stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עקרון הגילוי המלא

עקרון הגילוי המלא מספק קווים מנחים לגבי מידת הפירוט וצורת ההצגה שעל פיהן יש לדווח על החלקים המרכיבים את הדוחות הכספיים של חברות מסחריות.
המכלול שמכונה "דוחות כספיים" כולל שלושה חלקים עיקריים:
ארבעת הדוחות הכספיים: מאזן, דוח רווח והפסד, דוח על השינויים בהון העצמי ודוח על תזרימי המזומנים.
ביאורים לדוחות הכספיים.
דוח המבקרים לבעלי המניות.
גוף הדוחות הכספיים יכלול:
פירוט ומיון החלקים העיקריים לקבוצות ולפריטים. למשל בקבוצת הנכסים יוצגו נכסים שוטפים, נכסים בלתי שוטפים. ובקבוצת נכסים שוטפים יופיעו: מזומן, לקוחות ומלאי.
הצגת נתוני השוואה לתקופה מוקדמת.
הסברים בסוגריים עבור פריטים מסוימים, כדוגמת שיעור הריבית על איגרות חוב שהונפקו על ידי התאגיד.
הביאורים לדוחות הכספיים יכללו:
גילוי בהיר וממצה של כל מדיניות חשבונאית משמעותית שיושמה.
מידע מילולי וכמותי נוסף עבור פריטים בגוף הדוחות הכספיים, בכל מקום שהמידע נחוץ למשתמשי הדוחות לקבלת החלטות.
מידע לגבי אירועים רלוונטיים שאירעו לאחר תאריך הדוחות הכספיים אבל טרם פרסומם.
מידע לגבי סיכונים ואי ודאויות מסוימים, אליהם חשוף התאגיד.
מידע פיננסי נוסף:
דוח דירקטוריון על מצב התאגיד: לפי תיקון לתקנות ניירות ערך משנת 1994, על חברות שחל עליהן חוק ניירות ערך, לצרף לדוחות הכספיים השנתיים דוח דירקטוריון המשמש מסגרת משלימה למידע כספי המוצג בדוחות הכספיים.
לקריאה נוספת

לאה פסרמן-יוזפוב, דיני ניירות ערך : חובת הגילוי, ההוצאה לאור של לשכת עורכי הדין, 2009. (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  אהרון יוסי, יסודות החשבונאות ודיווח כספי, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה
↑  חוק ניירות ערך, התשכ"ח-1968
פדריקו גאטי

פדריקו גאטי (באיטלקית: Federico Gatti; נולד ב-24 ביוני 1998 בריבולי שבאיטליה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת יובנטוס מהסרייה א' ובנבחרת איטליה.
קריירת מועדונים

גאטי החל את הקריירה המקצוענית שלו במספר קבוצות מהליגות הנמוכות באיטליה. ב-1 ביולי 2021 חתם גאטי על חוזה לארבע עונות בפרוזינונה מהסרייה ב'.
ב-31 בינואר 2022 חתם גאטי על חוזה לארבע עונות וחצי ביובנטוס מהסרייה א', והושאל בחזרה לפרוזינונה עד לתום עונת 2021/2022. בסך הכל ערך 35 הופעות ליגה במדי פרוזינונה, בהן הבקיע חמישה שערים.
ב-31 באוגוסט 2022 ערך גאטי את הופעת הבכורה שלו ביובנטוס, בניצחון 0–2 על ספציה במסגרת המחזור הרביעי בליגה לעונת 2022/2023.
קריירה בינלאומית

ב-11 ביוני 2022 ערך גאטי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איטליה, בתיקו 0-0 נגד נבחרת אנגליה במסגרת ליגת האומות 2022/2023.
הערות שוליים

↑  FEDERICO GATTI È UN GIOCATORE DELLA JUVENTUS! באתר הרשמי של יובנטוס, 31 בינואר 2022 (באיטלקית)
| נבחרת איטליה – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 דונארומה •  2 די לורנצו •  3 דימרקו •  4 בונג'ורנו •  5 קלאפיורי •  6 גאטי •  7 פרטזי •  8 ז'ורז'יניו •  9 סקמאקה •  10 פלגריני •   11 רספאדורי •  12 ויקאריו • 13 דרמיאן •  14 קייזה • 15 בלאנובה • 16 כריסטנטה • 17 מנצ'יני • 18 בארלה • 19 רטגי • 20 זקאני • 21 פג'ולי • 22 אל שעראווי • 23 בסטוני • 24 קמביאזו • 25 פולורונשו • 26 מרט • מאמן: ספאלטי |  1 דונארומה •  2 די לורנצו •  3 דימרקו •  4 בונג'ורנו •  5 קלאפיורי •  6 גאטי •  7 פרטזי •  8 ז'ורז'יניו •  9 סקמאקה •  10 פלגריני •   11 רספאדורי •  12 ויקאריו • 13 דרמיאן •  14 קייזה • 15 בלאנובה • 16 כריסטנטה • 17 מנצ'יני • 18 בארלה • 19 רטגי • 20 זקאני • 21 פג'ולי • 22 אל שעראווי • 23 בסטוני • 24 קמביאזו • 25 פולורונשו • 26 מרט • מאמן: ספאלטי | איטליה |
עיר תהילה צבאית

