stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי הפיליפינים–ספרד
היסטוריה > יחסים לאחר העצמאות הפיליפינית

במהלך מלחמת האזרחים בספרד, מתנדבים פיליפינים נלחמו למען שני הצדדים במלחמה. בשנת 1947, הפיליפינים וספרד כוננו יחסים דיפלומטיים. מאז כינון היחסים הדיפלומטיים התחזקו היחסים בין שני העמים באמצעות קווי דמיון תרבותיים והיסטוריים. בשנת 1995 ערך חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד את ביקורו הרשמי הראשון בפיליפינים. נערכו כמה ביקורים רמי דרג בין מנהיגי שתי המדינות.
המלך חואן קרלוס הראשון ואשתו המלכה סופיה השתתפו בחגיגות המאה בשנת 1998 במנילה, לזכר 100 שנות עצמאות מספרד. התיווך של המלך הספרדי, אמר, הביא לחנינה ושחרורם של שני עובדי בית פיליפינים שנידונו למוות בכווית ובאיחוד האמירויות הערביות. נשיאת הפיליפינים לשעבר גלוריה מקפגל ארויו סיימה את ביקורה הממלכתי השני בספרד ביולי 2006, והחזירה מיליוני דולרים של השקעות ספרדיות, במיוחד בתחום התיירות וטכנולוגיית מידע.
שגריר ספרד בפיליפינים חורחה דומק אמר לעיתונאים כי "הפיליפינים היא המדינה היחידה באסיה שמקבלת יותר סיוע וסיוע בפיתוח מספרד מכל מדינה אסייתית אחרת". הוא הוסיף כי הפיליפינים נותרו בראש סדר העדיפויות של הסיוע הספרדי במאמצי פיתוח ושותפויות עם האיחוד האירופי, למרות הקיצוץ בתקציב במימון הפיתוח שהושג על ידי אמצעי הצנע שמופעלים על ידי ממשלת ספרד.
ביולי 2012 ביקרה המלכה סופיה בפיליפינים בפעם הרביעית. היא בדקה כמה פרויקטים של פיתוח ברחבי המושבה הספרדית לשעבר שממשלת ארצה מממנת באמצעות "Agencia Española de Cooperacion Internacional para el Desarollo" (AECID). היא ביקרה בספרייה הלאומית, במוזיאון הלאומי ובאוניברסיטת סנטו תומאס. היא נפגשה גם עם אזרחים ספרדים המתגוררים בפיליפינים, והשתתפה בקבלת פנים בשגרירות ספרד. היא השתתפה גם בארוחת ערב ממלכתית לכבודה בארמון מאלאקניינג שערך הנשיא בניגנו אקינו השלישי. במהלך ביקורה בפיליפינים, הביעה המלכה סופיה הערכה לאקווינו על מאמץ המדינה להכניס מחדש את השפה הספרדית למערכת החינוך הציבורית בפיליפינים.
הפיליפינים הם אחת הקהילות האסייתיות הגדולות ביותר בספרד, עם מספר אנשים שקיבלו אזרחות ספרדית. רוב הפיליפינים בספרד עובדים בעבודות שונות ובחברות כגון שירותי בית ושירותי בריאות, חלקם עובדים גם במוסדות חינוך וממשל.
בשנת 2017, שתי המדינות חגגו 70 שנה ליחסים דיפלומטיים. ב-5 בספטמבר 2019 ערכה הפריגטה הספרדית מנדז נוניז את ביקור הנמל ההיסטורי, והייתה לכלי השייט הספרדי הראשון בפיליפינים, מאז קרב מפרץ מנילה במהלך מלחמת ארצות הברית–ספרד בשנת 1898.
הסכמים דו-צדדיים

שתי המדינות חתמו על כמה הסכמים דו-צדדיים כגון אמנה בדבר זכויות אזרח וסמכויות קונסולריות (1948); אמנה לגבי תוקף התארים האקדמיים והפעלת מקצועות (1949); הסכם תחבורה אווירית (1951); הסכם לדיכוי אשרות לבעלי דרכון דיפלומטי ורשמי (1962); הסכם לשיתוף פעולה טכני בתיירות (1971); הסכם לביטוח לאומי (1988); הסכם לשיתוף פעולה כלכלי ותעשייתי (1988); הסכם למניעת מיסוי כפול ומניעת העלמת מס ממס הכנסה (1989); הסכם לקידום והגנה הדדית על השקעות (1992); אמנת ההסגרה (2004); מזכר הבנות בנושא שיתוף פעולה טכני בענייני תיירות (2007); מזכר הבנות לשיתוף פעולה בתחום האנרגיות והדלקים המתחדשים (2007); הסכם על שיתוף פעולה תרבותי, ספורט וחינוכי (2007); אמנה בנושא העברת אנשים שהורשעו (2007) והסכם לשיתוף פעולה במאבק בפשע בין לאומי (2015).
נציגויות דיפלומטיות

