stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סן ג'ימיניאנו
אתרי העיר

העיר מוקפת חומה שנבנתה החל בשנת 998 וצורתה כשל מחומש או בקבוק הניצב הפוך. אורכה של העיר כ-800 מטר ורוחבה המקסימלי 600 מטר, אך בדרך כלל פחות מזה. בצידה המערבי של העיר ניצבת מצודת "לה רוקה" (La Rocca) המהווה חלק מחומת העיר. המצודה נבנתה בתקופת השלטון הפיורנטיני והיו בה חמישה מגדלים, אך אלה נהרסו במשך השנים.
הרחוב הראשי "ויה סן מטאו" (Via San Matteo) מוביל משער בשם זה הניצב בצידה הצפון-מערבי של העיר אל כיכר הדואומו. המשכו של הרחוב דרומה, בשם "ויה סן ג'ובאני" (Via San Giovanni), מוביל לשער העיר הדרומי הנושא את שמו של הרחוב. רוב רחובות העיר צרים ומיועדים להולכי רגל בלבד.
באיטליה של ימי הביניים, התחרו המשפחות המבוססות בבניית מגדלים גבוהים ששימשו כמו המבצרים כסמל מעמד. לפי תאוריה אחרת נבנו המגדלים לצורך ממשי שהיה קשור לתעשיית הבדים של העיר. מחירם של בדים אלה, שנצבעו בצבע צהוב שהופק לפי נוסחה סודית מזעפרן נקבע בהתאם לאורכם. בשל חוסר המקום ברחובות העיר הצפופים והצורך להגן על הבדים היקרים מלכלוך ומאור השמש בעת ייבושם, הקימו התושבים את המגדלים ששמשו לתליית יריעות הבד בתוכם. כך או כך, שלא כמו ערים אחרות כמו פירנצה או בולוניה, הצליחה סן ג'ימיניאנו לשמר ארבעה-עשר מ-72 ממגדליה, שהם סמליה של העיר היום.
העיר ידועה גם בארבע הכיכרות הקטנות שבמרכזה:
"פיאצה דלה צ'יסטרנה" (Piazza della Cisterna - "כיכר הבאר") שצורתה כשל משולש נקראת על שם הבאר שבמרכזה ואשר נחפרה ב-1237.
"פיאצה דל דואומו" (Piazza del Duomo - "כיכר הקתדרלה") - סביב כיכר זו ניצבים שבעה ממגדלי העיר כמו גם כנסיית "קולג'אטה די סנטה אסונטה" (Collegiata di Santa Assunta) שבנייתה הושלמה ב-1248, ואשר שימשה בעבר כקתדרלת העיר. בכיכר ניצב גם ארמון הפודסטה (Palazzo del Podestà - "ארמון המושל") בו פועל כיום מוזיאון לאמנות, וצמוד לו מתנשא מגדל רוניוזה (Torre Rognosa) לגובה של 51 מטר. המגדל שימש במאה ה-14 כבית המאסר של העיר.
שתי הכיכרות האחרות הן "פיאצה פקורי" (Piazza Pecori) הסמוכה לחזית הדרומית של הכנסייה ובה פסל של הבשורה, ו"פיאצה דלה ארבה" (Piazza delle Erbe - "כיכר התבלינים" או "כיכר עשבי התיבול").
תיירות בעיר

כיום מהווה העיר מרכז תיירותי, ומרכזת סביבה ובתוכה מספר רב של מלונות ומסעדות. מרכז העיר משמש כמדרחוב קניות המציע יינות, גבינות ומוצרי בשר. כמו כן כלי קרמיקה ותיקים המיוצרים בחבל טוסקנה.
ערים תאומות

צ'כיה צ'סקי קרומלוב, צ'כיה
גרמניה מירסבורג (אנ'), באדן-וירטמברג, גרמניה (מ־2002)
גאורגיה מסטיה, גאורגיה
הערות שוליים

↑  מקור ISTAT
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552518205171  BnF: cb11994309m (data)  GND: 4118331-9  LCCN: n79121321  MusicBrainz: fccb9d8f-67f5-4552-b2f8-09462c765958  NKC: ge602584  SUDOC: 028024338  VIAF: 128995929   WorldCat (עם VIAF): 128995929 
מבט דרומה מטורה גרוסה. רח' סן ג'ובאני מוביל לשער בשם זה
תקריב על מגדלי העיר לעת ערב
כיכר הבאר
ספריית עץ חיים

| --- | --- |

 תאריך ייסוד:  1616 
 גודל האוסף:  25,000 ספרים ו-560 כתבי יד
 קואורדינטות:  52°22′03″N 4°54′19″E﻿ / ﻿52.3675°N 4.905278°E﻿ / 52.3675; 4.905278
 http://etshaimmanuscripts.nl/
 he
 
ספריית עץ חיים היא הספרייה של הקהילה היהודית הפורטוגזית באמסטרדם. ספרייה זו היא הספרייה היהודית הפעילה הוותיקה ביותר.
היסטוריה

