stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ההפיכה במצרים (2013)
הערות שוליים

↑  ניר יהב‏, מפגינים התעמתו במצרים וקראו "להפיל את מורסי", באתר וואלה, 12 באוקטובר 2012
↑  אסף גבור, מצרים: הפגנות ענק מול ארמון הנשיאות, באתר nrg‏, 11 בדצמבר 2012
↑  נדן פלדמן, מורסי מנסה לחזק אחיזתו בשלטון - ומחליש את כלכלת מצרים, באתר TheMarker‏, 12 בדצמבר 2012
↑  אסף גבור, מורסי נכנע ללחץ: לא יעלה מחירים במצרים, באתר nrg‏, 10 בדצמבר 2012
↑  סוכנויות הידיעות, מצרים: מורסי ביטל הצו המקנה לו סמכויות רחבות, באתר nrg‏, 9 בדצמבר 2012
↑  הארץ, שנה לכהונת מורסי || האופוזיציה: מעל 22 מיליון מצרים חתמו על עצומה נגד הנשיא, באתר הארץ, 29 ביוני 2013
↑  אבי יששכרוף‏, לקראת הפגנת המיליון: מורסי מוחזק כבן ערובה של הצבא, באתר וואלה, 30 ביוני 2013
↑  אבי יששכרוף‏, "ההפגנה הגדולה בתולדות מצרים": 5 הרוגים ומאות פצועים, באתר וואלה, 1 ביולי 2013
↑  רועי קייס ו-ynet, מוחמד מורסי: לא תהיה מהפכה שנייה במצרים, באתר ynet, 30 ביוני 2013
↑  אבי יששכרוף‏, שר ההגנה באולטימטום למורסי: 48 שעות להגיב לדרישות העם, באתר וואלה, 1 ביולי 2013
↑  רועי קייס, הנשיא מורסי: דוחה את האולטימטום של הצבא, באתר ynet, 1 ביולי 2013
↑  רועי קייס ואליאור לוי, "הצבא הודיע למורסי: אינך עוד נשיא מצרים", באתר ynet, 3 ביולי 2013
↑  לייב בלוג המזרח התיכון, עדכונים מהשכנים || הפיכה שנייה במצרים: מורסי הודח, הצבא התפרס ברחובות קהיר, באתר הארץ, 3 ביולי 2013.
↑  חדשות 2, ‏שחר של עידן חדש: מצרים מתעוררת ליום שאחרי המהפכה, באתר ‏מאקו‏, 4 ביולי 2013
↑  אלדד בק, שליח ynet וידיעות אחרונות לקהיר, וסוכנויות הידיעות, חי: הנשיא הזמני מושבע, מורסי בידי הצבא, באתר ynet, 4 ביולי 2013
↑  סוכנויות הידיעות, דיווח: הצבא עצר את המנהיג העליון של האחים המוסלמים, באתר nrg‏, 4 ביולי 2013
↑  סוכנויות הידיעות, תומכי מורסי ליד מתקן המעצר: "נמות כשהידים", באתר ynet, 7 ביולי 2013
↑  אסף גבור וסוכנויות הידיעות, צבא מצרים הוציא צו סגירה למטה האחים המוסלמים בקהיר, באתר nrg‏, 8 ביולי 2013
↑  אריאל י. לוין, דיווח: 32 חמושים נהרגו בסיני, 45 נעצרו, באתר News1 מחלקה ראשונה, 11 ביולי 2013
↑  רועי קייס, האחים המוסלמים: 220 הרוגים מירי על מפגינים, באתר ynet, 27 ביולי 2013
↑  לייב בלוג המזרח התיכון, עדכונים שוטפים || עשרות הרוגים במבצע לפיזור המפגינים בקהיר, המהומות מתפשטות ברחבי מצרים, באתר הארץ, 14 באוגוסט 2013.
↑  ראו ירדן מצטרפת לסעודיה: מביעה את תמיכתה בשלטונות הצבא המצרי ב"מלחמה כנגד הטרור, אתר חדשות העולם הערבי.
↑  ראו שלטון עבאס פרסם הודעת תמיכה במלחמת הצבא המצרי "כנגד הטרור" אתר חדשות העולם הערבי.
↑  ראו  ארדואן תוקף בחריפות את האו"ם והמדינות המסייעות להפיכה הצבאית  אתר חדשות העולם הערבי.
↑  ראו ציר הרשע של ארדואן, אתר חדשות העולם הערבי.
↑  רועי קייס, מצרים: 529 מ'האחים המוסלמים' נידונו למוות, באתר ynet, 24 במרץ 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810621205505606  LCCN: sh2017005020
הלכת השנים האבודות

הִלְכַת השנים האבודות (ידועה גם כהלכת אטינגר) נפסקה בבית המשפט העליון בשנת 2004. על פיה זכאי עיזבונו של אדם שנהרג עקב עוולה נזיקית לפיצוי עבור אובדן ההשתכרות של המנוח בשנות העבודה שאבדו לו עקב מותו.
רקע

דיני הפיצויים בישראל מבוססים על העיקרון היסודי של הערכת הפיצויים הנדרשים לשיקומו של הניזוק למצבו הקודם, עד כמה שהדבר ניתן להיעשות בתשלום כסף, כאשר צרכיו של הניזוק ולא יכולתו של המזיק הם העומדים ביסוד הערכת הנזק.
המצב לפני הלכת אטינגר

