stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אשוח חינני
תיאור > אצטרובלים וזרעים

אשוח חינני הוא צמח חד ביתי, והפריה עצמית אפשרית משום שזמני ההאבקה והזמן שהאצטרובלים הנקביים נכונים לקלוט אבקה חופפים. העץ מתחיל לייצר זרעים בגיל 20 עד 30 שנים. גון האצטרובלים הזכריים ממש לפני ההאבקה הוא אדום והוא משתנה לאדום-צהוב. צורתם ביצתית עד גלילית והם מפוזרים בשפע במקבצים נמוך יותר מהאצטרובלים הנקביים העץ. האצטרובלים הנקביים גדלים זקופים כשהם צמודים לענף בן שנה בחלק העליון של העץ. צורתם ביצתית-גלילית, וצבעם, כאשר הם מוכנים לקלוט אבקה, הוא סגול ואחר-כך חום. אורכם בין 8 ל-10 סנטימטרים ורוחבם בין 3.5 ל-5 סנטימטרים. קצה האצטרובל מעוגל עד דמוי פטמה. הקשקשים ריבועיים באורך וברוחב של 2 סנטימטרים ומכוסים פלומה עדינה. עונת ההאבקה נמשכת כתלות באזור, בגובה ובמזג האוויר בין אמצע מאי לאמצע יוני. הזרעים מוכנים בשלהי אוגוסט, ופיזורם מתחיל באמצע ספטמבר, מרביתם מפוזרים עד סוף אוקטובר, אבל עשויים להידחות עד חודש אפריל.
לזרעים גוון חום בהיר. אורכם בין 10 ל-12 מילימטרים ורוחבם 4 מילימטרים. לזרע צמודה כנף אדמונית עד חום בהיר ואורכה כאורך הזרע. בקילוגרם יש בין 17,200 ל-45,860 זרעים מנוקים. הזרעים מופצים באמצעות רוח. הזרעים כבדים יחסית, ולכן רובם נושרים בקרבת העץ. מחקר אחד מצא שרק 9% מהזרעים התפזרו למרחק שעלה על 114 מטרים מהעץ.
תפוצה

תחום התפוצה של האשוח החינני הוא בצפון-מערב אמריקה הצפונית, מהקצה הדרום-מזרחי של אלסקה, דרך אזור החוף של קולומביה הבריטית והאי ונקובר בקנדה. בהמשך, במורדות המערביים ובחלק העליון של המורדות המזרחיים של רכס קסקייד במדינות ארצות הברית וושינגטון ואורגון. הוא גדל גם בכל רחבי רכס הרי אולימפיק, ובמקבצים בודדים ברכסי החוף הפסיפי של וושינגטון וצפון אורגון. סמוך לאזור קרייטר לייק באורגון נעלם האשוח החינני מרכס קסקייד, ומופיע מחדש בכמה מקומות בהרי קלאמת בקצה הצפון-מערבי של קליפורניה. עיקר תחום התפוצה בין קווי הרוחב 43° ל-55° צפון. הוא גדל מגובה פני הים ועד גובה של 1,500 מטרים בקצה הצפוני של תחום התפוצה ובגובה בין 1,000 ל-2,300 מטרים מעל פני הים בחלק הדרומי של אזור התפוצה, תמיד ביער גשם ממוזג שבו יש משקעים רבים והקיצים קרירים ולחים.
האקלים בכל אזור התפוצה של האשוח החינני הוא אקלים ימי. הקיצים קרירים, כשהטמפרטורה היומית הממוצעת היא בין 13°C ל-16°C, והטמפרטורות בחורף לעיתים רחוקות נמוכות מ-9°C-. מספר הימים שבהם הטמפרטורה לא יורדת מתחת לנקודות הקיפאון נעה מ-40 סביב קו העצים, ליותר מ-250 בגבהים הנמוכים. כתלות במקום, כמות הגשמים השנתית משתנה בין 6,650 מילימטרים בחוף המערבי של האי ונקובר ל-965 מילימטרים בצד המזרחי של האי. כמות המשקעים הממוצעת השנתית הממוצעת ברכס קסקייד היא יותר מ-1,500 מילימטרים. השלג בחורף יכול להגיע לגובה של 7.6 מטרים. הקיצים יבשים באזור זה, אבל האשוח החינני תלוי בלחות מספיקה בקרקע בעונת הצמיחה אותה הוא מקבל מהפשרת שלגים ממושכת.
אשוח חינני גדל לעיתים קרובות בחברת צוגה מערבית במרבית תחום התפוצה. אשוח אציל (Abies procera) גדל בחברת אשוח חינני בדרום וושינגטון וצפון אורגון. עצים נוספים מערבית לרכס קסקייד הם אשוח דאגלס, ארז אדום מערבי ואשוח ענק, כשאשוחית סיטקה ואורן מפותל גדלים בחברת אשוח חינני סמוך לחוף. באזור התת-אלפיני העצים החשובים הם צוגה הררית, ברוש נוטקה (Xanthocyparis nootkatensis) ואשוח תת-אלפיני. קרוב לקצה התחום המזרחי של תחום התפוצה גדל האשוח החינני עם ארזית מערבית (Larix occidentalis), אורן לבן מערבי, אורן מפותל, אשוח תת-אלפיני, אשוח ענק ואשוחית אנגלמן. בקצה הדרומי של תחום התפוצה גדל גם תת-המין של אשוח אדום (Abies magnifica var. shastensis). חורשות גדולות של אשוח חינני בלבד יש באזור הר בייקר והר ריינר, ובמקומות נוספים בדרום רכס קסקייד בוושינגטון.
שימושים

