stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
באנג ראק (מחוז)
גלריית תמונות

וואט הואה למפונג
מוזיאון בנגקוק
פסטיבל סונגקראן בכביש סילום
שעות העומס בכביש סאטהון
פאטפונג נודע כרובע החלונות האדומים של בנגקוק
בניין מהאנאקון הוא מגורדי השחקים הבולטים בשכונת סילום
מקדש סרי מהמריאמן הוא מוקד עניין מרכזי לאורך כביש סילום
רכבת סקייטריין עוברת מעל צומת סאלה דא'אנג בתחילתו של כביש סילום
הערות שוליים

מפת המחוז
ממלכת לואנג פרבאנג (1945)

| --- | --- |

 באדום כהה: שטחי הממלכה  באדום בהיר: שטחי הממלכה שסופחו לתאילנד הפשיסטית
 ממשל
 משטר:  מדינת בובות של האימפריה היפנית
 שפה נפוצה:  יפנית, לאית
 עיר בירה:  לואנג פרבאנג
 היסטוריה
 הקמה:   
 הקמה:  9 במרץ 1945
 פירוק:   
 פירוק:  12 באוקטובר 1945
 ישות קודמת:   הפרוטקטורט של לאוס
 ישות יורשת:  לאוס לאו איסארה
 
ממלכת לואנג פראבנג (בלאית: ອານາຈັກຫຼວງພະບາງ) הייתה מדינת בובות קצרת ימים של האימפריה היפנית, שהתקיימה מ-9 במרץ 1945 ועד 12 באוקטובר 1945 בשטחי לאוס המודרנית.
רקע

ב-22 בספטמבר 1940 נכנסו כוחות הצבא של האימפריה היפנית להודו-סין הצרפתית כחלק מהפלישה היפנית לאזור. הדבר נעשה תוך שיתוף פעולה בעל כורחו מצד השלטונות הצרפתיים של וישי, שקיבלו את השליטה על האזור לאחר שצרפת המטרופוליטנית הובסה על ידי גרמניה כמה חודשים קודם לכן במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה. הכיבוש שלאחר מכן התרחש בהדרגה, כאשר כוחות צבא יפנים הוצבו ברחבי הודו-סין שעדיין נוהלה על ידי הצרפתים.
מוקדם יותר, ב-1932, ראש ממשלת סיאם, פלק פיבונסונגרם פתח בהפיכה צבאית נגד המלך והקים משטר צבאי-פשיסטי בשליטתו במדינה. מאוחר יותר הוא שינה את שמה של המדינה לתאילנד, עם תוכניות לאחד את כל עמי הטאי, כולל הלאו, תחת אומה אחת. בסביבות אוקטובר 1940, תאילנד, שחשה כי צרפת נמצא בשפל, בעיקר בעקבות המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה בה הצרפתים הובסו על ידי הנאצים, החלה לתקוף את הגדות המזרחיות של נהר המקונג, זה יתפרץ לפריצת מלחמת תאילנד–צרפת בינואר 1941. לאחר ניצחונות ראשוניים של תאילנד, המומנטום התאילנדי נעצר והצרפתים השיגו ניצחון בקרב ימי בקרבת קו צ'אנג, שהוביל לקיפאון בין הכוחות. מרצון להבטיח לעצמה את שיתוף הפעולה של תאילנד, יפן הזדרזה לתווך בסכסוך. באמצעות אולטימטום היא כפתה תחילה שביתת נשק לשני הצדדים היריבים החל מ-28 בינואר. ב-9 במאי בלחץ יפני, חתמה צרפת על הסכם שלום שדרכו ויתרה על מחוזות באטאמבנג וסיאם ריפ על חשבון קמבודיה ועל שמפסאק ומחוז באיאבורי על חשבון לאוס שאיבדה על ידי כך את שטחיה שעל הגדה הימנית של הנהר מקונג. בסך הכל ויתרה צרפת על שטח של 96,000 קמ"ר. שאוכלסו על ידי 420,000 תושבים.
הקמה ונפילה

