stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כולנו
תוצאות המפלגה בבחירות > הבחירות לכנסת העשרים

בדצמבר 2014, בעקבות הקדמת הבחירות לכנסת העשרים, חתם כחלון בשם המפלגה על הסכם עודפים עם ישראל ביתנו, ורשם את המפלגה שהקים.
ברשימה שובצו מייקל אורן, לשעבר שגריר ישראל בארצות הברית, אלי אלאלוף, שעמד בראש ועדת אלאלוף למלחמה בעוני ואלוף במיל' יואב גלנט.
מועמדת נוספת, צגה מלקו, עיתונאית בקול ישראל, נפסלה מהרשימה אחרי שהוצבה במקום השלישי, משום שלא עברה תקופת צינון כנדרש בחוק.
בבחירות קיבלה המפלגה עשרה מנדטים.
המפלגה נכנסה לממשלה ה-34, בראשות בנימין נתניהו, וקיבלה את משרד האוצר (כחלון), משרד הבינוי והשיכון (גלנט) והמשרד להגנת הסביבה (אבי גבאי, שהיה שר שאינו חבר כנסת).
ב-27 במאי 2016 התפטר גבאי מהממשלה וכחלון מונה ממלא מקומו במשרד להגנת הסביבה. בהמשך הצטרף גבאי למפלגת העבודה ונבחר לעמוד בראשה. ב-1 באוגוסט באותה השנה נערך סבב תיקים בממשלה והמשרד להגנת הסביבה הוחזר לליכוד בתמורה למשרד הכלכלה והתעשייה, אליו מונה השר כחלון בנוסף לתפקידו כשר האוצר. בנוסף, מונה מטעם כולנו סגן שר במשרד ראש הממשלה, מייקל אורן. ב-23 בינואר 2017 משרד הכלכלה והתעשייה נמסר לשר במשרה מלאה, אלי כהן.
ב־20 באפריל 2017 בעקבות השעייתו של ראש העיר איתמר שמעוני נבחר תומר גלאם על ידי מועצת העירייה לשמש כראש עיריית אשקלון בפועל עד תום הקדנציה. גלאם התמודד על התפקיד מטעם מפלגת "כולנו" מול חבר המועצה מישל בוסקילה (שזכה לתמיכה מצד מפלגות הליכוד וש"ס), וגבר עליו ברוב של 12 מול 10 קולות. גלאם היה ראש העירייה הראשון שנבחר מטעם מפלגת "כולנו".
בבחירות לרשויות המקומיות שהתקיימו בשנת 2018, כולנו נחלה הצלחה, כשהכניסה עשרות חברי מועצה מטעמה ונבחרו 12 ראשי רשויות מקומיות.
השר יואב גלנט התפטר בינואר 2019 מהממשלה כדי להצטרף לליכוד, ואת מקומו תפסה ח"כ יפעת שאשא-ביטון. נוסף אליו שלושה חברי כנסת מהמפלגה בכנסת העשרים, אלי אלאלוף, מייקל אורן ורחל עזריה, הודיעו שלא יתמודדו בבחירות לכנסת העשרים ואחת.
תוצאות המפלגה בבחירות > הבחירות לכנסת העשרים ואחת

לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת הודיעו ארבעה מחברי הכנסת של כולנו על עזיבתם. יואב גלנט הצטרף לליכוד, אלי אלאלוף הכריז שהוא פורש מהחיים הפוליטיים, ומייקל אורן ורחל עזריה בחנו הצטרפות למפלגות אחרות, אך לבסוף עזבו את החיים הפוליטיים.
קמפיין הבחירות של המפלגה התמקד בדמותו של כחלון, שהוצג כמנהיג אכפתי שהיטיב עם מעמד הביניים וכמי שנאמן לערכי הליכוד ההיסטוריים, שיוצגו בדמותו של מנחם בגין. המפלגה תוארה בקמפיין כ"ימנית-חברתית" וכ"ימין שפוי". לאורך מערכת הבחירות צפו הסקרים ירידה ניכרת בכוחה של המפלגה.
בבחירות זכתה כולנו בארבעה מנדטים, פחות ממחצית כוחה בבחירות לכנסת העשרים.
תוצאות המפלגה בבחירות > הבחירות לכנסת העשרים ושתיים ולכנסת העשרים ושלוש

