stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רצועת חוף אילת
הערות שוליים

↑  הכנות לבניית נמל עמוק מים באילת, הארץ, 12 בינואר 1954
↑  נ. דונביץ, הכנות לבנית נמל על שפת ים סוף, הארץ, 10 ביולי 1950
↑  הוחל בהקמת הנמל באילת, הארץ, 11 בדצמבר 1955
↑  מזח לעניגת אניות באילת ייחנך ביום ה', הארץ, 13 בדצמבר 1955
↑  תפוקת נמל אילת כתפוקת נמל יפו, הארץ, 18 ביוני 1957
מטען 45 אלף טון עבר באילת ב־1957, קול העם, 7 בפברואר 1958
↑  אניה חכורה-ע"י צים - עברה מחיפה לאילת דרך הסואץ, הארץ, 31 במרץ 1959
*קתרינה מדרה* מפליגה מאילת, הארץ, 23 באפריל 1957
↑  בנק רוטשילד ובנקים אמריקאיים מממנים צינור נפט רחב אילת-באר־שבע, קול העם, 7 בינואר 1959
↑  מיכלית אמריקאית הביאה נפט לאילת, הארץ, 7 באפריל 1957
הנפט מהמיכלית האמריקאית מוזרם למיכלים בנמל אילת, קול העם, 8 באפריל 1957
↑  אביטן כהן, ‏החברה הממשלתית הזו אמורה הייתה להיסגר לפני עשור. ואז משהו השתבש, באתר גלובס, 20 באוקטובר 2021
↑  דוחות על הביקורת בתחום התיירות החברה לפיתוח חוף אילת בע“מ, באתר מבקר המדינה, דצמבר 1998
↑  "סותב" משקיעה 30 מיליון ל"י בפרויקט באילת, דבר, 11 בדצמבר 1972
↑  נפתח מלון "לרום" באילת, על המשמר, 19 בספטמבר 1973
↑  אייל ארליך, נחיתות לרום, כותרת ראשית, 14 באוגוסט 1985
↑  אלעזר לוין, זהירות בונים, חדשות, 4 בדצמבר 1990
אפרת דר, צילום: אלכס ליבק, לגעת בדולפין, חדשות, 1 בנובמבר 1991
↑  גדי גולן, ‏ראש עיריית אילת ביטל תוכניות לפרוייקטים על שטח מספנת חיל הים, באתר גלובס, 23 באפריל 1997
↑  גדי גולן ודוד חיון, ‏שר הביטחון ביטל את התוכנית לסגור המספנה הצבאית באילת, באתר גלובס, 13 במאי 1997
↑  גדי גולן, ‏צה"ל, רשות הנמלים ועיריית אילת הסכימו: בסיס חיל הים יועבר לנמל אילת, באתר גלובס, 20 במרץ 2003
↑  מיכל רז-חיימוביץ', ‏400 יחידות דיור ו-600 חדרי מלון יוקמו במקום בסיס חיל הים באילת, באתר גלובס, 13 באוקטובר 2021
↑  רויטל לוי-שטיין, חברת ק.צ.א.א הקצתה שטח להקמת חוף ים אקולוגי חדש באילת מדרום לריף הדולפינים, באתר TheMarker‏, 21 בספטמבר 2008
↑   משה גלעד, חוף חדש, שהיה סגור במשך עשרות שנים, נפתח באילת ומסעיר את הרוחות, באתר הארץ, 20 ביולי 2017
↑  יובל ניסני, ‏הסכם בין רמ"י לקצא"א: 240 דונם מדרום למתחם הדלקים באילת יוחזרו למדינה, באתר גלובס, 4 באפריל 2022
↑  שינוי החופים, תשתיות תיירותיות ומלונות בהרים: השדרוג הצפוי באילת | ישראל היום, באתר www.israelhayom.co.il
↑  ליזה ללוצאשווילי, השרה זנדברג לראש עיריית אילת אלי לנקרי: "עצור מיד את עבודות הפיתוח בחופים", באתר חדשות אפס שמונה 08, ‏2022-09-05
↑  אילנה קוריאל, הקרב על הבנייה בחופי אילת, באתר ynet, 13 באוגוסט 2022
↑  חופים באילת, באתר eilat.city
↑  מעגן תור ים, באתר eilat.city
חוף אילת ב-1968
13 שעות: החיילים הסודיים של בנגאזי

