stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אה"מ רויאל אוק (1914)
טביעת האונייה > סקפה פלו

סקפה פלו היה מעגן כמעט אידיאלי. זהו נמל טבעי גדול שנמצא במרכז איי אורקני מול החוף הצפוני של סקוטלנד, והיה מסוגל להכיל את כל הצי הגדול. כהגנה טבעית כנגד ספינות אויב, הוא מוקף בטבעת של איים המופרדים על ידי ערוצים רדודים הכפופים לגאות מהירה, אך היה ידוע שההגנות הטבעיות והמלאכותיות שלו, על אף שהן עדיין חזקות, זקוקות לשיפור, וסדרה של אמצעי נגד הותקנו במהלך השנים הראשונות של מלחמת העולם הראשונה. ספינות חסימה הוטבעו בנקודות קריטיות; ומחסומי רשת נפרסו כדי לחסום את שלושת הנתיבים הרחבים ביותר, והופעלו על ידי ספינות גוררות כדי לאפשר מעבר של כלי שיט ידידותיים. שתי צוללות ניסו לחדור ללא הצלחה במהלך מלחמת העולם הראשונה: ב-23 בנובמבר 1914 נפגעה U-18 פעמיים לפני שעלתה על שרטון עם לכידת הצוות שלה, ו-UB-116 זוהתה באמצעות הידרופון והושמדה עם אובדן כל אנשי צוותה ב-28 באוקטובר 1918. לאור זאת, זה נחשב לאפשרי, אם כי מאוד לא סביר, שמפקד צוללת יצליח לחדור לנמל בטם סגירת המנורים מבלי שיתגלה.
נמל סקפה פלו היה המעגן העיקרי עבור הצי הגדול הבריטי לאורך רוב מלחמת העולם הראשונה, אך בתקופת בין המלחמות זה עבר לרוזית', דרומה יותר בפירת' אוף פורת'. הנמל הופעל מחדש עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, והפך לבסיס של צי הבית הבריטי.
טביעת האונייה > מאמצי חילוץ

אוניית התובלה דייזי 2, שהוביל ג'ון גאט, הייתה קשורה ללילה לשמאלה של רויאל אוק. כאשר אוניית המערכה הטובעת החלה לנטות ימינה, גאט הורה לשחרר את דייזי 2, אלא שהיא נתפסה לזמן קצר בבליטה נגד טורפדו של רויאל אוק, עד שהשתחררה לבסוף.
רבים מאנשי הצוות של רויאל אוק שהצליחו לקפוץ מהאונייה הטובעת היו לבושים בבגדי השינה שלהם בלבד ולא היו מוכנים למים הקרים של סקוטלנד. שכבה עבה של מזוט ציפתה את פני השטח, מילאה את הריאות והבטן של אנשי הצוות ופגעה במאמציהם לשחות. מבין אלו שניסו לשחות את 800 המטר לחוף הקרוב, רק קומץ שרדו.
סירת הצד השמאלי של רויאל אוק תמרנה הרחק מהאונייה הטובעת והתרחקה משם באמצעות לוחות עץ, מכיוון שלא היה מספיק זמן להעלות קיטור. הסירה הפכה עמוסה יתר על המידה והתהפכה 300 מטרים מרויאל אוק, השליכה את אלו שעל הסיפון למים, ולכדה את אלו שמתחת.
גאט הדליק את האורות של דייזי 2 והוא והצוות שלו הצליחו למשות 386 אנשים מהמים, כולל מפקדה של רויאל אוק, קפטן ויליאם בן. מאמצי החילוץ נמשכו עוד שעתיים וחצי עד קרוב לשעה 4:00 לפנות בוקר, כשגאט נטש את החיפוש אחר ניצולים נוספים ולקח את אלו שהיו עימו לפגסוס. בסיוע סירות מפגסוס ומהנמל, הוא היה אחראי להצלת כמעט כל הניצולים, מעשה שעליו הוענק לו צלב השירות המצוין, העיטור הצבאי היחיד שהעניקו הבריטים על מקרה האסון. פגסוס שלחה הודעה באמצעות מנורת איתות לתחנת האיתות של הנמל כחמש דקות לאחר הטביעה, בנוסח "גנרל. שלח את כל הסירות", וכעבור חצי שעה "רויאל אוק טובעת לאחר מספר פיצוצים פנימיים". המספר הכולל של הניצולים היה 424.
לאחר מכן > ניצולים

