stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קינגסטון (האי נורפוק)
גאוגרפיה

קינגסטון ממוקמת על ציר מזרח - מערב במישור קינגסטון שראשיתו בחוף הים, והוא מגיע לגובה של 20 מטרים מעל פני הים, באזור מדרונות קינגסטון.
אורכו של מישור קינגסטון כ-1.5 ק"מ ורוחבו כ-400 מטרים. בקצה המערבי של המישור נמצאת גבעת פלגסטאף, שגובהה 60 מטרים מעל פני הים.
את המישור חוצים מספר נחלים ובהם נחל ווטרמיל (Watermill Creek), שמתפצל מעמק ארתור (Arthur's Vale) שבצפון מערב, ומתחבר עם נחל העיר (Town Creek) ויחדיו הם יוצרים את ביצות קינגסטון, ומימיהם נשפכים למפרץ אמילי.
מפרץ אמילי ומפרץ סלוטר (Slaughter Bay) נפתחים לעבר לגונת קינגסטון.
היסטוריה

העיר נוסדה ב-6 במרץ שנת 1788 על ידי סגן פיליפ גידלי קינג ו-22 מתיישבים (ובהם תשעה אסירים ושש אסירות) שהגיעו לאי באונייה סאפליי (HMT Supply).
הם הפליגו מנמל ג'קסון שבועות ספורים לאחר הקמת המושבה הבריטית של ניו סאות' ויילס.
בראשיתו נקרא היישוב בשם סידני או מפרץ סידני, והחל משנת 1796 נקרא היישוב בשם "העיר של סידני" לכבודו של הרוזן סידני, הבריטי שכיהן כשר הפנים והיוזם של "הצי הראשון" שנשלח לאוסטרליה.
סגן קינג הקים מבנה על הגבעה מעל העיר, אבל ריבוי השורשים באדמה גרמה לו לקרוא למבנה ולגבעה בשם "גבעת השורשים".
צורת העיר

העיר העתיקה, שנבנתה בשנת 1788 היא מספר רחובות מתפתלים הנמצאים בסמוך לרציף קינגסטון. העיר המודרנית, שתוכננה על ידי חיל ההנדסה המלכותי בשנת 1830, מתוכננת בסגנון "גריד" רומי. העיר החדשה כוללת שתי שדרות בכיוון מזרח-מערב: רחוב המפרץ, ורחוב קווליטי, המהווים את הרחובות הראשיים של העיר. שתי שדרות אלה מחוברות ברחובות חוצים: רחוב פיר (Pier Street, רחוב הרציף), רחוב באונטי (Bounty Street, רחוב שפע) ורחוב בליי (Bligh Street) שכיום מהווה הדרך המובילה לבית הממשלה.
הממשל העירוני

אין ממשל עירוני לעיר, ואין לה גבולות מוניציפליים רשמיים. תפקידי הממשל העירוני מבוצעים על ידי ממשלת האי.
אתר מורשת עולמית

העיר קינגסטון מהווה חלק מאתר המורשת העולמית קינגסטון וארתורס וייל. העיר הוכרזה כאתר מורשת עולמית ב-31 ביולי 2010, כחלק מאתרי הנידונים האוסטרליים - עשרה אתרים ששימשו למגורי אסירים שגורשו מבריטניה לאוסטרליה.
הערות שוליים

