד | ענף עלה זית | 1 ספטמבר 1927 | 3,909,230 |  |  |
|  |  | 10 לא"י | 192 × 103 מ"מ | כחול | המסגד הלבן | מגדל דוד ומצודת דוד | ענף עלה זית | 1 ספטמבר 1927 | 2,004,128 |  |  |
|  |  | 50 לא"י | 192 × 103 מ"מ | סגול | המסגד הלבן | מגדל דוד ומצודת דוד | ענף עלה זית | 1 ספטמבר 1927 | 20,577 |  |  |
|  |  | 100 לא"י | 192 × 103 מ"מ | ירוק | המסגד הלבן | מגדל דוד ומצודת דוד | ענף עלה זית | 1 ספטמבר 1927 | 1,587 |  |  |
השטרות > סדרת השטרות החל מ-1948

| בנק אנגלו-פלשתינה - שטרות לירה ארץ ישראלית (לא"י)> ערך | בנק אנגלו-פלשתינה - שטרות לירה ארץ ישראלית (לא"י)> גודל | בנק אנגלו-פלשתינה - שטרות לירה ארץ ישראלית (לא"י)> צבע | בנק אנגלו-פלשתינה - שטרות לירה ארץ ישראלית (לא"י)> תמונה | בנק אנגלו-פלשתינה - שטרות לירה ארץ ישראלית (לא"י)> תאריך הנפקה | בנק אנגלו-פלשתינה - שטרות לירה ארץ ישראלית (לא"י)> תאריך סיום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 500 מיל | 148X72 מ"מ | אפור-ורוד |  | 18 באוגוסט 1948 | 23 ביוני 1952 |
| 1 לירה א"י | 150X75 מ"מ | תכלת-ירקרק |  | 18 באוגוסט 1948 | 23 ביוני 1952 |
| 5 לירות א"י | 150X68 מ"מ | חום |  | 18 באוגוסט 1948 | 23 ביוני 1952 |
| 10 לירות א"י | 150X80 מ"מ | אדום |  | 18 באוגוסט 1948 | 23 ביוני 1952 |
| 50 לירות א"י | 150X80 מ"מ | כחול |  | 18 באוגוסט 1948 | 23 ביוני 1952 |
המעות > המעות במדינת ישראל

| מדינת ישראל - מעות לירה ארץ ישראלית (לא"י)> קדימה.קדימה | מדינת ישראל - מעות לירה ארץ ישראלית (לא"י)> אחורה.אחורה | מדינת ישראל - מעות לירה ארץ ישראלית (לא"י)> ערך.ערך | מדינת ישראל - מעות לירה ארץ ישראלית (לא"י)> מאפיינים טכניים.קוטר / מידות | מדינת ישראל - מעות לירה ארץ ישראלית (לא"י)> מאפיינים טכניים.צבע ראשי | מדינת ישראל - מעות לירה ארץ ישראלית (לא"י)> מאפיינים טכניים.משקל | מדינת ישראל - מעות לירה ארץ ישראלית (לא"י)> מאפיינים טכניים.הרכב | מדינת ישראל - מעות לירה ארץ ישראלית (לא"י)> תיאור.קצוות | מדינת ישראל - מעות לירה ארץ ישראלית (לא"י)> תיאור.קדימה | מדינת ישראל - מעות לירה ארץ ישראלית (לא"י)> תיאור.אחורה | מדינת ישראל - מעות לירה ארץ ישראלית (לא"י)> תאריך הנפקה.תאריך הנפקה | מדינת ישראל - מעות לירה ארץ ישראלית (לא"י)> . | מדינת ישראל - מעות לירה ארץ ישראלית (לא"י)> . |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 25 מיל | 30 מ"מ |  | 3.1-3.3 גרם | אלומיניום 97%, מגנזיום 3% | חלקים | אשכול ענבים; המלה "ישראל" בעברית ובערבית | ערך בעברית ובערבית; שנת ההנפקה בעברית; מסביב - שני ענפי זית מסוגננים | 6 באפריל 1949 |  |  |
|  |  | 50 מיל | 48 × 80 מ"מ | אדום |  | נייר |  | רצפת פסיפס של בית הכנסת העתיק בבית אלפא; הערך ו"ישראל" בעברית ובערבית. | רצפת פסיפס של בית הכנסת העתיק בבית אלפא; המספר "50". | אוקטובר 1948 |  |  |
|  |  | 100 מיל | 48 × 80 מ"מ | ירוק |  | נייר |  | רצפת פסיפס של בית הכנסת העתיק בבית אלפא; הערך ו"ישראל" בעברית ובערבית. | רצפת פסיפס של בית הכנסת העתיק בבית אלפא; המספר "100". | אוקטובר 1948 |  |  |
ראו גם

