stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי החוץ של אוסטרליה
דרום ומזרח אסיה > יפן יפן

היחסים בין שתי המדינות בדרך כלל חמים ומאז כינונם המשיכו היחסים להתפתח. כיום היחסים מונעים על ידי אינטרסים משותפים, כאשר שתי המדינות מקיימות קשרים הדוקים עם העולם המערבי. יפן היא אחת השותפות הכלכליות העיקריות באוסטרליה; היא שותפת הסחר השנייה בגודלה של אוסטרליה ומקור חשוב של השקעות הון אוסטרליות ביפן.
בתקופה האחרונה היחסים התרחבו מעבר לקשרים הכלכליים והמסחריים החזקים לתחומים אחרים, כולל תרבות, תיירות, הגנה אזרחית ושיתוף פעולה מדעי.
דרום ומזרח אסיה > מלזיה מלזיה

הייצוג הדיפלומטי של אוסטרליה בקואלה לומפור תחילתו בשנת 1955, כאשר אוסטרליה פתחה נציבותה הדיפלומטית הראשונה שלה אז בפדרציה של מלאיה. שנתיים לאחר מכן, עם קבלת עצמאותה של הפדרציה של מלזיה בשנת 1957, הפכה הנציבות האוסטרלית לנציבות העליונה של אוסטרליה.
אוסטרליה קשרה קשר הדוק עם הקמתה של הפדרציה העצמאית של מלזיה בשנת 1957. אוסטרליה נתנה את חסותה להצטרפותה של מלזיה לחברות באומות מאוחדות והייתה אחת מ-15 מדינות שכוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים עם הפדרציה של מלזיה ב-1957. סר ויליאם מקל, (שהיה בעת קבלת קבלת עצמאותה של מלזיה המושל הכללי של אוסטרליה) יחד עם ארבעה משפטנים אחרים, תרם לטיוטת החוקה של מלזיה.
לאוסטרליה יש נציב עליון בקואלה לומפור ולמלזיה יש נציב עליון בקנברה, זאת לאחר ששתי המדינות הנ"ל חברות בחבר העמים הבריטי. אוסטרליה ומלזיה חברות בברית חמשת הצבאות (FPDA) ולעיתים קרובות הן מקיימות תרגילים צבאיים יחד.
למלזיה יש אוכלוסיית סטודנטים גדולה באוסטרליה, ומלזים רבים הפכו לאזרחי אוסטרליה בשנים האחרונות.
דרום ומזרח אסיה > מונגוליה מונגוליה

אוסטרליה ומונגוליה כיננו יחסים דיפלומטיים ב-15 בספטמבר 1972. היחסים התחזקו בשנים האחרונות עם רפורמות בכלכלת השוק המונגולית וביקורים גבוהים של מנהיגי שתי המדינות. היקף המסחר בין שתי המדינות הוא די קטן אך מבוסס בעיקר על כרייה ויש כבר צעדים לגידול מסחר זה. כמו כן, אוסטרליה מספקת סיוע זר למונגוליה.
בשנת 2008 מונגוליה פתחה שגרירות בקנברה ובשנת 2015 אוסטרליה פתחה שגרירות באולן בטור.
דרום ומזרח אסיה > מיאנמר מיאנמר

לאוסטרליה יש יחסים דיפלומטיים עם מיאנמר מאז 1952. מיאנמר, אחת המדינות העניות ביותר באזור דרום-מזרח אסיה, עוברת מערך רפורמות חסר תקדים, מורכב ומאתגר: מעבר לממשל דמוקרטי, רפורמה כלכלית; ומשא ומתן לשלום האמון לסיים עשרות שנים של סכסוך בין הקבוצות האתניות במדינה.
אוסטרליה פועלת להרחבת והעמקת השותפות הדו-צדדית עם מיאנמר באמצעות חיזוק הקשרים בין ממשלת אוסטרליה לממשלת מיאנמר, הגדלת הסחר וההשקעות והרחבת הקשרים בין תושבי שתי המדינות. הדבר מתבסס על הסיוע האוסטרלי לפיתוח מיאנמר, שמטרתו לתמוך בתהליך הרפורמה הכללית של מיאנמר המתבטא בשיפור איכות החינוך, קידום השלום והיציבות הפוליטית וקידום צמיחה כלכלית כוללת וניהול ממשלתי דמוקרטי.
דרום ומזרח אסיה > נפאל נפאל

