stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פואבי
הקבר של פואבי

הארכאולוג הבריטי לנרד וולי גילה את קברה של פואבי. הקבר התגלה במסגרת החפירות בעיר אור שהתבצעו בין השנים 1934-1922 במספר משלחות על ידי צוות משותף בחסות המוזיאון הבריטי ומוזיאון אוניברסיטת פנסילבניה לארכאולוגיה ואנתרופולוגיה. הקבר עצמו נחפר החל מהמשלחת של 1927-8. הצוות של וולי כלל את עמיתתו, קתרין וולי (אנ') (שהפכה לאשתו במהלך אחת המשלחות כדי להשקיט את החשש של מנהל מוזיאון אוניברסיטת פנסילבניה מפני רווקה שמשתתפת במשלחת), שציירה את התרשימים המפורטים של האתר. קברה של פואבי נמצא יחד עם כ-1,800 קברים נוספים בבית הקברות המלכותי באור, מתוכם וולי סיווג 16 כקברים מלכותיים, לפי המבנה שלהם, ומכיוון שהכילו בנוסף לאנשי אצולה גם משרתים שנקברו ביחד איתם, נשים וגברים.
הקבר של פואבי > חפצים בקבר

מספר חפצי הקבר שחשף וולי בקברה של פואבי היה מדהים. הם כללו כיסוי ראש כבד וזהוב עשוי עלי זהב; לירה (כלי נגינה) עם ראש שור מזוקן משובץ בזהב ובאבן החן לפיס לזולי; שפע של כלי שולחן מזהב וכסף. על השלד שלה נמצאו קישוטים רבים: חרוזים עשויים מזהב, אבני קרנליאן ולפיס לזולי המשמשים בשרשראות וחגורות. היא ענדה טבעות זהב על כל אחת מאצבעותיה, ועל הסיכות שבעבר החזיקו את הבגד שלה, היו חותמות גליליות שעליהן היה כתוב שמה.
הקבר של פואבי > בורות המוות

מספר "בורות מוות" נמצאו מחוץ לחדרים וכן מעל הלשכה של פואבי. הם נקראו בורות מוות על ידי וולי מכיוון שהכילו מספר רב של שלדים, "קורבנות" ככל הנראה, שהוצאו להורג כדי "ללוות" את מלכתם לאחר מותה. בור המוות הגדול והידוע ביותר נקרא PG 1237, והוא הכיל 74 שלדים, 6 גברים ו-68 נשים (את המין וולי הסיק מהחפצים ולא מהעצמות, שלא נשמרו במצב טוב), מעוטרים בעיטורי זהב, כסף ואבני לפיס. בשל מיקומם של הבורות והעדר כללי של ראיות, לא ברור לגמרי אם בורות המוות קשורים ישירות לפואבי.
הקבר של פואבי > תיאוריות של סיבת המוות

עדויות שנגזרו מסריקות CAT של מוזיאון אוניברסיטת פנסילבניה מצביעות על כך שחלק מקורבנות האדם הוקרבו באופן אלים. דפוסי הניפוץ על הגולגולות מתאימים לפגיעת כלי מחודד וכבד. כלי קטן דמוי פטיש נמצא על ידי וולי במהלך חפירתו המקורית. הגודל והמשקל של הכלי מתאימים לנזק שנגרם לשני גופות שנבדקו על ידי אוברי באדסגארד (Aubrey Baadsgaard), דוקטורנטית באוניברסיטת פנסילבניה. כמו כן נמצא שם צינובר, או שאריות אדי כספית, שהיה בשימוש למניעה או האטה של פירוק הגופות עד להשלמת טקסי הקבורה הדרושים.
מיקום הממצאים

הממצאים שנחפרו ע״י המשלחת של וולי חולקו בין המוזיאון הבריטי בלונדון, מוזיאון אוניברסיטת פנסילבניה מפנסילבניה, והמוזיאון הלאומי בבגדד. כמה פריטים מהמוזיאון הלאומי בבגדד נבזזו ואבדו לאחר מלחמת המפרץ השנייה ב-2003, אך רובם נמצאו בסופו של דבר.
חפצי אמנות מהקבר המלכותי

חותם גלילי של המלכה פואבי, שנמצא בקברה ועליו רשום שמה.
הלירה של המלכה פואבי, הקבר המלכותי באור.
ראש לביאה מכסף. נמצא בבור המוות בכניסה לקברה של פואבי. העיניים עשויות צדפות ולפיס לזולי. לפי ההשערה של וולי פריט זה היה חלק מכיסא.
חותם גלילי מלפיס לזולי, מהקבר PG800. על החותם רשום A-bara-ge
לקריאה נוספת