מיל (מטבע)
הערות שוליים

1 2  מחר -  המטבע החדש - מועצת המדינה מתכנסת לדון ב"חוק הלירה הישראלית", מעריב, 16 באוגוסט 1948
1 2  הלירה הישראלית - המטבע של המדינה, על המשמר, 17 באוגוסט 1948
↑  לונדון מקבלת בברכה את המטבע שלנו, מעריב, 18 באוגוסט 1948
↑  מ. אטר, המטבע החדש, הארץ, 17 באוגוסט 1948
↑  באותן שנים היה מאזן התשלומים מול הדולר חיובי, כלומר יותר דולרים נכנסו לארץ ישראל מאשר יצאו כתשלום על יבוא. זאת עקב תרומות והשקעות של יהדות ארצות הברית בארץ ישראל. ראה:
יתרות השטרלינג של א"י ברובן מהון יהודי שהועבר מארה"ב, המשקיף, 11 ביוני 1947
ארץ־ישראל כמקום השני ביבוא דולרים לגוש השטרלינג, הַבֹּקֶר, 20 בדצמבר 1946
↑  הלירה הישראלית בבורסה הלונדונית, על המשמר, 6 בפברואר 1949
↑  יושם קץ למחסור במטבע קטן, דבר, 6 באפריל 1949
↑  מחר ־ היום האחרון להחלפת מטבעות המנדט, הארץ, 22 בפברואר 1950
↑  מטבעות 10–20 מיל יוצאות מן השמוש ב־22 בפברואר, הַבֹּקֶר, 10 בפברואר 1950
לוגר (מחוז)

| --- | --- |
צילום אווירי של נפט מוחמד אע'א
צילום אווירי של נפט מוחמד אע'א
 מדינה / טריטוריה:  אפגניסטן אפגניסטן
 מושל:  מוחמד חלים פידאי
 בירת המחוז:  פול-י עלם
 שפה רשמית:  פשטו, דארי
 שטח:  3,879.8 קמ"ר
 גובה:  2,370 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  392,000 (2021)
 קואורדינטות:  34°00′N 69°12′E﻿ / ﻿34°N 69.2°E﻿ / 34; 69.2 
 אזור זמן:  UTC+4:30
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
לוגר (בפרסית/דארי: لوگر, בפשטו: لوګر) הוא אחד מבין 34 מחוזות אפגניסטן. המחוז ממוקם בדרום-מזרח אפגניסטן, בירתו היא העיר פול-י עלם והוא גובל עם מחוז הבירה המדינית, קאבול מצפון. מדרום-מזרח חולק המחוז גבול בינלאומי עם ח'ייבר פח'טונח'ווה ברפובליקה האסלאמית של פקיסטן. גודלו של המחוז 3,879.8 קילומטרים רבועים ואוכלוסייתו מונה 392,000 איש נכון לרישום משנת 2015.
היסטוריה