בשנת 1639 התאחדו הקהילות הספרדיות של אמסטרדם לקהילה אחת בשם 'תלמוד תורה', בראשותו של רבי שאול מורטירה. הרב מורטירה הקים בעיר ישיבה בשם 'עץ חיים' (או 'מדרש עץ חיים'), ולבית מדרשה נאספו ספרי הקודש של כל הקהילות הספרדיות בעיר. בשלב זה, תחילת דרכה של הספרייה, מנתה הספרייה 246 ספרים בלבד.
בשנת 1672 מונו לספרנים שני מנצחי המקהלה של הקהילה. ב-1675 שוכנה הספרייה במבנה בית הכנסת הפורטוגזי באמסטרדם, בו היא שוכנת עד היום.
בקטלוג הספרייה מ-22 במרץ 1764 נמנו 685 ספרים, הקטלוג נערך על ידי הספרן 'הגזבר האדון שלמה אנריקס פירירה'.
ב-1816 נקבע תקנון חדש ל'מדרש עץ חיים', והוקדשו בו מספר סעיפים לספרייה, בתקנון נכתב שהחל מעתה ימונו שני ספרנים בשכר שנתי של שישים גולדן, במסגרת תפקידם עליהם "לנקות את הספרייה שמונה ימים לפני חג הפסח ולפני ראש השנה, כלומר הם ינערו היטב את הספרים ויסירו מהם את האבק, כך שהספרים יהיו במצב מסודר ונקי". כמו כן נכלל בתקנון סעיף הקובע "אם יתברר שהספרנים אינם ממלאים את תפקידם כראוי וכן אם יחסר ספר מהספרים... הם יכסו את כל ההוצאות".
ב־1866 מונה דוד מונטזינוס לספרן, הוא הרחיב את האוסף ובשנת 1899 תרם לספרייה את אוספו הפרטי, מונטזינוס הפך את הספרייה לגדולה והחשובה ביותר מבין הספריות היהודיות, וכהוקרה על פעילותו שונה שם הספרייה ל"עץ חיים־מונטזינוס".
במלחמת העולם השנייה, החרימו הנאצים את הספרייה והעבירו אותה לגרמניה, לאחר המלחמה הוחזרו כמעט כל הספרים לספרייה למעט כמה כתבי יד וספרים נדירים שהועברו מיד עם כיבוש הולנד לכספת בנק ונאבדו.
בשנת 1971 רצתה הנהלת הספרייה להעבירה לישראל, אולם תוכנית זו לא יצאה לפועל.
בשנת 2003 הוכרה הספרייה כחלק מתוכנית זיכרון עולם.
החל ממרץ 2014 הספרייה משתפת פעולה עם הספרייה הלאומית של ישראל ועם ספריית רוזנטליאנה לדיגיטציה של מאגר הספרים שלה והנגשתו ברשת.
היסטוריה > ספריית עץ חיים האשכנזית

הקהילה האשכנזית באמסטרדם החזיקה גם היא ספרייה בשם עץ חיים, עם הדלדלות הקהילה בשנות ה-80 של המאה ה-20, נמסרה הספרייה לספריית מרדכי ועדינה כץ, שבישיבת הר עציון, שם היא שוכנת בחדר המכונה 'חדר אמסטרדם'.
לקריאה נוספת

ריצ'רד ה. פופקין, פילוסופיה ופולמוס בכתבי היד של "עץ חיים", מחקרים על תולדות יהדות הולנד 3, עמ' 55-63
הערות שוליים

↑  מאוצרות ספריית עץ חיים, ירושלים, תש"מ, עמ' 8
↑  קטלוג ספריית בית המדרש עץ חיים, באתר הספרייה
↑  יעקב י' וזדיאס, בית המדרש "עץ חיים" באמסטרדם במאה התשע־עשרה, מחקרים על תולדות יהדות הולנד 5, עמ' 286
↑  נשיא המדינה אפרים קציר - הספריה של הקהילה הפורטוגזית באמסטרדם, באתר ארכיון המדינה
↑  Library Ets Haim - Livraria Montezinos | United Nations Educational, Scientific and Cultural Organization, אונסק"ו
↑  גילוי אוצרותיה של הספרייה היהודית העתיקה ביותר בעולם, באתר הספרייה הלאומית של ישראל, ‏מרץ 2014
↑  אברהם מאיר הברמן, אנשי ספר ואנשי מעשה, ירושלים, תשל"ד, עמ' 44
↑  אהרן ביג'ל, ‏דפוסי אמשטרדם מהמאות 17–18, באתר Academia.edu
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266604905171  ISNI: 0000 0000 9325 3525  LCCN: n85258375  SUDOC: 164814469  VIAF: 136955904   WorldCat (עם VIAF): 136955904 
תפלה שכתב דוד מונטזינוס לרגל תרומת האוסף הפרטי שלו לספריה
עדי בירן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 באפריל 1943 (בן 81) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 תפקיד:  מנהל כללי 
 
