stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיגל אנחל לופס (רוכב אופניים)
קריירה > קבוצת אסטנה (2015 - 2020) > 2020

את 2020 פתח לופס בוולטה או אלגארבה, הוא ניצח את הקטע ה-4 במרוץ לאחר שהקדים את דן מרטין ואת רמקו אוונפול, אך בסופו של דבר סיים את המרוץ כולו במקום ה-3, 39 שניות אחרי אוונפול המנצח. הוא חזר מפגרת הקורונה למרוצים בצרפת, כשסיים במקום ה-12 באתגר המון ונטו וחמישי בקריטריום דו דופינה, 1:38 דקות מבן מדינתו דניאל פיליפה מרטינס. בטור דה פראנס ערך לופס הופעת בכורה ושימש כמוביל אסטנה לדירוג הכללי, בקטע ה-17 הוא עקב אחר התקפה של ספ קוס בעלייה האחרונה של הקטע, ה"קול דה לוז", לופס פירק את קוס בהמשך העלייה והמשיך לרכיבת סולו עד לניצחון בקטע, מקדים ב-15 שניות את פרימוש רוגליץ' וב-30 שניות את טאדיי פוגאצ'אר, בעקבות הניצחון הוא עלה למקום השלישי הכללי, 1:26 דקות מרוגליץ'. בקטע ה-20 והלפני אחרון במרוץ, שהיה נגד השעון, סיפק לופס ביצוע רע, כשסיים את הקטע במקום ה-45, 6:17 דקות מפוגאצ'אר שניצח את הקטע, בעקבות התוצאה התדרדר לופס עד למקום השישי הכללי, בו גם סיים את הטור, 6:47 דקות מפוגאצ'אר המנצח. לאחר הטור אמור היה לופס להתחרות בג'ירו ד'איטליה, אך הוא התרסק במהלך קטע נגד השעון הפותח של המרוץ, סמוך לנקודת מדידת הזמן הראשונה, ונאלץ לפרוש מהמרוץ ולסיים את עונתו.
קריירה > מוביסטאר (2021)

ב-25 בנובמבר פורסם שלופס חתם במוביסטאר לעונת 2021. בכך יעזוב לופס את אסטנה לאחר 6 עונות במדיה, לפי הדיווחים והשמועות השונות, הסיבה לעזיבת לופס הייתה שכרו הגבוה, שקבוצתו הייתה מתקשה לשלם עוד עונה בשל בעיות כלכליות שנוצרו בקבוצה הקזחית וגרמו לה לצרף ספונסר חדש, חברת פרמייר טק הקנדית.
הערות שוליים

↑  Tour Colombia 2019, procyclingstats.com
↑  Miguel Ángel López signs for Movistar for 2021 season, cyclingnews.com
לופס, לבוש בחולצה הלבנה של הרוכב הצעיר המצטיין, במהלך ג'ירו ד'איטליה 2019
סאמר פיניקס

| --- | --- |

פיניקס, 2011
 לידה:  10 בדצמבר 1978 (בת 46) ווינטר פארק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Summer Joy Bottom
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1984 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנויות ע"ש טיש (מאי 1998)  אוניברסיטת ניו יורק 
 בן או בת זוג:  קייסי אפלק (2006–2017) 
 צאצאים:  אטיקוס אפלק, אינדיאנה אפלק 
 מספר צאצאים:  2 
 פרופיל ב-IMDb
 
סאמר ג'וי פיניקס (באנגלית: Summer Joy Phoenix; נולדה ב-10 בדצמבר 1978) היא שחקנית, אמנית ומוזיקאית אמריקאית-יהודייה. היא האחות הצעירה ביותר של ריין פיניקס (אנ'), חואקין פיניקס, ליברטי פיניקס (אנ') וריבר פיניקס.
ביוגרפיה

נולדה בשם סאמר ג'וי בוטום (Summer Joy Bottom) בווינטר פארק, פלורידה שבארצות הברית. אמה, ארלין שרון פיניקס (לבית דונץ) (אנ'), נולדה בברונקס, ניו יורק, להורים יהודים. אביה, ג'ון לי בוטום, היה קתולי מפונטאנה, קליפורניה. בשנת 1968 עזבה אמה של פיניקס את הברונקס, ועברה להתגורר בקליפורניה, שם פגשה את אביה של פיניקס בזמן שנסעה בטרמפים. הוריה נישאו בשלהי אותה שנה. ב-1972 הוריה והצטרפו לכת הנוצרית "הילדים של אלוהים"(אנ'), בה עבדו כמיסיונרים ביבשת אמריקה הדרומית. בסביבות התקופה שבה נולדה סאמר, אימצו הוריה את שם המשפחה פיניקס, והחלו לאמץ גם אורח חיים טבעוני. בה בעת, הוריה החלו בתהליך של התפכחות מאשליה בנוגע לכת נוצרית זו ועזבו אותה, עם שובם למולדתם האמריקנית בשלהי שנת 1977. לבסוף, הוריה התגרשו ב-1997.
סאמר למדה בבית הספר לאמנויות על שם טיש באוניברסיטת ניו יורק, אך נשרה בטרם עת, כדי להתחיל בקריירת משחק משלה.
קריירה

