stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוואן עות'מאן
ביוגרפיה > אקטיביזם נגד אנטישמיות

בזמן שחיה באירופה, עות'מאן החלה לפעול למען מודעות לאנטישמיות וחינוך במזרח התיכון ובקהילות המזרח תיכוניות ברחבי העולם. היא גם דוגלת בקבלה רב-תרבותית במזרח התיכון, כולל קבלת ישראל וישראלים, ובגינוי של "מסיתי המלחמות המוכנים להקריב חיים חפים מפשע" ו"אלה המנצלים את הסכסוך הערבי-ישראלי כדי לתדלק את כוחם הפוליטי". כדי לקדם זאת, היא הקימה את Arabs Ask, פורום שמיועד לערבים כדי לשאול שאלות ולערער על סטיגמות ביחס ליהדות ולישראל. עות'מאן הביעה תמיכה בהסכמי אברהם .
בזמן שעבדה עם המרכז לתקשורת שלום, עות'מאן לקחה חלק בפעילות של ארגון שראכה. בשנים 2022 ו-2023 היא הייתה חלק מהמשלחת הערבית של שראכה למצעד החיים, אירוע הנצחת השואה בפולין. היא גם נסעה לארצות הברית עם שראכה, והשתתפה באירועים קהילתיים. בינואר 2024, היא ספגה ביקורת ממשתמשים ערבים במדיה החברתית לאחר שפרסמה סרטונים שלה מדברת עם חייל צה"ל ועם אביחי אדרעי, דובר צה"ל.
עות'מאן כותבת בלוג עבור "The Times of Israel" מאז ספטמבר 2023. בנוסף, היא כותבת ספר על ישראל וישראלים. בסרט "התעוררות טראגית: מבט חדש על השנאה העתיקה", היא מתארת את תגובתה כאשר למדה על ההיסטוריה היהודית והבינה שהיא עברה אינדוקטרינציה: "כעסתי. כי היהודי הוא לא האויב שלי."
חיים אישיים

עות'מאן מתגוררת בגרמניה עם בנה. היא מוסלמית סונית לפי החוק הסורי, ומזדהה כערבית ציונית.
הערות שוליים

↑  שם המשפחה נכתב לרוב בטעות כאוסמן בגלל התעתיק באנגלית: Osman
↑  "Rawan Osman". The Washington Institute (באנגלית). נבדק ב-2024-04-29.
↑  Osman, Rawan. "My peoples, our children". Fathom. נבדק ב-2024-04-29.
↑  Schwartz, Yaakov (2022-04-28). "Muslim influencers visit Auschwitz, seek to bring truth of Holocaust to Arab world". The Times of Israel.
↑  Osman, Rawan. "New Forms of Old Hate: Confronting Assad's Anti-Semitism in Germany". The Washington Institute (באנגלית). נבדק ב-2024-04-29.
↑  "'I am an Arab Zionist'". Jewish News Syndicate. 2024-01-08. נבדק ב-2024-04-29.
↑  Osman, Rawan (2023-09-26). "My first encounter with Jews changed my life". The Times of Israel.
↑  Isaac, David (2022-04-29). "In groundbreaking step, Muslim delegation participates in 2022 March of the Living". Jewish News Service.
↑  Amouyal, Noa (2023-06-02). "Arab influencers embrace March of Living, welcomed by attendees". נבדק ב-2024-04-29.
↑  Osman, Rawan (2023-06-06). "Holocaust Remembrance Counters the Axis of Resistance to Change in the Middle East". Jewish Journal. נבדק ב-2024-04-29.
↑  Adgie, Joe (2023-12-03). "Arab-Israeli Group Calls for Peace in Marietta Talk". Marietta Daily Journal. נבדק ב-2024-04-29.
↑  Abu Hindiyah, Amina (2024-01-08). "من هي روان عثمان التي ظهرت مع أفيخاي أدرعي المتحدث باسم الجيش الإسرائيلي؟". Cairo 24 (בערבית). נבדק ב-2024-04-29.
↑  Suissa, David (2024-11-18). ""They Hate us Because We're Good": A New Film Reframes the World's Oldest Hatred". Jewish Journal. נבדק ב-2025-01-27.
קרב מוצב כיסופים

