stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיקי גידון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 באוגוסט 1972 (בן 52) טהרן, איראן
 לאום:  ישראל ישראל
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
 התמחות:  נוירוכירורגיה
 תואר:  דוקטור
 תפקידים:  רופא 
 מחלקות ובתי חולים:  מנהל מחלקה נוירוכירורגיה ילדים במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה
 
מיקי גידון-גידעון (נולד ב-8 באוגוסט 1972) הוא נוירוכירורג ישראלי, מנהל מחלקה נוירוכירורגיה ילדים במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה. הוביל בהצלחה את צוות הרופאים, בניתוח הראשון שבוצע בישראל להפרדת תאומות, שנולדו מחוברות בראשן.
ביוגרפיה

גידון נולד וגדל בטהרן, איראן בן אמצעי מבין שלושה אחים. עם סיום לימודיו בתיכון, בשנת 1990, ברח מארץ הולדתו במשאית בעזרת מבריחי סמים בקבוצה של כ-20 יהודים ועלה לישראל. הוא התגורר במרכז קליטה בגילה שבירושלים. אביו נפטר באיראן בשנת 1996 ושנה לאחר מכן, ב-1997 עלתה אימו לישראל (נפטרה בשנת 2015). עם סיום לימודי העברית באולפן התחיל ללמוד הנדסת מכונות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב כעתודאי. לאחר 5 סמסטרים עזב את הלימודים והתגייס לצה"ל. בשנת 1995 החל ללמוד רפואה באוניברסיטת בן-גוריון. בשנת 2003 השלים תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת בן-גוריון.
במהלך לימודי הרפואה, הקים את הקורס ללימודי פרסית לתלמידי תואר ראשון ושני בלימודי המזרח התיכון באוניברסיטת בן-גוריון. אבי יששכרוף היה בין תלמידיו.
בשנת 2005 החל בהתמחות בנוירוכירורגיה במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה ובשנת 2011 קיבל תעודת מומחה בנוירוכירורגיה. סיים בהצלחה את מבחני ההתמחות של האיגוד האירופאי לנוירוכירורגיה - EANS.
בשנת 2014 עשה השתלמות בנוירוכירורגיה ילדים בבית חולים לילדים בסינסינטי, ארצות הברית וסיים את השתלמות האיגוד האירופאי בנוירוכירורגיה ילדים - ESPN.
בשנים 2018–2019 עבר השתלמות בניתוחי אפילפסיה בילדים בבית חולים רוטשילד בפריז, צרפת. משנת 2017 מנהל את יחידת נוירוכירורגיה ילדים במרכז הרפואי סורוקה.
ב-2 בספטמבר 2021 הוביל את הצוות שהשתתף בניתוח להפרדת תאומות סיאמיות, המחוברות בראשן לראשונה בישראל. הניתוח עבר בהצלחה רבה וזכה לפרסום בישראל ומחוצה לה.
גידון משמש כיועץ רפואי לחברות Startup בתחום ה-BioMed בעיקר בתחום הרובוטיקה הרפואית, מכשור רפואי ובריאות דיגיטלית. הוא מרצה באוניברסיטת בן-גוריון בפקולטה לרפואה והנדסה ביו-רפואית וכמו כן מרצה בכיר להנדסת ביוטכנולוגיה במכללת בראודה להנדסה.
חיים אישיים

מיקי גידון נשוי לשגית בכר, דוברת הסינפונייטה הישראלית באר שבע. הם הורים לשני ילדים ומתגוררים בעומר.
הערות שוליים

↑  אילנה קוריאל, לראשונה בישראל: ניתוח נדיר בסורוקה להפרדת תאומות סיאמיות המחוברות בראשן, באתר ynet, 5 בספטמבר 2021
פורצ'למה

פּוֹרְצַ'לְמָה (בהונגרית: Porcsalma) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג (Szabolcs-Szatmár-Bereg) שבצפון-מזרח הונגריה, כ-300 ק"מ מהבירה בודפשט.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
היסטוריה > בשואה

בשנת 1944 מנתה אוכלוסיית הכפר כ-3,000 נפש, מהם כ-170 יהודים. בפסח 1944 גורשו יהודי הכפר – תחילה לגטו בעיר מאטסלקה, מרחק 25 קילומטר מהכפר, וכעבור חודש וחצי, בחג השבועות, הובלו ברכבות מהגטו לאושוויץ. לפחות 146 מיהודי הכפר לא שרדו את השואה. רובם בשעה שהגיעו אל מחנה ההשמדה אושוויץ בתחילת חודש יוני 1944.
כיום בכפר שני בתי קברות יהודיים. הישן, כמעט אינו ניכר. החדש, מתוחזק, מוקף גדר וניתן לבקר בו.
לקריאה נוספת