↑  Buffett, Alice Inez, Speak Norfolk Today: An Encyclopedia of the Norfolk Island language, Himii Publishing, Norfolk Island 1999: 24
| בירות מדינות וטריטוריות באוקיאניה |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה | אוסטרליה: קנברה • נורפוק: קינגסטון |  |
| מלנזיה | איי שלמה: הוניארה • ונואטו: פורט וילה • מזרח טימור: דילי • פיג'י: סובה • פפואה גינאה החדשה: פורט מורסבי • קלדוניה החדשה: נומאה |  |
| מיקרונזיה | איי מריאנה הצפוניים: קפיטל היל • איי מרשל: מג'ורו • גואם: האגטנה • מיקרונזיה: פליקיר • נאורו: יארן (בירה דה-פאקטו) • פלאו: נגרולמוד • קיריבטי: דרום טאראווה |  |
| פולינזיה | איי קוק: אוורואה • הוואי: הונולולו • ואליס ופוטונה: מאטה אוטו • טובאלו: פונאפוטי • טונגה: נוקואלופה • טוקלאו: (לכל אטול מרכז אדמיניסטרטיבי משלו) • ניואה: אלופי • ניו זילנד: ולינגטון • סמואה: אפיה • סמואה האמריקנית: פאגו פאגו, פאגאטוגו (מושב הממשלה) • פולינזיה הצרפתית: פפאטה • פיטקרן: אדמסטאון |  |
| ערי הבירה של המדינות והטריטוריות של אוסטרליה> בירה לאומית ומרכז עירוני  של טריטוריית הבירה האוסטרלית | ערי הבירה של המדינות והטריטוריות של אוסטרליה> ניו סאות' ויילס | ערי הבירה של המדינות והטריטוריות של אוסטרליה> הטריטוריה הצפונית | ערי הבירה של המדינות והטריטוריות של אוסטרליה> קווינסלנד | ערי הבירה של המדינות והטריטוריות של אוסטרליה> אוסטרליה הדרומית | ערי הבירה של המדינות והטריטוריות של אוסטרליה> טסמניה | ערי הבירה של המדינות והטריטוריות של אוסטרליה> ויקטוריה | ערי הבירה של המדינות והטריטוריות של אוסטרליה> אוסטרליה המערבית | ערי הבירה של המדינות והטריטוריות של אוסטרליה> נורפוק | ערי הבירה של המדינות והטריטוריות של אוסטרליה> איי קוקוס | ערי הבירה של המדינות והטריטוריות של אוסטרליה> אי חג המולד |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| קנברה | סידני | דרווין | בריזבן | אדלייד | הובארט | מלבורן | פרת' | קינגסטון | וסט איילנד | פלאיינג פיש קואוב |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007482537605171  LCCN: n2005017067  VIAF: 934144783083397672122   WorldCat (עם VIAF): 934144783083397672122
קרחון רניק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  70°30′S 160°45′E﻿ / ﻿70.5°S 160.75°E﻿ / -70.5; 160.75
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון רניק(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון רניק
 
קרחון רניק (באנגלית: Rennick Glacier) הוא קרחון גדול ממדים, והוא אחד מהגדולים בקרחוני אנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 320 קילומטרים ורוחבו בין 32 ל-48 קילומטרים, כאשר בקרבת חוף הים רוחבו של הקרחון כ-16 קילומטרים. הקרחון נשפך למפרץ רניק, וקרוי על שם המפרץ.
הקרחון זורם על רמת הקוטב, לכיוון מערב מרכס מסה. הקרחון מקיף בזרימתו את הר שורט.
גובהו של הקרחון במוצאו 806 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה

חלקו של הקרחון הקרוב לחוף הים צולם על ידי צי ארצות הברית, במהלך מבצע קפיצה גבוהה (מבצע היי ג'אמפ) בין השנים 1946–1947.
חלקו העליון של הקרחון נחקר על ידי משלחת חציית ארץ ויקטוריה (Victoria Land Traverse) בפברואר 1960, במסעם לטפס על הר ולקאם ב-10 בפברואר 1960. הראשונים שטיפסו על הר ולקם היו ג'ון וייהאפט (John Weihaupt), אלפרד סטיוארט (Alfred Stuart), קלוד לוריוס (Claude Lorius) וארנולד היין (Arnold Heine) ממשלחת חציית ארץ ויקטוריה. לאחר הטיפוס על ההר פונתה המשלחת על ידי טייסת VX-6 של צי ארצות הברית, אשר ביצעה תצלומי אוויר של האזור. המשלחת פונתה לתחנת מקמרדו.
לקריאה נוספת

• Meneghel, M., Bondesan, A., Salvatore, M., & Orombelli, G. (1999), , Annals of Glaciology, 29, 225-230. doi:10.3189/172756499781821463
• Gunter Faure, Teresa M. Mensing, , P 99
שימור אתרים ארכאולוגיים

תל מגידו - קיר שחוזק בעזרת עמודי בטון מפרישי מלחים
תל מגידו - פעולת שימור של קיר, הקיר פורק, כל אבן סומנה ונרשמה, והורכבה מחדש עם חומר מליטה מיוחד אשר לא פוגע באבן המקורית
שימור אתרים ארכאולוגיים נדרש משום שחפירה ארכאולוגית מטבעה הורסת אתרים ארכאולוגים. התל על כל ממצאיו נשמר כקפסולת זמן עד לבואו של הארכאולוג אשר חופר ומוציא את האוצרות הטמונים בו לאור. חשיפת הממצא לאור משאירה אותו חשוף לפגעי הטבע, ולעיתים קרובות הוא נהרס. המודעות לבעיה זו גדלה עם השנים, והיום בכל העולם מוקדש חלק מתקציב החפירה לשימור האתר וממצאיו. גודלו תלוי במשאבי החפירה הספציפית ובמקורות המימון. במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, נהגו משלחות החפירה לחפור ולהסיר שכבות גדולות מהתל. המשלחת שחפרה בתל מגידו בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20 תכננה לחפור את כל התל. רק בגלל פרוץ מלחמת העולם השנייה החפירה נעצרה, והאתר ניצל. גם שיטות השימור השתכללו עם השנים. היום יודעים למשל ששימור וחיזוק קיר בעזרת בטון מזיק לאתר כיוון שהבטון מפריש מלחים המזיקים לקיר האבן הקדום. עם השנים נוסד מקצוע חדש הנקרא "שימור ארכאולוגי" ויש ללמוד אותו בנפרד. לא כל ארכאולוג יודע איך לשמר. האתר סוסיתא מהווה דוגמה לדרך נכונה לטפל בנושא. האתר הוא גן לאומי, רשות הטבע והגנים מקצה תקציבים לשימור הנעשה במקביל לחפירות משלחת מאוניברסיטת חיפה המתנהלת באתר מאז שנת 2000.
פעולות השימור נעשות לאור המקובל בעולם כפי שהתוותה הוועדה הבינלאומית למונומנטים ולאתרים - איקומו"ס, ולאור ההגדרות וההנחיות של מסמכים דוקטרינרים הנוגעים לנושא כמו אמנת ונציה.
ראו גם

