stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מודולציה (מוזיקה)
מודולציה כאמצעי מוזיקלי

המודולציה גורמת לתפנית במבנה היצירה. ישנם מעברים חדים יותר וישנם פחות. השינוי בסולם יכול לשמש ככלי בידי היוצר להבעת תכנים שונים:
הדגשת רגש מסוים (כמו פחד, עצב, דאגה, כאב, שמחה) ולהגביר את עוצמתו.
שינוי אווירה או גיוון ביצירה.
העצמת סיום היצירה.
על ידי מודולציה, היוצר יכול לבטא את המסר העיקרי שהוא רוצה להעביר ביצירה יחד עם הרגש העוטף אותו בצורה חזקה וברורה מאוד ולתת לאותו מסר ולרגש המלווה אותו, לעבור בצורה ישירה יותר למאזין. כאשר מתרחשות מודולציות רבות בטווח זמן קצר מתקבלת תחושה של חוסר יציבות ואף של סערה פנימית.
מודולציות קיימות, במידה זו או אחרת, ברוב התרבויות המוזיקליות שמשתמשות בסולמות מוזיקליים. המוזיקה המערבית הטונאלית מתאפיינת בשימוש נרחב במודולציות על מנת להדגיש את המרכז הטונאלי של היצירה, באמצעות מעבר לסולמות חדשים וחזרה לסולם המקורי בסוף היצירה. למעשה, ניתן למצוא מודולציות מלודיות במוזיקה המערבית כבר מימי הביניים. אלה התפתחו בהדרגה למודולציות הרמוניות. שהגיעו לשיא בקונצ'רטו גרוסו בסוף המאה ה-17 ובתחילת המאה ה-18.
טכניקות למודולציה

ישנן מספר שיטות למעבר מסולם אחד לסולם אחר. ככלל, מודולציה נעשית בין סולמות קרובים, כלומר סולמות שיש להם צלילים משותפים. במוזיקה מערבית טונאלית — מוזיקה קלאסית, ג'אז ומוזיקה קלה — נהוג להשתמש במודולציות דיאטוניות, כלומר שימוש באקורד ציר שמבוסס על צלילים משותפים לשני הסולמות. בג'אז נפוצה שיטה נוספת לביצוע מודולציה בעזרת אקורד מינורי או מוקטן המהווה דרגה שנייה של הסולם החדש, ולאחר מכן הדומיננטה של הסולם החדש המובילה לטוניקה שלו.
לוריקטוזאורוס

| לוריקטוזאורוס |
| --- | --- |
 ממצאי עצמות אפשריות של לוריקטוזאורוס
תקופה
יורה תיכון, 164.7–161.2 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: תיראופורה
משפחה:: סטגוזאוריים
סוג:: לוריקטוזאורוס
מינים
 Loricatosaurus priscus
שם מדעי
 Loricatosaurus ‏נופצ'ה, 1911

לוריקטוזאורוס (שם מדעי: Loricatosaurus; מילולית: "loricatus" - משוריין, "sauros" - לטאה/זוחל, כלומר: "לטאה משוריינת") הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הסטגוזאוריים, שחי במשך היורה התיכון של אירופה לפני 164.7 עד 161.2 מיליון שנה מזמננו. 
מאובני המין התגלו בצרפת ובאנגליה, והוא הוגדר בשנת 2008, לאחר שעצמותיו הוגדרו קודם כשייכים לסוג סטגוזאורוס או לסוג הקרוב לקסוביזאורוס. המין היחיד בסוג הוא Loricatosaurus priscus, שפירושו: ""עתיק".
הלוריקטוזאורוס התגלה בתצורת חרסית אוקספורד (אנ') שבדורסט במערב אנגליה. הסוג הוגדר לראשונה ב-1911 בידי החוקר ההונגרי פרנץ נופצ'ה, אשר קבע שמדובר במין סטגוזאורוס תחת השם Stegosaurus priscus. עם זאת מבנה העצמות היה שונה בצורתו, בייחוד במבנה הזנב מהסטגוזאורוס המאוחר יותר, שחי ביורה העליון, והיה בעל מבנה זנב כבד ולוחיות עבות יותר. ממצאים נוספים התגלו בנורמנדי שבצרפת והכילו שרידי חוליות זנב, עצמות כתפיים וחלק מהלוחיות, אך לא נמצאה גולגולת של הדינוזאור.
חוקרים אחרים הגדירו אותו כמין בסוג לקסוביזאורוס תחת השם Lexovisaurus priscus, אך אחרים ערערו על קיומו התקף של הלקסוביזאורוס, וב-2008 החוקרת סוזאנה מיינמנט וצוותה סיווגו אותו לסוג עצמאי במשפחת הסטגוזאוריים, הקרוב לטואוג'יאנגוזאורוס.
ליאונינגופטרוס

| ליאונינגופטרוס |
| --- | --- |

תקופה
קרטיקון תחתון, 120 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: פטרוזאוריה
תת־סדרה:: פטרודקטיליים
משפחה:: אנהגואריים
סוג:: ליאונינגופטרוס
שם מדעי
 Liaoningopterus

