stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מערכת המשלים
מנגנוני השמדה ופעילות חיסונית > אופסוניזציה

חלבוני המשלים C3b ו-C4b אשר נערמים על גבי ממברנת הפתוגן מהווים אופסונינים מרכזיים. חלבונים אלו נקשרים לקולטן המשלים CR1 אשר מבוטא על גבי פאגוציטים, תאי B ותאי דם אדומים. כאשר CR1 על גבם של פאגוציטים ותאי B קושר את C3b ו-C4b, הפתוגן נבלע במהירות, מפורק, ומבוטא על גבי מולקולות MHC. כמו כן, קישור זה מגרה את התאים הבולעניים להפריש את הציטוקין מעודד הדלקת IL-1. לעומת זאת, הקישור ל-CR1 הממוקם על גבי תאי דם אדומים לא מוביל לבליעת הפתוגן באופן ישיר, אלא תאים אלו משנעים את הפתוגן לכבד ולטחול, שם הוא מסולק על ידי מקרופאג'ים הממוקמים ברקמה בדרך קבע. קולטנים נוספים המתווכים פאגוציטוזה הם CR3 ו-CR4, אשר קושרים C3b ותוצרי פירוק שלו (iC3b, C3c, C3dg). יש לציין כי אופסוניזציה היא מנגנון ההגנה המרכזי הן של נוגדנים והן של מערכת המשלים.
מנגנוני השמדה ופעילות חיסונית > אנאפילטוקסינים - ביסוס דלקת

הפרגמנטים הקטנים C3a ו-C5a אינם נקשרים למערום מערכת המשלים, ומשוחררים לזרם הדם. חלבונים אלה נקלטים על ידי C3a Receptor ו-C5a Receptor (בהתאמה), אשר מבוטאים בתורם על גבי תאים רבים, וביניהם: תאי מאסט, באזופילים, אאוזינופילים, נויטרופילים, מונציטים, מקרופאג'ים, תאים דנדריטיים, טסיות דם, תאי אנדותל, תאי T ועוד. שני הקולטנים הללו שייכים למשפחת הקולטנים המצומדים לחלבון G, ולכן מתווכים פעילויות רבות. C3aR קיים בעיקר על גבי התאים הגרנולוציטים שתוארו, ומעודד דה-גרנולציה. C5aR מבוטא גם הוא בכמות גבוהה על גבי גרנולוציטים, ומעודד דה-גרנולציה, אך פעילויות נוספות אותן הוא מתווך הן כימוטקסיס (ראה כימוקינים), הפרשת ציטוקינים מעודדי דלקת כמו IL-1, IL-6 ו-TNF-α, שפעול נויטרופילים, ועוד. הציטוקינים IL-1, IL-6 ו-TNF-α מובילים להרחבה מקומית של כלי הדם, וכן להגדלת המרווחים שבין תאי האנדותל, וכך מוקלת הנדידה של תאי מערכת החיסון לאזור . בנוסף, מתווכי הדלקת הללו מגבירים את הפעילות הפאגוציטית של תאים בולעניים, וכן את תהליך הדה-גרנולציה של נויטרופילים, אאוזינופילים ובאזופילים. כפועל יוצא, מופרשים מתווכי דלקת נוספים כגל שני, אשר כוללים היסטמין ומספר פרוסטגלנדינים. חשוב לציין שגם מולקולות דלקתיות אלה מאיצות את תנועת הלימפוציטים לאיברים לימפואידיים שניוניים, שם הם יפגשו באנטיגן ויפצחו בתגובה חיסונית נרחבת (למידע נוסף, ראה מערכת החיסון הנרכשת).
מנגנוני השמדה ופעילות חיסונית > הגברת פעילות תאי B

תאי B הנמצאים במצב מנוחה אינם מפרישים נוגדנים; תהליך הפרשת הנוגדנים מחייב את שפעול הלימפוציטים בתהליך מבוקר ורב שלבי. בתחילה, קושר תא ה-B אנטיגן דרך הקולטן בעל הספציפיות הגבוהה שלו (B Cell Receptor; BCR). בהתאם לעוצמת הקישור, וכן לאותות נוספים המאשררים את פרוץ התגובה החיסונית, מתרבה תא ה-B ומתמיין לכדי תאי פלזמה מפרישי נוגדנים. עוצמת הסיגנל הראשוני יכולה להתגבר פלאים, עד פי 4 סדרי גודל. אם, נוסף על הקישור דרך קולטן ה-BCR, יקשור תא ה-B את האנטיגן גם באמצעות קולטן מערכת המשלים. תאי B מבטאים את קולטן מערכת המשלים CR2, אשר נקרא גם CD21. קולטן זה קושר את מרכיבי הפירוק של C3b (נקראים iC3b, C3c, C3dg) . למעשה הקולטן CR2, יחד עם מולקולות איתות נוספות (CD19 ו-CD81), מרכיבים יחדיו את קומפלקס הקו-רצפטור של תאי B. בכך משלימה ומחזקת מערכת המשלים את פעילותם של תאי B.
מנגנוני השמדה ופעילות חיסונית > סיום תגובה חיסונית

