stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארפאשו דה ז'וס
הערות שוליים

↑  I.A.Pop 1995
↑  האתר GAL Țara Oltului
↑  Ștefan Meteș: Trecutul Țǎrii Oltului. În Drǎguș: Un sat din Țara Oltului (Fǎgǎraș)
↑  Adrian Andrei Rusu: Dicționarul mănăstirilor din Transilvania, Banat, Crișana și Maramureș Cluj-Napoca 2000
↑  Péter H. Mária: Az erdélyi gyógyszerészet magyar vonatkozásai. Kolozsvár, 2002, 47. o
↑  Constantin Stan:  Școala poporană din Făgăraș și depe TârnaveVolume 1,  Făgărașul.  Sibiu, 1928, p. 135
↑  Ferenc Potzner (ed.):  István Medgyaszay.  Budapest, 2004, p. 203.
↑  Belügyi Közlöny  1902 עמ' 215
↑  http://www.cimec.ro/pdf/arhiva-somesana/dl.asp?filename=arhiva-somesana-seria-III-VI-2007.pdf  דיאנה קובאץ' על ארגון מחדש של ארכידיוקסיית אלבה יוליה ופגראש]
↑  Gabriela și Ioan Mircea: Biserici și cărți vechi rom .  Annales Universitatis Apulensis Ser. Historica.  12 / II (2008)
↑  Socec, Anuarul României Mari 1924-1925, București
↑  מפקד האוכלוסין של האוכלוסייה והמגורים- באתר הונגרי
↑  מפקד לפי שפת האם
חבל פגראש ובתוכו הכפר ארפאשו דה ז'וס
יואל מרגלית

| --- | --- |

יואל מרגלית, 2003
 לידה:  9 בפברואר 1933 צ'אנטאוויר, ממלכת יוגוסלביה 
 פטירה:  1 באפריל 2011 (בגיל 78) 
 ענף מדעי:  ביולוגיה, זואולוגיה, אנטומולוגיה
 תרומות עיקריות
 גילוי חיידק ה-Bti
 
יואל מרגלית (9 בפברואר 1933 – 1 באפריל 2011) היה חוקר טבע ישראלי, שהתמחה בחקר יתושים והדברתם הביולוגית. מרגלית היה חוקר במכון הביולוגי בנס-ציונה ובמחלקה למדעי החיים באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. ב-1976 גילה את חיידק Bacillus thuringiensis israelensis (אנ'), גילוי שהיווה פריצת דרך בהדברה הביולוגית של יתושים.
ביוגרפיה

יואל מרגלית נולד ב-1933 בצ'אנטאוויר שבממלכת יוגוסלביה. בשואה שרד את המחנות בברגן-בלזן ובטרזיינשטט. עלה עם אמו לארץ ב-1948 באניה "קפלוס". באותה אניה הגיע גם טומי לפיד. כנער עבד בגן החיות התנ"כי ומעבדות המכון הביולוגי הפדגוגי בירושלים. בצבא, שרת במכון לחקר הרפואה הצבאית בחיל הרפואה תחת מרקוס קלינברג שעתיד להתגלות כמרגל. הוא עסק בעיקר בחקר יתושים המעבירים מחלות. הוא נשלח מטעם הצבא ללמוד על יתושים אצל הפרזיטולוג פרופ' אוסקר תיאודור. לאחר שחרורו התחיל ללמוד באוניברסיטה העברית. את עבודת הדוקטורט בפרזיטולוגיה עשה בהנחית פרופ' רחל גלון. לאחר סיום לימודי הדוקטורט ב-1971 יצא לתפקידי חוקר ומרצה אורח באוניברסיטאות בסנט-לואיס ובדרום אילינוי. ב-1976 הצטרף כחוקר בכיר למכון הביולוגי. ב-1978 הצטרף כמרצה בפקולטה למדעי החיים באוניברסיטת בן-גוריון, וב-1988 מונה לפרופסור חבר מומחה באנטומולוגיה.
בשנים 1979–1981 כיהן פרופ' מרגלית כנשיא 'החברה הזואולוגית הישראלית'. הוא היה חבר בוועדת מומחים של ארגון הבריאות העולמי בנושא ההדברה הביולוגית וזכה בפרסים ואותות הערכה וכבוד בתחום מומחיותו במדינות רבות.
פרסם כ-60 מאמרים ופרסומים רבים נוספים.
ב-1990 זכה מרגלית בפרס ברגמן. ב-2003 זכה בפרס טיילר היוקרתי על תרומתו לסביבה.
היה נשוי לפרופ' מרים מרגלית ואב לשני ילדים.
גילוי ה-Bti

ב-1976, תוך כדי סיוריו בנגב גילה את חיידק הבצילוס שקוטל זחלי יתושים. על שום גילויו בארץ נקרא החיידק "בצילוס טורינגזיס ישראלנסיס" – Bacillus thuringiensis israelensis ‏(Bti). יחודו של החיידק בכך שהוא פוגע רק בזחלי היתושים ובשל כך אינו משפיע על אוכלוסייה של יצורים אחרים. בעקבות הגילוי התרכז מרגלית בפיתוח הדברה ביולוגית ליתושים.
הערות שוליים