עדי בירן (נולד ב-28 באפריל 1943) הוא מהנדס אווירונאוטיקה ישראלי, יזם הקמתה של חברת פרטנר תקשורת בע"מ, ולשעבר ראש מערך הפיתוח של חיל האוויר בדרגת אלוף-משנה ומנכ"ל אפרת טכנולוגיה עתידית.
ביוגרפיה

סיים בהצטיינות תואר ראשון בהנדסה אווירונאוטית בטכניון.
שירת בחיל האוויר, יזם הקמתה  ושירת כמפקדה הראשון של יחידת ממד"ס (״מערכות מבצעיות הנדסיות״,    לימים היחידה הטכנולוגית של חיל האוויר ״יחידת אופק 324״) בשנים 1975 - 1976, ובתפקידו האחרון בשנים 1981–1985, היה רמ"ח פיתוח בדרגת אלוף-משנה. הוביל פרויקטים רחבי היקף בתחומי כלי טיס, תקשורת, חימוש, מערכות אלקטרוניות, לוגיסטיקה ותוכנה.
בשנת 1986 השתחרר מצה"ל ומונה למנכ"ל חברת אפרת טכנולוגיה עתידית (לימים קומברס נטוורקס), תפקיד בו כיהן עד 1990. בשנת 1992 גייס את חברת אלביט וחבר אליה במטרה להקים קבוצה שתתמודד על קבלת רישיון למפעיל סלולרי נוסף בישראל. ניהל מטעם אלביט, יחד עם דני רוזן ועמי גלעד מתדיראן, קבוצה שהתמודדה במכרז למפעיל סלולרי שני בישראל, ובו זכתה קבוצה אחרת, שהקימה את חברת סלקום. באוקטובר 1997 גייס את תאגיד האצ'יסון ומפואה מהונג קונג, אלביט וקבוצת דנקנר השקעות (באמצעות חברת הבת מת"ב - מערכות תקשורת בכבלים) להקמת פרטנר תקשורת, והוביל את הקבוצה ב-1998 לזכייה במכרז למפעיל סלולרי שלישי בישראל. באפריל 1998 מונה לסמנכ"ל פיתוח עסקי, רגולציה וקשרי הממשל בחברה החדשה. בתפקידו זה ייצג את פרטנר מול משרד התקשורת ומשרדי ממשלה אחרים בעשרות נושאים, ביניהם הרחבת רישיון פרטנר לעולם האינטרנט, קישוריות עם רשתות אחרות וכן בנושאים רבים הנוגעים לצרכני פרטנר, בשנת 2007 פרש מפרטנר.
בשנים 1981 - 1995 שירת כחבר הוועדה הצה״לית לדירוג מחקר בראשות ראש מפא״ת.
כיהן  כדירקטור בחברות קומברס, בחברות בנות של אלביט ובזק, בפרטנר וב-Buy2 Networks (בעבר נטקס).
נשוי למדענית ד"ר תלמה איזק-בירן ולהם בן.
הערות שוליים

↑  דיווח במאיה על מינויו לדירקטור בנטקס
↑  אפי לנדאו, ‏עדי בירן, הזוכה המאושר, לא מתכוון ללכת הביתה, באתר גלובס, 25 בפברואר 1998
↑  אפי לנדאו, ‏המכתב של עדי בירן, באתר גלובס, 3 באוקטובר 2002
ערן גבאי, עדי בירן, סמנכ"ל פיתוח עסקי בפרטנר: "המחויבות של העולם לנושא הדור השלישי חזקה מכדי שניתן לחזור ממנה", באתר TheMarker‏, 16 בספטמבר 2001
הדר חורש, פרטנר דורשת ממשרד התקשורת להגביר את ההפרדה בין בזק לחברות הבנות, באתר TheMarker‏, 10 בפברואר 2004
↑  ערן גבאי, עדי בירן - ממייסדי פרטנר ומבכירי ענף התקשורת - עוזב, באתר TheMarker‏, 17 באוקטובר 2007
גיא הדס, ‏פרישה בפרטנר: סמנכ"ל פיתוח עסקי, עדי בירן, יעזוב את החברה במהלך 2008, באתר גלובס, 16 באוקטובר 2007
↑  נעמה כהן פרידמן, "עובדי הכור נחשפו ביום לקרינה המותרת בשנה", באתר ynet, 7 בדצמבר 2011
סטרייטוושינג

סטרייטוושינג (באנגלית: Straightwashing) הוא שמה של תופעה בה מתארים דמויות ספרותיות להט"ביות כהטרוסקסואלים או התעלמות ממידע היסטורי על נטייתם המינית של אישים היסטוריים על מנת להתאימם לאידיאלים ההטרונורמטיבים.
סטרייטוושינג נמצאת באופן בולט ביותר בסיפורת, במיוחד בטלוויזיה ובקולנוע, לפיה דמויות שהוצגו בחומר המקור כהומוסקסואליות, כביסקסואליות או א-מיניות הוצגו, באופן מכוון, כהטרוסקסואליות.
סטרייטוושינג היא מונח עכשווי יחסית אשר גדל בשימוש ובהכרה בשנים האחרונות. למרות הגברת הנוכחות וההכרה בטלוויזיה האמריקאית, דמויות קוויריות וסיפורים קווירים עדיין נתונים לדוגמאות אמפיריות של סטרייטוושינג. ההצדקות הנפוצות לסטרייטוושינג כוללות, בין היתר, ”חששות של המפיקים מתגובות הקהל ומהנורמות החברתיות והסטריאוטיפים לגבי צורות מקובלות של קווירים.”
אטימולוגיה