הניצולים של רויאל אוק שוכנו בעיירות ובכפרים של אורקני. מסע הלוויה למתים התקיים בלינס און הוי ב-16 באוקטובר; רבים מאנשי הצוות שנותרו בחיים, איבדו את כל בגדיהם על האונייה, ואי לכך השתתפו בסרבלים ונעלי התעמלות מושאלות. בדרך כלל הם קיבלו חופשת ניצולים של כמה ימים על ידי הצי, ולאחר מכן הוקצו לספינות ולתפקידים במקומות אחרים.
פרין לא שרד את המלחמה: הוא ו-U-47 אבדו ב-7 במרץ 1941, אולי כתוצאה מהתקפה של המשחתת הבריטית אה"מ וולברין. הידיעה על האובדן נשמרה בסוד על ידי הממשלה הנאצית במשך עשרה שבועות. כמה אנשי צוות U-47 ממשימת רויאל אוק אכן שרדו, לאחר שהועברו לכלי שיט אחרים. כמה מהם נפגשו לאחר מכן עם אויביהם לשעבר מרויאל אוק ורקמו איתם חברויות.
אגודת HMS Royal Oak מקיימת מדי שנה טקס זיכרון בפורטסמות', נמל הבית של רויאל אוק, בשבת הקרובה ביותר ל-13 באוקטובר; במקור באנדרטה הימית בסאות'סי, אך בשנים מאוחרות יותר בכנסיית סנט אן, בסיס הצי פורטסמות'. בטקס ב-9 באוקטובר 2019, שמונים שנה לאחר הטביעה, נחשפה אבן זיכרון בכנסייה על ידי אן, הנסיכה המלכותית, הקומודור הראשי של מספנת פורטסמות'. נכחו כמאה וחמישים קרובי משפחה וצאצאי הצוות.
קנת טופ, ששרד את הטביעה כששירת ברויאל אוק, כנער במחלקה ראשונה, שימש כמזכיר הכבוד של האגודה במשך חמש עשרה שנים. השורד האחרון שנותר מרויאל אוק, ארתור סמית', מת ב-11 בדצמבר 2016. כששירת כנער בן 17, מחלקה ראשונה, עמד במשמר על הגשר כשהאונייה נפגעה וקפץ מהכלי הטובע, שחה בכיוון הלא נכון עד שנאסף על ידי סירה והועבר אל הספינה דייזי 2.
שרידי האונייה > מעמד כקבר מלחמה

למרות המים הרדודים יחסית שבהם היא שקעה, לא ניתן היה למצוא את רוב הגופות מרויאל אוק. שרידי האונייה מסומנים על ידי מצוף ב-58°55′44″ צפון 2°59′09″ מערב, והוגדרו כקבר מלחמה וכל צלילה או צורות לא מורשות אחרות של מחקר אסורות על פי חוק ההגנה על שרידי צבא משנת 1986. במים צלולים, ניתן לראות את האונייה הפוכה מגיעה למרחק של 5 מטר מפני השטח. אותיות הפליז שיצרו את שמה של רויאל אוק הוסרו כמזכרת על ידי צולל חובבן בשנות ה-70. הן הוחזרו כמעט עשרים שנה מאוחר יותר, וכעת הן מוצגות במרכז המבקרים סקפה פלו בלינס. אובדנה של רויאל אוק מונצח בטקס שנתי שבו צוללני הצי המלכותי מציבים את הנס הלבן מתחת למים בירכתיים.
אנדרטת זיכרון בקתדרלת סנט מגנוס בקירקוול הסמוכה מציגה שלט המוקדש לאלה שמתו, שמתחתיו מופיע ספר זיכרון עם שמותיהם. רשימת שמות זו לא פורסמה על ידי הממשלה עד 40 שנה לאחר הטביעה. בכל שבוע הופכים עמוד בספר. פעמון האונייה אוחזר בשנות ה-70 ולאחר ששוקם צורף לאנדרטה בסנט מגנוס. 26 גופות, שמונה מהן לא ניתן היה לזהות, נקברו בבית הקברות של הצי בלינס הסמוכה.
שרידי האונייה > דאגות סביבתיות

רויאל אוק טבעה מלאה עם כ-3,000 טונות של מזוט על הסיפון. הנפט דלף מהגוף הטבוע בקצב מוגבר במהלך שנות ה-90 וחששות מההשפעה הסביבתית הביאו את משרד ההגנה לשקול תוכניות לפינויו. מעמדה של רויאל אוק כקבר מלחמה הצריך טיפול רגיש בשל התנגדות הציבור. בנוסף לחששות האתיים, מאמצים מנוהלים בצורה לקויה עלולים לערער את יציבות שרידי האונייה, וכתוצאה מכך לשחרור כמות גדולה מהנפט שנותר; מחסני האונייה מכילים גם טונות רבות של כלי נשק שלא התפוצצו.
משרד ההגנה הזמין סדרה של סקרי סונאר רב-אלומות כדי לצלם את שרידי האונייה ולהעריך את מצבה. בדיקות הסונוגרמות ברזולוציה גבוהה הראו שרויאל אוק שוכבת כמעט הפוך כשהמבנים העליונים שלה חודרים לתוך קרקעית הים. קצה החרטום הועף על ידי הטורפדו הראשון של U-47 וחור פעור בצד הימני היה תוצאה של המכה המשולשת מהמטח המוצלח השני שלה. לאחר מספר שנים של עיכובים, נשכרה חברת בריגס מרין כדי לשאוב את הנפט שנותר, והמשימה הייתה מסובכת בשל מכלי הדלק של האונייה שנבנו במקומות לא שגרתיים עקב ההמרה של מנועי האוניה למזוט. עד 2006, כל מכלי התחתית הכפולה פונו ומשימת הוצאת הנפט ממכלי הכנף הפנימיים עם ציוד חיתוך קר החלה בשנה לאחר מכן. עד 2010, 1,600 טונות של מזוט נשאבו. הוכרז כי אין סכנה של שחרור נפט באופן פעיל לסקפה פלו. עד 783 מ"ק של נפט נשארו בתוך האונייה; היו תוכניות לחידוש השאיבה באמצע 2021.
שרידי האונייה > סקר 2019

