stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אן סופי פון אוטר
אופרות

"הנזל וגרטל" של אנגלברט הומפרדינק בניצוח ג'פרי טייט (1989/90) EMI
"אידומנאו" של מוצרט בניצוח ג'ון אליוט גרדינר (1991) EMI קלאסיקס
"אביר הוורד" של ריכרד שטראוס בניצוח ברנרד הייטינק (1991) EMI קלאסיקס
נישואי פיגארו של מוצרט בניצוח ג'יימס לוין (1992) דויטשה גראמופון
"חסדו של טיטוס" של מוצרט בניצוח ג'ון אליוט גרדינר (1993) דויטשה גראמופון
"אגריפינה" של הנדל בניצוח ג'ון אליוט גרדינר (1997) אלקטרה
"אריודנטה" של הנדל בניצוח מארק מינקובסקי (1999) ארכיב
"אריאדנה בנאקסוס" של ריכרד שטראוס בניצוח ג'וזפה סינופולי (2002)
"הרקולס" של הנדל בניצוח מארק מינקובסקי (2002) ארכיב
"יוליוס קיסר" של הנדל בניצוח פיליפ ג'ורדאן (2003) BBC/פרו ארטה
"אחשוורוש" של הנדל בניצוח ויליאם כריסטי (2004) וירג'ין קלאסיקס
הקלטות אחרות

"בשביל הכוכבים", אוסף שירי רוק ופופ (של מחברים כמו בריאן וילסון ולנון ומקרטני), עם אלוויס קוסטלו.
משיח של הנדל, עם ארלין אוז'ה, מייקל צ'אנס, הווארד קרוק וג'ון טומלינסון, בניצוח טרוור פינוק והתזמורת האנגלית.
"משיח" של הנדל עם סילביה מקנייר, מייקל צ'אנס, ג'רי האדלי ורוברט לויד, עם האקדמיה של סנט מרטין אין דה פילדס בניצוח סר נוויל מרינר.
הסימפוניה התשיעית של בטהובן עם לובה אורגונאסובה, אנתוני רולף ג'ונסון, ז'יל קאשמיי, עם מקהלת מונטוורדי ו"התזמורת המהפכנית והרומנטית", בניצוח סר ג'ון אליוט גרדינר.
הסימפוניה השלישית של מאהלר בניצוח פייר בולז.
"קללת פאוסט" של ברליוז עם ברין טרוול, בניצוח מיונג-וון צ'ונג.
"טרזיינשטאדט", עם בנגט פורסברג ואחרים.
"חלומו של גרונטיוס" של אלגר, עם אלאסטייר מיילס ודייוויד רנדל, בניצוח סר קולין דייוויס.
"Ein Jüdisches Kind" (ילד יהודי), שיר ערש לסופרן ופסנתר מאת קרלו טאובה (היצירה היחידה של טאובה ששרדה את מלחמת העולם השנייה).
הערות שוליים

