stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הקונגרס הציוני העולמי השלושים ושבעה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 עיר:  ירושלים
 משתתפים
 → הקונגרס הציוני העולמי ה-36הקונגרס הציוני העולמי ה-38 ←
הקונגרס הציוני העולמי ה-37 התכנס בבנייני האומה בירושלים ב-20–22 באוקטובר 2015 ז'- ט' בחשון תשע"ו. הקונגרס כלל 500 נציגים: 38% מישראל (199 מושבים), 29% מארצות הברית (152 מושבים), ו-33% משאר רחבי העולם (173 מושבים).
הקונגרס הציוני העולמי הוא הגוף הנבחר של התנועה הציונית, המבקש לייצג את היהודים ברחבי העולם, ומשמש כמוסד העליון לחקיקה וקבלת החלטות של ההסתדרות הציונית העולמית. צירי הקונגרס הם נציגים הנבחרים ממפלגות (פדרציות) ציוניות ברחבי העולם. תקציבו של הקונגרס הציוני העולמי מוערך בכמיליארד דולר לשנה. חברי הקונגרס מקיימים דיונים על נושאים עכשוויים הנוגעים לעם היהודי ולישראל, אחראים לקביעת התקציב והחוקה וממנים את חברי מוסדות התנועה, כגון ההנהלה הציונית והוועד הפועל הציוני.
הבחירות לקונגרס ה-37

ליהודי ישראל מוקצים 199 נציגים (38%) הנקבעים על פי המפתח המפלגתי נכון לאותו הזמן. לפיכך, בקונגרס הציוני העולמי ה-37, ייצגו את ישראל נציגים לפי תוצאות בחירות הכנסת העשרים.
נציגי יהודי ארצות הברית נבחרים בבחירות. שלוש המפלגות הגדולות של הרפורמים (ARZA), הקונסרבטיביים (Mercaz USA), ותנועת המזרחי זכו במעל 72% מכמות הנציגים הכללית.
מפלגות בולטות נוספות הן הפורום ליהודים ממוצא רוסי (American Forum for Israel), הפרוגרסיבים (Hatikvah) והימין היהודי (ארגון ציוני אמריקה, ZOA) שזכו יחדיו בכ-17% מהמושבים.
יהודי שאר התפוצות אינם מנהלים בחירות אלא מחליטים וממנים את נציגיהם יחדיו (33%).
בבחירות אלו התפצלה תנועת הנוער הציוני מברית שקיימה עם מפלגת קדימה מ־2006.
הבחירות לקונגרס ה-37 > תוצאות הבחירות

| מפלגה | מנדטים |
| --- | --- |
ארצנו: 78
התאחדות: 22
גיל: 0
חרות: 0
קדימה/הנוער הציוני: 16
כולנו: 19
הליכוד: 85
MERCAZ: 42
מרצ: 29
תנועת המזרחי: 82
מעבר לקשת: 5
ש"ס: 17
יש עתיד: 21
ישראל ביתנו: 28
האיגוד הציוני: 61
לא מוגדר: 4
סך הכל: 509
מקור -
הערות שוליים

↑  הקונגרס הציוני ה-37
↑  הקונגרס הציוני ה-37, באתר www.wzo.org.il
↑  Elections to the 37th World Zionist Congress Votes Are In and Delegate Numbers Allocated, American Zionist Movement, ‏2015-06-10 (באנגלית)
↑  Reform wins plurality of U.S. vote for World Zionist Congress, Jewish Telegraphic Agency, ‏5 ביוני 2015 (באנגלית)
↑  ת"א 16729-10-15 - פסקדין, באתר www.psakdin.co.il
הקונגרס הציוני העולמי השלושים ושלושה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מיקום:  בנייני האומה
 עיר:  ירושלים
 מדינה:  ישראל ישראל
 תאריכים:  23 בדצמבר – 25 בדצמבר 2010
 יושב ראש:  יעקב חגואל
 משתתפים
 → הקונגרס הציוני העולמי ה-32הקונגרס הציוני העולמי ה-34 ←
הקונגרס הציוני העולמי ה-33 התכנס בבנייני האומה בירושלים ב-כ"ד - כ"ו בכסלו ה'תשנ"ח, 23 - 25 בדצמבר 1997. והשתתפו בו 737 צירים ממדינות שונות.
הקונגרס נערך בסימן 100 שנה לקונגרס הציוני העולמי הראשון בבזל.
הקונגרס הציוני העולמי הוא הגוף הנבחר של התנועה הציונית, המבקש לייצג את היהודים ברחבי העולם, ומשמש כמוסד העליון לחקיקה וקבלת החלטות של ההסתדרות הציונית העולמית. צירי הקונגרס הם נציגים הנבחרים ממפלגות (פדרציות) ציוניות ברחבי העולם. תקציבו של הקונגרס הציוני העולמי מוערך בכמיליארד דולר בשנה. חברי הקונגרס מקיימים דיונים על נושאים עכשוויים הנוגעים לעם היהודי ולישראל, אחראים לקביעת התקציב והחוקה, וממנים את חברי מוסדות התנועה, כגון ההנהלה הציונית והוועד הפועל הציוני.
התפלגות הצירים לפי סיעות

