stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנתוני דייוויס
ביוגרפיה > קריירת המכללות

דייוויס בחר לשחק בנבחרת הכדורסל של אוניברסיטת קנטקי תחת הדרכתו של המאמן ג'ון קליפארי. בתום העונה הסדירה הוליך את הקבוצה למאזן של 32 ניצחונות ושני הפסדים, ושישה ניצחונות נוספים בדרך לזכייה באליפות המכללות כשהוא נבחר לשחקן המצטיין של הטורניר. בפיינל פור של הטורניר קלע בחצי הגמר 18 נקודות, קלט 14 כדורים חוזרים וחסם 5 פעמים ובמשחק הגמר קלע 6 נקודות, עם 16 כדורים חוזרים ו-6 חסימות. סך הכל רשם בעונתו באוניברסיטה ממוצעים של 14.2 נקודות למשחק, 10.4 ריבאונדים, 4.7 חסימות ושיעור קליעות מהשדה של 62.3%. בתום העונה זכה בפרס ג'ון אר. וודן לשחקן המצטיין של השנה, בחירה לשחקן המצטיין מטעם סוכנות AP, גביע אוסקר רוברטסון לשחקן הבולט, ובפרס נייסמית' לשחקן המכללות הטוב ביותר.
קריירה ב-NBA > ניו אורלינס הורנטס/פליקנס

דייוויס העמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA לשנת 2012 ונבחר ראשון על ידי ניו אורלינס הורנטס. הוא חתם על חוזה לשלוש עונות שיבטיח לו 16 מיליון דולר. בעונתו הראשונה ב-NBA, רשם דייוויס ממוצעים של 13.5 נקודות, 8.2 ריבאונדים ו-1.8 חסימות למשחק. במהלך השנה סבל ממספר פציעות והחמיץ 18 ממשחקי הקבוצה. בתום העונה נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA.
בעונת 2013/2014 נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA (כמחליף של קובי בראיינט הפצוע). בעונת 2014/2015 הוביל דייוויס את קבוצתו לפלייאוף, לאחר שניו אורלינס סיימה במקום השמיני במערב. דייוויס סיים את העונה כמוביל הליגה עם מדד היעילות של 31.0 נקודות. הוא שותף ב-67 משחקים בהם קלע בממוצע 24.3 נקודות למשחק (רביעי בליגה), 2.9 חסימות למשחק (ראשון בליגה) ו-10.2 ריבאונדים (עשירי בליגה). בפלייאוף הצטיין בסדרה מול גולדן סטייט ווריורס, הוא רשם ממוצע של 31.5 נקודות, 11 ריבאונדים ו-4 חסימות למשחק. אף על פי כן נוצחה קבוצתו בסדרה 0–4.
ביולי 2015 חתם על הארכת חוזה ל-5 שנים נוספות החל מעונת 2016/2017 בשווי מוערך של כ-145 מיליון דולר. ב-21 בפברואר 2016 קלע 59 נקודות, שיא קריירה ושיא מועדון, בניצחון על דטרויט פיסטונס, באותו משחק לקח 20 ריבאונדים. את העונה סיים במרץ 2016 לאחר 61 משחקים בעקבות פציעה בברך ובכתף, הוא עבר ניתוח בברכו שהשביתו למשך מספר חודשים.
בעונת 2016/2017 נבחר למשחק האולסטאר של ה-NBA כשחקן נבחרת המערב, ולאחר שקלע 52 נקודות במשחק, שיא למשחק האולסטאר, זכה בפרס ה-MVP של המשחק.
בסוף עונת 2017/2018 דייוויס נבחר ביחד עם חברו לקבוצה ג'רו הולידיי לחמישיית ההגנה של העונה. בפלייאוף של אותה השנה הוא שיחק מצוין ותרם להדחתה של הפייבוריטית פורטלנד טרייל בלייזרס שסיימה את העונה שלושה מקומות בטבלה מעל ניו אורלינס 4–0 בסיבוב הראשון.
קריירה ב-NBA > לוס אנג'לס לייקרס

לקראת סוף עונת 2019/2018 ביקש מניו אורלינס שתעביר אותו בטרייד לקבוצה אחרת. ב-6 ביולי 2019 הועבר בטרייד ללוס אנג'לס לייקרס תמורת ברנדון אינגרם, ג'וש הארט, לונזו בול ושלוש בחירות סיבוב ראשון בדראפט. בעונתו הראשונה עם הלייקרס נבחר בפעם הרביעית בקריירה לחמישיית העונה, לצד חברו לקבוצה לברון ג'יימס, לאחר שרשם ממוצעים של 26.1 נקודות, 9.3 ריבאונדים, 3.2 אסיסטים ו-2.3 חסימות למשחק. בפלייאוף 2020 הובילו דייוויס וג'יימס את הלייקרס לזכייתה ה-17 של הקבוצה באליפות ה-NBA, לאחר שגברה בסדרת הגמר על מיאמי היט בתוצאה 4–2. לאורך הפלייאוף הצטיין דייוויס עם ממוצעים של 27.7 נקודות, 9.7 ריבאונדים ו-3.5 אסיסטים למשחק.
בדצמבר 2020 חתם בלייקרס על הארכת חוזה בסך כ-190 מיליון דולר לחמש עונות נוספות.
בעונת 2023/2024 זכה עם הלייקרס בטורניר אמצע העונה של ה-NBA לאחר ניצחון 109:123 על אינדיאנה פייסרס במשחק הגמר, בו קלע 41 נקודות ולקח 20 כדורים חוזרים.
קריירה ב-NBA > דאלאס מאבריקס

