stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אריה גרוס

| --- | --- |

 לידה:  17 במרץ 1960 (בן 64) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1982 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה באירוויין 
 פרופיל ב-IMDb
 
אריה גרוס (באנגלית: Arye Gross; נולד ב-17 במרץ 1960) הוא שחקן ובמאי יהודי-אמריקאי.
ביוגרפיה

נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה לשרי וג'וזף גרוס, שהיה מהנדס.
גרוס למד משחק באוניברסיטת קליפורניה באירווין וב"קונסרבטוריום של החוף הדרומי", שם שהה 3 שנים.
קריירה

את הקריירה שלו החל גרוס בשנת 1982 כשחקן תיאטרון במשך כשלוש שנים. החל את דרכו בקולנוע  ב-1984 בתפקיד משנה בסרט "המחסל 2".
בשנת 1988 שיחק במותחן הפשע המצליח של רוברט טאון "טאקילה סאנרייז".
בשנת 1989 שיחק בקומדיה "המומחים" של הבמאי דייב תומאס, לצד ג'ון טרבולטה וקלי פרסטון.
על תפקידיו הבולטים ניתן למנות את "אדם גרין", ידידה של אלן דג'נרס בתוכנית "אלן" והפתלוג ד"ר סידני פרלמוטר בתוכנית "קאסל" לצד הופעות אורח רבות בסדרות כמו: "על טעם ועל ריח", "אביר על גלגלים", "עמוק באדמה", "חוק וסדר: מדור מיוחד" ו"חוק וסדר: כוונה פלילית".
ב-1999 ביים גרוס את סרט הביכורים שלו "הנסיך והגולש" שהיה סרט קומדיה ועיבוד מודרני לסיפור "בן המלך והעני" של מארק טוויין.
פילמוגרפיה > קולנוע

Miss Lonelyhearts (1983)
Exterminator 2 (1984)
"אחת מהחברה" (1985)
"אל תקרא לי לבן" (1986)
House II: The Second Story (1987)
The Couch Trip (1988)
טקילה סאנרייז (1988)
המומחים (1989)
Coupe de Ville (1990)
For the Boys (1991)
Boris and Natasha: The Movie (1992)
A Midnight Clear (1992)
Hexed (1993)
וידויים: שתי פנים של רוע (1994) - סרט טלוויזיה)
Two Over Easy (1994)
Timelock (1996)
Mother Night (1996)
Tinseltown (1997)
Spoiler (1998)
Arthur's Quest (1999)
Seven Girlfriends (1999)
הנסיך והגולש (1999) - במאי
Big Eden (2000)
עקיצה ב-60 שניות (2000)
Minority Report (2002)
גנים אפורים (2009)
נוסטלגיה (2018)
פילמוגרפיה > טלוויזיה

הנובוריצ'ים (2009-2008)
הערות שוליים

↑  תמר גלבץ, שאריות מסדרת טלוויזיה - "טקילה סנרייז" / בימוי ותסריט: רוברט טאון, חדשות, 12 באפריל 1989
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007426615405171  PLWABN: 9810542705605606  BNE: XX1144200  BnF: cb141033233 (data)  GND: 143260561  ISNI: 0000 0001 1029 2404  LCCN: n95108129  NTA: 269904328  VIAF: 71599537   WorldCat (עם VIAF): 71599537 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אר ולואר

אר ולואר (צרפתית: Eure-et-Loir) הוא מחוז בחבל סאנטר-עמק הלואר שבצרפת. בירת המחוז היא שארטר, שטחו 5,880 קמ"ר ומתגוררים בו (נכון ל-2010) 428,933 תושבים.
גאוגרפיה

אר ולואר הוא אחד מ-80 המחוזות המקוריים שנוצרו בעת המהפכה הצרפתית ב-4 במרץ 1790. המחוז נוצר מחלקי פרובינציית אורליאן שהפכה לחלק מן הרפובליקה הצרפתית במהפכה, כמו גם חלקים מאיל-דה-פראנס ופרש.
קתדרלת שארטר הנמצאת בבירת המחוז, נחשבת בעיני רבים לאחת הדוגמאות הטובות ביותר של האדריכלות הגותית. העיירה "קומברה" שבספרו של מרסל פרוסט "בעקבות הזמן האבוד", מתארת את העיירה אילייר שבמחוז, בה שהה פרוסט בילדותו. כמחווה לכך שונה שם העיירה ל"אילייר-קומברה". גם הסופר אמיל זולא בספרו "האדמה" מתאר את העיירה רומי-סור-אגר (Romilly-sur-Aigre) שבמחוז.
אנה, קיסרית רוסיה

אנה, קיסרית רוסיה (ברוסית: Анна Иоанновна;‏ 17 בפברואר 1693 - 28 באוקטובר 1740) הייתה קיסרית האימפריה הרוסית בין השנים 1730–1740. אנה הייתה בתו של איוואן החמישי ואחייניתו של פיוטר הגדול. היא הוזמנה להיות קיסרית על ידי המועצה הסודית העליונה של רוסיה תוך שקיבלה על עצמה מהם הגבלות קשות. אולם תוך זמן קצר פיזרה את המועצה וביטלה את כל ההגבלות שהוטלו עליה.
השנים הראשונות