צוללנית ה-Rebreather, אמילי טורטון, הודיעה בכנס הצלילה המתקדמת EUROTEK בדצמבר 2018 כי צוות בינלאומי של מומחים סוקר את שרידי רויאל אוק כדי ליצור תמונה תלת־ממדית של קבר המלחמה. תהליך זה דורש אלפי צלילות של שעות אדם במשך מספר חודשים. הצוות השתמש במגוון רחב של טכנולוגיות כולל וידאו, צילום תת-מימי ופוטוגרמטריה תלת־ממדית כדי להקליט את השרידים. הסקר קיבל את הגיבוי המלא של הצי המלכותי ו-Royal Oak Association.
הערות שוליים

↑  הספק אינדיקטורי (indicated horsepower) הוא ההספק "ברוטו" של המנוע, המחושב על פי הלחץ והנפח המשתנים של הקיטור בצילינדר בזמן עבודת המנוע. נתונים אלה נמדדים באמצעות מכשיר הנקרא "אינדיקטור", ומכאן השם.(אנ')
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: olak2005225720  VIAF: 172646324   WorldCat (עם VIAF): 172646324 
איור של אה"מ רוונג', אוניית האחות של רויאל אוק, כפי שהופיעה ב-1916
רויאל אוק עוגנת לאחר השיפוץ שלה ב-1924
מפות המציגות את התמרונים של הצי הבריטי (כחול) והגרמני (אדום) ב-31 במאי – 1 ביוני 1916
צבעי מים של רויאל אוק ביוטלנד, מאת ויליאם ל. ווילי
קפטן קנת דיואר, הועמד לדין צבאי ב-1928
רויאל אוק מחזירה את גופתה של המלכה מוד לנורווגיה, כשהיא מניפה גם את הדגל הנורווגי וגם את הנס הלבן בחצי התורן, בערך ב-24 בנובמבר 1938
סקפה פלו
חדירת U-47 לסקפה פלו
גינתר פרין בשנת 1940
קרובי משפחה קוראים את רשימת הניצולים של רויאל אוק
אנדרטה בקתדרלת סנט מגנוס, עם הפעמון של רויאל אוק
אתר התקפה על רויאל אוק, עם נפט שעלה מהשרידים נראה לעין
פיגועי טרור נגד ישראלים בישראל ובשטחים ב-2003

| חלק מהאינתיפאדה השנייה |
| --- | --- |
 תאריך:  שנת 2003
 מקום:  ישראל והשטחים
 סוג:  ציר זמן
 הרוגים:  214
 פצועים:  817
 
רשימת פיגועי טרור נגד ישראלים שהתרחשו במדינת ישראל ובשטחים בשנת 2003.
כרוניקה

פיגועים שיצאו מאזור יהודה ושומרון,      פיגועים שיצאו מרצועת עזה,      פיגועים שיצאו מלבנון,      פיגועים שיצאו ממצרים,      פיגועים שיצאו מישראל,      פיגועים שיצאו מירדן,      פיגועים שיצאו מסוריה,      פיגועים שיצאו מטורקיה,      פיגועים שיצאו ממדינות נוספות.
כרוניקה > ינואר

2 בינואר – יהודי נחטף ונרצח על ידי ארגון הטרור פת"ח בצפון בקעת הירדן לאחר שחילק אוכל לתושבים ערבים.
5 בינואר – הפיגוע בתחנה המרכזית הישנה של תל אביב: בפיגוע התאבדות כפול בתחנה המרכזית הישנה של תל אביב נרצחו 23 אנשים ו-120 נפצעו.
12 בינואר – בפיגוע בניצנה נרצח חייל צה"ל על ידי מחבלים שחדרו לישראל ממצרים.
12 בינואר – בפיגוע בגדיש נרצח אזרח ישראלי.
17 בינואר – בפיגוע ירי ליד קריית ארבע שביהודה ושומרון נרצח נתנאל עוזרי ו-3 אנשים נוספים נפצעו (בהם ילדה) לאחר שמחבלים פלסטינים נכנסו לבית במאחז "גבעה 26".
23 בינואר – בפיגוע שבוצע דרומית לחברון שביהודה ושומרון נרצחו 3 חיילי צה"ל.
כרוניקה > פברואר

6 בפברואר – בפיגוע ירי סמוך לשכם שביהודה ושומרון נרצחו 2 חיילי צה"ל ו-2 נפצעו.
11 בפברואר – חייל צה"ל נרצח על ידי צלף פלסטיני בבית לחם ליד כנסיית המולד.
15 בפברואר – 4 חיילי צה"ל נרצחו מפיצוץ מטען כשנסעו בנגמ"ש במהלך סיור ליד היישוב דוגית.
23 בפברואר – בפיגוע ירי בעזה נרצח חייל צה"ל.
כרוניקה > מרץ

