stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סיפור בתוך סיפור
שימוש בז'אנרים שונים > רומן מסגרת

סיפור המסגרת יכול להיות שולי למדי, ולעיתים אף מהווה תרוץ בלבד לאיגודם של כמה סיפורים שונים ובלתי קשורים זה לזה, כמו ה"דקאמרון" של ג'ובאני בוקאצ'ו, "סיפורי קנטרברי" של ג'פרי צ'וסר, או "סיפורי אלף לילה ולילה", בהם עיקר העניין הוא בסיפורים עצמם. טכניקה דומה שימשה את יוצרי סדרת הטלוויזיה "סיפורי עמים", בה הקשר היחיד בין פרקי הסדרה היה המספר עצמו וכלבו הנאמן.
שימוש בז'אנרים שונים > הצגה בתוך הצגה

השימוש הראשון בטכניקה זו בתיאטרון היה ככל הנראה על ידי תומאס קיד בטרגדיה הספרדית בסביבות 1587, שם המחזה הוצג בפני קהל של שתי דמויות שהגיבו על המתרחש. אחד השימושים המפורסמים ביותר בטכניקה זו נעשה במחזה "המלט" מאת ויליאם שייקספיר, שם הנסיך המלט פונה אל קבוצת שחקנים נודדת בבקשה שיציגו את "רצח גוזנגו" בשל דמיונו של המחזה לרצח אביו בידי דודו קלאודיוס, והמלט אף מוסיף תכנים משלו למחזה על מנת לחדד את הקשר ביניהם, מתוך תקווה שהצגת המחזה בפני קלאודיוס תגרום לו להגיב באופן שיחשוף את אשמתו ללא עוררין. שייקספיר השתמש בטכניקה זו גם במחזות "עמל אהבה לשווא" ו"חלום ליל קיץ".
טכניקה זו שימשה מחזאים רבים, כמו טום סטופארד שבמחזה "הדבר האמיתי" נקט בגישה מתוחכמת בה הקהל ראשית איננו מודע לכך שהוא צופה בהצגה בתוך הצגה. ברטולט ברכט השתמש בטכניקה במחזות "מעגל הגיר הקווקזי" ו"אדם הוא אדם". חנוך לוין גם כן הכביר להשתמש בטכניקה זו, באופן הברור ביותר במחזות "חפץ" ו"הבכיינים", במסגרתם הופיעו ההצגות "משחקי חפץ" ו"ייסורי אגממנון ומותו" בהתאמה, אך לעיתים גם בצורה מרומזת יותר, כמו במקרה מופעי הקרקס המשולבים ב"יסורי איוב".
שימוש בז'אנרים שונים > וריאציות ורמות מורכבות

לעיתים מתקיים מצב בו יש יותר מרמה אחת של מורכבות, ובסיפור הפנימי עצמו נמצא סיפור פנימי נוסף. במקרים אחרים ייתכן שההפרדה בין סיפור המסגרת לסיפור הפנימי איננה חד משמעית או משתנה ככל שהנרטיב מתקדם. בספרו של איטלו קאלווינו, "אם בלילה חורפי עובר-אורח" מופיעים הפרקים הראשונים של לא פחות מעשרה ספרים שונים, שהדמות הראשית מנסה לקרוא אך בכל פעם מנועה מלעשות זאת מסיבות שונות. לבסוף מתגלה שאף שמות הספרים שהדמות הראשית מנסה לקרוא מתאימים זה לזה ויחד יוצרים משפט (או פואמה) העומד בעצמו כמעין סיפור קצר.
לעיתים הטקסט החיצוני והפנימי מוצגים באופן כמו-אקדמי כיצירה ספרותית והערות המנתחות אותה. הדוגמה המוקדמת ביותר לז'אנר זה היא יצירתו של ולדימיר נבוקוב "אש חיוורת". רומן זה מורכב מפואמה בת 999 שורות שלכאורה נכתבה על ידי אקדמאי בשם ג'ון שייד, ופרשנות ליצירה זו על ידי שכנו צ'ארלס קינבוט, אשר איננו טורח לנתח את היצירה באופן נאמן, ובמקום זאת מתמקד בסיפור שלו עצמו ובחברות שלו עם שייד (שייתכן וכלל לא התקיימה בעיניו של שייד). במקביל קינבוט מספר על המלך הגולה של זמבלה שברח ממדינתו לאחר שמהפכנים סובייטים השתלטו עליה. קינבוט מוצא רמזים לסיפורו של המלך בפואמה של שייד, אף על פי שאלה לרוב קלושים למדי, וטוען ששייד כתב את הפואמה לאחר שקינבוט סיפר לו את סיפורו של המלך. קינבוט אף מספר על קורותיו של המתנקש גראדוס שנשלח להרוג את המלך הגולה שנמלט לארצות הברית ובטעות הורג את שייד (לאורך הספר קיימים רמזים רבים לכך שקינבוט הוא למעשה המלך הגולה, אך ייתכן שכל הסיפור הומצא על ידי קינבוט).
דוגמאות נוספות > סיפורי עם

