stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הנאחזים היפנים
ראו גם > ספרות בדיונית

בלוק הדס (אנ'), סרט של לורל והארדי משנת 1938, שבו נמצא סטן לורל מחזיק מעמד בתעלה של מלחמת העולם הראשונה 20 שנה לאחר הסכם שביתת הנשק בין הקיסרות הגרמנית למדינות ההסכמה.
הערות שוליים

↑  "Hidden Japanese surrender after Pacific War has ended, Jan 01, 1946". history.com. ארכיון מ-4 במרץ 2016. נבדק ב-14 בדצמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Profiles of Known Japanese Holdouts | Lt Ei Yamaguchi, Surrendered – April 1947". Wanpela. ארכיון מ-2012-08-30. נבדק ב-2012-07-14.
↑  "Hirohito Photo with MP's Induces Japs to Give Up". Albuquerque Journal. 12 במאי 1948. p. 6. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Pacific War Finally Ends for 19 Die-Hard Japanese". Pacific Stars and Stripes. 27 יוני 1951. p. 1. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Japanese Surrender in 1951 at Island of Anatahan". 7 ביולי 2016. ארכיון מ-2018-10-20. נבדק ב-2018-10-20. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Final Straggler: the Japanese soldier who outlasted Hiroo Onoda". A Blast from the Past. 15 בספטמבר 2015. נבדק ב-2015-09-22. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Japanese Jungle Holdouts | Mark Felton" (באנגלית אמריקאית). 15 ביוני 2015. נבדק ב-2023-04-01. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "第０９４回国会 社会労働委員会 第７号 昭和五十六年四月十四日（火曜日）" (ביפנית). Kokkai.ndl.go.jp. אורכב מ-המקור ב-2014-01-04. נבדק ב-2014-01-18.
↑  Justin McCurry (27 במאי 2005). "60 years after the war ends, two soldiers emerge from the jungle". The Guardian. אורכב מ-המקור ב-12 בנובמבר 2013. נבדק ב-7 במרץ 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Oliver Teves (28 במאי 2005). "60 years in hiding for WWII soldiers?". The Seattle Times. אורכב מ-המקור ב-7 בנובמבר 2020. נבדק ב-7 במרץ 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Reports of Japanese WWII holdouts a hoax?". Reuters via NBC News. 27 במאי 2005. אורכב מ-המקור ב-7 במרץ 2023. נבדק ב-7 במרץ 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
סגן הירו אונודה ב-1944 כשהיה באי לובאנג, הפיליפינים לפני שנחשב נאחז יפני
סמל שויצ'י יוקוי התגלה בגואם ב-24 בינואר 1972, כמעט 28 שנים לאחר שבעלות הברית השיבו את השליטה על האי ב-1944.
סגן משנה סקה אובה, נאחז יפני, תמונה משנת 1937.
אווה ריבר-שטייר

| --- | --- |

 לידה:  20 בפברואר 1951 (בת 73) ברוק אן דר מורה, אוסטריה 
 מדינה:  אוסטריה 
 תקופת הפעילות:  מ-1969 
 מקום לימודים:  Harrow Arts Centre  אוניברסיטת הרטפורדשייר 
 בן או בת זוג:  Ronald Fouracre (1 בינואר 1973–2 ביולי 1983) 
 מספר צאצאים:  1 
 פרופיל ב-IMDb
 
אווה ריבר-שטייר (נולדה ב-1951) היא שחקנית, מנחת טלוויזיה ודוגמנית אוסטרית, מיס עולם 1969.
ביוגרפיה

ריבר-שטייר נולדה בשטיריה בשנת 1951. ב-1969 זכתה שטייר בתואר מיס אוסטריה, ובאותה שנה השתתפה גם בתחרות מיס תבל והייתה בין חמש עשרה המועמדות הסופיות לתואר. בתחרות מיס עולם 1969 היא זכתה במקום הראשון. (אולה ווייגרסטורפר כנציגת אוסטריה הצליחה לשחזר הישג זה בשנת 1987) במהלך כהונתה כמיס עולם היא השתתפה בסיור של בוב הופ לווייטנאם.
ריבר-שטייר גילמה את העוזרת של גנרל גוגול בשלושה סרטי ג'יימס בונד: "המרגלת שאהבה אותי", "לעינייך בלבד", ו"אוקטופוסי".
הערות שוליים

↑  Miss World 1969 (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1061344673  VIAF: 311613295   WorldCat (עם VIAF): 311613295
הפועל בת ים (שחייה)

| --- | --- |

 תאריך ייסוד:  1968
 מאמן:  מאיר לויה
 https://www.facebook.com/Batyamswimming/?locale=he_IL
הפועל בת ים היא אגודת שחייה בישראל השייכת לעיריית בת ים, ואחת מאגודות השחייה המובילות בישראל. שחייניות ושחיינים רבים של האגודה הם אלופי ישראל וייצגו את המדינה בתחרויות השחייה הבינלאומיות החשובות ביותר. הפועל בת ים שחייה היא אלופת ישראל (חורף 2024), וסגנית אלופת ישראל (קיץ 2024).
בשנים האחרונות המועדון מנוהל מקצועית על ידי מאיר לויה.
היסטוריה