5 במרץ – הפיגוע בקו 37 בחיפה: בפיגוע התאבדות באוטובוס אגד בחיפה נרצחו 17 ישראלים (בהם ילד אחד ו-8 בני נוער), ו-53 נפצעו.
7 במרץ – רצח הרב אלי ודינה הורוביץ: בפיגוע בקריית ארבע נרצחו בני הזוג הרב אלי הורוביץ ורעייתו דינה הורוביץ ו-5 נפצעו.
10 במרץ – בפיגוע ירי בחברון שביהודה ושומרון נרצח חייל צה"ל ו-4 חיילים נפצעו.
18 במרץ – בפיגוע ירי סמוך לבית לחם בבית לחם שביהודה ושומרון נרצח חייל צה"ל וחייל נוסף נפצע.
19 במרץ – בפיגוע ירי לעבר רכב בצפון השומרון נרצח ישראלי.
30 במרץ – בפיגוע התאבדות בקפה לונדון בנתניה נפצעו 30 אנשים.
כרוניקה > אפריל

10 באפריל – בפיגוע ירי בבסיס צה"ל בקרבת בקעות שביהודה ושומרון נרצחו 2 חיילי צה"ל ונפצעו 9 חיילים נוספים.
13 באפריל – יהודי נרצח בפיגוע דקירה ביער בן שמן על ידי מחבלים ערבים.
15 באפריל – בפיגוע בשכם שביהודה ושומרון נרצח חייל צה"ל וחייל נוסף נפצע במהלך חיפוש אחר המחבלים. בפיגוע במסוף קרני בגבול רצועת עזה נרצחו שני אזרחים ונפצעו 3.
20 באפריל – בפיגוע ברצועת עזה נרצח חייל צה"ל ו-3 חיילים נוספים נפצעו.
24 באפריל – הפיגוע בתחנת הרכבת כפר סבא - נורדאו: מחבל מתאבד פלסטיני מפוצץ חגורת נפץ בתחנת הרכבת כפר סבא - נורדאו. בפיגוע נהרג המאבטח בתחנה ונפצעו 16 בני אדם.
30 באפריל – הפיגוע במייק'ס פלייס: מחבל מתאבד בריטי מוסלמי ממוצא פקיסטני מפוצץ חגורת נפץ בכניסה למועדון "מייק'ס פלייס" שברציף הרברט סמואל 86 בתל אביב. 3 אנשים נרצחו בפיגוע ולמעלה מ-50 נפצעו. ארגוני הטרור חמאס וגדודי חללי אל-אקצא נטלו אחריות משותפת לפיגוע.
כרוניקה > מאי

5 במאי – בפיגוע ירי על רכב ליד שבות רחל שביהודה ושומרון נרצח ישראלי ו-2 נפצעו (ילדה וחייל).
11 במאי – בפיגוע ירי סמוך לעפרה שבשומרון נרצח ישראלי.
17 במאי – בפיגוע התאבדות בחברון שביהודה ושומרון נרצחו 2 ישראלים.
18 במאי – הפיגוע בקו 6 בירושלים: בפיגוע התאבדות באוטובוס בירושלים נרצחו 7 ישראלים ו-20 נפצעו.
18 במאי – פיגוע ההתאבדות כושל בירושלים בו רק המחבל נהרג.[דרוש מקור]
19 במאי – הפיגוע בקניון העמקים: מחבלת מתאבדת פלסטינית מפוצצת חגורת נפץ בכניסה לקניון העמקים שבעפולה. בפיגוע נרצחו 3 אזרחים ישראלים ונפצעו כ-70.
19 במאי – בפיגוע בקרבת כפר דרום שברצועת עזה נפצעו 3 חיילי צה"ל על ידי מחבל מתאבד שנסע על אופניים. בנוסף, נורתה רקטת קסאם לשדרות, לא היו נפגעים.
22 במאי – בפיגוע בנצרים שברצועת עזה 9 ישראלים נפצעו באוטובוס שנפגע ממטען צד.
כרוניקה > יוני

8 ביוני – בפיגוע ירי וחדירה למוצב ליד מחסום ארז שבצפון רצועת עזה 4 חיילים נרצחו ו-4 נפצעו.
8 ביוני – בפיגוע בחברון שביהודה ושומרון נרצח חייל צה"ל.
11 ביוני – הפיגוע בקו 14א בירושלים: בפיגוע התאבדות באוטובוס בירושלים נרצחו 17 ישראלים ומעל ל-100 נפצעו.
12 ביוני – בפיגוע בסביבת הכפר יעבד נרצח אזרח מירי מחבלים פלסטינים.
17 ביוני – בפיגוע בקרבת קלקיליה שביהודה ושומרון נרצחה נועם ליבוביץ', ילדה ישראלית בת 7 ו-3 ישראלים נפצעו.
19 ביוני – הפיגוע בשדי תרומות: בפיגוע התאבדות במושב שדי תרומות נרצח ישראלי.
20 ביוני – פיגוע הירי בכביש 60: בפיגוע ירי לעבר מכונית שנסעה בכביש עוקף רמאללה נרצח ישראלי אזרח ארצות הברית ונפצעו 3 נוספים.
26 ביוני – רצח עמוס מנטין: בפיגוע ירי בבאקה אל-גרבייה אשר בצפון השרון נרצח הישראלי עמוס מנטין.
30 ביוני – בפיגוע ירי בכביש עוקף יעבד נרצח ישראלי.
כרוניקה > יולי