סיפורי עם רבים עושים שימוש בטכניקה זו, בהם ניתן למנות למשל את סיפורי מעשיות משנים קדמוניות של נחמן מברסלב ובו מבנים משוכללים של סיפורים בתוך סיפורים.
דוגמאות נוספות > ספרות

"דון קיחוטה" מאת מיגל דה סרוואנטס כולל מספר סיפורים המסופרים על ידי הדמויות השונות, כאשר "החצוף הסקרן" הוא הארוך והידוע מביניהם.
בסיפור "הנס הסודי" מאת חורחה לואיס בורחס, תושב פראג ירומיר חלאדיק נלקח מביתו בערב מלחמת העולם השנייה לפני שהספיק לסיים את כתיבת הטרגדיה הלירית "אויבים", אך זוכה לסיים את כתיבת המחזה בראשו בשניות שלפני הוצאתו להורג, שנתארכו באופן פלאי על מנת לאפשר לו לעשות זאת.
הסופר קורט וונגוט השתמש בדמותו של סופר המדע הבדיוני קילגור טראוט בכמה מספריו, במסגרתם הציג את עלילות הספרים שכתב באופן תמציתי. אחד מספריו של טראוט שוונגוט תיאר לראשונה בספר "יברך אותך אלוהים, אדון רוזווטר" מ-1965 אף נכתב לאחר מכן במציאות ב-1975 על ידי פיליפ חוזה פארמר, שכתב אותו תחת שם העט קילגור טראוט (לאחר שקיבל אישור לעשות זאת על ידי וונגוט).
הסיפור שאינו נגמר מחולק בהתחלה לסיפור על הגיבור בסטיאן, שגונב ספר. לאחר מכן יש קטעים מהספר ומהמציאות לחלופין, ובאחד הקטעים בספר מתחילה אחת הדמויות לספר את הסיפור עצמו - כולל את סיפורו של בסטיאן. כך נשאב בסטיאן אל תוך הספר ומציאות ודמיון מתערבבים.
דוגמאות נוספות > קולנוע

סרטו של מל ברוקס "המפיקים" (והמחזמר המבוסס עליו) עוסק במתרחש סביב הפקת המחזה "האביב של היטלר".
הסרט "הנסיכה הקסומה" שבויים על ידי רוב ריינר, מציג סיפור מסגרת לפיו הסרט בו אנו צופים הוא למעשה סיפור המסופר לנכד חולה על ידי סבו. סרט נוסף של ריינר הכולל סיפור מסגרת הוא "הורים בהזמנה", בו עיקר עלילת הסרט מתבררת כחלום של הדמות הראשית.
דוגמאות נוספות > טלוויזיה

הפרק "Far Beyond the Stars" מהעונה השישית של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" רומז כי הסיפור המתואר הסדרה (ובהכללה - בכל היקום המתואר במסע בין כוכבים) הוא פרי המצאתו של בני ראסל, סופר אפרו-אמריקאי מניו יורק של שנות ה-50 של המאה ה-20.
העונה השביעית של הסדרה "תרגיע" כללה את פרק האיחוד של "סיינפלד", כפי שהסדרה "סיינפלד" עצמה כללה בעבר את הפיילוט לסדרה הפיקטיבית "ג'רי".
דוגמאות נוספות > קומיקס

במסגרת הרומן הגרפי "השומרים" מאת אלן מור חוברת הקומיקס "אגדות הספינה השחורה" מופיעה במלואה, כשהיא משובצת בחלקים קצרים לאורך סיפור המסגרת. בגרסה המורחבת של העיבוד הקולנועי לספר, הסיפור הפנימי מוצג כסרט אנימציה קצר.
ראו גם

מיז-אנ-אבים
הערות שוליים

↑  Bevington, David (ed.) (1996). The Spanish Tragedy, Revels Student Edition. Manchester, England: Manchester University Press. pp. 5. ISBN 0719043441.
↑  מיכאל הנדלזלץ, חנוך לוין על פי דרכו, הוצאת ידיעות אחרונות, 2001, עמ' 233.
מיסטר פנטסטיק
הערות שוליים

↑  Top 100 Comic Book Heroes: #40 Mister Fantastic, IGN
ערך זה הוא קצרמרבנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פטיש הרעם

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ריק ריירדן
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  פנטזיה
 מקום התרחשות:  בוסטון 
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת דיסני 
 הוצאה בשפת המקור:  דיסני היפריון
 תאריך הוצאה:  2016
 מספר עמודים:  432
 עורך:  מיכל פז קלפ
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  מרגנית
 תאריך:  2017
 סדרה
 סדרת ספרים:  מגנס צ'ייס והאלים של אוסגרד
 ספר קודם:  להב הקיץ
 הספר הבא:  ספינת המתים
 
