stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המדונה מברוז'
הערות שוליים

↑  Madonna of Bruges, by Michelangelo, Michelangelo (באנגלית)
1 2 3 4 5 6 7  Michelangelo's The Bruges Madonna and Child - Michelangelo Buonarroti | The Michelangelo Experience, The Michelangelo Experience, ‏10 בספטמבר 2010
↑  Kurtz, Michael J. (2006). America and the return of Nazi contraband. Cambridge University Press. p. 30.
↑  The Monuments Men, ‏5 בפברואר 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BALaT: 89179  Bildindex: 70007461  GND: 4387923-8
עובדיה גרמן

עובדיה גרמן (באנגלית: Obadiah German‏; 22 באפריל 1766 – 24 בספטמבר 1842) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי. הוא בלט ביותר בשירותו כסנאטור אמריקאי מניו יורק בין השנים 1809–1815 וכיושב ראש אספת מדינת ניו יורק ב-1819.
ביוגרפיה

גרמן נולד ב-22 באפריל 1766, באמניה, פרובינציית ניו יורק. הוא למד משפטים, התקבל ללשכת עורכי הדין ב-1792, והחל לעסוק בכך בנוריץ'. כדמוקרטי-רפובליקני, הוא היה חבר באספת מדינת ניו יורק בין השנים 1798 עד 1799, 1804 עד 1805, ו-1807 עד 1809.
בשנת 1809, הוא נבחר לסנאטור אמריקאי מניו יורק. הוא כיהן קדנציה אחת, מ-4 במרץ 1809 עד 3 במרץ 1815, ולא הועמד לבחירה מחדש. גרמן נודע כמבקר של חוסר ההכנות הצבאיות שנעשו לקראת מלחמת 1812, והצביע נגד הכרזת המלחמה. בשנת 1812, גרמן היה אחד הנאמנים המייסדים של מכללת המילטון. הוא היה השופט הראשון של בית המשפט של מחוז צ'ננגו מ-1814 עד 1819. הוא גם היה קצין מיליציה של המדינה, ובסופו של דבר הפך למייג'ור גנרל.
בתמיכת פרויקט תעלת אירי של דוויט קלינטון, גרמן נטל חלק בתכנון ובפיקוח על בנייתו לאחר מינויו לוועדת המדינה לעבודות ציבוריות ב-1817. גרמן חזר לאספה ב-1819 כחבר בפלג הקלינטוני של המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית ונבחר לכהן כיושב ראש. לאחר מכן חידש את עריכת הדין. גרמן הפך לוויגי כשהמפלגה הזו אורגנה.
הוא מת ב-24 בספטמבר 1842 בנוריץ', ניו יורק. הוא נקבר בבית הקברות נורת' נוריץ' בצפון נוריץ', ניו יורק.
משפחתו

לגרמן היו שבעה ילדים עם אשתו הראשונה, מרי אן לואיס, הידועה בשם אן, שמתה ב-1829.
לואיס גרמן (נפטר ב-1819) היה לוטננט בצי ארצות הברית ומוותיקי מלחמת 1812.
מוריס
סאתרלנד
אלברט היה פונדקאי בנוריץ' לפני שעבר לאוהיו.
וולטר, שירש את אביו בעסקי הסחר של המשפחה בנוריץ'. הוא שירת כקפטן מיליציה במהלך מלחמת 1812 והפך לחדל פירעון לאחר שעסקיו נכשלו ב-1820.
ג'וליה, שהייתה אשתו של סטיבן אנדרסון מנוריץ', ולאחר מכן התגוררה בוויסקונסין.
מריה (נפטרה ב-1876), שהייתה אשתו של הכומר ג'ורג' הרמון והתגוררה בוויסקונסין ובאוהיו.
לאחר מות אשתו הראשונה, הוא התחתן עם מרי אן נייט. לזוג נולדו שני בנים. מרי אן עברה לסירקיוז עם בניהם כשהיו צעירים, בעוד עובדיה המשיך לגור בנוריץ'.
אלמנתו

אלמנתו של עובדיה גרמן, מרי אן נייט, טענה כי אחיה (בכמה חשבונות אומרים אחיה של גרמן) הונה אותה מהעיזבון של גרמן ב-70,000 דולר (כ-1.7 מיליון דולר ב-2014). היא התגוררה בסירקיוז והפכה לאשמה ציבורית לאחר שנמצאה "במצב של דלות גדולה", מאמציה להתפרנס באמצעות ציור ו"עבודה יוקרתית" כשלו. טענתה שהיא אלמנתה של גרמן לא התקבלה בסירקיוז עד שאושרה לאחר מותה.
מורשת

