stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דויד בילנקה
ביוגרפיה > בקולנוע ובטלוויזיה

ב-2003 שיחק בסרט "דיסטורשן" של חיים בוזגלו.
ב-2005 גילם שוטר בסדרת הטלוויזיה "בוא נתערב" - סדרת דרמה קומית להקניית אמנות השיחה בעברית-ישראלית שכתב אפרים סידון וביים ישעיהו פורסטנברג. באותה שנה השתתף בתוכנית המערכונים לפורים "לחנוק את העיזה" שכתב וביים נדב בן סימון ושודרה בערוץ 10 ב-2006 גילם תפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "החברים של נאור" שכתב וביים נאור ציון בערוץ 10; וגילם תפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה שיצרה מיכל ליבדינסקי "בשורות טובות" ששודרה בערוץ 2, ובטרילוגיית הסרטים החרדית "חרב דוד", בבימויו של אריאל כהן ולצד אלי גלפרין, בהפקת האחים כהן וחצי. ב-2009 שיחק והשתתף בכתיבת התסריט בסרט הקצר "להציל את תקווה" שכתבה וביימה אלה פוליצר. הסרט השתתף בפסטיבל הקולנוע ירושלים 2009.
ב-2010 גילם תפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "מתלהבת" שכתבו יונתן קוניאק ואסף בייזר וביים אילן עבודי בערוץ 10. ב-2012 שיחק תפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "אלנבי" שכתבו גדי טאוב וארז קו-אל וביים אסף ברנשטיין; באותה שנה שיחק בסרט הקצר "מארב" שכתבה מאיה הפנר וביים יואב גורפינקל בפרויקט סרטים של 48 שעות - הסרט זכה בפרס המשחק; וגילם תפקיד אורח בסרט הקצר "התיק השחור" שכתב וביים עמרי לוי (על פי סיפור מאת יהושע קנז). ב־2017 שיחק בסדרה "רון".
השתתף גם בפרסומות: בין השאר לבנק הפועלים (בבימויו של שחר סגל); לאוויס (בבימויו של יואב צפיר); לחברת התוכנה "Vizelia" - פרסומת לחו"ל בבימויו של יריב הורוביץ; למקררי אלקטרה ולקרן לעידוד סרטי איכות ישראליים איכותיים.
משפחה

בילנקה נשוי לשחקנית גילה פוליצר ואב לשלושה ילדים.
הערות שוליים

↑  עידו סולומון, עכבר העיר אונליין, משחקי מלחמה, באתר הארץ, 28 בנובמבר 2006
↑  אליקים ירון, מעריב, 15 במרץ 2006
↑  צבי גורן מפסטיבל עכו (רשימה ראשונה) באתר "הבמה", 1 באוקטובר 2007
↑  צבי גורן, כנר על הגג – דטנר בתפקיד חייו, באתר "הבמה", 25 במאי 2008
↑   להציל את תקווה, סרטון  באתר יוטיוב
↑   סדנאות היכרות עם שוק ההון - לארוז ת'אורז, סרטון  באתר יוטיוב
↑  יעקב בר-און, ‏"סוג של שליחות": דויד בילנקה מספר על הצגת היחיד שזיכתה אותו בציון לשבח, באתר מעריב אונליין, 12 באוגוסט 2022
דנה סמו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בספטמבר 1977 (בת 47) ישראל 
 שם לידה:  דנה אברהם 
 סוגה מועדפת:  קומדיה
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2002
 עיסוק:  שחקנית, מדבבת
 מקום לימודים:  בית צבי  סמינר הקיבוצים 
 בן או בת זוג:  יובל סמו 
 מספר צאצאים:  3 
 פרופיל ב-IMDb
 
דנה סמו (בעבר הוצגה כ"דנה אברהם-סמו"; נולדה ב-25 בספטמבר 1977) היא מדבבת ושחקנית ישראלית.
ידועה בזכות תפקידיה: בתור ויקי המזכירה מהסדרה "פולישוק", בתור אורית, האחות הבכורה בסדרה "האחיות המוצלחות שלי", בתור אהובה בן זקן מהסדרה "בת אל הבתולה" ובתור חגית כהן מהסדרה "משפחה בהנפקה".
ביוגרפיה

סמו נולדה בשם "דנה אברהם" למשפחה שהתגוררה בקריית ים, אולם גדלה ביישוב הקהילתי יובלים. היא למדה בבית הספר האזורי משגב ואת שירותה בצה"ל עשתה כמדריכת גדנ"ע ונוער במצוקה.
למדה משחק בבית צבי. תפקידה הראשון לאחר לימודיה היה ב-2002, בסדרה "שאול", בה גילמה את כרמיאלה.
קריירה

