stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פארלי רוסה
קריירה

פארלי רוסה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של קרוזיירו ובגיל 14 הצטרף לאקדמיה של ספורטינג ליסבון.
ביולי 2013, רוסה חתם בסבסטופול מליגת העל האוקראינית. ב-21 בפברואר 2013, פארלי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בהפסד 3-1 לשחטאר דונצק. ב-31 באוגוסט, הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-1 לקרפטי לבוב.
בקיץ 2014, התפרקה סבסטופול עקב סיפוח חצי האי קרים. רוסה חזר לברזיל וחתם בקבוצת מונטה אסול, אך לא שותף כלל במשחקי הקבוצה, והושאל בין היתר לאפולון לימסול וא.א.ק. לרנקה הקפריסאית.
ב-9 ביולי 2016,  רוסה חתם לשנתיים בפאנטוליקוס מליגת העל היוונית,ב-9 באוגוסט 2018, הוא חתם באל-איתיפאק מליגת העל הסעודית, שנה לאחר מכן חזר ליוון וחתם באטרומיטוס, ובמהלך העונה חזר לפאנטוליקוס.
ב-17 באוגוסט 2020  חתם רוסה בפוג'יירה מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות. ב-7 בפברואר 2021 הוא חתם בהפועל באר שבע מליגת העל, ובתום העונה שוחרר מהקבוצה.
ב-22 ביולי 2021 חתם רוסה בהפועל תל אביב בחוזה לעונה אחת, עם אופציה לרכישתו בעונה הבאה.
ב-6 במרץ 2022 רוסה עזב את ישראל והצטרף לטיינג'ין ג'ינמן טייגר מליגת העל הסינית.
ב-13 בפברואר 2024 רוסה חתם בטג'אן הנא סיטיזן מליגת הכדורגל של קוריאה הדרומית.
הערות שוליים

↑  איציק כלפי, ‏פארליי רוסה סיכם בהפועל ב"ש עד סיום העונה, באתר ONE‏, 7 בפברואר 2021
↑  איציק כלפי, ‏הפועל ת"א הודיעה: רוסה ימריא בשלישי לסין, באתר ONE‏, 6 במרץ 2022
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פארלי רוסה".
פלמינגו צ'יליאני

| פלמינגו צ'יליאני |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: פלמינגואים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: פלמינגואיים
סוג:: פלמינגו
מין:: פלמינגו צ'יליאני
שם מדעי
 Phoenicopterus chilensis ‏מולינה, 1782
תחום תפוצה
 תפוצת הפלמינגו הצ'יליאני.  באדום כהה - אזורי רבייה  באדום בהיר - אזורי תפוצה שאינם משמשים לרבייה.

פלמינגו צ'יליאני (שם מדעי: Phoenicopterus chilensis) הוא מין של פלמינגו בגודל בינוני החי בצ'ילה שבדרום אמריקה. פלמינגו זה קרוב לפלמינגו מצוי ופלמינגו אמריקני. הוא חי ומתרבה בדרום אמריקה, במדינות צ'ילה, פרו, ובברזיל, ואף נראה בגרמניה והולנד. ישנה אף אוכלוסייה קטנה ביוטה ובקליפורניה. כמו כל הפלמינגואים, פלמינגו צ'יליאני מטיל ביצה לבנה בתוך תל בוץ.
מאפיינים

אורכו 110-130 ס"מ. נוצותיו כהות מעט יותר מאלה של הפלמינגו המצוי, אך בהירות מאלה של הפלמינגו האמריקני, אך הוא נבדל מהם ברגליו האפורות ובכמות הצבע השחור על מקורו – יותר מחצי. מקורו המעוקל של הפלמינגו הצ'יליאני, כמו זה של כל שאר הפלמינגואים, משמש לסינון פלנקטון ממי אגמי המלח ששם הוא מקים מושבות.
הפלמינגואים הצ'יליאניים חיים בטבע בלהקות עצומות, ודורשים תנאים צפופים לרבייה מואצת. במהלך עונת הרבייה, הזכרים והנקבות מתנהגים בדרכים מגוונות כדי למשוך נקבות, דוגמת סיבוב הראש מצד לצד, ופתיחה וסגירה של הכנפיים. הזכר והנקבה בונים יחד קן מבוץ, ושניהם דוגרים במשך תקופה של 27-31 ימים על הביצה שהוטלה על ידי הנקבה. האפרוח משמיע צלילים מספר שעות לפני הבקיעה עוד בתוך הביצה, כדי שהנקבה תוכל למצוא אותו מבין אלפים של ביצים במושבה. מיד לאחר הבקיעה יש לגוזלים פלומה בצבע אפור, והם יקבלו את צבע הבוגרים לאחר יומיים עד שלושה ימים. הזכר והנקבה מאכילים את הגוזל בחומר בצבע אדום דמוי חלב יונקים שמיוצר בזפק שלהם. כבר לאחר 5-12 ימים הגוזלים עוזבים את הזכר והנקבה והולכים ל"פעוטון" - קבוצה של גוזלי פלמינגואים בני גילם. הפלמינגואים הצ'יליאניים קרואים על ידי השבטים הילידים "צ'וגוגו" בשל הצלילים שהם משמיעים בזמן אכילה או מעוף. חלק מהילידים משתמשים בשומן הפלמינגו לריפוי שחפת, וחלקם אף אוכלים את הפלמינגו ואת ביציו.
תוחלת חייו של הפלמינגו בטבע היא בין 20 ל-30 שנה, וישנם מספר פרטים בשבי שעברו את גיל השישים.
הערות שוליים

