stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוריץ סילאשי
עבודותיו > יצירותיו העצמאיות

1. Görögök története. Irta Curtius Ernő [Ernst Curtius], ford. a IV. kötetet. Budapest, 1880. (A Magyar Tudományos Akadémia Könyvkiadó Vállalata).
2. Életrajzok Plutarchosból. Görögből ford. Budapest, 1880. Két kötet. (Ifjúsági Iratok Tára IX., X.).
3. Latin nyelvtan és szótár. A gymnasium I. és II. oszt. számára. Budapest, 1887. (Fináczy Ernő- és Kiáltosy Józseffel).
4. Latin olvasó- és gyakorló könyv. A gymnasium I. és II. oszt. számára. Budapest, 1887. (Fináczy- és Kiáltosyval).
5. Praeparatio Horatius válogatott ódáihoz. Budapest, 1890–91. (Latin Praeparatiok 3., 4., 7.).
6. Szemelvények Thukydidesből. Ford. Budapest, 1891. (Középiskolai Könyvek Tára III. 2. kiadás. Budapest, 1899. Két térképpel).
7. Kombinált műveltető és mozzanatos igeképzés. Budapest, 1894.
8. Vogul szójegyzék. Budapest, 1896. (Különny. a Nyelvtud. Közleményekből).
9. Római élet Cicero korában. Irta Church J. A., angolból ford. Budapest, 1902. Két rész. (Ifjúsági Iratok Tára VI. és Magyar Könyvtár 306., 307.).
10. Cornelius Nepos válogatott fejezetei. A gymnasium III. oszt. számára, szerk. és magyarázta. Budapest, 1901.
11. Cseremiz-szótár. (Vocabularium Ceremissicum). Genetz Arvid közreműködésével szerk. Budapest, 1901. (Különny. a Nyelvtudományi Közleményekből. Ugor Füzetek 13.).
12. Emlékbeszéd Halász Ignácz lev. tag felett. Budapest, 1903. (Emlékbeszédek XI. 11.).
13. Adalékok a finn-ugor palatalis mássalhangzók történetéhez. Székfoglaló értekezés. Budapest, 1904. (Értekezések a nyelv- és széptud. köréből XVIII. 8.).
14. A nyelvtörténeti szótárról I. Budapest, 1905.
לקריאה נוספת

יוז'ף סיניאי: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים 1909.
לקסיקון ביוגרפי הונגרי. אגנש קניירש. 1969
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929 גישה מקוונת
הערות שוליים

↑  A Belügyminisztérium 1881. évi 60104. sz. rendelete. Névváltoztatási kimutatások 1881. év 22. oldal 42. sor.
↑  "Magyarországi egyetemi tanárok életrajzi adattára 1848–1944 I. Zsidó és zsidó származású egyetemi tanárok" (PDF). Eötvös Loránd Tudományegyetem. ELTE Eötvös Kiadó. 2012.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 0923 2877  SUDOC: 24977397X  VcBA: 495/276571  VIAF: 89568165   WorldCat (עם VIAF): 89568165
בלה במברגר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 במרץ 1854 סגד, הונגריה 
 פטירה:  12 ביוני 1906 (בגיל 52) בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 מדינה:  הונגריה 
 
בלה במברגר בלאשטאי (קדומת תואר אצולה) (בהונגרית: Béla Bamberger;‏ סגד, 8 במרץ 1854  – בודפשט, 12 ביוני 1906) היה כלכלן מדיני, עורך דין, סופר לכלכלה לאומית, חבר בוועדת הרשות המחוקקת של הבירה. עשרות פרסומיו המקצועיים התפרסמו וזכו בפרסים לרבות של האקדמיה ההונגרית למדעים. בשל הישגיו קיבל תואר אצולה.
קורות חיים

בלה במברגר נולד במשפחה יהודית כבנם של שמואל במברגר (1827–1874) סיטונאי, בין 1860 לבין 1865 נשיא הקהילה היהודית בסגד ושל רוזליה פרוסניץ. הוא למד באוניברסיטאות בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד) ובאוניברסיטת וינה. לאחר שהפך לעורך דין השתקע בבודפשט. הוא כתב מספר חיבורים בנושא המטבע. יצירותיו שפורסמו באופן : "קדומות ותוצאות פיננסיות של שאלת המטבעות בצפון אמריקה" (1890); "מס הבורסה" (1895). שניהם זכו בפרסי קריירה שלהאקדמיה ההונגרית למדעים. בשל הישגיו קיבל ב-1903 תואר אצולה הונגרית.
חייו הפרטיים

אשתו הייתה אאוגניה שרולטה פישל, איתה התחתן ב-1881 בבודפשט. בנו אישטוואן במברגר (1882–1931) היה עורך דין.
ספריו

