stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קפרן תוראם
קריירת מועדונים > ניס

ב-26 ביוני 2019 חתם תוראם בניס מליגת העל הצרפתית. ב-27 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על נים במסגרת המחזור השני בליגה לעונת 2019/2020. בעונתו הראשונה במועדון הוא ערך 14 הופעות ליגה.
ב-3 באוקטובר 2020 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על נאנט במסגרת המחזור השישי בליגה לעונת 2020/2021. בעונתו השנייה במועדון הוא ערך 29 הופעות ליגה והבקיע שני שערים.
קריירת מועדונים > יובנטוס

ב-10 ביולי 2024 עבר תוראם ליובנטוס תמורת 20 מיליון אירו בחוזה לחמש שנים. ב-26 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בהפסד 3-0 לנירנברג הגרמנית במסגרת משחק ידידות. ב-29 בדצמבר כבש את שערו הבכורה במועדון במסגרת משחק ליגה מול פיורנטינה במחזור ה-19 לעונת 2024/2025 בסרייה א' שלאחר שער זה שהובקע במחצית הראשונה של המשחק, הוא הבקיע שער נוסף במחצית השנייה של המשחק ובכך הוא השלים צמד בכורה.
הערות שוליים

↑  Monaco: la Juve suivrait Khephren, le 2e fils de Lilian Thuram באתר RMC Sport, ‏ 18 בנובמבר 2017 (בצרפתית)
↑  El 'Faraón' Khephren continúa la dinastía Thuram באתר ספורט, 7 באוקטובר 2016 (בספרדית)
↑  Atletico Madrid 2-0 Monaco: Simeone's boys cruise through באתר ספורט, 28 בנובמבר 2018 (באנגלית)
↑  Transferts : Khephren Thuram (Monaco) signe à Nice באתר ל'אקיפ, 26 ביוני 2019 (בצרפתית)
↑  Erling Haaland bags a brace as Dortmund score four in Jadon Sancho’s absence באתר FourFourTwo, ‏ 4 באוקטובר 2020 (באנגלית)
↑  OFFICIALLY OFFICIAL: Juventus sign Nice midfielder Khéphren Thuram, באתר Black & White & Read All Over, ‏10 ביולי 2024 (באנגלית)
אברהם אבא וינגורט

| --- | --- |

 לידה:  20 בינואר 1946 (בן 79) י"ח בשבט ה'תש"ו שווייץ
 תאריך עלייה:  תשמ"ב
 מדינה:  ישראל
 השכלה:  ישיבת  עץ חיים (שווייץ), ישיבת מרכז הרב,
 מקום מגורים:  ירושלים
 מקום פעילות:  הוועד להוצאת כתבי הגאון הרב יחיאל יעקב ויינברג זצוק"ל, ישיבת היכל אליהו, אוניברסיטת סורבון
 תחומי עיסוק:  משפט עברי
 רבותיו:  הרב יחיאל יעקב ויינברג, הרב ירחמיאל אליהו בוצ'קו, הרב יהודה ליאון אשכנזי (מניטו), הרב בן ציון פריימן
 חיבוריו:  זכרונות השרידי אש, לב בנים על פרקי אבות, לב בנים על פרשת השבוע, ועוד – ראו להלן
 אב:  הרב ד"ר שאול וינגורט
 צאצאים:  הרב שאול יונתן וינגורט
 
 תפקידים נוספים:  מהדיר כתבי השרידי אש, מחבר ספרים
 
הרב וינגורט, ראשון משמאל, בישיבת עץ חיים במונטרה בשנת 1979
הרב אברהם אבא וינגורט (נולד בי"ח שבט ה'תש"ו) הוא רב ישראלי ממוצא שווייצרי. מלמד בישיבת ההסדר היכל אליהו בכוכב יעקב, בעל תואר ד"ר למשפטים (משפט עברי) מאוניברסיטת סורבון. ערך כמה מספריו של הרב יחיאל יעקב ויינברג. ספרים שערך ושליקט תורגמו לאנגלית, צרפתית ורוסית.
ביוגרפיה

נולד במונטרה שבשווייץ לרב שאול ולמרים וינגורט, בתו של הרב ירחמיאל אליהו בוצ'קו. בגיל חצי שנה התייתם מאביו שנספה בתאונת רכבת. בילדותו עמד בקשר חזק עם הרב יחיאל יעקב וינברג, רבו של אביו, שהתגורר גם הוא במקום. למד בישיבת עץ חיים, בישיבת מרכז הרב ובישיבת שטרסבורג. בעל תואר ראשון בספרות מאוניברסיטת שטרסבורג, תואר שני בכלכלה ותואר ד"ר למשפטים מאוניברסיטת הסורבון. בשנת תשל"ב נישא ליונה לוי. עלה לארץ מספר שנים לאחר מכן ועבר להתגורר בשכונת רחביה בירושלים - לזוג שבעה ילדים.
בזמן מסך הברזל נסע מספר פעמים לרוסיה לשליחות - בחיזוק היהודים ועידודם, וכן בעזרה לעליה לארץ.
הרב מרבה למסור שיעורים בישראל ומחוצה לה. בין היתר הוא מרצה לחוגים סמסטריאלים באוניברסיטת סורבון.
בנו הוא הרב שאול יונתן וינגורט, לשעבר ראש 'ישיבת תום ודעת' (ולשעבר ראש ישיבת ההסדר 'שבות ישראל').
רבותיו

