stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אבן מנחם

| --- | --- |
חניון הסרנים (נו"י) ליד אבן מנחםחניון הסרנים (נו"י) ליד אבן מנחם
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: מעלה יוסף
גובה ממוצע: ‎605 מטר
תאריך ייסוד: 1960
תנועה מיישבת: תנועת המושבים
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 421 תושבים
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הגליל המערבי מוגדלת) אבן מנחם(למפת הגליל המערבי רגילה) אבן מנחם(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אבן מנחם(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אבן מנחם33°04′27″N 35°17′39″E﻿ / ﻿33.0742840735125°N 35.2940800866093°E﻿ / 33.0742840735125; 35.2940800866093  heמפת היישובים של מועצה אזורית מעלה יוסף (in English: Ma'ale Yosef Regional Council) באדום - אבן מנחם בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10

אֶבֶן מְנַחֵם (בתעתיק לטיני: Even Menah̠em) הוא מושב ישראלי של תנועת המושבים בגליל המערבי, הממוקם 6 ק"מ צפונית למעלות-תרשיחא בגובה של כ־620 מטר מעל פני הים. אוכלוסיית היישוב מונה כ־300 נפשות. שייך למועצה אזורית מעלה יוסף.
אבן מנחם הוקם בשנת 1960 על אדמות הכפרים הערביים הנטושים תרביחא, נבי רובין, סורוח ואיקרית, על ידי יוצאי ארצות צפון אפריקה. הכפר נקרא על שמו של  אחד מראשי תנועת הציונות בגרמניה.
ליד אבן מנחם נמצא חניון הסרנים (חניון נו"י) על שם הסרנים ניר זהבי ויפתח עין שנפלו במבצע שלכת, פשיטה ללבנון ב-9 ביוני 1978.
אנשי המושב מתפרנסים בעיקר מחקלאות מטעים נשירים: אפרסק, נקטרינה, שזיפים, תפוחים. כמו כן קיימים משקים לשיווק ביצים לתנובה. במושב קיימות בקתות אירוח פרטיות. בנוסף קיימים יקבי בוטיק, מכולת, שדות פטל ודובדבן לקטיף עצמי. בשל מלחמת חרבות ברזל היישוב אבן מנחם מפונה מתושביו.
הממוקם כ3 קילומטר מגבול ישראל-לבנון
שם היישוב

בתחילה נקרא היישוב "שומֵרה ב'" על שום סמיכותו למושב שומֵרה, ולבסוף נקרא על שמו של ד"ר ארתור מנחם הנטקה, מראשי ההסתדרות הציונית בגרמניה וקרן היסוד.
הקידומת אֶבֶן נבחרה בשל נופו הסַלעי של המקום ובשונה מיישובים אחרים שיש בשמם הקידומת "אבן" .
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוגוסט 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  התעתיק על פי שמות היישובים בישראל באתר האקדמיה ללשון העברית, 21 ביוני 2022
↑  Walid Khalidi, All That Remains: The Palestinian Villages Occupied and Depopulated by Israel in 1948. Washington DC: Institute for Palestine Studies, 1992, p. 17, 27, 32, 34
↑  אבן מנחם באתר תנועת העבודה הישראלית
↑  אבן מנחם באתר תנועת אור
↑  ניר זהבי, באתר יזכור
↑  יפתח עין, באתר יזכור
↑  מקום בלב (משמעויות שמות ישובים בקווי העימות), באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588162405171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מושבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שילוט מן העיר אל הכפר - מושב אבן מנחם, 1960
בית-חנן

ערך זה עוסק במושב. אם התכוונתם למשפחת כהנים גדולים, ראו .
| --- | --- |
המושב ממבט אווירי
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: המרכז
מועצה אזורית: גן רווה
גובה ממוצע: ‎39 מטר
תאריך ייסוד: 1929
תנועה מיישבת: תנועת המושבים
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 625 תושבים
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) בית-חנן(למפת גוש דן רגילה) בית-חנן(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית-חנן(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית-חנן31°56′01″N 34°46′24″E﻿ / ﻿31.9336045360616°N 34.7732998478758°E﻿ / 31.9336045360616; 34.7732998478758  heמפת היישובים של מועצה אזורית גן רווה (in English: Gan Raveh Regional Council) באדום - בית-חנן בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 9 מתוך 10
http://www.beit-hanan.com
משתלת ההדרים הראשונה ביישוב, ראשית שנות ה-30
בניית בתי הקבע הראשונים, ראשית שנות ה-30
קידוח הבאר הראשונה במושב 1929–1930
"אז והיום" בית-חנן ב-2007 לעומת 1933
אנדרטת המייסדים ביישוב
בית העם במושב בתכנון האדריכלים שולמית נדלר ומיכאל נדלר
בֵּית-חָנָן הוא מושב במישור החוף הדרומי, בצד כביש 42 (המחבר בין ראשון לציון ליבנה ואשדוד), כשני ק"מ ממערב לנס ציונה. משתייך לתנועת המושבים ולמועצה אזורית גן רווה. בתחום המושב נחשפה רצפת פסיפס עם כתובת ביוונית. ממערב למושב שמורת טבע בשטח של 35 דונמים ובה ריכוז של פרחי אירוס הארגמן.
אטימולוגיה