הפיליפינים מחזיקה בספרד שגרירות במדריד וקונסוליה כללית בברצלונה.
ספרד מחזיקה בפיליפינים שגרירות במנילה.
יחדיו (עמותה)

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  באר שבע 
 יושב ראש:  אסתר לוצאטו 
 עובדים:  1,011 
 תקופת הפעילות:  1999–הווה (כ־25 שנים) 
 www.yachdav.org.il
 
עמותת יחדיו - באר שבע והדרום היא עמותה ישראלית אשר מפעילה שירותים חברתיים בנגב מאזור קריית גת וקריית מלאכי ועד אילת. העמותה הוקמה בשנת 1999 ומפעילה תוכנית רבות בתחום הרווחה והחינוך הנוגעות לאלימות במשפחה, נוער בסיכון, נגמלים מהתמכרויות וכו'. העמותה מפעילה כפרי נוער, מקלטים לנשים מוכות, משפחתונים,פנימיות ומסגרות לבעלי צרכים מיוחדים.
מבין הפרויקטים הידועים של העמותה ניתן למנות את רוח מדבר וכפר הנוער העוגן הקהילתי.
כיום יושבת ראש העמותה היא ד"ר אסתר לוצאטו והמנהל הכללי הוא יאיר באר. המחזור השנתי בשנת 2019 עמד על כ-122,951,741 ש"ח ובשנה זו עבדו בעמותה כ-1,000 איש. רוב התקציב מגיע עבור שירותים הניתנים למדינה ולרשויות המקומיות
יחסי הפיליפינים–נאורו

| יחסי הפיליפינים–נאורו |
| --- | --- |
הפיליפינים: נאורו


הפיליפינים: נאורו
שטח (בקילומטר רבוע)
300,000: 21
אוכלוסייה
116,080,711: 11,967
תמ"ג (במיליוני דולרים)
437,146: 154
תמ"ג לנפש (בדולרים)
3,766: 12,880
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: רפובליקה

יחסי הפיליפינים–נאורו הם היחסים הדו-צדדיים בין רפובליקת הפיליפינים לבין רפובליקת נאורו.
היחסים הדיפלומטים בין שתי המדינות כוננו ב-19 בפברואר 1968.
יחסים כלכליים

באמצעות חברת "נאורו פוספט רויאלטיס טראסט", נאורו השקיעה בפיליפינים ובנתה את "מלון מנילה פסיפיק סטאר", אם כי המלון סבל מהפסדים כבדים. הפיליפינים ונאורו עשו מיזם משותף בתעשיית הפוספטים. כ-35 מיליון דולר הושקעו במיזם המשותף, אך לבסוף המיזם סבל מהפסדים בהיקף של כ-1.2 מיליארד דולר.
ביקורים מדיניים

נשיא נאורו האמר דה רובורט, ערך ביקור בפיליפינים. ביקורו הרשמי הראשון היה בין התאריכים 22–23 בנובמבר 1978. מאוחר יותר הוא ערך את ביקורו השני והשלישי בפיליפינים ב-1 במאי וב-29 באוגוסט 1980. דה רובורט שוחח עם נשיא פיליפיני פרדיננד מרקוס בביקורו השני על שיתוף פעולה בין נאורו והפיליפינים בתחומי החקלאות, הדיג והדיור. ביקורו השלישי ב-29 באוגוסט הוא ניהל מגעים להסכם על אספקת פוספטים גולמיים אשר נאמד בשווי של 20 מיליון דולר באותה העת במשך עשר השנים הבאות.
מגעים בין שתי המדינות על רכישת אי

במהלך כהונתו של נשיא נאורו האמר דה רובורט, נאורו ניהלה משא ומתן עם מדינות רבות באוקיינוס השקט כדי לקנות אי עבור אזרחיה על מנת "להמשיך הלאה" כאשר הפוספטים במדינה ייגמרו. אחת המדינות שניהלה עם נאורו מגעים הייתה הפיליפינים.
יחסים דיפלומטים

הפיליפינים מקיימת קשרים עם נאורו באמצעות שגרירותה בקנברה שבאוסטרליה.
ראו גם

יחסי ישראל–נאורו
יוזף אוברהאוזר

| --- | --- |

 לידה:  20 בספטמבר 1915 מינכן, ממלכת בוואריה, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  22 בנובמבר 1979 (בגיל 64) מינכן, בוואריה, גרמניה המערבית 
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית, גרמניה הנאצית, גרמניה המערבית 
 מפלגה:  המפלגה הנאצית 
 
