stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בגידה
אנשים שהורשעו בבגידה > לחמו לצד האויב

לאון דגרל – פוליטיקאי בלגי ששיתף פעולה עם הנאצים ונלחם לצדם בברית המועצות. הועמד לדין על בגידה ונדון למוות אך הצליח להימלט מן הכלא והגיע לספרד בה זכה למקלט מדיני מידי ממשלת פרנקו.
דיוויזיית שרלמאן – יחידות של מתנדבים צרפתים בוורמאכט ובוואפן אס אס בתקופת מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה אחדים מהם הוצאו להורג ללא משפט ואחרים נשפטו ונדונו למאסר ממושך.
החיל הבריטי החופשי – יחידה של שבויי מלחמה בריטיים שהתנדבו להילחם לצד הנאצים בעת מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה אותרו שרידי היחידה, הועמדו לדין צבאי, ונדונו לתקופות מאסר החל משנות מאסר אחדות ועד למאסר עולם. מקים היחידה ג'ון אמרי נדון למוות והוצא להורג.
צבא ולאסוב - כוח שהוקם ממתנדבים רוסים שבחרו ללחום לצד הנאצים במלחמת העולם השנייה. מפקדו, אנדריי ולאסוב, הוצא להורג בתלייה על ידי השלטונות הסובייטים לאחר תום המלחמה.
אנשים שהורשעו בבגידה > פעלו בשירות תעמולת האויב

ג'ון אמרי – בריטי שפעל בשירות התעמולה של גרמניה הנאצית בעת מלחמת העולם השנייה. נשפט והוצא להורג בתלייה.
ויליאם ג'ויס ("לורד האו האו") – בריטי שפעל בשירות התעמולה של גרמניה הנאצית בעת מלחמת העולם השנייה. נשפט והוצא להורג בתלייה.
איוה איקוקו טוג'ורי – אמריקאית ממוצא יפני ששידרה ברדיו של האימפריה היפנית שידורי תעמולה לכוחות ארצות הברית בעת מלחמת העולם השנייה. נדונה לעשר שנות מאסר, ולאחר שריצתה אותו זכתה לחנינה.
אנשים שהורשעו בבגידה > אנשי מערכת הביטחון שפעלו בשירות האויב

ג'ורג' בלייק – איש מודיעין בריטי שפעל בשירות הסובייטים. נדון ל-42 שנות מאסר, אך כעבור 5 שנים נמלט מכלאו ומצא מקלט בברית המועצות.
ג'ון אנתוני ווקר – איש שירות הקשר של הצי האמריקאי שמכר את סודות הצי לסובייטים תמורת בצע כסף והפעיל לשם כך רשת ריגול משפחתית. נדון למאסר עולם.
אולדריץ' איימס – בכיר במודיעין האמריקאי שמכר סודות והסגיר סוכנים לסובייטיים. נדון למאסר עולם ללא זכות לחנינה.
רוברט הנסן – מראשי הריגול הנגדי של ה-FBI, שמכר סודות לרוסים. נדון למאסר עולם ללא זכות לחנינה
רונלד פלטון – איש הסוכנות לביטחון לאומי (NSA) של ארצות הברית שמכר את סודות הסוכנות לסובייטים. נדון לשלושה מאסרי עולם.
אנשים שערקו כדי להימנע מהעמדה לדין

בין אלה שריגלו למען מדינת אויב יש אחדים שהצליחו לערוק אליה כאשר חשו שהם עומדים להיחשף, ובכך ניצלו מהעמדה לדין. בולטים בקטגוריה זו:
קים פילבי – איש צמרת המודיעין הבריטי, שריגל למען ברית המועצות, וערק אליה בשנת 1963.
גאי ברג'ס ודונלד מקלין – אנשי שירות החוץ הבריטי שריגלו למען ברית המועצות, וערקו אליה בשנת 1951.
עזמי בשארה – חבר הכנסת ישראלי שנמלט לכווית אחרי שנחשד בריגול למען חזבאללה בשנת 2007
ראו גם