פטיש הרעם (באנגלית: Magnus Chase and the Gods of Asgard: The Hammer of Thor - מגנס צ'ייס והאלים של אוסגרד: פטיש הרעם) הוא הספר השני בסדרת מגנס צ'ייס והאלים של אוסגרד, הבא בתור אחרי "להב הקיץ". הספר נכתב על ידי ריק ריירדן ויצא לאור באנגלית ב-4 באוקטובר 2016 ובעברית בינואר 2017. הסיפור מתרחש בימינו ומבוסס על המיתולוגיה הנורדית.
דמויות > איינהאריי

מגנס צ'ייס - גיבור הסיפור. נולד ב-13 בינואר. נער בן שש עשרה שמת וקם לתחייה בתור איינהריאר. בן פריי והבעלים של להב הקיץ. מנסה לדחות את ריינרק. אימו נרצחה על ידי זאבים שנתיים לפני עלילת הספר הראשון.
תומאס ג'פרסון ג'וניור (טי ג'יי) - איינהריי מקומה 19. בן טיר. שירת בגדוד החמישים וארבעה של בוסטון במלחמת האזרחים. מת בהתקפה על פורט ואגנר בקרוליינה הדרומית.
חצי-נולד גונדרסון - איינהריי מקומה 19. לוחם ויקינגי עתיק. ברסרקר. מת במהלך מתקפה על מזרח אנגליה תחת הנהגתו של איוואר חסר-העצמות כחלק מן הצבא הוויקינגי הגדול, כאשר חטף עשרים חיצים בחזה בניסיון להגן על הברון שלו.
מלורי קיין - איינהאריי מקומה 19. לא ידוע כיצד מתה או מאיפה באה, אבל ידוע שיש לה מבטא אירי קל. חצי-נולד מעיר שהיא נהרגה כאשר נטרלה מטען חבלה עם הפנים.
אלכס פיירו - איינהאריי מקומה 19. פלואידית מגדרית (רוב הזמן היא בת). בת לוקי. מתה כשהצילה זקן חסר בית מזאבים. נלחמת באמצעות חותך חימר קסום, מתנה מלוקי. נבחרה על ידי סאם. מופיעה החל מהספר השני.
הלגי - מנהל מלון ולהלה. בחייו היה האויב המושבע של הונדינג בעקבות סכסוכי משפחות.
הונדינג - משרת את מנהל המלון. בחייו היה האויב המושבע של הלגי בעקבות סכסוכי משפחות.
דמויות > ולקיריות

סאמירה (סאם) אל-עבאס - הביאה את מגנס ואת איקס חצי הטרול לוואלהלה ובעקבות כך גורשה, אבל בסוף הספר הראשון חזרה להיות וולקיריה בהוראת אודין. הפכה לוולקיריה לאחר שהצילה את בית ספרה מענק קרח. הביאה את מגנס לוואלהלה בפקודת אודין. בת לוקי ובעלת יכולת שינוי צורה.
גונילה - מפקדת הוולקיריות זה חמש מאות שנה. בת ת'ור. מתעבת את סאם בגלל היותה בת לוקי, נהרגה בקרב מול פנריר בספר הראשון.
דמויות > אלפים, גמדים וענקים

הארת'סטון - אלף חירש אילם. בגלל חרשותו הוריו שונאים אותו. חולם להשתמש בקסם. על מנת להגשים את חלומו, הוא שותה מהבאר של מימיר ומשרת אותו. פגש את בליצן בעקבות תקלה כשניסה להשתמש לראשונה בקסמי רונות.
בליצן - סווארטאלף, בן פרייה. יש לו שיגעון לאופנה. חולם להקים חנות בגדים ועל מנת להגשים את החלום שותה מהבאר של מימיר ומתחיל לשרת אותו.
ת'רום, בן ת'רום, בן ת'רום - ענק אדמה. טיפש. לוקי מנסה לחתן איתו בכוח את סאמירה אל-עבאס. מחזיק בפטיש הרעם במהלך הספר השני. סבו, ת'רום, רומה על ידי ת'ור כשגנב גם הוא את הפטיש ודרש חתונה. ת'ור התחפש לכלה, גנב את הפטיש בחזרה, והרג את כל הענקים שנכחו בחתונה חוץ משניים: ת'רום (הנכד) ואחותו ת'רונגה.
אוטגארד לוקי - מלך ענקי הרים. ענק מתעתע מפורסם. תיעתע בת'ור ולוקי לחשוב שדברים מסוימים אינם מה שהם, מופיע בספר הראשון בסיפור דומה לענק תיאזי.
דמויות > אלים > אלי אזיר