בשנת 2003 השתתפה בסדרה "שוטטות" בתפקיד מרגלית, ובסדרה "צימרים" בתפקיד עיתונאית.
בשנת 2004 השתתפה סמו בהצגות הילדים "בנצי", "זהירותי מהירותי" בהפקת התיאטרון שלנו, ו"פים פם פה" בהפקת מילשטיין הפקות. שנה אחר כך, השתתפה בהצגת הילדים "במבוני אין כמוני", גם כן בהפקת מילשטיין הפקות.
ב-2006 שיחקה בסדרה "בשורות טובות" בתפקיד נילי. באותה שנה השתתפה סמו בהצגת הילדים "עכבר העיר ועכבר הכפר" בהפקת "התיאטרון שלנו" ושנה אחר כך, בהצגת הילדים "הדייג ודג הזהב" באותו תיאטרון.
ב-2008 גילמה מוכרת בקיוסק שבמרינה בסדרה "האי" וגילמה את שרית בסדרה "אולי הפעם". ב-2010 גילמה קצינת מבחן בסדרה "הכל דבש" ואת מישל בסדרה "רביעיית רן".
ב-2012 גילמה את כנרת בסדרה "סרוגים" ואת שמרית ייעגר חמיץ בסדרה "המופע של שביט ונטורה".
ב-2014 שיחקה את רלי ב"הפרלמנט". בשנים 2009–2015 גילמה את ויקי בסדרה "פולישוק", ופורסם כי היא גם תשתתף בהצגה המבוססת על הסדרה של תיאטרון בית ליסין. ב-2015 שיחקה בסרט "סוף עידן התמימות" ובתפקידי אורח בסדרות "מריו", "השוטר הטוב" ו"כנסת נכבדה".
החל מ-2016 מככבת בקומדיה של "יס", "האחיות המוצלחות שלי", לצד נלי תגר וטס השילוני. בנוסף שיחקה באותה שנה בתפקיד אורח בגרסה הישראלית ל"נשואים פלוס". בנוסף התארחה בשעשועון "פיצוחים 50". בשנת 2017 שיחקה בסרט הילדים "מבצע ביצה". בשנים 2017–2021 שיחקה בסדרה "צפוף" בה גילמה את מירי.
בשנת 2016 הייתה פרזנטורית של מותג "עוף טוב".
במרץ 2019 החלה לשחק בסדרה "בת אל הבתולה" בתפקיד אהובה בן זקן.
בחורף 2019 הופיעה בסדרת הטלוויזיה "הנספח" בתפקיד רבקה, עובדת השגרירות.
במרץ 2020 שיחקה בסדרה "משפחה בהנפקה" בתפקיד אם המשפחה, חגית כהן. באותה שנה החלה לשחק בעונה השנייה של הסדרה "שב"ס" בתפקיד המורה שירלי.
ב-2021 החלה לשחק בסדרת הילדים שקשוקה בכאן חינוכית בתפקיד ליסה. ביולי אותה שנה גם החלה לשחק בסדרה "פלמ"ח" בתפקיד ויקטוריה בנקס, סוכנת בריטית הפועלת בשירותו של המלך ג'ורג'.
בינואר 2023 שיחקה את נעמה אמא של גילי ואחותו של איתן בסדרה "מדרסה".
ב-2023 הופיעה בתור קרובת המשפחה של אייל וגבי בעונה האחרונה של "אבא מטפלת", בו משחק בעלה, יובל סמו, בתפקיד הראשי.ובסרט החרדי סלטנו לצד גילי איצקוביץ.
ב-2024 שיחקה את רונית, אשתו הבוגדנית של מיכה חדאד בסדרה "חולי אהבה".
סמו שמשה מדבבת בסדרות המצוירות "מרווין הסוס המרקד", "שאמן קינג", "באטמן", "וואן פיס", "הלו קיטי", "פיפי והניצנים", "ראגרטס - בא לגן", "קיד פאדל", "מטאור ומשאיות המירוץ", "לילו וסטיץ'", "מגלים עם דורה", "בנות הים פיצ'י פיצ'י פיץ'", "סדריק", "טיטוף", "שירי אוהבת ללמוד", "קסם של הורים", "לאקי פרד" ו"טוטלי ספייס". דיבבה בסרטים המצוירים "שרק השלישי", "ג'ננה בסוואנה", "תזיזו ת'רגליים 2", "זמביזיה", "בית ספר למפלצות" ו"גנוב על המיניונים".
נוסף על לימודי התיאטרון, היא בעלת תואר ראשון באנגלית וחינוך מסמינר הקיבוצים וכך, במקביל לעבודת המשחק, היא מלמדת אנגלית בבית ספר של רשת החינוך אנקורי בפתח תקווה.
חיים אישיים

נשואה לשחקן והקומיקאי יובל סמו, אותו פגשה במהלך לימודיה בבית צבי. הזוג מתגורר בגבעתיים ולהם שלושה ילדים.
הערות שוליים

1 2  דפנה ארד, משיר גוטליב עד איתי שגב: 5 מפורסמים שהפכו למורים, באתר Xnet‏, 19 באוגוסט 2018
הדיוויזיה ה-63 (בריטניה)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שיוך:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1914–1916 (כשנתיים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 דרגת המפקד:   מייג'ור גנרל
 
