stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אירית
ניבים בשפה האירית > קונכט

מבחינה היסטורית, הניבים של קונכט מהווים שריד יחידי לאזור דיאלקטי שהשתרע ממרכז האי ועד לחופו המזרחי. את הניב המובהק ביותר של פרובינציית קונכט ניתן למצוא בקונמארה ובאיי אראן, וניב מובהק נוסף נמצא באזורי הגיילטאכט שבין המחוזות מאיו וגולוויי. הניב של צפון מחוז מאיו שמדובר בעיר אריס ובאי אקיל, הוא בהכרח של קונכט מבחינה דקדוקית ומורפולוגית, על אף שיש לו קרבה מסוימת גם לניבים של אלסטר, וזאת בעקבות הגירה של אירים מנושלים רבים מאלסטר לקונכט בעקבות ההתיישבות האנגלית על אדמותיהם במאה ה-16. יש האומרים שדווקא ניב זה הוא ניב קונכט המקורי, אותו היו מדברים בעבר במחוזות סלייגו, רוסקומון, ליטרים ומזרח גולוויי.
ההבדלים המשמעותיים בין ניב קונכט לבין שאר הניבים של השפה האירית הוא השימוש בסיומת -achan בסוף שמות פעולה – לדוגמה, המילה "היחלשות" – lagú במנסטר ו-lagachan בקונכט. כמו כן, הארכת התנועות והקטנה משמעותית של הסיומות הוא גם סמל היכר לניבים של קונכט. ישנם סימני היכר המשותפים לקונכט עם אחד הניבים האחרים: גם בקונכט וגם באלסטר הוגים את הסיומת mh או bh כ-W ולא כ-V כמו במנסטר, למשל המילה "הר", sliabh, נהגית כ-[ʃlʲiəw] ולא [ʃlʲiəβ] כמו במנסטר. לעומת זאת, גם בקונכט וגם במנסטר יש דיפטונגיזציה או הארכה של הברות קצרות לפני העיצורים nn, -m, -rr, -rd, -ll- במילים בעלות הברה אחת או במילים בעלות מספר הברות, כאשר ההברות מוטעמות ואחריהן מופיע העיצור. לדוגמה, המילים "ראש" – [ceann [cɑ:n, "קצר" – [gearr [gʲɑ:r, "זר" – [gall [gɑ:l או "פלא" – [iontas [i:ntəs.
גם בתוך קונכט יש הבדלים בין הניב של דרום קונמארה לבין הניב של מאיו וגולוויי לבין הניב של צפון מאיו. נשיא אירלנד הראשון, דאגלס הייד, היה ככל הנראה מהדוברים האחרונים של הניב של מחוז רוסקומון, ניב קונכט שנכחד.
ניבים בשפה האירית > אלסטר

מבחינה בלשנית, הניב המשמעותי של פרובינציית אלסטר הוא זה המדובר בעיירה רוזס וסביבותיה ובעיר גווידור, הממוקמות במחוז דניגול. בניב זה השתמשו רוב הסופרים והמשוררים האירים שהתגוררו בפרובינציית אלסטר כמו גם הזמרת אניה ולהקת הפופ קלאנאד המודרניים והוא גם מהניבים האחרונים ששרדו בפרובינציה. האירית המדוברת במחוז אלסטר שונה במקצת משאר הניבים של השפה האירית, וניתן אף להגיד שהיא קרובה לשפות הגוידליות האחרות – גאלית סקוטית ומאנית, איתם היא חולקת תחביר ומילים משותפות. אולם, בעקבות הכחדתם של רוב ניבי אלסטר בשטחים שהיום נקראים צפון אירלנד, קשה להגיד שהניב הנוכחי של אלסטר מהווה מעבר בין הניבים הדרומיים של קונכט ומנסטר לבין השפות הגאלית סקוטית והמאנית, על אף שבעבר הדבר היה נכון. המאפיין המשותף הבולט ביותר לשלוש השפות – ניב אלסטר, גאלית סקוטית ומאנית הוא השימוש במילת השלילה (cha(n במקום במילה ní, בה משתמשים בקונכט ובמנסטר. בניבים הצפוניים של אלסטר הדבר בולט יותר מאשר בדרומיים, על אף שגם בניבים הצפוניים וגם באלו הדרומיים הטיית השלילה לעתיד נהגית כ-níl כמו בניבים של קונכט ומנסטר יותר מאשר כ-chan fhuil או cha bhfuil כמו בסקוטית ובמאנית.
מאפיין נוסף של הניבים של אלסטר הוא השימוש בסיומת -am במקום -im בפועל יחיד בהווה, בניגוד לניבים של מנסטר וקונכט. לדוגמה, "אני הולך" – siúlaim בניבים הדרומיים ו-siúlam באלסטר.
ניבים בשפה האירית > האירית בערי אירלנד