בסופה של תגובה חיסונית נרכשת ישנם לימפוציטים רבים אשר חודלים מפעולתם באמצעות כניסה לאפופטוזיס, וכן שאריות של קומפלקסים חיסוניים (תצמידי אנטיגן-נוגדן). על מנת שלא תתפתח תגובה אוטואימונית, יש לסלק במהירות ובבטחה את המרכיבים הללו. מערכת המשלים מסייעת רבות לפעולה זו באמצעות מנגנוני אופסוניזציה, כפי שנראה מיד.
תאים אפופטוטיים מתכסים בשני מרכיבים אשר מובילים, בסופו של דבר, לפאגוציטוזה. הראשון הוא הפוספוליפיד פוספטידיל-סרין, אשר בתאים בריאים מופיע רק בעלה הפנימי של הממברנה של התא . המרכיב השני הוא מקטעי DNA. עבודות רבות הראו כי חלבון מערכת המשלים C1q קושר DNA, וקשירתו מובילה לשפעול המסלול הקלאסי של מערכת המשלים. בסופו של דבר התא מתכסה ב-C3d, ומסולק באמצעות אופסוניזציה ופאגוציטוזה .
קומפלקסים חיסוניים נקשרים דרך קישור לקולטן ה-CR1 אשר מבוטא, בין היתר, על תאי דם אדומים. קולטן זה קושר כאמור את מרכיב המשלים C3d. אמנם כל תא דם אדום מבטא מעט מולקולות של CR1 בהשוואה לתאים אחרים, אך בגלל ריבוי תאים אלו כ-90% מכלל קולטני ה-CR1 נמצאים על גבי אריתרוציטים. לפיכך, קישור ל-CR1 ושינוע המרכיב הזר לפירוק בכבד ובטחול מהווה סוגיה מרכזית . במחלת הלופוס, תצמידי אנטיגן-נוגדן מצטברים בזרם הדם, ולבסוף שוקעים בכליות - מה שפוגע בכליות באופן נרחב. מבחינה גנטית, לופוס מקושרת בין היתר לחסר ב-C4, מרכיב ראשוני של מערכת המשלים. מכיוון שבהיעדר C4 לא מתקדמת קסקדת המשלים, נוצר חסר ב-C3b, וישנו סילוק ירוק של נוגדנים בתום תגובות חיסוניות. ניתן לראות אם כן כי מערכת המשלים מסייעת גם להשמדת הפתוגן, אך גם לאלמנטים נוספים במערכת העיכול כמו שיפור רגישותם של תאי B, ובסיום תגובות חיסוניות.
מנגנוני בקרה

עקב ההשפעות ההרסניות של מערכת המשלים והצורה שבו הפעלתו מוגברת במהירות דרך שרשרת של אנזימים, יש מספר מנגנונים שפועלים על מנת למנוע הפעלה לא-מבוקרת של המשלים. נהוג לסווג את מנגנוני הבקרה לכדי פאסיביים ואקטיביים.
מנגנוני בקרה > בקרה פאסיבית

המנגנונים הפאסיביים מתבטאים בכך שחלבוני המשלים המשופעלים הם לרוב בלתי יציבים ומתפרקים במהירות - אלא אם הם נקשרים לחלבונים מייצבים נוספים. לדוגמה, קומפלקס ה-C3bBbC3b אשר משמש כ-C5 Convertase במסלול האלטרנטיבי הוא בעל זמן מחצית חיים של כ-5 דקות, אך לאחר קישור לפרופרדין זמן מחצית החיים מתארך משמעותית. דוגמה נוספת למנגנון פאסיבי היא דפוס מעטפת הסוכרים של תאים שונים. ישנם חלבונים המפרקים את החלבון האפקטורי C3b, ומקביל פועלים כלקטינים - חלבונים קושרי סוכרים. ללקטינים אלו ישנה ספציפיות גבוהה לקישור לחומצה סיאלית, סוכר נפוץ על גבי תאי הגוף, ובלתי-נפוץ במעטפות חיידקיות. אם C3b יקשר לממברנה של תא עצמי, ישנו סיכוי רב יותר לפירוקו מאשר על גבי תא זר.
מנגנוני בקרה > בקרה אקטיבית

