stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פאטן אוזוולט
ביוגרפיה

אוזוולט נולד בפורסמות וירג'יניה. הוא נקרא על שם הגנרל ג'ורג' פאטון. כבן לאב ששירת בצבא האמריקאי גדל אוזוולט עם משפחתו באוהיו וקליפורניה. הוא בוגר קולג' ויליאם ומארי בווירג'יניה.
אוזוולט החל להופיע בסטנד אפ בשנת 1988.
לאחר שכתב לסדרה "מד טי.וי" והשתתף בספיישל בערוץ HBO החל אוזוולט לשחק בסרטים וסדרות. בשנת 1996 שיחק בסרט הבכורה שלו "צוללת דיזל". באותה שנה הופיע לראשונה בטלוויזיה בתפקיד אורח בסדרה סיינפלד, בפרק בעונה השישית.
בשנת 2007 דיבב את העכברוש רמי בסרט "רטטוי" של פיקסאר, ובסרט הקצר שמבוסס עליו "חברך העכברוש".
בשנת 2020 לוהק לדמות משנית במותחן הפוליטי "גזלייט" אודות פרשת ווטרגייט, בגילומו של צ'ארלס קולסון, היועץ המשפטי של הבית הלבן בממשלו של ריצ'רד ניקסון. הסדרה עלתה לשידור ברשת Starz באפריל 2022.
בשנת 2024 גילם את ד"ר הוברט בסרט הקומדיה "מכסחי השדים: אימפריה קפואה" המהווה החמישי במספר בסדרת "מכסחי השדים". באותה שנה גילם את המרגל לה פאייט סי בייקר במיני-סדרה "מצוד" בשירות הסטרימינג אפל TV פלוס.
חיים אישיים

בשנת 2005 נישא לבלוגרית האמריקאית מישל מקנמרה, ונולדה לו ממנה בת אחת. בשנת 2016 התאלמן מאשתו, שהלכה לעולמה בשנתה מהתקף לב בגיל 46.
בשנת 2017, שנה לאחר מותה של אשתו הראשונה, נישא לשחקנית מרדית' סלנגר.
הערות שוליים

↑  Comedian Patton Oswalt Plays Not My Job, באתר NPR, 14 באוקטובר 2011
↑  https://web.archive.org/web/20131104153228/http://articles.washingtonpost.com/2011-12-15/lifestyle/35288343_1_matt-freehauf-patton-oswalt-class-clown Patton Oswalt gets philosophical, but he’s still funny], באתר הוושינגטון פוסט, באמצעות ארכיון האינטרנט, 15 בדצמבר 2011
↑  [https://www.gq.com/video/watch/actually-me-patton-oswalt-goes-undercover-on-reddit-twitter-wikipedia?c=series Patton Oswalt Goes [Undercover[ on Reddit, Twitter & Wikipedia, באתר gq‏, 2 בינואר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007332928705171  PLWABN: 9812664720405606  BIBSYS: 12048905  BnF: cb16629087h (data)  GND: 1025453271  ISNI: 0000 0001 1482 9977  LCCN: n2007086866  MusicBrainz: d9562589-942d-4971-a030-77df0503366d  NLK: KAC2020N8489  NTA: 423687360  RERO: 02-A027752299  SUDOC: 181039230  VIAF: 163168163   WorldCat (עם VIAF): 163168163
עתיקה

