stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קורה (מבנה)
קורת בטון מזוין

הרעיון המבני בקורת בטון מזוין הוא שילוב בטון עם פלדה כך שכל אחד משני החומרים נותן מענה לסוג אחר של מאמץ - לחיצה ומתיחה בהתאמה. הבטון עומד ללחיצה והפלדה למתיחה. קורות בטון מזוין הן לרוב בעלות חתך מלבני אך קיימות אפשרויות רבות נוספות ולעיתים נוצרות אף קורות בטון בעלות חתך הדומה לפרופילי פלדה אך עבה הרבה יותר.
רוב נפח הקורה הוא בטון ומקצתו הוא מוטות פלדה הכלואים בתוך הבטון. מוטות הפלדה המכונים "מוטות הזיון" הם מונחים בחלק העליון או התחתון של הקורה בהתאם לחלק הקורה הצפוי להימתח בעקבות מאמץ הכפיפה. שטח הזיון בחתך הקורה נקבע על פי חישובים סטטיים הכוללים את העומסים הצפויים על הקורה, חוזק החומרים ומקדמי בטיחות על פי תקן. מכיוון שהפלדה היא חומר יקר מאוד יחסית לבטון וכבד הרבה יותר, שאיפת מהנדס הבניין היא להשתמש בכמות המינימלית של פלדה לצורך יציבות המבנה.
קורת בטון דרוך

קורות בטון דרוך משמשות בדרך כלל במבני בטון גדולים במיוחד כגון גשרים, מחלפים ומפתחים גדולים מאוד במבנה. בקורות בטון דרוך עוברים כבלים הדורכים את חלקו התחתון של הבטון ולוחצים אותו לאורך ציר הקורה. לחיצה זו יוצרת מאמץ משולב בכך שהיא מגדילה את המאמץ הצירי בקורה ומקטינה את מאמצי המתיחה בחלקה התחתון של הקורה הנוצרים כתוצאה מהכפיפה.
ראו גם

בנייה
רכיבי בניין נוספים:
תקרת צלעות
חגורת בטון
קשת
קמרון
קורה תמוכה פשוטה העמוסה לכפיפה בכוח רציף
I_{z} מייצג את מומנט ההתמד סביב ציר Z המסומן
קורות אבן בסטונהנג'
ארכיטרב במקדש בסיציליה
קורות עץ התומכות רצפת עץ ונשענות על קיר לבנים מטוייח
קורות פלדה מסוגים שונים. במרכז קורת  I  מסוג IPB
גשר ביפן הבנוי מקורות מסבך
סכימת זיון הפלדה (באדום) בקורה על שני סמכים. עיוות הקורה בקו מקווקו
קית' אמרסון

| --- | --- |

 לידה:  2 בנובמבר 1944 טודמורדן, הממלכה המאוחדת 
 התאבד:  11 במרץ 2016 (בגיל 71) סנטה מוניקה, ארצות הברית 
 שם לידה:  Keith Noel Emerson 
 שם במה:  Emo 
 מקום קבורה:  Lancing 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  1964–2016 (כ־52 שנים) 
 סוגה:  רוק מתקדם 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר, מינימוג, צ'לסטה, קלאבינט, Vocoder, Moog modular synthesizer, צ'מבלו, עוגב, אורגן האמונד, אקורדיון 
 חברת תקליטים:  אדל רקורדס, Cinevox, Bubble 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס המוזיקה של פרנקפורט (2010) 
 www.keithemerson.com
 פרופיל ב-IMDb
 
קית' אמרסון בהופעה בסנקט פטרבורג, ספטמבר 2008
קית' נואל אמרסון (באנגלית: Keith Noel Emerson;‏ 2 בנובמבר 1944 - 10 במרץ 2016) היה קלידן ומלחין בריטי.
הצלחתו הראשונה הייתה עם להקת דה נייס שהוקמה ב-1967 כלהקת הליווי של הזמרת פי. פי. ארנולד. לאחר שעזב את דה נייס ב-1970 הקים ביחד עם הבסיסט גרג לייק והמתופף קרל פאלמר את הסופרגרופ אמרסון, לייק ופאלמר (ELP). בשתי הלהקות אמרסון שילב בין הלחנת יצירות מקוריות לבין עיבודים של מוזיקה קלאסית ומוזיקה עממית. עם התפרקות הלהקה ב-1979 פתח בקריירת סולו והלחין פסקולים לסרטי קולנוע. הוא הקים במהלך שנות ה-80 את הלהקות "אמרסון, לייק ופאוול" ו"3" ביחד עם חלק מחברי להקתו לשעבר.
ב-1991 ELP התאחדו והוציאו עוד שני אלבומים, אך התפרקו שוב ב-1999. דה נייס התאחדו לסיבוב ב-2002 ו-ELP התאחדו גם הם לסיבוב הופעות ב-2010. אלבומו האחרון, "פרויקט שלוש האמונות", יצא ב-2012. אמרסון התאבד בירייה ב-2016, לאחר שנים בהן סבל מדיכאון ומניוון עצבי בידו הימנית.
אמרסון נחשב לנגן וירטואוז ולאחד מהקלידנים הגדולים ביותר ברוק המתקדם. סטיב יואי מאתר Allmusic תיאר את אמרסון כ"אולי הקלידן הגדול ביותר, עם הטכניקה הטובה ביותר בתולדות הרוק".
ביוגרפיה > תחילת דרכו