מס הבורסה : מחקר מדיניות מס . (בודפשט, 1895) ספר מחקר של כ-350 עמודים בנושא מדיניות מיסוי לרבות של הבורסות לניירות ערך.
ספרו בפרסומי האקדמיה ההונגרית למדעים
מאמריו ופרסומיו

מאמריו ומחקריו הכלכליים פורסמו בעיקר ב:
פסטר לויד (מ-1888)
הסכמה - Egyetértés (מ-1888)
סקירת המשק הלאומי - Nemzetzgazdasági Szemle (מ-1892)
סקירה כלכלית - Közgazdasági Szemle (מ-1895)
מגרשים ציבוריים - Köztelek (מ-1879)
התעשייה ההונגרית - Magyar Ipar
לקריאה נוספת

Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái – új sorozat I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–1944., 1990–2002, a VII. kötettől (1990–) sajtó alá rendezte: Viczián János (כתביהם וחייהם של סופרים הונגרים)
Habermann Gusztáv: Személyi adattár a szegedi polgár-családok történetéhez. Szeged, Csongrád Megyei Levéltár-Móra Ferenc Múzeum, 1992.
Das geistige Ungarn. Biographisches Lexikon. Hrsg. Oscar von Krücken, Imre Parlagi. Wien-Leipzig, W. Braumüller, 1918.
Magyar életrajzi lexikon I-II. Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest, Akadémiai Kiadó, 1967-1969. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
Révai nagy lexikona. Budapest., Révai, 1911. (הלקסיקון הגדול של רוואי)
Szinnyei József: Magyar írók élete és munkái. Budapest, 1891-1914. Hornyánszky Viktor
Tolnai világlexikona. Bp., Magyar Kereskedelmi Közlöny, 1912-1919.; Budapest, Kassák Kiadó, 1999-
Új magyar életrajzi lexikon. Főszerk. Markó László. Budapest, Magyar Könyvklub (לקסיקון ביוגרפי הונגרי חדש)
ראו גם

לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a szegedi izraelita hitközség születési akv. 25/1854. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-03-26.
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári halotti akv. 315/1906. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-03-26.
↑  Szegedi Napló (1995. július 28.) 1. évfolyam, 65. szám
↑  "Házasságkötési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség házassági akv. 38/1881. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-03-26.
↑  "Bamberger István halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári halotti akv. 249/1931. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-03-26.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007357635905171  ISNI: 0000 0000 3064 5281  LCCN: n88071749  VIAF: 23685868   WorldCat (עם VIAF): 23685868
השיטפונות באיראן (2019)

| --- | --- |

 תאריך התרחשות:  מרץ 2019 
 הרוגים:  70 
 פצועים:  791 
 
הצפות במחוז לורסתאן.
מאמצע מרץ עד אפריל 2019 פרצו שיטפונות בזק באיראן, וגרמו נזקים בעיקר בגולסתאן, פארס, ח'וזסתאן, מאזנדראן ולורסתאן אך גם בפרובינציות אחרות. לפחות 70 איש מתו בשיטפונות.
בחלק מהפרובינציות קרסו סכרים גדולים, ומאות אלפי תושבים פונו מהערים והכפרים הסמוכים לסכרים. לתשתיות המים ולחקלאות נגרם נזק המוערך במאות מיליוני דולרים, ונגרמו נזקים לכבישים באורך של כ-12,000 ק"מ, המהווים כשליש מתשתית התחבורה באיראן. עשרות כבישים וגשרים נחסמו לתנועה. בשטחים עירוניים נגרם נזק רב מהשיטפונות בגלל חוסר תשתית ניקוז נאותה.
השיטפונות אירעו בתקופת חג הנורוז, ותושבים רבים נפצעו או נהרגו בדרכם לחגוג את החג.
באזורי השיטפונות פועלים כוחות סיוע אזרחיים וצבאיים, וכמו כן הגיעו לשם מנהיגי איראן, ובהם המנהיג העליון עלי ח'אמנאי וסגן הנשיא אסחאק ג'האנגירי. עם זאת, הסיוע הממשלתי החל רק כמה ימים לאחר פרוץ השיטפונות, ואיראנים רבים, בראשם נשיא איראן חסן רוחאני, טענו שממשלת איראן כשלה בטיפולה באסון.
פקיסטן שלחה 32 טונות של מזון לסייע לנפגעים, וכן 500 אוהלים ואלפי שמיכות וערכות רפואיות. ראש ממשלת פקיסטן, עימראן ח'אן, אמר כי תושבי פקיסטן עומדים בסולידריות לצד העם האיראני בשעתו הקשה.
מוחמד ג'וואד זריף, שר החוץ של איראן, גינה את ארצות הברית שמנעה מאיראן סיוע של הצלב האדום הבינלאומי בגלל הסנקציות הננקטות נגד איראן. זריף אמר: "זו לא רק לוחמה כלכלית, זהו טרור כלכלי". מייק פומפאו, מזכיר המדינה של ארצות הברית, הכחיש את הדברים והאשים את ממשלת איראן בניהול כושל.
תושבים בשיראז מדליקים נרות לזכר הנספים, ליד "שער הקוראן" (אנ') בעיר.
בחלקים נרחבים באיראן פרצו מחאות של תושבים נגד הממשלה. לטענתם "אף אחד לא מנסה לפתור את הבעיות שלהם". בין השאר, כוחות הסיוע ניסו לפתוח חלק מהסכרים כדי לצמצם את נזקי השיטפונות, אך התושבים התנגדו בטענה שפעולה כזו תהרוס את הבתים והחוות שברשותם.
מרצדס-בנץ T2