.
לוח גזר (העתק המוצג במוזיאון ישראל) - דוגמה לעתיקה
עתיקה היא חפץ מתקופת העת העתיקה. עם זאת, במדינת ישראל הורחבה ההגדרה בחוק המגן על חפצים אלו מפני מסחר ואחסון לא מורשה, ולפיו עתיקה היא חפץ מעשה ידי אדם או שרידים של חי וצומח מתקופה שלפני שנת 1700. הכנסת יכולה להכריז גם על כל חפץ שהוא כעתיקה גם אם הוא מהתקופה שלאחר שנת 1700. המדינה רשאית להלאים כל דבר שהוגדר עתיקה ולהעבירו לאחסון או לתצוגה במוזיאון.
חקר חפצים אלו נקרא ארכאולוגיה ואתר בהם מוצאים עתיקות נקרא אתר עתיקות או אתר ארכאולוגי, המוגן אף הוא בחוק. אתרי העתיקות נחקרים בחפירות שיטתיות. את תוצאות החפירות ופענוח משמעותם מפרסמים ברשומות. על פי רוב אתרי עתיקות הם מקומות ישוב שחרבו. בית חרב נקרא חורבה, ומקום עיר או ישוב שחרבו נקראים חורבות. לעיתים יישובים אלו נבנו וחרבו חליפות שוב ושוב על אותן חורבות, וכך נוצרה עם השנים גבעת חורבות הנקראת תל.
קיימים אספני עתיקות וסוחרי עתיקות מקצועיים, ואלו כמו אלו מדי פעם קשורים בפרשיות בהן הם נחשדים בזיוף או במכירה לא מורשית של עתיקות. (ראו בערך המורחב זיוף עתיקות)
בסעיף 1 לחוק העתיקות, התשל"ח-1978, עתיקה מוגדרת כדלקמן:
"עתיקה" -
נכס, בין תלוש ובין מחובר, שנעשה בידי אדם לפני שנת 1700 לספירה הכללית, לרבות דבר שהוסף לו לאחר מכן והוא חלק בלתי נפרד ממנו;
נכס, כאמור בפיסקה (1), שנעשה בידי אדם החל בשנת 1700 לספירה הכללית, והוא בעל ערך היסטורי והשר הכריז שהוא עתיקה;
שרידים זואולוגיים ובוטניים מלפני שנת 1300 לספירה הכללית.
על פי הגדרה זו, כל דבר, ממצא (אנ') גשמי, פיזי שנוצר בידי בני אדם לפני שנת 1700 נכנס להגדרת "עתיקה". לא משנה אם הממצא הזה מחובר למשהו אחר או שהוא מנותק ממנו. למשל כתובת שנכתבה לפני שנת 1700- אם נמצאה זרוקה על הקרקע או שהייתה מותקנת מעל משקוף דלת. בשני המקרים היא מוגדרת כעתיקה. להגדרת "עתיקה" יכול להיכנס גם דבר שנוצר על ידי בני אדם לאחר שנת 1700, והשר בממשלה הכריז עליו ברשומות שהיא עתיקה.
שרידים שהם לא מעשה ידי בני אדם אלא נוצרו בטבע כגון: עצמות בעלי חיים, שרידי צמחים למשל גלעיני תמרים הם יוגדרו כ"עתיקה" רק אם נוצרו לפני שנת 1300.
ראו גם

חוק העתיקות
עיר עתיקה
ארכאולוגיה
שימור מבנים
זיוף עתיקות
עין הבשור (מעיין)

| --- | --- |

 שם נוסף:  עין הבשור
 מיקום המעיין
 מדינה:  ישראל ישראל
 מחוז:  מחוז הדרום
 אזור:  הנגב המערבי
 קואורדינטות:  31°18′28″N 34°29′34″E﻿ / ﻿31.307714°N 34.492671°E﻿ / 31.307714; 34.492671
 נתוני המעיין
 סוג זרימה:  מעיין איתן
 ספיקה ממוצעת:  60–75 מ"ק לשעה
 אגן ניקוז:  נחל בשור
 גישה למעיין
 שמורת טבע:  פארק אשכול
  (למפת מערב הנגב מוגדלת) מעיין הבשור(למפת מערב הנגב רגילה) מעיין הבשור(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מעיין הבשור(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מעיין הבשור
 
מעיין הבשור או עין הבשור המכונה בערבית עין שלאלה, הוא מעיין שופע הנמצא בתחום גן לאומי אשכול שבנגב המערבי.
גאוגרפיה

עין הבשור הוא אחד מבין מספר מעיינות הנובעים בקטע נחל בשור מצומת צאלים ואילך (לכיוון מערב). ברוב המעיינות המים שנובעים הם מים ברמת מליחות גבוהה יחסית (מים מליחים), כך ששתייה מהם היא כמעט בלתי אפשרית. בעוד שהשפיעה בחלק המעיינות נפסקת במהלך הקיץ, שפיעתו של עין הבשור יציבה גם בתקופות של בצורת קשה. תפוקתו 60-75 מ"ק לשעה ומליחותו 1300-1210 מ"ג כלור לליטר. טמפרטורת המים מגיעה ל-20 מעלות צלזיוס.
מקור מי הנביעות באזור נחל בשור הוא במי נגר תת-קרקעיים המתפרצים החוצה לאורך קטע הנחל: בחורף מי הגשמים חודרים לקרקע ונעצרים בשכבת איטום (אקוויקלוד) המורכבת מקירטון, מחרסיות או מחווארים. האזור שבו נוצרים מי התהום (האקוויפר) הוא בשכבת החלוקים שהיוותה בעבר את תשתיתו של נחל קדום שזרם בעוצמה רבה - הבשור הקדמון. תוואי נחל בשור, אשר חתר את ערוצו באזור התוואי העתיק של הבשור הקדמון, חשף את מי התהום, דבר שמביא לפריצה של המים החוצה.
מי המעיינות נתפסו בעבר על ידי הבריטים ושימשו את הצבא הבריטי לשתייה ולהפעלת הרכבות, שפעלו על מנוע קיטור. כיום מתועלים מי המעיין בפארק אשכול לאגם קטנטן ולבריכות שכשוך ומשמשים להשקיית הדשאים ולטיפוח שאר גינות הגן הלאומי.
ראו גם

