stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
החקיקה בישראל
דיון מחדש (רוויזיה) > הנוהג המשפטי בנוגע לדיון מחדש

סעיף 115 לתקנון הכנסת מאפשר לכל חבר כנסת לבקש דיון מחדש (רוויזיה) לגבי כל החלטה שמקבלת ועדה. לעניין החלטות המונחות על שולחן הכנסת (כמו הצעות חוק שאושרו בוועדה) קובע התקנון כי ניתן לבקש רוויזיה כל עוד ההחלטה ”טרם הונחה על שולחן הכנסת.” לעניין החלטות שאינן מונחות על שולחן הכנסת קובע הנוהג כי ניתן לבקש רוויזיה עד למועד שבו יושב ראש הוועדה חותם על המכתב המודיע על קבלת ההחלטה. יובהר כי כל עוד לא תתקיים ההצבעה על הרוויזיה, החלטת הוועדה הקודמת לכן אינה תקפה.
ראו גם

מונחים במשפטים
הצעת חוק יסוד: החקיקה
אסדרה
חקיקת משנה
חיקוק
לקריאה נוספת

אמנון רובינשטיין וברק מדינה, המשפט החוקתי של מדינת ישראל, הוצאת שוקן, מהדורה שישית, 2005, כרך ב: רשויות השלטון ואזרחות, עמ' 726–744
דוד שי, "הדינמיקה של דיני המיסים לאור קורותיו של חוק מס מעסיקים", מיסים, פברואר 2003
מסאי דגו

מסאי דגו (נולד ב-15 בפברואר 1986 באדיס אבבה שבאתיופיה) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ישראלי.
קריירת כדורגלן

דגו גדל במחלקת הנוער של הפועל תל אביב, והחל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת הבוגרים של המועדון, ששיחקה בליגת העל. את רוב הקריירה המקצוענית שלו, לאחר ההשאלה מהפועל תל אביב למועדון ספורט אשדוד, העביר דגו בליגות הנמוכות בישראל, ואף שיחק זמן קצר במועדון הקפריסאי פאפוס, אך לא ערך בו הופעת ליגה. בנובמבר 2013, כשהוא בן 27, נפצע דגו בקרסולו, וכאשר הודיע לו הרופא כי יצטרך להחליט אם לבצע ניתוח שלישי או לפרוש מכדורגל, החליט דגו לפרוש.
דגו בעברו שימש כקפטן של נבחרת ישראל עד גיל 19, וכן של נבחרת ישראל עד גיל 17.
קריירת אימון

דגו החל את קריירת האימון שלו בקבוצות הנערים של הפועל תל אביב, לאחר שחברו גילי ורמוט תיווך בינו לבין אייל ברקוביץ', מנג'ר הפועל תל אביב, לאחר פרישתו של דגו. בחודש נובמבר 2016 החל דגו לשמש כעוזרו של המאמן שרון מימר בהפועל כפר סבא, ובהמשך שימש כעוזרם של שני מאמנים נוספים בקבוצה – אלי כהן ופליקס נעים.
ב-28 ביוני 2017 מונה דגו למאמנה של הפועל כפר סבא. ב-23 בינואר 2018 פוטר מתפקידו, דווקא לאחר ניצחון בגביע המדינה וכשהקבוצה נמצאת במקום השני, שמוביל להעפלה לליגת העל. לטענת דגו הפיטורים קרו בגלל שלא כלל בהרכב את טום שלח, נכדו של בעלי הקבוצה יצחק שום.
ב-14 בפברואר 2018 מונה למאמנה של הפועל אשקלון מליגת העל, כשהוא מחליף את יובל נעים המפוטר, ובכך הפך למאמן הישראלי הראשון ממוצא אתיופי בהיסטוריה של ליגת העל. דגו לא הצליח להציל את הקבוצה מירידה לליגה הלאומית, ובסוף העונה עזב אותה. ב-14 ביולי 2018 מונה למאמנה של הפועל פתח תקווה מהליגה הלאומית, וב-19 במאי 2019, לאחר שהצליח להשאיר את הפועל פתח תקווה בליגה הלאומית, מונה למאמן עירוני קריית שמונה מליגת העל. ב-20 באוקטובר פוטר מאימון עירוני קריית שמונה לאחר פתיחת עונה רעה בליגה.
ב-5 בפברואר 2020 חתם בשנית בהפועל פתח תקווה. ב-1 בדצמבר 2020, לאחר שפתח את עונת 2020/2021 עם שבעה הפסדים בעשרה משחקים, פוטר דגו מאימון הקבוצה.
ב-10 באפריל 2021 חתם בהפועל עכו מהליגה הלאומית. ב-13 במרץ 2022 פוטר מתפקידו.
ב-18 במאי 2022 חתם כמאמן קבוצת הנוער של מכבי חיפה, והוביל אותה לזכייה בליגת העל לנוער.
ב-20 במאי 2023 התמנה למאמן קבוצת הבוגרים של מכבי חיפה, לאחר עזיבתו של מאמנה הקודם ברק בכר (שעבר לאמן את הכוכב האדום בלגרד הסרבית). ב-22 ביולי 2023 זכה עם הקבוצה בתואר הראשון שלו, גביע אלוף האלופים, לאחר ניצחון 1–3 על בית"ר ירושלים. בתום עונת 2023/2024 בליגת העל 2023/2024 הגיע למקום השני. במפעלים האירופיים, תחת דגו מכבי חיפה הודחה מליגת האלופות בשלב הפלייאוף ומשם לשלב הבתים של הליגה האירופית, שם סיימה במקום השלישי. לאחר מכן הקבוצה נשרה לקונפרנס ליג, שם הודחה בשלב שמינית הגמר. בכך הקבוצה קבעה את העונה האירופית הארוכה ביותר בהיסטוריה של קבוצה ישראלית. בסיום העונה סיים את תפקידו בקבוצה, עם חזרתו של ברק בכר לאימון מכבי חיפה.
ב-2 ביוני 2024 חתם דגו כמאמן הפועל תל אביב לשנתיים, לאחר שהקבוצה ירדה לליגה הלאומית בטרם הגעתו. ב-9 בדצמבר 2024 פוטר מתפקידו.
חיים אישיים