ב-2 בפברואר 2025, נשלח דייוויס בטרייד, לצד מקס כריסטי ובחירת סיבוב ראשון ב-2029 לדאלאס מאבריקס בתמורה ללוקה דונצ'יץ', מקסי קלבר ומרקיף מוריס, כאשר שתי בחירות סיבוב שני (אחת מדאלאס ואחת מהלייקרס) ב-2025 וג'יילן הוד-שפינו נשלחו ליוטה ג'אז. הטרייד נחשב לאחד הטריידים המשמעותיים ביותר בהיסטוריית הליגה, בהתחשב שלראשונה שני שחקני חמישיית העונה ב-NBA מכהנים הועברו אחד בתמורה לשני באמצע העונה.
נבחרת ארצות הברית

באולימפיאדת לונדון נכלל בסגל נבחרת ארצות הברית, כשחקן היחיד שטרם החל בקריירה מקצוענית, וזכה עמה במדליית זהב. במהלך הטורניר שותף בשבעה משחקים ורשם 52 דקות משחק בהן קלע 26 נקודות וקלט 19 ריבאונדים במצטבר. הוא זכה עם הנבחרת בגביע העולם בכדורסל 2014, בטורניר רשם ממוצע של 12.3 נקודות ו-6.6 ריבאונדים למשחק.
סטטיסטיקות הקריירה ב-NBA > בעונה הסדירה

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012/2013 | ניו אורלינס | 64 | 60 | 28.8 | 0.516 | 0.000 | 0.751 | 8.2 | 1.0 | 1.2 | 1.8 | 13.5 |
| 2013/2014 | ניו אורלינס | 67 | 66 | 35.2 | 0.519 | 0.222 | 0.791 | 10.0 | 1.6 | 1.3 | 2.8 | 20.8 |
| 2014/2015 | ניו אורלינס | 68 | 68 | 36.1 | 0.535 | 0.083 | 0.805 | 10.2 | 2.2 | 1.5 | 2.9 | 24.4 |
| 2015/2016 | ניו אורלינס | 61 | 61 | 35.5 | 0.493 | 0.324 | 0.758 | 10.3 | 1.9 | 1.3 | 2.0 | 24.3 |
| 2016/2017 | ניו אורלינס | 75 | 75 | 36.1 | 0.505 | 0.299 | 0.802 | 11.8 | 2.1 | 1.3 | 2.2 | 28.0 |
| 2017/2018 | ניו אורלינס | 75 | 75 | 36.4 | 0.534 | 0.340 | 0.828 | 11.1 | 2.3 | 1.5 | 2.6 | 28.1 |
| 2018/2019 | ניו אורלינס | 56 | 56 | 33.0 | 0.517 | 0.331 | 0.794 | 12.0 | 3.9 | 1.6 | 2.4 | 25.9 |
| 2019/2020 | ל.א. לייקרס | 62 | 62 | 34.4 | 0.503 | 0.330 | 0.846 | 9.3 | 3.2 | 1.5 | 2.3 | 26.1 |
| 2020/2021 | ל.א. לייקרס | 36 | 36 | 32.3 | 0.491 | 0.260 | 0.738 | 7.9 | 3.1 | 1.3 | 1.6 | 21.8 |
| 2021/2022 | ל.א. לייקרס | 40 | 40 | 35.1 | 0.532 | 0.186 | 0.713 | 9.9 | 3.1 | 1.2 | 2.3 | 23.2 |
| 2022/2023 | ל.א. לייקרס | 56 | 54 | 34.0 | 0.563 | 0.257 | 0.784 | 12.5 | 2.6 | 1.1 | 2.0 | 25.9 |
| קריירה |  | 660 | 653 | 34.4 | 0.519 | 0.300 | 0.793 | 10.4 | 2.4 | 1.3 | 2.3 | 24.0 |
| אולסטאר | אולסטאר | 6 | 3 | 16.4 | 0.706 | 0.167 | 0.500 | 4.8 | 0.3 | 1.3 | 0.5 | 20.5 |
סטטיסטיקות הקריירה ב-NBA > בפלייאוף