Woolley, Sir Leonard (1950). Ur of the Chaldees: a Record of Seven Years of Excavation (Edition: 2 ed.). Penguin Books.
הפרסומים המקוריים של וולי מהמשלחות באור:
Woolley, C. Leonard (1923). "The excavations at UR of the Chaldees, 1922–23". pp. 297–305. doi:10.1080/03068372308724849.
Woolley, C. Leonard (1925). "The Excavations at Ur, 1924–1925". The Antiquaries Journal: 347–402. doi:10.1017/S0003581500009161.
Woolley, C. Leonard (1927). "The Excavations at Ur, 1926–7". The Antiquaries Journal: 385–423. doi:10.1017/S0003581500057176.
Woolley, C. Leonard (1928). "Excavations at Ur, 1926–7. Part II". The Antiquaries Journal: 1–29. doi:10.1017/S0003581500057565.
Woolley, C. Leonard (1928). "Excavations at Ur, 1927–8". The Antiquaries Journal: 415–448. doi:10.1017/S0003581500012518.
Woolley, C. Leonard (1930). "Excavations at Ur, 1929-30". The Antiquaries Journal: 315–343. doi:10.1017/S0003581500049192.
Woolley, C. Leonard (1932). "Excavations at Ur, 1931–2". The Antiquaries Journal: 355–392. doi:10.1017/S0003581500044097.
Woolley, C. Leonard (1934). "The Excavations at Ur, 1933–4". The Antiquaries Journal: 355–378. doi:10.1017/S0003581500046771.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  Queen Puabi's Headdress from the Royal Cemetery at Ur - Penn Museum, The Penn Museum Website
1 2  Woolley's Excavations, Ur Online (באנגלית)
1 2  Reade, Julian (2003). Art of the First Cities: The Third Millennium B.C. from the Mediterranean to the Indus (באנגלית). Metropolitan Museum of Art. p. 96. ISBN 978-1-58839-043-1.
↑  Edited by Richard Zettler and Lee Horne, Treasures from the Royal Tombs of Ur, University of Pennsylvania Museum of Archaeology and Anthropology, 1998, עמ' 78, ISBN 978-0-924171-55-0. (באנגלית)
1 2 3 4  William B. Hafford, Expedition Magazine | A Spectacular Discovery, Penn Museum Website, ‏2018 (באנגלית)
↑  C. Leonard Woolley, Excavations at Ur, 1927–8, The Antiquaries Journal 8, 1928-10, עמ' 439-447 doi: 10.1017/S0003581500012518
↑  Katharine Elizabeth (Menke) (Keeling) Woolley, Ur Online (באנגלית)
1 2 3  Heather Pringle, The Last Word On Nothing | Sleuthing around the Great Death-Pit, The Last Word On Nothing, ‏April 29, 2011
↑  Vidale M., PG 1237, Royal Cemetery of Ur: Patterns in Death., Cambridge Archaeological Journal. 21(3), 2011, עמ' 428
↑  Aubrey Baadsgaard, Janet Monge, Samantha Cox, Richard L. Zettler, Human sacrifice and intentional corpse preservation in the Royal Cemetery of Ur, Antiquity 85, 2011-03, עמ' 27–42 doi: 10.1017/S0003598X00067417
↑  Department of Ancient Near Eastern Art, Ur: The Royal Graves | Essay | The Metropolitan Museum of Art | Heilbrunn Timeline of Art History, The Met’s Heilbrunn Timeline of Art History, ‏October 2003 (באנגלית)
↑  Matthew Bogdanos, The Casualities of War: The Truth about the Iraq Museum, American Journal of Archaeology 109, 2005, עמ' 478, 507, 517
↑  CDLI Seals 001441 (physical) (P247683), Cuneiform Digital Library Initiative Website (באנגלית)
1 2  K. Kris Hirst, Artifacts of the Royal Cemetery of Ur, ThoughtCo, ‏2019 (באנגלית)
↑  Pr, Univ Of Pennsylvania; Anthropology, University of Pennsylvania Museum of Archaeology and; Hansen, Donald P.; Pittman, Holly (1998). Treasures from the Royal Tombs of Ur (באנגלית). UPenn Museum of Archaeology. p. 78. ISBN 978-0-924171-54-3.
אולדזימיר מאקיי

| --- | --- |

 לידה:  5 באוגוסט 1958 Niekraševičy, בלארוס 
 פטירה:  26 בנובמבר 2022 (בגיל 64) מינסק, בלארוס 
 מדינה:  בלארוס בלארוס
 מקום קבורה:  Eastern Cemetery 
 השכלה:  Minsk State Linguistic University (1980)  האקדמיה הדיפלומטית של וינה (1993) 
 בן או בת זוג:  Viera Palakova-Makiej 
 
 פרסים והוקרה
 מסדר הכבוד הבלארוסי (2006)  Order of Fatherland 3rd Class (2018) 
 