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 מבוסס על:  "13 שעות" מאת מיטשל זוקוף
 בימוי:  מייקל ביי 
 הופק בידי:  מייקל ביי, ארווין סטוף
 תסריט:  צ'אק הוגן 
 עריכה:  פייטרו סקאליה 
 שחקנים ראשיים:  ג'יימס באדג' דייל פימאן מעאדי דייויד קוסטהביל ורן שמידט מאט לטשר (כריסטופר סטיבנס) David Furr דייוויד ג'ינטולי Davide Tucci פרדי סטרומה אלקסיה ברליר טובי סטיבנס מקס מרטיני ג'ון קרסינסקי דמטריוס גרוס Christopher Dingli (Sean Smith) פבלו שרייבר (Kris Paronto) דומיניק פומוסה דייוויד דנמן ג'וליה באטרס 
 מוזיקה:  לורן באלף
 צילום:  דיון ביבי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פרמאונט 
 חברה מפיצה:  אולפני סרטי פרמאונט
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  15 בינואר 2016
 משך הקרנה:  145 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט דרמה, סרט מלחמה, סרט מתח, סרט שמבוסס על ספרים 
 מקום התרחשות:  אפריקה 
 תקציב:  50 מיליון דולר
 הכנסות:  69.4 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   13hoursthesecretsoldiersofbenghazi
 www.thirteenhoursmovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
13 שעות: החיילים הסודיים של בנגאזי (באנגלית: ‎13 Hours: The Secret Soldiers of Benghazi) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2016 בבימויו של מייקל ביי. עלילת הסרט מבוססת על אירועי מתקפת הטרור בקונסוליה האמריקנית בבנגאזי שבלוב שהתרחשה ב-2012.
עלילה

קבוצה קטנה של אנשי ביטחון שכירים, יוצאי יחידות מובחרות, מבצעת משימות אבטחה בבנגאזי שבלוב עבור ה-CIA. בפרוץ מתקפת הטרור בקונסוליה האמריקנית בבנגאזי הם מנסים לסייע לצוות השגרירות האמריקאי שהותקף על ידי כוחות גדולים של ארגון אל-קאעידה, תוך כדי שהם מפירים את הפקודות שקיבלו מראש תחנת ה-CIA המקומית. הקבוצה מצליחה לחלץ חלק מהאמריקאים אך השגריר נעדר ובהמשך מתגלה לקבוצה כי הוא מת. הם נסוגים למתחם מבוצר של ה-CIA ונערכים להגן עליו מפני אנשי אל-קאעידה. השישה נאלצים לנסות ולהדוף את המתקפה ללא סיוע אמריקאי נוסף, מאחר שבסיס חיל האוויר הקרוב נמצא בסיציליה, וכוחות יבשתיים אמריקאים אחרים נמצאים בטריפולי המרוחקת מאות קילומטרים מבנגאזי. הקבוצה מצליחה לגונן על המתחם, אך במתקפת מרגמות על המתחם נהרגים רון, מפקד הכוח וגלן, מפקד כוח הסיוע, ואוז נפצע קשה.
שחקנים ודמויות

ג'ון קרסינסקי - ג'ק סילבה ("ג'ק"), יוצא יחידת אריות הים של צי ארצות הברית
ג'יימס באדג' דייל - טיירון וודס ("רון"), יוצא יחידת אריות הים, מנהיג הקבוצה
מקס מרטיני - מארק גייסט ("אוז"), יוצא חיל הנחתים של ארצות הברית
דומיניק פומוסה - ג'ון טיגן ("טיג"), יוצא חיל הנחתים של ארצות הברית
פבלו שרייבר - כריס פרונטו ("טנטו"), יוצא יחידת הריינג'רס של צבא ארצות הברית
דייוויד דנמן - דייב בנטון ("בון"),צלף הקבוצה, יוצא חיל הנחתים של ארצות הברית
טובי סטיבנס - גלן דוהרטי ("באב"), יוצא יחידת אריות הים, מפקד כוח הסיוע
דייוויד ג'יאנטולי - סקוט ויטלנד, איש האבטחה הדיפלומטית
דמטריוס גרוס - דייב אובן, איש האבטחה הדיפלומטית
פרדי סטרומה - בריט ויינר, סוכן CIA
דייוויד קוסטביל - בוב, ראש תחנת ה-CIA המקומית בבנגאזי
מאט לטשר - השגריר כריס סטיבנס
אלקסיה ברליר - סוכנת CIA בנגאזי
פימאן מעאדי - אמעל, לובי המשמש מתרגם ואיש קשר ל-CIA
הפקה וצילום

צילומי הסרט החלו באפריל 2015 ובוצעו במרוקו ובמלטה, שם נבנה סט גדול בטא' אלי.
ביקורת ותגובות

עם יציאתו זוהה הסרט ככזה המותח ביקורת על הילרי קלינטון שכיהנה כמזכירת מחלקת המדינה בעת האירועים המתוארים בו, זאת על אף ששמה כלל לא מוזכר בסרט. דונלד טראמפ שהתמודד באותה עת בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016, שכר אולם קולנוע באיווה, שם נערכו הבחירות המוקדמות הראשונות, והזמין את הבוחרים לצפייה בהקרנות חינם של הסרט.
הערות שוליים

↑  13 Hours: Michael Bay film set built near Flower Power, ‏independent.com.mt,‏ 30 במרץ 2015
↑  Watching the Benghazi Film, 13 Hours, With a Republican Crowd, האטלנטיק, 17 בינואר 2016
↑  ’13 Hours’ Opens Lower Than Expected; Being Politicized Didn’t Help, אתר deadline.com, ‏17 בינואר 2015
קול קורא