| --- | --- |

Mercedes-Benz T2
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  מרצדס-בנץ  Iran Khodro Diesel (אנ') (איראן)  Grupo Consorcio 1390 S.A (וונצואלה)  Mercedes-Benz España (ספרד)
 שנות ייצור:  1967–1996
 הרכבה:  גרמניה גרמניה (1967–1996)  איראן איראן (1996–2000)  ארגנטינה ארגנטינה (1969–1990)  ספרד ספרד (1971–1997)  ונצואלה ונצואלה (1969–1978)
 מודל קודם:  מרצדס-בנץ L 319
 מודל אחריו:  Mercedes-Benz Vario
 אורך:  5,065–6,996 מ"מ
 רוחב:  2,100–2,405 מ"מ
 גובה:  2,385–2,750 מ"מ
 משקל:  3.49–6.79 טון (כולל כושר מטען מקסימלי)
 בסיס גלגלים:  2,950–4,100 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 1,988 סמ"ק המפיק 55 כ"ס (מנוע דיזל)  4 צילינדרים, 2,197 סמ"ק המפיק 60 כ"ס (מנוע דיזל)  4 צילינדרים, 2,404 סמ"ק המפיק 65 כ"ס (מנוע דיזל)  4 צילינדרים, 2,399 סמ"ק המפיק 72 כ"ס (מנוע דיזל)  4 צילינדרים, 3,758 סמ"ק המפיק 80 כ"ס (מנוע דיזל)  4 צילינדרים, 3,758 סמ"ק המפיק 85 כ"ס (מנוע דיזל)  6 צילינדרים, 5,671 סמ"ק המפיק 130 כ"ס (מנוע דיזל)  4 צילינדרים, 1,988 סמ"ק המפיק 80 כ"ס (מנוע בנזין)  4 צילינדרים, 2,197 סמ"ק המפיק 85 כ"ס (מנוע בנזין)  4 צילינדרים, 2,307 סמ"ק המפיק 90 כ"ס (מנוע בנזין)  4 צילינדרים, 2,299 סמ"ק המפיק 95 כ"ס (מנוע בנזין)
מרצדס-בנץ T2 (בגרמנית: Mercedes-Benz T2) הם קשת רחבה של דגמים במספר תצורות של כלי רכב מסחריים מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית מרצדס-בנץ, אשר יוצרו בין השנים 1967–1996 בגרמניה.
בין השנים 1971–1997 יוצרו בספרד על ידי Mercedes-Benz España.
בנוסף, יוצרו דגמי "מרצדס-בנץ T2" בארגנטינה (1969–1990) ווונצואלה (1969–1978).
בין השנים 1969–2000 הורכבו דגמי "מרצדס-בנץ L 319" באיראן על ידי יצרנית המכוניות האירניות "Iran Khodro" (אנ') ברישיון מרצדס.
תצורות "מרצדס-בנץ L 319"

מסחרית.
טנדר (בתצורות: קבינה קונבנציונלית, קבינה כפולה).
מיניבוס.
כבאית.
אמבולנס.
"מרצדס-בנץ L 319"

מנוע קדמי
סוג מנועים: מנועי בנזין, מנועי דיזל
סוג הנעה: הנעה אחורית
דורות "מרצדס-בנץ T2"

דור ראשון – יוצר בין השנים 1967–1986.
דור שני – יוצר בין השנים 1986–1996.
דורות "מרצדס-בנץ T2" > דגמים > מנועי דיזל

"406 D" – יוצר בין השנים 1967–1974
"407 D" – יוצר בין השנים 1974–1986
"408 D" – יוצר בין השנים 1967–1986
"508 D" – יוצר בין השנים 1986–1968
"608 D" – יוצר בין השנים 1968–1986
"613 D" – יוצר בין השנים 1977–1986
דורות "מרצדס-בנץ T2" > דגמים > מנועי בנזין

"408" – יוצר בין השנים 1967–1974
"409" – יוצר בין השנים 1974–1982
"410" – יוצר בין השנים 1982–1986
גלריה