יוזף "סף" קספר אוברהאוזר (בגרמנית: Josef Oberhauser;‏ 21 בינואר 1915 – 22 בנובמבר 1979) היה קצין אס אס זוטר. לקח חלק בתוכנית T4 - אותנסיה ובמבצע ריינהרד. אוברהאוזר הוא האדם היחידי שנתפס, הועמד לדין ונמצא אשם בגין הפשעים שבוצעו במחנה ההשמדה בלז'ץ. הוא הועמד למשפט בגין סיוע לרצח של 450,000 איש ונידון לארבע וחצי שנות מאסר בתום משפט בלז'ץ שהתקיים בשנת 1964.
ביוגרפיה

יוזף אוברהאוזר נולד במינכן בזמן מלחמת העולם הראשונה. לאחר שסיים לימודי בית ספר עממי, החל לעבוד עם קרוב משפחתו בדרום גרמניה. בשנת 1934 התגייס לשורות הרייכסווהר לתקופה של שנה וחצי והוצב במינכן. הוא הצטרף לאס אס בנובמבר 1935 ושובץ ביחידות גולגולת המת, מספרו האישי באס אס היה 288,121. באפריל 1937 הוצב במחנה הריכוז זקסנהאוזן. בנוסף לחברותו באס האס היה גם חבר במפלגה הנאצית.
אוברהאוזר, שהיה חבר בדיוויזיית האס אס לייבשטנדרטה, השתתף בפלישה לפולין בשנת 1939. לאחר הפלישה קודם לדרגת אס-אס אוברשרפיהרר.
תוכנית T4

בנובמבר 1939, הוצא מן היחידות הלוחמות ושובץ בחברות הקש והמשרדים השונים שפעלו עבור תוכנית T4 - אותנסיה. מטרתה של תוכנית האותנסיה ("המתת חסד") הייתה רציחתם של כ-100,000 גרמנים הסובלים מנכות נפשית ומלקויות אחרות. במרכזי ההמתה המיוחדים שהוקמו לצורך התוכנית בגרפנק, ברנדנבורג וברנבורג בהם הנכים הומתו בגז, אוברהאוזר היה אחראי על שריפת הגופות. הוא היה ממונה על הצתת גופות הנרצחים בתנורי שרפה מיוחדים שנבנו לצורך מטרה זו.
מבצע ריינהרד

לאחר שהשתתף בתוכנית האותנסיה באוגוסט 1941, אוברהאוזר נשלח בנובמבר לעבוד תחת חסותו של מפקד האס אס והמשטרה אודילו גלובוצניק לשטח הגנרלגוברנמן, על מנת לסייע במבצע ריינהרד, השמדתם של 3 מיליון מיהודי פולין. מנובמבר 1941 עד 1 באוגוסט 1942, אוברהאוזר הוצב במחנה בלז'ץ כמפקד גדוד שומרים. הוא ביקר במחנה כבר בסתיו 1941, עוד שלפני שהחלה פעולת ההשמדה במחנה, על מנת לפנות ציוד צבאי משטח המחנה. כמו כן, הוא היה אחראי על בנייתו והרחבתו של המחנה. בדצמבר של אותה שנה חזר למחנה עם חומרי גלם ועם מתנדבי טרווניקי. מפקדו הישיר היה מפקד מחנה בלז'ץ, כריסטיאן וירט, וכן הוא שימש כאיש קשר בין גלובוצניק לבין וירט.
על פועלו במחנה בלז'ץ הוא קודם מדרגת אס אס האופטשרפירהר לדרגת אס אס אונטרשטרומפירהר, והחל מה-20 באפריל 1943 קיבל דרגת קצונה. היינריך הימלר ביקר במחנות מבצע ריינהרד, הגיע למחנה בלז'ץ ב-12 בפברואר 1943 והחליט לקדם את אוברהאוזר.
באיטליה

לאחר סיום מבצע ריינהרד, אוברהאוזר, יחד עם רבים מעמיתיו, נשלח לצפון איטליה כדי להילחם בפרטיזנים ולהשתתף בפעולות הגירוש וההשמדה של היהודים באזור. ב-30 בינואר הוא קודם לדרגת אס-אס אובר-שטורמפיהרר. אחר כך, נשלח למחנה ריזיירה די סן סאבה, מחנה הריכוז וההשמדה היחידי על אדמת איטליה, שם שירת עד לאפריל 1945. עם תבוסת הצבא הנאצי נמלט לאוסטריה אך נלכד על ידי הבריטים במאי 1945 בבאד גאסטיין.
מעצר ומשפט

