stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ועדת חבר העמים לקברי מלחמה
תכנון בתי הקברות > ארכיטקטורה

הוועדה ייחסה מראשית דרכה חשיבות רבה לתכנון האתרים שהקימה. בית קברות אופייני שהוקם על ידה מוקף חומת אבן ובה כניסה מבעד לשערי ברזל. בגדולים שבאתרים מותקן שלט, המתאר את המערכות הצבאיות הרלוונטיות שהתרחשו בקרבתם. בכל האתרים, למעט הקטנים ביותר, מצויה תיבת ארד ובה ספרון המונה את שמות החללים הקבורים שם בציון מיקום מצבתם, ובו גם תרשים של האתר. בבתי קברות שבהם למעלה מ-40 קברים מוצב (באחד משלושה ממדים אפשריים) צלב ההקרבה שתכנן הארכיטקט בלומפילד. זהו צלב בעל חתך מתומן, הניצב על גבי בסיס מתומן גם הוא, כשאל פניו צמודה חרב. בבתי קברות ובהם למעלה מ-1,000 קברים ניצבת גם מצבת הזיכרון, שתוכננה על ידי האדריכל לאצ'נס. היא מנציחה את בעלי כל האמונות. עיצובה נועד להיות מרוחק מכל צורה הקשורה לאמונה דתית כלשהי.
הקברים עצמם ערוכים במידת האפשר בשורות ישרות ומסומנים על ידי מצבות בעלות עיצוב אחיד, שמרביתן עשויות אבן גיר. בשונה ממצבות צרפתיות, גרמניות או אמריקניות, המצבות הן מלבנים אנכיים ששוליהם העליונים מעוגלים. מצבות כל החללים בני האמונה הנוצרית נושאים חריתה של צלב, ולאחרים ניתן על גביה סמל דתי מתאים על פי אמונתם (או שלא נחרת עליה סימול כזה, במקרה של חסרי דת). כל מצבה נושאת את סמל הלאום של החלל או את סמל הרגימנט אליו השתייך, בצירוף פרטיו האישיים, דרגתו, שם יחידתו, מועד מותו וגילו וכן טקסט אישי שנבחר על ידי קרוביו. מצבותיהם של אלמונים נושאות רק את אותם פרטים שניתן היה לברר על החלל משנמצאה גופתו.
באתרים המועדים לתנאי מזג אוויר קשים או לרעידות אדמה, כמו תאילנד או טורקיה, נעשה שימוש במצבות אופקיות (שהן קטנות מכדי לשאת חריתה של סמל יחידתו של החלל) במקום המצבות האנכיות הסטנדרטיות, וצלב ההקרבה הוחלף בצלב שנבנה אל תוך קיר. אמצעים אלו נועדו למנוע מהם נזק או שקיעה בקרקע בעקבות רעידת אדמה.
תכנון בתי הקברות > גינון

הגינון הוא מרכיב קבוע בעיצובם של בתי הקברות של הוועדה והוא משתלב במרכיבים המבניים שלהם, והיווה חלק בלתי נפרד בעבודת האדריכלים שתכננו אותם. המטרה המקורית של גינון בתי הקברות הייתה יצירת תחושה של שלווה אצל המבקרים, בניגוד לתחושה שיוצרת סביבה של מצבות חשופות. בסיוע המלצות מקצועיות שניתנו לוועדה בתחילת עבודתה על ידי מנהלי גני קיו היא תכננה בתי קברות שבהם נעשה שימוש במינים מתאימים של צמחים. כמו כן נבחרו צמחים שיצרו תחושה סנטימנטלית של תזכורת למראה הגנים בארצותיהם של החללים. תשומת לב מוקדשת לשימוש בצמחים במגוון טקסטורות, גבהים ותקופות פריחה. כך, בקרבת מצבות ניטעו מיני צמחים שלא יסתירו את הכיתוב שעליהן.
בעיצוב בתי הקברות נמנע בדרך כלל כל שימוש בריצוף בין שורות המצבות וזאת על מנת לתרום לפשטות העיצוב של בתי הקברות. הקרקע כוסתה בדשא, המושקה במים לפי הצורך בעונות היובש. היכן שההשקיה אינה מספקת או בלתי אפשרית לא נעשה שימוש בדשא ואדמת בתי הקברות היא חשופה בעיקרה. שם גם נעשה שימוש במיני צמחים המתאימים לתנאי המקום. תחזוקת הצמחייה בבתי קברות גדולים נעשית באמצעות צוותי גינון קבועים. בבתי קברות קטנים עובדים גננים במשרה חלקית. באזורים שבהם מרובים בתי הקברות, כמו בחזית המערבית באירופה, פועלים צוותי גינון ניידים.
מימון ומינהל

