stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ערפד מדומה
מינים

בסוג זה קיימים כיום 2 מינים:
ערפד מדומה גדול (Megaderma lyra)
ערפד מדומה זוטר (Megaderma spasma)
הסוג מכיל עוד כ-9 מאובנים.
זוג ערפדים מדומים זוטרים.
ערפד מדומה גדול טורף מכרסם.
פדובה (נפה)

נפת פדובה (באיטלקית: Provincia di Padova) היא נפה במחוז ונטו שבאיטליה. היא משתרעת על שטח של 2,142 קמ"ר, ובשנת 2013 התגוררו בה 935,414 נפש. בירתה של הנפה בעיר פדובה. נפת פדובה היא הנפה המאוכלסת ביותר במחוז, ובה 104 קומונות. הנפה לרוב מחולקת לעיר הבירה וההינטרלנד שלה, ה-Alta Pianura (הרמה), הצפון, Bassa Pianura (השפלה), הדרום וגבעות Euganei בדרום-מערב העיר.
הנפה גובלת בנפת טרויזו ובנפת ויצ'נצה בצפון ובנפת ונציה במזרח בנפת רוביגו, בדרום. הנפה גובלת בנפת ורונה ובנפת ויצ'נצה במערב.
הנפה מהווה מוקד תיירות חשוב באיטליה, כשהעיר פדובה היא אחת האטרקציות הבולטות בה. בעיר מספר רב של פריטי אומנות ואזורים היסטוריים מימי הביניים והרנסאנס, וכן ערים ועיירות נוספות. בנוסף, חלק מלגונת ונציה נמצאת בתוך שטחי הנפה.
פאס וילקס

פאס וילקס (בהולנדית: Faas Wilkes;‏ 13 באוקטובר 1923 – 15 באוגוסט 2006) היה כדורגלן הולנדי, ששיחק בעמדת החלוץ. הוא נחשב לאחד מכוכבי הולנד הראשונים ולראשון מביניהם לשחק מחוץ למולדת.
ביוגרפיה > נבחרת הולנד

הכדורגלן ההולנדי הטוב בכל הזמנים ואחד הגדולים בהיסטוריה, יוהאן קרויף, אמר כי וילקס היה לאליל שלו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת הולנד ב-10 במרץ 1946 בניצחון 2–6 על לוקסמבורג כשהוא כובש רביעייה. גם במשחקו השני הרשים עם שלושער נגד בלגיה. יחד עם אבה לנסטרה וקיס רייברס הוא הקים את "שלישיית הפנימיות המזוהבת".
הוא כבש בסך הכל 35 שערים ב-38 הופעות במדיה ונמצא עם ממוצע השערים הטוב ביותר (0.92) בין טופ 10 הכובשים המצטיינים של הולנד בכל הזמנים. אם והיה מורשה לשחק ב-5 שנים שה-KNVB מנעו ממנו סביר להניח והיה כובש יותר. הוא החזיק בשיא השערים בנבחרת במשך כמעט 40 שנה, עד שדניס ברגקאמפ שבר את שיאו ב-4 ביולי 1998. כשהוא בן 37 וילקס עשה את הופעתו האחרונה ב-14 במאי 1961 במוקדמות מונדיאל 1962 נגד גרמניה המערבית בלייפציג.
וילקס (כורע, ראשון משמאל) במדים הלאומיים
ערפד חנאן

כותרת הספר הראשון בסדרה
ערפד חנאן (באנגלית: A Wimpy Vampire) הוא שם של סדרת ספרים שכתב הסופר טים קולינס. סדרת הספרים מגוללת את סיפורו של נייג'ל מאלט, ערפד מתבגר דחוי חברתית, שנאלץ להתמודד עם מצבים מביכים; הן בחיי המשפחה והן בחיי החברה. הספר השלישי מגולל את סיפורו של לוק תורפ, אדם זאב מתבגר מחונן ודחוי חברתית.
ערפד חנאן כותב יומן

נייג'ל מאלט הוא ערפד חנאן ורגיל לגמרי, שהפך לערפד בגיל 15, ומאז הוא נידון לחיות לנצח כנער דחוי חברתית שלא הולך לו עם בנות. בספר הראשון, נייג'ל מספר לקוראים על התאהבותו בקלואי וניסיונותיו הכושלים להרשים אותה, התמודדתו מול משפחה מביכה, מורה אכזרי שמסתיר סוד אפל והתמודדותו מול הנערים האכזריים שמציקים לו ללא הרף בתיכון.
ערפד חנאן כותב יומן: כל הזמן

בספר השני, נייג'ל מספר לקוראים על עובדת היותו פופולרי אחרי 85 שנה עגומות, על איך הוא מאבד את קלואי לטובת אדם זאב רצחני, על התמודדתו מול סבא מגעיל שמתאכזר אליו, על השיגיונות של אחותו המפונקת, על יחסיו של אביו עם ערפדיות אחרות, על חייו העצמאיים ברחובות ועל הרצון של הוריו לעבור לקובן מרוחק בסקוטלנד.
נער זאב: אבל זה כואב!