אולדזימיר אולדזימיראביץ' מאקיי (בבלארוסית: Уладзі́мір Уладзі́міравіч Маке́й; ‏5 באוגוסט 1958 – 26 בנובמבר 2022) היה פוליטיקאי בלארוסי שכיהן כשר החוץ של בלארוס בשנים 2012–2022.
ביוגרפיה

אולדזימיר מאקיי נולד בכפר נייקרשביצ'י (בלא'), שבמחוז המשנה קרליץ, שבהורדנה, בלארוס הסובייטית. הוא סיים את לימודיו במכון הפדגוגי לשפה זרה במינסק בשנת 1980. הוא שירת בכוחות המזוינים של ברית המועצות ובכוחות המזוינים של בלארוס לאחר פירוק ברית המועצות ופרש בשנת 1993 כקולונל.
בשנת 1993 סיים את לימודיו באקדמיה הדיפלומטית האוסטרית ושירת במשרד החוץ כמזכיר מספר מחלקות (מחלקת מידע ושיתוף פעולה הומניטרי, ניתוח ותחזית, לשכת השר, שירות פרוטוקול המדינה).
בשנים 1996–1999 עבד בשגרירות בלארוס בצרפת כיועץ וייצג במקביל את בלארוס במועצת אירופה.
בשנת 2000–2008 שימש כעוזרו של נשיא בלארוס אלכסנדר לוקשנקו ובשנים 2008–2012 היה ראש סגל הנשיא.
מאז 20 באוגוסט 2012 ועד לפטירתו הוא כיהן בקבינט כשר החוץ.
מאקיי נפטר במשרדו ב-26 בנובמבר 2022.
מאקיי היה דובר בלארוסית, רוסית, גרמנית ואנגלית.
ראו גם

סרגיי לברוב
הערות שוליים

1 2  Minister and Deputy Ministers
↑  Reuters (2022-11-26). "Belarus foreign minister Makei dies - Belta". Reuters (באנגלית). נבדק ב-2022-11-26.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810559211605606  GND: 1274945402  VIAF: 8062147967374484200006   WorldCat (עם VIAF): 8062147967374484200006
נבחרת סודאן בכדורגל

נבחרת סודאן בכדורגל (בערבית: منتخب السودان لكرة القدم), הידועה בכינוייה "הניצים של ג'דאיינה", היא נבחרת הכדורגל הלאומית של סודאן.
נבחרת סודאן הייתה אחת משלוש הנבחרות (ביחד עם נבחרת אתיופיה ונבחרת מצרים) שהשתתפו בגביע אפריקה לאומות הראשון בהיסטוריה ב-1957 ואף זכתה בטורניר בשנת 1970.
הדירוג הנוכחי של נבחרת סודאן ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-110 בעולם, נכון ל-24 באוקטובר 2024; הניקוד הוא 1,176.20 – עלייה של 10 נקודות לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 74 נמדד לראשונה בדצמבר 1996, והדירוג הנמוך ביותר 164 נמדד לראשונה ביולי 2017.
כל גביעי העולם

1930 עד 1954 - לא נכנסה
1958 - פרשה בזמן העפלה
1962 - פרשה
1966 - פרשה
1970 - לא העפילה
1974 - לא העפילה
1978 - פרשה
1982 עד 1990 - לא העפילה
1994 - פרשה
2002 עד 2022 - לא העפילה
כל גביעי אפריקה

| שנה | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| סודאן 1956 1957 | מקום שלישי | 1 | 0 | 0 | 1 | 1 | 2 |
| מצרים (1958-1972) 1959 | מקום שני | 2 | 1 | 0 | 1 | 2 | 2 |
אתיופיה (1897–1975) 1962: לא העפילה
| גאנה 1963 | מקום שני | 3 | 1 | 1 | 1 | 6 | 5 |
תוניסיה 1965: לא העפילה
אתיופיה (1897–1975) 1968: לא העפילה
| סודאן 1956 1970 | מקום ראשון | 5 | 4 | 0 | 1 | 8 | 3 |
| קמרון 1972 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 2 | 1 | 4 | 6 |
מצרים 1974: לא העפילה
| אתיופיה (1975–1987, 1991–1996) 1976 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 2 | 1 | 3 | 4 |
גאנה 1978: פרש
ניגריה 1980: לא העפילה
לוב (1977-2011) 1982: לא נרשמה
חוף השנהב 1984: לא העפילה
מצרים 1986: פרשה
מרוקו 1988: לא העפילה
אלג'יריה 1990: לא העפילה
סנגל 1992: לא העפילה
תוניסיה 1994: לא העפילה
דרום אפריקה 1996: לא העפילה
בורקינה פאסו 1998: פרשה
גאנה ניגריה 2000: לא נרשמה
מאלי 2002: לא העפילה
תוניסיה 2004: לא העפילה
מצרים 2006: לא העפילה
| גאנה 2008 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 0 | 3 | 0 | 9 |
אנגולה 2010: לא העפילה
| גבון גינאה המשוונית 2012 | רבע גמר | 4 | 1 | 1 | 2 | 4 | 7 |
דרום אפריקה 2013: לא העפילה
גינאה המשוונית 2015: לא העפילה
גבון 2017: לא העפילה
מצרים 2019: לא העפילה
| קמרון 2021 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 1 | 2 | 1 | 4 |
חוף השנהב 2023: לא העפילה
| מרוקו 2025 | העפילה |  |  |  |  |  |  |
| סה"כ | 9/34 | 27 | 7 | 7 | 13 | 29 | 42 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א
1 2  החל מאוגוסט 1993 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות גברים בכלל
בועז יכין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 ביוני 1966 (בן 58) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מקום לימודים:  הסיטי קולג' של ניו יורק  בית הספר לאמנויות ע"ש טיש 
 בן או בת זוג:  עלמה הראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
בועז יָכִין (באנגלית: Boaz Yakin; נולד ב-20 ביוני 1966) הוא במאי ותסריטאי יהודי-אמריקאי.
ביוגרפיה

