stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גאורגי דז'יקייה
קריירה בינלאומית

בנובמבר 2016, דז'יקייה זומן לראשונה לסגל נבחרת רוסיה. ב-5 ביוני 2017, דז'יקייה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד הונגריה.
ב-16 בנובמבר 2019, דז'יקייה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 1–4 לבלגיה.
דז'יקייה זומן לסגל הנבחרת לקראת גביע הקונפדרציות 2017 ויורו 2020.
תארים

ספרטק מוסקבה
אליפות רוסיה: 2016/2017
הסופרקאפ הרוסי: 2017
גביע רוסי: 2021/2022
ג'ורג' בס

| --- | --- |

 לידה:  30 בינואר 1771 Aswarby, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  5 בפברואר 1803 (בגיל 32) at sea 
 מדינה:  ממלכת בריטניה הגדולה, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, אנגליה 
 השכלה:  Boston Grammar School 
 
ג'ורג' בס (באנגלית: George Bass; ‏30 בינואר 1771-‏5 בפברואר 1803) היה רופא ימי בריטי וחוקר אוסטרליה.
שנים ראשונות

באס נולד ב -30 בינואר 1771 באסווארבי, סמוך לסלייפורד, לינקולנשייר, בנם של איכר, ג'ורג' בס, ואשתו שרה (לבית ניומן). אביו נפטר בשנת 1777 כשהיה בן 6. הוא למד בבית ספר מקומי, ובהמשך השתלם ברפואה בבית החולים בעיר בוסטון, לינקולנשייר. בגיל 18 התקבל בלונדון כחבר באגודת המנתחים ובשנת 1794 הצטרף לצי המלכותי כרופא ומנתח.
הוא הגיע לסידני בניו סאוס ויילס ב־7 בספטמבר 1795.
בהפלגה היו גם מתיו פלינדרס, ג'ון האנטר, בנלונג ועוזרו ויליאם מרטין.
הפלגות הסירות "טום טומב"

בס הביא עימו מאנגליה סירה קטנה של 2.4 מ', אותה כינה " טום טומב" בגלל גודלה. באוקטובר 1795 הפליגו בס ופלינדרס, מלווים על ידי ויליאם מרטין, מפורט ג'קסון למפרץ בוטניק וחקר את נהר ג'ורג' במורד הזרם רחוק יותר ממה שעשו בעבר המתיישבים. הדיווחים על שובם הובילו להקמת עיירה "בנקס" במקום.
במרץ 1796 אותה משלחת יצאה למסע שני בסירה יותר גדולה, שכינו אותה "טום טומב 2". במהלך שייט זה הם נסעו לאורך החוף הגיעו לאגם אילולארה, אותו כינו "לגונה טום טומב". בהמשך אותה שנה גילה בס אדמות טובות ליד גבעת פרוספקט, מצא בקר שהלך לאבוד שהובא עם הצי הראשון ונכשל בניסיון לחצות את ההרים הכחולים.
הפלגת ספינות לחוף המערבי

בשנת 1797, בלי פלינדרס, בתוך סירה גדולה יותר, עם צוות של שישה, הפליג בס לקייפ האו, הנקודה הרחוקה ביותר בדרום מזרח אוסטרליה. מכאן הוא פנה מערבה לאורך מה שהוא חוף אזור גפסלנד בוויקטוריה, עד הנמל המערבי - האתר של הנוכחי של העיר מלבורן. בס האמין כי מצר ים הפריד את היבשת מארץ ואן דימן (כיום טסמניה) גובתה בתצפית המדהימה שלו במהירות של הגאות ובמצב הדרום-מערבי הארוך בחזית וילסון.
באס ביקר באזור קימה ורשם הערות רבות על המורכבות הבוטנית שלו ועל תופעת הטבע נדירה של "גייזר" מי ים שמגיע לגובה של 25 מטר, וציין את הגאולוגיה הגעשית שמסביב התופעה ותרם רבות להבנתה.
חקירת טסמניה בנורפוק