הרב ירחמיאל אליהו בוצ'קו
הרב יחיאל יעקב ויינברג
הרב יהודא ליאון אשכנזי
הרב בן-ציון פריימן
ספריו > בצרפתית

Droit talmudique, droit des nations,2007
Intérêt et Crédit dans le Droit Talmudique, Librairie Générale de Droit et de Jurisprudence, 1979
Responsabilité et sanction en droit talmudique et comparé, avant-propos de Joseph Mélèze Modrzejewski Genève, Droz, 1998
Leçons de Droit hébraïque
Rencontres : Droit talmudique et droit des nations, avec Jonathan Weizman. 6 tomes, Éditions Lichma. Paris, 2010-2017
La Haggada de Pessah commentée par le rabbin Yechiel Yaakov Weinberg et annotée par son élève le rabbin Abraham Weingort (traduction et adaptation par Joël Hanhart). Éditions Lichma. Paris, 2014. (ISBN 9782912553997)
ספריו > ספרי הרב ויינברג שערך

שו"ת שרידי אש, הוצאה מחודשת ובסדר שונה בשני כרכים, בעריכת הרב אברהם אבא וינגורט והרב שבתי רפפורט, יצאה על ידי "הוועד להוצאת כתבי הרב", ירושלים, תשנ"ט. במהדורה זו רוכזו בחלק השני שאלות ותשובות של רבני תקופתו בנושא הימום בהמות לפני השחיטה
חידושי בעל שרידי אש על הש"ס, בהוצאת הרב אברהם אבא וינגורט, ירושלים, תשנ"ח
לפרקים, מהדורת בילגוריי תרצ"ו, באתר HebrewBooks. מהדורה שלישית מורחבת יצאה על ידי "הוועד להוצאת כתבי הרב", ירושלים תשס"ב. בספר מופיע תיאור תולדות בעלי המוסר, בשילוב דברי הגות על ההווה
הגדה של פסח, בתוספת הערותיו (יצא לאור גם בצרפתית, אנגלית ורוסית)
מועדי ישראל, מאת הרב יחיאל יעקב וינברג בתוספת הערותיו
ספריו > ספרים שלו

לב בנים על פרשת השבוע
לב בנים על פרקי אבות, מאת הרב יחיאל יעקב וינברג בתוספת הערותיו
זכרונות ה'שרידי אש' - זכרונות שליקט
הערות שוליים

↑  הרב שאול יונתן וינגורט, פני המנורה – דרך חדשה בלימוד הגמרא, ה'תש"ף
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269751405171  BnF: cb12646099n (data)  ICCU: SBLV303485  ISNI: 0000 0000 6695 4625  LCCN: nr95047038  NTA: 068224095  RERO: 02-A003964721  SUDOC: 059532149  VIAF: 78673409   WorldCat (עם VIAF): 78673409
ח'אלד אל-חסן

| --- | --- |

 לידה:  13 בפברואר 1928 איג'זים, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  8 באוקטובר 1994 (בגיל 66) מרוקו 
 שם לידה:  خالد محمد سعيد الحسن 
 
ח'אלד אל-חסן (בערבית: خالد الحسن, נודע בכוניה גם כ"אבו סעיד", 1928 – 9 באוקטובר 1994) היה ממייסדי הפת"ח.
ביוגרפיה

ח'אלד אל-חסן נולד בשנת 1928 בחיפה. ח'אלד אלחסן הוא אחיו של האני אלחסן ושל בילאל אלחסן.
הרבה לציין את הטראומה האישית שלו ממלחמת העצמאות, שבה חזר לביתו ומצא אותו ריק. הוא לא ידע לאן נעלמה משפחתו וברח למצרים. שם הוא נעצר למשך שנה, "פשוט כי היה פלסטיני", לדבריו.
משם חיפש את משפחתו במשך תקופה ארוכה בעולם הערבי. משפחתו השתקעה בצידון.
בשנת 1950 ניסה להקים ארגון טרור פלסטיני, אך תמיד ראה עצמו כדיפלומט. הוא מצוטט אומר: "מעולם לא נשאתי נשק."
כעבור שנה הוא עבר לסוריה, עבד כמורה והיה אחד המקימים של מפלגת השחרור האיסלאמית בשנת 1952. שלטונות סוריה איימו לעצור אותו על הקמת ארגון לוחמה פלסטיני, אבל הוא ברח לכווית. באמצע שנות ה-50 הוא קיבל אזרחות כוויתית.
נמנה עם "החמישייה" שהקימה את הפת"ח ב-10 באוקטובר 1959, וכללה גם את יאסר ערפאת, ח'ליל אל-ואזיר (אבו ג'יהאד), צלאח חלף (אבו איאד) ופארוק קדומי (אבו לוטוף).
בשנת 1968 הוא נבחר ל"ממשלה" של אש"ף, כאשר ארגון הפת"ח השתלט על אש"ף. הוא הצליח לשכנע את פייסל, מלך ערב הסעודית, שכל פלסטיני בערב הסעודית יישלם אחוז מסוים מהכנסתו של אש"ף בתור "מיסי שחרור". זה הכניס לאש"ף 60 מיליון ריאל סעודי בשנה. הוא גם הכשיר את אש"ף אצל שלטונות מצרים.
מאז 1973 ועד מותו היה אל-חסן יו"ר ועדת החוץ של המועצה הלאומית הפלסטינית ונחשב ל"שר החוץ של אש"ף". מאז המלחמה באותה שנה הוא תמך ברעיון הקמת מדינה פלסטינית בשטחים שכבשה ישראל ב-1967.

