stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יעקב אריה סלבנדי
קורות חיים

סלבנדי נולד בעיר ראג בהונגריה למשפחה שיוחסה לרב נפתלי כ"ץ. הוא למד תורה ועברית בעיר מולדתו, ולאחר מכן נסע לפרשבורג ללמוד אצל הרב אברהם שמואל בנימין סופר. אחר כך עבר לליפניק ללמוד אצל הרב שלמה קווטש וכשהלה עבר לניקולסבוגר עבר יחד עמו. כשנפטר הרב קוועטש הוא שב לראג ולמד לצורך קבלת תעודת בגרות. בין השנים 1859-1863. למד בבית המדרש לרבנים בברסלאו, שם כתב דוקטורט על הרב יוסף קמחי
סלבנדי התמנה לרב בעיירה ברנט שליד דנציג ולאחר שנתיים עבר להיות מחוז רב מחוז פרנקנטאהל-דירקהיים  בפלטינאט הבווארי (כיום חלק  ממדינת ריינלנד-פפאלץ בגרמניה), שם כיהן משך יותר מ-30 שנה. הרב סלבנדי אסף כספים למען יהודים נרדפים ברוסיה ובפרס ובסביבות שנת 1877 החל לאסוף כספים למען יישוב ארץ ישראל. במשך מעל 30 שנות פעילות הוא כתב הוציא כ-1100 מאמרים הנוגעים לענייני ארץ ישראל במסגרת פעילות איסוף הכספים.
בערוב ימיו רכש פאול נתן חלקת אדמה סמוך לפתח תקווה לצורך הקמת מושבה על שמו של סלבנדי. ידיד של סלבנדי נתן לבנו אלף קופות התרמה כדי לאסוף כסף למימון הקמת המושבה וכן לצורך מימון מבנה לבית יתומים שהיה אמור לעבור אליו מירושלים. אולם בגלל מלחמת העולם הראשונה הכספים לא נאספו והאדמה שימשה את קבוצת רודגס ובהמשך הוקם עליה כפר אברהם אשר יש אומרים [דרוש מקור] נקרא על שמו, תוך שימוש מוטעה בשם אברהם במקום אריה.
על שמו רחוב בשכונת כפר אברהם בפתח תקווה.
לקריאה נוספת

עקיבא ברוך פוזנר, "הרב ד״ר יעקב אריה סלפנדי (אדולף סאלפענדי) ז"ל, ופעולותיו למען ארץ ישראל"; מתוך: אברהם אלמליח, חמדת ישראל (עמודים 136-145)
הרב יעקב אריה ד"ר סלפנדי, מוריה, 7 בינואר 1914, עמ' 3
הערות שוליים

↑  פוזנר, עמוד 146
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297002205171  GND: 1053165226  VIAF: 309617632   WorldCat (עם VIAF): 309617632
עובדי הים

| --- | --- |

איור מאת פרנסואה שיפלאר; חריטה על עץ מאת פורטונה מאול
 מידע כללי
 מאת:  ויקטור הוגו 
 איורים:  ויקטור הוגו 
 שפת המקור:  צרפתית 
 סוגה:  רומן
 הוצאה
 הוצאה:  Verboeckhoven et Cie
 
עובדי הים (בצרפתית: Les Travailleurs de la mer) הוא רומן מאת ויקטור הוגו שפורסם בשנת 1866. הספר מוקדש לאי גרנזי, שם שהה הוגו במשך 15 שנות גלות. הוגו משתמש בסביבת הקהילה הקטנה שבאי כדי להפוך אירועים לכאורה שגרתיים לדרמות ברמה הגבוהה ביותר. הרומן מתרחש זמן קצר לאחר מלחמות נפוליאון ומתמקד בהשפעות המהפכה התעשייתית על האי.
הסיפור עוסק בגיליָאט, יליד גרנזי ומנודה חברתי שמתאהב בדֵרוּשֵט, אחייניתו של בעל ספינה מקומי, מר לטיירי. כאשר ספינתו של לטיירי עולה על שרטון, דרושֶט מבטיחה להתחתן עם מי שיצליח לחלץ את מנוע הקיטור של הספינה, וגיליָאט יוצא למשימה למרות הקשיים העצומים והמאבקים הפיזיים, בהם קרב עם תמנון.
תקציר העלילה

אישה מגיעה לגרנזי עם בנה גיליָאט וקונה בית שהשמועות אומרות כי הוא רדוף רוחות. הבן גדל, האישה נפטרת, וגיליָאט הופך לדייג ומלח טוב, אך אנשי האי מאמינים שהוא מכשף.
בגרנזי גר גם מר לטיירי – ימאי לשעבר ובעל ספינת הקיטור הראשונה באי, דיראנד – עם אחייניתו דרושֶט. יום אחד, בחג המולד, דרושֶט כותבת את שמו של גיליָאט בשלג, והוא מתאהב בה.
העלילה ממשיכה עם מזימות של רב החובל סיור קלוּבּין, ספינות מסחר ספרדיות, והמאבק של גיליָאט בשונית במטרה לחלץ את המנוע. בסופו של דבר הוא מצליח להחזיר את המנוע ללטיירי, אך מסרב להתחתן עם דרושֶט לאחר שהיא מסכימה להצעת נישואים של כומר האי החדש, אבנזר קאודרי.
דמויות

