stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוסיין ברגותי
עבודותיו > מיצירותיו הבולטות > בין עצי השקד

נכתב בשנתו האחרונה, בדומה לרומן "האור הכחול", ומתעד את שנותיו האחרונות והתמודדותו עם מחלת הסרטן. בספר זה שב ומתבונן במקורותיו, ילדותו ואחריתו, תוך איור דיוקן כפרו האהוב הנאנק תחת מגף הקולוניאליזם. בכתיבתו ביקש להעניק חיי נצח לאזור הפראי של הגבעות סביב כובר מכורתו המכונה "דיר אל ג'וואני". ”אמור לה, לא משנה מה יקרה...אם תבקר אותי, אהיה בין עצי השקד” לאחר מותו נקברה גופתו של ברגותי בין עצי השקד בגינה שבבית אימו. הספר תורגם לצרפתית.
הערות שוליים

↑  الضوء الأزرق (בערבית)
↑  سأكون بين اللوز (בערבית)
↑  Lumière bleue", Marianne Weiss, 2004" (בצרפתית)
↑  الضفة الثالثة لنهر الأردن (בערבית)
↑  Je Serai Parmi les Amandiers", Marianne Weiss, 2008" (בצרפתית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007256795605171  BnF: cb14558195b (data)  CiNii: DA1530312X  GND: 130583286  ISNI: 0000 0000 7983 4649  LCCN: n85155895  NLA: 41010861  NTA: 149790074  RERO: 02-A009661570  SUDOC: 080514553  VIAF: 12547092   WorldCat (עם VIAF): 12547092
ולקיריה (קומיקס)

| --- | --- |

ולקיריה, כפי שהופיעה על עטיפת החוברת Secret Avengers #14 מיוני 2011, אמנות מאת אדי גרנוב.
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  The Avengers #83 (דצמבר 1970)
 הופעה אחרונה:  War of the Realms #2 (אפריל 2019)
 יוצרים:  רוי תומאס ג'ון בוסימה
 גילום הדמות:  טסה תומפסון ("תור: ראגנארוק", "הנוקמים: מלחמת האינסוף", "הנוקמים: סוף המשחק", "תור: אהבה ורעם")
 מידע
 שם אמיתי:  ברונהילדה
 כינויים:  ואל, ברברה דלטון-נוריס, סמנתה פרינגטון
 סטטוס:  לא פעיל
 כוחות:  כוח על-אנושי, סיבולת גבוהה, תהליך הזדקנות איטי, יכולת להעביר דרכה את נשמות המתים, בעלת ניסיון קרב בן עידנים
 חברה לשעבר בקבוצה:  ולקיריור האוונג'רס הסודיים אלי אסגרד דפנדרס דפנדרס (ולקיריור) האוונג'רס
 דמויות קשורות
 אויבים:  מכשפת 
 
ולקיריה (באנגלית: Valkyrie) היא דמות בדיונית של גיבורת-על המופיעה בחוברות הקומיקס האוונג'רס ביקום מארוול קומיקס. דמותה הופיעה לראשונה בחוברת The Avengers #83 מדצמבר 1970, ונוצרה בידי הכותב רוי תומאס והמאייר ג'ון בוסימה לפי דמותה של ברינהילד, הולקיריה מהמיתולוגיה הנורדית.
ולקיריה היא האלטר אגו של ברונהילדה, אסגרדית אשר נבחרה בידי אודין להוביל את הולקיריור, ארגון אסגרדי של אלות לוחמות הרוכבות על סוסים מכונפים אלי קרב ולוקחות עימן את הסוגדים בני התמותה אשר נהרגו בקרב לעבר ולהאלה, ארץ המתים המכובדים. היא החזקה ביותר מביניהן. כמו כל האסגרדים, גם לה יש מבנה עצם דחוס ביותר, מעל ומעבר לגוף האנושי. למרות שהיא אינה אלמותית, תהליך ההזדקנות שלה איטי. חסינה בפני מחלות הידועות לאדם ובפני פציעות קרב. הפיזיולוגיה האסגרדית שלה מקנה לה רמות גבוהות ביותר של סיבולת. הייתה חברה בקבוצת האוונג'רס הסודיים, ומשמשת כבת בריתו ומושא אהבתו של תור.
את דמותה של ולקיריה בסרטי היקום הקולנועי של מארוול "תור: ראגנארוק", "הנוקמים: מלחמת האינסוף", "הנוקמים: סוף המשחק" ו"תור: אהבה ורעם" מגלמת השחקנית טסה תומפסון.
חוסיין בן עלי

