stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נועם סובוביץ
הערות שוליים

1 2 3 4 5    סמדר שיר, "היום אני מבין שצריך כל כך מעט כדי מאושר" להיות, באתר "ידיעות אחרונות", 23 באוגוסט 2015
1 2 3  דביר רשף, "הכדורגל עשה שינוי ביחס שלנו לגרמנים אחרי השואה, התחלנו להעריץ אותם", באתר ynet, 23 בינואר 2022
1 2  הקרנת הסרט "ביקור מולדת" ושיחה עם היוצר נועם סובוביץ', באתר דוקו טי.וי
↑  זוהר אורבך, ‏"גם גברים מוטרדים. אני מכיר כאלה שנהרסו להם החיים", באתר ‏מאקו‏, 10 בנובמבר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007358116105171  VIAF: 47150380471413370006   WorldCat (עם VIAF): 47150380471413370006
נאנוק

| --- | --- |
 סוגה:  הנפשה לילדים
 מדבבים בעברית:  דניאל מגון, דב רייזר, שרון כהן, איריס זינגר, גליה שפרינג בצר, יעקב בוך, רותי הולצמן, ניר רון, יורם יוספסברג, עפרון אטקין, אלון וורטהיימר, יונתן השילוני, יוני כיסלוב
 ארץ מקור:  קנדה קנדה
 שפות:  צרפתית 
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  26
 שידור
 רשת שידור:  TF1 
 רשת שידור בישראל:  הטלוויזיה החינוכית
 תקופת שידור מקורית:  1996–1999
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
נאנוק (באנגלית: Nanook's Great Hunt) היא סדרת הנפשה קנדית העוסקת בילד האינואיטי נאנוק במסעו להילחם בדב הקוטב וואק דמון, אשר מפריע לשלוות כפר האינואיטים. הסדרה שודרה בישראל בערוץ 23.
את שיר הפתיחה והסיום העברי שרים רותי הולצמן, דב רייזר ואופירה יוספי.
דמויות

המדבבים לעברית בסוגריים:
נאנוק (דניאל מגון): הדמות הראשית בסדרה. נאנוק הוא ילד אינואיטי שהתייתם מהוריו. הוא גדל אצל סבו יוטיק, מנהיג כפר האינואיטים. נאנוק שאף לצוד את ואק דמון מאז קטנותו, אך נאלץ להישאר בכפר לאור החלטת יוטיק, לשלוח את הלוחם קאונה למשימה.
יוליק : אחד מכלבי ההאסקי סיבירי של נאנוק,
וואק דמון : רוח של דב קוטב שקמה לתחיה, אכל את כל החיות בקוטב כדי לגרום לרעב בכפר האינואיטים. בסוף הסדרה נאנוק מצליח להורגו.
קאונה (שרון כהן): יריבו של נאנוק, נבחר לצוד את הדוב ואק דמון.
אמה (איריס זינגר): ילדה אינואיטית וידידתו של נאנוק.
ליסה (גליה שפרינג בצר): חברתו של נאנוק, חלתה בסוכרת בפרק "ההצלה" עד שנאנוק וד"ר פרסטון ריפאו אותה.
יוטיק (דב רייזר): אדם זקן, מנהיג האינואיטים וסבא של נאנוק. דואג מאוד לנכדו ומסרב לאפשר לו לצאת למסע כדי לצוד את הדוב הגדול, וואק דמון.
מומאה (רותי הולצמן): אישה זקנה, אשתו של יוטיק.
פקאק (ניר רון): אביו המנוח של נאנוק שנעלם באופן מסתורי לצוד את ואק דמון אחרי שנאנוק נולד, נאנוק טוען שאביו חי אבל כולם אומרים לו שהוא מת, בכמה פרקים נאנוק רואה אותו בסיוטיו.
ד"ר פרסטון (יעקב בוך): רופא שטס בכדור פורח, נאנוק מכנה אותו "ארבא עיניים" בגלל המשקפיים שלו.
קוטיטאק (עפרון אטקין): אביה של אמה, מוכר בפונדק.
פרד (ניר רון): עוזרו השחצן של ד"ר פרסטון, חבר של מייק, בפרק "הזר" התעלל בבחור ששמו אובילוק.
סמל מוריסון (יעקב בוך): מפקח משטרה בקנדה.
טאפיק (יעקב בוך): מנהיג אינואיטים זקן שחי בכפר אחר, בפרק "היתום" חשב שנאנוק יתום ואומר שאנשי הכפר לא יכולים לתמוך ביתומים.
מייק (יורם יוספסברג): חברו של פרד, טייס במקצועו, תקף בחור חזק בשם ג'וני בפונדק של קוטיטאק בפרק "המלח האיטלקי".
נועם עומר

| --- | --- |

 לידה:  1982 (בן 42 בערך) ירושלים, ישראל 
 מקום לימודים:  המדרשה לאמנות 
 תחום יצירה:  ציור 
 פרסים והוקרה:  פרס האמן הצעיר (2017) 
 www.noamomer.com
 