בעבר קבע בית המשפט העליון, כי אין לפסוק פיצוי, לא לנפגע ולא לעיזבונו, עבור ה"שנים האבודות", היינו השנים שבהן היה הנפגע עשוי לעבוד ולהשתכר לולא התאונה שקיצרה את חיי עבודתו, היות שאין לראות בהפסד רווחים בשנים האבודות נזק של הנפגע. קביעה זו גרמה למצבים אבסורדיים, בהם אדם שנפטר בעקבות תאונה קיבל פיצויים נמוכים בהשוואה לאדם שרק נפצע. בתי המשפט התבטאו לא אחת באומרם כי "זול יותר להרוג מאשר לפצוע".
הלכת אטינגר

ההלכה המשפטית שונתה בפסק הדין שניתן בבית המשפט העליון ב-15 במרץ 2004 בעניין עיזבון אטינגר בו נדונה שאלת הזכאות לפיצויים בשל נזקי השנים האבודות במקרהו של קטין בן 12 שנים אשר נפל לבור ונהרג בשל רשלנות המזיק. עזבונו של המנוח ויורשיו הגישו תביעה לפיצויים בגין נזקי הגוף שנגרמו למנוח בתאונה לבית המשפט המחוזי, וביקשו בין היתר לפסוק להם פיצויים בגין הפסד ההשתכרות שנגרם למנוח בשנים האבודות.
בית המשפט המחוזי דחה את בקשתם לקבל פיצוי בגין השנים האבודות, אך הערעור לבית המשפט העליון התקבל ובפסק הדין נקבע כי יש להכיר בקיומו של ראש נזק של אובדן יכולת השתכרותו של הניזוק בשנים האבודות שבהן קוצרו חייו (בהתאם לתוחלת החיים. זאת גם בתביעה המוגשת על ידי עיזבונו של ניזוק שנפטר, ולזכות את העיזבון בפיצוי גם בגין אובדן השתכרותו של המנוח במהלך השנים האבודות.
בעצם פסק הדין הנ"ל הכיר בזכותו של העיזבון להחזיר את המצב לקדמותו, וזאת באמצעות פיצוי כספי בגין אובדן השתכרות בשנים האבודות היות שלולא פטירתו של הניזוק הוא היה יכול להמשיך ולהפיק הכנסה מעבודתו ואף לייצר חסכונות ופנסיה, ובכך יכול לתמוך בבני משפחתו ולכלכל אותם עד גיל הפרישה. הלכת אטינגר גרמה למהפך בפסיקות בתי המשפט, אשר הגדילו את הפיצויים שנפסקו לעיזבונות של קטינים שמצאו את מותם בטרם עת.
פסק דין בינה מזרחי

פסק דין בינה מזרחי (פסק דין ביטוח זהב) הרחיב את היקף תחולתה של הלכת השנים האבודות. השאלה המשפטית הייתה, האם פנסיה נחשבת "כושר השתכרות" לעניין חישוב הפיצוי לניזוק בתאונת דרכים. הסוגיה נידונה בשתי ערכאות, בשתיהן פסק בית המשפט כי גם פנסיה היא בבחינת "כושר השתכרות" לעניין חישוב הפיצוי לניזוק בתאונת דרכים.
פסק דין בינה מזרחי > עובדות המקרה וגדר המחלוקת

בינה מזרחי הייתה אישה בת 68. ביום 3 באוקטובר 2005 נהגה מזרחי ברכב המבוטח על ידי "ביטוח זהב" של חברת AIG בע"מ, נפגעה בתאונת דרכים, ועקב כך נפטרה לאחר 17 יום. היא הותירה שני ילדים בוגרים. בעת פטירתה לא עסקה מזרחי במשלח יד כלשהו, אך קבלה פנסיה חודשית מקרן פנסיה.
ילדיה של מזרחי תבעו בשם העיזבון, וטענו כי הפנסיה החודשית שקבלה אמם היא בת פיצוי בדומה למשכורת חודשית. מנגד טענה חברת AIG כי ההלכה הקיימת רואה כנזק בר פיצוי רק שכר של אדם עובד.
פסק דין בינה מזרחי > תקדימים משפטיים

בשנת 2007 ניתנו שתי החלטות בבית משפט מחוזי, אשר הביעו נכונות עקרונית להכיר בזכות לפיצוי גם בגין אובדן הפנסיה, אך פסקי דין אלו עסקו בעיקרם בתביעת פיצוי בה המנוח עבד בעת פטירתו. באותה שנה שתי פסיקות נוספות של בית משפט השלום פסקו פיצויים בגין אובדן פנסיה, אך פסיקות אלו לא נידונו בבית משפט מחוזי, ולא הפכו לתקדים.
פסק דין בינה מזרחי > פסק הדין