"מרצדס-בנץ T2"
"מרצדס-בנץ T2"
"מרצדס-בנץ T2", דור שני
"מרצדס-בנץ T2", שנת 1976
"מרצדס-בנץ T2"
"מרצדס-בנץ T2"
"מרצדס-בנץ T2"
"מרצדס-בנץ T2", שנת 1984
"מרצדס-בנץ T2"
"מרצדס-בנץ T2" – ניידת משטרה במשטרת ברלין
"מרצדס-בנץ T2" – מיניבוס
"מרצדס-בנץ T2" – מיניבוס
"מרצדס-בנץ T2" – מיניבוס
"מרצדס-בנץ T2", דור ראשון – כבאית
"מרצדס-בנץ T2", דור שני – כבאית
"מרצדס-בנץ T2", דור ראשון – אמבולנס
"מרצדס-בנץ T2", דור שני – אמבולנס
ראו גם

מרצדס-בנץ
מרצדס-בנץ O309
מרצדס-בנץ MB100
מרצדס-בנץ L 319
מרצדס-בנץ טרווגו
מרצדס-בנץ W153
הערות שוליים

↑  חברת בת Mercedes-Benz España daimler.com/career/about-us/locations
↑  מרצס-בנץ ספרד (Mercedes-Benz España) web.archive.org/web/20091220195151
↑  "מרצדס מכריזה שיא במכירות מיניבוס" archive.commercialmotor.com/article/20th-october-1988/14/mercedes-announces-record-midibus-sales
↑  "מרצדס-בנץ T2", דור חדש archive.commercialmotor.com/article
↑  "מרצדס-בנץ T2", דור שני trucksplanet.com/catalog/model
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1103502921
אדולף טבאן

| --- | --- |

 לידה:  9 באוקטובר 1854 בקשצ'בה, הונגריה 
 פטירה:  29 ביוני 1921 (בגיל 66) 
 מדינה:  הונגריה 
 
אדולף טבאן (בהונגרית: Tevan Adolf; בקשצ'בה, 9 באוקטובר 1854 – 29 ביוני 1921) היה סוחר, לאחר מכן מייסד בית דפוס, בעל בית דפוס ומוציא לאור בולט יהודי-הונגרי, שהפך ליוזם של אחד הפרקים היפים בתולדות התרבות ההונגרית במאה ה-20. קרן טבאן פועלת עד היום.
ביוגרפיה

אדולף טבאן נולד כבכור במשפחה יהודית בעיר בקשצ'בה, אביו יוז'ף טבאן היה רוכל-סוחר מבית לבית, אמו הייתה רוזליה איינר. ב-19 בפברואר 1884 נשא לאישה את תרזיה פישר (1863–1944), בתו בת העשרים של סוחר מעיר הולדתו. מנישואיהם נולדו עשרה ילדים:
שאנדור (1884–1887)
גיזלה (1886–1963)
פלורה (1888–1944)
אנדור (1889–1955)
פרנץ (1891–1944)
רז'ה (1893–1945)
אילונה (1896–1944)
ארז'בט (1899–1944)
מרגיט (1901–1978)
לאסלו (1903–1943)
בתחילת דרכו ניסה אדולף טבאן עסקים שונים. הוא פתח תחילה מכולת, אחר כך הפך לבעלים של חברת טבאן-רייס, שהייתה הסוכנות הראשית בבקשצ'בה למוצרי הפחם של "מנהלת הכרייה פטרוז'ן". הוא עסק גם במכירת מכונות משרדיות וציוד חשמלי וכן עבד בתור רואה חשבון בחנות הספרים בינר (Biener). ב-1893 הגיש הצעה לאספה הכללית (מועצת העיר) של בקשצ'בה בנוגע להכנסת תאורה ציבורית חשמלית בעיר, שאת טיוטתה פיתח בעצמו. הצעתו נדחתה. ב-1903 קנה את חנות הספרים והנייר של לאיוש לפגה (Lepage Lajos), שכללה גם בית דפוס קטן. בין הנרות, זכוכיות מנורות הנפט וקופסאות הגריז למכוניות, ידיות השוט לעגלות ופריטים דומים אחרים, הפעיל ידנית מכונת דפוס קטנה (בפדלים מופעלים ברגל) בחלק האחורי של החנות. בכך הקים את "בית הדפוס טבאן" שהפך למפורסם, שאת ניהולו קיבל בנו אנדור טבאן כעבור כמה שנים מידי אביו (ב-1909). אדולף לקח חלק חשוב בחיי התרבות של העיר, והשתתף בארגון חוג אורורה שנוסד ב-1913. אדולף נפטר ב-1921. אשתו, יחד עם רבים מאוד מבני המשפחה, נרצחו בשואה ב-1944 וב-1945.
הקמת בית דפוס