הספר השלישי בסדרה מתמקד בלוק תורפ, נער בן 15, שמגלה שהוא אדם זאב. עד מהרה, עליו להתמודד מול בריונים בבית ספרו, שינויי צורה מביכים, הצטרפות ללהקה בעלת מנהיג אכזרי, פגישה עם נייג'ל מאלט ומשפחתו, מניעת מלחמה עקובה מדם שפורצת בין האויבים המושבעים - הערפדים והמזדאבים, והתמודדות עם שני יריבים מושבעים. בדרך, לוק יגלה את כוח המנהיגות שחבוי בתוכו ויתיידד עם קלואי ספארו, אהובתו הנשכחת של נייג'ל.
ערפד חנאן: נקמה זה כאן

בספר הרביעי, נייג'ל מתאר את מצבו של הקובן שלו לאחר אירועי הספר השלישי; כעת, עליו להתמודד מול מנהיגות הקובן והאחריות הכבדה שהוטלה עליו. כשנייג'ל מואס בתפקידו, הוא מעביר את שרביט ההנהגה לערפד צעיר בשם ויקטור קרפתיאן, ערפד חדש שמצא מפלט בקובן יחד עם אימו. כשוויקטור מתגלה כמנהיג צמא דם ואכזרי, נייג'ל מסכים לנהל את המחתרת שחותרת תחת הפעולות של המנהיג האכזרי, ובדרך הוא מצליח לכבוש את ליבה של לנורה, ערפדה יפת תואר מימי העידן הוויקטוריאני.
פאגנר

פאגנר קונסרבה למוס (בפורטוגזית: Fagner Conserva Lemos, נולד ב-11 ביוני 1989 בסאו פאולו שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בקורינתיאנס ובנבחרת ברזיל בעמדת המגן הימני.
קריירת מועדונים

פאגנר החל לשחק כנער בקורינתיאנס מעיר הולדתו סאו פאולו. בשנת 2006 החל לשחק בקבוצה הבוגרת, וערך בה שבע הופעות עד שעבר לאירופה, כשחתם בשנת 2007 בפ.ס.וו. איינדהובן מליגת העל ההולנדית. פאגנר לא התאקלם היטב באיינדהובן, וערך בשורותיה רק שלוש הופעות ליגה, בהן הבקיע שער אחד. עם זאת, זכה פאגנר עם הקבוצה בדאבל. במהלך העונה חזר פאגנר לברזיל, כשהושאל לויטוריה, שגם בשורותיה ערך שלוש הופעות ליגה בלבד, אך זכה עמה באליפות מדינת באהיה.
בשנת 2009 החל לשחק בואסקו דה גאמה הברזילאית, ושם הפך עם הזמן לשחקן הרכב קבוע. בשנת 2009 העפילו ואסקו דה גאמה ופאגנר לליגת העל הברזילאית, וסיימו את עונת 2010 במקום ה-11. בעונת 2011 ואסקו דה גאמה ופאגנר סיימו במקום השני בליגת העל הברזילאית, בעונת שיא אישית של פאגנר, שערך 35 הופעות ליגה והבקיע ארבעה שערים. באותה עונה זכו ואסקו דה גאמה ופאגנר בגביע הברזילאי, לאחר ניצחון במפגש כפול מול קוריטיבה. עם זאת, פאגנר לא נטל חלק בצמד משחקי הגמר, וישב בהם על הספסל. הצטיינותו של פאגנר בעונת 2011 העניקה לו מקום בנבחרת העונה בברזיל. את עונת 2012 בברזיל פתח פאגנר במדי ואסקו דה גאמה, והספיק לערוך בשורותיה שבע הופעות בעונה זו, עד שנמכר לוולפסבורג, שם חתם על חוזה לארבע עונות. בעונת 2012/2013 בבונדסליגה, ערך פאגנר 26 הופעות במדי וולפסבורג, וסיים עם הקבוצה במקום ה-11 בליגה. בשלהי עונה זו, הושאל פאגנר לקבוצתו הקודמת ואסקו דה גאמה, אך לא הצליח למנוע את נשירתה אל ליגת המשנה הברזילאית בתום עונת 2013 בברזיל, וחזר לוולפסבורג.
לקראת עונת 2014 חתם פאגנר במועדון נעוריו קורינתיאנס. תחילה הושאל מוולפסבורג, ובהמשך הפכה ההשאלה לרכישה. בעונת 2014 סיימו קורינתיאנס ופאגנר במקום הרביעי בליגת העל הברזילאית. בעונת 2015 זכה פאגנר עם קורינתיאנס באליפות ליגת העל הברזילאית, אך הודח עם הקבוצה בשמינית גמר גביע ליברטדורס על ידי גוארני מפרגוואי. בעונת 2016 סיימו פאגנר וקורינתיאנס רק במקום השביעי בליגה, ושוב הודחו בשמינית גמר גביע הליברטדורס, הפעם על ידי נסיונל מאורוגוואי. בעונת 2017 זכו פאגנר וקורינתיאנס שוב באליפות ליגת העל הברזילאית, אך הודחו בשמינית גמר גביע סודאמריקנה על ידי ראסינג קלוב מארגנטינה. באותה שנה זכו פאגנר וקורינתיאנס גם באליפות סאו פאולו בכדורגל. פאגנר נכלל בנבחרת העונה לשנת 2017, לאור הצטיינותו בעונה זו, וזכה אף בפרס כדור הכסף הברזילאי.
קריירה בינלאומית

