stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גירושין בנוסח אמריקה (סרט, 1967)
תקציר העלילה

ריצ'רד הרמן (דיק ואן דייק) וברברה הרמון (דבי ריינולדס) נשואים כבר 17 שנה ויש להם שני ילדים בגיל ההתבגרות. מצבם הכלכלי מצוין אך הם רבים כל הזמן ובטונים גבוהים. הם הולכים ליועץ זוגי שלא מסוגל לעזור להם. עורכי הדין של שניהם מייעצים בשלב ראשון להוציא את הכסף מהחשבון המשותף. ריצ'רד מרוקן את הכספת אבל כשהוא רוצה לרוקן את חשבון הבנק מתברר לו שברברה הקדימה אותו ולה מתברר שריצ'רד רוקן את הכספת. הם מחליטים להתגרש. ריצ'רד מפסיד במשפט והשופט קובע שעליו לשלם לברברה סכום גדול כמזונות ולכן תהיה לו הכנסה שבועית רק של 87.30 דולר לשבוע מתוך 25,000 דולר שהוא מרוויח בשנה.
ריצ'רד עוזב את הבית מדוכא חברו. ליונל (ג'ו פלין) מפגיש אותו עם נערת ליווי (לי גרנט) אך ריצ'רד בורח ממנה. הוא נפגש בנלסון דוונס (ג'ייסון רוברדס) שמזמין אותו לביתו כדי להכיר את גרושתו ננסי (ג'ין סימונס) לפי החלטת בית המשפט הוא משלם לננסי מזונות עד שתתחתן עם מישהו. הוא זקוק לזה כי ארוסתו ההריונית יוניס (איילין ברנן) נמצאת בהריון.
ריצ'רד מתחיל לצאת עם ננסי והוא מוצא חן בעיניה. הבעיה היא שהוא חייב לשלם מזונות לברברה כל עוד לא התחתנה שוב. נלסון וננסי מנסים למצוא לברברה בן זוג ומוצאים סוחר מכוניות עשיר ומצליח בשם אל ירלינג (ואן ג'ונסון).
היחסים בין ברברה ואל מתהדקים וגם הילדים אוהבים אותו לאחר שקנה להם מכונית.
לבסוף כולם הולכים למועדון לילה בו מופיעה מהפנטת. היא מזמינה את ברברה לבמה, מהפנטת אותה ואומרת לה שלאחר שתתעורר, תיגש לאדם שהיא אוהבת ביותר. להפתעת כולם היא ניגשת לריצ'רד והם מתחבקים, חוזרים הביתה שמחים ומרוצים אבל מיד חוזרים להתווכח.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| דבי ריינולדס | ברברה הרמן |  |
| דיק ואן דייק | ריצ'רד הרמן |  |
| ג'ייסון רוברדס | נלסון דוונס |  |
| ג'ין סימונס | ננסי דוונס | אשתו של נלסון |
| ואן ג'ונסון | אל ירלינג | סוחר מכוניות |
| לי גרנט | דידי מרפי | נערת ליווי |
| איילין ברנן | יוניס | ארוסתו של נלסון |
| ג'ו פלין | ליונל | חבר של ריצ'רד |
גראנט שואו

| --- | --- |

 לידה:  27 בפברואר 1962 (בן 62) דטרויט, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1984
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס 
 בן או בת זוג:  קת'רין לה-נאסה (18 באוגוסט 2012–?) 
 פרופיל ב-IMDb
 
גראנט אלן שואו (באנגלית: Grant Alan Show; נולד ב-27 בפברואר 1962) הוא שחקן אמריקאי, ידוע בעיקר מגילום דמותו של ג'ייק הנסון בסדרה 'מלרוז פלייס', בה שיחק בשנים 1992–1997, ובשל גילום דמותו של בלייק קרינגטון בסדרה שושלת.
ביוגרפיה

