stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רמלה
שכונות העיר

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  העיר העתיקה  שכונת עמישב (אג"ש)  המרכז האזרחי  נווה דוד  נווה רם  רמת דן  גני דן  שכונת גיורא  שכונת משכנות  שכונת אשכול  שכונת ויצמן  שכונת שפרינצק |  שכונת בן-גוריון  נווה מאיר  נאות יצחק רבין  נווה יהונתן  יפה נוף  נווה דקלים  שכונת ג'ואריש  שכונת ביל"ו  נאות בגין  קריית האומנים  נאות פרס |  גבעת הדר  הולנד הקטנה  השופטים צפון  השופטים דרום  גן חק"ל א'  גן חק"ל ב'  אזור תעשייה א'  אזור תעשייה ב'  אזור תעשייה נשר  נווה דוד החדשה  נאות שמיר |
שכונת עמישב (אג"ש) - נמצאת בסמיכות ל"עיר העתיקה". מורכבת מאוכלוסייה מעורבת (יהודים וערבים).
העיר העתיקה - נמצאת במרכז הדרומי של העיר רמלה. העיר העתיקה מאופיינת ברוב מוסלמי והיא בעצם מכילה את כל המבנים ההיסטוריים של העיר, לצידה של העיר העתיקה משולבת העיר החדשה הכוללת בתוכה את הקניון ושדרת הקניות של רמלה.
נווה דוד - שוכנת בצפון מערב העיר המאופיינת בבתי קרקע גדולים.
נאות יצחק רבין (לשעבר נווה הדרים) - נמצאת בדרום העיר סמוך לבית הקברות החדש מאופיין בבתי קרקע גדולים.
נווה רם - שכונה ותיקה יותר.
רמת דן - שכונה חדשה המאופיינת במגדלי מגורים רבי קומות ומגדל פנורמה בגובה של 18 קומות.
משכנות - בעצם כוללת את רוב השיכונים בעיר רמלה, האוכלוסייה היא ברובה יהודית. המקום מאופיין בשיכונים ישנים אך העירייה פועלת לשקמם.
שכונת ויצמן - אוכלוסייה ותיקה במרכז העיר.
שפרינצק - שכונה מעורבבת הסמוכה לצומת השעון.
בן-גוריון - השכונה מאופיינת בבניינים גבוהים, השכונה שינתה את אופי האוכלוסייה בה בשנות ה-90 עם העלייה מברית המועצות ומאתיופיה.
נווה יהונתן - שכונה שנבנתה בשנות ה-80 עד לשנות ה-90. בעיקר בניינים נמוכים ובתי קרקע ותיקים (הקוטג' המאפיין את שנות ה-80).
נאות בגין (לשעבר: קריית מנחם בגין, נקראת גם אפקה) - השכונה שוכנת מצפון לכביש 44, צפונית לעיר, ומתגוררים בה בעיקר עולים שעלו מחבר העמים בשנות ה-90 של המאה ה-20. בצמוד לשכונה, נבנית שכונת פארק צפון של חברת מ. אביב.
קריית האומנים - שכונה חדשה שנבנתה בעשור השני של המאה ה-21 בין כביש 40 וכביש 431 ועוד כביש 4304. השכונה נקראת כך מפני שרחובותיה נקראים על שם אנשי תרבות בולטים שנפטרו בעיקר בשנות התשעים ובעשור הראשון של המאה ה-21. רחובות בה נקראו על שמותיהם של יוסי בנאי, אהוד מנור, שושנה דמארי, אריק לביא, נתן יונתן, עופרה חזה, דליה רביקוביץ', עוזי חיטמן, דודו דותן ומאיר אריאל.
השופטים צפון - שכונה ותיקה מאוד היום מאופיינת באוכלוסייה מבוגרת.
השופטים דרום - בעבר אזור פחות מאוכלס היום אוכלוסייה מעורבת.
נווה דוד החדשה - נמצאת בין נווה דוד ובין מסילת הברזל שמצפון.
נאות שמיר - שכונה חדשה במערב העיר, גובלת בבאר יעקב, קרויה על שם יצחק שמיר. רחובות השכונה נקראו על שמם של אישים מתחום הביטחון, ביניהם משה ארנס ומשה לוי.
סמל העיר

סמל העיר מורכב ממגן בצבע ירוק כהה, ובו נראים בלבן ענף ועלי עץ זית, זכר לכרמי הזית הנרחבים שהיו מרכיב בכלכלת העיר בימים עברו, גלגל שיניים המדגיש את פיתוחה התעשייתי של העיר ומגן דוד המסמל את זהותה העברית של העיר.
הסמל עוצב על ידי צבי נרקיס ונבחר ב-1952 על ידי ועדה בראשות יעקב בן-סירא.
ראשי העירייה

