stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אפיטקסיה
שיטות גידול של שכבות אפיטקסליות > אפיטקסיה מהפאזה הגזית (VPE) > תהליכי אפיטקסיה כימית מהאדים > אפיטקסיית שכבות אטומיות, ALE

אפיטקסיית שכבות אטומיות (אנ'), Atomic layer epitaxy - ALE היא נגזרת של CVD (ושל MOCVD) המתבססת על הזרמה מתחלפת של המגיבים השונים לתא הריאקציה. בכך היא פותרת את בעיית החדות של הממשקים בשכבות המגודלות ב-CVD, בכלל, וב-MOCVD, בפרט. בתחילה מזרימים בשיטת ה-ALE מגיב אחד, שיכול להגיב רק עם פני השטח, ומפסיק להגיב כאשר פני השטח מכוסים בתוצר הריאקציה הזו (ריאקציה המגבילה את עצמה - self-limiting reaction). כשהתגובה הושלמה, שואבים ושוטפים את כל שאריות המגיב הראשון הזה החוצה. בכך הסתיים השלב הראשון במחזור הראשון של הגידול. בשלב השני מזרימים לריאקטור את המגיב השני, המגיב אף הוא בצורה מגבילה עצמית עם פני השטח (החדשים). משתגובתו שלו הסתיימה, שואבים ושוטפים אותו החוצה. בסיום המחזור הזה הסתיימה בנייתה של שכבה מולקולרית אחת. והתהליך, על שני שלביו, חוזר מהתחלה, מספר רב של פעמים כנדרש לבניית השכבה האפיטקסיאלית המלאה. היתרונות העיקריים של ALE היא השליטה המצוינת בעובי ובהרכב ברמה האטומית, ובממשקים חדים ביותר. החיסרון שלה הוא האיטיות הרבה של תהליך הגידול (כ-0.1-0.3 מיקרון בשעה, בלבד). בעיה זה מחריפה עם הגמלון של המערכות (להגדלת התנובה), שכן זמן השטיפה מתארך. בנוסף, פני השטח צריכים להיות מושלמים ומטופלים בצורה הנכונה בטרם הגידול. יישומה של שיטת ה-ALE באפיטקסיה מוגבל למדי, וברבע הראשון של המאה ה-21 משתמשים בה בעיקר לשיקוע שכבות לא גבישיות. נגזרת זו של השיטה קרויה שיקוע שכבות אטומיות (אנ') (ALD). בהתאם לכך, בתקופה זו משתמשים בראשי התיבות ALE בעיקר לציון איכול (אנ') (או: צריבת) שכבות אטומיות (Atomic layer etching (אנ')).
שיטות גידול של שכבות אפיטקסליות > אפיטקסיה מהפאזה הגזית (VPE) > שיטות VPE נוספות

Hydride vapour phase epitaxy (HVPE) (אנ') ו-Chloride vapor-phase epitaxy (Cl-VPE) הן שתי שיטות אחרות, שכיחות פחות, לאפיטקסיה מהפאזה הגזית, המשמשות ליצור מוליכים למחצה מרוכבים ממשפחת החומרים III-V (אנ'), ובעיקר GaN ונגזרותיו. בשתי השיטות מגיבים כלוריד של המתכת מקבוצה III עם אמוניה (NH3) ליצירת הניטרידים (אנ') המתאימים. ב-HVPE, הוותיקה יותר, מגיבים, בטמפרטורה גבוהה, HCl עם מתכות מקבוצה III ליצירת התרכובת הכלורידית הנדיפה – MCl3. ב-Cl-VPE חומר המוצא הוא התרכובת MCl3 עצמה. הגז הנושא בשתי השיטות יכול להיות מימן או האמוניה עצמה. היתרונות בטכנולוגיות אלו על פני MOCVD: מוזילה משמעותית את האפיטקסיה, נמנע זיהום אפשרי בפחמן, התהליך קרוב לשיווי משקל (לכן קצבי גידול גבוהים). עם זאת, התשלום על כל היתרונות הללו הוא באיכות.
שיטות גידול של שכבות אפיטקסליות > אפיטקסיה מהפאזה הגזית (VPE) > שיטות VPE משולבות

Gas-source MBE - GS-MBE - זו נגזרת של MBE שבה האניונים של התרכבות המגודלות מסופקים למערכת בצורה גזית, ואילו הקטיונים מסופקים, כב-MBE רגילה, על ידי נידוף היסודות המוצקים (או הנוזליים). למשל, לגידול GaAs משתמשים בטכניקה הזו בגז ארסין (AsH3) במקום בארסן מוצק.
Metalorganic molecular beam epitaxy - MOMBE היא נגזרת של MBE שבה הקטיונים של התרכובות המגודלות מסופקים למערכת בצורה גזית מהתרכבות המטלו-אורגניות שלהם, ואילו האניונים מסופקים על ידי נידוף היסודות המוצקים. למשל, לגידול GaAs משתמשים בטכניקה הזו בטרימתיל-גליום (TMGa) ובארסן מוצק.
Chemical beam epitaxy - CBE (אנ') משלבת בין MBE ו-MOCVD. שני היסודות המרכיבים את השכבה האפיטקסיאלית מסופקים למערכת בצורתם הגזית.
שיטות גידול של שכבות אפיטקסליות > אפיטקסיה מפאזת המוצק (SPE)