יכין נולד בניו יורק שבארצות הברית, לזוג הורים ילידי-ישראל, שהכירו בפריז בעת שלמדו אצל מרסל מרסו את אמנות הפנטומימה. אביו ממשפחה יהודית-ספרדית, ואמו ממשפחה יהודית-אשכנזית. הוא למד בישיבה, על אף שהוריו היו חילוניים, ולאחר מכן עבר לבית ספר למדעים ברובע הברונקס. דודיו הם עזרא יכין לוחם לח"י לשעבר, דוד יכין לוחם אצ"ל לשעבר והצייר אברהם יכין.
יכין למד קולנוע בסיטי קולג' של האוניברסיטה העירונית (CUNY) בניו יורק, ולאחר מכן עבר ללימודים באוניברסיטת ניו יורק (NYU). את התסריט הראשון פרי עטו כתב בגיל 19.
קריירה

בתום לימודיו החל לעבוד בתעשיית הקולנוע, ונטל חלק בכמה פרויקטים של חברות הפקה שונות. הסרט הראשון שכתב אשר יצא לאקרנים בארצות הברית היה "המעניש" בכיכובו של דולף לונדגרן. סרטו הבא כתסריטאי שיצא לאקרנים היה "שיעור באש" (1990) בכיכובם של קלינט איסטווד וצ'ארלי שין. בסרטו הבא החליט לעסוק בנושאים אישיים יותר, וכתב את "פרש", המבוסס על חוויותיו ברחובות ניו יורק בה גדל. יכין אף ביים את הסרט, והוא זכה עבורו בפרס הבמאי הטוב ביותר בפסטיבל סאנדנס 1994.
בסרטו הבא שוב שאב השראה מחוויותיו האישיות, בעת לימודיו בישיבה ומהזמן שבילה בקרב הקהילה החרדית בניו יורק; סרטו "אשת חיל מי ימצא" (‏1998) בכיכובה של רנה זלווגר, שכתב וביים, עסק באישה יהודייה צעירה המתקשה להשלים עם עולמה החרדי. ב-2000 ביים לראשונה סרט שלא הוא כתב, "לזכור את הטיטאנים" (2000), שהיווה הצלחה קופתית גדולה, ונחשב סרטו הראשון שחדר למיינסטרים.
בינואר 2008 הוקרן לראשונה סרטו "מוות באהבה". יכין שימש כבמאי וכתסריטאי, ואשתו דאז, עלמה הראל, שימשה כמפיקה. זוהי דרמה על השואה, שעוסקת בסוכן דוגמניות שמתמודד עם ייסורי המצפון שלו ועם סיוטיה של אמו שעברה את השואה. במקביל הוא מנהל מערכת יחסים  עם צעירה אסיאתית. יכין אמר על הסרט "מבחינתי זה לא סרט שואה. זה פרויקט שמתמקד בדור השני, והשואה היא רק מטאפורה. אני מנסה לבדוק מה ההשלכות שלה על אנשים, ואילו דפוסים היא יוצרת אצל מי שעוד לא נולד. מבחינתי זו יכולה להיות כל טרגדיה אחרת". הסרט הוצג בפסטיבל הקולנוע ירושלים ב-2008. הסרט הופץ להקרנה במידה מוגבלת בארצות הברית החל מיולי 2009.
בפסטיבל סאנדנס 2009 היה חבר בצוות השופטים שהכריע בהתמודדויות סרטי הדרמה (US Dramatic Competition).
בשנים 2010-2013 ביים/כתב/הפיק מספר שוברי קופות: "הנסיך הפרסי: חולות הזמן" (2010), "קוד שמור" (2012) ו"האשליה" (2013).
ב-2015 יצא לאקרנים סרטו "מקס" על כלב שמסייע לכוחות המארינס באפגניסטן, וסובל מפוסט-טראומה משירותו לאחר חזרתו לארצות הברית.
ב-2018 יצא סרט האימה של יכין "Boarding School", בכיכובו של לוק פראל.
חיים אישיים