ילידי אמריקה הצפונית השתמשו בשרף כגומי לעיסה, הענפים שימשו כמצעים או ככיסוי לרצפה, והעץ הרך שימש בעיקר להסקה.
העצה רכה ולא חזקה במיוחד. היא משמשת לייצור נייר, עץ לבוד (אם כי היא חזקה פחות מאשוח דאגלס), ארגזים ועבודות בנייה זולות אחרות. לעלווה יש ריח אטרקטיבי, והעץ משמש לעיתים לקישוט חג המולד, כולל עץ חג המולד, ולעיתים משתמשים בענפים שלו כירק דקורטיבי.
הוא נטוע גם כצמח נוי בפארקים גדולים, אם כי התנאי לגידולו לקיצים קרירים ולחים מגבילה את האזורים שבהם הוא גדל היטב. הצמיחה המוצלחת הרחק מתחום התפוצה שלו מוגבלת לאזורים כמו מערב סקוטלנד ודרום ניו זילנד.
סיכונים, מחלות ומזיקים > גורמים שאינם ביולוגיים

אשוח חינני פגיע בקנה מידה גדול לגורמים שאינם ביולוגיים. בשל קליפת הגזע הדקה ומערכת השורשים הרדודה, המין רגיש במיוחד לשרפת יער. בשל מערכת השורשים הרדודה האשוח החינני רגיש במיוחד לעקירה בשל פעילות הרוח ועצים יכול להיעקר גם בחורשות בסופות עזות. הענפים יכולים להישבר גם תחת משקל קל יחסית של שלג.
סיכונים, מחלות ומזיקים > צמחים טפילים

הצמח הטפיל Arceuthobium tsugense (דבקון ננסי של צוגה) גורם לתופעת מטאטא מכשפה, סבך שיח בצמרת העץ. סוג זה של טפיל גדל גם על צוגה הררית, אשוח תת-אלפיני ואשוח אציל (Abies procera). הידבקות במין Arceuthobium abietinum (דבקון ננסי של האשוח) מתרחשת בעיקר במרכז אורגון.
סיכונים, מחלות ומזיקים > פטריות מזיקות

פטריות מזיקות שונות תוקפות את האשוח החינני לעיתים קרובות, כאשר האזור המותקף ביותר הוא מערכת השורשים, יותר מאשר טפילים של המחטים. הפטרייה heterobasidion annosum תוקפת את השורשים כל השנה. בתחום התפוצה הטבעי שלו אשוח חינני הוא מין העץ הרגיש ביותר למיני הפטריות Armillaria mellea מהסוג ארמילאריה ו-Phellinus weiri. הגזע של עצים עתיקים מותקף על ידי Echinodontium tinctorium (באנגלית Indian paint fungus), וגם על ידי Stereum sanguinolentum (באנגלית bleeding Stereum). הידבקות של הגזע בפטריות אלו מחלישה אותו ומגדילה את הסיכון לשבירה ברוח.
האשוח החינני מותקף על ידי מגוון של טפילים של המחטים. טפילי המחטים כוללים את הפטריות Lophodermium uncinatum‏, Phaeocryptopus nudus‏, Virgella robusta ופטריות מהסוג Uredinopsis.
עצים שנפלו נרקבים מהר מאוד, בייחוד כתוצאה מפעילות של הפטריות Fomitopsis pinicola (באנגלית Red belt conk)‏, Ganoderma applanatum (באנגלית Artist's bracket)‏, Trichaptum abietinum ו-Perenniporia subacida. נפח הגזעים השוכבים על הקרקע מצטמצם בין 50% ל-100% תוך 5 שנים.
סיכונים, מחלות ומזיקים > חרקים