ערך זה עוסק בשריף מכה ואמיר חג'אז בתחילת המאה ה-20. אם התכוונתם לבנו של הח'ליף הרביעי באסלאם, ראו .
השריף חוסיין בן עלי
שטר של דינר ירדני עליו מופיע דיוקנו של השריף חוסיין ואיור של המרד הערבי.
השריף חוסיין בן עלי בערבית: حسين بن علي (חֻסַין בן עלי) (1853 - 4 ביוני 1931) היה ראש השושלת ההאשמית המלכותית. שימש כשָׁרִיף ואמיר של מכה בין 1908 ל־1917, אז הכריז על עצמו כמלך חג'אז ומלך כל הערבים, וקיוה לקבל את הכרת בריטניה בתמורה למרד שינהיג נגד האימפריה העות'מאנית (המרד הערבי). בשנת 1924 הכריז על עצמו כח'ליף. בשנה זאת גם הובסו כוחותיו שבמכה על ידי המלך עבד אל-עזיז אל סעוד. בעקבות התבוסה מסר את תאריו ותפקידיו לבנו הבכור עלי בן חוסיין מחיג'אז, אך גם הלה ברח מחג'אז מפני משפחת סעוד.
תולדות חייו > מותו וקבורתו בירושלים

בשנת 1931 מת חוסיין בן עלי כאשר הוא נושא את התואר חסר המשמעות "הח'ליף של עמאן". מעמאן בה מת, הובאה גופתו לירושלים, ונקברה בהלוויה טקסית על הר הבית באחוזת משפחת אל-עפיפי על יד שער הברזל, סמוך למקום קבורתו של מוחמד עלי (באחוזת קבר בדאר אל-ח'טיב, מאחורי החומה המערבית של החרם א-שריף). ג'מאל אל-חוסייני היה האחראי על סידורי הלוויה וקבלת פני המשתתפים. בתהלוכה צעדו שלושה מבניו. לצד עבדאללה צעד המופתי של ירושלים אמין אל-חוסייני. בתהלוכת הלוויה השתתפה גם משלחת יהודית, שהלכה עד הכניסה להר הבית. בין ראשי הדתות צעד הרב יעקב מאיר, ובשורת הקונסולים צעדו הקולונל פרדריק קיש, דוד ילין וחיים מרגליות קלווריסקי. למרות שהוזמנה להיכנס עם יתר המוזמנים, המשלחת היהודית לא נכנסה לשטח המסגד, אלא רק למשרדי המועצה המוסלמית העליונה, שם הביעו ניחומים בשם הסוכנות היהודית והיישוב העברי.
המשורר המצרי אחמד שאוקי כתב על חוסיין בן עלי שיר קינה, שנחתם במילים: ״קברו אותו בירושלים / בין דוד ושלמה ושאר המלכים המהוללים / ירושלים היא מקור ההשראה האלוהית / משכנם של כל אנשי העבר הדגולים״.
הערכה

השריף חוסיין בן עלי נחשב ביחד עם בנו פייסל למייסד הלאומיות הפאן-ערבית. בראייה היסטורית אפשר לראות את השריף חוסיין כאבטיפוס למלכים רבים במזרח התיכון, ובייחוד בחצי האי ערב ובמפרץ הפרסי: שלטון אבסולוטי המשלב סמכויות דתיות וחילוניות, תלות רבה בסיוע מעצמות זרות, שימוש בתארים שאין להם אחיזה במציאות תוך כדי התרפקות על מסורות ערביות ואסלאמיות קדומות, וחוסר יכולת לצור מדינה מודרנית עם הפרדה בין הקופה הציבורית לפרטית.
ד"ר נסים מלול הביא מספר סיבות לאובדן שלטונו של חוסיין בערב:
הסתמכותו על מינויים של אפנדים מסוריה וארץ ישראל לשריו במקום למנות לתפקידים הבכירים את בני ארצו.
חקיקת חוקים דתיים של הריגת נואפים, מאסר שותי יין וקטיעת ידי גנבים.
השתת מיסים על נתינים זרים שבאו לשם מסחר, שהרגיזו את המעצמות הזרות.
האדרת שמו המוגזמת שהרגיזה את בני ארצו.
הערות שוליים

