stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נשק חם שנוצר באמצעות מדפסת תלת-ממד
הערות שוליים

↑  Mearian, Lucas (30 במאי 2014). "Lab tests show 3D printed guns can be useless -- and dangerous". Computerworld (באנגלית). Defense Distributed has demonstrated its Liberator 3D printed gun successfully. The gun, however, has a limited lifespan, and it typically fails after eight to 10 shots. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Greenberg, Andy (23 באוגוסט 2012). "'Wiki Weapon Project' Aims To Create A Gun Anyone Can 3D-Print At Home". Forbes. נבדק ב-27 באוגוסט 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Poeter, Damon (24 באוגוסט 2012). "Could a 'Printable Gun' Change the World?". PC Magazine. נבדק ב-27 באוגוסט 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Farivar, Cyrus (1 במרץ 2013). ""Download this gun": 3D-printed semi-automatic fires over 600 rounds". Ars Technica. נבדק ב-5 בפברואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kopel, David (יולי 10, 2018). "US government drops prohibition on files for 3D printed arms". Reason.com (באנגלית). ארכיון מ-יולי 13, 2018. נבדק ב-יולי 13, 2018.
↑  Greenberg, Andy (10 ביולי 2018). "A Landmark Legal Shift Opens Pandora's Box for DIY Guns". Wired.com (באנגלית אמריקאית). ארכיון מ-10 ביולי 2018. נבדק ב-13 ביולי 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Kelly, Kim (23 באוגוסט 2020). "The 3D-Printed Gun Isn't Coming. It's Already Here". GEN (באנגלית). Medium. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hanrahan, Jake (20 במאי 2019). "3D-printed guns are back, and this time they are unstoppable". Wired UK. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Weingarten, Dean (26 בנובמבר 2020). "Illegal 3D Printed Guns in Europe by Popular Front (Video)". AmmoLand.com. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jacob Duygu: Incel who mysteriously died unmasked as creator of world's most popular 3D-printed gun". Sky News. 2024-03-02. ארכיון מ-2024-03-02. נבדק ב-2024-03-24.
↑  "ATF's Proposed Rules Threaten a Legal Mess but No End to Ghost Guns". Reason.com (באנגלית אמריקאית). 2021-05-14. נבדק ב-2021-05-24.
↑  "Luigi Mangione's bag contained 3D printed pistol and silencer, criminal complaint says". CNN.com (באנגלית אמריקאית). 2024-12-09. נבדק ב-2024-12-09.
↑  Greenberg, Andy. "The 'Ghost Gun' Linked to Luigi Mangione Shows Just How Far 3D-Printed Weapons Have Come". Wired. נבדק ב-11 בדצמבר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
בניסיו דל טורו

| --- | --- |

בניסיו דל טורו, יולי 2014
 לידה:  19 בפברואר 1967 (בן 58) סאן חרמיאן, פוארטו ריקו, ארצות הברית 
 מדינה:  ספרד, ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1987 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו  אקדמיית מרסרבורג  בית הספר למשחק סטלה אדלר  Circle in the Square Theatre School  Academia del Perpetuo Socorro 
 בן או בת זוג:  ולריה גולינו 
 פרסים והוקרה:  פרס אינדפנדנט ספיריט לשחקן המשנה הטוב ביותר (1997)  פרס גילדת שחקני המסך (2001)  International Cinephile Society Award for Best Supporting Actor (2004)  דוב הכסף (2001)  פרס דונוסטיה (2014)  פרס גלובוס הזהב (2001)  פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר (2000)  פרס פסטיבל קאן לשחקן הטוב ביותר 
 פרופיל ב-IMDb
 
בניסיו מונסרטה רפאל דל טורו סנצ'ז (בספרדית: Benicio Monserrate Rafael del Toro Sánchez; נולד ב-19 בפברואר 1967) הוא שחקן קולנוע פוארטו-ריקני. על תפקידו בסרט "טראפיק" משנת 2000, הוא זכה בפרס האוסקר, פרס גלובוס הזהב, פרס גילדת שחקני המסך ו-פרס הבאפט"א.
ביוגרפיה

דל טורו נולד בסאן חרמיאן, פוארטו ריקו, הוריו עורכי דין. יש לו אח גדול בשם גוסטבו. כשהיה בן 9 מתה אימו מדלקת כבד, ובגיל 12 היגר עם אביו ואחיו הגדול לפנסילבניה שבארצות הברית.
בסיום לימודיו בתיכון עבר לקליפורניה והחל ללמוד מנהל עסקים באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו. בזמן לימודיו נרשם לחוג דרמה, שם בלט במיוחד. בעקבות הצלחתו בחוג לדרמה עזב את לימודיו לטובת לימודי משחק, החלטה שהסתיר ממשפחתו עד שהחל להשתתף בתפקידים ראשיים.
קריירה

