stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלאן גרסיה
חייו

גרסיה הושבע לראשונה לנשיא ביולי 1985, בגיל 36, ובכך היה צעיר נשיאי פרו. הוא נבחר לנשיאות מטעם המפלגה הלאומית APRA (אפרה), והיה הראשון והיחיד שנבחר לנשיאות מטעם המפלגה. גרסיה נבחר כמועמד פופוליסטי-לאומני, שנטה לכיוון ברית המועצות. בתקופה בה נבחר גרסיה סבלה פרו ממשבר כלכלי קשה, תסיסה ואלימות, שכללה מרידות מצד ארגון המחתרת הנתיב הזוהר. בעת שהושבע הוא הצהיר שהוא מוותר על רוב שכרו כדוגמה לצעדי הצנע הנדרשים כדי להתגבר על המשבר הכלכלי בפרו. בחודשים הראשונים בשלטון ניסה לשכנע את קרן המטבע הבינלאומית לדחות את פירעון ההלוואות שלקחו קודמיו, שהכניסו את פרו לחדלות פרעון. בשנת 1987 ביקש גרסיה להלאים את הבנקים הפרטיים במדינה, צעד שעורר ביקורת רבה מימין. גרסיה לא הצליח להתגבר על הבעיות הכלכליות של פרו, ולקראת הבחירות באפריל 1990 הייתה פרו מוכת שביתות ואינפלציה. חוקת פרו אסרה על הנשיא לכהן שתי כהונות רצופות, ולכן גרסיה לא התמודד בבחירות בשנת 1990.
בבחירות לנשיאות פרו בשנת 2001 הוא התמודד שוב, אך הפסיד בסיבוב השני לאלחנדרו טולדו. גרסיה חזר והתמודד בבחירות בשנת 2006, והפעם בהצלחה וחזר לכהן כנשיא בשנית. הוא סיים את תפקידו בשנת 2011.
מקרה השחיתות והתאבדותו

החל משנת 2016 התנהלה נגד גרסיה חקירה בחשד לשחיתות, בקשר לחברת הבנייה הברזילאית אודברכט, אך הוא הכחיש את מעורבותו בפרשיית השוחד. בשנת 2018 ביקש גרסיה מאורוגוואי מקלט מדיני לאחר שנאסר עליו לעזוב את פרו מחשש שיברח או יפריע להליכי החקירה, אך אורוגוואי דחתה את הבקשה. ב-17 באפריל 2019 הוחלט לעצור את גרסיה, אך הוא ירה לעצמו בצוואר והתאבד לפני הגעת המשטרה. הוא נלקח לבית החולים קסימירו אולה, שם נכנס לתרדמת מיד לאחר ניתוח החירום להצלת חייו. לאחר כמה דקות הוא נפטר מפצעיו.
הערות שוליים

1 2  בירת פרו שותקה בהשבעת הנשיא, מעריב, 29 ביולי 1985
↑  מאיר טהנאי, הבעיה העיקרית - התבוללות, מעריב, 6 באוקטובר 1985
↑  אליעזר ניב, פרו - משבר כלכלי חמור מקבל את פני הנשיא החדש, מעריב, 3 בספטמבר 1985
↑  העם החליט: יותר יפני מפרואני, מעריב, 13 באפריל 1990
↑  שמעון טהנאי, כלכלת פרו מתפוררת - שבועיים לפני הבחירות לנשיאות, מעריב, 23 במרץ 1990
↑  דרמה בפרו: הנשיא לשעבר התאבד רגע לפני מעצרו, באתר ynet, 17 באפריל 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007345787305171  BNC: 000070067  BNE: XX941689  BnF: cb120969487 (data)  CiNii: DA18625020  GND: 118859943  ISNI: 0000 0001 1470 498X  LCCN: n83175459  NKC: pna2016912176  NTA: 11577808X  SUDOC: 029317479  VIAF: 34485666   WorldCat (עם VIAF): 34485666 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקאים ובנושא פרו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלאנו

אלאנו בלומר (נולד ב-14 ביוני 1981 באיראסמאפוליז, סאו פאולו) הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת הקשר, וכיום עוזר מאמן קבוצת סנטוס הברזילאית.
אלאנו היה קשר התקפי, עם יכולות לשחק בכל מקום באגף הימני או במרכז המגרש. בעל יכולת הבקעה טובה ממרחקים גדולים, ובפרט בבעיטות חופשיות, וכן היה ידוע גם בשל יכולות הכדרור והנהגת המשחק שלו.
קריירת המועדונים