עין הבשור (יישוב)
תל עין הבשור
פומצוצ'ה

פוּמָּצוּצָ'ה (ביפנית: 粉末茶) הוא תה אבקה ירוק יפני. לעיתים נקרא גם תוֹקֱרוּ-אוֹ-צ'ה (溶けるお茶, "תה נמס").
כדי לייצר פומצוצ'ה, עלי תה נטחנים כמו לצורך הכנת מאצ'ה, אך בתור חומר הגלם משמש לא טנצ'ה, אלא סנצ'ה רגיל או באנצ'ה, כלומר, עלים משיחים שגדלו תחת אור שמש. כתוצאה מכך, לפומצוצ'ה יש טעם המזכיר סנצ'ה מרוכז, ולא מתקתק כמו למאצ'ה. שלא כמו בשתיית תה עלים, כל החומרים מהעלים מגיעים לגוף. ניתן להוסיף אותו לאוכל ולמשקאות. יש אנשים ששותים אותו במקום סנצ'ה בגלל קלות ההכנה שלו.
הערות שוליים

1 2  "Funmatsucha". My Japanese Green Tea (באנגלית). נבדק ב-2021-01-30.
1 2  George L. van Driem (2019). The Tale of Tea: A Comprehensive History of Tea from Prehistoric Times to the Present Day (באנגלית). Leiden: Brill. p. 221.
↑  Mutsuko Tokunaga (2004). New Tastes in Green Tea: A Novel Flavor for Familiar Drinks, Dishes, and Desserts (באנגלית). Kodansha International. p. 18.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פומצוצ'ה".
עין דבשה

| --- | --- |

מעיין עין דבשה
 מיקום המעיין
 מדינה:  ישראל ישראל
 אזור:  עמק החולה, רמת הגולן בקרבת קיבוץ גונן
 קואורדינטות:  33°05′21″N 35°38′52″E﻿ / ﻿33.089166666667°N 35.647777777778°E﻿ / 33.089166666667; 35.647777777778
 גובה:  100 מטר
 נתוני המעיין
 סוג זרימה:  מעיין איתן
 גישה למעיין
 נגישות לציבור:  פתוח לציבור
  (למפת אצבע הגליל מוגדלת) עין דבשה(למפת אצבע הגליל רגילה) עין דבשה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עין דבשה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עין דבשה
 
עין דבשה (בערבית:  עין א-דרבשיה) הוא מעיין שנמצא בגבול עמק החולה עם הגולן, דרומית לקיבוץ גונן.
המעיין נקרא בערבית עין א-דרבשיה. זהו שמם של כפר סופי ומוצב של הצבא הסורי ששכנו במקום עד מלחמת ששת הימים.
מימיו של המעיין, יורדים בתעלה לכיוון עמק חולה, שסביבם צמחיית סבך של שיחי קנה ועבקנה. מימיו של המעיין ממשיכים וזורמים לאורך כביש 918 המוביל מקיבוץ גונן לקיבוץ גדות. המים מתפזרים בין תעלות המשמשות את הקרקעות החקלאיות של עמק חולה. באזור המעיין מתקיימים בתי גידול של צומח וחי ייחודיים למקום, וניתן לחזות במיני חיים הנמצאים בסכנת הכחדה.
ליד תעלת המים נמצאת טחנת קמח (טאחונת א-דרבשיה). הטחנה שופצה ושוקמה בידי בן קיבוץ גונן שנרתם לכך. הטחנה הופעלה אך הוזנחה שוב.
מסלול ההליכה מוביל דרך אתר הנצחה לזכרו של רב-סרן צפריר בר אור שנפל במבצע צוק איתן.
המאבק על מי המעיין

מי המעיין שמשמשים להשקיית שטחים חקלאיים של קיבוץ כפר סאלד, הם רקע למאבק סביבתי. באזור החלו עבודות להחלפת הצנרת הישנה המובילה מים לשטחים החקלאיים. החברה להגנת הטבע ביקשה לעצור את העבודות ודרשה שמי המעיין לא ישמשו למטרות חקלאיות.
הערות שוליים