עד לגיל 15 התגוררה אנה עם אימה בכפר ליד מוסקבה ובאפריל 1708 השתיים עברו לסנקט פטרבורג. בשנת 1710 עקב רצונו של פיוטר הגדול לחזק את השפעתו באזור הבלטי, הוחלט לחתן אותה עם דוכס קורלנד שהיה קרוב משפחה של מלך פרוסיה. החתונה התקיימה ב-31 באוקטובר 1710. בתחילת 1711 הזוג הצעיר יצא מסנקט פטרבורג לדוכסות, אך הדוכס הצעיר נפטר בדרך. בהתאם לדרישת פיוטר הגדול, אנה עברה התגוררה בילגבה שהייתה בירת דוכסות קורלנד וסמיגליה והשליטה דה פקטו בדוכסות הייתה בידי השגריר הרוסי.
בשנת 1726 אנה התכוונה להתחתן עם נסיך מסקסוניה, אך בלחצו של אלכסנדר מנשיקוב החתונה בוטלה. בתקופה זו היא הכירה את ארנסט בירון שהיה מאהב שלה לכל חייה.
הגעה לשלטון

מיד לאחר פטירת פיוטר השני, המועצה הסודית העליונה החלה בדיונים על בחירת הקיסר החדש. פיוטר נפטר בגיל 14 ללא שהקים משפחה ולא היו גברים בין צאצאי בית רומנוב הזכאים לתבוע את הכתר. לפיכך, נלקחו בחשבון מספר מועמדות: יליזבטה בתו של פיוטר הגדול, יבדוקיה לופוחינה אשתו הראשונה של פיוטר הגדול, והדוכס מגולשטיניה שהיה נשוי לאנה בתו של פיוטר הגדול. בהתאם לצוואה של יקטרינה הראשונה יליזבטה הייתה צריכה להיות היורשת, אך נציגי המועצה חששו להכתיר אותה עקב גילה הצעיר ואישיותה הבלתי צפויה. בהתאם להצעת הנסיך גוליצין החלו להלקח בחשבון גם צאצאיו של איוואן החמישי. חברי המועצה פסלו את בתו הבכורה, יקטרינה, והעדיפו את הבת הצעירה אנה שמזה 19 שנים התגוררה בדוכסות קורלנד וסמיגליה ולא היו לה תומכים חזקים ברוסיה ולכן לא איימה על מעמדם של חברי המועצה.  המועצה העבירה לאנה את תנאיה למסירת השלטון לידה, לפיהם השלטון המעשי יוותר בידי המועצה ותואר הקיסרית היה רק לצורכי ייצוג.
ב-8 בפברואר 1730 אנה חתמה על כתב התחייבות ובו התנאים שהכתיבה המועצה. ב-26 בפברואר 1730 התקיים במוסקבה טקס ההשבעה, תוך שבחצר נמשך המאבק בין חברי המועצה שדגלו בהגבלת שלטון הקיסרות לבין בני האצולה הרוסית שהתנגדו למהלך זה. ב-7 במרץ אנה קיבלה עצומה חתומה על ידי אצילים רבים ובה בקשה לשקול מחדש את הסכמתה להגבלת סמכויותיה הקיסריות. לאחר מספר שעות היא קיבלה עצומה נוספת בה הבקשה חד-משמעית לבטל את כתב התחייבות שהיא חתמה עליו. לאחר התלבטויות החליטה אנה לבטל את כתב ההתחייבות. ב-12 במרץ 1730 התקיים טקס הכתרה נוסף ופורסם צו על פיזור המועצה הסודית העליונה.
תקופת השלטון