ספר יזכור לקדושי טשענגער פורצ'למה וסביבתה / כתב וערך: שלמה פרידמן, תל אביב: (דפוס ניאוגרפיקה), תשכ"ז-1966.
פורצ'למה בפנקס הקהילות הונגריה, עמודים 450–451
קהילות הונגריה, יוסף שוויצר, עמודים 341
סבון משומן אדם במלחמת העולם השנייה

קבר בו נטמנו הסבונים
"מצבת הסבון" בבית העלמין בעפולה. על המצבה הכיתוב: "פ"נ (ראשי תיבות: פה נטמן) אפר הקדושים וסבון שנאסף מכבשני הנאצים"
מצבה בבית העלמין היהודי ברדאוץ, ועליה הכיתוב: "זכור! בשנות הזעם של שלטון היטלער י"ש, תרצ"ח - תש"ה, נשמדו שש מיליונים יהודים על קדוש השם. פה נגנזה ער"ח ניסן תש"ו בורית רי"פ עשויה במחנות הכליון מגוויות הקדושים. כי דם עבדיו ינקום!"
על פי שמועות שהופצו במהלך מלחמת העולם השנייה, הנאצים ייצרו סבון מרקמות שומן אדם, ובפרט מרקמות שומן של יהודים שהושמדו בשואה. ישנה מחלוקת בקרב היסטוריונים האם אכן נעשה ניסוי יחידי כזה בשטוטהוף, ליד דנציג, אולם ישנה הסכמה שהוא לא הגיע לכדי ייצור תעשייתי. ישנו קונצנזוס בין כלל ההיסטוריונים כי הגרמנים לא ייצרו סבון מרקמות שומן אדם בייצור המוני, בשל כך מוזיאון יד ושם איננו מתייחס לאירוע זה במסגרת זיכרון השואה.
השמועות בתקופת המלחמה

שמועות על כך שהנאצים מייצרים סבון מגופות בני אדם הופצו בשלב מוקדם של מלחמת העולם השנייה, ורבים האמינו בנכונותן.
רבים ידעו שהנאצים עקרו שיני זהב מפיות נרצחים במחנות ריכוז והשמדה, כדי להתיך אותן לגושי זהב, והשתמשו בשערם כמילוי למזרנים.
דיווח על ייצור סבון מגופות על ידי הנאצים פורסם בניו יורק טיימס ב-26 בנובמבר 1942 על ידי סטיבן וייז. בעקבות הפרסום, הוציא הימלר הוראה בכתב ב-30 בנובמבר 1942 שלא לעשות שימוש לא ראוי בגופות.
כמו כן ביקש הימלר לחקור האם השמועות נכונות ולהודיע לו על כל מקרה.
עדויות לאחר המלחמה > המכון האנטומי של דנציג

העיתונאי והסופר הבריטי, ממוצא רוסי, אלכסנדר ורט, שביקר בדנציג אחר המלחמה, העיד:
מחוץ לדנציג ראינו בית חרושת שבו נעשו ניסיונות לייצר סבון מגופות בני אדם, בניהולו של פרופסור גרמני ושמו ספנר. במקום ראינו מכלים מלאים ראשי אדם ואברים אחרים מושרים בנוזל, ודליים מלאים פתיתי חומר - סבון אנוש. מחזה זוועה! צעיר פולני מגורמן וקלוש-תגובה עבד במקום זה במעבדה. הוא נראה מבוהל ומפוחד מאד וסיפר כי למעשה לא עבר בית החרושת את שלבי הניסוי, אך הסבון שיוצר בו היה משובח, אם כי הדיף ריח רע. חומר כימי מיוחד שהוסף לתרכובת העניק לסבון ריח שקדים ודבר זה חיבב את המוצר על אמו. כן סיפר כי שמע מפי פרופסור ספנר כי הגרמנים אמרו להקים בית חרושת לסבון בכל מחנה ריכוז ולהעמיד את הייצור על בסיס תעשייתי.
במשפטי נירנברג העיד זיגמונד מאזור, שהיה עוזר במעבדה ליד מחנה שטוטהוף, 35 ק"מ מזרחית לדנציג, שבמעבדה בה עבד נעשו ניסויים בייצור סבון מגופות בני אדם. בעדותו אמר שמנהל המעבדה, פרופסור רודולף שפנר (Rudolf Spanner), נתן לו מתכון להכנת סבון שכלל שומן אדם, ושהוא הכין 25 קילוגרם סבון משומן שאסף מכ-40 גופות. הוא סיפר שבמקום ביקרו בכירים מהמשטר הנאצי, בהם אלברט פורסטר מנהיג המפלגה הנאצית בדנציג וברנהרד רוסט שר החינוך הנאצי.
שני שבויים בריטיים שהקימו את המחנה העידו על ייצור הסבון ואמרו שמכונה לייצור סבון הוכנה בסביבות מרץ-אפריל 1944. בעקבות זאת, קבעו שופטי משפטי נירנברג: ”היו מקרים בהם נעשו נסיונות להשתמש בשומן מגופות הנרצחים בייצור מסחרי של סבון”.
בשנת 1947 מנה הרופא ד"ר מאיר דבורז'צקי את עשיית סבון האדם בין פשעי הרופאים הגרמנים.
בבדיקות מעבדה שנעשו באוניברסיטה החקלאית של ורשה בשנת 2006 על ידי החוקר אנדז'יי סטוליחווֹ (Andrzej Stolyhwo), נמצא שומן אדם בפיסת סבון, שהוצגה במשפטי נירנברג ושככל הנראה הגיעה משטוטהוף. מחקרים שנעשו על ידי הפרופסורים ניאנדר ועל ידי הפרופסורים טומקביץ' וסמקוב שללו את האפשרות שנעשה ניסוי שכזה במעבדה בשטוטהוף.
עדויות לאחר המלחמה > טענות לשימוש בקרבנות יהודים לייצור סבון