קית' אמרסון נולד בטודמורדן, מערב יורקשייר. משפחתו פונתה לשם מהחוף הדרומי של אנגליה במלחמת העולם השנייה. עם סיום המלחמה משפחתו עברה לוורת'ינג, מערב סאסקס. אביו היה פסנתרן חובב ודודתו ניהלה סטודיו לריקוד. בגיל שמונה החל ללמוד לנגן על פסנתר, את מורותיו הוא תיאר כ"גברות זקנות וקטנות מקומיות". אביו חשב שבנו צריך, בניגוד אליו, ללמוד לקרוא תווים ולהיות מגוון בנגינתו.
לצד מוזיקה קלאסית, השפעותיו המוקדמות כללו בוגי ווגי, קאנטרי וג'אז. בראיון מ-2015 הוא תיאר את ילדותו: ”הייתי ילד מאוד רציני. הלכתי עם סונאטות של בטהובן תחת זרועי. למרות זאת, הייתי טוב מאוד בלהתחמק מהבריונים. זאת כי יכולתי לנגן גם שירים של ג'רי לי לואיס וריצ'רד הקטן. אז הם חשבו שאני די מגניב ועזבו אותי”.
בגיל 14 דחה הצעה ללמוד באקדמיה המלכותית למוזיקה בלונדון. אמרסון קנה את אורגן ההאמונד הראשון שלו, מדגם "L-100", בגיל 15 או 16. הוא עבד ברשם של בנק לוידס וניגן בפסנתר הבר בהפסקת הצהריים. עוד לפני גיל 20 הקים את "שלישיית קית' אמרסון", שניגנה מוזיקת ג'אז והקליטה בסלון הוריו. אמרסון היה חבר בלהקת הרית'ם אנד בלוז של גארי פאר הטי-בונז (T-Bones) ביחד עם הבסיסט לי ג'קסון. לאחר התפרקותה עבר ללהקת ה-V.I.P.s. במהלך הופעה עם הלהקה בצפון צרפת פרצה קטטה בקהל. אמרסון השמיע קולות של פיצוצים ויריות מאורגן ההאמונד והקטטה הסתיימה. בהופעתם הבאה חברי הלהקה ביקשו ממנו לעשות את זה שוב.
ביוגרפיה > דה נייס

בשנת 1967 הקים את להקת דה נייס ביחד עם ג'קסון, המתופף איאן האג והגיטריסט דייוויד או'ליסט כלהקת הליווי של הזמרת האפרו-אמריקאית פי. פי. ארנולד. להקת דה נייס הוציאה מספר אלבומים וזכתה להצלחה רבה. אמרסון היה מנהיגה הכריזמטי, ומשך אליו מעריצים רבים. בשנת 1970 עזב אמרסון את הלהקה, וזו התפרקה בעקבות כך.
ביוגרפיה > אמרסון לייק ופאלמר

אמרסון פגש את גרג לייק, הבסיסט של להקת קינג קרימזון, בהופעה של הלהקה בסן פרנסיסקו, והשניים החליטו לעבוד יחד. הם אף שקלו לצרף את הגיטריסט ג'ימי הנדריקס להרכב החדש זמן קצר לפני מותו של הנדריקס. לאחר שבחנו מספר מתופפים להרכב החדש, החליטו אמרסון ולייק לצרף את קרל פאלמר, וכך עוצב הרכב הלהקה - אמרסון, לייק ופאלמר.
אמרסון ו-ELP החלו להופיע בשנת 1970, ומיד בתחילת דרכם שילבו רוק עם מוזיקה קלאסית, והכינו עיבודים ליצירות קלאסיות שונות.
כבר באלבום הבכורה של הלהקה השתמש אמרסון בסינתיסייזר מסוג "מוג", אותו המציא ד"ר רוברט מוג, וזאת למרות שהתקשה בתחילה להפעיל את הכלי החדש והמורכב הזה.
במשך כארבע שנים הוציאה הלהקה מספר רב של אלבומים, וזכתה לקהל מעריצים רחב ואוהד. אך בסוף 1974 הפסיקה הלהקה לעבוד באינטנסיביות יחד. אמרסון נקלע למשבר נפשי לאחר שפרצה דלקה בביתו ורכוש יקר נשרף, והוא החל להתמכר לאלכוהול ולסמים.
הלהקה המשיכה והוציאה את האלבומים Works Volume I, ‏Works Volume II ו-Love Beach, אך התפרקה בשנת 1979.
ביוגרפיה > לאחר התפרקות הלהקה