↑  דוד הכהן, פרס אמריקני באיכות הסביבה לפרופ' ישראלי, באתר ynet, 24 בפברואר 2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264905005171  ISNI: 0000 0004 0217 969X  VIAF: 7983160668400603560007   WorldCat (עם VIAF): 7983160668400603560007
יעקב ניימן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מקום קבורה:  בית הקברות סגולה 
 פטירה:  10 באוגוסט 1983 א' באלול תשמ"ג 
 השכלה:  ישיבת לומז'ה 
 תקופת הפעילות:  ? – 10 באוגוסט 1983 
 רבותיו:  יחיאל מרדכי גורדון, משה רוזנשטיין 
 תלמידיו:  ראובן יוסף גרשונוביץ 
 
הרב יעקב אריה ניימן (נפטר בא' באלול תשמ"ג, 10 באוגוסט 1983) היה מייסד וראש ישיבת אור ישראל בלידא ולאחר מכן בפתח תקווה.
תולדותיו

נולד בעיירה אוסטרולנקה שבפולין לרבי אברהם ניימן. למד בישיבת לומז'ה שלוש עשרה שנים והיה מתלמידי הרב יחיאל מרדכי גורדון והרב משה רוזנשטיין. מצעירותו שם דגש על ענייני מוסר ועבודת ה'. בתקופת לימודיו בישיבה הוא ייסד "ועד" מיוחד של קבוצת תלמידים לשם התבוננות מוסרית והתעלות בעבודת ה' וביראת שמיים. בין משתתפי ה"ועד" היה הרב חיים ברנשטיין, לימים מראשי ישיבת אור התלמוד ומחבר הספר "הליכות חיים". בתחילת שנות ה-20 נישא למרים, בתו של הרב משה גרודזינסקי.
בשנת תרפ"ג (1923) הקים ביוזמת החפץ חיים והרב חיים עוזר גרודזנסקי ישיבה קטנה בלידא בשם "אור ישראל", על שם ספרו של רבי ישראל מסלנט. לצדו עמד הרב מרדכי שמוקלר, חניך ישיבת ראדין (נספה בשואה). בין תלמידיו בישיבה: הרב מרדכי צוקרמן והרב ראובן יוסף גרשונוביץ. עמד בראשות הישיבה שתים עשרה שנים ושימש גם כמשגיח וכמנהל האחראי על אחזקת הישיבה. היה מקורב מאוד לחפץ חיים, וכאשר היה פוקד את ביתו בראדין היה החפץ חיים מסדר בעצמו את סידורי האירוח.
בשנת תרצ"ה (1935) עזב את לידא, עלה לארץ ישראל והתיישב בפתח תקווה. בתחילת שנת תש"ד (נובמבר 1943) ייסד מחדש את הישיבה בפתח תקווה, תחת שם זהה. שותפו להקמה היה הרב שלמה קרובקה, חברו מישיבת לומז'ה וחתנו של הרב ניימן, הרב יוסף רוזובסקי. בהמשך יצטרפו לצוות גם  הרב יוסף הלר והמשגיח הרב אברהם שוורץ. בתחילה שכנה הישיבה באופן ארעי בבתי כנסת שונים בעיר. בשנת תש"ט (1949) הונחה אבן פינה למבנה הישיבה. עם השנים הפכה הישיבה לאחד ממוסדות התורה המרכזיים ביישוב החדש ובין תלמידיה נמנים עשרות ראשי ישיבות, רבנים ואישי ציבור בולטים.
הרב ניימן היה מהדמויות הרבניות הידועות של פתח תקווה. נודע ביחסו האבהי לתלמידיו ואת שיחותיו בישיבה נהג לפתוח במילים "בניי היקרים".
בשנת תשי"א (1951) הוציא את ספרו "דרכי מוסר". הוא קיבל את הסכמתו של הרב איסר זלמן מלצר שכתב כי "הספר הוא מצוין ונעלה אשר יהיה תועלת ללומדים בו להתעורר בענייני יראת שמים ודעת מוסר התורה". בשיחותיו ובספרו הביא הנהגות ומעשים רבים מהחפץ חיים שהיה עד להם.
בשנת תשמ"ב (1982) הקים את הישיבה הגדולה "אור ישראל". הוא העמיד בראשה את הרב יגאל רוזן, שלפני כן שימש ר"מ בישיבה הקטנה, כמחליפו של הרב רוזובסקי. בשנים הראשונות שכנה הישיבה ברחוב רוטשילד בעיר, במבנה ששימש בעבר את ישיבת פתח תקווה-לומז'ה.
הרב ניימן נפטר בשנת תשמ"ג, ונקבר בבית הקברות סגולה בעיר. לאחר פטירתו נקרא קטע הרחוב שבו שוכנת הישיבה על שמו "רחוב הרב ניימן".
כיום עומד בראשות הישיבה הקטנה "אור ישראל" הרב מרדכי רבינוביץ, הנשוי לנכדתו של הרב ניימן, בתו של הרב יוסף רוזובסקי.
ספריו

