stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרדיננד דה לספס
ביוגרפיה

דה לספס החל את הקריירה שלו בשירות הקונסולרי של צרפת בשנת 1825 ושימש כשגריר בספרד בשנים 1848–1849.
בזמן ששירת במצרים, הגה את רעיון כריית תעלת סואץ. בשנת 1854 קיבל ממושל מצרים מוחמד סעיד פאשא את הזיכיון למיזם תעלת סואץ. הוא גייס כספים, בעיקר בצרפת, ל"חברת תעלת סואץ" ועמד בראשה. כריית התעלה נמשכה מ-1859 עד 1869 ונחשבה להישג טכנולוגי, שבתורו יוחס ללספס.
בשנת 1878 נתמנה לנשיא החברה הצרפתית שנוסדה לצורך כריית תעלת פנמה. מיזם זה החל בשנת 1881 והגיע לידי פשיטת רגל בשנת 1888. שלטונות צרפת האשימו את לספס בשחיתות ("שערוריית פנמה"). אומנם הוא נשפט באשמת מעילה ונגזר עליו עונש מאסר, אך העונש לא יצא לפועל. הדעה הרווחת היא כי פשיטת הרגל של החברה נגרמה מניהול כושל ולא בשל מעילה בכספי החברה.
על שמו של לספס נקראת תופעת ההגירה הלֵסֶפְּסִית – הגירת מיני בעלי חיים ימיים מים סוף לים התיכון (או להפך), שנתאפשרה בעקבות מפעלו. הידועה שבהם היא המדוזה ממין חוטית נודדת.
פסלו של דה לספס בכניסה לתעלת סואץ, לפני שנהרס על ידי המון זועם. צילום אברהם דר נובמבר 1956.
פוסום הסלע

| פוסום הסלע |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: קנגוראים
תת־סדרה:: דמויי-קוסקוס
משפחה:: פוסומי זנב טבעת
סוג:: פוסום הסלע
מין:: פוסום הסלע
שם מדעי
 Petropseudes dahli ‏קולט, 1895
תחום תפוצה


פוסום הסלע (שם מדעי: Petropseudes dahli; קרוי גם פוסום זנב-טבעת סלעי) הוא מין של פוסום גדול במשפחת הפוסומים הטבעתיים שאנדמי לצפון יבשת אוסטרליה ומהווה מין יחיד בסוגו. הפוסום תואר מדעית לראשונה בשנת 1895 על ידי הזואולוג הנורווגי רוברט קולט (אנ') והוא המין השני בגודלו במשפחת הפוסומים הטבעתיים. מבחינה גנטית, פוסום הסלע קרוב בעיקר לפוסום זנב-טבעת ולפוסום זנב-טבעת דק, והוא מפגין מספר מאפיינים פיזיים והתנהגותיים יוצאי דופן למשפחתו. בנוסף, זהו הנציג היחיד במשפחה שחי בעיקר על הקרקע.
אנטומיה ומראה

מבחינה מסת גוף, פוסום הסלע הוא הנציג הגדול ביותר במשפחתו לאחר הפוסום הנחושתי, אף שהדאון הענק עשוי להראות גדול משניהם. גודלו כשל ארנבון או חתלתול, ומבנה גופו חסון ומוצק כיאה ליונק שוכן סלעים. ראשו החרוטי גדול יחסית, ארובות עיניו בולטות, וחוטמו מחודד וזקוף. עיניו האדומות גדולות במיוחד ומותאמות לראיית לילה, והן ידועות באישוני החתול האנכיים שלהם - תכונה נדירה אצל הקנגוראים. האוזניים של פוסום הסלע קצרות ומחודדות, אך נחשבות לארוכות ביחס לסוגים מסוימים במשפחה. האף ריבועי ודמוי פקק, והוא מוקף בזיפים ארוכים המיועדים לחוש את זרמי האוויר בסביבתו בלילה.
לפוסום הסלע התאמות רבות לאורח חיים קרקעי: רגליו קצרות ועבות, טפריו קצרים וחזקים, חוטמו מוארך וזנבו החרוטי יוצא דופן בהיותו קצר יותר מכל פוסום טבעת אחר; הניגודיות בין בסיס הזנב העבה לבין קצהו הדקיק בולטת במיוחד ושלישו התחתון חשוף וחלק. חרף ההתאמות הקרקעיות, פוסום הסלע הוא טפסן מצוין הודות לטפריו החזקים, כריות ההצמדה בכפות, וטבעת לפיתה דמוית קרס בקצה הזנב שאופיינית למשפחה. אורך ראשו וגופו של פוסום הסלע כ-33–38 סנטימטרים, אורך זנבו כ-20–28 סנטימטרים ומשקלו כ-1.3–2 קילוגרם. הנקבות גדולות וכבדות במקצת מן הזכרים.
הפרווה של פוסום הסלע שעירה, עבה וזיפית. צבעה נע בין אפור כהה לאפור-כסוף או אפור-כחלחל, כשהיא נוטה לגוון כהה באזור הגב ולגוון חום באזור המותניים, הגפיים והכפות. את חלקו העליון של הפוסום חוצה פס שחור צר - מהמצח עד לבסיס הזנב. צידו התחתון של הפוסום בצבע לבן בוהק או שמנת, ובאזור המפשעה והחזה יש לעיתים קרובות סימנים כתומים. ראשו של פוסום הסלע זהה לצבע הגוף, ויש לו סימונים בולטים בדמות טבעות לבנות בוהקות סביב העיניים וכתמים לבנים בבסיס האוזניים ובסנטר. הזנב בצבע אפרפר עד חום-אדמוני וקצהו ורוד. חלקי גוף ורודים נוספים הם החוטם, פנים האוזניים והכפות.
תפוצה וסביבת מחיה