בשנת 2007 היה פאגנר חלק מסגל נבחרת ברזיל עד גיל 20, וזכה עמה באליפות אמריקה הדרומית עד גיל 20. בשנת 2016 נכלל פאגנר בסגל ההתחלתי של נבחרת ברזיל הבוגרת לקופה אמריקה 2016, אך נופה לבסוף מהסגל הסופי. בשנת 2017, ערך פאגנר את הופעות הבכורה שלו במדי נבחרת ברזיל, במשחקי מוקדמות מונדיאל 2018 מול נבחרות אקוודור וקולומביה.
בשנת 2018 נכלל פאגנר בסגל הסופי של נבחרת ברזיל למונדיאל 2018. פאגנר נכלל בסגל בעקבות פציעתו של המגן הימני הקבוע, דני אלבס. החל מהמשחק השני בשלב הבתים, נכנס פאגנר בקביעות להרכב ברזיל במקום דנילו שנפצע אף הוא באימון הנבחרת, ונשאר בהרכב עד להדחתה של ברזיל בשלב רבע הגמר לאחר הפסד 2-1 לנבחרת בלגיה.
בשנת 2019 זומן פאגנר לסגל הברזילאי לקופה אמריקה 2019. פאגנר זכה עם הנבחרת בטורניר זה, שנערך בברזיל, אך לא שותף אפילו דקה אחת.
תארים

אליפות באהיה: 2007
אליפות ליגת העל ההולנדית: 2007/08
הגביע ההולנדי: 2007/08
אליפות ליגת המשנה הברזילאית: 2009
הגביע הברזילאי: 2011
אליפות ליגת העל הברזילאית: 2015, 2017
אליפות סאו פאולו בכדורגל: 2017
קופה אמריקה: 2019
נבחרת העונה בברזיל: 2011, 2017
נבחרת העונה באליפות סאו פאולו בכדורגל: 2015, 2016, 2017
כדור הכסף בברזיל: 2017
פדובה (כדורגל)

פדובה (באיטלקית: Calcio Padova S.p.A) הוא מועדון כדורגל איטלקי המייצג את העיר פדובה שבאיטליה. נכון לעונת 2020/2021 המועדון משחק בליגה פרו, הליגה השלישית בחשיבותה באיטליה.
המועדון הוקם בשנת 1910 ושיחק בליגה העליונה 27 עונות. הקבוצה הבכירה של המועדון הייתה בין הקבוצות ששיחקו בעונה הראשונה של סרייה א'.
בשנת 1963 היא הפסידה בגמר גביע אינטרטוטו. בשנת 1967 הקבוצה שיחקה בגמר של גביע איטליה, אך הפסידה למילאן. בסיום עונת 1995/1996 היא ירדה לסרייה ב' ומאז לא הצליחה לחזור לליגה הבכירה.
במהלך 2014 המועדון נסגר, אך הוקם מחדש בקיץ 2014 ובשנת 2015 חזר לשם ההיסטורי.
שחקנים מפורסמים בעבר

איטליה אלסנדרו דל פיירו
איטליה וולטר זנגה
איטליה אנג'לו די ליוויו
איטליה דמטריו אלברטיני
איטליה וינצ'נצו יאקווינטה
סן מרינו אנדי סלבה
שוודיה קורט האמרין
עלווית ירוקה

| עלווית ירוקה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: סבכיים
סוג:: עלווית
מין:: עלווית ירוקה
שם מדעי
 Phylloscopus sibilatrix ‏בכשטיין, 1793
תחום תפוצה