דרכי מוסר – מאמרי מוסר
פרי יעקב - על הש"ס
ג'ים פילן

ג'ים פילֶן (באנגלית: Jim Pillen; נולד ב-31 בדצמבר 1955) הוא פוליטיקאי ואיש עסקים אמריקאי, המכהן כמושל נברסקה מאז ינואר 2023.
ביוגרפיה

פילן נולד בקולומבוס שבנברסקה. לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון לייקוויו ב-1974, קיבל תואר ראשון במדעי בעלי החיים מאוניברסיטת נברסקה–לינקולן ולאחר מכן תואר דוקטור ברפואה וטרינרית מהמכללה לרפואה וטרינרית באוניברסיטת המדינה של קנזס. בשנים 1975–1978 היה שחקן פוטבול בעמדת המגן האחורי של "נברסקה קורנהסקרס", תחת אימונו של טום אוסבורן, מאמן הפוטבול ולימים חבר בית הנבחרים של ארצות הברית. בשנת 2004 נכנס פילן להיכל התהילה של הפוטבול בנברסקה.
במהלך הקריירה המקצועית שלו עבד פילן כווטרינר והיה יושב ראש "חוות משפחת פילן", בית עסק בבעלות משפחתו שרכש את "DNA Genetics" ב-2003. בנוסף, היה פילן נשיא לשכת המסחר של אזור קולומבוס ויו"ר מועצת המנהלים של בית החולים הקהילתי בקולומבוס. פילן כיהן במועצת העוצרים של אוניברסיטת נברסקה (השולטת במערכת האוניברסיטאית במדינה) מאז 2012,שם שימש כסגן יו"ר ויו"ר גם ב-2018 וב-2020, בהתאמה.
בבחירות 2022 בארצות הברית התמודד פילן לתפקיד מושל נברסקה מטעם המפלגה הרפובליקנית. במהלך הבחירות המקדימות למועמדות לתפקיד, מיאן פילן להתעמת עם יריביו לפריימריז. פילן זכה לתמיכתה של מושלת נברסקה לשעבר קיי אור ולחסותו של המושל המכהן פיט ריקטס. במערכת בחירות מקדימות מרובת-מתמודדים ניצח פילן כשגרף 33.75% מהקולות. עמיתו למירוץ הוא התובע הפדרלי לשעבר ג'וזף קלי.
במערכת הבחירות ניצח פילן כשגרף 60.5% מהקולות ונבחר למושל נברסקה. הוא הושבע לתפקידו ב-5 בינואר 2023.
הערות שוליים

↑  ריד אפסטיין, Nebraska Candidate for Governor Accused of Second Groping Incident at 2019 Dinner, באתר הניו יורק טיימס, 30 באפריל 2022 (באנגלית)
↑  שרה גנצלר, Jim Pillen turns down another debate, rankling fellow GOP candidates for governor, באתר Omaha World-Herald‏, 10 במרץ 2022 (באנגלית)
↑  גרנט שולט, Ricketts endorses fellow Republican Jim Pillen for governor, באתר AP‏, 18 בינואר 2022 (באנגלית)
↑  ג'ו פאנק, Republican hog farmer Jim Pillen elected Nebraska governor, באתר AP‏, 9 בנובמבר 2022 (באנגלית)
מארק הנרי

| --- | --- |

מארק הנרי, 2014
 לידה:  12 ביוני 1971 (בן 53) סילסבי שבטקסס
 שם במה:  מארק הנרי מארקסווגל
 כינוי:  האיש החזק בעולם
 משקל:  181 ק"ג
 גובה:  1.93 מטר
 מקום מגורים:  אוסטין, טקסס
 לאום:  אמריקאי
 קריירה מקצוענית:  20 בספטמבר 1996 – 2017 (כ־20 שנה)
 מאמנים:  לאו בורק משפחת הארט לואיס הוטצ'ין
 ליגות:  WWE (לשעבר)
 תרגילי סיום:  World's Strongest Slam
 היכל התהילה:  2018
 מידע אישי
 מספר צאצאים:  2 
 
מארק ג'רולד הנרי (באנגלית: Mark Jerrold Henry; נולד ב-12 ביוני 1971) הוא מרים משקולות אולימפי ומתאבק WWE לשעבר. מארק הנרי היה אחד המתאבקים החזקים ביותר בארגון ה-WWE.
ביוגרפיה

מארק הנרי נולד בסילסבי, טקסס. הנרי התחיל את דרכו בתור שחקן פוטבול. הוא הפסיק לשחק פוטבול כאשר סיים את התיכון בגלל פציעה ביד.
ביוגרפיה > קריירת הרמת המשקולות

