stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלביס קוסטלו
הערות שוליים

↑  אור ברנע, אלביס קוסטלו ביטל הופעותיו בישראל, באתר ynet, 18 במאי 2010
↑  מכתבו של קוסטלו באתר הרשמי שלו
↑  עינב שיף‏, הביטול הפוליטי של אלביס קוסטלו, באתר וואלה, 19 במאי 2010
↑  שי להב, אלביס קוסטלו והרוטס: הניסוי הצליח, באתר ynet, 30 בספטמבר 2013
↑  אלביס קוסטלו ביטל את סיבוב הופעותיו: "מתאושש מגידול סרטני אגרסיבי", באתר וואלה, 6 ביולי 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299722205171  PLWABN: 9810700412105606  BIBSYS: 90880956  BNE: XX970255  BnF: cb13892779h (data)  CANTIC: a19129452  CiNii: DA08153457  GND: 121014630  ISNI: 0000 0001 1487 1147  LCCN: n86032613  MusicBrainz: 8a338e06-d182-46f2-bd16-30a09bc840ba  NDL: 00464958  NKC: xx0027994  NLA: 35572495  NTA: 070620881  SELIBR: 248084  SNAC: w6vh6km4  SUDOC: 082685282  Trove: 1000257  VIAF: 2447039   WorldCat (עם VIAF): 2447039
אלגארבה

| --- | --- |

 מדינה:  פורטוגל פורטוגל
 בירת החבל ארץ:  פארו 
 שפה רשמית:  פורטוגזית 
 שטח:  4,960 קמ"ר
  ‑ הנקודה הגבוהה:  פויה 
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בחבל ארץ:  438,864 (2018)
 קואורדינטות:  37°00′52″N 7°56′07″W﻿ / ﻿37.014444444444°N 7.9352777777778°W﻿ / 37.014444444444; -7.9352777777778 
 אזור זמן:  UTC+0
 http://www.algarvepromotion.pt/
  מפת מיקום  מפה מפורטת    he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
חוף טיפוסי סמוך לעיירה לגואה
האַלְגָארְבֶה (בפורטוגזית: Algarve) הוא חבל ארץ בדרום פורטוגל, ובו הנקודה הדרום-מערבית ביותר של יבשת אירופה. שמו מגיע מערבית, ופירושו - "המערב".
גאוגרפיה

שטחו של האלגארבה 5,412 קמ"ר ולאורכו פזורות 16 רשויות מקומיות שבהן חיים כ-426,400 תושבי קבע. עיר הבירה היא העיר פארו, והחבל חופף למעשה את מחוז פארו. אזור זה הוא בעל חשיבות תיירותית עליונה, חופיו נחשבים מהטובים בעולם וחלק הארי של כלכלתו הוא בקיץ, כשבשיא העונה אוכלוסייתו יותר ממוכפלת. בתי מלון רבים שמים דגש על תיירות גולף ומפתחים מגרשים איכותיים לענף ספורט זה. בנוסף על תיירות, האזור הוא בעל ערך חקלאי ומימיו מספקים דגים ופירות ים, וכמו כן מגדלים בו עצי פרי כחרובים, תאנים ושקדים.
פני השטח של האלגארבה מחורצים בגבעות רמות, שאותן חוצים עמקים עשירים. הנקודה הגבוהה ביותר היא ההר פוֹיָה, 902 מ'. אורך החוף הדרומי כ-155 ק"מ, אורכו של החוף המערבי הוא 50 ק"מ, ובין שניהם, בנקודה הדרום-מערבית, נמתח כף סאו ויסנטה שצוקיו האנכיים מתנשאים 75 מטרים מעל מי האוקיינוס האטלנטי. לאורך החופים מצויים כמה איים ואיונים. לגונת רִיָה פוּרְמוֹזָה מהווה שמורת טבע ומוקד עצירה של מאות ציפורים ממינים שונים. קו החוף מנוקד במערות גיר ציוריות, שנגישוֹת בעיקר בסירות.
האקלים בחבל מצטיין בטמפרטורות מקסימום שנעות בין 15 מעלות צלזיוס בחורף ו-31 בקיץ, וכמעט לעולם אינן צונחות אל מתחת לאפס בחורפים.
מלבד הבירה פארו, נמנות כמה עיירות ובהן הגדולות הן לולה, פורטימאו, אולְיָאו, סילווש, אלבופיירה ולאגוש.
שדה התעופה של החבל נמצא במרחק של 4 ק"מ ממערב לעיר פארו.
היסטוריה

