stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צ'י-יינג
אחריתה

"צ'י-יינג" נגררה מלונדון אל הנהר מרסי על ידי גוררת הקיטור "שאנון", הגיעה ב-14 במאי 1853, ועגנה ליד רוק פרי בחוף צ'שיר. ב-29 בספטמבר 1853 התכוננה הג'ונקה לצאת אל מעבר לים בתוך שלושה שבועות, אך פורקה "למטרות מחקר" על ידי "רדהד, הרלינג אנד בראון". שנתיים אחר כך דיווח השבועון Plymout and Devonport בגיליונו מיום 6 בדצמבר 1855, כי "הג'ונקה הסינית, שמשכה בעבר קהל רב, נרקבת כיום מוזנחת וללא טיפול בחוף טרנמר פרי ממול ליברפול".
"מפרץ ונמל ניו יורק", ציור מאת סמיואל וואו (1814-1885), המציג את הג'ונקה "צ'י-יינג" עוגנת בנמל ניו יורק ב-1847 (צבעי מים על קנבס, 1853-1855 לערך, מוזיאון העיר ניו יורק)
המדליה שהונפקה לרגל בואה של הג'ונקה "צ'י-יינג" אל אנגליה
ידיעה בעיתון Illustrated London News, מ-1 באפריל 1848.
פייסל השני, מלך עיראק

המלך פייסל השני (בערבית: فيصل الثاني, 2 במאי 1935 – 14 ביולי 1958) היה מלכה האחרון של עיראק בפועל.
פייסל היה בנם יחידם של המלך ראזי, מלכה השני של עיראק, מן השושלת ההאשמית והמלכה עאליה בנת עלי.
ביוגרפיה

ב-4 באפריל 1939 הוכתר פייסל בן ה-4 למלך, מאחר שאביו נהרג בתאונת דרכים. בפועל שלט דודו, עבד אל-אילה, אשר מונה לעוצר. במרד פרו-נאצי של רשיד עאלי אל-כילאני בשנת 1941 הוחזק המלך בידי המורדים, אך בסופו של דבר הסתיימה המרידה מבלי שפייסל נפגע. בעיתונות נכתב שכל חלקי האוכלוסייה שומרים אמונים לבית המלוכה. במרץ 1943 הגיע פייסל השני לביקור בירושלים, ממנה עבר למצרים, שב לירושלים, עבר לרבת עמון לחתונת בתו של עבדאללה ואחר כך שב במכונית לעיראק. מדי שנה ב-5 באפריל ציינו בעיראק את יום עלותו על כיסא המלוכה. באוגוסט 1944 הייתה מכוניתו מעורבת בתאונת דרכים במצרים אך הוא לא נפגע. באוקטובר 1946 ביקר ביקור דיפלומטי בלבנון. בינואר 1948 שבר את רגלו בתאונת סקי בשווייץ.
פייסל נשלח לקבלת חינוך בבריטניה, אליה הייתה קשורה שושלתו ההאשמית. בבית הספר הארו למד עם קרוב משפחתו חוסיין מלך ירדן. לאחר סיום לימודיו, באוגוסט 1952 יצא לביקור בארצות הברית ונפגש עם הנשיא הארי טרומן. בספטמבר 1952 קיים ביקור רשמי בבריטניה ונפגש שם עם המלכה.
עם הגיעו לגיל 18, ב-2 במאי 1953, קיבל לידיו את השלטון בפועל.
ביוגרפיה > כמלך

בהשפעת ראש ממשלתו הפרו-מערבי נורי א-סעיד אישר את הסכם פורטסמות (1948) בין ממשלת בריטניה לממשלת עיראק, הסכם שבוטל תוך שבוע בשל מהומות בהובלת המפלגה הקומוניסטית העיראקית בהכוונת ברית המועצות, ופעל לביסוסה של "ברית בגדאד" בשנת 1955. ברית זו עמדה בניגוד לרוחות שנשבו בעולם הערבי, אותן ביטא שליט מצרים גמאל עבד אל נאצר, אשר הלהיב את ההמונים ברטוריקה פאן-ערבית, סוציאליסטית, רפובליקנית ואנטי-אימפריאליסטית.
מלחמת סיני ב-1956 עוררה את האופוזיציה למלוכה וב-1957 הוקמה בעיראק "החזית הלאומית המאוחדת", בה היו חברים תנועות דמוקרטיות, הקומוניסטים ומפלגת הבעת' הסוציאליסטית ערבית.
בינואר 1958 הכריזו מצרים וסוריה על איחוד ביניהן, ליצירת הרפובליקה הערבית המאוחדת (רע"מ). פייסל, וקרוב משפחתו חוסיין מלך ירדן, ראו את האיום שיוצר איחוד זה על משטרם. בפברואר 1958 הכריזו ירדן ועיראק על איחוד ביניהן ליצירת "הממלכה ההאשמית המאוחדת", שבראשה עמד פייסל.
ביולי 1958 חש חוסיין כי משטרו מתערער, וביקש עזרה צבאית מפייסל. פייסל מיהר לשלוח לעזרתו חטיבה ובראשה קצין בשם עבד אל-כרים קאסם, אשר יחד עמו פעל עבד א-סלאם עארף, קצין שהיה נתון להשפעת נאצר וקע"מ. קאסם ניצל את ההזדמנות, ובמקום לנוע אל הגבול הירדני, עלה עם החטיבה על בגדאד, שם הכריז על הפיכה צבאית. נורי א-סעיד, עבד אל-אילה ופייסל נתפסו בידי המורדים, ונתלו בכיכר העיר ב-14 ביולי 1958.
הערות שוליים