שייח' מוסטפא אל-ח'רירי: 1920–1948. ראש העיר גורש מרמלה לעבר הירדן בתחילת יולי 1948.
רב-סרן זיגה יעבץ (המושל הצבאי) - יולי 1948 – מאי 1949
מאיר מלמד: 1949–1965
יהודה שטיין: 1965–1971
אליהו סאלם לוי: 1971–1972 (נפטר בעת כהונתו)
אהרן אבוחצירא: 1972–1977
הנרי חדד: 1978–1983
יורם רבי: 1983–1988
משה פרץ: 1988–1993
יואל לביא: 1993–2017 (התפטר)
מוטי יצחקי: (ראש עירייה זמני)
מיכאל וידל: 2017–מכהן
רבני העיר

הרבנים האשכנזים:
הרב יוסף שלום אלישיב – 1948
הרב ישראל גלזר 1948–2008
הרבנים הספרדים:
הרב יצחק אבוחצירא 1949–1970 (ה"באבא חאקי")
בנו הרב אברהם אבוחצירא 1970–1973
אחיו הרב יחיאל אבוחצירא החל מ-1975
ערים תאומות

גרמניה מרס (אנ'), גרמניה (מ־1987)
ארצות הברית קנזס סיטי, מיזורי, ארצות הברית (מ־1998)
ארצות הברית טוסון, אריזונה, ארצות הברית
קנדה ווהאן (אנ'), אונטריו, קנדה (מ־1993)
לטביה דאוגבפילס, לטביה (מ־2003)
אלבניה קוצ'ובה, אלבניה (מ־2010)
רוסיה ויבורג, רוסיה (מ־2010)
פולין קיילצה, פולין
אתיופיה מקלה, אתיופיה (מ־2013)
ליטא פוניבז', ליטא
פרו איקיטוס, פרו (מ־2022)
רוסיה צ'ליאבינסק, אורל, רוסיה
לקריאה נוספת

אייל מירון (עורך), רמלה וכל נתיבותיה - לסייר עם יד יצחק בן צבי, יד יצחק בן-צבי, ירושלים, 2019
כרך 135 של כתב העת קדמוניות מוקדש להיסטוריה וארכאולוגיה של רמלה, 2008
נמרוד לוז, ‏רמלה האֻמַיית – חידוש עירוני בארץ-ישראל – היבטים גאוגרפיים-היסטוריים, קתדרה 79, מרץ 1996, עמ' 22–52
שמעון גת, ‏עיר מוסלמית משגשגת – כלכלתה של רמלה בימי הביניים, קתדרה 123, ניסן תשס"ז, עמ' 39–66
מרים רוזן איילון, רמלה, האנציקלופדיה לחפירות, ד', 1471–1474.
שמעון גת, רמלה אלף רמלה בית, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח, מתוך: עת־מול גיליון 178 (2), נובמבר 2004
משה גיל, ארץ ישראל בתקופה המוסלמית הראשונה (634–1099), כרך א' – עיונים היסטוריים, אוניברסיטת תל אביב ומשרד הביטחון – ההוצאה לאור (תל אביב, תשמ"ג–1983).
זאב וילנאי, רמלה – הווה ועבר, הוצאת עיריית רמלה, תשכ"א–1961.
מיכאל אסף, תולדות השלטון הערבי בארץ ישראל, הוצאת דבר, תל אביב, תרצ"ב.
שמחה אסף וליאון אריה מאיר, ספר היישוב, כרך שני: מימי כיבוש ארץ ישראל על ידי הערבים (637) עד מסעי הצלב (1098), הוצאת מוסד ביאליק על ידי דביר, ירושלים, תש"ד. המקורות על העיר רמלה בעמ' 56–63 (מובאים 43 מקורות) ועמ' 133 (השלמות לעמ' 63).
ליאון אריה מאיר, יעקב פינקרפלד, חיים זאב הירשברג (מבוא), בניינים דתיים של המוסלמים במדינת ישראל, ירושלים, תש"י (על העיר רמלה, ראה עמ' כ"ב-כ"ו, כולל תמונות).
יוסף לנג, בעיר המצער רמלה - חידוש היישוב היהודי בעיר בשנות העלייה הראשונה (תרמ"ה - תרס"ד), ביטאון "על אתר", גיליון יז – כסליו תשע"ג.
SPS Commerce

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית   Nasdaq: SPSC
 בורסה:  נאסד"ק (22 באפריל 2010–SPSC) 
 תקופת הפעילות:  1987–הווה (כ־38 שנים)
 מיקום המטה:  מיניאפוליס 
 משרד ראשי:  ארצות הברית מינסוטה, ארצות הברית
 רווח:  536 מיליון דולר (2023)
 נשיא:  צ'ד קולינס
 עובדים:  2,489
  