קול קורא הוא פרסום רשמי מטעם גוף או אדם. לקול קורא שתי פונקציות ידועות:
תהליך בעל קווי אופי דומים למכרז – במקרה זה, מיועד הקול הקורא לחבר בין תקציב ייעודי למבצע. לפיכך, תוכני הקול הקורא יכללו לרוב: פירוט העבודה הנדרשת; תקציב ייעודי שהגוף המפרסם מוכן להעמיד לטובת העבודה; תנאים להגשת תוכנית עבודה; תנאי סף של מגישי ההצעה (גיל מסוים, ניסיון בתחום מומחיות וכיוצא בזה); קריטריונים שמשמשים את הגוף המפרסם לבחירת ההצעה הטובה ביותר.
העלאת תשומת לב ציבורית – במקרים אלו, הקול הקורא יעסוק בסוגיה, אירוע או מיזם – אליו מתבקשים בני אדם או ארגונים להצטרף, לתרום מהונם וממשאביהם, או להגיש מועמדות כדי להצטרף לקבוצת עניין לקידום נושא מסוים.
קול קורא שמבקש מידע מספקים פוטנציאליים על מנת להשוות ביניהם נקרא RFI (Request For Information – בקשה לקבלת מידע).
נושאים וארגונים המפרסמים קול קורא

קולות קוראים יכולים להתפרסם במגוון של נושאים, מטעם מגוון של ארגונים (עמותות, משרדי ממשלה, חברות עסקיות, התאגדויות וכיוצא בזה).
מטרת הקול הקורא היא בדרך כלל לנצל תקציב מסוים על ידי פרסום הזמנת עבודה ייעודית אשר כוללת תנאי סף וסעיפים לביצוע.
הציבור הרחב מתבקש להיענות לקריאה זו על ידי מילוי טפסים ייעודיים מאת המפרסם.
בתום הליך ברירת הבקשות שהוגשו נבחרים הזוכה או הזוכים לפי הקריטריונים שנקבעו מראש ופורסמו בקול הקורא. 
רוב משרדי הממשלה מפרסמים קולות קוראים אותם ניתן למצוא כדרך קבע בפרסומים באתר הרשמי של משרדי הממשלה.
קול קורא עוסק לרוב בסוגיה (למשל, קידום אומנות מקומית), אירוע (למשל, ארגון כנס למשרד ממשלתי) או מיזם (למשל, הקמת מערך לוגיסטי לרשות מוניציפלית). בנוסח הקול הקורא מתבקשים בני אדם או ארגונים להצטרף או להגיש מועמדות. לעיתים, זכייה בקול קורא משמעה קבלת כספי מימון לטובת נושא מסוים שהקול הקורא מעוניין לקדם, אולם הדבר קשור באופי הקול הקורא ובזהות הגוף המפרסם ומטרותיו. 

בשונה ממכרז, המפנה בדרך כלל אל מיזם עשייה מוגדר ששכר בצדו; קול קורא פונה אל הציבור במגוון תחומים כגון:

התנדבות והשתתפות ביעדים חברתיים, כנסים אקדמיים וכתיבת עבודות מחקר, ביצוע תוכנית/פרויקט מתמשך על ידי ספקים ועוד.
מקור הביטוי ושימושיו

מקור הביטוי הוא בפסוק בספר ישעיהו: "קול קורא במדבר". בהקשר המקורי ישנן שתי פרשנויות לביטוי.
מקור הביטוי ושימושיו > קריאה שאינה נשמעת

מאחר שמדבר הוא מקום שומם, קריאה בקול רם לא תעזור לקורא וככל הנראה לא תשמע על ידי איש. לפיכך הביטוי מבטא אמירה חסרת תוחלת. למשל: "אורי ביקש מחבריו לעזור לו בהובלת חפציו לביתו החדש, אולם דבריו היו כקול קורא במדבר".
מקור הביטוי ושימושיו > קריאה שנשמעת על ידי כולם

רוביק רוזנטל, עיתונאי וחוקר השפה העברית ומקורותיה, טוען שמשמעותו של הביטוי השתבשה עקב שינוי בפיסוק המשפט המקורי בתרגום השבעים ובברית החדשה.
לפי הסבר זה, מובנו התנ"כי המקורי של הביטוי הוא להביע כיצד כולם נשמעים כאשר אלוהים קורא. רוצה לומר, אפילו במדבר ישמעו כאשר אלוהים קורא.
כיום השימוש מופיע בעיקר במילים "קול קורא" כשמשמעותו קריאה לציבור. בשימוש "קול קורא במדבר" משתמשים בדרך כלל במשמעות קריאה שאינה נשמעת.
מקור הביטוי ושימושיו > שימוש מודרני

הביטוי נמצא בשימוש עברי מודרני החל מראשית הציונות, כאשר משמעות הפרסום היא לרוב העלאת תשומת הלב הציבורית לנושא.
דוגמה טובה לשימוש בביטוי מצויה במאמרו המפורסם של יוסף ויתקין בשם עמנו וארצנו קול קורא מ-1903, בו הוא קורא ליהודים באירופה לעלות לארץ למרות הקשיים הרבים.
הערות שוליים

