stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דברו אמת
הערות שוליים

↑  Herbert Schlossberg,'"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'DABRU EMET: A JEWISH STATEMENT ON CHRISTIANS AND CHRISTIANITY, ‏November 2000
↑  Helena Miller, Lisa D. Grant, Alex Pomson. 2011. International Handbook of Jewish Education. Springer Science & Business Media.
↑  Mary C. Boys, Sara S. Lee, Dorothy C. Bass. 2008. Christians and Jews in Dialogue: Learning in the Presence of the Other. SkyLight Paths Publishing. p. 201-205.
חטיבה 5

| --- | --- |

 פרטים
 כינוי:  עוצבת השרון
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   צה"ל
 סוג:  חטיבת חי"ר במילואים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1947–הווה (כ־78 שנים)
 מקים היחידה:  שמעון אבידן
 מלחמות:  כל מלחמות ישראל
 פיקוד
 יחידת אם:   עוצבת הפלדה
 יחידות בת:  גדוד 7020  גדוד 8110  גדוד 8111  גדס"ר 6555  גדס"ם 5505  פלחי״ק 357
 דרגת המפקד:    אלוף-משנה
 מפקד נוכחי:  טל קוריצקי
 מפקדים:  מפקדי החטיבה
עוצבת השרון – חטיבה 5 או בשמה הרשמי, "חטיבת גבעתי תש"ח" (נקראה בעבר "חטיבה 17"), היא חטיבת חיל רגלים ממוכן במילואים בצבא ההגנה לישראל. החטיבה הוקמה בנובמבר 1947 כחטיבת גבעתי ובשנת 1956 הפכה מחטיבה סדירה לחטיבת מילואים והשתתפה בכל מערכות ישראל עד כה. משום כך נסי המערכה של חטיבת גבעתי ממלחמת העצמאות מתנוססים על נס חטיבה 5, וכן תג היחידה של חטיבה 5 זהה לתג החטיבה של גבעתי בתש"ח. ב-4 ביוני 2017 הוחלט על הוספת שם לחטיבה, ומאז נקראת החטיבה "עוצבת השרון – חטיבה 5". בשנת 2020, כחלק מארגון מחדש בצה"ל, החטיבה הוכפפה תחת פיקוד עוצבת הפלדה (אוגדה 162). כחלק מתהליך זה, בוצע תיקון היסטורי ושם החטיבה שונה רשמית ל"חטיבת גבעתי תש"ח". לוחמי החטיבה מגיעים מחטיבת גבעתי ומחטיבת הנח"ל.
היסטוריה > הקמת החטיבה

בדומה ליחידות אחרות בצה"ל, לאחר מלחמת העצמאות גם חטיבת גבעתי, שמספרה היה 5, פשטה ולבשה צורה. בעוד שמרבית חטיבות החי״ש והפלמ״ח פורקו או הועברו לצבא המילואים, נשארה גבעתי אחת משלוש החטיבות הסדירות של צה"ל, היחידה תחת פיקוד המרכז. בקיץ 1956 הוחלט על פירוק החטיבה הסדירה. חלק מגדודי החטיבה הועברו לחטיבות סדירות אחרות (גדוד 51 הועבר כגדוד חי"ר לחטיבת גולני . וגדוד 52 הועבר לחטיבה 7, והוסב לחרמ"ש) וחטיבה 5 התמזגה בחטיבת מחוז 17 אשר נשאה באחריות המרחבית לגזרת השרון, ואשר המשיכה לשאת במקביל את מורשת "גבעתי". מאוחר יותר שונה שוב שם החטיבה המרחבית לחטיבה 5, שמה הרשמי הראשון של החטיבה במלחמת העצמאות, וככזאת לחמה במלחמת ששת הימים ועד להווה.
היסטוריה > שנות החמישים

בשנים שלאחר קום המדינה ביצעה החטיבה מספר פעולות תגמול בפרוזדור ירושלים, החטיבה השתתפה במבצע ירקון שהיה מבצע סיור שערך צה"ל בימים 9–12 ביוני 1955, במסגרת ההיערכות לקראת מבצע קדש.
היסטוריה > מלחמת ששת הימים

במלחמת ששת הימים החטיבה המרחבית בפיקוד אל"ם זאב שחם כללה 3 גדודי חי"ר: גדוד 171, גדוד 172, וגדוד 173. החטיבה כבשה את טולכרם, קלקיליה ואת מערב השומרון, עד למבואות שכם. לאחר מלחמת ששת הימים, ובמהלך מלחמת ההתשה ועד לערב מלחמת יום הכיפורים נותרה החטיבה כאחראית על הביטחון השוטף בכל שטח השומרון.
היסטוריה > מלחמת יום כיפור

