stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הילדה דוליטל
לקריאה נוספת

Kath MacLean, Translating Air, McGill-Queen's University Press, 2018 (הספר בקטלוג ULI)
Matte Robinson, The Astral H.D.: Occult and Religious Sources and Contexts for H.D.'s Poetry and Prose, Bloomsbury Academic, 2016 (הספר בקטלוג ULI)
Lara Elizabeth Vetter, A Curious Peril: H.D.'s Late Modernist Prose, University Press of Florida, 2017 (הספר בקטלוג ULI)
Nephie J. Christodoulides, Polina Mackay (eds.), The Cambridge Companion to H.D., Cambridge University Press, 2012 (הספר בקטלוג ULI)
Sasha Colby, Staging Modernist Lives : H.D., Mina Loy, Nancy Cunard, Three Plays and Criticism, McGill-Queen's University Press, 2017 (הספר בקטלוג ULI)
Elizabeth Anderson, H.D. and Modernist Religious Imagination: Mysticism and Writing, Bloomsbury Academic, 2013 (הספר בקטלוג ULI)
Cassandra Laity, H.D. and the Victorian Fin de Siecle: Gender, Modernism, Decadence, Cambridge University Press, 1996 (הספר בקטלוג ULI)
Deborah Kelly Kloepfer, The Unspeakable Mother: Forbidden Discourse in Jean Rhys and H.D., Cornell University Press, 1989 (הספר בקטלוג ULI)
David Ben-Merre, Figures of Time: Disjunctions in Modernist Poetry, State University of New York Press, 2018 (הספר בקטלוג ULI)
Leah Culligan Flack, Modernism and Homer: the Odysseys of H.D., James Joyce, Osip Mandelstam, and Ezra Pound, Cambridge University Press, 2015 (הספר בקטלוג ULI)
Donna Krolik Hollenberg (ed.), Between History & Poetry: the Letters of H.D. & Norman Holmes Pearson, University of Iowa Press, 1997 (הספר בקטלוג ULI)
Susan Stanford Friedman (ed.), Analyzing Freud: Letters of H.D., Bryher, and Their Circle, New Directions, 2002 (הספר בקטלוג ULI)
Caroline Zilboorg (ed.), Richard Aldington & H.D.: the Later Years in Letters, Manchester University Press, 1995 (הספר בקטלוג ULI)
Annette Debo, The American H.D., University of Iowa Press, 2012 (הספר בקטלוג ULI)
בכרך טז של כתב העת דחק (2023) הוקדש מדור התוודעות נרחב ליצירתה של ה.ד. ובו נכללו הכתבים הבאים: • שבעה שירים (מאנגלית: צור ארליך, שמעון זנדבנק, יהודה ויזן, יותם בנשלום, אשר ברש, עמית בן עמי, גבריאל פרייל)   •  מתוך 'הערות על מחשבה וראייה' (מאנגלית: יהודה ויזן) •  מתוך 'סאפפו החכמה' (מאנגלית: רעואל שועלי)  • מתוך 'הערות על אוריפידס' (מאנגלית: אלה נובק) • מתוך 'מחווה לפרויד' (מאנגלית: יהודה ויזן) • זיגמונד פרויד – שלושה מכתבים לה.ד. (מאנגלית: יהודה ויזן) • ה.ד. – מכתב לברייר וקנת' מקפרסון (מאנגלית: יהודה ויזן) • על ה.ד. – שיחה עם מירנדה דנהם־היקמן (מראיין: יהודה ויזן)
הערות שוליים

התאריך בה צולמה התמונה אינו ידוע באופן חד משמעי. 1915 לפי אוניברסיטת ייל התמונה צולמה בשנת 1921, לפי הספר "The Life and Work of an American poet" מאת ג'ניס רובינסון (Janice S. Robinson) התמונה צולמה בשנת 1921. כמו כן זהות הצלם אינה ידועה, אך על התמונה מוטבעת החתימה "R. L. Knight".
↑  התאריך בה צולמה התמונה אינו ידוע באופן חד משמעי. 1915 לפי אוניברסיטת ייל התמונה צולמה בשנת 1921, לפי הספר "The Life and Work of an American poet" מאת ג'ניס רובינסון (Janice S. Robinson) התמונה צולמה בשנת 1921. כמו כן זהות הצלם אינה ידועה, אך על התמונה מוטבעת החתימה "R. L. Knight".
↑  Featherstone, Simon. "War Poetry: An Introductory Reader (Critical Readers in Theory & Practice)". Routledge, 1995. 164
↑  Bertram, Vicki. "Kicking Daffodils: Twentieth-century Women Poets". Edinburgh: Edinburgh University Press, 1997. 39. ISBN 0-7486-0782-X
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262387305171  PLWABN: 9810670326405606  BIBSYS: 90058170  BNC: 000917699  BNE: XX835515  BnF: cb11886495d (data)  CiNii: DA00353474  GND: 118526766  ICCU: PUVV093449  ISNI: 0000 0001 2118 4345  LCCN: n78095822  LNB: 000023212  MusicBrainz: 53e7934f-c1d8-45b6-a36f-610d38962a9d  NDL: 00438117  NKC: mzk2002160903  NLA: 36169667  NLG: 81338  NTA: 068960832  RERO: 02-A000052633  SELIBR: 183971  SNAC: w6kh0nsf  SUDOC: 027500764  Trove: 1223421  VIAF: 4925150   WorldCat (עם VIAF): 4925150
הפלישה הצרפתית לאי וייט