שואו נולד בדטרויט וגדל בקליפורניה.
נכנס לעסקי השעשועים בעת לימודיו בקולג'. תפקידו הראשון היה באופרת הסבון 'Ryan's Hope', בה גילם את דמותו של ריק הייד בשנים 1984–1987. במהלך צילומי הסדרה יצא לתקופה עם הקולגה שלו יסמין בלית'. בסוף שנות השמונים, לאחר שהתגורר לתקופה בלונדון, שב שואו לארצות הברית וביצע מספר הופעות טלוויזיוניות כשחקן.
הופעותיו של שואו בטלוויזיה משכו את עיניו של המפיק ארון ספלינג שהחליט ללהק אותו לתפקיד ג'ייק הנסון למספר פרקים בסדרה הפופולרית 'בוורלי הילס 90210', ובהמשך גם לסדרת הספין אוף שלה, 'מלרוז פלייס' באותו התפקיד. עקב כך הפך שואו לאחד השחקנים הכי פופולרים ומוכרים בשנות ה-90. הוא גילם את דמותו של הנסון גם בהופעת אורח בספין אוף של מלרוז פלייס, 'דוגמניות בע"מ'. במהלך השנים בהן שיחק בסדרה הופיע גם ב'סאטרדיי נייט לייב', בפרק שהונחה על ידי לורה לייטון. בשנת 1997 עזבו את הסדרה שואו, לורה לייטון (שהייתה בת זוגו של שואו לתקופה), דאג סבנט, קורטני תורן-סמית ומרשה קרוס, מה שהוביל לירידה משמעותית בהצלחתה. היא בוטלה לאחר שנתיים, על אף ששואו התחרט על החלטתו לעזוב, למרות סלידתו מתסריטי העונה האחרונה בה שיחק.
בשנים העוקבות שיחק במספר סרטי טלוויזיה, בהם 'Blessed Assurance' לצד סיסלי טייסון; ' Between Love and Honor' לצד רוברט לוג'יה ו'Homeland Security' לצד טום סקריט. כמו כן בשנת 2005 הוא גילם את אחד מהתפקידים הראשיים בסדרת גיבורי העל קצרת הימים של רשת Fox,‏ 'Point Pleasant'. בשנת 2002 ביצע שלוש הופעות אורח בסדרה 'עמוק באדמה', ובשנת 2006 הופיע ככוכב אורח בשני פרקים בסדרה 'אנשים יפים' לצד הקולגה שלו מימי מלרוז פלייס, דפני זוניגה.
בשנת 2007 הופיע בשלושה פרקים בסדרה 'צהוב!', בתפקיד גיבור העל ג'ק דוסון.
בשנת 2008 שיחק בסדרת הדרמה קצרת הימים של רשת CBS, 'סווינגטאון', בתפקיד הטייס טום דקר, וכן הופיע בתפקיד משנה במספר פרקים בסדרה 'מרפאה פרטית'. בשנת 2009 שיחק לראשונה בסיטקום בשם 'במקרה בכוונה' לצד ג'נה אלפמן. בשנים 2010–2011 הופיע בתפקיד משנה, כגורו מייקל סיינט, בסדרה של HBO 'אהבה גדולה".
בנוסף הופיע שואו במספר הפקות תיאטרון; ב-1990 גילם את התפקיד הראשי בעיבוד הבימתי לסרט 'חופי הכרך', ולאחר שעזב את 'מלרוז פלייס' הופיע בהצגה 'ביבר הזכוכית'. כמו כן בשנת 1999 גילם רופא בהצגה 'Wit'.
בשנת 2012 כיכב לצד ג'פרי דין מורגן וקירה סדג'וויק בסרט 'הדיבוק', בבימוי אול בורנדל.
בשנת 2013 החל לגלם את דמותו של ספנס וסטמור בסדרה הפופולרית 'עוזרות בית נחושות'.
ביוגרפיה > חיים אישיים

בשנת 2004 נישא שואו לדוגמנית פוליאנה מקלנטוש, לאחר שנפגשו לראשונה שנה לפני כן, כשדגמנו ביחד. השניים התגרשו ב-2011. ביולי 2012 התארס לשחקנית קת'רין לנסה, וב-18 באוגוסט באותה שנה הם נישאו. לשניים בת.
פילמוגרפיה > קולנוע

"True Blue"‏ (1989)
"טקסס" (1994)
"Between Love and Honor"‏ (1995)
"Pretty Poison"‏ (1996)
"Mother Knows Best"‏ (1997)
"The Price of Heaven"‏ (1997)
"Ice"‏ (1998)
"The Alchemists"‏ (1999)
"מוצפן" (2003)
"סקס ואם חד-הורית"‏ (2003)
"Mystery Girl"‏ (2004)
"Homeland Security"‏ (2004)
"Marmalade"‏ (2004)
"More Sex & the Single Mom"‏ (2005)
"Raw Footage"‏ (2007)
"הנערה בבית השכן" (2007)
"נטלי הולווי" (2009) - סרט טלוויזיה של Lifetime
"All Ages Night"‏ (2009)
נולד למרוץ (2011)
"הדיבוק"‏ (2012)
"1 chisper"‏ (2015)
"Satisfaction"‏ (2015)
פילמוגרפיה > טלוויזיה

"Ryan's Hope"‏ (1984–1987)
"בוורלי הילס 90210" (1992) (שני פרקים)
"מלרוז פלייס" (1992–1997)
"דוגמניות בע"מ"‏ (1994) (פרק אחד)
"עמוק באדמה" (2002) (שלושה פרקים)
"אנשים יפים" (2005) (שני פרקים)
"פוינט פלזנט" (2005)
"צהוב!" (2007)
"סווינגטאון" (2008)
"מרפאה פרטית (2008–2011)
"במקרה-בכוונה" (2009–2010)
"אהבה גדולה" (2011)
"סוכן מחוק" (2011) (3 פרקים)
"CSI" ‏(2011–2012) (2 פרקים)
"דירת האקסים" (2013)
"עוזרות בית נחושות" (2013–2016)
"מחשבות פליליות" (2015)
Satisfaction‏ (2015)
"המשפחה" (2016)
"שושלת" (2017-2018)
גן ג'וניין