↑  מנחם מרקוס, מדריך ישראל החדש : אנציקלופדיה, מסלולי טיול, כרך 2 : החרמון, הגולן, עמק החולה', ירושלים, כתר, 2001, עמ' 232
↑  אילנה קוריאל, הקרב על מי מעיין עין דבשה שבגליל העליון, באתר ynet, 25 באפריל 2021
↑  מיכל דובינסקי - מערכת טיולי, עין דבשה - דרבשיה, באתר טיולי, ‏3 ביוני 2017
↑    ערן ודוד גל־אור, מסלולים, טיול: עין דיבשה, באתר "ידיעות אחרונות", 4 ביוני 2020
↑  אילנה קוריאל, הקרב על מי מעיין עין דבשה שבגליל העליון, באתר ynet, 25 באפריל 2021
עונת 1982/1983 בגביע קוראץ'

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  6 באוקטובר 1982
 תאריך סיום:  8 במרץ 1983
 מספר משתתפות:  42 
 זוכה:  צרפת לימוז' (זכייה שנייה)
 סגנית:  יוגוסלביה שיבנקה שיבניק
 → 1981/19821983/1984 ←
 
עונת 1981/1982 בגביע קוראץ' הייתה המהדורה ה-11 של תחרות פיב"א לקבוצות כדורסל אירופיות, שנערכה בין 6 באוקטובר 1982 ל-8 במרץ 1983.
לימוז' מצרפת ניצחה בגמר את שיבנקה שיבניק מיוגוסלביה וזכתה בטורניר בפעם השנייה ברציפות.
סיבוב ראשון

| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| לוקסמבורג ספרטה ברטראנז' | 139–184 | שווייץ פויי | 69–82 | 70–102 |
| קפריסין קראבנוס | 122–227 | יוגוסלביה ק.ק. זאדאר | 61–115 | 61–112 |
| ישראל הפועל עפולה/העמק | 179–180 | יוון אריס סלוניקי | 113–87 | 66–93 |
| בלגיה פלורוס | 142–178 | איטליה וירטוס רומא | 66–101 | 76–77 |
| בלגיה קורטרייק | 179–196 | צרפת אספו טור | 91–83 | 88–113 |
| יוון אולימפיאקוס | 132–162 | הולנד ליידן | 71–70 | 61–92 |
| יוון היראקליס | 162–192 | איטליה רייר ונציה | 85–90 | 77–102 |
| טורקיה טופאש בורסה | 181–224 | יוגוסלביה הכוכב האדום בלגרד | 80–96 | 101–128 |
| שווייץ ניון | 4–0 | ספרד ואיאדוליד | 2–0 | 2–0 |
| צרפת פו אורטז | 180–92 | לוקסמבורג אמיקאלה | 98–50 | 82–42 |
| יוון א.א.ק. אתונה | 132–157 | איטליה פורטיטודו בולוניה | 72–89 | 60–68 |
| צרפת מונקו | 178–165 | ספרד פרול | 89–89 | 89–76 |
| טורקיה גלאטסראיי | 175–195 | הונגריה (1957–1989) ZTE | 101–87 | 74–108 |
| מערב גרמניה מדי ביירוית | 156–155 | בלגיה אנדרלכט | 92–77 | 64–78 |
| טורקיה אפס פילזן | 149–156 | צ'כוסלובקיה אוסטרבה | 83–80 | 66–76 |
| טורקיה פינאר קרשיאקה | 150–156 | בלגיה מאס פילס | 64–63 | 86–93 |
↑  ואיאדוליד פרשה לפני פתיחת התחרות ולכן נרשם לחובתה הפסד טכני 0–2 בשני המשחקים
סיבוב שני

| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שווייץ פויי | 195–231 | יוגוסלביה ק.ק. זאדאר | 98–112 | 97–119 |
| יוון אריס סלוניקי | 146–175 | איטליה וירטוס רומא | 86–89 | 60–86 |
| צרפת אספו טור | 151–148 | הולנד ליידן | 84–80 | 67–68 |
| איטליה רייר ונציה | 160–173 | יוגוסלביה הכוכב האדום בלגרד | 91–78 | 69–95 |
| שווייץ ניון | 151–184 | צרפת פו אורטז | 77–93 | 74–91 |
| איטליה פורטיטודו בולוניה | 135–137 | צרפת מונקו | 73–65 | 62–72 |
| הונגריה (1957–1989) ZTE | 164–181 | ספרד סרגוסה | 81–72 | 83–109 |
| מערב גרמניה מדי ביירוית | 156–155 | ישראל הפועל תל אביב | 77–70 | 79–85 |
| צ'כוסלובקיה אוסטרבה | 169–167 | שווייץ וויי | 97–85 | 72–82 |
| אוסטריה גראץ | 165–201 | בלגיה מאס פילס | 81–92 | 84–109 |
שלב הבתים