אלאנו החל את הקריירה שלו בשנת 1998 במחלקת הנוער של מועדון הכדורגל גוארני, מקמפינס שבמדינת סאו פאולו, ובשנת 2000 הוא הצטרף לקבוצת אינטר דה לימיירה ושיחק במדיה במשך תקופה קצרה. לאחר מכן, בשנת 2001, הוא הצטרף לסנטוס, שם שיחק לצד שחקנים כישרוניים נוספים כמו רוביניו, דייגו ואלכס.
בעונת 2001, עונתו הראשונה בסנטוס, אלאנו השתלב בקבוצה ושיחק במדיה ב-24 משחקים, אך כבש שני שערים בלבד, וסנטוס סיימה רק במקום ה-15 בליגת העל הברזילאית בעונה זו. בעונת 2002 הוא שיפר את יכולתו והבקיע שמונה שערים לזכות קבוצתו ב-28 משחקים. סנטוס סיימה במקום השמיני, אך זכתה באליפות הליגה בסיום משחקי הפלייאוף.
בשנת 2003 הבקיע אלאנו את שערו הראשון בתחרות יבשתית. עונה זו הייתה מוצלחת עבורו, עם שמונה שערים, ועבור הקבוצה כולה, שסיימה במקום השני בליגה הברזילאית. עונת 2004 הייתה הטובה ביותר שלו – הוא הבקיע 15 שערים בליגה, שתרמו לזכייתה של סנטוס באליפות בסיום העונה.
בעקבות יכולתו הטובה בברזיל, אלאנו עבר לקבוצת שחטיור דונצק מליגת העל האוקראינית, ועזב את סנטוס כשלזכותו 33 שערים במדיה. בהתחלה הוא לא הצליח להתקבע בקבוצה, וכבש ארבעה שערים ב-11 הופעות בלבד בעונת 2004/2005, אך לאחר מכן החל לבסס את מעמדו כשחקן מפתח בשחטיור; הוא שיחק במדיה לראשונה במסגרת ליגת האלופות. בעונת 2005/2006 הוא כבש חמישה שערים, וזכה עם הקבוצה באליפות אוקראינה ובסופר קאפ האוקראיני מאוחר יותר. בעונת 2006/2007 שחטיור איבדה את האליפות לדינמו קייב.
ב-2 באוגוסט 2007 עבר אלאנו למנצ'סטר סיטי האנגלית תמורת 8 מיליון ליש"ט, עם חוזה לארבע שנים. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במנצ'סטר במשחק מול וסטהאם יונייטד; וכבש את שערו הראשון מבעיטה חופשית ממרחק בניצחון 1:3 על ניוקאסל יונייטד ב-29 בספטמבר 2007, שער שזיכה אותו בתואר "שער השנה" של המועדון. אף על פי שהתקשה מעט להסתגל לקצב המשחק באנגליה, הוא היה אחד מהמצטיינים במנצ'סטר סיטי, וסיים כמלך השערים שלה לעונת 2007/2008 עם עשרה שערים. מנצ'סטר סיטי העפילה למוקדמות גביע אופ"א בסיום העונה, באמצעות זכייה בדירוג המשחק ההוגן של אופ"א.
בעונת 2008/2009, הוא כבש עד סוף 2008 שלושה שערים בליגה ואחד נוסף במוקדמות גביע אופ"א נגד אומוניה ניקוסיה. לאחר פגרת החורף הוא כבש שלושה שערי ליגה נוספים עד לסיום העונה. הוא העפיל עם מנצ'סטר סיטי לרבע גמר גביע אופ"א, שם הפסידה הקבוצה להמבורג למרות שער שכבש אלאנו במשחק הגומלין. במהלך העונה הוא היה מועמד לעבור לליברפול, אך נשאר לבסוף במנצ'סטר.
ביולי 2009 עזב אלאנו את מנצ'סטר סיטי וחתם בגלאטסראיי מליגת העל הטורקית.
בדצמבר 2010 חתם אלאנו בקבוצת סנטוס הברזילאית לאחר שזו שילמה לגלאטסראיי 2.9 מיליון אירו עבורו. אלנאנו שיחק שם עונה אחת עד שעבר לגרמיו. בינואר 2014 הושאל לפלמנגו עד לסוף העונה.
קריירה בין-לאומית

אלאנו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הלאומית של ברזיל בינואר 2004. מאז הוא שיחק 32 פעמים במדי הנבחרת וכבש 6 שערים, נכון לפברואר 2009. הוא הבקיע את שני שעריו הראשונים בנבחרת ברזיל בניצחון 0:3 על ארגנטינה במשחק ידידות ב-3 בספטמבר 2006.
אלאנו השתתף עם נבחרת ברזיל בטורניר הקופה אמריקה בשנת 2007 לאחר שזומן לסגל על ידי המאמן דונגה, ושיחק בארבעה משחקים. הוא בישל שער במשחק הגמר מול נבחרת ארגנטינה, ואף על פי שנפצע והוחלף מאוחר יותר, ברזיל ניצחה 0:3 וזכתה בטורניר. אלאנו זכה עם ברזיל גם בגביע הקונפדרציות 2009, ואף בישל ללוסיו את שער הניצחון בגמר מול נבחרת ארצות הברית. כעבור שנה נכלל בסגל נבחרת ברזיל למונדיאל 2010.
תארים

ליגת העל הברזילאית: 2002, 2004
אליפות סאו פאולו: 2011, 2012, 2015, 2016
גביע ליברטדורס: 2011
ליגת העל האוקראינית: 2005/2006
הסופר קאפ האוקראיני: 2006
ליגת העל ההודית: 2015
קופה אמריקה: 2007
גביע הקונפדרציות: 2009
אייר אינדיה

