stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סדרה (טקסונומיה)
תצורתם של שמות סדרות

בעברית נהוג להוסיף את הסיומת ־ָאִים לשמות סדרות כגון פרפראים או ארנבאים אולם קיימות סדרות רבות ששמן בעברית מגיע ממקורות קדומים יותר ושאינן מצייתות לכלל זה, כגון חיפושיות או מכרסמים.
תת־סדרה לרוב נכתבת בשתי מילים למשל מעלי גירה, טורפי יבשה. במקרים מסוימים בחרה האקדמיה להוסיף לתת־סדרות את המילה דְּמוּיֵי לטקסונים שמסתיימים ב־Morpha – למשל דמויי דורבן, דמויי חזיר.
בוטניקה

לפי ליניאוס, הסדרות של צמחים ב"שיטת הטבע" היו מלאכותיות לחלוטין, והוכנסו לשימוש על מנת לחלק את מחלקות הצמחים לקבוצות קטנות יותר. הפעם הראשונה בה הוכנסה דרגת הסדרה (Ordo) לחלוקה ליחידות טבעיות של צמחים הייתה במאה ה־19. היו אלה אוגיסטן פיראמי דה קנדול במיונו Prodromus ובנת'ם והוקר במיונם Genera Plantarum, אולם במיוניהם הם השתמשו בדרגת הסדרה על מנת לציין טקסונים שכיום הם בעלי מעמד של משפחה (Family) (ראה Ordo naturalis).
בפרסומים בוטניים צרפתיים, החל מ־Familles naturelles des plantes של אדנסון (1763) ועד סוף המאה ה־19, המילה "Famille" שימשה כמקבילה הצרפתית למילה הלטינית "Ordo". שקילותן של מילים אלו נקבעה מפורשות בספרו של דה־קנדול "Lois de la nomenclature botanique" (1868), שעליו מסתמך הקוד הבין-לאומי לנומנקלטורה בוטנית (International Code of Botanical Nomenclature).
בחוקי הנומנקלטורה הבוטנית הבין-לאומיים הראשונים מ־1906 המונח "משפחה" (Famillia) הוקצה לדירוג משפחות לפי הנומנקלטורה הצרפתית, והמונח "סדרה" (Ordo) נשמרה לדירוג גבוה יותר. למעשה, הסדרות של המאה ה־20 החליפו את ה־Cohors, מונח מהמאה ה־19 ששימש לדירוגם של טקסונים גבוהים יותר מ"משפחה".
חלק ממשפחות הצמחים עדיין נושאות את השמות שהעניק להן ליניאוס במסגרת "הסדרות הטבעיות" שלו, או אפילו את השמות שהוענקו בתקופה שלפני ליניאוס. דוגמאות למשפחות כאלו הן הדקליים (Palmae) והשפתניים (Labiatae). שמות כאלו נקראים לרוב שמות בוטניים תיאוריים.
זואולוגיה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

החמור והקרנף ההודי, שייכים שניהם לסדרת מפריטי פרסה.
בזואולוגיה, הסדרות של ליניאוס היו בשימוש עקבי יותר. במילים אחרות, הסדרות שקבע ליניאוס בספרו "שיטת הטבע" התייחסו לחלוקה טבעית, ולא לחלוקה שרירותית כפי שהיה בעולם הצומח. חלק מהשמות שקבע ליניאוס עדיין בשימוש, כמו Lepidoptera לסדרת הפרפראים ו־Diptera לסדרת הזבובאים.
הערות שוליים

1 2 3  ראו באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4302971-1
חוסאן

| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  בית לחם
 שטח:  7.252 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  5,511 (2007)
 קואורדינטות:  31°42′36″N 35°08′02″E﻿ / ﻿31.709947222222°N 35.133861111111°E﻿ / 31.709947222222; 35.133861111111 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ירושלים מוגדלת) חוסאן(למפת ירושלים רגילה) חוסאן(למפת הרי ירושלים רגילה) חוסאן(למפת הרי ירושלים מוגדלת) חוסאן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
שלט הכניסה לכפר חוסאן (מכיוון מערב על כביש 375), ולידו שלט המזהיר ישראלים על כניסה לכפר.
חוּסַ֫אן (בערבית: حوسان) הוא כפר פלסטיני בנפת בית לחם, מדרום-מערב לעיר בית לחם. לפי הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, חיים בכפר 5,511 תושבים, נכון ל-2007. בערבית, חוסאן פירושו "טוב ויופי".
הכפר ממוקם (יחד עם הכפר נחאלין) בתוך מובלעת בגוש עציון והוא מוקף כיום בהתנחלויות: ביתר עילית וגבעות ממערב, ראש צורים ונווה דניאל מדרום והר גילה מצפון. לאחר הסכמי אוסלו, חוסאן סווג כשטח B.
סיווגו של חוסאן כשטח B, מאפשרת כניסה לישראלים, עם זאת יש שלט אזהרת כניסה בכניסה המערבית אל הכפר (ראו תמונה), וכן שלטי אזהרה (בנוסח של כניסה לשטח A) בכניסה המזרחית של הכפר (לבאים מכביש 60). דרך הכפר יש מעבר פלסטינים לכפרים נחאלין, בתיר, ולעיירה אל-ח'דר שבפאתי בית לחם.
היסטוריה > העת העתיקה

