stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלי בר-נביא
ספרים שערך

Les juifs et le XXe siècle : dictionnaire critique - (dirigé par) Élie Barnavi, Saul Friedlander, avec la collaboration de Israel Bartal. Paris: Calmann-Lévy, 2000
אטלס 2000: אלפיים שנות היסטוריה/ עורך ראשי: פייר וידאל-נאקה; עורך המהדורה העברית: אלי בר-נביא. תל אביב: ידיעות אחרונות, 1999.
Atlante storico del popolo ebraico - sulla direzione di Elie Barnavi. Bologna, Zanichelli, 1995
האטלס ההיסטורי-תולדות עם ישראל: מימי האבות עד ימינו/ עורך ראשי: אלי בר-נביא; עורך המהדורה העברית מולי מלצר. תל אביב, ידיעות אחרונות, ספרי חמד, ספרי תל אביב, 1992.
A historical Atlas of the Jewish people — From the Time of the Patriarchs to the Present - General editor: Eli Barnavi; English edition editor: Miriam Eliav-Feldon. London: Hutchinson 1992
האטלס ההיסטורי-תולדות העולם: משחר האנושות ועד ימינו/ עורך כללי: פייר וידאל-נאקה; עורך המהדורה העברית: אלי בר-נביא. תל אביב: ידיעות אחרונות, 1989.
בשם החרות והשוויון: עיונים במהפכה הצרפתית; קובץ מאמרים/ בעריכת אלי-בר נביא, משה צוקרמן. ירושלים, מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל, החברה ההיסטורית הישראלית, תש"ן 1990.
ספר שתרגם

בין פריס לירושלים: פרקים בהגות יהודית בת זמננו בצרפת. בעריכת יאיר אורון; תרגום: אלי בר-נביא. ירושלים: הוצאת שוקן, תשמ"ז 1986.
הערות שוליים

1 2  אתר ההוצאה לאור "גראסה"
1 2 3 4  באתר "אמזון" 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258378205171  PLWABN: 9810604451705606  BNE: XX4579698  BnF: cb11890265p (data)  GND: 12328063X  ICCU: LO1V149835  ISNI: 0000 0001 2133 9685  LCCN: n81087431  LNB: 000049475  NKC: ola2012697106  NTA: 069109648  SUDOC: 026705729  VIAF: 56605477   WorldCat (עם VIAF): 56605477
ז'ורז'ה טיישיירה

ז'ורז'ה פיליפה אבלינו טיישיירה (בפורטוגזית: Jorge Filipe Avelino Teixeira, נולד ב-27 באוגוסט 1986 בליסבון) הוא כדורגלן פורטוגלי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת אבש מליגת העל הפורטוגלית.
קריירה

טיישיירה גדל במחלקת הנוער של ספורטינג ליסבון. לאחר שסיים את דרכו בנוער, ב-2005, הוא לא הוחתם בקבוצה הבוגרת ובמקום זאת הצטרף למועדון אחר מהעיר ליסבון, קאזה פיה א.ק., ובהמשך עבר גם למועדון אודיבלש ולס.ד. פטימה, שלושה מועדונים מהליגות הנמוכות בפורטוגל.
בשנת 2008 עבר טיישיירה לקבוצת אטרומיטוס ירוספיקו מליגת העל הקפריסאית, ובראשית 2009 עבר לא.א.פ. פאפוס מאותה הליגה.
ביוני 2009 עבר טיישיירה לקבוצת מכבי חיפה מליגת העל הישראלית, במדיה העפיל לראשונה בקריירה שלו לליגת האלופות. טיישיירה היה מרכיב מרכזי בהגנה של חיפה, שספגה רק 16 שערי ליגה ב-35 מחזורים. במסגרת משחקי גביע המדינה הורחק טיישיירה ל-6 משחקים בפועל ו-8 על תנאי בעקבות התבטאויות כנגד השופט איתן תבריזי. ב-15 במאי 2010 הבקיע טיישיירה את שערו היחיד במדי מכבי חיפה, כשהשווה ל-1-1 מול בני יהודה במחזור האחרון, תוצאה שמנעה מחיפה את האפשרות לזכות באליפות בעקבות ניצחונה של הפועל תל אביב במשחק המקביל.
לקראת עונת 2010/2011 חתם טישיירה בפ.צ. ציריך מליגת העל השווייצרית. בינואר 2013 הושאל לקבוצת סיינה האיטלקית. בתום העונה ירד טישיירה עם הקבוצה לליגת המשנה, וחזר לפ.צ. ציריך, במדיה שיחק עונה נוספת.
לקראת עונת 2014/2015 חתם טישיירה בסטנדרד ליאז' מליגת העל הבלגית ובאמצע עונת 2015/2016 עבר לצ'רלטון את'לטיק מהצ'מפיונשיפ. ב-15 ביולי 2017 חתם לשלוש שנים בסנט טרוידן הבלגית. ב-29 ביוני 2023 לאחר 16 שנה חזר לפורטוגל וחתם באבש מהליגה הפורטוגלית שנייה. איתה עלה לליגה הפורטוגלית הבכירה בסיום העונה.
הערות שוליים