↑  אייריש טיימס, "מוות בפרופיל גבוה מעורר טענות קשות נגד "metoo" בשוודיה
| זוכי פרס רולף שוק |
| --- | --- | --- |
| לוגיקה ופילוסופיה | וילארד ואן אורמאן קוויין (1993) • מייקל דאמט (1995) • דנה סקוט (1997) • ג'ון רולס (1999) • סול קריפקי (2001) • סולומון פפרמן (2003) • יאקו הינטיקה (2005) • תומאס נייגל (2008) • הילרי פטנאם (2011) • דרק פרפיט (2014) • רות מיליקן (2017) • שהרן שלח (2018) • דאג פרביץ, פר מרטין-לוף (2020) • דייוויד קפלן (2022) |  |
| מתמטיקה | אליאס מנחם סטיין (1993) • אנדרו ויילס (1995) • מיקיו סאטו (1997) • יורי מאנין (1999) • אליוט לייב (2001) • ריצ'רד סטנלי (2003) • לואיס קפארלי (2005) • אנדרה זמרדי (2008) • מייקל אשבכר (2011) • ייטאנג ז'אנג (2014) • ריצ'רד שואן (2017) • רונלד קויפמן (2018) • ניקולאי ג'ורג'ביץ' מקרוב (2020) • ג'ונתן פילה (2022) |  |
| אמנות חזותית | רפאל מונאו (1993) • קלאס אולדנבורג (1995) • טורסטן אנדרסון (1997) • הרצוג ודה מרון (1999) • ג'וזפה פנונה (2001) • סוזן רותנברג (2003) • סג'ימה ונישיזאווה (2005) • מונה חאטום (2008) • מרלן דומה (2011) • לאקאטון וואסאל (2014) • דוריס סלסדו (2017) • אנדרה ברזאני (2018) • פרנסיס אלס (2020) • רם קולהאס (2022) |  |
| מוזיקה | אינגוואר לינדהולם (1993) • ג'רג' ליגטי (1995) • יורמה פאנולה (1997) • רביעיית קרונוס (1999) • קאיה סאריאהו (2001) • אן סופי פון אוטר (2003) • מאוריציו קאגל (2005) • גדעון קרמר (2008) • אנדרו מנזה (2011) • הרברט בלומסטדט (2014) • ויין שורטר (2017) • ברברה הניגן (2018) • ג'רג' קורטג (2020) • ויקינגור אולפסון (2022) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301954105171  PLWABN: 9810574688305606  BIBSYS: 90948867  BNE: XX1547987  BnF: cb13546349w (data)  CiNii: DA08452119  GND: 123980461  ICCU: RAVV099545  ISNI: 0000 0001 1480 2504  LCCN: n84040868  LNB: 000104494  MusicBrainz: da7c775b-ea4e-4e5f-a9a4-878574ca2c75  NKC: xx0023137  NLA: 35810186  NLK: KAC2020M9216  NSK: 000483877  NTA: 107542080  RERO: 02-A003661760  SELIBR: 276608  SNAC: w6j96d1k  SUDOC: 060995254  Trove: 1097778  VIAF: 113888949   WorldCat (עם VIAF): 113888949
אנטולי ביחובסקי (שחמטאי ישראלי)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 בנובמבר 1988  (בן 35) סמרה, ברה"מ 
 הישג בולט:  אלוף ישראל בשנים 2003–2004 (עד גיל 16)
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב אמן (מ-2010)
 מד כושר מרבי:  2536
 מד כושר נוכחי:  2496 (לא פעיל)
 השכלה:  אוניברסיטת ובסטר 
 מדינה:  ישראל, ארצות הברית
 
אנטולי ביחובסקי (נולד ב-11 בנובמבר 1988) הוא שחמטאי בדרגת רב אמן. בשנים 2003–2004 היה אלוף ישראל לנערים עד גיל 16.
ביוגרפיה

בשנת 1998 ביחובסקי סיים במקום השני באליפות ישראל לילדים עד גיל 10 (ניצח מארק בלובשטיין). בשנת 2000 ובשנת 2002 הוא סיים במקום השני באליפות ישראל לנערים בגילו. בשנת 2003 הוא ניצח באליפות ישראל לנערים עד גיל 16 ושיחזר הישג זה בשנת 2004. בשנת 2005 באליפות ישראל הוא סיים במקום השלישי עד גיל 18.
בשנת 2006 בתחרות על שם דב פורת ביחובסקי סיים במקום החמישי (ניצח יעקב זילברמן). בתחרות בראשון לציון בשנת 2007 הוא ניצח. בשנת 2008 ביחובסקי השתתף בתחרות ישראל וסיים במקום השביעי. בתחרות בגבעתיים בשנים 2008 ו-2009 הוא סיים במקום השני אחרי ויקטור מיכלבסקי.
בשנת 2009 ביחובסקי סיים במקום השני באשדוד (ניצח איליה סמירין).
זמן קצר לאחר שרות בצה"ל ביחובסקי היגר לארצות הברית. הוא למד כלכלה באוניברסיטת ובסטר. הוא מתגורר בניו יורק ומפעם לפעם משתתף בתחרויות.
קבלת דרגות בינלאומיות

2008 - אמן בינלאומי
2010 - רב-אמן.
אליוט פלטשר

| --- | --- |
פלטשר בפאנל של משתתפי הסדרה "מעמידות פנים", 2016
פלטשר בפאנל של משתתפי הסדרה "מעמידות פנים", 2016
 לידה:  30 ביוני 1996 (בן 28) ארצות הברית לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2007
 עיסוק:  שחקן
 מקום לימודים:  בית הספר התיכון אימקיולייט הרט (אנ')
 פרופיל ב-IMDb
 
אליוט פלטשר (באנגלית: Elliot Fletcher; נולד ב-30 ביוני 1996) הוא שחקן אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידיו בסדרות "מעמידות פנים", "משפחת פוסטר", ו"חסרי בושה".
ראשית חייו

פלטשר נולד וגדל בלוס אנג'לס, קליפורניה. הוא בנם הצעיר של ג'וליה פלטשר-דמיטה (אנ') וג'ון דמיטה (אנ'), מדבבים. יש לו אח בכור, קונר דמיטה. פלטשר הוא גבר טרנס, ויצא מהארון זמן קצר לאחר יום הולדתו ה-17. מאז הוא החל להשתמש בשם אליוט ובכינוי הגוף he/him.
קריירה

