stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טרור פלסטיני
היסטוריה > העשור השני של המאה ה-21

ב-2010 נרשמה ירידה משמעותית בפיגועי הטרור בייחס ל-2009 ולכל השנים שלפניה, ולראשונה מזה עשור ירד מספר ההרוגים מתחת ל-10. עם זאת החמאס המשיך במאמצי ההתחמשות שלו שכללו הברחת כספים ואמצעי לחימה איכותיים בהיקף רב לתחומי הרצועה, וכן נמשך ירי רקטות ופצצות מרגמה לעבר יישובי הדרום, ובהם אשקלון, אשדוד ובאר שבע. על פי נתוני המרכז למורשת המודיעין בין ינואר 2010 למרץ 2011 נורו לעבר שטח ישראל 110 רקטות ו-83 פצצות מרגמה (נתון זה לא כולל רקטות ופצצות שנורו לעבר ישראל ונפלו בשטח רצועת עזה).
ביהודה ושומרון קטנה כמות פיגועי ההתאבדות כמעט לאפס, אך המשיכו פיגועי הירי, הדקירה, השלכת בקת"בים ויידויי אבנים לעבר כלי רכב. אירועי טרור בולטים ב-2011 היו רצח 5 מבני משפחת פוגל באיתמר. באוקטובר 2011 נחתמה עסקת שליט בין ישראל לחמאס שמסגרתה שוחרר החייל החטוף גלעד שליט תמורת שחרורם של כ-1,000 פלסטינים מהכלא הישראלי, בהם מאות מחבלים שהיו מעורבים ברצח ישראלים ונידונו למאסר עולם. שנת 2012 הייתה השנה הראשונה, מזה 40 שנה, בה לא נהרגו ישראלים בפיגועים בגדה ובירושלים. אולם, בשנה זו נהרגו אזרחים ישראלים מטילים ששיגרו פלסטינים מעזה.
החל מהמחצית השנייה של 2012 גברו באופן דרסטי ביהודה ושומרון פיגועי יידוי אבנים, פיגועי דקירה, יידוי בקבוקי תבערה ואף נעשו מספר פיגועי ירי, במה שכונה "טרור עממי". רוב הפיגועים כוונו אל כלי רכב ישראליים, לרוב כאשר הללו נסעו בצירי תנועה באיו"ש. ב-2013 בוצעו למעלה מאלף פיגועים במתווה "טרור עממי" והללו גרמו לנפגעים.
ב-12 ביוני 2014 חטפה ורצחה חוליה של החמאס שלושה נערים באזור גוש עציון. בעקבות החטיפה חלה הסלמה ביהודה ושומרון וכן ברצועת עזה. צה"ל פתח במבצע שובו אחים ועצר מחבלי חמאס רבים. ב-30 ביוני נתגלו גופות הנערים וב-23 בספטמבר נהרגו הרוצחים אחרי שאותרו על ידי כוחות הביטחון. במקביל, בעזה חלה הסלמה משמעותית בירי הרקטות על עוטף עזה, דבר שהביא לפרוץ מבצע צוק איתן ב-8 ביולי. הלחימה נמשכה 50 יום ובמהלכה ירו המחבלים למעלה מ-4,500 רקטות על ישראל (לרבות ירושלים, גוש דן, ערי הדרום ועוטף עזה). צה"ל תקף אלפי מטרות. בלחימה נהרגו 5 אזרחים ו-67 חיילים ישראלים. מנגד, נהרגו כ-2,000 פלסטינים, כמחציתם פעילי טרור.
בקיץ 2014 גברו פעולות "טרור עממי" ומהומות אלימות בירושלים שבוצעו על ידי פלסטינים תושבי מזרח ירושלים. המהומות האלימות כללו פיגועי טרור ואלפי מקרים של יידוי אבנים ובקבוקי תבערה על כלי רכב ואוטובוסים, יידוי אבנים יומיומי על הרכבת הקלה בירושלים, ריסוס כתובות נאצה וצלבי קרס, ונדליזם כנגד רכוש ממלכתי ותקיפת יהודים באלימות.
ב-18 בנובמבר 2014 אירע הפיגוע בבית הכנסת קהילת בני תורה בשכונת הר-נוף בירושלים: שני מחבלים פרצו למתחם בית כנסת "קהילת יעקב" ופתחו בירי ותקפו מתפללים עם סכינים. ארבעה מתפללים נרצחו ו-8 נפצעו קשה, שוטר שנפצע קשה מת מפצעיו כעבור יממה, ומתפלל נוסף מת מפצעיו כשנה לאחר הפיגוע.
היסטוריה > העשור השני של המאה ה-21 > גל הטרור ה'תשע"ו