השם ניתן על ידי הוועדה לשמות יישובים של הקרן הקיימת לישראל על שום הסמיכות לוואדי חנין, כלומר, "עמק הכיסופים והגעגועים". הגאוגרף ד"ר אברהם יעקב ברור מתרגם "חנון". לאחר שהשם ניתן, נמצא פסוק במקרא המזכיר השם בית-חנן. עם זאת, לדברי המייסדים, נקבע השם "על כי חנן האל את היישוב העברי בארץ" (במהלך מאורעות הדמים של התקופה). במרץ 1930 נשלח לוועד היישוב מכתב מטעם ועדת השמות של הקרן הקיימת לישראל ובו צוין, כי מקור השם נעוץ בשמות שני העמקים הסמוכים: ואדי חנין שמשמעו ברכה וחנינה, וואדי ריזיקת שפירושו מתקשר גם לברכה וגם למזון. מכאן, שמשמעות השם בית-חנן היא יישוב השורה עליו ברכה והוא מחונן.
היסטוריה > רקע

בשנת 1921 ביקר אלכסנדר גולדשטיין בבולגריה במסגרת גיוס כספים לקרן היסוד. בעוד הפעילים הציונים בבולגריה בקשו להרים תרומה נכבדה לקרן היסוד הם דיווחו שהציבור בבולגריה אינו מוכן לתרום בגלל שהם מקבלים תלונות מקרוביהם שעלו לארץ ישראל שההסתדרות הציונית מסייעת רק לאשכנזים ולא נותנת דבר לעולי בולגריה. בשנת 1923 נשקלה האפשרות ליישב עולי בולגריה בתל עדשים. בינואר 1924 הגיעה לארץ ישראל משלחת של יהודי בולגריה במטרה למצוא מקום להקמת מושבה של יהודי בולגריה שתשלב מסחר וחקלאות. ב-1924 ביקר בבולגריה מנחם אוסישקין והבטיח לנציגי קונסיסטוריון הקהילה היהודית לרכוש 3,000 דונמים לצורך הקמת מושב ליהודי בולגריה בארץ ישראל. בהמשך רכשה הקק"ל כ-10,000 דונמים ליד הכפר קוביבה אשר סמוך לנס ציונה. כ-6,000 דונמים עבור מושבת יהודי בולגריה והשאר עבור משק הפועלות בעיינות והמושבה טירת שלום.
בתקופה זו התחולל קרע בהנהגת הקהילות היהודיות בבולגריה בין הציונים למתנגדיהם, ובינם לבין הרוויזיוניסטים ובין נציגי העולים בארץ ישראל להנהגה בבולגריה. קרע זה הוביל למחלוקת בדבר הנהגת ההתיישבות החדשה ורשימת המועמדים להתיישבות ולבסוף הושגה פשרה במסגרתה מונו להנהגת המתיישבים שלושה נציגים המתגוררים בארץ ישראל ושניים מהקונסיסטוריון בבולגריה. בשלב ראשון אושרה רשימה של 40 משפחות שהייתה מקובלת על שני הצדדים. הסוכנות היהודית גיבשה תוכנית משקית שעיקרה נטיעת פרדסים, הקמת לול וגידול ירקות, תוך יישובן של 20 משפחות על קרקע שלא תעלה על 2,000 דונמים, זאת כדי לאפשר למתיישבים מקורות פרנסה. ההסתדרות הציונית בבולגריה מעוניינת הייתה בהקצאת קרקעות ל-100 משפחות ומבוקשה לא ניתן לה.
בתחילת 1926 כבר נקבע מיקום המושב ליד נס ציונה, אולם הדיונים סביב הקמת המושב התארכו.
היסטוריה > העלייה לקרקע