קבוצת הפועל בת ים הוקמה בשנת 1968 על יצחק שמיר (שלזינגר) ומרדכי צ'יש. השחיינים התאמנו בין השנים 1968–1975 בהדרכתו של נלו בילדרמן ובהדרכתה של השחיינית דורית זלץ.
במהלך השנים שחייניות ושחייני האגודה קבעו שיאי ישראל ושיאי גילאי רבים.
היסטוריה > שחייניות אולימפיות

דריה גולובטי (פריז 2024)
היסטוריה > שחייניות אלופות ישראל

ליז בוכשטבר, אסנת ארליך, תמר שמיר, ציפי שמיר, איריס קרפ, שוש עזרתי, בקי פוזדנר, אופיר רכאח, אופק אדיר, ענת זימין, מאיה פינקלר, אביטל פליישמן.
היסטוריה > שחיינים אלופי ישראל

מארק חינאווי, אמיר חביב, גלב איאוניצ'ב, אבי כהן, עידן מורדל, עופר פינקלר.
אמת או חובה (סרט, 2017)

| --- | --- |

 בימוי:  ניק סיימון
 הופק בידי:  ליסה אם. הנסן  ליסה ריילי  בראיין תידמור  ג'רמן מייקל  טורס
 תסריט:  תומי האסון ואיתן לורנס
 עריכה:  דון מאני
 שחקנים ראשיים:  קייסי סקרבו  בריטני סרפי  מייסון דיי  הארווי גילן  לוק ביינס  ריקרדו הויוס  אלכסיקס למיר  כריסטינה מסטרסון  היידן סזטו  הת'ר לאנגנקאמפ
 מוזיקה:  נימה פחררה
 צילום:  קווין דאגין
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי סניטל ואנג'ל קייק טרות'
 חברה מפיצה:  Syfy
 שיטת הפצה:  ישירות לווידיאו 
 הקרנת בכורה:  8 באוקטובר 2017
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  אימה, על-טבעי
 תקופת התרחשות:  ליל כל הקדושים 
 דף הסרט ב־IMDb
 
"אמת או חובה" (באנגלית: Truth or Dare) הוא סרט אימה על-טבעי טלוויזיוני אמריקאי, אשר נכתב על ידי תומי האסון ואיתן לורנס וביים ניק סיימון. בסרט מככבים קייסי סקרבו, היידן סזטו, בריטני סרפי, מייסון דיי, הארווי גילן, לוק ביינס, ריקרדו הויוס, אלכסיקס למיר, כריסטינה מסטרסון והת'ר לאנגנקאמפ. העלילה מתמקדת בקבוצה של שמונה סטודנטים במכללה ששוכרים בית שרדוף רוח נקמנית שאיבדה את חייה במשחק של אמת או חובה מספר שנים קודם לכן. הקבוצה מחליטה לשחק במשחק ונאלצת לבצע או לעמוד בתוצאות קטלניות. הסרט הוקרן לראשונה ב-Syfy ב-8 באוקטובר 2017. הוא זכה לביקורות שליליות מצד המבקרים.
תקציר

לקראת ליל כל הקדושים קבוצה של שמונה חברים בקולג' שוכרת בית שנרדף כביכול על ידי רוח נקמנית שהפסידה במשחק קטלני של אמת או חובה לפני מספר שנים. כשהקבוצה מחליטה לשחק את המשחק, הם נאלצים לענות בכנות על כל אמת משפילה ולפעול על פי כל חובה וכל שהמשחק ממביך הם מתבקשים לעשות מעשים אלימים לעצמם וזה לזה או להסתכן במוות על ידי הרוח.
הפקה

קייסי סירבו לוהקה לתפקיד אלכס לאחר מספר אודישנים. היא תיארה את הדמות כ"חכמה, מהירה ומונעת סכנה". הת'ר לאנגנקאמפ נבחרה לבצע את תפקיד המשנה - דונה. לפניי הצילומים היא נאלצה לכסות את פניה בגבס על מנת להעמיד פנים כאילו היא סובלת מעיוות ובנוסף היא וכותבי הסרט החליטו כי דמותה בסרט תהיה חובבת פאזלים אותם היא עושה על מנת להתמודד עם הבדידות שלה שנגמרה לה בעקבות העיוות בפנים.
הערות שוליים