יש המזהים את חוסאן עם היישוב המקראי חושה, שנזכר בספר דברי הימים א' (ד' ד').
חלקו הצפוני של הכפר יושב על שרידים קדומים, והתגלו בו חרסים מתקופת הברזל (מעטים) ומהתקופה הפרסית (כולל "תשליב יהד"). ביתר חלקי הכפר נמצאו חרסים מהתקופות ההלניסטית, הרומית הקדומה והביניימית, הממלוכית והעות'מאנית.
הכפר התפשט דרום מזרחה, ובתיו מכסים היום חורבה נוספת בשם "ח'רבת אום א-שקף", בה נתגלו שרידים של מבנים, בורות, גתות ופתחי מערות, ולצידם חרסים מהתקופות ההלניסטית, הרומית הביניימית והמאוחרת וכן מן התקופה הביזנטית.
בתקופה הרומית נבנתה בסמוך לחוסאן מצודה (הידועה בשם "ח'רבת אֻם אל-קלעה") עם שני מגדלים ומחנה רומאי בגודל 2 דונם.
היסטוריה > התקופה העותמאנית

על פי מפקד אוכלוסין עות'מאני משנת 1596, 12 משפחות התגוררו בכפר.
החוקר צרפתי ויקטור גרן ביקר במקום לראשונה ביוני 1863, הוא ציין כי זה היה ממוקם על הר. מאוחר יותר, באוגוסט באותה שנה, הוא מצא כי הוא מכיל מספר משפחות, עם בתים מקובצים סביב המגדל.
ב-1883, ב"סקר ארץ ישראל המערבית" של הקרן לחקר ארץ ישראל, תואר חוסאן ככפר עם בתי אבן על רכס שטוח, שמצפונו עמק תלול.
היסטוריה > בתקופת המנדט הבריטי

במפקד אוכלוסין מ-1922 שנערך על ידי המנדט הבריטי, אוכלוסיית חוסאן מנתה 396 תושבים, כולם מוסלמים. במפקד 1931 אוכלוסיית חוסאן מנתה 540, כולם מוסלמים, ב-122 בתים. בשנת 1945 אוכלוסיית חוסאן מנתה 770 תושבים, אשר בבעלותם 7,252 דונם של קרקע, על פי סקר שטחים ואוכלוסיות רשמי. הכפר נכבש על ידי חטיבת הראל במבצע אל ההר בשלהי מלחמת העצמאות, ופונה זמן קצר לאחר מכן.
היסטוריה > פעולת התגמול בחוסאן

ב-25 בספטמבר 1956, ערך צה"ל את מבצע לולב - פעולת תגמול בחוסאן, בעקבות שני פיגועים קשים שאירעו ביומיים שלפני כן. בפעולה נגרמו אבדות קשות לצבא ירדן - למעלה מחמישים לגיונרים נהרגו, מבנה משטרת חוסאן נהרס ונשק נלקח כשלל. לצה"ל היו עשרה הרוגים.
היסטוריה > לאחר 1967