בשנת 1903, קנה אדולף טבאן כאמור את חנות הספרים והנייר שלו, שפעלה ברחוב ואשוט (Vasút utca) בעיר, מלאיוש לפגה שעבר לעיר קולוז'וואר. איננו יודעים בדיוק איזה ציוד דפוס ושאר ציוד מקצועי קיבל טבאן מלאיוש לפגה, אך ההנחה היא כיום שהסוחר שעזב לקח את רובו. על פי המסורת המשפחתית, עם תחילתו של "דפוס טבאן", היה בבניין הדפוס מכבש אחד בלבד. לאדולף לא הייתה הכשרה מקצועית בדפוס, אבל התקנון של אז לא חייבו זאת. ב-16 במרץ 1903 הגיש בקשה לרישיון תעשייתי לדפוס, וב-1 באפריל באותה השנה החל בית הדפוס את פעילותו רבת השנים.
בתחילה עבד טבאן עם עובד בודד, אך עם ההצלחה הראשונית של העסק יכול היה להעסיק תוך זמן קצר גם שני חניכים ושתי טוענות למכונות וכן לפתח ולהרחיב את המכונות. הוא גם ביצע שינויים קלים וגדולים בתוך הבניין, למשל העברה של מחלקת הדפוס לחדר מואר יותר. עם זאת, הרשות המקומית של העיר לא אפשרה את הצבת שלט חברה ויצירת חלון הראווה במשך שנים. בשנת 1917 עבר דפוס טבאן לרחוב בארוש, לבניין בו עומד היום דפוס קנר (מפורסם אף הוא). בשנים הראשונות עסק בית הדפוס בדברי דפוס קטנים (הזמנות, מודעות אבל והספדים) ובהוצאת כמה ספרים בהזמנה, אבל המוצרים העיקריים היו עיתונים.
אדולף טבאן הובא למנוחות בבית הקברות היהודי בעיר בקשצ'בה.
הדפסת עיתונים

טבאן עסק בעיקר בהוצאת עיתונים בעלי אוריינטציה דמוקרטית וסוציאליסטית. בהנחייתו הודפסו בדפוס טבאן העיתונים וכתבי עת הבאים (חלקי):
יומן מחוז בקש (1903-1904)
רעיון אמת (1904)
עצמאות מחוז בקש (1905-1907)
סוציאליזם (1905)
עיתון האיכרים של "אחים" (Áchim) (1906-1909)
עיתון רדיקלי (1907) ועוד
אדולף טבאן היה זמן מה הגם הבעלים של עיתון זה או אחר. בשנת 1910 לקחה על עצמה"מפלגת העבודה הלאומית" את הבעלות על אחד העיתונים של טבאן, אך טבאן נשאר המוציא לאור. לא פעם הופיעו בעיתונים שהדפיס גם פרסומות שלו לקידום בית הדפוס ופרסומות שהציגו מוצרים חדשים שלו.
בנו אנדור פיתח את "דפוס טבאן" גם לכיוונים רבים אחרים.
הנצחת אדולף טבאן

בשנת 2003, במלאת 100 שנה לייסוד דפוס טבאן, כיבדו העיר בקשצ'בה ו"קרן קנר-טבאן" את אדולף טבאן ואת בנו אנדור טבאן באמצעות הצבת לוח זיכרון שעליו כתוב, בין היתר:
"אבי, אדולף טבאן, שמוסר העבודה יוצא הדופן והאנרגיה הבלתי נדלית שלו הובילו אותו למגוון רחב של עיסוקים, התמודד עם הרבה דברים בחייו. עם זאת, תכונה אחת נשארה קבועה בו. הוא אהב מאוד ספרים".
– אנדור טבאן: פרדס תפוזים בקוטב הצפוני
ראו גם

אנדור טבאן
ההיסטוריה של הדפוס (History of printing) (באנגלית)
תערוכת טבאן נודדת אינטראקטיבית (בהונגרית)
לקריאה נוספת

Elek László et al.: A Tevan-nyomda és kiadóvállalat történetéből. 1903-1949. Békéscsaba : Rózsa F. Gimn. és Nyomdaip. Szakközépisk., Kner Ny., 1978.
Malatyinszki József: A békéscsabai Tevan-nyomda egy évszázada. Békéscsaba : Kner-Tevan Alapítvány, 2003.
Malatyinszki József, Petőcz Károly, Szabó Ferenc: Egy évszázad mezsgyéjén : a Kner Nyomda gyomai és békéscsabai üzemeinek története. Békéscsaba : Kner Ny., 1982.
Száz éve született Tevan Andor : megemlékezések az évforduló kapcsán. Békéscsaba – Gyoma : Kner Ny., 1989.
מיהו מי מבקשצ'בה-אדולף טבאן (מאמר)
אדולף טבאן ואילן היוחסין שלו
אלפרד וליש

| --- | --- |

לוח זיכרון על בית ברובע 13 שתוכנו על ידי אלפרד וליש
 לידה:  6 במאי 1854 פשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  16 בדצמבר 1941 (בגיל 87) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 השכלה:  האקדמיה לאמנויות היפות (1881) 
 