הקיסרית עצמה לא התעניינה בענייני המדינה. האנשים החזקים היו מאהבה ארנסט בירון, אנדריי אוסטרמן ששלט בנושאי חוץ, כריסטופור מיניך ששלט בענייני צבא והקנצלר גברייל גולובקין. במקום המועצה הסודית העליונה הוקם קבינט שתחילה אנה הקפידה לבוא לישיבות שלו, אך לקראת שנת 1732 היא חדלה לבוא.
אנה שיקמה את המשטרה החשאית והשתמשה בה להטיל אימה על מתנגדיה. מקורביה והאנשים שמינתה למשרות בכירות היו ברובם גרמנים, למגינת ליבה של האצולה הרוסית. אצילים שהתנגדו למדיניות העדפה זאת, כגון השר ארתמי פטרוביץ' ואלינסקי, הוצאו להורג. לא ברור מה היה תרומתו של ארנסט בירון בהתוויית מדיניות זו, אך בחברה הרוסית במהלך המאה ה-19 הוא נתפס כגורם למדיניות "הגרמניזציה" של השלטון.
במדיניות החוץ החלה אנה במספר צעדים שהשפיעו עמוקות על דרכה הדיפלומטית של רוסיה בעתיד:
רוסיה נלחמה בעת מלחמת הירושה הפולנית לצד קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה על מנת להעלות לכס המלכות הפולני את אוגוסט השלישי ולא את סטניסלאב לשצ'ינסקי, צעד חשוב להגברת השפעתה של רוסיה על האיחוד הפולני-ליטאי.
בשנת 1736 יצאה רוסיה למלחמה באימפריה העות'מאנית אך בעקבות שלום נפרד שכרת קרל נאלצה רוסיה להפסיק את מסע המלחמה ולסגת מכל השטחים שכבשה פרט לאזוב. המלחמה מסמלת את תחילת שאיפתה של רוסיה לכבוש שטחים מן האימפריה העות'מאנית על מנת למצוא נמל מוצא למימי הים התיכון, את שאיפותיה אלו של הצארינה אנה ימשיכו רבים ממנהיגי רוסיה הבאים, הבולטת בהם היא יקטרינה הגדולה.
בתקופתה של אנה החלה גם התפשטותה של רוסיה לאזורי אסיה המרכזית, וחלק מקזחסטן סופח לאימפריה.
סיום השלטון

כבר בשנת 1732 אנה הודיעה שהיורש שלה יהיה נכדה של אחותה יקטרינה. בכך קיוותה אנה לקבע את צאצאיו של איוואן החמישי, אביה, כצארים ולא את צאצאי דודה פיוטר הגדול. יקטרינה הייתה נשואה לדוכס ממקלנבורג אך עוד בשנת 1719 חזרה לרוסיה עם בתה הקטנה - אנה לאופולדובנה. בשנת 1739 אנה לאופולדובנה התחתנה עם דוכס מבראונשוויג ובאוגוסט 1740 נולד להם בן - איוואן.
ב-16 באוקטובר 1740, במהלך ארוחת הצהריים עם ארנסט בירון הקיסרית לא הרגישה טוב. הרופאים אבחנו בעיות בכליות והחלו התייעצויות בין הפקידות הגבוהה. מכיוון שזהות יורש העצר הייתה ברורה, היה צורך להחליט על עוצר עד שהוא יגיע לבגרות. סוכם שתפקיד יועבר לארנסט בירון.
ב-27 באוקטובר חתמה הקיסרית על מסמכים לפיהם איוואן יהיה יורש העצר ובירון יהיה העוצר. למחרת היא נפטרה והוטמנה במבצר פטרופבלובסקיה.
אנה-קטרין שוט

אנה-קטרין שוט, 1974
אנה-קטרין שוט (בגרמנית: Anne-Katrin Schott; נולדה ב-21 בדצמבר 1959) היא שחיינית עבר ממזרח גרמניה, היא שיאנית עולם, סגנית אלופת אירופה (וינה 1974) ואלופת מזרח גרמניה (1974) במשחה ל-200 מטר חזה.
ביוגרפיה

שוט התאמנה בקבוצה בלייפציג.
ביוגרפיה > שיאנית עולם

באליפות מזרח גרמניה שנערכה ברוסטוק מזרח גרמניה ב-6 ביולי 1974 זכתה שוט בשתי מדליות אישיות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר חזה שיא עולם חדש של 2:37.89 דקות, שיפור לשיא העולם בן ה-6 שנים של קייטי בול מארצות הברית (2:38.5 דקות), לפני קרלה לינקה מדרזדן והנלורה אנקה מקמניץ. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חזה, אחרי רנטה פוגל ולפני קרלה לינקה.
ביוגרפיה > סגנית אלופת אירופה

חודש וחצי לאחר מכן, באליפות אירופה בשחייה שנערכה בווינה, אוסטריה היא זכתה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:38.88 דקות, אחרי קרלה לינקה שקבעה שיא עולם חדש של 2:34.99 דקות. כבר בשלב המוקדמות שיפרה לינקה את שיאה העולמי של שוט והעמידה אותו על 2:37.44 דקות.
באליפות מזרח גרמניה שנערכה בשנת 1975 זכתה שוט בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חזה אחרי הנלורה אנקה ולפני קרלה לינקה ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה, אחרי הנלורה אנקה וקרלה לינקה.
חיים אישיים

כיום, שוט היא סגנית מאמנת ראשית באיגוד השחייה של סקסוניה ואחראית מקצועית על מערך האימונים במדינה זו.
ראו גם

התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר חזה
אר. טי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 בפברואר 1990 (בן 34)
 שם לידה:  קים ג'ונג-גו
 שם במה:  אר. טי
 מוקד פעילות:  קוריאה הדרומית
 תקופת הפעילות:  מ-2014
 עיסוק:  די ג'יי, פזמונאי, מפיק מוזיקלי
 סוגה:  היפ-הופ • אלקטרוני • דאנס
 חברת תקליטים:  דה בלאק לייבל
 