↑  יעקב שמעוני, ערביי ארץ ישראל, ביאור מונחים ערביים, עמ' 457: שריף משמעותו "האציל", תואר כבוד, בייחוד לצאצאי הנביא מוחמד.
↑  Joshua Teitelbaum, The Rise and Fall of the Hashimite Kingdom of Arabia, C. Hurst & Co. Publishers, 2001, page 37
↑  Joshua Teitelbaum, The Rise and Fall of the Hashimite Kingdom of Arabia, C. Hurst & Co. Publishers, 2001, page 38
↑  Timothy J. Paris, Britain, the Hashemites and Arab Rule: The Sherifian Solution, page 36
↑  T. E. Lawrence, Seven Pillars Of Wisdom
↑  Muhannad Salhi, Palestine in the evolution of Syrian nationalism (1918-1920), Middle East Documentation Center, 2008, page 140
↑  Muhannad Salhi, Palestine in the evolution of Syrian nationalism (1918-1920), Middle East Documentation Center, 2008, page 141
↑  יעקב שמעוני, ערביי ארץ ישראל, עמ' 270.
↑  חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, האוניברסיטה הפתוחה, ספר ב, יחידה 3, עמ' 212–214.
↑  ניר כהן, באיחור של מאה: נחשף פרוטוקול הפגישה בין מלך ירדן להנהגת היישוב, באתר ynet, 18 בנובמבר 2018
↑  התזכיר מופיע בספר "שרשרת הדורות בתקופות הסוערות" ח"ב עמ' 203, ותצלום התזכיר המקורי (בעברית ובערבית) מופיע שם בעמוד 214
↑  הקדוש רבי יעקב ישראל דה-האן הי"ד - הרצח הציוני הראשון בארץ ישראל, עורכים: צבי משי-זהב ויהודה משי-זהב, ירושלים תשמ"ו, עמ' 157.
↑  חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, האוניברסיטה הפתוחה, ספר ג, עמ' 479.
↑  חוסיין הוכרז לכליף, דואר היום, 6 במרץ 1924
חוסיין ימשח היום לכליף, דואר היום, 11 במרץ 1924
↑  חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, האוניברסיטה הפתוחה, ספר א, יחידה 1, עמ' 99.
↑  סוף המלוכה בחג'אז, דואר היום, 5 באוקטובר 1924
↑  המלך חוסיין, דואר היום, 24 באוקטובר 1924
↑  חוסין לארם נהרים, דואר היום, 13 בנובמבר 1924
↑  גירוש המלך חוסין מעציון גבר, דואר היום, 14 ביוני 1925
ההתראה האחרונה למלך חוסין, דואר היום, 19 ביוני 1925
↑  חוסיין בקפריסין, דבר, 2 ביולי 1925
חוסיין בקפריסין, דואר היום, 6 ביולי 1925
האמיר זייד לארם נהריים, דואר היום, 9 בספטמבר 1925
מדוע נסע האמיר עבדאללה לקפריסין?, דואר היום, 14 בנובמבר 1926
1 2  מת חוסיין מלך חג'אז לשעבר, דבר, 5 ביוני 1931
↑  המלך חוסין חופשי אבל אהב את קפריסין, דואר היום, 17 באוגוסט 1927
↑  צוואתו של המלך חוסיין, דואר היום, 26 בספטמבר 1930
↑  קבלת פנים לחוסיין בעמאן, דואר היום, 15 בדצמבר 1930
↑  אילן פפה, אצולת הארץ: משפחת אל-חוסייני, עמ' 280.
↑  שוקיאת, III, עמ' 150–153, בתוך: חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, האוניברסיטה הפתוחה, ספר א, יחידה 1, עמ' 100.
↑  נסים מלול, גלות חוסין, דואר היום, 2 ביולי 1925
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262843805171  BnF: cb15598932m (data)  GND: 121456161  ISNI: 0000 0000 6681 1288  LCCN: n89239090  VIAF: 25459409   WorldCat (עם VIAF): 25459409
חבורת A4

ערך זה עוסק בחבורת קומיקס. אם התכוונתם למונח מתחום האלגברה, ראו .
אוסף חבורת A4
"חבורת A4" הייתה קבוצה ישראלית של אמני קומיקס, בראשם דודו גבע, שיזמו, יצרו ומכרו יחד עבודותיהם בין 2003 ל-2004.
חבורת-על (גאולוגיה)

חבורת-על (באנגלית: supergroup) מוגדרת על ידי הוועדה הבינלאומית לסטרטיגרפיה (International Commission on Stratigraphy) כאוסף של שתי חבורות או יותר, או חבורות ותצורות נלוות, שיש להן מאפיינים ליתולוגיים משמעותיים מסוימים משותפים.
על פי הגדרה אחרת, חבורת-על היא אוסף של תצורות או חבורות שעברו יחד מאורע גאולוגי או טקטוני משמעותי במהלך ההיסטוריה של כדור הארץ.
חבורת-על עשויה להיות מורכבת מחבורות שונות באזורים גאוגרפיים נפרדים.
דוגמה לחבורת-על היא חבורת-העל של הגרנד קניון (Grand Canyon Supergroup) הבנויה מתשע תצורות גאולוגיות שהורבדו בלשון ים רדודה שנמשכה מימת סופיריור של ימינו עד הפארק הלאומי גליישר שבמונטנה לגרנד קניון והרי יואינטה שבצפון מזרח יוטה. מלפני 1.2 מיליארד שנים ועד לפני 800 מיליון שנים. במרבית המקומות בגרנד קניון עברה חבורת-העל סחיפה מוחלטת תוך חשיפה של חבורת וישנו מתחתיה. לפני כ-800 מיליון שנים נטתה חבורת-העל של הגרנד קניון בזווית של 15° תוך יצירת גושי העתק באורוגנזה של הגרנד קניון (האירוע הטקטוני שהוזכר בהגדרה השנייה). חלק מהגושים ירדו וחלקם עלו, כאשר תנועת ההעתק יצרה רכסי הרים שכיוונם מדרום לצפון.
הערות שוליים