בשנת 1944 התרחש שחרור פריז בפיקודו של גנרל שארל דה גול, ובמקביל הובסו כוחות האימפריה היפנית במספר קרבות מרכזיים בחזית האוקיינוס השקט. בניסיון של הרגע האחרון למשוך תמיכה מהילידים, יפן פיזרה באופן סופי את השליטה הצרפתית באזור במרץ 1945 במהלך קרב הודו-סין השני. מספר רב של פקידים צרפתים בלאוס נכלאו אז או הוצאו להורג על ידי היפנים. המלך הפרו-צרפתי, סיסבאנג וונג נכלא גם הוא, ונאלץ הן על ידי היפנים להכריז על סיום מדינת החסות הצרפתית על ממלכתו, תוך כניסה המדינה החדשה לתחום השגשוג המשותף של מזרח אסיה הגדולה ב-8 באפריל 1945. בנו של וונג, יורש העצר, נשאר כראש ממשלה במדינת הבובות העצמאית החדשה.
לאחר כניעת היפנים באוגוסט, אמר המלך סיסאבאנג וונג כי בכוונתו להחזיר את לאוס למעמדה הקודם כמושבה צרפתית בניגוד לדעתו של הנסיך ששלח מברק לכל מושלי המחוזות והודיע להם שהכניעה היפנית לא השפיעה על לאוס והיא במעמד עצמאי, והזהיר אותם להתנגד לכל התערבות זרה. עם זאת, כוחות צרפת כבר כבשו את לואנג פרבאנג ונפגשו עם המלך סיסאבאנג וונג שהבטיח לקולוניאליסטים הצרפתים כי לאוס עדיין תחת חסות צרפתית למרות הצהרת אפריל.
בעקבות גירוש יפן מלאוס, התרחש ואקום שלטוני במהלכו ארגון לאו איסארה, בראשות הנסיך פטסראת', השתלט על הממשלה ואישר מחדש את עצמאותה של המדינה ב-12 באוקטובר 1945. עם זאת, הצרפתים דרשו להחזיר את השלטון הקולוניאלי. עד סוף אפריל 1946, כוחות של הממשלה הזמנית הצרפתית, נכנסו לוויינטיאן עם כוח צרפתי-לאו, ששב וכבש את העיר. בו בזמן, כוחות ויאט מין שנלחמו על עצמאותה של וייטנאם מצרפת גייסו מספר אנשי לאו להתנגד לשלטון הצרפתי. הנסיך פטסראת' תיאם מהלכים עם הוייט מין, הכריז מאוחר יותר על ביטול הפרוטקטורט הצרפתי על לאוס ותמך בתנועות העצמאות הלאומיות, במיוחד בתנועה לאו איסארה. כדי למנוע מלחמה ישירה עם כוחות מחתרת בלאוס, כמו שקרה בווייטנאם, צרפת הסכימה להכריז על לאוס כמדינה בעלת שלטון עצמי בתוך האיחוד הצרפתי בשנת 1949. בעקבות תבוסת צרפת בקרב דיין ביין פו ב-1954, לאוס קיבלה עצמאות בוועידת ז'נבה בספטמבר של אותה שנה.
הערות שוליים

↑  "A short history of Laos" (PDF).
1 2  Levy, pp. 89–90
↑  P.Montagnon 1999 עמ' 507
↑  Evans, Grant (2002). A Short history of Laos, the land in between (PDF). Allen & Unwin.
↑  Philippe Franchini, Les Guerres d'Indochine, tome 1, Pygmalion-Gérard Watelet, 1988, p. 250
↑  Jean Deuve, Guérilla au Laos, L'Harmattan, 1997 (1ere édition en 1966, sous le nom de Michel Caply), p. 226
| מדינות הציר במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| מדינות הציר | גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית • האימפריה היפנית האימפריה היפנית • איטליה הפשיסטית איטליה הפשיסטית •  ממלכת הונגריה • ממלכת רומניה ממלכת רומניה • ממלכת בולגריה ממלכת בולגריה |  |
| מדינות בובה יפניות |  הודו החופשית • הפיליפינים הרפובליקה הפיליפינית השנייה •  הקיסרות הווייטנאמית •  מדינת בורמה • מנצ'וקוו מנצ'וקוו •  מנגג'יאנג •  ממשלת ואנג ג'ינג-ויי •  ממלכת קמפוצ'יאה •  ממלכת לואנג פרבאנג |  |
| מדינות בובה גרמניות |  הרפובליקה הסוציאלית האיטלקית •  המדינה הסלובקית • נורווגיה הממשלה הלאומית •  המדינה ההלנית •  המדינה העצמאית של קרואטיה • הפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה הפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה •  ממלכת אלבניה •  ממשלת ההצלה הלאומית •  מקדוניה העצמאית •  צרפת של וישי |  |
| מדינות בובה איטלקיות |  ממלכת אלבניה •  המדינה ההלנית •  המדינה העצמאית של קרואטיה •  מונטנגרו האיטלקית |  |
למלא את החלל

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  רמה בורשטין
 הופק בידי:  אסף אמיר ונורמה הפקות
 תסריט:  רמה בורשטין
 עריכה:  שרון אלוביק
 שחקנים ראשיים:  הדס ירון   חיים שריר   עירית שלג   יפתח קליין   עידו סמואל   רננה רז   הילה פלדמן   יעל טל
 מוזיקה:  איציק אזולאי
 צילום:  אסף סודרי
 מדינה:  ישראל
 חברה מפיצה:  Lucky Red Distribuzione 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1 בספטמבר 2012 (פסטיבל ונציה)
 משך הקרנה:  90 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  תל אביב-יפו 
 תקציב:  3,200,000 ש"ח
 הכנסות:  11.2 מיליון ש"ח (ברוטו)
 הכנסות באתר מוג'ו:   fillthevoid
 פרסים:  פרס לשחקנית הטובה ביותר בפסטיבל ונציה   פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לצילום   שבעה פרסי אופיר
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הדס ירון
מימין לשמאל: רזיה ישראלי, הילה פלדמן, הדס ירון ועירית שלג
למלא את החלל (הופץ באנגלית בשם: Fill the Void) הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויה של הבמאית החרדית רמה בורשטין העוסק בקהילה החרדית. הסרט זכה בשבעה פרסי אופיר בקטגוריות שונות בשנת 2012, יותר מכל סרט אחר באותה שנה, ביניהם בפרס לסרט הטוב ביותר. הסרט גם זיכה את הדס ירון בפרס השחקנית הטובה ביותר ב"פסטיבל ונציה", והיא הישראלית היחידה שזכתה עד כה בפרס זה.
295,000 (כ-40%) מצופי הקולנוע בסרטים ישראלים בישראל בשנת 2012 רכשו כרטיס לסרט, ובכך הפכו אותו לסרט הישראלי הנצפה ביותר בישראל באותה שנה ולסרט הישראלי המרוויח ביותר באותה שנה.
עלילת הסרט