העיירה גרמן, ניו יורק, נקראת על שמו.
טומי קאש

| --- | --- |

 לידה:  18 בנובמבר 1991 (בן 33) טאלין, אסטוניה 
 שם לידה:  Tomas Tammemets 
 שם במה:  Tommy Cash 
 מוקד פעילות:  אסטוניה 
 תקופת הפעילות:  מ-2013 
 סוגה:  טראפ 
 שפה מועדפת:  אסטונית, רוסית 
 פרופיל ב-IMDb
 
תומאס טַאמֶמֶץ (באסטונית: Tomas Tammemets; נולד ב-18 בנובמבר 1991), הידוע בשם הבמה שלו טומי קאש (מעוצב: TOMM¥ €A$H), הוא ראפר, זמר, מפיק מוזיקלי ואמן חזותי אסטוני. עתיד לייצג את אסטוניה באירוויזיון 2025, שיתקיים בבזל שבשווייץ, עם השיר "Espresso Macchiato".
שנותיו הראשונות

קאש נולד בטאלין, בירת אסטוניה. משפחתו הרחבה היא ממוצא אסטוני, קזחי, רוסי ואוקראיני. לימים תיאר קאש את עצמו כ"אסטוני בראש ובראשונה, מזרח אירופאי בנשמתו וסקנדינבי בקורות חייו בלבד". משפחתו הייתה ממעמד הפועלים, והתגוררה בשכונת קופלי שבטאלין.
בצעירותו היה אמן גרפיטי. הוא החל להתמכר לסמים, ונשר מלימודיו. מאז לא סיים את התיכון שלו, אף שנכח ברוב המבחנים. קאש רקד בסגנון חופשי, תוך שימוש באלמנטים מז'אנר הברייקדאנס.
קריירה מוזיקלית > 2012–2014: הוצאת מוזיקה

בשנת 2012 הוציא קאש מספר שירים בסאונדקלאוד, דוגמת "Dusk", ‏"Oldkool" ו-"Toxic". ב-7 בדצמבר ערך את הופעתו הראשונה בבית הקפה פטרסון שבטאלין. בשנת 2013, השיר "Oldkool" הופיע בפרסומת למותג האופנה "ספורט LX" של ליסה אורגנה לבית האופנה של ארקי. ב-13 ביולי הופיע קאש בפסטיבל "פטריי קולטוריטולם".
ב-31 ביולי 2013 הוציא קאש את שירו "Deep Purp", דואט עם ג'אטיסיוס, בסאונדקלאוד. ב-26 בספטמבר העלה לערוץ היוטיוב שלו את הווידאו קליפ הרשמי הראשון שלו לשיר "Guez Whoz Bak". הסרטון בוים על ידי ינר ארונייה. ב-6 בדצמבר הופיע בפסטיבל הבין-לאומי לסרטים קצרים בביאליסטוק שבפולין.
ב-3 בינואר 2014 הופיע קאש בטקס פרסי רדיו 2, שם זכה בפרס "שיר השנה" עבור "Guez Whoz Bak".‏ ב-8 ביולי פרסם את המיני-אלבום הראשון שלו, CREAM.
קריירה מוזיקלית > 2014–2017: שיתוף פעולה עם צ'ארלי XCX

ב-29 בספטמבר פרסם את הקליפ ל-"Euroz Dollaz Yeniz", שיצא כסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה העתידי שלו. האלבום יצא לאור ב-1 בנובמבר 2014, ונשא את שם הסינגל המוביל מתוכו.
קאש השתתף בסינגל "Flipperi" של הראפרים הפיניים אדי ל. הסלה ואייטו מקי. ב-2015 פרסם את הסינגלים "Prorapsuperstar" ו-"Leave Me Alone".‏ ב-9 בספטמבר השתתף בסינגל של להקת הרייב הרוסייה ליטל ביג, "Give Me Your Money". כמו כן, הוא הקליט עימה סדרת רשת בת שישה פרקים, שכותרה American Russians.‏
ביולי 2016 פרסם קאש את "Winaloto", שיר טראפ-פופ. הווידאו קליפ שלו בוים על ידו, והוקרן בבכורה שבועיים לאחר מכן ב-19 ביולי. העיתון "מקסים" תיאר את הסרטון כ"אורגיה מלאת בשר, שלא מתאימה לבעלי לב חלש". באוגוסט הופיע קאש כאורח מיוחד בפגישתו של נשיא אסטוניה טומאס הנדריק אילווס עם איש העסקים בן הורוביץ בארמון קדריורג. ב-11 באוקטובר העלה שני שירים חדשים, "Orange Soda" ו-"Escalade", לסאונדקלאוד.
בינואר 2017 ייצג קאש את אסטוניה בפסטיבל יורוסוניק נורדרסלאג בחרונינגן שבהולנד. ב-26 בינואר זכה בפרס המוזיקה האסטונית ל"קליפ השנה" עבור "Winaloto".‏ ב-8 ביולי הופיע בפסטיבל המוזיקה הגדול ביותר באסטוניה, "אולסאמר". ביולי הופיע בקליפ השיר "Boys" של צ'ארלי XCX.‏
ב-26 בספטמבר הוציא קאש את הסינגל "Rawr", ושבוע לאחר מכן פורסם הרמיקס הרשמי שלו בהשתתפות ג'וג'י. בחודש שלאחר מכן, שיתף פעולה עם הצמד האלקטרוני הרוסי IC3PEAK בשיר "Cry".‏ ב-15 בדצמבר התארח בשירה של צ'רלי XCX,‏ "Delicious", מתוך המיקסטייפ Pop 2. בנוסף, השתתף בגרסת הרמיקס לשיר "Out of My Head" יחד עם איי. ג'י. קוק, האנה דיימונד, דוריאן אלקטרה ומיקי בלאנקו, אשר יצאה לאור ב-18 בדצמבר.
קריירה מוזיקלית > 2018–2020: ¥€$

