stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נבו (אל)

| --- | --- |

פסל האל נבו מהמאה ה-8 לפנה"ס, במוזיאון הלאומי של עיראק
 תרבות:  אכד, בבל
 אלים מקבילים:  הרמס, מרקוריוס, תחות
 אב:  מרדוך
 אם:  צרפניתו (אנ')
 בן או בת זוג:  Tashmetum 
 
נַבּוּ הוא אל החוכמה והכתב הבבלי, בנו של מרדוך. בת זוגו של נבו היא האלה תַּשְׁמֵתוּם. במקור, הסגידה לאל נבו הגיעה למסופוטמיה מהאמורים, כנראה במקביל למרדוך. מרדוך הפך לאל הבבלי המרכזי ואילו נבו שכן במקדש א-זידה בעיר בורסיפה. על פי התיאורים שהשאיר אחריו המלך הבבלי אפיל-סין, הוא היה זה שהוביל לבניית המקדש. בתחילה נקרא "סופר ומזכיר למרדוך" ואחר כך כבנו של מרדוך ושרפניתום. בחג ראש השנה הבבלי נהגו להעביר את פסל נבו מהמקדש בבורסיפה לבבל כדי לאחדו עם אביו, מרדוך.
נבו שימש כפטרון הסופרים, בדומה לאלה ניסבה השומרית. סמליו הם עזרי הכתב: טבלת החימר ועט הכתיבה. מוצג לבוש בכובע עם קרניים ועומד כשידיו משולבות ככומר. רוכב על הדרקון המכונף של מרדוך (סירוש).
פסל של נבו מכלח שנבנה בתקופת תגלת פלאסר השלישי מוצג במוזיאון הבריטי.
אטימולוגיה ותפקיד

האטימולוגיה של שמו אינה ברורה. ייתכן ומדובר בשורש האכדי נב' שפירושו להכריז או לקרוא. לפי זה, פירוש השם נבו הוא "זה שקראו לו".
נבו אחראי לכתוב את הגורל שנגזר מהאלים על כל אדם, בארכיון המקודש. מכאן נובע כוחו של נבו להאריך, לקצר ולהשפיע על חיי בני האדם.
במקרא

האל נבו מוזכר בתנ"ך בספר ישעיהו: ”כָּרַע בֵּל קֹרֵס נְבוֹ הָיוּ עֲצַבֵּיהֶם לַחַיָּה וְלַבְּהֵמָה נְשֻׂאֹתֵיכֶם עֲמוּסוֹת מַשָּׂא לַעֲיֵפָה"” (ישעיהו, מ"ו, א').
האל מופיע כמרכיב תיאופורי בשמות נבוכדנאצר ונבוזראדן.
באסטרולוגיה

באסטרולוגיה הבבלית המאוחרת, נבו נקשר לכוכב חמה. בתור אל החוכמה והכתב ניתן לראות אותו כמקביל לאל היווני אפולו, או הרמס ולאל הרומי מרקוריוס.
לקריאה נוספת

Colligan, L. H. (January 15, 2010). Mercury. Marshall Cavendish. p. 22. ISBN 978076144551
הערות שוליים

↑  Search Entry, www.assyrianlanguages.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb119325815 (data)  GND: 119463660  LCCN: sh2010005612  SUDOC: 078611806  VIAF: 52499642   WorldCat (עם VIAF): 52499642
אליעזר כהן

אליעזר כהן במסוק, 1967 (צילום: בוריס כרמי)
אליעזר (צ'יטה) כהן (נולד ב-18 ביוני 1934) הוא איש צבא ופוליטיקאי ישראלי ששימש כמפקד טייסת 124 ומפקד בסיס רפידים בחיל האוויר הישראלי וחבר הכנסת מטעם סיעת ישראל ביתנו בכנסת ה־15 וה־16.
קורות חייו

אליעזר כהן נולד בירושלים. לאחר גיוסו לצה"ל התנדב לקורס טיס, אותו סיים במגמת טייסי קרב. השתתף כטייס במלחמת סיני. באחת גיחות ההפצצה נפגע מטוסו באש נ"מ. לאחר הפגיעה נחת נחיתת אונס ונאסף על ידי כוח צה"ל. מאוחר יותר שימש כמדריך בבית הספר לטיסה ומשם עבר הסבה לטייס מסוקים.
ב-1965 השתתף ב"מבצע כחל" בו הטיס בראש מבנה של שלושה מסוקים כוח של סיירת מטכ"ל, בפיקודו של אחיו נחמיה כהן, לפעילות בעומק שטח מצרים. בעקבות הצלחת המבצע הוענקו לשני האחים ציונים לשבח שהומרו ב-1973 לעיטור המופת. שירת כסגן מפקד בסיס תל נוף ומפקד טייסת המיון בבית הספר לטיסה. ב-1966 מונה למפקד טייסת 124.
לאחר מלחמת ששת הימים מונה לראש מדור מבצעים משולבים במטה חיל האוויר. בתחילת מלחמת ההתשה פיקד על טייסת 124, טייסת מסוקי סיקורסקי S-58. לאחר מכן פיקד על בסיס רפידים וקודם לדרגת אלוף-משנה. בהמשך שירת כמפקד זרוע האוויר במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה ויום לפני פרוץ מלחמת יום הכיפורים נקרא על ידי מפקד חיל האוויר לשוב ולפקד על בסיס רפידים משום שמפקדו הקבוע, אמיתי חסון, שהה בחו"ל. כהן פיקד על הבסיס בימים הראשונים של הלחימה, בהם הותקף השדה מספר פעמים על ידי מטוסים מצריים. לאחר שובו של חסון מונה כהן למפקד מרכז החיפוש וההצלה במפקדת חיל האוויר. לאחר צליחת התעלה נקרא להכשיר את שדה התעופה פאיד לשימוש צה"ל, משימה שבמהלכה נפצע בהתקלות עם חיילים מצריים בשדה. פרש מצה"ל בשנת 1974 בדרגת אלוף-משנה.
לאחר שחרורו מונה למנהל נמל התעופה בן-גוריון, תפקיד אותו מילא עד 1976. בו בזמן החל לעבוד כטייס בחברת אל על, והטיס בואינג 767. כהן פרש מעבודה בחברה בשנת 1999.
במבצע של"ג גויס לשירות מילואים ומונה למפקד שדה התעופה במזרעת אל-בעל שבלבנון, שדה תעופה שהוכשר על ידי צה"ל במהלך המבצע.
כהן חיבר, יחד עם העיתונאי צבי לביא, את הספר "השמים אינם הגבול" על חיל האוויר הישראלי.
באוקטובר 2012 הורשע כהן בביצוע מעשה מגונה בדיילת בטיסת אל על, ונגזר עליו עונש של חודשיים עבודות שירות, שישה חודשי מאסר על תנאי למשך שנתיים ופיצוי בסך 3,000 ש"ח למתלוננת. בערעור לבית המשפט המחוזי הוחלף סעיף ההרשעה ממעשה מגונה לתקיפה (לפי סעיף 379 לחוק העונשין), ללא שינוי בגזר הדין.
כהן הוא אחיו הבכור של נחמיה כהן, הנושא ביחד עם אהוד ברק את תואר החייל המעוטר ביותר בצה"ל. הוא תושב רמת השרון, נשוי ואב לשלושה.
פוליטיקה

בשנת 1976 היה פעיל של המרכז החופשי ובין התומכים בפרישה מהליכוד, בין השאר בגלל חוסר אמונתו שמנחם בגין יוכל להוביל את הליכוד לניצחון בבחירות, ובגלל הערכתו שבגין כלל אינו רוצה להיות ראש ממשלה. יחד עם המרכז החופשי הצטרף לתנועה הדמוקרטית לשינוי, היה חבר מועצת התנועה ואף נבחר לנשיאות המועצה. בתחילת 1980 פרש מהתנועה, אותה כינה "פגר המוחזק באמצעים מלאכותיים". הצטרף למפלגת צומת עם הקמתה, אולם לאחר שרפאל איתן החליט להתמודד יחד עם התחיה קרא להצביע לאומץ.
בשנת 1999 הוא נבחר לכנסת ה-15 מטעם ישראל ביתנו. לכנסת ה-16 נכנס רק כחודש לאחר תחילת כהונתה, במקומו של אביגדור ליברמן, שהתפטר בעקבות מינויו לתפקיד שר התחבורה, כדי לאפשר לכהן להיכנס במקומו. לקראת הבחירות לכנסת ה-17 החליט כהן לפרוש מהפוליטיקה ומוקם במקום האחרון ברשימת ישראל ביתנו.
הערות שוליים

↑  אבינעם מיסניקוב, מרחב אווירי 2006 - 1.11.1956 - הפלת מטוס מוסטנג מס' 40, באתר www.merchav-aviri.org
↑  אל"מ אליעזר כהן ימונה למנהל נמל התעופה בלוד, דבר, 9 במאי 1974
↑  מנהל נמל התעופה יפרוש ב-1 באפריל, דבר, 16 במרץ 1976
↑  אש במנוע, מעריב, 16 בפברואר 1987
↑  חן מענית, ‏ח"כ לשעבר אליעזר כהן הורשע במעשה מגונה בדיילת, באתר גלובס, 21 באוקטובר 2012
↑  פ (ראשון לציון) 34383-04-11 מדינת ישראל נגד אליעזר כהן, ניתן ב-21 בפברואר 2013
↑  עפ (מרכז) 10921-04-13 אליעזר כהן נגד מדינת ישראל, ניתן ב-7 ביולי 2013 (באתר "נבו")
↑  במרכז החופשי מופעלים לחצים, מעריב, 19 באוקטובר 1976
↑  אברהם תירוש, שני בכירים פרשו מהתנועה הדמוקרטית, מעריב, 20 במרץ 1980
↑  אמנון אברמוביץ', התחיה: אמא אדמה, מעריב, 20 ביולי 1984
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259874205171  GND: 1089179685  ISNI: 0000 0000 7909 5292  LCCN: no91014127  NLA: 35311786  Trove: 907440  VIAF: 97740129   WorldCat (עם VIAF): 97740129
ירחמיאל אונגרישר

| --- | --- |

הרב ירחמיאל אונגרישר
 לידה:  26 באוגוסט 1947 (בן 77) י' באלול תש"ז ארצות הברית 
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  ישראל
 השתייכות:  מתנגדים 
 תחומי עיסוק:  ראש ישיבת בית מדרש עליון
 רבותיו:  אביו הרב דן אונגרישר, הרב יוסף דב סולובייצ'יק
 חיבוריו:  קובץ השיעורים וקובץ הביאורים
 אב:  דן אונגרישר 
 
הרב ירחמיאל אוּנְגְרִישֶר (נולד בי' באלול תש"ז, 26 באוגוסט 1947) הוא ראש ישיבת בית מדרש עליון בבני ברק.
ביוגרפיה

נולד במונסי ניו יורק לאסתר ולרב דן אונגרישר. אמו היא בתו של הרב ראובן גרוזובסקי שעמד בראשות הישיבות תורה ודעת ובית מדרש עליון.
בבחרותו למד בישיבה במונסי בראשות אביו. בשנת תשכ"ח בהיותו בן 21 עלה לישראל ולמד בישיבת בריסק בירושלים בראשות הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק.
בשנת תש"ל (1970) נישא למרים גרשנוביץ בתו של הרב ראובן יוסף גרשנוביץ לימים ראש ישיבת הנגב שכיהן באותה התקופה כראש ישיבת חמדת שמואל במושב חמ"ד. שמחת הנישואין נערכה בחצר הישיבה במושב.
לאחר נישואיו התגורר בירושלים והמשיך ללמוד בישיבת בריסק.
בשנת תשל"ה (1975) עבר לבני ברק ומונה לר"מ בישיבת חמד בראשות חותנו. לאחר כמה שנים נסגרה הישיבה ובמקומה נפתח במקום כולל אברכים שהרב אונגרישר הועמד בראשו.
בשנת תשמ"ו (1986) פתח כולל אברכים בבני ברק בשם "בית מדרש עליון".
כמה שנים אחר פתיחת הכולל רכש בית בשכונת נוה אחיעזר בבני ברק ועבר להתגורר בו כשהוא מקצה את הקומה העליונה לבית מדרש עבור הכולל שבראשותו ועבור ציבור האברכים שהתגוררו בשכונה, כשהוא משמש להם כרב ופוסק. בשנת תשנ"ד (1994) הוסיף קומה שלישית לבית והכולל עבר לקומה זו משמש המקום כבית המדרש של הישיבה).
בשנת תשנ"ח ביקש אביו לפתוח סניף לישיבתו שבמונסי בישראל, לצורך כך הגיע הרב דן אונגרישר לישראל וביקש את סיועו של הרב מיכל יהודה ליפקוביץ שהכירו מהימים שלמדו בצוותא אצל הרב שלמה היימן, לייסד ישיבה.
בחודש ניסן תשנ"ח הוקמה הישיבה עם 22 בחורים שהתקבצו מהישיבות פוניבז', תפרח וחדרה, כשהרב דן אונגרישר מעמיד בראשות הישיבה את בנו הרב ירחמיאל. נכון לשנת תש"פ לומדים בישיבה כ-600 בחורים.
שיטת הלימוד של הרב אונגרישר מתאפיינת בעיון עמוק כפי שקיבל מרבו הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק, בשיעוריו הוא מרבה לצטט מספרי זקניו הרבנים ברוך דב ליבוביץ וראובן גרוזובסקי. שיחות המוסר שהוא מוסר מבוססות ברובן על ספרי החפץ חיים.
כנהוג בישיבות בית בריסק אחת לשבוע במוצאי שבת מתקיים בביתו שיעור בחומש ורש"י בעיון, שבו מתייחס ראש הישיבה גם לעניינים אקטואליים.
חרף היותו ראש הישיבה מקפיד הרב אונגרישר ללמוד שלשה סדרים בהיכל הישיבה תוך לימוד בחברותא עם בחורים מבני הישיבה כשהוא משמש דוגמה אישית לשקידה ועמל התורה.
משפחתו

להרב אונגרישר בת יחידה הנשואה לרב טוביה שפירא (בנו של הרב זאב שפירא, ר"מ בישיבת בית מאיר) המשמש כר"מ בישיבת בית מדרש עליון.
ספריו

קובץ השיעורים על מסכתות הש"ס
קובץ הביאורים ענייני הלכה ומוסר
הערות שוליים

↑  חתנו של הרב ברוך דב ליבוביץ
↑  השניים אף הוציאו לאור יחד את שיעורי רבם בשם 'חידושי ר' שלמה'
↑  יענקי קצבורג, כך ייראה עולם הישיבות בזמן אלול הקרוב, 26.06.2019, באתר כל הזמן
↑  עם זאת עד לשנת תשע"א (2011) היה מוסר מידי לילה בביתו שיעור בבקיאות בדף היומי לתושבי השכונה, שיעור שהתקיים ברצף למעלה מ-25 שנה
↑  חתנו של הרב זלמן רוטברג
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008113890305171  VIAF: 11158307061806402546   WorldCat (עם VIAF): 11158307061806402546 
ביתו של הרב אונגרישר בתוך בניין הישיבה כפי שהוא נראה היום, שנת 2018
התחנה המרכזית של רחובות

| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  2010–הווה (כ־15 שנים)
 מיקום:   רחובות, קניון רחובות
 אתרים סמוכים:  שוק רחובות, עיריית רחובות
 שירות אוטובוסים:  לתל אביב, למרכז ולדרום
 קואורדינטות:  31°53′36″N 34°48′28″E﻿ / ﻿31.893446°N 34.807702°E﻿ / 31.893446; 34.807702
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) התחנה המרכזית של רחובות(למפת גוש דן רגילה) התחנה המרכזית של רחובות(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום התחנה המרכזית של רחובות(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום התחנה המרכזית של רחובות  he התחנה המרכזית של רחובותhe התחנה המרכזית של רחובותמפת  __ רחובות [‌למפה דינמית של השפלה וסביבותיה‌]מצפון וממזרח: __ מועצה אזורית גזר מדרום: __ קריית עקרון, __ מועצה אזורית ברנר ממערב: __ מועצה אזורית גן רווה ממערב ומצפון: __ נס ציונה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
התחנה המרכזית של רחובות היא מסוף האוטובוסים המרכזי של העיר רחובות. נמצאת במרכז העיר, ברחוב ביל"ו.
מבנה התחנה

התחנה משולבת עם קניון רחובות, כאשר תחנות ההמתנה לאוטובוסים נמצאות מחוץ לקניון בצמוד אליו. היא פועלת משנת 2010.
התחנה המרכזית של יבנה

| --- | --- |
 מיקום:  אזור תעשייה מערבי, יבנה
 אתרים סמוכים:  תחנת הרכבת יבנה מערב
 שירות אוטובוסים:  לכל חלקי גוש דן, לירושלים, אשדוד
 קואורדינטות:  31°53′26″N 34°43′54″E﻿ / ﻿31.890420584986°N 34.731659360412°E﻿ / 31.890420584986; 34.731659360412
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) התחנה המרכזית של יבנה(למפת גוש דן רגילה) התחנה המרכזית של יבנה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום התחנה המרכזית של יבנה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום התחנה המרכזית של יבנה  he התחנה המרכזית של יבנהhe התחנה המרכזית של יבנהמפת  __ יבנה [‌למפה דינמית של השפלה וסביבותיה‌]מצפון: __ מועצה אזורית גן רווה ממזרח: __ מועצה אזורית חבל יבנה מדרום: __ מועצה אזורית ברנר, __ מועצה אזורית חבל יבנה ממערב: הים התיכון tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מרכז תנועה, נופש וחנייה (מתנ"ח) או בשמה השגור תחנה מרכזית יבנה היא מסוף האוטובוסים הבינעירוני המרכזי ביבנה. התחנה ממוקמת בצמוד לתחנת הרכבת יבנה מערב.
מבנה התחנה

התחנה כוללת מפלס בודד הכולל ארבעה רציפים לאיסוף בלבד ורציף אחד להורדה בלבד.
בנוסף לרציפים ישנו קיוסק הנמצא בחלל ההמתנה באזור הרציפים.
בתחנה ישנם שטחי מסחר אשר אינם פעילים. בעבר פעל סופרמרקט של רשת מגה קמעונאות אך כיום פועל במקום סניף יבנה של ביטוח לאומי העבר למקום ממבנה במרכז העיר.
מחוץ למבנה התחנה פועלת תחנת דלק.
היסטוריה

התחנה שימשה כנקודת ציון בתהליך התפתחותה של העיר יבנה.
בעת פתיחת תחנת הרכבת יבנה מערב בשנת 2012, הוסטו הקווים הפנימיים ביבנה מהתחנה המרכזית אל המסוף הצמוד לתחנת הרכבת יבנה מערב אשר גם היא נמצאת בצמוד לתחנה.
בשנת 2017 מחזיק תיק התחבורה ביבנה משה חזות הצהיר שהתחנה עומדת לעבור שיפוץ אך במועד לא ידוע.
שיפוץ התחנה בוצע בתחילת שנת 2019.
הערות שוליים

1 2  הקו אוסף ומוריד בתוך יבנה
↑  לקו זה שלוש נסיעות ביום לכל כיוון
חסידות אמשינוב

| --- | --- |

אוהל אדמו"רי אמשינוב בבית הקברות היהודי בוורשה
 שורשים, סיווג והנהגה
 דת:  יהדות
 זרם:  יהדות אורתודוקסית
 ענף:  יהדות חרדית
 קבוצה:  תנועת החסידות
 מקום ייסוד:  אמשינוב 
 תאריך ייסוד:  תר"ט, 1848
 מייסד:  יעקב דוד קאליש 
 דמויות מרכזיות:  מנחם קאליש, יצחק קאליש, ירחמיאל יהודה מאיר קאליש, יעקב דוד קאליש (השני), יוסף קאליש, שמעון שלום קאליש, יוסף קאליש 
 אדמו"ר:  יעקב אריה מיליקובסקי 
 
בית המדרש המרכזי של חסידות אמשינוב בבית וגן
טיש אצל הרב מנחם קאליש, האדמו"ר מאמשינוב בארצות הברית
חסידות אמשינוב היא חצר חסידית, ענף של חסידות וורקא. נוסדה באמשינוב בפולין באמצע המאה ה-19 על ידי רבי יעקב דוד קאליש, בנו של רבי יצחק מוורקא והתקיימה בה עד לפרוץ מלחמת העולם השנייה, שבמהלכה נפטר נינו, האדמו"ר רבי יעקב דוד קאליש (השני).
אחרי השואה הוקמו חצרות אמשינוב בארצות הברית ובישראל. רבי שמעון שלום קאליש שכיהן לפני המלחמה באוטבוצק (בנו של האדמו"ר השני בשושלת רבי מנחם קאליש) הקים את חצרו בארצות הברית, ובנו רבי ירחמיאל יהודה מאיר קאליש עלה לישראל והקים חצר בבית וגן שבירושלים. רבי יצחק קאליש, בנו של רבי יוסף קאליש, האדמו"ר השלישי בשושלת, הקים את חצרו בבורו פארק.
כיום מכהן רבי יעקב אריה ישעיה מיליקובסקי, נכדו של רבי ירחמיאל מאיר, כאדמו"ר בירושלים, ורבי מנחם קאליש, נכדו של רבי יצחק, מכהן כאדמו"ר בארצות הברית. אחיו רבי אשר חיים קאליש מכהן כאדמו"ר בבית שמש.
אדמו"רי החסידות > האדמו"ר הראשון

רבי יעקב דוד קאליש (ה'תק"ע-ה'תרל"ח) היה בנו הבכור של רבי יצחק מוורקא. לאחר פטירת אביו התמנה תלמידו רבי שרגא פייבל מגריצא לאדמו"ר, אך הוא נפטר לאחר חצי שנה, והעדה התפצלה בין שני בניו של רבי יצחק: רבי יעקב דוד ורבי מנחם מנדל, "האדמו"ר השותק". רבי יעקב דוד הקים את חצרו באמשינוב, שבה כיהן כרב עוד קודם לכן. חצר הרבי ובית מדרשו באמשינוב התקיימו עד השואה. בשנת תקצ"ו נישא לשרה לאה בתו של הרב משה שלמה לבנזון מפרצובה בעל שו"ת חשק שלמה. לאחר שהתאלמן בשנת תרי"ח נישא לחיה בתו של הרב יעקב מזרניבצה. כאביו, היה ידוע באהבת ישראל והיה עסקן ציבורי פעיל. סבל ממחלות. נפטר בד' בכסלו תרל"ח. מעט מדברי תורתו כונסו בספר "אהל יצחק".
בנו הגדול רבי מנחם מילא את מקומו, בנו רבי ישעיהו כיהן בפשיסחה ורבי ירמיה באופולה.
אדמו"רי החסידות > רבי מנחם מאמשינוב ובניו

רבי מנחם קאליש (תר"כ-תרע"ח), בנו של רבי יעקב דוד, התמנה לאדמו"ר אחרי פטירת אביו כשהוא בן 18 שנים בלבד. קאליש דמה בתכונותיו לאביו. המסורת החסידית מספרת כי הוא לא הכיר בזמנים ובשעות, וההכנות לתפילות ולקיום המצוות ארכו אצלו שעות. במלחמת העולם הראשונה התיישב בוורשה, שם הרבה לעסוק בצרכי הפליטים. הוא נפטר בט"ז בכסלו תרע"ח בגיל חמישים ושמונה שנים, ונטמן בבית הקברות היהודי בוורשה. בנו הגדול, רבי יוסף קאליש, עד אז רבה של אוסטרוב מזובייצק נקרא לאמשינוב למלא את מקומו. בנו השני, רבי שמעון שלום הקים חצר חסידית באוטבוצק. בנו השלישי, רבי אברהם, חתנו של האדמו"ר מרדומסק בעל החסד לאברהם, ניהל חצר חסידית ברדומסק. נספה בטרבלינקה באוקטובר 1942.
אדמו"רי החסידות > ענף רבי יוסף מאמשינוב

רבי יוסף קאליש, בנו הבכור של רבי מנחם וממלא מקומו באמשינוב, היה חתנו של רבי חיים אלעזר וקס. לפני התמנותו לאדמו"ר כיהן כרב העיירה אוסטרוב מזובייצק ורבים מהמתנגדים בעיירה הפכו לחסידיו. כיהן כאדמו"ר 18 שנה, עד לפטירתו בג' בשבט תרצ"ו.
בנו, רבי יעקב דוד קאליש (השני), שימש כאב בית הדין בז'ירארדוב הסמוכה לוורשה. נשא את בתו של רבי שלמה יוסקוביץ, חתנו של האדמו"ר אברהם מרדכי אלטר מגור. בתרצ"ו הוכתר לאדמו"ר מאמשינוב ומאז שימש כרב של שתי הקהילות. עם כיבוש פולין על ידי הגרמנים ברח לוורשה, שם הסתתר במשך שנתיים. הוא נפטר בגטו בחורף תש"ב ונטמן ליד סבו ואביו בבית העלמין בורשה. משפחתו כולה נרצחה בידי הנאצים.
בנו השני של רבי יוסף, רבי יצחק קאליש, הצליח להימלט לווילנה ובהמשך ליפן יחד עם דודו, אח אביו, רבי שמעון שלום. הקים את החצר מחדש בארצות הברית, בוויליאמסבורג ובהמשך בבורו פארק. נפטר בי"ט באדר תשנ"ג. ארונו הובא לקבורה בבית הקברות העתיק בטבריה.
לאחר פטירתו הוכתר בנו רבי יוסף קאליש, אך חלק מחסידיו פנו אל רבי יעקב אריה, האדמו"ר בירושלים. רבי יוסף הוציא לאור את הספר "זרע יצחק" על התורה ועל המועדים מתורתו של אביו. נפטר בי"א בניסן ה'תש"ף בהתפרצות נגיף הקורונה.
אדמו"רי החסידות > ענף רבי שמעון שלום מאמשינוב-אוטבוצק

רבי שמעון שלום קאליש, בנו השני של רבי מנחם, היה חתן דודו רבי ישעיהו מפשיסחא. לאחר פטירת אביו הקים חצר חסידית באוטבוצק. בתרצ"ט, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, נמלט לווילנה, שם התרכזו פליטים רבים שנמלטו מפולין. מווילנה ברח ליפן, יחד עם תלמידי ישיבת מיר ולאחר שהיה של כמה חדשים הוגלו לשנחאי בסין שהייתה אז תחת שלטון יפני, שם שהו עד לסיום המלחמה. אחרי המלחמה הגיע לארצות הברית, ויסד מחדש את חצר אמשינוב בבורו פארק. הוא תכנן לעלות לישראל, אך נפטר בי"ט באב תשי"ד לפני שהספיק לעשות זאת. נקבר בארצות הברית על תנאי וכעבור שבועות ספורים הועבר לבית הקברות העתיק בטבריה בחלקת תלמידי הבעל שם טוב.
בנו, רבי ירחמיאל יהודה מאיר קאליש, חתנו של דודו רבי יעקב אריה מורגנשטרן מרדזימין-וישקוב (חתנו של רבי מנחם מאמשינוב), שרד את השואה. עלה ארצה והתיישב בירושלים בשכונת בית וגן, שם הקים את מוסדותיו ובהם ישיבת "שם עולם" בראשות חתנו, רבי חיים מיליקובסקי, מתלמידי ישיבת מיר שפגש בשנחאי. נהג להאריך בהכנות לתפילה ואלה היו מסתיימות בשעה מאוחרת ביותר. היה מפורסם באהבת ישראל שלו. נפטר בכ"ז באייר תשל"ו ונקבר בהר המנוחות שבירושלים.
אדמו"רי החסידות > שושלת האדמו"רים

רבי מנחם קאליש מאמשינוב
רבי יוסף קאליש מאמשינוב
רבי יעקב דוד קאליש (השני) בן רבי יוסף מאמשינוב
רבי שמעון שלום קאליש בן רבי מנחם מאמשינוב
רבי ירחמיאל יהודה מאיר קאליש בן רבי שמעון שלום מאמשינוב
רבי יוסף קאליש (השני) בן רבי יצחק, האדמו"ר מאמשינוב בארצות הברית
הרב מנחם קאליש (השני) בן רבי יוסף, האדמו"ר מאמשינוב בארצות הברית
הרב יעקב אריה מיליקובסקי נכדו של רבי מאיר, האדמו"ר מאמשינוב ירושלים
בתי כנסת ומוסדות

בתקופת כהונתו של רבי יוסף מאמשינוב פעלו בפולין כ-40 שטיבלאך של חסידיו. בתל אביב נוסד שטיבל בהוראת רבי יוסף אך אחרי פטירתו בשנת תרצ"ו, ונקרא "אוהל יוסף" על שמו. לימים התקיים בין כתליו כולל אברכים בראשות הרב דוד וייסבורד (הלחמי).
בנו של רבי יוסף, רבי יצחק, הקים את בית מדרשו בוויליאמסבורג ואחר כך עבר לבורו פארק. בשנת תשל"ח הקים רבי יצחק כולל אברכים "אוהל יוסף" בבורו פארק.
באוטבוצק פעל השטיבל של רבי שמעון שלום קאליש. אחרי השואה פתח שטיבל בבורו פארק, אך הוא אינו פעיל כיום.
בתי כנסת ומוסדות > החסידות כיום > בית וגן

האדמו"ר בירושלים כיום הוא רבי יעקב אריה מיליקובסקי, נכדו של רבי מאיר. התפרסם בגלל סדר יומו המיוחד. מאריך מאוד בהכנות לתפילה ולעשיית מצוות, באופן שאינו מתאים עם זמני התפילה על פי ההלכה הפסוקה בשולחן ערוך. השבת שלו מסתיימת לפעמים באמצע השבוע. קבלת הקהל הציבורית נערכת בדרך כלל בשעות המאוחרות של הלילה, עד לפנות בוקר.
מרכז חסידות אמשינוב בשכונת בית וגן, שבה מתגורר האדמו"ר ומשפחות מהחסידות. בשכונה ישיבה של החסידות. רבים מחסידי אמשינוב גרים בעיר ביתר עילית ולהם ארבעה בתי כנסת וישיבה. בתי כנסת נוספים קיימים בערים בני ברק, מודיעין עילית וצפת. קבוצות נוספות מקרב החסידות ניתן למצוא בערים בית שמש ואלעד.
בתי כנסת ומוסדות > החסידות כיום > בורו פארק

בארצות הברית מכהן רבי מנחם קאליש, בן רבי יוסף קאליש ונכד רבי יצחק. לפני פטירת אביו התגורר בישראל וכיהן ר"מ בישיבת "טל תורה". חתן רבי נתן דוד רוזנבוים מזוטשקא. אחיו, רבי אשר חיים קאליש, הוכתר לאדמו"ר מאמשינוב בית שמש. חתן הרב אהרן מנדלזון (בן הרב בנימין וחתן הרב שמעון למברגר ממאקווא).
מרכז חצר זו בבורו פארק, שבה השתקע רבי יצחק בשנת תשכ"ד. בתי כנסת נוספים קיימים בויליאמסבורג, במונסי (יחד עם חסידות אלכסנדר), בבני ברק ובבית שמש (נפתחו בשנת תש"פ).
בתי כנסת ומוסדות > ישיבת שם עולם

בשנת ה'תשט"ז הקים רבי ירחמיאל יהודה מאיר קאליש את ישיבת שם עולם תחילה בעיר חולון ולאחר תקופה עברה הישיבה לשכונת בית וגן. בראשות הישיבה עמד חתנו הרב חיים מיליקובסקי, ולאחר פטירתו עמדו בראש הישיבה בניו של הרב חיים, האדמו"ר רבי יעקב אריה מיליקובסקי ואחיו הרב משה.
בישיבה לימדו בין היתר הרבנים שמואל אוירבך, עזריאל אוירבך וחיים ורנר.
חסידים מפורסמים

הרב משה בוים (תרל"ב - תשל"ב) זקן החסידים. אביו קלמן היה ראש הקהל בפשיסחה. העביר מסורות וסיפורים מבית פשיסחה-וורקא.
הרב אלכסנדר זושא פרידמן, מחבר ספר "מעיינה של תורה"
הרב ישראל יצחק פיקרסקי, ראש ישיבת תומכי תמימים בניו יורק
הרב דוד הלחמי, סופר ורב בית הכנסת "חיסדא" בבני ברק
הרב ישראל יהודה אהרונסון, מנהל רוחני ישיבת חזון נחום בבני ברק
הרב חיים אהרן קאופמן, יו"ר ועד הישיבות ורב בית כנסת
חסידות אופולה

רבי ירמיה קאליש מאופולה-אמשינוב (נולד בשנת תרל"ג), בנו הצעיר של רבי יעקב דוד הראשון. בגיל חמש התייתם מאביו וגדל בחצר אחיו הגדול רבי מנחם קאליש מאמשינוב. היה נשוי (בשנית) לקיילא נחמה בת האדמו"ר אברהם איגר מלובלין. הוסמך להוראה על ידי רבי חיים מבריסק. כיהן כרב בעיירה אופולה לובלסקי הסמוכה ללובלין. בזמן מלחמת העולם הראשונה נאסר על ידי הרוסים והואשם בריגול, אך שוחרר כעבור חודשיים. לאחר פטירת אחיו בט"ז בכסלו תרע"ח, הכתירה קבוצה מחסידי אמשינוב את רבי ירמיהו לרבם, הוא עבר להתגורר בוורשה שם התרכזו חסידיו וניהל בה את בית מדרשו. העביר את רוב היום בתפילה. עם כיבוש ורשה במלחמת העולם השנייה ביקשו מקורביו להבריחו מחוץ לגבולות פולין, ואולם הוא סירב להיפרד מחסידיו. בעת האקציה הגדולה בגטו סירב לרדת לחצר, התעטף בטלית ותפילין, התיישב על כסאו, קרא קריאת שמע ותוך כדי אמירת 'אחד' נורה ונהרג על ידי הנאצים. באישון לילה התגנבו חסידיו אל הבית והביאוהו לקבר ישראל בחצר.
רבי שרגא זלמנוב (נינו של רבי ירמיה), משמש כאדמו"ר מאופולה. הקים את מכון "לב אריה" להפצת תורת וורקא. הוציא לאור את הספרים: שמועות יצחק - לקט מדברי תורתו של רבי יצחק מווארקא; יד דוד - מדברי תורתו של בנו רבי יעקב דוד הראשון מאמשינוב; דברי ירמיה - מתורתו של בנו רבי ירמיה מאופולה ועוד. חצרו ברחוב הירדן בבני ברק, והוא חתנו של רבי חיים שאול טאוב, האדמו"ר ממודז'יץ.
לקריאה נוספת

הרב דוד הלחמי, אהל יוסף, בני ברק, תש"מ. שני חלקים, הראשון על רבי יוסף קאליש והשני על קהילות אמשינוב שנחרבו בשואה. הוצאה מחודשת עם תולדות אדמו"רי השושלת ועוד הוספות, ארצות הברית תשע"ד.
הרב חיים מאיר ארנסטר (עורך), ימות עולם, סיפורי בית אמשינוב כפי שסופרו על ידי רבי יצחק מאמשינוב.
אברהם יצחק ברומברג, מגדולי החסידות חלק ג', על רבי יצחק מוורקא, רבי יעקב דוד מאמשינוב, רבי מנדל מוורקא, רבי בונים מאוטבוצק ורבי מנחם מאמשינוב.
צבי מרדכי רבינוביץ (עורך), זאת ליהודה - דברי תורה, שיחות ועובדות מאדמו"רי וורקא-אמשינוב מפי הרב יהודה מנחם בוים.
הרב יעקב שמחה ארליק, קונטרס זכרונות מאדמו"רי אמשינוב, בתוך רנו ליעקב שמחה, ברוקלין תשנ"ג-תשס"ד.
שיח חסידים תולדות בית ווארקי - אמשינאוו, יצא לאור על ידי איגוד "זרע יצחק", ברוקלין ניו יורק, תשע"ז
אלה אזכרה, אוסף תולדות קדושי ת"ש-תש"ה, המכון לחקר בעיות היהדות החרדית, ניו יורק תשי"ז, בערכים המתאימים.
חלקי חילוף

חלקי חילוף (נקראים בקיצור גם חָלָפים) הם חלקים, מכלולים ורכיבים ממוצר, מכשיר או מכונה, שמטרתם להחליף חלק במוצר, מכשיר או מכונה. חלקים אלו מיוצרים כחלקים בודדים ולא כמוצר שלם, ומשמשים כעתודה לצורכי תיקונים ותחזוקה שוטפת של מוצרים, מכשירים ומכונות. חלקי חילוף נפוצים בתחומי כלי רכב, כלי טיס וכלי שיט; מכשירי חשמל ואלקטרוניקה; מכונות תעשייתיות; כלי נשק ואמצעי לחימה.
שימוש בחלקי חילוף נעשה בדרך כלל באחת משתי דרכים: בתחזוקת שבר מוחלף חלק או מכלול שהתקלקל ויצא מכלל שימוש. תחזוקה מונעת דורשת להחליף חלקים מסוימים אחרי מידה ידועה של שימוש לפני שמתרחשת תקלה. בתחום הרכב נהוג למשל להחליף מצתים, צמיגים ורצועת תזמון כאשר מתגלים סימני בלייה (צמיגים) או אחרי שהרכב נסע מספר ידוע של קילומטרים. בתעופה, ספר המטוס מפרט מתי הוחלף כל רכיב קריטי, ורכיבים רבים מוחלפים אחרי ששירתו מספר שעות טיסה - המספר משתנה לפי החלק בו מדובר.
ישנם מספר מקורות לחלקי חילוף:
חלקי חילוף מקוריים: ייצור חלקי חילוף ייעודיים על ידי היצרן המקורי של המכשיר.
חלקי חילוף תואמים: ייצור חלקי חילוף על ידי יצרן אחר לשימוש במכשירים של היצרן המקורי. חלקים אלו לרוב זולים יותר מחלקי החילוף המקוריים. שימוש בחלקים תואמים נעשה גם כאשר היצרן המקורי כבר לא מספק את החלקים המקוריים, או מנוע מלמוכרם ללקוח שזקוק להם, למשל עקב אמברגו.
חלקי חילוף ממוצר או מכשיר שיצא מכלל שימוש: כאשר מכשיר או מוצר יוצא מכלל שימוש, ניתן לפרק אותו ולהוציא ממנו מכלולים ורכיבים תקינים ולהשתמש בהם כחלקי חילוף. נוהג זה נפוץ במיוחד בתעשיית הרכב (משחטת רכב), וכאשר המוצר המקורי כבר אינו מיוצר, ובפרט כאשר היצרן המקורי כבר לא קיים או לא פעיל, וקשה או בלתי ניתן למצוא חלפים מקוריים.
קופי אנאן

קוֹפִי אַטָה אַנָאן (באנגלית: Kofi Atta Annan; ‏8 באפריל 1938 – 18 באוגוסט 2018) היה דיפלומט ומדינאי גאנאי, שכיהן כמזכיר הכללי של האומות המאוחדות מ-1 בינואר 1997 עד 31 בדצמבר 2006. חתן פרס נובל לשלום לשנת 2001.