דוגמאות המפתח של בקרה אקטיבית על מערכת המשלים כוללות את המטרות הבאות: C5a, C3a, C3b, C3 Convertase, C1 ו-C5b6789.
החלבון C1 Inhibitor (מכונה גם C1INH) שייך למשפחה של חלבונים הנקראים סרפינים (Serine Protease Inhibitors). ביכולתו לפרק את קומפלקס ה-C1 (אשר מורכב מ-C1r, C1s ו-C1q) ובכך לעכב את המסלול הקלאסי של מערכת המשלים. ישנן גם עדויות לעיכוב ישיר של C3b, וכן את החלבון הלקטיני MASP2, ולכן החלבון C1INH הוא בקר מרכזי אשר מעצב גם את פעילות המסלול הקלאסי, וגם את פעילות מסלול הלקטין.
החלבונים DAF (CD55), CR1 (CD35) ו-C4BP מפרקים כולם את קומפלקס ה-C4bC2a, הנקרא גם C3 Convertase במסלול הקלאסי/לקטיני. במקביל, DAF ו-CR1, פועלים גם כנגד קומפלקס ה-C3bBb של המסלול האלטרנטיבי, יחד עם חלבון בשם Factor H. פירוק ה-C3 Convertase מוביל לשחרור תת-היחידות בשלמותן (C4b, C2a, C3b, Bb), בהתאם למקור הקומפלקס. חלק מן המרכיבים הללו הם מסיסים בזרם הדם, כמו למשל C4BP ופקטור H, ואילו אחרים מעוגנים לממברנות התאים בדרך קבע (DAF ו-CR1).
הבקרה של C4BP, פקטור H ו-CR1 כוללת מנגנון נוסף, והוא השפעול של פקטור I. חלבון מסיס זה הוא החלבון המרכזי אשר מפרק את מרכיבי המשלים C3b ו-C4b. על מנת שהפירוק של C3b ו-C4b אכן יצא לפועל, פקטור I זקוק לקו-פקטורים, כמו למשל MCP (CD46) ו-CR1. גם MCP וגם CR1 ממוקמים על גבי ממברנות עצמיות בלבד, ולכן מונעים הצטברות חלבוני משלים על גבי תאי הגוף. במקביל, פקטור H ו-C4BP קושרים פפטידו-גליקנים עצמיים, ולכן מתמקמים גם הם על גבי ממברנות עצמיות. בסופו של דבר, הקו-פקטורים הדרושים לפעילותו של פקטור I מעוגנים לממברנות התאים העצמיים, ולכן מונעים את פעילות מערכת המשלים כנגד תאי הגוף.
קומפלקס ה-C5b6789 שמוביל ליצירת תעלות MAC קטלניות מבוקר על ידי פרוטקטין (CD59) על גבי ממברנות התאים. ישנם גם חלבונים מסיסים בזרם הדם אשר מפרקים את הקומפלקס הנזכר לעיל, אם הוא ניתק את ממברנות תאי המטרה, כגון ויטרונקטין (נקרא גם חלבון S).
האנאפילטוקסינים C3a ו-C5a מנוטרלים על ידי משפחה של חלבונים הנקראים קרבוקסיפפטידאזות. למעשה משפחה זו של חלבוני בקרה אינם פועלים על מערכת המשלים גרידא, ופעולתם מתבטאת בהסרת חומצות אמינו מקצה ה-C של חלבוני מטרה. פירוק האנאפילטוקסינים מתבצע על ידי הקרבוקסיפפטידאזות N, B ו-R.
משכנות רות דניאל

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בניין 
 כתובת:  שדרות ירושלים 47
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 אדריכל:  אורי שטרית 
 קואורדינטות:  32°03′03″N 34°45′33″E﻿ / ﻿32.05083333°N 34.75916667°E﻿ / 32.05083333; 34.75916667
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) משכנות רות דניאל(למפת גוש דן רגילה) משכנות רות דניאל(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום משכנות רות דניאל(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום משכנות רות דניאל  he משכנות רות דניאלhe משכנות רות דניאלמפת  דרום __ תל אביב (in English: Tel Aviv) ויפו (in English: Jaffa) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) מדרום: __ פארק אריאל שרון (in English: Ariel Sharon Park), __ חולון (in English: Holon), __ בת ים (in English: Bat Yam) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
משכנות רות דניאל הוא בניין בשדרות ירושלים בכיכר עיריית יפו, הניצב בצומת בו הן נפגשות עם דרך בן צבי. המבנה משמש כאחד המוסדות של היהדות הרפורמית בישראל.
היסטוריה

משכנות רות דניאל הוקמו בשיתוף פעולה של משפחת דניאל, המרכז ליהדות מתקדמת "בית דניאל" בתל אביב, קרן תל אביב לפיתוח ואיגוד אכסניות הנוער. הוא מופעל על ידי "בית דניאל" ומשמש כמרכז קהילתי המתמקד בתרבות ובחינוך לפלורליזם דתי, לדמוקרטיה ולסובלנות. המרכז מקיים קורסים בתחומים מגוונים ואירועים שונים, ובהם הופעות מוזיקה, ערבי יצירה קהילתיים וקבלת שבת מדי יום שישי. במקום פועל מרכז סיורים בתל אביב וביפו, המציע סיורי היכרות עם העיר וסיורי עומק ברוח היהדות הפלורליסטית. בבית מתארחים אלפי בני נוער, בעיקר מהתפוצות, חניכי תוכניות תגלית ומסע ורבים מהם משתתפים בתוכניות חינוך וזהות יהודית שמקיים המרכז.
המרכז פועל בבנין ייחודי הפונה אל רחבה ואל "המזרקה" ההיסטורית בצומת שדרות ירושלים ודרך בן צבי. וכך נכתב אודות התפיסה האדריכלית של הבניין:
"הארכיטקטורה של המבנה שואבת את השראתה מן השפה האדריכלית של יפו העתיקה תוך שהיא מעניקה לה עיבוד עדכני. בדרך זו המבנה נותן ביטוי הולם לכוונותיה הרוחניות של התנועה ליהדות מתקדמת בישראל שעיקרן הוקרה וכבוד של מסורת העבר תוך שילובה במסגרת החיים בת זמננו."
מגג המבנה נשקף נוף פנורמי של תל אביב ויפו. בשלוש קומותיו העליונות פועל בית הארחה ובו 63 חדרי אירוח, 6 כיתות לימוד, חדר אוכל וקפיטריה.
משנת 1952 ועד הקמת הלונה פארק תל אביב, על השטח בו הוקם הבניין היה משכנו של הלונה פארק הראשון של העיר תל אביב-יפו, "לונה פארק יפו".
הערות שוליים