אודין - ראש אלי האזיר. מלך אסגרד ומייסד ולהאלה. ידוע גם כ"אבי-כל". אל המלחמה והגיבורים המתים בכבוד בקרב. אבא של ת'ור. התחבא בוואלהלה בתור איקס חצי-הטרול.
ת'ור - אל הרעם והסערות. בן אודין. קוטל הענקים האישי של אסגרד. אבד את פטישו לפני עלילת הספר הראשון ובספר השני מגנס וחבריו מחזירים לו אותו
לוקי - אל אזיר/ענק. אל התכסיסים והתחבולות. הנבל הסופי במיתולוגיה הנורדית. אביהם של הל, יורמנגנד ופנריר, ואימו של סלייפניר, סוסו של אודין. אביה של סאם. בעל יכולת לשנות צורה. מנהיג צבאות הענקים בריינרק.
סיף - אלת אזיר ואשתו של ת'ור. אלת האדמה. גנדרנית. לאחר שלוקי קצץ את שערה, הגמדים חישלו לה שער מזהב. העץ המקודש לה הוא חוזרר.
היימדאל - אל אזיר. השומר של ביפרוסט, גשר הקשת בענן אל אסגרד. בעל קרן/פאבלט יום הדין יאלר. חובב סלפי. יכול לראות הכל עד כשני קילומטרים מעבר לסלע ולשמוע הכל.
וידאר - אל אזיר. אל הנקמה והקרסים. הנעל שלו מורכבת מכל הנעליים שנזרקו אי פעם. בן אודין. חרש.
דמויות > אלים > אלי ואניר

פריי - אל הקיץ והאיזון. אביו של מגנס. הבעלים הראשונים של להב הקיץ. מסר אותו בתמורה לאהבה.
פריה - אלת האהבה והפיריון ואחותו של פריי. אמו של בליצן ורוב הסווארטאלפים הם צאצאיה. דמעותיה עשויות זהב אדום
דמויות > דמויות נוספות

ג'ק/ סומרברנדר - להב הקיץ. הלהב החד ביותר בתשעת העולמות והלהב של פריי. נועד להתיר את פנריר ולהרוג את פריי, אדונו לשעבר. אדונו הנוכחי הוא מגנס. נקרא בעבר סומרברנדר אך בחר לשנות את שמו.
אנבת' צ'ייס - בת דודתו של מגנס וביתה של אתנה אלת החוכמה היוונית. מופיעה גם בסדרות האחרות של ריירדן על המיתולוגיה היוונית והמיתולוגיה הרומית.
רנדולף צ'ייס - דודו של מגנס. עוזר ללוקי בתמורה להחזרת משפחתו מהמתים. היא מתה בעקבות חיפושיו אחרי להב הקיץ.
אמיר פדלאן - הארוס של סאם, במהלך הספר מגלה על תפקידה כוולקיריה. בבעלות משפחתו חנות פלאפל, והיה נחמד למגנס במהלך התקופה בה היה חסר בית בכך שנתן לו אוכל.
עבדולה הוטי

עבדולה הוטי (באלבנית: Avdullah Hoti; נולד ב־4 בפברואר 1976) הוא פוליטיקאי קוסוברי, שכיהן כראש ממשלת קוסובו מ-3 ביוני 2020 עד 22 במרץ 2021. הוא כיהן כשר האוצר בין השנים 2014–2017 בממשלת הקואליציה PDK/LDK.
הוטי התמנה לתפקיד לאחר שהממשלה הקודמת בראשות אלבין קורטי נפלה בהצבעת אי-אמון. בספטמבר 2020 חתם הוטי על הסכם סרביה–קוסובו לנורמליזציה של היחסים הכלכליים עם סרביה והצטרפות לאזור הבלקן הפתוח, וכן על ההכרה ההדדית בין קוסובו לישראל וכינון היחסים הדיפלומטיים. יש לו תפקיד פעיל במשא ומתן המתקיים באיחוד האירופי בין ממשלות סרביה וקוסובו.
בדצמבר 2020 בית המשפט העליון של קוסובו הכריז שממשלתו של הוטי הוקמה בצורה שנוגדת את החוקה מכיוון שאחד מחברי הפרלמנט שדרכו הושג הרוב הדרוש הורשע בשוחד ובעקבות כך הוכרזו בחירות בזק. בבחירות שנערכו בפברואר 2021 מפלגות הקואליציה ספגו מפלה בפרלמנט, ובעקבותיהן הוקמה ממשלה חדשה בראשות קורטי ב-22 במרץ.
הערות שוליים

↑  שמעון יעיש, שמחה בקהילה היהודית בפרישטינה: "אווירה של חג", באתר ישראל היום, 5 בספטמבר 2020
↑  האיחוד האירופי לסרביה וקוסובו: שגרירות בי-ם תפגע בהצטרפותכן לגוש, באתר וואלה, 7 בספטמבר 2020
↑  Kosovo's highest court rules parliamentary vote electing government was illegal, רויטרס, DECEMBER 22, 2020
↑  Fatos Bytyci, ‏Early results point to Kosovo opposition party win in parliamentary vote, רויטרס, FEBRUARY 14, 2021
↑  Kosovo parliament backs Albin Kurti as new prime minister, רויטרס, MARCH 22, 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 305687165   WorldCat (עם VIAF): 305687165 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עיזאת חאמד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1966 יפו, ישראל 
 נרצח:  17 ביולי 2021 (בגיל 55 בערך) יפו, ישראל 
 שם לידה:  عزت حامد 
 