שימור מבנים
שימור תל מגידו
תוכנית לשימור אתרים
רונן כהן

| --- | --- |

 לידה:  1973 (בן 52 בערך) חדרה, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  תואר ראשון בלוגיסטיקה, אוניברסיטת בר-אילן  תואר שני בביטחון לאומי, אוניברסיטת חיפה
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 קצין הלוגיסטיקה של חטיבת הנח"ל   קצין הלוגיסטיקה של עוצבת עמוד האש   קצין הלוגיסטיקה של עוצבת געש   קצין הלוגיסטיקה של עוצבת הגליל   מפקד מגמת מפקדים בבה"ד 6   קצין הלוגיסטיקה של פיקוד העורף   קצין הלוגיסטיקה של פיקוד הצפון   קצין לוגיסטיקה ראשי 
 פעולות ומבצעים
   מלחמת לבנון השנייה   מבצע צוק איתן
 
רונן כהן (נולד ב-1973) הוא קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף במילואים, ששימש כקצין לוגיסטיקה ראשי.
ביוגרפיה

כהן נולד וגדל בחדרה עד שנת 1999, עת עבר להתגורר בקצרין שברמת הגולן.
ביוגרפיה > שירות צבאי

הוא התגייס בשנת 1991 כלוחם בגדוד 932 בחטיבת הנח"ל. הוא יצא לקורס מ"כים ומילא תפקידים פיקודיים בחטיבה בגדוד 50 בתור מפקד כיתה, סמל מחלקה עד לתפקיד רס״פ פלחו״ד גדוד 50.
ב-1997, לאחר תקופה כלוחם, עבר כהן מחיל הרגלים לחיל התחזוקה, ויצא לקורס קצינים במסגרתו. הוא שירת כסגן מפקד פלוגת המפקדה בגדוד 932 ובהמשך התמנה למ"פ מפקדה של בא"ח נח"ל. לאחר תפקיד בבא״ח התמנה לקצין לוגיסטיקה של חטיבה 623 כיום חטיבה 55 בתקופת מבצע חומת מגן. במעלה הדרך התקדם כהן בחטיבה ומונה לקצין הלוגיסטיקה של חטיבת הנח"ל.
לאחר מכן, שירת כהן כעוזר קצין לוגיסטיקה באוגדה 319 ואוגדה 36 וכסגן מפקד האגד הלוגיסטי בפיקוד צפון, ובהמשך כקצין לוגיסטיקה אוגדתי בעוצבת עמוד האש, בעוצבת געש ובעוצבת הגליל.
בשנת 2015 מונה כהן למפקד מגמת המפקדים בבה"ד 6, בסיס ההדרכה של חיל הלוגיסטיקה. במקביל, למד לתואר ראשון בלוגיסטיקה באוניברסיטת בר-אילן ולתואר שני בביטחון לאומי, באוניברסיטת חיפה.
בקיץ 2016 מונה לקצין הלוגיסטיקה הפיקודי של פיקוד העורף, במהלכו, השתתף בשני אירועים מרכזיים בפיקוד – קריסת חניון הברזל ברמת החייל וגל השריפות בישראל. בשנת 2018 מונה לתפקיד קצין הלוגיסטיקה הפיקודי של פיקוד הצפון.
ב-9 בפברואר 2020 מונה כהן לקצין לוגיסטיקה ראשי בצה"ל עד אוגוסט 2023.
חיים אישיים