טקס הענקת התואר לעיר ארכנגלסק, ינואר 2010. במרכז התמונה נראה נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב ולצדו ראש העיר ויקטור פאבלנקו, המחזיק בתעודת התואר
עיר תהילה צבאית (ברוסית: Город воинской славы) הוא תואר כבוד, המוענק ברוסיה לעיר ולאזרחיה שהפגינו גבורה במהלך מלחמת העולם השנייה. התואר הוענק עד כה ל-45 ערים.
התואר שקול לתואר הכבוד עיר גיבורה שהוענק בברית המועצות ל-12 ערים. עד כה לא זכתה אף עיר בשני התארים גם יחד.
התואר

תואר עיר התהילה הצבאית נוצר בחוק שנתקבל על ידי שני בתי הפרלמנט של רוסיה באפריל 2006. החוק נחתם על ידי נשיא רוסיה ולדימיר פוטין ב-9 במאי 2006, יום השנה ה-61 לניצחון על גרמניה הנאצית. התואר מוענק לעיר באמצעות צו המוצא על ידי הנשיא.
בערים שהתואר הוענק להן הוקם מונומנט שבו מוצג שלט היוחסין של העיר ובצדו נוסח הצו הנשיאותי אשר העניק את התואר לעיר. ביום מגן המולדת וביום הניצחון על גרמניה הנאצית נערכים טקסים ליד המונומנטים.
הערים הראשונות שהתואר הוענק להן היו אוריול, בלגורוד וקורסק.
ערים שהתואר הוענק להן

| העיר | אזור ברוסיה | שנת הענקת התואר |
| --- | --- | --- |
| אוריול | מערב | 2007 |
| אנאפה | דרום מערב | 2011 |
| ארכנגלסק | צפון מערב | 2009 |
| בלגורוד | מערב | 2007 |
| בריאנסק | מערב | 2010 |
| גטצ'ינה | צפון מערב | 2015 |
| גרוזני | דרום מערב | 2015 |
| דמיטרוב | מערב | 2008 |
| וולוקולאמסק | מערב | 2010 |
| וורונז' | מערב | 2008 |
| ויאזמה | מערב | 2009 |
| ויבורג | צפון מערב | 2010 |
| ולדיווסטוק | מזרח | 2010 |
| ולדיקווקז | דרום מערב | 2007 |
| וליקיה לוקי | צפון מערב | 2008 |
| חברובסק | מזרח | 2012 |
| טואפסה | דרום מערב | 2008 |
| טאגאנרוג | דרום מערב | 2011 |
| טבר | מערב | 2010 |
| טיחווין | צפון מערב | 2010 |
| יילץ | מערב | 2007 |
| ילניה | מערב | 2007 |
| לוגה | צפון מערב | 2008 |
| לומונוסוב | צפון מערב | 2011 |
| מוז'איסק | מערב | 2012 |
| מלגובק | דרום מערב | 2007 |
| מלויארוסלבץ | מערב | 2012 |
| נארו-פומינסק | מערב | 2009 |
| נובגורוד | צפון מערב | 2008 |
| נלצ'יק | דרום מערב | 2010 |
| סטארי אוסקול | מערב | 2011 |
| סטאראיה רוסה | צפון מערב | 2015 |
| פאודוסיה | דרום מערב | 2015 |
| פוליארני | צפון מערב | 2008 |
| פטרוזבודסק | צפון מערב | 2015 |
| פטרופבלובסק-קמצ'טסקי | מזרח | 2011 |
| פסקוב | צפון מערב | 2009 |
| קאלאץ' על הדון | דרום מערב | 2010 |
| קוברוב | מערב | 2011 |
| קוזלסק | מערב | 2009 |
| קולפינו | צפון מערב | 2011 |
| קורסק | מערב | 2007 |
| קרונשטאדט | צפון מערב | 2009 |
| רוסטוב על הדון | דרום מערב | 2008 |
| רז'ב | מערב | 2007 |
הערות שוליים