נועם עומר (נולד ב-1982) הוא אמן ישראלי, זוכה פרס האמן הצעיר לשנת 2017.
ביוגרפיה

נועם עומר נולד בירושלים וגדל בהוד השרון. אביו, חיים עומר, הוא פרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב; אימו, רינה, היא ד"ר לפסיכולוגיה.
נועם הוא הילד הרביעי מבין חמישה. אחד מאחיו הוא הסופר מיכאל עומר.
דרכו של עומר לאמנות הגיעה דרך משבר אישי שעבר. הוא למד קשה בתיכון לבגרות, אולם סיים עם הישגים ממוצעים, וכתוצאה מכך נכנס למשבר נפשי קשה ולא היה מסוגל לתפקד כלל למשך שנתיים. כחלק מתהליך השיקום, הוא למד עריכת וידאו אצל אמן ההנפשה שלום הררי, החל ליצור וידאו קליפים המשלבים ציור ומוזיקה באמצעות המחשב, החל לצייר דיוקנאות ובכך גילה לראשונה את משיכתו לציור. במהלך תקופה זו הכיר את אתי כץ, מומחית ללקויות למידה, שגילתה את כישרונו וכיוונה אותו למסלול אמנותי. במשך שנים הייתה המנטורית והתומכת העיקרית בדרכו כצייר.
הוא נרשם למדרשה לאמנות, שם פגש במנהל יאיר גרבוז שהתאים לו תוכנית אישית ותמך בו לאורך לימודיו. המורים העיקריים שהשפיעו עליו היו אתי יעקובי, מרים גמבורד, מרילו לוין, יהודית לוין, נעמי סימן-טוב, נורית דוד ודורון רבינא. במהלך ארבע שנות לימודיו במדרשה עומר הציג במסגרתה אחת עשרה תערוכות, שבע מהן תערוכות יחיד. הוא בוגר בהצטיינות של המדרשה לאמנות, אותה סיים בשנת 2007.
מאז סיום לימודיו ועד אוקטובר 2021 נועם עומר הציג 16 תערוכות יחיד, בהן במוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן, בבית האמנים בירושלים, בבית האמנים תל אביב, במרכז לאמנות של הקולבנבורג, גרמניה ובהקיבוץ, גלריה לאמנות ישראלית.
גלריה

אסי דיין, מתוך התערוכה 'סיידלוקר', שמן על בד, 90*90, 2012
המערה, 'סיידלוקר', אקרילי על בד, 320*200, 2012
פורטרט, מתוך התערוכה 'טנגו', אקרילי על בד, 100*80, 2013
לוסיין, מתוך התערוכה 'מתחת לכר', דיו על בד, 100*100, 2014
מחווה לאלכסנדר מקווין, 'מתחת לכר', אקרילי על בד, 60*90, 2014
'מתחת לכר', פחם על נייר, 70*100, 2014
הבשורה, 'מתחת לכר', דיו ופחם על בד, 230*200, 2014
האוהב בפרחים, מתוך היריד 'ל'אאוטסיידר ארט', ניו יורק, פסטל על נייר, 100*70, 2014
כלואה בעולמה, מתוך התערוכה 'כלוא בעולמו', שמן על בד, 100*100, 2015
סבתא סוניה כלואה בעולמה, 'כלוא בעולמו', אקרילי על נייר, 100*70, 2015
אדם ומבנה, מתוך התערוכה 'מבנה האדם', פחם על נייר, 100*70, 2017
המלך ליר, מתוך התערוכה 'האמן והמוזה', דיו על בד, 100*100, 2019
מתוך התערוכה 'העולם בעפרון', עפרונות צבעוניים על נייר, 140*120, 2021
מתוך התערוכה 'נפילים', אקרילי על פורצלן, 30*30, 2021
לידת וונוס, 'נפילים', אקרילי ודיו על בד, 200*140, 2021
אבא צלוב, 'נפילים', דיו על בד, 218*206, 2021
תערוכות יחיד

2008: "העולם" – הקיבוץ, גלריה לאמנות ישראלית, תל אביב, אוצר: יניב שפירא
2009: "קוף ופרח" – בית האמנים תל אביב, תל אביב, אוצר: יניב שפירא
2010: "חמלה" – הגלריה של מגדל שלום מאיר, תל אביב, אוצר: דוד שריר
2011: "עקבות" – מרכז לאמנות של הקולבנבורג, גרמניה, אוצר: יניב שפירא
2011: "לוסיין ואני" – גלריה קיימא, תל אביב, אוצר פיליפ ברנדס
2012: "עקבות" (התערוכה הועברה מן הקולבנבורג להמבורג) – "און-אוף ארט פרוז'קטס" – המבורג, אוצר יניב שפירא
2012: "סיידלוקר" – גלריה גל גל און, אוצר, יניב שפירא
2013: "טנגו", גלריה טובה אוסמן, תל אביב, אוצרת טובה אוסמן
2014: "צל דגים" –בית האמנים מבשרת ציון, אוצרת סוניה אברמוביץ
2014: "מתחת לכר" – המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן, אוצרת איילת השחר כהן
2015: "כלוא בעולמו" – המשולש חלק לאמנות, אוצרת שרי גולן
2017: "מבנה האדם" –בית האמנים תל אביב, אוצרת שרי גולן
2018: "כאב נוצץ" – גלריה טובה אוסמן, אוצרת טובה אוסמן
2019: "האמן והמוזה" – מקום לאמנות תל אביב, אוצרת גלית סמל
2020: "דאונטאון" – בית האמנים כפר סבא, אוצרת גלית סמל
2021: "העולם בעפרון" - תערוכה אונליין
2021: "נפילים" – בית האמנים בירושלים, אוצרת גלית סמל
מיצבים ווידאו

