stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שלמה למברגר
הערות שוליים

↑  שלמה למברגר, ברשימת בוגרי אלכא (אתר הג'וינט).
↑  גלי גינת, יניר יגנה‏, שלמה למברגר מועמד לתפקיד פרקליט מחוז תל אביב, באתר וואלה, 11 ביוני 2014
↑  שמואל דקלו, אורלי פלג-מזרחי ו,'"`UNIQ--nowiki-00000003-QINU`"'‏4 בלשים וקצין משטרה בכיר החליטו לסגור חשבון עם עבריין: הטמינו מטעני חבלה מתחת למכוניתו ועל אדן החלון של אחיינו; המפכ"ל: "לא אקים ועדת חקירה", באתר גלובס, 22 בנובמבר 2007
↑  סיון בראימן, שלמה למברגר מונה לפרקליט הפלילי של מחוז דרום, באתר News1 מחלקה ראשונה, 8 בספטמבר 2009
↑  מרדכי גילת, חוק וסדר בדרום, באתר ישראל היום, 28 באפריל 2016
↑  חן מענית,'"`UNIQ--nowiki-00000005-QINU`"'‏עו"ד שלמה למברגר נבחר לפרקליט מחוז ת"א (פלילי), באתר גלובס, 9 ביולי 2014
↑  חן מענית,'"`UNIQ--nowiki-00000007-QINU`"'‏עו"ד שלמה למברגר מונה למשנה לפרקליט המדינה לעניינים פליליים, באתר גלובס, 8 בפברואר 2017
↑  '"`UNIQ--nowiki-0000000B-QINU`"'השר אוחנה הכריז על המועמדים למ"מ פרקליט המדינה - מנדלבליט רוצה את למברגר, באתר TheMarker‏, 2 בדצמבר 2019
↑  משה גורלי,'"`UNIQ--nowiki-0000000D-QINU`"'מי ימנה את פרקליט המדינה, באתר כלכליסט, 3 בדצמבר 2019
↑  חן מענית,'"`UNIQ--nowiki-0000000F-QINU`"'‏בכירי הפרקליטות נגד דן אלדד ובעד מנדלבליט: "התנהלותך מנוגדת לכל אתוס", באתר גלובס, 24 באפריל 2020
↑  המועצה לאומית לרפואה משפטית ופתולוגיה, באתר משרד הבריאות.
↑  אביעד גליקמן, ספי עובדיה, המשנה לפרקליט המדינה: יש היבטים פליליים בתיק "הממד החמישי", באתר חדשות 13, 20 בפברואר 2020
↑  מומי למברגר: "ההודעה על פתיחת חקירת 'המימד החמישי' - טעות", באתר גלי צה"ל, ‏1 במרץ 2020
↑  היועמ"ש אביחי מנדלבליט הפקיע את חקירת פרשת המימד החמישי מידי הפרקליט המלווה, למשנה לפרקליט המדינה, באתר 103FM, ‏27 ביולי 2020
↑  חן מענית,'"`UNIQ--nowiki-00000012-QINU`"'‏השוטר שירה למוות בסלומון טקה יואשם בגרימת מוות ברשלנות, באתר גלובס, 19 בנובמבר 2019
↑  צוות התביעה לבחינת יישום דוח דורנר
↑  שלמה למברגר, באתר קהילת צאצאי הרב שמואל הומינר זצ"ל.
↑  איציק אוחנה, בת השופט ובן הפרקליט נישאו, הרב הראשי קידש, באתר כיכר השבת, ‏21.06.20
↑  ראו: בג"ץ 8410/19 התנועה למען איכות השלטון בישראל נ' שר המשפטים ואחרים.
נועה קולר

| --- | --- |

 לידה:  24 ביוני 1981 (בת 43) פתח תקווה, ישראל 
 סוגה מועדפת:  דרמה, קומדיה
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2005
 עיסוק:  שחקנית, מחזאית, תסריטאית
 בן זוג:  תום וייסמן
 צאצאים:  2
 פרסים והוקרה:  פרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר (2016)  3 פרסי האקדמיה לטלוויזיה (2020)
 פרופיל ב-IMDb
 
נועה קוֹלֶר (נולדה ב-24 ביוני 1981) היא שחקנית, קומיקאית, מחזאית, תסריטאית ובמאית קולנוע ישראלית. זוכת פרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר על תפקידה בסרט "לעבור את הקיר" וב-3 פרסי האקדמיה לטלוויזיה על תפקיד ראשי בסדרה "חזרות", על התסריט וכן על תפקיד משני בסדרה "ריקוד האש".
ביוגרפיה

קולר נולדה, גדלה והתחנכה בפתח תקווה כבת זקונים ולה שני אחים גדולים. אמה, חנה, היא מורה לספרות ואביה, זאב, עובד כמנהל במינהל מקרקעי ישראל. בנעוריה למדה ב"נוער הבימה". הוריה התגרשו כשהייתה בת תשע עשרה. בצה"ל שירתה כמדריכת קורס מש"קיות קישור בבה"ד 11.
לאחר שירותה הצבאי, עברה סדנה בהדרכת השחקנים רונן שמי (מונטרי) ועדי ניצן ב"סטודיו למשחק ניסן נתיב". אחר-כך למדה במסלול התלת-שנתי ב"סטודיו למשחק של יורם לווינשטיין", אותו סיימה במחזור תשס"ו 2006.
קריירה > בתיאטרון