התקפת הצי הצרפתי על במברידג', 1545
הפלישה הצרפתית לאי וייט הייתה נחיתה מן הים של חיל משלוח צרפתי בחוף הדרום-מזרחי של האי וייט ביולי 1545, במהלך המלחמות האיטלקיות. האנגלים הצליחו להדוף את ההתקפה, וניסיון הצרפתים להשתלט על האי נכשל.
מהלכה ותוצאותיה

הצרפתים התקיפו את האי פעמים אחדות במהלך תולדותיו. מטרת הפלישה של שנת 1545 הייתה להשתלט על האי ולהשתמש בו כקרש קפיצה להנחתת חילות משלוח בחופי אנגליה גופה. הצי הצרפתי, בפיקודו של קלוד ד'אנבול, עלה אומנם במספר אוניותיו על הצי האנגלי, אך הקרבות שניטשו בין שני הצדדים (כולל קרבות סולנט ובונצ'רץ') הסתיימו ללא הכרעה. ברם, מאחר שהתקפת הצרפתים נהדפה, נחשב המאורע לניצחון אנגלי, אם כי תוך אבדות כבדות ובהן טביעת הקאראק "מרי רוז" בקרב סולנט. הידיעות על העימות מעטות, ותיאורים אחדים גורסים כי הצרפתים הובסו די בנקל בכל אחד מן הקרבות.
תוכנית הצרפתים הייתה להנחית כוח אחד במפרץ וייטקליף, שיחצה את במברידג' דאון ויתקיף את סנדאון, וכוח נוסף בבונצ'רץ', שיצעד ויתחבר אתו בסנדאון. הכוח הצפוני יורט בעודו חוצה את גבעת המרעה, אך הצליח להבקיע לו דרך תוך כדי לחימה אל מצודת סנדאון שעל החוף, שהייתה אז בבנייה. שני חלקי חיל המשלוח הצרפתי נהדפו לאחר לחימה עזה. זכר המאורע מונצח על גבי לוח בכפר סיוויו (Seaview), שזו לשונו: "במהלך הפלישה האחרונה לאדמתנו נחתו מאות חיילים צרפתיים בחוף הסמוך. פלישה מזוינת זו נהדפה בלחימה עקובת־דם של המיליציה המקומית ב-21 ביולי 1545".
הכרוניקן הצרפתי מרטין דה בלה כותב על המאורע את הדברים הבאים: "כדי להותיר את כוחות האויב מופרדים זה מזה, נעשתה ההתנפלות מן הים בשלושה מקומות שונים בו זמנית. סניור פייר סטרוסה נצטווה לנחות מתחת למצודה קטנה, בה הציב האויב שלושה תותחים שהתקיפו את הגליאות שלנו באגפן, ואשר בה נמצאו חיילים רגלים אחדים מבני האי. כשראו את עוז רוחם של אנשינו, נטשו את המצודה ונסו דרומה כשהם תופסים מקלט בחורשה סמוכה. אנשינו רדפו אחריהם, הרגו אחדים מהם והעלו באש את בתי התושבים בסביבה...".
בתיאור מאוחר יותר של סר ג'ון אוגלנדר נכתב כי "...הם נחתו בשלושה מקומות נפרדים בעת ובעונה אחת, כשמטרתם לפצל את כוחותינו. פייר סטרוסה נחת בסיינט הלנס, שם ניצבה מצודה קטנה, והדף את אנשינו, שעזבו את המצודה, אל החורש. לה סניור דה טה, מפקד הרגלים, נחת בבונצ'רץ', שם נתלקחה לחימה עזה בינם לבינינו, ורבים היו ההרוגים בשני הצדדים...".
הצרפתים נחתו, כפי הנראה, במקומות בלתי מוגנים, ואז תקפו את ביצורי האנגלים מצדם הפונה ליבשה. במפרץ וייטקליף ובבונצ'רץ' הם מיהרו לתפוס עמדות שליטה גבוהות. אלא שהאנגלים ציפו להם, ובשני המקומות הקדימו הכוחות המקומיים ותפסו את אותן עמדות.
בבונצ'רץ' נחתו הצרפתים ללא כל קושי במפרץ הנזירים, אך נתקלו בקושי להבקיע לעצמם דרך החוצה ממה שמוכר בשם "מרגלות הצוק". הפתרון שמצאו – כפי הנראה הודות להיכרות מעטה של המקום – היה לטפס במעלה המדרונות התלולים של סיינט בוניפס ובונצ'רץ' דאונס, המתנשאים לגובה 210 מטרים. למגינים, שתפסו עמדות בראש הגבעה, היה אפוא יתרון ניכר.
הפלישה לדגסטן (1999)