טענה נוספת שנשמעה הייתה שסבון עליו נחרטו האותיות RIF (העשויות להיקרא כ-RJF), נעשה משומן של בני אדם ושהאותיות RIF הן ראשי תיבות של Rein Judisches Fett (שומן יהודי טהור), או של Rein Idisches Fett. ניצולי שואה רבים העידו שבזמן היותם במחנות סיפרו להם שהסבון שעליו האותיות RIF עשוי מגופות של יהודים, וכן היו עדויות על אנשים שבמחנות ההשמדה נמנעו מלהשתמש בסבון, או קברו אותו בגלל מחשבה כי היותו עשוי מגופות של יהודים.
היסטוריונים הסבירו שמדובר בטעות ושראשי תיבות RIF משמעותן בגרמנית Reichsstelle für industrielle Fettversorgung - "המרכז הלאומי לאספקה תעשייתית של שומן"..
ברומניה שלאחר מלחמת העולם השנייה רכשו יהודים סבונים שעליהם הוטבעו האותיות RIF מהחנויות וקברו אותם בבית הקברות היהודי, כפי שנעשה בסאטו מארה ב-1946, ביום האזכרה לנרצחים בשואה. טקסים כאלו נעשו גם שנים רבות לאחר השואה, למשל באטלנטה בשנת 1970‏.
ב-27 במאי 2009 נערכה האזכרה לקורבנות השואה בבית העלמין היהודי בגאלאץ מול קבר הסבון.
כך גם בעפולה מצוי קבר ועל פי המצבה שעליו טמון בו "אפר הקדושים וסבון שנאסף מכבשני הנאצים", וכן מצבה דומה בבית הקברות הצבאי בנתניה.
במרתף השואה יש מיצג הכולל פיסות סבון שעל פי הטענה שם יוצרו מגופות של יהודים.
בספר השחור שכתב איליה ארנבורג לאחר המלחמה נכתב: "בחלק אחר של מחנה בלז'ץ היה בית חרושת ענקי לסבון. הגרמנים בחרו את האנשים השמנים ביותר, רצחו אותם וייצרו מהם סבון". סיפור דומה סופר על ידי יהודי מלבוב שסיפר על עובד רכבת שאמר לו שבבלז'ץ מייצרים סבון מגופות היהודים הנרצחים. אנטולי קוזנצוב, בספרו באבי יאר, כותב: "בבאבי-יאר נבנה והלך מפעל נסיוני לתעשיית סבון, להפקת סבון מגוויות ההרוגים, אך הגרמנים לא הספיקו לסיים בנייתו".
טענה דומה בדבר שימוש בסבון של יהודים במחנה ההשמדה אושוויץ העלה ניצול השואה מל מרמלשטיין, שהגיש מספר תביעות משפטיות נגד מכחישי שואה.
המחקר ההיסטורי

ישנו קונצנזוס בין כלל ההיסטוריונים כי הגרמנים לא ייצרו סבון מרקמות שומן אדם בייצור המוני.
ההיסטוריון פרופ' ישראל גוטמן אמר בהקשר לייצור סבון מבני אדם על ידי הנאצים כי "זה מעולם לא נעשה בקנה מידה גדול". ישנה מחלוקת באשר לשאלה האם במעבדה ליד שטוטהוף ודנציג אכן היה ניסיון שכזה, אולם גם במקרה זה ברור שהדבר לא חרג מגדר של ניסוי ראשוני ולא היה בו שימוש בקרבנות יהודים.
פרופסור יהודה באואר ששלל אפשרות זאת בתוקף וטען שמדובר ב"בדיה" הסביר שמקור השמועה בסיפורים שסוהרים ספרו לאסירים במטרה לאמלל אותם. פרופסור באואר הטעים, כי "הנאצים ביצעו מספיק זוועות ביהודים ובגופותיהם, ולא צריך להוסיף עליהם דברים, שאינם אמת היסטורית". דברה ליפשטדט כתבה על כך: "השמועה על הסבון נחקרה ביסודיות לאחר המלחמה והוכחה כלא נכונה" .
ביד ושם קבעו בהצהרה רשמית שמעולם לא הוכח שהנאצים ייצרו סבון משומן של יהודים ומספר עדויות שנבדקו בנושא זה נמצאו חסרות בסיס. בין השאר נמצא שפיסות סבון שהובאו לקבורה מכיוון שנטען שיוצרו מגופות של יהודים כלל לא הכילו שומן. ביד ושם טוענים ש"מעל לכל במה אפשרית אנחנו מנסים לנפץ את מיתוס הסבונים". בשל כך גם אין אזכור לסוגיה זו במוזיאון יד ושם ובאתר האינטרנט שלו.
מכחישי שואה רבים מחזקים את טענתם שהשואה לא הייתה, בכך שכביכול שסיפור הסבון לא היה, כך גם שאר הסיפורים על השואה הם הגזמות או בדיות. בשנת 1980 הכריז ארגון של מכחישי שואה על פרס של $25,000 למי שיביא הוכחה שהנאצים ייצרו סבון מיהודים.
"סבון" בסלנג העברי

הביטוי "סבון" שנוצר בסלנג הארץ ישראלי, ושהתייחס בעיקר לניצולי השואה, לא היה קשור בהכרח לסיפור "הסבון האנושי" מן השואה, אלא היה ביטוי של לעג לעולים ה"לא ספורטיבים", "לא שזופים" ו"חלושים" שבאו מאירופה. מאוחר יותר היו מחברים שחשבו כי יש קשר בין המילה הלועגת הזאת לסיפור "הסבון היהודי" ואף הרחיקו לכת בחושבם כי לפועל "לסבן" במובן להונות, יש קשר לשמועה שיהודים אלה ניצלו מלהפוך לסבונים בידי הנאצים.
לקריאה נוספת

שרה נשמית, גם למתים לא הניחו: ייצור סבון משומן אדם בווז'אשץ' פרבר גדנסק, קיבוץ לוחמי הגטאות, 1998
אפלצ'יוזאורוס

| אפלצ'יוזאורוס |
| --- | --- |
 
תקופה
קרטיקון עליון, 77 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
על־משפחה:: טירנוזאורים
קבוצה:: אאוטירנוזאורים
סוג:: אפלצ'יוזאורוס
מינים
 Appalachiosaurus montgomeriensis
שם מדעי
 Appalachiosaurus

אפלצ'יוזאורוס (שם מדעי: Appalachiosaurus; "לטאת האפלצ'ים") הוא סוג של דינוזאור מקבוצת התרופודה שחי בקרטיקון העליון לפני 77 מיליון שנה. הוא חי באמריקה הצפונית וקיבל את שמו מהאזור בו נמצאו מאובניו. זהו התרופוד הידוע ביותר בחלק המזרחי של צפון אמריקה.
דינוזאור זה היה קרוב משפחה רחוק של הטירנוזאורוס, כשמשייכים אותו לקבוצת האאוטירנוזאורים הקרובה ביותר לטירנוזאוריים האמיתיים.
מאפיינים

אורכו הגיע ל-7 מטרים (23 רגל) ומשקלו ל-600 ק"ג. היו לו לסתות גדולות מלאות שיניים חדות ועיניים קטנות שסביבם היו טבעות. הרגליים היו ארוכות וחזקות והותאמו לריצה והטפרים הקדמיים היו קטנים בדומה לטירנוזאורוס, אך כללו שלוש אצבעות ולא שתיים.
האפלצ'יוזאורוס חי ביערות ובערבות של צפון אמריקה וטרף דינוזאורים גדולים למאכל. האיום העיקרי עליו היה התנינאי הענק דיינוסוכוס שארב לו בנהרות, ביצות ומקווי מים.
ראו גם

אאוטירנוס
אליפות העולם בג'ודו

| --- | --- |

שוקיצ'י נצוי, אלוף העולם הראשון
 ענף:  ג'ודו
 תאריך ייסוד:  1956
 ארגון מפעיל:  איגוד הג'ודו העולמי
 הכי הרבה זכיות:  יפן יפן (164 מדליות זהב)
 
זוכי המדליות בקטגוריית המשקל של 100 ק"ג ומעלה באליפות העולם שנערכה בטוקיו ב-2010
אליפות העולם בג'ודו היא תחרות ג'ודו שמארגן איגוד הג'ודו העולמי. התחרות נערכת מדי שנה (מלבד בשנים בהן מתקיימים המשחקים האולימפיים), והיא תחרות הג'ודו החשובה בעולם אחרי התחרות שבמשחקים האולימפיים.
היסטוריה

אליפות העולם הראשונה נערכה בטוקיו ב-1956. השתתפו בה גברים בלבד, ולא הונהגו בה קטגוריות משקל. אלוף העולם הראשון היה היפני שוקיצ'י נצוי. גם ב-1958 נערכה אליפות העולם בטוקיו, וב-1961 נערכה לראשונה מחוץ ליפן, בפריז. הייתה זו גם הפעם הראשונה שבה אלוף העולם לא היה יפני, לאחר שבקרב הגמר גבר ההולנדי אנטון חסינק על אלוף העולם היוצא, קוז'י סונה.
באליפות העולם שנערכה ב-1965 בריו דה ז'ניירו הונהגו לראשונה ארבע קטגוריות משקל: עד 68 ק"ג, עד 80 ק"ג, למעלה מ-80 ק"ג וקטגוריית משקל פתוחה. מאז אותה שנה הוחל גם בקיום אליפויות באופן סדיר יותר - אחת לשנתיים (למעט ב-1977, אז בוטלה האליפות).
באליפות העולם שנערכה ב-1967 בסולט לייק סיטי הונהגו שש קטגוריות משקל: עד 63 ק"ג, עד 70 ק"ג, עד 80 ק"ג, עד 93 ק"ג, למעלה מ-93 ק"ג וקטגוריית משקל פתוחה. באליפות העולם שנערכה בפריז ב-1979 הורחב מספר קטגוריות המשקל לשמונה: עד 60 ק"ג, עד 65 ק"ג, עד 71 ק"ג, עד 78 ק"ג, עד 86 ק"ג, עד 95 ק"ג, למעלה מ-95 ק"ג וקטגוריית משקל פתוחה.
ב-1980 נערכה לראשונה אליפות עולם לנשים, בניו יורק. באליפות העולם לנשים הונהגו גם כן שמונה קטגוריות משקל: עד 48 ק"ג, עד 52 ק"ג, עד 56 ק"ג, עד 61 ק"ג, עד 66 ק"ג, עד 72 ק"ג, למעלה מ-72 ק"ג וקטגוריית משקל פתוחה. בעוד שבתחרויות הגברים הפגינו הג'ודאים היפנים דומיננטיות מוחלטת, שמונה אלופות העולם הראשונות הגיעו משש מדינות שונות, ואף אחת מהן לא הייתה יפנית. החל מאותה שנה ואילך, נערכו גם אליפויות העולם לנשים אחת לשנתיים, בשנים שבהן לא התקיימו אליפויות עולם לגברים.
באליפות העולם שנערכה באסן ב-1987, אוחדו אליפויות העולם לגברים ולנשים, והן נערכות מאז במסגרת אחת.
ב-1994 נערכה לראשונה אליפות עולם לנבחרות, בנפרד מאליפויות העולם הרגילות. באליפות מסוג זה מתחרות נבחרות של מדינות הכוללות חמישה ג'ודאים, כל אחד בקטגוריית משקל אחרת. האליפויות לנבחרות נערכו בתחילה אחת לארבע שנים. האליפות הראשונה הייתה לנבחרות גברים בלבד, וב-1998 הוחל בעריכת טורניר גם לנבחרות לנשים. מאז 2006 נערכות האליפויות לנבחרות אחת לשנה, למעט בשנת 2009.
באליפות העולם שנערכה בבירמינגהאם ב-1999 נערך שינוי נוסף בקטגוריות המשקל, ורוב הקטגוריות שהונהגו אז הן הקטגוריות הנהוגות גם כיום. מספר הקטגוריות לגברים ולנשים נותר שמונה, אך החלוקה הפנימית השתנתה. הגברים מתחרים בקטגוריות של עד 60 ק"ג, עד 66 ק"ג, עד 73 ק"ג, עד 81 ק"ג, עד 90 ק"ג, עד 100 ק"ג, למעלה מ-100 ק"ג, וקטגוריית משקל פתוחה. הנשים מתחרות בקטגוריות של עד 48 ק"ג, עד 52 ק"ג, עד 57 ק"ג, עד 63 ק"ג, עד 70 ק"ג, עד 78 ק"ג, למעלה מ-78 ק"ג וקטגוריית משקל פתוחה.
מאז אליפות העולם שנערכה ברוטרדם ב-2009 נערכות אליפויות העולם אחת לשנה, למעט בשנה שבה נערכים המשחקים האולימפיים. באליפות העולם שנערכה בפריז ב-2011 בוטלה קטגוריית המשקל הפתוחה. באותה שנה נערכה במסגרת האליפות גם אליפות העולם לנבחרות, וכך היה גם ב-2013.
שיטת התחרויות

המתחרים בכל קטגוריית משקל מתחלקים לארבעה בתים. בכל בית נערכים ארבעה או חמישה שלבים של קרבות (בהתאם למספר המשתתפים), בשיטת נוק אאוט.
ארבעת המנצחים בשלבי הגמר של הבתים מעפילים לשלב חצי הגמר, ושני המנצחים בשלב זה מתחרים זה מול זה בקרב הגמר. המנצח בגמר זוכה במדליית זהב והמפסיד זוכה במדליית כסף.
ארבעת המפסידים בשלבי הגמר של הבתים מעפילים לשלב חצי הגמר של בית הניחומים. שני המנצחים בשלב זה מתחרים מול שני הג'ודאים שהפסידו בקרב חצי הגמר הכללי. שני המנצחים בקרבות אלה זוכים שניהם במדליית ארד.
אליפויות העולם > אליפויות העולם לגברים

| שנה | מקום | מספר הג'ודאים | מספר המדינות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1956 | יפן טוקיו | 31 | 21 | קטגוריית משקל אחת |
| 1958 | יפן טוקיו | 39 | 18 |  |
| 1961 | צרפת פריז | 57 | 25 |  |
| 1965 | ברזיל ריו דה ז'ניירו | 150 | 28 | ארבע קטגוריות משקל |
| 1967 | ארצות הברית סולט לייק סיטי | 129 | 29 | שש קטגוריות משקל |
| 1969 | מקסיקו מקסיקו סיטי | 250 | 36 |  |
| 1971 | גרמניה המערבית לודוויגסהאפן |  | 49 |  |
| 1973 | שווייץ לוזאן |  | 42 |  |
| 1975 | אוסטריה וינה |  | 42 |  |
| 1979 | צרפת פריז | כ-240 | 60 | שמונה קטגוריות משקל |
| 1981 | הולנד מאסטריכט | 250 | 54 |  |
| 1983 | ברית המועצות מוסקבה |  | 41 |  |
| 1985 | קוריאה הדרומית סיאול |  | 37 |  |
אליפויות העולם > אליפויות העולם לנשים

| שנה | מקום | מספר הג'ודאיות | מספר המדינות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1980 | ארצות הברית ניו יורק | 135 | 27 |  |
| 1982 | צרפת פריז | 174 | 35 |  |
| 1984 | אוסטריה וינה | כ-180 | 33 |  |
| 1986 | הולנד מאסטריכט | 162 | 35 |  |
אליפויות העולם > אליפויות עולם מעורבות

| שנה | מקום | מספר הג'ודאים | מספר המדינות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1987 | גרמניה המערבית אסן |  | 65 |  |
| 1989 | יוגוסלביה בלגרד |  | 61 |  |
| 1991 | ספרד ברצלונה | 487 | 57 |  |
| 1993 | קנדה המילטון |  | 78 |  |
| 1995 | יפן צ'יבה | 625 | 100 |  |
| 1997 | צרפת פריז | 531 | 92 |  |
| 1999 | בריטניה בירמינגהאם | 572 | 87 | חלוקה מחדש של קטגוריות המשקל |
| 2001 | גרמניה מינכן | 554 | 88 |  |
| 2003 | יפן אוסקה | 671 | 97 |  |
| 2005 | מצרים קהיר | 544 | 93 |  |
| 2007 | ברזיל ריו דה ז'ניירו | 748 | 138 |  |
| 2009 | הולנד רוטרדם | 543 | 100 |  |
| 2010 | יפן טוקיו | 847 | 111 |  |
| 2011 | צרפת פריז | 871 | 132 | ביטול קטגוריית המשקל הפתוחה ותחילת קיום תחרויות קבוצתיות |
| 2013 | ברזיל ריו דה ז'ניירו | 673 | 123 |  |
| 2014 | רוסיה צ'ליאבינסק | 712 | 118 |  |
| 2015 | קזחסטן אסטנה | 729 | 120 |  |
| 2017 | הונגריה בודפשט |  |  |  |
| 2018 | אזרבייג'ן באקו |  |  |  |
| 2019 | יפן טוקיו | 834 | 146 |  |
| 2021 | הונגריה בודפשט | 661 | 118 |  |
| 2022 | אוזבקיסטן טשקנט | 571 | 82 |  |
| 2023 | קטאר דוחה |  |  |  |
| 2024 | איחוד האמירויות הערביות אבו דאבי |  |  |  |
| 2025 | הונגריה בודפשט |  |  |  |
| 2026 | אזרבייג'ן באקו |  |  |  |
| 2027 | קזחסטן |  |  |  |
אליפויות העולם > אליפויות העולם לנבחרות

| שנה | מקום | אלופת העולם (גברים) | אלופת העולם (נשים) | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1994 | צרפת פריז | צרפת צרפת |  | גברים בלבד |
| 1998 | בלארוס מינסק | יפן יפן | קובה קובה |  |
| 2002 | שווייץ בזל | יפן יפן | יפן יפן |  |
| 2006 | צרפת פריז | גאורגיה גאורגיה | צרפת צרפת |  |
| 2007 | הרפובליקה העממית של סין בייג'ינג | יפן יפן | הרפובליקה העממית של סין  סין |  |
| 2008 | יפן טוקיו | גאורגיה גאורגיה | יפן יפן |  |
| 2010 | טורקיה אנטליה | יפן יפן | הולנד הולנד |  |
| 2011 | צרפת פריז | צרפת צרפת | צרפת צרפת | במסגרת אליפות העולם הרגילה |
| 2012 | ברזיל סלבדור | רוסיה רוסיה | יפן יפן |  |
| 2013 | ברזיל ריו דה ז'ניירו | גאורגיה גאורגיה | יפן יפן | במסגרת אליפות העולם הרגילה |
| 2014 | רוסיה צ'ליאבינסק | יפן יפן | צרפת צרפת | במסגרת אליפות העולם הרגילה |
| 2015 | קזחסטן אסטנה | יפן יפן | יפן יפן | במסגרת אליפות העולם הרגילה |
מדליות > הדומיננטיות היפנית

יפן היא מולדת הג'ודו, ובאליפויות העולם הראשונות נהנו היפנים מדומיננטיות ברורה. עד 1975, 31 מתוך 37 אלופי העולם היו יפנים. כשהחלו אליפויות העולם לנשים ב-1980, זכו הג'ודאיות האירופאיות בהישגים רבים יותר, ורק באליפות העולם שנערכה ב-1984 בווינה זכתה ג'ודאית יפנית ראשונה במדליית זהב. נכון לשנת 2011, זכו היפנים בכ-35% מהתארים שחולקו (112 מתוך 318).
אליפות העולם שנערכה בבלגרד ב-1989 הייתה הראשונה בה זכו הג'ודאים הגברים היפנים בפחות ממחצית מהתארים - שלושה מתוך שמונה, אף שעדיין היה זה יותר מאשר כל מדינה אחרת. דווקא באליפות העולם הראשונה שנערכה ביפן מאז שנות ה-50, אליפות העולם שנערכה בצ'יבה ב-1995, זכו הגברים היפנים בשתי מדליות זהב בלבד, בדיוק כמו הצרפתים. אף על פי כן נותרו בראש טבלת המדליות, בשל מספר גבוה יותר של מדליות כסף וארד. גם באליפות העולם שנערכה בפריז ב-1997 זכו היפנים בשתי מדליות זהב בלבד, בעוד שהמשלחת הקוריאנית צברה שלוש מדליות זהב. לראשונה דורגו היפנים במקום השני בטבלת המדליות של הגברים, אך דורגו במקום הראשון הכללי, בזכות הישגי הנשים. ב-1999 חזרו היפנים להיות הגורם הדומיננטי בענף, והם זכו במחצית מדליות הזהב, הן בתחרויות הגברים והן בתחרויות הנשים. עם זאת, באליפות הבאה, שנערכה במינכן ב-2001, נרשם שפל חדש מבחינת היפנים, לאחר שרק ג'ודוקא יפני אחד, קוסיי אינווה, זכה במדליית זהב, לעומת שלושה ג'ודאים רוסים. גם אז, דורגו לבסוף היפנים במקום הראשון בזכות הישגי הנשים. גם באליפות שנערכה ב-2007 בריו דה ז'ניירו זכה רק ג'ודאי יפני אחד במדליית זהב, והגברים דורגו רק במקום השלישי, אחרי ברזיל וצרפת, אך המשלחת כולה דורגה ראשונה, שוב בזכות הישגי הנשים.
אליפות העולם שנערכה ברוטרדם ב-2009 הייתה הראשונה בהיסטוריה שבה אף גבר יפני לא זכה באליפות העולם, ושבעת התארים התחלקו בין שני קוריאנים, אוקראיני, מונגולי, צרפתי קזחי ורוסי. שלושה תארים בהן זכו הנשים הספיקו כדי להשאיר את המשלחת היפנית בראש טבלת המדליות. במגרש הביתי בטוקיו, זכו היפנים בעשרה מתוך 16 התארים באליפות העולם של 2010 (ארבעה גברים ושש נשים). באליפות העולם שנערכה בפריז ב-2011 זכו הגברים בשתי מדליות זהב והנשים בשלוש, ובסך הכל ב-17 מדליות. המשלחת הצרפתית צברה רק 7 מדליות, אך 6 מתוכן היו מדליות זהב, ולכן לראשונה בהיסטוריה דורגה לפני יפן בטבלת המדליות.
זכיות

| טבלת זכיות כוללת> גברים.דירוג | טבלת זכיות כוללת> גברים.ג'ודוקא | טבלת זכיות כוללת> גברים.מדינה | טבלת זכיות כוללת> גברים.קטגוריית משקל | טבלת זכיות כוללת> גברים.זהב | טבלת זכיות כוללת> גברים.כסף | טבלת זכיות כוללת> גברים.ארד | טבלת זכיות כוללת> גברים.סה"כ | טבלת זכיות כוללת> נשים.דירוג | טבלת זכיות כוללת> נשים.ג'ודוקא | טבלת זכיות כוללת> נשים.מדינה | טבלת זכיות כוללת> נשים.קטגוריית משקל | טבלת זכיות כוללת> נשים.זהב | טבלת זכיות כוללת> נשים.כסף | טבלת זכיות כוללת> נשים.ארד | טבלת זכיות כוללת> נשים.סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | טדי רינר | צרפת צרפת | מעל 100 ק"ג / פתוח | 10 | 1 | - | 11 | 1 | ריוקו טאני | יפן יפן | עד 48 ק"ג | 7 | - | 1 | 8 |
| 2 | נאויה אוגאווה | יפן יפן | מעל 95 ק"ג / פתוח | 4 | - | 3 | 7 | 1 | טונג וון | הרפובליקה העממית של סין סין | מעל 78 ק"ג / פתוח | 7 | - | 1 | 8 |
| 3 | דויד דוייה | צרפת צרפת | מעל 95 ק"ג / פתוח | 4 | - | - | 4 | 3 | אינגריד ברגמאנס | בלגיה בלגיה | עד 72 ק"ג / מעל 72 ק"ג / פתוח | 6 | 4 | 1 | 11 |
| 3 | שוזו פוג'י | יפן יפן | עד 80 ק"ג / עד 78 ק"ג | 4 | - | - | 4 | 4 | גאו פנגליאן | הרפובליקה העממית של סין סין | מעל 72 ק"ג / פתוח | 4 | 1 | 1 | 6 |
| 3 | יאסוהירו ימאשיטה | יפן יפן | מעל 95 ק"ג / פתוח | 4 | - | - | 4 | 4 | קיה סון-הי | קוריאה הצפונית קוריאה הצפונית | עד 52 ק"ג / עד 57 ק"ג | 4 | 1 | 1 | 6 |
| 6 | איליאס איליאדיס | יוון יוון | עד 90 ק"ג | 3 | 2 | 1 | 6 | 6 | נוריקו אנו | יפן יפן | מעל 72 ק"ג / עד 72 ק"ג / עד 78 ק"ג | 4 | 1 | - | 5 |
| 7 | אלכסנדר מיכאילין | רוסיה רוסיה | עד 100 ק"ג / מעל 100 ק"ג / פתוח | 3 | 1 | 3 | 7 | 6 | קרן בריגס | בריטניה בריטניה | עד 48 ק"ג | 4 | 1 | - | 5 |
| 8 | טושיהיקו קוגה | יפן יפן | עד 71 ק"ג / עד 78 ק"ג | 3 | - | 1 | 4 | 8 | דריאוליס גונזאלס | קובה קובה | עד 56 ק"ג / עד 57 ק"ג / עד 63 ק"ג | 3 | 2 | 2 | 7 |
| 9 | מסאשי אבינומה | יפן יפן | עד 71 ק"ג / עד 66 ק"ג | 3 | - | - | 3 | 9 | ז'בריז אמאן | צרפת צרפת | עד 63 ק"ג / עד 70 ק"ג | 3 | 1 | 1 | 5 |
| 9 | קוסיי אינווה | יפן יפן | עד 100 ק"ג | 3 | - | - | 3 | 10 | לוסי דקוס | צרפת צרפת | עד 63 ק"ג / עד 70 ק"ג | 3 | 1 | - | 4 |
| 9 | ג'ון קי-יונג | דרום קוריאה דרום קוריאה | עד 78 ק"ג / עד 86 ק"ג | 3 | - | - | 3 | 10 | מיסאטו נקאמורה | יפן יפן | עד 52 ק"ג | 3 | 1 | - | 4 |
הטבלה ממוינת על פי שיטת הספירה של "זהב תחילה".
מדליות אישיות בלבד (ללא מדליות קבוצתיות).