stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קלמנטיין צ'רצ'יל
נישואים

ב-1904 היא נפגשה לראשונה עם וינסטון צ'רצ'יל שהיה מבוגר ממנה ביותר מעשר שנים, ונוצרה ביניהם משיכה מיידית. צרצ'יל התרשם מיופייה של קלמנטיין, ולאחר חודשים של התכתבות כתב לאמה בבקשה להסכים לנישואיהם. הם נישאו ב-12 בספטמבר 1908 בכנסיית סנט מרגרט. נישואיהם היו מאושרים חרף החשיפה הציבורית הרבה לה זכה וינסטון במשך רוב חייו. לשניים נולדו חמישה ילדים:
דיאנה צ'רצ'יל (1909–1963)
רנדולף צ'רצ'יל (1911–1968)
שרה צ'רצ'יל (1914–1982)
מריגולד צ'רצ'יל (1918–1921)
מרי סואמס (1922–2014)
חיי חברה

ב-1911 מונה בעלה ללורד הראשון של האדמירליות, והחזיק בתפקיד עד 1915. במהלך מלחמת העולם הראשונה סייעה קלמנטיין בחלוקת מימיות לעובדי תחמושת. ב-1918 הוענק לה תואר מפקדת במסדר האימפריה הבריטית. בשנות השלושים היא נסעה למסע ללא בעלה על היאכטה של הלורד מוין, וביקרה בבורנאו, סולאווסי, איי מאלוקו, קלדוניה החדשה וההיברידים החדשים. יש המאמינים שבאותה תקופה היא ניהלה רומן עם סוחר עתיקות עשיר בשם טרנס פיליפ, אם כי מעולם לא נמצאו ראיות חותכות לכך.
בשנות השלושים היה צ'רצ'יל ב"שנות המדבר" שלו. מכיוון שדעותיו היו שנויות במחלוקת, לא אחת סבלה קלמנטיין מהצקות מצד נשות החברה הגבוהה, אולם היא שמרה נאמנות לבעלה. פעם אחת כאשר התארחה במסיבה אצל הלורד מוין, עודדה אחת האורחות את המשתתפים להאזין לשידור בבי בי סי שדיבר בגנותו של צ'רצ'יל. קלמנטיין המתינה להתנצלות, ומשזו לא הגיעה עזבה את המקום מיד. אותה אורחת מיהרה להתנצל והתחננה שתחזור, אולם קלמנטיין סרבה לקבל אותה ועזבה. ב-1940 הפך צ'רצ'יל לראש ממשלת בריטניה. בשנות מלחמת העולם השנייה, שימשה קלמנטיין בתפקידים שונים במוסדות אזרחיים שסייעו למאמץ המלחמתי. לקראת סוף המלחמה היא ביקרה בברית המועצות וקיבלה את עיטור הדגל האדום של העמל.
אחריתה

ב-1946 הועלתה קלמנטיין לדרגת "גבירת הצלב הגדול" במסדר האימפריה הבריטית. ב-24 בינואר 1965 נפטר וינסטון לאחר 56 שנות נישואים. היא ירשה מבעלה את תואר האצולה "ספנסר-צ'רצ'יל". המשפחה נקלעה לקשיים כלכליים וב-1977 היא נאלצה להעמיד חמישה ציורים מעשה ידי בעלה המנוח למכירה פומבית. המכירה הצליחה הרבה יותר מהצפוי, והצילה אותה מקשייה הכלכליים. באותה הזדמנות היא גילתה שהיא זו שהשחיתה את הדיוקן המפורסם של בעלה שצייר הצייר הנודע גרהאם סאתרלנד, כיוון שצ'רצ'יל לא אהב אותו. היא נפטרה ב-12 בדצמבר 1977 בגיל 92, לאחר שראתה במותם של שלושה מתוך חמשת ילדיה.
וינסטון וקלמנטיין זמן קצר לפני נישואיהם
Agoda

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מוטו:  הזמנה חכמה של מלונות
 תקופת הפעילות:  2005–הווה (כ־20 שנה)
 חברת אם:  Booking Holdings 
 מיקום המטה:  סינגפור 
 משרד ראשי:  סינגפור
 בעלות:  BKNG
 מנכ"ל:  עמרי מורגנשטרן
  
 Agoda.com
 
Agoda.com היא חברה להזמנת מלונות אונליין ברחבי העולם. המטה הראשי של החברה ממוקם בסינגפור, משרדיה הגדולים פרוסים בבנגקוק, קואלה לומפור, טוקיו, סידני, הונג קונג ובודפשט ובנוסף יש לה נציגויות קטנות בערים גדולות אחרות ברחבי אסיה, אפריקה, המזרח התיכון, אירופה ואמריקה.
היסטוריה

החברה נוסדה בסוף שנות ה-90 בפוקט, תאילנד ונקראה בשם PlanetHoliday.com במטרה לנצל את הצמיחה של מנועי החיפוש באינטרנט ולספק ללקוחות מלונות אונליין ומידע תיירותי. ב-2003 נוספה PrecisionReservations.com כשותפה ושתי החברות התמזגו לחברה בשם Agoda Company Pte. Ltd ב-2005, שנרשמה בסינגפור.
רכישה

