stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היינריך מנדלסון
ביוגרפיה

מנדלסון נולד ב-30 באוקטובר 1910 בברלין. אביו, יוזף-פאול, היה סוחר. אמו, לוצי לודמובסקי, הייתה ילידת קטוביץ שבפולין, שהייתה אז חלק מגרמניה והייתה מבית יהודי מתבולל. הוא צאצא של הפילוסוף משה מנדלסון מצד אחד ורבי משה איסרליש (הרמ"א) מהצד השני. מאז ילדותו התעניין בחיות ובמדע. כנער, השתתף בתנועות הציוניות "קדימה" ו"כחול לבן" (Blau Weiß). למד רפואה וזואולוגיה באוניברסיטת הומבולט בשנים 1928-1933. בתקופה זו בברלין למד עברית אצל אלכסנדר ברש, מומחה לרכיכות, שלימים היה עמיתו באוניברסיטת תל אביב. עם עליית השלטון הנאצי הוא עלה לארץ לבד, ושכנע את הוריו ואחותו רות לעשות כן.
כשהגיע ארצה המשיך מנדלסון בלימודיו האקדמיים, תחילה בלימודי זואולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1936 נמנה עם מוסמכי המחזור הראשון של הפקולטה למתמטיקה ולמדעי הטבע. בתואר השני שלו עסק באורח החיים של שבלולים, ובדוקטורט עסק בחייהם של ציפורים שונות בארץ ישראל. לימודיו היו בהנחייתו של פרופסור שמעון בודנהיימר. תוך כדי לימודיו הצטרף מנדלסון לצוות המכון הביולוגי-פדגוגי בתל אביב, בהנהלת יהושע מרגולין והוא אף מונה לאחר מותו ב-1947 למנהל המכון. בתפקיד זה כיהן כשש שנים.
מנדלסון היה משתתף פעיל בהקמת אוניברסיטת תל אביב והיה לדיקאן הראשון של הפקולטה למדעי החיים ולסגן הנשיא הראשון של האוניברסיטה. הוא ייסד את המחלקה לזואולוגיה והיה לראש המחלקה ומובילה. במסגרת תפקידים אלה עודד מנדלסון חקר בתחומי מדע רבים, ובעיקר מחקר של האורגניזם השלם. נוסף לאלה, מנדלסון פיתח את האוספים הזואולוגיים של אוניברסיטת תל אביב, והיה למנהל הגן הזואולוגי של אוניברסיטת תל אביב. בגן הזואולגי הוא שימר מינים בסכנת הכחדה.
על פי עמדותיו, זואולוג טוב צריך להיות בעל הבנה וידע על כל התהליכי המתרחשים בטבע. עמדה זו משתקפת בעבודתו הרבה והמקיפה בתחום.
מעבר לתרומתו הגדולה של מנדלסון בתחום האקדמי והמחקרי, הוא תרם רבות גם בתחום שימור ושמירת הטבע בארץ. הוא השתתף בהכרזה על שמורת הטבע הראשונה, בהקמת רשות שמורות הטבע (לימים רשות הטבע והגנים) ובהקמת החברה להגנת הטבע. יתר על כן, השתתף מנדלסון בכמה ועדות מקצועיות האיגוד העולמי לשמירת טבע, IUCN.
קיבל את פרס ויצמן למחקרים במדעים מדויקים "על עבודתו החלוצית במחקר המודרני של בעלי החוליות בישראל" ב-1971 והיה חתן פרס ישראל במדעי החיים לשנת 1972.
ארכיונו מופקד בארכיון לתולדות אוניברסיטת תל אביב.
נפטר ב-19 בנובמבר 2002, והובא למנוחות בבית העלמין ברמות השבים. היה נשוי לתמר פרסמן (1998-1926) שהייתה מורה.
מחקר

היינריך מנדלסון פרסם מאמרים רבים אודות בעלי החיים בארץ ישראל. פרסומיו עסקו הנושאים מגוונים בתחום:
התמעטות אוכלוסיית השליו הנודד בארץ ישראל ובסיני
דו"ח המפרט את מצב מיני הציפורים ארץ ישראל
הרג העופות הדורסים בעמק החולה
עוזניית הנגב על סף הכחדה
מצב החרדונים בישראל
מצב הצבאים בישראל
דו"ח המפרט את השפעת פעולות האדם על אוכלוסיית הציפורים בישראל
מחקריו נחשבו לפורצי דרך בתחומם והם תרמו רבות לחקר הזואולוגיה בכל העולם.
מנדלסון והיינץ שטייניץ גילו יחד באגם החולה את הדו-חיים הנדיר עגולשון שחור-גחון בשנות הארבעים של המאה ה-20. בנוסף לעדות שנרשמה על ידי היינריך מנדלסון והיינץ שטייניץ נרשמה עדות נוספת לקיום דו-חיים זה בשנת 1955. מעבר לשתי עדויות אלו, אף אדם לא ראה את העגולשון שנים רבות, ולכן הוא נחשב למין נכחד. בשנת 2011 נצפה פרט ממין זה שוב, וכיום המין מוגדר בסכנת הכחדה חמורה (CR).
הערות שוליים

