stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היסטוריה של ארצות הברית
מלחמת העולם השנייה (1940–1945)

בדומה למלחמה הקודמת, ארצות הברית הייתה בין המדינות האחרונות שהצטרפו לבעלות הברית. ההחלטה על הכרזת המלחמה התקבלה בעקבות המתקפה היפנית על פרל הארבור ב-7 בדצמבר 1941. עד לאותו יום, ארצות הברית הייתה נייטרלית בעקבות הגישה הבדלנית שנקטה בה. כל פעולה של ארצות הברית הקשורה למלחמה הייתה מוגבלת בגלל אי מוכנותה לעימות בסדר גודל זה; הכוחות המזוינים של ארצות הברית היו קטנים בהרבה בהשוואה לאלו של צרפת, גרמניה, הממלכה המאוחדת, ברית המועצות ויפן.
תרומתה הראשונה של ארצות הברית למלחמה הייתה הפסקה באספקת הנפט וחומרי הגלם שיפן הייתה זקוקה להם כדי להמשיך במתקפה על מנצ'וריה, ובמקביל לכך הגדלת הסיוע הצבאי והכלכלי לסין. הפעילות הראשונה לטובת בעלות הברית הייתה בספטמבר 1940, כאשר ארצות הברית נתנה לממלכה המאוחדת 50 משחתות תמורת בסיסים בקריביים. בדצמבר 1940 ארצות הברית החלה בתוכנית חכירת אדמות מהממלכה המאוחדת, וסיפקה לה עזרה צבאית חשובה.
ב-31 באוקטובר 1941, פחות מחודשיים לפני המתקפה על פרל הארבור, משחתת אמריקנית שליוותה ספינות סוחר באוקיינוס האטלנטי הוטבעה על ידי צוללת גרמנית ולמרות זאת לא הוכרזה מלחמה על גרמניה. ב-7 בדצמבר 1941 יפן שיגרה מתקפת פתע על בסיס הצי בפרל הארבור, כאשר הסיבה לכך הייתה אמברגו הסחר שהוטל על ידי ארצות הברית. ביום שלאחר מכן פרנקלין דלאנו רוזוולט הצליח לשכנע מושב משותף של הקונגרס להכריז מלחמה על יפן, וכינה את 7 בדצמבר "יום שייזכר לדיראון עולם". ב-11 בדצמבר הכריזה גרמניה הנאצית מלחמה על ארצות הברית, ובכך גררה את המדינה למלחמה דו-חזיתית.
מלחמת העולם השנייה (1940–1945) > המלחמה נגד גרמניה הנאצית

