stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פראסין

| --- | --- |
סמל פראסיןסמל פראסין
 בית טיפוסי ב"כפר" פראסין מלפני כ-100 שנה
 מדינה:  רומניה רומניה
 מחוז:  סוצ'אבה
 חבל ארץ:  בוקובינה
 ראש העיר:  Marinel Balan
 בירת העיר:  פראסין 
 תאריך ייסוד:  1785
 שטח:  87.31 קמ"ר
 גובה:  503.000000 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  5,817 (1 בדצמבר 2021)
 קואורדינטות:  47°33′0″N 25°53′0″E﻿ / ﻿47.55000°N 25.88333°E﻿ / 47.55000; 25.88333
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.primariaorasuluifrasin.ro/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רומניה מוגדלת) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור פראסין(למפת רומניה רגילה) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור פראסין  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פראסין (רומנית: Frasin), (גרמנית: Frassin an der Moldawa) עיר במחוז סוצ'אבה שבצפון רומניה.
העיר ממוקמת בהרי הקרפטים בין העיר גורה הומורולוי ממזרח (7 קילומטר מגורה הומורולוי) לבין קמפלונג ממערב (25 קילומטר מקמפלונג).
מרחק העיר מעיר המחוז סוצ'אבה 45 קילומטר.
פראסין הוקמה בראשית המאה ה-19 ככפר קטן, בדרום בוקובינה אז ארץ הכתר המזרחית ביותר באימפריה האוסטרו-הונגרית. והתיישבו במקום בעיקר חוטבי עצים גרמנים.
לאחרונה עם איחודה של פראסין עם הכפרים השכנים בוקשואיה, דורותיאה ופלוטניצה, הפך המקום לעיר.
היהודים בפראסין

מאמצע המאה ה-19 התיישבו במקום יהודים. ב-1930 היוותה האוכלוסייה היהודית 7.3% מכלל האוכלוסייה המקומית עם 156 יהודים. הקהילה במקום הייתה קטנה ולא עמדה בפני עצמה, אלא הייתה מסונפת לקהילת גורה הומורה. בכפר היו שני בתי כנסת, שני חדרים ומקווה. בית הכנסת השני הוקם סמוך לפרוץ מלחמת העולם השנייה ולמעשה כמעט ולא היה בשימוש. רוב יהודי המקום עסקו במסחר אך היו גם בעלי מקצועות זעירים כגון נגרים, סנדלרים, וכן היו בעלי מנסרות.
בספטמבר 1940 גורשו יהודי פראסין לגורה הומורה, ומאוחר יותר ביחד עם כל יהודי האזור גורשו לטרנסניסטריה.
לקריאה נוספת

פנקס הקהילות - רומניה - כרך שני - בהוצאת יד ושם
פרגמנט (ספרות)

פרגמנט (מלטינית: שבר, רסיס) הוא סוגה ספרותית וסגנון כתיבה, המצטיין ביחידות אוטונומיות קצרות מאוד, לעיתים לא יותר מכמה משפטים. סגנון זה היה נפוץ בכל התקופות ובתרבויות רבות, אך כיום הוא מזוהה ביותר עם הכתיבה בתקופה הרומנטית, שראתה באי-השלמות ערך אסתטי בפני עצמו.
היסטוריה

ביפן כתבה במאה העשירית המשוררת סאי שונגון, בת לווייתה של הקיסרית סדקו, את המקוּרָה-נוֹ-סוֹשִי (מילולית: "ספר הכרית"), רשימות ותיאורים קצרים של הדברים שהיא אוהבת ושונאת, דברים שבעיניה מגוחכים או עצובים. בכך היא התחילה ז'אנר ספרותי חדש ביפן, הז'וּאִיהִיטְסוּ ("ככל שיעלה המכחול").
בני התקופה הרומנטית באירופה ייחסו חשיבות רבה למושג ההריסות (Ruinen), שרידים מעטים וקפואים לגדוּלה שפסה מן העולם (בערים רבות באירופה היה מקובל לבנות "חורבות" מלאכותיות בגנים ציבוריים), וראו בפרגמנטים שנותרו מספרות העולם העתיק מופת לתמציתיות לירית, שאותה שאפו לחקות.
בצרפת מייצגים את הז'אנר סופרים כמו פליקס פנאון, שכתב "רומנים בשלוש שורות", וז'ורז' פרק. בין הכותבים בגרמנית ניתן למנות את פטר אלטנברג וה"סקיצות בפרוזה" שלו, אליאס קנטי ("עד שמיעה") ואחרים. השיר "קובלא חאן" של קולרידג' הוא דוגמה מפורסמת לפרגמנט שירי. בספרות העברית ניתן להבחין בכתיבה בסגנון זה אצל גרשון שופמן, ובין הסופרים המאוחרים יותר, בפרוזה של חנוך לוין.
כתיבה בפרגמנטים הייתה נפוצה גם בפילוסופיה של המאה ה-19, שקיבלה את השראתה מן הפילוסופים הפרה סוקרטים, אשר כתביהם השתמרו כפרגמנטים. בין הפילוסופים המודרניים שכתבו בפרגמנטים ניתן למנות את נובאליס. סרן קירקגור כתב ספר בשם "פרגמנטים פילוסופיים" (Philosophiske Smuler) בשם העט "יוהנס קלימאקוס". ג'רמי בנת'ם כתב כמה חיבורים קצרים שקרא להם "פרגמנטים".
היסטוריה > במוזיקה