אירית הייתה השפה השגורה בפי הקהילות בערים ובעיירות האיריות עד למאה ה-19, ועד המאה ה-18 היא עוד הייתה נפוצה בדבלין ובהתחום, בעיקר בתחומי האמנות, השירה, הספרות והתרבות. הניב שהיה מדובר בדבלין היה בטווח שבין הניבים של אלסטר שבמית' ובלאות' מצפון והניבים של לנסטר וקונכט מדרום ועל כן הוא קרוב אליהם מבחינת דקדוקית ופונולוגית. הכלל במחוז דבלין היה שימת דגש בהברה הראשונה של המילה. מאחר שהשפה האירית הייתה מדוברת באופן נרחב בדבלין בתקופה הקרומווליאנית, הרשויות האנגליות ביקשו להסדיר אותה באופן רשמי והאצולה האנגלית אולצה לשמוע הרצאות באירית ונאומי כמרים קתולים היו נישאים בה. המתיישבים האנגלים אף מחו בשנת 1657 על השימוש היום-יומי והנרחב בשפה במקומה של האנגלית. ישנן הוכחות לשימוש נרחב בשפה מאותה התקופה גם בערים גדולות אחרות באירלנד, דוגמת קורק ודרוהדה.
במאה ה-16, צאצאיהם של המתיישבים האנגלו-נורמנים במרכזים העירוניים באירלנד היו דוברי אירית או שדברו את שתי השפות גם יחד. בסוף המאה ה-16, לאחר שסייר ברחבי אירלנד, כתב המטייל האנגלי פיינס מוריסון – "האנגלים האירים והאירים עצמם, על אף שהם יכולים לדבר אנגלית טוב כמונו, מדברים בדרך כלל באירית בינם לבין עצמם, ולא פותו לדבר איתנו בשפה האנגלית כלל". סגירתם ופירוקם של מוסדות לאומיים ותרבותיים איריים במאה ה-17 הובילו לירידת קרנה של השפה האירית ולאינגלוז הדרגתית של מעמד הביניים. מפקד אוכלוסין משנת 1851 מעיד שעוד נותרו קהילות גדולות דוברות אירית בערים, ובשווקים וברחובות עוד היו מדברים באירית באופן שוטף. כ-40% מתושבי קורק עוד היו מדברים בשפה האירית.
במאה ה-19 קטנו אוכלוסיות אלו באופן דרסטי, בעיקר בדבלין, וירידה זו נבלמה רק בתחילת המאה ה-20, כשרפובליקנים אירים ביקשו לדאוג שהשפה לא תכחד. מאמצים אלו נתמכו בידי הליגה הגאלית ולוו בפעילות ספרותית מחודשת בשפה האירית. בשנים האחרונות ישנה עלייה של דוברי אירית ילידיים בערים באירלנד והדבר משתקף בריבוי שידורים במדיות בשפה האירית. השפה האירית המדוברת בערים משתנה ללא הרף, בייחוד בתחום העיצורים, תחום המאפיין מאוד את השפה האירית. לא ברור כיום אם השפה השגורה בפי דוברי האירית ה"חדשים" תהפוך לניב בפני עצמו או אם היא תמשיך להתרחק באופן בלתי הפיך מהאירית המדוברת בגיילטאכט ותהפוך לשפה שונה.
ניבים בשפה האירית > האירית התקנית

האירית התקנית הרשמית (באנגלית: The Official Standard, באירית: An Caighdeán Oifigiúil או בקיצור An Caighdeán) היא שפה תקנית, אותה לומדים בבתי הספר באירלנד, על אף שבהשפעה מסוימת של הניבים המקומיים בהם היא מלומדת. השפה פורסמה לציבור בדאל אירן בשנות ה-50 של המאה ה-20. לפיתוחה של השפה התקנית היו שתי מטרות עיקריות – הראשונה הייתה פישוט והנגשת השפה, ששמרה עד לאותם ימים את האיות העתיק שלה – במסגרת הפישוט הוסרו אותיות שותקות רבות ובוצעה תקינה של אופן כתיבת השפה, כך שדוברי כל הניבים יכתבו באופן זהה. מאפיינים רבים של השפה התקנית הם של ניב קונכט, מאחר שהוא הניב המרכזי של השפה – הן מבחינת כמות דובריו והן מבחינת היותו גשר בין הניבים של מנסטר לבין הניבים של אלסטר. איותן של המילים משקף לרוב את האופן בו היו מאייתים אותם באירית קלאסית העתיקה, אך כל ניב שמר לעצמו את אופן ביטוי המילים הייחודי לו. לדוגמה, את המילה "עליי" מאייתים באירית עתיקה כ-agam ועל כן כך הוא מאוית בכל אירלנד, אך מבחינת הגייה הדבר שונה. במנסטר המילה נהגית כ-agùm (אגום), בקונכט היא נהגית כ-am (אם) ובאלסטר היא נהגית כ-aigheam (איים).
המטרה השנייה לתקינת השפה הייתה הסדרת והפשטת הדקדוק של האירית על מנת שיהיה נגיש ופשוט יותר להבנה באוכלוסיות בתי הספר דוברות האנגלית. הסדרת הדקדוק היא אחת הסיבות לכך שישנן אוכלוסיות איריות מסורתיות שלא מקבלות את השפה החדשה. השפה התקנית מדוברת בעיקר על ידי אירים שזו אינה שפתם הראשונה, מהם אחוז גדול מתגורר בעיר הבירה דבלין – ועל כן, השפה התקנית מכונה לעיתים כ"אירית של דבלין" או כ"אירית עירונית". השפה האירית המדוברת ברובע הגיילטאכט שבעיר בלפסט היא אירית תקנית רשמית שמושפעת בכבדות מהניבים של אלסטר.
ההבדלים בין הניבים המסורתיים של השפה האירית הם משמעותיים, ועל כן היה קושי רב להגדיר שפה אירית סטנדרטית. בעקבות תקשורת תכופה יותר בין דוברי הניבים השונים והגדרתה של השפה האירית התקנית הופכים הבדלים אלו לבולטים פחות.
כתיבה והגייה > אותיות "צרות" ואותיות "רחבות"

