stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אפוליוס
חייו

אפוליוס נולד למשפחה מבוססת בקולוניה הרומית מדאורה (Madaurus) שבנומידיה (צפון-אפריקה של ימינו). אביו כיהן כמגיסטראט פרובינקיאלי, ולוקיוס התחנך עוד מילדותו על ברכי התרבות היוונית-רומית ורכש את השפות היוונית והלטינית בגיל צעיר. משהתבגר רכש לוקיוס השכלה פילוסופית בקרתגו ובאתונה, ערך מסעות באסיה הקטנה ובמצרים, והתגורר זמן-מה גם ברומא, שם למד רטוריקה ושימש כפרקליט. לאחר מכן הוא שב לקרתגו, והתמנה לכהן הפרובינציה.
מקור המידע העיקרי לגבי הביוגרפיה של אפוליוס הוא ה"אפולוגיה" (Apologia) – נאום ההגנה שנשא ככל הנראה בשנת 158/9 לספירה במהלך משפט שנערך לו באשמת כישוף, וזאת לאחר שנישא לאלמנה עשירה בשם פודנטילה (Pudentilla). אפוליוס הואשם, כפי הנראה עקב קנאה, שהטיל על רעייתו כישוף שגרם לה לרצות להנשא לו. נאומו במשפט, שזיכה אותו מאשמה, חושף מידע חשוב על חיי היומיום בנומידיה הרומית, כמו גם על תפיסת עולמו הדתית של אפוליוס עצמו ועמדותיו לגבי סוגים שונים של מאגיה. בנוסף לכך השתמרו גם כמה מסות פילוסופיות שלו, שהחשובות בהן הן "פלורידה" (Florida) ו"על האל של סוקרטס" (De Deo Socratis). אולם החיבור הידוע ביותר שלו הוא ה"מטמורפוזות" (Metamorphoses), או בכינויו המוכר יותר, "חמור הזהב" (Asinus Aureus). רומן הרפתקאות זה הוא הרומן הלטיני היחיד שהשתמר בשלמותו. בתוך סיפור המסגרת הזה נמצא בין היתר סיפור האגדה "קופידון ופסיכה" (אנ').
היהודים אצל אפוליוס

אפוליוס מתייחס לפחות פעמיים בכתביו ליהודים.
ב"אפולוגיה" הוא מציין את משה ואת המכשף יוהאנס (או יאנס) בין מכשפים ידועים שהיו פעילים לאחר זורואסטר ואוסטאנס (אנ').
פליניוס הזקן ככל הנראה חשב את יאנס ליהודי, אולם על פי שאר המקורות, יאנס היה קוסם מצרי ויריב של משה, והוא בדרך כלל נזכר בצוותא עם קוסם מצרי אחר, יאמברס (Iambres).
ב"פלורידה" אפוליוס מציין כמה מהעמים שהודו נמצאת מעבר להם ומתאר אותם על פי פעולותיהם, לבושם או התוצרת הטבעית של ארצותיהם, אולם את היהודים בלבד הוא מתייג כבעלי אמונה טפלה.
ב"מטמורפוסיס", אפוליוס מספר שאשת הטוחן בזה לאלים, כאשר הצהירה על אמונתה במי שטענה שהוא האל היחיד. האשה בדתה מנהגים ריקים, הוליכה את כולם שולל, כולל את בעלה, והפקירה את גופה לשתיית יין החל משעות הבוקר, ולתאוותנות מתמשכת. התיאור רומז להשתייכותה ליהדות או לכת יראי-אלוהים, כלומר לחובבי הדת היהודית, אך סביר יותר שאפוליוס התכוון לכך שהייתה נוצרייה.
תרגומי יצירותיו לעברית

חמור הזהב. תרגם עמוס קינן. תל אביב, הוצאת  ישראל, תשי"ד.
אמור ופסיכה. תרגם אריה חורשי. תל אביב, הוצאת א' בלוך, 1954.
אמור ופסיכה. מלטינית יורם ברונובסקי. אריך נוימן: על ההתפתחות הנפשית של היסוד הנשי, מגרמנית: מרים רון-בכר. ספרית פועלים, הוצאת הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, 1981.
חמור הזהב. תרגום מלטינית אריה חורשי. תל אביב, הוצאת ירון גולן, 2001.
פסיכה וקופידון. תרגום מלטינית יואב גלבוע. תל אביב, קתרזיס, 2021.
הערות שוליים

1 2 3  Menahem Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Vol. II: CIX. Apuleius, pp. 201-202
↑  Apuleius, Apologia, 90
↑  Apuleius, Florida, 6
↑  Apuleius, The Golden Asse, IX. 40
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257869205171  PLWABN: 9810542961405606  BIBSYS: 90686489  BNC: 000108197  BNE: XX1029880  BnF: cb125686918 (data)  CANTIC: a10475710  CiNii: DA01025528  GND: 11850374X  ICCU: CFIV021072  ISNI: 0000 0001 2126 8143  LCCN: n80126286  LNB: 000079661  NDL: 00462414  NGV: 14482  NKC: jn19981000130  NLA: 36114121  NLG: 65164  NLK: KAC199632634  NSK: 000014955  NTA: 070020620  RERO: 02-A000008449  RSL: 000019022  SELIBR: 175389  SUDOC: 034995145  Trove: 1214610  VcBA: 495/43192  VIAF: 32115433   WorldCat (עם VIAF): 32115433
אפולה אדל

