stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תור הכסף של הקומיקס
מורשת

תור הכסף סימן את הירידה בחשיבותם של הקומיקסים בז'אנרים כגון אימה, רומנטיקה, הומור חיות ומערבונים. ז'אנרים אלה היו פופולריים יותר מהרפתקאות גיבורי-העל מסוף שנות ה-40 של המאה ה-20 ועד לאמצע שנות ה-50. זאת ועוד, מעריצים של אותם ז'אנרים רואים בתור הכסף כאחראי להתדרדרות מאותה תקופה.
מרכיב חשוב בתקופה זו היה התפתחות אפיונם של גיבור-העל. ילדים קטנים ובנות נבחרו לשמש כקהל יעד של מספר מפרסמים, כמו הארווי קומיקס. גם קומיקס מחתרתי המיועד למבוגרים בלבד החל בתור הכסף. כמה מבקרים והיסטוריונים מציינים שאפיון אחד חשוב בתור הכסף היה זה שמדע בדיוני וחייזרים החליפו את הקסם ואת האלים. אחרים מציינים כי קסם היה אלמנט חשוב גם בדמויות מתור הזהב וגם מתור הכסף. בנוסף, כותבים ואמנים רבים של תור הזהב היו חובבי מדע בדיוני או כותבים מקצועיים של הז'אנר ששילבו אלמנטים מדע בדיוניים בסיפורי הקומיקס שלהם. מדע היה הסבר שכיח לסיפור מקורן של הדמויות מתור הכסף.
תור הכסף חפף במידה רבה עם עליית הפופ ארט, תנועה אמנותית שהשתמשה בכלים תרבותיים כמו פרסום ואריזה כמקור לאמנות התצוגה. רוי ליכטנשטיין, מציירי הפופ ארט הנודעים ביותר, בחר באופן ספציפי פאנלים מתוך חוברות קומיקס וצייר מחדש את התמונה. בכך, הוא אמנם שינה אותה, אך גם כלל מילים, בועות דיבור ונקודות צבע אשר חיקו את תהליך הצביעה שנעשה בחוברות הקומיקס המודפסות. תצוגה של אמנות רצועות קומיקס התקיימה בשנת 1967 במוזיאון לאמנות דקורטיבית אשר בארמון הלובר, ועד מהרה התפרסמו ספרים הדנים ברצינות על האמנות שבקומיקס ובטבעו של המדיום.
בינואר 1966 עלתה לשידור סדרת לייב אקשן של באטמן, והיא זכתה למדרוג גבוה. כמו הפופ ארט, הסדרה לקחה מאפיינים מחוברות הקומיקס והמציאה אותם מחדש בהקשרו של מדיום אחר. עבודת קריינות בכל פרק ופרק הטעימה את בועות הדיבור שבחוברות הקומיקס, בזמן שלקטעי קרב היו אפקטים קוליים כדוגמת "ביף", "באנג" ו"פאו", שנכתבו באותיות קומיקס עגולות על המסך. מחזור ההפצה מחוברות קומיקס כלליות לאספנות זיכיון באטמן הרקיע שחקים. אולם, עד לסוף שנות ה-60, השיגעון חלף. בשנת 1969, חוברות הקומיקס הנמכרות ביותר לא היו של גיבורי-העל, אלא של ההוצאה לאור ארצ'י קומיקס, העוסקות בהומור.
אמנים

מספר כותבים ואמנים חשובים תרמו בתחילת תור הכסף, ביניהם הכותבים סטן לי, גרדנר פוקס, ג'ון ברום ורוברט קניגר והאמנים קורט סוואן, ג'ק קירבי, גיל קיין, סטיב דיטקו, ג'ין קולן, קרמיין אינפנטינו, ג'ון בוסימה וג'ון רומיטה האב. עם סופו של תור הכסף, דור חדש של כישרונות צעירים נכנס לתחום, ביניהם הכותבים דניס אוניל, גארי פרידריך, רוי תומאס וארצ'י גודווין, והאמנים ניל אדמס, הרב טרימפ, ג'ים סטרנקו ובארי וינדזור-סמית.
ארלן שומר, מחברו של הספר "תור הכסף של אמנות חוברות הקומיקס", בחר בדמותו של פלאש שתחת איורו של קרמיין אינפנטינו כהתגלמותו של העיצוב השגור לאותה תקופה. שני אמנים ששינו בסוף שנות ה-60 את פני תעשיית הקומיקס באופן דרמטי היו ג'ים סטרנקו וניל אדמס, שנחשב לאחד מאנשי מלאכת האיור הטובים בדורו. שני האמנים הציגו לעיתים גישה קולנועית אשר שינתה את הפורמט הקונבנציונלי שהיה שכיח עד כה. אדמס ידוע בכך שהחזיר את באטמן למקורותיו האפלים לאחר הצלחתה של סדרת הטלוויזיה הקאמפית. סגנון הריאליזם שלו בתיאור אנטומי, הבעות פנים ותנועות מחווה שינה את סגנון הקומיקס בדרך שאותה רואה שטראוסבואו נשקפת ברומנים גרפיים של העידן המודרני.
הערות שוליים