↑  Chapter 5. Lithostratigraphic Units International Commission on Stratigraphy
↑  Geol 135 Sedimentation אוניברסיטת Hofstra
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ז'ואאו השישי, מלך פורטוגל

ז'ואאו השישי, מלך פורטוגל (בפורטוגזית: João VI de Portugal; 13 במאי 1767 – 10 במרץ 1826) היה מלך פורטוגל בשנים 1816–1826.
ביוגרפיה > ילדותו

ז'ואאו השישי נולד בליסבון ב-13 במאי 1767, לפדרו השלישי, מלך פורטוגל ומריה הראשונה, מלכת פורטוגל, בתם של ז'וזה הראשון, מלך פורטוגל ומריאנה ויקטוריה מספרד. בשנת 1785 התחתן ז'ואאו עם קרלוטה ז'ואקינה מספרד, בתו של קרלוס הרביעי, מלך ספרד באישור האפיפיור פיוס השישי, והנישואים נחגגו בפאר גדול, ואחותו של ז'ואאו מריאנה ויקטוריה, נסיכת פורטוגל התחתנה עם אח אשתו האינפנטה גבריאל מספרד. בשנת 1788 מת אחיו הבכור של ז'ואאו ז'וזה, נסיך ברזיל, וז'ואאו מונה ליורש העצר.
ביוגרפיה > עוצר הממלכה

אמו מריה סבלה מדיכאון שהחמיר מאוד בשנת 1792 אחרי מותו של הכומר המוודה שלה עד כדי אי-מסוגלות לשלוט, ולפיכך בשנת 1799 מונה ז'ואאו לעוצר השלטון במקומה. פורטוגל הייתה חלק מהקואליציה האנטי צרפתית השנייה, ובעקבות כך בשנת 1801 פלשה ספרד לפורטוגל. בהסכם בדחוס שנחתם בחודש יוני של אותה שנה הסיגה ספרד את כוחותיה, בתמורה לוויתור על טריטוריות מצד פורטוגל.
בשנת 1805 ניסתה אשתו שתמכה בספרד להדיחו מהשלטון, אך כשלה והוגלתה לעיר מפרה. פורטוגל סירבה בשנת 1807 להיענות לדרישת נפוליאון לתמוך במצור על בריטניה, כחלק מאמברגו על הממלכה המאוחדת. כתוצאה מכך פלשו לפורטוגל כוחות צרפתיים, תחת פיקודו של הגנרל ז'ונו (Junot), כחלק ממלחמת חצי האי, והשתלטו על הבירה ב-1 בדצמבר 1807.
לאחר הכיבוש עברה חצר המלוכה לברזיל, וכתוצאה מכך הפכה ברזיל לחלק מהממלכה המאוחדת של פורטוגל, ברזיל ואלגרבש, ובמעמד שווה לפורטוגל. מעורבותם של הכוחות הבריטיים במלחמת העצמאות הספרדית השיבה למדינה את עצמאותה, ובשנת 1812 גורשו אחרוני החיילים הצרפתים מהמדינה.
ביוגרפיה > שלטונו