לאחר שחרורו מהשבי עבד בתור עובד מנסרה בצפון-מזרח גרמניה. ב-13 באפריל 1948 נאסר לאחר שנתפס באזור בשליטה סובייטית. על חברותו באס-אס, סעיף אישום שנכלל לימים במסגרת משפטי נירנברג, ועל חלקו בתוכנית האותנסיה הוא נידון ל-15 שנות מאסר ול-10 שנות שלילה של זכויותיו האזרחיות. ב-28 באפריל 1956 קיבל חנינה, ריצה 8 שנות מאסר בלבד במתקן כליאה רוסי. עם השתחררותו מהכלא עבד בעבודות כלליות במינכן ובכללן מלצרות.
בשנת 1963 החל משפט בלז'ץ ואוברהאוזר היה אחד מבין שמונה נאשמים בפשעים כנגד האנושות שבוצעו במחנה ההשמדה. ב-30 בינואר 1964, כל הנאשמים זוכו בשל פגמים טכניים בתיק התביעה נגדם ונאסרו בשנית לאחר תום המשפט, מלבד אוברהאוזר שנמצא אשם. סעיפי האישום שלו כללו:
סיוע לרצח המוני של 300,000 איש (האישום המקורי מנה 450,000 איש)
5 סעיפים נוספים של ביצוע וסיוע לרצח של 150 קורבנות נוספים
ב-21 בינואר 1965, יום הולדתו החמישים, בית הדין החל לדון במשפטו. לטענת התביעה היה מודע למעשיו, לקח חלק פעיל ונמרץ בסיוע להשמדתם הנרצחים, וסייע בעיקר להקמתם של המשרפות ותאי הגזים במחנה. גזר דינו עמד על 4 שנים ושישה חודשי מאסר. בפועל, ריצה רק חצי מתקופת המאסר שנגזרה לו. הוא נידון למאסר עולם במשפט שנערך בהיעדרו באיטליה, אך בקשת ההסגרה של בית המשפט נדחתה. הוא מת ב-20 בנובמבר 1979 במינכן.
ללא ידיעתו, הוא הוסרט עבור סרטו של קלוד לנצמן שואה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011289514205171  GND: 1082433160  ISNI: 0000 0000 5238 7471  LCCN: nr96036358  VIAF: 14670868   WorldCat (עם VIAF): 14670868
יחסי הפיליפינים–נורווגיה

| יחסי הפיליפינים–נורווגיה |
| --- | --- |
הפיליפינים: נורווגיה


הפיליפינים: נורווגיה
שטח (בקילומטר רבוע)
300,000: 323,802
אוכלוסייה
116,080,711: 5,588,322
תמ"ג (במיליוני דולרים)
437,146: 485,513
תמ"ג לנפש (בדולרים)
3,766: 86,880
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: מונרכיה חוקתית

יחסי הפיליפינים–נורווגיה הם יחסי החוץ בין הפיליפינים לנורווגיה.
היסטוריה

היחסים הרשמיים בין נורווגיה לפיליפינים כוננו ב-2 במרץ 1948. בתחילה יוצגה נורווגיה באמצעות שגרירותה בננקינג, סין. בנוסף היא החזיקה קונסוליה, ששודרגה לימים כקונסוליה כללית, במנילה בין השנים 1952–1956. שגרירות נורווגית הוקמה בשנת 1967.
עד לשנת 1986, שגרירות הפיליפינים בלונדון הייתה מוסמכת גם עבור נורווגיה. ביוני 1986 הועברה האחריות על הקשרים הדו-צדדיים לשגרירות הפיליפינים בסטוקהולם, שוודיה. בהמשך הקימה הפיליפינים שגרירות באוסלו, ב-30 באפריל 2007.
קשרים ביטחוניים

נורווגיה מעורבת בתהליך השלום בפיליפינים הנוגע למרידות מורו ומרידות קומוניסטיות. נורווגיה היא מדינה חברה בצוות המעקב הבינלאומי לתהליך השלום של GPH - MILF. נורווגיה היא גם המנחה של המדינה השלישית בתהליך השלום של GPH - CPP - NPA - NDF‏.
יחסי סחר

במהלך פגישה דו-צדדית בין ראש ממשלת נורווגיה ינס סטולטנברג לנשיא בניגנו אקינו השלישי בוויינטיאן, לאוס, אמר סטולטנברג כי פתיחת הנתיב הארקטי עשויה להוביל לאפשרות שנורווגיה תפתח דרכי סחר עם הפיליפינים לייבוא מוצרים כמו מנגו ובננות מהמדינה האסיאתית.
סך המסחר בין נורווגיה לפיליפינים הסתכם בשנת 2011 ב-73 מיליון דולר בשנת 2011.
יחסי עבודה

נכון לשנת 2012, ישנם כ-17,500 יורדי ים פיליפינים המועסקים בכמה ספינות בבעלות נורווגית. במהלך פגישה דו-צדדית בין ראש ממשלת נורווגיה סטולטנברג לנשיא אקינו בוויינטיאן, לאוס, הצהיר סטולטנברג כי ניתן להקל על כניסתם של עובדים רפואיים פיליפינים ואנשי מקצוע מיומנים אחרים בנורווגיה.
נורווגים בפיליפינים

כ-3,000 נורווגים מתגוררים בפיליפינים, העוסקים בעסקים, מעורבים בעבודות צדקה או מתגוררים במדינה עם משפחותיהם.
פיליפינים בנורווגיה