רונן נשוי לגלית ואב לשלושה ילדים, וכיום מתגורר עם משפחתו במושב אניעם שברמת הגולן.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  הכירו – אל”מ רונן כהן, מאניעם, הוא קצין הלוגיסטיקה של פיקוד העורף, באתר שישי בגולן והגליל, ‏25 במאי 2017
↑  חנן גרינברג, לראשונה מ-2006: צה"ל תרגל לוגיסטיקה ללחימה, באתר ynet, 6 במאי 2011
↑  מינויים חדשים בצה"ל, באתר צה"ל, ‏18 בספטמבר 2017
↑   רשימת המפקדים החדשים בצה"ל, באתר צה"ל, 5 באוגוסט 2019
אזור שירות (תכנון עירוני)

אזור שירות הוא מושג בגאוגרפיה אנושית שמתאר את התחום או האזור הגאוגרפי שממנו מקום מסוים, שירות או מוסד מושך אנשים, לקוחות או משתמשים.
המונח משמש בתחום התכנון העירוני, כלומר האזור שממנו אנשים משתמשים בשירותים של מוסדות כמו בתי ספר, בתי חולים, ספריות או תחנות רכבת, ורלוונטי גם בהיבט מסחרי כלומר האזור שממנו מגיעים לקוחות לעסק מסוים, כמו קניון או חנות.
אזור השירות נקבע בדרך כלל על ידי פרמטרים כמו מרחק פיזי, זמן נסיעה, דרכי גישה, ותחרות עם שירותים דומים אחרים באזור. לדוגמה, במוסדות חינוך, אזורי השירות לעיתים נקבעים על ידי קווי גבול שנועדו למנוע עומסים ולשמור על איזון בשירותים.
אזור שירות במונחים של מקום שאנשים נמשכים אליו יכול להיות עיר, שירות או מוסד.
לאזור שירות יש חשיבות בבריאות הציבור ובתכנון שירותי בריאות, שכן הוא מסייע בהקצאת משאבים, מתן שירות והערכת נגישות.
דוגמאות

ניתן לבנות שדות תעופה במיקומים הממזערים את מרחק הנסיעה לאוכלוסיית הסביבה להגיע אליהם.
בשכונה או רובע של עיר יש לעיתים קרובות כמה חנויות נוחות קטנות, המשרתות אזור שירות של כמה רחובות. לסופרמרקטים, לעומת זאת, יש צפיפות נמוכה בהרבה, כאשר אזורי השירות שלהם הם של מספר שכונות (או מספר יישובים באזורים פרבריים). עיקרון זה, בדומה לתאוריית המקומות המרכזיים, הופך את אזורי השירות לתחום מחקר חשוב עבור גאוגרפים, כלכלנים ומתכנני ערים.
על מנת לפצות על אי-שוויון בתחומים שונים כמו הכנסה, מרחקים, שינויים ברמת ההשכלה התיכונית וגורמים דומים אחרים, מדינה יכולה לתכנן בהתאם את אזורי ההשכלה הגבוהה שלה כדי להבטיח שילוב טוב של תלמידים מרקע שונה.
הערות שוליים

↑  "Smaller Labour Catchments across the Western Region". Western Development Commission. 22 במאי 2019. ארכיון מ-2021-07-16. נבדק ב-16 ביולי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Airports: Non-Financial Analysis". Transport Canada.
↑  "Admission: University Admission". Students Nigeria. אורכב מ-המקור ב-2019-04-20. נבדק ב-2014-12-17.
רכס פאבי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  אוגוסט פאבי 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  68°34′00″S 66°59′00″W﻿ / ﻿68.5666667°S 66.9833333°W﻿ / -68.5666667; -66.9833333
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהרכס פאבי(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהרכס פאבי(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס פאבי(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס פאבי
 
רכס פאבי או מצוק פאבי או כף פאבי או האי פאבי (באנגלית: Pavie Ridge או, בצרפתית: Cap Pavie (מילולית: לשון היבשה פאבי) או Île Pavie (מילולית: האי פאבי)) הוא רכס סלעי או מצוק סלעי המהווה את קצהו הדרום מזרחי של הדום הקרח ברטרנד, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
גובהו של הרכס 500 מטרים מעל פני הים.
הרכס משתרע לכיוון דרום - מערב בין קרחון מרטין ומפרצון מוריין.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הרכס

האזור התגלה על ידי המשלחת הצרפתית הרביעית לאנטארקטיקה בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו, אשר סבר כי מדובר באי, וקרא לו "האי פאבי" ("Île Pavie") בשנת 1909.
האזור מופה ממרחק, על ידי מוריס בונגראן (Maurice Bongrain), סוקר של המשלחת הצרפתית.
האזור נסקר, בשנת 1936 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם בפיקודו של ג'ון רידוך ריימיל, אשר לא הבינה כי מדובר באותו אתר שגילה שארקו.
האזור נסקר שוב על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד, בשנת 1948, אשר זיהו כי ה"אי" שגילה שארקו הוא מצוק רד רוק, והשם שנתן שארקו לאי, ניתן לרכס פאבי הסמוך.
היסטוריה > מקור השם