הפיניקים ייסדו נמל מסחר לחוף האלגארבה בערך בשנת 1000 לפני הספירה. אנשי קרתגו הקימו את נמל חניבעל (היום העיירה פורטימאו) כ-450 שנה מאוחר יותר. הרומאים התפשטו בחצי האי האיברי במאה השנייה לפנה"ס, ואתרים ארכאולוגיים רבים מתקופה זו עדיין נמצאים באזור.
במאה החמישית לספירה היו אלה הוויזיגותים שתפסו את האזור, והחזיקו בו עד לראשית הפלישה המורית בשנת 711. המורים קראו ללאגוש זָאווַאיה, ולעיר סנטה מריה פַארַאון, היום פארו. העיירה סילְווֶש שימשה בירה תחת שלטון המורים.
הכיבוש המורי של איבריה הביא לכך שהאזור נקרא "אל-גארב אל-אנדלוס" (המערב האנדלוסי - כש"אנדלוס" הוא השם הערבי לאיבריה שתחת האסלאם).
באמצע המאה ה-12, הודות לשורת מבצעים צבאיים מוצלחים של ממלכת פורטוגל, הסתיימה האחיזה הערבית בחבל. תחת שלטון נוצרי היה "אל-גארב" לממלכת-אלגארבה. אפונסו השלישי, מלך פורטוגל קרא לעצמו "מלך פורטוגל ואלגארבה". המלך אפונסו החמישי בתורו, בעקבות כיבוש שטחים בצפון אפריקה שנתפסו כ"אלגארבה שבחוץ", לאחר 1471, נתכנה "מלך פורטוגל והאלגארבש (צורת הרבים של אלגארבה) כאן ובחוץ", ותואר זה נותר על כנו עד להכרזת הרפובליקה הפורטוגלית הראשונה ב-1910.
כמה מהמסעות הימיים שכוננו את האימפריה הפורטוגזית יצאו במאה ה-15 מאזור העיר לאגוש. משלחות התגלית הביאו לעיר תהילה ושפע. המסחר שגשג ולאגוש הייתה ב-1577 לעיר הבירה של פרובינציית אלגארבה, תואר בו החזיקה עד שנה לאחר שנהרסה ברעידת האדמה של 1755. הרעידה, שמרכזה היה בליסבון, גרמה לצונאמי שהחריב בתים ופגע בחלקים ניכרים באלגארבה. הנזק הקיף כמעט את כל העיירות והכפרים שלאורך החוף, מלבד פארו - ששוניות המחסום של לגונת ריה פורמוזה הגנו עליה.
ב-1807 נכבש האלגארבה בידי כוחות ספרדיים, אולם שנה אחר כך הפך לחלק הראשון של פורטוגל הכבושה שהשתחרר מהפולש הספרדי, במרד אוליאו.
ראו גם

סגרש
קרב כף סנט וינסנט
טבירה
אלי ברקאי

| --- | --- |

 לידה:  2 במרץ 1964 (בן 60) תל אביב-יפו, ישראל 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב  צייטלין  בית ספר ממלכתי דתי אלומות 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב (1 באוקטובר 1992–1 בספטמבר 1996)  אוניברסיטת בר-אילן (1 באפריל 2004)  אוניברסיטת בר-אילן (1 באוגוסט 2004)  אוניברסיטת בר-אילן 
 פרסים והוקרה:  פרס מיכאל ברונו (2009)  פרס קריל (2006)  פרס פרידריך וילהלם בסל (2011) 
 תרומות עיקריות
 בתחום המכניקה הסטטיסטית
 
אלי (יוסף אליהו) ברקאי (נולד ב-2 במרץ 1964) הוא פיזיקאי ישראלי, כיום פרופסור באוניברסיטת בר-אילן.
ביוגרפיה

נולד וגדל בתל אביב. אביו הוא הבלשן ד"ר מלאכי ברקאי. למד פיזיקה באוניברסיטת תל אביב, שם סיים דוקטורט ב-1998. לאחר מכן עבר לארצות הברית, שם החל בלימודי פוסט-דוקטורט במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. ב-2002 הצטרף כחבר סגל באוניברסיטת נוטרדאם באינדיאנה. ב-2004 חזר לארץ והצטרף למחלקה לפיזיקה באוניברסיטת בר-אילן.
במהלך הקריירה המדעית עסק ברקאי בשבירה ארגודית חלשה, משוואות קינטיות שבריות ותאוריה של דינמיקה של מולקולות בודדות.
פרסים

פרס קריל על הצטיינות במחקר מדעי (2006)
פרס מיכאל ברונו על תרומותיו בנושא שבירה ארגודית חלשה (2009)
פרס פרידריך ווילהלם בסל למחקר קרן הומבולדט (2011)
אמנון לוטם