בנובמבר 2007 Agoda.com נרכשה על ידי קבוצת פרייס-ליין (Nasdaq: PCLN), החברה הגדולה בעולם למכירת מלונות באינטרנט, והפכה לחברה הבינלאומית השלישית שנרכשה בידי קבוצה זו. נכון לאמצע שנת 2013, Agoda.com מעסיקה למעלה מ-1200 עובדים ב-20 מדינות שונות ואתר החברה נגיש ב-38 שפות הכוללות בין היתר, סינית (פשוטה ומסורתית), אנגלית, צרפתית, גרמנית, ספרדית, יפנית, רוסית, תאילנדית ועברית.
מדיניות החברה

Agoda.com מציעה יותר מ-385,000 מלונות ללקוחותיה, עם ביקורות אותנטיות שנכתבו על ידי הלקוחות עצמם. שירות הלקוחות זמין 24 שעות ביממה, 365 ימים בשנה ב-38 שפות שונות וניתן לפנות אליו דרך הטלפון או באמצעות דוא"ל.
בנוסף ל־Agoda.com ישנן אפליקציות ל-iOS ואנדרואיד אשר מציעות גישה נוחה ומותאמת לאתר. יש לאתר מנהג להציג מחירים ללא מיסים, לחייב כולל מיסים, ולא להעביר את הכסף למלון שם תידרשו לשלם אותם.
פרסים

Agoda.com זכתה בפרס האתר המועדף ביותר למלונות ב־Travelmole Web Awards Asia ב-2008 וב-2012.
חברות בארגונים

Agoda.com חברה בארגון PATA משנת 2006, ובארגון GSTC משנת 2019.
הערות שוליים

↑  Priceline.com acquires asian online hotel reservation service co Agoda, ‏30 בנובמבר 2007
↑  agoda.com Launches Android App for Easy Mobile Hotel Booking, ‏7 בספטמבר 2011
↑  Agoda.com makes mobile booking even easier with its app for iPad, ‏10 בדצמבר 2012
↑  Favorite Online Travel Site (OTA)
שמעון דהאן

שמעון דהאן (כ"ו בטבת ה'תרנ"ט, 8 בינואר 1899 - 11 במאי ה'תש"י, 1950) היה ראש עיריית טבריה מ-1938 עד 1950.
ביוגרפיה

דהאן נולד ליעל, בת הרב דוד עבו, ולרב יוסף רפאל דהאן, שעלה לארץ ממקנס שבמרוקו. בצעירותו למד תורה, שחיטה וכתיבת סת"ם.
כאזרח צרפת נדרש לצאת מישראל במהלך מלחמת העולם הראשונה וירד לאלכסנדריה שבמצרים, וחזר לישראל בסוף המלחמה. עבד כפקיד במשרד המושבות, בשנים 1921–1926 שימש מזכיר בית משפט השלום בטבריה ואז (ה'תרפ"א) מזכיר ראשי, נוטריון ומנהל ההוצאה לפועל בבית המשפט. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר הממשלתי למשפטים בירושלים בה'תרפ"ו (1925–1926) התפטר ממשרתו בבית משפט השלום. דהאן היה מראשוני עורכי הדין המוסמכים בטבריה. לאחר שהוסמך לעורך דין פתח דהאן משרד בטבריה, ועבד בשירות מוסדות התיישבות שונים בהם הקרן הקיימת, ההנהלה הציונית, הסוכנות היהודית ופיק"א, וכן בשירותים פרטיים ליהודים ולערבים.
היה חבר המועצה הארצישראלית לאתנוגרפיה, וסגן יו"ר האיחוד הארצי של העדה הספרדית ובני עדות המזרח.
בבחירות לעיריית טבריה שהתקיימו ב-1934 נבחר דהאן לחבר מועצה. בנובמבר 1938 החל לכהן כראש עיריית טבריה לאחר הירצחו של ראש העירייה הקודם זאכי אלחדיף. בתקופתו כראש עיריית טבריה מפעל חמי טבריה עבר שיפוץ והרחבה, ונוסד בעיר בית ספר תיכון עברי. דהאן שימש בתפקיד זה עד פטירתו ממחלה קשה וממושכת ב-11 במאי 1950 בבית החולים דנציגר בתל אביב. שנה לאחר פטירתו הוחלט להנציחו בטבריה ולקרוא על שמו לגן העיר "גן שמעון".. כמו כן נקרא על שמו קטע מהרחוב המרכזי שיורד לכנרת.
במרץ 1925 נישא לג'מילה (יפה), נשיאת ויצו בטבריה בתו של יעקב משה טולידאנו.
הערות שוליים