מאז מלחמת ששת הימים ב-1967, חוסאן נמצאת תחת שלטון ישראלי. האוכלוסייה על פי מפקד 1967 שנערך על ידי הרשויות הישראליות הייתה 1,114. בשנת 1995 עברה השליטה לידי הרשות הפלסטינית ("שטח B").
בשנות ה-80 של המאה ה-20, החלו להפקיע אלפי דונמים מאדמות הכפר לצורך הקמת ההתנחלות ביתר עילית, שנוסדה ב-1988, ומשתרעת על פני כ-4,300 דונם. בין היישובים יש קשרים כלכליים, כאשר רבים מתושבי חוסאן עובדים בביתר ורבים מתושבי ביתר מתקנים את רכבם וקונים חומרי בניין בחוסאן. עד סלילת "כביש עוקף חוסאן" ב-1999 עקב ריבוי תקריות של יידויי אבנים בכביש, דרך הגישה לביתר עברה בתוך תחומי הכפר.
ב-2008 הוציא המנהל האזרחי צו הכרזה על אדמות מדינה לשטח של למעלה מ-23 דונם מאדמות חוסאן, כדי לאשר בדיעבד תחנת דלק שהוקמה על קרקע פרטית של תושב חוסאן. ב-2014, בעקבות רצח שלושת הנערים הוכרזו 3,799 דונם בשטח הסמוך לחמשה כפרים - חוסאן, ג'בע, צוריף, ואדי פוכין ונחאלין - כאדמות מדינה.
באוגוסט 2014 יהודי תושב ביתר עילית שהגיע לכניסה לכפר הותקף על ידי עשרות מחבלים באבנים. הם הוציאו אותו מרכבו, גררו אותו אל תוך הכפר והכו אותו קשות בכל גופו.
בכפר רווחת תופעה של יידוי אבנים לעבר רכבים יהודים על רקע לאומני: בינואר 2001 נפצע ילד יהודי קל מאבנים שיודו לעבר רכב שנסע בו, בכביש עוקף חוסאן. בפורים 2013 נפצע ילד יהודי בראשו מלינץ' אבנים שעשרות צעירים ביצעו ברכב בו נסע. באוקטובר 2016 נהג אוטובוס נפצע באורח קל מרסיסים בשל אבנים שיודו על אוטובוס שהסיע. בראשית 2017 סבלו תושבי האזור היהודים מעשרות מקרים של ידויי אבנים בחודש מצד תושבי הכפר חוסאן, והציר היה נחשב מהמסוכנים ביהודה ושומרון. בעקבות המצב הופעל מאמץ מרוכז של גורמי הביטחון במגוון אמצעים בהם העמדת שמירה, לכידת מידי אבנים, הסברה בדף הפייסבוק של הכפר ועוד, עד שהתופעה פסקה. במסגרת המבצע נעצרו 24 קטינים, ונגד 15 מהם הוגשו כתבי אישום בגין יידוי אבנים. בנובמבר באותה שנה דווחו עוד ידויי אבנים מסיביים שהובילו לפציעה. גם בשנת 2018 דווח כי התופעה נמשכת, וידויי האבנים בציר נמשכים. וכך גם בשנים הבאות.
ביוני 2018 מחבל ביצע פיגוע דריסה נגד שלושה חיילות וחייל שהיו במשימת סיור רגלי בכפר, ונמלט לתוככי הכפר.
ב-10 באפריל 2022 מחבלת ניסתה לבצע פיגוע דקירה בסכין כלפי לוחמים בכפר חוסאן. הלוחמים פתחו באש והיא נהרגה במקום.
באפריל 2022 יהודי תושב ביתר עילית שנכנס לכפר לקנות בחנות קיוסק הותקף על ידי עשרות מחבלים באבנים. הוא נמלט מהכפר ורכבו הועלה באש. כוחות הביטחון פעלו בכפרים באזור ועצרו 4 חשודים במעשה. גורמים ביטחוניים גינו את הכניסה של ישראלים לקניות בכפר, והגדירו את המעשה כמסוכן.
היסטוריה > לאחר 1967 > פרשת חילמי שושא

ב-27 באוקטובר 1996 חילמי שושא, ילד פלסטיני מהכפר חוסאן, נהרג בידי נחום קורמן, רכז הביטחון של הדר בית"ר. קורמן טען כי ראה קבוצת נערים פלסטינים משליכה אבנים לעבר כלי רכב ישראלים. לטענתו, הוא רדף אחריהם ותפס את שושא. לפי גרסתו של קורמן הוא ראה את שושא נופל לאחור באזור מכוסה אבנים וברזלים ומאבד את הכרתו, והחל לבצע בו החייאה. עדים פלסטינים שהיו במקום טענו שקורמן הכה את שושא, בעט בו והפיל אותו לאדמה, והכה בראשו באקדח. שושא פונה להדסה עין כרם שם מת כתוצאה משטף דם במוחו. קורמן הורשע בהריגה ונדון לשישה חודשי עבודות שירות.
שדה המוקשים בחוסאן

בליבו של הכפר חוסאן ומשני צידי נתיב התנועה של כביש 375 היה שדה מוקשים במשך כחמישים שנה. במהלך השנים נהרגו שישה ילדים שעלו על מוקשים בשטח זה, שגודלו כשישה דונמים. למרות בקשות רבות של תושבי הכפר מצה"ל לפנות את השדה (מאחר שלצה"ל יש עדיין אחריות ביטחונית על הכפר) הדבר לא נעשה. בשנת 2014 החל פינוי המוקשים על ידי חברה פרטית במימון ארגוני סיוע בינלאומיים.
למפדוזה