שופטת בית משפט השלום שלהבת קמיר-ויס קבעה בצורה מוחלטת, כי יש לפצות על הפסד גם 'בשנים האבודות' שלאחר גיל הפרישה, וזאת משום שכאשר נגרם הפסד לאדם מן הדין לפצותו, ללא קשר לשאלה מה מקור ההפסד. אין לעשות הבחנה בין הפסד השתכרות לפני גיל הפרישה ואחריה. בהתאם לכך קבעה השופטת כי עזבון המנוחה זכאי לפיצוי מלא בגין דמי פנסיה, קצבת שאירים וקצבת זקנה. עם זאת, פסק הדין קובע כי מתוך הפיצוי על אובדן ההכנסה ינוכה סכום ההוצאות שהייתה המנוחה מוציאה על מחייתה. לאור גילה המתקדם של המנוחה וגובה הכנסותיה, נקבע כי הפיצוי על הכנסותיה יעמוד על שיעור 15%.
פסק הדין מביא מספר נימוקים להכרעה:
מטרת הפיצוי היא העמדת הניזוק במצב בו היה אלמלא התאונה, נימוק זה שולל כל הבחנה בין סוגים שונים של הפסד. נימוק זה אינו עוסק במקור של הכנסה, אלא בשאלה: "במה השתנה מצבו של הנפגע בעקבות העוולה, ואם שינוי זה גרר בעקבותיו הפסד. ככל שנגרם הפסד – ולא משנה מה מקורו – מן הדין לפצותו. לפיכך במקרה דנן בו בעקבות מות המנוחה נפסק תשלום כלשהו, שהיה אמור להיות משולם עד תום תוחלת החיים, נגרם הפסד, ומן הדין שיינתן לכך ביטוי בפיצוי.
כושר השתכרות הוא בבחינת נכס: כושר השתכרות הוא נכס השייך לבעליו. פוטנציאל ההשתכרות משקף את האופק הכלכלי של הניזוק. הפיצוי בגין אובדן כושר ההשתכרות "בשנים האבודות" נועד לפצות את הנזק על קיצור אופק זה. אדם אשר מקבל הכנסה קבועה, זו נחשבת בבחינת נכס כלכלי, לא פחות מאשר כושר או פוטנציאל של השתכרות".
AIG ערערה לבית המשפט המחוזי. ההרכב, שמנה את השופטים אילן שילה, אסתר שטמר ומיכל נד"ב, דחה את הערעור פה אחד.
הערות שוליים

↑  איתן, ע., דיני נזיקין בראי ההלכה הפסוקה (כרמל ספרות משפטית, 2002)
↑  ע"א 357/80 יהודה נעים ואח' נ' משה ברדה ואח', פ"ד לו (3),762 (1982)
↑  ע"א 295/81 עיזבון המנוחה גבריאל נ' גבריאל, פ"ד לו (4) 533.
↑  אליעזר פני-גיל, פיצויים לנפגעי תאונות דרכים בעין המשפט-הלכה ומעשה (אוצר המשפט, 2007)
↑  ע"א 140/00 עזבון המנוח אטינגר נ' החברה לשיקום ופיתוח הרובע היהודי בעיר העתיקה בירושלים בע"מ, ניתן ב־15 במרץ 2004. פ"ד כרך נ"ח, חלק רביעי, עמ' 486
↑  ישראל גלעד, בעקבות פסק-דין עיזבון אטינגר - לשאלת הפיצוי הראוי על נזקי "השנים האבודות", עלי משפט
↑  תא (פ"ת) 5917/06 עזבון המנוחה מזרחי בינה ז"ל נ' איי.אי.ג'י ביטוח זהב בע"מ
↑  תא (חיפה) 205/01 מאיר רות תקוה ואח' נ' מנורה חברה לביטוח בע"מ (ניתן ב-16 במרץ 2007 על ידי השופט יצחק עמית)
↑  תא (י-ם) 7073/05 עזבון המנוח גבריאל אשכר ז"ל ואח' נ' ביטוח ישיר איי.די.איי בע"מ (ניתן ב-4 בספטמבר 2007 על ידי השופט יוסף שפירא)
↑  תא (י-ם) 8768/05 עזבון המנוחה קונשטט בינה ז"ל ואח' נ' אביב דוד ואליהו חברה לביטוח בע"מ (ניתן ב-5 ביולי 2007 על ידי השופט גד ארנברג) ו-תא (ת"א) 52899/05 עזבון המנוחים נוריקה ויהושע אפט ז"ל ואח' נ' מגדל חברה לביטוח בע"מ (ניתן ב-1 באוגוסט 2007 על ידי השופט יחזקאל הראל).
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
הנרי מוסקוביץ'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1905 קיילצה, רפובליקת פולין 
 פטירה:  7 בספטמבר 2008  (בגיל 103 בערך) 
 מדינה:  ארצות הברית 
 
הנרי מוסקוביץ (Henry Moskowitz;‏ 1905 - 7 בספטמבר 2008) היה ניצול השואה, איש נדל"ן יהודי מניו יורק, מייסד רשת מלונות פרימה בישראל ונדבן.
ביוגרפיה