קרב מוצב כיסופים התחולל בין לוחמי גדוד 51 של חטיבת גולני, לוחמי יחידת רוכב שמיים, לוחמי יחידת קומץ, לוחמי גדוד 9 של חטיבה 401, לוחמי יחידת אגוז, ונהגי הבט"ש, לבין מחבלים המשתייכים לזרוע הצבאית של חמאס, שפשטו על מוצב כיסופים במסגרת טבח שבעה באוקטובר.
בקרב בקיבוץ כיסופים הסמוך נהרגו שמונה לוחמים מהגדוד, ושלושה לוחמי אגוז, מלבד האזרחים שנרצחו בטבח בקיבוץ כיסופים. בתחילה לחמו חיילי המוצב במחבלים ובשעה 12:30 חברו ללחימה חיילים מיחידת אגוז אליהם הצטרפו בשעה 19:00 חיילים מגדוד 9 של חטיבה 401 אליהם ולחיילים שבמוצב ולאחר 15 שעות של לחימה הצליחו לבלום את המתקפה ולטהר את המוצב ממחבלים.
בקרב נהרגו 13 מחיילי המוצב ועוד 3 לוחמים מיחידת אגוז.
רקע

בבוקר 7 באוקטובר 2023, יום שבת, שמחת תורה, כ"ב בתשרי ה'תשפ"ד, פתחו ארגוני הטרור חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני בטבח שבעה באוקטובר. בחסות שיגור כ-4,300 רקטות, חדרו כ-6,000 מחבלים מרצועת עזה לעשרות יישובים ישראליים ומתקנים צבאיים באזור עוטף עזה ובסביבתו, מ-119 פרצות שונות בגדר, תוך ניהול קרבות ירי נגד כוחות ביטחון מעטים. המחבלים ביצעו מעשי טבח ואונס, רצחו והרגו 1,163 בני אדם, מתוכם טבחו ב-779 אזרחים, וחטפו לרצועת עזה כ-251 אנשים, ובהם גברים, נשים, קשישים ותינוקות. בשעות הראשונות נלחמו נגדם כיתות הכוננות, שוטרי משטרת ישראל, לוחמי הימ"מ וחיילי צה"ל, שהיו בנחיתות מספרית. בקרבות נהרגו כ-1,609 מחבלים בשטח ישראל, ובצד הישראלי נהרגו 329 חיילים, 58 שוטרים ו-10 אנשי שירות הביטחון הכללי.
ראו גם

חטיבת גולני במלחמת חרבות ברזל
קרב מוצב סופה
הערות שוליים

↑  שעתו היפה של השריון": הטנקים חזרו לתפקיד השחקן המרכזי בשדה הקרב, באתר ישראל היום, 2 בדצמבר 2023
1 2 3  ישי פורת, לוחמי גדוד 51 חוזרים למוצב וקיבוץ כיסופים: "זה היה קרב הירואי", באתר חדשות 13, 14 באוקטובר 2023
↑  בת-חן אפשטיין אליאס ומרב סבר, "הבסיס הפך מהבית השני שלי לבית קברות": התצפיתניות מגבול עזה פותחות את הלב, באתר ישראל היום, 12 באוקטובר 2023
↑  "אם יקרה משהו - אני אוהב אתכם": ההקלטות של הלוחם שנפל בכיסופים, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 9 בנובמבר 2023
↑  קרן מאיר, ‏"עדות יוצאת דופן: 16 שעות של קרב וגבורה בכיסופים, באתר כיכר השבת, 13 באוקטובר 2023
↑  ※ ישראל במלחמה - תמונת מצב, באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי (טבח ה-7 באוקטובר, שקף 4) מעודכן ל-20 באוקטובר 2024
↑  ※ 100 ימי לחימה: 779 אזרחים נרצחו, 52,571 נפגעו, באתר ערוץ 7, 13 בינואר 2024
↑  ※ ישראל במלחמה - תמונת מצב, באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי מעודכן ל-20 באוקטובר 2024
↑  ※ עמית סגל, ‏הבקשה של פיקוד הדרום בלילה שלפני הטבח - והסירוב, באתר ‏מאקו‏, 26 בפברואר 2024
↑  ※  מערכת את"צ, סיכום מספר הנפגעים בצה"ל בשנתיים החולפות, באתר צה"ל, 2 בינואר 2025
↑  ※ אלון חכמון, ‏גיבורים בכחול: 67 שוטרים ושוטרות חירפו נפשם בהגנה על ישראל בשנת המלחמה, באתר מעריב אונליין, 7 באוקטובר 2024
↑  ※ יואב זיתון, ההקפצה של צוות "טקילה" והאובדן של שב"כ, באתר ynet, 13 באוקטובר 2023
↑  בירה לזכר הגיבור שנפל בקרב: "אלמלא תומר, כל החיילים במיגונית היו נהרגים", באתר ynet, 3 בינואר 2024,
 סיפור הגבורה של תומר ז"ל שנלחם ביום הטבח בכיסופים: "אם תומר לא היה שם, כולנו היינו מתים", סרטון בערוץ "עכשיו 14", באתר יוטיוב, 5 בינואר 2024
↑  חנן גרינווד, "צעקנו 'צה"ל, צה"ל' ונכנסנו לחדר שבו הסתתרו חיילות, בדלת ליד המתין מחבל', באתר ישראל היום, 15 באוקטובר 2023
↑  אמיר בוחבוט‏, תושיית התצפיתניות והגבורה בשער החמ"ל: הקרב הגורלי על מוצב כיסופים, באתר וואלה, 17 באוקטובר 2023
↑  חנן גרינווד, "צעקנו 'צה"ל, צה"ל' ונכנסנו לחדר שבו הסתתרו חיילות, בדלת ליד המתין מחבל", באתר ישראל היום, 15 באוקטובר 2023
↑    ישי אלמקייס, ‏"נלחמנו כמו אריות": קרב הבלימה ההירואי של גדוד 51 בגולני, בעיתון מקור ראשון, 20 באוקטובר 2023
↑  אמיר בוחבוט‏, אנדרטה שהוקמה לזכר לוחמים שנפלו בקרב על מוצב כיסופים - נעקרה, באתר וואלה, 2 באפריל 2024
↑  טלי ליפקין שחק, ישראל במלחמה, אתר גל"צ, דקה 88:40
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012737168905171 
מדבקה לזכרו של סמ"ר בנימין טשגר טקה מגדוד 51 של חטיבת גולני שנפל בקרב מוצב כיסופים
מדבקה לזכרו של סמל עילאי נועם בן מוחה מגדוד 51 של חטיבת גולני שנפל בקרב מוצב כיסופים
המשלח 3