פעולת הוועדה ממומנת על ידי מענקים תקציביים מטעם ממשלות שש המדינות החברות בה. בשנת הכספים 2007–2008 הסתכמו מענקים אלו ב-43 מיליון לירות בריטיות. היקף ההשתתפות של כל מדינה בתקציב הוועדה הוא ביחס ישר למספר הקברים של חייליה המטופלים על ידי הוועדה, כמפורט להלן:
בריטניה – 78.4%
קנדה – 10.1%
אוסטרליה – 6.1%
ניו זילנד – 2.1%
דרום אפריקה – 2.1%
הודו – 1.2%
בראש הוועדה עומדים נשיא (כיום, 2024 – אן, הנסיכה המלכותית), יושב ראש וסגנו, והמנהל הכללי. בין חברי הוועדה נכללים הנציבים העליונים של חמש המדינות החברות בוועדה בנוסף לבריטניה.
המטה הראשי של הוועדה שוכן מאז 1972 בעיירה מיידנהד (Maidenhead) שממערב ללונדון. לוועדה גם משרדים אזוריים בבריטניה, קנדה, דרום אפריקה, צרפת, בלגיה, איטליה ומצרים. אלו מופקדים על הטיפול באתרי הוועדה באירופה וצפון אמריקה ובחלק מארצות אפריקה ודרום מזרח אסיה. ניהול הטיפול באתרי הוועדה ביתר המדינות נתון בידי המטה הראשי שלה.
ונדליזם

בתי הקברות של הוועדה זוכים בדרך כלל ליחס מכבד בתור אתרים הומניטריים א-פוליטיים, ומקרי החילול וההשחתה שלהם הם נדירים. כאשר הם מתרחשים הם זוכים לתשומת לב חדשותית במדינות חבר העמים. כך למשל, באחד מבתי הקברות הגדולים בצפון צרפת ציירו ונדלים סיסמאות אנטי-בריטיות ואנטי-אמריקניות במרץ 2003, לאחר תחילת מלחמת עיראק. כמו כן, תחזוקתם של בתי הקברות הרבים בעיראק הוזנחה לאחר שסדאם חוסיין אסר על עובדי הוועדה לטפל בהם לאחר מלחמת המפרץ.
פרויקטים נוכחיים

כיום עוסקת הוועדה בתחזוקה השוטפת של בתי הקברות והאנדרטאות שבטיפולה, ומביאה למנוחות את נופלי שתי מלחמות העולם מצבאות חבר העמים, ששרידיהם מתגלים מעת לעת בחזיתות הלחימה לשעבר.
בנוסף עוסקת הוועדה בשנים האחרונות בשלושה פרויקטים מיוחדים:
צילום כל המצבות והאנדרטאות שבטיפול הוועדה על מנת להעמיד הצילומים לרשות הציבור – הגוף המוציא את הפרויקט לפועל הוא הפרויקט הצילומי של קברי המלחמה;
בעקבות חקירה ארכאולוגית שנערכה ב-2008 ובה נחשפו בצפון צרפת קברי אחים של חיילים אוסטרלים הוקם על ידי הוועדה בית קברות צבאי חדש בצפון צרפת (הראשון שהקימה הוועדה מאז הקמת בתי הקברות לאחר מלחמת העולם השנייה). נקברו בו בקברים אישיים – ועודם נקברים – החללים שנתגלו בקברי האחים, ואשר נפלו בקרב פרומל (Fromelles) ביולי 1916.
הפקת אירועי זיכרון ופעילויות זיכרון רבי היקף שהתקיימו ומחוץ לה בין יום השנה המאה לפרוץ מלחמת העולם הראשונה, אשר חל באוגוסט 2014 לבין יום המאה לשביתת הנשק במלחמה, שחל בנובמבר 2018.
ראו גם

אנדרטאות האימפריה הבריטית לנעדרים בבלגיה ובצפון צרפת
הוועדה האמריקנית למצבות קרב
הוועדה הגרמנית לקברי מלחמה
הפרויקט הצילומי של קברי המלחמה
לקריאה נוספת

Philip Longworth (1985), The Unending Vigil, London: Leo Cooper.
G. Kingsley Ward, Edvin Gibson (1995), Courage Remembered, London: HMSO.
הערות שוליים