מושג הפרגמנט בשיח האמנותי הגרמני במאה ה-19 עשה את דרכו גם למוזיקה הגרמנית; הדוגמה הידועה ביותר לשימוש בפרגמנטים מוזיקליים היא רוברט שומאן, שרבות מיצירותיו לפסנתר כוללות פרגמנטים - קטעים קצרצרים ולא גמורים, או פרקים שנשמעים כאילו נקטעו לפני סופם.
ראו גם

אפוריזם
לוקסוויוס

| --- | --- |
 תפקיד:  אל המעיינות החמים
 בן או בת זוג:  בריקטה 
 
לוקסוויוס (בלטינית: Luxovios; מקלטית: "הבהיר" או "החם") הוא אל המעיינות החמים של לוקסווי-לה-באן (Luxeuil-les-Bains) שבגאליה (בצרפת של ימינו), על פי המיתולוגיה הקלטית והדת הגאלית-רומית. כמו כן, לוקסוויוס הוא האל המגן על שבט לוקסווי שהתגורר באזור.
זוגתו של לוקסוויוס הייתה האלה בריקטה.
באתר המעיינות החמים היה מקדש ללוקסוויוס, לצד אלי מרפא אחרים, ובהם סירונה. באתר התגלו שתי כתובות המוקדשות לאל.
לקריאה נוספת

Miranda Aldhouse-Green, Dictionary of Celtic Myth and Legend, Thames and Hudson Ltd., London, 1997
Miranda Aldhouse-Green, The Celtic world, Routledge, 1996
ליסימכוס

ערך זה עוסק במנהיג מקדוני. אם התכוונתם לליסימכוס, הסופר האנטישמי, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  361 לפנה״ס פלה, מוקדון 
 פטירה:  פברואר 281 לפנה"ס (בגיל 80 בערך) קורופדיום, טורקיה 
 מדינה:  מוקדון, תראקיה 
 מקום קבורה:  tomb of Lysimachos, between Kardia and Paktys 
 בן או בת זוג:  ניקיאה ממקדון Amastris ארסינואי השנייה 
 
פסל ראש וחזה של ליסימכוס
ליסימכוס (ביוונית: Λυσίμαχος;‏ 361 לפנה"ס (או 355)  - 281 לפנה"ס). היה סומאטופילקס של אלכסנדר מוקדון שלאחר מותו קיבל את השליטה על תראקיה והיה לאחד מההדיאדוכים. בשנת 305/6 לפני הספירה המליך עצמו כמלך על תראקיה ומוקדון.
שנותיו הראשונות

ליסימכוס היה בנו השני של אגתוקלס מפֵּלָּה שבמוקדון, בן למעמד האצולה הגבוהה המקדונית. אגאתוקלס היה יועץ מוערך של פיליפוס השני וישב במועצותיו של המלך. ליסימכוס ואחיו נמנו על בני המעמד הגבוה וזכו לחינוך בפלָה.
ככל הנראה, ליסימכוס מונה לתפקיד סומאטופילקס עוד בימי שלטונו של המלך פיליפוס השני. ליסימכוס שימש כשומר ראש ויועץ לאלכסנדר לכל אורך מסע הכיבושים הארוך של אלכסנדר.
אריאנוס מציין כי ליסימכוס עלה על כלי שיט בדרך לקרב הידספס נגד פורוס באזור פנג'אב בצפון הודו אך לא מוסיף תיאור של הקרב. עוד מציין אריאנוס כי ליסימכוס נפצע בקרב ליד סנגלה וכי ליסימכוס זכה לאות כבוד בשושן (Sousa) אך אריאנוס לא מציין את הסיבה לקבלת אות הכבוד.
הסיבה שיש מעט מאוד מידע על ליסימכוס במהלך מסע הכיבושים של אלכסנדר ככל הנראה טמונה בכך שליסימכוס הגיע לדרגתו לפני מותו של פיליפוס השני ושהוא השיג את כוחו רק לאחר מותו של אלכסנדר וכתוצאה מכך.
לאחר מותו של אלכסנדר בשנת 323 לפני הספירה מונה ליסימכוס לסטרטגוס של תראקיה אך לא למלך.
שנותיו הראשונות > ליסימכוס והאריה