לפני המעבר המגדרי, פלטשר דיבב את הדמות שירו בגרסה האנגלית לסרט המאנגה היפני משנת 2006 "שחור ולבן" (אנ').
בתחילת שנת 2016 פלטשר הצטרף לצוות השחקנים של הקומדיה הרומנטית "מעמידות פנים" המשודרת בערוץ MTV, בתפקיד נואה. באפריל 2016 נודע כי פלטשר יצטרף לצוות השחקנים של סדרת הדרמה "משפחת פוסטר" המשודרת בערוץ Freeform, בתפקיד המשני-אורח של אארון. פלטשר שקל בתחילה להיבחן לתפקיד של קול ב"משפחת פוסטר", אבל לבסוף החליט שלא. את תפקיד זה קיבל חברו הקרוב של פלטשר, טום פלאן.
בנוסף, פלטשר התארח בעונה השביעית ובהמשך הפך לדמות קבועה בעונה השמינית של סדרת הטלוויזיה האמריקאית "חסרי בושה" של שואוטיים. בסדרה הוא מגלם את טרוור, גבר טרנס שעובד עבור ארגון המסייע לבני נוער להט"בים שברחו מבתיהם או חסרי-בית. לאחר מכן הוא מתיידד ונכנס למערכת יחסים עם איאן גלאגר.
בשנת 2017 פלטשר היה מבין השחקנים והשחקניות הטרנסג'נדרים שהופיעו במכתב המצולם להוליווד (יחד עם הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה ואתר ScreenCrush מבית טאונסקוור מדיה (Townsquare Media)), אשר נכתב על ידי ג'ן ריצ'רדס, בו ביקשו להגדיל את הייצוג של טרנסג'נדרים במשחק. בשנת 2019, פלטשר גילם את דמותו של מקס במספר פרקים בעונה השלישית והאחרונה של סדרת המקור של הולו, "הבורחים".
בשנת 2020, פלטשר הצטרף לצוות השחקנים של סדרת הטלוויזיה הפוסט-אפוקליפטית "Y: האיש האחרון" מבית FX המשודרת בהולו. בסדרה פלטשר מגלם את דמותו של סם ג'ורדן, גבר טרנסג'נדר המנווט בעולם ללא גברים סיסג'נדרים.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | מעמידות פנים | נואה | תפקיד משני (עונה 3) |
| 2016–2018 | משפחת פוסטר | ארון | תפקיד משני (עונות 4–5) |
| 2016–2018 | חסרי בושה | טרוור | תפקיד משני (עונות 7–8) |
| 2019 | אדם הורס הכל (אנ') | ג'ק | פרק 1 |
| 2019 | הבורחים | מקס | פרק 1 |
| 2020 | חשיפה: ייצוג טרנסי בהוליווד (אנ') | עצמו | סרט דוקומנטרי |
| 2021 | ספר לי את הסודות שלך | ג'ייק בארלו |  |
| 2021 | Y: האיש האחרון | סם ג'ורדן | שחקן ראשי |
פילמוגרפיה > דיבוב

| שנה | סדרה/סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | שחור ולבן (אנ') | שירו | בגרסה האנגלית |
| 2020 | וורלד אוף וורקראפט: Shadowlands (אנ') | פלאגוס |  |
הערות שוליים

1 2  Helling, Steve (7 בינואר 2015). "The DeMita Fletcher Family: What We Learned From Our Transgender Son". People. Julia Fletcher vividly remembers the day her child, Elliot, came out as transgender. 'It was August 21, 2013 ... he was 17 [by that date].' {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "'Faking It' Casts Trans Actor to Play Trans Character for Season 3". The Hollywood Reporter. 17 בפברואר 2016. נבדק ב-2016-05-03. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gilchrist, Tracy (18 בפברואר 2016). "Trans Man Elliot Fletcher Joins MTV's Faking It in Show's First Trans Role". Pride. נבדק ב-11 במאי 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "'The Fosters' Enlists 'Faking It' Breakout for Season 4 (Exclusive)". The Hollywood Reporter. 25 באפריל 2016. נבדק ב-2016-05-03. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Elliot Fletcher talks playing the new trans guy character on "Faking It" - AfterEllen". AfterEllen. 2016-04-05. נבדק ב-2016-05-06.
↑  "'Shameless': How a Transgender Storyline Brings the Show Back to its Roots". The Hollywood Reporter. 23 באוקטובר 2016. נבדק ב-24 ביולי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "New Video Breaks Down Why Hollywood Needs Transgender Actors". HuffPost. 20 ביוני 2017. נבדק ב-21 בנובמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Reynolds, Daniel (2017-06-20). "Trans Actors Ask Hollywood for Roles With Dignity and Depth in Open Letter". Advocate.com. נבדק ב-2017-06-21.
↑  Runaways - Elliot Fletcher: Max - IMDb, נבדק ב-2022-08-10
↑  Flook, Ray (12 במרץ 2020). ""Y": FX's "Y: The Last Man" Series Adapt Casts Elliot Fletcher". Bleeding Cool. נבדק ב-28 באוקטובר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
אן בטימר