פוסום הסלע אנדמי לצפון אוסטרליה והוא הסוג היחיד ממשפחתו המצוי באזור זה. טווח התפוצה העיקרי שלו משתרע על פני אזור קימברלי בצפון-מזרח אוסטרליה המערבית וארץ ארנהם בטריטוריה הצפונית, עם גלישה קטנה לצפון-מערב קווינסלנד. קיימת אוכלוסייה מבודדת שלו גם על האי גרוט במפרץ קרפנטריה.
כפי שמרמז שמו, בית הגידול של פוסום זה חריג ביחס לבני משפחתו ומורכב ממחשופי סלע, אבן חול וצוקים, עם העדפה למקבצי סלעים גדולים ומבותרים שבהם קל יותר למצוא מקלט מפני טורפים וטמפרטורות גבוהות במהלך היום. במחשופי הסלע הללו קיימים כיסים קטנים מיוערים שמשמשים את הפוסום למזון, וברובם אספקת מים קבועה מנקיקים בעקבות הצפות תדירות של נהרות הנמצאים בקרבת מקום. מחשופי הסלע נמצאים לרוב במישורים ומוקפים בסוואנות עשב דלילות שמנוקדות בשיטה ובאקליפטוס.
אקולוגיה > התנהגות ופעילות

פוסום הסלע מבלה את שעות היום בשינה בנקיקי ומפרצי סלע, ואינו בונה לעצמו קן. לאחר רדת החשיכה, הוא יוצא מהאזור הסלעי והמוגן לבתי גידול פתוחים יותר בתורו אחר מזון, ומטפס על העצים שבסביבה בעיקר לצורך זה ולא מעבר. בכך, פוסום זה מפגין הסתגלות ייחודית לחיים על האדמה, ונבדל לחלוטין מקרוביו האחרים שוכני העצים שיורדים לאדמה לעיתים נדירות. הפוסום הוא יונק חשאי ושקט שנמנע ככל האפשר ממפגש ועימות עם יונקים אחרים. ניתן לאתר אותו בלילה באמצעות אור זרקורים שגורם לעיניו האדומות לזהור בחשיכה, אך בניגוד לקרוביו הוא אינו קופא לנוכח האור אלא נסוג לתוך מקלט סלע או תוחב את ראשו בנקיק מזדמן כשגופו נותר חשוף.
פוסום הסלע משתמש בעיקר בחוש הריח כדי לתקשר עם בני מינו. לפוסומים הבוגרים יש בלוטת ריח על החזה, ולזכרים בלוטה נוספת בקוטר של שני סנטימטרים. הפוסום נוהג לסמן תדיר את שטחי הפעילות שלו, וחותמי הריח שלו מותירים על העצמים ציפוי עבה דמוי לכה שנשאר לאורך זמן. מלבד בלוטות הריח, הפוסום משתמש גם בשתן ובצואה כדי לסמן את שטחו. חוץ מהתקשורת הכימית, הפוסום מסוגל לתקשר גם קולית באמצעות נהמות נמוכות.
מין זה הוא יונק חברתי שחי בטריטוריה קבועה שגודלה נע בין 0.9 ל-1.2 דונם, ללא הבדל משמעותי בין הזכר לנקבה. הטריטוריה מוחזקת על ידי קבוצה משפחתית שמורכבת מזכר, נקבה או שתיים, וצאצאיהן הצעירים והמתבגרים. קבוצה משפחתית ממוצעת כוללת ארבעה פוסומים, אך עשויה לנוע בין שניים לעשרה. הקשר בין הפוסומים בקבוצה חזק, ורובם בעלי קרבה משפחתית. גם במהלך שיחור המזון לאורך הלילה, הפוסומים בקבוצה נשארים קרובים זה לזה והמרחק ביניהם אינו עולה על שלושה מטרים. הטריטוריה המשותפת מסומנת בעיקר על ידי הזכר, שנעזר לצורך כך בשפשוף בלוטות הריח בחזה. אף על פי שנפוץ סימון של סלעים ועצים, עיקר הסימון נעשה סביב אתרי הלינה.
אקולוגיה > יחסי גומלין