| סיעה | צירים |
| --- | --- |
איגוד בתי כנסת (קונסרבטיבים): 15
בלתי מזוהים: 3
בני ברית: 20
בתי כנסת וקהילות (אורתודוקסים): 15
המועצה הציונית: 15
קונפדרציה הדסה: 76
ויצו: 24
חמ"ע: 32
יהדות מתקדמת (רפורמים): 15
ליכוד: 88
גשר: 10
מזרחי הפועל המזרחי: 65
צומת: 10
מולדת: 4
בנאי-תחיה: 1
מכבי: 17
מרכז: 47
משלחת הסטונדנטים: 25
ארצנו: 81
הנוער הציוני: 12
קהילות ספרדיות: 24
תנועת העבודה: 99
מפ"ם-מר"צ: 39
החלטות הקונגרס

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
לקריאה נוספת

הקונגרס הציוני הל"ג - דין וחשבון, הוצאת המחלקה לפעילות ציונית, ההסתדרות הציונית העולמית, ירושלים ה'תשנ"ח.
הקונגרס הציוני העולמי העשרים ושלושה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מיקום:  ירושלים 
 עיר:  ירושלים
 מדינה:  ישראל
 תאריכים:  14 באוגוסט 1951 – 30 באוגוסט 1951 (17 ימים)
 תוצאה:  "תוכנית ירושלים"
 יושב ראש:  דוד בן-גוריון
 משתתפים
 נחום גולדמן
 → הקונגרס הציוני העולמי ה-22הקונגרס הציוני העולמי ה-24 ←
 
שטר שקילת שקל לקונגרס הציוני הכ"ג
בגב השטר נכתב: על ידי שקל של ההסתדרות הציונית נמנה כל יהודי המכיר בהצהרות בזל: "הציונות שואפת לרכוש מקלט בטוח על ידי משפט גלוי לעם ישראל שנה בארץ" ושוקל בכל את השקל. (הקונגרס הראשון, 1897) זכות הבחירה לקונגרס ניתנת לכל שוקל שמלאו. לו 18 שנה ושקל בכל אחת מהשנים של תקופת הקונגרס הנידונה. חובת המשמעת להסתדרות הציונית בכל השאלות הציוניות קודמת לחובת-המשמעת לכל הסתדרות אחרת (הקונגרס הי"ח, 1933)
הקונגרס הציוני העולמי ה-23 הוא הקונגרס הראשון מאז הקמת מדינת ישראל והראשון שהתקיים בירושלים, ב-14 - 30 באוגוסט 1951.
עד 1956 לא נבחר נשיא חדש לקונגרס ודוד בן-גוריון שימש כיו"ר ההסתדרות הציונית בפועל.
הקונגרס דן במעמדה של ההסתדרות הציונית העולמית ועל היחסים ההדדיים בינה ובין מדינת ישראל, על חובת עליית יהודים ועוד.
מאחר ש"תוכנית בזל" כבר לא תאמה למצב החדש, נתקבלה "תוכנית ירושלים" שסעיפה הראשי היה: ביצור מדינת ישראל, קיבוץ גלויות העם בארץ-ישראל והבטחת אחדותו של עם ישראל.
בקונגרס זה הוחלט לתבוע, שמדינת ישראל תעניק מעמד רשמי להסתדרות הציונית בפעולותיה במדינת ישראל. תביעה זו נתקבלה על-ידי ממשלת ישראל והכנסת ובשנת 1952 אישרה הכנסת את "חוק מעמדן של ההסתדרות הציונית העולמית ושל הסוכנות היהודית לארץ-ישראל".
הבחירות לקונגרס ה-23

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ראו גם

הקונגרס הציוני העולמי#הקונגרסים שלאחר הקמת המדינה
הערות שוליים

↑  קונגרס ציוני
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312490405171 
נחום גולדמן נשיא הקונגרס לשעבר, בקונגרס הציוני ה-23 בירושלים. יושבים מאחוריו: דוד בן-גוריון, ב' לוקר, א' שפרינצק, א' שליט, רוז הלפרין וקוזנר.
אלן מקינאלי

אלן מקינלי (באנגלית: Alan McInally, נולד ב-10 בפברואר 1963 באייר שבסקוטלנד) הוא כדורגלן עבר סקוטי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים > אייר יונייטד

מקינלי החל את קריירת הבוגרים שלו בשנת 1980 במועדון אייר יונייטד, ששיחק אז בליגת העל הסקוטית. מקינלי שיחק באייר יונייטד ארבע עונות, ושמר על ממוצע הבקעות גבוה של כשער בשלושה משחקים. בעונתו האחרונה בקבוצה, ניצלה אייר יונייטד מירידה על חודה של נקודה אחת. עם זאת, הייתה זו הייתה העונה הטובה ביותר של מקינלי בקבוצה, שגררה התעניינות מקבוצות אחרות. בקיץ 1984 עזב מקינלי את אייר יונייטד, עם 32 שערים ב-93 הופעות, וחתם בגלאזגו סלטיק.
קריירת מועדונים > גלאזגו סלטיק