בשנה הראשונה לאחר סיום לימודיה שיחקה קולר בהצגה "חי בסרט" בתיאטרון חיפה, בבימויו של שמעון מימרן ובהצגות ילדים שונות. בבימויו של ניר ארז, בתיאטרון אורנה פורת, שיחקה בהצגה "שישיםXשישים", המגוללת בשישים דקות את שישים שנותיה של המדינה. בתיאטרון ארצי שיחקה בהצגה "נולדתי לחלום" בבימויו של רפי ניב, המבוססת על שיריו של עוזי חיטמן, ובתיאטרון הקיבוץ שיחקה ב"אגדת סוף העונה", בתפקיד הראשי של המלכה חם-לה בממלכת הקיץ.
מאז שנת 2007 משחקת נועה קולר בתיאטרון גשר. ההצגה הראשונה בה שיחקה בגשר הייתה "לילות לבנים", בתפקידים פיוקלה, מטריונה. ב"לה פונטיין – היער הקסום", המבוססת על משלי לה פונטיין, שיחקה טליה, נמלה, עורבת וסרטנית.
קולר שיחקה ב"טרטיף" מאת מולייר, בתפקיד דורין כשחקנית מחליפה לחנה לסלאו, ששברה את הרגל. בגרסה קודמת של המחזה בגשר גילמה את התפקיד יבגניה דודינה. היא שיחקה ב"הלילה ה-12" בבימויו של רפי ניב, בה גילמה את דמותה של מריה המשרתת, שמאוהבת בסר טובי. כדי לנקום במלווליו (אלכסנדר סנדרוביץ'), היא טומנת לו בסתר מכתב בו היא מטעה אותו לחשוב שהמלכה אוליביה מאוהבת בו.
משנת 2008 קולר היא שחקנית מחליפה לנטשה מנור בהצגה "יאקיש ופופצ'ה" של חנוך לוין בתפקיד היא – הושפיש, אמא של יאקיש (שמעון מימרן ואחר כך יובל ינאי) שמאוד רוצה שיתחתן ויביא לה נכדים.
בשנת 2009 גילמה את דמותה של מיקה, המזכירה במכון הסטטיסטי, בהצגה "רומן בעבודה". מיקה מלמדת את אילנה, הבוסית הקשוחה והגברית שלה (אורנה בנאי), איך להתנהג בצורה נשית וכיצד לממש את אהבתה לאנטולי, העולה מרוסיה (גלעד קלטר).
בשנת 2010 שיחקה קולר בהצגה "חמישה קילו סוכר", פרי עטו של גור קורן. היא גילמה שלוש דמויות שונות: לימאי שמעוני, תלמידת התיכון הפאנקיסטית והמורדת; שמרית, המפונקת בת השלושים; והזונה שעובדת בגן מאיר. בכל אחת מהדמויות הללו נכנסה לדמותה סבו של גור קורן, ששב מעולם המתים ומבקש מנכדו משאלה אחרונה לפני הסתלקותו מהעולם.
קולר שיחקה ביחד עם ארז דריגס בהצגה שכתבו השניים, "אחד + אחת", בבימויו של יבגני אריה. ההצגה הועלתה בתיאטרון גשר במאי 2010 רצה במשך שנים רבות והיוותה בסיס לסדרת הטלוויזיה של קולר ודריגס "חזרות" (2020). קולר ודריגס ביססו את "אחד + אחת" על חייהם כזוג לשעבר, שנהג לריב המון ויצרו ממנה סיטואציות קומיות. ההצגה מתארת שנה בחייו של זוג מכניסתם לדירה משותפת ועד פרידתם.
בשנת 2011 גילמה בהצגה "יונה ונער" את דמותה של מרים היונאית, שמלמדת את התינוק (הנרי דוד) לשלח יונים ומאוהבת קשות בד"ר לאופר (יובל ינאי).
קולר כתבה ביחד עם טל לוי ונטע שפיגלמן את "כלומניקית", הצגת יחיד אותה הציגה טל לוי בפסטיבל תיאטרונטו במרץ 2011. ההצגה מספרת על שחקנית שמנסה להצליח בעסקי השעשועים, סובלת כישלונות רבים ומחליטה לעשות מעשה קיצוני במהלך אודישן. בנוסף, הייתה שותפה בכתיבת מופע קומי של אנסמבל "כביסה שחורה", שהוצג ברחבי ישראל ב-2010–2011.
קריירה > בקולנוע