שלב הבתים נערך בארבעה בתים בני ארבע קבוצות, והקבוצה במקום הראשון בכל בית העפילה לחצי הגמר.
שיבנקה שיבניק, חובנטוד בדאלונה, רייטי, פרטיזן בלגרד, דינמו מוסקבה ולימוז', שזכתה במהדורה הקודמת, העפילו אוטומטית לשלב זה.
חצי גמר

| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| יוגוסלביה ק.ק. זאדאר | 147–159 | יוגוסלביה שיבנקה שיבניק | 78–70 | 69–89 |
| ברית המועצות דינמו מוסקבה | 172–178 | צרפת לימוז' | 93–86 | 79–92 |
גמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 8 במרץ 1983 | צרפת לימוז' | 94–86 | יוגוסלביה שיבנקה שיבניק | דויטשלנדהאלה, ברלין המערבית, גרמניה המערבית |
|  | מובילים לפי קטגוריה: | מובילים לפי קטגוריה: | מובילים לפי קטגוריה: |  |
|  | אד מרפי (34) | (סיקור) | ז'יבקו ליובוייביץ' (30) |  |
ישראל בתחרות

הפועל תל אביב והפועל עפולה/העמק, שסיימו במקום השלישי והחמישי בהתאמה בעונת 1981/1982 בליגה הלאומית בכדורסל, ייצגו את ישראל בתחרות.
הפועל תל אביב הודחה בסיבוב השני על ידי מדי ביירוית לאחר שהפסידה 155–156 (הפסד 70–77 בביירוית וניצחון 85–79 בתל אביב).
הפועל עפולה/העמק הודחה בסיבוב הראשון על ידי אריס סלוניקי לאחר שהפסידה 179–180 (ניצחון 113–87 במזרע והפסד 66–93 בסלוניקי).
פומרולה

עשן פומרולות דרך קרחון פורפיקד (Fourpeaked Glacier) המכסה את הר הגעש פורפיקד באלסקה
פומרולה באי וולקנו
פומרולה מלוע משני של הר הגעש קילוואה בהוואי
פומרולה (מלטינית fumus, עשן) הוא פתח בקרום כדור הארץ, לעיתים קרובות בקרבה להר געש, הפולט קיטור וגזים געשיים כדוגמת פחמן דו-חמצני, גופרית דו-חמצנית, מימן כלורי ומימן גופרתי. הקיטור נוצר כאשר מים בטמפרטורה מעל נקודת הרתיחה הופכים לקיטור, והלחץ יורד כאשר הם נפלטים מעל פני השטח.
פומרולות נוצרות לאורך סדקים קטנים או גדולים, במקבצים חסרי צורה או בשדות, ועל פני משטחים של קילוחי לבה ומשקעים עבים של זרמים פירוקלסטיים. "שדה פומרולות" הוא אזור של מעיינות חמים ונביעות של גזים כאשר מאגמה או סלע יסוד לוהט בעומק רדוד משחררים גזים או פועלים על מי תהום. אפשר לתאר פומרולה כמעיין חם שכל מימיו מתאדים לפני שהמים מגיעים לפני הקרקע.
את הפומרולות מסווגים לפי הטמפרטורה שלהן והרכב הגזים הנפלטים מהן. הטמפרטורות של הגזים יכולות לנוע בין C°‏200 ל-C°‏800. תהליכי חמצון וחיידקים אוהבי חום (תרמופילים) גורמים לגוונים הססגוניים סביב הפומרולות. פומרולה הפולטת בעיקר גזים גופריתיים מכונה סולפטרה (מאיטלקית: "solfatara"‏; solfo – "גופרית"), ופומרולה הפולטת פחמן דו-חמצני מכונה "מופט" (mofette). פומרולות מסוג זה השוכנות בתוך שקע מסוכנות במיוחד מכיוון שפחמן דו-חמצני כבד מהאוויר הוא נוטה להצטבר בשקע. באפריל 2006 נהרגו שלושה עובדים מצוות פטרול הסקי של אתר הסקי ממות מאונטיין סקי (Mammoth Mountain Ski Area) בקליפורניה מפומרולה מסוג זה. הם נחנקו מריכוז גבוה של פחמן דו-חמצני שהצטבר בבקיע.
פומרולות פועלות במשך עשרות או מאות שנים כאשר הן שוכנות מעל מקור חום קבוע, או שהן נעלמות בתוך שבועות או חודשים כאשר הן נוצרות מעל משקעים געשיים טריים המתקררים במהירות. עמק עשרת אלפי תימרות העשן (Valley of Ten Thousand Smokes, כיום חלק מהפארק הלאומי קטמיי) נוצר במהלך ההתפרצות הגעשית של הר הגעש נובארופטה (Novarupta) באלסקה ב-1912. בתחילה היו אלפי פומרולות באפר הגעשי מההתפרצות, אבל במרוצת הזמן כבו מרביתן.
בשל שינויים בפעילותן מאפשרות פומרולות לחזות פעילות געשית כאשר הטמפרטורה שלהן עולה וכאשר הרכב הגזים הנפלטים מהן משתנה בצורה דרסטית. משום כך, כאשר הטמפרטורות של הפומרלות באי הגעשי וולקנו, שהיה שקט במשך 100 שנים, טיפסו מ-C°‏300 ל-C°‏700 בין 1986 ל-1993 הועלתה רמת הכוננות מחשש מהתפרצות, והיא הורדה רק כשהטמפרטורות ירדו בחזרה.
על פי ההערכה יש בתוך תחומי הפארק הלאומי ילוסטון כ-4,000 פומרולות. אתר נוסף עשיר בפומרולות הוא "עמק השממון" בפארק הלאומי מורן טרואה פיטון באי דומיניקה.
לחלק מהפומרולות יש ערך כלכלי בהיותן מצבור לגופרית. מקומות בהם כורים מרבצי גופרית שמקורם בפומרולות הם במתחם הגעשי איג'ן בג'אווה ובאי וייט בניו זילנד.
הערות שוליים