את קריירת המשחק שלו החל בשנות ה-80 בתפקידים קטנים ובעיקר בתפקידי סוחר סמים או מאפיונר. ב-1987, הוא השתתף בקליפ של מדונה לשיר "La Isla Bonita".
ב-1989 הייתה הפריצה שלו לתודעת הוליווד, בסרט מסדרת סרטי ג'יימס בונד, "רישיון להרוג". דל טורו היה לשחקן הצעיר ביותר ששיחק אי פעם את תפקיד הרשע בסדרה. לאחר מכן השתתף בכמה סרטי טלוויזיה. הפריצה הגדולה שלו הגיעה בסרטו של בריאן סינגר "החשוד המיידי" משנת 1995, שם שיחק בתפקיד הפושע עם בעיות דיבור. הוא זכה על התפקיד בפרס מ"אגודת הסרטים העצמאים האמריקאים". בשנת 1998 השתתף בסרט "פחד ותיעוב בלאס וגאס". לצורך גילום הדמות בסרט העלה כ-20 קילוגרם.
בשנת 2000 השתתף בסרטו של סטיבן סודרברג "טראפיק", בתפקיד שוטר גבול מקסיקני. על משחקו בסרט קיבל פרס אוסקר, פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה ואת פרס גלובוס הזהב.
ב-2003, הופיע דל טורו בסרט "מאבק צמוד" (לצידו של טומי לי ג'ונס) ובסרטו של אלחנדרו גונסלס איניאריטו "21 גרם", עליו קיבל מועמדות לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
בשנת 2005, הוא הופיע בסרט "עיר החטאים" שביימו והפיקו פרנק מילר ורוברט רודריגז.
בשנת 2007 כיכב בסרט "דברים שאבדו לנו באש" בו 
גילם את ג'רי סאנבורן, עורך דין שהתמכר להרואין.
ב-2008 גילם את דמותו של המהפכן הארגנטינאי ארנסטו צ'ה גווארה בסרט "צ'ה", אותו גם הפיק. את הסרט ביים סטיבן סודרברג. על תפקיד זה זכה בפרס השחקן הטוב בפסטיבל קאן ובפרס גויה.
בשנת 2013 גילם את דמותו של אמריקאי ילידי בסרט "Jimmy P", שהוקרן בפסטיבל קאן כחלק מהתחרות הרשמית.
בשנת 2014 גילם את דמותו של פבלו אסקובר בסרט הפשע הביוגרפי "אסקובר: גן עדן אבוד" לצד ג'וש האצ'רסון. באותה שנה גם שיחק בסרט הספרדי "יום מושלם", המספר על אנשי או"ם שהגיעו לבלקנים כדי לסייע לבני המקום בתום מלחמות יוגוסלביה בתחילת שנות ה–90.
בשנת 2015 דל טורו שיתף פעולה עם אמילי בלאנט וג׳וש ברולין בסרט "סיקאריו" (באנגלית: Sicario), מותחן פעולה אמריקאי, שביים דני וילנב וכתב טיילור שרידן.
בשנת 2018 גילם תפקיד ראשי במיני-סדרה "הבריחה מדנמורה" מבית שואוטיים, המבוססת על בריחתם של שני אסירים ממתקן כליאה בכפר דנמורה שבפאתי מדינת ניו יורק. על תפקידו במיני-סדרה, קיבל דל טורו מועמדות לפרס אמי לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה.
במאי 2018, היה חבר בצוות השיפוט בפסטיבל קאן, והצטרף לכמה עשרות אנשים שהתקבצו ליד הביתן הפלסטיני בפסטיבל, לדקת דומייה לזכרם של יותר מ–60 מפגינים שנהרגו באותו השבוע מאש צה"ל במהלך העימותים בגבול ישראל–רצועת עזה. הנוכחים שילבו ידיים ועמדו בדממה לאות סולידריות עם מאבקו של העם הפלסטיני לחירות וצדק, נכתב בהודעה שפרסם לאחר מכן צוות הביתן.
בשנת 2021 שיחק בסרט "הכרוניקה הצרפתית", דרמה קומית שכתב וביים וס אנדרסון.
חיים אישיים