ישנו סיפור על כך שליסימכוס נכלא על ידי אלכסנדר בכלוב עם אריה וכאשר נמצא ליסימכוס חי והאריה מת, עלתה קרנו בפני אלכסנדר שלמד להעריך את תעוזתו ואומץ ליבו של ליסימכוס.
ההיסטוריון יוסטינוס כותב כי ליסימכוס הושם בכלוב עם האריה היות שהעלה את זעמו של אלכסנדר בכך שסיים את סבלו של קליסתנס שהואשם בבגידה ובקנוניה נגד אלכסנדר והרג אותו בעוד אלכסנדר רצה להמשיך ולענות אותו.
סיפור אחר מתאר כיצד אריה מנסה להסתער על אלכסנדר אך ליסימכוס נעמד ביניהם וכאשר הוא מתקדם אל עבר האריה על מנת להגן על אלכסנדר מתוקף תפקידו כשומר ראש, אלכסנדר עצר בעדו על מנת שהוא עצמו יהרוג את האריה ולא יעשה זאת אחר בשמו וגם על מנת להזכיר לליסמכוס היתקלות מוקדמת יותר שייתה לו עם אריה בסוריה ואשר בה הוא ספג צלקות קשות.
סביר להניח שהסיפורים על ליסימכוס והאריה מכוונים להציג את ליסימכוס כבעל מעמד קרוב מאוד לאלכסנדר עד לכדי רמה שהוא יכול להתריס בפניו או להציגו כאדם הנאמן לתפקידו כשומר ראש.
עד קרב איפסוס

בשנת 315 לפני הספירה הצטרף ליסימכוס אל קסנדרוס ולשאר הדיאדוכים בתביעות ודרישות כנגד אנטיגונוס מונופתלמוס שהיה בעל שאיפות לשמר את האימפריה של אלכסנדר כפי שהייתה לפני מותו ולא לחלק אותה לסטרפיות שונות כפי שרצו יתר הדיאדוכים. עם זאת, לא השתתף ליסימכוס באופן נמרץ בהתנגשויות בין השׂחקנים הראשיים, והסתפק רוב הזמן בהרחבת תחום שלטונו קמעא קמעא, הן מידי יריביו התראקיים, הן נגד ערי-מדינה יווניות עצמאיות.
בשנת 309 ליסימכוס ייסד את ליסימכיה (Lysimachia) במקום המחבר את חצי האי התראקי ליבשת, בו בזמן הוא גם בזז והרס את העיר קרדיה שהייתה בחצי האי גליפולי, מקום הולדתו של ההיסטוריון הירונימוס. על פי פאוסניאס, הירונימוס כותב כי ליסימכוס אף הרס את קברי המתים והשליך את עצמותיהם. עוד כותב פאוסניאס כי הירונימוס זה הוא בעל מוניטין של כותב עוין לכל המלכים פרט לאנטיגונוס. ליסימכוס הפך אזור זה לבירת הממלכה שלו.
בשנת 305/6 לקח לעצמו ליסימכוס תואר מלך, בעקבות קסנדרוס, תלמי הראשון וסלאוקוס הראשון. בשנים 303-2, בשׂיא הצלחתו של דמטריוס פוליורקטס (בנו של אנטיגונוס), החליט ליסימכוס להצטרף למערכה במלוא מרצו, וחבר לקסנדרוס ולסלאוקוס. ההכרעה הגיעה בשנת 301 לפני הספירה, בקרב איפסוס. צבאותיהם של אנטיגונוס ובנו דמטריוס הובסו על ידי קסנדרוס, סלאוקוס וליסימכוס. אנטיגונוס נהרג בשׂדה הקרב ואילו דמטריוס נמלט.
מאיפסוס עד קורופדיון > במוקדון

כל עוד קסנדרוס ובניו שלטו במוקדון, ליסימכוס שמר עימם על קשרי ידידות אך כאשר השלטון נפל לידיו של דמטריוס בנו של אנטיגונוס, בצפותו מתקפה מצד דמטריוס החליט להיות הוא היוזם. ליסימכוס ידע שדמטריוס הגיע למוקדון לאחר שקיבל הזמנה מאלכסנדר בנו של קסנדרוס אך כאשר דמטריוס הגיע הוא הרג את אלכסנדר ולקח לידיו את השלטון כמלך מוקדון. עוד חשד ליסימכוס כי דמטריוס, כמו אביו אנטיגונוס לפניו, היה בעל שאיפות להתרחבות. מסיבות אלו ליסימכוס תקף בקרב ליד אמפיפוליס. ליסימכוס נחל כישלון חרוץ אך לעזרתו בא פירוס מלך אפירוס ובעזרתו ליסימכוס הצליח לתפוס שוב את השטחים שהפסיד בתראקיה. פירוס עצמו לקח לידיו את השליטה על מוקדון.
כל עוד נחל דמטריוס הצלחה במלחמתו נגד סלאוקוס, היווה איום הן על ליסימכוס, הן על פירוס, והשנים שתפו פעולה נגדו. לאחר שנפל דמטריוס בשבי סלאוקוס וחדל לשׂחק תפקיד בזירה, יצאו ליסימכוס ופירוס למלחמה זה בזה, בתחרות על הכתר המקדוני.
מאיפסוס עד קורופדיון > בחזית התראקית