עלווית ירוקה באיטליה
Phylloscopus sibilatrix
עלווית ירוקה (שם מדעי: Phylloscopus sibilatrix, משמעות השם היא הצופה מן העלים, השורקנית (phyllos-עלווה), (scopus-צופה), (sibila-שריקה)) היא מין של ציפור שיר מהסוג עלווית שבמשפחת הסבכיים. שם זה ניתן לה בזכות שירתה הנשמעת כמו נגינת חליל.
העלווית הירוקה דומה לעלווית האפורה, בעיקר עלוויות צעירות - שהן צהובות יותר. היא נבדלת בכנף הארוכה יותר, שנותן לזנב מראה קצר יותר, במעבר חד בין החזה הצהוב לבטן הלבנה ובשירה.
מראה

אורך גוף העלווית נע בין 12–14 ס"מ, משקלה 8–11 גרם, אורך כנפיה הוא 20–24 ס"מ. כנפיה הארוכות והחדות גורמות לזנב להיראות קצר יותר, יש לה בטן לבנה המסתיימת בקו ישר בחזה בצבע צהבהב-ירקרק. חלקיה העליונים צבועים בצבע ירוק כהה רווי, ומנוגדים לגמרי לשולייה הבהירים בצבע ירוק-צהוב, לפס הצהוב על גבה וכן לפס הירוק-אפור הבולט שנמשך מקדמת העין אחורנית.
תפוצה וטריטוריה

העלווית הירוקה שכיחה בבריטניה ובאירופה (לא כולל ספרד ופורטוגל) ועד למערב אסיה.
העלווית חורפת באפריקה מדרום לסהרה. היא דוגרת בעיקר ביערות סגורים ומוצלים מאוד, אך לפעמים גם ביערות פתוחים, לרוב על מדרונות בעלי שיפוע קל, ומעדיפה עצים על פני שיחים וצמחייה נמוכה.
העלווית הירוקה אינה שכיחה ברוב חלקי ארץ ישראל, אך אם היא מגיעה לארץ בעונת האביב, מקום וזמן הצפייה המומלצים ביותר הם: מצפה רמון והערבה.
מקום רבייה וזמניה

מקומות הרבייה של העלווית הירוקה הם מערב ג'ונין (Junin) שבמרכז אירופה בחודש מאי, ופינלנד - בסוף מאי עד תחילת יולי. העלווית בונה את הקן שלה על הקרקע, אך אינה מרפדת את הקן בנוצות. הקן נבנה בתוך צמחייה. לפעמים הוא תקוע מתחת לעץ או ענף שנפלו, ולעיתים קרובות הוא נמצא בתוך שקע שהעלווית יוצרת. הקן מכוסה בדשא יבש, גבעולים ועוד חומרים מהצומח.
העלווית הירוקה מטילה בין 5–7 ביצים שצורתן אליפסה. הביצים חלקות ומבריקות, צבען לבן, והן מסומנות בנקודות ובכתמים בצבע אדום-חום כהה, סגול-חום כהה או חום כהה, הדגירה נמשכת 12 עד 14 ימים על ידי הנקבות בלבד.
תזונה

העלווית הירוקה ניזונה בעיקר מחרקים ומחסרי חוליות אחרים, ובסתיו היא ניזונה גם מכמה פירות וזרעים. היא מוצאת את האוכל בעלים ומחלקים אחרים של עצים ושיחים בזמן שהיא עוברת דרך העלווה. במטרה למצוא את מזונה לפעמים היא מרפרפת בין העלווה, לעיתים קרובות היא מתעופפת מעל העצים או מתקיפה את טרפה בהפתעה.
סכנות

העלווית הירוקה אינה מצויה בסכנת הכחדה גלובלית. עקב תנודותיה המהירות והברורות היא לא נטרפת בקלות בידי טורפים, אך מדי פעם בעת סכנה תעופתה מוגברת למשך טווח קצר של זמן.
הערות שוליים

↑  עלווית ירוקה באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2 3 4 5  אתר הצפרות הישראלי
1 2 3 4 5 6  בולי ציפורים ישראלים
1 2 3 4  טיולי- טיולים בישראל
↑  תצפית
ערב ניוז

| --- | --- |

 פורמט:  ברודשיט 
 מייסד:  חישאם חפיז
 בעלים:  תורכי בן סלמאן אאל-סעוד, Saudi Research and Media Group 
 תאריכי הופעה:  1975–הווה (כ־49 שנים) 
 שפה:  אנגלית
 מערכת:  ג'דה 
 מדינה:  ערב הסעודית 
 ISSN:  0254-833X
 www.arabnews.com
 