1 2 3  שמעון דהאן ז"ל - ראש עירית טבריה, הד-המזרח, 19 במאי 1950
↑  עוה"ד שמעון דהאן - ראש העיריה בטבריה, הארץ, 7 בנובמבר 1938
↑  שמעון דהאן ז"ל, הצופה, 12 במאי 1950
↑  שמעון דהאן, על המשמר, 12 במאי 1950
↑  דניאל דדון, סערת השם החדש: שכחו שגן העיר בטבריה נקרא כבר על שם ראש עיר לשעבר, באתר mynet‏ העמק, 22 בינואר 2022
↑  עמ' 6, דואר היום, 20 במרץ 1925
↑  דוד תדהר (עורך), יעקב משה טולידאנו (עמ' 1324), באתר אנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו
קלמן יעקב מן

| --- | --- |
פרופ' קלמן יעקב מן
 לידה:  15 ביולי 1912 ירושלים, האימפריה העות'מאנית
 פטירה:  14 במרץ 1997  (בגיל 84)
 מקום קבורה:  בית הקברות סנהדריה 
 לימודי רפואה:  בית הספר לרפואה של יוניברסיטי קולג' לונדון 
 תפקידים:  פעיל חברתי, רופא 
 פרסים והוקרה:  עמית הקולג' המלכותי לרופאים 
 
קלמן יעקב מַן (Kalman Jacob Mann;‏ 15 ביולי 1912 – 14 במרץ 1997) היה רופא ופעיל ציבור ישראלי, ממקימי בתי החולים "הדסה" בירושלים, ונשיא אגודת "יד שרה".
קורות חיים

קלמן יעקב מן נולד בירושלים בשנת 1912, דור שביעי לרב חשין, אשר היה אחד מתלמידי הגאון מווילנה שעלו לארץ ב-1809; בן ליצחק דוד, סוחר בחומרי בניין ועסקן ציבור (ואחיו של הרב חיים מן מישיבת עץ חיים) ולחיה אהובה (ליבע) בת אליעזר יצחק הרבבסקי (גערבאווסקי) מרחובות.
מן למד בבית הספר "תחכמוני" בירושלים ובהמשך בסמינר למורים "מזרחי". בהמשך למד רפואה באוניברסיטת לונדון, שם קיבל תואר דוקטור לרפואה (M.D.) ובהמשך MRCP (חבר בקולג' המלכותי לרופאים) ודיפלומה ברפואה טרופית (DTM&H). ב-1970 קיבל את תואר הכבוד FRCP (עמית הקולג' המלכותי לרופאים).
מן היה מומחה ברפואה פנימית, בבריאות הציבור ובמינהל רפואי. ב-1951 מונה כמנהל הסתדרות מדיצינית הדסה, תפקיד שבו נשא במשך 30 שנה. במהלך שנות כהונתו היה אחראי להקמת שני המרכזים רפואיים הגדולים המשמשים כיום את "הדסה" – בעין כרם ובהר הצופים. כמו כן הורחבו השירותים שסופקו במרכזים אלו, ותפקידה של הדסה בהכשרת רופאים והכשרה במכלול המקצועות הפרה-רפואיים הלך וגדל.
בשנת 1968 עמד בראש ועדת מן שעסקה בארגון מחדש של שירותי הרפואה בישראל.
ב-1979 מונה לפרופסור מן המניין בפקולטה לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים וליו"ר המגמה לארגון ומינהל רפואי. במקביל לפעילותו כמנהל הדסה, היה פרופ' מן פעיל בוועדות לאומיות ובינלאומיות שונות. בין היתר היה יושב ראש הוועדה לארגון-מחדש של שירותי הרפואה בישראל (ועדת מן), יו"ר ארגון מנהלי בתי חולים, סגן נשיא פדרציית בתי החולים הבינלאומית, ויועץ לארגון הבריאות העולמי בארגון וניהול רפואי.
לאחר פרישתו ישב מן בראש ארבע ועדות לאומיות, ביניהן הוועדה הבין-משרדית והבין-מוסדית לשימוש בסמים, והוועדה שעל המלצותיה בוסס חוק הסיעוד. בשנת 1983 מונה כחבר כבוד של חבר הנאמנים של האוניברסיטה העברית. הוא גם כיהן כנשיא אגודת "יד שרה". כן שימש כיו"ר קרן הנאמנות הישראלית לשירותים לקשישים.
פרסים ואותות שקיבל מן כהוקרה על פעולותיו בשדה הבריאות כוללים את פרס סולד לרפואה והיגיינה ציבורית מטעם עיריית תל אביב-יפו, פרס הנרייטה סאלד מטעם הדסה בארצות הברית, אות יקיר ירושלים, ופרס ישראל לארגון "יד שרה" בעת שכיהן כנשיאה.
מן נפטר ב-1997. על שמו רחוב בירושלים, המוביל לבית החולים הדסה בשכונת עין כרם.
משפחתו

היה נשוי לסילביה ואב לשתי בנות ושני בנים, שהלכו בדרכו ועוסקים ברפואה. בניו הם פרופסור יהונתן מן, מנהל המחלקה לרפואת שיניים בהדסה עין כרם, ופרופסור גדעון מן, אורתופד מומחה לרפואת ספורט. בנותיו הן הפסיכיאטרית ד"ר רות פיין ורופאת העיניים ד"ר נעמי ארנון. בבעלות הארבעה "חברת רגין מרפאות" (ראשי תיבות של שמותיהם הפרטיים), המחזיקה בית רופאים באזור התעשייה בשכונת גבעת שאול.
זיכרונותיו