לדל טורו וקימברלי סטיוארט, מעצבת אופנה ובתו של רוד סטיוארט,למרות שלא נישאו,יש בת משותפת,דלילה, שנולדה ב-21 באוגוסט 2011.
בנוסף לאזרחות האמריקאית שלו, יש לו מנובמבר 2011 גם אזרחות ספרדית בזכות מוצא משפחתו.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1988 | פי ווי הרמן הגדול | דיוק |  |
| 1989 | רישיון להרוג | דאריו |  |
| 1991 | הרץ האינדיאני | מיגל |  |
| 1992 | כריסטופר קולומבוס | אלבארו הראנה |  |
| 1993 | ללא פחד | מני רודריגו |  |
| 1993 | Golden Balls | בוב |  |
| 1993 | כסף זה לא הכל בחיים | דינו פולאדינו |  |
| 1994 | המפיק | רקס |  |
| 1994 | בגידה לאור ירח | הבלש למאר דיקי |  |
| 1995 | החשוד המיידי | פרד פנסטר | זכיות: פרס אינדפנדנט ספיריט לשחקן המשנה הטוב ביותר (1996) |
| 1996 | נדר לנקמה | ג'ספר ספוגליה |  |
| 1996 | המעריץ | חואן פרימו |  |
| 1996 | Cannes Man | עצמו |  |
| 1996 | בסקיאט | בני דלמאו | זכיות: פרס אינדפנדנט ספיריט לשחקן המשנה הטוב ביותר (1997) |
| 1997 | Joyride | הבלש לופז |  |
| 1997 | מטען עודף | וינסנט |  |
| 1998 | פחד ותיעוב בלאס וגאס | ד"ר גונזו |  |
| 2000 | טראפיק | חוויאר רודריגז | פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר (2001) פרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר (2001) פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה (2001) פרס דוב הכסף לשחקן הטוב ביותר בפסטיבל ברלין (2001) פרס גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר (אנ') (2001) |
| 2000 | דרכו של אקדח | לונגבו |  |
| 2000 | סנאץ' | פרנקי "ארבע אצבעות" |  |
| 2000 | לחם ושושנים | עצמו |  |
| 2001 | שבועה | טובי ג'יי |  |
| 2003 | 21 גרם | ג'ק גורדן | פרס אינדפנדנט ספיריט לשחקן הטוב ביותר (2004) מועמדויות: פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר (2004) פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה (2004) פרס גילדת שחקני המסך לשחקן המשנה הטוב ביותר (2004) |
| 2003 | מאבק צמוד | סמל אהרון האלם |  |
| 2005 | עיר החטאים | בלש ג'ק "ג'קי בוי" רפרטי |  |
| 2007 | דברים שאבדו לנו באש | ג'רלד "ג'רי" סאנבורן |  |
| 2008 | צ'ה | צ'ה גווארה | גם מפיק פרס השחקן הטוב בפסטיבל קאן (2008) פרס גויה לשחקן הטוב ביותר (2009) |
| 2010 | איש הזאב | לורנס טלבוט | גם מפיק |
| 2010 | אי שם | עצמו |  |
| 2012 | בלי חוקים | מיגל "לאדו" ארויו |  |
| 2012 | 7 ימים בהוואנה |   | במאי |
| 2013 | ג'ימי פיקארד | ג'יימס "ג'ימי" פיקארד |  |
| 2013 | תור: העולם האפל | טנליר טיוואן/האספן |  |
| 2014 | שומרי הגלקסיה | טנליר טיוואן/האספן |  |
| 2014 | מידות רעות | סנצ'ו סמילאקס |  |
| 2014 | אסקובר: גן עדן אבוד | פבלו אסקובר |  |
| 2015 | יום מושלם | ממברו |  |
| 2015 | סיקאריו | אלחנדרו גיליק | מועמדויות: פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה (2016) |
| 2015 | הנסיך הקטן | הנחש | דיבוב |
| 2017 | מלחמת הכוכבים - פרק 8: אחרוני הג'דיי | די.ג'יי |  |
| 2018 | הנוקמים: מלחמת האינסוף | טנליר טיוואן/האספן |  |
| 2018 | סיקאריו: הנקמה | אלחנדרו גיליק |  |
| 2019 | דורה והעיר האבודה | חטפני השועל | דיבוב |
| 2021 | מהלך מתוכנן | רונלד רוסו |  |
| 2021 | הכרוניקה הצרפתית | מוזס רוזנטלר |  |
| 2023 | רפטייל | טום ניקולס |  |
| 2025 | One Battle After Another |  |  |
| TBA | All-Star Weekend | ד"ר פיל |  |
| TBA | White Lies |  |  |
| TBA | The Phoenician Scheme |  |  |
| TBA | The Corporation | חוסה מיגל באטל סניור |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1987 | Shell Game | פדרוזה | פרק: "The Upstairs Gardener" |
| 1987 | מיאמי מחלק מוסר | פיטו | פרק: "Everybody's in Showbiz" |
| 1987 | Private Eye | קרלוס | 2 פרקים |
| 1990 | Drug Wars: The Camarena Story | רפאל קארו קינטרו | מיני-סדרה; 3 פרקים |
| 1994 | אגדות מעולם המסתורין | ביל | פרק: "The Bribe" |
| 1995 | Fallen Angels | פאקו | פרק: "Good Housekeeping" |
| 2018 | הבריחה מדנמורה | ריצ׳רד מאט | מיני-סדרה; 7 פרקים מועמדויות: פרס אמי לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או סרט טלוויזיה (2019) |
| 2021 | מה אם...? | טנליר טיוואן/האספן | דיבוב; פרק: "What If... T'Challa Became a Star-Lord?" |
אריק רוהמר