↑  פלמינגו צ'יליאני באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  AFP, בגיל 83: מת הפלמינגו הזקן ביותר בעולם, באתר ynet, 30 בינואר 2014
| פלמינגואים (פלמינגואיים) |
| --- | --- | --- |
| פלמינגו | פלמינגו מצוי • פלמינגו אמריקני • פלמינגו צ'יליאני |  |
| פלמינגו זוטר (סוג ומין יחיד) | פלמינגו זוטר |  |
| פלמינגו צהוב-מקור | פלמינגו האנדים • פלמינגו ג'יימס |  |
פלמינגו האנדים

| פלמינגו האנדים |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: פלמינגואים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: פלמינגואיים
סוג:: פלמינגו צהוב-מקור
מין:: פלמינגו האנדים
שם מדעי
 Phoenicopterus andinus ‏פיליפי, 1854
תחום תפוצה


פלמינגו במים בצ'ילה
פלמינגו האנדים (שם מדעי: Phoenicopterus andinus) הוא מין של פלמינגו שחי באמריקה. הוא מין הפלמינגו הנדיר ביותר ואחד הגדולים ביותר בעולם - אורכו מטר אחד עד מטר וארבעים. חי בהרי האנדים, ומכאן שמו.
מאפיינים

צבע גופו ורוד חיוור, וחלקו העליון בהיר יותר. צווארו בצבע ורוד כהה יותר. החלק העליון של המקור הוא בצבע צהוב, וחלקו התחתון הוא בצבע שחור. רגליו צהובות.
הפלמינגו ניזון מאצות מיקרוסקופיות כגון צורניות, ואצה אחת שממנה הוא ניזון מעניקה לו את צבע הורוד. מקורו של פלמינגו האנדים מוטה הצידה, שמבנהו מסייע לפלמינגו לסנן את האצות המיקרוסקופיות שמהן הוא ניזון ממי המלח שבאגמים בהם נמצאות האצות. פלמינגו האנדים נודד, ויכול לעבור עד כ-1000 ק"מ ביום אחד. בקיץ, הפלמינגואים נמצאים בבריכות מלח, ובחורף הם נודדים לביצות נמוכות יותר. הסיבה לנדידה היא כנראה הצחיחות הקיצונית של אגמי המלח בחורף. המקום שאליו הפלמינגואים נודדים עדיין אינו ידוע, אך משוער שהוא בין אדמות הרבייה בצ'ילה לבין הביצות שבמרכז ובמערב ארגנטינה.
הפלמינגו חי בבוליביה, ארגנטינה, צ'ילה ופרו.
הם מקננים בחודשי הקיץ, ובונים קינים בצורת חרוט מבוץ על שפת אגמי המלח, שעשירים בדרך כלל בסודיום, גבס ומימן גופרתי. ככל שאר מיני הפלמינגואים, הנקבה מטילה ביצה לבנה אחת.
ישנם כ-60,000 פרטים של פלמינגו האנדים כיום.
הערות שוליים

↑  פלמינגו האנדים באתר הרשימה האדומה של IUCN
| פלמינגואים (פלמינגואיים) |
| --- | --- | --- |
| פלמינגו | פלמינגו מצוי • פלמינגו אמריקני • פלמינגו צ'יליאני |  |
| פלמינגו זוטר (סוג ומין יחיד) | פלמינגו זוטר |  |
| פלמינגו צהוב-מקור | פלמינגו האנדים • פלמינגו ג'יימס |  |
פיוטר סובניקוב

| --- | --- |

 לידה:  13 ביולי 1894 קרונשטאדט, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 פטירה:  14 באוגוסט 1960 (בגיל 66) מוסקבה, ברית המועצות ברית המועצות
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, ברית המועצות 
 השכלה:  מכללת חיל הפרשים של הצאר ניקולאי 
 השתייכות:   צבא האימפריה הרוסית הצבא האדום הצבא האדום
 תקופת הפעילות:  1914–1960 (כ־46 שנים)
 דרגה:   גנרל לייטננט
 תפקידים בשירות
 מפקד דיוויזיית הפרשים השמינית מפקד הארמייה השמינית מפקד החזית הצפון-מערבית מפקד הארמייה ה-43 מפקד הארמייה השלישית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה מלחמת האזרחים ברוסיה מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
        