חרקים רבים תוקפים את האשוח החינני. את הנזק הגדול ביותר גורמת צמרית האשוח (Adelges piceae), מין פולש שיובא בטעות מאירופה שהוא מין של פשפש המוצץ את קליפת העץ בענפים ויכול לגרום למות העץ אחרי שנים של הדבקות. הוא תוקף את העצים בכל גיל. הרוק של מין זה גורם לצמחייה מעוותת של תאי ההובלה מה שהופך את העצה לפריכה. צמרית האשוח נפוצה במקומות הנמוכים, אבל כמעט שאינה מופיעה באזורים התת-אלפיניים. את האצטרובלים תוקפים החרקים מסדרת הדבוראים: Earomyia abietum‏, Megastigmus pinus ו-Megastigmus lasiocarpae, שיכולים לגרום לאובדן זרעים רב. זחלים של שני סוגים של פרפרים, Acleris gloverana (באנגלית Western blackheaded budworm) ו-Lambdina fiscellaria (באנגלית Mournful thorn) תוקפים עצים בחורשות המעורבות עם מינים אחרים בקולומביה הבריטית.
סוגים משניים של חרקים שתוקפים את המחטים הם מיני העשים Ectropis crepuscularia (באנגלית Engrailed) ו-Melanolophia imitate (באנגלית Western carpet). הזחלים של Choristoneura occidentalis (באנגלית Spruce budworm), מין עש מהמשפחה Tortricidae, הניזונים מהמחטים והניצנים של העץ, תוקפים את העץ בחורשות מעורבות או על טהרת העץ. שני סוגים של חיפושיות: Pseudohylesinus granulatus ו-Pseudohylesinus sericeus יכולים לגרום לנזק ניכר אם הם תוקפים עצים יחד עם פטריות שתוקפות את השורשים.
סיכונים, מחלות ומזיקים > בעלי חיים

אשוח חינני הוא מקור למזון לאייל קנדי ולעופות כדוגמת שכווי האשוח ושכווי הצווארון. עכברים ונברנים וסנאי דאגלס (Tamiasciurus douglasii) אוכלים בעיקר את הזרעים, כשהסנאים נוהגים לפתוח אצטרובלים בחיפוש אחר זרעים. דוב שחור אמריקני נוהג לפשוט את קליפת העץ.
גלריה

עלווה מלמטה
מבט על ענף מלמטה שבו אפשר לראות את הפלומה ורצועות הפיוניות הלבנות
אצטרובל עם זרעים
גזע כרות המדגים את הטבעות
ביאורים

↑  ההצעה של האקדמיה למונח adventitious המתאר שורשים, ניצנים או נצרים הגדלים במקומות בלתי רגילים
הערות שוליים

↑  אשוח חינני באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Abies amabilis from the Fire Effects Information System (FEIS) site
1 2  Abies amabilis from The Gymnosperm Database
↑  Abies amabilis / Pacific silver fir from the The American Conifer Society site
1 2 3 4 5 6 7  Abies amabilis Dougl. ex Forbes from Southern Research Station, United States Department of Agriculture
↑  hemlock dwarf mistletoe (Arceuthobium tsugense)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007530072205171 
ענף עם עלים
אצטרובלים בשלים
קשקשים וזרעים
גזע
שתילים של אשוח חינני גדלים באזור שנחרב בהתפרצות הר הגעש סנט הלנס
נזק שנגרם לעץ מהחיפושית Pseudohylesinus grandis
סנאי דאגלס על אשוח חינני
בג"ץ אבו גוש נגד היועץ המשפטי לממשלה

בג"ץ אבו גוש (בג"ץ 5722/12 אסעד אבו גוש נ' היועץ המשפטי לממשלה) הוא פסק דין העוסק בחקירתו של אסעד אבו גוש שבוצעה על ידי שירות הביטחון הכללי בשל הטענה על שימוש בעינויים והתעללות במהלך החקירה. במהלך החקירה מסר אבו גוש מידע על מספר מעבדות פעילות להכנת מטעני חבלה לביצוע פיגועי טרור בישראל. בנוסף הוא מסר מידע על פיגוע טרור שעתיד היה להתרחש תוך שעות או ימים ספורים על ידי חגורת נפץ שהוסתרה לצורך כך בשכונת נחלת בנימין בתל אביב.
אבו גוש עתר לביהמ״ש יחד עם הוועד הציבורי נגד עינויים בישראל בבקשה לחייב את המחלקה לחקירות שוטרים לפתוח בחקירה פלילית נגד חוקרי שירות הביטחון הכללי שהיו מעורבים בחקירה או לחלופין להורות על העמדתם לדין של החוקרים על יסוד הפרטים שהובאו בפני ביהמ״ש, המשיבים לעתירה היו היועץ המשפטי לממשלה, פרקליט המדינה וחוקרי שירות הביטחון הכללי.
ביהמ״ש קיבל את הקביעה של מבקר תלונות נחקרים בשב"כ שבדק קודם לכן את התלונה וקבע שלא בוצעו עינויים במקרה הנידון וראה את החלטת היועץ המשפטי לממשלה שלא לפתוח בחקירה פלילית כסבירה בנסיבות המקרה, ולכך לא ראה סיבה להתערב.
פסיקה זו נחשבת לחשובה בנושא הפעלת לחץ פיזי ועינויים בחקירה במקרה של 'פצצה מתקתקת'.
רקע

