stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צגה מלקו
ביוגרפיה > קריירה

מלקו עבדה ברשות השידור בתחנת הרדיו מטעמה קול ישראל במגוון תפקידי עריכה והגשה עיתונאית, ביניהם מנהלת מחלקת השידורים באמהרית, ולאחר מכן כמנהלת תחנת הרדיו של רשת א'.
משנת 1995 מרצה בנושאי עלייה וקליטה של הקהילה האתיופית.
בשנים 1994–1998 עבדה במועצה לשלום הילד.
בשנים 1997–2002 ערכה והגישה בטלוויזיה החינוכית את התוכנית "דרך העיניים שלנו" שעסקה בחדשות וראיונות בשפה האמהרית.
בשנים 1996 – 2005 כיהנה כעורכת ראשית של עיתון "פאנה" - עיתון בעברית ואמהרית ליוצאי אתיופיה בישראל, העיתון היחידי שהיה בשפה האמהרית.
בשנים 2005–2008 ניהלה את רק״ע בשפות אמהרית וטיגרית, כיהנה כסגנית מנהלת מחלקה לשפות שונות.
בשנים 2008–2017 כיהנה כמנהלת רשת א בקול ישראל. ערכה והגישה תוכנית טלוויזיה שבועית בשפה האמהרית בערוץ 33, עד שרשות השידור נסגרה.
משנת 2017 שימשה כמגישת בתחנת הרדיו, כאן רק"ע של תאגיד השידור הישראלי.
בשנת 2020 החלה קריירה בתור מרצה בקריה האקדמית אונו.
ביוגרפיה > קריירה > פעילות ציבורית

מלקו פועלת לפתיחת שערים להשכלה גבוהה לבנות ובני העדה האתיופית. בין היתר בתפקידה מאז 2011 עד 2023 כיושבת ראש "קרן חנן עינור" שמטרתה חלוקת מלגות סוללות דרך להשכלה גבוהה לבנות ובני העדה. לאורך השנים חילקה הקרן 4,000 מלגות. בשנת 2019 חולקו 306 מלגות וב-2020 חולקו 400 מלגות.
מלקו הקימה יחידה לטיפול בילדים יוצאי אתיופיה בתוך המועצה לשלום הילד (1994–1998).
מלקו פועלת לשוויון מלא לעולי אתיופיה והשתתפה באירועי מחאה, בין היתר זאת שלאחר פרשת השלכת מנות תרומת הדם של העולים ב-1996.
ספרה האוטוביוגרפי "לא בבית ספרנו", העוסק בעלייתה לישראל ובהתמודדותה הנמשכת שלה ושל בנות ובני העדה עם תופעות של גזענות בחברה הישראלית, יצא לאור בשנת 2014 בהוצאת סטימצקי.
ב-2016 מונתה כחברה בצוות למיגור הגזענות נגד יוצאי אתיופיה, שהוקמה על ידי הממשלה. בראש הוועדה עמדה מנכ"לית משרד המשפטים אמי פלמור.
באוקטובר 2019 מונתה כחברה במועצה הציבורית של האקדמיה ללשון העברית.
בדצמבר 2020 מונתה כחברה במועצה הציבורית להגנת הפרטיות.
בעבר כיהנה כחברת נשיאות מועצת העיתונות והוועד המנהל של אגודת העיתונאים בירושלים, חברה במועצה הציבורית של מרכז מורשת מנחם בגין, חברת דירקטוריון ויו"ר ועדת הביקורת בחברה לשיקום ופיתוח הרובע היהודי בעיר העתיקה בירושלים ועמיתה במכון גשר למנהיגות.
ביוגרפיה > קריירה > פעילות פוליטית

בשנת 2015, במהלך מערכת הבחירות לכנסת העשרים, הוצבה מלקו במקום השלישי במפלגת כולנו בראשות משה כחלון אך מועמדותה נפסלה על ידי ועדת הבחירות המרכזית, בעקבות כך שהבחירות לכנסת התקיימו פחות ממאה יום לאחר פרישתה מעבודתה ברשות השידור וזהו פרק הזמן המינימלי לצינון.
ב-14 בספטמבר 2022 הוצגה כמשוריינת במקום ה-37 במפלגת הליכוד בבחירות לכנסת העשרים וחמש על ידי יו"ר הליכוד בנימין נתניהו. ב-10 בפברואר 2023, עם כניסתה לתוקף של התפטרותו מהכנסת של אופיר אקוניס במסגרת החוק הנורווגי, החלה כהונתה של מלקו כחברת הכנסת.
ביוגרפיה > חיים אישיים