 
פיוטר פיוטרוביץ' סובניקוב (ברוסית: Пётр Петрович Собенников; 13 ביולי 1894 - 14 באוגוסט 1960) היה מפקד בכיר בצבא האדום אשר פיקד על כוחות במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

סובניקוב נולד ב-13 ביולי 1894 למשפחת אצולה בעיר קרונשטאדט שבאימפריה הרוסית. ב-1914 התגייס לצבא האימפריה הרוסית, וב-1916 סיים את מכללת חיל הפרשים. הוא לחם במלחמת העולם הראשונה בחזית המזרחית, וב-1918 הצטרף לצבא האדום. הוא לחם במלחמת האזרחים ברוסיה כמפקד מחלקה וכראש מטה בריגדת פרשים. לאחר המלחמה למד בקורסים צבאיים, ובאוגוסט 1926 מונה למפקד בריגדת הפרשים הרביעית. בנובמבר 1931 מונה לסגן המפקח על הפרשים, וחמש שנים מאוחר יותר הועלה לדרגת פולקובניק. בדצמבר 1936 הוא מונה למפקד דיוויזיית הפרשים השמינית, ובפברואר 1939 מונה למורה באקדמיה הצבאית פרונזה. בינואר 1940 הוצב במטה החזית הצפון-מערבית ולחם עמה במלחמת החורף כנגד פינלנד. במרץ של אותה שנה הוא הוחזר להיות מורה באקדמיה הצבאית פרונזה, וב-4 ביוני הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-8 באוגוסט הפך להיות סגן המפקח הכללי של חיל הפרשים, וב-11 במרץ 1941 מונה למפקד הארמייה השמינית.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

עם פתיחת המתקפה הגרמנית ביוני 1941, נכללה הארמייה השמינית שתחת פיקודו של סובניקוב כחלק מהחזית הצפון-מערבית שתחת פיקודו של פיודור קוזנצוב. ימים מספר לאחר הפלישה, ב-4 ביולי, מונה סובניקוב למפקד החזית הצפון-מערבית. תחת פיקודו השתתפה החזית בקרבות בלימה כנגד הגרמנים במדינות הבלטיות. כבר ב-23 באוגוסט הוא הועבר לפקד על הארמייה ה-43, ולחם עמה בקרב סמולנסק ובקרב על מוסקבה כחלק מחזית העתודה. הארמייה שלו התמודדה כנגד כוחות גרמנים עדיפים בהרבה בציוד ובכוח אדם, ומהר מאוד נשברה ונאלצה לסגת. ב-10 באוקטובר הודח סובניקוב מהפיקוד על הארמייה, ושישה ימים לאחר מכן נעצר ונחקר על תפקוד כושל. הוא הורד לדרגת פולקובניק, נשללו ממנו עיטורי הגבורה שלו, והוא נידון לחמש שנות מאסר עם עבודת כפייה. בנובמבר 1942 הוענקה לו חנינה, והוא מונה למפקד הארמייה השלישית, בדרגת פולקובניק. במרץ 1943 הוא הורד לתפקיד סגן מפקד הארמייה, וב-17 באפריל של אותה שנה הועלה שוב לדרגת גנרל מיור. הוא לחם עם הארמייה בקרבות על אוריול, בריאנסק, בוברויסק, מינסק וביאליסטוק. ב-22 בפברואר 1944 הוא הועלה לדרגת גנרל לייטננט, והשתתף בקרב על ברלין.
ביוגרפיה > אחריתו

לאחר המלחמה מילא תפקידי ניהול ומטה שונים, ובאוגוסט 1955 מונה לראש קורס קצינים בכירים "ויסטראל". הוא פרש מהצבא ב-1960, ונפטר במוסקבה ב-14 באוגוסט 1960.
פיוטר סוקולוב

| --- | --- |

 לידה:  1791 מוסקבה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  15 באוגוסט 1848 (יוליאני) (בגיל 57 בערך) מרצ'יק הישנה, וולקובסקי אואזד, האימפריה הרוסית 
 מקום לימודים:  האקדמיה הקיסרית לאמנויות (1810) 
 תחום יצירה:  ציור 
 צאצאים:  פיוטר פטרוביץ' סוקולוב, Pavel Petrovich Sokolov, Aleksandr Petrovič Sokolov 
 