אבו גוש, יליד 1974, נעצר בתאריך 3.9.2007 בידי כוחות הביטחון בעקבות מידע מודיעיני בחשד ששימש כמומחה החבלה של תשתית החמאס הפעילה בעיר שכם וכן כמי שברשותו מצוי מידע על מעבדת חבלה ומטענים של החמאס ותוכניות לביצוע פיגועים. אבו גוש נחקר באמצעים ״רגילים״ והכחיש את שיוחס לו. כוחות הביטחון האמינו שקיימת סבירות גבוהה שאבו גוש מסתיר מהם מידע רלוונטי הכולל פרטים הנוגעים לפיגוע העומד להתרחש בטווח הזמן המידי ולכן הוחלט להפעיל אמצעי לחץ נוספים, כפי הנהוג במערכת הביטחון במקרה של 'פצצה מתקתקת'.
כתוצאה מאמצעים אלו הודה אבו גוש במיוחס לו ואף ציין את מיקום מעבדת החבלה האמורה ובמקום אכן נמצאה מעבדה ואמצעי חבלה. החקירה נמשכה והופעלו אמצעי לחץ נוספים שכן החשש להסתרת מידע רלוונטי לא התפוגג, בעקבות כך מסר אבו גוש מידע על קיום מעבדה נוספת ועל מעורב נוסף בפרשה. חקירת מעורב זה העלתה את מיקומה של מעבדה נוספת וכן שם של אדם נוסף שהועברה לידו חגורת נפץ לצורך ביצוע פיגוע. אדם זה נחקר גם הוא, וסיפר כי הבריח את חגורת הנפץ והסתיר אותה בתל אביב. עוד סיפר כי מחבל מתאבד עתיד להגיע ולהשתמש בה. חגורת הנפץ אכן נמצאה בשכונת נחלת בנימין בתל אביב.
אבו גוש נפגש בעת מעצרו עם נציג ״הוועד הבינלאומי של הצלב האדום״, והארגון הגיש בשמו תלונה לשב״כ בגין שימוש באלימות בעת החקירה הכוללת מכות, הטחות בקיר, הושבה על קצות הבהונות, כיפוף בתנוחת ״בננה״, כיפוף מכאיב של האצבעות, מניעת שינה, הפעלת לחץ נפשי קשה ושימוש באיומים ומצגי שווא ביחס לפיצוץ ביתו ובנוגע לאשר יעשה לבני משפחתו אם לא ישתף פעולה. תלונה נוספת הוגשה על ידי הוועד הציבורי נגד עינויים בישראל ליועץ המשפטי לממשלה. תלונות אלו הועברו לבדיקה של מבקר תלונות נחקרים בשב״כ שנפגש עם אבו גוש ותשאל את החוקרים. החוקרים אישרו שהשתמשו, כבלית ברירה, באמצעי לחץ, אך חלק מהטענות בנוגע להפעלת אמצעים אלימים הוכחשו על ידם. המבקר החליט, בהחלטה שאושררה על ידי הממונה בפרקליטות המדינה, שלא קיימת עילה לנקיטה בצעדים משפטיים נגד החוקרים שכן עמדה לרשותם הגנת הצורך, עם זאת, הממונה ציין כי הבדיקות ״הניבו, בנקודות ספציפיות, הפקת לקחים לעתיד״.
בשנת 1999 פרסם היועמ״ש אליקים רובינשטיין מסמך הנחיות בנושא ובו הגדיר אפשרות תחולת סייג הצורך לאחר ביצוע חקירה, אם כי לא הכשיר שימוש באמצעי חקירה פיזיים מראש.
התביעה

בתאריך 25.7.2012 עתרו לבית המשפט אסעד אבו גוש והוועד הציבורי נגד עינויים בישראל בבקשה לחייב את המחלקה לחקירות שוטרים לפתוח בחקירה פלילית נגד חוקרי שירות הביטחון הכללי שהיו מעורבים בחקירה או לחלופין להורות על העמדתם לדין של החוקרים על יסוד הפרטים שהובאו בפני ביהמ״ש, העותרים טענו כי תשובת מבקר תלונות הנחקרים מוכיחה כי גם לדעת גופי הביטחון ננקטה אלימות קשה החורגת מהמקובל כנגד אבו גוש, אשר מגבשת תשתית להרשעה בעבירות פליליות בהתאם לחוק העונשין וכן שהתבססה עבירת העינויים בהתאם להגדרתה באמנת האו״ם נגד עינויים שאושררה על ידי ישראל. בשל כך, טענו כי היועמ״ש מחויב להורות למחלקה לחקירת שוטרים לפתוח בחקירה פלילית בהתאם לפקודות המשטרה ולחוק סדר הדין הפלילי. עוד הוסיפו כי ההחלטות שנתקבלו בעניין לוקות בחוסר סבירות קיצוני המחייב התערבות ביהמ״ש. העותרים הצביעו על כך שחקירות פליליות נגד חוקרי שב"כ בעקבות תלונות נחקרים לא נפתחות, דבר העומד בניגוד לכללי המשפט הבינלאומי המחייבים ניהול חקירה יעילה, מקצועית ואובייקטיבית של תלונות על עינויים והתעללויות.
עוד טענו העותרים כי בפסק הדין בבג"ץ העינויים נאסרו שיטות חקירה שעשו בהן שימוש בחקירת אבו גוש.
בנוגע לשימוש בסייג הצורך, נטען כי הוא סותר את הנחיות היועמ״ש שהוא אינו יכול לחול על בעלי סמכות שלטונית ושאינו חל בנסיבות של עינויים וכן שגם בפסק הדין ב'בג"ץ העינויים' נקבע שיעשו בו שימוש רק בדיעבד ולאחר שנערכה חקירה פלילית מקדימה הבוחנת את הנסיבות הספציפיות בהן הופעלו האמצעים.
טענות המשיבים

