stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מארק גרנאו
קורות חיים

מארק גרנאו נולד בעיר קוויבק סיטי וסיים לימודי בית ספר בעירו. בשנת 1970 הוא סיים לימודי תואר ראשון בהנדסה ופיזיקה במכללה המלכותית הצבאית של קנדה והמשיך את השירות בצי המלכותי הקנדי. במהלך השרות הוא סיים תואר שלישי באימפריאל קולג' בלונדון. בשנת 1986 הוא קודם לדרגת קפטן. גרנאו השתחרר מהשירות בשנת 1989.
שרות בתחום החלל

בשנת 1984 גרנאו נבחר לקבוצת קנדית להכנת לטיסה לחלל. כבר באוקטובר 1984 הוא טס לחלל במסגרת משימה STS-41-G על מעבורת החלל צ'לנג'ר. הוא המשיך לעבוד בנאס"א בצוות של תמיכת קרקע. בשנת 1996 הוא היה חבר בצוות של STS-77 על מעבורת החלל אנדוור. בשנת 2000 הוא טס לחלל בפעם השלישית במסגרת משימה STS-97.
בשנת 2001 הוא מונה לתפקיד ניהולי בסוכנות החלל הקנדית ובסוף אותה שנה מונה לנשיא הארגון. גרנאו כיהן בתפקיד עד לשנת 2005.
קריירה פוליטית

לאחר פרישה מסוכנות החלל גרנאו פנה לתחום פוליטיקה. בשנת 2008 הוא נבחר לפרלמנט הקנדי כנציג של המפלגה הליברלית של קנדה. בהמשך הוא נבחר מספר פעמים נוספות. בשנת 2015 הוא מונה לשר התחבורה.
בשנת 2021 הוא מונה לשר החוץ וכיהן בתפקיד עד לבחירות הכלליות שנערכו באוקטובר 2021. הוא לא מונה לתפקיד שר לאחר הבחירות אך נותר להיות חבר פרלמנט.
לסלי הור-בלישה

הור-בלישה (שלישי מימין), לצד משה שרת וציר בריטניה בישראל נוקס הלם. יוסף שפרינצק שלישי משמאל
איזק לסלי הור-בלישה, הברון הור-בלישה הראשון (באנגלית: Isaac Leslie Hore-Belisha, 1st Baron Hore-Belisha;‏
7 בספטמבר 1893 - 16 בפברואר 1957) היה יהודי שכיהן כחבר הפרלמנט הבריטי ושר בממשלת בריטניה, אשר נודע בשל תרומתו לתחבורה, וכן בשל היותו קורבן, ככל הנראה, של אנטישמיות. על שמו נקראו משואות בלישה.
ביוגרפיה

הור-בלישה נולד בדוונפורט שבפלימות' כבן יחיד לאליזבת מרים מיירס וליעקב איזק בלישה, מנהל חברת ביטוח ובן למשפחת סוחרים ממרוקו. סבו של לסלי, איזק בלישה, היה סוחר ותעשיין שכיהן כנשיא הקהילה היהודית הספרדית במנצ'סטר, ואחיינו של מוזס בלישה שהתיישב במרסיי בשנת 1817 והיה ידוע כ"הסוחר של סולטן מרוקו".
אביו מת עליו עוד בטרם הגיע לגיל שנה. כשאימו נישאה בשנית, לסר אדאיר הור, בשנת 1912 אימץ את שם המשפחה הכפול הור-בלישה. המשפחה הייתה אמידה למדי, והור-בלישה נשלח לבתי ספר באירופה, בין השאר בפריז ובהיידלברג. אחר כך החל ללמוד בקולג' סנט ג'ון באוניברסיטת אוקספורד, שם היה נשיא מועדון הוויכוחים Oxford Union Society. הוא שירת במלחמת העולם הראשונה והגיע לדרגת מייג'ור (רב-סרן). לאחר המלחמה הוסמך לעריכת דין.
קריירה פוליטית

בבחירות של שנת 1922 התמודד הור-בלישה מטעם המפלגה הליברלית במחוז הבחירה שבו נולד (דוונפורט), אך לא זכה ברוב הדרוש; ואולם בבחירות שנערכו בשנה לאחר מכן (1923) זכה, והפך לחבר פרלמנט. הוא נודע כנואם מוכשר ונלהב, זוהה עם האגף הימני של מפלגתו, אשר תקף את תמיכת המפלגה בממשלת הלייבור. הוא הצטרף לסר ג'ון סיימון לגוש "הליברלים הלאומיים" (ה-'Liberal National') עם הקמת ממשלת האחדות בשנת 1931.
לאחר הבחירות של שנת 1931 מונה הור-בלישה להיות שר זוטר במועצת המסחר (אחת הוועדות של מועצת המלך). הוא נשאר חבר בממשלה גם לאחר שהליברלים עזבו את הממשלה בשנת 1932 בשל מחלוקות בסוגיית הסחר החופשי, ומונה להיות המזכיר הפיננסי במשרד האוצר. הור-בלישה היה חרוץ וחכם, אך תכונות עוררו טינה נגדו בקרב גורמים שמרניים, אשר ראוהו כ"אאוטסיידר".
קריירה פוליטית > שר התחבורה

