stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פטריס לומומבה
המעורבות האמריקנית והבלגית

הפאן-אפריקניות של לומומבה וחזונו לקונגו מאוחדת העניקו לו אויבים רבים. ארצות הברית ובלגיה גם יחד, רצו במותו. ה-CIA הורה להתנקש בחייו אך לא היה מסוגל לבצע את המשימה. במקום זאת, תמכו ארצות הברית ובלגיה ביריביו הפוליטיים, שתפסו את השלטון ועצרו אותו. נשיא ארצות הברית באותה תקופה, דווייט אייזנהאואר, "רמז לראש ה-CIA דאז, אלן דולס, ש'יש לנטרל את לומומבה'". מידע זה שוחרר במסגרת חקירת ועדת השירותים החשאיים של הסנאט באוגוסט 2000, במהלכו התברר שאף על פי שה-CIA תכנן לחסל את לומומבה, הוא לא לקח חלק פעיל בהתנקשות עצמה.
המעורבות האמריקנית והבלגית > ועדת צ'רץ'

ב-1975 פרסמה ועדת צ'רץ', את הוראתו של ראש ה-CIA אשר תיאר (במילותיו שלו) את ההתנקשות בלומומבה כ"פעולה דחופה ובעלת עדיפות גבוהה לביצוע". בנוסף מסמכים שנחשפו הצביעו על שתי תוכניות חיסול: התנקשות באמצעות ירי, ובאמצעות רעל. על אף שמספר מקורות מציינים שהתוכניות להתנקש בחייו הופסקו מרגע שנעצר, אין עדות לכך במסמכי ה-CIA.
המעורבות האמריקנית והבלגית > החקירה הבלגית

ועדת החקירה הבלגית שחקרה את ההתנקשות הגיעה למסקנות הבאות:
בלגיה הייתה מעוניינת במעצרו של לומומבה
בלגיה לא הביעה דאגה מיוחדת לגבי מצבו הפיסי של לומומבה
אף על פי שהבלגים היו מודעים לסכנה הנשקפת לחייו של לומומבה, דבר לא נעשה כדי למנוע את מותו
עם זאת, הכחישו מסקנות הדו"ח הוראה ישירה מצד בלגיה להרוג את לומומבה.
בשל "חוק השומרוני הטוב" שלה, הייתה בלגיה אשמה באי מניעת ההתנקשות, וכמו כן הפרה את התחייבותה בפני החלטת האו"ם מס' 290 משנת 1949, "להימנע מפגיעה או החלשה של החירות, העצמאות או אחדותה של מדינה אחרת".
ב-5 בפברואר 2002 פרסמה ממשלת בלגיה התנצלות רשמית בפני העם הקונגולזי והודתה ב"אחריות מוסרית" למותו של לומומבה.
ראו גם

היסטוריה של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
מובוטו ססה סקו
לקריאה נוספת

Blum, William. Killing hope: US military and CIA interventions since World War II. Zed Books 2003. ISBN 9781842773697
Devlin, Larry. Chief of station, Congo: a memoir of 1960-67. PublicAffairs 2007. ISBN 9781586484057
De Witte, Ludo. The Assassination of Lumumba. Jacana Media 2005. ISBN 1919931155
Kamalu, Chukwunyere. The Little African History Book - The Little African History Book - Black Africa from the Origins of Humanity to the Assassination of Lumumba and the turn of the 20th Century. Orisa Press 2011. ISBN 9780955713101
Renton, Dave. Seddon, David. Zeilig, Leo. The Congo: plunder and resistance. Zed Books, 2007. ISBN 9781842774854
הערות שוליים