לאוסטרליה ונפאל יחסים דיפלומטיים מזה 50 שנה. יש להם יחסי מסחר צנועים, אך אוסטרליה מספקת יותר סיוע חוץ לנפאל מאשר ייצוא לנפאל.
אוסטרליה ונפאל חגגו 50 שנה לכינון היחסים הדיפלומטיים ב-2010, אם כי היחסים בין אוסטרליה ונפאל קדמו לכינון היחסים הדיפלומטיים ב-1960. במהלך השנים, ממשלת אוסטרליה והמגזר הציבורי האוסטרלי תרמו לפיתוח הכלכלי והחברתי של נפאל באמצעות פעילויות שונות שכללו סיוע בתחומי החינוך, הבריאות, אנרגיה הידרואלקטרית, ניהול יערות בר קיימא, תעופה אזרחית וניהול משק חי.
היחסים של אוסטרליה עם נפאל ממשיכים להתחזק באמצעות שיתוף פעולה בפיתוח וקשרים בין אנשים. ישנם 26,000 אנשים ממוצא נפאלי החיים באוסטרליה, על פי מפקד האוכלוסין של אוסטרליה 2011. כ-21,400 תיירים אוסטרלים ביקרו בנפאל ב-2015, כפול ממספר התיירים ב-2010. מספר הסטודנטים הפרטיים בנפאל הלומדים באוסטרליה הולך וגדל במהירות. בשנת 2016 היו כ-177 סטודנטים אוסטרלים שלומדים ומתמחים בנפאל באמצעות תוכנית קולומבו החדשה, תוכנית שנועדה לסייע למדינות מתפתחות באסיה.
בעקבות רעידת האדמה בנפאל ב-2015, שרת החוץ ג'ולי בישופ הציעה סיוע הומניטרי מיידי של ציוד מציל חיים בשווי 5 מיליון דולר. בנוסף, מיליון דולר לסיוע לארגונים אוסטרליים לא ממשלתיים, מיליון דולר תמיכה בשותפים של האו"ם ומיליון דולר לסיוע לצלב האדום האוסטרלי.
דרום ומזרח אסיה > קוריאה הצפונית קוריאה הצפונית

קיימים יחסים דיפלומטיים בין קוריאה הצפונית לבין אוסטרליה, אך יחסים אלו מושפעים ממדיניות הגרעין של קוריאה הצפונית. מאז אוקטובר 2006 לא הונפקו אשרות שהייה לאזרחי צפון קוריאה המעוניינים להגיע לאוסטרליה ונאסר על אוניות צפון קוריאניות לעגון בנמלי אוסטרליה. מבחינה כלכלית, היחסים צנועים יותר; צפון קוריאה מדורגת במקום ה-125 בסדר גודל של שותפות הסחר של אוסטרליה, כאשר הסחר בין שתי המדינות מוערך בין 6–11 מיליון דולר אוסטרלי.
בשנת 2007 ראש ממשלת אוסטרליה ג'ון הווארד שלח משלחת דיפלומטית לקוריאה הצפונית במטרה לדון עם פיונגיאנג בהסרת הסנקציות הכלכליות מעל המדינה, בעקבות הסכמתה להשעות את תוכניתה הגרעינית.
דרום ומזרח אסיה > הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין

הקונסוליה הסינית הראשונה באוסטרליה נפתחה לראשונה בשנת 1909, והקשרים הדיפלומטיים נוסדו ב-1941. אוסטרליה המשיכה להכיר בממשלת הרפובליקה הסינית לאחר שהפסידה במלחמת האזרחים הסינית ועברה להתיישב בטאיפיי ב-1949, אך החליפה את הכרתה בטאיוואן בהכרה ברפובליקה העממית של סין ב-21 בדצמבר 1972. היחסים בין סין לאוסטרליה התרחבו במידה ניכרת במרוצת השנים. שתי המדינות משתפות פעולה מבחינה כלכלית, תרבותית ופוליטית. שתי המדינות חברות בארגונים רבים כגון APEC, פסגת מזרח אסיה ו-G-20. כיום, סין היא שותפת הסחר הגדולה ביותר של אוסטרליה. סין השקיעה בחברות הכרייה האוסטרליות כדי לסייע לענות על הצרכים כלכלתה הגוברת.
דרום ומזרח אסיה > הפיליפינים הפיליפינים

היחסים בין אוסטרליה לפיליפינים מכסים מגוון רחב של תחומים של שיתוף פעולה, ביניהם יחסים פוליטיים, כלכליים ושיתוף פעולה בנושאים שונים כמו פיתוח בר-קיימא, ביטחון לאומי, אבטחה ותרבות. לאוסטרליה יש שגרירות במנילה ולפיליפינים יש שגרירות בקנברה וקונסוליה כללית בסידני.
שגרירות אוסטרליה בפיליפינים נסגרה ב-2002 בחשש שיבוצעו פיגועי טרור סמוך לשגרירות.
דרום ומזרח אסיה > טאיוואן טאיוואן

מאז 1972, מעמדה הבינלאומי של טאיוואן הוא נושא שנוי במחלוקת. עמדתה הנוכחית של אוסטרליה כלפי טייוואן מבוססת במידה רבה על הסכם "הג'וינט המשותף", הסכם שנחתם בין סין לבין אוסטרליה בראשותו של גוף ויטלם. על פי הסכם זה, ממשלת אוסטרליה מקיימת באופן רשמי את מדיניות סין האחת, שבמסגרתה דוגלת הרפובליקה העממית של סין ברעיון שטאיוואן היא חלק מסין ודורשת ממדינות אחרות לנתק את קשריהן עם טאיוואן.
כיום, רק 21 מדינות באו"ם וקריית הוותיקן מכירות רשמית בטאיוואן. אף על פי שהממשלה האוסטרלית אינה מקיימת יחסים רשמיים עם טייוואן, מערכת היחסים בין אוסטרליה לבין מדינת הדה פקטו התפתחה באמצעות קשרי תרבות ומסחר.
עם זאת, אוסטרליה תומכת בהשתתפותה של טאיוואן בארגונים בינלאומיים ומעודדת השקעות פרטיות בה. בין שתי המדינות ישנם קשרי מסחר גדולים, כאשר היצוא האוסטרלי לטאיוואן בשנת 2011 היה בשווי מעל ל-9 מיליארד דולר אמריקני והייבוא מטייוואן היה בשווי של 3.8 מיליארד דולר[דרוש מקור].
דרום ומזרח אסיה > סינגפור סינגפור