החל בשנת 1934 שירת הור-בלישה בתפקיד שר התחבורה, בתקופה שבה עלה קרנה של התחבורה הממונעת והיא הפכה נגישה להמונים. הוא שכתב את חוקי התנועה והיה אחראי על חיוב הנהגים לעבור מבחן נהיגה לצורך קבלת רישיון ועל הצבת משואות בלישה (שהציבור קרא להן על שמו); חידושים אלו הובילו לירידה משמעותית במספר תאונות הדרכים.
קריירה פוליטית > שר המלחמה

לאחר שירות מוצלח במשרד התחבורה, מונה הור-בלישה להיות שר המלחמה בשנת 1937 בממשלתו של צ'מברלין. היה זה מינוי שנוי במחלוקת. הור-בלישה החליף את אלפרד דאף קופר, שהיה פופולרי למדי. נשמעו גם טענות שמשרה בכירה כל-כך לא צריכה להימסר לנציג המפלגה הליברלית. גם מוצאו היהודי של הור-בלישה היה מקור לתסיסה אנטישמית נגדו בקרב חברי המפלגה השמרנית. הוא סומן כמחרחר-מלחמה ובולשביק, והופעל לחץ רב כדי להדיחו מהתפקיד בהזדמנות הראשונה. גם בקרב חוגים שלא התנגדו לו בעוצמה כה רבה נפוץ עבורו הכינוי "חורב" (Horeb), כרמז למוצאו היהודי (על שם הר חורב).
בלישה, אשר חש במלחמה הקרבה, ביקש את רשותו של צ'מברלין להנהיג גיוס חובה בשנת 1938, אולם נענה בשלילה, שכן צ'מברלין סירב להגדיל את הוצאות הביטחון. בלישה המשיך במאמציו לשפר את הצבא והעלה את המשכורות ואת הפנסיה לאנשי הצבא. כמו כן גם יצר אפשרויות קידום לחיילים בני המעמד הנמוך, אשר קידומם בדרך כלל נחסם בשל נפוטיזם בקרב בני המעמד הגבוה. הוא פעל לשיפור תנאי המגורים בקסרקטינים על ידי הוספת חדרי מקלחת ומתקנים לפעילויות בשעות הפנאי. הוא גם איפשר לחיילים נשואים לגור עם משפחותיהם. בסופו של דבר, בתחילת שנת 1939, אושרה בקשתו להנהיג גיוס חובה כדי להתמודד עם האיום מצד גרמניה הנאצית.
בלישה שם לעצמו למטרה לגרום למודרניזציה של הכוחות המזוינים הבריטיים צרי האופקים, ופיטר שלושה חברים במטה הכללי הבריטי כדי להחליפם באחרים. גישתו גרמה לעוינות מופגנת מצד מפקדים ותיקים כדוגמת פילדמרשל ג'ון דיל וג'ון גורט. גורט אף סירב להיות נוכח באותו חדר יחד עם בלישה. השינויים שהנחיל בלישה הרתיחו את הממסד הצבאי, והזעם חלחל גם לחיילים בדרגות הנמוכות. בחודשים הראשונים של מלחמת העולם השנייה הורה בלישה לאסור על החיילים לשיר שיר לעג שמילותיו הושרו לצלילי "Onward, Christian Soldiers":
Onward Christian Soldiers,
You have nought to fear.
Israel Hore-Belisha
Will lead you from the rear.
Clothed by Monty Burton,
fed on Lyons pies;
Die for Jewish freedom
As a Briton always dies.
קריירה פוליטית > הדחתו