↑  Jacobs, Will; Gerard Jones (1985). The Comic Book Heroes: From the Silver Age to the Present. New York, New York: Crown Publishing Group. p. 34. ISBN 0-517-55440-2
↑  Flash Facts, James M. Pethokoukis, February 26th 2004
↑  Superfan Returns, Matt Singer, June 27th 2006
↑  Oddball Comics, Scott Shaw, September 22nd 2003
↑  Permanent Damage #127, Steven Grant, February 18th 2004
↑  Is DC Comics Spearheading a New Age in Super Hero Comics?, Herve St. Louis, October 9th 2005
↑  Comics in Context #14: Continuity/Discontinuity, Peter Sanderson, October 10th 2003
↑  Baby-Boom Children and Harvey Comics After the Code: A Neighborhood of Little Girls and Boys, Kathy Merlock Jackson and Mark D. Arnold
↑  Western Publishing, Grand Comics Database
1 2 3  ART; 60's Comics: Gloomy, Seedy, and Superior, John Strausbaugh, December 14th 2003
↑  Free Mickey!, Jeet Heer, September 28th 2003
↑  “'The Night Gwen Stacy Died:' The End of Innocence and the Birth of the Bronze Age”, Arnold T. Blumberg
↑  Baby Boomer Comics: The Wild, Wacky, Wonderful Comic Books of the 60's, p.201, ISBN 9781440225130
↑  Comics in Context #33: A Boatload of Monsters and Miracles, Peter Sanderson, April 9th 2004
↑  When Worlds Collide: In Defense of Superhero Comics, Timothy Callahan, August 6th 2008
↑  Couperie, Pierre; Horn, Maurice et al. (1968). A History of the Comic Strip. New York City: Crown Publishing. Perry, George; Aldridge, Alan (1967). The Penguin Book of Comics. Penguin Books. See especially the forward, introduction, and chapters 10-12 of Couperie et al., and chapter 6 of Perry and Aldridge.
↑  Ro, Ronin (2004). Tales to Astonish: Jack Kirby, Stan Lee and the American Comic Book Revolution. Bloomsbury USA. pp. 110–111. ISBN 1-58234-345-4.
↑  American Gods, R.C. Baker, November 18th 2003
משחק מקדונלד'ס אול-אמריקן

משחק מקדונלד'ס אול-אמריקן (באנגלית: McDonald's All-American Game) הוא כינויים של צמד משחקי ראווה שנתיים המציגים את שחקני ושחקניות הכדורסל המצטיינים בליגות התיכונים של ארצות הברית וקנדה. במסגרת האירוע מתקיימים שני משחקים בזה אחר זה - אחד לבנים ואחד לבנות - הנערכים בסיום שנת הלימודים ומפגישים בין שחקני "נבחרת המזרח" לשחקני "נבחרת המערב". במהלך האירוע נערכים גם תחרות הטבעות, תחרות שלשות ותחרות כישורי כדורסל.
היסטוריה ופרטים

משחק מקדונלד'ס אול-אמריקן של הבנים התקיים לראשונה בשנת 1977 אז שיחקה קבוצת "נבחרי אמריקה", בכיכובו של מג'יק ג'ונסון, מול קבוצת "נבחרי וושינגטון" שכללה שחקנים מאזור וושינגטון, מרילנד ו-וירג'יניה. משחק הבנות מתקיים החל משנת 2002. בסיום כל משחק זוכים השחקן והשחקנית המצטיינים של המשחק בפרס ה-MVP על שם מאמן המכללות ג'ון וודן, אחד ממייסדי משחק הראווה. מאז שנת 1997 מחולק גם פרס על שם מאמן התיכונים ושותפו של וודן בייסוד המשחק, מורגן ווטן, המוענק לשחקן ולשחקנית נבחרים על תרומתם בקהילה, בבית הספר ובמגרש הכדורסל.
נותנת החסות למשחק היא רשת המזון המהיר מקדונלד'ס. ההכנסות מהאירוע נתרמות לארגון הצדקה של חברת מקדונלד'ס - "בית הצדקה של רונלד מקדונלד" (Ronald McDonald House Charities).
בדומה להשתתפות במשחק האולסטאר של ה-NBA, עצם הבחירה למשחק מתייגת את השחקנים כ"נבחרי מקדונלד'ס אול-אמריקן" (McDonald's All-American Team), וממתגת את המשתתפים כשחקני התיכונים הטובים ביותר בארצות הברית וקנדה. רבים מהמשתתפים במשחק ממשיכים לקריירת מכללות מוצלחת, ולראייה - כל הקבוצות שזכו בטורניר אליפות המכללות מאז 1978 כללו לפחות "שחקן אול-אמריקן" אחד, למעט אוניברסיטת מרילנד ב-2002 ואוניברסיטת קונטיקט ב-2014.
35 השחקנים הגדולים של מקדונלד'ס אול-אמריקן