| --- | --- |

 לידה:  31 באוקטובר 1938 קורק, אירלנד 
 פטירה:  15 ביולי 2017 (בגיל 78) דבלין, אירלנד 
 ענף מדעי:  גאוגרפיה חברתית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וושינגטון  הקולג' האוניברסיטאי של קורק 
 מוסדות:  אוניברסיטת קלארק  אוניברסיטת גרנובל  אוניברסיטת לונד  אוניברסיטת גלאזגו  אוניברסיטת סיאטל 
 פרסים והוקרה:  פרס ווטרן לו (2014)  Lifetime Achievement Honors (2014)  Murchison Award (1997) 
 
אן בטימר (Anne Buttimer;‏ 1938–2017) הייתה גאוגרפית אירית, פרופסור לגאוגרפיה באוניברסיטת קולג' בדבלין.
רקע

באטימר נולדה 31 באוקטובר 1938, גדלה באירלנד עם אמונה קתולית חזקה. למדה באוניברסיטת קורק (BA, גאוגרפיה, לטינית ומתמטיקה 1957) ובאוניברסיטה הלאומית של אירלנד (תואר שני בגאוגרפיה, 1959). לאחר מכן היא הצטרפה למסדר נזירים דומיניקניים ועברה לסיאטל. היא נשארה במסדר 17 שנה.
הדוקטורט שלה בגאוגרפיה היה מאוניברסיטת וושינגטון בשנת 1965 ועסק ביסודות רעיוניים ומתודולוגיים בגאוגרפיה חברתית.  משנת 1966 עד 1968 עבדה כאסיסטנטית באוניברסיטת סיאטל.
היא שהתה שנתיים באוניברסיטת גלאזגו במחקר בגאוגרפיה חברתית של דיור, לפני שהצטרפה לאוניברסיטת קלארק, ארה״ב, בשנים 1970 - 1981, שם ביססה לעצמה את המוניטין כגאוגרפית וכמדענית חברתית. בשנת 1982 היא עברה לאוניברסיטת לונד כעמיתת מחקר במועצה השוודית למדעי הרוח והחברה, לאחר מכן קיבלה משרה באוניברסיטת אוטווה (1989–1991) לפני שעברה חזרה לאוניברסיטת דבלין 1991–2003.
היא הייתה נשיאת האיגוד הגאוגרפי הבינלאומי 2000–2004 והגאוגרף הראשון שהיה סגן נשיא Academia Europaea בשנת 2012.
התמחותה

בראשית הקריירה שלה, המהפכה הכמותית (בגאוגרפיה) העסיקה מדענים חברתיים, ובטימר התחנכה במסורת זו באוניברסיטת וושינגטון לפני ששינתה את תפיסת העולם המדעית שלה. כיווני המחקר החדשים שלה נטו לכיוונים פילוסופיים רוחניים - היא הכניסה לגאוגרפיה החברתית את הכיוון ההומניסטי של חוויות חיי היומיום. היא הפכה לדמות מפתח בגאוגרפיה התרבותית וההומניסטית. היא בנתה תפיסת עולם מחקרית בה גאוגרפים יכולים לגשר על פערים פילוסופיים.
תרומתה הייתה להיסטוריה ופילוסופיה של מדע, גאוגרפיה עירונית וחברתית, הגירה וזהות, חוויה סביבתית, טבע ותרבות, סביבה ופיתוח בר-קיימא, והממדים האנושיים של שינוי עולמי.
היא הייתה יו"ר רשות המחקר במימון האיחוד האירופי בנושא פיתוח בר-קיימא, שהשפיעה באופן משמעותי על דיוני המדיניות של האיחוד. עבודתה סיפקה תובנות חשובות לגבי הדרכים בהן ניתן לשפר את התקשורת בין מדענים ומתכננים.
היא כתבה ספרים ומאמרים רבים על החברה והמרחב, תכנון עירוני, תולדות הרעיונות ומדיניות סביבתית. היא אולי ידועה בעיקר בזכות העיסוק בגאוגרפיה (1983) ובשילוב של מסורות אקדמיות צרפתיות, שוודיות ואנגלופוניות בחקר האנושות והסביבה.
בשנת 2014 הוענק לה פרס וואטרין לוד, המכונה בשם "פרס נובל לגאוגרפיה".
היא נפטרה ב־15 ביולי 2017.
פרסומים נבחרים