שירה מנדלמן (הדס ירון), בת למשפחה חרדית חסידית מכובדת, הגיעה לפרקה. היא בודקת בחשאי את השידוך המיועד לה, בחור בשם פנחס, שנחשב עילוי. פנחס מוצא חן בעיני שירה ובעיני בני משפחתה, וכל שנותר הוא לערוך מסיבת ווארט לקראת החתונה. אולם אז נפטרת אחותה הגדולה אסתר (רננה רז), ומותירה אחריה תינוק ואלמן צעיר, יוחאי (יפתח קליין).
כעת מופנים המאמצים לחיפוש שידוך ליוחאי, האלמן הטרי. מגיעה הצעת שידוך מבלגיה, אך חמותו (עירית שלג) חוששת כי אם חתנה יינשא לאישה שמתגוררת בחו"ל, הוא ירחיק ממנה את נכדהּ, מרדכי; לפיכך, היא מעוניינת לשדך בין בתהּ, שירה, ליוחאי. במקביל נרקמת מערכת יחסים עדינה, רגישה וכואבת בין יוחאי לבין שירה. שירה ניצבת בפני ההחלטה, האם לפעול לפי רצונה או למלא את רצונות בני משפחתה.
שחקנים

שירה - הדס ירון
יוחאי - יפתח קליין
רבקה - עירית שלג
אהרון - חיים שריר
דודה חנה - רזיה ישראלי
פרידה - הילה פלדמן
אסתר - רננה רז
שיפי - יעל טל
שטרייכר - מיכאל וייגל
יוסי - עידו סמואל
בלהה - נטע מורן
רבי - מלך טל
הפקת הסרט

בורשטין שאפה ליצור יצירה שתשקף את חיי הקהילה החרדית מהמבט החרדי, ולא מהזווית החילונית כפי שהיא מוצגת לעיתים תכופות בקולנוע הישראלי. את ההשראה שאבה בורשטיין מהשתתפותה בחתונה אמיתית של בת למשפחת חסידי גור עם האלמן של אחותה המנוחה.
מתוך רצון להעלות את האמינות של הסרט, חלק מהניצבים ומאנשי הצוות המקצועי היו חרדים. בגלל נוכחותם של חרדים על הסט פעלה ההפקה תחת מגבלות שונות כגון הפרדה בין גברים לנשים. מתוך מטרה להכיר את הקהילה החרדית ערכו השחקנים סיורים בבני ברק, ביקרו אצל אדמו"רים, השתתפו בטישים, בחתונה חרדית והתארחו בביתה של בורשטין לארוחת ליל שבת.
על פי בורשטיין, בשלב מסוים היא שקלה להוציא את הסרט בלא שיישא את שמה או למשוך את ידיה ממנו, לאחר שהחיכוך עם העולם החילוני שדרש הסרט הקשה עליה, אולם המשיכה לאחר שהן הרב שאתו התייעצה והן בעלה עודדו אותה.
הפצת וקבלת הסרט

הסרט התקבל לפסטיבל הקולנוע ירושלים, אך השתתפותו בפסטיבל בוטלה כדי שיוכל להשתתף בפסטיבל ונציה, שבו נערכה הקרנת הבכורה שלו. כוכבת הסרט, השחקנית הדס ירון, זכתה בפסטיבל בפרס השחקנית הטובה ביותר על תפקידה בסרט.
הקרנת הבכורה של הסרט בישראל התקיימה בפסטיבל חיפה. כן הוקרן הסרט במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו (TIFF), ובאוקטובר 2012 במסגרת פסטיבל הסרטים של לונדון, שם זכה לשבחים רבים.
הסרט יצא לאקרנים בישראל ב-18 באוקטובר 2012 והיה לסרט הישראלי הנצפה ביותר בשנה זו. בשנת 2012 צפו בסרט כ-295 אלף צופים (לשם השוואה, בשנת 2011 הסרט הנצפה ביותר היה "הערת שוליים" בו צפו כ-250 אלף צופים).
הזכויות להפצה באירופה נרכשו בידי הסוכנות "Match Factory" שהפיצה גם את הסרטים הישראליים "ואלס עם באשיר" ו"עג'מי", ונרכש להפצה באיטליה בידי הסוכנות "Red Luck".
ציונים לשבח