↑  אחרי מותו מונה דודו כמלך, אולם בשל ההפיכה הצבאית בעיראק לא שלט בפועל. קיים עד היום טוען לכתר, הנסיך ראאד
↑  שהייתה בתו השנייה של עלי בן חוסיין מחיג'אז מלך ערב (חיג'אז) והאחראי על המקומות הקדושים (קרי: - מכה)
↑  גאזי מלך עיראק נהרג בתאונה, הצופה, 5 באפריל 1939
↑  מה בעיראק?, הַבֹּקֶר, 5 במאי 1941
↑  מלך עיראק בירושלים, הצופה, 16 במרץ 1943
↑  ביקורו של מלך עיראק בירושלים, הצופה, 17 במרץ 1943
↑  המלך פייסל ממשיך בקניותיו, הצופה, 23 במרץ 1943
↑  המלך פייסל בירושלים, הצופה, 21 באפריל 1943
↑  המלך פייסל לרבת עמון, הצופה, 28 באפריל 1943
↑  הפמליה העיראקית לעבר הירדן, המשקיף, 29 באפריל 1943
↑  המלך פייסל בדרך לעיראק, הצופה, 3 במאי 1943
↑  פייסל השני, משמר, 5 באפריל 1944
↑  להינצלו של מלך עיראק, הצופה, 24 באוגוסט 1944
↑  הלבנון מתרחק מסוריה ומתקרב לעבר הירדן ועיראק, הצופה, 14 באוקטובר 1946
↑  מלך עיראק פייסל, דבר, 13 בינואר 1948
↑  פייסל מלך עיראק, משמר, 25 באפריל 1947
↑  ראשי עיראק בלונדון, דבר, 15 באוגוסט 1947
↑  עבדול אילה ופייסל לארה"ב, הצופה, 20 ביוני 1952
↑ לחוסיין בן עלי היו 4 בנים (ומספר בנות):
בנו הראשון, עלי בן חוסיין מחיג'אז, אביה של המלכה עאליה בנת עלי, אמו של פייסל השני ובכך סבו של פייסל השני
בנו השני - עבדאללה הראשון, מלך ירדן, סבו של המלך חוסיין מירדן
בנו השלישי – פייסל הראשון, מלך עיראק, סבו של פייסל השני
בנו הרביעי – הנסיך זיאד, היה מלך עיראק (במינוי) אחרי מותו של פייסל השני, אבל לא שלט בפועל כי בעיראק הייתה הפיכה צבאית, בנו ראאד הוא הטוען לכתר
↑  פייסל מלך עיראק על שולחן טרומן, חרות, 18 באוגוסט 1952
↑  פייסל מלך עיראק, על המשמר, 25 בספטמבר 1952
↑  החגיגות בבגדאד, חרות, 3 במאי 1953
↑  טכס הכתרתו של פייסל ה-2 מלך עיראק, חרות, 5 במאי 1953
↑  הסכם שבא להחליף את ההסכם האנגלו-עיראקי משנת 1930
↑  נחתם ההסכם בריטניה-עירק, חרות, 5 באפריל 1955
↑  בברית פרו-בריטית זו היו חברות איראן, טורקיה, פקיסטן, בריטניה ועיראק.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: גאזי מלך עיראק | מלך עיראק  4 באפריל 1939 - 14 ביולי 1958 | הבא: אין- המלוכה בוטלה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283516905171  BnF: cb165184243 (data)  GND: 124649033  ISNI: 0000 0000 3785 7842  LCCN: nb2002094152  NARA: 10609537  NLA: 49782912  SNAC: w65j88bq  SUDOC: 262253488  TDVİA: faysal-ii  Trove: 1526249  VIAF: 25542089   WorldCat (עם VIAF): 25542089 
פייסל השני בגיל 15
פרנסיס טרוויל-פיטר

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  4 במרץ 1901
 פטירה:  16 באוגוסט 1941  (בגיל 40) קהיר, מצרים 
 ענף מדעי:  ארכאולוגיה, אנתרופולוגיה
 מקום מגורים:  אנגליה, גרמניה
 מקום לימודים:  אקסטר קולג' 
 תרומות עיקריות
 מחלוצי המחקר הפרהיסטורי בארץ ישראל, חפירות במערת זוטייה ובמערת כבארה, גילוי שברי הגולגולת של ה"האדם הגלילי"
 