ביולי 1929, החלו בהכשרת הקרקע והכנת שתילים לנטיעת פרדס. רשמית נוסד היישוב בחג החנוכה 1929 ובכך היה ליישוב הראשון שהוקם לאחר מאורעות תרפ"ט. ראשי המשפחות עסקו בהקמה החקלאית ובבניין, בעוד בני משפחותיהם התגוררו זמנית בראשון לציון. לכל משפחה הוקצו עשרה דונמים של פרדס, שלושה דונמים למגורים ושבעה דונמים לחצר וגידול ירקות. במרץ 1930 הוחל בנטיעות וביוני 1930 הושלמה נטיעת 500 דונם פרדס עבור המתיישבים הראשונים.
מאחר שהמיישבים נחשבו כבני המעמד הבינוני, הייתה התמיכה הכלכלית מהמוסדות המיישבים בשיעור נמוך מהנדרש כדי לקיים את היישוב. ב-1930 אזלו מקורות המימון הפרטיים והמושב נקלע לחובות כבדים. המתיישבים נדחו הן על ידי תנועת העבודה והן על ידי המרכז החקלאי של הסתדרות העובדים. רק בקונגרס הציוני ה-20, שנערך ב-1937 אושר סיוע תקציבי מסוים והוא הועבר בפועל שנתיים מאוחר יותר.
היסטוריה > התבססות היישוב

ב-1933 החל שלב ההתיישבות השני, במסגרתו נוספו 20 משפחות נוספות למושב. נקבע תקציב של 500 לירות ארץ ישראליות לכל משפחה, מתוכן 300 לא"י היה על המתיישב להפקיד ממקורות מימון פרטיים ו-200 לא"י מתקציב הסוכנות היהודית. עד לפרוץ מלחמת העולם השנייה השתרע המושב על שטח של 2,700 דונמים ומנה 465 נפשות, שנכללו ב-89 משפחות. בתקופה זו הצליח המושב להתבסס מבחינה כלכלית. בין 1935 ל-1939 גדל יבול התפוזים פי שמונה, כמות הלולים פי 2, כמות התרנגולות פי 4 וכמות הביצים המשווקות פי 5. בשנים הראשונות של מלחמת העולם השנייה חל משבר כלכלי בשל חוסר היכולת לייצא תפוזים, אם כי בהמשך נמכרה התוצרת לצבא הבריטי. בשנת 1942 עבר אברהם חכם לכהן כרב המושב של קהילת יוצאי בולגריה.
היסטוריה > לאחר הקמת המדינה

לאחר קום המדינה נקלע המושב לבעיה דמוגרפית, בשל חוסר בעתודת קרקעות למתיישבים בני הדור השני. במקביל נותרו בבולגריה משפחות מועמדים שיועדו להתיישב במקום, שילמו מקדמה ורק לאחר מלחמת העולם השנייה הועברו אליהם שטרי הקניין למגרשים, שנותרו ריקים במהלכה. לאור מאורעות המלחמה בבולגריה והמשבר הכלכלי שבא בעקבותיה, לא עלה בידי מרבית המשפחות שעלו ארצה לאחר הקמת המדינה, להשלים את רכישת המגרשים.
ב-29 באוגוסט 1955 הגיעו מסתננים לפרדס עשת-לפיד שליד בית חנן, ורצחו ביריות ובדקירות סכין שלושה פועלים, שעבדו בפרדס. המסתננים המשיכו לפרדס ניימן הסמוך למושב בית עובד, ורצחו שם פועל נוסף.
מבחינה כלכלית שגשג היישוב ובעשור הראשון לאחר הקמת המדינה גדל יבול התפוזים פי 2, כמות התרנגולות פי 4 וכמות הביצים המשווקות פי 5. במקום נבנה בית ספר שבאמצע שנות ה-60 למדו בו 298 תלמידים וגן ילדים לילדי נטעים, בית-חנן ובית עובד, בו למדו 34 תלמידים. כמו כן הוקם בית קירור ל-120 טון ירקות, בית אריזה לתפוזים, מדגרה ומתקן מיון ואיסוף ביצים.
כלכלה

נכון ל-2007, שטחו כשלושת אלפים דונמים. ענפי החקלאות העיקריים הם לול עופות (לביצים), מטעים (הדרים, אבוקדו, מנגו, אנונה, פקאן וזית) וחממות (פרחים, ירקות, שתילים). פרדסי ההדרים והלול היו ענפי החקלאות העיקריים, אך בעקבות הירידה ברווחיות ההדרים הפרדסים צומצמו והישוב עבר לגידול מטעים סובטרופיים. גם הלולים הצטמצמו בעקבות תקנות המועצה לענף הלול (ייצור ושיווק), שנתנה עדיפות ללולנים באזורי הגבול והגבילה את מכסות הייצור במרכז הארץ
מספר הלולנים צומצם ל-12 ומכסת הביצים שירדה לעשרה מיליון חולקה ביניהם. שטחי ההדרים ירדו ל-250 בקרוב, וחלק ניכר מבני המושב עברו למסלולי תעסוקה אקדמיים. גם מפעלים משותפים רבים נסגרו, ונותרו תחנת הדלק וכן הצרכניה ובית הספר ששניהם הושכרו למפעילים מהחוץ. מיקומו של המושב במרכז הארץ הפך אותו למבוקש מאד לשכירויות.
לקריאה נוספת