פיניקס הייתה שחקנית-ילדה (אנ'), ועבדה עם הסוכנת אייריס ברטון (Iris Burton) לצד אחיה ואחותה כשהייתה בת שנתיים. בהמשך קיבלה תפקידי אורח בסדרות הטלוויזיה "רצח במשיכת קולמוס", "להתבגר ולהתגבר" (Growing Pains) ו"זאב מעופף". היא הופיעה בסרט הטלוויזיה "הסוד של קייט" ובסרט "Russkies", בו שיחקה את אחותו הצעירה של אחיה במציאות, חואקין. מאוחר יותר הופיעה במספר סרטי קולנוע, ובהם: "המאמין" (לצדו של ראיין גוסלינג), עליו הייתה מועמדת לפרס אינדפנדנט ספיריט, ו"סיוט בחדר המורים". היא שיחקה בתפקיד הראשי ב"אסתר קאהן" וב"סוזי גולד".
בשנת 2002 כיכבה פיניקס במשך 3 חודשים בהצגה "אלה נעורינו" (This Is Our Youth) בתיאטרון גאריק (Garrick Theatre) לצדם של מאט דיימון וקייסי אפלק.
היא הייתה חברה בלהקת הרוק "The Causey Way" (אנ') יחד עם אחותה ריין. מאוחר יותר עשתה הופעות אורח באלבומים של להקתה של ריין, ה-"Papercranes".
חיים אישיים

פיניקס היא טבעונית. היא תומכת במספר מטרות סביבתיות ולמען זכויות בעלי חיים, כגון "אנשים למען יחס מוסרי לבעלי חיים" (PETA).
היא התארסה לשחקן קייסי אפלק (אחיו הצעיר של השחקן בן אפלק) ב-25 בדצמבר 2003, וילדה בן ב-31 במאי 2004. פיניקס ואפלק נישאו ב-3 ביוני 2006, ונולד להם בן נוסף, ב-12 בינואר 2008. במרץ 2016 הודיעו אפלק ופיניקס על פרידתם. ב-2017 התגרשו.
בשנת 2003, פתחה יחד עם חברותיה הטובות, אודסה ויטמייר ורובי קאנר, את חנות הבוטיק לבגדי הווינטאג' Some Odd Rubies במנהטן. כעשור לאחר מכן חנות הבוטיק נסגרה, בשנת 2012.
פילמוגרפיה

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1986 | Kate's Secret (אנ') | בקי סטארק |  |
| 1987 | Russkies (אנ') | סנדי |  |
| 1997 | לעצור את ג'נה | ג'נה פרימן |  |
| 1998 | I Woke Up Early The Day I Died (אנ') | ברמנית / נערה על החוף |  |
| 1998 | ילדה (אנ') | רבקה פרנהארסט |  |
| 1998 | SLC Punk! (אנ') | ברנדי |  |
| 1998 | סיוט בחדר המורים | נערת "F'%# You" |  |
| 2000 | מטורפת מאהבה (אנ') | מג |  |
| 2000 | Esther Kahn (אנ') | אסתר קאהן |  |
| 2000 | Dinner Rush (אנ') | מרתי |  |
| 2001 | המאמין | קרלה מוביוס |  |
| 2002 | מבוזבז - סרט טלוויזיה | סמנת'ה |  |
| 2002 | פרויקט לארמי: עיירה עם תקווה (אנ') | ג'ן |  |
| 2004 | Suzie Gold (אנ') | סוזי גולד |  |
| 2016 | All at Once | סמנת'ה |  |
| 2017 | The Mad Whale | ביאטריס פרייס |  |
| 2022 | What Comes Around | בת' |  |
| TBA | Mary Pickford: Love Wild | וסטה טילי (אנ') |  |
הערות שוליים

1 2 3  סאמר פיניקס, באתר NNDB
1 2 3  Naomi Pfefferman, The Days of Summer, באתר "ג'ואיש ג'ורנל" ,11 באפריל 2002
↑  THE RIVER PHOENIX COLLECTION, University of Pittsburgh Press, עמ' 67–70
↑  Polly Vernon, Summer time, באתר הגארדיאן, 15 בפברואר 2004
↑  Casey Affleck, Summer Phoenix Wed, באתר People,‏ 5 ביוני 2006
↑  Casey Affleck and Summer Phoenix welcome second son, Atticus, באתר People,‏ 6 ביוני 2008
↑  Chancellor Agard, Casey Affleck & Summer Phoenix Split: Inside Their 10-Year Marriage, באתר People,‏ 16 במרץ 2016
↑  Some Odd Rubies, באתר ניו יורק מגזין
↑  Ludlow Street Boutique Shuffle, באתר Bowery Boogie,‏ 1 במאי 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007329848205171  PLWABN: 9810680521705606  BnF: cb142158251 (data)  GND: 1204161585  ISNI: 0000 0001 1441 3728  LCCN: nr2002045053  SUDOC: 058653171  VIAF: 34397108   WorldCat (עם VIAF): 34397108
לילי אלן