לאחר שחיבר כמה פסקולים לסרטים, נעלם אמרסון מתודעת הציבור בשנות ה-80 המוקדמות.
בשנות ה-90 התאחדה הלהקה שוב והוציאה שני אלבומים חדשים.
אלא שאז התגלתה בעיה רפואית באצבעות ידו שחייבה ניתוח, וכושר נגינתו נפגם לתקופת מה. בנוסף, עבר אמרסון תהליך גירושין קשה שגרם לו למשבר נפשי נוסף, שהחזיר אותו שוב להתמכרות לאלכוהול, ואף לטיפולים פסיכותרפיים.
אמרסון ולהקתו קיימו מספר רב של סיבובי הופעות במשך השנים, ובשנת 2005 אף תכנן להופיע בישראל, אך נאלץ לבטל את תוכניותיו עקב בעיות בריאות. הוא התאבד בירייה ב-11 במרץ 2016 בביתו שבסנטה מוניקה, קליפורניה, וזאת לאחר שנים בהן סבל מדיכאון ומניוון עצבי בידו הימנית.
ייחודו וסגנונו כיוצר וכקלידן > סגנון הלחנה ועיבודים

כמלחין וכיוצר, ידוע אמרסון בשילוביו הגסים בין מוזיקה קלאסית, רוק וג'אז. שילוביו המוזיקליים היו בוטים, יצריים ופרועים - יותר מאשר של מלחינים בלהקות רוק מתקדם אחרות, מה שגרם ללהקתו להחשב כלהקה המושמצת ביותר ברוק המתקדם. רבים התנגדו לה, אך רבים אחרים ראו בה פריצת דרך מוזיקלית ומילאו את אולמות המופעים של הלהקה.
אמרסון יצר עיבודים רבים ליצירות של מלחינים קלאסיים כמו באך, ברטוק, מוסורגסקי ואחרים, אותם עיבד לביצועים אלקטרונים של רוק סוער.
סגנון זה הכעיס הן את כוכבי הרוק האחרים והן את היוצרים הקלאסיים. כוכבי הרוק כעסו על יומרנותו בשימוש במוזיקה הקלאסית, תוך שהוא "מערבב" אותה במוזיקה צעירה ומרדנית. היוצרים הקלאסיים כעסו על השימוש הוולגרי, לטעמם, שהוא עושה במיטב היצירות הקלאסיות, ומוריד אותן ל"זנות" בפני "קהל של פראי אדם".
אך אמרסון לא ויתר, כמובן, על סגנונו האישי הייחודי בלחניו ובעיבודיו, מה שקנה לו וללהקתו קהל מעריצים רחב ונלהב.
ייחודו וסגנונו כיוצר וכקלידן > סגנונו כאיש במה וכקלידן

אמרסון היה איש במה פרוע, כריזמטי ויחיד במינו. הוא נהג ללבוש בהופעותיו לבוש נוצץ, כשהוא עומד ומנגן על שתי מקלדות בו-זמנית, ועובר כאחוז תזזית בין הסינתיסייזרים, אורגני האמונד, ופסנתרי הכנף למיניהם.
כבר בלהקת דה נייס נהג אמרסון להשתמש בגימיקים אלימים כגון תקיעת סכינים במקלדת על מנת להחזיק את הקלידים בצליל קבוע, כשבאותו זמן הוא רץ לנגן במקלדות אחרות. מהר מאוד התפתח מנהג זה לנטייה כללית שלו "להתעלל" בכלי הנגינה שניגן בהם במהלך הופעותיו. הגימיקים הללו, שתאמו את נפשו האישית והמוזיקלית הסוערת, עוררו גם את הקהל.
אמרסון הסביר שרק באמצעות ההתנהגות האלימה הזאת על הבמה הוא מצליח להירגע כאשר הוא יורד ממנה.
בהופעותיו בלהקת ELP התפרע אמרסון אף יותר: כדרך קבע היה מצית זיקוקים במהלך הופעותיו, ולעיתים אף ניגן על הפסנתר כאשר הפסנתר מהופך באוויר יחד איתו, ונטייתו "להתעלל" בכלי הנגינה שניגן בהם אף גברה.
הערות שוליים

↑  Steve Huey, ‏קית' אמרסון, באתר Allmusic
1 2  Worthing’s got talent, באתר Worthing Daily, ‏21 ביולי 2013
↑  Dominic Milano, "Keith Emerson", Contemporary Keyboard, 22 October 1977
↑  Trevor Pinch and Frank Trocco, Analog Days: The Invention and Impact of the Moog Synthesizer, Harvard University Press, 2002, p. 200
↑  Malcolm Dome, "The Prog Interview: Keith Emerson", Prog Magazine, July 2015
↑  Trevor Pinch and Frank Trocco, Analog Days: The Invention and Impact of the Moog Synthesizer, Harvard University Press, 2002, p. 201
↑  Stephen Fortner, Keith Emerson Interviewed by You, Keyboard Magazine, December 2010
↑  Keith Emerson Trio - 14 Oct 2015, באתר של קית' אמרסון
↑  Trevor Pinch and Frank Trocco, Analog Days: The Invention and Impact of the Moog Synthesizer, Harvard University Press, 2002, p. 202
↑  ynet, קית' אמרסון, מלהקת אמרסון, לייק ופאלמר, שם קץ לחייו, באתר ynet, 12 במרץ 2016
↑  וואלה! תרבות‏, המוזיקאי קית' אמרסון שם קץ לחייו בגיל 71, באתר וואלה, 12 במרץ 2016
↑  דפנה ארד, מת קית אמרסון, מייסד וקלידן "אמרסון לייק ופאלמר", באתר הארץ, 12 במרץ 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810609522105606  BIBSYS: 2080892  BNE: XX886154  BnF: cb13945816r (data)  GND: 118971794  ICCU: RAVV298482  ISNI: 0000 0000 5949 8860  LCCN: nr90009705  LNB: 000150445  MusicBrainz: e1350b4d-286e-40f1-894f-8c88a03351fe  NDL: 00620629  NKC: ola2002151900  NTA: 07355765X  SUDOC: 08692768X  VIAF: 54337820   WorldCat (עם VIAF): 54337820
קונצ'ורפטור