אמוץ שורק, בדרכם שלהם - שמונים למושב בית חנן, תשע"א
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוגוסט 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  "וְאֵלֶּה שְׁמוֹתָם, בֶּן-חוּר בְּהַר אֶפְרָיִם. בֶּן-דֶּקֶר בְּמָקַץ וּבְשַׁעַלְבִים, וּבֵית שָׁמֶשׁ, וְאֵילוֹן, בֵּית חָנָן". (מלכים א' ד' ט').
↑  את הפועל "חָנַן" יש לנקד בקמץ ובפתח, ומכיוון שהניקוד על פי ועדת השמות הוא קמץ וקמץ - גם מסיבה זו לגרסת "האל חנן" אין אחיזה
↑  עת-חנן - גיליון מספר 2, אפריל 2010, באתר האינטרנט של היישוב, אוחזר ב-23 ביוני 2012.
↑  קרן היסוד בבולגריה, דואר היום, 22 באפריל 1921
↑  מושבה בשביל יהודי בולגריה, הארץ, 17 ביוני 1923
↑  שליחי יהודי בולגריה בא"י, דואר היום, 23 בינואר 1924
↑  רומנו, אלברט.א, עליה והתיישבות, בתוך: אנצקלופדיה של גלויות - יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 419-423.
↑  מושב חקלאי ליהודי בולגריה, דבר, 26 בפברואר 1926
↑  שכונה חדשה של יהודים בולגריים, דואר היום, 28 במאי 1926
↑  ציוני בולגריה על מושב יהודי בולגריה בא"י, דואר היום, 25 באוקטובר 1926
↑  מושב חדש בדרום יהודה, דבר, 21 במרץ 1930
↑  החלה הנטיעה במושב בית חנן, דבר, 24 במרץ 1930
↑  בשתי דרכים, דבר, 24 ביוני 1930
↑  רומנו, אלברט.א, עליה והתיישבות, עמודים 424-425.
↑  צבי קסלר, כנופית הרוצחים בפרדסי בית-עובד שוטטה בסביבה במשך 48 שעות, חרות, 31 באוגוסט 1955
↑  רומנו, אלברט.א, עליה והתיישבות, עמודים 426-427.
↑  ירקות ופירות
↑  מכסה שנתית ליצור ביצי מאכל לשנת 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008798561005171
צבי גרץ

| --- | --- |

 לידה:  31 באוקטובר 1817 Gmina Książ Wielkopolski, הדוכסות הגדולה של פוזן, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  7 בספטמבר 1891 (בגיל 73) מינכן, הקיסרות הגרמנית 
 מדינה:  ממלכת פרוסיה, הקיסרות הגרמנית 
 מקום קבורה:  בית העלמין היהודי בורוצלב 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פרידריך שילר, אוניברסיטת ורוצלב 
 שפות היצירה:  גרמנית, עברית 
 יצירות בולטות:  דברי ימי ישראל 
 
קברו של גרץ בבית הקברות היהודי העתיק בברסלאו
צבי (היינריך) הירש גְרֶץ (בגרמנית: Heinrich Hirsch Graetz;‏ 31 באוקטובר 1817 – 7 בספטמבר 1891) היה מההיסטוריונים היהודים הבולטים ביותר במאה ה-19 ואיש מחשבת ישראל. נודע במיוחד בזכות חיבורו המונומנטלי "דברי ימי ישראל" והיה מזוהה עם האסכולה הפוזיטיבית-היסטורית, ממנה התפתחה היהדות הקונסרבטיבית.
דברי ימי ישראל