↑  ההתפלגות של כלל החללים מבחינת השתייכות דתית היא בקירוב זו: 1.5 מיליון נוצרים, 100,000 הינדים וסיקים, 65,000 מוסלמים, 15,000 פגאנים, 10,000 בודהיסטים וקונפוציאנים, 10,000 יהודים (וורד וגיבסון, עמ' 209).
↑  מקור: https://archive.today/20130503005203/www.cwgc.org/about-us/what-we-do/records/register-of-war-dead.aspx.
↑  מבין אלו, כ-20 אלף קברים הם של גרמנים, כ-6,600 צרפתים, כ-4,000 פולנים, כ-3,800 הולנדים וכ-1,200 טורקים. היתר הם קברי בני תשע אומות אחרות. (וורד וגיבסון, עמ' 96).
↑  נציג אוסטרליה בוועדה משתייך למשרד האוסטרלי לקברי מלחמה (אנ').
↑  ענייני הוועדה באוסטרליה ובניו זילנד מטופלים על ידי סוכנויות ממשלתיות של מדינות אלו.
↑  כך, במרץ 2014 נקברו בצרפת בטקס צבאי שרידי גופותיהם של 20 חיילים בריטים שנפלו במלחמת העולם הראשונה ונתגלו שם לא מכבר. 19 מהם לא זוהו (מקור: ניוזלטר של הוועדה, אפריל 2014).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261913905171  GND: 5005541-0  ISNI: 0000 0004 1755 8617  LCCN: n50072621  NKC: kn20091201019  VIAF: 151974717   WorldCat (עם VIAF): 151974717 
מצבות זמניות על קברי חללים קנדים ליד איפר שבבלגיה
החריתה הידנית של הכיתוב על גבי מצבה, שהייתה נהוגה בראשית ימי עבודת הוועדה, ארכה שבוע ויותר
בית הקברות הקנדי בדייפ – הראשון שהוקם על ידי הוועדה לאחר מלחמת העולם השנייה
בית קברות בצפון צרפת – שטחו מוקף חומה ובו ניצב צלב ההקרבה
שלושה מקברי המלחמה של חבר העמים בבית הקברות הכללי של מונפור, הולנד. משמאל לימין: קצין הטייס ג'רלד סטפנס, סמל ריצ'רד ויליאמס וסמל ג'ורג' אדם. כולם שירתו בטייסת 90 של ה-RAF, ומתו ב-4 בפברואר 1943.
בניין המטה של הוועדה במיידנהד שבבריטניה
בית הקברות האוסטרלי החדש בפרומל, צרפת, שהקמתו נסתיימה ב-2010
חוק לשיקום שירות המדינה המקצועי

החוק כפי שפורסם בספר החוקים הגרמני
שלט המשרד של עורך הדין היהודי ד"ר ורנר ליבנטל. השלט נצבע בשחור על ידי הנאצים בעקבות החוק לשיקום שירות המדינה המקצועי, הוסר על ידי ליבנטל, והובא לארץ עם עלייתו ב-1935
חוק לשיקום שירות המדינה המקצועי (בגרמנית: Gesetz zur Wiederherstellung des Berufsbeamtentums; מקובל גם בשם חוק בדבר השבת הפקידות המקצועית על כנה) היה חוק שנחקק בגרמניה הנאצית ב-7 באפריל 1933, כחודש לאחר עלייתו לשלטון של אדולף היטלר. החוק בוטל על ידי בעלות הברית בספטמבר 1945.
מהות החוק

החוק קבע את שירות המדינה כ"לאומי", והתיר פיטורים של עובדי מדינה קבועים. עובדי מדינה שאינם בני הגזע הארי או מתנגדי המשטר הנאצי נדרשו להתפטר מעבודתם. בהתאם לכך, יהודים ומתנגדי המשטר לא יכלו לעבוד במשרות של מורים, פרופסורים, שופטים או במשרות ממשלתיות נוספות. זמן קצר לאחר חקיקתו של חוק זה, נחקק חוק נוסף, שהטיל הגבלה דומה על עורכי דין, נוטריונים, רופאים ויועצי מס.
בהצעת החוק, שנוסחה בידי שר הפנים, וילהלם פריק, נקבע שכל אלה שאינם ממוצא ארי יפוטרו לאלתר. כאשר הובא החוק לחתימתו של נשיא גרמניה, פאול פון הינדנבורג, ב-1 באפריל 1933, הוא סירב לחתום עליו כל עוד לא הוצאו מתחולתו ותיקי מלחמת העולם הראשונה, בניהם של חללי המלחמה, ואלה שהיו עובדי מדינה במהלך המלחמה. היטלר קיבל הסתייגות זו, והחוק המתוקן נחתם ב-7 באפריל 1933.
השלכות

החוק היווה נקודת מפנה בתולדות יהדות גרמניה, משום שהיה חוק אנטישמי ראשון מאז האמנציפציה של שנת 1871. ההסתייגות שהותירה במשרתם את אלה ששירתו בצבא הקיסרי במלחמת העולם הראשונה, איפשרה לכ-2,500 מתוך כ-5,000 עובדי מדינה יהודים להישאר במשרתם ובמקום עבודתם. עם החלת חוק אחר (חוק ה-Reichsbürgergesetz), ובפרט החלת התקנה הראשונה שבו, בספטמבר 1935, אולצו כל היהודים להתפטר מן השירות הציבורי עד סוף שנת 1935. בין היהודים שנפגעו מהחוק נמנות הפיזיקאיות ליזה מייטנר והדוויג קוהן.
את תוצאות החוק ממחיש גורלו של המכון למתמטיקה באוניברסיטת גטינגן, שהיה מרכז מתמטי בעל מוניטין עולמיים, ורבים ממוריו היו יהודים. המתמטיקאי הנודע דויד הילברט התאמץ למנוע את הפעלת החוק, אך ללא הצלחה. כשנה לאחר סילוק היהודים מהמכון שאל שר התרבות הנאצי ברנהרד רוסט את הילברט: "האם נכונה השמועה על פיה המכון המתמטי סבל מאוד מאז סילוקם של היהודים וחבריהם?" השיב לו הילברט: "סבל? לא, הוא לא סבל, אדוני השר. הוא פשוט איננו קיים יותר". המכון למתמטיקה באוניברסיטת גטינגן לא חזר מעולם לימי תפארתו.
ראו גם