ליאונינגופטרוס (שם מדעי: Liaoningopterus; משמעות שמו: "המעופף של ליאונינג") הוא סוג של פטרוזאור ממשפחת האנהגואריים, אשר חי בתור הקרטיקון לפני 120 מיליון שנה בסין.
מאובניו של הפטרוזאור התגלו בליאונינג בידי החוקרים וונג שיאולינג וג'ואו ג'ונגה ב-2003 והכילו שרידי אצבעות, שיניים ומספר חוליות מקוטעות. פטרוזאור זה היה בעל גולגולת ארוכה באורך 61 ס"מ עם לסתות ארוכות ודקות שבחלקן הקדמי שיניים שצורתן חרוטית ומעוקלת קלות. השיניים הקדמיות בלסת העליונה של הליאונינגופטרוס הן שיני הפטרוזאור הארוכות ביותר שנמצאו עד כה, ואורכן 81 מ"מ. מוטת כנפיו של הפטרוזאור הגיעה עד 5 מטרים, כאורך הגלילים הגיעו ל-50 ס"מ. ככל הנראה הוא דאה על זרמי אוויר חם. מבנה הגולגולת מרמז שהיה ניזון מדגים.
הוא היה קרוב משפחתו של האנהגוארה ובעל קרבה רחוקה יותר לאורניתוכיירוס והטרופאוגנטוס, וככל הנראה, הוא חי בקרבת ימים וחופים.
הערות שוליים

↑  Liaoningopterus, Pteros
ערך זה הוא קצרמרבנושא בעלי חיים פרה-היסטוריים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לורה קלי

לורה קלי (באנגלית: Laura Kelly; נולדה ב-24 בינואר 1950) היא מושלת קנזס. טרם השבעתה לתפקיד ב-14 בינואר 2019 כיהנה כנציגת טופיקה בסנאט של קנזס מטעם המפלגה הדמוקרטית מאז 2005, וכעוזרת מנהיג המיעוט בסנאט.
ביוגרפיה

קלי נולדה בניו יורק שבמדינת ניו יורק, למשפחה צבאית, אשר עקרה מביתה לעיתים קרובות והוצבה לא פעם מעבר לים. היא למדה באוניברסיטת ברדלי שבאילינוי, שם היא סיימה תואר ראשון בפסיכולוגיה. היא הוסיפה ללמוד גם באוניברסיטת אינדיאנה, שם היא קיבלה תואר שני בתרפיה דרך שעשוע. היא נשואה לרופא טד דוטי, מומחה להפרעות ריאה והפרעות שינה, מאז 1979. הם עברו לטופיקה ב-1986, בין השאר בגלל איכות מערכת החינוך שהתקיימה שם בימים אלה. לזוג שתי בנות, קתלין ומולי דוטי. בשנת 2005 נבחרה אל הסנאט של קנזס מטעם המחוז ה-18 של קנזס, הכולל בתוכו את טופיקה. בשלהי 2009 שקלה קלי בקצרה להתמודד לייצוג מחוז הקונגרס השני של קנזס בבית הנבחרים של ארצות הברית.
ב-2018 נבחרה למועמדת המפלגה הדמוקרטית לתפקיד מושל קנזס. מולה התמודד מזכיר המדינה של קנזס, כריס קובאק. היא זכתה לתמיכתם של מספר אישים דמוקרטים, ובהם מזכירת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית לשעבר קתלין סבליוס. במהלך מערכת הבחירות הובילה קלי על קובאק השמרני, שנחשב רדיקלי בכל הנוגע להגירה בלתי חוקית לארצות הברית. סקרים הראו כי קלי זוכה ל-48% תמיכה בעוד קובאק ל-43% בלבד. ב-6 בנובמבר 2018 הביסה את קובאק ונבחרה לתפקיד מושל קנזס. היא נכנסה לתפקידה לתפקידה בינואר 2019.
הערות שוליים

↑  מיץ' סמית', Laura Kelly, a Kansas Democrat, Tops Kobach in Governor’s Race, באתר הניו יורק טיימס, 6 בנובמבר 20158 (באנגלית)
↑  CNN‏, Laura Kelly elected Kansas governor, defeating Kris Kobach, באתר KAKE‏, 6 בנובמבר 2018 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1196818053  ISNI: 0000 0004 9999 100X  LCCN: no2019009381  SNAC: w6ck94sg  VIAF: 2571154867596260100004   WorldCat (עם VIAF): 2571154867596260100004
לוצ'יליו ואניני

| --- | --- |

מדליון של הפסל האיטלקי אטורה פרארי, המתבסס על פסל ג'ורדנו ברונו בקמפו די פיורי, רומא
 לידה:  1585 Taurisano, איטליה 
 הוצאה להורג:  9 בפברואר 1619 (בגיל 34 בערך) טולוז, צרפת 
 תפקיד:  צ'פליין 
 השקפה דתית:  נצרות קתולית 
 
הומאז 'יוליוס קיסר Vanini במקום מותו.
לוצ'יליו ואניני (באיטלקית: Lucilio Vanini;‏ 1585 – 9 בפברואר 1619) היה איש מדע, פילוסוף ורופא ממוצא איטלקי, שנלחם בכנסייה הקתולית במאה ה-17 למען חופש מחשבה ודעה. אתאיסט שנלחם על משנתו, עונה, נכלא, בסופו של דבר נרצח על ידי הכנסייה עקב דעותיו.
קורות חייו