| --- | --- |

 לידה:  21 במרץ 1920 טיל, קורז, צרפת 
 פטירה:  11 בינואר 2010 (בגיל 89) הרובע השלושה-עשר של פריז, צרפת 
 מקום קבורה:  בית הקברות מונפרנאס 
 שם במה:  Éric Rohmer 
 שם לידה:  Maurice Henri Joseph Schérer 
 מדינה:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  1945–2009 (כ־64 שנים) 
 מקום לימודים:  תיכון הנרי הרביעי (1940)  Lycée Edmond Perrier (1937)  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 צאצאים:  René Monzat 
 פרסים והוקרה:  פרס לואי דלוק (1970)  גרנד פרי של פסטיבל קאן (1976)  פרס אריה הזהב (2001)  פרס דוב הכסף של חבר השופטים (1967)  דוב הכסף לבמאי הטוב ביותר (1983)  פרס לוצ'ינו ויסקונטי (1990)  פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאיים לסרט הזר (1976)  פרס אריה הזהב (1986)  פרס איגוד המבקרים האמריקאי לתסריט הטוב ביותר (1970)  פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאיים לסרט הזר (1971)  Jean-Le-Duc award 
 פרופיל ב-IMDb
 
אריק רוהמר (בצרפתית: Éric Rohmer;‏ 4 באפריל 1920 – 11 בינואר 2010, פריז) היה במאי קולנוע, מבקר קולנוע, עיתונאי, סופר, תסריטאי ומורה צרפתי. היה דמות בולטת בתנועת הגל החדש בקולנוע הצרפתי ועורכו של כתב העת "מחברות הקולנוע" (Cahiers du cinéma).
רוהמר ביים עשרים וחמישה סרטים וזכה למועמדויות ולפרסים בינלאומיים רבים, בהם פעמיים בפרס דוב הכסף בברלין ב-1967 וב-1983, מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר ב-1967, זוכה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי סן סבסטיאן ב-1970, פרס חבר השופטים בפסטיבל הקולנוע בקאן ב-1976 וכן בפרס אריה הזהב למפעל חיים בפסטיבל הסרטים של ונציה ב-2001.
ב-1983 ביים את דרמת הנעורים "פאולין על החוף", שזכתה להצליה בקופות.
ב-1989 ביים רוהמר את הסרט התיעודי "המשחקים של החברה" (Les jeux de société), שעוסק בהיסטוריה של המשחקים בהתבסס על עבודת ההיסטוריונים ז'ורז' דובי ופיליפ אריאס.
בשנים 1990–1998 ביים את סדרת "סיפורי ארבע העונות", ארבעה סרטי דרמה-רומנטיים; "סיפור אביב" (1990), "אגדת חורף" (1992), "סיפור קיץ" (1996) ו-"סיפור סתיו" (1998).
פילמוגרפיה

The Sign of Leo (1962)
The Collector (1967)
My Night at Maud's (1969)
Claire's Knee (1970)
Love in the Afternoon (1972)
The Marquise of O (1976)
Perceval le Gallois (1978)
Catherine de Heilbronn (1980, television film)
The Aviator's Wife (1981)
A Good Marriage (1982)
Pauline at the Beach (1983)
Full Moon in Paris (1984)
The Green Ray (1986)
Boyfriends and Girlfriends (1987)
Four Adventures of Reinette and Mirabelle (1987)
Le trio en mi bémol (1988)
A Tale of Springtime (1990)
A Tale of Winter (1992)
The Tree, the Mayor and the Mediatheque (1993)
Rendezvous in Paris (1995)
A Summer's Tale (1996)
Autumn Tale (1998)
The Lady and the Duke (2001)
Triple Agent (2004)
The Romance of Astrea and Celadon (2007)
הערות שוליים