רשימת משתפי פעולה עם הנאצים
רשימת מרגלים
משתף פעולה
המרדה
הערות שוליים

↑  יונתן דה שליט, מחשבות על בגידה, באתר ישראל היום, 14 במרץ 2024
↑  סוכנויות הידיעות, הסוכן האמריקני שבגד בארצו נידון למאסר עולם, באתר ynet, 10 במאי 2002
↑  ח"כ עזמי בשארה, עזב את הארץ ומתכוון להודיע על התפטרותו מהכנסת. זאת בעקבות מעורבותו בפרשה חמורה שעליה הוטל צו איסור פרסום., באתר ערוץ 7, 8 באפריל 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  HDS: 024626  NARA: 10644100  NKC: ph120280
שמורת נחל שרך

| --- | --- |

אנדרטה לנופלים במערכות ישראל הממוקמת בחניון נחל שרך
 מידע כללי
 על שם:  נחל שרך 
 תאריך הקמה:  1969 
 נתונים ומידות
 שטח:  2,527 דונם
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  מחוז הצפון 
 קואורדינטות:  33°04′10″N 35°19′28″E﻿ / ﻿33.06951°N 35.32457°E﻿ / 33.06951; 35.32457
  (למפת הגליל המערבי מוגדלת) שמורת נחל שרך(למפת הגליל המערבי רגילה) שמורת נחל שרך(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שמורת נחל שרך(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שמורת נחל שרך
 
שְׁמוּרַת נַחַל שָׁרָךְ היא שמורת טבע בישראל, שהוכרזה בשנת 1969. השמורה משתרעת בקרבת גבול לבנון, צפונית לכביש הצפון. מקור השם בשרכים הגדלים על גדות הנחל. ראשיתו של הנחל בתחומי לבנון, וחלקו האחרון נמצא בשמורת נחל בצת.
נחל שרך

חלקו העליון של נחל שרך הוא נחל אכזב, ובחלקו התחתון מעיינות נובעים לכל אורך השנה, הנקראים "עינות כרכרה", שמהם זרימה איתנה לכיוון מכון השאיבה שמתחת לקיבוץ אילון. שם ישנה חורשת אקליפטוסים ובריכות אגירה ישנות מבטון. ומכאן נשאבים מי הנחל ומועלים לקיבוץ אילון. נחל שרך נשפך לעבר נחל בצת.
הצומח והחי בשמורה

השמורה מאופיינת בחורש ים-תיכוני צפוף ומגוון, ובו בין היתר עצי אלון התולע, כליל החורש, אדר סורי, ער אציל, קטלב, ומיני שרכים שונים (שעל שמם נקרא הערוץ). בשטחים היבשים של הערוץ גדלים עצי אלון מצוי, אלה ארץ ישראלית ועוזרר, ושיחי אחירותם החורש וקידה שעירה.
השמורה ברובה מוצלת ולעיתים כה עבותה עד שהיא מסתירה לחלוטין את השמים. המסלול נוח למטיילים בכל עונות השנה, כמו כן הירידה יחסית נוחה, בשביל מכוסה עלווה שנשרה בצבעי צהוב-ירוק מרהיבים.
בשעות הלילה פעילים באזור שועלים וחזירי בר, כמו כן ניתן מדי פעם לראות שפני סלע ועטלפים השוכנים במערה.
מערת שרך

במרכז השמורה נמצאת מערת שרך, המהווה אטרקציה מיוחדת למטיילים, ובה נכנסים לבטן ההר (בלוויית פנסים) ומטפסים בתוך מערת נטיפים לגובה של כ-20 מטרים במעבה ההר, במסלול מסודר הכולל מדרגות ברזל ויתדות, שאורכו קרוב ל-200 מטר, היציאה מהמערה היא במפלס העליון, בגובה של כ-15 מטר מעל הערוץ.
בתקופת החורף (נובמבר - אפריל) בה לנים העטלפים, הכניסה למערה אסורה.
נכון לסוף שנת 2015 הכניסה למערה אסורה בשל חשד לקדחת המערות.
אירועים בשמורה

במהלך מלחמת לבנון השנייה נפלו מספר טילים בשטח השמורה וגרמו לשרפות של שטחי חורש.
גישה לשמורה

הכניסה היא מחניון שרך, מצפון לכביש הצפון (899) - נ.צ. 1732-2747. או מהחניון בקיבוץ אילון.
מפת אזור נחל בצת שבמרכזו נמצאת השמורה
ארגון מגשרי ישראל

לוגו ארגון מגשרי ישראל
ארגון מגשרי ישראל הוא עמותה המאגדת עוסקים בגישור בישראל. תחת הארגון פועלים מגשרים פרטיים, מגשרים במרכזי הגישור בקהילה, מגשרי מהו"ת ומגשרי תביעות קטנות.
היסטוריה

"ארגון מגשרי ישראל" נוסד במאי 2024 על ידי מיזוג בין הארגונים "ארגון המגשרים בישראל" (נוסד ב־1999) ו"לשכת המגשרים בישראל" (נוסדה ב־2005).
האספה הכללית מהווה את המוסד העליון בארגון. בראש הארגון עומד ועד מנהל נבחר, האחראי על קידום מטרות הארגון. יו"ר הארגון הוא עו"ד יגאל בורוכובסקי ומנכ"ל הארגון הוא מרק מוספיר, עורך דין ופסיכולוג קליני בכיר. כלל בעלי התפקידים בארגון פועלים בהתנדבות.
פעילות