היחסים כוננו עם קבלת עצמאותה של סינגפור בשנת 1965. לאוסטרליה יש נציבות עליונה בסינגפור, בעוד שלסינגפור יש נציבות עליונה בקנברה. שתי המדינות חברות בחבר העמים הבריטי והן שולחות את ראשי המדינה שלהן לפגישות ראשי ממשלות חבר העמים הבריטי. ככלל, שתי המדינות מקיימות שיחות דו-שנתיות באמצעות ועדת השרים המשותפת של סינגפור-אוסטרליה. שתי המדינות דנות בנושאים כלכליים, ביטחוניים ודיפלומטיים עמם מתמודדות שתי המדינות. עד כה התקיימו כתשע ישיבות, האחרונה מהם ב-2016. במסגרת זו הסכימו השרים להרחיב את היקף הקשרים הביטחוניים, הביטחוניים והכלכליים של סינגפור ואוסטרליה. הן ציינו כי שתי המדינות יפעלו קרוב יותר להשגת מטרות משותפות בארגונים בינלאומיים כגון האו"ם, איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה וארגון הסחר העולמי.
סינגפור ואוסטרליה שותפות בברית חמשת הצבאות (FPDA) מאז 1971. באוגוסט 2008, ראש ממשלת אוסטרליה קווין ראד וראש ממשלת סינגפור לי הסיין לונג נועדו בסינגפור במטרה לחתום על מזכר הבנות לחיזוק הקשר הביטחוני בין שתי המדינות. בהודעה משותפת של ראשי הממשלה נמסר כי ההסכם נועד להגביר את הקשר הביטחוני בין שתי המדינות באמצעות "הרחבת שיתוף הפעולה ושיתוף המשאבים לפיתוח מומחיות צבאית".
דרום ומזרח אסיה > דרום קוריאה קוריאה הדרומית

לקוריאה הדרומית לאוסטרליה יחסים דיפלומטיים מאז מאי 1963.
הקשר הראשון בין אוסטרליה לקוריאה הדרומית היה ב-1899, כאשר מיסיונרים אוסטרלים נחתו בבוסאן.
עם פרוץ מלחמת קוריאה, מועצת הביטחון של האו"ם ביקשה מחברותיה לסייע בהדיפת ההתקפה של צבא קוריאה הצפונית. תרומתה של אוסטרליה כללה בעיקר כוחות אוויריים של מפציצי P-51 מוסטנג וכוחות רגלים של הצבא. האבדות של קוריאה הצפונית היו כבדות, בעוד אבדות האוסטרלים הסתכמו בקצין הרוג אחד. כוח חיל הרגלים האוסטרלי השתתף לראשונה בקרב כנגד הסינים בפאקצ'ון (Pakchon) ב-5 בנובמבר. הלחימה גרמה לכוח לאבדות כבדות וההתערבות הסינית גרמה לתבוסה רצופה בכמה קרבות וכוח חיל הרגלים האוסטרלים נסוג מעבר לקו רוחב 38 צפון. 17,808 אוסטרלים השתתפו במלחמת קוריאה. מתוכם נהרגו בקרבות 341 חיילים, 1216 נפצעו ו-30 נפלו בשבי.
ב-1953 יצאו כוחות הצבא האוסטרליים מקוריאה בהסכם שביתת הנשק ועשור וביוני 1962 פתחה אוסטרליה שגרירות בסיאול לאחר שהקונסוליה הכללית של קוריאה הדרומית בסידני (שנפתחה ב-1953) הועלתה למעמד של שגרירות בינואר 1961.
דרום ומזרח אסיה > תאילנד תאילנד

לאוסטרליה ותאילנד יחסים דיפלומטיים שכוננו ב-1952. אוסטרליה ותאילנד משתפות פעולה במגוון רחב של תחומים בעלי אינטרסים משותפים, כולל מסחר והשקעות, אכיפת החוק הבינלאומי, לוחמה בטרור, חינוך, ביטחון לאומי, הגירה ותיירות. היחסים הדיפלומטיים נתמכים בידי חברות הדדית בארגונים בינלאומיים ואזוריים.
יום השנה ה-60 לכינון היחסים הדיפלומטיים בין אוסטרליה לתאילנד נחגג ב-2012. האירוע התאפיין בביקורים של ראש ממשלת תאילנד יינגלאק צ'ינוואט באוסטרליה בין ה-26–29 במאי ושל נכדתו של מלך תאילנד, הנסיכה Bajrakitiyabha, בין ה-15–19 באוגוסט.
ישראל