↑  נמצאת בחצי האי קרים, רשמית חלק מאוקראינה.
מונומנט עיר התהילה הצבאית בבלגורוד
תעודת התואר שהוענקה לעיר טאגאנרוג
סם פישר

| --- | --- |

 לידה:  5 ביולי 1991 (בן 33) סידני, אוסטרליה 
 שם לידה:  סמואל פישר
 מוקד פעילות:  אוסטרליה 
 תקופת הפעילות:  מ-2014 
 מקום לימודים:  בית הספר סידני 
 סוגה:  אר אנד בי • נשמה • נאו סול • פופ רוק
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 www.samfischermusic.com
 פרופיל ב-IMDb
 
סמואל פישר (באנגלית: Sam Fischer; נולד ב-5 ביולי 1991) הוא זמר-יוצר אוסטרלי. עד שנת 2019, בה החל לעבוד עם "RCA רקורדס", הוציא פישר מוזיקה באופן עצמאי. בשנת 2020, הוציא פישר את המיני-אלבום הראשון שלו בהוצאת חברת התקליטים RCA.
ביוגרפיה > שנותיו הראשונות

ב-1991, נולד פישר בעיירה גרוס וייל, בסמוך לסידני. בגיל שלוש, החל לנגן בכינור, ובגיל שבע, עבר עם משפחתו לסידני. בגיל 10, פישר החל לנגן בסקסופון בלהקת הג'אז הבית ספרית. מגיל 12, פישר החל לכתוב ולהלחין שירים באופן עצמאי. ב-2010, התקבל פישר למכללת ברקלי למוזיקה, ונאלץ לעבור לבוסטון. ב-2014, הצטרף פישר ללהקת א-קפלה שזכתה במקום הראשון בתחרות מקומית.
ביוגרפיה > 2012–הווה

ביולי 2012, הוציא לאור את סינגל הבכורה שלו, "Heartbeats", בהשתתפות הזמר אלכס פרסטון. בספטמבר 2014, לאחר שסיים את לימודיו במכללת ברקלי, עבר פישר ללוס אנג'לס שם הצטרף ללהקת פופ רוק כסולן.HOLYCHILD במאי 2016, פישר הוציא לאור את הסינגל הראשון שלו כאמן המוביל, "Lean". במרוץ השנים, הוציא לאור את השירים "Same Friends",‏‏ "Getting Older"‏ ו-"Secrets", בהשתתפות הזמר אופייה.
בינואר 2018, פישר הוציא את המיני-אלבום הראשון שלו, Not a Hobby, ובמאי 2018, הוציא את המיני-אלבום השני, Sam Fischer (Our Vinyl Sessions).‏ בשנת 2019, השתתף בסיבוב ההופעות של הזמר הסקוטי לואיס קפלדי. באותה השנה, הוחתם פישר בחברת התקליטים "RCA רקורדס". בינואר 2020, פישר הוציא לאור את ההקלטה החוזרת של המיני-אלבום הראשון שלו, בשם Not a Hobby. באוגוסט 2020, הוציא לאור את מיני-אלבומו השלישי, Homework. בפברואר 2021, פישר השתתף בסינגל "What Other People Say" של הזמר\ת דמי לובאטו. השיר הגיע למאה השירים הפותחים במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום ה-70 במצעד הסינגלים האוסטרלי. השיר נכלל באלבומה של לובאטו, Dancing with the Devil... the Art of Starting Over.
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2018:‏ Not a Hobby
2018:‏ Sam Fischer (Our Vinyl Sessions)
2020:‏ Homework
פרסים ומועמדויות

| שנה | מועמד | פרס | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2020 | "This City" (בביצועו של סם פישר) | שיר השנה בטקסי פרסי ARIA | מועמדות |
הערות שוליים