המתקפה בדגסטן ב-1999, הידועה גם בשם מלחמת דגסטן (נחשבת רשמית למתקפה שהובילה לתחילת מלחמת צ'צ'ניה השנייה), הייתה מתקפה צבאית יזומה של הבריגדה האסלאמית לשמירת שלום בפיקודו של שאמיל באסייב, שב-7 באוגוסט 1999 פרץ עם יחידותיו לאזור בוטליך בדגסטן ("מבצע האימאם גאזי מוחמד") ולאזור נובולאקסקויה ("מבצע האימאם חמזאט בק", 7-23 באוגוסט).
המתקפה האלימה על כוחות הביטחון המקומיים באזור חייבה את מעורבותם של כוחות פדרליים וכוחות של ספצנאז גה-אר-או הונחתו באזור לצד אנשי פס"ב מקומיים, כוחות אם.וה.דה וכוחות יבשה של צבא רוסיה שהסתייעו במיליציות מקומיות. לאחר חודשיים של מאבק מזוין, הוכנעו הכוחות הבדלניים והושבה השליטה על דגסטן, כאשר המבצע היווה את פתיחת מלחמת צ'צ'ניה השנייה שהייתה אלימה בהרבה מן הראשונה.
הילדה הכי יפה בגן

| --- | --- |
 שיר בביצוע יהודית רביץ
 מתוך האלבום הכבש השישה עשר
 יצא לאור:  1978 
 סוגה:  שיר ילדים 
 שפה:  עברית 
 כתיבה:  יהונתן גפן 
 לחן:  יוני רכטר 
 
"הילדה הכי יפה בגן" הוא שיר ילדים שכתב יהונתן גפן על בתו הבכורה. השיר ראה אור בכותר "הכבש השישה עשר", ואחר כך באלבום השירים בשם זה שיצא ב-1978, אותו הלחין יוני רכטר ושרה באלבום יהודית רביץ. השיר נכלל גם באלבום הבכורה של רביץ שיצא שנה לאחר מכן. השיר זכה למספר ביצועים נוספים של זמרים בישראל, בהם אריק איינשטיין ודפנה דקל.
מאז חובר השיר, נעשו המילים: "הילדה הכי יפה בגן", לביטוי רווח בתרבות העברית הישראלית, לציון אישה או איש בעלי כישרונות מוכרים, ואף מוצרים למכירה, בעלי יכולות מיוחדות, נבחרים ונערצים בחברה.
על השיר