במלחמת יום הכיפורים החליף אל"ם יהודה גולן את אל"ם אריה וינברג שהועבר לפקד על "כוח אילון" באזור ראס סודר. החטיבה תוגברה בכוחות נוספים ונפרסה להגן על חלקה הצפוני של בקעת הירדן. החטיבה כללה 3 גדודי חי"ר: גדוד 171 בפיקוד סא"ל אברהם בר אוריין, גדוד 172, וגדוד 173. החטיבה הייתה בתהליך הסבה לחטיבה ממוכנת. החטיבה שתוגברה בגדוד 105 מגזרת אילת, החזיקה לאחר הפסקת האש את קו המים באזור העיר סואץ עד ליציאת צה"ל מהגדה המערבית של תעלת סואץ. החטיבה הייתה מגויסת כשבעה חודשים, במהלכם המשיכה את ההסבה לחטיבה ממוכנת.
מספר חודשים לאחר תום המלחמה, במסגרת שינוי ארגוני בצה"ל כולו, שונו מספרי גדודי החטיבה וקיבלו את מספריהם הנוכחיים.
היסטוריה > מלחמת לבנון הראשונה

במלחמת לבנון הראשונה פיקד על החטיבה אל"ם עדי לבנת. החטיבה סופחה לאחר סיום המלחמה לאוגדת הגליל שהייתה בפיקוד יצחק מרדכי, ופעלה לאורך ציר החוף עד למבואות ביירות.
היסטוריה > שנות השמונים

ב-1988 החליט הרמטכ"ל, רב-אלוף דן שומרון, על פירוק החטיבה מסיבות תקציביות, ואולם ההחלטה שונתה לאחר לחץ של חיילים ומפקדים ביחידה. באפריל 1989 הוחלט על הסבת החטיבה לחטיבת חיר"מ.
היסטוריה > האינתיפאדה הראשונה

בימי האינתיפאדה ביצעה החטיבה משימות בט"ש באיו"ש ובגבול הצפון.
היסטוריה > מבצע חומת מגן

בפסח 2002 השתתפה החטיבה בפיקוד דידי ידידיה במבצע חומת מגן. משימת החטיבה הייתה כיבוש מחנה הפליטים ג'נין, שהתנהל תוך לחימה קשה בשטח בנוי. בבוקר 9 באפריל 2002, יום השואה, נקלעה מחלקת הדרגון מהפלוגה המסייעת של גדוד נחשון לקרב קשה, בו נפלו 13 לוחמי ומפקדי הפלוגה. על תפקודה בקרב הוענק לפלוגה המסייעת של גדוד נחשון צל"ש אלוף. כמו כן הוענק לכמה מחיילי הפלוגה ציון לשבח אישי. הקרב הוכרע לאחר הפעלת דחפורי די-9 משוריינים.
היסטוריה > מלחמת לבנון השנייה

ב-12 ביולי 2006 הותקף סיור של החטיבה שנע על גבול הצפון, ונחטפו שניים מחיילי החטיבה, אהוד גולדווסר ואלדד רגב. אירוע זה הביא לפרוץ מלחמת לבנון השנייה.
היסטוריה > מלחמת חרבות ברזל

לאחר טבח שבעה באוקטובר, הוקפצו חיילי החטיבה בצו 8 לגזרת הדרום, שם טיהרו את המרחב בין רעים בדרום לכפר עזה בצפון, ובין הגדר לכביש 232. בהמשך נכנסו קרקעית לרצועת עזה והשתתפו במאמץ התמרון באזור דרום הרצועה בשלוש גזרות שונות. בסוף חודש נובמבר נכנסה החטיבה לעיירה בית-חנון בצפון הרצועה. בסוף חודש דצמבר, צוות הקרב החטיבתי פעל תחת אוגדת עזה והוביל את מבצע עוז וניר להכנעת המחבלים בחירבת אחזעה, לצורך הגנת יישובי העוטף ויצירת מרחב חיץ בתוך רצועת עזה. במהלך חודש ינואר 2024, פעלה החטיבה בצפון הרצועה תחת אוגדה 162 בשכונת שאטי, השמידה מנהרות, חיסלה מחבלים ומצאה אמל"ח ומסמכים. בתחילת חודש פברואר סיימה החטיבה את המשימה בצפון הרצועה ושוחררה.
במהלך המלחמה לחם גדוד 8111 תחת צק"ח קרייתי. במהלך הלחימה נהרגו 5 לוחמים מגדוד 8111 כאשר נקלעו לזירת מטענים בבית ספר שבו שהו מחבלי החמאס. ב-1 בינואר 2024, במהלך פעילות מבצעית בצפון הרצועה, הופעל מטען כנגד כוח מגדוד 7020. באירוע נהרג הלוחם עמיחי אוסטר ונפצעו 11 לוחמים נוספים מהגדוד.
יחידות החטיבה

בחטיבה חמישה גדודים: שלושה גדודי חי"ר, גדוד סיור, וגדוד סיוע מנהלתי.
יחידות החטיבה > גדוד 8111 יהונתן