בינואר 1940 הודח הור-בלישה ממשרד המלחמה במפתיע. בלישה היה מסוכסך עם לורד גורט (ראש המטה הכללי המלכותי ומפקד חיל המשלוח הבריטי בצרפת), למרות שגורט נבחר לתפקיד על ידיו. השניים איבדו את האמון זה בזה, בשל מחלוקות עמוקות על האסטרטגיה שיש לנקוט להגנת צרפת. הור-בלישה גם איבד את הפופולריות שלו בקרב חברי קבינט המלחמה, אשר ישיבותיו הפכו מתוחות וקולניות. צ'מברלין החליט להדיחו, ורצה למנותו לעמוד בראש משרד המידע, אך נסוג מרעיון זה לאחר שאנשי משרד החוץ הביעו דאגה מכך שיהודי יחזיק משרה זו. צ'מברלין הציע לבלישה להיות נשיא מועצת המסחר, אך הור-בלישה סירב ופרש מהממשלה.
בשל אופיין הרגיש של המחלוקות תהו חברי פרלמנט ופרשנים פוליטיים לפשר ההדחה, והצהרתו הרשמית של הור-בלישה בפרלמנט השאירה אותם באפילה. דעה רווחת אחת הייתה כי הרפורמות הנועזות של הור-בלישה נתקלה בהתנגדות מצד אנשי הממסד הצבאי, אשר כפו על ראש הממשלה את פיטוריו. טענה אחרת הייתה כי הור-בלישה הודח בשל אנטישמיות. טענה נוספת הייתה כי משפחת המלוכה לחצה על צ'מברלין לפטרו בשל תמיכתו בעבר באדוארד השמיני במהלך משבר הוויתור על המלוכה, אולם טיעון זה לא מסביר מדוע הוצע להור-בלישה תיק המידע ומדוע מונה לתפקיד מלכתחילה.
לאחר הדחתו

הור-בלישה ניסה לשקם את הקריירה הפוליטית שלו תחת שלטונו של וינסטון צ'רצ'יל, אך הוא נחסם על ידי שילוב של חוסר-הפשרנות שלו והדעות הקדומות של השמרנים. הוא פרש מה-Liberal Nationals בשנת 1942 והיה לחבר פרלמנט עצמאי ('National Independent'). בממשלה שהוקמה בשנת 1945 מונה לזמן קצר להיות השר האחראי על הביטוח הלאומי. אולם בבחירות של שנת 1945 הובס הור-בלישה בדוונפורט על ידי מייקל פוט. בלישה הצטרף למפלגה השמרנית ונבחר למועצת העיר של וסטמינסטר בלונדון משנת 1947. הוא ניסה להיבחר שוב במחוז הבחירה של דרום קובנטרי בשנת 1950, אך ללא הצלחה. בשנת 1954 העניק לו צ'רצ'יל תואר אצולה.
בפברואר 1957, במהלך סיור של משלחת פרלמנטרית בצרפת, התמוטט בלישה במהלך נאום שנשא בבית העירייה בריימס בשל דימום מוחי ומת לאחר מספר דקות. לבלישה ולאשתו סינתיה, אותה נשא בשנת 1944, לא היו ילדים, ועל כן תואר האצולה שלו חלף מן העולם.
הערות שוליים

↑  Belisha, באתר  Encyclopedia
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529020305171  PLWABN: 9810689375605606  BnF: cb11204126k (data)  GND: 119102633  ISNI: 0000 0000 4483 7460  LCCN: no91030869  NTA: 067915876  SNAC: w6nx5tg4  SUDOC: 103198172  VIAF: 72196882   WorldCat (עם VIAF): 72196882
מחוז אלסקה

| --- | --- |


 גאוגרפיה
 יבשת:  אמריקה הצפונית 
 היסטוריה
 תאריכי הקמה:  17 במאי 1884 
 תאריכי פירוק:  1912 (יוליאני) 
 ישות קודמת:   מחלקת אלסקה
 ישות יורשת:   טריטוריית אלסקה
 
מחוז אלסקה היה ייעוד הממשל הפדרלי לאלסקה מ-17 במאי 1884 ועד 24 באוגוסט 1912, אז הפך לטריטוריית אלסקה. בעבר (1867–1884) האזור נודע כמחלקת אלסקה, ייעוד צבאי.
המשמעות של הייעוד כמחוז היא שאלסקה הפכה לטריטוריה מאוגדת אך לא מאורגנת עם ממשל אזרחי. מושל מחוז אלסקה מונה על ידי נשיא ארצות הברית.
רקע

בזמן רכישת אלסקה ב-1867, המחוקקים בוושינגטון הבירה היו עסוקים בבעיות השיקום לאחר מלחמת האזרחים, והיה להם מעט זמן להקדיש לאלסקה. כמחלקה, אלסקה טופלה כאזור צבאי אסטרטגי, בין השאר בסמכות השיפוט של צבא ארצות הברית עד 1877, מחלקת האוצר של ארצות הברית מ-1877 עד 1879, וצי ארצות הברית מ-1879 עד 1884.
עד 1884, האוכלוסייה האזרחית גדלה עד לנקודה שבה הנשיא צ'סטר א. ארתור חתם על החוק האורגני הראשון, ומינה ממשלה אזרחית.
מושלי מחוז אלסקה

להלן מושלי מחוז אלסקה, שמונו על ידי נשיא ארצות הברית:
| שנים | מושל |
| --- | --- |
1884–1885: ג'ון הנרי קינקיד
1885–1889: אלפרד פ. סווינפורד
1889–1893: לימן אנוס נאפ
1893–1897: ג'יימס שיקלי
1897–1906: ג'ון גרין בריידי
1906–1909: וילפורד בייקון הוגאט
1909–1912: וולטר אלי קלארק
הערות שוליים

↑  "Alaska History and Cultural Studies". Alaska Humanities Forum. אורכב מ-המקור ב-3 בינואר 2005. נבדק ב-8 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Libraries, Archives, Museums: Governors of Alaska, archival collections: Governors of Alaska".
כורים ומחפשים מטפסים על נתיב צ'ילקוט במהלך הבהלה לזהב של קלונדייק
סירת דיג אלסקה עם מלכוד בקלה והליבוט, בערך 1900
מגרד גב

שימוש במגרד
מגרד מודרני בעיצוב הומוריסטי
מַגְרֵד הוא כלי לגירוד אזורי גוף שהגישה אליהם קשה, בעיקר הגב.
מגרדים הם מוטות ארוכים, בעלי ידית אחיזה וקצה לביצוע הגירוד, שצורתו דמוית מגרפה, כף יד או רגל ציפור בעלת טפרים. מגרדים מודרניים מיוצרים לרוב מפלסטיק, בעבר יוצרו מחומרי גלם טבעיים, ביניהם עץ, מזיפות של לווייתני מזיפות, שריון צב, קרן, קנה מצוי, במבוק ושנהב.
מגרדים התקיימו בתרבויות רבות ובתקופות שונות. אצל האינואיט נעשו ממזיפות של לווייתני מזיפות. מגרדים מסין נשאו לרוב קצה דמוי כף יד ימנית. בקרב שבטים אפאצ'ים נעשה שימוש פולחני בטקסי התבגרות במגרד עשוי מעץ-פרי. גבר צעיר שלא השתמש במגרד כזה במקום בציפורניו נחשב כמי שעורו יהיה רך מידי.
באירופה במאות ה-16 עד ה-18 הייתה נהוגה אופנת פאות גבוהות ומפודרות. מגרדים שימשו באותה עת גם לגירוד תחת הפאה המסורבלת, עקב תחושת גרד שהוגברה על ידי תנאי ההיגיינה הירודים של התקופה, שהתבטאו בין השאר בתפוצה נרחבת של כינים. מגרדים מגולפים ומעוטרים שימשו כאביזר אופנה ונענדו על המותן. היו בהם מעוטרים בכסף או עם קצה דמוי כף יד עשוי שנהב. ידית הכלי הייתה דמוית גולה או לולאה, באמצעותה ניתן לתלות את המגרד מהחגורה או להשאירו תלוי למשמרת בחדר הלבשה. מגרדים מעוצבים כאלו הם גם מושא לאספנות.
ראו גם

סטריגיל
מארק גרנובטר

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  20 באוקטובר 1943 (בן 80) ג'רזי סיטי, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  סוציולוגיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד (1970)  אוניברסיטת פרינסטון 
 מנחה לדוקטורט:  האריסון וייט 
 מוסדות:  אוניברסיטת ג'ונס הופקינס  אוניברסיטת סטנפורד  אוניברסיטת נורת'ווסטרן  אוניברסיטת סטוני ברוק 
 תלמידי דוקטורט:  Walter W. Powell, Mark Mizruchi, Valery Yakubovich, Lionel Chew, Chi-nien Chung, Brian Dondiego Uzzi, Vibha Puri Chandra, Jar-Der Luo, Jung-Kyu Lee 
 פרסים והוקרה:  Clarivate Citation Laureates (2014)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  מלגת גוגנהיים 
 אתר רשמי
 
מארק גרנובטר (באנגלית: Mark Granovetter; נולד ב-20 באוקטובר 1943) הוא סוציולוג אמריקאי שהגה מספר תאוריות מהמשפיעות ביותר בסוציולוגיה המודרנית מאז 1970. הוא ידוע בעיקר בזכות עבודתו בתחומי ניתוח הרשתות החברתיות והסוציולוגיה הכלכלית, ובפרט בזכות התאוריה שלו אודות תפוצת המידע בקהילה, הידועה בשם "עוצמתם של קשרים חלשים".
גרנובטר קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת פרינסטון ודוקטורט מאוניברסיטת הרווארד. כיום הוא פרופסור באוניברסיטת סטנפורד. בעבר הוא עבד באוניברסיטת נורת'ווסטרן, באוניברסיטת מדינת ניו-יורק בסטוני ברוק ובאוניברסיטת ג'ונס הופקינס.
עבודות עיקריות > עוצמתם של קשרים חלשים

עבודתו המפורסמת ביותר של גרנובטר היא "עוצמתם של קשרים חלשים", והיא נחשבת לאחת העבודות רבות ההשפעה שנעשו אי פעם בתחום הסוציולוגיה. בעבודתו זו הוא הציג את הטענה שבתחומים כמו שיווק או פוליטיקה, קשרים חלשים מאפשרים גישה לאוכלוסיות שאינן נגישות דרך קשרים חזקים, ושהם תורמים יותר להפצת מידע בין אנשים.
גרנובטר עמד בחזית המחקר בתחום הסוציולוגיה הכלכלית מאז פרסום מאמרו בתחום בשנת 1985‏. פרסום המאמר הציב אותו כמצדד בעמדה לפיה יחסים כלכליים בין אנשים ובין חברות שזורים ברשתות חברתיות של ממש, ואין להם קיום בשוק אידיאלי מופשט. כיום הוא עוסק בכתיבת מסה בשם "Society and Economy".
עבודות עיקריות > מודל הסף

גרנובטר חקר כיצד נוצרים טרנדים ואופנות חולפות, והציע במאמרו משנת 1978 את מודל הסף, לפיו דיפוזיה ברשת תלויה בסף שיש לכל צומת בו. הוא הדגים כיצד שינויים קטנים בסף של צמתים בודדים עשויים לשנות את ההתנהגות הכוללת של המערכת. מודל הסף קיבל פרסום רב מחוץ לקהילה המדעית בספרו של מלקולם גלדוול, נקודת המפנה.
הערות שוליים

↑  The Strength of Weak Ties, Mark Granovetter, American Journal of Sociology, 1973‏ (pdf)
↑  Economic Action and Social Structure: The Problem of Embeddedness, Mark Granovetter, American Journal of Sociology, 1985
↑  Threshold Models of Collective Behavior, Mark Granovetter, American Journal of Sociology, 1978‏ (pdf)
↑  נקודת המפנה, מלקולם גלדוול, הוצאת משכל: חמד וידיעות אחרונות, 2001
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007429156505171  PLWABN: 9810629910705606  BnF: cb123181518 (data)  CiNii: DA03046096  GND: 140650288  ISNI: 0000 0003 6045 8753  LCCN: no95033776  LNB: 000034691  MGP: 246168  NDL: 00708660  NKC: vse2014845740  NLK: KAC200508948  NTA: 068661762  SUDOC: 032083114  VIAF: 222014398   WorldCat (עם VIAF): 222014398
מטריצה אלכסונית

מטריצה אלכסונית היא מטריצה ריבועית שבה כל האיברים שאינם באלכסון הראשי שווים לאפס. לדוגמה:
\left[{\begin{array}{ccccccc}\lambda _{1}&0&0&\cdots &0&0&0\\0&\lambda _{2}&0&\cdots &0&0&0\\0&0&\ddots &&&\vdots &\vdots \\\vdots &\vdots &&\lambda _{i}&&\vdots &\vdots \\\vdots &\vdots &&&\ddots &0&0\\0&0&0&\cdots &0&\lambda _{n-1}&0\\0&0&0&\cdots &0&0&\lambda _{n}\end{array}}\right]
ניתן גם לתאר מטריצה אלכסונית בקיצור, למשל, עבור המטריצה הנ"ל, הצורה המקוצרת תהיה  diag(\lambda _{1},\lambda _{2},\cdots ,\lambda _{n}) (diag מלשון diagonal, אלכסוני באנגלית).
מטריצה אלכסונית היא גם מטריצה משולשית עליונה ותחתונה, וגם מטריצה סימטרית. במקרה שכל האיברים באלכסון הראשי של המטריצה שווים, המטריצה נקראת מטריצה סקלרית.
ניתן לקבל מטריצה אלכסונית על ידי סוג של חיבור מטריצות הנקרא סכום ישר.
כפל מטריצות אלכסוניות

כפל מטריצות אלכסוניות פשוט ביותר, שכן התוצאה של הכפל היא מטריצה אלכסונית, שבה כל איבר באלכסון הראשי הוא כפל של שני האיברים המתאימים באלכסונים הראשיים של המטריצות הכופלות.
\ diag(\alpha _{1},\alpha _{2},\cdots ,\alpha _{n})\cdot diag(\beta _{1},\beta _{2},\cdots ,\beta _{n})=diag(\alpha _{1}\beta _{1},\alpha _{2}\beta _{2},\cdots ,\alpha _{n}\beta _{n})
מטריצה אלכסונית מלבנית

לעיתים משמש המונח "מטריצה אלכסונית" לתיאור "מטריצה אלכסונית מלבנית", שהיא מטריצה מממד m×n שבה רק הערכים di,i יכולים להיות שונים מאפס. למשל
ראו גם

מטריצה לכסינה
מטריית ויטני

תמונה של מטריית וויטני
במתמטיקה, מטריית ויטני (לפעמים נקראת המטרייה של ויטני, על שם המתמטיקאי הסלר ויטני, או מטריית קיילי, על שם המתמטיקאי ארתור קיילי)  הוא משטח במרחב התלת-ממדי, הנוצר מאיחוד כל הישרים הפוגשים פרבולה נתונה ומאונכים לקו ישר נתון המקביל לציר הפרבולה. מטריית וויטני היא משטח המצטלב עם עצמו, ולו נקודת הצטלבות היוצרת צורת "פלוס".
נוסחאות

במערכת צירים קרטזית, התיאור הפרמטרי של מטריית ויטני הוא :  x(u,v)=uv;
 y(u,v)=u;
 z(u,v)=v^{2} כאשר v,u הם מספרים ממשים. כפונקציה סתומה הנוסחה היא:
מאפיינים

מטריית ויטני היא משטח ישרים וגם  קונואיד ימני. למטריית ויטני יישומים בתורת המיתרים ובתורת הסינגולריות. למטריית ויטני יש נקודת צביטה סינגולרית, שנקרא ה"ידית" של מטריית ויטני.
הערות שוליים

↑  Eric W. Weisstein, Whitney Umbrella, mathworld.wolfram.com (באנגלית)
↑  Eric W. Weisstein, Whitney Umbrella, mathworld.wolfram.com (באנגלית)
יצירת מטריית וויטני על ידי קו ישר
מארי-ז'וזה פרק

מארי-ז'וזה פרק (בצרפתית: Marie-José Pérec, נולדה ב-9 במאי 1968) היא אתלטית צרפתייה, אלופה אולימפית זוכת 3 מדליות זהב משתי אולימפיאדות (אטלנטה 1996 וברצלונה 1992), זכתה פעמיים ברציפות ופעמיים אלופת עולם (טוקיו 1991 וגטבורג 1995) בריצת 400 מטר. כמו כן היא מחזיקה בשיא האולימפי בריצה זו. בעלת התוצאה הרביעית בטיבה בעולם בריצה זו בכל הזמנים.
בטקס הפתיחה של אולימפיאדת פריז 2024 זכתה לכבוד להדליק את הלפיד האולימפי ביחד עם הג'ודוקא טדי רינר.
ביוגרפיה

פרק נולדה בבאס-טר, בירת המחוז של גוואדלופ.
באולימפיאדת סיאול (1988) סיימה פרק במקום 32 בריצת 200 מטר בתוצאה של 24.22 שניות. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 23.49 שניות.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בהאג, הולנד בפברואר 1989 זכתה פרק במדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 23.21 שניות.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בספליט (אז יוגוסלביה כיום קרואטיה) בשנת 1990 זכתה פרק במדליית ארד בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.84 שניות, אחרי גריט ברוייר (49.50 שניות) ופטרה מילר (50.51 שניות) שתיהן ממזרח גרמניה. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי בריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:25.12 דקות, אחרי המנצחת מזרח גרמניה (3:21.02 דקות).
ביוגרפיה > אלופת עולם

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1991 זכתה פרק במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.13 שניות, לפני גריט ברוייר (49.42 שניות) וסנדרה מאיירס מ ספרד (49.78 שניות).
ביוגרפיה > אלופה אולימפית

באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכתה פרק במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 48.83 שניות, לפני אולגה בריזגינה מהמשלחת המאוחדת (49.05 שניות) וקסימנה רסטרפו מקולומביה (49.64 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 42.85 שניות, המנצחת הייתה ארצות הברית (42.11 שניות). בשלב המוקדמות הרביעייה הצרפתית קבעה תוצאה של 42.58 שניות, זמן שהיה מספיק למדליית ארד.
באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בשנת 1993 סיימה פרק במקום רביעי בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.20 שניות, המנצחת הייתה מרלין אוטי מג'מייקה (21.98 שניות).
ביוגרפיה > אלופת אירופה

באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1994 זכתה פרק בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.33 שניות ובריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:22.34 דקות.
באליפות העולם שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 1995 זכתה פרק במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.28 שניות, לפני פולין דייוויס-תומפסון מבהאמה (49.96 שניות) וג'יירל מיילס קלארק מארצות הברית (50.00 שניות).
ביוגרפיה > אולימפיאדת השיא

באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכתה פרק בשתי מדליות זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.12 שניות, לפני אוטי (22.24 שניות) ומרי אוניאלי-אומגבמי מניגריה (22.38 שניות), בשלב חצי הגמר היא קבעה את התוצאה המהירה בתחרות (22.07 שניות) ובריצת 400 מטר בשיא אישי ואולימפי חדש של 48.25 שניות (השיא הנוכחי), לפני קתי פרימן מאוסטרליה (48.63 שניות) ופלילט אוגונקויה מניגריה (49.10 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 42.76 שניות, המנצחת הייתה ארצות הברית (41.95 שניות). בכך הייתה לאתלטית השנייה בהיסטוריה אחרי ואלרי בריסקו-הוקס מארצות הברית שזכתה בשתי ריצות אלו באולימפיאדה אחת והראשונה והיחידה בהיסטוריה שהגנה על תוארה בריצת 400 מטר.
לאחר היעדרות משתי אליפויות העולם באתלטיקה (אתונה 1997 וסביליה 1999) הסקרנות סביב כושרה של פרק הייתה רבה. היא הגיעה למשחקים האולימפיים שנערכו בסידני בשנת 2000, כשברקע היריבות בינה לבין סגניתה ופעמיים אלופת העולם הטרייה קתי פרימן המקומית, שהדליקה את הלפיד בטקס הפתיחה. היא התגוררה במקום שקט, שלא בכפר האולימפי על מנת להתרכז בתחרות, אבל עשרות העיתונאים הצליחו לאתר אותה. בסופו של דבר היא החליטה לפרוש מהתחרות ולעזוב את אוסטרליה. בדרכה חזרה הביתה, בחניית הביניים בסינגפור התרחשה קטטה בין חברה האלוף האולימפי אנטואן מייבנק לאחד העיתונאים, דבר שזכה לפרסום נרחב בכתבת שער בעיתונים בצרפת ובאוסטרליה. הפרישה לוותה בשמועות בדבר שימוש באימרוץ.
פרק ניסתה לחזור לכושר בשנת 2003 על מנת להשתתף באליפות העולם שנערכה בפריז, אך לבסוף היא לא השתתפה. שנה לאחר מכן, היא הודיעה על פרישה מספורט תחרותי.
משנת 2004 משמשת פרק כיועצת ומסקרת באירועים ספורטיביים במיוחד עבור עיתון הספורט L'équipe. בן זוגה הוא הספורטאי סבסטיאן פורקאס ובחודש מרץ 2010 נולד בנם.
שיאיה האישיים

אצטדיון פתוח
ריצת 100 מטר: 10.96 שניות (1991)
ריצת 200 מטר: 21.99 שניות (1993) שיא צרפתי
ריצת 400 מטר: 48.25 שניות (1996) שיא אולימפי ושיא צרפתי
ריצת 400 מטר משוכות: 53.21 שניות (1995) שיא צרפתי
אולם סגור
ריצת 200 מטר: 23.21 שניות (1989)
ריצת 400 מטר: 51.44 שניות (1996)
הערות שוליים

↑  ראו כאן
↑  ראו כאן
↑  ראו כאן
↑  ראו כאן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb123226920 (data)  World Athletics: 14273468  ISNI: 0000 0000 7832 6298  LCCN: no2009068753  SUDOC: 081072910  VIAF: 88472724   WorldCat (עם VIAF): 88472724 
מארי-ז'וזה פרק, אולימפיאדת אטלנטה 1996.
לוסט הורייזון (להקה)

| --- | --- |
 מקום הקמה:  גטבורג 
 מוקד פעילות:  גוטנבורג, שוודיה
 תקופת הפעילות:  1990–1994 1999
 סוגה:  פאוור מטאל
 חברת תקליטים:  מיוזיק פור ניישנס 
 http://www.oncelosthorizon.com
 חברים
 ווג'אק ליסיצקי   מרטין פורנגן   כריסטיאן ניקוויסט   אטילה פובליק
 חברים לשעבר
 דניאל היימן   פרדריק אולסן
 
לוסט הורייזון (אנגלית: Lost Horizon, "אופק אבוד") היא להקת פאוור מטאל שהוקמה ב-1990 בגוטנבורג, שוודיה תחת השם Highlander. הלהקה הייתה פעילה בין השנים 1990–1994 לפני שהופסקה הפעילות בה. היא חזרה לפעילות בסוף שנות התשעים, אך שינתה את שמה ל- Lost Horizon.
היסטוריה

הלהקה הוקמה בשנת 1990, על ידי שלושת חבריה המקוריים שנותרו בלהקה עד היום: ווג'אק ליסיצקי (במקור מפולין) הגיטריסט, מרטין פורנגן שפעל כבסיסט וכריסטיאן ניקוויסט שהיה למתופף הלהקה.
הלהקה פעלה תחת השם Highlander (כינוי הניתן לתושבי האזור ההררי של סקוטלנד ובנוסף שם של סדרת סרטים וטלוויזיה). בתחילת שנות התשעים התפרקה הלהקה, ובשנת 1998 הוקמה מחדש וחבריה שינו את שמה ללוסט הורייזון.
הלהקה הוציאה את אלבומה הראשון 'Awakening The World' בשנת 2001. האלבום זכה לביקורות משבחות, וגם אלבומה המלא השני 'A Flame To The Ground Beneath', שיצא בשנת 2003, זכה לתשבחות רבות.
מאז הלהקה ממעטת להופיע וליצור חומר חדש. בתחילה הופצו שמועות על פירוקה של הלהקה, אך הן הופרכו לאחר שחבריה טענו שהם מאטים מעט את הקצב שבו הלהקה מתקדמת, היות שהלהקה מחפשת סולן חדש, לאחר שהסולן המקורי (שהיה חבר בלהקה עוד מהקמתה בשנת 1998), דניאל היימן, עזב אותה.
אפיוני הלהקה > אפיונים מוזיקליים

הלהקה נחשבת ללהקה מלודית מאוד. האלמנטים המלודיים של הפאוור מטאל ניכרים בשירה, ויש דגש על עבודת קלידים משולבת עם נגינת הגיטרה. הסולן האחרון (בינתיים) של הלהקה, דניאל היימן, שר בקול גבוה ומלודי.
אפיוני הלהקה > פילוסופיה

חברי הלהקה פרסמו לא פעם את אמונתם הפילוסופית, שדוגלת בכוחו של הרצון החופשי ועזרה לאלה שחיים בספק ובפחד. הם נוהגים לכתוב רבות על אמונתם בשירי הלהקה.
חברי הלהקה העניקו לעצמם כינויים שלפיהם משקפים את דעותיהם, ידיעתם ואמונתם הפילוסופית: ווג'אק ליסיצקי כונה Transcendental Protagonist, מרטין פורנגן מכנה עצמו Cosmic Antagonist, כריסטיאן ניקוויסט מכונה Preternatural Transmogrifier והקלידן אטילה פובליק מכנה עצמו Perspicacious Protector.
חברי הלהקה נוהגים להופיע כאשר הם לבושים בבגדים ארכאיים, יחד עם סימנים וקווים שמצוירים לאורך גופם ועל פניהם.
חברי הלהקה

Transcendental Protagonist (ווג'אק ליסיצקי) - גיטרה
Cosmic Antagonist (מרטין פורנגן) - באס
Preternatural Transmogrifier (כריסטיאן ניקוויסט) - תופים
Perspicacious Protector (אטילה פובליק) - קלידים
חברים לשעבר

Etherial Mangnanimus (דניאל היימן) - סולן
Equilibrian Epicurius (פרדריק אולסן) - גיטרה לתקופה קצרה
דיסקוגרפיה

2001: Awakening the World
2003: A Flame to the Ground Beneath
מטריינית אמזונית

| מטריינית אמזונית |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי-טירן
משפחה:: קוטינגיים
סוג:: מטריינית
מין:: מטריינית אמזונית
שם מדעי
 Cephalopterus ornatus ‏סנט-אילר, 1809
תחום תפוצה


מטריינית אמזונית (שם מדעי: Cephalopterus ornatus) היא עוף טרופי החי בטבע ביערות גשם באמריקה הדרומית.  הציפור שייכת למשפחת הקוטינגיים. ציפור שחורה זו בעלת כתר ענקי למצגי ראווה ובשל צורתו דמוית המטריה זכתה לשמה.
מאפיינים

מטריינית אמזונית היא אחת מציפורי השיר הגדולות בעולם והגדולה ביותר באמריקה הדרומית. הזכר שוקל 480-571 גרם ואורכו 48-55 ס"מ. לעומתו הנקבות קטנות יותר, אורכם 41-44 ס"מ ומשקלם עד 380 גרם.
הזכר הגדול הוא יצור שחור בעל כרבולת ענקית והיא משמשת אותו למשיכת הנקבות. כמו כן הצוואר הוא בעל דלדול כמו של תרנגול הודו. לעומתו הנקבה הקטנה היא בצבעים חומים דמויים והיא הדואגת לקן ולגוזלים בלי עזרתו של הזכר. גודל הכרבולת מכביד מעט על הזכרים והם לא נוטים לעוף מחשש שיהיו לטרף קל לעופות דורסים מהירים. עם זאת הוא עף לעיתים רבות מעל נהרות עד לצד השני.
הם מאוימים מעט מהרס יערות הגשם אך כרגע מצבם הוא "ללא חשש".
ראו גם

כרבולתן הסלעים
הערות שוליים

↑  מטריינית אמזונית באתר הרשימה האדומה של IUCN
מגצרופס

| מגצרופס |
| --- | --- |
  שלד ושחזור של מגצרופס
תקופה
סוף האאוקן 38–33.9 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מפריטי פרסה
משפחה:: ברונתותריומים
סוג:: מגצרופס
שם מדעי
 Megacerops ‏ליידי, 1870
שמות נוספים
 ברונתותריום

מגצרופס (שם מדעי: Megacerops; מילולית: "פרצוף גדול-קרן") הוא סוג יונק גדול ממשפחת הברונתותריומים שחי באמריקה הצפונית לפני 38–33.9 מיליון שנה. בעבר נקרא ברונתותריום (Brontotherium).