Buttimer, A. and T. Mels. 2006. By Northern Lights. On the making of geography in Sweden. London: Ashgate Press.
Buttimer A. (ed.) 2001. Sustainable Landscapes and Lifeways: Issues of Scale and Appropriateness. Cork University Press.
Buttimer, A., S. Brunn and U. Wardenga. 2000. Text and image: Social construction of regional knowledges. Leipzig: Inst.für Länderkunde.
Buttimer, A. and Wallin, L. 1999. Nature and Identity in Cross-Cultural Perspective. Dordrecht: Kluwer.
Buttimer, A. 1994. Geography and the Human Spirit. The Johns Hopkins University Press.
Buttimer, A. 1991. Land-Life-Lumber-Leisure. Ottawa, Ont.: Royal Society of Canada.
Buttimer, A. 1990. Geography, humanism and global concern. Annals of the Association of American Geographers 80: 1–33.
Buttimer, A.. 1988. The wake of Erasmus. Saints, scholars and studia in Mediaeval Norden. Lund: Lund University Press.
Buttimer, A. and T. Hägerstrand. 1988. Geographers of Norden. Reflections on career experiences. Lund University Press.
Buttimer, A. 1983. Creativity and context. Lund Studies in Human Geography, Ser. B, No. 50.
Buttimer, A. 1983. The practice of geography. London: Longman. (Russian. 1990)
Buttimer, A. and D. Seamon. 1980. The human experience of place and space. London: Croom Helm Publishers.
Buttimer, A. 1976. Grasping the dynamism of lifeworld' Annals of the Association of American Geographers 66: 277–292.
Buttimer, A. 1974. Values in Geography. Washington, D.C., Commission on College Geography.
Buttimer, A. 1971. Society and Milieu in the French Geographic Tradition. Chicago: Rand McNally. (Spanish, 1971)
הערות שוליים

↑  Mels, Tom (2010). "Anne Buttimer". In Hubbard, Phil; Kitchin, Rob. Key Thinkers on Space and Place (2nd ed.). Sage. pp. 91–97
↑  "Anne Buttimer biography"
↑  Prof. Anne Buttimer RIP". wordpress.com. 15 July 2017.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007455217305171  PLWABN: 9810535902905606  BIBSYS: 90075484  BnF: cb12292591n (data)  CiNii: DA01214054  GND: 1034964577  ISNI: 0000 0001 0932 099X  LCCN: n80024574  LNB: 000173278  NKC: jn20010601883  NLA: 35024381  NTA: 068258143  RERO: 02-A000024570  SELIBR: 179791  SUDOC: 031772870  VIAF: 108836143   WorldCat (עם VIAF): 108836143
אליוט קוואן

| --- | --- |

 לידה:  9 ביולי 1976 (בן 48) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 סוגה מועדפת:  קומדיה שייקספירית 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2000 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (2001)  אוניברסיטת ברמינגהאם  בית הספר אפינגהאם 
 אתר אינטרנט
 פרופיל ב-IMDb
 
אליוט קוואן (באנגלית: Elliot Cowan; נולד ב-9 ביולי 1976) הוא שחקן אנגלי. קוואן מוכר מתפקידיו כקורפורל ג'ם פוינטון בסדרת הטלוויזיה "Ultimate Force", מר דארסי במיני-סדרה "אבודה בעולמה של ג'יין אוסטן" ומתפקידו כתלמי הראשון בסרט "אלכסנדר" משנת 2004. בסדרה "הסודות של דה וינצ'י" הוא מגלם את לורנצו דה מדיצ'י.
ביוגרפיה