בינואר 2012 פרסם ארגון מקדונלד'ס אול-אמריקן רשימה של 35 השחקנים הגדולים במשחק הראווה, לרגל חגיגות 35 שנה למשחק הבכורה של הארגון. השחקנים ברשימה נבחרו על ידי הוועדה לבחירת שחקני המשחק השנתי. הקריטריונים לבחירת השחקנים היו שקלול של קריירת תיכונים, תצוגה במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, קריירת מכללות, קריירה מקצועית והישגים לאחר הפרישה ממשחק. להלן רשימת 35 השחקנים הגדולים:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  מג'יק ג'ונסון (1977)  קלארק קלוג (1979)  רלף סמפסון (1979)  אייזיאה תומאס (1979)  דומיניק וילקינס (1979)  ג'יימס וורת'י (1979)  סם פרקינס (1980) |  דוק ריברס (1980)  פטריק יואינג (1981)  מייקל ג'ורדן (1981)  כריס מאלין (1981)  קני סמית' (1983)  דני מאנינג (1984)  לארי ג'ונסון (1987) |  כריסטיאן לייטנר (1988)  אלונזו מורנינג (1988)  בובי הרלי (1989)  שאקיל אוניל (1989)  גרנט היל (1990)  גלן רובינסון (1991)  ג'ייסון קיד (1992) |  ג'רי סטקהאוס (1993)  וינס קרטר (1995)  קווין גארנט (1995)  פול פירס (1995)  קובי בראיינט (1996)  ג'יי ויליאמס (1999)  כרמלו אנתוני (2002) |  אמארה סטודמאייר (2002)  לברון ג'יימס (2003)  כריס פול (2003)  דווייט הווארד (2004)  טיילר האנסברו (2005)  קווין דוראנט (2006)  דריק רוז (2007) |  |  |  |
הערות שוליים

↑  ההיסטוריה של משחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, באתר הרשמי של המשחק
1 2  ג'ון וודן ומשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, באתר הרשמי של ג'ון וודן
↑  אוניברסיטת קונטיקט זוכה באליפות המכללות 2014, באתר של ניו יורק פוסט
↑  ההכרזה על 35 השחקנים הגדולים של משחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, באתר ESPN
אנדרו ויגינס מול ג'בארי פארקר במשחק של שנת 2013
ג'אליל אוקפור זורק מול קארל-אנתוני טאונס במשחק של שנת 2014
אמ"י

| --- | --- |

 תחום:  אמנות הבמה 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מטה הארגון:  תל אביב-יפו 
 יושב ראש:  יונה אליאן-קשת
 מנכ"ל:  יוסי זינגר
 תקופת הפעילות:  1979–הווה (כ־45 שנים) 
 www.emi.org.il
 
סמליל אמ"י הקודם בעיצוב דן ריזינגר
אמ"י, ראשי תיבות של איגוד אמני ישראל, הוא איגוד ישראלי שנוסד בשנת 1979 במטרה לייצג את כלל האמנים המבצעים בישראל, בהם שחקני במה ומסך, זמרים ובדרנים, רקדנים, קוסמים ומדבבים. שבעת המייסדים היו יפה ירקוני, ששי קשת, אילי גורליצקי, שלמה ארצי, בני אמדורסקי,  רותי הולצמן ובעלה ד"ר שמעון ברק.
פעילות

הארגון נאבק על תנאי עבודתם ושכרם של האמנים במדיות התיאטרון הקולנוע הרדיו והטלוויזיה וכן בבימות הבידור. חותם על הסכמי שכר עם גופים שונים בעולם הבידור, מעניק ייעוץ משפטי חינם והלוואות ללא ריבית והצמדה לחבריו.
יוזם סדנאות העשרה וימי עיון לאמנים ומנתבם למפעלי גיוס כספים עבור האגודה למלחמה בסרטן, וראייטי ישראל, צה"ל וארגונים הומניטריים אחרים. עבור פעילותו זו הוענק לו בשנת 1988 ״פרס התנדבות״ על ידי יו"ר הכנסת.
מדי שנה מעניק האיגוד פרסים מטעמו, ובהם פרסי הוקרה ופרס מפעל חיים עבור תרומתו של אמן לאורך שנות יצירותיו.
עם מקבלי הפרס בעבר נמנים: אבי קורן, אפי נצר, מולי שפירא, שמואל צמח, אלכסנדר יהלומי, איתן אילון, יעקב אלפרין, דליה פרידלנד, אלכס פלג, לבנה פינקלשטיין, אנריקו מסיאס, רינה שיינפלד, אלירון טובי, יורם בר סלע, לאורה ריבלין, תיקי דיין, מיקי גבריאלוב, רונית אופיר, רוחמה רז, חיים משה, דני סנדרסון, שלמה ארצי וחבורת "זהו זה".
לאחר פטירתו של אהוד מנור בשנת 2005, החלה אמ"י להעניק מלגות בסך 4,000 ש"ח, כל אחת, תחת השם "פרס אהוד מנור לעידוד היצירה" עבור חבריה בחמישה תחומים: זֶמֶר, משחק, מחול, אמנים ותיקים מכל התחומים, קוסמות, לוליינות ומופעי ילדים.
ביולי 2022 לאחר פרישתו של יעקב מנדל מתפקידו כיו"ר, נבחרה לתפקיד היו"ר, השחקנית יונה אליאן קשת. ובנובמבר 2024, נכנס לתפקידו כמנכ"ל האגוד, המפיק יוסי זינגר.
במאי 2024 חתם הארגון על הסכם שיתוף פעולה עם פורום העצמאים מבית ההסתדרות הכללית החדשה.
יו"ר העמותה