בואינג 777-200LR של החברה
איירבוס A320-200 של החברה
אייר אינדיה (באנגלית: Air India; בהינדית: एअर इंडिया) היא חברת התעופה הלאומית של הודו. בסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה בומביי צ'הטרפטי שיוואג'י.
החברה וחברות הבת שלה מבצעות טיסות מטען ונוסעים למעל 100 יעדים פנימיים ובינלאומיים.
תולדות החברה

החברה נוסדה בשנת 1932 על ידי קונצרן טאטא בשם "טאטא איירליינס" וביצעה בתחילתה טיסות דואר עבור "אימפיריאל איירווייז".
לאחר מלחמת העולם השנייה, בשנת 1946, הפכה החברה לחברה ציבורית ושינתה את שמה לאייר אינדיה.
בשנת 1948, לאחר עצמאות הודו, 49% ממניות החברה עברו לבעלות ממשלת הודו. ב-8 ביוני אותה שנה המריאה טיסתה הבינלאומית הראשונה של החברה ממומבאי ללונדון דרך קהיר וז'נבה. בשנת 1960 קנתה החברה את מטוס הסילון הראשון שלה מדגם בואינג 707 שנכנס לשירות בקו מומבאי-לונדון-ניו יורק.
בשנת 2004 ייסדה החברה את חברת הבת לטיסות במחיר נמוך "אייר אינדיה אקספרס".
בשנת 2007 החליטה ממשלת הודו לאחד את חברת התעופה "אינדיאן איירליינס" לתוך חברת אייר אינדיה ויצרה חברת החזקות בשם National Aviation Company of India המאגדת את אייר אינדיה נוסעים, אייר אינדיה טיסות מטען, אייר אינדיה אקספרס, אינדין איירליין ואייר אינדיה רגיונל (לשעבר אליאנס אייר).
בשנת 2017, עקב חובות של יותר מ-8 מיליארד דולר, חתם נשיא הודו על תוכנית למכירת החברה. באוקטובר 2021 נרכשה החברה על ידי קבוצת טאטא תמורת 2.4 מיליארד דולר.
צי המטוסים

צי המטוסים של החברה נכון לפברואר 2023:
| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים> F | נוסעים> J | נוסעים> Y | נוסעים> סה"כ | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איירבוס A319-100 | 22 | — | — | 8 | 114 | 122 |  |
| איירבוס A319-100 | 22 | — | — | — | 144 | 144 |  |
| איירבוס A320-200 | 11 | — | — | — | 168 | 168 |  |
| איירבוס A320-200 | 11 | — | — | 12 | 138 | 150 |  |
| איירבוס A320neo | 27 | 140 | — | 12 | 150 | 162 |  |
| איירבוס A321-200 | 20 | — | — | 12 | 170 | 182 |  |
| איירבוס A321neo | — | 70 | טרם הוכרז | טרם הוכרז | טרם הוכרז | טרם הוכרז |  |
| איירבוס A350-900 | — | 6 | טרם הוכרז | טרם הוכרז | טרם הוכרז | טרם הוכרז |  |
| איירבוס A350-1000 | — | 34 | טרם הוכרז | טרם הוכרז | טרם הוכרז | טרם הוכרז |  |
| בואינג 787-9 | — | 20 | טרם הוכרז | טרם הוכרז | טרם הוכרז | טרם הוכרז |  |
| בואינג 787-8 | 27 | — | — | 18 | 238 | 256 |  |
| בואינג 777-200LR | 3 | — | 8 | 35 | 195 | 238 |  |
| בואינג 777-300ER | 15 | — | 4 | 35 | 303 | 342 |  |
| בואינג 777-9X | — | 10 | טרם הוכרז | טרם הוכרז | טרם הוכרז | טרם הוכרז |  |
| בואינג 737MAX-8 | — | 109 | טרם הוכרז | טרם הוכרז | טרם הוכרז | טרם הוכרז | לא ברור כמה מהמטוסים יהיו MAX10 וכמה MAX8 |
| בואינג 737MAX-10 | — | 109 | טרם הוכרז | טרם הוכרז | טרם הוכרז | טרם הוכרז | לא ברור כמה מהמטוסים יהיו MAX10 וכמה MAX8 |
| סה"כ | 127 | 389 |  |  |  |  |  |
על פי דיווחים שונים, אייר אינדיה, תחת הבעלות החדשה של חברת Tata, נמצאת במגעים עם יצרניות המטוסים הגדולות במטרה לחדש את צי המטוסים.
בתאריך 15 בפברואר 2023 פורסם כי החברה חתמה על חוזה לרכישת 470 מטוסים מהחברות איירבוס ובואינג שווי העסקה נאמד בכ-70 מיליארד דולר
חברות בת