גן ג'וניין הוא אתר בהאי השוכן בעיר נהריה, ישראל. הגן נמצא בין הרחובות לוטוס ולוטם, צפונית לחטיבת הביניים נופר ומשתרע על שטח של 5 דונם.
היסטוריה

על פי הערכתו של ההיסטוריון עלי בר-און, במקום הוקמה חווה חקלאית בשנת 1880 לערך. בעל החווה היה חקלאי ערבי בשם ג'וניין. בסביבות שנת 1890 נקנתה החווה החקלאית בידי בהאים. בהאא אללה, מנהיג הדת הבהאית, ביקר במקום פעמים רבות. אדוארד גרנוויל בראון ביקר במקום במסגרת עבודתו כהיסטוריון וחוקר הדת הבהאית. על פי כתביו, בשנת 1890 טייל בהאא אללה מסביב לגן, כאשר הוא רכוב על חמור. במרץ אותה שנה הגיעו למקום מאמינים רבים במטרה לחגוג את ראש השנה הבהאי, הנורוז, יחד עם מנהיגם. המרכז הבהאי בישראל רכש את השטח ואחראי על שימור האתר.
ארכיקטורה

הגן מוקף בחומה עשוית אבן. בחלקו הדרומי של הגן נמצא מבנה לבן המהווה שחזור של החווה החקלאית שפעלה באתר. החדר המרכזי בבניין מרוצף באבנים בסגנון בנייה ישן. במרכז החדר עומדת מזרקה. חלק מהחדרים האחרים בבניין מיועדים לאירוח וחלק אחר מהחדרים - לתצוגה.
לקריאה נוספת

שאול מ. שאשא (עורך), לטייל בנהריה - מדריך למבקר בעיר (עמ' 25–26), ביחד, 2012
גרייט וול ווליקס C30

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  גרייט וול מוטורס
 שנות ייצור:  2010–2016
 הרכבה:  סין, איראן
 סיווג:  רכב סאבקומפקט (אנ')
 מרכב:  4 דלתות סדאן
 פלטפורמה:  מנוע קדמי, פריסת כונן גלגל קדמי
 אורך:  4,452 מ"מ
 רוחב:  1,705 מ"מ
 גובה:  1,480 מ"מ
 משקל:  1,125–1,145 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,610 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  1.5 L 4G15 I4 (petrol)
 הילוכים:  5 מהירויות ידני   תיבת הילוכים רציפה הילוכים אוטומטיים
 מהירות מרבית:  183 קמ"ש
 
גרייט וול ווליקס C30 (באנגלית: Great Wall Voleex C30) הוא רכב סאבקומפקט שיוצר על ידי חברת גרייט וול מוטורס הסינית בשנים 2010–2016.
היסטוריה

בתוך עשרה חודשים מתחילת הייצור פרסמה גרייט וול מוטורס כי נמכרו כבר 100,000 יחידות של הרכב.
הרכב זכה בפרס "רכב הנוסעים הקומפקטי של השנה בסין" לשנת 2010.
הרכב זכה בחמישה כוכבי בטיחות במבחן הבטיחות הסיני שנערך לרכב בפברואר 2011, וקיבל אישור בטיחות מהאיחוד האירופי בדצמבר 2011.
הרכב מאיץ מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 11.3 שניות.
הערות שוליים

↑  "Great Wall C30". Great Wall Motors. נבדק ב-13 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The 100,000th Voleex C30 is Born". Great Wall Motors. 1 באפריל 2011. אורכב מ-המקור ב-11 במרץ 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "碰撞结果全纪录". C-NCAP.org. אורכב מ-המקור ב-2018-02-08. נבדק ב-13 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2 нови модела на Great Wall за 2012 година" (בבולגרית). Litex Motors. 23 בדצמבר 2011. אורכב מ-המקור ב-15 ביולי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  https://car.autohome.com.cn/price/series-4341.html
גראס דייה (אונייה)

| --- | --- |

ציון האזהרה הצהוב המסמן את מקום שרידי האונייה "גראס דייה" בנהר הֶמְבֶּל
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  קאראק
 צי:  הצי האנגלי
 דגל הצי:  
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  נבנתה בסאות'המפטון
 תחילת הבנייה:  1416
 הושקה:  1418
 תקופת הפעילות:  1420–1422 (כשנתיים)
 אחריתה:  נפגעה על ידי ברק ונשרפה ב-1439
 מיקום:  50°53′30″N 1°17′19″W﻿ / ﻿50.891665°N 1.28848°W﻿ / 50.891665; -1.28848 
 מידות
 הֶדְחֶק:  1400 טון
 אורך:  50 עד 60 מ'
 רוחב:  15 מ'
 נתונים טכניים
 גודל הצוות:  מספר המלחים כ-200 (מלבד החיילים)
 מספר תרנים:  3
 הנעה:  מפרשים
 