פרנסיס אדריאן ג'וזף טרוויל-פיטר
(באנגלית Francis Adrian Joseph Turville-Petre,‏ 4 במרץ 1901 באנגליה - 16 באוגוסט 1941 בקהיר במצרים) היה אנתרופולוג וארכאולוג בריטי, מחלוצי המחקר הארכאולוגי-פרהיסטורי בארץ ישראל. חפירותיו במערות נחל עמוד, נחשבות לראשית המחקר הפרהיסטורי בארץ ישראל. הממצא המפורסם ביותר מחפירות אלה היה שברי הגולגולת הראשונה של אדם קדמון בארץ ישראל -תגלית ה"גולגולת מהגליל" או "האדם הגלילי" שחי לפני כ-250,000 שנה במערת זוטייה.
טרוויל-פיטר היה גם פעיל לזכויות ההומוסקסואלים וחבר קרוב של הסופרים ויסטן יו אודן, כריסטופר אישרווד וסטיפן ספנדר.
משפחתו, ילדותו ולימודיו

סר (Sir) פרנסיס טרוויל-פיטר נולד ב-4 במרץ 1901 כבכור מבין ארבעת הילדים
של אוסוולד פיליפ פיטר ושל מארגרט לוסי, בת לבית קייב (Cave).
אוסוולד פיטר היה צאצא למשפחה אריסטוקרטית קתולית ידועה, שהייתה בעבר קרובה לחוגים הישועים ושהיו ביחסי קרבה הדוקים עם משפחת טרוויל.
בני טרוויל נמנו עם הנורמנים שבאו לאנגליה מצרפת עם
ויליאם הכובש ומשערים כי מקור שמם ביישוב טורוויל-לה-קמפאן
Turville-la-Campagne (כיום במחוז אר Eure בנורמנדי עילית).
אוסוולד פיטר הוסיף לשמו את השם טרוויל כאשר ראש משפחה זו נפטר ללא ילדים והוריש לו את ביתו ביישוב בוסוורת (לסטרשיר). המשפחה עברה לגור שם בשנת 1907.
בן אחר של אוסוולד פיטר היה גבריאל טרוויל-פיטר שהיה לבלשן נודע, מומחה בתרבות האיסלנדית ובשפות הסקנדינביות העתיקות.
פרנסיס טרוויל-פיטר נרשם למכללת אקסטר באוניברסיטת אוקספורד
ולמד שם אנתרופולוגיה פיזית ואנתרופולוגיה תרבותית אצל רוברט רנולף גארט. סיים לימודיו עם תעודה באנתרופולוגיה פיזית בשנת 1922 ועם דיפלומה בשנת 1924.
פעילותו המדעית - כארכאולוג ואנתרופולוג

בתום לימודיו באוקספורד נסע פרנסיס טרוויל-פיטר לארץ ישראל, שנמצאה אז תחת שלטון המנדט הבריטי, ולמד בבית הספר הארכאולוגי הבריטי בירושלים.
בשנת 1925 הצטרף לפרופסור ג'ון גרסטנג, מנהל בית הספר וראש רשות העתיקות של שלטון המנדט וביצע חפירות בגליל העליון, ממערב לכנרת, בשתיים מהמערות במורד נחל עמוד: מערת זוטייה (מערת הגולגולת) ומערת אמירה (מערת הנסיכה).
בעבודותיו במערה הראשונה - זוטייה -, יחד עם שרלוט ביינס, טרוויל-פיטר גילה שאריות מעצם המצח מגולגולת של אדם קדמון שקיבל את השם "האדם הגלילי" או ה"גולגולת הגלילית". בהתחלה תגלית זאת נחשבה הוכחה ראשונה לקיומו של האדם הניאנדרטלי באסיה (א. קיית, הרדליצ'קה).
כעת החוקרים מייחסים את הגולגולת לסוג מאוחר של הומו ארקטוס, הדומה לאדם משוקוטיין מסין,
 או לחליפין לסוג מוקדם של אדם מודרני (הומו ספיינס), מן הסוג של האדם מהיידלברג)
.
קיימת גם אפשרות שהיה זה אחד מאבותיו של האדם מניאנדרטל. בנוסף, חשף טרוויל-פיטר מאובנים שייצגו פאונה עשירה שאכלסה את צפונה של ארץ ישראל בתקופה הפלאוליתית, ושכללה קרנפים, סוסי יאור, דב חום, צבאים וכו' (לפי מחקרה של הפלאונטולוגית דורותיאה בייט).
באוקטובר -דצמבר 1928, יחד עם עמיתה מפורסמת, דורותי גארוד, גם היא תלמידה של גארט באוקספורד, טרוויל-פיטר נסע לאזור סולימניה בכורדיסטן העיראקי.
שם לקח חלק בחפירות במערות בזארזי ובחזאר מרד.
ב-1931 בחזרתו למזרח התיכון אחר שהייה בת כמה שנים בברלין, עוד הספיק לבצע, להזמנתה של גארוד, במשך שלשה חדשים את החפירות הראשונות במערת כבארה על המדרון המערבי של הכרמל, על יד זכרון יעקב. שם חשף את שרידי התרבות החומרית שנקראה על ידי גארוד "כבארית" (Kebaran) (מ-20,000- 16,500 קודם זמננו), ראשית התקופה האפיפלאוליתית, וכן הסיר את השכבה מהתרבות הנאטופית (סוף התקופה האפיפלאוליתית) ומצא בה כלי עצם וחפצי אמנות נאים.