 אתר החברה
 
אס פי אס קומרס (באנגלית: SPS Commerce) היא חברה אמריקאית המתמחה בפיתוח תוכנה לניהול שרשרת האספקה.
נכון לשנת 2022, מעסיקה החברה כ־2,489 עובדים ומפעילה מפעלים וסניפים ב־6 מדיניות בעולם וביניהן: סין, הונג קונג, הולנד, אוסטרליה, צרפת וקנדה.
מטה החברה הראשי ממוקדם במינסוטה, ארצות הברית.
בשנת 2014, דורגה בין עשר החברות בעלות הצמיחה המהירה ביותר במינסוטה.
היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 1987, תחת השם St. Paul Software ועסקה בעיקר במתן שירותי B2B עבור קמעונאים.
בשנת 2001, הכריזה על מיתוג מחדש תחת השם SPS Commerce.
בשנת 2010, הונפקה החברה בבורסה לניירות ערך הנאסדק.
בשנת 2011, רכשה את חברת Direct EDI תמורת כ-10 מיליון דולר.
בשנת 2012, רכשה את חברת Edifice תמורת כ-26 מיליון דולר.
בשנת 2014, רכשה את חברת LeadTec תמורת כ-14 מיליון דולר.
בשנת 2016, רכשה את חברת ToolBox Solutions תמורת כ-23 מיליון דולר.
בשנת 2018, רכשה את חברת CovalentWorks תמורת כ-23 מיליון דולר.
בשנת 2019, רכשה את חברת Mapadoc תמורת כ-11 מיליון דולר.
בשנת 2020, רכשה את חברת Data Masons תמורת כ-100 מיליון דולר.
בשנת 2021, רכשה את חברת Genius Central תמורת כ-17 מיליון דולר.
בשנת 2022, רכשה את חברת GCommerce ואת חברת InterTrade תמורת כ-49 מיליון דולר.
בשנת 2023, רכשה את חברת TIE Kinetix תמורת כ-66 מיליון דולר.
בשנת 2024, רכשה את חברת Traverse Systems תמורת 25 מיליון דולר ובהמשך השנה את חברת SupplyPike תמורת 206 מיליון דולר.
הערות שוליים

↑  No. 3 medium company: SPS Commerce Inc., www.bizjournals.com
↑  Digital River’s exit leaves just one software company on MN’s Top 100 Public List, www.bizjournals.com
↑  Jeff Berman, Logistics technology: SPS Commerce acquires Direct EDI, Logistics Management (באנגלית)
↑  Dee DePass, SPS Commerce lands at No. 1 on Top Workplaces list of large companies, www.startribune.com, ‏2015-06-13 (באנגלית)
↑  SPS Commerce acquires business data service Edifice for $26 million, Twin Cities, ‏2012-08-06 (באנגלית אמריקאית)
↑  Australia's Leadtec snapped up in $14.9m SPS Commerce deal, ZDNET (באנגלית)
↑  Evan Ramstad, SPS Commerce buys Canadian data analytics firm ToolBox Solutions, www.startribune.com, ‏2016-01-07 (באנגלית)
↑  SPS Commerce snaps up Texas tech company for $23M, www.bizjournals.com
↑  SPS Commerce Acquires InterTrade Systems Inc
↑  SPS Commerce to Acquire TIE Kinetix
↑  SPS Commerce Acquires SupplyPike
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "SPS Commerce".
תמיר מנדובסקי

| --- | --- |

 לידה:  1988 (בן 37 בערך) להבים, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  רמת גן 
 פעילות בולטת:  הספר "השקעות לעצלנים", פודאקסט "השקעות לעצלנים", רומן המתח "קנטאור"
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים. תואר שני M.A בחקר סכסוכים, ניהולם ויישובם.  האוניברסיטה העברית בירושלים. תואר ראשון B.A בתקשורת ויחסים בין-לאומיים
 מקצוע:  סופר, יזם, משקיע
 מספר צאצאים:  2
 https://www.lazyinvestor.co.il/
 
תמיר מנדובסקי הוא מחבר רב-המכר "השקעות לעצלנים" ובעקבותיו מגיש פודקאסט בעל אותו שם. ומחבר רומן המתח "קנטאור".
ביוגרפיה > ראשית חייו

מנדובסקי נולד בלהבים. למד בכפר הנוער אשל הנשיא. במהלך הלימודים שימש מגיש, מפיק ועורך ב"רדיו אשל הנשיא – fm106", תחנת הרדיו החינוכי הראשונה בישראל. את שירותו הצבאי החל בקורס טיס, ולאחר שחתם ויתור, עבר לשרת כחובש קרבי בגדוד 931 שבחטיבת הנח"ל. מנדובסקי הוא בוגר תואר ראשון ביחסים בין-לאומיים ותקשורת, ותואר שני בחקר סכסוכים מהאוניברסיטה העברית. במהלך לימודיו כתב בעיתון הסטודנטים "פי האתון". בשנים 2012–2016 שירת בשב"כ. התפטר בעקבות אירועי צוק איתן, "שובו אחים" ורצח מוחמד אבו ח'דיר. לאחר מכן עבד כחוקר הונאות בתעשיית הפינטק.
ביוגרפיה > השקעות לעצלנים