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014/2015 | ניו אורלינס | 4 | 4 | 43.0 | 0.540 | 0.000 | 0.889 | 11.0 | 2.0 | 1.3 | 3.0 | 31.5 |
| 2017/2018 | ניו אורלינס | 9 | 9 | 39.8 | 0.520 | 0.273 | 0.828 | 13.4 | 1.7 | 2.0 | 2.3 | 30.1 |
| 2019/2020 | ל.א. לייקרס | 21 | 21 | 36.6 | 0.571 | 0.383 | 0.832 | 9.7 | 3.5 | 1.2 | 1.4 | 27.7 |
| 2020/2021 | ל.א. לייקרס | 5 | 5 | 28.8 | 0.403 | 0.182 | 0.833 | 6.6 | 2.6 | 0.6 | 1.6 | 17.4 |
| 2022/2023 | ל.א. לייקרס | 16 | 16 | 38.0 | 0.520 | 0.333 | 0.852 | 14.1 | 2.6 | 1.4 | 3.1 | 22.6 |
| קריירה |  | 55 | 55 | 37.3 | 0.533 | 0.327 | 0.841 | 11.4 | 2.7 | 1.3 | 2.2 | 25.9 |
הערות שוליים

↑  סוכנויות הידיעות,'"`UNIQ--nowiki-00000001-QINU`"'אנתוני דיוויס עושה עסקים מהגבות המחוברות שלו, באתר כלכליסט, 28 ביוני 2012
↑  לא לברון: אנתוני דייויס הפך לשחקן היקר בליגה, באתר ערוץ הספורט, 1 ביולי 2015
↑  שיא קריירה לדייויס, 59 נק' ו-20 ריב'. "ייקח זמן לעכל", באתר ערוץ הספורט, 22 בפברואר 2016
↑  Anthony Davis Injury Update 3/24/16, אתר ה-NBA, ‏24 במרץ 2016
↑  דיווח: אנתוני דייויס עובר ללייקרס, באתר ynet, 16 ביוני 2019
↑  דייוויס חותם על הארכת חוזה בלייקרס, באתר הקבוצה, 3 בדצמבר 2020
↑  דייוויס מסכם על הארכת חוזה בלייקרס, באתר ESPN,‏ 3 בדצמבר 2020
↑  היסטוריה בלאס וגאס: לוס אנג'לס לייקרס מחזיקת גביע ה-NBA, באתר וואלה, 10 בדצמבר 2023
↑  Eddie Sefko, Mavs pull off blockbuster, The Official Home of the Dallas Mavericks, ‏2025-02-02 (באנגלית אמריקאית)
↑  2024-25 NBA Trade Tracker: Every official deal, NBA.com (באנגלית)
↑  Lakers trade Anthony Davis for Luka Dončić in one of the most shocking deals in NBA history, Yahoo Sports, ‏2025-02-02 (באנגלית אמריקאית)
↑  Lakers trade Anthony Davis for Luka Doncic in shocking NBA blockbuster with Mavericks and Jazz, CBSSports.com, ‏2025-02-02 (באנגלית)
↑  'Crazy': NBA stars and pundits shocked by Luka Dončić trade, NBC News, ‏2025-02-02 (באנגלית)
↑  אתר אולימפיאדת לונדון
↑  אנתוני דייוויס באתר הטורניר
| נבחרת ארצות הברית – האלופה האולימפית - לונדון (2012) |
| --- | --- | --- |
|  1  •  2  •  3  •  4 צ'נדלר •  5 דוראנט •  6 ג'יימס •  7 וסטברוק •  8 ויליאמס •  9 איגודלה •  10 בראיינט •   11 לאב •  12 הארדן • 13 פול •  14 דייוויס • 15 אנתוני • מאמן: ששבסקי |  1  •  2  •  3  •  4 צ'נדלר •  5 דוראנט •  6 ג'יימס •  7 וסטברוק •  8 ויליאמס •  9 איגודלה •  10 בראיינט •   11 לאב •  12 הארדן • 13 פול •  14 דייוויס • 15 אנתוני • מאמן: ששבסקי | ארצות הברית |
| נבחרת ארצות הברית – גביע העולם בכדורסל 2014 (מדליית זהב) |
| --- | --- | --- |
|  1  •  2  •  3  •  4 קרי •  5 תומפסון •  6 רוז •  7 פאריד •  8 גיי •  9 דרוזן •  10 אירווינג (MVP) ‏ •   11 פלאמלי •  12 קאזינס • 13 הארדן •  14 דייוויס • 15 דראמונד • מאמן: ששבסקי |  1  •  2  •  3  •  4 קרי •  5 תומפסון •  6 רוז •  7 פאריד •  8 גיי •  9 דרוזן •  10 אירווינג (MVP) ‏ •   11 פלאמלי •  12 קאזינס • 13 הארדן •  14 דייוויס • 15 דראמונד • מאמן: ששבסקי | ארצות הברית |
| נבחרת ארצות הברית – האלופה האולימפית - פריז (2024) |
| --- | --- | --- |
|  1  •  2  •  3  •  4 קרי •  5 אדוארדס •  6 ג'יימס •  7 דוראנט •  8 וייט •  9 האליברטון •  10 טייטום •   11 אמביד •  12 הולידיי • 13 אדבאיו •  14 דייוויס • 15 בוקר • מאמן: קר |  1  •  2  •  3  •  4 קרי •  5 אדוארדס •  6 ג'יימס •  7 דוראנט •  8 וייט •  9 האליברטון •  10 טייטום •   11 אמביד •  12 הולידיי • 13 אדבאיו •  14 דייוויס • 15 בוקר • מאמן: קר | ארצות הברית |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2015021781  VIAF: 315591052   WorldCat (עם VIAF): 315591052
ארתור טנסלי