אם לשניים. צגה מתגוררת ביישוב צור הדסה שבפרוזדור ירושלים.
זכתה במקום ראשון בתחרות ״מלכת המדבר״ באתיופיה בשנת 2001[דרוש מקור].
הערות שוליים

↑  החלטת יו"ר ועדת הבחירות המרכזית בפ"מ 1/20 בקשת מפלגת כולנו לבחון את כשירותה של גב' צגה מלקו מהתמודדות לכנסת, 26 בינואר 2015
↑  שאול אמסטרדמסקי, נפסלה מועמדותה של צגה מלקו ברשימת "כולנו" לכנסת, באתר כלכליסט, 26 בינואר 2015
↑  אביחי חבר, החוק הנורבגי: אקוניס התפטר מהכנסת; שרים נוספים בדרך, באתר בחדרי חרדים, 8 בפברואר 2023
| חברי הכנסת המכהנים בכנסת העשרים וחמש |
| --- | --- | --- |
(חברי הכנסת ששמותיהם מודגשים מכהנים גם כשרים או כסגני שרים בממשלת ישראל השלושים ושבע)
| סיעות הקואליציה של ממשלת ישראל השלושים ושבע (68 חברי הכנסת)  | סיעות הקואליציה של ממשלת ישראל השלושים ושבע (68 חברי הכנסת)  |  |
| הליכוד (32) | נתניהו • לוין • גלנט • אוחנה • ברקת • דיכטר • ישראל כ"ץ • קרעי • ביטן • אדלשטיין • רביבו • דיסטל-אטבריאן • ואטורי • דנינו • גוטליב • מילביצקי • ביסמוט • סעדה • דלל • גמליאל • אופיר כץ • גולן • אילוז • קלנר • עטייה • הלוי • מלקו • שקלים • שטרית • פסל • גואטה • בוארון |  |
| ש"ס (11) | דרעי • מלכיאלי • ארבל • אזולאי • אבוטבול • בוסו • טייב • בצלאל • מישרקי • מלול • מושיאשוילי |  |
| הציונות הדתית (7) | סופר • סטרוק • רוטמן • וולדיגר • טל • סולומון • סוכות |  |
| יהדות התורה (7) | גפני • טסלר • אשר • אייכלר • פינדרוס • רוט • ברוכי |  |
| עוצמה יהודית (6) | בן גביר • וסרלאוף • אלמוג כהן • פוגל • סון הר-מלך • קרויזר |  |
| הימין הממלכתי (4) | סער • אלקין • השכל • בוסקילה |  |
| נעם (1) | מעוז |  |
| סיעות האופוזיציה (52 חברי הכנסת) | סיעות האופוזיציה (52 חברי הכנסת) |  |
| יש עתיד (24) | לפיד • מאיר כהן • אלהרר • מירב כהן • שטרן • מיקי לוי • בן ארי • בן ברק • סגלוביץ • טופורובסקי • שיר • רול • להב-הרצנו • בליאק • רון כץ • צרפתי הרכבי • מזרסקי • סאקס פרידמן • דבורה ביטון • טור-פז • דוידסון • שירי • מירון • ירון לוי |  |
| המחנה הממלכתי (8) | גנץ • איזנקוט • תמנו • טרופר • מיכאל ביטון • כהנא • פרקש-הכהן • שוסטר |  |
| ישראל ביתנו (6) | ליברמן • פורר • סובה • ניר • מלינובסקי • עמאר |  |
| רע"מ (5) | עבאס • טאהא • אל-הואשלה • ח'טיב-יאסין • חוג'יראת |  |
| חד"ש-תע"ל (5) | עודה • טיבי • תומא סלימאן • כסיף • עטאונה |  |
| העבודה (4) | מיכאלי • לזימי • קריב • רייטן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007522720405171  LCCN: no2015088760  VIAF: 315205668   WorldCat (עם VIAF): 315205668
הרקלס (אוריפידס)

| --- | --- |

השיגעון של הרקולס בידי אסטאס
 כתיבה:  אוריפידס
 דמויות:  הרקולס ילדי הרקולס מאגרה אמפיטריאון איריס (אלת הנקם) ליסה (אלת השיגעון) ליקוס (שליט תבאי)
 סוגה:  טרגדיה יוונית
 הצגת בכורה:  416 לפנה״ס 
 שפה:  יוונית עתיקה
 