כאשר ארצות הברית הצטרפה לקרבות היא הבינה שאין ביכולתה להילחם נגד יפן וגרמניה במקביל. מסיבה זו התקבלה החלטה לרכז את עיקר המאמצים במלחמה נגד היטלר באירופה, ולשמור על עמדות הגנתיות באוקיינוס השקט עד לתבוסתו של היטלר. הצעד האמריקני הראשון היה הקמתו של כוח אווירי גדול בממלכה המאוחדת שייעודו העיקרי הוא פשיטות הפצצה בתוך גרמניה עצמה. חיל האוויר האמריקני הסתמך בעיקר על B-17 מבצר מעופף כמטוס הקרב העיקרי. הממלכה המאוחדת הפסיקה את פשיטות ההפצצה ביום, וזאת בעקבות האבדות הכבדות שספגה מידי הלופטוואפה. ארצות הברית סבלה גם כן בהתחלה מאבדות כבדות, אולם לאחר שמטוס ה-P-51 מוסטנג (מטוס קרב לטווח ארוך) הוכנס לשירות, האמריקנים יכלו לבצע את הפצצות היום בצורה יותר בטוחה. בעקבות זאת החלה הפגזה יומית קבועה של גרמניה החל מאוגוסט 1942 ועד סוף המלחמה.
הפעולה הקרקעית הראשונה של צבא ארצות הברית הייתה לחימה לצד צבאות הממלכה המאוחדת ואוסטרליה על אדמת צפון אפריקה, שהייתה בעלת חשיבות אסטרטגית רבה כיוון שממנה ניתן היה לשלוט על תעלת סואץ (נתיב מעבר ימי חשוב ביותר). במאי 1943 הצבא השמיני הבריטי הדף את הגרמנים מצפון אפריקה ובעלות הברית שלטו באזור עד סוף המלחמה. הצי האמריקני מילא תפקיד פעיל בהגנה על שיירות אספקה אמריקניות לממלכה המאוחדת שעברו במימי האוקיינוס האטלנטי. החל מאמצע 1943 בעלות הברית ניהלו את המלחמה מהממלכה המאוחדת כאשר יש להן קווי אספקה רצופים מארצות הברית, בעוד שצבאו של היטלר נאלץ להסתמך על קווי אספקה שהופצצו באופן תדיר, דבר שהשפיע גם על יכולת הייצור הגרמנית. מצב העניינים החל לנטות בבירור לטובת בעלות הברית בניגוד לראשית 1942.
בתחילת 1944 החלו ההכנות לפלישה לתוך מערב אירופה. גרמניה צפתה זאת מראש, אולם תכנון אסטרטגי ברמה גבוהה, והיעדר זרימת מידע מהממלכה המאוחדת לגרמניה בעקבות חיסול רשתות המרגלים הגרמניות על ידי MI5 (השירות המקביל בממלכה המאוחדת לשב"כ), אפשרו להתקפה זאת להתרחש בהפתעה כמעט מוחלטת. עיקר ההתקפה היה מבצע אוברלורד שהחל ב-6 ביוני 1944. הכוח היבשתי הגדול ביותר נחת על חופי נורמנדי במה שכונה הפלישה לנורמנדי, והחל בחדירה לחלק המערבי גרמניה.
היטלר נפל בפח שטמנו לו בעלות הברית ופקד על חייליו להתכונן לפלישה מקאלה, שממוקמת צפונית למקום הפלישה האמיתי. רק כאשר החלה הפלישה לנורמנדי הבין הצבא הגרמני מה קורה ושלח לאזור כוחות הגנה, אולם היה זה מאוחר מדי. בקרב, שנמשך 6 שבועות והסתיים בניצחון מוחץ לטובת בעלות הברית, השתתפו כ-5,000 ספינות, 10,000 כלי טיס ו-176,000 חיילים.
גם לאחר הפלישה לנורמנדי המשיכו האמריקנים לתרום במידה רבה לתוצאות המלחמה, בעיקר בלחימה העיקשת בקרב הארדנים שהסתיים בניצחון בעלות הברית אף על פי שעל הנייר הגרמנים היו חזקים יותר. האמריקנים ספגו אבדות כבדות (כ-19,000 הרוגים) במהלך הקרב בלבד. מספר פשיטות ההפצצה על גרמניה גדל בשיעור ניכר לאחר הפלישה לנורמנדי, וכ-70% מכלל הפצצות שהוטלו על גרמניה הוטלו לאחר תאריך זה. גרמניה נחרבה כמעט לחלוטין. ב-30 באפריל 1945, כאשר ברלין נכבשה לחלוטין על ידי הצבא האדום הסובייטי, אדולף היטלר התאבד. ב-8 במאי 1945 הסתיימה המלחמה עם גרמניה, בעקבות כניעתה ללא תנאי לבעלות הברית.
החל מתרומה צנועה במספר החיילים בתחילת המלחמה באירופה, בסוף המלחמה כ-60% מכלל הכוחות הלוחמים במערב אירופה היו אמריקניים.
מלחמת העולם השנייה (1940–1945) > המלחמה נגד האימפריה היפנית