בקיץ 1984 חתם מקינלי בגלאזגו סלטיק, בה שיחק בעיקר כשחקן ספסל. מקינלי זכה עם סלטיק באליפות בשנת 1986 בזכות הפרש שערים עדיף על הארטס, ובגביע בשנת 1985. במהלך שלוש העונות שלו בסלטיק, כבש מקינלי 17 שערים ב-65 הופעות. בקיץ 1987 עזב מקינלי לאסטון וילה, ששיחקה אז בליגת המשנה האנגלית.
קריירת מועדונים > אסטון וילה

בעונתו הראשונה של מקינלי באסטון וילה, הוא היה שותף לעליית ליגה אל הפרמייר ליג, ובעונתו השנייה בקבוצה כבש 14 שערים וסייע לה להינצל מנשירה לליגת המשנה. סך הכל מקינלי שיחק באסטון וילה שתי עונות, בהן צבר 59 הופעות והבקיע 18 שערים.
קריירת מועדונים > באיירן מינכן

בקיץ 1989 חתם מקינלי בבאיירן מינכן מהבונדסליגה, תמורת סכום של 1.2 מיליון לירה שטרלינג, במטרה לחזק את ההתקפה ולהמשיך את רצף האליפויות של הקבוצה משנות ה-80. מקינלי זכה מאוהדי הקבוצה לכינוי ביג מק. בעונתו הראשונה של מקינלי בקבוצה הבקיע עשרה שערים וסייע לה לזכות באליפות הליגה. בעונה השנייה חל פיחות במעמדו של מקינלי, שזכה להתעניינות מצד קבוצות כמו צ'לסי, אך הוא בחר לנסות לשמור על מקומו בבאיירן מינכן. בעונה זו הוא שיחק שבעה משחקי ליגה בלבד, לא כבש שערים וסבל מפציעות, אך בזירה האירופית נחל הצלחה יחסית, כאשר באיירן מינכן הגיעה לשלב מתקדם בגביע אירופה לאלופות והודחה רק בחצי הגמר מול הכוכב האדום בלגרד. בהמשך סבל מפציעה חמורה בברך, אך נשאר במועדון עד לתום חוזהו בשנת 1993. בארבע שנותיו במועדון, צבר מקינלי 40 הופעות בלבד בבונדסליגה, בהן כבש 10 שערים, וזכה באליפות אחת.
קריירת מועדונים > קילמרנוק

בקיץ 1993, עם תום חוזהו בבאיירן מינכן, חתם מקינלי בקילמרנוק מליגת העל הסקוטית, הקבוצה בה כיכב אביו, ג'קי מקינלי, שזכה עמם בגביע בשנת 1965. אלן מקינלי שיחק בקבוצה עונה אחת, וצבר שמונה הופעות, בהן לא כבש. בתום עונה זו, פרש מכדורגל.
קריירה בינלאומית

מקינלי שיחק 8 פעמים במדי נבחרת סקוטלנד, והבקיע שלושה שערים. מקינלי ייצג את סקוטלנד במונדיאל 1990, בו נטל חלק במשחק בודד, בו הפסידה סקוטלנד 0–1 לקוסטה ריקה. בשני המשחקים הבאים של הנבחרת בשלב הבתים, שבסיומו הודחה סקוטלנד, מקינלי לא שותף. אחרי מונדיאל 1990 פרש מקינלי מהנבחרת.
לאחר הפרישה

נכון לשנת 2019, עוסק מקינלי בפרשנות ספורט. מקינלי תרם את קולו כפרשן במשחק FIFA 19 וכן ב-FIFA 20.
נארוטו הסרט: ספר אומנויות הנינג'ה של נסיכת השלג

נארוטו הסרט: ספר אומנויות הנינג'ה של נסיכת השלג (ביפנית: 劇場版 NARUTO—ナルト—天国の大雪夏姆ショー) הוא סרט אמנויות לחימה יפני מונפש משנת 2004 המבוסס על סדרת המאנגה והאנימה נארוטו מאת מסאשי קישימוטו. הסרט בוים על ידי טנסאי אוקאמורה והופק על ידי סטודיו פיירו.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ביפן ב-21 באוגוסט 2004. גרסת הסרט עם הדיבוב האנגלי, שהופקה על ידי Viz Media, יצאה לשווקים בארצות הברית ב-4 בספטמבר 2007.
תקציר העלילה