בשנים 2004-2012 היה נשוי למפיקה והבמאית הישראלית עלמה הראל.
פילמוגרפיה > כתסריטאי

המעניש (The Punisher;‏ 1989)
שיעור באש (The Rookie;‏ 1990)
פרש (Fresh;‏ 1994)
אשת חיל מי ימצא (A Price Above Rubies;‏ 1998)
ריקוד מושחת 2: לילות הוואנה (Dirty Dancing: Havana Nights;‏ 2004)
מוות באהבה (Death in Love;‏ 2008)
הנסיך הפרסי: חולות הזמן (Prince of Persia: The Sands of Time;‏ 2010)
קוד שמור (Safe;‏ 2012)
האשליה (Now You See Me;‏ 2013)
מקס (Max;‏ 2015)
פנימייה (Boarding School;‏ 2018)
נקמה מרה (The Harder They Fall;‏ 2021)
האישה באגם (2024, Lady in the Lake)
פילמוגרפיה > כבמאי

פרש (Fresh;‏ 1994)
אשת חיל מי ימצא (A Price Above Rubies;‏ 1998)
לזכור את הטיטאנים (Remember the Titans;‏ 2000)
בנות בסטייל (Uptown Girls;‏ 2003)
מוות באהבה (Death in Love;‏ 2008)
קוד שמור (Safe;‏ 2011)
מקס (2015; Max)
פילמוגרפיה > כמפיק

הוסטל: חלק 2 (Hostel: Part II;‏ 2007)
האשליה (Now You See Me;‏ 2013)
האישה באגם (2024, Lady in the Lake)
רומן גרפי

The Remarkable Worlds of Phineas B. Fuddle by Erez Yakin and Boaz Yakin, 2001
Marathon by Boaz Yakin and Joe Infurnari, 2012
Jerusalem: A Family Portrait by Boaz Yakin and Nick Bertozzi, 2013
הערות שוליים

1 2  ביוגרפיה(הקישור אינו פעיל, 3.9.2020), באתר allrovi.com
↑  Pfefferman, Naomi (8 ביולי 2015). "Through a dog's ordeal, director focuses on humanity". jewishjournal.com. נבדק ב-18 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ביוגרפיה, באתר tribute.com
↑  5th Annual Report on Black/Jewish Relations in the United States(הקישור אינו פעיל, 3.9.2020), באתר The Foundation For Ethnic Understanding .
↑  ביוגרפיה(הקישור אינו פעיל, 3.9.2020), באתר Yahoo!‎
↑  http://www.habama.co.il/Pages/CinemaFilm.aspx?Subj=4&Area=3&EventID=23883
↑  איתי שטרן, בועז יכין פרובוקציה, באתר nrg - על סרטו של יכין "מוות באהבה", באתר nrg מעריב, 14 ביולי 2008
↑  Sundance Film Festival Announces Awards 2009, באתר פסטיבל סאנדנס
↑  Dennis Harvey, Variety, Variety, ‏3 באוגוסט 2018
↑  Alma Har’el Rocks With The Rolling Stones, באתר מגזין Swindle
↑  "Israeli filmmaker Alma Har’el’s documentary to go to the Tribeca Film Festival”, באתר Jewish Press International
↑  www.yediot.co.il/articles/0,7340,L-4801908,00.html
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007517024505171  PLWABN: 9810650666405606  BNE: XX1600870  BnF: cb14021791f (data)  GND: 142496510  ISNI: 0000 0001 1026 9079  LCCN: nb98071982  NKC: pna2008444767  NLK: KAC201322620  NTA: 144504642  SNAC: w6m052j9  SUDOC: 14744926X  VIAF: 53643471   WorldCat (עם VIAF): 53643471
איריס ז'ורלט

| --- | --- |

 לידה:  2 בספטמבר 1965 גבעתיים, ישראל 
 פטירה:  18 בפברואר 2020 (בגיל 54) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  iris.georletteelbe
 
איריס ז'ורלט (2 בספטמבר 1965 – 18 בפברואר 2020) הייתה עיתונאית ובעלת טור ישראלית.
ביוגרפיה