הכתיב מבדיל בין העיצורים המחונככים למוולנים באמצעות אותיות התנועה הסמוכות לעיצור: התנועות מחולקות לשתי קבוצות – ה"צרות" הכוללות את האותיות I ו-E, וה"רחבות" את האותיות A,‏ O ו-U. זוהי הסיבה לכך שבאירית נפוצים צברי תנועות, ובדרך כלל לפחות אחת משתיים, שלוש או אף ארבע התנועות אינה נהגית וכל תפקידה להבהיר אם העיצור מחונכך או מוולן. לדוגמה, במילה Dáil (אספה), האות i מופיעה רק כסימן לחנכוך העיצור הסופי, בעוד שהאות á מסמנת הן את התנועה (דומה לפתח), הן את אורכה (תנועה ארוכה) והן שהעיצור שלפניה מוולן. במילה Buíoch ("אסיר תודה") האותיות u ו-o מעידות אך ורק על B ו-Ch מוולנים, ובמילה Feoil ("בשר") האותיות e ו-i מעידות אך ורק על F ו-L מחונככים). ההבחנה בין עיצורים צרים ורחבים עשויה לשנות משמעות – כך Lón (צהריים) נבדלת מ-Leon (אריה) רק בכך שבראשונה ה-L רחבה ובשנייה היא צרה. כאשר עיצור או צרור עיצורים המופיעים באמצע מילה בין תנועות, האורתוגרפיה מסמנת אותם באותיות "צרות" או "רחבות" משני צדיו. לדוגמה, במילה Críostaí ("נוצרי"), הרצף st מסומן כמוולן על ידי האות האילמת o לפניו והאות האילמת a אחריו. כלל זה מוכר באירית ככלל "Caol le caol agus leathan le leathan" (צר עם צר ורחב עם רחב).
כתיבה והגייה > שינויים תחיליים

תופעה נוספת בכתיבת ובהגיית אירית מכונה "שינויים תחיליים" (Initial mutations), שמשמעה שבמקרים מסוימים חל שינוי בעיצור או בעיצורים בראשי מילים. השינויים נגרמים מסיבות תחביריות או מורפולוגיות ומתחלקים לשני סוגים – "ליקוי" (Eclipsis, אירית Úrú) ו"החלשה" (Lenition, אירית Seímhiú "שֵיביוּ"). במקרה של ליקוי, עיצור אטום מוחלף בעיצור קולי מקביל לו, בעוד סותם קולי מוחלף בעיצור אפי המקביל לו. בכתב, הליקוי מיוצג על ידי תוספת העיצור המחליף בראש המילה, מיד לפני העיצור המוחלף. לדוגמה: cosa ("רגליים"), הופך ל-a gcosa ("רגליהם"), כאשר העיצור [k] משתנה ל-[g]. וכן: bó ("פרה"), הופך ל-a mbó ("פרתם"), כאשר העיצור [b] משתנה ל-[m].
במקרה של החלשה או ריכוך, המיוצג בכתב על ידי תוספת h אחרי העיצור, משתנה בדרך כלל אופן החיתוך של העיצור מסותם לחוכך באותו מקום החיתוך. לדוגמה a chosa ("רגליו" כאשר העיצור [k] משתנה ל-[x]), או a bhó ("פרתו" כאשר העיצור [b] משתנה ל-[v]). תופעה זו דומה מאוד לגלגול המודרני של תופעת בג"ד כפ"ת בעברית, באותיות בכ"פ בלבד, למשל בנטיות כמו בנה-יבנה (b~v), פגש-יפגוש (p~f), כתב-יכתוב (k~x). עם זאת, באירית התופעה נפוצה יותר, ועבור חלק מהעיצורים הריכוך דרסטי בהרבה ולעיתים גורם להשמטה מוחלטת, כפי שמראה הטבלה למטה.
| עיצור | החלשה | ליקוי |
| --- | --- | --- |
| p | ph (נהגה כפ' רפה) | bp (נהגה כ-ב' דגושה) |
| t | th (נהגה כ-ה') | dt (נהגה כ-ד') |
| c | ch (נהגה כ-כ' רפה) | gc (נהגה כ-ג') |
| b | bh (נהגה כ-ב' רפה) | mb (נהגה כ-מ') |
| d | dh (נהגה כ-gh – ראו להלן) | nd (נהגה כ-נ') |
| g | gh (ראו להלן) | ng (נהגה כ-נג') |
| f | fh (לא נשמע) | bhf (נהגה כ-ב' רפה) |
| m | mh (נהגה כ-ב' רפה) | - |
| s | sh (נהגה כ-ה') | - |
במקרים של ליקוי נהוג להותיר את העיצור התחילי המקורי באות רישית ("גדולה") כאשר הדבר מתחייב ממיקומו בתחילת משפט או כאשר מדובר בשם עצם פרטי, ואילו העיצור המביא לליקוי נכתב באות "קטנה". לדוגמה, "Garda Síochána na hÉireann" ("משמרות השלום של אירלנד" – משטרת אירלנד).
באשר להחלשה, נהוג היה בעבר לסמנה בנקודה שנקראה "שי בוּאֶלטֶה" (Sí buailte) מעל האות המוחלשת, ושנהגה גם במקומות אחרים בהם הצליל מוחלש, אך נוהג זה הוחלף כאמור באות H.
מאחר שתופעת השינויים התחיליים מושפעת גם מסיבות תחביריות (סמיכות של מילים מסוימות זו לזו וכיוצא בזאת), זו מתרחשת גם לפני תנועות בתנאים מסוימים. בצירוף "an t-uisce" ("המים"), תווית הידוע an דורשת את הוספת האות T כאשר היא מקדימה שם עצם ממין זכר במקרים מסוימים. כך גם בביטוי "go hÉirinn" – "לאירלנד" שבו מילת היחס אל (Go) מצריכה הוספת האות H (כמו בהחלשה, אך במקרה זה אין עיצור המוחלש מהתופעה).
הגיית השפה וכתיבתה > הטעמה