ערך זה עוסק במדען מחשב ישראלי. אם התכוונתם לזואולוג, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  המאה ה־20 
 ענף מדעי:  מדעי המחשב 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מרילנד  אוניברסיטת תל אביב 
 מנחה לדוקטורט:  דנה ס. נאו 
 מוסדות:  אמדוקס 
 פרסים והוקרה:  פרס גדל (2014) 
 
אמנון לוטם הוא מדען מחשב ישראלי, זוכה פרס גדל לשנת 2014.
קורות חיים

לוטם קיבל תואר ראשון במתמטיקה ובמדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב, תואר שני במדעי המחשב באותה אוניברסיטה ודוקטורט באוניברסיטת מרילנד בהנחייתו של דנה נאו (Dana Nau). במהלך לימודיו הציע מרצה הקורס על בסיסי נתונים, מייק פרנקלין, לשפר את האלגוריתם של פגין לקיבוץ (אגרגציה) מידע. לוטם שיפר את האלגוריתם וכתב יחד עם פרנקלין מאמר שמציג את האלגוריתם המשופר ואת המסגרת התאורטית לכך.
מילא תפקידי מפתח במספר חברות הייטק: אמדוקס, Estimotion ו-Skybox. מחקרו עוסק בבינה מלאכותית ובטכניקות סימולציה ומידול.
בשנת 2014 זכה בפרס גדל יחד עם רונלד פייגין ומוני נאור על מאמר שפרסמו יחד.  המאמר מציג אלגוריתם סף לקיבוץ מידע ממקורות שונים ומספק מסגרת לתכנון וניתוח אלגוריתם מסוג זה.
הערות שוליים

↑  Ronald Fagin, Amnon Lotem, Moni Naor, Optimal aggregation algorithms for middleware", Journal of Computer and System Sciences 66 (2003) 614–656
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ACM DL: 81100385446  dblp: 48/6105
איוואן רברוף

| --- | --- |

 לידה:  31 ביולי 1931 ברלין, רפובליקת ויימאר 
 פטירה:  27 בפברואר 2008 (בגיל 76) פרנקפורט, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 שם לידה:  Hans Rolf Rippert 
 שם במה:  Ivan Rebroff 
 מקום קבורה:  הים האגאי 
 מוקד פעילות:  גרמניה 
 תקופת הפעילות:  1968–2007 (כ־39 שנים) 
 מקום לימודים:  בית הספר הגבוה למוזיקה ולתיאטרון בהמבורג 
 סוגה:  אופרה, תוכנית בידור מגוונת 
 סוג קול:  בס 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 חברת תקליטים:  קולומביה רקורדס 
 פרסים והוקרה:  צלב מסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 אתר רשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
איוואן רברוף (בגרמנית: Ivan Rebroff; ‏31 ביולי 1931 - 27 בפברואר 2008) היה זמר גרמני ממוצא רוסי, שהיה בעל טווח קול יוצא דופן של ארבע וחצי אוקטבות, מסופרן עד בס.
חייו

רברוף נולד ברובע שפנדאו בברלין בשם האנס-רולף ריפרט. אביו, פאול, היה מהנדס יליד ברנדנבורג, ואמו, לואיזה לבית פנסקה, נולדה בעיר ברומברג (אז בפרוסיה, כיום בפולין). לטענתו, סבתו מצד אביו, אמה ריפרט (Emma Rippert), הייתה יהודייה ושם ילדותה היה ויינברג.
רברוף סיים את בית הספר התיכון בעיר האלה.
זכה במלגת לימודים במסגרת תוכנית פולברייט ולמד זמרה בשנים 1951–1959 בבית הספר הממלכתי הגבוה למוזיקה בהמבורג.
בשנת 1953 אימץ את שם הבמה "איוואן רברוף".
לאחר מכן הצטרף כזמר ל"מקהלת הקוזאקים של הים השחור". רברוף נודע בביצוע שירי עם רוסיים, אבל הוא ביצע גם אריות אופראיות, קלאסיקה קלה ושירי עם של לאומים רבים. בין שאר תפקידיו הופיע גם במחזמר כנר על הגג בגרמניה ובצרפת. רברוף הופיע ביותר מ-6,000 קונצרטים במהלך הקריירה שלו. רברוף תיאר את עצמו כאמן בינלאומי וכיוצר "קשר בין המזרח והמערב".
הוא חי באי המבודד סקופלוס ביוון ונפטר בפרנקפורט מבעיות בלב ובמערכת הדם.
דיסקוגרפיה-תקליטים > 1968

Folk Songs from Old Russia(Volksweisen aus dem alten Russland)
Folk Songs from Old Russia Volume II(Volksweisen aus dem alten Russland 2)
Original russische Liebeslieder
Na Sdarowje
Slawische Seele (Compilation album shared with Tatjana Ivanow & Dunja Rajter)
דיסקוגרפיה-תקליטים > 1969