↑  פרופסור משה ברור הציע לכנות תופעה זו קֶטֶר גַעַש
↑  How Routine Turned to Tragedy at Mammoth
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4700159-8
פאבליק סקול

בית הספר רוגבי
באנגליה ובוויילס המושג Public School (תרגום מילולי: בית ספר ציבורי), מתייחס באופן מסורתי לאחד משבעה בתי ספר פרטיים, שניתנה להם עצמאות מנהלית ומשפטית ממערכת החינוך הציבורית. בתי הספר הם:
בית הספר צ'ארטרהאוס (אנ')
איטון קולג'
בית הספר הארו
בית הספר רוגבי (אנ')
בית הספר שרוסברי (אנ')
בית הספר וסטמינסטר (אנ')
וינצ'סטר קולג' (אנ')
בתי ספר אלו, שנוסדו בתאריכים שונים מסוף המאה ה-14 ועד תחילת המאה ה-17, היו באופן מסורתי פנימיות לבנים בלבד, אך כיום רבים מהם מקבלים גם תלמידים יומיים מבחוץ. כיום המושג משמש בעיקר לתיאור בתי ספר פרטיים הדורשים תשלום שכר לימוד המגיע לעשרות אלפי ליש"ט בשנה. עם זאת חלקם מציע מלגות לתלמידים מוכשרים מעוטי יכולת.
היסטוריה

חוק בתי הספר הציבוריים של 1868 (אנ') יצר רפורמה והסדרה ברורה של "בתי ספר הציבוריים" וסיפק את ההגדרה החוקית הראשונה עבורם: בתי ספר הפתוחים לקהל המשלם שכר לימוד מכל מקום במדינה. וזאת לעומת, למשל, בתי ספר מקומיים הפתוחים רק לתושבים מקומיים, בתי ספר דתיים הפתוחים רק לחברי כנסייה מסוימת ובתי ספר שהיו מבוססים על גילדות של בעלי מקצוע. כמו כן, נקבע כי בתי ספר אלו יהיו כפופים לניהול ולפיקוח ציבורי, וזאת בניגוד לבתי ספר פרטיים שנוהלו למטרת השאת הרווח לבעלים. שני בתי ספר פרטיים נוספים שנבחנו על ידי ועדת קלרנדון (אנ') שקדמה לחוק של 1868, בית ספר סיינט פול בלונדון (אנ') ובית הספר טיילור למסחר (אנ'), שהיו בתי ספר יומיים, טענו בהצלחה שאינם צריכים להיות כפופים למערכת הפיקוח הציבורית. עם זאת, כשמדובר לעיתים על תשעה בתי ספר מסוג "פאבליק סקול", נכללים שני בתי ספר אלו ברשימה.
עד מלחמת העולם השנייה היה תפקידם המעשי של הפאבליק סקולס הכנת תלמידים בני המעמד העליון באנגליה ובוויילס לתפקידם באליטה הבריטית והלימודים בהם היו סימן היכר לשייכות למעמד העליון. במשך שלוש מאות שנה שלחו הקצינים והמנהלים הבכירים של האימפריה הבריטית ברחבי העולם את בניהם חזרה לאנגליה ללמוד בפנימיות הפאבליק סקולס ולהתחנך כג'נטלמנים. האתוס של הפאבליק סקול של המאה ה-19 קידם רעיונות של שירות לכתר ולאימפריה.
השינויים החברתיים שחלו בבריטניה בין שתי מלחמות העולם ובמיוחד לאחר מלחמת העולם השנייה, הביאו לירידה בחשיבות המעמדות העליונים בבריטניה. לעומת זאת, התרחבות החינוך הציבורי הבריטי באותה תקופה, ורמתו של חינוך זה, שנתפסה לעיתים כנמוכה יחסית, וחששות נוספים שקושרו למערכת החינוך הציבורית, דחפה הורים בעלי אמצעים למערכות של פאבליק סקולס ובתי ספר פרטיים אחרים. בשנת 2000 כ-90 מ-100 התיכונים הטובים בבריטניה היו בתי ספר הגובים שכר לימוד, וזאת למרות שבתי הספר הפרטיים מחנכים רק %7 מהאוכלוסייה.
ב-2009 שכר לימוד שנתי אופייני לפאבליק סקול עמד על כ-30,000 לירות שטרלינג.
הערות שוליים