התזונה של פוסום הסלע מורכבת מעלים, פירות ופרחים של מגוון עצים הפזורים בסביבת המחיה שלו, ומדי פעם הוא מעשיר את תזונתו גם בטרמיטים. בדרך כלל, הפוסום נשאר קרוב לאזור הסלעי בתורו אחר מזון (כעשרה מטרים בממוצע) ואינו מתרחק מעל 100 מטרים. מבין העלים הנאכלים על ידו, עלי הפלאגלריה (Flagellaria) ועץ פוטריה (Pouteria) הם המבוקשים ביותר, ומבין הפירות: שיח אברהם, שיזף, ארז בצלי (Owenia) וטרמינליה (Terminalia); תפרחות המועדפות עליו הן של אקליפטוס צמר גפן (Eucalyptus miniata) ואקליפטוס דרווין (Eucalyptus tetrodonta).
הטורפים הטבעיים של הפוסום הסלעי הם הדינגו, פיתון אונפלי, פיתון זית, נמיית כיס, דורסי לילה, ועליהם נוספו חתולים וכלבים לאחר הגעת המתיישבים האירופאים ליבשת. הילידים האבוריג'ינים צדו גם הם את הפוסום למזון; הם נהגו לפתות אותו לתוך מארב באמצעות משיחת סוכר או דבש על הסלעים. על מנת להימנע מטורפים קרקעיים, פוסום הסלע מפגין התנהגות חריגה נוספת לבני מינו: הוא נוהג לעמוד על סלעים או לשבת על ענפים ולסרוק את סביבתו בדומה לסוריקטה או לסנאי קרקע; בפעילות בקבוצות, מתקיימת תורנות זקיף בין הפוסומים. כאשר הפוסום מבחין בסכנה, הוא נוהג להכות במרץ על הענפים ולגרום לעץ כולו לרעוד במטרה להרתיע טורפים ולהזהיר פוסומים אחרים בסביבה. במידת האפשר, הפוסום יימלט לעבר הסביבה הסלעית, ויסתתר בנקיק סלע עד חלוף הסכנה.
אקולוגיה > רבייה, טיפול בצאצאים ומחזור חיים

פוסום הסלע הוא אחד המינים המעטים במשפחתו שנחשב ליונק מונגומי באופן מלא. הקשר הזוגי בין בני הזוג יציב וחזק, עם מגוון רחב של אינטראקציות זוגיות לטיפוח ושמירת הקשר. בדרך כלל, הזכר משקיע יותר מן הנקבה בתחזוק הקשר ביניהם. הן הזכר והן הנקבה שותפים במידה שווה לקבלת החלטות הקשורות לפעילות היום-יומית בטריטוריה (תנועה ושיחור מזון באזור מסוים, פרישה לשינה, בחירת מחסה ועוד).
הפוסום מתרבה בכל השנה ללא עונה קבועה, אך עם זאת יש שיאי המלטות במרץ, יולי, אוגוסט וספטמבר. ההיריון נמשך 16–30 ימים, לאחריהם הפוסומית ממליטה צאצא יחיד שזוחל בכוחות עצמו לכיס ונצמד לאחת משתי הפטמות שבתוכו. הגור מבלה בכיס חמישה שבועות ולאחר מכן נגמל ועוזב אותו לטובת הגור הבא שעומד להיוולד. אחת התכונות הבולטות אצל פוסום הסלע היא הטיפול ההורי המסור של בני הזוג והקשר ארוך הטווח בין ההורים לצאצא. הן הזכר והן הנקבה מתחלקים כמעט באופן שווה בטיפול בגור לאחר עזיבת הכיס: שניהם נושאים אותו על גבם, מטפחים אותו ומגוננים עליו מסכנות. הם מקפידים שהגור ישהה בקרבתם, ויגיבו בנהמות נמוכות כאשר הוא יתרחק מהם יתר על המידה. כשאחד מבני הזוג מטפל בצאצא, השני עסוק בסריקה תמידית של הסביבה מפני סכנות. יתרה מזו, הפוסומית עשויה לגונן על הגור הצעיר עד כדי כך שהיא אפילו מאיימת על הזכר או על הגור המתבגר שלה במקרה שהנוכחות שלהם בקרבת הגור הצעיר אינה לרוחה.
לפוסום הסלע מספר אינטראקציות חריגות נוספות בהקשר של טיפול בצאצאים: הפוסומית מסייעת לגור לעבור מענף לענף על ידי שימוש בגופה כגשר - דבר שלא נצפה אצל אף יונק כיס אחר; אינטראקציה אחרת לא שכיחה היא ההרגל של הזכר והנקבה לחבק את הגורים, התנהגות שנראית רק אצל קופי אדם; אינטראקציה שלישית יוצאת דופן, היא שהגורים המתבגרים נרתמים גם הם למאמץ המשפחתי בטיפול בגור הצעיר ובהגנה עליו. הגור מגיע לבגרות בגיל שבעה חודשים.
תוחלת החיים של פוסום הסלע אינה ידועה בבירור, ועשויה לנוע בין חמש לעשר שנים.
מצב שימור