| --- | --- |

 לידה:  2 במאי 1985 (בת 39) אנגליה האמרסמית', לונדון, אנגליה
 שם לידה:  לילי רוז ביאטריס אלן
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2002
 מקום לימודים:  בית הספר בדאלס, בית הספר מילפילד, מילפילד, בית הספר היל האוז, Mander Portman Woodward 
 עיסוק:  זמרת • כותבת שירים • רקדנית  שחקנית • מפיקה מוזיקלית • מעצבת אופנה
 סוגה:  רית'ם אנד בלוז • רוק קל • פופ  סקא • סינת'-פופ
 סוג קול:  סופרן 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר • גיטרה
 חברת תקליטים:  קפיטול רקורדס • London Records  Regal Recordings
 בן זוג:  סם קופר (2011–2018)   דייוויד הארבור (2020–הווה)
 מספר צאצאים:  2
 פרסים והוקרה:  פרסי איבור נובלו  פרסי איבור נובלו 
 lilyallenmusic.com
 פרופיל ב-IMDb
 
לילי רוז ביאטריס אלן (באנגלית: Lily Rose Beatrice Allen; נולדה ב-2 במאי 1985) היא זמרת-יוצרת ושחקנית אנגלייה.
הסינגל הראשון של אלן, "Smile", הגיע לפסגת מצעד הסינגלים של בריטניה ביולי 2006. אלבום הבכורה שלה, Alright, Still, זכה לאהדה, מכר מעל ל-2.6 מיליון עותקים ברחבי העולם וזיכה את אלן במועמדות לפרסי גראמי, BRIT ו-VMA. לאחר הוצאת אלבום זה החלה אלן תוכנית אירוח משלה שנקראה "Lily Allen and Friends".
באלבום האולפן השני שלה, It's Not Me, It's You, שיצא לאור בשנת 2009, שינתה אלן את סגנונה המוזיקלי מסקא ורגאיי לסינת'פופ. אלבום זה הגיע לפסגת מצעד האלבומים של בריטניה. מהאלבום יצאו שני להיטים, "The Fear" ו-"Fuck You". באותה שנה הודיעה אלן כי היא לוקחת הפסקה מהמוזיקה.
בשנת 2013 הודיעה אלן כי היא החלה לעבוד על אלבום האולפן השלישי שלה. ב-12 בנובמבר באותה השנה יצא לאור הסינגל הראשון מהאלבום, Hard out Here, שהיה לסינגל הראשון של אלן מאז שנת 2010. ב-2 במאי 2014 יצא לאור אלבום האולפן השלישי שלה, Sheezus.
ביוגרפיה

אלן נולדה בהאמרסמית' שבמערב לונדון לשחקן קית' אלן ולמפיקת הקולנוע אליסון אואן. יש לה שתי אחיות ואח, השחקן אלפי אלן. יש לה מספר אחים חורגים מנישואיהם של שני הוריה.
אלן נשרה מבית הספר בגיל 15 על מנת לשפר את כישוריי הבמה שלה. בגיל 17, במהלך חופשה משפחתית באיביזה, החליטה להישאר בעיר, שם פגשה את ג'ורג' לם, לימים המנהל הראשון שלה. היא השתמשה בקשרים של אביה על מנת לקבל חוזה הקלטות ב-London Records ב-2002. עם הזמן חברת התקליטים איבדה בה עניין והיא עזבה מבלי להוציא חומרים כלשהם בחברה. ב-2004 החלה אלן לכתוב שירים, והמנהל שלה הכיר בינה לבין צמד המפיקים המוזיקליים Future Cut.
קריירה > 2006–2002: תחילת הקריירה

ב-2005 אלן הוחתמה על חוזה תקליטים ב-Regal Recordings. החברה נתנה לה 25,000 פאונד על מנת להקליט אלבום. למרות זאת, החברה הייתה שקועה בשני אלבומים אחרים באותה עת, "X&Y" של קולדפליי ו-"Demon Days" של הגורילז, ולכן מלבד הכסף אלן כמעט ולא זכתה לסיוע. היא פתחה חשבון באתר מייספייס ופרסמה מספר דמואים שהקליטה בנובמבר אותה שנה. הדמואים משכו אלפי מאזינים ומהדורה מוגבלת של 500 עותקים בוויניל של השיר "LDN" הופצה ונמכרה ברשת בעד 40 פאונד. עשרות אלפי העוקבים במייספייס משכו במרץ 2006 את תשומת לבו של המגזין The Observer Music Monthly השייך לעיתון The Observer. כיון שרק מעטים ב-Regal (מחוץ למחלקת ה-A&R של החברה) ידעו מי היא, חברת התקליטים הגיבה באיטיות לבקשות מגופי תקשורת שונים לסקר את אלן. את הסיקור המיינסטרימי הראשון שלה היא קיבלה במאי אותה שנה, על שער The Observer.
קריירה > 2006–2008: Alright, Still