אייר אינדיה אקספרס
פעילות החברה בישראל

בין השנים 1996–1998 הפעילה החברה קו ישיר בין מומבאי לנמל התעופה בן-גוריון.
ב-16 במאי 2017 הייתה אמורה החברה להתחיל בהפעלת 3 טיסות שבועיות מנמל התעופה בדלהי לתל אביב, אבל בגלל מסלול הטיסה שהיה אמור לעבור מעל מדינות עוינות, ביטלה ישראל את האישור לקו, והחברה לא הסכימה להאריך את המסלול עקב שיקולים כלכליים. הקו נפתח שוב בחודש מרץ 2018. טיסתה של "אייר אינדיה" לישראל מקצרת בשעתיים את מסלול הטיסה, מאחר שנתיב הטיסה עובר מעל עומאן וערב הסעודית.
ב-15 ביולי 2018, החלה החברה להפעיל טיסה רביעית בשבוע.. החל מ-26 בנובמבר 2018 החברה מפעילה החברה 5 טיסות שבועיות בקו. החל מאפריל 2023 תחל החברה להפעיל 6 טיסות שבועיות בקו זה.
בספטמבר 2018 התפרסם, כי בנוסף לטיסה הישירה מדלהי, החברה שוקלת פתיחת קו בין נמל התעופה מומבאי לנמל התעופה בן-גוריון.
הערות שוליים

↑   בלומברג, למכירה: חברת תעופה בינלאומית עם חוב של 8 מיליארד דולר, באתר TheMarker‏, 12 ביולי 2017
↑  חדשות חוץ, עסקת ענק בהודו: טאטא רוכשת מהממשלה את אייר אינדיה, באתר כלכליסט, 9 באוקטובר 2021
↑  פרטי צי המטוסים של אייר אינדיה, באתר airfleets.net (באנגלית)
↑  אחרי שנים: אייר אינדיה בדרך לחדש את צי המטוסים, באתר חדשות תעופה, ‏2022-02-27
↑  חגי רוזן, אייר אינדיה כבר הפעילה קו לישראל בעבר, באתר Tnet, ‏2 במרץ 2017
↑  דני שדה, בקרוב: אייר אינדיה תשיק את קו ת"א-הודו, באתר ynet, 21 בפברואר 2017
↑  קו תעופה חדש בין ישראל והודו, באתר פורט2פורט, ‏2 במרץ 2017
↑  מיכל רז-חיימוביץ', ‏אייר אינדיה הגישה בקשה לטיסות מדלהי בהודו לנתב"ג, באתר גלובס, 2 במרץ 2017
↑  מיכל רז-חיימוביץ', ‏אייר אינדיה בדרך לטיסה רביעית בקו ת"א-דלהי, באתר גלובס, 24 ביוני 2018
↑  https://passportnews.co.il/פרסום-ראשון-אייר-אינדיה-מוסיפה-טיסה-חמ/
↑  אייר אינדיה מרחיבה פעילות בישראל: תפעיל טיסה שבועית שישית לדלהי, באתר Passportnews, ‏26 בינואר 2020
↑   גבריאלה דוידוביץ'-ויסברג, מהיר, ישיר ובמחיר חסר תקדים: אייר אינדיה שוקלת לפתוח קו חדש להודו, באתר TheMarker‏, 26 בספטמבר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007360485805171  GND: 4302227-3  LCCN: n50054785  VIAF: 122728766   WorldCat (עם VIAF): 122728766
אנסלם מקנטרברי

| --- | --- |

 לידה:  1033 אאוסטה, איטליה 
 פטירה:  21 באפריל 1109 (בגיל 76 בערך) קנטרברי, ממלכת אנגליה 
 מקום קבורה:  קתדרלת קנטרברי 
 השקפה דתית:  נצרות קתולית 
 זרם:  סכולסטיקה
 תחומי עניין:  תאולוגיה, אונטולוגיה
 עיסוק:  פילוסוף, ארכיבישוף, Latin Catholic priest, תאולוג, סופר 
 הושפע מ:  אריסטו
 השפיע על:  תומאס אקווינס, גאורג וילהלם פרידריך הגל
 מדינה:  צרפת 
 יצירות ידועות:  למה אלהים נעשה לאדם?, Monologion, פרוסלוגיום 
 
אנסלם מקנטרברי, או אנסלם הקדוש (באנגלית: Anselm of Canterbury, ‏1033 או 1034 – 21 באפריל 1109), היה פילוסוף ותאולוג משפיע בימי הביניים. מילא את משרת הארכיבישוף מקנטרברי מ־1093 ועד מותו. מכונה "מייסד הסכולסטיקה". מפורסם כממציא הטיעון האונטולוגי לקיומו של אלהים, והדיון במכוונות (אודותיות) בעניין כוכב השחר ששימש הוגים רבים בפילוסופיה ובלשנות.
חייו