הרקלס (מיוונית עתיקה: "Ἡρακλῆς μαινόμενος", בתעתיק: Hēraklēs Mainomenos) הידוע גם בשם, "הרקלס הפראי", היא טרגדיה יוונית מהמאה ה-5 לפנה"ס, אשר נכתבה בידי המחזאי האתונאי אוריפידס. "הרקלס" הוא המחזה השני ששרד מאת אוריפידס, העוסק בדמותו של הרקלס ומשפחתו. המחזה הנוסף הוא "ילדי הרקלס". המחזה דן באירועים המתרחשים בזמן מטלתו האחרונה של הרקלס, להביא את הכלב המפלצתי קרברוס, ובמאמץ להציל את משפחתו מידי הרודן ושליט תבאי בפועל, ליקוס. במחזה מצליח הרקלס להציל את משפחתו, אולם ההצלה אינה מביאה את הרקלס לאושר אלא למהפך טראגי נוראי. האלה הרה, הנמסיס של הרקלס משחר חייו, שולחת לביתו את אלת הטירוף, המביאה את הרקלס להרוג את ילדיו ואת אשתו בשעת זבח חגיגית. לאחר ששבה שפיותו, מחליט הרקלס להתאבד, אך מלך אתונה, תסאוס, מחליט לעזור לו ומשכנע אותו שמוטב לו לחיות מאשר למות.
עלילת המחזה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
בתחילת המחזה אנו מוצאים את אמפיתריון, אביו של הרקלס, את אשתו מגארה, ואת ילדיו, כשהם חוסים בצל מזבח (שם, על-פי המסורת היוונית, אסור להרגם). הם מקוננים (עם הלהקה) על מר גורלם, משום שהמלך ליקוס מתכנן להרגם. ליקוס חושש מנקמת דם משום שהרג את משפחת אביו של מגארה, קריאון, המלך החוקי של תבאי. הרקלס עצמו נמצא באותה שעה במשימתו האחרונה, להביא את הכלב קרברוס מהשאול; אולם ליקוס לא מאמין שיחזור, והוא מתייחס אליו כאל מת.
מגרה מגיעה להסכם עם ליקוס: היא תלביש את הילדים בבגדים הולמים למותם ואז יוכל להרגם, אולם בעודם בבית מגיע הרקלס במפתיע, והוא נכנס לבית (מחוץ לבמה) והורג את ליקון. בעודם חוגגים את הצלתם, מגיעה איריס, שליחת האלים, ועמה אלת השגעון, ליסה. הן נשלחו בידי הרה, אשתו של זאוס, כדי לנקום בהרקלס (משום שהוא בנו של זאוס, כתוצאה מניאופיו, והרה זועמת על כך). ליסה מכה את הרקלס בשיגעון והוא מדמה שהוא נלחם באויביו, ולמעשה הורג את שלושת בניו ואת אשתו. רק פלס אתנה מצליחה להכניע אותו והוא מאבד את הכרתו. כשהוא שב להכרתו, כבול לעמוד מעמודי הבית שהתמוטט, הוא מגלה לזוועתו מה עשה, ושואל את נפשו למות. רק אביו, וחברו תסאוס שמגיע למקום בלוויית צבאו, מונעים ממנו לשלוח יד בנפשו. הוא עוזב את תבאי, מבקש מאביו לקבור את ילדיו, ומבטיח שיחזור רק לקבורת אביו.
עלילת המחזה > ההבדלים מהמיתולוגיה המקובלת

אוריפידס לקח חירות אומנותית בסדר האירועים, משום שבמיתולוגיה המקובלת, הרקלס הרג את ילדיו לפני שיצא לשתים-עשרה המשימות שלו. כאן הוא משלים את המשימה האחרונה לפני שהשגעון מכה בו.
תרגומים לעברית

הרקלס, אוריפידס, מיוונית: אהרון שבתאי, הוצאת שוקן, 2002.
לואיג'י אפיזיו מאראס

| --- | --- |
לואיג'י אפיזיו מאראס
לואיג'י אפיזיו מאראס
 לידה:  2 באוגוסט 1888 קליארי, ממלכת איטליה ממלכת איטליה
 פטירה:  29 בינואר 1991  (בגיל 102) רומא, איטליה איטליה
 מדינה:  איטליה, ממלכת איטליה 
 השתייכות:   הצבא המלכותי האיטלקי  צבא איטליה
 תקופת הפעילות:  1906–1954 (כ־48 שנים)
 דרגה:   גנרלה די קורפו ד'ארמטה
 תפקידים בשירות
 נספח צבאי בברלין ראש מטה ההגנה
 פעולות ומבצעים
 המלחמה האיטלקית-עות'מאנית מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
 אביר הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית (30 בדצמבר 1952)  מדליית הנצחה למלחמה האיטלקית-אוסטרית  Commemorative Medal for the Italo-Turkish War 1911-1912  מדליית כסף על הצטיינות צבאית  מדליית הנצחה לאיחוד איטליה  Allied Victory Medal  צלב ההצטיינות במלחמה  מדליית זהב לכבוד תקופת שירות ארוכה בצבא איטליה  מדליית ברונזה לגבורה צבאית  Commemorative medal of the war period 1940-43  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
לואיג'י אפיזיו מאראס (באיטלקית: Luigi Efisio Marras;‏ 2 באוגוסט 1888 – 29 בינואר 1991) היה גנרל איטלקי אשר שימש כנספח הצבאי האיטלקי בגרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר מכן שימש כראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) בין השנים 1950–1954.
ביוגרפיה