אפולה אדימה בטה אדל (בצרפתית: Apoula Edima Bete Edel, בארמנית: Ապոուլա Էդիմա Էդել Բետե; נולד ב-17 ביוני 1986) הוא כדורגלן עבר קמרוני-ארמני ששיחק בעמדת השוער.
קריירה

אדל נולד ביאונדה, בירת קמרון. ב-2002 עבר לקבוצת פיוניק ירוואן מארמניה וכעבור שנתיים קיבל אזרחות ארמנית. הוא שיחק במדי הנבחרת הארמנית ורשם שש הופעות. ב-2005 עבר השוער לראפיד בוקרשט מליגת העל הרומנית, במדיה רשם תשע הופעות בשנתיים.
בעונת 2007/2008 עבר אדל לפריז סן-ז'רמן הצרפתית והיה השוער השלישי של הקבוצה. בעונת 2009/2010, לאחר פציעתו של השוער הראשון גרגורי קופה, הפך אדל לשוער הראשון של הקבוצה וצבר 23 הופעות בליגה הצרפתית. בתום העונה עמד בשער הקבוצה במשחק הגמר של הגביע הצרפתי מול מונקו, וזכה בגביע עם קבוצתו לאחר ניצחון 1–0.
בעונת 2010/2011 העפילה סן-ז'רמן לשלב הבתים של הליגה האירופית, שם ניצחה במשחק הראשון את סביליה. מספר ימים לאחר המשחק פורסם בעיתון מקומי בצרפת תחקיר לפיו אדל זייף את שמו וגילו. העיתון ("לה 10 ספורט") טען ששמו האמיתי של הקמרוני הוא אמברוז בייאמה ושגילו האותנטי הוא 29, מבוגר ב-5 שנים מגילו המוצהר. אופ"א קיבלה תלונה מסביליה ואילו במשטרת פריז פתחו בחקירה, אך כבר תוך שבוע הוחלט לסגור את התיק. כתוצאה מכך, התאחדות הכדורגל האירופית דחתה את הטענות וזיכתה את הצרפתים ואת השוער. בתום העונה שוחרר אדל מהקבוצה.
בתחילת עונת 2011/2012 הגיע אדל לישראל וחתם על חוזה לשנתיים בהפועל תל אביב. בעונתו הראשונה בקבוצה זכה עמה בגביע המדינה, לאחר שפתח בהרכב בניצחון 2–1 על מכבי חיפה במשחק הגמר. במשחקו האחרון בקבוצה כבש שער בפנדל בדרבי מול מכבי תל אביב. לאחר שנתיים בהפועל תל אביב הסתיים חוזהו של אדל ביוני 2013, והוא עזב את הקבוצה.
ב-24 באוגוסט 2014, לאחר יותר משנה שלא שיחק, חתם אדל בקבוצת אתלטיקו קולקטה ההודית, ועמה זכה באליפות הראשונה של ליגת ה-ISL ההודית, בעונה מקוצרת שנמשכה מאוקטובר עד דצמבר.
ב-14 בינואר 2015 חזר אדל להפועל תל אביב, וחתם בקבוצה עד תום העונה. למחרת כבר פתח בהרכב הקבוצה בניצחון 2–1 על הפועל ראשון לציון במסגרת גביע המדינה. אדל הספיק להשתתף רק בשמונה משחקי ליגה, בנוסף לשני משחקים בגביע המדינה, אך ב-7 במרץ נפצע וסיים את דרכו במועדון.
ב-26 ביוני 2015 חתם אדל בקבוצת צ'נאיין מליגת העל ההודית, וזכה עמה באליפות. באוגוסט 2016 חתם בקבוצה ההודית פונה סיטי, ולאחר מספר חודשים עזב את המועדון ופרש ממשחק פעיל.
תארים

הגביע הצרפתי: 2009/2010
גביע המדינה: 2011/2012
אליפות הסופר ליג ההודית: 2014
אליפות הסופר ליג ההודית: 2015
הערות שוליים