| --- | --- |

 בימוי:  אוליבר מגטון 
 הופק בידי:  לוק בסון, Steven Chasman 
 תסריט:  לוק בסון, רוברט מארק קאמן 
 עריכה:  קאמיל דלאמר, Carlo Rizzo 
 שחקנים ראשיים:  ג'ייסון סטיית'האם (Frank Martin) סמי שילט David Atrakchi Natalya Rudakova אריק אבואנה רוברט נפר ירון קראבה בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 מוזיקה:  אלכסנדרה עזריה 
 מדינה:  צרפת, ארצות הברית, הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  EuropaCorp, TF1, Canal+ 
 חברה מפיצה:  ליונס גייט אנטרטיינמנט 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  8 בינואר 2009 
 משך הקרנה:  104 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט מתח 
 מקום התרחשות:  אוקראינה, מרסיי 
 הכנסות באתר מוג'ו:   transporter3
 www.transporter3film.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
המשלח 3 (באנגלית: Transporter 3) הוא סרט פעולה צרפתי-אמריקאי בשפה האנגלית משנת 2008, בבימויו של אוליבייה מגאטון. זהו הסרט השלישי בסדרת "המשלח", בכיכובו של ג'ייסון סטיית'האם בתפקיד פרנק מרטין, שליח מקצועי המתמחה בהעברת חבילות מסוכנות ללא שאלות.
עלילת הסרט

פרנק מרטין (ג'ייסון סטיית'האם) נאלץ לשוב לפעולה כאשר הוא נאלץ להעביר את ולנטינה (נטליה רודקובה), בתו החטופה של שר איכות הסביבה האוקראיני, מלבוב לאודסה שבאוקראינה. במהלך המסע, פרנק וולנטינה מתמודדים עם סכנות רבות, כולל מרדפים, קרבות ופצצות המוצמדות לגופם, המונעות מהם להתרחק מהרכב.
צוות השחקנים

ג'ייסון סטיית'האם – פרנק מרטין, שליח מקצועי ונהג מיומן.
נטליה רודקובה – ולנטינה, בתו של שר איכות הסביבה האוקראיני.
רוברט נפר – ג'ונסון, הנבל הראשי והמוח מאחורי החטיפה.
פרנסואה ברליאן – המפקח טרקוני, חברו של פרנק ואיש חוק.
ירון קראבה – לאוניד ואסילב, שר איכות הסביבה האוקראיני ואביה של ולנטינה.
ביקורות

הסרט קיבל ביקורות מעורבות. באתר Rotten Tomatoes, הסרט מחזיק בציון של 39% על סמך 115 ביקורות, עם ממוצע דירוג של 5/10. באתר Metacritic, הציון הממוצע הוא 51 מתוך 100, בהתבסס על 26 ביקורות. מבקרים שיבחו את סצנות הפעולה והביצועים של סטיית'האם, אך ביקרו את העלילה והדמויות על היותן שטחיות.
דחק

ערך זה עוסק במונח מתחום הפיזיולוגיה והפסיכולוגיה. אם התכוונתם לכתב עת ישראלי, ראו .
.
| --- | --- |