↑  "מכה למכבי חיפה: טישיירה הורחק מ-6 משחקים", מאתר nrg, מיום 31 במרץ 2010, באתר nrg
דניאל אורן

| --- | --- |

 לידה:  25 במאי 1955 (בן 69) תל אביב-יפו, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  אקדמיה מוזיקלה קיג'אנה 
 עיסוק:  מנצח
 סוגה:  אופרה
 
דניאל אורן (במקור: דניאל סיקסיק. נולד ב-25 במאי 1955) הוא מנצח ישראלי.
חייו

דניאל אורן נולד לסם (שמואל) ורבקה אורן.
אביו סם נולד ביפו, בשם איסמעיל סיקסיק (בן למוחמד סיקסיק ממשפחה מוסלמית יפואית אמידה ולאם ושמה שושנה, יהודייה). אימו של אורן, רבקה גרנדשטיין, הייתה בת למשפחה של חסידים ופסיכולוגית, בוגרת הסורבון בפריז. בצעירותו למד נגינה בפסנתר ובצ'לו, וכמו כן גם פיתוח קול, הרמוניה וקונטרפונקט.
המנצח והמלחין האמריקאי ליאונרד ברנשטיין לקח את אורן תחת חסותו כבר בשנת 1968, כאשר בחר בו כסולן לביצוע של יצירתו "מזמורי צ'יצ'סטר" בקונצרט במסגרת פתיחת שידורי הטלוויזיה הישראלית. במסגרת שירותו הצבאי היה חבר במקהלת הרבנות הצבאית. הוא השלים את לימודיו בגרמניה, והתרכז בניצוח על תזמורות. הקריירה הבינלאומית שלו החלה בשנת 1975, כאשר זכה בפרס הרברט פון קאראיין למנצחי תזמורת צעירים.
אורן התמחה בניצוח על האופרות האיטלקיות הגדולות, בבתי אופרה באיטליה וברחבי אירופה, וכן בארצות הברית, ישראל ועוד. זמרים דגולים כמו לוצ'אנו פבארוטי, ופלאסידו דומינגו מופיעים תחת שרביטו, בהפקה ובבימוי של אישים מפורסמים כפרנקו זפירלי. בין התזמורות עליהן ניצח נמנות התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, הפילהרמונית של ברלין, תזמורת רדיו בוואריה, הארנה של ורונה ועוד.
המוזיקולוג יהואש הירשברג אומר על אורן, כי הוא ממשיכו של ארטורו טוסקניני כפרשן האופרות של ורדי.
אורן נחשב לאחד משלושת המנצחים הישראלים הבינלאומיים המרכזיים, יחד עם דניאל בארנבוים ויואל לוי.
דניאל אורן משמש כמנהל האמנותי של בית האופרה בסלרנו, איטליה, כמנהל המוזיקלי של האופרה הממלכתית של גיאורגיה בטביליסי וב-2017 הוענק לו מעמד של רב-מנצחים באופרה הישראלית, וזאת לאחר שהיה שם מנהלה המוזיקלי בין השנים 2014–2017.
סרטים

"החלום של אמא"; תסריט ובימוי: אשר טללים, 1999, הפקה של הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה.
הערות שוליים

↑  יהואש הירשברג, פרק 20 בסדרת הרצאות בקול המוזיקה על האופרות של ורדי, 16 במרץ 2013
↑   פרופ' חנוך רון, המוסיקאים הישראלים כיחידים : כיבוש בימות העולם, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012858973905171  BnF: cb14212695x (data)  GND: 134854446  ISNI: 0000 0000 7249 387X  LCCN: nr95036827  MusicBrainz: 0f39dcd0-af42-4010-9161-add581dcfce6  NKC: xx0090366  NTA: 329927140  SNAC: w6z32hxm  SUDOC: 159022436  VIAF: 222390   WorldCat (עם VIAF): 222390
ג'ורג'יה מיי פוט

| --- | --- |

Foote התראיין ביום פרס קולג 'אולסווטר בקהילה בשנת 2015
 לידה:  11 בפברואר 1991 (בת 33) אנגליה מנצ'סטר רבתי, אנגליה
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 תקופת הפעילות:  מ-2004
 עיסוק:  שחקנית, דוגמנית
 מקום לימודים:  The Elton High School 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ורג'יה מיי פוט (באנגלית: Georgia May Foote; נולדה ב־11 בפברואר 1991) פוט היא שחקנית ודוגמנית אנגליה הידועה בעיקר כמי שגילמה את אליסון סימונס בסדרת הדרמה לנוער של ה־BBC "גראנג' היל" (Grange Hill) בין השנים 2005–2008, ואת קייטי ארמסטרונג באופרת הסבון Coronation Street בין השנים 2010–2015.
ראשית חייה