נארוטו, סאסקה, סאקורה וקאקאשי יוצאים להגן על שחקנית מפורסמת בדרכה לצילומים בארץ השלג. בהמשך החבורה מגלה כי היא לא אחרת מאשר הנסיכה האמיתית של ארץ השלג וכי אחיו הרשע של המלך הקודם מנסה כעת לחטוף אותה.
הקונגרס הציוני העולמי השלושים ושישה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מיקום:  בנייני האומה
 עיר:  ירושלים
 מדינה:  ישראל ישראל
 תאריכים:  15 ביוני – 17 ביוני 2010
 משתתפים
 → הקונגרס הציוני העולמי ה-35הקונגרס הציוני העולמי ה-37 ←
הקונגרס הציוני העולמי ה-36 התכנס בבנייני האומה בירושלים ב-15–17 ביוני 2010, ג'- ה' בתמוז ה'תש"ע. הקונגרס כלל 525 נציגים: 36% מישראל (190 מושבים), 28% מארצות הברית (145 מושבים), ו-36% משאר רחבי העולם (190 מושבים).
הקונגרס נערך בסימן 150 שנה להולדתו של בנימין זאב הרצל.
הקונגרס הציוני העולמי הוא הגוף הנבחר של התנועה הציונית, המבקש לייצג את היהודים ברחבי העולם, ומשמש כמוסד העליון לחקיקה וקבלת החלטות של ההסתדרות הציונית העולמית. צירי הקונגרס הם נציגים הנבחרים ממפלגות (פדרציות) ציוניות ברחבי העולם. תקציבו של הקונגרס הציוני העולמי מוערך בכמיליארד דולר בשנה. חברי הקונגרס מקיימים דיונים על נושאים עכשוויים הנוגעים לעם היהודי ולישראל, אחראים לקביעת התקציב והחוקה, וממנים את חברי מוסדות התנועה, כגון ההנהלה הציונית והוועד הפועל הציוני.
הבחירות לקונגרס ה-36

יהודי ישראל מיוצגים בידי 190 נציגים (36%) הנקבעים על פי המפתח המפלגתי נכון לאותו הזמן. לפיכך, בקונגרס הציוני העולמי ה-36 ייצגו את ישראל נציגים לפי תוצאות הבחירות לכנסת השמונה עשרה.
הרכב מלא

| מדינה | מנדטים | מפלגה> ארצנו | מפלגה> הליכוד | מפלגה> המזרחי | מפלגה> הנוער הציוני-קדימה | מפלגה> העבודה | מפלגה> חרות | מפלגה> ביתנו עולמי | מפלגה> מרכז עולמי | מפלגה> מרצ | מפלגה> קונפדרציה | מפלגה> מפלגות פעילות במדינה אחת |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ישראל | 190 |  | 50 | 12 | 52 | 24 |  | 27 |  | 5 |  | 20: מפלגת ש"ס |
| ארצות הברית | 145 | 56 | 5 | 35 |  | 2 | 2 | 2 | 36 |  | 2 |  |
| אוסטריה | 1 |  |  | 1 |  |  |  |  |  |  |  |  |
| אוסטרליה | 12 | 4 | 1 | 4 |  | 1 |  |  | 1 | 1 |  |  |
| אוקראינה | 6 | 1 | 1 |  | 1 |  |  | 1 | 1 |  | 1 |  |
| אורוגוואי | 6 |  |  | 1 | 1 | 1 |  |  | 1 | 1 |  |  |
| איטליה | 5 |  |  | 1 |  |  |  |  |  | 4 |  |  |
| ארגנטינה | 14 | 1 | 1 | 1 | 6 | 1 | 1 |  |  |  | 2 |  |
| בולגריה | 1 |  |  |  |  |  |  |  |  | 1 |  |  |
| בלגיה | 6 |  | 2 | 1 | 1 | 1 |  |  |  | 1 |  |  |
| ברזיל | 9 | 1 | 1 | 1 | 1 | 2 |  |  | 1 | 1 |  |  |
| בריטניה | 19 | 5 |  | 5 | 1 | 1 | 1 |  | 3 | 1 | 2 |  |
| גואטמלה | 1 |  |  |  | 1 |  |  |  |  |  |  |  |
| גרמניה | 4 | 1 |  | 1 |  |  |  | 1 |  | 1 |  |  |
| דנמרק | 1 |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 1 |  |
| דרום אפריקה | 6 | 1 | 2 | 2 |  | 1 |  |  |  |  |  |  |
| הודו | 1 |  |  |  |  |  |  |  | 1 |  |  |  |
| הולנד | 3 | 1 |  | 1 |  |  |  |  |  | 1 |  |  |
| הונגריה | 6 | 1 | 1 |  | 1 | 1 |  |  | 2 | 1 |  |  |
| ונצואלה | 4 | 1 |  | 1 |  |  |  |  |  | 1 | 1 |  |
| חבר המדינות | 22 | 3 | 3 | 2 | 2 | 1 | 1 | 3 | 2 | 2 | 3 |  |
| יוון | 1 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 1: עצמאי |
| מקסיקו | 7 |  |  | 3 | 1 |  |  |  | 1 | 1 | 1 |  |
| ניו זילנד | 1 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| ספרד | 1 | 1 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| פרו | 1 |  |  |  | 1 |  |  |  |  |  |  |  |
| צ'ילה | 5 |  |  |  | 1 |  |  |  | 1 | 1 | 2 |  |
| צרפת | 23 |  | 8 | 4 | 3 | 2 |  |  | 2 | 2 | 2 |  |
| קולומביה | 1 |  |  |  | 1 |  |  |  |  |  |  |  |
| קוסטה ריקה | 1 |  |  |  | 1 |  |  |  |  |  |  |  |
| קנדה | 19 | 7 |  | 7 |  |  |  |  | 4 | 1 |  |  |
| רומניה | 1 |  |  |  |  | 1 |  |  |  |  |  |  |
| שווייץ | 3 | 1 |  | 1 |  |  |  |  |  | 1 |  |  |
| סה"כ | 526 | 83 | 76 | 86 | 69 | 43 | 5 | 32 | 59 | 33 | 18 | 1 |
מקור ↑  לא אוייש
החלטות הקונגרס