| --- | --- |

ארתור טנסלי, העשור האחרון של המאה ה-19
 לידה:  15 באוגוסט 1871 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד
 פטירה:  25 בנובמבר 1955 (בגיל 84) גרנטצ'סטר, הממלכה המאוחדת
 ענף מדעי:  בוטניקה, אקולוגיה, עיסוק משני בפסיכולוגיה
 מקום מגורים:  אנגליה 
 מקום קבורה:  Cambridge City Cemetery 
 מקום לימודים:  בית ספר הייגייט 
 מוסדות:  הקולג' האוניברסיטאי של לונדון, אוניברסיטת קיימברידג', אוניברסיטת אוקספורד
 תלמידי דוקטורט:  אלכסנדר ואט
 פרסים והוקרה:  מדליית ליניאוס (1941)  עמית החברה המלכותית (6 במאי 1915) 
 תרומות עיקריות
 הוגה רעיון "המערכת האקולוגית" (אקוסיסטמה), ייסוד כתב העת הניו פיטולוג'יסט והחברה האקולגית הבריטית
 
סר ארתור ג'ורג' טנסלי (באנגלית: Sir Arthur George Tansley,‏ 15 באוגוסט 1871 – 25 בנובמבר 1955) היה בוטנאי אנגלי ומחלוצי ענף האקולוגיה.
ראשית חייו ושנות השכלתו

טנסלי נולד בלונדון לאמליה (שם נעוריה: לורנס), עקרת בית, ולג'ורג' טנסלי, איש עסקים. חרף הצלחתו של האב בעסקיו, הוא נמשך לעסוק בחינוך עם לימודיו ב"מכללה לגברים עובדים" כשהיה בן 19. מאוחר יותר, ב-1884, עם פרישתו מניהול עסקיו, התנדב אביו להוראה במכללה והקדיש לכך את מרב מרצו. הוריו נישאו ב-1863. ארתור היה בנם השני, ואחותו, מוד (Maud, גם שמו של שיר מאת טניסון), הייתה בוגרת ממנו בשבע שנים.
משיכתו של טנסלי למדעים הוצתה על ידי אחד מעמיתיו של אביו, מתנדב הוראה, שתואר כ"בוטנאי שדה מצטיין ונלהב". טנסלי למד בבית הספר התיכון "הייגייט", אך משלא התרצה מרמת הוראת המדעים, אותה תיאר כלא ראויה בעליל, עבר לקולג' האוניברסיטאי של לונדון ב-1889, ובו הושפע עמוקות מרי לנקסטר ופרנסיס וול אוליבר. ב-1890, החל את לימודיו בטריניטי קולג', אוניברסיטת קיימברידג'. ב-1893, לאחר שהשלים את החלק הראשון ב"טריפּוס" (לימודים כלליים) שב לקולג' האוניברסיטאי של לונדון, כעוזר הוראה ומחקר לאוליבר, עמדה בה החזיק עד 1907. ב-1894, עם השלמתו את החלק השני ב"טרייפּוס" (התמחות) הוסמך בוגר טריניטי. ב-1907 קיבל משרת מרצה בקייבמברידג'. במהלך מלחמת העולם הראשונה עם הדעיכה בהיקף הלימודים באוניברסיטה, קיבל משרת פקיד במשרד החימוש. ב-1923 שב למשרתו בקיימברידג', ובילה שנה בלימודי פסיכולוגיה בווינה אצל זיגמונד פרויד. לאחר ארבע שנים בהן לא עסק בהוראה אקדמאית פורמלית בבוטניקה, טנסלי מונה פרופסור לבוטניקה באוקספורד, משרה בה החזיק עד לפרישתו ב-1937.
חייו האישיים, משפחתו והוקרה

טנסלי נישא ב-1903 לאדית שיק, סטודנטית לשעבר שיחדיו כתבו שני מאמרים. נולדו להם שלוש בנות. ליידי טנסלי נפטרה ב-1970.
על שמו של טנסלי מוענקת מדי שנה "מדליית טנסלי" למצוינות בחקר צמחים מכתב העת מיסודו, ה"ניו פיטולוג'יסט".
הערות שוליים