ב-25 בינואר 2018, בטקס פרסי המוזיקה של אסטוניה, זכה הווידאו קליפ לשירו "Surf" בפרס "קליפ השנה". לאחר מכן הוציא את הסינגל "Pussy Money Weed", שספג ביקורות על אופיו הפרובוקטיבי. ג'וליה פצ'רדי מהאתר האיטלקי Collater.Al הגדירה אותו כ"מזמור לגיוון"  ב-2 באפריל ביצע בטקס פרסי הקולנוע והטלוויזיה האסטוני שיר חדש בשם "Little Molly",‏ אשר יצא לאור כסינגל ב-30 במאי. הקליפ, אותו ביים קאש יחד עם אנה הימה, תואר כ"מסע פסיכדלי אבסורדי".
ב-5 באוקטובר שיתף פעולה פעם נוספת עם ליטל ביג בשיר "Follow Me", מתוך אלבומה Antipositive, Pt. 2.‏ בנובמבר הוציא את "X-Ray" כסינגל המוביל מאלבומו השני. האלבום, ¥€$, יצא ב-30 בנובמבר 2018 וזכה לשבחים. הוא כולל שיתופי פעולה עם MC בין לאדן, קרוליין פולצ'ק, ריק אוונס וצ'רלי XCX. בדצמבר 2018 יצא לסיבוב הופעות עולמי לקידום האלבום, שכלל 33 הופעות ב-17 מדינות.
בשנת 2019 הופיע קאש בפסטיבל Tomorrowland לצד הדי ג'יי סלבטורה גנאצ'י עם השיר "Heartbass".‏ בנוסף, הופיע כאורח מיוחד בסיבוב ההופעות של הזמר אוליבר טרי בארצות הברית ובקנדה. בדצמבר הוציא את הקליפ לשירו "Sdubid".‏
ב-2020 הכריז על סיבוב הופעות ראשון בארצות הברית, שתוכנן להתחיל במרץ אך נדחה ל-2022 בשל מגפת הקורונה. ביולי של אותה שנה שיתף פעולה עם 100 gecs ברמיקס לשיר "xXXi_wud_nvrstøp_ÜXXx".‏ בהמשך הופיע בקליפ לשיר "S*ck My D*ck 2020" של ליטל ביג.
קריירה מוזיקלית > 2021–2023: סיבוב ההופעות העולמי ברחבי אמריקה הצפונית, אירופה ואוסטרליה

באפריל 2021 הוציא את הסינגל "Zuccenberg" בהשתתפות SuicideBoys ודיפלו,  ובהמשך החודש פרסם מיני-אלבום בשם Moneysutra.‏ בקיץ 2021, שיתף פעולה עם הראפר הפולני קובונפידה בשיר "Benz-Dealer",‏ והתארח בשיר "Nude" של בויז נויז.
בשנת 2022 יצא לסיבוב הופעות בשם "The Biggest and Strongest World Tour", שכלל הופעות באמריקה הצפונית ואירופה. באוגוסט הכריז על "Autobahn Tour" בגרמניה ובפולין. באוקטובר הוזמן כאורח לתצוגת האופנה YZYSZN9 של קניה וסט בפריז.
ב-2023 הוציא עם ריף ראף וסלבטורה גנאצ'י לאור את השיר "Ferrari". באוגוסט הופיע לצד קארייה בקונצרט בהלסינקי, וחשף שיר חדש בשם "It's Crazy It's Party", שיצא רשמית בספטמבר. הקליפ לשיר שוחרר ב-15 בספטמבר 2023.  בסתיו הצטרף לסיבוב ההופעות העולמי של אוליבר טרי.
קריירה מוזיקלית > 2024–הווה: אירוויזיון 2025

בינואר 2024 הוציא את הסינגל "Tango" עם הראפר הקנדי bbno$.‏ בנובמבר הוכרז כי קאש ישתתף בקדם האירוויזיון האסטוני Eesti Laul 2025 עם השיר "Espresso Macchiato", אשר יצא בדצמבר. בנוסף, פרסם את המיני-אלבום השלישי שלו, HIGH FASHION. ב-15 בפברואר 2025 זכה בקדם האסטוני ונבחר לייצג את המדינה באירוויזיון 2025, שיתקיים בבזל שבשווייץ.
פאל שאנדור (פוליטיקאי)