| קונצ'ורפטור |
| --- | --- |
  שלד ואיור של שלד קונצ'ורפטור
תקופה
קרטיקון עליון, 70–66 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: אובירפטוריים
סוג:: קונצ'ורפטור
מינים
 Conchoraptor gracilis
שם מדעי
 Conchoraptor

קונצ'ורפטור (שם מדעי: Conchoraptor; משמעות השם: "שודד קונכיות") הוא סוג של דינוזאור בעל מקור קשיח אשר חי בסוף הקרטיקון במדבר גובי שבמונגוליה לפני 70-66 מיליון שנה ונכחד בהכחדת הקרטיקון הגדולה.
מאפיינים

אובירפטור זה הגיע לאורך 1-2 מטר בלבד ובניגוד לחבריו למשפחה הוא היה חסר כיפה גדולה לראשו. הוא היה בעל מקור קרני דמוי-תוכי וחסר שיניים שאיתו כנראה פיצח בחוזקה צדפות ורכיכות נוספות. הגוף עצמו היה בעל עצמות רכות יותר והוא היה בעל זרועות ארוכות ורגליים ארוכות. כמה חוקרים סברו שסוג זה היה פרט של אובירפטור צעיר שעדיין לא גידל כיפה מושלמת אך דעה זו נשללה.
באותה תקופה בה חי המדבר המונגולי היה לח בהרבה וזרמו בו נהרות קדומים, בהם אולי היו מיני רכיכות. בנוסף חיו בהם מיני דינוזאורים צמחוניים גדולים כמו הזאורולופוס, טרכיאה וסאיצ'נייה, טרודוניים ודרומאוזאוריים מהירים וטורפים גדולים כמו הטרבוזאורוס והאליוראמוס. כל אלה נכחדו לפני 66 מיליון שנה.
בתרבות

דינוזאור זה הופיע במשחק פארק היורה 3: בניית פארק.
צבי הירש רוזאניס

| --- | --- |
 לידה:  1733 ה'תצ"ג
 פטירה:  נובמבר 1804 (בגיל 71 בערך) כ"ז בכסלו ה'תקס"ה לבוב, גליציה גליציה, האימפריה האוסטרו-הונגרית האימפריה האוסטרו-הונגרית
 מקום קבורה:  לבוב
 מדינה:  האיחוד הפולני-ליטאי האיחוד הפולני-ליטאי, האימפריה האוסטרו-הונגרית האימפריה האוסטרו-הונגרית
 מקום מגורים:  בולחוב, לבוב
 מקום פעילות:  בולחוב, לבוב
 תקופת הפעילות:  סוף המאה ה-18 – 1804
 תחומי עיסוק:  רבנות, דפוס
 תלמידיו:  שמשון בלוך
 בני דורו:  רבי אריה לייב הלר
 חיבוריו:  תשע שיטות
 בת זוג:  יהודית
 אב:  רבי ישכר בריש בן רבי יעקב יהושע פלק
 אם:  שפרה בת אריה לייבוש מבוטשאטש
 
רבי צבי הירש רוזניס (בכתיב יידי: רוזאניש או ראזאניש; ה'תצ"ג, 1733 – כ"ז בכסלו ה'תקס"ה, 30 בנובמבר 1804) היה מחכמי גליציה, רבה של לבוב. אשתו, יהודית, הייתה בעלת בית דפוס יהודי נודע בז'ולקווה, ולאחר מכן בלבוב.
ביוגרפיה