בעקבות המחויבות האמריקנית להבסתו של היטלר באירופה, השנים הראשונות של המלחמה נגד יפן היו בעיקר קרבות מגננה שבהן צי ארצות הברית ניסה למנוע מהצי הקיסרי היפני להשתלט על אזור האוקיינוס השקט. בתחילת הקרבות הכף נטתה לטובת יפן. יפן ניצחה בקלות והקימה בסיסים בגואם, תאילנד, מאלאיה, הונג קונג, פפואה ניו גיני, אינדונזיה ובורמה. מסע הכיבושים הזה היה מהיר יותר מהבליצקריג הגרמני בתחילת המלחמה. הייתה זו תקופה חשובה עבור יפן כיוון שיכולת הייצור שלה הייתה קטנה פי 10 לעומת זו של ארצות הברית.
נקודת המפנה במערכה הייתה לאחר קרב מידוויי ביוני 1942. צי ארצות הברית הצליח לפצח את הצפנים של מערכת התקשורת היפנית, מה שנתן לאמריקנים את האפשרות להיערך בצורה מתאימה כדי להביס את יפן. בעקבות זאת, האמריקנים החלו להתקדם לעבר סין כדי לבנות שם בסיסי אוויר מתאימים שיספקו תמיכה לגיחות הפצצה על יפן באמצעות צי מטוסי ה-בואינג B-29 סופרפורטרס. ארצות הברית נקטה בטקטיקה של תקיפת האיים הקטנים והפחות מוגנים ולא בתקיפת נקודות השליטה היפניות העיקריות. במהלך התקופה הזאת הונחה התשתית למה שעתיד להיות הניצחון הגדול ביותר במלחמה כולה.
לאחר הבסת החיילים היפניים והנחיתה על איי מריאנה, יפן הגיבה באמצעות שליחת 6 נושאות מטוסים (שנשאו עליהן 430 מטוסים בסך הכול) לתקיפת נגד. הקרב שפרץ ב-19 ביוני 1944 נודע בשם קרב ים הפיליפינים. טייסי צי ארצות הברית הפילו 369 מטוסים מתוך 430 המפציצים, מטוסי קרב ומפציצי הצלילה היפניים, ופגעו קשות בשאר. רק 36 כלי טיס נותרו כשירים לפעילות מבצעית לאחר הקרב.
המלחמה באוקיינוס השקט הפכה לעימות הימי הגדול בהיסטוריה. הצי האמריקני ניצח בקרבות רבים לאחר שבמהלך תקופה מסוימת היה קרוב לשבירה ולתבוסה מוחלטת על ידי הצי הקיסרי היפני. הכוחות האמריקניים נערכו לפלישה לתוך יפן עצמה כדי לכפות על יפן להיכנע ללא תנאי. ההחלטה להשתמש בנשק גרעיני כדי לסיים את המלחמה הפכה לאחד הנושאים השנויים במחלוקת הקשורים למלחמה. תומכי הטלת הפצצות טענו כי פלישה תעלה בחיי אדם רבים, והצביעו כדוגמה על קרב אוקינאווה שמספר ההרוגים בו היה גבוה במיוחד. כמו כן, תומכי הטלת הפצצות טענו שהפצצה קונבנציונלית תגבה יותר קורבנות אזרחיים, כפי שקרה בהפצצה על טוקיו. המתנגדים להטלת הפצצות טענו שהיה צורך לערוך תצוגת תכלית צבאית, או לאיים על היפנים בשימוש בפצצה הניסיונית שנבנתה במעבדות לוס אלמוס ולדרוש מהם להיכנע.
הפצצה הראשונה הוטלה על הירושימה ב-6 באוגוסט 1945, ובעקבות זאת היפנים היו בהלם מוחלט. הפצצה השנייה הוטלה על נגסאקי ב-9 באוגוסט, כאשר האמריקנים הפיצו דיסאינפורמציה שבכוונתם להמשיך בכך. ב-15 באוגוסט 1945 נכנעה יפן ללא תנאי והמלחמה נגמרה. סוף המלחמה הגיע ללא פלישה שתגרור בעקבותיה מרחץ דמים, והוא היה חלק כפי שארצות הברית קיוותה.
תחילת המלחמה הקרה (1945–1964) ועלייתה של תנועת זכויות האזרח > תנועת זכויות האזרח (1955–1970)

בינתיים, העם האמריקאי השלים את ההגירה הגדולה מהכפר אל העיר, וחווה תקופה של התרחבות כלכלית מתמשכת. בשנת 1955 החלה התנגדות נרחבת לגזענות בכל ארצות הברית ובייחוד בזו הממוסדת במדינות הדרום ולשילובם של האוכלוסייה האפרו-אמריקאית באוכלוסייה הכללית. כך, למשל, ב-1957 החלו תלמידים שחורים ללמוד בבית ספר תיכון ללבנים בליטל רוק, ארקנסו. גם סיפורה של רוזה פארקס, שסירבה לקום באוטובוס למען אדם לבן, שינה את פני ההיסטוריה. מדיניות "נפרד אבל שווה" הגיעה לקיצה. אך עם זאת האפליה הגזעית נותרה מוחשית עד אשר ב-1963 ארגוני השחורים בארצות הברית ארגנו צעדה לוושינגטון די. סי. בה השתתפו כרבע מיליון בני אדם (רובם שחורים) בהם גם מרטין לותר קינג, שבו הוא השמיע את נאומו חוצב הלבבות "יש לי חלום".
התנועה לזכויות האזרח, בראשותו של המנהיג האפרו-אמריקאי מרטין לותר קינג, הצליחו להוביל רפורמה שביטלה חוקים שהפלו אוכלוסיות שונות, ובעיקר שמו קץ לחוקיים גזעניים במדינות הדרום (הידועים כחוקי ג'ים קרואו) שהבחינו בין לבנים לשחורים.
מהפכת תרבות הנגד בארצות הברית ותהליך ההיחלשות של המלחמה הקרה (1964–1980)