↑  אתר בית דניאל
מפרץ ביירות

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מפרץ 
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  לבנון לבנון
 קואורדינטות:  33°55′10″N 35°33′03″E﻿ / ﻿33.919444444444°N 35.550833333333°E﻿ / 33.919444444444; 35.550833333333
  (למפת לבנון מוגדלת) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןמפרץ ביירות(למפת לבנון רגילה) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןמפרץ ביירות
 
מבט על מפרץ ביירות והר סאנין המושלג
מפרץ ביירות ב-1880
מפרץ ביירות, המוכר גם בשם מפרץ סנט ג'ורג', הוא מפרץ שנמצא בחוף הצפוני של העיר ביירות בלבנון. נהר ביירות (אנ') נשפך לתוך המפרץ. נמל ביירות נמצא בחלק המזרחי של המפרץ.
אירועי ספורט

המפרץ אירח את אליפות העולם בשיט מפרשיות ב-1971, ואירח מספר פעמים אליפות בין-לאומית שנתית בסקי מים בסוף המאה ה-20.
הערות שוליים

↑  Riches, Samantha. St George: A Saint for All. Reaktion Books; 1st edition (June 15, 2015), page 39.
↑  Gorton, T. J. A Beirut Anthology: Travel Writing through the Centuries, The American University in Cairo Press; 1 edition (August 1, 2015), page 47
↑  Gerry Loughran, "Games Arabs Play" (אורכב 01.02.2014 בארכיון Wayback Machine) Aramco World Magazine, Volume 23, Number 7, Summer 1972
ערך זה הוא קצרמרבנושא לבנון ובנושא מפרצים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
משה אור-טס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 ביולי 1935 (בן 89) ח'רטום, סודאן
 שם לידה:  משה אורטס
 מדינה:  ישראל 
 תאריך עלייה:  1936
 פעילות בולטת:  מנכ"ל אלתא מערכות, סמנכ"ל מו"פ התעשייה האווירית לישראל ויו"ר איגוד תעשיות האלקטרוניקה
 השכלה:  בוגר הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל בהנדסת אלקטרוניקה
 בת זוג:  בלה לבית שרמן
 מספר צאצאים:  3
 פרסים והוקרה:  פרס ביטחון ישראל ב-1972
 
משה אור-טס (אורטס) (נולד ב-27 ביולי 1935, בח'רטום, סודאן) הוא מהנדס אלקטרוניקה ומנהל ישראלי. כיהן כמנכ"ל חברת אלתא מערכות, כסמנכ"ל התעשייה האווירית לישראל למחקר ופיתוח, וכמנהל חטיבת האלקטרוניקה, מערכות נשק וחלל; היה הממונה על פרויקטי החלל "אופק" ו"עמוס", על פרויקט ה"חץ", על מערכות ההתרעה האוויריות ועל מערכות מגוונות בחזית הידע הטכנולוגי. חתן פרס ביטחון ישראל לשנת 1972.
ביוגרפיה > משפחתו ותחילת חייו