אפיטקסיה מהפאזה המוצקה, solid phase epitaxy - SPE, היא מעבר פאזה ממוצק אמורפי או רב-גבישי למוצק גבישי מסודר. היא למעשה צורת גידול גבישי הנודעת גם בשם SSR (solid-state recrystallization). בשיטה זו משקעים בדרך כלל את שכבת ההזנה בשיטה כלשהי על גבי המצע. אחר כך מיישמים שלב של הרפיה בטמפרטורה גבוהה יותר, שבו מתרחש הגיבוש מחדש. בין הדוגמאות לשיטת גידול זו אפשר למצוא גיבוש מחדש של סיליקון, שעבר אמורפיזציה במהלך השתלת יונים (אנ'). בשלב זה גם משופעלים היונים המושתלים, והופכים למסממים (דופנטים), על ידי החדרתם לאתרי הסריג. דוגמה אחרת היא גידול של GaN על ספיר. בגלל האי-תאום הסריגי הגדול בין שני החומרים (13.8%) מתקבלים בשיטות גידול רגילות פני שטח גרועים במיוחד. כדי להתגבר על הבעיה, מגדלים ב-MOCVD בטמפרטורה נמוכה (כ-600 מעלות צלזיוס) שכבה חוצצת של אלומיניום ניטריד (אנ') (AlN) או של גליום ניטריד (GaN) או של תחמוצת אבץ (אנ') (ZnO), עם מבנה דמוי-אמורפי. אחר כך מעלים את הטמפרטורה לכ-1040 מעלות צלזיוס, ומגדלים את שכבת ה-GaN. השכבה החוצצת מתגבשת מחדש למבנה עמודי (אנ'), המאלץ את ה-GaN לגדול בצורה מועדפת, לקבלת פני שטח חלקים עם הרבה פחות פגמים.
יישומים

מאחר שאין עדיין שיטה לגידול של שכבות גבישיות דקות ללא מצע, הרי שאפיטקסיה היא הפתרון לכל תחום מדעי, טכנולוגי או תעשייתי הצריך לעשות שימוש בשכבות כאלו, בעיקר במיקרוטכנולוגיה ובננוטכנולוגיה. את היישומים באפיטקסיה ניתן לסווג להנדסת מצעים ולהנדסת מבנה השכבות:
הנדסת מצעים - פעמים רבות יש לממש התקנים עם תכונות יישומיות חשובות בחד-גבישים שקשה, או בכלל אי אפשר, להשיגם בשטח גדול ובאיכות גבוהה. במקום זאת יש לגדלם אפיטקסיאלית על הכמות המועטה של מצעים איכותיים זמינים. כמו אלו שמיוצרים מגבישי סיליקון, גליום ארסניד (GaAs), אינדיום פוספיד (אנ') (InP), ספיר, סיליקון קרביד SiC וכדומה.
הנדסת מבנה השכבות - יצירת מבנים וחומרים גבישיים חדשים, שאינם קיימים בטבע, עם תכונות מיוחדות, או שמסוגלים לבצע פעולות מיוחדות. למשל, גידול מבני על-סריג (superlattice), בורות קוונטיים ונקודות קוונטיות, שבכולם "תופרים" מבנה משכבות דקות מתחלפות של חומרים עם פערי אנרגיה ברוחב שונה. מבנים כאלו מנצלים את התכונות האלקטרוניות המיוחדות של החורים והאלקטרונים הכלואים (confined) בשכבות השונות במבנה.
דוגמאות ליישומים העושים שימוש באפיטקסיה הן:
טכנולוגיות המיקרו- והננו-אלקטרוניקה ופוטוניקה: מבני בורות קוונטיים מרובים (multiquantum wells - MQWs), על-סריגים (superlatties - SLs), נקודות קוונטיות (QDs)
טלקומיניקציה: חיישני אור (אנ') ואמיטרים: דיודות פולטות אור (LEDs) ודיודות לייזר: דיודת לייזר קורן קצה (edge emitting laser diode - EELDs) ו-Vertical-cavity surface-emitting laser (אנ') - VCSEL
תיאור השכבות האפיטקסיאליות המרכיבות מבנה VCSEL. החץ האדום מציין את כיוון הפליטה של קרן הלייזר.דימות באורכי גל שונים: למשל בדימות תרמי או דימות בעל-סגול הקיצוני (EUV)
אנרגיה ירוקה: תאי שמש מרובי-צמתים (אנ'), נורות חסכוניות (LEDs)
VLSI: טרנזיסטורים אולטרה-מהירים
קריאת דיסקים קשיחים: מגנטו-טרנזיסטורים (אנ'): מגנטו-טרנזיסטורי ענק (giant magnetoresistors - GMR) ומגנטו-טרנזיסטורי מינהור (tunnel magnetoresistors - TMR)
מדי-תאוצה: חיישני אפקט הול
התקני RF (אנ'): כמו pseudomorphic high-electron-mobility transistors (pHEMTs) (אנ') ו-pseudomorphic heterojunction bipolar transistors - pHBTs (אנ')
ציפוי נגד החזרה: לרכיבים לתחומי העל-סגול הקיצוני (אנ') או לתחום קרני X רכות.
אפיטקסיה בישראל > מוסדות אקדמיים ומכוני מחקר