יחסי אוסטרליה–ישראל הם היחסים ההיסטוריים והדיפלומטיים שבין אוסטרליה למדינת ישראל. הקשרים בעלי מימד היסטורי משמעותי, וראשיתם במלחמת העולם הראשונה כשכוחות אוסטרליים לחמו בארץ ישראל לצד מדינות ההסכמה, והיו בתפקיד מפתח בקרב על באר שבע. נכון ל-2017 מתקיימים בין המדינות יחסים חמים וידידותיים וקיים ביניהם שיתוף פעולה רחב. לישראל יש שגרירות בקנברה, ולאוסטרליה יש שגרירות בתל אביב. באפריל 2019 פתחה גם משרד מסחרי וביטחוני בירושלים.
ראו גם

פוליטיקה של אוסטרליה
היסטוריה של אוסטרליה
לקריאה נוספת

Abbondanza, Gabriele. The Geopolitics of Australia in the New Millennium: the Asia-Pacific Context, Aracne, 2013
Beeson, Mark. "Issues in Australian Foreign Policy," The Australian Journal of Politics and History (2002) 48#2 online
Bisley, Nick. "Issues in Australian Foreign Policy: July to December 2011,"Australian Journal of Politics & History (2012) 58#2 pp 268–82 DOI: 10.1111/j.1467-8497.2012.01636.x
Chieocharnpraphan, Thosaphon. Australian Foreign Policy under the Howard Government: Australia as a Middle Power? (2011)
Curley, Melissa, and Dane Moores. "Issues in Australian Foreign Policy, January to June 2011," Australian Journal of Politics & History (2011) 57#4 pp 597–613 DOI: 10.1111/j.1467-8497.2011.01617.x
Fels, Enrico. Shifting Power in Asia-Pacific? The Rise of China, Sino-US Competition and Regional Middle Power Allegiance'. (Springer, 2017), pp. 365–436.
Firth, Stewart. Australia in International Politics: An Introduction to Australian Foreign Policy (3rd ed. 2011) online 2005 edition
Gyngell; Allan, and Michael Wesley.  Making Australian Foreign Policy (Cambridge University Press, 2003) online
Hundt, David. "Issues in Australian Foreign Policy: July to December 2010," Australian Journal of Politics & History (2011) DOI: 10.1111/j.1467-8497.2011.01597.x
Ungerer, Carl. "The 'middle power' concept in Australian foreign policy." Australian Journal of Politics & History 53.4 (2007): 538–551.
מחמוד דמרה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 במאי 1961 (בן 63) זרקא, ירדן 
 שם לידה:  محمود عوض توفيق ضمرة 
 מדינה:  מדינה פלסטינית 
 מעסיק:  הרשות הפלסטינית, Palestinian Presidency Court 
 מפלגה:  פת"ח 
 
מחמוד דמרה (בערבית: محمود ضمرة; תעתיק מדויק: מחמוד צ'מרה; נקרא גם אבו עווד; בערבית: أبو عوض; תעתיק מדויק: אבו עוצ'; נולד ב-1961) הוא מפקד לשעבר של כוח 17 ומבכירי קציני הביטחון ברשות הפלסטינית בשטחי יהודה ושומרון.
דמרה מונה למפקד כוח 17 ברמאללה, ארגון צבאי האחראי על אבטחת אישים ברשות, בשנת 1996. הוא היה אחד מהאנשים הקרובים ביותר לראש הרשות יאסר ערפאת, וזאת אף על פי שהדיח אותו מתפקיד מפקד כוח 17 ברמאללה. גם אחרי שהודח, נשאר דמרה אחד האנשים הקרובים ביותר לערפאת, בייחוד בתקופת מבצע חומת מגן, כשכוחות צה"ל כיתרו את המוקטעה בה שהה ערפאת. לאחר מות ערפאת, כאשר מחמוד עבאס נבחר לראש הרשות הפלסטינית (2005), חזר דמרה לתפקיד מפקד כוח 17, ונחשב למספר 2 של מפלגת הפת"ח.
לדמרה מיוחסים על ידי ישראל מספר פיגועים אשר בוצעו על ידי אנשי פת"ח בהוראתו של יאסר ערפאת. דמרה נחשד בכך שהורה על ביצועם וסיפק נשק והכוונה לפיגועים. הוא גם נצפה יורה פצצת אר פי ג'י לעבר טנק של צה"ל, הטנק היחיד שניזוק במהלך מבצע חומת מגן. לפי החשד, דמרה גם עמד בראש התשתית שביצעה את פיגוע הירי הסמוך לעפרה ב-31 באוקטובר 2000, שבו נהרגו זוג הורים ונפצעו 3 מילדיהם. כן מיוחסים לו מספר פיגועי ירי והנחת מטעני חבלה שכוונו נגד ישראלים.
לאחר שש שנים בהן נחשב מבוקש על ידי ישראל, נעצר דמרה ב-5 בספטמבר 2006, במהלך פעילות של כוחות צה"ל בכפר ביר זית שליד רמאללה.
הערות שוליים