7 ביולי – מחבל מתאבד מתפוצץ בתוך בית במושב כפר יעבץ בשרון והורג את מזל עפרי, קשישה תושבת המושב.
15 ביולי – בפיגוע דקירה בתל אביב נדקר אזרח ישראלי למוות.
21 ביולי – רצח רב"ט אולג שייחט: שני צעירים ערבים-ישראלים שהיו חברים בתא הטרור "חופשיי הגליל" חוטפים ורוצחים את החייל הישראלי רב"ט אולג שייחט באזור הגליל התחתון.
כרוניקה > אוגוסט

8 באוגוסט – בפיגוע בשכם נרצח חייל צה"ל.
10 באוגוסט – נער ישראלי נהרג מתותח נ"מ שנורה על ידי חזבאללה בשלומי.
12 באוגוסט – בפיגוע התאבדות בתחנת אוטובוס ליד אריאל נרצחו 2 ישראלים ונפצעו 2 נוספים, אחד הפצועים נפטר מפצעיו שבועיים וחצי לאחר מכן.
12 באוגוסט – בפיגוע התאבדות בסופרמרקט בראש העין נרצח ישראלי.
19 באוגוסט – הפיגוע בקו 2 בירושלים: בפיגוע התאבדות באוטובוס בירושלים נרצחו 23 אנשים ונפצעו 133 אנשים נוספים.
30 באוגוסט – בפיגוע ירי בכביש 458, צפונית לכוכב השחר, ישראלי נרצח ועוד אישה נפצעה.
כרוניקה > ספטמבר

4 בספטמבר – בפיגוע שבוצע בקרבת ג'נין נרצח חייל צה"ל מפגיעת צלף פלסטיני.
5 בספטמבר – בפיגוע שבוצע בקרבת שכם שביהודה ושומרון נרצח חייל צה"ל ו-4 חיילים נוספים נפצעו.
9 בספטמבר – הפיגוע בקפה הלל בירושלים: מחבל מתאבד פלסטיני מפוצץ חגורת נפץ ב"קפה הלל" ברחוב עמק רפאים שבמושבה הגרמנית בירושלים. בפיגוע נרצחו 7 ישראלים ונפצעו 57.
9 בספטמבר – הפיגוע בתחנת האוטובוס בצריפין: בפיגוע התאבדות בתחנת אוטובוס בטרמפיאדה הסמוכה למחנה צריפין נרצחו 9 חיילי צה"ל ו-30 חיילים נוספים נפצעו.
26 בספטמבר – פיגוע הירי בנגוהות: 2 נרצחים בהם תינוקת בת 7 חודשים מפיגוע ירי וחדירה לנגוהות.
כרוניקה > אוקטובר

4 באוקטובר – הפיגוע במסעדת מקסים בחיפה: בפיגוע התאבדות במסעדת "מקסים" אשר במבואות הדרומיים של חיפה נרצחו 21 ו-60 נפצעו.
9 באוקטובר – בפיגוע התאבדות ליד טול כרם נפצעו 2 חיילי צה"ל.
19 באוקטובר – פיגוע הירי בעין יברוד:  שלושה חיילי צה"ל מגדוד דוכיפת נהרגו וחייל נוסף נפצע קשה מירי מחבלים.
24 באוקטובר – מחבלים חדרו למוצב צבאי והרגו שלושה חיילים.
כרוניקה > נובמבר

18 בנובמבר – בפיגוע ירי במחסום המנהרות נרצחו 2 חיילי צה"ל.
22 בנובמבר – בפיגוע במזרח ירושלים נרצחו 2 מאבטחים באתר בנייה של גדר ההפרדה.
כרוניקה > דצמבר

22 בדצמבר – 2 חיילי צה"ל נרצחו ברצועת עזה.
25 בדצמבר – הפיגוע בתחנת האוטובוס במחלף גהה: בפיגוע בתחנת אוטובוס במחלף גהה שבפתח תקווה נרצחים ארבעה ו-15 נפצעים.
אסון צור הראשון

זירת האסון לאחר פיצוץ בית הממשל הצבאי בצור, 11 בנובמבר 1982
אסון צור הראשון התרחש ב-11 בנובמבר 1982, סמוך לשעה שבע בבוקר, מייד בתום מלחמת לבנון הראשונה. בפיגוע קרס בניין הממשל הצבאי הישראלי בצור שבלבנון ונהרגו בו 91 אנשים, מתוכם 34 שוטרי משמר הגבול, 33 חיילי צה"ל, תשעה אנשי שב"כ ו-15 עצירים לבנוניים.
במשך שנים רבות יוחס האסון לתאונה של דליפת גז, אך 42 שנה לאחר האסון, ביולי 2024, קבעה ועדת החקירה בראשותו של האלוף (מיל') אמיר אבולעפיה שזהו פיגוע טרור בהכוונת איראן.
פינוי נפגעים ופינוי הריסות מבניין הממשל הצבאי בצור שבלבנון
פינוי הריסות מבניין הממשל הצבאי בצור שבלבנון באמצעות עגורן
הפיגוע