קים ג'ונג-גו (בקוריאנית: 김중구; נולד ב-10 בפברואר 1990), הידוע בשם הבמה אר. טי (באנגלית: R. Tee) הוא די ג'יי דרום-קוריאני, כותב שירים ומפיק מוזיקלי, שפועל על ידי חברת התקליטים דה בלאק לייבל. הוא הפיק להיטים עבור בלאקפינק, ביג באנג, אייקון ועוד.
קריירה

אר. טי ידוע בעיקר בזכות עבודתו עם אחת מלהקות הקיי-פופ המצליחות ביותר בכל הזמנים בלאקפינק. ראשית, הוא היה לחלק ממפיקי הלהיט הבינלאומי "Ddu-Du Ddu-Du", שצבר למעלה מ-36.2 מיליון צפיות בפחות מ-24 שעות - קליפ המוזיקה השני שהגיע להישג זה, ולקליפ הראשון אי פעם של להקה שהצליח לעשות זאת.
בהמשך, היה לחלק ממפיקי הלהיט "Kill This Love", שצבר למעלה מ-56.7 מיליון צפיות בתוך פחות מ-24 שעות, מה שהופך אותו לקליפ הראשון בהיסטוריה של עולם המוזיקה שהצליח לעשות זאת. כמו כן, היה לאחד ממפיקי "How You Like That". הווידאו קליפ הרשמי של השיר עלה לערוץ היוטיוב הרשמי שלה בשידור חי ב-26 ביוני 2020. במהלך השידור החי, צפו בקליפ למעלה מ-1.6 מיליון אנשים ובכך שברה הלהקה את שיא כל הזמנים לפרימיירה המצליחה ביותר בכל הזמנים ביוטיוב.
בנוסף לכך, הקליפ הוא הקליפ הנצפה ביותר בכל הזמנים ב-24 שעות, כשהקודם לכך היה "Boy with Luv", שצבר 60,119,890 צפיות ב-24 שעות. 23 שעות אחרי צאתו של הקליפ, מונה הצפיות שלו מנה כ-81,026,891 צפיות, מה שהופך אותו לסרטון הראשון בכל הזמנים שהצליח לחצות את רף ה-80 מיליון צפיות בפחות מ-24 שעות.
הערות שוליים

1 2  R.Tee-네이버인물정보 (ארכיון)
↑  Jonah Hicap, Black Pink’s Ddu-Du Ddu-Du music video scores 36.2million views in first 24 hours
↑  Blackpink's 'Kill This Love' Has Biggest-Ever YouTube Music Video Debut, Billboard, ‏2019-04-08
↑  YouTube, www.youtube.com
↑  https://twitter.com/chartdata/status/1276474354595962882, Twitter
↑  Alexandra Sternlicht, K-Pop Group Blackpink Breaks YouTube Record For Biggest Video Premiere, Forbes (באנגלית)
↑  BLACKPINK Breaks World Record for Most Views in First 24 Hours with “How You Like That”, KpopStarz, ‏2020-06-27
↑  Sabtu, 27 Juni 2020 15:02 WIB 27 Juni 2020, 15:02 Wib, Tembus 75 Juta Views, Video Klip BLACKPINK Terbaru Kalahkan BTS, indozone.id, ‏2020-06-27 (ב־) (ארכיון)
אנצאר א-שריעה (תוניסיה)

| --- | --- |
סמל אנצאר א-שריעה בתוניסיה
 תקופת הפעילות:  2011–הווה (כ־13 שנים)
 אידאולוגיה:  ג'יהאד סלפי
 קבוצות אתניות:  סונים, סלפים
 מנהיגים:  אבו איידה אל-תוניסי
 אזורי פעילות:  תוניסיה
 מדינה:  תוניסיה 
 חברים:  100,000
 בעלי ברית:  ארגוני אנצאר א-שריעה אחרים באפריקה
 מתנגדים:  ארצות הברית 
 
אנצאר א-שריעה בתוניסיה הוא ארגון אסלאמי-סוני הפועל בתוניסיה. בארגון חברים כ-100,000 איש. הארגון הוגדר כארגון טרור על ידי ממשלות תוניסיה, ארצות הברית, והממלכה המאוחדת.
רקע