אילי גורליצקי (1979–1987)
מוסקו אלקלעי (1987–1993)
שייקה לוי (1993–1999)
דודו דותן (1999–2001)
חנן יובל (2001–2002)
יעקב מנדל (2002–2021)
רון גנג (2021–2022)
יונה אליאן (2022–הווה)
הערות שוליים

↑  מאיה כהן, תגידו מזל טוב: יונה אליאן נבחרה ליושבת ראש איגוד אמני ישראל, באתר www.israelhayom.co.il, ‏21.7.22
↑  ניצן צבי כהן, ‏פורום העצמאים בהסתדרות ואיגוד אמני ישראל חתמו על הסכם שיתוף פעולה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 29 במאי 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007514954805171
פול קורקם

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 באוקטובר 1943 (בן 81) סנט ג'ון, קנדה
 ענף מדעי:  אופטיקה, מדעי הלייזר, אופטיקה לא ליניארית, אטו-שנייה, פוטוניקה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אכדיה (1965)  אוניברסיטת ליהיי (1972)
 מנחה לדוקטורט:  ג'יימס אלן מקלנן
 מוסדות:  אוניברסיטת אוטווה  המועצה הלאומית למחקר (NRC)  אוניברסיטת מקמסטר
 פרסים והוקרה:  קצין במסדר קנדה  חבר החברה המלכותית של לונדון  חבר החברה המלכותית של קנדה  פרס וולף לפיזיקה 2022  פרס הארווי (2013)
 
פול ברוס קורקם (באנגלית: Paul Bruce Corkum; נולד ב-30 באוקטובר 1943) הוא פיזיקאי קנדי ופרופסור באוניברסיטת אוטווה. חלוץ ומוביל בתחום הפיזיקה של אטו-שניות ומומחה במדעי הלייזר. חתן פרס וולף בפיזיקה לשנת 2022.
הוא יושב ראש המחלקה לפוטוניקה של אטו-שניות המשותפת למועצה הלאומית למחקר (NRC) ולאוניברסיטת אוטווה.
ביוגרפיה

קורקם נולד בסנט ג'ון שבפרובינציית ניו ברנזוויק בקנדה.
קורקם סיים את התואר הראשון בפיזיקה באוניברסיטת אכדיה שבנובה סקוטיה, ב-1965. את התואר השני סיים ב-1967 ואת הדוקטורט ב-1972, שניהם מאוניברסיטת ליהיי בפנסילבניה. מנחהו לדוקטורט היה הפיזיקאי האמריקאי ג'יימס אלן מקלנן. בשנים 1973–1975 שימש עמית בתר-דוקטורי במועצה הלאומית למחקר בקנדה ולאחר מכן היה לחבר סגל במוסד זה.
קריירה מקצועית

קורקום חריג בנוף המדעי בהיותו פיזיקאי תאורטי וניסיוני גם יחד. בשנות ה-80 הוא פיתח מודל של יינון אטומים ועל בסיס כך הציע דרך חדשה לייצר לייזרים בתחום הרנטגן - מודל OFI (יינון שדה אופטי, Optical field ionization). לייזרים העובדים בדרך זו מהווים פיתוח חשוב ביותר במחקרי לייזר בתחום הרנטגן.
קריירה מקצועית > מודל התנגשויות אלקטרוניות