גיליָאט: דייג ומלח
מס לטיירי: בעל הספינה דיראנד
דרושֶט: אחייניתו של מס לטיירי
סיור קלוּבּין: רב החובל של דיראנד
אבנזר קאודרי: כומר צעיר
פרסומים

הרומן פורסם לראשונה בבריסל בשנת 1866 ותורגם לאנגלית בהמשך השנה.
בישראל ראה הרומן אור בשנת 1962 בהוצאת הקיבוץ המאוחד בתרגום מנשה לוין. מהדורה נוספת יצאה ב-1986 בספרית פועלים.
הערות שוליים

↑  ויקטור הוגו בגרנזי
↑  פועלי הים
↑  The Toilers of the Sea. Heritage Press. 1961. p. xvi.
| ויקטור הוגו |
| --- | --- | --- |
| ספרים | האן מאיסלנד • בוג ז'רגל • יומו האחרון של נידון למוות • הגיבן מנוטרדאם • עלובי החיים • תיל של הים • האדם הצוחק • שנת התשעים ושלוש |  |
| מחזות | אינז דה קסטרו • קרומוול • הרנני • מריון דה לורמה • המלך נהנה • לוקרציה בורגיה • מארי טיודור • אנג'לו, העריץ מפדובה • לה אסמרלדה • רועי בלאס • הבורגרים • טורקמדה |  |
| סיפורים קצרים | קלוד גה |  |
| אוספי שירה | אודות ושירים שונים • אודה נובלית • אודות ובלדות • שירי המזרח • עלי הסתיו • שירי דמדומים • קולות פנימיים • קרני האור והצללים • העונשים • הרהורים • אגדת הדורות (חלק ראשון) • שירי הרחובות והיער • השנה הנוראה • האמנות בלהיות סבא • אגדת הדורות (חלק שני) • האפיפיור • רחמים עליונים • ארבע רוחות הרוח • סופו של השטן • Dieu • כל הלירות • שנות האופל • אלוף אחרון • אוקיינוס, ערימת אבנים • החלק האחורי של הדף • עבודות ילדות ונוער |  |
| כתבים אחרים | הריין • נפוליאון הקטן • ויליאם שייקספיר • מעשים ומילים • ההיסטוריה של הפשע • דתות ודינים |  |
| קרובים | האיגוד הבינלאומי לספרות ואמנות • ועידת ברן • בית האוטוויל • בית ויקטור הוגו • ליאופולדין הוגו (בת) • פרנסואה-ויקטור הוגו (בן) • אדל הוגו (בת) • ז'אן הוגו (נכדה) • לאופולד הוגו (אבא) • ז'ולייט דרואה • שדרת ויקטור הוגו (בפריז) • פסל של ויקטור הוגו |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007599743205171  BnF: cb119920811 (data)  GND: 4517446-5  VIAF: 181001032   WorldCat (עם VIAF): 181001032 
La Durande (ציור בצבעי דיו מאת המחבר, 1866)
גיליָאט והתמנון מאת ז'וזף קרלייה
איוואן קראמסקוי

| --- | --- |

 לידה:  27 במאי 1837 (יוליאני) אוסטרוגוז'סק, רוסיה 
 פטירה:  24 במרץ 1887 (יוליאני) (בגיל 49) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  בית עלמין סמולנסקי 
 מקום לימודים:  האקדמיה הקיסרית לאמנויות 
 תקופת הפעילות:  1855–1887 (כ־32 שנים) 
 תחום יצירה:  ציור, אמנות חזותית 
 זרם באמנות:  ריאליזם 
 הושפע על ידי:  אלכסיי מרקוב, Mikhail Borisovich Tulinov 
 יצירות ידועות:  Portrait of an Unknown Woman, דיוקן עצמי 
 צאצאים:  Sofya Junker-Kramskaya 
 חתימה:   
 
איוואן ניקולאייביץ' קראמסקוי (ברוסית: Иван Николаевич Крамской;‏ 27 במאי [על פי הלוח היוליאני; על פי הלוח הגריגוריאני: 8 ביוני]‏ 1837 – 24 במרץ [על פי הלוח הגרגוריאני: 6 באפריל]‏ 1887) היה צייר ומבקר אמנות רוסי, וממנהיגי תנועת האומנות הרוסית הדמוקרטית.
קורות חיים