מוסקוביץ נולד בעיר קיילצה שבפולין. בתקופת השואה איבד את הוריו, אחיו, אשתו ובתו. בדצמבר 1944 נכלא במחנה הריכוז זקסנהאוזן. בשנת 1948 נישא שנית בגרמניה ונולדו לו שני ילדים.
בשנת 1951 היגר לארצות הברית עם משפחתו והתיישב באזור אפר איסט סייד בניו יורק שם נולדו לו שני ילדים נוספים. תחילה עבד כמתווך ובשנת 1952 יסד חברת השקעות בשם ארגו (The Argo Corporation), מכספים שגייס מכ-100 משקיעים רובם ניצולי שואה, והחל להשקיע בניהול נדל"ן להשכרה בעיר. בשנת 1955 רכשה החברה קומפלקס נדל"ן גדול למגורים בניוארק שבניו ג'רזי. בשנות ה-60 וה-70 פעלה החברה לשינוי הבעלות על נכסיה, לבעלות קואופרטיבית, ובעצמה נשארה כמנהלת הנכסים בשנות ה-80 הרחיבה החברה את פעילותה גם לניהול מבנים עבור צדדים שלישיים.
בשנת 1980 רכש עם שני שותפים, איזידור הרשקוביץ ומוריץ גרטלר את שלד מלון קרלטון בכיכר אתרים בתל אביב שהיה בבנייה, אך היזם המקורי שלו פשט את הרגל. הם השלימו את הקמת המלון והוא נחנך ב-1981. אחר כך רכש את מלון "אסטור" בתל אביב. ביולי 1987 רכש את מלון המלכים בירושלים.בינואר 1989 רכש את מלון אלמוג הים באילת. וביולי 1989 רכש יחד עם ברנרד שרייר את מלון "גלי זוהר" בים-המלח, לאחר שפשט את הרגל. על בסיס רכישות אלו הקים את רשת מלונות פרימה ביולי 1990.
במשך השנים הרחיב את רשת מלונות פרימה על ידי רכישת מלונות נוספים, בהם מלון המרכז, ומלון וינדמיל בירושלים, לאחר מותו, בנו מרק מוסקוביץ המשיך להרחיב את הרשת ל-14 בתי מלון ברחבי ישראל (נכון ל-2021).
בשנת 2013 מוסקוביץ נחשב לאחד מגדולי מנהלי הנדל"ן הפרטי בעיר ניו יורק. החברה החזיקה בבעלותה 5,500 יחידות דיור וניהלה 6,500 נוספים עבור אחרים. במשך השנים נודעה החברה כמי שמנהלת מדיניות של "לעולם לא למכור".
פילנתרופיה והוקרה

מוסקוביץ הרבה לתרום למוסדות וארגונים שונים בישראל ובעולם להנצחת השואה ולקירוב לבבות.
בשנת 1998 הוענק למוסקוביץ פרס היובל למשקיעים זרים על ידי ראש הממשלה בנימין נתניהו

בשנת 2005 הוענק לו עיטור המלונאות על ידי ראש הממשלה אריאל שרון עבור היותו ”אחד היזמים הפרטיים הבולטים בענף המלונאות בישראל. משך 45 שנות פעילותו הוכיח מוסקוביץ את גודל אמונתו בעתיד תעשיית המלונאות והתיירות הישראלית. במרוצת השנים בנה ורכש כ-9 מלונות בארץ, פעל בקרב גורמים בארץ ובחו"ל לקידום תנועת התיירות לישראל והשקיע משאבים בשדרוג ושיפוץ מלונות גם בתקופות המשבר הקשות של הענף” 

בשנת 2008 הוקדש לכבודו קניון בעיר ניו יורק על ידי אגודת הקניונים של ברודוויי.

בשנת 2010 נקרא על שמו כיכר התקווה בגן חסידי אומות העולם שביד ושם.
הערות שוליים

1 2 3 4  אלעזר לוין, מיליונר עם טעם של פעם, חדשות, 6 במרץ 1990
↑  שאול אברון, מוסקוביץ, הרשקוביץ וגטלר קנו מלון, חדשות, 19 במרץ 1985
↑  לבעלי מלון "קרלטון פנטה" תל-אביב, מעריב, 18 באוקטובר 1981
אביבה קרול, ‏קרלטון ת"א ייפתח מחדש בדצמבר לאחר שעבר שיפוץ ב-15 מיליון דולר, באתר גלובס, 8 בנובמבר 1999
↑  קשת רוזנבלום, מלון "אסטור" יסתיר את הנוף, באתר הארץ, 20 בנובמבר 2012
↑  שלום ירושלמי, מלון־המלכים נמכר, כל העיר, 17 ביולי 1987
↑  יהודית זילברשטיין, מלון אלמוג הים באילת נמכר למשקיע הנרי מוסקוביץ מניו יורק, מעריב, 18 בינואר 1989
אלעזר לוין, ‏ביהמ"ש: מוסקוביץ הטעה את דיאמנט בעיסקת אלמוג ים, באתר גלובס, 2 באוגוסט 1999
↑  שמואל רוזנבלאום, תעודת זהות - שרייר: לא פוליטי, חדשות, 4 ביולי 1989
↑  יואב יצחק, מונה כונס נכסים לחברה בעלת מלון גלי זוהר, מעריב, 12 בפברואר 1988
↑  אביבה קרול, ‏מוסקוביץ רוכש ממנחם פרוש את מלון המרכז בי-ם ב-5.5 מיליון דולר, באתר גלובס, 1 במרץ 1999
↑  ענת ג'ורג'י, הסתיים הליך הגישור בעניין מלון וינדמיל בירושלים: מוסקוביץ ישלים רכישתו, באתר הארץ, 22 באוגוסט 2005
↑  מיכל רז-חיימוביץ', ‏אין תיירים, יש מלונות - פרימה משיקה מחדש מלון ברחוב אלנבי בתל אביב ומודיעה על שני מלונות נוספים בקנה, באתר גלובס, 5 ביולי 2021
המקום האמיתי