ז'ורלט נולדה וגדלה בגבעתיים. אביה, משה ניר, היה ממקימי תדיראן תקשורת, ואימה, רינה ניר, מורה לשפות. בת דודתם של המוזיקאים אייל שילוח ורועי שילוח.
ז'ורלט למדה בתיכון חדש בתל אביב. בצה"ל שירתה כפקידת מבצעים בבית הספר לאמצעי לחימה נגד טנקים שהיה ממוקם אז באזור רמת חובב.
למדה תואר ראשון במדעי ההתנהגות ותואר שני בלימודי תעשייה וניהול באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
בשנת 2000, לאחר נישואיה והולדת שני ילדיה עברה ז'ורלט להתגורר עם משפחתה בטוקיו. בשנת 2011 התגרשה וחזרה להתגורר עם ילדיה בישראל.
גרה ביישוב הקהילתי מבועים בצפון הנגב עד פטירתה בגיל 54 ממחלה קשה.
קריירה

ז'ורלט הייתה בוגרת לימודי תקשורת באוניברסיטת טמפל בטוקיו. לאחר סיום לימודיה שם הייתה ז'ורלט מרצה בחוג לתקשורת ולימדה קורס שעסק בכתיבת מאמרים מגזיניים.
במהלך עשר שנות שהותה ביפן כתבה ז'ורלט את הטור בשם "לא רק סושי" שהתפרסם ב-ynet במשך 4 שנים. בשנת 2010 ראה אור ספרה הראשון הנושא את שם הטור. הספר מתאר את חייה של זרה ביפן, המפגש שלה עם התרבות היפנית ועם היפנים.
בשנת 2013 יזמה את הפרויקט "מלכת השלום", מסע המפגיש בין נשים ישראליות לנשים ירדניות. במהלך אותה תקופה חקרה ז'ורלט את החברה הירדנית והתגוררה בבית משפחה מקומית בפטרה.
בשנת 2014 ראה אור ספרה השני, "מופע הריקוד של צפורה" ספר ילדים העוסק בהתמודדות עם פחד קהל.
בעקבות יציאתו של בנה מהארון כאשר היה בן 16, כתבה ז'ורלט את סדרת הרשת "זיג"י", סדרה העוסקת בנוער מהקהילה הגאה.
ז'ורלט הייתה אקטיביסטית ופעילה חברתית: הייתה פעילה בגרינפיס במשך מספר שנים, ולאחר מכן הייתה מתנדבת בארגון ארץעיר - ארגון הפועל לקידום קהילתיות עירונית ברחבי הארץ באמצעות שלושה תחומים מרכזיים: קהילה, יזמות ותעסוקה.
במסגרת פעילותה בארגון התנדבה בבאר שבע עם נשים יזמיות וסיפקה להן ייעוץ בנושאי תקשורת ויחסי ציבור. בנוסף עבדה ז'ורלט בעמותת אקים בכתיבת ובימוי מחזות.
ז'ורלט כתבה טור שבועי במעריב אונליין בשיתוף עם הבלוגרית הדר אוקנין במדור נשים בשם: "שיחות מלוכלכות וחטאים קטנים" וטיפלה בשיטה שפיתחה שמשלבת קואוצ'ינג וביבליותרפיה (תרפיה בכתיבה).
ספריה

מופע הריקוד של צפורה, איורים - אלית אבני-שרון, הוצאת נירפרינט מדיה והפקה, 2014
לא רק סושי, צילומים - ארי רוסנר, נלי שפר, אמיר קלימובסקי, הוצאת נירפרינט מדיה והפקה, 2010
הערות שוליים

↑  העיתונאית איריס ז'ורלט הלכה לעולמה בגיל 55 לאחר מאבק במחלה קשה, באתר מעריב אונליין, 18 בפברואר 2020
↑  לא רק סושי - איריס ז'ורלט, באתר e-vrit
↑  "זורלט איריס" בספרייה הלאומית, באתר merhav.nli.org.il
↑  מופע הריקוד של ציפורה - איריס זורלט אלבה | ספר בקטגוריית - בנושא בוקנט חנות הספרים באינטרנט של רשת צומת ספרים, באתר צומת ספרים
↑  מערכת Wdg, זיג"י - סדרת רשת חדשה על הקהילה הגאה, באתר www.wdg.co.il, ‏14 ביוני 2017
↑  מיפן למדבר: המסע המדהים של איריס ז'ורלט, באתר מעריב (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312112405171  ISNI: 0000 0004 0270 225X  VIAF: 298297493   WorldCat (עם VIAF): 298297493
מאה שנים... מאה ציטוטים

מאה שנים... מאה ציטוטים היא רשימה של מאה ציטוטים מהקולנוע האמריקאי הטובים ביותר, כפי שנקבע על ידי מכון הסרטים האמריקאי, על פי סקר של יותר מ-1,500 אנשי תעשיית הקולנוע, אשר בחרו מתוך רשימה של 400 סרטים. הרשימה פורסמה לראשונה בשנת 2005 ושודרה ברשת "CBS" בהנחיית השחקן פירס ברוסנן.
עיבוד בחוד יהלום