2009: "דרשה לדגים" מיצב לחלון ראווה בגלריה טובה אוסמן, תל אביב
2009: "אגדה" (וידאו) – מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד, אוצרת: רעיה זומר-טל
תערוכות קבוצתיות נבחרות

2007: "עבודת מפתן" – גלריית המדרשה, תל אביב, אוצר: דורון רבינא
2012: "יש אליפות!", מוזיאון ארץ ישראל, אוצרת דנה הלר
2013: "מלחמה וטראומה" - מוזיאון ד"ר גיסליין, גנט, בלגיה
2014: יריד ל"אאוטסיידר ארט" ניו יורק
2015: "שישי ראשון –אחרי" – מוזיאון רמת-גן לאמנות ישראלית, אוצרת איילת-השחר כהן
הערות שוליים

↑  משרד התרבות והספורט הכריז על הזוכים בפרסי האומנות הפלסטית, באתר משרד התרבות והספורט, 26 בדצמבר 2017
↑  'נפש': מספר הערות בעקבות תערוכתו של נועם עומר, 'לוסיאן פרויד ואני', גלריה קיימא, יפו, 28 באוקטובר 2011
↑  דניאל פלורנטין, שיחה פתוחה עם הפסיכולוג, פרופ' חיים עומר, באתר
News1 מחלקה ראשונה, 14 בפברואר 2017
1 2  "בריאת העולם", סדרה של שיחות בין חיים עומר, נועם עומר ויניב שפירא, נועם עומר: העולם, הקיבוץ – גלריה לאמנות ישראלית, 2008.
↑  דון קישוט וסנצ'ו פנצ'ה: דרכו של נועם אל האמנות ודרכי להיות נושא כליו, אודות, באתר של נועם עומר, התפרסם במאי 2014: יריד ל"אאוטסיידר ארט" ניו יורק. פורסם גם אצל חיים עומר, 2013, "דרכו של נועם אל האמנות ודרכי להיות נושא כליו", בתוך: הורים ללא סוף (עורכות: סנה., ר, גרוס-אנגלנדר., י, מור-סלע., ת). הוצאת ידיעות אחרונות.
↑   עוזי צור, עוצם עין אחת | האיש ללא עור, באתר הארץ, 15 ביולי 2019
↑  "עקבות - עולם הולך ונעלם", קטלוג התערוכה
↑  יניב שפירא, טקסט התערוכה "סיידלוקר", גלריה גל גל און, 2012
↑  איילת השחר-כהן, טקסט לתערוכה "מתחת לכר", מוזיאון רמת-גן לאמנות ישראלית, 2014
↑  שרי גולן, טקסט התערוכה "מבנה האדם", בית האמנים תל אביב, 2017
↑  חיים עומר, "כאב נוצץ", טקסט התערוכה, גלריה טובה אוסמן, 2018
↑  גלית סמל, טקסט התערוכה, "האמן והמוזה, מקום לאמנות תל אביב, 2019
↑  גלית סמל, טקסט התערוכה "דאונטאון", בית האמנים כפר סבא, 2020
↑  גלית סמל, טקסט התערוכה, "נפילים", בית האמנים בירושלים", 2021
↑  התערוכה "העולם בעפרון"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 310163  NLI: 987007438784705171  ISNI: 0000 0000 5422 2953  LCCN: no2009010820  VIAF: 19514165   WorldCat (עם VIAF): 19514165
נחל חדרה

| --- | --- |

 מידע כללי
 אורך:  50 קילומטרים
 אגן ניקוז:  600 קמ"ר 
 מוצא:  עמק דותן 
 יובלים:  נחל חביבה, נחל ענחום, נחל עירון, נחל יצחק, ואדי אל חפירה 
 שפך:  הים התיכון 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
 