שארקו קרא לאי על שמו של אוגוסט ג'. מ. פאבי (Auguste J. M. Pavie), דיפלומט צרפתי ומגלה ארצות.
ראו גם

מצוק רד רוק
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
נתן (וילהלם)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1896
 פטירה:  1978 (בגיל 82 בערך)
 תפקידים:  רופא צבאי 
 
נתן (וילהלם) וולף (1896 – 1978) היה רופא פנימי, מנהל מחלקה פנימית בבית החולים הדסה בתל אביב, מייסד ומנהלו הראשון של בנק הדם של מד"א.
קורות חיים

נתן (וילהלם) וולף נולד למשפחה מתבוללת מברלין שבגרמניה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס כחובש (באותה תקופה היה כבר סטודנט לרפואה) ונפצע בבלגיה. לאחר מכן התנדב ל"חיל המזרח" אשר נשלחו לסייע לטורקים במזרח. כך הגיע לארץ ישראל. 
וולף הוצב בתחנת הרכבת החיג'זית (מסילת הרכבת החיג'זית) באל פולה (עפולה) שליד מנחת הטייסת הבווארית 304 במרחביה. בקואופרציה במרחביה פגש את החלוצים ושם גמלה בלבו ההחלטה להעלות לארץ ישראל.
עם התקדמות צבא אלנבי נסוגו הטורקים ועמם חיל המשלוח הגרמני. יחידתו של וילהלם הועברה מעפולה, שם שהתה שמונה חודשים, לשכם, משם לצמח (ליד הכנרת), ובהמשך לדמשק. גם משם הם נאלצו לברוח, מנוסה רגלית של 200 ק"מ עד טורקיה. בסיום המלחמה הם הוחזקו כשבויים אצל הטורקים.
את שירותו הצבאי סיים כקצין. בתום המלחמה חזר לגרמניה והשלים את לימודי הרפואה.
באפריל 1925 התחתן עם חברתו רופאת הילדים הד"ר מלכה לבית לשם. לזוג נולדו בת ובן. בתקופה זו הגיע הזוג וולף לנמל יפו.
קורות חיים > בארץ ישראל

וולף התקבל לעבודה כרופא "חברת המלח" בעתלית. בהמשך דרכו היה רופא המושבות: כפר סבא, גן חיים רמת הכובש והיישובים הערבים שבסביבה. בשנים 1930–1933 השתלם בברלין ברפואה טרופית.
ב-1933 התקבל לעבודה בהדסה כרופא פנימי, אצל הד"ר משולם לבונטין ובהמשך השנים לאחר מספר שנים שבהן כיהן כרופא ראשי קבוע, מונה למנהל המחלקה הראשון של פנימית ג'. במקביל ניהל את מרפאות החוץ של בית החולים.בין תלמידיו: הקרדיולוג פרופ' יצחק קרונזון, ד"ר הנס יעקב שהיה מנהל בית הבריאות ע"ש שטראוס.
בפרשת רצח האחיות היהודיות, נשלח וולף עם הד"ר אריה אלוטין ליפו לנסות להצילן.
בשנת 1934 הוקם השירות הרפואי של ההגנה לאזור תל אביב. השירות הרפואי ארגן שרותי רפואה בעיר ותכנונם לצורכי שעת חירום. מטה השירות הרפואי ששמעון סבוראי היה מפקדו היה מורכב מהרופאים וולף ואלוטין
בהמשך וולף עמד בראש שירותי הרפואה של ההגנה ביחד עם הד"ר יוסף קוט.
ב-1946 הקים את בנק הדם של מגן דוד אדום בבנין מד"א ברחוב מזא"ה 13 בתל אביב. וולף נעזר בארגון המתנדבים של תורמי דם וברופאים: סוניה קבלקין, מלכה וולף, לודביג דרסלר, ושטארק. בהמשך, עבר הבניין ליפו ונקרא: "הבניין למתן שירותי הדם ע"ש הקולונל מיקי סטון". וולף עמד בראשו.
ב-26 בפברואר 1948 מונה על ידי קצין רפואה ראשי הד"ר חיים שיבא לתפקיד של רופא ראשי בחי"ם
במלחמת העצמאות מונה לראש הרפואה הנפתית של חיל הרפואה.
וולף כיהן לימים כחבר הוועד הפועל של מד"א וסגן נשיא הארגון. בשנות ה-50 ובשנות ה-60 המוקדמות פעל בשליחות מד"א לקונגרס הצלב האדום במטרה לשכנעם להכיר במד"א ובסמל מגן
דוד כחלק מהתנועה הבינלאומית של הצלב האדום.
בשנותיו האחרונות לאחר שהתאלמן, התגורר בקיבוץ כברי אצל בתו מרגלית רוזוליו. חתנו היה דניאל רוזוליו ואחד מנכדיו עידו רוזוליו.
לקריאה נוספת