↑  מפקד כוח 17 ברמאללה אחראי לפיגועים, 23 באפריל 2001, אתר נענע
↑  חמישה אנשי חמאס נהרגו בתקיפות מהאוויר והקרקע, 6 בספטמבר 2006, אתר גלובס
מורי ארקין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 באוקטובר 1952 (בן 72)
 מדינה:  ישראל
 מקום מגורים:  כפר שמריהו
 מקצוע:  איש עסקים
 
משה "מורי" ארקין (נולד ב-23 באוקטובר 1952) הוא איש עסקים ישראלי.
ביוגרפיה

ארקין נולד בשנת 1952 ברמת גן. הוריו לובה וזיאמה ארקין, אשר באו מרוסיה ב-1932, עסקו ברוקחות והיו בעלי בית מרקחת ברחוב לוינסקי בתל אביב. בשנת 1961, בשובו מקלן, יסד אביו את חברת "אגיס" (מלטינית: פעלתנות), שעסקה ביבוא תרופות לישראל.
כדובר רוסית, הוצב ארקין לשירות באגף המודיעין ביחידה 848 בסיני. שירת בתקופת במלחמת יום הכיפורים. בתחילת שנות ה-70 מת אביו, ומורי, אז חייל בן 19, קיבל לידיו את האחריות על החברה.
ארקין רכש תואר ראשון בארכאולוגיה ומקרא ולמד לתואר שני בפסיכולוגיה פיזיולוגית באוניברסיטת תל אביב ותואר שני בפילוסופיה של המדע. הוא פרסם בשנת 1997 מאמר ברבעון "Art Bulletin" בשם "ניתוח אינטרדיסציפלינרי של הפייטה מפירנצה של מיכלאנג'לו". בשנת 2003 הפיק דיסק משירי משוררים אותם הוא הלחין וביצעו אשתו, דוריס ארקין, לצד קרן הדר ואריק לביא. הוא עובד על דיסק נוסף משירי רחל המשוררת.
בשנת 2004 נמכרה "אגיס" לחברת התרופות האמריקאית "פריגו" בסכום של 831 מיליון שקל. באוקטובר 2005 רכש מניות בחברת בזק בסך 170 מיליון דולר. בשנת 2007 מכר אותן לשלמה נחמה ב-470 מיליון דולר.
ארקין מחזיק ב-1.5% מבנק הפועלים ובנק לאומי והיה בשנים 2010 עד 2013 הבעלים של הפועל רמת גן בכדורגל, אותה רכש לאחר שנקלעה לחובות. הוא בעל החזקות בכעשרים חברות המפתחות ציוד רפואי ותרופות.
בשנת 2015 הטילה עליו רשות המיסים לשלם כופר בסך 10,000 ש"ח, משום "שנחשד באי-דיווח על מימוש אופציות בשנים 2006–2010 ללא הצדק סביר".
ב-2017 נודע כי ארקין השקיע כ-90 מיליון ש"ח עבור 5.6% בקבוצת ביטוח ישיר.
בשנת - 2019 רכש ארקין את החזקותיה של קרן פימי בחברת נובולוג. נכון לסוף שנת 2019 מחזיק ארקין כ-12% מחברת נובולוג.
ב-2016 העריך פורבס את הונו של ארקין ב-1.3 מיליארד דולר.
ארקין נשוי לדוריס, פסיכולוגית, וגר בכפר שמריהו. הוא אב לשלושה ילדים: ניר, לשעבר אלוף ישראל לנוער בסקווש וכיום שחקן בנבחרת ישראל; איתי, לשעבר שוער הפועל רמת גן בכדורגל; וקרן.
הערות שוליים

↑  אלה לוי-וינריב, ‏מורי ארקין ישלם כופר מס זעום של 10,000 שקל - והתיק נגדו ייסגר, באתר גלובס, 23 בנובמבר 2015
↑  גולן חזני וצלי גרינברג, מורי ארקין הגדיל אחזקותיו בנובולוג ל-12.2%: רכש מניות ב-37.5 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 30 באוגוסט 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008870286505171
מוחמד בסיוני

| --- | --- |

 לידה:  1937 
 פטירה:  18 בספטמבר 2011 (בגיל 74 בערך) 
 מדינה:  מצרים 
 בן או בת זוג:  נגואה בסיוני 
 
מוחמד בסיוני ואשתו באירוע התרמה ברמת השרון
מוחמד בסיוני (בערבית: محمد بسيوني‏; 1937 – 18 בספטמבר 2011) היה איש צבא ודיפלומט מצרי, שגריר מצרים בישראל בין השנים 1986–2000.
ביוגרפיה

בסיוני התגייס לצבא מצרים בשנת 1956 ושירת במודיעין הצבאי, שם טיפס בסולם הדרגות עד לדרגת תת-אלוף. בשנת 1973 כיהן כנספח צבאי בשגרירות מצרים שבדמשק ובמסגרת תפקידו תיאם את מועד פתיחת ההתקפה המשותפת של מצרים וסוריה כנגד ישראל. בשנת 1976 מונה לנספח הצבאי המצרי בטהראן.
ביוגרפיה > שגרירות מצרים בישראל

