בואנוונטורה דורוטי
קורות חייו > שנותיו הראשונות

בואנוונטורה דורוטי נולד ב-1896 בלאון שבקהילה האוטונומית של קסטיליה ולאון, בצפון מרכזה של ספרד, כילד השני מתוך שמונה ילדים לאנסטסיה דומאנחה וסנטיאגו דורוטי, עובד רכבת.
אביו היה חבר ב"איגוד העובדים הכללי" (בספרדית: Unión General de Trabajadores), שזוהה כאיגוד המקצועי של "מפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית" (בספרדית: Partido Socialista Obrero Español), ונעצר ב-1903 בעוון השתתפותו בשביתת הבורסקאים של לאון.
דורוטי גדל בשכונת סנטה אנה, שהייתה שכונה צנועה בעלת בתים קטנים וישנים שיושבו בעיקר על ידי עובדי העירייה.
בגיל 14 עזב את בית הספר, על אף היותו תלמיד מצטיין, והפך למכונאי מתלמד בחצר הרכבות בלאון, תחת הדרכתו של מלצ'ור מרטינס, מכונאי וסוציאליסט שהיה מפורסם באזור.
במשך שנתיים שהעביר תחת הדרכתו, מרטינס לימד אותו את כל מה שידע על מכונאות ועל סוציאליזם.
לאחר מכן עבר לסדנתו של אנטוניו מיחה, התמחה בהרכבה של מכשיר לשטיפת מינרלים ממכרות והחל לעבוד כמכונאי של מכונת שטיפה כזו במכרות פחם העץ בעיירה מטיינה דה טוריו, תפקיד בו החזיק עד 1916, כאשר חזר לעבוד בחברת הרכבות של צפון ספרד.
ב-1912, ובהשפעת אביו, הצטרף אל "איגוד העובדים הכללי" (UGT), אך עד מהרה חדל להשתתף במה שהגדיר כ"סוציאליזם מתון" ושב לארגון רק ב-1916 כשחזר ללאון.
שנה לאחר מכן, באוגוסט 1917, השתתף בשביתה הכללית שהתקיימה ברחבי ספרד בעקבות ביטולו של הסכם עבודה בין האיגודים המקצועיים למעסיקים, על ידי הממשלה.
השביתה אורגנה על ידי "איגוד העובדים הכללי" ו"הקונפדרציה הלאומית של העבודה" (CNT), ודורוטי לקח בה חלק כנציג של "איגוד העובדים הכללי".
הממשלה דיכאה את השביתה באמצעות הצבא, וכתוצאה מהעימותים נהרגו 70 בני אדם, נפצעו 500 ויותר מ-2,000 נעצרו.
ב-1920 עבר לברצלונה והצטרף ל-CNT.
שנתיים מאוחר יותר הקים יחד עם חואן גרסיה אוליבר, פרנסיסקו אסקסו וריקרדו סנז את הארגון "סולידריות" (בספרדית: Los Solidarios). עם קבוצה זו ביצע בספטמבר 1923 שוד בסניף "בנק ספרד" בחיחון.
באותה שנה הואשמו גם בהתנקשות בחייו של חשמן סרגוסה, חואן סולדאוילה אי רומרו, ככל הנראה כפעולת תגמול על הירצחו של איש ה-CNT סלבדור סגי ובשל התמיכה הכלכלית שהעניק לחמושים שהרגו פעילים של ה-CNT.
לאחר תפיסת השלטון בספרד על ידי מיגל פרימו דה ריברה, ארגנו דורוטי וחבריו התקפות על מחנות צבא בברצלונה ועל הגבול עם צרפת.
התקפות אלה לא נשאו פרי וכמה אנרכיסטים נהרגו בעקבותיהן.
לאחר כישלון זה, נמלטו דורוטי, אוליבר ואסקסו לדרום אמריקה. תחילה נסעו לארגנטינה, שם התקבלו בהתלהבות גדולה על ידי המון של עובדים.
עם זאת, כמעט באופן מיידי, החלה המשטרה לרדוף אותם והם גורשו מהמדינה.
השלטונות הספרדיים הזהירו מראש את כל הממשלות בדרום אמריקה ובמרכזה מבואם של הגולים האנרכיסטים, ובכל מקום ברחבי אמריקה הלטינית הם נרדפו בידי השלטונות.
בצ'ילה הם ביצעו מספר מעשי שוד במטרה לאסוף את המשאבים הכלכליים הדרושים כדי לשחרר את חבריהם, ששהו באותה העת בבתי מאסר שונים בספרד.
ב-1924 שבו לאירופה והתיישבו בפריז, שם פתח דורוטי חנות ספרים ופגש לראשונה במהפכן אנרכיסטי אחר, נסטור מאכנו.
כמה חודשים לאחר מכן, ערך אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד ביקור רשמי בפריז.
דורוטי, אסקסו וחבר נוסף בשם גרגוריו חובר ניסו להתנקש בחייו, אך ללא הצלחה, הם נעצרו ונכלאו.
בעקבות מעצרם החל מסע בינלאומי לחנינתם, ביוזמת התנועה האנרכיסטית בצרפת, שהסתיים עם שחרורם של השלושה לאחר כשנה, ביוני 1925.
לאחר שחרורם מהכלא אולצו לעזוב את צרפת בתוך שבועיים. בלגיה ולוקסמבורג סירבו להעניק להם מקלט מדיני, והם ניסו להיכנס לגרמניה, שבאותה עת נשלטה על ידי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה, אך גם גרמניה דחתה את כניסתם לגבולותיה.
כך, עשו את דרכם חזרה לצרפת וחיו תחת זהויות בדויות בפריז, שם חיו על נדיבותם של שותפיהם האנרכיסטים הצרפתים, אך הם רצו להרוויח את לחמם בעצמם והחליטו לעשות את דרכם לליון, שם מצאו עבודה, אך תוך זמן קצר התגלו על ידי המשטרה ונידונו לשישה חודשים בכלא.
לאחר מכן, הם חיו שוב באופן בלתי חוקי, הפעם בבלגיה.
במשך נדודים אלה ממדינה למדינה, לקח דורוטי חלק בפעילויות אנרכיסטיות שונות, ושמר על קשר עם כמה מחבריו בספרד.
במהלך תקופה זו, השלטונות הסובייטים, שחשו את מידת ההשפעה הפוטנציאלית של דורוטי בספרד בעתיד לבוא, הציעו לשלושה מקלט מדיני בברית המועצות, אך הם החליטו לסרב.
ב-1931, עם לכתו של אלפונסו השלושה עשר מכס המלכות בספרד, חזר למולדתו והצטרף לפדרציית האנרכיסטים האיברית (FAI).
עליית כוחה של הפדרציה האנרכיסטית (FAI) בכלל, ושל דורוטי וחבריו בפרט, בקרב הפוליטיקה הפנימית של איגוד העובדים האנרכיסטי (ה-CNT), גרמה לסינדיקליסטים מתונים יותר לפרוש מ-CNT וליצור את "המפלגה הסינדיקליסטית".
במשך תקופה זו היו לדורוטי יחסים מתוחים מאוד עם אנשי הרפובליקה הספרדית השנייה, הוא השתתף בכמה התקוממויות עממיות כנגד שלטונה של הרפובליקה ב-1932 וב-1933, מה שגרם להגלייתו, יחד עם פעילים אנרכיסטים נוספים, לגינאה המשוונית ולאיים הקנריים, שם שהה כשמונה חודשים.