עיבוד  בחוד יהלום  הוא עיבוד עם יהלום בתור כלי העיבוד, להבדיל מכלים בהם ראש העיבוד כולל אבקת יהלומים או יהלומים זעירים.  זהו תהליך של עיבוד מכני של אלמנטים מדויקים באמצעות מחרטה או כרסומת המצוידים בכלי מיהלום טבעי או מלאכותי. למרות שמדברים על חוד יהלום, בפועל מדובר בקצה כדורי עם  או  חוד עם עיצוב אחר.  עיבוד בחוד יהלום  משמש  במיוחד בייצור אלמנטים אופטיים אספריים באיכות גבוהה מגבישים, מתכות קשות ועוד. בנוסף, משתמשים בעיבוד בחוד יהלום כדי לעצב תבניות יציקה מדויקות לעדשות פלסטיק.  אלמנטים אופטיים המיוצרים באמצעות ליטוש  בחוד יהלום משמשים במכלולים אופטיים בטלסקופים, מקרני וידאו, מערכות הנחיית טילים, לייזרים, מכשירי מחקר מדעיים, ועוד. רוב העיבוד בחוד יהלום כיום נעשה באמצעות כלי עיבוד ממוחשבים (CNC). יהלומים משמשים גם בתהליכי עיבוד אחרים, כגון השחזה. משטחים שלוטשו בחוד יהלום  הם מבריקים מאוד  ואינם דורשים לליטוש נוסף, בניגוד למשטחים אחרים שעובדו על ידי כלי מתכת.
התהליך

ליטוש בחוד יהלום הוא תהליך רב-שלבי. בשלבי עיבוד ראשוניים משתמשים בסדרה של מחרטות CNC ברמת דיוק הולכת וגוברת. בשלב הסופי משתמשים במחרטה עם כלי יהלום   כדי להשיג גימור פני שטח תת- ננומטרי  ודיוק תת- מיקרומטר.  איכות גימור השטח נמדדת כמרחק שיא לעמק של החריצים שהשאירה המחרטה. דיוק הליטוש נמדד כסטייה ממוצעת מצורת היעד הרצויה. איכות גימור השטח ודיוק הצורה מנוטרת לאורך כל תהליך הייצור תוך שימוש בציוד כגון מדי מגע ולייזר, אינטרפרומטרי לייזר, מיקרוסקופ אופטי ומיקרוסקופ אלקטרונים .בליטוש בחוד יהלום משתמשים בייצור אופטיקה בתחום התת-אדום, מכיוון שבאורכי גל ארוכים יותר מאשר בנראה הביצועים האופטיים פחות רגישים לאיכות גימור פני השטח, ומשום שרבים מהחומרים המשמשים קשים מדי לליטוש בשיטות מסורתיות.
בקרת טמפרטורה היא קריטית מכיוון שהמשטח חייב להיות מדויק יותר מאורך הגל של האור. שינויי טמפרטורה של כמה מעלות במהלך העיבוד עשויים לשנות את צורת המשטח מספיק כדי להשפיע. ניתן לקרר את הציר הראשי בעזרת נוזל קירור נוזלי כדי למנוע סטיות טמפרטורה.
היהלומים המשמשים בתהליך חזקים להפליא בכיוון האנכי כלפי מטה אך חלשים מאוד בכיוונים כלפי מעלה והצד.
העבודה עם כלי יהלום

יהלומים טבעיים באיכות הטובה ביותר משמשים כחודים של כלי העיבוד בשלבי העיבוד האחרונים.  המחרטה הממוחשבת לעיבוד בחוד יהלום  מונחת על בסיס גרניט עם גימור פני השטח ברמת המיקרומטר. בסיס הגרניט ממוקם על מתלי אוויר על בסיס יציב, ושומר על משטח העבודה שלו בצורה אופקית לחלוטין. רכיבי כלי המכונה מונחים על גבי בסיס הגרניט וניתן להזיזם ברמת דיוק גבוהה באמצעות כרית אוויר בלחץ גבוה או מתלה הידראולי. העובד מחובר למלחציים באמצעות לחץ אוויר שלילי וממוקם ידנית באמצעות מיקרומטר. המלחציים מופרדים מהמנוע החשמלי שמסובב את העובד באמצעות מתלי אוויר נוספים.
כלי היהלום מוזז בדיוק תת-מיקרוני על ידי שילוב של מנועים חשמליים ומפעילים פיזואלקטריים . כמו במכונות CNC אחרות, תנועת הכלי נשלטת על ידי רשימת קואורדינטות שנוצרת על ידי מחשב. בדרך כלל, החלק המיוצר מתואר תחילה באמצעות דגם CAD, ואז מומר  לקוד G באמצעות תוכנית CAM, ולבסוף קוד ה- G מבוצע על ידי מחשב הבקרה של המכונה כדי להזיז את כלי היהלום. [דרוש מקור]   המשטח הסופי מושג באמצעות סדרת מעברי חיתוך בעומק יורד.
שיטות חילופיות לעיבוד בחוד יהלום כוללות fly cutting,  וכירסום. ניתן להשתמש ב- fly cutting  כדי לייצר סריג עקיפה  ומבנים דיפרקטיביים אחרים. ניתן להשתמש בקידוח יהלומים ליצירת מערכי עדשות אספריות באמצעות שיטות חיתוך טבעתיות בעזרת כלי יהלום כדורי.
התבצע מחקר על הארכת חיי כלי היהלומים בגלל עלותו הגבוהה. תהליכים היברידיים כמו עיבוד עזר בלייזר צצו בענף זה לאחרונה. הלייזר מרכך חומרים קשים לעיבוד כמו קרמיקה ומוליכים למחצה, ומקל על העיבוד בחוד יהלום.
חומרים