נושא השיר הוא דמות נערצת בחברה, והתפיסה המוגבלת של הסובבים אותה לגבי ההיתכנות שתימצא במצב מצוקתי בהתחשב במעמד הדמות. הדוברת בשיר מספרת על ילדה שנחשבת ליפה ביותר - "הכי" - בגן הילדים מבין כל שאר הילדות והילדים. היא מפרטת בסגנון חורז מעורב בדיבור רגיל ("וכמה שמביטים בה יותר / רואים שאין מה לדבר") את היופי שניחנה בו. היופי של הילדה נקשר ליכולת ההשפעה שלה על זולתה, וההעברה או חיקוי המבעים הרגשיים שלה; כך בשורות: "כשהיא מחייכת / גם אני מחייכת / וכשהיא עצובה / אני לא מבינה / איך אפשר להיות עצובה", והשיר מסתיים בתהייה אירונית, כיצד אפשר להיות עצובה כשאת ילדה כל כך יפה ונערצת. תהייה זו של הדוברת בשיר היא כמשתמע תוצאה של חשיבתה הילדית והתמימה, והיוותה לאורך השנים פתח לשיח בין הילד המאזין לבין המבוגר על מצבים של מצוקה.
בשנת 2023, לאחר פטירתו של יהונתן גפן, התפרסמה שיחה בה הציג את פרשנותו לשיר ואמר שהדבר החשוב לדעתו בשיר הוא כמה קשה ומפתיע להורה לראות כשהילדה הקטנה והשמחה שלו פתאום עצובה והוא אינו יכול לשמח אותה.
בשנת 2020 תורגם השיר לצרפתית והתפרסם בעיבוד המפיק המוזיקלי שוזין (יוני לוין) ובביצוע הזמרת ענת מושקובסקי, תחת הכותרת "הילדה הכי יפה בעולם" (מצרפתית: "La Petite Fille la Plus Jolie du Monde").
גרסאות כיסוי

בשנת 2019 ביצעה השחקנית נטע אורבך את השיר במסגרת הסדרה "מורובוט" בפרק "תחרות כישלונות".
ראו גם

הייתי הילד הכי קטן בכיתה
הערות שוליים

↑  יהונתן גפן, איפה משחקים הילדים, באתר ynet, 25 בפברואר 2021
↑  דוגמה: אלי שאולי, אודי TT: הילדה הכי יפה בגן, באתר ynet, 21 ביוני 2000
↑  שי רגב, ‏אחרי לכתו של יהונתן גפן ז"ל: המשמעות מאחורי "הילדה הכי יפה בגן" נחשפת, באתר מעריב אונליין, 20 באפריל 2023
↑  השיר "הילדה הכי יפה בגן" בתרגום לצרפתית- Anat Moshkovski & Shuzin Live @ InDnegev 2021 - La Petite Fille La Plus Jolie Du Monde, נבדק ב-2023-06-10
↑   בן שלו, לאחד משירי הילדים הישראליים הכי אהובים יש עכשיו גרסה צרפתית, באתר הארץ, 17 בנובמבר 2020
| יוני רכטר |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | התכוונות (1979) • בגובה העיניים (1985) • מחשבות ואפשרויות (1995) • עוד סיפור (2003) • סביבנו (2017) • יוני ג'ירף (2020) |  |
| אלבומים בהשתתפותו | האהבה פנים רבות לה (1976) • באופן קבוע וחד פעמי (1979) • קווים (1981) • משירי אברהם חלפי (1988) • האריה, היונה ותרנגולת כחולה (1992) |  |
| הופעות, אוספים ומארזים | העיקר זה הרומנטיקה (1991) • ממש עכשיו - מנגנים יוני רכטר (1991) • משירי יוני רכטר (2004) • בכל פעם שאני מנגן (2005) • העיקר זה המוזיקה (2012) • האלבומים המקוריים (2013) |  |
| הרכבים | ארבע-עשרה אוקטבות • כוורת • הכבש השישה עשר |  |
| שירים | דמעות של מלאכים (1975) • עטור מצחך (1977) • הילדה הכי יפה בגן (1978) • ערב עירוני (1987) • קילפתי תפוז (1989) • ואלה שמות (1990) |  |
| הצגות ומופעים | אגדה בחולות (1979) • איתמר פוגש ארנב (2012) |  |
| שיתופי פעולה | שיתופי פעולה |  |
| מוזיקה | דני סנדרסון • גידי גוב • אריק איינשטיין • אבנר קנר • עלי מוהר • יוסי בנאי • נורית גלרון • יהודית רביץ • רונה קינן • אסתר עופרים |  |
הפלישה הנורמנית לאירלנד