↑  מוטי פשכצקי, ‏מפ.ס.ז' להפועל ת"א: אדל חתם לשנתיים, באתר ערוץ הספורט, 10 ביולי 2011
↑  נדב צנציפר, הפועל תל אביב: בלדה ואדל חתמו, באתר ynet, 14 בינואר 2015
↑  שירי אלג'ם, ‏מכה להפועל: אפולה אדל קרע את גיד אכילס וגמר את העונה, באתר ערוץ הספורט, 7 במרץ 2015
אצטדיון מארקאנטוניו בנטגודי

| --- | --- |

פנים האצטדיון, 2012
 כינוי:  בנטנגודי
 כתובת:  Piazzale Olimpia 2, I-37138 Verona 
 מיקום:  איטליה ורונה, איטליה
 קואורדינטות:  45°26′07″N 10°58′07″E﻿ / ﻿45.435356°N 10.968647°E﻿ / 45.435356; 10.968647
 תקופת הפעילות:  1963–הווה (כ־61 שנים)
 שופץ:  1989
 הורחב:  1989
 בעלים:  עיריית ורונה
 משטח:  דשא
 אדריכל:  ליאופולדו בארוצ'לו
 קבוצות:  הלאס ורונה (1963 - ) קייבו ורונה (1963 - ) וירטוס ורונה (2014 - 2015)
 מושבים:  31,045
 ממדי משטח:  105 × 67 מטר
 he
 
אצטדיון מארקאנטוניו בנטגודי (באיטלקית: Stadio Marcantonio Bentegodi) הוא אצטדיון בעיר ורונה שבאיטליה. משמש כאצטדיון הביתי של קבוצות הכדורגל קייבו ורונה והלאס ורונה מהסרייה א'.
היסטוריה

האצטדיון נחנך בשנת 1963 כמתקן מדינת-האמנות ומעוצב כאמפיתיאטרון והוא היה לאחד מהאולמות המשובחים באיטליה בשנות ה-60. הוא מוקדש על שמו של מארקנטוניו בנטנגודי, נדבן ורונזי מהמאה ה-19 שתרם רבות לספורט בעיר. האצטדיון החליף את האצטדיון העירוני העתיק (בעל אותו השם) ב"פיאצה סיטאדלה" במרכז ורונה. באצטדיון היה 8 מסלולי ריצה מעגליים שחודשו ב-2010 והוחלפו בשבילי אספלט בצבעי צהוב וכחול (צבעי קבוצות הכדורגל של ורונה).
תכולת האצטדיון השתנתה מאוד לאורך השנים, וכיום קיימים בו 42,160 מקומות (מתוכם רק 31,045 מאושרים למשחקים).
בעונת 1984/1985 זכתה הלאס ורונה בתואר הסקודטו (אליפות איטליה) היחידי שלה עד היום, כשהיא משחקת את העונה באצטדיון.
לקראת מונדיאל 1990 שנערך באיטליה, עבר האצטדיון שדרוג שכלל הוספה של מפלס נוסף וקירוי היציעים. כמו כן, שופרה הנגישות לאצטדיון על ידי סלילה של כביש מהיר שחיבר את מרכז העיר לאצטדיון.
היציע הדרומי מאוכלס באופן היסטורי על ידי אוהדי הלאס ורונה, בעוד היציע הצפוני מאוכלס על ידי אוהדי קייבו ורונה בדרבי העירוני שנקרא ה"דרבי דלה שאלה".
בשנת 2014 אירח האצטדיון גם את משחקיה של קבוצה שלישית מרונה וירטוס ורונה המשחקת בליגה פרו.
ממוצעי צופים באצטדיון לפי עונה

| עונה | הלאס ורונה | ליגה | קייבו ורונה | ליגה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1994-95 | 10,015 | סרייה ב' | 4,335 | סרייה ב' |
| 1995-96 | 13,371 | סרייה ב' | 5,120 | סרייה ב' |
| 1996-97 | 20,456 | סרייה א' | 5,156 | סרייה ב' |
| 1997-98 | 9,846 | סרייה ב' | 4,135 | סרייה ב' |
| 1998-99 | 11,376 | סרייה ב' | 3,264 | סרייה ב' |
| 1999-2000 | 18,141 | סרייה א' | 2,680 | סרייה ב' |
| 2000-01 | 17,777 | סרייה א' | 5,139 | סרייה ב' |
| 2001-02 | 18,381 | סרייה א' | 16,061 | סרייה א' |
| 2002-03 | 11,163 | סרייה ב' | 16,902	 | סרייה א' |
| 2003-04 | 10,667 | סרייה ב' | 14,868 | סרייה א' |
| 2004-05 | 11,495 | סרייה ב' | 12,103 | סרייה א' |
| 2005-06 | 9,037 | סרייה ב' | 8,589 | סרייה א' |
| 2006-07 | 8,589 | סרייה ב' | 6,719 | סרייה א' |
| 2007-08 | 11,543 | הליגה השלישית | 7,276 | סרייה ב' |
| 2008-09 | 10,932 | הליגה השלישית | 13,352 | סרייה א' |
| 2009-10 | 14,331 | הליגה השלישית | 11,992 | סרייה א' |
| 2010-11 | 10,553 | הליגה השלישית | 12,676 | סרייה א' |

| 2011-12 | 14,084 | סרייה ב' | 9,649 | סרייה א' |
| 2012-13 | 15,402 | סרייה ב' | 10,579 | סרייה א' |
| 2013-14 | 21,172 | סרייה א' | 9,149 | סרייה א' |
| 2014-15 | 19,299 | סרייה א' | 10,652 | סרייה א' |
| 2015-16 | 18,194 | סרייה א' | 11,247 | סרייה א' |
| 2016-17 | 14,774 | סרייה ב' | 11,632 | סרייה א' |