הדיוויזיה ה-63 (נורת'מבריה ה-2) של הצבא הבריטי הייתה דיוויזיה בריטית אשר הוקמה במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה כחלק מהצבא הטריטוריאלי, דיוויזיה משלימה לדיוויזיה ה-50 (נורת'מבריה). הדיוויזיה הופקדה על הגנת החוף באזור סנדרלנד-ניוקאסל, וכן על אימון מתגייסים חדשים מאזור נורת'מבריה עבור הדיוויזיה ה-50. במאי 1916 פורקה הדיוויזיה, ויחידותיה הועברו לדיוויזיות ה-71 וה-72 וכן לדיוויזיה ההודית ה-15 ולדיוויזיית הצי המלכותי. ביולי אותה שנה שונה שמה של דיוויזיית הצי המלכותי לדיוויזיה ה-63, אשר לחמה בחזית המערבית עד תום המלחמה.
הוועד הארצי של ארגוני נוער יהודיים

הוועד הארצי של ארגוני נוער יהודיים (בגרמנית: Reichsausschuss Der Judischen Jugendverbande) נוסד בשנת 1924 בגרמניה.
בשעתו היה מעיין ארגון של כל תנועות הנוער היהודיות שפעלו בגרמניה, אך למעשה לא הייתה לו השפעה ניכרת על מהלך חייהם של תנועות הנוער.
דבר זה השתנה כשהכיר בו השלטון הנאצי ומשרד הנהגת הנוער של הרייך, כנציג והאחראי היחידי לכל ארגוני הנוער היהודיים. דרכו הועברו כל הפקודות של השלטונות ביחס למדיניות בענייני הנוער היהודי.
הוועד הבין-לאומי לספורט לקויי שמיעה

| --- | --- |

 מטה הארגון:  מרילנד 
 תקופת הפעילות:  1924–הווה (כ־100 שנה) 
 www.ciss.org
 
הוועד הבין-לאומי לספורט לקויי שמיעה (בצרפתית: Comité International des Sports des Sourds; בראשי תיבות: CISS) הוא גוף המנהל ומארגן משחקי ספורט עבור לקויי שמיעה, ובפרט עבור אולימפיאדת החירשים, שנקראה בעבר "המשחקים העולמיים לחרשים".
הארגון הוקם בפריז על ידי אז'ן רובן-אלקה (אנ') אשר היה בעצמו חירש ונשיא פדרציית ספורט החרשים הצרפתית. ב-1924 ארגן אלקייס לראשונה את "המשחקים השקטים הבינלאומיים" (אנ') שהתחרו במסגרתם 148 ספורטאים מ-9 מדינות - צרפת, בלגיה, בריטניה, הולנד, הונגריה, איטליה, פולין, רומניה וצ'כוסלובקיה. במשחקי החורף הראשונים שהתקיימו לראשונה בשנת 1949 באוסטריה השתתפו 33 ספורטאים מ-5 מדינות.
בשנת 1935 הצטרפה יפן לוועד והייתה החברה הראשונה מאסיה. ארצות הברית הייתה הראשונה מצפון אמריקה להצטרף לוועד. אוסטרליה וניו זילנד הצטרפו מאוחר יותר בשנת 1955 כחברות הראשונות מאוקיאניה. החברה הראשונה מאפריקה הייתה דרום אפריקה שהצטרפה בשנת 1975.
מטה הארגון ממוקם במרילנד, ארצות הברית.
הוועד האולימפי האיטלקי

| --- | --- |

 ענפי ספורט:  ענפי הספורט האולימפיים באיטליה
 תחום השיפוט:  איטליה
 מיקום המטה:  רומא, איטליה
 נשיא:  ג'ובאני מלגו
 יושב ראש:  Giovanni Malagò 
 מזכיר:  רוברטו פבריסיני
 תאריך ייסוד:  1914
 ארגוני בת:  Biblioteca del Comitato olimpico nazionale italiano. CONI. Sede di Forlì-Cesena, Biblioteca sportiva nazionale, Biblioteca del Centro studi impianti sportivi 
 www.coni.it
 
הוועד האולימפי האיטלקי (באיטלקית: Comitato Olimpico Nazionale Italiano או בקיצור CONI, נוסד בשנת 1914) הוא הוועד האולימפי הלאומי באיטליה הקשור לתנועת המשחקים האולימפיים. הוועד הוא ארגון ללא מטרות רווח אשר מחליט על הקבוצות והקרנות האיטלקיות הנשלחות לאירועים האולימפיים שנערכים על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי.
משרדו הראשי של הוועד נמצא ברומא שבאיטליה. נשיא הוועד הנוכחי הוא ג'ובאני מלגו.
הדיוויזיה ה-66 (ארצות הברית)