שפכו של נחל חדרה
קורמורנים בחוות חפציבה
נחל חֲדֵרָה (בערבית: نهر الخضيرة, נהר אל-חוד'ירה, ו-نهر المفجر, נהר אל-מַפְגַ'ר) הוא נחל אכזב ברובו. תחילתו של נחל חדרה במזרח בעמק דותן בסמוך לאתר הפר והוא זורם מערבה בפיתולים רבים מצפון למבוא דותן, בין חרמש בצפון ונזלה אל-שרקייה בדרום, מדרום לבאקה א-שרקייה ובאקה אל-גרבייה ובין מאור ושדה יצחק אל נקודת החיבור בין נחל יצחק ונחל עירון מדרום לתלמי אלעזר. הנחל זורם משם מערבה מצפון לחדרה ונשפך לים התיכון בתחומי פארק נחל חדרה, כמה עשרות מטרים דרומית לתחנת הכוח אורות רבין שבצפון חדרה.
הנחל

חלקו העליון של הנחל נקרא בערבית ואדי אל-חֻדַ'יְרָה, אשר משמעותו "הירוק", והוא שנתן לעיר חדרה את שמה. חלקו התחתון נקרא נהר אל-מַפְגַ'ר, אשר משמעותו האיטי, או הזורם לאיטו. בשנת 1946 המשורר נתן יונתן התפעל מיופיו וייחודו של שפך הנחל וכתב עליו את השיר המוכר "חופים", שנפתח במילים:
חופים הם לפעמים געגועים לנחל,

ראיתי פעם חוף שנחל עזבו...
הנחל אינו נשפך תמיד ישירות לים, ובעונת הקיץ מסתיים בחול, כ-5 מ' לערך מהים, ומכאן פתיחת השיר.
הנחל סבל מהצפות וממים עומדים בקיץ בגלל חסימת הזרימה לים ועל כן היווה את אחד המקורות למלריה בסביבות חדרה. בשנת 1955 הוחל בביצוע עבודות ניקוז בנחל חדרה כדי למנוע את ההצפות. באזור הגשר המוביל לתחנת הרכבת הוטה הנחל לאפיק חדש. העבודות התפרסו על פני מספר שנים ובשנת 1959 דווח על השלמת 70% מהעבודות. בתחילת 1961 הוקמה באופן רשמי רשות ניקוז נחל חדרה.
מימי הנחל שימשו את החקלאים שעיבדו חלקות לאורכו, כמו חוות חפציבה. הנחל עצמו שימש לטיולים על גדותיו ולשיט. אולם בשנות ה-50 של המאה ה-20, עם התפתחות התעשייה בחדרה, החלה הזרמה של כימיקלים לנחל והחקלאים נאלצו להפסיק לשאוב מים מהנחל. במיוחד פגעו בנחל השפכים של מפעל נייר חדרה. בראשית 1967 הוצגה תוכנית להפסקת הזרמת שפכי התעשייה לנחל וטיהורו, אולם עברו שנים רבות עד שהתוכנית יצאה אל הפועל.
על הנחל עבר גשר ישן בכביש 4. בשנות ה-60 של המאה ה-20 היווה הגשר פקק בתנועה הזורמת בכביש. גשר נוסף באורך 27 מטר הוקם על הנחל בעת הקמת כביש החוף.
כיום פועלת בשפכו של הנחל תחנת שיקום וטיהור מי הנחל. הקטע המערבי של נחל חדרה (בין כביש החוף לבין שפך הנחל לים) שוקם על ידי קק"ל וחברת החשמל. הוקמה מנהלת פיתוח לפארק ברשות קק"ל, ובה שותפים גם חברת החשמל, עיריית חדרה, המשרד להגנת הסביבה והרשות לשמירת הטבע והגנים הלאומיים.
עבודות השיקום כללו הנחת צינור המזרים את המים החמים מתחת לתחנת הכוח אל הנחל. מים אלה נשאבים מן הים ונפלטים חזרה אל הנחל נקיים ובטמפרטורה של כ- 24 מעלות בחורף וכ- 37 מעלות בקיץ. על הגדה הצפונית נוצרה סוללה בגובה של 17 מטרים מאפר פחם של תחנת הכוח. סוללה זו כוסתה בעפר ויריעות קוקוס, וניטעו בה עצים ושיחים, המייצבים אותה ומונעים את סחיפתה. הגדה הדרומית של הנחל יוצבה באבנים ובטון והפכה לטיילת. גשר מיתרים, המשמש להולכי רגל ורוכבי אופניים, נחנך בפארק ב-2014 ומקשר בין גדות הנחל. הגשר באורך 87 מטר תוכנן על ידי האדריכל רון מרגולין. התאורה עוצבה על ידי המהנדס איתמר מגן.
התיישבות