פאל שאנדור (בהונגרית: Sándor Pál, שם קודם שלזינגר; 17 באפריל 1860 – 6 בפברואר 1936) היה פוליטיקאי וכלכלן הונגרי-יהודי. במשך 35 שנה, משנת 1901 ועד מותו, למעט בתקופת של הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, היה חבר באספה הלאומית של הונגריה.
קורות חיים

שאנדור נולד בהודמזוושרהיי למשפחה יהודית. אביו היה מור שלזינגר, ואמו קטלין דויטש. הוא למד במכון הבונים החופשיים בבודפשט ובדרזדן, סיים את לימודיו באקדמיה למסחר בבודפשט ואז עבד במיזם המשפחתי, בחברת סחר התבואה שלזינגר ופולקוביץ'. בתום סיום את שירות החובה בצבא, בגיל 21, החברה שלחה אותו לאנטוורפן ללמוד את עולם העסקים המודרני, משם חזר כדי לקחת לידיו את ניהול החברה בשל מחלת אביו. בשנת 1904 היה הנשיא המייסד של "איגוד הסחר הלאומי ההונגרי", ונשאר נשיא האיגוד עד מותו. הוא התפטר מתפקידו בעסק המשפחתי בשנת 1912 מכיוון שמונה למנכ"ל חברת החשמליות של בודפשט. כאשר החברה הולאמה בשנת 1920, התפטר. בשנת 1927 נסע לטייל ברחבי העולם. הוא פרסם את חוויותיו בעיתון "פסטר לויד". עד מותו מילא תפקיד משמעותי בחיי המסחר ההונגריים, והיה אחד המניעים והמקדמים העיקריים בהתפתחותם.
לראשונה הציג את מועמדותו לאספה הלאומית ההונגרית בבחירות 1896, אך לא נבחר. הוא ניסה שוב בשנת 1901, ואז זכה להצלחה. מנקודה זו ואילך הוא נבחר לפרלמנט בכל הבחירות שנערכו. הוא פרש מהחיים הפוליטיים בעת ניצחונה של מהפכת החרציות. בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית בשנת 1919 נרדף ונכלא ברחוב מרקו ואחר כך בכלא בודפשט. שוחרר רק לאחר נפילת השלטון הקומוניסטי הקצר ואז חזר לחיים הציבוריים.
בין 1896 לבין 1905 ייצג בפרלמנט את המפלגה הליברלית, בין 1906 לבין 1910 היה על מפלגתי ובין 1910 לבין 1918 היה נציגו של "מפלגת העבודה הלאומית", משנת 1919 עד 1926 תחת המפלגה הלאומית הדמוקרטית, ובשנת 1926 עד 1931 שוב היה על מפלגתי. לבסוף, משנת 1931 עד מותו, היה חבר במפלגה הליברלית הלאומית (ששינתה את שמה ל"מפלגת החירות האזרחית" בשנת 1935). בשנת 1935, לבקשת ראש הממשלה גיולה גמבש, הוא קיבל על עצמו את תפקיד סגן יו"ר בית הנבחרים (אגב, אכן היה החבר הוותיק ביותר בבית). בנוסף לטיפול בעניינים מסחריים, הוא נאם מספר פעמים בפרלמנט כדי להגן על יהדות הונגריה וזכויותיה והוא היה פעיל גם בקהילה היהודית. שאנדור נפטר ב־6 בפברואר 1936 בבודפשט והובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני.
חייו האישיים

אשתו הייתה זמרת האופרה אירן באנו, והוא היה אחיה של אמה שאנדור, אשתו של המלחין המפורסם זולטאן קודאי.
לקריאה נוספת

אלבום הזיכרון ליובל פאל שאנדור, נשיא אומיקה, ליום הולדתו ה-70 ול־30 שנות פעילותו פרלמנטרית .Bp., 1930.
ביוגרפיה פאל שאנדור באנציקלופדיה הביוגרפית ההונגרית
ביוגרפיה פאל שאנדור באלמנך הפרלמנטרי בשנים 1901–1906
ביוגרפיה פאל שאנדור באלמנך הפרלמנטרי בשנים 1935–1939
הערות שוליים

↑  Politikai harc a zsidó hitközségben, 1922. március, huszadikszazad.hu
קברו של פאל שאנדור בבית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני.
סמואל שורטרידג'

סמואל מורגן שורטרידג' (באנגלית: Samuel Morgan Shortridge‏; 3 באוגוסט 1861 – 15 בינואר 1952) היה סנאטור רפובליקני מטעם קליפורניה.
ביוגרפיה > ראשית חייו