בשנת 1973, על רקע חילוקי דעות קשים עם יאסר ערפאת, פרש מהפת"ח. חילוקי הדעות היו סביב ה"חיבוק" שהעניק ערפאת לארגונים הקיצוניים.
בשנת 1991 הוא התעמת מול ערפאת, כי לא הסכים לתמיכתו של זה בסדאם חוסיין. בעקבות תמיכה זו גורשו מאות אלפי פלסטינים מכוויית, ואל-חסן התיישב במרוקו, עד מותו. אל-חסן תמך ברעיון של קונפדרציה בסגנון שווייץ, שיכלול את כל פלסטין המנדטורית, כולל ירדן. הוא התנגד להסכמי אוסלו.
סבל משנת 1991 ממחלת הסרטן, ממנה נפטר בשנת 1994 ברבאט שבמרוקו.
לקריאה נוספת

Cobban, Helena. (1984). The Palestinian Liberation Organisation: People, Power, and Politics Cambridge University Press.
הערות שוליים

↑  Cobban
↑
↑  Reuters, Khaled al-Hassan, P.L.O. Adviser, 66, The New York Times, ‏9 באוקטובר 1994
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012859049805171  BnF: cb13200102w (data)  GND: 1145758274  ISNI: 0000 0001 2020 1254  LCCN: n84031779  NLA: 49683056  NTA: 264596145  SELIBR: 32904  SUDOC: 076941426  Trove: 1527598  VIAF: 179144783049138212724   WorldCat (עם VIAF): 179144783049138212724
אולפנת אור תורה

| --- | --- |
סמל רשת מוסדות אור תורה סטון
אין תמונה חופשית
 בית ספר
 השתייכות:  רשת מוסדות אור תורה סטון בראשות הרב שלמה ריסקין
 תקופת הפעילות:  תשנ"ו (1996) – הווה
 מייסדים:  מירי שליסל, הרב שלמה ריסקין
 בעלי תפקידים
 מנהלת:  חנה עסיס מנהל כספים- אברהם יעקבסון
 תלמידים
 :  כ-500
 מיקום
 מיקום:  צונדק 1 רמות אלון, ירושלים
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°46′12.69″N 35°10′57.82″E﻿ / ﻿31.7701917°N 35.1827278°E﻿ / 31.7701917; 35.1827278
 אתר המדרשה התיכונית דף המדרשה באתר אור תורה סטון
  (למפת ירושלים מוגדלת) אולפנת אור תורה(למפת ירושלים רגילה) אולפנת אור תורה(למפת הרי ירושלים רגילה) אולפנת אור תורה(למפת הרי ירושלים מוגדלת) אולפנת אור תורה
מדרשת אור תורה רמות היא מדרשה תיכונית ציונית דתית לבנות בכיתות ז'-יב' בשכונת רמות אלון שבירושלים. המדרשה משתייכת לרשת מוסדות אור תורה סטון בנשיאות הרב קנת ברנדר. לצדו של הרב ריסקין עומד בהנהגת הרשת הרב דוד סתיו. המדרשה מחנכת להעמקת הזהות הדתית, מצוינות לימודית ומעורבות חברתית, תחת הכותרת "תורה ותיקון עולם". בראש המדרשה עומדת חנה עסיס ומנהלת חטיבת הביניים היא יעל טוויל.
תולדות המדרשה

המדרשה נוסדה על ידי מירי שליסל בשנת תשנ"ו ונקראה ע"ש ג'ני ספירשטיין.
המדרשה היא תיכון שש שנתי לבנות, הדוגל באינטגרציה כדרך חינוכית. תוצאות הבגרויות של בוגרות המדרשה עומדות על אחוז זכאיות ומצטיינות גבוה.
תוכניות חינוכיות