בשנות ה-90 המוקדמות התרחשו מספר תגליות בפיזיקה אטומית של שדות חזקים, בכל הקשור ליצירת הרמוניות גבוהות ויינון כפול קורלציוני (שבו אטום יכול לבלוע מאות פוטונים ולפלוט שני אלקטרונים). במאמר שפרסם יחד עם שותפיו ב-1994, הציג קורקם מודל התנגשויות אלקטרוניות פשוט וסמי-קלאסי, בן שלושה שלבים ("Three-step simple man's model"). מודל זה עומד בבסיסו של תהליך יצירת הרמוניות גבוהות בגז, והוא המודל המוסכם כיום על קהילת מדעי האטו-שנייה והפוטוניקה.
באמצעות מודל זה, קורקם ושותפיו בווינה הצליחו בשנת 2001 להדמות בפעם הראשונה פולס לייזר שאורכו קצר מ-1 פמטו-שנייה, ובכך פתחו את השער לעולם מדעי האטו-שנייה. השיטה שהציע קורקם שימשה ליצירתן של הרמוניות גבוהות ולחקר אטומים ומולקולות בסדרי גודל של אנגסטרום ומטה.
מודל שלושת השלבים של קורקם הביא להתפתחויות רבות בהבנת אינטראקציות של אלקטרונים קוהרנטיים, אור קוהרנטי ומולקולות ואטומים קוהרנטיים. במסגרת המודל, קורקם מציע להסתכל על הצורון המצומד ללייזר כעל אינטרפרומטר שבו זרוע אחת היא פרקציה אלקטרונית קשורה וזרוע שנייה היא פרקציה אלקטרונית חופשית, המתאבכות ביניהן. התאבכות זו מביאה לפליטתו של אור קוהרנטי חזק בתדירויות המהוות כפולה שלמה של תדירויות הלייזר אשר חולל את האינטראקציה.
בשנים 1997–2009 שימש קורקם כפרופסור נלווה לפיזיקה באוניברסיטת מקמסטר.
בעבר פעל רבות בשיתוף עם כלת פרס נובל לפיזיקה דונה סטריקלנד, ואף שמו שלו הועלה כמי שעשוי לזכות בפרס בעתיד.
קריירה מקצועית > כתביו

קורקם כתב לאורך השנים למעלה מ-240 מאמרים שעברו ביקורת עמיתים ופורסמו בכתבי העת הפיזיקליים הנחשבים. הוא ערך מספר ספרים ובשנים האחרונות נמנה עם חברי סגל העורכים בכתב העת Journal of Physics B (אנ') בו גם שימש כסגן עורך בשנים 2009–2011 וכעורך בשנים 2011–2018. כיום הוא חבר בצוות המייעץ לעיתון הבינלאומי לאופטיקה לא-ליניארית. בגוגל סקולר מופיעים למעלה מ-3000 פרסומים עליהם הוא חתום.
קריירה מקצועית > קשריו עם ישראל

קורקם ביקר בישראל ב-2013, אז הוענק לו פרס הארווי מידי נשיא הטכניון פרופ' פרץ לביא. בפברואר 2022 הוכרז כחתן פרס וולף לפיזיקה יחד עם אן ל'ווילייה ופרנץ קראוס, והוא הגיע לישראל בשנית בחודש יוני 2022 למעמד הענקת הפרס.
פרסים והוקרה

פרס וולף (2022)
פרס ויליס לם למדעי הלייזר ולאופטיקה קוונטית (2019)
מדליית הזהב של האגודה הבינלאומית להנדסה אופטית (2019)
מדליית מכון אייזק ניוטון לפיזיקה (2018)
המדליה המלכותית (2017)
מדליית הזהב של לומונוסוב (2015)
פרס הארווי (2013)
המדליה של החברה המלכותית לצילום (2013)
הפרס הבינלאומי לפיזיקה ע"ש המלך פייסל (2013)
המדליה הקנדית ע"ש גרהרד הרצברג למדע ולהנדסה (2009)
פרס ג'ון פולני (2008)
פרס ארתור שולוב במדעי הלייזר מטעם האגודה האמריקאית לפיזיקה (2006)
פרס קילאם (2006)
פרס צ'ארלס טאונס (2005)
פרס ה-IEEE לאלקטרוניקה קוונטית (2005)
חבר בחברה המלכותית (2005)
מדליית המלכה אליזבת השנייה לרגל יובל הזהב למלכותה (2003)
מדליית טורי של החברה המלכותית הקנדית (2003)
פרס איינשטיין של החברה לאלקטרוניקה אופטית וקוונטית (1999)
מדליית זהב למפעל חיים בפיזיקה מטעם אגודת הפיזיקאים הקנדית (1996)
הערות שוליים

↑  זוכי פרס הארווי של הטכניון: הפרופסורים פול קוֹרְקְם וג'ון קליינברג, באתר הידען, ‏2014-02-10
↑   עידו אפרתי ונעמה ריבה, מביטחון תזונתי ועד תקשורת בין תאית: הוכרזו הזוכים בפרסי וולף לשנת 2022, באתר הארץ, 8 בפברואר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007319915305171  GND: 1251918905  ISNI: 0000 0000 7263 0352  LCCN: n94104818  NTA: 30400152X  ORCID: 0000-0003-3394-5572  SUDOC: 201615983  VIAF: 50924187   WorldCat (עם VIAF): 50924187
אינפימום וסופרמום