שורטרידג' נולד ב-3 באוגוסט 1861 במאונט פלזנט, איווה ועבר לקליפורניה בילדותו עם משפחתו, שהתיישבה בסן חוזה ב-1875. הוא עסק בעריכת דין בסן פרנסיסקו, קליפורניה במשך רוב חייו.
ביוגרפיה > קריירה

שורטרידג' שימש כעורך דינו של אייב רוף במהלך משפטי השחיתות והשוחד בסן פרנסיסקו.
שורטרידג' היה אלקטור לנשיאות ב-1888, 1900 ו-1908. הוא הפסיד בפריימריז הרפובליקני בסנאט האמריקאי ב-1914 לחבר הקונגרס הוותיק ג'וזף ר. קנולנד, שהובס בבחירות הכלליות על ידי ג'יימס ד' פלן. שורטרידג' נבחר לסנאט האמריקני ב-1920, כשהוא רכוב על מסע הפרסום של וורן ג'י הרדינג לאחר מלחמת העולם הראשונה "חזרה לנורמליות". כשהביס את פלן ומועמדים חזקים ממפלגת האיסור ומהמפלגה הסוציאליסטית של אמריקה, שורטרידג' ניצח בבחירות הכלליות עם 49% מהקולות. הוא נבחר מחדש ב-1926 עם 63% מהקולות על פני הדמוקרט ג'ון ב' אליוט. הוא כיהן שתי קדנציות מלאות לפני שהובס בפריימריז ב-1932.
שורטרידג' הפך לקול בולט עבור כוחות גזעניים אנטי-יפניים בקליפורניה, והכריז שילד של מהגרים יפנים יתייחס ל"עצמו כיליד יפן. ליבו וחיבתו יוצאים לארץ הולדתו של ההורה". טענותיו של שורטרידג' ב-1924 היו דומות להפליא לכמה מההצדקות שהועלו לכליאת היפנים במהלך מלחמת העולם השנייה. אפילו כמה סנאטורים שרצו להעדיף מהגרים מצפון ומערב אירופה מצאו את עמדתו האנטי-יפנית של שורטרידג' מיותרת.
שורטרידג' שימש כעורך דין מיוחד של משרד המשפטים בוושינגטון בין השנים 1939 עד 1943.
ביוגרפיה > מותו

הוא מת ב-15 בינואר 1952 באתרטון, קליפורניה.
משפחתו

אחותו, קלרה ס. פולץ, הפכה לעורכת הדין הראשונה בקליפורניה ב-1878, ולסגנית התובעת המחוזי הראשונה בארצות הברית ב-1910. היא עזרה לו בקמפיין הבחירות לסנאט.
אחיו צ'ארלס מ. שורטרידג' (1858–1918) היה הבעלים של העיתון של סן חוזה The Daily Mercury ורכש את The San Francisco Call בשנת 1895.
הערות שוליים

↑  "San Francisco Call — Browse by title — California Digital Newspaper Collection". cdnc.ucr.edu. נבדק ב-2021-08-21.
↑  "1 Jul 1918, Page 7 - Oakland Tribune at Newspapers.com". Newspapers.com (באנגלית). נבדק ב-2021-08-21.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 2974 9921  LCCN: n89626949  SNAC: w6cv5bq9  US Congress: S000380  VIAF: 70536907   WorldCat (עם VIAF): 70536907
אמדורה

אמדורה (בפורטוגזית: Amadora) היא עיר הממוקמת כ-10 ק"מ צפונית מליסבון, כחלק ממטרופולין ומחוז ליסבון. בשנת 2011 התגוררו בעיר כ-175,136 תושבים. שטח העיר הוא 23.78 קמ"ר (9.2 מייל רבוע).
מבין התושבים הידועים שמתגוררים או התגוררו בעבר בעיר, ניתן למנות את ז'ורז'ה ז'זוש, רוי קושטה, נאני ורובן דיאש.
היסטוריה

ככל הנראה התקיימו באזור יישובים עוד בתקופה הנאוליתית. נמצאו אף מערות קבורה מסוף האלף ה-4 לפנה"ס.
העירייה הוקמה ב-11 בספטמבר 1979 במקום מספר עיריות מקומיות. בימים שלאחר מכן קיבלה אמדורה מעמד רשמי של עיר.
גאוגרפיה

העיר מנהלת אגד ערים עם ליסבון והערים חולקות את אותן רשתות רכבת תחתית, אוטובוסים ורכבת. העיר מאופיינת בבלוקי דירות גדולים, פארקים מסחריים, אזורי תעשייה וכמה מטות של חברות בינלאומיות.
האקלים האזורי הוא אקלים ים-תיכוני.
מבחינה מנהלית, העיר מחולקת ל-6 קהילות אזרחיות (פרגזיות):
אגואס ליברס
אלפרג'יד
אנקוסטה דו סול
פלאגיירה-ונדה נובה
מינה דה אגואה
ונטירה
כלכלה