Beim Klang der Balalaika,Au son des Balalaikas (French version of Beim Klang der Balalaika)
Abendglocken (Compilation)
Russische Weihnacht mit Ivan Rebroff
A Russian Christmas
Un Violon sur le toit (Soundtrack of French production of Fiddler on the Roof)
Russische Party ("Live" album)
Festliche Weihnacht
A Festive Christmas (Festliche Weihnacht re-issue)
A Russian Christmas (English version of Russische Weihnacht?)
דיסקוגרפיה-תקליטים > 1970

Somewhere My Love (English language versions)
Kosaken müssen reiten (German language versions)
Ivan Rebroff (Compilation?)
דיסקוגרפיה-תקליטים > 1971

The Best of Ivan Rebroff (Compilation)
Sing vir ons (South African album)
Vir Jou Suide-Afrika (South African album)
Ivan Rebroff (Opera)
Kalinka (Soundtrack from L'Homme qui vient de la Nuit)
Mein Russland, du bist schön (German language versions)
Starportrait (Compilation)
Zwischen Donau und Don (with Dunja Rajter)
דיסקוגרפיה-תקליטים > 1972

Erinnerungen an Russland (Russian language versions)
The Best of Ivan Rebroff Volume II (Compilation)
דיסקוגרפיה-תקליטים > 1973

Lieder der Welt (Folk songs from around the world)
Mein Altes Russland (lushly arranged Russian folk songs)
25 Greatest Russian Melodies (Compilation with Tatiana Ivanov (2 duets))
20 Greatest Hits (Compilation)
דיסקוגרפיה-תקליטים > 1974

Russische Party 2 ("Live" album)
דיסקוגרפיה-תקליטים > 1975

Ivan Rebroff at Carnegie Hall (Live at Carnegie Hall)
Reich Mir Die Hand
Russische Lieder Von Liebe und Tod
דיסקוגרפיה-תקליטים > 1977

Midnight in Moscow (Russian language versions)
Komm mit nach Hellas (German language versions of Greek songs)
דיסקוגרפיה-תקליטים > 1978

Mitternacht in Moskou (German version of Midnight in Moscow)
דיסקוגרפיה-תקליטים > 1979

Ave Maria
Die Ivan Rebroff Versameling (Compilation of South African tracks)
דיסקוגרפיה-תקליטים > 1980

Zauber einer großen Stimme 20 Unvergängliche Welterfolge
Zauber einer größen stimme Seine Grossten Welterfolge
Die schönsten lieder dieser Welt (Ivan Rebroff singt 20 unvergängliche Melodien)
Katharina und Potemkin (TV Musical/Operetta)
דיסקוגרפיה-דיסקים > 2002

Meine Reise um die Welt
The Great Ivan Rebroff
דיסקוגרפיה-דיסקים > 2003

Seine Grössten Welterfolge
Best of Ivan Rebroff
Golden Stars
דיסקוגרפיה-אוספים

Festliche Weihnachten
The Art of Ivan Rebroff
The Best of Russian Folk Songs Vol. 1
The Best of Russian Folk Songs Vol. 2
Erinnerungen an das letzte Jahrhundert (Memories of the Last Century)
Der Zarewitsch
Die Fledermaus
Weihnachten mit Ivan Rebroff
Die schönste stimme Rußlands
Kosakentraume
אלי גור אריה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 ביולי 1964 (בן 60) תל אביב-יפו, ישראל 
 מקום לימודים:  המדרשה לאמנות 
 תחום יצירה:  ציור, פיסול 
 זרם באמנות:  היפר-ריאליזם, סוריאליזם 
 
אלי גור אריה (נולד ב-27 ביולי 1964) הוא צייר ופסל ישראלי, שעוסק גם בפיסול לסרטי פרסומת ולסרטי קולנוע. סגנונו נע בין היפר ריאליזם לסוריאליזם.
ביוגרפיה

אלי גור אריה נולד ברמת השרון. אביו, בנימין גור אריה, כיהן, בין היתר, כיועץ ראש הממשלה לענייני ערבים, וכך נחשף גור אריה לכתבי עת צבאיים, נושאים שהתחברו לעבודותיו בהמשך דרכו. גור אריה השלים את שירותו הצבאי כצלם, ולאחר שחרורו למד צילום במדרשה למורים לאמנות. לאחר הלימודים החל לעבוד כבונה תפאורות באולפני ג"ג ועסק בפיסול אובייקטים לפרסומות ולסרטי קולנוע. מהפיסול המסחרי הגיע גור אריה בהמשך לפיסול האמנותי.
תערוכות יחיד