פוסום הסלע מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), נוכח תפוצתו הרחבה, אוכלוסייתו הגדולה, וכי לא סביר שתהיה ירידה משמעותית במספריו בשיעור הנדרש על מנת להעפיל לקטגוריה מאוימת יותר. נכון לשנת 2020, אין איומים משמעותיים על הפוסום; קיים חשש לירידה במספרים כתוצאה ממשטרי אש לא הולמים שכן מצד אחד הפוסום זקוק לחידוש הצמחייה בעקבות השריפה, ומאידך זקוק גם לכיסי סבך ועצים למזון. צפיפות האוכלוסייה הדלילה, והתפוצה המפוצלת של הפוסום גורמת לאוכלוסיות מבודדות להיות פגיעות יותר לשינויים בבית הגידול.
פוסום הסלע מצוי באזורים מוגנים רבים בצפון אוסטרליה, ביניהם בולטים הפארק הלאומי קקדו בטריטוריה הצפונית והפארק הלאומי בודג'מולה בקווינסלנד. מגמת האוכלוסייה והאומדן העולמי אינו ידוע. ארגון השימור IUCN ממליץ לערוך מחקרים נוספים אודות התפוצה ומגמת האוכלוסייה של הפוסום, וכן לקבוע את מידת ההשפעה שיש לשריפות מבוקרות עליו.
לקריאה נוספת

Runcie, Myfanwy Jane. ‏Behaviour and Ecology of Tropical Rock-possums: the Rock-haunting Possum, Petropseudes dahli and, the Scaly-tailed Possum, Wyulda squamicaudata. School of Biological and Environmental Sciences Northern Territory University 2002
Runcie, Myfanwy J. "Biparental care and obligate monogamy in the rock-haunting possum, Petropseudes dahli, from tropical Australia." Animal behaviour 59.5 (2000): 1001-1008
Runcie, M. J. "Scent-marking and vocal communication in the rock-haunting possum Petropseudes dahli." The biology of Australian possums and gliders (2004): 401e412
Webb, M. T., J. A. Kerle, and J. W. Winter. "Rock ringtail possum Petropseudes dahli (Collett 1895)." The Mammals of Australia’. 3rd edn.(Eds S. van Dyck and R. Strahan.) pp (2008): 243-244
הערות שוליים

↑  פוסום הסלע באתר הרשימה האדומה של IUCN
איור של פוסום סלע.
פרדיננד גאורג פרובניוס

| --- | --- |

פרדיננד גאורג פרובניוס
 לידה:  26 באוקטובר 1849 שרלוטנבורג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  3 באוגוסט 1917 (בגיל 67) ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  גרמניה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין  אוניברסיטת גטינגן  המכון הטכנולוגי של ציריך 
 מנחה לדוקטורט:  ארנסט קומר 
 מוסדות:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין (1892–1917)  המכון הטכנולוגי של ציריך (1875–1892) 
 תלמידי דוקטורט:  Ernst Jacobsthal, Karl Fischer, Hermann Bröcker, Erich Stiemke, Friedrich Steinbacher, Rudolf Ziegel, George Robert Olshausen, Alexander Radzig, Arthur Hamburger, Robert Remak, פיודור איבנוביץ בוסה, אדמונד לנדאו, ריכרד פוקס, Robert Jentzsch, ישי שור, Walter Schnee, Konrad Knopp, רוברט רמאק 
 
פרדיננד גאורג פרובניוס (בגרמנית: Ferdinand Georg Frobenius;‏ 26 באוקטובר 1849, שרלוטנבורג - 3 באוגוסט 1917, ברלין) היה מתמטיקאי גרמני שנודע עקב תרומותיו לתורת הפונקציות האליפטיות, לחקר משוואות דיפרנציאליות ולתורת החבורות. פרובניוס נחשב לאבי תורת ההצגות.
בשנת 1867, לאחר שסיים ללמוד בבית הספר בברלין, החל ללמוד באוניברסיטת גטינגן. לאחר סמסטר אחד חזר לברלין ולמד באוניברסיטת ברלין, כשבין מוריו היו לאופולד קרונקר, קארל ויירשטראס וארנסט קומר. הוא סיים דוקטורט בהצטיינות יתרה בשנת 1870. הדוקטורט, בהנחיית ויירשטראס עסק בפתרון משוואות דיפרנציאליות.
בין תלמידיו נמנים רוברט רימק, ריכרד פוקס, אדמונד לנדאו וישי שור.
ראו גם