| --- | --- |

תג הכתף של הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיוך:   צבא ארצות הברית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1943–1945 (כשנתיים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
הדיוויזיה ה-66 (באנגלית: 66th Infantry Division) היא דיוויזיה של צבא ארצות הברית שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הדיוויזיה, שהוקמה ב-15 באפריל 1943, התאמנה במחנה בלנדינג, פלורידה, ולאחר מכן הועברה למחנה רובינסון, ארקנסו ולאחר מכן למחנה ראקר, אלבמה לפני שנשלחה לאנגליה ב-26 בנובמבר 1944. תפקידה העיקרי של דיוויזיית הרגלים ה-66 במלחמת העולם השנייה היה הכלה וחיסול כיסים שנותרו של חיילים גרמנים בצפון צרפת.
שלושה רגימנטים של דיוויזיית הרגלים ה-66 הגיעו לדורצ'סטר, אנגליה ב-26 בנובמבר 1944, ושאר הדיוויזיה הצטרפה אליהם ב-12 בדצמבר 1944. הם התאמנו והתכוננו לפריסה עד 24 בדצמבר 1944, ולאחר מכן הועברו לסאות'המפטון לפני שחצו את תעלת למאנש לשרבור, צרפת. שתי ספינות תובלה, SS Cheshire ולאופולדוויל הבלגית נשאו את הדיוויזיה ה-66 על פני תעלת למאנש. עם זאת, במרחק של רק 5 קילומטרים מנמל שרבור, ה-Leopoldville טורפדה על ידי צוללת גרמנית וטבעה, יחד עם 14 קצינים ו-748 חיילים. הצי האמריקני הכריז מאוחר יותר על טביעת ה- Leopoldville כאובדן החיים השני בגודלו כתוצאה מהטבעת ספינת תובלה של חיילים בכל הזירה האירופית.
הדיוויזיה הייתה מעורבת בעיקר בהשמדת החיילים הגרמנים שנותרו מאחור בערי נמל במערב צרפת כמו לוריאן, סן-נאזר, רואן ולה רושל בעקבות הנסיגה בקיץ 1944, דיוויזיית הרגלים ה-66 החליפה את דיוויזיית הרגלים ה-94 מהשליטה בברטאן ואזור הלואר ב-29 בדצמבר 1944, ושיתפה פעולה גם עם הכוחות הצרפתיים. ה-66 ביצע את מטרתו על ידי הטרדת מתקנים גרמניים, ביצוע התקפות אובייקטיביות מוגבלות והפעלת משימות סיור לאיסוף מודיעין. לשימוש בהפגזות ארטילריה עמדות גרמניות רבות גם היה חלק מרכזי בהתקדמות ה-66 דרך האזור. מתקפה גרמנית כבדה ליד לה קרואה נהדפה ב-16 באפריל 1945 וכמה עמדות אויב מבוצרות נלקחו מ-19 עד 29 באפריל 1945 בסדרה של התקפות נגד. החיילים הגרמנים הנותרים נכנעו לקציני דיוויזיית הרגלים ה-66 ולפקידים צרפתים בבית קפה קטן ליד Cordemais ב-8 במאי 1945.
ב-14 במאי 1945 קיבלה הדיוויזיה פקודות לשמש כחיל כיבוש בגרמניה, ובעקבות כך יצאה למסע של 700 מייל לתוך גרמניה, שם כבשו הפנתרים השחורים 2,400 מייל רבועים של שטח ואת העיר קובלנץ. ככוח ביטחון, הופקדה הדיוויזיה על הקמת ממשל צבאי ושליטה בכל ענייני גרמניה. המשימות כללו שחרור שבויי מלחמה, ביצוע מלאי של תחמושת ואספקה וארגון אזרחים. לאחר שבילתה בגרמניה, חזרה הדיוויזיה ה-66 לחוף הצרפתי כדי לסייע בנסיגה של בעלות הברית מהזירה האירופית. במהלך תקופה זו שונה הרכב הדיוויזיה עם תחילת תהליך ההשבתה, עד שחזרה לארצות הברית והושבתה רשמית ב-27 באוקטובר 1945.
הגדת ריילנדס

| --- | --- |

 הוצאה
 תאריך הוצאה:  המאה ה־14 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001092738, 001076163
 
הגדת ריילנדס היא הגדה של פסח מאוירת שנכתבה באמצע המאה ה-14 בקטלוניה שבספרד.
היסטוריה

ההגדה נרכשה על ידי אנריקטה ריילנדס בשנת 1901 מרוזן קרופורד. ההגדה נמצאת בספריית ג'ון ריילנדס (אנ') (קרויה על שם בעלה של אנריקטה ריילנדס) באוניברסיטת מנצ'סטר. ממרץ עד לספטמבר 2012 ההגדה הוצגה במוזיאון המטרופוליטן לאמנות שבניו יורק, בכל חודש ההגדה נפתחה בעמוד שונה ואפשרה למבקרים לעקוב אחר סיפור יציאת מצרים שבהגדה.
ב-1988 פורסמה מהדורת פקסימיליה של ההגדה יחד עם הקדמה ותרגום לאנגלית של חלקיה העיקריים. ההגדה מושווית להגדת שאלתיאל המכונה "הגדת האח להגדת ריילנדס", שקרויה בשם זה בשל הדמיון בסגנון ציוריה להגדת ריילנדס. לצד הפיוטים שבהגדה, יש ציורים ומיקרוגרפיה.
בהגדה ישנם שלושה עשר עמודים המתארים בעזרת ציורים את סיפור יציאת מצרים מסיפור הסנה הבוער עד לקריעת ים סוף.
גלריה