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  הים התיכון 
 קואורדינטות:  35°31′00″N 12°35′00″E﻿ / ﻿35.516666666667°N 12.583333333333°E﻿ / 35.516666666667; 12.583333333333
 שטח:  20.2 קילומטר רבוע
 אורך:  8 קילומטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  איטליה 
 אוכלוסייה:  6,299 (2015)
  (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןלמפדוזה(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןלמפדוזה(למפת סיציליה רגילה) פלרמו קטניה מסינה סירקוזה מרסלה ג'לה רגוזה טרפאני קלטניסטה אטנה ק. מלטה הים היוני  הים הטירני הים התיכוןלמפדוזה(למפת סיציליה מוגדלת) פלרמו קטניה מסינה סירקוזה מרסלה ג'לה רגוזה טרפאני קלטניסטה אטנה ק. מלטה הים היוני  הים הטירני הים התיכוןלמפדוזה
 
קו החוף בלמפדוזה
בניין המועצה המקומית
חוף ונופשים
תמונה טובה הממחישה את האי באין תמונת מפה זמינה
למפדוזה (באיטלקית: Isola di Lampedusa, בסיציליאנית:  Isula di Lampidusa) הוא אי קטן (שטחו 20.2 קמ"ר) בים התיכון (במצר סיציליה), 205 ק"מ מדרום לסיציליה ופחות מ-130 ק"מ צפון-מזרחית לעיר שבה (Chebba) שבתוניסיה . האי שייך מנהלית לנפת אגריג'נטו של סיציליה והוא הנקודה הדרומית ביותר באיטליה. האי הוא הגדול מבין איי פלאג'יה (Isole Pelagie), בנוסף אליו כוללת קבוצת האיים את האיים לינוזה (Linosa) ולמפיונה ואת "אי הארנבות" (Isola dei Conigli) הצמוד ללמפדוזה, השניים האחרונים אינם מאוכלסים. האי מהווה באחרונה מוקד למתיחות בינלאומית בשל היותו מוקד להגירה בלתי-חוקית מאפריקה לאירופה, כיוון שהוא אחת הנקודות הקרובות ביותר לחופי אפריקה שנמצא תחת חוקי האיחוד האירופי.
גאוגרפיה

למרות שהאי שייך מנהלית לאירופה, גאוגרפית הוא חלק מאפריקה ונמצא על המשכו של מדף יבשתי הנמשך מחופי תוניס. עומק הים בינו ובין צפון אפריקה אינו עולה על 120 מטרים. אקלים האי ים תיכוני-צחיח והחי והצומח בו דומים לאלו של צפון אפריקה.
אורכו המרבי של האי 11 ק"מ ורוחבו בנקודה הרחבה ביותר הוא 3.5 ק"מ. הנקודה הגבוהה ביותר באי היא ההר Albero Sole שגובהו 133 מטרים מעל פני הים. אוכלוסייתו הקבועה עומדת על כ-6,000 נפש.
בדרום-מזרח האי ממוקמת העיירה למפדוזה (שמה הרשמי "Lampedusa e Linosa") ובה נמל למעבורות, מעגן יאכטות ושדה תעופה. בנוסף קיימים באי גם משרדי ממשל מקומי ומרפאה.
בקרבת האי, ב"אי הארנבות" הסמוך אליו מדרום, נמצאות נקודות הטלת ביצים של צב הים החום, מהאחרונות בים התיכון, בו הוא מהווה מין בסכנת הכחדה. כמו כן הים הסמוך לאי עשיר בדולפינים.
היסטוריה

האי היה נקודת עגינה לעמים הקדומים ששטו במימי הים התיכון, הפיניקים, היוונים, הרומאים והערבים. הרומאים הקימו באי מפעלים לייצור רוטב הדגים המפורסם ה"גארוּם" (garum). בתקופה הערבית ננטש האי מיושביו עקב פשיטות שודדי ים.
במאה ה-17 היה האי בשליטת ספרד ההבסבורגית, בשנת 1630 העניק המלך קרלוס השני, מלך ספרד את האי למשפחת טומאסי (מצאצאיה גם הסופר ג'וזפה תומאזי די למפדוזה, מחבר "הברדלס"). בשנות הארבעים של המאה ה-19 מכרה המשפחה את האי לממלכת שתי הסיציליות. במרץ 1861 היה האי לחלק מממלכת איטליה.
במלחמת העולם השנייה, ביוני 1943 הופצץ האי על ידי כוחות בנות הברית כהכנה לפלישת בעלות הברית לסיציליה. ב-12 ביוני נאלץ לנחות באי מפציץ מיושן מדגם פיירי סורדפיש של חיל האוויר המלכותי הבריטי, ובו שלושה אנשי צוות, בהם הטייס סידני כהן, נווט ומקלען. המפקד האיטלקי של האי מסר לאנשי הצוות הנבוכים כתב כניעה, כדי שיעבירו אותו למפקדת בעלות הברית. על בסיס אירוע זה נכתב המחזה "מלך למפדוזה".
החל משנות ה-60 של המאה ה-20 נמצאים באי בסיס צבאי של משמר החופים האמריקני, בסיס של הצי השישי ובסיס נאט"ו (שהועבר לידי צבא איטליה ב-1994). ב-15 באפריל 1986 נורו שני טילים מסוג סקאד מלוב לכיוון בסיס משמר החופים האמריקאי כתגובה להפצצת טריפולי על ידי האמריקאים, הטילים נפלו בים.
האי נחשב מקום נופש מבוקש, שכן טמפרטורת המים מאפשרת לרחוץ בו בים כמעט לאורך כל השנה. מספר ידוענים בנו בו בתי נופש ובתי-מידות, המפורסם שבהם היה הזמר דומניקו מודוניו.
ההגירה הבלתי-חוקית מאפריקה