מבחינת ממצאים ארכאולוגים מתקופת העת העתיקה, נמצא מקדש אש זורואסטרי מהתקופה האחמנית. מחוז לוגר היה חלק ממחוז קאבול עד שנת 1964, אולם באותה שנה הוא קיבל מעמד של מחוז נפרד. בעבר, לוגר היה ידוע בשם מחוז לוי-גר. במהלך הפלישה הסובייטית לאפגניסטן היה המחוז מרכז לאימון כוחות מוג'אהדין נגד הצבא האדום. המחוז נפל בשנת 1995 לכוחות הטליבאן שהכריזו על הקמת האמירות האסלאמית של אפגניסטן ושימש להעברת נשק מפקיסטן אל ארגוני הטרור באפגניסטן. עם תחילתה של מלחמת אפגניסטן (2001–2014), כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי כבש מחדש את המחוז בשנת 2001 והסדיר את משטר הממשלה האפגנית. כיום המחוז נמצא במאבק כוחות בין הממשלה האפגנית והטליבאן.
תעשייה

למחוז לוגר אין תעשייה מכנית מוכרת אך רבים במחוז עובדים בתחומי הנגרות והמזרנים. לוגר הוא מחוז חקלאי ו-8% מכלכלת תושביו תלויה לגמרי בחקלאות. יוצרים במחוז לוגר אוספים יבולים שנתיים משטח של 51,500 דונם. המחוז מייצר אלפי טונות של חיטה, תירס, שעורה, שעועית וסוגים שונים של ירקות. הירקות והפירות שלה מיוצאים למחוזות שכנים כולל קאבול, פכתיא וח'וסת (מחוז). באופן דומה, במחוז מיוצרים סוגים שונים של פירות כגון תפוח, ענבים, אגסים ושקדים. מטעי הפרי במחוז משתרעים על גבי שטח של 3,227 דונם.
אוכלוסייה

הקבוצות האתניות הגדולות ביותר במחוז הן טג'יקים, הזארים ופשטונים. רוב האוכלוסייה מאמינה באסלאם סוני וישנו מיעוט של שיעי. במחוז ישנם 1,665 מסגדים. ישנם 46 מוסדות חינוך ברחבי המחוז ו-17% מכלל האוכלוסייה יודעת אוריינות. במחוז ישנם 4 בתי חולים ו-41 קופות חולים. רוב המים מקורת בנהר לוגר הזורם מרכס הרי הינדו-כוש מצפון למחוז. המחוז עצמו נמצא בתוך עמק לוגר וההרים שמסביבו המקיפים את המחוז ממזרח ומדרום. אדמת עמק לוגר היא מכלול של שדות מושקים, שדות גידולים חקלאיים, מישורים ורכסי הרים.
ביטחון

על פי גורם מקומי, לוחמי הטליבאן ואנשי קבוצות מורדות אחרות פעלו בכל נפות לוגר, כולל בירת המחוז. שלושה מהנפות מסווגות תחת שליטת טליבאן, נפה אחת נמצאת תחת שליטה ממשלתית ושלושת הנותרים מסוכסכים. 151 אירועים הקשורים למורדים דווחו בתקופת ינואר 2018 – פברואר 2019 (ממוצע של 2.5 אירועים בשבוע). דוגמאות לתקריות כוללות פעולות צבאיות וכן תקיפות אוויריות, שבוצעו על ידי כוחות הביטחון הממשלתיים (חיל האוויר האפגני). דווח על תקריות של אזרחים שנהרגו בהתקפות הטליבאן, כולל הפצצות. יתר על כן, חמושים של הטליבאן עצרו אוטובוסים שנוסעים בקטע הכבישים בנפת מוחמד אע'א וחטפו את עובדי הממשלה בנובמבר 2018.
תועדו 143 נפגעים אזרחיים (68 הרוגים ו-75 פצועים) בשנת 2018, המייצגים 34 קורבנות אזרחיים לכל 100,000 תושבים. מדובר בירידה של 3% בהשוואה לשנת 2017. הגורמים העיקריים לנפגעים אזרחיים היו התנגשויות צבאיות באזורים מיושבים, ואחריהם הריגות ממוקדות. בתקופה שבין 1 בינואר 2018 – 28 בפברואר 2019 נעקרו 653 אנשים ממחוז לוגר, ומצאו מקלט במחוזות הסמוכים קאבול וח'וסת או במקומות אחרים בתוך המחוז עצמו. השפעה נוספת על האוכלוסייה האזרחית כוללת, למשל, איומים של הטליבאן נגד בתי ספר לבנות שהביאו לסגירה של מוסדות חינוך רבים.
חלוקה מנהלית