ואניני למד רפואה, משפטים ופילוסופיה. הוא פרסם עשרות חוברות ברחבי אירופה בעד חופש מחשבה, חשיבה רציונלית ומדעית ונגד אמונות טפלות ואמונה עיוורת. ואניני נהג לחשוף את התנהגותה האמיתית של הכנסייה והאינטרסים העומדים מאחורי פעולותיה. במקרה מסוים פרסם בכל רחבי אירופה חוברת שתיארה את מקרה נס תמונת מרים הבתולה בפרפיציום שבאיטליה. באירוע הזה שילמו נזירים בשליחות הכנסייה לנוכל שיטען כי הוא עיוור וכי ראייתו חזרה אליו, לאחר שנגע בתמונה של הבתולה הקדושה.
מאוחר יותר ברח מאיטליה לאנגליה מפחד האינקוויזיציה, אך באנגליה הושלך לכלא עקב האשמתו בכפירה, ועונה קשות בכלא על ידי הפרוטסטנטים. ואניני זוכה בבית דין דתי לאחר שהראה כי בחוברות שכתב קיימות אזהרות מכופרים. בשנת 1613 חזר לאיטליה ושוב ברח ב-1615 לליון שבצרפת. שם נרדף שוב והחליט להתחזות לסופר ופילוסוף בשם יוליוס קיסר. הוא עבר לפריז, שם התפרסם כסופר וכנואם מצוין בעל ידע רב בתאולוגיה, עד כדי כך ששגריר האפיפיור התייעץ עמו.
לאחר שפרסם ספר העוסק בבריאת העולם באופן לוגי והגיוני הוחרם ואניני על ידי האפיפיור וספרו נשרף. הוא ברח לטולוז, שם עבד כרופא תחת השם פומפיאו אוצ'יליו. הוא טיפל בעניים בחינם ועסק במחקר, בעיקר בתחום הרפואה.
בשנת 1618 הוסגר ואניני על ידי פילוסוף אחר לידי האינקוויזיציה. הוא עונה בכלא ולאחר מכן הורשע בבית דין דתי במעשי כשפים. האשמתו במעשי כשפים נבעה ממציאת קרפדה בביתו, שלמעשה נועדה למחקריו בתחום הרפואה. הוא נתלה, לאחר שלשונו נתלשה מפיו כעונש על דבריו כנגד הכנסייה ואלוהים, שאותם אמר לפני מותו.
עיקרי טיעוניו

יש לבחון דברים בצורה הגיונית ומדעית. אלוהים אינו קיים. יש לקיים חופש מחשבה ודעה. כדור הארץ לא נוצר על ידי האל. אין חיים לאחר המוות והנשמה אינה ממשיכה להתקיים. טענת הכנסייה כי תתקיים תחיית המתים היא הבלים.
הוכחת ואניני לגבי חוזק האלוהים

בשנת 1605 הציג ואניני טיעון בדבר חוזקו של האלוהים מול השטן. הטיעון כוון כנגד הטיעון הכנסייתי הקתולי כי האלוהים חזק מהשטן.
להלן הטיעון:
אלוהים הוא הישות החזקה ביותר.
אלוהים חפץ שכול בני האדם יהיו צדיקים.
השטן חפץ שבני האדם יהיו חוטאים.
הכופרים בכנסייה הם חוטאים (טיעון של הכנסייה).
רק חלקים מאירופה קתולים.
רוב אוכלוסיית העולם לא קתולית ומכאן חוטאת. אוכלוסייה זו גדולה לאין שעור מגודל האוכלוסייה המאמינה בכנסייה.
יש יותר חוטאים מצדיקים.
מכאן שהשטן חזק יותר מאלוהים.
משפטים מפורסמים

בעת האשמתו לפני בית הדין הדתי אמר כי "אין אלוהים ואין שטן" וכי "אין אלוהים מבלעדי הטבע".
לפני שהוצא להורג הוצע לו לבקש מחילה וסליחה מהכנסייה ומאלוהים. תשובתו של ואניני הייתה: "אשר לאלוהים, איני יכול לבקש סליחה מדבר שאינו קיים ולגבי הכנסייה, הרי היא יכולה ללכת לכל השדים והרוחות, אף על פי שאין אני מאמין שהם קיימים".
ספריו שפורסמו

"גילויי הנבואה השמימית - פלאית - פיזית - אסטרולוגית - נוצרית נגד הפילוסופים הקדומים הכופרים והאפיקורסים"
"סודות הטבע - מלך בני התמותה ואלוהיהם"
מהו מחבר?