בשנת 302 לפני הספירה, מספר שנים לאחר שהכריז על עצמו מלך (בשנת 305/6 לפני הספירה), ליסימכוס פתח במלחמה עם שכניו מממלכת אודריסה ולאחר מכן עם הגטים. במהלך הלחימה עם הגטים נשבה אגאתוקלס בנו של ליסימכוס אך הוא שוחרר. כשמונה שנים לאחר מכן, בשנת 294 לפני הספירה יצא ליסימכוס שוב למסע כיבושים והרחיק אף מעבר לדנובה, אך לאחר אבדות קשות ומחסור בציוד ומזון כרת ליסימכוס ברית עם דרומיכטס מנהיג הגטים ואף השיא את בתו לבנו של דרומיכטס והחזיר את השטחים שכבש מעבר לנהר הדנובה.
בשנת 292 לפני הספירה ליסימכוס ייסד את העיר אפסוס ויישב אותה עם אנשים שהעביר מהערים לבדוס וקלאופון אותן בזז.
מאיפסוס עד קורופדיון > בעיות שושלתיות

יורשו המיועד של ליסימכוס מזה שנים רבות היה בכורו מאשתו הראשונה, אַגַתֿוֹקְלֶס. עם זאת, לאחר הניצחון באיסוס לקחו לו ליסימכוס לאשה גם את ארסינואי השנייה, בתו של תלמי. זו, שרצתה לדאוג לכך שממלכת ליסימכוס תעבור בירושה לבניה, ולא לאגתוקלס, העלילה עליו שהוא מורד במלכות. (הייתה שמועה לפיה התאהבה באגתוקלס, וכאשר סירב לה רצתה לנקום בו).
בין אם היה אמת בהאשמה ובין אם לאו, ליסימכוס האמין לה והוציא את בנו להורג. רעייתו של אגתוקלס, ליסנדרה, ברחה ומצאה מקלט עם ילדיה ואחיה אצל סלאוקוס. אלכסנדר, בנו של ליסימכוס מאישה אודריסיאנית ברח עימם אל סלאוקוס, כל אלו פנו אל סלאוקוס וביקשו ממנו לתקוף את ליסימכוס.
בו בזמן, פילטרוס, שהיה מופקד על האוצר של ליסימכוס, שמע על הירצחו של אגתוקלס ופחד מהמשך מעשיה של ארסינואי ושלח שליח אל סלאוקוס להצהיר את נאמנותו ולהפקיד בידיו את אוצרו של ליסימכוס. כאשר שמע על כך ליסימכוס הוא חצה לאסיה הקטנה ותקף את צבאו של סלאוקוס ומת במהלך קרב קורופדיום שהתרחש בשנת 281 לפנה"ס.
פאוסניאס מציין כי לאחר הפצרות רבות של ליסנדרה, אלכסנדר בנו של ליסימכוס הביא את גופתו לקבורה וכי קברו נמצא בין קרדיה לפאקטיה.
נישואין ומשפחה

ליסימכוס נולד לאגתוקלס ושמה של אימו לא ידוע. ליסימכוס היה הבן השני מתוך 4 בנים עליהם ידוע, הבכור היה פיליפוס ואחרי ליסימכוס היו עוד שני אחים, אוטודיקוס ואלקימכוס אך לא בטוח שאלקימכוס אכן היה אחיו.
ליסימכוס נישא לניקאה המוקדונית ביתו של אנטיפטרוס בשנת 321 לפני הספירה. נולדו להם שלושה ילדים: אגתוקלס, אאורידיקה וארסינואי הראשונה שהייתה אשתו הראשונה של תלמי השני.
בשנת 302 לפני הספירה ליסימכוס נשא את אמסטריס שהייתה נסיכה פרסית. הנישואין היו קצרים וליסימכוס סיים אותם בשנת 299 לפני הספירה. לאמסטריס היו שני ילדים מנישואין קודמים ויכול להיות שהרתה לליסימכוס וילדה לו בת אך אין סימוכין לכך.
בשנת 299 נישא ליסימכוס לארסינואי השנייה בתו של תלמי סוטר. ארסינואי נשארה עמו עד מותו. ארסינואי ילדה לליסימכוס שלושה בנים: תלמי הבן, ליסימכוס ופיליפוס.
לליסימכוס נולד גם בן בשם אלכסנדר לשפחה אודריסיאנית, לא ידוע באיזו שנה נולד.
לקריאה נוספת

