stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וים יאנסן

וילהלמוס מרינוס אנטוניוס "וים" יאנסן (בהולנדית: Wilhelmus Marinus Anthonius "Wim" Jansen;‏ 28 באוקטובר 1946 – 25 בינואר 2022) היה כדורגלן ומאמן הולנדי.
יאנסן, ששיחק בעמדות הקשר והמגן, העביר את מרבית הקריירה בפיינורד. הוא ייצג את נבחרת הולנד 65 פעמים, ביניהן בשני טורנירי מונדיאל בהם הגיעה נבחרתו לגמר.
יאנסן הוביל כמאמן ראשי ארבע קבוצות מארבע מדינות שונות, ושימש גם בתפקידי מאמן נוער, עוזר מאמן, יועץ טכני ומנהל מקצועי. היה המנהל המקצועי של מחלקת הנוער בפיינורד.
קריירת משחק

יאנסן החל את קריירת המשחק בקבוצת הנוער של פיינורד מעיר הולדתו רוטרדם. הוא החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון בעונת 1965/1966, בה שותף בשני משחקי ליגה. עונה אחר כך כבר היה לשחקן הרכב קבוע, ורשם 34 הופעות ליגה.
בעונת 1968/1969, לאחר שלוש עונות במקום השני, זכתה פיינורד באליפות הולנד, ואף השלימה זכייה בדאבל לאחר שגברה בגמר הגביע ההולנדי על פ.ס.וו. איינדהובן. בעונת 1969/1970 הגיע לקבוצה המאמן ארנסט האפל, שהוביל אותה לאחת התקופות הטובות בתולדותיה. כבר בעונה זו זכתה פיינורד בגביע אירופה לאלופות, והייתה לקבוצה ההולנדית הראשונה בהיסטוריה שזוכה בתואר, בדרך לארבע זכיות הולנדיות רצופות (מיד אחריה זכתה אייאקס אמסטרדם שלוש פעמים רצופות). יאנסן כבש שער אחד במהלך הטורניר, בשלב שמינית הגמר מול מילאן, ופתח בהרכב קבוצתו שגברה 1–2 על סלטיק בהארכה במשחק הגמר וזכתה בתואר. באותה עונה כבש יאנסן שמונה שערי ליגה, שיא קריירה אישי, אך לא הצליח לסייע לקבוצתו לזכות פעם שנייה ברציפות באליפות, ופיינורד סיימה כסגנית. עונה אחר כך, הוביל האפל את יאנסן ופיינורד לזכייה באליפות, שהייתה השנייה של יאנסן בקריירה.
ב-1973/1974, עונה לאחר עזיבתו של האפל, זכו יאנסן ופיינורד בתואר האליפות בהולנד, השלישי של יאנסן בקריירה, והשלימו זכייה בגביע אופ"א, לאחר ניצחון בגמר כפול על טוטנהאם הוטספר. הייתה זו זכייה הולנדית ראשונה בתואר אי פעם. יאנסן פתח בצמד משחקי הגמר בדרך זכייה. יאנסן הוסיף לשחק מספר דו-ספרתי של הופעות ליגה בכל עונה, עד לעזיבתו במהלך עונת 1979/1980. הוא רשם 415 הופעות ליגה במדי פיינורד, שמציבות אותו במקום השני בטבלת ההופעות בכל הזמנים בקבוצה.
יאנסן עזב את פיינורד כדי להצטרף ליוהאן קרויף בקבוצת וושינגטון דיפלומטס מארצות הברית הוא שיחק בקבוצה עד לקיץ 1980, עד שבעצתו של קרויף חזר להולנד והצטרף לקבוצת אייאקס אמסטרדם. אייאקס חיפשה מחליף לרוד קרול בהגנת הקבוצה. על אף שיאנסן לא היה שחקן הרכב קבוע במדי אייאקס בעונת הבכורה שלו, אוהדי קבוצתו הקודמת פיינורד לא קיבלו בעין יפה את מעברו לאחת מיריבותיה הגדולות של קבוצתם. הופעת הבכורה שלו במדי אייאקס התקיימה, באופן מקרי, דווקא במשחק החוץ של קבוצתו מול פיינורד. יאנסן ספג כדור שלג בעינו, ונאלץ לעזוב את המגרש כדי לקבל טיפול. אייאקס הפסידה במפגש בתוצאה 2–4. עונה אחר כך כבר היה יאנסן שחקן הרכב משמעותי בזכייתה של אייאקס באליפות הולנד.
יאנסן חזר לוושינגטון, שם סיים את קריירת המשחק בשנת 1982, כשהיה בן 36.
קריירת משחק > נבחרת הולנד