גְּרָאס דְייֶה (בצרפתית: Grace Dieu, "חסד האל") הייתה אוניית מפרשים מלחמתית מסוג קאראק בציו המלחמתי של הנרי החמישי מלך אנגליה. היא הושקה ב-1418, והייתה הגדולה ביותר מבין ארבע "אוניות גדולות" (Great Ships) שבנה המלך כדי להבטיח את שליטתו במימי התעלה האנגלית ולהגדיל את יוקרתו. האונייה לא השתתפה מעולם בקרב ימי, ולאחר מותו של הנרי ב-1422 הושבתה יחד עם שלוש אחיותיה. ב-1439 פגע ברק באונייה במקום חנייתה על הקרקעית הבוצית (mud berth) בנהר הֶמְבְּל (אנ') בהמפשייר, והיא נשרפה. שרידי האונייה נחשפים לזמן קצר בשעות השפל של מועד השיווי האביבי (equinoctial spring tides) ועל כן היו מוכרים, אך רק ב-1934 זוהתה האונייה כ"גראס דייה". ב-1973 הוכרזה האונייה כאתר ארכאולוגי תת-ימי, ובשנות השמונים נחקרה הטרופת על ידי ארכאולוגיים ימיים ואנשי מדע מהמוזיאון הימי הלאומי בגריניץ'.
תיאור האונייה

בין 1413 ל-1420 בנה המלך הנרי החמישי ארבעה קאראקים גדולי-מידות: "טריניטי רויאל", "הוליגוסט", "ג'יזוס" ו"גראס דייה". אוניות אלה, הגדולות ביותר שנבנו באנגליה של ימי הביניים ובין האוניות הגדולות ביותר באירופה בתקופתן, נועדו להבטיח את שליטת אנגליה במימי התעלה האנגלית, הן לצרכים צבאיים – העברת חילות המלך אל מעבר לתעלה, אל צרפת – הן כדי להגן על הסחר הימי עם פלנדריה. ארבעתן נבנו לפי דוגמת הקאראקים הגנואזים שהיו מוכרים לאנגלים והוכיחו עצמם בקרבות ימיים בים התיכון. יתרה מכך, כשהחליט הנרי החמישי על חיזוק הצי המלחמתי, נמצאה ממלכת גינואה בברית עם צרפת, אויבתה של אנגליה; האוניות האנגליות החדשות נועדו אפוא להוות תשובת נגד גם לקאראקים הגינואזים.
הקרבות הימיים בתקופה זו לא היו קרבות סדורים בין ציים שהוכרעו בירי תותחים ממרחק, אלא מלחמת אונייה-באונייה. הניצחון בקרב הושג על ידי התקרבות לאוניית האויב, פשיטה על סיפונה והכרעת חייליה בלחימה פנים אל פנים. אוניית מלחמה גדולה מסוגה של "גראס דייה" נשאה מספר רב יותר של חיילים, וגובהה הרב מעל קו המים היקשה על חיילי האויב לטפס ולפשוט על סיפונה. זאת ועוד, על דוכניות הירי במרומי תרניה הוצבו קשתים שירו מטר חצים אל חיילי אוניית האויב ומלחיה.
האונייה נבנתה בסאות'המפטון תחת השגחתו של ויליאם סופר (William Soper), המפקח על אוניות המלך (Clerk of the King's Ships). היא תוכננה על ידי בונה האוניות המומחה (master shipwright) ג'ון הוגקין (Hoggekyn). בניית האונייה החלה ב-1416 והיא הושקה ב-1418. ידיעות חשובות על אודות האונייה מצויות ברשימות של פקידי המלכות שהיו אחראים לבנייתה של האונייה. אורכה בין 50 ל-60 מ', רוחבה כ-15 מ' וההדחק 1400 טון, ועל כן היא נחשבת לאונייה הגדולה ביותר שנבנתה באנגליה עד אז. לאונייה היה ליווח מרועף, כשכל טור לוחות עשוי שלוש "שכבות" של לוחות מחוברים זה לזה בלולבי ברזל, על מנת להגדיל את חוזק המבנה של אונייה כה גדולה וכבדה. את המרווחים בין טורי הלוחות (seams) אטמו באזוב מוספג בעטרן. שלא כמו קאראקים קטנים ממנה, ל"גראס דייה" היו שלושה תרנים. התורן הנוסף, הקדמי, שנשא מפרש קדמה רוחבי, היה בגובה 190-200 רגל והיקפו 6-7 רגל בגובה הסיפון. הוא נועד לשפר את יכולת ההיגוי של האונייה. מספר מלחיה כ-200.
תולדותיה