בשנת 2006 הופיעה קולר בתפקיד קטן בסרטו של יובל שפרמן "הדברים שמאחורי השמש".
בשנת 2013 הופיעה בשני סרטים עלילתיים באורך מלא: "הנוער" בבימויו של תום שובל וסרטו העצמאי של אליאב לילטי "מעשייה אורבנית", בתפקיד נערת הטלפון.
בשנת 2016 גילמה קולר את דמותה של מיכל, התפקיד הראשי בסרט "לעבור את הקיר" בבימויה של רמה בורשטין. על תפקידה זה זכתה בספטמבר 2016 בפרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר.
בשנת 2018 הופיעה בתפקיד הראשי ב"בית בגליל", סרט הביכורים של אסף סבן, והייתה מועמדת לפרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר.
בשנת 2019 שיחקה בסרט הקולנוע "מחילה" בתפקיד אורנה, אשתו של שאול (גיא עמיר).
בשנת 2020 גילמה את זוהר בסרטו של דני רוזנברג "מותו של הקולנוע ושל אבא שלי גם" לצד רוני קובן, ועל תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
קריירה > בטלוויזיה

בשנת 2008 שיחקה נועה קולר בעונה הראשונה של הסדרה "סרוגים". היא גילמה את דמותה של נעמה, גרושתו הטרייה של אמיר (עמוס תמם), שחוזרת לקשר חברי ומיני איתו לתקופה קצרה, מתגרשת שוב מאמיר, נישאת זמן קצר לאחר מכן, ונכנסת להריון. באותה שנה שיחקה בתור אלחוטנית של אצ"ל בסדרת הטלוויזיה "אלטלנה". קולר שיחקה בתפקידי אורח בסדרה "רמזור", בסדרה "בשורות טובות", וב"24/7", סדרה מוקומנטרית על חיי תום אבני.
בשנת 2012 השתתפה בסדרה "משפחה לא בוחרים" בערוץ 2, במסגרת שידורי רשת.
בשנת 2013 החלה בערוץ 2 הקרנתה של קומדיית המצבים "בלתי הפיך" בבימויה של סיגל אבין, בה גילמה קולר את דמותה של רעות, השכנה הנודניקית והטרחנית של אודי (מולי שולמן) ורונה (עדי אשכנזי). בשנה זו השתתפה גם בסדרת "השמיניה" מבית ערוץ הילדים, בה שיחקה את חמוטל, חברת מועצה שעוזרת לחברתה נעמה (ימית סול) בחיפושיה אחר השמיניה.
בשנת 2014 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "הפרלמנט", בתפקיד נורית. בנובמבר של אותה השנה החלה לשחק בסדרה "שכונה" של גיורא חמיצר, בערוץ ניקלודיאון למנויי HOT.
בשנת 2015 שיחקה קולר בסדרה "ג'וני ואבירי הגליל" בתפקיד אילנית, למנויי yes.
בשנת 2017 השתתפה בסדרה "צפוף" בתפקיד מיכל הגרושה של מיקי.
בשנת 2018 השתתפה בסדרה "המנצח" שיצר אורי אלון. בהמשך אותה שנה הופיעה בתפקיד הראשי בסדרת הדרמה "להעיר את הדֹב" של קרן מרגלית, השתתפה בסדרה "שטוקהולם" בתפקיד ליאת.
בשנת 2018 החלה, לשחק בסדרה "קופה ראשית", בתפקיד שירה שטיינבוך, מנהלת סניף יבנה של רשת הסופרמרקטים "שפע יששכר".
בשנת 2019 השתתפה בסדרת הטלוויזיה הסאטירית "שב"ס", בה היא מגלמת את מירי הדר, העובדת הסוציאלית של הכלא. בשנה זו שיחקה גם בסדרה "הנערים", בתפקיד הפסיכיאטרית דבורה סגל.
בשנת 2020 שיחקה בתפקיד הראשי וכתבה את סדרת הדרמה הקומית "חזרות" (ערוץ כאן 11), סדרה שאותה כתבה עם ארז דריגס, בן-זוגה לשעבר, ומבוססת על הצגה שכתבו השניים ב-2011 בשם "אחד + אחת" (תיאטרון גשר). קולר זכתה על סדרה זו בפרס השחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית ובתסריט הטוב ביותר בסדרה קומית בטקס פרסי האקדמיה לטלוויזיה. בהמשך באותה שנה גם גילמה את תפקיד חוקרת המשטרה אסתי בסדרת הדרמה הישראלית-צרפתית "דיבוקים" של שחר מגן. באותה שנה גם השתתפה בפרסומת של דנונה ביחד עם אורי לייזרוביץ'.
משנת 2021 משחקת בסדרה "הבאר", וכמו כן כיכבה בעונה השנייה של הסדרה הקומית "מצולמים". שיחקה תפקיד אורח בסדרה "ערוץ אפס".
בשנת 2022 שיחקה בסדרה "ריקוד האש" לצד יהודה לוי ומיה עברין, על תפקידה זכתה הפרס האקדמיה לטלוויזיה בקטגוריית שחקנית המשנה הטובה ביותר.
באוקטובר 2024, פורסם כי קולר עובדת על סדרה חדשה בשם "מקום שמח" בשיתוף עם רם נהרי. קולר תגלם בסדרה אישה בשם ורד, שנמצאת במשבר גיל 40. ורד חווה נישואים משעממים, עבודה משעממת ותחושת חנק בבית. העלילה מתארת את מסעה של ורד עם אימה כדי למצוא טעם בחיים. ליא קניג, עידן חביב, תיקי דיין, אביהו פנחסוב, מורן סטויצקי ומיקה אלמוג ישתתפו בסדרה. הסדרה תעלה בשנת 2025 בערוץ "כאן".
חיים אישיים