ב-28 במאי 2019, יומיים לפני פיזור הכנסת העשרים ואחת, הודיע כחלון שאם יוקדמו הבחירות לכנסת העשרים ושתיים, כולנו תתמודד ברשימה משותפת עם הליכוד.
ברשימה המאוחדת עם הליכוד שובץ כחלון במקום החמישי, ושאר נציגי כולנו בכנסת היוצאת שובצו במקומות 15 (אלי כהן), 29 (יפעת שאשא-ביטון) ו-35 (טלי פלוסקוב). רועי פולקמן החליט שלא להתמודד בבחירות. כחלון, כהן ופלוסקוב התפקדו לליכוד ערב הגשת הרשימות. שאשא-ביטון נשארה בכולנו והתמודדה באופן רשמי מטעם המפלגה ברשימה המשותפת עם הליכוד, לצד שלושה נציגים שהוצבו במקומות 60, 68 ו-78. שאשא-ביטון היא המועמדת היחידה מטעם כולנו שנבחרה לכנסת ה-22.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושלוש פרש משה כחלון מהרשימה, לקראת פרישה מהחיים הפוליטיים בכלל. שאר השריונים נשמרו ויפעת שאשא-ביטון נכנסה שוב לכנסת. הפעם נכנסה גם טלי פלוסקוב לכנסת (מטעם הליכוד), מהמקום ה-35 ברשימה.
לאחר הקמתה של מפלגת תקווה חדשה, בראשות גדעון סער, לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע ב-2021 הודיעה יושבת ראש כולנו, יפעת שאשא-ביטון על פרישתה מהמפלגה ועל הצטרפותה לתקווה חדשה. יושבת ראש המפלגה החזירה את חובות המפלגה לכנסת בגין הלוואה שנטלה במהלך מערכות הבחירות הקודמות. המפלגה לא התמודדה בבחירות לכנסת העשרים וארבע.
השימוש בביטוי "נטו"

"כולנו" השתמשה רבות במילה "נטו" בססמאותיה, במטרה להעביר את המסר שפעילותה, ובפרט פעילות העומד בראשה משה כחלון, מכוונת לטובתו הישירה של האזרח. הססמה "כחלון - נטו בשבילי" שימשה את המפלגה במסע הבחירות ב-2015. במהלך כהונתו של כחלון כשר האוצר ניתן השם "נטו משפחה" לתוכנית כלכלית שכללה את הפחתת שיעורי המכס על מוצרים ביתיים שונים, סבסוד צהרונים והקלות במס להורים לילדים קטנים. המשרד השתמש בסיסמאות "משרד האוצר. נטו בשבילך!" ו"נטו משפחה" כדי לשווק את התוכנית בתשדירי פרסומת בטלוויזיה, ברשתות חברתיות ובעיתונים, וכן השתמש במילה "נטו" במסעות פרסום נוספים. ב-2017 השתמשה המפלגה במסע פרסום בסיסמה "כחלון. נטו בשבילך", מהלך שאינו שכיח בשנה שאינה שנת בחירות.
עיקרי המצע

מצע מפלגת כולנו פורסם בחודש ינואר 2015 והוא מתמקד בנושאים כלכליים וחברתיים.
עיקרי המצע > משבר הדיור

כחלון הצהיר כי משבר הדיור הוא אחד הנושאים החשובים שעבורם קמה המפלגה. המפלגה הציגה תוכנית לרפורמה בשוק הדיור שמטרתה קיצור שרשרת הייצור לבניית דירה, על ידי טיפול בכל מרכיבי התהליך לבניית דירה: תכנון, שיווק, פיתוח, רישוי ובנייה, תוך איחוד כלל הסמכויות למשרד אחד.
עיקרי המצע > הוזלת מחירי השירותים הבנקאיים

תוכנית להוזלת מחירי השירותים הבנקאיים ולהקלה על עסקים קטנים בקבלת אשראי על ידי יצירת תנאים חדשים לתחרות בענף הבנקאות ועידוד כניסת בנקים חדשים למשק. בנוסף, מתייחס המצע להסרת חסמים במעבר בין בנק לבנק.
עיקרי המצע > יוקר המחיה ומחירי המזון

המצע כולל הוזלה של יוקר המחיה על ידי הגברת התחרות בשוק המזון הישראלי, הן בקרב יצרנים והן בקרב רשתות שיווק, באמצעות טיפול בבירוקרטיה הממשלתית והסרת חסמי שוק.
עיקרי המצע > צמצום הפערים בחברה הישראלית

כחלון התייחס פעמים רבות בנאומיו לנושא צמצום הפערים בחברה הישראלית.
שוויון הזדמנויות בחינוך דרך יישום פיילוט ב-300 בתי ספר שירחיב את הדיפרנציאליות בתקצוב בתי הספר והרשויות המקומיות והשמת דגש על החינוך בפריפריה.
מערכת הבריאות הציבורית – פעילות להרחבה ניכרת של סל הבריאות, קיצור זמני ההמתנה לטיפולים, פעילות לשינוי מבני בענף הביטוח על מנת לרסן את הרפואה הפרטית בישראל ופעילות תקיפה כנגד תופעת "הרפואה השחורה" בישראל.
מלחמה בעוני דרך אימוץ מלא של מסקנות דו"ח הוועדה למלחמה בעוני בראשותו של מס' 3 ברשימת המפלגה, אלי אלאלוף.
דיור ציבורי – צמצום התורים לדיור הציבורי, הלוואות למשפחות נזקקות בתהליך השכירות עד לשלב החתימה על החוזה ושימוש ברווחי מכירת הדירות הציבוריות לטובת שיפוצן.
קידום השוויון לנשים דרך הרחבת הסיוע במעונות יום לילדים עד גיל 3, הרחבת האפשרות לצהרונים חינם לגילאים 3–9 ביישובים לפי קריטריונים סוציו-אקונומיים, שוויון הזדמנויות לנשים חרדיות בשוק העבודה, בחינה מעמיקה ומחודשת לצורכי משפחות חד-הוריות ומאבק באלימות כלפי נשים.
שיפור איכות חיי הקשישים דרך צמצום התור בהמתנה למוסד סיעודי בסבסוד המדינה, הרחבת התשתית הקהילתית של מרכזי יום, הגדלת הקצבה למקבלי השלמת הכנסה וקצבת זקנה, והגברת האכיפה על המוסדות לאשפוז סיעודי לתשושי נפש.
עיקרי המצע > עידוד תעסוקה והגברת הצמיחה