וילה וליש
בניין מגורים ברחוב קארפאט
אלפרד וליש ואגווצ'אי (תואר אצולה) (בהונגרית: Wellisch Alfréd; פשט, 6 במאי 1854 – בודפשט, 16 בדצמבר 1941) היה אדריכל יהודי-הונגרי, המתכנן של מאות בתי דירות בבודפשט, אביו של האדריכל אנדור וליש (שינה את שמו לאנדור וצ'אי).
ביוגרפיה

וליש נולד במשפחה יהודית בפשט כבנו של נתן וליש. עד 1876 למד בקרלסרוהה ואחר כך בווינה אצל תיאופילוס הנס ובסוף בפריז בבית הספר לאמנויות יפות. אז התיישב בבודפשט בשנת 1881, שם גם פתח את משרדו. בין השנים 1881–1992 היה חבר בתא הבונים החופשיים אטווש, ואחר כך היה חבר מייסד של תא הבונים החופשיים "הרפורמה", ממנו פרש בשנת 1896. כאדריכל הוא קיבל הזמנות רבות, תכנן את מטה מכרה הפחם שלגוטריאן ברחוב אראן יאנוש, את הגימנסיה הראשית ברחוב טוואסמזה, את בית היתומים היהודי לבנים בפאשור וכן וילות רבות. (על פי הלקסיקון יהודי הונגרי הוא תכנן יותר מ-200 בנייני דירות. הוא היה גם חבר במועצה הלאומית לבנייה ציבורית, ייסד מספר קרנות צדקה ותרבות, כמו פרס וליש לזוכי מכרזים שהוענק על ידי אגודת האדריכלים ההונגרית מדי שנה מאז 1903 לסטודנטים באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה וכן לחברים הנספחים באגודה. כהכרה בעבודתו כאדריכל, כפטרון וכנדבן וכן עבור עבודתו כחבר המועצה המרכזית הלאומית לבנייה ציבורית, הוענק לו בשנת 1910 תואר אצולה (אבירות). ב-28 במאי הוא קיבל את האצולה ההונגרית עם היתר להוספת השם ואגווצ'אי (שפירושו מִוואגווצ'ה). הוא נפטר ב-16 בדצמבר 1941 בבודפשט.
אשתו הייתה וילמה אולמן בארניהווארי (1861–1945); בנם כאמור האדריכל אנדור ווליש (1887–1956).
רשימת מבנים ידועים שלו > בניינים ציבוריים

1896: בניין בית הספר התיכון לשעבר, כיום בניין הפקולטה להנדסת חשמל של קנדו קלמן באוניברסיטת אובודה.
1890–1891: מטה הקהילה היהודית של פשט, רחוב וושלני 7, רחוב שיפ 12.
1900: בית היתומים היהודי לנערים בפאשור, נהרס בשנת 2008.
1904: המטה לשעבר של שלגוטריאן מכרות פחם בע"מ ברחוב יאנוש אראן.
1912: לשעבר המשרד למינהל ציבורי ומשפט, ארמון וליש לשעבר, כיכר לאיוש קושוט 4.
?: ביתנים של בית החולים היהודי.
רשימת מבנים ידועים שלו > וילות

1881: Káry Villa, Dózsa György út 74.
1891: וילה וליש, דרך הזיכרון לסצ'ני 5-3.
רשימת מבנים ידועים שלו > בתים להשכרה

1889–1890: בניין דירות נוימן, József körút 83.
1889–1891: בניין דירות דרכסלר, Thököly út 8 - שתי קומות הונחו בשנת 1927
1898–1899: בית וליש, Szent István körút 16.
1905: בניין דירות האסנפלד, רחוב קיראי 34, רחוב סקיי מיהאי 1.
ועוד רבים נוספים
לקריאה נוספת

לקסיקון ביוגרפי הונגרי
Magyar Életrajzi Lexikon 1000-1990, mek.niif.hu
וילמוש טוט: שני הוולישים, 17 בדצמבר 2001
פטר קוזאק: אלפרד וליש, תמונת קריירה; https://web.archive.org/web/20140913145217/http://nevpont.hu/content/publikacio/Wellisch_Alfred_1910-tol_vagvecsei.html
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929.
Magyar Zsidó Lexikon: Wellisch SZEMÉLYNÉV: Wellisch Alfréd, mek-oszk.uz.ua
הערות שוליים