עיבוד בחוד יהלום שימושי במיוחד לחיתוך מרכיבים אופטיים לתחום התת-אדום ורכיבים אופטיים לא ליניאריים מסוימים כמו אשלגן דיהידרוגן פוספט (KDP. (KDP מתאים לעיבוד בחוד יהלום מכיוון שאי אפשר לעבדו בשיטות מקובלות בגלל  מסיסותו במים.  החומרים המתאימים לעיבוד בחוד יהלום כוללים:
פלסטיקה:אקריליק, ניילון, פוליקרבונט, פוליפרופילן.
מתכות:אלומיניום ו סגסוגות אלומיניום, פליז, נחושת, זהב, סגסוגות ניקל-זרחן, כסף, בדיל, אבץ, בריליום,טיטניום, מוליבדן, ניקל (למעט ניקל שצופה בתהליך לא אלקטרוליטי).
גבישי תת-אדום: קדמיום גופרתי, קדמיום טאלוריד, סידן פלואוריד, סידן יודיד, גליום ארסניד, גרמניום, ליתיום ניובט, אשלגן ברומיד, אשלגן דיהידרוגני פוספט (KDP), סיליקון, נתרן כלורי (מלח בישול גבישי), טלריום דו חמצני, אבץ סלניד, אבץ גופרתי.
משקפיים וקרמיקה מבוססי סיליקון
זכוכית אופטית
חומרים ברזליים ( פלדה, ברזל ).  חומרים ברזלים אינם ניתנים לעיבוד קל מכיוון שהפחמן בכלי היהלום מגיב כימית עם המצע, דבר שמוביל לנזק לחוד היהלום ולהקהייתו לאחר זמן עיבוד קצר.
ביקורת איכות

למרות כל האוטומציה הכרוכה בעיבוד בחוד יהלום, המפעיל האנושי עדיין ממלא את התפקיד העיקרי בהשגת התוצאה הסופית. בקרת איכות היא חלק עיקרי מתהליך  העיבוד בחוד יהלום והבקרה נדרשת  לאחר כל שלב של עיבוד שבבי, לעיתים אף לאחר כל מעבר של כלי היהלומים. אם ליקוי לא מתגלה מייד, הוא עלול לגרום לכישלון העיבוד. הדרישות הגבוהות במיוחד לאיכות אופטיקה המלוטשת בחוד יהלום אינה משאירה כמעט מקום לטעויות.
תהליך הייצור של בחוד יהלום  מייצר אחוז גבוה יחסית של חלקים פגומים. כתוצאה מכך, עלויות הייצור גבוהות לעומת שיטות ליטוש קונבנציונליות. אפילו בנפח הגבוה יחסית של רכיבים אופטיים המיוצרים באמצעות חוד יהלום, לא ניתן לסווג תהליך זה כייצור המוני, במיוחד בהשוואה לייצור אופטיקה מלוטשת. כל אלמנט אופטי עם יהלומים מיוצר על בסיס אינדיבידואלי עם עבודת כפיים נרחבת.
בישראל

בשנים 1969-1972 קיימה ישקר מחלקה ליצור כלי יהלומים לליטוש בחוד יהלום. בעקבות סגירת המחלקה הקים עובד המחלקה  שמואל ברגר  בעיר נתניה מפעל ליצור כלי יהלומים, שפעל בניהולו בשנים 1972-1989. המפעל סיפק כלי יהלומים לשמיר אופטיקה ולחברות נוספות.   

במקביל פעל ביפו מפעל דיאפוינט כלי יהלום בבעלות אברהם אוסלנדר, אשר מכר ב-2013 את החברה להראל גנץ ולאורון גולקרוב אשר מאז  מפעילים את החברה מאזור התעשייה בברקן.
חברת אופיר אופטרוניקס מירושלים מיצרת רכיבים אופטיים ומלטשת אותם בחוד יהלום.  חברה נוספת המשתמשת בחוד יהלום לליטוש אופטיקה היא א. אופטיקל מחולון.
ראו גם

עדשה
אינטרפרומטריה
כרסומת
מחרטה