מצע המפלגה מתייחס בהרחבה לעידוד התעסוקה במשק באמצעות מספר תוכניות:
רפורמה בתנאי האשראי לעסקים הקטנים והבינוניים שאמורה לשפר את תנאי מתן האשראי לעסקים אלו.
סיוע ישיר לעסקים ולעצמאים דרך הרחבת חוק דמי אבטלה לעצמאים וצמצום הביורוקרטיה שמגבילה צמיחת עסקים קטנים.
הרחבת ההכשרות המקצועיות למגזר החרדי ואוכלוסיות המיעוטים בישראל.
הגברת אכיפה וענישה בתחום חוקי העבודה, בדגש על "אוכלוסיות מוחלשות".
עידוד התעסוקה והיזמות בקרב אנשים עם מוגבלויות.
שיפור וייעול מערכת התחבורה הציבורית לחיבור המטרופולינים הגדולים לערים ולפרברים סביבם, על ידי הקמת ארבע רשויות מטרופוליניות.
מלחמה ב"הון השחור" והפחתת נטל המס דרך שיפור מערך הניהול והגבייה של אגף הכנסות המדינה.
עיקרי המצע > מצע הצעירים והסטודנטים

העלאת שכר חיילי החובה – לוחמים – 1,350 ₪, תומכי לחימה – 940 ₪, וחיילים עורפיים - 670 ₪.
הורדת זכות הבחירה לכנסת לגיל 17.
מניעת ניצול בני נוער בהעסקתם על ידי הרחבת האכיפה של תנאי ההעסקה.
מתן אפשרות לסטודנטים לקבל הלוואות בערבות המדינה למימון שכר הלימוד, שיוחזרו כשהסטודנט ישתלב במעגל העבודה.
הסרת החסמים המעכבים בניית מעונות סטודנטים בישראל.
חקיקת חוק שכירות הוגנת, לקביעת כללים שיחייבו כל הסכם שכירות.
יצירת התנאים לשוק שכירות ארוך טווח, בדגש על דירות 3 חדרים.
נציגי המפלגה בכנסת

| כנסת | חברי כנסת | הערות |
| --- | --- | --- |
| הכנסת ה-20 (2015) | 10 מנדטים: משה כחלון2, יואב גלנט3, אלי אלאלוף, מייקל אורן, רחל עזריה, טלי פלוסקוב, יפעת שאשא-ביטון, אלי כהן, רועי פולקמן, מירב בן ארי, אכרם חסון2, אשר פנטהון סיום3 |  שי באב"ד שהוצב במקום ה־11 ברשימה התפטר ממנה ביוני 2015 על מנת לכהן כמנכ"ל משרד האוצר.  ב־29 בינואר 2016 הפסיק כחלון את חברותו בכנסת במסגרת "החוק הנורווגי הקטן" והוחלף על ידי אכרם חסון.  ב־2 בינואר 2019 התפטר יואב גלנט מהכנסת עקב מעברו למפלגת הליכוד והוחלף על ידי אשר פנטהון סיום.  לרשימת מועמדים מלאה ראו כאן |
| הכנסת ה-21 (2019) | 4 מנדטים: משה כחלון, אלי כהן, יפעת שאשא-ביטון, רועי פולקמן | לרשימת מועמדים מלאה ראו כאן |
| הכנסת ה-22 (2019) במסגרת הליכוד | מנדט אחד (מתוך 32 לרשימה כולה): יפעת שאשא-ביטון | שני חברי כנסת שהיו חלק ממפלגת כולנו התפקדו לליכוד לפני הבחירות לכנסת ה-22 (משה כחלון ואלי כהן), לכן יפעת שאשא-ביטון נשארה נציגת כולנו היחידה שנכנסה לכנסת |
| הכנסת ה-23 (2020) במסגרת הליכוד | מנדט אחד (מתוך 36 לרשימה כולה): יפעת שאשא-ביטון | שני חברי כנסת שהיו בעבר חלק ממפלגת כולנו, שוריינו ברשימה לאחר שהתפקדו לליכוד (אלי כהן וטלי פלוסקוב) |
החלוץ (אונייה)

