stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לוחמת תמרון
הערות שוליים

↑  תנועה ללא יכולת לייצר אש, כגון שיירת אספקה אינה תמרון, גם אם היא מעניקה יתרון כלשהו ביחס לאויב.
↑  Van Creveld, Martin, Brower, Kenneth S; Canby, Steven L, Air power and maneuver warfare, Alabama : Air University Press, 1994
↑  Simpkin, Richard, Race to the Swift: Thoughts on Twenty-First Century Warfare, Brassey's, 2000
↑  William Lind - תאורטיקן אמריקאי, מהתומכים הראשונים בתורת הלוחמה מהדור הרביעי (4GW) לוחמה אסימטרית
↑  Thomas Hammes - קולונל בחיל הנחתים של ארצות הברית
↑  Thornton, Rod, Asymmetric Warfare, Malden, MA: Polity Press, 2007
| אמנות המלחמה |
| --- | --- | --- |
| אמנות המלחמה | טקטיקה • אופרטיבה צבאית • אסטרטגיה • דוקטרינה צבאית • תורת לחימה • הונאה |  |
| מושגי יסוד | לחימה • קרב • מערכה • מלחמה • מלחמה כוללת • מלחמת מנע • לוחמת חלל • לוחמה אווירית • לוחמה ימית • לוחמת תמרון • לוחמת שחיקה • לוחמה אסימטרית • מלחמה בטרור • מלחמת אזרחים • צבא |  |
| הוגים וספרים | סון דזה / אמנות המלחמה • וגטיוס / מדעי הצבא • קרל פון קלאוזביץ / על המלחמה • אלפרד פון שליפן • בזיל הנרי לידל הארט / אסטרטגיה של גישה עקיפה • מרטין ון קרפלד |  |
| טקטיקה ומערכים צבאיים | טקטיקה ומערכים צבאיים |  |
| מערכים צבאיים |  מערך ריבוע • פלנקס • טסטודו • אימפי |  |
| טקטיקה | מכה מקדימה • מלחמת בזק • מתקפת נגד • אדמה חרוכה • קרב בלימה • מצור • הסגר • תנועת מלקחיים • כיתור • איגוף • איגוף אנכי • מארב • תקיפה אווירית • הפצצה טקטית • דיכוי הגנה אווירית • הפצצה אסטרטגית • לוחמה בשטח בנוי • לוחמת מנהרות • לוחמת שריון • לוחמה הררית • לוחמה מדברית • לוחמה אמפיבית • לוחמה נגד צוללות • לוחמה ביולוגית • לוחמה כימית • לוחמת רשת ("סייבר") • לוחמה אלקטרונית • לוחמה פסיכולוגית • לוחמה משפטית • לוחמה כלכלית • לוחמה לא קונבנציונלית • הפרד ומשול • מבצעים מיוחדים • גרילה • טרור • מפת מבצע |  |
| טקטיקות של | פרשים • חי"ר • שריון • ארטילריה • לחימה אווירית • לחימה ימית |  |
| אסטרטגיה לאורך ההיסטוריה | אסטרטגיה לאורך ההיסטוריה |  |
| בעת העתיקה | הטקטיקה והאסטרטגיה היוונית • הטקטיקה והאסטרטגיה ההלניסטית • הטקטיקה והאסטרטגיה הרומית |  |
| בימי הביניים | הטקטיקה והאסטרטגיה המוסלמית • הטקטיקה והאסטרטגיה האירופאית בימי הביניים • הטקטיקה והאסטרטגיה המונגולית |  |
| בעת החדשה | הטקטיקה והאסטרטגיה האמריקאית בעת החדשה • הטקטיקה והאסטרטגיה גרמנית בעת החדשה • הטקטיקה והאסטרטגיה סובייטת בעת החדשה • הטקטיקה והאסטרטגיה האירופית בעת החדשה • הטקטיקה והאסטרטגיה במאה ה-20 |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NARA: 10639261
טחנות הרוח בקינדרדייק

תרשים פעולת הטחנות השואבות את המים באופן מדורג מהפולדר
טחנות הרוח בקינדרדייק (הולנדית Kinderdijkse molens) הן קבוצה של 19 טחנות רוח הניצבות בכפר קינדרדייק (בעבר אלסהאוט - Elshout), כ-12 ק"מ דרומית-מזרחית למרכז העיר רוטרדם בפרובינציה דרום הולנד בהולנד. הטחנות שוכנות בקצהו הצפון-מערבי של פולדר אלבלאסרווארד (Alblasserwaard), סמוך למפגש הנהרות לק (Lek) ונורד (Noord).
טחנות רוח הוקמו בקינדרדייק כבר בסוף המאה ה-14, אך הטחנות הניצבות במקום כיום, הוקמו החל באמצע המאה ה-18. בשנת 1997 הוכרזו טחנות הרוח בקינדרדייק כאתר מורשת עולמית, והן נחשבות לאטרקציה תיירותית.
היסטוריה