למרות היותה בעצם עיר מגורים, לאמדורה יש אזורי מסחר, תעשיות ומטה של חברות בינלאומיות הפועלות בפורטוגל. בעיר יש סניף בולט של איקאה, ומשרדי החברות סימנס והופמן לה רוש.
בעבר פעלו בעיר מפעלי רכבת גדולים.
כיום לאמדורה אין שום שדה תעופה. למרות זאת, בשנות ה-20 של המאה ה-20 שכן בעיר שדה תעופה קטן (שהיה הראשון בפורטוגל). הטיסה הראשונה מפורטוגל לברזיל יצאה מאמדורה.
הערות שוליים

↑  Instituto Nacional de Estatística
↑  "Áreas das freguesias, concelhos, distritos e país". אורכב מ-המקור ב-2018-11-05. נבדק ב-2018-11-05.
↑  Diário da República. "Law nr. 11-A/2013, page 552 13" (pdf) (בפורטוגזית). נבדק ב-16 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 10030138-1  LCCN: nr99022492  MusicBrainz: 6374e47f-69f4-450c-b0bc-ffa4a3849adb  VIAF: 122557954   WorldCat (עם VIAF): 122557954
גיא אריאלי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 באוגוסט 1975 (בן 49) לוד, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1998
 עיסוק:  שחקן, דוגמן, מנחה טלוויזיה
 מספר צאצאים:  3
 פרופיל ב-IMDb
 
גיא אריאלי (נולד ב-17 באוגוסט 1975) הוא דוגמן, שחקן ומנחה ישראלי.
ביוגרפיה

אריאלי נולד בלוד, בן בכור לרונית ואבנר אריאלי. אביו הביולוגי עזב את הבית כשהיה בן כמה חודשים והוא גדל עם אבא חורג. בגיל 12 הוצא מהבית בשל התעללות שעבר מצד אביו החורג, והועבר לקיבוץ כברי וגדל שם כילד חוץ.
חיים אישיים

בשנים 2002–2006 היה בזוגיות עם הדוגמנית ניקול דיקסטרא.
ביוני 2008 נישא אריאלי לנעמה גבעתי, אחותה של הדוגמנית שרי גבעתי. לזוג בת ושני בנים.
סטיבנס תומסון מייסון (סנאטור)

קולונל סטיבנס תומסון מייסון (באנגלית: Stevens Thomson Mason‏; 29 בדצמבר 1760 – 10 במאי 1803) היה עורך דין, קצין צבאי ובעל מטעים אמריקאי ששירת בצבא הקונטיננטלי במהלך מלחמת העצמאות. מייסון היה גם ציר בעצרת הכללית של וירג'יניה וסנאטור רפובליקני מ-1794 עד 1803.
ביוגרפיה > ראשית חייו ומשפחתו

מייסון נולד לתומסון מייסון (1733 – 1785); ואשתו בצ'ופאוומסיק במחוז סטפורד, מושבת וירג'יניה. אבותיו היגרו דורות קודם לכן והיו בבעלותם אלפי דונמים של אדמה (חלקם מפותחים ומעובדים על ידי עבודה משועבדת) במרילנד ובווירג'יניה. סבו רבא מצד אמו היה עורך דין ובעל קרקעות משמעותי במרילנד, ו (סבתו) אן איילבק מייסון הייתה היורשת היחידה שלו, ונחושה לפרנס את בניה הצעירים (כולל תומסון מייסון) על ידי הבטחת קרקע ועבדים. דודו ג'ורג' מייסון הרביעי ירש את האחוזות של משפחת מייסון על ידי העדפת הבן הבכור בשנת 1735. סבתו השקיעה בנדל"ן המפותח לאורך נהר הפוטומק במחוז לודון, שעד מותה אולי עלו על האדמות שירש דודו על ידי הבכורה. לאחר חינוך על ידי מורים פרטיים כילד, הייתה לו ולאחיו גם גישה לספרייתו של דודו עורך הדין ג'ון מרסר ליד פרדריקסבורג. סטיבנס תומסון מייסון נסע לאחר מכן לוויליאמסבורג, וירג'יניה להשכלה גבוהה בקולג' ויליאם ומרי, והתרכז בלימודי משפטים.
ביוגרפיה > קצין, עורך דין ובעל מטעים