מערכת ההטעמה באירית שונה בין הניבים השונים.
כלל ההטעמה העיקרי הוא שההטעמה הראשית מופיעה בהברה הראשונה במילה. חורגות מכלל זה מילים בודדות שבהברתן הראשונה תחילית והבסיס המורפולוגי מתחיל בהברה השנייה (עם זאת, במרבית המילים שבראשן תחילית, ההטעמה הראשית עודנה מופיעה בהברה הראשונה, קרי, בתחילית).
הניבים הצפוניים (דניגול) מצייתים לכלל דלעיל בעקביות. בנוסף, הם מתאפיינים בהיעדר הטעמה משנית ובאיסור על תנועות ארוכות להופיע בהברות בלתי-מוטעמות. כתוצאה מכך, ניגוד כמותי (בין תנועות קצרות לארוכות) קיים אך ורק בהברה הראשונה (והיחידה המוטעמת) במילה. תנועות בלתי-מוטעמות שמקבילותיהן בניבים האחרים ארוכות יופיעו בניבים הצפוניים כתנועות קצרות, אך בדרך כלל הן שומרות על איכותן, כלומר, בניבים הצפוניים יש תנועות קצרות בלתי-מוטעמות בעלות איכות מוגדרת (ולא שווא).
גם הניבים המרכזיים (קונמארה) מצייתים לכלל ההטעמה בעקביות. בניגוד לניבים הצפוניים, תנועות ארוכות יכולות להופיע בהברות בלתי-מוטעמות, ויזכו בדרך כלל בהטעמה משנית.
בניבים הדרומיים מערכת ההטעמה מעט מורכבת יותר. כלל ההטעמה העיקרי תקף רק במילים שבהן אין תנועות ארוכות אחרי התנועה הראשונה. בכל מצב אחר, ההטעמה הראשית מופיעה באחרונה מבין ההברות המכילות תנועות ארוכות. במצב שכזה, תופיע לרוב הטעמה משנית בהברות מוקדמות יותר המכילות תנועה ארוכה. הטעמה משנית עשויה להופיע לסירוגין גם ברצף ארוך של הברות המכילות תנועות קצרות, כאשר ההטעמה הראשית מופיעה מאוחר במילה (בהברה המכילה תנועה ארוכה).
הגיית השפה וכתיבתה > קלו גיילאך

לאירית סגנון כתיבה מסורתי אופייני המכונה "קלו גיילאך" (Cló Gaelach), והמומחש בתמונות הבאות:
ראו גם