החמרת המצב הכלכלי, החברתי והביטחוני באפריקה מחד וחוקי ההגירה של האיחוד האירופי מאידך, יצרו מצב בו אלפי מהגרים ממדינות אפריקה מבקשים להגיע לאירופה. קרבתו היחסית של האי לחופי אפריקה והיותו בלתי-מוגן על ידי חומות (כמו המובלעת האירופאית באפריקה מלייה, למשל) הפכו אותו ליעד להגירה. גורמים שונים בלוב ותוניסיה משיטים את המהגרים סמוך לחופי האי בסירות גומי ופלסטיק בעבור תשלום. עם הגעת הסירות סמוך לחופים, שוחים המהגרים אל החוף בכוחות עצמם. לעיתים מגיחים מהגרים מן הים מול הנופשים המשתזפים בחופי הרחצה. מצבם החוקי של המהגרים אינו ברור. כאשר ניסתה הממשלה ב-2004 לגרש מהגרים חזרה לחופי אפריקה, הוטחה בה ביקורת בינלאומית.
החל מ-2008 הקימה ממשלת איטליה מחנות מעבר לפליטים. אך מצבם ההומניטרי, כפי שדיווחה נציבות האו"ם לפליטים ב-2009, קשה.
בעקבות ההתקוממות בלוב (2011), נמלטו מאות פליטים מלוב אל חופי האי, וממשלת איטליה הכריזה על מצב חירום באי, והקימה בו מחנות מעבר ותחנות מיון.
האיטלקים החלו לשלם מיליוני אירו לראשי שבטים מקומיים וכנופיות בלוב, כדי שאלה ימנעו ממבריחי האדם להעמיס ספינות ולשלוח אותן לכיוון למפדוזה, לים שבו הספינות האיטלקיות או ספינות של ארגוני זכויות אדם אספו אותם ושלחו אותם ליבשת. הם עשו עסקאות עם שבטים בדרום לוב, בגבול עם ניז'ר וצ'אד, ועם כנופיות באזור החוף. האיטלקים, שזכו לביקורת בטענה להתעלמות מהשלכות של ההסכמים מבחינת זכויות אדם, אמרו כי הם מציעים למהגרים ולפליטים טיסות בטוחות לאיטליה במקום.
הסכמים דומים ערך האיחוד האירופי עם ממשלת תוניסיה.
הערות שוליים

↑  העברת מהגרים בתשלום מלוב ללמפזודה, 2007
↑  כתבה מה-BBC
↑  דו"ח של האו"ם לגבי המצב ההומניטרי של המהגרים הבלתי חוקיים בלפדוזה, נציבות האו"ם לפליטים, 2009
↑  רויטרס, אירופה מאיימת על איטליה בשל תמונות קשות ממתקן לפליטים, באתר הארץ, 19 בדצמבר 2013.
↑  אסף אוני, ‏קחו 6,000 אירו, רק צאו מכאן: מדינות אירופה נגד הפליטים, באתר גלובס, 6 בינואר 2018
↑  https://neighbourhood-enlargement.ec.europa.eu/document/download/5fd60eeb-7748-4f29-bda6-de875be53317_en
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270820205171  GND: 4365703-5  LCCN: n98110605  NKC: ge810813  VIAF: 3150516443303440036   WorldCat (עם VIAF): 3150516443303440036
קולנוע אורות

ערך זה עוסק בבית קולנוע בבאר שבע. אם התכוונתם לבית קולנוע בקריית מוצקין, ראו .
| --- | --- |