בשנת 1798 עקפו בשייט את ואן דימן (טסמניה). במהלך מסע זה ביקר בס בשפך הנהר דרוונט, שנמצא שנים קודם, וקיבל את שמו מסרן ג'ון הייס בשנת 1793, שם הוקמה ב 1803 העיר הובארט על סמך הדו"ח שלו.
כאשר פלנדארס ובס חזרו לסידני הן המליצו למושל ג'ון האנטר כי המייצר בין אוסטרליה לואן דימן ייקרא מיצר בס.
"זה לא היה אלא מחווה לחברי ובן זוגי הראויים", כתב פלינדרס, "למרות הסכנות הקיצוניות והעייפות שעבר, בהתחלה שנכנס אליו בסירה קטנה, ולהערכה הנכונה שהוא גיבש, על קיומו של פתח רחבה בין ארץ ואן דימן לניו סאות' ויילס."
בס היה חוקר טבע ובוטנאי נלהב, והוא העביר כמה מתגליותיו הבוטניות לסר ג'וזף בנקס בלונדון. "במסע זה של ארבעה עשר שבועות אספתי את אותם מעט צמחים על אדמתה של ואן דימן שלא היו מוכרים לי בניו סאות' ויילס," כתב לבנקס, "יש לי את הכבוד להגיש אותם לבדיקתך." הוא נעשה חבר כבוד בחברה לקידום ההיסטוריה של הטבע. כמה מתצפיותיו פורסמו בכרך השני של סיפורו של דייוויד קולינס על המושבה האנגלית בניו סאוס ויילס. הוא היה בין הראשונים שתיארו את חיות הכיס האוסטרליות.
נישואין ומסחר

ב־8 באוקטובר 1800, ג'ורג' נישא לאליזבת' ווטרהאוס בכנסיית סנט ג'יימס, ווסטמינסטר. היא הייתה אחותו של הנרי ווטרהאוס, חבר לשעבר באוניה של בס, וקברניט מוסמך. בינואר 1801 הפליג בס שוב לפורט ג'קסון, והשאיר את אליזבת בבית, ואף על פי שבני הזוג כתבו זה לזה, הם לא נפגשו שוב, מכיוון שבס מעולם לא חזר מהמסע הזה.
בס וקבוצת חברים השקיעו כ -10,000 ליש"ט בספינה, ובמטען סחורות כלליות להובלה ולמכירה בפורט ג'קסון. בס היה מנהל המסע וגם הבעלים והפליג בתחילת 1801.
כשעבר במיצר בס במסעו בשנת 1801, הוא קרא למקום מצר בס, כמו כל מאפיין גאוגרפי אחר. נראה כי כפי שהבחין הביוגרף של פלינדרס ארנסט סקוט, שהצניעות הטבעית של בס פירושה שהוא לא חש צורך לומר "התגלה על ידי" או "נקרא על שמי".
עם הגעתו מצא בס את המושבה עמוסה בסחורות והוא לא הצליח למכור את המטען שלו. קינג, מושל המושבה פעל בתוכנית כלכלית קפדנית ולא לקח את הסחורה לחנות הממשלתית, אפילו בהנחה של 50%. מה שעשה קינג היה לחתום חוזה עם בס לייבוא בשר חזיר משומר במלח מטהיטי. היה מחסור באוכל בסידני באותה תקופה והמחירים גבוהים. חזירים היו בשפע בטהיטי וקינג יכול היה להתקשר עם בס ושניהם היו מרוויחים. הסידור התאים לקינג, והיה רווחי עבור בס.
יחד עם בן זוגו צ'ארלס בישופ הפליג בס מסידני בספינה "וונוס" לסאונד דושי בניו זילנד, שם בילו 14 יום בחילוץ ברזל מהאונייה ישנה של קפטן ברמפטון, "האנדוור". הם הפכו את הברזל לגרזינים, להחלפה תמורת בשר החזיר בטהיטי. הם חזרו לסידני בנובמבר 1802.
בינואר 1803 פנה בס למושל קינג בבקשה למונופול דייג בשטח המשתרע מקו החוצה את האי הדרומי התחתון של ניו זילנד מדושקי סאונד ועד נמל אוטאגו - כיום אתר העיר דונדין - וכולל את כל האדמות והימים מדרום, ובמיוחד איי אנטיפודס, ככל הנראה על סמך מידע מגיסו ווטרהאוס, שגילה את הארכיפלג אנטיפודס. הוא הפליג דרומה מסידני לעולם לא לחזור.
הפלגה אחרונה