↑  Truth or Dare, 2017-10-08, נבדק ב-2020-10-19
בו (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  אנתוני סי פרנטה
 הופק בידי:  דייוויד אי אלן  שרי בראיינט  הרמון קסלואו  בראיין פטריק אוטול
 תסריט:  אנתוני סי פרנטה
 עריכה:  כריס קונלי
 שחקנים ראשיים:  טריש קורן  מ. סטיבן פלטי  ג'ילון ואנוור  ניקול רייבורן  ג'וש הולט  מייקל סמלוק  רייצ'ל מלווין  דיג וויין  האפי מהאני
 מוזיקה:  קארדי ג'יימס ואלן האוארט
 צילום:  קארל ברטלס
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Kismet Entertainment Group  Graveyard Filmworks
 שיטת הפצה:  ישירות לווידיאו, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  13 במאי 2005
 משך הקרנה:  94 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט אימה, סרט רוחות רפאים 
 תקופת התרחשות:  ליל כל הקדושים 
 דף הסרט ב־IMDb
 
"בו" (באנגלית: Boo) הוא סרט אימה אמריקאי, אשר בוים על ידי אנתוני סי פרנטה.
עלילה

ג'סי הולדן מוזמנת על ידי החבר שלה, קווין, ושני חברים, פרדי ומארי, לבלות את ליל כל הקדושים בבית החולים סנטה מירה, שננטש לפני שנים בגלל שרפה. חברם, אמט, מכין את האביזרים כדי להפחיד את ג'סי אך הוא וכלבו מותקפים על ידי רוח רפאים. בינתיים אלן מחפש את אחותו, מג, שנעלמה עם חברתה, קתלין, בבית החולים לפני כמה ימים. חברו הוותיק של אביו, ארלו ריי ביינס, שהפך לשוטר לשעבר, מסרב בתחילה לבקשתו להתלוות אליו לבית החולים, אך משנה את דעתו ובכל זאת עוקב אחריו. אלן מוצא את הכלב שהושחת בצורה מחרידה, אך הוא פתאום קם לתחייה ותוקף את אלן עד שהוא יורה בו והורג אותו. כשנכנס לקומה השלישית, הוא מתאחד עם מג, שאומרת שהיא וקתלין התפצלו.
כשהם מגיעים לבית החולים, ארבעת החברים מתחילים לחפש את אמט. כשהם לבד, קווין בוגד בג'סי על ידי קיום יחסי מין עם מארי. בינתיים, ג'סי, שמתגלה כמישהי שעוסקת במודעות רוחנית, מספרת לפרדי את סיפורה של אמה המנוחה, שמתה בגלל מחלה לפני שנים, אך עדיין מתקשרת איתה בכל ליל כל הקדושים. השניים נקלעים אל אמט המבוהל בחדר ההלבשה. כאשר החמישה נפגשים, אמט מתחיל לפתע לתקוף אותם. אלן ומג מגיעים בזמן ומג משתמשת באקדחו של אלן כדי לירות באמבט. היא מספרת לקבוצה כי כל מי שמת בבית החולים זוכה לתחייה מחדש, אמט והכלב הם ביניהם. קווין פרנואידי, שחושד שמארי הופכת לרוח רפאים, תופס את האקדח של אלן ויורה בה למוות.
מכיוון שמג מסרבת להשתמש במעלית, הקבוצה התפצלה, כשג'סי, קווין ופרדי לוקחים את גופתה של מארי למעלית ואלן ומג משתמשים במדרגות. הם מגיעים לקומה השלישית, שם יש לג'סי תחושות הקשורות לרוצח ילדים בשם ג'ייקוב. ג'ייקוב התחייב לשמור על הקומה השלישית של בית החולים ששמורה במיוחד לחולי נפש. למרות זאת, הוא רוצח ילדה קטנה בשטח בית החולים. לאחר מכן הוא שרף את בית החולים וניסה לברוח כהסחת דעת, אך האח ראסל השליך את מפתחות הדלת ולכד את שניהם באש. ג'ייקוב הרג והשיב בחזרה לחיים אנשים בבית החולים כדי שיוכל להחזיק אותם, אך כולם נכשלו עד כה. במהלך בדיקת הרצפה קווין נעלם.
ג'סי ופרדי מתאחדים עם אלן, מג וארלו, שהרגו את קתלין שקמה לתחייה והחליטו להציל את כולם. הם מוצאים את קווין לכוד ברוח הילדה הקטנה ומצליחים לשחרר אותו, אך תוך כדי כך מתגלה שפרדי מת, הוחזר לחיים והכריח את ארלו לירות בו. השאר מנסים להימלט דרך המדרגות, אולם בסופו של דבר ג'סי מבינה שעד שלא יצליחו לנצח את ג'ייקוב, הוא לעולם לא יאפשר להם לעזוב. לשם כך היא מתחזה לאח ראסל, ומתכוונת להפחיד אותו מהעולם החי. התוכנית עובדת. עם זאת, ג'ייקוב משתמש במארי שקמה לתחייה כדי להרוג את קווין. קווין קם לתחייה מחדש, אך לא מראה שום סימפטום של רוח רפאים רגילה. לאחר מכן מתגלה כי הוא מוחזק ישירות על ידי ג'ייקוב, שמוצא את קווין כסוציופת ולכן הוא מושלם עבורו. עם זאת, מג קמה לתחייה גם היא. עם זאת, היא מוחזקת על ידי ראסל אך היא נמצאת בשליטה. ראסל אומר לקבוצה לעזוב בזמן שהוא מתעמת ומכניע את ג'ייקוב בהצלחה.
ג'סי, אלן וארלו עוזבים את המקום בבטחה, ומגלים שכבר שהיום הוא כבר יום כל הקדושים והשעה היא שעת צהריים. לאחר מכן חוזרים חזרה לבית החולים, שם ג'ייקוב נשבע להימלט, אך ראסל קובע כלאחר יד שהוא יצטרך לעבור אותו קודם לפני שהוא מכבה את האורות.
הערות שוליים