ערך זה עוסק בספינה הראשונה ביישוב שהניפה דגל עברי, בשנת 1920. אם התכוונתם לספינת הדיג הראשונה בבעלות יהודית שפעלה בא"י מ-1925, ראו .
|  תיאור כללי |
| --- | --- |
 סוג אונייה:  ספינת משא
 חברת ספנות:  חברת אסדות וספנות חופית ארצישראלית בע"מ
 ציוני דרך עיקריים
 תקופת הפעילות:  דצמבר 1919 – פברואר 1921 (כשנה)
 אחריתה:  טבעה בשנת 1921 ליד נמל יפו
 נתונים טכניים
 גודל הצוות:  4
 מספר נוסעים:  12 נוסעים
 הנעה:  מנוע דיזל 75 כוחות סוס
 צורת הנעה:  מדחף
 
"החלוץ" נחשבת להיות "הספינה העברית" הראשונה של היישוב, בשל היותה הספינה הראשונה בבעלות יהודית שנרשמה כחוק והניפה דגל עברי. היא גם הספינה הראשונה - ככל הנראה - שנעשה ניסיון לרכוש אותה בכספי מוסד של היישוב העברי בתחילת שנות העשרים של המאה ה־20. ניסיון הרכישה לא צלח בסופו של דבר, והספינה המשיכה לפעול בבעלות פרטית כשהיא מובילה משאות ונוסעים בין נמלי מזרח הים התיכון, מדצמבר 1919 עד טביעתה בחוף יפו בפברואר 1921. שמה ניתן לה על שם תנועת החלוץ.
היסטוריה

סיפורה של "החלוץ" החל לאחר מלחמת העולם הראשונה, כאשר "הכבישים היו משובשים, הרכבת לא פעלה והובלת סחורות ותוצרת חקלאית מיפו לחיפה הייתה קשורה בהוצאות רבות". בשל המצב רכשו שלושה שותפים יהודים מתל אביב - אברהם ליפשיץ, משה בן ציון–ספיר ולוי בורשטין, ספינת מפרש ערבית (מרכב), הסבו אותה לספינת מנוע בהספק כשלושים כוחות סוס והכשירו עליה שני חדרים לנוסעים. בפעם הראשונה דווח על הספינה בעיתון הארץ ביום 17 בדצמבר 1919: "אניה עברית פרטית. הגיעה לחופנו אניה קטנה בת 100 טון של מר ליפשיץ ושות'. האניה מהלכת בין יפו לאלכסנדריה ומשמשת לנוסעים ולמשא".
בעליה היו שלושה סוחרים יהודים בני העלייה השנייה, שפתחו ביוזמה עסקית פרטית לחלוטין להכשרתה ולהפעלתה של ספינה מסחרית. בהמשך התכוונה ועדת המים בסיוע איש ועד הצירים מנחם אוסישקין ובליווי 'הקפא"י' לרכוש את הספינה לשם יצירת מקומות עבודה ליוצאי הגדודים וללימוד ימאות וספנות במקביל לצורך בכיבוש הים ובפריצת המצור היבשתי על היישוב. כאמור הספינה נרכשה במימון בעלי מניות מאנשי הגדודים העבריים, בהם דוד בן-גוריון, יצחק בן-צבי שהיו שותפים לכוונה, ורבים אחרים. יוסף טרומפלדור ותנועת החלוץ דנו רבות עם יו"ר ועדת המים, ד"ר מאיר גורביץ, על העלאת ספנים יהודים מהקווקז לכיבוש הים. ערב הקמת חברת המניות שאיפשרה את רכישת הספינה, אמור היה טרומפלדור להישלח בדחיפות לקווקז על מנת לגייס את אנשי "החלוץ" שם, אולם הוא נקרא לתל חי ושם נהרג בקרב.[דרוש מקור]
הספינה נקנתה מאנשי העסקים ליפשיץ ושותפיו בהסדר רכישה של מקדמה והתחייבות כספית. לאחר שהוחלף מנועה הקטן במנוע דיזל 75 כ"ס נגררה "החלוץ" על ידי פועלים ערבים מחולות חוף חיפה אל הים, והפליגה אל טקס השקתה בנמל יפו בנוכחות נכבדי היישוב ובראשם מאיר דיזנגוף.
קברניט "החלוץ" היה מצרי, ובצוותה היו שלושה מלחים עבריים - מכונאי ראשון קפלן, צבי יוספיה, וירמיהו הלפרן, בנו של השומר מיכאל הלפרן. "החלוץ עסקה" בהובלת סחורות בין חופי הארץ למעלה משנה. התקופה הייתה תקופת לחימה של הצרפתים בצבא הערבי בצפון הארץ, ומתח רב שרר בינם לבין הבריטים. עקב חסימת הדרכים היבשתיות נשלחה "החלוץ" בשליחות הנהגת היישוב "להודיע לעולם על הקורה בארץ" ולהביא מטען מביירות לתל אביב. בדרכה חזרה, חיבל רב החובל המצרי במדחף על ידי הנחת שרשרת הברזל של העוגן עליו, ונעלם.[דרוש מקור] אירוע זה הביא את היישוב למסקנה ברורה, ש"אין תקומה ללא פתח ימי" (ציטוט מסקירת גורביץ).
התמורה ממכירת המניות בארצות הברית לא הגיעה לארץ, ו"החלוץ" הוחזרה לבעליה הראשונים. בהיותה בשירותם נטרפה על סלע מול נמל יפו בשנת 1921.
לקריאה נוספת