הנרי התחיל את קריירת הרמת המשקולות שלו בסוף התיכון כאשר הצליח להרים 270 ק"ג ובכך שבר את שיא בית הספר בהרמת משקולות.
לאחר שהצליח לשבור את שיא בית הספר שלו כונה ״הנער החזק בעולם״ על ידי המגזין לוס אנג'לס טיימס ובכך התחיל להתפרסם בתור מרים משקולות.
הוא הצליח לשבור עוד שיא לאחר שהשתתף בתחרות ארצית להרמת משקולות בקרב בני נוער והצליח להרים 377 ק"ג. בכך הוא הצליח לשבור את שיא העולם בהרמת משקולות בקרב בני נוער.
לאחר שסיים את התיכון החל בקריירה מקצועית של הרמת משקולות. הוא השתתף תחילה בתחרויות הרמת משקולות ארציות וזכה 3 פעמיים בתואר אלוף טקסס להרמת משקולות.
לאחר שזכה באחת מתחרויותיו שם אליו לב טרי טוד, פרופסור לקינסיולוגיה באוניברסיטת טקסס באוסטין ומרים משקולות לשעבר. טרי הבחין במארק והציע לאמן אותו בהרמת משקולות אולימפית.
כאשר היה בן 19 בלבד הנרי השתתף בתחרות USPF שם סיים במקום השני.
לאחר מכן הגיע לכמה השגים, לדוגמה מקום רביעי באליפות אמריקה למבוגרים ומקום 6 באליפות העולם לצעירים.
הנרי הצליח להעפיל לאולימפיאדת ברצלונה (1992) וסיים במקום העשירי.
לאחר האולימפיאדה החל להתמקד בהרמת משקולות ברחבי ארצות הברית. הוא זכה במקום הראשון בהרמת משקולות בתחרות "אמריקה הפתוחה" בשנת 1992, בשנים 1993 ו-1994 במקום ראשון באליפות אמריקה האולימפית ובתחרות הפאן אולימפית של ארצות הברית. בשנת 1995 זכה במדליית זהב, מדליית כסף ומדליית ארד.
לאחר שזכה בתחרויות אלו, הדהים את אמריקה כשזכה בתחרות הלאומית של ארצות הברית ADFPA Powerlifting בשנת 1995 ובכך שהביס מתמודדים חזקים מאוד והרים משקל של 410 ק"ג ובכך שבר את השיא היבשתי בהרמת משא כבד.
לאחר שזכה בתחרות הלאומית של ארצות הברית השתתף הנרי בתחרות העולם להרמת משאות כבדים. הוא זכה במקום הראשון ושבר את שיא העולם (שיאו עמד על 430 ק"ג).
לאחר מכן הוא זכה בתחרות אמריקה בהרמת משקולות ובכך זכה בכרטיס לאולימפיאדת אטלנטה (1996). במהלך התחרות ספג פגיעה בגב ולכן הגיע למקום ה-14 בתחרות. לאחר האולימפיאדה הפסיק את קריירת הרמת המשקולות שלו ולאחר תחרות ב-1997 הפסיק גם את קריירת הרמת המשאות הכבדים.
ביוגרפיה > 2017-2015 ופרישה

ב-21 במרץ 2015, התעמת מארק הנרי עם רומן ריינס. בסופו של העימות הפך ל"טוב". לאחר מכן השתתף בקרב "תא ההדחות" באירוע "תא ההדחות" כשהחליף את רוסב הפצוע, אך הודח על ידי שיימוס והפסיד. הנרי גם הפסיד לרומן ריינס על מקום ב"כסף בבנק" ונחל רצף הפסדים.
בפרי-שואו של רויאל ראמבל 2016 הוא ניצח עם ג'ק סוואגר בקרב זוגות מרובע על מקום בקרב הרויאל ראמבל. הוא נכנס במקום ה-22 והודח על ידי משפחת וויאט אחרי 47 שניות. ב-8 בפברואר בRAW, תקף הנרי את ה"ניו דיי" בזמן קרב מול האחים אוסו (ג'יי אוסו וג'ימי אוסו) והדאדלי בויז ושבוע לאחר מכן הפסיד בקרב לביג אי. ברסלמניה 32 הוא השתתף בקרב הבאטל רויאל לזכרו של אנדרה הענק והגיע לשישה האחרונים, אך הודח על ידי דארן יאנג וקיין.
ב-19 ביולי 2016, במהלך הדראפט השנתי, הועבר הנרי ל-RAW וטען ש"יש לו את זה". הוא קיבל ממיק פולי, שהיה אז המנכ"ל של Raw, קרב מול רוסב על אליפות ארצות הברית, אבל הפסיד בהכנעה. באוקטובר 2016 עזר מארק הנרי לR-טרות' וגולדאסט להביס את טייטוס אוניל, פרימו ואפיקו.
ברויאל ראמבל 2017, מארק הנרי נכנס כמספר 6 והודח על ידי ברון סטרומן. לאחר מכן השתתף בקרב הבאטל רויאל לזכרו של אנדרה הענק ברסלמניה 33, מה שהיה לבסוף הקרב הפעיל האחרון שלו.
בפרק האחרון של Table for 3 (תוכנית מ"רשת WWE"), הכריז מארק הנרי רשמית על פרישה מתחרויות זירה ומאז הוא עובד בהפקה.
מושל וושינגטון

| --- | --- |


 איוש נוכחי:  בוב פרגוסון
 תאריך כניסה לתפקיד:  15 בינואר 2025
 דרכי מינוי:  בחירות ישירות
 תחום שיפוט:  וושינגטון (מדינה) וושינגטון
 מעון:  מעון מושל וושינגטון 
 מושב המשרה:  אולימפיה
 משך כהונה קצוב:  4 שנים, ללא הגבלת כהונות.
 ייסוד המשרה:  11 בנובמבר 1889
 איוש ראשון:  אלישע פרי
 www.governor.wa.gov
 