| --- | --- |
 סוגה:  רצועת שידור קומית לילדים ונוער
 יוצרים:  אהרון קפלן ואלון אלוש
 כותבים:  אלון גור אריה ושחר סיטנר
 משתתפים:  טל מוסרי   קובי מחט   רוני דואני   דון לני גבאי   עודד פז (2010-2011)   דנה פרידר (2010-2011)   שראל פיטרמן (2010-2011)   מושיק גלאמין (2010-2011)   יוסף (ג'ו) סוויד (2010)   עדי הימלבלוי (2010)   אביעד בנטוב (2010)   אודי גוטשלק (2010)   רז שפירא (2010)   נוי והדר קרקו (2010–2011)   תום גורביץ' (2010-2011)
 ארץ מקור:  ישראל 
 מספר עונות:  4
 מספר פרקים:  כ-700
 תוכנית המשך:  המלאכיות של צ'ובה, חופש במקום האמיתי, סבבה בנט, הסיפור האמיתי, דאבל לייק
 הפקה
 אורך פרק:  25 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ הילדים
 תקופת שידור מקורית:  7 באפריל 2010 – 2012
 
מימין, רוני דואני, אלון גור אריה, מושיק גלאמין ודון לני-גבאי, במהלך הנחייתה בתוכנית "המקום האמיתי" בערוץ הילדים, 5 באוקטובר 2010
המקום האמיתי הייתה רצועת שידור ותוכנית טלוויזיה לילדים ונוער ששודרה בשעות הצהריים המוקדמות בערוץ הילדים בשנים 2010–2012. התוכנית כללה קאסט מורחב של משתתפים שהשתנה בהמשך, ושודרו בה כ-700 פרקים. הרצועה שודרה בימים א'-ה', וכללה תוכניות זרות מדובבות, תוכניות מקור ואת "המקום האמיתי", שהייתה אז תוכנית המרכז של ערוץ הילדים. ב"מקום האמיתי" שודרו פינות שונות בהשתתפות הקאסט, מערכונים על אירועי היום-יום והשבוע ופינה מרכזית קבועה בה שני מנחים של כל שידור התווכחו על נושא כלשהו, הצופים בבית הצביעו באתר האינטרנט של הערוץ מי צודק ומי לא ובסוף השידור המפסיד צריך היה למלא משימה כלשהי. התוכנית זכתה להצלחה רבה, והורחבה לתוכניות-בת בהמשך, אך ב-2012 ירדה מהמסך עם שידור תוכניתה האחרונה לאחר שיקולי ההפקה והערוץ, ובכך תם עידן השידורים החיים של הערוץ. בתקופת החופש הגדול שודרה תוכנית בת בשם חופש במקום האמיתי.
שנים לאחר שהתכנית ירדה משידור המשיך ערוץ הילדים להיקרא בשם המשנה "המקום האמיתי" על ידי הערוץ עצמו, ולמעשה עד היום מופיע "המקום האמיתי" בפרסומות ובהצגה של הערוץ
צוות > מנחים

טל מוסרי
רוני דואני
דון לני-גבאי
עודד פז (עונות 2–4)
דנה פרידר (עונות 2–4)
קובי מחט
צוות > מנחים (ילדים)

נוי קרקו: חלק מהדאבל לייק.
הדר קרקו: חלק מהדאבל לייק.
תום גורביץ': פינת המלצות על סרטים וספרים.
צוות > דמויות

צ'ובה (יוסף סוויד): המנהל הרגזן של הערוץ.
שראל (שראל פיטרמן): ילד שרוצה להנחות בערוץ.
שולמית היועצת (מושיק גלאמין): שולמית היועצת, צמחונית ואוהבת במיוחד ברוקולי, אמא של שראל.
ירדן הבלוגרית (רז שפירא): בלוגרית מצחיקה ומוזרה.
אביעד בנטוב: חלק מסבבנט.
אודי גוטשלק: חלק מסבבנט.
היסטוריה

התוכנית עלתה לראשונה ב-2010 כתוכנית מערכונים קצרה בהשתתפות מנחי הערוץ. בסוף 2010 שונה הפורמט עם פרישתם של רוב מנחי הערוץ והקאסט הורחב. התוכנית המחודשת זכתה להצלחה רבה. תוכניות בת כמו "המלאכיות של צ'ובה" ו"הסיפור האמיתי" עלו לצד הרצועה. עם פרישתה של עדי הימלבלוי מהערוץ ב-2010 ירדה תוכנית "המלאכיות של צ'ובה", והמקום האמיתי סיימה בהתאם את עונת השידור הראשונה שלה.
לפני עליית העונה השנייה, פרש הצמד אודי ואביעד מהמקום האמיתי וכך הגיעו לסופם פינות רבות, ואיתם פרשה מהקאסט גם המנחה רז שפירא, ששיחקה את ירדן הבלוגרית ב"מקום האמיתי", ב"מלאכיות של צ'ובה" וב"סיפור האמיתי". את מקומם תפסו עודד פז ודנה פרידר, שנכנסו לדמויות חדשות. העונה השנייה עלתה בספטמבר 2010, וזכתה גם היא להצלחה, אך לא כמו ההצלחה המקורית של העונה שעברה. פינות חדשות ומצליחות נוספו ביניהן פינות ששיתפו את הקהל בבית.
סיום התוכנית