מחוזות אפגניסטן מחולקות ליחידות שלטוניות בשם "נפות", להלן הנפות של מחוז לוגר ואוכלוסייתן.
עזרא – 80,760
ברקי ברק – 105,476
צ'ארק – 65,362
קארוואר – 36,762
ח'ושי – 24,602
מוחמד אע'א – 97,074
פול-י עלם – 178,039
ראו גם

מוג'אהדין
מלחמת אפגניסטן (2001–2014)
מפת נפות לוגר
מגוואטי סוקרנופוטרי

מגוואטי סוקרנופוטרי (באינדונזית Diah Permata Megawati Setiawati Sukarnoputri ‏האזנהקובץ:Id-Megawati Sukarnoputri Full.ogg‏Ⓘ‏) (נולדה ב-23 בינואר 1947) היא פוליטיקאית אינדונזית ומנהיגת האופוזיציה כראש מפלגת PDI-P.
מגוואטי היא בתו של סוקרנו, נשיאה הראשון של אינדונזיה. בשנת 1999 התמודדה על נשיאות אינדונזיה מטעם המפלגה הדמוקרטית, אולם הפסידה בבחירות, בין השאר, בגלל התנגדות גורמים איסלמיים לכך שבראש המדינה תעמוד אישה. בבחירות זכתה מפלגתה ל-396 מושבים בפרלמנט והיא נבחרה לסגנית הנשיא. שימשה כסגנית נשיא אינדונזיה בשנים 1999–2001 תחת מנהיגותו של הנשיא עבד א-רחמן וחיד. כשהודח וחיד על ידי הפרלמנט ב-23 ביולי 2001, מונתה מגוואטי לנשיאת אינדונזיה במקומו. מיד לאחר הבחירות מינתה לסגנה את מנהיג המפלגה המוסלמית, כדי למנוע התנגדות לכהונתה על רקע היותה אישה.
היא כיהנה כנשיאה עד ל-20 באוקטובר 2004 והייתה האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד זה במדינה. היא הפסידה את הנשיאות לסוסיליו באמבאנג יודהויונו ב-2004 ולאחר מכן ב-2009. ב-2004 היא דורגה כאישה ה-8 ברשימת מאה הנשים החזקות בעולם של מגזין פורבס.
בעלה השלישי של מגוואטי הוא תופיק כיאמס.
הערות שוליים

↑  מגוואטי: סגנית נשיא אינדונזיה, באתר גלובס, 24 באוקטובר 1999
↑  אינדונזיה: ואחיד הודח, סוקרנופוטרי מונתה לנשיאה, באתר ynet, 23 ביולי 2001
↑  אינדונזיה: מגוואטי בחרה בסגן, באתר nana10‏, 26 ביולי 2001
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 1615358754098  BnF: cb150921892 (data)  CiNii: DA13069699  GND: 124933068  ISNI: 0000 0001 2214 5188  LCCN: n96901454  NDL: 00812763  NLA: 36581960  NTA: 11739534X  SNAC: w65f0gfg  SUDOC: 075736519  Trove: 1305007  VIAF: 117313955   WorldCat (עם VIAF): 117313955 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקאים ובנושא אינדונזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מבשלת בוטיק