פוט למדה בבית הספר התיכון אלטון בעיר בורי שבמנצ'סטר רבתי ומאוחר יותר למדה בבורי קולג' (Bury College). לפוט אחות גדולה בשם קייטי.
קריירה

פוט הופיעה בתפקידים קטנים בטלוויזיה הבריטית מאז 2004. היא גילמה את אנג'לה פיירלי, קרבן רצח בסדרת המותחן הפסיכולוגי Conviction, ואת שארלי ווית'ם בסדרה "החיים על מאדים". פוט שיחקה גם בתפקיד רוזי בסדרת הדרמה Sorted; בתפקיד קייטי בארנס באופרת הסבון "רופאים"; בתפקיד ג'ניפר ת'ורבר בסדרת הדרמה Casualty של ה־BBC (ב־20 בספטמבר 2008); בתפקיד ג'ולי טיניסווד בסדרת הדרמה ההיסטורית Heartbeat (2009); בתפקיד בריוני באופרת הסבון "אמרדייל" (2010); ובתפקיד ג'מה במיני סדרה "זו אנגליה 86".
בשנת 2010 התארחה פוט באופרת הסבון Coronation Street בתפקיד ג'ס בורוז, ובאותה שנה לוהקה מחדש לתפקיד הדמות החדשה קייטי ארמסטרונג, אותה גילמה עד שנת 2015.
פוט הופיעה כאורחת וכמתמודדת במספר תוכניות טלוויזיה וביניהן: Fake Reaction, All Star Family Fortunes, BBC Breakfast, Celebrity Juice ו־Loose Women.
באוקטובר 2014 חתמה פוט על חוזה עם סוכנות הדוגמנות Select Model Management.
פילמוגרפיה

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה .  הסיבה היא: לתרגם.
| שנה | סדרת טלוויזיה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | Conviction | Angela Fairley | 3 episodes |
| 2006 | Sorted | Rosie | 3 episodes |
| 2007 | Life on Mars | Charley Witham | 1 episode |
| 2007 | Doctors | Katy Barnes | 1 episode |
| 2005–2008 | Grange Hill | Alison Simmons | Series regular |
| 2008 | Casualty | Jennifer Thurber | 1 episode |
| 2009 | Cotton Stones | Lauren | Short film |
| 2009 | Heartbeat | Julie Tinniswood | 1 episode |
| 2010 | Emmerdale | Bryony Gregson | 1 episode |
| 2010 | This Is England '86 | Gemma | 2 episodes |
| 2010 | Coronation Street | Jess Burrows | 1 episode |
| 2010–2015 | Coronation Street | Katy Armstrong | Series regular 391 episodes |
| 2012, 2013 | Loose Women | Herself | Guest panellist: 2 episodes |
| 2013 | All Star Family Fortunes | Herself | Contestant/panelist |
| 2013, 2016 | Celebrity Juice | Herself | Contestant/panelist |
| 2014 | Fake Reaction | Herself | Contestant/panelist |
| 2015 | Strictly Come Dancing | Herself | Contestant/panelist |
| 2015 | Strictly Come Dancing: It Takes Two | Herself | Contestant/panelist |
| 2016 | Saturday Kitchen | Herself | 1 episode |
| 2016 | Trollied | Holly | 4 episodes |
| 2020 | Doctors | Gracie Bradshaw | Episode: "A Day in the Life..." |
| 2020 | The Outpost | Falista | 7 Episodes |
הערות שוליים

↑  "Grange Hill" Episode #28.4 (TV Episode 2005) - IMDb, נבדק ב-2024-02-17
↑  Corrie star signs new contract, Digital Spy, ‏2013-05-13 (באנגלית בריטית)
↑  Vikki White, The Corrie star and the plumber: Coronation Street maneater is a one-man woman in real life, The Mirror, ‏2013-03-09 (באנגלית)
↑  Sunday People, Exclusive: Corrie's Georgia May Foote on the big Christmas birth scene, The Mirror, ‏2011-12-18 (באנגלית)
↑  Lewis Panther, Coronation Street star Georgia May Foote leaving for the bright lights of Hollywood, The Mirror, ‏2014-09-06 (באנגלית)
פסטיבל הזמר 1975