בגלל מצבו הבריאותי, אחרי חפירות אלה נאלץ להפסיק את פעילותו הארכאולוגית.
חייו בברלין וביוון

ב-1928 פרנסיס טרוויל-פיטר עבר לברלין ופעל והתגורר במכון לסקסולוגיה של הד"ר מגנוס הירשפלד. כמו כן היה חבר פעיל בוועדה המדעית-הומניטרית שנאבקה למען ביטול החקיקה הפלילית שדיכאה את ההומוסקסואליות. בתור שכזה השתתף טרוויל-פיטר בקונגרס בקופנהגן של הברית העולמית למען רפורמה מינית, גם היא מיסודה של מגנוס הירשפלד.
טרוויל-פיטר, שניהל חיי בילויים סוערים, התחבר לסופרים בני ארצו, אישרווד, אודן וספנדר ששהו בסוף שנות ה-20 בברלין ועשה להם היכרות עם חיי הלילה והמועדונים והברים ההומוסקסואלים של בירת גרמניה. אולם, בשנת 1931, כשבריאותו לקויה בגלל עגבת, וצריכה מופרזת של סמים ואלכוהול הוא עזב את ברלין כדי להשתקע ביוון על אי קטן ששכר - ניקולאוס הקדוש (אגיוס ניקולאוס),על יד חופי האי אביה, שם קיבל ביקורים של ידידיו כריסטופר אישרווד - בשנת 1933 וסטיפן ספנדר - ב-1936.
פיטר היה ידוע בכינוי "פרוני" (Fronny) ודמותו של פרנסיס טרוויל-פיטר שימשה השראה לגיבור אחד המחזות האבודים של אודן - The Fronny -
(1930) ובמידה מסוימת - לגבור הראשי של מחזה אחר, משותף לאודן ולאישרווד, The Dog Beneath the Skin משנת 1935.
בשנת 1959 זכרונות מהביקור אצל טרוויל-פיטר באי 'אגיוס ניקולאוס', עמדו בבסיס יצירה אחרת של אישרווד - Down There on a Visit
בה מופיע דמות בשם אמברוז, המלך המשוגע של אי יווני קטן.
בימי מלחמת העולם השנייה פונה טרוויל-פיטר מיוון למצרים על ידי חיל הים המלכותי. פרנסיס טרוויל-פיטר מת בגיל 40 בקהיר, ב-16 באוגוסט 1941.
כתביו

Francis A J Turville-Petre; Dorothea M A Bate; Charlotte Baynes; Arthur Keith Researches in Prehistoric Galilee, 1925-1926 London, Council of the British School of Archaeology in Jerusalem, 1927
"Excavations in the Mugharet el-Kebarah" Journal of the Royal Anthropological Institute of Great Britain and Ireland 62, 271-276, 1932
"Excavations at the Cave Mugharet-el-Kebarah, near Zichron Jakob, Palestine" Man 32(20), 15, 1932
ראו גם

מערת זוטייה
מערת כבארה
האדם הגלילי
לקריאה נוספת

Ofer Bar-Yosef & Jane Callander, "Forgotten Archaeologist: The Life of Francis Turville-Petre," Palestine Exploration Quarterly 129 (1997): 2-18. ("ארכאולוג נשכח: חייו של פרנסיס טרוויל-פיטר" מאמר מאת עופר בר יוסף וג'יין קלנדר, 129 (1997) 2-18, של הרבעון "פלסטיין אקספלוריישן קוואטרלי")
עופר בר יוסף ויוסף גרפינקל - הפריהיסטוריה של ארץ ישראל, הוצאת ספרים אריאל, ירושלים, ומוזיאון התרבות הירמוכית, קיבוץ שער הגולן - 2008.
הערות שוליים