גדוד 8111 יהונתן מורכב ממפקדים וחיילים ששירתו בגדודי החי"ר הסדירים השונים בצה"ל. רוב חיילי הגדוד מחטיבת גבעתי.
הגדוד קרוי על שם דמותו המקראית של יהונתן בן שאול. סמל הגדוד מורכב מחלקים מסמל החטיבה (חטיבה 5) - שיח הצבר וההרים מייצגים את ההיסטוריה ומורשת החטיבה שלחמה בעיקר באזור הנגב, החרב מסמלת את היותו של הגדוד גדוד חי"ר לוחם, והקשת מסמלת את ההקשר לדמותו של יהונתן בן שאול, שגבורתו תוארה בקינת דוד: ”קֶשֶׁת יְהוֹנָתָן לֹא נָשׂוֹג אָחוֹר וְחֶרֶב שָׁאוּל לֹא תָשׁוּב רֵיקָם” (ספר שמואל ב', פרק כ"ב).
יחידות החטיבה > גדוד 8110 יואב

גדוד 8110 נקרא גדוד יואב, שם המנציח את מבצע יואב, אחד המבצעים המרכזיים בהם השתתפה חטיבה 5 במלחמת העצמאות. בפסח 2002 היה הגדוד מגויס לתעסוקה מבצעית, אך בעקבות פתיחת מבצע חומת מגן הועבר ללחימה במסגרת החטיבה במחנה הפליטים בג'נין. במהלך הלחימה נהרגו שניים מלוחמי הגדוד ומספר לוחמים אחרים נפצעו.
ב-12 ביולי 2006 אמור היה הגדוד בפיקוד סא"ל בני עזרן לסיים תעסוקה מבצעית בגזרת זרעית בגבול הצפון. סיור של פלוגה ג' בפיקודו של אהוד גולדווסר נתקל במארב של חזבאללה. גולדווסר ואלדד רגב נחטפו לשטח לבנון, באירוע שהחל את מלחמת לבנון השנייה. שניים מלוחמי הגדוד, רב-סמל אייל בנין ושני תורג'מן, ונהג אחד ההאמרים, ואסים סאלח נזאל, שהיה איש קבע של החטיבה המרחבית, נהרגו בהיתקלות.
יחידות החטיבה > גדוד 7020 נחשון

גדוד 7020, "נחשון", זכה לשמו באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20, על שם מבצע נחשון, אחד מהמבצעים העיקריים בהם השתתפה החטיבה במלחמת העצמאות. אין קשר בין גדוד המילואים 7020 לגדוד 90 - גדוד סדיר בחטיבת כפיר, שגם הוא נושא אותו שם. הגדוד הסדיר נקרא על שם נחשון בן עמינדב המקראי, והוקם כעשור לאחר גדוד המילואים. הגדוד השתתף במסגרת החטיבה במבצע חומת מגן בעיר ג'נין והפלוגה המסייעת שלו נפגעה קשה בקרב במחנה הפליטים. כאמור, בקרב נפלו 13 לוחמי ומפקדי הפלוגה. על תפקודה בקרב זכתה הפלוגה בצל"ש אלוף פיקוד המרכז.
סמל גדוד נחשון עוצב בהנחיית המג"ד דאז דן שוורצפוקס (לימים סגן מנהל בית החולים סורוקה ומנהל המרכז לרפואה דחופה), וכלל בתוכו את סמלי ארבע חטיבות החי"ר הסדירות מהן הגיעו הגיעו לוחמי הגדוד. סביב שנת 2020, סמל הגדוד עודכן על ידי המג"ד אורי ליפשיץ (רב קיבוץ טירת צבי ומראשי ישיבת שיח יצחק) וכולל כעת חרב בלבד.
יחידות החטיבה > גדוד הסיור 6555

גדוד הסיור של חטיבה 5 הוקם בשנת 2004. הגדס"ר מאגד תחתיו את שלוש הפלוגות הייעודיות של החטיבה: הפלס"ר, הפלנ"ט, הפלחה"ן, הפלת"צ (פלוגת תצפית וצלפים), הפלוגה המסייעת ופלוגת הסיוע המנהלתי. סמל הגדס"ר מורכב ממספר סמלים המייצגים את הפלוגות השונות.
יחידות החטיבה > גדס"ם 5505

הגדס"ם- גדוד סיוע מבצעי, הוקם בשנת 2022 כדי לנהל מבצעים לוגיסטיים עבור החטיבה המתמרנת. הגדוד מנייד לוחמים בעומק שטח האויב ומספק מענה לאספקת ציוד, תחמושת, מזון ופינוי פצועים עבור כל גדודי החטיבה.
מפקדי החטיבה