פסטיבל הזמר 1975 הייתה תחרות שירים, שהופקה ביוזמה פרטית במקום פסטיבל הזמר והפזמון שבוטל באותה שנה, התחרות התקיימה במוצאי יום העצמאות ביד אליהו בתל אביב-יפו, אך לא שודרה בטלוויזיה, ויצא  לה תקליט.
רקע

בתחילת 1975 החליט מנכ"ל רשות השידור, יצחק לבני, לא לקיים את פסטיבל הזמר והפזמון, מאחר שהשירים בפסטיבלי הזמר בשנים קודמות היו ברמה נמוכה. במקומו שודרה בטלוויזיה תוכנית סיכום לסדרה של דן אלמגור ואליהו הכהן "שרתי לך ארצי". שמה של התכנית היה "אנחנו שרים לך"- והיא כללה שירי עליות וראשונים ושנות ה-50.
בעקבות ההחלטה על ביטול הפסטיבל יזמו שלושת האמרגנים המובילים בישראל באותה עת, אברהם דשא (פשנל), שלמה צח ונועם סמל, פסטיבל משלהם. שלא כמו ב"פסטיבל הזמר והפזמון" השלושה אפשרו למשתתפים לבחור בעצמם את השיר שאותם יבצעו. למרות הפופולריות של פסטיבל הזמר והפזמון בשנים קודמות החליטה רשות השידור לא לצלם את האירוע.
השיר הזוכה בפסטיבל הזמר היה "שיר פרטי" בביצוע של ניסים סרוסי, במקום השני זכתה "סדנת תיאטרון שכונת התקווה" ובמקום השלישי זכתה ציפי שביט. האירוע זכה להצלחה גדולה ונערכו ארבעה מופעים שלו ביד אליהו מול אולם מלא.
השירים המשתתפים

| שם המבצע | שם השיר | מילים | לחן | עיבוד | מקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ניסים סרוסי | שיר פרטי | אילן גולדהירש | ניסים סרוסי | מרטין מוסקוביץ' | 1 |
| סדנת תיאטרון שכונת התקווה | פרשת דרכים | בצלאל אלוני | בנימין עציוני | מתי כספי | 2 |
| ציפי שביט | רנדוו בתל אביב | יורם טהרלב | רוני וייס | רוני וייס | 3 |
| הנשמות הטהורות | היורדת | אהוד מנור | נתן כהן | נתן כהן | 4 |
| בעז שרעבי | כל אותם זמנים | שרה שובל | יהודה בדיחי | אלכס וייס | 5 |
| ששי קשת | אינשאללה בלי נדר | תמר פרימור | יאיר מילר | אלכס וייס | 6 |
| גלי עטרי | לך עם החופש | אהוד מנור | קובי אשרת | קובי אשרת | 7 |
| דני ליטני | מה יהיה בסופנו | לאה גולדברג | דני ליטני | קובי אשרת | 8 |
| מירי אלוני | איזה קרנבל | זרובבלה ששונקין | דפנה אילת | מתי כספי | 9 |
| האחים והאחיות | לך עם החופש | דודו ברק | גדעון קורן | מרטין מוסקוביץ' | 10 |
| עוזי פוקס והסגנונות | אבי | שמרית אור | עוזי חיטמן | קובי אשרת | 11 |
| שוקולד מנטה מסטיק | שירים הם חברים | אהוד מנור | יאיר רוזנבלום | יאיר רוזנבלום | 12 |
החלק האמנותי

בחלק האמנותי הופיעו להקת "חומה ומגדל", שחבריה היו אלי גורנשטיין וצחי נוי, עם השיר "הצילו", שכתב יואל ריפל ללחן ולעיבוד של רוני וייס. ומירי אלוני ודני ליטני עם השיר "שיר תודה", שכתבה והלחינה נעמי שמר לעיבוד של שמעון כהן.
הערות שוליים

↑  בן שלו, ביאליק היה מתהפך בקברו: ההיסטוריה האבסורדית של פסטיבלי הזמר והפזמון, באתר הארץ, 18 בספטמבר 2015
↑  יעקב העליון, איכות היא תחליף, מעריב, 21 באפריל 1975
↑  "אנחנו שרים לך' במקום "פסטיבל הזמר", מעריב, 8 באפריל 1975
↑  יוסי חרסונסקי, פסטיבל בחסות פרטית, מעריב, 7 באפריל 1975
↑  "פסטיבל הזמר הפרטי " לא ישודר, דבר, 12 במרץ 1975
1 2  יוסי רפאלי, פסטיבל הזמר - סוף פסוק, דבר, 23 באפריל 1975
↑  ההרכב בפסטיבל: סוזי מילר, נעמי רותם, מוני ארנון ושאבי קציר.
בית השגריר הצרפתי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית מגורים 
 כתובת:  טולוז 1 
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 בעלים:  ממשלת צרפת 
 הקמה ובנייה
 אדריכל:  יצחק רפופורט 
 סגנון אדריכלי:  הסגנון הבין-לאומי 
 קואורדינטות:  32°02′29″N 34°44′57″E﻿ / ﻿32.04138889°N 34.74916667°E﻿ / 32.04138889; 34.74916667
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) בית השגריר הצרפתי(למפת גוש דן רגילה) בית השגריר הצרפתי(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית השגריר הצרפתי(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית השגריר הצרפתי  he בית השגריר הצרפתיhe בית השגריר הצרפתימפת  דרום __ תל אביב (in English: Tel Aviv) ויפו (in English: Jaffa) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) מדרום: __ פארק אריאל שרון (in English: Ariel Sharon Park), __ חולון (in English: Holon), __ בת ים (in English: Bat Yam) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הפינה הצפון-מערבית של המבנה
מבט מכיוון דרום-מערב
בית השגריר הצרפתי, הידוע גם כבית עבד אל-רחים, הוא מבנה לשימור השוכן ברחוב טולוז 1 בשכונת גבעת עלייה ביפו.
היסטוריה