נולד לרבי ישכר בריש, אב"ד בפודהייצה ובנו של רבי יעקב יהושע פלק (ה"פני יהושע"), ולשפרה בת אריה לייבוש מבוטשאטש שהיה "פרנס המדינה" של רייסין בוועד ארבע ארצות. בצעירותו עסק במסחר ובחכירה. נשא את רבקה (נפטרה בשנת ה'תקכ"ה).
החל את הרבנות שלו בבוליחוב בשנת ה'תקכ"ז (1767).
בין השנים ה'תקמ"ב–ה'תקמ"ח נשא בזיווג שני את יהודית, שהייתה בעלת בית דפוס בז'ולקווה ולאחר מכן בלבוב.
אחר פטירתו של רבי מרדכי זאב אורנשטיין מלבוב בשנת ה'תקמ"ז (1787), מילא את מקומו כרב העיר לשתי הקהילות, מכיוון שרבי יעקב משולם אורנשטיין - בנו של הרב הנפטר - היה צעיר מדי בכדי למלא את מקומו. רבי צבי הירש ויתר על משכורתו מטעם הקהילה; נחשב כמי שתורה וגדולה התאחדו על שולחנו.
בל' בשבט ה'תקמ"ז (18 בפברואר 1787), הוצא חוק חדש בווינה המחייב את היהודים בשירות בצבא. משלחת מטעם יהודי גליציה, שכללה את רבי צבי הירש כנציג קהילת לבוב (יחד עם רבי יעקבקה לנדא, בנו של רבי יחזקאל לנדא (ה"נודע ביהודה") ונציג קהילת ברודי, ועם מאיר שנייאר, נציג קהילת בוטשאטש), נסעה לווינה להשתדל להמיר את החיוב בתשלום כספי.
ביוני 1790 (קיץ תק"ן) שוב נסעה אותה המשלחת לווינה, להשתדל עבור היהודים במספר מישורים: התרת חכירת בתי מזיגה בכפרים, דבר שנאסר על היהודים ב-1787; תשלום מס טירונים במקום שירות בצבא; חידוש הקמתם של בתי הדין הרבניים שבוטלו בפקודת המלכות, והחזרת סמכותם בענייני נישואין וגירושין; אוכל כשר לאסירים יהודים, ושחרורם מעבודה בשבתות וימים טובים, ועוד.
לאחר שתי פניות נוספות הוציא הקיסר לאופולד השני ב-28 ביולי, צו המאפשר ליהודים להעמיד תחתם טירונים מתנדבים, או לשלם 30 פלורינים בעבור כל גולגולת החייבת בשירות צבאי.
רבי צבי הירש נודע בהסכמות רבות שהעניק לספרים שנדפסו בדורו, רבים מהם בבית הדפוס שבבעלות אשתו יהודית. בין ספרים אלו נמנים הספרים "שנות אליהו" של הגאון מווילנה, "קצות החושן" של רבי אריה לייב הלר, וכן ספרים של רבנים מפורסמים מדורות שקדמו לו. בולטת היא הסכמתו על הספר "אהבת דוד ויהונתן" - חיבור על פירושו של רבי יהונתן אייבשיץ לתלמוד, שניתנה למרות היריבות הקשה ששררה בינו לבין סבו ה"פני יהושע". עוד הסכמה בולטת היא הסכמתו להדפסת ספר הפולמוס כנגד החסידות "חרב חדה".
נפטר בכ"ז בכסלו ה'תקס"ה או תקס"א, ויש אומרים בו' בכסלו. לא הותיר אחריו צאצאים.
על מצבתו נכתב:
”אהה ליום תוכחת, איך נגדע קרן צבי ונשבר מקל צבי תפארה, פאר הדור והדרו, ה"ה אדונינו מורינו ורבינו, הגאון המפורסם, איש אמת ונקי כפיים, שלשלת היוחסין, מו"ה צבי הירש אב"ד דפה"ק לבוב והגליל. במ"ח ס' תשע שיטות למהר"ץ רוזאניש, בן הגאון הגדול המפורסם, מוה"ר ישכר בריש, בהגאון הגדול מופת הדור, נשיא ארץ ישראל, בעמ"ה ספר פני יהושע”.
את מקומו אחריו ברבנות לבוב, מילא רבי יעקב משולם אורנשטיין (ה"ישועות יעקב"), בנו של רבי מרדכי זאב.
ספרו

ספרו היחיד שהודפס בחייו: תשע שיטות - על סוגיות הש"ס (מכיל תשעה קונטרסים, בהם: "משרת ענבים", "אמתלא" ועוד). הודפס בבית דפוס של אשתו בשנת ה'תק"ס. בסוף הספר נוסף קונטרס "חזקת אבהתא" מחידושי אביו.
תלמידיו

בין תלמידיו נמנה שמשון בלוך.
לקריאה נוספת

יצחק אלפסי, רבי צבי הירש רוזאניש - בעל "תשע שיטות" בתוך "תשעים שרים", חלק ב', ירושלים תשנ"ז, עמ' 514.
מאיר וונדר, אנציקלופדיה לחכמי גליציה, חלק ד' ירושלים תש"נ, עמ' 779.
הערות שוליים