מפקדי החטיבה:
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. חסרים תאריכים, בעיקר בהתחלה.
| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| שמעון אבידן | 1948 |  |
| יעקב פרי | 1949 |  |
| יהודה ואלך | 1949–1951 |  |
| צבי זמיר | 1951–1953 | לימים אלוף פיקוד דרום וראש המוסד |
| עודד מסר | 1953–1954 |  |
| חיים בר-לב | 1954–1955 | לימים הרמטכ"ל השמיני של צבא הגנה לישראל, חבר הכנסת ושר בממשלות ישראל. |
| יוסף גבע | 1955–1957 | לימים אלוף פיקוד מרכז |
| יששכר שדמי | 1958–1959 | מפקד חטיבה 17/5 במלחמת סיני |
| יהודה הררי | 1959 |  |
ברוך גלבוע: 
| זאב בר-סבר | 1960–1964 |  |
| אליעזר אמיתי | 1964 |  |
| חיים עינב | 1965–1966 |  |
| יעקב כפרי | 1966 | רמ"ט החטיבה, שימש ימים ספורים בתפקיד על תקן ממלא מקום עד לכניסתו של זאב שחם לתפקיד |
| זאב שחם | 1966–1968 | מפקד החטיבה במלחמת ששת הימים |
| אליעזר שגב | 1969 | שימש מספר חודשים על תקן ממלא מקום |
| צורי שגיא | 1969–1971 |  |
| אברהם אורלי | 1971–1972 |  |
| אריה וינברג (אילון) | 1972–1973 | החטיבה בהסבה לממוכנת |
| יהודה גולן | 1973– | מפקד החטיבה במלחמת יום הכיפורים |
שמואל פרסבורגר: 
| אריה שלום | 1974 – 1975 |  |
| יוסף אלדר | 1975 |  |
משה ספקטור: 
צבי גלר: 
| עדי לבנת | 1981–1983 | מפקד החטיבה במלחמת לבנון הראשונה |
| גבי פארן | 1983–1985 |  |
ישראל רמות: 
יצחק איתן: 
| יוסי גז | 1989–1993 | הסבת החטיבה לחטיבת חיר"ם |
אמל אסעד: 
| צביקה אמדור |  | לימים מפקד מערך מגל |
| גרשון עמל | 1995–2001 |  |
| יואל סטריק | 2001–2002 | לימים מפקד פיקוד צפון |
| דידי ידידיה | 2002–2003 |  |
| מוני כץ | 2003–2005 | לימים מפקד מפקדת העומק |
| אליהו זוהר | 2005–2009 | מפקד החטיבה במלחמת לבנון השנייה |
| עודד ראור | 2009–2012 |  |
| שמעון אדרי | 2012–2015 |  |
| אבי רוזנפלד | 2015–2017 | לימים מפקד אוגדת עזה |
| בצלאל שנייד | 2017–2019 | לימים מפקד חטיבת הבקעה |
| אורי לוי | 2019–2021 |  |
| חיים כהן | אוקטובר 2021–מרץ 2023 | לימים מפקד החטיבה הצפונית ברצועת עזה |
| טל קוריצקי | 23 במרץ 2023– | מפקד החטיבה במלחמת חרבות ברזל |
הנצחה

מ-1947 ועד 2005 נהרגו למעלה מ-800 חיילי חטיבה 5. חללי החטיבה מונצחים בבית החטיבה שבמצודת יואב ליד אשקלון. בתאריך 24 במאי 1995 נפתח בית החטיבה במעמד ראש הממשלה ושר הביטחון יצחק רבין ובנוכחות כ-5,000 מחיילי החטיבה בעבר ובהווה, מקצתם אלופי צה"ל בסדיר ובמילואים. במצודת יואב, היא בית גבעתי, מונצחים יחדיו חללי חטיבת גבעתי על גלגוליה השונים ובהם גם חללי חטיבה 5.
בשנת 1969 הוקמה בצומת ניצני עוז אנדרטה לזכר חללי החטיבה במלחמת ששת הימים בתכנונו של מרדכי כפרי. האנדרטה ממוקמת במקום בו התארגנו לוחמי החטיבה בטרם יציאתם לקרבות על צפון מערב הגדה. האנדרטה כוללת שתי אבני בזלת המונחות זו על גבי זו, עליהן חקוקים סמל החטיבה והפסוק "כשחל וככפיר היו" ומוקדשת "למגיני מרחב השרון".
אנדרטה נוספת לחללי החטיבה במלחמה הייתה מוצבת בחירבת צופין והועברה ליער המגינים.
ציונים לשבח

צל"ש אלוף - מפקד פיקוד המרכז יצחק איתן העניק (ב-5 ביוני 2002) צל"ש לפלוגה המסייעת של גדוד נחשון, על לחימתה בג'נין במהלך מבצע חומת מגן.
ראו גם