קראמסקוי נולד למשפחת אצולה זוטרה שירדה מנכסיה. בין השנים 1857–1863 למד אמנות באקדמיה לאמנות של סנקט פטרבורג, אולם יצא נגד מסורות האקדמיה, והיה בין יוזמי מרד הארבעה עשר  אשר סירבו להציג בתערוכת האקדמיה (צעד שהביא לגירושו מהאקדמיה). לאחר תום לימודיו ייסד את "ארטל האמנים" (Артель художников) עם חבריו.
בהשפעת רעיונות דמוקרטיים ומהפכנים, קראמסקוי וחבריו העדיפו סגנון ציור ריאליסטי ולאומי על סגנון האקדמיה (סגנון מסורתי שמרני). קראמסקוי היה לאחד ממיסדי תנועת "הנודדים" ואידאולוג התנועה.
בין השנים 1863–1868 לימד ציור בבית הספר של החברה לעידוד האמנויות השימושיות.
לאחר תקופה זו החל לצייר דיוקנאות של אישי ציבור, סופרים ואמנים (ובהם דיוקנם של לב טולסטוי (1873), איוואן שישקין (1873), פאבל טרטיאקוב (1876), מיכאיל סלטיקוב-שצ'דרין (1879) - דיוקנאות המוצגים כיום בגלריית טרטייקוב).
טרטייקוב צייר יצירות דתיות, תוך הצגת תזה פסיכולוגית באמצעותן. היצירות הדרמטיות נועדו להעביר לצופה את רגשות הדמויות, ובאמצעות דמותו של ישו ניסה קראמסקוי להעביר לצופה בתמונה את התמה של גיבור המקריב עצמו לטובת האומה (תמה דמוקרטית מהפכנית). אחת מיצירותיו הידועות ביותר היא "ישו במדבר" (1872), שנרכשה על ידי האספן פאבל טרטיאקוב ומוצגת כיום בגלריית טרטייקוב.
יצירות נוספות של קראמסקוי המציגות תמות דרמטיות הן "דמות אישה" (1883) ו-"יגון בלא נחמה" (1884), המוצגות בגלריית טרטייקוב.
התמות הדמוקרטיות והמהפכניות של קראמסקוי הפכו את יצירותיו ליצירות המשפיעות על תנועת האמנות המהפכנית בשלהי המאה ה-19 ברוסיה.
גלריה

בנות הים, 1871
זקן עם קב, 1872
ישו במדבר, 1872
דייקן הצייר איוואן שישקין, 1873.
לב טולסטוי, 1873
איוואן שישקין, 1880
מריה פיודורובנה, 1880s
דיוקן אישה, 1883
ולדימיר סולוביוב, 1885
אלכסנדר השלישי, 1886
כריסטופר טולקין

| --- | --- |

 לידה:  21 בנובמבר 1924 הממלכה המאוחדת לידס, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  16 בינואר 2020 (בגיל 95) דראגינייה, צרפת 
 שם לידה:  Christopher John Reuel Tolkien 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת צרפת צרפת
 מקום לימודים:  בית הספר לתורת הנאומים, טריניטי קולג', דרגון סקול 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  פנטזיה 
 זרם ספרותי:  אינקלינגס 
 הושפע מ:  ג'. ר. ר. טולקין 
 בן או בת זוג:  פיית' טולי לילי טולקין (2 באפריל 1951–?)  ביילי טולקין (18 בספטמבר 1967–?) 
 צאצאים:  אדם טולקין, סיימון טולקין, רייצ'ל טולקין 
 פרסים והוקרה:  מדליית בודלי (2016) 
 
כריסטופר ג'ון רעואל טולקין (באנגלית: Christopher John Reuel Tolkien‏; 21 בנובמבר 1924 – 16 בינואר 2020) היה בנו הצעיר של ג'ון רונלד רעואל טולקין ועורך ספריו של הסופר הידוע שפורסמו אחרי מותו. כריסטופר שרטט את המפות המקוריות שמופיעות בספר שר הטבעות שנכתב על ידי אביו.
ביוגרפיה

כריסטופר ג'ון רעואל טולקין נולד בלידס, הממלכה המאוחדת ב-21 בנובמבר 1924, בנו השלישי והצעיר ביותר של ג' ר. ר. טולקין. התחנך בבתי ספר ובפנימיות במולדתו. במהלך מלחמת העולם השנייה שירת בתור טייס בחיל האוויר המלכותי. לאחר סיום המלחמה למד ספרות אנגלית באוניברסיטת אוקספורד. כתב ופרסם מספר ספרים ולאחר מכן הלך בעקבות אביו כששימש כמרצה לשפה האנגלית באוקספורד בין השנים 1964–1975.
משחר ילדותו היה מאזין קבוע לסיפורים שכתב אביו, וכשהתבגר מעט סייע לאביו בביקורת שהציע לו לאחר הקריאה. לאחר מות אביו ערך והשלים, יחד עם גאי גבריאל קיי, את ספריו שטרם פורסמו והוציאם לאור.
בין ספרי הלגנדריום של אביו שערך: הסילמרליון, ילדי הורין, ברן ולותיין, מפלת גונדולין, סיפורים שלא נשלמו ותולדות הארץ התיכונה.
טולקין התגורר בצרפת עם אשתו השנייה, ביילי טולקין, והיה אב לשלושה ילדים - בנו סיימון, מנישואיו הראשונים, עמו הסתכסך בעקבות צאת סדרת סרטי "שר הטבעות", ובנו אדם ובתו רייצ'ל מנישואיו השניים.
כריסטופר טולקין נפטר ב-16 בינואר 2020.
הערות שוליים