פיוט דיינו מתוך ההגדה
תיאור יציאת מצרים
'מרור זה' מההגדה
מימין: לקיחת שה לקרבן פסח. משמאל סדר הקידוש.
הערות שוליים

↑  Rylands Haggadah: Rare Jewish book in New York
↑  The University of Manchester Library - Our history
↑  Medieval Histories - The Rylands Haggadah
↑  הגדת משפחת חן שהייתה ספונה בארכיון הבריטי הושקה בלונדון
↑  Rylands Haggadah: Medieval Jewish Art in  Context
| הגדות של פסח |
| --- | --- | --- |
| המאה ה-9 | סדר רב עמרם גאון |  |
| המאה ה-10 | סידור רב סעדיה גאון |  |
| המאה ה-11 | הגדה של פסח מגניזת קהיר |  |
| המאה ה-14 | הגדת הזהב (קטלוניה) • הגדת שאלתיאל (קטלוניה) • הגדת ריילנדס (קטלוניה) • הגדת ראשי הציפורים (גרמניה) • הגדת פובלט (קטלוניה) • הגדת סרייבו (קטלוניה) • הגדת וולף (צרפת) • הגדת קאופמן (קטלוניה) • הגדת האחות (קטלוניה) • הגדת ברצלונה (קטלוניה) • הגדה היספנית-מורסקית • הגדת פראטו (קטלוניה) • הגדת ששון (קטלוניה או דרום צרפת) • הגדת מודנה־בולוניה (קטלוניה) • הגדת גרציאנו (קטלוניה) • הגדת מוקטה (קטלוניה) • הגדת קיימברידג' (קטלוניה) • הגדת לומברד |  |
| המאה ה-15 | הגדת רוטשילד (צפון איטליה) • הגדת נירנברג הראשונה (גרמניה) • הגדת נירנברג השנייה (גרמניה) • הגדת וושינגטון (גרמניה) • הגדת דרמשטאדט • הגדת ארנה מיכאל (גרמניה) • סידור הרבי מרוז'ין (מזרח אירופה) • הגדת פארמה • הגדת יהודה (גרמניה) • סידור גאליקו (איטליה) • הגדת וואדי אל חגארה (וואדי אל חגארה) • הגדת לונדון של יואל בן שמעון • הגדת סינסינטי הראשונה • הגדת חילק ובילק • הגדת טגרנזי (גרמניה או אוסטריה) • הגדת ריילנדס האשכנזית |  |
| המאה ה-16 | הגדת פראג (פראג) • הגדת מנטובה (איטליה) • הגדת פריסול • הגדת מחזור רומא (בולוניה) |  |
| המאה ה-17 | הגדת ונציה (איטליה) • הגדת אמסטרדם (הולנד) |  |
| המאה ה-18 | הגדת המבורג • הגדת סינסינטי השנייה • הגדת לייפניק |  |
| המאה ה-19 | הגדת ניו יורק |  |
| המאה ה-20 | הגדת שיק (פולין) • הגדת פרחי (מצרים) • הגדת מקסוול האוס (ארצות הברית) • הגדת הרבי מחב"ד • הגדת הגדוד השלישי של הפלמ"ח (ישראל) |  |
| הגדות שונות | הגדה קיבוצית לפסח • הגדות קטלוניה |  |
הבועה המקומית

הדמיית אמן של הבועה המקומית ובה שלושת הכוכבים: אנטארס, השמש ומירזם.
הבועה המקומית היא אזור בתווך הבין-כוכבי של זרוע אוריון בשביל החלב.
אורכו של האזור הוא לפחות 300 שנות אור והוא מכיל גז חם ודליל שמקורו בסופרנובה שהתפוצצה לפני כעשרה עד עשרים מיליון שנה. מערכת השמש נוצרה הרבה לפני שנוצר אזור זה, והיא נקלעה לאזור זה לפני כעשרה עד חמישה מיליון שנים. הגז הדליל בבועה המקומית הוא בעיקר מימן וצפיפותו היא 0.05 אטומים לסמ"ק, או כעשירית מהממוצע של התווך הבין-כוכבי בשביל החלב (0.5 אטומים לסמ"ק) וכמחצית מהענן הבין-כוכבי המקומי (0.1 אטומים לסמ"ק). הבועה המקומית היא ביתם של שלושת הכוכבים אנטארס, השמש ומירזם.
היווצרות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
חקר הבועה המקומית