מאראס נולד וגדל בעיר קליארי שבסרדיניה. ב-1906 הוא התגייס לצבא המלכותי האיטלקי ושרת בחיל התותחנים. הוא לחם במלחמה האיטלקית-עות'מאנית והשתתף בכיבוש הדודקאנס. במהלך מלחמת העולם הראשונה, הוא השתתף בלחימה בחזית המקדונית. לאחר המלחמה הועסק במחלקת המבצעים של המטה הכללי האיטלקי. ב-1926 הוא החל לשרת בגדוד ארטילריה בליבורנו, ובמקביל שימש כמורה בבית הספר הצבאי בעיר. ב-1931 הוא הועלה לדרגת קולונלו וב-1936 מונה למפקד גדוד ארטילריה.
החל מאוקטובר 1936, מאראס שימש כנספח הצבאי בשגרירות האיטלקית בברלין. הוא היה מעורב רבות בתיאום הקשרים הדיפלומטיים והצבאיים בין איטליה הפשיסטית לגרמניה הנאצית. הוא סייע בתיאום הפעילות המשותפת במהלך מלחמת האזרחים בספרד ומלחמת העולם השנייה.
לאחר שאיטליה בחרה להיכנע לכוחות בעלות הברית בספטמבר 1943, מאראס נותר נאמן לממשלה החדשה בראשות פייטרו באדוליו. בעקבות, כך הוא נכלא בידי הגרמנים. במרץ 1944 מסרו אותו הגרמנים לידי הרפובליקה של סאלו, ממשלת הבובות ששלטה מטעמם בצפון איטליה. הוא הועבר בין בתי כלא שונים ברחבי המדינה, ובאוגוסט הצליח להימלט לשווייץ, שם נותר עד סוף המלחמה.
לאחר סיום המלחמה, הוא חזר לאיטליה והתגייס מחדש לצבא האיטלקי. הוא מונה למפקד הפיקוד הטריטוריאלי של מילאנו, וניהל את המשא ומתן על כניסתה של איטליה לנאט"ו. ב-1 בדצמבר 1950 הוא מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). הוא כיהן בתפקיד עד 15 באפריל 1954, אז פרש מהצבא. הוא נפטר ברומא ב-29 בינואר 1991.
Run:ai

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  עמרי גלר, ד"ר רונן דר
 תקופת הפעילות:  פברואר 2018 – הווה (כ־6 שנים) 
 מיקום המטה:  תל אביב-יפו 
 משרד ראשי:  תל אביב
 מוצרים עיקריים:  תוכנה לניהול יישומי בינה מלאכותית
 מנכ"ל:  עמרי גלר
  
 www.run.ai
 
ראנאי מעבדות בע"מ, המוכרת במותג Run:ai, היא חברת הזנק ישראלית המפתחת תוכנה לניהול יישומי בינה מלאכותית.
היסטוריה

החברה נוסדה בפברואר 2018 על ידי עמרי גלר (מנכ"ל), שעבד קודם לכן ביחידה טכנולוגית במשרד ראש הממשלה, וד"ר רונן דר (סמנכ"ל טכנולוגיות), שעבד קודם לכן כחוקר באוניברסיטת תל אביב וכמהנדס אלגוריתמים בחברת אנוביט ובהמשך באפל שרכשה אותה.
התוכנה שפיתחה החברה מטפלת בניהול יישומי בינה מלאכותית. התוכנה מאפשרת לאגד את המעבדים הגרפיים (GPU) של ארגון, ולהקצות להם משימות באופן דינמי. התוכנה משמשת לניהול משאבים למשימות בינה מלאכותית, תוך שימוש בקונטיינרים וב-Kubernetes, כך שניתן להריץ כמה קונטיינרים במקביל על אותו מעבד גרפי, כלומר להריץ מספר משימות על GPU אחד. יכולת זו משפרת את הנצילות של משאבי הבינה המלאכותית של הארגון.
באפריל 2024 רכשה חברת Nvidia, יצרנית חומרה ליישומי בינה מלאכותית, את Run:ai, בסכום המוערך ביותר מ-600 מיליון דולר.
היסטוריה > גיוס הון