דגו נולד באדיס אבבה שבאתיופיה, לביילין ואיינה דגו, ועלה לישראל יחד עם משפחתו כשהיה בן ארבע. משפחת דגו התגוררה עם עלייתה בבאר שבע, ולאחר כשנתיים עברה להתגורר באשדוד. דגו הוא אחיו הצעיר של כדורגלן העבר ברוך דגו.
נשוי לאודליה, ולזוג שני בנים ובת. מתגוררים בראשון לציון.
תארים > כמאמן

מכבי חיפה
אלוף האלופים: 2023
הפועל תל אביב
גביע הטוטו לאומית: 2024/2025
הערות שוליים

1 2 3  אורן יוסיפוביץ‏, מסאיי דגו בראיון: "היום אתה כבר לא מרגיש נחות", באתר וואלה, 26 באוקטובר 2017
↑  אוריאל דסקל, "הייתי מנקה שירותים בשוק הכרמל בבוקר והולך לאמן בערב", באתר כלכליסט, 15 בפברואר 2018
↑  מסאי דגו מונה למאמן הפועל כפר סבא, באתר ONE‏, 28 ביוני 2017
↑  יניב טוכמן‏, מסאי דגו פוטר מהפועל כפר סבא: "ידעתי שזה מה שהולך לקרות", באתר וואלה, 23 בינואר 2018
↑  דוד בן-שימול, רשמית: מסאי דגו מונה למאמן הפועל אשקלון, באתר ynet, 14 בפברואר 2018
↑  רשמית: מסאי דגו מונה למאמן הפועל פ"ת, באתר ONE‏, 14 ביולי 2018
↑  ליאב נחמני, רשמית: מסאי דגו מונה למאמן הפועל ק"ש, באתר ישראל היום
↑  שלום אלבז, ‏רשמי: דגו פוטר מאימון ק"ש, רפואה צפוי להחליפו, באתר ONE‏, 20 באוקטובר 2019
↑  קאמבק מהיר: מסאי דגו מונה למאמן הפועל פתח תקוה, באתר וואלה, 5 בפברואר 2020
↑  לאומית: נוף הגליל ניצחה 0:3 את הפועל פתח תקוה והתבססה בפסגה, באתר וואלה, 1 בדצמבר 2020
↑  ‏מסאי דגו מונה למאמן הפועל עכו, יעמוד על הקווים מול רעננה בשני, באתר ספורט1, 10 באפריל 2021
↑  מסאי דגו סיים את דרכו כמאמן הפועל עכו, באתר וואלה, 13 במרץ 2022
↑  שלמה וייס‏, מסאי דגו מונה למאמן מכבי חיפה, שחר: "לפני 30 שנה גם לי לא היה ניסיון", באתר וואלה, 20 במאי 2023
↑  המסע הנהדר נגמר: חיפה הודחה מהקונפרנס ליג, באתר ONE‏, 14 במרץ 2024
↑  דורון בן דור, ‏מסאי דגו יסיים את תפקידו בקיץ, בכר יקבל פנייה, באתר ONE‏, 3 באפריל 2024
↑  הדר יעקבי, ‏רשמי: מסאי דגו מונה למאמנה של הפועל ת"א, באתר ערוץ הספורט, 2 ביוני 2024
↑  נדב צנציפר, הפועל ת"א פיטרה את מסאי דגו - ומינתה במקומו את אליניב ברדה, באתר ynet, 9 בדצמבר 2024
רון ברקאי

| --- | --- |

רון ברקאי, דצמבר 2008
 לידה:  31 באוקטובר 1943 (בן 81) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  היסטוריה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מנחה לדוקטורט:  עמנואל סיון 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 תרומות עיקריות
 חקר ההיסטוריה של ספרד בימי הביניים
 
רון ברקאי (נולד ב-31 באוקטובר 1943) הוא פרופסור אמריטוס בחוג להיסטוריה כללית שבאוניברסיטת תל אביב.
חייו ופועלו