המשיבים ביקשו לדחות את העתירה, וטענו שההחלטה שנתקבלה בעניין היא מקצועית, עניינית ושקולה והתקבלה בסמכות, ולכן אין מקום להתערב בה. המשיבים ציינו כי קיים שיקול דעת רחב מאוד בעניין פתיחה בחקירה פלילית והעמדה לדין, ואין חובה אוטומטית לפתוח בחקירה לאחר קבלת תלונות נחקרים. המשיבים הפנו לפסק הדין בבג"ץ העינויים שאישר לטענתן את השימוש במנגנון הבדיקה המקדמית מטעם מבקר תלונות הנחקרים.
המשיבים הרחיבו בעניין המידע שהתקבל, והעלה חשדות מוצקים, בנוגע למעורבות אבו גוש בטרור והמידע שבידו בנוגע לפיגוע העתיד להתרחש בטווח המידי, והצביעו על כך שאבו גוש הכחיש את המיוחס לו טרם השימוש באמצעים המיוחדים, אותם כינו סבירים ומידתיים בנסיבות העניין.
בנוגע לטענות שעלו ביחס להגנת הצורך, הסבירו המשיבים שפסק הדין 'בג"ץ העינויים' אינו שולל אפשרות שסייג הצורך יעמוד להגנת חוקרי השב״כ בנסיבות ספציפיות, שההשימוש בטענת ההנת הצורך שימשה חוקרי שב״כ פעמים מעטות בלבד ושהיא נחוצה מטעמים ביטחוניים.
בנוגע לטענת העינויים, טענו המשיבים שהאמצעים שהופעלו נגד אבו גוש אינם מקיימים את הרכיב ״כאב או סבל חמור״ בהתאם לאמנה נגד עינויים, ומשכך האמצעים שהופעלו נגד אבו גוש אינם נחשבים לעינויים וולכן אין קושי בתחולתו של סייג הצורך.
תהליך המשפט

לאחר הגשת העתירה שונה המבנה הארגוני של מבקר ביקורת תלונות נחקרים בשב"כ (המבת״ן) כך שהוא הפך לעובד משרד המשפטים, במקום עובד שב״כ, במטרה להבטיח עצמאותו. בעקבות שינוי זה פנה ביהמ״ש למבת״ן כדי שיערוך בדיקה מחודשת למקרה, אך המסקנות נותרו כשהיו - שאין מקום להורות על פתיחה בחקירה פלילית.
הכרעה