בתשרי ה'תשע"ו (13 בספטמבר 2015) החלו הפלסטינים לבצע מהומות אלימות ומספר רב של פיגועים ברחבי הארץ, בין היתר סדרה של פיגועי דקירה בירושלים, תל אביב, פתח תקווה, קריית גת, עפולה ועוד, ומאות פיגועי יידוי אבנים על כלי רכב. אוקטובר התאפיין בפיגועי דקירה רבים הן בירושלים, הן בתוך הקו הירוק והן ביהודה ושומרון. בנובמבר גברה כמות פיגועי הירי ופיגועי הדריסה שביצעו הפלסטינים. בפיגועים אלה נרצחו 37 ישראלים ועוד 3 אזרחים זרים. גל הטרור החל לדעוך בסוף חודש מרץ 2016 אך ב-18 באפריל 2016 הגל עלה מדרגה כאשר התרחש פיגוע התאבדות ראשון זה 8 שנים, באוטובוס אגד קו 12 בצומת פת בירושלים. 20 נפצעו, המחבל נפצע אנושות ומת לאחר יומיים, חמאס לקח אחריות. ביוני 2016 חלה הסלמה נוספת, שנפתחה עם פיגוע הירי במתחם שרונה שבו נרצחו 4 ישראלים. בסוף השנה גל הטרור דעך, אך לא פסק לחלוטין.
היסטוריה > העשור השני של המאה ה-21 > הטרור בשנת 2017

ביולי 2017, בעקבות הפיגוע בהר הבית, הוגבלה כניסת מתפללים מוסלמים להר, והוצבו גלאי מתכות בכניסה אליו. מהלך זה הוביל להסלמה, שהתבטאה במהומות בהר הבית ובירושלים ואף עלייה בכמות הפיגועים. גלאי המתכות הוסרו ב-26 ביולי. במהלך שנת 2017 נרצחו 17 ישראלים בפיגועי טרור.
היסטוריה > העשור השני של המאה ה-21 > הטרור בשנת 2018 > הטרור בגזרת עזה

החל מסוף מרץ 2018 החלו הפלסטינים בסדרת הפגנות ומהומות אלימות על גדר המערכת סביב רצועת עזה בארגון חמאס. בחסות המהומות בוצעו גם פיגועי טרור וניסיונות לחבל בגדר ולחדור לשטח ישראל. צה"ל נערך בכוחות מתוגברים ופרש עשרות צלפים שירו לעבר מחבלים ומתפרעים מסכני חיים.
ה-30 במרץ היה היום הראשון של "צעדת השיבה הגדולה" ברצועת עזה בו אלפי פלסטינים התפרעו בסמוך לגדר המערכת וניסו לחבל בה ולחדור לשטח ישראל. צה"ל הגיב בירי צלפים. הפלסטינים דיווחו על 16 הרוגים מהבוקר בעימותים עם צה"ל בגבול, ועל למעלה מ-1,400 נפגעים. באירוע אחר 4 מחבלים ניסו לבצע פיגוע ירי לעבר הכוחות המוצבים סמוך לגדר. צה"ל סיכל פיגוע זה וחיסל את ארבעת המחבלים.
שיא העימותים על הגדר התרחש ב-14 במאי, "יום הנכבה" ויום העברת שגרירות ארצות הברית בישראל לירושלים, בו עשרות אלפי פלסטינים התפרעו על הגדר, ניסו לחבל בה ולחדור לישראל, ולבצע פיגועי טרור בחסות המהומות. צה"ל הגיב בירי צלפים, ממנו נהרגו 63 פלסטינים, מהם 50 מחבלי חמאס ועוד 3 מחבלי הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני. 1,200 נפצעו ועוד רבים סבלו משאיפת גז מדמיע.
האירועים נמשכים מאז, וכוללים גם שיגור עפיפוני תבערה ובלוני תבערה ונפץ מרצועת עזה לישראל במטרה להצית שטחים ישראליים מעבר לגדר. כתוצאה מכך התרחשו מאות שריפות בעוטף עזה ואלפי דונמים של שדות ועצי חורש נשרפו. בנוסף לירי צלפים לעבר המפגינים הגיב צה"ל בירי טנקים לעבר עמדות חמאס וג'יהאד אסלאמי והפצצות של מטוסים ומסוקים.
בחודשים יוני–אוגוסט הסלימו העימותים וארגוני הטרור הפלסטיניים החלו בהפגזה ארטילרית של מאות פצצות מרגמה ורקטות על ערים ויישובים ישראליים במטחים מרוכזים. ישראל הגיבה בהפצצות למעלה ממאתיים מבני ותשתיות טרור באמצעות מטוסי קרב, ובין השאר חיל האוויר הישראלי השמיד 4 מפקדות גדודיות של חמאס, רב-קומות של משרד הפנים של חמאס, מספר מנהרות טרור ומפעל לייצור דיפון בטון למנהרות.
היקף ההרוגים והפצועים הפלסטינים בעימותים הוא הגבוה ביותר בסכסוך הישראלי-פלסטיני מאז מבצע צוק איתן. נכון לאוגוסט 2018, נהרגו באירועים 168 פלסטינים. מתוך ההרוגים כשליש הם אנשי זרועות צבאיות או מנגנוני ביטחון של ארגוני טרור, חצי בעלי זיקה לארגוני טרור, וכשישית אזרחים חסרי זיקה ארגונית. כמו כן, נפצעו כ־17,000 פלסטינים, מאש חיה שנורתה על ידי חיילי צה"ל ומשאיפת גז מדמיע. לצה"ל חייל הרוג אחד ועשרה פצועים.
היסטוריה > העשור השני של המאה ה-21 > הטרור בשנת 2018 > הטרור בגזרת יהודה ושומרון