Helen S. Lund, LYSIMACHUS: A study in early Hellenistic kingship, Routledge, London, 1992.
Pat wheatley, Alexander & his successors : essays from the Antipodes, Regina Books, California, 2009.
Pausanias 1.9.5-10
הערות שוליים

↑  התאריך המאוחר לפי Heckel ב-Brill's New Pauly על ערך "Lysimachus", התאריך המוקדם לפי בוזוורת' ב-Oxford Classical Dictionary 4th ed. 2012, על ערך.
↑  ייתכן שהגרסה כאילו היה אביו בן למעמד העבדים מקורה בהיסטוריון תאופומפוס (כך Heckel, Brill's New Pauly על ערך)
↑  Waldemar Heckel, The marshals of Alexander's empire, London, 1992, p.268
↑  Arrian 5.13.1
↑  Arrian 5.24.5
↑  Heckel W.,The marshals of Alexander's empire, London, 1992, p.274
↑  Justin 15.3.3-9
↑  Curtius 8.1.15
↑  Helen S. Lund, LYSIMACHUS: A study in early Hellenistic kingship, Routledge, London, 1992, p.8
↑  Austin M .M. The Hellenistic world from Alexander to the Roman conquest: a selection of ancient sources in translation, Cambridge University Press, Cambridge, 1981, p.83
↑  Austin M .M. The Hellenistic world from Alexander to the Roman conquest: a selection of ancient sources in translation, Cambridge University Press, Cambridge, 1981, p.84
↑  Austin M .M. The Hellenistic world from Alexander to the Roman conquest: a selection of ancient sources in translation, Cambridge University Press, Cambridge, 1981, p.84
↑  Heckel W.,The marshals of Alexander's empire, London, 1992, p. 267
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264872405171  BIBSYS: 90634127  BnF: cb12100430n (data)  GND: 118969293  ISNI: 0000 0003 9442 9627  LCCN: n84160212  NLG: 45219  NTA: 213578077  SUDOC: 029361435  VIAF: 333149196539474792231   WorldCat (עם VIAF): 333149196539474792231 
מפת החלוקה של האימפריה לאחר מות אלכסנדר
למור לבן-ראש

| למור לבן-ראש |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: בעלי אף לח
משפחה:: למוריים
סוג:: למור
מין:: למור לבן-ראש
שם מדעי
 Eulemur albifrons ‏סנט-אילר, 1796
תחום תפוצה


למור לבן-ראש (שם מדעי:  Eulemur albifrons) הוא מין של פרימט מהסוג למור החי באי מדגסקר ונחשב בעבר לתת-מין של המין למור חום (Eulemur fulvus) אך הופרד למין עצמאי.
מאפיינים

אורכו של הלמור לבן הראש עד 40 סנטימטרים בתוספת הזנב שאורכו עד 50 סנטימטרים ומשקלו עד 2.3 קילוגרמים. לזכר של הלמור לבן הראש פרווה בצבע חום עד אפור, ראש, לחיים וסנטר בצבע לבן וזה מקור שמו של הלמור. לנקבה לעומת זאת יש ראש, לחיים וסנטר בצבע אפור. הלמור לבן הראש שוכן עצים וחי ביערות הגשם ההרריים ובשפלה של צפון-מזרח מדגסקר. הלמור לבן הראש ניזון בעיקר מפירות, עלים, פרחים, קליפות עצים, חרקים, עכבישאים, נדלים ומרבי רגליים. לא ידוע על עונת הרבייה של הלמור לבן הראש אך היא דומה למינים אחרים מסוגו. הלמור לבן הראש פעיל גם ביום וגם בלילה. הטורפים של הלמור לבן הראש הם טורפי מדגסקר כמו הפוסה, דורסי יום, דורסי לילה ונחשים גדולים כמו חנק קרקע מלגשי. הלמור לבן הראש נמצא על פי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע עקב בירוא יערות נרחב באי מדגסקר וציד.
ראו גם

הפארק הלאומי מרוג'ג'י
הערות שוליים

↑  למור לבן-ראש באתר הרשימה האדומה של IUCN
למור במבוק מערבי

| למור במבוק מערבי |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: בעלי אף לח
משפחה:: למוריים
סוג:: למור עדין
מין:: למור במבוק מערבי
שם מדעי
 Hapalemur occidentalis ‏Rumpler, 1975
תחום תפוצה


למור חזרן מערבי (שם מדעי:   Hapalemur occidentalis) הוא מין של פרימט מהסוג למור עדין החי באי מדגסקר.
מאפיינים