↑  ניו יורק טיימס,'"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'"לה מונד" מכר את מגזין "מחברות הקולנוע" למו"ל בינלאומי, באתר הארץ, 12 בפברואר 2009
↑  מאיר שניצר,'"`UNIQ--nowiki-00000002-QINU`"'קולנוע - הרצאה עם שקופיות '־פאולין על החוף", תסריט ובימוי: אריק רוהמר,, כל העיר, 16 בספטמבר 1983
↑  חגי לוי,'"`UNIQ--nowiki-00000004-QINU`"'עוד סיפור אהבה - ב"אגדת חורף" של אריק רוהמר כולם מדברים על אהבה בצרפתית שוטפת ומתלבטים בבעיות פריזאיות, חדשות, 3 באפריל 1992
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007319725405171  PLWABN: 9810560900205606  BIBSYS: 90087988  BNE: XX1125869  BnF: cb11922412v (data)  CANTIC: a10148516  CiNii: DA01982715  GND: 11860225X  ICCU: CFIV013901  ISNI: 0000 0003 6864 2248  LCCN: n79124606  LNB: 000156050  MusicBrainz: 1c53b6e4-ab56-41ab-af94-02263380e2b3  NDL: 00473962  NKC: jo2010518485  NLA: 35778421  NLG: 65307  NLK: KAC200408716  NTA: 070372217  RERO: 02-A003756059  RKD: 404254  SELIBR: 87605  SNAC: w62n63w5  SUDOC: 027106306  Trove: 1083016  ULAN: 500084018  VIAF: 56615643   WorldCat (עם VIAF): 56615643 
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תומאס לורנס

| --- | --- |

דיוקן עצמי (1788)
 לידה:  13 באפריל 1769 בריסטול, ממלכת בריטניה הגדולה 
 פטירה:  7 בינואר 1830 (בגיל 60) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  קתדרלת סנט פול בלונדון 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנויות 
 תקופת הפעילות:  1780–1830 (כ־50 שנה) 
 תחום יצירה:  ציור פורטרטים 
 זרם באמנות:  הרומנטיקה 
 הושפע על ידי:  ג'ושוע ריינולדס 
 יצירות ידועות:  Unknown sitter 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית  Knight Bachelor 
 
סר תומאס לורנס (באנגלית: Thomas Lawrence‏; 13 באפריל 1769 – 7 בינואר 1830) היה צייר אנגלי הידוע בשל ציורי הדיוקנאות והנושאים הנרטיביים השאפתניים שלו.
ביוגרפיה

לורנס נולד בבריסטול שבדרום-מערב אנגליה. אביו היה בעל פונדק, תחילה בבריסטול ולאחר מכן בדוויזס, וכבר בגיל 6 הוצג לורנס בפני אורחי הפאב של הפונדק כעילוי צעיר היכול לצייר את הדיוקנות שלהם ולדקלם קטעים מכתביו של המשורר ג'ון מילטון. ב-1779 נאלץ אביו לעזוב את דוויזס בעקבות כישלון העסק שלו, וכישרונו של תומאס הצעיר הפך למקור ההכנסה הראשי של המשפחה, והוא זכה למוניטין רב באזור העיר באת'. הבכורה שלו כצייר עם עיפרון צבעוני הייתה באוקספורד, בה התקבלה בזלזול, וב-1782 עברה המשפחה לבאת', בה מצא לורנס עסוק מאוד בציור בעיפרון צבעוני של דיוקנאות האנשים האופנתיים ביותר תמורת גינאה או גינאה וחצי לציור. ב-1784 זכה בפרס מטעם האגודה לאמנויות עבור דיוקן שצייר לפי הציור Transfiguration של רפאל, וזמן קצר לאחר מכן החל לצייר ציורי שמן.
ב-1787 עבר לורנס ללונדון לאחר ששקל והחליט לא לפתוח בקריירת תיאטרון, התקבל על ידי סר ג'ושוע ריינולדס, והתקבל ללימודים באקדמיה המלכותית לאמנויות. כמעט מיד הוא החל להציג בתערוכות, והמוניטין שלו גדל במהירות כה רבה עד שב-1791 הוא החל לכהן כעמית באקדמיה. מותו של סר ג'ושוע ב-1792 סימן את תחילת הדרך להצלחות נוספות. לורנס מונה מיד לצייר באגודה הדילטנטית, ולציירו הראשי של המלך ג'ורג' השלישי במקום ריינולדס. ב-1794 הוא כבר היה אחד מציירי הדיוקנאות הפופולריים ביותר באותה תקופה, ומושאי הציורים שלו נמנו עם האנשים הידועים ביותר באנגליה, ולבסוף רבים ממשפחות המלוכה של אירופה. קרולינה מבראונשווייג-וולפנביטל, אשתו של המלך ג'ורג' הרביעי, הייתה אחת ממושאי הציור המועדפים שלו, ואף נטען כי השניים היו בני זוג.
לורנס סבל מבעיות כלכליות. ב-1796 קיבל מלורד סיפורת', אחד מפטרוניו, מענק בסך 1,000 לירות שטרלינג (שווה כיום ל-77,000 לירות שטרלינג בקירוב), על מנת לפתור את בעיותיו הכלכליות. לורנס צייר דיוקנאות אחדים של לורד סיפורת', בהם דיוקן באורך מלא של בתו מרי.
ב-1815 קיבל לורנס תואר אבירות; ב-1818 נסע לאאכן על מנת לצייר את השליטים והדיפלומטים שהתאספו שם לצורך הקונגרס השלישי, וכשביקר לאחר מכן בווינה וברומא זכה למחמאות רבות. לאחר 18 חדשים חזר לורנס לאנגליה, וכבר ביום הגעתו נבחר לנשיא האקדמיה במקום בנג'מין וסט שהלך לעולמו ימים אחדים קודם לכן. הוא כיהן בתפקיד זה מ-1820 עד יום מותו. הוא מעולם לא נישא. שנה אחת לאחר מותו יצא ספר לזכור בשם The Life and Correspondence of Sir T. Lawrence, שנכתב על ידי ד"א ויליאמס.
בגלריית ווטרלו שבווינדזור יש תצוגה נרחבת של עבודותיו של לורנס, ביחד עם הציור המפורסם שלו בו מופיע ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון. הציור Master Charles William Lambton, שנוצר עבור לורד דרהאם, נחשב אחד מציוריו הטובים ביותר. עבודותיו מוצגות במוזיאונים בריטיים אחרים, בעיקר בגלריית האמנות גילדהול, הגלריה הלאומית בלונדון ומוזיאון טייט בריטניה, כשבמאה ה-20 יוצאו ציוריו למוזיאונים בארצות הברית.
אפשר אחרת