Kalman Jacob Mann: Reflections on a Life in Health Care: An Oral History Memoir / prepared by Manfred Waserman, Jerusalem: R. Mass, 1994.
Bibliography of Kalman J. Mann: pp. 298-304.
לקריאה נוספת

שמעון גודפרי, 'עם פטירתו של פרופ' קלמן יעקב מן', הרפואה, 134 (7): 581-582, 1998.
הערות שוליים

↑  דוד תדהר (עורך), "יצחק דוד מן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 988.
↑  דוד תדהר (עורך), "הרב חיים מן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יט (1971), עמ' 5653.
↑  חולקו פרסי תל־אביב, דבר, 22 במאי 1973
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309085005171  ISNI: 0000 0000 7905 8934  LCCN: n95018615  NTA: 130425141  VIAF: 247018125   WorldCat (עם VIAF): 247018125
סיפון (צינור)

עקרון פעולת הסיפון
סִיפוֹן (מיוונית עתיקה: σίφων) הוא אביזר המאפשר זרימת נוזלים דרך צינור. במובן הצר והשכיח יותר, המונח מתייחס לצינור המוביל נוזל כלפי מעלה, ללא משאבות, אלא על ידי השפעת הגרביטציה. צינור הסיפון חייב להיות מתחת לקו הנוזל במאגר העליון על מנת לשאוב אותו, אך אין חובה כזאת במאגר התחתון.
בסיפונים מעשים, הלחץ האטמוספירי דוחף את הנוזל במעלה הצינור, עד ליצירת לחץ שלילי בעיקול הצינור. לחץ זה נוצר בגלל יציאת הנוזל בצד השני. כששני צידי הסיפון נמצאים בלחץ אטמוספירי, הנוזל יזרום מגבוה לנמוך. אולם, אם הצד הנמוך נמצא בלחץ, הזרימה תהיה מנמוך לגבוה.
משאבת סיפון

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא שהמערכת שמוצעת כאן, לפי הניסוח הנוכחי, לא יכולה לפעול במציאות.
סיפון פשוט לא יכול להעביר נוזלים למאגר גבוה ממאגר המקור. מערכת מורכבת יותר המורכבת מתא לחץ בראש הסיפון ומערכת של שסתומים, יכולה להעביר נוזל בצורה קבועה למאגר גבוה יותר מהמקור, ללא צורך במערכות שאיבה. לכאורה, מערכת זו עובדת בניגוד לחוקי שימור האנרגיה, אך דבר זה מתאפשר בזכות עמוד המים הארוך שמניע את עמוד המים הקצר מעל מאגר המקור. שיטת שאיבה זו מצריכה השקעת אנרגיה ראשונית, אך היא ממשיכה מעצמה.
יישומים

כשצריך לזקק נוזלים מסוימים, משתמשים בסיפון. שיטת הסיפון שימושית בהתססה של יין ובירה, מכיוון שכך אפשר לשמור על לכלוכים לא רצויים מחוץ למכל המשקה. בשימוש בסיפון ניתן לנקז מים ממרתפים לאחר הצפות. בונים צינור המחבר את המרתף עם אזור נמוך יותר מחוץ לו (נהר או ביוב). ממלאים את הצינור במים על ידי שסתום כונס בנקודה הגבוה ביותר הצינור. כששני צידי הצינור פתוחים, המים יזרמו מהמרתף המוצף לנקודה השנייה. סיפון נפוץ גם בחקלאות שלחין כדי להעביר כמות מבוקרת של מים מהתעלה הראשית לתלמים.
המצאות גז בנוזל המועבר בסיפון היא בעיה גדולה במערכת זו. הגז נוטה להצטבר בראש הסיפון (נקודת שיא הגובה) ולשבור את רצף המים הזורמים דרכו, בדרך זו הסיפון יחדל מלפעול. כך, כשהנוזל עולה בסיפון, הלחץ צונח, וגורם לגזים מומסים בתמיסת הנוזל לצאת לפאזה הגזית (בהתאם לחוק הנרי). טמפרטורה גבוהה גם היא גורמת לשחרור מהיר של גזים מהנוזל לפאזה הגזית. ככל שהנוזל נמצא יותר זמן בסיפון- יותר גז ישתחרר, כך שסיפון קצר מהווה פחות בעיה. הנקודות הגבוהות בסיפון לוכדות גזים, כדי להימנע מזה יש ליצור שיפועים רציפים בסיפון, ללא נקודות שיא גובה. צינור היניקה של הסיפון יהיה בעל שיפוע מתון, וכך הבועות יזרמו לשיא הגובה, וצינור הסניקה יהיה בעל שיפוע תלול כך שבועות הגז יזרמו בניגוד לנוזל שבסיפון. אחרים טוענים כי יש צורך שצינור הסניקה יהיה גם הוא בעל שיפוע מתון, כך שהבועות יצאו מחוץ לסיפון. בשיא הגובה יותקן שסתום אוויר, שירוקן את המערכת מאוויר.
בתרבות