את הבית תכנן האדריכל יצחק רפופורט עבור מוחמד עבד אל-רחים, אחד מנכבדי יפו שהיה ידוע גם כ"אבו חסן". הבנייה החלה בשנת 1935 בעלות של 50,000 לירות שטרלינג ונמשכה בתקופת המאורעות. הבית נבנה בסגנון הבינלאומי אגב שילוב מוטיבים של ארט-דקו ומזרחיים, והשתרע על פני 800 מ"ר. מתחת למבנה הוקם חניון לשלוש מכוניות וסביבו נשתלה גינה ובה בריכת נוי. הבעלים, שהיה ממנהיגי היישוב הערבי ביפו, עזב עם משפחתו את הארץ בפרוץ מלחמת העצמאות וגלה לביירות, בעוד הוא משאיר בידי ידידו, אדריכל רפפורט, ייפוי כח בלתי חוזר על כל רכושו בארץ ישראל. בשנת 1949 מכר רפפורט בשמו ועבורו את הבניין (במקביל למימוש נכסים אחרים שלו) לממשלת צרפת, ומאז משמש המבנה כמשכנו הרשמי של שגריר צרפת בישראל. בשנת 1954 פגש רפופורט את עבדול רחים בנמל נאפולי ומסר לידיו שתי מזוודות מלאות במלוא התמורה שקיבל עבור הרכוש שנמכר.
הערות שוליים

↑  כשביפו נסעו בקדילאקים - בבית השגריר הצרפתי התגורר פעם המוכתר של יפו ואיתו הדגים, באתר nrg
כפיר בן ליש

| --- | --- |

 לידה:  27 בספטמבר 1968 רעננה, ישראל (בן 56)
 מוקד פעילות:  ישראל 
 
כפיר בן ליש (נולד ב-27 בספטמבר 1968) הוא זמר, מלחין וגיטריסט ישראלי.
קורות חייו

כפיר בן ליש התפרסם לאחר ששר את שיר הנושא "אמרת שאין לך חשק" של הסרט "ציפורים בניוטרל" (1996; בכיכובם של דנה ברגר, מאור כהן, דנה מודן וקארין אופיר). השיר כיכב כמה שבועות בראש רשימת ההשמעות בגלי צה"ל. בן ליש שר עוד שני שירים בפסקול הסרט: "Prince of all your needs" ו"תצאי משם". בנוסף, שמו לא מופיע ברשימת הקרדיטים בשיר "תצאי משם".
את דרכו המוזיקלית התחיל בן ליש בשיעורי גיטרה בקונסרבטוריון, שיעורי ג'אז אצל המורה ג'וקי ארקין ושיעורי ריקוד. הוא החל לכתוב ולהלחין שירים בזמן שירותו הצבאי בנח"ל. אחרי הצבא הזמין אותו נושי פז, אז מתופף להקת פורטרט, שלמד איתו בתיכון, להצטרף להרכב בו הוא מנגן. כך הוקמה להקת הוביט. הלהקה התפרקה כאשר בן ליש החל להופיע עם אריק ריין במועדון "הלילה ה-12" ברמת השרון. עם ריין ביצע בן ליש קאברים לשירים ישראליים. בהופעות אלה שמע אותו יובל שפיר, אשר הזמין אותו לשיר בפרסומות שונות, ובשנות התשעים המאוחרות השתתף בן ליש גם בהקלטת אלבומים רבים, ביניהם בשנת 1995 ביצע קולות רקע קולות באלבומו של ירמי קפלן, "בוקר טוב" ובאלבומה של להקת ג'נגו, "קשורים".
בשנת 1998 בן ליש ביצע קולות רקע באלבומו של דני סנדרסון, הלא נודע. מאז ועד היום בן ליש לוקח חלק בהרכב ההופעה של דני סנדרסון, כשבחלק מהשירים בהופעות הוא אף שר כסולן. בן ליש אף שר באלבומו של סנדרסון לא יפריד דבר את השיר "על גדות הנחל". בשאר השירים הוא מבצע קולות רקע.
במהלך שנת 2014 הוציא בן ליש סינגלים מאלבום הבכורה שלו שנקרא "ביקורים מאוחרים": "על הלחיים" ו"העונג שלי".
דיסקוגרפיה