משטחי הכבול במערבה של הולנד יושבו החל במאה ה-11, ובאותה עת החל ייבושו של פולדר אלבלאסרווארד. בתחילת המאה ה-12 כבר הקיף סכר נמוך את שטח הפולדר למעט בצידו המערבי, וב-1320 הושלמה הקפתו של הפולדר כולו. שני הנחלים שחצו את הפולדר - אלבלאס (Alblas) וחיסן (Giessen) תועלו לשני האגנים "דה נדרווארד" (De Nederwaard - "השטח התחתון" מפה: "3", "5") ו"דה אוברווארד" (De Overwaard - "השטח העילי", מפה: "4", "6") בהתאמה.
ב-1277 הוקם "ועד המים המחוזי של אלבלאסרווארד" (Hoogheemsraadschap van den Alblasserwaard) שעליו הוטלה האחריות לתחזוקת הסכרים באלבלאסרווארד. ב-1365 אושרה חפירת "תעלת הניקוז הגדולה" (Grote Waterschap) לניקוזו של האוברווארד אל נהר לק שמצפון לו, ו-4 שנים לאחר מכן החלו העבודות להקמתה של "תעלת הניקוז החדשה" (Nieuwe Waterschap) לניקוזו של הנדרווארד.
מספר הצפות קשות בשנת 1726 הביאו את הנהלת האזור להקים סידרה של שמונה טחנות ראשיות לאורך כל אחת משתי התעלות אשר ישאבו את המים מהפולדר ו-43 טחנות משניות אשר יעבירו אותם הלאה אל מאגרים ואל הנהרות הסמוכים. למרות מספר שיפורים ותוספות למערך במשך המאה ה-18, השיטה הוכיחה את עצמה כבלתי יעילה בשל כך שגובה מי הנהרות היה גבוה מידי מכדי שניתן יהיה להזרים אליהם את המים העודפים.
החל במחצית השנייה של המאה ה-19 הוחלפו טחנות הרוח בתחנות שאיבה. הטחנות יצאו מכלל שימוש וחלקן נהרס. רק במלחמת העולם השנייה כאשר היה מחסור בסולר שנדרש להפעלת תחנות השאיבה הממוכנות שבו הטחנות לפעול, ועם תום המלחמה הופסקה פעילותן שוב.
האתר

כיום שרדו 8 טחנות לאורך האוברווארד ושמונה נוספות לאורכו של הנדרווארד. לאלה נוספו בעת ההכרזה שלוש טחנות נוספות השוכנות מזרחית לקבוצה העיקרית. כל הטחנות מתוחזקות וכשירות לפעולה כמתקני שאיבה לגיבוי במקרה של בעיה כלשהי במתקנים המודרניים.
שמונה הטחנות בנדרווארד נבנו כולן ב-1738 מלבנים והן כוללות חדרי מגורים. זרועות הטחנות שאורכן 28 מטר מגיעות עד מרחק של 30 ס"מ בלבד מהקרקע. שמונה הטחנות לאורך האוברווארד ניבנו ב-1740 מעץ על משטחי לבנים, ובניגוד לקודמות הן מתומנות בצורתן.
ההכרזה כוללת מספר מבנים ומתקנים נוסף על טחנות הרוח. בית ועד המים של האוברווארד נבנה ב-1581 ונקנה על ידי הוועד ב-1595, אך רק ב-1648 היה למקום מושבו של הוועד. בית ועד המים של הנדרווארד הוקם במאה ה-18.
תחנת השאיבה בוויסבום (Wisbom) נבנתה ב-1868 ושימשה את האוברווארד. התחנה הונעה תחילה בקיטור וב-1924 הוסבה לחשמל. תחנת השאיבה ואן האפטן (Van Haaften) שימשה את הנדרווארד. גם היא הוקמה ב-1868, והוסבה לחשמל ב-1927, מועד בו הוחלפו גלגלי השאיבה הקיימים והותקנו בה גלגלים בצורת בורגי ארכימדס.
ראו גם

כיבוש הים (הולנד)
תחנת השאיבה ד. פ. וודה
סכוקלנד
בימסטר
מאיר אינדור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 ביולי 1947 (בן 77) 
 מדינה:  ישראל 
 
מאיר אינדור (נולד ב-23 ביולי 1947) הוא איש ציבור, פובליציסט, מייסד ויו"ר עמותת אלמגור - ארגון נפגעי טרור וארגונים נוספים. פעיל עלייה והתיישבות.
ביוגרפיה