אביזר זה מופיע בתלמוד הבבלי, בהקשר של נגיעת גוי ביין: ”ההוא גברא דאסיק חמרא בגישתא ובת גישתא אתא עובד כוכבים אנח ידיה אגישתא אסריה רבא לכוליה חמרא [-אותו אדם שהעלה יין בסיפון, הגיע גוי, הניח ידו בסיפון ואסר רבא את כל היין]” (תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף ע"ב, עמוד ב'). כאשר הגוי סותם את הצינור במאגר התחתון, הוא אוסר אף את המאגר העליון.
על-תחמוצת

על־תחמוצת.
 מלמעלה למטה:
 • יון על־חמצני
 • על־תחמוצות אורגנית
 • הידרו־פרוקסיד אורגני
 • חומצה על־חמצנית
 (הקבוצה הפרוקסידית מסומנת בכחול.)
על־תחמוצת או פראוקסיד היא תרכובת במבנה  {\ce {R1-O-O-R2}} (קשר יחיד בין שני חמצנים בתרכובת אורגנית). קבוצת ה־ {\ce {O-O}} שבעל־תחמוצת קרויה הקבוצה העל־חמצנית (או הקבוצה הפראוקסית).
בניגוד לרוב תרכובות החמצן בהן אטום החמצן הוא בעל דרגת חמצון  -2, לאטומי חמצן בפראוקסיד יש דרגת חמצון של  -1.

העל־תחמוצת המוכרת ביותר היא המימן העל־חמצני ( {\ce {H2O2}}), בה שתי קבוצות ה־ {\ce {R}} הם אטום מימן, המכונה לעיתים גם היא בקיצור "פרוקסיד".
מלבד המימן העל־חמצני, יש כמה קבוצות עיקריות של על־תחמוצת:
חומצה על־חמצנית (אנ')
מתכות על־חמצניות (אנ')
על־תחמוצות אורגניות (אנ')
על־תחמוצות הקבוצה הראשית (Main group peroxides) (אנ')
הערות שוליים

↑  International Union of Pure and Applied Chemistry. "peroxides". Compendium of Chemical Terminology Internet edition.
1 2  חמצון חיזור: דרגות חמצון וזיהוי תגובת חמצון חיזור, באתר כימיה ברשת
| קבוצות פונקציונליות |
| --- | --- | --- |
| פחמימנים | אלקיל (מתיל, אתיל, פרופיל, בוטיל, פנתיל) • אלקן (ויניל, אליל) • אלקין • קרבן • בנזיל • הלואלקאן • אלן • קומולן • פניל |  |
| תרכובות חמצן | הידרוקסיל (כוהל) • קרבוניל • קטון • אלדהיד • אציל • קרבונט • חומצה קרבוקסילית • אנהידריד • אסטר • הידרופראוקסיד • פראוקסיד • אתר • המיאצטל • המיקטאל • אצטל • קטאל• חומצה דיקרבוקסילית • אצטיל • אצטוקסי • אקרילואיל • אלקוקסי (מתוקסי) • בנזויל • דיאוקסירן • אפוקסיד • אורתו-אסטר • ינון |  |
| תרכובות חנקן | אמין • אמיד • קרבאמאט • אימין • אימיד • אזיד • אזו • ציאנט • איזוציאנט • ציאניד • ניטריל • איזוניטריל • הידרזון • ניטראט • ניטריט • ניטרו • ניטרוסו • אוקסים • פירידין • הידרזון • איזוניטריל  • ניטרן |  |
| תרכובות זרחן | פוספין • חומצה פוספונית • פוספאט • פוספודיאסטר |  |
| תרכובות גופרית | תיול • תיואתר • דיסולפיד • סולפוקסיד • סולפון • חומצה סולפינית • חומצה סולפונית • תיוציאנט • איזותיוציאנט • תיוקטון • תיאל • תיואסטר • סולפונאמיד • פרסולפיד • תיוניל |  |
| תרכובות ביוכימיות | חומצת שומן (ח.קרבוקסילית) • חלבון (פולי-אמיד) • פחמימה (קטון או אלדהיד) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536489005171  GND: 4611379-4  LCCN: sh85100033  NDL: 00565089 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ציר הזמן של אנטישמיות במאה ה-20