רון ברקאי נולד בירושלים. אימו עלתה לישראל כתינוקת מבגדאד שבעיראק ואביו הגיע כנער מקהיר. בהתחלה גרה המשפחה בירושלים, בדירה שהשתייכה לכנסייה האתיופית ברחוב החבשים (הקרוי כיום רחוב אתיופיה). ביתם הופגז במהלך מלחמת העצמאות ובאחת ההפוגות ב-1948 עברו לדירת חדר בתל אביב, ליד מסגד חסן בק. עד למלחמה גרו בדירה זו ערביי המקום. רון ברקאי למד בבית ספר דתי תחכמוני עד לכיתה גימל. בשנת 1953 עברה המשפחה לשכונת קריית שלום, שם למד בבית חינוך. בסיום הלימודים היסודיים הלך לבית הספר המקצועי על שם הולץ (רשת עמל), בו למד מכונאות מטוסים. במשך שנים ספורות עבד במקצוע ולאחריהן עשה בגרות אקסטרנית ובשנת 1967 התחיל ללמוד באוניברסיטת תל אביב. הוא השלים את לימודי התואר הראשון בחוגים להיסטוריה כללית ולהיסטוריה של המזרח התיכון. בשנת 1974 התקבל למסלול ישיר ללימודי התואר השלישי (ללא מ"א) באוניברסיטה העברית בירושלים. את עבודת הדוקטור בנושא "דימוי עצמי ודימוי אויב אצל מוסלמים בספרד של ימי הביניים" כתב בהנחייתו של פרופסור עמנואל סיון.
בין השנים 1968 ל-1975 לימד ברקאי בגימנסיה שלווה שבתל אביב. בשנת 1973 החל ללמד באוניברסיטת תל אביב, בה מונה בשנת 1996 לפרופסור מן המניין. כמו כן לימד באוניברסיטה העברית בירושלים. בין השנים 1988 ל-1993 היה ראש בית הספר להיסטוריה של אוניברסיטת תל אביב. נמנה עם המייסדים של כתב העת Mediterranean Historical Review שיוצא לאור בהוצאת אוניברסיטת תל אביב, הוא חבר במערכת כתב העת Social History of Medicine שרואה אור בלונדון, חבר מערכת כתב העת "ג'מאעה" הרואה אור באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בעבר היה עורך וחבר מערכת כתב העת זמנים. שהה בשבתונים והיה פרופסור אורח באוניברסיטת אוקספורד, בבית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה בפריז, בסורבון בפריז 1, בפריז 8 סן-דני, באוניברסיטת קומפלוטנסה במדריד ובאוניברסיטת סלמנקה. באוקטובר 2010 יצא לגמלאות מן האוניברסיטה.
בנעוריו היה חבר המפלגה הקומוניסטית הישראלית ופעיל בברית הנוער הקומוניסטי הישראלי, עזב ב-1968 את המפלגה והמשמרת הצעירה שלה. לכל אורך השנים פעיל פוליטית בארגוני השמאל האוניברסיטאיים.
לצד העבודה האקדמית, שולח ברקאי ידו גם בספרות. פרסם עד כה שלושה רומנים: בשנת 2001 "כמו סרט מצרי", בשנת 2004 "האישה שאהבה סיפורים" ובאוקטובר 2010 ראה אור הרומן שלו "התחתית של תל אביב". שלושת הספרים ראו אור בהוצאת חרגול. כמו כן פרסם תרגומים של סיפורים קצרים מאת אוקטב מירבו וגי דה מופסאן.
באוגוסט 2010 ראה אור גיליון מס. 111 של כתב העת "זמנים", שאותו ערך ברקאי והוא מוקדש לשיער (שיער ראש, זקנים, שפמים ושיער חזה) והיסטוריה.
מחקריו > גישתו ההיסטורית

בתחילת דרכו האקדמית למד רון ברקאי לטינית, ערבית וספרדית של ימי הביניים. את מחקריו הראשונים הקדיש ליחסי נוצרים ומוסלמים בחצי האי האיברי. במסגרת זו פרסם בשנת 1984 את ספרו הראשון: "האויב בראי. מוסלמים ונוצרים בספרד בימי הביניים", שראה אור בספרדית. החל משנת 1982 החל לחקור את היחסים וההשפעות ההדדיות שבין נוצרים, מוסלמים ויהודים בספרד, ובעיקר העברות של ידע מדעי בין הקהיליות השונות בספרד. להשקפתו אין לראות את ההיסטוריה של יהודי ספרד כתופעה מבודדת אלא בקונטקסט רחב של היחסים עם המוסלמים והנוצרים. מכאן גם נטייתו להדגיש את החיים המשותפים במשך למעלה משבע-מאות שנים ואת היצירה הענפה של קהילות אלה, לצד תקופות של משבר וגירוש. במסגרת זו נמנה רון ברקאי גם על חוקרי המוריסקוס, האנוסים המוסלמיים של ספרד.
מחקריו > ספרי מחקר > האויב בראי. מוסלמים ונוצרים בספרד של ימי הביניים