↑   קול קורא למענקי מחקר בתחום האינטרנט
↑  קולות קוראים לכתיבה, באתר www.facebook.com
↑  ראו: ספר ישעיהו, פרק מ', פסוק ג'.
↑  רוביק רוזנטל, ימים כלילות חדשות לבקרים, בלוג השפה העברית של מילון רב-מילים, 5 באוקטובר 2011
↑  יוסף ויתקין, בשם עמנו וארצנו קול קורא, מתוך אתר פרויקט בן יהודה קול קורא / יוסף בן שמעון ויתקין - פרויקט בן־יהודה, באתר benyehuda.org
↑  אהוד, ביטוי השבוע: קול קורא במדבר, בלוג עברית שפה קשה, 15 במאי 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4003822-1  HDS: 013735  NKC: ph173228
לנארד מלוני

לנרד מלוני (נולד ב-8 באוקטובר 1999) הוא כדורגלן אמריקאי המשחק כקשר אחורי או בלם בקבוצת מיינץ 05 מהבונדסליגה הגרמנית ובנבחרת ארצות הברית.
קריירה

מלוני נולד בגרמניה ב-1999 להורים אמריקאים. הוא גדל במחלקת הנוער של אוניון ברלין הגרמנית וערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בליגה השנייה ב-2018. בהמשך הושאל לכמה חודשים לכמניצר מהליגה השלישית.
ב-2020 עבר מלוני לבורוסיה דורטמונד מהבונדסליגה ושיחק בעיקר בקבוצת המילואים. באוקטובר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של דורטמונד.
ב-2022 חתם מלוני בפ.צ. היידנהיים מהבונדסליגה השנייה.
ב-21 בינואר 2025 חתם לשלוש וחצי שנים במיינץ 05.
נבחרת לאומית

באוקטובר 2023 זומן מלוני לראשונה לסגל נבחרת ארצות הברית.
הערות שוליים

↑  "Heidenheim holt Maloney und Keller", kicker
↑  BERHALTER SELECTS 23-PLAYER USMNT TRAINING CAMP ROSTER AHEAD OF OCTOBER MATCHES AGAINST GERMANY AND GHANA, ussoccer
אבא, חכה לי

| --- | --- |

 מידע כללי
 צלם:  קלוד פ' דטלוף 
 תאריך יצירה:  1 באוקטובר 1940 
 טכניקה וחומרים:  צילום
 נתונים על היצירה
 מיקום:  ניו וסטמינסטר שבקולומביה הבריטית
 קואורדינטות:  49°12′04″N 122°54′41″W﻿ / ﻿49.201111111111°N 122.91138888889°W﻿ / 49.201111111111; -122.91138888889
 
אַבָּא, חַכֶּה לִי (באנגלית: Wait for Me, Daddy) הוא תצלום שצילם קלוד פ' דטלוף (Claude P. Dettloff) ב-1 באוקטובר 1940 בעת מצעד של מגויסי "הרגימנט של קולומביה הבריטית" (The British Columbia Regiment) בניו וסטמינסטר שבקולומביה הבריטית בקנדה. בעת שדטלוף צילם את התמונה, רץ וורן ברנרד (Warren "Whitey" Bernard) מידי אימו לעבר אביו, טוראי ג'ק ברנרד (Jack Bernard). התמונה זכתה לחשיפה רבה בקנדה בתקופת מלחמת העולם השנייה ושימשה במסע הפרסום לאגרות המלחמה.
רקע

בשבת 26 באוגוסט 1939 הכריז אדולף היטלר כי הוא תובע מפולין את עיר הנמל דנציג. בשעה 04:45 בבוקר קיבל השָליש של הרגימנט של קולומביה הבריטית שיחת טלפון מאוטווה המורה לו לגייס את הרגימנט. חיילים התפרסו ברחבי העיר כדי לאבטח מקומות רגישים. ב-10 בספטמבר 1939 הכריז הפרלמנט הקנדי מלחמה על גרמניה הנאצית, שפלשה לפולין בראשית החודש. בעוד יחידות צבא אחרות נשלחו לבריטניה, הרגימנט של קולומביה הבריטית נשאר בחוף המערבי. לאחר כמה חודשים של אימונים ושמירות, הצטוו החיילים לצעוד לניו וסטמיניסטר כדי לעלות על רכבת שתוביל אותם ליעד בלתי ידוע.
המצעד

כשעבר המצעד ברחוב השמיני בניו וסטמינסטר התמקם קלוד דטלוף, צלם העיתון המקומי Vancouver Daily Province, כדי לצלם את טור הצועדים במורד הגבעה. כשהתכונן לצלם, ראה לפתע ילד רץ ברחוב. התצלום מנציח את הילד בן החמש, וורן ברנרד, ניתק מאחיזתה של אימו ורץ לזרועותיו של אביו. תמונתו של דטלוף זכתה לפרסום עולמי ואף זכתה לחשיפה במגזין לייף. במהלך מלחמת העולם השנייה הייתה התמונה תלויה בכל בתי הספר בקולומביה הבריטית.
יעדם הבלתי ידוע של החיילים הייתה העיר נאנאימו (Nanaimo) במרחק 3 שעות נסיעה משם. לאחר תקופת אימונים ארוכה הם נשלחו לצרפת ולהולנד ושבו הביתה בסיום המלחמה. לימים התגרשו ג'ק וברניס ברנרד.
הנצחת האירוע