1 2 3  Godwin, H. (1977). "Sir Arthur Tansley: The Man and the Subject: The Tansley Lecture, 1976". Journal of Ecology. 65 (1): 1–26.
1 2 3 4 5 6  Godwin, H. (1957). "Arthur George Tansley. 1871–1955". Biographical Memoirs of Fellows of the Royal Society. 3: 227–226.
↑  אתר כתב העת
1 2  "Tansley and the New Phytologist" באתר כתב העת "הניו פיטולוג'יסט"
1 2 3 4 5  Tansley, A. G. (1947)."The Early History of Modern Plant Ecology in Britain". Journal of Ecology. 35 (1): 130–137.
1 2 3 4  אירועים מרכזיים בחייו של טנסלי אתר קרן הניו פיטולוג'יסט
1 2  המאמר
1 2 3  Willis, A.J. (1997). "The Ecosystem: An Evolving Concept Viewed Historically". Functional Ecology. 11 (2): 268–271.
↑  Chapin, F. Stuart; Pamela A. Matson; Harold A. Mooney (2002). Principles of Terrestrial Ecosystem Ecology. New York: Springer
↑  Joseph Morgan Hodge (2007). Triumph of the expert: Agrarian doctrines of development and the legacies of British colonialism. Ohio University Press. p. 144.
↑  קורות חייו של פרויד לפי טנסלי
↑  Anker, Peder (2001). Imperial ecology: environmental order in the British Empire, 1895–1945. Cambridge: Harvard University Press.
↑  על המדליה באתר קרן כתב העת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272739705171  PLWABN: 9810537982005606  BIBSYS: 90775003  Botanist: Tansley  GND: 102407532X  ISNI: 0000 0001 0956 0088  LCCN: n87820393  NDL: 00550652  NKC: mub2014842252  NLA: 36044905  NLG: 97249  NSK: 000242294  NTA: 068348339  RERO: 02-A003887685  SELIBR: 95975  SNAC: w6gn7zhp  SUDOC: 078176913  Trove: 1199817  VIAF: 13829496   WorldCat (עם VIAF): 13829496
הארטיסט

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 בימוי:  מישל הזנוויציוס 
 הופק בידי:  עמנואל מונטמא, תומא לאנגמן 
 תסריט:  מישל הזנוויציוס 
 עריכה:  אן-סופי ביון, מישל הזנוויציוס 
 שחקנים ראשיים:  ז'אן דוז'רדן   ברניס בז'ו
 מוזיקה:  לודוביק בורס 
 צילום:  גיום שיפמן 
 מדינה:  צרפת
 חברת הפקה:  France 3, La Classe Américaine, La Petite Reine, Wild Bunch, Orange studio 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  15 במאי 2011
 משך הקרנה:  100 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית, דרמה קומית, סרט קומדיה, סרט רומנטי, סרט דרמה, סרט אילם 
 מקום התרחשות:  לוס אנג'לס 
 תקציב:  15 מיליון דולר
 הכנסות:  133.4 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   artist
 פרסים:  פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר (תומא לאנגמן)  פרס דקל הכלב  פרס סזאר לסרט הטוב ביותר (תומא לאנגמן)  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע למלחין הטוב ביותר (לודוביק בורס)  פרס אוסקר למוזיקה המקורית הטובה ביותר (לודוביק בורס)  פרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר (מרק ברידג'ס)  פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר (מישל הזנוויציוס)  פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (ז'אן דוז'רדן)  פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר לסרט מוזיקלי או קומי  פרס לומייר  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הארטיסט (The Artist, רק בקוויבק: L'Artiste) הוא סרט קולנוע צרפתי מסוג דרמה קומית, זוכה פרס האוסקר לסרט הטוב ביותר. הסרט יצא לאקרנים ב-2011, בבימויו של מישל הזנוויציוס, ובכיכובם של ז'אן דוז'רדן וברניס בז'ו. הארטיסט הוא סרט אילם ברובו ומוצג בשחור-לבן, הסרט מהווה מעין חיקוי לסרטי תקופת שלהי שנות ה-20 — ראשית שנות ה-30.
הסרט זכה לשבחים רבים והוכתר כהצלחה אדירה בביקורת ובפרסים. דוז'רדן זכה בפרס השחקן הטוב ביותר (אנ') בפסטיבל קאן 2011, והסרט גרף שלושה פרסי גלובוס הזהב, שבעה פרסי BAFTA, וחמישה פרסי אוסקר, כולל הסרט, הבמאי והשחקן הטובים ביותר.
זהו הסרט האילם הראשון שזכה באוסקר מאז 1929 והראשון בשחור-לבן שזכה מאז רשימת שינדלר. בצרפת הוא זכה בשישה פרסי סזאר, כולל הסרט והבמאי הטובים ביותר, וקבע שיא בזכיות עבור סרט צרפתי.
עלילה