משה אורטס נולד ב-1935. אביו, יואב-ליאון אורטס (כלכלן), נסחף לרעיון הציוני כבר בצעירותו. בגיל עשרים ואחת, התנדב לשורות הגדודים העבריים שיזם זאב ז'בוטינסקי, ונלחם באימפריה העות'מאנית בקרבות גליפולי, במלחמת העולם הראשונה, במסגרת גדוד נהגי הפרדות בפיקודו של יוסף טרומפלדור. לאחר המלחמה, כיהן כסגן נשיא הקהילה בח'רטום, שם התחתן עם גרייס חסידה חכים, נינתו של רבה הראשי של צפת, החכם באשי, הרב יוסף יאודה חכים. המשפחה, שמנתה 7 ילדים, עלתה לארץ ישראל ב-1936, והתיישבה בכפר אביחיל ליד נתניה. בשל מקצוע האב, עברה לתל אביב.
רבקה, אחותו של משה, שירתה במלחמת העצמאות כקשרית בחטיבת גולני והשתתפה בשחרור אילת (אום רשרש). במלאת שנה למבצע, יצאו רבקה ומפקדה בג'יפ לחגיגות באילת. הג'יפ עלה על מוקש שהוטמן על ידי מחבלים מירדן. רבקה נפצעה אנושות, אך עברה ניתוחים רבים והחלימה.
שלום, אחיו, נהרג חודשים לאחר פציעתה של רבקה, במהלך אימונים בצה"ל.
משה למד בבית הספר היסודי על שם ביאליק. בשנת 1949, עם המעבר לתיכון, החל ללמוד בתיכון ערב ובשעות היום עבד. בתחילה, במפעל קטן ליצור צבעי לכה לציפורני נשים ובהמשך שיווק מוצרי קוסמטיקה. בהמשך, עבד ב"אגף האספקות" של משרד הביטחון בבית רומנו, בתחילה כמפעיל מעלית, לאחר מכן כמנהל יחידת השליחים, ולבסוף כסגן מנהלת הארכיב. במקביל ללימודי הערב ולעבודה ביום, היה חניך ואחר כך מדריך וחבר בוועדת התרבות של השכבה, בתנועת הנוער "צופי הגימנסיה הרצליה".
באוגוסט 1953 התגייס לצה"ל ושובץ ליחידה בענף האבחנה כבוחן פסיכוטכני, ולאחר מכן כמנתח עיסוקים. במהלך שירותו הכיר את בלה לבית שרמן, והם התחתנו ב-6 בפברואר 1956.
לאחר שחרורו מצה"ל למד הנדסת אלקטרוניקה בטכניון בחיפה. הזוג עבר לגור בשכונת הדר ולאחר מכן בשכונת נווה שאנן.
ביוגרפיה > פעילותו באלתא

עם סיום הלימודים החליט להיענות להצעתו של מרסל תגר, ראש צוות הפיתוח ההנדסי ב"רדיו-שופ" שבבֶּדֶק תְּעוּפָה בע"מ (לימים התעשייה האווירית לישראל) והצטרף לצוות, והזוג עבר להתגורר ברמלה.
בתחילת עבודתו פיתח יחידת התרעה קולית לאוזניות הטייס של מטוס האימונים "פוגה-מגיסטר", מערכת לכיול מד ספיקת דלק במטוס ומערכת טעינה ופריקה של סוללות ניקל-קדמיום. לאחר מכן מונה להיות מנהל פרויקט מקלט הטיל "לוז" של מכון 3 ומנהל פרויקט ייצור מכשיר להצפנת דיבור בקשר.
ב-1963 יצא עם המשפחה לשליחות מטעם התעשייה האווירית באיטליה, לנהל את הפיתוח של צג מכ"ם מותאם לחיל האוויר הישראלי, בחברת 'סלניה' (אנ') האיטלקית, שהייתה אחת החברות הידועות בתחום. הידע שרכש בנושא באיטליה, איפשר לאחר מכן לייצר את צג המכ"ם בישראל כאב טיפוס למכ"מים שיפותחו בעקבותיו.
שינוי שם המשפחה מ"אורטס" ל"אור-טס" היה חלק מדרישת ראש הממשלה, דוד בן-גוריון, שכל מי שיוצא בשליחות המדינה חייב לעברת את שמו.
בשנת 1965 יצא בשליחות אלתא לארצות הברית, ללמוד ולהשתתף בפיתוח מכשיר מדידה לגילוי קרינה גרעינית כדי לפתח תחום זה בארץ.
בשנת 1966 יצא בשליחות נוספת, הפעם לצרפת, כמהנדס בכיר, לצורך מעקב אחר אחת מתוכניות פיתוח האמל"ח שנעשו בצרפת. שותפו לתפקיד היה סא"ל עודד ארז מחיל האוויר.
הקשרים המעולים עם צרפת החלו להיסדק במהלך 1967, והחשש מפני החמרת המצב הביא את אור-טס לשכנע את המנהיגות המדינית והתעשייתית בישראל להעביר את הפיתוח לישראל, כדי למנוע תלות במקרה של הרעה ביחסים בין שתי המדינות. ואכן כבר במהלך 1967 הטילה צרפת אמברגו על יצוא נשק צרפתי לישראל, ולאחר מכן, בינואר 1969, הוחרפו היחסים בין המדינות, והצרפתים הפסיקו כל ייצוא נשק לישראל.
בשנת 1968, לאור שינוי היחסים בין המדינות, חזר לארץ והוטלה עליו המשימה לפתח את מערכת האמל"ח הצבאי בישראל, בתוך מפעל "אלתא". עד למלחמת יום הכיפורים, ניהל פרויקטים ש"כיסו למעשה את שלוש הפלטפורמות הפועלות בשדה הקרב, הטנק, מטוס הקרב וספינת הקרב וכן מערכות אמל"ח מגוונות".[דרוש מקור]
ב-1972 קיבל את פרס ביטחון ישראל על פיתוח מערכת תפעולית מבצעית, וערך מוסף ויתרון איכותי בשדה הקרב.
ביולי 1972 מונה לסגן ראש מנהל הנדסה וראש אגד הנדסת מערכות מכ"ם, ל"א ומערכות נשק.
בחודש נובמבר 1977 מונה למנכ"ל אלתא. בתפקיד זה הרחיב את פעולות החברה לשווקים בינלאומיים, באירופה ובדרום אמריקה . החברה זכתה בפרסי יצואן מצטיין רבים.
בתקופת ניהולו פותחו מכ"ם מוטס (מכ"מ הלביא), מכ"ם ימי (דגון), מערכות איכון מכ"ם לאיתור מקורות ירי ומקום הפגיעה, שאפשר לחיל התותחנים טיוב הטיווח וההתרעה (מיזם "שילם") (על כך קיבל תעודת כבוד מחיל התותחנים בחגיגיות ה-70 לחיל), מערכת לוחמה אלקטרונית (מחול ע'), צג מובנה מערכת מחשוב ספרתית חכמה עם אלגוריתמיקה לשליפת מידע לחיל האוויר, מערכת מודיעין מוטסת להתרעה מוקדמת (הקונדור, שלימים הוחלפה בפלקון) ומכ"ם לנמל התעופה בן-גוריון.
החל משנת 1980 השתתפה אלתא שבניהולו בפיתוח מטוס הלביא. באותה שנה גם הסתיים פיתוח המזל"ט הראשון בתעשייה האווירית, אשר כונה בשם "זהבן".
ביוני 1982, לאחר 22 שנות פעילות בחברת אלתא, מתוכן כ-5 שנים בתפקיד המנכ"ל, פרש אור-טס מהחברה ועבר לפעילות בחברה האם, התעשייה האווירית לישראל.
ביוגרפיה > פעילותו בתעשייה האווירית