נדב מן, תיעוד: "כך נראתה מלחמת העולם הראשונה בארץ", ישראל היום, 1 באוגוסט 2014
הערות שוליים

↑  נדב מן, "ביתמונה", 1917-1918: סיפורו של סמל וולף, באתר ynet, 17 במרץ 2006
↑  נסים לוי, יעל לוי, "רופאיה של ארץ ישראל 1948 - 1799", איתי בחור - הוצאה לאור, מהדורה שנייה, מרץ 2012, ערך: וולף מלכה לבית לשם, עמודים 192-193
↑  ההגנה בתל אביב, פרק: השירות הרפואי הוצאת קרן הגנה ע"ש שחורי וחבריו ז"ל, תל אביב, תשט"ז, 1956, עמודים 424-425
↑  נסים לוי, יעל לוי, "רופאיה של ארץ ישראל 1948 - 1799", איתי בחור הוצאה לאור, זכרון יעקב, מהדורה שנייה מרץ 2012 (עמ' 193)
↑  "כל חייל חזית" - השירות הרפואי הצבאי בארץ ישראל בתקופת מלחמת העצמאות 1947-1949, ברוך הורוויץ, כרך ב', שנת 2000, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, פרק: תקופה שנייה: שלב העמידה, חלק ב', פרק ג', עמוד 56
↑  תרומת דם - מסורת מדור לדור, "כשהגיע נכדו עופר וולף, לתרום דם ב-24.10.2013, הסתבר שיש לו קשר מיוחד לשירותי הדם: הן כ'לקוח' - כשנפצע במהלך שירותו הצבאי נזקק לכ- 20 מנות דם שהצילו את חייו והן בשל היותו נכדו של ד"ר נתן (וילהלם) וולף – ממייסדי שירותי הדם של מד"א". ראיון עם עופר וולף נכדו של ד"ר נתן וולף, מדאונליין, י"ט שבט תשע"ד, 20.1.2014, עמוד 11.
↑  מרגלית רוזוליו (Margalit Rozolio (Wolf) (1927 - d.) - Genealogy - Geni)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007416505405171  VIAF: 101156674896533581001   WorldCat (עם VIAF): 101156674896533581001
תבליט האניירי

| --- | --- |

 היסטוריה
 נבנה:  המאה ה־13 לפנה״ס 
 אתר ארכאולוגי
 התגלה:  1939 
 מיקום
 מדינה:  טורקיה 
 קואורדינטות:  38°12′48″N 36°00′54″E﻿ / ﻿38.21341667°N 36.01494444°E﻿ / 38.21341667; 36.01494444
  (למפת טורקיה מוגדלת) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחורתבליט האניירי(למפת טורקיה רגילה) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחורתבליט האניירי
 
תבליט האניירי (גם תבליט גזבלי) הוא תבליט חתי על גבי מצוק סלע, השוכן ליד העיירה האניירי, השוכנת על הדרך המובילה מטופנבלי (Tufanbeyli) לדבלי (Develi) בנפת קייסרי (אנ') במרכז אנטוליה בטורקיה, כ-80 ק"מ מדרום-מזרח לעיר קייסרי. בתקופה החתית עברה במקום דרך עתיקה שעברה דרך מעבר גזבלי, שהתנשא לגובה של 1960 מטר, דרך הרי הטאורוס. דרך זאת קישרה בין לבה של הממלכה החתית בנהר הקיזילאירמאק עם קיליקיה. בצידו השני של מעבר ההרים בצד הצפון-מערבי נמצא תבליט אימאמקולו (İmamkullu relief). תבליט זה הוא אחד מחמישה תבליטים מהתקופה החתית שנמצאו באזור בין השנים 1880 ועד 1939, יותר מאשר בכל מקום אחר באנטוליה. ארבעת התבליטים האחרים הם: תבליט פירקטין, תבליט אימאמקולו (אנ'), ושני תבליטי טאשצ'י (אנ').
תיאור