ב-20 במרץ 1816 מתה אמו מריה הראשונה, מלכת פורטוגל, וז'ואאו עלה במקומה לשלטון, אולם רק ב-6 בפברואר 1818 התקיים טקס ההכתרה. מכיוון שז'ואאו לא מיהר לשוב לפורטוגל, שלט בה מפקד הצבא הבריטי ויליאם קאר ברספורד כדיקטטור צבאי. ב-24 באוגוסט 1820 פרצה בפורטוגל המהפכה הליברלית שניצלה את עובדת היעדרותו של ויליאם קאר ברספורד עקב נסיעתו לברזיל, והחלה התקוממות צבאית בעיר פורטו נגד המלוכה האבסולוטית של פורטוגל. התביעה למנות מליאה פרלמנטרית שתנסח חוקה לפורטוגל, התפשטה במהירות וללא גילויי התנגדות לשאר חלקי הארץ, וזאת למרות ניסיון המלוכה לדכא את התנועה, וב-15 בספטמבר הצטרפה גם ליסבון למהפכה. הממשל של ויליאם ברספורד הוחלף על ידי חונטה זמנית שמטרתה הייתה לארגן בחירות לקורטס. בקורטס שהתכנס ב-1 בינואר 1821 נבחרו כחברים נציגים מכל קצוות האימפריה הפורטוגזית.
הפרלמנט דרש מז'ואאו השישי לחזור מיד לפורטוגל. לפני חזרתו באפריל 1821, מינה המלך את בנו פדרו כעוצר על ממלכת ברזיל. צעד זה לא נשא חן בעיני חברי הפרלמנט, אשר גרסו שאכיפת הריבונות על שטחי האימפריה צריכה להתבצע משטחי פורטוגל באירופה. בנוסף, נדרש פדרו לחזור לאירופה, על מנת להמשיך בה את תהליך הכשרתו למלוכה. 65 חברי הפרלמנט הברזילאים מחו כנגד דרישה זו ובתגובה נטשו את הפרלמנט בפורטוגל וחזרו לברזיל. ב-7 בספטמבר 1822, הגיעה לידיו של פדרו בברזיל הודעה נוספת בנושא מאת הפרלמנט. הדבר הוביל אותו להכריז על עצמאותה של ברזיל ועל עצמו כקיסר הראשון שלה, באירוע שנודע לימים כזעקת איפירנגה. באותה שנה אושרה בפורטוגל החוקה, שנוסחה ברוחה של החוקה הצרפתית (1791), שקידשה הפרדה בין הזרוע המחוקקת, הזרוע המבצעת והזרוע השופטת, וייחסה למלך תפקיד סמלי בלבד. הגה השלטון עבר לידי פרלמנט חד-אגפי, שחבריו נבחרו בבחירות ישירות, ובידיו השליטה הבלעדית בחקיקה.
בשנת 1824 ניסה בנו מיגל, בתמיכת אשתו, להדיחו מהשלטון, אולם המרד נכשל בתמיכה בריטית, מיגל הוגלה לווינה ואשתו הוכנסה למעצר בית.
בשנת 1825 קיבל ז'ואאו את התואר "קיסר ברזיל", בתמורה להכרתו בעצמאות ברזיל, וב-10 במרץ 1826 מת בליסבון. בשנת 1990 נתגלו בגופתו שרידי ארסן, מה שמחזק את הטענות שז'ואאו נרצח על ידי מתנגדיו. לאחר מותו החלה בפורטוגל מלחמת ירושת הכתר. בנו פדרו הראשון, אשר כיהן כקיסר ברזיל העצמאית, הוכרז גם כמלך על פורטוגל, תחת השם פדרו הרביעי. אך הן הפורטוגזים והן הברזילאים לא רצו באיחוד מונרכי בין שתי הממלכות; כתוצאה מכך ויתר פדרו על כתר פורטוגל לטובת בתו מריה, תחת התניה שזו תינשא לאחיו, מיגל. עקב אי-שביעות הרצון מהרפורמות החוקתיות שביצע פדרו הובילו האצילים והכנסייה בשנת 1828 להכתרתו של מיגל הראשון, ובכך פרצו המלחמות הליברליות, בהן כפה פדרו על אחיו מיגל, בסיוע האנגלים, לוותר על הכתר ולבטל את אירוסיו למריה, ולצאת לגלות (1834), ובכך עלתה מריה השנייה שוב על כס המלוכה.
משפחתו

בשנת 1785 התחתן ז'ואאו עם קרלוטה ז'ואקינה מספרד, בתם של קרלוס הרביעי, מלך ספרד ומריה לואיסה מפארמה, ממנה נולדו לו תשעה ילדים:
מריה תרזה, נסיכת ביירה (1793–1874)
פרנסיסקו אנטוניו, נסיך ביירה (1795–1801)
מריה איזבל, נסיכת פורטוגל (1797–1818)
פדרו הראשון, קיסר ברזיל (1798–1834)
מריה פרנסיסקה, נסיכת פורטוגל (1800–1834)
איזבל מריה, נסיכת פורטוגל (1801–1876)
מיגל הראשון, מלך פורטוגל (1802–1866)
מריה דה אסוסאו, נסיכת פורטוגל (1805–1834)
אנה דה ז'זוס מריה, נסיכת פורטוגל (1806–1857)
הערות שוליים

↑  רק בשנת 1790 מומשו הנישואים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007431664405171  BnF: cb12649127s (data)  CANTIC: a10326121  CiNii: DA17862155  GND: 119512602  ICCU: MUSV010205  ISNI: 0000 0001 2211 9422  LCCN: n81118785  NKC: jo20201076412  NTA: 071412549  SUDOC: 050564730  TePapa: 67626  ULAN: 500373162  VcBA: 495/365322  VIAF: 269013446   WorldCat (עם VIAF): 269013446
ז'ואאו ויירה פינטו