ספר זה מבוסס על עבודת הדוקטורט של רון ברקאי. הוא יצא לאור בארבע הדפסות במדריד שבספרד, בשפה הספרדית. הספר עוסק בהתגבשות תפישתן העצמית של הקהילה הנוצרית והקהילה המוסלמית בספרד בתהליך העימות בין השתיים. ברקאי משתמש בשורת מושגים מהפסיכולוגיה החברתית שעוסקים בגיבוש הדימוי העצמי. הוא עוסק בדימוי העצמי כחלק מדימוי האחר. מושג מרכזי הוא "דימוי הראי" משמעו: 'אני רואה את האויב כהיפוך מושלם לדרך שבה אני רואה את עצמי.' ברקאי ניסה להציג את מידת מורכבותם ופתיחותם הרבה של הדימויים הללו, דבר שקיים הן אצל המוסלמים והן אצל הנוצרים. זאת מכיוון שבדימויים בעלי אופי פתוח ניתן למצוא גם קרבה מנטלית אל האחר והאחר לא נתפש כאויב בלבד שצריך לחסלו פיזית. הדבר מסביר את אחת התופעות הבולטות בספרד לאורך מאות שנים –"החיים יחדיו", שאפשרו השפעות עמוקות בין שלוש התרבויות המוסלמית, היהודית והנוצרית לאורך זמן ארוך כל כך.
מחקריו > ספרי מחקר > מדע, מאגיה ומיתולוגיה בימי הביניים

ספר זה יצא לאור בעברית ב-1986. הספר עוסק בשלוש התרבויות בספרד: יהודים, נוצרים ומוסלמים והוא כולל ארבעה פרקים. פרק אחד עוסק בהיבטים תאורטיים ופרקטיים של האסטרולוגיה, בעיקר בספרד. אחת השאלות המרכזיות למשל היא האם אפשר שאדם מאמין יעסוק באסטרולוגיה? שהרי אם הכוכבים קובעים גורלו של האדם, הוא אינו אחראי למעשיו ואין לו חופש בחירה, בשעה שרוב הדתות קובעות שיש חופש בחירה. האסטרולוגיה נחשבה בימי הביניים למדע מובהק, וכשקמו האוניברסיטאות הונהגו בהן לימודי האסטרולוגיה בעיקר במסגרת הפקולטות לרפואה. זאת מכיוון שהאסטרולוגיה נחשבה גם אמצעי עזר לדיאגנוזה וגם לטיפול רפואי.
הפרק השני עוסק בתפישות גניקולוגיות אצל יהודים, מוסלמים ונוצרים בימי הביניים ובעת החדשה ודן גם באיזו מידה הייתה לתפישות הגינקולוגיות השפעה על הדימויים של האישה והתכונות הנפשיות שיוחסו לה.
הפרק השלישי עניינו הוא רפואה עממית בקרבם של יהודים, נוצרים ומוסלמים בספרד בימי הביניים. הוא מראה קרבה ושוני באמצעים ובתפישות המאגיות בין שלוש התרבויות.
הפרק הרביעי דן במיתוסים היסטוריים, תוך כדי בחינה של מקומם בהיסטוריוגרפיה הספרדית, כיצד הם נוצרו ואיך הם משפיעים על ההיסטוריוגרפיה הספרדית. הוא עוסק במיתוסים כמו אל סיד, המערה המבורכת (קובאדונגה), סנטיאגו דה קומפוסטלה (יעקב הקדוש שניצר את ספרד) ועוד.
מחקריו > ספרי מחקר > אסונותיה של דינה, או הגינקולוגיה היהודית בימי הביניים

ספרו זה של ברקאי ראה אור בפריז בשפה הצרפתית, בשנת 1991. דינה המקראית, בתו של יעקב, הופכת לקול הדובר בחיבורים גניקולוגיים עבריים של ימי הביניים. בחלקו הראשון של הספר עומד המחבר על תפישות היהדות את האישה וגופה והשינויים שחלו בתפישות אלו בעקבות המגע עם התרבות המדעית היוונית והערבית. בחלק השני הוא מביא הוצאה ביקורתית ותרגום לצרפתית של "ספר התולדת". במקורו היה זה חיבור גינקולוגי חשוב ביותר, שנכתב ביוונית במאה ה-2 לספירה על ידי סורנוס מאפסוס(אנ'). החיבור תורגם ללטינית במאה השישית ולבסוף עובד לעברית בשנת 1197, כדו-שיח בין דינה ליעקב.
מחקריו > ספרי מחקר > נוצרים, מוסלמים ויהודים בספרד בימי הביניים. בין השפעה הדדית לגירוש

זוהי אסופת מאמרים בצרפתית של רון ברקאי עצמו ושל אחרים, שהוא אסף, כתב הקדמה והוציא לאור לציון חמש מאות שנים לכיבוש גרנדה המוסלמית וגירוש היהודים מספרד. הספר ראה אור בפריז בשנת 1993.
מחקריו > ספרי מחקר > היסטוריה של טקסטים גינקולוגיים יהודיים בימי הביניים

ספר זה ראה אור בשפה האנגלית בהוצאת בריל בליידן בשנת 1998. בספר זה מנתח ברקאי את דרך התפתחות ענף רפואת הנשים בתרבות היהודית של ימי הביניים, תוך הדגשת ההשפעות שספג מחיבורים ערביים, לטיניים, ספרדיים וצרפתים. בחלק השני של הספר הוא מביא הוצאה ביקורתית של רוב החיבורים שהתגלו עד כה (בעיקר בעברית ובערבית יהודית, בליווי תרגום אנגלי).
מחקריו > ספרי מחקר > המיתולוגיה הספרדית