בפסק הדין ציינו השופטים שהתערבות בית המשפט בהחלטות היועמ״ש בנושאי העמדה לדין ובשאלה הטרומית בדבר פתיחה בחקירה פלילית תעשה במקרים חריגים בלבד ורק אם בית המשפט השתכנע שנפל בהחלטה פגם מהותי בהפעלת שיקול דעתו שעלול להתבטא בחוסר תום לב, במשוא פנים, בקבלת החלטה מתוך מניעים נפסדים או בסתירה לאינטרס ציבורי, בטעות היורדת לשורשו של עניין או בהחלטה בלתי סבירה באופן קיצוני. ביהמ״ש לא מצא במקרה הנידון חריגה ממתחם הסבירות, ולכן סבר שאין מקום להתערב בהחלטת היועמ"ש ועל כן דינה של העתירה להידחות.
השופטים ציינו בהחלטתם שכלל אין כל פגם בעריכת בדיקה מקדמית כאמצעי המסייע לגורמי התביעה בקבלת החלטה מושכלת בדבר ההחלטה על פתיחה בחקירה פלילית. ובאופן ספציפי למקרה זה מנגנון הבדיקה המקדמית של מבקר תלונות הנחקרים בשב"כ הוא ראוי ומאזן בין האינטרס הציבורי לפיו תלונות נחקרים תחקרנה באופן מקצועי, לבין האינטרס הציבורי להגן על סודיות שיטות החקירה ושגרת עבודתו של השב״כ.
ביהמ״ש התייחס לחוות דעת פורנזית שהגישו העותרים, וטען שבשל היעדר תימוכין רפואיים לה, בנוסף לסתירות לא שוליות בין הגרסאות שהציג אבו גוש וחלוף הזמן מאז בוצעה החקירה ועד לבדיקה, נפגמה משקלה. עורכות חוות הדעת לא הוכיחו קשר בין הממצאים שאיתרו אצל אבו גוש לבין העינויים שלכאורה בוצעו. באשר לחוות דעת של מומחים בינ״ל שהוגשה במטרה להראות שאמצעי החקירה שננקטו גרמו ״כאב וסבל חמור״ ומכאן שסבל מעינויים, גם בה נמצאו פגמים, בשל העובדה שהסתמכה על חוות הדעת הפורנזית כמצע עובדתי, כמו גם בשל העובדה שהוסכם שפסק הדין יתבסס על הגרסה המוקדמת של עדותו אבו גוש ומכיוון שקיים פער מהותי בין הדוגמאות שצוינו בחוות הדעת לבין עדותו של אבו גוש מבחינת השיטות שנקטו בהן בזמן החקירה, ומבחינת הנסיבות שהובילו לחקירות מלכתחילה.
בנוסף נטען בפסק הדין שהגדרת שיטות חקירה ספציפיות כעינויים הם תלוית נסיבות קונקרטיות, גם כשמדובר בשיטות חקירה שהוכרו במשפט הבינלאומי כעינויים באופן מפורש.
בהקשר לדיון הנוגע בסייג הצורך, הפנה בית המשפט לפס״ד ב'בג"ץ העינויים' שאף שחקירה סבירה אינה יכולה לכלול עינויים, יחס אכזרי בלתי אנושי או משפיל (ובכלל זאת הצבה בתנוחות ״שבאח״ ו״כריעת צפרדע״, מניעת שינה או ״טלטול״) בהתאם לאמנה הבינ״ל עליה חתומה ישראל ומתוך הבנה שלא קיימת הסמכה מפורשת בחוק לפעול בצורה האמורה. עם כל זאת אין לשלול שסייג הצורך יעמוד לחוקר שב״כ, ובמסגרת שיקול דעתו של היועמ״ש יוחלט אם להעמיד לדין, וכן שהיועמ״ש יכול להדריך בעצמו באשר לנסיבות שבהן לא יועמדו לדין חוקרים שפעלו מתוך תחושת ״צורך״ במקרה בודד.ולכן פסק ביהמ״ש כי בנסיבות העניין לא נפל פגם באופן יישומו של הסייג, וכן שאמנם שסייג הצורך אינו חל על עינויים, אך כיוון שנקבע שלא בוצעו עינויים במקרה הנידון, אין סיבה להתערב בהחלטת היועמ״ש. שכן ההחלטה שלא לפתוח בחקירה פלילית בנסיבות המקרה הייתה סבירה.
ביקורת על פסק הדין

מרדכי קרמניצר ויובל שני ביקרו את החלטת בית המשפט בפרשת אבו גוש, שכן לדעתם בג״ץ קבע בפסק דין הוועד הציבורי נגד עינויים בישראל כי הגנת הצורך הקבועה בחוק העונשין אינה יכולה לשמש מקור משפטי לביסוס סמכות של חוקרי השב״כ להפעיל אמצעי חקירה בלתי חוקיים, מכיוון שלהגנת הצורך אופי אד-הוקי. אופי הסייג נוגע למקרים בהם נוכח התרחשות בלתי צפויה, כתוצאה של אימפרוביזציה, מתקבלת הכרעה אינדיבידואלית שלאדם המגיב למצב עובדתי נתון. מסיבה זו בג״ץ קבע שרק הוראת חוק חדשה שמסמיכה חוקרי שב״כ להפעיל אמצעים פיזיים תשמש בסיס לשימוש בהגנת הצורך. בנוסף, ביהמ״ש בפס״ד הוועד הציבורי נגד עינויים בישראל וכן המשפט הבינלאומי מתירים את השימוש בהגנת הצורך רק במקרים נדירים בלבד, המערבים נסיבות מיוחדות לפיהן אין זה צודק להטיל דופי פלילי בחוקר, ולא ניתן באמצעות הנחיה מנהלית פורמלית או אמצעים בירוקרטיים מסוג "צידוק" להתיר מראש שימוש באמצעי חקירה העולים כדי יחס אכזרי, בלתי אנושי או משפיל. האמור לעיל סותר את החלטת בית המשפט בעניין אבו גוש, בכל הנוגע לאופי סייג הגנת הצורך, ומכאן הביקורת.
כותבי המאמר גורסים גם כי בית המשפט הציג עמדה לפיה במקרים של שימוש באמצעי חקירה בלתי חוקיים אשר אינם עולים כדי עינויים לפי סעיף 1 לאמנה נגד עינויים אזי הגנת הצורך עשויה לחול, משמע, הסייג יכול לחול באשר לשיטות חקירה בעלות יחס אכזרי, בלתי אנושי או משפיל כמובנו בס' 16 לאמנה נגד עינויים.
הדבר מצביע על עמדה נורמטיבית המרחיבה את היקף הפטור מאחריות פלילית של חוקרי השב"כ גם למקרים בהם הלחץ המופעל על העותר מתקרב במאפייניו לעינוי אסור וכן עם מקרים שבהם ספק רב אם מוצו הדרכים החלופיות לחילוץ מידע מהנחקר דבר זה מעמיד בספק את קיום התחייבותה של ישראל להעניק סעד אפקטיבי בגין הפרות לכאורה של איסור העינויים הקבוע באמנה נגד עינויים. זאת ועוד, לדעת קרמניצר ושני עצם אי קיום החקירה המשטרתית בנושא מעיד על חסינות של החוקרים והצדקת מעשיהם גם כאשר ננקטו אמצעים בלתי חוקיים, דבר המטיל ספק ביכולת המדינה לעמוד באופן מלא בהתחייבותה הבין לאומית לקיים חקירה עצמאית ויעילה של טענות באשר לשימוש באמצעי חקירה בלתי חוקיים.
בנוסף, לדעת הכותבים, פסק הדין ממחיש את קושי הנחקרים לבסס טענה באשר להעמדתם לדין פלילי של חוקרי השב"כ ומצמצם את המקרים בהם האיסור כנגד עינויים צפוי להיאכף הלכה למעשה. שכן, ישנו נטל ראייתי כבד המוטל על העותר להוכיח כי האמצעי שבו נחקר גרם לו לנזקים או לכאב וסבל חמורים כאשר למעשה החקירה מתקיימת בלא תיעוד חזותי וקולי.
התפתחויות מאוחרות