↑  חיים נתן דמביצר, "תולדות הגאון הגדול מו"ה צבי הירש ראזאניש אבד"ק לבוב והגליל", בתוך: כלילת יופי, חלק א', קרקוב תרמ"ח, דף ק"נ, עמוד א', באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים); דוד הלחמי, רבי צבי הירש רוזאניש, חכמי ישראל, תל אביב תשי"ח, חלק א', עמ' קצ"ג, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים); יצחק אלפסי, "רבי צבי הירש רוזאניש - בעל 'תשע שיטות'", בתוך תשעים שרים, חלק ב', ירושלים תשנ"ז, עמ' 514, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים). וראו שם שדברי מאיר וונדר, לפיהם רבנותו הראשונה הייתה בקאלוש שבגליציה, הם מוטעים ומסתמכים על סיפור שאירע בעת ששהה רבי צבי הירש רוזאניש בקאלוש, אך למעשה לא כיהן בה כאב"ד. להרחבה על אותו הסיפור, ראו: זכרונות דב בר מבוליחוב, מהדורת ווישניצר, ברלין תרפ"ב, עמ' 84.
↑  בתו של אהרן מדפיס - נכדו של אורי פייבוש הלוי, שניהל בית דפוס באמסטרדם ובז'ולקווה. בזיווג ראשון נישאה לדוד בן מנחם מן, בשנת תקמ"ד העבירה את בית הדפוס שלה ללבוב. ראה נתן מיכאל גלבר, תולדות יהודי ז'ולקיב, ספר ז'ולקיב עמ' 105, באתר אוצר החכמה.
↑  רבי חיים נתן דמביצר, כלילת יופי קרקוב תרמ"ח, באתר אוצר החכמה.
↑  רבי חיים נתן דמביצר, כלילת יופי, קרקוב תרמ"ח, באתר אוצר החכמה.
↑  רבי חיים נתן דמביצר, כלילת יופי, קרקוב תרמ"ח, באתר אוצר החכמה.
↑  ראו: ערים ואמהות בישראל, ירושלים תשט"ו, כרך ו', עמ' 144.
↑  ספר בוטשאטש, תל אביב תשט"ז, עמ' 56, באתר אוצר החכמה.
↑  לרשימת הספרים שהודפסו בבית הדפוס של יהודית, ראו: אהרן יעקב ברנדווין, מנהגי בית אליק - אליק וחכמיה, ניו יורק תשל"ו, עמ' 776, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  על פי אפרים דיינרד בספר התרגום שלו לחרב חדה - "זאת תורת הקנאות" באתר אוצר החכמה.
↑  יש אומרים שגם הטיל חרם על שחיטה בסכינים מלוטשים כמנהג החסידים, ראה יצחק אלפסי, רבי צבי הירש רוזאניש - בעל "תשע שיטות" בתוך "תשעים שרים", חלק ב', ירושלים תשנ"ז, עמ' 519, ומאיר וונדר, אנציקלופדיה לחכמי גליציה, חלק ד' ירושלים תש"נ, עמ' 779
↑  הרב ראובן מרגליות בהלולא דצדיקיא, לבוב תרפ"ט עמ' 9.
↑  לפי גבריאל סוכסטוב, מצבת קודש, חלק ב', לבוב תרכ"ג, אות ק"כ.
↑  שלמה בובר, אנשי שם, קרקוב תרנ"ה, עמ' 198.
↑  אלעזר אליעזר ליפא גארטינהויז, אשל הגדולים, ניו יורק תשי"ח עמ' ר"ז, באתר אוצר החכמה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007525063605171  VIAF: 35598511   WorldCat (עם VIAF): 35598511
קואליציית קוקוריקו

| --- | --- |
 מדינה:  קרואטיה
 מנהיגים:  דבור ברנרדיץ'
 תקופת הפעילות:  2010–הווה (כ־14 שנים) 
 מטה:  זאגרב 
 מיקום במפה הפוליטית:  מרכז-שמאל
 צבעים רשמיים:  אדום
 www.kukuriku.org
 
ארבעת ראשי קואליציית קוקוריקו. מימין לשמאל: יקובצ'יץ', מילאנוביץ', צ'אצ'יץ' וחרליה
קואליציית קוקוריקו (בקרואטית: Kukuriku koalicija) היא רשימה המורכבת מארבע מפלגות שמאל ומרכז קרואטיות, שהוקמה לקראת הבחירות לפרלמנט שנערכו ב-2011. ראשי המפלגות התכנסו במסעדה בשם "קוקוריקו" בעיירה קסטב שבסמוך לרייקה ביולי 2009, הכינוי דבק בהם, והם אימצו אותו לקראת הבחירות.
בעת הרכבת הרשימה, מנו ארבע הסיעות שהרכיבו אותה 63 מבין 153 חברי הפרלמנט הקרואטי:
המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של קרואטיה בראשות זוראן מילאנוביץ'. המפלגה הדומיננטית ברשימה, באותה העת מנתה 54 חברי פרלמנט.
המפלגה הליברלית דמוקרטית של קרואטיה בראשות ראדימיר צ'אצ'יץ' (5 חברים).
האספה הדמוקרטית של איסטריה בראשות איוואן יקובצ'יץ' (3 חברים). המפלגה כוללת נציגים מאזור איסטריה ומחזיקה בעמדות ליברליות
מפלגת הפנסיונרים של קרואטיה בראשות סילבנו חרליה, שהיה גם נציגה היחיד בפרלמנט.
הרעיון להקים מסגרת משותפת למפלגה הסוציאל-דמוקרטית ולמפלגה הליברלית דמוקרטית עלה לקראת הבחירות שנערכו ב-2007, אך לא יצא לפועל. בבחירות שנערכו אז ניצחה מפלגת הימין-מרכז האיחוד הדמוקרטי הקרואטי, ושתי המפלגות נותרו באופוזיציה. לאחר התפטרותו של ראש הממשלה איבו סאנאדר בשנת 2009, האיצו המפלגות את המגעים ביניהן, וגם האספה הדמוקרטית של איסטריה נטלה בהם חלק. לאחר מכן, הצטרפה גם מפלגת הפנסיונרים, וב-23 בנובמבר 2010 נחתם הסכם בין ארבע המפלגות להתמודדות משותפת בבחירות בשנת 2011.
בבחירות שנערכו ב-4 בדצמבר 2011 זכתה הרשימה המשותפת ב-81 מושבים מתוך 151. מבין 81 חברי הפרלמנט, 63 הם נציגי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, 13 נציגי המפלגה הליברלית דמוקרטית, ו-3 נציגים לכל אחת מהמפלגות האחרות. הרוב המוחלט מאפשר למילאנוביץ' להרכיב ממשלה מבלי להיזקק לשותפים קואליציוניים נוספים פרט לבני בריתו מקואליציית קוקוריקו. היה זה ניצחון ראשון לגוש השמאל הקרואטי (שצבר, במצטבר, 90 מושבים) לאחר 8 שנים באופוזיציה.
קלוד פרנסואז ד'לורן

קלוד פרנסואז ד'לורן (בצרפתית: Claude Françoise de Lorraine; ‏6 באוקטובר 1612 - 2 באוגוסט 1648), הייתה אשתו של ניקולאס השני, דוכס לורן.
ביוגרפיה

קלוד פרנסואז נולדה ב-6 באוקטובר 1612 בננסי, לאנרי השני, דוכס לורן ומרגריטה גונזאגה, בתם של וינצ'נצו גונזאגה, דוכס מנטובה ואלאונורה דה מדיצ'י.
בשנת 1633 פלש הצבא הצרפתי לדוכסות לורן, בשל תמיכת קרל הרביעי, דוכס לורן בגאסטון, דוכס אורליאן, ובשנת 1634 נאלץ קרל להתפטר מתפקידו, ואחיו ניקולאס השני, דוכס לורן עלה לשלטון במקומו. ב-18 בפברואר אותה שנה התחתן ניקולאס עם בת דודתו קלוד פרנסואז ד'לורן, ונולדו להם 5 ילדים. זמן קצר לאחר עלותו לשלטון החתימו הצרפתים את ניקולאס על הסכם שהכיר בזכויות שלטונם בדוכסות, ובעקבות כך באפריל אותה שנה התפטר ניקולאס מתפקידו וברח מהדוכסות, תוך שהוא מחזיר את זכויות השלטון לאחיו קרל. ב-2 באוגוסט 1648 ילדה קלוד פרנסואז תאומים, וזמן קצר לאחר הלידה מתה.
משפחתה

ב-18 בפברואר 1634 התחתנה קלוד פרנסואז עם ניקולאס השני, דוכס לורן, ממנו נולדו לה 5 ילדים:
פרדיננד פיליפ, נסיך הכתר של לורן (1639–1659)
קרל החמישי, דוכס לורן (1643–1690), התחתן עם אלאונורה מריה יוזפה מאוסטריה
אנה אלאונורה מלורן (1645–1648)
אנה מריה תרזה מלורן (1648–1661)
מריה אנה מלורן (1648–לא ידוע)
קרפ סוזט

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  קינוח 
 מטבח:  המטבח הצרפתי 
 מוצא:  צרפת 
 מרכיבים עיקריים:  קרפ, קרמל, חמאה, ליקר תפוזים 
 
קרפ סוזט עם פטל
קרפ סוזט (בצרפתית: Crêpe Suzette) הוא קינוח אופייני למטבחים הצרפתי והבלגי, אשר מורכב מקרפ עם רוטב העשוי מסוכר, מיץ תפוזים, מעט קליפת תפוז מגורדת וליקר (בדרך כלל גראן מרנייה), אשר מחוממים יחדיו.
הכנה

הדרך הנפוצה ביותר להכין את הקינוח היא על ידי מזיגת ליקר גראן מרנייה (או ליקר על בסיס תפוזים אחר) מעל קרפ שבושל לא מכבר עם סוכר שהפך לקרמל ושילהובו. הדבר יגרום להתנדפות האלכוהול, ויביא לכך שהרוטב יהפוך לסמיך וקרמלי.
מקורות הקינוח

מקורותיו של הקינוח ושל שמו עלומים במקצת. הכול מסכימים שהוא הוכן בטעות על ידי אנרי שרפנטייה, עוזר טבח צרפתי בן 15 בשנת 1895. גרסה אחת מספרת שהקינוח הוכן ב"קפה דה פארי" שבמונטה קרלו (ולפי גרסה אחרת - במסעדה בפריז), עבור נסיך ויילס, לימים אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת. לקינוח, תכנן שרפנטייה להגיש קרפ עם רוטב. הארוחה התמשכה מעבר למתוכנן, ושרפנטייה חימם את הקרפ שנית לפני הגשתו. כשהחזיר את הקרפ למחבת, הוא הוסיף לו בטעות גם אלכוהול, והלהבה, שלא כבתה עם הגשת הקרפ לשולחן, הובילה להמצאת קרפ סוזט. עם זאת, אחרים מטילים ספק בטענה כאילו עוזר טבח שירת את הנסיך במקום הטבח הראשי.
ידוע שהקינוח נחשב למומחיות של מסעדת Marie's בצרפת בשנת 1898.
צילי ואנג

| --- | --- |

 לידה:  1 בפברואר 1905 וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  10 ביולי 2005  (בגיל 100) וינה, אוסטריה 
 מדינה:  אוסטריה 
 בן או בת זוג:  האנס שלזינגר 
 פרופיל ב-IMDb
 