הסרט היה מועמד לפרס אופיר ב-13 קטגוריות, ומתוכן זכה ב-7 פרסים: הפרס על הסרט הטוב ביותר, התסריט הטוב ביותר (רמה בורשטין), הבימוי הטוב ביותר (רמה בורשטין), השחקנית הטובה ביותר (הדס ירון), שחקנית המשנה הטובה ביותר (עירית שלג), הצילום הטוב ביותר (אסף סודרי) והאיפור הטוב ביותר (אתי בן-נון). מועמדויות נוספות היו בקטגוריות שחקן המשנה, עריכה, ליהוק, עיצוב אמנותי, עיצוב תלבושות ופסקול. הסרט נשלח לייצג את ישראל בהתמודדות על מועמדות לפרס אוסקר בקטגוריית "הסרט הזר הטוב ביותר" (אך לא קיבל מועמדות).
הוא גם היה מועמד לפרסי סרט הביכורים ותסריט הביכורים הטובים ביותר בפסטיבל "אינדי ספיריט", פסטיבל הקולנוע העצמאי בארצות הברית, כסרט הזר היחידי שהשתתף בתחרות.
הסרט זכה בפרס הצילום בטקס פרס האקדמיה האירופית לקולנוע בשנת 2013.
לקריאה נוספת

צחי כהן, לְמה דומה קולנוע? קריאות תרבותיות בקולנוע בן־זמננו, הוצאת כרמל, 2021, הפרק "מבעד למחיצה", עמ' 114–118.
הערות שוליים

1 2 3  מתן שירם, ‏דרוש קהל: אכזבה מהכנסות הסרטים הישראליים ב-2012, באתר גלובס, 8 בפברואר 2013
1 2  פרסי אופיר 2012: ניצחון גדול ל"למלא את החלל", באתר nana10‏, 21 בספטמבר 2012
1 2  נירית אנדרמן, באמונה גדולה: הבמאית רמה בורשטין מספרת איך זה להיות חרדית בקולנוע, באתר הארץ, 24 בינואר 2011
↑  רוני אפרת‏, פסטיבל חיפה 2012: "למלא את החלל" ועוד בתחרות הישראלית, באתר וואלה, 22 באוגוסט 2012
↑  nrg תרבות, ישראלית זכתה בפרס השחקנית בוונציה, באתר nrg‏, 8 בספטמבר 2012
↑  אבנר שביט‏, פסטיבל ונציה: הדס ירון זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר, באתר וואלה, 8 בספטמבר 2012
ערן סויסה, כבשה את ונציה, באתר ישראל היום, 9 בספטמבר 2012
↑  למלא את החלל הוקרן בלונדון באתר גלי צה"ל
↑  "למלא את החלל" מועמד לשני פרסים באינדי ספיריט, באתר וואלה, 27 בנובמבר 2012
↑  מרב יודילוביץ', הזוכה הגדול בפרסי אופיר: "למלא את החלל", באתר ynet, 21 בספטמבר 2012
↑  יריב פלג, למלא את החלל - ואת האולמות, באתר קולנוען, 28 בנובמבר 2012
↑  מערכת וואלה!‏, האוסקר האירופאי: "כנס העתידנים" ו"למלא את החלל" בין הזוכים, באתר וואלה, 7 בדצמבר 2013
| פרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| שנות התשעים של המאה העשרים | שורו (1990) • מעבר לים (1991) • החיים על פי אגפא (1992) • נקמתו של איציק פינקלשטיין (1993) • שחור (1994) • חולה אהבה בשיכון ג' (1995) • קלרה הקדושה (1996) • עפולה אקספרס (1997) • קרקס פלשתינה (1998) • החברים של יאנה (1999) |  |
| העשור הראשון של המאה העשרים ואחת | ההסדר (2000) • חתונה מאוחרת (2001) • כנפיים שבורות (2002) • האסונות של נינה (2003) • מדורת השבט (2004) • איזה מקום נפלא (2005) • אביבה אהובתי/אדמה משוגעת (2006) • ביקור התזמורת (2007) • ואלס עם באשיר (2008) • עג'מי (2009) |  |
| העשור השני של המאה העשרים ואחת | שליחותו של הממונה על משאבי אנוש (2010) •  הערת שוליים (2011) • למלא את החלל (2012) • בית לחם (2013) • גט - המשפט של ויויאן אמסלם (2014) • באבא ג'ון (2015) • סופת חול (2016) • פוקסטרוט (2017) • האופה מברלין (2018) • ימים נוראים (2019) |  |
| שנות העשרים של המאה העשרים ואחת | אסיה (2020) • ויהי בוקר (2021) • סינמה סבאיא (2022) • שבע ברכות (2023) • קרוב אלי (2024) |  |
קרונה (קומיקס)