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  מישל פוקו 
 סוגה:  הרצאה
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1969 
 
מהו מחבר? (צרפתית: ?Qu'est-ce qu'un auteur) היא כותרת הרצאה שנשא הפילוסוף מישל פוקו בפני האגודה הצרפתית לפילוסופיה, ב-22 בפברואר 1969. ההרצאה היא הרחבה של נושא אותו מפתח פוקו בספרו הארכאולוגיה של הידע, שפורסם זמן קצר לאחר מכן. בהרצאה מבקש פוקו לבחון מהו תפקידה של פונקציית המחבר ביחס לטקסט, ומה תפקידה באופן ארגון, סיווג והערכה של טקסטים.
ההרצאה נכתבה כתגובה, גם אם לא מפורשת, למאמר של רולאן בארת, "מות המחבר", שפורסם בסוף 1968. פוקו מבקר את ניסיונות הקריאה הסטרוקטורליסטיים לנטוש את "המחבר" (למשל, בהכרזתו של בארת על "מות המחבר") ולעבור לניתוח היצירה כשלעצמה, מבחינת מבניותה וצורתה הפנימית. פוקו מדגים כיצד קריאה כזו משמרת בחשאי את קיומו של המחבר דרך המונח "יצירה", שהוא מונח בעייתי לא פחות.
ראשית מראה פוקו עד כמה שברירית ונזילה מבחינה תאורטית וטכנית היא הקטגוריה של "מחבר" בתרבות המערבית; למי אנו מתכוונים, הוא שואל, כאשר אנו מדברים על "מחבר" כמרקס, פרויד או דרווין, למשל? לאדם? ליצירתו? ומהו היחס בין סיפור חייהם של "מחברים" ובין "יצירתם"? וכיצד נגדיר את יצירתם? האם כל מה שפרסם אדם בחייו הוא מכלול יצירתו? ומה בנוגע לכתבים שערך אך הוצאו לאור לאחר מותו? ומה מעמדם של דברים שנשא, אך לא פרסם (כמו, למשל, הטקסט החשוב "קורס בבלשנות כללית" שמיוחס לפרדינן דה-סוסיר [1857-1913], אך לא נכתב על ידו, אלא נערך מתוך מחברות של תלמידיו לאחר מותו)? וכיצד נסווג הערות שוליים, מכתבים פרטיים ורשימות מכולת? "מתוך מיליוני העקבות שאדם משאיר לאחר מותו", תוהה פוקו, "כיצד אפשר להגדיר יצירה?" (עמ' 29).
הפנייה למחבר, טוען פוקו, היא יותר מהפנייה אל אינדיבידואל פרטי; יש להבחין בין השֵם הפרטי לשם "המחבר", משום שהם ממוקמים בקטבים שונים ואינם מתפקדים באופן זהה. שם המחבר אינו מצביע לעבר האדם הממשי והחיצוני שיצר אותו, אלא נע לאורך גבולות הטקסטים, מיישר ומגדיר את קווי המתאר שלהם, ומאפיין את צורות הקיום שלהם: 
המחבר ממלא תפקיד ייחודי ביחס לטקסט - תפקיד מסווג; הוא מאפשר לאסוף ולקבץ יחד מספר טקסטים, מאפשר לתחום אותם (למשל, "כל כתבי פרויד"), להוציא מתוכם טקסטים (למשל, אם יוכח שהספר "אחותי ואני" לא נכתב על ידי ניטשה), לייצר מערכות יחסים בין טקסטים ("שייקספיר המוקדם לעומת שייקספיר המאוחר", למשל, או "יצירות בסגנון הרנסאנס האיטלקי"). לבסוף, שם המחבר מתפקד כמאפיין של צורת-קיום מסוימת של שיח: "העובדה שלשיח כלשהו יש שם של מחבר, שאפשר לומר 'זה נכתב בידי זה' או 'זה המחבר של זה', מצביעה על כך שהשיח הזה אינו דיבור יומיומי, זניח, דיבור שמסתלק, שצף ועובר, איננו דיבור שמתכלה מיד, אלא שהוא דיבור שחייב להיקלט ברמה מסוימת, וזכאי למעמד מסוים בתרבות נתונה" (מהו מחבר?, רסלינג, עמ' 36).
ההרצאה ניתנה כמה חודשים טרם נבחר פוקו (ב-30 בנובמבר 1969) להיות חבר מן המניין בקולז' דה פראנס, כראש הקתדרה להיסטוריה של מערכות חשיבה.
ראו גם

תאוריית האוטר (תאוריית המחבר)
לקריאה נוספת

מהו מחבר? (יחד עם: רולאן בארת, מות המחבר), תל אביב-יפו: רסלינג 2005, תרגם מצרפתית והוסיף אחרית-דבר: דרור משעני.
מהו העושה את הבתים בימינו כה שונים, כה מושכים?

| --- | --- |

 מידע כללי
 צלם:  ריצ'רד המילטון
 תאריך יצירה:  1956
 ממדים בס"מ
 רוחב:  25 ס״מ 
 גובה:  26 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מיקום:  המוזיאון לאמנות טיבינגן שבגרמניה
 
"מהו העושה את הבתים בימינו כה שונים, כה מושכים?" (Just what is it that makes today's homes so different, so appealing?) הוא קולאז' שנעשה על ידי האמן הבריטי ריצ'רד המילטון.
היסטוריה