אורך הגוף והראש של למור זה הוא 27 עד 28 סנטימטרים בתוספת הזנב שאורכו 36 עד 39 סנטימטרים ומשקלו 0.7 עד 1 קילוגרמים. למור זה הוא המין הקטן ביותר בסוגו. הלמור בעל פרווה בצבע חום-אפור ואוזניים קטנות. הלמור חי ביערות הגשם, יערות הבמבוק והיערות הנשירים של מזרח ומערב מדגסקר. הלמור ניזון כמו שאר המינים בסוג למור עדין והמין למור במבוק ענק מבמבוק וגם מפרחים. למור זה פעיל בעיקר ביום וגם בשעות הדמדומים. הלמור חי בקבוצות הכוללות את הזכר, כמה נקבות והצאצאים שלהן. הטורפים העיקריים של הלמור הם חנק קרקע מלגשי, עופות דורסים כמו עקב מדגסקר ואיה זרונית מדגסקרית וטורפי מדגסקר כמו הפוסה. הלמור נמצא על פי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע עקב בירוא יערות, ציד ושרפות.
ראו גם

הפארק הלאומי מרוג'ג'י
הערות שוליים

↑  למור במבוק מערבי באתר הרשימה האדומה של IUCN
| למוריים |
| --- | --- | --- |
| למור זנב-טבעת (סוג ומין יחיד) | למור זנב-טבעת |  |
| למור אמיתי | למור חום • למור סנפורד • למור לבן-ראש • למור אדום • למור אדום-חזית • למור חום-צוואר • למור אפור-ראש • למור שחור • למור שחור כחול-עין • למור מוכתר • למור אדום-בטן • למור הנמייה |  |
| למור צווארון | למור צווארון שחור לבן • למור צווארון אדום |  |
| למור עדין | למור במבוק אפור • למור במבוק מוזהב • למור במבוק מערבי |  |
| למור במבוק ענק (סוג ומין יחיד) | למור במבוק ענק |  |
פראצי אדווחוב

| --- | --- |

 תקופת הפעילות:  מ-2003 
 עיסוק:  הרכב
 סוגה:  מוזיקת פולק 
 חברים
 ויטלי אדווחוב וסיל אדווחוב
 
פראצי אדווחוב (ברומנית: Frații Advahov; מילולית: האחים אדווחוב) הוא הרכב מוזיקלי מולדובי המורכב מוויטלי אדווחוב ווסיל אדווחוב.
קריירה

ויטלי ווסיל ניגנו בתזמורת כשעוד היו בבית הספר והשתתפו בתחרויות מוזיקה. לאחר התיכון, השניים הלכו לאקדמיה למוזיקה, תיאטרון ואמנויות (רומ') בקישינב והם למדו לנגן על אקורדיון וכינור. הם הקימו את הלהקה ב-2003.
התזמורת זכתה לתהילה לאומית ושני האחים זכו בתואר "Maeștri în Artă" על ידי הנשיא ולדימיר וורונין ב-2007 - ואחריו ב-2016 הנשיא ניקולאיה טימופטי עם הפרס "Ștefan cel Mare" בקטגוריית אמן העם.
ב-29 בינואר 2022, הם נבחרו, יחד עם זדוב שי זדוב, לייצג את מולדובה באירוויזיון 2022 בטורינו, איטליה, עם השיר "Trenulețul". ב-10 במאי 2022 ביצעו זדוב שי זדוב ופראצי אדווחוב את "Trenulețul" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2022. עם הקראת התוצאות של שלב זה הם נמנו בין האמנים שהעפילו לגמר. ב-14 במאי הם ביצעו את "Trenulețul" בגמר התחרות. הם הגיעו למקום השביעי עם 253 נקודות (14 מהשופטים ו-239 מהקהל).
הערות שוליים

↑  🇲🇩 Moldova: Zdob și Zdub & Frații Advahov to Eurovision 2022
↑  Charlotte Jensen, Eurovision 2022: Semi-final 1 result – these are the lucky qualifiers, ‏10th May 2022
↑  eurovisionworld, Eurovision 2022 Grand Final
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 1a4aefdb-1133-4a14-a728-53f12f84caa8
פייר דוהם

| --- | --- |

 לידה:  10 ביוני 1861 הרובע השני של פריז, צרפת 
 פטירה:  14 בספטמבר 1916 (בגיל 55) Cabrespine, צרפת 
 השקפה דתית:  הכנסייה הקתולית 
 מקום לימודים:  אקול נורמל סופרייר, קולז' סטניסלס בפריז 
 מוסדות:  אוניברסיטת ליל  אוניברסיטת רן  אוניברסיטת בורדו 
 מונחה לדוקטורט:  Henri Pélabon, Albert Turpain, Paul Louis Saurel 
 תחומי עניין:  פילוסופיה של המדע, תורת ההכרה 
 עיסוק:  פילוסוף, מתמטיקאי, פילוסוף של המדע, כימאי, פיזיקאי, מרצה באוניברסיטה, היסטוריון 
 מדינה:  צרפת 
 צאצאים:  Hélène Duhem 
 