בפסקה זו אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים.
מפעל חייו של גרץ היה כתיבת "דברי ימי ישראל" - יצירה מונומנטלית המונה 11 כרכים, ראשונה מסוגה - המתעדת את תולדות עם ישראל ושמה דגש על גזרות הגלות, קידוש השם ומאבק העם היהודי לשמירת ייחודו הלאומי. הספר שימש במשך זמן רב כמקור המוסמך ללימודי ההיסטוריה היהודית ותורגם לעברית בידי שפ"ר, וכן לשפות אירופיות רבות.
החידוש הגדול של הספר היה יצירת נרטיב היסטורי סדור של הלאומיות היהודית לדורותיה. אמנם, היהדות המסורתית לדורותיה הכילה ממדים לאומיים ברורים כמו זיכרון הממלכה היהודית בארץ ישראל בעבר והשאיפה להקימה מחדש בעתיד, אך עם זאת, דורות רבים ללא ריבונות וטריטוריה מאוחדת הובילו לכך שאצל רבים, בפרט בתקופת האמנציפציה, הממד הלאומי טושטש. בכך היה גרץ שותף לרוח הלאומיות שתססה במאה ה-19 וראתה את ההיסטוריה כמגדיר מרכזי של הלאום, יחד עם השפה ואגדות העם. מפעלו הגדול של גרץ סייע לדמיין לאום יהודי היסטורי.
גרץ כהיסטוריון תיאר את היהדות כעניין אחדותי והיסטורי. היהדות נתפשת בספרו של גרץ כלאום עם מסורת תרבותית מאוחדת והיסטוריה מתמשכת. לתפישתו זאת הייתה השפעה רבה על משכילים יהודים שבזכותה היה להם קל יותר להזדהות עם הציונות.
"דברי ימי ישראל" עורר התנגדות בקרב היהדות האורתודוקסית, הרב שמשון רפאל הירש פרסם ב"ישורון" סדרת מאמרים המתנגדים לטענותיו של גרץ והרב יצחק אייזיק הלוי הוציא סדרת ספרים בשם "דורות הראשונים", שנועדה להפריך את שיטתו של גרץ.
בשבועון הפסגה נטען כי לא הזכיר בספרו את חכמי רוסיה, "כי רוחם הייתה זרה לו", ובהמשך נכתב כי היו מעריכים אותו יותר לולי היה משבש את המקראות.
ביקורו בארץ ישראל

גרץ ביקר בארץ ישראל בשנת 1872 בראש משלחת משכילים יהודית, שכללה את אשר לוי (Levy) מפולצין שבפומרניה ואת גוטשלק לוי (Lewy) מברלין שכתבו עם שובם "תזכיר על מצב הקהילות בארץ ישראל ובייחוד בירושלים". התזכיר תיאר את מצוקת היהודים בארץ, את "כספי החלוקה", ואת סירוב יושבי הארץ להצטרף לעבודת האדמה בראשותו של קרל נטר. מתוך התזכיר:
ראשי היישוב הישן (הרב אברהם אשכנזי, חכם באשי; משה בן וונישטי, פקיד בירושלים; יעקב ולירו, גבאי עניים בירושלים; הרב רפאל מאיר פאניז'ל), הגיבו בתשובה מפורטת על התזכיר ב"ט' לחודש הרחמים ה'תרל"ג": "שמענו את תלונות בני ישראל ממע' ד"ר גראעץ וסיעתו הי"ו אשר עמדו רגליהם על הר הקדש ירושלם ת"ו בח' באדר העבר... וחובה עלינו לעמוד על כל דבריהם אשר המה מלינים עלינו על ראשון ראשון..."
בעת ביקורו בארץ, התפלל באחת השבתות בבית הכנסת החורבה ברובע היהודי בירושלים. באמצע התפילה הוחרם בפומבי (בנוכחותו) על ידי יששכר בער צוובנר (בנו של הרב אברהם שאג-צוובנר) בשם רבני הונגריה, ועורר בכך סערה זוטא ביישוב.
הנצחה

גרץ מונצח בכמה ערים בארץ, באמצעות רחובות הקרויים על שמו, בהן ירושלים, תל אביב, רחובות, ראשון לציון, נתניה, רעננה, לוד, באר שבע, רמלה וכפר סבא.
בית ספר "גרץ" בתל אביב נקרא על שמו.
זכרו של גרץ הונצח בבול דאר ישראלי. ב-10 באפריל 2002, הנפיק דאר ישראל סדרה של 4 בולי דאר על  היסטוריונים  יהודים  שעסקו  בהיסטוריה של היהודים בגולה בתקופה שקדמה להקמת מדינת ישראל, בהם בול  לזכרו של צבי גרץ שעליו מופיע דיוקנו. על השובל של הבול הופיעה הכתובית: "תולדות היהודים" .  האמן אד ואן אוין  עיצב את הבול. דאר ישראל מכר 858,300 של בול זה עד להפסקת המכירה.
לקריאה נוספת

ראובן מיכאל, היינריך גרץ - ההיסטוריון של העם היהודי, הוצאת "מוסד ביאליק" ומכון לאו בק.
שלמה אבינרי, הרעיון הציוני לגווניו, עמ' 36–48.
הערות שוליים