האיברים המשתתפים בתגובה הנוירו-הורמונלית לדחק, וההורמונים אותם הם מפרישים
 גורם:  גורם מעיק 
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D013312
 
מצבים מלחיצים יכולים לעורר כאבי ראש.
דְּחָק (המונח הרשמי – עָקָה; העממי – לחץ; באנגלית: stress ובעקבותיו נפוץ גם התעתיק סטרס) הוא מונח מתחום הפיזיולוגיה והפסיכולוגיה המציין תחושת מצוקה הנובעת מפגיעה במצב האיזון (הומאוסטזה, Homeostasis) של האורגניזם.
את המונח הלועזי טבע הנס סלייה (Hans Selye), אנדוקרינולוג אוסטרו-קנדי, כחלק מפרדיגמה שפורסמה ב־1936 תחת השם (GAS)
 General Adaptation Syndrome. המונח דחק בעברית, בהקשר דומה למונח הפסיכולוגי, נזכר כבר במקורות קדומים, "וְאֶת לַחֲצֵנוּ – זֶה הַדְּחַק, כְּמָה שֶׁנֶּאֱמַר: וְגַם רָאִיתִי אֶת הַלַּחַץ, אֲשֶׁר מִצְרַים לֹחֲצִים אֹתָם" (הגדה של פסח), וייתכן שהוא שימש מקור השראה לקובעי המונח הפסיכולוגי בעברית.
במצב של דחק מתמשך עלול להיווצר קושי בהתמודדות וחוסר הסתגלות התנהגותי, פסיכולוגי (כגון תחושות פחד, דאגה וחרדה) או פיזיולוגי (כגון פגיעה במערכת העיכול, לחץ דם גבוה, דיכוי המערכת החיסונית ומחלות קרדיו מטבוליות).
היסטוריה

בשנת 1915 טבע וולטר קנון את המושג "הילחם או ברח" המתאר את תגובתם של חיות לאיומים. הוא טען שמצבים של סכנה או פציעה מעוררים את תגובת "הילחם או ברח" ומזרימים אדרנלין לגוף.
בשנת 1946 פרסם הנס סלייה ספר על לחץ, בו הוא תיאר ממצאים מסדרת ניסויים שערך על חיות מעבדה, תוך חשיפתן לגירויים שליליים כמו כאב. בניסוייו מצא סלייה שתגובות בעלי החיים לגירויים השונים יצרו דפוס עקבי, לו קרא תסמונת ההסתגלות הכללית General Adaptation Syndrome. סלייה זיהה שהתסמונת בנויה משלושה שלבים מובחנים: מצוקה, התנגדות ואפיסת כוחות.
בשלב הראשון (מצוקה) כאשר מזוהה גירוי חיצוני כמאיים, נכנס הגוף למצב מוכנות, על מנת להתמודד פיזית עם איום או סכנה מיידית.
בשלב השני (התנגדות), ישנה התמודדות מול הגירוי האברסיבי וניסיון להכריעו. מנגנוני ההישרדות ממשיכים להזרים משאבי גוף כדי להתמודד עם האיום הנתפס, כל עוד זה לא הוכרע או עד שמשאבי הגוף אוזלים.
השלב האחרון (אפיסת הכוחות), מוגדר כשלב בו אוזלים משאבי הגוף להתמודד עם מצב הסכנה ובפרט לתפקד כראוי. לרוב מופיעים מחדש סימפטומים פיזיולוגיים של מערכת העצבים האוטונומית, כמו הזעה ועלייה נוספת בדופק, בניסיון נואש ואחרון של הגוף להכרעה.
אם שלב זה מתארך והגירוי האברסיבי מתמיד, מתחיל ומצטבר נזק ארוך-טווח למערכות הגוף,
גישות תאורטיות

הגישות התאורטיות המתייחסות לדחק, מתחלקות לשלוש קבוצות לפי השלב אותו הן מדגישות בתהליך הדחק.
גישות תאורטיות > הגישה האפידמיולוגית

הגישה האפידמיולוגית מדגישה את האירועים החיצוניים היוצרים את תחושת הדחק. אירועים אלה נקראים אירועי דחק או סטרסורים (אנ'). בין אירועי הדחק ניתן למנות טראומות, אירועים מְשָנֵי חיים כגון שכול וגירושים, ומצב כרוני של קושי ואי שביעות רצון, כמו בעבודה מתסכלת ובנישואים לא מאושרים. גם חוויות דרמטיות פחות מאירועים משני חיים, כמו פקקי תנועה או בעיות חנייה יכולות לגרום ללחץ. שניים ממייסדי הגישה האפידמיולוגית הם הולמס Holmes וריי Rahe אשר בנו שאלון אירועי חיים המודד את רמת החשיפה לאירועי לחץ בשנה האחרונה. בשאלון ישנה רשימה של אירועי חיים, כאשר לכל אירוע יש משקל שונה, לפי רמת ההיערכות מחדש שהוא דורש. האירועים שדורגו כמלחיצים ביותר, לפי רמת ההיערכות המחודשת שהם דורשים, היו מוות של בן או בת זוג, גירושין, פרידה מבן או בת זוג, מעצר בכלא או במתקן אחר ומוות של בן משפחה קרוב.
גישות תאורטיות > הגישה הפסיכולוגית