↑  עופר בר יוסף ויוסף גרפינקל, הפרהיסטוריה של ארץ ישראל תרבות האדם לפני המצאת הכתב, הוצאת אריאל, 2008, עמ' 324
↑  S. Sohn and Milford Wolpoff (U. of Michigan) ,Zuttiyeh face: a view from the East,American Journal of Physical Anthropology vol. 91, Issue 3,p.325-347, Wiley Liss, 1993
- Matt Cartmill, Fred H. Smith, Kaye B. Brown
The Human Lineage
↑  William White Howell Getting here: the Story of the Human EvolutionCompass Press, 1997, Washington; and Esteban E. Sarmiento,Gary J. Sawyer et al. The Last Human: A Guide to Twenty-Two Species of Extinct Humans, Yale University Press,2002, New Haven and London
↑  היסאשי סוזיוקי בעלון מס.5 של מוזיאון אוניברסיטת טוקיו, ע' 2
↑  John Sutherland - „Stephen Spender- A Literary Life” - Oxford University Press, 2005, p.190
↑  Sara Wheeler - Evia - Travels on an Undiscovered Greek Island IB Tauris,Londra 2002
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007366027105171  BnF: cb10707149p (data)  GND: 1147224587  ISNI: 0000 0003 8576 8715  NTA: 277189438  VIAF: 234710497   WorldCat (עם VIAF): 234710497 
פרנסיס טרוויל-פיטר במערת זוטייה
פיליפ פייר

פיליפ ג'וזף פייר (באנגלית: Philip Joseph Pierre) הוא פוליטיקאי מסנט לוסיה, שמכהן כראש ממשלת סנט לוסיה מאז 28 ביולי 2021, וכמנהיגה הפוליטי של מפלגת העבודה של סנט לוסיה מאז 18 ביוני 2016. הוא ייצג את מחוז מזרח קסטריז בפרלמנט מאז 1997.
פייר שימש בעבר כשר התיירות, התעופה אזרחית והשירותים הפיננסיים הבינלאומיים בין השנים 1997–2000, כסגן ראש הממשלה והשר לתשתיות, שירותי נמל ותחבורה בין השנים 2011–2016, וכמנהיג האופוזיציה בין השנים 2016–2021.
פוליטיקה

פייר הצטרף למפלגת העבודה של סנט לוסיה (SLP) בשנת 1985, ושימש כגזבר המפלגה בין השנים 1986–1992. בשנת 1992 הוא התמודד לראשונה בבחירות הכלליות במחוז מזרח קסטריז, אך לא ניצח בהן. לאחר שכיהן כיו"ר ה-SLP בין השנים 1992–1996, פייר התמודד שוב בבחירות הכלליות במחוז מזרח קסטריז בשנת 1997 וניצח. בממשלתו של קני אנתוני בין השנים 1997–2000 שימש פייר כשר התיירות, התעופה האזרחית והשירותים הפיננסיים הבינלאומיים.
פייר נבחר מחדש כנציג מזרח קסטריז לפרלמנט מזרח בבחירות הכלליות של 2001, 2006 ו-2011. בשנת 2011 הושבע כסגן ראש הממשלה והשר לתשתיות, שירותי נמל ותחבורה. פייר שמר על מושבו בבחירות הכלליות ב-2016, אך מפלגת העבודה הפסידה בבחירות. קני אנתוני התפטר מתפקיד ראש המפלגה, וב-18 ביוני 2016 נבחר פייר ליורשו, וכן הפך למנהיג האופוזיציה של הפרלמנט.. בשנת 2019 ארנסט הילייר נבחר לסגנו במפלגה וביחד הם החלו להתכונן לבחירות הבאות לפרלמנט המדינה.
פייר הוביל את מפלגת העבודה בבחירות הכלליות לראשות ממשלת סנט לוסיה בשנת 2021, בהן זכתה המפלגה ברוב המושבים בפרלמנט (13 מושבים מ-17). ב-28 ביולי 2021 הוא הושבע לראשות ממשלת סנט לוסיה.
הערות שוליים

1 2  "Swearing In Ceremony of Prime Minister Philip Joseph Pierre (July 28, 2021)". Saint Lucia Government. 28 ביולי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Hon. Philip J Pierre is leader of the SLP". Loop News. 20 ביוני 2016. אורכב מ-המקור ב-6 באוגוסט 2016. נבדק ב-21 ביוני 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Castries East – Electoral District D". אורכב מ-המקור ב-14 ביוני 2011. נבדק ב-27 באוקטובר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "List of Elected Representatives". אורכב מ-המקור ב-14 ביוני 2011. נבדק ב-27 באוקטובר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Hon. Philip J. Pierre". archive.stlucia.gov.lc. 2012. נבדק ב-2021-07-27.
1 2  "Philip J Pierre- Building a New St. Lucia, One Person at a Time". International Magazine Kreol (באנגלית אמריקאית). 8 באוגוסט 2014. נבדק ב-2021-07-27. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "Constituency: Castries East - D" (PDF). Elections 40 Years and Beyond. Castries: Saint Lucia Electoral Department. 2021.
↑  "News Stories December 02nd 2011 - Deputy PM sworn in". HTS Channel 4. 2 בדצמבר 2011. אורכב מ-המקור ב-5 בדצמבר 2011. נבדק ב-3 בדצמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Pierre confirmed as SLP Leader" (הודעה לעיתונות). Saint Lucia Labour Party. 21 ביוני 2016. אורכב מ-המקור ב-22 ביוני 2016. {{cite press release}}:  (עזרה)
↑  CMC (28 ביולי 2021). "Pierre to be sworn in as new St Lucia Prime Minister". Jamaica Observer. נבדק ב-2021-07-28. {{cite web}}:  (עזרה)
צוות ספיבק-יונה