לאחר חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים בשנת 1979 והחלפת שגרירים בין המדינות, מונה בסיוני למיופה הכוח בשגרירות המצרית בתל אביב. לאחר שמצרים החזירה את השגריר סעד מורתדא בשנת 1982 כמחאה על פרוץ מלחמת לבנון, הוטל על בסיוני לנהל את השגרירות עד שבשנת 1986 מונה לשגריר החדש בישראל.
ביוגרפיה > שגרירות מצרים בישראל > כשגריר

בסיוני שירת בתפקידו עד שנת 2000, בה הוחזר למצרים כמחאה על פריצת האינתיפדה השנייה. כעבור מספר שנים הודה בסיוני כי במשך שירותו הארוך בישראל ניצל את מעמדו הדיפלומטי לקיום פעילות מודיעינית מצרית בישראל. לאחר חזרתו למצרים מונה לסגן יו"ר הוועדה לקישרי חוץ בשורא. בעקבות החלטת ממשלת שרון על ביצוע ההתנתקות מעזה, החליט הנשיא מובארק למנות שוב שגריר, ושלח לישראל את מקורבו, מוחמד עאסם איברהים (2005–2008) שהיה דיפלומט ותיק.
בתקופת כהונתו כשגריר מצרים בישראל, התלוננה במשטרה רקדנית בטן ישראלית כי בסיוני הטריד אותה מינית וניסה לאנוס אותה בדירה ריקה, אליה הזמין אותה באמתלה של הצעת עבודה. בסיוני סירב להיחקר במשטרה וטען לחסינות דיפלומטית, תיק החקירה נגדו נסגר בלחץ משרד החוץ, על אף מחאה של ארגוני נשים. גם התביעה האזרחית שהוגשה נגדו נמחקה עקב חסינותו הדיפלומטית.
ביוגרפיה > חזרה למצרים

כשחזר למצרים, מונה כסגן יו"ר ועדת ערבים וחוץ במועצת השורא, ובהמשך מונה ליו"ר אותה ועדה. בינואר 2011, היה ליו"ר ועדת זכויות האדם במועצת השורא, ונשאר בתפקיד זה עד לפירוק המועצה עםהמהפכה במצרים.
בסיוני סבל מסוכרת ולחץ דם גבוה, וכן עבר ניתוח מעקפים. הוא מת ב-18 בספטמבר 2011.
הערות שוליים

↑  רועי נחמיאס, מוחמד בסיוני: לא הייתי שגריר, אלא קצין מודיעין, באתר ynet, 13 באוגוסט 2008
↑  רועי נחמיאס, הלך לעולמו מוחמד בסיוני, שגריר מצרים בעבר, באתר ynet, 18 בספטמבר 2011.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258231905171  ISNI: 0000 0000 7146 0427  LCCN: n85231257  VIAF: 16213210   WorldCat (עם VIAF): 16213210
אלופות ואלופי ישראל בשחייה

רשימת כל השחיינים שזכו במדליות באליפות ישראל בשחייה במהלך השנים, לפי המשחים השונים.
100 מטר חופשי

| 2024 |  | לאה פולונסקי | מ. חיפה | 57.79 שניות |  | אלכסיי גליבינסקי | ה. ירושלים | 49.79 שניות |  |
100 מטר פרפר