בנורווגיה חיים כ-18,000 פיליפינים.
יוזף שאכט

יוזף שכט (באנגלית: Joseph Schacht;‏ 15 במרץ 1902 - 1 באוגוסט 1969) היה מזרחן ואסלאמולוג גרמני-בריטי שכיהן כפרופסור לערבית ולאסלאם באוניברסיטת קולומביה שבניו יורק.
קורות חיים

יוזף שאכט נולד ברטיבור שבדרום פולין (בעת לידתו הייתה העיר בגרמניה). הוא היה בזמנו המלומד המוביל בעולם לחקר המשפט האסלאמי, שספרו החשוב ביותר 'מקורות התחיקה המשפטית של האסלאם' (במקור: Origins of Muhammadan Jurisprudence) מהווה ציון דרך בתחום. שאכט המשיך את דרכו של יצחק יהודה גולדציהר בכך שניסה לקבוע כללים ברורים לפרקטיקות ההלכתיות במשפט המוסלמי.
שאכט הוא מחברם של מאמרים רבים במהדורות שונות של האנציקלופדיה של האסלאם. הוא גם ערך את הספר 'מורשת האסלאם' (במקור: The Legacy of Islam) בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד. ספריו האחרים כוללים את 'מבוא לחוק האסלאמי' (במקור: An Introduction to Islamic Law) (1964). כמה מעבודותיו פורסמו בספר 'החיפוש אחר מוחמד ההיסטורי' (The Quest for the Historical Muhammad) שערך איבן ואראק.
הוא נפטר באינגלווד שבניו ג'רזי.
שאכט בדק את שושלות המוסרים של מסורות החדית' והצליב אותן, וכתוצאה מכך הגיע למסקנה שחלק מהכללים שהתקבלו הם תוצאה של פרקסיס (מלשון פרקטיקה) של התקופה האומאית ורק אחר כך הלבישו עליהם מסורת שיוחסה לנביא מוחמד.
ממאמריו

הערכה מחדש של המסורות האסלאמיות
ג'נט ואקין, "לזכור את יוזף שאכט" (1902-1969)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267527805171  PLWABN: 9810692209705606  BIBSYS: 90189832  BNE: XX1158692  BnF: cb122803217 (data)  BPN: 10588899  CiNii: DA04010651  GND: 117091340  ISNI: 0000 0001 1021 5409  LCCN: n82088791  NLA: 35478543  NTA: 070177449  RERO: 02-A003791340  SNAC: w6vf00fw  SUDOC: 031623956  TDVİA: schacht-joseph  Trove: 967547  VcBA: 495/100047  VIAF: 14832797   WorldCat (עם VIAF): 14832797 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחוה דעת

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  הרב עובדיה יוסף
 סוגה:  שו"ת
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  ה'תשל"ז - ה'תשנ"ד
 מהדורות נוספות
 מספר כרכים:  7
 
שו"ת יחוה דעת הוא סדרת ספרי שאלות ותשובות בהלכה מאת הרב עובדיה יוסף (7 כרכים). סדרת ספרים זאת היא השנייה אחרי סדרתו יביע אומר. המקור לשם הסדרה הוא הפסוק בתהילים (י"ט, ג'): "יום ליום יביע אומר ולילה ללילה יחוה דעת". בספרים אלו עונה הרב יוסף על שאלות אקטואליות רבות בהלכה, לדוגמה בנושא קול באשה ערווה, ספרי תורה בצה"ל, שמיעת שירים בספירת העומר ועוד. אולם ספרים אלו מתאפיינים בתשובות קצרות ביחס לתשובות שבסדרת ספרי השו"ת הראשונה של הרב עובדיה, יביע אומר, העוסק יותר בפלפולים ובלמדנות והתשובות בו מורחבות יותר.
הכרך הראשון יצא לאור בשנת תשל"ז בעת כהונתו כרב הראשי לישראל. מתכונת הספר מבוססת על שאלות ותשובות שנשאלו ב'פינת ההלכה' אשר שודרה בתוכנית 'קבלת שבת' ברשת א' של רדיו קול ישראל בימי שישי במשך כ-15 שנה, ובהוצאת הספר הורחבו הדברים ונוספו מקורות רבים. בהקדמת הספר נכתב כי התשובות מובאות בספר כפי שנענו בקצרה למאזינים ברדיו כדי שיהיה בבחינת "דבר השווה לכל נפש", אלא שבכמה מקומות הוסיף הערות להבהרת העניין בתוספת נופך.
בהמשך נוספו עוד חמישה כרכים שיצאו לאור עד שנת ה'תשנ"ד.
בשנת תש"פ הוציא מכון מאור ישראל מהדורה חדשה עם חלק ז' ובתוספת הערות מתוך כתבי היד של הרב עובדיה יוסף. המהדורה החדשה היא בעלת ארבעה כרכים, כך שכל שני חלקים בכרך אחד וחלק ז עומד ככרך בפני עצמו.
לקריאה נוספת