בניין הממשל היה צר וגבוה בן שבע קומות, וצה"ל כבש אותו עם האזור כולו כבר ביום השני למלחמה. הוא נבנה במקור כבית מלון, אך הוחרם ושימש כמפקדה של ארגוני המחבלים. במהלך ההשתלטות על הבניין הוא נפגע מאש צה"ל, והקיר הצפוני בקומה העליונה של האגף המערבי התמוטט כולו. ההחלטה למקם בו מפקדות משותפות התקבלה שלושה שבועות אחרי תחילת הלחימה, הגם שהיה רעוע וממוקם צמוד לכביש ראשי, במטרה לשפר את התיאום בין גופי הביטחון השונים.
בבניין היו ממוקמות מפקדות של המשטרה הצבאית, משמר הגבול, הממשל הצבאי הישראלי בלבנון, יחידת מילואים מגדוד חרמ"ש ושירות הביטחון הכללי, והיו בו חיילים מיחידת אד"ל (יחידת הקישור ללבנון) ועצירים לבנוניים. הבניין קרס כולו עד היסוד במהירות בשני שלבים. מהיקף הפיצוץ ומנזקיו היה ברור שמוקד הפיצוץ לא היה בצד הבניין אלא התפוצצות בקומת הקרקע. בשעות אחר הצהריים הגיעו למקום הרמטכ"ל רפאל איתן ואלוף פיקוד הצפון אמיר דרורי. עבודות החילוץ החלו מייד ונמשכו שלושה ימים. במהלכן פונו כל הריסות הבניין לחלוטין, ו־28 פצועים חולצו בחיים מתוך ההריסות.
יום למחרת האסון שודרה כתבה ארוכה של עמוס כרמלי בתוכנית ליל שישי "יומן", על עבודות החילוץ. היא כללה ריאיון במקום עם שר הביטחון אריאל שרון שבו הצדיק השר את מבצע "שלום הגליל" (שמה הרשמי של מלחמת לבנון הראשונה בתחילתה). הכתבה עוררה סערה ציבורית, וכמה ימים אחר כך הכריזה הממשלה לראשונה על יום אבל לאומי בישראל לזכר הקורבנות. באותו יום הושמעה צפירת זיכרון.
חקירת האסון

יום למחרת האסון, ב־12 בנובמבר, מינה הרמטכ"ל בהנחיית שר הביטחון ועדת חקירה לבדיקת האירוע, בראשות אלוף (מיל') מאיר זורע. לוועדה הוקצב שבוע לצורך הגעה למסקנות. הוועדה הגיעה למקום מיד ונשארה בו במהלך עבודות החילוץ. מאחר שלא הייתה עדות לפיצוץ חיצוני עלו מספר סברות באשר לסיבת האסון: הבניין היה רעוע, הוא נבנה ללא יסודות, תוכנן להיות בעל חמש קומות בלבד ועמודי התמך העיקריים בו היו דקים. לכן עלתה סברה שהציוד הרב ומספר החיילים שהיו בו גרמו לקריסה. אפשרות שמחבלים הצליחו להחדיר אליו חומרי נפץ נשללה מאחר שבמקום הייתה שמירה קפדנית, אולם סברה אחרת גרסה שמתחת לבניין הייתה מנהרה שבה הוטמן חומר נפץ לפני שצה"ל השתלט על הבניין (אך לאחר פינוי ההריסות לא נמצאה מנהרה). לאחר שנשללו כל האפשרויות האחרות קבעה הוועדה שככל הנראה האסון נגרם משני גורמים: דליפת גז ממכלי גז שהיו בקומת הקרקע שגרמה להתפוצצות, והעובדה שהבניין היה רעוע וקרס בקלות, ולא בשל פעילות עוינת. הדו"ח הועבר לחקירת מצ"ח כדי למצוא את האשמים ברשלנות שהביאה לאסון. בעקבות האסון הפסיק צה"ל לאחסן מכלי גז במצבורי דלק במפקדות.
ועדת החקירה התבססה על ממצאים בשטח שתאמו אפקט של "פיצוץ נפחי" (פיצוץ ענן גז בעל מוקד רחב מאוד). הוועדה מסרה "שעל־אף שחיפשה בדקדקנות סימנים לפיגוע חבלני, היינו סימני התפוצצות מטען חומר נפץ על כל מאפייניו, לא נמצאו כל סימנים כאלה. לעומת זאת התגלו סימנים מובהקים של פיצוץ הדף שסיבתו האפשרית היחידה היא דליפת גז ממכלים שנמצאו במבנה, דליפה שהתלקחות אקראית מניצוץ שיכול היה להיות סיגריה, לחיצה על מתג חשמלי או הפעלת מכשיר חשמלי". עדויות על אחסון של מכלי גז בקומת הקרקע התקבלו כבר ביום החקירה הראשון, אולם במהלך התחקיר של ועדת החקירה הכחישו תחילה אנשי אפסנאות כי אחסנו בבניין מכלי גז בניגוד לנהלים.
במקביל, פתחה המשטרה הצבאית בחקירת מצ"ח, שלה הוקצב זמן רב יותר, והיא העלתה אפשרות ממשית שמדובר בפיגוע.
בעקבות הפיגועים נגד בסיסי הכוח הרב־לאומי בביירות באוקטובר 1983, שכללו מכוניות תופת עם מטעני נפץ של גז בוטאן כדי ליצור פצצה תרמו־בארית, אמר מאיר זורע כי לא פנו אליו לחדש את החקירה, ובכל מקרה נבדקה באופן מקיף האפשרות שמכונית תופת גרמה לאסון אך היא הופרכה. בתקופת האסון לא היו נפוצים פיגועי התאבדות, ומכוניות תופת לא התפוצצו מחוץ לאיראן, ולכן כיוון זה היה פחות מוכר ופחות סביר. בנוסף, הפלגים השיעים לא נתפסו כאיום ממשי בלבנון.
הנצחה