קולר נשואה לתום וייסמן, בעל חומוסייה בתל אביב, ולהם שני ילדים. הם מתגוררים בשכונת שפירא בתל אביב.
פילמוגרפיה (רשימה חלקית) > תיאטרון > תיאטרון גשר

| הצגת בכורה | הצגה | תפקיד | מחזאות | בימוי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 30 באוקטובר 2014 | הנפש הטובה מסצ'ואן | האישה/זונה | ברטולט ברכט | יבגני אריה |
| 22 במאי 2014 | נופל מחוץ לזמן | מיילדת | דויד גרוסמן | יחזקאל לזרוב |
| 13 בינואר 2014 | הדיבוק | רוחל'ה רוח אשתו של ברוך | ש. אנ-סקי | יבגני אריה |
| 3 ביולי 2013 | פיניטה לה קומדיה! | מרגריטה | על פי "המתאבד" מאת ניקולאי ארדמן | אלכסנדר מורפוב |
| 31 בדצמבר 2012 | החיים בשלוש גרסאות | סוניה | יסמינה רזה | אמיר וולף |
| 22 באוקטובר 2011 | יונה ונער | מרים | מאיר שלו | יבגני אריה |
| 6 במאי 2010 | אחד + אחת | היא | נועה קולר וארז דריגס | יבגני אריה |
| 11 במרץ 2010 | הקליינט | זונה | דני וסרמן | רוני ניניו |
| 17 בנובמבר 2009 | חמישה קילו סוכר | לימאי שמעוני, שמרית וזונה | גור קורן | יבגני אריה |
| 23 במאי 2009 | רומן בעבודה | מיקה | על פי תסריט מאת אלדר ריאזנוב ואמיל ברגינסקי | יבגני אריה ולנה קריינדלין |
| 2009 | טרטיף | בתפקיד דורין (מחליפה לחנה לסלאו) | מולייר | יבגני אריה |
| 21 בספטמבר 2008 | הלילה ה-12 | מריה | ויליאם שייקספיר (שירים מאת אירווינג ברלין) | רפי ניב |
| 3 במאי 2008 | לה פונטיין – היער הקסום | חיות שונות | ז'אן דה לה פונטן | מינה יכין |
| 9 בדצמבר 2007 | לילות לבנים | פיוקלה, מטריונה | על פי פיודור דוסטויבסקי | ניקולאי דרוצ'ק |
| 2007 | יאקיש ופופצ'ה | היא-הושפיש (מחליפה לנטשה מנור) | חנוך לוין | יבגני אריה ושמעון מימרן |
פילמוגרפיה (רשימה חלקית) > תיאטרון > הצגות שונות

| שנה | הצגה | תפקיד | תיאטרון | מחזאות | בימוי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 | חי בסרט – מונולוגים מהסרטים | ביצוע מונולוג | תיאטרון חיפה ומרכז סוזן דלל | שימעון מימרן ושחר רוזן | שמעון מימרן |
פילמוגרפיה (רשימה חלקית) > תיאטרון > הצגות ילדים

| שנה | הצגה | תפקיד | תיאטרון | מחזאות | בימוי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005 | אגדת סוף העונה | המלכה חם-לה | תיאטרון הקיבוץ | גיל צרנוביץ |  |
| 2007 | 60X60 |  | תיאטרון אורנה פורת | ניר ארז | ניר ארז |
| 2008 | נולדתי לחלום | ליאת | תיאטרון ארצי לילדים ונוער | גיל צרנוביץ | רפי ניב |
פילמוגרפיה (רשימה חלקית) > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | בימוי |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | הדברים שמאחורי השמש | אורחת במסיבה | יובל שפרמן |
| 2013 | מעשייה אורבנית | נערת הטלפון | אליאב לילטי |
| 2013 | הנוער | אסתי | תום שובל |
| 2014 | אנטילופות - סרט קצר | דורית | אורי רום |
| 2016 | לעבור את הקיר | מיכל | רמה בורשטין |
| 2017 | אווה |  | חיים טבקמן |
| 2018 | בית בגליל | יערה | אסף סבן |
| 2019 | SHHHH - סרט קצר | אם | יוני מרדכי |
| 2019 | מחילה | אורנה | חנן סביון וגיא עמיר |
| 2020 | מותו של הקולנוע ושל אבא שלי גם | זוהר | דני רוזנברג |
|  | סבתא של עמאל |  | בעז פרנקל |
פילמוגרפיה (רשימה חלקית) > טלוויזיה