ב-4 באוקטובר 2014 הוסר הלוט מעל פסל ברונזה שהציבה עיריית ניו וסטמינסטר בקרבת המקום שבו צולמה התמונה המשחזר את האירוע. בטקס נכחו וורן ברנארד עצמו וותיקי מלחמת העולם השנייה. לרגל האירוע הונצחה התמונה גם בבול ובמטבע של שני דולר. ב-2015 התקיים שחזור של המצעד לציון 70 שנה לסיום מלחמת העולם השנייה.
הערות שוליים

1 2  Davis, Chuck (2010). "Wait For Me, Daddy". The History of Metropolitan Vancouver.
↑  "The Second World War 1939 – 1945". The British Columbia Regiment (Duke of Connaught's Own Rifles). 2010.
1 2  Lucas, Dean (July 7, 2010). "Wait for me, Daddy". Famous Pictures.
↑  "The British Columbia Regiment (Duke of Connaught's Own Rifles), Eighth Street at Columbia Avenue". Vancouver Sun. 2010.
↑  'Wait for me, Daddy' photo immortalized in bronze, CTV news, October 4, 2014
↑  "Iconic WWII photo to be immortalized in sculpture". CBC News.
| --- | --- |
ערך טוב: 
פסל המנציח את האירוע הניצב בקרבת המקום בו צולמה התמונה.
מגילת סתרים

ערך זה עוסק בסוג חיבורים המוזכרים בתלמוד. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
מגילת סתרים הוא סוג של חיבורים שנזכר בתלמוד, והוא כלל חידושים והלכות. הוא נקרא בשם זה מאחר שתוכנו לא היה גלוי לרבים. במגילת סתרים נכתבו דברים שהיה חשש שיישכחו אם לא ייכתבו.
רקע

לאחר נתינת התורה במעמד הר סיני, הועברו כל ההלכות כולם במסורת מרב לתלמיד, ונאסר לעלות הלכות אלו על הכתוב מחמת איסור דברים שבעל פה אי אתה רשאי לכותבן. איסור זה היה בתוקפו עד זמן כתיבת המשניות, דבר שהותר עקב ירידת הדורות, והחשש שעם הזמן יאבדו ההלכות.
אמנם אף קודם שהותרה כתיבת התורה שבעל פה, נזכר בתלמוד, שרב ראה מגילה 'מגילת סתרים' של רבי חייא רבו, ובו נכתבו דברי הלכה בשם איסי בן יהודה, וכן היו ברשות חכמים נוספים מגילות סתרים מחכמים שלפניהם, והשתמשו בכך ללימוד ההלכות.
מהותה

לדעת רש"י עניינה של מגילה זו נקראה בשם זה מחמת ”שהסתירוה מפני שלא ניתנה ליכתוב, וכששומעין דברי יחיד חדשים שאינן נשנין בבית המדרש, וכותבין אותן שלא ישתכחו, מסתירין את המגילה” (תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ו', עמוד ב'). ובמקום אחר כתב רש"י: ”מגילה טמונה, לפי שאסור לכתוב הלכות, וכשהיה שומע דבר חידוש וירא לשוכחו היה כותבו ומסתיר מן העין” (תלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף צ"ב, עמוד ב').
בניגוד לדברי רש"י, שבמגילה נכתבו רק דברי חידוש של יחדים, כתב הרמב"ם בהקדמתו לספרו משנה תורה: ”ומימות משה רבינו ועד רבינו הקדוש לא חיברו חבור שמלמדין אותו ברבים בתורה שבעל-פה. אלא בכל דור ודור, ראש בית דין או נביא שהיה באותו הדור כותב לעצמו זכרון השמועות ששמע מרבותיו, והוא מלמד על פה ברבים. וכן כל אחד ואחד כותב לעצמו כפי כחו מביאור התורה ומהלכותיה כמו ששמע, ומדברים שנתחדשו בכל דור ודור בדינים שלא למדום מפי השמועה אלא במדה משלש עשרה מדות והסכימו עליהם בית דין הגדול”.
כך גם עולה מתשובות רב שרירא גאון, שכל אחד רשם לעצמו את ששמע מרבותיו, ורק כשבא למסור את הדברים לתלמידיו - מסר בעל פה.
במחקר

אפשטיין סבור כי אף קודם כתיבת המשנה, היא עמדה לרשות התנאים כחיבור כתוב, והחל מתקופת רבי ואילך היו הלכות כתובות, כפי שניתן להיווכח מאותה מגילת סתרים שמצא רב.
יעקב זוסמן חולק בתוקף על מסקנה זו, וסבור כי אין לראות במגילת סתרים זו הוכחה, וכפי הנראה מדובר במקרה פרטני. לדבריו לא נזכר בכל תקופת חז"ל רמז לכך, ואדרבא מצינו במספר מקומות בש"ס שהסתפקו בנוסח המשנה, ולא הביאו לראיה מגילה כלשהי להוכחה. הוא סבור שמגילת סתרים זו הייתה משהו ייחודי, ואף בתלמוד נזכרה מגילה זו פעמיים בלבד.
ספרי מגילת סתרים