תעודת ייחוס ארי
חוקי נירנברג
חוק אזרחות הרייך
לקריאה נוספת

יצחק ארד, ישראל גוטמן ואברהם מרגליות (עורכים), השואה בתיעוד: מבחר תעודות על חורבן יהודי גרמניה ואוסטריה, פולין וברית-המועצות, יד ושם, תשל"ח, עמ' 43–44.
הערות שוליים

↑  ליאו קורי, "מתמטיקאים יהודים בגטינגן: 1895–1933", זמנים, אביב 1999.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4354853-2
חרש אופן

מודעת פרסום ישנה של "חרש אופן"
חרש אופן הוא בית החרושת הראשון בישראל לייצור אופניים.
ראשיתו של בית החרושת, בעסק שהוקם על ידי מנחם גולדברג (1872 - 1961) ליבוא אופניים מבריטניה לארץ ישראל, בשנת 1921 בתל אביב.
בשנת 1950, עקב מגבלות חדשות שהוטלו על עסקי היבוא סמוך לאחר קום המדינה, הוקם בית החרושת חרש אופן, במטרה לייצר אופניים "כחול לבן" ולהשתתף בפיתוח התעשייה הצעירה במדינת ישראל.
בשיא פעילותו של בית החרושת, היו כ- 40% מכלל האופניים במדינה מתוצרת חרש אופן.
משפחתו של מנחם גולדברג, מייסד בית החרושת, המשיכה את דרכו, באמצעות בנו, בנציון גולדברג (1907 - 1960), ונכדו, יאיר גולדברג. כיום מנוהל בית החרושת על ידי אינג' אשר י. כשר, אשר הצטרף לעסק המשפחתי לאחר נישואיו לנכדתו של מנחם גולדברג עדנה גולדברג בשנת 1962.
בית החרושת פעיל ומייצר אופניים מסוגים שונים, לרבות אופני עבודה, תלת-אופן ואח', במשכנו באזור התעשייה קריית אריה בפתח תקווה.
בגלל יבוא מסין וסיבות נוספות נקלע בית החרושת לקשיים ונמסר שהוא עומד להיסגר ב- אוגוסט 2020.
המייסד, אשר כשר, נפטר ביוני 2023.
זנבנוניים

| זנבנוניים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: צלופחאים
משפחה:: זנבנוניים
שם מדעי
 Heterenchelyidae ‏רגן, 1912

זנבנוניים (שם מדעי: Heterenchelyidae) היא משפחה של צלופחאים החיים במימי האוקיינוס האטלנטי, כולל הים התיכון (כולל בחופי ישראל) והים הקריבי ובמזרח האוקיינוס השקט. במשפחה זו ישנם 8 מינים בשני סוגים. לא ידוע עליהם הרבה.
מינים אלה מתחפרים בקרקעית הים בעומקים רדודים ועמוקים והם מגיעים באורכם ל-32–149 סנטימטרים. הם בעלי לסתות גדולות והם חסרי סנפיר גבי.
מזונם של הצלופחים מורכב מחסרי חוליות שוכני ים כמו סרטנים, כמה תולעים ורכיכות ימיות.
מיון

משפחה זנבנוניים (Heterenchelyidae)
סוג Panturichthys
מין זְנַבְנוּן פוֹלֶר (Panturichthys fowleri)
מין Panturichthys isognathus
מין Panturichthys longus
מין Panturichthys mauritanicus
סוג Pythonichthys
מין Pythonichthys asodes
מין Pythonichthys macrurus
מין Pythonichthys microphthalmus
מין Pythonichthys sanguineus
זנבן מניפה

| זנבן מניפה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: זנבני מניפה
סוג:: זנבן מניפה
שם מדעי
 Rhipidura ‏ויגורס והורספילד, 1827