הפלישה הנורמנית לאירלנד התרחשה באופן הדרגתי במהלך המאה ה-12 כאשר בסופה ממלכת אנגליה הנורמנית כבשה אזורים נרחבים מהאירים. באותה עת אירלנד הגאלית (אנ') הייתה מורכבת ממספר ממלכות, כאשר היה מלך ששלט על כל המלכים בממלכות השונות. הפלישה הנורמנית סימנה את ההתחלה של מעל ל-800 שנות מעורבות אנגלית ישירה (ובהמשך בריטית) באירלנד.
במאי 1169 הגיעו שכירי חרב אנגלו-נורמניים לאירלנד, לבקשת המלך האירי המודח דרמוט מק'מורו (Dermot MacMurragh), אשר חתר להשיב את ממלכתו לשליטתו. התערבות צבאית זו זכתה לגיבויו של המלך הנרי השני מאנגליה והאפיפיור אדריאנוס הרביעי.
בקיץ 1170 הגיעו כוחות נורמנים נוספים בהנהגת ריצ'רד "סטרונגבו" מקלייר. במאי 1171 הצליחו כוחותיו של סטרונגבו להשתלט על דבלין ועל כל מחוז לנסטר, והחלו בפשיטות על ממלכות שכנות. באותו הקיץ המלך רואידרי או קונצ'ובאיר (אנ') הוביל התקפה נגד הנורמנים אשר כשלה. באוקטובר 1171 הגיע לאירלנד המלך הנרי השני עם כוחות צבא גדולים, כדי לבסס את השליטה הן על האנגלו-נורמנים והן על האירים. הנורמניים העבירו את הבעלות על האזורים הכבושים לידי הנרי השני. מלכים איריים רבים שיתפו פעולה עם הנרי השני, מתוך תקווה שהוא יבלום את ההתפשטות הנורמנית באירלנד. לאחר עזיבתו של הנרי ב-1172, נמשכה ההתפשטות הנורמנית ומתקפות הנגד האיריות.
באמנת וינדזור מ-1175 (אנ') הוכר שהנרי השני ימלוך של השטח הכבוש, ורואידרי ימלוך על יתר האזורים של אירלנד. עם זאת, האנגלו-נורמנים המשיכו לפלוש למלכות האיריות, והאירים המשיכים לתקוף את האנגלו-נורמנים. ב-1177 החליט הנרי השני לאמץ מדיניות חדשה - הוא הכריז על בנו ג'ון כשליט של כל אירלנד, ואישר לנורמנים לכבוש עוד אדמות. השטח שנכבש הפך ל"אדנות אירלנד" (אנ') והפך לחלק מממלכתו. ההצלחה של הפלישה מיוחסת למספר גורמים, בהם העליונות הצבאית של הנורמנים, אשר נהגו לבנות טירות באזורים אותם הם כבשו, העובדה שהאירים לא היו מאוחדים נגד הפולשים, ובשל תמיכת הכנסייה הקתולית בהתערבותו של הנרי השני בסכסוך.
הערות שוליים

↑  Campbell, Kenneth L. (2013). Ireland's History: Prehistory to the Present. A & C Black. p. 59.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560540205171  LCCN: sh85067993 
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הפארק הלאומי אבל טסמן

ערך זה עוסק בפארק לאומי בניו זילנד. אם התכוונתם למגלה הארצות ההולנדי, ראו .
| --- | --- |

איון סמוך לחוף בפארק הלאומי אבל טסמן
 מידע כללי
 על שם:  אבל יאנסזון טסמן 
 תאריך הקמה:  1942
 מבקרים בשנה:  100,900 (נכון ל־2006)
 גוף מנהל:  מחלקת השימור של ניו זילנד
 נתונים ומידות
 שטח:  225 קמ"ר
 גובה ממוצע:  440 מ' 
 מיקום
 מדינה:  ניו זילנד ניו זילנד
 מיקום:  מחוז טזמן 
 קואורדינטות:  40°50′00″S 172°54′00″E﻿ / ﻿40.83333°S 172.90000°E﻿ / -40.83333; 172.90000
 אתר הפארק
  (למפת ניו זילנד מוגדלת) אוקלנד ולינגטון גיזברן טאורנגה דנידין ואנקה קווינסטאון כרייסטצ'רץ' אינברקרגיל ים טסמןהפארק הלאומי אבל טסמן(למפת ניו זילנד רגילה) אוקלנד ולינגטון גיזברן טאורנגה דנידין ואנקה קווינסטאון כרייסטצ'רץ' אינברקרגיל ים טסמןהפארק הלאומי אבל טסמן
 
מנופי הפארק
פרוש מצוי בפארק
הפארק הלאומי אבל טסמן (באנגלית: Abel Tasman National Park) הוא פארק לאומי המשתרע על פני 225 קמ"ר בקצהו הצפוני של האי הדרומי של ניו זילנד, והוא הקטן שבפארקים הלאומיים במדינה. הפארק הוקם ב-1942, במלאת 300 שנה להגעתו של האירופי הראשון לניו זילנד, מגלה הארצות אבל טסמן.
נופו של הפארק משלב בין גבעות מיוערות ביער גשם ממוזג, לבין חוף הים, והוא מהווה את משכנן של עופות רבים, לרבות ציפורי שיר ועופות מים. באי הזעיר טונגה, הסמוך לחופי הפארק, חיה מושבה של כלבי ים. מיני יונקים אחרים כמו חתולים, פוסומים, חזירים ואיילים התפראו באי.
בפארק מספר מסלולי טיול, והפופולרי שבהם הוא המסלול שלאורך קו החוף. מספר חברות משכירות קיאקים, שמהווים אופציה נוספת לטיול בפארק. בנוסף, פועלות בפארק מספר חברות המפעילות מוניות שירות ימיות, המעלות ומורידות נוסעים בכמה מהחופים.
הערות שוליים