מבחינה אטימולוגית, סטרייטוושינג נגזרת מהמונח וייטוושינג (אנ'), אשר רומז ל-”צנזורה וגם לקשר הצטלבני עם האפליה שעומדים בפני אנשים בעלי צבע.”
סטרייטוושינג שונה מ-"הוורדת פנים", כאשר משתמשים בשחקנים סטרייטים לשחק תפקידים של דמויות להט"ביות. אנה קיגנ, מ-Time Out, השוותה בין "הוורדת פנים" להשחרת פנים. פעילים להט"בים העלו דאגה מהסרט ברונו, בו השחקן הסטרייטי סשה ברון כהן גילם את תפקידו של גבר הומוסקסואלי כדי ”... לעשות כיף לקהילה הקווירית”.
בסיפורת

דרגוס מאניה הבחין בין שינוי דמות קווירית בסיפורת לדמות סטרייטית:
חיטוב ההיבטים הקווירים של דמות להט"בית כדי להפוך את הדמות למקובלת יותר על הקהל ההטרוסקסואלי.
הסרת רפרנטים קווירים מכרזות שיווק או מכריכות DVD.
שינוי התיאור של תרבויות או חברות קוויריות שלמות לגרסה הטרוסקסואלית.
בסיפורת > בקולנוע

בסיפורת, הנוהג של סטרייטוושינג מצוין במיוחד בתסריטים המבוססים על ספרי קומיקס. הדמות מאקס-מן, מיסטיק, מתוארת כביסקסואלית בספרי הקומיקס, אך בסרטים היא מוצגת כסטרייטית. בתוך ספרי הקומיקס שפורסמו על ידי מארוול קומיקס, הייתה למיסטיק מערכות יחסים רומנטיות עם דמויות גבריות ונשיות. מערכת היחסים הבולטת ביותר שלה הייתה עם דסטיני (אנ'), ”חברה ועמיתה מאחוות המוטאנטים הרעים שאיתם גדלה כילדה”. בתוך סדרת הסרטים של האקס-מן, לדמות מיסטיק, שגילמה השחקנית ג'ניפר לורנס, לא היה מערכת יחסים או עניין כלשהו בדמות נשית אחרת.
הסרט הדרמה האמריקאית מ-2015, Stonewall (אנ'), הואשם בסטרייטוושינג ובנוהג הקשור ל-"שטיפת שיניים", על כך שלא כלל ייצוג של שני הפעילים השחורים והטרנסיים שגרמו למהומות סטונוול. סדרת הטלוויזיה הדרמה-מוזיקלית, Rise (אנ'), ספגה לביקורת על כך ששינתה את בסיס ההפקה, ”מורה לדרמה הומו בחיים האמיתיים” בעיר נהיה פתאום לגבר סטרייט; המגזין אאוט כינה את הסדרה כ-”גניבה תרבותית ומחיקה [הומואית ש]היה צריך להיות סיפור מסובך של גיבור להט"בי”.
במאמר "משחק החיקוי וה-'סטרייטוושינג' בסרטים" (באנגלית: "The Imitation Game and the 'straightwashing' of film"), שנכתבל סטיוארט ריצ'רד, נכתב גם הביקורת על הסרט "משחק החיקוי". באותו מאמר, ריצ'רדס קבע כי סדרת מלחמת העולם השנייה ”על אלן טיורינג [ההומו] מופחת ומשמש כמכשיר עלילתי”, להראות אותו כ-”גיבור טרגי ואיש אקסצנטרי וסודי”. הוא גם אמר שהסרט נהיה ”'בטוח' לקהל פוטנציאלי ושמרני”, ובו גם מתואר יחסים רומנטיים עם ג'ואן קלארק (קירה נייטלי).
בסיפורת > בטלוויזיה

הדמות ג'ון קונסטנטין, בגילומו של השחקן מאט ראיין, מסדרת הטלוויזיה קונסטנטין, ספגה ביקורת רבה על כך שלא הציגה את אותה מיניות כמו שנכתבה במקור בסדרת הקומיקס של DC, "קונסטנטין: הלבלזר". מנהלי הטלוויזיה החליטו כי לא צריך לכלול את הביסקסואליות של ג'ון קונסטנטין בתוכנית הטלוויזיה והוא תואר כגבר סטרייט. עם זאת, כאשר ריאן חזר לגלם את התפקיד בסדרת הטלוויזיה האמריקאית, אגדות המחר, הדמות הוצגה כביסקסואלית.
סדרת הטלוויזיה האמריקאית, ריברדייל, ספגה ביקורת על תיאורם של אחת הדמויות הראשיות, ג'אגהד ג'ונס (בגילומו של השחקן האמריקאי קול ספארוס) כדמות גברית סטרייטית. בראיון ל- comicbook.com, מחבר ספר הקומיקס ג'אגהד (אנ'), צ'יפ זדארסקי, הצהיר כי כתב את ג'אגהד כדמות א-מינית. אנשים רבים ”מתוך הקהילה הא-מינית נסערים מהתפתחותה של סדרת הטלוויזיה, ריברדייל, ב-CW”.
בסיפורת > במשחקי הווידאו