חטיבת גבעתי (תש"ח)
הקרב בג'נין 2002
הערות שוליים

↑  חטיבה 5, באתר Facebook
↑  מוס הראל,'"`UNIQ--nowiki-00000003-QINU`"'כנס הצדעה לחטיבת המילואים שלחמה במחנה הפליטים ג'נין, באתר הארץ, 24 ביוני 2002.
↑   לוחמי צק"ח 5 השמידו מאות תשתיות טרור במסגרת מבצע "עוז וניר", באתר צה"ל, 10 בינואר 2024
↑   יומן המלחמה - 28/01, באתר צה"ל, 28 בינואר 2024
↑   תיעוד פעילות צוות הקרב של חטיבה 5 ברצועת עזה, באתר צה"ל, 3 בפברואר 2024
↑  אביחי טבק, 5 לוחמי מילואים מגדוד 8111 נהרגו במהלך היתקלות בעזה. צפו בתיעוד הדרמטי, באתר דתילי אתר חדשות, ‏2023-12-11
↑  נועם אמיר, לוחם מילואים נפל בקרבות, באתר www.makorrishon.co.il, ‏2024-01-01
↑  נחשון 7020 מובילים דרך, באתר עמותת עמכם
↑  יעקב ארז,'"`UNIQ--nowiki-0000000B-QINU`"'דברים שהוכחנו בג'נין, באתר nrg‏, 26 באפריל 2002
↑  צל"ש יחידתי - פלוגה מסייעת גדוד נחשון חטיבה 5 מילואים, באתר הגבורה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305760805171 
אנדרטה לחטיבה 5 במלחמת ששת הימים, בצומת ניצני עוז
טבלת הנצחה ללוחמי חטיבה 5 במלחמת ששת הימים, באתר ההנצחה בצומת ניצני עוז
אנדרטת זיכרון ביער המגינים לנופלים מחטיבה 5 במלחמת ששת הימים
סמל גדוד יהונתן
סמל גדוד יואב
סמל גדוד נחשון (עד 2020)
סמל גדס"ר חטיבה 5
פרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר

| --- | --- |
 מיקום הטקס:  לוס אנג'לס, קליפורניה
 מדינה:  ארצות הברית
 הגוף המעניק:  האקדמיה האמריקאית לקולנוע
 תקופת הפרס:  1929–הווה (כ־96 שנים)
 www.oscars.org
 
פרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר (באנגלית: Academy Award for Best Adapted Screenplay) הוא פרס אוסקר הניתן מטעם האקדמיה האמריקאית לקולנוע לתסריטאי על תסריט מעובד לסרט קולנוע, אשר מבוסס על חומר שפורסם קודם לכן (בדרך כלל רומן, מחזה, סיפור קצר, או תוכנית טלוויזיה, אך לעיתים גם סרט קולנוע אחר). במילים אחרות: התסריט הוא אדפטציה קולנועית של יצירה נרטיבית אחרת. על פי הגדרה זו, סרטי המשך נחשבים באופן אוטומטי כבעלי תסריטים מעובדים (מאחר שסרט ההמשך חייב להיות מבוסס על הסיפור המקורי).
שיאים

האדם הראשון לזכות בפרס פעמיים היה ג'וזף ל. מנקייביץ', שזכה בשנתיים רצופות, 1949 ו-1950. זוכים נוספים שקיבלו את הפרס פעמיים: ג'ורג' סיטון, רוברט בולט (גם הוא זכה בשנתיים רצופות), פרנסיס פורד קופולה, מריו פוצו, אלווין סרג'נט, רות פראוור-ג'אבוולה, מייקל וילסון, אלכסנדר פיין וכריסטופר המפטון.
בילי ווילדר, צ'ארלס ברקאט, פאדי צ'ייבסקי, פרנסיס פורד קופולה, הורטון פוט, רוברט בנטון, בו גולדמן, וולדו סולט והאחים כהן זכו הן בפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר והן בפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר.
פרנסיס מריון היא האישה הראשונה לזכות בפרס, על הסרט הבית הגדול. ג'יימס אייבורי הוא המועמד המבוגר ביותר בהיסטוריה של הפרס וכן גם הזוכה המבוגר ביותר, בגיל 89, על הסרט קרא לי בשמך. צ'ארלי ואצ'ל הוא הזוכה הצעיר ביותר, בגיל 32, על הסרט שחור על לבן. המועמד הצעיר ביותר הוא ג'וזף ל. מנקייביץ', בגיל 22, על הסרט סקיפי.
שיאן המועמדויות לפרס הוא בילי ווילדר עם 7 מועמדויות. אחריו עם 6 מועמדויות חולקים את התואר ג'ון יוסטון ואריק רות'. ריצ'ראד ברוקס היה מועמד 5 פעמים.
זוכים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
זוכים > זוכי המאה ה-20

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| שנה | שם הסרט | תסריט | מקור |
| 1997 | סודות אל איי | קרטיס הנסון ובריאן הלגלנד | הספר באותו שם מאת ג'יימס אלרוי |
| 1998 | אלים ומפלצות | ביל קונדון | הספר האבא של פרנקנשטיין מאת כריסטופר בראם |
| 1999 | תקנות בית השיכר | ג'ון אירווינג | הספר תקנות בית השיכר מאת אירווינג |
| 2000 | טראפיק | סטיבן גייגן | סרט הטלוויזיה הבריטי משנת 1989 "טראפיק" מאת סימון מור |
ראו גם

פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר
רכבות בלבנון

מפת רשת מסילות הרכבת בלבנון בשיאה, היא התחברה לארץ ישראל בדרום ולסוריה בצפון ובמזרח
המסילה הצרה בין ביירות לדמשק, בקטע עם מסילת גלגלי שיניים שלישית במרכז המסילה, שמטרתה הייתה לסייע לרכבת להתגבר על הפרשי הגובה
שירות ה"טאורוס אקספרס" בין איסטנבול לבגדד, שכלל שלוחה דרומית, דרך ארץ ישראל לקהיר (בכחול)
שרידי מסילת החוף הלבנונית, ליד צידון, בשנת 2009
רשת הרכבות בלבנון החלה לפעול ב-1890, בתקופת האימפריה העות'מאנית, במימון וניהול צרפתי. רוב פעילות הרכבות נפסקה בשנות ה-70 של המאה ה-20 בעקבות מלחמת האזרחים. הקו האחרון שעוד פעל נסגר בשנות ה-90 של המאה ה-20, מסיבות כלכליות. בשיאו הגיע האורך הכולל של רשת מסילות הרכבות בלבנון לכ-408 ק"מ. לרשת היו חיבורים לרשת המסילות של ארץ ישראל וסוריה.
היסטוריה > בתקופת המנדט הצרפתי

לאחר מלחמת העולם הראשונה קיבלה צרפת את המנדט בסוריה ובלבנון בחסות חבר הלאומים. הבעלות של חברת הקו ביירות-דמשק על המסילה שלה הוחזרה, והיא קיבלה שליטה גם על מסילת הרכבת החיג'אזית. תחרות בין הנמל שבשליטה צרפתית בביירות, לבין הנמל שבשליטה בריטית בחיפה, הובילה למלחמות מכס. ובשנת 1921 להסכם לחילופי שטחים בארץ ישראל, תמורת זכויות הרכבת הסורית בארץ ישראל. בתחנת הרכבת בעיירה סמח' שלחוף הכנרת הוקמה תחנת המכס. תחנת הרכבת סמח (צמח) הייתה הנקודה בה עברה המסילה מהאזור בשליטת המנדט הבריטי לאזור בשליטת המנדט הצרפתי.
סביב 1930, החלה "החברה הבינלאומית לקרונות שינה וקווי אקספרס אירופיים" (Compagnie Internationale des Wagons-Lits et Grands Express Européens) (שהפעילה גם את שירות האוריינט אקספרס) להפעיל את שירות ה"טאורוס אקספרס" בין איסטנבול לבגדד, שכלל שלוחה דרומית, דרך ארץ ישראל לקהיר.
רשת הרכבות בלבנון הייתה בשימוש רב במהלך מלחמת העולם השנייה. הבריטים תכננו במקור לחבר את רשת המסילה ברוחב סטנדרטי של חברת הרכבת הפלסטינית מחיפה לרייאק, אך ויתרו על הפרויקט בשנת 1941 מאחר שהיה מסובך מדי בגלל התוואי ההררי. במקום זאת, מהנדסים מדרום אפריקה ואוסטרליה השלימו קו ברוחב סטנדרטי לאורך החוף בין חיפה לביירות ב-24 באוגוסט 1942 והרחיבו אותו לתחנת הרכבת טריפולי ב-18 בדצמבר 1942. מסילת הרכבת חיפה–ביירות–טריפולי (HBT) הייתה הקישור האחרון שחיבר בין רשת הרכבות הסטנדרטיות של אירופה וצפון אפריקה, אך היא מעולם לא פעלה בשימוש אזרחי. הבריטים שמרו עליה בשליטת צבאם. כבר בפברואר 1948, פוצצו היהודים המורדים את הגשרים ליד מנהרות הרכבת בראש הנקרה. ניסיון קודם של כוחות ההגנה לתקוף את HBT בשני מקומות ליד נחל כזיב במהלך ליל הגשרים בשנת 1946 לא צלח. בימינו החלק היחיד של ה-HBT שעדיין פועל הוא מסילת החוף בין נהריה לחיפה בצפון ישראל.
היסטוריה > לאחר עצמאות לבנון

הגנרל ז'ורז' קאטרו הכריז על עצמאות לבנון בשנת 1941 אך הצרפתים לא אפשרו בפועל שלטון מקומי עד שנת 1943. בשנת 1946 קנתה ממשלת לבנון את חברת הרכבת נקורה – טריפולי בסכום של 5 מיליון ליש"ט. סוריה הלאימה את רשת הרכבות שלה בשנת 1956 והקימה את החברה הממשלתית CFS - Chemins de Fer Syriens. בשנת 1960, אורגנה מחדש רשת הרכבות בלבנון כחברת הרכבת לבנונית (Chemin de fer de l'État Libanais, CEL). אך מלחמת האזרחים בלבנון גרמה נזק משמעותי לרשת הרכבות והשירות הופסק בהדרגה. במהלך מלחמת האזרחים נגרם נזק על ידי מיליציות שפוצצו את המסילה, הפגזות הצבא הישראלי וכוחות הביטחון הסוריים שחפרו חלקים מהמסלול למכירה כגרוטאות מתכת בפקיסטן. הקו בין ביירות לדמשק נסגר בשנת 1976. שירות הנוסעים בין דוברה לגבל נפסק בשנת 1993 והפעילות האחרונה של הרכבות הסדירות בלבנון - רכבות שהובילו מלט מצ'קה לביירות - הסתיימה בשנת 1997.
גלריה > תחנות