| שנה | תוכנית | תפקיד | ערוץ טלוויזיה | בימוי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 | בשורות טובות | תפקיד אורח | ערוץ 2 (קשת) | מיכל ליבדינסקי, דפנה לוין, עודד רסקין |
| 2007 | 24/7 תום אבני | הראלה | ערוץ הילדים | אודי גוטשלק, גורי אלפי |
| 2008 | סרוגים (עונה 1) | נעמה | yes stars ישראלי וערוץ 2 | לייזי שפירא |
| 2008 | רמזור | בייביסיטר | ערוץ 2 (קשת) | רני סער |
| 2008 | אלטלנה | ציפורה | ערוץ 2 | אלי כהן |
| 2013–2012 | משפחה לא בוחרים | נועה בר און | ערוץ 2 (רשת) | גאיה וילדמן |
| 2013–2016 | בלתי הפיך | רעות | ערוץ 2 (רשת) | סיגל אבין |
| 2014–2013 | השמיניה | חמוטל | ערוץ הילדים, HOT | רובי דואניאס |
| 2014–2018 | שכונה | סתווית | ניקלודיאון, HOT | אורן שקדי |
| 2014 | הפרלמנט | נורית | ערוץ 2 | אסף הראל |
| 2015 | ג'וני ואבירי הגליל | אילנית | yes | דני רוזנברג |
| 2015 | החדש של עומרי גורדון | מטפלת | ערוץ 2 (קשת) | עידו רוזנבלום, רועי פלורנטין |
| 2017 | נופלות על הרגליים | דורית שמלצר | ערוץ 2 (קשת) | איילת מנחמי |
| 2021–2017 | צפוף | מיכל | Zoom | אורן שקדי |
| 2018 | ככה זה | מאיה | yes | רם נהרי |
| 2018 | להעיר את הדב | הדס | קשת 12 | קרן מרגלית |
| 2018 | לא הכל ורוד | אלונה | סדרת אינטרנט | אור טייכר |
| 2018 | המנצח | דולי | yes | אלון זינגמן |
| 2020–2018 | שטוקהולם | ליאת | כאן 11, קשת 12 | דני סירקין |
| 2018–הווה | קופה ראשית | שירה שטיינבוך | הטלוויזיה החינוכית, כאן 11 | אורן שקדי |
| 2020–2019 | שב"ס | מירי הדר, עובדת סוציאלית | כאן 11 | אורן שקדי |
| 2019 | הנערים | ד"ר דבורה סגל, פסיכיאטרית | HBO, קשת 12 | יוסף סידר ותאופיק אבו ואיל |
| 2020 | זהו זה! |  | כאן 11 | עופר ויצמן |
| 2020 | חזרות | איריס שטיבל | כאן 11 | בעז פרנקל |
| 2020 | הבאר | אילנה | כאן חינוכית | יהונתן בר אילן |
| 2020 | דיבוקים | אסתי | yes‏ ,HBO | תומאס וינסנט |
| 2021 | מצולמים | מירב בן שמואל | HOT | אורי כץ |
| 2022 | ריקוד האש | רייזי רוזנברג | ‏yes | רמה בורשטיין |
| 2022 | מי שמע על חוה ונאווה | נעמי | ‏yes | גורי אלפי |
| 2024 | מלון הוטל | אורלי כספי שמעוני | כאן 11 | עופר ויצמן |
| 2025 | מקום שמח | ורד | כאן 11 | יפורסם בהמשך |
הערות שוליים

↑  רן בוקר, עם ליא קניג ועידן חביב: אחרי "חזרות" - כל הפרטים על הסדרה החדשה של נועה קולר, באתר ynet, 31 באוקטובר 2024
↑  שגיא בן נון‏, נועה קולר: "החלום שלי - להתחלף עם נועה קירל. שהיא תהיה עם בעלי ואני עם מרגי", באתר וואלה, 7 ביולי 2019
| פרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1990–2010 | ריטה זוהר (1990) • דפנה רכטר (1991) • ענת וקסמן (1992) • חגית דסברג (1993) • רונית אלקבץ (1994) • חנה אזולאי-הספרי (1995) • לוסי דובינצ'יק (1996) • אסתי זקהיים (1997) • דפנה רכטר (1998) • אוולין קפלון (1999) • טינקרבל (2000) • רונית אלקבץ (2001) • אורלי זילברשץ (2002) • איילת זורר (2003) • דאנה איבגי (2004) • סיגלית פוקס (2005) • אסי לוי (2006) • רונית אלקבץ (2007) • היאם עבאס (2008) • עירית קפלן (2009) • מיה דגן (2010) |  |
| 2011 ואילך | אוולין הגואל (2011) • הדס ירון (2012) • סיון לוי (2013) • דאנה איבגי (2014) • מורן רוזנבלט (2015) • נועה קולר (2016) • שאדן קנבורה (2017) • שרה אדלר (2018) • לירון בן-שלוש (2019) • אלונה איב (2020) • ג'ונא סולימאן (2021) • ריטה שוקרון (2022) • ריימונד אמסלם (2023) • ליה אללוף (2024) |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2019: אילנית בן-יעקב (חמישים) | פרס האקדמיה לטלוויזיה לשחקנית ראשית בסדרה קומית  2020: נועה קולר (חזרות) | הבא: 2021–2022: אלונה סער (המפקדת) |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2019: רשף לוי ותומר שני (נחמה) | פרס האקדמיה לטלוויזיה לתסריט בסדרה קומית  2020: נועה קולר וארז דריגס (חזרות) | הבא: 2021–2022: עטרה פריש וניר ברגר (המפקדת) |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2021: עירית קפלן (מלכת היופי של ירושלים) | פרס האקדמיה לטלוויזיה לשחקנית משנה בסדרת דרמה  2022: נועה קולר (ריקוד האש) | הבא: 2023: גל מלכה (גוף שלישי) |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb17988657w (data)  GND: 1077160534  ISNI: 0000 0005 0589 0011  LCCN: no2017135582  NTA: 416782566  VIAF: 207144647648319618787   WorldCat (עם VIAF): 207144647648319618787 
נועה קולר ביחד עם גור קורן בהצגה "חמישה קילו סוכר", תיאטרון גשר
נועה קולר בהצגה "רומן בעבודה", תיאטרון גשר, 2009
נועה קולר בסרטו של אליאב לילטי, מעשייה אורבנית, 2012
נועה קולר על סט הצילומים של הסדרה "קופה ראשית"
KLF