מושל וושינגטון (באנגלית: Governor of Washington) הוא המושל וראש הרשות המבצעת של מדינת וושינגטון שבארצות הברית, והמפקד העליון של הכוחות הצבאיים של המדינה. המושל אחראי על אכיפת חוקי המדינה, ובסמכותו לאשר את החוקים שמועברים על ידי בית המחוקקים של המדינה או להטיל עליהם וטו וכן להטיל וטו על סעיפים ספציפיים בחוקים בעל השלכה תקציבית. בסמכות המושל גם לכנס את בית המחוקקים בנסיבות מיוחדות.
החל מהקמתה של טריטוריית וושינגטון ב-1853 ועד לקבלתה של וושינגטון כמדינה בארצות הברית ב-1889 כיהנו בה 14 מושלים. מושלי הטריטוריה היו ממונים על ידי נשיא ארצות הברית. מבין מושלים אלו היה אלישע פרי זה שכהונתו הייתה הארוכה ביותר, שמונה שנים, ובהמשך הוא היה למושל הראשון של וושינגטון לאחר כינונה כמדינה.
עשרים גברים ושתי נשים כיהנו כמושלי מדינת וושינגטון מאז קבלתה לאיחוד, כשארתור לנגלי היה היחיד מבניהם שכיהן בשתי תקופות כהונה בלתי רצופות. מושל וושינגטון השלישי, מועמד המפלגה הפופוליסטית ג'ון רנקין רוג'רס, היה היחידי שלא בא משורות המפלגה הדמוקרטית או המפלגה הרפובליקנית. המושל האחרון שהגיע מחלקה המזרחי של המדינה היה קרלנס מרטין, שנבחר ב-1932. המושל הנוכחי הוא הדמוקרט בוב פרגוסון, שהושבע לתפקידו ב-15 בינואר 2025, שנבחר לכהונתו ב-2024.
נכון להיום קיים בוושינגטון הרצף הארוך ביותר של מושלים דמוקרטים בהשוואה לכל שאר מדינות ארצות הברית, כשהמושל הרפובליקני האחרון, ג'ון ספלמן, סיים את כהונתו ב-1985. עם בחירתו לכהונה שלישית של אינסלי ב-2020, הוא היה לאחד משלושת מושלי וושינגטון היחידים, יחד עם לנגלי ודניאל ג'. אוונס, שנבחרו לשלוש תקופות כהונה.
היסטוריה

טריטוריית וושינגטון הוקמה ב-2 במרץ 1853 בשטחו של החלק הצפוני של טריטוריית אורגון. בנקודת זמן זו כללה טריטוריית וושינגטון גם את "ידית המחבת" של איידהו של היום וחלקים ממונטנה. החלק הדרומי של איידהו הועבר לטריטוריית וושינגטון ב-1859 לאחר שאורגון התקבלה כמדינה באיחוד. ב-1863 הופרדה טריטוריית איידהו מטריטוריית וושינגטון, ובכך נוצרו גבולותיה הסופיים והנוכחיים. בשל המרחק הרב בין וושינגטון די. סי., לבין בירת הטריטוריה אולימפיה, חלף לעיתים קרובות זמן בין מינויו של המושל לבין הגעתו אל הטריטוריה כדי להתחיל בכהונתו.
וושינגטון התקבלה כמדינה בארצות הברית ב-11 בנובמבר 1889. משך כהונת המושל נקבעה לארבע שנים, והיא מתחילה ביום שני השני של חודש ינואר שלאחר הבחירות. במקרה בו מתפנה משרת המושל, או שנבצר מהמושל מלמלא את תפקידו, מקבל עליו סגן המושל את תפקידו, אם כי במקרה זה באופן רשמי הוא עדיין מחזיק במשרת סגן המושל. במקרה בו הן המושל והן סגנו לא מסוגלים למלא את תפקידיהם, מזכיר המדינה הוא הבא בתור בסדר הירושה, ואחריו גזבר המדינה. אין מגבלה על מספר תקופות הכהונה של המושל. המושל וסגנו לא נבחרים באותו פתק הצבעה.
ביאורים

↑  סגן המושל הוא ממפלגתו של המושל, אלא אם כן צוין אחרת.
| מושלי מדינות ארצות הברית ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| מושלי מדינות ארצות הברית | אוהיו • אוקלהומה • אורגון • איווה • איידהו • אילינוי • אינדיאנה • אלבמה • אלסקה • אריזונה • ארקנסו • ג'ורג'יה • דלאוור • דקוטה הדרומית • דקוטה הצפונית • הוואי • וושינגטון • ויומינג •  ויסקונסין • וירג'יניה • וירג'יניה המערבית • ורמונט • טנסי • טקסס • יוטה • לואיזיאנה • מונטנה • מיזורי • מיין • מינסוטה • מיסיסיפי • מישיגן • מסצ'וסטס • מרילנד • נבדה • נברסקה • ניו ג'רזי • ניו המפשייר • ניו יורק • ניו מקסיקו • פלורידה • פנסילבניה • קולורדו • קונטיקט • קליפורניה • קנזס • קנטקי • קרוליינה הדרומית • קרוליינה הצפונית • רוד איילנד |  |
| ראו גם | נשיא ארצות הברית • זכויות המדינות בארצות הברית |  |
ג'יי אינסלי