מאיר אינדור נולד ליחיאל ובלה אינדור, ניצולי השואה מפולין. לאחר השואה עלו הוריו לישראל והתיישבו בכפר אתא, שם למד בבית ספר חסידי-ציוני של פועלי אגודת ישראל.
בעת שירותו הצבאי החל בכתיבת מאמרים לעיתונות והתקבל במערכת "ידיעות אחרונות" ככתב מדור על ידיעת הארץ.
הוא גויס עם פרופיל נמוך מסיבות בריאותיות, אך הצליח להעלות לפרופיל קרבי ולהשתבץ בסיירת רימון, אז יחידת המסתערבים הראשונה תחת פיקודו של מאיר דגן. במהלך שירותו נפצע מפגיעת רימון בפעולה כנגד מחבלים. לחם בסדיר במלחמת ששת הימים, ובמילואים במלחמת ההתשה, מלחמת יום הכיפורים, מבצע ליטני ומלחמת לבנון הראשונה. בשירותו בצה"ל הגיע לדרגת סגן אלוף.
אינדור הותקף ונפצע פעמיים נוספות על ידי ערבים. בשנות השמונים בחג השבועות הותקף בדרכו לכותל המערבי ונדקר בבקבוק שבור, ובהושענה רבה של שנת תשע"ז (23 באוקטובר 2016) נרגם במכוניתו באבנים, בדרכו חזרה מתפילת ותיקין בהר הזיתים.
בשנות השבעים נמנה עם יוזמי ומארגני הריקודגלים ובהמשך היה מראשי עמותת "עם כלביא" המארגנת את המצעד מדי שנה. במסגרת זו הוא ממנהלי העצרת בבימה שברחבת הכותל המערבי.
ב-1979 נמנה עם מייסדי ההתנחלות עצמונה ברצועת עזה.
אינדור נמנה בין הפעילים לחידוש היישוב היהודי בחברון. אינדור יזם לראשונה בחברון אזכרה, לציון יובל לרצח יהודי חברון במאורעות תרפ"ט. לדברי אינדור בעקבות הפיגוע בבית הדסה ב-2 במאי 1980 בו נרצחו שישה יהודים ו-16 נפצעו בהתקפה על מתפללים סמוך לבית הדסה החליט להקדיש לטובת חידוש היישוב היהודי בחברון ובשיתוף פעולה עם הרב משה לוינגר הקימו שדולה פוליטית אשר לאחר כשנה הביאה להחלטת הממשלה ש"אין מניעה שיהודים יהיו בחברון, כבכל מקום בארץ ישראל".
ב-1980 הקים את קרן חברון-ארצות הברית. באותה שנה השתתף לדבריו גם בהקמת קרן לב"י.
ב-1981 ייסד יחד עם הרב יהודה חזני ואהרון דוידי את עמותת שר-אל העוסקת בארגון מתנדבים יהודים ושאינם יהודים מרחבי העולם לעבודה במסגרת צה"ל. כמו כן ייסד את פרויקט "שומר ישראל" להשמת מתנדבים מח"ול הלומדים בארץ לתפקידי שמירה ומוכנות לחירום. לדברי אינדור כ-6,000 איש התאמנו ב"שומר ישראל". הם נשלחו לשמור ביישובי ספר או במתקנים עורפיים תוך התחייבות שבזמן חירום יתייצבו לשירות. הפרויקט התקיים כ-12 שנים ונסגר לאחר כינון ממשלת רבין השנייה.
ב-1984 הקים את ארגון "הביתה" למען העלאת יהודי ברית המועצות.
ב-1986 ייסד את "אלמגור - ארגון נפגעי טרור" ומאז עומד בראשו ומזוהה בעיקר על ידו. בשם הארגון פעל רבות בסוגיות הנוגעות לחללי הטרור ונפגעי פעולות האיבה כגון במאבק ציבורי ומשפטי נגד פעולות הכוללות שחרור מחבלים.
בשנות התשעים היה ממקימי מטה מאמ"ץ שהוביל את הלוגיסטיקה של המחאה נגד הסכמי אוסלו.
בשנת 2003 הורה בג"ץ לעיריית ירושלים, מטעמי חופש הביטוי, לאפשר לאינדור לתלות ברחבי העיר כרזה ובה הכתובת: "יוסי שריד – שַמָּש של ערפאת".
באוקטובר 2020, בעיצומה של מגפת הקורונה, יזם מטס הצדעה אזרחי לכבוד מגן דוד אדום, צה"ל, צוותי בתי החולים וכוחות הרפואה, ולהעלאת המודעות לשמירה על הנחיות משרד הבריאות.
לאורך השנים כתב אינדור מאמרי דעה, טורים ומדורים רבים, במגוון גופי תקשורת בהם: ידיעות אחרונות, שערים - עיתונה היומי של מפלגת פועלי אגודת ישראל, היום - ביטאון מפלגת גח"ל, ישראל היום, בשבע ועוד. כמו כן התראיין רבות במסגרת תפקידיו הציבוריים לערוצי התקשורת המשודרת.
חיים אישיים

בשנת 1972 התחתן מאיר אינדור עם בת שבע בת הרב הראשי של שירות בתי הסוהר, אברהם חזן, באותם ימים אחות בבית החולים שערי צדק. בתו היא העיתונאית ואשת התקשורת שרה ב"ק העובדת בערוץ החדשות עכשיו 14.
אחיו, יוסי, היה חבר בחוליה של המחתרת היהודית שניסתה להתנקש בחייו של ראש עיריית אל-בירה, אך הצליח להתחמק ממעצר.
הערות שוליים