↑  מרץ 2006 עד מרץ 2007
| פארקים לאומיים בניו זילנד  |
| --- | --- | --- |
| האי הצפוני | טונגרירו • טה אורוורה • אגמונט • והנגנאוי |  |
| האי הדרומי | קהורנגי • אבל טסמן • נלסון לייקס • פאפארואה • ארותר'ס פאס • וסטלנד טאי פאוטיני • אאורקי/הר קוק • הר אספיירינג • פיורדלנד |  |
| האי סטיוארט | ראקיאורה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4651959-2  VIAF: 247840858   WorldCat (עם VIAF): 247840858 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של ניו זילנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
המהומות בדטרויט ב-1967

24 ביולי 1967: נשיא ארצות הברית לינדון ג'ונסון במהלך התייעצות בחדר הסגלגל על המהומות בדטריוט, יחד עם ראש ה-FBI ג'ון אדגר הובר, מזכיר ההגנה רוברט מקנמארה, ממלא מקום יושב ראש המטות המשולבים גנרל הרולד קית' ג'ונסון ומזכיר הצבא סטנלי רוג'רס ריזור
המהומות בדטרויט ב-1967 המוכרות גם כ"מהומות רחוב 12" היו מהומות על רקע בין-גזעי שפרצו בדטרויט בקיץ 1967 והיו מהמהומות האלימות ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית. במהלך המהומות נהרגו 43 בני אדם, מאות נפצעו, כ-1,400 בניינים הועלו באש וכ-2,500 חנויות נבזזו.
המהומות פרצו ביום ראשון, 23 ביולי 1967 לאחר פשיטה משטרתית על מתחם בילוי לא חוקי בפינת רחוב 12 וקליירמאונט בשכונת וירג'יניה פארק שבעיר. האזור היה ידוע כמקום בילוי של צעירים אפרו-אמריקאים ובו מועדונים שכללו שתיית אלכוהול שנאסרה באותה עת בעיר דטרויט. פשיטות משטרה במתחם נעשו באופן תדיר והיו מוקד לחיכוך בין המשטרה שרובה המוחלט הורכב משוטרים לבנים לבין האוכלוסייה המקומית שרובה המוחלט אפרו-אמריקאית. צעיר בן 19 -ויליאם וולטר סקוט השלישי, שאביו הפעיל את המועדון בו נערכה הפשיטה-, טיפס על גג מכונית והחל להלהיט את הסובבים נגד המשטרה. בשלב מסוים לקח בקבוק ריק והשליך אותו לעבר סמל המשטרה. היה זה פתח להתלקחות מהומות רחבות היקף בחלקים שונים בעיר.
מושל המדינה ג'ורג' רומני שלח את כוחות המשמר הלאומי של מישיגן להשליט סדר, לאחר שהמהומות יצאו משליטה ביקש את התערבות הנשיא לינדון ג'ונסון. לעיר נשלחו כוחות צבא גדולים שכללו רכבים קרבים משוריינים, ואלפי חיילים מהדיוויזיה המוטסת ה-82 ומהדיוויזיה המוטסת ה-101.
המהומות שככו רק לאחר חמישה ימים של עימותים בין כוחות הביטחון למתפרעים ובמהלכם נעצרו מעל 7,000 איש. במהומות נהרגו 43 בני אדם (10 לבנים ו-33 אפרו-אמריקאים), מהם 4 אנשי כוחות הביטחון.
במקביל באותם הימים, גם בניוארק בניו ג'רזי התחוללו מהומות אלימות על רקע בין-גזעי שגבו את חייהם של 26 איש.
ראו גם

דטרויט (סרט) - סרט קולנוע עלילתי שנעשה על אירועי המהומות
הקיץ הארוך, החם של 1967
הנדסה גרעינית