גיילטאכט
פורס נא גייליגה
תפוצת דוברי אירית באירלנד – 1871
אחוז דוברי השפה האירית ביום-יום, נכון לשנת 2011
אזורי הגיילטאכט הרשמיים
שילוט דו לשוני בגן החיות באירלנד
שוטר אירי
התחום בשנת 1488
Sí buailte בסוף המילה Gaelach הנכתבת כיום עם האות H
שלט דרכים דו-לשוני (הכתיב הקטן: באירית); התמונה צולמה למעשה בלונדון, בריטניה
Oifig an Phoist – משרד דואר בדבלין
תנועות בפרובינציית קונאכט
תנועות בפרובינציית מונסטר
טווחי אלופונים של תנועות סגורות באירית
טווחי אלופונים של תנועות אמצעיות באירית
טווחי אלופונים של תנועות פתוחות בפרובינציית קונאכט
טווחי אלופונים של תנועות פתוחות בפרובינציית מונסטר
טווחי אלופונים של הדיפתונגים /əi/ ו-/əu/
טווחי אלופונים של הדיפתונגים /iə/ ו-/uə/
עיצורים
תנועות
שאטו

Château de Chenoncea בעמק הלואר, צרפת
כפרי שאטו ב - La Roque-Gageac דורדון.
Château de Ferrières הגדול ביותר במאה ה-19, נבנתה בשנת 1854 לבית ג'יימס מאיר רוטשילד, מזרחית לפריז. יושבת על שטח של 30 קילומטרים רבועים.
שאטו (בצרפתית: château, ברבים: châteauxׂׂׂׂ) הוא בית אחוזה, אשר שימש גם למגוריו של בעל האחוזה שהיה ממשפחות האצולה או ממשפחות מיוחסות אחרות. אחוזות אלו הוקמו בדרך כלל באזורי הפרוורים, עם או ללא ביצורים, ולעיתים קרובות ביותר באזורים דוברי צרפתית.
הגדרה

המילה "שאטו" היא מילה צרפתית אשר נכנסה לשפה האנגלית, כמו מילים אחרות שמשמעותן רחבה מהתרגום המילולי לצרפתית. בצרפתית "שאטו" מייצגת מבנים מגוונים באזורי כפרי מהמאה ה-19, כמו מבצרים מימי הביניים וארמונות בסגנון הרנסאנס. רוב הבניינים המכונים שאטו בצרפתית הם ארמונות או בתי כפר ולא בהכרח טירות במובן המקובל. לרוב המילה "château" באנגלית מתארת "טירה צרפתית", אך לעיתים המילה "ארמון" מתאימה יותר למשל במקרה של ארמון ורסאי הידוע כארמונות ורסאי. כאשר נדרשות הבהרות בצרפתית בין טירה לשאטו נעשה השימוש בביטוי château fort כמו במקרה של Château de Roquetaillade.
המקבילה העירונית של שאטו בצרפתית הוא palais, ארמון. גם שימוש זה שונה מן המונח "ארמון" באנגלית, שבו אין דרישה לפיה ארמון חייב להיות בעיר.
המושג "שאטו"

שאטו הוא בית המייצג מעמד בעל השפעה, כמו בתי המידות, stately homes, באנגליה ואירלנד אשר מהווים את המקבילה הארכיטקטונית לשאטו. בעלי השאטו הם בעלי מעמד אישי שבדרך כלל עובר בירושה ומייצג באופן יחסי את השלטון הממלכתי. לפיכך, המילה "שאטו" לעיתים קרובות מתייחסת לבתי המגורים של חברי המלוכה או האצולה הצרפתית, אבל ישנם גם שאטו מפוארים כגון וו-לה-ויקונט, אשר נבנו מתוך צורכי מגורים למעמד הבורגני הגבוה שקיבלו מעמד אצולה: חקלאים שהוסמכו לגבות מיסים, שרים ויורשים של מלך צרפת, לואי השלושה עשר. עם זאת, איכות המגורים יכולה להשתנות במידה ניכרת, בין שאטו מלכותיים של עשירי העילית ליד הערים הגדולות לבין שאטו שאוכלסו על ידי בני אצולה עניים ופקידי ממשל זוטרים בכפרים מבודדים ופגיעים.
מבחינה היסטורית, בתי האחוזות, ה"שאטו", נתמכו כלכלית על ידי האדמות השייכות להם, הנחלות שהועברו לחברה נוהלו ביעילות ובאופן עצמאי יחסית לתקופה הרומית ותחילת ימי הביניים (cf. מנוריאליזם, אסיינדה). סביב הוילות הפתוחות של רומא בימי פליניוס הזקן, גאיוס קילניוס מאיקנס והקיסר טיבריוס נבנו חומות ואז בוצרו במאה ה-3 לספירה, מה שהביא להתפתחות הטירות מסוג שאטו. בתקופה המודרנית נשארו כמה סממנים בשאטו שמעידים על הבנייה הממגנת הזו: גדרות, שערים, חצרות סגורים, חדרי מגורים לאורחים ומשרתים ומבני עזר (אורוות, מטבחים, מבשלות, ומאפיות). חוץ מחצר הכניסה המפוארת אפשר שלשאטו הייתה חצר פנימית במגורי הבעלים כאשר עורף הטירה היה פונה אל מול חצר סגורה ופרטית אשר הייתה משתרעת על פני גנים שטחי טבע עצומים.
בעיר פריז, הלובר וגני לוקסמבורג ייצגו את השאטו המקורי אבל הם איבדו את השייכות האטימולוגית שלהם כאשר הפכו ל"ארמונות". בארצות הברית, המילה שאטו נשתרשה באופן סלקטיבי. המשמעות הראשונה נולדה בסוף המאה ה-19 (Gilded Age) בעיר הנופש ניופורט, רוד איילנד, שם קראו ל"קוטג'ים" שאטו. לעומתם, צפונית לבווילמינגטון, דלאוור, באזור הכפרי העשיר, שנשלט על ידי משפחת דו-פונט החזקה, המילה שאטו נמצאה בשימוש עם המשמעות המקורית שלה. בקנדה, במיוחד באנגלית, המילה שאטו בדרך כלל מעידה על המלונות הגדולים והמפוארים ביותר אשר נבנו בתקופת הזהב של קנדה, כגון שאטו לייק לואיז, באגם לואיז, אלברטה, שאטו לוריאר, אוטווה, שאטו מונטבלו במטונבלו, קוויבק ואת המפורסם ביותר שאטו פורטנאק, בקוויבק סיטי. יתר על כן, באזורים אחרים דוברי צרפתית באירופה דוברי כגון ב ולוניה, בלגיה, המילה שאטו משמשת גם היא בהתאם להגדרתה המקורית ואכן בבלגיה, ניכרת השפעה אדריכלית צרפתית חזקה במאה השבע עשרה כמו ב Château des Comtes de Marchine וגם ב Château de Seneffe מהמאה השמונה עשרה.
שאטו בצרפת > עמק הלואר