↑  מייסדים וחברי הנהלה בעבר ובהווה, באתר אלמגור.
↑  ראו הדף הרשמי אודות "מייסדים וחברי הנהלה בעבר ובהווה" באתר עמותת אלמגור. וכן בעדותה של שרה ב"ק בראיון עמה ב-שביעי, גיליון 392, עמ 37', י"ב בשבט ה'תש"ף, 20 בפברואר 2007.
↑  מיכל אריאלי, האיש שנלחם בטרור: האויבים הערבים מגיעים מתוך ישראל, וזה מה שמסוכן כאן, באתר Hidabroot, ‏4 במאי 2021
↑  שלמה פיוטרקובסקי, יו"ר אלמגור נפצע קל-בינוני בלינץ' בהר הזיתים, באתר ערוץ 7, 29 בספטמבר 2010
↑  מאיר אינדור, ‏יום ירושלים היה חגיגה ישראלית מרגשת, אך התקשורת התעקשה להישאר באג'נדה משלה, באתר מעריב אונליין, 10 ביוני 2022
↑  ראיון עם שרה ב"ק ב-שביעי, גיליון 392, עמ' 37, י"ב בשבט ה'תש"ף, 20 בפברואר 2007.
↑  בדף הרשמי אודות "מייסדים וחברי הנהלה בעבר ובהווה" באתר עמותת אלמגור. וב-מאיר אינדור, דעה | "בדמייך חיי": מהפיגוע ליד בית הדסה ועד חזרת היהודים לחברון, באתר ישראל היום, 8 בנובמבר 2021 נכתב שהוביל את השדלנות לאישור ההחלטה הממשלתית לאשר יישוב יהודי בחברון.
↑  החלטת ממשלה 438.
↑  להצהיר אמונים לחברון - ולזכור את קורבנותיה, מאיר אינדור, 04 בספטמבר 2019, באתר ישראל היום.
↑  כך בדף הרשמי אודות "מייסדים וחברי הנהלה בעבר ובהווה" באתר עמותת אלמגור. בדף הפייסבוק של אינדור, וכן בעדותה של שרה ב"ק בראיון עמה ב-שביעי, גיליון 392, עמ' 37, י"ב בשבט ה'תש"ף, 20 בפברואר 2007. וכן במאמרו של אינדור ב-אין ברית בין ימין לשמאל, באתר News1 מחלקה ראשונה, 6 במרץ 2013
↑  אהרן מגד, ערב אחד בדרום או: תרומה של זמן, דבר, 26 בנובמבר 1982.⁩
↑  שיח לוחמים, חדשות, 1 בספטמבר 1989.
↑  אין ברית בין ימין לשמאל, באתר News1 מחלקה ראשונה, 6 במרץ 2013
↑  משרד המשפטים: לא כל המשפחות קיבלו הודעה על החלטת הממשלה לשחרר את רוצחי קרוביהם, חדשות הכנסת, 28 באוקטובר 2013, כ"ד בחשוון תשע"ד.
↑  חדשות ועדת הפנים והגנת הסביבה, 16 באוקטובר 2018, ז' בחשון תשע"ט.
↑  יאיר אלטמן ואטילה שומפלבי, מאיר דגן: העסקה גרועה יותר מזו שאולמרט דחה, באתר ynet, 17 באוקטובר 2011
↑  אביאל מגנזי, עתירה לבג"ץ: "השחרור - רוח גבית לטרור", באתר ynet, 30 בדצמבר 2013
↑  משה הלינגר, יצחק הרשקוביץ, ציות ואי-ציות בציונות הדתית מגוש אמונים ועד תג מחיר, עמ' 101, בהוצאת המכון הישראלי לדמוקרטיה.
↑  בג"ץ 6226/01 מאיר אינדור נ' ראש עיריית ירושלים, ניתן ב־2 בפברואר 2003, פ"ד נז (2), 157.
↑  מטס הצדעה אזרחי מיוחד נערך לכבוד מגן דוד אדום, צה"ל, צוותי בתי החולים, וכוחות הרפואה, 23 באוקטובר 2020, באתר מגן דוד אדום בישראל.
↑  שפרה ריפקין, מהפציעה מרימון למלחמה בשחרורי מחבלים, באתר ערוץ 7, 8 במאי 2014
↑  משה הורוביץ, אינדור מטלפן, כותרת ראשית, 9 במרץ 1988
מקדוניה הצפונית באירוויזיון

| --- | --- |

 מדינה:  מקדוניה הצפונית מקדוניה הצפונית
 רשת שידור:  MRT
 השתתפות ראשונה:  נורווגיה אוסלו, נורווגיה
 זכיות:  0
 השתתפויות:  22
 היעדרויות:  8
 אירוח האירוויזיון:  לא אירחה
 השתתפות אחרונה:  איטליה טורינו, 2022
מקדוניה הצפונית, אשר יוצגה עד שנת 2019 בארגונים בין-לאומיים, וביניהם באירוויזיון, תחת השם הרפובליקה היוגוסלבית לשעבר של מקדוניה, נטלה חלק בתחרות האירוויזיון כ-22 פעמים החל מהצטרפותה לתחרות ב-1996. מקדוניה הצפונית נעדרה מהתחרות שלוש פעמים ב-1999, 2001 ו-2003 עקב תוצאות נמוכות בשנה שקדמה להיעדרות והיא נחשבת לאחת המדינות הפחות מוצלחות בתחרות והפחות מוצלחת מבין כל הרפובליקות לשעבר של הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה.
מקדוניה הצפונית נוהגת לבחור את שיריה לתחרות באמצעות תחרות קדם-אירוויזיון בשם "פסטיבל סקופיה", תחרות לאומית אשר קיימת מ-1969.
היסטוריה