קוואן נולד בלונדון וגדל בקולצ'סטר שבאסקס. יש לו אח ואחות צעירים ממנו. הוא למד בפנימיה "Uppingham School" בראטלנד. אחרי כן למד דרמה באוניברסיטת ברמינגהאם ונרשם ללימודים באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה, אותם סיים ביולי 2001. בין השנים 1994 ו-1996 היה קוואן חבר בתיאטרון לנוער "National Youth Music Theatre". הוא מנגן בגיטרה ובצ'לו.
בטלוויזיה השתתף קוואן בסדרה "השופט ג'ון דיד", בסדרת הפעולה "Ultimate Force", בפרק בסדרות "ג'ונתן קריק", "פוארו" על פי ספרי אגאתה כריסטי, "המלחמה של פויל", בסרט הטלוויזיה "סאלי לוקהארט: מסתרי אבן האודם", במיני-סדרה "אבודה בעולמה של ג'יין אוסטן" ובסרט הטלוויזיה "The Project". הוא גם הופיע ב-2009 בפרסומות לארגון הצדקה "Women's Aid".
בין סרטי הקולנוע בהם הופיע קוואן היו "מצפן הזהב", "חופשייה ומאושרת", "The Christmas Miracle of Jonathan Toomey", "אהבה וצרות אחרות", ובסרט "Howl".
בתיאטרון שיחק במחזה "The Revenger's Tragedy", במחזה "Women Beware Women" מאת תומאס מידלטון, ב"הנרי החמישי", במחזה "השחף" וב"הגברת עם הקמליות".
הוא גילם את סטנלי קוואלסקי בהפקה מחודשת של "חשמלית ושמה תשוקה" בתיאטרון דונמאר ורהאוס.
מ-23 באפריל ועד 27 ביוני 2010 כיכב קוואן בתפקיד מקבת' במחזה "מקבת'" בתיאטרון הגלוב לצדה של לורה רוג'רס בתפקיד ליידי מקבת'.
קוואן כיכב בתפקיד לורד גורינג במחזה "בעל אידיאלי" של אוסקר ויילד בתיאטרון וודוויל בווסט אנד של לונדון בין 4 בנובמבר 2010 ו-19 בפברואר 2011.
ב-2010 דיבב קוואן את דמותו של אלק טרווליאן במשחק הווידאו "GoldenEye 007" עבור קונסולת Wii.
מ-4 בדצמבר 2021 עד ל-12 בפברואר 2022 כיכב במחזה של וסט אנד "2:22 A Ghost Story" מאת דני רובינס (אנ') בדמותו של סם.
חיים אישיים

קוואן חי בדלסטון שבלונדון. ב-7 באוגוסט 2011 השתתף בתחרות שחייה באגם ציריך (אנ'), כדי לגייס כספים עבור "Guy's and St. Thomas's Neonatal Unit" לזכרו של אלפי בלקסל.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001 | השופט ג'ון דיד | Judge John Deed | גלן בורוס | בפרק "Duty of Care" |
| 2001 | ג'ונתן קריק | Jonathan Creek | טום | בפרק "Satan's Chimney" |
| 2002 |  | The Project | גאווין | סרט טלוויזיה |
| 2002 | המלחמה של פויל | Foyle's War | פיטר בקינגהאם | בפרק "A Lesson in Murder" |
| 2002 |  | Ultimate Force | קורפורל ג'ם פוינטון | 8 פרקים |
| 2003 |  | Spine Chillers | דין | בפרק "Goths" |
| 2004 | אהבה מפוצלת | Dirty Filthy Love | גארת' | סרט טלוויזיה |
| 2005 |  | Egypt | שמפוליון | בפרק "The Mystery of the Rosetta Stone"; ובפרק "The Secrets of the Hieroglyphs" |
| 2006 | פוארו | Agatha Christie's Poirot | דייוויד הנטר | בפרק "Taken at the Flood" |
| 2006 | סאלי לוקהארט: מסתרי אבן האודם | The Ruby in the Smoke | הנדריק ואן אידן | סרט טלוויזיה |
| 2007 |  | The Mark of Cain | קפטן ווריס | סרט טלוויזיה |
| 2008 | אבודה בעולמה של ג'יין אוסטן | Lost in Austen | מר דארסי | סדרת טלוויזיה |
| 2008 |  | In Love with Barbara | יו | סרט טלוויזיה |
| 2009 |  | The Fixer | מת'יו סימונדס |  |
| 2009 | מיס מארפל | Agatha Christie's Marple | וואלי הוד | בפרק "They Do It with Mirrors" |
| 2010 |  | Marchlands | מארק אשבורן | סדרת טלוויזיה |
| 2012 | סינבאד | Sinbad | גונאר | סדרת טלוויזיה |
| 2012 | דלתות נפתחות | Doors Open | ברוס קמרון | סרט טלוויזיה |
| 2013 | לות'ר | Luther | טום מרווד | עונה שלישית - 2 פרקים |
| 2013 |  | Ambassadors | סטיבן פמברידג' | סדרת טלוויזיה |
| 2015–2013 | הסודות של דה וינצ'י | Da Vinci's Demons | לורנצו דה מדיצ'י | סדרת טלוויזיה; 25 פרקים |
| 2014 | סילה | Cilla | ג'ורג' מרטין | סדרת טלוויזיה |
| 2015 | תולדות פרנקנשטיין | The Frankenstein Chronicles | סר בנטלי וורברטון | סדרת טלוויזיה; 6 פרקים |
| 2016 | ביאוולף | Beowulf: Return to the Shieldlands | אבריקאן | סדרת טלוויזיה |
| 2018 | חף מפשע | Innocent | טום וילסון | מיני-סדרה |
| 2018–2019 | קריפטון | Krypton | דרון-ואקס | 9 פרקים |
| 2019–הווה | הנסיכה הספרדייה | The Spanish Princess | הנרי השביעי, מלך אנגליה |  |
| 2023 | עוגה שחורה (אנ') | Black Cake | סטיב | 4 פרקים |
| 2023 | נקודת שבירה (אנ') | Fifteen-Love | אדם ג'אפה | 4 פרקים |
| 2024 |  | The Jetty |  | מיני-סדרה עתידית של BBC One |
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | אלכסנדר | Alexander | תלמי הראשון |  |
| 2006 | אהבה וצרות אחרות | Love and Other Disasters | ג'יימס ויילסטון |  |
| 2007 |  | The Christmas Miracle of Jonathan Toomey | ג'יימס מקדואל |  |
| 2007 | מצפן הזהב | The Golden Compass | קצין |  |
| 2008 | חופשייה ומאושרת | Happy-Go-Lucky | עוזר בחנות ספרים |  |
| 2009 |  | Heaven and Earth | קפטן הטץ' |  |
| 2013 |  | Hammer of the Gods | האקן |  |
| 2015 |  | Howl | אדריאן |  |
| 2018 |  | All the Devil's Men | טרי מק'נייט |  |
הערות שוליים