במהלך 2018 חלה ירידה מסוימת בהיקף הטרור ביהודה ושומרון, אבל לקראת סוף השנה חלה הסלמה, במהלכה אירעו כמה פיגועי ירי קשים: פיגוע הירי ליד חוות גלעד, פיגוע הירי באזור התעשייה ברקן, פיגוע הירי בצומת עפרה ופיגוע הירי בגבעת אסף. כמו כן, בתחילת השנה אירע פיגוע דקירה בצומת אריאל. בשנת 2018 נהרגו 12 ישראלים בפיגועים.
היסטוריה > שנות ה-20 של המאה ה-21 > הטרור בשנת 2020

בשנה זו נרצחו שלושה ישראלים בפעולות טרור.
היסטוריה > שנות ה-20 של המאה ה-21 > הטרור בשנת 2021

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בשנה זו התרחשו וסוכלו מאות פיגועים כנגד אזרחים ישראליים. בשנה זו נרשמה עליה משמעותית בניסיונות הפיגועים לעומת השנים שקדמו, וגם עלייה דרסטית במספר ההרוגים והנפגעים הישראלים (18) לעומת השנה שקדמה לה (3).
היסטוריה > שנות ה-20 של המאה ה-21 > הטרור בשנת 2022

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
גם בשנה זו חלה עלייה משמעותית במספר ההרוגים הישראלים מטרור (31) לעומת השנה שקדמה לה (18).
היסטוריה > שנות ה-20 של המאה ה-21 > הטרור בשנת 2023

בשנה זו חלה עלייה ניכרת נוספת במספר הרוגי הטרור (44) לעומת השנה שקדמה לה (31), (לא כולל ההרוגים מטבח שבעה באוקטובר). מספר ההרוגים הישראלים מטרור בשנה זו היה הגבוה ביותר מאז שנת 2005, תקופת האינתיפאדה השנייה.
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בבוקר 7 באוקטובר 2023, יום שבת, שמחת תורה, כ"ב בתשרי ה'תשפ"ד, פתחו ארגוני הטרור חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני בטבח שבעה באוקטובר. בחסות שיגור כ-4,300 רקטות, חדרו כ-6,000 מחבלים מרצועת עזה לעשרות יישובים ישראליים ומתקנים צבאיים באזור עוטף עזה ובסביבתו, מ-119 פרצות שונות בגדר, תוך ניהול קרבות ירי נגד כוחות ביטחון מעטים. המחבלים ביצעו מעשי טבח ואונס, רצחו והרגו 1,163 בני אדם, מתוכם טבחו ב-779 אזרחים, וחטפו לרצועת עזה כ-251 אנשים, ובהם גברים, נשים, קשישים ותינוקות. בשעות הראשונות נלחמו נגדם כיתות הכוננות, שוטרי משטרת ישראל, לוחמי הימ"מ וחיילי צה"ל, שהיו בנחיתות מספרית. בקרבות נהרגו כ-1,609 מחבלים בשטח ישראל, ובצד הישראלי נהרגו 329 חיילים, 58 שוטרים ו-10 אנשי שירות הביטחון הכללי.
השפעת הטרור > השפעת הטרור על שגרת החיים בישראל

לאחר מלחמת ששת הימים החל המאמץ לאיתור פעילות חתרנית וטרוריסטית בשטחים להפוך לחלק גדל והולך של פעילות השב"כ, עד שכיום נתפסת פעילות זו כחלק העיקרי של פעילותו.
אף שהטרור פגע באיכות החיים בישראל, השפעתו על שגרת החיים, בחמישים השנים שקדמו לאינתיפאדה השנייה, ניכרה בעיקר בפעולות של צה"ל נגדו, ובפרט במלחמת לבנון הראשונה, שהביאה למספר גדול של חללים, גדול במידה ניכרת ממספר קורבנות הטרור בתקופה שקדמה למלחמה זו. פיגועים אחדים שנערכו בבתי קולנוע בתחילת שנות השבעים הביאו להצבת פקחים בכניסה למקומות בידור, ואלה בדקו את תיקיהם של הנכנסים.
שיבוש חריף של החיים בישראל נגרם במהלך האינתיפאדה השנייה, שבה נערכו פיגועי התאבדות בתדירות גבוהה, והפכו את מרכזי הערים בישראל למקומות מסוכנים. פיגועים אלה חיסלו כמעט כליל את התיירות לישראל, שהחלה להתאושש עם הצטמצמותם בתחילת 2005. גם פעילות כלכלית נוספת נפגעה עקב פעולות טרור אלה, שהיוו גורם עיקרי למיתון שפקד את המשק. אל המאמץ המוגבר של המשטרה, השב"כ וצה"ל למניעת הטרור, נוספו אלפי מאבטחים אזרחיים, שהוצבו בפתחי קניונים, חנויות גדולות, בתי קפה ומקומות בידור, בניסיון לבלום מחבלים המנסים לחדור אליהם.
בשנת 1998 הוקמה אנדרטת חללי פעולות האיבה בהר הרצל המשמשת מאז בתור אתר ההנצחה המרכזי של כל הרוגי הטרור בישראל, ומאותה השנה נקרא יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל בשם "יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל ולנפגעי פעולות האיבה".
רשימה של ארגוני טרור פלסטיניים