| --- | --- |
סמליל עמותת אפשר אחרת
 פעילות:  קידום חיים משותפים בישראל באמצעות תוכניות חינוכיות בבתי ספר ברחבי הארץ
 מדינה:  ישראל
 משרד ראשי:  סוקולוב 68, רמת השרון
 מטה הארגון:  רמת השרון
 יושב ראש:  ד"ר תקוה ברכה
 מנכ"ל:  ליאור שר
 עובדים:  10-51
 תקופת הפעילות:  1998–הווה (כ־27 שנים)
 www.anewway.org.il
 
עמותת אפשר אחרת היא עמותה ישראלית, הפועלת לקידום חינוך לחיים משותפים בין יהודים וערבים בישראל, באמצעות תוכניות חינוכיות בבתי ספר ברחבי הארץ. עמותת "אפשר אחרת" פועלת בשיתוף "המטה לחינוך אזרחי וחיים משותפים" במשרד החינוך.
היסטוריה

עמותת אפשר אחרת הוקמה בשנת 1998 מתוך מחויבות לבנות חברה משותפת בישראל. העשייה של העמותה מתמקדת בצורך החיוני לייצר תהליכים חינוכיים רב תרבותיים וארוכי טווח, שיאפשרו ליהודים וערבים לקיים שיתופי פעולה משמעותיים במסגרת מערכת החינוך הפורמלית וקהילות המגורים.
"אפשר אחרת" פועלת ככוח מאחד. בעשייתה היא מנסה לאתגר את הקרעים הקיימים ביחסי יהודים וערבים בישראל.
חזון העמותה הוא לאפשר שינוי, דרך יצירת מפגש אישי וישיר בין האנשים עצמם; להפחית חששות, דעות קדומות, ניכור, חשדנות ועוינות ולהחליפם בסובלנות, הבנה, אמון, כבוד ומחויבות עמוקה לשותפות רב תרבותית בין ערבים ויהודים.
בשנת 2021 העניקה אוניברסיטת בן-גוריון בנגב לעמותה את פרס ברלסון להבנה בין יהודים וערבים ע"ש יצחק רבין ז"ל, ובשנת 2022 העמותה זכתה בפרס ירושלים לאחדות ישראל.
פעילות העמותה

עמותת "אפשר אחרת" הופכת חזון למציאות ומאפשרת ליהודים וערבים ליצור יחדיו חברה משותפת בישראל. העמותה מאפשרת מפגש ישיר ובלתי אמצעי, מסייעת בהפחתת חששות ודעות קדומות, מייצרת חשיפה לתרבות השנייה, מפתחת סבלנות, אמון והבנה הדדית ויוצרת מחויבות ואמונה בעשייה משותפת, רב תרבותית, למען עתיד החברה הישראלית כולה.
אפשר אחרת מפעילה מגוון תוכניות חינוכיות ארוכות טווח בין צמדי בתי ספר במגזר היהודי והערבי. העמותה עובדת עם התלמידים, צוותי ההוראה, גורמים ברשויות המקומיות וכן מקיימת פעילות משותפת לקבוצות רב-תרבותיות של הורים ותלמידים.
העמותה מפגישה בין שתי קהילות בית ספריות, יהודית וערבית, לתוכנית שמטרתה בניית פלטפורמה חינוכית להיכרות הדדית ולמידה על החברה השנייה ותרבותה. התוכנית החינוכית מחברת בין תלמידים, הורים וצוותי החינוך ושמה דגש על חיזוק הקשר של התלמידים לקהילה המקומית, פיתוח שיח ועידוד פעילויות התנדבותיות משותפות כתרומה לקהילה.
התהליך מתבסס על חיבור עמוק ומתמשך בין שני ראשי הרשויות, ראשי מנהל החינוך, מנהלי בתי הספר וגורמים מרכזיים בקהילה. התוכניות ייחודיות בגישתן החינוכית והן בנויות משילוב של: גישת המגע, הגישה הנרטיבית וקריאה לפעולה משותפת.
תוכניות העמותה מאושרות על ידי משרד החינוך, המטה לחינוך אזרחי וחיים משותפים, ומיועדות לתלמידי כיתות ד'-יב'. התוכניות נתמכות בסילבוס מפורט אך במקביל גמישות דיין על מנת להיות מותאמות באופן ספציפי עבור בתי הספר, בהתאם לנדרש.
פעילות העמותה > תוכניות חינוכיות > תוכנית ללימוד משותף בבגרות באזרחות

