stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טרילוגיית הרואים למרחק
שש הדוכסויות

שש הדוכסויות היא ממלכה דמיונית שבה מתרחשת עלילת הסדרה ובה 6 דוכסויות.
דוכסות הצבי היא מקום משכנם של מלכי שש הדוכסויות, אשר שולטים משם בממלכה כולה. בירת הדוכסות והממלכה כולה היא עיר טירת הצבי, בה ממוקם ארמון טירת הצבי שבו יושבים המלך והמלכה. טירת הצבי עצמה היא מבצר עתיק בנוי מאבן שחורה לחוף הים ונהר הצבי. צבע הדוכסות הוא כחול וסמלה הוא צבי: ראש צבי למשפחת המלוכה וצבי מסתער ללוחמים שבשירותם.
דוכסות שוקס היא דוכסות החוף הדרומית ביותר. נשלטת על ידי הדוכס שימשיי. בעל גבול משותף עם מדינות הצ׳לסד, דבר אשר גרם לחיכוכים וסכסוכים רבים במהלך השנים.
דוכסות ברנס היא הצפונית ביותר מבין שש הדוכסויות ומשתייכת לדוכסויות החוף. בפרק הזמן המתואר בסדרת "הרואים למרחק" נשלטת הדוכסות בידי הדוכס ברונדי ולאחר מותו בידי ביתו, הדוכסית אמונה. צבע הדוכסות הוא צהוב.
דוכסות ריפון היא דוכסות חוף לדרומה של דוכסות הצבי. שליטיה הם הדוכס קלבאר והדוכסית גרייס. העיר המרכזית היא ניתביי.
דוכסות פארו היא הדרומית מבין דוכסויות הפנים. בירתה היא מבצר–סחר. צבעי הדוכסות הם חום וזהב.
דוכסות טילת׳ היא הצפונית מבין דוכסויות הפנים. שליטה הוא הדוכס רם. נודעת בכרמיה העשירים וביינותיה המשובחים.
ג'רי האריס

| --- | --- |

 השתייכות:  חיל האוויר של ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1985–2019 (כ־34 שנים)
 דרגה:   לוטננט גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד כנף הקרב השמינית  מפקד כנף הקרב ה-56  סגן מפקד חיל האוויר החמישי של ארצות הברית  סגן מפקד פיקוד הקרב של חיל האוויר  ראש אגף תכנון במטה חיל האוויר
 עיטורים
   מדליית השירות המצוין של חיל האוויר  לגיון ההצטיינות (3)   מדליית האוויר (4)
ג'רי ד. האריס ג'וניור (באנגלית: .Jerry D. Harris Jr) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל, בתפקידו האחרון שירת כראש אגף תכנון במטה חיל האוויר של ארצות הברית.
ביוגרפיה

האריס סיים ב-1985 לימודי תואר ראשון בהנדסת מכונות באוניברסיטת המדינה של וושינגטון. התגייס לחיל האוויר והוכשר כטייס F-16 פייטינג פלקון.
שירת כקצין תכנון לטווח ארוך ואסטרטגיה במפקדת נאט"ו בנאפולי שבאיטליה. שירת כקצין מבצעים בלהק המבצעים של כנף הקרב ה-20 וקצין מבצעים בטייסת הקרב 79.
בשנים 2003–2005 פיקד על טייסת הקרב 79 ולאחר מכן שימש מנהל המטה של להק המבצעים וסגן מפקד כנף הקרב 20. בינואר 2006 יצא ללימודים בני שנה במכללה לביטחון לאומי של הודו. בינואר 2007 מונה למפקד להק האימונים 505. ביולי 2008 מונה למנהל מבצעי האוויר, חלל ומידע של חיל האוויר ה-13 בהוואי.
בנובמבר 2008 מונה למפקד כנף הקרב השמינית בבסיס חיל האוויר בקונסאן שבקוריאה הדרומית. בספטמבר 2009 מונה לעוזר ראש מחלקת מבצעים, תוכניות ותכנון במפקדת כוחות האוויר של פיקוד האוקיינוס השקט.
בספטמבר 2010 מונה למפקד כנף הקרב ה-56, המאמנת טייסי F-16, ובתפקיד זה הועלה לדרגת בריגדיר גנרל. בספטמבר 2012 מונה לסגן מפקד חיל האוויר החמישי של ארצות הברית שבסיסו ביפן. במרץ 2014 מונה לראש מחלקת תוכניות באגף התכנון של חיל האוויר והעולה לדרגת מייג'ור גנרל. באפריל 2015 מונה לסגן מפקד פיקוד הקרב של חיל האוויר.
בפברואר 2017 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה לראש אגף תכנון אסטרטי במטה חיל האוויר. באוקטובר 2018 מונה לראש אגף תכנון במטה חיל האוויר. הוא פרש מהשירות באוקטובר 2019 ובמקומו מונה דייוויד נחום.
במהלך שירותו צבר מעל 3,300 שעות טיסה, על מטוסי T-37 טוויט, F-16 פייטינג פלקון, מיג-21 ומיג-29.
האריס בעל תואר שני באווירונאוטיקה מאוניברסיטת אמברי-רידל בפלורידה, בעל תואר שני מאוניברסיטת חיל האוויר, בוגר המכללה למטה של הכוחות המזוינים, מכללת המלחמה של חיל האוויר. הוא למד במכללה לביטחון לאומי של הודו והוא בוגר קורס הפסגה לגנרלים (Capstone) באוניברסיטה לביטחון לאומי.
ג'ון נייבר