חלקם אינם פעילים עוד כארגוני טרור וקיימים כמפלגות פוליטיות או שולבו במנגנוני הביטחון של הרשות הפלסטינית.
אש"ף
פת"ח: "התנועה לשחרור פלסטין" ארגון חילוני, המרכזי באש"ף וברשות הפלסטינית.
ספטמבר השחור: שלוחה חשאית שפעלה באירופה בשנות ה-70 של המאה ה-20, רוב חבריה נהרגו על ידי ישראל.
גדודי חללי אל-אקצא: מהפעילים העיקריים באינתיפאדה השנייה (שינו את שמם לגדודי השהיד יאסר ערפאת). בשנת 2007 התנתקו מהפת"ח, במקביל להכרזתו של מחמוד עבאס על צו האוסר על מיליציות חמושות.
כוח 17: משמר העילית של הרשות הפלסטינית.
תנזים ("הארגון").
ניצי הפת"ח: לקחו אחריות על פיצוץ מעבר רפיח.
גדודי אבו ריש: פלג של הפת"ח בדרום רצועת עזה שהיה מעורב בחטיפות ברצועת עזה, החברות בו היא בעיקר לפי ההשתייכות לחמולת אבו ריש.
"גדודי השיבה (אל-עוודה)": פלג אלים של הפת"ח שפעיל בעיקר בשכם ומחנות הפליטים הפלסטיניים בלבנון.
החזית העממית לשחרור פלסטין: ארגון שמאל מרקסיסטי, שיתף פעולה בעבר עם ארגוני טרור מהעולם.
גדודי אבו עלי מוסטפא: התנקשו בחייו של השר רחבעם זאבי.
החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין: ארגון שמאל מרקסיסטי, התפלג מהחזית העממית.
גדודי ההתנגדות הלאומית
החזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית: ארגון טרור פלסטיני שהתפלג מהחזית העממית. עזב את אש"ף.
החזית לשחרור פלסטין
חמאס : שולט כיום בחלק מרצועת עזה. יריב לשלטון הפת"ח ביהודה ושומרון.
גדודי עז א-דין אל-קסאם: פעלו בעיקר באינתיפאדה השנייה.
חמולת קוואסמה, חברון.
ה"מרביתון" (הצבא העממי).
גדוד עיאש: פועל בצפון השומרון ואחראי לשיגור רקטות פלסטיניות על ישראל משם.
הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני : ממומן על ידי איראן וסוריה, הנהגתו יושבת בדמשק.
פלוגות אל-קודס.
גדוד ג'נין של הגא"פ, פועל בעיקר במחנה הפליטים ג'נין.
תשתיות מקומיות בטולכרם, שכם וחברון.
ועדות ההתנגדות העממית .
ארגון גג ברצועת עזה שמשתף פעולה עם חזבאללה הלבנוני, ומאגד פעילי חמאס, פת"ח, גדודי אל-אקצא וג'יהאד איסלאמי.[דרוש מקור] מעורב בעיקר בהטמנת מטעני גחון ובמנהרות ההברחה של רצועת עזה שברפיח, הארגון היה מעורב גם בירי רקטות לעבר ישראל ובטרור בציר ה-ח'. פעילותו פחתה בעקבות סיכול ממוקד של מנהיגיו בידי ישראל.
חמולת סמהדאנה.
צבא האסלאם (עזה) .
ארגון שהתפלג מועדות ההתנגדות העממיות. מורכב בעיקר מחמולת דורמוש וקשור לאל-קאעידה.
פת"ח – המועצה המהפכנית: ארגונו של הטרוריסט הבין-לאומי סברי אל-בנא (אבו נידאל) שפועל מסוריה ומעיראק ומתנגד לאש"ף, אחראי לפעולות טרור רבות ברחבי העולם בשנות ה-80 (כמו ניסיון ההתנקשות בשגריר שלמה ארגוב).
גוב האריות: כנופיית טרור שפועלת באזור שכם וצפון השומרון, הוקמה ב-2022 ופעילותה דעכה באמצע 2023.
בשנת 2021 בפעילות משותפת של שירות הביטחון הכללי (שב״כ) והמטה הלאומי ללוחמה כלכלית בטרור (מט״ל), שהחלה בתחילת 2021 ואושרה על ידי הגורמים המשפטיים, הוכרזו שישה ארגונים של "החזית העממית לשחרור פלסטין" כארגוני טרור בהיותם חלק מרשת של ארגונים הפועלים בכיסוי בזירה הבין-לאומית מטעם החז"ע על מנת לתמוך בפעילותו ולקדם את מטרותיו. ועדת הנשים, המוסד המשפטי "אלצ'מיר", מוסד המחקר "ביסאן", ארגון "אלחק", התנועה העולמית להגנה על ילדים – סניף פלסטין (DCI-P) וועדת הפעילות החקלאית (UAWC). לאחר בחינת חומר הראיות שהעבירה ממשלת ישראל למדינות האיחוד האירופי התומכות בארגונים אלו דחו המדינות את הטענה לקשר הארגונים לטרור "לא התקבל מישראל שום מידע משמעותי שיכול להצדיק בדיקה מחודשת של המדיניות שלנו כלפי ששת הארגונים הפלסטיניים על בסיס החלטתה של ישראל" והודיעו כי התמיכה בארגון אל-חק תימשך.
מעורבות ערביי מזרח ירושלים בפעילות טרור כנגד יהודים