לא ידוע מה קרה לבס. הוא הפליג במסעו האחרון ב"וונוס" ב־5 בפברואר 1803 והוא וצוותו לא נראו עוד. התוכנית שלו הייתה לנסוע לטהיטי ואולי להמשיך למושבות הספרדיות בחוף צ'ילה לקנות מוצרים ולהביא אותן לסידני.
על פי החשד, ייתכן שבס גם תכנן לעסוק בסחר באזור צ'ילה. ספרד שמרה את יבוא הסחורות למושבותיה רק לספינות ספרדיות. אולם המתיישבים הספרדים, היו זקוקים ליותר מכפי שיכלו לספק. מחסור ומיסוי כבד גרם למחירים גבוהים, ועודד סחר בלתי חוקי נרחב עם ספינות זרות.
נמל פורט ג'קסון תואר על ידי כמה היסטוריונים מהמאה ה -19 כבסיס להברחות שכאלה (לבריטניה לא היו קשרי ידידות גדולה עם ספרד באותה תקופה ולכן הרשויות הבריטיות לא היו מעורבות).
לבס היה עדיין היה הרבה ממטען כללי שהביא לסידני בשנת 1801 ויכול להיות שהוא התפתה לקחת חלק ממנו לצ'ילה. בשניים ממכתביו האחרונים יש רמזים למיזם שלא יכול היה לתת לו שם. אך בכל מקרה הוא יצא לדרך בשנת 1803, עם מכתב דיפלומטי של המושל קינג שמעיד שמטרתו היחידה, אם הוא יהיה בחוף המערבי של דרום אמריקה, הייתה להשיג סחורות.
גורלו לא נודע. באנגליה בינואר 1806 בס הוזכר על ידי האדמירליות כימאי שאבד בים, ומאוחר יותר באותה שנה קיבלה אשתו אליזבת קצבה מקופת האלמנות, רטרואקטיבית למועד שבו הסתיים הקשר עם בס ביוני 1803. (באס שילם כספים קבוע לקרן ממשכורתו.)
ספקולציות אחדות הופיעו לגבי גורלו של בס. סיפור אחד, מיוחס לוויליאם קמפבל מהאוניה "הארינגטון" שסיפר כי בס נלכד על ידי הספרדים בצ'ילה ונשלח למכרות הכסף. "הרינגטון" עסקה בהברחות וחזרה לסידני כשלושה חודשים לאחר עזיבתו של בס. עם זאת, הסיפור מתפרסם בשנת 1811 בדו"ח מאת ויליאם פיצמאוריס ומהיימנותו לא ברורה.
טיעון נוסף נגד הסיפור הדרום אמריקני הוא שכל האסירים הבריטים שהוחזקו בידי הספרדים בצ'ילה ובפרו שוחררו בשנת 1808 וחזרו לאירופה. אם צוות "הוונוס" של בס, אכן נלכד על ידי הספרדים, אף אחד מ -25 אנשיו לא שרד.
חיפוש בארכיונים הספרדיים בשנת 1903 על ידי ההיסטוריון פסקואל דה גייאנגוס וחיפוש בארכיונים פרואניים בשנת 2003 על ידי ההיסטוריון חורחה אורטיז-סוטלו לא מצא אזכור לבס. גורלו הסופי נותר בגדר תעלומה.
מורשת

בשנת 1963, הנפיק הדואר האוסטרלי בול לזכרו של בס.
המקומות הבאים נקראים על שמו של בס:
Bass Highway (Tasmania)
Bass Highway (Victoria)
Bass Hill, New South Wales
Bass Point
Bass Strait
Bass River
Bass, Victoria (town)
Division of Bass, Tasmania (federal)
Division of Bass, Tasmania (state)
Bass and Flinders Point, Cronulla, New South Wales
George Bass Drive, Moruya, New South Wales
הערות שוליים