בין התוכניות החינוכיות במדרשה, קיימות תוכניות ייחודיות, בהן:
בית המדרש - בהובלת רבנית המדרשה, רחל וכטפוגל, מתנלת פעם בשבוע בית מדרש 'שיויתי' המאפשר לבנות העשרה רוחנית ואישית מעבר לתוכנית הלימודים הרגילה.
הלכה יומית - במסגרת פרויקט ההלכה היומית לומדות כל תלמידות בית הספר הלכה קצרה בכל יום, בתוכנית שש שנתית. נושא ההלכה היומית משתנה בכל חודש ובסוף כל חודש נערך מבחן לכל תלמידות בית הספר.
קבלת שבת - בכל יום חמישי בהפסקת הצהרים נערך מפגש לתלמידות המעוניינות כהכנה לשבת. קבלת השבת מתרחשת ברחבת הכניסה לבית הספר. היא כוללת שירה, רעיון קצר ולעיתים ריקודים.
תחרות פרוזה ושירה - כחלק מעידוד הקריאה והיצירתיות בבית הספר, מקיים צוות ספרות תחרות שנתית לתלמידות החטיבה בכתיבת סיפורים קצרים ושירה. במהלך ההכנה ל
חקות אחר השורשים האישיים על רקע אירועים מרכזיים בחיי מדינת ישראל. התוכנית מורכבת מעבודת חקר ומתהליך חינוכי שעוסק במקביל בנושא הורים ומתבגרים.
אמירים - תוכנית מצוינות לתלמידות נבחרות בחטיבת הביניים, עוסקת בנושאי ספרות, פסיכולוגיה, סוציולוגיה, פיזיקה, כימיה, תנ"ך, היסטוריה ואומנות.
תוכנית סייבר- במסגרת התוכנית הלאומית ללימודי סייבר, משתתפות תלמידות המעוניינות מכיתה ט-יב בתוכנית ארבע-שנתית שמטרתה, הרחבת הידע בתחום המחשבים והטכנולוגיה באמצעות חשיפה לנפלאות מרחב הסייבר ופיתוח יכולות חיוניות למאה ה-21.
כתיבה תורנית- התלמידות המעוניינות כותבות עבודה בנושא תורני לבחירתן.
של"ח ואהבת הארץ- שדה, לאום וחברה. תחום המרכֵּז מכלול פעילויות וסיורים להכרת הארץ ואהבת המולדת. במסגרת התוכניות מוכשרות תלמידות כמדריכות של"ח צעירות.
מסע אתגר - מסע נודד בן יומיים למיטיבות לכת מכיתות ט'-יב'.
יום טוב עושים טוב - פעם בחודש מציינות ילידות החודש את יום הולדתן בהתנדבות משותפת, זאת בנוסף לפרויקט מעורבות חברתית קהילתית והתנדבויות נוספות.
בנוסף מתקיימות תוכניות שונות במדעים, תוכניות ייחודיות בתנ"ך, תלמידות כיתה יב' משתתפות במסע לפולין, במסע משואה לתקומה בישראל, מסע תודעה ובתוכניות שונות של הכנה לחיים (בחירת שירות, הכנה לחיי משפחה, נשים בעולם המודרני ועוד).
מגמות לימוד במדרשה

גמרא, פיזיקה, ביולוגיה, סוציולוגיה-פסיכולוגיה, ערבית, ספרות, היסטוריה, אמנות, תיאטרון,
כמו כן, בכל שנה מגישות תלמידות מהמדרשה עבודות גמר בנושאים מדעיים ובתחומי החברה והרוח.
אדם פיש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  31 בינואר 1957
 פטירה:  26 בדצמבר 2014 (בגיל 57)
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 השתייכות:  משרד רחל בן ארי, אדם פיש ושות'
 תקופת כהונה:  ? – 26 בדצמבר 2014 
 תקופת הפעילות:  ? – 26 בדצמבר 2014 
 פעילויות נוספות:  חבר מועצת העיר חיפה
 פרסים והוקרה:  אות הנשיא למתנדב
 
אדם פיש (31 בינואר 1957 - 26 בדצמבר 2014) היה עורך דין ישראלי שעסק בהתנדבות בייצוג בנושאי זכויות אדם, וייסד כמה עמותות בתחום. כיהן כחבר מועצת עיריית חיפה. ממקבלי אות הנשיא למתנדב לשנת 2013.
ביוגרפיה