בנימין לאו, ממרן עד מרן – משנתו ההלכתית של הרב עובדיה יוסף, הוצאת ידיעות אחרונות, 2005
אדם ברוך, "הרב עובדיה יוסף על פי פסקי הדין שלו", בתוך סדר יום (עמודים 185–202), הוצאת כתר, 2000
יחסי איטליה–בולגריה

| יחסי איטליה–בולגריה |
| --- | --- |
איטליה: בולגריה


איטליה: בולגריה
שטח (בקילומטר רבוע)
301,340: 110,879
אוכלוסייה
59,293,250: 6,746,791
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,254,851: 101,584
תמ"ג לנפש (בדולרים)
38,029: 15,057
משטר
רפובליקה פרלמנטרית: רפובליקה

יחסי איטליה–בולגריה הם יחסי החוץ שבין הרפובליקה האיטלקית לבין הרפובליקה הבולגרית. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים בשנת 1879.
יחסים כלכליים

בשנת 2016, ייצאה איטליה לבולגריה סחורה בשווי 2.03 מיליארד דולר אמריקאי שעיקרה טרקטורים, מכוניות, קפה, נפט גולמי ובשר חזיר. לעומתה, בולגריה ייצאה לאיטליה סחורה בשווי 2.68 מיליארד דולר אמריקאי. שעיקרה נחושת מזוקקת, חיטה, מכוניות, תירס ושסתומים.
ייצוג

בולגריה מיוצגת באיטליה על ידי שגרירותה ברומא, בירת המדינה. בנוסף, בולגריה מחזיקה קונסוליה כללית במילאנו ובמספר קונסוליות כבוד באנקונה, בפירנצה, בג'נובה, בנאפולי, בטורינו ובטרוויזו.
איטליה מיוצגת בבולגריה על ידי שגרירותה בסופיה, בירת המדינה. בנוסף, איטליה מחזיקה קונסולית כבוד בפלובדיב.
יחסי איטליה–בחריין

| יחסי איטליה–בחריין |
| --- | --- |
איטליה: בחריין


איטליה: בחריין
שטח (בקילומטר רבוע)
301,340: 760
אוכלוסייה
59,293,250: 1,616,117
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,254,851: 43,205
תמ"ג לנפש (בדולרים)
38,029: 26,734
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

יחסי איטליה–בחריין הם היחסים הבילטרליים בין איטליה לבחריין.
סקירה כללית

שגרירות איטליה נפתחה במנאמה ב-2002 ושתי המדינות מנהלות שותפות דיפלומטית ארוכת שנים.
יחסים כלכליים

בשמונת החודשים הראשונים של 2021, סך הייצוא האיטלקי לבחריין הסתכם ב-307 מיליון דולר, מה שהפך את איטליה ליצואנית המובילה באירופה לבחריין. מנתונים עולה כי 40.2% מהיצוא של איטליה לבחריין הם מכונות וציוד תעשייתי, בעוד יצוא ברזל ופלדה מהווה 9%, מכוניות ואופנועים 5.2%, רהיטים 5%, תרופות 4.1% ומוצרים כימיים 3.7%.
יוזף שטראוס

| --- | --- |

 לידה:  20 באוגוסט 1827 מריהילף, אוסטריה 
 פטירה:  22 ביולי 1870 (בגיל 42) וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות המרכזי בווינה 
 מוקד פעילות:  אוסטריה, האימפריה האוסטרית 
 תקופת הפעילות:  מ-1853 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הטכנית של וינה 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  כינור 
 פרופיל ב-IMDb
 
יוזף שטראוס  (בגרמנית: Josef Strauß;‏ 20 באוגוסט 1827 – 22 ביולי 1870) היה מלחין אוסטרי בעל שורשים יהודים, בנו השני של יוהאן שטראוס האב ואנה-מאריה שטריים ואחיהם של יוהאן שטראוס הבן ואדוארד שטראוס.
ביוגרפיה

נולד בווינה. אביו ייעד אותו לקריירה צבאית בבית המלוכה ההבסבורגי. אך בסופו של דבר, קיבל הכשרה בתור מהנדס ואכן עבד במשרה זו בווינה.
יוזף שטראוס ניחן בכישרונות רבים והיה אמן, צייר, פואטיקן, זמר, דרמטורג, מלחין וממציא.
הוא הצטרף לתזמורת המשפחתית ביחד עם אחיו בשנות ה-50 של המאה ה-19.

יצירת הואלס הראשונה שלו נקראה: "הראשונה והאחרונה". (Die Ersten und Letzten, Walzer op. 1).

בשנת 1853, כשאחיו יוהאן חלה, יוזף לקח את תפקיד ראש התזמורת והמנצח.
והקהל קיבל אותו בזרועות פתוחות והעריך את לחניו הראשונים. 