העונה השנייה של המקום האמיתי לא צלחה כמתוכנן, וב-2012 שודרה התוכנית האחרונה של הסדרה ושל הרצועה. לכבוד סיום הסדרה, השתתפו בתוכנית זו כל המשתתפים בשתי העונות, כל המנחים והקאסט המורחב. בסיום שר הקאסט השלם של שתי העונות את שיר הנושא של התוכנית, ובכך הסתיימה הרצועה. לאחר מכן, לא חזרו רצועות של שידורים חיים לערוץ הילדים ובכך תם עידן זה בערוץ.
הערות שוליים

↑  הודעות כלליות, אפריל 2010 בערוץ הילדים, באתר News1 מחלקה ראשונה, 24 במרץ 2010
↑  https://www.kidstv.co.il/home-page/
ערך זה הוא קצרמרבנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הפיגוע במעבורת סופרפרי 14

| חלק מהטרור האסלאמי |
| --- | --- |

מעבורת 9 מצי סופרפרי, בתפוסה של 7,268 טון
 תאריך:  27 בפברואר 2004
 מקום:  מפרץ מנילה, הפיליפינים
 מטרה:  מעבורת ששייטה במפרץ מנילה
 קואורדינטות:  14°18′00″N 120°37′59″E﻿ / ﻿14.3°N 120.633°E﻿ / 14.3; 120.633
 סוג:  פיגוע 
 נשק:  פצצה במשקל 3.5 ק"ג
 הרוגים:  116
 מבצע:  קבוצת "רג'ה סולימאן" עבור ארגון אבו סיאף
 מניע:  טרור אסלאמי
  (למפת הפיליפינים מוגדלת) מנילה קזון סיטי דבאו סיטי סבו סיטי זמבואנגה סיטי קגאיאן דה אורו מלזיה ים הפיליפינים  ים סין הדרומי הפיגוע במעבורת סופרפרי 14(למפת הפיליפינים רגילה) מנילה קזון סיטי דבאו סיטי סבו סיטי זמבואנגה סיטי קגאיאן דה אורו מלזיה ים הפיליפינים  ים סין הדרומי הפיגוע במעבורת סופרפרי 14
 
הפיגוע במעבורת סופרפרי 14 התרחש ב-27 בפברואר 2004. בעת ששייטה במפרץ מנילה שבפיליפינים התפוצצה פצצה במעבורת, חוללה בה שרפה וגרמה למותם של 116 מנוסעיה.
הפיגוע

המעבורת, בעלת תפוסה של 10,192 טון, הפליגה מנמל מנילה בדרכה ליעדים באיים נגרוס, פאנאי ומינדנאו, כשעליה 744 נוסעים ו-155 אנשי צוות. בשעה 23:00 נמצאה המעבורת ביציאה ממפרץ מנילה. אז התפוצץ באחד מסיפוניה התחתונים מטען חבלה במשקל של 3.6 קילוגרמים, שהוסתר בתוך מקלט טלוויזיה. כתוצאה מכך פרצה דלקה, שהתפשטה ואחזה במעבורת. יושבי האונייה נטשו אותה לסירות הצלה או קפצו למים. המעבורת שקעה חלקית בים.
בסך הכל נספו בפיגוע 116 איש. גופות 63 בלבד מהם נמצאו, מתוכן 16 שחולצו מתוך המעבורת על ידי צוללנים. בין הנספים היו 15 ילדים עד גיל 16.
חקירת הפיגוע

למרות שמספר ארגוני טרור פרסמו הודעות נטילת אחריות לאסון, סברו בתחילה חוקרי האסון שהשרפה אירעה במעבורת כתוצאה מדליפת גז ולא מחבלה. בהדרגה, נוכח עדויות של ניצולים, התחזק החשד כי נעשתה חבלה במעבורת. חמישה חודשים לאחר האסון, לאחר שהמעבורת נגררה למים רדודים יותר ויושרה, מצאו צוללנים בתוכה ראיות להתפוצצות. בהמשך נעצר לטענת משטרת הפיליפינים חבר בתנועה האסלאמית המקומית רג'ה סולימאן והודה כי הטמין את מטען החבלה, הפעיל קוצב זמן שיפעיל אותו וירד מהמעבורת לפני הפלגתה. לדבריו נעשתה הפעולה עבור קבוצת הטרור האסלאמי הפיליפינית אבו סיאף, החשודה בקיום קשרים עם ארגון אל-קאעידה.
ב-11 באוקטובר 2004 הודיעה נשיאת הפיליפינים גלוריה מקפגל ארויו כי חוקרי האסון במעבורת הגיעו למסקנה שהמדובר בפיגוע. לדבריה זוהו שישה חשודים הקשורים בפיגוע, ששניים מהם נעצרו. חוקרי המשטרה היו סבורים שהפיגוע נעשה לאחר שהחברה בעלת המעבורת לא נענתה ב-2003 לדרישה מאת קבוצת אבו סיאף לשלם לה דמי חסות של מיליון דולר.
ביולי 2008 נעצר בבחריין רובן עומר פסטנו לווילה (Ruben Omar Pestano Lavilla), מייסד קבוצת רג'ה סולימאן והחשוד כמארגן הפיגוע, והוסגר לפיליפינים בחודש שלאחר מכן.
ראו גם