באפריל 2019 גייסה החברה 13 מיליון דולר, קרן S Capital של חיים סדגר.
בינואר 2021 גייסה החברה 30 מיליון דולר, בהובלת קרן אינסייט פרטנרס
במרץ 2022 גייסה החברה 75 מיליון דולר, בהובלת הקרנות טייגר גלובל ואינסייט פרטנרס.
הערות שוליים

↑  NVIDIA to Acquire GPU Orchestration Software Provider Run:ai, NVIDIA Blog, ‏24 באפריל 2024
↑  מאיר אורבך, נחשף בכלכליסטעסקת הענק יוצאת לדרך: אנבידיה מודיעה על רכישת Run:ai הישראלית, באתר כלכליסט, 24 באפריל 2024;
אושרי אלקסלסי, ‏אקזיט ענק: NVIDIA רוכשת סטארטאפ ישראלי ב-700 מיליון דולר, באתר Geektime;
ישראל וולמן, רשמית וסופית: אושרה מכירת Run:AI הישראלית לאנבידיה, באתר ynet, 30 בדצמבר 2024
↑  עידן בן טובים, ‏חברת Run:AI גייסה 13 מיליון דולר כדי להאיץ את האימון של הבינה המלאכותית שלכם, באתר Geektime‏, 3 באפריל 2019
↑  עידן בן טובים, ‏קרן אינסייט משקיעה ב-Run:AI הישראלית, כדי שאף GPU באירגון לא יישאר מובטל, באתר Geektime‏, 26 בינואר 2021
↑  אושרי אלקסלסי, ‏טייגר גלובל ואינסייט משקיעות 75 מיליון דולר בסטארטאפ שמאפשר לאמן מודלי ML בפרודקשן, באתר Geektime‏, 15 במרץ 2022
קפיצת באנג'י

קופץ באנג'י, ממוביל מים בצרפת
קופץ באנג'י בפעולה
קפיצת בָּאנְגִּ'י היא קפיצה ממקום קבוע ומוגבה כמו צוק או גשר הנבלמת על ידי חבל אלסטי הכרוך סביב קרסוליו של הקופץ (או לחלופין לרתמת סנפלינג אותה הוא חוגר) ומחבר אותו לעצם ממנו קפץ. אלסטיות החבל יוצרת בלימה הדרגתית ומונעת פציעה, וכן יוצרת תנועה מחזורית מעלה ומטה האופיינית לפעילות זו.
ציוד המשמש לקפיצת באנג'י כפי שמוצג במוזיאון הבאנג'י ב-Bloukrans Bridge בדרום אפריקה
אורך החבל בו משתמשים משתנה בהתאם לאתר הקפיצה. הגבהים הנפוצים הם 25  עד 200 מטר. התאחדות הבאנג'י של ארצות הברית (USBA) מעריכה כי יותר מ-7 מיליון קפיצות באנג'י נערכו מאז סוף שנות ה-80, מה שהופך את קפיצות הבאנג'י לאחד מענפי הספורט האתגרי (Extreme Sports) הפופולריים ביותר. הספורט נחשב לבטוח יחסית לענפי ספורט אתגרי אחרים.
מרבית העוסקים בספורט עושים זאת באמצעות חברות מאורגנות המפעילות אתרי קפיצה.
היסטוריה ומקורות

מקור המילה באנג'י מתואר כ"מונח סלנג ניו זילנדי לרצועה אלסטית".
בשנות ה-50 של המאה ה-20 צילם צוות של ה-BBC באיי ונואטו נערים שהיו קופצים ממבני עץ גבוהים שנבנו לצורך כך אל האדמה שמתחת כשקרסוליהם קשורים לענפי צמח מטפס, כמבחן אומץ וטקס התבגרות. כריס בייקר מבריסטול שבבריטניה ניסה לחקות את שראה בסרט תוך שימוש בחבל אלסטי. קפיצת הבאנג'י המודרנית הראשונה התרחשה ב-1 באפריל 1979 מגשר קליפטון בבריסטול על ידי ארבעה מחברי "המועדון לספורט מסוכן". הקופצים, ובראשם דייוויד קירק נעצרו על ידי המשטרה זמן קצר לאחר הגיעם לקרקע, אך המשיכו לפתח את הספורט בארצות הברית, בין היתר מגשר שער הזהב בסן פרנסיסקו, וכך יצרו מודעות לספורט ברחבי העולם. בשנת 1982 כבר היו מבצעים קפיצות באירועים מסחריים ממנופים או כדורים פורחים.
הניו זילנדי A.J.Hackett, (שקפץ לראשונה מגשר גרינהיית' באוקלנד ב-1986) היה הראשון להציע קפיצות לציבור הרחב באמצעות חברה שהקים. בשל כך, נתפסת ניו זילנד עד היום כ"מולדת הבאנג'י".
הקפיצות הגבוהות בעולם