הארגון כולל מעל ל-500 חברים, בהם מדריכים במרכזי הכשרה, מגשרים בתחילת דרכם ומגשרים ותיקים. כחלק מתנאי הקבלה לארגון, כל חברי הארגון מחזיקים בהשכלה אקדמית ומוכרים כמי שסיימו קורס גישור בסיסי וכן פרקטיקום מוכר על ידי הנהלת בתי המשפט.
הארגון מקדם הזדמנויות לפיתוח מקצועי ויצירת קשרים באמצעות קורסי הכשרה, סדנאות וסמינרים. במסגרת הארגון פועלות ועדות מקצועיות, העוסקות בנושאים כמו כספים, שיווק, השתלמויות, אתיקה, חקיקה, גישור במוסדות בריאות, בארגונים עסקיים, במערכת הבנקאות ובענף הביטוח. בנוסף, הארגון מארגן כנסים מקצועיים, ימי עיון והכשרות, בשיתוף פעולה עם גופים נוספים.
מטרות הארגון כוללות הרחבת השימוש בגישור כדרך לפתרון סכסוכים בקרב יחידים, ארגונים ומוסדות המדינה, תוך קידום פרופסיית הגישור ושמירה על אמות מידה מקצועיות גבוהות. הארגון פועל להשפיע על אסדרת תחום הגישור ולקדם את המקצוע מול מערכת המשפט, משרד המשפטים והכנסת, תוך ייצוג קהילת המגשרים. בנוסף, הארגון שואף לשנות את התודעה הציבורית בישראל בנוגע לגישור ולספק תשתיות ארגוניות תומכות, המאפשרות שיפור מקצועיות המגשרים באמצעות השתלמויות ועידוד למידה מתמשכת.
במסגרת פעילותו, הארגון יזם מספר פרויקטים, בהם השתתפות בפרויקט של משרד הביטחון לתמיכה באנשי מילואים, באמצעות מתן שירותי גישור. בנוסף לכך, הארגון מקדם פרויקטים של גישור בבתי המשפט לתביעות קטנות ברחבי הארץ במהלך פגרת בית המשפט, במטרה להקל על העומס הרב בבתי המשפט. בנוסף, עוסק הארגון בקידום באפשרות לשירותי גישור בהיוועדות חזותית מרחוק, שמטרתו לספק שירותי גישור לאוכלוסיות מרוחקות, כגון תושבי עוטף עזה, הדרום והצפון. כמו כן, הארגון מעניק תו תקן לקורסי גישור מקצועיים.
הארגון קיבל תעודת הערכה והוקרה מהנהלת בתי המשפט על תרומתו לפרויקט גישור בבית המשפט לתביעות קטנות ביולי עד ספטמבר 2024.
לשכת המגשרים בישראל

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  תל אביב-יפו 
 תקופת הפעילות:  1999–הווה (כ־26 שנים) 
 ic-m.org.il
 
לשכת המגשרים בישראל, אשר נוסדה בשם 'עמותת מגשרי ישראל', הוקמה בשנת 1999 בעידוד מערכת המשפט. נשיא העמותה הראשון היה פרופ' מוטי מירוני והיו"ר הראשון שלה היה עו"ד מיכאל צור. בשנת 2005 נבחר כיו"ר העמותה ד"ר דוד סילורה, ובתקופת כהונתו שונה שם העמותה ללשכת המגשרים בישראל. בין היו"רים שכיהנו מאז: עו"ד יניב שוורצמן וד"ר ירון נהוראי מאיר. פעילותה הציבורית של הלשכה כללה בין השאר פעולה למען הגדרת מקצוע הגישור באמצעות חקיקה בכנסת, קביעת סטנדרטים ונורמות מקצועיות להסמכה והכרה במגשרים בישראל, העלאת המודעות לגישור בציבור וקידום אתיקה מקצועית. בשנת 2017 הגישה לשכת המגשרים לכנסת את הצעת חוק המגשרים, התשע"ח-2017. בשנת 2024 העמותה התמזגה עם עמותת ארגון המגשרים בישראל.
הערות שוליים

↑  ארגון מגשרי ישראל (ע"ר), באתר "גיידסטאר ישראל"
↑  מערכת אייס, ארגון המגשרים בישראל בחר: זה היו"ר החדש, באתר אייס, 27 בדצמבר 2022
↑  הבית למגשרים - ארגון מגשרי ישראל, באתר ארגון מגשרי ישראל, ‏24 בינואר 2024
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ארגון מגשרי ישראל".
מיג 1.44