בעקבות התנסות חיובית זו, החליט להמשיך להלחין.
ביוגרפיה > חייו האישיים

יוזף שטראוס נשא לאישה את קרולין פְּרוּקְמָאייֶר בכנסיית סנט יוהאן-נפּוֹמוּק בווינה ב-8 ביוני 1857.

לשטראוס נולדה בת בשם קרולינה-אנה במרץ 1858.
ביוגרפיה > מותו

במרבית חייו, יוזף שטראוס היה חולני. הוא סבל מהתעלפויות כרוניות וממגרנות רבות.
במהלך מסע הופעות בפולין, בשנת 1870 הוא נפל, מחוסר-הכרה, מבמת המנצח.

אשתו הביאה אותו בחזרה לווינה, וב-22 ביולי 1870 נקבע מותו. 

היו שמועות שסיבת מותו הייתה בעקבות מכות שקיבל מחיילים רוסיים שיכורים לאחר ששטראוס סירב להופיע מולם ערב אחד.

סיבת מותו מעולם לא נקבעה באופן חד-משמעי, זאת לאחר שאשתו סירבה בתוקף לניתוח שלאחר-המוות.
בין יצירותיו:
The Mysterious Powers of Magnetism
Music of the Spheres
עם אחיו יוהאן חיבר את Pizzicato-Polka
Village Swallows from Austria
יוסף קוסטינר

| --- | --- |

 לידה:  29 בספטמבר 1949 פיאטרה ניאמץ, רומניה 
 פטירה:  19 באוגוסט 2010 (בגיל 60) חיפה, ישראל 
 ענף מדעי:  היסטוריה 
 מקום מגורים:  חיפה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת חיפה  בית הספר לכלכלה של לונדון 
 מנחה לדוקטורט:  אלי כדורי 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 
יוסף קוסטינר (29 בספטמבר 1949 - 19 באוגוסט 2010) היה פרופסור חבר בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון ואפריקה, וחוקר במרכז משה דיין לחקר המזרח התיכון ואפריקה באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה

קוסטינר נולד בפיאטרה ניאמץ שברומניה, להורים ניצולי שואה, שאיבדו במחנה בטרנסניסטריה ברומניה, את בתם בכורתם ואחותו - נעמי. המשפחה עלתה לישראל ביולי 1950. גדל בחיפה, למד בתיכון "חוגים". בצה"ל שירת כחובש, ובמילואים שירת במודיעין.
קוסטינר למד באוניברסיטת חיפה את התואר הראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון ומדע המדינה (1973), ואת התואר השני בהיסטוריה של המזרח התיכון (1978). נושא עבודת הגמר, בהנחיית פרופסור גבריאל בן-דור, היה קבוצות הגרילה ומאבקן לעצמאות ולשלטון בדרום תימן בין 1963 ל-1967. המשיך ללימודי דוקטורט, בבית הספר לכלכלה של לונדון של אוניברסיטת לונדון, הגישו ב-1982, בנושא היווצרותה של הממלכה הסעודית, בהנחיית פרופסור אלי כדורי. מיד לאחר מכן החל ללמד באוניברסיטת תל אביב בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון, ובמקביל עבד כחוקר במרכז דיין. בשנים 2000–2004 עמד בראש בית הספר להיסטוריה (קדנציה כפולה), אשר מרכז את הלימודים הגבוהים בחוגים להיסטוריה של המזרח התיכון ואפריקה, היסטוריה כללית, היסטוריה ופילוסופיה של המדעים ולימודים קלאסיים. תיאם את הפעילות המחקרית במרכז דיין. היה בשבתונים במרכז ללימודי המזרח התיכון שבאוניברסיטת הרווארד, בבית הספר ללימודי המזרח ואפריקה של אוניברסיטת לונדון ובבית הספר ללימודים מתקדמים שבאוניברסיטת ג'ונס הופקינס. היה פרופסור אורח בקולג' הולי קרוס, באוניברסיטת ג'ורג' מייסון, אוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת מסצ'וסטס, פרנאוניברסיטאט האגן, אוניברסיטת ג'ורג'טאון, ואוניברסיטת מינכן.
קריירה מקצועית > מחקריו