פייר דוהם (בצרפתית: ‏Pierre Maurice Marie Duhemקובץ:Pierre duhem pronunciation.ogg‏Ⓘ‏;‏ 9 ביוני 1861 - 14 בספטמבר 1916), היה פיזיקאי, מתמטיקאי ופילוסוף של המדע.
פילוסופיה של המדע

פילוסופית המדע של דוהם היא רשתית במובן זה שלטענתו אי אפשר לבודד טענה מדעית ולאמת אותה (כמו בשיטתו של ויטגנשטיין המוקדם או של קארנפ), וגם לא להפריך אותה (למשל, בשיטת קרל פופר). זאת משום שכל טענה מדעית תאורטית קשורה ברשת עמוקה של משמעויות לעובדות. וכל עובדה קשורה לרשת של תאוריות. לכן אין עובדות. בכך, דוהם הקדים את תומאס קון בתובנה שגם המדע וגם הדת מבוססים על אמונה. בכך, דוהם העמיד בסימן שאלה את שיטות המחקר הן של ניוטון והן של דקארט.
במידה רבה, דוהם פיתח את פילוסופיית המדע שלו כדי שתהווה בסיס למהפכה שביקש לחולל בתחום הפיזיקה.
פיזיקה

הפיזיקה של דוהם היא אנטיתיזה לפיזיקה של ג'יימס קלרק מקסוול. מקסוול המציא את האלקטרו-דינמיקה כהסבר לפיזיקה האלקטרומגנטית השונה מהפיזיקה המכנית של ניוטון. דוהם טען שהתרמודינמיקה של החשמל עדיפה על פני האלקטרודינמיקה. לפיזיקה הכוללת שלו, דוהם קרא "אנרגטיקה". אנרגטיקה יכולה להסביר לא רק את כל התופעות החשמליות, אלא גם את כל התופעות הכימיות, וכל התופעות המכניות.
מורשת

חתן פרס נובל לשנת 2005, תומאס שלינג, הצליח להסביר תופעות סוציולוגיות, כלכליות, וחברתיות, באמצעות מושגי יסוד תרמודינמיים, ובכך ייסד את התחום החדש של הסוציו-פיזיקה, המסבירה בין השאר רשתות חברתיות בכלי הפיזיקה.
המתמטיקאי והלוגיקן וילארד קוויין הסתמך על דוהם ב"תיזת קווין-דוהם", כדי לקעקע בשנת 1951, את שתי הדוגמות של האמפיריציזם: ההבחנה בין לוגי לאמפירי, והרדוקציוניזם. על כך התבסס פייראבנד בספרו הנבואי "נגד שיטה: תאוריה אנרכיסטית של האפיסטמולוגיה". בספרו זה פיירבאנד קרא לא רק להפריד את הדת מהמדינה, אלא גם להפריד את המדע מהמדינה.
לקריאה נוספת

Schelling T. C. 1971 "Models of Segregation", The American Economic Review, 59/2.
Quine W.O. 1951 "Two Dogmas of Empiricism" The Philosophical Review 60.
הערות שוליים

↑  http://isites.harvard.edu/fs/docs/icb.topic185351.files/shelling1.pdf
↑  Two Dogmas of Empiricism
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260783005171  PLWABN: 9810604990905606  BIBSYS: 90120420  BNE: XX911645  BnF: cb11901029t (data)  CANTIC: a10528234  CiNii: DA00275224  GND: 118681141  ICCU: CFIV089328  ISNI: 0000 0001 2139 3104  LCCN: n79128986  NDL: 00465848  NKC: jn20000703060  NLA: 35048295  NLG: 236984  NSK: 000037024  NTA: 068912013  RERO: 02-A003196377  SNAC: w6bc4704  SUDOC: 026842335  Trove: 811573  VcBA: 495/27052  VIAF: 73852904   WorldCat (עם VIAF): 73852904
צ'ארלס טאונסנד

צ'ארלס טאונסנד (באנגלית: Charles Townshend;‏ 29 באוגוסט 1725 - 4 בספטמבר 1767) היה מדינאי ופוליטיקאי בריטי.
חייו