עמק הלואר (Loire Valley) הוא ביתם של יותר מ - 300 שאטו. הם נבנו בין המאות ה-10 וה-20, ראשית על ידי מלכי צרפת וזמן קצר לאחר מכן על ידי האצולה; לפיכך, העמק כונה "עמק המלכים". לחלופין, בשל אקלים מתון, שטחי גידול ליין וקרקע חקלאית עשירה, עמק הלואר מכונה גם "הגן של צרפת". גודל האחוזות נע בטווח רחב מעצום (בימים אלו לרב בידיים ציבוריות) לקנה מידה יותר אנושי כגון שאטו דה בוליו ב Saumur או השאטו מימי הביניים Château du Rivau קרוב לChinon אשר נבנו באבן המקומית tuffeau.
שאטו בצרפת > Vaux-le-Vicomte

שאטו Vaux-le-Vicomte היא טירה צרפתית הבנויה בסגנון בארוק. ממוקמת במנסי (Maincy) ליד מילו (Melun), כ־55 ק"מ מדרום מזרח לפריז. טירה זו נבנתה בין השנים 1658–1661 למען Nicolas Fouquet, המרקיז של בל-איסלה (Belle-Île-en-Mer), המפקח על ענייני הכספים של לואי הארבעה עשר.
שאטו בצרפת > Chenonceau

טירת שאנונסו (Château de Chenonceau) היא טירה צרפתית הבנויה בתוך הנהר צ'ר (Cher), ליד הכפר הקטן שנונסו באזור אנדרה-אל-לואר (Indre-et-Loire) בעמק הלואר (Loire Valley) בצרפת. זוהי אחת מהטירות היותר ידועות בעמק הלואר. טירת שאנונסו כמבנה, מוזכרת לראשונה בכתב במאה ה-11. הטירה הנוכחית נבנתה בשנים 1514–1522 על יסודות של טחנה ישנה ולאחר מכן הורחבה בנייתה לאורך הנהר. הגשר מעל הנהר נבנה ב־1556-1559 בעיצוב של ארכיטקט צרפתי בסגנון הרנסאנס, Philibert de l'Orme. הגלריה על הגשר, נבנתה ב־1570-1576 בעיצובו של עוד ארכיטקט צרפתי Jean Bullant.
שאטו בצרפת > Dampierre-en-Yvelines

הטירה בסגנון בארוק צרפתי נבנתה על ידי Jules Hardouin-Mansart עבור הדוכס קרוורוס, duc de Cevreuse, אחיינו של איש הממשל קולבר, Colbert. הטירה מוגנת מאחורי שערים כפולים מברזל, המבנה הראשי שלה מקושר אל יתר המבנים באמצעות מעקות המסודרים באופן סימטרי סביב החצר המרכזית המרוצפת חצץ בסגנון סימטרי ותבניתי (parterres)
שאטו בצרפת > ורסאי

ארמון ורסאי, או בצרפתית שאטו דה ורסאי, הוא טירה מלכותית ב- Île-de-France, ורסאי. כאשר הטירה נבנתה ורסאי, היה אזור כפרי; היום, לעומת זאת, זהו פרבר עשיר של פריז, כ-20 ק "מ מדרום-מערב הבירה הצרפתית. בית המשפט של ורסאי היה מרכז כוח פוליטי בצרפת מ-1682, זאת כאשר לואי הארבעה עשר עבר מפריס לארמון בורסאי, עד שהמשפחה המלכותית נאלצה לחזור לבירה באוקטובר 1789, לאחר תחילת המהפכה הצרפתית. ולכן טירת ורסאי מפורסמת לא רק כבניין, אלא כסמל של המערכת של מונרכיה מוחלטת ב"משטר הישן".
שאטו בצרפת > בורדו