איברי הקבוצה M (בכחול) חסומים מלעיל על ידי הנקודות החומות והנקודה הירוקה. הנקודה הירוקה היא החסם הקטן ביותר ולכן היא הסופרמום
אִינְפִימוּם וסוּפְּרִמוּם (לפעמים נקראים חסם תחתון וחסם עליון) הם מושגי יסוד באנליזה מתמטית. אינפימום הוא החסם מלרע (מלמטה) הגדול ביותר של קבוצה נתונה. סופרמום הוא החסם מלעיל (מלמעלה) הקטן ביותר של הקבוצה. אם  a הוא האינפימום של A נסמן  \inf(A)=a. באופן דומה אם  a הוא הסופרמום של הקבוצה  A נסמן  \sup(A)=a.
הגדרה פורמלית

חסם מלעיל  \ x של  \ A ייקרא חסם עליון (סוּפְּרִמוּם) של  \ A אם לכל חסם מלעיל  \ y של  \ A מתקיים  \ x\leq y.
חסם מלרע  \ x של  \ A ייקרא חסם תחתון (אִינְפִימוּם) של  \ A אם לכל חסם מלרע  \ y של  \ A מתקיים  \ y\leq x.
מאפיינים

המושגים אינפימום וסופרמום דומים במידת מה למקסימום ומינימום. האינפימום עשוי להיות גם מינימום – אם ורק אם הוא שייך לקבוצה. באופן דומה, נאמר על סופרמום שהוא מקסימום אם ורק אם הוא שייך לקבוצה. אם לקבוצה A יש מקסימום אז הוא בהכרח סופרמום ואם לקבוצה יש מינימום אז הוא בהכרח אינפימום.
באנליזה אינפימום וסופרמום שימושיים יותר מאשר מינימום ומקסימום. כך למשל בקבוצת המספרים הממשיים החיוביים ( \mathbb {R} _{>0}=\left\{x\in \mathbb {R} \mid x>0\right\}) אין מינימום. זאת משום שניתן לחלק כל מספר בקבוצה במספר טבעי ובכך למצוא מספר ממשי קטן יותר אשר שייך לקבוצה. אף על פי כן קיים בדיוק אינפימום אחד והוא אפס. אפס קטן מכל מספרים הממשיים החיוביים וגדול יותר מכל מספר ממשי אשר יכול לשמש כגבול התחתון.
על פי אקסיומת השלמות, לכל קבוצת מספרים ממשיים החסומה מלמעלה ואינה ריקה קיים סופרמום. מאקסיומה זו נובע גם כי לכל קבוצת מספרים ממשיים החסומה מלמטה ואינה ריקה קיים אינפימום. לפיכך לא לכל קבוצה יש בהכרח אינפימום או סופרמום. לדוגמה, קבוצת המספרים הממשיים לא חסומה מלעיל ולא חסומה מלרע ולכן בפרט אין לה אינפימום או סופרמום.
דוגמאות > אינפימום

\inf\{1,2,3,\ldots \}=1
\inf\{x\in \mathbb {R} \mid 0<x<1\}=0
\inf\{x\in \mathbb {Q} \mid x^{3}>2\}={\sqrt[{3}]{2}}
\inf \left\{(-1)^{n}+{\tfrac {1}{n}}\mid n=1,2,3,\ldots \right\}=-1
דוגמאות > סופרמום

\sup\{x\in \mathbb {R} \mid 0<x<1\}=\sup\{x\in \mathbb {R} \mid 0\leq x\leq 1\}=1
\sup \left\{(-1)^{n}-{\tfrac {1}{n}}\mid n=1,2,3,\ldots \right\}=1
\sup\{a+b\mid a\in A,b\in B\}=\sup A+\sup B
\sup\{x\in \mathbb {Q} \mid x^{2}<2\}={\sqrt {2}}
סי. ג'יי. מקולום

| --- | --- |

מקולום במהלך סוף השבוע של האולסטאר בNBA בשנת 2022 בזמן שהתחרה בתחרות השלשות
 לידה:  19 בספטמבר 1991 (בן 33) קנטון שבאוהיו, ארצות הברית
 עמדה:  קלע
 גובה:  1.91
 מספר:  3
 מכללה:  אוניברסיטת ליהיי
 דראפט:  בחירה עשירית, 2013 פורטלנד טרייל בלייזרס
 קבוצות כשחקן
 2013–2022 2022–:  פורטלנד טרייל בלייזרס ניו אורלינס פליקנס
 הישגים כשחקן
 השחקן המשתפר של העונה ב-NBA‏ (2016)
כריסטיאן ג'יימס "סי. ג'יי." מקולום (באנגלית: Christian James "C. J." McCollum; נולד ב-19 בספטמבר 1991) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת ניו אורלינס פליקנס מליגת ה-NBA, בעמדת הקלע.
נעורים וקריירת מכללות