משפט פרובניוס (תורת המספרים האלגברית)
משפט פרובניוס (תורת החבורות)
איבר פרובניוס
חבורת פרובניוס
פאנו

ערך זה עוסק בעיר באיטליה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
סמל פאנוסמל פאנו

שער אוגוסטוס בלילה
 מדינה:  איטליה איטליה
 מחוז:  מארקה מארקה
 נפה:  פזארו אה אורבינו
 ראש העיר:  סטפאנו אגוצי   Stefano Aguzzi
 בירת העיר:  רומא 
 שפה רשמית:  איטלקית
 שטח:  121 קמ"ר
 גובה:  12 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  59,785 (1 בינואר 2023)
  ‑ צפיפות:  530 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  43°50′N 13°01′E﻿ / ﻿43.833°N 13.017°E﻿ / 43.833; 13.017
 אזור זמן:  UTC +1
 https://www.comune.fano.pu.it/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןפאנו(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןפאנו(למפת מארקה רגילה) אנקונה פזארו אסקולי פיצ'נו סן בנדטו דל טרונטו סניגליה מצ'רטה יזי פרמו אברוצו לאציו אומבריה טוס. אמיליה-רומאניה ס"מ הים האדריאטי פאנו(למפת מארקה מוגדלת) אנקונה פזארו אסקולי פיצ'נו סן בנדטו דל טרונטו סניגליה מצ'רטה יזי פרמו אברוצו לאציו אומבריה טוס. אמיליה-רומאניה ס"מ הים האדריאטי פאנו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פאנו (באיטלקית: Fano) היא עיר בנפת פזארו אה אורבינו שבמחוז מארקה שבאיטליה. זוהי עיר חוף הממוקמת במרחק של 12 ק"מ מדרום-מזרח לפזארו, במקום בו ויה פלמיניה מתחברת לחוף הים האדריאטי. זוהי העיר השלישית בגודל אוכלוסייתה במחוז.
בתקופה הרומית הייתה העיר ידועה בשם פאנום פורטונאי (Fanum Fortunae), על שם המקדש של האלה פורטונה שהיה ממוקם כאן. האזכור הראשון לעיר הוא משנת 49 לפנה"ס, כאשר יוליוס קיסר החזיק בה. אוגוסטוס קיסר ייסד במקום קולוניה ובנה חומה, ששרידים ממנה עדיין קיימים. בשנת 2 בנה אוגוסטוס קשת שער שעדיין עומדת במקומה בכניסה לעיר. בינואר 271 הביס הצבא הרומי שבטים גרמאניים בקרב פאנו שנערך על גדות נהר מטאורו (Metauro).
פאנו נהרסה על ידי האוסטרוגותים בשנת 538. היא נבנתה מחדש על ידי הביזנטים ונעשתה לבירת הפנטאפוליס (Pentapolis "חמש הערים" על חוף הים), שכלל גם את רימיני, פזארו, סניגליה ואנקונה. ב-754 היא ניתנה לכס הקדוש על ידי מלכי הפרנקים.
בית מלטסטה (Malatesta) נעשו לאדוני העיר ב-1356. בשנים הבאות עברה העיר לסירוגין מבית מלטסטה למדינת האפיפיור, לזמן קצר הייתה חלק ממדינתו קצרת הימים של צ'זארה בורג'ה ולאחר מכן לחלק מהדוכסות של בית דלה רוברה (Della Rovere).
במהלך המלחמות הנפוליאוניות סבלה פאנו קשות ממעשי ביזה. העיר לקחה חלק פעיל באיחוד איטליה. במלחמת העולם הראשונה. פאנו הופצצה כמה פעמים על ידי הצי האוסטרו-הונגרי. במלחמת העולם השנייה היא הופצצה קשות על ידי מטוסי בעלות הברית שכיוונו לגשרי הרכבת והכביש שחצו את נהר מטאורו ובנוסף נהרסו כל מגדלי הפעמונים שלה על ידי כוחות הכיבוש של גרמניה הנאצית בעת נסיגתם מהעיר.
יהדות פאנו

ראשוני היהודים התיישבו בפאנו במאה ה-14 והקימו קהילה מבוססת של בעלי מקצועות חופשיים: רופאים, מוכסים, סוחרים ואנשי כספים.
בתחילת המאה ה-16 פעל בעיר המדפיס היהודי גרשום שונצ'ינו בן למשפחת המדפיסים הידועה.
ערים תאומות

גרמניה ראשטט (אנ'), באדן-וירטמברג, גרמניה
צרפת סנט-אואן-ל'אומון (אנ'), איל-דה-פראנס, צרפת
הממלכה המאוחדת סנט אלבנס, אנגליה, הממלכה המאוחדת
ראו גם