פיוטר סוקולוב (ברוסית: Пётр Сóколов;‏ 1791 – 15 באוגוסט 1848) היה צייר אקוורל רוסי. הוא היה אביהם של הציירים פיוטר סוקולוב, פאבל סוקולוב ואלכסנדר סוקולוב.
ביוגרפיה > ראשית חייו

סוקולוב נולד במוסקבה, ובין השנים 1800 עד 1809 למד באקדמיה הקיסרית לאמנויות שם למד עם אלכסיי יגורוב ו-ואסילי שבייב. ששניהם היו אמנים מפורסמים ומוערכים מאוד. בשנת 1809 צייר סוקולוב את "אנדרומדה אבלה על הקטור", וקיבל מדליית זהב קטנה וכן את התואר "אמן". כחלק מההטבות של האקדמיה, לסטודנטים שזכו במדליית הזהב הגדולה זהייתה מלגה לצאת לאירופה כדי לשפר את השכלתם. סוקולוב רצה להמשיך את לימודיו באיטליה, ולכן נשאר בבית הספר שנה נוספת והשתתף שוב בתחרות, אך הוא לא הצליח להשיג מטרה זו.
ביוגרפיה > קריירה

סוקולוב צייר דיוקנאות - החל באמנים אחרים וכלה בותיקי המלחמה הנפוליונית של 1812. בין אותם אנשים נכללו גם אנשים כמו אלכסנדר פושקין ו-וסילי ז'וקובסקי, שהיו משוררים רוסים מפורסמים. בנוסף, סוקולוב קיבל עבודות רבות מאנשי החברה הגבוהה. לדוגמה, האמן הוזמן על ידי המשפחה הקיסרית לארמון אניצ'קוב שם צייר דיוקן של אלכסנדר בנו בן השלוש של ניקולאי הראשון.
כמה מהמצוירים של סוקולוב ביקשו ממנו לציירם שוב. אחת הנשים שצוירו שלוש פעמים הייתה יקטרינה פבלובנה באקונינה. היא צוירה בשנים 1816, 1828 ו-1834. הדיוקן הראשון שלה שנעשה בעיפרון, היא מתוארת כגברת צעירה. בעבודת האקוורל של 1828 הצליחה סוקולוב להעביר את התכונות שהיו רצויות ומושכות מבחינה חברתית באותה תקופה בדיוקן שלה. באשר לדיוקן משנת 1834, ניתן לראות בקלות כיצד תיאר סוקולוב את באקונינה כאישה נשואה.
במהלך חייו הוא יצר למעלה מ-500 יצירות אמנות, ולא רק שהן נמצאות באוספים פרטיים, מכיוון שהן בעלות ערך רב, אלא גם במוזיאונים ממשלתיים כמו המוזיאון הרוסי הממלכתי, גלריית טרטיאקוב הממלכתית ועוד רבים אחרים.
הערות שוליים

↑  Nikolai Aleksandrovich Sablukov [sablunikol003074], Electronic Enlightenment Biographical Dictionary, ‏2000
↑  Kenneth, Pyotr Fyodorovich Sokolov, www.rusartnet.com (באנגלית בריטית)
↑  Третьяковская галерея, Третьяковская галерея
↑  Петр Федорович Соколов - акварели (1791-1848). "Эпохи верное зерцало". (П.Ф.Соколов - мастер акварельного портрета пушкинской эпохи), nasledie-rus.ru
↑  Петр Федорович Алешкин, М. В. Ломоносов — историк, Znanie. Ponimanie. Umenie, 2016-10-14 doi: 10.17805/zpu.2016.3.30
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810666445605606  GND: 122673646  ISNI: 0000 0000 6684 619X  KulturNav: e75c28cc-bd28-4481-a7fa-ca136544c513  SUDOC: 168388650  ULAN: 500120924  VIAF: 79468966   WorldCat (עם VIAF): 79468966
פייטון פריצ'רד

| --- | --- |

פריצ'רד בשנת 2021
 לידה:  28 בינואר 1998 (בן 26) טואלטין, אורגון, ארצות הברית
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.85 מטרים
 מספר:  11
 מכללה:  אוניברסיטת אורגון
 דראפט:  בחירה מספר 26, 2020 בוסטון סלטיקס
 קבוצות כשחקן
 2020–:  בוסטון סלטיקס
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות ה-NBA‏ (2024)
פייטון מייקל פריצ'רד (באנגלית: Payton Michael Pritchard; נולד ב-28 בינואר 1998) הוא כדורסלן אמריקאי, שמשחק בקבוצת בוסטון סלטיקס מליגת ה-NBA, בעמדת הרכז.
קריירת מכללות