ספר בשם מגילת סתרים מיוחס לרב ניסים גאון, ובאחרונים תמהו על שמו של הספר. בשם הגדולים דוחה את הכוונה ששם הספר רומז לכך שהספר נכתב בסתר מחמת האיסור לכתוב את התורה שבעל פה, שהרי בתקופת רב ניסים גאון כבר הותר איסור זה. הוא משער שהספר נקרא כך מענוונתנו של רב נסים שלא היה חפץ שיפסקו הלכות על פי הספר: ”אמנם רבינו נסים גאון מענתנותו קרא הספר מגלת סתרים לומר שלא עשה ספר למוסרו לרבים אלא לעצמו” (שם הגדולים מערכת ספרים 'מגילת סתרים').
גם הר״י מיגאש חיבר מגילת סתרים.
גם נחמן מברסלב והאדמו"ר מקאמרנא כתבו מגילות סתרים, אם כי במקרה שלהם מדובר בכתבים מיסטיים ולא הלכתיים.
ראו גם

ספר יוחסין (תלמוד)
לקריאה נוספת

יעקב זוסמן, תורה שבעל פה פשוטה כמשמעה: כוחו של קוצו של יו"ד.
מרדכי הכהן, "תולדות התנא איסי בן יהודה", פרק ז'-ח', בתוך: סיני, כרך ל"ד, ירושלים תשי"ד, עמ' רל"ה ואילך.
יעקב שמואל שפיגל, עמודים בתולדות הספר העברי: כתיבה והעתקה, פרק ט', סעיף י"א - מגילת סתרים, רמת גן תשס"ה, עמ' 473 ואילך.
הערות שוליים

↑  ראה תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ו', עמוד ב'; תלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף צ"ב, עמוד א'. וראה עוד בדברי רבי צבי הירש חיות, מהר"ץ חיות, על מסכת שבת, דף ו', עמוד א'.
↑  בביאור שיטתו ראו אצל רבי משה פיינשטיין, אגרות משה, אורח חיים, חלק ד', סימן ל"ט, ד"ה והוא דאיתא. וראה גם בדברי רבי יוסף שלום אלישיב, הערות, על מסכת שבת, דף ו', עמוד ב'.
↑  שם_הגדולים_(קרענגיל)/חלק_ב/מ
↑  הרב יוסף קאפח, ממגלת סתרים לר״י מיגאש, סיני עב (א-ג), תשל״ג, עמ' ל - לח
יהושע דור

| --- | --- |

פרופסור יהושע דור
 לידה:  10 באוקטובר 1945 (בן 79) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  גינקולוגיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 dorclinic.co.il
 
יהושע (שוקי) דור (נולד ב-10 באוקטובר 1945) הוא פרופסור אמריטוס לגינקולוגיה בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב, חלוץ טיפולי ההפריה בישראל.
הקים את המעבדה הראשונה בישראל לביצוע הפריה חוץ-גופית בבית החולים שיבא, לשעבר מנהל יחידת הפריון וההפריה החוץ-גופית במרכז הרפואי ע"ש שיבא (1993–2013), מייסד ומנהל לשעבר של היחידה להפריה חוץ-גופית בבית החולים אסותא, יילד את ילדת המבחנה הראשונה בישראל בשנת 1982, ממייסדי פורום ניירות העמדה בתחום הפריון, שימש כיו"ר האגודה הישראלית לחקר הפוריות (איל"ה), כיום משמש כיו"ר הוועדה האתית של האגודה. מפתח הטכניקה להשתלת קטעי שחלה בשחלותיהן של מטופלות אונקולגיות -שיטה שאומצה על ידי מרבית הרופאים ברחבי העולם.
ג'ונקה

ג'ונקה מהמאה ה-18 (תקופת שושלת צ'ינג)
ג'ונקה מודרנית בהונג קונג
ג'וּנקה היא דגם עתיק של ספינת מפרש סינית הנמצא בשימוש גם בימינו. פיתוח הג'ונקה התרחש בתקופת שושלת האן (206 לפנה"ס–220 לספירה) והשתמשו בה כספינת ים. מבנה הג'ונקות התפתח והשתכלל במרוצת השושלות הסיניות הבאות, והשתמשו בהן בכל רחבי אסיה למסעות ארוכים במרחבי האוקיינוס השקט והאוקיינוס ההודי. השימוש בג'ונקות היה נפוץ, ועדיין נפוץ, אם כי במספרים הולכים וקטנים, ברחבי דרום-מזרח אסיה והודו, ובעיקר בסין. המקום הידוע ביותר שבו ניתן למצוא ג'ונקות כיום הוא הונג קונג. השימוש בג'ונקות כאמצעי להובלת סחורות ואנשים הולך ופוחת, אך מאידך ישנו גידול בכמות היכטות המודרניות המשתמשות בטכניקת המפרש הייחודית של הג'ונקות.
מקור השם