במהלך השנים הייתה מעורבות של ערביי מזרח ירושלים בפעילות טרוריסטית כנגד יהודים, לרוב כחוליות מסייעות להוצאת פיגועים בהכוונת תשתיות טרור ביהודה ושומרון ורצועת עזה. הסיוע התבטא באיסוף מידע מודיעיני, רכישת אמצעי לחימה והובלת מחבלים אל מקום הפיגוע תוך ניצול הכרת השטח וחופש התנועה מתוקף היותם בעלי תעודת זהות ישראלית.
בשנות השיא של פיגועי ההתאבדות (2002–2003) נעשה שימוש רב על ידי ארגוני הטרור בתושבים ממזרח ירושלים שהיו מעורבים במספר פיגועי התאבדות קשים, בהם הפיגוע בקו 2 בירושלים והפיגועים שבוצעו על ידי חוליית סילואן.
בדו"ח של שירות הביטחון הכללי משנת 2008 נאמר כי חלה עלייה ניכרת במספר של ערביי מזרח ירושלים המעורבים בטרור, וכי בניגוד לעבר בוצעו בשנה זו מספר פיגועים קשים על ידי התארגנויות עצמאיות ממזרח ירושלים, בהם פיגועי הדריסה במרכז העיר והפיגוע בישיבת מרכז הרב. בתחילת שנת 2011 אמר יובל דיסקין ראש השב"כ כי זירת מזרח ירושלים מתנהגת כזירה פלסטינית, אף על פי שתושביה מחזיקים בתעודת זהות כחולה.
מימון הטרור

דו"ח שפרסמה ישראל על פי מסמכים ומידע שנאספו במהלך מבצע חומת מגן קבע כי יאסר ערפאת היה מעורב אישית בתכנון פיגועים וכספי הרשות הפלסטינית שימשו למימון פעילות הטרור. הדו"ח ציין כי כסף שמקורו באיחוד האירופי ובמדינות התורמות שימש גם הוא למימון הטרור. עוד הצביע הדו"ח על תמיכתם של מדינות ערב סעודיה, סוריה, איראן ועיראק שהעבירו כסף רב וסיוע אחר לבניית תשתית הטרור ולתמיכה במשפחות של מחבלים מתאבדים. בעקבות הפרסומים פתח האיחוד האירופי בחקירה לבדיקת הסוגיה.
תנועת החמאס מפעילה תשתית חברתית רחבת היקף המבוססת על כספי תרומות במסגרת מצוות הצדקה הנהוגה באסלאם ("זכאה"). במהלך השנים הוקמו קרנות רבות במדינות רבות ברחבי העולם המיועדות לגיוס כספים עבור מוסדות התנועה. בראשית 2001 הוקמה קואליציית הצדקה שמהווה ארגון גג עבור קרנות אלו וקרנות אסלאמיות אחרות במטרה לרכז את גיוס התרומות. על פי דו"ח של שירות הביטחון הכללי בין השנים 2001–2009 הועברו בצורה זו מאות מיליוני דולרים למוסדות החמאס ששימשו בחלקם לתמיכה בטרור על ידי תמיכה בפעילי טרור ובמשפחותיהם ותמיכה במוסדות חינוך בהם מתבצעת פעילות הסתה שיטתית כנגד ישראל ועידוד פעילות טרור נגד אזרחיה.
בשנת 2005, התגלה בעקבות מידע מודיעיני כי בנק אוף צ'ינה מחזיק חשבונות בנק עבור פעילות החמאס, אשר מקורות המימון שלו בירדן.
סין הודיעה שאינה מכירה בחמאס ובג'יהאד האסלמי כארגוני טרור וסירבה לעצור את פעילות החשבון.
בשנת 2012 הוזהרה ממשלת אוסטרליה כי הכספים שהיא מעבירה לארגון צדקה חזון עולם World Vision Australia, משמשים את בכירי החמאס ואינם מגיעים ליעדם. בשנת 2016 לאחר חקירה ולחץ מתמשך מצד ארגון שורת הדין הנלחם במימון הטרור הפלסטיני, השעתה אוסטרליה את הסיוע לארגון הצדקה.
ב-23 בפברואר 2015 הרשיע בית המשפט הפדרלי של ארצות הברית את הרשות הפלסטינית באחריות לפיגועי טרור שביצעו מחבלים פלסטינים בזמן האינתיפאדה השנייה וחייב אותה בתשלום פיצויים של מאות מיליוני דולרים לקורבנות הטרור ומשפחותיהם. באוגוסט 2016 הפך בית המשפט לערעורים בניו-יורק את ההחלטה.
ב-6 במאי 2021 חשף שירות הביטחון הכללי (השב"כ) שמיליוני אירו שתרמו עמותות אירופאיות כביכול למטרות הומינטריות הועברו לארגון הטרור "החזית העממית לשחרור פלסטין".
מימון הטרור > תמיכה כלכלית במחבלים