משחקי ווידאו, כמו וורלד אוף וורקראפט של היצרנית Blizzard Entertainment, מתאימים לקהל הקווירי מטבעם, מאחר שבמשחק, ניתן לשנות, לפי התאמתו האישית של השחקן, את המגדר ואת הנטייה המינית של הדמות. כאן, האפשרות לשחק דמות ראשית לא סטרייטית היא התפתחותית. עם זאת, ב-2010, היצרנית היצרנית Blizzard Entertainment החלה "להפוך [חלקים רבים במשחק] לסטרייטים", על ידי הסרת רוב המכניקה החד-מינית, והוספת שני חלקי משחק לא-קווירים באותה שנה. יש הרואים בזה כהטרונורמטיביות הומופובית.
המשחק The Pioneer Trail (אנ') של זינגה, הוא ”משחק חברתי במערב הפרוע המאפשר למשתמשים לאלף את השממה, לגדל משפחה ולבנות עיירת גבול משגשגת.” זינגה מאפשרת לשחקנים ליצור משפחות וירטואליות על ידי התאמה אישית של בן/בת הזוג במטרה להקים משפחה וירטואלית. המשחק לא מגדיר ספציפית את בן/בת הזוג, ופותח מקום לאפשרות קווירית.
משחק הווידאו, אנדרטייל, ”קיבל סטרייטוושינג על ידי סופרים ומעריצים רבים”, מה שהוביל ל-”מחיקת הקווירים שנמצאה באנדרטייל, ולתסרט מחדש של המשחק ככזה שמשתלב באינטרסים של גיימרים גברים הטרוסקסואליים”. ב-2016, אדמונד צ'אנג, פרופסור ללימודי נשים ומגדר באוניברסיטת אורגון, נשא נאום באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה שכותרתו "עורות חומות, אווטרים לבנים: מרוץ מרוצים וסטרייטוושינג במשחקים דיגיטליים" (באנגלית: "Brown Skins, White Avatars: Racebending and Straightwashing in Digital Games"). צ'אנג קבע כי משחקי וידאו כמו Assassin's Creed ו-World of Warcraft הם משחקים ”מניפולציים על גזע ונטייה מינית, מחזקים סטריאוטיפים ולעיתים [גם] חסרי גיוון”.
הסופרת והעיתונאית האמריקאית, היידי מקדונלד (אנ'), ערכה סקר בו מיצבה סטטיסטית את BioWare כמובילה בעשיית רומנים של משחקים, גם קווירים וגם סטרייטים. נשים תמכו יותר לתוכן רומנטי קווירי מאשר גברים. עם זאת, יותר ממחצית הגברים הסטרייטים תמכו בכך.
בענייני השעה