↑  Bishop's transcripts for Aswardby, 1561–1830 Church of England. Parish Church of Aswardby (Lincolnshire)
↑  Estensen, Miriam. The Life of George Bass: Surgeon and Sailor of the Enlightenment, page 1. Published by Allen & Unwin, 2005.
↑  Scott, Ernest (1914). The Life of Captain Matthew Flinders, RN. Sydney: Angus & Robertson. p. 100.
↑  Scott, Ernest (1914). The Life of Captain Matthew Flinders, RN. Sydney: Angus & Robertson. p. 86.
↑  Flinders, Matthew. Narrative of expeditions along the coast of New South Wales, for the further discovery of its harbours from the year 1795 to 1799. Archived from the original on 11 July 2011.
↑  The Journal of Daniel Paine 1794–1797 page 39
↑  Roe, Margriet (1966). "Hayes, Sir John (1768–1831)". Australian Dictionary of Biography. Canberra: Australian National University. Retrieved 17 October 2013.
↑  Estensen, Miriam. The Life of George Bass: Surgeon and Sailor of the Enlightenment, page 133. Published by Allen & Unwin, 2005.
↑  Ancestry.com. Pallot's Marriage Index for England: 1780–1837 [database on-line]. Provo, UT, USA: The Generations Network, Inc., 2001.
↑  "Love letters, George and Elizabeth Bass correspondence, 1801–1803". One Hundred Exhibition. State Library of NSW. Retrieved 22 February 2013.
↑  Manning Clark, A History of Australia, volume 1, reprint 1981,
↑  Taylor, Rowley Straight through from London, the Antipodes and Bounty Islands, New Zealand, Heritage Expeditions New Zealand Ltd, Christchurch, New Zealand, 2006, ISBN 0-473-10650-7, pp. 37,38 & 40.
↑  McNab, Robert (ed), Historical Records of New Zealand 2 vols, Government Printer, Wellington, 1908 & 1914.
↑  Rusden, George William (1897). The History of Australia. London: Chapman and Hall. p. 374.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810719408505606  ADB: bass-george-1748  BIBSYS: 8038699  GND: 13227244X  ISNI: 0000 0000 6322 6526  LCCN: nb99091769  NKC: nlk20000090720  NTA: 184767504  SNAC: w69w1sz1  SUDOC: 113760795  Trove: 790647  VIAF: 38074239   WorldCat (עם VIAF): 38074239 
מפת ההפלגות והגילויים של ג'ורג' בס באזור טסמניה ואסטרליה
ג'ושגון דינייב

ג'ושגון דינייב (באזרית: Coşqun Diniyev; נולד ב-13 בספטמבר 1995 בבאקו שבאזרבייג'ן) הוא כדורגלן אזרי, המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת זירה מליגת העל האזרית ובנבחרת אזרבייג'ן.
קריירת מועדונים

דינייב החל את הקריירה המקצועית שלו באינטר באקו מליגת העל האזרית. ב-18 בנובמבר 2012 ערך דינייב את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-88 בניצחון 0–2 על טוראן טובוז במסגרת המחזור ה-13 בליגה. הוא ערך שתי הופעות בלבד בעונת 2012/2013. בעונת 2013/2014 ערך דינייב שבע הופעות ליגה נוספות. בעונת 2014/2015 הפך דינייב לשחקן הרכב קבוע במועדון, וערך 26 הופעות ליגה. ב-12 בספטמבר 2014 הבקיע דינייב את שער הבכורה שלו במועדון, שער בניצחון 1–3 על אראס נחצ'יבאן במסגרת המחזור החמישי בליגה. הוא הוסיף שער ליגה גם במחזור הבא, וסיים את העונה עם שני שערי ליגה.
לקראת עונת 2015/2016 עבר דינייב לקרבאך, גם היא מליגת העל האזרית. ב-15 ביולי 2015 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-74 בתיקו 0-0 נגד רודאר פלייבליה במסגרת סיבוב המוקדמות השני של ליגת האלופות. ב-10 באוגוסט ערך דינייב את הופעת הבכורה שלו בליגה במדי המועדון, כששיחק 90 דקות בתיקו 2-2 נגד גבאלה במסגרת המחזור הראשון בליגה. ב-20 בספטמבר הבקיע דינייב את שער הבכורה שלו במועדון, שער בפנדל בדקה ה-38 בניצחון 2–3 על קפאז, אותה מאמן אביו שאהין דינייב, במסגרת המחזור החמישי בליגה. ב-1 באוקטובר ערך דינייב את הופעת הבכורה שלו במפעל אירופי, כשנכנס כמחליף בדקה ה-68 בניצחון 0–1 על אנדרלכט במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית. בסך הכל ערך דינייב 32 הופעות ליגה בעונת 2015/2016, בה זכתה קרבאג באליפות אזרבייג'ן. ב-25 במאי 2016 נכנס דינייב כמחליף בדקה ה-77 בניצחון 0–1 על נפטצ'י באקו בגמר הגביע האזרי.
קריירה בינלאומית

ב-7 ביוני 2015 ערך דינייב את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אזרבייג'ן, כשנכנס כמחליף לקראת המחצית השנייה בהפסד 1–4 לנבחרת סרביה במשחק ידידות.
חיים אישיים

אביו של דינייב הוא כדורגלן העבר שאהין דינייב. אחיו הגדול של ג'ושגון, כרים, גם הוא כדורגלן.
תארים