ביולי 1982 מונה לתפקיד מטה, כסגן הסמנכ"ל למו"פ בתעשייה האווירית. כעבור שלושה חודשים קודם לכהונת סמנכ"ל ולחבר הנהלת החברה.
בתפקידו זה קידם את פרויקט "קורנס 2000" להשבחת מטוס מקדונל דאגלס F-4 פנטום.
באפריל 1983 מונה למנהל חטיבת אלקטרוניקה בתעשייה האווירית. החטיבה כללה 4 מפעלים: מב"ת, תמ"מ, מל"מ ואלתא.
בין פעולותיו כמנהל החטיבה, הוביל את פיתוח פרויקט הארפי לחיל האוויר (כולל ראש ביות אלקטרואופטי) ומערכת הטיל ברק לחיל הים. כמו כן, הוביל כמנהל את פיתוח הטיל הטקטי "נמרוד" ואת פרויקט "להט", טיל זעיר מונחה לייזר, שניתן לשגרו מקנה תותח של טנק ופרויקטים רבים נוספים.
היה שותף לפרויקט הלביא של התעשייה האווירית. הוא התנגד לביטולו ועסק בפיצויי המפוטרים ושיקום החברה לאחר שהפרויקט בוטל.
בשנת 1994 התבקש על ידי המנכ"ל, משה קרת, להכין את מהלך ההפרטה של אלתא. לאחר שזו נדחתה במפתיע על ידי המנכ"ל, פרש אור-טס מהתעשייה האווירית בסוף יולי 1994, לאחר 34 שנות פעילות בחברה, מתוכן 11 בחטיבה. מפגשי פרידה נערכו לכבודו על ידי ההנהלה, ראשי התחומים והעובדים, וכן מפגש מרגש עם יצחק רבין, שביקש לפגוש את אור-טס באופן אישי.
ביוגרפיה > פעילותו בתעשייה האווירית > בתוכנית החלל

תחת ניהולו עסקה החברה בביצוע תוכנית החלל הישראלית, ובה לוויין המודיעין "אופק" ולוויין התקשורת "עמוס".
באוקטובר 1986 הוקם "מרכז טכנולוגיות החלל במבת" ובספטמבר 1988 שוגר בהצלחה הלוויין אופק 1, באמצעות המשגר שביט. בשנת 1990 שוגר לוויין המחקר השני, אופק 2. הלוויין אופק 3 שוגר חודשים מעטים לאחר שאור-טס עזב את החטיבה.
הלוויין עמוס 1 שוגר ממרכז החלל הגיאני בגיאנה הצרפתית, ב-16 במאי 1996, באמצעות הטיל אריאן 5.
במסגרת פעילותו כמנהל החטיבה קידם את פרויקט טיל החץ.
המכ"ם שליווה את פרויקט החץ, "אורן ירוק" פותח באלתא, בהמלצתו.
בשנת 1993 בוצעו שני ניסויי יירוט מוצלחים, וניסוי נוסף ב-1994 - עם פרישתו מהחברה.
בזכות תרומתו לקידום הפרויקטים השונים, הוזמן אור-טס לשיגורים שנעשו, הן ללוויינים והן לטיל החץ, במשך שנים רבות לאחר פרישתו.
ביוגרפיה > המשך פעילותו של אור-טס לאחר פרישתו מתע"א