התכנית ללימוד משותף לבגרות באזרחות היא תוכנית דו שנתית הנעשית במסגרת תוכנית "תמ"ר". מדובר בתוכנית חינוכית עמוקה ואינטנסיבית במסגרתה נבחרת כיתה מובילה מכל שכבה לקחת חלק בתוכנית. הכיתה הנבחרת פועלת בשיתוף עם כיתה מקבילה מהחברה השנייה - יהודית וערבית. ייחודה של התוכנית הוא בכך שהיא מדגישה לימוד מתוך התנסות וחוויה ומאפשרת לתלמידים התנסות חד פעמית באזרחות אקטיבית וביצוע מטלות חקר משותפות, לצד תלמידים מחברות ותרבויות שונות. התלמידים נבחנים זה לצד זה בבחינת בגרות משותפת באזרחות בשתי השפות. עוד על התוכנית ניתן לקרוא כאן. צפו בווידאו תלמידים מספרים על התוכנית ללימוד משותף לבגרות באזרחות.
פעילות העמותה > תוכניות חינוכיות > התכנית לשותפות רב תרבותית בין קהילות יהודיות וערביות- מקפצה לחברה משותפת

תוכנית הליבה של "אפשר אחרת" מבוססת על גישה הוליסטית, רב קהילתית, הפועלת בעת ובעונה אחת לצד מספר בעלי עניין. כך התכנית מייצרת מעגלי השפעה שונים המשפיעים ומושפעים זה מזה ומאפשרים השפעה מערכתית, המשכיות ואימפקט חברתי. התכנית פועלת במקביל עם תלמידים והורים. מעצימה מורים ומנהלי בתי ספר ומספקת להם כלים והכוונה ליצירת מיזמים רב תרבותיים באופן עצמאי. התכנית משתפת את המנהיגות המקומית האזורית וכוללת עבודה לצוות צוותי העיריות, המועצות המקומיות וראשי הערים. המתודולוגיה של התכנית מבוססת על חיבור של קהילות סמוכות אשר חיות בהפרדה, קונפליקט או חוסר יציבות אך בעלות פוטנציאל גדול לשותפות ושגשוג משותף. עוד על התוכנית ניתן לקרוא כאן.
פעילות העמותה > תוכניות חינוכיות > הכשרת צוותי חינוך והוראה לעבודה רב תרבותית

תוכנית עמותת 'אפשר אחרת' להכשרת צוותי חינוך והוראה לעבודה רב תרבותית מאושרת על ידי משרד החינוך ומוכרת כהשתלמות לגמל (תוכנית חיצונית במסלול הירוק מס' 1481). במסגרת התוכנית, פועלת העמותה עם אנשי חינוך והוראה - ערבים ויהודים - מרחבי הארץ, ומקדמת את התפתחותם כסוכני שינוי, אשר יוכלו לקדם ולפתח חברה משותפת בריאה ובת קיימא בקהילות שלהם. במהלך התוכנית נפגשים אנשי הוראה וחינוך - עם עמיתיהם בני החברה השנייה, לסדרה של סדנאות המספקות כלים פרקטיים ליצירת יוזמות חברתיות רב תרבותיות. עוד על התוכנית ניתן לקרוא כאן
"פועלים יחד" - תוכנית דו-שנתית לשיתוף פעולה רב-תרבותי בקרב בני הנוער בערים המעורבות בישראל במסגרת התוכנית להתפתחות אישית ומעורבות חברתית
התוכנית "פועלים יחד", שמה לעצמה למטרה להחליף פחד, כעס, שנאה, דעות קדומות וסטריאוטיפים בין תלמידים יהודים וערבים, ולטעת במקומם אחווה, כבוד ושיתוף פעולה. הדבר נעשה באמצעות תהליך עומק רב-תרבותי המייצר בסיס איתן וארוך טווח לשותפות ועשייה רב תרבותית משותפת, ובונה גשרים בין תלמידים מבתי הספר השונים בעיר. התוכנית שואפת לבסס את הפלטפורמה הראשונה בישראל שמאפשרת לתלמידים יהודים וערבים מערים מעורבות לפעול יחדיו כחלק מהתכנית להתפתחות אישית ומעורבות חברתית, בה מחויבים תלמידי כיתות י' בישראל. שיאה של התוכנית בת השנתיים - הכוללת 60 שעות ההתנדבות משותפות בקהילה - הוא פיתוח מיזמי התנדבות משותפים, בהם מוכשרים התלמידים להוביל בעצמם תהליכים רב-תרבותיים התנדבותיים, בקהילות המגורים. עוד על התוכנית ניתן לקרוא כאן.
פעילות העמותה > תוכניות חינוכיות > מגוון סמינרים ויוזמות לפיתוח מנהיגות בחברה רב תרבותית > הכשרת מנהיגות רב תרבותית לנוער וצעירים