↑  Joseph Wilkes, Christopher Tolkien, son of Lord of the Rings author, dies aged 95, mirror, ‏2020-01-16
↑  Diana, Glyer (2007). The Company They Keep. Kent, OH: Kent State
↑  Joseph Wilkes, Christopher Tolkien, son of Lord of the Rings author, dies aged 95, mirror, ‏16 בינואר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269068105171  PLWABN: 9810687609905606  BIBSYS: 90056309  BNE: XX1052242  BnF: cb119267626 (data)  CANTIC: a11722897  CiNii: DA02049179  GND: 130457671  ICCU: CFIV053563  ISNI: 0000 0000 7139 3949  LCCN: n79144796  MusicBrainz: 09b96c29-c950-4724-95e8-7d2b895156ed  NDL: 00937643  NKC: jx20041104013  NLK: KAC200406585  NSK: 000267864  NTA: 072422602  RERO: 02-A003904190  SUDOC: 02716490X  Trove: 1092278  VIAF: 12315790   WorldCat (עם VIAF): 12315790 
ערך זה הוא קצרמרבנושא סופרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מספרים ועמדות בכדורגל

בכדורגל, כל עמדה במגרש מזוהה בדרך כלל עם מספר מסוים. המספרים לא רק משמשים לזיהוי השחקנים אלא גם מצביעים על תפקידם הטקטי במגרש לפי המערך הקלאסי 4-5-1. מערכת מספרים זו התפתחה במשך השנים והיא מהווה חלק בלתי נפרד מהמסורת וההיסטוריה של הכדורגל.
היסטוריה של מספרי החולצות בכדורגל

מספרי החולצות הראשונים הופיעו באנגליה בשנות ה-20 של המאה ה-20 והפכו לפופולריים במהרה ברחבי העולם. בשנים הראשונות, המספרים נועדו לסייע בזיהוי השחקנים על המגרש, אך עם הזמן הם קיבלו משמעות טקטית והצביעו על תפקיד השחקן במערך הקבוצתי.
פירוט עמדות ומספרים > שוער

מספר 1: השוער הוא השחקן שמגן על השער ומשתמש בידיו כדי למנוע מהכדור להיכנס לרשת. השוער נדרש לרפלקסים מהירים, יכולת קריאה של המשחק ותיאום עם קו ההגנה.
פירוט עמדות ומספרים > מגינים

מספר 2 ו-3:
מגן ימני (2) ומגן שמאלי (3)**: מגינים אלו מגנים על האזורים הימניים והשמאליים של ההגנה. תפקידם למנוע מהכדור להגיע לאזור הרחבה ולתמוך במתקפות של היריב מהאגפים.
מספר 4 ו-5:
בלמים (Center Backs): תפקידם להגן על מרכז ההגנה ולמנוע מהחלוצים של היריב לחדור לרחבה. הבלמים נדרשים לכושר גופני טוב, יכולת קריאה של המשחק ויכולת לנצח במאבקים אוויריים.
פירוט עמדות ומספרים > קשרים

מספר 6:
קשר אחורי (Defensive Midfielder): תפקידו להגן על קו ההגנה ולשבור מתקפות של היריב. הקשר האחורי נדרש ליכולת קריאה טובה של המשחק, חוסן פיזי וכישורי מסירה.
מספר 8:
קשר מרכזי, 50/50 (Central Midfielder): תפקידו לקשר בין ההגנה להתקפה. הקשר המרכזי נדרש לכושר גופני גבוה, יכולת שליטה בכדור וכישורי מסירה מדויקים.
מספר 10:
קשר התקפי, קשר יצירתי (Attacking Midfielder): תפקידו ליצור מצבי הבקעה ולתמוך בחלוצים. הקשר ההתקפי נדרש ליכולת דריבל טובה, קריאה יצירתית של המשחק ויכולת הבקעה.
פירוט עמדות ומספרים > התקפה

מספר 7 ו-11:
קיצוניים, אגפים (Wingers): תפקידם לשחק באגפים, לבצע מהלכי דריבל, להעביר כדורים למרכז הרחבה ולהבקיע שערים. הקיצוניים נדרשים למהירות, כושר גופני ויכולת טכנית גבוהה.
מספר 9:
חלוץ מרכזי, חלוץ מטרה (Striker): תפקידו המרכזי הוא להבקיע שערים. החלוץ המרכזי נדרש ליכולת סיום טובה, תנועה חכמה ברחבה ויכולת פיזית להתמודד עם מגינים.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  Coach Watson, Soccer Positions, Numbers, and Roles (Full Breakdown), Soccer Coaching Pro, ‏2023-02-20 (באנגלית אמריקאית)
1 2 3 4 5 6 7  11 Soccer Positions & Roles Explained (Chart), sportsfoundation.org, ‏2024-03-13 (באנגלית אמריקאית)
גביע אזרבייג'ן

| --- | --- |

 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  1992
 ארגון מפעיל:  התאחדות הכדורגל האזרית
 מספר מתמודדים:  19
 מדינות משתתפות:  אזרבייג'ן אזרבייג'ן
 יבשת:  אירופה
 זוכה:  קרבאך (2023/2024)
 הכי הרבה זכיות:  קרבאך (8 זכיות)
 מפעל מקביל:  ליגת העל האזרית
 www.affa.az
 