הרמ"ע מפאנו
הערות שוליים

↑  קהילת יהודי פאנו, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564312005171  BnF: cb15282053x (data)  GND: 4086462-5  LCCN: n80150315  MusicBrainz: b92356fa-87ef-47dd-a47e-581149e0a676  NKC: xx0117898  SUDOC: 033659214  VcBA: 494/38402  VIAF: 138378091   WorldCat (עם VIAF): 138378091
פומפלמוס

| --- | --- |

 מקום הקמה:  Corte Madera 
 תקופת הפעילות:  מ-2008
 סוגה:  ג'אז, אינדי פופ, פאנק 
 www.pomplamoose.com
 חברים
 נטלי דון ג'ק קונטי
 
פומפלמוס (Pomplamoose) הוא צמד מוזיקלי אמריקאי אשר הוקם בשנת 2008. חברי הצמד הם הזוג הנשוי נטלי דון וג'ק קונטי. הם ידועים בשירים שלהם ובקאברים שלהם לשירים פופולריים.
מקור שמם

השם "פומפלמוס" מגיע מהמילה הצרפתית "Pamplemousse" שמשמעותה אשכולית.
היסטוריה

רוב הפעילות של פומפלמוס היא ביוטיוב אף שהם גם מופיעים בהופעות חיות. לערוצם ביוטיוב יותר מ - 1.46 מיליון רשומים ומעל ל-385 מיליון צפיות.
רוב הסרטונים שלהם בנויים בעיקר כ- "שירי וידאו", מדיום שקונטי מגדיר עם שני כללים:
מה שאתה רואה זה מה שאתה שומע. (ללא ליפ סינק עבור כלים או שירה)
אם אתה שומע את הכלי, בשלב מסוים אתה רואה אותו. (ללא צלילים נסתרים)
ב-11 באפריל 2010, הצמד התראיין בתוכנית "All Things Considered" בתחנת הרדיו NPR. קונטי אמר על האופן הלא מפואר שבו הם מקליטים:
”אני חושב שאני די לא אוהב את המעמד הזה של תרבות המוזיקה ובמיוחד של תרבות הלהקות, זה פשוט מרגיש מזויף; זה מרגיש כמו תרמית. אני מרגיש שמוזיקה לא חייבת להיות כזו. היא יכולה להיות משהו מאוד נורמלי ומאוד נגיש.”
באפריל 2010, הקאבר שלהם ל"מיסטר סנדמן" של הקורדטס הושמע בפרסומת לסדרת אבלון של טויוטה, המתרחשת בתחנת רכבת בסגנון אר דקו.
בספטמבר 2010 הקליט פומפלמוס שיר בשיתוף עם אלי ויליס, "Jungle Animal". ויליס יצר קשר עם הצמד לאחר ששמע את הקאבר שלהם ל-"September" של Earth, Wind & Fire והציע לכתוב להם שיר חדש. וויליס הכין גם את האנימציה בשיר.
במהלך עונת חג המולד של 2010, פומפלמוס הופיעו במספר פרסומות ליונדאי בסגנון "שירי היוטיוב" שלהם, ושרו את הגרסאות שלהם לקלאסיקות חג המולד כגון "O Come, All Ye Faithful", "ג'ינגל בלז", "Up on the Housetop", ו"Deck the Halls".
בשנת 2011, פומפלמוס פרסמו סדרת אינטרנט בשם "Hey, It's Pomplamoose!". ב-5 בנובמבר 2013 השיקה פומפלמוס את העונה השנייה של סדרת האינטרנט: סרט המשך בן שלושה חלקים לשנים הראשונות של הלהקה, כולל אך לא רק, סרטונים, סיבוב הופעות ואלבום (שיצא ב-29 ביולי 2014).
קונטי ודון נישאו בסוף 2016.
ב-18 במאי 2021, דון הודיעה על האבחנה שלה עם קרצינומה של תאי בסיס ושבשל מצבה, פומפלמוס תפרסם פחות סרטונים בחודש.
פילנתרופיה

בנובמבר 2010, פומפלמוס יצרה כונן ספרים עבור בתי ספר בריצ'מונד, קליפורניה, והציעה הורדה חינם של אלבום לכל מי שירכש ספר עבור מחוז בית הספר. במסגרת הכונן נשלחו אל בתי הספר למעלה מ-11,000 ספרים.
ב-8 בנובמבר 2013 הופיעה פומפלמוס ב"Lens", קונצרט ההטבה השנתי ה-16 של המלחין מתיאו מסינה באולם Benaroya בסיאטל עבור בית החולים לילדים בסיאטל.
פרסים

| שנה | העבודה המועמדת | הפרס | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020 | פומפלמוס | פרסי שורטי (Shorty Awards) | מוזיקאים ביוטיוב | זכייה |
אלבומים