איתרע מזלה של "גראס דייה" והצורך בה התבטל זמן קצר לאחר תחילת שירותה. ב-21 במאי 1420 נחתם הסכם טרואה בין הנרי החמישי לבין שארל השישי, מלך צרפת, שבו נכנעה צרפת לאנגליה. באחת מהפלגותיה הראשונות (ואולי היחידה) בתעלה האנגלית, ב-1422, פרץ בה מרד, ועם שובה הוצאה משירות פעיל והושבתה בנהר המבל. ההחלטה להשביתה הייתה קרוב לוודאי בשל ההוצאות הרבות שהיו כרוכות בהחזקתה ובהפעלתה של אונייה כה גדולה; כמוה הושבתה בנהר המבל גם הקאראק "הוליגוסט". זמן מה לאחר מכן הושטה במעלה הנהר אל ברלסדון (Bursledon), ו"חנתה" על הקרקעית הבוצית בצדי הנהר (mud berth). ב-17 בינואר 1439 פגע בה ברק והיא עלתה באש. מיד לאחר מכן פורקו חלקי האונייה ששרדו בשריפה ונמכרו. מן האונייה נותרה רק תחתית הגוף, כמטר בערך מעל השדרית. שרידי הגוף נחשפים מדי פעם ולזמן קצר בשיא השפל ביום השיווי האביב, ובמהלך השנים נחקרה הטרופת והועלו השערות שונות באשר לזהותה של האונייה. ההיסטוריון הימי רוברט צ'ארלס אנדרסון (אנ') היה הראשון שזיהה אותה, ב-1934, כ"גראס דייה". ב-1973 הוכרזה האונייה כאתר ארכאולוגי תת-ימי, ובשנות השמונים נחקרה הטרופת על ידי ארכאולוגיים ימיים ואנשי מדע מהמוזיאון הימי הלאומי בגריניץ'.
לקריאה נוספת

Delgado, James P. (editor). Encyclopaedia of Underwater and Maritime Archaeology. London, The British Museum Press, 1997.
Hattendorf, J.B. and Unger, R.W. (2003). War at Sea in the Renaissance and Middle Ages. Boydell Press, Woodbridge.
Hutchinson, Gillian (1995). "Henry V's warship Grace Dieu." The Archaeology of Ships of War, edited by Mensum Bound. University of Oxford, The International Maritime Archaeology Series, Vol. 1, pp. 22-25. Published by Anthony Nelson, Shropshire, England.
Phillips, Carla Rahn (1994). Chapter 5 – The Carrack: The Advent of the Full Rigged Ship. In: Gardiner, R. (editor). Cogs, Caravels and Galeons – The Sailing Ship 1000-1650. London, Conway Maritime Press.
Rose, Susan. Medieval Naval Warfare, 1000 - 1500. London and New York, Routledge, 2002.
Rose, Susan. The Medieval Sea. London and New York, Hambledon Continuum, 2007.
Unger, Richard W. The Ship in the Medieval Economy, 600-1600. London, Croom Helm, and Montreal, McGill-Queen's University Press, 1980.
הערות שוליים

↑  "טריניטי רויאל" (Trinity Royal), כ-540 טון, הוכנסה לשירות פעיל ב-1415; "הוליגוסט" (Holy Ghost), כ-760 טון, הוכנסה לשירות פעיל ב-1415; "ג'יזוס" (Jesus), כ-1000 טון, הוכנסה לשירות פעיל ב-1417; ו"גראס דייה", כ-1400 טון, הוכנסה לשירות פעיל ב-1420.
↑  Friel, Ian (2015).
1 2  Phillips (1994), p. 88.
1 2  Rose (2007), pp. 118-119.
↑  Friel, Ian (2018).
↑  Royal Museums Greenwich – Manuscripts.
↑  "Grace Dieu" in Sotonopedia – the a-z of Southampton's history
1 2  Heritage Gateway – Grace Dieu.
גראניה ייטס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 באפריל 1925 דבלין, מדינת אירלנד החופשית 
 פטירה:  18 באפריל 2013 (בגיל 88) 
 מוקד פעילות:  אירלנד 
 מקום לימודים:  האקדמיה האירית המלכותית למוזיקה 
 כלי נגינה:  נבל 
 בן או בת זוג:  מייקל בטלר ייטס 
 פרופיל ב-IMDb
 
גראניה ייטס (באנגלית: Grania Yeats; באירית: Gráinne Yeats; ‏14 באפריל 1925 - 18 באפריל 2013) הייתה נבלנית וזמרת אירית וכן היסטוריונית של תולדות הנבל הקלטי.
ביוגרפיה

גראניה נולדה בשם גרוניה ני הגארטי, בדבלין, אירלנד, תוך שהיא גדלה לדבר שתי שפות: הן את השפה האירית והן את השפה האנגלית. בנוסף לתואר אקדמי בהיסטוריה, אותו קיבלה בטריניטי קולג', דבלין, גראניה ייטס למדה פיתוח קול וכמו כן לנגן בפסנתר ובנבל, ברויאל אייריש אקדמי אוף מיוזיק שבדבלין וכמו כן למדה את המוזיקה והשירים המסורתיים מאזורי הגיילטאכט, האזורים באירלנד שבהם מדוברת השפה האירית.
היא כתבה וחקרה את ההיסטוריה והמוזיקה של הנבל האירי, נבל מיוחד בעל חוטי מיתר דקים, אשר ידוע בשמו בשפה המקומית, קליירשך. היא הייתה אחת מהמוזיקאיות המקצועיות הראשונות שהחיו וניגנו בכלי עתיק ומסורתי זה.
היא כתבה ערכים על הנבלן טורלוך או'קארולאן ונגני נבל איריים אחרים במילון גרוב החדש למוזיקה ולמוזיקאים.
גראניה ייטס הייתה נשואה למייקל בטלר ייטס, פוליטיקאי חבר מפלגת פיאנה פול ובנו של המשורר האירי הנודע ויליאם בטלר ייטס. היו להם שלוש בנות ובן.
היא נפטרה ב-18 באפריל 2013.
דיסקים