לוגו מ-20 באפריל 1975 עד 3 באפריל 2018
ערב ניוז הוא עיתון יומי בשפה האנגלית המתפרסם בריאד שבערב הסעודית. קהל היעד של העיתון הם אנשי עסקים, מנהלים ודיפלומטים.
לפחות ממאי 2019, "ערב ניוז" נמצא בבעלותו של הנסיך טורקי בן סלמאן אאל סעוד, אחיו של יורש העצר של ערב הסעודית מוחמד בן סלמאן.
היסטוריה

העיתון נוסד בג'דה ב-20 באפריל 1975 על ידי הישאם חאפיז (אנ') ואחיו מוחמד חפיז. זה היה העיתון היומי הראשון בשפה האנגלית שפורסם בסעודיה.
היסטוריה > השקה מחדש

ב-4 באפריל 2018, ערב ניוז שינה את הלוגו בן ה-43 לסמל חדש, כמו גם את המוטו "יומון האנגלית המוביל במזרח התיכון" ל"קולו של אזור משתנה" (בהתייחס לרפורמות שערך מוחמד בן סלמאן). באפריל 2018, העיתון הודיע על העברת המטה שלו מג'דה לריאד.
עורכים

ג'יהאד ח'זן, שלימים הקים את "אשרק אל אווסט" (אנ'), היה העורך הראשי הראשון של העיתון, אולם מכיוון שהחוקים הסעודיים באותה תקופה מנעו ממי שאינו סעודי להיות בתפקיד זה, תפקיד העריכה הוטל על אחמד מחמוד שכיהן בתפקיד זה מ-20 באפריל 1975 עד 1 באוקטובר 1977. מוחמד עלי חאפיז, שהיה המייסד השותף של העיתון, כיהן כעורך הראשי בין 1 באוקטובר 1977 ל-1 באוקטובר 1979. אחריו כיהן מוחמד שיבאני בין 1 באוקטובר 1979 - 30 באפריל 1982.
חאלד אל-מעינה (אנ') מונה לעורך ראשי ב-1 במאי 1982 ונשאר בתפקיד עד 20 בפברואר 1993. פארוק לוקמן כיהן אחריו בתפקיד בין 25 בפברואר 1993 ל-1 ביוני 1993. אחריו כיהן עבדול קאדר טש עד 28 בפברואר 199. ח'אלד אל-מעינה חזר לקדנציה נוספת כעורך ראשי בין 1 במרץ 1998 ל-8 באוקטובר 2011. עבדולווהאב אל-פאיז כיהן אחריו לתקופה קצרה (9 באוקטובר 2011 – 4 בינואר 2013) ולאחר מכן מונה מוחמד פהאד אל-חרתי, שהיה באותה תקופה גם עורך "סיידאטי" (שבועון לנשים) והוא שימש בתפקיד זה עד 26 בספטמבר 2017.
ב-27 בספטמבר 2016, פייסל ג'יי עבאס מונה לעורך הראשי בעקבות הודעתו של היו"ר החדש הנסיך בדר בן עבדאללה בן פרחאן אל-סעוד. מטרת המינוי של עבאס היה להפוך את ערב ניוז לגלובלי ודיגיטלי.
תוכן

ערב ניוז מציעה מגוון של חדשות. מפוליטיקה ופיננסים ועד לאירועי ספורט וחברה. ביום השנה הראשון לפיגועי 11 בספטמבר כתב בעיתון ראשיד אבו אלסאמה:
ראשית, עלינו להפסיק להכחיש שכל אחד מהחוטפים היה סעודי או אפילו ערבי. עלינו גם להפסיק לומר שהפיגועים ב-11 בספטמבר היו מזימה ציונית-סי איי איית שנועדה לגרום לערבים ולאסלאם להיראות רע. זו שטות גמורה. עלינו להיות בוגרים ואחראים מספיק כדי להודות שהמוחים החוליים האלה שבקעו וביצעו את ההתקפות המרושעות הללו, היו, למרבה הצער, תוצר של נקודת מבט מעוותת של החברה שלנו ושל הדת שלנו... עלינו להפסיק את השנאה שמלמדים את ילדינו בבתי הספר.
ב-8 במאי 2011, חסן בן יוסף יאסין, עוזר ותיק של שר החוץ סעוד בן פייסל (אנ'), כתב בערב ניוז כי מדינות ערב כולן נכשלו במאמצים להציע דמוקרטיה או רווחה כלכלית.
במאי 2017, חתמו בעלי ערב ניוז על שותפות תקשורתית עם חברת הסקרים המקוונים הבריטית, YouGov (אנ'). חלק מהמחקרים שהופקו כתוצאה משותפות זו הראו כי 81 אחוז מהאמריקאים אינם יכולים לאתר את העולם הערבי על המפה וכי רוב הסעודים תמכו בהחלטה לאפשר לנשים לנהוג.
ביקורת