↑  אביבה אבירם, בקש את הסכמת יהודי לקבל את שטן, באתר הארץ, 29 באוגוסט 2002
↑  Renton, עמוד 72–74
↑  Kamalu, עמודים 112–113
↑  למעלה מ-70 נהרגו בקונגו הבלגית, דבר, 2 בנובמבר 1959
↑  מתפשטות המהומות בקונגו הבלג., הצופה, 3 בנובמבר 1959
↑  קונגו תזכה בעצמאות ב-30 ביוני, הצופה, 28 בינואר 1960
↑  עצמאות לקונגו ביוני, מעריב, 28 בינואר 1960
↑  Renton, עמודים 75–76
↑  קבוצת־־מיעוט הקימה ממשלה בקונגו, דבר, 9 ביוני 1960
↑  ש. שפיר, ההסדר בקונגו, דבר, 26 ביוני 1960
↑  חוששים שקונגו הבלגית תתפצל ביום עצמאותה לכמה מדינות נפרדות, חרות, 20 ביוני 1960
↑  לומומבה ירכיב ממשלה בקונגו, דבר, 22 ביוני 1960
↑  לומומבה זכה בהצבעת אימון כראש ממשלת קונגו - קאסבובו נשיא, הצופה, 26 ביוני 1960
↑  "נאום יום העצמאות", AfricaWithin.com
↑  De Witte, עמוד 1
↑  Kamalu, עמודים 114–115
↑  המלך נרגז - הנשיא נבוך, מעריב, 1 ביולי 1960
↑  Renton, עמודים 80–82
↑  De Witte, עמוד 6
↑  Devlin, עמודים 8–9
↑  Kamalu, עמודים 117–118
↑  Devlin, עמוד 24
↑  Blum, עמודים 157–158
↑  Africa: A Continent Drenched in the Blood of Revolutionary Heroes by Victoria Brittain, הגרדיאן, 17 בינואר 2011
↑  Kamalu, עמודים 121–122
↑  Blum, עמוד 158
↑  "Correspondent:Who Killed Lumumba-Transcript". BBC. נבדק ב-11 ספט' 2011. {{cite news}}:  (עזרה) 00.35.38-00.35.49
↑  De Witte, עמודים 106–107, 113–119
↑  De Witte, עמודים 119–121
↑  De Witte, עמוד 140
↑  De Witte, עמודים 140–141
↑  "Lumumba Charts A Neutral Congo; Premier Rejects a Choice of East or West". רויטרס. 6 ביולי 1960. נבדק ב-2011-09-13. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Patrice Lumumba: 50 Years Later, Remembering the U.S.-Backed Assassination of Congo’s First Democratically Elected Leader, Democracy Now,‏ 21 בינואר 2011
↑  Kettle, Martin. President 'ordered murder' of Congo leader. הגרדיאן, 10 באוגוסט 2000, לונדון
↑  שמה של ועדת החקירה של הסנאט לבדיקת מבצעי איסוף מודיעין שבוצעו בצורה לא חוקית על ידי ה-CIA וה-FBI. נקראת על שמו של יושב ראש הוועדה, הסנאטור הדמוקרט פרנק צ'רץ
↑  תוכנית להרעיל את מנהיג קונגו פטריס לומומבה (עמוד 464). מתוך הארכיון לביטחון לאומי
↑  "Report Reproves Belgium in Lumumba's Death". Belgium; Congo (Formerly Zaire): ניו יורק טיימס. 2001-11-17. נבדק ב-2011-09-11.
↑  אתר האומות המאוחדות, החלטות הכינוס הרביעי
↑  "Europe: Belgium: Apology For Lumumba Killing".‏ 6 בפברואר 2002, ניו יורק טיימס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264888605171  PLWABN: 9810619255805606  BIBSYS: 90410097  BNE: XX1218297  BnF: cb12963694s (data)  CANTIC: a17235133  CiNii: DA06903330  GND: 118575295  ICCU: RAVV085381  ISNI: 0000 0001 2281 1427  LCCN: n79053648  LNB: 000269188  MusicBrainz: 6b2211ed-95f4-4fa6-8148-b883efcb1c29  NARA: 10580384  NDL: 00523980  NKC: mzk2007390677  NLA: 35315983  NTA: 069042241  RERO: 02-A003536273  SELIBR: 235545  SNAC: w6dg0n5g  SUDOC: 027618110  Trove: 908914  VIAF: 66598261   WorldCat (עם VIAF): 66598261 
פסלו של לומומבה בקינשסה
בול דואר סובייטי לזכר לומומבה, 1961
פיזנג אמבון

| --- | --- |
 סוג:  סימן מסחר 
 מוצא:  הולנד 
 מועד הכנה ראשוני:  1948 
 צבע:  ירוק 
 
פיזנג אמבון (Pisang Ambon) הוא מותג של ליקר בטעם בננה הולנדי המיוצר, מופץ ומשווק על ידי לוקאס בולס.
יש לו טעם בננה דומיננטי, עם ניואנסים נוספים של פירות טרופיים וצבע ירוק עז. הוא מבוסס על מתכון של ליקר אינדונזי ישן. ישנה למשקה גרסה סגולה, בשם Pisang Ambon Guaraná Lime.
אטימולוגיה

"פיסאנג" היא מילה באינדונזית / מלאית לבננה. אמבון היא עיר הבירה של מחוז אינדונזי שהיה פעם מושבה הולנדית. "Pisang Ambon" הוא השם האינדונזי לזן הבננה גרוס מישל. אמנם שם הבננה אינו מתייחס לאמבון כמקור אלא ממילה ג'אווית לריח.
הערות שוליים