| 2018 |  | איטל שפושניקוב | ה. ערד | 1:02.79 דקות |  | אורן מלכה | מ. חיפה | 54.93 שניות |  |
| 2018 |  | מאי לווי | מ. קריית אונו | 1:02.93 דקות |  | אלון שמי | ה. עירוני הוד השרון | 54.95 שניות |  |
| 2018 |  | קטרין שפיר | מ. נהריה | 1:03.07 דקות |  | גיא גרופר | מ. חיפה | 55.17 שניות |  |
| 2019 |  | לאה פולונסקי | מ. חיפה | 1:00.48 דקות |  | תומר פרנקל | ה. ירושלים | 52.43 שניות |  |
| 2019 |  | שרון שטיימן | ה. פליפר חדרה | 1:02.36 דקות |  | גל כהן גרומי | ה. עירוני הוד השרון | 53.51 שניות |  |
| 2019 |  | איטל שפושניקוב | ה. ירושלים | 1:02.40 דקות |  | מרקוס שלזינגר | ה. דולפין נתניה | 53.51 שניות |  |
2020: לא נערך בשל מגפת הקורונה
| 2021 |  | אנסטסיה גורבנקו | מ. קריית ביאליק | 58.51 שניות |  | תומר פרנקל | ה. ירושלים | 51.81 שניות (ש.י.) |  |
| 2021 |  | מאי לווי | מ. כפר המכביה | 1:01.47 דקות |  | גל כהן גרומי | ה. עירוני הוד השרון | 52.05 שניות |  |
| 2021 |  | אופיר רכאח | ה. בת ים | 1:01.83 דקות |  | ליאור מזרחי | ירושלים רבתי | 54.61 שניות |  |
| 2022 |  | אנסטסיה גורבנקו | מ. קריית ביאליק | 59.46 שניות |  | תומר פרנקל | ה. ירושלים | 52.67 שניות |  |
| 2022 |  | לינוי ניסן | ה. ירושלים | 1:03.09 דקות |  | גל כהן גרומי | ה. עירוני הוד השרון | 53.03 שניות |  |
| 2022 |  | אופיר רכאח | ה. בת ים | 1:03.22 דקות |  | ליאור מזרחי | ירושלים רבתי | 54.05 שניות |  |
| 2023 |  | אנסטסיה גורבנקו | מ. קריית ביאליק | 59.07 שניות |  | תומר פרנקל | ה. ירושלים | 51.14 שניות (ש.י.) |  |
| 2023 |  | אריאל חיון | מ. חיפה | 59.42 שניות |  | גל כהן גרומי | ה. ירושלים | 52.56 שניות |  |
| 2023 |  | אופיר רכאח | ה. בת ים | 1:02.15 דקות |  | סמיון גריונטל | ה. ירושלים | 52.58 שניות |  |
| 2024 |  | אריאל חיון | מ. חיפה | 1:00.89 דקות |  | תומר פרנקל | ה. ירושלים | 52.97 שניות |  |
| 2024 |  | אופיר רכאח | מ. קריית ביאליק | 1:01.44 דקות |  | גל כהן גרומי | ה. ירושלים | 53.25 שניות |  |
| 2024 |  | לאה פולונסקי | מ. חיפה | 1:02.07 דקות |  | דניאל קריצ'בסקי | ה. עירוני הוד השרון | 53.42 שניות |  |
200 מטר פרפר

| 2018 |  | שרון שטיימן | ה. פליפר חדרה | 2:17.99 דקות |  | מרק חינאווי | ה. בת ים | 2:01.01 דקות |  |
| 2018 |  | מאי לווי | מ. קריית אונו | 2:19.08 דקות |  | אריק קיצ'ב | ה. בת ים | 2:04.05 דקות |  |
| 2018 |  | קטרין שפיר | מ. נהריה | 2:19.30 דקות |  | גיא מוסקוביץ' | מ. קריית ביאליק | 2:05.85 דקות |  |
| 2019 |  | לאה פולונסקי | מ. חיפה | 2:14.23 דקות |  | מרק חינאווי | ה. בת ים | 1:59.21 דקות |  |
| 2019 |  | שרון שטיימן | ה. פליפר חדרה | 2:14.86 דקות |  | איתי גורביץ' | ה. ירושלים | 1:59.54 דקות |  |
| 2019 |  | הראל רז | ה. קריית אתא | 2:20.36 דקות |  | דניס לוקטב | מ. אשדוד | 2:03.05 דקות |  |
2020: לא נערך בשל מגפת הקורונה
| 2021 |  | מאי לווי | מ. כפר המכביה | 2:15.76 דקות |  | איתי גורביץ' | ה. ירושלים | 2:00.97 דקות |  |
| 2021 |  | שרון שטיימן | ה. פליפר חדרה | 2:16.15 דקות |  | דן קונין | מ. קריית ביאליק | 2:04.89 דקות |  |
| 2021 |  | אופיר רכאח | ה. בת ים | 2:16.44 דקות |  | יהב חלג | מ. קריית אונו | 2:05.41 דקות |  |
| 2022 |  | לאה פולונסקי | מ. חיפה | 2:16.07 דקות |  | יהב חלג | מ. קריית אונו | 2:02.96 דקות |  |
| 2022 |  | אופיר רכאח | ה. בת ים | 2:17.18 דקות |  | דן קונין | מ. קריית ביאליק | 2:04.24 דקות |  |
| 2022 |  | נועה יעיש | ה. בת ים | 2:21.33 דקות |  | ירדן ג'אן | ה. כפר סבא ב. ב. | 2:06.87 דקות |  |
| 2023 |  | אופיר רכאח | ה. בת ים | 2:15.28 דקות |  | דניס לוקטב | מ. אשדוד | 2:00.55 דקות |  |
| 2023 |  | אריאל חיון | מ. חיפה | 2:20.28 דקות |  | ליאור מזרחי | ירושלים רבתי | 2:02.56 דקות |  |
| 2023 |  | איזבל סייג | בני הרצליה | 2:22.48 דקות |  | ענבר דנציגר | ה. ירושלים | 2:03.67 דקות |  |
| 2024 |  | לאה פולונסקי | מ. חיפה | 2:15.39 דקות |  | יהב חלג | מ. קריית אונו | 2:01.27 דקות |  |
| 2024 |  | אופיר רכאח | מ. קריית ביאליק | 2:15.46 דקות |  | דניאל אייכל | מ. קריית ביאליק | 2:03.10 דקות |  |
| 2024 |  | סתיו סימינקי | ה. כפר סבא ב. ב. | 2:25.61 דקות |  | ליאור מזרחי | ירושלים רבתי | 2:03.52 דקות |  |
200 מטר חזה