נתוני מספר צופים נלקחו מ-http://digilander.libero.it/stadiapostcardsdgl/attendance.htm
ארגון הנוער האספרנטיסטי הכלל-עולמי

ארגון הנוער האספרנטיסטי הכלל-עולמי (אספרנטו: Tutmonda Esperantista Junulara Organizo - TEJO) הוא ארגון המוקדש לקידום שפת ותרבות האספרנטו בקרב צעירים ברחבי העולם עד גיל 35, ומהווה את המשמרת הצעירה של אגודת האספרנטו העולמית (UEA). הארגון הוקם בשנת 1938, וכיום חברים בו כ-2000 צעירים ברחבי העולם.
ניתן להיות חברים ישירים בארגון או באחת מ-46 השלוחות הלאומיות שלו. כמו כן מקיים הארגון קשרים עם 13 ארגוני נוער אספרנטיסטיים לאומיים נוספים שאינם חברים בו.
TEJO מארגן את קונגרס הנוער העולמי (Internacia Junulara Kongreso) שמתרחש מדי שנה במדינה אחרת, ונמשך על פי רוב שבוע בהשתתפות כמה מאות צעירים מרחבי העולם. עוד מקיים הארגון מספר סמינרים בשנה בנושאין משתנים כגון זכויות אדם, גלובליזציה, קשייהם של דוברי שפות מיעוט, והשפעת האינטרנט על קידום הבנה הדדית.
קונגרס הנוער העולמי 2016
הארגון מפרסם מגזין בשם TEJO tutmonde שחלקים מתוכנו מפורסמים גם במגזין Kontakto (קשר) לצעירים ולמתחילים בהוצאת UEA. כמו כן במשך שנים רבות היה הארגון המוציא לאור של ספרי הכתובות השנתיים של פרויקט פספורטה סרבו - המסייע לאספרנטיסטים להתארח בחינם אצל אספרנטיסטים אחרים בחו"ל. כיום מפעיל הארגון את הפרויקט באמצעות אתר אינטרנט.
לארגון גם ועדה לקשרי חוץ המקיימת קשרים עם ארגוני נוער וצעירים שאינם אספרנטיסטיים.
נשיאת הארגון כיום היא שרלוט שרפינג לארסון משוודיה והמזכירה הכללית היא קונסטנזה שונפלד (המכונה טושקה) מגרמניה. משרדי הארגון ממוקמים בעיר רוטרדם שבהולנד.
היסטוריה

ב-1938, שני מורים הולנדים, בני הזוג אליזבת וקורנליס יוסינוס ואן ויננדאל, ארגנו מפגש לילדים אספרנטיסים מ-10 מדינות בעיירה גרואט (Groet) בהולנד. כך למעשה נולד 'ארגון הנוער העולמי' (TJO). בשנה לאחר מכן השתתפו למעלה מ-800 ילדים מ-20 מדינות במפגש נוסף שאורגן בעיירה טרוורן (Tervuren) בבלגיה (ליד בריסל).
מלחמת העולם השנייה עצרה את התפתחות הארגון והוא שב לפעול רק ב-1945, כאשר החל לפרסם מחדש את המגזין 'החיים הצעירים' (La Juna Vivo). קונגרס הנוער הבינלאומי הראשון נערך באיפסוויץ' שבבריטניה ב-1947.
בעוד בתחילתו הורכב הארגון בעיקר ממורים לאספרנטו, בניהולו של המורה פייטר קרייט מהולנד, עם הזמן הלך והפך לארגון צעירים וב-1951 הייתה הנהלתו מורכבת מצעירים בלבד. ב-1952 שינה הארגון את שמו לשם הנוכחי. בשנת 1956 התחבר ל-UEA והפך למשמרת הצעירה של הארגון הבוגר. בשנת 1971 שולב המערך הכלכלי של הארגון לגמרי ב-UEA.
ב-1959 התקיים קונגרס הנוער האספרנטיסטי לראשונה במדינה קומוניסטית - בעיר גדנסק שבפולין.
מספר החברים ב-TEJO לאורך השנים. בכחול חברות ישירה ובאדום חברות באמצעות השלוחות הלאומיות
אפלג'ק

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  cider spirit 
 מרכיבים עיקריים:  תפוח 
 
בקבוק ברנדי תפוחים מעורבב, יחד עם ג'ק רוז, קוקטייל שעשוי מתפוחים
אפלג'ק (באנגלית: Applejack) הוא משקה אלכוהולי חזק המופק מתפוחים. הוא היה פופולרי בעידן הקולוניאלי האמריקאי של שלוש עשרה המושבות. שכיחות המשקה ירדה במאות ה-19 וה-20 על רקע תחרות של משקאות חריפים אחרים.
אפלג'ק משמש כיום בכמה קוקטיילים, כולל ג'ק רוז. אפלג'ק מוגדר כסוג של ברנדי פירות .
היסטוריה