מיג 1.44 (МФИ Микоян МиГ-1.44, קוד נאט"ו: פלאטפאק - Flatpack) הוא שמו של אב טיפוס רוסי למטוס קרב מהדור החמישי שיועד להיות מטוס ניסוי ומטוס קרב רב-משימתי (תקיפה ויירוט).
המטוס, בו תוכננה התקנת מנועים מדגם АЛ-41Ф, נוצר כמענה למטוס ה-F-22 האמריקאי. המטוס תוכנן להכיל יישום נרחב של טכנולוגיית החמקן. חימוש המטוס תוכנן להיות בתא פנימי מכוסה בצבע מיוחד המקשה על זיהוי המטוס באמצעות מכ"ם, בנוסף המטוס עוצב בדרך מיוחדת של משטחים עקומים כדי להקטין את חתימת המכ"ם שלו.
פיתוח המטוס יצא לדרך בסוף שנת 1979 במסגרת תוכנית И-90 (תוכנית "מפציץ שנות ה-90" = «истребитель 1990-х годов»). במקור תוכנן פיתוח שני דגמים, מטוס קרב רב-משימתי (ראשי תיבות ברוסית МФИ, מוכר גם כ-MFI) ומטוס קרב קל (LFI), אשר היו אמורים להתבסס על דגמים דומים כדי להוזיל את הפיתוח. בשנת 1981, המכון האווירודינמי המרכזי (ЦАГИ) שביצע מחקר אווירודינמי וניסויים במנהרת רוח עבור הפרויקט, המליץ לפתח משטחי קנארד משולשים, כדי לשפר את יעילותו האווירודינמית של המטוס ולאפשר לטוס בזוויות התקפה שונות.
המטוס בעל המספר 1.44 מסמל את אב הטיפוס עליו עבדה חברת מיקויאן גורביץ' (מיג) בפרויקט И-90. המטוס בעל שם הקוד 1.42/1.44 היה אמור להיכנס לייצור סדרתי ולשרת את חיל האוויר הסובייטי.
פיתוח מטוס הקרב אושר רשמית והחל על ידי חברת מיג בשנת 1983, ב"תוכנית היעד המשולבת" («Комплексная целевая программа»), שכללה את אפיון המטוס כך שיהיה בעל כוח הנעה אווירי וחימוש, ומילוי הדרישות הטקטיות והטכניות של חיל האוויר ושר ההגנה. בשנת 1987 אושר התכנון של שני הדגמים, אך עקב מגבלות תקציב בוטל הפיתוח של הדגם הקל. בשנת 1991 המטוס עבר לשלב תכנון מתקדם, אך נפילת ברית המועצות בסוף אותה שנה עצרה את המשך הפיתוח עוד לפני שבוצעה טיסת ניסוי ראשונה
מטוס ההדגמה היחיד מדגם מיג 1.44 הועבר לעיר ז'וקובסקי במחוז מוסקבה בשנת 1997 מתוך כוונה לבצע שם טיסות ניסוי, אך הממשלה הרוסית לא אישרה תקציב לכך ואף השאירה את קיום המטוס מסווג, דבר שמנע חשיפתו בתערוכות אוויריות. החשיפה הראשונה של קיום המטוס באמצעי התקשורת הרוסיים הייתה בסוף שנת 1998. בינואר 1999 הוצג מטוס ההדגמה לבכירי הצבא והממשלה הרוסית ולנציגי התקשורת הבינלאומית.
טיסת הבכורה של המטוס נערכה בפברואר 2000. טיסה שנייה בוצעה באפריל אותה שנה, ומאז לא היו דיווחים על טיסות מתוכננות נוספות. המטוס לא עבר לשלב ייצור סדרתי ונראה שהפרויקט בוטל ללא הודעה מפורשת.
כיום, ישנו רק דגם אחד של אב טיפוס החונה בחניית ה"מיגים" של מכון מחקר התעופה ע"ש גרומוב («Лётно-исследовательский институт имени М. М. Громова»). רוב הטכנולוגיות שיושמו במטוס, הועברו לשימוש בתוכנית סוחוי T-50 לחימוש וייצור מטוסי קרב חדישים עבור חיל האוויר הרוסי מתוצרת  חברת סוחוי.
דייוויד צ'אלמרס