| --- | --- |

שומר היקום לשעבר קרונה, כפי שהוא נראה בחוברת JLA-Z #2, אמנות מאת ג'ו פראדו.
 סוג:  נבל-על
 הוצאה לאור:  DC קומיקס
 הופעה ראשונה:  Green Lantern Vol.2 #40 (אוקטובר 1965)
 יוצרים:  ג'ון ברום (כותב) גיל קיין (מאייר)
 מידע
 כינויים:  אנטרופי, השומר העריק
 סטטוס:  פעיל
 מקצוע:  רוצח המונים, מדען
 כוחות:  חוזק, סיבולת, יכולת ריפוי ואינטלקט על-אנושיים, אלמותיות, תמרון אנרגטי, כוחות מנטליים.
 חבר לשעבר בקבוצה:  שומרי היקום
 דמויות קשורות
 אויבים:  האל ג'ורדן, חיל הפקחים הירוקים 
 
קרונה (באנגלית: Krona) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס גרין לנטרן בפרסומה של חברת DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Green Lantern Vol.2 #40 מאוקטובר 1965 ונוצרה על ידי הכותב ג'ון ברום והמאייר גיל קיין.
ביוגרפיה בדיונית

קרונה הוא מדען תושב אואה שנולד בכוכב הלכת מאלטוס. הוא הפך לאובססיבי בניסיונו לצפות בבריאת היקום, חרף אגדה עתיקה שמציינת כי ניסיון שכזה עלול להמיט אסון. קרונה בונה מכונה המנקבת את המחסום הזמני ומאפשרת צפייה בתחילתו של הזמן עצמו. הוא עד ליד הבריאה המפקידה את הכתם שיהפוך ליקום כולו. המכונה שלו מתפוצצת באותו רגע והיקום מתנפץ, מה שגורם ליצירתו של המולטי-יקום, כאשר היקום משוכפל למספר אינסופי של יקומים מקבילים. כמו כן, יקום האנטי-חומר נוצר ומשחרר על פני היקום את הרוע. לפיכך, המוניטור והאנטי-מוניטור נולדים. כעונש על מעשיו, קרונה נהפך לישות אנרגיה טהורה בידי אחיו היושבים באואה ונשלח לנדוד ביקום לעולמים. מעשיו הנפשעים הם אלה שמובילים את תושבי אואה להפוך לשומרי היקום.
קרונה שב למצבו הקודם בעזרת הכוח שבטבעת המיסטית של הגרין לנטרן מתור הזהב אלן סקוט, אך שוב חוזר למצב אנרגיה בידי שומרי היקום. לבסוף, קרונה מוחזר לצורתו המקורית בידי נקרון ומנסה להרוג את כל השומרים.
ביוגרפיה בדיונית > איום בין-יקומים

בזמן שהוא מנסה להבין את סוד יצירת היקום, קרונה מחריב יקומים שלמים ומגיע ליקום מארוול. שם הוא מתעמת מול הגראנדמאסטר, שבניסיון להציל את היקום שלו, מודיע לקרונה על קיומה של ישות אשר חזתה במפץ הגדול. בתמורה לכך שקרונה לא ישמיד את יקומו, הגראנדמאסטר עורך איתו משחק - שתי קבוצות, אחת מכל יקום, תחפש תריסר ממצאי כוח - שישה מכל יקום. אם קבוצת האוונג'רס של קרונה תנצח, הגראנדמאסטר יעניק לו את המידע בו הוא חפץ בתמורה שזה יחוס על יקומו. אך כאשר קבוצת ליגת הצדק של הגראנדמאסטר מנצחת - הודות לגילוים של באטמן, קפטן אמריקה ואטום אודות טיבו של המשחק, קרונה תוקף את הגראנדמאסטר בחמת זעם ושואב ממנו את הידע שלו על הישות, שמתגלה כגלקטוס. לאחר שגלקטוס מזומן, קרונה שואב גם את הידע שלו, אך גראנדמאסטר מהתל בו ומשתמש בכוח הממצאים כדי ללכוד את קרונה בצומת דרכים בין-יקומית, שגם מאחדת בין יקום DC ליקום מארוול.
אולם, תקוות הגראנדמאסטר מתרסקות כאשר מתברר שקרונה ממשיך - אפילו ממקומו המסוכן ביותר - במסעו המטורף לחזות בבריאת היקום, למרות הסיכונים הכרוכים בכך. אף ממקומו בצומת הדרכים, קרונה ממשיך במסע החורבן שלו להשמדת יקום DC ויקום מארוול לצורך יצירת יקום חדש, כדי שיוכל להיות עד אישית ליצירתו. בסופו של דבר, הודות למאמציהן המשותפים של שתי הקבוצות, קרונה נכלא בתוך "ביצה קוסמית" אשר ממנה ייווצר בסופו של דבר היקום.
הביצה נשמרת במפקדתם של חברי ליגת הצדק, והתנודות שבה הן הסיבה למחקרים רבים הנעשים בה בסיפור Syndicate Rules ("חוקי הסינדיקט"). לאחר שהליגה מאמינה כי המצב נמצא תחת שליטה, הם מוציאים לפועל סריקות מעמיקות יותר על הביצה, כך שאפילו התנודות הזעירות ביותר יפעילו אזעקה. בסוף הסיפור, האל החדש מטרון מניח מספר מתקנים מסביב לביצה היוצרים סריקות כוזבות, והמאפשרים לביצה להתפתח באין מפריע.
ביוגרפיה בדיונית > טריניטי