חזית הבניין הראשית, 2013
 מידע כללי
 סוג:  בית קולנוע 
 שימוש:  נטוש
 כתובת:  באר שבע
 מיקום:  באר שבע 
 מדינה:  ישראל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1960
 תאריך פתיחה רשמי:  1960 
 אדריכל:  יעקב רכטר
 סגנון אדריכלי:  ברוטליזם 
 מידע טכני
 קיבולת:  800 מושבים
 קואורדינטות:  31°15′05″N 34°48′27″E﻿ / ﻿31.251419444444°N 34.807538888889°E﻿ / 31.251419444444; 34.807538888889
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת באר שבע מוגדלת) קולנוע אורות(למפת באר שבע רגילה) קולנוע אורות(למפת צפון הנגב רגילה) קולנוע אורות(למפת צפון הנגב מוגדלת) קולנוע אורות  he קולנוע אורותhe קולנוע אורותמפת  __ באר שבע (in English: Beersheba) [‌צפון הנגב‌]מצפון, ממזרח ומערב: __ מועצה אזורית בני שמעון (in English: Bnei Shimon Regional Council) ממזרח: __ עומר (יישוב) (in English: Omer, Israel), __ תל שבע (in English: Tel Sheva) מדרום: __ שגב שלום (in English: Shaqib al-Salam), __ מועצה אזורית מרחבים (in English: Merhavim Regional Council) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אולם קולנוע אורות, 2013
קולנוע אורות היה בית קולנוע בבאר שבע, נפתח בשנת 1960 בתכנון האדריכל חתן פרס ישראל יעקב רכטר. מאז 1990 הוא נטוש.
היסטוריה

ראשיתו של הקולנוע בעקבות יוזמה של אנשי עסקים מקומיים, האחים הלל ושמעון פלצ'נסקי, שביקשו להקים קולנוע בבאר שבע בשכונה א'. בעקבות פנייתו של דוד טוביהו הועברה היוזמה לשכונה ג'. המיקום שנבחר לפרויקט היה במרכז השכונה, לצד המרכז המסחרי והגן השכונתי. לתכנון הפרויקט הוזמנו תוכניות ממשרדו של האדריכל זאב רכטר כשעל הפרויקט הופקד האדריכל יעקב רכטר. רכטר עיצב את הבניין תוך שימוש בצורות בסיסיות כמו משולשים ומעוינים ובבטון חשוף בחזית הראשית והאחורית, מה שהעניק לבניין את חזותו המרשימה. האולם עצמו עוצב באופן פשוט למדי וענה היטב על צורכי התושבים במשך שנות פעילותו.
הקולנוע נחנך תחת השם "אורות הנגב" אך תוך זמן קצר קוצר שמו ל"אורות". בינואר 1960 נחנך האולם בן 800 המקומות, עם הקרנתו של הסרט "הגשר על הנהר קוואי". בטקס חנוכת בית הקולנוע נשאו דברים ראש העיר דוד טוביהו, חבר הכנסת גדעון בן-ישראל והממונה על מחוז דרום יצחק ורדימון. אשתו של ראש העירייה קיבלה את הכבוד לגזור את הסרט. הקולנוע זכה להצלחה כלכלית ומפעיליו החליטו להקים תוך זמן קצר, בית קולנוע נוסף בעיר - קולנוע אמפי, שהיה קולנוע פתוח וללא גג. קולנוע אמפי נפתח ב-1963.
קולנוע אורות פעל 30 שנה פחות שבוע. ב-31 בדצמבר 1989 התקיימה בו ההקרנה האחרונה. כפעולה סמלית, ביקשו מפעיליו להקרין בו את הסרט שפתח אותו "הגשר על נהר קוויי" אך לא הצליחו להשיג עותק בזמן והקולנוע נסגר. לאחר סגירתו נמכר בית הקולנוע לחברת י.י.ח.מ השקעות ונכסים, של משה ינאי, אך במשך שנים התנהלה התדיינות בין הרוכש לבין עיריית באר שבע על גובה התשלום. בשנת 2002 הושגה פשרה לגבי מחיר העסקה והיזם החל לקדם בניית פרויקט מגורים במקום מבנה הקולנוע. אולם התברר שלעסקת המכירה לא ניתן אישור של משרד הפנים ועל כן העסקה לא יצאה אל הפועל.
בפברואר 2020 החל מתרקם פתרון לפיו תמכור "י.י.ח.מ. השקעות ונכסים" את זכויות החכירה על השטח ובניין הקולנוע, חזרה לעירית באר שבע לצורך שיפוץ המבנה והקמת מבנים נוספים סביבו. במסגרת ההסכם נדרשה עיריית באר שבע לשלם פיצוי של עד 14 מיליון ש"ח עקב הפרת החוזה כלפי היזם.
כיום ניצב הבניין כשהוא נטוש ופרוץ ומושבי הצופים הרוסים בחלקם הגדול. עם התגברות המודעות לנכסי תרבות בעיר, החל מאבק תושבים לשימור מבנה קולנוע אורות.
הערות שוליים