בפסק דין בעניין פראס טביש (9018/17), דנו בהנחיית היועמ״ש שעלתה לדיון גם בפסק דין אבו גוש. העותרים טענו כי הנחיות היועמ״ש מאפשרות התייעצות של חוקרים עם דרגים בכירים באשר להפעלת ״אמצעים מיוחדים״ במהלך החקירות, באופן המנוגד לדין, ולכן ביקשו לבטלן. העותרים הסבירו כי הרציונל של טענת הצורך בבג״ץ העינויים מתמסמס לחלוטין בעקבות ההנחיות הפנימיות בשב״כ שקיבלו הכשר של היועמ״ש. אם יש הנחיות פנימיות הדנות בשאלה מתי ניתן להפעיל אמצעים מיוחדים אז בפועל, לדעת העותרים, מתקיים מנגנון בירוקרטי שמאפשר עינויים אד הוק, וההגנה לפיכך היא לא ספונטנית ומפספסת את אופי הגנת הצורך, ואף אינה בסמכות שכן לא חוקק חוק כנדרש. עוד טענו כי לדידם ניתן לטעון לקיומה של הגנת צורך רק בשלב בו החל ההליך הפלילי להתנהל בבית משפט.
בית המשפט פסק כי בנסיבות העניין הפעלת האמצעים המיוחדים חוסה תחת סייג הצורך. נסיבות חקירת העותר מלמדות כי החקירה נועדה למנוע סכנה מוחשית לחיי אדם, אשר התקיימה ברמת ודאות גבוהה, ואת הצורך בבסיס החקירה יש להבין ולפרש על רקע המציאות הביטחונית המורכבת של מדינת ישראל. בנוגע לסייג הצורך, קבע בית המשפט כי מקום בו שוכנעו רשויות התביעה כי עומדת לחשוד הגנת הצורך, אין הצדקה לנקוט נגדו בהליכים פליליים שסופם ידוע, והיועמ״ש רשאי להדריך עצמו באשר לנסיבות בהן לא יועמדו לדין חוקרים שפעלו מתוך תחושת ״צורך״.
באשר להנחיות היועמ״ש, בית המשפט לא קיבל את פרשנות העותרים, וציין כי החלטות היועמ״ש ניתנות בכל מקרה לגופו, תוך בדיקה פרטנית של כל המרכיבים, וקיומו של אישור אד-הוקי שיינתן בזמן אמת לביצוע פעולת החוקרים הוא מרכיב אחד מבין מכלול מרכיבים בהנחיות, וביניהם מידת הצורך ומיידיותו, חומרת הסכנה והפגיעה שנמענו ומוחשיותן, החלופות למעשה ומידתיות האמצעים, ועוד. נקבע כי אין פסול לפיכך בהנחיות היועמ״ש הקובעות כללי היוועצות טרם הפעלת אמצעים מיוחדים בחקירה מסוימת, שכן כן כללים אלו מבטיחים ששימוש באמצעים מיוחדים יעשה במקרים חריגים ביותר המצדיקים זאת, ובהתקיים תנאים נדרשים, בהתאם לשיקול דעת של גורמים בכירים ומנוסים בשב״כ.
היבט נוסף בו הוזכר פס״ד אבו גוש הוא ביחס לקביעה לפיה בית המשפט יתערב בשיקול דעתו של היועמ״ש בכל הנוגע להעמדה לדין במקרים חריגים בלבד, בהם נעשתה פגיעה מהותית. קביעה זו אוזכרה בשלל פסקי דין כעשור לאחר מכן שעסקו בדרישה מרשויות המדינה ומן היועמ״ש בפרט בקבלת החלטה אם להאשים או לא להאשים גורמים בפלילים. כמ כן בפס״ד בעניין פראס, בו טען התובע כי עבר עינויים בשב״כ, וביקש מבית המשפט לחייב את היועמ״ש לפתוח בהליך נגד חוקריו, עלה פס״ד אבו גוש בתור תקדים מחייב לכך שהתערבות בית המשפ"ט בהחלטת היועמ"ש תפגע קשות בסמכותו, אשר הוא בעל הכישורים הנדרשים לצורך קביעות מסוג זה. פסק הדין המשיך את המגמה של מתן שיקול דעת רחב ליועמ״ש, ועורר ביקורת לפיה הרף הראייתי שנדרש מעותרים כנגד עינויים גבוה מדי, וכן ביקורת על העובדה שחלק מפסק הדין התבסס על חומר סודי שהוגש לשופטים באופן חד צדדי על ידי המדינה, חומר שאף העותר לא זכה להיחשף אליו.
קריאה נוספת