ז'ואאו מנואל ויירה פינטו (בפורטוגזית: João Manuel Vieira Pinto; נולד ב-19 באוגוסט 1971 בפורטו) הוא כדורגלן עבר פורטוגלי ששיחק בעמדת החלוץ.
פינטו היה מהחלוצים הפורטוגלים הבולטים בתקופתו. הוא שיחק בשניים מהמועדונים הבכירים בפורטוגל, בנפיקה וספורטינג ליסבון, וזכה באליפויות ובגביעים במדי שתי הקבוצות. הוא היה שחקן מפתח בתור הזהב של הכדורגל הפורטוגלי שזכה פעמיים ברציפות באליפות העולם עד גיל 20 והשתלב בצמרת הכדורגל העולמי, ורשם 81 הופעות ו-23 שערים במדי נבחרת פורטוגל אותה ייצג בשני טורנירי יורו ובטורניר מונדיאל 2002.
קריירת משחק

ז'ואאו פינטו החל את קריירת המשחק בקבוצת הנוער של בואבישטה ב-1983, בגיל 12. עוד קודם לכן הוא ניסה להתקבל לקבוצת הנוער של פורטו, אך נדחה על ידי המועדון. פינטו עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון בעונת 1988/1989, ובגיל 17 בלבד כבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הפורטוגלית.
בינואר 1990, בחציה של עונת 1989/1990 ובעקבות הופעותיו המוצלחות באליפות העולם לנוער בה זכתה פורטוגל, עבר פינטו לאתלטיקו מדריד הספרדית. הוא נשלח מיד עם הגעתו לקבוצת המילואים של המועדון ששיחקה בליגת המשנה, וכבר בהופעת הבכורה שלו ב-7 בינואר כבש את שער הניצחון בפנדל מול ריאל מדריד קסטיליה. עם זאת, בסיום העונה נשרה הקבוצה לליגה השלישית. פינטו, שהספיק לרשום שבע הופעות בהן כבש פעמיים, נותר בקבוצת המילואים אך החמיץ לחלוטין את עונת 1990/1991, בה לא שותף כלל.
לקראת עונת 1991/1992 חזר פינטו לבואבישטה. עם חזרתו הפך לשחקן מפתח במועדון נעוריו, כבש שמונה שערי ליגה ב-34 הופעות וסייע לקבוצה לזכות בגביע הפורטוגלי, לאחר ניצחון בגמר 2-1 בדרבי מול פורטו. בתום העונה שוב עזב פינטו את הקבוצה, ועבר לבנפיקה ליסבון.
פינטו השתלב היטב בקבוצתו החדשה, אך כל הקריירה שלו עמדה בסכנה לאחר שב-14 באוקטובר 1992, חודשים ספורים מפתיחת העונה, סבל מחזה אוויר אותו ספג במהלך משחקה של פורטוגל מול סקוטלנד במוקדמות מונדיאל 1994. הוא הצליח להתאושש מהפציעה, אך לא הצליח לסייע לקבוצתו לזכות באליפות. עם זאת, הוא הצליח לזכות בגביע פורטוגל שני ברציפות, ואף כבש במשחק הגמר בו גברה בנפיקה על קבוצתו הקודמת ומחזיקת הגביע בואבישטה 5-2.
בעונת 1993/1994, עונתו השנייה בבנפיקה, היה פינטו מהבולטים בזכייתה של הקבוצה באליפות פורטוגל. הוא כבש 15 שערי ליגה, ובמהלך העונה הציג הופעת שיא במשחק הדרבי מול ספורטינג ליסבון, בו כבש שלושער והיה מעורב בשלושה שערים נוספים בדרך לניצחון 6-3. לקראת עונת 1995/1996 זכה בסרט הקפטן של הקבוצה, במקומו של אנטוניו ולוסו הוותיק שפרש ממשחק פעיל. בעונתו הראשונה כקפטן הניף פינטו גביע שלישי בקריירה, לאחר שכבש צמד בגמר מול ספורטינג ליסבון בדרך לניצחון 3-1. גם בליגה רשם פינטו עונה אישית מוצלחת, כשכבש 18 שערים - שיא קריירה אישי - והיה לסגן מלך השערים של הליגה. פינטו לא זכה יותר בתארים עם בנפיקה, ובסיום עונת 1999/2000 שוחרר מהמועדון לאחר שמונה עונות בעקבות מחלוקת עם נשיא הקבוצה על גובה שכרו. הוא הגיע לטורניר יורו 2000 ללא קבוצה, והיה השחקן החופשי היחיד שהשתתף בטורניר.
עם סיום טורניר היורו דחה פינטו הצעות מפורטו ומקבוצות שונות באירופה על מנת לחתום ביריבה העירונית של בנפיקה, ספורטינג ליסבון. בעונתו השנייה בקבוצה, עונת 2001/2002, היה מהבולטים בזכייתה של ספורטינג בדאבל המקומי. הוא החמיץ בכל העונה רק משחק ליגה אחד, וכבש תשעה שערי ליגה בדרך לזכייה באליפות. מריו ז'ארדל, הברזילאי שהצטרף לקבוצה באותה עונה ואף כבש את שער הניצחון בגמר, כינה את פינטו "האבא של הקבוצה" בזכות יכולתו הגבוהה והשפעתו על הקבוצה.
ב-2004, לאחר ארבע עונות בספורטינג, חזר פינטו לשתי עונות במועדון נעוריו בואבישטה. לקראת עונת 2006/2007, נעתר לפנייתה של ספורטינג בראגה וחתם בקבוצה לעונה אחת. בסיום העונה האריך את חוזהו בקבוצה לעונה נוספת, אך בפברואר 2008, לאחר כחצי עונה, הודיע על פרישתו ממשחק פעיל בגיל 37.
קריירת משחק > נבחרת פורטוגל