טביעת המעבורת MV דוניה פאז
פריורטק

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  פרטק
 תקופת הפעילות:  1980–הווה (כ־45 שנים)
 מיקום המטה:  מגדל העמק 
 משרד ראשי:  מגדל העמק
 ענפי תעשייה:  אלקטרוניקה
 שווי שוק:  2.23 מיליארד ש"ח (11 בפברואר 2025)
 הכנסות:  670 אלף דולר (2023)
 רווח תפעולי:  599 אלף דולר (2023)
 רווח:  26.1 מיליון דולר (2023)
 הון עצמי:  240 מיליון דולר (2023)
 סך המאזן:  308 מיליון דולר (2023)
 יו"ר:  רפי עמית
 מנכ"ל:  יותם שטרן
  
 priortech.com
 
פריורטק בע"מ היא חברה ציבורית ישראלית הפועלת בתחום השבבים.
היסטוריה

החברה נוסדה בשנת 1980 במגדל העמק על ידי רפי עמית ושישה שותפים, ונקראה פי.סי.בי בע"מ. החברה עסקה בייצור מעגלים מודפסים. בשנת 1992 הונפקו ניירות הערך של החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בשנת 2000 עברה החברה רה-ארגון שפיצל את פעילותה לחברות בנות. בשנת 2001 שינתה החברה את שמה לשם הנוכחי - פריורטק בע"מ.
החברות הבנות:
קמטק בע"מ (21.66%): חברה ציבורית ישראלית שנוסדה בשנת 1987 ועוסקת בפיתוח וייצור של מערכות אופטיות לבדיקה ומדידה אוטומטיות של רכיבי מוליכים למחצה.
אמיטק בע"מ (74.08%): נוסדה בשנת 2000 ועוסקת בפיתוח וייצור של מארזים ומצעים לתעשיית השבבים.
Zhuhai Access Semiconductor Co., Ltd‏ (39.95%): חברה בת של אמיטק. נוסדה בשנת 2006 בסין
אפיק נדל"ן בע"מ (100%): מחזיקה חלק מהנדל"ן המשמש את פריורטק ובנותיה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  פריורטק בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
המשכיל בעת ההיא ידום

הַמַּשְׂכִּיל בָּעֵת הַהִיא יִדֹּם הוא ביטוי שמקורו בתנ"ך, בספר עמוס: "לָכֵן, הַמַּשְׂכִּיל בָּעֵת הַהִיא-יִדֹּם, כִּי עֵת רָעָה הִיא" ופירושו: האיש המשכיל, הנבון, יעדיף לשתוק בנסיבות מסוימות.
הביטוי נמצא בשימוש גם אצל פרשני המקרא המסורתיים וגם בעברית המודרנית.
המקור בספר עמוס

בספר עמוס, פרק ה', נושא הנביא קינה על בית ישראל, שאינם הולכים בדרכי ה', מעוותים משפט צדק, תומכים בחזק, אך רומסים ובוזזים את החלש, בזים לדברי הנביא והמוכיח, ושוכחים את גדולתו ועוצמתו של האל. על כן, יעניש אלוהים אותם באופן אישי, כך שלא יוכלו ליהנות מהעושר והרווחה שצברו בדרכים מושחתות. הנביא מסכם קטע זה של הנבואה בביטוי הנדון: "לָכֵן, הַמַּשְׂכִּיל בָּעֵת הַהִיא-יִדֹּם, כִּי עֵת רָעָה הִיא".
המקור בספר עמוס > פירושים לביטוי

רש"י – המשכיל, החכם, ישתוק ולא יהרהר אחר העונש [מידת הדין] שיגיע בעתו, משום שהוא הגמול לכל מעשיהם הרעים.
אבן עזרא – מפרש את שתיקת החכמים, כחשש בעת ההיא מפני השלטון.
רד"ק – תומך בפירושו של אבן עזרא ומפרט: שתיקתו של המשכיל הגיונית, משום שהרשעים שונאים את מי שמוכיח אותם, ועל כן ישתוק החכם כדי שלא ישמע את חרפתו, שהרי עת רעה היא – תקופה קשה.
מילון השפה העברית הולך בעקבות אבן עזרא ורד"ק ומפרש: "בזמנים לא טובים עדיף לשתוק ולא להתערב".
שמריהו טלמון ואסתר אשל סבורים, שהכוונה במילה "משכיל" היא כנראה לסוגה מוזיקלית, שמופיעה פעמים רבות במזמורי תהילים: "משכיל לדוד". משמע, בעת הרעה ההיא לא תישמע מוזיקה.
הביטוי בשימוש אצל המפרשים