פומפלמוס (Pomplamoose) (2009)
מחווה לאנשים מפורסמים (Tribute to Famous People) (2010)
פומפלמוס: עונה 2 (Pomplamoose: Season 2) (2014)
חוץ מזה (Besides) (2015)
הי! אלו פומפלמוס (Hey It's Pomplamoose) (2016)
משאלות חורפיות (Winter Wishes) (2018)
הטוב ביותר מ-2018 (Best of 2018) (2018)
הטוב ביותר מ-2019 (Best of 2019) (2020)
פסקול של חלומות צלולים (Lucid Dreaming Soundtrack) (2020)
אנשיים בלתי-נראים (Invisible People) (2020)
בלתי אפשרי להגייה (Impossible à Prononcer) (2021)
הערות שוליים

↑  Pomplamoose’s Nataly Dawn is ready for her close-up, The Daily Dot, ‏2016-06-20 (באנגלית אמריקאית)
↑  Keen On… Pomplamoose: How Nataly And Jack Are Reinventing The Music Business (TCTV), TechCrunch (באנגלית אמריקאית)
↑  נכון ל-9 באפריל 2022
↑   Electro-Harmonix Bass MicroSynth Makes Some Amazing Low End For Jack Conte of Pomplamoose באתר gearwire בתאריך 23 בנובמבר 2012, בארכיון האינטרנט
↑   YouTube   Toyota Avalon Train TV commercial, סרטון בערוץ "Ameer Akhtar", באתר יוטיוב (אורך: 0:30)
↑  'Jungle Animal' by Pomplamoose with Allee Willis, Laughing Squid, ‏3 באוגוסט 2010
↑  Ian S. Port, Pomplamoose Turns Its Talents on for Hyundai Commercials, SF Weekly, ‏2 באוקטובר 2010
↑  Hey, It's Pomplamoose ! - YouTube, www.youtube.com
↑   Pomplamoose Wedding Film [Nataly and Jack], סרטון בערוץ "Sublime Media Group", באתר יוטיוב (אורך: 10:53)
↑   Personal update, סרטון בערוץ "PomplamooseMusic", באתר יוטיוב (אורך: 2:56)
↑   Richmond school book project hugely successful בתאריך 11 בדצמבר 2013, בארכיון האינטרנט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 63d61461-ecfe-4057-896b-3ba3ff3111eb 
פומלמוס מופיעים ב-2011
פנצ'טה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  cold cut, קותל חזיר 
 מוצא:  איטליה 
 מרכיבים עיקריים:  בשר 
 
פַנְצֶ'טָה (באיטלקית: Pancetta; נקראת גם Ventresca di maiale, כלומר: בטן חזיר) היא מוצר בשר מעובד איטלקי (salume) מבשר חזיר. מכינים אותו מחלק הבטן (pancia - פאנצ'ה) של החיה.
הכנה

חלקי הבטן של החזירים נחתכים ומפולטים. שימור עור הבטן שעל הבשר תלוי בסוג ההכנה המתוכננת לפנצ'טה. גזירי השומן של הפנצ'טה (lardelli) משמשים לחלק השומני של הסלמי או להכנת גלדי שומן חזיר.
לאחר החיתוך ממליחים את הפנצ'טה. על ידי פיזור מלח בישול (באזורים מסוימים, בנוסף למלח מוסיפים גם ניחוחות ותבלינים - למשל לעיתים קרובות פלפל שחור, לעיתים רחוקות ניחוחות אחרים כמו ציפורן ואגוז מוסקט) ומניחים את החלקים לנוח כמה ימים.
הנקניק שמתקבל לאחר מכן משתנה מאזור לאזור ובהתאם ליעד הסופי, והוא יכול להיות:
מגולגל כמו סלמי גדול (עם או בלי העור). אם מסירים את העור, ממלאים את הפנצ'טה במעטפת טבעית (קרום חיצוני) או מלאכותית גדולה וקושרים; אם מכניסים לתוכו גוש נקניק בשם קופה (נקרא גם "קפוקולו" - Capocollo) אז יהפך ל"פנצ'טה קופאטה" (pancetta coppata).
סטקטה (Steccata), עם עור (מקופלת ונכבשת בין שני לוחות יציבים המוחזקים יחדיו בחוזקה).
סטזה (Stesa) עם עור.
הפנצ'טה המתוחה, כלומר לא זו המגולגלת (סטקטה או סטזה) היא מקבילית שטוחה בצורתה הדומה לקותל חזיר.
לאחר שלושת סוגי ההכנה לעיל, מתחילה ההבשלה/התיישנות בפועל שיכולה להימשך בין 60-50 ימים עבור הפנצ'טה המתוחה לחתיכות הקטנות ממנה, עד 90–120 יום עבור החתיכות הגדולות יותר. ניתן גם לעשן פנצ'טה.
מוצרים עם כינוי מקור מוגן ומוצרי מזון חקלאי איטלקי מסורתיים