↑  Lucas Bols, ‏30 באוגוסט 2007
↑  Adi Yohanes, Terungkap Asal-usul Pisang Ambon, Ternyata Bukan Berasal dari Ambon, paragram.id, ‏25 באוגוסט 2021 (באנגלית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פיזנג אמבון".
ערך זה הוא קצרמרבנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פיקוד אירופה של ארצות הברית

| --- | --- |

 Stronger Together 
 פרטים
 כינוי:  EUCOM
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיוך:  מחלקת ההגנה של ארצות הברית
 סוג:  פיקוד קרבי מאוחד
 בסיס האם:  גרמניה שטוטגרט, גרמניה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1952–הווה (כ־72 שנים)
 מלחמות:  מלחמת קוסובו  מבצע כוח מאוחד
 פיקוד
 דרגת המפקד:  גנרל
 מפקד נוכחי:  כריס קאוולי
 
מפת גבולות האחריות של הפיקודים המרחביים, בכתום פיקוד אירופה
פיקוד אירופה של ארצות הברית (באנגלית: United States European Command ובקיצור EUCOM) הוא אחד מהפיקודים הקרביים המאוחדים של משרד ההגנה האמריקני והכוחות המזוינים של ארצות הברית. מפקד הפיקוד הוא גנרל או אדמירל 4 כוכבים ומכהן במקביל גם כמפקד העליון של כוחות נאט"ו באירופה. מיולי 2022 מכהן בתפקיד גנרל כריס קאוולי.
נכון ל-2016 הפיקוד כולל כ-52,000 אנשי צבא המוצבים באירופה, המספר הנמוך ביותר מאז הקמתו. מתוכם כ-24,000 אנשי חיל האוויר של ארצות הברית, כ-21,000 אנשי צבא ארצות הברית, וכ-7,000 אנשי צי ארצות הברית.
מפקדת הפיקוד ממוקמת בשטוטגרט שבגרמניה.
גבולות אחריות מרחביים

הפיקוד אחראי על שטח של 51 מדינות וטריטוריות כולל כל שטחה של אירופה, רוסיה וגרינלנד. עד שנת 2021, גם ישראל נכללה בשטח הכיסוי של הפיקוד על אף שהמדינות סביבה הן תחת אחריות פיקוד מרכז של ארצות הברית.
הפיקוד הוקם כפיקוד משולב ב-1952 על בסיס מפקדת זירת המבצעים האירופית שפעלה במלחמת העולם השנייה ופיקוד הצבא של אירופה שפעל אחרי המלחמה. בתחילה כללו גבולות האחריות של הפיקוד את יבשת אירופה, צפון אפריקה וטורקיה. בהמשך הורחבו הגבולות גם לדרום-מערב אסיה. ב-1983 הועברה האחריות על אזור המזרח התיכון לפיקוד מרכז שזה עתה הוקם, למעט ישראל, לבנון וסוריה. ב-1999 קיבל אחריות על השטחים הימים של אירופה ושל מערב אפריקה שקודם לכן היו באחריות הפיקוד האטלנטי. ב-2002 עברה האחריות על סוריה ולבנון לפיקוד מרכז, ולפיקוד אירופה התווספה אחריות על רוסיה, איסלנד, האיים האזוריים שקודם לכן היו באחריות פיקוד הכוחות השלובים. ב-2008 הוקם פיקוד אפריקה והאחריות על האזורים באפריקה שעד אז נכללו באחריות פיקוד אירופה הועברו אליו. ב-2021 הועברה האחריות על ישראל לפיקוד מרכז של ארצות הברית.
יחידות הפיקוד

| סמל | שם היחידה | מפקדה | ייעוד |
| --- | --- | --- | --- |
|  | כוחות האוויר של ארצות הברית באירופה ובאפריקה | בסיס חיל האוויר רמשטיין שבגרמניה | פיקוד מרכזי בחיל האוויר של ארצות הברית המהווה את זרוע הביצוע האווירית של פיקוד אירופה ופיקוד אפריקה. כולל את חיל האוויר השלישי. |
|  | כוחות צבא ארצות הברית של פיקוד אירופה | וויסבאדן שבגרמניה | כולל הארמייה השביעית. |
|  | כוחות הצי של ארצות הברית אירופה ואפריקה | בסיס פעילות תמיכה ימית שבנאפולי, איטליה. | מפקדה מרכזית בצי ארצות הברית המספקת פיקוד כולל, בקרה מבצעית ותיאום של כוחות הצי האמריקני באזור האחריות של הפיקוד האירופי והאפריקאי. כולל את הצי השישי. |
|  | כוחות הנחתים של ארצות הברית אירופה ואפריקה | מפקדתם בבובלינגן, באדן-וירטמברג שבגרמניה | המרכיב של חיל הנחתים האמריקני של פיקוד אירופה של ארצות הברית ופיקוד אפריקה של ארצות הברית. |
הערות שוליים