ברנדי תפוחים אפלג'ק הופק לראשונה בניו ג'רזי הקולוניאלית (פרובינציית ניו ג'רזי) בשנת 1698 על ידי ויליאם ליירד, אמריקאי סקוטי שהתיישב במחוז מונמאות' (Monmouth County, New Jersey). המשקה היה ידוע אז בשם "ברק ג'רזי". נינו של ליירד, רוברט ליירד, ששירת בצבא הקונטיננטלי, הפך לחברה את מזקקת לאיירד ב-1780, לאחר שהפעיל לפני כן בית מרזח. זוהי מזקקת האפלג'ק המורשית הוותיקה ביותר בארצות הברית, Laird & Company of Scobeyville בסקוביוויל ניו ג'רזי. זו הייתה עד שנות ה-2000 היצרנית היחידה של אפלג'ק שנותרה במדינה, והיא ממשיכה לשלוט בייצור המוצר עד היום.
הפעם פופולרי באמריקה המוקדמת, אפלג'ק ירד בפופולריות עקב עלייתם של משקאות חריפים אחרים שהיו קלים יותר לייצור על בסיס מסחרי, כולל רום, וויסקי (במיוחד בורבון) במאה ה-19 וג'ין, וודקה וטקילה במאה ה-20. בשנת 1920, עם תחילת תקופת היובש, סיימה ליירד את ייצור המשקאות והחלה לייצר מיץ תפוחים. ב-1931 קיבל ג'ון אוונס ליירד אישור לייצר ברנדי תפוחים ל"מטרות רפואיות" ואחסן את המוצר שלו עד לביטול האיסור ב-1933.
אפלג'ק נקשר לארבעה נשיאי ארצות הברית:
לאחר המהפכה האמריקנית, ג'ורג' וושינגטון ביקש מרוברט ליירד את המתכון של משפחתו לאפלג'ק
אברהם לינקולן הגיש אותו במהלך תקופה קצרה כבעל טברנה בספרינגפילד, אילינוי
פרנקלין דלאנו רוזוולט כלל אפלג'ק במנהטן שהוא צרך בקביעות
לינדון ב. ג'ונסון נתן במתנה ארגז של אפלג'ק למנהיג הסובייטי אלכסיי קוסיגין בוועידת פסגת גלאסבורו ב-1967.
ייצור

השם applejack נובע מהשיטה המסורתית של ייצור המשקה, jacking, תהליך הקפאת סיידר מותסס ולאחר מכן הוצאת הקרח, וכך הגדלת תכולת האלכוהול: סיידר שהופק לאחר קטיף הסתיו הושאר בחוץ במהלך החורף. מדי פעם הוסרו גושי הקרח הקפואים שנוצרו, ובכך ריכזו את האלכוהול הלא קפוא בנוזל הנותר. שיטה חלופית כללה הנחת חבית של סיידר בשלג, לאפשר לקרח להיווצר בחלק הפנימי של החבית כשהתכולה החלה לקפוא, ולאחר מכן הקשה על החבית והעברת החלק שעדיין היה נוזלי מתוך התוכן. החל מהמיץ המותסס, עם אחוז אלכוהול של פחות מעשרה אחוזים, התוצאה המרוכזת יכולה הייתה להכיל 40-25% אלכוהול. מכיוון שזיקוק בהקפאה הוא שיטת ייצור דלת תשתית בהשוואה לזיקוק באידוי ואינו מצריך שריפת עצי הסקה ליצירת חום, סיידר קשה ואפלג'ק היו קלים יותר להפקה היסטורית, אם כי יקרים יותר מאלכוהול דגנים.
החיסרון של זיקוק בהקפאה, הנקרא גם התגבשות חלקית, הוא שהחומרים שנותרו לאחר הוצאת המים כוללים לא רק אתנול, אלא גם מתנול מזיק, אסטרים, אלדהידים וכוהלים אחרים. בעידן המודרני, הפחתת מתנול בעזרת ספיגה של מסננת מולקולרית היא שיטה מעשית לייצור.
כשהחל הייצור המסחרי, החלו לייצר אפלג'ק גם באמצעות זיקוק באידוי. אפלג'ק מודרני המיוצר מסחרית לרוב כבר לא מיוצרים על ידי גזירה אלא על ידי שילוב של ברנדי תפוחים ומשקאות חריפים נייטרליים.
השוואה לקלבדוס

אפלג'ק דומה במקצת לקלבדוס, ברנדי תפוחים מנורמנדי, צרפת, אליו הוא מושווה לעיתים קרובות. עם זאת, קלבדוס עשוי מתפוחי סיידר, בעוד שאפלג'ק עשוי מתפוחים מזן Winesap.
ראו גם