על אף שהג'ונקה פותחה ושוכללה בסין, המקור לשם "ג'ונקה" איננו סיני. מקור הכינוי "ג'ונקה" הוא במילה הפורטוגזית "ג'וּנקוֹ" (junco), שמקורה בשם "דזונג" (djong), שניתן לספינה בג'אווה. השם הסיני העתיק המקורי לספינה היה 舟 (פין-יין - zhōu: ג'וֹאוּ), והשם הנוכחי הוא 船 (פין-יין - chuan: צ'וּאָן), שפירושו "סירה" או "ספינה". התואר שבו הסינים מכנים ספינת ים הוא 艚 (פין-יין – cáo: צָאוֹ).
עיצוב

הג'ונקות היו ספינות חזקות ויעילות שהפליגו למרחקים גדולים בימים עוד במאה השנייה לפני הספירה. הן כללו שכלולים טכנולוגיים רבים במבנה המפרש ובגוף הספינה, שאומצו מאוחר יותר במספנות במערב.
ההיסטוריון וקצין הימייה האנגלי הרברט סמיית' (Herbert Warington Smyth‏; 1943-1867), מחבר הספר "תורן ומפרש באירופה ובאסיה" (Mast and Sail in Europe and Asia, מהדורה ראשונה 1906, מהדורה שנייה 1929), טען שעיצוב הג'ונקה היה אחד מעיצובי הספינות היעילים ביותר. סמיית' הצהיר: ”כמנוע להובלת אדם וסחורתו במים עמוקים וסוערים, כמו גם בנתיבי המים הנרחבים ביבשת, ספק אם יש סוג ספינה כלשהו... המתאים יותר או מותאם טוב יותר למטרתו מאשר הג'ונקה ההודית או הסינית, ובטוח שבנוחיות השימוש במפרש השטוח אין למַעֲרַךְ הַמַּעֲטֶה הסיני מתחרים”.
עיצוב > המפרשים

המפרשים בג'ונקה היו מפרשים אורכיים, הנקראים בטרמינולוגיה המערבית "מפרשי זרוע" (balanced lug sails). הזרוע, הכלונס העליון, תלויה מראש התורן במרכזה (או בשני שלישים שלה בערך) ולא בקצותיה כמו בסְּקַרְיָה של המַעֲטֶה הרָחְבִּי המערבי המסורתי, והיא שלוחה או בולטת משני צדי התורן, הקדמי והאחורי. השפה התחתונה של המפרש מחוברת לכלונס נוסף הנקרא מנור.
מספר פְּסִיסִים תפורים לרוחב המפרש ותפקידם להעניק למפרש צורה וחוזק. השליטה במפרש נעשית באמצעות חבלים, המחוברים לקצות הפסיסים בשתי שפות המפרש – הקדמית והאחורית. בדומה לשיטה במפרש הראשי במפרשית טיפוסית. אך בעוד שבמפרשית טיפוסית יש חבל יחיד הקשור לקצה החופשי של המנור בלבד, מֵיתַר הקֶרֶן, בג'ונקה מחוברים כל קצות הפסיסים בשתי שפות המפרש – הקדמית והאחורית בחבלים. תצורה זו מאפשרת קיפול מהיר או פרישה מלאה של המפרש בקלות, על מנת להתמודד עם עוצמות רוח משתנות. הפסיסים גם הופכים את המפרשים לעמידים יותר לקרעים אורכיים מאשר מפרשים מסורתיים, משום שבמפרש הג'ונקה מוגבל הקרע לקטע אחד שבין שני פסיסים. הזרוע והמנור מורמים ומורדים באמצעות חבלים נפרדים הנקראים נֵפִים או מַתְלִים.
סוגים אחדים של ג'ונקות מניפים מפרשים אורכיים מסוג אחר, הנקראים בטרמינולוגיה המערבית "מפרשי מוט" (sprit sail).
המבנה והגמישות של מַעֲטֶה הג'ונקה הם שעשו את הג'ונקה לכלי שיט מהיר ונוח. שלא כמו במַעֲטֶה הרָחְבִּי המערבי המסורתי, יכולים המפרשים של הג'ונקה להסתובב על גבי התורן פנימה בכיוון ציר האורך של הספינה, תצורה המאפשרת לג'ונקה שיט קרוב יותר לרוח בהשוואה למפרשים רוחביים. בספינות מערביות פתרו את הבעיה של שיט קרוב לרוח על ידי הוספה של מפרשים אורכיים ייעודיים למפרשים הרוחביים הייעודיים, והיתרון של מפרש הג'ונקה היה בהיותו דו-שימושי: הוא מסוגל לתפקד גם כמפרש רוחבי וגם כמפרש אורכי ביעילות סבירה.
קיים הרבה מן המשותף בין המפרשים של הג'ונקות לבין המפרשים, היעילים ביותר מבחינה אווירודינמית, בהם משתמשים בגלשני רוח או בקטמרנים.
החִבֵּל הנַיָּח בג'ונקה הוא פשוט או שאינו קיים כלל. תורן הג'ונקה הוא תורן מוצק וחזק העשוי מכלונס אחד. לתורן תמיכה חזקה במיוחד לגוף האונייה בחלקו התחתון, מה שמייתר את הצורך ברכסות – חבלים עבים לייצוב וחיזוק התורן בממד הרוחבי. לפעמים מצויד התורן בסָמוֹכוֹת, חבלים לייצובו וחיזוקו בממד האורכי. לשיטה זו יש יתרון גדול, משום שניתן להחליף מפנה על ידי העברת המפרש מצדו האחד של התורן לצדו השני בקלות רבה; החבלים אינם מפריעים.
המפרשים מפוזרים בין מספר תרנים, ומאפשרים בכך את הגדלת שטח המפרשים וחלוקה טובה של כוח הרוח המופעל על הספינה.
בראשי התרנים של הג'ונקה נתלו דגלים צבעוניים שמטרתם להבטיח מזל ונשים לספנים. אגדה סינית שהתהלכה בין הספנים בתור הזהב של הג'ונקות מספרת כי דרקון שוכן בינות לעננים. נאמר כי כאשר הדרקון נעשה זועף הוא יוצר טייפונים וסערות. דגלים בצבעים זוהרים שעליהם כיתוב בסינית נועדו להפיג את זעמו של הדרקון. הצבע הטוב היה האדום, משום שעל פי האגדה הוא משפיע על הדרקון לסייע למלחים.
עיצוב > גוף הספינה