↑  קולנוע חדש בבאר שבע, חרות, 7 בינואר 1960
קולנוע חדש בבאר שבע, דבר, 8 בינואר 1960
↑  יעקב לוי, מרכז מסחרי ייבנה על חורבות קולנוע "אורות", באתר ynet, 22 בספטמבר 2002
↑  יעקב לוי, חבר מועצת עיריית באר שבע תובע את העיריה, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 24 בדצמבר 2012
↑  וה”אוסקר” הולך ל… קולנוע “אורות”, באתר המקומון "שבע".
↑  גיא נרדי, ‏הפרויקט נתקע, ועיריית ב"ש תפצה יזם בסכום של עד 14 מיליון שקל, באתר גלובס, 13 בפברואר 2020
נבחרת סן מרינו בכדורסל

| --- | --- |
סן מרינו
 מידע כללי
 התאחדות:  Federazione Sammarinese Pallacanestro
 הצטרפות:  1968
 השתייכות:  פיב"א אירופה
 
 משחק בינלאומי ראשון
 סן מרינו סן מרינו - לוקסמבורג לוקסמבורג מונקו; 14 במאי 1987
 אליפות אירופה בכדורסל למדינות קטנות
 הופעות:  15 (הראשונה ב-1988)
 ההישג הטוב:   (2002)
 משחקי מדינות אירופה הקטנות
 הופעות:  13 (הראשונה ב-1987)
 ההישג הטוב:   (2001, 2007)
 
נבחרת סן מרינו בכדורסל (באיטלקית: Nazionale di pallacanestro di San Marino) היא נבחרת הכדורסל הלאומית של סן מרינו, המנוהלת על ידי התאחדות הכדורסל של סן מרינו. הדירוג הנוכחי של נבחרת סן מרינו ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-116 בעולם, נכון ל-10 באוגוסט 2024, עלייה של 3 מקומות לעומת דירוג קודם. הנבחרת מתחרה באליפות אירופה בכדורסל למדינות קטנות ובמשחקי מדינות אירופה הקטנות.
הישגים > באליפות אירופה בכדורסל למדינות קטנות

| שנה | מקום | נ' | ה' |
| --- | --- | --- | --- |
| גיברלטר 1988 | 5 | 3 | 2 |
| ויילס 1990 | 6 | 2 | 3 |
| קפריסין 1992 | 5 | 3 | 2 |
אירלנד 1994: לא השתתפה
| סן מרינו 1996 |  | 3 | 2 |
| גיברלטר 1998 |  | 2 | 2 |
| אנדורה 2000 |  | 4 | 1 |
| מלטה 2002 |  | 4 | 1 |
| אנדורה 2004 | 6 | 1 | 3 |
| אלבניה 2006 | 5 | 3 | 2 |
| סקוטלנד 2008 | 5 | 3 | 2 |
| מלטה 2010 | 8 | 0 | 5 |
| סן מרינו 2012 | 4 | 2 | 3 |
| גיברלטר 2014 | 4 | 2 | 3 |
| אנדורה 2016 |  | 3 | 2 |
| סן מרינו 2018 | 6 | 1 | 3 |
| אירלנד 2021 | 6 | 1 | 3 |
| סך הכל | סך הכל | 37 | 39 |
הישגים > במשחקי מדינות אירופה הקטנות

| שנה | מקום | נ' | ה' |
| --- | --- | --- | --- |
| מונקו 1987 | 4 | 1 | 2 |
| קפריסין 1989 | 7 | 1 | 2 |
| אנדורה 1991 | 7 | 0 | 3 |
| מלטה 1993 | 5 | 1 | 4 |
| לוקסמבורג 1995 | 4 | 1 | 3 |
| נורווגיה 1997 | 5 | 1 | 2 |
| סן מרינו 2001 |  | 2 | 2 |
| מלטה 2003 | 4 | 2 | 3 |
| אנדורה 2005 | 4 | 1 | 3 |
| מונקו 2007 |  | 2 | 3 |
| קפריסין 2009 | 6 | 0 | 5 |
| לוקסמבורג 2013 | 5 | 0 | 4 |
| סן מרינו 2017 | 5 | 0 | 5 |
מונטנגרו 2019: לא השתתפה
| סך הכל | סך הכל | 12 | 41 |
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
קולנוע מרחבים

| --- | --- |

חזית בית הקולנוע, 2013
 מידע כללי
 סוג:  בית קולנוע 
 מיקום:  מועצה אזורית מרחבים 
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  31°19′15″N 34°37′18″E﻿ / ﻿31.32074°N 34.62179°E﻿ / 31.32074; 34.62179
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת מערב הנגב מוגדלת) קולנוע מרחבים(למפת מערב הנגב רגילה) קולנוע מרחבים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום קולנוע מרחבים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום קולנוע מרחבים  he קולנוע מרחביםhe קולנוע מרחביםמפת  __ אופקים (in English: Ofakim)  __ בסיס חצרים (in English: Hatzerim Airbase) [‌צפון הנגב‌]מכל הכיוונים: __ מועצה אזורית מרחבים (in English: Merhavim Regional Council) ממזרח: __ מועצה אזורית בני שמעון (in English: Bnei Shimon Regional Council) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית העם מרחבים, הידוע גם בשם קולנוע מרחבים, היה אולם מופעים ובית קולנוע, שפעל בעיירה אופקים.
בית הקולנוע