מייסון התקבל ללשכת עורכי הדין בווירג'יניה, והחל פרקטיקה משפטית פרטית בדאמפריס, וירג'יניה במחוז פרינס ויליאם. דודו ג'ורג' מייסון היה אחד מלקוחותיו עד מותו ב-1792. במיוחד לאחר מותו של אביו ב-1785 במטע ראספברי פליין של המשפחה במה שהפך למחוז לודון, מייסון הפעיל חוות תוך שימוש בעבודות עבדים, וכך גם צאצאיו. במפקד המס של וירג'יניה של 1787, סטיבנס תומסון מייסון החזיק 33 עבדים מעל גיל 16, וכן 38 עבדים מתחת לגיל 18, 28 סוסים, 76 בקר, 4 כלי רכב גלגלים וסוס הרבעה.
במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית, כאשר דודו ג'ורג' שירת בעצרת הכללית של וירג'יניה וניסח את הצהרת הזכויות של וירג'יניה וכן את חוקת וירג'יניה הראשונה וחותם המדינה, סטיבנס מייסון שירת כקצין בצבא היבשתי ובמיליצית וירג'יניה. בקרב יורקטאון, הוא היה בריגדיר גנרל במיליציה של וירג'יניה וכן עוזר לגנרל ג'ורג' וושינגטון.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

בעקבות המלחמה, מצביעי מחוז לודון בחרו בו כאחד מנציגיהם (במשרה חלקית) בבית הנבחרים של וירג'יניה בשנת 1783, והוא שירת לצד ג'ון קרטר הוותיק, אם כי אף אחד מהם לא זכה להיבחר מחדש בשנה שלאחר מכן. ב-1787 הוא זכה בבחירות לסנאט של מדינת וירג'יניה וייצג את מחוזות לודון ופאקיאר הסמוך (ובכך כיהן ב-4 ישיבות של האספה הכללית), אך לא הצליח לזכות בבחירה מחדש ב-1791, והוחלף על ידי הפוליטיקאי הוותיק פרנסיס פייטון. בינתיים סטיבנס תומסון מייסון זכה גם בבחירות (לצד לוין פאוול) כנציגו של מחוז לודון לאמנת האשרור של וירג'יניה ב-1788, שבמהלכה דודו (אחד מנציגי מחוז סטפורד) נלחם ללא הצלחה נגד האשרור, אך בסופו של דבר גרם לצירי הקונגרס של וירג'יניה להציע את מגילת הזכויות לפי דגם הצהרת הזכויות שלו בווירג'יניה ואשר אושרה כתיקון חוקתי. פחות משנתיים לאחר מותו של דודו, בשנת 1794, החזירו מצביעי מחוז לודון את סטיבנס תומסון מייסון לבית הנבחרים של וירג'יניה. חברי המחוקקים בחרו בו לסנאט של ארצות הברית כדי למלא את התפקיד הפנוי שנגרם כתוצאה מהתפטרותו של ג'יימס מונרו. סטיבנס תומסון מייסון זכה בבחירה מחדש ב-1797 ושוב ב-1803, וכך כיהן מ-18 בנובמבר 1794, עד מותו בפילדלפיה, פנסילבניה.
בהיותו בסנאט מסר מייסון עותק של הסכם ג'יי הסודית לפייר אדטה, שגריר צרפת לארצות הברית. הסנאטור יחד עם הסנאטור פירס באטלר הדליפו את המסמך לעיתונות האמריקאית. מאחר שארצו הייתה במלחמה עם בריטניה הגדולה ושנאה את הרעיון של הסכם "אדיבות" בינה לבין ארצות הברית, אדט נתן את המסמך לבנג'מין באשה, המוציא לאור של העיתון "אורורה" בתקווה להעלות רק את סוג של סערה ציבורית שנוצרה - ואפילו, אולי, של חסימת אשרור האמנה.
מייסון היה הסנאטור היחיד שהצביע נגד אישורו של אוליבר אלזוורת' כשופט העליון של בית המשפט העליון. הוא קבור באדמת הקבורה המשפחתית ב-Raspberry Plain במחוז Loudoun, וירג'יניה.
נישואים וילדים

מייסון התחתן עם מרי אליזבת ארמיסטד ב-1 במאי 1783. לזוג נולדו שישה ילדים:
ג'ון תומסון מייסון (8 בינואר 1787 – 17 באפריל 1850)
ארמיסטד תומסון מייסון (1787 – 6 בפברואר 1819)
סטיבנס תומסון מייסון (1789 – 17 בנובמבר 1815)
מרי תומסון מייסון (1791–1813)
אמילי רוטגר מייסון (1793–1837)
קתרין מייסון (נולדה ב-1795)
יחסים