העיתון תואר כ"שופר של המשטר הסעודי" על ידי The New Arab (אנ') שבבעלות קטר, והארץ כתב על העיתון שהוא "משקף את עמדת הממשלה הרשמית של ערב הסעודית".
במרץ 1992, העורך הראשי של העיתון, חאלד אלמינה, הודח לזמן קצר בשל הדפסה חוזרת של ראיון עם המנהיג המוסלמי המצרי שייח' עומאר עבד א-רחמאן שפורסם ביומון אמריקאי.
באפריל 2007 התרחשה תקרית נוספת, בה העיתונאי הסעודי פוואז טורקי הודח בשל פרסום טור על הזוועות שביצעה אינדונזיה במהלך כיבוש מזרח טימור (אנ') בשנים 1975-1999. עוד דווח כי טורקי הוזהר בעבר על ידי הרשויות הסעודיות הקשורות להפסיק את הביקורת שלו על נשיא מצרים חוסני מובארק.
הפצה ומהדורות בינלאומיות

בנוסף להפצה של העיתון בסעודיה, ערב ניוז מופץ במדינות נוספות, כולל איחוד האמירויות הערביות, כווית, בחריין, קטר, פקיסטן, עומאן, המזרח הקרוב, צפון אפריקה, אירופה וארצות הברית.
בפברואר 2018 השיק ערב ניוז מהדורה פקיסטנית דיגיטלית שיוצאת באיסלמבאד.
באוקטובר 2019 השיקה ערב ניוז מהדורה יפנית דיגיטלית בשם "Arab News Japan".
לאחר מכן הושקה מהדורה דיגיטלית בשפה הצרפתית ב-14 ביולי 2020.
הערות שוליים

1 2 3  "Publications of SPPC". Saudi Research and Marketing Group. אורכב מ-המקור ב-16 בינואר 2013. נבדק ב-28 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Khashoggi, Jamal". Biographical Encyclopedia of the Modern Middle East and North Africa. 1 בינואר 2008. אורכב מ-המקור ב-5 בנובמבר 2013. נבדק ב-15 באוקטובר 2013. {{cite encyclopedia}}:  (עזרה)
↑  "Biography". Hisham Ali Hafiz. אורכב מ-המקור ב-22 ביולי 2012. נבדק ב-22 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Arab News Website". Numu Multimedia. נבדק ב-5 ביוני 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Alterman, Jon B. (1998). "New Media New Politics?" (PDF). The Washington Institute. 48. אורכב מ-המקור (PDF) ב-13 במאי 2013. נבדק ב-7 באפריל 2013. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Ramnarayan, L. (22 באפריל 2005). "Phases, faces and paces". Arab News. אורכב מ-המקור ב-19 בנובמבר 2011. נבדק ב-12 במאי 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Arab News moves editorial headquarters to Riyadh". Arab News. 19 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Al Faisal, Turki (20 באפריל 2010). "Arab News: Mother of all SRMG publications". Arab News. נבדק ב-7 באפריל 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "The men who have been at the helm of Arab News". Arab News. 19 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Faisal J. Abbas appointed editor-in-chief of Arab News". Arab News. 2016-09-26. נבדק ב-2016-10-10.
↑  Abu Alsamh, Rasheed (13 בספטמבר 2002). "The good that's coming from Sept. 11". Arab News. Riyadh: Saudi Research and Publishing Company. נבדק ב-24 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ottoway, David B. (2011). "Saudi Arabia in the Shadow of the Arab Revolt" (PDF). Middle East Program. Occasional Papers Series: 1–20. אורכב מ-המקור (PDF) ב-16 בינואר 2013. נבדק ב-23 באפריל 2012. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "YouGov - Arab News partners with YouGov to survey hearts and minds of public in Middle East and beyond". YouGov: What the world thinks.
↑  "MbS-aligned Saudi newspaper urges 'surgical strikes' on Iran". Al Arabi. 16 במאי 2019. נבדק ב-28 בפברואר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Saudi Newspaper, Owned by MBS' Brother, Urges U.S. 'Surgical Strikes' on Iran". The Associated Press and Haaretz. 16 במאי 2019. נבדק ב-27 בפברואר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Affendi, Abdelwahab (Summer 1993). "Eclipse of Reason: The Media in the Muslim World". Journal of International Affairs. 47 (1). אורכב מ-המקור ב-1 בדצמבר 2017. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Karin Deutsch Karlekar; Eleanor Marchant (2008). Freedom of the Press 2007: A Global Survey of Media Independence. Rowman & Littlefield. p. 263. ISBN 978-0-7425-5582-2. נבדק ב-26 בינואר 2014. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "2007 Annual Report. Middle East and North Africa" (PDF). Reporters without borders. 2007. נבדק ב-19 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Arab Media Review: Anti-semitism and other trends" (PDF). Anti-Defamation League (ADL). ביולי–בדצמבר 2010. אורכב מ-המקור (PDF) ב-28 בספטמבר 2013. נבדק ב-16 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Arab News launches Pakistan online edition - Journalism Pakistan". www.journalismpakistan.com.
↑  "Arab News launches Japanese-language online edition". Arab News (באנגלית). 2019-10-21. נבדק ב-2019-11-25.
עין השופט