בקונגרס זה נבחר אברהם דובדבני לתפקיד יו"ר ההסתדרות הציונית. זו הייתה הפעם הראשונה בה נבחר יושב ראש נפרד להסתדרות הציונית, שכן עד אז התפקיד היה משולב עם תפקיד יו"ר הסוכנות היהודית, אותו מילא באותו הזמן נתן שרנסקי. הלנה גלזר, נשיאת ויצו העולמית, נבחרה ליו"ר הוועד הפועל.
בנוסף הועברה החלטה (בין השאר בעקבות הצטרפות ש"ס לקונגרס דרך סיעת אוהבי ציון) כי על כל מפלגה לדאוג לשילוב של לפחות 30% נשים ברשימה.
הנושא המרכזי בכנס היה 'הציונות בהתחדשות מתמדת', והתקיימו דיונים בנושאים שעל סדר היום של התנועה הציונית, ובהם העלייה והקליטה, חיזוק הקשר עם התפוצות, המאבק באנטישמיות, פיתוח הנגב והגליל, וצמצום הפערים בישראל.
הערות שוליים

↑  תוצאות הבחירות והסכמים לקונגרס הציוני - מפלגות ובריתות, באתר ההסתדרות הציונית העולמית
↑  מכתב ברכה ליו"ר ההסתדרות הציונית
↑  הלנה גלזר, נבחרה ליו"ר הוועד הפועל הציוני
↑   יאיר אטינגר, תקדים בקונגרס הציוני העולמי: נשים יצגו את ש"ס במוסד לאומי, באתר הארץ, 25 באוקטובר 2015
↑  קונגרס ציוני עולמי ל"ו
קט סטיבנס

| --- | --- |
יוסוף אסלאם (קט סטיבנס) בפסטיבל גלסטונברי, 2023
יוסוף אסלאם (קט סטיבנס) בפסטיבל גלסטונברי, 2023
 לידה:  21 ביולי 1948 (בן 76) אנגליה לונדון, אנגליה, הממלכה המאוחדת
 שם לידה:  Steven Demetre Georgiou 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1966
 סוגה:  פולק רוק, פופ
 סוג קול:  בריטון 
 שפה מועדפת:  אנגלית, ערבית
 כלי נגינה:  גיטרה, גיטרה בס, פסנתר 
 חברת תקליטים:  Decca איילנד רקורדס
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של הרוק אנד רול (2014)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אקסטר 
 catstevens.com
 פרופיל ב-IMDb
 