על פי ספר השיאים של גינס, אתר הקפיצות המסחרי הגבוה ביותר בעולם הוא מגדל מקאו שבמקאו שבסין. הקפיצה נערכת מפלטפורמה במרפסת התצפית בגובה 233 מטרים מהקרקע. האתר מנוהל על ידי א. ג'. האקט המנהל אתרי קפיצת באנג'י רבים.
ליד לוקרנו שבשווייץ יש אתר קפיצות מראש סכר ורצסקה. גובה הקפיצה הוא 220 מטרים.
הערות שוליים

↑
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548935505171  GND: 4310389-3  LCCN: sh92000716  NKC: ph496674
חגלה (מושב)

| --- | --- |
אנדרטה לנופלים בחגלה
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: המרכז
מועצה אזורית: עמק חפר
גובה ממוצע: ‎18 מטר
תאריך ייסוד: 1933
תנועה מיישבת: תנועת המושבים
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 766 תושבים
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת נתניה מוגדלת) חגלה(למפת נתניה רגילה) חגלה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חגלה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חגלה32°23′13″N 34°55′35″E﻿ / ﻿32.3868181742017°N 34.9263208122112°E﻿ / 32.3868181742017; 34.9263208122112  heמפת היישובים של מועצה אזורית עמק חפר (in English: Hefer Valley Regional Council) באדום - חגלה בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 8 מתוך 10

חָגְלָה (קרי: חוגלה) הוא מושב בעמק חפר, מדרום לחדרה, בתחום המועצה האזורית עמק חפר. הוא קרוי על שם חגלה בת צלפחד, שעמק חפר נכלל בנחלת שבטה, מנשה. המושב משתייך לתנועת הנוער "האיחוד החקלאי".
היסטוריה

היישוב הוקם על ידי חברי "ארגון אינטנסיבי חדרה", שהוקם באוגוסט 1926 בחדרה במטרה להתיישב בעמק חפר. בארגון היו כ-80 חברים. בשנת 1928, עם המחשבה שהמעבר לעמק חפר אינו נראה באופק, אספו חברי הארגון כ-1,000 לא"י במטרה לרכוש את אדמת "עתיל" הקרובה לחדרה. אולם גם ניסיון זה לא צלח ורבים מחברי הארגון התייאשו וקנו לעצמם מגרשים ובתים בחדרה. בינתיים, ניהלו חברי הארגון משתלה של עצי הדר בחדרה. באוקטובר 1931 התברר שההתיישבות בעמק חפר הולכת לקרום עור וגידים ולכן, הרעיון להתיישב בעתיל נזנח.
ביולי 1932 עלו 12 חברים מהארגון לנקודת ההתיישבות שהוקצתה להם בעמק חפר והקימו במקום צריף ראשון. הם גדרו את השטח של 1,000 דונם, 20 דונם ל-50 משפחות, שהוקצה להם, חפרו באר ובנו עליה "מכון מים" וחרשו את שטחי הזריעה. במשך מספר שנים התגוררו בנקודה רק חברים מעטים, בצריפים ובמכון המים, בעוד שאר החברים נשארו בחדרה. בראשית 1936 התגוררו במקום 8 חברים שלהם 12 ילדים. אז הוחל בבניית 15 בתים, בהתאם למספר ההלוואות שהוקצו להם על ידי המוסדות המיישבים. באותו זמן הסכימו המתיישבים להצעת ועדת שמות היישובים לקרוא ליישוב שלהם "חגלה".
המתיישבים היו עולים מבולגריה, רוסיה ופולין יחד עם תושבי הארץ. ענפי החקלאות העיקריים במושב הם תפוזים, פרחים, מכוורת ומשתלות צמחי בית. בשנת 1939 נמנו ביישוב 139 תושבים ב-39 משקים.
המושב במאה ה-21

בשנת 2000 הוקמה הרחבה קהילתית ליישוב, שהביאה איתה משפחות חדשות וקידום למושב.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוקטובר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
1 2  מ. שוחט, פרשת התיישבות, דבר, 4 בדצמבר 1933
↑  ארגון אינטנסיבי על יד חדרה, דבר, 26 בינואר 1930
↑  ארגון אינטנסיבי שומרון, דבר, 16 באוקטובר 1931
↑  עוד נקודה בודי חוארת, דבר, 20 ביולי 1932
↑  כפר חגלה, דבר, 30 בינואר 1936
↑  מושבי העובדים בשרון ובעמק חפר, דבר, 25 בספטמבר 1939
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308050105171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מלאך משמיים