אנסלם נולד בדוכסות בורגונדיה, בעיר אאוסטה שבאזור האלפים האיטלקיים, קרוב לגבול צרפת ושווייץ של ימינו. עזב את ביתו בגיל 23 ונסע לצרפת. ב-1059 הוא נמשך לנורמנדי מתוך רצון להתקרב אל אב המנזר הבנדיקטיני בבק, לנפרנק. שנה לאחר מכן הוא נכנס למנזר. שלוש שנים מאוחר יותר, ב-1063, כאשר לנפרנק נעשה לאב המנזר בקאן, אנסלם נבחר לראשון הנזירים.
ב-1078, עם מותו של הנזיר הרלוויין, המייסד והאב הראשון בבק, אנסלם נבחר לאב המנזר. תחת חסותו, בק נעשה למקום מפורסם בלמדנותו. שם כתב אנסלם את יצירותיו הפילוסופיות הראשונות, ה"דיאלוגים על האמת" ו"בחירה חופשית", ושניים מהכתבים המפורסמים שלו, ה"מונולוגיון" וה"פרוסולגיון". כאב המנזר בבק, אנסלם נקרא פעמים רבות לעמוד מקרוב על מצבם של נכסי המנזר באנגליה, וכך הפך למועמד מוביל לרשת את לנפרנק כארכיבישוף של קנטרברי.
כאשר לנפרנק מת, ב-1089, המלך ויליאם השני בחר שלא למנות איש למשרה הפנויה. ב-1093, חלה המלך, חשב שהוא עומד למות ומינה את אנסלם לארכיבישוף. במשך ארבע השנים הבאות הייתה יריבות מתמדת בין המלך לאנסלם, על רקע הזכויות והפריבילגיות של הכנסייה. אנסלם ביקש את עזרת ראשי הכנסייה ברומא ביריבות זו; ב-1097 הוא קיבל את רשותו של ויליאם לנסיעה, אך קיבל עזרה מועטת מהיושבים ברומא, וכאשר ניסה לחזור לאנגליה, ויליאם לא איפשר לו זאת.
ויליאם מת ב-1100 ויורשו, הנרי הראשון, הזמין את אנסלם חזרה לאנגליה. ב-1103 הנרי גירש את אנסלם חזרה לגלות. לאחר פשרה עם הנרי ב-1107, אנסלם הורשה לחזור לאנגליה, שם הוא חי עד מותו ב-1109. הוא נעשה לקדוש ב-1494, ובשנת 1720 הוכרז כאחד מ"מורי הכנסייה".
כתבים

פילוסופים מכירים את אנסלם בעיקר כמנסח ההוכחה האונטולוגית לקיום האל. אך המונח "אונטולוגי" נכנס לשימוש לראשונה אצל קאנט, ויש מקום לדון האם הוכחתו של אנסלם היא אכן אונטלוגית. אנסלם גם כתב עוד כמה הוכחות לקיומו של האל, המבוססות על יסודות קוסמולוגיים או טלאולוגיים.
תאולוגים מערביים רואים חשיבות בתורתו של אנסלם, מכיוון שהוא חשב לראשונה על התאוריה של "כפרה על ידי החלפה", בספרו "למה אלהים נעשה לאדם?", אנסלם טוען כי החטא של האדם מפריע לצדקתו של האל, וכי האל אינו יכול לגאול את האדם כל עוד צדקתו אינה מושלמת. מכיוון שכל אדם חוטא, אף אדם אינו יכול להיות צודק בעיני האל. לפיכך, האל שלח את ישו, שמותו וקומו לתחייה השלימו את צדקתו של האל ואפשרו את גאולת האדם. כאן אנסלם ייסד את אחת מתאוריות הכפרה המרכזיות בהיסטוריה של התאולוגיה הנוצרית המערבית.
בתרבות

בקומדיה האלוהית מאת דנטה אליגיירי מזכיר אותו הדובר בקנטו 12 של "העדן", בונוונטורה הקדוש, כשרוי בגן העדן של התאולוגים והפילוסופים יחד עם מלומדי דורו איג מסן-ויקטור, פטרוס קומסטור, פדרו הספרדי, יוחנן כריסוסטומוס, יואכים מפיורה ותומאס אקווינס.
איסוזו סופר קרוזר

| --- | --- |

Isuzu Super Cruiser בתצורת "NSK body"
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  איסוזו (באנגלית: Isuzu Motors Ltd, ביפנית: いすゞ自動車株式会社)
 שנות ייצור:  1986 – 1996
 הרכבה:  יפן יפן
 מודל אחריו:  איסוזו גאלה מיו
 מרכב:  מנוע אחורי, הנעה אחורית
 אורך:  11.3 מטר  12.0 מטר
 רוחב:  2.5 מטר
 בסיס גלגלים:  5.46 מטר  6.15 מטר
 מפרט טכני
 מנוע:  V-10 צילינדרים, המפיק 335כ"ס מנוע דיזל (יוצר משנת 1990)  V-10 צילינדרים, המפיק 295 כ"ס מנוע דיזל  V-10 צילינדרים, 15,014 סמ"ק המפיק 320 כ"ס ב-2,600 סל"ד מנוע דיזל  V-10 צילינדרים, המפיק 330 כ"ס מנוע דיזל  V-10 צילינדרים, המפיק 275כ"ס מנוע דיזל (יוצר משנת 1994)  V-10 צילינדרים,  המפיק 285 כ"ס מנוע דיזל (יוצר משנת 1995)  V-10 צילינדרים,  המפיק 325 כ"ס מנוע דיזל (יוצר משנת 1995)  V-10 צילינדרים,  המפיק 380 כ"ס מנוע דיזל (יוצר משנת 1995)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 6 מהירויות
איסוזו סופר קרוזר (ביפנית: いすゞ・スーパークルーザー, באנגלית: Isuzu Super Cruiser) הוא אוטובוס סיור מתוצרת יצרן הרכב היפני איסוזו, (באנגלית: Isuzu Motors Ltd, ביפנית: いすゞ自動車株式会社) אשר יוצר בין השנים 1986–1996.
ממאפייני "איסוזו סופר קרוזר"