עלילת הסרט מתרחשת בהוליווד שבין 1927 ל-1932, תקופת המעבר שבין הסרט האילם לסרט המדבר.
ג'ורג' ולנטין (Valentin), כוכב ראינוע פוגש אישה צעירה בשם פפי מילר (Miller), בשעה שהוא מתראיין לעיתונאים לאחר הקרנת אחד מסרטיו. מילר מצטלמת איתו, ולמחרת שניהם מופיעים בכל העיתונים, כשהכותרת הראשית שואלת "מי הבחורה הזאת?" בהמשך, מילר הולכת לאודישן כרקדנית ופוגשת במקרה את ולנטין שמזמין אותה להשתתף בסרט שהוא משחק בו, למרות התנגדותו של מנהל הסטודיו, אל צימר (Zimmer). בהמשך דורך כוכבה של מילר והיא מתחילה לככב בסרטים.
שנתיים לאחר מכן צימר מכריז על סיום הפקת סרטי ראינוע. ולנטין לא מאמין שסרטי הראינוע יחלפו מן העולם ומשוכנע שסרטי קולנוע הם רק אופנה חולפת. הוא מחליט להפיק סרט משלו, במימונו המלא. הקרנת הסרט מתרחשת בדיוק ביום של קריסת וול סטריט 1929. כדי להימנע מפשיטת רגל, סרטו מוכרח להפוך ללהיט. זה לא קורה. הצופים מעדיפים את הסרט בו מככבת פפי מילר. בדיוק אז אשתו דוריס מודיעה לו שעליו לפנות תוך שבוע את חפציו מהבית, וללכת. ולנטין עובר לדירה אחרת עם הכלב שלו.
כשהוא שתוי ומדוכא, ולנטין שורף בהתקף זעם את כל העותקים של הסרטים בהם השתתף. עד מהרה ביתו עולה באש, ורק הודות לכלבו שמזעיק עזרה, מצליחים להציל אותו מהשריפה, והוא מאושפז בבית חולים. פפי מילר מגיעה לבקרו ומבקשת שהוא יעבור להתאושש מהפציעות בביתה.
פפי מילר מאיימת על אל צימר, איתו היא עובדת, שאם בסרט הבא בו היא משתתפת לא ישתתף גם ולנטין, היא עוזבת. בינתיים, ולנטין מגלה שמילר קנתה את כל החפצים שלו שנמכרו במכירה פומבית לאחר שפשט את הרגל. הוא חוזר לדירה שלו, ומנסה להתאבד. ברגע האחרון מגיעה פפי והם מתפייסים. לפתע נזכרת פפי מילר בכישרון הריקוד של ולנטין ומשכנעת את צימר שהם יעשו מחזמר ביחד.
הסצנה האחרונה בסרט מציגה את הצילומים של ריקוד הסטפס המשותף של מילר וולנטין. זוהי הסצנה היחידה שבה יש פסקול מלא בסרט. לאחר הריקוד המושלם אומר צימר, "קאט. מושלם. אפשר עוד פעם?" ולנטין עונה, "בשמחה", וחושף את מבטאו הצרפתי (מכאן ניתן להבין מדוע הוא חשב שאינו יכול להצליח כשחקן מדבר).
שחקנים

ז'אן דוז'רדן בתור ג'ורג' ולנטין
ברניס בז'ו בתור פפי מילר
אוגי בתור הכלב, ג'ק
ג'ון גודמן בתפקיד אל זימר
ג'יימס קרומוול בתור קליפטון
מיסי פייל בתור קונסטנס
פנלופה אן מילר בתור דוריס ולנטין
מלקולם מקדואל בתור המשרת
הפקה > פיתוח

הבמאי מישל הזנוויציוס חלם במשך שנים ליצור סרט אילם, בהשראת יוצרי עידן האילמות ואופייה הוויזואלי. לאחר הצלחת סרטי הריגול שלו (המרגל האבוד בריו דה ז'ניירו, סוכן חשאי 117: קהיר, רשת מרגלים), המפיקים החלו להתעניין בפרויקט. הזנוויציוס בחר במלודרמה, ז'אנר שהתיישן היטב מעידן האילמות, ועבד עם ז'אן דוז'רדן וברניס בז'ו, שכיכבו בעבר בסרטיו. הוא חקר את הוליווד של שנות ה-20 ואת טכניקות הסרטים האילמים כדי לספר את הסיפור ללא שימוש מוגזם בכותרות ביניים. התסריט, שנכתב בארבעה חודשים, הושפע מהקומדיה האילמת Show People משנת 1928.
ההשפעה המרכזית על עיצוב דמות הגיבור בתסריט ניתנה מדאגלס פיירבנקס. ספרו האחרון של ג'פרי ואנס, Douglas Fairbanks, יחד עם תערוכת דאגלס פיירבנקס של האקדמיה לקולנוע ואירועי הקרנה בלוס אנג'לס ובניו יורק, העניקו תשומת לב תקשורתית נרחבת לגיבור האקשן הראשון של הוליווד ולנשיא הראשון של האקדמיה.
הפקה > צילום