הביצה הקוסמית נלקחת בידי דספרו בסדרת החוברות "טריניטי". דספרו, מורגן לה-פיי ואניגמה משתמשים בביצה כדי ליצור מפלצות רבות עוצמה, והיא שומשה בריטואל שנועד לעצב מחדש את העולם. לאחר האירועים הללו, קרונה משוחרר מכלאו. הוא מגייס לצידו את "המפקחים" (סיעה אחת של תושבי מאלטוס) בניסיון לתקשר עם תודעות היקום, אך נבגד על-ידם, כאשר הם רוצים לספוג את האנרגיות שלו ולחקור אותן. כתגובה, קרונה משמיד אותם ואת עולם המעבדה שלהם ומגלה שתודעתו של הכוכב "השתחררה" מ"כלאה". הוא ממשיך לעשות זאת לעולמות רבים אחרים.
מורגן ובני בריתה פונים לקרונה, ומבקשים את כוחו כדי להדוף את חברי הטריניטי (סופרמן, באטמן ווונדר וומן). מורגן מציעה לו את תודעתו של כדור הארץ בתמורה ולהחליפו בנשמת ביתה של אניגמה. קרונה מסכים, וקרב ארוך מתרחש בינו לבין ליגת הצדק, חברת הצדק של אמריקה, הטיטאנים הצעירים, וגיבורים ונבלים אחרים. בסופו של הקרב, קרונה משחרר את מלוא עוצמת כוחותיו ומשמיד את כדור הארץ.
מעט לפני השמדתו של הכוכב, קרונה פוגש בתודעתו, "נשמת העולם", אשר משנה ללא הרף את הופעתה - מילדה קטנה, לאישה ולזקנה. קרונה חוקר אותה אודות חוקי היקום וכיצד היא וישויות אחרות מתפקדות ומתקיימות, מתוך תקווה לגלות תוכנית על כלשהי. אולם, הוא חרד לגלות כי אין לנשמת העולם תפקיד כלשהו אלא היא פשוט קיימת, יוצרת תהודה ומבקשת להיות אחת עם היקום - דבר הנוגד כל לוגיקה או מדע אותו חקר קרונה ולמעשה גורם לחייו להיות חסרי משמעות. בחמת זעם, הוא מנסה להרוג את נשמת העולם, אך נעצר בידי הטריניטי, ששרדו את השמדת הארץ. הם מלכדים את כוחותיהם עם אלה של נשמת העולם, לוכדים את קרונה כנשמת העולם של ארץ מקבילה, ומשיבים את כדור הארץ על כנו בטרם הושמד.
ביוגרפיה בדיונית > ה-52 החדשים

| --- | --- |
 :  ראו גם – אטרוסיטוס#הפקחים האדומים
כוחות ויכולות

קרונה הוא בעל אינטלקט ברמה גאונית ביותר, אך שחצנותו, חוסר סבלנותו ומזגו החם הפכו למגרעותיו. היה זה השיגעון שהביא לגירושו ולתבוסותיו התכופות.
כמו יתר בני הגזע שלו, גם קרונה ניחן ביכולות פיזיות מפותחות, יכולות מנטליים כמו טלפתיה וטלקינזיס ואלמותיות. הוא מסוגל להחלים מכל פצע, ולא לנשום, לאכול או לישון. כוחו נעשה עוצמתי יותר בעזרתו של נקרון, אדון המתים, וקרונה הופך לחזק יותר מאשר שומרי היקום עצמם.
כאנטרופי, קרונה עשוי מחומר אנטי-אנרגטי ומסוגל לספוג אחרים לתוך גופו והפיכתם לאנטי-אנרגיה, מה שהוביל ליצירתו של צבא אנטי-אנרגטי שתחת שליטתו. במהלך אירוע הקרוסאובר JLA/Avengers, שבהם קרונה החזיק בכוחם של היקומים אותם השמיד, הוא הביס בקלות את הגראנדמאסטר ואת גלקטוס.
בנוסף, כשומריהן של ישויות הרגש, שהן התגלמויותיהן הטהורות ביותר של הרגשות המרכיבות את הספקטרום הרגשי - קרונה מחזיק בכוחו של הספקטרום הרגשי כולו.
הערות שוליים