1 2 3  ביוגרפיה של היינריך מנדלסון מתוך אתר הגן הזואולוגי
↑  טקס חלוקת התעודות באוניברסיטה העברית, דבר, 13 בפברואר 1936
↑  רשימת מאמריו של היינריך מנדלסון באתר רמב"י
↑  כמה עובדות על העגולשון שחור הגחון, באתר הארץ, 22 בנובמבר 2011
↑  מידע על הצפרדע עגולשון שחור- גחון באתר IUCN
↑  כתבה על הצפרדע עגולשון שחור- גחון באתר הידען
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265215705171  GND: 1155325273  ISNI: 0000 0003 5640 754X  LCCN: n96069301  NTA: 072926090  VIAF: 186401348   WorldCat (עם VIAF): 186401348 
"אבי שמירת הטבע בישראל" -
יד לזכרו של מנדלסון בגן הזואולוגי של אוניברסיטת תל אביב
פרדריק פול

| --- | --- |

 לידה:  26 בנובמבר 1919 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  2 בספטמבר 2013 (בגיל 93) ארלינגטון הייטס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Frederik George Pohl, Jr. 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  התיכון הטכנולוגי של ברוקלין 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  ספרות ספקולטיבית, מדע בדיוני 
 זרם ספרותי:  Futurians 
 יצירות בולטות:  Gateway, סוחרי החלל 
 בן או בת זוג:  Leslie Perri (1940–1944)  Carol Ulf Stanton (1953–1983)  ג'ודית מריל (1948–1952)  Dorothy Les Tina (1945–1947)  Elizabeth Anne Hull (1984–2 בספטמבר 2013) 
 פרסים והוקרה:  פרס נבולה לרומן הטוב ביותר (1976)  פרס אפולו (1979)  פרס לרומן מדע בדיוני על שם ג'ון וו. קמפבל (1978, 1985)  פרס הוגו לסיפור הקצר (1973)  פרס הוגו לסיפור הקצר (1986)  פרס לוקוס לרומן מדע בדיוני (1978)  פרס הוגו למגזין המקצועי הטוב ביותר (1966, 1967, 1968)  פרס הוגו לרומן הטוב ביותר (1978)  פרס הספר הלאומי (1980)  היכל התהילה של המדע הבדיוני והפנטזיה (1998)  פרס גרנד מאסטר של דיימון נייט (1993)  פרס נבולה לרומן הטוב ביותר (1977)  פרס לוקוס לנובלה (1973) 
 www.frederikpohl.com
 
פרדריק פול (באנגלית: Frederik George Pohl;‏ 26 בנובמבר 1919 - 2 בספטמבר 2013) היה סופר ועורך מדע בדיוני אמריקני. בין השנים 1959 עד 1969, ערך פול את המגזין Galaxy, ומגזין האחות שלו – If, וזכה בפרס הוגו עבור If במשך שלוש שנים רצופות. כתיבתו שלו גם זיכתה אותו בשלושה פרסי הוגו, ופרסי נבולה מרובים. פול הוא בר הסמכא של האנציקלופדיה בריטניקה לנושא הקיסר הרומי טיבריוס. ב-1993 היה הסופר ה-12 שזכה בפרס ה"גרנד מאסטר" (הקרוי החל מ-2002 פרס דיימון נייט), פרס מפעל חיים המחולק החל מ-1975 לסופר מדע בדיוני אחד, פעם בשנה או שנתיים, לצדו של טקס חלוקת פרס נבולה.
קורות חיים וכתיבה