פריצ'רד נולד בעיר טואלטין שבאורגון, ובשנת 2016 החל ללמוד באוניברסיטת אורגון. בעונת 2016/2017 הוביל את קבוצת "אורגון דאקס", לצדם של דילון ברוקס, טיילר דורסי, ג'ורדן בל וכריס בושיי, למעמד פיינל פור טורניר אליפות המכללות בכדורסל, בפעם השנייה בלבד בתולדותיה. ב-3 העונות הבאות הציג שיפור הדרגתי בתפוקתו, עד שבעונת 2019/2020 העמיד ממוצעים של 20.5 נקודות, 5.5 אסיסטים, 4.3 ריבאונדים ו-1.5 חטיפות למשחק. בסיום אותה עונה נבחר לשחקן המצטיין של "מחוז Pac-12".
קריירת משחק מקצועית

בדראפט ה-NBA‏ 2020 נבחר פריצ'רד בבחירה ה-26, על ידי בוסטון סלטיקס. לאורך עונת הרוקי שלו שימש כמחליפו הראשי מהספסל של הרכז קמבה ווקר, וקלע 7.7 נקודות בממוצע למשחק.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020/2021 | בוסטון | 66 | 4 | 19.2 | 0.440 | 0.411 | 0.889 | 2.4 | 1.8 | 0.6 | 0.1 | 7.7 |
| 2021/2022 | בוסטון | 71 | 2 | 14.1 | 0.429 | 0.412 | 1.000 | 1.9 | 2.0 | 0.4 | 0.1 | 6.2 |
| 2022/2023 | בוסטון | 48 | 3 | 13.4 | 0.412 | 0.364 | 0.750 | 1.8 | 1.3 | 0.3 | 0.0 | 5.6 |
| קריירה |  | 185 | 9 | 15.7 | 0.430 | 0.400 | 0.890 | 2.1 | 1.7 | 0.4 | 0.1 | 6.6 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020/2021 | בוסטון | 5 | 0 | 13.4 | 0.353 | 0.300 | 1.000 | 1.8 | 2.4 | 0.4 | 0.0 | 3.4 |
| 2021/2022 | בוסטון | 24 | 0 | 12.9 | 0.422 | 0.333 | 0.667 | 1.9 | 1.6 | 0.3 | 0.1 | 4.8 |
| 2022/2023 | בוסטון | 10 | 0 | 5.7 | 0.545 | 0.400 | 0.800 | 0.6 | 1.1 | 0.1 | 0.0 | 3.2 |
| קריירה |  | 39 | 0 | 11.1 | 0.433 | 0.337 | 0.769 | 1.6 | 1.6 | 0.2 | 0.1 | 4.2 |
הערות שוליים

↑  הסטטיסטיקות של פריצ'רד בליגת המכללות, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 2020, באתר basketball-reference.com
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פיה (סרט, 2020)

| --- | --- |

 בימוי:  אנה מליקיאן
 תסריט:  אנה מליקיאן 
 שחקנים ראשיים:  קונסטנטין חבנסקי ארטיום צוקאנוב יקטרינה אגייבה  אליונה בונדרצ'וק יורי בוריסוב יליזבטה לוטובה טטיאנה וינוגארודבה אינגבורגה דפקונייטה ניקיטה ילנב
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 חברת הפקה:  מגנום
 חברה מפיצה:  Kinopoisk.ru
 שיטת הפצה:  direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  30 באפריל 2020
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 סרט קודם:  Star 
 דף הסרט ב־IMDb
 
פיה (ברוסית: Фея) הוא סרט פנטזיה ודרמה רוסי בבימויה של אנה מליקיאן ובכיכובו של קונסטנטין חבנסקי. הסרט שתוכנן לצאת לאקרנים הועלה במקום זאת לשרתי KinoPoisk HD ב-30 באפריל 2020, בעקבות התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה. יוצר מיטב משחקי מציאות רבודה בטוח שהוא שולט בכל דבר בחייו. אבל מפגש מקרי עם פעילה צעירה פוקח את עיניו לעובדה שהעולם הרבה יותר מורכב מהרעיונות שלו.
הסרט "פיה" משלים את טרילוגיית הפנטזיה והדרמה של אנה מליקיאן, שהחלה בסרטים "בת הים" (2007) ו"הכוכב "(2014).
עלילה

הסרט מספר על מפתח המשחק "קולוברט", שמבקר במקדש, שם הוא רואה את פניו מאוירות בפרסקו של אנדריי רובלב, כתוצאה מכך הוא מוצא עצמו מנסה להתמודד עם העבר, בעזרתה של אקטיביסטית צעירה שהוא פוגש.
שחקנים ודמויות

