stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מילווקי באקס
הישגים ופרסים > שחקנים שמספר גופייתם הוצא לגמלאות

| מספר | שחקן | תפקיד | שנים בקבוצה | שנת הפרשה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אוסקר רוברטסון | רכז | 1970–1974 | 1974 |
| 2 | ג'וניור ברידג'מן | סמול פורוורד | 1975–1984, 1986–1987 | 1988 |
| 4 | סידני מונקריף | קלע | 1979–1990 | 1990 |
| 8 | מארקס ג'ונסון | סמול פורוורד | 1977–1984 | 2019 |
| 10 | בוב דאנדרידג' | סמול פורוורד | 1969–1977, 1981 | 2015 |
| 14 | ג'ון מקגלוקלין | קלע | 1968–1976 | 1976 |
| 16 | בוב לניר | סנטר | 1980–1984 | 1984 |
| 32 | בראיין וינטרס | קלע | 1975–1983 | 1983 |
| 33 | כרים עבדול-ג'באר | סנטר | 1969–1975 | 1993 |
הערות שוליים

↑  דיווח על התקרית באינציקלופדיית ה-NBA
↑  נבחרת כל הזמנים של המילווקי באקס
↑  ידיעה בנושא באתר NBA.com
↑  ידיעה בנושא באתר: NBA.com
↑  כתבה בעיתון ג'ורנל סנטיאל אונליין
↑  טבלה סופית של עונת 11–2010
↑  ג'רו הילידיי נשלח למילווקי בטרייד מרובע, באתר ה-NBA,‏ 24 בנובמבר 2020
↑  יאניס אנטטוקומפו חתם על חוזה מקסימום חדש במילווקי, באתר וואלה, 15 בדצמבר 2020
↑  , ספורט 1, ‏2021-07-21
↑  מילווקי זכתה בגביע ה-NBA אחרי 81:97 על הת`אנדר - ערוץ הספורט, באתר Sport5.co.il - אתר ערוץ הספורט, ‏2024-12-18
↑  סרטון של הפציעה ב-YouTube
↑  סטטיסטיקת האימון של לארי קוסטלו
↑  סטטיסטיקת האימון של דון נלסון
↑  סטטיסטיקת האימון של דל האריס
↑  סטטיסטיקת האימון של פרנק המבלן
↑  סטטיסטיקת האימון של מייק דאנליבי
↑  סטטיסטיקת האימון של כריס פורד
↑  סטטיסטיקת האימון של ג'ורג' קארל
↑  סטטיסטיקת האימון של טרי פורטר
↑  סטטיסטיקת האימון טרי סטוטס
↑  סטטיסטיקת האימון של לארי קריסקוויאק
↑  סטטיסטיקת האימון של סקוט סקיילס
↑  סטטיסטיקת האימון של ג'ים בוילן
↑  סטטיסטיקת האימון של לארי דרו
↑  סטטיסטיקת האימון של ג'ייסון קיד
↑  סטטיסטיקת האימון של ג'ו פרונטי
↑  סטטיסטיקת האימון של מייק בודנהולצר
↑  סטטיסטיקת האימון של אדריאן גריפין
↑  סטטיסטיקת האימון של ג'ו פרונטי
↑  סטטיסטיקת האימון של דוק ריברס
↑  המובילים הסטטיסטיים של הקבוצה, באתר basketball-reference.com
| קבוצות ליגת ה-NBA> האזור המזרחי | קבוצות ליגת ה-NBA> האזור המזרחי | קבוצות ליגת ה-NBA> האזור המזרחי | קבוצות ליגת ה-NBA> האזור המערבי | קבוצות ליגת ה-NBA> האזור המערבי | קבוצות ליגת ה-NBA> האזור המערבי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הבית האטלנטי | הבית המרכזי | הבית הדרום־מזרחי | הבית הצפון־מערבי | הבית הפאסיפי | הבית הדרום־מערבי |
| בוסטון סלטיקס | שיקגו בולס | אטלנטה הוקס | דנוור נאגטס | גולדן סטייט ווריורס | דאלאס מאבריקס |
| ברוקלין נטס | קליבלנד קאבלירס | שארלוט הורנטס | מינסוטה טימברוולבס | לוס אנג'לס קליפרס | יוסטון רוקטס |
| ניו יורק ניקס | דטרויט פיסטונס | מיאמי היט | אוקלהומה סיטי ת'אנדר | לוס אנג'לס לייקרס | ממפיס גריזליס |
| פילדלפיה 76' | אינדיאנה פייסרס | אורלנדו מג'יק | פורטלנד טרייל בלייזרס | פיניקס סאנס | ניו אורלינס פליקנס |
| טורונטו ראפטורס | מילווקי באקס | וושינגטון ויזארדס | יוטה ג'אז | סקרמנטו קינגס | סן אנטוניו ספרס  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n82051056  VIAF: 140739062   WorldCat (עם VIAF): 140739062 
במהלך שש שנות משחק במדי הבאקס קלע כרים עבדול-ג'באר בממוצע 30.4 נקודות, וקטף 15.3 ריבאונדים.
אוסקר רוברטסון כשחקן הבאקס
יאניס אדטוקומבו, 2018
מקדש הורדוס