ב-1981 קיבל תואר ראשון במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ובאותה שנה הוסמך לעורך דין מטעם לשכת עורכי הדין בישראל. בנוסף היה בעל תואר שני במשפט בינלאומי פומבי וזכויות אזרח מהאוניברסיטה האמריקאית בוושינגטון די. סי.
בשנות ה-80, כעורך דין צעיר, עבד בסניף חיפה של האגודה לזכויות האזרח בישראל. בין פעולותיו באותה תקופה: הגנה ללא תמורה על כפרים ערביים לא מוכרים ובעיקר הכפר עין חוד שזכה כעבור 15 שנים להכרה; הגנה ללא תשלום שכר טרחה על חופש ההפגנה; פעילות ללא תמורה נגד אלימות משטרתית תחת הכותרת "המשטרה חוקרת את עצמה", שתרמה לבסוף להקמת המחלקה לחקירות שוטרים; הגנה ללא תשלום שכר טרחה, על פעילים פוליטיים ערבים מהגליל נגד צווי ריתוק ומעצרים מנהליים מתוקף צווי חירום, ועוד. הוא נהג לומר: "אני לוקח שכר טרחה גבוה מאלה שיש להם, כדי לעזור לאלה שאין להם", מתוך הסרט של יצחק רובין אדם לכל עת (סרט דוקומנטרי) 2015.
ב-1997 פתח יחד עם רחל בן ארי את משרד עורכי הדין "רחל בן ארי, אדם פיש ושות'" בחיפה, שכלל בשנת 2014 כ-20 עורכי דין.
פיש התמחה במשפט מנהלי, ציבורי, פלילי ומסחרי, ייצג גופים ציבוריים ופרטיים רבים בתחומים אלו, והרצה במסגרות מקצועיות שונות בתחום עיסוקו. עבד גם כמגשר.
היה ממייסדי "המרכז לסיוע משפטי להגנה על זכויות אדם ע"ש השופט חיים כהן", המעניק סיוע משפטי פרו בונו. פיש ייסד גם את "עמותת המשפט בשירות הזקנה", עמותות להגנת הסביבה, ועמותות לקידום זכויות של אנשים עם מוגבלויות. ב-2013 זכה באות הנשיא למתנדב על תרומתו במתן שירותים משפטיים פרו בונו במשך כ-30 שנה לאוכלוסיות חלשות, ובהגנה על זכויות האדם. בנימוקי ועדת הפרס ל"אות הנשיא למתנדב" נכתב: "ההליכים המשפטיים שעו"ד פיש היה מעורב בהם בכל שנות פעילותו שינו את איכות חייהם של מאות אלפים מאזרחי מדינת ישראל".
כיהן כחבר מועצת העיר חיפה.
היה חבר נבחרת הצעירים של ישראל בברידג'.
פיש היה אב לבת אחת.
נפטר במהלך טיול רכיבת אופניים בנגב, בגיל 57.
במאי 2021 נחנכה לזכרו כיכר זכויות האדם בחיפה, בצומת כביש נחל הגיבורים ורחוב אבן גבירול.
לקריאה נוספת

הערך "אדם פיש" בלקסיקון החיפאים, אישים ודמויות בחיפה, מאת ד"ר שי חורב, דוכיפת הוצאה לאור, עמ' 289, 2018, חיפה.
הערות שוליים

↑  חן מענית, ‏עו"ד אדם פיש מחיפה קיבל את אות מתנדב נשיא המדינה, באתר גלובס, 21 באוגוסט 2013
↑  ענת רואה, עורך הדין אדם פיש נהרג אתמול כשרכב על אופני שטח, באתר כלכליסט, 27 בדצמבר 2014
↑  https://www.1075.fm/כיכר-עש-עוד-אדם-פיש-זל-נחנכה-בחיפה/4/ כיכר ע"ש עו"ד אדם פיש ז"ל נחנכה בחיפה], באתר רדיו חיפה, 26 במאי 2021
אהרן חייבי

אהרן חייבי (30 בדצמבר 1915 – י' בסיוון ה'תשס"ה, 17 ביוני 2005) היה שופט מחוזי וראש עיריית אשקלון השביעי בין השנים 1974–1977.
קורות חייו

אהרן חייבי נולד בירושלים למשפחה שעלתה מתימן. הוא קיבל חינוך מסורתי ולמד בבית הספר כי"ח אותו סיים בשנת 1935. לאחר מכן החל ללמוד בבית הספר הגבוה למשפט וכלכלה בתל אביב וסיים ללמוד שם בהצטיינות בשנת 1940.
מיד לאחר סיום לימודי המשפטים עסק בעבודות במשרות שונות בשירות המדינה ועסק בעריכת דין בין השנים 1948-1940. חייבי שימש כמזכיר שופטים בבית המשפט המחוזי בתל אביב בשנים 1951-1949.
בכב' באדר ב' תשי"ט, 1 באפריל 1959, מונה חייבי לשופט בבית המשפט השלום באשקלון וכעבור עשור מונה חייבי לשופט בית המשפט המחוזי בבאר שבע החל מיום כ"ז בניסן תשכ"ב, 1 במאי 1962, עד יום י"א בתמוז תשכ"ב, 13 ביולי 1962.שימש בתפקיד זה עד שפרש מכס השיפוט ביום ה' באלול תשל"ג, 2 בספטמבר 1973 לטובת פעילות פוליטית באשקלון במסגרת רשימת "המערך".
אהרן חייבי נפטר בי' בסיוון התשס"ה, 17 ביוני 2005.
פעילות פוליטית

אהרן חייבי כיהן כראש העיר אשקלון בשנים 1974 עד 1977.
כשפרש מתפקידו ושב לירושלים והמשיך כפרקליט. לזכותו של חייבי נרשמו הישגים רבים בהתפתחותה של העיר אשקלון, כגון בניית טיילת, סלילת כבישים ויצירת תשתית של רשת חשמל, מים וביוב.
לקריאה נוספת