ספר זה ראה אור בסדרת "המיתולוגיות" של הוצאת מפה בשנת 2005, שם הוא עוסק במיתולוגיות נוצריות, מוסלמיות ויהודיות, שהתפתחו בספרד. הספר מביא את הרקע ההיסטורי להתפתחות הסיפורים המיתולוגיים, כמו גם תרגום של סיפורים כאלה מערבית, לטינית וספרדית של ימי הביניים.
חלק חשוב של מחקרו של רון ברקאי הוקדש לתולדות האנוסים המוסלמיים בספרד (מוריסקוס) ולתרבותם. במסגרת זו פרסם מספר מאמרים בצרפתית, אנגלית ועברית. בקרוב יראה אור ספרו באנגלית: "רפואה עממית של המוריסקוס במאה השש-עשרה" בהוצאת בריל שבליידן.
ספר זה מביא כתב יד נדיר שגילה ברקאי בספריה הלאומית של מדריד וממנו ניתן ללמוד כי הערבית הייתה בשימוש אצל חלק מהמוריסקוס, אף על פי שהדבר נאסר על ידי האינקוויזיציה. כמו כן ניתן למצוא השפעות ספרדיות על המונחים ועל מבנה הלשון של אנוסים אלה.
מחקריו > מחקרו העכשווי

בשנים האחרונות עוסק מחקרו של רון ברקאי בהיסטוריה של המגפה השחורה. הוא מנסה לעשות מחקר השוואתי בין חיבורים רפואיים שנכתבו על ידי מוסלמים, נוצרים ויהודים בספרד בין המאה הארבע-עשרה למאה החמש-עשרה.
ספרי פרוזה > כמו סרט מצרי

זהו ספר הפרוזה הראשון של רון ברקאי, שראה אור ב-2001 בהוצאת חרגול ותורגם לאיטלקית ולצרפתית. גיבור הספר הוא יוסף אלפנדרי, יהודי ספרדי מצרי שעלה לישראל ממצרים. הוא מתאפיין במספר דברים: ראשית ברצונו העז להשתלב בחברה הישראלית האשכנזית המתהווה, להיות חלק ממנה והוא נכשל כישלון חרוץ. הוא תוצר של התרבות הערבית—מצרית העשירה אליה הוא קשור בכל נימי נפשו ומצד שני הוא מתעב ערבים. הוא צופה נלהב בקולנוע הערבי-מצרי, במשך שנים רבות הוא שומע את 'קול קהיר' רק כדי לשמוע את הערבית-מצרית ושירה מצרית כמו אום כולתום, ועבד אל-חלים חאפז, אסמאהן ולילה מוראד. בספר גם מתוארים הקונפליקטים שלו עם משפחתו. בספר שזורים אלמנטים אוטוביוגרפיים מחייו של ברקאי, אולם הוא בעיקרו רומן בדוי.
ספרי פרוזה > האישה שאהבה סיפורים

זהו ספר הפרוזה השני של רון ברקאי שיצא לאור ב-2003 בהוצאת חרגול. הספר מגולל את קורותיו של היסטוריון ישראלי שעורך מחקר על מלחמת האזרחים בספרד. הוא עובד בארכיון המרכזי של מלחמת האזרחים שנמצא בעיר סלמנקה ובמהלך העבודה הוא גונב מהארכיון שני מכתבים שכתב חייל רפובליקני ערב מותו לאימו ולאהובתו. מטרת ההיסטוריון היא לנסות ולהביא את המכתבים ליעדם. הוא עורך מסע גם לגילויה של ספרד וגם לגילוי עצמו ושבסוף מביא אותו לבית משוגעים. הספר רווי בתיאורים פלסטיים גם של סלמנקה וגם של בית המשוגעים שנמצא בסמוך לתל אביב.
ספרי פרוזה > התחתית של תל אביב

זהו ספר הפרוזה השלישי של רון ברקאי שיצא לאור בדצמבר 2010 בהוצאת חרגול-עם עובד. גיבורו הוא מאיר הולצמן, ארכאולוג המתמחה בתקופה הצלבנית וחופר בעיקר בשטחי יהודה ושומרון. סיוט אחד מביא אותו לבחינה מעמיקה, גם היא מסוייטת מאוד, של חייו הפרטיים ושל עבודתו המקצועית.
ספרי מחקר

Cristianos y musulmanes en la España medieval : el enemigo en el espejo (Madrid : Rialp, 1984)
מדע, מגיה ומיתולוגיה בימי הביניים (ירושלים : מכון ון ליר, תשמ"ז 1987)
Les infortunes de Dinah : le livre de la génération : la gynécologie juive au Moyen Age (Paris : Cerf, 1991)
Chrétiens, musulmans et juifs dans l’Espagne médiévale : de la convergence à l’expulsion (Paris : Cerf, 1994)
A history of Jewish gynaecological texts in the Middle Ages (Leiden : Boston : Brill, 1998)
המיתולוגיה הספרדית (תל אביב : הוצאת מפה, תשס"ג 2003)
ספרי פרוזה