↑  http://urbface.com/budapest/a-pesti-izraelita-hitkozseg-szekhaza
↑  http://lathatatlan.ovas.hu/index.htm?node=47986
↑  Magyar életrajzi lexikon,
↑  http://www.kitervezte.hu/epuletek/kozepulet/kozigazgatasi-es-igazsagugyi-miniszterium-budapest
↑  Zsidó lexikon,
↑  https://index.hu/urbanista/2016/10/18/csengery_villa_varosliget/
↑  http://epulettar.hu/projekt/wellisch-villa-budapest-xii
↑  http://budapest100.hu/house/jozsef-korut-83/
↑  http://lasdbudapestet.blogspot.com/2012/06/wellisch-haz.html
↑  http://urbface.com/budapest/a-hasenfeld-berhaz
שירה מרגלית (מוזיקאית)

ערך זה עוסק במוזיקאית. אם התכוונתם לאשת עסקים, ראו .
| --- | --- |

שירה מרגלית, 2021
 לידה:  15 ביוני 1994 (בת 30) נְתַנְיָה, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2013
 עיסוק:  זמרת ‏•‏‏ פזמונאית
 סוגה:  מוזיקת פופ, מוזיקת רוק
 חברת תקליטים:  NMC ‏•‏‏ עננה
 
שירה מרגלית (נולדה ב-15 ביוני 1994) היא זמרת-יוצרת ישראלית.
ביוגרפיה

מרגלית נולדה ב-15 ביוני 1994 וגדלה בנתניה. החלה את דרכה המוזיקלית בשנת 2013 כשהשתתפה בתוכנית המציאות "פרויקט הלהקה" בערוץ הילדים, כשבסופה הצטרפה ללהקת "סטארטאפ", שהוחתמה בחברת NMC והופק לה אלבום הבכורה הנושא את שם הלהקה. הלהקה התפרקה בשנת 2016.
בשנת 2017 החלה מרגלית את קריירת הסולו שלה והוציאה את הסינגל הראשון שלה, "אמא צודקת תמיד (נתניה)", לזכרה של אימה שנפטרה באותה השנה. באותה השנה, הוציאה את השיר "עוד לא". השירים זכו לאהדה ברשתות החברתיות. במאי 2018 הוציאה את השירים "היי ניב" ו"בא והולך", שנכתבו בשיתוף פעולה עם בן זוגה בתקופה זו, הראפר טליסמאן.
בשנת 2020 הוציאה את השיר "מגיע לי יותר", אותו כתבה בעקבות פרידתה מהראפר טליסמאן. השיר היה ללהיט וזכה למעל למיליון השמעות.
במאי 2022 השתתפה בכתיבת להיטה של אנה זק, "מי זאת", שהגיע לראש מצעדי הפזמונים בישראל. בנובמבר, הוציאה את השיר "אחותי כבר לא סובלת אותך", אותו כתבה עם יובל מעיין. היא קידמה את השיר ברשתות החברתיות ובטיקטוק בפרט באמצעות סרטונים שונים. השיר זכה להצלחה ויראלית רבה, צבר למעלה מ-22 אלף סרטונים בטיקטוק, הגיע למקומות גבוהים במצעדי הסטרימינג וזכה להשמעות בתחנות הרדיו, כשהגיע למקום השביעי במצעד השבועי של מדיה פורסט.
ב-30 באפריל 2023 הוציאה את הסינגל "ידעתי שבסוף תברח". ב-22 באוגוסט של אותה השנה הוציאה את הסינגל "על הלשון".
ב-2 בינואר 2024 הוציאה את הסינגל "עד שייפול הירח". ב-24 ביוני הוציאה את הסינגל "ביצ'". ב-7 ביולי של אותה השנה הוציאה לאור את אלבום הבכורה שלה, "לא בת מלוכה".
חיים אישיים

החל מ-2018 ניהלה זוגיות עם הראפר טליסמאן. בדצמבר 2019 הזוג נפרד. החל מ-2020 מנהלת זוגיות עם הזמר ים רפאלי. ביולי 2024 השניים התארסו.
דיסקוגרפיה > אלבומים בהרכבים