מקולום נולד וגדל בקנטון שבאוהיו. אחיו הבכור אריק מקולום אף הוא כדורסלן מקצועני.
מקולום סיים תואר ראשון בעיתונאות ושיחק כדורסל באוניברסיטת ליהיי שבפנסילבניה. בעונתו הראשונה קלע 19.1 נקודות בממוצע למשחק והיה בכך לקלע המצטיין בארצות הברית מבין שחקני השנה הראשונה במכללות. הוא סייע לקבוצתו לזכות באליפות ליגת הפטריוט ולהעפיל לטורניר אליפות המכללות בכדורסל בו הפסידה בסיבוב הראשון לאוניברסיטת קנזס, משחק בו קלע מקולום 26 נקודות. בעונתו השנייה קלע 21.8 נקודות ולקח 7.8 ריבאונדים בממוצע למשחק. בעונתו השלישית קלע 21.9 נקודות בממוצע למשחק והוביל את ליהיי לזכייה נוספת בטורניר ליגת הפטריוט. בטורניר אליפות המכללות חוללה ליהיי הפתעה גדולה כשניצחה בסיבוב הראשון את אוניברסיטת דיוק, הרבה בזכות 30 נקודות של מקולום. בעונתו האחרונה בליהיי נפצע ושבר את רגלו בינואר 2013, לאחר 12 משחקים והחמיץ את שאר העונה. במהלך הקריירה שלו בליגת המכללות זכה מקולום פעמיים בתואר שחקן העונה של ליגת הפטריוט ו-3 פעמים לחמישיית העונה, בתום לימודיו היה לקלע המצטיין בכל הזמנים של אוניברסיטת ליהיי.
קריירה מקצועית

מקולום נבחר במקום העשירי בדראפט ה-NBA 2013 על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס. הוא הצטיין בליגת הקיץ של ה-NBA אך שבר את רגלו לפני פתיחת העונה ב-NBA והחמיץ את תשעה השבועות הראשונים של העונה. את משחק הבכורה שלו רשם ב-8 בינואר 2014. בתום העונה רשם ממוצע של 5.3 נקודות למשחק ב-38 המשחקים בהם שותף. בעונת 2014 השיג ממוצע של 6.8 נקודות למשחק. בפלייאוף הצטיין בסדרה בה הפסידה פורטלנד לממפיס גריזליס בסיבוב הראשון 1–4. מקולום קלע בשלושת המשחקים האחרונים של הסדרה 26, 18 ו-33 נקודות.
עונת 2015/2016 הייתה לעונת הפריצה של מקולום; הוא הפך לשחקן חמישייה קבוע, כבר במשחק הראשון של העונה קבע שיא קריירה של 37 נקודות ואת העונה סיים עם ממוצע של 20.8 נקודות למשחק. בסיום העונה זכה בפרס השחקן המשתפר של העונה ב-NBA. בפלייאוף סייע לפורטלנד לגבור בסיבוב הראשון על לוס אנג'לס קליפרס בטרם הודחה הקבוצה בסיבוב השני על ידי גולדן סטייט ווריורס. מקולום השיג בפלייאוף ממוצע של 20.5 נקודות למשחק ושותף בלמעלה מ-40 דקות למשחק. בשתי העונות הבאות הודחה פורטלנד בסיבוב הפלייאוף הראשון מול הווריורס (0–4) והפליקנס (0–4), בהתאמה.
ב-31 בינואר 2018 קלע מקולום שיא קריירה של 50 נקודות במשחק מול שיקגו בולס.
ב-2022 עבר לניו אורלינס פליקנס.
חיים אישיים