שני מוצרים יכולים להתהדר באיטליה בכינוי מקור מוגן (DOP):
פנצ'טה פיאצ'נצה
פנצ'טה קלבריה
הפנצ'טה נפוצה כל כך באיטליה שהיא נכללת גם ברשימת מוצרי המזון החקלאי המסורתיים של 12 אזורים:
בזיליקטה, קלבריה, קמפניה, אמיליה-רומאניה, פריולי-ונציה ג'וליה, ליגוריה, לומברדיה, מרקה, טוסקנה, טרנטינו-אלטו אדיג'ה, אומבריה, ונטו.
כלכלה

הפנצ'טה והחוזה העתידי הקשור אליה נסחר בבורסת הסחורות של שיקגו (CME) מאז 1961.
ראו גם

שומן
גואנצ'לה
קותל חזיר
בשר חזיר
כלי לתליית פנצ'טה
פנצ'טה מעושנת
דוגמה לשימוש בפנצ'טה קופאטה (מגולגלת). במקרה הזה משמשת לקישוט פיצה. לאחר מכן הגבינה תתווסף למעלה לפני הכניסה לתנור
פרוסות פנצ'טה עוטפות חתיכות ארנבון לפני הבישול
פרדיננד בקר

| --- | --- |

 לידה:  3 ביולי 1846 גונזנהיים, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  21 באוגוסט 1877 (בגיל 31) מינכן, הקיסרות הגרמנית 
 
יוזף פרדיננד בקר (גרמנית: Joseph Ferdinand Becker‏; 2 ביולי 1846 – 21 באוגוסט 1877) היה צייר גרמני במאה ה-19, שצייר דיוקנאות של קדושים וסצנות מאגדות.
ביוגרפיה

אביו של פרדיננד בקר ניהל את הפונדק "Zum golden Stern" בכפר ריינהסן גונסנהיים ליד מיינץ. יום אחד כאשר פרדיננד היה בן ארבע צייר סצנת צייד על קיר הפונדק עם גיר, אורח שהיה חובב אמנות מאוד התרשם מציורו של הילד.
לאחר שסיים את בית הספר היסודי בשנת 1860, רצה פרדיננד להתאמן בציור, אך אביו מנע ממנו לעשות זאת, מכיוון שהחזיק בתוקף בדעה: "הבן שלי לא יכול להתפרנס מציור." פרדיננד הצעיר מצא עבודה בהעמסת קרונות עם אבנים ולפרוק אותן ביעדן. אבל בלילה הוא צייר בסתר בחדרו.
הצייר אוגוסט גוסטב לזינסקי, שעבד על כנסיות במיינץ בשנות ה-60 של המאה ה-19, זיהה לבסוף את כישרונו האמנותי של פרדיננד בקר והכשיר אותו. בין השנים 1865 עד 1868 שיקם לזינסקי את כנסיית הקהילה של מיינץ סנט איגנאז יחד עם תלמידו בקר. לאחר שהתרשם מאומנותו של בקר, הפנה לזינסקי את הצייר הצעיר להשתלמויות אצל פרופסור אדוארד פון שטיינלה בפרנקפורט. פרדיננד בקר שהה בלימודים שם מ-19 בנובמבר 1868 עד 30 באפריל 1877 ורוב יצירותיו נוצרו בתקופה זו.
הציור הידוע ביותר שלו הוא Die Rolandsknappen, ציור צבעי מים שהתפרסם באמצעות תערוכות בפרנקפורט, ברלין וגונסנהיים והיה פופולרי מאוד בכל מקום. יחד עם העירייה, האגודה לאמנות מיינץ רכשה תמונה זו תמורת 4,000 מארק. היא נמצא באחזקות של מוזיאון הארץ של מיינץ כעדות לתנועת הנצרתיים.
פרדיננד בקר, שהיה ידוע בחוגי האמנות קיבל הזמנה לשתי יצירות גדולות יותר מסוחר אמנות במינכן. בסוף אפריל 1877 נסע למינכן, שם התחיל את לימודיו בטבע לביצוע משימה זו בחודשים הבאים.
בתחילת אוגוסט 1877 חלה במחלה קשה ואושפז לבית חולים במינכן. שם בתחילה בריאותו השתפרה, אך לאחר מכן התדרדרה באופן דרסטי תוך זמן קצר.
פרדיננד בקר נפטר מטיפוס במינכן ב-21 באוגוסט 1877. גופתו הועברה למקום הולדתו ונקברה בבית העלמין הישן בגונסנהיים.
במיינץ-גונסנהיים נקרא רחוב ובית ספר על שם פרדיננד בקר.
הערות שוליים

↑  Dominikus Grimm: Biographie des Malers Jos. Ferdinand Becker von Gonsenheim. Mainz: Giani, 1878
↑  Becker, Josef Ferdinand., www.lagis-hessen.de
↑  Landesmuseum Mainz: Die Nazarener - vom Tiber an den Rhein, web.archive.org, ‏2014-02-26
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 132452111  ISNI: 0000 0004 4723 9027  VIAF: 305991193   WorldCat (עם VIAF): 305991193 
Die Rolandsknappen