| --- | --- |

 לידה:  20 באפריל 1966 (בן 58) אוסטרליה 
 השקפה דתית:  אתאיזם 
 מקום לימודים:  לינקולן קולג', אוניברסיטת אינדיאנה, אוניברסיטת אדלייד, אוניברסיטת אינדיאנה בלומינגטון 
 מנחה לדוקטורט:  דאגלס הופשטטר, ג'ון מייקל דאן 
 מוסדות:  אוניברסיטת ניו יורק  האוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה  אוניברסיטת אריזונה 
 זרם:  פילוסופיה אנליטית
 תחומי עניין:  הפילוסופיה של הלשון, פילוסופיה של הנפש, תורת ההכרה
 עיסוק:  פילוסוף, מרצה באוניברסיטה, אקדמאי 
 הושפע מ:  רנה דקארט, דניאל דנט, דאגלס הופשטטר, סול קריפקי, ג'וזף לוין
 מדינה:  אוסטרליה 
 פרסים והוקרה:  פרס ז'אן ניקו (2015) פרס ברווייז (2007) מלגת רודס (1987) Corresponding Fellow of the British Academy (2024) עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 www.consc.net
 
דייוויד ג'ון צ'אלמרס (באנגלית: David John Chalmers; נולד ב-20 באפריל 1966) הוא מדען קוגניציה ופילוסוף אוסטרלי העוסק בפילוסופיה של הנפש ובפילוסופיה של הלשון. כיום הוא מרצה בכיר לפילוסופיה וראש מרכז למחקר התודעה באוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה.
ביוגרפיה

צ'אלמרס נולד וגדל באוסטרליה. בהיותו ילד הראה כישרון במתמטיקה ומדעים מדויקים, ומאוחר יותר החל בתיכון לימודי תואר ראשון במתמטיקה ומדעי המחשב. בסיום לימודיו עבר ללמוד תואר שני באוניברסיטת אוקספורד באנגליה. במהלך הלימודים החליט לעבור ללמוד פילוסופיה. לאחר שהשלים את לימודיו החל ללמוד לדוקטורט בפילוסופיה באוניברסיטת בלומינגטון אינדיאנה בארצות הברית. בשנת 1993 התחיל לעבוד כמרצה זוטר באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס ובשנת 1999 קיבל משרת פרופסור מן המניין באוניברסיטת אריזונה. החל משנת 2004 צ'אלמרס מרצה בכיר וראש מרכז למחקר התודעה באוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה.
צ'אלמרס מסביר את המעבר שעשה ממתמטיקה לפילוסופיה בכך שהמתמטיקה של היום שונה מהמתמטיקה לפני 500 שנה. לדבריו, כיום המתמטיקה משמשת כלי טכני ומכני שעל ידי גילויים קטנים החוקרים משלימים את התמונה הגדולה. לעומת זאת, הפילוסופיה מהווה זרם דינאמי ועמוק יותר שבו לכל תאוריה יש תפקיד עצמאי.
הגות