פינטו החל את דרכו בנבחרות הצעירות של פורטוגל, והיה מנציגיו הבכירים של תור הזהב הפורטוגלי שהחל את דרכו בסוף שנות ה-80. הוא זכה עם נבחרת פורטוגל הצעירה פעמיים רצופות באליפות העולם עד גיל 20 (1989, 1991), ובין השנים 1988 ל-1994 הגיע עם פורטוגל למשחקי הגמר של אליפויות אירופה לנבחרות צעירות (עד גיל 16 ב-1988, פעמיים עד גיל 18 - 1988 ו-1990, עד גיל 21 - 1994). ב-1991, במקביל לקריירה בנבחרות הצעירות, החל את דרכו בנבחרת הבוגרת. את שערו הראשון במדיה כבש ב-20 בנובמבר של אותה שנה, שער שקבע 1-0 על יוון במוקדמות יורו 1992.
פינטו העפיל עם נבחרתו ליורו 1996 באנגליה, וזומן לסגל על ידי המאמן אנטוניו אוליביירה. פינטו פתח בכל ארבעת משחקיה של פורטוגל בטורניר. במשחק האחרון של שלב הבתים כבש פינטו את שערו היחיד בטורניר, השער השני בניצחון 3-0 על קרואטיה. פורטוגל סיימה את דרכה ברבע הגמר עם הפסד 1-0 לצ'כיה.
פורטוגל כשלה להעפיל ממוקדמות מונדיאל 1998, אך הצליחה להעפיל מטורניר מוקדמות יורו 2000. פינטו היה מהכובשים הבכירים בטורניר, כשמצא את הרשת שמונה פעמים - בהם שלושער ושני צמדים.
לקראת טורניר יורו 2000, זומן פינטו על ידי אומברטו קואליו לסגל פורטוגל. היה זה מהטורנירים המוצלחים בתולדות הנבחרת. פורטוגל פתחה את הטורניר מול אנגליה. לאחר 18 דקות כבר הייתה בפיגור 2-0, אך בדקה ה-37 כבש פינטו את שער השוויון, לאחר שער מצמק של לואיש פיגו. בסיום השלימה פורטוגל מהפך וניצחה 3-2. פינטו פתח גם בניצחון 1-0 על רומניה, אך לא שותף בניצחון 3-0 על גרמניה שהשלים שלב בתים מושלם עבור הפורטוגלים. פינטו חזר להרכב בניצחון 2-0 על טורקיה ברבע הגמר, ועלה כמחליף בדקה ה-78 בהפסד 2-1 בהארכה לצרפת בחצי הגמר.
בטורניר מוקדמות מונדיאל 2002 כבש פינטו שלושה שערים, בהם שערו האחרון בנבחרת, השער הפותח בניצחון 5-0 על אסטוניה ב-6 באוקטובר 2001. אנטוניו אוליביירה, שחזר לתפקיד המאמן, זימן את פינטו לסגל פורטוגל לקראת מונדיאל 2002. פינטו פתח בכל שלושת משחקיה של פורטוגל בשלב הבתים, בסיומו הודחה מהטורניר. במשחק השלישי והאחרון, בו הפסידה פורטוגל 1-0 לקוריאה הדרומית, הכה פינטו את שופט המשחק הארגנטינאי לאחר שהאחרון שלף לעברו כרטיס אדום ישיר בעקבות עבירה גסה כבר בדקה ה-27, והותיר את נבחרתו בתשעה שחקנים (בטו הורחק חמש דקות קודם לכן). בעקבות האירועים, הושעה פינטו לחצי שנה.
בסך הכול, ב-11 שנות קריירה בינלאומית ערך ז'ואאו פינטו 81 הופעות במדי פורטוגל, בהן כבש 23 שערים.
תארים