לאחר פיגוע הירי ההמוני במועדון הלילה פולס באורלנדו, מספר פרשנים לא התייחסו לקורבנות הלהט"בים, יחד עם הכחשה של הוועדה הרפובליקנית הלאומית בטענה של ”אלימות כלפי כל קבוצה של אנשים פשוט בגלל אורח חייהם או נטייתם המינית”. בהצהרתו של מנהיג הרוב בסנאט של ארצות הברית, מיץ' מקונל, לא הוזכרה אף מילה על להט"בים. הפעיל הגאה, ג'ון בקר הצהיר כי כלי התקשורת ”עושה סטרייטוושינג” להתקפה על ידי ”צמצום או אפילו השמטה של העובדה שהירי מהווה פשע שנאה נגד הקהילה הגאה”.
במהלך טקס הפתיחה של אולימפיאדת פיונגצ'אנג ב-2018, רשת הטלוויזיה NBC לא ”הזכירה או הדגישה אתלט להט"בי יחיד בשלוש שעות הסיקור של טקס הפתיחה”; הרשת אפילו לא הכירה ”[ב]אישה האמריקאית היחידה במשחקים” או אפילו ”[בארבעת הגברים] ההומואים מחוץ לארון במשחקים האולימפיים”.
וידאו קמפיין לקידום מכירות שנוצר על ידי לשכת המסחר בפרובינסטאון (אנ'), מסצ'וסטס הציג את חיי הלילה העמוסים ואת האמנים, אך ללא אזכור של הקהילה הגאה הפועלת בעיירה. הפרסומת כונתה, על פי מספר פעילים להט"בים, כסטרייטוושינג.
בשכונות הגאות בפילדלפיה, הגיי ברים, כמו וודיס, ניצבים בפני "ג'נטריפיקציה סטרייטית", והופכים למעשה את הברים ל-”בר[ים] סטרייט(ים) בנושא גאה”, שבו גברים ונשים סטרייטים שולטים. מגמה זו נגרמה בגלל הרצון של נשים סטרייטיות לפתוח מרחבים שבהם גברים סטרייטים לא יתנכלו להם, עליית אפליקציות היכרויות הומוסקסואליות כמו Grindr (שמפחיתות את הצורך ללכת למועדונים הומוסקסואליים), עליית שכר הדירה וג'נטריפיקציה, והגברת תמיכת המיינסטרים על הקהילה הגאה ועל מרחביהם. בוב סקיבה קבע כי ”התבנית שבה הומואים עוברים לאזור מחוסל, הופכים אותו לשלהם והופכים אותו. לאחר מכן, זה מתאים לסטרייטים הרואים בכך אקזוטי ובטוח כאחד.” המועדון הלהט"בי בסידני, מלון אימפריאל (באנגלית: The Imperial Hotel), הואשם בכך שהוא עושה סטרייטוושינג על ידי הסרת דגלי הגאווה לפני ביקורו של ראש ממשלת אוסטרליה, סקוט מוריסון. הוא נוצרי פנטקוסטלי שהצביע בעבר נגד נישואים חד-מיניים בבית המחוקקים האוסטרלי. בעוד שאמנים מקומיים וחברי הקהילה הגאה קראו להחרים את המועדון הלהט"בי, המועדון הלהט"בי הכחיש את ההאשמות.
לוטה ג'פס ביקרה את ה-"סטרייטוושינג" של מצעד הגאווה בלונדון (אנ'), וקבעה כי במקום להתמקד בהכרה בזכויותיהם של אנשים קווירים, טרנסיים ולא הטרוסקסואלים, היא הפכה את אירוע הגאווה ל"חביב עבור ההמונים", ובשביל שאנשים הטרוסקסואלים שישתתפו במצעד הגאווה. לדבריה, בעוד שחברות גדולות נותנות חסות לפעילות וכוללות נושאים להט"בים בחומרי הפרסום שלהן, הן שוכרות ידוענים סטרייטים לתמוך במוצרים ומותגים לאירוע, עם מיעוט "[ב]נועזות להשתמש במילים 'גיי', 'לסבית', 'טרנס' או 'בי', כשהם מראים את תמיכתם בקהילה הגאה".
היסטוריה

בארצות הברית, ב-1930–1968, קוד ההייז של סרטי הקולנוע גרם לאולפנים גדולים לחסל דמויות גאות או הפניות מסרטים. הסרט התיעודי מ-1995, כוכבים בארון, מראה כיצד כמה תסריטאים ובמאים ניסו להציג בעדינות דמויות, תפקידים או נושאים הומוסקסואליים, מבלי ששמו לב אליו, למשל גור וידאל שהיה במערכת יחסים הומוסקסואלית בסרט מ-1959, בן חור.
קוד הפקת הסרט הביא גם לחיסול של תיאורים ביסקסואליים בגרסה הקולנועית של הנובלה ארוחת בוקר בטיפאני של טרומן קפוטה. בספר היו ל-”סופרת הג'יגולו האמנותית לקוחות גברים ונשים”, אך בסרט היא מוצגת רק עם הולי גולייטלי. כמו כן, הקוד הוביל לחיסול מערכת יחסים הומוסקסואלית בגרסה הקולנועית למחזה "חתולה על גג פח לוהט". בהצגה, מתואר בריק פוליט כמאהב של פטריארך משפחתי בשם סקיפר. בגרסת הסרט מ-1958, מוחלף הסיפור של מערכת היחסים הגאה בסיפור התסכול של סקיפר בגלל קריירת הכדורגל הדהויה שלו ונישואים חסרי מין הטרוסקסואליים.
דיווחים היסטוריים על הסופרג'יסטיות הלסביות אווה גור-בות' (אנ') ואסתר רופר (אנ') תוארו במקרים מסוימים כסטרייטיות, כאשר ההיסטוריון גיפורד לואיס טען כי הן לא היו לסביות או קוויריות בביוגרפיות שלו עליהן. מספר מכתבים שנכתבו על ידי המלחין הרוסי, פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי, בהם ביטא את רגשותיו ההומוסקסואליים, היו מצונזרים ולא פורסמו עד ל-2018.
הניו יורק טיימס פרסם לא יותר משני מאמרים בעמוד הראשון בשנה, שהפנו כל סוג של התייחסויות להומואים מסוף מלחמת העולם השנייה ועד ל-1965. הפרסום לא השתפר הרבה גם ב-20 השנים שלאחריהם. רוב הפרסומים היו שליליים, וראו בהומואים איומים ביטחוניים בתקופת המלחמה הקרה. גרוס (2001) הצביע על חוסר נראות של הומואים בפרק זמן זה, יחד עם דאגותיהם שלא נכללו בפומבי.
ב-1981, משבר האיידס בארצות הברית, זכה לתשומת לב תקשורתית מועטה, אפילו עם העלייה המהירה בשיעורי התמותה. הניו יורק טיימס לא הזכיר את המילה איידס עד ל-1983. אלווד (1996), קינסלה (1989) ושילטס (1987) הגיבו על שתיקת העיתון ביחס לנושאים הלהט"בים, במיוחד בזמן משבר האיידס. הניו יורק טיימס פרסם, לעיתים רחוקות, דיווחים בנושא האיידס עד לאמצע שנות ה-80 של המאה ה-20, שלאחריה עלה באופן דרמטי. נראה כי שינוי זה בתקשורת משקף את השינויים בחברה. מותו של השחקן האמריקאי, רוק הדסון, הצהרותיו של רונלד רייגן על איידס ב-1987, והצעת הקמפיין של נשיא ארצות הברית, ביל קלינטון ב-1992 ודיון הקונגרס המוקדם ב-1993 על האיסור שירות צבאי של לסביות והומואים, הגבירו את הדיווחים של הניו יורק טיימס בנושאים להט"בים.
ראו גם