יאנסן ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת הולנד תחת המאמן ג'ורג' קסלר, ב-4 באוקטובר 1967 במסגרת מוקדמות יורו 1968, בהפסד 2–3 לדנמרק. במהלך מוקדמות מונדיאל 1970, כבש יאנסן את שערו היחיד בשורות הנבחרת, בניצחון 0–2 על לוקסמבורג ב-4 בספטמבר 1968. הוא היה שותף לניסיונותיה של הולנד, שלא צלחו, להעפיל לטורנירי יורו 1968, מונדיאל 1970 ויורו 1972.
הגעתו של המאמן רינוס מיכלס לנבחרת ב-1974, מיד לאחר העפלתה למונדיאל 1974, הפכה את הולנד לאחת הנבחרות הטובות בעולם. יאנסן התאים לשיטת הטוטאל פוטבול שהנחיל המאמן, והוא הפך תחת מיכלס לשחקן משמעותי בסגל. אף על פי ששיחק רק פעם אחת בטורניר המוקדמות, הוא זומן על ידי מיכלס לסגל הולנד לקראת המונדיאל בגרמניה המערבית. יאנסן לא החמיץ ולו דקה אחת במהלך הטורניר. הולנד העפילה משלב הבתים הראשון עם ניצחונות על אורוגוואי ובולגריה ותיקו מול שוודיה, עברה את שלב הבתים השני עם מאזן מושלם מול ארגנטינה, ברזיל וגרמניה המזרחית, ונעצרה רק עם הפסד 1–2 במשחק הגמר מול גרמניה המערבית המארחת. הולנד הובילה במשחק, אך עבירה של יאנסן ברחבה זיכתה את גרמניה בפנדל שהפך לשער השוויון.
יאנסן הוסיף להיות שחקן משמעותי בנבחרת גם בקמפיין יורו 1976 ביוגוסלביה. הולנד הייתה לאחת מארבע הנבחרות שהעפילה לטורניר הגמר, אך הפסידה, עם יאנסן בהרכב, במשחק חצי הגמר מול צ'כוסלובקיה. יאנסן פתח גם במשחק על המקום השלישי מול יוגוסלביה המארחת, שם ניצחה 2–3 לאחר הארכה. יאנסן פתח בהרכב אך הוחלף במחצית המשחק, במצב של 1–2 להולנד.
יאנסן זומן על ידי מאמנו לשעבר בפיינורד, ארנסט האפל, לסגל הולנד לקראת מונדיאל 1978 בארגנטינה. כמו בטורניר המונדיאל הקודם, גם הפעם פתח יאנסן בכל המשחקים, כשנבחרתו עברה את שלב הבתים הראשון עם ניצחון אחד בלבד, על איראן, תיקו מול פרו והפסד לסקוטלנד. את שלב הבתים השני צלחה הולנד עם ניצחונות על אוסטריה ואיטליה, ותיקו 2-2 בשחזור הגמר הקודם מול גרמניה המערבית. במשחק הגמר, בו פגשה הולנד את ארגנטינה, פתח יאנסן בהרכב, אך הוחלף בדקה ה-72. הולנד נוצחה במשחק, 3-1 בהארכה. ההופעה בגמר הייתה ה-14 שלו במדי הולנד במונדיאלים, שיא הופעות משותף עם רוד קרול שהחזיק מעמד עד למונדיאל 2014, אז נשבר על ידי וסלי סניידר.
הופעתו האחרונה של יאנסן בנבחרת הייתה ב-23 בינואר 1980, בהפסד 1-0 לספרד במשחק ידידות. בסך הכול רשם יאנסן קריירה בינלאומית בת 13 שנים, בה רשם 65 הופעות ושער בודד.
קריירת אימון