ג'יי רוברט אינסלי (באנגלית: Jay Robert Inslee; נולד ב-9 בפברואר 1951) הוא פוליטיקאי אמריקאי מהמפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל ה-24 של מדינת וושינגטון, בין השנים 2013–2025. לפני כן שירת בבית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1999–2012 מטעם מחוז הקונגרס הראשון של וושינגטון, וכן מטעם מחוז הקונגרס הרביעי בשנים 1993–1995.
ביוגרפיה

אינסלי נולד בסיאטל, לאדל לבית בראון ופרנק. הוא למד באוניברסיטת וושינגטון תואר ראשון בכלכלה, וכן לתואר ראשון נוסף במשפטים מאוניברסיטת וילמט שבאורגון. הוא עבד בסקטור הפרטי כעורך דין לאורך שנות השבעים. ב-1988 החליט לרוץ לבית הנבחרים של מדינת וושינגטון. הוא שירת שם בשנים 1989–1993. בשנת 1992 הוא התמודד לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז ה-4 של מדינת וושינגטון, ונבחר, אך הפסיד את מושבו שנתיים לאחר מכן ליריבו הרפובליקני. ב-1996 הוא התמודד בפריימריז הדמוקרטים למשרת מושל המדינה, אך הפסיד בהם ליריב אחר, שלבסוף נבחר הוא למושל.
לאחר ניסיונו הלא-מוצלח להיבחר בפריימריז כמועמד למושל, מונה בידי הנשיא ביל קלינטון למנהל אזורי במחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית שבממשלו. ב-1998 החליט לשוב לבית הנבחרים, והתמודד על תקן המחוז ה-1 של מדינת וושינגטון, הכולל את הפרברים הצפוניים של סיאטל ואת חלקה הצפון-מערבי של המדינה. הוא נבחר לאחר שהביס את יריבו הרפובליקני, ונבחר שוב 6 פעמים.
הוא הכריז על מועמדותו למושל וושינגטון ב-27 ביוני 2011 ועל כוונתו להתמודד שוב למשרה, ועקב כך התפטר מהקונגרס במרץ 2012, כדי להתמקד בקמפיין שלו. בסופו של דבר הביס את יריבו הרפובליקני בבחירות הכלליות, רוב מקנה, התובע הכללי של וושינגטון לשעבר, ונבחר למושל המדינה בנובמבר באותה שנה. הוא החל את כהונתו ב-16 בינואר 2013.
ב 1 במרץ 2019 הודיע על כוונתו להתמודד בבחירות 2020 לנשיאות ארצות הברית, אך ב-21 באוגוסט אותה שנה הודיע על פרישתו מהמירוץ. יום למחרת הודיע כי התמודד לכהונה נוספת לתפקיד המושל. כאשר נבחר מחדש היה המושל הראשון מאז דניאל ג'. אוונס (שנבחר ב-1972) שנבחר לכהונה שלישית לתפקיד. ב-1 במאי 2023, הודיע כי אינו מתכוון להתמודד לכהונה רביעית.
חיים אישיים

אינסלי נשוי לטרודי מאז 1972, ולזוג שלושה ילדים. הם מתגוררים בבינברידג' איילנד, פרבר של סיאטל.
הערות שוליים

↑  Reed, Sam. "WA STATE Gubernational results". WA STATE SEC OF STATE. אורכב מ-המקור ב-2013-02-23. נבדק ב-2020-05-17.
↑  ארה"ב: מושל וושינגטון הודיע כי יתמודד במירוץ לנשיאות ב-2020, באתר ynet, 1 במרץ 2019
↑  David Furtado, Governor Inslee announces he will no seek re-election, KEPR, ‏2023-05-01 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007325588405171  ISNI: 0000 0000 3992 9360  LCCN: n2007044774  NKC: jx20110830014  SUDOC: 185136540  US Congress: I000026  VIAF: 9298052   WorldCat (עם VIAF): 9298052
ליילה ח'אלד

| --- | --- |

לילה ח'אלד ב-2009
 לידה:  9 באפריל 1944 (בת 80) חיפה, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ירדן ירדן
 בן או בת זוג:  Fayez Rashid 
 
ליילה ח'אלד (בערבית: ليلى خالد, תעתיק מדויק: לילא ח'אלד; נולדה ב-9 באפריל 1944) היא מחבלת בארגון החזית העממית לשחרור פלסטין וחברה במועצה הלאומית הפלסטינית. ח'אלד ידועה בעיקר בשל פעילותה בחטיפת מטוסים, בהם טיסה 840 של חברת TWA באוגוסט 1969, וניסיון חטיפת מטוס אל על כחלק מסדרת חטיפות מטוסים מתואמת ב-6 בספטמבר 1970.
ראשית חייה