בעקבות ההפיכה בתוניסיה (2011), שוחררו הרבה אסירים פוליטיים אסלאמיסטים שנכלאו על ידי משטרו של זין אל-עאבדין בן עלי, ביניהם גם אבו איידה אל-תוניסי שהקים את הארגון "קבוצת הלחימה התוניסאית" (TCG) יחד עם טארק מערופי ביוני 2000.
אבו איידה הקים את אנצאר א-שריעה בתוניסיה בסוף אפריל 2011. הארגון הקים במהירות סניף תקשורת, אל-קירואן, ופיתח מגוון אמצעי תקשורת, כולל בלוג, דף פייסבוק, וכתב עת.
ארגון אנצאר א-שריעה בתוניסיה ניהל מסע תעמולה לשחרור אסירים אסלאמיסטים, ביניהם השייח' עומר עבדל-רחמן, אבו קתאדה, ותוניסאים נוספים שלחמו לצד אל-קאעידה בעיראק והיו כלואים בבתי כלא בעיראק.
ארגון אנצאר א-שריעה בתוניסיה קיים כנס ארצי בעיר קירואן ב-2012. בכנס קרא אבו איידה לאסלאמיזציה של התקשורת, החינוך, התיירות וענפי המסחר בתוניסיה, כמו כן קרא להקים איגוד מקצועי אסלאמי שיתחרה באיגוד המקצועי הכללי של תוניסיה שנחשב חילוני.
חברי אנצאר א-שריעה בתוניסיה לקחו חלק בקביעות בהפגנות נגד מה שהם כינו "חילול הקודש" ונחשדו במספר אירועים אלימים, אך מחוסר ראיות הארגון לא הוצא מחוץ לחוק. משרד הפנים התוניסאי האשים את הארגון בתכנון גל ההתנקשויות הפוליטיות בתוניסיה ב-2013. בין היתר הארגון תקף לכאורה: ערוץ טלוויזיה ששידר את הסרט פרספוליס באוקטובר 2011, תערוכת אמנות שנויה במחלוקת בחודש יוני 2012, ואת שגרירות ארצות הברית בעיר תוניס. הארגון מואשם גם כי התנקש בשוקרי בלעיד (שהיה מנהיג תנועת האופוזיציה 'הדמוקרטים הפטריוטים') בפברואר 2013, ובמוחמד בראהמי (שהיה המייסד של התנועה הפוליטית 'תנועת האנשים') ביולי 2013.
ראו גם

אנצאר א-שריעה (לוב)
הערות שוליים

↑  "פוגשים את אנצאר א-שריעה התוניסאי", Foreign Policy, 
8 במרץ 2013.
↑  תוניסיה מכריזה על אנצאר א-שריעה כארגון טרור, חדשות BBC, 
27 באוגוסט 2012.
↑  ארצות הברית מכריזה על אנצאר א-שריעה כארגון טרור, חדשות BBC, 
10 בינואר 2014.
↑  בפרסום רשמי של הממלכה המאוחדת.
1 2  "האתגר הסלפי כלפי הדמוקרטיה התוניסאית המתהווה", מכון וושינגטון, 8 בדצמבר 2011.
↑  "שניים נהרגו בהתקפת פורעים על שגרירות ארצות הברית בתוניסיה", רויטרס, 14 בספטמבר 2012.
אפולו 5

אפולו 5 הייתה הטיסה הבלתי מאוישת הראשונה של "מודול הירח של אפולו", המודול שהנחית מאוחר יותר אסטרונאוטים על פני הירח. אפולו 5 שוגר בשנת 1968 באמצעות טיל מסוג סטורן IB.
יעדים

מטרתה של משימת אפולו 5, הייתה בדיקת תקינותו של מודול הירח בתנאי חלל, במיוחד תקינותם של מערכת המנועים להמראה ונחיתה ויכולת ההתנתקות של שלבי ההמראה והנחיתה בשלב בו סיימו את תפקידם. מנוע הנחיתה, היה המנוע הרקטי הראשון שהופעל בחלל באמצעות מצערת.
במהלך המשימה נערך גם ניסוי "אש בחור" (Fire in the Hole – המאויר ב"סמל המשימה"), בו הובער שלב ההמראה של המנוע, כשהוא עדיין מחובר לשלב הנחיתה. הדבר נועד לדמות ביטול של הנחיתה על פני הירח עוד בטרם השלמתה.
הטיסה

ההכנות למשימת החלל אפולו 5, התאפיינו באיחורים רבים, הגורם העיקרי לכך היה בעיות ועיכובים שונים בהכנת "מודול הירח" לשיגור. בין היתר, במהלך בדיקות העמידות בלחץ, התפוצצו חלונות מודול הירח (LM-1) שהיו עשויות זכוכית אקרילית, בשל כך הוחלפו החלונות בלוחות אלומיניום אטום.
טיל השיגור של אפולו 5 היה הסטורן IB, טיל קטן מסטורן V, אבל כזה שביכולתו לשגר את החללית למסלול סביב כדור הארץ. כדי לזרז את השיגור, הוחלט שלא לצרף את הרגליות של מודול הירח. כמו כן בהיעדר אנשי צוות, לא הותקנה מערכת מילוט. כתוצאה מכך היה גובהו של הטיל הטעון 55 מטר במקום גובה 69 מטר בחלליות אפולו אחרות.
ב-22 בינואר המריאה אפולו 5, זמן קצר לפני השקיעה. טיל הסטורן IB פעל באופן מושלם והכניס את השלב השני ואת רכב הנחיתה על הירח (LM) למסלול של 167×222 ק"מ. לאחר שתי הקפות, אמור היה המחשב להפעיל את מנוע הנחיתה, אך בשל תקלת תכנות, נאלץ צוות הבקרה הקרקעי לעבור לתוכנית אלטרנטיבית, והפעיל את המנוע ידנית פעמיים כדי להביא את החללית למסלול המתוכנן. לאחר מכן בוצע בהצלחה הניסוי "אש בחור".
לאחר 11 שעות ו-10 דקות הסתיים הניסוי. השלבים היו ממוקמים במסלול נמוך מספיק עד כדי לגרום להם לצנוח באטיות ולהיכנס חזרה לאטמוספירת כדור הארץ, והשליטה על שני השלבים הושבתה. שלב ההמראה (1968-007A), נכנס לאטמוספירה כעבור יומיים (24 בינואר) ונשרף מהחיכוך האטמוספירי, שלב הנחיתה (1968-007B) נכנס לאטמוספירה כעבור 20 יום (12 בפברואר) ונפל לאוקיינוס השקט.
למרות התקלה בתכנות של מנוע הנחיתה, הוגדרה המשימה על ידי נאס"א כמוצלחת, בכך שניסתה בהצלחה את מערכות מודול הירח (LM). בשל כך בוטלה התוכנית לשלוח חללית בלתי מאוישת נוספת (LM-2) ונסללה הדרך לשיגור חללית מאוישת (LM-3) באפולו 9.
טיל סטורן IB של אפולו על כן השיגור
אנה קוקרל

אנה קוקרל (באנגלית: Anna Cockrell; נולדה ב-28 באוגוסט 1997) היא אתלטית אמריקאית, סגנית אלופה האולימפית (פריז 2024) בריצת 400 מטר משוכות.
ביוגרפיה

קוקרל נולדה בסן רמון, קליפורניה, הבת הצעירה מבין שלושה אחים. בת למשפחה של ספורטאים. אביה שיחק כדורגל באוניברסיטת קולומביה. אחיה רוס (אנ'), שחקן פוטבול זוכה סופרבול LV עם טמפה ביי באקנירס ואחותה סיירה, שחקנית כדורעף במכללת דייווידסון.
ביוגרפיה > 2016 > אלופת עולם עד גיל 20

באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה בבידגושץ', פולין ביולי 2016 היא זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר משוכות (55.20 שניות) ובריצת שליחות 4x400 מטר (3:29.11 דקות).
ביוגרפיה > 2019 > אלופת פאן אמריקה

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בלימה, פרו באוגוסט 2019 היא זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת שליחות 4x400 מטר (3:26.46 דקות) ומדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות (55.50 שניות).
ביוגרפיה > 2021

באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט היא סיימה במקום שביעי אך פסלה בגלל שעברה את הקו ולכן סיימה במקום שמיני. בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 54.17 שניות ועלתה מהמקום החמישי.
ביוגרפיה > 2024 > סגנית אלופה אולימפית

באולימפיאדת פריז שנערכה באוגוסט זכתה במדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 51.87 שניות, אחרי בת ארצה סידני מקלוכלין-לברוני שקבעה שיא עולם חדש של 50.37 שניות ולפני פמקה בול מהולנד (52.15 שניות).
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 100 מטר משוכות: 12.54 שניות (2021)
ריצת 400 מטר משוכות: 51.87 שניות (2024)
אריק פאפ

| --- | --- |

 לידה:  17 באוקטובר 1870 סן פרנסיסקו, ארצות הברית 
 פטירה:  7 בנובמבר 1938 (בגיל 68) ניו יורק, ארצות הברית 
 תחום יצירה:  אמנות חזותית, איור, פיסול, ציור, גרפיקה 
 
אריק פאפ (באנגלית: Frederic L. Pape‏; 17 באוקטובר 1870 – 7 בנובמבר 1938), היה צייר, חרט, פסל ומאייר אמריקאי.
ביוגרפיה

פאפ נולד בסן פרנסיסקו, קליפורניה, ב-17 באוקטובר 1870 לפרידריך לודוויג ומריה (מאייר) פאפ.
בשנות העשרה שלו, פאפ למד בבית הספר לעיצוב בסן פרנסיסקו בהדרכת אמיל קרסן. הוא עזב את ארצות הברית ב-1888 לצרפת, שם למד בפריז אצל ז'אן-לאון ז'רום, ובאקדמיה ז'וליאן. הוא גם למד אצל ז'ול ז'וזף לפבר וז'אן-ז'וזף בנז'מן-קונסטן בסטודיו הפרטי שלהם.
פאפ נסע רבות בזמן שהותו באירופה. ב-1889 הוא חי במשך שנה בצפון גרמניה בין איכרים ויצר את ציור הסלון הגדול הראשון שלו, "הטווה הצעיר מזבן" שהוצג בשנה שלאחר מכן בחברה הלאומית לציור. הציור זכה במדליה בתערוכה הבינלאומית בקליפורניה של 1894.
פאפ נהנה מעלייה מהירה בקריירה שלו. בשנת 1890 נסע למצרים שם חי ועבד במשך שנתיים. במשך תשעה חודשים הוא חי ליד הפירמידות הגדולות והספינקס, חקר וצייר בהרחבה את המונומנטים העתיקים. פאפ גם שט בנילוס וצעד לתוך מדבר סהרה בזמן שחי במצרים. עבודותיו הוצגו בפריז; במצרים ובשיקגו בתערוכה הקולומביאנית העולמית של 1893.
פאפ חזר לארצות הברית ב-1894 והתחתן עם המאיירת אליס מונרו בבוסטון, מסצ'וסטס, ב-16 באוגוסט; נולד להם בן אחד, מוריץ פאפ.
אליס מתה ב-1911. תשע שנים מאוחר יותר, הוא התחתן עם אליס בירן ב-1920.
פאפ לימד שנה אחת בבית הספר לאמנות קאולס בבוסטון. ב-1898 הקים את בית הספר לאמנות אריק פאפ בבוסטון. יצירותיו המשיכו להיות מוצגות בעולם והוא זכה לתערוכת יחיד במוזיאון דטרויט לאמנות, במוזיאון סינסינטי לאמנות ובמוזיאון סנט לואיס לאמנות.
ב-1901 הוזמן פאפ להציג 97 מציוריו בארמון הארכאולוגיה והאתנולוגיה האמריקאית בתערוכה הפאן-אמריקאית בבאפלו; הוא זכה במדליה על האוסף. יצירותיו של פאפ המשיכו לזכות בהערכה ובפופולריות, הוצגו גם באגודת האמנים האמריקאים, באקדמיה של פנסילבניה לאמנויות יפות, במכון לאמנות בשיקגו ובאקדמיה הלאומית לעיצוב.
אף שהיה פורה מאוד בציור, פאפ הפך גם למאייר מצליח. הוא אייר באופן קבוע מאמרים עבור מגזינים, כגון מגזין Scribner's, Cosmopolitan, ו-The Century Magazine, ו-Women's World. פאפ גם אייר מספר רב של ספרים במהדורות מיוחדות כמו של הנרי ג'יימס בנוסף, פאפ עבד כמעצב במה להפקות תיאטרליות.
בשנת 1906 פאפ עיצב ושלח עצומה ממסצ'וסטס לקונגרס האמריקני כדי לשמר את חוקת USS. מגילה מוארת זו מוצגת כעת במוזיאון הלאומי של צי ארצות הברית בוושינגטון הבירה. בשנה שלאחר מכן עיצב פאפ אנדרטה מברונזה להנצחת ייסוד מושבת מפרץ מסצ'וסטס, אשר נחנכה בשנת 1907 בגלוסטר, מסצ'וסטס.
ביוגרפיה > ארגונים מקצועיים וחברתיים

פאפ היה חבר במועדון האמנויות המאוחדות של לונדון ועמית באגודה המלכותית לאמנויות. הוא גם היה חבר בארגון "השחקנים", לאחר שהומלץ לחברות על ידי מארק טוויין.
מוות ומורשת

לפי ההספד של פאפ ב"ניו יורק טיימס", הוא נפטר בניו יורק ב-4 בנובמבר 1938 כשהתמוטט מהתקף לב. הוא נלקח לבית החולים העירוני שם נשאר מחוסר הכרה עד מותו שלושה ימים לאחר מכן.
התערוכה הרטרוספקטיבית הרטרוספקטיבית הראשונה של יצירות אמנות של אריק פאפ מזה 100 שנים הוצגה בזבן גרמניה, העיירה שממנה היגרו הוריו לארצות הברית, נערכה מספטמבר 2021 ועד מרץ 2022.
הערות שוליים

↑  Conn, Gregory (August 2016). "Eric Pape, Master of the Pageant". Illustration. 14 (53): 36–85.
1 2  Lobel, M., John Sloan: Drawing on Illustration, Yale University Press, 2014, p. 191
↑  A Bibliography of Modern Arthuriana (1500-2000), Boydell & Brewer, 2006, p. 64
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1055636676  LCCN: no94033590  NKC: xx0209989  NTA: 262694638  RKD: 96206  SUDOC: 236720287  ULAN: 500060046  VIAF: 306063577   WorldCat (עם VIAF): 306063577
אר דאלם

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  מלטה מלטה
 מיקום:  בירזבוג'ה, מלטה
 קואורדינטות:  35°50′11″N 14°31′41″E﻿ / ﻿35.836416666667°N 14.528027777778°E﻿ / 35.836416666667; 14.528027777778
 גובה מעל פני הים:  23 מטר
 אתר רשמי
  (למפת מלטה מוגדלת) ולטה ויקטוריה בירקירקארה לואה קומינואר דאלם(למפת מלטה רגילה) ולטה ויקטוריה בירקירקארה לואה קומינואר דאלם
 
חתך סכמטי של המערה
שלד פיל ננסי שהתגלה במערה מוצג במוזיאון הסמוך לה
המחשת הסטרטיגפיה של המערה
אר דאלם (במלטית: Għar Dalam - "מערה חשוכה" או "מערת החשיכה") היא מערה השוכנת סמוך לעיר בירזבוג'ה (Birżebbuġa), בדרום-מזרחו של האי מלטה. במערה התגלו מספר שכבות מאובנים של בעלי חיים, שהמוקדמים שבהם הם בני 200,000 שנים, והמאוחרים בני פחות מ-10,000 שנה. עוד התגלו במערה עדויות לנוכחות האנושית המוקדמת ביותר הידועה במלטה, והמתוארכת לסביבות 5400 לפנה"ס. המערה העניקה את שמה לתקופת התיישבות זו המכונה תקופת אר דאלם. במקום המתוחזק על ידי הסוכנות הלאומית למורשת מלטה, שוכן מוזיאון קטן המציג את שפע הממצאים מהמערה.
היווצרות המערה וממצאיה

המערה שוכנת על הגדה הצפון-מזרחית של ואדי דאלם (Wied Dalem), כ-500 מטרים מחופי הים התיכון. זוהי מערה טבעית ממקור קרסטי, שנוצרה עקב שחיקת אבן הגיר המקומית על ידי מים. הכניסה אליה שוכנת בגובה של 15.5 מטרים מעל פני הים ועומקה 144 מטרים. רק 70 המטרים העליונים פתוחים לביקור קהל.
שרידי בעלי החיים המוקדמים ביותר שהתגלו במערה הם מתקופת הפליסטוקן וגילם כ-200,000 שנים. בתקופה זו חיבר גשר יבשתי בין מלטה ובין סיציליה, ובעלי החיים נדדו דרומה כדי להימלט מהאקלים הקר. אף ששכבת הקרח לא הגיעה אל מלטה, גרמו שינויי האקלים לעושר במשקעים ולעיצוב הנוף. ואדי דאלם התחפר אט אט בשכבת הסלע, ולבסוף קרסה תקרתה של המערה, ושרידי בעלי החיים נשאבו לתוכה.
השכבה התחתונה במערה (שכבה 6) עשויה מחרסית ואיננה מכילה מאובנים. מעליה נמצאת "שכבת ההיפופוטם" (שכבה 5), שבה התגלו שרידי פיל ננסי והיפופוטם (Hippopotamus melitensis), ומעליה שכבת אבנים קטנות (שכבה 4). השכבה הבאה מכונה שכבת האיילים (שכבה 3) והיא זכתה לשמה בגלל ממצאים רבים של שרידי איילים. לצידם נמצאו גם מאובני שועלים, זאבים, דובים, צפרדעים, עטלפים, חדפיים ועוד. את שכבת האיילים מכסה שכבת אבן גיר דקה החותמת את תקופת הפליסטוקן (שכבה 2), ומעליה שוכנת השכבה המתורבתת שבה התגלו שרידים הקשורים ליישוב האנושי המוקדם באי. בין היתר נמצאו בשכבה זו גרזני אבן, כלי קדרות, אבנים מעובדות מצור ומזכוכית געשית, חרוזים עשויים מצדפות, ומאובני אדם וחיות משק בית.
המחקר והמוזיאון

המערה נזכרה לראשונה בכתובים ב-1647, אך רק ב-1865 הובהרה חשיבותה המדעית, עת נתגלו בה שרידי אדם. בין השנים 1892–1937 נערכה סדרה של חפירות מעמיקות באתר, ונידרש פתרון לעפר ולאדמה שחולצו מהמערה. לכן הוקם במקום מוזיאון קטן ב-1930 והוא נפתח לקהל ב-1933. במוזיאון שני אולמות גדולים השוכנים משני צידי הכניסה למערה, ובהם אלפי ממצאים ערוכים בתיבות עץ. בנוסף מוצגים במקום שלדי דוב, פיל אפריקני צעיר, היפופוטם וגולגולת של נקבת אדם בוגרת. בשנת 2002 נחנכה במוזיאון תצוגה חדשה הסוקרת, בין היתר, את היווצרות המערה, את ממצאיה ואת תולדות המחקר במקום, וכן עומדת על השלכותיה של תקופת הקרח על מלטה.
ארכאנודון

| ארכאנודון |
| --- | --- |
 איור של גולגולת ארכאנודון
תקופה
אמצע - סוף האאוקן 43–39 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
סוג:: ארכאנודון
מינים
 Achaenodon robustus
שם מדעי
 Achaenodon ‏קופ, 1873

ארכאנודון (שם מדעי: Achaenodon) הוא סוג נכחד של יונק מהסדרה מכפילי פרסה שהתקיים באמצע עד לסוף תקופת האאוקן באמריקה הצפונית שלפני 43 עד 39 מיליון שנה מזמננו בקירוב.