בג"ץ 5722/12 אסעד אבו גוש נ' היועץ המשפטי לממשלה, ניתן ב־12 בדצמבר 2017
קישור לקריאת פסקי בג"ץ המכונים 'בג"ץ העינויים'
בג"ץ העינויים
הערות שוליים

↑  בג"ץ 5722/12 אסעד אבו גוש נ' היועץ המשפטי לממשלה, ניתן ב־12 בדצמבר 2017
↑  בגץ 5722/12 אסעד אבו גוש נ' היועץ המשפטי לממשלה, 4.
↑  בגץ 5722/12 אסעד אבו גוש נ' היועץ המשפטי לממשלה, 5-8.
↑  חזרה לדוקטרינת "הפצצה המתקתקת", באתר המכון הישראלי לדמוקרטיה
↑  קישור לקריאת פסקי בג"ץ המכונים 'בג"ץ העינויים'
↑  בגץ 5722/12 אסעד אבו גוש נ' היועץ המשפטי לממשלה, 9-10
↑  בגץ 5722/12 אסעד אבו גוש נ' היועץ המשפטי לממשלה, 19-20
↑  בגץ 5722/12 אסעד אבו גוש נ' היועץ המשפטי לממשלה, 17-19, 29-30
↑  בגץ 5722/12 אסעד אבו גוש נ' היועץ המשפטי לממשלה, 20-21 ,23.
↑  בגץ 5722/12 אסעד אבו גוש נ' היועץ המשפטי לממשלה, 24,27-28
↑  בגץ 5722/12 אסעד אבו גוש נ' היועץ המשפטי לממשלה, 33-32
↑  יצוין שההגדרה של סייג הצורך קיימת גם בחוק העונשין, תשל"ז-1977, סעיף 34יא
↑  במאמרם ״עמדת המשפט הישראלי בסוגיית שיטות החקירה המיוחדות״
↑  קרמניצר, מ. שני, י. (2019). האיסור המוחלט של עינויים ויחס אכזרי, בלתי אנושי או משפיל: ההיית או חלמתי חלום? עמדתו של –המשפט הישראלי בסוגיית שיטות החקירה המיוחדות, משפט ועסקים כה, 11,21
↑  קרמניצר, מ. שני, י. (2019). האיסור המוחלט של עינויים ויחס אכזרי, בלתי אנושי או משפיל: ההיית או חלמתי חלום? עמדתו של –המשפט הישראלי בסוגיית שיטות החקירה המיוחדות, משפט ועסקים כה, 6-7
↑  קרמניצר, מ. שני, י. (2019). האיסור המוחלט של עינויים ויחס אכזרי, בלתי אנושי או משפיל: ההיית או חלמתי חלום? עמדתו של –המשפט הישראלי בסוגיית שיטות החקירה המיוחדות, משפט ועסקים כה, 11
↑  קרמניצר, מ. שני, י. (2019). האיסור המוחלט של עינויים ויחס אכזרי, בלתי אנושי או משפיל: ההיית או חלמתי חלום? עמדתו של –המשפט הישראלי בסוגיית שיטות החקירה המיוחדות, משפט ועסקים כה, 16-19
↑  בגץ 9018/17 פראס טביש נ' היועץ המשפטי לממשלה, 29-31
↑  בגץ 9018/17 פראס טביש נ' היועץ המשפטי לממשלה, 33-34
↑  ע"פ 9882/17 פלוני נ' מדינת ישראל, בג"ץ 3126/19 ליליאנה טראובמן- ו-59 אח' נ' היועמ"ש לממשלה
↑  שני, י. (2017). חזרה לדוקטרינת "הפצצה המתקתקת", מספר הערות על פסק הדין בבג"ץ אבו גוש נ' היועמ"ש, נדלה בתאריך 10 בינואר 2020 מאתר המכון הישראלי לדמוקרטיה