מערכת ה-MBE GENxplor לגידול תחמוצות של הטכניון, חיפההמכון התת-מיקרוני, מכון ויצמן למדע, רחובות - MBE עבור משפחת החומרים III-V.
המחלקה למדע והנדסה של חומרים, הפקולטה להנדסה, אוניברסיטת תל אביב - MOCVD לחומרים שכבתיים ממשפחת הקלקוגנידים (אנ').
המרכז הישראלי לפוטוניקה מתקדמת, יבנה - MOCVD ו-MBE עבור משפחת החומרים III-V.
הפקולטה להנדסת חשמל ומחשבים, הטכניון, חיפה - MBE לפרובסקיטים (perovskites).
אפיטקסיה בישראל > תעשייה

ישראף טכנולוגיות (Isrough Technologies), נשר, פארק תעשייה ציפורית - PECVD ליצור יהלומי מעבדה.
לוסיקס (Lusix), רחובות - PECVD ליצור יהלומי מעבדה.
SCD - SemiConductor Devices, מכון לשם - LPE ליצור פרוסות MCT, ו-MBE ליצור פרוסות ממשפחת החומרים III-V.
ראו גם

מבנה גבישי
קריסטלוגרפיה
מינרלים
עקיפת אלקטרונים גבוהי-אנרגיה מוחזרים
מודל TLK
מחסום ארליך-שוובל
היפרדות לפאזות באפיטקסיה
מחסור במים באיראן

מחסור במים באיראן נובע ממספר גורמים, חלקם נתונים טבעיים, כמו: גאוגרפיה, טופוגרפיה, מיעוט מקורות מים, תנאי אקלים יבשים, חלקם בשל צמיחה דמוגרפית במקביל לתהליכי עיור אליהם נילווה גידול בביקוש למים באזורים מסוימים וחלקם נובעים מניהול לא יעיל של משאבי המים.
מחסור המים באיראן נחשב בעיה אסטרטגית של המדינה, עד כדי איום על קיומה של איראן.
רקע > גאוגרפיה וטופוגרפיה

איראן שוכנת באזור הדרום-מערבי של אסיה והיא גובלת בפקיסטן ובאפגניסטן במזרח, בטורקמניסטן בצפון-מזרח, בארמניה ובאזרבייג'ן ובטורקיה בצפון-מערב ובעיראק במערב. שטחה הכולל של איראן 1,648,000 קילומטרים רבועים, מתוכם שטח יבשתי של 1,531,595 קילומטרים רבועים (המדינה ה-18 בגודלה בעולם). אורך גבולותיה 7,680 קילומטרים, מתוכם: גבול יבשתי 5,894 ק"מ וקו חוף באורך 2,440 קילומטרים.
נופה של איראן מתאפיין בשוליים הרריים וטרשיים המקיפים אגנים פנימיים גבוהים. רכס ההרים הדומיננטי הוא הרי זגרוס, סדרה של רכסים מקבילים עם מישורים ביניהם, הנמתחים מצפון-מערב לדרום-מזרח המדינה. פסגות רבות בזגרוס מתנשאות לגובה של מעל 3,000 מטרים מעל פני הים ובאזור הדרומי-מרכזי יש פסגות העולות על 4,000 מטרים. בדרום-מזרח איראן הרי זגרוס נמוכים יותר (מתחת 1,500 מטרים).
רכס הרי אלבורז פרוש בצפון במקביל לחוף הים הכספי שרשרת צרה אך גבוהה זו כוללת את הר הגעש דמאוונד המתנשא לגובה של 5,600 מטרים. רכס אלבורז מסתיים בגבול עם אפגניסטן והוא מוחלף בדיונות חול, ללא מים, ללא צמחייה וכמעט ללא תושבים.
לאורך גבולה המזרחי של המדינה (עם אפגניסטן ופקיסטן) משתרע רכס הרים (Eastern Iranian Ranges).
המישור הפנימי באיראן הוא מדבר (בפרסית دشت; תעתיק: דשת) הנחצה על ידי שני רכסי הרים קטנים. החלקים בשולי האזור המדברי הופכים בהדרגה לאדמה פורייה על מדרונות ההרים והגבעות. המדבריות הגדולים של איראן הם דשת א-קאוויר (אנ') דרומית-מזרחית לטהראן, ששטחו כ-200,000 קילומטרים רבועים ודשת א-לוט, בחלקה הדרום-מזרחי של המדינה, ששטחו כ-166,000 קילומטרים רבועים. יחד הם מהווים כ-22% משטח המדינה והם נחשבים כיבשים ביותר בעולם.
רקע > אקלים