Grainne Yeats: Belfast Harp Festival, Gael Linn, 1994
ספרים ופרסומים שיצאו לאור

The Harp of Ireland History, Belfast Harpers' Bicentenary, 1992
‘Some thoughts on Irish harp music’ Ceol, Vol IV no. 2, December 1973
‘The Rediscovery of Carolan’ in Integrating Tradition: The Achievement of Seán O Riada; ed. Bernard Harris & Grattan Freyer, Irish Humanities Center & Keohanes, 1981
הערות שוליים

1 2  - Sat, Apr 27, 2013". The Irish Times. 2013-04-27. Retrieved 2013-08-08.
↑  "Renowned harpist review in independent". Retrieved 13 February 2016.
↑  "Independent newspaper". Independent. Retrieved 13 February 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16739549q (data)  GND: 1131394070  ISNI: 0000 0004 2648 4808  SUDOC: 236099205  VIAF: 306322709   WorldCat (עם VIAF): 306322709
גידו זונטאג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1858 מינדן, ממלכת פרוסיה ממלכת פרוסיה (1803-1892)
 פטירה:  1931 (בגיל 73 בערך) גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 השתייכות:   צבא הקיסרות הגרמנית
 תקופת הפעילות:  1876–1918 (כ־42 שנים)
 דרגה:  גנרל חיל הרגלים
 תפקידים בשירות
 מפקד דיוויזיית הלנדווהר הבווארית ה-6   מפקד הדיוויזיה ה-111
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה
 
גידו זונטאג (בגרמנית: Guido Sontag;‏ 1858 – 1931) היה גנרל גרמני שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה

זונטאג נולד במינדן ב-1858 לגנרל הפרוסי גידו זונטאג ולאשתו קרולינה הופמן, והיה אחיו של הגנרל לאו זונטאג. כמו אביו ואחיו הוא התגייס לצבא הפרוסי.
בשנים 1906 עד 1911 הוא היה מפקד בית הספר למלחמה בפוטסדאם בדרגת אוברסט. לאחר מכן הוא היה מפקד רגימנט הרגלים ה-96 (תורינגיה ה-7), שהוצב בגרה, מ-21 באפריל 1911 עד 22 במרץ 1914.
בתחילת מלחמת העולם הראשונה היה זונטאג, שהועלה בינתיים לדרגת גנרל-מיור, מפקד חטיבת הרגלים ה-10, שהוצבה בפרנקפורט על האודר ומונה לראש מטה הקורפוס ה-3 בפיקודו של אוואלד פון לוכוב. בין ה-25 בינואר ל-19 במרץ 1915, זונטאג פעל כמפקד דיוויזיית הלנדווהר הבווארית ה-6, אשר הייתה עסוקה בתחילה בלוחמת חפירות באלזס עילית ולאחר מכן השתתפה בקרב מנסטר. בהמשך הוא עבר לדיוויזיית הרגלים ה-111 והיה מפקדה מ-20 במרץ 1915 עד 20 באפריל 1917 והשתתף עימה בקרב על הסום. מחליפו כמפקד הדיוויזיה היה יוהנס פון בוסה. לאחר המלחמה פרש זונטאג לביתו, שם חי עד מותו ב-1931.
הערות שוליים

↑  רגימנט הרגלים הפרוסי ה-96 באתר wiki.genealogy (בגרמנית)
גרייט וול מוטורס

| --- | --- |

טנדר תוצרת החברה ששווק בישראל על ידי חברת המזרח
טנדר תוצרת החברה ששווק בישראל על ידי חברת המזרח
 נתונים כלליים
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בהונג קונג (15 בדצמבר 2003–2333)  הבורסה לניירות ערך בשאנגחאי (601633) 
 תקופת הפעילות:  1976–הווה (כ־48 שנים) 
 חברות בנות:  אורה  ויי  טנק
 מיקום המטה:  באודינג 
 קואורדינטות:  38°48′55″N 115°27′26″E﻿ / ﻿38.815391666667°N 115.45710833333°E﻿ / 38.815391666667; 115.45710833333 
 ענפי תעשייה:  תעשיית הרכב 
 מוצרים עיקריים:  מכונית 
 שווי שוק:  45 מיליארד דולר (ינואר 2021)
  