טקס אזכרה ממלכתי לציון האסונות בצור נערך לראשונה בהר הרצל בירושלים בשנת 2017, 35 שנים לאחר האסון הראשון. הטקס אורגן ביוזמת ילדיהם של הרוגי ונפגעי האסון. בטקס השתתפו שרים בממשלה ובכירים בצה"ל ובמשמר הגבול.
בשנת 2021, מועצת העיר טבריה החליטה על הקמת אנדרטה ומצפור לזכר חללי האסון.
ראו גם

אסון צור השני
הפיגועים בבסיסי הכוח הרב-לאומי בביירות
הלחימה בדרום לבנון (1982 - 2000)
לקריאה נוספת

רונן ברגמן, איתי אילנאי, הקרב האחרון על צור, באתר "ידיעות אחרונות", 4 בנובמבר 2020
דובי איכנולד, הצדק של מוטי אמרוסי נקבר בין ההריסות | 40 שנה לאסון צור הראשון, באתר ynet, 11 בנובמבר 2022
החיפושית השובבה

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  סיפור של גורדון בדפורד
 בימוי:  רוברט סטיבנסון
 הופק בידי:  ביל וולש
 תסריט:  ביל וולש, דון דגרדי
 עריכה:  קוטון וורברטון
 שחקנים ראשיים:  דין ג'ונס דייוויד טומלינסון מישל לי באדי האקט
 מוזיקה:  ג'ורג' ברנס
 צילום:  אדוארד קולמן
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  חברת וולט דיסני 
 חברה מפיצה:  סרטי אולפני וולט דיסני
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  24 בדצמבר 1968
 משך הקרנה:  121 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט קומדיה, קומדיה רומנטית, סרט פנטזיה 
 מקום התרחשות:  סן פרנסיסקו 
 תקציב:  5,000,000 ‏$
 הכנסות:  51,300,000 ‏$ דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   lovebug
 סרט הבא:  החיפושית דוהרת שוב 
 דף הסרט ב־IMDb
 
החיפושית השובבה (באנגלית: The Love Bug) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1968 בבימויו של רוברט סטיבנסון, עם דין ג'ונס ודייוויד טומלינסון בתפקידים הראשיים. לימים הסרט פורסם בישראל גם בשם "החיפושית המשתוללת".
גיבורת העלילה היא מכונית פולקסווגן חיפושית בשם "הרבי" בעלת תכונות האנשה המדגימה תכונות אנושיות כמו כעס, נקמה והיעלבות.
זה הראשון מתוך שישה סרטים על "הרבי" בהפקתם של אולפני דיסני - "החיפושית דוהרת שוב" (1974), "החיפושית במונטה קרלו" (1977), "החיפושית משתוללת" (1980), "חיפושית האהבה" (סרט טלוויזיה,1997), החיפושית בהילוך גבוה (2005).
לאורך הסרט יש מאבק בלתי פוסק בין סוחר המכוניות הנכלולי פיטר ת'ורונדייק המוצג כאדם רע, נגד נהג המרוצים ג'ים הנוהג במכונית פשוטה וכמו בסרטי וולט דיסני, הטוב מנצח.
צילומי החוץ נעשו בסן פרנסיסקו.
תקציר העלילה