מנוע אחורי.
סוג הנעה: הנעה אחורית.
מספר דלתות כניסה: 1.
דלת כניסה: באמצעות מדרגה.
מערכת היגוי: מימין.
דגמים

"P-LV719" - יוצר משנת 1986.
"U-LV771" - יוצר משנת 1990.
"KC-LV781" - יוצר משנת 1995.
דגמים > תצורות

"FHI body" - דגם מוגבה, קרוי גם: "UFC (Under-floor cockpit)", קרוי גם "Super High Decker".
"NSK body" - דגם בגובה סטנדרטי.
תמונות

FHI body
"איסוזו סופר קרוזר"
"איסוזו סופר קרוזר"
"איסוזו סופר קרוזר"
"איסוזו סופר קרוזר"
"איסוזו סופר קרוזר"
NSK body
"איסוזו סופר קרוזר"
"איסוזו סופר קרוזר"
"איסוזו סופר קרוזר" - מבט למושבי הנוסעים
"איסוזו סופר קרוזר"
ראו גם

איסוזו
איסוזו ג'ורני K
איסוזו גאלה מיו
איסוזו קיובק
הערות שוליים

↑  מדגמי חברת איסוזו ranker.com/list/full-list-of-isuzu-models
↑  "איסוזו סופר קרוזר" - תמונה businterchange.net/busphoto/displayimage
↑  "איסוזו סופר קרוזר" info.japanusedbuses.com/content-item/1482-isuzu-super-cruiser-japan
↑  "איסוזו סופר קרוזר" דגם מוגבה - תמונה flickr.com/photos/blackrose0917
אלאן קרדק

| --- | --- |

 לידה:  3 באוקטובר 1804 ליון, הקיסרות הראשונה 
 פטירה:  31 במרץ 1869 (בגיל 64) הרובע השני של פריז, צרפת 
 שם לידה:  Denisard Hypolite Léon Rivail 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  פר לשז 
 בן או בת זוג:  אמילי בודט (1832–ערך בלתי־ידוע) 
 חתימה:   
 
אלאן קרדק (בצרפתית: Allan Kardec; נולד איפוליט לאון דניזראר ריוואי: Hippolyte Léon Denizard Rivail‏; 3 באוקטובר 1804 - 31 במרץ 1869). מייסדו של זרם דתי-פילוסופי הידוע בשם "ספיריטיזם" (Spiritism)  המאמין בתקשורת עם רוחות רפאים. מכנים אותו לעיתים בכתבים: מנחה ספיריטיזם. עבודתו משפיעה כיום על חיי התרבות בברזיל.
ילדותו

לאון ריוואי נולד בעיר ליון במשפחה שעסקה בתחום המשפטים. למד בבית ספר יסודי עד גיל 10 ואז משפחתו הבורגנית העבירה אותו להמשך לימודים בעיר אחרת. שם הוא למד בפנימייה עם עוד צעירים בני גילו מהחברה האירופאית הנבחרת. הוא למד מספר שפות, אנגלית, גרמנית והולנדית.
זוכה להשפעה ניכרת של יוהאן היינריך פסטלוצי שלוותה אותו בהמשך חייו, ובאה לידי ביטוי בעקרונות הפדגוגיה של שיטת הספיריטיזם, של אחווה אוניברסלית ופתיחות כלפי נשים.
פדגוגיה

בתחילת דרכו היה תלמידו של פסטלוצי. לאון ריוואי הביא לצרפת את רעיונותיו ואת שיטות בית הספר שלו. בשנת 1820 הוא בא לגור בפריז ובשנת 1824 פותח קורס פרטי בשיטת פסטלוצי. הוא פרסם ספרים רבים בתחום, ביניהם תוכנית מוצעת לשיפור חינוך ממלכתי שזכה בפרס "האקדמיה המלכותית של אראס" בשנת 1828.
בשנת 1832 נשא את אמלי גבריאל בודה, מורה בבית ספרו שעובדת עמו להמשכת יצירתו הפדגוגית. כאשר מוטל עליהם לסגור את בית הספר בגלל קשיים כספיים, הוא מתרגם טקסט גרמני ומפרסם אותו כדי להתפרנס. המשיך לתת שיעורים בחינם, בתחומי הכימיה, הפיזיקה, האנטומיה והאסטרונומיה.
הוא המשיך בתחום הפוזיטיביזם ונמשך לעל-טבעי. הודות לנטייתו זו, הוא מוזמן להנחות ולפקח על שולחנות מתנדנדים במהלך סיאנסים בתחום הספיריטיזם. המשתתפים מבקשים ממנו לערוך סדר, בזמן קבלת המסרים מהרוחות. מהלכים אלה הביאו אותו לכתיבת ספרו על הרוחות.
ספיריטיזם