ההצלחה שכנעה את חברת התקליטים לאפשר לאלן חופש אומנותי רב יותר באלבום. היא קיבלה אישור להעדיף שירים שכתבה בעצמה על פני כאלה של מפיקים מיינסטרימים. היא בחרה לעבוד עם גרג קסטין ומארק רונסון, וסיימה איתם את האלבום בשבועיים.
ב-14 ביולי 2006 אלן הוציאה את אלבום הבכורה שלה, Alright, Still. חלק מהשירים פורסמו לפני בעמוד המייספייס שלה, כולל השירים "LDN", "Smile", "Knock 'Em Out" ו-"Alfie". בספטמבר 2006 "Smile" יצא לאור רשמית בארצות הברית דרך אייטונס. במהלך דצמבר 2006 הקליפ של "Smile" נוגן במספר ערוצי מוזיקה והשיר הושמע מעט ברדיו האמריקאי. חרף העובדה שהאלבום לא יצא רשמית בארצות הברית באותה העת, Entertainment Weekly דירג את האלבום כאחד מעשרת האלבומים הטובים של 2006. האלבום יצא לאור בארצות הברית ב-30 בינואר 2007 והתמקם במקום ה-20 במצעד האלבומים של הבילבורד. עד ינואר 2009 נמכרו 960,000 עותקים של האלבום בבריטניה ו-520,000 בארצות הברית.
במאי 2007 יצאה אלן לסיבוב הופעות עולמי ששמו "?Still Alright". שנה לאחר מכן זכתה אלן בפרס BMI על כתיבת השיר "Smile".
קריירה > 2008–2011: It's Not Me, It's You והפסקה מהמוזיקה

ב-4 בפברואר 2009 הוציאה אלן את אלבומה השני, It's Not Me, It's You, מתוכו יצאו לאור הלהיטים "Fuck You",‏ "The Fear" ו-"Not Fair".
ב-14 במרץ יצאה אלן לסיבוב הופעות עולמי נוסף, שני במספר, ששמו "It's Not Me, It's You World Tour".
בחודש ספטמבר הודיעה אלן שהיא שוקלת לפתוח בקריירה בתחום המשחק, ולא לחדש את החוזה שלה בחברת התקליטים שבה היא חתומה. בנוסף, ציינה אלן אין לה שום תוכניות להקליט אלבום חדש.
בינואר 2011 השיקה חברת התקליטים שלה עם חברת "סוני מיוזיק" אלבום בשם "In the Name Of".
ב-27 בספטמבר יצא שיר של טי-פיין בשיתוף ויז קאליפה ולילי אלן שנקרא "5 O'Clock", שיר זה זכה להצלחה רבה והגיע למקום 10 במצעד בילבורד הוט 100.
קריירה > 2016–2012: Sheezus

ב-8 באפריל 2012 חזרה אלן לאולפן על מנת להקליט אלבום חדש. באותה השנה הודיעה אלן על שינוי שמה מלילי אלן ללילי רוז קופר והשתתפה בשיר "True Love" של פינק מאלבום האולפן השישי שלה, The Truth About Love, שיצא לאור בספטמבר 2012. באוגוסט 2013 הודיעה אלן כי היא משנה את שמה חזרה ללילי אלן וכי היא מתכננת להוציא חומרים חדשים בקרוב.
בנובמבר 2013 הקליטה אלן גרסת קאבר לשיר "Somewhere Only We Know" של להקת קין. השיר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים של בריטניה. באותו החודש יצא לאור הסינגל הראשון מהאלבום, Hard out Here, בו אלן תוקפת את השוביניזם של תרבות הפופ.
ב-20 בינואר 2014 יצא לאור הסינגל השני מהאלבום, "Air Balloon". חודש לאחר מכן הודיעה אלן כי אלבומה השלישי יקרא Sheezus, מחווה לאלבומו של קניה וסט מ-2013, Yeezus. הסינגל השלישי מהאלבום, "Our Time", יצא לאור ב-10 במרץ באותה השנה.
ב-2 מאי 2014, יום הולדתה ה-29 של אלן, יצא לאור האלבום. באותו החודש הודיעה אלן כי ככל הנראה אלבום האולפן הרביעי שלה יהיה האלבום האחרון שהיא תוציא.
קריירה > 2017–הווה: No Shame