| --- | --- |

 מקום הקמה:  לונדון 
 מוקד פעילות:  לונדון, אנגליה
 תקופת הפעילות:  1987 – 1992, 1995, 1997 (כ־5 שנים)
 סוגה:  טכנו האוס טראנס אסיד האוס מוזיקה אלקטרונית רוק אלטרנטיבי אמביינט האוס
 חברת תקליטים:  KLF Communications (בריטניה) Arista 
 klf.de
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 ביל דראמונד ג'ימי קאוטי
 
ה-KLF (ידועים גם בשמות "העתיקים והמוצדקים של מו מו", "הטיימלורדס" ואחרים) היא אחת מהלהקות המייסדות של זרם ה"אסיד האוס" הבריטי בסוף שנות ה־80 וראשית שנות ה־90.
בתחילת שנת 1987 חברו ביל דראמונד, המכונה "קינג בוי D" וג'ימי קאוטי "רוקמן רוק" כצמד "העתיקים והמוצדקים של מו מו" (The Justified Ancients of Mu Mu) והוציאו תקליטונים עתירי סמפולים והשראות היפ הופ. אחד משיריהם,"Doctorin' the Tardis", שילב קטעים ממוזיקת הפתיחה של דוקטור הו, כונה "הטיימלורדס" והגיע למקום הראשון במצעדי הלהיטים הבריטיים. KLF היו החלוצים בשילוב מוזיקת רייב עם הפקה רוקיסטית ושילוב קולות המון בסגנון הופעה חיה בשיריהם, סגנון שזכה לכינוי "האוס אצטדיונים". הצמד הקים חברת תקליטים משלו, KLF Communications, והוציא בה סדרה של להיטים.
הצמד גם פרסם ספר הדרכה הומוריסטי לכתיבת להיט מצעדים בשם "The Manual" ועבד על סרט ממסע ההופעות בשם "The White Room".
ה-KLF דגלו בפילוסופיה אנרכיסטית של השחתת מודעות פרסומת, פרסום מסרים מסתוריים בעיתונים כמגזין המוזיקה NME והופעות פומביות חריגות. הופעתה הידועה לשמצה ביותר הייתה בטקס פרסי ה"בריט" של 1992, בו הם ירו כדורי סרק ממקלע אל הקהל והשליכו פגר כבש במסיבה שלאחר הטקס.
ברווחי מכירות ה-KLF, יסדו דראמונד וקאוטי את ה-"K Foundation", שמטרתה לעודד אמנות אלטרנטיבית. פעילויות במסגרת ארגון זה כללו הענקת פרס לאמן הגרוע של השנה ושריפת מיליון לירות שטרלינג במזומן ב-23 באוגוסט 1994. מאז מאי 1992 הצמד כמעט שאינו פעיל מוזיקלית, אך מדי פעם מוציא קטעים קצרים תחת שמות שונים.
היסטוריה