רבי אברהם אבן עזרא נטה להיעזר בביטוי, כאשר ניסה לרמוז על פירוש נוסף, שלא היה מעוניין לפרסם בזמנו. שפינוזה אמר עליו, שהיה איש בעל נטייה חופשית מהמקובל בתקופה, בעל השכלה רחבה, שלא תמיד העז להביא את דעתו בגלוי. בפירושו לפסוק בספר בראשית: "וַיַּעֲבֹר אַבְרָם בָּאָרֶץ עַד מְקוֹם שְׁכֶם עַד אֵלוֹן מוֹרֶה וְהַכְּנַעֲנִי אָז בָּאָרֶץ" – כתב הראב"ע: "ייתכן, שארץ כנען – תפשה כנען מיד אחר. ואם איננו כן, יש לו סוד [ראה פירושו לדב' א, ב] והמשכיל ידום." הרב יוסף טוב עלם הספרדי, שכתב ספר על פירושו לראב"ע – "צפנת פענח", מסביר את הקושי של אבן עזרא: "הלא משה כתב את התורה, ובימיו הייתה הארץ בידי הכנעני".
הרב יצחק אבוהב, בספרו "מנורת המאור", מסביר את שתיקתו של אהרן על מות בניו, נדב ואביהוא, בידי ה' ("וידם אהרן"), בכך ש"בעת הצרות הענו' [הענווים] והמשכילים יקבלו אותם באהבה וידומו, שנאמר: והיה המשכיל בעת ההיא ידום".
הרב אברהם יצחק הכהן קוק אמר על הביטוי מקהלת: "עֵת לַחֲשׁוֹת וְעֵת לְדַבֵּר" – "והמשכיל בעת ההיא ידום".
הביטוי בעברית המודרנית

בעיתון "דבר" משנת 1975 מצטט חגי אשד את שמעון פרס, שמשתעשע בביטוי המקורי: "והמשכיל בעת ההיא ייזום" – מלגלג שמעון פרס על הגל האופנתי של 'יוזמות מדיניות חדשות".
במאמר שמדבר על חיוניותה של הצפירה ביום השואה, כותב שי פירון: "בכגון דא נאמר 'המשכיל בעת ההיא ידום' (עמוס, ד'), כי רק הדממה המעיקה של המשכיל היא הביטוי היחיד ההולם את העת ההיא".
"המשכיל בעת הזאת" הוא הכותר של ספר היובל למשה פלאי, שיצא בשנת תשע"ז.
איתן קלינסקי, מורה לתנ"ך, מוחה כנגד ההתעלמות מהביקורת שקיימת נוכח אסון הר מירון, וכותב: "לצערי, האומרים לנו היום והמשכיל בעת ההיא ידום מתעלמים מכך, כשהנביא עמוס בפרק ה' פסוק 13 אמר 'לָכֵן הַמַּשְׁכִּיל בָּעֵת הַהִיא יִדֹּם' הוא דיבר גם באותו פרק על ענישה קשה לעברם של מבקשי הצנעת הביקורת המחויבת"
הערות שוליים

↑  ספר עמוס, פרק ה', פסוק י"ג
↑  ביקורת המקרא ודברי אבן-עזרא, כיפה
1 2 3  מקראות גדולות
↑  המשכיל בעת ההיא ידום, מילון השפה העברית
↑  ראו למשל: ספר תהלים, פרק ל"ב, פסוק א'; וכן פרק נ"ב, פסוק א'.
↑  שמריהו טלמון ואסתר אשל, "והמשכיל בעת ההיא ידם", בתוך: שנתון למקרא ולחקר המזרח הקדום, י, (1990), עמ' 115–122
1 2  "הביקורת שבמסורת", מבוא למקרא, האוניברסיטה הפתוחה, 1988
↑  ספר מנורת המאור מן ר' יצחק אבוהב, 1518
↑  מגילת קהלת, פרק ג', פסוק ז'
↑  אוצרות הראי"ה, ד', הוצאת ישיבת ההסדר ראשון לציון, תשס"ב, עמ' 354
↑  חגי אשד, "יעדים חדשים בחזית הפנים", דבר, 23 במאי 1975
↑  שי פירון, "והמשכיל בעת ההיא ידום ליום השואה", אתר ישיבת ההסדר רעננה
↑  המשכיל בעת הזאת, ספר היובל למשה פלאי, בהוצאת הקיבוץ המאוחד, תשע"ז
↑  איתן קלינסקי, לכן המשכיל בעת ההיא ידום, באתר News1 מחלקה ראשונה, 2 במאי 2021
הרביעייה הישראלית העכשווית

הרביעייה הישראלית העכשווית היא רביעיית מיתרים ישראלית, שהוקמה בשנת 2001. הרביעייה נודעת בשיתופי פעולה
עם אמנים בתחומים שונים, כגון תיאטרון, מחול וכוריאוגרפיה, ציור וווידאו, שהביאו ליצירות בין-תחומיות מקוריות.
היא מבצעת ומקליטה מוזיקה ישראלית עכשווית, פופולרית ואתנית עם הרכבים ומוזיקאים שונים בארץ. מלחינים שונים הקדישו לה יצירות פרי עטם.