החללית CHIPS (ראשי תיבות של Cosmic Hot Interstellar Plasma Spectrometer ומכונה גם CHIPSat) שוגרה בשנת 2003 והחלה בפעילותה בשנת 2008 היא מתעדת את הבועה המקומית וחוקרת אותה.
הערות שוליים

↑  החללית CHIPS, באתר אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
האגריפיוס

| האגריפיוס |
| --- | --- |
 
תקופה
קרטיקון עליון, 75.95 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: קנגנתיים
סוג:: האגריפיוס
מין:: Hagryphus giganteus
שם מדעי
 Hagryphus

האגריפיוס (שם מדעי: Hagryphus; מילולית: "הגריפין של הא (אנ')") הוא סוג של דינוזאור תרופוד ממשפחת הקנגנתיים, אשר התקיים באמריקה הצפונית של הקרטיקון שלפני 75.95 מיליון שנה מזמננו. הדינוזאור נקרא ב-2005 בידי החוקרים סקוט ד. סאמפסון (Scott D. Sampson) ולינדזי זאנו (Lindsay Zanno). הסוג מכיל מין בודד - Hagryphus giganteus, שפירושו: "ענקי".
מאפיינים

הממצאים המאובנים של ההאגריפיוס התגלו בתצורות קאיפרוויץ' (אנ') שביוטה ואלה כללו רק שרידי זרועות מוארכות בעלות טפרים מגודלים. טפריו הזכירו במראם גריפון - יצור מיתולוגי בעל כנפיים ועל שם הא - אלת המדבר של דת מצרים העתיקה - זאת עקב ממצאיו שהתגלו במדבר, סמוך מעט לאזור הנופש הלאומי קניון גלן שעל גדות נהר הקולורדו.
דינוזאור זה היה דו-רגלי גבוה וזריז שהגיע לאורך 2.4 עד 3 מטרים ולמשקל מוערך של 50 ק"ג, מה שהופך אותו לאחד מהגדולים יחסית שבבני קבוצת האובירפטורוזאוריה, לאחר הגיגנטורפטור, כאשר הוא היה כבד ב-30 עד 40% מהאובירפטור הבא בגודלו באמריקה הצפונית - הצ'ירוסטנוטס.
דון הנדלמן

| --- | --- |

 לידה:  24 באפריל 1939 (בן 85) מונטריאול, קנדה 
 ענף מדעי:  דת, אנתרופולוגיה, סוציולוגיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מקגיל  אוניברסיטת פיטסבורג  אוניברסיטת מנצ'סטר 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
דון הנדלמן (נולד ב-24 באפריל 1939) הוא פרופסור אמריטוס במחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטה העברית וחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים משנת 1998.
ביוגרפיה

הנדלמן נולד בעיירה סנט אגט דמונט (St. Agathe des Monts) בחבל קוויבק שבקנדה, וסיים שם את לימודיו בבית הספר התיכון ב-1956.
ב-1960 סיים את למודיו לתואר ראשון בלימודים כללים באוניברסיטת מקגיל במונטריאול, ואת התואר השני באותה אוניברסיטה במחלקה לאנתרופולוגיה קיבל בשנת 1964. עבודת המאסטר שלו הייתה בנושא ארגונים וולונטריים של מהגרים מהאיים הקריביים למונטריאול. את לימודי הדוקטורט התחיל באוניברסיטת פיטסבורג בשנים 1964–1966. במסגרת זו ערך ב-1964 עבודת שדה בנבדה שבארצות הברית על השאמאן הנרי רופרט, והמשיך את לימודי הדוקטורט באוניברסיטת מנצ'סטר באנגליה בהנחיית פרופסור מקס גלקמן. את תואר הדוקטורט קיבל ב-1971, על עבודת השדה שערך ב"יד לקשיש" בירושלים שדנה במבנים של אינטראקציה במקום עבודה מוגן לקשישים.
בשנים 1971–1972 לימד כמרצה באוניברסיטת תל אביב. ב-1972 החל ללמד כמרצה באוניברסיטת העברית בירושלים, ב-1975 התמנה למרצה בכיר, ב-1979 מונה כפרופסור חבר, ב-1987 קודם לדרגת פרופסור מן המניין ובשנת 1998 הופקד על הקתדרה על שם אלן שיין. ב-2005 פרש לגמלאות כפרופסור אמריטוס.
הנדלמן שהה כעמית מחקר במכון למחקר חברה וכלכלה באוניברסיטת ממוריאל בניופאונדלנד, באוניברסיטת אדלייד באוסטרליה, במכון ההולנדי ללימודים מתקדמים במדעי הרוח והחברה, במכון ללימודים מתקדמים באוניברסיטה העברית, בקולגיום השוודי ללימודים מתקדמים במדעי החברה, באוניברסיטת מנצ'סטר, באוניברסיטת ג'יימס קוק באוסטרליה, בקולגיום בודפשט ללימודים מתקדמים. הוא שימש כמופקד על הקתדרה על שם אולוף פאלמה של מועצת המחקר השוודית במסגרת אוניברסיטת אופסלה, שימש כעמית כביר במכון מקס פלאנק להיסטוריה של המדעים בברלין, בשנים 1997–1998 עמית קרן מלן באוניברסיטת פיטסבורג 1999–2000, ושימש כפרופסור אורח באוניברסיטת מינסוטה.
הנדלמן הוא חבר במערכת כתב העת Ethnology משנת 1978 עורך כתב העת Symbolic Interaction משנת 1986, עורך יועץ של כתב העת Eastern Anthropologist משנת 1994, יושב במערכת כתב העת Journal of Human and Environmental Sciences משנת 1996, עורך יועץ של כתב העת Focaal: European Journal of Anthropology משנת 2001, ישב במערכת כתב העת Culture and Performance Monograph Series, בשנים 1982–1991 ובמערכת כתב העת Environments בשנים 1975–1988. יועץ למרכז הבינלאומי לחקר התרבות המודרנית באוניברסיטת מנצ'סטר החל משנת 1992.
דון הנדלמן היה נשוי ללאה שמגר-הנדלמן, שנפטרה ב-1995 והייתה פרופסור לסוציולוגיה באוניברסיטה העברית ולהם בת, רונית ניקולסקי, חוקרת ספרות חז"ל ומרצה באוניברסיטת חרונינגן בהולנד, ושתי נכדות.
מחקריו > אינטראקציה בין אנשים