חזית מקדש הורדוס לפי שיטת מיכאל אבי-יונה מתוך דגם ירושלים בסוף ימי בית שני
דגם של בית המקדש השני (בניין הורדוס), מתוך דגם ירושלים בסוף ימי בית שני
בית המקדש שבנה הורדוס (תקריב). מתוך דגם ירושלים בסוף ימי בית שני
מחצבה שנתגלתה ב-2007 בצפון ירושלים, ששימשה ככל הנראה להורדוס כמקור לחציבת אבני המקדש
מקדש הורדוס הוא כינוי לבית המקדש השני שהורדוס מלך יהודה בנה מחדש ברוב פאר והדר, תוך הרחבת שטח הר הבית, במאה הראשונה לפנה"ס. על מקדש זה אמרו חז"ל: ”מי שלא ראה בנין הורדוס לא ראה בנין נאה מימיו”.
אף על פי שמדובר למעשה במקדש חדש לגמרי הוא לא כונה בית המקדש השלישי כי עבודת הקורבנות המשיכה ברצף, גם במהלך בנייתו.
הסיבות להקמת המקדש מחדש היו כנראה גם רצונו של הורדוס להנציח את זכרו במבני פאר, וגם כוונתו לשפר את הקשר עם נתיניו היהודים ולהוכיחם שהוא מלך מטעמם.
לקראת הבניה

בשנת שמונה-עשרה למלכות הורדוס (19 לפנה"ס) החליט הורדוס "לבנות את בית המקדש לאלוהים". ההיסטוריון יוסף בן מתתיהו מספר שהורדוס "סבור היה שמפעל זה שלו יהיה מהולל מכל מה שעשה – והוא יהיה לו לזכר עולם". הורדוס כינס את העם לתיאטרון, כפי שעשה במספר הזדמנויות כדי לפנות אל העם ולשכנעו בדברים, והכריז:
"...ומכיוון שאני מולך היום ברצון אלוהים ושלום רב לנו ואוצרות כסף והכנסות גדולות, והדבר החשוב ביותר, כיוון שהרומאים השולטים בכל, אם ייתכן לומר כך, הם ידידי ורוחשים לי חיבה, אנסה לתקן את מה שנפגם מאונס ומשעבוד בזמן הקודם ולשלם לאלוהים ביראה שלמה על כל מה שזכיתי בו בימי מלכותי זו"
בתחילה נבהלו היהודים ופחדו פן יהרוס הורדוס את המקדש הקיים ופן יטמא את ההיכל. אולם הורדוס הבטיח כי יקים את המקדש החדש ורק לאחר-מכן יהרוס את הישן.
את בית המקדש עצמו בנו עשרת אלפים פועלים, ביניהם אלף כהנים שהוכשרו כבנאים, על מנת שלא יכנס מי שאינו כהן אל המתחם המקודש.
על פי הסבר המובא בגמרא, לאחר עלייתו לשלטון הוציא הורדוס להורג את כל חכמי ישראל, למעט בבא בן בוטא. כעבור זמן ולאחר שהתחרט על מעשה זה ייעץ לו בבא בן בוטא לבנות מחדש את בית המקדש השני ככפרה על הריגת חכמי ישראל
עבודות הבנייה

הורדוס שינה לחלוטין את הטופוגרפיה של אזור הר הבית לצורך הרחבת בית המקדש. קודם לכן היה הר הבית רבוע וממדיו היו 500 אמה על 500 אמה (כ-250 על 250 מטרים). בדרום הר הבית עמדה מצודה (כנראה החקרא). הורדוס הרחיב את שטח הר הבית משלוש רוחותיו (עיקר ההרחבה הייתה לכיוון דרום, וצפון, והרחבה מועטת הייתה לכיוון מערב). הורדוס שיטח את ההר שהיה צפונית להר הבית וגבוה ממנו, ואפשר בניית רחבה ישרה לכיוון צפון. כמו כן הרס את מבנה המצודה הדרומית להר (מצודה נוספת - האנטוניה - נבנתה על ידי הורדוס צפונית לרחבת הר הבית), והקיף את השטח המוסף עם החומה החדשה.
בחומה המזרחית של הר הבית ניתן לראות עד ימינו את התפר בין הבנייה החשמונאית לבנייה ההרודיאנית המרחיבה את הר הבית לכיוון דרום. תפר זה נמצא 32 מטרים צפונית לקצה הדרום מזרחי של חומת הר הבית של ימינו.
הורדוס בנה את רחבת המקדש החדשה בסגנון הרומי המקובל באותה עת – מערכת של ארבעה סטווים המקיפה חצר שבמרכזה המקדש. מקדשים דומים היו קיימים בערים רומיות נוספות כגון אנטיוכיה, תדמור (פלמירה) ואלכסנדריה.
עבודות הבנייה > משך העבודות