המלחמה הקרה המשיכה במהלך שנות ה-60 ושנות ה-70. בשנת 1964 הורה הנשיא לינדון ג'ונסון על שליחת כוחות צבאיים קרביים לווייטנאם, זאת אחרי כמה שנים שבהן ארצות הברית שלחה יועצים לדרום וייטנאם במטרה לסייע במאבק מול צפון-וייטנאם הקומוניסטית. ארצות הברית החלה להתערב ולאט לאט התחזקה תנועת מחאה כנגד המלחמה. התנועה התחזקה ודרשה מג'ונסון ומזכיר ההגנה שלו, רוברט מקנמארה, להתפטר. מקנמרה פוטר רק בשלהי ימיו של ג'ונסון בבית הלבן, אך הכוחות לא פונו. ב-1968 הביס המועמד הרפובליקני, ריצ'רד ניקסון, את יריבו יוברט האמפרי, ומונה לנשיא ארצות הברית.
ניקסון ניסה לסיים את מלחמת וייטנאם, ועשה זאת כאשר בינואר 1972 נחתם ההסכם שהביא לפינוי הכוחות האמריקאיים מהמדינה, קריסת ממשלת דרום-וייטנאם אשר התבססה על תמיכה אמריקנית, ולמעשה התיר את כיבושה של ווייטנאם על ידי הוייטקונג הקומוניסטי. מלחמת וייטנאם גבתה את חייהם של 58,000 חיילים אמריקניים ומיליוני וייטנאמים.
התנועה נגד מלחמת וייטנאם פעלה במקביל לעליית כוחן של תנועות חברתיות נוספות, כגון תנועות למען זכויות נשים, מיעוטים וילדים. מדיניותו של הנשיא לינדון ג'ונסון והאקטיביזם השיפוטי של בית המשפט העליון בראשותו של ארל וורן היו הבסיס של טווח הרפורמה החברתית במהלך השנים הללו. פמיניזם, תנועות איכות הסביבה וקבוצות "היפיות" הפכו לכוח פוליטי משמעותי, וחלה התקדמות בנושא זכויות אזרח שוות לכל האמריקנים. מהפכת תרבות הנגד שטפה את האומה ואת רוב העולם המערבי במהלך שנות ה-60, גרמה לפילוג נוסף אך התבססה גם על השקפות חברתיות ליברליות יותר.
משבר האנרגיה של 1973 והצמיחה הכלכלית האיטית גרמו למצב של סטגפלציה. סופו של ממשל ניקסון הגיע בעקבות פרשת ווטרגייט בשנת 1974 אשר הובילה לכך שניקסון נאלץ להתפטר. סגן הנשיא ג'רלד פורד הושבע כנשיא ארצות הברית במקום ניקסון המתפטר.
במשך כהונתו של ג'ימי קרטר במהלך שנות השבעים המאוחרות, המשיכה כלכלת ארצות הברית לעבור סטגפלציה (שילוב של עליית מחירים במשק, התגברות האבטלה ונסיגה בפיתוח הכלכלי).
סוף המלחמה הקרה (1980–1991)

ההפסדים של הדמוקרטים ברוב התחומים החברתיים-כלכליים הובילו לבסוף לבחירתו של רונלד רייגן כנשיא בשנת 1980. "הדמוקרטים של רייגן" היו אלה שבדרך כלל הצביעו למפלגה הדמוקרטית אולם חרגו מדפוס פעולתם והצביעו לרייגן בגלל המדיניות, האישיות והמנהיגות שלו, אך בייחוד עקב שמרנותו החברתית ומדיניות החוץ הניצית שלו. בחירתו של רייגן ציינה שינוי משמעותי לכיוון הימין בפוליטיקה אמריקאית אשר באו לידי ביטוי בעיקר במדיניות כלכלית שמרנית אותה הנהיג ממשל רייגן אשר כללה קיצוץ במיסים והפחתת הוצאות הרווחה (קו כלכלי אשר זכה לכינוי "רייגניזם").
בענייני חוץ, שיתוף הפעולה הזה לא היה אפשרי. הדמוקרטים התנגדו בעקשנות לרצונו של הנשיא לתמוך בלוחמי הגרילה בניקרגואה. רייגן נקט בקו נוקשה כלפי ברית המועצות, וגרם לדאגה רבה בקרב הדמוקרטים שרצו להקטין את מלאי הנשק הגרעיני. אולם, הוא הצליח לגרום להגדלת תקציב הביטחון ופתח בתוכנית לפיתוח מערכת הגנת טילים יקרה ומסובכת (הידועה בכינוי "מלחמת הכוכבים"), מתוך תקווה להרתיע את הסובייטים. אף על פי שפיתוח המערכת מעולם לא הושלם, המחקר והטכנולוגיות של המערכת סללו את הדרך למערכות מודרניות נגד טילים בליסטיים. כאשר מיכאיל גורבצ'וב עלה לשלטון בברית המועצות, רפובליקנים רבים פקפקו באפשרות שבינו לבין רייגן יהיו קשרי ידידות. גורבצ'וב ניסה להציל את הקומוניזם ברוסיה באמצעות סיום מרוץ החימוש עם ארצות הברית.
לקראת סוף שנות השמונים, השלטונות הקומוניסטיים במדינות אירופה החלו לקרוס זה אחר זה (אירוע שנודע כסתיו העמים) דבר אשר הוביל לבסוף להתפרקותה הרשמית של ברית המועצות בתחילת שנות התשעים ולסיומה של המלחמה הקרה בין ארצות הברית לרוסיה.
ראו גם

| --- | --- |
: ספר: שנים בארצות הברית
אוסף של ערכים בנושא הזמינים להורדה כקובץ אחד.
אמריקניזם
שנים בארצות הברית
לקריאה נוספת