ג'ון פיליפס נייבר (באנגלית: John Phillips Naber; נולד ב-20 בינואר 1956). הוא שחיין עבר אמריקאי, אלוף אולימפי ושיאן עולם בסגנון גב. השחיין הראשון בהיסטוריה שירד מתחת לשתי דקות במשחה ל-200 מטר גב (1:59.19 דקות).
ביוגרפיה

נייבר נולד באוונסטון, אילינוי. בגיל 9 כשביקר עם משפחתו באולימפיה בטיול ליוון הצהיר שבבוא היום יהיה אלוף אולימפי. נייבר החל להתאמן בשחייה תחרותית רק בגיל 13. הוא התנשא לגובה של 1.98 מטר. למד באוניברסיטת דרום קליפורניה ובמהלך לימודיו השתתף בתחרויות שחייה ב-NCAA.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בבלגרד (לשעבר יוגוסלביה). בשנת 1973 זכה נייבר במדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:06.91 דקות, אחרי האלוף האולימפי, אלוף העולם בשחייה ובעל השיא העולמי רולנד מאתס ממזרח גרמניה, שקבע שיא עולם חדש של 2:01.87 דקות וזולטאן וראסטו מהונגריה (2:05.89 דקות).
באליפות המכללות של ארצות הברית בשחייה זכה נייבר בשנים 1974 ו-1975 בתארים במשחים ל-500 יארד חופשי ובשני משחי הגב וכן גם בשנים 1976 ו-1977, בסך הכל 10 תוארי NCAA אישיים. בנוסף, היו לו עוד חמישה תארים בשליחים. הוא החזיק בשיא המכללות של 10 תארים אישיים עד שנת 1987 שבה פאבלו מוראלס זכה ב-11 תארים אישיים. הוא מחזיק עד עצם היום זה ב-15 תוארי מכללות.
ביוגרפיה > המשחקים האולימפיים במונטריאול

באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכה נייבר ב-5 מדליות, מהן 4 זהב שתיים אישיות ושתיים במסגרת משחה השליחים ומדליית כסף. בכל ארבעת המישחים בהם ניצח הוא שיפר את השיא העולמי. במשחה ל-100 מטר גב הוא קבע שיא עולם חדש של 55.49 שניות, תוך שהוא מקדים את חברו לנבחרת פיטר רוקה ואת השיאן העולמי הקודם המזרח גרמני רולנד מאתס. כבר בשלב חצי הגמר הוא שיפר את השיא העולמי כששחה תוצאה של 56.19 שניות. במשחה ל-200 מטר גב האמריקאים זכו בניצחון משולש כשנייבר המנצח יורד לראשונה בהיסטוריה מתחת ל-2 דקות וקובע זמן מדהים של 1:59.19 דקות. שני שיאי עולם אלו שרדו 7 שנים עד שריק קארי אף הוא מארצות הברית שבר אותם. במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי נייבר וחבריו קבעו שיא עולם חדש בתוצאה של 7:23.22 דקות לפני ברית המועצות ובריטניה ובמשחה ל-4x100 מטר מעורב יחד עם חבריו הם שברו את השיא העולמי וקבעו תוצאה של 3:42.22 דקות לפני נבחרת קנדה ומערב גרמניה. הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:50.50 דקות, אחרי בן ארצו ברוס פורניס (1:50.29 דקות).
תארים והישגים

נייבר שבר 6 שיאי עולם, זכה ב-25 תוארי אליפות ארצות הברית (18 אישיים) ו-15 תוארי NCAA.
בשנת 1976 זכה נייבר בתואר שחיין השנה בעולם.
בשנת 1977 נייבר זכה בפרס ג'יימס א' סאליבן שנחשב לאוסקר בספורט האמריקאי.
בשנת 1982 זכה נייבר להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר גב
התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר גב
הערות שוליים

↑  Swimming World Magazine Presents: Swimming World's - WORLD SWIMMERS OF THE YEAR, באתר SwimmingWORLD
↑  James E. Sullivan Award
↑  JOHN NABER (USA) - 1982 Honor Swimmer, באתר International Swimming Hall of Fame
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2011100650  VIAF: 172596095   WorldCat (עם VIAF): 172596095
אוטילי פוהל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 בנובמבר 1867 Schönwalde (Schönwald), הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  2 בדצמבר 1943 (בגיל 76) טרזיינשטט, צ'כיה 
 שם לידה:  Ottilie Levit 
 מדינה:  הרייך הגרמני, ממלכת פרוסיה 
 מפלגה:  המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית העצמאית של גרמניה 
 
לוח זיכרון לאוטילי פוהל במואביט
אוטילי פוהל (בגרמנית: Ottilie Pohl, לבית לויט; 14 בנובמבר 1867 – 2 בדצמבר 1943) הייתה פוליטיקאית ופעילה סוציאליסטית גרמנייה, שהשתתפה בהתנגדות הגרמנית לנאציזם.
חייה

אוטילי לויט נולדה בשונוולד למשפחה יהודית. היא עבדה ככובענית ועברה לברלין. היא התחתנה עם וילהלם פוהל בשנת 1893 ונולדו להם שני ילדים. בשנת 1915 נפטר בעלה.
חייה > פעילות פוליטית

בשנת 1890, עם פקיעת החוקים האנטי-סוציאליסטיים של ביסמרק, הצטרפה למפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה והפכה לנציגתם במועצת ברלין-מואביט. פוהל התנגדה למלחמת העולם הראשונה, היא הפיצה את עלוני הליגה הספרטקיסטית ובשנת 1917 שינתה את תמיכתה למפלגת העצמאות הסוציאל-דמוקרטית. בשנת 1920 היא נבחרה ליועצת העיר של אותה מפלגה בברלין-טירגארטן.
לאחר עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933, עבדה פוהל עם קבוצת "רוטה הילפה" (Rote Hilfe) לתמיכה בקורבנות רדיפות נאצים ולוחמי התנגדות בכלא או במסתור. הקבוצה כללה גם את רוזה לינדמן ונשים אחרות.
פוהל נעצרה באוגוסט 1940 בגין סיוע לקומוניסט ולוחם ההתנגדות הגרמני רודולף הולמאייר. היא נידונה ל 8 חודשי מאסר. עם שחרורה בשנת 1941 המשיכה לעסוק בפעילות פוליטית מחתרתית. ב־19 בנובמבר 1942 היא נעצרה על ידי הגסטפו, רכושה הוחרם והיא גורשה לטרזיינשטט, שם נפטרה בשנה שלאחר מכן.
הנצחה

אוטילי פוהל מונצחת על לוח זיכרון בביוסלשראסה 43. רחוב על שם אריך לודנדורף בטירגארטן הוחלף ונקרא על שמה (Pohlstraße) לכבודה בשנת 1947.
הערות שוליים

1 2  "Ottilie Pohl". Gedenkstätte Deutscher Widerstand. נבדק ב-26 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "Zivilcourage in schweren Zeiten". berlingeschichte.de (בגרמנית). Berlinische Monatsschrift. במאי 2000. נבדק ב-26 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Opfer des Holocaust". luckauer-juden.de (בגרמנית). נבדק ב-3 בנובמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1281790176  VIAF: 7085167764314013890008   WorldCat (עם VIAF): 7085167764314013890008
בעניין היהודים

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  קליקסטוס השני 
 שפת המקור:  לטינית 
 סוגה:  בולה אפיפיורית 
 נושא:  הפולמוס היהודי-נוצרי 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1120 
 
בעניין היהודים (בלטינית: Sicut judaeis) הייתה בולה אפיפיורית שהתוותה את עמדתה הרשמית של האפיפיורות ביחס ליהודים בימי הביניים ולאחריהם. הבולה הוכרזה בשנת 1120 על ידי האפיפיור קליקסטוס השני, ונועדה להגן על יהודים שסבלו במהלך מסע הצלב הראשון (כ-5,000 יהודים נטבחו בתקופה זו). הבולה אושררה מחדש על ידי אפיפיורים רבים עד המאה ה-15.
בין היתר, אסרה הבולה על נוצרים להכריח יהודים להתנצר, לפגוע בהם, לקחת את רכושם, להפריע לחגיגות החגים שלהם, לפגוע בבתי הקברות שלהם ולנדות ולהחרים אותם.
הבולה משנת 1120 לא הייתה הביטוי האפיפיורי הראשון נגד ההתעללות ביהודים. בשנת 1065, למשל, האפיפיור אלכסנדר השני כתב לבראנז'ה, השליט החילוני של נרבון בימי ביניים ולבישוף העיר, ושיבח אותם על שמנעו את הטבח ביהודים במחוז שלהם, והזכיר להם שאלוהים לא מאשר שפיכת דם. גם בשנת 1065 נזף אלכסנדר בלנדולף ה-6 (אנ') מבנוונטו "שאין להמיר את היהודים בכח."
תמצית הבולה

"אין על [היהודים] לסבול שום דעות קדומות. אנו מתוך הצניעות והאדיקות הנוצרית והשמירה על עקבות הזיכרון המאושר שלנו, שהניחו בפנינו קודמינו, האפיפיורים הרומיים קליקסטוס, אאוגניוס, אלכסנדר, קלמנט, מודים על עתירתם ומעניקים לה את הגנת הבאקלר שלנו.
אנו מצווים ששום נוצרי לא יכפה עליהם להיטבל, בין אם בחוסר נכונות או סרבנות, או על ידי אלימות. אך, ברגע שאחד מהם בוחר מרצונו ולמען האמונה, להימלט אל הנוצרים, ברגע שהבחירה שלו הפכה לברורה, עליו להתקבל כנוצרי ללא קטרוג. שכן, הנטבל לא מרצון איננו מאמין באמת כפי הנדרש על-מנת להיטבל כראוי כנוצרי.
בנוסף, אל לנוצרי להניח [שביכולתו]... לפגוע בהם, או לגזול רכושם באלימות, או לשנות מנהגיהם הטובים, בכל מקומות מושבם. מעבר לכך, בחגיגותיהם אל לאיש לטרדם בשום אופן, לא באלות ובאבנים, ואסור לנסות לדרוש או לסחוט מהם שירותים שהם לא חייבים לו, פרט לאלה [לשירותים] שהם כבר רגילים לבצע מפעמים עברו.
... אנחנו מצווים... כי אין להשחית או לצמצם בתי קברות יהודים, גם לא להוציא גופות מקברים לאחר שנקברו במטרה להרוויח כסף.
כל המפר צו זה... יענש בנידוי, אלא אם כן יכפר על מעשיו מידה כנגד מידה."
הערות שוליים

↑  Synan, Edward. (2008 reprint). The Popes and the Jews in the Middle Ages. Lightning Source Inc., pp. 231–232.
אברהם קריב

| --- | --- |

אברהם קריב, 1964
 לידה:  מרץ 1900 סלובודקה, ליטא 
 פטירה:  8 במרץ 1976 (בגיל 76) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין קריית שאול 
 שפות היצירה:  עברית 
 בן או בת זוג:  אביבה קריב 
 פרסים והוקרה:  פרס היצירה לסופרים עבריים (1969)  פרס ביאליק (1973)  פרס רמת גן לספרות (1957) 
 
אברהם קָרִיב (1 באפריל 1900 – 8 במרץ 1976) היה מסאי, משורר, מבקר ספרות, עורך, ומתרגם עברי.
יהודה בורלא (שמאל), דב סדן (במרכז) ואברהם קריב, 1964
ביוגרפיה

קריב נולד בעיירה סלובודקה שבליטא (אז בתחום המושב של האימפריה הרוסית) ליעקב קריב. בנערותו למד בישיבות טלז ומיר. למד בבית מדרש למורים עבריים באודסה, ולאחר מכן התגורר במוסקבה, שבה עסק בהוראת עברית ובכתיבה. בשנת 1929 סיים ללמוד מתמטיקה ומדעי הטבע באוניברסיטת מוסקבה. את צעדיו הראשונים בעולם הספרות עשה כמתרגם של ספרות ושירה רוסית לעברית, בהם טולסטוי ודוסטויבסקי. התפרסם בעיקר בזכות חיבור מסות וכתיבה ביקורתית.
בשנת 1934 עלה קריב לארץ ישראל, ועסק ובעריכת עיתונים, בכתיבה ובתרגום בעיקר של הספרות הרוסית הקלאסית, אך גם מספרות היידיש. לאחר השואה חל מפנה בגישתו לספרות הכללית האירופית, והוא התמסר לכתיבת מסות על ספרות ישראל, חכמיה ושורשיה. אחת מעבודותיו החשובות היא עריכת כתבי מהר"ל מפראג, תקצורם ועיבודם.
קריב התפלמס רבות עם סופרי ההשכלה והציונות, על יחסם המתנכר למסורת דורות הגלות, ובשל כך הרב צבי יהודה הכהן קוק הגדירו כ"אברהם מנפץ אלילי הספרות העברית החדשה".
שימש כעורך המדור הספרותי של העיתונים "דבר" ו"מאזנים", וספרי הוצאת עם עובד.
בשנת 1961 זכה בפרס מילוא, בשנת 1969 זכה בפרס ראש הממשלה לסופרים עבריים, ובשנת 1973 זכה בפרס ביאליק, על קובצי כתביו בשני כרכים: "מיתרים ומערכות" ו-"משלשום ועד הנה".
אברהם קריב נפטר בשנת 1976, בו' באדר ב' תשל"ו, ונקבר בבית העלמין קריית שאול בתל אביב.
על שמו "פרס אברהם קריב לביקורת הספרות" ורחוב בחיפה.
ארכיונו הופקד במכון גנזים אשר בבית אריאלה בתל אביב.
מספריו

שבעת עמודי התנ"ך: אישים ואידיאות בספר הספרים, מהדורה ראשונה, עם עובד - תשכ"ח, מהדורה שנייה - תנועת אורות
קול ובת קול: שירות ושירים, הוצאת עם עובד, 1952
אדברה וירוח לי: (מסות על הספרות), 1951
אל שרשי יהדות, מוסד הרב קוק, ירושלים, 1978
מסוד חכמים: בנתיבי אגדות חז"ל, מוסד הרב קוק, ירושלים, תשל"ו,
ליטא מכורתי, הוצאת ידידים, תש"ך, 50 עמודים, חיפה
ליטא מכורתי, תורגם סימולטנית ליידיש על ידי אליעזר רובינשטיין בשם "מיין היימלאנד ליטע", הוצאת מנורה, תל אביב, 1962
כתבי מהר"ל מפראג, שני כרכים, הוצאת מוסד הרב קוק, ירושלים, תשכ"ד - 1960
נרתק את השלשלת: מאמרים והרצאות על העם והמדינה, הוצאת מחברות לספרות
משלשום ועד הנה, הוצאת מ. ניומן
נימים בשירת תהילים, הוצאת פינת הספר, חיפה, 1973
עטרה ליושנה: מאמרים על הספרות, על העם, על המדינה
מיתרים ומערכות, הוצאת מ. ניומן
כנסת (סדרה חדשה): קבצים לחקר הספרות העברית  (עריכה), הוצאת מוסד ביאליק, ירושלים, 1960
שבת ומועד בדרוש ובחסידות (עריכה), הוצאת דביר, 1966
עיונים: מאמרי בקורת, הוצאת אגודת הסופרים העבריים ליד דביר
מתרגומיו

מעשה השודדים: ספורים, קרל טשפק, 1934
המוקיונים הנודדים, אלכסנדר קופרין, 1935
פטר הראשון, אלכסיי טולסטוי, 1936, מרוסית
ילדות, נעורים, עלומים, לב טולסטוי, מרוסית, הוצאת עם עובד
נשמות בישראל, שמואל ליב הורביץ, 1944, מיידיש
העלמה ניטוצ’קה, פיודור דוסטויבסקי, 1947, מרוסית
פאבלוב: חייו ושיטתו, אלכסי קוזמיץ יוגוב, 1948
לקריאה נוספת

מרדכי עובדיהו, "בין ניצוץ לשלהבת: אברהם קריב, המבקר והמשורר", תל אביב: גלים, תשכ"ב 1961. (חוברת)
ר' רבינוביץ, 'עטרה ושלשלת', מאזנים לא (תש"ל), 47–54.
גצל קרסל, 'א. קריב', הפועל הצעיר מא, 31–32 (תש"ל), 24–26.
אברהם ברוידס, 'בעקבי אברהם קריב', מאזנים מה, 1 (תשל"ז), 37–40.
שלום קרמר, 'הלב והפה: לשונו של אברהם קריב בביקורת', שנתון ספרותי כרמלית, כא–כב (תשל"ז–תשל"ח), 65–78.
שלום קרמר, 'לשונם של סופרים: חכמת המיזוג של אברהם קריב', לשוננו לעם כט, א (תשל"ח), 14–24; ב, 44–49.
ישראל כהן, 'אברהם קריב', מאזנים מח, 2 (תשל"ט), 83–89.
פנחס לנדר, אברהם קריב בן ששים, ב"הארץ"⁩, 11 מרץ 1960⁩.
ש"י פנואלי, אברהם קריב ונגעי הזמן, ב"למרחב⁩", 25 אוקטובר 1963⁩.
ש"י פנואלי, שירי אברהם קריב, ב"דבר"⁩, 29 מאי 1952⁩.
נפתלי טוקר, אברהם קריב: אספקלריה של אומה בספריה, ב"הצופה"⁩, 12 מאי 1967⁩.
נעמי גוטקינד, אברהם קריב על מבקרים וביקורת, ב"הצופה⁩", 9 מאי 1969.
א. ב. יפה, אברהם קריב - המבקר המוכיח, ב"על המשמר"⁩, 12 מרץ 1976⁩.
דב סדן, 'בין לאו והן: על אברהם קריב', משא יד ניסן (תשל"ו), 21.
דב סדן, 'דברים לזכר אברהם קריב ז"ל', זיכרונות האקדמיה ללשון העברית כא–כד (תשמ"א), 209–215.
ישראל זמורה, 'אברהם קריב ז"ל: ראשי פרקים למסת הערכה', מאזנים מב (תשל"ו), 419–421.
'מאגרותיו של ישראל גרינברג לא. קריב עם דברי לוואי', העבר כב (תשל"ז), 203–212.
עליזה שנהר, "לבאר עמוקה מלאה מים", סיני פ, א–ב (תשל"ז), 78–92. (על אברהם קריב, "מסוד חכמים – בנתיבי אגדות חז"ל", תשל"ו)
באלה הימים: דברים בכינוס סופרי ישראל, חיים הזז, חיים גורי, אבא קובנר, אברהם קריב, משה שמיר, אגודת הסופרים העבריים במדינת ישראל, תל אביב, תשכ"ז, 1966.
הערות שוליים

↑  הרב אברהם רמר, גדול שימושה, ירושלים תשנ"ד, עמ' קלג
↑  פרסי "מילוא" חולקו לקריב, גליקסברג, סתר ומרים זוהר, דבר, 23 ביולי 1961.
↑  גולדה מאיר חילקה 12 "פרסי יצירה" לסופרים, מעריב, 9 במאי 1969.
↑  א. מגד וא. קריב נבחרו לחתני "פרס ביאליק", דבר, 25 בדצמבר 1973.
↑  אמציה פלד, רחוב אברהם קריב, בתוך "מדריך רחובות חיפה", באתר האינטרנט של עיריית חיפה
↑  קריב, אברהם, מס. בעל ארכיון 61, באתר מכון גנזים ע"ש אשר ברש
↑  יוסף פרידלנדר, ספרא וסייפא: הגות ופיוט על ספר־הספרים: ספרו של אברהם קריב "שבעת עמודי התנ"ך, מעריב, 18 באפריל 1969.
↑  מרדכי עובדיהו, סקירת ספרים: א. קריב – "עיונים", דבר, 28 ביולי 1950.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: אברהם רגלסון | פרס ביאליק לספרות יפה במשותף עם אהרן מגד  1973 | הבא: ישראל כהן |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299999605171  PLWABN: 9811250696805606  BnF: cb17718966w (data)  GND: 1053448147  ISNI: 0000 0000 6694 8399  LCCN: no92009579  NTA: 316168459  SUDOC: 097663549  VIAF: 53716811   WorldCat (עם VIAF): 53716811
הגביע האנדורי

| --- | --- |
 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  1991
 ארגון מפעיל:  התאחדות הכדורגל האנדורית
 מספר מתמודדים:  12
 מדינות משתתפות:  אנדורה אנדורה
 יבשת:  אירופה
 זוכה:  יו.אי. סנטה קולומה  (2023/2024)
 הכי הרבה זכיות:  סנטה קולומה  (9 זכיות)
 מפעל מקביל:  ליגת העל האנדורית
 האתר הרשמי
 
הגביע האנדורי (בספרדית: Copa Constitució, נקרא גם: Copa Constitució Valira Seguretat עקב סיבות מסחריות) הוא טורניר בשיטת "נוקאאוט" המתקיים מדי שנה, והוא נחשב לתחרות השנייה בחשיבותה בכדורגל האנדורי, אחרי ליגת העל האנדורית. התחרות המאורגנת על ידי התאחדות הכדורגל האנדורית, החלה בשנת 1991, והחל מעונת 1994/1995 הוא אושר על ידי אופ"א, מאז הוסדר ענף הכדורגל במדינה בצורה מקצוענית יותר.
משחקי הגמר

קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה גם באליפות ליגת העל האנדורית באותה העונה והשלימה דאבל מקומי.
| עונה | זוכה | תוצאה | סגנית | אצטדיון |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1991 | סנטה קולומה | תחרות לא רשמית | תחרות לא רשמית | תחרות לא רשמית |
1992: תחרות לא התקיימה
1993: תחרות לא התקיימה
| 1994 | פרינסיפאט | תחרות לא רשמית | תחרות לא רשמית | תחרות לא רשמית |
| 1995 | פרינסיפאט | לא ידוע | לא ידוע | לא ידוע |
| 1996 | פרינסיפאט | 2–0 | סנטה קולומה | לא ידוע |
| 1997 | פרינסיפאט | 7–0 | סנט ז'וליה | לא ידוע |
| 1998 | פרינסיפאט | 4–3 | סנטה קולומה | לא ידוע |
| 1999 | פרינסיפאט | 3–1 | סנטה קולומה | לא ידוע |
| 2000 | קוסטלאסיו אספורטיבה | 6–0 | אנקאם | לא ידוע |
| 2001 | סנטה קולומה | 2–0 | סנט ז'וליה | לא ידוע |
| 2002 | לוסיטאנוס | 2–0 | אינטר אסקלדס | לא ידוע |
| 2003 | סנטה קולומה | 5–3 | סנט ז'וליה | לא ידוע |
| 2004 | סנטה קולומה | 1–0 | סנט ז'וליה | לא ידוע |
| 2005 | סנטה קולומה | 2–1 | סנט ז'וליה | לא ידוע |
| 2006 | סנטה קולומה | 1–1ה (5–3 פ) | ריינג'רס | האצטדיון העירוני, אנדורה לה ולה |
| 2007 | סנטה קולומה | 2–2ה (4–2 פ) | סנט ז'וליה | האצטדיון העירוני, אנדורה לה ולה |
| 2008 | סנט ז'וליה | 6–1 | לוסיטאנוס | האצטדיון העירוני, אנדורה לה ולה |
| 2009 | סנטה קולומה | 6–1 | לוסיטאנוס | מגרש הספורט אקסיובל, אקסיובל |
| 2010 | סנט ז'וליה | 1–0 | יו.אי. סנטה קולומה | מגרש הספורט אקסיובל, אקסיובל |
| 2011 | סנט ז'וליה | 3–1 | יו.אי. סנטה קולומה | מגרש הספורט אקסיובל, אקסיובל |
| 2012 | סנטה קולומה | 1–0 | לוסיטאנוס | מגרש הספורט אקסיובל, אקסיובל |
| 2013 | יו.אי. סנטה קולומה | 2–2 (3–2ה) | סנט ז'וליה | מגרש הספורט אקסיובל, אקסיובל |
| 2014 | סנט ז'וליה | 2–1 | לוסיטאנוס | האצטדיון העירוני, אנדורה לה ולה |
| 2015 | סנט ז'וליה | 1–1ה (5–4 פ) | סנטה קולומה | האצטדיון העירוני, אנדורה לה ולה |
| 2016 | יו.אי. סנטה קולומה | 3–0 | אנגורדני | האצטדיון העירוני, אנדורה לה ולה |
| 2017 | יו.אי. סנטה קולומה | 1–0 | סנטה קולומה | האצטדיון הלאומי, אנדורה לה ולה |
| 2018 | סנטה קולומה | 2–1 | סנט ז'וליה | האצטדיון הלאומי, אנדורה לה ולה |
| 2019 | אנגורדני | 2–0 | סנטה קולומה | האצטדיון הלאומי, אנדורה לה ולה |
| 2020 | אינטר אסקלדס | 2–0 | סנטה קולומה | האצטדיון הלאומי, אנדורה לה ולה |
| 2021 | סנט ז'וליה | 2–1 | אתלטיק ד'אסקלדס | האצטדיון הלאומי, אנדורה לה ולה |
| 2022 | אתלטיק ד'אסקלדס | 4–1 | אקסטרמניה | האצטדיון הלאומי, אנדורה לה ולה |
| 2023 | אינטר אסקלדס | 2–1 | סנטה קולומה | האצטדיון הלאומי, אנדורה לה ולה |
| 2024 | יו.אי. סנטה קולומה | 0–0 (1–0ה) | פאס דה לה קאסה | האצטדיון הלאומי, אנדורה לה ולה |
תוצאות לפי קבוצה

|  | קבוצה | מספר זכיות | מספר סגנויות | עונות זכייה | עונות סגנות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | סנטה קולומה | 9 | 8 | 2001, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2009, 2012, 2018 | 1996, 1998, 1999, 2015, 2017, 2019, 2020, 2023 |
| 2 | סנט ז'וליה | 6 | 8 | 2008, 2010, 2011, 2014, 2015, 2021 | 1997, 2001, 2003, 2004, 2005, 2007, 2013, 2018 |
| 3 | פרינסיפאט | 5 | – | 1995, 1996, 1997, 1998, 1999 | – |
| 4 | יו.אי. סנטה קולומה | 4 | 2 | 2013, 2016, 2017, 2024 | 2010, 2011 |
| 5 | אינטר אסקלדס | 2 | 1 | 2020, 2023 | 2002 |
| 6 | לוסיטאנוס | 1 | 4 | 2002 | 2008, 2009, 2012, 2014 |
| 7 | אנגורדני | 1 | 1 | 2019 | 2016 |
| 8 | אתלטיק ד'אסקלדס | 1 | 1 | 2022 | 2021 |
| 9 | קוסטלאסיו אספורטיבה | 1 | – | 2000 | – |
| 10 | אנקאם | – | 1 | – | 2000 |
| 11 | ריינג'רס | – | 1 | – | 2006 |
| 12 | אקסטרמניה | – | 1 | – | 2022 |
| 13 | פאס דה לה קאסה | – | 1 | – | 2024 |
הערות שוליים

| טורנירי גביע לאומיים בכדורגל (אופ"א) |
| --- | --- | --- |
| מפעלי הווה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איי פארו • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנגליה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גיברלטר • גרמניה • דנמרק • הולנד • הונגריה • ויילס • טורקיה • יוון • ישראל • לוקסמבורג • ליכטנשטיין • לטביה • ליטא •  מולדובה • מונטנגרו • מלטה • צפון מקדוניה • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סקוטלנד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צפון אירלנד • צרפת • קוסובו • קזחסטן • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| מפעלי עבר | ברית המועצות • הגביע היוגוסלבי  • מזרח גרמניה • סרביה ומונטנגרו • צ'כוסלובקיה |  |
זולטאן וראסטו

זולטאן וראסטו (בהונגרית: Verrasztó Zoltán; נולד ב-15 במרץ 1956), הוא שחיין עבר הונגרי, סגן אלוף אולימפי, אלוף עולם (בעל 3 מדליות, אחת מכל סוג) ואלוף אירופה במשחה ל-200 מטר גב וכן שיאן עולם במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.
ביוגרפיה

וראסטו נולד בבודפשט. הוא התאמן תחת הדרכתו של המאמן תמאש סצ'י.
באולימפיאדת מינכן (1972) סיים וראסטו במקום שביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:10.09 דקות. בשלב המוקדמות הוא שחה תוצאה של 2:09.89 דקות. המנצח היה רולנד מאתס ממזרח גרמניה שקבע שיא עולם חדש של 2:02.82 דקות. בנוסף, הוא סיים במקום 17 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:01.13 דקות ובמקום 24 במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 17:18.66 דקות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בבלגרד, לשעבר יוגוסלביה בשנת 1973, זכה וראסטו במדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:05.89 דקות, אחרי מאתס שקבע שיא עולם חדש של 2:01.87 דקות ולפני ג'ון נייבר מארצות הברית (2:06.91 דקות). בנוסף, הוא סיים במקום שמיני במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:01.64 דקות כששחה את סגנון הפרפר.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בווינה, אוסטריה בשנת 1974, זכה וראסטו בשתי מדליות, מדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:04.76 דקות ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.78 שניות. בנוסף, הוא סיים במקום שביעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:00.47 דקות.
ביוגרפיה > אלוף עולם

באליפות העולם בשחייה שנערכה בקאלי, קולומביה בשנת 1975 זכה וראסטו במדליות זהב, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:05.05 דקות, לפני מארק טונלי מאוסטרליה 2:05.78 דקות) ופול הוב מארצות הברית (2:06.49 דקות). בנוסף, הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 59.28 שניות.
ביוגרפיה > שיאן עולם

בתחרות שחייה שנערכה בלונג ביץ', קליפורניה ב-2 באפריל 1976, שבר וראסטו במשחה ל-400 מטר מעורב אישי שיא עולם חדש של 4:26.00 דקות, שיפור לשיא העולם בן השנתיים של חברו לקבוצה אנדראש הרגיטאי (4:28.89 דקות). שיא זה החזיק מעמד 3 חודשים וחצי, עד אולימפיאדת מונטריאול (1976). במשחקים עצמם הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:08.23 דקות, המנצח במשחה זה היה נייבר שקבע שיא עולם חדש של 1:59.19דקות, במקום 12 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.63 דקות ובמקום 28 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה חלשה מאוד עבורו של 4:48.51 דקות. רוד סטראכן מארצות הברית שיפר את שיאו העולמי והעמידו על 4:23.68 דקות.
ביוגרפיה > אלוף אירופה

באליפות אירופה בשחייה שנערכה ביינקפינג, שוודיה בשנת 1977 זכה וראסטו בשתי מדליות, מדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:03.88 דקות ובמדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.48 שניות. שבוע לאחר מכן, באוניברסיאדה שנערכה בסופיה, בולגריה הוא זכה ב-3 מדליות, מדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:05.60 דקות, במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:34.19 דקות ובמדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.79 שניות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה במערב ברלין, מערב גרמניה בשנת 1978 זכה וראסטו במדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:03.90 דקות, אחרי ג'סי ואסאלו מארצות הברית (2:02.16 דקות) וגארי הרינג מניו זילנד (2:03.71 דקות).
באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכה וראסטו בשתי מדליות, מדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:02.40 דקות, אחרי חברכון לנבחרת שאנדור ולאדר (2:01.93 דקות) ולפני מארק קרי מאוסטרליה (2:03.14 דקות) ובמדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:24.24 דקות, אחרי אלכסנדר סידורנקו שקבע שיא אולימפי חדש של 4:22.89 דקות וסרגיי פסנקו (4:23.43 דקות) שניהם מברית המועצות. רביעי סיים חברו הרגיטאי (4:24.48 דקות).
משפחה

ילדיו של זולטאן אוולין ודוד הם שחיינים אלופים בעלי מדליות באליפות אירופה בשחייה.
ראו גם

התפתחות שיא העולם במשחה ל-400 מטר מעורב אישי (ויקיפדיה האנגלית)
הערות שוליים

↑  WORLD STUDENT GAMES (UNIVERSIADE) - SWIMMING AND DIVING (MEN)‎, באתר gbrathletics