הרשות הפלסטינית מעניקה תמיכה חודשית למחבלים הכלואים בישראל בגין פעולות טרור ולמשפחותיהם. התמיכה ניתנת בצורת קצבה חודשית והטבות נוספות, כדין עובדי הרשויות הפלסטיניות. על פי החוק הפלסטיני, חוק האסירים המשוחררים 2004/19, זכאים למשכורת כל היושבים בבתי הכלא הישראליים על רקע השתתפותם במלחמה נגד ישראל (אסירים פליליים הכלואים בישראל, כגנבי מכוניות, אינם זכאים למשכורת). המשכורת נגזרת מאופי פעולת הטרור, תקופת המאסר שנקצבה על ידי בית המשפט, ואזרחות המחבל. מחבלים בעלי אזרחות ישראלית (ברש"פ מכונים 'ערביי הפנים') מקבלים משכורות גבוהות יותר מאלה של מחבלים בעלי נתונים זהים שהם בעלי אזרחות פלסטינית. נתונים שנחשפו באוקטובר 2015 הראו שהרשות הפלסטינית העבירה למחבלים בכירים מאות אלפי שקלים כתגמול על מעשי הטרור שלהם.
במרץ 2018 אישר הסנאט של ארצות הברית את חוק טיילור פורס ששולל סיוע כספי לרשות הפלסטינית כל עוד היא משלמת למחבלים ולמשפחותיהם. ביולי של אותה שנה הודיעה אוסטרליה על הפסקת הסיוע הכלכלי בסך 10 מיליון דולר אוסטרלי שהיא מעבירה לרשות מחשש שהכסף ישמש לתשלום למחבלים.
ביולי 2018 אישרה הכנסת את חוק להקפאת כספים ששילמה הרשות הפלסטינית בזיקה לטרור מהכספים המועברים אליה מממשלת ישראל, המקזז מהכספים שישראל מעבירה לרשות הפלסטינית את התשלומים שהיא משלמת למחבלים ולמשפחותיהם.
טרור פנים פלסטיני

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
עוני וטרור

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
סדרת מחקרים נערכו על הקשר בין עוני לטרור בהקשר הפלסטיני. קרוגר ומלקובה מצאו בשנת 2002 שאין קשר בין ביצוע פיגועי טרור לבין מצב כלכלי. לפי ממצאיהם, גם תמיכה ציבורית בטרור ביהודה ושומרון ורצועת עזה איננה מושפעת ממצב כלכלי. גם פיאז'ה מצא בשנת 2006 שלפי ניתוח מאגר נתונים עולה שבניגוד לדעה הרווחת, לא ניתן לקבוע קשר מובהק בין אף מדד של עוני ומצב כלכלי ירוד לבין הטרור.
מאפיינים

מניעים:
לאומני
דתי (אסלאמיזם)
יריבות פוליטית
כלכלי (עוני ורעב, גמול כספי ממדינות ערב)
נקמתי
מטרות:
ישראלים מכל מין וגיל, בדרך כלל יהודים, אך לעיתים ללא הבחנה. עם זאת נטען, כי מחבלים רבים מעדיפים לרצוח יהודים בעלי חזות חרדית או דתית.
חיילים ישראלים ואנשי שרותי הביטחון.[דרושה הבהרה][דרוש מקור]
תיירים בישראל.
יהודים מחוץ לישראל.
מוסדות יהודיים בישראל ומחוצה לה.
חברי קבוצות יריבות (כגון רציחות של חברי פת"ח על ידי אנשי חמאס).[דרושה הבהרה][דרוש מקור]
מבצעים:
ארגוני טרור כגון חמאס והג'יהאד האסלאמי.
כוחות משטרה וביטחון פלסטינים, שביצעו פיגועים בהוראת הרשות הפלסטינית (בעיקר בתקופת יאסר ערפאת).[דרושה הבהרה][דרוש מקור]
חוליות טרור מקומיות או שבטיות, הנתמכות על ידי הארגונים, כגון:
גדודי חללי אל-אקצא של זכרייה זביידי בג'נין.
חמולת קוואסמה בחברון.
חמולת סמהדאנה ברפיח.
גדודי אבו ריש.
שיתוף פעולה עם ארגוני טרור בין-לאומיים:
חזבאללה.
הצבא האדום היפני.
באדר מיינהוף.
ילדים ונוער המקבלים תשלום מהארגונים.
שיטות:
חטיפת מטוסים (בעיקר בשנות ה-60 וה-70).
פיגועי סכינאות ופיגועי דקירה.
פיגועי ירי (על בני אדם ועל כלי רכב).
פיגועי דריסה.
מטעני חבלה.
מכוניות תופת.
בלוני תבערה ונפץ (בעיקר ברצועת עזה).
חטיפת חיילים ואזרחים.
פיגועי התאבדות (החל מ-1993).
ירי תלול מסלול והפגזות ארטילריות: ירי רקטות (קטיושות, קסאמים, גראדים ורקטות ארוכות-טווח) ופצצות מרגמה.
מנהרות טרור תת-קרקעיות לפיגועי חדירה, חטיפה ותופת (בעיקר ברצועת עזה).
הפרות סדר
פיגועי הצתה.
יידוי אבנים (על בני אדם ועל כלי רכב).
בקבוקי תבערה (על כלי רכב).
ראו גם