ארבל נפתלי, 4000 ועוד 40 כרך ב', עמותה למורשת אשקלון, 1990
הערות שוליים

↑  אהרן חייבי, באתר הרשות השופטת
↑  ארבל נפתלי, 4000 ועוד 40 כרך ב', עמותה למורשת אשקלון, 1990
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012280972705171  VIAF: 3562167807335718130008   WorldCat (עם VIAF): 3562167807335718130008
אברהם צפרוני

| --- | --- |

צפרוני, 1933
 לידה:  1 בדצמבר 1882 פרילוקי, אוקראינה 
 פטירה:  2 בספטמבר 1933 (בגיל 50) בית הכרם, ישראל 
 ענף מדעי:  בלשנות, פילולוגיה
 מקום מגורים:  האימפריה הרוסית, האימפריה האוסטרו-הונגרית, ארץ ישראל המנדטורית
 מקום קבורה:  בית הקברות טרומפלדור 
 תרומות עיקריות
 ממחדשי השפה העברית והעורך הראשון של כתב-העת לשוננו
 
תצלום דיוקנו של אברהם צפרוני. בתחתית הכרטיס, חתם צפרוני את שמו: "ד"ר א. ציפרינוביץ. ורשה, התרע"א". תצלום זה נשלח על ידי צפרוני למערכת כתב העת "השלח" לשם פרסום בגיליון היובל, 1912.
עומדים (משמאל לימין): נתן שפריס, ישראל אהרוני, אברהם צפרוני, שמואל איזנשטדט, שמחה אסף, שמחה בן-ציון, חיים נחמן ביאליק, שמואל יוסף עגנון, יעקב פיכמן, דוד שמעוני, אריה סמיאטיצקי.
יושבים (משמאל לימין): אברהם אברונין, מרדכי אזרחי, אליעזר מאיר ליפשיץ, דוד ילין, יצחק ליב גולדברג, אהרן מאיר מזי"א, יהודה גור, יוסף בר"נ מיוחס.
צילום: אברהם סוסקין.
ד"ר אברהם צפרוני
אברהם צפרוני (ציפרונוביץ, ציפרינוביץ, ציפרונוביטש) (כ' בכסלו תרמ"ג 1 בדצמבר 1882 – י"א באלול תרצ"ג 2 בספטמבר 1933) היה פילולוג, חוקר יהדות וספרות עתיקה, מתרגם, איש חינוך והעורך הראשון של כתב העת "לשוננו" לחקר הלשון העברית.
קורות חיים

צפרוני, נולד בעיר פרילוקי, פלך פולטובה שבאוקראינה. לאחר שסיים את לימודיו בגימנסיה הרוסית, עבר ללמוד בווינה פילולוגיה שמית וקלאסית והיה בעל תואר דוקטור לפילוסופיה. להעמקת ידיעותיו והשכלתו בתחום היהדות, למד בבית מדרש לרבנים בווינה. לאחר שגמר את חוק לימודיו, החל לעסוק בבלשנות, בפילולוגיה, בחקר היהדות, בהוראה ובתרגום כתבים עתיקים. בתקופה זו שקד על עבודה ספרותית-מדעית, ופרסם שורה של מאמרים בנושאי חכמת ישראל. פרסם מאמרי ביקורת על ספרים מדעיים ב"הצפירה", ב"השלח" וב"מולדת".
קורות חיים > עלייה לארץ ישראל

בשנת 1912, בהזמנת הגימנסיה הרצליה, עלה לארץ ישראל. צפרוני השתכן בתל אביב, והחל ללמד בגימנסיה הרצליה בתור מורה ללטינית, להיסטוריה, לתנ"ך, לפילוסופיה ולתלמוד. בתפקיד זה עבד במשך 22 שנים עד יום פטירתו.
היה חבר ועד הלשון העברית משנת 1925 (תרפ"ה) מטעם אגודת הסופרים, וחבר בוועדות למונחי חקלאות, למונחי דפוס ולמונחי עבודות עץ וחבר הוועד לשיפור הלשון בתל אביב.
צפרוני היה חבר בוועד הפועל של מועצת המורים, לימד בסמינר למורות על שם לוינסקי בתל אביב, היה חבר בוועדה הממשלתית לבחינות הבגרות ובמייסדי "קופת הספר" - בית ההוצאה לאור של הסתדרות המורים בה שימש כיו"ר הוועד המנהל הראשון. בו בזמן המשיך בפועלו המדעי ופרסם מאמרים רבים בכתבי עת מדעיים בישראל ומחוצה לה.
בשנותיו האחרונות היה חבר בוועד אגודת הסופרים וחבר ועדת השמות לרחובות בעיר תל אביב.
כמו כן, הוא ערך את ספר השנה של ארץ ישראל עם אלכסנדר זיסקינד רבינוביץ' ודוד שמעונוביץ (1923–1924).
בבוקרו של יום שבת, י"א באלול תרצ"ג (2 בספטמבר 1933), נפטר צפרוני בפתאומיות בבית הכרם בירושלים לאחר שחש ברע. צפרוני הניח אחריו אישה ושלושה ילדים.
הלווייתו רבת-המשתתפים יצאה מבית החולים "הדסה", עברה דרך בית הכנסת הגדול שם הספידו מאיר דיזנגוף בשם העיר תל אביב, יצחק ספיבק, בשם הסתדרות המורים, והפרופסור נפתלי הרץ טור-סיני בשם ועד הלשון העברית. כמו כן, הספידו את ד"ר צפרוני ד"ר ברוך בן-יהודה מנהל הגימנסיה הרצליה, צבי נשרי, ר' בנימין ואלכסנדר זיסקינד רבינוביץ' בשם אגודת הסופרים העברים במדינת ישראל, ויצחק בן-צבי בשם הסוכנות היהודית והוועד הלאומי. הלווייתו נסתיימה בבית הקברות טרומפלדור שם נקבר בסמוך לאחד העם.
מספריו (מבחר) > ספרים שחיבר