| 2015 |  | אפרת רוטשטיין | ירושלים רבתי | 2:38.56 דקות |  | איתי יודשקין | מ. קריית ביאליק | 2:17.25 דקות |  |
| 2015 |  | גל סידי | מ. פ.מ. רעות | 2:41.09 דקות |  | איליה גלדישב | מ. אשדוד | 2:18.05 דקות |  |
| 2016 |  | עמית עברי | ה. עמק חפר | 2:32.39 דקות |  | רונן פאור | בני הרצליה | 2:14.58 דקות |  |
| 2016 |  | גל סידי | מ. פ.מ. רעות | 2:38.65 דקות |  | איליה גלדישב | מ. אשדוד | 2:14.66 דקות |  |
| 2016 |  | קרן וסרמן | מ. קריית אונו | 2:40.39 דקות |  | איתן יודשקין | מ. קריית ביאליק | 2:18.17 דקות |  |
| 2017 |  | לאה פולונסקי | מ. חיפה | 2:33.85 דקות |  | איליה גלדישב | מ. אשדוד | 2:16.29 דקות |  |
| 2017 |  | אנסטסיה גורבנקו | מ. קריית ביאליק | 2:36.03 דקות |  | רון פולונסקי | מ. חיפה | 2:18.16 דקות |  |
| 2017 |  | גלי פסקרה | מ. פ.מ. רעות | 2:37.23 דקות |  | גל נבו | ה. עירוני הוד השרון | 2:20.11 דקות |  |
| 2018 |  | גלי פסקרה | מ. פ.מ. רעות | 2:38.33 דקות |  | יבגני ממין | ה. דולפין נתניה | 2:17.80 דקות |  |
| 2018 |  | ניקול ברקוביץ' | ה. קריית אתא | 2:44.51 דקות |  | איתן יודשקין | מ. קריית ביאליק | 2:18.09 דקות |  |
| 2018 |  | בר גורן | מ. קריית ביאליק | 2:45.85 דקות |  | גל כהן גרומי | ה. עירוני הוד השרון | 2:18.31 דקות |  |
| 2019 |  | גלי פסקרה | מ. פ.מ. רעות | 2:34.88 דקות |  | רון פולונסקי | מ. חיפה | 2:16.15 דקות |  |
| 2019 |  | נטע אלקון לב | ה. עירוני הוד השרון | 2:45.43 דקות |  | יבגני ממין | ה. דולפין נהריה | 2:17.67 דקות |  |
| 2019 |  | ניקול ברקוביץ' | ה. קריית אתא | 2:46.41 דקות |  | אמרי גניאל | ה. דולפין נתניה | 2:17.72 דקות |  |
2020: לא נערך בשל מגפת הקורונה
| 2021 |  | אנסטסיה גורבנקו | מ. קריית ביאליק | 2:25.20 דקות (ש.י.) |  | רון פולונסקי | מ. חיפה | 2:12.49 דקות |  |
| 2021 |  | לאה פולונסקי | מ. חיפה | 2:29.09 דקות |  | יהונתן רום | מ. חיפה | 2:15.10 דקות |  |
| 2021 |  | גלי פסקרה | מ. פ.מ. רעות | 2:30.88 דקות |  | דניאל יוסיפוב | ה. אולימפ נתניה | 2:19.12 דקות |  |
| 2022 |  | קרן אייזברוך | מ. ראשון לציון | 2:39.20 דקות |  | יהונתן רום | מ. חיפה | 2:13.61 דקות |  |
| 2022 |  | עינב רונן | ה. ירושלים | 2:40.83 דקות |  | דניאל יוסיפוב | ה. אולימפ נתניה | 2:15.24 דקות |  |
| 2022 |  | קים גרשקוביץ | מ. וייסגל | 2:43.69 דקות |  | יהונתן יצחקי | מ. כפר המכביה | 2:19.28 דקות |  |
| 2023 |  | קרן אייזברוך | מ. ראשון לציון | 2:40.58 דקות |  | יהונתן רום | מ. חיפה | 2:13.70 דקות |  |
| 2023 |  | קים גרשקוביץ | מ. וייסגל | 2:43.65 דקות |  | רון פולונסקי | מ. חיפה | 2:14.30 דקות |  |
| 2023 |  | נוי גוטליב | ה. כפר סבא ב. ב. | 2:46.43 דקות |  | יהונתן יצחקי | מ. כפר המכביה | 2:14.76 דקות |  |
| 2024 |  | קרן אייזברוך | מ. ראשון לציון | 2:34.57 דקות |  | יהונתן רום | מ. חיפה | 2:13.16 דקות |  |
| 2024 |  | שחר כשריאן | מ. א.ס. רמת השרון | 2:41.32 דקות |  | שמואל וייסבורג | מ. חיפה | 2:14.23 דקות |  |
| 2024 |  | יליזבטה פרולוב | מ.ס. רמלה | 2:43.28 דקות |  | רון פולונסקי | מ. חיפה | 2:15.51 דקות |  |