כמו סרט מצרי (תל אביב : הוצאת חרגול, תשס"א 2001)
Come in un film egiziano / traduzione di Daria Merlo (Firenze : Giuntina, 2005)
Comme un film égyptien : roman / traduit de l'hébreu par Laurence Sendrowicz (Paris : Fayard, 2006)
האשה שאהבה סיפורים (תל אביב : הוצאת חרגול, תשס"ד 2003)
התחתית של תל אביב (תל אביב : הוצאת חרגול-עם עובד, 2010)
חיה הרצברג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1976 (בת 49 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 
חיה הרצברג (נולדה ב־1976) היא סופרת ישראלית חרדית. בספריה מרבה להשתמש בדבריו של רבי נחמן מברסלב וחסידות ברסלב.
ביוגרפיה

ב־1996 מיד לאחר נישואיה החלה לעבוד כמזכירה במערכת השבועון החרדי "משפחה". עם התפטרותו של עורך השבועון היא התבקשה לעזור בכתיבה, וכך החלה בקריירת הכתיבה שלה.
היא החלה בכתיבת טורים וכתבות עיתונאיות לשבועון ובמקביל בכתיבת ספרי ילדים. הרצברג כתבה ארבעה ספרי ילדים שיצאו לאור "הנערים מביתן 3", "מורה ג'ינגית", "עשרה ימים בחנות של קובה" שהתפרסם בתחילה בהמשכים בשנים תשנ"ו-תשנ"ח בעיתון הילדים של עיתון משפחה, ו"לנה". ספריה ניחנו בהומור, אך היא לא חששה להתמודד עם נושאים רציניים כמו פוסט טראומה.
לאחר שש שנים עזבה את מערכת העיתון ובמשך כעשור עברה תהליך רוחני בו לא עסקה בכתיבה.
לאחר עשור כתבה ספר בהמשכים, כאשר כל פרק התפרסם בעיתון ובסופו התאגד לספר שהפך לרב מכר "צומת הדרורים". בהמשך הוציאה את הספרים "אמא למה" ו"מילים טובות", ספר המורכב מטורים בעיתון. גם ספרה "הַפָּרָשׁ", התפרסם כסיפור בהמשכים למבוגרים בעיתון משפחה ומאוחר יותר יצא לאור כספר.
החל מ-2014 חזרה לכתוב טורים בעיתונות החרדית בטור "שער הלב". היא כתבה טורים עבור העיתון "אשת - מגזין לנשים בלבד"  וטור ייעוץ לכתב העת זרקור.
ב-2018 יצאו ספריה "אני רוצה להיות" ו"כל יום מחדש".
ספריה

הנערים מביתן 3, הוצאה פרטית, 1996, יצא בהוצאה מחודשת ב-2013 בהוצאת מייזליק ספרים . הספר תורגם לאנגלית בשנת 2005 בהוצאת ירושלים.
מורה ג'ינג'ית, הוצאת ספרייתי, 1999 ציורים - צביקה סלומון.יצא במהדורה נוספת בהוצאת מייזליק ספרים, 2008.
עשרה ימים בחנות של קובה, 1999
לנה, 2000
צומת הדרורים, הוצאת מייזליק ספרים, 2010
הַפָּרָשׁ, הוצאת פלטה, 2010
מילים טובות, לקט טורים נבחרים, הוצאת מייזליק ספרים, 2011
אמא, למה?, הוצאת מייזליק ספרים, 2013
כולם בנים, הוצאת מייזליק ספרים, 2014
אני רוצה להיות, הוצאת ספרי אור חיים, 2018
כל יום מחדש, הוצאת ספרי אור חיים, 2018
לפעמים, הוצאת ספרי אור חיים, 2019
אדם שיש לו שעה, הוצאת ספרי אור חיים, 2022
הערות שוליים

↑  הביוגרפיה וספרי חיה הרצברג, באתר יפה נוף פלדהיים
1 2 3 4  חיה הרצברג: "בכתיבה אתה זוכה למצוא את הגיבורים שלך ולהלביש אותם במילים", באתר הידברות, ‏2016-06-19
1 2  אפרים דוד, 'והגדת': חיה הרצברג והעצמה אישית | פרק שלישי בסדרה, באתר רדיו קול חי, ‏2018-04-03
1 2  "שער הלב": טור חדש של הסופרת חיה הרצברג, באתר הידברות, ‏2014-09-07
↑  אשת - מגזין לנשים בלבד - בואו לא נעצום את העיניים. זה קורה אצלינו. בתוכנו. חיה הרצברג בטור נוקב על תופעה מאיימת והרסנית. #אשת_תמוז למנויות: 0504-770-268 | פייסבוק, באתר www.facebook.com
↑  דרך של נפש - תהליך ריפוי, חיה הרצברג, סופרת, באתר צמאה נפשי
↑  הנערים של ביתן 3, באתר שְבי רגע
↑  פרטי כותר - הנערים מביתן 3, באתר hrkarmel.library.org.il
↑  Ḥayah Hertsberg, The Boys in Cabin Number 3, Jerusalem Publications, 2005, ISBN 978-0-9761862-2-9. (באנגלית)
↑  חיה הרצברג, מורה ג'ינג'ית: על מורה אחת נודדת בדרכים ועל קורותיה המבדחים, הפצה ראשית: ספרייתי (גיטלר), 1999. (בiw)
↑  מורה ג'ינג'ית : על מורה אחת נודדת בדרכים ועל קורותיה המבדחים / חיה הרצברג, באתר הספרייה הלאומית
↑  10 ימים בחנות של קובה / חיה הרצברג, באתר הספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311063105171  LCCN: n97123398  VIAF: 299136520   WorldCat (עם VIAF): 299136520
חיים כסאר (בן סלימאן)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1859 ה'תרי"ט צנעא, תימן
 פטירה:  1912 (בגיל 53 בערך) חשוון ה'תרע"ב צנעא, תימן
 תקופת הפעילות:  ?–1912 
 רבותיו:  מארי חיים קורח
 בני דורו:  מארי יחיא קאפח
 