האקלים באיראן מגוון ומורכב והוא נע בין אקלים סובטרופי לאקלים תת-ארקטי. בחורף, מערכת לחץ גבוה מסיביר מגיעה לכיוון מערב ודרום איראן ובמקביל מערכות לחץ נמוך מתפתחות על המים החמים של הים הכספי והמפרץ הפרסי. מערכות לחץ נמוך שמגיעות מפקיסטן יוצרות שני מערכות רוחות קבועות: שָמָאל, הנושבת בין פברואר לאוקטובר ו"רוח הקיץ של 120 הימים", שלעיתים מגיעה לסיסתאן במהירות של 190 קמ"ש.
באזור המפרץ, החום והלחות כמעט בלתי נסבלים, בניגוד לאזורי חופי הים הכספי, שבהם האוויר הלח מתמזג עם זרמי אוויר יבשים הנושבים מרכס אלבורז ויוצרים בריזה קלה. בקיץ, הטמפרטורות נעות בין 50 מעלות צלזיוס, בח'וזסתאן שבסמוך המפרץ הפרסי, לבין 0 מעלות צלזיוס בצפון-מערב איראן. גם הכמויות של גשמים משתנות בין פחות מ-5 ס"מ בדרום-מזרח המדינה ועד כ-200 סנטימטרים בצפון, באזור הים הכספי.
רקע > אוכלוסייה וצריכת מים לנפש

בין השנים 1980–2018 אוכלוסיית איראן הוכפלה והגיעה לכ-89 מיליון תושבים וכתוצאה ישירה הוכפלה כמות המים הנצרכת לקיום נפש. כחלק ממדיניות הסובסדיות שלה, איראן מסבסדת את צריכת המים של אזרחיה, מה שמביא לבזבוז מים: הצריכה היומית הממוצעת לאדם היא 250 ליטר, פי 2 מהצריכה העולמית הממוצעת. בטהראן עומדת הצריכה היומית על ממוצע של 400 ליטר לאדם, מעל פי 3 מהצריכה העולמית הממוצעת.
מקורות מים > משקעים

כמות המשקעים השנתית הממוצעת מוערכת ב-228 מ"מ, אך היא נעה בין 50 מ"מ באזורי האגן המרכזי, עד ליותר מ-1,500 מ"מ באזורי חוף ליד הים הכספי.
נפח הגשם השנתי הממוצע הוא 406 מיליארד מטרים מעוקבים אך מוערך ש-68% מתאדים עוד לפני הגעה לנהרות. סך כל המשאבים המתחדשים השנתיים ארוכי הטווח מוערכים ב-120 מיליארד מטרים מעוקבים, מתוכם כ-78 מיליארד מטרים מעוקבים הופכים לנגר עילי.
מקורות מים > סכרים

לאורך השנים, ניסתה איראן להתמודד עם משבר המים באמצעות בניית סכרים לאגירת מים למטרות אספקת מים לערים והשקיה חקלאית. בשנת 2018 היו במדינה כ-650 סכרים ועוד כ-680 סכרים בתהליכי בנייה. הסכרים הביאו להשגה חלקית בלבד של המטרה ומנגד הביאו למשברים סביבתיים חמורים.
ב-2022 התריע האדי ביגי נג'אד (פר'), חבר ועדת האנרגיה של הפרלמנט כי כמות המים בסכרים נאמדת בפחות מ-37% מהקיבולת החזויה. בשנת 2023 דֻווח כי מעל 63% ממאגרי הסכרים, ריקים. יתר על כן, הסכרים הביאו למפגעים סביבתיים, כמו:
ימת אורמיה, אגם מלח שהיה השישי בגודלו בעולם, הצטמצם ב-2017 לכדי 10% מגודלו המקורי, לאחר שנחסמו יובליו עם סכרים ושאיבה מסיבית מבארות מים עמוקים באזור.
אגם בח'תגאן (אנ') בפרובינציית פארס, שבעבר היה עם מגוון ביולוגי העשיר ביותר באיראן וכן סיפק מים לתושבים, התייבש בשל 2 סכרים שנבנו על הנחלים שהובילו מים לאגם.
סכר גותוונד העליון שעל אף אזהרות הגאולוגים והמהנדסים נבנה על יד מצבורי מלח גדולים שהתמוססו, העלה את רמת המליחות של נהר כארון ובכך נגרמו פגיעה בחקלאות ובמשקי הבית באזור.
מקורות מים > מי תהום