2013: סטארטאפ (עם סטארטאפ)
הערות שוליים

↑  שירה מרגלית, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
1 2  טוהר חלפון, שירה מרגלית שרה על געגוע, באתר נתניהנט - כל העיר בקליק אחד!, ‏4 בפברואר 2018
↑  אסף נבו, ‏להקת "סטארט אפ" מוציאה אלבום בכורה, באתר ‏מאקו‏, 18 ביולי 2013
1 2  מור שקל, מי זה ניב? הסוף לסטוריז של שירה מרגלית, באתר פרוגי, ‏1 במאי 2018
↑  וואלה! תרבות‏, צפו בקליפ החדש הלוהט של שירה מרגלית, "עוד לא", באתר וואלה, 6 באוגוסט 2017
1 2  משה אבוטבול, כועסת על האקס: שירה מרגלית בשיר עצבני, באתר פרוגי, ‏3 ביולי 2020
↑   שירה מרגלית - מגיע לי יותר (Prod. By Stav Nahmias), סרטון בערוץ "שירה", באתר יוטיוב (אורך: 03:09)
↑  מגיע לי יותר באתר ספוטיפיי
↑  קשת ברגסון, ‏"זה משוגע": אנה זק במהלך שיווקי מבריק, באתר "סרוגים", 23 במאי 2022
↑  גיל משעלי, ‏אחותי כבר לא סובלת אותך: גילינו מי האקס מהלהיט של הרגע, באתר ‏מאקו‏, 18 בדצמבר 2022
↑  קיץ ברבנר, ‏שירה מרגלית: "עברתי חרם מכיתה ב' עד ו', אחרי שהתלוננתי עשו לי את המוות", באתר מעריב אונליין, 24 באוגוסט 2023
↑  מאיה כהן, "נמאס לי להיות עצובה ולשמוע עוד שיר מלחמה", באתר ישראל היום, 2 בינואר 2024
↑  אבישג ארבל, ים רפאלי יוצא לדרך חדשה: "טליסמאן פחות קיבל את הזוגיות שלי עם שירה", באתר פרוגי, ‏באוקטובר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 7eb40b7a-5c8c-46b0-97de-f1a278f6a4f9
תיאטרון האחוזות

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אולם תיאטרון, בית אופרה 
 כתובת:  Železná 540/11 
 מיקום:  העיר העתיקה של פראג 
 מדינה:  צ'כיה 
 בעלים:  התיאטרון הלאומי של פראג 
 מפעיל:  התיאטרון הלאומי של פראג 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1783
 תאריך פתיחה רשמי:  21 באפריל 1783 
 אדריכל:  Josef Niklas, Karel Pollak, Anton Haffenecker, Caspar Hermann Graf von Künigl 
 
 קואורדינטות:  50°05′10″N 14°25′26″E﻿ / ﻿50.086111111111°N 14.423888888889°E﻿ / 50.086111111111; 14.423888888889
 www.estatestheatre.cz
 he
 
תיאטרון האחוזות (בצ'כית: Stavovské divadlo) הוא תיאטרון ובית אופרה בפראג.
היסטוריה

תיאטרון האחוזות נבנה בסוף המאה ה-18 כחלק מעידן הנאורות בעיצובו של אנטונין האפנקר בסגנון נאו קלאסי.
בנייתו נמשכה שנתיים לפי הזמנתו של הרוזן פרנץ אנטון פון נוסטיץ-רייניך.
בניין התיאטרון נשאר באופן יחסי נאמן לעיצובו המקורי.
התיאטרון נפתח בשנת 1783 בהצגת טרגדיה מאת גוטהולד אפרים לסינג.
בין האמנים שהופיעו בתיאטרון האחוזות: קרל מריה פון ובר, אנטון רובינשטיין, קרל גולדמארק, גוסטב מאהלר שניצח כאן, וניקולו פאגאניני.
באוקטובר 1787 הוצגה בתיאטרון הבכורה של דון ג'ובאני של וולפגנג אמדאוס מוצרט בניצוחו, הבכורה של חסדו של טיטוס בוצעה כאן לרגל הכתרתו של לאופולד השני.
תיאטרון האחוזה מופיע בסרט אמדאוס של מילוש פורמן.
גלריה

מראה קדמי של האולם
מראה אחורי של האולם
עמנואל לעף

| --- | --- |

תמונה משנת 1881
 לידה:  20 בינואר 1854 סגד, ממלכת הונגריה, האימפריה האוסטרית
 פטירה:  19 ביולי 1944 (בגיל 90) בודפשט,  ממלכת הונגריה
 ענף מדעי:  בלשנות, בוטניקה, מדעי היהדות
 מקום מגורים:  הונגריה
 מקום קבורה:  סגד 
 מקום לימודים:  בית המדרש הגבוה למדעי היהדות בברלין   אוניברסיטת לייפציג
 הערות:  הרב הראשי של סגד 1878–1944   חבר בסנאט של הונגריה
 תרומות עיקריות
 מחקרים בתחום השפה הסורית, ספר מקיף "צמחי היהודים"
 
פסלו של הרב עמנואל לעף בפנתאון הלאומי בסגד. הפסל הוצב במקום בשנת 2004 במלאת 150 שנה להולדתו
הרב ד"ר אברהם חיים [עמנואל] לעף, מאוית לעיתים גם לב או לף או לו (בהונגרית: Lőw Immánuel, בגרמנית: Immanuel Löw;‏ 20 בינואר 1854 – 19 ביולי 1944) היה רב, חוקר התנ"ך והתלמוד, בוטנאי ובלשן יהודי-הונגרי, שכיהן כאב בית הדין של סגד, והיה נציג היהדות הנאולוגית בבית העליון של האספה הלאומית ההונגרית (הסנאט של הפרלמנט ההונגרי). מחבר הספר "צמחי היהודים".