את ילדותו המוקדמות בילה פול במקומות רבים. אביו החזיק במשרות רבות ושונות, ומשפחתו התגוררה במקומות כמו טקסס, קליפורניה, ניו מקסיקו, ואזור תעלת פנמה. כשהיה פול בן שבע, השתקעה משפחתו בברוקלין. הוא למד בתיכון ברוקלין טק היוקרתי, והתחבר עם אייזק אסימוב הצעיר, שהתגורר גם הוא בברוקלין. פול לא סיים את הלימודים בתיכון ועזב את בית הספר בגיל 17, כדי למצוא עבודה בתקופת השפל הגדול.
ב-1936 הצטרף פול למפלגה הקומוניסטית, אך עזב אותה ב-1939 טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה בטענה שסטלין מסוכן לעולם כמו היטלר. בדומה לאסימוב וסופרי מדע בדיוני אחרים, היה גם פול חבר ב"קבוצת העתידנים" של ניו יורק.
בין השנים 1939 ל-1943 שימש פול כעורך של שני מגזיני סיפורים, "Astonishing Stories", ו"Super Science Stories".
פול נישא מספר פעמים. אשתו הראשונה, לזלי פרי, הייתה גם היא חברה ב"קבוצת העתידנים". ב-1948 נישא לג'ודית מריל, דמות חשובה בעולם המדע הבדיוני, ולשניים נולדה בת. עד מותו היה פול נשוי לעורכת המדע הבדיוני והאקדמאית אליזבת' אן האל.
הוא היה חבר ושותף לסיריל מ. קורנבלות', איתו כתב מספר סיפורים וספרים, ביניהם סאטירה דיסטופית אודות עולם הנשלט על ידי סוכנויות פרסום, סוחרי החלל (לאחר מותו של קורנבלות', פול כתב ספר המשך, בשם "מלחמות הסוחרים").
כמה מסיפוריו הקצרים נודעו בשל ההשקפה הסאטירית שלהם על תרבות הצריכה והפרסום בשנות ה-50 וה-60: "The Wizard of Pung's Corner", בו חומרה צבאית ראוותנית ומורכבת יתר על המידה מתגלה כחסרת תועלת מול חוואים עם רובי ציד; ו-"The Tunnel Under the World", בו קהילה שלמה מוחזקת בשבי על ידי חוקרי פרסום.
באמצע שנות ה-70, אסף פול ספרים וערך אותם עבור הוצאת Bantam, שפורסמו תחת הכותרת "Frederik Pohl Selections"; הידועים ביותר היו Dhalgren של סמואל ר. דלייני, ו-The Female Man של ג'ואנה ראס. במקביל, התפרסם מחדש פול בתקופה זו כסופר בזכות עצמו, עם ספרים כמו קיבורג, וסדרת היצ'י. הוא זכה בפרסי נבולה עוקבים עבור הספרים "קיבורג" בשנת 1976, ו"שער", הספר הראשון בסדרת היצ'י, בשנת 1977. "שער" גם זכה בפרס הוגו בשנת 1978. שניים מסיפוריו זיכו אותו בפרסי הוגו - "The Meeting" (עם קורנבלות'), שהגיע לתיקו ב-1973, ו-"Fermi and Frost" שזכה ב-1986. אחד מספריו המאוחרים הראויים לציון הוא ג'ם, משנת 1980. פול המשיך בכתיבה, ופרסם את הסיפור "Generations", בספטמבר 2005. ב-2008, הוציא פול ספר חדש, אותו החל ארתור סי. קלארק, בשם "The Last Theorem".
עבודתו כללה לא רק מדע בדיוני, אלא גם כתבות לפלייבוי, ו"Family Circle".
מספריו שתורגמו לעברית

סוחרי החלל (עם סיריל מ. קורנבלות') - יצא בישראל בהוצאת מסדה, 1978, בתרגומו של עמוס גפן.
סדרת היצ'י:
שער – יצא בישראל בהוצאת עם עובד, 1979, בתרגומו של עמנואל לוטם.
סף האירוע - יצא בישראל בהוצאת עם עובד, 1982, בתרגומו של עמנואל לוטם.
מפגש היצ'י - יצא בישראל בהוצאת עם עובד, 1987, בתרגומו של עמנואל לוטם.
זאב זאב (עם סיריל מ. קורנבלות') - יצא בישראל בהוצאת עם עובד, 1980, בתרגומו של יקותיאל שיינבאום.
ג'ם - יצא בישראל בספרית מעריב, 1981, בתרגומו של עמוס רגב.
Man Plus - יצא בישראל בשם קיבורג - יצא בישראל בהוצאת זמורה ביתן מודן (ספרית מעריב), 1988, בתרגומו של יעקב שקד. יצא בשם יותר מאדם בהוצאת עם עובד, בתרגום מיכאל תמרי.
הערות שוליים

↑  רשימת זוכי הפרס החל מ-1975
↑  http://www.metargemet.com/pagesbyinbal/thesis/teza.htm
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007576238905171  PLWABN: 9810609191605606  BIBSYS: 90058471  BNE: XX1114215  BnF: cb11920101w (data)  CANTIC: a10138845  CiNii: DA04106014  GND: 119327716  ICCU: CFIV022455  ISNI: 0000 0003 6856 1106  LCCN: n79029809  LNB: 000125819  NDL: 00453004  NKC: jn20020126025  NLA: 36248572  NLG: 75000  NLK: KAC200300090  NSK: 000055435  NTA: 071445072  RERO: 02-A003701356  SNAC: w62v4q7d  SUDOC: 027077004  Trove: 1236486  VIAF: 110843895   WorldCat (עם VIAF): 110843895
31 בדצמבר

31 בדצמבר הוא היום ה-365 בשנה (366 בשנה מעוברת), בשבוע ה-53 בלוח הגרגוריאני. זהו היום האחרון בשנה.
אירועים היסטוריים ביום זה