היצירה נעשתה בשנת 1956 עבור התערוכה "זהו המחר" (אנ') שהתקיימה בלונדון, אנגליה.
הקולאז' מורכב בעיקר מתמונות שנלקחו ממגזינים אמריקאים. התמונה העיקרית של החדר נלקחה מפרסומת במגזין Ladies' Home Journal, שתיארה את "אופנת הרצפה המודרנית". גם שם היצירה נלקחה מאותה פרסומת, שבה נכתב: "מהו העושה את הבתים בימינו כה שונים, כה מושכים? תכנון פתוח כמובן - ושימוש נועז בצבע". השרירן בתמונה הוא ארוין קוז'ובסקי, זוכה תחרויות פיתוח גוף, ותמונתו נלקחה ממגזין Tomorrow's Man. האמנית ג'ו בר, שדגמנה לצילומים אירוטים בעברה, טענה שהיא האישה המופיעה ביצירה, אם כי המגזין ממנו נלקחה התמונה לא זוהה. שאר הפריטים בתמונה נלקחו גם הם ממגזינים ופרסומות שונות.
בהמשך יצר המילטון גרסאות שונות לקולאז' המקורי, כולל גרסה ב-1992 שבה החליף את השרירן הגבר באישה.
בעלות

בשנת 2006, טען בנו של האמן ג'ון מקהייל (אנ'), ג'ון מקהייל ג'וניור, כי אביו הוא היוצר של התמונה, וסיפק את הסקיצה ומדידות המקוריות ואת החומרים לקולאז', כולל המגזינים ממנו רוב הקולאז' הורכב. מקהייל אמר כי חומרי המקור היו שלו ונשלחו מאוניברסיטת ייל, בה מקהייל למד, להמילטון, ושהתפקיד של המילטון היה "מכני" - גזירה והדבקה על פי העיצוב של מקהייל.
המילטון הגיב באומרו ש"זה מגוחך, הקולאז' שוחזר ויוצר מחדש באופן נרחב ב-50 השנים האחרונות, והבעלות שלי עליו, למיטב ידיעתי, מעולם לא הייתה במחלוקת עם ג'ון מקהייל האב כשהיה בחיים". המילטון אמר כי מקהייל סיפק לו שישה עמודים עבור הקטלוג לתערוכת זהו המחר, אך המילטון השתמש רק בשניים עבור הקטלוג ואת הקולאז' ושאר הקטלוג יצר בעצמו; המגזינים האמריקאים שסיפקו את התמונות היו מהאוסף של מגדה ופרנק קורדל, והתמונות נגזרו על ידי אשתו של המילטון, טרי ריילי, ומגדה קורדל.
לורה פרייז'ר

| --- | --- |

 לידה:  24 ביולי 1975 (בת 49) גלאזגו, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1995 
 מקום לימודים:  תיכון הילהד  הקונסרבטוריון המלכותי של סקוטלנד 
 בן או בת זוג:  קארל גירי (2003–?) 
 מספר צאצאים:  3 
 פרופיל ב-IMDb
 
לורה פרייז'ר (באנגלית: Laura Fraser; ‏24 ביולי 1976) היא שחקנית סקוטית המוכרת בזכות תפקידיה בסדרות "שובר שורות", "שפת נשים" ו"לעולם-לא-עולם" ובסרטים "הסקוטי המעופף", "סיפורו של אביר", "טיטוס" ו"מתחיל מחדש".
ביוגרפיה

פרייז'ר נולדה בגלאזגו שבסקוטלנד.
החלה את דרכה במיני סדרת הפנטזיה "לעולם-לא-עולם" בתפקיד הראשי של הנערה "דלת". בסוף שנות ה-90 הופיעה בסרטים "האומנת" של ירון קרבה בתפקיד הראשי של חיה סילברשמידט, "פנים קטנות" ו"להתגרש מג'ק". שיחקה לראשונה בהפקה הוליוודית בשנת 1999 בדרמה התקופתית של ג'ולי טיימור "טיטוס" בתפקיד לווינייה בתו של הגנרל הרומאי טיטוס אנדרוניקוס (אנתוני הופקינס).
בשנת 2000 השתתפה בקומדיה "קווין ופרי קורעים את איביזה" בתפקיד הקנדיס חברתו של קווין. בשנת 2001 הופיעה פרייז'ר בקומדיית ההרפתקאות ההוליוודית "סיפורו של אביר" בתור הנפחית קייט. ב-2004 הופיעה בדרמה הפוליטית של HBO "מלאכיות מברזל" בתפקיד הפעילה החברתית דוריס סטיבנס. ב-2006 הועמדה פרייזר לפרס האקדמיה הסקוטית על הופעתה בדרמת הספורט הביוגרפית "הסקוטי המעופף" בתפקיד אן אשתו של רוכב האופניים גרהם אוברי (ג'וני לי מילר). ב-2005 שיחקה פרייז'ר במיני סדרה הבריטית המוערכת "קזנובה" לצידו של דייוויד טננט איתו הופיעה גם במיני סדרה "אב חד הורי".
ב-2009 שיחקה בדרמה האוסטרלית "מתחיל מחדש" בתפקיד קטי אשתו הגוססת מסרטן של כתב הספורט ג'ו וור (קלייב אואן).
ב-2010 שיחקה בסדרת הדרמה הבריטית "שפת נשים" בתפקיד הראשי של הארכיטקטית קאט מקנייז. בשנת 2012 לוהקה לעונה האחרונה של הסדרה הפופולרית "שובר שורות" בתפקיד אשת העסקים לידיה קוויל המקושרת לוולטר וייט (בריאן קראנסטון) ולארגון הפשע של גאס, והופיעה בתפקיד זה גם בסדרת הפריקוול "סמוך על סול".
לפרייז'ר ילדה אחת מנישואיה לשחקן האירי קארל גירי.
פילמוגרפיה