פינקוושינג (להט"ב)
סטרייט אקטינג
גרינווש
גיי-פור-פיי
לקריאה נוספת

Manea, Dragos (2016). "Leonardo's paradoxical queerness: Da Vinci's Demons and the politics of straightwashing".  In Hart, Kylo-Patrick R. (ed.). Queer TV in the 21st Century: Essays on Broadcasting from Taboo to Acceptance. Jefferson, NC: McFarland. pp. 159–177.
Ruberg, Bonnie. 2018. "Straightwashing Undertale: Video Games and the Limits of LGBTQ Representation." In "The Future of Fandom," special 10th anniversary issue, Transformative Works and Cultures, no. 28. https://dx.doi.org/10.3983/twc.2018.1516.
ענפי הוושט

| --- | --- |
 שיוך:  systemic artery 
 מזהים
 FMA:  4149 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0226294 
 
ענפי אבי העורקים בבית החזה, ובכלל ענפי הוושט שנחתך במרכז התמונה.
עַנְפֵי הַוֵּשֶׁט (TA: rami oesophageales), שנקראו בעבר עוֹרְקֵי הַוֵּשֶׁט (arteriae oesophageae), הם ענפים עורקיים בבית החזה ובצוואר המספקים דם לוושט.
מקורם של ענפי הוושט השונים הוא בשלושה עורקים: עורק התריס התחתון, אבי העורקים החזי ועורק הקיבה השמאלי. הענפים מעורק התריס התחתון מספקים את חלקו העליון של הוושט, הענפים מאבי העורקים, 4–5 במספר, יוצאים מאבי העורקים החזי לפנים ובאלכסון מטה ומספקים את הוושט האמצעי, ואילו הענפים מעורק הקיבה השמאלי מספקים את הוושט התחתון. באזורי החפיפה שבין כל אחד משלישי הוושט יוצרים הענפים רשתות השקה.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סוגרי אייברסון

במתמטיקה, סוגרי אייברסון (Iverson bracket), על שמו של המדען הקנדי קנת' אייברסון, הוא סימון המציין מספר ששווה לאחד אם תנאי מתקיים ואפס אחרת:
 [P]={\begin{cases}1&{\text{if }}P{\text{ is true;}}\\0&{\text{otherwise.}}\end{cases}}
כאשר P הוא פסוק לוגי שיכול להיות נכון או לא נכון. סימון זה הוכנס לשימוש על ידי קנת' אייברסון בתחילת שנות ה-60 בשפת התכנות שפיתח APL, והסוגריים המרובעים בסימון זה הוכנסו לשימוש על ידי דונלד קנות'.
שימושים

סוגרי אייברסון הופכים ערך בוליאני לערך מספרי באמצעות מיפוי טבעי  {\textbf {false}}\mapsto 0;{\textbf {true}}\mapsto 1, אשר מאפשר ספירה באמצעות סכימה. לדוגמה פונקציית אוילר הסופרת את המספרים החיוביים עד ל־n שהם מספרים זרים ל־n, ניתנת לכתיבה כך:
באופן כללי הסימון מאפשר להעביר תנאי קצה בסכימה (או באינטגרלים) כגורמים נפרדים בסכום, ולפנות מקום סביב סימן הסכימה, וחשוב מכך מאפשר לבצע מניפולציות אלגבריות. לדוגמה,
בסכום הראשון, האינדקס  i מוגבל לטווח שבין 1 לבין 10. בסכום השני, הסכימה היא על כל השלמים, אך כאשר i הוא קטן ממש מ־1 או גדול ממש מ־10, התוספת בסכימה היא 0, ולא תורמת לסכום. שימוש כזה בסוגרי אייברסון מאפשר מניפולציה פשוטה בביטויים כאלו.
מקרים מיוחדים