בבורדו ישנן הרבה אחוזות בסגנון שאטו היות שזוהי קידומת שמתלווה כמקובל לכל המבנים בהם מייצרים יין, ללא קשר לכמה צנועה האחוזה או ראוותנית ומפוארת. אם היו עקבות של ספק, שהוילות רומיות של אקיטן התפתחו ל châteaux מבוצר ועצמאי, אזי יצרני היין הקנאים למעמדם, ידאגו לפזרו. עם זאת, עדיין ישנם גם châteaux רבים באזור בורדו, המעוצבים בסגנון האדריכלות של הווילה הרומית, דוגמה לכך היא Château Lagorce ב- Haux.
ראו גם

Châteauesque טירות בסגנון קנדי
רשימת טירות בצרפת
רשימת châteaux ב- Languedoc-Roussillon
הערות שוליים

↑  "Dictionary.com". נבדק ב-13 באפריל 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Applefield, David (6 באפריל 2010). The Unofficial Guide to Paris. John Wiley & Sons. p. 112. ISBN 978-0-470-63725-8. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Giedion, Sigfried (1982). Space, Time and Architecture: The Growth of a New Tradition. Harvard University Press. p. 134. ISBN 978-0-674-83040-0.
↑  Anderson, James Maxwell (1 בינואר 2007). Daily Life During the French Revolution. Greenwood Publishing Group. p. 2. ISBN 978-0-313-33683-6. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Richardson, Glenn (1 בינואר 2008). The Contending Kingdoms: France and England, 1420-1700. Ashgate Publishing, Ltd. p. 64. ISBN 978-0-7546-5789-7. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Jordi, Nathalie; Sommer, Lauren; Sussman, Anna (5 ביוני 2007). MTV France. John Wiley & Sons. p. 146. ISBN 978-0-7645-8770-2. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Hempstead, Andrew; Cuthbert, Pamela; Aykroyd, Lucas (12 בנובמבר 2013). Frommer's Far & Wide: A Weekly Guide to Canada's Best Travel Experiences. John Wiley & Sons. p. 149. ISBN 978-1-118-10169-8. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Whittaker, Andrew (2008). France: Be Fluent in French Life and Culture. Thorogood Publishing. p. 25. ISBN 978-1-85418-493-1.
↑  Ouvert au public (בצרפתית). Editions de la Caisse nationale des monuments historiques et des sites. 1983. p. 111.
↑  Hanser, David A. (2006). Architecture of France. Greenwood Publishing Group. p. 271. ISBN 978-0-313-31902-0.
↑  Auzias, Dominique; Labourdette, Jean-Paul (29 באפריל 2014). Gironde 2014 Petit Futé (בצרפתית). Petit Futé. p. 353. ISBN 978-2-7469-7194-3. {{cite book}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4052753-0  NKC: ph127734 
Château de Chambord
Vaux-le-Vicomte
הנוף של ארמון ורסאי מהגינה.
ג'ורדן קלארק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 בדצמבר 1991 (בת 33) אוקוטוקס, אלברטה, קנדה קנדה
 מדינה:  קנדה
 תקופת הפעילות:  מ-2010
 עיסוק:  שחקנית   רקדנית
 בן או בת זוג:  טרבור טורדג'מן 
 
ג'ורדן קלארק (באנגלית: Jordan Clark; נולדה ב-29 בדצמבר 1991) היא שחקנית ורקדנית קנדית.
ראשית חייה

קלארק נולדה ב-29 בדצמבר 1991 באוקוטוקס, אלברטה שבקנדה להורים גלן קלארק וקוני טיינש. היא גדלה בטוטנהאם, אונטריו עם אח ואחות צעירים, ואחות גדולה מאומצת.
ראשית חייה > מחול כילדה

קלארק במקור לא התכוונה לרקוד, ודווקא רצתה להיות מתעמלת מכשירים. לאחר שלא הצליחה למצוא מועדון התעמלות באזור שבו גרה, אימה רשמה אותה לבית ספר לריקוד שבו יכלה ללמוד אקרובטיקה. קלארק מצאה את אהבתה לבלט הקלאסי, מה שהוביל אותה לסגנונות ריקוד נוספים, והיא למדה מגוון סגנונות מגיל צעיר, כולל אקרובטיקה, ג'אז, לירי, סטפס ובלט קלאסי. כילדה צעירה, היא התקבלה לתוכנית הקיץ של הבלט הלאומי של קנדה. מאוחר יותר היא הלכה לרקוד באקדמיה למחול של ולאד, והתאמנה שם 35-40 שעות בשבוע.[דרוש מקור]
קריירה > התחלת הקריירה