גוף הג'ונקה הקלאסית נבנה מעץ שמקורו בדרך כלל באחד העצים במחלקת המחטניים, דוגמת האורן, אם כי בגואנגדונג נהגו לבנות את גוף הג'ונקה מטיק, עץ השייך למחלקת הדו-פסיגיים. גוף הספינה חולק למדורים רבים, שהגישה לכל אחד מהם הייתה על ידי כַּוּוֹת וסולמות נפרדים, מבנה המזכיר את המבנה הפנימי של חזרן (במבוק). למבנה המסורתי היו ירכתיים בצורת פרסה המסתיימים בסִפּוּן בֵּית הָאַחְרָה מוגבה. תחתית הג'ונקה הייתה שטוחה ונטולת שדרית (בדומה לסמפאן), ולכן הספינה הייתה תלויה בחרב או בלוחות צד או בהגה כיוון גדול במיוחד על מנת למנוע מהספינה להחליק הצידה במים בהשפעת רוח צד. הג'ונקות הגדולות ביותר, אוניות האוצר בצי עליו פיקד ג'נג חה, נבנו במטרה לחקור את העולם במאה ה-15, ועל פי כמה כרוניקות סיניות עלה אורכן על 120 מטרים.
עיצוב > גוף הספינה > הגה הכיוון

ג'ונקות השתמשו בהגה כיוון המורכב על הירכתיים מאות שנים לפני שהטכנולוגיה אומצה במערב, אם כי המקור, הצורה ואופן ההרכבה של הגה הכיוון שונים לגמרי מאלו שהיו נהוגים במערב. הייתה זו המצאה שאפשרה לנווט ספינות גדולות בעלות בֹּלֶט גבוה, והתכנון המדוקדק שלו איפשר כוונון בהתאם לעומק המים. לג'ונקה שממדיה גדולים נדרשו שלושה אנשי צוות על מנת לשלוט בהגה הכיוון במזג אוויר סוער. התיאור העתיק ביותר של הגה כיוון המורכב בירכתי ספינה קיים כעיטור על דגם של ג'ונקה מקרמיקה המתוארכת לפני המאה הראשונה לספירה, אם כי יש חוקרים הטוענים שמדובר במשוט ניווט – טענה סבירה בהתחשב בכך שהמודל הוא של ספינת נהר שקרוב לוודאי נגררה על ידי אנשים או בעלי חיים, או שנדחפה בעזרת מוט שאיש צוות נעץ בתחתית נתיב השיט.
בתקופה כלשהי במאות ה-13 עד ה-15 החלו ג'ונקות רבות להתקין הגה כיוון בעל "חלונות" (כלומר שהיו בו חורים), קרוב לוודאי משום שהגה כיוון מסוג זה דורש פחות כוח כדי לסובב אותו.
הגה הכיוון היה החלק החזק ביותר בג'ונקה. באנציקלופדיה טְייֵנְגוֹנְג קָאיווּ (פין-יין Tiangong Kaiwu - "ניצול מפעלי הטבע"), שיצאה לאור ב-1637, כתב המחבר סוֹנְג יִינְגְשִׂינְג (Song Yingxing) "העמוד של הגה הכיוון עשוי מאולמוס או מ'לָאנְג מוּ' או מ'ג'וּ מוּ'". המחבר, בן תקופת שושלת מינג, שיבח את החוזק של העץ "לָאנְג מוּ" ומשווה אותו לאפשרות ש"אדם יוכל להרים אלף 'ג'וּן' בעזרת חוט בודד של משי או שיעמוד בפני המשקל של מפולת הרים".