↑  האקונומיסט, קרטל הפנימיות היוקרתיות, באתר הארץ, 22 בנובמבר 2005
↑  סטיבן קאסל, הניו יורק טיימס, בתי הספר של האליטות הבריטיות מנסים להיפתח אל העם, באתר הארץ, 13 במרץ 2016
↑  מייקל פרואוז, ‏ציון נמוך לשיוויון הזדמנויות, באתר גלובס, 7 בפברואר 2000
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548556105171  BnF: cb12031975p (data)  LCCN: sh85108806 
ערך זה הוא קצרמרבנושא הממלכה המאוחדת ובנושא חינוך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עופרה מוניוז

עפרה (מוניוז) מעוז (נולדה בשנת 1965) היא שחיינית עבר ישראלית, אלופת ישראל ושיאנית ישראל בשחייה. בעלת שתי מדליות מהמכביה. השחיינית הישראלית הראשונה בישראל ששחתה 100 מטר חופשי מתחת לדקה (בריכת 25 מטר).
ביוגרפיה

עפרה מעוז גדלה בקיבוץ פלמ"ח צובה. היא שחתה בקבוצת השחייה של הפועל מטה יהודה תחת הדרכתו של המאמן אילן קוגוס. תמי, אחותה הצעירה של עפרה, גם היא הייתה אלופה ושיאנית ישראל בשחייה. לאחר מכן היא עברה לשחות בהפועל גש"ם תחת הדרכתו של גרשון שפע.
ביוגרפיה > 1979

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף אוגוסט 1979 זכתה במדליית ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:48.10 דקות, אחרי ליאור בירקאן שקבעה שיא ישראלי חדש של 4:39.71 דקות, ומישל קובין (4:41.99 דקות), שתיהן מהפועל ימק"א ירושלים.
ביוגרפיה > 1980 > שיאנית ישראל

באליפות ישראל בשחייה לנוער שנערכה בווינגייט בתחילת אוגוסט 1980 זכתה ב-7 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 1:01.72 דקות, שיפור לשיא של ליאור בירקאן (1:02.10 דקות).
ביוגרפיה > 1980 > אלופת ישראל

שלושה שבועות לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה זכתה ב-3 מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 1:00.91 דקות, לפני ליאור בירקאן (1:01.69 דקות) ומירב הדר מהפועל גש"מ (1:02.39 דקות). כבר בשלב המוקדמות היא קבעה שיא ישראלי חדש של 1:01.52 דקות, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש נוסף של 2:11.95 דקות, שיפור לשיא של בירקאן (2:13.82 דקות) ובמשחה ל-100 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש של 1:06.46 דקות, לפני ליאור בירקאן (1:06.58 דקות) והדר רובינשטיין (1:07.19 דקות) ששחו טוב מהשיא הישראלי של בירקאן (1:07.60 דקות).
ביוגרפיה > 1981

בתחרות הכנה לקראת המשימות הלאומיות לשנת 1981 שנערכה בקיבוץ רמת רחל (בריכה של 25 מטר) בסוף יוני זכתה במדליית זהב במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 37.7 שניות ובשתי מדליות כסף במשחים בהם החזיקה בשיא הישראלי, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.0 דקות, אחרי  בירקאן (1:01.5 דקות) ובמשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 28.6 שניות.
בתחרות "שמונה האומות" שנערכה בקיאסו, שווייץ בתחילת יולי אותה שנה סיימה במקום ה-7 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.39 דקות, במקום ה-8 במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם רותם גרטל, יונת לב ופבי סקלרובסקי בתוצאה של 4:16.48 דקות ובמקום ה-8 במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב, יחד עם ליאור בירקאן, רבקה פרידלנדר והדר רובינשטיין בשיא ישראלי חדש של 4:43.36 דקות, כששחתה את סגנון החופשי.
ביוגרפיה > 1981 > המכביה ה-11