ציר זמן זה של אנטישמיות מתעד את האנטישמיות, פעולות עוינות או אפליה נגד יהודים כקבוצה דתית או אתנית, במאה ה-20. ציר הזמן כולל בין היתר אירועים בהיסטוריה של האנטישמיות, ביניהם כתבי מקור אנטישמיים שנכתבו, פעולות שננקטו כדי להילחם או להקל על השפעות האנטישמיות הממשיות נגד העם היהודי, ואירועים שהשפיעו על שכיחות האנטישמיות בשנים מאוחרות יותר. ניתן לעקוב אחר ההיסטוריה של האנטישמיות מימי קדם ועד ימינו.
בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, הכנסייה הקתולית דבקה בהבחנה בין "אנטישמיות טובה" ל"אנטישמיות רעה". הסוג ה"רע" קידם שנאת יהודים בגלל מוצאם, מה שמוכר כאנטישמיות החדשה. מה שנחשב בעיניהם כלא-נוצרי מכיוון שהמסר הנוצרי נועד לכל האנושות ללא קשר למוצא אתני; כל אחד יכול להיות נוצרי. הסוג ה"טוב" של אנטישמיות ושנאת יהודים היה קונספירציות אנטישמיות לכאורה לשלוט בעיתונים, בנקים ומוסדות אחרים, לדאוג רק לצבירת עושר וכו'. בישופים קתולים רבים כתבו מאמרים שביקרו יהודים בנימוקים כאלה, וכאשר הואשמו בקידום שנאת יהודים, יזכירו לאנשים שהם מגנים את הסוג ה"רע" של אנטישמיות.
קורבנות הפוגרום ביהדות דניפרו בשנת 1905
העשור הראשון של המאה העשרים

1903 – פוגרום קישינב : 49 יהודים נרצחו.
1904 – חרם לימריק היה חרם כלכלי שהופעל נגד הקהילה היהודית הקטנה בלימריק, אירלנד. החרם לווה במספר תקיפות, יידוי אבנים והפחדות, שגרמו ליהודים רבים לעזוב את העיר.
1905 - 1906 – ארגוני המאות השחורות מבצעים למעלה מ-600 פוגרומים בקהילות יהודיות ברוסיה ואוקראינה בהן נרצחו ונפצעו אלפי יהודים, ורכוש עצום נשדד או נהרס. בין הפרעות: בקהילת יהדות דניפרו נרצחו 66 יהודים, במינסק 54 וברוסטוב על הדון מעל 150 יהודים. פוגרום אודסה, בו נרצחו כ-400 איש, היה הקשה ביותר, ובפרעות הרבות במחוז צ'רניגוב (צפון אוקראינה) כ-800.
1906 – פרשת אלפרד דרייפוס פוטר והוחזר לתפקיד רב-סרן בצבא הצרפתי.
1907 – למעלה מ-60 יהודים נרצחים ברובע מלאח בקזבלנקה בפוגרום על ידי מוסלמים קבילים. רבים נוספים נפצעו ומספר רב של נשים וילדים נסחפו.
1909 – סלומון ריינך ופלורנס סימונדס מתייחסים ל"אנטישמיות החדשה" הזו, המתחזה לפטריוטיות, שהופצה לראשונה בברלין על ידי כומר בית המשפט שטוקר, בשיתוף ביסמרק". באופן דומה, פיטר נ. סטרנס מעיר כי "האידאולוגיה מאחורי האנטישמיות החדשה [בגרמניה] הייתה יותר גזענית מאשר דתית".
העשור השני של המאה העשרים

1910 – עלילת הדם של שיראז ב-1910 הייתה פוגרום ברובע היהודי בשיראז, איראן. זה נבע מהאשמות שהיהודים רצחו נערה מוסלמית באופן פולחני. עד סוף הפוגרום נרצחו 12 יהודים, כ-50 נפצעו ו-6,000 נשדדו מכל רכושם.
1912 – התריתל, או הטבח בפאס ב-1912, בו נרצחו 42 מיהודי מרוקו.
1913 – משפט עלילת הדם של מנחם מנדל בייליס בקייב.
1915 – במשך 48 שעות, במהלך מאי 1915, גורשו מקובנה, ליטא כל 40,000 היהודים שהתגוררו בעיר.
1915 – משפט ליאו פרנק והלינץ' באטלנטה, ג'ורג'יה מפנה את הזרקור לאנטישמיות בארצות הברית ומובילים להקמת הליגה נגד השמצה.
1917–1921 – יהודים רבים הותקפו בשל היותם מהפכנים או אנטי-מהפכנים, פציפיסטים לא פטריוטים או מפגיני מלחמה, ועל רקע אידאולוגי של עמדות נוספות, אזרחים יהודים נרצחו בפוגרומים במהלך מלחמת האזרחים הרוסית (על פי הערכות שונות בין 70,000 ל-2,005 מספר היתומים עלה על 300,000).
1918 – 3,000–10,000 יהודים הרריים נהרגים במהלך פרעות תוך כדי ימי מרץ.
1918 – הפוגרום בלבוב (1918), התקפה על האוכלוסייה היהודית של לבוב שהתרחשה ב-21–23 בנובמבר 1918 במהלך מלחמת פולין-אוקראינה. לאחר סיום הפוגרום, על פי ההערכות נרצחו 52–150 תושבים יהודים ומאות נפצעו.
1919 – הפוגרומים בקייב של 1919 היו סדרת פוגרומים במקומות שונים ברחבי קייב שבוצעו על ידי חיילי צבא המתנדבים הלבנים. בסביבות אותה תקופה היו בסך הכל 1,326 פוגרומים ברחבי אוקראינה, שבהם נטבחו בין 30,000 ל-70,000 יהודים. על פי כמה הערכות, הפוגרומים הותירו חצי מיליון יהודים ללא קורת גג.
1919 – הטבח בפינסק, הוצאה להורג המונית של שלושים וחמישה תושבים יהודים בפינסק ב-5 באפריל 1919 על ידי הצבא הפולני.
1919 - בפברואר 1919 חטיבה של חיילי UNR רצחה 1500 יהודים בפרוסקרוב.
1919 – פוגרום טטיב ב-25 במרץ 1919 נרצחו 4,000 יהודים על ידי חיילי קוזק בפיקודו של קולונלים צ'רקובסקי, קורובסקי ושליאטושנקו.
1919–1920
במהלך מלחמת האזרחים הרוסית סבלו יהודי אומן משני פוגרומים בשנת 1919, כאשר העיירה החליפה ידיים מספר פעמים. הפוגרום הראשון, באביב, גבה 170 קורבנות; השני, בקיץ, יותר מ-90. הפעם עזרו התושבים הנוצרים להסתיר את היהודים. המועצה לשלום הציבור, עם רוב נוצרי ומיעוט יהודי, הצילה את העיר מסכנה מספר פעמים. ב-1920, למשל, היא עצרה את הפוגרום שיזמו חיילי הגנרל דניקין.
1919–1922
יבסקציה הסובייטית תוקפת את המפלגות ה"בונד" ואת המפלגות הציוניות בשל "פרטיקוליזם תרבותי יהודי". באפריל 1920, הקונגרס הציוני הכל-רוסי מפורק על ידי צ'קה בראשות בולשביקים, שהנהגתם ושורותיהם כללו יהודים אנטי-יהודים רבים. אלפים נעצרים ונשלחים לגולאג בגין "קונטרה-מהפכנית... קנוניה למען האינטרסים של הבורגנות האנגלו-צרפתית... להשבת ארץ ישראל". השפה העברית אסורה, היהדות מדוכאת, יחד עם דתות אחרות.
שנות ה-20 של המאה ה-20 – התגברות האנטישמיות במזרח אירופה ותחילת המאורעות בארץ ישראל