סיידר
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  "Applejack". Alcohol in Popular Culture: An Encyclopedia. Santa Barbara, CA: ABC-CLIO. 2010. p. 10. ISBN 978-0-313-38048-8.
1 2  Michael Foley, Drinking with the Saints: The Sinner's Guide to a Holy Happy Hour (2015, מסת"ב 1-62157-383-4): Perhaps the most interesting option is applejack, the first distilled liquor native to North America and a great favorite among the colonists. [Now] usually a blend of apple brandy and neutral spirits that retains the flavor of the apples[.]
1 2 3 4 5  Sanborn Conner Brown, Wines & Beers of Old New England: A How-to-do-it History (1978, מסת"ב 0-87451-148-8)
1 2 3 4  Karen Tina Harrison, Jersey Lightning, New Jersey Monthly, July 13, 2009.
1 2 3 4  Ralph Ginzburg, Harvest Is In at Centuries-Old Distillery, New York Times (October 26, 1986).
↑  Joseph D'Agnese, In Search Of ...; Not Your Toddler's Apple Cider, New York Times (June 11, 2000).
↑  Lew Nichols, Annie Proulx, Cider: Making, Using & Enjoying Sweet & Hard Cider, 3rd Edition (2015, מסת"ב 1-60342-839-9)
↑  Matthew B. Rowley, Moonshine! (Lark Books, 2007), p. 141.
↑  Hui-Ling Ma; Xiu-Ping Yang; Ying Zuo (15 באפריל 2006). "Study on Method of Decreasing Methanol in Apple Pomace Spirit". Food Science. 27 (4): 138–142. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Scott C. Martin, The SAGE Encyclopedia of Alcohol (2015, מסת"ב 1-4833-3108-3): The evaporative technique was used when commercial applejack production began.
↑  Eric Asimov, An Apple Orchard in a Glass, New York Times (December 8, 2004).
| משקאות חריפים |
| --- | --- | --- |
| כוהל | אתנול • ההיסטוריה של האלכוהול • השפעות בריאותיות של צריכת אלכוהול • פרסום אלכוהול • תרבות שתייה • נזקי האלכוהול • שכרות • חמרמורת • אלכוהוליזם • אפריטיף • דיז'סטיף |  |
| טעימת יין וטעימת בירה | אוצר יין • אוצר בירה |  |
| הפקה | בישול • זיקוק אלכוהול • הכנת יינות • אבקת אלכוהול |  |
| משקאות מותססים | בירה (סוגי בירה, מותגי ויצרני בירה) • יין (סוגי יין) • סיידר • סאקה • חואנגג'יו • אחרים: באסי • קומיס • תמד • פאלק • סאטי • גוקי ג'יו |  |
| קוקטיילים | אלכופופ •  קוקטיילים של בירה • סוגי קוקטיילים • משקאות בוערים • שוטים • קוקטיילי יין • יין מתובל |  |
| משקאות מזוקקים וליקרים (לפי מרכיב/מתבל) | משקאות מזוקקים וליקרים (לפי מרכיב/מתבל) |  |
| פירות | ענבים/אחר: ברנדי • קוניאק • פיסקו • שנאפס • ראקיו ♦ פומאס: גראפה • אורוג'ו • זיווניה • טסיקודיה • טסיפורו ♦ שזיף: סלו ג'ין • סליבוביץ' • צויקה ♦ דובדבן: שרי הרינג • קירשווסר • וישניווקה • וישניאק ♦ תפוח: אפלג'ק • קלבדוס ♦  קוקוס: ערק • מליבו ♦ לימון: ליקר לימון • לימונצ'לו ♦ משמש: אמרטו |  |
| דגנים | תפוח אדמה: וודקה • אקוואויט • ברנווין ♦ תירס: בורבון • ויסקי תירס • טנסי ויסקי ♦  דורה:  באיג'יו (קאוליאנג) ♦ אורז: באיג'ו אורז • סוג'ו • אוואמורי ♦ שעורה: ויסקי סקוטי • ויסקי אירי • ויסקי יפני  ♦ שיפון: ויסקי שיפון ♦ דגנים שונים: ג'ין • שוכו • וודקה • ויסקי • ויסקי קנדי |  |
| אניס | אבסינת • ערק • אוזו • ראקי • פאסטיס • סמבוקה • מאחיה • ריכרד |  |
| שונות | דבש: קרופניק • בארנייגר • דרמבוי • גלייבה • אייריש מיסט • תמד ♦ שמנת: אייריש קרים • שרידאנס ♦ ביצים: אדבוקט ♦ קנה סוכר/דבשה: רום • קשאסה • אגוארדיינטה • פאלרנאם • גוארמו • סקו הרריירנו ♦ אגבה: טקילה • מסקל  ♦  עשבים שונים: ביטרס • יגרמייסטר • שארטרז |  |
אצטדיון מוזס מבהידה

| --- | --- |

 על שם:  Moses Mabhida 
 מיקום:  דרבן, דרום אפריקה דרום אפריקה
 קואורדינטות:  29°49′44″S 31°01′49″E﻿ / ﻿29.829°S 31.0303°E﻿ / -29.829; 31.0303
 תקופת הפעילות:  28 בנובמבר 2009 – הווה (14 שנים)
 עלות הבנייה:  3.4 מיליארד ראנד דרום-אפריקאי
 בעלים:  התאחדות הכדורגל הדרום אפריקאית
 משטח:  דשא
 אדריכל:  גרקן, מארג ושות'
 מושבים:  70,000 (אחרי המונדיאל 54,000)
 http://www.mosesmabhidastadium.co.za/home/
 he
 