↑  Ones To Watch: 10 Aussie acts ready to break airplay charts in 2020, זנדה וילסון, 20 בינואר 2020
↑  "TMN Ones to Watch in 2020". The Music Network. 20 בינואר 2020. נבדק ב-1 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Johnson, Tommy (17 בינואר 2018). "Trusting Yourself And The Process; An Interview with Sam Fischer". Ghettoblaster. נבדק ב-14 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "ELLE Interview: Sam Fischer". Elle. 14 בדצמבר 2016. נבדק ב-14 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Heartbeats". Apple Music. ביולי 2012. נבדק ב-1 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Australian-Born, LA-Based Musician Sam Fischer Shares New Single 'Getting Older'". The Music Site. 2 בדצמבר 2017. נבדק ב-15 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Johnson, Tommy (17 בינואר 2018). "Trusting Yourself And The Process; An Interview with Sam Fischer". Ghettoblaster. נבדק ב-14 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Galipault, Gerry (3 ביוני 2016). "New Songs: Beck, Shawn Mendes, Maxwell, etc". Pause&Play. נבדק ב-15 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Robinson, Collin (3 במאי 2016). "Sam Fischer – "Lean" (Stereogum Premiere)". Stereogum. נבדק ב-15 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Stubblebine, Allison (10 בנובמבר 2017). "Sam Fischer Shares Soulful New Track & Video 'Same Friends': Exclusive". Billboard. נבדק ב-15 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lily (2 בדצמבר 2017). "Australian-Born, LA-Based Musician Sam Fischer Shares New Single 'Getting Older'". The Music Site. נבדק ב-15 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Owens, Grant (2017). "Opia: Secrets (ft. Sam Fischer)". We Found New Music. נבדק ב-15 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sam Fischer (OurVinyl Sessions) - Single". Apple Music. 10 במאי 2018. נבדק ב-1 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "UNCO[V]ERED: SAM FISCHER". VMusic. 14 בדצמבר 2016. נבדק ב-14 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Australian singer-songwriter Sam Fischer drops "This City" single". 20 בדצמבר 2019. נבדק ב-14 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Not a Hobby (EP)". Apple Music. 10 בינואר 2020. נבדק ב-1 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 7846 7751  LCCN: no2021057087  MusicBrainz: eccf0d8a-8e38-4ba8-a13d-dc15337dafbc  VIAF: 2566162118001002320006   WorldCat (עם VIAF): 2566162118001002320006
סלאוקוס השלישי

סלאוקוס השלישי סוֹטֶר ("המושיע"), הקרוי גם סלאוקוס קראונוס ("הרעם") (ביוונית: Σέλευκος Γ' Σωτὴρ ו-Σέλευκος Κεραυνός‏; 243 לפנה"ס – 223 לפנה"ס) היה שליטה של הממלכה הסלאוקית, בנו בכורו של סלאוקוס השני ולאודיקה השנייה. כאשר נולד, נקרא סלאוקוס השלישי על שם אח-סבו, המצביא הסלאוקי אלכסנדר. שמו האמיתי- אלכסנדרוס שונה לסלאוקוס לאחר שירש את כס השלטון מאביו. אמו של סלאוקוס השלישי, לאודיקה, אחות אנדרומאכוס, ילדה לסלאוקוס השני שני בנים, אלכסנדרוס היה הבכור ואנטיוכוס הצעיר. חינוכם תאם את יעודם. מן המעט הידוע אודות יורשי הכתר מתברר כי אמנם פותחו שאיפות מדיניות בבני סלאוקוס השני. סלאוקוס השלישי, כאביו בשעתו, היה בן עשרים בקירוב כשנטל את הממלכה על כתפיו. 
לאחר שמלך לתקופה קצרה של כשלוש שנים (225 - 223 לפנה"ס), נרצח סלאוקוס באנטוליה על ידי אנשי צבאו בזמן המערכה נגד אטלוס הראשון מפרגמון. מכיוון שלסלאוקוס השלישי לא היו ילדים, עלה אחריו לכס השלטון, אחיו אנטיוכוס השלישי.
ימי מלכותו הצבאיים

ניסיונותיו העיקריים בתור מלך כללו ניסיון לאשש את מממלכתו בזכות כיבוש של שטחים שאבדו בעקבות מעשיו של אביו, סלאוקוס השני ובן דודו, אנטיוכוס היראקס לטובת אטלוס הראשון "סוטר", מפרגמון. סלאוקוס השלישי לא עמד בציפיות כינויו - קראונוס ("הרועם", או "המרעים"), שכן הוא לא הצליח בניסיון הראשון לתבוע את מערב אסיה הקטנה מבן דודו, אטלוס מפרגמון ויותר מכך - הוא נרצח בניסיונו השני פחות משנתיים לאחר הכתרתו..
המלך הצעיר לא השלים עם הצטמצמות מלכות אבותיו וגבולות שלטונה. המעצמה התלמיית השכנה החזיקה באורח בולט בנמל הבירה, סלאוקיה; בנוסף הרחיבו התלמיים את שליטתם על חשבון הסלאוקים באסיה הקטנה; השאר - שהוא חלק הארי של תחום שלטון הסלאוקים באסיה הקטנה - נתפשׂ על ידי אטלוס בעקבות ניצחונותיו המוחצים על אנטיוכוס היראכס שנים אחדות לפני כן (230-229 לפני הספירה). במזרח הממלכה נמצאו בני סאטראפים לשעבר ותקיפים מרדנים מקיימים את שלטונם באורח עצמאי. עם כל זאת, היו כל החזיתות האלו שלוות. סלאוקוס הצעיר צריך היה אפוא להחליט אם לפתוח בחזית, ובאיזו חזית, סביר שנועץ עם מטהו ויועצי אביו ומאחר שאלה יעצו לפני אביו וחזיתות לא נפתחו, הכריע המלך הצעיר בקבלת ההחלטות החדשות. הפור נפל על החזית באסיה הקטנה: דהיינו, על פתיחת מערכה להחזרת נחלות הסלאוקים שנשלטו על ידי אטאלוס כבר שש שבע שנים ולהרחקת השפעתו מגבול שלטונם שם. הכנות המלחמה, שהוצאותיהן בצדן, לא התארכו במיוחד. ידועים שני ניצחונות לפחות, שאטאלוס הנציחם באבן, "על הסטראטגים של סלאוקוס". אין זאת אלא שהצבאות, אשר העמיד סלאוקוס למשימה היעודה, היו חלשים או מעטים מידי, הוא עצמו היסס לצאת בראש צבאותיו. אפשר שידע כי אופיו ודרך התנהגותו עם פקודיו גורמים להתקוממות ולאי לציות.
תבוסות צבאות סלאוקוס, אשר באחת מהן נפל בשבי אף דודו, אחי אמו אנדרומאכוס, דלדלו את שארית היוקרה המדינית שנותרה לכתר הסלאוקי. נראה הדבר שבלית ברירה, באמצעים שלא הבטיחו רבות, החליט סלאוקוס השלישי, בשנה השלישית למלכותו, לצאת בעצמו בראש צבאו אל אסיה הקטנה (אביב שנת 223 לפני הספירה). כמצופה מנושא כתר בית סלאוקוס נהג המלך הצעיר להכריז, בין השאר, כי הוא בא להחזיר לערים היווניות את חירותן ואת שלטונן העצמי, נדיבות שזיכתה אותו בתואר המושיע (Σωτήρ, Soter), כינוי זה הופיע על מטבעות סלאוקיות בימי יורשיו. שדרת הצבא בעקבות המלך הגיעה עד מהרה אל פריגיה, בלא שנתקלה בהתנגדות עזה. אף על פי כן, לא שקט המחנה. בעיצומו של הקיץ קשרו אליו קצין מקדוני בכיר וראש שכירים גאלים אשר נמנו עם המקורבים אליו במיוחד, נראה כי הסיבה הבלבדית הייתה אי יכולתו של המלך לשלם את שכר חייליו.
ימי מלכותו המדיניים

נמצאו כמה כתובות המעידות על שלטונו של סלאוקוס השלישי. כתובות אלה, הנמצאים במוזיאון הבריטי, מגיעות מאזור בבל. מתואר בהן כיצד תמך המלך בפסטיבל של השנה החדשה (Akitu) ואיך אחיו של המלך מבקר בבבל בשנת 224/223 לפני הספירה. כנראה שמטרת הביקור הייתה לבדוק האם הכסף שהושקע בפסטיבל לא התבזבז לחינם. כמו כן, באחד הכתבים יש תיאור של השושלת הסלאוקית.
סלאוקוס השלישי השתמש בכספיו של השאטאמו (Shatammu), שהוא יושב ראש מועצת המקדש. מועצת המקדש הייתה מעין גוף מנהל של המקדש. שימושו העיקרי בכספיו של השאטמומו היה למען קניית שוורים, כבשים וברווזים להפקת פסטיבל השנה החדשה (Akitu), שהתקיים באפריל- ביום השמיני של ניסן (7 באפריל, שנת 224 לפנה"ס). כמו כן שימשו כספיו של השאטאמו הועבר גם למען מטרת פולחן מלכותי. לאחר מכן בכתובת העתיקה יש תיאור כי השאטאמו ייעד חלקים מהשאריות לעצמו ולנגנים שהשתתפו בפסטיבל. השאטאמו, כדי להגן על עצמו, אף שלח חלקים מהשאריות לשופטים ולבית המשפט של האזרחים החופשיים (mâr banî) בסלאוקיה. ניתן לשער כי מטרת ביקורו של אחיו של סלאוקוס- אנטיוכוס השלישי במקום הפסטיבל הייתה בחינה אם כספו של אוצר הממלכה אינו מבזבז לרעה. פרטים על ימי חגיגות אלו אינם ידועים במלואם, אבל נראה כי המלך אמור למלא תפקיד בחגיגות אלה. ולכן נראה שסלאוקוס השלישי אכן ניסה למלא את תפקידו, בכך ששלח מנחות לפסטיבל, ממקום מושבו הרחוק. בנוסף לפי דעת החוקרים, המשמעות האמיתית שבגינה סלאוקוס השלישי נתן את אישורו למימון רכישת לבעלי החי, אמנם מאוצר המלוכה אך מעזבונו של השאטאמו (Shatammu) עצמו, היות שהמשפט המתייחס לכך מדבר דווקא על אחוזתו הפרטית של השאטאמו (Shatammu) ולא על אחוזתו הפרטית של סלאוקוס השלישי עצמו. וישנה לכך תמיכה, מעצם העבודה כי השאטאמו (Shatammu) היה איש עשיר, למשל נראה כי עזבונו הכיל פי עשרה מהדרוש לפסטיבל כמאה כבשים וכמאה שוורים.
נפילתו ומותו

מועד מותו המשוער של סלאוקוס השלישי הוא בין החודשים אפריל-יוני שנת 222 לפנה"ס. הוא נפטר באנטוליה. לגבי אופן מותו: על פי המקורות ההיסטוריים, סלאוקוס היה חולה מאוד. קיימת תאוריית קונספירציה שסלאוקוס הורעל על ידי בית המשפט כי לא היה מסוגל לשלוט על צבאו. פרשת ההרעלה זעזעה והביכה את צמרת השלטון הסלאוקי. אולם לא לאורך ימים, אנטיוכוס, אחיו הצעיר של המלך הנרצח - אחרי מאמצים עליונים ותהפוכות דמים - השכיל לאחות בזירה זו לא מעט מן הקרעים שבאדרת השלטון הסלאוקי.
סלאוקוס השלישי לא עמד בציפיות שעוררו כינויי: "המושיע" ו"הרועם". הוא נכשל בכבוש מערב אסיה הקטנה מבן דודו אטלאוס מפרגמון ואף נרצח בניסיון השני שלו כשנתיים לאחר מכן. לולי הצליח אחיו הצעיר, אנטיוכוס השלישי לבנות מחדש את כוחה של השושלת, היה יכול מותו של סלאוקוס השלישי לסמן את שקיעתה.
ראו גם

בית סלאוקוס
הממלכה הסלאוקית
לקריאה נוספת

דוד גולן, תולדות העולם ההליניסטי, מאגנס, 1983
Bevan, E.R. (1966). the house of Seleucus, New York : Barnes & Noble, Vol. 1
Cancik, Hubert, Helmuth Schneider, Christine F. Salazar, and David E. Orton. (2002). "Brill's New Pauly: encyclopaedia of the ancient world Antiquity", Leiden, The Netherlands : Brill, Vol. 13
Jacoby, F. (1957). "Die Fragmente der griechischen Historiker", Leiden: E.J. Brill
Shipley, G. (2005). the Greek world after Alexander 323-30 BC, London : Routledge
הערות שוליים

↑  Cancik, Hubert, Helmuth Schneider, Christine F. Salazar, and David E. Orton. (2002). "Brill's New Pauly: encyclopaedia of the ancient world Antiquity", Leiden, The Netherlands : Brill, Vol. 13
↑  Jacoby, F. (1957). "Die Fragmente der griechischen Historiker", Leiden: E.J. Brill, 260, F 32
↑  http://www.livius.org/cg-cm/chronicles/bchp-dynastic/dynastic_01.html
↑  http://www.livius.org/se-sg/seleucids/seleucus_iii_keraunos.html
↑  http://virtualreligion.net/iho/seleucus_3.html
↑  גולן, ד. (1983). תולדות העולם ההלניסטי. הוצאת ספרים מאגנס, האוניברסיטה העברית, ירושלים. עמ' 305-304
↑  http://www.livius.org/cg-cm/chronicles/bchp-seleucus_iii/seleucus_iii_01.html
↑  http://www.livius.org/cg-cm/chronicles/bchp-dynastic/dynastic_01.html
↑  http://www.livius.org/cg-cm/chronicles/bchp-seleucus_iii/seleucus_iii_01.html
↑  http://www.livius.org/cg-cm/chronicles/bchp-dynastic/dynastic_01.html
↑  "Year 88", Seleucus (III Keraunos) king, month Nisannu (I). That month, 8th day (7 April 224), a certain Babylonian, the shatammu of Esagila, provided. in Seleucus III Chronicle: BCHP 12
↑  “with money from the royal treasury from his own estate 11 fat oxen, 100 fat sheep
and 11 fat ducks for the food offering within Esagila” in Seleucus III Chronicle: BCHP 12
↑  http://www.livius.org/cg-cm/chronicles/bchp-seleucus_iii/seleucus_iii_02.html
↑  App. Syr. 11.66, As Seleucus was sickly and poor and unable to command the obedience of the army, he was poisoned by a court conspiracy in the
Y.R. 530 second year of his reign
עמוס טברסקי

| --- | --- |

עמוס טברסקי תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  16 במרץ 1937 חיפה, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  2 ביוני 1996 (בגיל 59) סטנפורד, קליפורניה, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פסיכולוגיה, כלכלה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מישיגן (1965)  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מנחה לדוקטורט:  קלייד קומבס, Ward Edwards 
 מוסדות:  אוניברסיטת מישיגן  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת סטנפורד  אוניברסיטת הרווארד 
 תלמידי דוקטורט:  Richard Gonzalez, Lyle A. Brenner, James E. Corter, רומה פלק, Yuval S. Rottenstreich, Derek J. Koehler, Craig R. Fox, Todd Davies, רות בייט-מרום 
 פרסים והוקרה:  מדלייית הווארד קרוסבי וורן (1995)  עמית החברה האקונומטרית (1993)  פרס גרומאייר (2003)  פרס עמיתי ויליאם ג'יימס (1989)  עמיתי מקארתור  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  מלגת גוגנהיים 
 בן או בת זוג:  ברברה טברסקי (1963–2 ביוני 1996) 
 צאצאים:  טל טברסקי 
 
עמוס טבֶרסקי (16 במרץ 1937 – 2 ביוני 1996) היה פסיכולוג חישובי וקוגניטיבי ישראלי, ואחד מחלוצי המחקר בתחום ההטיות הקוגניטיביות, לצד עמיתו לאורך שנים דניאל כהנמן.
ראו גם

היוריסטיקת הזמינות
כשל הסתברות קודמת
כשל צירופיות
מסגור
כלכלה התנהגותית
שנאת הפסד
שנאת סיכון
חשבונאות נפשית
היוריסטיקת הייצוגיות
עיגון
לקריאה נוספת

מייקל לואיס, ענן של אפשרויות: עמוס טברסקי ודניאל כהנמן, החברות ששינתה את האופן שבו אנו חושבים, הוצאת בבל, 2018.
דניאל כהנמן ועמיתים, רציונליות, הוגנות, אושר: מבחר מאמרים, עורכת: מיה בר-הלל, חיפה: אוניברסיטת חיפה וירושלים: כתר הוצאה לאור, 2005.
דניאל כהנמן, לחשוב מהר, לחשוב לאט, תרגום: יעל סלע-שפירו ועידית נבו, עורכת: מיה בר-הלל, הוצאת מטר בשיתוף הוצאת כנרת, 2013.
הערות שוליים

↑  צל"ש אלוף שהוענק לסגן עמוס טברסקי, באתר הגבורה, מתוך אתר הגבורה.
↑  מינויים חדשים באוניברסיטה העברית, דבר, 29 באוגוסט 1971
↑  אביבה לורי, הפרופסור לפסיכולוגיה וולטר מישל ממשיך לגלות עלינו דברים שהדחקנו, באתר הארץ, 2 ביולי 2010
↑  Tversky, Amos, עמ' 612, באתר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
↑  National Academy of Sciences, האקדמיה הלאומית למדעים
↑  באתר החברה האקונומטרית
↑  Haggbloom, S. J., Warnick, R., Warnick, J. E., Jones, V. K., Yarbrough, G. L., Russell, T. M., ... & Monte, E. (2002). The 100 most eminent psychologists of the 20th century. Review of General Psychology, 6(2), 139-152
↑  Amos Tversky and Daniel Kahneman, Prospect theory: An analysis of decisions under risk. Econometrica, 47, 313-327.
↑  Amos Tversky and Daniel Kahneman, The Framing of Decisions and the Psychology of Choice. Science 1981;211:453-458.
↑  Daniel Kahneman, Paul Slovic, Amos Tversky, Judgment under uncertainty :
 heuristics and biases. Cambridge University Press, 1982.
↑  Engber, Daniel (2016-12-21). "The Irony Effect". Slate (באנגלית אמריקאית). ISSN 1091-2339. נבדק ב-2017-09-13.
↑  Dr Amos Tversky (1937-1996) - Find A Grave..., www.findagrave.com
↑   אלי שאלתיאל, ענן של אפשרויות": החברות החמה שהובילה לגילויו של חתן הנובל כהנמן, באתר הארץ, 6 בספטמבר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275677805171  PLWABN: 9810670102305606  BnF: cb126433403 (data)  CiNii: DA01078309  GND: 123870216  ISNI: 0000 0000 7835 0802  LCCN: n81055168  MGP: 249797  NDL: 00459303  NKC: jx20100209019  NLK: KAC200109026  NTA: 068991231  SUDOC: 056742711  VIAF: 101830377   WorldCat (עם VIAF): 101830377
פדריקו בלזארטי

פדריקו בלזארטי (באיטלקית: Federico Balzaretti) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
ביוגרפיה

פדריקו התחיל לשחק כדורגל במועדון הנוער של טורינו כאשר היה בן 6. במהרה הוא בלט בתפקיד המגן השמאלי, והושאל למועדונים וארזה וסיינה בין השנים 1999–2002 כדי לצבור ניסיון. פדריקו זוהה יותר מכל עם אוהדי טורינו והפך לסמלם.
בעונת 2004/2005 השתתף בלזארטי בעליית הקבוצה לליגה האיטלקית הראשונה - הסרייה A.
ב-15 באוגוסט 2005 עבר בלזארטי ליריבתה המושבעת של טורינו, יובנטוס, בהעברה חופשית. אשתו הראשונה, ג'סיקה, הייתה בהריון כאשר החליט לעבור ליובנטוס. בכל פעם שבלזארטי חוזר למגרש של טורינו הוא זוכה לקבלת פנים קשה מהקהל המקומי, בשל המעבר, שנתפש בעיניהם כ"בגידה".
ב-2005–2006 היה חלק מהסגל של יובנטוס תחת המאמן פאביו קאפלו, וזכה באליפות איטליה. שנה לאחר מכן הקבוצה ירדה לליגה השנייה בעקבות פרשת הקאצ'יופולי ובאלזרטי הבקיע את שערו הראשון בבוגרים בניצחון 5-0 של יובנטוס על קורטונה.
בלזארטי נמכר לפיורנטינה ביולי 2007, אך לא הצליח להשתלב אצל הסגולים. הוא הופיע רק בשישה משחקים במחצית העונה הראשונה של הסרייה א' ובינואר עבר לפלרמו. בפאלרמו, בלזארטי בחר במספר 42 כמחווה לאביו שנולד בשנת 1942. בקבוצת הכדורגל מסיציליה מיד מצא בלזארטי את עצמו כבורג מרכזי בקבוצה, ובנה לעצמו שם של אחד המגנים הטובים באיטליה.
באוגוסט 2012 חתם בלזארטי על חוזה לשלוש שנים ברומא תמורת 4.5 מיליון אירו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 2-2 נגד קטאניה, ובמהלך הדרבי של הבירה נגד לאציו ב-22 בספטמבר 2013 הבקיע את השער הראשון בניצחון 2-0. במהלך עונתו השנייה סבל מכאבים במפשעה, פציעה שאיימה לסיים לו את הקריירה. בעקבות הפציעה בלזארטי נאלץ לעבור מספר ניתוחים ולבסוף חזר במשחק הליגה האחרון של רומא לעונת 2014/2015 ב-31 במאי 2015.
ב-12 באוגוסט 2015 הכריז פדריקו בלזארטי על פרישה מכדורגל מקצועני. הוא הסביר שנכשל בהחלמה מהפציעה, שאיתה התמודד במשך שנתיים, וזו הסיבה לכך שהוא פורש מכדורגל בגיל 33. את ההחלטה חשף השחקן במסיבת עיתונאים. "אני פורש מכדוגל. לצערי הפציעה לא הותירה לי ברירה אלא לתלות את הנעליים. זו הייתה החלטה קשה בשבילי, אבל אני לא יכול להמשיך לשחק בצורה שאני רוצה ב-100 אחוז. בשנה שעברה במסיבת העיתונאים האחרונה כאן, אמרתי שאני רוצה לחזור למגרש בשביל עוד משחק אחד במדי רומא והצלחתי לשחק עוד 90 דקות עם רומא ואני רוצה להודות לכולם במועדון הזה שהגשימו לי את החלום האחרון הזה. אני שמח שביליתי את החודשים האחרונים של העונה בקבוצה הזו ומאושר שסיימנו במקום השני".
בלזארטי נשוי לבלרינה ידועה באיטליה בשם אלאונורה אבגנאטו, החתונה שלהם נערכה בקיץ 2011 בעיר פאלרמו. הילדה הראשונה שלהם, ג'וליה נולדה בינואר 2012 ובנוסף לבלזארטי יש עוד שתי בנות מנישואיו הקודמים.
ביוגרפיה > קריירה בנבחרת איטליה

אחרי ששיחק בנבחרות הנוער בין השנים 2000–2002, ערך בלזארטי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת תחת המאמן צ'זרה פראנדלי ב-17 בנובמבר 2010, במשחק ידידות נגד רומניה. הוא נכלל בסגל הנבחרת לאליפות אירופה 2012, והפך למגן השמאלי בהרכב הפותח במשחק השלישי של שלב הבתים כשאיטליה עברה לשחק במערך 4-4-2. הוא גם שיחק את כל המשחק נגד גרמניה כמגן ימני בעקבות היעדרותו של כריסטיאן מאג'ו שהיה מושעה ואיניאציו אבאטה שהיה פצוע אבל ישב על הספסל. באותו טורניר הגיע נבחרתו, נבחרת איטליה, לגמר אך הפסידה בו לספרד.
תארים

סרייה ב' - מקום ראשון 2006/2007
גביע איטליה - סגנית 2012/2013
סרייה א' - סגנית 2013/2014, 2014/2015
אליפות אירופה בכדורגל - סגנית 2012
קבוצה השנה בסרייה א' - מגן שמאלי 2011/2012