פלסטינים
אנדרטת חללי פעולות האיבה - אתר ההנצחה המרכזי לזכר נרצחי הטרור בהר הרצל
רשימת פיגועי התאבדות בישראל
רשימת טרוריסטים פלסטינים
טרור אבנים פלסטיני
טרור ערבי בישראל
טרור יהודי בישראל
התקפות רקטות פלסטיניות על ישראל
עפיפון תבערה
אוטומטונופוביה

אוטומטונופוביה (באנגלית: Automatonophobia) הוא מונח המייצג פוביה מייצוג של בני אנוש, העשוי לכלול פחד מבובות, דחלילים, פסלי שעווה או רובוטים דמויי אדם.
גורמים

הגורם לאוטומטונופוביה אינו ברור, אם כי ישנן תאוריות שהפחד נובע מהציפייה להתנהגות מסוימת אצל בני אנוש, וכאשר הייצוג אינו מפגין את ההתנהגות, המוח מזהה אותו כדבר מה מסוכן או דוחה – כגופה, למשל, או כחולה מסוכן. כחלק מהמחקר על פחד של בני אנוש מייצוגים שונים הוצע מודל עמק המוזרות המתאר את הפחד של בני אנוש מחפצים הדומים להם.
תסמינים

בספרו "ממה אתה מפחד?" תיאר החוקר ג'ון ווד את הסובלים מאוטומטונופוביה. "אדם הסובל מהפוביה עשוי לחוש פעמת, התקפי חרדה, קוצר נשימה, נשימה מהירה, בחילות, הקאות, שלשולים, רעידות, זיעה קרה, סחרחורת, נדודי שינה או רגישות מוגברת לצלילים ואורות."
טיפול

כמו פוביות רבות, ניתן לטפל באוטומטונופוביה בעזרת שיטות שונות של פסיכותרפיה. בניגוד לפוביות כמו פחד מגבהים לא ניתן להימנע בקלות ממקור הפחד (מאחר שבובות נמצאות בכל מקום), ולכן טיפול מומלץ יהיה הקהיה שיטתית או טיפול בהצפה.
ראו גם

פוביה ספציפית
תסביך פרנקנשטיין
ערך זה הוא קצרמרבנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קריסטי נואם

קריסטי לין נואם (באנגלית: Kristi Lynn Noem; נולדה ב-30 בנובמבר 1971) היא פוליטיקאית אמריקאית חברת המפלגה הרפובליקנית. בין השנים 2019–2025 כיהנה כמושלת דקוטה הדרומית. קודם לכן כיהנה כנציגת דקוטה הדרומית בבית הנבחרים של ארצות הברית משנת 2011, ומ-2007 ועד אז כחברת בית הנבחרים של דקוטה הדרומית. בנובמבר 2024 הנשיא הנבחר של ארצות הברית, דונלד טראמפ, בחר בה לתפקיד מזכירת ביטחון המולדת בממשלו השני, וב-25 בינואר 2025 אושר מינויה על ידי הסנאט של ארצות הברית.
ראשית חייה

נואם נולדה בווטרטאון שבדקוטה הדרומית, בתם של קורין ורון ארנולד. היא גדלה בחווה חקלאית ועסקה בגידול בקר. לאחר שאביה נהרג בתאונת עבודה, היא הפסיקה את לימודיה בקולג' וחזרה לעבוד בחווה המשפחתית. ב-1997 זכתה בפרס החוואית הצעירה של מדינת דקוטה הדרומית. ב-2011 היא השלימה את התואר הראשון במדע המדינה באוניברסיטת המדינה של דקוטה הדרומית.
חברת בית הנבחרים