בשנת 1855 נחשף לנושא השולחנות המתנדנדים, אופנה המגיעה מארצות הברית. בתקופה זו שינה את שמו לאלאן קרדק, שם המקביל לזה, לפי אמונתו, שנשא בגלגולו הקודם. הודות למספר אנשים שעבדו בתחום ביחד עמו, במשך מספר שנים, בצורה של מדיומים שקולטים מסרים, הוא מסיק מסקנות ויוצר את תורתו. העיקר כתוב בספר הרוחות 1857 ובספר המדיומים 1861. כך הוא כותב את חמשת הספרים בבסיס הספיריטיזם, שממשיכים להדפיסם גם בימינו אלה. הוא יוצר את כתב העת ספיריט היוצא לאור גם כיום בכמה שפות בעולם.
לדעתו: "האדם איננו עשוי רק חומר, יש בתוכו עיקרון חושב, המחובר לגופו הפיזי עד שיעזוב אותו, כמו שעוזבים בגד, כאשר גלגול הנשמה שלו מסתיים. מרגע שהם כבר לא בגוף הפיזי, המתים יכולים לתקשר עם החיים, אם בדרך ישירה, ואם באמצעות מדיומים, בצורה נראית לעין" (מתוך ספר הרוחות)
נפטר בשנת 1869 והשאיר טקסטים רבים לא גמורים. כמו למשל הספר: תחזיות בנושא הספיריטיזם שהיה בין דפיו. כל הטקסטים יצאו לאור שנים מספר לאחר מותו.
בקבורתו נאמר עליו ועל פעילותו, שהספיריטיזם איננה דת, אלא מדע.
הוא השפיע רבות על שיקו שביאר הסופר הפורה ואיש הספיריטואליזם הברזילאי שכתב כ-412 ספרים בתחום רוחני זה.
קברו

על קברו נרשם:
"להיוולד, למות, להיוולד מחדש ולהתקדם, זהו החוק".
קברו הממוקם בפריז, היה למקום עליה לרגל של מאמיניו, הבאים לחפש השראה. קברו מוקף לעיתים קרובות בחסידיו המבקשים לגונן על הקבר מפני תיירים המנסים לצלם אותו.
אייר (להקה)

| --- | --- |

 מקום הקמה:  איל-דה-פראנס 
 מוקד פעילות:  ורסאי, צרפת
 תקופת הפעילות:  מ-1995
 סוגה:  צ'יל אאוט מוזיקה אלקטרונית סינת'פופ אינדי
 חברת תקליטים:  Astralwerks
 www.pocket-symphony.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 ניקולה גודָה ג'ון-בנוּאַה דוֹנקֶל
 
אייר (באנגלית: AIR) הוא שמם של צמד המוזיקאים הצרפתי, ניקולה גודָה וז'אן-בנוּאַה דוֹנקֶל. המוזיקה של אייר היא מוזיקה אלקטרונית המאופיינת בסגנון אמביינט איטי, ובעלת השפעות של רוק פסיכדלי ורוק מתקדם. הלהקה זכתה לפרסום עם צאת אלבומם הראשון Moon Safari ב-1998, והצלחת שלושת הסינגלים שיצאו ממנו "Kelly Watch the Sky", "All I Need", "Sexy Boy". שנתיים לאחר מכן, הוציאו את אלבומם השני The Virgin Suicides שהיווה את הפסקול לסרטה של סופיה קופולה מ-1999, חמש ילדות יפות, שזכה גם הוא להצלחה ביקורתית ומסחרית. מאז הוציאה הלהקה עוד שישה אלבומים. ארבעת האלבומים הראשונים שלהם הגיעו למעמד של אלבום זהב באנגליה.
היסטורית הלהקה