פנים קטנות (1996)
האומנת (1998)
השבט (1998)
האיש במסכת הברזל (1998)
הדודנית בת' (1998)
להתגרש מג'ק (1998)
מה קרה להרולד סמית'? (1999)
סקסואליות וירטואלית (1999)
טיטוס (1999)
קווין ופרי קורעים את איביזה (2000)
סיפורו של אביר (2001)
16 שנים של אלכוהול (2003)
שער השטן (2003)
גב האריות (2003)
אנשי המהפכה (2006)
התענוג הנפלא של נינה (2006)
הסקוטי המעופף (2006)
מתחיל מחדש (2006)
פלוטר (2011)
The Sisterhood of Night‏ (2014)
In the Cloud‏ (2018)
פילמוגרפיה > טלוויזיה

לעולם-לא-עולם (1996)
הוא ידע שהוא צודק (2004)
הרשעה (2004)
מלאכיות מברזל (2004) - סרט טלוויזיה
קזנובה (2005)
דבר אליי (2007)
אב חד הורי (2010)
שפת נשים (2010–2012)
שובר שורות (2012–2013)
הנעדרת (2016)
נקם (2016)
לוך נס (2017)
סמוך על סול (2020-2017)
The Pact (2021)
לוי יצחק הלפרין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1933 ה'תרצ"ד ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  25 באוקטובר 2018 (בגיל 85 בערך) ט"ז בחשוון ה'תשע"ט 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  ירושלים
 תקופת הפעילות:  ? – 25 באוקטובר 2018 
 
הרב לוי יצחק הלפרין (ה'תרצ"ד, 1933 - ט"ז בחשוון ה'תשע"ט, 25 באוקטובר 2018) היה רב ירושלמי, מומחה בענייני הלכה וטכנולוגיה. ממייסדי "מכון מדעי טכנולוגי להלכה" וראש המכון.
ביוגרפיה

נולד בירושלים ביום ו מרחשוון תרצ"ד לרבנית בריינא ולהרב חנניה יוסף היילפרין, רב בית כנסת "בית יוסף" לחסידי חב"ד בירושלים, דור שביעי לבעל התניא. למד בישיבת סלבודקה בבני ברק, ובישיבת תורת אמת בירושלים.
הרב הלפרין היה מקובל כמומחה לענייני התפתחות טכנולוגית בהלכה, ושותף לעריכת הערך "חשמל" של האנציקלופדיה התלמודית. את פסקי ההלכה שלו בעניינים אלו הוא פרסם מעת לעת בכתבי העת התורניים, בפרסומי המכון ובספר השו"ת שלו, מעשה חוש"ב. פסקי ההלכה שלו מתמקדים בדרך כלל בבעיות שהתחדשו עם התפתחות הטכנולוגיה, וחלק ניכר מהם ברפואה והלכה, אך הוא עסק רבות גם בפסיקת הלכה באופן כללי. כך למשל צידד לאסור משחק בשחמט בשבת, כי סבר שבשל מנהג שחקנים מקצועיים לרשום את מהלכיהם והערותיהם, המשחק נכלל בגזירת "שמא יכתוב" שבשלה נאסרו פעילויות אחרות בשבת.
בשנת 1968 היה שותף לייסוד המכון המדעי טכנולוגי לבעיות ההלכה בראשות פרופ' זאב לב, מאז עמד בראש בית המדרש ומחלקת ההלכה של המכון, ובעשרות שנותיו האחרונות בראש המכון כולו.
פסקיו ופרסומיו זכו להתייחסות פוסקים חשובים כמו הרב שלמה זלמן אוירבך. בשנת 1983 התמודד לרבנות העיר ירושלים והפסיד לרב יצחק קוליץ שזכה ברוב של 49 קולות מול 11 קולות מחברי הגוף הבוחר.
ספרו "אם אסק שמים; קיום המצוות בחלל - בירור הלכתי" (ירושלים תשס"ג) נכתב במענה לפנייתו של אילן רמון לרב אמריקאי בדבר קביעת יום השבת בחלל, פנייה שהועברה לחוות דעתו של הרב הלפרין. הספר הודפס לאחר פטירתו הטראגית של רמון, לעילוי נשמתו.
הרב הלפרין התגורר בשכונת מקור ברוך בירושלים, עד פטירתו באוקטובר 2018.
משפחתו