בשנת 1986 היה ביל דראמונד דמות מוכרת למדי בתעשיית המוזיקה הבריטית. הוא היה אחד ממייסדי Zoo Records, ניגן בגיטרה במספר להקות, והיה המנהל של "אקו והבאנימן" ולהקות אחרות. ב-21 ביולי באותה שנה הוא התפטר בטענה שהוא כמעט בן 33 ושליש (כמהירות סיבוב תקליט ויניל) וש"הגיע הזמן למהפכה בחיי, יש הר שאני רוצה לטפס עליו בדרך הקשה ולראות את העולם מלמעלה". הוא הוציא אלבום סולו מוערך וצנוע בשם "The Man".
ג'ימי קאוטי היה באותה עת גיטריסט בלהקה כושלת למדי שדראמונד ניהל במסגרת עבודתו. דראמונד וקאוטי מצאו עניין משותף באיזוטריה קונספירטיבית, בטרילוגיית "האילומינטוס" ובפרט בנושא ה"דיסקורדיאניזם", דת הדוגלת באנרכיזם פוסט-מודרני.
בעודו קורא שוב את "האילומינטוס" בסוף 1986 ומאזין להיפ הופ, חש דראמונד שברצונו להגיב למה שראה כקבעון מוזיקלי במוזיקה הפופולרית של אותה עת. בראיון מאוחר יותר הוא הצהיר כי מיד עלה על דעתו להקים צמד היפ הופ עם קאוטי שיקרא "העתיקים והמוצדקים של מו מו":
היה זה ערב השנה החדשה, 1987... הייתי בבית עם הוריי, יצאתי להליכה בבוקר, השמיים היו כחולים וחשבתי לעצמי "אני הולך להקליט אלבום היפ הופ. עם מי אני יכול להקליט אלבום כזה ?". לא הייתי אמיץ מספיק לעשות זאת לבדי, אף על פי שאני יודע לנגן בגיטרה ויכול להוציא כמה דברים מפסנתר, לא ידעתי כלום על הטכנולוגיה. וחשבתי שאני יודע, ג'ימי, הוא נפש דומה לשלי. יש לנו טעם דומה ורקע משותף במוזיקה ובדברים אחרים. אז צלצלתי אליו ואמרתי לו "בוא נקים להקה בשם 'העתיקים והמוצדקים של מו מו'", והוא ידע מיד, כמאמר הביטוי, "מאיפה אני בא". תוך שבוע הקלטנו את הסינגל הראשון שלנו "All You Need Is Love".
היסטוריה > העתיקים והמוצדקים של מו מו

בתחילת שנת 1987 החלו דראמונד וקאוטי לשתף פעולה מוזיקלית. הם אימצו את שמות הבמה "קינג בוי די" ו"רוקמן רוק" בהתאמה, וכינו את ההרכב שלהם "The Justified Ancients of Mu Mu", או בקיצור The JAMs, על שם קבוצה קונסיפירטיבית דמיונית מטרילוגיית האילומינטוס ויבשת מו האגדית. בכתבים אלו ה-JAMs הם קבוצת מסתננים דיסקורדיאניים בשורות האילומינטי (ארגון פוליטי השואף לכפיית סדר ושלטון על החברה) המזינים אותם במידע שגוי.
תחת שמם זה, בחרו דראמונד וקאוטי לפרש את עקרונות ה-JAMs הדמיוניים בעולם הפקת המוזיקה התאגידי. תוך שהם מוסווים בזהויותיהם הבימתיות ובתמת האילומינטוס שלהם, שיקף הצמד את טקטיקות זריעת הכאוס והבלבול של הדיסקורדיאנים בספר בהביאם גישה ישירה, הומוריסטית ומהפכנית ליצירת תקליטי פופ, תוך משיכת תשומת לב בדרכים בלתי שגרתיות.
הם השתמשו ביצירת המוזיקה שלהם בעיקר בסמפלר ספרתי, באמצעות דגמו דגימות משירים שונים והדביקו אותם לכדי יצירות קצביות שהתאפיינו בשירת ראפ של דראמונד בנושאים חברתיים, אזוטריים ולעיתים משעשעים.
מילות הסינגל הראשון שלהם, "All You Need Is Love", עסקו בכיסוי התקשורתי של מגפת האיידס. המנגינה סומפלה ברובה מהשיר באותו שם של הביטלס ומ "Touch me" של סמנתה פוקס. מפיצים רבים סירבו להפיץ את התקליטון מחשש לתביעות משפטיות, אך הצמד שלח עותקים פיראטיים שהכין לתחנות רדיו ואלו זכו להצלחה ניכרת ולהשמעות רבות. המגזין "Sounds" הכתירם "הלהקה החמה ביותר של השנה... קשה להבין את התחושה של פגישה במשהו חדש לגמרי, מעולם לא האמנתי בתמים כל כך שלהקה היא כה טובה ומרגשת".
במאי 1987 הם ערכו את השיר מחדש והוציאו ממנו את רוב הדגימות השנויות במחלוקת. קטעים מהשיר רוססו כגרפיטי משחית על גבי לוחות פרסומת לשם קידומו. הגרסה המחודשת הוכתרה בתואר "סינגל השבוע" של NME ונמכרה במידה מספקת לאפשר את הוצאתו של אלבום הבכורה.
האלבום, "1987 (What the Fuck Is Going On?)" יצא ביוני 1987 ונכלל בו השיר "The queen and I" שחלקים גדולים בו סומפלו מהלהיט "Dancing queen" של אבבא. הדבר הגיע לידיעת מנהלי הלהקה השוודית, ולאחר סכסוך משפטי בין הלהקות הוסר האלבום מהמדפים. הצמד יצא לשוודיה במטרה לפגוש את חברי להקת אבבא ולהגיע עמם לפשרה, מלווים בצלם ועיתונאי מהמגזין NME ורוב העותקים הנותרים מהאלבום. הם כשלו בניסיונם זה, ובתגובה שרפו את העותקים והשליכו את הנותר מסיפון המעבורת בדרכם חזרה. בראיון בדצמבר 1987 אמר קאוטי "היה זה מוצדק אמנותית לעשות כן".
שני סינגלים נוספים יצאו ב-1987 בחברת התקליטים העצמאית של ה-JAMs, KLF Communications. בשניהם ניכרה נטייה למוזיקת האוס. הראשון מהם, "Whitney Joins The JAMs", הכיל סימפולים של הנעימה המפורסמת מ"משימה בלתי אפשרית" ו-"I wanna dance with somebody" של ויטני יוסטון. באופן אירוני, טען דראמונד כי מאוחר יותר הוצע לצמד להפיק רמיקסים לשירי ויטני יוסטון על ידי מנהל חברת התקליטים שלה, קלייב דייוויס מ-Arista Records, כפתיון על מנת להחתימם בחברתו.
הצעה זו לא התממשה לבסוף, אך ה-KLF אכן חתמו עם אריסטה כמפיצתם בארצות הברית. הסינגל השני והאחרון שלהם לשנת 1987 היה "Downtown", להיט ריקודים שסומפל משיר הגוספל באותו שם משנות השישים, ששרה פטולה קלארק.
אלבומם השני, "Who Killed The JAMs?", יצא בתחילת 1988 וזכה לביקורות נלהבות.
היסטוריה > הטיימלורדס