ליילה ח'אלד נולדה בשנת 1944 בעיר חיפה, אז עדיין תחת שלטון המנדט הבריטי. ב-1948, לאחר הקרב על חיפה במלחמת העצמאות, עזבו חלק ניכר מתושבי חיפה הערבים את העיר, בהם משפחתה של ח'אלד. המשפחה עברה למחנה פליטים פלסטינים בעיר צור בלבנון, פרט לאב שנשאר בארץ. מאוחר יותר הוא נמלט למצרים, ובהמשך הצטרף למשפחתו בלבנון.
ח'אלד גדלה בין הפליטים הפלסטינים תוך טיפוח רגשות לאומיים ותחושה עמוקה שהצדק מחייב את שיבת הפליטים למולדתם. בגיל 15 הייתה מראשוני המצטרפים לארגון הלאומי הפאן-ערבי "אל-קוומיון אל-ערב – תנועת הלאומיים הערבים", בראשותו של ג'ורג' חבש ובהשראתו של קונסטנטין זריק. לאחר מלחמת ששת הימים הייתה הזרוע הפלסטינית של הארגון לחזית העממית לשחרור פלסטין. במשך זמן מה הייתה ח'אלד גם מורה בכווית.
החטיפות

ב-29 באוגוסט 1969 הייתה ח'אלד חלק מחוליית מחבלים שחטפה מטוס נוסעים אמריקני של חברת התעופה האמריקנית TWA בטיסה 840, בדרכו מרומא לאתונה. המטוס אולץ לנחות בדמשק, לאחר שהטייסים נדרשו בידי ח'אלד לחוג מעל חיפה כדי שתוכל לחזות בעיר הולדתה. בפעולת חטיפה זו לא היו נפגעים, אך המטוס פוצץ. כל הנוסעים שוחררו לאחר יממה למעט 2 נוסעים ישראלים: צלח מועלם ושלמה סמואלוב, שנותרו בסוריה ושהו בכלא הסורי במשך 3 חודשים עד לשחרורם במסגרת חילופי שבויים. על פי מספר דיווחים תקשורתיים לא-מאומתים, סברו שולחיהם של החוטפים בחזית העממית לשחרור פלסטין, כי על המטוס נמצא יצחק רבין, באותה עת שגריר ישראל בארצות הברית. ח'אלד הכחישה טענה זו. לאחר הפעולה וחשיפת זהותה במהלכה, עברה ח'אלד סדרת ניתוחים פלסטיים לשינוי חזות פניה.
ב-6 בספטמבר 1970 הייתה ח'אלד מעורבת יחד עם שותף בניסיון כושל לחטיפת מטוס אל על בטיסה 219 מתל אביב דרך אמסטרדם לניו יורק. פעולת ניסיון החטיפה הייתה חלק מסדרת חטיפות מתוזמנת שנודעה בשם חטיפת המטוסים לשדה דוסון, שבמסגרתה נחטפו בתוך ימים אחדים ארבעה מטוסים של חברות תעופה מערביות שיעדם ניו יורק, ואולצו לנחות בשדה דוסון בזרקא שבירדן. חטיפת מטוס אל על כשלה כאמור, אך מחבלי החזית העממית הצליחו לחטוף מטוסים של TWA, סוויסאייר, פאן אם ו-BOAC. ניסיון החטיפה בוצע על ידי ח'אלד שהגניבה בתיקה שני רימונים ושותף אזרח ניקרגואה בשם פטריק ארגואלו שהבריח אקדח בבגדיו. הם דרשו מהטייס לפתוח את תא הטייס, וארגואלו ירה ופצע אנושות את הדייל שלמה וידר שהתנפל עליו בידיים חשופות. קברניט המטוס אורי בר לב סירב לפתוח את תא הטייס ובמקום זה ביצע צלילה פתאומית שגרמה לשניים לאבד את שיווי המשקל. ארגואלו נורה ונהרג בידי המאבטח מוטי בר-לבב והנוסעים התנפלו על ח'אלד, נאבקו עימה וקשרו אותה. המטוס נחת נחיתת חירום בנמל התעופה הית'רו בלונדון, וח'אלד נמסרה לידי המשטרה הבריטית ופונתה לבית חולים בלונדון. פציעתה התבררה כקלה ושטחית, והיא הועברה למעצר במתקן משטרתי באילינג. על פי עדותה בראיונות מאוחרים יותר, יחסם של הבריטים אליה בעת מעצרה היה טוב ואף אוהד. לאחר פחות מחודש במעצר, שוחררה ח'אלד במסגרת עסקת חילופין תמורת בני הערובה מפעולות החטיפה המקבילות.
המשך חייה

לאחר שחרורה שבה ח'אלד לפעילות במסגרת החזית העממית לשחרור פלסטין והשתלבה בפוליטיקה הפלסטינית. רבים ראו בה סמל למאבק לשחרור לאומי ולפמיניזם ערבי. היא נבחרה למועצה הלאומית הפלסטינית, ונחשבת עדיין מרואיינת מבוקשת בעולם ובמיוחד בבריטניה, שאיתה פיתחה לטענתה יחסים מיוחדים מאז מעצרה שם.
חיים אישיים