406 – ונדלים, אלאנים ושוואבים (אנ') חוצים את נהר הריין ומתחילים בפלישה לגאליה, אירוע שהיה חלק מנדידת העמים
535 – האימפריה הביזנטית משלימה את כיבוש סיציליה
1492 – כ-100,000 יהודים מגורשים מסיציליה
1600 – נוסדה חברת הודו המזרחית הבריטית
1621 – גאבור בתלן מלך הונגריה מוותר על כיסאו תמורת אישור חוזה ניקולסבורג על ידי פרדיננד השני קיסר האימפריה הרומית הקדושה
1687 – השיט הראשון של הוגנוטים מצרפת לכף התקווה הטובה
1857 – המלכה ויקטוריה קובעת את אוטווה כבירת קנדה
1879 – תומאס אלווה אדיסון מציג לראשונה את הנורה החשמלית
1900 – בעיר דטרויט שבארצות הברית הוטמנה קפסולת זמן שתפתח לאחר מכן באותו תאריך בשנת 2000. זהו המקרה הראשון הידוע של הטמנת קפסולת זמן עם תאריך מוגדר לפתיחתה
1909 – גשר מנהטן נפתח לתנועת כלי רכב
1918 – סיום מלחמת גאורגיה-ארמניה, שהחלה ב-7 בדצמבר 1918, ונסתיימה עם התערבות הבריטים
1941 – הקראת הכרוז של אבא קובנר "אל נלך כצאן לטבח!" הקורא לנוער היהודי להתארגן למאבק חמוש בנאצים
1944 – הונגריה מכריזה מלחמה על גרמניה
1963 – הפדרציה של רודזיה וניאסלנד מתפצלת ל-3 מדינות: רודזיה, זמביה ומלאווי
1969 – ספינות שרבורג מגיעות לנמל חיפה
1973 – המערך בראשות גולדה מאיר זוכה בבחירות לכנסת השמינית
1981 – הפיכה צבאית בגאנה
1991 – סיום מלחמת האזרחים באל סלוודור
1999 – בוריס ילצין מתפטר מנשיאות רוסיה, ומעביר את השלטון לוולדימיר פוטין
1999 – תעלת פנמה עוברת לשלטונה הבלעדי של פנמה
1999 – בכל רחבי העולם חגגו את תחילתו של האלף ה-3, החגיגות התרחשו בצל החששות מבאג 2000 שהתבדו
2000 – צה"ל הורג את ראש הפת"ח בטול כרם, תאבת תאבת, בסיכול ממוקד
2000 – בית המשפט המחוזי בתל אביב גוזר 35 שנות מאסר על האנס בני סלע, העונש החמור ביותר שהטיל בית משפט בישראל על עבירות אונס
2003 – פירוק משרד הדתות
2023 – מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק, התפטרה מתפקידה
נולדו

225 – לאורנטיוס מרומא, קדוש נוצרי (נפטר ב-258)
1378 – האפיפיור קליקסטוס השלישי (נפטר ב-1458)
1491 – ז'אק קרטייה, מגלה ארצות צרפתי (נפטר ב-1557)
1504 – ביאטריש מפורטוגל, דוכסית סבויה (נפטרה ב-1538)
1514 – אנדריאס וסאליוס, רופא פלמי (נפטר ב-1564)
1550 – אנרי הראשון, דוכס גיז (נפטר ב-1588)
1720 – צ'ארלס אדוארד סטיוארט, הטוען לכתר בריטניה ואירלנד (נפטר ב-1788)
1830 – אסמאעיל פאשא, מושל מצרים (נפטר ב-1895)
1869 – אנרי מאטיס, צייר צרפתי (נפטר ב-1954)
1880 – ג'ורג' מרשל, גנרל אמריקאי וחתן פרס נובל לשלום (נפטר ב-1959)
1881 – יעקב ישראל דה האן, קורבן הרצח הפוליטי הראשון בארץ ישראל (נפטר ב-1924)
1896 – ישראל רוקח, ראש עריית תל אביב, חבר הכנסת ושר מטעם הציונים הכלליים (נפטר ב-1959)
1898 – אליהו דובקין, ממנהיגיה של תנועת העבודה בארץ ישראל, חבר הנהלת הסוכנות היהודית וההסתדרות הציונית, מחותמי מגילת העצמאות וממייסדי מוזיאון ישראל (נפטר ב-1976)
1899 – אריה שנארי, ציוני מברית המועצות (נפטר ב-1977)
1905 – גי מולה, ראש ממשלת צרפת (נפטר ב-1975)
1908 – שמעון ויזנטל, צייד נאצים (נפטר ב-2005)
1908 – ג'ים בראון, כדורגלן אמריקני (נפטר ב-1994)
1912 – זרבבל גלעד, משורר עברי, עורך ומתרגם (נפטר ב-1988)
1914 – שמואל בן ארצי, סופר ומשורר (נפטר ב-2011)
1917 – יוחנן כהן, פוליטיקאי ישראלי (נפטר ב-2013)
1922 – מארק אדלמן, ממנהיגי מרד גטו ורשה (נפטר ב-2009)
1925 – ט. כרמי, משורר עברי, מתרגם ועורך ישראלי (נפטר ב-1994)
1929 – ג'רמי ברנשטיין, פיזיקאי, מחנך וסופר מדע פופולרי אמריקאי
1935 – רענן נעים, פוליטיקאי ישראלי (נפטר ב-2009)
1935 – סלמאן, מלך ערב הסעודית
1937 – אנתוני הופקינס, שחקן קולנוע ותיאטרון בריטי-אמריקאי
1937 – אברהם הרשקו, ביוכימאי ישראלי, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 2004
1939 – יואב לויטס הלוי, סופר ומתרגם ישראלי (נפטר ב-2019)
1941 – אלכס פרגוסון, מאמן כדורגל סקוטי
1943 – ג'ון דנוור, זמר אמריקאי (נפטר ב-1997)
1943 – בן קינגסלי, שחקן בריטי
1945 – יוסי גנוסר, בכיר בשב"כ, ואיש עסקים שהתפרסם בקשריו עם בכירים ברשות הפלסטינית (נפטר ב-2004)
1945 – קוני ויליס, סופרת מדע בדיוני אמריקנית
1945 – לאונרד אדלמן, פרופסור למדעי המחשב ולביולוגיה מולקולרית
1945 – טוביה צפיר, שחקן ישראלי
1948 – דונה סאמר, זמרת אמריקאית (נפטרה ב-2012)
1948 – יוסי לז'ה, כדורסלן ישראלי (נפטר ב-2024)
1952 – ווהן ג'ונס, מתמטיקאי אמריקאי וניו זילנדי (נפטר ב-2020)
1954 – אלכס סלמונד, פוליטיקאי סקוטי (נפטר ב-2024)
1955 – הרב מרדכי ישכר בער לייפר, האדמו"ר השלישי מפיטסבורג (נפטר ב-2020)
1959 – ואל קילמר, שחקן אמריקאי
1965 – אילנה ברגר, אלופת ישראל בטניס
1971 – ליעד שהם, עורך דין וסופר ישראלי
1973 – מורדי גרשון, שחקן, במאי תיאטרון ומחזאי ישראלי
1977 – סיי, זמר דרום קוריאני
1979 – עמיר מנור, במאי קולנוע ועיתונאי ישראלי
1991 – נואל סטיבנסון, קומיקסאית וכותבת אמריקאית
1992 – מאודו לו, כדורסלן גרמני
נפטרו

192 – קומודוס, קיסר רומא (נולד ב-162)
335 – סילבסטר הראשון, אפיפיור (נולד ב-285)
1011 – רבי שמריה בן אלחנן, הרב הראשי בקהילת יהודי מצרים בקהיר ("פוסטאט"), בסוף המאה ה-10 ותחילת המאה ה-11
1384 – ג'ון ויקליף, כומר אנגלי מנושאי דגל המהפכה הדתית שמרדה בכנסייה הקתולית (נולד ב-1328)
1583 – תומאס ארסטוס, רופא ותאולוג פרוטסטנטי (נולד ב-1524)
1610 – לודולף ואן צאולן, מתמטיקאי גרמני-הולנדי מהילדסהיים (נולד ב-1540)
1705 – קתרינה, נסיכת פורטוגל, רעייתו של צ'ארלס השני, מלך אנגליה (נולדה ב-1638)
1864 – ג'ורג' דאלאס, סגן הנשיא ה-11 של ארצות הברית (נולד ב-1792)
1877 – גוסטב קורבה, צייר צרפתי (נולד ב-1819)
1882 – לאון גמבטה, מדינאי צרפתי, מראשיה וממיסדיה של הרפובליקה הצרפתית השלישית (נולד ב-1838)
1948 – ישראל פרידמן מהוסיאטין, האדמו"ר השני לחסידות הוסיאטין ובין תומכי הציונות הדתית (נולד ב-1857)
1950 – קרל רנר, קנצלר ונשיא אוסטריה (נולד ב-1870)
1960 – רוי ארצ'יבלד יאנג, בנקאי אמריקאי ששימש כיושב ראש דירקטוריון הבנק הפדרלי עם פרוץ המשבר בוולט סטריט ב-1929 ותחילתו של השפל הגדול (נולד ב-1882)
1974 – סלמאן מוצפי, מקובל, ראש ישיבת "בני ציון" בירושלים (נולד ב-1900)
1980 – מרשל מקלוהן, חוקר תקשורת קנדי (נולד ב-1911)
1985 – סם שפיגל, מפיק קולנוע אמריקאי (נולד ב-1901)
1985 – ריקי נלסון, זמר ושחקן אמריקאי (נולד ב-1940)
1993 – זוויאד גמסחורדיה, נשיאה הראשון של גאורגיה (נולד ב-1939)
2000 – בנימין זאב כהנא, ראש ישיבת הרעיון היהודי, פעיל פוליטי ימני ישראלי, שהקים והנהיג את תנועת כהנא חי (נולד ב-1966)
2002 – מתתיהו זלצר, רופא ילדים, מומחה ברפואת היילוד (נאונאטולוגיה) ואחד מהאבות המייסדים של התחום (נולד ב-1922)
2004 – אלישבע גרינבאום, משוררת ומחזאית (נולדה ב-1965)
2006 – יעקב חודורוב, שוער כדורגל ישראלי (נולד ב-1927)
2007 – מוחמד עות'מאן א-סייד, פוליטיקאי לובי (נולד ב-1922)
2012 – ישראל רינג, משורר עברי, סופר והוגה דעות (נולד ב-1922)
2014 – אדוארד הרמן, שחקן תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע אמריקני (נולד ב-1943)
2014 – דודו ירדני, מפיק, יוצר ושחקן ישראלי (נולד ב-1946)
2015 – מיכאל בהט, מחנך וחוקר תנ"ך ישראלי (נולד ב-1915)
2015 – נטלי קול, זמרת אמריקאית זוכת פרס גראמי (נולדה ב-1950)
2018 – מאיה קזביאנקה, זמרת ישראלית (נולדה ב-1941)
2018 – אלעזר מרדכי קניג, רב חסיד ברסלב, ומנהיג קהילת ברסלב בצפת (נולד ב-1945)
2018 – עזריה בסיס, רב ופוסק הלכה, רבה הראשי של ראש העין וחבר מועצת הרבנות הראשית (נולד ב-1945)
2019 – יצחק גרודזינסקי, רב ישראלי, מייסד וראש כולל תורת אברהם בבני ברק (נולד ב-1929)
2020 – דיק ת'ורנברג, פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי (נולד ב-1932)
2021 – בטי וייט, שחקנית, קומיקאית ומנחת טלוויזיה אמריקאית, זוכת 7 פרסי אמי (נולדה ב-1922)
2021 – חנה הראל, מורה ומחנכת ישראלית (נולדה ב-1923)
2021 – אליהוא כ"ץ, סוציולוג של התקשורת, ממייסדי הטלוויזיה הישראלית, פרופסור מחקר לתקשורת באוניברסיטת פנסילבניה, חתן פרס ישראל למדעי החברה (נולד ב-1926)
2021 – ציפורה כגן, חוקרת ספרות ישראלית (נולדה ב-1931)
2021 – חגי רגב, קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף (נולד ב-1943)
2022 – בנדיקטוס השישה עשר, האפיפיור ה-265, ממוצא גרמני (נולד ב-1927)
2023 – אדי ברניס ג'ונסון, פוליטיקאית אמריקאית (נולדה ב-1935)
2023 – אריה יאס, במאי תיאטרון וטלוויזיה, איש תקשורת, שחקן, עיתונאי, מפיק, יזם, מנחה, עורך ומחזאי ישראלי (נולד ב-1946)
2024 – ארנולד רוטל, פוליטיקאי אסטוני (נולד ב-1928)
חגים ואירועים החלים ביום זה

סילבסטר, חג התחלפות השנה בלוח הגרגוריאני
פתיחת ראלי דקר
נובי גוד, חג התחלפות שנה אשר נהוג בקרב מדינות ברית המועצות לשעבר
30 בדצמבר – 1 בינואר
דצמבר
לוח אירועים שנתי
מאטיס
שמעון ויזנטל
סלמאן מלך סעודיה
טוביה צפיר
קומודוס
סילבסטר הראשון - לכבודו חוגגים את חג הסילבסטר, ביום פטירתו, היום האחרון של השנה
זוויאד גמסחורדיה
משה סרדינס

משה סרדינס (21 ביוני 1917, איזמיר - 24 במרץ 1984) היה חבר הכנסת מטעם מפא"י והמערך.
חייו

סרדינס נולד בטורקיה ועסק במסחר. עלה לישראל מטורקיה בשנת 1949, והיה בין מייסדיו של המושב גבע הכרמל. היה מזכיר המושב, ממייסדי ארגון המשביר לעולה וחבר הנהלת המשביר המרכזי. ב-1958 היה מרכזו הראשון של ארגון הקניות "משקי הצפון.

בשנת 1959 נבחר לכנסת מטעם מפא"י כנציג תנועת המושבים וכיהן כחבר הכנסת עד 1969. בתקופת כהונתו עסק בין היתר בגיוס תמיכה עבור מושבי העולים. הוא היה חבר בוועדות הכנסת, הכספים, הכלכלה, העבודה והרווחה והשירותים הציבוריים. במהלך כהונתו בכנסת השישית שימש כסגן יושב ראש הכנסת.
בתחילת 1969 נודע כי סרדינס הסתבך בחובות למושב בו היה חבר. לאחר חקירה נוספת בענייניו הוא נפסל על ידי המוסד לביקורת של תנועת המושבים מלשמש בכל שליחות לאחר שנקבע כי ניצל את מעמדו בארגונים השונים בהם פעל לקידום ענייניו. בעקבות פרשה זו לא העמיד סרדינס את מועמדותו לרשימת המערך לבחירות לכנסת שהתקיימו ב-1969.
נפטר מדום לב במהלך ביקור בקריית ביאליק, והובא למנוחות בבית העלמין המשותף למושבים גבע כרמל וצרופה .
הערות שוליים

1 2 3  שמות חדשים ברשימות הפועלים, דבר, 11 בספטמבר 1959
↑  ארגון קניות עצמאי ראשון של 25 מושבי עולים בצפון, דבר, 10 באוגוסט 1958
↑  משלחת מושבי העולים בבית "דבר", דבר, 22 בפברואר 1960
↑  דן הורוביץ, תיקו בכנסת אינו תיקו, דבר, 7 ביוני 1962
↑  יצחק יעקבי, ח"כ מ. סרדינס נפסל לכל שליחות ע"י המוסד לביקורת של תנועת-המושבים, דבר, 12 במאי 1969
↑  אליהו אגרס, ברשימת המערך יהיו כ-30 מועמדים חדשים, דבר, 21 בספטמבר 1969
ערך זה הוא קצרמרבנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אמיל והבלשים

| --- | --- |

עטיפת המהדורה הראשונה
 מידע כללי
 מאת:  אריך קסטנר
 איורים:  ולטר טריר
 שפת המקור:  גרמנית
 סוגה:  ספר ילדים
 מקום התרחשות:  ברלין 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1929
 מספר עמודים:  184 (מהדורה ראשונה)
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת יזרעאל (מהדורה ראשונה)
 תאריך:  1935 (מהדורה ראשונה)
 תרגום:  אלתר אילי (מהדורה ראשונה)
 סדרה
 הספר הבא:  אמיל ושלשת התאומים
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002706169, 001814835, 001997698, 002470672, 002061211, 002193897, 002727273, 003479755
 
"רֵאשִׁית: אֶמִיל בִּכְבוֹדוֹ וּבְעַצְמוֹ" (התמונה הראשונה בספר באיורו של ולטר טריר)
אֶמִיל וְהַבַּלָּשִׁים (בגרמנית: Emil und die Detektive) הוא ספר ילדים מאת אריך קסטנר שנכתב בשנת 1929, ואויר על ידי המאייר ולטר טריר. הספר נחשב לאחת מיצירות המופת של הסופר, ובכלל של ספרות הילדים. הספר היה יוצא דופן ביחס לספרי ילדים אחרים בתקופתו, משום שעלילתו התרחשה בברלין האמיתית וכללה טיפוסים מפוקפקים, ולא בעולם דמיוני וחסר דאגות, "תפאורה" המתאימה לקריאה והבנה של גיל צעיר יותר את העולם. כמו כן הספר אינו מציג מוסר השכל מפורש, אלא נותן למעשי הדמויות לדבר בעד עצמם. הספר תורגם לעשרות שפות, ובכללן עברית; בתרגום ראשון של אלתר אילי (ב-1935, הוצאת "יזרעאל") ובתרגומים מאוחרים יותר של אוריאל אופק ושל מיכאל דק.
הספר היה להצלחה מסחררת לאחר פרסומו. לאחר אירועי שריפת הספרים ב-1933 היה ספר זה היחיד מבין ספרי קסטנר שלא נידון לשריפה על ידי הנאצים ולא הושם ברשימת "הספרים האסורים". ב-1936, עם זאת, גם הוא הושם ב"רשימה שחורה" של ספרים שקריאתם, מכירתם או הוראתם אסורה.
אדית יעקבזון, אלמנתו של זיגפריד יעקבזון (והמו"לית של "די ולטבינה" לאחר מותו) עודדה את קסטנר, שהיה עיתונאי ופרסם ספר שירה קודם לכן, לפרסם את הספר. חלק מן הפרטים בעלילה יונקים מן המציאות. שמו האמצעי של קסטנר הוא "אמיל" וגם הוא היה בן לאם קשת יום. בילדותו הוא סייע לאמו, שהייתה ספרית, למצוא נוכלת שרימתה אותה. סיפור העלילה בבנק והשוד מבוססים כנראה על עלילותיהם של האחים זאס, זוג שודדי בנק ברלינאים שהסעירו את ברלין בשנות ה-20.
הספר "קאי, הילד מהארגז" (1926) ואמיל והבלשים, היו ספרי הילדים הפופולרים ביותר בגרמניה באותה תקופה. בשניהם יש התגייסות של נערי רחוב למטרה מסוימת, - לתפוס גנב ולזכות בחוזה פרסום.
לספר נכתב ספר המשך בשם אמיל ושלשת התאומים שמתרחש שנתיים לאחר עלילת הספר הקודם.
עלילה

אמיל טישביין הוא נער עני שאביו מת, אשר חי עם אמו הספרית. אמו שולחת אותו לברלין אל דודתו ואל סבתו של אמיל במהלך חופשה, ונותנת לו 140 מרקים בשביל סבתו, אך בנסיעתו ברכבת שדד אותו גנב רכבות בעל מגבעת שחורה בזמן שהוא ישן.
למזלו הוא פוגש חבורת ילדים שעוזרת לו ללכוד את הגנב, ביניהם גוסטב בעל הצופר והפרופסור. החבורה רודפת אחרי הגנב בעל המגבעת השחורה במוניות, במלון אירופה שבו גוסטב בעל הצופר מתחפש לנער מעלית כדי לעקוב אחרי הגנב ובבנק, שבו נתפס הגנב. בבנק, אמיל וחבריו מצליחים לעצור את הגנב, ובעזרת סימן הזיהוי של השטרות (חור קטן בפינה של כל שטר, שנוצר כשאמיל השתמש בסיכה כדי להצמיד את הכסף למעיל שלו ברכבת) הוא מקבל את הכסף בחזרה, תופס את מקס גרונדיס (הגנב), מופיע בעיתון ומקבל פרס בסך אלף מרקים.
עיבוד לטלוויזיה, לתיאטרון ולקולנוע