ביקורים מאוחרים - שנת 2014
| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | העונג שלי  |   |
| 2. | פרח  |   |
| 3. | קרון ברכבת  |   |
| 4. | על הלחיים  |   |
| 5. | לפעמים געגועים  |   |
| 6. | הכל היה מותר (איך אהבנו)  |   |
| 7. | בואי כבר  |   |
| 8. | חגיגות ניצחון  |   |
| 9. | איפה החיבור  |   |
| 10. | כוכב שביט  |   |
| 11. | זנב  |   |
| 12. | נתגלגל  |   |
כפיר בן ליש השתתף במספר אלבומים של זמרים, ובהם:
קונגו בלו - דני סנדרסון
"דידי שחר" - דידי שחר
הלא נודע - דני סנדרסון
"בוקר טוב" ירמי קפלן
"קשורים" - עמיר רוסיאנו (ג'נגו)
"פשוט וטוב" - מיקה קרני
"מאדורי" - רחל קראוס (מאדורי)
"חם מדי" - דן הופרט
לא יפריד דבר - דני סנדרסון
מכאן הדרך - דני סנדרסון
סינגלים בהם השתתף כפיר: "אמרת שאין לך חשק", "יש לי אותך", "כל קיץ" של מיקה קרני שאותו גם עיבד, וכן ב"ימים של קיץ" אשר כתב והלחין עילי בוטנר.
קובי וינר

אין תמונה חופשית
יעקב "קובי" וינר (יליד רחובות, 2 בינואר 1949) הוא מאמן נבחרת ישראל בטניס בכיסאות גלגלים.
רקע

וינר הוא מאמנם האישי של בועז קרמר ושרגא ויינברג, מאז 2004, והספיק להוביל אותם לזכייה במדליית כסף באולימפיאדת בייג'ינג 2008‏וזכייה במקום הראשון באליפות צרפת הפתוחה ב-2009. בשנת 2010 זכתה הנבחרת במקום שני באליפות העולם בטורקיה ושנה לאחר מכן שמרה על מקומה בדרום אפריקה.
קובי וינר היה הראשון לעבור קורס מאמנים בכיסאות גלגלים בשנת 1984 במכון ווינגייט והוא נכה שנפגע ממחלת הפוליו בהיותו בן שנתיים.
הוא נחשב מחלוצי טניס בכיסאות גלגלים מ-1979 והוא חבר בוועדות הטניס הבנלאומיות של פדרציית הטניס הבינלאומית.
מלבד עיסוקו בטניס בהתנדבות, מקצועו העיקרי: שמאות אלמנטרית והוא שותף במשרד ברנפלד שמאים בינלאומיים.
קובי וינר נשוי לאסתר ויש להם 4 ילדים.
הערות שוליים

↑  אברהם תשובה, טניס בכסאות גלגלים: גרשוני הפסיד בגמר במיאמי, באתר nrg‏, 11 באפריל 2011
↑  חולקו המלגות לספורטאי הספורט הפראלימפי - יעקב וינר הוא מאמן השנה 2009, באתר nrg
↑  אברהם תשובה, המשלחת הפראלימפית שבה לישראל, באתר ynet, 19 בספטמבר 2008
↑  נתניהו לחברי המשלחת הפראלימפית: הבאתם הרבה כבוד וגאווה למדינת ישראל
↑  ברנפלד שמאים בינלאומיים בע"מ: אודות
ערך זה הוא קצרמרבנושא טניס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טרינידד חימנס

טרינידד חימנס גרסיה אררה (Trinidad Jiménez García-Herrera נולדה ב-4 ביוני 1962) היא פוליטיקאית ספרדית, חברת מפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית (PSOE). שרת החוץ של ספרד בשנים 2010 - 2011.
ביוגרפיה

חימנס נולדה ב-1962 במאלגה, שלישית בין תשעה אחים. בילדותה עברה המשפחה למדריד כאשר אביה מונה לשופט בבית המשפט העליון. למדה משפטים באוניברסיטה האוטונומית של מדריד והתמחתה ביחסים בינלאומיים. הצטרפה למפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית והייתה חברה בארגוני צעירים וסטודנטים מפלגתיים וכלליים בהם מילאה תפקידים רבים הקשורים ליחסי חוץ וקשרים בינלאומיים.
חימנס נישאה לדיפלומט והתגוררה איתו בגינאה, ישראל וקמרון לפני שהתגרשה וחזרה לספרד.
קריירה