ח"כ לשעבר פרופ' יוסי יונה ופרופ' אביה ספיבק, 2016
צוות ספיבק-יונה היה צוות מומחים שייעץ למחאה החברתית שהחלה בקיץ 2011. הצוות כלל ועדות מומחים בנושאים כלכליים-חברתיים שונים, ונקרא על שם העומדים בראשו,
הפרופסורים יוסי יונה ואביה ספיבק, שניהם מרצים באוניברסיטת בן-גוריון. הצוות נחשב כצוות אלטרנטיבי לוועדת טרכטנברג שהוקמה על ידי הממשלה באוגוסט 2011 והגישה את מסקנותיה בספטמבר 2011, אך המשיך לפעול גם לאחר מכן ובמהלך שנת 2012. פעילות הצוות סוכמה ב-30 ביולי 2012 באירוע שבו הושק גם הספר שסיכם את דו"חות ועדות המומחים.
הוועדה הציגה למעשה מצע כלכלי-חברתי אשר שימש את הנהגת המחאה, וחלק גדול ממנו עוסק בחיזוק מדינת הרווחה, והגדלת מחויבות המדינה לאזרחיה. בניגוד לוועדת טרכטנברג, אשר הורכבה כמעט רק מכלכלנים, הורכב צוות ספיבק-יונה מכלכלנים ומומחים לנושאים השונים, כגון, בריאות, תכנון, תחבורה, רווחה, חינוך ומשפט; הוועדות שילבו בין אנשי אקדמיה, בכירים בארגונים החברתיים בישראל ועובדי מדינה בכירים לשעבר.
רשימת הוועדות והעומדים בראשן

ועדה לנושאי משפט, בראשות פרופ' מרדכי קרמניצר;

ועדה למינהל ציבורי, בראשות פרופ' יצחק גל-נור;

ועדת כלכלה, בראשות פרופ' יוסי זעירא;

ועדת לנושאי דיור, תחבורה, קרקע ותכנון, בראשות ד"ר אמילי סילברמן. הוועדה הורכבה מועדות משנה לנושאים אלו: ועדת דיור בראשות פרופ' נטע זיו ועו"ד גיל גן-מור; ועדת תחבורה בראשות גב' בקי שלייסלברג וגב' חני כהן-כספי; ועדת קרקע בראשות פרופ' אורן יפתחאל; ועדת תכנון בראשות ד"ר יודן רופא וד"ר נורית אלפסי;

ועדת בריאות בראשות פרופ' דני פילק ופרופ' נדב דוידוביץ';

ועדת רווחה בראשות פרופ' בלהה דודזון-ערד;

ועדת תעסוקה בראשות נדיה אסמעיל;

ועדת חינוך בראשות פרופ' יצחק קשתי;

כמו כן בתחילת תקופת הצוות פעלה ועדה חזון בראשות לאה שקדיאל.
פעילות הצוות

הצוות הוקם כיוזמה של פעילי המחאה גל הרץ ודותן לשם, שזכתה לגיבוי של הנהגת המחאה בראשות דפני ליף וסתיו שפיר. הגרעין הקשה של חלק מועדות המומחים התבסס על משתתפי התוכנית לכלכלה וחברה במכון ון-ליר, ואנשים נוספים שהצטרפו לצוותים עם הקמתם. הצוות הוצג לראשונה לציבור במסיבת עיתונאים שנערכה ב-15 באוגוסט 2011, חודש לאחר פרוץ מחאת האוהלים ובה מתחו ביקורת על מדיניותה הכלכלית של הממשלה. בתגובה ברך פרופ' מנואל טרכטנברג על הקמת הצוותים, אולם בסופו של דבר הצוותים החליטו שלא להיפגש עם ועדת טרכטנברג אלא להציג את עמדתם לציבור בלבד, החלטה שהייתה שנויה במחלוקת. ראשי הצוות האלטרנטיבי מתחו ביקורת על הגדרת המנדט של ועדת טרכטנברג ועל הכללת אנשים שהיו אחראים למדיניות הכלכלית הנוכחית, לטענתם. לאחר פרסום מסקנות ועדת טרכטנברג, מתחו עליהן ביקורת ראשי המחאה וצוות ספיבק-יונה במסיבת עיתונאים משותפת ובתקשורת.
במקביל, הכינו ועדות המומחים דוחות והמלצות, וקיימו הרצאות ומפגשים עם הציבור במאהלי המחאה, באוניברסיטאות ובמקומות נוספים, וכן שיתוף של הציבור באתר אינטרנט שהוקם במיוחד.
הערות שוליים