הסיפור הוסרט והומחז כמה וכמה פעמים. גרסה ראשונה הופקה ב-1931, לפי תסריט שכתב בילי ווילדר, והייתה הצלחה מסחרית. אותו תסריט הופק מחדש בבריטניה ב-1935 וב-1954 בגרמניה. גרסה נוספת הופקה בארצות הברית ב-1964 על ידי אולפני וולט דיסני וגרסה נוספת ב-2001 בגרמניה. כמו כן, סדרת טלוויזיה בת 3 פרקים הופקה בבריטניה ב-1952. בעברית הועלתה העלילה מספר פעמים כמחזה, בין היתר בעיבוד של רות חזן.
ההפקות הכניסו שינויים בעלילה: בכמה מהן הפכו הדמויות לאמריקאיות; בגרסה הגרמנית מ-2001 הותאם הסיפור לרוח הזמן: בספר המקורי, המתרחש בברלין ב-1929, רק לאחדים מהילדים היה טלפון בבית, ואחד מהם נשאר בביתו כמרכזן במשך כל העלילה, מתוסכל מכך שהוא מפסיד את ההתרחשות. בסרט לכל הילדים יש טלפון סלולרי, והם משתמשים בו שימוש נרחב. כמו כן בספר מסופר שאביו מת ושהוא נוסע לדודתו ולסבתו, ואילו בסרט הוא נוסע למשפחה שאינו מכיר דבר העוזר לחבר מהחבורה להתחזות אליו ולגרום לאמיל לתפוס את הגנב. יתרה מזאת בסרט אביו נפצע ואמו היגרה לאמריקה. בעקבות פציעתו אביו של אמיל מאבד את עבודתו מאחר שרישיונו נשלל. אמיל מנסה לזייף לו רישיון ובעקבות כך הוא מסתבך עוד יותר.
בשנות השישים היה נפוץ בישראל משחק קופסה בשם "אמיל והבלשים" שהיה מבוסס על הספר. המשחק יצא בהוצאת "עמרנה".
מהדורות בעברית

תרגם אלתר אילי, הוצאת יזרעאל תל אביב, 184 עמודים, 1935. יצא שוב בשנים 1950, 1973 ו-1976.
תרגם אוריאל אופק, הוצאת אחיאסף תל אביב, 160 עמודים, 1990.
תרגם מיכאל דק, הוצאת אחיאסף תל אביב, 152 עמודים, 1999. יצא שוב בשנת 2003.
הערות שוליים

↑  על פי המידע פה: Karsten Brandt: Die Dissoziation eines Schriftstellers in den Jahren 1934–1936: Ödön von Horváth und H.W. Becker
↑  פרטים על המשחק
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4409075-4 
בול גרמני לכבוד 100 שנה להולדת אריך קסטנר. הכתובת על העמוד היא: "אמיל והבלשים". איור של ולטר טריר.
Safe Trip Home

Safe Trip Home (בעברית: טיול בטוח הביתה) הוא אלבומה השלישי של דיידו. האלבום יצא בארבעה שלבים. בסוף אוקטובר 2008, הודלף לאתר הבית של דיידו שיר אחר שיר עד לתאריך שחרורו הרשמי באנגליה ב-17 בנובמבר 2008.
האלבום יצא בארצות הברית ב-18 בנובמבר, ולאחר מכן בעולם כולו.
עטיפת האלבום

עטיפת האלבום נבחרה על ידי דיידו ממאגר נאס"א והיא תמונה חופשית לשימוש בארצות הברית. בתמונה האסטרונאוט ברוס מק'קנדלס מרחף בחלל במהלך משימת מעבורת החלל STS-41-B. למרות שהתמונה חופשייה לשימוש, נתבעה דיידו בגין שימוש בתמונה על ידי האסטרונאוט.
התביעה הייתה לא על הפרת זכויות יוצרים של התמונה אלא על שימוש בדמותו ללא רשותו. התביעה הגיעה לפשרה ב-2011.
פרויקט עולמי

דיידו שילבה באלבום שירים המתארים ככלל - מסע. בצאת האלבום, דיידו החלה בפרויקט עולמי לצילום קליפים לאלבום. הפרויקט בחן אלפי קליפים מרחבי העולם ששיקפו את הוואי השיר מהאלבום אותו בחרו לייצג. הקליפים הנבחרים מהערים נזרה, מומבאי, לונדון, צפון אנגליה, בנגקוק, ריו דה ז'ניירו, קטלינס, הפכו לקליפים רשמיים של האלבום.
תכנים יוצאי דופן

השיר Let's Do the Things We Normally" Do", מצטט את השיר "האיש מאחורי הטייל", שיר מהפכני אירי שנכתב על ידי פדי מק-גייגן. השיר הקורא לשחרור אירלנד הצפונית מאנגליה. השיר זכה לביקורות סוערות ואף לביקורת חריפה של הפרלמנט האירי.
במהלך הכנת האלבום אביה של דיידו נפטר. העבודה על האלבום הושהתה למספר חודשים שלאחריהם כתבה דיידו את השירים "Grafton Street" ו-"The Day Before the Day". שני השירים הוקדשו לזכרו של אביה.