בין התחרויות בשנים 1961-1991, מקדוניה הצפונית הייתה מיוצגת תחת הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, אולם היא הרפובליקה היחידה שלא נשלחה כנציגת יוגוסלביה במשך כל השנים בהן יוגוסלביה נטלה חלק בתחרות. אף על פי כן, מספר מלחינים מקדוניים הלחינו שירים למועמדים מרפובליקות יוגוסלביות אחרות. יוצאת הדופן היחידה היא תחרות הקדם היוגוסלבי ב-1979 בה נבחרה הנציגה המקדונית מאיה אודסקליאבסקה, אולם היא לא נטלה חלק בתחרות ב-1979 בשל החלטתה של יוגוסלביה לא ליטול חלק בתחרות.
לאחר התפרקותה של הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה ב-1992, מקדוניה הצפונית נטלה חלק בתחרות לראשונה ב-1998, אולם היא ניסתה ליטול בה חלק שנתיים קודם לכן, ב-1996.
ב-1996, קליופי נבחרה במסגרת "פסטיבל סקופיה" כנציגתה של מקדוניה הצפונית לתחרות שנערכה באותה השנה בנורווגיה עם השיר "Samo ti". קליופי לא הופיעה לבסוף בתחרות, כיוון שבאותה שנה הוחלט לערוך הצבעה מוקדמת של צוותי שיפוט מכל המדינות שנוטלות חלק על סמך גרסאות מוקלטות של השירים, ולנפות מן התחרות את השירים שהגיעו לשבעת המקומות האחרונים. זאת, כתוצאה מהצורך לנפות את מספרן הגדל של המדינות שביקשו ליטול חלק בתחרות כאשר ב-1996 המספר הגיע ל-30 מדינות. קליופי נשלחה פעמיים כנציגת מקדוניה הצפונית בתחרויות ב-2012 ו-2016: בפעם הראשונה היא הצליחה להעפיל לגמר התחרות משלב חצי-הגמר, לראשונה לאחר 4 שנים בהן מקדוניה כשלה להעפיל לגמר, אולם בפעם השנייה, ב-2016, היא כשלה להעפיל לגמר התחרות.
מאמציה של מקדוניה הצפונית להצטרף לתחרות בשנה שאחריה כשלו לאחר שאיגוד השידור האירופי מנע מהמדינות בעלות הציונים הנמוכים ביותר בארבע השנים האחרונות להצטרף לשורות התחרות.
היסטוריה > היעדרויות

מקדוניה הצפונית נעדרה מ-3 תחרויות אירוויזיון לאורך השנים:
במהלך שנות ה-90 ושנות ה-2000 המוקדמות, מקדוניה הייתה אחת המדינות המושפעות ביותר בתחרות מהחלטתו של איגוד השידור האירופי לפסול מדינות שהגיעו להישגים נמוכים בתחרות בשנים קודמות, כדי לאפשר למדינות חדשות להצטרף לתחרות. נבע הדבר מריבוי המדינות שביקשו לקחת חלק בתחרות, דבר שחייב את איגוד השידור האירופי לסנן את המדינות שביקשו ליטול חלק בתחרות. שתי שיטות לסינון נקבעו לשם כך: סינון של השירים הפחות טובים ומניעה ממדינות שהישגיהן בשנים קודמות היו נמוכים לקחת חלק בתחרות. באותן שנים, הוחלט לערוך הצבעה מוקדמת של צוותי שיפוט מכל המדינות שלוקחות חלק על סמך גרסאות מוקלטות של השירים, ולנפות מן התחרות את השירים שהגיעו לשבעת המקומות האחרונים. זאת, כתוצאה מהצורך לנפות את מספרן הגדל של המדינות שביקשו ליטול חלק בתחרות בשל תוצאות נמוכות בתחרות, מקדוניה הצפונית לא נטלה חלק בתחרויות האירוויזיון ב-1999, 2001 ו-2003. ניפוי שיר לאחר שנבחר בתחרות מקומית, תוך השקעת משאבים בארגונה, גרמה אי-נחת בקרב רשתות השידור הלוקחות חלק בתחרות, ולפיכך שונתה המדיניות בשנים שלאחר מכן. כדי לפתור מחלוקות, החל מ-2004 הונהגה שיטת חצאי-גמר.
בעקבות השלכת דגל מקדוניה הצפונית על הקרקע על ידי נציגת אירוויזיון 2022, אנדראה, השדר המקדוני MRT אמר ב-11 במאי 2022 כי ישנה אפשרות שהמדינה לא תתחרה בשנה זו עקב הפרסום השלילי שנגרם מהאירוע. ביוני 2022, עורכת האמנות והתרבות של MRT וראש המשלחת המקדונית, מרי פופובה, הציעה שורה של המלצות לשיפור התוצאות העתידיות של המדינה בתחרות, ומועצת התכנות של MRT הסכימה פה אחד להצעות. עם זאת, בספטמבר 2022, לא הוקצתה השתתפות מקדוניה הצפונית באירוויזיון 2023 בתקציב 2023 של רשות השידור המקדונית. כמו כן, ידוע כי האירוע ישודר במקדוניה הצפונית. ב-14 באוקטובר, מקדוניה הצפונית אישרה כי לא תשתתף באירוויזיון בשל קשיים כלכליים, וכי היא מתכוונת להשתתף באירוויזיון 2024, אך לבסוף החליטה שלא להשתתף בפעם השנייה ברציפות. השתתפותה האחרונה של מקדוניה הצפונית הייתה  באירוויזיון 2022.
השירים שייצגו את מקדוניה הצפונית באירוויזיון