תבליט האניירי התגלה ב-1939 על ידי עלי ריזה ילין (Ali Rıza Yalgın), שהיה באותה עת המנהל של המוזיאון הארכאולוגי של אדנה. התבליט מתוארך למאה ה-13 לפנה"ס. התבליט מתנשא כ-4 מטר מעל פני השטח, גובהו כ-2 מטר ורוחבו 3.5 מטר. בצידו השמאלי של התבליט מתואר שור העומד על כתפיהן של שתי אלות ההר. כתובת הירוגליפית מציינת ששמו של השור הוא האל שרומה (Sarruma), שמשמעות שמו היא "מלך ההרים". הוא היה בנו של האל תשוב. במרכז התבליט עומד לוחם, כשפניו מופנים לצד שמאל, כשעל כתפו השמאלית תלויה קשת ובידו הימנית הוא אוחז בחנית. הלוחם לבוש בטוניקה קצרה, ונעליו מחודדות.
כתובת על גבי התבליט מזהה אותו כ"בנו של מלך" ושמו כפי שזוהה הוא כנראה קולאנמואה (Ku(wa)lanamuwa). שם זה מופיע גם על גבי תבליט מנסינה (Manisa relief) ועל גבי תבליט אימאמקולו, אבל אין מידע אם הם מתייחסים לאותו אדם. הכתובת ההירוגליפית בשפה הלווית מופיעה משמאל לראשו של הנסיך. מאחורי גבו של הנסיך מופיעה כתובת נוספת והיא כנראה אינה קשורה לדמויות בתבליט. חוקר השפה הלווית דייוויד הוקינס (J. David Hawkins) קורא בכתובת את השם "טארהונטאביג'אמי" (Tarḫuntabijammi). ייתכן וכתובת זאת הוספה בשלב מאוחר יותר. הוקינס קישר שם זה לשם של הנסיך "טארהונטאביג'ה" (Tarḫuntabija), ששמו מופיע על גבי תבליט המייט (Hemite relief).
בשנת 2013, האתר נמצא פגוע כשהדמויות והכתובת קשות לפיענוח.
צפרות בישראל

מצפה הנשרים בגמלא.
צפרות בישראל היא כלל פעילות הצפייה, המעקב, התיעוד והניטור של עופות בישראל. הצפרות בישראל, בשונה מאורניתולוגיה שהיא מחקר מדעי ופורמלי של עופות, נעשית בדרך כלל ממניעים חברתיים או כתחביב לשעות הפנאי. בזכות מגוון מיני העופות בישראל, הפכה הצפרות לתחביב נפוץ בישראל, כשהיא מושכת אליה צפרים גם מרחבי העולם. עם השנים, הוקמו עוד ועוד מרכזי צפרות ברחבי הארץ, והצפרות בארץ החלה להתרחב אל קהלים נוספים.
הצפרות יכולה להיעשות על ידי צפייה בציפורים בעין בלתי מזוינת, על ידי שימוש במכשיר לשיפור חזותי כמו משקפת או טלסקופ, על ידי האזנה לקולות ציפורים, או על ידי שימוש במצלמות מעקב. אף שהצפרות נעשית לרוב בתור תחביב, לאוסף העשיר של התצפיות ותיעודן יש ערך מדעי רב, ואורניתולוגים מקצועיים נעזרים בהן לצורך מחקרם. הצפרות בישראל, אף הפכה למעין ספורט תחרותי כשנערכות מדי שנה תחרויות צפרים.
גאוגרפיה

בארץ ישראל כ-550 מיני עופות, מגוון גדול מאוד יחסית לשטחה הקטן. הסיבה העיקרית לריבוי המינים הוא מיקומה הגאוגרפי של הארץ על מסלול הנדידה העיקרי של מאות מיני עופות אשר מקננים במערב אסיה או באירופה וחורפים במזרח התיכון או באפריקה. על פי הערכות עוברים בישראל בכל עונת נדידה (באביב ובסתיו) למעלה מחצי מיליארד עופות, הנודדים צפונה דרך ישראל בין אוגוסט עד נובמבר, וחוזרים דרומה במרץ עד מאי.
כמו כן ארץ ישראל נמצאת במקום המפגש של שלוש יבשות, וכוללת מספר אזורים ביוגאוגרפיים שונים המספקים מגוון של בתי גידול.
למעלה ממאה מינים שונים של עופות חורפים בישראל, כלומר נשארים בתחומה במשך כל החורף.
היסטוריה