↑  בשבועון הפסגה, שיצא לאור בשפה העברית בבלטימור שבארצות הברית, מתאריך 25 בספטמבר 1891, נכתב שתאריך פטירתו היה ביום רביעי 9 בספטמבר
↑  Jay M. Harris, How Do We Know This? : Midrash and the Fragmentation of Modern Judaism, State University of New York Press, 2012. עמ' 176.
↑  אליעזר שביד, History of Modern Jewish Religious Philosophy: Volume II: The Birth of Jewish Historical Studies and the Modern Jewish Religious Movements. הוצאת בריל, 2015. עמ' 246.
↑  Reformed Judaism and Its Pioneers, עמ' 182, למטה.
↑  רבקה הורוביץ, זכריה פרנקל וראשית היהדות הפוזיטיבית היסטורית, מרכז זלמן שזר, 1984. עמ' 32.
↑  David Ellenson, Rabbi Esriel Hildesheimer and the Creation of a Modern Jewish Orthodoxy, University of Alabama Press. עמ' 40-41
↑  חדשות בישראל שבועון הפסגה, 25 בספטמבר 1891
↑  דבר המנהלת, באתר בית הספר "גרץ"
↑  יעקב צחור (עורך), בולי ישראל תש"ח -  תשס"ב,  קטלוג מס' 14, רשות הדאר - השירות הבולאי, כתר הוצאה לאור, 2008, עמ' 465
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262077105171  PLWABN: 9810603707805606  BIBSYS: 99039587  BNE: XX4579893  BnF: cb12167875n (data)  BPN: 66245695  CANTIC: a11895500  CiNii: DA0252769X  GND: 118541293  ISNI: 0000 0000 8150 9669  LCCN: n50037058  LNB: 000115753  NKC: skuk0002721  NLA: 35138713  NLG: 140666  NSK: 000728277  NTA: 071608567  RERO: 02-A000073765  SELIBR: 137472  SNAC: w6gx63cx  SUDOC: 03021596X  Trove: 838900  VcBA: 495/18548  VIAF: 71431102   WorldCat (עם VIAF): 71431102 
שלט רחוב על שם צבי גרץ בירושלים
פרשת סגונטום

מבצר סגונטום
פרשת סגונטום הייתה תקרית דיפלומטית בין הרפובליקה הרומית לקרתגו, שנגרמה כתוצאה מכיבוש העיר הספרדית סגונטום (Saguntum) בידי המצביא הקרתגי בספרד, חניבעל ברקה, בשנת 219 לפנה"ס, לאחר מצור ממושך. פרשה זו הייתה אחד הגורמים העיקריים לפרוץ המלחמה הפונית השנייה. במשך השנים נתנו חוקרים והיסטוריונים פירושים שונים למהלך האירועים ולכוונות שעמדו מאחורי התקרית.
משמעות הפרשה וחשיבותה לפרוץ המלחמה

את דיונו במלחמה וסיבותיה פתח פוליביוס כדלהלן:
בין רומא לקרתגו נחתמו מספר חוזים לאורך השנים. החוזה האחרון היה הסכם האברו שהוזכר לעיל, חוזה נוסף היה הסכם קטולוס. הסכם האברו לא כלל הבטחה של הצדדים היריבים להימנע מלתקוף ערים/שבטים, שהיו בברית עם אחד הצדדים, באזור ההשפעה של הצד השני, בעוד הסכם קטולוס הבטיח את שלום בנות־הברית. קיימת מחלוקת בין ההיסטוריונים העתיקים ביחס לשאלה האם הסכם קטולוס העניק הגנה רק לבנות־הברית של רומא וקרתגו לפני חתימת ההסכם, או לכאלה שהפכו לבנות ברית לאחר החתימה (פוליביוס). ליוויוס טען כי סגונטום נכללה בהסכם קטולוס כשטח נייטרלי, אולם אין סימוכין לטענה זו. כנראה שהקשר בין סגונטום לרומא נוצר לאחר חתימת חוזה האברו, ולכן הקרתגנים טענו כי העיר לא הייתה מוגנת כבת ברית של רומא במסגרת חוזה קטולוס, ונמצאה באזור ההשפעה של קרתגו בהיספניה בהתאם לתנאי חוזה האברו.
בנוסף לחולשת הטענה המשפטית של הצד הרומאי ביחס לסגונטום, גם חשיבותה של סגונטום בעיני הרומאים הועלתה בספק. הקשר בין רומא לסגונטום אינו ברור לגמרי - פוליביוס כתב כי סגונטום "מסרה עצמה לחסות רומא", והעובדה שרומא נמנעה מפעולה ממשית לסייע לעיר במהלך המצור הקרתגני, מרמזת שהרומאים לא ייחסו חשיבות רבה לברית בינם לבין סגונטום.
בין אם חניבעל פעל מלכתחילה בתום לב, כאשר תקף את סגונטום, או לאו, הרומאים הבהירו לקרתגו ולו, כי כיבוש העיר יגרור חידוש המלחמה בינם לבין קרתגו. מספר חוקרים סוברים, שמעבר לרצון להעניש את סגונטום, הוא רצה לכבוש את העיר, כדי להבטיח את השליטה הקרתגנית בהיספניה, ולא להותיר אויב בעורפו, כאשר הוא יפלוש עם צבאו לאיטליה. על כך הוסיף מומזן, כי אם ישנה אמת בגרסתו של ליוויוס, הרי שחניבעל מיהר לתקוף את העיר, מבלי להמתין לאישור מועצת קרתגו, משום שקיבל מידע על כך שהרומאים בונים ביצורים, שיקשו על תוכניתו העתידית לפלוש לאיטליה מחצי האי האיברי.
נראה שהן רומא והן חניבעל היו מעוניינים בחידוש המלחמה בין רומא וקרתגו, וניצלו את המצור על סגונטום כעילה לפרוץ המלחמה. חניבעל ידע שסירובה של קרתגו להיענות לאולטימטום הרומאי בנוגע לסגונטום, יחד עם כיבוש העיר על ידי צבאו, יאלצו את רומא להכריז מלחמה על קרתגו, ובסנאט הרומאי היו גורמים שרצו בחידוש המלחמה נגד קרתגו, כדי לנצל את חולשתה של האחרונה לאחר מלחמת שכירי החרב. את הגורמים האמיתיים לפרוץ המלחמה הפונית השנייה מהצד הקרתגני, ניתן למצוא בכיבוש סרדיניה על ידי רומא, ובמס הכבד שהוטל על קרתגו בתום המלחמה הפונית הראשונה.
לקריאה נוספת