בין השנים 1996–2000 הייתה אחראית על הקשרים עם אמריקה במזכירות לקשרי חוץ של המפלגה הסוציאליסטית, ומ-2000 ל-2004 הייתה חברה בוועד הפועל של המפלגה ומזכירה לעניינים בינלאומיים.
ב-2003 הייתה מועמדת המפלגה הסוציאליסטית לראשות עיריית מדריד. היא הפסידה בבחירות אך הגבירה את כוחה של המפלגה במועצת העירייה. היא כיהנה במועצה עד 2006, אז מונתה לסגנית שר (Secretario de Estado) במשרד החוץ לענייני אמריקה הלטינית.
ב-7 באפריל 2009 מונתה לשרת הבריאות והמדיניות החברתית בממשלתו של חוסה לואיס רודריגס ספאטרו ובלטה בטיפולה בהתפרצות שפעת החזירים ואכיפת האיסור לעישון במקומות ציבוריים.
ב-20 באוקטובר 2010 מונתה לשרת החוץ במקומו של מיגל מורטינוס, במסגרת סבב מינויים נרחב שביצע ספאטרו בממשלתו בשל ירידה חדה בפופולריות שלה, וכיהנה עד סיום כהונת הממשלה, ועלית ממשלת מריאנו רחוי השמרנית.
הערות שוליים

↑  Siempre sonriente, Trinidad se define como una mujer de pocos excesos, hiperactiva y ordenada.
↑  זעזוע בספרד: שינויים נרחבים בממשלה, באתר nrg
סמואל אדמס

סמואל אדמס (באנגלית: Samuel Adams; ‏27 בספטמבר 1722 – 2 באוקטובר 1803) היה ממנהיגי המהפכה האמריקנית, מארגן מסיבת התה של בוסטון ומחותמי הכרזת העצמאות של ארצות הברית. בן דודו של ג'ון אדמס, נשיאה ה-2 של ארצות הברית.
קורות חייו

סמואל אדמס נולד בבוסטון, מסצ'וסטס. אביו היה בעל מבשלת שיכר מצליחה ואיש מעורב בפוליטיקה של בוסטון. כשהיה סמואל נער צעיר כל השקעותיו של אביו הפכו בן רגע לבלתי חוקיות, מתוקף צו בריטי, והאב ירד מנכסיו. נהוג לחשוב כי הייתה זאת סיבה מכרעת בעיצוב שנאתו העזה של סמואל אדמס לשלטון הבריטי בפרט ולשלטון ריכוזי ככלל.
ב-1743 סיים אדמס את לימודיו באוניברסיטת הרווארד, והחל לעסוק במסחר ועסקים. לאורך אותה תקופה היה אדמס מעורה בפוליטיקה המקומית והיה חבר במועצת העיר של בוסטון. כשעסקיו כשלו בשנת 1764 החל אדמס לעסוק בפוליטיקה במשרה מלאה ובתוך זמן קצר נבחר אדמס לבית המחוקקים של מסצ'וסטס. אדמס החל, כמעט מיד, בריכוז מאמץ להקמת ועדת התיאום שפרסמה את "הכרזת הזכויות של המושבות", אותה ניסח אדמס.
אדמס היה מהמתנגדים העזים ביותר למספר חוקים שהעביר הפרלמנט הבריטי. חוקים שמטרתם הייתה השגת רווח כספי מן המושבות. עד שנת 1773 הצליחו אדמס ושותפיו למאבק לדחוק כמעט את כל החוקים, חוץ מאשר את החוק שקבע מס על התה. ההתנגדות לחוק הגיע לשיאה ב-16 בדצמבר 1773, כשמספר מתנגדים מבוסטון עלו על ספינת סוחר בריטית באשון לילה והחלו לזרוק את מטען התה שלה לים. אירוע שכונה מסיבת התה של בוסטון.
תגובת הבריטים הייתה חקיקת סדרת חוקים, שהמרכזיים שבהם היו חוקים שציוו על סגירת הנמל של בוסטון והגבלת ההתכנסויות של מועצת העיר. תגובתו הנגדית של אדמס הייתה ארגון חרם על סחורות הבריטים.
ב-1774 התמנה סמואל אדמס, ביחד עם עוד ארבעה, לנציג מסצ'וסטס בישיבתו הראשונה של הקונגרס הקונטיננטלי. אדמס המשיך את שירותו בקונגרס לכהונה שנייה והיה לאחד התומכים הקולניים בהכרזה לעצמאות המושבות. ב-1776 היה אדמס אחד מהחותמים על הכרזת העצמאות של ארצות הברית.
אדמס המשיך את שירותו בקונגרס עד שנת 1781. בתחילה היה אדמס ממתנגדי החוקה החדשה, אך לבסוף התרצה ותמך בהצטרפות מסצ'וסטס כמדינה לאיחוד. בשנת 1793 נבחר אדמס לתפקיד מושל מדינת מסצ'וסטס וכיהן בתפקיד עד שנת 1797.
אדמס נפטר בגיל 81, כנראה מסיבוך של מחלת פרקינסון בה לקה, ונקבר בבית הקברות הישן של בוסטון (בו קבור גם ג'ון הנקוק).
על שמו הוקמה בבוסטון מבשלת בירה - סמואל אדמס והיא אחת המבשלות המצליחות בארצות הברית.
ביאור