חיים מירום היה זואולוג ישראלי, מחברו של "צפורי ארץ ישראל", מגדיר הציפורים הראשון בישראל, וממניחי היסוד לצפרות הישראלית.
בשנת 1980, נוסד מרכז הצפרות הישראלי, במסגרת אגף שימור סביבה וטבע בחברה להגנת הטבע. המרכז מנהל מספר מרכזי צפרות, מפעיל סיורים לקהל הרחב, מבצע מחקרים וניטורים ועוד. כמו כן, מרכז הצפרות הישראלי הוא השותף הישראלי של ארגון הצפרות הבינלאומי Birdlife International. המרכז עורך מדי שנה מאז הקמתו יום עיון בנושא צפרות.
בשנת 1994 הוקמה התחנה לחקר ציפורי ירושלים, ומאז הוקמו מרכזי צפרות נוספים בכפר רופין, בעמק החולה, במעגן מיכאל, באילת ובמקומות נוספים.
ב-2008, במסגרת חגיגות שנת ה-60 למדינת ישראל, נבחרה הדוכיפת לציפור הלאומית של ישראל. הליך הבחירה עורר את תודעת הצפרות בקרב ציבור רחב בישראל. המומחה לצפרות יוסי לשם מאוניברסיטת תל אביב, סבור שההצבעה עצמה אף תרמה ללימוד נושא הצפרות ושיפור התודעה של המשתתפים לשמירת הסביבה.
באפריל 2012, התקבלה החלטת ממשלה המאשרת הקמה של רשת מוקדי צפרות לאומית. במסגרת ההחלטה הוקצו 39.2 מיליוני ש"ח לחמש שנים (2012-2016), למען פיתוח ושדרוג של שבעה מוקדי צפרות קיימים ובנוסף - הקמת תשתית הרשת הניהולית של מוקדי הצפרות.
מאז 2014, אחת לשנה, עורכת החברה להגנת הטבע את אירוע "אלופי הנדידה"; תחרות צפרות קבוצתית בהשתתפות קבוצות מהארץ ומהעולם שמטרתה תצפית במספר הרב ביותר של מינים בפרק זמן של 24 שעות. כמו כן, גם קק"ל עורכת מאז 2018 תחרות צפרות שנתית הנקראת צפרתון.
היסטוריה > טוויצ'ים

נסיעה שמטרתה לצפות בציפור נדירה שדווחה על ידי צפרים אחרים נקראת בלעז "טוויץ'". בישראל, מרובים הדיווחים על עופות נדירים שנצפים מדי פעם. הסיבה העיקרית לכך לרוב היא טעויות של עופות במהלך מסלולי הנדידה שלהן, והגעתן אל הארץ בשוגג. מקרים אלו מושכים צפרים רבים לצפות ולתעד באותן ציפורים טועות.
ב-5 בינואר 2023, דווח על תצפית של דוחל שחור, סמוך למושב מאור שבעמק חפר, מזדדמן נדיר ביותר עם עשר תצפיות עד היום בישראל. הדוחל משך אליו צפרים רבים מישראל ואף מהעולם.
ב-29 בדצמבר 2023, דווח על תצפית של צוללן פסיפי בלגונת השלום באילת, הפעם הראשונה והיחידה אי פעם שנצפה המין בישראל, וכן גם הפעם הראשונה שהוא זוהה במזרח התיכון. בעקבות כך, הגיעו אל המקום עשרות צפרים, תחילה מאילת והאזור ובהמשך מכל חלקי הארץ.
בנובמבר 2024, במהלך עונת הנדידה, דווח על תצפית של שמפתן בפארק נחל באר שבע, הפעם הראשונה מאז 1995 שנצפה המין בישראל, והפעם ה-13 אי פעם שנצפה בישראל. עקב כך, החלו להגיע צפרים רבים למקום לצפות בו. באותו החודש, נצפה קיכלי אפור-חזה בשכונת נאות לון שבבאר שבע, בפעם השלישית בלבד שהציפור תועדה אי פעם בארץ. עקב כך, הגיעו למקום כמאות צפרים.
ארגונים ושותפויות

ישראל נמצאת בשטח בו פועלת גם החברה האורניתולוגית של המזרח התיכון, אשר מטרותיה הן לאסוף ולפרסם נתונים אודות אורניתולוגיה, לעודד עניין בעופות האזור ובשימורן, לסייע לארגוני סביבה ושימור אזוריים ולאגודות צפרות.
ישראל שותפה גם בארגון Birdlife International, שהגדיר בה כ-16 אזורי ציפורים בעל חשיבות (וכן, אזורים נוספים בשטחי הרשות הפלסטינית ורצועת עזה). חלק מאזורים אלה מוגנים על ידי שמורות טבע וחלקם חולשים על פני שטחים פתוחים. השטח הכולל של אזורים אלה הוא כ-4,567 ק"מ רבוע, למעלה מחמישית משטח המדינה. בין אזורים אלה נמצאים: עמק החולה, הנגב המערבי, מדבר יהודה, שפלת יהודה ועוד.
חברות לתיירות צפרות בין לאומיות כמו Birding Ecotours, מפעילות גם סיורים בישראל.