↑  Green Lantern #40, October 1965; Crisis on Infinite Earths #7-10, October 1985-January 1986; History of the DC Universe #1, 1988; Green Lantern: Ganthet's Tale, March 1992; Zero Hour: Crisis in Time #4-0, 1994
↑  Green Lantern #40, October 1965
↑  Tales of the Green Lantern Corps #3, May-July 1981
↑  JLA\Avengers #2, October 2003
↑  JLA\Avengers #3, November 2003
↑  JLA\Avengers #4, December 2003
↑  JLA #107-114, 2004-2005
↑  Trinity #7, July 2008
↑  Trinity #17, September 2008
↑  Trinity #20, October 2008
↑  Trinity #45, April 2009
↑  Trinity #50, May 2009
↑  Green Lantern Vol.4 #53, May 2010
↑  Green Lantern Vol.4 54, June 2010
↑  Green Lantern Corps Vol.2 #50, July 2010
↑  Untold Tales of the Blackest Night, October 2010
↑  Green Lantern Vol.4 #60, December 2010
↑  Green Lantern Vol.4 #62, March 2011
↑  Green Lantern Vol.4 #63, April 2011
↑  Green Lantern Vol.4 #62, March 2011
↑  Green Lantern Corps Vol.2 #58, March 2011
↑  Green Lantern Vol.4 #62, March 2011
↑  Green Lantern Corps Vol.2 #60, May 2011
↑  Green Lantern: Emerald Warriors #10, May 2011
↑  Green Lantern Vol.4 #67, July 2011
↑  War of the Green Lanterns: Aftermath #2, August 2011
וולי וסט

| --- | --- |

הפלאש וולי וסט, כפי שהופיע על עטיפת החוברת The Flash Vol.5 #41 מאפריל 2018, אמנות מאת הווארד פורטר.
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  DC קומיקס
 הופעה ראשונה:  כקיד פלאש של תור הכסף של הקומיקס: The Flash #110 (ינואר 1960) כפלאש לאחר המשבר בעולמות האינסופיים: Crisis on Infinite Earths #12 (מרץ 1986) לאחר פלאשפוינט: Justice League Vol.2 #50 (יולי 2016)
 יוצרים:  ג'ון ברום, קרמיין אינפנטינו
 גילום הדמות:  קיינן לונסדייל (יקום החץ)
 מידע
 שם אמיתי:  ואלאס רודולף "וולי" וסט
 כינויים:  מאיץ השני, קיד פלאש, קיד לנטרן
 סטטוס:  פעיל
 מקום לידה:  Blue Valley 
 מקצוע:  מכונאי, גיבור-על, נוסע בזמן
 כוחות:  מהירות-על הודות לכוח המהירות הבין-ממדי, יכול לרטוט דרך חפצים ולגרום להתפוצצותם, מסע בזמן. כקיד לנטרן: טבעת הכוח של הפקחים הירוקים.
 צורה:  פלאש, Kid Flash 
 חבר בקבוצה:  משפחת פלאש
 חבר לשעבר בקבוצה:  הטיטאנים ליגת הצדק הטיטאנים הצעירים חיל הפקחים הירוקים
 אזרחות:  ארצות הברית 
 דמויות קשורות
 משפחה:  רודי ומארי וסט (הורים) אירה וסט (סב) איריס וסט אלן (אחות) בארי אלן (דוד מצד האם) לינדה פארק (אישה) וואלאס וסט (בן דוד) ג'יי ואיריס וסט (בנים תאומים)
 אויבים:  זום, Brother Grimm, ציקדה, Peek-a-Boo, Double Down, Tar Pit, מאסטר המראות, Girder, Murmur, ונדל סאבאג', Magenta, אברה קדברה, Blacksmith, טריקסטר 
 
וולי וסט (באנגלית: Wally West) הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס פלאש ביקום DC קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת The Flash #110 מדצמבר 1959, ונוצרה על ידי צמד הכותבים רוברט קניגר וג'ון ברום והמאייר קרמיין אינפנטינו.
וולי וסט ידוע בזהות קיד פלאש המקורי, והוא אחיינו של הפלאש בארי אלן. הוא תואר כשותפו הנאמן וגם כחבר מייסד של קבוצת הטיטאנים הצעירים. לאחר שבארי אלן מת באירועי המשבר בעולמות האינסופיים של שנת 1986, וסט היה השלישי ליטול את זהותו של הפלאש, ותפס את מקום דודו בקבוצת ליגת הצדק עד לשובו של בארי אלן בקשת הסיפור "פלאש: לידה מחדש" משנים 2009-2010. וולי הוא המהיר ביותר מבין כל הדמויות שנטלו את זהות הפלאש, והוא נותר כחביב המעריצים.
במקור, וולי וסט עטה תלבושת אדומה-צהובה כמו זו של בארי אלן, ובהמשך אף יצר תלבושת חדשה היישר מתוך כוח המהירות המהווה את מקור כוחם של הפלאשים השונים. לאחר חזרתו מחדש, וולי השיג חליפה חדשה בצבעי אדום-כסף המייצרת אנרגיה כחולה-לבנה והקשר הישיר שלו לכוח המהירות היה חזק מתמיד. כמו כן, הוא תואר במקור כבחור לבן בעל שיער אדמוני ועיניים ירוקות. בהרצת "ה-52 החדשים" משנת 2011 לאחר אירועי "פלאשפוינט", חברת DC קומיקס החליטה לשנות את דמותו לבחור אפרו-אמריקני. לאור ביקוש המעריצים להחזרת הדמות המקורית, החברה החליטה להשיב את הדמות לקדמותה בהרצת "הלידה מחדש של DC" בשנת 2016, בעוד הדמות מהרצת "ה-52 החדשים" שוכתבה מחדש כדמותו של בן דודו וואלאס וסט(אנ').
דמותו של וולי וסט מדורגת במקום השמיני ברשימת מאה גיבורי העל הגדולים, לפי אתר IGN.
ביוגרפיה בדיונית > קיד פלאש