רב חובל ירמיהו הלפרן, תחיית הימאות העברית. תל אביב, "הדר" הוצאת ספרים, תשכ"א. עמ' 332–334. (הלפרן שירת כמלח ב"החלוץ".) עותק סרוק ב"כותר" - הספרייה המקוונת של מט"ח.
ברוך קטינקא, מאז ועד הנה, ירושלים 1961, עמ' 247.
הלל ירקוני, 75 שנות ספנות עברית בארץ ישראל, הוצאת אפי מלצר.
שי קאולי, "החלוץ על הים". יד בן צבי, עת־מול, מס' 195, תשרי תשס"ח, עמ' 4–5. העתק סרוק.
קובי כהן-הטב, המהפכה הימית - אחיזת היישוב היהודי בים ובחופי ארץ-ישראל, 1948-1917. ירושלים, יד בן צבי, 2019. עמ' 60–63.
הערות שוליים

↑  קובי כהן הטב, המהפכה הימית, עמ' 91.
↑  קטינקא, מאז ועד הנה, עמ' 247
↑  קטינקא, מאז ועד הנה, עמ' 247; קובי כהן־הטב, המהפכה הימית, עמ' 61-60.
↑  "אנית „החלוץ“ נטרפה בחוף יפו" - פברואר 1921 באתר: שפת הים - ים וספנות בעיתוני ההשכלה, התחייה והיישוב, 1948-1856.
ג'ושוע גילאבוגי

ג'ושוע ג'רמי אקוי פארה גילאבוגי (בצרפתית: Josuha Jérémy Akoi Fara Guilavogui; נולד ב-19 בספטמבר 1990) הוא כדורגלן צרפתי המשחק כקשר הגנתי בלידס יונייטד מהצ'מפיונשיפ.
חיים מוקדמים

גילאבוגי נולד באוליאול, ואר, צרפת, להורים מגינאה. הוא אחיו של הכדורגלן הגינאי הבינלאומי מורגן גילאבוגי.
קריירת מועדונים > סנט אטיין

גילאבוגי שיחק ב-סנט אטיין מ-2005 לאחר שהצטרף למועדון שבסיסו ברון-אלפ מהמועדון המקומי שלו, טולון. הוא הועלה לנבחרת הבוגרת בעקבות פיטוריו של המנג'ר לורן רוסי והחתמתו של המנג'ר החדש כריסטוף גאלטייה, שרצה לערוך חלוקת תפקידים מחודשת בהגנה של סן אטיין ולמלא את הסגל, שנפגע מפציעות.
גילאבוגי ערך את הופעת הבכורה המקצועית שלו ב-3 בינואר 2009, כשנכנס כמחליף מאוחר בניצחון 1-0 של סנט אטיין על בורדו בקופה דה פראנס.
קריירת מועדונים > אתלטיקו מדריד

ב-2 בספטמבר 2013 דווח כי גילאבוגי עבר בדיקות רפואיות אצל אתלטיקו מדריד מהלה ליגה וחתם על חוזה לחמש שנים בעסקה בשווי עשרה מיליון אירו.
ב-31 בינואר 2014 הושאל בחזרה לסנט אטיין מהליגה הראשונה עד סוף העונה.
קריירת מועדונים > וולפסבורג

ב-8 באוגוסט 2014 החתימה וולפסבורג את גילאבוגי בהשאלה לשנתיים מאתלטיקו מדריד עם אפשרות להעברה קבועה כלולה בעסקה. המועדון מימש את סעיף הרכישה ב-18 במאי 2016 והחתים אותו על חוזה לשלוש שנים, תמורת שלושה מיליון אירו.
ב-30 במאי 2015 עלה מהספסל כאשר וולפסבורג זכתה בגביע הגרמני בפעם הראשונה בתולדותיה, כשניצחה את בורוסיה דורטמונד 1–3 באצטדיון האולימפי של ברלין.
קריירת מועדונים > וולפסבורג > השאלה לבורדו

ב-30 בינואר 2022 חתם בבורדו מליגת העל הצרפתית בהשאלה עד תום העונה. העסקה כללה אופציית רכישה.
קריירת מועדונים > מיינץ 05

ב-1 ביולי 2023 חתם ב-מיינץ 05 תמורת שבעה מיליון אירו, שם רשם 12 הופעות. הוא עזב את המועדון בסוף העונה.
קריירת מועדונים > לידס יונייטד

ב-23 באוקטובר 2024 הצטרף ללידס יונייטד מהצ'מפיונשיפ עם חוזה עד תום העונה.
קריירה בינלאומית

יליד צרפת, גילאבוגי הוא ממוצא גינאי. הוא שיחק בנבחרת צרפת.
הערות שוליים

↑  Marca, Adapted by Jared Tinslay, Wolfsburg sign Guilavogui, MARCA English, ‏2016-05-17 (באנגלית)
Defense Update

Defense Update הלוגו של
Defense Update הוא מגזין מקוון לאמצעי לחימה היוצא לאור על ידי חברת Lance&Shield בע"מ הישראלית.
המגזין נוסד בשנת 1978 על ידי סא"ל במיל' דוד אשל. הוא היה המגזין הבינלאומי הראשון לענייני הגנה שמקורו בישראל וכן המגזין הראשון מסוגו שיוצא לאור באופן פרטי. העורך הראשי הוא תמיר אשל.
בשנות השמונים, היה המגזין בשיא הצלחתו ופורסם במקביל בארבע שפות (עברית, אנגלית, גרמנית וצרפתית).
במרץ 2012, היו לתפוצת הירחון 220,000 קוראים.
תחומי כיסוי

תחומי הכיסוי כוללים מערכות קרקעיות ימיות ואוויריות, שו"ב, מערכות ביון, מערכות חי"ר, שיטות לוחמה (תו"ל), כלי רכב מוגנים, מערכות לוחמה עתידיות, כלים בלתי מאוישים, רובוטיקה, תחמושת מדויקת וכן אנליזות של טרנדים מודרניים בטקטיקות לחימה.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הערות שוליים

ערך זה הוא קצרמרבנושא תקשורת ובנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מיריאנדוס

מטבע עתיק ממיריאנדוס
מיריאנדוס (ביוונית: Μυρίανδος) או מיריאנדרוס (ביוונית: Μυρίανδρος, בלטינית: Myriandros) הייתה עיר עתיקה בדרום מפרץ אלכסנדרטה.
מקור השם

השם "מיריאנדה" מורכב משני חלקים, שמקורם בחתית־לווית: הראשון הוא mūri- שמשמעו "גפנים", והשני הוא הסיומת -anda המסמנת מקומות.
אזכורים בספרות הקלאסית

מיריאנדוס או מיריאנדרוס מוזכרת בכתבים קלאסיים בהקשר של כמה אירועים היסטוריים. קסנופון הזכיר את מיריאנדוס, עיר על שפת הים המיושבת על־ידי פיניקים ובה נמל מסחרי מרובה אניות, כמקום בו עבר הצבא היווני של כורש הצעיר לפני שפנה לפנים היבשת, ושם ערקו שניים מהמפקדים היוונים באניית סוחר. אריאנוס כתב שאלכסנדר הגדול חנה עם צבאו במיריאנדרוס, בזמן שדריוש השלישי עבר את הרי אמנוס והתקדם לכיוון איסוס (אנ'), מעט לפני קרב איסוס. בהמשך ייסד אלכסנדר באזור את אלכסנדריה כדי להחליף מיריאנדרוס.
מיריאנדוס או מיריאנדרוס מוזכרת גם בתיאורים גאוגרפיים עתיקים. הרודוטוס כינה את מפרץ אלכסנדרטה "המפרץ המיריאנדי", הסמוך לפיניקיה. פליניוס הזקן הזכיר את מיריאנדרוס כעיר חוף לרגלי הרי אמנוס. סטראבון מזכיר את העיר מיריאנדרוס בקיליקיה. פומפוניוס מלה הזכיר בתיאור פיניקיה את מיריאנדרוס בסמוך לקיליקיה. הפריפלוס של פסאודו-סקילקס מזכיר בתיאור קיליקיה את העיר כ־Μυρίανδος Φοινίκων (מיריאנדוס של הפיניקים). סטפנוס מביזנטיון מזכיר את מיריאנדרוס כעיר בארץ סוריה ליד פיניקיה, שלה שייך המפרץ המיריאנדרי. היצירה סטדיאסמוס הים הגדול (Stadiasmus Maris Magni) מזכירה את מיריאנדרוס בקרבת רוסוס (אנ') ואלכסנדריה.
הערות שוליים

1 2  קסנופון, אנבסיס, 1.4 (ראו במקור היווני ובתרגום לאנגלית)
1 2  סטפנוס מביזנטיון, במקור היווני עם תרגום ללטינית: Stephanus de Urbibus. Que Primus Thomas de Pinedo, 1725, עמ' 478 (ראו גם בגרסה יוונית מקוונת)
1 2  סטראבון, גאוגרפיקה, 14.5.19 (ראו במקור היווני ובתרגום לאנגלית)
1 2  פליניוס הזקן, תולדות הטבע, 5.19 (ראו במקור הלטיני ובתרגום לאנגלית)
1 2  פומפוניוס מלה, De situ orbis, ספר 1, פרק "פיניקיה" (ראו במקור הלטיני ובתרגום לאיטלקית)
↑  Vladimir I. Georgiev, "The Earliest Ethnological Situation of the Balkan Peninsula as Evidenced by Linguistic and Onomastic Data", in: Aspects of the Balkans: Continuity and Change, De Gruyter, 2018, p. 53. doi:10.1515/9783110885934
↑  אריאנוס, אנבסיס, 2.6 (ראו במקור היווני ובתרגום לאנגלית; ועיינו גם בפרקים העוקבים עד פרק 2.10)
↑  David George Hogarth, "Alexandretta", in: Hugh Chisholm (ed.), Encyclopædia Britannica (11th ed.), Vol. 1, Cambridge University Press, 1911, p. 568
↑  הרודוטוס, היסטוריות, 4.38 (ראו במקור היווני ובתרגום לעברית).
↑  James Rennell, The Geographical System of Herodotus Examined and Explained, Vol. 1, C.J.G. & F. Rivington, 1830, עמ' 244, 322
↑  פריפלוס של פסאודו־סקילקס, 102 (ראו במקור היווני ובתרגום לאנגלית)
↑  אנונימי, Σταδιασμός ήτοι περίπλους της μεγάλης θαλάσσης, קטעים 151–152 ו־157–158 (ראו במקור היווני ובתרגום לאנגלית)
וולו (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  דאודה קוליבאלי
 הופק בידי:  אריק נווה (אנ'), עומר סיי
 תסריט:  דאודה קוליבאלי
 עריכה:  ז'וליין ללופ
 שחקנים ראשיים:  איברהים קומה, אינה מודג'ה, אוליוויה רבורדן, חביב דמבלה
 מוזיקה:  אריק נוויו
 צילום:  פייר מילון
 מדינה:  צרפת צרפת   סנגל סנגל
 חברת הפקה:  לה שוב סוריס, סרטי אסטרו, אולפני אורנג', סרטי אפלוזה
 חברה מפיצה:  אינדי סיילס
 הקרנת בכורה:  צרפת סנגל 2016   ישראל ישראל 2018
 משך הקרנה:  95 דקות
 שפת הסרט:  צרפתית, במברה
 סוגה:  מותחן
 מקום התרחשות:  מאלי 
 תקציב:  2.5 מיליון אירו
 הכנסות:  37,657 דולר (25 ביוני 2017)
 פרסים:  FESPACO 2017 – השחקן הטוב ביותר לאיברהים קומה  פסטיבל הסרטים הבינלאומי של אמיין (צר')‏(2016) - בחירת הקהל
 indiesales.eu/wulu
 דף הסרט ב־IMDb
 
אינה מודג'ה
מרים נדיאייה
וולו (בצרפתית: Wùlu) הוא סרט צרפתי-סנגלי משנת 2016 בבימויו של הבמאי הצרפתי-מאלי, דאודה קוליבאלי. הסרט, שהוא מותחן וסרט פשע, מתאר את כניסתו של צעיר ממאלי לעולם הסחר בסמים במערב אפריקה.
עלילה

השנה היא 2007. לאדג'י, הוא צעיר בן 20, מופנם אך שאפתן, מבירת מאלי, במקו. הוא מועסק כבר חמש שנים כעוזר נהג מיניבוס של חברת הסעות בעירו. תקוותיו לקידום נכזבות כאשר אחיינו של המנהל מתקבל לעבודה ומועדף על פניו. הוא נוטש את עבודתו ופונה לטריס - סוחר סמים החייב לו טובה בבקשה שיעסיק אותו. בכך הוא רוצה גם לסייע לאחותו, אמינטה, לצאת ממעגל הזנות בה היא עוסקת ככורח ממצבם הכלכלי הקשה. סוחר הסמים מצרף אותו לשני צעירים נוספים והשלושה מתחילים להבריח סמים המוסלקים במשאית קטנה בתוך מאלי ואל סנגל השכנה. הם לוקחים חשיש ומחזירים לבמקו קוקאין. בהמשך הם מרחיבים את פעולתם גם לגינאה ולעיר טימבוקטו שעל גבול מדבר סהרה. בזמן שהוא נהנה מהחיים הטובים שמקנה לו הכסף שהרוויח מהברחת הסמים, ואחותו חיה חיי מותרות בזבזניים כמארגנת מסיבות הוללות, מעורבותו של לאדג'י בארגון הולכת ומעמיקה: מסעות ההברחה הולכים ונעשים מסוכנים יותר. הם עוברים במדבר סהרה בשטח הנשלט על ידי קבוצות חמושות של קנאים מוסלמים, המשויכות לארגון הטרור אל-קאעידה ולמורדים הטוארגים וכוללים בחובם מתן שוחד לאנשי צבא וחיסול חברים בתוך רשת הסמים. הוא מתחיל להבין כי כספו לא יביא לו את המכובדות הנדרשת לפגישות נוספות עם אסיטן האינטליגנטית, שאביה מקושר לדרגים בעלי כוח וכי אורח חיים בזבזני זה לא יוכל להמשך לעד.
שם הסרט

בתחילת ההפקה נקרא הסרט Ladji Nyè, שתרגומו הוא "בעין של לאדג'י" בהמשך הוא הוחלף לוולו (Wùlu) שפירושו בשפת במברה (שפה מקומית במאלי) הוא כלב ומשמש לציון השלב האחרון והגבוה מבין חמישה שלבים בטקס החניכה הנקרא נ'טומו (צר') ומקובל במאלי. שלב זה עוסק במקומו של האדם בחברה ומתייחס לחיברות. השלמתו מהווה את סיום תהליך ההתקבלות לחברה.
כתיבה ליהוק והפקה

סרט הבכורה באורך מלא של הבמאי יליד מרסיי (משפחתו ממאלי), דאודה קוליבאלי, מתרחש כשברקע האירועים שהביאו לניסיון ההפיכה במאלי ב-2012, כשהמסחר בסמים הביא להתמוטטות המשטר ולחוסר יציבות פוליטית שהסתיימה במבצע סרוואל של צבא מאלי בשיתוף צבא צרפת. לדברי קוליבאלי, הרעיון הבסיסי לסרט החל אצלו לאחר "פרשת אייר קוקאין" שהתרחשה ב-2009. פרשה זו החלה כשהתגלה במדבר סהרה, באזור גאו שבמזרח מאלי, מטוס בואינג 727 שננטש על ידי צוותו וכנראה הוביל כ-10 טון סמים מוונצואלה. הפרשה עוררה סערה בצרפת. שנה לאחר מכן הורשע מפקד בכיר במשטרת במאלי במעורבות בסלילת מסלול נחיתה במדבר למטוסים דומים. לדברי קוליבאלי, כשלמד לדעת שקיימת במאלי הברחת סמים בהיקף כה גדול, דמיין לעצמו "חזון קטסטרופלי" שבו מלחמה תפרוץ בעקבות תופעה זו, כפי שקרה במקסיקו כשקרטלי סמים קנו אחיזה בצבא מקסיקו. הוא מעיד שכוונתו ביצירת הסרט הייתה להתריע על התופעה ולהיות Whistle Blower (פירוש מילולי: שורק במשרוקית לאזהרה) ולעורר את המודעות למצב. באותה עת החל לכתוב את התסריט לסרט. כמו כן, חפץ קוליבאלי להראות את המשיכה הגדולה שיש לעיסוק בסחר בסמים עבור הדור הצעיר במאלי. קוליבאלי מציין כי אז הגיע 22 במרץ 2012, שבו השתלטו חיילים זוטרים זועמים מצבא מאלי על הבירה במקו במה שהחל את ניסיון ההפיכה (אנ'):
מעכשיו הסרט כבר לא יכול היה להיות סרט הצופה מגמות חברתיות כפי שחשבתי שיהיה עד לפני זמן קצר. במקום, הוא הפך לסרט שבו אני מתעד את המצב הקיים במאלי ושבו אני מנסה לעבד את היצירה לגרסה שתראה "איך בכלל נכנסו לבלגן הזה?"
הליהוק נעשה על ידי המלהקת מתילד סנודגראס (Mathilde Snodgrass) שליהקה לתפקיד הראשי את השחקן הצרפתי, איברהים קומה, ששיחק במספר סרטים לפני כן. האחרון שבהם, בתפקיד קומי בקומדיה הצרפתית מ-2014, "הקרוקודיל מבוטסוואנה" (צר'). ליהוק מפתיע היה זה של הזמרת והדוגמנית המאלית-צרפתית, אינה מודג'ה שלה זהו תפקידה הקולנועי הראשון.
קוליבאלי ביים שני סרטים קצרים בעשור שקדם ל"וולו". את סרטו הקצר הראשון יצר במאלי ב-2008 (יצא לאור ב-2009), ולטענתו, התאהב במדינה, וזו אחת הסיבות שסרטו עוסק במאלי ושחלק מהסצנות צולמו בה. בשנתיים שלפני תחילת הצילומים סייר קוליבאלי ברחבי מאלי ובחר את כל אתרי הצילומים. חודשיים לפני תחילת הצילומים תקפו חמושים מוסלמים מסעדה בבמקו ורצחו חמישה אנשים. קוליבאלי ומפיקי הסרט חששו לביטחון השחקנים וצוות הצילומים והחליטו להעתיק את רוב הצילומים לסנגל. חלק מהסצנות צולמו בכל זאת בבמקו וסצנות אחרות צולמו בדקר ובתיס (אנ') שבסנגל. צילומי הסרט סבלו משינויים תכופים בלוח הזמנים ומאילוצים לא מתוכננים שונים שהיקשו מאוד על יוצרי הסרט, וכמעט גרמו לקוליבאלי לנטוש את ההפקה.
שחקנים

איברהים קומה - לאדג'י
אינה מודג'ה - אמינטה - אחותו הגדולה של לאדג'י
ז'אן-מארי טרור - אופואה - שותפו של לאדג'י להברחת הסמים
איסמעיל נדיאייה - זול - שותפו של לאדג'י להברחת הסמים
מרים נדיאייה - אסיטן - צעירה עמה יש ללאדג'י רומן
אוליוויה רבורדן (אנ') - ז'אן-פרנסואה - צרפתי, ראש רשת הסמים
קים גוטיירס (אנ') - רפאל - "הקולומביאני"
חביב דמבלה - (אנ') איזיאקה