↑  פיקוד אירופה במספרים, אתר הפיקוד
| הפיקודים הקרביים המאוחדים במחלקת ההגנה של ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| פיקודים מרחביים | פיקוד אפריקה • פיקוד מרכז • פיקוד אירופה • פיקוד צפון • פיקוד האינדו-פסיפי • פיקוד דרום • פיקוד החלל |  |
| פיקודים פונקציונליים | פיקוד המבצעים המיוחדים • הפיקוד האסטרטגי • פיקוד התובלה • פיקוד הסייבר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4537216-0  VIAF: 246955597   WorldCat (עם VIAF): 246955597
פול פרוספר אנרי

| --- | --- |

גנרל פול פרוספר אנרי
 לידה:  13 במרץ 1862 Neufchâteau, צרפת 
 פטירה:  6 בנובמבר 1943 (בגיל 81) פריז, הממשל הצבאי הגרמני בצרפת הכבושה במלחמת העולם השנייה 
 מקום קבורה:  Vault of Governors 
 מדינה:  צרפת 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית סן-סיר 
 השתייכות:  הצבא הצרפתי צבא צרפת
 תקופת הפעילות:  1882–1924 (כ־42 שנים)
 דרגה:  גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד אוגדה בלגיון הזרים הצרפתי במרוקו  מפקד אוגדה וגיס בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה  מפקד הגיס הצרפתי בחזית המקדונית  מפקד משלחת הסיוע הצרפתית לפולין במלחמה הפולנית-סובייטית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  המערכה בבלקן במלחמת העולם הראשונה 
 עיטורים
 אות לגיון הכבוד  צלב מלחמת העולם הראשונה של צבא צרפת  מדליית הניצחון במלחמת העולם הראשונה (ארצות הברית)  מדליית ההנצחה של מרוקו  מדליית ההנצחה של צבא צרפת למלחמת העולם הראשונה  עיטור הקולוניות.
 הנצחה
 רחוב על שמו בפריז.
 
פרוספר אנרי מימין לצידו של לואי פראנשה ד'אספרה המשוחח עם ג'ורג' מילן
פול פרוספר אנרי (בצרפתית: Paul Prosper Henrys; 13 בספטמבר 1862, צרפת – 6 בנובמבר 1943, פריז, צרפת) היה גנרל צרפתי, מפקד אוגדה וגיס רגלים בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה. אנרי כיהן גם כמפקד הגיס הצרפתי בחזית המקדונית תחת פיקודם הכולל של הגנרלים אדולף גיומא ולואי פראנשה ד'אספרה. אנרי הוביל את הגיס הצרפתי בקרב דוברו פולה אשר הכריע למעשה את החזית המקדונית לטובת מדינות ההסכמה.
תחילת הקריירה

אנרי מילא שורת תפקידים בלגיון הזרים הצרפתי וב-1903 הועלה לדרגת מייג'ור ומונה לראש המטה של הגנרל אובר ליאוטי (אנ') בעין ספרה אשר בצפון מערב אלג'יריה. הגנרל הזמין את אנרי לשרת תחתיו גם במרוקו וב-28 בספטמבר 1912 מונה למפקד גדוד הוסרים. ב-4 ביולי 1913 הועלה לדרגת קולונל ומונה למפקד חטיבת פרשים. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה אנרי אחד מהקצינים הבכירים היחידים שלא חזרו לצרפת. ב-24 בנובמבר 1914 הועלה לדרגת מייג'ור-ג'נרל ומונה למפקד אוגדה.
מלחמת העולם הראשונה

ב-27 ביולי 1916 סיים את שירותו במרוקו וקיבל פיקוד על אוגדת הרגלים ה-59 של צבא צרפת. אנרי הוצב בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה וב-20 במאי 1917 קיבל פיקוד על הגיס ה-17 הצרפתי.
בראשית 1918 חלה פול פרנסואה גרוסטי מפקד הגיס הצרפתי בחזית המקדונית בטיפוס הבטן, הוחש לטיפול בסנטוריום בפריז ובמקומו מונה אנרי. פול אנרי פעל תחת פיקודו של אדולף גיומה מפקד הזירה ובהמשך של לואי פראנשה ד'אספרה. בספטמבר 1918 פיקד אנרי על הכוחות הצרפתיים במהלך המתקפה לאורך עמק הווארדאר ובמסגרתה על קרב דוברו פולה, שהוביל לקריסת צבאה של ממלכת בולגריה ולהכרעת החזית המקדונית לטובת מדינות ההסכמה. בנובמבר, לאחר סיום המלחמה הועלה לדרגת גנרל וסיים את תפקידו כמפקד הגיס הצרפתי בסלוניקי.
שלהי הקריירה ואחריתו

ב-1 באפריל 1919 מונה הגנרל אנרי לעמוד בראש המשלחת הצבאית הצרפתית לפולין אשר פעלה לסייע לכוחות הרפובליקה הפולנית במסגרת המלחמה הפולנית-סובייטית. אנרי הוביל משלחת של 400 קציני צבא שעסקו בתפקידי הדרכה, פיקוד וארגון הצבא הפולני. ב-30 בספטמבר 1920 סיים את תפקידו בפולין והועבר לתפקידי מטה בפריז ובמקומו מונה הגנרל מקסים וייגאן. ב-28 ביוני 1922 מונה למפקד הגיס ה-33, תפקיד בו כיהן עד פרישתו לגמלאות ב-13 במרץ 1924. אנרי הלך לעולמו בפריז ב-1943 והוא בן 81 שנים.
הערות שוליים