הגנבה והגזלה בכתבי-הקדש, אודיסה: אחיאסף, ה'תרע"א, 1910
אוריאל אקוסטה, תל אביב: קופת הספר, ה'תרפ"ג, 1923
ספר זיכרון ליובל השבעים של אלכסנדר זיסקינד רבינוביץ (מקדש לחקירות בספרות ובשפה), תל אביב: הסתדרות הסופרים העברים בארץ-ישראל, ה'תרפ"ד, 1924
יוסף פלויוס: חייו וספריו, תל אביב: קופת הספר, ה'תרפ"ה, 1925
מורה נבוכים לרמב"ם: פרקים נבחרים / סדורים ומבארים בידי א. צפרוני תל אביב: אמנות, ה'תר"ץ, 1929
התלמוד - תורגם לעברית עם הוספות ומלואים על ידי ד"ר א. צפרוני, פונק, שלמה, אברהם צפרוני: תל אביב: קופת הספר, ה'תרצ"א, 1930
מכתב חסדאי בר שפרוט ליוסף מלך הכוזרים ותשובת המלך, תל אביב: אמנות, ה'תרצ"ג, 1932
מספריו (מבחר) > ספרים שתרגם

ספר הכוזרי
ד"ר אברהם צפרוני (ציפרינוביץ), ספר הכוזרי לרבי יהודה הלוי הספרדי, ורשה: תושיה, תרע"א.
ד"ר אברהם צפרוני (ציפרינוביץ), ספר הכוזרי, עם פירוש "קול יהודה" לרבי יהודה מוסקאטו, ועם פירוש "אוצר נחמד" לרבי ישראל הלוי מזמושץ, ורשה, תר"צ.
רבי יהודה הלוי, ספר הכוזרי, בהעתקתו של רבי יהודה אבן תיבון; נערך עם פירוש, הערות ומפתחות על ידי ד"ר א. צפרוני; ירושלים ותל אביב: הוצאת שוקן, תשל"א.
מספריו (מבחר) > ספרים שערך

ספר השנה של ארץ ישראל, תל אביב: הוצאת הסתדרות הסופרים העברים בארץ-ישראל, [ר"ח אב], ה'תרפ"ג, 1923
ספר השנה של ארץ ישראל, תל אביב: הוצאת הסתדרות הסופרים העברים בארץ-ישראל, [ר"ח אב], ה'תרפ"ד-ה'תרפ"ה, 1924 - 1925
צופיות לנערים: ספר עזר לצופים ולמפקדיהם, סיר רוברט בדן-פואל, ערך: ד"ר אברהם צפרוני, ירושלים: הסתדרות הצופים העברים בא"י בעזרת יהודה הצעיר מארצות הברית, ה'תרפ"ז, 1926
מקור חיים, ד"ר יעקב בלובשטיין תרגם בפעם הראשונה מרומית, ערך: ד"ר אברהם צפרוני, ירושלים: י’ יונוביץ, ה'תרפ"ו, 1926, באתר היברובוקס
חובת הלבבות, אבן בקודה, ירושלים: י’ יונוביץ, ה'תרפ"ח, 1928
חיי נשואים, דוד פוגל, ערך: ד"ר אברהם צפרוני, ירושלים: מצפה, 1929 - 1930
הערות שוליים

↑  ד"ר אברהם צפרוני, דבר, 3 בספטמבר 1933, המשך
↑  אברהם צפרוני, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה"
↑  אברהם צפרוני, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  ⁨Page 1 Advertisements Column 1⁩ | ⁨הארץ⁩ | 4 ספטמבר 1933 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  הלויתו של הד"ר אברהם צפרוני, דואר היום, 4 בספטמבר 1933
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310555005171  PLWABN: 9810702110505606  GND: 1053485298  ISNI: 0000 0000 6694 1701  LCCN: nr96033241  NTA: 301157510  RERO: 02-A021619595  SUDOC: 234461705  VIAF: 24501181   WorldCat (עם VIAF): 24501181
אור קשתי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 ביוני 1971 (בן 53) אנגליה
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיסוק:  עיתונאי
 שפות היצירה:  עברית
אור קשתי (נולד ב-29 ביוני 1971) הוא עיתונאי ישראלי העובד בעיתון "הארץ".
ביוגרפיה