קונסטנטין חבנסקי - יבגני ווייגין, יוצר משחק הווידאו "קולובראט"
ארטיום צוקאנוב - פיוטר
יקטרינה אגייבה - טניה, אקטיביסטית צעירה
מריה שלאייבה - אליסה
טטיאנה וינוגרודבה - אקטיביסטית צעירה
אינגבורגה דפקונייטה - אולגה יאצוק, חברת הדומה הממלכתית
ניקיטה ילנב - אלכסיי "ליוחה"
וילאן באביצ'ב - עורך
ולדימיר מישוקוב - איגור, חוקר בוועדת החקירות הפדרלית
אליונה בונדרצ'וק
יורי בוריסוב
יליזבטה לוטובה
הפקה

צילומי הסרט נערכו בשנת 2019 במוסקבה, בעיר ולדימיר ובכפר דבוריקי שבמחוז ולדימיר.
הערות שוליים

↑  Фонд «Кинопрайм» Абрамовича планирует утвердить первые проекты к концу мая
↑  ПЕРВЫЙ ФИЛЬМ, ПОДДЕРЖАННЫЙ ФОНДОМ АБРАМОВИЧА, ВЫЙДЕТ В ПРОКАТ ОСЕНЬЮ
↑  Перенос «Мстителей», трейлер финала «Игры престолов», Минкульт против корги, Спилберг против Netflix
↑  «Фея» Анны Меликян станет первым фильмом, который профинансирует фонд Абрамовича «Кинопрайм»
↑  Трейлер «Феи»: Константин Хабенский ищет смысл жизни в фильме Анны Меликян
↑  Фильм Фея
פיה מאריי

| --- | --- |

פיה מאריי בשנת 2007
 לידה:  1971 (בת 53 בערך) יוהנסבורג, דרום אפריקה דרום אפריקה
 מדינה:  דרום אפריקה
 עיסוק:  במאית קולנוע ותסריטאית
 מקום לימודים:  האקדמיה הגרמנית לקולנוע ולטלוויזיה ברלין 
 פרופיל ב-IMDb
 
פיה מאריי (באנגלית: Pia Marais; נולדה בשנת 1971) היא תסריטאית ובמאית קולנוע דרום אפריקאית.
ביוגרפיה

פיה מאריי נולדה בשנת 1971 ביוהנסבורג שבדרום אפריקה, להורים שוודים ודרום אפריקאים. היא גדלה בדרום אפריקה, אחר כך בשוודיה ובספרד. היא למדה פיסול וצילום בלונדון, באמסטרדם ובדיסלדורף, וקולנוע באקדמיה בברלין, שם היא חיה בימים אלה.
בשנת 2007, לאחר מספר סרטים קצרים שהיא ביימה, ביימה מאריי את הסרט הראשון שלה "Die Unerzogenen" (בתרגום חופשי לעברית "ללא השכלה"). הסרט השני שלה "At Ellen's Age" (בתרגום חופשי לעברית "בגיל של אלן") הוצג לראשונה בשנת 2010 בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי בלוקרנו ובפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו.
כדי לצלם את הסרט השלישי שלה, "ליילה פורי", היא חזרה לארץ הולדתה דרום אפריקה. הסרט היה מועמד בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין שהתקיים ב-11 בפברואר 2013, וזכה לשבח מהשופטים.
בשנת 2017, זכה סרט הטלוויזיה שלה "So auf Erden" (בתרגום חופשי לעברית "אז על פני האדמה"), בפסטיבל הסרטים של מינכן.
פילמוגרפיה > סרטים קצרים

"Loop" ‏(1996)
"Deranged" ‏(1998)
"Tricky People" ‏(1999)
"17" ‏(2003)
פילמוגרפיה > סרטים באורך מלא

"Die Unerzogenen" ‏(2007)
"Im Alter von Ellen" ‏(2010)
"ליילה פורי" (2013)
"So auf Erden" ‏(2017)
פרסים

2007: פסטיבל מעבר אירופה - הסרט העלילתי הטוב ביותר, עבור הסרט "Die Unerzogenen"
2011: פסטיבל מעבר אירופה - הסרט העלילתי הטוב ביותר, עבור הסרט "At Ellen's Age"
הערות שוליים