בגיל שמונה עשרה, קלארק נבחנה לעונה הרביעית של "אתה חושב שאתה יכול לרקוד – קנדה". היא זכתה בתואר הזוכה של העונה הרביעית עם דואט ג'אז לשיר "Skin", של ריהאנה, באותו דואט הודח בן זוגה לתוכנית, כריסטיאן מילט. לפני הזכייה בסדרה, קלארק הופיעה כסטודנטית בסרט משנת 2010, "הרייט המרגלת: מלחמות הבלוג", בסרט היא גילמה רקדנית. היא גם שיחקה באותה שנה כחניכה ורקדנית בסרט הטלוויזיה של ערוץ דיסני "קאמפ רוק 2: הג'אם האחרון". בשנת 2012, היא גילמה חברה ורקדנית במסיבת יום הולדת בסרט הטלוויזיה "חברים-אויבים" של ערוץ דיסני.
קריירה > נולדו לרקוד

בקיץ 2012, בגיל עשרים, קלארק נבחנה לתפקיד בסדרת הדרמה הקנדית לנוער, "נולדו לרקוד". בסדרה, קלארק מגלמת את ג'יזל, רקדנית צעירה. היא הייתה בצוות הראשי בסדרה מהעונה הראשונה עד השלישית, עם הופעות אורח בעונות הרביעית, השישית והשמינית, ובספיישל חג המולד של הסדרה. לקלארק היה גם תפקיד חוזר בסדרת הספין-אוף של "נולדו לרקוד", "אולפני אבדות ומציאות" באותו התפקיד של ג'יזל.
קריירה > פרויקטים נוספים

בשנת 2015, קלארק גילמה את שוטסי בסרט "Dancin': It's On!"  ב-2016 היא התארחה בתור רקדנית בסדרת הטלוויזיה הקנדית, "עיניים פרטיות". בשנת 2020, היא כיכבה כמיס אליסטר, מורה ומאמנת התעמלות בסדרת הטלוויזיה "הנחיתה המושלמת שלי". הסדרה היא סדרת טלוויזיה קנדית על התעמלות שיצר פרנק ואן קיקן, היוצר של "נולדו לרקוד". קלארק עובדת גם במשרה חלקית כמורה למחול ב-"The Audience Dance Rivalry" בקונקורד, אונטריו וב-"On The Floor Dance" לצד הכוכבת לשעבר ג'ניפר פאפאס בריצ'מונד היל, אונטריו.
חיים אישיים

בינואר 2022, קלארק פרסמה בעמוד האינסטגרם שלה שהיא התארסה לשחקן טרבור טורדג'מן, אשר משחק איתה בסדרה "נולדו לרקוד". הם נישאו ב-16 בספטמבר 2023.
פילמוגרפיה

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | הרייט המרגלת: מלחמות הבלוג ('אנ) | רקדנית | סרט טלוויזיה |
| 2010 | קאמפ רוק 2: הג'אם האחרון | רקדנית קאמפ רוק | סרט טלוויזיה |
| 2011 | אז אתה חושב שאתה יכול לרקוד – קנדה ('אנ) | עצמה | תוכנית מציאות; מתמודדת; זכתה במקום הראשון; עונה 4 |
| 2012 | חברים-אויבים ('אנ) | רקדנית | סרט טלוויזיה |
| 2013 | Unsung: Behind The Glee | עצמה | מארחת של המקהלה הלאומית של קנדה |
| 2013–2016, 2018, 2020, 2022 | נולדו לרקוד | ג'יזל | תפקיד ראשי (עונות 1–3); תפקיד אורח (עונות 4, 7); תפקיד חוזר (עונות 6, 8) 105 פרקים |
| 2015–2016 | אולפני אבדות ומציאות ('אנ) | ג'יזל | תפקיד חוזר |
| 2015 | נולדו לרקוד לייב: הסרט | עצמה | דוקומנטרי |
| 2015 | Dancin': It's On! ('אנ) | שוטסי | סרט קולנוע |
| 2016 | עיניים פרטיות ('אנ) | רייבן | פרק: "Dance, Dance Retribution" |
| 2020 | הנחיתה המושלמת שלי ('אנ) | גברת אליסטר | תפקיד ראשי; 12 פרקים |
| 2020 | חלקים |  | סרט קצר; |
| 2021 | הושארה למוות: סיפורה של אשלי ריבס | קלואי | סרט טלוויזיה |
| 2022 | מפסקים | גברת ליה | פרק 1 |
| 2023 | דיקס: המיוזיקל ('אנ) | רקדנית |  |
| 2023 | ההיסטוריה הנוראה של הרייט ג'ונס | מארי | סרט קצר; |
| 2023–2024 | קיקיוואקה: מחנה קיץ | ויקטוריה ואנס | עונה 6; 5 פרקים |
| 2024 | לרעום | סשה סטאלון | סרט קצר; |
| 2025 | ג'ולייט & רומיאו | אלגרה |  |