1998 ערי שינה“, גלריה בוגרשוב, תל אביב
1999 Of Made are Cards Credit Stuff Such, גלריה רוזנפלד תל אביב
2001 com.Agriculturaldream, גלריה רוזנפלד, תל אביב; אוצרת: דיאנה דלל
2003 יישומים אזרחיים, גלריה רוזנפלד, תל אביב; אוצרת: דיאנה דלל. יישומים אזרחיים, מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית; אוצר: דורון רבינא
2007 אפרודיזיאק: עושר העמים, גלריה רוזנפלד, תל אביב; אוצרת: דיאנה דלל
2008 פסלים וצילומים, גלריה הצוק, נתניה
2013 זרקור על פיסול, גלריה רוזנפלד, תל אביב
2014 מנועי צמיחה, Culture & Art for Platform Circle1, ברלין. אוצרת: דורית לויטה הרטן
2016 מנועי צמיחה, מוזיאון תל אביב לאמנות; אוצרת: דורית לויטה הרטן, מבחר תערוכות
קבוצתיות

1987 תערוכת זוכי מלגות קרן התרבות אמריקה־ישראל, המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן
1988 תערוכת זוכי מלגות קרן התרבות אמריקה־ישראל, בית האמנים, תל אביב
1989 גלריה רגע, תל אביב גלריה בוגרשוב, תל אביב
1992 כתב דמוי, מוזיאון ינקו־דאדא, עין הוד; אוצרת: שרה הקרט
— "הולכת על זווית“, גלריה קלישר, בית הספר לאמנות, תל אביב
— "חמישה אמנים“, סדנאות האמנים, תל אביב
1994 בין החרכים, במסגרת "ארט פוקוס“, מוזיאון מגדל דוד, ירושלים
1995 גלריה בית בנמל, תל אביב
1996 בין אמתו לאימתו של דבר“, גלריה לאמנות, רחובות (קטלוג)
1997 ארט פוקוס, מוזיאון בת ים
1998 פנטזיה, המוזיאונים העירוניים, תערוכה נודדת
— "במות: אמנות ישראלית 1948–1998 ,”המוזיאון היהודי, וינה. אוצרים: עוז אלמוג, פליסיטס היימן ג'לינק (קטלוג)
— "אדמה“, מוזיאון ישראל, ירושלים
2002 Ideal the of Artists: Classicismo Nuovo, המוזיאון לאמנות מודרנית, ורונה, איטליה; אוצר: אדוארד לוסי סמית (קטלוג)
קליניק, תערוכה קבוצתית בינלאומית, גלריה רוזנפלד, תל אביב; אוצרים: דיאנה דלל, יוסף (ז'וזף) דדון (קטלוג)
פליי בויז, מוזיאון ינקו־דאדא, עין הוד; מוזיאון ערד (קטלוג)
2000 Bilis—FRONT ,פרויקט ביוזמת בוגרי תואר שני של Goldsmiths University of London חלל אלטרנטיבי (קטלוג)
2004 בובה של תערוכה, זמן לאמנות, תל אביב; אוצר: גדעון עפרת
הערות שוליים

1 2 3  דנה גילרמן, הטכנולוגיה היא סוף עידן הפיסול, באתר כלכליסט, 2 בספטמבר 2015
1 2  חגית פלג רותם, "סוף העולם של אלי גור אריה מתחיל כאן", באתר מגזין פורטפוליו, ‏24 במאי 2016.
1 2  דליה קרפל, יופיו של הניוון המתפורר, באתר הארץ, 24 בנובמבר 2003
↑  דורית לויטה הרטן, מטמורפוזות, באתר קטלוג תערוכה מנועי צמיחה, מוזיאון תל אביב, ‏2016
↑  דורון רבינא, "מיופה הכוח ובא כוחו", באתר מוזיאון הרצליה, ‏2003
↑  אתר בית האמנים בירושלים, "הנמרודים החדשים", באתר בית האמנים ירושלים, ‏2011
↑  גדעון עפרת, הנמרודים החדשים, באתר המחסן של גדעון עפרת, ‏2012
↑  דורית לויטה הרטן, "מנועי צמיחה", באתר מוזיאון תל אביב, ‏2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 272529  NLI: 987007261999005171  GND: 1063149517  ISNI: 0000 0000 5233 1515  LCCN: nr2004007033  ULAN: 500374144  VIAF: 9793914   WorldCat (עם VIAF): 9793914
אלי רוזנבאום