הצילום העיקרי של הארטיסט החל בנובמבר 2010 ונמשך 35 ימים. הסרט צולם ביחס מסך 1.33:1, אופייני לעידן הסרט האילם, ובשחור-לבן, אך בפועל צולם בצבע על ידי צלם הקולנוע גיום שיפמן. כל הפרטים הטכניים, כמו עדשות, תאורה ותנועות מצלמה, הותאמו לאסתטיקה של התקופה. כדי לשחזר את המראה המואץ של סרטי שנות ה-20, הצילום נעשה בקצב של 22 פריימים לשנייה במקום 24. רוב הסרט אילם, למעט שתי סצנות קצרות עם סאונד ופסקול לא דיאגטי. במהלך הצילומים, הושמעה מוזיקה מסרטים הוליוודיים קלאסיים כדי לסייע לשחקנים.
הסרט הופק על ידי La Petite Reine ו-ARP Sélection בעלות של 13.47 מיליון אירו, עם תמיכה של Studio 37, France 3 Cinema, StudioCanal ו-CinéCinéma. הצילומים התקיימו בלוס אנג'לס, בעיקר בהוליווד, וכן בתיאטראות, מסעדות ובתים במרכז העיר, כולל ביתה של מרי פיקפורד. עבודת בימת הקול התבצעה ב-Red Studios, והמתחם כולו צולם בתור המתחם הבדיוני של Kinograph Studios. מבנה ברדבורי בלוס אנג'לס שימש לצילום סצנת גרם המדרגות של הסרט.
רצף הריקוד המסיים דרש 17 טייקים, ולצורך כך דוז'רדן ובז'ו התאמנו חמישה חודשים בלימוד ריקוד סטפס. דוז'רדן ציין: "בשבוע הראשון זה כיף, בשבוע החמישי זה משעמם, ובסוף זה מרגש".
מעצב התלבושות האמריקאי מארק ברידג'ס יצר את המלתחה עבור צוות השחקנים של הסרט.
הפקה > מוזיקה

המוזיקה לסרט הולחנה ברובה על ידי לודוביק בורס, לצד יצירות של מלחינים נוספים, כגון "Estancia" מאת אלברטו גינאסטרה. הפסקול הוקלט בבריסל על ידי הפילהרמונית של בריסל בניצוחו של ארנסט ואן טיאל, בשיתוף תזמורת הג'אז של בריסל. ההקלטות נערכו במשך שישה ימים באפריל 2011, בסטודיו 4 של פלאגיי שבבריסל.
סצנת השיא של הסרט מלווה ב"סצנה ד'אמור" מאת ברנרד הרמן, שמקורה בסרטו של אלפרד היצ'קוק ורטיגו, בו יצירה זו ליוותה סצנה דומה ללא דיאלוג. בפסקול מופיע שיר אחד בלבד עם המילים, "Pennies from Heaven", בביצוע רוז מרפי (ללא קרדיט). למרות שהשיר נכתב בשנת 1936, הוא שולב בסרט המתרחש בין 1927 ל-1932. הפסקול יצא לאור ב-10 באוקטובר בצרפת וב-21 באוקטובר בבריטניה ובארצות הברית, בהוצאת סוני קלאסיקל רקורדס.
שחרור > תיאטרלי

הסרט הוקרן לראשונה ב-15 במאי 2011 במסגרת התחרות בפסטיבל קאן, לאחר שהוכרז תחילה כהקרנה מחוץ לתחרות ושובץ לתחרות שבוע בלבד לפני תחילת הפסטיבל. יציאתו הרשמית בצרפת הייתה ב-12 באוקטובר 2011 דרך האחים וורנר צרפת. חברת ויינשטיין רכשה את זכויות ההפצה עבור ארצות הברית, בריטניה, אוסטרליה, דרום אפריקה, אמריקה הלטינית ומזרח אירופה. בנוסף, הסרט נמכר לקומסטוק ו-GAGA ביפן ול-Delphi Film בגרמניה.
בארצות הברית, הסרט יצא תחילה בהקרנות מוגבלות ב-23 בנובמבר 2011. בעקבות זכיותיו בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-69, הודיעה האחים וורנר על הוצאה מחודשת בצרפת ב-25 בינואר 2012, ב-362 בתי קולנוע. בנוסף, הסרט שוחרר מחדש בבלגיה ב-22 בפברואר 2012.
שחרור > מדיה ביתית

הארטיסט שוחרר ב-DVD ובבלו-ריי ב-26 ביוני 2012. הוא שוחרר בבריטניה על ידי Entertainment in Video ב-28 במאי 2012.
קבלה וביקורת > הכנסות

הארטיסט הכניס $44,671,682 בצפון אמריקה, יחד עם $88,761,174 בטריטוריות אחרות, בסך כולל של $133,432,856 ברחבי העולם. לאחר הצלחתו בטקס פרסי האוסקר, הסרט ראה עליה מתונה בשבוע שלאחר מכן בקופות בצפון אמריקה. הוא הופיע ב"טבלת 10 המובילים של השבוע" וקיבל עלייה של 34% תוך הרחבת יציאתו מ-966 בתי קולנוע ל-1,756.
קבלה וביקורת > תגובה ביקורתית

