קולופוניום
ייצור

קולופוניום הוא מרכיב בשרף המופרש ממינים שונים של אורן, הידוע במסחר בתור טרפנטין גולמי. ההפרדה של השרף לשמן האתרי וקולופוניום נפוץ מתבצעת על ידי זיקוק בדוד נחושת גדול. השמן האתרי מתנדף בטמפרטורה של בין 100°C ° ל-160°C, ומשאיר קולופוניום נוזלי, שניגר דרך ברז בתחתית הדוד, ומטוהר על ידי מעבר דרך בד מסנן. צבעו של הקולופוניום משתנה בהתאם לגיל העץ ממנו שואבים את הטרפנטין ומידת החום המופעל בזיקוק, מחומר אטום, כמעט שחור גמור דרך דרגות חום וצהוב ועד למסה זגוגיתית חסרת צבע שקופה כמעט לחלוטין. הדרגות המסחריות הן רבות, הנעות לפי אותיות מ-A (הכהה ביותר) ל-N (חיוור במיוחד), עדיפות מהן זני W (זכוכית חלון) ו-WW (לבן מים), שלאחרונים יש בערך פי שלושה מהערך של תכונות משותפות.
שמן קולופוניום טול (Tall oil rosin) מיוצר במהלך זיקוק של שמן טול (אנ') גולמי, תוצר לוואי של תהליך ייצור נייר קראפט (אנ').
כאשר כורתים עצי אורן, "החלקים המכילים שרף של עצים שנפלו או שנכרתו כמו אורן הביצות (אנ') ואורן אליוטי (אנ'), כאשר נותנים להם להישאר על הקרקע, עמידים לריקבון ללא הגבלת זמן". באמצעות שימוש בזיקוק הרסני (אנ') או תהליכי המסה יכולה "פסולת גדם" זו לשמש לייצור מוצרים כולל קולופוניום. סוג זה של קולופוניום נקרא בדרך כלל קולופוניום עץ (wood rosin).
מכיוון ששמן הטרפנטין והאורן מזיקוק הרסני "מזדהמים במקצת במוצרי זיקוק אחרים", נהוג להשתמש בתהליכי המסה. בתהליך זה, מרסקים גדמים ושורשים ומשרים בקצה הקל של חלק הנפטא הכבד (רותח בין 90 מעלות צלזיוס ל-115 מעלות צלזיוס) מבית זיקוק לנפט גולמי. נפוץ מיצוי זרם נגדי רב-שלבי. בתהליך זה, בהתחלה נפטא טרייה יוצרת מגע עם עץ שנשטף בשלבי ביניים, ונפטא עמוסה בקולופוניום משלבי ביניים יוצרת מגע עם עץ לא שטוף לפני זיקוק בריק (אנ') כדי לשחזר נפטא מהקולופוניום, יחד עם חומצות שומן, טרפנטין, ומרכיבים אחרים שהופרדו מאוחר יותר באמצעות זיקוק בקיטור. עץ שנשטף עובר אידוי לצורך שחזור נפטא נוספת לפני שריפה. לאחר שחזור הממס, "שמני הטרפן מופרדים בזיקוק מקוטע (אנ') ומוחזרים בעיקר כטרפנטין מזוקק, דיפנטן ושמן אורן. השרידים הבלתי נדיפים מהתמצית הם קולופוניום עץ בצבע כהה למדי. שדרוג הקולופוניום מתבצע בשיטות הבהרה שבדרך כלל עשויות לכלול סינון-שכבות או טיפול בפורפורל (אנ') של תמיסת קולופוניום-ממס".
בקנה מידה גדול, קולופוניום מטופל על ידי זיקוק הרסני לייצור ספיריט קולופוניום, פינולינה (pinoline) ושמן קולופוניום. האחרון נכנס להרכבם של חלק משמני הסיכה המוצקים, ומשמש גם למהול שמנים אחרים.
האזור העיקרי של מיצוי השרף לקולופוניום כולל את אינדונזיה, דרום סין (כגון גואנגדונג, גואנגשי, פוג'יין, יונאן וג'יאנגשי), והחלק הצפוני של וייטנאם. קולופוניום סיני מתקבל בעיקר מהטרפנטין של אורן אדום סיני (אנ') (Pinus massoniana) ואורן אליוטי (אנ') (Pinus elliottii).
מדינות דרום-מזרח ארצות הברית וחוף המפרץ של ארצות הברית הן אזור הייצור הראשי השני. קולופוניום אמריקאי מתקבל מהטרפנטין של אורן הביצות (אנ') (Pinus palustris) ואורן קרוליינה (אנ') (Pinus taeda). במקסיקו, רוב הקולופוניום מופק ממיצוי חי של כמה מינים של עצי אורן, אך בעיקר Pinus oocarpa (אנ')‏, Pinus devoniana (אנ')‏, Pinus leiophylla (אנ') ו-Pinus montezumae (אנ'). רוב הייצור מרוכז במערב-מרכז מדינת מיצ'ואקאן.
מקור האספקה העיקרי באירופה הוא ביער לאנד (אנ') במחוזות צרפת ז'ירונד ולאנד בצרפת, שם מגדלים בהרחבה את אורן החוף (אנ') (Pinus pinaster). בצפון אירופה מתקבל הקולופוניום מאורן היערות (Pinus sylvestris), וברחבי מדינות אירופה מתקבלת אספקה מקומית ממינים אחרים של אורן, כאשר אורן ירושלים (Pinus halepensis) חשוב במיוחד באזור הים התיכון.
ב-2020 הוערך שוק הקולופוניום העולמי ב-1.22 מיליארד דולר אמריקאי, כשהיצואניות העיקריות בשנה זו היו: סין, ברזיל, פורטוגל, ארצות הברית ואינדונזיה, והיבואניות העיקריות היו סין, גרמניה, יפן, הודו והולנד.