↑  "רחובות פריז", באתר v2asp.paris.fr (בצרפתית).
↑  משה גרשוביץ', תפקידה הצבאי של צרפת במרוקו, באתר גוגל ספרים (באנגלית).
↑  אינצקלופדיה לתולדות מלחמת העולם הראשונה, "חזית סלוניקי במלחמת העולם הראשונה", באתר גוגל ספרים (באנגלית).
↑  השלכות חוזי השלום שלאחר מלחמת העולם הראשונה על מזרח אירופה והבלקן, אתר גוגל ספרים (בצרפתית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810584831005606  BnF: cb166229817 (data)  GND: 1072065819  ISNI: 0000 0004 4996 9330  Léonore: 184072  VIAF: 4610147967360084200007   WorldCat (עם VIAF): 4610147967360084200007
פיזר

ערך זה עוסק בכפר בהונגריה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
פיזר (בהונגרית: Füzér) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם אוכלוסיית הכפר נמצאת בירידה שנים רבות מ-618 תושבים בשנת 1990 עד ל-335 תושבים בלבד בשנת 2023 (ירידה של כ-46%).
במרכז הכפר נמצאת טירת פיזר (אנ') המתוארכת לשנת 1264.
במהלך השנים חיו בכפר מעט יהודים.
| שנה | כמות יהודים | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 7 |  |
| 1880 | 36 | 709 |
| 1910 | 17 |  |
פנינסולרים

באמריקה הספרדית הקולוניאלית היוו הפנינסולרים (בספרדית: Peninsulares) את הקטגוריה הגזעית-חברתית-תרבותית העליונה ביותר. אלו היו ספרדים ילידי המטרופולין האימפריאלי, קרי ילידי ספרד עצמה. לקבוצה זו השתייכו לעיתים גם אירופאים אחרים שהיגרו לאמריקות.
שמה של הקבוצה מעיד על מוצאה (פנינסולה הוא חצי אי, קרי חצי האי האיברי). בתקופות מסוימות, כגון בראשית המאה ה-16 עם כיבושן של האמריקות ובראשית המאה ה-19, עת התחוללו מלחמות העצמאות ברחבי היבשת, כונתה קבוצה זו בשמות הגנאי "גותים" (godos) ו-"גצ'ופינס" (gachupines) (שיבוש של שפת הנאוואטל ל"זה המשפשף בנעליו").
קטגוריות אחרות בחברה הקולוניאלית היו הקריאולים (Criollos), ספרדים ילידי אמריקה, האינדיאנים (Indios) והשחורים (Negros). בנוסף, התקיימו קבוצות שונות של בני תערובת: מסטיסוס (Mestizos) נחשבו כבני תערובת ממוצא אינדיאני ואירופי; מולטים (Mulatos) נחשבו כבני תערובת ממוצא אפריקאי ואירופאי; וסמבוס (Zambos) נחשבו כבני תערובת ממוצא אינדיאני ואפריקאי.
הפנינסולרים החזיקו ברוב המשרות החשובות במנהל האימפריאלי, בצבא ובכנסייה. המתיחות בין הפנינסולרים לקריאולים תרמה לעוינות כלפי האימפריה הספרדית ערב מלחמות העצמאות, ולנכונותה של האליטה הקריאולית להתנתק מהכתר הספרדי ולדרוש ממשל עצמי.
ראו גם

קריאולים
פיטר דרוקר

| --- | --- |

 לידה:  19 בנובמבר 1909 וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  11 בנובמבר 2005 (בגיל 95) קלרמונט, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת גתה בפרנקפורט 
 מוסדות:  אוניברסיטת ניו יורק 
 תחומי עניין:  כלכלה, ניהול 
 עיסוק:  בעל טור, עורך דין, פסל, איש עסקים, עיתונאי, סופר, מרצה באוניברסיטה, כלכלן, פילוסוף 
 מדינה:  ארצות הברית, אוסטריה 
 פרסים והוקרה:  מדליית החירות הנשיאותית (9 ביולי 2002) מדליית הנרי לאורנס גאנט (1959) מדליית הזהב הגדולה להוקרה על שירות הרפובליקה האוסטרית 
 
פיטר פרדיננד דרוקר (בגרמנית: Peter Ferdinand Drucker;‏ 19 בנובמבר 1909 – 11 בנובמבר 2005) היה הוגה דעות יהודי-אמריקני יליד אוסטריה, אבי תורת הניהול המודרנית.
קורות חייו