הסרט "האמן" זכה לשבחי ביקורת רחבים:
Rotten Tomatoes העניק לסרט דירוג של 95% מתוך 327 ביקורות עם ממוצע של 8.8/10, ותיאר אותו כ"משמח וסמוך לקסם הקולנוע האילם".
Metacritic נתן ציון משוקלל של 89/100, המסמל "הערכה אוניברסלית".
CinemaScore העניק ציון ממוצע של "A".
הביקורות שיבחו את הופעותיהם של ז'אן דוז'רדן וברניס בז'ו, ודוז'רדן אף זכה בפרס האוסקר לשחקן הטוב ביותר. מבקרים כמו מארק אדמס מ"סקרין דיילי" ופיטר בראדשו מהגרדיאן ציינו את הסרט כ"תענוג אמיתי" וכיצירה שמעוררת הנאה וצפייה חוזרת. גם ג'פרי מקנאב מ"האינדיפנדנט" ורוג'ר אברט מ"שיקגו סאן-טיימס" העניקו שבחים על הסיפור וההפקה.
עם זאת, היו גם ביקורות שליליות. חיימה נ. כריסטלי ממגזין סלנט העניק לסרט ציון נמוך, בטענה כי הוא מתעלם מעומקו של עידן הסרט האילם. בנוסף, חלק מהמבקרים סברו כי בז'ו לא עמדה באותה רמת ביצוע של דוז'רדן.
למרות כמה הסתייגויות, הסרט נחשב לאחת ההצלחות הגדולות של קולנוע מודרני המעביר כבוד לעבר.
קבלה וביקורת > מחלוקת קים נובאק

בינואר 2012, השחקנית קים נובאק התבטאה בחריפות נגד השימוש של מישל הזנוויציוס במוזיקה של ברנרד הרמן מתוך סרטו של היצ'קוק, ורטיגו. נובאק טענה שהשימוש בציטוט המוזיקלי מהווה "אונס מטאפורי" של יצירתה, והביעה התנגדות מוסרית להסתמכות על מוזיקה מפורסמת ליצירת דרמה. היא כינתה זאת "התעללות" באמנות.
הבמאי הזנוויציוס הגיב לביקורת של קים נובאק, והסביר כי השימוש במוזיקה מתוך "ורטיגו" נעשה כחלק ממכתב אהבה לקולנוע הקלאסי. הוא הדגיש כי הסרט נוצר בהשראת יצירותיהם של במאים כמו היצ'קוק, לאנג, פורד ולוביטש, והכיל מוזיקה של ברנרד הרמן, שלדבריו שימשה בסרטים רבים ושונים. הזנוויציוס ציין כי המוזיקה שוכתבה כחוק, תוך שביקורת כזו אינה יוצאת דופן בתעשייה, ושלא מדובר במשהו חריג או לא מוסרי.
בפסטיבל קאן 2011, טוד מקארתי מהוליווד ריפורטר העיר על השימוש במוזיקה, וציין שהיא יעילה דרמטית אך גם מסיחה את הצופה לסרט אחר.
ביקורות ופרסים

הסרט קיבל ביקורות נלהבות וזכה למספר פרסים. דוז'רדן זכה בפרס השחקן הטוב ביותר לשנת 2011 בפסטיבל קאן. הסרט היה מועמד לשישה פרסי גלובוס הזהב, וזכה בשלושה: הסרט הטוב ביותר והשחקן הראשי הטוב ביותר, שניהם בקטגוריה של קומדיה, והפסקול המקורי הטוב ביותר. כמו כן, הסרט מועמד ל-12 פרסי באפט"א. הסרט היה מועמד ל-10 פרסי אוסקר: לסרט הטוב ביותר, לבמאי הטוב ביותר, לשחקן הטוב ביותר (ז'אן דוז'רדן), לשחקנית המשנה הטובה ביותר (ברניס בז'ו), לתסריט המקורי, לעריכה הטובה ביותר, לצילום הטוב ביותר, לעיצוב התלבושות הטוב ביותר, לעיצוב האמנותי הטוב ביותר ולמוזיקה המקורית הטובה ביותר. בטקס שהתקיים ב-26 בפברואר 2012 זכה הסרט בחמישה פרסי אוסקר, בראשם הפרס לסרט הטוב ביותר.
הסרט זכה בפרס סזאר ובפרס לומייר לסרט הטוב ביותר.
השפעות

זהו סרט מחווה לסרט האילם של שנות ה-20 של המאה ה-20. הוא מושפע ממבנה התסריט של כמה סרטים באותה תקופה, כמו "כוכב חדש נולד" או אורות הכרך, לדברי הבמאי, גם משיר אשיר בגשם, הסרט ינק רבים מהרעיונות בנושא המעבר הכואב והקשה לשחקנים בסרט האילם, מהראינוע לסרט המדבר.
מאיר לוין (עו"ד)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 באפריל 1974 (בן 50) י"ב בניסן ה'תשל"ד 
 מדינה:  ישראל
 השכלה:  תואר ראשון במשפטים בהצטיינות מאוניברסיטת בר-אילן  תואר שני במינהל עסקים עם התמחות במימון מאוניברסיטת בר-אילן
 השתייכות:  משרד היועץ המשפטי לממשלה
 תפקידים בולטים:  משנה ליועץ המשפטי לממשלה (משפט כלכלי)
 בת זוג:  עינת לוין לבית בהרב
 מספר צאצאים:  4
 
מאיר לוין (נולד ב-4 באפריל 1974; י"ב בניסן ה'תשל"ד) הוא עורך דין ישראלי המשמש משנה ליועץ המשפטי לממשלה (משפט כלכלי).