ג'ים דאגלס (דין ג'ונס) הוא נהג מרוצים מתוסכל שמפסיד לאחרונה בכל התחרויות. הוא משתתף בתחרות דמולישן דרבי ומפסיד כשממכוניתו כמעט לא נשאר דבר. ג'ים מתגורר בבניין הצופה אל מפרץ סן פרנסיסקו עם ידידו טנסי שטיינמץ (באדי האקט) שיוצר פסלי מתכת ממכוניות הרוסות.
ג'ים המתוסכל נכנס לתצוגה של רכבי יוקרה ונתקבל בכבוד על ידי בעל העסק פיליפ ת'ורונדייק (דייוויד טומלינסון) שמקבל אותו בתחילה בכבוד אך יחסו משתנה כשג'ים מודיע שהוא מחפש מכונית זולה. לתצוגה נכנסת פולקסווגן חיפושית ללא נהג ות'ורנדייק פוקד לסלקה מהמקום. ג'ים מנסה לנהוג בה אבל להרבי יש רצונות משלה - קופצת ומתפרעת ללא שליטה של הנהג.
ג'ים נפרד ממזכירתו היפה של ת'ורונדייק קרול בנט (מישל לי) שמוצאת חן בעיניו ומגיע לביתו אך החיפושית עוקבת אחריו ומגיעה לשם. טנסי מתאהב בה וקורא לה "הרבי" ומתייחס אליה כבן אנוש. ת'ורונדייק מאיים עליו במשפט וג'ים קונה את הרבי בתשלומים ומציע לת'ורונדייק להשתתף במרוץ מכוניות שאם יזכה בה, יהיה הרבי שלו. ת'ורונדייק מסכים והם מתחרים וג'ים ו"הרבי" הפשוט מנצח את ת'ורונדייק עם המכונית המשוכללת שלו.
ג'ים ממשיך לנצח את ת'ורונדייק בתחרויות שונות ות'ורנדייק מחליט לעשות לזה סוף. הוא מבקר את טנסי, מתכבד בקפה וקצפת ושופך זאת למכל של החיפושית הרבי. בתחרות כמובן נעצרת החיפושית ות'ורונדייק מנצח.
ג'ים לא מאמין ב"הרבי" ובשארית כספו רוכש למבורגיני 400 GT אך החיפושית הרבי נעלבת, חובטת בלמבורגיני והורסת אותה.
ג'ים וטנסי משקמים את החיפושית וקרול מתפטרת מת'ורונדייק ומצטרפת אליהם. ת'ורונדייק ממנה את האברשו (ג'ון פלין) לסגנו.
בסן פרנסיסקו מתפרעת ההחפושית, הורסת חנות של הסיני טאנג הו (בנסון פוג) ומנסה להתאבד מגשר הזהב אבל ג'ים מצליח להציל אותה. טאנג הו דורש פיצויים אך לג'ים אין כסף. טנסי שהיה שש שנים במנזר בטיבט ויודע סינית, משכנע אותו שיוותר על הפיצויים ויאפשר לג'ים להתחרות במרוץ הגדול "רודיאו" בהרי סיירה נבדה (ארצות הברית), מעמק יוסמיטי לוירג'יניה סיטי ובחזרה במשך יומיים. ת'ורונדייק מחבל בדרכים שונות בחיפושית. ובסיום היום הראשון, הוא מנצח וצוהל.
הו המיואש מתכוון למכור את החיפושית לת'ורונדייק שמתכוון לרסק אותה אך החיפושית מתחילה לרדוף אחריו והוא בורח. הו מסכים לתת לה ניסיון נוסף ביום השני.
למרות כל החבלות שיצר ת'ורונדייק הם מנצחים. החיפושית נבקעת בסוף המרוץ, חלק אחד בו נמצא טנסי מגיע ראשון, ת'ורונדייק מגיע שני וג'ים וקרול מגיעים שלישי.
כעת הו הוא מנהל עסק המכוניות ות'ורונדייק והברשו עובדים אצלו.
ג'ים וקרול נישאים והחיפושית הרבי מסיעה אותם לירח דבש למקום שהיא בחרה...
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| דין ג'ונס | ג'ים דאגלס | נהג מרוצים |
| דייוויד טומלינסון | פיטר ת'ורונדייק | סוחר מכוניות |
| מישל לי | קרול בנט |  |
| באדי האקט | טנסי שטיינמץ | חבר של ג'ים |
| בנסון פונג | טאנג הו | סוחר |
| ג'ו פלין | האברשו | עוזר של ת'ורונדייק |
גבוה

"גבוה" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי אביב גפן בהשתתפות הזמרת הישראלית תמר "טאי" עמר, שנפטרה ב-12 באוגוסט 2021. עמר הגיעה למקום השני בתוכנית "The Voice ישראל", ואף השתתפה בכוכב הבא לאירוויזיון 2019.
רקע וכתיבה

"גבוה" נכתב, הולחן והופק על ידי גפן. השניים הקליטו את השיר לפני מותה. גפן הבטיח למשפחתה לסיים את מלאכת ההפקה, ולהוציאו כסינגל מסחרי לזכרה. השיר מתאר מערכת יחסים מורכבת המלאה בקשיים וב"עננים שחורים החולפים בשמיים". הדימוי של העננים השחורים מייצג את האתגרים והכאבים ביניהם. אולם בנקודה מסוימת בשיר נראה שיש שינוי, כאשר הדוברת מתארת את המעבר לגבוה, כאילו הגיעה למקום של שלווה או פריקה רוחנית. העובדה ש"גבוה" הוא דואט בין גבר לאישה מדגישה את הדינמיקה של זוגיות, את המורכבות בה ואת המעברים בין רגעי קושי לתקווה ולשינוי.
השיר מבטא גם תחושת אשמה וקשיים שעברו במהלך החיים המשותפים, אך גם הכרה בכך שיש תחושת קסם שמתעוררת, אולי מתוך זיכרונות משותפים או תחושה רוחנית לאחר לכתה. הוא נחתם בשורה "עכשיו את מעל גבוה", כסמל לזכרה של עמר.
הצלחה מסחרית

"גבוה" זכה להשמעות רבות בתחנות הרדיו בישראל. הוא הגיע למקום השישי במצעד הפזמונים השבועי של חברת מדיה פורסט, המאגדת את נתוני האיירפליי השבועיים של ישראל לדירוג.