| --- | --- |
ג'וערה ביום העלייה לקרקע, יולי 1937
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: מגידו
גובה ממוצע: ‎262 מטר
תאריך ייסוד: 1937
תנועה מיישבת: התנועה הקיבוצית
סוג יישוב: קיבוץ
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 864 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎-2.0% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הכרמל מוגדלת) עין השופט(למפת הכרמל רגילה) עין השופט(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עין השופט(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עין השופט32°35′45″N 35°06′01″E﻿ / ﻿32.5959256128613°N 35.1003712645544°E﻿ / 32.5959256128613; 35.1003712645544  heמפת היישובים של מועצה אזורית מגידו (in English: Megiddo Regional Council) באדום - עין השופט בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 4 מתוך 10
http://www.keh.co.il
עֵֵין הַשּׁוֹפֵט הוא קיבוץ של הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, הנמצא בתחומי מועצה אזורית מגידו.
היסטוריה

חברי קיבוץ עין השופט עלו על הקרקע ב-5 ביולי 1937 (כ"ו בתמוז ה'תרצ"ז), לגבעת ג'וערה שברמות מנשה, אזור שנקרא אז בטעות "הרי אפרים"[דרושה הבהרה]. כעבור כשנה עברו המייסדים לנקודת הקבע, כמה מאות מטר מג'וערה. עליית הקיבוץ לקרקע נערכה במסגרת התיישבות חומה ומגדל. הקיבוץ נקרא על שמו של השופט לואי ברנדייס, ממנהיגיה של יהדות ארצות הברית, שהספיק לתרום כסף לביסוס הקיבוץ.
בטרם העלייה לג'וערה חיו חברי הקיבוץ חמש שנים במושבה חדרה, שם הכשירו את עצמם לחיי הקיבוץ, כפי שנהגו לעשות זאת עשרות קבוצות באותה תקופה. בחדרה נוצר גם האיחוד בין גרעין השומר הצעיר מפולין, "בניר", לבין הגרעין הראשון של השומר הצעיר מצפון אמריקה, לכדי קיבוץ אחד. הקיבוץ הוא הראשון לעלייה החלוצית מצפון אמריקה.
בתקופת מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט סבל הקיבוץ מהתקפות ירי רבות. בראשית אפריל 1938 נרצחו שניים מחברי הקיבוץ על ידי חברי כנופיות. ב-1943 מנה הקיבוץ 137 מבוגרים ו-80 ילדים, ושטחו השתרע על 5000 דונם.
הקיבוץ כיום

עין השופט הוא "קיבוץ שיתופי". החל משנת 2015 עובר הקיבוץ תהליך של בחינה מחודשת של מודל השיתוף ואורחות החיים בו, עם דגש על הפרטה חלקית של מקור הפרנסה של החברים.
עיקר פרנסתו של הקיבוץ מגיעה מן התעשייה, הכוללת שלושה מפעלים: "מיברג" - ליצור ברגים וחלקי מתכת בכבישה קרה; "אלתם" - המייצר מוצרים לשוק התאורה; ו"מאג" - חברה שמתמחה ביצור והרכבת מכלולי מתכת לתעשיית הרכב. כמו כן מקיים הקיבוץ מגוון ענפי חקלאות כגון: רפת לחלב, בקר לבשר, לול, מטעי אבוקדו וגידולי שדה.
מאז שנות ה-80 של המאה ה-20 התפתחו מספר מקורות פרנסה חדשים, ביניהם החברה "איניגו תוכנה" שמתמחה בבניית מערכות שירות כמו מערכת לניהול ציי רכב ומערכת לניהול קלפי ממוחשבים, מחלבה וענפי תיירות, ואולפן להפקת סרטים - עין השופט הפקות.
כמו כן הוקמו מספר יזמויות עסקיות של חברי קיבוץ בתחומים שונים.
בתחום הקיבוץ נמצאים אולם מופעים אזורי וכן בית הספר התיכון האזורי מגידו.
הקיבוץ פעיל מאוד בתחום קליטת העלייה ומפעיל שתי תוכניות: אולפן קיבוץ שנפתח בשנת 1952 וחברי קיבוץ לא מעטים הם בוגריו; ו"בית ראשון במולדת" לעולים צעירים מעל גיל 26, זאת בנוסף לתוכנית המתנדבים של התנועה הקיבוצית. בשנת 2009 היה שותף הקיבוץ גם לתוכנית "גרעין צבר" ובו עולים צעירים שהגיעו לארץ על מנת להתגייס לצה"ל.
הסליק בעין השופט