אור קשתי נולד באנגליה ליצחק ומטעמה קשתי וגדל בגבעתיים. למד בתיכון ע"ש שמעון בן צבי ושירת ב-1989–1992 ב"בטאון חיל האוויר" ו"במחנה".
קשתי התחיל את דרכו כעיתונאי בשנת 1992 בשבועון העיר. לאחר מכן עבד בתפקידי כתיבה ועריכה שונים ב"הארץ" בשנים 1993–2001.
ב-2001 עזב ועבד ככתב בחדשות ערוץ 10 לתקופה קצרה ואחריה עבד כשנתיים כראש דסק החינוך ב"מעריב". קשתי חזר ל"הארץ" ככתב חינוך ב-2006 ועובד שם עד היום.
ב-2011 מונה לראש מערכת החדשות של העיתון. מאז 2012 פרשן לענייני חינוך וחברה.
גר בגבעתיים.
חשיפות ופרויקטים בולטים

1995: סדרת מאמרים על הפער העדתי בתחומי חיים שונים (ועדין ממשיכה)
2007: סדרת כתבות על ילדים עם צרכים מיוחדים, המשולבים במערכת החינוך
2010: כתבות על הפגיעה בחופש האקדמי מצד "אם תרצו"
2014: חשיפה, ליווי ופרשנות על פרשת אדם ורטה
2015: חשיפת התערבות נתניהו בבחירת השופטים של כמה מפרסי ישראל
2015: חשיפת הפסילה של הספר "גדר חיה" מלימודי ספרות מורחבים
2016: סדרת כתבות ומאמרים על ספר הלימוד באזרחות השנוי במחלוקת
בשנים האחרונות כותב הרבה על ההדתה במערכת החינוך, הפרדה מגדרית במסלולים האקדמיים לחרדים וביטויים שונים של הדרת נשים.
הערות שוליים

↑  שי כהן, טיהור בעיתון "הארץ", באתר העוקץ, ‏11 בינואר 2009
↑  רנן פריד‏, אור קשתי חוזר ל"הארץ", באתר וואלה, 16 באוקטובר 2006
↑  אלכסנדר כץ, עם שחרורה מגל"צ בעוד שבועיים: טלילה נשר תהיה כתבת החינוך של 'הארץ'?, באתר אייס, 4 ביולי 2011
↑   אור קשתי, גם אחרי דור בארץ, הפער העדתי בהשכלה הגבוהה נשמר, באתר הארץ, 6 בנובמבר 2015
↑   אור קשתי, הפערים בהשכלה בין אשכנזים למזרחים לא הצטמצמו גם בדור השלישי, רק גדלו, באתר הארץ, 11 ביוני 2021
↑  אור קשתי, תנועת "אם תרצו" לאוניברסיטת בן-גוריון: פטרו מרצים שמאלנים או שנבריח תורמים, באתר הארץ, 17 באוגוסט 2010
↑   אור קשתי, מורה בתיכון עומד בפני פיטורים כי הביע דעות שמאלניות בכיתה, באתר הארץ, 19 בינואר 2014
↑   אור קשתי, נתניהו מודה כי אנשיו הונחו להתערב בוועדת פרס ישראל: "יש שם גורמים אנטי ציוניים", באתר הארץ, 11 בפברואר 2015
↑   אור קשתי, משרד החינוך פסל ספר המתאר רומן בין יהודייה וערבי מחשש שיעודד התבוללות, באתר הארץ, 30 בדצמבר 2015
↑   אור קשתי, ספר האזרחות החדש: להיות אזרחים אצל נפתלי בנט, באתר הארץ, 9 במאי 2016
↑   אור קשתי, כך השתלט הימין הדתי על הוראת האזרחות: ריאיון עם האחראית לשעבר על המקצוע, באתר הארץ, 14 באפריל 2023
↑   אור קשתי, בהמות טהורות וסיור בבית המקדש: תכנים דתיים חלחלו לעשרות ספרי לימוד ממלכתיים, באתר הארץ, 20 באפריל 2017
↑   אור קשתי, כניסות נפרדות ותקנוני צניעות: במוסדות אקדמיים מרחיבים את ההפרדה המגדרית, באתר הארץ, 26 ביולי 2018
↑   אור קשתי, מחיר ההפרדה בקורסים לנהיגה מונעת: תביעת פיצויים על אפליה, באתר הארץ, 7 בספטמבר 2018
↑   אור קשתי, במימון עיריית ראש העין, נשים יישלחו לשבת מאחור בהצגת ילדים, באתר הארץ, 17 במאי 2023
↑   מיכאל האוזר טוב, הציונות הדתית ויהדות התורה דורשות להתיר הפרדה מגדרית בחוק, באתר הארץ, 20 בנובמבר 2022
חגי מירום

חגי מירום (נולד ב-23 בספטמבר 1946) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם מפלגת העבודה.