עיקר עבודתו של צ'אלמרס עוסקת בתודעה. הוא מגדיר עצמו כדואליסט, אך בניגוד לדואליסטים שטוענים כי התודעה היא גשמית בלבד ונובעת בהכרח מתהליכים פיזיקאליים או מדעיים אחרים, צ'למרס מחלק את התודעה לשני זרמים: תודעה קוגניטיבית (גשמית) ותודעה מנטלית (נפשית).
צ'אלמרס טוען כי ייתכן והמדע יצליח להסביר את התודעה הקוגניטיבית על ידי ניתוח תהליכים פיזיקליים, נוירולוגיים, ביולוגיים וכימיים המתרחשים במוח. לטענתו ישנו מכניזם או חוקיות על פיהם האדם פועל בצורה קוגניטיבית. תודעה קוגניטיבית נובעת מעצם היכרותו הפיזית של האדם עם המערכת שבה הוא נמצא ולכן התגובה הקוגניטיבית נובעת מניתוח המידע במוח. תכונות כגון התנהגות, שפת גוף, דיבור, סינון, סיווג מידע ופעולה בהתאם הן תכונות אופייניות לתודעה הקוגניטיבית.
לטענתו, בנוסף לתודעה הקוגניטיבית ישנה תודעה מנטלית אשר מאפשרת לאדם לנתח את המערכת שבה הוא נמצא בצורה שהוא רואה ומרגיש כלפיה. מכיוון שהשקפת עולם ורגש הם דבר סובייקטיבים, התודעה מבוססת על קווליה וניסיון אישי. התודעה המנטלית עומדת בבסיס רגשות כגון עצב, חרדה, צער, הרגשה מסוימת כשרואים צבע מסוים או כששומעים שיר מסוים. בחלק מהמקרים ניתן לומר כי התודעה המנטלית מבוססת על ידי ממשק מסוים בינו לבין המידע פיזי אך מכיוון שמדובר ברגש, לא ניתן לקבוע חוקיות שתגדיר השפעת מידע זה על התודעה המנטלית.
כמו ג'וזף לוין, צ'אלמרס טוען כי מכיוון שהתופעה של התודעה המנטלית ידועה וכך גם המערכת הפיזית נוצר מצב שבו יש פער הסברי מכיוון שאיננו יודעים להסביר איך נולד הניסיון האישי שלנו. על מנת להבדיל היטב בין שני הזרמים של התודעה צ'אלמרס הציג את "הבעיה הקשה" (The hard problem). לטענתו ישנם את הבעיות "הקלות" (The easy problems) שעוסקות בחיפוש אחר מכניזם או החוקיות שיסבירו את התודעה הקוגניטיבית. לעומת זאת הבעיה הקשה עוסקת בשאלות סביב התודעה המנטלית כגון: למה האדם זקוק לניסיון אישי סובייקטיבי? למה הניסיון האישי חייב להיות סובייקטיבי ולא מערכתי? למה האדם מסוגל בכלל להבחין ולפתח רגש כלפי עצמים מסוימים בתוך המערכת שבה הוא נמצא? מה אחראי על יצירתו של הניסיון האישי? איפה ניסיון אישי זה נולד?
כדי לתמוך בטענתו, צ'אלמרס הציע לבצע ניסוי מחשבתי שבו הוא טוען כי ישנה אפשרות שחלק מהאנשים הם זומבים-פילוסופיים. זומבי-פילוסופי הוא אדם שחסר כל תודעה מנטלית. צ'למרס טוען שהוא יכול לקבוע בוודאות שהוא עצמו אינו זומבי-פילוסופי אך הוא אינו יכול לקבוע עובדה זו באותו המידה לגבי אנשים אקראיים אחרים שהוא רואה ברחוב או שמראיינים אותו. מכיוון שזומבי-פילוסופי הוא יצור שדומה מאוד לבן אדם ולכן יש לו תודעה קוגניטיבית זהה לשל האדם אך אין כל דרך להוכיח שיש לו גם תודעה מנטלית.
פרסומים

"Facing Up to the Problem of Consciousness", David Chalmers, Journal of Consciousness Studies 2 (3), 1995, pp. 200–219.
The Conscious Mind: In Search of a Fundamental Theory (1996). Oxford University Press.
Toward a Science of Consciousness III: The Third Tucson Discussions and Debates (1999). Stuart R. Hameroff, Alfred W. Kaszniak and David J. Chalmers (Editors). The MIT Press.
Philosophy of Mind: Classical and Contemporary Readings (2002). (Editor). Oxford University Press.
The Character of Consciousness (2010). Oxford University Press.
מציצנות

איור משנת 1962 של מציצן
מציצנות היא פאראפיליה המתבטאת בהתנהגות (הנקראת גם "סקופופיליה" או "אינספקציונליזם") המכוונת להשגת הנאה מינית על ידי הצצה בסתר באנשים.
מאפיינים

לעיתים המציצנות מלווה באוננות. המציצן אינו אדם שהזדמן לו להציץ ולספק סקרנות באורח חד פעמי, אלא אדם היוצא לסיורים וחיפושים אחר מקומות להציץ תוך כדי הפרת פרטיות. המציצן יכול למחזר את מושא העוררות ואינו חייב להציץ בכל פעם על מנת להתגרות. התנהגות המציצנות מתחילה בדרך כלל בגיל ההתבגרות ודועכת בסביבות גיל 40.
בדרך כלל המציצן לא רוצה לקיים יחסי מין עם האדם בו הוא צופה, ואינו אלים. הצפייה באדם מושכת, מעוררת אותו, וגם הפרטיות והמסתורין שאופפים את הפעילות המינית מוסיפים ריגוש, כך גם המתח והסכנה הכרוכים בהצצה. המציצנות מהווה תחליף לבעלי סקרנות שחשים בלתי כשירים ביחסים עם אחרים - מסופק גם יצר הסקרנות וגם היצר המיני ללא הסכנה בדחייה וכישלון.
המציצנות נחשבת לסטייה חברתית ואף לפשע במדינות מסוימות, למשל בבריטניה החל ב-1 במאי 2004. בקוריאה הדרומית נדרשים כל הטלפונים הסלולריים המצוידים במצלמה להשמיע קול בעת הצילום, על מנת שלא יהיה ניתן לצלם בהם בסתר בני אדם עירומים במלתחות ומקומות דומים.
בתרבות