מכלי התססה במבשלת בוטיק בהונגריה, הקטנים במידה ניכרת ממכלי התססה במבשלות תעשייתיות
מבשלת בוטיק (הידועה אף בכינוי "מבשלת מיקרו"; מן המקור באנגלית: microbrewery ו-craft Brewery) היא מבשלה המייצרת כמות קטנה יחסית של בירה, בעלת תפוצה מוגבלת. קיימות הגדרות שונות למבשלות בוטיק, אולם בדרך כלל, מבשלות אלו קטנות במידה ניכרת ממבשלות תעשייתיות ונמצאות בבעלות פרטית. מבשלות בוטיק מתאפיינות בדגש על אופייה המיוחד של תוצרתן, על טעמה ותהליכי הייצור הייחודיים לה.
תופעת מבשלות הבוטיק החלה בבריטניה בשנות ה-70 והתפשטה למדינות אחרות. עם גידול התופעה חלק מן המבשלות, שהחלו דרכן כמבשלות בוטיק, התרחבו והגדילו את כמויות הייצור ותפוצת תוצרתן והמונח האנגלי המקורי "מבשלת מיקרו" (microbrewerey) הוחלף בהדרגה למבשלת בוטיק (craft brewerey). לצד חלק ממבשלות הבוטיק פועל אף פאב בו נמזגת בירה מתוצרתן.
מקור התופעה והרעיון

המונח מבשלת מיקרו מקורו בבריטניה בשלהי שנות ה-70 ובא לתאר דור חדש של מבשלות אשר התמקדו בייצור בירה בתהליכים מסורתיים ללא תהליכי סינון ופסטור כנהוג במבשלות תעשייתיות, הנמזגת מן החבית וללא תוספת גזים (כגון פחמן דו-חמצני). הדוגמה המוצלחת הראשונה למבשלת מיקרו הייתה מבשלת לינצ'בורג, שנוסדה על ידי ביל אורקהארט בכפר קטן במחוז נורת'האמפטונשייר באנגליה בשנת 1975. אורקהרארט שימש כמבשל ראשי במבשלה תעשייתית גדולה בעיר נורת'האמפטון עד שנסגרה על ידי בעליה בשנת 1974, לאחר שנמכרה לתאגיד הענק קרלסברג. במבשלה שהקים, לצד פעילות הייצור, התקיימו קורסי הכשרה ותוכניות לשוליות בייצור בירה. רבים מן החלוצים בתחום מבשלות המיקרו למדו את סודות ייצור הבירה במבשלת לינצ'בורג, בטרם הקימו מבשלות משל עצמם.
אף שבתחילה המונח "מבשלת מיקרו" התייחס בעיקר לגודל המבשלה, באופן הדרגתי החל השימוש במונח לציין אף גישה אלטרנטיבית לתהליך ייצור הבירה, התאמתה לסביבה, ויחס מיוחד ללקוח. תופעת מבשלות המיקרו התפשטה לארצות הברית בשנות ה-80, שם נעשה במונח שימוש לציון מבשלות שתוצרתן פחותה מ-1.8 מיליון ליטר בירה בשנה.
מבשלות הבוטיק אמצו אסטרטגיית שיווק שונה מזו של המבשלות התעשייתיות הגדולות המפיצות תוצרתן בשווקים מרובים, והן התמקדו בתחרות על בסיס איכות ושונות, ולא על בסיס מחיר ופרסום. השפעתן של מבשלות הבוטיק גדולה בהרבה מחלקן היחסי בשוק הבירה (כ-2% מנפח השוק בבריטניה, נכון לשנת 2001), והיא ניכרת בעובדה שמבשלות תעשייתיות גדולות החלו משווקות סוגים חדשים של בירה שנועדו להתחרות באותו פלח שוק של בירות הבוטיק. לאחר שאסטרטגיה זו כשלה, החלו תאגידי הבירה הגדולים להשקיע במבשלות בוטיק, ובמקרים רבים הצליחו לקנותן.
ראו גם

אוצר בירה
מברשת תיל

מברשת תיל עם סיבי פלדה. מכונה בצה"ל "מברשת 4"
מברשת תיל היא מברשת שהזיפים שלה עשויים מסיבים מתכתיים, בדרך כלל מפלדה, פליז או נירוסטה.
שימושים