שורה בצהוב מסמלת ניצחון של המתמודדת באותה תחרות

 שורה באפור מסמלת תחרות בה המתמודדת הגיעה למקום השני

 שורה בחום מסמלת תחרות בה המתמודדת הגיעה למקום השלישי

 שורה באדום מסמלת תחרות בה המתמודדת דורגה במקום האחרון

 שורה בירוק-זית מסמלת תחרות ממנה המתמודדת פרשה או שלא השתתפה לאחר שכבר נבחר שיר
| שנה | מבצע | שיר | תרגום לעברית | גמר | ניקוד | חצי גמר | ניקוד |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1996 | קליופי | "Samo ti" | "רק אתה" | X | X | 26 | 14 |
| לא נטלה חלק ב-1997 | לא נטלה חלק ב-1997 | לא נטלה חלק ב-1997 | לא נטלה חלק ב-1997 | לא נטלה חלק ב-1997 | לא נטלה חלק ב-1997 |  |  |
| 1998 | ולאדו ינבסקי | "Ne zori, zoro" | "שחר, אל תזרח" | 19 | 16 |  |  |
| לא נטלה חלק ב-1999 | לא נטלה חלק ב-1999 | לא נטלה חלק ב-1999 | לא נטלה חלק ב-1999 | לא נטלה חלק ב-1999 | לא נטלה חלק ב-1999 |  |  |
| 2000 | XXL | "100% te ljubam" | "אני אוהבת אותך 100%" | 15 | 29 |  |  |
| לא נטלה חלק ב-2001 | לא נטלה חלק ב-2001 | לא נטלה חלק ב-2001 | לא נטלה חלק ב-2001 | לא נטלה חלק ב-2001 | לא נטלה חלק ב-2001 |  |  |
| 2002 | קרולינה גוצ'בה | "Od nas zavisi" | "זה תלוי בנו" | 19 | 25 |  |  |
| לא נטלה חלק ב-2003 | לא נטלה חלק ב-2003 | לא נטלה חלק ב-2003 | לא נטלה חלק ב-2003 | לא נטלה חלק ב-2003 | לא נטלה חלק ב-2003 |  |  |
| 2004 | טושה פרואסקי | "Life" | "חיים" | 14 | 47 | 10 | 71 |
| 2005 | מרטין ווצ'יץ' | "Make My Day" | "עשי לי את היום" | 17 | 52 | 9 | 97 |
| 2006 | הלנה ריסטסקה | "Ninanajna" | "נינניינה" | 12 | 56 | 10 | 76 |
| 2007 | קרולינה גוצ'בה | "Mojot svet" | "העולם שלי" | 14 | 73 | 9 | 97 |
| 2008 | תמרה טודבסקה וורצ'אק ואדריאן | "Let Me Love You" | "תני לי לאהוב אותך" | X | X | 10 | 64 |
| 2009 | נקסט טיים | "Nešto što kje ostane" | "משהו שיישאר" | X | X | 10 | 45 |
| 2010 | גיוקו טנסקי | "Jas ja imam silata" | "יש בי את הכוח" | X | X | 15 | 37 |
| 2011 | ולאטקו איליבסקי | "Rusinka" | "נערה רוסייה" | X | X | 16 | 36 |
| 2012 | קליופי | "Црно и бело" | "שחור ולבן" | 13 | 71 | 9 | 53 |
| 2013 | אסמה רדזפובה וולאטקו לוזאנוסקי | "Пред да се раздени" | "לפני עלות השחר" | X | X | 16 | 28 |
| 2014 | טיאנה דפצ'ביץ' | "To The Sky" | "אל השמיים" | X | X | 13 | 33 |
| 2015 | דניאל קאימקוסקי | "Autumn leaves" | "עלי שלכת" | X | X | 15 | 28 |
| 2016 | קליופי | "Dona" | "דונה" | X | X | 11 | 88 |
| 2017 | יאנה בורצ'סקה | "Dance Alone" | "רוקדת לבד" | X | X | 15 | 69 |
| 2018 | איי קיו | "Lost and Found" | "אבד ונמצא" | X | X | 18 | 24 |
| 2019 | תמרה טודבסקה | "Proud" | "גאה" | 7 | 305 | 2 | 239 |
| 2020 | וסיל גרוונלייב | "You" | "את/ה" | התחרות בוטלה בשנה זאת | התחרות בוטלה בשנה זאת | התחרות בוטלה בשנה זאת | התחרות בוטלה בשנה זאת |
| 2021 | וסיל גרוונלייב | "Here I Stand" | "הנה אני עומד" | X | X | 15 | 23 |
| 2022 | אנדראה | "Circles" | "מעגלים" | X | X | 11 | 79 |
לא השתתפה בין השנים 2023-2024
גלריה