הגישה הפסיכולוגית מדגישה את התהליך התפיסתי הפסיכולוגי המקשר בין האירוע החיצוני לבין התגובה הפיזיולוגית. שניים ממייסדי הגישה הזו הם סוזן פולקמן (אנ') וריצ'רד לזרוס (אנ'). לטענתם, לחץ נוצר כאשר האדם חש פער בין דרישות המצב לבין המשאבים העומדים לרשותו. גישה זו מתייחסת לדחק כאל תפיסה סובייקטיבית, ולא כאל אירוע אובייקטיבי. אם אדם מעריך הערכת חסר את המשאבים העומדים לרשותו, או מעריך הערכת יתר את דרישות המצב, הוא יחוש בדחק, גם אם מבחינה אובייקטיבית המשאבים מספיק גבוהים כדי להתמודד עם הדרישות. לטענת פולקסמן ולזרוס, לחץ נוצר גם כאשר הפער הוא חיובי, כלומר המשאבים הם גבוהים יותר מאשר הדרישות. מקגראת' הדגיש את חשיבות ההשלכות (בעיני האדם) של אי עמידה בדרישות המצב, אשר בלעדיה לא צפוי להתרחש דחק.
גישות תאורטיות > הגישה הביולוגית

הגישה הביולוגית מדגישה את התגובה הפיזיולוגית הנוצרת לאחר החשיפה למצב הדחק. שניים ממייסדי הגישה הם הנס סלייה Selye שטבע את המושג "תסמונת ההסתגלות הכללית" ו־וולטר קנון Cannon שטבע את המושג "הילחם או ברח". מושג זה הורחב מאוחר יותר ל"הילחם או ברח, קפא, התעלף או היבהל" (Freeze, Flight, Fight, Fright, Faint). תגובות אלה, שיחד נקראות תגובת הדחק, נבררו באופן אבולוציוני כדי להגביר את סיכויי ההישרדות של האורגניזם העומד בפני איום קיומי. תגובת הדחק אדפטיבית רק לפרקי זמן קצרים, כאשר היא מגינה מפני איום חריף. כפי שכאב מגן על האדם מפני מצבים מסוכנים, כך עושה גם תגובת הדחק. כפי שכאב מתמשך עלול לפגוע באיכות החיים, כך גם תגובת דחק מתמשכת, המתבטאת בחרדה ודחק מתמשכים, עלולה לפגוע באיכות החיים.
תגובת הדחק הפיזיולוגית מתחילה במוח, כאשר ישנה הערכה של גורם הדחק והמשאבים העומדים לרשותו של האדם. כאשר הניתוח הקוגניטיבי במוח מוביל למסקנה שהמצב הוא מצב מאיים, האמיגדלה מגיבה בהפעלת שתי מערכות הקשורות זו לזו: מערכת העצבים הסימפתטית וציר ה־HPA. לפי הגישה הביולוגית, ניתן לבחון את השפעתם של אירועי דחק בעזרת מדדים פיזיולוגיים של סטייה מההומאוסטזה (איזון) בשני המישורים הללו.
גישות תאורטיות > מערכת העצבים הסימפתטית

מערכת העצבים הסימפתטית (Sympathetic) פעילה במצבי עוררות, ואינה יכולה להישאר פעילה לאורך זמן רב. מערכת העצבים הסימפתטית מעוררת על־ידי ההיפותלמוס, וגורמת להפרשה של אדרנלין ונוראדרנלין מבלוטת האדרנל אל הדם. חומרים אלה מגבירים את קצב הלב והנשימה, גורמים להזעה ולתחושה של דחק. הפעילות הסימפתטית יוצרת גם שינויים בזרימת הדם ממרכז הגוף לעבר שרירי השלד, הפסקה של תהליכי עיכול, כיווץ של כלי דם בעור למניעת דימום מפגיעה, הרחבת אישונים ועוד.[דרוש מקור] פעילות זאת באה על חשבון מערכת העצבים הפאראסימפתטית (Parasympathetic) האחראית בעיקר על פעילות של שימור, עיכול, הפרשה, הגדלת מאגרי אנרגיה, התחדשות של תאים, הפרשת הורמונים ובנייה עצמית והתחזקות.
גישות תאורטיות > ציר ה־HPA