מי תהום מכילים 33.5 מיליארד מטרים מעוקבים לשנה והם המקור לכמעט שני שלישים מהשטחים המושקים של איראן, ומספקים יותר מ-43% מהביקוש לחקלאות.
הפקת מי התהום השנתית היא 63.8 מיליארד מ"ק, חורגת מכלל החלחול של 58 מיליארד מ"ק ויוצרת "ניצול יתר" של 5.6 מיליארד מטרים מעוקבים של מי תהום. רוב ניצול היתר מתרחש באגנים המרכזיים שבהם יש פחות מים עיליים זמינים. לאיראן יש כ-650 אלף בארות, כולל חוקיות ולא חוקיות, 39,000 קנאתים (ראו להלן) ו-146,000 מעיינות.
מקורות מים > קנאת

לפני 2,500 שנה פיתחו האיראנים מערכת של קנאת, סדרת מנהרות שמאפשרת הבאת מים תת-קרקעיים אל פני השטח. רוב המערכות העתיקות ננטשו, אך בסוף המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21 חזרו להשתמש בהן. ב-2009 מערכות אלו סיפקו 15% מהמים במדינה.
מילוי מי התהום מוערך בכ-45 מיליארד מטרים מעוקבים לשנה, 26% ממנו באמצעות "קנאתים" (מערכות תת-קרקעיות להובלת מים) ומעיינות, ועוד 74% באמצעות בארות.
מקורות מים > התפלה

איראן החלה להתפיל מים בשנת 1960 כאשר מתקן התפלה קטן עם קיבולת של 1000 מטרים מעוקבים, ליום הותקן באי ח'ארג. בשנת 2022 מסרה "החברה הלאומית של איראן להנדסת מים ושפכים" שהיא מפעילה 75 מתקני התפלת מים עם קיבולת כוללת של 634,000 מטרים מעוקבים ליום ברחבי המדינה, רובם במחוזות הדרום. בנוסף נבנים עוד 20 מתקנים חדשים.
באוגוסט 2022 החלה העבודה בבושהר, על מתקן ההתפלה הראשון באיראן המופעל בעזרת אנרגיה גרעינית, עם קיבולת צפויה של 70,000 מטרים מעוקבים ביום.
מקורות מים > שימוש חוזר בשפכים

למרות המאמצים הנרחבים לטיפול בשפכים באיראן, השימוש החוזר בשפכים מטופלים אינו מיושם באופן נרחב במגזר העירוני, בעיקר מסיבות תרבותיות. בסוף המאה ה-20, עיריות משתמשות יותר ויותר בשפכים מטופלים בשירותים עירוניים, כמו: פיתוח ותחזוקה של גינות ציבוריות.
השלכות על מצב המים באיראן > צריכת מים לנפש

כמות המים הזמינה לנפש היא רק כ-1,500 מטרים מעוקבים (לעומת 7,000 מטרים מעוקבים לנפש שהיו זמינים בשנת 1956)
השלכות על מצב המים באיראן > שקיעת קרקע והיווצרות בולענים

במהלך מערכת הבחירות בפברואר 2016 חתמו מאות חברי פרלמנט על קריאה להכנת "תוכנית סביבתית לאומית". אך תוכנית כזו לא הוכנה. בדצמבר 2022 התבטא אחד וזיפה (פר'), ראש המרכז הלאומי לניהול משברי אקלים ובצורת שירידת כמות ומפלס מי התהום במדינה גורמים לקרקע לשקוע באזורים מסוימים באיראן.
העיר טהרן שוקעת מדי שנה בכ-20 סנטימטרים. זו אחת הסיבות לכך שהממשל האיראני החליט להקים עיר בירה חדשה בדרום מערב איראן.
השלכות על מצב המים באיראן > השפעות על סביבת המחיה ואורבניזציה

המחסור במים גורם לירידה משמעותית בכיסוי הצמחייה האזורי, התגברות סופות אבק וכן פוגע באיכות ובכמות היבול, דבר שבין היתר גורם לאי יכולת להתקיים בכפרים ובהגירה לערים.
השלכות על מצב המים באיראן > השפעות פוליטיות