הדלתא של קרונקר היא מקרה מיוחד של סוגרי אייברסון עבור תנאי שוויון:
פונקציה מציינת, שאותה מציינים לעיתים באמצעות  \mathbf {1} _{A}(x),  \mathbf {I} _{A}(x) או  \chi _{A}(x) ניתנת לסימון באמצעות סוגרי אייברסון עם סימון שייכות לקבוצה:
ניתן להשתמש בסוגרי אייברסון לסימון פונקציית סימן ופונקציית מדרגה:
ביטויים של מקסימום ומינימום מבין שני מספרים:
סימון ערך מוחלט:
הערות שוליים

↑  Donald Knuth, Two Notes on Notation, American Mathematical Monthly, Volume 99, Number 5, May 1992, pp. 403–422.
ענף שורש היד הכפי (עורק החישור)

| --- | --- |
 שיוך:  branch of radial artery 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (594) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  ramus carpalis palmaris arteriae radialis 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A12.2.09.030 
 TA2 (2019):  4644 
 FMA:  22750 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0226444 
 
ענף שורש היד הכפי של עורק החישור מתפצל מעורק החישור בחלקה התחתון של התמונה מצד שמאל.
עֲנַף שֹׁרֶשׁ הַיָּד הַכַּפִּי (TA: ramus carpalis palmaris) הוא ענף עורקי קטן של עורק החישור המספק דם לשורש כף היד.
ראשיתו של ענף שורש היד הכפי סמוכה לגבול התחתון של השריר הכפן המרובע. הענף מתקדם לאורך קדמת שורש כף היד ומשיק למקבילו מעורק הגומד.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TA98: A12.2.09.030 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ספריית פיג'מה

| --- | --- |

סמליל "ספריית פיג'מה לקטנטנים" בישראל
 פעילות:  חלוקת ספרים לילדים העוסקים במורשת ותרבות יהודית
 מדינה:  ארצות הברית, קנדה, מקסיקו, רוסיה, אוסטרליה וישראל
 מטה הארגון:  רמת גן
 סינוף בינלאומי:  ארצות הברית
 מנהל פעילות:  וויני סנדלר גרינספון
 תקופת הפעילות:  2005–הווה (כ־19 שנים)
 http://www.pjisrael.org
 
Pj Library (ובישראל, "ספריית פיג'מה") היא תוכנית מייסודה של "קרן הרולד גרינספון" - ארגון אמריקאי-יהודי, המתפקד כמוסד ללא כוונת רווח שבסיסו במערב ספרינגפילד שבמסצ'וסטס.
היסטוריה

התוכנית הושקה בשנת 2005 על ידי איש העסקים היהודי הרולד גרינספון במטרה להעמיק את החינוך והזהות היהודיים בקרב הקהילות היהודיות וחיזוק הקשר לספרות יהודית עבור משפחות עם ילדים צעירים בקהילה. המודל עליו מבוססת התוכנית בארצות הברית גובש בעקבות הצלחת מיזם של דולי פרטון בשם "Imagination Library" (בתרגום חופשי, "ספריית הדמיון").
"Pj Library" פועלת ברחבי העולם היהודי ושולחת בחינם ספרות ילדים ומוזיקה יהודית למשפחות יהודיות ולמשפחות מעורבות על בסיס חודשי על פי הרשמה למנוי. תוכנית זו מיושמת ברמה מקומית-קהילתית באמריקה הצפונית, וב20 מדינות נוספות ביניהן: מקסיקו, פרו, קולומביה, רוסיה, אוקראינה, אנגליה ואוסטרליה . למאות אלפי ילדים יהודים יש, בדרך זאת, ספרים או תקליטורים של ספריית פיג'מה. אלה נשלחים לבתיהם בדואר מדי חודש. הספרים ותקליטורי המוזיקה זמינים עבור ילדים בגילאי חצי שנה עד שמונה, בהתאם למימון הזמין בכל קהילה.
ילדים אשר נרשמו למנוי של ספריית פיג'מה מקבלים ספרים בהתאם לגילם המדגישים נושאים כמו למשל החגים היהודיים, ערכים, סיפורי התנ"ך, ופולקלור.
הספרים נבחרים על ידי ועדת הבחירה של קרן גרינספון שעובדת בשיתוף עם סופרים, מוציאים לאור ועורכים, ופועלת על מנת להבטיח שמיטב ספרי היהדות לילדים ימצאו את דרכם בכל חודש היישר לתיבות הדואר של המשפחות המנויות לספריית פיג'מה. רבים מהספרים בתוכנית זכו בפרסים ספרותיים, כגון פרס מדליית קלדקוט ופרס הספרות של סידני טיילור. כמה מהספרים אף היו בין המועמדים הסופיים לפרס הלאומי לספרים יהודים.
כל משפחה יהודית או מעורבת בארצות הברית או בקנדה יכולה להירשם בחינם לתוכנית הספר היהודי, כל עוד באזור מגוריהם פועלת "ספריית פיג'מה".
התוכנית נתמכת במידה רבה על ידי קרן הרולד גרינספון, אך תלויה גם בשותפים נוספים התומכים בתוכנית.