וולי וסט הוא אחיינו של בארי אלן מנישואין לאייריס וסט אלן. לאחר שביקר במעבדת המשטרה בה עבד בארי בעיר סנטרל סיטי, תאונת מעבדה דומה לזו שקרתה לדודו התרחשה בשנית, ושטפה את וולי בכימיקלים. וסט ניחן כעת בכוחות דומים לאלה של בארי. הוא עוטה העתק לחליפתו של הפלאש והופך לשותפו הצעיר קיד פלאש. עיצוב החליפה השתנה בחוברת The Flash #135 משנת 1963 כדי שהיא תהיה שונה יותר מבחינה ויזואלית - האדום הוחלף בתלבושת המורכבת בעיקר מצהוב, רגליים וכפפות אדומות, וסמל ברק אדום. נוסף על השתתפותו בכותרי הפלאש, וסט גם הופיע כחבר בטיטאנים הצעירים החדשה. מאוחר יותר, הוא הודבק במחלה מסתורית - ככל שישתמש יותר בכוחותיו, כך גופו ימות מהר יותר. הדבר גרם לפרישתו בטרם עת מלחימה בפשע.
כוחות ויכולות

וולי וסט מסוגל לרוץ במהירות-על וכן לשלוט בקצב בו גופו רוטט. הוא מקבל את מהירותו ישירות מכוח המהירות - מקור אנרגיה בין-ממדי בלתי מוסבר, ממנו שואבים המאיצים השונים את כוחותיהם (בהבדל מג'יי גאריק, שהיה על-אנושי מטבעו ויכול היה לרוץ במהירויות גבוהות גם ללא עזרת כוח המהירות). שיתוף המהירות בין המאיצים השונים מאפשר את השאלת ושאילת הכוחות וכן ספיגת אנרגיה קינטית. וסט גם היה מסוגל ליצור לעצמו תלבושת מכוח המהירות, בשעה שמאיצים אחרים השתמשו בחליפות משלהם. לאחר שלמד לווסת את מהירותו בעקבות מחסום פסיכולוגי, וסט הוא המהיר ביותר מבין כל הפלאשים, ומהירותו הגבוהה מאפשרת לו לנסוע בזמן.
כמו הפלאשים האחרים, גם וולי וסט מוקף בהילה שחסינה בפני חיכוך והיווצרות חום הנגרמים ממהירויות-העל שלו. עקב קשרו לכוח המהירות, המחדש אותו ללא הרף, וסט מסוגל לרוץ לתקופות זמן ממושכות וללא צורך במנוחה, כשלמעשה הוא ניזון מכוח המהירות ולא מהאנרגיה שגופו מייצר. למרות זאת, עקב חילוף החומרים המואץ שלו, עליו לאכול כמויות אדירות של מזון כדי לספק את כמות האנרגיה הנחוצה לרוץ במהירויות שהוא רץ.
באמצעות יכולותיו, וולי מסוגל לרוץ על מים, ליצור מערבולות אוויר עוצמתיות בעזרת ידיו או גופו, ולרטוט במהירויות מסחררות שהופכות אותו לבלתי נראה. עקב קשרו לכוח המהירות, חפצים דרכם הוא עובר יכולים להתפוצץ לאחר מגע עימם כאשר הם הופכים לבלתי יציבים. יכולת זו אפקטיבית בעת קרב.
במדיות אחרות

וולי וסט הוא הברק שמופיע בסדרת האנימציה "ליגת הצדק" מבית האחים וורנר בה הוא מהווה את אחד משבעת המייסדים של קבוצת גיבורי-העל של DC קומיקס הכוללת את סופרמן (קלארק קנט), באטמן (ברוס ויין), וונדרוומן (הנסיכה דיאנה), הצייד ממאדים (ז'ון ז'ונס), הפקח הירוק (ג'ון סטיוארט) והוקגירל (שיארה הול). וולי וסט הוא החבר הפחות רציני של הצוות והבדחן של הקבוצה המרבה להעיר הערות שנונות ומצחיקות ומשמש כאתנחתא קומית. בהמשך הסדרה הוא מתבגר ונהייה רציני יותר, אך עדיין נשאר בדחן. בקרב האחרון נגד לקס לות'ר וברייניאק ממלא וסט תפקיד מרכזי.
הערות שוליים

↑  Top 100 Comic Book Heroes: #8 - Wally West