ח'אלד גרושה ואם לשניים, נישאה בשנית ומתגוררת בעמאן בירת ירדן.
תרבות הפופ

השיר Like Leila Khaled Said ("כפי שאמרה לילה ח'אלד") של להקת The Teardrop Explodes באלבומם משנת 1981 הנושא את השם Wilder הוא שיר אהבה לח'אלד.
הערות שוליים

↑  ירון דרוקמן, גיבורי טיסת אל על שסיכלו חטיפה, באתר ynet, 12 בספטמבר 2015
↑  מוקי בצר, "לוחם חשאי", הוצאת כתר, 2015, עמוד 105.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303915805171  BNE: XX5425262  BnF: cb127723890 (data)  CiNii: DA06085006  GND: 118722166  ISNI: 0000 0000 8409 4569  LCCN: n50045825  NDL: 00445595  NTA: 072403217  SUDOC: 091309522  VIAF: 112211089   WorldCat (עם VIAF): 112211089 
לילה ח'אלד בדמשק לאחר שחרורה מבריטניה
זניט סנקט פטרבורג (כדורגל נשים)

זֵנִיט סנקט פטרבורג (ברוסית: Женский Футбольный Клуб Зенит СПб) היא קבוצת כדורגל נשים רוסית מהעיר סנקט פטרבורג, רוסיה, המהווה חלק ממועדון זניט שהוקמה בינואר 2020.
בדומה למועדון הגברים, גם מועדון זה ממומן על ידי תאגיד גזפרום.
היסטוריה

המועדון הוקם ב-21 בינואר 2020 להשתתפות בליגה ובגביע הרוסי לנשים, ביוזמת אלכסנדר מדבדב, נשיא מועדון הכדורגל לגברים. למאמנת הראשונה מונתה אולגה פוריאדינה, לשעבר שחקנית מועדון רוסיאנקה ונבחרת רוסיה בכדורגל נשים.
משחק הבכורה הרשמי הראשון נערך במחזור הראשון של עונת 2020 באליפות הלאומית, נגד אלופת 2019, צסק"א מוסקבה, שבו הקבוצה הפסידה 2:1 אך היה המשחק הפופולרי ביותר בתולדות ענף הכדורגל נשים ברוסיה כשצפו בו יותר מ-5,000 צופים. הקבוצה שמרה על מקומה בליגה והעפילה עד לשלב רבע גמר הגביע הרוסי בכדורגל נשים. את עונת הבכורה זניט סיימה עם 4 ניצחונות ב־14 משחקים) וסיימה במקום החמישי.
בעונת 2020/2021 זניט כבר השיגה ניצחון ב־5 משחקים לאחר 7 מחזורים, בתוספת תיקו עם האלופה המכהנת צסק"א. הסיבה לעלייה ברמתה היא התחזקות בפגרת העונה: בינואר 2021, הגיעו לזניט 11 שחקניות חדשות. ביניהן שחקנית נבחרת פולין גבריאלה גרז'ווינסקה והפורטוגזית אנה דיאש. בארבעת המחזורים הראשונים היא כבשה 4 שערים והזימון לנבחרת פורטוגל לא איחר לבוא. מנכ"ל הקבוצה, אלכסנדר מדבדב, סימן את המקום השלישי בליגה כיעד לקבוצה. באותה עונה, הקבוצה העפילה לראשונה לגמר הגביע הרוסי בכדורגל נשים מול לוקומוטיב מוסקבה, אחרי שהחלה את הופעתה בגביע החל משמינית הגמר. במשחק הראשון שיחקו מול חימקי, לאחר שניצחו ניצחון מוחץ 6:0. ברבע הגמר אירחה זניט את זבזדה-2005 פרם במגרש הביתי שלהן. הזמן החוקי הסתיים בתיקו מאופס. אך בדו-קרב פנדלים שחקניות זניט היו מדויקות יותר וניצחו 4:3. בחצי הגמר הן גברו בבית על צ'רטנובו בתוצאה 2:0, אך הפסידו ללוקומוטיב במשחק הגמר 1:0.
את עונת 2022, זניט סיימה עם זכייה באליפות היסטורית ומאזן נטול הפסדים, במה שהיה לעונה הטובה ביותר שלה מאז הקמת הקבוצה. את עונת 2023 פתחה עם זכייה בסופרקאפ הרוסי, אחרי ניצחון על צסק״א מוסקבה וזכתה באליפות שנייה אחרי שגברה על אותה צסק"א במשחק הגמר בתוצאה 2:1. היא שחזרה את ההישג גם בעונת 2024, כשגברה על צסק"א במשחק האליפות 0:1 וסיימה את העונה במאזן נטול הפסדים. בכך הייתה לקבוצה הראשונה בהיסטוריה של כדורגל נשים ברוסיה, לזכות ב-3 אליפויות רצופות.
סגל > סגל נוכחי

נכון ל-15 בינואר 2025: