stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מסה

ערך זה עוסק במושג בפיזיקה. אם התכוונתם לחיבור עיוני, ראו .
פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא הערך כולו כתוב מנקודת מבט ניוטונית בה "כבידה" ו"אינרציה" הם מושגים נפרדים. אפילו הפרק על תורת היחסות לוקה בגישה זו..
מָסָה (ביוונית עתיקה: μᾶζα "לחם שעורים") היא גודל פיזיקלי של גופים, שמשפיע על שתי תכונות. מסה קובעת את כוח הכבידה שמפעילים גופים זה על זה: משקל של עצמים על פני כדור הארץ הוא הכוח שכדור הארץ מפעיל עליהם, ההתנגדות של גוף לשינוי במהירות שלו: התאוצה של גוף תלויה בכוח שמופעל עליו ובמסה של הגוף, מסה זו נקראת מסת התמד.
מסה היא תכונה שיש לכל גוף, הקובעת כמה קשה יהיה לגרום לשינוי במהירות שלו (להאיץ אותו או להאט אותו), והיא גם קובעת מה יהיה כח המשיכה של הגוף. למשל, מסת כדור הארץ גורמת לכך שכח המשיכה שלו יאיץ גופים אשר נמצאים מאוד קרוב אליו בתאוצה של 9.8 מטרים לשנייה בריבוע, לכיוונו.
על פי תורת היחסות מסה ניתנת להמרה לאנרגיה, ולהפך. בתורת היחסות המסה של גוף אינה גודל קבוע אלא תלויה במהירות הגוף ביחס לצופה, כאשר ההבדל זניח במהירויות שקטנות בהרבה ממהירות האור. במודל הסטנדרטי של פיזיקת חלקיקים המסה אינה תכונה בסיסית: היא נוצרת עבור אחדים מהחלקיקים היסודיים כתוצאה מתגובה עם בוזון היגס, בעוד חלקיקים אחרים נותרים חסרי מסה, ועבור חלקיקים מורכבים המסה כוללת גם את אנרגיית הקשר של החלקיקים.
המסה במכניקה של ניוטון > מסת התמד

החוק השני של ניוטון קובע שיש יחס ישר בין הכוח שפועל על גוף (מסומן באות F) לבין תאוצתו (מסמנת באות a). יחס זה נקרא מסה, ומסומן באות m:
זוהי המסה האינרציאלית, או מסת ההתמד של הגוף. החוק השני של ניוטון קובע כי כאשר מפעילים כוח על גוף כלשהו, לגוף יש תאוצה באותו הכוון של הכוח, כלומר הוא משנה את מהירות וכוון תנועתו. מכאן משתמע גם החוק הראשון של ניוטון, גוף שלא פועל עליו כוח נע במהירות קבועה.
המסה במכניקה של ניוטון > מסת כבידה

כשפיתח ניוטון את חוק המשיכה האוניברסלי, הוא מצא שמשיכתם של גופים תלויה בגדלים האופייניים להם, להם הוא קרא מסה כבידתית. מסת הכבידה האקטיבית (של גוף אחד) יוצרת את שדה הכבידה, ומסת הכבידה הפסיבית (של גוף שני) קובעת את ההשפעה מאותו שדה. אלה שתי המסות שמופיעות בנוסחת הכבידה של ניוטון. מהחוק השלישי של ניוטון נובע מיד שהמסה הפסיבית מתכונתית לאקטיבית.
כוח הכבידה שמפעילים שני גופים זה על זה הוא מכפלת המסות שלהם  m_{1}m_{2}, מוכפל בקבוע הכבידה האוניברסלי ומחולק במרחק r ביניהם בריבוע:
כאשר בכדור הארץ המרחק קבוע בקירוב, והכח אחיד בקירוב (עד כדי שגיאה של 1%) על פני כל כדור הארץ. לכן על פני כדור הארץ מסת הכבידה נמדדת לפי היחס בין משקל הגוף F, שהוא הכוח שנמדד במאזניים, לתאוצת הכובד g:
המסה במכניקה של ניוטון > שקילות מסת ההתמד והכבידה

בעקבות ניסוייו הידועים של גלילאו גליליי כמאה שנה לפני כן, ניסח ניוטון את עקרון השקילות שלו: המסה הכבידתית זהה למסה האינרציאלית. לכן, בהשפעת שדה כבידה, יואצו גופים שונים בעלי מסות שונות באותה המידה. לפיכך, מובנות היטב תוצאות ניסוי הגופים של גלילאו: בנפילת שני עצמים הנבדלים במסותיהם פועל אמנם כוח כבידה גדול יותר על הגוף בעל המסה הגדולה יותר, אך בדיוק באותה מידה גם התנגדותו להאצה גדולה (שהרי מסת ההתמד זהה למסת הכבידה) ועל כן יאיצו שני הגופים בשווה.
בעשרות השנים האחרונות אומת עקרון השקילות במגוון ניסויים ברמת דיוק גבוהה ביותר לגבי עצמים העשויים אטומים נייטרליים מבחינה חשמלית. בשנת 1967 ניסו ויטבורן ופיירבנק לבדוק את מסת הכבידה של האלקטרון, ובמאמר שפרסמו הודיעו על כישלון הניסוי. זה היה הניסיון היחיד הידוע עד כה למדידת מסת הכבידה של חלקיק טעון. הקושי בביצוע מדידה מסוג זה נובע מהצורך למסך את החלקיק הנבדק באופן מוחלט מפני הפרעות אלקטרוסטטיות ואלקטרומגנטיות על מנת שניתן יהיה לבדוק את תגובתו להשפעת שדה הכבידה של כדור הארץ נטו.
ניסויים למדידת מסת הכבידה של אנטי מימן טרם נערכו בגלל הקושי בהפקת אטומי אנטי מימן באופן שניתן יהיה לשלוט בהם ולבצע מדידות מדויקות של השפעת כבידת כדור הארץ על תנועתם.
המסה בתורת היחסות > בתורת היחסות הפרטית

תורת היחסות הפרטית גילתה שהמסה האינרציאלית איננה יחס קבוע, אלא שככל שגוף מסוים נע במהירות שקרובה יותר למהירות האור, מסתו תגדל (כלומר: התאוצה בעקבות כוח מסוים תקטן), אף על פי שמספר האטומים בגוף החומר (ראו מול) לא ישתנה.
ניתן באופן אינטואיטיבי להסביר קביעה זו, אם מקבלים את מהירות האור כחסם עליון של מהירות, שככל שמתקרבים אליו כוח שמופעל על הגוף יגרום לפחות תאוצה.
לפיכך, תורת היחסות ערערה את מעמדה היסודי של המסה בפיזיקה. עם קבלתה של מהירות האור כאינווריאנט, לא ניתן היה עוד לשמר את האינווריאנטיות של המסה האינרציאלית, והיא הפכה תלויה בגורמים אחרים, כמו מהירות ואנרגיה.
למסה זו קרא אלברט איינשטיין "מסה יחסותית" וראה בה כמודדת את תכולת האנרגיה של הגוף לפי הנוסחה  \ E=mc^{2}.
המסה היחסותית של גוף מוגדרת על ידי הביטוי
 m_{rel}={\frac {m_{0}}{\sqrt {1-v^{2}/c^{2}}}}=\gamma m_{0}
כאשר  \ m_{0} היא "מסת המנוחה" (מסת הגוף כאשר הוא במנוחה). מסת המנוחה היא אינווריאנטה של הגוף ורוב הפיזיקאים מתייחסים אליה פשוט כאל מסת הגוף ורושמים  \ \gamma m במקום להשתמש במושג המסה היחסותית.
המסה בתורת היחסות > בתורת היחסות הכללית

מעקרון השקילות החזק של איינשטיין, נובע שמסת הכבידה הפסיבית שווה למסת ההתמד.
המסה והמשקל

טעות טרמינולוגית נפוצה היא חוסר הבדלה בין מסה למשקל. טעות זו נובעת מכך שלצרכים יום-יומיים, מסה ומשקל פרופורציוניים זה לזה, ובהרבה מקרים (כגון בחישובי עומס) הנתון הרלוונטי הוא המשקל דווקא, כמו כן, נובעת טעות זו מהבלבול ההיסטורי שרווח בין יחידת "קילוגרם כוח" ליחידת ה"קילוגרם מסה". על אף הבלבול, חשוב להבחין בין מסה למשקל.
בעוד מסתו של גוף היא תכונה קבועה (כשהגוף במנוחה), המשקל אינו כך. משקלו של גוף על פני כדור הארץ הוא הכוח שבו נמשך הגוף אל כדור הארץ. באופן דומה, משקלו של גוף על הירח הוא הכוח בו הוא נמשך אל הירח, והוא שונה מהכוח בו הוא נמשך לכדור הארץ. משקלו של אדם בכדור הארץ יכול להיות 1200 ניוטון ובירח הוא יעמוד על כ-200 ניוטון —כשישית ממנו. לעומת זאת, אם מסתו של אותו אדם היא 80 קילוגרם, המסה תישאר 80 קילוגרם גם בירח או בכל גרם-שמים אחר. כל עוד לא גרענו או הוספנו חומר לגוף, מסתו לא תשתנה; משקלו של גוף ישתנה בתלות למערכת בה נמדד.
את המשקל מודדים בעזרת מאזני קפיץ או דינמומטר - מכשיר שהוא בעיקרו קפיץ הנמתח באופן יחסי לכוח המופעל עליו. לעומת זאת, את המסה מודדים באמצעות מאזניים - מכשיר המשמש להשוואה בין מסתו של גוף למסה ידועה מראש (כאשר שתי המסות נמצאות באותו שדה כבידה).
המשקל הוא כוח, וככזה, יחידותיו הן יחידות של כוח - ניוטון או דיין, אך במצב מנוחה, ללא תאוצה על פני כדור הארץ, קיים יחס המרה שניתן להתייחס אליו לרוב כקבוע (הוא משתנה מעט בין קו המשווה לבין הקטבים) בין המסה למשקל העומד על כ-9.81 ניוטון לקילוגרם (יחס זה מכונה גם תאוצת הנפילה החופשית).
יחידה נוספת ומיושנת למדידת כוח, השימושית כיום בעיקר למדידת משקל, היא ה"קילוגרם-כוח" - קג"כ. כיום יחידה זו אינה שמישה במדע, אך בחיי היומיום עדיין נעשה בה שימוש, אם כי לא במודע, כאשר מדברים על מדידת משקל; יחידה זו שווה בקירוב טוב ל-9.81 ניוטון כך שבעת שימוש ביחידה זו, המסה והמשקל על פני כדור הארץ שווים בקירוב טוב בגודלם. לכן, יש המבלבלים בין יחידת הקילוגרם בשימושה כיחידת מסה לבין שימושה כיחידת משקל. כאשר אומרים "קילוגרם עגבניות" מתכוונים לרוב למשקל של קילוגרם-כוח אחד הפרופורציונלי לקילוגרם (מסה) אחד בכדור הארץ.
יחידות למדידת מסה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
יחידת המסה הבסיסית בתקן מערכת היחידות הבין-לאומית היא הקילוגרם, שרבים מחשיבים אותו בטעות ליחידת משקל (ראו בהמשך).
הקילוגרם הוא יחידת מסה שרירותית, שהיה מיוצג עד למאי 2019 על ידי המסה של גליל שעשוי מסגסוגת של פלטינה (90%) ואירידיום (10%) בגובה וקוטר של 39.17 מ"מ השמור בלשכה הבינלאומית למידות ומשקלות בעיירה סבר (ליד פריז) בתנאי טמפרטורה ולחץ קבועים. כיום מוגדר הקילוגרם בהתבסס על קבועים יסודיים של הטבע, והוא נגזר מהגדרת ערכו של קבוע פלאנק כ  h=6.62607015\times 10^{-34}{\text{kg m}}^{2}/{\text{s}}.
מסה זו קרובה מאוד למסה של 1,000 סמ"ק מים מזוקקים בטמפרטורה של 4 מעלות צלזיוס.
יחידות מידה מטריות נוספות הן גרם, מיליגרם (מ"ג), וטון, כאשר:
1000 מ"ג=1 גרם
1000 גרם=1 ק"ג
1000 ק"ג=1 טון
תורת החלקיקים

בוזון היגס הוא חלקיק יסודי אשר על פי המודל הסטנדרטי לוקח חלק במנגנון שמעניק לחלקיקים אלמנטריים רבים מסות. החלקיק קרוי על שמו של המדען הבריטי פיטר היגס שהציע את קיומו ואף קיבל פרס נובל על כך לאחר גילוי החלקיק ב-CERN בשנת 2012, אותו חלק עם פרנסואה אנגלר.
תורת החלקיקים > חלקיקים חסרי מסה

לחלקיקים שמתווכים את הכוחות היסודיים אין מסה.
לפוטון, חלקיק יסודי המהווה את הקוונטום של השדה האלקטרומגנטי ונשא הכוח של הכוח האלקטרומגנטי – אין מסה.
לגלואון, החלקיק היסודי הנושא את הכוח החזק – אין מסה.
עד ל-1990 הוסבר לפי מודלים שונים כי לניטרינו, חלקיק יסודי פרמיוני, המהווה לפטון נטול מטען חשמלי, אין מסה. באותה שנה שני חוקרים, טקאקי קג'יטה היפני וארתור מקדונלד הקנדי, הוכיחו במקביל בשני מחקרים שונים שלחלקיקי נייטרינו כן יש מסה. מהמחקרים נמצא כי סכום מסות שלושת הטעמים של הנייטרינו הוא כ-0.12 eV. זו היא המסה הנמוכה ביותר של חלקיק מסיבי כלשהו. על כך זכו שני החוקרים ב-2015 בפרס נובל לפיזיקה.
הגרביטון, שהוא חלקיק תאורטי הנושא את כוח הכבידה, אמור להיות חסר מסה.
מסה שלילית

מסה שלילית מתארת חומר היפותטי אשר מסתו מיוצגת על ידי מספר שלילי בעל סימן מנוגד למסת החומר הרגיל, למשל −1 קילוגרם. חומר כזה יפר אחד או יותר מחוקי הטבע הבסיסיים, ועשוי להציג תכונות מוזרות ובלתי מוכרות הנובעות מחוסר המידע על השפעת הכבידה עליו, וכיצד היא צריכה להתייחס לכוח או לתאוצה המכוונת הפוך למסה שלילית.
בדומה למסה חיובית, ניתן גם להגדיר את המסה השלילית כגודל פיזיקלי המנוגד למסה החיובית. למשל, מסה קובעת את כוח הכבידה שמפעילים גופים זה על זה. ככל שמסת הגופים עולה, כמות הכבידה שהם מפעילים זה על זה עולה ביחס ישר. לפיכך נוכל לשער שאם החוקים אכן מגונדרים בין מסה חיובית לשלילית, כך גם יחסי ההשפעות של גופים בנוגע לכבידה – ככל שהמסות של גופים בעלי מסות שליליות עולה, כך כמות הכבידה שהם מפעילים זה על זה קטנה ביחס הפוך, עד כדי דחייה מוחלטת.
ראו גם

מסה קריטית - מסה מינימלית הדרושה להתחלת תגובת שרשרת בפצצת ביקוע
מסת אלקטרון
מסת שמש
מסת צדק
הערות שוליים

↑  Do I weigh less on the equator than at the north pole
↑  קישור לתקציר המאמר באתר PHYSICAL REVIEW LETTER
↑  מאמר מאת חוקרים במעבדה הלאומית בלוס אלאמוס, ארצות הברית, הקוראים לחקור את התאוצה הגרביטציונית של אנטי-פרוטון
↑  Tests of the weak equivalence principle for charged particles in space מאמר מאת חוקרים באוניברסיטת ברמן, גרמניה
↑  בשנת 1964 פרסמו את התוצאות, באופן כמעט סימולטני, שלוש קבוצות שונות(אנ') - זו של רוברט ברוט ופרנסואה אנגלר, זו של פיטר היגס, וזו של ג'רלד גורלניק, ריצרד הייגן וטום קיבל. בקהל הרחב דווקא שמו של היגס הוצמד לחלקיק ולמנגנון, אך בהקשרים מקצועיים ניתן להיתקל גם ב"מנגנון היגס-אנגלר" ושמות נוספים שמאזכרים את יתר הפיזיקאים, כולל השם ABEGHHK'tH (ראשי תיבות של שמות שמונה פיזיקאים שונים שהיו מעורבים, כולל השישה שהוזכרו פה). היגס ואנגלר מוכרים במיוחד בשל זכייתם בנובל.
↑  http://www.nobelprize.org/nobel_prizes/physics/laureates/2013/press.pdf
↑  שני חוקרים שגילו בנפרד שלניטרינו יש מסה זכו בפרס נובל לפיזיקה, אתר הידען
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555595405171  BNE: XX554196  BnF: cb11973906k (data)  GND: 4169025-4  LCCN: sh85081853  NDL: 00571299  NKC: ph387192  SUDOC: 027767027
מצפה בניה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אתר הנצחה 
 מדינה:  ישראל 
 
מצפה בניה הוא אתר הנצחה ונקודת תצפית השוכנת על הרי נפתלי, בגובה 740 מטר מעל פני הים, ומשקיפה על עמק החולה, רמת הגולן והחרמון. המצפה מנציח את זכרו של רס"ן בניה ריין, מפקד פלוגת שריון שנהרג במלחמת לבנון השנייה יחד עם חבריו לטנק במהלך מבצע חילוץ תחת אש.
המצפה בנוי משתי קומות. הקומה הראשונה ממוקמת לצד רחבת החניה, תחת צלם של שלושה עצי אורן. במקום מוצבים ספסלים המשקיפים על נופי עמק החולה והחרמון. בלוח תצפית משורטטות נקודות ציון בולטות בנוף, ולצידן מובאות ציטטות מדבריו של בניה ריין. המצפה נגיש גם לאנשים עם מוגבלות בתנועה.
הקומה העליונה של המצפה כוללת סככת עץ, אליה מובילות מדרגות קצרות ושביל הצועד בין צמחי נוי. מהתצפית ניתן להשקיף לעבר כפרי דרום לבנון, ובהם אל-עדייסה וכפר כילא, וכן לעבר הר צפייה, מצפה דדו והמושבה מטולה.
המצפה הוקם בנקודה הסמוכה לגדר המערכת, בדיוק מהמקום בו יצא בניה ריין לפעולת החילוץ האחרונה שלו. במהלך מבצע החילוץ, הצוות בפיקודו פעל להעברת אספקה לכוחות ולחילוץ פצועים תחת אש. במהלך חילוץ טנק פגוע נפגע הטנק של "כוח בניה" מטיל, וכל אנשי הצוות – ריין, סמ"ר אדם גורן, סמ"ר אורי גרוסמן וסמ"ר אלכס בונימוביץ' – נהרגו. על גבורתם קיבלו הארבעה צל"ש מאלוף פיקוד הצפון.
במצפה מוצב לוח תצפית המסמן נקודות מרכזיות באזור, ובו משולבת עמדה קולית שבה מספרת אמו של בניה את סיפורו. כמו כן, בצידו האחורי של סלע ההנצחה קבוע תצלומו של בניה ריין. מהמצפה ניתן להשקיף לעבר קריית שמונה, תילי הגולן בהם הר חרמונית, הר אביטל והר בנטל, וכן יישובי צפון עמק החולה, כגון הגושרים, מעיין ברוך ודן.
הערות שוליים

↑  מערכת מדור החופש, ‏מרהיב וכואב: המצפורים הכי יפים לזכר הנופלים, באתר ‏מאקו‏, 14 באפריל 2021
1 2  מצפורי נוף בצפון - מצפה בניה, באתר https
↑  יאיר קליין, ‏היום בהיסטוריה: 17 שנה לנפילתו של סרן בניה ריין, באתר "סרוגים", 6 באוגוסט 2023
רועי אסף

| --- | --- |

 לידה:  2 בינואר 1979 (בן 46) ראשון לציון, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1997
 פרסים והוקרה:  פעמיים פרס אופיר לשחקן הראשי הטוב ביותר פרס התיאטרון הישראלי פרס משרד החינוך והתרבות בתחום הקולנוע
 האתר הרשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
רועי אסף (נולד ב-2 בינואר 1979) הוא שחקן קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה ישראלי. זכה פעמיים בפרס אופיר לשחקן הראשי הטוב ביותר ובפרס התיאטרון הישראלי.
ביוגרפיה

אסף החל ללמוד משחק בגיל צעיר בסדנת התיאטרון של הבמאית והמורה למשחק ד"ר דבורה מילר. למד בתיכון הגימנסיה הריאלית בראשון לציון. התקבל לתיאטרון צה"ל ושירת כשחקן וכמפקד התיאטרון. בתום השירות למד משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב בתל אביב. במהלך לימודיו זכה במלגת הצטיינות מ"קרן התרבות אמריקה-ישראל".
מתגורר בתל אביב עם בת זוגו, השחקנית אורנלה בס.
קריירה > תיאטרון

בתפקידו הראשון בתיאטרון גילם את ארלקינו בהצגה "איזאבלה" מאת ובבימוי יעל רונן בתיאטרון באר שבע. על תפקידו זה היה מועמד לפרס התיאטרון הישראלי.
בתיאטרון הבימה שיחק בהצגה "המדריך לחיים הטובים".
בתיאטרון הקאמרי של תל אביב בהצגות: "ע' 17" ובהצגת היחיד "הילד", שגם ביים. ההצגה "הילד" שהחלה להציג ב-2002 ללא הפסק, ועלתה גם בפסטיבל תיאטרונטו 2007. ההצגה זכתה לביקורות משבחות ותיאטרון הקאמרי אימץ אותה. על תפקידו בהצגה זו זכה בפרס התיאטרון הישראלי בתור "השחקן המבטיח של השנה".
שיחק בהצגה "יחיד במינו", שזכתה בפרס ההצגה הטובה ביותר בפסטיבל חיפה להצגות ילדים 2005.
בתיאטרון צוותא שיחק בהצגה "מחזמר" (בתפקיד הראשי), על פי "נמר חברבורות" של יעקב שבתאי. ההצגה, שביים משה נאור עלתה כהצגת הסיום של תלמידי ניסן נתיב בת"א ואומצה על ידי צוותא. שיחק בהצגה "קופסת התכשיטים של לי הו" (שזכתה לציון לשבח בפסטיבל תיאטרון קצר 2006) ובהצגה "ילדות" בפסטיבל תיאטרון קצר 2009. בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער, בהצגת היחיד "להיות או לא להיות שחקן". בפסטיבל ישראל 2010 ובתיאטרון גשר בהצגה "רומיאו ויוליה" (בתפקיד מרקוציו).
ב-2011 הופיע בהאנגר תיאטרון גשר בהצגה "מיין קאמפף" בתפקיד אדולף היטלר. ההצגה עלתה בבכורה בפסטיבל עכו 2011. על תפקידו זכה בפרס המשחק הטוב ביותר בפסטיבל וגם בפרס קיפוד הזהב – "השחקן הראשי הטוב ביותר", לשנת 2012.
בנוסף, מופיע בתפקיד המנחה בקברט הסאטירי "הפסקת אש" של קבוצת "בורדל טוטאל". ההצגה זכתה בפרס "הצגת השנה" בטקס פרסי קיפוד הזהב 2016. הופיע בהצגה "החייל הרזה" מאת חנוך לוין שעלתה בפסטיבל עכו 2016, בתפקיד החייל הרזה. ההצגה, שביימה טל ברנר, מציגה בתיאטרון הקאמרי. לאחר מכן שיחק בתיאטרון באר שבע בהצגות: "גן הדובדבנים" ו"דונה פלור נשואה לשניים".
באפריל 2018 החל לשחק במחזה "רומיאו ואמא" מאת גור קורן וגלעד קמחי בתיאטרון הקאמרי.
קריירה > טלוויזיה וקולנוע

הבכורה הקולנועית של אסף הגיעה בשנת 2009, כאשר לוהק לתפקיד מרכזי בסרטה של קרן ידעיה – "כלת הים". שם שיחק לצד רונית אלקבץ, מוני מושונוב ודאנה איבגי.
בשנת 2010 שיחק בסדרת הדרמה של yes, "בלו נטלי" בתפקיד אשר, סרסור אלים, ובשנת 2013 שב לגלם את אותה דמות בעונה השנייה. באותה שנה שיחק בסדרה הקומית של ערוץ 10, "פרופיל 64" בתפקיד אבנר, קצין הצנחנים המורעל, תפקיד עליו היה מועמד לפרס השחקן הקומי של השנה בפרסי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה.
בשנת 2012 גילם את התפקיד הראשי (אבי בכר) בסרט הקולנוע "המשגיחים" בבימויו של מני יעיש, תפקיד עליו זכה בפרס אופיר לשחקן הראשי הטוב ביותר בטקס פרסי אופיר לשנת 2012 ובפרסים נוספים בארץ ובעולם. שיחק תפקיד אורח בסרט של דובר קוסאשווילי, "רווקה פלוס" בכיכובה של יעל טוקר. באותה שנה שיחק בסדרת הדרמה של ערוץ 10, "אלנבי" בבימויו של אסף ברנשטיין ("פאודה").
בשנת 2015 שיחק בסדרת המתח "כפולים" בערוץ 2 וגילם את דמותו של יובל הררי, עורך דין שארוסתו מואשמת בריגול נגד מדינת ישראל. באותה שנה שיחק בסרטים: "המילים הטובות" בבימויו של שמי זרחין, "חתונה מנייר" בבימויו של ניצן גלעדי, ו"ארץ פצועה" בבימויו של ארז תדמור. אסף היה מועמד לשלושה פרסי אופיר באותה שנה, שניים לשחקן ראשי (בסרטים "חתונה מנייר" ו"ארץ פצועה"), ואחד לשחקן משנה (בסרט "המילים הטובות"), ולבסוף זכה בפרס אופיר לשחקן הראשי הטוב ביותר על תפקידו בסרט "ארץ פצועה". בטקס פרס אופיר 2016 ניסה לעלות לבמה בעת נאום של שרת התרבות מירי רגב, במחאה וכדי להגיב לדבריה על אפליה עדתית בקולנוע, אירוע שגרר דיון ציבורי. באותה שנה גם לוהק לסרט ההוליוודי "מרי מגדלנה", לצד השחקנים חואקין פיניקס ורוני מארה. בשנת 2017 השתתף בסדרה הדוקומנטרית על חנוך לוין. הסדרה שודרה בערוץ 1, ואסף פתח כל פרק בקטע מתוך מחזה של חנוך לוין שקיבל פרשנות חדשה. בנוסף ביים והשתתף בסרט הקצר "דמגוגיה".
בשנת 2019 השתתף בתפקיד הראשי בסרט "בשורות טובות" של הבמאי ארז תדמור, לצד נלי תגר.
בשנת 2022 שיחק בסרט בחורים טובים גם אותו ביים ארז תדמור.
בשנת 2023 השתתף בסדרה 4:20 לצד יובל שרף ועוז זהבי. ב-2024 שיחק בסרטו של שמי זרחין "חמדה".
רועי אסף הוא זוכה פרס שר התרבות לעידוד יצירה בתחום הקולנוע לשנת 2024. מנימוקי השופטים: "רועי אסף הוא שחקן תיאטרון וקולנוע מוערך, שחקן בחסד שעבר לבימוי קולנוע. עבודתו כבמאי סרטים מאופיינת במקוריות יוצאת דופן, אומץ ויושרה פוליטית. בעבודות המשחק הרבות והמגוונות שלו הוא מפגין וירטואוזיות מרשימה ומביא למסך עוצמות רגשיות. בסרטו הארוך הראשון, "מופע טוטאל", שזכה במספר פרסי אופיר ונמצא כעת בסבב פסטיבלים בינלאומי, הוא מפגין בשלות מרשימה ומלהטט בעבודה עם המצלמה. על כל אלה בחרה הוועדה להעניק לו את פרס עידוד היצירה בקולנוע לשנת 2024."
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | במאי | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2025 | מופע טוטאל | אסי | רועי אסף |  |
| 2024 | חמדה | עומרי | שמי זרחין |  |
| 2023 | ילדים של אף אחד | ג'קי רונן | ארז תדמור | תפקיד ראשי |
| 2022 | בחורים טובים | רחמים ביטון | ארז תדמור |  |
| 2022 | כל מה שאני יכולה | עו"ד יוחאי דמתי | שירי נבו פרידנטל | תפקיד ראשי |
| 2019 | בשורות טובות | לירן | ארז תדמור | תפקיד ראשי |
| 2017 | מרי מגדלנה | כהן בית מקדש | גארת' דייוויס |  |
| 2016 | ארץ פצועה | קובי עמר | ארז תדמור | תפקיד ראשי |
| 2015 | חתונה מנייר | עומרי | ניצן גלעדי | תפקיד ראשי |
| 2015 | המילים הטובות | נתנאל | שמי זרחין | תפקיד ראשי |
| 2012 | המשגיחים | אבי בכר | מני יעיש | תפקיד ראשי |
| 2012 | רווקה פלוס | רפי סרוסי | דובר קוסאשווילי | תפקיד אורח |
| 2011 | עדות | החייל | שלומי אלקבץ |  |
| 2010 | קירות | ששי | דני לרנר |  |
| 2009 | כלת הים | מאיר וולף | קרן ידעיה |  |
פילמוגרפיה > סרטים קצרים

| שנה | סרט | במאי | תפקיד |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | נפילות | ארז תדמור | שלומי בן עטר |
| 2017 | דמגוגיה | רועי אסף | הג'וקר |
| 2011 | חסימות | גולן רייז | סמ"ר אמיר מימרן |
| 2010 | כלבים ביער | דניאל נחנסון | טירקל |
| 2009 | חניה בדם | מני יעיש | הבת ימי |
| 2008 | אליקו | מני יעיש | אליקו |
| 2007 | זוגיים דמה | ניצן גלעדי | גרין |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנת בכורה | הצגה | תפקיד | תיאטרון | פסטיבל | מחזאי | במאי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2023 | זרים מושלמים | שפיגל | תיאטרון הבימה |  | פאולו ז'נובזה | נתן דטנר |
| 2021 | האם יש מקקים בישראל | לייבו ספיבק | תיאטרון הבימה |  | ניסים אלוני | מרט פרחומובסקי |
| 2018 | רומיאו ואמא | ששי בן עטר | תיאטרון הקאמרי |  | גור קורן, גלעד קמחי | גלעד קמחי |
| 2017 | דונה פלור נשואה לשניים | ואדיניו | תיאטרון באר שבע |  | ז'ורז' אמאדו, עירד רובינשטיין, יואב שוטן | עירד רובינשטיין |
| 2017 | גן הדובדבנים | לופאחין | תיאטרון באר שבע |  | אנטון צ'כוב | עידו ריקלין |
| 2016 | החייל הרזה | החייל הרזה |  | פסטיבל עכו | חנוך לוין | טל ברנר |
| 2015 | הקמצן | קליאנט | תיאטרון הבימה |  | מולייר | אילן רונן |
| 2015 | בורדל טוטאל – "הפסקת אש" | המנחה | מועדון הבארבי |  | נועה מורדוביץ', רועי אסף, טלי רגב | נועה מורדוביץ', רועי אסף, טלי רגב |
| 2011 | מיין קאמפף | אדולף היטלר | בשיתוף תיאטרון גשר | פסטיבל עכו | ג'ורג' טבורי | גיל אלון |
| 2010 | רומיאו ויוליה | מרקוציו | בשיתוף תיאטרון גשר | פסטיבל ישראל | ויליאם שייקספיר | מיכאל רונן |
| 2009 | להיות או לא להיות שחקן | השחקן | תיאטרון אורנה פורת |  | גיל צרנוביץ' | גיל צרנוביץ' |
| 2009 | ע' 17 | גיא פרנק | תיאטרון הקאמרי |  | שי להב, ג'וני זיכהולץ | נועם שמואל |
| 2007 | הילד | הילד | תיאטרון הקאמרי | תיאטרונטו | ריימון קוש, רועי אסף | רועי אסף |
| 2005 | יחיד במינו | יצחק | תיאטרון ארצי לנוער | פסטיבל חיפה | יוסי וואסה, שי בן עטר | שי בן עטר |
| 2005 | המדריך לחיים הטובים | אורי | תיאטרון באר שבע |  | יעל רונן | יעל רונן |
| 2005 | איזאבלה | ארלקינו | תיאטרון באר שבע |  | יעל רונן – לפי "קפיטן פראקסה" | יעל רונן |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | ערוץ | יוצר | במאי | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2023 | 4:20 | יוני | HOT3, HOT | דוד דהן ועידו דרור | יהונתן בר אילן |  |
| 2019 | מונא | יניב נקש | תאגיד השידור הציבורי | מירה עוואד, מאיה הפנר | אורי סיון |  |
| 2017 | חנוך לוין – חיים שכדוגמתם עוד לא ראינו מעולם | פרולוג | ערוץ 1, רשות השידור | רוני קובן, שרון קרני, רן לנדאו | רן לנדאו | תפקידים שונים |
| 2015 | כפולים | עו"ד יובל הררי | ערוץ 2, קשת | עמית כהן, מריה פלדמן | עודד רסקין |  |
| 2013 | פרופיל 64 | סגן אבנר בן בסט | ערוץ 10 | אביב דיבון, איתי אדרי, ארז אבני | איתן צור | תפקיד ראשי |
| 2010, 2013 | בלו נטלי | אשר | yes, דרמה | אבנר ברנהיימר וגיא סידיס | עודד לוטן | תפקיד ראשי |
| 2012 | אלנבי | אסי הבלש | ערוץ 10 | גדי טאוב | אסף ברנשטיין |  |
| 2008 | על קצות האצבעות | המאפר | ערוץ 2, קשת | ג'וני קוניאק | גל זייד |  |
| 2007–2005 | שוונג | עצמו | הטלוויזיה החינוכית, ערוץ 2 | שי בן עטר, רועי אסף ושרון דנון | שאולי גורודסקי | מנחה |
פרסים

אסף זכה בפרסים הבאים:
פרס אופיר – השחקן הראשי הטוב ביותר – לשנת 2015 ("ארץ פצועה")
פרס אופיר – השחקן הראשי הטוב ביותר – לשנת 2012 ("המשגיחים")
פרס התיאטרון הישראלי – השחקן המבטיח – לשנת 2007 ("הילד")
פרס משרד החינוך והתרבות לעידוד יצירה בתחום הקולנוע - לשנת 2024
פרס ציון לשבח - פסטיבל הקולנוע הבינלאומי 'מאר דל פלטה' 2024 ("מופע טוטאל")
פרס השחקן הטוב ביותר – פסטיבל מלטיה – טורקיה לשנת 2012 ("המשגיחים")
פרס מבקרי הקולנוע הישראלי – השחקן הטוב ביותר – לשנת 2016 ("ארץ פצועה")
פרס מבקרי הקולנוע הישראלי – השחקן הטוב ביותר – לשנת 2012 ("המשגיחים")
פרס קיפוד הזהב – שחקן השנה – לשנת 2012 ("מיין קאמפף")
פרס קיפוד הזהב – יוצר הצגת השנה – לשנת 2016 (בורדל טוטאל – "הפסקת אש")
פרס המשחק הטוב ביותר – פסטיבל עכו לתיאטרון – לשנת 2011 ("מיין קאמפף")
פרס הבמה לילדים ונוער – יוצר בתחילת דרכו – לשנת 2006 ("יחיד במינו", "מלך ההר")
ציון לשבח לשחקן ראשי – פסטיבל הקולנוע ירושלים – לשנת 2012 ("המשגיחים")
פרס השחקן – סם שפיגל – ב"י לקולנוע ירושלים לשנת 2009 ("כלבים ביער")
הערות שוליים

↑  יאיר אשכנזי, הקברט הסאטירי "הפסקת אש" זכה בפרס הצגת השנה בפרינג', באתר הארץ, 19 בנובמבר 2016
↑  רן בוקר, השחקן שהתפרץ לבמה בזמן נאום רגב: "אין אפליה עדתית בקולנוע", באתר ynet, 23 בספטמבר 2016
↑  רן בוקר, רועי אסף בעקבות ישו: לוהק ל'מרי מגלדנה'", באתר ynet, 27 בנובמבר 2016
1 2  יאיר רוה, קרקס פנומנלי: סרט וירטואוזי על החיים בישראל, באתר כלכליסט, 11 בפברואר 2025
| פרס אופיר לשחקן הראשי הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1990–2010 | משה איבגי (1990) • אריה מוסקונה (1991) • שולי רנד (1992) • שאול מזרחי (1993) • שמיל בן ארי (1994) • משה איבגי (1995) • עמוס לביא (1996) • אסי דיין (1997) • יורם חטב (1998) • ניר לוי (1999) • אקי אבני (2000) • ליאור אשכנזי (2001) • זאב רווח (2002) • אריה אליאס (2003) • שולי רנד (2004) • אורי גבריאל (2005) • אסי דיין (2006) • ששון גבאי (2007) • מיכאל מושונוב (2008) • סשה אגרונוב (2009) • אדיר מילר (2010) |  |
| 2011 ואילך | שלמה בראבא (2011) • רועי אסף (2012) • מכרם ח'ורי (2013) • זאב רווח (2014) • רועי אסף (2015) • מוריס כהן (2016) • ליאור אשכנזי (2017) • נוה צור (2018) • ערן נעים (2019) • שי אביבי (2020) • אלכס בכרי (2021) • ששון גבאי (2022) • רועי ניק (2023) • שאדי מרעי (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007453052005171  ISNI: 0000 0004 5949 5095  LCCN: no2010122829  SUDOC: 196832888  VIAF: 1379148269801005230002   WorldCat (עם VIAF): 1379148269801005230002 
אסף בסרט "המשגיחים"
רועי אסף מקבל את פרס אופיר, 2012
ישי אדר

| --- | --- |

ישי אדר
 לידה:  17 ביולי 1970 (בן 54) ירושלים, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 שפה מועדפת:  עברית 
 www.ishaiadar.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ישי אדר (נולד ב־17 ביולי 1970) הוא מלחין פסקולים לקולנוע, מעצב סאונד לממשקים ולעבודות וידאו, מוזיקאי עצמאי, שותף בהרכב "בני המה" וממקימי "נושאי המגבעת". הוא היה מבקר מוזיקה בעיתונים "כל העיר", "במחנה", "העיר" ו"תל אביב".
מרצה לפסקול בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה. כיום הוא מרצה וראש המסלול למוזיקה וסאונד לקולנוע בבית הספר לאומנויות הקול והמסך במכללת ספיר וגם מרצה לפסקול בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה. [1]