פוליביוס. היסטוריה. כרך ראשון, ספרים א-ו. תרגם וכתב מבואות: בנימין שימרון. ירושלים, מוסד ביאליק, 1991.
טיטוס ליוויוס. תולדות רומא. ספרים א, ב, כא, כב, ל. תרגמה מרומית: שרה דבורצקי. ירושלים, מוסד ביאליק, תשל"ב.
טיטוס ליוויוס. מלחמות חניבעל - תולדות רומא מאז ייסוד העיר, ספרים 21–30. תרגם מלטינית: משה ליפשיץ. ירושלים, הוצאת כרמל, 2015.
ישראל שצמן. תולדות הרפובליקה הרומית. ירושלים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תש"ן. (עמ' 132 - 135)
הרולד למב, חניבעל - האחד נגד רומי, מערכות, 1964.
תאודור מומזן, דברי ימי רומא. תרגמו צ’ ויסלבסקי, דוד קלעי, צ’ רודי. עורכים: פ. לחובר, צ’ וויסלבסקי. תל אביב, הוצאת מסדה. כרך ב', 37- 38. (לקריאה מקוונת)
הערות שוליים

↑  שצמן, עמ' 131.
↑  .Dexter Hoyos, Companion to the Punic Wars (2011) pp 195 - 196
אקווריום ישראל

| --- | --- |
 
למעלה: האקווריום המרכזי. למטה: סמליל אקווריום ישראל.
 סוג:  אקווריום ציבורי
 מיקום:  ישראל ירושלים, ישראל
 תקופת הפעילות:  יוני 2017 – הווה (כ־7 שנים)
 שטח:  6.5 דונם
 מספר פרטים:  אלפים
 וטרינר ראשי:  ד"ר ליז קאופמן
 קואורדינטות:  31°44′41″N 35°10′00″E﻿ / ﻿31.74469°N 35.16663°E﻿ / 31.74469; 35.16663
 Israel-Aquarium.org.il
  (למפת ירושלים מוגדלת) אקווריום ישראל(למפת ירושלים רגילה) אקווריום ישראל(למפת הרי ירושלים רגילה) אקווריום ישראל(למפת הרי ירושלים מוגדלת) אקווריום ישראל
 
הכניסה לאקווריום
רחבה הכניסה לאקווריום
כוכבי ים.
אורליות כחולות.
תצוגת הזהרונים.
אבנון מגושם נח.
כריש שחור-סנפירים שוחה.
נפוחית כוכבים (Arothron stellatus) צעירה.
סוסון ים.
מורפו כחול בתצוגת הפרפרים.
אקווריום ישראל על שם משפחת גוטסמן (בשלב ההקמה נקרא: ים לי-ם ובאנגלית: Sea Israel) הוא אקווריום ציבורי הממוקם בירושלים, סמוך לגן החיות התנ"כי שנחנך ב-19 ביוני 2017. זהו האקווריום היבשתי היחיד במזרח התיכון והיחיד בעולם שבמרכזו בעלי חיים ימיים, שמקורם בים סוף והים התיכון.
האקווריום מתמקד בסביבה הימית של ישראל - בכנרת, בים המלח, בים סוף ובים התיכון. האקווריום נבנה על ידי גן החיות התנ"כי וממוקם בסמוך לגן, אך עומד כאטרקציה תיירותית נפרדת. האקווריום נפתח לקהל הרחב בספטמבר 2017.
היסטוריה ובניית האקווריום