דרוקר נולד וגדל בפרברי וינה למשפחה יהודית, למד בגרמניה משפט בינלאומי פרטי ועבד שם כעיתונאי. עם עליית הנאצים לשלטון ברח מהרודנות ההיטלריסטית לארצות הברית.
בתחילת הקריירה האקדמית שלו בארצות הברית, ב-1947, כתב ספר "העתיד של האדם התעשייתי", ובו פיתח את רעיונותיו מספרו הקודם (1939) "האדם הפוסט-כלכלי: שורשי הטוטליטריות". את הספרים לא כתב ככלכלן או כמומחה למנהל עסקים (תחום שעוד לא היה קיים), אלא כפרופסור לפילוסופיה ומחשבה פוליטית באוניברסיטת ורמונט.
בין קוראי "העתיד של האדם התעשייתי" היה גם מנכ"ל ג'נרל מוטורס, אלפרד סלואן, שהתרשם מהספר עד כדי כך, שהזמין את דרוקר ליישם למעשה את רעיונותיו האקדמיים, כיועצו ביצרנית המכוניות, שהייתה אחד התאגידים הגדולים בעולם. דרוקר נענה להצעה ואמר שמה שמשך אותו בהצעת המנכ"ל הייתה האפשרות "למפות את היבשת האפלה והבלתי נודעת של הניהול". את מסעו זה סיכם בשני ספרים: "מושג הארגון" מ-1950 ו"פרקטיקת הניהול" משנת 1954.
בשנות ה-80 הוזמן על ידי מנכ"ל ג'נרל אלקטריק, ג'ק וולש, לשמש כיועץ בחברה, שהתקדמה למעמד של החברה הגדולה בעולם לפי שווי השוק.
לאורך כל חייו קידם רעיונות מהפכניים כגון הגבלת שכר המנכ"ל לפי 20 מהשכר הנמוך ביותר בחברה שלו. "עובדי הידע", כך אמר, מונעים בעיקר על ידי הרצון לסיפוק ויצירה, ולכן אי אפשר לפקח עליהם ולנהל אותם בשיטות הישנות של פס הייצור. תפקיד המנכ"ל אליבא דדרוקר, הוא לאפשר לעובדיו לעשות עבורו 99% מהעבודה וגם להודות בכך בגלוי.
ב-2002 הוענקה לו מדליית החירות הנשיאותית.
ב-2005 דורג על ידי ה"Financial Times" כ"הגורו המושלם מספר 1" (במקום השני דורג ביל גייטס ובשלישי ג'ק וולש) .
חיים אישיים

דרוקר נישא את דוריס שמיץ' ב-1937 ולהם 4 ילדים.
הוא נפטר ב-2005 בשיבה טובה בביתו בפרבר של לוס אנג'לס. דויס נפטרה באוקטובר 2014, בגיל 103.
ספריו שתורגמו לעברית

ניהול הלכה למעשה תרגום: יוסף עוזיאל, הוצאת "יחדיו", תשכ"ו.
מניהול של אתמול למנהיגות של מחר, תרגום: ברוך קורות, הוצאת מטר, 1992.
על הניהול כמקצוע תרגום: ברוך קורות, הוצאת מטר, 1998.
אתגרי הניהול במאה ה-21, תרגום: יעל זיסקינד-קלר, הוצאת מטר, ספריית המרכז הישראלי לניהול, 2000.
ראו גם

עובד ידע
הערות שוליים

↑  Management Visionary Peter Drucker Dies, web.archive.org
↑  Doris Drucker dies at 103; memoirist and wife of Peter Drucker - LA Times, web.archive.org, ‏2014-10-12
| מנהל עסקים |
| --- | --- | --- |
| תחומים | ניהול • מימון • שיווק • חשבונאות • התנהגות ארגונית • אסטרטגיה עסקית • מערכות מידע • יזמות • לוגיסטיקה • חקר ביצועים • קבלת החלטות |  |
| מושגים כלליים | ניהול סיכונים • אסטרטגיה תפעולית • ייעוץ אסטרטגי • SWOT • קרן הון סיכון • תוכנית עסקית • נתח שוק • משאבי אנוש • יועץ עסקי • דירקטוריון • מנכ"ל |  |
| אישים בולטים | פיטר דרוקר • הנרי מינצברג • פרדריק טיילור • ויליאם שארפ • הנרי פורד • מילטון פרידמן • מייקל פורטר |  |
| מוסדות לימוד ומחקר בולטים | הרווארד • וורטון • סטנפורד •  MIT • קלוג • דיוק (פיוקווא) • INSEAD • בית הספר לעסקים של לונדון |  |
| שיטות מחקר | אתנוגרפיה • מחקר איכותני  • מחקר כמותי  • ניתוח אירוע • ניתוח נתוני ארכיון • ניתוח תוכן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260396605171  PLWABN: 9810624492405606  BNE: XX1721224  BnF: cb11900666f (data)  CANTIC: a10075124  CiNii: DA00477819  GND: 118527568  ICCU: CFIV012532  ISNI: 0000 0001 2117 813X  LCCN: n79149070  MusicBrainz: b4628bed-da23-4250-8910-4a4fbe41fd48  NDL: 00438259  NKC: jn19990001878  NLG: 132423  NLK: KAC199607459  NTA: 068329342  SELIBR: 184074  SNAC: w6fn1x56  SUDOC: 026837994  Trove: 810927  VIAF: 2469565   WorldCat (עם VIAF): 2469565
פיליפ השני, רוזן שאומבורג-ליפה

פיליפ השני, רוזן שאומבורג-ליפה (בגרמנית: Philipp II von Schaumburg-Lippe‏; 5 ביולי 1723 – 13 בפברואר 1787), היה רוזן ליפה-אלפרדיסן בין השנים 1749–1777, ולאחר מכן רוזן שאומבורג-ליפה בין השנים 1777–1787.
ביוגרפיה

פיליפ נולד ב-5 ביולי 1723 בביקבורג שהשתייכה לרוזנות שאומבורג-ליפה, לפרידריך ארנסט, רוזן שאומבורג-ליפה-אלפרדיסן ולאליזבת פיליפינה פון פרייזנהאוזן, בתם של פיליפ זיגיסמונד פון פרייזנהאוזן וסופיה אליזבת פון דיטפורט.
בשנת 1749 מת אביו פרידריך ארנסט, רוזן שאומבורג-ליפה-אלפרדיסן, ופיליפ עלה לשלטון במקומו. בשנת 1777 מת דודנו וילהלם, רוזן שאומבורג-ליפה ללא יורשים, ופיליפ ירש את רוזנות שאומבורג-ליפה. ב-13 בפברואר 1787 מת גאורג וילהלם, ובנו גאורג וילהלם עלה לשלטון במקומו.
משפחתו

ב-6 במאי 1756 התחתן פיליפ בוויימאר עם ארנסטינה אלברטינה מסקסוניה-ויימאר, בתם של ארנסט אוגוסט הראשון, דוכס סקסוניה-ויימאר-אייזנך ואלאונורה וילהלמינה מאנהלט-קתן, ממנה היו לו 4 ילדים:
קלמנס אוגוסט (1757–1757)
קרל וילהלם (1759–1780)
גאורג קרל (1760–1776)
פרדריקה אנטוינטה (1762–1777)
ב-10 באוקטובר 1780 התחתן פיליפ עם יוליאנה, רוזנת הסן-פיליפסטאל, בתם של וילהלם, רוזן הסן-פיליפסטאל ואולריקה אלאונורה, רוזנת הסן-פיליפסטאל-בארכפלד, ממנה היו לו 4 ילדים:
אלאנורה לואיזה (1781-1783)
וילהלמינה שרלוטה (1783-1858)
גאורג וילהלם (1784-1860)
קרולינה לואיזה (1786-1846)
פיזרקומלוש

| --- | --- |
סמל פיזרקומלושסמל פיזרקומלוש

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון הונגריה
 מחוז:  בורשוד-אבאוי-זמפלן בורשוד-אבאוי-זמפלן
 נפה:  נפת שאטוראליאויהיי
 מושל:  András Mester
 שטח:  5.87 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  286 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  48°30′43″N 21°27′15″E﻿ / ﻿48.511830555556°N 21.454119444444°E﻿ / 48.511830555556; 21.454119444444 
 אזור זמן:  UTC +1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.פיזרקומלוש(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.פיזרקומלוש  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פיזרקומלוש (בהונגרית: Füzérkomlós) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם אוכלוסיית הכפר נמצאת בירידה שנים רבות מ-402 תושבים בשנת 1990 עד ל-255 תושבים בלבד בשנת 2018 (ירידה של כ-33%).
במהלך השנים חיו בכפר מעט יהודים
| שנה | כמות יהודים | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 13 |  |
| 1880 | 5 | 319 |
| 1910 | 4 |  |
| 1920 | 4 |  |
| 1930 | 9 |  |
ילידי המקום

איגנץ גאבור, במקור לדרר (בהונגרית: Gábor Ignác; פיזרקומלוש, 13 באפריל 1868 – בודפשט, 10 בינואר 1945)  היה היסטוריון ספרות, מתרגם יהודי-הונגרי שנרצח בשואה. הוא היה אביהם של הציירת מריאן גאבור ושל הסופר ג'רג' גאבור.
פול הוריוצ'י

פול הוריוצ'י (באנגלית: Paul Horiuchi; ביפנית: 堀内 親正;‏ 12 באפריל 1906 - 29 באוגוסט 1999) היה צייר אמריקאי. הוא נולד בימאנשי, יפן, ולמד אמנות מגיל צעיר. לאחר שהיגר לארצות הברית בשנות העשרה המוקדמות שלו, הוא בילה שנים רבות כעובד רכבת במערב ארצות הברית. בשנת 1946, הוא עבר לסיאטל, וושינגטון, שם העביר בסופו של דבר את המוקד שלו מציור לקולאז' והפך למזוהה עם "בית ספר צפון מערב" של האמנים. באמצע שנות הארבעים לחייו, הוא הצליח להתמסר לאמנות במשרה מלאה, סגנון הקולאז' יוצא הדופן שלו הפך לפופולרי מאוד בשנות ה-50 וה-60. הוא המשיך ליצור אמנות בסטודיו שלו בסיאטל עד שנכנע לבעיות בריאות הקשורות לאלצהיימר ב-1999.
הוא ידוע בעיקר בזכות פסיפס הזכוכית שלו במרכז סיאטל. ציוריו והקולאז' שלו נותרו מוערכים מאוד בקרב אספנים, מוצגים קבועים במספר מוזיאונים, וממשיכים להיות נושא לתערוכות מיוחדות במוזיאונים ובגלריות שונות.
ביוגרפיה

פול הוריוצ'י נולד כצ'יקאמאסה הוריוצ'י ב-12 באפריל 1906, בכפר אושי, על גדות אגם קוואג'י, ליד הר פוג'י, ביפן. הוא היה בנם השני של Daisaku Horiuchi,זמר קבוקי ושל אשתו יאסו. אביו נסע לארצות הברית כשצ'יקמאסה היה בן כמה ימים, ואחרי ארבע שנים אימו הצטרפה לאביו בארה״ב. צ'יקאמאסה ואחיו הגדול טושימאסה (שנודע מאוחר יותר בשם "טום") גדלו על ידי סבם, טוקוטארו הוריוצ'י, אספן עתיקות.
הוריוצ'י היה רץ בשנות העשרה המוקדמות שלו, הזמן הטוב ביותר שלו בריצת 100 מטר, השווה את השיא האולימפי. הוא היה מועמד לנבחרת האולימפית של יפן, אך נאלץ להפסיק לרוץ עקב לב מוגדל.
אצל אמן בולט מקומי, הורצ׳יו למד טכניקת שטיפת דיו מסורתית, וזכה בפרס שני בתחרות ציור נוף ארצית.
ביוגרפיה > בצפון מערב ארצות הברית

עם סיום המלחמה, הוריוצ'י ומשפחתו עברו לסיאטל, שם פתח את חנות ברובע הבינלאומי השוקק של העיר. העסק זכה להצלחה. במקביל, הקריירה של הוריוצ'י כאמן החלה להמריא. בשנת 1947 הוא זכה בפרס הראשון בציור שמן ביריד וושינגטון המערבי, שהיה באותה תקופה תערוכה מכובדת שנשפטה על ידי דמויות מרכזיות מעולם האמנות בחוף המערבי, ובשנת 1948 הוצג ציורו Boat House במוזיאון לאמנות בסיאטל. התערוכה השנתית ה-34 של צפון מערב. הוא גם החל לקבל את תשומת הלב של מבקרים ועיתונאים.
בשנת 1950, הוריוצ'י סבל מנפילה מסולם שבה נפצע קשה בפרק כף היד השמאלית, ולא היה מסוגל לעבוד במשך מספר חודשים. כשהם הגיעו פעם נוספת לייאוש כלכלי, חבר משפחה שאל אם הוא יכול לנסות למכור כמה מציוריו של פול. להפתעתו של הוריוצ'י, החבר מכר במהירות ארבע מיצירותיו תמורת סכום כסף נכבד. הוריוצ'י סגר את חנות הרכב שלו ופתח את טוזאי ("מזרח-מערב") ארט, חנות עתיקות ששימשה גם כסטודיו וגלריה שלו, וכמקום מפגש לאמנים.
בשנת 1953, שינוי בחוק אפשר להוריוצ'י להפוך לאזרח ארצות הברית.
הוא נפגש והתיידד עם הצייר מארק טובי,  מה שהוביל את הוריוצ'י לבחון מחדש את גישתו לאמנות. הוא התעניין יותר ויותר בקולאז', והחל להתנסות במיזוג אלמנטים של קולאז' יפני מסורתי עם טכניקות, סגנונות וחומרים מודרניים יותר. ברמה הבסיסית ביותר שלו, הוא שילב עיצוב 'מזרחי' עם אקספרסיוניזם מופשט 'מערבי', אך הזרים לו אנרגיה ייחודית, אולי נולדה מהעליות והמורדות שחווה בחייו. הוא השתלט בהדרגה על הסגנון החדש הזה, ובסוף שנות ה-50, עבודתו הפכה לפופולרית יותר ויותר.