בסרט הישראלי "מציצים" משנת 1972, בכיכובם של אריק איינשטיין ואורי זוהר, נושא המציצנות הוא אחד המוטיבים החוזרים, ומכאן שמו של הסרט. בסרט מוצגים מספר צעירים הנתפסים בזמן שמנסים להציץ אל תוך מלתחות הנשים.
הערות שוליים

↑  עירית עין-טל, קורס "עבירות וסטיות מין"
↑  יש לו מצלמה בעניבה: קוריאנית, מישהו מציץ לך, באתר ynet, 5 באוגוסט 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563098005171  GND: 4241047-2  LCCN: sh85118773 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי החברה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שידול

שידול הוא מונח משפטי המתאר מצב בו אדם אחראי בשל כך שהביא אדם אחר לביצוע עבירה פלילית או עוולה אזרחית.
שידול במשפט

הרציונל המשפטי לעבירת השידול הוא הרצון להעניש לא רק מי שביצע את העבירה בעצמו, אלא גם שותפים אחרים. לעיתים קרובות קו הגבול בין מבצע בצוותא, מסייע ומשדל הוא דק ביותר. כך, למשל, במקרה הנפוץ של כנופיית עבריינים, מנהיג הכנופיה המפעיל לחץ או מעודד את העבריינים לביצוע הפעולה, יקשה לעיתים להוכיח את מעורבותו הישירה בעבירה כמסייע או כשותף, ויהיה קל יותר להוכיח את מעורבותו כמשדל.
במשפט המקובל הייתה מקובלת עבירת ה-"incitement", שעיקרה שכנוע, עידוד, או הפעלת לחץ על אדם אחר לביצוע עבירה. עבירה זו הוחלפה במשפט הבריטי בשנת 2007 ב-Serious Crime Act 2007 בשלוש עבירות שונות המבחינות בין סוגים שונים של שידול וסיוע.
שידול במשפט הישראלי > במשפט האזרחי

סעיף 12 לפקודת הנזיקין [נוסח חדש] במשפט הישראלי, מטיל "אחריות משתף ומשדל" על "המשתף עצמו, מסייע, מייעץ, מפתה למעשה או למחדל, שנעשו או שעומדים להיעשות על ידי זולתו, או מצווה, מרשה או מאשרר אותם, יהיה חב עליהם". הוראת החוק היא חריג לכלל בדיני הנזיקין לפיו אחריות מוטלת רק על מי שמקיים את כל יסודות העוולה הנזיקית, הוא המבצע הישיר. כלומר, ייחודה של הוראת חוק זו הוא בהטלת אחריות לעוולה על צד שלישי שאינו המבצע הישיר של העוולה הנזיקית, על בסיס זיקה של הסכמה או למעשה של המבצע הישיר. זיקה זו נוצרת אם האדם שהוא הצד השלישי בצע את אחת הפעולות המנויות בהוראת החוק ביחס לעוולה שבוצעה - במעשה או במחדל - על ידי המבצע הישיר.
שידול במשפט הישראלי > במשפט הפלילי