הלהקה התחילה את דרכה בתחילת שנות ה-80 בבית ספר התיכון "אוֹש" (Lycée hoche) שבוורסאי. ז'אן-בנואה דונקל וניקולה גודה שיתפו פעולה עם אלכס גופר, זאווייר ז'אמו ואטיין קרסי בהרכב Orange, להקת בית הספר. לאחר שסיימו את לימודיהם גודה התרכז בלימודי אדריכלות בבית הספר הגבוה לאדריכלות של ורסאי, שחייבו אותו לנטוש את המוזיקה לזמן מה.
בשנת 1995 עבד גודה על האלבום הראשון של טרי מואיז, חבר ילדות שעבד ב"Source", חברה בת של הלייבל Virgin blue. גודה הלחין קטע אינסטרומנטלי כמחווה ליצירה של קורבוזיר, המודולור, תחת השם "אייר". הקטע היה המוצלח ביותר באלבום Sourceleb, ובאותה שנה הוא יצא גם בלייבל האנגלי Mo'max. דונקל למד באותה עת מתמטיקה והיה חלק מלהקה בשם "דינמו" ובמקביל ניגן על פסנתר בבר ברובע הלטיני שבפריז.
בהמשך להצלחה של מודולור, גודה רצה להקים הרכב והציע לדונקל להצטרף אליו. השניים חברו מחדש ויצרו קטעים חדשים שיצאו כסינגלים (סינגלים והקלטות אלו אוגדו בסוף למיני-אלבום Premiers Symptomes שיצא ב-1997), ביניהם קלסיקות כגון Casanova 70 ו-J'ai dermi sous l'eau, שנתנו את הטון לאווירה והכיוון המוזיקלי של הלהקה. גודה ודונקל הושפעו מפופ של שנות ה-60, פסי-קול וצלילו של סינטיסייזר אנלוגי בשם "מוג". בתחילת דרכם, הלהקה צברה מוניטין רב בשל הרמיקסים הרבים שביצעו לאמנים מפורסמים של סוף שנות ה-90, ביניהם ננה שרי, דפש מוד, Ollano, הלהקה של מארק קולין, אקסאוייר ג'מו והלנה נגוארה.
היסטורית הלהקה > סגנון מוזיקלי

האלבום הראשון שלהם, Moon Safari, יצא ב-1998 וזכה להצלחה רבה בזכות ייחודו המוזיקלי באותה תקופה. הסגנון האלקטרוני של האלבום הושפע ממוזיקאים ומלחינים כגון ז'אן מישל ז'אר וואנגליס ובעיקר בכלי הנגינה האלקטרוניים שהיו בשימושם. אייר השתמשו בעיקר ב-Vocoder, סינתיסייזר וסמפלרים כדי ליצור סגנון עדין ורגוע למוזיקה שלהם. תחילת העבודה על האלבום הוקלטה באולפן הקרוב למגרש גולף של Saint-nom-la-breteche, ולאחר מכן באולפן +XXX ובאולפן Gang שבפריז.
לשניים היה שיתוף פעולה קרוב עם ג'ון-ג'אק פּארֵה, חלוץ המוזיקה האלקטרונית, ועם התזמורת הפילהרמונית אבי רוד. בעקבות העבודה והיצירה המשותפת, השניים הכריזו על יציאה למסע הופעות; בעקבות ההצהרה החלו להיות מוקפים במוזיקאים רבים ובפעם הראשונה על ידי חברי הלהקה פניקס. הצלחת האלבום הראשון, הובילה את הצמד לערוך עיבוד חדש של Premiers Symptomes ב-1999, עם שני קטעים מוזיקליים נוספים כבונוס.
היסטורית הלהקה > שיתופי פעולה

ב-1999 יצרה סופיה קופולה קשר עם אייר, לקראת הסרט הראשון שביימה וכתבה "חמש ילדות יפות", היא רצתה להשתמש באלבום "Moon Safari" כפסקול, אך השניים הציעו להלחין עבורה פסקול ייחודי לסרט. הם הקליטו את הפסקול באותו אולפן שהוקלט "Moon Safari". לבקשת קופולה, השתתף בהקלטות בראיין ראצל, מתופף להקת "הצלב האדום".
הדיסק זכה לביקורות טובות ואף זכה בטקס פרסי המוזיקה הצרפתי, בקטגוריית האלבום הייחודי לשנת 2001. השניים המשיכו בשיתוף הפעולה עם קופולה והשתתפו גם בסרטיה הבאים: "אבודים בטוקיו" משנת 2003, עם הקטע המוכר "לבד בקיוטו" והסרט "מארי אנטואנט" משנת 2006.
שיתופי פעולה נוספים של הצמד בסצנת המוזיקה האלקטרונית כוללים את האמנים: אטיאן של קרסי (מלחין ותקליטן), ג'ואקים (מפיק ותקליטן), אלכס גופר (מפיק צרפתי בתחום המוזיקה האלקטרונית ותקליטן) ואלסנדרו בריקו (מוזיקולוג, סופר ושחקן תיאטרון איטלקי).
ב-2006, "אייר" הפיקו את האלבום "5:55" של שארלוט גינסבורג (בתו של סרז' גינסבורג) שיצא באוגוסט 2006.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

Moon Safari ‏ (1998)
The Virgin Suicides ‏ (2000)
10,000Hz Legend ‏ (2001)
Talkie Walkie ‏ (2004)
Pocket Symphony ‏ (2007)
Love 2 ‏ (2009)
Le Voyage Dans La Lune ‏ (2012)
דיסקוגרפיה > אוספים ורמיקסים

Premiers Symptômes ‏ (1997)
Everybody Hertz ‏ (2002)
City Reading (Tre Storie Western) ‏ (2003)
Late Night Tales: Air ‏ (2006)