סכסוכי מים בין כמה קבוצות אוכלוסייה, הפכו לנפוצים יותר מתחילת המאה ה-21 ובנוסף לפגיעות אלימות הדדיות הזעם מופנה גם כלפי המשטר, כמו מהומות בשנת 2012 סביב הנחת צינור מים באזור שממזרח לאספהאן, מהומות אלימות בשנת 2016 על רקע העברת מים לשימוש במפעל פלדה וכפי שנכתב במאמר של מרכז האקלים האיראני: "מחאות בנושא מים הפכו למאפיין קבוע בנוף הפוליטי של המדינה".
חלק מהאנליסטים מאמינים כי ייתכן שמשבר המים היה תורם משמעותי להפגנות סביב ינואר 2018 . על פי החשד, לפחות חמישה מפגינים נורו בינואר 2018 בקהדריג'אן (פר'). הפגנות מים קטנות ולסירוגין המשיכו להתרחש באזורים כפריים מסוימים. ביולי 2021, אנשים במחוז ח'וזסטן יצאו למחות על המחסור במים.
באוגוסט 2023 הפגינו רבים במחוז סיסתאן ובלוצ'סתאן לאחר ניתוקים רבים של אספקת מים, שנבעו בין היתר, מפגיעה של הטליבאן בזרימת המים של הנהר הירמנד, שמגיע מאפגניסטן. רבות מהפגנות התנהלו בהובלת המוּלות וזקני המחוז שקראו נגד הנשיא אברהים ראיסי על אי התעניינותו בבעיית המים והיעדר יוזמות ממשליות לפתרון משבר המים. במקביל התקיימו בכורדיסטן ובמחוזות אחרים מחאות נרחבות בנושא משבר המים. כל ההפגנות דוכאו באלימות על ידי המשטר.
השלכות על מצב המים באיראן > תחזית לעתיד

על פי המכון העולמי למשאבים (אנ') (WRI), איראן מדורגת בין המדינות בהן מחסור המים הוא החמור ביותר בעולם. המדינה כלולה בקטגוריה "גבוהה במיוחד" במדד מחסור במים (אנ') שבה 80% עד 100% ממשאבי המים המתחדשים, מנוצלים מדי שנה, כלומר איראן מנצלת כמעט את כל אספקת המים הזמינה שלה לחקלאות, תעשייה ושימוש ביתי, ומשאירה רק מעט רזרבה, אם בכלל, לתקופות של בצורת.
הערות שוליים

↑  Largest Countries in the World by Area - Worldometer, www.worldometers.info (באנגלית)
↑  Iran, britannica.com
1 2 3 4 5  גיאוגרפיה וסביבה של איראן, באתר irancultura
↑  Eastern Iranian Ranges - Peakbagger.com, www.peakbagger.com
1 2 3 4 5 6 7 8  שרה לרך זילברברג, משבר המים באיראן – זירה של אי-יציבות, באתר www.inss.org.il, ‏דצמבר 2023
1 2 3 4 5 6  Water Resources and Quality in Iran, Fanack Water (באנגלית)
↑  Arash Adib, Effects of the Karkheh Dam construction on haze generation due to geomorphological changes in the Khuzestan Province, Southwest Iran, Water Supply 22, 2021-10-29, עמ' 2338–2350 doi: 10.2166/ws.2021.376
↑  Ahmadi, Hassan; Nazari Samani, Aliakbar; Malekian, Arash (2010),  Schneier-Madanes, Graciela; Courel, Marie-Francoise (eds.), "The Qanat: A Living History in Iran", Water and Sustainability in Arid Regions: Bridging the Gap Between Physical and Social Sciences (באנגלית), Dordrecht: Springer Netherlands: 125–138, ISBN 978-90-481-2776-4, נבדק ב-2023-09-11
↑  Mohi Emami, G. H. Jalali Ghajar, N. Kaynia, State of desalination projects in Iran, Desalination 23, 1977-01-01, עמ' 465–470 doi: 10.1016/S0011-9164(00)82546-1
↑  75 water desalination plants operating across Iran, tehrantimes.com, ‏August 2, 2022
↑  Nuclear Power in Iran - World Nuclear Association, world-nuclear.org
↑  بحران آب و خشکسالی در ایران؛ منابع آبی کشور ته کشیده و زمین در حال فرونشست است, fa, ‏2023-01-03 (בפרסית)
↑  דרור זאבי, אל תפציצו את מתקני הגרעין של איראן, הארץ, 12 ינואר 2025, עמ' 11
↑  מי תחליף את טהרן? איראן רוצה לשנות את עיר הבירה, באתר ynet, 8 בינואר 2025
↑  אסף רוזנצוייג, ‏ממשלת איראן הודיעה: נעביר את הבירה מטהראן לדרום המדינה, באתר ‏מאקו‏, 8 בינואר 2025
↑  Press Release, RELEASE: Significant Risk of Water-Related Conflict in Parts of Iraq, Iran, Mali, Nigeria, India and Pakistan Over Next 12 Months, WRI, 2019-12-05
↑  Sengupta, Somini (2018). "Warming, Water Crisis, Then Unrest: How Iran Fits an Alarming Pattern". The New York Times. נבדק ב-9 דצמבר 2024.
↑  Dehghanpisheh, Babak. "Water crisis spurs protests in Iran". U.S. Reuters. נבדק ב-14 באפריל 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Protests In Iran's Oil-Rich Region Reignite For Third Consecutive Night". Iran International. 18 ביולי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  עבדולהיאן קיים שיחת טלפון עם שר החוץ האפגני, באתר parstoday, ‏29 יולי 2022
↑  WRI (2019-12-05). "RELEASE: Significant Risk of Water-Related Conflict in Parts of Iraq, Iran, Mali, Nigeria, India and Pakistan Over Next 12 Months". WRI (באנגלית).
↑  The IRGC and Iran’s “Water Mafia”, Middle East Institute (באנגלית)
↑  Tehran breaks drought and water consumption records simultaneously, www.intellinews.com, ‏2024-08-30 (באנגלית)
סכר כרח'ה. על פי מחקרים שבוצעו בניית סכר היא תורם משמעותי לסופות אבק במחוז ח'וזסטן.
השר הראשי של צרפת
לקריאה נוספת