בשנת 2021 פרסם, בהוצאה עצמית, את הספר "השקעות לעצלנים: הדרך הפשוטה להשקעה ארוכת־טווח בשוק ההון", שהפך לרב-מכר, ודורג בראש מצעד מכירות הספרים שנתיים ברצף - בשנת 2023, וגם בשנת 2024. הספר מתאר גישת השקעה פסיבית בשוק ההון, המבוססת על רכישה עקבית של מוצרים מחקי מדדי מניות רחבים. הספר מבוסס על מחקרים אמפיריים של זוכי פרס נובל לכלכלה ויליאם שארפ, יוג'ין פאמה ודניאל כהנמן, ומוכיח כי השקעה פסיבית קבועה ועקבית במדדי מניות עולמיים, מגוונים ומובילים, תניב בטווח הארוך את התשואה הגבוהה ביותר, בניכוי דמי הניהול הנמוכים ביותר, תוך דחיית תשלומי מס לשנים רבות. הספר תורגם לאנגלית. לאחר פרסום הספר  הקים את חברת "אסיף השקעות". בשנת 2022 השיק את הפודקאסט "השקעות לעצלנים", שהפך לפודקאסט המואזן ביותר בספוטיפיי בישראל. הוא דורג עשרת הפודקאסטים המואזנים בה בישראל לאורך שנת 2023.
ביוגרפיה > פעילות נוספת

בשנת 2024 נבחר על ידי האוניברסיטה העברית לרשימת 40 המנהיגים הצעירים עד גיל 40 מכלל בוגרי האוניברסיטה.
חיים אישיים

תמיר מנדובסקי נשוי, אב לשניים ומתגורר ברמת גן.
ראו גם

השקעות לעצלנים
הערות שוליים

↑  תמיר מנדובסקי, הדרך של "השקעות לעצלנים" אל צמרת רבי המכר, באתר ישראל היום, 11 באפריל 2024
↑  מתן חביליו, ‏המנטור של המשקיעים העצלנים: הסיפור של תמיר מנדובסקי, באתר ‏מאקו‏, 6 ביוני 2023
↑  תמיר מנדובסקי, קנטאור, ישראל: ידיעות ספרים, 2022, עמ' https://www.nli.org.il/he/books/NNL_ALEPH997011009519405171/NLI
↑  ליעד ורבר, במה להשקיע? לתמיר מנדובסקי "הגורו של העצלנים" יש תשובה, באתר mynet‏ בת ים, 27 באפריל 2023
↑  ענת לב-אדלר, "בעולם פוליטי הפכפך - תיק ההשקעות הוא חוף המבטחים שלכם", באתר ynet, 30 באוגוסט 2023
↑  אודות תמיר מנדובסקי
↑   אתר האינטרנט הרשמי של השקעות לעצלנים
↑  מערכת ישראל היום, רבי המכר של ישראל היום: השקעות לעצלנים בראש, באתר ישראל היום, 25 בינואר 2024
↑  מצעד רבי המכר השנתי של ישראל היום: העיון בראש | ישראל היום, באתר www.israelhayom.co.il, ‏2025-01-02
↑  ‏The Lazy Investor: How to Set a Profitable & Hassle-free Investment Portfolio, באתר אמזון
↑  מי אנחנו, באתר אסיף השקעות
↑  פודקאסט השקעות לעצלנים, באתר ספוטיפיי
↑  השקעות לעצלנים - פודקאסט על השקעות, פיננסים והחיים עצמם, באתר של תמיר מנדובסקי
↑  ‏The 100 Most Popular Podcasts Right Now, 31 AUG 2023
↑  מצעדי פודקאסטים, אתר ספוטיפיי, 31 באוגוסט 2023
↑  אלה לוי-וינריב, ‏טרנד ההשקעה שסוחף את הישראלים: "יהיו לי מיליונים, אוכל לפרוש מוקדם", באתר גלובס, 19 בינואר 2024
↑  אלון פרוכטר, עדן חסון וטיילור סוויפט המושמעים ביותר בספוטיפיי ב-2023, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 29 בנובמבר 2023
↑  נבחרת 40 המנהיגות והמנהיגים הצעירים עד גיל 40 של האוניברסיטה העברית, באתר האוניברסיטה העברית בירושלים, ‏10 יוני, 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 118163510654610932899   WorldCat (עם VIAF): 118163510654610932899
פדרו דה אלקנטארה, נסיך גראו-פארה

פדרו דה אלקנטארה, נסיך גראו-פארה (בפורטוגזית: Pedro de Alcântara de Orléans e Bragança;‏ 15 באוקטובר 1875 - 29 בינואר 1940), היה בנה של איזבל, נסיכת ברזיל, וחמיהם של אנרי, רוזן פריז ודוארטה נונו, דוכס ברגנסה.
ביוגרפיה