גביע אזרבייג'ן בכדורגל (באזרית: Azərbaycan Milli Futbol Kuboku) הוא טורניר כדורגל הנערך מדי שנה בידי התאחדות הכדורגל האזרית ובו לוקחים חלק מועדוני כדורגל מאזרבייג'ן, והיא התחרות השנייה בחשיבותה בכדורגל האזרי אחרי ליגת העל האזרית.
במתכונתה המקורית, התחרות החלה בשנת 1936, כאשר אזרבייג'ן הייתה רפובליקה של ברית המועצות ולא הייתה עליה מחלוקת על ידי קבוצות אזרבייג'ן בפירמידת הליגה הסובייטית, אולם במתכונתה העצמאית והרשמית היא מתקיימת מאז 1992, אחרי התפרקות ברית המועצות.
קרבאך היא שיאנית הזכיות (8 במספר). הקבוצה שזוכה בגביע מתמודדת בעונה שלאחר מכן בסופר קאפ האזרי מול זוכת אליפות אזרבייג'ן. כמו כן, הזוכה בגביע משתתפת בקונפרנס ליג.
השתתפות

המועדונים מאזרבייג'ן בליגה הראשונה (דרג ב') משחקים בסיבוב הראשון. המנצחים באותו סיבוב עולים לסיבוב השני, אליו מצטרפים המועדונים מליגת העל של האזרית (דרג א'). לרבע הגמר ולחצי הגמר נעשה שימוש בשיטת הסבב של שני משחקים. לקראת הגמר, הפורמט הוא שוב ראש בראש נוקאאוט.
היסטוריה

משחקי הגביע הלאומיים בכדורגל ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האזרית, החלו למעשה מ-1936, עוד בתקופה שבה שלטה ברית המועצות בשטחה של אזרבייג'ן, ובה השתתפו כלל מועדוני הכדורגל האזרים.
ב-1991 עם התפרקותה של ברית המועצות, הוקמה מדינת אזרבייג'ן והתחרות הראשונה תחת התאחדות הכדורגל האזרית הייתה ב-1992.
היסטוריה > אלופות הליגה האזרית המחוזית בתקופה הסובייטית (1936 - 1991)

גביע זה איננו מוכר על ידי התאחדות הכדורגל האזרית כיום.
קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה בליגת העל האזרית הסובייטית באותה העונה והשלימה דאבל מקומי.
גמר גביע אזרבייג'ן (החל מ-1992)

קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה גם באליפות ליגת העל האזרית באותה העונה והשלימה דאבל מקומי.
| עונה | זוכה | תוצאה | פיינליסטית | אצטדיון | צופים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1992 | אינסאצ'י באקו | 1:2ה | פ.ק. קור | אצטדיון טופיק בחראמוב, באקו | 4,000 |
| 1993 | קרבאך | 0:1ה | אינסאצ'י סביראבאד | אצטדיון טופיק בחראמוב, באקו | 10,500 |
| 1993/1994 | קפאז גנדיה | 0:2 | חזר לנצ'ראן | אצטדיון טופיק בחראמוב, באקו | 3,500 |
| 1994/1995 | נפטצ'י באקו | 0:1 | פ.ק. קור | אצטדיון טופיק בחראמוב, באקו | 15,000 |
| 1995/1996 | נפטצ'י באקו | 0:3 | קרבאך | אצטדיון טופיק בחראמוב, באקו | 18,500 |
| 1996/1997 | קפאז גנדיה | 0:1 | חאזרי בוזובנה | אצטדיון טופיק בחראמוב, באקו | 6,000 |
| 1997/1998 | קפאז גנדיה | 0:2 | קרבאך | אצטדיון טופיק בחראמוב, באקו | 5,500 |
| 1998/1999 | נפטצ'י באקו | 0:0ה (4:5 פ) | שמקיר | אצטדיון טופיק בחראמוב, באקו | 11,000 |
| 1999/2000 | קפאז גנדיה | 1:2 | קרבאך | אצטדיון טופיק בחראמוב, באקו | 6,000 |
| 2000/2001 | שאפא באקו | 1:2 | נפטצ'י באקו | אצטדיון טופיק בחראמוב, באקו | 1,500 |
| 2001/2002 | נפטצ'י באקו | 0:3 (טכני) | שמקיר | אצטדיון טופיק בחראמוב, באקו | 19,000 |
2002/2003: הגביע לא התקיים
| 2003/2004 | נפטצ'י באקו | 0:1ה | שמקיר | אצטדיון טופיק בחראמוב, באקו | 18,000 |
| 2004/2005 | באקו | 1:2ה | אינטר באקו | אצטדיון טופיק בחראמוב, באקו | 10,000 |
| 2005/2006 | קרבאך | 1:2 | קרבאן | אצטדיון שאפא, באקו | 4,000 |
| 2006/2007 | חזר לנצ'ראן | 0:1 | מ.ק.ט אראז | אצטדיון טופיק בחראמוב, באקו | 15,500 |
| 2007/2008 | חזר לנצ'ראן | 0:2ה | אינטר באקו | אצטדיון טופיק בחראמוב, באקו | 20,000 |
| 2008/2009 | קרבאך | 0:1 | אינטר באקו | אצטדיון טופיק בחראמוב, באקו | 5,500 |
| 2009/2010 | באקו | 1:2ה | חזר לנצ'ראן | אצטדיון טופיק בחראמוב, באקו | 26,000 |
| 2010/2011 | חזר לנצ'ראן | 1:1ה (2:4 פ) | אינטר באקו | אצטדיון טופיק בחראמוב, באקו | 10,000 |
| 2011/2012 | באקו | 0:2 | נפטצ'י באקו | דלגא ארנה, מרקאדן (באקו) | 4,300 |
| 2012/2013 | נפטצ'י באקו | 0:0ה (3:5 פ) | חזר לנצ'ראן | אצטדיון טופיק בחראמוב, באקו | 29,500 |
| 2013/2014 | נפטצ'י באקו | 1:1ה (2:3 פ) | גבאלה | אצטדיון טופיק בחראמוב, באקו | 20,000 |
| 2014/2015 | קרבאך | 1:3 | נפטצ'י באקו | האצטדיון העירוני גבאלה, גבאלה | 4,500 |
| 2015/2016 | קרבאך | 0:1ה | נפטצ'י באקו | אצטדיון טופיק בחראמוב, באקו | 25,500 |
| 2016/2017 | קרבאך | 0:2 | גבאלה | האצטדיון העירוני נחצ'יבאן, נחצ'יבאן | 12,800 |
| 2017/2018 | קשלה | 0:1 | גבאלה | האצטדיון העירוני גבאלה, גבאלה | 4,500 |
| 2018/2019 | גבאלה | 0:1 | חאזאר סומגאייט | האצטדיון העירוני נחצ'יבאן, נחצ'יבאן | 10,000 |
2019/2020: התחרות ננטשה עקב מגפת הקורונה העולמית
| 2020/2021 | קשלה | 1:2 | חאזאר סומגאייט | בנק רפובליק ארנה, מסזיר | ללא קהל |
| 2021/2022 | קרבאך | 1:1ה (3:4 פ) | זירה | אזרסון ארנה, באקו | 3,500 |
| 2022/2023 | גבאלה | 0:1ה | נפטצ'י באקו | באקסל ארנה, באקו | 9,000 |
| 2023/2024 | קרבאך | 1:2 | זירה | דלגא ארנה, מרקאדן (באקו) | 3,000 |
הופעות לפי מועדון

| מועדון | זכיות | סגנויות | שנות זכייה |
| --- | --- | --- | --- |
| קרבאך | 8 | 3 | 1993, 2005/2006, 2008/2009, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2021/2022, 2023/2024 |
| נפטצ'י באקו | 6 | 5 | 1994/1995, 1995/1996, 1998/1999, 2003/2004, 2012/2013, 2013/2014 |
| קפאז גנדיה | 4 | – | 1993/1994, 1996/1997, 1997/1998, 1999/2000 |
| חזר לנצ'ראן | 3 | 3 | 2006/2007, 2007/2008, 2010/2011 |
| באקו | 3 | – | 2004/2005, 2009/2010, 2011/2012 |
| אינטר באקו/קשלה/שמאחי | 2 | 4 | 2017/2018, 2020/2021 |
| גבאלה | 2 | 3 | 2018/2019, 2022/2023 |
| אינסאצ'י באקו | 1 | – | 1992 |
| שאפא באקו | 1 | – | 2000/2001 |
| שמקיר | – | 3 | – |
| פ.ק. קור | – | 2 | – |
| חאזאר סומגאייט | – | 2 | – |
| זירה | – | 2 | – |
| אינסאצ'י סביראבאד | – | 1 | – |
| חאזרי בוזובנה | – | 1 | – |
| קרבאן | – | 1 | – |
| מ.ק.ט אראז | – | 1 | – |
הערות שוליים