בית הקולנוע הוקם ממערב לכניסה המרכזית לאופקים, בגבול היישוב אך בשטח המשתייך למועצה אזורית מרחבים, ושמו נקרא על שמה. בצמוד אליו, ממזרח, פעלה מנפטת כותנה אזורית.
התוכנית לבית הקולנוע הוכנה ב-1967 על ידי האדריכל נתן מגן מבאר שבע. סגנון הבנייה של הקולנוע, בשטח של 1,000 מטר רבוע, הוא אדריכלות מודרנית. היה בו אגף מרכזי גבוה שבחזיתו גמלון משולש וגגו עשוי פח, בתוספת שני אגפים צידיים זהים. בחזית האגף המרכזי הייתה מותקנת שבכה טרומית מבטון. הייתה בו אכסדרה מלבנית ובה עמודי בטון דקים. אולם הקולנוע, שבו היו 850 מושבים, תוכנן במבנה מניפה.
הקולנוע פעל עד לשנות ה-90 ואז נסגר. לאחר מכן עמד המבנה שומם ומצבו הפיזי הידרדר, עד שנהרס. על השטח בו עמד בית העם נבנה אולם האירועים "אליבא".
הערות שוליים

↑  המועצה האזורית מרחבים, מעריב, 31 בינואר 1972.
↑  כפרי הנגב הכשירו את הבסיס, דבר, 18 באוגוסט 1971
Waiting For The Sun

Waiting For The Sun הוא אלבומה השלישי של להקת הדלתות. כל שירי האלבום הולחנו ונכתבו בידי חברי הלהקה. הקו המוזיקלי הרך השורר ברוב האלבום, עם דגש רב יותר על נגינת הקלידים של ריי מנזרק, היווה תפנית בסגנון הלהקה, ממנה חזרה באלבומה החמישי, Morrison Hotel. הלהקה תכננה להכניס לאלבום את היצירה Celebration of the Lizard, אך לבסוף לא נכללה היצירה באלבום, אלא רק קטע אחד ממנה - Not To Touch The Earth, רצועה שיחד עם השיר המסיים, Five To One, מהוות את החלק החזק והעוצמתי יותר באלבום. בהוצאת האלבום המחודשת משנת 2007 נוספה לאלבום היצירה celebration of The lizard כמו גם האדאג'יו של אלבינוני בביצוע הדלתות, שיחת אולפן בין חברי הלהקה ושתי גרסאות נוספות לשיר Not to touch the earth. שני סינגלים מהאלבום יצאו: Hello, I Love You, שהגיע למקום הראשון במצעד האמריקאי, ו-The Unknown Soldier, שירם הפוליטי היחיד של הדלתות, שהגיע למקום ה-39 באותו מצעד. שיר הנושא של האלבום, Waiting For The Sun, לא נכלל באלבום זה אלא רק באלבום Morrison Hotel. שיר בולט נוסף באלבום הוא Spanish Caravan.
רשימת השירים

(Hello, I Love You (2:22
(Love Street (3:06
(Not To Touch The Earth (3:54
(Summer's Almost Gone (3:20
(Wintertime Love (1:52
(The Unknown Soldier (3:10
(Spanish Caravan (2:58
(My Wild Love (2:50
(We Could Be So Good Together (2:20
(Yes, The River Knows (2:35
(Five To One (4:22
צימר

ערך זה עוסק בחדר אירוח. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
צימר ביישוב שפר, בצפון ישראל
צִימֶר (מילולית מגרמנית ומיידיש: "חדר"; החלופה העברית התקנית שקבעה האקדמיה: חֲדַר נופש; שמות נוספים: חדרי אירוח, אירוח כפרי) הוא חדר או מערכת חדרים, על פי רוב בבית מגורים או בחצרו, המושכרים למטיילים ולנופשים למשך לילה אחד או מספר לילות לצורכי הלנה.
המונח "צימר" אומץ לעברית המדוברת מיידיש וממדינות מרכז אירופה דוברות הגרמנית, שם הרבו מטיילים ישראליים להיתקל בשלטי "צימר פריי" (Zimmer Frei - חדר פנוי) מוצבים על בתים המציעים חדר להשכרה למטיילים, בעיקר באזורים הכפריים, טרם הייתה תופעת אירוח זו נפוצה בישראל.[דרוש מקור] במדינות דוברות אנגלית מוכר המושג המקביל "B&B" (או "Bed and Breakfast", משמע, "מיטה וארוחת בוקר") לסגנון אירוח דומה המציע חלופה אינטימית-ביתית לאירוח במלון.