Rhipidura lepida מפלאו.
זנבן מניפה (שם מדעי: Rhipidura), הוא סוג של ציפור שיר ממשפחת זנבני המניפה החיים בדרום אסיה, דרום-מזרח אסיה, אוסטרליה, ניו זילנד וחלק מאיי האוקיינוס השקט, לרוב לאורך האזור הטרופי. הסוג תואר למדע ב-1827 ובמקור שויך למשפחת הנחליאליים ובהמשך למונרכיתיים ולחטפיות פיה, לפני ששויך למשפחתו הנוכחית.
מרבית המינים בסוג מגיעים לאורך של כ-15 עד 18 ס"מ והם בעלי זנב ארוך יותר מחצי מגופם אצל מספר מינים והוא פרוש כמניפה, מה שנתן לסוג את שמו. הצבעים של רוב המינים הם אפורים, שחורים, לבנים וחומים, אך לכמה מינים הנוצות צהובות או אפילו כחולות עזות. הזנב אצל מרבית המינים לבן או בהיר עם קצוות שחורים. למרבית המינים למעט המין Rhipidura atra אין הבדלים גדולים בין הזכרים והנקבות.
מינים אלו הם ציידי חרקים יעילים שמרבית המקרים טורפים חרקים באוויר אם כי חלקם מלקטים אותם מהקרקע או מהעלים. פרטים גדולים טורפים גם חומטים קטנים.
מינים

Rhipidura superciliaris
Rhipidura samarensis
Rhipidura cyaniceps
Rhipidura sauli
Rhipidura albiventris
Rhipidura hyperythra
Rhipidura albolimbata
Rhipidura albiscapa
Rhipidura fuliginosa
Rhipidura phasiana
Rhipidura drownei
Rhipidura tenebrosa
Rhipidura rennelliana
Rhipidura verreauxi
Rhipidura personata
Rhipidura nebulosa
Rhipidura teysmanni
Rhipidura sulaensis
Rhipidura superflua
Rhipidura dedemi
Rhipidura opistherythra
Rhipidura lepida
Rhipidura rufidorsa
Rhipidura dahli
Rhipidura matthiae
Rhipidura malaitae
Rhipidura dryas
Rhipidura kubaryi
זנבן רופוס (Rhipidura rufifrons)
Rhipidura semirubra
Rhipidura brachyrhyncha
Rhipidura atra
Rhipidura nigrocinnamomea
Rhipidura phoenicura
Rhipidura euryura
Rhipidura perlata
Rhipidura aureola
Rhipidura javanica
Rhipidura nigritorquis
Rhipidura albicollis
Rhipidura albogularis
Rhipidura diluta
Rhipidura fuscorufa
Rhipidura rufiventris
Rhipidura kordensis
Rhipidura cockerelli
Rhipidura threnothorax
Rhipidura leucothorax
Rhipidura maculipectus
Rhipidura leucophrys
Rhipidura habibiei
חביב תומא

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 בדצמבר 1934 
 פטירה:  1998 (בגיל 63 בערך) 
 מוקד פעילות:  מדינה פלסטינית, ישראל 
 מקום לימודים:  קונסרבטוריון דוניה ויצמן, הקונסרבטוריון הישראלי למוסיקה תל אביב 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 
חביב חסן תומא (בערבית: حبيب حسن توما; 12 בדצמבר 1934–1998) היה מלחין וחוקר אתנומוזיקולוגיה ערבי ישראלי.
אודות

תומא למד בקונסרבטוריון דוניה ויצמן בחיפה ואחר כך בקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה בתל אביב, שם סיים את לימודיו בשנת 1962. הוא למד הלחנה אצל אלכסנדר אוריה בוסקוביץ' ואחר כך אתנומוזיקולוגיה אצל קורט ריינהרד (Kurt Reinhard) בברלין והשלים בשנת 1968 דוקטורט באתנומוזיקולוגיה באוניברסיטה החופשית של ברלין, אשר עסק בנושא מקצבי המקאם. באירופה למד בין השאר אצל אוליבייה מסייאן ואצל שטוקהאוזן. בשנת 1970 החל לשמש כפרופסור באוניברסיטה החופשית בברלין.
בשנת 1975 פרסם בגרמנית את ספרו "המוזיקה של הערבים", הספר זכה להצלחה ותורגם לצרפתית ולאנגלית.
בין יצירותיו, "רפסודה אוריינטלית - יצירה לשני חלילים ותוף" משנת 1957. נישא למוניקה קירכברגר (Monika Kirchberger) והיה אב לבת.
מיצירותיו

The Music of the Arabs, trans. Laurie Schwartz. Portland, Oregon: Amadeus Press. (1996).
Maqam Bayati, Israel Music Publications.
Rhapsodie Orientale, Israel Music Publications.
Study #1 (For Flute), Israel Music Publications.
Study #2 "Combinations" (For Flute), Israel Music Publications.
The Maqam Phenomenon: An Improvisational Technique in the Music of the Middle East (1971)
"Taqsim" for solo piano, Israel Music Publications
"Suite Arabe" for solo piano, Israel Music Publications
זנבזיפים

| דגיגי כסף ביתיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: זנבזיפאים
משפחה:: זנבזיפים
שם מדעי
 Lepismatidae ‏לטריי, 1802
זנבזיפים (שם מדעי: Lepismatidae) משפחה של חרקים חסרי כנפיים המשתייכת לסדרת זנבזיפאים (Thysanura). שמה של המשפחה ניתן על שום שלושה זיפים הנראים בחלקו האחורי של החרק.
מאפיינים