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  בקה פיצפטריק
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  פנטזיה
 הוצאה
 הוצאה:  Wydawnictwo Otwarte, סיימון אנד שוסטר 
 תאריך הוצאה:  2009
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  מודן הוצאה לאור
 תאריך:  2011
 סדרה
 הספר הבא:  מלאכים באפלה
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003028901
 
מלאך משמיים (במקור: Hush, Hush) הוא שמו של הספר הראשון בסדרת הספרים מסוגת הפנטזיה מאת בקה פיצפטריק. הספר נועד בעיקר לנוער וזכה להצלחה רבה. היה לרב-מכר של הניו יורק טיימס ותורגם, בין השאר, לשפות ספרדית, סינית, איטלקית, צרפתית, פולנית, רומנית, טורקית, פורטוגזית, שוודית ועברית. הספר יצא לאור בישראל בשנת 2011 על ידי מודן הוצאה לאור.
עלילה

נורה גריי היא נערה שאפתנית ותלמידה מצטיינת שהתייתמה מאביה לפני כשנה. היא יושבת ליד חברתה הטובה ביותר, וי, בשיעורי ביולוגיה. יום אחד מחליט המורה לשנות מקומות, ונורה נאלצת לשבת לצד תלמיד חדש ומסתורי בשם פאץ'. נדמה כי פאץ' יודע על נורה הרבה יותר משעליו לדעת, ואולי אפילו יותר מנורה עצמה, ולאחר כמה מקרים מסתוריים ולא-צפויים שקורים לנורה - שפאץ' כנראה מעורב בהם - נורה מתחילה להיות אובססיבית לגבי זהותו האמיתית. היא מגלה לה בסופו של דבר שפאץ' הוא בעצם מלאך שנפל מגן-עדן שמתכנן להרוג אותה על-מנת להפוך לבן-אנוש! לפאץ' יש דרך אחת ויחידה להפוך לבן אנוש והיא להקריב את נורה. דבריה, חברתו לשעבר של פאץ', גם כן מלאכית שנפלה, מנסה לשכנעו לחוס על חייה של נורה ואף להצילה, וכך להפוך למלאך שומר ולשוב לחיות אתה בגן-עדן. פאץ' מתנגד להצעתה בכל תוקף ונצמד לתוכניתו המקורית, להרוג את נורה, אך המצב מסתבך כשהוא מתאהב בה.
דמויות

נורה גריי - תלמידה ב"תיכון קולדווטר". לפי סדר המקומות החדש היא יושבת ליד פאץ', כאשר לפני כן ישבה ליד וי. נורה מניחה שמשהו לא לגמרי "בסדר" עם פאץ' בגלל החוסר במידע עליו ועל עברו. היא נאבקת במשיכתה אליו בגלל סודותיו והמצבים המוזרים אשר סובבים אותו. לאחר לא הרבה זמן היא פוגשת באליוט וג'ולס. נורה מתקשה להחליט על מי לסמוך - פאץ', הילד הרע, או החברה הטובים, אליוט וג'ולס. כיוון שאביה נרצח לפני שנה, היא נאלצת לפגוש את יועצת בית הספר.
פאץ' סיפריאנו - בוגר חדש ב"תיכון קולדווטר". פאץ' הוא השותף החדש של נורה לביולוגיה. הוא שומר את עברו בסוד. בסופו של דבר, נורה מבינה שפאץ' הוא מלאך שנפל, אשר נפל כאשר התאהב בבת אנוש וניסה להיות איתה. לאחר שנכשל בהשתלטות על גוף אנושי, מלאכי הנקם תלשו את כנפיו ממנו בדרכו חזרה אל גן עדן. הוא יודע שהוא יוכל להיות בן אנוש על ידי העלאת נורה - צאצא ממין נקבה של הצמית הנפיל שלו, צ'ונסי ולהיות אנושי או שישמור עליה ממוות ויהפוך למלאך שומר. במהלך הספר פאץ' מתאהב בנורה וכאשר נורה מקריבה את עצמה למענו הוא נאלץ לבחור במהירות, לבסוף הוא בוחר להיות מלאך שומר.
לואיג'י בינלי מנטלי

| --- | --- |
לואיג'י בינלי מנטלי
לואיג'י בינלי מנטלי
 לידה:  4 בדצמבר 1950 (בן 74) ברנו, איטליה איטליה
 מדינה:  איטליה 
 השכלה:  Francesco Morosini Naval Military School 
 השתייכות:   הצי האיטלקי
 תקופת הפעילות:  1973–2015 (כ־42 שנים)
 דרגה:   אדמירל
 תפקידים בשירות
 מפקד קבוצת הקרב האמפיבית הספרדית-איטלקית ראש מטה ההגנה
 פעולות ומבצעים
 United Nations Operation in Somalia II 
 עיטורים
 אביר הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית  מדליית זהב לכבוד תקופת שירות ארוכה בצבא איטליה  Maurician medal  קצין בכיר במסדר הצבאי של איטליה  בפסקה זו 3 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 
לואיג'י מריו בינלי מנטלי (באיטלקית: Luigi Mario Binelli Mantelli; נולד ב-4 בדצמבר 1950) הוא אדמירל איטלקי בדימוס, אשר כיהן כראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) בין השנים 2013–2015.
ביוגרפיה