אצטדיון מוזס מבהידה (אנגלית Moses Mabhida Stadium; אפריקאנס Moses Mabhida-stadion) הוא אצטדיון בעיר דרבן שבדרום אפריקה, שנבנה במטרה לקחת חלק באירוח משחקי מונדיאל 2010.
המבנה נחנך ב-28 בנובמבר 2009 במשחק בין קבוצת אמאזולו המקומית ומריצבורג יונייטד.
ב-2022 יארח האצטדיון את טקס הפתיחה ותחרויות האתלטיקה של "משחקי חבר העמים".
מבנה האצטדיון

המבנה תוכנן על ידי חברת האדריכלים הגרמנית "גרקן, מארג ושות'" (Gerkan, Marg and Partners), והוא הוקם במקום בו שכן אצטדיון קינגס פארק (Kings Park Stadium), שהריסתו הושלמה בשנת 2006. ב-1 באפריל 2007, החלה בניית האצטדיון החדש והוא הושלם ב-24 בנובמבר 2009. האצטדיון קרוי על-שם מוזס מבהידה שהיה המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית בדרום אפריקה. באצטדיון היה בתקפות המונדיאל 70,000 מושבים, אבל לאחר המונדיאל, צומצם נפחו ל-54,000 מושבים בלבד על ידי הסרת היציעים העליונים משני צידיו. אך באצטדיון נשמרת האפשרות להגדלתו מחדש עד לנפח של 80,000 מושבים. גג המבנה מכסה 88% משטחו, והוא ניכר בקשת שמעליו, שאורכה 350 מטר וגובהה 105 מטר. במקום שוכן גם מוזיאון כדורגל ומכון ספורט
מונדיאל 2010

אצטדיון מוזס מבהידה הוא אחד מעשרת האצטדיונים שלקחו חלק באירוח משחקי מונדיאל 2010. האצטדיון אירח חמישה משחקים במסגרת שלב הבתים, משחק אחד במסגרת שמינית הגמר ומשחק אחד במסגרת חצי הגמר.
| תאריך | שעה (+2) | קבוצה 1 | תוצאה | קבוצה 2 | שלב |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 13 ביוני 2010 | 20.30 | גרמניה גרמניה | 4–0 | אוסטרליה אוסטרליה | שלב הבתים, בית ד' |
| 16 ביוני 2010 | 16.00 | ספרד ספרד | 0–1 | שווייץ שווייץ | שלב הבתים, בית ח' |
| 19 ביוני 2010 | 13.30 | הולנד הולנד | 1–0 | יפן יפן | שלב הבתים, בית ה' |
| 22 ביוני 2010 | 20.30 | ניגריה ניגריה | 2–2 | קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | שלב הבתים, בית ב' |
| 25 ביוני 2010 | 16.00 | ברזיל ברזיל | 0–0 | פורטוגל פורטוגל | שלב הבתים, בית ז' |
| 28 ביוני 2010 | 16.00 | הולנד הולנד | 2–1 | סלובקיה סלובקיה | שמינית גמר |
| 7 ביולי 2010 | 20.30 | גרמניה גרמניה | 0–1 | ספרד ספרד | חצי גמר |
אצטדיון מטרופוליטאנו רוברטו מלנדס

| --- | --- |

אצטדיון מטרופוליטאנו רוברטו מלנדס
 מיקום:  ברנקייה, קולומביה
 קואורדינטות:  10°55′37″N 74°48′03″W﻿ / ﻿10.92686111°N 74.80072222°W﻿ / 10.92686111; -74.80072222
 תקופת הפעילות:  11 במאי 1986 – הווה (38 שנים)
 שופץ:  2011
 עלות הבנייה:  10,300,000 דולר
 בעלים:  עיריית ברנקייה
 מפעיל:  מזכירות הספורט בעיריית ברנקייה
 משטח:  דשא
 קבוצות:  ג'וניור ברנקייה, ברנקייה פוטבול קלוב, נבחרת קולומביה
 מושבים:  50,000
 ממדי משטח:  110x75 מטר
 he
 
אצטדיון מטרופוליטאנו רוברטו מלנדס (בספרדית: Estadio Metropolitano Roberto Melendez) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר ברנקייה שבקולומביה, אשר מונה 50,000 מקומות ישיבה, דבר ההופך אותו לאצטדיון הגדול ביותר במדינה. האצטדיון משמש בתור מגרשן הביתי של קבוצות ג'וניור ברנקייה, ברנקייה פוטבול קלוב והנבחרת הלאומית. הוא שימש כאצטדיון הביתי של הנבחרת כאשר זו העפילה לטורניר גביע העולם ב-1990, 1994, 2014 ו2018.
היסטוריה