ב-12 בדצמבר 2017 הוציאה לאור את הסינגל הראשון "Trigger Bang" בשיתוף עם הראפר הבריטי גיגס.
ב-8 ביוני 2018, יצא האלבום הרביעי של אלן שנקרא: No Shame, אשר עוסק בעיקר במערכת היחסים עם בן זוגה סאם קופר, לו הייתה נשואה במשך שש שנים, על הילדים שלה ועל ההתמכרות לסמים ואלכוהול. על האלבום עבדה עם המפיק מארק רונסון.
בשנת 2021 כיכבה במחזה של וסט אנד "2:22 A Ghost Story" מאת דני רובינס (אנ') בדמותה של ג'ני. אלן הייתה מועמדת לפרס לורנס אוליבייה לשחקנית הטובה ביותר
חיים אישיים

בספטמבר 2007 החלה אלן לצאת עם אד סימונס מלהקת The Chemical Brothers. בדצמבר באותה השנה הודיעה אלן כי היא בהריון, אך חודש לאחר מכן חוותה הפלה טבעית.
בשנת 2009 החלה אלן לצאת עם סם קופר. שנה לאחר מכן הודיעה אלן כי היא בהריון מקופר וכי היא צפויה ללדת בן. במהלך הריונה סבלה אלן מסיבוכים רבים שהובילו מאוחר יותר למותו של העובר. ב-11 ביוני 2011, נישאה אלן לקופר.
ב-25 בנובמבר 2011, ילדה אלן את בתה הבכורה, אתל מרי. ב-8 בינואר 2013, ילדה אלן את בתה השנייה, מארני רוז. בדצמבר 2015 השניים התגרשו.
ב-9 בספטמבר 2020, נישאה אלן לשחקן האמריקאי דייוויד הארבור בלאס וגאס.
בקיץ 2024, אלן פתחה חשבון ב-OnlyFans, לאחר שהפדיקוריסטית שלה אמרה לה שכפות רגליה יפות ושהיא יכולה להרוויח מהן כסף. אלן זוכה לדירוג של חמישה כוכבים ב-WikiFeet, אתר שמרכז ומדרג תמונות של כפות רגליים של סלבריטאים. באוקטובר 2024, אלן חשפה כי היא מרוויחה יותר כסף ממכירת תמונות של כפות רגליה ב-OnlyFans מאשר מהכנסות הסטרימינג שלה בספוטיפיי.
בינואר 2025 פורסם שאלן והארבור נפרדו.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2006: Alright, Still
2009: It's Not Me, It's You
2014: Sheezus
2018: No Shame
דיסקוגרפיה > אלבומים אחרים - אוספים

2009: .F.U.E.P
2009: Paris Live Session
2014: Spotify Sessions
2018: Spotify Sessions
הופעות > סיבובי הופעות

2007–2006: ?Still, Alright
2010–2009: It's Not Me, It's You World Tour
2015–2014: Sheezus Tour
2019–2018: No Shame Tour
פילמוגרפיה

| סרטים/טלוויזיה/הופעות> שנה | סרטים/טלוויזיה/הופעות> שם | סרטים/טלוויזיה/הופעות> תפקיד | סרטים/טלוויזיה/הופעות> הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1998 | הקומיקס מציגים ... | ילדה בפרומו |  |
| 1998 | אליזבת | שושבנית מלכה |  |
| 2007 | סאטרדיי נייט לייב | אורח מוזיקלי (בעצמה) | עונה 32, הפרק 12 |
| 2008 | לילי אלן וחברים | מארח (בעצמה) | תוכנית אירוח |
| 2009 | שכנים | עצמה | אורח כיכוב, אופרת סבון (פרק 1) |
| 2011 | לילי אלן: מעושר לסמרטוטים | עצמה | סדרת טלוויזיה תיעודית |
| 2019 | דולי ויילד המופלאה (אנ') | אליזבת טיילור | סרט קולנוע |
נעים דנגור

| --- | --- |

נעים דנגור (משמאל) עם שותפו אחמד סאפוואט, שנות ה-40 של המאה ה-20
 לידה:  17 באפריל 1914 בגדאד, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  19 בנובמבר 2015  (בגיל 101) 
 מדינה:  עיראק, הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  אוניברסיטת לונדון 
 בן או בת זוג:  רנה דנגור 
 פרסים והוקרה:  מפקד במסדר האימפריה הבריטית  אבירות  Knight Bachelor 
 
נעִים אליהו דנגור (בערבית: نعيم دنكور; 17 באפריל 1914 – 19 בנובמבר 2015) היה איש עסקים ופילנתרופ יהודי-עיראקי. דנגור שהיה בעל אזרחות בריטית, היגר לבריטניה ואף הפך לאביר במסדר האימפריה הבריטית.
ראשית חייו

דנגור נולד בבגדאד, בירת בעיראק, השני מתוך שישה אחים ואחיות. אביו, אליהו דנגור (1883-1976), היה המדפיס הגדול בעולם של ספרים בערבית. סבו היה החכם עזרא דנגור, רבה הראשי של בגדאד.
בשנת 1930, בגיל 17 נסע דנגור מבגדאד ללונדון, ללימודי הנדסה באוניברסיטת לונדון. לאחר שסיים את לימודיו, הוא חזר לעיראק ושם הוא התגייס לצבא והפך לקצין. בזמן האימונים בצבא, הוא פגש את השותף העסקי העתידי שלו, אחמד סאפוואט (Ahmed Safwat).
קריירה