פדרו נולד בפטרופוליס ב-15 באוקטובר 1875, לגאסטון, רוזן אה ולאיזבל, נסיכת ברזיל, בתם של פדרו השני, קיסר ברזיל ותרזה כריסטינה, נסיכת שתי הסיציליות, ועם לידתו קיבל את התואר "נסיך גראו-פארה". בשנת 1889 בוטלה המונרכיה בברזיל, והוקמה הרפובליקה הברזילאית הראשונה, ופדרו ומשפחתו יצאו לגלות בצרפת. לאחר מכן עבר פדרו להתגורר בווינה, ואף התגייס לצבא האוסטרו-הונגרי, ושירת בו כקפטן ברגימנט האולנים ה-4.
בשנת 1891 קיבל פדרו את התואר "הנסיך הקיסרי של ברזיל", ובשנת 1893 פרצו בברזיל מרד הצי הברזילאי ומהפכת הפדרציה הפדרלית, ופדרו התבקש לחזור לברזיל כפדרו השלישי, קיסר ברזיל, אולם אמו התנגדה לכך, והרעיון לא יצא אל הפועל. בשנת 1900 נפגש פדרו עם אלז'בייטה, רוזנת דוברז'נסקי דה דוברז'ניץ, בתם של יאן, רוזן דוברז'נסקי דה דוברז'ניץ והרוזנת אליזבת קוטולינסקי, וב-14 בנובמבר 1908 התחתן עמה בוורסאי. אולם, מכיוון שאלז'בייטה הייתה ממשפחת אצולה זוטרה מבוהמיה, נאלץ פדרו לוותר על זכות הירושה לכתר הברזילאי, אם כי נשאר עם התואר "נסיך אורליאן-ברגנסה".
לאחר מותם של הורי אשתו עברו פדרו ומשפחתו להתגורר בבתיהם באיל סן לואי ובבולון-ביאנקור. פדרו ערך טיולים עם משפחתו בנאפולי, בקונסטנטינופול, ברודוס, בסמירנה, בלבנון, בסוריה, בקהיר, בארץ ישראל ובירושלים.
בשנת 1920 בוטל חוק הגירוש על בני המשפחה הקיסרית בברזיל, ובעקבות כך עברו בני המשפחה להתגורר בפטרופוליס, ברזיל, אולם במהלך המסע לברזיל מת אביו גאסטון, רוזן אה. ב-29 בינואר 1940 מת פדרו בפטרופוליס, כתוצאה ממחלה נשימתית.
משפחתו

ב-14 בנובמבר 1908 התחתן פדרו עם אלז'בייטה, רוזנת דוברז'נסקי דה דוברז'ניץ, בתם של יאן, רוזן דוברז'נסקי דה דוברז'ניץ והרוזנת אליזבת קוטולינסקי, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
איזבל, נסיכת אורליאן-ברגנסה (1911–2003), התחתנה עם אנרי, רוזן פריז
פדרו גשטאו, נסיך אורליאן-ברגנסה (1913–2007), התחתן עם מריה דה לה אספרנסה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות
מריה פרנסיסקה מאורליאן-ברגנסה, דוכסית ברגנסה (1914–1968), התחתנה עם דוארטה נונו, דוכס ברגנסה
ז'ואאו מריה, נסיך אורליאן-ברגנסה (1916–2005), התחתן עם פאטימה שרפה שירין
תרזה, נסיכת אורליאן-ברגנסה (1919–2011), התחתנה עם ארנסטו אנטוניו מריה מרטורל אי קלדרו
יעקב ניסן רוזנטל

| --- | --- |

הרב רוזנטל, ה'תש"ע
 לידה:  17 ביוני 1924 ט"ו בסיון ה'תרפ"ד ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  1 במאי 2010 (בגיל 85) י"ז באייר ה'תש"ע 
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  חיפה, ישראל
 תקופת הפעילות:  ? – 1 במאי 2010 
 השתייכות:  חרדים ליטאים 
 תחומי עיסוק:  דיין
 רבותיו:  הרב יעקב משה חרל"פ, הרב איסר זלמן מלצר, הרב יצחק זאב סולובייצ'יק, הרב אברהם ישעיהו קרליץ
 תלמידיו:  הרב שלמה משה עמאר
 חיבוריו:  "משנת יעקב" על משנה תורה לרמב"ם
 אב:  הרב אברהם דוד רוזנטל
 
הרב יעקב ניסן רוזנטל (ט"ו בסיון ה'תרפ"ד, 17 ביוני 1924 – י"ז באייר ה'תש"ע, 1 במאי 2010) היה פוסק, דיין ואב בית דין בחיפה.
ביוגרפיה