אורך בוגר: 10-30 מ"מ 

מספר ביצים בהטלה: 20-50 

התפתחות: גלגול חסר 

מזון: קמח, נייר, בד, סוכר, עמילן, תאית 

תפוצה בטבע: לרוב בקני נמלים וטרמיטים
הזנבזיפים הם חרקים פרימיטיביים ביותר. גופם שטוח ומכוסה קשקשים מבריקים בצבע כסף. בראשם זוג מחושים ארוכים, אותם מנקים באופן קבוע, כדי לשמור שחוש הריח לא ייפגע. יש להם זוג עיניים מורכבות. גפי הפה שלהן לועסות והן בולטות מהראש. מקצה בטנם יוצאים שלושה זיפים דקים, ארוכים וגמישים. הם פעילים בעיקר בלילה. הנקבה מטילה את ביציה בצרורות במקומות חשוכים ולחים. מינים אחדים מצויים במקומות אפלים בבית: מזווה, מחסן מזון, פינות לחות, בין דפי ספרים, מאחורי תמונות התלויות על הקיר.
מינים בישראל (רשימת חלקית)

זנבזיף כספי Lepisma saccharina
זנבזיף וסמן Neoasterolepisma wasmanni
זנבזיף פלמוני Neoasterolepisma palmonii - נמצא בקני נמלים
זנבזיף פרסי Lepismina persica
זנבזיף מצרי Thermobia aegyptiaca - נפוץ
זנבזיף ורמן Ctenolepisma wahrmani
זכייה

ערך זה עוסק בכלל במשפט העברי. אם התכוונתם לפרס, ראו .
במשפט העברי, קניין זכייה הוא כלל האומר כי אדם יכול להעשות שליח לחבירו ללא ידיעתו, כאשר מדובר בדבר המהווה זכות למי שמזכים לו.
דיני הכלל

בתלמוד מוחלט כי אין זכייה לגוי ולקטן, אך התוספות מסייגים זאת, ופוסקים כי ישנה זכייה גם לקטן כאשר מדובר בדבר המהווה אך זכות, ורק בדבר שאינו זכות גמורה וברורה, כמו למשל הפרשת תרומה שנחשבת לזכות בעיקרה, אך ייתכן שבעל הפירות יתנגד להפרשה מסיבותיו שלו, דווקא שם תקף הכלל שאין זכייה לקטן.
סוגיה ידועה במסכת כתובות מבוססת על דיני הזכייה, לפיהם ניתן להטביל גר קטן הבא להתגייר יחד עם הוריו, על אף שאין לו דעת להתגייר, שכן הדבר זכות לו להתגייר, וכנראה שגם הוא היה חפץ בכך, בצירוף העובדה שגם הוריו עושים כך. גם לפי רבי מאיר הסבור שאסור לשחרר עבד שלא מדעתו, שכן עדיף לו להיות עבד ולהתנהג בפריצות, כאשר מדובר בקטן שעדיין לא טעם טעם של חטא, גם הוא מודה שזכות הוא לא להיות גר. התוספות מסבירים כאמור, כי ישנה זכייה לקטן כאשר המעשה הוא זכות גמור בשבילו. אף על פי שאין זכות לגוי, במקרה כזה ניתן לזכות לו את הגירות, שכן במעשה זה עצמו הוא נהיה יהודי, ולכן לעניין מעשה זה ניתן להחשיב אותו לכזה.
מהות הכלל

הראשונים נחלקו האם כלל הזכייה מהווה סניף של כללי השליחות, וההבדל היחיד ביניהם הוא ששליחות יכולה להעשות מאדם אחד לאדם אחר דווקא בידיעתו המליאה בניגוד לזכייה שיכולה להעשות גם שלא מידיעתו (כך גם מכריע הקצות החושן), או שמא מדובר בפרשייה נפרדת שאין ביניהם כל קשר (כהכרעת רבי עקיבא איגר).
רבי חיים סולובייצ'יק מסייג את המחלוקת, ומסביר שבין כה וכה מדובר בפרשייה שבעיקרה שווה לשליחות במהותה, שכן בשניהם נעשה העושה כיד ארוכה וכגופו של המשלח, אלא השאלה היא האם מדובר במעשה שנעשה מכוח המשלח ועל פי ציוויו, ועל אף שאינו יודע מכך, יש בכוח האנן סהדי לומר כי הוא היה ממנה את האדם שליח לו היה יודע מכך, והדבר נחשב כמינוי, או שמדובר בפרשייה נפרדת, שכאשר מדובר בזכייה אין נצרכת הפעולה לאישורו של מי שהפעולה נעשית עבורו.
התופס לבעל חוב במקום שחב לאחרים

קיים כלל האומר, כי אדם אינו יכול לזכות ולהקנות חפץ לאדם אחד, כאשר הדבר מהווה חובה והפסד ממוני לאדם אחר. לפי שיטת רש"י, כלל זה תקף רק בדיני זכייה, הנעשים ללא מינוי מפורש, אך בשליחות הנעשית בציווי המשלח, יכול אדם לזכות חפץ לבעל חוב, גם כאשר הדבר מהווה הפסד לאדם אחר. כך למשל, אם אדם פשט את הרגל, ונשאר ברשותו חפץ יחיד לגבייה בין שני מלווים, אין אדם שלישי יכול מדעתו לתפוס את החפץ לאחד מהמלווים.
התוספות לעומת זאת, מביא ראיות כי גם באופן שהיה מינוי מפורש, קיים הכלל כי אין אדם יכול לתפוס לאחד מבעלי החובות במקום שהוא חב ומפסיד אנשים אחרים. אך הפני יהושע מיישב את הראיות ומוכיח כי אין בהן כי להפריך את שיטת רש"י.
ראו גם

עדיו בחתומיו זכין לו
זכין לאדם שלא בפניו
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף י"א, עמוד א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף י"א, עמוד א'.
↑  בחידושי הגר"ח (סטנסיל).
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף י', עמוד א'.
↑  בכתובות דף פ"ו.
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
ח'ליפות (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

כרזת הסדרה בנטפליקס
 מבוסס על:  שלישיית בתאנל גרין (חלקית)
 סוגה:  דרמה מתח
 בימוי:  גורן קפטנוביץ' 
 שחקנים:  אליט אופים (אנ') קמילה לרסון (אנ') גיזם ארדוגן
 ארץ מקור:  שוודיה
 שפות:  שוודית ערבית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  8
 הפקה
 הפצה:  נטפליקס 
 אורך פרק:  40 - 60 דקות
 שידור
 רשת שידור:  תאגיד השידור השוודי נטפליקס
 תקופת שידור מקורית:  12 בינואר 2020 – הווה
 קישורים חיצוניים
 www.svtplay.se/kalifat
 דף התוכנית ב-IMDb
 
ח'ליפות (בשוודית: Kalifat) היא סדרת מתח שוודית העוסקת במספר נשים מוסלמיות הקשורות לדאעש במובנים שונים, בשוודיה ובסוריה. הסדרה עלתה לאוויר לראשונה ב-12 בינואר 2020 בתאגיד השידור השוודי. היא עלתה גם לנטפליקס ב-18 במרץ אותה שנה.
הסדרה מבוססת בחלקה על המקרה האמיתי של שלישיית בת'נל גרין, בו נתקלו שלוש נערות צעירות מוסלמית במגייסי ג'יהאד בבית הספר התיכון שלהן ב-2015. העיבוד הטלוויזיוני עוקב אחר דמויות נוספות שלא מבוססות על המציאות: פטימה, סוכנת בארגון הביון השוודי; פרווין, צעירה שוודית שנגררה אחר בעלה למדינה האסלאמית ומנסה לצאת ממנה; וסוליקה - נערה דעתנית שעוברת שטיפת מוח על ידי המדינה האסלאמית. העלילה בוחנת ומעלה תהיות בנושאי האסלאם, טרור האסלאמי והמהגרים המוסלמים באירופה.
הסדרה בוימה על ידי גורן קפטנוביץ' (אנ').
עלילה