עיזאת חאמד (בערבית: عزت حامد;‏ 1966 – 17 ביולי 2021) היה עבריין ערבי־ישראלי, שנחשב לראש ארגון פשע שמרכזו ביפו.
ביוגרפיה

חאמד נולד ב־1966 ביפו, בן שביעי למשפחה של 11 ילדים. בבגרותו עבד חאמד בסנדלריה בעיר. אחיו של חאמד התחתן עם בת משפחת עאשור, אך כאשר האשה החליטה להתגרש ממנו ב-1992, פרץ סכסוך חריף בין שתי המשפחות. במהלך השנים נרצחו יותר מעשרה בני אדם על רקע סכסוך זה, ביניהם ארבעה מאחיו של חאמד. בתחילת שנות ה־90 נעצר חאמד באשמת ניסיון רצח ונידון ל־12 שנות מאסר, אותן סיים לרצות בשנת 2004.
בראשית 2006 נעצר חאמד יחד עם ארבעה אנשים הנחשבים לחברי ארגון הפשיעה שלו, באשמת סחיטה, איומים, ניסיון רצח ורצח של חאמד דקה, רצח שבוצע בעקבות ניסיון חטיפה שהסתבך, בעקבות סכסוך עסקי בין בעל מסעדה ביפו וסוחר דגים מעזה. עם זאת, בשל סירוב הפרקליטות לחשוף את מקורותיה המודיעינים, נערכה עם חאמד ואנשיו עסקת טיעון במסגרתה הורשע חאמד רק בחטיפה, ונידון לשלוש שנות מאסר.
בראשית 2011 נעצר חאמד שוב באשמת סחיטת דמי חסות רחבת היקף, ניסיונות רצח והטמנת מטעני חבלה, וזאת כחלק מגל מעצרים של עשרות חשודים במעשי פשיעה.
ב-17 ביולי 2021 נרצח ביריות בתל אביב בעת שרכב על אופנוע.
הערות שוליים

↑  אבי כהן, פוענח: סכסוך דייגים ביפו הסתיים בחטיפה ורצח, באתר ynet, 18 בינואר 2006
↑  ורד לוביץ', הסוף ל"בני הדייג": חמשת הנאשמים הורשעו, באתר ynet, 18 ביולי 2007
↑  יניב קובוביץ, 24 עצורים מארגון הפשיעה הגדול והחזק ביותר ביפו, באתר הארץ, 16 במרץ 2011
↑  אלי סניור, חסן שעלאן, חיסול בתל אביב: ראש ארגון פשע מיפו נורה מטווח קצר, באתר ynet, 17 ביולי 2021
אילי גורליצקי

| --- | --- |

אִילִי גורליצקי, 1965
 לידה:  14 ביולי 1935 (בן 89) י"ג בתמוז ה'תרצ"ה המנדט הבריטי תל אביב, פלשתינה (א"י)
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1952
 עיסוק:  שחקן, זמר, מנהל
 פרסים והוקרה:  פרס כינור דוד  יקיר העיר תל אביב-יפו
 פרופיל ב-IMDb
אִילִי גורליצקי (נולד ב-14 ביולי 1935) הוא שחקן, זמר, מנהל וסופר ישראלי, חבר בסגל השחקנים של התיאטרון הקאמרי. גורליצקי התפרסם במיוחד בתפקידו במחזמר "שלמה המלך ושלמי הסנדלר", לצידן של יונה עטרי ורחל אטאס. גורליצקי עוסק גם בפילוסופיה דתית, וכתב שני ספרי פילוסופיה המתמקדים בהוגים מן ההיסטוריה היהודית. ייסד וניהל את חברת "אשכולות" האחראית על חלוקת התמלוגים לאמני ישראל. בנוסף, היה גורליצקי בין מקימי האיגוד אמ"י.
ביוגרפיה