שידול במשפט הפלילי הוא עבירה נגזרת בדומה לניסיון ולסיוע. על פי סעיף 30 לחוק העונשין "המביא אחר לידי עשיית עבירה בשכנוע, בעידוד, בדרישה, בהפצרה או בכל דרך אחרת שיש בה משום הפעלת לחץ, הינו משדל לדבר עבירה". על פי סעיף 34ד לחוק, זהה עונשו של המשדל לעונשו של עובר העבירה העיקרי. יש הטוענים כי שידול יכול להתבצע גם על ידי שתיקה אך שתיקה זו תיחשב למעשה ולא למחדל.
משדל לא ישא באחריות פלילית בשלושה מקרים - אם מנע את עשיית העבירה לה שידל, או הודיע מבעוד מועד לרשויות על הכוונה של המבצע העיקרי לבצע את העבירה, או אם העבירה לה שידל הייתה מסוג "חטא" כאשר הכוונה היא לעבירות שעונשן עד שלושה חודשי מאסר. ניסיון לשידול דינו בדרך כלל חצי מעונשו של המשדל, אולם בחוק חריגים רבים בעניין זה.
על פי הפסיקה לצורך התקיימות היסוד הנפשי הנדרש לשם הרשעה בשידול יש להוכיח שתי דרישות - "ראשית, על המשדל להיות מודע לכך שיש בהתנהגותו כדי להביא את האחר (ה"משודל") לידי ביצוע העבירה נושא השידול. דרישה זו עניינה מודעות לטיב ההתנהגות המשדלת וכן מודעות לקיומו של אחר הזקוק להנעה מנטלית על-מנת לבצע את העבירה נושא השידול. שנית, על המשדל להתכוון להביא את המשודל לידי ביצוע העבירה יעד השידול. לשון אחר, השידול צריך להיות מלווה בשאיפה – מטרה – מצד המשדל כי העבירה נושא השידול אכן תבוצע, על כל יסודותיה, על ידי ה'משודל'".
עבירות רבות בחוק העונשין אוסרות על שידול להתנהגויות מסוימות שאינן בכלל עבירה כשלעצמן -
סעיף 148 לחוק העונשין אוסר על שידול לתשלום דמי חבר להתאגדות אסורה.
סעיף 193 לחוק העונשין אוסר על שידול קטין לשתיית משקה משכר.
סעיף 201 לחוק העונשין אוסר על הבאת אדם לידי מעשה זנות.
סעיף 202 לחוק העונשין אוסר על הבאת אדם לידי עיסוק בזנות.
סעיף 205 לחוק העונשין אוסר על פרסום שירותי זנות.
סעיף 216 לחוק העונשין אוסר על שידול קטין מתחת לגיל 16 לקבץ נדבות.
סעיף 302 לחוק העונשין אוסר על שידול להתאבדות.
סעיף 402 לחוק העונשין קובע כי המשדל אדם במרמה לעשות מסמך דינו כמזייף, וכי המשדל אדם במרמה להשמיד מסמך וכתוצאה מכך נגרם לו נזק כספי, דינו כמי שקיבל דבר במרמה
העונש בשל עבירות אלו אינו אחיד, והוא נקבע לכל עבירה באופן ספציפי, על פי חומרתה.
סעיפים מסוימים בחוק העונשין אוסרים על "הסתה" השונה משידול בדרך כלל בכך שהשידול מכוון לאדם מסוים, בעוד שהסתה מכוונת לציבור של אנשים שאינם מסוימים:
סעיף 109 לחוק העונשין אוסר על הסתה להשתמטות משירות צבאי.
סעיף 110 לחוק העונשין אוסר על הסתה של חייל לאי ציות לפקודה חוקית.
סעיף 144ב לחוק העונשין אוסר על הסתה לגזענות.
סעיף 144ד2 לחוק העונשין אוסר על הסתה לאלימות או טרור.
סעיף 166 לחוק העונשין אוסר על הסתה למעשי איבה כלפי מדינה ידידותית.
סעיף 289 לחוק העונשין אוסר על הסתה להימנע מתשלומי חובה.
ראו גם

הסתה
הערות שוליים

↑  רוני רוזנברג, ‏שידול במחדל - האומנם אפשרי הוא?, דין ודברים ‏ז(2) (2014).
↑  ע"פ 8469/99 אביגדור אסקין נ' מדינת ישראל, פ"ד נה (2), 65
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4142608-3
עומאר אפולו

| --- | --- |
אפולו, 2022
אפולו, 2022
 לידה:  20 במאי 1997 (בן 27) ארצות הברית הובארט, אינדיאנה, ארצות הברית
 שם לידה:  עומאר אפולוניו ולסקו   Omar Apolonio Velasco
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2017
 מקום לימודים:  Hobart High School 
 עיסוק:  זמר-יוצר
 סוגה:  R&B עכשווי, R&B אלטרנטיבי, פופ
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  קול, גיטרה
 חברת תקליטים:  AWAL (אנ'), וורנר רקורדס
 omarapollo.com
 פרופיל ב-IMDb
 
עומאר אפולוניו ולסקו (באנגלית: Omar Apolonio Velasco; נולד ב-20 במאי 1997), הידוע בשם הבמה עומאר אפולו (Omar Apollo), הוא זמר-יוצר אמריקאי.
ראשית חייו

עומאר אפולוניו ולסקו אפולו נולד וגדל בהובארט, אינדיאנה להורים מקסיקנים שהיגרו מגוודלחרה שבחליסקו, ולו שלושה אחים. הוריו עבדו שניהם במספר עבודות כדי לפרנס את המשפחה.
בילדותו רקד בלט פולקלורי, וכן השתתף במקהלה בכנסייה הקתולית. בגיל 12 הוריו קנו לו גיטרה, לבקשתו; עם זאת, היא הייתה גיטרה חשמלית ללא מגבר. אפולו החליף אותה בבית עבוט בגיטרה אקוסטית, והתחיל ללמוד לנגן על ידי סרטוני קאברים ביוטיוב. אפולו למד לנגן גם אצל דודו, והתאמן בנגינה בכנסייה. בהמשך הקים להקה עם חבר בכנסייה, שפעלה לזמן קצר.
הוריו של אפולו עודדו אותו ללמוד בקולג'; עם זאת, הוא נשר שבועיים לאחר תחילת לימודיו כדי להתמקד בקריירה המוזיקלית שלו.