מברשת התיל היא בעיקר כלי שחיקה. השימושים העיקריים שלה הם ניקוי חלודה וקורוזיה, הסרת צבע, פיח ושומן. שימושים נפוצים במברשות תיל הם:
ניקוי משטחים לפני צביעה.
ניקוי כלי נשק.
ניקוי רשתות מנגל.
ניקוי אלקטרודות ליצירת אזור מוליך טוב יותר לחיבורים חשמליים, למשל בין מצברי מכונית והמחברים.
הניקוי באמצעות המברשת נעשה על ידי העברתה הלוך ושוב על המשטח הדורש ניקוי עד להסרת הלכלוך.
מבנה

מברשות תיל מגיעות במגוון צורות בהתאם ליישומים להן נועדו.
מברשות רבות בנויות כידית אחיזה שבהמשך לה מחוברים הזיפים בזווית של 90°. הידית עשויה לרוב מעץ או מפלסטיק. גודל המברשת וסידור הזיפים מגוון מאוד - מגודל של סנטימטרים בודדים עם שורת זיפים אחת ועד 20–30 ס"מ עם מספר שורות זיפים.
קיימות גם מברשות תיל הניתנות להרכבה על משחזת שולחן, מקדחה או דיסק. שתי האחרונות יעילות במיוחד בניקוי משטחים גדולים.
ראו גם

ניקוי בעזרת מברשת פלדה סובבת
ראשי מברשת למקדחה מחומרים שונים
לק (מטבע)

| --- | --- |

 משתמשים:  אלבניה אלבניה
 ISO 4217:  ALL
 יחידות משנה
 1/100:  קינדרקה (qindarkë)
 מטבעות ושטרות
 שטרות בשימוש:  100, 200, 500, 1,000, 2,000, 5,000 לקה
 מטבעות בשימוש:  1, 5, 10, 20, 50
 בנק מרכזי
 בנק מרכזי:  בנק אלבניה
 http://www.bankofalbania.org/
 → Albanian old lek 
לֶק (באלבנית: Leku ; סימון לפי תקן ISO 4217: ALL) הוא ההילך החוקי של אלבניה. הלק האלבני מחולק תאורטית ל-100 קינדרקה אולם אין במחזור מטבעות או שטרות של קינדרקה.
היסטוריה

מטבע הלק המודרני הוא הגרסה השלישית של המטבע.
הגרסה הראשונה הונפקה בשנת 1926. בשנת 1965 המטבע עבר רענון והתחדש (הגרסה השנייה). והגרסה הנוכחית משמשת מאז 1996.
מטבעות

1 לק, 5 לקה, 10 לקה, 20 לקה, 50 לקה, 100 לקה
שטרות

100 לקה, 200 לקה, 500 לקה, 1,000 לקה, 2,000 לקה, 5,000 לקה
שערי חליפין

| שער חליפין נוכחי עבור ALL |
| --- | --- |
באתר Google Finance:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD ILS JPY USD
באתר Yahoo! Finance:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD ILS JPY USD
באתר XE.com:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD ILS JPY USD
באתר OANDA.com:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD ILS JPY USD
מבשלות בירה ישראל

| --- | --- |

קרלסברג ישראל
 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1992–הווה (כ־32 שנים) 
 מיקום המטה:  אשקלון 
 בעלות:  החברה המרכזית לייצור משקאות קלים
 ענפי תעשייה:  מזון
 מוצרים עיקריים:  בירה
 עובדים:  320
  
 www.carlsberg.co.il
 
סמליל קרלסברג בעברית משנות ה-90
מבשלות בירה ישראל בע"מ, ידועה גם כמב"י (באנגלית: IBBL) או קרלסברג ישראל, היא חברה ישראלית השייכת לחברה המרכזית לייצור משקאות קלים, ועוסקת בייצור בירה ומשקאות קלים ובייבוא והפצה של בירה.