אופרה אוסטרליה
האופרה האוסטרלית, 1970-96

משנת 1970 נודעה הלהקה בשם "האופרה האוסטרלית". תמורות בלתי מבוטלות חלו בשנות ה-70' בניהול ובמיקום. בשנת 1972 התמנה אדוארד דאונס, שהיה קשור עד אז אל בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון, למנהל מוזיקלי. ההפקה הראשונה החדשה שלו הייתה הבכורה האוסטרלית של "אביר הוורד" מאת ריכרד שטראוס ב"תיאטרון הנסיכה" במלבורן. מיד אחריה עלתה הצגת "מלחמה ושלום" של פרוקופייב, בחנוכה החגיגית של בית האופרה של סידני.
בית האופרה של סידני, שהיה תוך זמן קצר לסימן ההיכר התרבותי המובהק של עיר זו, גם סיפק ללהקה מעון קבוע להופעות ובכך סייע לה להרחיב את הרפרטואר ולטפח קהל מקומי. אין ספק, שלעלייה במספר המאזינים תרמו הופעותיה של ג'ואן סאתרלנד עם האופרה האוסטרלית בסיפורי הופמן של אופנבך. נוסף לכך, בעונת 1974 בוצעו שלוש יצירות אוסטרליות: "הפרשה" מאת פליקס ורדר, "לנץ" מאת לארי סיצקי, ו"טקסי מעבר" של פיטר סקאלתורפ.
בשנת 1976 התמנה ריצ'רד בונינג למנהל מוזיקלי והנהיג את הלהקה בסיור הראשון שלה מעבר לגבולות אוסטרליה, בניו זילנד עם "ריגולטו" של ורדי ו"ינופה" של יאנאצ'ק. בהמשך, ב-1978, התקיים הסיור הראשון של האופרה האוסטרלית עם תזמורת בצפון-מערב ניו סאות' ולס וקווינסלנד.
במהלך שנות ה-80', אחרי שנים רבות של הופעות מוקלטות של האופרה האוסטרלית לטלוויזיה, הציגו תאגיד השידור האוסטרלי (ABC) והאופרה האוסטרלית לראשונה בשידור חי משותף לרדיו ולטלוויזיה את "העטלף" של יוהאן שטראוס, לעיני יותר משני מיליון צופים. בשנים הבאות הגיעה שורה של שידורי רדיו-טלוויזיה משותפים אל מיליוני בתים אוסטרליים.
בחזית הפופולרית, בשנת 1983 הייתה הצלחה קופתית גדולה להופעות של לוצ'אנו פבארוטי וג'ואן סאתרלנד באולם הקונצרטים בבית האופרה של סידני, עם התזמורת האליזבתנית של סידני בניצוח ריצ'רד בונינג. המופע הזה, ששודר במקביל ברדיו ובטלוויזיה ברשת הארצית, שבר שיאי מכירות לאירוע בתוך אולם. בקונצרט אחר, שנחל גם הוא הצלחה גדולה, הופיעו ג'ואן סאתרלנד ומרילין הורן באולם הקונצרטים של בית האופרה של סידני.
תקופה זו של שנות ה-80' גם התאפיינה בכמה חידושים. הראשון היה "אסו אופרה בפארק" ב"אחוזת סידני" Sydney) Domain), שהיה עד מהרה לאירוע שנתי, הנקרא כיום "אופרה באחוזה". נוכחות טיפוסית לאירוע זה נאמדת בקרוב ל-100,000 איש מדי שנה. אירוע שנתי דומה תחת כיפת השמיים, המושך אליו יותר מ-25,000 איש, מתקיים במלבורן.
החידוש השני היה "התוכנית לפיתוח אמנים צעירים" לאופרה האוסטרלית, בניהולה של זמרת הסופרן סינתיה ג'ונסטון, והשלישי היה "תוכנית היצירות האוסטרליות", שנפתחה בהפקה חדשה של "מטאמורפוזיס" מאת בריאן הווארד.
באותו זמן החלה גם הרביעית באותה שורה של תוכניות חדשניות, ב"סדנת האופרה הלאומית", שנוסדה כדי לאפשר למלחינים אוסטרליים נבחרים להציג יצירות במסגרת סדנה עם אמנים מן האופר האוסטרלית. האחרונה בסדרה, "אופרה-אקשן", "תוכנית חינוכית לצעירים" ייסדה תוכנית אירועים, שכללה שלוש הצגות של "מאדאם בטרפליי" של פוצ'יני וכן, בשנת 1986, "רוחות מפנה", אופרת נוער מקורית, פרי עמלם המשותף של 70 סטודנטים בעבודה על לברית, מוזיקה, כוריאוגרפיה ותזמור, שהוצגה בבית האופרה של סידני.
ב-1988 יצאה הלהקה, בשיתוף עם רשות חגיגות המאתיים לטאוסטרליה, לסיור בבריסביין, דרווין, הובארט, מלבורן, פרת וסדנת האופרה הלאומית במלבורן עם "פרויקט Ra", יצירת תיאטרון-מוזיקה שנוצרה בשיתוף פעולה ישיר, החל בשלבים המוקדמים ביותר, עם הזמרים שביצעו אותה. הפקה זו מציינת את ראשית התקשרותו של הבמאי באז לורמן עם האופרה האוסטרלית.
ב-1990, עם פרישתה מבימת האופרה, נפרדה דיים ג'ואן סאתרלנד מן האופרה האוסטרלית בהפקה של "ההוגנוטים" מאת מאיירבר. כעבור שנתיים קראה הלהקה את אולפן החזרות הראשי שלה על שם דיים ג'ואן.
בראשית שנות ה-90' חלו שתי תמורות חשובות באופן עבודתה של הלהקה: ראשית, ב-1991, עם התגבשות "חבר אמנים שוחרי האופרה האוסטרלית", נוצר חבר אנשים, שכללו כמה מן הדמויות החשובות ביותר בעולם המוזיקה ואמנויות הבימה באוסטרליה. שנית, תזמורת האופרה והבלט האוסטרלית התמזגה עם האופרה האוסטרלית ליצירת תזמורת אופרה ובלט קבועה של הלהקה.
במסע ההופעות הראשון שלה אל מחוץ לאזור אוסטרליה ודרום אסיה, הופיעה הלהקה ב"חלום ליל קיץ" של בריטן בפסטיבל אדינבורו. נוסף לכך, שודרה הפקת ל"לה בוהם" של באז לורמן ביותר מ-300 תחנות טלוויזיה בצפון אמריקה.