קוסטינר היה סמכות בינלאומית בחקר חצי האי ערב בכלל ובחקר סעודיה בפרט, ומחקריו שהיו חדשניים ונחשבו בתקופתו כשוליים וזניחים במחקר המזרח תיכוני הפכו לתחומים מרכזיים ומובילים. קוסטינר התמחה בדיאלקטיקה ובמערכת היחסים שבין שבט ומדינה במזרח התיכון. הוא חקר את התופעה, שבה מצד אחד שבטים יוצרים מדינות ושליטים ומעצבים את הרגלי החברה והשלטון ומצד שני, שבטים מהווים לעיתים מוקד השפעה רב עוצמה מול המדינה והשלטון המרכזי. בנושא זה עסק בצורה כוללת כתופעה מזרח תיכונית, במושגים ובתאוריות הרלוונטיות. הוא התמקד במדינות חצי האי ערב והמפרץ הפרסי: ערב הסעודית, כווית ותימן, חקר גם את בעיות הביטחון באגן המפרץ הפרסי, ובנוסף חקר את משמעות המדינה וקיומה במזרח התיכון.
קריירה מקצועית > היווצרותה של ערב הסעודית

ספרו זה של קוסטינר (The Making of Saudi Arabia: From Chieftaincy to Monarchical State, 1916-1936) שראה אור בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד ב-1993 הוא עיבוד של עבודת הדוקטורט שלו ובו הוא מנסה לבדוק כיצד צמחה המונרכיה הסעודית מתוך קונפדרציה שבטית שקדמה לה. בספרו הוא מנתח את התהליכים של הפעילות הפוליטית של השבטים, את המעמד המיוחד של הדת הווהאבית בערב הסעודית, החשיבות של משפחת המלוכה, עיצוב הגבולות ועיצוב השלטון. התזה המונחת בבסיסו של הספר היא שערב הסעודית צמחה כמדינה מתפשטת וכובשת, אולם החל מאמצע שנות העשרים נעצר במידה רבה תהליך ההתפשטות ובמקומו בא תהליך של ביסוס המשטר ומיסוד השלטון על כל המחוזות שנכבשו. תוך כדי כך, השליט עבד אל-עזיז (הוא אבי כל המלכים שבאו אחריו: סעוד, פייצל, ח'אלד, פוהד ועבדאללה, שנולדו לאמהות וענפים שונים) עצב מלוכה מודרנית עם גבולות קבועים, מנהל שלטוני וריכוזיות. הוא הפך את הכלכלה מרמת קיום בסיסי המושתתת בעיקרה על הובלת שיירות, לכלכלה שבנויה על הכנסות מהחג' (העלייה לרגל למכה) ועל הכנסות מנפט. עבד אל-עזיז היה צריך להילחם נגד אליטות שבטיות שהתנגדו לתהליך השינוי הזה והתוצאה הייתה הניצחון על הקבוצות האלה. כך נסללה הדרך להפוך את סעודיה למונרכיה ריכוזית, בירוקרטית ושוחרת פיתוח.
קריירה מקצועית > המאבק על דרום תימן

ספרו המאבק על דרום תימן (The Struggle for South Yemen), הוא עיבוד של עבודת המאסטר שלו. בספר הוא מנתח כיצד התפתח מאבק של קבוצות לאומיות נגד השלטון הבריטי בדרום תימן לקראת עצמאות וכיצד תפסו קבוצות הגרילה הקומוניסטית את השלטון שם. לקראת יציאת הבריטים מעדן ב-1967, השלטון נתפס על ידי קבוצות מרקסיסטיות שגברו על הקבוצות הלאומיות הערביות שנתמכו וסובסדו על ידי נשיא מצרים, ג'מאל עבד אל-נאצר. היה בכך ביטוי ראשון מסוגו לחולשת המחנה הנאצריסטי בזירה הערבית.
קריירה מקצועית > האסטרטגיה המהפכנית של דרום תימן

ספר זה של קוסטינר (South Yemen’s Revolutionary Strategy) הוא ספר המשך לספרו הקודם "המאבק על דרום תימן". הספר עוסק בשנות השבעים והשמונים של המאה העשרים, עת ניסו המהפכנים הדרום תימנים לייצא את המהפכה שלהם. הוא מתאר את מסכת היחסים שלהם עם ברית המועצות, שמביאה לביטוי דיאלקטיקה של מעצמה וקליינט, שאמנם תלוי במעצמה, אבל הוא גם שחקן עצמאי. תוך כדי כך, מסביר הספר את יוזמות החתרנות של דרום תימן במדינות המפרץ השונות.
קריירה מקצועית > החיפוש המיוסר של אחדות תימן

ספרו זה של יוסף קוסטינר (Yemen the Tortuous Quest for Unity)
הוא מחקר הדן בתקופה שאחרי נפילת ברית המועצות ב-1989, בעת שנוצר תהליך של איחוד בין שתי מדינות תימן: צפון תימן ודרום תימן. תהליך זה היה מלווה במלחמות אזרחים ובמאבק קשה בדבר מי ישלוט במדינה המאוחדת והסתיים לבסוף בניצחונו של מי שהוא היום נשיא תימן עלי עבדאללה צאלח. עד היום תימן היא מדינה עתירת פילוגים ואלימה (דבר המתבטא למשל בחטיפת תיירים), אולם הנשיא הצליח לאחד את המדינה ולשמרה במתכונת זו.