ההיסטוריה של ארצות הברית / סמיואל אליוט מוריסון, הנרי סטיל קומאג’ר, ויליאם א. לכטנברג: מאנגלית אמיר אורן: עורך מדעי חגי הורביץ: בעריכת איתן בן-נתן; תל אביב: זמורה, ביתן, תשמ"ד 1984
ממושבות למלחמת אזרחים: היסטוריה אמריקנית עד 1861 / ארנון גוטפלד: עריכה: צילה דרורי; תל אביב: מטכ"ל/קצין חינוך ראשי/גלי צה"ל, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, אוניברסיטה משודרת, תשמ"ו 1986 (הספר בקטלוג ULI)
ארצות הברית ממלחמת האזרחים למלחמה הקרה / ארנון גוטפלד; עריכה: צילה דרורי; תל אביב: מטכ"ל, קצין חינוך ראשי, גלי צה"ל, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, אוניברסיטה משודרת, תשמ"ט 1989 (הספר בקטלוג ULI)
המאה האמריקאית / אייל נווה; עריכה: דלית רביד; תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תש"ס 2000 (הספר בקטלוג ULI)
היסטוריה עממית של ארצות הברית: מ-1492 ועד ימינו / הווארד זין; תרגם מאנגלית: מתן קמינר; תל אביב: בבל, תשס"ז 2007 (הספר בקטלוג ULI)
ניפוץ החלום האמריקני: אמריקה בעידן אובמה / דינש ד'סוזה; ספריית דעות, 2012. (הספר בקטלוג ULI)
The American Pageant: A History of the Republic (12th Ed.), Bailey, Thomas A., Cohen, Lizabeth, and David M. Kennedy. (2006) ISBN 0618479406
America: the last best hope in 2 volumes / William Bennett (2007) ISBN 1595550550 and ISBN 1595550577
John Mack Faragher. The American Heritage Encyclopedia of American History (1998) ISBN 0805044388
John A. Garraty and Eric Foner, eds. The Reader's Companion to American History. (1991) ISBN 0395513723
Steven M. Gillon and Cathy D. Matson. The American Experiment: A History of the United States, 2nd ed. (2006) ISBN 061859583X
Paul Johnson A History of the American People, (1999) ISBN 0-06-093034-9
David C. King. Children's Encyclopedia of American History (2003)
Schweikart, Larry and Michael Allen. A Patriot's History of the United States: From Columbus's Great Discovery to the War on Terror (2007) ISBN 1595230327
George Tindall and David Shi. America: A Narrative History, Seventh Edition, (2006) ISBN 0393928209
Steve Wiegand. U.S. History for Dummies (2001)
Zinn, Howard. A People's History of the United States, (2003) ISBN 0-06-052837-0
אמנדה הייל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 באוקטובר 1982 (בת 42) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Amanda Jenny Hale 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2005 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (2005) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אמנדה הייל (באנגלית: Amanda Hale; נולדה ב-2 באוקטובר 1982) היא שחקנית בריטית.
ביוגרפיה

הייל נולדה בצפון מערב לונדון למשפחה בת ארבעה ילדים להורים מהגרים מאירלנד. היא הייתה אמורה ללמוד אנגלית באוניברסיטת אוקספורד, אך שינתה את דעתה ובחרה להיות שחקנית.
ביוגרפיה > קריירה

הייל למדה משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA) וסיימה את הלימודים ב-2005. היא מופיעה על במות התיאטרון על מסכי הקולנוע והטלוויזיה.
בבית הספר למשחק זכתה בפרסים (Audience Prize, ו-Best Fight Award) במסגרת RADA Prize Fights בטקס משנת 2003. בנובמבר 2007 הייתה הייל מועמדת לפרסי איבנינג סטנדרד (פרס מילטון שולמן לשחקן חדש מצטיין, ופרס השחקנית הטובה ביותר) על הופעתה בתפקיד לורה וינגפילד במחזה "ביבר הזכוכית" מאת טנסי ויליאמס שהוצג בתיאטרון אפולו בלונדון.
בספטמבר 2009 שיחקה הייל בהופעת בכורה בתיאטרון המלכותי הלאומי במחזה "Our Class" מאת טדאוש סלובודזיאנק. באוקטובר 2009 הופיעה לצדם של רובי קולטריין ושרון סמול בדרמה בת שלושה חלקים "Murderland" בערוץ ITV1. באפריל 2011 שיחקה בתפקיד אגנס רקהאם בעיבוד של ה-BBC לרומן "The Crimson Petal and the White". ביוני 2013 גילמה את דמותה של מרגרט בופרט, אמו של הנרי השביעי, במיני-סדרה של ה-BBC "מלכה לבנה" המבוססת על סדרת הרומנים ההיסטוריים "מלחמת הדודנים" מאת פיליפה גרגורי. באותה שנה שיחקה הייל בתפקיד אלינור דשווד בעיבוד של הלן אדמונדסון של הרומן "תבונה ורגישות" מאת ג'יין אוסטן ברדיו 4 של ה-BBC.
תפקידים

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005 | חשיבותה של רצינות | The Importance of Being Earnest | ססילי קארדיו | תיאטרון אוקספורד פלייהאוס (אוגוסט–ספטמבר) |
| 2006 |  | Crooked | לייני | תיאטרון בוש (מאי–יוני) |
| 2007 | ביבר הזכוכית | The Glass Menagerie | לורה וינגפילד | תיאטרון אפולו (ינואר–מאי) |
| 2007 | הטיית לב | Persuasion | מרי מאסגרוב | סרט טלוויזיה |
| 2007 | ג'קיל | Jekyll | סאלי | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2007 |  | Richard is My Boyfriend | אנה טיילור | סרט טלוויזיה |
| 2008 |  | The City |  | תיאטרון רויאל קורט |
| 2008 |  | Pornography |  | תיאטרון טרוורס / ברמינגהם רפ. |
| 2008–2009 | המלך ליר | King Lear | קורדליה | תיאטרון הדלונג |
| 2009 |  | Pornography |  | רדיו 3 של ה-BBC |
| 2009 |  | After Dido | הלן | תיאטרון יאנג ויק |
| 2009 | כוכב בהיר | Bright Star | אחותו של ריינולד |  |
| 2009 |  | Murderland | קרול | ITV1 |
| 2010 | ספוקס | Spooks | מג קירבי | BBC One |
| 2010 |  | The Crimson Petal and the White | אגנס רקהאם | BBC One |
| 2011 | כבוד הכומר | Rev | אבי ג'ונסטון | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2012 |  | Scrubber | ג'ני | סרט קצר |
| 2012–2013 | רחוב ריפר | Ripper Street | אמילי ריד | BBC One |
| 2013 | מלכה לבנה | The White Queen | מרגרט בופרט | BBC One |
| 2013 | כמעט אנושיים | Being Human | ליידי מרי | BBC Three |
| 2013 |  | Dates | הלן | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2013 | האישה הנעלמת | The Invisible Woman | פאני טרנן |  |
| 2013 | תבונה ורגישות | Sense and Sensibility | אלינור דשווד | BBC Radio 4 |
| 2014 | הדוד וניה | Uncle Vanya | סוניה | תיאטרון סנט ג'יימס (אוקטובר–נובמבר) |
| 2015–2019 | קטסטרופה | Catastrophe | קתרין | ערוץ 4 |
| 2017 |  | Three Girls | רייצ'ל סמית' | מיני-סדרה |
| 2021 | ליל המכשפות | A Discovery of Witches | מארי סידני | סדרת טלוויזיה; 2 פרקים |
הערות שוליים

↑  "20 Questions: Amanda Hale - 'I'd like to swap places with Beyonce'". אורכב מ-המקור ב-2018-02-18. נבדק ב-2018-02-18.
1 2 3  "Amanda Hale's profile from the RADA website". אורכב מ-המקור ב-2018-02-18. נבדק ב-2018-02-18.
↑  "'I'm still at the very beginning' - Features - The Stage". 6 באפריל 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Smith, Alistair, The Stage - Evening Standard Theatre Awards pay tribute to former host Sherrin (31 October 2007)
↑  This Is London - Evening Standard Theatre Awards 2007: the longlist (31 October 2007)
↑  Loveridge, Lizzie, Curtain Up - The Glass Menagerie (2007)
↑  "BBC - Sense And Sensibility - Media Centre". www.bbc.co.uk.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1033230588  ISNI: 0000 0003 8594 5531  LCCN: no2010090590  VIAF: 121923493   WorldCat (עם VIAF): 121923493
טום ג'ורג'סון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 באוגוסט 1937 (בן 87) ליברפול, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 פרופיל ב-IMDb
 
טום ג'ורג'סון (באנגלית: Tom Georgeson; נולד ב-8 באוגוסט 1937) הוא שחקן אנגלי הידוע מתפקידיו בקולנוע ובטלוויזיה.
ביוגרפיה

ג'ורג'סון נולד בעיר ליברפול שבלנקשייר. תפקידיו הידועים ביותר הם תפקידי משנה בסדרה "בין השורות" (1992–1994); בסדרות הדרמה שכתב אלן בליזדייל: "Boys from the Blackstuff" (מ-1982) "Scully" (מ-1984) ו-"G.B.H" (מ-1991); בסדרת הטלוויזיה משנת 2005 "הצוואה" עיבוד לרומן "בית קדרות" מאת צ'ארלס דיקנס, גילם ג'ורג'סון את דמותו של קלאם הפקיד של טולקינגהורן (צ'ארלס דאנס).
הופעות נוספות בטלוויזיה היו בסדרות משטרה או סדרות רפואיות כמו "הולבי סיטי", "ג'ולייט בראבו", "The Manageress", "פיק פרקטיס", "פוארו", "A Touch of Frost", "קדפאל", "The Bill", "דיאל ופסקו", "המקצוענים" וכן "Z-Cars". עוד שיחק פעמיים בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו" בפרק "Genesis of the Daleks" ובפרק "Logopolis". הוא השתתף גם בתפקידי אורח בסדרות הטלוויזיה "אפר לאפר", "המלחמה של פויל", "ברוקסייד" ובסדרה "The Crimson Petal and the White".
בקולנוע הופיע ג'ורג'סון בסרט "דג ושמו וונדה" (1988), שבו שם הדמות שלו, ג'ורג' תומאסון, הוא משחק מילים על שמו. עוד שיחק בסרט ההמשך "חיות רעות" (1997).
ג'ורג'סון ידוע גם מעבודתו בתיאטרון. ב-2002 היה מועמד לפרס התיאטרון של "לונדון איבנינג סטנדרד" כשחקן הטוב ביותר על תפקידו במחזה "Frozen" בתיאטרון קוטסלו שבתיאטרון המלכותי הלאומי.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1969 & 1973 | תיאטרון הכורסה | Armchair Theatre | נהג / ברמן | בפרק "Go On... It'll Do You Good" ובפרק "Death of Glory" |
| 1974 & 1978 |  | Z-Cars |  | בפרק "Pursuit" ובפרק "Pleasure" |
| 1977 & 1979 |  | ITV Playhouse |  | בפרק "The Proofing Session" ובפרק "Going Back" |
| 1977 & 1978 |  | Play for Today | עיתונאי / אדלר | בפרק "The Country Party" ובפרק "The After Dinner Joke" |
| 1975 & 1981 | דוקטור הו | Doctor Who |  |  |
| 1978 & 1980 | המקצוענים | The Professionals |  | בפרק "Need to Know" ובפרק "In the Public Interest" |
| 1980 |  | The Black Stuff | דיקסי דין |  |
| 1981 |  | When the Boat Comes In | קפטן מור | בפרק "Back to Dear Old Blighty" |
| 1982 |  | Boys from the Blackstuff | דיקסי דין |  |
| 1983 |  | Juliet Bravo | ג'ון הולדן | 10 פרקים |
| 1984 |  | Scully | אייזיה |  |
| 1985 |  | No Surrender | מר רוס |  |
| 1988 | דג ושמו וונדה | A Fish Called Wanda | ג'ורג'ס תומאסון |  |
| 1989–1991 |  | The Manageress | אדי ג'ונסון |  |
| 1991 |  | G.B.H. | לו ברנס |  |
| 1992–1994 | בין השורות | Between the Lines | הארי ניילור |  |
| 1996 |  | The Treasure Seekers | בייטס | ‏סרט טלוויזיה של ITV |
| 1997 | חיות רעות | Fierce Creatures |  |  |
| 1998 | קדפאל | Cadfael | לורד גיפרד | בפרק "The Raven in the Foregate" |
| 1998 |  | The Land Girls | מר ג'ון לורנס |  |
| 1998 | אנקת גבהים | Wuthering Heights | ג'וזף |  |
| 1998 |  | Liverpool 1 | הווארד ג'ונס |  |
| 1999 | עדות אילמת | Silent Witness | בריאן מק'נלי | בפרק "A Kind of Justice" |
| 1999 |  | A Touch of Frost | ג'ים סקוט | בפרק "One Man's Meat" |
| 2002 |  | Ultimate Force | בריאן דאגן | בפרק "The Killing House" |
| 2003 | לדפוק שעון | Clocking Off | דייב איסטווד | עונה 4, פרק 5 |
| 2003 | המלחמה של פויל | Foyle's War | ריצ'רד האנטר | בפרק "Fifty Ships" |
| 2003 |  | Man Dancin' | האב גבריאל פלין |  |
| 2004 | פוארו | Agatha Christie's Poirot | המפקח גריינג' | בפרק "The Hollow" |
| 2004 | להעיר את המתים | Waking the Dead | מייג'ור טימותי קופר | בפרק "False Flag" |
| 2005 | בית קדרות | Bleak House | קלאם | שודר בישראל בשם "הצוואה" |
| 2005 | תחת העץ הירוק | Under the Greenwood Tree | ג'פרי דיי |  |
| 2006 | רציחות במידסומר | Midsomer Murders | רון צ'וק | בפרק "Dead Letters" |
| 2006 |  | Irish Jam | האב דאפי |  |
| 2006 | חקירות המפקח לינלי | The Inspector Lynley Mysteries |  | בפרק "One Guilty Deed" |
| 2006 | רמז לסקנדל | Notes on a Scandal | טד מוסון |  |
| 2007 |  | Angel | מרוול |  |
| 2008 | הנקוק וג'ואן | Hancock and Joan | פרד |  |
| 2009 |  | The Royal | דנקן קרוסבי |  |
| 2009 | מאפר לאפר | Ashes to Ashes | סטנלי מיטשל | עונה שנייה, פרק 6 |
| 2010 | לגדול בלי בושה | Shameless | ג'וק | עונה 7, פרק 12 |
| 2011 |  | Justice | האב ג'ים קלי | 5 פרקים |
| 2011 |  | The Crimson Petal and the White | הנרי רקהם האב |  |
| 2011 | החשדות של מר ויצ'ר | The Suspicions of Mr Whicher |  |  |
| 2012 | הנרי הרביעי חלק א' וחלק ב' | Henry IV, Parts I and II | ברדולף | מתוך הסדרה הכתר החלול |
| 2013 | פרנקי | Frankie | קלייב הארווי |  |
הערות שוליים

↑  Tom Georgeson Biography, IMDb
↑  Paddy Shennan previews a Boys From The Blackstuff , www.liverpoolecho.co.uk, 20 AUG 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010188817505171  GND: 126408756X  ISNI: 0000 0004 1723 5869  LCCN: no2013077698  VIAF: 305130132   WorldCat (עם VIAF): 305130132
דריק ויבלי

| --- | --- |

 לידה:  21 במרץ 1980 (בן 44) אג'אקס, אונטריו,
 שם לידה:  Deryck Jason Whibley 
 מוקד פעילות:  קנדה 
 תקופת הפעילות:  מ-1996
 סוגה:  פאנק רוק
 סוג קול:  טנור
 שפה מועדפת:  אנגלית קנדית 
 כלי נגינה:  שירה וגיטריסט ליווי
 חברת תקליטים:  Island Records
 בן או בת זוג:  אבריל לאבין (15 ביולי 2006–16 בנובמבר 2010) Ariana Cooper (31 באוגוסט 2015–?) 
 deryckwhibley.net
 פרופיל ב-IMDb
 
דריק ג'ייסון ויבלי (באנגלית: Deryck Jason Whibley; נולד ב-21 במרץ 1980) הידוע גם כביזי D, הוא מוזיקאי ומפיק קנדי, הידוע כסולן, גיטריסט וכותב השירים בלהקת הפאנק רוק, סם 41. כמפיק, הוא אחד ממקימי ומנהלי חברת ההפקות "Bunk Rock Music".
ביוגרפיה

ויבלי נולד בסקרבורו, אונטריו, אך עיר מגוריו היא באג'אקס, אונטריו.
ביוגרפיה > סם 41

ויבלי היה חבר במספר להקות לפני סם 41, עד שפגש את סטיב ג'וקס בתיכון. ויבלי וג'וקס הפכו לחברים טובים והקימו את להקת "Kaspir". בלהקה ויבלי היה הסולן, ג'וקס המתופף, מארק קוסטנזו היה הגיטריסט ומארק ספיקולוק ניגן בגיטרת בס. מאוחר יותר, חברי הלהקה העיפו את ספיקולוק בגלל שהיה מסתבך בצרות, וקוסטנזו עזב כדי להקים את להקת הפופ "Len". חברי הלהקה הנותרים הזמינו את דייב בקש לנגן בגיטרה ושינו את שמם לסם 41.
ב-1999, הצטרף ג'ייסון מקאסלין כבסיסט קבוע של הלהקה, לאחר שהתחלפו הרבה בסיסטים במשך השנים. שירה הראשון של הלהקה נקרא "5-0 grind".