בתחרויות השחייה של המכביה ה-11 שנערכו בבריכת השחייה של אוניברסיטת תל אביב מספר ימים לאחר מכן זכתה בשתי מדליות. מדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי יחד עם ליאור בירקאן, עדי בן יהודה ורובינשטיין בשיא ישראלי ומכביה חדש של 4:08.85 דקות. מדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב יחד עם בירקאן, אחותה תמי ורובינשטיין בשיא ישראלי חדש של 4:39.86 דקות. נוסף לכך, היא סיימה פעמיים במקום החמישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.27 דקות ובמשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:14.92 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף חודש אוגוסט אותה שנה זכתה ב-3 מדליות. שתי מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 28.18 שניות, לפני בן יהודה (28.59 שניות) ובירקאן (28.74 שניות) ובמשחה ל-100 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 1:00.90 דקות, לפני סקלירובסקי (1:01.85 דקות) ורובינשטיין (1:02.30 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:08.53 דקות, אחרי רובינשטיין שקבעה שיא ישראלי חדש של 1:04.83 ובירקאן שגם היא שיפרה את השיא (1:04.98 דקות).
ביוגרפיה > 1983

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף חודש אוגוסט 1983 זכתה בשתי מדליות, מדליית זהב במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 28.55 דקות, לפני רותם גרטל מהפועל בני שמעון (28.74 שניות) ובירקאן (29.32 שניות) ומדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:01.73 דקות, אחרי רובינשטיין (1:01.45 דקות) ולפני בירקאן (1:02.11 דקות).
הערות שוליים

↑  אלופי השחייה ל-1979, מעריב, 24 באוגוסט 1979
↑  אלכס פרלסמן, השחיינית הבולטת ביותר באליפות הגילאים בשחיה, הייתה עופרה מוניוז שזכתה בלא פחות מ-7 מדליות זהב, מעריב, 12 באוגוסט 1980
↑  אלכס פרלסמן, שמיר "שרף" את הבריכה, מעריב, 28 באוגוסט 1980
↑  יעקב דץ, שמיר ירד מגבול 53 השניות במשחה 100 חתירה - 52.69, דבר, 28 באוגוסט 1980
↑  אלכס פרלסמן, 21 מטחי-כבוד בבריכת השחיה, מעריב, 31 באוגוסט 1980
↑  זיו סידרר, טבלת השיאים בשחיה נותרה שלמה ביום נעילת האליפות, דבר, 30 באוגוסט 1983
עונת 2018/2019 ב-NBA

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  16 באוקטובר 2018
 תאריך סיום:  14 ביוני 2019
 מספר קבוצות:  30
 מספר משחקים לקבוצה:  82
 דראפט 2018
 בחירה ראשונה:  דיאנדרה אייטון
 על ידי:  פיניקס סאנס
 העונה הסדירה
 המאזן הטוב ביותר:  מילווקי באקס (60–22)
 MVP של העונה הסדירה:  יאניס אדטוקומבו (מילווקי)
 מלך הסלים:  ג'יימס הארדן (יוסטון)
 הפלייאוף
 אלופת המזרח:  טורונטו ראפטורס
 אלופת המערב:  גולדן סטייט ווריורס
 סדרת הגמר
 אלופה:  טורונטו ראפטורס
 MVP של סדרת הגמר:  קוואי לנארד
 → 2017/20182019/2020 ←
 
עונת 2018/2019 היא העונה ה-73 של ליגת ה-NBA. בסיום העונה זכתה טורונטו ראפטורס באליפות ה-NBA הראשונה בתולדותיה, לאחר שגברה בסדרת הגמר על גולדן סטייט ווריורס, בתוצאה 4–2. בתואר ה-MVP של סדרת הגמר זכה קוואי לנארד.
מילווקי באקס סיימה את העונה הסדירה עם מאזן הניצחונות הטוב ביותר, 60–22, ושחקנה יאניס אדטוקומבו זכה בתואר ה-MVP של העונה הסדירה. ג'יימס הארדן מיוסטון רוקטס היה "מלך הסלים" של העונה, לאחר שקלע 36.1 נקודות בממוצע למשחק, שהיה ממוצע הנקודות הגבוה ביותר מאז עונת 1986/1987. משחק האולסטאר נערך ב-17 בפברואר 2019 בספקטרום סנטר, אולמה הביתי של קבוצת שארלוט הורנטס.
הייתה זו עונתם האחרונה בקריירה של דירק נוביצקי, דוויין וייד וטוני פארקר, שלושה מהשחקנים הבולטים ב-NBA בשני העשורים האחרונים.