↑  עקב נטישת המשחק בדקה ה-84
↑  עקב המשך הסכסוך בין ההתאחדות האזרית לקבוצות
| טורנירי גביע לאומיים בכדורגל (אופ"א) |
| --- | --- | --- |
| מפעלי הווה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איי פארו • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנגליה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גיברלטר • גרמניה • דנמרק • הולנד • הונגריה • ויילס • טורקיה • יוון • ישראל • לוקסמבורג • ליכטנשטיין • לטביה • ליטא •  מולדובה • מונטנגרו • מלטה • צפון מקדוניה • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סקוטלנד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צפון אירלנד • צרפת • קוסובו • קזחסטן • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| מפעלי עבר | ברית המועצות • יוגוסלביה • מזרח גרמניה • סרביה ומונטנגרו • צ'כוסלובקיה |  |
גן החיות של סן דייגו

| --- | --- |

הכניסה לגן החיות בסן דייגו
 סוג:  גן חיות, מרכז שימור
 מיקום:  סן דייגו, ארצות הבריתארצות הברית
 כתובת:  פארק בלבואה 
 תקופת הפעילות:  1916–הווה (כ־108 שנים)
 שטח:  400 דונם
 מייסדים:  ד"ר הארי מ. ווגפורט
 מספר מינים:  650+
 מספר פרטים:  3700+
 תצוגות עיקריות:  שביל הפנדה, פנגולין, אזור דרום מזרח אסיה, קונדור קליפורני, תצוגת קוטב
 מדיניות מגע:  Hands on
 קואורדינטות:  32°44′10″N 117°09′05″W﻿ / ﻿32.736111111111°N 117.15138888889°W﻿ / 32.736111111111; -117.15138888889
 zoo.sandiegozoo.org
  (למפת סן דייגו מוגדלת) גן החיות של סן דייגו(למפת סן דייגו רגילה) גן החיות של סן דייגו
 
גן החיות של סן דייגו (אנגלית: San Diego Zoo) אשר הוקם בשנת 1915, הוא גן החיות הגדול בעולם. גן החיות של סן דייגו שוכן, לצד גנים ומוזיאונים שונים, בפארק בלבואה שבסן דייגו, קליפורניה. הגן מכיל קרוב ל-4,000 בעלי חיים מכ-800 מינים שונים. גן החיות מופעל באופן פרטי על ידי "החברה הזואולוגית של סן דייגו" שהיא מוסד ללא כוונת רווח.
גן החיות מכיל בין השאר אזור מיוער גדול, נהר ארוך, לונה פארק קטן ומוזיאון להיסטוריה של חיות. הגן מציע למבקרים אפשרות לסיור ממונע המגיע לכ-75% משטחי הגן.
בנוסף, בביתנים שונים בגן נערכים מופעים שונים, גם כאלה שאינם קשורים לחיות.
באפריל 2005, צולם במקום אני בגן החיות, הסרטון הראשון שהועלה לאתר יוטיוב.
גלריה

דוב לבן
פילים אפריקנים
קרנף הודי
מטפלים מנהיגים גמלים בגן
דרקוני קומודו
חסידן ורוד
ליאוניד סולומטקין

| --- | --- |

 לידה:  1837 סודזה, רוסיה 
 פטירה:  18 ביוני 1883 (בגיל 46 בערך) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  סנקט פטרבורג 
 מקום לימודים:  בית הספר לציור, פיסול ואדריכלות של מוסקבה 
 זרם באמנות:  ריאליזם 
 
ליאוניד סולומטקין (ברוסית: Леонид Соломаткин;‏ 1837 – 18 ביוני 1883) היה צייר ז'אנר רוסי בסגנון ריאליסטי.
ביוגרפיה

הוא נולד למשפחה ענייה והתייתם בגיל צעיר. בהתחלה הוא עבד כרועה צאן ואחר כך כמוכר אייקונים. במשך כמה שנים עבד כרוכל עם עגלה, שנסע מכפר לכפר, ועשה סקיצות של האנשים המעניינים שראה בדרך. עם צרור של הסקיצות האלה בידו, הוא נסע למוסקבה והציג אותם בפני ניקולאי רמזאנוב, פסל, מורה ומבקר אמנות שהיה ידוע בנכונותו לתמוך באמנים צעירים. רמזאנוב התרשם מספיק כדי להכניס אותו לביתו.
בשנת 1855 השיג לו רמזאנוב מקום בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה, שם עבד עד 1860 תוך כדי לימודיו אצל אפולון מוקריצקי. מ-1861 עד 1866, הוא הפך ל"שוליה מתנדב" באקדמיה האימפריאלית לאמנויות בסנט פטרסבורג. בעודו שם, הוא חקר את המאסטרים ההולנדיים בארמיטאז' והושפע מיצירותיו של פאבל פדוטוב. הוא נטש את לימודיו לאחר שזכה לתואר "אמן, דרגה שלישית".
ציוריו עסקו בעיקר בחייהם של אנשים רגילים. אולי הציור הפופולרי ביותר שלו היה על שני שוטרים הנכנסים לביתו של סוחר בחג המולד כדי "לפאר את ישו" ולקבל טיפ. הציור הועתק ושוחזר פעמים רבות. למעשה, הוא עשה לעיתים קרובות כמה עותקים של ציוריו (עם וריאציות), ורובם היו קטנים.
הוא מעולם לא ערך תערוכות רשמיות לאחר שעזב את האקדמיה. למרות כמה הצלחות, הוא הפך לאלכוהוליסט, חי בעוני ולעיתים קרובות היה חסר בית.
הוא מת משחפת בבית חולים לעניים בגיל ארבעים ושש.
גלריה