לאחר שסיים את שרותו הצבאי, דנגור קיווה לעבוד כמהנדס רכבות, אך בשל הגבלות שהוטלו על יהודים הדבר לא היה אפשרי. לכן, בשנת 1949 הוא ואחמד סאפוואט החליטו להפוך לשותפים. הם הקימו את "תעשיות המזרח". החוזה הראשון שלהם היה לספק חלונות חדשים לכל בנייני הממשלה בעיראק, ועד מהרה הם הרחיבו את הפעילות העסקית שלהם. בשנת 1950, תעשיות המזרח קיבלו את הזיכיון להפצת בקבוקי קוקה-קולה בעיראק. לצד תעשיות המזרח דנגור גם ניהל מפעלים לייצור גפרורים ורהיטים. בנובמבר 1947 נישא לבת דודתו רנה דנגור שקודם לכן הוכרתה כ"מיס בגדאד". לזוג נולדו ארבעה בנים.
עם עלייתה של מפלגת הבעת' הורע מצב היהודים. בשנת 1959 דנגור החליט להוציא את משפחתו והוא המשיך לבקר בעיראק לצורך עסקיו עד שנת 1963. בעקבות חקיקה אנטי-יהודית הוא איבד את אזרחותו העיראקית, רכושו ועסקיו הולאמו על ידי הממשלה. לבסוף הוא השתקע עם משפחתו בבריטניה.
פעילות פילנתרופית

זמן קצר לאחר שהתיישב בבריטניה, ייסד דנגור מרכז קהילתי במערב קנזינגטון למהגרים יהודים עיראקיים. מטרת המרכז הייתה שימור מורשת יהדות עיראק. בשנת 1971 החל לערוך ולהוציא לאור את "The Scribe", כתב עת של יהדות בבל. לכתב העת היו כ-4,000 מנויים ב-25 מדינות והוא התפרסם במשך 35 שנים.
בשנת 2003 הוא דרש 12 מיליארד פאונד (20 מיליארד דולר) ממנהיגי עיראק כפיצוי הסבל והפגיעה בקהילה העיראקית-היהודית לאחר מלחמת העולם השנייה.
מעבר לתרומתו לקהילה היהודית דנגור תרם גם למוסדות השכלה ובריאות באנגליה. בישראל הוא תרם להקמת מרכז מחקר על שמו בפקולטה לרפואה בגליל.
פעילות פילנתרופית > קרן אקסילארך

בשנת 1980 הוא הקים את "קרן אקסילארך" (קרן ראש הגולה), ארגון צדקה שתרם לגורמים הקשורים לחינוך ובריאות. באמצעות הקרן דנגור קידם את רעיון "המונותאיזם האוניברסלי", מתוך אמונה שדרך פעילות הסובבת סביב העיקרון האוניברסלי של מוסר וצדק ניתן יהיה להביא לאחדות בין הדתות המונותאיסטיות (יהדות, נצרות, אסלאם) ובין מזרח למערב. הקרן מימנה את הקמת "מרכז דת-עולם ע"ש סר נעים דנגור" באוניברסיטת בר-אילן ותומכת בה משנת 2008 ואילך. לאחר מותו, בנו דוד דנגור המשיך לתמוך במרכז דרך הקרן Dangoor Education. מעבר לתרומותיו בישראל ובבריטניה, דנגור תרם למרכז ללימודי יהדות באוניברסיטת נאנג'ינג בסין, מכיוון שאשתו רנה נולדה וגדלה בשאנגחאי. בשנת 2011 אף קיבל תואר פרופסור מאוניברסיטת נאנג'ינג לאות הוקרה על תרומתו.
תארים

נעים אליהו דנגור קבל תואר קצין במסדר האימפריה הבריטית בשנת 2006, מפקד ברשימת המצטיינים של השנה החדשה בשנת 2012, והיה לאביר ראשון ברשימת תוארי יום הולדת המלכה ב-2015.
בשנת 2012 דנגור היה לעמית של קולג' בירקבק, אוניברסיטת לונדון. תואר זה נוסף לתארו כעמית באלברט הול לאמנויות ומדעים, שהוענק לו בשנת 2007.
באפריל 2015, לציון יום הולדתו המאה, חברת קוקה קולה פרסמה מאמר על יצרן הקוקה קולה הראשון בעיראק.
הערות שוליים