אחיו, הרב משה צבי הלפרין, רב קהילת חב"ד וראש ישיבת אחי תמימים חב"ד ליובאוויטש, בראשון לציון.
אחיו, הרב שמשון לייב הלפרין, מנהל המחלקה למוסדות ציבור במשרד העבודה והרווחה.
אחיו, הרב זאב דב הלפרין, המשנה לנציב מס הכנסה.
אחיו, הרב שמואל אלעזר היילפרין, רב שכונת בית ישראל בירושלים וראש ישיבת תורת אמת חב"ד ליובאוויטש, בירושלים.
אחותו, הרבנית אסתר לאה אשת רבי אברהם מנחם דנציגר, כ"ק אדמו"ר מאלכסנדר.
אחותו, מרים ראם, אשת הרב שמחה ראם מפתח תקווה.
אחותו, שרה מלכה נחמה רודרמן, אשת הרב יצחק רודרמן מפתח תקווה.
בנו, הרב אברהם משה הלפרין, רב קהל חסידים בשכונת רמות בירושלים וראש בית דין צדק קהילת אונגוואר, ומחליפו בראשות המכון הטכנולוגי להלכה.
בנו, הרב שמואל אלעזר הלפרין, ממנהלי המכון הטכנולוגי להלכה, בני ברק.
כתביו

שימוש בבוילר בשבת; חוות דעת, ירושלים: המכון המדעי טכנולוגי לבעיות הלכה, תש"ל
חימום מים בשבת; (החלק ההלכתי), ירושלים: המכון המדעי טכנולוגי לבעיות הלכה, תשל"ד
בעית הכהנים בבתי חולים; הצעת דרכים לפתרון הבעיה, ירושלים: מכון מדעי טכנולוגי לבעיות הלכה, תשל"ו
מעשה וגרמא בהלכה; יחס האדם לתוצאות פעולתו בהדגשה מיוחדת למעשה בשבת לאור הבעיות ההלכתיות של הטכנולוגיה החדישה, ירושלים: מכון מדעי טכנולוגי לבעיות הלכה, תשל"ח
טהרת פתחים, ירושלים: מכון מדעי טכנולוגי לבעיות הלכה, תשל"ט. מהדורה חדשה תשס"ב
כשרות ושבת במטבח המודרני, ירושלים: מכון מדעי טכנולוגי לבעיות הלכה, תשל"ט
מעליות בשבת, ירושלים: המכון המדעי-טכנולוגי לעניני הלכה, תשד"מ
אמונת עתך; תורה ואמונה בעידן המודרני, ירושלים: מכון מדעי טכנולוגי להלכה, תשס"א
אם אסק שמים, על קיום מצוות בחלל, ירושלים: מכון מדעי טכנולוגי להלכה, תשס"ג
החשמל בשבת; בירורים ומחקרי הלכה בכל נושאי החשמל בשבת, הפעלות חשמליות וכל התוצאות הנגזרות מכך, ירושלים: מכון מדעי טכנולוגי להלכה, תשע"ג
מעשה חושב - א; מיכשור חשמלי ואלקטרוני בשבת, ירושלים: מכון מדעי טכנולוגי לבעיות הלכה, תשמ"ה
מעשה חושב - ב; עניני רפואה בשבת, ירושלים: מכון מדעי טכנולוגי לעניני הלכה, תשנ"ז
מעשה חושב - ג; עניני רפואה בהלכה - א, ירושלים: מכון מדעי טכנולוגי להלכה, תשנ"ז
מעשה חושב - ד; עניני רפואה בהלכה - ב, ירושלים: מכון מדעי טכנולוגי להלכה, תשנ"ז
מעשה חושב - ה; עניני כשרות, ירושלים: מכון מדעי טכנולוגי להלכה, תשס"ה
מעשה חושב - ו; עניני פסח, ירושלים: מכון מדעי טכנולוגי להלכה, תשס"ו
מעשה חושב - ז; עניני פסח / כשרות / רפואה בהלכה, ירושלים: מכון מדעי טכנולוגי להלכה, תשס"ו
מעשה חושב - ח - שבת ומועד
מעשה חושב - ט - כללי
מעשה חושב -  י - יוחסין
הערות שוליים

↑  אור המזרח, שנה ל"ז גיליון א', תשרי תשמ"ט, עמ' 189.
↑  ראו על כך: יחיאל גולדהבר, דעת האחרונים בשחוק בשא"ך בשבת, בתוך: קובץ בית אהרן וישראל, שנה ו' גיליון ו' (לו), עמ' פט.
↑  דוד ארליך, קוליץ נבחר ברוב מוחץ לרב האשכנזי של ירושלים, דבר, 10 באוגוסט 1983; הגר"י קוליץ נבחר כרב הראשי לירושלים, הפרדס, תשרי תשמ"ד, עמוד 27, באתר היברובוקס,
↑  גיא עזרא, ‏מגדולי פוסקי ההלכה: הרב לוי יצחק הלפרין הלך לעולמו, באתר "סרוגים", 25 באוקטובר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262356405171  LCCN: n83300393  NTA: 153668784  VIAF: 55537080   WorldCat (עם VIAF): 55537080
מג'יד ארסלאן

| --- | --- |

 לידה:  פברואר 1908 שוויפאת, לבנון 
 פטירה:  18 בספטמבר 1983 (בגיל 75) ביירות, לבנון 
 מדינה:  לבנון 
 