העלילה עוסקת בשלוש נשים שוודיות, בנות למהגרים מוסלמים: שתיים, סוליקה ופטימה, נמצאות בשוודיה ואחת, פרווין, נמצאת בא-רקה שבסוריה, תחת שלטון המדינה האסלאמית.
פרווין, בת למהגרים מטורקיה, נגררה לסוריה אחרי בעלה חוסאם, אך היא איבדה את אמונתה באסלאם ומייחלת לברוח. כשאישה אחרת בעיר נתפסת על ידי הארגון על כך שיצרה קשר עם ארץ מולדתה, היא בורחת אל תוך ביתה של פרווין ונותנת לה טלפון נייד. פרווין משתמשת בטלפון הנייד כדי ליצור קשר עם שוודיה, על אף שאם תיתפס על ידי אדם אחר דינה יהיה מוות. בצד השוודי עונה לה פטימה, סוכנת של ארגון הביון השוודי (SAPO). פטימה, שמזדהה בשם אווה, אומרת לה שתעזור לה להיחלץ מסוריה - אך פרווין חייבת לספק להם מידע חיוני קודם.
במקביל, נערה בת 15 בשם סוליקה חיה בשוודיה. אמנם מוצאה מוסלמי, אך אביה דאג שהחינוך בבית יהיה חילוני. סוליקה קוראת וסרטוני הסתה אסלאמיסטיים ומפתחת שנאה כלפי המערב. אחד המורים בבית הספר, אבראהים, הוא למעשה פעיל דאעש ממצרים. הוא מזהה את הפוטנציאל בסוליקה ושולח לה ולחברתה הצ'צ'נית קרימה, סרטוני הסתה נוספים ומספק להן מידע מוטעה על המדינה האסאלמית. סוליקה, קרימה, ולישה, אחותה של סוליקה, בורחות מהבית לסוריה כדי להתגורר תחת חוקי השריעה.
בינתיים, פטימה, תוך ניסיונותיה לעזור לפרווין, נקלעת למצב מסובך: חברתה נרצחת ליד דירתה והשוטרים חושדים שפטימה היא זו שביצעה את הרצח. היא מיהרה לדירתה כדי לברוח, אך שם שוטרים ניסו לעצור אותה והיא איימה עליהם באקדח. היא בורחת מהמשטרה ותוך כדי עושה הכול כדי לעזור לפרווין ולקבל מידע מודיעיני.
כאילו שהמצב לא יכול להיות גרוע יותר, פרווין מגלה, כשהיא פורצת למחשב של בעלה חוסאם, שמתוכנן פיגוע ענק בשוודיה.
פרסים

גיזם ארדוגן, המגלמת את פרווין, זכתה בפרס השוודי "Kristallen Award for Female Actor of the Year" כחלק מחלוקת הפרסים של Kristallen (אנ') על השתתפותה בסדרה. אליט אופים, המגלמת את פטימה, זכתה אף היא באותו הפרס בקטגוריה "Kristallen Award for Male Actor of the Year".
הערות שוליים

↑  Middle East Kurdish actor wins top Swedish television award for role in ‘Caliphate’ series, www.kurdistan24.net
↑  Caliphate, Love Me lead Swedish ‘Kristallen’ TV awards nominations, Nordisk Film & TV Fond (באנגלית)
חררה

| --- | --- |

 תחום:  רפואת משפחה 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  1070840 
 MeSH:  D008883
 סיווגים
 ICD-11:  EE02 
 
חררה מסוג "חסימה בינונית" באזור המצח
חֲרָרָה, המכונה בעברית גם מיליאריה (Miliaria), היא מחלת עור הנגרמת כתוצאה מסתימה בצינורות בלוטות הזיעה, אשר מוביל ללכידת זיעה מתחת לעור. ההתפתחות של חררה נפוצה במיוחד באזורים חמים ולחים, ונוטה להופיע בתדירות גבוהה יותר במהלך חודשי הקיץ, כאשר הזעת יתר (אנ') שכיחה יותר. בעוד שחררה יכולה להיווצר אצל אנשים בכל הגילאים, היא נפוצה במיוחד אצל תינוקות וילדים צעירים, משום שצינורות הזיעה אצלם עדיין לא מפותחים. בנוסף, אנשים שמרותקים למיטה ואנשים החיים באזורים עם אקלים טרופי נמצאים גם בסיכון גבוה יותר להתפתחות של מצב זה.
מקובל לסווג מקרים של חררה למספר סוגים, על סמך חומרת סתימת צינורות בלוטות הזיעה:
חסימה שטחית (Miliaria Crystalline) – מתרחשת עקב חסימה שטחית של צינורות בלוטת הזיעה ומאופיינת בשלפוחיות זעירות ושקופות על פני העור אשר אינן גורמות בדרך כלל לתסמינים.
חסימה בינונית (Miliaria Rubra) – מתרחשת עקב חסימה בינונית של צינורות בלוטות הזיעה, המובילה לדליפת זיעה לשכבות העמוקות יותר של האפידרמיס. מצב זה עלול לגרום לפאפולות אדומות ולתחושת עקצוץ או צריבה באזורים בהם התפתח מצב זה.
חסימה עמוקה (Miliaria Profunda) – הצורה החמורה ביותר של חררה אשר מתרחשת עקב סתימה עמוקה של צינורות בלוטות הזיעה. מצב זה מתרחש בדרך כלל כתוצאה מסיבוך הנגרם בשל הופעה חוזרת ונשנית של מצב "חסימה בינונית", והוא עלול לגרום לאי נוחות משמעותית ולנגעים גדולים יותר.
על מנת לנסות למנוע התפתחות של חררה, מומלץ להימנע מפעילויות הגורמות להזעת יתר, להשתמש במיזוג אוויר לקירור הסביבה בה נמצאים, להקפיד ללבוש בגדים קלים, ובאופן כללי להימנע ממזג אוויר חם ולח במידת האפשר. מקלחות קרירות תכופות או אמבטיות קרירות עם סבון יכולות גם להקל על התסמינים.