 www.gwm.com.cn
 he
 
גרייט וול מוטורס או GWM (באנגלית: Great Wall Motors; בסינית: 长城汽车; פיניין: Chángchéng qìchē) היא יצרנית רכב סינית שבסיסה בבאודינג, חביי. החברה נקראת על שם החומה הגדולה של סין והיא הוקמה בשנת 1984. זוהי יצרנית רכבי פנאי (SUV) וטנדרים הגדולה בסין. היא מוכרת מכוניות נוסעים ומשאיות תחת המותג Great Wall ורכבי שטח תחת המותגים וויי, בנוסף את רכבי השטח מייצרת גרייט וול תחת המותג טנק ואת המכוניות החשמליות תחת המותג אורה.
בשנת 2016 קבעה GWM שיא מכירות היסטורי של 1,074,471 מכוניות ברחבי העולם, עליה של 26% בהשוואה לשנת 2015.
ייבוא לישראל

ביולי 2010, קיבלה חברת המזרח לשיווק מכוניות היתר ממשרד התחבורה לייבא לישראל את רכבי חברת "גרייט וול". בין הרכבים שייבא היו: הטנדר Steed, מכונית סופר-מיני C10 VOLEEX, והמשפחתית "C30" שייובא ממפעל בבולגריה. הרכבים לא זכו להצלחה בישראל והייבוא נפסק ב-2015. בספטמבר 2020, הודיעה החברה כי היא בוחנת אפשרות לחדש את ייבוא המותג עם דגמים חשמליים.
בפברואר 2023 החלה יבואנית הרכב כלמוביל למכור את מכונית Funky Cat של יצרנית הרכב אורה מבית גרייט וול מוטורס
הערות שוליים

↑  "History". Great Wall Motors. נבדק ב-2014-02-27.
↑  "Great Wall Motor in green car push in 2011". Reuters. 2010-09-16.
↑  网易. "长城汽车2016年销107万辆 同比增26%跨越百万巅峰_网易汽车". auto.163.com. נבדק ב-2017-04-27.
↑  דובי בן גדליהו, ‏הסינים באים: רכבי "גרייט וול" הסינית בדרך לישראל, באתר גלובס, 4 ביולי 2010
↑  תומר הדר, מבחן "כלכליסט": גרייט וול Steed - ככה בונים חומה. בערך, באתר כלכליסט, 31 ביולי 2011
↑  דובי בן גדליהו, ‏הסינים מתרבים: הסופר-מיני הראשונה מתוצרת סין מגיעה, באתר גלובס, 5 במרץ 2013
↑  דובי בן גדליהו, ‏הסינים מתרבים: הסופר-מיני הראשונה מתוצרת סין מגיעה, באתר גלובס, 5 במרץ 2013
↑  תומר הדר, יצרנית הרכב הסינית גרייט וול בוחנת קאמבק לישראל, באתר כלכליסט, 30 בספטמבר 2020
↑  דובי בן גדליהו, ‏מחיר השקה של 138 אלף שקל: הסינית החדשה שנוחתת בארץ, באתר גלובס, 7 בפברואר 2023
גדר חיה (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  דורית רביניאן
 שפת המקור:  עברית
 תורגם לשפות:  איטלקית, אנגלית, גרמנית, הולנדית, פולנית, צרפתית, יוונית
 סוגה:  רומן
 הוצאה
 הוצאה:  עם עובד
 תאריך הוצאה:  תשע"ד / מאי 2014
 מספר עמודים:  344
 פרסים
 פרס ברנשטיין (2015) 
 סדרה
 סדרת ספרים:  ספרייה לעם
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003705203
 
גדר חיה הוא רומן מאת הסופרת הישראלית דורית רביניאן, שיצא לאור בשנת 2014 בסדרת "ספריה לעם". הספר זיכה את המחברת בפרס ברנשטיין לספרות בשנת 2015.
עלילה