בעת העתיקה שכנה עיר חשובה על גדתו הדרומית של הנחל. שרידים של ההתיישבות נמצאים בתל זרור.
אזור נחל חדרה היה מיושב בדלילות במאה ה-16 והישובים על גדותיו באותה תקופה כללו את כפר ימה ושלוש מהנזלות. במאה ה-18 הורחבו יישובי הנזלות והוגדל מספרם (נזלת א-שרקייה, נזלת אל ע'רביה, נזלת אל וואסטה, נזלת אבו נאד, נזלת עיסא וחרבת שג'רה), והוקמו באקה אל-גרבייה, באקה א-שרקייה וג'ת. אולם במישור החוף נותר האזור סביב נחל חדרה ללא יישובים, בגלל המלריה. בשנת 1891 הוקמה חדרה ובשנת 1906 הוקמה חוות חפציבה על הקטע המערבי של הנחל. ב-1940 התיישב על גדות הנחל שבט בדואי בשם אל-מפג'ר. ב-1963 דרשה פיק"א שרכשה את הקרקע מרשות הפיתוח לפנות את השבט שמנה אז 130 נפש.
הקורמורן הגדול

בימי החורף נוהגים לקנן בערוץ נחל חדרה קורמורנים המגיעים מערבות אוקראינה. חנייתם ליד נחל חדרה התאפשרה לאחר שהנחל שוקם בעזרת הזרמת מי הקירור של תחנות-הכוח של חברת החשמל. מים אלה מוזרמים דרך הנחל בחזרה לים ושומרים על ניקיונו. את המושבה ניתן לראות בחוות חפציבה ובמעוף הציפורים באזור מחלף קיסריה.
לישראל מגיעים מדי חורף יותר מ-20,000 קורמורנים, חלקם לאזור שמורת החולה וצפון ים כנרת, אבל מושבת החורף הגדולה ביותר של הקורמורנים בישראל - 9,000 במספר - ממוקמת באזור זה.
הערות שוליים

↑  י. שיוו, הפעולה האנטימלרית בשומרון, דבר, 4 באוגוסט 1930
↑  הוחל בניקוז נחל חדרה, דבר, 21 באוקטובר 1955
↑  הניקוז באזור מנשה יציל השנה קרקעות ביישובי ספר, דבר, 14 באוגוסט 1956
↑  חגיגות ט"ו בשבט ברחבי הארץ, דבר, 18 בינואר 1957
↑  נמשכת עבודת הניקוז של נחל חדרה, דבר, 16 באוגוסט 1959
↑  הוקמה רשות ניקוז נחל חדרה, דבר, 13 באפריל 1961
↑  ש. מירז, התעשיה גירשה את החקלאים, מעריב, 29 במאי 1960
↑  מנחם תלמי, מוכתרית על גדות הנחל, מעריב, 15 ביולי 1966
↑  נסתיימה עבודת התכנון לטיהור מי השפכים של מפעל הנייר בחדרה, מעריב, 15 בפברואר 1967
↑  אריאל ויננשטיין, צפויה עלייה במחירי הנסיעה באוטובוסים, מעריב, 30 בינואר 1964
↑  קטע מהאוטוסטרדה חדרה חיפה נפתח אתמול לתנועה, דבר, 20 בספטמבר 1967
↑  ישראל שיוו, כביש דו מסלולי חדרה חיפה, דבר, 31 באוקטובר 1966
↑  קק"ל, נחל חדרה
↑  שירן שהרבני, נחנך הגשר בפארק נחל חדרה
↑  דוד גרוסמן, יציבות היישוב בשומרון במאה התשע עשרה משמעות גאוגרפית, בתוך: אבשלום שמואלי, דוד גרוסמן, רחבעם זאבי (עורכים), יהודה ושמורון פרקים בגאוגרפיה יישובית, בית הוצאה כנען - ירושלים, תשל"ז, עמ' 393
↑  דוד גרוסמן, התפתחות "יישובי בת" בשולי השומרון - תהליכים וגורמים, בתוך: אבשלום שמואלי, דוד גרוסמן, רחבעם זאבי (עורכים), יהודה ושמורון פרקים בגאוגרפיה יישובית, בית הוצאה כנען - ירושלים, תשל"ז, עמ' 401
↑  תושבי שבט "אל מפג'ר" נדרשים לפנות שטח קרקע, מעריב, 13 במאי 1963
|  נחלי השומרון |
| --- | --- | --- |
| נחלי איתן | נחל קישון • נחל חדרה • נחל תרצה • נחל קנה |  |
| נחלי אכזב | נחל תענך • ואדי טייבה • ואדי עזם • ואדי ג'אמוס • נחל נרבתה • נחל בזק • ואדי אל-חשנה • ואדי אל-בשם • נחל מילחה • ואדי אל-פארעה • נחל חביבה • נחל שכם • נחל אסף • ואדי דיר שרף • נחל תאנים • ואדי ערעור • נחל קנה • ואדי אל-אחמר • ואדי אל-ג'נאב • ואדי א-שער • נחל רבה • ואדי אל-ח'ליל • ואדי עלי • ואדי אל-ג'נאב • נחל שילה • ואדי מוסא • ואדי רשאש • נחל הילה • ואדי אל-עיש • ואדי אל-בלט • ואדי אל-חכם • ואדי א-זרקה • נחל אברך • נחל נטוף |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 316601964   WorldCat (עם VIAF): 316601964 
פארק ונחל חדרה
סובייניה יז'יורי

| --- | --- |

שרידי בית העלמין היהודי בסובייניה יז'יורי
 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  מזוביה מזוביה
 מחוז:  אוטבוצק
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,310 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  51°56′N 21°19′E﻿ / ﻿51.933°N 21.317°E﻿ / 51.933; 21.317
 אזור זמן:  UTC+1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיסובייניה יז'יורי(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיסובייניה יז'יורי(למפת פרובינציית מזוביה רגילה) ורשה ראדום פלוצק שדליץ אוסטרולנקה לודז' שוויינטו. ורמיה-מזוריה קוי. פומ.  לובלין פודלסיהסובייניה יז'יורי(למפת פרובינציית מזוביה מוגדלת) ורשה ראדום פלוצק שדליץ אוסטרולנקה לודז' שוויינטוקז'יסקיה ורמיה-מזוריה קויאוויה פומרניה  לובלין פודלסיהסובייניה יז'יורי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
סובייניה יז'יורי (בפולנית: Sobienie-Jeziory) הוא כפר במחוז אוטבוצק שבפרובינציית מזוביה בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

היישוב נזכר מהמאה ה-13 ככפר בבעלות בישופים, ועד חיבורו בשנת 1879 למסילת הרכבת בקו לובלין-ורשה היה יישוב דל. מסוף המאה ה-19 נודע היישוב בשל ירידי הסוסים השבועיים שנערכו בו.
יהודי סובייניה יז'יורי

בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-1,400 יהודים, כשלושה רבעים מתושביו, והתקיימה בו פעילות של המפלגות הציוניות ושל אגודת ישראל.
בסוף ספטמבר 1939 נכבש היישוב בידי הגרמנים, ובד בבד הגיעו אליו אלפי פליטים יהודים ממערב פולין, עד שמספריו יהודיו הגיע לכ-3,680 איש.
בשנת 1940 רוכזו יהודי היישוב בגטו שהוקם בו, ממנו נלקחו מדי יום מאות יהודים לעבודות כפייה, חלקן במחנה עבודה בכפר וילגה הסמוך. בשל רעב ומגפות מתו רבים מיושבי הגטו, וכן הוצאו להורג יהודים שניסו להבריח אליו מזון.
בספטמבר 1942 הובאו לגטו שביישוב יהודים נוספים מהסביבה, ומספר יושביו הגיע לכ-8,000 איש. ב-27 בספטמבר 1942 פשטו על הגטו אנשי ס"ס ושוטרים גרמנים, ושילחו את כל יושביו למחנה ההשמדה טרבלינקה. לאחר מכן, שרפו הגרמנים את בתי הגטו ואת בית הכנסת המקומי.
סוניה ארג'ינט-יונסקו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 בדצמבר 1981 (בת 42) 
 עיסוק:  מגישת טלוויזיה
 
סוניה ארג'ינט-יונסקו (ברומנית: Sonia Argint-Ionescu; נולדה ב-28 בדצמבר 1981) היא מגישת טלוויזיה רומנייה.
ביוגרפיה

יונסקו נולדה בבוקרשט ולמדה בבית ספר גרמני דו-לשוני בעיר.
בשנת 2000, עוד בהיותה תלמידת תיכון, החלה לעבוד בטלוויזיה הרומנית כשהגישה תוכנית בשפה הגרמנית.
בנוסף, למדה גרמנית וספרדית באוניברסיטת בוקרשט.
ב-2004 ו-2005 השתתפה בהפקת פסטיבל איל הזהב.
ב-2013 החלה להנחות את התוכנית הרפואית "Vreau sa fiu sănătos" (אני רוצה להיות בריא).
בין 2013 ל-2018 הייתה מגישת הניקוד של רומניה באירוויזיון, מלבד שנת 2016, שבה רומניה לא השתתפה בתחרות.
היא ידועה כפעילה חברתית באינסטגרם עם למעלה מ-50,000 עוקבים. מרבה להעלות פוסטים בנושא סגנון חיים. ייסדה את פלטפורמת התרבות Doer.
ארג'ינט-יונסקו נשואה ולה שני בנים.
סומטוסטטין

| --- | --- |
 שיוך:  somatostatin, Somatostatin/Cortistatin, C-terminal domain, protein family 
 
סומטוסטטין (Somatostatin) הוא הורמון מעכב שעושה שימוש במנגנון פאראקריני ופועל במגע ישיר, ללא צורך בצינור הובלה אל תאי המטרה. הוא מייצג כמה אוליגופפטידים המורכבים משרשראות של 14–28 חומצות אמינו, בהתאם לרקמה ממנה הם באים. כאשר הסומטוסטטין פועל לעיכוב הורמון אחד, הוא גורם כך לשחרור הורמון שני בכמה זוגות הורמונים המנוגדים בפעילותם זה לזה.
הסומטוסטטין מיוצר על ידי רקמות שונות בגוף. הוא נוצר על ידי ההיפותלמוס לשם עיכוב ושחרור לסירוגין את הורמון גדילה (GH) ולחלופין את ההורמון שמעורר את בלוטת התריס (TSH) שמיוצרים בעצמם על ידי בלוטת יותרת המוח (אדנוהיפופיזה) וכך משפיע על גדילה וחילוף חומרים. הוא מיוצר על ידי הלבלב כדי לעכב ולשחרר לסירוגין את האינסולין והגלוקגון המופרשים מאיי הלנגרהנס שבלבלב לשם שמירה על רמת סוכר מאוזנת בדם. כמו כן משמש סומטוסטטין כמעכב חזק מאוד של חומרים נוספים במערכת העיכול כולל עיכוב הפרשת חומצה הידרוכלורית בקיבה, ועיכוב תהליכי ספיגת מזון במעיים ושולט כך על תחושת הרעב והשובע.
נימצקה מוקרה

| --- | --- |

 מדינה:  אוקראינה אוקראינה
 מחוז:  זקרפטיה זקרפטיה
 מחוז משנה:   טייצ'ב
 גובה:  661 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  540 (2004)
 קואורדינטות:  48°22′48″N 23°50′21″E﻿ / ﻿48.38000°N 23.83917°E﻿ / 48.38000; 23.83917
 אזור זמן:  UTC+2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוקראינה מוגדלת) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםנימצקה מוקרה(למפת אוקראינה רגילה) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםנימצקה מוקרה(למפת זקרפטיה רגילה) אוז'הורוד מוקצ'בו חוסט וינוהרדיב סבליאבה רחיב לבוב איוואנו-פרנקיבסק רומניה הונגריה סלובקיה פוליןנימצקה מוקרה(למפת זקרפטיה מוגדלת) אוז'הורוד מוקצ'בו חוסט וינוהרדיב סבליאבה רחיב לבוב איוואנו-פרנקיבסק רומניה הונגריה סלובקיה פוליןנימצקה מוקרה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
נימצקה מוקרה (אוקראינית: Німецька Мокра) הוא כפר במחוז זקרפטיה באוקראינה. בשנת 2004 היו בכפר 540 תושבים.
היסטוריה

הכפר נוסד ב-1775 על ידי קבוצת אנשים מהעיירות אישל (Ischl), אבנזה (Ebensee) וגמונדן ממחוז זאלצקמרגוט שנשלחו על ידי הקיסרית מריה תרזה לעבוד ביערות של הרי הקרפטים באוקראינה. קבוצה של 220 איש עזבה את אוסטריה ב-6 באוקטובר 1775 והקימה את הכפר "דויטש מוקרה".
נימצקה מוקרה נמצא באותו מחוז ביחד עם הכפר השכן רוסקה-מוקרה (Руська Мокра) שנקרא בגרמנית "רוסיש מוקרה" (Russich-Mokra).
השפה המדוברת בכפר הייתה בווארית, השפה המדוברת באוסטריה ובבוואריה גם כיום.
בשנת 1815 הוקמה מושבת-בת של עיירה זו. מושבה זו נקראה קניגספלד (Königsfeld).
בגרמנית, הכפר נקרא Deutsch-Mokra, בבווארית, הכפר נקרא Daidsch-Mokra. על ידי התושבים הסלאבים וההונגרים של האזור הוא נקרא "נימצקה מוקרה".
בהתאם למפקד אוכלוסין משנת 1910 כ-90% מתושבי הכפר היו גרמנים. עד למלחמת העולם הראשונה הכפר היה בתחום האימפריה האוסטרו-הונגרית. לאחר התפרקותה הוא סופח לצ'כוסלובקיה ובשנת 1945 לברית המועצות. זמן קצר לאחר סיפוחה, תושבים גרמנים הואשמו בשיתוף פעולה עם הנאצים ונשלחו למחנות גולג. לאחר סיום תקופה מעצרם רובם לא חזרו לכפר ועברו להתגורר בגרמניה המזרחית. לאחר הכיבוש הקומוניסטי שם הכפר שונה לקומסומולסק עד ששמו המקורי הושב ב-2016.
הקהילה היהודית

יש עדויות לקהילה קטנה מאוד של יהודים בכפר החל מ-1880, אז נספרו בה 6 יהודים מתוך כ-550 תושבים. ב-1910 הקהילה הגיעה לשיא של 20 נפשות, ויש מחלוקת האם ב-1941, ערב שואת יהודי הונגריה, האם ישבו בה בכלל יהודים; לפי מקור אחד לא ישבו בה יהודים מאז 1930, ולפי מקור אחר ישבו בה שבעה יהודים מתוך יותר כ-1,200 תושבים.
הערות שוליים

↑
1 2  שלמה יעקב גרוס, יצחק יוסף כהן, ספר מארמארוש: מאה וששים קהילות קדושות ביישובן ובחורבנן, תל אביב, תשמ"ג, עמ' 381–382, באתר היברובוקס
1 2 3  נמטמוקרה בתוך מספר האוכלוסייה היהודית לפי יישוב 1840–1941, בודפשט: משרד הסטטיסטיקה המרכזי (הונגריה) (אנ')‏, 1993 (בהונגרית) ISBN 9632150066.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 1548155598032615600006   WorldCat (עם VIAF): 1548155598032615600006 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים באוקראינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סובטרופי

מפת אזורי האקלים הסובטרופי.
חורש ים תיכוני בהרי טרודוס, קפריסין.
סוּבְּטְרוֹפִּי הוא מונח כולל לחוגי כדור הארץ שלצדי האזור הטרופי, הן מצפון והן מדרום. השם מורכב מהמילים "סוב" (מתחת בלטינית) ו"טרופוס" (חוג ביוונית). המונח מתייחס לרוב לאקלים סובטרופי הקיים באזורים אלה, אף שישנם מספר סוגי אקלימים סובטרופיים.
מקובל להגדיר את גבולות האזור הסובטרופי שבחצי הכדור הצפוני בין קו הרוחב 40° צפון לחוג הסרטן שהוא קו הרוחב 23.5° צפון, ואת גבולות האזור הסובטרופי שבחצי הכדור הדרומי מחוג הגדי שהוא קו הרוחב 23.5° דרום לקו הרוחב 40° דרום. ביניהם מצוי האזור הטרופי שלאורך קו המשווה.
צמחייה סובטרופית

מספר צמחים גדלים היטב באזורים בהם הטמפרטורה בלילה מגיעה לעיתים לאפס או מעט מתחתיו, כשחלקם מאפיינים את החורש הים תיכוני. בין הצמחים הסובטרופיים מצויים שיחים כגון Aspidistra elatior, שושן, קיסוסן אנטארקטי, קמליה (Camellia) ותירס. גדלים בה גם עצים כגון דקל היין הצ'יליאני ופיקוס ובאוסטרליה ישנם גם אקליפטוסים. עם זאת הצומח בה דליל יחסית ביחס לכמות הצמחייה של האזור הטרופי, מאחר שהמשקעים נמוכים יותר וגם הטמפרטורות.
צמחים נוספים הכוללים פירות אינם עמידים לקור עז, אך עמידים חלקית לקרה וחלקם אף דורשים מזג אוויר קר בחורף, בעיקר פירות מאזור הים התיכון ביניהם: תאנה, ענב, רימון, תמר, זית, גויאבה, אנונה, אבוקדו, פיג'ואה, פסיפלורות והדרים כגון תפוז, לימון ואשכולית.
מחלות סובטרופיות

מחלות סובטרופיות קרובות למחלות טרופיות אך מתפרצות באזורים שמחוץ לאזורים הטרופים. בין המחלות הסובטרופיות מצויות מלריה, דבר, קדחת דנגי, קדחת צהובה וצרעת.
גלריה

נוף סובטרופי בקוואזולו-נטאל.
ערבה חמה בסיירה נבדה, קליפורניה.
נאנוקזאורוס

| נאנוקזאורוס |
| --- | --- |
 
תקופה
קרטיקון עליון, 69.1 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: טירנוזאוריים
סוג:: נאנוקזאורוס
שם מדעי
 Nanuqsaurus ‏2014
תחום תפוצה


נאנוקזאורוס (שם מדעי: Nanuqsaurus) הוא סוג של דינוזאור טורף ממשפחת הטירנוזאוריים אשר חי באלסקה בתור הקרטיקון לפני 69.1 מיליון שנה. המשמעות של שמו היא: "לטאת דוב קוטב" - דוב הקוטב מכונה "נאנוק" בשפת האינופיאט, שהיא חלק מהשפות האינואיטיות.
מאפיינים

הנאנוקזאורוס היה טירנוזאור באורך 6 מטרים, חצי מאורך הטירנוזאורוס המפורסם והיה בעל גולגולת באורך 60-70 ס"מ עם לסתות גדולות מלאות שיניים חדות שנועדו למחיצת טרף. במראהו הוא דמה לאלברטוזאורוס או לגורגוזאורוס מאותו האזור, באלסקה של סוף הקרטיקון. מבנה הגולגולת מרמז שבדומה לטירנוזאורוס הוא הסתמך הרבה מאוד על חוש הריח שלו. כמו כן בשל העובדה שהאזור היה מצוי בחשיכה רבה הוא הצטייד בראיית חושך מפותחת.
דינוזאור זה התגלה רק בשנת 2014 והוא חי בתנאי אקלים קרים, די דומים לאלסקה המודרנית. דינוזאור זה ניזון בדומה לדוב קוטב או לשועל שלג מודרני בחודשי הקיץ ובחורפים נאלץ לרעוב ולהסתמך על נבלות או על השומן שלו. בקיץ הוא ניזון מעדרים גדולים של אדמונטוזאורוסים או פכירינוזאורוסים נודדים.