מארי חיים בן סלימאן כסאר (ה'תרי"ט – חשוון ה'תרע"ב, 1859 – 1912) היה רב תימני, בלשן, משורר ומעתיק ספרים. ידוע במיוחד בשל פועלו לשיפור ייצור בתי התפילין בתימן.
ביוגרפיה

נולד לסלימאן בן שכר כסאר ברובע היהודי בעיר צנעא בירת תימן.
בשנת ה'תרכ"ח (1868), בהיותו בן 9, התייתם מאביו, וגיסו (בעל אחותו סלאמה) הגביר שלום כסאר טיפל בו וחיתן אותו עם ביתו ג'נא.
למד אצל מארי חיים קורח. אהב את לימוד התורה, ופעל רבות בחיפוש כתבי יד עתיקים ונוסחאות ישנות בגניזות. בעיקר חיפש קטעי גניזה של פירושי רס"ג ופירוש הרמב"ם למשנה. העתיק ספרים רבים מכתבי היד שמצא, והקפיד להעתיק על פי מסורת תימן הקדומה. בכך הוא דמה למארי יחיא קאפח, שגם עסק בדברים אלה. בגיל 18 למד צורפות, וממנה התפרנס.
היה ראש בית הכנסת בית אלכסאר. כתב פירושים לתורה, לתרגום אונקלוס, ושירים.
כתב עליו אחיינו הרב עמרם קורח:
הולך תמים ודובר צדק... הזמן יקר אצלו... שינה בעיניו איננו רואה בתחילת הלילה , וליבו ער בסוף כל לילה... שונא את הרבנות והשררה, מכבד את הבריות ומתרחק מרדיפת כבוד ויוהרה. נתן אל ליבו לדקדק במעשה התפילין... זכה וזיכה את הרבים, זכ"ר [=זכות הרבים] תלוי בו.
נפטר בצנעא בשנת ה'תרע"ב (1912), בגיל 53.
שיפוץ התפילין

פועלו המרכזי של מארי חיים היה שיפוץ ייצור בתי התפילין בתימן. עד תקופתו בתי התפילין לא היו מיוצרים בצורה מספיק מרובעת, לא היו מיושרים, החריץ בין בתי התפילין של ראש לא היה עמוק מספיק, והבתים היו עשויים מעור דק שמתקלקל והורס את צורת הבית.
במקום כלי העץ המקובלים הוא הכין בעצמו כלים מיוחדים ממתכת, ובהם ייצר תפילין מיושרות וחזקות. כלי עבודתו כוללים מלחציים, מערכת תבניות נחושת, ודסקיות ליצירת החריצים בין הבתים. את כלי עבודתו קנה החוקר קרל רתיינס, הוא מכרם לזלמן שוקן, שהשאיל אותם למוזיאון בצלאל.
כתב פיוט על הכנת בתי התפילין. בפיוט 13 בתים, ובכל בית 8 שורות.
משפחתו

היו לו שתי בנות. אחיינו הוא הרב הראשי האחרון לתימן, הרב עמרם קורח. נכדתו נישאה לרב שלום יצחק הלוי מקריית אונו, ובן נינו הוא הרב משה צארום מירושלים.
לקריאה נוספת

ד"ר משה גברא, אנציקלופדיה לחכמי תימן, כרך א', המכון לחקר חכמי תימן, בני ברק, ה'תשס"א (2001), עמ' 277
הערות שוליים

1 2 3 4 5  ד"ר משה גברא, אנציקלופדיה לחכמי תימן, כרך א', המכון לחקר חכמי תימן, בני ברק, ה'תשס"א (2001), עמ' 277
↑  הרב עמרם קורח, סערת תימן, ירושלים, ה'תשי"ד (1954), עמודים נ"ז-נ"ח
1 2  פרופ' זוהר עמר, 'הרב חיים כסאר ושיפור ייצור התפילין בתימן', בתוך: אדם בן נון (עורך), תהודה, גיליון 32, בהוצאת האגודה לטיפוח חברה ותרבות, נתניה ה'תשע"ז (2017), עמודים 22–33
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007525166105171  VIAF: 308278525   WorldCat (עם VIAF): 308278525
רשם (שיפוט)

רשם הוא אדם המוסמך, לפי החוק בישראל, להכריע בבית המשפט בסכסוכים מסוימים בין צדדים. הרשמים פועלים במסגרת הרשות השופטת לצידם של השופטים, אולם סמכויותיהם מוגבלות ומועטות ביחס לסמכויות השופטים. כמו השופטים, הם אמורים למלא את תפקידם על-פי החוק, ללא משוא פנים ובלי שיופעלו עליהם לחצים להטיית הדין.
פעולתם של רשמים בישראל מוסדרת בפרק ג' לחוק בתי המשפט [נוסח משולב], התשמ"ד-1984 ובחוק בית הדין לעבודה, תשכ"ט-1969, בהתאם לסעיף 21 לחוק יסוד: השפיטה, אשר קובע כי "לבית משפט יכול שיהיה רשם, בין שופט ובין שאינו שופט".
פרק ג' בחוק בתי המשפט עוסק במינוים של רשמים וסמכויותיהם. בהתאם לחוק זה, רשם מתמנה על ידי נשיא בית המשפט העליון באישור שר המשפטים. אדם כשיר להתמנות לכהונת רשם אם הוא שופט או כשיר להתמנות כשופט של בית משפט השלום. לפיכך רשם הוא תמיד בעל השכלה משפטית, הנרכשת בבתי ספר למשפטים.
רשמים פועלים בבית המשפט העליון, בתי המשפט המחוזיים, בתי משפט השלום ובתי הדין לעבודה.
סמכויות הרשמים

סמכויות הרשמים לפי חוק בתי המשפט הן:
מתן החלטות בתביעות שבהן הנתבע לא התגונן, לרבות בתביעות בסדר דין מקוצר שלא ניתנה בהן רשות להתגונן.
לתת פסק דין במשפטים בהם מסכימים בעלי הדין למתן פסק דין בנוסח מוסכם.
רשם בכיר מוסמך גם להכריע בתובענות אזרחיות שסכומן אינו עולה על 75,000 ₪.
להורות על מחיקה מחוסר מעש של תביעה או ערעור.
לתת או לבטל צו עיקול זמני.
לדון ולהחליט בבקשות בכל עניין הנוגע לניהולו של הליך משפטי, לרבות: מתן ערובה לתשלום הוצאות משפט, דחיית תשלום אגרות ומתן פטור מהן, הארכת מועדים, החזרות אגרות בית משפט ששולמו ביתר, תשלום כסף מקופת בית המשפט, מינוי אפוטרופוס לדין, מתן הוראות בנוגע להמצאת כתבי בית-דין, שומת שכר עדים והוצאותיהם וחיוב בהם, בקשות דחופות בנוגע לשמיעת הליכים, מינוי מומחים, הוראות בדבר הליכים מקדמיים, קביעת מועד לחקירה פומבית של חייב לפי פקודת פשיטת הרגל [נוסח חדש], התש"ם-1980.
ליתן צו כינוס נכסים ולהכריז על חייב כפושט רגל.
לנהל חקירות וליתן צווים לפי פקודת פשיטת הרגל.
לעשות כל דבר שבסדרי דין ונוהג ובהליכי הוצאה לפועל אשר הוסמכו בתקנות לעשותו.
דינם של פסק דין ושל החלטה אחרת של רשם כדינם של פסק דין או החלטה אחרת של בית המשפט בו הוא מכהן כרשם.
הערות שוליים

↑  חוק בתי המשפט, סעיף 84
↑  סעיף 86 לחוק בתי המשפט
↑  סעיף 87 לחוק בתי המשפט
↑  סעיף 88 לחוק בתי המשפט
↑  סעיף 89 לחוק בתי המשפט
↑  סעיף 90 לחוק בתי המשפט
↑  סעיף 91 לחוק בתי המשפט
↑  סעיף 95 לחוק בתי המשפט
עשבי תיבול

עציץ רוזמרין
נבטי בזיליקום
עשבי תיבול הוא שם כולל לכל אותם צמחים אשר ניתן להשתמש בהם לתיבול "כמו שהם" - ללא ייבוש, טחינה, בישול או עיבוד אחר כלשהו.
עשבי תיבול משמשים בסלטים, מרקים, מגוון תבשילים ומאפים ואפילו בכריכים.
רוב עשבי התבלין קלים לגידול, ואינם שיחים המצריכים גינה לשם גידולם, דבר זה מאפשר לגדל אותם באדניות או עציצים קטנים גם בבתים חסרי גינה אך בעלי חלון או מרפסת, וכך גם דיירי בניינים נהנים מעשבי תיבול טריים בתבשיליהם.
עשבי תיבול נפוצים ברפואה העממית, שם מיוחסים להם סגולות של ריפוי מחלות.
במטבח הישראלי משמשים עשבי תיבול שמקורם במטבחי העדות השונות, בין השאר שמיר מהמטבח האשכנזי, כוסברה ונענע מהמטבח המזרחי, ובזיליקום ואורגנו שאומצו מהמטבח האיטלקי. פטרוזיליה משמשת במתכונים של מטבחי רוב העדות.