↑  Millman, Joel (2003-07-04). "Iraq's forgotten exiles seek redress". The Guardian (באנגלית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2016-04-21.
↑  Millman, Joel (2003-07-04). "Iraq's forgotten exiles seek redress". The Guardian (באנגלית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2016-04-21.
1 2  IPD Group, Two Centenarians: Iraq’s First Coke Bottler Shares a Birth Year With the Coca-Cola Bottle, EIN Newsdesk
↑  Funding education runs in their family, The Jewish Chronicle
↑  Howard Lake on 2 August 2010 in News, Dangoor family donates £1.1m to Cancer Research UK, UK Fundraising
↑  "Keeping promises". The Guardian (באנגלית). 2004-11-26. ISSN 0261-3077. נבדק ב-2016-04-21.
1 2  University of Leicester - Dr Naim Dangoor, www.le.ac.uk
↑  The Scribe - Journal of Babylonian Jewry, www.dangoor.com
↑  Millman, Joel (2003-07-04). "Iraq's forgotten exiles seek redress". The Guardian (באנגלית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2016-04-21.
↑  Bar-Ilan University and the British Friends of Bar-Ilan proudly announce the establishment of the Dangoor Center for Personalised Medicine at the University's School of Medicine in the Galilee - British Friends of Bar-Ilan, British Friends of Bar-Ilan (באנגלית) (ארכיון)
↑  Funding education runs in their family, The Jewish Chronicle
↑  The Sir Dr. Naim Dangoor Program for Universal Monotheism (באנגלית)
↑  Bar Ilan University | Honorary Doctorate Recipients, www1.biu.ac.il
↑  Which country has 10 Jewish study centres? (And it's not obvious), The Jewish Chronicle
↑  Jewish philanthropists, scientists and artists honoured on New Year List, The Jewish Chronicle
↑  Amy Willis, Queen's birthday honours: Here's the full list, Metro
↑  Birkbeck welcomes new Fellows, בירקבק, אוניברסיטת לונדון
↑  Two Centenarians: Iraq’s First Coke Bottler Shares a Birth Year With the Coca-Cola Bottle, The Coca-Cola Company
חתונתם של נעים ורנה דנגור
נשים רדיקליות בניו יורק

| --- | --- |
 תחום:  פמיניזם
 שפה רשמית:  אנגלית
 מדינה:  ארצות הברית
 מקום פעילות:  ניו יורק, ארצות הברית
 אנשי מפתח:  רובין מורגן, קרול האניש, שולמית פיירסטון, קייט מילט, אלן ויליס
 תקופת הפעילות:  1967–1969 (כשנתיים)
 
נשים רדיקליות בניו יורק (באנגלית: New York Radical Women) הייתה קבוצה פמיניסטית רדיקלית, אשר פעלה בין השנים 1967- 1969 והשתייכה לגל השני של הפמיניזם. הקבוצה ידועה בהפגנה שקיימה נגד תחרות "מיס אמריקה".
הקמת הקבוצה

הקבוצה הוקמה בשנת 1967 ביוזמה של מספר נשים פעילות בארגוני מחאה לזכויות אדם. הן החלו לערוך מפגשים ובהן לדון בחוויות מתוך חייהן האישיים שבהן נאלצו להתמודד עם סקסיזם ויחס מפלה מצד החברה הגברית. תוך זמן קצר הצטרפו גם נשים נוספות. בתחילת דרכה מנתה הקבוצה כמה עשרות נשים, ובעת התפרקותה כללה כמה מאות נשים.
תקופת תחילת הגל השני של הפמיניזם התאפיינה ברצונן של נשים לגבש חזון פוליטי עבור התנועה וליצור ערכים מובהקים, לא אחת עלו מחלוקות בנוגע לאפשרות של נשים להשיג שינוי דרך השתתפות במאבקים חברתיים אחרים, או שהדרך היחידה לעשות זאת היא על ידי מאבק עצמאי ונפרד משלהן. קבוצת "נשים רדיקליות בניו יורק" טענה כי דרך הפעולה המועדפת במאבק הפמיניסטי צריכה להיות פעילות בקבוצות קטנות של נשים בלבד.
רבות מן החברות היו פעילות בארגונים חברתיים אחרים טרם הקמת הקבוצה, כגון ארגוני סטודנטים, מחאות אנטי מלחמתיות, השמאל החדש והתנועה לחופש הביטוי. אותן נשים היו עדות לרוח המחאה החברתית שהייתה ניכרת בשטח באותן שנים, בעיקר ההתנגדות למלחמת וייטנאם ומחאות אפרו אמריקאים נגד אפליה גזעית וחשו שיש צורך להשתמש באותה רוח מחאה בציבור, אולם תוך כדי כך לבדל את מאבק הנשים ממאבקים חברתיים אחרים כדי להתנגד לדומיננטיות הגברית שהובילה את אותן מחאות וכך לתת במה אמיתית למאבק הפמיניסטי נגד הפטריארכיה.
מטרות ופעילות