| --- | --- |

אלי רוזנבאום בתוכנית הטלוויזיה הבריטית After Dark, יולי 1987
 לידה:  8 במאי 1955 (בן 69) וסטבורי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 ידוע בשל:  צייד נאצים
 השכלה:  מוסמך במשפטים מטעם אוניברסיטת פנסילבניה
 תקופת הפעילות:  מ-1980
 מקצוע:  עורך דין וליטיגטור תאגידי
 תפקיד:  מנהל משרד החקירות המיוחדות של משרד המשפטים האמריקאי,  מנהל האסטרטגיה ומדיניות אכיפת זכויות אדם במשרד המשפטים,  היועץ המשפטי של הקונגרס היהודי העולמי
 השקפה דתית:  יהודי
 פרסים והוקרה:  מלגת הכבוד של בית הספר של אוניברסיטת פנסילבניה,  פרס "גיבורים בכחול" של הליגה נגד השמצה,  פרס עוזר התובע הכללי לאכיפת זכויות אדם,  פרס החטיבה הפלילית על יוזמה מיוחדת
 
אלי מ. רוזנבאום (באנגלית: Eli M. Rosenbaum; נולד ב-8 במאי 1955) הוא יהודי-אמריקאי, בין השנים 1994 ועד 2010 הוא היה המנהל של משרד החקירות המיוחדות במשרד המשפטים האמריקאי (אנ') (the Office of Special Investigations = OSI), שהיה אחראי בעיקר על זיהוי, ביטול אזרחויות וגירוש נאצים פושעי מלחמה מארצות הברית. החל משנות העשרים של המאה ה-21 הוא הוא מונה לתפקיד, מנהל האסטרטגיה ומדיניות אכיפת זכויות אדם במשרד המשפטים. הוא כונה "צייד הנאצים האגדי". בשנת 2022 אלי רוזנבאום נשלח לאוקראינה על מנת לחקור פשעי מלחמה של הרוסים במלחמה רוסיה-אוקראינה.
קורות חייו

אלי רוזנבאום נולד ב-8 במאי 1955, לאירווינג וחני רוזנבאום. אביו, שהיה יהודי נמלט מהמשטר הנאצי בשנת 1938. אירווינג היה גמלאי של הצבא האמריקאי שלחם בצפון אפריקה ובאירופה במלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה, בעודו משרת בצבא ארצות הברית, הוא חקר נאצים ומשתפי פעולה לשעבר (כגון יוצרת הסרטים לני ריפנשטאהל), שחלקם נשפטו לאחר מכן במשפטי נירנברג ובמקומות אחרים. מאוחר יותר, אירווינג רוזנבאום הפך לפילנתרופ במנהטן ויו"ר חברת S.E. Nichols Corp. שאביו ייסד. חברת ניקולס קורפ הייתה הבעלים והמפעילה של רשת חנויות הכלבו המוזלות, הראשונות, בארצות הברית. החברה, פתחה את החנות הראשונה שלה בשנת 1960 בלנקסטר, פנסילבניה (אנ') . בשנת 1969, שנתיים לפני פתיחת החנויות הראשונות של Wal-Mart, Kmart, Target ו-Woolco. החברה הפכה לחברה ציבורית. בין השנים 1969–1977 החברה הייתה החברה הקמעונאית למוצרים מוזלים במקום 33 ביחס לגודלה, בארצות הברית לפי מדד המכירות השנתיות (204 מיליון דולר).
אלי גדל בווסטברי, ניו יורק (אנ'), ולמד בתיכון W. Tresper Clarke. הוא סיים בהצטיינות את לימודיו ב-1976 בבית הספר וורטון של אוניברסיטת פנסילבניה, שבו הוענק לו גם התואר מוסמך במשפטים MBA. בשנת 1980 הוא הועסק במשרד המשפטים של ארצות הברית במסגרת התכנית למצטיינים שסיימו את לימודיהם בבית הספר למשפטים בהרווארד.
קורט ולדהיים

בשנת 1986 רוזנבאום ניהל את החקירה של הקונגרס היהודי העולמי שהביאה לחשיפת עברו הנאצי העולמי של מזכ"ל האו"ם לשעבר קורט ולדהיים. על כך נכתב, החשיפה ה"סנסציונית" ביותר של נאצי, בהיסטוריה שלאחר המלחמה. רוזנבאום היה המחבר של הספר "בגידה: הסיפור שלא סופר אודות החקירה והכיסוי של קורט ולדהיים" . הספר שנבחר כאחד "הספרים הבולטים של 1993" על ידי הניו יורק טיימס ובנוסף הוא הוכנס לרשימת "הספרים הטובים ביותר של 1993" על ידי העיתון The San Francisco Chronicle המתאר כיצד וולדהיים היה מעורב בביצוע פשעי מלחמה נאציים בעת ששירת בצבא הגרמני כקצין נאצי. לאחר המלחמה הפך ולדהיים לשר החוץ של אוסטריה ולשגריר האו"ם שלה.
בזמן חשיפתו בידי רוזנבאום, וולדהיים כיהן כמזכ"ל האו"ם והיה מועמד לנשיאות אוסטריה (בחירות שבהן ניצח ב-1987 למרות חשיפת עברו הנאצי). הוא מעולם לא נחשב רשמית כחשוד על ידי ממשלת אוסטריה בפשעי מלחמה כלשהם, אך נאסר עליו להיכנס לארצות הברית כתוצאה מהחקירה של ממשלת ארצות הברית בשנים 1986–87 שהגיעה למסקנה כי הוא היה שותף לביצוע הפשעים של הנאצים במהלך מלחמת העולם השנייה.
פשעי מלחמה באוקראינה