↑  טל ליטמן, פרופ' אביה ספיבק: ""הממשלה אומרת לציבור דברים שאין בהם אמת"", באתר כלכליסט, 15 באוגוסט 2011
↑  טל ליטמן, פרופ' אביה ספיבק: "איש לא יודע מה המנדט של ועדת טרכטנברג", באתר כלכליסט, 16 באוגוסט 2011
↑  אורי חודי, ‏דפני ליף באולטימטום לנתניהו: "הצג תקציב אחרי החגים; אם לא - הפגנה ב-29 באוקטובר", באתר גלובס, 27 בספטמבר 2011
↑  רועי מימרן, למה אנחנו מתנגדים לטרכטנברג, באתר TheMarker‏, 5 באוקטובר 2011
תמונה ממפגש צוותי ספיבק-יונה, 18.10.2011
פרסי המוזיקה של MTV אירופה 1998

| --- | --- |

 תאריך:  12 בנובמבר 1998
 מיקום:  איטליה מדיולאנום פורום (מילאנו), איטליה
 מנחים:  ג'ני מקארתי
 רשת שידור:  MTV
 →1997 1999←
פרסי המוזיקה של MTV אירופה 1998 נערכו במילאנו שבאיטליה במדיולאנום פורום. ג'ני מקארתי הייתה המנחה. בשנה זו הונפקו שש קטגוריות חדשות כולל בחירות של MTV; הממלכה המאוחדת ואירלנד, צפון, מרכז ודרום. הזוכות הגדולות של הערב היו ספייס גירלז ומדונה עם שני פרסים בסך הכול.
בפרסים המרכזיים של "השיר הטוב ביותר" ו"האלבום הטוב ביותר" זכה "Torn" מאת נטלי אימברוליה ו-Ray of Light מאת מדונה.
זוכים ומועמדים

הזוכים הם בטקסט מודגש.
| השיר הטוב ביותר | הקליפ הטוב ביותר |
| --- | --- |
 נטלי אימברוליה — "Torn" אול סיינטס — "Never Ever"  קורנרשופ — "Brimful of Asha"  רובי ויליאמס — "Angels"  סבאג' גארדן — "Truly Madly Deeply":  מאסיב אטאק — "Teardrop" אפקס טווין — "Come to Daddy"  ביסטי בויז — "Intergalactic"  איגל איי צ'רי — "Save Tonight"  גארבג' — "Push It"
האלבום הטוב ביותר: 
 מדונה — Ray of Light אול סיינטס — All Saints  ביסטי בויז — Hello Nasty  מאסיב אטאק — Mezzanine  רובי ויליאמס — Life thru a Lens: 
הזמרת הטובה ביותר: הזמר הטוב ביותר
 מדונה סלין דיון  ג'נט ג'קסון  מריה קארי  נטלי אימברוליה:  רובי ויליאמס איגל איי צ'רי  פאף דאדי  ריקי מרטין  ויל סמית'
הלהקה הטובה ביותר: האמן הפורץ
 ספייס גירלז אול סיינטס  בקסטריט בויז  ביסטי בויז  גארבג':  אול סיינטס אקווה  איגל איי צ'רי  פייב  נטלי אימברוליה
אמן הפופ הטוב ביותר: אמן הדאנס הטוב ביותר
 ספייס גירלז אקווה  בקסטריט בויז  בויזון  פייב:  הפרודיג'י דריו ג'י  פיית'לס  פאטבוי סלים  מדונה
אמן הרוק הטוב ביותר: אמן הראפ הטוב ביותר
 אירוסמית' גארבג'  מרילין מנסון  רמשטיין  הסמאשינג פאמפקינס:  ביסטי בויז באסטה ריימס  מיסי אליוט  פראס  פאף דאדי
Free Your Mind
B92
מועמדויות אזוריות

הזוכים הם בטקסט מודגש.
| בחירת MTV — מרכז | בחירת MTV — דרום |
| --- | --- |
 פרנקה פוטנטה ותומאס די די ארצטה  גואנו אייפס  ליקווידו  אוליבר פצ'וקאט:  בלוורטיגו 99 פוסי  ארטיקולו 31  ליגאבואה  ואסקו רוסי
בחירת MTV — צפון: בחירת MTV — הממלכה המאוחדת ואירלנד
 איגל איי צ'רי אקווה  קיו  ת'ריז גרנקוויסט  רובין:  פייב אנוד'ר לבל  B*Witched  בילי פייפר  סטפס
הופעות

פיית'לס (בהשתתפות סאלי בראדשו) — "God is a DJ"
מדונה — "The Power of Good-Bye"
באסטה ריימס — "Turn It Up / Gimme Some More"
מאניק סטריט פריצ'רז — "If You Tolerate This Your Children Will Be Next"
אקווה — "Turn Back Time / Barbie Girl / Lollipop (Candyman) / Doctor Jones"
פראס (בהשתתפות דסטיניז צ'יילד ודה פרודקט G&B) — "Blue Angels / Ghetto Supastar (That Is What You Are)"
פייב — "Everybody Get Up"
רמשטיין — "Du Hast"
אול סיינטס — "Lady Marmalade"
אר.אי.אם. — "Daysleeper"
רובי ויליאמס — "Millennium / Let Me Entertain You"
הגשות

