Assassin's Creed IV: Black Flag
קבלה וביקורות > אמיתות היסטורית: מבט על האספקטים הבדיוניים והמציאותיים במשחק

ב-5 באוקטובר 2023 פורסמה בערוץ היוטיוב של GameSpot ביקורת של ההיסטוריונית ד"ר רבקה סיימון, שמתמחה בפיראטיות, אמריקה הקולוניאלית, עולם האוקיינוס האטלנטי והיסטוריה ימית. הניתוח המעמיק שלה להיסטוריה שעומדת מאחורי המשחק כולל את הנקודות הבאות:
המשחק מאזכר בתחילתו את השלכותיה של מלחמת הירושה הספרדית, שהתרחשה בין השנים 1701 ל-1715. בזמן זה מת המלך הספרדי קרלוס השני, ובגלל שלא היו לו בנים, קרוב משפחתו הצרפתי פליפה החמישי טען לכתר. רבים משודדי הים שהוצגו באותה תקופה היו פריבטירים ולמודי קרבות מתוך מלחמת הירושה הספרדית, שלקחו את החוק לידיהם. כאשר אדוארד מתלונן במהלך סצנת החלום שבה הוא מדבר עם אשתו קרוליין על ההזדמנות להפוך לפריבטיר, רבקה סיימון מדברת על ההבדלים בין פריבטיר לשודד ים, ומציינת ששניהם עוסקים בהתקפת אוניות ושדידתן, אלא שפריבטירים עובדים עבור הממשלה כמו שכירי חרב המקבלים שכר, והם זוכים לשמור על כ-80% מהשלל שהם בוזזים, בעוד 20% מתוכו יחזרו לזכות הממשלה. הערתו של אדוארד, ש"על כל שילינג שירוויח, הקפטן יקבל שישה", הייתה למעשה התמרמרות רווחת בקרב חיילי הצי המלכותי הבריטי שהם השתכרו בצורה לא הוגנת עקב תנאי שכר ירודים ונוצר הצורך ב"אגירת שכר". עקב כך, אנשים נהנו יותר לעבוד כפריבטירים שכן הובטח להם תגמול גדול יותר וחופש לעשות ככל העולה על רוחם, והם התחלקו בינם לבין עצמם בצורה שווה.
כאשר אדוארד נלקח לראשונה לאונייה של הצי הספרדי ומוחזק בשבי יחד עם אדוולה, סיימון מתייחסת אל אוניות האוצר הספרדיות שעשו את דרכן מאמריקה הקולוניאלית לסביליה. אוניות אלו היו עמוסות לעייפה בכסף וזהב, אך נקלעו בשנת 1715 לסופת הוריקן שגרמה להן להתרסק לחופי פלורידה. הזהב נשטף אל החוף, וזו הסיבה שערי פלורידה כמו סיינט אוגוסטין הן עשירות מאוד. לפי הדיווחים, הייתה אונייה אחת ששרדה את ההוריקן, ולדעתה של סיימון, הייתה זו מחווה יפה שצוות המפתחים נתן את האונייה ששרדה לאדוארד.
בנג'מין הורניגולד היה קפטן בזמן מלחמת הירושה הספרדית, והוא זה שהחזיר את הסדר לנסאו, שנודעה כמקום מפלט וחסר חוק לפיראטים, מלחים ופרוצות. אדוארד טיץ' היה חניכו של הורניגולד, ששימש כקצין הלוגיסטיקה שלו באונייה. במהלך אחת הסצנות בנסאו, רפובליקת הפיראטים החדשה, צ'ארלס ויין קורא לה "ליברטליה החדש", מה שמתייחס לשמועות על קיומה של ממלכת פיראטים אגדית בשם "ליברטליה" במדגסקר לחופי מזרח אפריקה, ששימשה כמקום מפלט לשודדי ים בריטים שהפליגו אל האוקיינוס ההודי וים סוף, כמו למשל הנרי אברי וקפטן קיד. אולם, מקום זה כלל לא היה קיים, אך השם היה כל כך שגור בסיפורי ימאות עתיקים, שהאגדה האורבנית המשיכה לעבור מפה לאוזן. זאת ועוד, הבריטים לא התייחסו כל כך לאיי בהאמה משום שלא הייתה כל תפוקה כלכלית מסדרת איים אלה, וזו הסיבה מדוע שודדי הים נמשכו אליהם - מדובר בנקודה המושלמת שקרובה לנתיבי סחר רבים, מצויה לחופי פלורידה ובעלת גישה נוחה לאמריקה הצפונית והקריביים. לבסוף, לדברי סיימון, בתקופה זו היו קיימים שני צבעים לדגלי הפיראטים - שחור ואדום. בעוד דגל שחור סימל את הנכונות לשאת משא ומתן ולהגיע להסדרי מסחר ימיים בתנאי שהאויב יחליט להיכנע, דגל אדום סימל את העובדה שהפיראטים לא יעניקו רחמים, יילחמו עד מוות ולא יחוסו על אויביהם. עם הזמן, הדגל האדום איבד פופולריות ויצא מכלל שימוש עד שסמלם של הפיראטים היה ידוע בתור הדגל השחור.