במהלך ביקור פתע באוקראינה ב-21 ביוני 2022, התובע הכללי של ארצות הברית, מריק גרלנד, פרסם הודעה לפיה רוזנבאום זומן להוביל צוות שיחקור את פשעי המלחמה של הרוסים באוקראינה . על רוזנבאום הוטל לתאם את המאמצים בכל גופי הממשל הפדרלי האמריקאי על מנת להטיל אחריות על האחראים לביצוע פשעי מלחמה באוקראינה. במסגרת משימתו הוא יוכל להיעזר בתובעים מהמשרד לזכויות האדם והתביעות המיוחדות במשרד המשפטים. הצוות של רוזנבאום גם יתמוך בחקירה המתמשכת של משרד המשפטים של פשעי מלחמה פוטנציאליים שעליהם יש סמכות שיפוט של ארצות הברית, לרבות פציעה והרג של עיתונאים אמריקאים שמסקרים את הפלישה הרוסית.
ראו גם

בוצ'ה (עיר)
ג'ון איוון דמיאניוק
יוזף מנגלה
מרכז שמעון ויזנטל
השואה
אלייז'ה סטיוארט

| --- | --- |

 לידה:  14 בנובמבר 1995 (בן 28) דה רידר, ארצות הברית 
 עמדה:  סמול פורוורד 
 מכללה:  אוניברסיטת דרום קליפורניה (2014–2018)
 דראפט:  לא נבחר, 2018
 קבוצות כשחקן
 2018–2019 2019 2019 2019–2020 2020–2021 2021–2022 2022–2023 2023–:  פורט ויין מאד אנטס ויסקונסין הרד סטוקטון קינגס הלסינקי סיגאלס שלונסק ורוצלב קלוז'-נאפוקה נאפולי באסקט הפועל אילת
 הישגים כשחקן
 אליפות רומניה (2022)  חמישיית העונה השנייה בליגת האלופות בכדורסל (2022)  אליפות ליגת BIG3 ‏(2023)
 
אלייז'ה סטיוארט (באנגלית: Elijah Stewart; נולד ב-14 בנובמבר 1995) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הסמול פורוורד בהפועל אילת מליגת העל בכדורסל.
קריירת מכללות

סטיוארט שיחק כדורסל מכללות באוניברסיטת דרום קליפורניה, בה סיים כמלך השלשות בקריירה עם 245. בשנתו הראשונה בקבוצה העמיד ממוצעים של 6.4 נקודות ו-2.4 ריבאונדים למשחק, וב-11 במרץ 2015, ברבע גמר הטורניר האזורי של Pac-12, קלע שיאי קריירה של 27 נקודות ו-6 שלשות בניצחון 67–64 על אוניברסיטת אריזונה סטייט.
בעונתו השנייה שיחק סטיוארט בכל 34 המשחקים והעמיד ממוצעים של 9.8 נקודות ו-3.6 ריבאונדים למשחק. בעונת 2015/16 השווה פעמיים את שיא הקריירה שלו, 27 נקודות, מול לאפייט ב-23 בדצמבר וחמישה משחקים לאחר מכן, ב-9 בינואר, אז קלע גם זריקת עונשין מנצחת במשחק בן ארבע ההארכות מול אוניברסיטת אריזונה.
בעונתו השלישית העמיד סטיוארט ממוצעים של 12.3 נקודות ו-3.9 ריבאונדים למשחק, וכבר במשחקו הראשון שבר את שיא הקריירה שלו עם 30 נקודות מול מונטנה. בסיבוב הראשון בטורניר אליפות המכללות בכדורסל 2017 קלע 22 נקודות כולל סל ניצחון מול SMU. לאחר סיום העונה הכריז על מועמדותו לדראפט ה-NBA ‏2017, אך לבסוף ויתר עליה וחזר ל-USC.
בעונתו הרביעית והאחרונה רשם סטיוארט ממוצעים של 11.7 נקודות ו-3.0 ריבאונדים למשחק, וסיים שני בקבוצה עם 21 חסימות בעונה.
קריירה מקצועית

לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA ‏2018 חתם סטיוארט על חוזה אימונים ל-10 ימים עם אינדיאנה פייסרס, ושיחק עימה בליגת הקיץ של ה-NBA. הוא נחתך מסגל הקבוצה ב-11 באוקטובר 2018 וצורף לקבוצת ליגת הפיתוח שלה, פורט ויין מאד אנטס, בה העמיד ממוצעים של 4.1 נקודות ו-1.1 ריבאונדים.
ב-22 בינואר 2019 הועבר סטיוארט בטרייד מהמאד אנטס לוויסקונסין הרד, אך לא הרשים במדיה וב-8 במרץ שוחרר. לאחר מכן חתם בסטוקטון קינגס, בה שיחק בשלושה משחקים בלבד.
ב-20 באוגוסט 2019 חתם סטיוארט בהלסינקי סיגאלס מהקוריסליגה הפינית, בה העמיד ממוצעים של 18 נקודות ו-5.2 ריבאונדים למשחק.
ב-15 ביולי 2020 חתם בשלונסק ורוצלב מליגת העל הפולנית בכדורסל. ב-29 בספטמבר קלע שיא קריירה של 33 נקודות ב-17 דקות בלבד בניצחון 107–75 על סטארוגארד גדנסקי. במשחק השלישי והמכריע בסדרה על המקום השלישי קלע סל ניצחון על לגיה ורשה והביא לקבוצתו את מדליית הארד. בעונה זו העמיד ממוצעים של 15.1 נקודות ו-4.2 ריבאונדים.
ב-6 באוגוסט 2021 חתם סטיוארט בקלוז'-נאפוקה מהליגה הרומנית וליגת האלופות בכדורסל, במדיה זכה באליפות רומניה ונבחר לחמישיית העונה השנייה בליגת האלופות לעונת 2021/2022.
ב-19 ביולי 2022 חתם בנאפולי באסקט מהסרייה א' האיטלקית, במדיה העמיד ממוצעים של 11.4 נקודות ו-2.7 ריבאונדים למשחק.
ב-29 ביולי 2023 חתם סטיוארט בהפועל אילת מליגת העל בכדורסל. ב-4 בדצמבר, במשחקו הראשון בישראל, קלע 30 נקודות בהפסד 81–91 לבני הרצליה, וב-18 בפברואר 2024 השווה שיא קריירה זה בניצחון 96–93 על אותה הרצליה.
בליגת BIG3

סטיוארט משחק מאז 2021 בקבוצת Enemies בליגת הכדורסל 3x3 האמריקאית BIG3, ואף זכה עימה באליפות בעונת 2023.
הערות שוליים

↑  פרופיל, באתר BIG3
1 2 3  פרופיל, באתר אוניברסיטת דרום קליפורניה
↑  Elijah Stewart declares for NBA draft but leaves door open for return, לוס אנג'לס טיימס, ‏11 באפריל 2017
↑  Spurs target Villanova’s Spellman, others for workouts, San Antonio Express-News, ‏14 ביוני 2018
↑  Pacers: Elijah Stewart Signs Exhibit 10 deal with Indiana, CBS Sports, ‏16 ביולי 2018
↑  Pacers Announce 2018 Training Camp Roster, אינדיאנה פייסרס, ‏21 בספטמבר 2018
↑  Elijah Stewart: Waived by Pacers, CBS Sports, ‏11 באוקטובר 2018
1 2  פרופיל, באתר ליגת הפיתוח של ה-NBA
1 2 3  סטטיסטיקות, באתר Proballers
↑  Elijah Stewart signs at Slask, Eurobasket.com, ‏15 ביולי 2020
↑  סיקור המשחק, באתר Proballers
↑  Elijah Stewart joins U-BT Cluj-Napoca, ספורטנדו, ‏6 באוגוסט 2021
↑  Star Lineup revealed, Bortolani Best Young Player, ליגת האלופות בכדורסל, ‏7 במאי 2022
↑  Gevi Napoli Basket signs Elijah Stewart, ספורטנדו, ‏19 ביולי 2022
↑  "מייצג את החזון": סטיוארט חתם בהפועל אילת, באתר ONE‏, 29 ביולי 2023
↑  ניצחון ראשון העונה: בני הרצליה גברה על אילת, באתר ONE‏, 4 בדצמבר 2023
↑  יוריצה וקיבל: אילת הרשימה עם 93:96 על הרצליה, באתר ONE‏, 18 בפברואר 2024
↑  2023 BIG3 Championship Recap, ליגת BIG3, ‏27 באוגוסט 2023