אצטדיון מטרופוליטאנו נפתח ב-1986 אבל עד אז האצטדיון המרכזי בברנקייה היה אצטדיון רומליו מרטינס שנבנה ב-1934 והכיל בהתחלה כ-10,000 מקומות. מאז שהחלה הליגה המקצוענית בקולומביה, היה ברור שהעיר ברנקייה צריכה אצטדיון חדש ומודרני. ב-1971 הייתה תוכנית שהייתה אמורה להרחיב את אצטדיון רומליו מרטינס אך לבסוף הוחלט על בניית אצטדיון חדש. גם העובדה כי קולומביה הייתה אמורה לארח את מונדיאל 1986 זירזה את בניית האצטדיון, למרות שלבסוף פרשה מהאירוח ב-1983. בסופו של דבר הוקטנה ב-1984 תכולת האצטדיון מ-70,000 ל-65,000 מקומות בגלל מספר ליקויים.
הבניה עצמה נמשכה כשש שנים והפתיחה בסופו של דבר הייתה ב-11 במאי 1986 במשחק ידידות בין ג'וניור ברנקייה ונבחרת אורוגוואי. האורוגוואים ניצחו 1-2 כאשר השער הראשון אי פעם באצטדיון נכבש בדקה ה-62 מפנדל מוצלח של אנסו פרנצ'סקולי האורח. הכרטיס האדום הראשון שהונף באצטדיון היה לכיוונו של האורוגוואי, וולטר באריוס, בדקה ה-87. מספר ימים מאוחר יותר גם ארגנטינה הגיעה למשחק ידידות מול ג'וניור וסיימה מולה ב-0-0, גם כהכנה למונדיאל 1986. בין השאר שיחק במשחק זה גם דייגו מראדונה.
שמו של האצטדיון שונה ב-17 במרץ 1991 אחרי שהתקבלה הצעתו של העיתונאי צ'לו דה קסטרו לשנות את שם האצטדיון לרוברטו מלנדס, מי שהיה חלוצה של קבוצת ג'וניור ברנקייה בתקופה החובבנית שלה עוד כשנקראה הקבוצה ג'וניור חובנטוד בשנות ה-30. לאחר מכן הפך מלנדס למאמנה של הקבוצה בשנות ה-40 והוליך אותה לסגנות בעונה המקצוענית הראשונה של הליגה בקולומביה.
האצטדיון בנוי משתי טבעות: תחתונה ועליונה ומארבעה יציעים: צפוני, דרומי, מזרחי ומערבי. לקראת המונדיאל עד גיל 20 שאותו אירחה קולומביה, שופץ האצטדיון בעלות של 22,500,000 פסו והותקנו מושבים בכל האצטדיון. היציע הדרומי נקרא "קוריאה" והיציע הצפוני נקרא "וייטנאם" על שם שתי המדינות האסייאתיות שסבלו ממלחמה במאה ה-20. באחת מהן (בקוריאה) היו נוכחים חיילים של צבא קולומביה.
מאז מוקדמות מונדיאל 1990 הפך האצטדיון לבית של הנבחרת הלאומית, ששיחקה בו את משחקיה הביתיים למעט מוקדמות מונדיאל 2002 ומוקדמות מונדיאל 2010. גם בקופה אמריקה 2001 אותו אירחה קולומביה, שימש האצטדיון את משחקי בית A של קולומביה וכן אירח חלק ממשחקי המונדיאליטו 2011.
ב-1 בפברואר 2004 אירח האצטדיון את משחק הפרידה של קרלוס ולדרמה, שבו נטלו חלק בין השאר גם דייגו מראדונה, חוסה לואיס צ'ילאברט, אנסו פרנצ'סקולי, פאוסטינו אספרייה ולאונל אלברס.
גלריה

היציע הצפוני באצטדיון
אצטדיון מטרופוליטאנו בשנת 2009
אצטדיון מטרופוליטאנו אחרי השדרוג ב-2011.
אצטדיון זראו

| --- | --- |

אצטדיון זראו, 2014
 כינוי:  זראו
 שמות קודמים:  אצטדיון איירטון סנה
 מיקום:  מקאפה, אמאפה, ברזיל
 קואורדינטות:  0°0′0″N 51°4′51″W﻿ / ﻿0.00000°N 51.08083°W﻿ / 0.00000; -51.08083
 תקופת הפעילות:  17 באוקטובר 1990 – הווה (34 שנים)
 בעלים:  ממשלת אמאפה
 משטח:  דשא
 מושבים:  10,000
 he
 
אצטדיון מילטון קוראה (בפורטוגזית: Estádio Milton Corrêa), הידוע בשם זראו (Zerão), הוא אצטדיון בעיר מקאפה, בירת מדינת אמאפה שבצפון ברזיל. האצטדיון משמש בעיקר למשחקי כדורגל, ומארח את קבוצות הכדורגל המקומיות של העיר. תפוסת האצטדיון היא כ-10,000 איש, והוא נחנך בשנת 1990.
פרסומו של האצטדיון נובע מכך שהוא בנוי כך שקו האמצע של המגרש ממוקם בדיוק על קו המשווה (קו רוחב 0), ולכן כל קבוצה משחקת בהמיספירה אחרת.