↑  CUT - The Movie - Thanks Women's Aid. Retrieved on 2009-04-17.
↑  Book An Ideal Husband Tickets at the Vaudeville Theatre, London, London Theatre Direct. Retrieved on 2011-08-27.
↑  Upcraft, Jo; Williams, Amy (16 באוקטובר 2008). "Here come the boys". Daily Mail. נבדק ב-2009-04-17. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Lake Zurich Swim Results 2011" (PDF). נבדק ב-8 בפברואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Guy's and St. Thomas's Neonatal Unit
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011827745805171  PLWABN: 9810651962905606  BNE: XX5340750  GND: 136841635  ISNI: 0000 0000 7884 1062  LCCN: no2008006711  SUDOC: 16669021X  VIAF: 81120021   WorldCat (עם VIAF): 81120021
אנטולי גסמן

| --- | --- |

 לידה:  23 באוקטובר 1844 
 פטירה:  1919 (בגיל 74 בערך) 
 פרסים והוקרה
 Order of St. Alexander Nevsky with diamond signs 
 
אנטולי גריגורוביץ' גַסְמַן (ברוסית: Анаталий Григорьевич Гасман; ‏23 באוקטובר 1844 – 13 בדצמבר 1919) היה מדינאי רוסי. חבר הסנאט הרוסי, סגן שר המשפטים באימפריה הרוסית וחבר המועצה המדינית. יהודי מומר.
ביוגרפיה

נולד בווילנה, בן למשפחה יהודית ענייה. בצעירותו הוכרו כשרונותיו ולכן בחרו הוריו עבורו בקריירה רבנית. הוא התקבל לישיבת רמיילס והיה ממקורביו של רבי בצלאל הכהן, זקן המו"צים בקהילה היהודית בעיר. חבר בן עשירים תושב סלונים שכנע אותו לעזוב את הקריירה הרבנית ולקבל השכלה כללית, השניים קיבלו בסתר שיעורים ברוסית והשלימו ידע כללי מפי תלמיד בית המדרש לרבנים וכעבור זמן קצר עברו ללמוד בו בעצמם. המוסד היה מזוהה עם תנועת ההשכלה הווילנאית ואחד מחבריו לספסל הלימודים היה הסופר והפובליציסט לב לבנדה. בבית המדרש שכלל גסמן את העברית שלו וזכה לקרבתם של המשורר אד"ם הכהן, קלמן שולמן ושמואל יוסף פין. ביוזמתו נדב אברהם מאפו את הכנסות החלק השני של ספרו "עיט צבוע" לטובת העניים שבתלמידי בית המדרש לרבנים. בכל תקופת שהותו במוסד זה, ובניגוד למקובל בקרב רוב ככל התלמידים בבית המדרש, הקפיד גסמן על שמירת חוקי ההלכה בהתאם לרמה המקובלת בבית הוריו.
לאחר תום לימודיו בבית המדרש לרבנים, נבחן והתקבל ללימודים בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת פטרבורג במלגה ממשלתית מלאה. בתקופה זו התקרב לברון הוראצי גינצבורג. הוא תקף בסדרת מאמרים בעיתונות שפרסם בעילום שמו, את התובע העליון של הסינוד הקדוש (אנ') קונסטנטין פוביידונוסצב (אנ') הנודע בדעותיו האנטישמיות ובפעולותיו להצרת צעדי יהודי רוסיה. הוא השלים את לימודיו ב-1867 ולאחר מכן נשלח ללימודים גבוהים מחוץ לרוסיה במימון ממשלתי מלא. בשנים 1868–1882 עבד במשרד המשפטים של האימפריה הרוסית, בין היתר כיהן תקופה כשופט בערכאה נמוכה בסרטוב. בתקופת עבודתו בקזאן כקטגור ממשלתי, התנצר. הרקע להתנצרותו אינו ברור כל צרכו, ייתכן שהיה זה תנאי למינויו כקטגור וייתכן שהיה זה על רקע רומנטי, כדי לאפשר את נישואיו לבתו של נסיך שהציב את העניין כתנאי להסכמתו לנישואי בתו.
עם מינויו של ניקולאי מנסיין (רו') כשר המשפטים של האימפריה הרוסית ב-1885 התמנה גסמן כיועץ בכיר לשר. לאורך המחצית הראשונה של שנות ה-90 של המאה ה-19 הלך גסמן והתקדם בצמרת משרד המשפטים הרוסי. בתקופה הראשונה אחרי שהתנצר, ניסתה העסקונה היהודית בפטרבורג להיעזר בו, בתקווה למצוא בו "חבולסון שני", אך בפועל לא שיתף פעולה ואף פעל דרך קבע נגד היהודים. חברת מרבי השכלה ניסתה לנקום בו כלכלית לפי עצת מזכירה הקשיש יהודה לייב גורדון אך הניסיון נכשל.
ב-1895 התמנה כסנאטור בסנאט הרוסי. כשנבחר איבאן צ'גלוביטוב (אנ') כשר המשפטים של האימפריה הרוסית, התמנה גסמן כסגנו. כשנתבקשה התערבותו כסגן שר המשפטים לטובת היהודים במשפט בייליס סירב להתערב.
גסמן נפטר ב-13 בדצמבר 1919 בפטרוגרד ונקבר בית הקברות ניקולסקויה (אנ') במרכז העיר.
לקריאה נוספת