האמיר מג'יד תאופיק ארסלאן (בערבית: مجيد أرسلان, פברואר 1908, שוויפאת, לבנון – 18 בספטמבר 1983, ח'לדה, דרומית לביירות, לבנון) היה בנו של האמיר תאופיק ארסלאן, שסייע ליצירת לבנון הגדולה בשנת 1920.
קריירה פוליטית

האמיר מג'יד ארסלאן היה מנהיג דרוזי. לדרוזים יש שתי משפחות פאודליות מסורתיות שולטות: משפחת ארסלן ומשפחת ג'ונבלאט. ארסלאן היה מנהיגם של היזבקים, השייכים לארסלאנים. הוא השתתף בבחירות לפרלמנט בשנת 1931 וזכה במושב הדרוזי של מחוז עאליי. בני בריתו גם כן זכו בבחירות. משנת 1931 עד מותו בשנת 1983, הוא ובעלי בריתו זכו בכל הבחירות לפרלמנט בשנים 1934, 1937,1943, 1947, 1951, 1953, 1957, 1960, 1964, 1968 ו-1972.
במשך 35 שנות פעילותו הפוליטית, מג'יד ארסלאן כיהן במספר רב של תפקידי שרים:
אוקטובר 1937: שר החקלאות
ספטמבר 1943: שר הביטחון ובריאות
יוני 1944: שר הביטחון ובריאות
מאי 1946: שר הביטחון ובריאות
דצמבר 1946: שר הביטחון ושר תקשורת
יוני 1947: שר הביטחון ושר תקשורת
יוני 1948: שר החקלאות והביטחון
אוקטובר 1949: שר הביטחון
פברואר 1954: שר הביטחון ובריאות
יוני 1955: שר הביטחון
מרץ 1956: שר הביטחון
נובמבר 1956: שר החקלאות ובריאות
אוגוסט 1957: שר הביטחון ושר תקשורת
מרץ 1958: שר החקלאות
אוגוסט 1960: שר הביטחון
אוקטובר 1961: שר הביטחון
אוקטובר 1968: שר הביטחון והמשפטים
ינואר 1969: שר הביטחון
נובמבר 1969: שר הביטחון
מאי 1969: שר הביטחון
יוני 1973: שר המדינה
אוקטובר 1974: שר הבריאות
יוני 1975: שר החקלאות ובריאות ושר השיכון
עצמאות לבנון של 1943

האמיר היה המנהיג של עצמאות לבנון בשנת 1943, כאשר הנשיא בשארה אל-ח'ורי עמיתיו השרים נלקחו לכלא ראשיא על ידי הצרפתים. מיד אחרי מלחמת העולם הראשונה, בשנת 1918, הצרפתים הפכו את לבנון לקולוניה. בשנת 1943, מנהיגי של המדינה יחד עם השרים יצרו את האמנה הלאומית הקובעת כי:
לבנון היא מדינה עצמאית בעלת אופי ערבי.
לבנון לא תישלט לא על ידי מזרח ולא על ידי מערב.
לא לקולוניזציה.
עדות דתיות ייוצגו בכל המשרדים הממשלתיים ובכל תפקידי הציבור.
ממשלת לבנון צריכה לקחת תחת שליטתה המכס, הרכבת ואת Regie (מונופול טבק).
ממשלת לבנון אמורה לפקח ולשלוט בגבולותיה.
ב-10 בנובמבר 1943, הצרפתים עצרו את הנשיא הלבנוני בשארה אל-ח'ורי, ראש הממשלה ריאד א-סולח והשרים כמיל שמעון עדל אוסייראן ועבד אל-חמיד כראמי. הצרפתים השתמשו בשכירי חרב סנגלים על מנת להעביר את האסירים הפוליטיים לכלא ראשיא שבבקאע. השרים מג'יד ארסלאן, סברי חמאדה וחביב אבי סחלה ניצלו ממעצר בשל כך שלא נכחו בבתיהם באותו לילה.
ב-11 בנובמבר, שלושת השרים שניצלו, יצרו את "ממשלת לבנון החופשית", כשחביב אבי סחלה ראש הממשלה ומג'יד ארסלאן כראש המשמר הלאומי. משרדיהם ישבו בבשאמון (بشامون), כפר הנמצא כ-30 ק"מ מביירות. מג'יד ארסלאן אסף סביבו קבוצת גברים וכוחות ארטילריה והתכונן למרד מזוין ומאבק בכוחות הצרפתים. בינתיים, התפרעויות אירעו בכל רחבי לבנון. השרים ערכו ישיבה סודית שבה הם ציירו וחתמו על הדגל החדש, אותו הם העבירו לקבינט בבשאמון.
ב-21 בנובמבר 1943, בעקבות מהומות, שביתות, המרד המזוין של ארסלאן והתערבות של הערבים ושל מדינות המערב (בעיקר בריטניה), האסירים הפוליטיים שוחררו. האסירים המשוחררים עברו בבשאמון בדרכם לביתם, על מנת להודות למורדים. מג'יד ארסלאן כרע ברך בפני הדגל הלבנוני ונישק אותו.
ב-22 בנובמבר 1943, לבנון הוכרזה כמדינה עצמאית.