הגביע הפורטוגלי: 1991/1992
אליפות פורטוגל: 1993/1994
הגביע הפורטוגלי (2): 1992/1993, 1995/1996
אליפות פורטוגל: 2001/2002
הגביע הפורטוגלי (2): 2001/2002
הסופר קאפ הפורטוגלי: 2002
אליפות העולם עד גיל 20 (2): 1989, 1991
סטטיסטיקות > מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים | בגביע> הופעות | בגביע> שערים | באירופה> הופעות | באירופה> שערים | סך הכול> הופעות | סך הכול> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1988/1989 | בואבישטה | פורטוגלליגת העל הפורטוגלית | 6 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 6 | 0 |
| 1989/1990 | בואבישטה | פורטוגלליגת העל הפורטוגלית | 11 | 3 | 0 | 0 | 2 | 2 | 13 | 5 |
| 1989/1990 | אתלטיקו מדריד ב' | ספרדהליגה הספרדית השנייה | 7 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 7 | 2 |
| 1990/1991 | אתלטיקו מדריד ב' | ספרדהליגה הספרדית השלישית | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 1991/1992 | בואבישטה | פורטוגלליגת העל הפורטוגלית | 34 | 8 | 5 | 0 | 4 | 0 | 43 | 8 |
| 1992/1993 | בנפיקה ליסבון | פורטוגלליגת העל הפורטוגלית | 21 | 7 | 6 | 1 | 4 | 1 | 31 | 9 |
| 1993/1994 | בנפיקה ליסבון | פורטוגלליגת העל הפורטוגלית | 34 | 15 | 2 | 1 | 8 | 2 | 44 | 18 |
| 1994/1995 | בנפיקה ליסבון | פורטוגלליגת העל הפורטוגלית | 24 | 4 | 5 | 1 | 7 | 1 | 36 | 6 |
| 1995/1996 | בנפיקה ליסבון | פורטוגלליגת העל הפורטוגלית | 31 | 18 | 6 | 4 | 5 | 1 | 42 | 23 |
| 1996/1997 | בנפיקה ליסבון | פורטוגלליגת העל הפורטוגלית | 28 | 7 | 6 | 6 | 6 | 3 | 40 | 16 |
| 1997/1998 | בנפיקה ליסבון | פורטוגלליגת העל הפורטוגלית | 25 | 6 | 3 | 1 | 2 | 0 | 30 | 7 |
| 1998/1999 | בנפיקה ליסבון | פורטוגלליגת העל הפורטוגלית | 28 | 4 | 1 | 0 | 7 | 3 | 36 | 7 |
| 1999/2000 | בנפיקה ליסבון | פורטוגלליגת העל הפורטוגלית | 29 | 3 | 1 | 0 | 5 | 0 | 35 | 3 |
| 2000/2001 | ספורטינג ליסבון | פורטוגלליגת העל הפורטוגלית | 31 | 6 | 5 | 1 | 5 | 0 | 41 | 7 |
| 2001/2002 | ספורטינג ליסבון | פורטוגלליגת העל הפורטוגלית | 33 | 9 | 6 | 2 | 5 | 1 | 44 | 12 |
| 2002/2003 | ספורטינג ליסבון | פורטוגלליגת העל הפורטוגלית | 25 | 8 | 1 | 0 | 0 | 0 | 26 | 8 |
| 2003/2004 | ספורטינג ליסבון | פורטוגלליגת העל הפורטוגלית | 26 | 5 | 1 | 0 | 4 | 0 | 31 | 5 |
| 2004/2005 | בואבישטה | פורטוגלליגת העל הפורטוגלית | 26 | 2 | 4 | 1 | 0 | 0 | 30 | 3 |
| 2005/2006 | בואבישטה | פורטוגלליגת העל הפורטוגלית | 31 | 9 | 1 | 1 | 0 | 0 | 32 | 10 |
| 2006/2007 | ספורטינג בראגה | פורטוגלליגת העל הפורטוגלית | 24 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 24 | 2 |
| 2007/2008 | ספורטינג בראגה | פורטוגלליגת העל הפורטוגלית | 9 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 9 | 1 |
| סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | 483 | 119 | 53 | 19 | 64 | 14 | 600 | 152 |
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

| נבחרת פורטוגל> שנה | נבחרת פורטוגל> הופעות | נבחרת פורטוגל> שערים |
| --- | --- | --- |
| 1991 | 2 | 1 |
| 1992 | 6 | 0 |
| 1993 | 6 | 2 |
| 1994 | 4 | 3 |
| 1995 | 4 | 0 |
| 1996 | 10 | 2 |
| 1997 | 7 | 1 |
| 1998 | 5 | 2 |
| 1999 | 9 | 7 |
| 2000 | 12 | 2 |
| 2001 | 8 | 3 |
| 2002 | 8 | 0 |
| סה"כ | 81 | 23 |