מקולום מכהן כיום כנשיא ארגון שחקני ה-NBA, לאחר שכיהן כסגן הנשיא הראשון של כריס פול.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013/2014 | פורטלנד | 38 | 0 | 12.5 | 0.416 | 0.375 | 0.676 | 1.3 | 0.7 | 0.4 | 0.1 | 5.3 |
| 2014/2015 | פורטלנד | 62 | 3 | 15.7 | 0.436 | 0.396 | 0.699 | 1.5 | 1.0 | 0.7 | 0.1 | 6.8 |
| 2015/2016 | פורטלנד | 80 | 80 | 34.8 | 0.448 | 0.417 | 0.827 | 3.2 | 4.3 | 1.2 | 0.3 | 20.8 |
| 2016/2017 | פורטלנד | 80 | 80 | 35.0 | 0.480 | 0.421 | .912 | 3.6 | 3.6 | 0.9 | 0.5 | 23.0 |
| 2017/2018 | פורטלנד | 81 | 81 | 36.1 | 0.443 | 0.397 | 0.836 | 4.0 | 3.4 | 1.0 | 0.4 | 21.4 |
| 2018/2019 | פורטלנד | 70 | 70 | 33.9 | 0.459 | 0.375 | 0.828 | 4.0 | 3.0 | 0.8 | 0.4 | 21.0 |
| 2019/2020 | פורטלנד | 70 | 70 | 36.5 | 0.451 | 0.379 | 0.757 | 4.2 | 4.4 | 0.8 | 0.6 | 22.2 |
| 2020/2021 | פורטלנד | 47 | 47 | 34.0 | 0.468 | 0.402 | 0.812 | 3.9 | 4.7 | 0.9 | 0.4 | 23.1 |
| 2021/2022 | פורטלנד | 36 | 36 | 35.2 | 0.436 | 0.384 | 0.706 | 4.3 | 4.5 | 1.0 | 0.6 | 20.5 |
| 2021/2022 | ניו אורלינס | 26 | 26 | 33.8 | 0.493 | 0.394 | 0.667 | 4.5 | 5.8 | 1.3 | 0.0 | 24.3 |
| 2022/2023 | ניו אורלינס | 75 | 75 | 35.3 | 0.437 | 0.389 | 0.769 | 4.4 | 5.7 | 0.9 | 0.5 | 20.9 |
| קריירה |  | 665 | 568 | 32.0 | 0.453 | 0.395 | 0.804 | 3.6 | 3.7 | 0.9 | 0.4 | 19.4 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013/2014 | פורטלנד | 6 | 0 | 4.0 | 0.091 | 0.000 | 1.000 | 0.2 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 0.7 |
| 2014/2015 | פורטלנד | 5 | 1 | 33.2 | 0.478 | 0.478 | 0.769 | 4.0 | 0.4 | 1.2 | 0.2 | 17.0 |
| 2015/2016 | פורטלנד | 11 | 11 | 40.2 | 0.426 | 0.345 | 0.804 | 3.6 | 3.3 | 0.9 | 0.5 | 20.5 |
| 2016/2017 | פורטלנד | 4 | 4 | 35.0 | 0.400 | 0.500 | 0.938 | 6.0 | 1.0 | 1.0 | 0.5 | 22.5 |
| 2017/2018 | פורטלנד | 4 | 4 | 38.8 | 0.519 | 0.423 | 0.769 | 2.0 | 3.5 | 1.3 | 0.3 | 25.3 |
| 2018/2019 | פורטלנד | 16 | 16 | 39.7 | 0.440 | 0.393 | 0.732 | 5.0 | 3.7 | 0.8 | 0.6 | 24.7 |
| 2019/2020 | פורטלנד | 5 | 5 | 39.2 | 0.444 | 0.371 | 0.682 | 5.8 | 3.2 | 1.2 | 0.4 | 23.2 |
| 2020/2021 | פורטלנד | 6 | 6 | 40.0 | 0.439 | 0.333 | 0.769 | 6.0 | 4.3 | 0.3 | 0.7 | 20.7 |
| 2021/2022 | ניו אורלינס | 6 | 6 | 39.0 | 0.392 | 0.333 | 0.692 | 6.7 | 4.8 | 0.7 | 0.8 | 22.2 |
| קריירה |  | 63 | 53 | 35.4 | 0.434 | 0.377 | 0.763 | 4.4 | 3.0 | 0.8 | 0.5 | 20.2 |
הערות שוליים

↑  השחקן המשתפר של הליגה: סי.ג'יי מקולום, באתר ערוץ הספורט, 22 באפריל 2016
↑  סטטיסטיקות המשחק בין פורטלנד לשיקגו, באתר basketball-reference.com
דאריק וייטהד

| --- | --- |

וייטהד בליגת הקיץ בשנת 2024
 לידה:  1 באוגוסט 2004 (בן 20) ניוארק, ניו ג'רזי, ארצות הברית
 שם מלא:  דריק מילר-וייטהד
 עמדה:  סמול פורוורד
 גובה:  1.98 מטרים
 מספר:  0
 מכללה:  אוניברסיטת דיוק (2022–2023)
 דראפט:  בחירה מספר 22, 2023 ברוקלין נטס
 קבוצות כשחקן
 2023– 2023–2024:  ברוקלין נטס ←לונג איילנד נטס
דאריק מילר-וייטהד (באנגלית: Dariq Miller-Whitehead; נולד ב-1 באוגוסט 2004) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הסמול פורוורד בברוקלין נטס.
חיים מוקדמים

וייטהד נולד בניוארק, ניו ג'רזי. אחיו, טאהיר, היה שחקן פוטבול ב-NFL. בגיל התיכון, וייטהד בחר לעבור לשחק כדורסל באקדמיית מונטוורדה בפלורידה. הוא שיחק במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן 2022, ואף היה ה-MVP של המשחק, עם 13 נקודות, 7 ריבאונדים ו-7 אסיסטים. הוא בחר לשחק עבור קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת דיוק, ובעונת 2022/2023 העמיד ממוצעים של 8.1 נקודות, 2.4 ריבאונדים, אסיסט אחד ו-0.8 חטיפות ב-20.1 דקות למשחק. ב-7 בינואר 2023 קלע שיא קריירה של 18 נקודות, כולל 4 שלשות מתוך 8 ניסיונות, בניצחון קבוצתו 65–64 על בוסטון קולג'.
קריירה מקצוענית

ב-29 במרץ 2023 הכריז כי יתמודד בדראפט 2023 ב-NBA. בדראפט נבחר וייטהד בבחירה ה-22, על ידי ברוקלין נטס.