לדברי סיימון, שחור הזקן אולי נראה מאיים, אולם הוא מעולם לא רצח אף אחד - באותה מידה ששודדי ים לא היו כלל אלימים כפי שחושבים - אלא רק בזמן הקרב האחרון שלו. בנוסף, בסצנה בה הוא נראה מאיים על סטד בונט עם קצוות שיער שרופים, הדימוי נועד לגרום לו להיראות כאדם שיצא מתוך הגיהנום, וזאת כדי לגרום לאנשים לפחד ממנו ולהיכנע. לא היה לו כבוד לסטד בונט, אותו ראה כאדם חסר תועלת וללא כישורי שייט שהתיימר להיות שודד ים, ואשר רכש את אונייתו במקום לגנוב אותה, עד לרגע שנטש אותו בשנת 1717 ובגד בו בכך שמסר אותו לשלטונות בקרוליינה הצפונית. כמו כן, תיאור החיפוש אחר תרופה גם היה נכון, שכן שחור הזקן חסם את נתיב המסחר של נמל צ'ארלסטון כדי למצוא תרופה לעגבת. לגבי מרי ריד, לא היו כל עדויות לכך שהיא התלבשה בבגדי גברים, בעוד אן בוני שטה לנסאו יחד עם בעלה ג'יימס בוני, אך נותרה שם כשהוא בחר להפוך לצייד פיראטים - דבר אותו החשיבה כמעשה בגידה. במהלך משפטן של מרי ריד ואן בוני, כתבי גזר הדין היו מדויקים מאוד, וסיימון שיבחה את חברת יוביסופט על הפרט האותנטי הזה. עקב העובדה שהן היו בהיריון, ניתנה להן דחייה של גזר הדין עד להולדת התינוקות, אך למעשה רוב הנשים בתקופה זו שניתן להן גזר דין מוות לא הוצאו להורג בשל היותן בהיריון. מרי ריד אכן מתה בכלא באפריל 1721 כתוצאה ממה שידוע כיום כטיפוס הבטן.
נקודות נוספות שזכו לביקורת, ושקשורות לרוב בהעצמת הדרמטיות של המשחק:
בפתח דבריה עם תחילתו של המשחק, שבו מראים קרב ימי ופיצוצי אוניות בעת סערה, סיימון מציינת שאבק שרפה הוא חסר תועלת כשהוא נרטב אלא אם כן הוא סגור הרמטית בחביות, וללא ספק סצנות הלחימה והפיצוצים נועדו לספק נופך דרמטי למשחק.
בתיאור התנקשויות של חיילים בודדים על אונייה שטה של הצי הספרדי, היא מציינת שסיפון האונייה לרוב מלא באנשי צוות, כי ישנו צורך תמידי לתחזק את האונייה, ובמיוחד בזמן גשם וים גועש, ויהיה צורך באונייה שלמה של שודדי ים כדי להתגבר על ספינת גליאון של הצי הספרדי. במהלך משימה בה אדוארד הורג את קפטן האונייה, סיימון מציינת שלרוב שודדי הים היו מאוד מאורגנים לגבי הקצינים הבכירים באוניות אליהן פלשו, וזאת לצורך הסדרת מעבר בטוח ואסטרטגי לשלל אותו לכדו. היה זה נדיר מאוד ששודד ים הרג קצין בכיר של אונייה מלחמתית.
בנוסף, תיאורם של כלובי הגרדום בצורת אדם היה אמיתי אך לא נפוץ, ובהם הוחזקו פורעי חוק אחרי שניתלו בידי השלטונות לצורך אזהרת הפיראטים באשר הם. בדרך כלל, שודד ים הוחזק בכלוב שכזה למשך שלושה ימי גאות. קפטן קיד היה אחד מאותם שודדי ים מפורסמים ששלדו הוחזק בכלוב שכזה במשך העידנים לצורך הרתעת העוברים והשבים.
בנושא הלחימה הימית, סיימון מציינת ששודדי הים היו למעשה עושים הכל בכדי להימנע מקרבות ימיים משום שלא רצו לפגוע באונייה שלהם ולאבד את אנשי צוותם. מטרתם הייתה להסתער, לגנוב משאבים ולהסתלק כמה שיותר מהר מבלי להשתמש באלימות כלשהי.
לגבי הלבוש המלא של אדוארד קנוויי במדי המתנקש, סיימון מציינת שאמנם תלבושתו היא פרקטית ומונעת את השפעות מזג האוויר, אך לבוש הפיראטים היה למעשה אוורירי מאוד בשל היותם מלחים אך עמיד בפני תנאי הטבע על ידי ציפויו בזפת כדי למנוע נזקים מהשמש הקריבית. השימוש במגפיים מעור אכן היה אותנטי, אם כי היה מדובר במצרך נדיר כך שהם נעלו אותם בזמן קרב או כשהיו על היבשה בלבד. הם נטו לעבוד על סיפון האונייה ברגליים יחפות, גם בשל הפרקטיות במקרה של טיפוס על תרני אונייה. למעשה, הלבוש המלא היה נהוג רק בידי קפטן שודדי ים, לצורך הבדלתו משאר אנשי הצוות באונייה. מלחים היו מקעקעים את גופם לצורך זיהויים אם ימותו.
ציד לווייתנים לא היה נפוץ באזורים אלה באותה תקופה אלא רק במהלך סוף המאה ה-17 ותחילת המאה ה-18. לצורך כך, האונייה הייתה צריכה להיות מאובזרת נכון שכן מדובר בדבר מסוכן ביותר, ולווייתנים היו יכולים לרסק אונייה לחתיכות.
נקודה נוספת לציון הייתה מהירות טעינת האקדח באבק שריפה, שהייתה במקרה זה ממש עניין של חיים ומוות באורח החיים של שודדי הים.