אליפות אזרבייג'ן (3): 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018
הגביע האזרי (1): 2015/16
משחקי הסולידריות האיסלאמית (1): 2017
גאווה ודעה קדומה (סרט, 1940)

| --- | --- |

 מבוסס על:  גאווה ודעה קדומה מאת ג'יין אוסטן
 בימוי:  רוברט לאונרד 
 הופק בידי:  האנט סרומברג 
 תסריט:  הלן ג'רום (מחזה) אלדוס האקסלי ג'יין מורפין (אנ')
 עריכה:  רוברט קרן 
 שחקנים ראשיים:  גריר גרסון לורנס אוליבייה מרי בולנד עדנה מיי אוליבר מורין או'סאליבן אן ראת'רפורד פרידה אינסקורט
 מוזיקה:  הרברט סטוטארט 
 צילום:  קרל פרוינד 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  MGM
 חברה מפיצה:  MGM
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  26 ביולי 1940 (ארצות הברית)
 משך הקרנה:  117 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, קומדיה רומנטית, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 תקציב:  1,437,000 דולר
 הכנסות:  1.8 מיליון דולר
 פרסים:  פרס אוסקר לארטדיירקשן הטוב ביותר, שחור-לבן (סדריק גיבונס, פול גרויס) 
 דף הסרט ב־IMDb
 
גאווה ודעה קדומה (באנגלית: Pride and Prejudice) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1940, עיבוד לרומן "גאווה ודעה קדומה" מאת ג'יין אוסטן, בבימויו של רוברט ז. לאונרד ובכיכובם של גריר גרסון ולורנס אוליבייה. אלדוס האקסלי וג'יין מורפין כתבו את התסריט שהיה מבוסס על העיבוד הבימתי של הלן ג'רום לרומן של אוסטן. הסרט מספר על חמש אחיות במשפחה מן האצולה הכפרית באנגליה, המתמודדות עם בעיות של נישואים, מוסר ותפיסות מוטעות. הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-26 ביולי 1940, וקיבל ביקורות חיוביות. מבקר הקולנוע של הניו יורק טיימס שיבח את הסרט במילים "הקומדיה של נימוסים החצופה והמהנה ביותר שאנו בפינה זו ראינו על המסך".
הסרט נבדל מן הרומן במובנים אחדים. תקופת הסרט היא תקופה מאוחרת יותר מהרומן של אוסטן. הסיבה לשוני זה הייתה שהאולפנים רצו להציג תלבושות ראוותניות יותר מאלה שבזמנה של אוסטן. סצנות אחדות שונו באופן משמעותי. למשל בעימות בין אליזבת לליידי קתרין דה ברג לקראת סוף הסרט, הדרישה התקיפה מאליזבת להבטיח שלעולם לא תינשא לדארסי, הפכה כאן למבחן הבודק את כנותה ומידת אהבתה של אליזבת. ברומן העימות נובע מיחסה הסנובי של ליידי קתרין ומרצונה העז שדארסי ישא לאשה את בתה.
תקציר עלילה