מאורעות תר"פ על היישוב הישן בארץ ישראל.
הפצת התאוריה לפיה מהפכת אוקטובר הייתה ניסיון יהודי לשליטה עולמית מעורר עניין עולמי בספר האנטישמי הפרוטוקולים של זקני ציון.
באביב 1920, הנרי פורד פרסם בעיתונו האישי, The Dearborn Independent, את מה שנחשב בעיניו ל"איום היהודי". מדי שבוע, במשך 91 גיליונות, חשף העיתון איזשהו סיפור מרושע בהשראה יהודית בכותרת ראשית. הסיפורים הפופולריים והתוקפניים ביותר נבחרו לאחר מכן להדפיס מחדש לארבעה כרכים בשם היהודי הבינלאומי.
כל יהדות מונגוליה מגורשת על ידי כוחות רוסים אנטי-בולשביקים הנסוגים לאחר שהובסו במרכז אסיה.
מאורעות תרפ"א – התקפות בלתי נפסקות של ערביי יפו על היישוב היהודי ביפו, במאורעות אלו נרצחו 47 יהודים ונפצעו 140 יהודים.
מאורעות ב' בנובמבר תרפ"ב – מאורעות בארץ ישראל של ערביי הארץ כנגד היישוב היהודי לאחר הצהרת בלפור לפיה יש לתת לעם היהודי בית לאומי.
הקמת ארגון הקו קלוקס קלאן.
יבסקציה הסובייטית (החלק היהודי של המפלגה הקומוניסטית) תוקפת את המפלגות ה"בונד" ואת המפלגות הציוניות בשל "פרטיקוליזם תרבותי יהודי". באפריל 1920, הקונגרס הציוני הכל-רוסי מפורק על ידי צ'קה בראשות בולשביקים, שהנהגתם ושורותיהם כללו יהודים אנטי-יהודים רבים. אלפים נעצרים ונשלחים לגולאג בגין "קונטרה-מהפכנית... קנוניה למען האינטרסים של הבורגנות האנגלו-צרפתית... להשבת מדינת פלסטין". השפה העברית אסורה, היהדות מדוכאת, יחד עם דתות אחרות.
"דר שטירמר", שבועון נאצי שיצא לאור על ידי יוליוס שטרייכר, בכיר במפלגה הנאצית משנת 1923 ועד סוף מלחמת העולם השנייה, עם השעיות קצרות בפרסום עקב קשיים משפטיים. זה היה חלק משמעותי מהתעמולה הנאצית והיה אנטישמי חריף.
מכסת המקורות הלאומית של 1924 וחוק ההגירה של 1924 עצרו במידה רבה את ההגירה לארצות הברית ממזרח אירופה ומרוסיה; זה נועד להגביל בין היתר את הגירת יהודי מזרח אירופה, שכן הרבה מאוד ממהגרים אלו שהגיעו מרוסיה וממזרח אירופה היו יהודים.
"הקו קו קלאן בנבואה" הוא ספר בן 144 עמודים שנכתב על ידי הבישוף אלמה ברידוול ווייט בשנת 1925 ואויר על ידי הכומר ברנפורד קלארק. ספר זה דוגל בעיקר בפחד והשנאה העמוקים של ווייט כלפי הכנסייה הקתולית, תוך שהוא מקדם אנטישמיות, גזענות נגד אפרו-אמריקאים, עליונות לבנה ושוויון נשים.
אדולף היטלר מפרסם את ספרו מיין קאמפף.
משפט שוורצברד היה משפט רצח צרפתי סנסציוני משנת 1927, שזכה לתהודה בממדים בינלאומיים. במשפט הואשם שלום שוורצברד ברצח המהגר האוקראיני ונשיא אוקראינה הגולה סימון פטלורה בפריז. בעוד שהנאשם הודה במלואו בפשע, המשפט בסופו הפנה להאשמה באחריותו של פטלורה בפרעות פטליורה בשנים 1919–1920 בהם איבד שוורצברד את כל 15 בני משפחתו. במקום תיק הרצח של שוורצברד הפך המשפט לתיק פוליטי נגד ממשלת אוקראינה. שוורצברד זוכה.
עלילת הדם של מסנה הייתה מקרה של עלילת דם נגד יהודים שבו הואשמו יהודי מסנה, ניו יורק, כוזב בחטיפה וברצח פולחני של ילדה נוצרית בספטמבר 1928.
מאורעות תרפ"ט
טבח חברון – הקהילה היהודית העתיקה של חברון נטבחת על ידי מוסלמים מקומיים בגלל שמועות שהיהודים מתכננים להשתלט על הר הבית.
טבח צפת – 18–20 יהודים תושבי צפת נהרגו באכזריות בטבח בצפת ב-1929.
שריפת המושבה היהודית הר-טוב על ידי ערבים כחלק ממאורעות תרפ"ט.
סך הכל נרצחו בפרעות תרפ"ט 133 יהודים ונפצעו 340.
שנות ה-30 של המאה ה-20 – עליית הנאציזם תחילת השואה והשמדת היהודים