ג'ורג' מייקל — הגיש את "הזמר הטוב ביותר"
דונטלה ורסצ'ה ואלסנדרו דל פיירו — הגישו את "הלהקה הטובה ביותר"
פאן לאבין קרימינלס — הגישה את "אמן הרוק הטוב ביותר"
רונאן קיטינג ודולצ'ה וגבאנה — הגישו את "הזמרת הטובה ביותר"
B*Witched ואולף אקברג — הגישו את "בחירת MTV — צפון"
איגל איי צ'רי ובאסטה ריימס — הגישו את "אמן הפופ הטוב ביותר"
נק וספרן — הגישו את "בחירת MTV — מרכז"
זוקרו ורנצו רוסו — הגישו את "בחירת MTV — דרום"
אר.אי.אם. — הגישה את "Free Your Mind"
ז'אן-פול גוטייה וג'ורג'ו ארמני — הגישו את "האמן הפורץ"
ריזה ואולטרה נאטה — הגישו את "אמן הראפ הטוב ביותר"
נטלי אימברוליה וגאווין רוסדייל — הגישו את "אמן הדאנס הטוב ביותר"
קלאופטרה — הגישה את "בחירת MTV — הממלכה המאוחדת ואירלנד"
סקאנק אנאנסי (סקין ומארק ריצ'רדסון) והקרנבריז (דולורס או'רירדן ופרגל לולר) — הגישו את "השיר הטוב ביותר"
שרה, דוכסית יורק — הגישה את "הקליפ הטוב ביותר"
דיימון אלברן ורונאלדו — הגישו את "האלבום הטוב ביותר"
ראו גם

פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 1998
הערות שוליים

1 2  Mediolanum Forum, web.archive.org, ‏2019-07-21
1 2  √ MTV Europe Music Awards: premio MTV Select ai Bluvertigo - Rockol, web.archive.org, ‏2022-08-22
| פרסי המוזיקה של MTV אירופה |
| --- | --- | --- |
| טקסים | 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 |  |
| קטגוריות מרכזיות | שיר • קליפ • שיתוף פעולה • אמן • מופע החדש • פופ • אלקטרוני • רוק • אלטרנטיבי • היפ הופ • לטיני • ‏R&B • מופע חי • מופע הפוש • מעריצים הגדולים ביותר • קיי פופ • וידאו קליפ למטרה טובה • הקליפ הארוך הטוב ביותר • מופע המטהוורס הטוב ביותר |  |
| קטגוריות אזוריות | אוסטרליה • אפריקה • בלגיה • ברזיל • קנדה • קריבי • צרפת • גרמניה • סין • הונגריה • הודו • ישראל • איטליה • יפן • קוריאה • אמריקה הלטינית – צפון • אמריקה הלטינית – מרכז • אמריקה הלטינית – דרום • הולנד • ניו זילנד • המדינות הנורדיות • פולין • פורטוגל • רוסיה • דרום מזרח אסיה • ספרד • שווייץ • בריטניה ואירלנד • ארצות הברית |  |
| קטגוריות עבר | אלבום • זמר • זמרת • מראה • עולמי • להקה • אייקון עולמי |  |
צוג'יגירי

צוג'יגירי (ביפנית: 辻斬り או 辻斬, מילולית "הרג בצומת") הוא מונח יפני שמתייחס למצב שבו סמוראי מתאמן או מפתח סגנון לחימה חדש לאחר שקיבל חרב קטאנה חדשה ובוחן את יעילותה על עובר אורח תמים. גם המתרגלים עצמם מכונים צוג'יגירי.
ביפן הפאודלית המונח התייחס לקרבות מסורתיים בין סמוראים אך במהלך תקופת הסנגוקו (1467–1600) בה מלחמה בלתי פוסקת ניטשה ביפן, סמוראים ניצלו את התרופפות הסמכות והפכו את האימון לרצח בדם קר. עם עליית שוגונות טוקוגאווה בשנת 1603, שאיחדה את יפן וסיימה את המלחמה נאסר תרגול צוג'יגירי. עברייני צוג'יגירי קיבלו עונש מוות. המקרה היחיד הידוע שבו מספר גדול מאוד של חפים מפשע נרצחו במהלך תקופת אדו היה מסע ההרג של יושיהארה ב-1696 (吉原百人斬), כשדאימיו עשיר בשם יושיהארה החל, ככל הנראה בהתקף פסיכוטי, לרצוח זונות עם קטאנה. הוא נידון למוות על ידי הרשויות. מאוחר יותר הונצח האירוע בהצגת קבוקי.
אימון צוג'יגירי מוזכר בדיונים פילוסופים על רלטיביזם מוסרי, לדוגמה על ידי מרי מידג'לי בעבודה מ-1989 "האם איננו יכולים להגיע להכרעות מוסריות".
הערות שוליים

1 2 3  つじぎり 【辻斬り】 国語辞書 - エキサイト辞書.
↑  Mitamura, Engyo.
↑  מידג'לי, מרי.