תחנת הרכבת ביירות בשנת 2007
תחנת הרכבת בבעלבכ
תחנת הרכבת דאהר אל ביידר
תחנת הרכבת מלאאקה זחלה
תחנת הרכבת ריאק
קטרים בתחנת רכבת טריפולי
תחנת הרכבת אראייה
תחנת הרכבת עאליי
תחנת הרכבת יחפופה
תחנת הרכבת בדבא
גלריה > מסילות, תשתיות וציוד רכבתי

קרונוע תוצרת גרמניה שהיה בשימוש הרכבת הלבנונית, צולם בשנת 1984
חיילי מארינס אמרקניים בסיור לאורך מסילת החוף, ליד ביירות, צולם בשנת 1983
מסילת ביירות-דמשק בשנת 1895
גשר חאן מורד
מנהרת רכבת מדריג'ה
מסילה עם פס שלישי לגלגל שיניים
הערות שוליים

↑  '"`UNIQ--templatestyles-00000000-QINU`"'"Syria's destruction revives a dream of rebuilding Lebanon's railway". The Economist. 5 באוקטובר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  '"`UNIQ--templatestyles-00000002-QINU`"'Bilmez, Bülent (2008), "European Investments in the Ottoman Railways, 1850–1914", Across the Borders: Financing the World's Railways in the Nineteenth and Twentieth Centuries, Aldershot: MPG Books for Ashgate Publishing, pp. 183–206, ISBN 978-0-7546-6029-3
↑  '"`UNIQ--templatestyles-00000004-QINU`"'Schilcher, Linda S. (1998), "Railways in the Political Economy of Southern Syria 1890–1925", The Syrian Land: Processes of Integration and Fragmentation: Bilād al-Shām from the 18th to the 20th Century, Berliner Islamstudien [Islamic Studies in Berlin], Vol. 6, Stuttgart: Franz Steiner Verlag, pp. 97–112, ISBN 3-515-07309-4
1 2  '"`UNIQ--templatestyles-00000006-QINU`"'Anderson, Frank Maloy;  et al. (1918), "Railway Concessions in Turkey", Handbook for the Diplomatic History of Europe, Asia, and Africa 1870–1914, Washington: GPO for the National Board for Historical Service, pp. 205–211
מחלף גלילות

| --- | --- |

מראה כללי של המחלף במבט מכיוון מערב, 2014
 כינוי:  "צומת גלילות" או "צומת הקאנטרי"
 תאריך הקמה:  1967
 מיקום:  תל אביב, הרצליה ורמת השרון
 כבישים במחלף:    כביש 2   כביש 5   כביש 20
 מסילות במחלף:  מסילת החוף
 אתרים סמוכים:  המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים, מחנות גלילות, מתחם סינמה סיטי גלילות, בריכת נאמן, פי גלילות, מתחם הקאנטרי קלאב ואנדרטה לחללי פיגוע כביש החוף
 קואורדינטות:  32°08′25″N 34°48′18″E﻿ / ﻿32.14027778°N 34.805°E﻿ / 32.14027778; 34.805
 
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) מחלף גלילות(למפת גוש דן רגילה) מחלף גלילות(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף גלילות(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף גלילות  he מחלף גלילותhe מחלף גלילותמפת  __ רמת השרון [‌למפה דינמית של גוש דן וסביבותיו‌]מצפון וממערב: __ הרצליה מצפון: __ גליל ים ממזרח: __ הוד השרון מדרום-מזרח: __ פתח תקווה מדרום וממערב: __ תל אביב-יפו tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחלף גלילות (ידוע גם עם הכינויים "צומת גלילות" או "צומת הקאנטרי") הוא מחלף הנמצא בין תל אביב, הרצליה ורמת השרון.
המחלף הוא אחד המרכזיים והעמוסים בישראל, ובשנת 2006 עברו מדי יום בחלקו המערבי כ-185,000 כלי רכב.
בסמוך למחלף נמצאים מטה המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים, מחנות גלילות, מתחם סינמה סיטי גלילות וביג פאשן גלילות (מצפון), מתחם פי גלילות (מדרום), מתחם הקאנטרי קלאב (ממערב) ואנדרטה לחללי פיגוע כביש החוף (בצד צפון-מערב).
מבנה

למחלף שני חלקים המקשרים בין כביש 5 במזרח עם נתיבי איילון ובמערב עם כביש 2. חלקו המערבי של המחלף הוא קצהו המערבי של כביש 5, וזו גם הנקודה הדרומית ביותר בכביש 2 לפני תחום השיפוט של עיריית תל אביב-יפו והפיכתו לדרך עירונית (דרך נמיר).
היסטוריה