יוסוף אסלאם (נולד בשם סטיבן דמטרה ג'ורג'יו ב-21 ביולי 1948), אשר נודע לרוב בשמות הבמה קט סטיבנס, יוסוף, ויוסוף / קט סטיבנס, הוא זמר-יוצר ומוזיקאי בריטי ופעיל חברתי. שיריו המוקדמים משלבים רוק, פופ ופולק, ובשלבים יותר מאוחרים של הקריירה שלו שיריו משלבים גם אלמנטים ממוזיקה ערבית. לאחר שני עשורים בהם ביצע רק את שיריו שעמדו בסטנדרטים המחמירים ביותר הנוגעים לדת האסלאם, בשנת 2006 בחר לחזור לבצע שירי פופ. בשנת 2014 נכלל בהיכל התהילה של הרוק אנד רול.
אלבום הבכורה שלו משנת 1967 והשיר המרכזי בו "Matthew and Son" הגיעו שניהם למצעד ה-Top 10 הבריטי. האלבומים של סטיבנס "Tea for the Tillerman" (שפורסם במקור בשנת 1970) ו־"Teaser and the Firecat" (שפורסם במקור בשנת 1971) הוכתרו כאלבומי פלטינה משולשים בארצות הברית. אלבומו מ-1972 "Catch Bull at Four" הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200 ושהה מספר שבועות בצמרת מספר מצעדים גדולים נוספים. בשנים 2005 ו-2006 זכה בפרסים של האגודה האמריקאית למלחינים, מחברים ומוציאים לאור בקטגוריית כתיבת שירים על השיר "The First Cut Is the Deepest"(אנ') שהפך ללהיט עבור ארבעה אמנים שונים. להיטים האחרים שלו כוללים את השירים "Father and Son", ‏"Wild World", ‏"Moonshadow", ‏"Peace Train"‏ ו"Morning Has Broken".
סטיבנס התאסלם בדצמבר 1977, ושינה את שמו שנה לאחר מכן לשם יוסוף אסלאם. בשנת 1979 הוא מכר במכירה פומבית את אוסף הגיטרות שלו ותרם את ההכנסות לצדקה, ולאחר מכן קטע את הקריירה המוזיקלית שלו על מנת להקדיש את זמנו לפעילות חינוכית ונדבנות בקהילות מוסלמיות. לאורך השנים הוא קנה בחזרה לפחות אחת מהגיטרות שמכר. הוא קיבל שני תוארי דוקטור לשם כבוד ומספר פרסים.
בשנת 2006 חזר ליצור מוזיקת פופולרית עם הוצאת אלבום האולפן החדש שלו מזה 28 שנים "An Other Cup" אשר הכיל שירי פופ חדשים. מאותו האלבום ואילך הוא הפסיק להוסיף את שם המשפחה "אסלאם" בעטיפות של האלבומים החדשים שלו, ובמקום זאת השתמש רק בשם הבמה "יוסוף". מאז ואילך הפיק עוד מספר אלבומי אולפן חדשים ויצא למספר סיבובי הופעות. הוא נבחר להיכל התהילה של הרוק אנד רול בשנת 2014.
קט סטיבנס נחשב לאחד הזמרים המצליחים של שנות השבעים, והוא מכר לאורך השנים מעל ל-100 מיליון תקליטים.
ילדותו ונעוריו

נולד בשם סטיבן דמיטרי ג'ורג'יו (Steven Demetre Georgiou) בשכונת מרילבון בלונדון שבממלכה המאוחדת למשפחה נוצרית-קתולית. הבן השלישי לאב יווני-קפריסאי ולאם שוודית. הוריו עבדו במסעדה בקרבת כיכר פיקדילי. הם התגרשו כשהיה בן שמונה, אבל המשיכו לעבוד ביחד במסעדה.
סטיבנס התעניין במוזיקה ובציור מגיל צעיר, ולמד לבד לנגן בפסנתר. בגיל 15 אביו קנה לו גיטרה והוא ניגן בה שירים של הביטלס ולאחר מכן שירים שכתב בעצמו. בגיל 16 שהה בשוודיה עם אימו במשך כמה חודשים, בהם למד ציור. לאחר שובו ללונדון הוא איבד עניין בלימודים והתרכז רק במוזיקה ובאמנות. הוא נרשם לקורס מאיירים, ומאוחר יותר אייר חלק מעטיפות האלבומים שלו.
קריירה מוזיקלית > תחילת הקריירה המוזיקלית (1966-1970)

בשנת 1965 הוא הקליט מספר שירי דמו, ביניהם "The First Cut Is the Deepest" וחתם על חוזה בחברת תקליטים. הוא החל להופיע במועדונים ובבתי קפה, ובחר את שם הבמה "קט סטיבנס" שנשמע לו קליט. שיריו מאלבומו הראשון "Matthew and Son" הפכו מיד ללהיטים בבריטניה, ביניהם "I Love My Dog" ושיר הנושא. כמו כן כתב מספר להיטים לאמנים אחרים, ביניהם הלהיט "Here Comes My Baby" של הטרמלוס.
לאחר מכן הוציא אלבום נוסף ובו הלהיט "The First Cut is the Deepest" שזכה לגרסאות כיסוי רבות. באותה תקופה הוא הקליט והופיע עם אמנים רבים, ביניהם ג'ימי הנדריקס ואנגלברט הומפרדינק.
בגיל 19 סטיבנס חלה בשחפת והתאשפז במצב קשה בבית חולים במערב סאסקס. הטיפול ארך מספר חודשים, ולאחריו נדרש לשנה של החלמה. בעקבות חוויה זו כתב את השיר Trouble. במהלך תקופה זו סטיבנס החל לחפש אחר משמעות החיים, ולמד מדיטציה, יוגה ומטאפיזיקה. הוא החל לקרוא על דתות אחרות, והפך לצמחוני. בתקופה זו כתב חלק גדול משיריו.
קריירה מוזיקלית > הפריצה הגדולה (1970-1973)

ב-1970, לאחר החלמתו ממחלת השחפת, החליט סטיבנס לשנות את הסגנון המוזיקלי התזמורתי שאפיין את שני אלבומיו הראשונים. הוא נפרד מהמפיק שלו, מייק הרסט, ופנה לכיוון פולק רוק אישי יותר. לאחר שהקליט דמו עם שיריו החדשים הוא חתם על חוזה הקלטות עם איילנד רקורדס והחל לשתף פעולה עם מפיק חדש, פול סמוול-סמית', שהיה הבסיסט של היארדבירדס.
השירים של סטיבנס בשנים 1970–1973 הביאו אותו לשיאים חדשים של פופולריות, לא רק בבריטניה אלא גם בארצות הברית ובמדינות רבות בעולם. בהמלצת המפיק הוא החל לעבוד עם הגיטריסט אלון דייוויס, שפריטתו על הגיטרה הפכה לסמל ההיכר של רבים משיריו החדשים.
הסינגל הראשון של סטיבנס מתקופה זו, "Lady D'Arbanville", נכתב על חברתו באותו זמן, פטי דארבנוויל, והוא נמכר במעל למיליון עותקים. בשיר משתתף גם פיטר גבריאל בנגינה על חליל. לאחר שנפרד ממנה, הוציא את הלהיט "Wild World". כל אלבומיו מאותה תקופה זכו לתואר "אלבום זהב", ובפרט האלבום "Tea for the Tillerman" הוכתר כ"אלבום פלטינה משולש", נכלל ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים, ושירים רבים ממנו הפכו ללהיטים.
בשנים אלה סטיבנס כתב גם מספר שירים ששולבו בפסקול של סרטים ושל סדרות טלוויזיה.
קריירה מוזיקלית > המשך הקריירה (1973-1979)

בשנת 1973 עבר סטיבנס לריו דה ז'ניירו, ברזיל, על מנת להתחמק מתשלומי מס גבוהים בבריטניה. עם זאת, את רווחיו מאותה תקופה הוא תרם לארגון אונסק"ו.
בשנים 1973–1978 התנסה סטיבנס במגוון סגנונות מוזיקליים, כמו פ'אנק, סינת'פופ ואלבום קונספט. בתקופה הזו הפיק סטיבנס מספר להיטים שהצליחו במצעדים, אך פחות משיריו הראשונים. האלבומים שהוציא בשנים הללו הצליחו במידה בינונית, ורק אחד מהם, "Buddha and the Chocolate Box", הגיע למעמד של אלבום פלטינה.
בסוף 1978 יצא האלבום "Back to Earth" שהיה האחרון שיצא בשם "קט סטיבנס". בתקופה זו, וגם אחריה, יצאו מספר אוספי להיטים, שאף הם הפכו לרבי מכר. אוסף להיטים מ-1975 נמכר ביותר מ-5 מיליון עותקים ברחבי העולם.
ב-1978 השלים סטיבנס את תהליך ההתאסלמות שלו (כמפורט להלן) ושינה את שמו ליוסוף אסלאם. הוא הפסיק להקליט שירים חדשים ומיעט להופיע. הופעתו האחרונה בתקופה זו הייתה בקונצרט צדקה ב-22 בנובמבר 1979 באצטדיון ומבלי, למען קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים. לאחר מכן הפסיק להקליט שירי פופ ולהופיע עד 1990.
קריירה מוזיקלית > חזרה הדרגתית למוזיקה (1990-2006)

סטיבנס חידש בהדרגה את הקריירה המוזיקלית שלו, תחת השם יוסוף אסלאם, החל משנת 1990, אז יצא לאור אוסף ממיטב להיטיו. בסוף אותה שנה הוא הקים אולפן הקלטות בשם "Mountain of Light Studios", ובמהלך שנות התשעים הקליטו בו אמנים רבים, ביניהם זמר מוסלמי-קנדי ידוע בשם דאווד וורנסבי, ולהקת פופ ממלזיה. יוסוף עצמו הוציא מספר אלבומים בתקופה זו, ובהם שירים על נושאים מוסלמיים, חלקם בספוקן וורד או בשירה ערבית מסורתית, בליווי כלי הקשה בלבד.
בשנת 2000 הוציא יוסוף אלבום בשם "A Is for Allah" שנועד ללמד ילדים את האלפבית הערבי ואת יסודות האסלאם.
בראיונות מתחילת המאה ה-21 הוא הביע חרטה על התנתקותו החדה ממעריציו, ואמר שטעה בפרשנותו לנושא המוזיקה באסלאם: "חשבתי שזו כפירה, וזו אולי הייתה הטעות שלי." בראיונות אמר שהוא חושב שהוא מסוגל לבטא את עצמו מבחינה מוזיקלית בלי להפר את כללי הדת.
בשנת 2003 הקליט מחדש מספר שירים שלו והשתתף בהופעה למען נפגעי איידס באפריקה בחסותו של נלסון מנדלה.
בשנת 2005 הופיע באבו דאבי, ושר מספר שירים בערבית ובאנגלית. לאחר מכן הוציא שיר חדש בשם "Indian Ocean" יחד עם מוזיקאים מא-הא וטראוויס, שהכנסותיו נתרמו ליתומים באצ'ה, אינדונזיה, אזור בו גבה הצונמי קורבנות רבים. כמו כן נאם בכנס של "האגודה לפינוי מוקשים" שהקים פול מקרטני, וניגן בגיטרה בגרסה של דולי פרטון לאחד משיריו.
קריירה מוזיקלית > אלבומיו תחת השם יוסוף אסלאם

בנובמבר 2006 יצא האלבום "An Other Cup", הראשון שהוציא בשם "יוסוף", ובו שירי פופ בנוסח המזכיר את שיריו משנות השבעים. הוא קידם את האלבום באמצעות הופעות ברדיו, בטלוויזיה ובראיונות בעיתונות. על העטיפה נכתב "האמן שנקרא בעבר קט סטיבנס", ועל כך אמר: "זה השם שרוב האנשים מכירים, וזה לא מפריע לי. להרבה אנשים זה מזכיר משהו שהם רוצים להיאחז בו. השם הזה הוא חלק מההיסטוריה שלי, והרבה דברים שחלמתי עליהם בתור קט סטיבנס התגשמו כשהפכתי ליוסוף אסלאם." באלבומיו הוא מופיע בשמו הפרטי "יוסוף" כסוג של מותג, ומסיבה זו השמיט את שם משפחתו, המילה "אסלאם".
בדצמבר 2006 הופיע יוסוף בקונצרט פרס נובל לשלום באוסלו, נורווגיה, לכבודם של זוכי הפרס, מוחמד יונוס ובנק גרמין. באותו חודש הופיע גם במרכז לינקולן בניו יורק.
במהלך 2007 הופיע יוסוף במקומות רבים בעולם עם שירי האלבום "An Other Cup" ומבחר משיריו הישנים, כאשר בחלק מהם הוא שינה מעט את המילים. חלק מההופעות היו מופעי צדקה, ביניהם "לייב ארת'", מופע למען "המרכז לשלום של דזמונד טוטו", מופע למען "יום השלום העולמי" באלברט הול ומופע למען הארגון הבינלאומי לזכויות הילידים.
בינואר 2009 הוציא יוסוף סינגל בו גרסה לשיר "The Day the World Gets Round" של ג'ורג' האריסון. הכנסות השיר נתרמו לסיוע לילדי רצועת עזה בעקבות מבצע עופרת יצוקה, באמצעות הארגונים אונסק"ו, אונר"א וארגון "Save the Children".
במאי 2009 יצא האלבום "Roadsinger", אותו קידם במסע הופעות נרחב באירופה, ארצות הברית, אוסטרליה וניו זילנד, וכן בהופעות בתוכניות אירוח, בין השאר בתוכנית של ג'יי לנו ובתוכנית הקולבר ריפור.
בשנת 2012 הוצג בתיאטרון מלבורן מחזמר בשם "Moonshadow" המבוסס על שיריו. המופע זכה לביקורות מעורבות וירד מהבמה מוקדם מהמתוכנן.
בשנת 2014 נבחר להיכל התהילה של הרוק אנד רול, והוצג בטקס על ידי ארט גרפונקל. באותה שנה יצא גם סרט תיעודי המתעד את מסע ההופעות שלו מדובאי ועד ניו יורק.
באוקטובר 2014 יצא אלבומו "Tell 'Em I'm Gone" ("תגידו להם שאני כבר לא כאן"), ולאחריו סיבוב הופעות נוסף באירופה ובצפון אמריקה. בשנת 2015 הופיע בצ'ילה ובבריטניה, ובשנת 2016 יצא למסע הופעות בארצות הברית. הוא תרם חלק ניכר מהכנסות הופעותיו לארגונים "ועדת ההצלה הבינלאומית" וקרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים, על מנת לסייע לילדים פליטי מלחמת האזרחים בסוריה.
בשנת 2017 יצא אלבומו "The Laughing Apple" ("התפוח הצוחק"), בהפקת פול סמוול-סמית', שהיה בסיסט להקת היארדבירדס והפיק בעבר את אלבומיו המצליחים ביותר.
חייו הפרטיים

בתחילת שנות השבעים היה קט סטיבנס בן זוגה של פטי דארבנוויל, עליה נכתב הלהיט "Lady D'Arbanville". השיר "Wild World" גם הוא נכתב עליה, עקב פרידתם.
בשנים 1971–1972 סטיבנס היה במערכת יחסים רומנטית עם הזמרת קארלי סימון. בתקופה זו הם כתבו שירים אחד לשני, ואחד על השני. השירים שסטיבנס כתב לסיימון הפכו אף הם ללהיטים.
בסוף שנות ה-70 התארס סטיבנס עם חשפנית בשם לואיז וייטמן. הם נפרדו לאחר שהתאסלם.
בספטמבר 1979 התחתן עם פאוזיה מובארק עלי במסגד ריג'נטס פארק בלונדון. לזוג נולדו חמישה ילדים, בן אחד וארבע בנות, ויש להם מספר נכדים. הם מחלקים את חייהם בין הבית בלונדון לבין הבית בדובאי.