נולד בירושלים לרב אברהם דוד רוזנטל, ששימש כרבה של שכונת שערי חסד בעיר. למד תורה מפי הרבנים יעקב משה חרל"פ, איסר זלמן מלצר, החזון איש והרב מבריסק.
בגיל 20 החל להשקיע זמן רב בלימוד חלק חושן משפט בשולחן ערוך העוסק במשפט עברי, וזאת באופן עצמאי בישיבת עץ חיים, ותוך שימוש חכמים של רבנים מפורסמים כדוגמת החזון איש, הרב מבריסק, הרב מלצר, הרב פרנק והרב הרצוג. החזון איש יעץ לו להתמנות לדיין כדי להתפרנס[דרוש מקור]. הוא מונה לדיין בצפת על ידי הרב הראשי לישראל יצחק אייזיק הלוי הרצוג בגיל 27, והיה צעיר הדיינים בישראל. כעבור חצי שנה עבר לחיפה, וכעבור שלוש שנים נוספות מונה לאב בית דין בחיפה. הוא שימש בתפקיד זה כ-25 שנה, עד לפרישתו בגיל 55.
בשנת 1966 הוזמן על ידי הרב זלמן סורוצקין לכהן כחבר בוועד הפועל של ועד הישיבות בארץ ישראל.
מדי שבוע היה מעביר שיעור לרבנים ודיינים. שימש כרב הפוסק של החברה קדישא בחיפה. בשנת 1975 התמודד לכהונת הרב הראשי של חיפה, ובעיתונות נטען שהוא נתמך על ידי הרב שלמה גורן, אך לא נבחר. הרב רוזנטל הקים את ישיבת הגר"א בחיפה, שלימים הפכה לכולל אברכים, והוקמו לה סניפים נוספים של כוללים גם בבני ברק, פתח תקווה, קריית ספר ורמת השרון. לרשת כוללים זו התמסר במיוחד לאחר פרישתו מבית הדין, ובראשות הסניפים עומדים בניו של הרב רוזנטל. כמו כן מסר במשך כמה שנים שיעורים בישיבת כנסת חזקיהו בכפר חסידים לתלמידי השיעורים הגבוהים, בענייני סדר זרעים וסדר קדשים. מסר מדי שנה שיעורים במסגרת מפעל ירחי כלה של ישיבת פוניבז'.
הרב רוזנטל נפטר בי"ז באייר ה'תש"ע ונקבר לפי בקשתו בחלקת הילדים של בית הקברות הישן בחיפה.
יצירתו, השקפתו ודרכו ההלכתית

הרב רוזנטל כתב סדרה של 15 כרכים בשם משנת יעקב, על משנה תורה של הרמב"ם (ירושלים-חיפה תשמ"ו-תשע"ג).
התאפיין בעצמאות מחשבתית והלכתית, ולא נרתע מעמדות שאינן מקובלות. כך למשל סבר כי עלייה בזמן הזה להר הבית, אם הדבר נעשה לשם תפילה, או מתוך רצון להיות קרוב יותר למקום קודש הקדשים, אינה "ביאה ריקנית". על פי עדות תלמידו הרב שלמה משה עמאר עלה הרב רוזנטל בצעירותו להר הבית, אולם ברבות השנים חזר בו והסכים לאסור הדבר, בשל החשש מעלייה המונית למקומות האסורים לטמאי מתים.
סירב לחתום על כרוז בגנות התנדבות בנות דתיות לשירות לאומי והוכה בשל כך בידי קנאים בבני ברק, על פי החוקר הרב איתם הנקין, נמנה הרב רוזנטל עם עשרת הרבנים שפסקו להיתר בעילום שמם בפרשת האח והאחות, ושעל חוות דעתם ביסס הרב שלמה גורן את ההיתר בפרשה.
הרב רוזנטל נהג מנהג מיוחד הנקרא "בית דין של מטה", בו מכנסים שלושה פוסקי הלכה לבית דין על מנת לגזור על רווקים ורווקות שיינשאו, על זוגות חשוכי ילדים שייפקדו ועל חולים שיתרפאו. מנהג זה של כינוס בית דין למקרים אלו נעשה בעיקר ביום הפורים, אך גם בהזדמנויות נוספות במשך השנה. הוא מבוסס על העיקרון שבית דין של מעלה מקיים את מה שגוזר בית דין של מטה (כגון בקידוש החודש ובהתרת נדרים). מנהג מיוחד זה נוסד בשנת תשנ"ח (1998), בהחלטה ספונטנית ביום הפורים צירף אליו הרב רוזנטל מספר תלמידי דיינות על מנת לברך רווקים ורווקות וזוגות חשוכי ילדים, ולדבריו זמן קצר לאחר פורים נושעו כולם. הרב רוזנטל נהג אף לערוך במקרים מסוימים פדיון נפש לחולים, ואף שהעירו לו שהדבר מסוכן, אמר שכיוון שהוא עושה זאת לצורך הרבים, הוא לוקח על עצמו את הסיכון. בריאיון עיתונאי אמר ש"זה עובד - בתשעים ושמונה אחוז מהמקרים".
היה מאזין מדי בוקר למהדורת החדשות, כדי שיוכל להתפלל על עם ישראל.
הרב רוזנטל היה מזוהה עם הרבנות הראשית, אמר הלל ביום העצמאות והתייחס למדינת ישראל כאל "ראשית צמיחת גאולתנו". הוא היה מיודד עם הרב אברהם אלקנה שפירא - מגדולי הרבנים של הציונות הדתית - אך שמר על קשרים טובים גם עם רבני הציבור החרדי, כדוגמת הרב אלעזר מנחם מן שך - מנהיג הזרם החרדי ליטאי. לא היה מזוהה עם אף גוף פוליטי ואף לא הסכים לחתום על כרוזים והמלצות, כדי שלא להיות מזוהה עם כל גוף ציבורי. בניו וחתניו למדו בישיבות חרדיות ומשתייכים למגזר החרדי.
הקפיד שלא לחתום על כרוזים. נמנע גם מכתיבת הסכמות, פרט לספריהם של בודדים מבין תלמידיו.
מדי שבוע מסר שיעור בשולחן ערוך לרבני ערים וקהילות בצפון הארץ. בין המשתתפים: הרב דוד אבוחצירא בעת שכיהן כרבה של נהריה והרב פרץ ציוני רבה של עפולה.
מתלמידיו