ב-1945 נחפר סליק בעין השופט. הסליק נחפר על ידי מספר חברים תחת המתבן שכיום יש במקומו חדר כושר. מיקומו היה סודי והיה ידוע רק למקימיו שסירבו לגלות זאת גם שנים רבות לאחר הקמת המדינה. רק לאחר יותר משישים שנה הסכים אחרון המקימים, ברל קרן, שהיה אז בן 96, לתת פרטים על מיקום הסליק. הסליק התגלה לבסוף ב-16 ביוני 2009. הנשק והתחמושת היו שקועים במים. לאחר הוצאתם וניקויים הם מוצגים בתיאום מראש לקבוצות מבקרים ליד פיר הסליק.
גלריית תמונות

חריש ראשון באדמת עין השופט, 1937
חומה ומגדל בעין השופט
מצבה לזכרם של שני חברי הקיבוץ שנרצחו ב-1938
מתנדבים אוסטרליים בעין השופט, 1973
מבט על עין השופט מג'וערה, 2010
אנשים סועדים בחדר האוכל בקיבוץ
אנשים סועדים בחדר האוכל הישן בקיבוץ, 1939 או 1940
לקריאה נוספת

אברהם יערי, זכרונות ארץ ישראל - כרך ב', פרק קכ, "עין השופט היישוב הראשון בהרי אפרים", מיומני המתיישבים, 1937–1938: העלייה על הקרקע, לילה בעמדת הגנה בסתיו, ימי החורף, הקרבן הראשון, עמ' 1266–1271.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  יריות על מגדל ועין השופט, דבר, 30 במרץ 1938 
 מטר יריות על עין השופט, דבר, 21 באפריל 1938 
 התקפות ויריות, דבר, 16 במאי 1938 
 בהתקפה על עין השופט השתתפו 100 מרצחים, דבר, 17 ביולי 1938
↑  אפרים טיקטין ואליעזר קורנגולד, דבר, 8 באפריל 1938 
 בעין השופט בימים אלה, דבר, 11 באפריל 1938
↑  בעין השופט ובכפר חסידים, דבר, 5 בדצמבר 1943
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007465870205171  LCCN: n2008062188  VIAF: 131577709   WorldCat (עם VIAF): 131577709
עצי אשוח (סדרת סרטים)

| --- | --- |
 יוצר:  טימור בקממבטוב
 סרטים וטלוויזיה
 סרטים:  עצי אשוח עצי אשוח 2 עצי אשוח 3 עצי אשוח 1914 עצי אשוח 5 עצי אשוח חדשים עצי אשוח אחרונים עצי אשוח פרוותיים עצי אשוח 8
 שונות
 Bazelevs
 איוואן אורגנט   סרגיי סבטלאקוב
 קונסטנטין חבנסקי
 www.elki-film.ru
 
עצי אשוח (ברוסית: Ёлки) היא סדרת סרטי קומדיה רוסיים העוסקים בסיפורים העוסקים באירועים המתרחשים לקראת כניסת השנה החדשה ומככבים בה שחקנים נודעים מהקולנוע הרוסי.
הסרטים > הסדרה העיקרית > עצי אשוח (2010)

הסרט הראשון בסדרה. יצא לאקרנים ב-16 בדצמבר 2010. בוים על ידי שישה במאים שונים. סיפור העלילה מתרחש ב-11 ערים שונות ברחבי רוסיה.
הסרטים > הסדרה העיקרית > עצי אשוח 2 (2011)

יצא לאקרנים ב-15 בדצמבר 2011. בוים על ידי שישה במאים שונים. סיפור העלילה מתרחש ב-12 ערים שונות ברחבי רוסיה ומגולל חמישה סיפורים שונים הקשורים לערב השנה החדשה.
הסרטים > הסדרה העיקרית > עצי אשוח 3 (2013)

הסרט יצא לאקרנים ב-26 בדצמבר 2013. הסרט נחשב לאחד מסרטי הקולנוע הפופולריים ביותר ברוסיה, לאחר שצפו בו 4.3 מיליון איש והרוויח יותר ממיליארד רובל רוסי. חוזר על התבנית הקודמת של מספר סיפורים שנושאם המרכזי סובב סביב ליל השנה החדשה.