גברת בנט (מרי בולנד) ובנותיה ג'יין (מורין או'סאליבן) ואליזבת (גריר גרסון) נמצאות בחנות וקונות שמלות חדשות כשהן רואות שני ג'נטלמנים וליידי יורדים ממרכבה בסמוך להם. הן מגלות שהגברים הם מר בינגלי (ברוס לסטר), שלאחרונה שכר את אחוזת נת'רפילד, ומר דארסי (לורנס אוליבייה), שניהם רווקים ועשירים. גברת בנט הנרגשת מהחדשות, אוספת את בנותיה וחוזרת לביתה. שם היא מנסה לשכנע את בעלה להתוודע למר בינגלי, אבל מר בנט מסרב. מתברר שהוא כבר ערך עמו היכרות.
בנשף הריקודים אליזבת רואה כמה יהיר הוא מר דארסי, והיא שומעת שהוא מסרב לרקוד איתה. בנשף היא פוגשת גם את מר ויקהם שמספר לה על העוול שדארסי גרם לו. מאוחר יותר דארסי מזמין אותה לרקוד והיא מסרבת, אבל היא מקבלת את הזמנות של ויקהם לרקוד.
מר קולינס (מלוויל קופר) הוא דודן של משפחת בנט, והיורש של בית המשפחה אחרי מותו של מר בנט. הוא מגיע לביקור בביתם של משפחת בנט במטרה למצוא לו אישה בין הבנות. הוא מחליט שאליזבת היא האישה המתאימה ומתחיל לחזר אחריה. בנשף בנת'רפילד הוא כל הזמן הולך בעקבותיה ולא מניח לה. מר דארסי מסייע לה ומזמין אותה לרקוד. כשהוא רואה את התנהגותן הפזיזה של אמה ושל אחיותיה הצעירות של אליזבת, הוא עוזב אותה, דבר שמכעיס אותה שוב. למחרת מר קולינס מציע נישואים לאליזבת והיא דוחה אותו באופן חד משמעי. לאחר מכן הוא מתארס עם חברתה הטובה שארלוט לוקאס (קארן מורלי).
אליזבת מבקרת בביתה החדש של חברתה שארלוט. שם היא מוצגת בפני ליידי קתרין דה ברג (עדנה מיי אוליבר) והיא נפגשת שוב עם דארסי (שהוא האחיין של ליידי קתרין). מאוחר יותר דארסי מציע נישואים לאליזבת והיא מסרבת לו, בין היתר בגלל מה שסיפר לה ויקהם שדארסי מנע ממנו את הרכוש שמגיע לו, וגם כי היא גילתה שדארסי הוא זה שניתק את הקשר הרומנטי בין מר בינגלי לאחותה ג'יין. הם מתווכחים בלהט והוא עוזב.
כשאליזבת חוזרת ללונגבורן היא מגלה שלידיה ברחה עם ויקהם. מר דארסי שמגיע לביקור אומר לה שוויקהם לעולם לא יתחתן עם לידיה. הוא מספר לה שוויקהאם ניסה לפתות את אחותו בת ה-15, ג'ורג'ינה, ולברוח איתה. אליזבת מבינה שהיא אוהבת את דארסי, אבל חושבת שלא תראה אותו יותר בגלל החרפה שהמיטה לידיה על משפחתה. לידיה וויקהם חוזרים לבית נשואים. לאחר מכן מגיע לביקור בלונגבורן ליידי קתרין ומגלה שדארסי הוא זה שמצא את לידיה ואילץ את ויקהם לשאת אותה לאישה. דארסי מופיע שוב, והוא ואליזבת מצהירים על אהבתם זה לזה. הסרט מסתיים כשאליזבת ודארסי מתנשקים וגברת בנט מרגלת אחריהם ורואה שגם שאר בנותיה מצאו מחזרים ראויים.
צוות השחקנים

גריר גרסון - אליזבת בנט
לורנס אוליבייה - פיצוויליאם דארסי
מרי בולנד - גברת בנט
עדנה מיי אוליבר - ליידי קתרין דה ברג
מורין או'סאליבן - ג'יין בנט
אן ראת'רפורד - לידיה בנט
פרידה אינסקורט - קרוליין בינגלי
אדמונד גוון - מר בנט
קארן מורלי - שארלוט לוקאס קולינס
הת'ר אנג'ל - קיטי בנט
מרשה האנט - מרי בנט
מלוויל קופר - מר קולינס
אדוארד אשלי קופר - ג'ורג' ויקהם
ברוס לסטר - מר בינגלי
אי. אי. קלייב - סר ויליאם לוקאס
מרג'ורי ווד - ליידי לוקאס
ורנון דאונינג - קפטן קרטר
הפקה

הפקת הסרט "גאווה ודעה קדומה" תוכננה לאוקטובר 1936 בפיקוח של אירווינג תלברג ובכיכובם של קלארק גייבל ונורמה שירר בתפקידים הראשיים. ההפקה הוקפאה בעקבות מותו של תלברג ב-13 בספטמבר 1936. באוגוסט 1939 בחרו באולפני MGM בג'ורג' קיוקור לביים את הסרט ורוברט דונאט לוהק לשחק לצדה של שירר. האולפן שקל לצלם את הסרט באנגליה, אבל תחילת המלחמה באירופה בספטמבר 1939 גרמה לשינוי בתוכניות ולסגירת הפעילות של אולפני MGM באנגליה. בסופו של דבר החליף רוברט ז. לאונרד את ג'ורג' קיוקור בגלל אי התאמה בלוחות זמנים.
קבלה

הסרט התקבל היטב וזכה לביקורות חיוביות. הסרט קיבל דירוג של 88% באתר Rotten Tomatoes.
לפי רישומי ההכנסות ב-MGM הרווחים של הסרט היו 1,849,000 דולר, שגרמו להפסד של 241,000 דולר.
הבדלים בין הסרט לרומן