מנטלי נולד בעיר ברנו שבלומברדיה ב-4 בדצמבר 1950. הוא למד בקולג' הימי "מורוזיני" בוונציה ובאקדמיה הימית של ליבורנו בין השנים 1969–1973. לאחר מכן החל לשרת על סיפון המשחתת "אודאס". בין השנים 1974–1976 ב-1995 הוא השתתף במלחמת האזרחים בסומליה. ב-1 ביולי 1998 הוא הועלה לדרגת אדמירל עורפי. מאוקטובר 1999 עד אוקטובר 2001, הוא כיהן כ"מפקד הצי הימי" של הצי האיטלקי. והחל מאוקטובר 2000 הוא כיהן במקביל גם כמפקד קבוצת הקרב האמפיבית הספרדית-איטלקית. ב-1 ביולי 2002 הוא הועלה לדרגת אדמירל של דיוויזיה. ב-30 באפריל 2007 הוא מונה לסגן מפקד חיל הים. במקביל, הוא מונה למפקד הצי המשותף של האיחוד האירופי. הוא כיהן בשני התפקידים עד 20 באפריל 2009. ב-21 בינואר 2012 הוא מונה למפקד הצי האיטלקי. ב-30 בינואר 2013 הוא מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). הוא כיהן בתפקיד עד 27 בפברואר 2015.
ז'ורז'ה קרלוש פונסקה

ז'ורז'ה קרלוש דה אלמיידה פונסקה (בפורטוגזית: Jorge Carlos de Almeida Fonseca; נולד ב-20 באוקטובר 1950 במינדלו) הוא פוליטיקאי, משפטן ומשורר מכף ורדה, נשיא רפובליקת כף ורדה מ-2011 עד 2021.
הוא כיהן כשר החוץ של כף ורדה בשנים 1991–1993. לימד כפרופסור אורח למשפט פלילי במכון לרפואה משפטית בליסבון, פורטוגל, וכיהן כפרופסור ויושב ראש הנהלת המכון למשפט ולמדעי החברה בכף ורדה.
בשנת 2011 כמועמד של התנועה לדמוקרטיה של כף ורדה, נבחר לנשיא בסיבוב הבחירות השני.
באוקטובר 2016 הנשיא פונסקה נבחר לקדנציה נוספת עם 74% קולות מכלל המצביעים.
ביוגרפיה

ז'ורז'ה קרלוש אלמיידה דה פונסקה נולד במינדלו באי סאו ויסנטה (אנ') למשפחה ממוצא פורטוגזי, המשתייכת לדת הנוצרית הרומית-קתולית.
הוא למד בבית ספר יסודי במינדלו ובשנים 1957–1967 בבית ספר יסודי ובתיכון "ז'יל אאנש" בפראיה. כתלמיד תיכון הצטיין פונסקה באהבתו לספרות ולספורט. בשנים 1969 - 1973 למד משפטים באוניברסיטת קוימברה. באותה תקופה החל להימשך לשירתו של וולט ויטמן, לשירה הצרפתית (ברטון, לוטראמון (אנ'), רמבו, ז'אק ריגו (אנ'),ז'אק פרוור), לשירי אלן גינסברג, והתעמק בכתביהם של טרוצקי, רוזה לוקסמבורג וגי דבור. בשנת 1973 רותק על ידי דמותו של אמילקר קברל והתגייס במאבק האנטיקולוניאליסטי של העם בכף ורדה. משום כך סולק מן האוניברסיטה ואולץ להתגייס לצבא הפורטוגזי. פעל בהמשך במחתרת כחבר ב"מפגלה האפריקאית למען עצמאות גינאה וכף ורדה" (PAIGCV)(אנ') של קברל(אנ'). ב-25 באפריל 1974 השתתף במהפכת הציפורנים שהדיחה את הרודנות בפורטוגל. מאוחר יותר, למד לתואר ראשון במשפטים באוניברסיטה הקלאסית של ליסבון וב-1986 סיים בהצטיינות את התואר השני במשפטים באוניברסיטת ליסבון.