↑  Boo, 2006-07-13, נבדק ב-2020-10-23
Babysitter Massacre

| --- | --- |

 בימוי:  הנריקה קוטיו 
 הופק בידי:  מאט ברספילד
 תסריט:  הנריקה קוטיו 
 עריכה:  הנריקה קוטיו 
 שחקנים ראשיים:  ארין ר' ראיין  היילי מדיסון  מרלי אוסבורן
 מוזיקה:  ריק הינקל  באז אמאטו
 צילום:  הנריקה קוטיו 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  New Dynamic
 חברה מפיצה:  Alternative Cinema
 הקרנת בכורה:  12 באפריל 2013
 משך הקרנה:  78 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  אימה
 מקום התרחשות:  אוהיו 
 תקופת התרחשות:  ליל כל הקדושים 
 דף הסרט ב־IMDb
 
Babysitter Massacre הוא סרט אימה אמריקאי משנת 2013, שנכתב ובוים על ידי הנריקה קוטיו. לסרט זה גם יצאו שלושה סרטי המשך: Babysitter Massacre II Slay Belles, Babysitter Massacre III: Overnight ו-Babysitter Massacre IV: Heavy Metal.
עלילה

בליל כל הקדושים נשלחת לשמרטפית כמה הודעות טקסט מאיימות, ובאחרונה נכתב: "אני עדיין לא בבית... עדיין". רגעים לאחר מכן תופס אותה גבר במסכה, שמושיב אותה על הכיסא בכוח, תולש שלוש מציפורניה החוצה ומשסף את גרונה. במקום אחר, אנג'לה משוחחת עם שכנתה, מר ווקר, שבתו, אפריל, נחטפה לפני שבע שנים, והיא נחשבה לאחרונה למנוחה בהיעדרה. אנג'לה הייתה חברה באותו מועדון שמרטפות כמו אפריל, וכאשר נלקחה, כל חבר במועדון מלבד אנג'לה האשים את ביאנקה, שהייתה עם אפריל כשהיא נעלמה. כדי לנסות לעודד את ביאנקה הסוערת, אנג'לה מזמינה אותה למסיבה שהיא עורכת, ואילו בחורשה נערה אחרת נהרגת על ידי גבר רעול פנים. לאחר מכן פורץ הרוצח לבית, שם הוא רוצח זוג, ואת הילדה שלהם שהוא דוקר את הילדה בסכין גילוח, מפיל אותה לרצפה ומשסף את גרונה.
אנג'לה וחברתה לאקי מתכוננות למסיבה, כשהרוצח שוחט בחורה אחרת ועמיתתה לעבודה במשרד. ביאנקה, שהתווכחה זה עתה עם הקורבן, מזהה את הרוצח (שהתחפושת שלו דומה לזו שלבשה האדם שראתה לוקח את אפריל) עוזב את הבניין ומנסה לעקוב אחריו, אך הוא חומק ממנה. הרוצח ממשיך להשתולל כשאנג'לה ולאקי מקבלים את פני האורחת הראשונה שלהם, ארלין, וביאנקה מעיפה בכעס את החבר לשעבר, טיילר. ביאנקה מבקרת את אנג'לה, אך מתרגזת כשארלן מתגרה בה. לאחר מכן היא מחליטה לבדוק את חברי מועדון השמרטפות האחרים עם טיילר, בגלל החשד שלה שהאדם רעול הפנים יכול להיות אותו אחד שחטף את אפריל.
לאחר מכן הרוצח מתפרץ לביתה של אנג'לה ומכה את שלושתן עד לאובדן הכרה. לאחר אנג'לה וארלרן מתעוררות במרתף שם הן רואות את לאקי קשורה לכיסא ואומרת להם שהרוצח אמר לה להגיד להן שכדי להשתחרר מהמרתף הן חייבות להכות אותה בפטיש. מכיוון שזו האופציה היחידה שלהם, לאקי אומר לארלן להקריב אותה, מה שארלן המתייפחת עושה בחוסר רצון. ביאנקה מביא את טיילר ואומרת לו להוריד אותה בבית של אנג'לה, אליו פונה מר ווקר, שרומז שהוא היה זה שרצח את אפריל לפני שהוא חטף את אנג'לה וחברותיה.
לאחר מכן מר ווקר נכנס למרתף, שם הוא חונק את ארלן למוות וחושף את עצמו בפניי אנג'לה. לאחר מכן הוא גורר את אנג'לה למעלה ודוקר אותה ברגליה. הוא מספר לה כי הוא עשה את כל מה שעשה כי אהב אותה ורצה לשחרר אותה מחייה הישנים. לאחר מכן מר ווקר שופך בנזין בכל המטבח בשביל לשרוף אותו ואנג'לה מנצלת את ההזדמנות בשביל לדקור אותו בבטן אך מר ווקר דוקר אותה בחזרה בבטן שלה גם. אנג'לה נופלת על הרצפה ומתחילה לזחול שם בזמן שמר ווקר מוציא מצית ומכריז: "הדבר היחיד שרומנטי יותר מלברוח יחד, הוא למות יחד. אהבה היא כלבה!" לאחר מכן ביאנקה נכנסת פנימה לבית אך אנג'לה מפצירה בה לברוח שמרגיעה אותה באמירה "זו לא אשמתך". הבית עולה בלהבות, וביאנקה נכנסת להיסטריה כאשר טיילר מנסה לנחם אותה, ושירותי החירום מתקרבים.
צוות השחקנים

ארין ר' ראיין בתפקיד אנג'לה
מרלי אוסבורן בתפקיד ביאנקה
ג'וני דוריאן בתור מזל
טרה קלארק בתפקיד ארלין
אודט ייאוש בתור לינדה
סרנדיפיטי לינץ 'בתור סנדי
ג'וף בורקמן בתפקיד מר ווקר
סטפני קופי בתפקיד אליסון
צ'נדרה מק'ראקן בתפקיד טינה
דייוויד דנוייר בתפקיד טוני
איימי טיינט בתור סינדי
היילי מדיסון בתפקיד קסנדרה
מייק קנסטרו בתפקיד ג'ון
סטפני מייקל בתפקיד בריטני
מרשל נורמן בתפקיד טיילר פטרינו
רייצ'ל קתרין ריטר בתפקיד אריקה
בראדלי דיהל בתפקיד דייוויד
אלישיה לוזייר בתפקיד מלאני
הערות שוליים

↑  Babysitter Massacre, 2013-04-12, נבדק ב-2020-10-21
קלמנט אטלי

קלמנט ריצ'רד אטלי, הרוזן הראשון מאטלי (באנגלית: Clement Richard Attlee, 1st Earl Attlee;‏ 3 בינואר 1883 – 8 באוקטובר 1967) היה מדינאי בריטי ממפלגת הלייבור, ששימש ראש ממשלת בריטניה בסוף מלחמת העולם השנייה ואחריה, בשנים 1945–1951 וכן כמנהיג מפלגתו בשנים 1935–1955.
אטלי שימש בתפקידים רבים ושונים, ובין היתר היה סגן ראש ממשלת בריטניה הראשון - לאחר שהצטרף לקבינט המלחמה של וינסטון צ'רצ'יל ב-1940. בתקופת מלחמת העולם השנייה היה בעל סמכויות נרחבות בתחום הפנים, ולמעשה ניהל את המשק הבריטי כאשר צ'רצ'יל ניהל את יחסי החוץ ואת העניינים הקשורים בניהול המלחמה. ב-1945 ניצחה מפלגתו של אטלי באופן מפתיע את המפלגה השמרנית בראשות צ'רצ'יל, ואטלי כיהן כראש ממשלה למעלה מחמש שנים, לאחר שזכה גם בבחירות שנערכו ב-1950. אטלי היה ראש הממשלה הראשון ממפלגת הלייבור ששלט תקופת כהונה מלאה, והראשון ממפלגתו שהצליח לשלוט בכוחו של רוב פרלמנטרי שקיבלה המפלגה.
תקופת כהונתו של אטלי בראשות הממשלה נמנית עם החשובות שבכהונות ראשי הממשלה בבריטניה. מבחינת יחסי החוץ היה עליה להתמודד עם ההרס שהותירה מלחמת העולם השנייה, עם זרעי המלחמה הקרה, עם פירוקה של האימפריה הבריטית ועם מתן עצמאות להודו, לפקיסטן, לבורמה, לסרי לנקה ולירדן, וכן עם סיומו של המנדט הבריטי על ארץ ישראל, וכן עם אירועים כמלחמת קוריאה וייסודו של ארגון האומות המאוחדות. לכהונתו נודעה חשיבות גדולה גם מהבחינה הבריטית הפנימית, ובמהלכה התחוללה הבנייה מחדש של החברה ושל הכלכלה הבריטית. מתוך הנחה שכלכלה קיינסיאנית תביא לתעסוקה מלאה, שאף אטלי ליצירת מדינת רווחה, המבוססת על דו"ח בוורידג', שבה מערכת של קצבאות מלווה את האזרח "מעריסה ועד קבר", ושירותי בריאות מולאמים מעניקים רפואה חינם לכול. לשם כך הלאימה ממשלתו של אטלי תעשיות מפתח, יצרה מערכת מפותחת של שירותי ביטוח לאומי וגמלאות לנכים, קשישים ומובטלים, ויצרה את שירותי הבריאות הלאומיים הבריטיים. הסדר זה היה מקובל, בסופו של דבר, גם על הממשלות השמרניות שבאו לאחר אטלי, עד תקופת כהונתה של מרגרט תאצ'ר, שהביאה עמה ערכים נאו ליברליים, שהביאו לשינוי חברתי נוסף ולמדיניות של הפרטה והקטנת התערבות המדינה בכלכלה.
על אף התבטאויות שהשמיע בזכות הציונות בטרם היה לראש הממשלה והתנגדותו לספר הלבן של 1939, היה שלטונו של אטלי בבחינת אכזבה לאנשי היישוב בארץ ישראל. ממשלתו הנהיגה מדיניות של יד נוקשה כלפי היישוב שכללה איסור על העלייה, שהנהיג שר החוץ ארנסט בווין. הדבר הביא למאבק נגד שלטונות המנדט. בסופו של דבר החליטה ממשלתו של אטלי להעביר את השאלה הנוגעת לעתידה של ארץ ישראל להכרעת האו"ם, דבר שהביא לתוכנית החלוקה ולהקמת מדינת ישראל.
ביוגרפיה > מוצא, ילדות ונעורים וקריירה מוקדמת

אטלי נולד בלונדון והיה השביעי משמונת ילדיהם של עורך הדין הנרי אטלי ואשתו אלן ברייוורי וטסון. הוא קיבל את חינוכו בבית הספר נורת'או, הנחשב לבית ספר יוקרתי של המעמד העליון, ולאחר מכן למד בהיילבורי קולג' ובאוניברסיטת אוקספורד, ושם השלים תואר ראשון בהיסטוריה מודרנית בשנת 1904.‏ לאחר מכן למד עריכת דין באוקספורד, עבר את הבחינות בקיץ 1905 ובמרץ 1906 צורף ללשכת עורכי הדין של בריטניה.‏
בשנים 1906–1909 עבד אטלי בהיילברי האוז, מוסד צדקה לנערים משכונות העוני של אזור איסט אנד בלונדון, שהפעיל הקולג' שבו למד בעבר, וזאת לאחר שביקר במקום בחברת אחיו טום והזדעזע מתנאי החיים הקשים של התושבים. החוויה עיצבה בו את ההכרה החברתית, והוא היה לסוציאליסט. עד אותה העת גדל בסביבה שמרנית והביע דעות שמרניות.
ב-1909 עבד זמן קצר כמזכירהּ של ביאטריס וב, הפעילה הפביאנית, ובין 1909 ל-1910 עבד ב"טוינבי הול", מרכז בשכונת איסט אנד שבו התגוררו סטודנטים ובני המעמד הגבוה שרצו להתקרב למעמד הפועלים ולחוות את תנאי חייו. ב-1911 קיבל עבודה ממשלתית כ"מסביר רשמי" של כללי חוק הביטוח הלאומי שקיבלה ממשלתו של דייוויד לויד ג'ורג'. את הקיץ בילה כשהוא נוסע במדינה על אופניים ומסביר את החוק באסיפות עם באסקס ובסאמרסט. ב-1913 קיבל עבודה כמרצה בבית הספר לכלכלה של לונדון. בתקופה זו הצטרף למפלגת הלייבור.
ב-1914, במהלך מלחמת העולם הראשונה, גויס לצבא והתמנה לקצין בדרגת קפטן בגדוד דרום לנקשייר. הוא שירת בהצטיינות במערכת גליפולי, ולאחר מכן שירת בזירת מסופוטמיה. שם נפצע קשה ברגלו מרסיס בעת שהסתער על עמדת אויב. הוא נשלח לאנגליה להחלים, ובשנת 1917 עסק באימון חיילים על אדמת אנגליה. ביוני 1918 שב לשירות מבצעי ושירת בחזית המערבית בצרפת בחודשים האחרונים של המלחמה. ב-1917 קיבל דרגת מייג'ור (המקבילה לדרגת רב-סרן בצה"ל). בתקופה שבין המלחמות נודע גם בכינוי "מייג'ור אטלי".
לאחר המלחמה שב ללמד בבית הספר לכלכלה של לונדון, ועסק בכך עד 1923. ב-1921 הוזמן על ידי ידידים ממשפחת מילאר ללוותם בחופשה באיטליה. בתם של הידידים, ויולט הלן מילאר, ששירתה כאחות בזמן המלחמה, יצאה אף היא לחופשה. על אף שבתחילה הסתייגה מאטלי, שכבר אז היה ידוע בפעילותו הפוליטית בעלת האופי הסוציאליסטי, בעוד שמשפחת מילאר הייתה משפחה של אנשי עסקים שמרנים, בסופו של דבר התקרבו השניים, והודיעו על אירוסיהם שבוע לאחר שובם מאיטליה. ב-10 בינואר 1922 נישאו בלונדון. נישואים אלו היו ארוכים ומאושרים והסתיימו רק עם מותה של ויולט ב-1964. לזוג נולדו שלוש בנות ובן.
ביוגרפיה > תחילת דרכו הפוליטית

מיד לאחר שובו מהמלחמה החל אטלי בפעילות פוליטית. עוד ב-1919 נבחר לראשות מועצת רובע סטפני, אחד מרבעיה העניים ביותר של לונדון. בתקופת כהונתו בתפקיד לחם כנגד בעלי בתים עשירים שדרשו שכר דירה מופקע עבור הדירות שהשכירו, אך לא השקיעו בנכס ולא העמידו אותו לרשות הדיירים במצב סביר. המועצה בראשות אטלי אכפה צווים שהכריחו את בעלי הבתים לשפץ את הנכסים, שלחה פקחי בריאות והיגיינה, ובכך גם הופחת שיעור תמותת התינוקות. בשנת 1920, בעודו ראש מועצה, כתב את ספרו הראשון "העובד הסוציאלי", שבו פירט רבים מהעקרונות הפוליטיים שינחו את דרכו הפוליטית בעתיד. על פי הספר, הדאגה לשכבות החלשות היא עניינה של המדינה ואין להשאירה לגופי צדקה פרטיים. ב-1921 הוביל הסוציאליסט הבריטי ג'ורג' לנסבורי את "מרד המיסים של פופלאר". לנסבורי, שעמד בראש מועצת רובע פופלאר בלונדון, סירב להעביר את כספי המיסים המקומיים למועצת העיר לונדון וחילק אותם לנצרכים על פי הבנתו, וזאת במחאה על שיעור המיסים הגבוה. במהלך האירוע תמך אטלי בלנסבורי, וזאת בניגוד לעמדת מנהיגי מפלגתו, ובהם הרברט מוריסון.
ביוגרפיה > חבר הפרלמנט 1922–1931

בשנת 1922 נבחר אטלי לחבר בפרלמנט של בריטניה מטעם מחוז הבחירה ליימהאוז שברובע סטפני. בתחילת דרכו סייע לרמזי מקדונלד, שהיה נערץ עליו באותה עת, להיבחר לראשות מפלגת הלייבור בבחירות שהתקיימו ב-1922. במושב הפרלמנט קצר הימים של 1922 שימש מזכירו הפרלמנטרי הפרטי של מקדונלד (parliamentary private secretary), תפקיד אותו נשאו לעיתים חברי פרלמנט זוטרים, ובמסגרתו ניהלו את הקשר בין נושא משרה בכיר יותר (חבר פרלמנט בכיר - שר או חבר בממשלת צללים), לבין הפרלמנט.
כאשר עלה מקדונלד לשלטון קיבל אטלי לראשונה משרה ממשלתית, ובממשלתו הראשונה של מקדונלד הוא שימש תת-שר המדינה לענייני מלחמה (Under-Secretary of State), הדרגה הנמוכה משלוש הדרגות הממשלתיות הנהוגות בבריטניה, שחבריה אינם חברים בקבינט.
אטלי התנגד לשביתה הכללית של 1926 והאמין כי אין להשתמש בשביתה כללית כנשק פוליטי. עם זאת הוא לא פעל לסיומה.
ב-1927 מונה אטלי לחבר בוועדת סיימון, שבה היו חברים מכל סיעות הבית. ועדת סיימון הייתה ועדה מלכותית שנועדה לבחון את האפשרות להענקת ממשל עצמי להודו. בשל הזמן שהיה עליו להקדיש לענייני הוועדה ובניגוד להבטחה שהבטיח לו מקדונלד, לא מונה אטלי לשר בממשלתו של מקדונלד שהוקמה ב-1927. עם זאת ניסיון זה העניק לאטלי ידע והבנה בשאלה ההודית, שבה היה עליו להכריע בהמשך, כשימונה לראש הממשלה.
ב-1930 עזב אוסוואלד מוסלי את מפלגת הלייבור לאחר שזו דחתה את הצעותיו לפתרון בעיות האבטלה. אטלי קיבל את התיק שבו שימש מוסלי משרת "צ'נסלור של דוכסות לנקסטר"(אנ'), שהיא משרה טקסית בעיקרה של מעין שר בלי תיק, שאינו חבר בקבינט בתקופה זו. בשנת 1931 מינה אותו מקדונלד לשר הדואר (Postmaster-General), משרה חשובה בהרבה שהנושא בה אף חבר בקבינט, אך אטלי לא החזיק במשרה זו זמן רב. הפיצול במפלגה הותיר את מקדונלד בראש רשימה בשם "הלייבור הלאומי", ובבחירות של 1931 נחלה מפלגת הלייבור תבוסה קשה, איבדה את מרבית מושביה בפרלמנט, וחזרה לאופוזיציה.
ביוגרפיה > באופוזיציה 1931–1940

בבחירות של שנת 1931 נחלה מפלגת הלייבור את אחת התבוסות הקשות בהיסטוריה שלה. רוב חברי המפלגה שכיהנו בפרלמנט איבדו את מושביהם, ובכלל זה מנהיג המפלגה ארתור הנדרסון. מחברי המפלגה שכיהנו שמרו על מושבם רק אטלי, ג'ורג' לנסבורי וסטפורד קריפס. לנסבורי, שהיה הבכיר מהשלושה, קיבל את תואר מנהיג המפלגה ואטלי היה לסגנו.
בדצמבר 1933 היה אטלי למנהיג המפלגה לתקופה של תשעה חודשים, כאשר לנסבורי החלים משבר בירכו. התפקיד העלה את הפרופיל הציבורי שלו והכשיר אותו לתפוס את משרת ההנהגה לכשתתפנה. ואולם בתקופה זו סבל אטלי מקשיים כלכליים, שנבעו בין היתר ממחלת אשתו, וכמעט פרש מן הפוליטיקה. משרת מנהיג האופוזיציה לא נשאה משכורת נפרדת, ואטלי התפרנס ממשכורתו כחבר פרלמנט בלבד. קריפס, שהיה בן למשפחה אמידה, סייע לו בתקופה זו ושילם לו משכורת נוספת, ובלבד שיישאר בתפקידו.
בשנות ה-20 ובתחילת שנות ה-30 תמכה מפלגת הלייבור בהתנגדות לחימוש ובשאיפה למימוש ביטחון קולקטיבי במסגרת חבר הלאומים. עם עליית הפאשיזם והנאציזם נראתה עמדה זו כרלוונטית פחות ופחות. מנהיג המפלגה, לנסבורי, היה פציפיסט מושבע, שאף ביקר באמצע שנות השלושים אצל אדולף היטלר ואצל בניטו מוסוליני כדי להגיע עמם להבנות. בספטמבר 1935 החליטה ועידת המפלגה כי המפלגה תתמוך בסנקציות של חבר הלאומים כנגד איטליה הפשיסטית אם זו תמשיך בתוקפנותה באתיופיה. בתגובה החליט לנסבורי כי אינו יכול עוד להישאר בראשות המפלגה. אטלי וקריפס ניסו להניאו מההתפטרות, אך הוא עמד בשלו. באוקטובר 1935 הודיע לנסבורי לסיעה על התפטרותו. בהצבעת חברי הסיעה התקבלה ברוב גדול החלטה הקוראת לו לשוב, אך הוא סירב, ואטלי מונה במקומו למנהיג זמני ימים ספורים לפני הבחירות הכלליות. עם מינויו לראש המפלגה, היה אטלי ליושב ראש האופוזיציה.
אטלי הוביל את מפלגת הלייבור להישג נאה בבחירות של 1935. המפלגה זכתה בלמעלה ממאה מושבים והתאוששה מעט מהמהלומה שספגה ב-1931. לאחר הבחירות, בנובמבר 1935, התקיימו הבחירות למנהיגות המפלגה. אטלי התמודד מול שני מנהיגים ותיקים, הרברט מוריסון, שנחשב לבעל הסיכויים לזכות בתפקיד, וארתור גרינווד. אטלי נבחר לבסוף למועמד של פשרה בין שני האישים. בהיותו ראש הלייבור הרחיק את המפלגה מעמדותיו הפציפיסטיות של גרינווד, ונמנה עם הקוראים לחימוש ולעמידה תקיפה מול היטלר ומוסוליני, בניגוד לעמדתו של ראש הממשלה השמרני נוויל צ'מברלין, שתמך במדיניות של "פיוס" אל מול האיום הנאצי. אטלי תמך בסיוע לרפובליקנים במלחמת האזרחים בספרד ולאות הוקרה על עמדתו זו, נקראה אחת הפלוגות בגדוד הבריטי של הבריגדות הבינלאומיות "פלוגת המייג'ור אטלי". עמידתו של אטלי כנגד הסכם מינכן הניחה את הבסיס לשיתוף הפעולה העתידי עם וינסטון צ'רצ'יל, שהתנגד אף הוא להסכם. עם זאת אטלי היה נחוש בדעתו לאחד את שורות מפלגתו ועמד אל מול ניסיונות ליצור "חזית עממית" עם מפלגות אחרות, לרבות המפלגה הקומוניסטית הבריטית. כאשר מנהיגי השמאל במפלגתו, סטפורד קריפס ואניירין בוואן, המרו את פיו והוסיפו להטיף לגיבוש חזית עממית, הוא לא היסס להוציאם משורות המפלגה.