עבודות הבנייה החלו בשנה ה-18 למלכותו של הורדוס (בשנת 19 לפנה"ס). ישנן כמה סברות שונות בעיקר לגבי מועד סיום העבודות. לפי אחת הגישות, נמשכו העבודות 9 שנים - מתוכן 8 שנים נמשכה עבודת בניית הסטווים והרחבה. בניית בניין המקדש עצמו נמשכה כשנה וחמישה חודשים. על-פי גישה זו, הבנייה הסתיימה בימי חייו של הורדוס (שמת ב-4 לפנה"ס).
מנגד, קיימות מספר עדויות לכך שהבנייה הסתיימה שנים אחרי מותו של הורדוס. על פי הנאמר בברית החדשה נמשכו עבודות הבנייה ארבעים ושש שנים, וככל הנראה התיאור בברית החדשה הוא הנכון ולא פרק הזמן של 18 השנים המצוין ב"קדמוניות היהודים", וזאת לאור העובדות ההיסטוריות המתוארות על ידי יוסף בן מתתיהו עצמו, התואמות את גרסת הברית החדשה. ממצא נוסף שמציב את תאריך סיום הבנייה של חומות הר-הבית אחרי השנה ה-17 לספירה הוא מטבעות שהתגלו מתחת לכותל המערבי. ב-2011 קבעה רשות העתיקות כי ארבעה מטבעות שנמצאו מתחת לכותל נטבעו בידי הנציב הרומי ולריוס גרטוס בשנה 17/18 לספירה. פירוש הדבר שקשת רובינסון, ואולי חלק ארוך יותר של הכותל המערבי, נבנו לאחר שנה זו – כלומר: לפחות 20 שנה אחרי פטירתו של הורדוס, בימי נינו אגריפס השני.
יוסף בן מתתיהו מספר שלפי המסורת (שהייתה קיימת כבר בימיו), בזמן שנבנה בית המקדש, "לא ירדו גשמים בימים כדי שלא תתעכב העבודה", והם ירדו רק בלילות. מסורת זו נזכרת גם בתלמוד הבבלי: "מצינו בימי הורדוס שהיו עוסקין בבנין בהמ"ק והיו יורדין גשמים בלילה, למחר נשבה הרוח ונתפזרו העבים וזרחה החמה ויצאו העם למלאכתן וידעו שמלאכת שמים בידיהם". מסורת זו מובאת גם במדרש ויקרא רבה.
מבנה מקדש הורדוס

המקדש היה מורכב מהיכל ומכמה חצרות-עזרות שהקיפו אותו. ההיכל עמד בראש הר הבית ואילו העזרות היו נמוכות ומוקפות חומה, לצדיהן היו מוסדות המקדש ובתי מלאכה שעסקו בתחזוק המקדש. החצר החיצונית הייתה קרויה "עזרת נשים" ובה נערכו התאספויות לשם קריאת תורה. באירועים אלו היו נוכחות גם נשים - וזה אחד ההבדלים בין בית המקדש השני והראשון.
מבנה מקדש הורדוס > המקורות השונים למבנה מקדש הורדוס

המקורות הנוגעים למבנה מקדש הורדוס הם המשנה, ובפרט מסכתות מידות, תמיד, יומא ושקלים; תיאוריו של יוסף בן-מתתיהו, בעיקר ב"קדמוניות היהודים" וב"תולדות מלחמת היהודים ברומאים"; ממצאים ארכאולוגיים, והידע המחקרי הקיים על אודות סגנון האדריכלות של הורדוס.
יש חוקרים הטוענים כי ככלל, כמעט ואין סתירות משמעותיות בין המקורות השונים, ואף להפך – לרוב דבריהם משלימים זה את זה. לעומתם, יש מי שכתב כי קיימות סתירות רבות בין המקורות השונים, ורק מעט מן המשותף.
הסתירות הקיימות מוכרעות באופן פרטי, כל מקרה לגופו. הנימוקים שהוצגו אצל חלק מהחוקרים שאימצו את גרסת המשנה היו: המשנה היא מסמך הלכתי ולכן פרטיה מדויקים; מקור מרכזי לדברי המשנה הוא עדויותיו של ר' אליעזר בר' יעקב, שחי במחצית השנייה של המאה הראשונה – קרוב לתקופת בית שני, ועל כן דבריו מהווים עדות בעלת ערך רב.
לעומתם, חוקרים אחרים העדיפו את תיאורי יוסף בן-מתתיהו מנימוקים שונים: דבריו מהווים עדות ראייה מכלי ראשון כיוון שהתגורר בירושלים בתקופת מקדש הורדוס; עובדת היותו כהן אפשרה לו להסתובב בחופשיות בתוככי העזרות המקודשות של המקדש ולהכירם מקרוב; יוסף היה היסטוריון, עובדה המקנה תוקף לדיוק תיאוריו, בשונה מחכמים שנטו לשלב בתיאוריהם מידע לא אמין מתקופות מוקדמות יותר.
קיימות גם גישות בין החוקרים המציעות גישה אינטגרטיבית ליישוב בין המקורות השונים. היו שטענו כי המשנה אמינה יותר ביחס לתיאור פנים המקדש – שהיווה מוקד עניין עבור חז"ל, ואילו בנוגע לתיאורי השטח שסביב הר הבית – נחשב יוסף בן-מתתיהו לאמין יותר.
חוקרים אחרים טענו כי המקורות השונים מתארים תקופות היסטוריות שונות. בעוד שהמשנה מתארת את מבנה ביהמ"ק כפי שהיה בתקופת החשמונאים, לפני השיפוץ הנרחב שערך הורדוס, יוסף בן-מתתיהו מתאר את המקדש כפי שנראה במאה הראשונה לספירה.
גם ביחס לסתירות מסוימות בתוך תיאוריו של יוסף בן-מתתיהו עצמו, יש שהסבירו כי התיאור ב'קדמוניות היהודים' משקף את ביהמ"ק כפי שהיה ב-20 לפנה"ס, והתיאור ב'תולדות מלחמת היהודים ברומאים' משקף את בית המקדש כפי שראה יוסף עצמו בשנת 70 לספירה. בין השנים האלו עבר בית המקדש שיפוצים נרחבים.
הממצאים הארכאולוגיים המתייחסים לסוף ימי בית שני מאמתים את תיאוריו של יוסף בן מתתיהו בנוגע לשערי הכניסה, ומספקים מידע על נדבכי החומה ואורח החיים בירושלים בתקופת בית שני.
מבנה מקדש הורדוס > החומה ושעריה