הראשון לציון הרב שלמה משה עמאר, הרב הראשי לירושלים
הרב מיכאל ועקנין, רבה של יקנעם
הרב משה ראוכברגר, רב שכונת רמת הדר בחיפה[דרוש מקור]
הרב ישראל דוד רוסט, רב קהילת גור בחיפה
הרב נח קניאל, ר"מ בישיבת כנסת חזקיהו
הרב יחיאל שחר, רב שכונת רמות רמז בחיפה
הרב יעקב ממן, רב שכונת ורדיה בחיפה
משפחתו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. חסר ציון בנותיו.
הרב רוזנטל היה נשוי לפנינה, בת הרב מרדכי שמואל קרול, רבו הראשון של כפר חסידים, ורבקה, בת הרב מרדכי שלמה מובשוביץ, רבה של מלסטובקה. אחיו הם הרב ישכר דב רוזנטל, רב שכונת משכנות בירושלים; הרב משה אהרון רוזנטל, ראש כולל הרמ"א בבני ברק ומחבר ספרי "מטה אהרון"; והרב יהושע מאיר רוזנטל, רב שכונת שערי חסד בירושלים.
בניו הם הרב מרדכי שמואל - ראש כולל הגר"א בבני ברק; הרב שלמה זלמן, חתנו של הרב מרדכי אילן, ראש כולל הגר"א ומשגיח בישיבת אור אלחנן לצעירים במודיעין עילית; הרב ישראל דב - דיין בבית הדין הרבני בחיפה וממלא מקום אביו בראשות החברה קדישא המקומית; הרב שמעון משה - ר"מ בישיבת ברסלב בבני ברק; הרב אליהו יהודה - ראש כולל ברמת השרון; הרב יוסף זונדל - ראש כולל הגר"א בפתח תקווה; מאיר חיים - שימש כראש לשכת הרב הראשי לישראל הרב יונה מצגר.
חתניו הם הרב ישראל מאיר ערלנגר - ראש כולל דברי שיר בלונדון, והרב מאיר שמואלביץ - בנו של הרב חיים שמואלביץ, ר"מ בישיבת מיר וראש מערכת האנציקלופדיה התלמודית.
לקריאה נוספת

משפחה, ריאיון עם הרב רוזנטל מ־2008, גיליון 954, 6.5.10, עמ' 32–37
הערות שוליים

↑  ראובן בן צבי, 11 מועמדים ועוד מועמד..., מעריב, 14 בפברואר 1975
↑  תרומה מחברי עין חרוד להקמת ישיבה, הצופה, 24 בדצמבר 1969
↑  משנת יעקב, ספר עבודה, הלכות בית הבחירה ז, א-ב.
↑  רועי אהרוני, "מצב הרבנות בעלייה" - ריאיון עם הרב עמאר לקראת ראש השנה תשע"ז, באתר עולם קטן
↑  הרב רוזנטל שוקל הגשת תלונה למשטרה על הכאתו בידי קנאים, דבר, 22 בנובמבר 1971.
↑  הרב איתם הנקין, "'זה פאליטיק, לא הלכה': הרב שלמה גורן, פרשת 'האח והאחות' והרב יוסף אליהו הענקין", אסיף א (תשע"ד), עמ' 7.
↑  "בבתי הדין נפוצה השמועה העקשנית כי הוא היה אחד הדיינים שחתמו על פסק הדין של הרב גורן בעניין האח והאחות. חשוב לציין בעניין זה שבקרב בני המשפחה יש המכחישים שמועה זו, שאין לה אישור בכתב." (יואל יעקבי, "בדין ובחסד", בשבע, גיליון 393.)
↑  רות עזריה, בישיבה של מטה, בעלון מעייני הישועה
↑  "משפחה", כ"ב אייר התש"ע.
↑  יואל יעקבי, בדין ובחסד, בשבע, גיליון 393
↑  הספד על הרב אברהם שפירא בהלווייתו, סוכות תשס"ח
↑  מצבת אשתו באתר "עדה המצבה" (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302907605171  ISNI: 0000 0000 8238 129X  LCCN: n88267387  NLA: 35812634  VIAF: 55718781   WorldCat (עם VIAF): 55718781 
הרב רוזנטל בהלוויה של הרב אברהם שפירא בישיבת מרכז הרב
הרב רוזנטל בטקס קריאת רחוב בירושלים על שם אביו, הרב אברהם דוד רוזנטל. משמאל אורי לופוליאנסקי.
Stormfront (אתר אינטרנט)

| --- | --- |

 סוג:  פורום העוסק בעליונות לבנה, אנטישמיות, אסלאמופוביה, הכחשת שואה, ונאו-נאציזם
 תקופת הפעילות:  נובמבר 1996 – הווה (כ־28 שנים)
 מייסדים:  דון בלאק
 בעלות:  דון בלאק
 הרשמה:  נדרש על מנת לרשום פוסטים (לא כולל בתת-פורומים פתוחים)
 פרסום:  אין
 stormfront.org
 
Stormfront (בעברית: חזית הסערה) הוא פורום אינטרנט ימני רדיקלי נאו-נאצי, ואתר האינטרנט הראשון אשר התבסס בעיקרו על שנאה וקסנופוביה. האתר והמשתמשים בו עוסקים בלאומנות לבנה, אנטישמיות ובהכחשת השואה. בנוסף לעלייתה של שיח הכחשת השואה באתר, יש עלייה חדה גם בשיח האסלאמופובי בפורומים של האתר.
Stormfront התחיל כפורום אשר התבסס על מערכת המחשב BBS בתחילת שנות ה-90. בשנות ה-2000, האתר זכה לפרסום רב בארצות הברית, לאחר שהופיע בפרויקט תיעודי של האתר Hate.com. האתר זכה לפרסום נוסף לאחר שגוגל אסרה לחפש אותו בשפות מסוימות. הפורום מושך תשומת לב מצד ארגונים שמתנגדים לגזענות ולאנטישמיות.
באוגוסט 2017, Stormfront הוסרה מהרשת למשך קצת יותר מחודש כאשר הרשם אינטרנט שלהם אסר את דומיין של האתר בשל תלונות על כך שהוא מקדם שנאה וכי חלק מחבריה אף מקושרים לרצח. ועדת עורכי הדין לזכויות האזרח על פי חוק תבעה את רשם האינטרנט של האתר, Network Solutions, עקב עקיפה ישירה של תנאי השימוש שלהם, האוסרת על משתמשים להשתמש בשירותיה כדי לעורר ולעודד אלימות.
כיום Stormfront עדיין פועל למרות המאמצים של ממשלות ושל חברות ענק לסגור אותו.
היסטוריה > היסטוריה מוקדמת

Stormfront החל בשנת 1990 כלוח מודעות מקוון התומך במסע הבחירות של הלאומן דייוויד דיוק עבור הסנאט של ארצות הברית בלואיזיאנה. השם "Stormfront" נבחר בשל הקונוטציות שלו לחזית פוליטית או צבאית (כגון Sturmabteilung הגרמני הנאצי (הידוע גם בשם חיילי סערה או SA)) והאנלוגיה לחזיתות מזג אוויר המעוררות את הרעיון של סיום סערה סוערת. אתר Stormfront נוסד בשנת 1996 על ידי דון בלאק, הקוסם הגדול בדימוס בקבוצת הקו קלוקס קלאן בשנות השבעים וחבר במפלגה הנאצית האמריקנית. בלאק השיג לראשונה ניסיון מחשבים בזמן שנכלא על תפקידו בניסיון הפלה מ-1981 להפיל את ממשלת דומיניקה.
אף על פי ש-Stormfront הפך לאתר הראשון אשר מתקשר לעליונות לבנה, הקמתו כמרחב סייבר פרטי לעליונות לבנה התבססה על מערכת לוח מודעות מקוונת ישנה יותר הנקראה ליברטי נט. ליברטי נט הוקמה בשנת 1984 על ידי הדרקון הגדול של קלאן לואיס בים ומוגנת על ידי ארבעה מחשבים המוגנים בסיסמה שלקח ל-FBI שנתיים לפענח. לוח ההודעות של ליברטי נט הכיל מודעות שידוכים יחד עם חומר גיוס ומידע על תנועת הכוח הלבן. ההצלחה של ליברטי נט כפלטפורמת מחשבים הובילה להקמתו של Stormfront ובהמשך הפיכתו לאתר אינטרנט.
עד לנקודה זו, ניסיונות השימוש באינטרנט בניגוד ללוחות מודעות לתנועת הגאווה הלבנה זכו להצלחה מוגבלת, אך Stormfront פותחה עוד יותר בעקבות צמיחת האינטרנט במהלך שנות התשעים. עד 1999 היו כמעט 2,000 אתרים הקשורים לעליונות לבנה, בעלי מיליוני צפיות ברחבי ארצות הברית.
היסטוריה > התפרסמות

האתר זכה לתשומת לב רבה ברחבי ארצות הברית, וכתוצאה מכך, נכון ל-2009, לאתר היו כ-120,000 חברים אשר היו מחוברים קבוע לאתר.
הסרט התיעודי המיוחד של CBS/HBO לשנת 2000, Hate.com, התמקד בעלייה של קבוצות שנאה באינטרנט וכלל את האתר של דון בלאק, מייסד חברת Stormfront. הסרט מסופר על ידי מוריס דיס מהמרכז המשפטי לדרום העני (SPLC), הוא כלל ראיונות עם בלאק ובנו דרק וכן ראיונות עם קבוצות וארגונים לאומנים לבנים אחרים. בלק השתתף בתקווה שהשידור יראה קצת אהדה כלפי התנועה הלאומנית הלבנה, אך Hate.com התמקד אך ורק בטקטיקות הקבוצה ולא בתלונותיה.