ש"ל ציטרון, מאחורי הפרגוד: מומרים, בוגדים, מתכחשים, ב, וילנה, 1925. פרק V: אנאטולי גריגורוביטש גאסמאן עמ' 90–102
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1173838341  ISNI: 0000 0004 1706 3737  LCCN: no2017115032  LNB: 000165742  VIAF: 305094168   WorldCat (עם VIAF): 305094168
אניק ז'ירארדן

אניק ז'ירארדן (בצרפתית: Annick Girardin נולדה ב-3 באוגוסט 1964) היא פוליטיקאית צרפתייה מהמפלגה הרדיקלית של השמאל אשר שימשה כשרת השירות הציבורי בין השנים 2016–2017, כשרת הטריטוריות שמעבר לים בין 2017–2020, וכשרת הימייה בין 2020–2022.
ביוגרפיה

ז'ירארדן נולדה בסן-מלו ב-3 באוגוסט 1964. ילדותה עברה עליה בסן-פייר. היא הצטרפה למפלגה הרדיקלית, ובמרץ 2000 נבחרה כחברה במועצה הטריטוריאלית של סן-פייר ומיקלון. היא כיהנה בתפקיד ברציפות עד אפריל 2016. במקביל, היא שימשה לתקופה קצרה בין מרץ 2001 לפברואר 2002 כחברה במועצה העירונית של סן-פייר. ב-9 ביוני של אותה שנה היא ניסתה להיבחר לאספה הלאומית מטעם מחוז הבחירה הראשון של סן-פייר ומיקלון. היא העפילה לסיבוב השני ב-16 ביוני אולם לא נבחרה.
ב-20 ביוני 2007 היא נבחרה לראשונה לאספה הלאומית. ב-9 באפריל 2014 היא מונתה למזכירת הארגון הבין-לאומי לפרנקופוניה. לצורך כך, ב-9 במאי היא התפטרה מחברותה באספה הלאומית. קתרין פן מונתה למחליפתה כנציגת מחוז הבחירה הראשון של סן-פייר ומיקלון, אולם עוד באותו היום הודיעה פן על התפטרותה בשל בעיות בריאותיות. במחוז אורגנו בחירות בזק, וז'ירארדן הגישה שוב את מועמדותה מטעם המפלגה הרדיקלית של השמאל. היא ניצחה בבחירות, וב-30 ביוני נכנסה שוב לאספה הלאומית. היא החזיקה בתפקיד חודש אחד בלבד לפני שהתפטרה בשנית ופינתה את מקומה לסטפן קלרו.
ב-11 בפברואר 2016 היא מונתה לשרת השירות הציבורי בממשלתו של מנואל ואלס. ב-17 במאי 2017 היא מונתה לשרת הטריטוריות שמעבר לים בממשלתו של אדואר פיליפ. ב-6 ביולי 2020 היא עברה לכהן כשרת הימייה בממשלתו של ז'אן קסטקס.