Work and Play among the Aged: Interaction, Replication and Emergence in a Jerusalem Setting
זהו ספרו הראשון של הנדלמן והוא עיבוד של עבודת הדוקטורט שלו. הספר עוסק באינטראקציה בין אנשים והוא הושפע מהסוציולוג ארווינג גופמן. הנדלמן הסיק שיחסים בין אנשים אינם ניתנים לרדוקציה, לקטגוריות ולמבנים סטטים. הספר עוסק במשחק, לא משחק מתוכנן, אלא כזה שנובע מאינטראקציה בין אנשים. הוא מראה כיצד התנהגויות חדשות נובעות ממה שנראה רגיל, קבוע וחוזר על עצמו, משהו אחר מתחיל ומתפתח, לעיתים מקבל תהליך זה תאוצה ולעיתים נעצר.
מחקריו > טקס ובירוקרטיה

Models and Mirrors: Towards an Anthropology of Public Events
ספרו זה של הנדלמן ראה אור בהוצאת אוניברסיטת קיימברידג' בשנת 1990. חוקרים רבים נוטים להדגיש את נושא הטקס ולהגדירו כקטגורית על שמכילה תופעות שונות. התייחסות כוללנית כזו לטקסים אינה מאפשרת התייחסות להגיונות השונים המאפיינים ארגון פנימי של טקסים שונים. הנדלמן היה מהאנתרופולוגים הראשונים שהתייחסו אל הארגון הפנימי של הטקס, בלי לתפוש את הטקס כראי של החברה הרחבה, ולפיכך, שניתן להבין את מה שקורה בתוך הטקס רק דרך אלמנטים בחברה החיצונית. הוא התמקד בניסיון לגלות כמה צורות היגיון שמבדילות בין טקסים שונים, והציע להתבונן כמה שהטקס יוכל לחולל בעולם. הטקס הוא כלי שבאמצעותו אנשים מסוגלים לייצר שינוי קוסמולוגי. שינוי מסוג זה טיפוסי בעיקר לחברות שבהן הקוסמוס בעל מאפיינים אורגניים. דהיינו, קוסמוס שבו כל דבר קשור בכל דבר אחד והטקס גם הוא חלק מההיגיון האורגני.
הנדלמן כתב מאמר ביחד עם פרופסור אליהוא כ"ץ, העוסק בטקסים הלאומיים בישראל: יום הזיכרון לשואה ולגבורה, יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, ויום העצמאות, היה זה המאמר הראשון העוסק בטקסים לאומיים בישראל מנקודת מבט חברתית-תרבותית, ומאמר זה הראה לראשונה את המבנה הנרטיבי של ימי הזיכרון. הוא הראה כיצד שלושת ימי הזיכרון מהווים חלק מנרטיב אחד. הדבר נראה היטב כשמתבוננים במיקומם הגאוגרפי של הטקסים: מפתיחת יום השואה בפאתי הר הרצל ביד ושם ועד לפסגת ההר בפתיחת יום העצמאות. מלמטה למעלה. ארגון זה משקף את הנרטיב הציוני.
Nationalism and the Israeli State: Bureaucratic Logic in Public Events
ספר זה של הנדלמן ראה אור באוקספורד ובניו יורק ב-2004. הספר הוא אסופת מאמרים ועוסק בהיגיון הבירוקרטי כפי שזה בא לידי ביטוי באירועים ציבוריים בישראל. לדעתו של הנדלמן התפקיד העיקרי של הבירוקרטיה הוא לערוך שינוי בחברה, אלא שהדבר כל כך מובן מאליו וכל כך שגרתי שאנחנו איננו שמים לב לכך. כל המצאה ושינוי של קטגוריה חדשה משפיעה על כל כך הרבה אנשים (כך למשל יכלה ארנדט לכתוב על הפקיד שמבצע את העבודה). עבודתה של בירוקרטיה היא מכנית, ולכן היא כמעט ואינה מושפעת מערכים חברתיים. היא סוג של מכונה ואם מישהו מפנה את הביורוקרטים לתפקידים מסוימים הם מבצעים את המוטל עליהם. כשראש ממשלה או שר מתחלף הביורוקרטים נשארים, כששר רוצה לשנות קשה לו לבצע שינוי.
דוגמה לאופן בו ההיגיון הביורוקראטי פועל אפשר למצוא בספר בשני מאמרים שהנדלמן כתב עם אשתו, פרופסור לאה שמגר-הנדלמן. אחד מהמאמרים עוסק בחגים לאומיים: יום ירושלים, חנוכה, יום הזיכרון ויום העצמאות, כיצד הללו מכינים את הילד והילדה להעביר את הנאמנות שלהם מהמשפחה למדינה.