תמונת ראש ב MRI
הנדסה גרעינית הוא ענף בהנדסה העוסק ביישום של פיזיקה גרעינית. יישומים כגון טיפול במתקנים, המשתמשים בריאקציות גרעיניות לשם הפקת אנרגיה, חומרים ומחקר. מתקנים כאלה נקראים כורים גרעיניים. תכנון כורים גרעיניים והמתקנים הקשורים לבנייתם לתחזוקתם ולמעקב אחריהם יכולים להיכלל גם בתחום זה של ההנדסה. התחום כולל גם פיתוח של נשק גרעיני, מחקר כללי כגון היתוך גרעיני, דימות רפואי כדוגמת PET.
כור גרעיני
תוכניות לימוד > תוכניות לימוד בישראל

כיום אין בישראל מסלול אקדמי לתואר ראשון בהנדסה גרעינית. המחזור האחרון סיים ב-2013 במחלקה להנדסה גרעינית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ועימו נחתם הגולל על הכשרת מהנדסי גרעין בארץ לתואר ראשון. בעבר, אפשרה המחלקה להנדסה גרעינית באוניברסיטת בן-גוריון שלושה מסלולי בחירה: מגמת חשמל (מסלול משולב עם הנדסת חשמל), מסלול אנרגיה ומסלול משולב עם הנדסה ביו-רפואית. המסלול היה מסלול מהנדסים בן ארבע שנים וכלל קורסים רבים במתמטיקה, פיזיקה, כימיה, הנדסת חומרים ועוד.
בעבר הייתה בטכניון יחידה שעסקה הנדסה גרעינית אך וברבות השנים עברה אל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. עם סגירת המסלול לתואר ראשון במחלקה להנדסה גרעינית הפכה המחלקה ליחידה וכיום מתקיימים בה לימודים לתארים גבוהים (תואר שני ושלישי) בלבד.
חברי הסגל האקדמי הבכיר ביחידה להנדסה גרעינית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב הם: פרופ' יצחק אוריון (ראש היחידה), פרופ' ארז גלעד ודר' ליאור ארזי.
בין חברי הסגל ביחידה שפרשו לגמלאות: פרופ' אמריטוס יגאל רונן, פרופ' אמריטוס אלכסנדר גלפרין, פרופ' אמריטוס יצחק יעקב ופרופ' אמריטוס מאיר שגב.
יישומים > היתוך גרעיני

תהליך שבו גרעינים של אטומים מתמזגים לגרעין גדול יותר. תהליך זה כרוך בפליטת אנרגיה רבה, והוא מתרחש בכוכבים ובפצצת מימן.
ראו גם

טכנולוגיה גרעינית
נשק גרעיני
כור גרעיני
הערות שוליים

↑  Reactor Physics Group - קבוצת פיסיקת כורים, באתר Reactor Physics (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536106505171  BNE: XX526467  BnF: cb11975767q (data)  LCCN: sh85092968  NARA: 10641717  NDL: 00562380  NKC: ph121271  NLK: KSH1998018415
הישאם בודאווי

הישאם בודאווי (בערבית: هشام بوداوي, בתעתיק מדויק: השאם בודאוי; נולד ב-23 בספטמבר 1999 בבשאר שבאלג'יריה) הוא כדורגלן אלג'יראי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ניס מליגת העל הצרפתית ובנבחרת אלג'יריה.
קריירת מועדונים

בודאווי גדל במחלקת הנוער של פאראדו. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, במדיה ערך 37 הופעות ליגה והבקיע שער אחד במסגרת ליגת העל האלג'יראית.
ב-2 בספטמבר 2019 חתם בודאווי בניס מליגת העל הצרפתית. ב-24 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 3-1 למונקו במסגרת המחזור השביעי בליגה לעונת 2019/2020. ב-21 בדצמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-0 על טולוז במסגרת המחזור ה-19 בליגה.
קריירה בינלאומית

ב-27 בדצמבר 2018 ערך בודאווי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אלג'יריה, בניצחון 1-0 על נבחרת קטר במשחק ידידות.
הוא נכלל בסגל הנבחרת לטורניר גביע אפריקה לאומות 2019, וערך שתי הופעות בטורניר, בו זכתה נבחרתו.
נכלל בסגל נבחרת אלג'יריה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
תארים

גביע אפריקה לאומות (1): 2019
הערות שוליים

↑  Hicham Boudaoui, the latest Aiglon באתר הרשמי של ניס, 2 בספטמבר 2019 (באנגלית)
| נבחרת אלג'יריה – גביע אפריקה לאומות 2019 (אלופת אפריקה) |
| --- | --- | --- |
|  1 דוקה •  2 מאנדי •  3 טחראט •  4 בנלארמי •  5 חליש •  6 פארס •  7 מחרז •  8 בלעלי •  9 בונג'אח •  10 פגולי •   11 אבראהימי •  12 אונאס • 13 סלימאני •  14 בודאווי • 15 דלור • 16 אוקידז'ה • 17 קדיורה • 18 זפאן • 19 עביד • 20 עטאל • 21 בנסבאיני • 22 בן-נאצר • 23 מבולחי • מאמן: בלמאדי |  1 דוקה •  2 מאנדי •  3 טחראט •  4 בנלארמי •  5 חליש •  6 פארס •  7 מחרז •  8 בלעלי •  9 בונג'אח •  10 פגולי •   11 אבראהימי •  12 אונאס • 13 סלימאני •  14 בודאווי • 15 דלור • 16 אוקידז'ה • 17 קדיורה • 18 זפאן • 19 עביד • 20 עטאל • 21 בנסבאיני • 22 בן-נאצר • 23 מבולחי • מאמן: בלמאדי | אלג'יריה |
| נבחרת אלג'יריה – גביע אפריקה לאומות 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 זגבה •  2 מאנדי •  3 גיטון •  4 תוגאי •  5 תובה •  6 זרוקי •  7 מחרז •  8 בלאילי •  9 בונג'אח •  10 פגולי •   11 עוואר •  12 אונאס • 13 סלימאני •  14 בודאווי • 15 איית-נורי • 16 מנדראה • 17 שעיבי • 18 עמורה • 19 בן טאלב • 20 עטאל • 21 בנסבאיני • 22 בן-נאצר • 23 מבולחי • 24 בלעיד • 25 לערוסי • 26 בן בוט • מאמן: בלמאדי |  1 זגבה •  2 מאנדי •  3 גיטון •  4 תוגאי •  5 תובה •  6 זרוקי •  7 מחרז •  8 בלאילי •  9 בונג'אח •  10 פגולי •   11 עוואר •  12 אונאס • 13 סלימאני •  14 בודאווי • 15 איית-נורי • 16 מנדראה • 17 שעיבי • 18 עמורה • 19 בן טאלב • 20 עטאל • 21 בנסבאיני • 22 בן-נאצר • 23 מבולחי • 24 בלעיד • 25 לערוסי • 26 בן בוט • מאמן: בלמאדי | אלג'יריה |
הסופרקאפ הרוסי בכדוריד גברים

| --- | --- |
 ענף:  כדוריד 
 
הסופר קאפ הרוסי בכדוריד גברים (ברוסית: Суперкубок России по гандболу среди мужских команд) הוא גביע שמשוחק בתחילת כל עונה בין אלופת רוסיה בעונה שעברה לבין מחזיקת הגביע הרוסי בעונה שעברה. אם האלופה ומחזיקת הגביע היא אותה קבוצה, אז במשחק היא משחקת נגד פיינליסטית הגביע.
הגביע מאורגן על ידי התאחדות הכדוריד הרוסית ומורכב ממשחק אחד. הגביע שוחק לראשונה בשנת 2014 והוא נערך מדי שנה.
שיאנית הזכיות היא מועדון הדובים מצ'כוב ממחוז מוסקבה.
משחקי הסופר קאפ

אלופת רוסיה של העונה הקודמת מודגשת בתכלת
| עונה | זוכה | פיינליסטית | תוצאה | מקום | סטטיסטיקות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | הדובים מצ'כוב (1) | דובי פרם | 27:26 (13:14) | צ'כוב |  |
| 2015 | הדובים מצ'כוב (2) | סקיף | 31:25 (16:12) | קרסנודאר | פרטים נוספים |
| 2016  | הדובים מצ'כוב (3) | אוניברסיטת לסגאפט-נייבה | 34:22 (15:10) | מוסקבה | פרטים נוספים |
| 2017 | הדובים מצ'כוב (4) | סקיף | 33:24 (19:13) | קרסנודאר | פרטים נוספים |
| 2018 | הדובים מצ'כוב (5) | ספרטק | 22:21 (13: 9) | צ'כוב | פרטים נוספים |
| 2019 | הדובים מצ'כוב (6) | ספרטק | 35:25 (17:12) | מוסקבה | פרטים נוספים |
| 2020 | הדובים מצ'כוב (‏7) | צסק"א | 27:24 (15:13) | מוסקבה | פרטים נוספים |
| 2021 | הדובים מצ'כוב (‏?) |  |  |  |  |