מקור שמו הוא היישוב לשעבר גלילות, מעברה ששכנה על חורבות הכפר הערבי אג'ליל שהיה במקום עד למלחמת העצמאות. ייתכן שהכפר הערבי שימר בשמו את השם "גליל", שנזכר בספרות השומרונית הקדומה.
באוגוסט 1967‏ נפתחו, עם חנוכתו של כביש 5, שני גשרים באזור שהפך בהמשך לחלקו המזרחי של המחלף. גשרים אלו הוחלפו עם הרחבת נתיבי איילון עד לגלילות ב-1993.
עד להקמת גשר גלילות בחלקו המערבי של המחלף עברו בשעת העומס בכל אחד מנתיבי הצומת כ-2,000 כלי רכב.
ביולי 2003 החלו העבודות להקמת גשר באורך כ-500 מטרים המאפשר פנייה מזרחה מכביש 2 לכביש 5 ונתיבי איילון. הגשר נפתח לתנועה ב-28 בפברואר 2007. הגשר נבנה ממקטעי בטון טרומיים, שהודבקו ונדרכו במקום. מטרת האדריכלים שתכננו אותו הייתה שיהווה מעין "שער כניסה" לבאים לתל אביב מצפון וממזרח, ולכן הקפידו על קווים עגולים ונקיים גם בקו הגשר עצמו וגם בעמודי התמיכה. כמו כן הקפידו שהגשר לא יסתיר את המבט לים לבאים ממזרח.
בעקבות הרחבה נוספת של נתיבי איילון לכיוון מחלף שבעת הכוכבים הוקמה במחלף לולאה לפנייה מכיוון מערב לצפון, אך זו בוטלה, עת החלו העבודות לשדרוג החלק המזרחי בשנת 2006. במרכז העבודות בניית גשר המאפשר נסיעה לבאים מנתיבי איילון מכיוון דרום אל כביש 5 בכיוון מערב. גשר זה איפשר את ביטול הרמזור המיועד לנסיעה בכיוון זה ונפתח לתנועה ב-8 במאי 2009.
באפריל 2017 ירד נפח התנועה במחלף, אחרי שנבנה מחלף חדש כחלק מפרויקט הארכת כביש 531 לנתיבי איילון המחבר את כביש החוף עם נתיבי איילון במחלף שמריהו מזרח. בכך נוצרה חלופה נוספת ליוצאים מנתיבי איילון לכביש החוף, לכביש 4 ולכביש 6 ללא עצירה ברמזורים בדרך.
ב-2020 החלה בניית שני גשרים ארוכים מעל חלקו המזרחי של המחלף כחלק מתוכנית נתיבים מהירים בגוש דן. הגשרים יקשרו בין כביש 5 מזרח לכביש 20 דרום, כחלק מנתיב מהיר דו-כיווני שייסלל במרכז כביש 5 ו-20. הנתיב מיועד לתחבורה ציבורית ורכב רב-תפוסה.
קיימת תוכנית להקמת תחנת הרכבת גלילות צפון, תחנת הרכבת גלילות דרום ומסוף תחבורה מרכזי במסגרת "התוכנית האסטרטגית של רכבת ישראל לשנת 2040", אך מועד מימוש התוכנית אינו ידוע
מחלף גלילות מערב, מבט לכיוון דרום־מזרח
מבט מצפון לכיוון דרום
מבט מדרום
מבט ממערב
ביצת אחיה

במישור החוף עוברות דרכי האורך באבוסים שבין רכסי הכורכר, כביש 2 (דרך החוף) עוברת באבוס שבין רכס הכורכר הראשון (החופי) לרכס הכורכר השני ואילו כביש 20 (נתיבי איילון) עובר באבוס שבין רכס הכורכר השני לרכס הכורכר השלישי, דרכי הרוחב היו חוצות את הרכסים וכביש 5 חוצה את שלושתם, מחלף גלילות המקשר בניהם בנוי על רכב הכורכר השני.
בעבר היו נוצרות באבוסים שבין הרכסים ביצות ובריכות חורף.
הביצה שנקראה Burak Leil השתרעה בעבר מערב למחלף גלילות וביצת אחיה השתרעה בעבר ממזרח לו.
את ביצת אחיה הזינו נחל אחיה ומי נגר ואת Burak Leil הזינו ערוצים מקומיים ומי גשם.
ב-1922‏ הוזכרה Burak Leil על ידי רשויות הבריאות של הצבא הבריטי כאחד ממוקדי המלאריה החמורים ביותר באזור, יחד עם הבאסה (הרצליה). מאחר שהאזור הפך לקו החזית מול הכוחות העות'מאניים נאלצו הבריטים לנקז את הביצה ולהדביר את היתושים כדי להילחם במחלה. ב-1937 הסתיימו פעולות השאיבה לאחר שנוקזו 1,800 דונם.
בתחילת המאה ה-21 כל שנותר מהביצה היא שלולית חורף (בריכת נאמן) מדרום מערב למחלף גלילות ושדה נרקיסים גדול בשדות ממזרח למתקן פי גלילות.