Stephen Clarke The French Revolution and What Went Wrong, Century, 2018
, Francis Decrue - Anne de Montomorency, Grand Maître et Connetable de France aux armées et au conseil du roi François Ier. Plon 1885
Louis Dollot - Les cardinaux-ministres sous la monarchie française, Girault 1952
Éric Durot - "François de Lorraine (1520–1563), duc de Guise et nouveau Roi Mage". Histoire, Économie & Société. 54 (3): 3–16.
https://www.cairn.info/revue-histoire-economie-et-societe-2008-3-page-3.htm?ref=doi
Jean Francois Labourdette - Vergennes: ministre principal de Louis XVI Desjonqueres 1990
François Nawrocki, L'Amiral Claude d'Annebault, conseiller favori de François Ier, Classiques Garnier, Paris, 2015, 763 p. (ISBN 9782812431678).
Antoine Auguste Renouard Louis XIV et ses principaux ministres: galerie historique De l Imprimerie de Firmin-Dodot, 1823
ראו גם

ממלכת צרפת
הרסטורציה הצרפתית
מלכי צרפת
מונרכיה חוקתית
תדר (שיר)

"תדר" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עדן חסון. את השיר הוציאה ב-21 בינואר 2025 לאור חברת התקליטים שרית הפקות כסינגל מתוך אלבום אולפן "תדר 4".
על השיר

"תדר" נכתב על ידי אריאל עדן וישראל אלגרבלי. על הפקתו המוזיקלית היו אחראים חסון, יעקב למאי ואור כהן. השיר מעביר מסר מעודד של צמיחה וריפוי לאחר תקופה קשה. הוא מדגיש את חשיבות האמונה העצמית, שחרור מלחצי הסביבה וקבלת רגשות כואבים כחלק מהתהליך. הדימויים המוזיקליים מחזקים את תחושת החופש והעוצמה, כשהשינוי הפנימי מתבטא גם חיצונית. בסופו של דבר, השיר מזכיר שאין תשובות מוחלטות, אך האמונה בעצמך היא המפתח להתקדמות.
הצלחה מסחרית וביקורות

מבקר המוזיקה הישראלי יוסי חרסונסקי העניק לשיר שלושה וחצי כוכבים מתוך חמישה, וכתב: ”השיר משדר קו מינורי אפרורי  בתחילתו, אבל כמו שירים רבים במיינסטרים הים תיכוני, המעבר מתעצם בשירה רגשנית. המעבר לקצב ולצליל רוק הוא מהלך עיבודי שמעצים את השיר. הדרמה שחסון משדר הופכת מלודרמה שעולה על גדותיה”.
"תדר" הפך ללהיט ברחבי ישראל. הוא הגיע בשיאו למקום העשירי במצעד הפזמונים של מדיה פורסט ישראל, המבוסס על נתוני איירפליי שבועיים של תחנות הרדיו במדינה.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2025)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2025)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2025)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2025)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 10  |  |
|  ישראל | היטליסט | 92  |  |
הערות שוליים