פוגרום ביהודי בלץ שבמולדובה.
מהומות כריסטי פיטס כתמיכה במפלגה הנאצית מתרחשות בטורונטו, אונטריו, קנדה.
בסדרת הרצאות שניתנה באוניברסיטת וירג'יניה ב-1933, שפורסמה תחת הכותרת "After Strange Gods: A Primer of Modern Heresy" (1934), כתב TS אליוט על מסורת וקוהרנטיות חברתית, "מה עדיין חשוב יותר [מהומוגניות תרבותית ] הוא אחדות של רקע דתי, וסיבות של גזע ודת משתלבות כדי להפוך כל מספר גדול של יהודים בעלי חשיבה חופשית לבלתי רצויים". אליוט מעולם לא פרסם מחדש את הספר/הרצאה הזו.
רדיפת היהודים בגרמניה הנאצית עולה עד שנשללות מהם זכויות היסוד לא רק כאזרחים, אלא גם כבני אדם. במהלך תקופה זו האנטישמיות הגיעה לשיא כל הזמנים. בין האירועים והחוקים האנטישמיים בלטו בעיקר החוקים הבאים:
חרם אחד באפריל 1933
חוקי נירנברג
מס טיסות הרייך משמש להפקעת כספים מהגרים יהודים.
2,000 בני יהדות אפגניסטן מגורשים מעיירותיהם ונאלצים לחיות במדבר
פרעות תראקיה ב-1934 היו סדרה של התקפות אלימות שהתרחשו ב-טקירדא, אדירנה, קירקלרלי וצ'נקלה. למעלה מ-15,000 יהודים נאלצו לברוח מהאזור.
34 יהודי אלג'יריה נהרגו ומאות נפצעו על ידי המון מוסלמי במהלך הפוגרום של קונסטנטין ב-1934. פשטו על 200 חנויות יהודיות, סך הנזק לרכוש נאמד בלמעלה מ-150 מיליון פרנקים של פואנקר. היא גם שלחה רבע מאוכלוסייתו היהודית של קונסטנטין לעוני.
ההופעה הראשונה של נבואת פרנקלין על דפי השבועון הפרו-נאצי של ויליאם דאדלי פלי, Liberation. על פי דו"ח הקונגרס האמריקאי :
"הנבואה" של פרנקלין היא מעשה אנטישמי קלאסי שטוען כוזב כי המדינאי האמריקני בנג'מין פרנקלין אמר הצהרות אנטי-יהודיות במהלך ועידת החוקה של 1787. היא מצאה הסכמה מתרחבת בתקשורת המוסלמית והערבית, שם היא שימשה לביקורת על ישראל ויהודים..."
National Socialism Prohibition Law (1947, amendments of 1992) 

 § 3g. He who operates in a manner characterized other than that in § § 3a – 3f will be punished (revitalising of the NSDAP or identification with), with imprisonment from one to up to ten years, and in cases of particularly dangerous suspects or activity, be punished with up to twenty years' imprisonment. 

 § 3h. As an amendment to § 3 g., whoever denies, grossly plays down, approves or tries to excuse the National Socialist genocide or other National Socialist crimes against humanity in a print publication, in broadcast or other media.