הבן השני של הוויסקונט טאונסנד השלישי, התחנך בקיימברידג' ובליידן. בשנת 1747 הוא נבחר לפרלמנט. כחבר במועצת המסחר משנת 1749 עד 1754, הוא גילה עניין בהגדלת סמכויות המיסוי והשליטה הבריטיות על המושבות. בשנת 1754 ו -1755 כיהן במועצת האדמירליות. ביולי 1766 הפך לקנצלר הממלכה במשרד ויליאם פיט הזקן. עד מהרה חלה פיט קשה, וטאונסנד קיבל שליטה יעילה בממשל.
במהלך הקריירה הארוכה בפרלמנט הבריטי התמחה בענייני כספים ומינהל. במהלך כהונתו כנשיא מועצת הסחר, פיתח טאונסנד מדיניות כלכלית בהקשר למיסוי על שלוש עשרה המושבות באמריקה, לטענתו היה צורך להטיל על המושבות מיסים רבים ולהוריד את הנטל מכתפי תושבי האי הבריטי.
כשהתחלפו הממשלות ב-1766 מונה טאונסנד לתפקיד שר האוצר ובהמשך חלש גם על תחום המושבות. בתפקידו זה יזם טאונסנד מהלך כלכלי חשוב - הוא הפחית את המיסים שהוטלו על האצולה הכפרית (מעמד ה-gentry) על ידי הוזלת מס הקרקעות ויזם מערכת של מיסים שכונתה חוקי טאונסנד. טאונסנד קיווה שהמכסים ישיגו מטרה כפולה - כיסוי הוצאות הממשלה באמריקה ותשלום שכרם של הפקידים המלכותיים. הטלת המיסים לוותה בהקמת מנגנון אכיפה יעיל יותר שפגע בסחר הבלתי חוקי של בני המושבות עם האיים השכנים.
המכסים של טאונסנד נחשבים לטעות היסטורית מכרעת שכן הם השיגו תשואה עלובה והגבירו את האיבה של המתיישבים כנגד בריטניה. צעדיו למיסוי המושבות הבריטיות האמריקאיות העצימו את פעולות האיבה שהובילו בסופו של דבר למלחמת העצמאות של ארצות הברית.
הערות שוליים

↑  Editors of Encyclopaedia Britannica, ENCYCLOPAEDIA BRITANNICA, Charles Townshend
British statesman
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271991905171  BnF: cb12082754f (data)  GND: 1151596426  ISNI: 0000 0000 8379 0810  LCCN: n86125430  NLA: 35697832  NTA: 071373195  SNAC: w60p1jms  SUDOC: 029139600  Trove: 1047274  VIAF: 45789960   WorldCat (עם VIAF): 45789960 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לשכת שמאי מקרקעין בישראל

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  תל אביב-יפו 
 תקופת הפעילות:  1982–הווה (כ־42 שנים) 
 www.landvalue.org.il
 
לשכת שמאי מקרקעין בישראל היא עמותה רשומה שמטרותיה הן ארגון וייצוג שמאי המקרקעין בהתאם לחוק שמאי המקרקעין, העלאת קרנו של המקצוע, ייצוג שמאי המקרקעין בפני הרשויות השונות, קביעה ושמירה על כללי האתיקה המקצועית, פרסום גילויי דעת, טיפול בשינויי חקיקה הקשורים במקצוע, טיפוח הקשר בין חברי לשכה וייזום פעילות רווחה, קיום ספריות, מועדונים, סמינריונים, כינוסים והשתלמויות, ייזום של פעילות לאקדמיזציה של מקצוע שמאות המקרקעין, הפקה של ספרות מקצועית, עיתונות, ביטאונים ועבודות מדעיות מקצועיות.
בינואר 2019 התקבלה הלשכה כחברה ב IVSC, מועצת השמאות הבינלאומית.
ראו גם

מועצת שמאי המקרקעין
ליסיאס (עוצר)

| --- | --- |

בצד שמאל, אנטיוכוס. בצד ימין, אפולון יושב על טבור הארץ (האומפאלוס), כתובת של המלך אנטיוכוס. מול רגלי אפולון תשליב (משמאל למטה בשני הצדדים, מסומן בחץ) אשר כולל בתוכו את אותיות שמו של אפוטרופסו של המלך - ליסיאס - ΛΥΣΙΑΣ. ההסבר מתוך: שוורץ 2004, מק"א, 191
 לידה:  המאה ה־2 לפנה״ס 
 פטירה:  162 לפנה״ס 
 מדינה:  הממלכה הסלאוקית 
 מושל החצי המערבי של האימפריה הסלווקית
 
ליסיאס (ביוונית: Λυσίας, נפטר 162 לפנה"ס) נזכר לראשונה במקורות בספר מקבים א', כאשר נהיה מושל החצי המערבי של האימפריה הסלווקית עם יציאתו של אנטיוכוס הרביעי אפִּיפָאנֶס למזרח בשנת 165 לפנה"ס, ושלט בגבולות מצרים, אסיה הקטנה ונהר הפרת. כמו כן, היה עוצר בנו של אנטיוכוס הרביעי, אנטיוכוס החמישי אאופטור.עם כניסתו לתפקיד, ליסיאס המשיך במדיניות הגזרות בה החל אנטיוכוס והיה עליו להוציאה אל הפועל, אך למעשה פעל לביטול הגזרות. בשנת 162 נהרג ליסיאס יחד עם אנטיוכוס החמישי בפקודת דמטריוס הראשון.