המאמר השני עוסק בימי הולדת ומראה באיזה אופן הילדים לומדים דרך טקסים כאלה להכין עצמם להיגיון ביורוקרטי במעברים האלה מגיל לגיל.
Bureaucracy and World View: Studies in the Logic of Official Interpretation
ספר זה כתב הנדלמן ביחד עם האנתרופולוג פרופסור אליוט לייטון מאוניברסיטת ממוריאל בניו פאונדלנד שבהוצאתה ראה הספר אור ב-1978. הם ערכו מחקר שדה בחבל ניו פאונדלנד על בירוקרטיה בתחום הרווחה.

הספר עוסק בהשקפת עולמם של ביורוקרטים, איך משפיעה פעילותם על האופן בו הם תופסים את לקוחותיהם. או במילים אחרות, מהי הפנומנולוגיה של תפיסות העולם הביורוקרטי והאופן בו הן משפעיות על פעילות ביורוקרטים של רווחה.
בנושא זה כתב את המאמר "עסקאות בירוקרטיה, התפתחות יחסי פקיד-לקוח בישראל"

המאמר עוסק ביחסים שבין העובדים הסוציאליים ובין המשפחות הנמצאות בטיפולם, ודן בשאלה מדוע כאשר הן המשפחות והן העובדים הסוציאליים מעוניינים לנתק את הקשר ביניהם הקשר בכל זאת ממשיך ומתחזק לאורך שנים רבות.
מחקריו > חקר הטקס כשלעצמו

הנדלמן כתב בהקדמה לספר על טקסים שערך יחד עם גלינה לינדקוויסט על חשיבות חקר הטקס כשלעצמו. הוא מציע הצעה היוריסטית לפיה כדי לבחון את מהותו של הטקס יש בשלב ראשון להוציא את הטקס מתוך ההקשר החברתי-תרבותי הרחב יותר. יש להתבונן במה שניתן ללמוד מהטקס כשלעצמו, רק אז להחזיר את הטקס ולבחון אותו שוב בהקשר הרחב יותר, מתוך כך ניתן להבין מה שייך לטקס כטקס ומה שייך לחיבורים בין הטקס ובין המציאות התרבותית-חברתית בה הוא נתון.
במאמר זה חיזק הנדלמן את ההבחנות בין מודלים והשתקפויות שאותם פיתח בספרו:
Models and Mirrors
כלומר, הבחנה בין טקסים ששייכים למדינה המודרנית ומסובבים על השתקפויות של קטגוריות, ולעומתם טקסים בחברות מסורתיות הפועלים כמודלים שיוצרים דינמיקות של טרנספורמציה.
מחקריו > חקר הטקס כשלעצמו > בירוקרטיה בסין העתיקה

הנדלמן חקר את הספר הסיני The Book of Lord Shang, שלמרות שמוצאו ומקורו נתונים בוויכוח, מקובל שהוא מתייחס להתחלתה של האימפריה הראשונה בסין. הספר הוא תוכנית לחיי המדינה המסודרים באופן פרקטי וקטגורי כזה שמעמיד את צורכי המדינה כעקרון יחיד. הוא מתאר את המציאות הפוליטית שבה סין העתיקה, שעד אז הייתה מחולקת למלכויות קטנות הנתונות במאבקים ובסכסוכים מתמידים זה עם זה, אוחדה לראשונה. סוג החוקים שהלורד שנג ואנשיו הביאו על מנת לארגן את החברה מחדש היה כל כך חמור שהם החזיקו מעמד 13 שנה בלבד. אחרי כן שלטה האימפריה של העם (שושלת ההאן) שהחלה למתן את הדרישות החמורות באמצעות כניסת הקונפוציאניזם והדאואיזם. שליטתן של האימפריות המשיכה כמעט ללא הפסקה מהמאה ה-2 לפני הספירה ועד המאה העשרים. זו הדוגמה היחידה בעולם להמשכיות ארוכה כל כך של אימפריה.