טושה פרואסקי באיסטנבול (2004)
קרולינה גוצ'בה בהלסינקי (2007)
תמרה טודבסקה וורצ'אק ואדריאן בבלגרד (2008)
נקסט טיים במוסקבה (2009)
ולאטקו איליבסקי בדיסלדורף (2011)
אסמה רדזפובה וולאטקו לוזאנוסקי במאלמה (2013)
טיאנה דפצ'ביץ' בקופנהגן (2014)
דניאל קאימקוסקי בווינה (2015)
קליופי בסטוקהולם (2016)
יאנה בורצ'סקה בקייב (2017)
איי קיו בליסבון (2018)
תמרה טודבסקה בתל אביב-יפו (2019)
ראו גם

יוגוסלביה באירוויזיון
מקדוניה הצפונית באירוויזיון למוזיקאים צעירים
הערות שוליים

↑  יוון דרשה שיקראו למדינה בארגונים בינלאומיים בשם הרפובליקה היוגוסלבית לשעבר של מקדוניה כי היא התנגדה לשמה ולסמליה.
↑  "Соопштение до јавноста од МРТ" [Announcement to the public from MRT]. mrt.com.mk. MRT. 2022-05-11. ארכיון מ-2022-06-14. נבדק ב-2022-05-11.
↑  "North Macedonia's HoD submits report to improve the country's future in Eurovision". ESCUnited. 4 ביולי 2022. ארכיון מ-2022-07-21. נבדק ב-4 ביולי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Matamis, Apostolis (20 בספטמבר 2022). "North Macedonia: MRT Considering Withdrawal From Eurovision 2023?". EurovisionFun. ארכיון מ-2022-10-10. נבדק ב-21 בספטמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Milenkovska, Vesna (2022-10-14). "(Видео) Дали ќе има струја да ја гледаме, а не да одиме на евровизија - Македонија го откажа учеството на Евросонг 2023. во Ливерпул". MMS (במקדונית). נבדק ב-2022-10-14.
↑  "МРТ одлучи да не учествува на „Евровизија 2023"" [MRT decided not to participate in Eurovision 2023]. mrt.com.mk. MRT. 2022-10-14. נבדק ב-2022-10-14.
↑  בעוד שבשנים קודמות ניתן היה להעפיל לגמר התחרות מהמקום ה-10 בחצי-הגמר, ב-2008 רק תשעת המקומות הראשונים בחצי-הגמר העפילו לגמר התחרות והמקום ה-10 שהעפיל לגמר התחרות נקבע על ידי השופטים. ב-2008, מקדוניה כשלה להעפיל לגמר התחרות ושוודיה העפילה במקומה לגמר בזכות בחירת השופטים.
↑  בעוד שבשנים קודמות ניתן היה להעפיל לגמר התחרות מהמקום ה-10 בחצי-הגמר, ב-2009 רק תשעת המקומות הראשונים בחצי-הגמר העפילו לגמר התחרות והמקום ה-10 שהעפיל לגמר התחרות נקבע על ידי השופטים. ב-2009, מקדוניה כשלה להעפיל לגמר התחרות ופינלנד העפילה במקומה לגמר בזכות בחירת השופטים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 3dad5482-9f2d-4f90-a3f1-7af7576e9b12
עאידה תומא סלימאן

עאידה תומא סלימאן (בערבית: عايدة توما سليمان; נולדה ב-16 ביולי 1964) היא פוליטיקאית ערבייה-ישראלית, המכהנת כחברת הכנסת מטעם מפלגת חד"ש. תומא סלימאן כיהנה בעבר כיושבת ראש הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי בכנסת. בנוסף לכך, היא פעילה פמיניסטית ואשת ציבור במגזר הערבי, כיהנה כעורכת ראשית של היומון הערבי "אל-איתיחאד" בטרם בחירתה לכנסת.
אף על פי שנולדה למשפחה נוצרית-ערבית, היא אתאיסטית בהשקפתה.
ביוגרפיה