ציר ה־HPA מעורר גם הוא על־ידי ההיפותלמוס הגורם לשחרור ACTH מבלוטת יותרת המוח. ACTH גורם להפרשה של קורטיזול מקליפת בלוטת האדרנל (אנ'). הפעלת תגובת הדחק יוצרת תגובות גופניות רבות שנועדו להכין את הגוף לפעולה אקטיבית להתמודדות עם האיום. תגובות אלה כוללות עלייה בקצב הלב, קצב הנשימה, לחץ הדם, רמות הסוכר בדם, ומתח השרירים. קיימות גם הזעה, הזרמת דם לפריפריה, הגדלת אישונים וירידה בכאב.
כאשר הגוף יוצא ממצב של הומאוסטזה ועובר למצב של אלוסטזיס עלולים להיגרם נזקים, בטווח הקצר או הארוך.
מאפיינים של מצבי דחק

קיימים מספר מאפיינים ההופכים מצבים בחיים למצבי דחק. המאפיינים הבולטים הם איום, חוסר היכרות, חוסר ודאות וחוסר שליטה. ראשית, לחץ מתרחש כאשר קיים איום על ההומאוסטזה, או שחושבים שקיים איום שכזה. לכן, אחד המאפיינים המהותיים ביותר של מצבי דחק הוא שהם מאיימים על האדם או על הקרובים לו. האיום יכול להיות איום פיזי, איום כלכלי, איום חברתי, איום משפחתי, או כל איום אחר. למעשה, תגובת הדחק נבררה באופן אבולוציוני כדי להכין את הגוף להתמודדות עם איומים. בהתאם לכך, יש הטוענים שהמושג דחק מתייחס רק למצבים בהם קיים איום משמעותי על רווחתו של האורגניזם.
מאפיין שני של מצבי דחק הוא חוסר היכרות. לפי המודל של הולמס וריי, אירועים שאינם מוכרים, דורשים היערכות מחודשת ולכן הם מעוררי לחץ.
המאפיין השלישי של מצבי דחק, חוסר ודאות, קשור לחוסר היכרות, אך מעט שונה ממנו. היכולת לנבא התרחשות מעוררת דחק מקלה על ההתמודדות עימה. לכך ניתן לתת שני טעמים: ראשית, אם יודעים על בואו המתקרב של המצב הלא נעים, ניתן להיערך לקראתו נפשית או פיזית וממשית. שנית, אפשר לחוש רגיעה וביטחון בתקופה שבה יודעים שהדחק אינו צפוי לבוא. עכברים שהוכנסו לתוך מערך ניסויי מתאים הפגינו העדפה לדחק בר ניבוי על פני דחק שאינו בר ניבוי.
המאפיין האחרון של מצבי דחק, הוא חוסר שליטה. ככל שמאורע פחות נשלט, כך הוא יוצר תחושת דחק גבוהה יותר. ניסויי מעבדה הראו כי נבדקים שנחשפו לאירוע מעורר לחץ הגיבו טוב יותר, אם ניתנה להם האפשרות להפסיק את החשיפה, גם אם לא עשו בפועל שימוש באופציה זו וגם אם תחושת השליטה הייתה נתפסת בלבד, ובפועל לפעולתם לא הייתה השפעה אמיתית על החשיפה.
תנאים לדחק מועיל

לחץ יכול להועיל אם הוא קצר, בעוצמה מתונה ומהסוג הנכון. ראשית, בעוד שללחץ ממושך ישנן השלכות בריאותיות שליליות, לחץ קצר טווח פחות מזיק לבריאות ויכול אף להועיל לה.
שנית, לחץ אינו שלילי במהותו. יצורים חיים זקוקים למידה מסוימת של לחץ כדי לתפקד. אך כאשר עוצמת הלחץ גבוהה מדי, התפקוד נפגע. הקשר הזה בין לחץ לתפקוד מתבטא בחוק ירקיז-דודסון המיוצג בגרף בצורת U הפוך. ללא שימור רמות תקינות של עוררות, לא תתאפשר יציאה מההומאוסטזה שכופה מערכת העצבים הפאראסימפתטית (Parasympathetic nervous system) על הגוף. רמות מוגזמות של עוררות, מצד שני, יכולות לפגוע בתפקוד.
לבסוף, ניתן לחלק מצבי דחק לדחק חיובי או שלילי. הנס סלייה (Hans Selye) הציע ב־1974, שכאשר דחק מניע לפעולה, יש לראות בו "לחץ חיובי" או "מתח טוב" (Eustress) (אנ'). לעומת זאת, כאשר דחק אינו נפתר בדרך של תגובה, שינוי או התרגלות והתאמה – הוא נחשב ל"לחץ שלילי" (Distress) מאחר שאינו מניע לפעילות אלא דווקא להתנהגויות נסיגה קליניות כמו דיכאון וחרדה.
השפעות הדחק > השפעות בריאותיות