מרבית העלילה מתרחשת בחורף של 2002–2003 בעיר ניו יורק, שבה נפגשים במקרה שני צעירים: ליאת בנימיני, ישראלית בת 29, בת להורים שעלו מאיראן באמצע שנות ה-60, שהיא מתרגמת השוהה בדירת ידידים במנהטן במלגת פולברייט, וחילמי נאסר, צייר פלסטיני בן 27, יליד חברון, בן להורים שהם מפליטי 1948, המתגורר בברוקלין.
בין השניים מתפתח במהירות קשר אינטימי שבו מתמזגים מחד, קשרים גופניים ונפשיים ומנגד החשש להיבלע בזולת מתוך רצון מודע לשמור כל אחד על זהותו. ליאת, המספרת, מתארת את אהבתם ומריבותיהם, כאשר הם נמצאים רק שניהם יחדיו וכאשר הם מבלים עם ידידים, בבריאות ובחולי. היא משלבת בתיאור המאורעות את מחשבותיה ולבטיה, ובהם לא רק מחשבות על סיומו הצפוי והבלתי נמנע של הקשר אלא גם החלום שהקשר יהפוך מזמני לקבוע: "בסתר לבי מדמיינת שבסוף אני נשארת אתו כאן, שלא עמד לי כוחי לעזוב ונשארנו יחד").
הקשר ההדוק בין השניים נמשך עד לשובה של ליאת לתל אביב, במועד שנקבע עוד לפני פגישתם הראשונה. כחודש לאחר מכן שב חילמי לרשות הפלסטינית, תחילה לבית הוריו ברמאללה, ואחר כך לדירה ששכר בכפר ג'יפנה הסמוך. כל אחד מהם שב לסדרי החיים וההרגלים הישנים שלו. הגבלות התנועה עקב האינתיפאדה השנייה אינן מאפשרות להם להיפגש, אך הם שומרים על קשר טלפוני. חילמי ושלושה מקרוביו מגיעים, כשוהים בלתי חוקיים, לחוף הים של יפו. שאדי וסיהאם נכנסים למים ומתקשים להיאבק בים המאיים להטביעם. חילמי, שאינו יודע לשחות, ממהר לסייע להם, וטובע בים.
לספר שלושה חלקים, הקרויים על שם עונת השנה שבה מתרחשת העלילה המתוארת בחלק זה:
סתיו, שבו מתוארת היממה הראשונה בחייהם המשותפים של ליאת וחילמי.
חורף, שבו מתוארים חייהם המשותפים במשך כחמישה חודשים.
קיץ, חלק המתרחש בישראל וברשות הפלסטינית, ורובו עוסק בחייו (ובמותו) של חילמי.
בשני החלקים הראשונים ליאת היא מספר עד - היא מתארת אירועים שנכחה בהתרחשותם. בחלק השלישי מתארת ליאת את המאורעות מנקודת מבט מרוחקת יותר, כפי שהבינה מסיפוריו של חילמי וכפי שדמיינה את טביעתו.
שם הספר

בריאיון לעיתונאית מיה סלע הסבירה רביניאן מדוע בחרה בשם "גדר חיה": "כי זה מאיר יפה את נושא הגבולות שהוא אלמנט מרכזי בסיפור, איך שהן חיות בנו, הגדרות התודעתיות, הפיזיות, הממשיות, המדומות. וגם כי צימוד המלים הזה, 'גדר חיה', פתאום שמעתי את המתח הדרמטי, את הסכנה שאורבת בו. גבול שאין בו ביטחון, שאף פעם אין בו נחת, שעלול לנוע פתאום או לקום עליך או להיעלם".
נושאים בספר > אהבה בלתי אפשרית

הספר עוסק באהבה בלתי אפשרית של זוג נאהבים ממוצא שונה על רקע הסכסוך הישראלי-פלסטיני. עמדה על כך לילך וולך:
אורית הראל הרחיבה בנושא זה:
ליאת מודעת לבעייתיות של קשר זה, ומתלבטת בתחילתו האם לסיימו: "לעצור את זה בזמן. ... פשוט ככה, להגיד שלום ולהמשיך הלאה, לחתוך את זה מהר, לקבוע בלב כבד אבל בנחישות שעדיף ככה, עדיף לשנינו." אחת התוצאות של האהבה הבלתי אפשרית: ליאת יודעת שזו אהבה ארעית, והיא מסתירה אותה מהוריה, שעלו לישראל מאיראן. על הקושי שבאהבה כזו עמדה ג'וי, ידידתה של ליאת, ששאלה אותה: "איך אתם יכולים לאהוב ככה אחד את השני, לאהוב וכל הזמן לדעת שזה זמני, לאהוב עם דדליין, עם סטופר, אני לא מבינה איך את מסוגלת".
נושאים בספר > זוגיות בין יהודייה למוסלמי

במרכז הספר נמצא קשר זוגי בין יהודייה למוסלמי. זוגיות בין יהודייה לגוי או בין גוי ליהודייה, ובפרט נישואים כאלה, אסורים בהלכה. בתשובה לשאלה איך היו מגיבים הוריה לו ידעו על הקשר בינה ובין חילמי עונה ליאת: "הם היו תולים אותי על העץ הכי גבוה בתל אביב", והשואלת מחדדת: "תלייה על עץ זה לא סתם 'ההורים שלי יהרגו אותי', תלייה על עץ זה עונש פומבי, זה עונש ראווה". גם המחשבה על תגובות החברים הישראלים מטרידה את ליאת. חילמי, לעומתה, אינו מוטרד מקשר זה, ומציג את ליאת בפני אחיו הבא לבקרו.
חרף ההבדלים הלאומיים בין ליאת לחילמי, בחורף הניו-יורקי הקר משותפים להם הגעגועים לארצם המשותפת החמה.
קשרים בין לאומים שונים מופיעים לא מעט בספרות העברית, בכללם בסיפורים "מאחורי הגדר" מאת ח"נ ביאליק, "האדונית והרוכל" מאת ש"י עגנון, "העבד" מאת יצחק בשביס-זינגר "חצוצרה בוואדי" מאת סמי מיכאל, "המאהב" מאת א"ב יהושע, "יסמין" מאת אלי עמיר ו"אינתא עומרי" מאת סמדר הרצפלד.