ב-2006 נבחרה לבית הנבחרים של דקוטה הדרומית וב-2008 נבחרה לכהונה נוספת. בנובמבר 2010 ניצחה בבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית והדיחה את חברת הקונגרס המכהנת מהמפלגה הדמוקרטית, סטפני הרסט סאנדלין, ברוב של 48% לעומת 46% ליריבתה. ב-2012 נבחרה לכהונה נוספת ברוב של 57%, ב-2014 נבחרה לכהונה שלישית ברוב של 67%, ב-2014 לכהונה רביעית וב-2016 לכהונה חמישית ברציפות. היא כיהנה כחברה בוועדה לענייני מיסים ותקציבים ועמדה בראש שדולת הנשים בבית הנבחרים.
87 החברים החדשים הרפובליקנים שהחלו בכהונתם בבית הנבחרים ב-2011 בחרו בנואם כאשת הקשר שלהם להנהגת המפלגה, ובכך היא הייתה לאישה השנייה בהנהגת המפלגה בבית. על פי העיתון The Hill, תפקידה היה לדחוף את הנהגת המפלגה לבצע קיצוצים משמעותיים בהוצאות הממשלה הפדרלית ולסייע ליושב ראש הבית ג'ון ביינר לעמוד בציפיותיהם של החברים החדשים. במרץ 2011, הציע חבר הבית מטקסס, פיט סשנס, את שמה של נואם כאחת מהמנהלים האזוריים של ועדת הקונגרס הלאומית של הרפובליקנים בבחירות 2012.
לאחר שנבחרה לקונגרס, המשיכה נואם בלימודיה באמצעות למידה מרחוק. הוושינגטון פוסט כינה אותה כ"מתלמדת החזקה ביותר", על כך שהיא קיבלה נקודות זכות על תפקידה כחברת בית הנבחרים. ב-2012 היא קיבלה תואר בוגרת אוניברסיטה במדע המדינה מאוניברסיטת דקוטה הדרומית.
ב-8 במרץ 2011, הכריזה נואם על הקמת הנהגת ועדת פעולה פוליטית בשם KRISTI PAC, שם המבוסס על ראשי תיבות בדיעבד של "Keeping Republican Ideas Strong, Timely and Inventive" ("לשמור על הרעיונות הרפובליקנים חזקים, עדכניים ומתחדשים"). היא הייתה בין חברי הבית החדשים שגייסו את הכספים המרובים ביותר ברבעון הראשון של אותה שנה, כאשר גייסה 169,000 דולר.
חברת בית הנבחרים > אנרגיה וסביבה

נואם אמרה שארצות הברית זקוקה ל"גישת כל-האפשרויות באנרגיה" שכוללת אנרגיה מתחדשת כמו אנרגיית רוח ושימוש באתנול, ובה בעת להבין את הצורך ב"תמהיל אנרגיה מאוזן, שישים קץ לתלותה של אמריקה בנפט מארצות חוץ".
נואם תמכה בקו צינור קיסטון ובקידוחים ימיים. היא הייתה שותפה לקידומן של שלוש הצעות חוק שעל פי טענתה היו אמורות להפחית את תלותה של ארצות הברית בנפט ממקורות חוץ באמצעות הפסקת הדחיה של הקידוח במים עמוקים במפרץ מקסיקו וחידוש המכירה של זיכיונות הקידוח מול חופי וירג'יניה. ב-2011 היא קידמה צעדים לעצירת מימון לסוכנות להגנת הסביבה עבור תקנים קפדניים יותר לזיהום אוויר של חלקיקי חומר.
נואם התנגדה להצעת החוק שהגיש הסנאטור מדקוטה הדרומית טים ג'ונסון שהייתה אמורה לייעד שטח של 48,000 אקרים (190 קמ"ר) של מישורי העשב הלאומיים של הבאפלו (Buffalo Gap National Grassland) כחלק מהמערכת הלאומית לשימור אזורי טבע בראשיתי. היא ציינה שהאדמות כבר מנוהלות כאזור נקי מכבישים באופן דומה לאזור טבע בראשיתי, וטענה ששינוי הגדרתן לאזור טבע בראשיתי יגביל בהמשך את גישתם של החוכרים אליהן ויסכן את זכויות הרעייה.
חברת בית הנבחרים > מדיניות חוץ

בשנים 2013–2015 הייתה נואם חברה בוועדת הכוחות המזוינים של בית הנבחרים, שם היא הייתה שותפה לעבודה על חוק סמכות ההגנה הלאומית. מינויה לוועדה הועיל לבסיס חיל האוויר אלזוורת' בדקוטה הדרומית. במרץ 2011 היא מתחה ביקורת על גישתו של הנשיא ברק אובמה בנוגע לתקיפה הצבאית הבין-לאומית בלוב, קראה לו למסור מידע נוסף בנוגע לתפקידה של ארצות הברית בעימות וההגדירה את הצהרותיו כמעורפלות ודו-משמעיות.
חברת בית הנבחרים > בריאות

נואם התנגדה לחוק הגנת החולה וטיפול בר השגה (אובמה-קֶר), והצביעה בעד ביטולו. לאחר שלא הצליחה בביטולו, היא ביקשה למחוק אותו תוך שמירה על צעדים כמו חוק שיפור הבריאות לאינדיאנים, והסעיף בחוק שמאפשר להורים להשאיר את ילדיהם בביטוח הבריאות שלהם גם לאחר שמלאו להם עשרים. היא ביקשה להוסיף סעיפים כאלו לחוק הפדרלי כמו הגבלות על תביעות רשלנות רפואית ומתן אפשרות למטופלים לרכוש תוכניות ביטוח רפואי במדינות אחרות. היא תמכה בקיצוצים במימון המדיקאייד שהוצעו על ידי יושב ראש ועדת התקציב של בית הנבחרים, הרפובליקני פול ראיין. מחקר העלה שצעד שכזה עשוי היה להפחית את התועלת שהפיקו מטופלי מדיקאייד בדקוטה הדרומית ב-55 אחוזים.