דחק ובפרט דחק מתמשך עלולים לפגוע בבריאות. במצב של דחק מתמשך, השמירה על האיזון בגוף דורשת שינויים פיזיולוגיים חוזרים ונשנים. תהליך זה של שמירה על האיזון נקרא אלוסטזיס. השינויים התכופים הנדרשים במצב של דחק יוצרים עומס על מערכות הגוף הנקרא עומס אלוסטטי. לאורך זמן, העומס האלוסטטי מצטבר, פוגע במערכות הגוף ויוצר נזקים רפואיים. ניתן להעריך את העומס האלוסטטי של הגוף בעזרת מדדים ביולוגיים כמו רמת הקורטיזול בשתן, לחץ הדם, יחס מותן אל ירך, רמות כולסטרול, A1C ועוד. סיבה נוספת לקשר בין לחץ מתמשך לנזקים רפואיים, היא הרגלי חיים לא בריאים בקרב אנשים הנמצאים בדחק. הרגלי חיים אלה יכולים לכלול צריכה מוגברת של משקאות חריפים, עישון, חוסר שינה והזנחת הכושר הגופני.
דחק מתמשך עלול לפגוע במערכות רבות בגוף. דחק מתמשך מגביר את הסיכון למחלות לב, שבץ מוחי, תסמונת מטבולית, סוכרת בקרב נשים, ופיברומיאלגיה. בקרב נשים העוברות טיפולי הפריה, נמצא קשר חלש בין רמת הדחק והחרדה לבין הסיכוי להיכנס להריון. דחק בזמן ההריון מגביר גם את הסיכון לסיבוכים בלידה. בקרב גברים, לחץ עלול להשפיע לרעה על איכות הזרע. דחק גורם גם לברוקסיזם – הידוק לסתות בשינה – וכתוצאה מכך לשחיקת שיניים.
קיים קשר מורכב בין דחק לבין מערכת החיסון. נראה כי לחץ מתון יכול לשפר את התפקוד החיסוני, בעוד שלחץ מתמשך או קיצוני עלול לפגוע בו. בניגוד למקובל בציבור הרחב, אין עדיין הסכמה לגבי התפקיד של לחץ במחלת הסרטן. ישנם מחקרים המראים שלחץ מהווה גורם סיכון לסרטן, וישנם כאלה שמראים שהקשר בין השניים חלש או לא קיים.
במחקר אורך שנערך ב-the Southern California Children's Health Study‏ (2003–2014), ומחקר המשך ומעקב (2018–2021) יש עדויות לכך שדחק מתמשך ועקבי מגיל הילדות, ההתבגרות ועד הבגרות עלול לתרום לסיכון קרדיומטבולי גדול יותר בבגרות צעירה. המחקר מסייג עצמו מכמה סיבות כגון: קבוצת נבדקים קטנה יחסית, דיווח לא ישיר אלא דרך תגובות הורים, וסביבה אורבנית דומה של הנבדקים, אולם, יש במחקר מרקרים אובייקטיביים המאששים את תוצאותיו. לשם ביסוס הטענות במחקר זה יש להמשיך ולחקור על קבוצות גדולות יותר ובתנאי מחיה שונים.
השפעות הדחק > השפעות קוגניטיביות

דחק עלול לצמצם את הקיבולת של זיכרון העבודה. זיכרון העבודה משמש כמעין "פנקס רישום מנטלי" (Mental Sketch Pad).
ניתן להתייחס לזיכרון העבודה כאל תהליך מנטלי פעיל, שבו גירויים או ייצוגים פנימיים מאוחסנים בצורה מקוונת נגישה וזמינה אונליין, כדי למנוע דעיכה זמנית או פלישה של מסיחים או גירויים מתחרים הנמצאים מחוץ למוקד הקשב הנוכחי.
היכולת ליצור ולשמר חוט מחשבה פנימי ללא תלות במציאות החיצונית, משחררת את האדם מהמגבלות של תגובה לאירועים סביבתיים מידיים בלבד. באופן זה, זיכרון העבודה מאפשר לאדם לפעול למען הגשמת מטרות עתידיות מעבר לכאן ולעכשיו. הנמכה בקיבולת של זיכרון העבודה עלולה לפגוע בתפקודים קוגניטיביים אלו.
השפעות הדחק > השפעות רגשיות