↑  עד 8 באוקטובר 1794 מושל בפועל.
הערות שוליים

↑  באתר המבשלה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299439805171  BNC: 000376738  BnF: cb108795445 (data)  GND: 118643797  ISNI: 0000 0000 8265 928X  LCCN: n50037043  NARA: 10613409  NKC: jx20101027001  NTA: 070225192  RERO: 02-A022820095  SNAC: w6wr0vv1  SUDOC: 129365122  US Congress: A000045  VIAF: 73845465   WorldCat (עם VIAF): 73845465
מלחמת העצמאות של ארצות הברית

שכירי חרב גרמנים (הסיאנים) בשירות הבריטים במלחמת העצמאות של ארצות הברית. (זינגלר בעקבות קונרד גרסנר, 1799)
מלחמת העצמאות של ארצות הברית (באנגלית: American Revolutionary War) שנערכה בין השנים 1775–1783 היא חלק מן המהפכה האמריקנית. המלחמה הייתה, לפחות בתחילתה, מרד או מלחמת אזרחים בין השלטון הבריטי הקולוניאלי לבין 13 המושבות הבריטיות באמריקה הצפונית. המלחמה הייתה שיאה של המהפכה הפוליטית האמריקאית, שבה מרדו המתיישבים הבריטים במלוכה הבריטית. לאחר התאספות הקונגרס הקונטיננטלי השני בפילדלפיה בשנת 1775, ובעקבות קרבות לקסינגטון וקונקורד, התחזקה הסיעה הרדיקלית בקונגרס שתמכה בהיפרדות מוחלטת מבריטניה. עם החרפת האירועים שהובילו במהרה למצור על בוסטון, החליט הקונגרס על הקמת הצבא הקונטיננטלי, ועל ג'ורג' וושינגטון כמפקדו העליון. אירועים אלו הגדילו דרסטית את כוחה של הסיעה שתמכה בעצמאות, ובשנה שלאחר מכן הכריז הקונגרס על עצמאות והפך את שלוש עשרה המושבות לארצות הברית של אמריקה.
מדינות אירופאיות שונות התחרו בבריטניה במירוץ הקולוניאלי, ומשלב זה ואילך הן סיפקו סיוע למורדים, בתחילה באופן סמוי ולאחר מכן באופן גלוי. במקביל, השתתפו במלחמה אמריקאים-אפריקאים ואמריקאים ילידים בשני הצדדים.
במהלך המלחמה, השתמשו הבריטים בעליונות הצי שלהם כדי לכבוש ערי חוף, אך נכשלו בהשגת שליטה על המחוזות הכפריים (בהם גרה 90% מהאוכלוסייה), בשל גודלו הקטן יחסית של צבא היבשה שלהם. בתחילת 1778, זמן קצר לאחר הניצחון האמריקאי בקרב סרטוגה, חתמה צרפת על ברית עם ארצות הברית, ובקיץ של אותה שנה הכריזה מלחמה על בריטניה. גם ספרד והולנד הכריזו מלחמה על בריטניה בשנתיים שלאחר מכן. ההתערבות הצרפתית הכריעה את הכף, לאחר שניצחון הצי הצרפתי בקרב צ'ספיק בספטמבר 1781, הוביל לכניעת הצבא הבריטי בקרב יורקטאון שבווירג'יניה שהסתיים באוקטובר 1781.
ב-1783 נחתם חוזה פריז, שבו הכירה בריטניה בעצמאותה של ארצות הברית בטריטוריה שגובלת באזור שהיום נקרא קנדה בצפון, פלורידה בדרום, ונהר המיסיסיפי במערב.
הגורמים למלחמה

הסיבות המרכזיות לפרוץ המלחמה לא קשורות בהכרח בקשר ישיר לאירוע מסוים, אך היו להן השפעות ברורות זו על זו באופן שהוביל, בסופו של דבר, למלחמה. אלה הסיבות לפי סדר כרונולוגי והשפעתן ההדדית: