stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארגון האורומו העממי-דמוקרטי

| --- | --- |

 מדינה:  אתיופיה 
 תקופת הפעילות:  1982–הווה (כ־42 שנים) 
 אידאולוגיות:  סוציאליזם דמוקרטי 
 מטה:  אדיס אבבה 
 www.opdo.org.et
 
דגל הארגון.
ארגון האורומו העממי-דמוקרטי (אורומו: DHAABBATA DEMOKRAATAWAA UMMATA OROMO ידוע יותר בשם דדאוו) היא מפלגה פוליטית באתיופיה והסיעה הגדולה ביותר במפלגת האיחדג שבבחירות האחרונות לבית הנבחרים האתיופי שהתקיימו ב-15 במאי 2005 זכתה ב-327 מושבים מתוך 527 מושבים. בבחירות לבית הנבחרים במחוז אורומיה מפלגה זו זכתה ב-327 מושבים מתוך 527.
היסטוריה

הארגון הוקם לקראת סוף 1989 על ידי האיחדג לאחר הקרע עם החזית לשחרור אורומו(אנ') לגבי המשך המאבק כנגד הדרג. בחודשים הראשונים הארגון הצליח לאתגר את כוחות הדרג באזורי האורומו שבהם קיבלה תמיכה בשאווה, ארסי, בלה, וואלגה, ילובור וסידאמו.
הערות שוליים

↑  אתר בית הנבחרים האתיופי
↑  בחירות באפריקה
↑  פPaul B. Henze, Layers of Time: A History of Ethiopia (New York: Palgrave, 2000), p. 322.
| המחתרות במלחמת האזרחים האתיופית |
| --- | --- | --- |
| כללי | המפלגה העממית-מהפכנית האתיופית • התנועה הסוציאליסטית הכלל-אתיופית • החזית העממית-מהפכנית הדמוקרטית |  |
| אריתריאים | החזית לשחרור אריתריאה • החזית העממית לשחרור אריתריאה |  |
| טיגראינים | הארגון לשחרור תיגראי • האיחוד הדמוקרטי-אתיופי • החזית העממית לשחרור תיגראי |  |
| אמהרים | התנועה העממית-דמוקרטית האתיופית • חזית קאפגן הפטריוטית |  |
| אורומו | החזית לשחרור אורומו • ארגון האורומו העממי-דמוקרטי • החזית האסלאמית לשחרור אורומיה |  |
| עפרים | החזית לשחרור עפר • החזית הלאומית לשחרור עפר • ארגון העפר העממי-דמוקרטי |  |
| סומלים | החזית לשחרור מערב סומליה • החזית לשחרור אבו סומלי • המפלגה הדמוקרטית של סומליה המערבית • החזית הלאומית לשחרור אוגדן • החזית לשחרור יאסה וגורגרה |  |
הטרור האדום
אנדרה משטר

| --- | --- |

 לידה:  20 בנובמבר 1903 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  30 במרץ 1984 (בגיל 80) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 שם לידה:  Kaufman Endre 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת פץ', אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 תפקידים:  כירורג, ממציא, חוקר, רדיולוג 
 פרסים והוקרה:  פרס פטר בלאסה (1967) 
 
אֶנְדרֶה מֶשְטֶר (במקור קאופמן, בהונגרית: Mester Endre;‏ בודפשט, 20 בנובמבר 1903 – בודפשט, 30 במרץ 1984) היה רופא יהודי-הונגרי, חלוץ הטיפול בלייזר. ממציא הלייזר הרך.
ביוגרפיה

אנדרה קאופמן נולד במשפחה יהודית כבנם של רז'ה קאופמן (1876–1943) סוחר במוצרי אופנה, ושל שרולטה מסר (1878–1959). הוא למד רפואה באוניברסיטת פץ' עד 1927, ולאחר מכן למד כירורגיה באוניברסיטת פאזמאן פטר (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד) בבודפשט, בתקופה זו עבד עם ד"ר לאיוש אדם. הוא התמחה הן בכירורגיה והן ברדיולוגיה.
במהלך מלחמת העולם השנייה עבד ככירורג בבית החולים הציבורי סנט יאנוש, ולאחר מכן כאיש מחנות שרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) בבית החולים החירום הכירורגי (Székesfővárosi Sebészeti Szükségkórház) (הו'), ובכך הצליח להימנע מלשלוח אותו לחזית המזרחית. משנת 1947 ניהל משטר את המחלקה הכירורגית של בית החולים על שם בייצ'י ז'ילינסקי עד 1963. הוא בירך בפומבי על המרד ההונגרי נגד הקומוניזם ב-1956, ולא נרדף לאחר כישלון המרד בשל עבודתו הרפואית החשובה.
בשנת 1963 הוא הפך לפרופסור וראש המחלקה באוניברסיטת זמלווייס ועבד שם עד פרישתו ב--1973. בין נובמבר 1963 לבין פברואר 1964, הציל את חייו של האלוף האולימפי ביידוי פטיש דיולה ז'יבוצקי במרפאה הכירורגית מס' 1 של האוניברסיטה בסדרת ניתוחים תלת שלבים, קשים מאוד.
בשנת 1967 קיבל את פרס בלשה במהלך הרצאתו שכותרתה הייתה "מאמצים חדשים בניתוחי דרכי המרה". ב-1971 קיבל את התואר דוקטור של האקדמיה ההונגרית למדעים מהאקדמיה ההונגרית למדעים. ב-27 בספטמבר 1972 קיבל תואר דוקטורט (PhD) במדעי הרפואה (בנוסף ל-MD).
משטר היה מרצה אורח במקומות רבים בעולם, כגון: וינה, לונדון, פריז, מוסקבה, ברלין, טוקיו, אתונה, מילאנו, מינכן, קייב, ברצלונה, לייפציג, אוטרכט, גראץ ופירנצה.
מחקרי הלייזר שלו

בשנת 1965, החל משטר את מחקר הלייזר שלו. הוא הקים את המרכז לחקר הלייזר ב-1974 והמשיך בעבודתו עד סוף חייו. גילוי הלייזר הרך קשור בשמו.
פרסומיו על ההשפעות הביולוגיות של לייזרים בעצימות נמוכה החלו ב-1967. הוא ערך ניסויים מדעיים על ההשפעות הביולוגיות של קרינת לייזר. ב-1967 פרסם את תצפיתו שבהשפעת לייזר בעוצמה נמוכה, שיער צמח מהר יותר בעכברים (עם גב מגולח) מאשר אצל עמיתיהם הלא מטופלים. משנת 1971 טיפל בהצלחה בלייזר בעצימות נמוכה בכיבים ברגליים שהיו קשים לריפוי לפני כן של מטופליו הרבים. משטר פרסם יותר מ-100 מאמרים בתחומי המחקר שלו. שני בניו, אדם משטר, רופא, רדיולוג ואנדראש משטר, רופא, מומחה לאף-אוזן-גרון, עזרו לו מאוחר יותר בעבודתו.
תפקידיו מקצועיים

נשיא אגודת המנתחים ההונגרית (במשך 8 שנים)
נשיא האגודה הבינלאומית ללייזר רך
סגן נשיא ועדת הצלב האדום של בודפשט
חבר בוועדה של האקדמיה הבינלאומית לפרוקטולוגיה.
חבר נספח ב-Chirurgie of Lyon
הוא חבר במערכת של Chirurgische Praxis ובמדור לייזרים בכירורגיה ורפואה
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári születési akv. 6351/1903. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-10-01.
↑  "Kaufman Rezső halotti bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári halotti akv. 1173/1943. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-10-01.
↑  "Messer Sarolta halotti bejegyzése a Budapest X. kerületi polgári halotti akv. 603/1959. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-10-01.
↑  Celebrating the 100th birthday of Professor Endre Mester, web.archive.org, ‏2016-03-03
↑  "Nyilatkozata a munkaszolgálatosokat védő dr. Kovács Istvánról". נבדק ב-2020-12-31.
↑  http://www.tankonyvtar.hu/hu/tartalom/tamop425/2011_0001_524_Sebeszet/ch01s02.html
↑  https://matrokplaszt.files.wordpress.com/2014/08/10-halottaink.pdf
↑  Jocha Károly, Zsivotzky Gyula: Jogos olimpiai remények, JochaPress.hu, ‏2016-05-27 (בהונגרית)
↑  "Archivált másolat". אורכב מ-המקור ב-2016-03-03. נבדק ב-2018-03-11.
↑  http://www.otthoni-kezeles.hu/custom/extramed/image/data/doc/Mit-kell-tudni-a-lagylezerrol.pdf
↑  Reed Business Information, New Scientist, Reed Business Information, 1987-03-19. (באנגלית)
↑  Mester, E.; Szende, B.; Tota, J.G. (1967). "Effect of laser on hair growth of mice". Kiserl Orvostud. 19: 628–631.
↑  Magyar Sebész Társaság On-line, www.mst.hu
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7919 6245  VIAF: 121384209   WorldCat (עם VIAF): 121384209
אנדרה נאווארה

| --- | --- |

 לידה:  13 באוקטובר 1911 ביאריץ, צרפת 
 פטירה:  31 ביולי 1988 (בגיל 76) סיינה, איטליה 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 מקום לימודים:  הקונסרבטואר של פריז, הקונסרבטואר של טולוז 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 כלי נגינה:  צ'לו 
 פרסים והוקרה:  אביר מסדר האמנויות והספרות  צלב המפקד במסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה  קצין בלגיון הכבוד 
 
אנדרה-ניקולא נאווארה (בצרפתית: André-Nicolas Navarra;‏ 13 באוקטובר 1911 – 31 ביולי 1988) היה צ'לן צרפתי ומורה לנגינה בצ'לו.
ביוגרפיה > נעורים

נאווארה נולד בביאריץ למשפחה מוזיקלית. אביו היה נגן קונטרבס ממוצא איטלקי. הוריו הקנו לו ידע ראשוני בתאוריה של המוזיקה, סולמות וסולפג', עוד לפני שהחל את לימודי הנגינה בצ'לו בגיל שבע. כעבור שנתיים התקבל לקונסרבטוריון של טולוז, שאותו סיים בגיל 13 (בשנת 1924) במקום הראשון במחזור. הוא המשיך את לימודיו בקונסרבטוריון של פריז, שם למד צ'לו אצל ז'יל לאופולד-לב ומוזיקה קאמרית אצל שארל טורנמיר. כעבור שנתיים, בגיל 15, סיים את לימודיו, שוב במקום הראשון.
ביוגרפיה > קריירה

לאחר סיום לימודיו בקונסרבטוריון של פריז נשאר נאווארה בעיר אך הפסיק  לחלוטין לקבל שיעורי נגינה, דבר יוצא דופן אף לגבי סולנים ממדרגה ראשונה. בשל החוסר בתרגילי נגינה אטיודים מספקים לצ'לו, הוא כתב בעצמו סידרה של תרגילים והתאמן בנגינתם. תרגילים אלה כללו עיבודים של הרבה מתרגילי הנגינה שכתבו קרל פלש ואוטוקאר סבצ'יק עבור הכינור.
נאווארה ניצל תקופה זו גם כדי להיפגש עם נגנים כמו הצ'לן עמנואל פויירמן, הפסנתרן אלפרד קורטו והכנר ז'אק טיבו ולהאזין לנגינתם. כמו כן, הוא טיפח קשרי ידידות עם המלחינים ז'אק איבר, פלורנט שמידט וארתור הונגר. בהמשך אף קיבל את הדרכתו של פבלו קזאלס בהיבטים האמנותיים של הנגינה בצ'לו.
בשנים 1929 עד 1935 ניגן עם רביעיית המיתרים קרטלי. כסולן הופיע לראשונה עם תזמורת קולון הפריזאית בניצוח גבריאל פיירנה בנגינת הקונצ'רטו לצ'לו ברה מינור של אדואר לאלו. בשנת 1933 מונה לצ'לן הראשי של תזמורת האופרה של פריז ובמקביל הופיע כסולן עם תזמורות אירופאיות שונות.
בכל השנים האלה הירבה נאווארה לעסוק גם בספורט. הספורט החביב עליו היה שחיה, אך הוא נהנה גם מאגרוף. על מבנה הגוף החסון והשרירי שפיתח כתוצאה מעיסוקיו אלה שמר גם שנים לאחר מכן וראה בו נכס מועיל לצ'לן, הנדרש לשלוט בכלי נגינה גדול יחסית.
במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20 המשיך נאווארה לבסס את הקריירה שלו, שקיבלה חיזוק יתר כאשר זכה בפרס הראשון בתחרות הבינלאומית של וינה. מלחמת העולם השנייה עצרה באחת את התקדמותו, כאשר הניח את הצ'לו מידיו והתגייס לחיל הרגלים הצרפתי.
ביוגרפיה > נאווארה אחרי מלחמת העולם השנייה

ב-1945, לאחר תקופת אימונים שנועדה להשיב לעצמו את כישוריו הפיזיים, חידש נאווארה את הקריירה. ב-1949 קיבל עליו משרת פרופסור בקונסרבטוריון של פריז, כממשיכו של פייר פורנייה, ויצא לסיורי הופעות נרחבים בארצות הברית, אירופה, אסיה וברית המועצות, בהם ניגן תחת שרביטם של גדולי המנצחים של תקופתו. הופעותיו כללו ביצועי בכורה של קונצ'רטי לצ'לו שנכתבו למענו, בהם הקונצ'רטו של אנדרה ז'וליבה, שנאווארה הקליט לחברת אראטו; התקליט יצא בארצות הברית על וסטמינסטר XWN-19118 (מונו) ו-WST-17118 (סטריאו). כמו כן הקליט את הקונצ'רטו לצ'לו מאת אדוארד אלגר עם סר ג'ון ברבירולי על דוכן המנצחים, בביצוע שמצא מהלכים אל לב הקהל.
נאווארה הקליט את הקונצ'רטו השני לצ'לו של דבוז'אק ב-1954 עם התזמורת הסימפונית החדשה של לונדון, בניצוח רודולף שוורץ. חברת קפיטול הוציאה הקלטה זו בשנת 1955, מק"ט p 8301
נוסף למשרתו בקונסרבטוריון של פריז, הדריך נאווארה בקורסי קיץ באקדמיה למוזיקה בסיינה החל ב-1954 ובקורסי סתיו בסן-ז'אן-דה-לוז, וקיבל משרת פרופסור נוספת בבית הספר הגבוה למוזיקה דטמולד ב-1958. כמו כן לימד בלונדון ובווינה.
אנדרה נאווארה מת בסיינה שבאיטליה.
הערות שוליים

↑  Oron, Aryeh (באפריל 2003). "André Navarra (Cello, Conductor) - Short Biography". Bach Cantatas Website. נבדק ב-2007-05-26. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  רונלד קרייטון, "אנדרה נאווארה", מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
↑  קרייטון, שם
↑  קרייטון, שם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007594492005171  PLWABN: 9810622324805606  BIBSYS: 4049050  BNE: XX892258  BnF: cb12258094x (data)  CiNii: DA08969442  GND: 119150131  ISNI: 0000 0001 0886 4936  LCCN: n81014572  MusicBrainz: aa677e09-ea53-4503-a097-0a11cbf58a0b  NKC: jn20010601975  NLA: 35995347  NSK: 000484796  NTA: 07493225X  RERO: 02-A003632398  SUDOC: 031348467  Trove: 1177563  VIAF: 34514694   WorldCat (עם VIAF): 34514694
ארנסט לודוויג, רוזן הסן-דרמשטאדט

ארנסט לודוויג, רוזן הסן-דרמשטאדט (בגרמנית: Ernst Ludwig, von Hessen-Darmstadt; 15 בדצמבר 1667 – 12 בספטמבר 1739), היה  רוזן הסן-דארמשטאדט בין השנים 1678–1739.
ביוגרפיה

ארנסט לודוויג נולד ב-15 בדצמבר 1667 בגותה שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-גותה-אלטנבורג, ללודוויג השישי, רוזן הסן-דארמשטאדט, ולאליזבת דורותיאה מסקסוניה-גותה-אלטנבורג, בתם של ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-גותה ואליזבת סופיה מסקסוניה-גותה-אלטנבורג.
ב-24 באפריל 1678 מת אביו לודוויג השישי, רוזן הסן-דרמשטאדט, ואחיו לודוויג השביעי, רוזן הסן-דרמשטאדט עלה במקומו לשלטון, אולם, שלטונו היה קצר, וב-31 באוגוסט 1678 מת לודוויג בעיר גותה כתוצאה מזיהום, וארנסט לודוויג עלה לשלטון במקומו. אולם מכיוון שהיה קטין, מונתה אמו לעוצרת עד לשנת 1688. במהלך מלחמת תשע השנים עבר ארנסט לודוויג להתגורר בערים רוסלסהיים ודורנברג, מכיוון שדרמשטאדט נכבשה על ידי הכוחות הצרפתיים. ארנסט לודוויג הכניס את הרוזנות לחובות גדולים, בעקבות מפעלי הבנייה הרבים שעשה, ובעקבות בזבזנותו הרבה. על מנת לכסות את החוב, הטיל ארנסט לודוויג מיסים רבים על תושבי הרוזנות, והשקיע הרבה במדע האלכימיה.
ב-12 בספטמבר 1739 מת ארנסט לודוויג, ובנו לודוויג השמיני, רוזן הסן-דרמשטאדט עלה לשלטון במקומו.
משפחתו

ב-1 בדצמבר 1687 התחתן ארנסט לודוויג עם דורותיאה שארלוטה מברנדנבורג-אנסבך, בתם של אלברכט השני, מרקיז ברנדנבורג-אנסבך וסופיה מרגרטה, נסיכת אטינגן-אטינגן, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
דורותיאה סופיה (1689–1723), התחתנה עם יוהאן פרידריך, רוזן הוהנלוהה-אהרינגן
לודוויג השמיני, רוזן הסן-דרמשטאדט (1691–1768)
קרל וילהלם, נסיך הסן-דרמשטאדט (1693–1707)
פרנץ ארנסט, נסיך הסן-דרמשטאדט (1695–1717)
פרדריקה שרלוטה מהסן-דרמשטאדט (1698–1777), התחתנה עם מקסימיליאן מהסן-קאסל
ב-20 בינואר 1727 התחתן ארנסט לודוויג עם לואיזה סופיה פון שפיגל צום דזנברג, אשר קיבלה את התואר "רוזנת פון אפשטיין", ממנה היו לו 2 בנות:
לואיזה שרלוטה, רוזנת פון אפשטיין (1727–1753)
פרדריקה סופיה, רוזנת פון אפשטיין (1730–1770), התחתנה עם הברון יוהאן קרל לודוויג כריסטיאן פון פרטלאק
בנוסף היה לארנסט לודוויג ילד לא חוקי משרלוטה פון פורסטנר:
פרידריך קרל פון הוהנשטיין צו פירסטנפלד (1711–1715)
ארת ענק

| ארת ענק |
| --- | --- |
  למעלה: ארת ענק ליר. למטה: ארת ענק יקינתונית.
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תוכאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: תוכיים
סוג:: ארת ענק
שם מדעי
 Anodorhynchus ‏שפיקס, 1824

ארת ענק (שם מדעי: Anodorhynchus) הוא סוג של תוכי ממוצא דרום אמריקאי ומרכז אמריקאי ובו שלושה מינים, המהווים את המינים הגדולים ביותר במשפחת התוכיים, ומהגדולים שבסדרת התוכאים.
מאפיינים

הארה היקינתונית היא הגדולה שבבני הסוג והמשפחה. היא יכולה להגיע לאורך 100 ס"מ ולמשקל 1.2-1.7 קילוגרם. כל בני הסוג בעלי גוון נוצות כחול עמוק ובעלי מקור גדול ומעוקל שצבעו שחור-אפור כהה עם בליטה צהובה עליו. בתחילה סוג זה היה מונוטיפי בו רק המין ארה יקינתונית שויך אך בהמשך התגלו עוד 2 מינים. אחד מהם מצוי בסכנת הכחדה חמורה וייתכן שאף נכחד לגמרי.
ארה זו ניזונה בעיקר מכמה דקליים.  מקננת על עצים שונים ביערות הגשם של אמריקה הדרומית והמרכזית.
מינים

ארה יקינתונית (Anodorhynchus hyacinthinus) - המין הגדול ביותר במשפחת התוכיים. מצוי בסכנת הכחדה בטבע ומוכר בפינות חי וגני חיות רבים.
ארת ענק ליר (Anodorhynchus leari)- מין הקרוי על שם החוקר אדוארד ליר. מצוי בסכנת הכחדה בטבע.
ארת ענק גלאוקוס (Anodorhynchus glaucus) - מצוי בסכנת הכחדה חמורה וייתכן שאף נכחד מהעולם
אנדלגלורניס

| אנדלגלורניס |
| --- | --- |

תקופה
סוף מיוקן, 9–6.8 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: קריאמאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: פורוסרקוסיים
סוג:: אנדלגלורניס
מין:: Andalgalornis steulleti
שם מדעי
 Andalgalornis ‏פטרסון & Kraglievich, 1960

אנדלגלורניס (שם מדעי: Andalgalornis; משמעות השם: "העוף של אנדלגלה (Andalgalá)") הוא סוג של עוף לא מעופף ענקי ממשפחת הפורוסרקוסיים ("עופות האימה") אשר חי במישורי דרום אמריקה של סוף המיוקן. המאובנים שלו תוארכו ללפני 9-6.8 מיליון שנה. הם התגלו בארגנטינה במחוז אנטרה ריוס ובקטמרקה. בסוג היה מין אחד - Andalgalornis steulleti.
מאפיינים

עוף גדול זה היה מצויד במקור עצום בעל קצה משונן כמו גרזן ומבנהו ומבנה הצוואר נועדו לאפשר ליצור להכות בעוצמה חזקה בטרף אפשרי, בצורה בה תקפו האלוזאורוס או הסמילודון במכות מתפרצות. הוא היה בעל רגליים ארוכות איתם נע במהירות על פני המישורים, אם כי סביר להניח שהיה טורף ממארב. עצמותיו היו חלולות וקלילות יחסית לעופות כמו הפורוסרקוס. הוא הגיע רק לגובה 1.5 מטר ולמשקל 40 ק"ג.
הטרף העיקרי שלו הורכב ממכרסמים קטנים עד בינוניים ומצעירי הסדרה נוטונגולאטויים. רק לעיתים נדירות הוא הכריע טרף גדול ממנו, דבר שהיה יכול לסכן את חייו וגם ולמשוך אוכלי נבלות תוקפניים לאזור.
בתרבות

עוף זה הופיע בסדרה פלאווורלד.
איור של גולגולת וחוליות העוף הענק
בדפורדשייר

| --- | --- |
דגל בדפורדשיירדגל בדפורדשייר

 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 אומת הבית:  אנגליה אנגליה
 אזור:  מזרח אנגליה
 בירת המחוז:  בדפורד
 שטח:  1,235 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  682,311 (2020)
  ‑ צפיפות:  488 נפש לקמ"ר (2008)
 קואורדינטות:  52°05′00″N 0°25′00″W﻿ / ﻿52.083333333333°N 0.41666666666667°W﻿ / 52.083333333333; -0.41666666666667 
 אזור זמן:  UTC
 http://www.bedfordshire.gov.uk/
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בדפורדשייר (באנגלית: Bedfordshire) הוא אחד ממחוזות אנגליה, הנמצא במזרח אנגליה שבממלכה המאוחדת. המחוז נחשב לאחד המחוזות המסורתיים של אנגליה, וגובל במחוזות קיימברידג'שייר, נורת'האמפטונשייר, בקינגהאמשייר והרטפורדשייר. העיר בדפורד משמשת כבירת המחוז, אך העיר המשמעותית והגדולה ביותר במחוז היא לוטון.
התיעוד הראשון לשימוש בשם "בדפורדשייר" הוא משנת 1011.
ארנסט לודוויג הראשון, דוכס סקסוניה-מיינינגן

ארנסט לודוויג הראשון, דוכס סקסוניה-מיינינגן (בגרמנית: Ernst Ludwig I, von Sachsen-Meiningen;‏ 7 באוקטובר 1672 – 24 בנובמבר 1724) היה דוכס סקסוניה-מיינינגן בין השנים 1706–1724.
ביוגרפיה

ארנסט לודוויג נולד ב-7 באוקטובר 1672 בגותה שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-גותה, לברנהרד, נסיך סקסוניה-גותה, ולמריה הדוויג מהסן-דרמשטדט, בתם של גאורג השני, רוזן הסן-דרמשטדט וסופיה אלאונורה מסקסוניה.
לאחר מותו של סבו ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-גותה בשנת 1675 שלטו אביו ברנהרד ודודיו במשותף, ובשנת 1680 פוצלה הדוכסות בין שבעת האחים; פרידריך הראשון, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, אלברכט החמישי, דוכס סקסוניה-קובורג, ברנהרד הראשון, דוכס סקסוניה-מיינינגן, היינריך, דוכס סקסוניה-רמהילד, כריסטיאן, דוכס סקסוניה-אייזנברג, ארנסט השלישי, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ויוהאן ארנסט, דוכס סקסוניה-זאלפלד.
בשנת 1706 מת אביו ברנהרד הראשון, דוכס סקסוניה-מיינינגן, וארנסט לודוויג עלה לשלטון במקומו. מכיוון שאביו לא ציווה שהוא יירש לבדו, היו אמורים אחיו לרשת עמו את השלטון במשותף. אולם ארנסט לודוויג חתם על הסכם עם אחיו, ולפיו ויתרו אחיו על השלטון בעד לתמורה ממונית.
ב-24 בנובמבר 1724 מת ארנסט לודוויג, ובמקומו עלה לשלטון בנו ארנסט לודוויג השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן. לאחר מותו של ארנסט לודוויג מונה אחיו פרידריך וילהלם, דוכס סקסוניה-מיינינגן לעוצר הדוכסות, ולאחר מותם של בניו עלה הוא לשלטון.
משפחתו

ב-19 בספטמבר 1704 התחתן ארנסט לודוויג עם בת דודתו דורותיאה מריה מסקסוניה-גותה-אלטנבורג, בתם של פרידריך הראשון, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג ומגדלנה זיבילה מסקסוניה-וייסנפלס. ממנה היו לו 5 ילדים:
יוזף ברנהרד (1706–1724)
פרידריך אוגוסט (1707)
ארנסט לודוויג השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן (1709–1729)
לואיזה דורותיאה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן (1710–1767), התחתנה עם פרידריך השלישי, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג
קרל פרידריך, דוכס סקסוניה-מיינינגן (1712–1743)
ב-3 ביוני 1714 התחתן ארנסט לודוויג עם אליזבת סופיה, מרקיזת ברנדנבורג, בתם של פרידריך וילהלם, הנסיך הבוחר מברנדנבורג וסופיה דורותיאה משלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג, אך לא היו לו ילדים ממנה.
אנדרוס קסמאה

אנדרוס קסמאה (באסטונית: Andrus Kasemaa; נולד בשנת 1984) הוא משורר אסטוני.
קסמאה נולד בכפר הקטן דִירְהָמִי שבצפון-מערב אסטוניה. הוא למד לתואר ראשון מדעי רוח כלליים והתמחה בספרות באוניברסיטת טרטו. כיום הוא מתגורר עם בן זוגו בחווה כפרית באי היומאה שבים הבלטי ועיתותיו מוקדשות ברובן לכתיבה ספרותית.
קסמאה פרסם לפי שעה את עשרת ספרי השירה האלה: "שלוותו של המשורר" (2008), "הידרדרות" (2009), "הערבים הבלתי-נשכחים" (2012), "להיות משורר" (2017), "כאשר אמות אי-פעם" (2018), "מוזה" (2019), "גבר מחפש אישה" (2019), "מבט לאחור" (2020), "משעול יערות" (2020) ו"גרגרי פלפל" (2021). קסמאה גם פרסם שלושה רומנים: "עולמן האבוד של האלמנות" (2012), "ספרי האחרון" (2014) ו"רווק" (2019). בשנת 2018 זכה בפרס הספרותי ע"ש יוהאן ליב. תשעה משיריו התפרסמו בתרגום לעברית בספר כובעים וכפפות, אסופה לשירה אסטונית שערך ותרגם רמי סערי. אנתולוגיה זאת ראתה אור בהוצאת כרמל בשנת 2021.
עבודותיו

Poeedirahu (2008)
Lagunemine (2009)
Kustutamatud õhtud (2012)
Leskede kadunud maailm (2012)
Minu viimane raamat (2014)
Olla luuletaja (2017)
Kui ma kord suren" (2018)
Vanapoiss (2019)
Muusa (2019)
Mees otsib naist (2019)
Silmapilk tagasi (2020)
Metsakuru (2020)
Pipraterake (2021)
לקריאה נוספת

רמי סערי (עורך ומתרגם), כובעים וכפפות – אסופת משוררים אסטונים צעירים, הוצאת כרמל, 2021, עמודים 93–108.
בוקסנוס

בוקסנוס (בלטינית: Buxenus) היה אל מלחמה במיתולוגיה הקלטית וכן אל עצי התאשור. אם המפגש בין התרבות הקלטית ותרבות האימפריה הרומית זוהה בוקסנוס עם האל מרס מהמיתולוגיה הרומית ושמו הופיע כסיומת לשם האל. כתובת המוקדשת ל"מרס בוקסנוס" התגלתה בולרון (בצרפת של ימינו).
לקריאה נוספת

Bernhard Maier, Cyril Edwards, Dictionary of Celtic Religion and Culture, Boydell & Brewer, 1998
Harry Mountain, The Celtic Encyclopedia, Universal-Publishers, 1998
אריק סטונסטריט

| --- | --- |

 לידה:  9 בספטמבר 1971 (בן 53) קנזס סיטי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1999 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת המדינה של קנזאס  Piper High School 
 בת זוג:  לינדזי שוויצר (אירוסין)
 פרסים והוקרה:  פרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרה קומית (2010)  פרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרה קומית (2012) 
 http://www.ericstonestreet.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
אריק סטונסטריט (באנגלית: Eric Stonestreet; נולד ב-9 בספטמבר 1971) הוא שחקן אמריקאי זוכה שני פרסי אמי לשנת 2010 ו-2012 על תפקידו כקמרון טאקר בסדרה הקומית הפופולרית "משפחה מודרנית".
ביוגרפיה

סטונסטריט נולד בקנזס סיטי שבקנזס, למד לימודים אקדמאיים באוניברסיטת קנזס ולימודי משחק ב"תיאטרון האימונים השני" שבשיקגו.
עבר להתגורר בלוס אנג'לס כדי לפתח קריירת משחק והתגלה בסדרת הפשע "CSI" בתפקיד הטכנאי רוני לייטר ובקומדיה "בנות יישארו בנות".
משנת 2009 התפרסם סטונסטריט וקיבל שבחים רבים בזכות הופעותיו בסדרה הקומית המצליחה "משפחה מודרנית" בתפקיד קמרון טאקר.
סטונסטריט זכה על התפקיד בשני פרסי אמי לשחקן הקומי המשני הטוב ביותר והועמד לשני פרסי גלובוס הזהב.
בשנת 2011 הופיע בקומדיה "מורה רעה" בתור השותף לחדר של המורה אליזבת האלסיי (קמרון דיאז), באותה שנה השתתף בעונה הראשונה של "סיפור אימה אמריקאי" בתפקיד אורח.
בשנת 2015 שיחק בתפקיד ראשי בסרט המתח "הדירה" לצד ונטוורת' מילר וג'יימס מרסדן.
פילמוגרפיה

כמעט מפורסמים (2000)
בנות יישארו בנות (2003)
איילנד (2005)
סיפורי ארצות הברית (2007)
לילות L.A (2008)
מעודדות הנינג'ה (2008)
מורה רעה (2011)
חשבון משותף (2013)
הדירה (2015)
באישור (2016)
החיים הסודיים של חיות המחמד (2016) - דיבוב
החיים הסודיים של חיות המחמד 2 (2019) - דיבוב
פילמוגרפיה > טלוויזיה

"CSI‎" ‏ (2001–2005)
משפחה מודרנית (2009–2020)
American Auto‏ (2023)
אנדימיון

| --- | --- |

 תרבות:  יוון העתיקה
 אב:  זאוס
 אם:  קליקה
 בן או בת זוג:  Chromia, ארטמיס, Asterodeia, Hyperippe 
 צאצאים:  Aetolus, Eurycyda, Epeius, Paeon 
 
אנדימיוֹן (ביוונית עתיקה: Ἐνδυμίων) הוא דמות במיתולוגיה היוונית של רועה צאן שסלנה, בתו של הטיטאן היפריון, התאהבה בו ובשל כך לא מילאה את תפקידה כראוי, כאלת הירח.
מיתולוגיה

כעונש לסלנה, הרדים זאוס את אנדימיון כדי שתוכל להסתכל עליו ולמלא את תפקידה בו זמנית. לאחר מכן, כדי שאנדימיון יוכל לראות את סלנה, האל היפנוס (התגלמות השינה) פקח את עיני אנדימיון.
התייחסויות בתרבות

"אנדימיון הישן", הוא ציור מתקופת הרנסאנס מאת הצייר צ'ימה דה קונליאנו (אנ').
"אנדימיון" אנתולוגיה של חרוזים מתקופת הרנסאנס של קריטאו.
"אנדימיון הישן", פסל נאו-קלאסי מאת אנטוניו קנובה.
"אנדימיון", שיר מאת המשורר האנגלי ג'ון קיטס.
"אנדימיון", סיפור פנטסטי שנכתב על ידי הסופר דן סימונס, שכותרתו לקוחה מהשיר של קיטס.
התייחסויות בתרבות > גלריה

"דיאנה ואנדימיון", של פאולו אנדראה טריסקוני (1757–1833) מוזיאון הארמיטאז'.
"אנדימיון" (1872), של ג'ורג' פרדריק ווטס.
"אנדימיון הצעיר", תמונה מאת ג'וליה מרגרט קמרון
"אנדימיון" (1886), מאת הנס תומה.
"'אנדימיון" מאת קונרד אברהרד.
"אנדימיון" (1893), מאת ג'ון ויליאם גודארד.
אנדימיון בפסל רומי עתיק מהמאה הראשונה במוזיאונים הקפיטוליניים
אנדימיון וסלנה על סרקופג
אשת פינחס

| --- | --- |
 בן או בת זוג:  פינחס בן עלי 
 צאצאים:  אִיכָבוֹד 
 
יח וַיְהִי כְּהַזְכִּירוֹ אֶת-אֲרוֹן הָאֱלֹהִים וַיִּפֹּל מֵעַל-הַכִּסֵּא אֲחֹרַנִּית בְּעַד יַד הַשַּׁעַר וַתִּשָּׁבֵר מַפְרַקְתּוֹ וַיָּמֹת כִּי-זָקֵן הָאִישׁ וְכָבֵד וְהוּא שָׁפַט אֶת-יִשְׂרָאֵל אַרְבָּעִים שָׁנָה. יט וְכַלָּתוֹ אֵשֶׁת-פִּינְחָס הָרָה לָלַת וַתִּשְׁמַע אֶת-הַשְּׁמוּעָה אֶל-הִלָּקַח אֲרוֹן הָאֱלֹהִים וּמֵת חָמִיהָ וְאִישָׁהּ וַתִּכְרַע וַתֵּלֶד כִּי-נֶהֶפְכוּ עָלֶיהָ צִרֶיהָ. כ וּכְעֵת מוּתָהּ וַתְּדַבֵּרְנָה הַנִּצָּבוֹת עָלֶיהָ אַל-תִּירְאִי כִּי בֵן יָלָדְתְּ וְלֹא עָנְתָה וְלֹא-שָׁתָה לִבָּהּ.כא וַתִּקְרָא לַנַּעַר אִיכָבוֹד לֵאמֹר גָּלָה כָבוֹד מִיִּשְׂרָאֵל אֶל-הִלָּקַח אֲרוֹן הָאֱלֹהִים וְאֶל-חָמִיהָ וְאִישָׁהּ. כב וַתֹּאמֶר גָּלָה כָבוֹד מִיִּשְׂרָאֵל כִּי נִלְקַח אֲרוֹן הָאֱלֹהִים.

— ספר שמואל א', פרק ד', פסוקים י"ח–כ"ב
 מות עלי הכהן. מאחור כלתו, אשת פנחס כורעת ללדת. ציור מעשה ידי יוליוס פון שנור קארולספלד, מתוך סדרת "התנ"ך בתמונות", משנת 1860
אֵשֶׁת פִּינְחָס היא דמות מקראית, אשת פנחס בנו של עלי הכהן. שמה נפקד מן הכתובים וסיפורה מופיע בספר שמואל א', פרק ד', פסוק י"ט. אשת פנחס, מתה כאשר היא מתבשרת על מות פינחס בעלה. לבנה ניתן השם אי כבוד המציין את מאורע שביית ארון הברית בידי פלשתים. במדרש השם של בנה קיים קשר לגורל הארון והמחבר המקראי מדווח  "כִּי נִלְקַח אֲרוֹן הָאֱלֹהִים".
במלחמה נגד פלשתים באבן העזר, נלקח ארון הברית בידי פלשתים. לקיחת ארון האלוהים היא עונש על התנהגות חפני ופנחס בני עלי. בעקבות עונש זה באים אסונות נוספים - מות עלי וכלתו. כאשר שומעת אשת פינחס את השמועה על מות בעלה היא כורעת ללדת. הנשים הניצבות עליה מעודדות אותה אך בלא הועיל. מצודת דוד, מפרש כי: ”מחרדת השמועה, נהפכו ונתגלגלו עליה פתאום חבלי הלידה”.
יוסף בן מתתיהו, בספרו קדמוניות היהודים, מסביר את השם שנתנה לבנה בתבוסת הצבא הישראלי: ”מחמת הקלון שירד על הצבא”.