לדחק ישנן גם השפעות רגשיות. תגובה אפשרית אחת היא תוקפנות, האופיינית במיוחד לתחושת תסכול. "זעם הדרכים", שגילוייו הם התפרצויות אלימות הקורות בתנאים של פקקי תנועה, הוא ביטוי שלה. תיתכן גם תגובה הפוכה, של אדישות ודיכאון. תגובה זאת קשורה על-פי רוב לתופעה אחרת, הנקראת חוסר אונים נרכש. מרטין זליגמן (Martin Seligman) גילה שניתן בדרך של התניה ליצור באורגניזם תפיסה של חוסר-אונים. חיות שהוכנסו לכלוב וקיבלו נזעי חשמל (שוקים חשמליים) (בצמוד לגירוי נייטרלי), בלי שניתנה להם דרך לשלוט או להימנע מהם, פיתחו אפתיה לנזעי החשמל ולגירוי הנייטרלי הנלווה. כאשר מאוחר יותר ניתנה להם הזדמנות לנסות וללמוד כיצד להימנע מהגירוי השלילי או להפסיקו, הן לא ניסו לעשות כן. יש הטוענים שתחושת חוסר-ישע זו פוגעת בין השאר גם ברבות מהנשים הסובלות מאלימות מצד בני זוגן, שלעיתים נטען שאינן מנסות לשפר את תנאי גורלן.
דחק קשור גם להפרעות פסיכיאטריות כמו חרדה, דיכאון ופוסט־טראומה.
השפעות הדחק > השפעות חברתיות

אפשר לחלק את ההשפעה החברתית של הלחץ לארבע רמות חברתיות שונות:
Individual Level – ברמה האישית: שינוי התנהגות והימנעות מביצוע משימות. חוויה של תחושת לחץ עשויה לגרום לפרט להימנע מפעילות שעומדת בפניו או לחוש רצון לוותר על מעשה כדי להימנע מתחושת הלחץ שמאפיינת פעולה זו.
Dyadic Level – ברמה הזוגית: לחץ הוא רגש בעל רמות גבוהות של הדבקות רגשית, אך מנגד אדם קרוב יכול לסייע לפרט החווה תחושות לחץ להפיגן. אם יוצרים שיחה של פנים מול פנים זה יכול לעזור, דבר כזה מוריד את סף הלחץ ומרגיע. בנוסף, האחר יכול להרגיע האדם הלחוץ שעומד בפניו ועוזר לו.
Group Level – ברמה הקבוצתית: דומה להשפעות הרגש ברמה הזוגית, רק בהרחבה למערכת יחסים של יותר משני אנשים.
Cultural Level – ברמה התרבותית: אירועי משבר אינם קשורים לשינוי התרבויות, הם מלחיצים ונמדדו למספר תרבויות. יש לחץ משותף לכל בני האדם ויש שינויים חשובים להגדרתו התרבותית של הלחץ. תחושת לחץ משינויים או מביצוע פעולה מסוימת של הפרטים בתרבות עשויים להשפיע עליה ועל עתידה, לדוגמה במשאל עם לפני מבצע או שינוי גדול. כמו כן, גם אירועים מסכני חיים דוגמת אסונות טבע יכולים להוביל ללחץ תרבותי של אומה או אזור גאוגרפי ולעורר התנהגות חברתית בעייתית.
גורמי חוסן

חוסן נפשי Resilience הוא היכולת לנתר חזרה ממצב שלילי, ולהסתגל באופן גמיש. החוסן הנפשי של האדם מושפע מהמטען הגנטי שלו, מהסביבה המוקדמת בה גדל, ומהסביבה הבוגרת בה הוא נמצא. גורמים אלה משפיעים על החוסן הנפשי גם בנפרד וגם באופן אינטראקטיבי.
גורמי חוסן > גורמי חוסן פיזיולוגיים

לתגובת הדחק ולהפרעות חרדה ישנו מרכיב משפחתי וגנטי. לדוגמה, מקדם התורשתיות של הפרעות חרדה הוא 40%, מקדם התורשתיות של פוביה מפני בעלי-חיים הוא 45%, וזה של פוביה מפני דם וזריקות הוא 33%. גם לחוסן נפשי יש מרכיב גנטי, ומקדם התורשתיות שלו נע בין 30% ל־60%. קיימים גם סמנים גנטיים להפרעות חרדה.
אחד המדדים העקיפים לחוסן נפשי ולהתמודדות גמישה עם דחק הוא השונות בקצב הלב (אנ'). מחקרים רבים הראו שאנשים עם שונות גבוהה בקצב הלב שלהם מתמודדים טוב יותר עם דחק.