את הר הבית הקיפה חומה באורך של 281 מ' בדרום, 466 מ' במזרח, 488 מ' במערב, ו-315 מ' בצפון, סה"כ 1,550 מ'. נתונים אלו מבוססים על הממצאים הארכאולוגיים, ושונים מהיקף השטח המצוין אצל יוסף (1,200 מ') או במשנה (1,000 מ').
בחומה היו מספר שערים. חמישה לפי המשנה: שני שערי "חולדה" בדרום, שער "טדי" בצפון, שער "שושן" במזרח ושער אחד – "קיפונוס" – במערב. לפי יוסף בן-מתתיהו היו ארבעה שערים במערב. הממצאים הארכאולוגיים תואמים את גרסת יוסף.
מעבר לחומה הייתה 'רחבת הבית', שהייתה פתוחה לכל אדם. ברחבה זו התנהלה פעילות מסחר ענפה, כגון מכירת בעלי חיים לצורכי פולחן והחלפת כספים, כפי שאנו מוצאים בברית החדשה.
בקצה הרחבה היה סורג שהקיף את ה"שטח המקודש" של 500X500 אמה. גובה הסורג לפי המשנה היה 10 טפחים, ולפי יוסף בן-מתתיהו – 3 אמות. על הסורג נתלו כתובות האוסרות על כניסת נוכרים לתחום המקודש. בשל גודלם, עובדה זו מחזקת את גרסת יוסף. שרידים של לוחות אלו נמצאו בחפירות ארכאולוגיות בירושלים. בכתובת שנותרה בשלמותה כתוב ביוונית: "איש נוכרי לא יכנס לפנים מן המחיצה המקיפה את המקדש ולצר המוקפה, ומי שייתפס יתחייב בנפשו ודינו מיתה".
מבנה מקדש הורדוס > עזרת נשים

מעבר לסורג הייתה "עזרת הנשים" המוקפת חומה, בגודל של 135X135 אמה. בפינותיה היו ארבע לשכות – לשכת הנזירים, לשכת המצורעים, בית השמנים, ולשכת העצים. בקצה המערבי שלה היה שער המוליך ל"עזרת ישראל", הנקרא "שער ניקנור", אליו עלו באמצעות 15 מדרגות.
על פי התיאור במשנה, נראה כי לא הייתה הפרדה בין נשים לגברים בעזרה זו, וזאת בניגוד למסופר אצל יוסף בן-מתתיהו. יש הטוענים כי במהלך המאה הראשונה לפנה"ס נוצרה הפרדה זו, כתוצאה מהתפתחותה של מגמת החמרה דתית.
לאחר "שער ניקנור" הייתה "עזרת ישראל", בגודל של 11X135 אמה, ממנה ניתן היה לצפות ל"עזרת הכוהנים", בה התרחשה רוב עבודת הפולחן בבית המקדש. שתי עזרות אלו היו מוקפות בחומה, בה היו מספר שערים – שבעה לפי חלק מהמקורות, ולפי מקורות אחרים – שמונה.
מבנה מקדש הורדוס > המקדש עצמו

המקדש הורכב משלושה חלקים: "אולם", "ההיכל", ו"דביר".
קיימת סתירה בין המקורות אודות מידות האולם: על פי המשנה, האולם היה בגודל של 11X100 אמה, ובגובה 85 אמה. לפי יוסף בן-מתתיהו, מידות האולם היו 20X50 אמה, בגובה 90 אמה. אל פתחו הובילו 12 מדרגות, כך שמפלסו היה גבוה בשש אמות ממפלס עזרת הכוהנים. פתח האולם היה בגודל של 40X20 אמה, ולפי יוסף – 70X25 אמה. מעל הפתח הייתה תלויה גפן מזהב, ושם אף תלה הורדוס נשר מזהב, אותו הורידו היהודים בסוף ימיו.
מידות ההיכל היו 20X40 אמה, בגובה של 40 אמה – לפי מסכת מידות, ולפי בן מתתיהו – בגובה 60 אמה.
גם מידותיו של פתח ההיכל אינם ברורות. לפי חלק מהמקורות – 20X40 אמה, ולפי מקורות אחרים – 16X55 אמה.
בתוך ההיכל עמדו מזבח הקטורת, שולחן לחם-הפנים, ומנורת הזהב.
בחלקו המערבי של ההיכל היה הדביר (קודש הקודשים), שהופרד מההיכל באמצעות שתי פרוכות. מידותיו היו 20X20 אמה. הכניסה לקודש הקודשים הייתה מותרת לכהן הגדול בלבד, ביום הכיפורים, אז היה נכנס אליו 4 פעמים.
מבנה מקדש הורדוס > הסטיו המלכותי

המפואר מבין הסטוים היה הסטיו המלכותי, שהיווה למעשה בזיליקה ושימש כמרכז למסחר ולמשפט (כמו הפורומים ברומא העתיקה). על מנת להקל על הגישה אל הסטיו המלכותי בפרט ואל הר הבית בכלל בנה הורדוס מערכת של קשתות ושערים. קשת רובינסון שהיוותה למעשה המחלף הראשון בהיסטוריה, הוביל את הבאים ישירות לתוך הסטיו המלכותי. מתחתיו, נבנו מערכת של מעברים המובילים את המבקרים ישירות לתוך בית המקדש - אלו הם שערי חולדה: השער המשולש והשער הכפול.
בחומה המערבית של הר הבית בנה הורדוס, נוסף על קשת רובינסון, גם את קשת וילסון - קשת נוספת שהובילה מהעיר העליונה אל הר הבית, וכן מהרחוב שלרגלי הר הבית, בו היו מוסדות השלטון של העיר (האולם ההרודיאני) הובילו שני פתחים אל הר הבית: שער ברקלי - המצוי במקום בו מצויה עזרת הנשים של הכותל המערבי בימינו ושער וורן, שהיה מצוי צפונית לקשת וילסון, באזור הכותל הקטן.
הרחבת הר הבית על ידי הורדוס ובניית המעברים הרבים המובילים אליה יצרה רחבה חדשה, שלא היוותה אזור מקודש. לצורך ההפרדה בין האזור המקודש לאזור המסחרי החדש נבנה סורג סביב גבולות הר הבית החשמונאים. שרידים מסורג זה התגלו, ומראים כי על הסורג היו כתובות ביוונית ולטינית עליהם כתוב:
הזר אל ייכנס פנימה מהסורג והמחיצה אשר סביב המקדש. כל זר שייתפס דמו בראשו
נוסף על מעברי הכניסה של עולי הרגל למקדש, בנה הורדוס מעברי יציאה לכוהנים אל מקוואות טהרה שהיו בעיר דוד. מעברים אלה שהיו מצויים מתחת למדרגות המובילות אל שערי חולדה נקרא מסיבות.
שרידי קשת רובינסון נראים כיום בקרבת הפינה הדרום מערבית של הר הבית. שרידי קשת וילסון מצויים באזור עזרת הגברים של הכותל המערבי. שער וורן ושער ברקלי סתומים בימינו. ניתן לראות את השערים בחומת הכותל המערבי, והמדרגות שהובילו מהם מהווים כיום את בורות מים מספר 30 ומספר 19 (בהתאמה) בהר הבית.
בראש מבנה השער של הסטיו המלכותי ניצב בית התקיעה בו תקעו בחצוצרות להכריז על כניסת השבת. שרידי בית התקיעה נתגלו בחפירות הכותל.
| חלקי בית המקדש השני |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
     : 
|     צפון החיל הסורג עזרת נשים לשכת העצים לשכת הנזירים לשכת השמנים לשכת המצורעים שער ניקנור העזרה המזבח כבש הכיור בית המטבחיים הדביר האולם ההיכל 1 2 2 3 לשכת הגזית בית המוקד 4 4 5 6 7 א ב ג ד ה ו ז ח ט י י  |     צפון החיל הסורג עזרת נשים לשכת העצים לשכת הנזירים לשכת השמנים לשכת המצורעים שער ניקנור העזרה המזבח כבש הכיור בית המטבחיים הדביר האולם ההיכל 1 2 2 3 לשכת הגזית בית המוקד 4 4 5 6 7 א ב ג ד ה ו ז ח ט י י  |     צפון החיל הסורג עזרת נשים לשכת העצים לשכת הנזירים לשכת השמנים לשכת המצורעים שער ניקנור העזרה המזבח כבש הכיור בית המטבחיים הדביר האולם ההיכל 1 2 2 3 לשכת הגזית בית המוקד 4 4 5 6 7 א ב ג ד ה ו ז ח ט י י  |  |  |
     : 
מקרא
|  1. לשכת הפרווה   2. בית החליפות   3. לשכת פרהדרין   4. בין האולם ולמזבח   5. תאים   6. מסיבה   7. אחורי בית הכפורת |  1. לשכת הפרווה   2. בית החליפות   3. לשכת פרהדרין   4. בין האולם ולמזבח   5. תאים   6. מסיבה   7. אחורי בית הכפורת |  |  |  |
| שערי המקדש | שערי המקדש |  |  |  |
|  א. שער עזרת נשים   ב. שער העליון   ג. שער הדלק   ד. שער הבכורות   ה. שער המים  ו. שער יכניה / הניצוץ   ז. שער הקרבן   ח. שער הנשים   ט. שער השיר / המוקד   י. שער בלי שם |  א. שער עזרת נשים   ב. שער העליון   ג. שער הדלק   ד. שער הבכורות   ה. שער המים  ו. שער יכניה / הניצוץ   ז. שער הקרבן   ח. שער הנשים   ט. שער השיר / המוקד   י. שער בלי שם |  |  |  |
ראו גם

הכותל המערבי
בית המקדש
מנהרות הכותל
אגדות החורבן
חורבן בית שני
אצבע עוג המלך
לקריאה נוספת

דן בהט, אטלס כרטא הגדול לתולדות ירושלים, הוצאת כרטא, 1989.
אבי יונה, מיכאל "בית המקדש", האנציקלופדיה העברית כרך ח', (ירושלים תשט"ז), טורים 567–575.
אבי יונה, מיכאל "בית המקדש השני", מתוך: הנ"ל (עורך), ספר ירושלים (ירושלים תשט"ז), עמ' 396–397.
לוין, ישראל ל' "פני העיר: מפעלי הבנייה של הורדוס", מתוך: גבריאל ברקאי ועוד אחרים (עורכים), אריאל: כתב עת לידיעת ארץ ישראל, י"ח (1996), עמ' 90–115.
לוריא, בן ציון "תחומי הר הבית", בית מקרא: כתב-עת לחקר המקרא ועולמו כרך יג, חוברת ג (לד) (תמוז תשכ"ח), עמ' 3–17.
מגן, יצחק "על שערי הר-הבית בכתבי יוסף בן-מתתיהו ובמסכת מידות", קתדרה: לתולדות ארץ ישראל וישובה 14 (תש"ם), עמ' 41–53.
נצר, אהוד "ההצעות השונות לשחזור בית המקדש והר הבית: יציאה מן המבוך", מתוך: אייל בורוך ועוד אחרים (עורכים), חידושים בחקר ירושלים 14 (רמת גן תשס"ט), עמ' 157–167.
נצר, אהוד "כיצד נראו ותפקדו העזרות, הלשכות והשערים שהקיפו את בית המקדש השני", קדמוניות: כתב עת לעתיקות ארץ ישראל וארצות המקרא 130 (תשס"ו), עמ' 97–106.
פטריך, יוסף "המקדש השני ועזרותיו: הצעה חדשה למיקומם ברחבת הר הבית", ארץ ישראל: מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה 28 (2007), עמ' 176–178.
פטריך, יוסף "מבנה בית המקדש השני: הצעת שחזור חדשה", קדמוניות: כתב עת לעתיקות ארץ ישראל וארצות המקרא כ"א (תשמ"ח), עמ' 32–40.
בעיית שחמט

בעיית שחמט היא חידה שמתנהלת לפי כללי משחק השחמט, שבה מוצגת עמדת שחמט מסויימת על לוח השחמט, ועל הפותר להגיע למצב כלשהו (לדוגמה: מט או יתרון חומרי). בחלק מהחידות יש הגבלות של כללים מיוחדים, בהתאם לסוג הבעיה; לדוגמא: יש בעיות שיש בהן הגבלה על מספר המסעים. אדם העוסק בפתרון או בחיבור בעיות שחמט באופן מקצועי נקרא פרובלמאי.
בעיות שחמט לרוב יצייתו לכללי המשחק, אך יש כאלה שחורגות מהם. למרות זאת, הן שומרות על החוקים הבסיסיים ועוסקות במצבים, ובכך הן נבדלות מחידות שחמט, שבהן משתמשים בלוח ובכלים אך לא במצבים. בעיות שחמט נחשבות כמפתחות את החשיבה הלוגית ואת היכולת במשחק השחמט, אפילו כאלה שמטרתן הפוכה ממטרת משחק השחמט (לדוגמה: מט לדעת), ואף על פי שהמצבים שמוצגים בבעיות שחמט מורכבים ובדרך כלל לא יגיעו במשחק רגיל.
בעיות שחמט נחשבות כתחום עצמאי במשחק השחמט. יש ספרות ענפה בנושא, ומתקיימות אליפויות קומפוזיציה (חיבור בעיות) ופתרון בעיות. שחקני שחמט רבים עוסקים בהן. יש המתמקדים בבעיות שחמט, ועוסקים פחות בשחמט רגיל.
סוגי בעיות

מט במספר מסעים - הלבן מתחיל ועליו להנחית מט על השחור במספר מסעים נתון, כאשר הוא יוכל להנחית מט ללא תלות מה יעשה השחור.
מט בשני מסעים - (מכונה גם דו-מסעית) לבן מבצע מהלך, כך שבתור הבא יוכל להנחית מט. חידות אלה הן הפופולריות ביותר בגלל פשטותן.
מט עזר - השחור מתחיל (בדרך כלל) ומסייע ללבן להנחית לשחור מט.
פט עזר - השחור מסייע ללבן להגיע למצב של פט.
מט לדעת - הלבן מתחיל וכופה על השחור, נגד רצונו, להנחית ללבן מט.
מט רפלקס - בעיית מט לדעת, שבה מי שיכול להנחית מט חייב להנחית אותו.
בעיה סדרתית - בעיה שבה אחד מהצדדים משחק כמה תורות ברצף.
סיום - חידות "מציאותיות" ללא הגבלה על מספר המסעים. בעיות אלה מתחלקות לשני סוגים עיקריים:
"לבן נוסע וזוכה" - על הלבן לשחק כך שיזכה, בהנחה שהשחור משחק בצורה הטובה ביותר.
"לבן נוסע וכופה תיקו" - על הלבן לשחק כך שיכפה תיקו, בהנחה שהשחור משחק בצורה הטובה ביותר.
ניתוח רטרוגרדי - נתון מצב על הלוח ועל הפותר לגלות מה היה המצב שקדם לו.
שחזור - נתון פתרון של בעיה, על הפותר למצוא את הבעיה המקורית.
בנוסף, בבעיות שחמט נעשה לפעמים שימוש בכלי שחמט אגדתיים שהם כלים מיוחדים שלא קיימים במשחק רגיל, אך הם משמשים בווריאציות של משחק השחמט ובבעיות. בעיות עם כלים כאלה מכונות "בעיות אגדתיות".
סגנונות של בעיות שחמט

"כפאי" או מהלך כפוי, אלה בעיות שחמט היוצרות מצב בו כל מהלך תשובה יגרור הפסד.
"הכתרה לא צפויה", אלה בעיות שפתרונן טמון בהפיכת הרגלי המגיע לקו הסיום לכלי שאינו המלכה.
"הקרבות", אלה בעיות שניתן לפתור על ידי הקרבת כלים למען השגת המטרה הסופית.
סגנונות של בעיות שחמט > מוטיבים בדו-מסעיות

ב"דו-מסעיות" (לבן נוסע וכופה מט ב-2) ישנן הזדמנויות למוטיבים מעניינים רבים, כגון:
"גרימשואו": רץ וצריח שחורים שבכל אפשרות אחד מהם נע וחוסם את האחר.
"switch-back": במסע השני, הכלי שנע חוזר למקומו הקודם ומנחית מט.
"אלבינו": במסע השני, בהתאם למסע השחור יש לרגלי הלבן 4 אפשרויות להנחית מט: מסע אחד, מסע כפול, הכאה לימין והכאה לשמאל.
בדוגמה משמאל הפתרון הוא 1. מהב1 (מאיים מהב7). על 1...רב2 עונים 2. מה ח1 (כי נחסם צז2) ועל 1...צב2 עונים 2.מהו5 (כי נחסם רה5)
"אלומוואנדלונג" ("Allumwandlung"): מוטיב המופיע בבעיות שבהן עומדות לרשות הלבן הכתרות לארבעה כלים שונים.
"בריסטול" ("Bristol clearance"): מוטיב שבו מעורבים שני כלים שווי-צבע הנעים על קו זהה (שני צריחים, מלכה ורץ, מלכה וצריח) כאשר כלי אחד נע לאורך הקו ומאפשר לכלי השני לנוע בעקבותיו על הקו.
"גוטהרט" ("Goethart"): כלי שחור חוסם את מסלולו של כלי שחור כפות ומאפשר לכלי לבן להסיר את הכפיתה על ידי מסע המט. המט יהיה תמיד מט סוללה.
"התעייה" ("Try"): מסע שלכאורה משיג את המטרה, אך נסתר על ידי מסע הגנה (בדרך כלל) אחד, שללבן אין עליו מענה.
פרובלמאים ישראלים

האיגוד לקומפוזיציה שחמטית בישראל מארגן תחרויות פתירת בעיות וקומפוזיציה, ומוציא לאור בכל ארבעה חודשים כתב עת ששמו "וריאנטים". מדי שנה מתקיימת אליפות עולם בפתירת בעיות שחמט, וישראל זכתה מספר פעמים במקום הראשון.
מחברי בעיות ישראלים מפורסמים: ז'אק רוטנברג, עפר קומאי, מרק ארנבורג, יוחנן אפק, אורי אבנר, שלמה זיידר, יוסי רטר, פז עינת, אהרון הירשנזון, מנחם ויצטום, עמנואל נבון, יואל אלוני, הלל אלוני, יהודה הוך, אמציה אבני, גדי קוסטף, לאוניד מקרונץ, דוד רוברט ורטהים ויפים רוחליס.
פותרי בעיות ישראלים מפורסמים: עפר קומאי, רם סופר, עומר פרידלנד, לב גליאצנשפיגל ומוטי צ'ובניק.
המתמטיקאי היהודי נועם אלקיס הוא מחבר ופותר של בעיות שחמט וזכה באליפות העולם ליחידים בפתרון בעיות שחמט בשנת 1996.
רישום > סימוני הבעיות

מט מסומן ב-#, מט עזר ב-H (קיצור של helpmate) ומט לדעת ב-S (קיצור של selfmate). לידם מוסיפים את מספר המסעים. (לדוגמה: 2# פירושו מט בשני מסעים. 3#H פירושו מט-עזר בשלושה מסעים).
רישום > רישומי הפתרונות

רישומי התנועות לפי הכללים שבערך שחמט.
רישום הפתרונות:
בבעיות מסוג מט ב-n מסעים רושמים את המסע הראשון, איום (אם יש) ואת כל הווריאנטים באורך מלא, מלבד מסע אחרון של שחור ושל לבן.
בבעיות מט עזר רושמים את כל המסעים בכל הפתרונות.
בבעיות מט לדעת רושמים מסע ראשון, "איום" ווריאנטים לכל אורכם, מלבד המט של השחור.
בסיומים רושמים את כל המסעים עד לניצחון ברור (מט או יתרון חומרי מכריע) או לתיקו ברור, כאשר מספיק לציין את המסעים שבהם משחק השחור בצורה הטובה ביותר (לעיתים די בציון הווריאנט העיקרי).
ראו גם

חידת שחמט
לקריאה נוספת

אליהו פשר, הפרובלמאי הישראלי
מרכבות הברונזה של צ'ין

מרכבה מספר 2
מרכבות הברונזה של צ'ין (בסינית: 秦铜车马, בפין-יין: Qín tóng chēmǎ) הם סט של שני פסלי ארד מעוטרים בדמות שתי מרכבות, נהגים וסוסים מתקופת שושלת צ'ין, שנמצאו בתל קברו של צ'ין שה-חואנג, קיסר סין הראשון (秦始皇陵), בנפת לין-טונג שבעיר שיאן, בירת חבל שאאנשי (陕西省西安市临潼区). הפסלים נקברו לאחר מותו בשנת 210 לפסה"נ ונתגלו רק ב-1980 במסגרת חפירות ארכאולוגיות וממוקמים כעת במוזיאון חיילי הטרקוטה (兵马俑博物馆). המרכבות מהוות את אחד מהממצאים המפורסמים ביותר מאזור זה מלבד חיילי הטרקוטה עצמם.
תיאור המרכבות

המרכבות נתגלו בדצמבר 1980, כ-20 מטר מערבית לתל הקבורה בעומק של 7.8 מטר מתחת לאדמה בתוך ארון מעץ מרקיב. הן היו שבורות ליותר מאלף חתיכות והצריכו עבודת שחזור מדוקדקת שארכה כשמונה שנים. פסל מרכבות הברונזה והסוסים מדמה בצורה ריאליסטית את המרכבות הקיסריות, תוך שהוא שומר על סדר גודל של 1:2. הפסל היה צבוע בצבעים בהירים ומגוונים, ועל גוף המרכבות שובצו מוטיבים בדמות שד הרים מיתולוגי בעל רגל אחת בשם קוּי (夔龙夔凤纹),וכן עננים, צמחים, מעוינים וצורות גאומטריות אחרות. קישוטי הזהב והכסף שמעטרים את חלקי הפסלים השונים מגיעים למשקל מצטבר של 14 קילוגרם. כל אחת מהמרכבות נמשכת באמצעות ארבעה סוסים, היא דו-גלגלית עם חישורים רבים בכל גלגל ובעלת קרון אחד. האומנים שיצקו את המרכבות השתמשו בעשרות תבניות שונות כדי ליצור מראה ייחודי לכל נהג, סוס וכלי נשק.
מקובל לתאר את הייעוד של המרכבות כפי שכתוב בספר תולדות חאן המזרחית (后汉书) בשם ההיסטוריון בן המאה הרביעית לספירה סו גואנג (徐广): "במרכבה הגבוהה ינהגו בעמידה, במרכבה המאובטחת ינהגו בישיבה". כך ניתן להבין שמרכבה מס' 1 נסעה בחזית במטרה לפנות את הדרך או להילחם ובמרכבה מס' 2 ישב הקיסר. מרכבה מס' 1 נקראת מרכבה גבוהה (立车) או מרכבת מלחמה (戎车), ומלבד לשמשיה שמוצבת במרכזה, היא הייתה פתוחה לארבעת הרוחות. נהג בגובה 91 ס"מ, העומד בזקיפות על הקרון המלבני, חמוש רק בחרב ומבטו נחוש. רוחב תחתית הקרון 126 ס"מ ואורכה 70 ס"מ, והקרון עצמו מזווד ברובה קשת משמאל לנהג ומגנים מימינו. אורך מרכבה מס' 2 מקצה לקצה עומד על 3.17 מטר וגובהה 1.06 מטר. קרונה מכוסה באפיריון מעוגל, והחלונות בשלוש מדפנותיו ניתנים להזזה. גם עליה משרת נהג קיסרי, אך הוא מצוי בתנוחת ישיבה. משערים שהפסל מדמה מרכבה שנועדה למסעות ארוכים ברחבי הקיסרות. החלק תחת האפריון לא ניתן לצפייה מבחוץ, מכיוון שלא היה מיועד לצופה, והיה ככל הנראה מיועד לרוח של הקיסר בלבד בעולם הבא.