נולדה בנצרת למשפחה ערבית נוצרית, כבת שישית מבין שבע בנות לסאמי תומא, פועל בניין, אלכסנדר לבית עאזר, עקרת בית. את לימודיה התיכוניים השלימה בבית הספר התיכון סנט ג'וזף שבעיר הולדתה, שם החלה בפעילות פוליטית במסגרת ארגון חד"ש.
בריאיון למגזין את מ-2017, ציינה תומא סלימאן ”חיינו בדוחק. כשהייתי בכיתה ד' אבא שלי נפל מפיגום בקומה שלישית. שלוש שנים לא הייתה לנו הכנסה, עד שהביטוח הלאומי החליט שזו הייתה תאונת עבודה. עד אז אמא שלי עבדה בתפירה, ואנחנו היינו עובדות איתה אחרי בית ספר. אני עדיין מתקנת לבנות שלי בגדים”.
בתקופת לימודיה האקדמאיים כיהנה כחברת ועד הסטודנטים הערבים ומזכירת התאחדות הסטודנטים הערבים בישראל.
ב-1991 הצטרפה לוועד המרכזי של חד"ש, והייתה אחראית על מחלקת קשרי החוץ של המפלגה. כמו כן הייתה פעילה בתנד"י.
ב-1992 ייסדה תומא-סלימאן עם קבוצת נשים את העמותה הפמיניסטית "נשים נגד אלימות", הנאבקת באלימות נגד נשים, וכיהנה כמנכ"לית של העמותה בין 1994–2015. במקביל לכך המשיכה להיות פעילת חד"ש, ובאותה השנה הוצבה לראשונה במקום ה-47 הסמלי ברשימתה לבחירות לכנסת השלוש עשרה. לאחר מכן הוצבה במקום ה-36 ברשימתה לבחירות לכנסת הארבעה עשר ובמקום ה-28 בבחירות לכנסת החמש עשרה. בבחירות לכנסת ה-18 הוצבה במקום החמישי ברשימת חד"ש, אך המפלגה קיבלה ארבעה מנדטים והיא נותרה מחוץ לכנסת. בבחירות שלאחר מכן, ניסתה להתמודד על המקום השני ברשימה מול חבר הכנסת המכהן חנא סוויד והפסידה, ובעקבות כך הוצבה במקום ה-98 הסמלי. בין השנים 2011 ל-2014 שימשה כעורכת הראשית של אל-איתיחאד, יומון המפלגה בשפה הערבית.
מחקרים בולטים

Touma –Suliman and Espanioli " Political Participation, public Life, and International Representation " NGO Report on Status of Palestinian Women Citizens of Israel, 1997.
Aida Touma, Palestinian Women In Israel, Humanist, summer 2002, UK.
Aida Touma-Suliman, "Culture, National Minority and the State: Honour Crimes, Paradigms and Violence against Women". Edited by Lyn Welchman and Sara Hossain. Zed Books, 2006.
Touma – Suliman, Palestinian Women in the Israeli Space, Where Planning Meets Gender: Planning policy from a Gender Perspective, October 2006. (Hebrew)
חיים אישיים

ב-1987 נישאה לג'רייס סלימאן, הנדסאי עצמאי, ועברה להתגורר עמו בעכו. לזוג נולדו שתי בנות. ג'רייס סלימאן נפטר בשנת 2011 ממחלת הסרטן.
אפולוניה מיגדן ז'פצקה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 בספטמבר 1902 
 פטירה:  29 בנובמבר 1985 (בגיל 83) 
 מדינה:  פולין 
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (29 ביולי 1968) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  אפולוניה מיגדן ז'פצקה
 
אפולוניה מִיגדֶן זֶ'פֶּצְקָה (בפולנית: Apolonia Migden Rzepecka; 22 בספטמבר 1902 - 29 בנובמבר 1985), פולנייה שהוכרה כחסידת אומות העולם, על הצלת יהודים בתקופת השואה וקשרה את גורלה עם מדינת ישראל.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

אפולוניה ז'פצקה חייה בלבוב שבפולין עם בעלה סטניסלב ז'פצקי ובנם אפולוניוש. לאפולוניה ובעלה הייתה היכרות מוקדמת עם המשפחות היהודיות מיגדן וקוצובסקי. ב-15 בנובמבר 1941 התקבלה פקודה רשמית להקמת גטו לבוב, והיהודים נדרשו לעבור לגטו תוך חודש ימים. כאשר משפחת קוצובסקי ומיגדן נכלאו בגטו לבוב, סייעה להם אפולוניה במזון, בגדים חמים וחפצים בסיסיים הנחוצים למחיה. אפולוניה אף סידרה למשפחות תעודות אריות מזויפות.
נוסף על כך בשנת 1942 ברחו שמעון מיגדן ורעייתו עמליה יחד עם בנם קרול ואחיו של שמעון, שלמה סטניסלב ממחנה ההשמדה והעבודה ינובסקה. מי שהעניקה להם מחסה הייתה אפולוניה ולבסוף הצטרפו אליהם יוסף לבהול והנריק קוצובסקי.
לאחר המלחמה

לאחר השחרור, כאשר לאומנים אוקראינים רצחו את בעלה, סטניסלב, התחתן איתה סלומון מיגדן, ששרד את המלחמה בסיועה של אפולוניה, השניים עלו למדינת ישראל ב-23 באוקטובר 1966 ולאחר העלייה התגוררו בחולון.