המסיבה
ערב חג המולד
חגיגה כפרית
הערות שוליים

↑  Brief biography
↑  Русские художники. Соломаткин Леонид Иванович., www.artsait.ru
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007322119805171  PLWABN: 9810668603605606  GND: 123224527  ISNI: 0000 0001 2212 2605  LCCN: nr2001015262  RKD: 73838  SUDOC: 148379702  ULAN: 500112286  VIAF: 69830152   WorldCat (עם VIAF): 69830152
יהודה גרינפלד (רב)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1837 תקצ"ז שאטוראליאויהיי, הונגריה 
 פטירה:  17 בפברואר 1907 (בגיל 70 בערך) ג' באדר ה'תרס"ז 
 מדינה:  הונגריה
 מקום מגורים:  סמיהאלי
 מקום פעילות:  הונגריה
 תקופת הפעילות:  ? – 17 בפברואר 1907 
 תחומי עיסוק:  דיינות
 רבותיו:  הרב משה טייטלבוים, הרב חיים הלברשטאם
 צאצאים:  שמעון גרינפלד 
 
הרב יהודה גרינפלד (ה'תקצ"ז, 1837 – ג' באדר ה'תרס"ז, 1907) היה אב בית דין בעיר סמיהאלי שבהונגריה. אביו של המהרש"ג – הרב שמעון גרינפלד.
ביוגרפיה

יהודה גרינפלד נולד בעיר אויהעל (כיום בצפון־מזרח הונגריה, סמוך לגבול עם סלובקיה), לרב שמעיה אשר נמנה עם חסידי רבי משה טייטלבוים, בעל ה"ישמח משה" ורב העיר. בהיותו בן עשר, הלך ללמוד בישיבתו של הרב אברהם יהודה הכהן שווארץ, אב"ד קהילת בערגסאז (כיום במערב אוקראינה) ובעל שו"ת "קול אריה".
רבו בחסידות היה הרב חיים הלברשטאם מצאנז (ה'דברי חיים'). הוסמך לרבנות על ידי המהר"ם שיק.
בשנת תרל"ה (1875~) מונה לכהן כאב"ד בעיר סמיהאלי, והקים בעיר ישיבה לתלמידים. בהובלת רבו המהר"ם שיק, הכניס את הקהילה לאגודת הקהילות האורתודוקסיות בהונגריה.
נפטר במוצאי שבת ג' באדר ה'תרס"ז (1907). מלבד ספרו "קול יהודא", לרב גרינפלד היו חידושי תורה נוספים שאבדו במשך השנים, כולל ספר שכבר הודפס אך אבד בשואה.
משפחתו

בהיותו בן שבע עשרה נשא את אסתר, ביתו של הרב מרדכי כהנא מחוסט.
בנו, הרב שמעון גרינפלד, המוכר בכינויו המהרש"ג.
הרב אברהם גרינפלד.
הרב שלמה גרינפלד, שימש כדיין במונקאטש.
ספריו

שו"ת קול יהודא – ירושלים תשמ"ד ותשנ"ח (מהדורה חדשה)
לקריאה נוספת

קול יהודה – ירושלים תשנ"ח, הקדמה (תולדות המחבר, מאת נינו הרב יהודה גרינפלד)
הגביע הלטבי

| --- | --- |

 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  1937
 ארגון מפעיל:  התאחדות הכדורגל הלטבית
 מספר מתמודדים:  50 
 מדינות משתתפות:  לטביה לטביה
 יבשת:  אירופה
 זוכה:  ריגה פוטבולה סקולה (2024)
 הכי הרבה זכיות:  סקונטו ריגה (8 זכיות)
 מפעל מקביל:  ליגת העל הלטבית
 
הגביע הלטבי בכדורגל (בלטבית: Latvijas kauss) הוא טורניר כדורגל בפורמט נוקאאוט הנערך מדי שנה בידי התאחדות הכדורגל הלטבית ובו לוקחים חלק מועדוני כדורגל מלטביה. מאז 2021, שמו המלא הוא: "Atbildīgas spēles Latvijas kauss" או באנגלית: "Responsible Gaming Latvian Football Cup" מטעמים מסחריים, כאשר נותנת החסות היא חברת ההימורים ויליאם היל. התחרות שהתחילה ב-1937 החליפה את הגביע ההיסטורי הקודם "גביע ריגה בכדורגל"
השתתפות

כל המועדונים המשחקים בליגת העל הלטבית ובליגה השנייה הלטבית מתחרים. כמו כן חלק מהליגות הנמוכות יותר.
שיטת התחרות

התחרות היא טורניר נוקאאוט (בשיטת גביע). מ-1937 עד 2008 ושוב מאז 2017, כל משחקי הטורניר משוחקים במהלך השנה הקלנדרית.
הקבוצה שזוכה בגביע מתמודדת בעונה שלאחר מכן בסופר קאפ הלטבי מול זוכת אליפות לטביה.