↑  Kind von wilden Eltern, נכתב על ידי den Durchbruch, באתר "Deutschlandfunk Kultur", ב-27 בדצמבר 2007
↑  Wenn die Tochter mit den Eltern: Pia Marais "Die Unerzogenen", נכתב על ידי Heike Kühn, באתר "welt", ב-24 בדצמבר 2007
↑  Layla Fourie, באתר "פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין"
↑  « Layla » : mère menteuse, mère courage, נכתב על ידי Noémie Luciani, באתר "le monde", ב-23 במרץ 2014
↑  Cinéma : « Layla » de Pia Marais, un huis clos sud-africain, נכתב על ידי  Nicolas Michel, באתר "jeune afrique", ב-31 במרץ 2014
↑  So auf Erden, נכתב על ידי  Das Erste, באתר "swr", ב-11 במאי 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 141020083  ISNI: 0000 0001 1229 3101  LCCN: no2011002201  NTA: 328784311  SUDOC: 181378663  VIAF: 163574989   WorldCat (עם VIAF): 163574989
פיה סונדהאגה

| --- | --- |

 מידע אישי
 לידה:  13 בפברואר 1960 (בת 64) Ulricehamn, שוודיה 
 עמדה:  חלוץ 
 
פיה מריאן סונדהאגה (בשוודית: Pia Sundhage;‏ נולדה ב-13 בפברואר 1960) היא כדורגלנית עבר ומאמנת כדורגל שוודית. היא נחשבת לאחת מהכדורגלניות השוודיות הטובות ביותר אי פעם ולאחת המאמנות המצליחות בתולדות נבחרת ארצות הברית.
חייה > כשחקנית

סונדהאגה נולדה במחוז וסטרה ייטלנד בפברואר 1960, וכבר בגיל 15 ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת שוודיה הבוגרת. ב-1978 היא החלה לשחק בפאלקופינגס מליגת העל השוודית לנשים, ושנה לאחר מכן עברה לקבוצת הצמרת ג'יטקס, שם שיחקה לצד חברתה לנבחרת - אליזבת ליידיניה. בשלוש שנותיה בג'יטקס, זכתה סונדהאגה בשתי אליפויות וגביע מדינה אחד. ב-1981, היא אף קיבלה את פרס כדורגלנית השנה בשוודיה, לאחר שהובילה את קבוצתה לזכייה בדאבל. בשנים 1982 ו-1983, שיחקה סונדהאגה באסטר, וסיימה פעמיים כמלכת השערים של הליגה השוודית.
ב-1984, נערכה אליפות אירופה הראשונה לנשים, והנבחרת השוודית הגיעה למפגש גמר כפול מול אנגליה. בסיום שני המשחקים, נוצר שוויון בין שתי הנבחרות והמשחק הלך לדו-קרב בעיטות הכרעה. סונדהאגה, שהבקיעה שלושה שערים במהלך הטורניר, כבשה גם את הפנדל המכריע ושוודיה זכתה בגביע. בנוסף לזכייתה בתואר מלכת השערים, נבחרה סונדהאגה גם לשחקנית המצטיינת של הטורניר. באותה שנה, היא זכתה באליפות שוודיה נוספת עם ג'יטקס.
ב-1988, לקחה סונדהאגה חלק בסגל הנבחרת שהשתתף בטורניר ההכנה של פיפ"א לקראת גביע העולם 1991. טורניר ההכנה נערך בסין, ושוודיה הגיעה עד לגמר, שם הפסידה 1-0 לנורווגיה. באותה שנה ובעקבות הישגיה על המגרש, זכתה סונדהאגה להופיע על בול דואר שוודי.
שלוש שנים אחר כך, אירחה סין את גביע העולם בכדורגל נשים שנערך בפעם הראשונה אי פעם. את שלב הבתים סיימה שוודיה במקום השני עם ארבע נקודות, והעפילה לרבע הגמר. ברבע הגמר גברו השוודיות 0-1 על סין משער של סונדהאגה, אולם בחצי הגמר הן הפסידו 4-1 ליריבתן המושבעת - נורווגיה. בסופו של דבר, סיימה שוודיה במקום השלישי, לאחר שהביסה 0-4 את גרמניה. היא סיימה את הטורניר עם ארבעה שערים, בעוד חברתה לחוד הנבחרת, לנה וידקול, כבשה חמישה שערים.
ב-1992, מונתה סונדהאגה למאמנת-שחקנית בקבוצתה האמרבי, והחזיקה בתפקיד במשך שנתיים. ב-1994, היא חזרה לשמש כשחקנית בלבד וזכתה עם הקבוצה בשני גביע מדינה רצופים. בקיץ 1995 זומנה סונדהאגה לסגל הנבחרת לגביע העולם שנערך בשוודיה. את שלב הבתים סיימו השוודיות במקום השני עם שש נקודות, וברבע הגמר זכו לפגוש את סין כמו בגביע העולם שנערך ארבע שנים לפני כן. הפעם ידה של סין הייתה על העליונה, ושוודיה הודחה כבר ברבע הגמר. סונדהאגה, שפתחה בהרכב הראשון בכל ארבעת משחקי הנבחרת בטורניר, כבשה שער אחד במהלכו.
שנה אחרי גביע העולם, נערך באולימפיאדת אטלנטה, טורניר כדורגל הנשים הראשון בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים. בשלב הראשון שובצו השוודיות לבית קשה מאוד, שכלל את ארצות הברית, סין ודנמרק. שוודיה הצליחה לנצח רק משחק אחד, והודחה מהמשך הטורניר. סונדהאגה, שלא זכתה לכבוש אף שער בטורניר, פרשה בסיומו ממשחק פעיל. ב-21 שנים בנבחרת שוודיה, שיחקה סונדהאגה ב-146 משחקים וכבשה 71 שערים (שיא לאומי שמאוחר יותר נשבר על ידי האנה יונגברי).
חייה > כמאמנת