הוא היה אחיו של ג'ון תומסון מייסון (1765 – 1824); אחיו למחצה של ויליאם טמפל תומסון מייסון (1782 – 1862); בן דודו הראשון של ג'ורג' מייסון החמישי (1753 – 1796); בן דוד ראשון של תומסון פרנסיס מייסון (1785 – 1838), ג'ורג' מייסון השישי (1786 – 1834), ריצ'רד בארנס מייסון (1797 – 1850), וג'יימס מאריי מייסון (1798 – 1871); אביהם של ארמיסטד תומסון מייסון (1787 – 1819) וג'ון תומסון מייסון (1787 – 1850); דודו של ג'ון תומסון מייסון ג'וניור (1815 – 1873); וסבו של סטיבנס תומסון מייסון (1811 – 1843), המושל הראשון של מישיגן. נכדתו קייט מייסון רולנד תהיה אחת מהחברות המייסדות של בנות הקונפדרציה וגם תכתוב ביוגרפיה בת שני כרכים על ג'ורג' מייסון הרביעי.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18  Gunston Hall. "Stevens Thomson Mason". Gunston Hall. אורכב מ-המקור ב-2010-01-15. נבדק ב-2009-11-14.
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  The Political Graveyard (16 ביוני 2008). "Mason family of Virginia". The Political Graveyard. נבדק ב-2009-03-07. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  סטיבנס תומסון מייסון, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
↑  "TO CONSENT TO THE APPOINTMENT OF OLIVER ELLSWORTH TO BE … -- Senate Vote #27 -- Mar 4, 1796". GovTrack.us (באנגלית). נבדק ב-2023-09-07.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 2729 7511  LCCN: n87891139  SNAC: w69c7dcz  US Congress: M000226  VIAF: 58145649   WorldCat (עם VIAF): 58145649
סטיב רייך

| --- | --- |

 לידה:  3 באוקטובר 1936 (בן 88) ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Stephen Michael Reich 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1963 
 מקום לימודים:  קולג' מילס, בית הספר ג'וליארד, אוניברסיטת קורנל 
 סוגה:  מינימליזם 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  דויטשה גרמופון, ECM 
 בן או בת זוג:  Beryl Korot 
 פרסים והוקרה:  דוקטור לשם כבוד מהקולג' המלכותי למוזיקה (2016)  פרס חזית הידע של קרן BBVA (2013)  פרס נמרס למלחינים (2016)  פרס פוליצר למוזיקה (20 באפריל 2009)  פרימיום אימפריאל (2006)  מלגת גוגנהיים  מפקד מסדר האמנויות והספרות 
 stevereich.com
 פרופיל ב-IMDb
 
סטיב מייקל רייך (באנגלית: Steve Michael Reich; נהגה: רייש; נולד ב-3 באוקטובר 1936) הוא מלחין יהודי-אמריקאי, חתן פרס פוליצר למוזיקה לשנת 2009.
"שש מרימבות"
רייך נודע כאחד מחלוצי המינימליזם, אם כי הוא מתרחק בהתמדה מן הסגנון המינימליסטי הצרוף. הוא פיתח מספר רעיונות קומפוזיציוניים שהשפעתם רבה, בהם שימוש בלולאות סרט מגנטי ליצירת אפקט פייזינג (Phasing) (כמו ביצירותיו הראשונות, "יירד גשם", ו"שייצא החוצה"); ושימוש בתהליכים ליצירה וחקר של תפיסות מוזיקליות ("מוזיקת מטוטלת", "ארבעה עוגבים"). יצירות אלה, המאופיינות בשימוש בתבניות חוזרות ונשנות, השפיעו משמעותית על המוזיקה האמריקאית העכשווית ועל המוזיקה העכשווית בכללותה; העיתון "הגרדיאן" מתאר את סטיב רייך כאחד המלחינים המעטים אשר "השפיעו על התפתחות המוזיקה."
ראשית חייו ועבודתו

רייך נולד בניו יורק, אך שנות ילדותו עברו לסירוגין בין הורים גרושים בניו יורק ובקליפורניה. כילד למד פסנתר, ולדבריו, היצירות ששמע אז היו "חביבות המעמד הבינוני", ללא כל חשיפה למוזיקה שנכתבה לפני 1750 או אחרי 1900. בגיל 14 התחיל ללמוד מוזיקה ברצינות, לאחר ששמע מוזיקה מתקופת הבארוק ולפניה, לצד מוזיקה של המאה ה-20, והחל ללמוד תיפוף אצל רולנד קוהלוף במטרה לנגן ג'אז. הוא למד באוניברסיטת קורנל, שם השתתף גם בכמה קורסים במוזיקה, אך סיים בתואר ראשון בפילוסופיה (עבודת הגמר של רייך לתואר הראשון הייתה על לודוויג ויטגנשטיין; מאוחר יותר ישלב טקסט של הפילוסוף במוזיקה של "משלי" (1990) ו"אתה הנך" (וריאציות) (2004).)
בשנה שלאחר קבלת התואר למד קומפוזיציה באופן פרטי אצל הול אוברטון. אחר כך נרשם לג'וליארד, שם למד אצל ויליאם ברגסמה ווינסנט פרסיקטי (מ-1958 עד 1961). הוא המשיך במילס קולג' באוקלנד, קליפורניה, שם למד אצל המלחין לוצ'אנו בריו, שבהנחייתו חיבר יצירת סטודנט לתזמורת כלי קשת, ואצל המלחין דריוס מיו (1961 - 1963). את לימודיו שם סיים עם תואר מוסמך בהלחנה.