בשנת 1988 קראו לעצמם דראמונד וקאוטי בשמות "טיים בוי" ו"לורד רוק", והוציאו סינגל הומוריסטי בשם "Doctorin' the Tradis" תחת השם "הטיימלורדס". השיר היה "מאש-אפ" של נעימת הנושא של דוקטור הו עם "רוקנרול" של גארי גליטר. הסינגל הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי ב-12 ביוני אותה שנה, וזכה להצלחה גם באוסטרליה וניו זילנד.
על העטיפה של התקליטון ניתן קרדיט גם ל"פורד טיימלורד", מכונית הפורד גלקסי 1968 המשטרתית של קאוטי, אודותיה הוא טען שהשתתפה בצילומי הסרט סופרמן 5 בבריטניה. קאוטי ודראמונד טענו בשעשוע כי המכונית דיברה אליהם תחת השם "פורד טיימלורד" וציוותה עליהם להתקרא "הטיימלורדס".
בראיונות מאוחרים יותר הצהירו דראמונד וקאוטי כי השיר היה ניסיון מכוון ליצור להיט מצעדים שיגיע למקום הראשון. עיתוני המוזיקה האלטרנטיבית קטלו את הלהיט הפופולרי, אך זה זכה להצלחה רבה בקרב הקהל הרחב ומכר למעלה ממיליון עותקים. בתוכנית Top of the pops אף הופיע גארי גליטר עצמו עם הצמד בשירם שיר זה.
הצלחתו המסחרית של "Doctorin the Tradis" הביאה להוצאת ספרון הדרכה הומוריסטי בשנת 1989, שנקרא "The Manual (How to Have a Number One the Easy Way)", מדריך צעד בצעד ליצירת להיט מצעדים ללא כסף או כישרון.
היסטוריה > פרישה

ב-12 בפברואר 1992 הופיעו ה-KLF עם להקת ההבי מטאל Extreme Noise Terror בגרסה חיה של להיטם "3 a.m. Eternal" בטקס פרסי ה"בריט". ההופעה הוגדרה בעיתונות כ"אלימות אנטגוניסטית בפני קהל המום של תעשיית המוזיקה". דראמונד וקאוטי תכננו להשליך דליי דם כבשים על הקהל אך היועצים המשפטיים של ה-BBC אסרו עליהם לעשות כן. בהופעה הגיח דראמונד צולע, לבוש בקילט ומעשן סיגר בעודו יורה כדורי סרק מנשק אוטומטי מעל ראשי הצופים. בגמר ההופעה הודיע הכרוז כי "ה-KLF עזבו כעת את עסקי המוזיקה". מאוחר יותר באותו ערב השליכו חברי הלהקה פגר כבש במסיבה שלאחר הטקס.
התגובות להופעה היו מעורבות. עיתונאי ה-Sun, פירס מורגן ומפיק האירוע טרבור הורן כינו את ההופעה "מגעילה" ו"פעלול חולני". מגזין המוזיקה NME דווקא שיבח את ההופעה וטען כי הטקס הידרדר ממנה ואילך. הודעת הצמד על פרישה לא נלקחה ברצינות והם אכן המשיכו לעבוד עם Extreme Nosie Terror על אלבום בשם "The Black Room", שלעולם לא הושלם. ב-14 במאי 1992 ה-KLF הודיעו בהצהרה פומפוזית על פרישתם הסופית ממוזיקה. המבקרים היללו את מה שנראה בעיניהם כהברקה קונספטואלית של סיום עבודת הצמד לאחר שמיצו את כישוריהם. המגזין Select כתב "בפעם האחרונה בהחלט, המרהיבה והמטורפת, ה-KLF עשו שוב את הפחות צפוי מכל".
היסטוריה > K Foundation ופרויקטים נוספים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.