בשנת 2008, עם סיום תהליכי התכנון והעברת שטח ההרחבה אל גן החיות התנ"כי, החל תהליך של תכנון עתיד גן החיות, כולל שטח ההרחבה. בתהליך לימודי ארוך ומשותף, ששיאו היה כינוס הוועדה הזואולוגית הבין לאומית של גן החיות הוחלט שפרויקט "העוגן" הראשון בשטח ההרחבה של גן החיות התנ"כי יהיה - האקווריום. ההחלטה על פיתוח האקווריום נבעה מכמה סיבות - במקביל לדיון על הפיתוח העתידי של גן החיות, הושלמה ואושרה התוכנית הלאומית לשמירת המגוון הביולוגי בישראל. המלצה בולטת בתוכנית זו הייתה להקים את האקווריום הראשון בישראל, לטובת קידום המודעות הציבורית לשימור בתי הגידול והסביבה הימית בארץ. במקביל, השאיפה הייתה שהאקווריום יקדם גם את הקמת גרעיני הרבייה ונושאי החינוך, הלימוד והמחקר בתחום זה. המלצות תוכנית זו, שנכתבה על ידי המשרד להגנת הסביבה, אומצו על ידי ממשלת ישראל.
כדי להקים את האקווריום בירושלים. הוחלט כי האקווריום יתמקד בהצגת בתי הגידול והסביבה הימית של ישראל. למיזם הוענק השם הזמני "Sea Israel" או "ים לי-ם" לאחר השלמת תהליך התכנון הראשוני, בשיתוף עם חברת אוקלהומה ביי (OK Bay), למיזם חברו יחדיו משפחת גוטסמן מניו יורק שתרמה 11 מיליון דולר ותורמים נוספים מישראל ומהעולם. יחד עם השקעת משאבים מהקרן הזמינה של גן החיות ובסיוע עיריית ירושלים ומשרד התיירות וסך הכול עלות ההקמה נאמדת בכ-100 מיליון ש"ח. המיזם כולו תוכנן על ידי האדריכל לני רביב ממשרד "רביב – טל", יחד עם חברת OK Bay.
התצוגות באקווריום נבנו במחשבה גם על הבילוי עבור הגיל הרך, בחלק מהתצוגות יש חלונות צפייה המותאמים לגובה של ילדים, בחלק מהתצוגות ניתן להיכנס לאמצע התצוגה ולצפות בה מבפנים ועוד.
התצוגות ובעלי החיים

האקווריום בנוי על שטח של כ-6,500 מ"ר. הוא כולל כניסה ומשרדים, מרכז חינוכי הכולל אודיטוריום וכיתת לימוד. המסלול כולל גלריות שונות:
התצוגות ובעלי החיים > אולם הכניסה

אולם הכניסה כולל עמדת מידע וחדר תאי אחסנה. באולם זה התצוגה הראשונה באקווריום - תצוגת התלהקות (Schooling) ובה מאות דגים השוחים לכיוון ימין ומסמנים את התחלת המסלול.
התצוגות ובעלי החיים > גלריית ארבעת הימים

גלריית ארבעת הימים היא מתחם המוקדש לארבעת הימים של ישראל, והוא מחולק לתצוגות המאפיינות כל ים בנפרד:
תצוגת ים הכנרת בה מוצגים מיני הדגים אמנון הירדן (Oreochromis aureus) ובינית ארוכת ראש (Luciobarbus longiceps). בנוסף, תפאורת התצוגה עוצבה בהשראת סלעי הבזלת השחורים של סביבת הכנרת, וזוהי תצוגת המים המתוקים היחידה באקווריום ישראל.
תצוגת הים התיכון בה נמצאים שני כרישי גלדן כלבי ודגי ספרוס זהוב. בנוסף, התצוגה עוצבה בהשראת קיסריה שחלקים ממנה שקועים תחת מימיי הים התיכון.
תצוגת הים האדום העגולה בה שוחים עשרות דגי זהרון הדור וזהרון מקרין האופייניים לים האדום.
תצוגת ים המלח היא תצוגה יבשה (חסרת בעלי חיים), בה ניתן ללמוד על ים המלח הייחודי ועל הבעיות הנובעות מהתייבשות הים.