בעיני חובבי הרומן המקורי של ג'יין אוסטן סרט זה סוטה במידה ניכרת מהרומן בהיותו "הוליוודי" באופן מוגזם, ובשימוש בסגנון התלבושות משנות השלושים של המאה התשע עשרה במקום בסגנון תקופת הרג'נסי שבה מתרחשת עלילת הרומן.
מסגרת הזמן של העלילה בסרט קוצרה באופן ניכר, ואירועים מסוימים מתרחשים במקביל בסרט לעומת הרומן שבו הם מתרחשים בהבדל של ימים, שבועות או אפילו חודשים. ברומן ויקהם לא השתתף בנשף שבו דארסי מעליב את אליזבת, ולמעשה הוא לא השתתף באף נשף שבו גם דארסי היה נוכח. סצנת התחרות בחץ וקשת בין דארסי ואליזבת אינה מופיעה ברומן. בסרט דארסי בעצמו מספר לאליזבת על ניסיון הבריחה של ויקהם עם אחותו ג'ורג'ינה, בספר דארסי מתאר את האירועים האלה במכתב שהוא מוסר לאליזבת יום אחרי שהיא דוחה את הצעת הנישואים שלו.
שני מסעות של בנות בנט אינם מופיעים בסרט. האחד, נסיעתה של ג'יין ללונדון להתארח אצל משפחת גרדינר, דודה ודודתה. ג'יין מקווה לפגוש את קרוליין בינגלי בלונדון בתקווה לראות גם את צ'ארלס בינגלי. דארסי ואחיותיו של צ'ארלס מסתירים ממנו את המידע על היותה של ג'יין בעיר. המסע השני הוא הטיול של אליזבת, שוב עם מר ומרת גרדינר לדרבישייר, במקום הטיול המתוכנן לאזור האגמים. בדרבישייר אליזבת מגיעה לפמברלי, אחוזתו של דארסי, ונפגשת איתו שוב.
הבדל נוסף הוא בבריחתה של לידיה עם ויקהם. ברומן, לידיה נוסעת לברייטון בעקבות הגדוד, כבת לוויה לאשתו של הקולונל, ובורחת משם עם ויקהם. אירוע זה קורה כשאליזבת נמצאת בדרבישייר. בסרט זה מתרחש כשאליזבת חוזרת מביקורה אצל משפחת קולינס.
בספר לידיה היא זו שמגלה שדארסי היה בחתונתה, והדודה גרדינר, מסבירה במכתב לאליזבת את התפקיד שמילא דארסי בנישואיהם של ויקהם ולידיה.
הדמויות הבאות הושמטו לחלוטין מהסרט:
ג'ורג'ינה דארסי - אחותו הצעירה של פיצוויליאם דארסי
מר וגברת גרדינר - דוד ודודה של אליזבת, מר גרדינר הוא אחיה של גברת בנט
קולונל פורסטר וגברת פורסטר - מפקד הגדוד שהוצב במריטון, ואשתו שהיא חברתה הטובה של לידיה, והמלווה שלה במסע לברייטון
מריה לוקאס - אחותה הצעירה של שארלוט לוקאס
מר וגברת הרסט - אחותו הנשואה של צ'ארלס בינגלי ובעלה
פרסים

"גאווה ודעה קדומה" זכה בפרס אוסקר לעיצוב התפאורה הטוב ביותר בסרט שחור לבן (סדריק גיבונס ופול גרוסי).
הערות שוליים

↑  Crowther, Bosley (9 באוגוסט 1940). "'Pride and Prejudice,' a Delightful Comedy of Manners". The New York Times. נבדק ב-16 באוגוסט 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3  "Pride and Prejudice: Notes". Turner Classic Movies. נבדק ב-16 באוגוסט 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Pride and Prejudice (1940) @ Rotten Tomatoes
↑  "Pride and Prejudice (1940)". The New York Times. נבדק ב-16 באוגוסט 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2007003957   WorldCat (עם LCCN): no2007-003957 
גריר גרסון בתפקיד אליזבת בנט
לורנס אוליבייה בתפקיד דארסי
ג'יין ויימרק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  31 באוקטובר 1952 (בת 71) פדינגטון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ברמינגהאם  Maria Fidelis Catholic School FCJ 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'יין ויימרק (באנגלית: Jane Wymark; נולדה ב-31 באוקטובר 1952) היא שחקנית אנגלייה.
ביוגרפיה