↑   עדן חסון – תדר, סרטון  באתר יוטיוב
↑  עדן חסון – תדר, באתר של יוסי חרסונסקי
↑  המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר מדיה פורסט, מיקום השיא נקבע בשבוע 5 של שנת 2025
↑  המצעד השבועי: מצעד השירים השבועי, להיטים ישראלים ולועזיים, באתר היטליסט, הגיע למיקום שיא בשבוע 6 של שנת 2025
| עדן חסון |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה ‏•‏‏ שירים | דיסקוגרפיה ‏•‏‏ שירים |  |
| אלבומי אולפן | שמישהו יעצור אותי • אלבום 2 ‏•‏‏ תדר |  |
| עדן חסון - סינגלים |
| --- | --- | --- |
| שמישהו יעצור אותי | "שמישהו יעצור אותי" • "ילדים כאלה" • "שיכורים" • "מתפוצץ לי הראש" • "אני מבולבל" • "היי DJ" • "כפיות" • "איך את אוהבת" • "עיניים" |  |
| אלבום 2 | "כשנגמרת הסופה" • "שמפניה" • "מה עבר עליי" • "את חסרה לי" • "איתך" • "אל תשברי לי את הלב" • "שבועיים" • "סיבובים" • "שקיעות אדומות" • "גדל לי קצת זקן" • "נוריד ת'חולצה" • "שימי פס" • "מבטיח" • "מדליקה לי הכל" |  |
| סינגלים אחרים | "לא מרגיש טוב" • "מה פספסתי" • "כולם רוצים אהבה" • "ככה כל יום" • "בואי נישן על זה" • "עושה לי צרות" • "מטפסים על הקירות" • "עד שתבואי עד אליי" • "שוב" • "אז מה עכשיו" • "חישגוזים" • "החיים לפניי" • "לא תראה אותי בוכה" • "ישיבות" • "לא שותה לא מעשן" • "שניפגש רק בשמחות" • "אנחנו זה גורל" • "אהובה שלי" • "צוחקת ובוכה" • "אין אותי" • "שיבולים" • "מה עשית לי" • "חורף באילת" • "לב שביר" • "אין מרחק בינינו" • "סוף סוף אני" • "הפעם זה זה" • "תדר" • "חברה משוגעת" |  |
| שירים אחרים | "אין יותר מועדונים" |  |
הערפילאים (האימפריה האחרונה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ברנדון סנדרסון 
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  פנטזיה אפית
 הוצאה
 הוצאה:  ספרי טור 
 מקום הוצאה:  ארצות הברית 
 תאריך הוצאה:  2006
 מספר עמודים:  541 
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  אופוס
 תאריך:  2011
 תרגום:  צפריר גרוסמן
 סדרה
 סדרת ספרים:  הערפילאים
 הספר הבא:  באר האלוהות
 
הערפילאים (באנגלית: Mistborn: The Final Empire, לשעבר הערפילאים: האימפריה האחרונה) הוא רומן פנטזיה, שנכתב על ידי הסופר האמריקאי ברנדון סנדרסון. הוא פורסם ב-17 ביולי 2006 על ידי הוצאת טור ספרים והוא הרומן הראשון בטרילוגיית הערפילאים, שממשיכה בספרים "באר האלוהות" (2007) ו"גיבור העידנים" (2008). הספר עוקב אחר וין, נערה צעירה ויתומה, שמצטרפת לקבוצת גנבים ופושעים בהנהגתו של הפושע הידוע קלסייר במטרה להפיל את השלטון ולשנות את הסדר החברתי. כדי לעשות זאת, קלסייר מתכנן לגנוב את האטיום של השליט הגדול מארמונו וכך לפגוע בבסיס הכוח שלו, במקביל לתכנון של מרידה בהיקף גדול. השליט הגדול הוא המנהיג של העולם סקרדיאל, בו יורד אפר כל הזמן מהשמיים. בסקרדיאל ישנם אנשים בשם "ערפילאים" שמסוגלים לבלוע מתכות מסוגים שונים ו"לשרוף" אותן כדי לקבל יכולות גופניות מוגברות כגון היקשרות למתכת או הגברת יכולת ההאזנה וכיוצא בזה. בשל התרבות האוכלוסייה לאורך מאות שנים, מספר הערפילאים קטן, ובמקביל מתחילים להופיע יותר אנשים להם יש יכולת לעכל רק סוג מתכת אחת.
רקע לעולם סקרדיאל > השליט הגדול

הסדרה מתרחשת בעולם המכונה "האימפריה האחרונה". זהו יקום דיסטופי שבו אפר נופל לפרקים מהשמים, צבע הצמחים חום, וערפילים על טבעיים שולטים בלילות. אלף שנים לפני תחילת הסיפור, השליט של האימפריה האחרונה קיבל כוחות אלוהיים במקום הנודע כ"באר האלוהות", שם על פי האגדה הביס השליט את הסכנה שאיימה על העולם שנקראה "תהומות". עם הכוח שזכה לו, יצר השליט מחדש את העולם ואת כל מה שבתוכו, ולקח לעצמו את התואר "השליט הגדול".
רקע לעולם סקרדיאל > סדר חברתי

תחת שלטונו, החברה הופכת להיות פיאודלית, ומתחלקת לשתי קבוצות עיקריות: האצולה, המורכבת, לפי המסופר, מצאצאי החברים שעזרו לו להגיע לאלוהות; ולאיכרים, המכונים סקאא. הסקאא נחשבים כחסרי כל זכויות, ומדוכאים בברוטליות על ידי האצולה. במהלך הספר הראשון מתגלה כי השליט הגדול אינו גיבור העידנים, שניצח את תהומות והציל את העולם. האמת שמתגלה חושפת סודות אפלים אודות העולם והכוחות שפועלים בו.