לאחר שבמשך מספר שנים שימשה כעוזרת מאמן בקבוצות הליגה השוודית, עברה סונדהאגה ב-2001 לליגת ה-WUSA האמריקאית שבדיוק נוסדה. בשתי עונותיה הראשונות בליגה היא הייתה עוזרת מאמן בקבוצת פילדלפיה צ'ארג', וב-2003 מונתה למאמנת הראשית בקבוצת בוסטון בריקרס. בשנתה הראשונה והיחידה בקבוצה, הצליחו סונדהאגה ובוסטון לסיים במקום הראשון בתום העונה הסדירה, אך הקבוצה הפסידה בחצי הגמר לוושינגטון פרידום. למרות זאת, נבחרה סונדהאגה למאמנת השנה ב-WUSA.
בתום עונת 2003 התפרקה הליגה, וסונדהאגה חזרה לאמן באירופה. היא אימנה שנה אחת את קולבוטן הנורווגית, וב-2005 היא התמנתה למאמנת ארברו, וצירפה אליה את קריסטין לילי וקייט מרקגראף, שהיו שחקניותיה בבוסטון. השלוש שיתפו פעולה במשך עונה אחת בלבד, ולאחר מכן חזרו השחקניות לארצות הברית. סונדהאגה, לעומת זאת, מונתה לעוזרת המאמנת של נבחרת סין, והשתתפה איתה בגביע העולם 2007. מיד לאחר גביע העולם, ב-13 בנובמבר 2007, יצאה הידיעה שסונדהאגה תאמן את נבחרת ארצות הברית. בכך הפכה סונדהאגה לאישה השלישית שזוכה לאמן את הנבחרת האמריקאית, אחרי לורן גרג ואפריל היינריקס.
התואר הראשון בו זכתה עם ארצות הברית היה גביע אלגארבה במרץ 2008, לאחר שהאמריקאיות גברו בגמר 1-2 על דנמרק. בהמשך השנה הובילה סונדהאגה את הנבחרת לזכייה במדליית הזהב במשחקים האולימפיים בבייג'ינג, אחרי ניצחון 0-1 בהארכה בגמר על ברזיל. ב-2010, היא זכתה עם הנבחרת בפעם השנייה בגביע אלגארבה, הפעם לאחר ניצחון 2-3 על אלופת העולם גרמניה.
שנה לאחר מכן, הובילה סונדהאגה את ארצות הברית לגמר גביע העולם, לראשונה מאז 1999. בגמר, פגשו האמריקאיות את יפן, אך הפסידו להן 3-1 בדו-קרב פנדלים. במשחקים האולימפיים שנערכו ב-2012 בלונדון, התקיים שיחזור של גמר גביע העולם דאשתקד, אך הפעם ידן של האמריקאיות היה על העליונה והן זכו במדליית הזהב. בעקבות הצלחתה הרבה עם ארצות הברית בשנה זו, זכתה סונדהאגה בפרס מאמן השנה בכדורגל הנשים מטעם פיפ"א.
ב-1 בספטמבר 2012, הודיעה סונדהאגה על סיום תפקידה בנבחרת האמריקאית, לאחר שהביעה את רצונה לחזור ולהצליח בשוודיה. בארבע שנות אימון בארצות הברית, היא ניצחה ב-91 משחקים, סיימה עשרה בתיקו והפסידה רק בשישה (85% אחוזי הצלחה). מספר חודשים לאחר מכן, ב-1 בדצמבר, החלה סונדהאגה באימון נבחרת שוודיה. היא הובילה את השוודיות לחצי גמר אליפות אירופה ב-2013 ולשמינית גמר גביע העולם ב-2015.