לאחר פרישתו הקים חברה בבעלותו, IMBO ‏(Industrial Management & Business Opportunities).
בשנים 1994–1999 שימש כחבר בדירקטוריון "כלל תעשיות אלקטרוניות", תחתיה פעלו החברות הבנות ECI Telecom, סאיטקס ועוד.
בשנים 1996–2004 שימש כיו"ר מועצת המנהלים של שני המפעלים מקיבוץ עין חרוד איחוד: פלב"ם ו"ריקור". בתקופתו נכנסו החברות לתחומי מיקרואלקטרוניקה בשיתוף פעולה עם אינטל וקירור קריאוגני במעגל סגור.
בשנים 1994 עד 1999 כיהן כיו"ר הדירקטוריון בחברת מ.ט.י טכנולוגיה והנדסה ודירקטור בחברה מ.ט.י מחשבים ושירותי תוכנה בע"מ. בתקופתו הוקמו בחברות שלוש חטיבות עסקיות: חטיבת אנטנות ומיקרוגלים, חטיבת תמיכה ושירותים במערכות וחטיבת פיתוח מוצרים בתקשורת.
אור-טס כיהן גם כיו"ר הדירקטוריון של החברות הקיבוציות "צרעה מוצרי בריאות בע"מ" ו"צרעה מערכות דינמיות", בין 1997 ל-2000. כמו כן, שימש כיו"ר פעיל בסטרט-אפ "סימלט" שעסק בסימולטורים לכטמ"ם, מ-2005 ועד 2010.
כיהן במשך כשש שנים כדירקטור בחברת "דגם מערכות".
מיולי 2006 ועד לסגירתה ב-2011 שימש כיו"ר חברת "שילטקס", שבבעלות קבוצת שילר, שפעלה בתחום הטקסטיל המתוחכם. אור-טס הגיע לתפקיד לאחר ירידה של 40% במכירות החברה, כשהוא חדור אמונה שיש להצעיד את תעשיית הטקסטיל בארץ. במפעל נעשו שינויים בהתנהלות החברה. אולם תהליכי הגלובליזציה היקשו מאוד על יכולת העמידות של תעשיית הטקסטיל בישראל בתחרות העולמית. במחצית השנייה של 2011, לאחר איזון תקציבי שלילי, ולאחר שנכשלו הניסיונות למצוא משקיע לחברה, הוחלט על סגירת המפעל.
פעילות ציבורית

בשנות ה-80, הצטרף אור-טס כחבר לאיגוד תעשיות האלקטרוניקה. בהמשך התמנה לחבר הנשיאות. בינואר 1990, נבחר על ידי האספה הכללית ליו"ר נשיאות האיגוד, במקום האלוף (מיל.) בני פלד. בינואר 1994, לאחר שתי קדנציות, העביר את התפקיד לידי חנן אכסף. במהלך כהונתו גדלו מכירות הענף פי 1.6 לכדי 4.6 מיליארד דולר, והיצוא גדל פי 1.7 להיקף של 3.2 מיליארד דולר.
מתוקף תפקידו כיו"ר איגוד תעשיות האלקטרוניקה, צורף אור-טס ב-1990 לנשיאות התאחדות התעשיינים בישראל. הוא שימש כיו"ר הוועדה לתכנון אסטרטגי. בשנת 1993, נבחר לכהונה של שנתיים כיו"ר אגף האלקטרוניקה והתוכנה במסגרת התאחדות התעשיינים. הוא פעל מול משרד האוצר על הגדלת הסכום המוקצב למחקר ופיתוח.
בשנים 1988–1990 היה חבר הפורום לחשיבה אסטרטגית על עתיד הכלכלה והתעשייה ביוזמת דב לאוטמן.
במחצית 2002 מונה לחבר ועדת המחקר של המדען הראשי. פעל רבות לשינוי חוק המו"פ בתנאי גלובליזציה. בהמשך מונה על ידי שר המדע והטכנולוגיה, פרופ' יובל נאמן כחבר מליאת המועצה הלאומית למחקר ופיתוח אזרחי.
עם הקמת המכללה האקדמית נתניה, הוזמן אור-טס להיות חבר במועצה המנהלת של המכללה, והוא פועל כחבר המועצה המנהלת עד היום (2022).
האתגר שמעבר לאופק

אור-טס הוציא לאור ספר אוטוביוגרפי בשם "האתגר שמעבר לאופק", בו פירט את השתלשלות חייו, את הקריירה שלו בתעשייה ואת משנתו הניהולית ופעילותו הציבורית לקידום התעשייה של איגוד תעשיות האלקטרוניקה.
אור-טס פרשֹ בספר את משנתו על מגמות בשדה הקרב העתידי ועל הצורך להשקיע במו"פ, בתשתיות, במערכות ובציוד, החיוניים לביטחון המדינה.
הספר הודפס בהוצאת קונטנטו נאו, והושק בערב בהשתתפות דוד עברי, משה ארנס, מנכ"ל מכון פישר תא"ל (מיל') עשאל אברהם, מנכ"ל התעשייה האווירית לשעבר משה קרת, מנהלי מפעל אלתא לדורותיהם (ובהם ד"ר דביר מאיר ונינו לוי), אנשי תעשייה בכירים בעבר ובהווה ושותפו לפרס ביטחון ישראל לשנת 1972 תא"ל (מיל') עודד ארז, שגם היה בין הדוברים.
לקריאה נוספת