צֶציליֶה (צילי) ואנג (בגרמנית: Zäzilie (Cilli) Wang;‏ 1 בפברואר 1909 – 10 ביולי 2005) הייתה רקדנית, קברטיסטית ופנטומימאית יהודייה אוסטרית-הולנדית.
חייה

צילי ואנג נולדה וגדלה במשפחת סוחרים יהודים מתבוללת אמידה וליברלית בווינה בירת אוסטריה, הצעירה משלושת ילדיהם של רגינֶה (לבית וֶצשטיין) ומרקוס ואנג, ילידי גליציה. מילדותה למדה מחול, ובגיל 16 הצטרפה לכיתת המחול המודרני הראשונה שאך זה נפתחה אז באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הבמה של וינה. מורתה הייתה גרטרוד בודנוויזר, הכוהנת הגדולה של האקספרסיוניזם בתחום המחול באוסטריה.
ואנג, שכונתה "פבלובה של הפרודיה" (Pawlowa der Parodie), החלה כבר בילדותה לערוך ניסויים בתנועה המבוססת על המילה המדוברת. הופעתה הראשונה הייתה ב-1929 ב"קומדי תיאטר", עם הקריין ארנסט צייס. ב-1932 הציגה את המונודרמה "הָרְלֶקינאדֶה" (Harlekinade), שכתב בעלה, האנס שלזינגר, מחזאי, משורר, במאי ופילוסוף. בשנים הבאות הופיעה בקברטים שונים בווינה ובברלין וב-1936 ייסדה עם בעלה קברט בווינה והצטרפה ל"תיאטר דֶר פוֹלְקְסְהוֹכְשוּלֶה" בווינה, שניהל שלזינגר.
ב-1938, בזמן האנשלוס באוסטריה, נמצאו בני הזוג בסיור הופעות בשוודיה. הם נמלטו להולנד, ובשנים הבאות הופיעה ואנג בהצגות יחיד של מחול ודיבור בתיאטראות באמסטרדם ובסכוונינגן וכן בקברטים ובהצגות רוויו.
במשך שנות חייה בהולנד פיתחה ואנג את אמנות ה"טרנספורמציה" (Verwandeleien) שלה למלוא היקפה. בהשראת גתה, סרטי וולט דיסני, צ'ארלי צ'אפלין, וילהלם בוש וכריסטיאן מורגנשטרן יצרו ואנג ושלזינגר עולם של יצורים קסומים בגיחוכם. ואנג גילמה דמויות שונות, באמצעות תלבושות, פאות ובובות, בהן מקס ומוריץ; גבירות האג המעודנות בדמות ג'ירף טרקלינים ששם אותן ללעג; חייל מתרברב המתנפח עוד ועוד עד שהוא מתפוצץ ברהבתנותו; ציפור בלרינה מחוללת בעליצות לצלילי פגניני; זוג אופנתי יוצא במחול (ואנג בדמות הגבר עם בת-זוגו הבובה) ועוד כהנה וכהנה. הקו הבולט בכל דמויותיה היה ההומור השנון, העוקץ, שעליו התבססה הטרנספורמציה, באמצעות תנועה, מחול אקספרסיוניסטי, פנטומימה, פרודיה, גרוטסקה ליצנות, משחק, מוזיקה, טקסט, תלבושות, אקרובטיקה ופעלולי תאורה. אין פלא, שוואנג דחתה את המונח "רקדנית גרוטסקית" ביחס ליצירתה.
ב-1941 ירדו ואנג ושלזינגר למחתרת כדי להימלט מצווי הגירוש. שלזינגר מת מתשישות ב-10 באפריל 1945. ואנג החלה להופיע מיד לאחר המלחמה בקברטים שונים וב-1946 הופיעה לראשונה בסולו ללא טקסט בהאג, בליווי הפסנתרן וים דה פריס, שהיה ב-1950 למלווה הקבוע שלה ולשותפה.
בשנת 1952 הייתה ואנג לאזרחית הולנד. ב-1971 חגגה את יובל ה-25 להופעת הסולו הראשונה שלה בתיאטרון המלכותי (Koninklijke Schouwburg) בהאג. באותה שנה החליטה לפרוש מן הבמה. ב-1975 חזרה לעיר הולדתה "ללא רצון בנקם ובמעשי תגמול" אמרה, בהתייחסה לעובדה, שהוריה נרצחו בשואה ואיש ממשפחתה לא נותר בווינה. היא המשיכה לחיות בווינה עד מותה ב-2005, ללא קשר עם הקהילה היהודית בעיר.
ארכיונה שמור בספרייה הלאומית של אוסטריה.
הופעות בישראל

צילי ואנג הופיעה בישראל מספר פעמים: בשנים 1950, 1951, 1956 ו-1961.