בדומה לקבוצות פמיניסטיות רדיקליות נוספות בשנות השישים המאוחרות, גם "נשים רדיקליות בניו יורק" השתמשו במניפסטים כדי להביע ביקורת על "השמאל החדש" והעובדה שהדיר נשים מתוכו, וכן כדי להציע דרכים למיגור הפטריארכיה ולהשגת שוויון. בפתיח המניפסט "עקרונות" שפרסמה הקבוצה הגדירו את הקבוצה באמצעות דחייתה את ההיסטוריה והתרבות הגברית, וטענו כי הן ביקורתיות כלפי כל האידאולוגיות, הספרות והפילוסופיה מן העבר שכן הן תוצרים של תרבות של עליונות גברית.
אחת הדרכים שבהן פעלה הקבוצה הייתה "העלאת מודעות" (raising consciousness), כלי שבעזרתו יכלו קבוצות קטנות של נשים להבין כיצד נורמות ומבנים חברתיים השפיעו על חייהן ודיכאו אותן. הנשים העלו חוויות אישיות במהלך מפגשים, וחוויות אלה העלו תחושת הזדהות בקרב החברות האחרות במפגש, מה שהביא להבנת החוויה המשותפת. דרך ניתוח החוויות המשותפות אודות סוגיות כגון אימהות, ילדות, מעגל העבודה וחיי זוגיות, יכלו להצביע יחד על הגורמים בעלי האינטרס לשימור דיכוי הנשים. הנשים סברו כי הבנת האופן שבו חייהן האישיים של כל אחת מהן היו קשורים למצבן הכללי של כלל הנשים יכלה לתרום לקידום המאבק הפמיניסטי לטובת כולן.
הקבוצה פרסמה כתב עת בשם "הערות מן השנה הראשונה" (Notes from the first year), אשר היה מבוסס על נאומים ודיונים של חברות הקבוצה במהלך מפגשיהן. עורכת כתב העת הייתה שולמית פיירסטון. בעקבות הצלחתו של כתב העת הראשון, בשנה השנייה לפעילות הוציאו כתב עת נוסף בשם "הערות מן השנה השנייה".
בינואר 1968 ארגנה הקבוצה הפגנה אלטרנטיבית לצעדה נגד מלחמת וייטנאם שארגנה ג'נט רנקין. האירוע שנודע גם בשם "חטיבת ג'נט רנקין" כלל כינוס של נשים רבות שמחו נגד המלחמה כרעיות, אימהות ובנות. קבוצת "נשים רדיקליות בניו יורק" התנגדה לאותה הפגנה וטענה כי פנייה אל הממשל כנשים רק מותירה אותן בתפקידיהן הפסיביים, המהווים תגובה לגברים, במקום לאפשר להן לזכות בכוח פוליטי אמיתי ובעל השפעה.
במחאת-הנגד שארגנו, הציגו הנשים מיצג "הלוויה" לתפקידי המגדר המסורתיים המיוחסים לנשים. במהלך ההפגנה גם הניפו שלטים בהן נכתב "אל תבכי, התנגדי", הכריזו על "מותה" של הנשיות המסורתית ועודדו את כוחה של אחוות הנשים.
מטרות ופעילות > הפגנה נגד תחרות "מיס אמריקה"

ב-7 בספטמבר 1968 ערכה הקבוצה מחאה נגד תחרות מיס אמריקה ה-42. המחאה התקיימה באטלנטיק סיטי, ניו ג'רזי והשתתפו בה כמאה נשים. הנשים מחו נגד היותה של תחרות היופי סקסיסטית ומעודדת החפצת נשים. כמו כן, מחו נגד הגזענות בטקס, שבו לא הוכתרה עד אותה עת אישה שחורה, וכן נגד תמיכת התחרות במלחמה בווייטנאם דרך שליחת הזוכות לבדר את החיילים.
הנשים ערכו מיצגים שונים במהלך ההפגנה, באחד מהם זרקו "סימני דיכוי" לתוך פח אשפה שעליו נכתב "פח האשפה של החירות". סמלי הדיכוי כללו בין היתר נעלי עקב, מוצרי איפור, מסלסלי שיער וחזיות. מיצג זה תרם לקיבוע הסטריאוטיפ של "שריפת חזיות", אם כי כלל לא נשרפו חזיות באותו אירוע.
מספר מפגינות הצליחו לרכוש כרטיסים ולהיכנס לאולם, שם הפריעו למהלך הטקס והניפו כרזה עליה נכתב "חופש לנשים".
העובדה שמיליוני אמריקנים צפו בטקס בטלוויזיה בעיה לחשיפה תקשורתית אדירה לתנועת הנשים ותרם לכך שהגל השני של הפמיניזם הגיע לתודעה הציבורית.
במהלך ההפגנה הסכימו חברות הקבוצה לשוחח עם עיתונאיות נשים בלבד ולא ענו על שאלות של עיתונאים גברים, מתוך מטרה לסייע לעיתונאיות לסקר את האירוע, דבר שלא קיבלו אפשרות לעשות במרבית המקרים באותה עת, שכן נשים הוגבלו לרוב לסיקור נושאים "רכים" יותר בעיתונות.