משה אור-טס, האתגר שמעבר לאופק, קונטנטו נאו, 2015. ISBN 9655504492
הערות שוליים

↑  משה אור-טס, באתר עברית
↑  החלק הפותח את הספר "האתגר שמעבר לאופק", שכתב משה אור-טס
↑  פרסום נישואין, הצופה, 10 בינואר 1956
↑  "אלתא" מפתחת מכ"ם מוטס למטוסי הקרב העתידיים, דבר, 18 ביוני 1980
↑  חת"ם מציין 70 שנה להיווסדו, באתר אתר חיל התותחנים ועמותת יד לתותחנים
↑  דויד מושיוב, חתן פרם בטחון ישראל כפול שמונה, דבר, 24 ביוני 1980
↑  משה אורטס נתמנה כסמנכ"ל למחקר של התעשייה האוירית, מעריב, 22 באוקטובר 1982
↑  דן ארקין, צפוי גידול במכירות חטיבת האלקטרוניקה בתעשיה האווירית במשך שנת 1989, מעריב, 23 במרץ 1989
↑  דן ארקין, שם המשחק: דיכוי ההגנה האווירית, מעריב, 15 בפברואר 1987
↑  דן ארקין, לא לביא, לא חלופות, מעריב, 21 באפריל 1989
↑  אבי בליזובסקי, ‏לאחר הודעת חלל תקשורת על רכישת עמוס 8 מלוראל, תע"א תבנה לוויין תקשורת ותשווק אותו בעצמה, באתר "הידען", 10 באפריל 2018
↑  דן ארקין, אופק 1 :מי שיודע לקרוא - מבין אותו היטב!, מעריב, 23 בספטמבר 1988
↑   שיגור הלווין אופק 2, סרטון בערוץ "גיל חזקיה", באתר יוטיוב (אורך: 04:18), כתבתו של משה שלונסקי מיום שיגור הלווין - 23 אפריל 1990 וראיון עם משה אורטס - ראש חטיבת האלקטרוניקה בתע"א
↑  דן ארקין, הסכם בין התעשיה האווירית ולוקהיד האמריקנית לפיתוה ושיווק הטיל חץ, מעריב, 11 בינואר 1989
↑  אמיר בוחבוט‏, נגד המרוץ האיראני: טילי השיוט שמאתגרים את מערכות ההגנה של ישראל, באתר וואלה, 12 באוקטובר 2019
↑  נווית זומר, עלייה במכירות המקומיות בענף האלקטרוניקה, חדשות, 3 בינואר 1992
↑  אורי גינוסר, יצרני האלקטרוניקה: נוכל לקלוט 4700 עובדים, מעריב, 18 באוקטובר 1990
↑  מאת אורה קורן, ‏התעשיינים: לצמצם בחקיקה את המעורבות של הממונה על ההגבלים במיזוגים ורכישות, באתר גלובס, 6 ביולי 1999
↑  משה אור-טס, ‏המו"פ הוא מנוע הצמיחה, באתר גלובס, 17 באוגוסט 2004
↑  חזקי ברוך, 'גל פיטורין בתעשיית החלל', באתר ערוץ 7
↑  המחבר: משה אור-טס; עריכה לשונית: ד"ר מיקי כץ.
האתגר שמעבר לאופק, בגוגל ספרים, ContentoNow, 2015} ISBN 9655504492
↑  משה אור-טס, ; עריכה לשונית: ד"ר מיקי כץ. האתגר שמעבר לאופק, בWorldCat, ContentoNow, 2015 - לספר 484 עמודים} ISBN 9655504492
↑  ירדן קינן, סודות הניהול מפי משה אור-טס, באתר סטטוס, 4 בנובמבר 2015
↑  אבי בליזובסקי, ‏טיל החץ ולווייני אופק כמעט ויורטו על ידי הבירוקרטים, באתר "הידען", 13 בדצמבר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007597834605171 
עטיפת הספר האתגר שמעבר לאופק
מרקורי סדרה M

| --- | --- |

Mercury M-Series, שנת 1949
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  מרקורי (רכב)
 שנות ייצור:  1946–1968
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מודל אחריו:  Ford F-Series (בין השנים 1967–1972)
 חברת אם:  פורד
 מרכב:  Front-engine, front-wheel-drive layout (אנ')  Four-wheel drive (אנ')
 משקל:  2 טון (מודל "Mercury M Series 2 ton")
 מפרט טכני
 מנוע:  V8 צילינדרים, המפיק 100 כ"ס  6 צילינדרים
מרקורי סדרה M (באנגלית: Mercury M-Series) היא סדרת טנדרים ומשאיות קלות בעלי הנעה קדמית, והנעה כפולה 4x4, מתוצרת חטיבת מרקורי השייכת ליצרן הרכב האמריקאי פורד אשר יוצרה  בין השנים 1946–1968.
משנת 1946 "פורד קנדה" הציעה משאיות לחטיבת מרקורי.
מנועים > הנעה

מנועי הנעה קדמית
הנעה כפולה 4x4