עוד על מגוון הסמינרים ויוזמות לפיתוח מנהיגות ניתן לקרוא כאן.
צוות העמותה

צוות העמותה כולל יהודים וערבים העובדים בשיתוף פעולה מלא ברחבי הארץ.
מייסדת ויו"ר העמותה היא ד"ר תקוה ברכה. ברכה היא היסטוריונית של המזרח התיכון, בוגרת תואר ראשון בתולדות האסלאם וערבית מאוניברסיטת בר-אילן ובעלת תואר שני ודוקטורט מאוניברסיטת תל אביב.
מנכ"ל העמותה הוא ליאור שר, בוגר תוכנית מנדל, MBA במגמה למנהיגות חברתית ובעל תואר ראשון בניהול ופוליטיקה וממשל. מנחה קבוצות ומורה לאזרחות בהכשרתו. בעל ניסיון עשיר במגזר השלישי, בדגש על תחום החינוך הבלתי פורמלי.
צוות העמותה > יושבי ראש של העמותה

פרנסיס לורנסו 1998 -2003
אלוף במיל' עמוס לפידות – 2004 – 2012
דן פילץ – 2013 - 2016
ג'ו שי

| --- | --- |

 לידה:  18 באוקטובר 1130 יושי, שושלת סונג 
 פטירה:  23 באפריל 1200 (בגיל 69) הרפובליקה העממית של סין 
 מקום קבורה:  Zhu Xi's tomb 
 השקפה דתית:  קונפוציאניזם 
 תחומי עניין:  פילוסופיה 
 עיסוק:  משורר, היסטוריון, פילוסוף, סופר, מלחין 
 מדינה:  שושלת סונג 
 יצירות ידועות:  Zizhi Tongjian Gangmu 
 בן או בת זוג:  Liu Shi 
 צאצאים:  Zhu Shu, Zhu Ye, Zhu Zai 
 
זהו שם סיני; שם המשפחה הוא .
ג'וּ שִׂי (בפין-יין: Zhū Xī; בכתב סיני: 朱熹; 18 באוקטובר 1130 –  23 באפריל 1200) היה חכם סיני בן תקופת שושלת סונג הדרומית, משורר, מחנך, היסטוריון, מדינאי, וקליגרף. הוא עשה סינתזה, השלים וכונן את אסכולת העיקרון (הזרם המרכזי של הנאו-קונפוציאניזם); קבע את ארבעת הספרים כיסוד ללימודים הקונפוציאנים; ייסד אוצרות תבואה ציבוריים להקל על רעב; שיקם והקים אקדמיות; חיבר וערך כמאה ספרים, ביניהם פירושים לכתבים הקונפוציאנים הקלאסיים, הסברים לטקסים חברתיים ודתיים, וספרי חינוך והיסטוריה.
ג'ו שי היה בן זמנו של הרמב"ם, ומקומו בסין דומה למקומו של הרמב"ם בישראל. הוא גם דומה לרמב"ם בלמדנות המקיפה  מקורות קדומים, בהגיון דק וחד, ובהגהה מתמשכת של כתביו. ג'ו שי נחשב לחכם הסיני החשוב ביותר מאז קונפוציוס ומנציוס. ארבעת הספרים עם פירושיו של ג'ו שי, אותם חיבר במשך כארבעים שנה, היו יסוד לבחינות הקבלה לשירות הציבורי בקיסרות הסינית בשנים 1905-1313. לשיטתו וספריו היו במשך מאות שנים השפעה מרכזית על המחשבה ועל החיים האינטלקטואליים החברתיים והמדיניים בסין, קוריאה, ויפן.