גורליצקי נולד בתל אביב עם תסמונת סיסטוס אינברסוס. הוריו, שהיו קומוניסטים אדוקים, קראו לו אילי על שם מנהיגהּ הראשון של ברית המועצות, ולדימיר איליץ' לנין. הוא למד בתיכון עירוני א', ובגיל 17 התקבל לבית הספר הדרמטי שליד תיאטרון הקאמרי. הוא שיחק בתפקידים קטנים, בין השאר בהצגות "הנפש הטובה מסצ'ואן" (1955) ו"הוא הלך בשדות" (1956). בגיל 21 התגייס ללהקת פיקוד המרכז, בה ביצע כסולן את השירים "חמסינים במשלט" ו"הזקנקן". לאחר שהשתחרר מהצבא, חזר לתיאטרון הקאמרי ונחשב לאחד מהבולטים שבשחקניו הצעירים. גורליצקי שיחק במספר הצגות של התיאטרון בסוף שנות החמישים ותחילת שנות השישים, כמו "הלילה ה-12" של שייקספיר ו"כנרת כנרת" של נתן אלתרמן.
בשנת 1964 העלה הקאמרי את המחזמר "שלמה המלך ושלמי הסנדלר", בו שיחק גורליצקי בתפקיד הראשי. המחזמר זכה להצלחה גדולה והפך את שחקניו הראשיים לחביבי הקהל. בעקבות הצלחת המחזמר, העלו עטרי וגורליצקי את המופע "שוק המציאות" ב-1965 שהיה מבוסס על שירים של נתן אלתרמן שהולחנו בידי סשה ארגוב, משה וילנסקי ודובי זלצר. המופע הוליד ביצועים מצליחים לשיריו של אלתרמן, כגון: "קונצרטינה וגיטרה", "לימון וצלחת" ו"בכל זאת יש בה משהו". ב-1968 העלה עם יוסי בנאי את תוכנית הבידור "חכמים בלילה". מאז הופיע גורליצקי בכמה מופעי רוויו שזכו להצלחה רבה, כמו "זהו בידור" שכלל שירים ממחזות זמר מפורסמים. ב-1969 זכה בפרס כינור דוד. בשנת 1981 השתתף במחזמר "ברנשים וחלומות" אשר כלל אף הוא שירי מחזות זמר שונים והופיעו בו גם ירדנה ארזי, ששי קשת, שולה חן, חנה לסלאו, עירית ענבי ואחרים.
גורליצקי שיחק במספר סרטי קולנוע, בהם:
חבורה שכזאת (1962)
שלושה ימים וילד (1967)
סיירים (1967)
טוביה ושבע בנותיו (1968)
כאשר הוקם ארגון אמ"י בתחילת שנות השמונים, מונה גורליצקי למנהלו הראשון. בשנת 1983 מונה למנכ"ל חברת "אשכולות", האחראית על חלוקת תמלוגים לאמנים מבצעים, שהוקמה ביוזמת גורליצקי וששי קשת (איתו שיתף גורליצקי פעולה גם בתחום האומנותי).
בשנות השמונים הנחה בטלוויזיה את סדרת התוכניות "מדע פופולרי".
גורליצקי דיבב את דמותו של קא הנחש בסרט "ספר הג'ונגל" וכן בסרט ההמשך.
גורליצקי הוא חובב פילוסופיה ועוסק הרבה באלוהות וקבלה (אף כי הדגיש שהעיסוק שלו בקבלה הוא אקדמי בלבד). נמשך גם מאוד לכתביו של ברוך שפינוזה. בשנת 2002 כתב את הספר "הסוד הכמוס" (הוצאת ידיעות אחרונות), שעוסק במפגש של שני פילוסופים דגולים מהמאה ה-12: הרמב"ם היהודי ואבן רושד המוסלמי. הם משוחחים ביניהם על האדם, החברה, על עניינים אלוהיים, על היהדות, האסלאם ועוד.
בצעירותו הרבה לעסוק במסחר בשוק ההון, ואהב לעסוק כתחביב בגלישת גלים.
בשנת 2006 יצא ספרו השני של גורליצקי - "טהירו" (הוצאת ידיעות אחרונות), שעוסק במהלכיו של שבתי צבי והתנועה המשיחית שהקים במאה ה-17.
בשנת 2009, השתתף גורליצקי בשני מופעים בשם "שגעון המוזיקה", מופעי שחזור של המחזמר "שלמה המלך ושלמי הסנדלר", לצידה של יונה עטרי ודפנה ארמוני ובהשתתפות התזמורת הסימפונית חיפה והמקהלה הקאמרית של טבעון.
בשנת 2019 הוענק לו האות "יקיר העיר תל אביב-יפו".
חיים פרטיים

גורליצקי היה נשוי לשחקנית גילה אלמגור, לציירת דוריס ראו, ממנה יש לו שני בנים, ולרקדנית רותי לרמן, ממנה יש לו בן, אדם גורליצקי, ובת. בעשורים האחרונים הוא בן זוגה של ענת גלובוס, עורכת חדשות בחברת החדשות המשודרות בקשת 12.
בני הזוג מתגוררים בתל אביב.
הערות שוליים

↑  "אין לי זמן להתעסק במוות"
↑  ענת ביין-לובוביץ', ‏השחקנים הצעירים טוענים לקיפוח בתמלוגים, הוותיקים מרוצים, באתר גלובס, 31 ביולי 2019
↑  אילי גורליצקי באתר אישים
1 2 3  חוצה ישראל – רינו צרור בריאיון עם אילי גורליצקי, באתר יוטיוב, 2008, בדיקה אחרונה ב־16 בנובמבר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261810705171  BnF: cb145404444 (data)  GND: 1089361602  ISNI: 0000 0000 6659 0657  LCCN: n94093111  MusicBrainz: 61d3ce11-0c7b-4448-870b-0f5458c219f8  NKC: ola20231196418  NTA: 292055188  SUDOC: 079012108  VIAF: 76553187   WorldCat (עם VIAF): 76553187
האישה הבלתי-נראית (קומיקס)

| --- | --- |

האישה הבלתי-נראית, כפי שהופיעה על עטיפה אלטרנטיבית לחוברת Fantastic Four Vol.6 #1 מאוגוסט 2018. אמנות מאת סטנלי לאו.
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  The Fantastic Four #1 (נובמבר 1961)
 יוצרים:  סטן לי ג'ק קירבי
 גילום הדמות:  ג'סיקה אלבה ("ארבעת המופלאים", "ארבעת המופלאים: עלייתו של הגולש הכסוף") קייט מארה ("ארבעה מופלאים") ונסה קירבי ("ארבעת המופלאים: צעדים ראשונים" (2025))
 מידע
 שם אמיתי:  סוזן סטורם-ריצ'רדס
 כינויים:  הילדה הבלתי נראית, סוזן בנג'מין, מאליס, הברונית וון דום, קפטן יוניברס
 סטטוס:  פעיל
 מקום לידה:  לונג איילנד 
 מקצוע:  הרפתקן, שחקן, דוגמן, מורה מחליף, גיבור-על, תלמיד
 כוחות:  אי נראות, הקרנת אי נראות, שדה כוח בלתי נראה המאפשר יכולת הגנה ויצירת מבני אנרגיה וכן טלקינזיס.
 חברה בקבוצה:  ארבעת המופלאים, בנות החרות
 חברה לשעבר בקבוצה:  האוונג'רס, S.H.I.E.L.D, האוונג'רס הסודיים, קרן העתיד, לוחמות החופש, יוזמת 50-המדינות, כלותיו של סת
 אזרחות:  ארצות הברית 
 דמויות קשורות
 משפחה:  פרנקלין ומרי סטורם (הורים, מתים) ג'ונתן סטורם (אח) ליג'ה (גיסה לשעבר) מריגיי ג'ול דינקינס (דודה) ריד ריצ'רדס (בעל) פרנקלין ריצ'רדס (בן) ולריה ריצ'רדס (בת) נתניאל ריצ'רדס (חותן) אוולין ריצ'רדס (חותנת, מתה)
 אויבים:  דוקטור דום, פסיכו-מן 
 
האישה הבלתי-נראית (באנגלית: Invisible Woman) היא דמות בדיונית של גיבורת-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת The Fantastic Four #1 מנובמבר 1961, ונוצרה בידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי.
האישה הבלתי-נראית היא האלטר אגו של סוזן סטורם, חברה מייסדת של קבוצת גיבורי-העל ארבעת המופלאים, לצד בן זוגה ריד ריצ'רדס, אחיה ג'וני סטורם ובן גרים.
דמותה של האישה הבלתי-נראית מדורגת במקום ה-66 ברשימת מאה גיבורי-העל הגדולים, לפי אתר IGN. את דמותה גילמה בסרטי הלייב אקשן "ארבעת המופלאים" ו"ארבעת המופלאים: עלייתו של הגולש הכסוף" השחקנית ג'סיקה אלבה, את דמותה של סטורם בסרט האתחול גילמה השחקנית קייט מארה. השחקנית ונסה קירבי עתידה לגלם את הדמות בסרט היקום הקולנועי של מארוול "ארבעת המופלאים: צעדים ראשונים".
הערות שוליים

↑  Top 100 Comic Book Heroes: #66 Invisible Woman, IGN
ערך זה הוא קצרמרבנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שפה טבעית

שפה טבעית היא שפת הדיבור של בני האדם. זוהי שפה שיש לה דוברים ילידים. שפות טבעיות נבדלות מ"שפות מלאכותיות" כגון שפות מחשב, שפות לוגיות, תמרורים וכדומה, במספר מאפיינים, שיפורטו להלן. נכון לעשור השני של המאה ה־21, בעולם קיימות כ-6,000 שפות טבעיות, בהן שפות המונות מאות מיליוני דוברים, ושפות המונות כמה מאות או עשרות דוברים בלבד.
מאפייני השפות הטבעיות > אופן הפקה

רובן המכריע של השפות הטבעיות משתמשות בצלילים המופקים בחלל הפה, הגרון והאף להעברת המסרים. שפות טבעיות המשתמשות למטרה זו בתנועת ידיים ובמחוות גוף נוצרו רק בקרב אוכלוסיות של אנשים כבדי שמיעה או אילמים. שפות מסוג זה מכונות שפות סימנים. יש חוקרים[דרושה הבהרה] הסבורים ששפות סימנים היו נפוצות לפני שאיברי הדיבור האנושיים קיבלו את צורתם הנוכחית, אולם אין לכך ראיות חד־משמעיות.
מאפייני השפות הטבעיות > ההבדל בין שפה טבעית לתקשורת בין בעלי חיים

שפה טבעית נחשבת לתופעה אנושית. עד היום, לא ידועים בעלי חיים המשתמשים בשפות טבעיות. לבעלי חיים צורות מגוונות של תקשורת אולם הן נבדלות משפות טבעיות (אנושיות) בכמה עקרונות בסיסיים. אחד העקרונות האלה הוא היכולת להשתמש בסימן אחד שכל תפקידו להצביע על סימן אחר. לדוגמה, במשפט: "דני אמר שהוא רוצה לאכול", המילה "הוא" מצביעה על המילה "דני" שמצביעה על ישות בעולם. המילה "הוא" כשלעצמה היא רק סימן שאינו מצביע כלל על ישות כלשהי בעולם. כאשר המילה "הוא" נכתבת במשפט היא מצביעה על מילה אחרת במשפט ומקבלת את משמעותה מאותה מילה במשפט שעליה היא מצביעה. חוקרים הצליחו במידת־מה ללמד שימפנזים ובונובו להשתמש בשפת סימנים או בחיקויים של שפות טבעיות שהושפעו מהאפשרות המוגבלת של שימפנזים ובונובו להפיק קולות, אולם שליטתם בשפה לא הייתה מלאה (ראו: ניסויים בלשניים בקופי אדם). כמו כן לא נצפה שימוש בשפה טבעית כלשהי בקרב קופי אדם בטבע.
אפשר לסכם את תכונותיהן של השפות הטבעיות באופן הבא:
שרירותיות – הקשר בין הסימן למסומן הוא מוסכם אבל שרירותי. דוגמה לכך היא האופן שבו שפות אנושיות שונות משתמשות ברצף צלילים שונה להצבעה על אותו אובייקט. שרירותיות יכולה להתקיים גם באמצעי תקשורת טבעיים אחרים.
השפות הטבעיות כפופות לכללי תחביר רקורסיביים, כלומר כל משפט יכול לשמש בסיס ליצירת משפט חדש. תכונה זו מאפשרת יצירתיות, כלומר יצירה מתמדת של משפטים חדשים ובכל זאת בעלי משמעות ברורה. תכונה זו נחשבת ייחודית לשפות אנושיות.
התחביר בשפות הטבעיות מאפשר קיום סימנים שאין להם משמעות משל עצמם, אלא הם מקבלים את משמעותם מתוך ההקשר (למשל מילים כגון: "כאן", "עכשיו" וכדומה), או מתוך הצבעה על סימן אחר (למשל: "האיש ביקש שיתנו לו לדבר"). תכונה זו נחשבת ייחודית לשפות אנושיות.
רכישה – שפה טבעית ניתנת לרכישה על ידי ילדים באופן טבעי ובאמצעות חשיפה בלבד (כלומר, ללא הדרכה פורמלית). מנגד, היעדר חשיפה לשפה בגיל המתאים מונע רכישת שפה. תכונה זו מתקיימת גם באמצעי תקשורת טבעיים אחרים.
היווצרות השפות הטבעיות > שפות ותיקות

רובן המכריע של השפות הטבעיות הקיימות היום הן גלגול כלשהו של שפות עתיקות המדוברות מזה דורות רבים. ההערכה היא שהשפות הראשונות הופיעו במהלך התקופה הפלאוליתית, לכל הפחות לפני כמה עשרות אלפי שנים. כתובות הן האמצעי המרכזי לניתוח התפתחות השפות לאורך השנים, וכיוון ששיטות הכתב הראשונות הומצאו לפני כ־5,000 שנים, אי אפשר למצוא עדויות מוצקות מתקופות קדומות יותר. אף על־פי כן יש שיטות לשחזור שפות קדומות גם בלי עדויות כתובות, מתוך השוואת שפות קרובות בין אם הן מודרניות או קדומות אך בעלות היסטוריה כתובה. הענף הבלשני שעוסק בפיתוח השיטות האלה, ובאופן כללי בחקר השתנות השפות והתפתחותן לאורך שנים, מכונה בלשנות היסטורית. תחום מחקר חדש יחסית, אבולוציה של השפה, מנסה בין היתר למצוא מה היו המאפיינים של השפות הראשונות ומדוע נוצרו, אולם המסקנות שהתגבשו בתחום זה עדיין אינן מקובלות על כל החוקרים.
היווצרות השפות הטבעיות > היווצרות שפות חדשות: שפות סימנים ושפות קריאוליות

ידוע ששפות טבעיות נוצרות באופן ספונטני בקהילות של בני אדם. תהליך כזה נצפה כמה פעמים בבתי־ספר לחירשים, שבהם נוצרו קהילות של אנשים כבדי שמיעה, שלא שמעו שפה מימיהם, אך הצליחו תוך אינטראקציה ביניהם לפתח שפות סימנים טבעיות (התופעה בלטה במיוחד בקרב ילדים, ראו: שפת הסימנים של ניקרגואה). יש גם טענה ששפות קריאוליות הן שפות חדשות שהתפתחו באופן ספונטני בקהילות של אנשים דוברי שפות שונות, שנאלצו לתקשר ביניהם במעין שפת־ביניים חסרת דקדוק. הטענה היא ששפת הביניים (המכונה פידג'ין) התפתחה לשפה טבעית בפרט בקרב ילדים. טענה זו שנויה במחלוקת, כיוון שיש טענה נגדית שהפידג'ין הפך לשפה טבעית על ידי חיקוי הדקדוק של אחת השפות הדומיננטיות בקהילה.