ויימרק נולדה בשכונת פדינגטון שבלונדון. היא בתם של השחקן פטריק ויימרק ושל המחזאית האמריקאית אולוון ויימרק.
היא ידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד מורוונה צ'ינוות' ויטוורת' בסדרת הטלוויזיה "פולדרק" של ה-BBC משנת 1977, ואחר כך בדמות ג'ויס ברנבי בסדרה הבלשית של רשת ITV "רציחות במידסומר" בה שיחקה מ-1997 עד 2011. ויימרק שיחקה בטלוויזיה הבריטית בדרמות כגון "The Bass Player and the Blonde", בסדרות "A Touch of Frost", "דיינג'רפילד", "לאבג'וי" ו-"Pie in the Sky". בתיאטרון הופיעה בתפקיד ג'יל מייסון במחזה "אקווס" בהפקה של התיאטרון הרפרטוארי של ברמינגהאם.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1975 |  | Rooms | סוזן | סדרת טלוויזיה (3 פרקים) |
| 1975 |  | Shadows | ג'וליה | בפרק "The Future Ghost" |
| 1976 |  | Beasts | ג'ו גילקס | בפרק "Baby" |
| 1977 |  | Fathers and Families | פנלופי מתיוס | מיני-סדרה |
| 1977 | רוב רוי | Rob Roy | דיאנה | סדרת טלוויזיה |
| 1977 |  | ITV Playhouse | טרי | בפרק "The Bass Player and the Blonde" |
| 1977 | פולדרק | Poldark | מורוונה ויטוורת' /מורוונה צ'ינוות' | סדרת טלוויזיה |
| 1978 |  | The Bass Player and the Blonde | טרי | סדרת טלוויזיה |
| 1980 |  | BBC2 Playhouse | קאס רודולף | בפרק "The Best of Friends" |
| 1982 |  | The Sidmouth Letters | אן | סרט טלוויזיה |
| 1991 |  | Chalkface | קלייר גריפית'ס | סדרת טלוויזיה |
| 1991 |  | Children of the North | ג'ני סווייל | בפרק "A Darkness in the Eye" |
| 1992 |  | A Fatal Inversion | מג צ'יפסטד | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 1992 |  | Screen One | מדריכה אירובית | בפרק "Seconds Out" |
| 1992 | בין השורות | Between the Lines | עורכת חדשות | בפרק "Breaking Point" |
| 1993 |  | Drop the Dead Donkey | בלינדה | בפרק "Awards" |
| 1993 | המפקח מגרה | Maigret | מאדאם גודרי | בפרק "Maigret and the Minister" |
| 1993 |  | Screenplay | רופאה | בפרק "Safe" |
| 1993 | לאבג'וי | Lovejoy | לוסי ולנד-סמיית' | בפרק "Swings and Roundabouts" |
| 1994 |  | Screen Two | אן | בפרק "A Landing on the Sun" |
| 1995 |  | All Men Are Mortal | שחקנית (גרטרוד) |  |
| 1996 |  | No Bananas | ATS officer | מיני-סדרה |
| 1996 |  | Pie in the Sky | אמה בישופ | בפרק "Devils on Horseback" |
| 1996 |  | Giving Tongue |  | סרט טלוויזיה |
| 1997 |  | A Touch of Frost | פיונה באר | בפרק "True Confessions" |
| 1997 | הבוס | The Boss | מרי | בפרק "The Midas Touch" |
| 1997 |  | Underworld | גברת ארנוט | מיני-סדרה |
| 1997–2011 | רציחות במידסומר | Midsomer Murders | ג'ויס ברנבי | סדרת טלוויזיה (81 פרקים) |
| 1998 | דיינג'רפילד | Dangerfield | מוד וילסון | בפרק "A Place of Safety" |
| 2006 |  | Sinchronicity | ונדי | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2010 | רופאים | Doctors | קלייר קלייטון | בפרק "All Our Yesterdays" |
| 2013 | ג'ו | Jo | קתרין | בפרק "The Catacombes" |
| 2014 | מדיאה | National Theatre Live: Medea |  |  |
הערות שוליים

↑  Michael Coveney (23 ביוני 2013). "Olwen Wymark obituary". The Guardian. נבדק ב-18 בדצמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jane Wymark, TV.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011827483205171  BnF: cb15040526r (data)  ISNI: 0000 0001 1451 6989  LCCN: no2009106310  SUDOC: 167513257  VIAF: 91142147   WorldCat (עם VIAF): 91142147