למרות התקרית מול אוהדי פיינורד, שב יאנסן לקבוצה עם פרישתו ממשחק, ושימש כמאמן במחלקת הנוער. בעונת 1986/1987, עם מינויו של המאמן רינוס ישראל, התמנה יאנסן כעוזרו, ושימש בתפקיד במשך עונה אחת. בעונת 1987/1988, שימש לראשונה בקריירה כמאמן ראשי, כשהוביל את לוקרן הבלגית, בצוותא עם הפולני ולודימיר לובנסקי, להישארות בליגת העל הבלגית בהפרש של נקודה.
ב-1988 חזר יאנסן להולנד, שם שימש כמנהל מקצועי בקבוצת SVV מליגת המשנה. יחד עם המאמן שתחתיו, דיק אדבוקאט, סיימה הקבוצה במקום הראשון בליגת המשנה בעונת 1989/1990.
לאחר הזכייה בליגת המשנה, קיבל יאנסן את תפקיד המאמן הראשי של קבוצת נעוריו פיינורד. הוא הוביל אותה לשתי זכיות בגביע ההולנדי, ב-1991 וב-1992, ולחצי גמר גביע אירופה למחזיקות גביע. ב-1992 מונה למנהל המקצועי, אך חזר לאמן בעקבות מחלה של המאמן הראשי. הוא חזר לתפקיד המנהל המקצועי עם מינויו של וילם ואן הנחם, חברו לשעבר לקבוצה, לתפקיד המאמן, אך עזב ב-1993 עם הנהלת הקבוצה.
ב-1993 עבר לתפקיד עוזרו של לאו ביינהאקר בנבחרת ערב הסעודית, ובין 1994 ל-1997 שימש כמאמן ראשי בסאנפרצ'ה הירושימה מיפן.
ב-3 ביולי 1997, לקראת עונת 1997/1998, מונה יאנסן לתפקיד מאמן סלטיק הסקוטית. הוא הוביל את הקבוצה לזכייה באליפות סקוטלנד, לאחר תשע אליפויות רצופות של יריבתה העירונית, גלאזגו ריינג'רס. בנוסף, הוביל יאנסן את הקבוצה לזכייה בגביע הליגה הסקוטית עם ניצחון 3-0 על דנדי יונייטד בגמר. בגזרת הרכש, חתום יאנסן על רכישתו מפיינורד של אחד מגדולי שחקניה של סלטיק, הנריק לארסון השוודי. למרות ההצלחה, התפטר יאנסן מתפקידו כ-48 שעות לאחר סיום העונה, בעקבות סכסוך אישי עם המנהל המקצועי של הקבוצה.
יאנסן חזר למגרשים רק ארבע שנים אחר כך, כשהתמנה לתפקיד עוזר המאמן של אוראווה רד דיימונדס היפנית, לצידו של המאמן ההולנדי וחברו לקבוצה לשעבר, האנס אופט. ב-2005 חזר יאנסן לפיינורד בתפקיד היועץ הטכני של המועדון, ובעונת 2008/2009 חזר לשמש כעוזר מאמן בקבוצה. הוא נפרד מהקבוצה בינואר 2009 בעקבות פיטורי המאמן הראשי, אך חזר ב-2011 פעם נוספת לפיינורד, על תקן המנהל המקצועי של מאמני הנוער במועדון.
נפטר ב-25 בינואר 2022.
תארים > תארים כשחקן

גביע אירופה לאלופות: 1969/1970
גביע אופ"א: 1973/1974
אליפות הולנד (3): 1968/1969, 1970/1971, 1973/1974
הגביע ההולנדי: 1968/1969
אליפות הולנד: 1981/1982
גביע העולם: 1974 (מקום שני), 1978 (מקום שני)
אליפות אירופה: 1976 (מקום שלישי)
תארים > תארים כמאמן

הגביע ההולנדי (2): 1990/1991, 1991/1992
אליפות סקוטלנד: 1997/1998
גביע הליגה הסקוטית: 1997/1998
סטטיסטיקות > מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1965/1966 | פיינורד | הולנדארדיוויזיה | 2 | 0 |
| 1966/1967 | פיינורד | הולנדארדיוויזיה | 34 | 2 |
| 1967/1968 | פיינורד | הולנדארדיוויזיה | 34 | 6 |
| 1968/1969 | פיינורד | הולנדארדיוויזיה | 33 | 3 |
| 1969/1970 | פיינורד | הולנדארדיוויזיה | 34 | 8 |
| 1970/1971 | פיינורד | הולנדארדיוויזיה | 34 | 2 |
| 1971/1972 | פיינורד | הולנדארדיוויזיה | 34 | 2 |
| 1972/1973 | פיינורד | הולנדארדיוויזיה | 27 | 3 |
| 1973/1974 | פיינורד | הולנדארדיוויזיה | 30 | 0 |
| 1974/1975 | פיינורד | הולנדארדיוויזיה | 28 | 3 |
| 1975/1976 | פיינורד | הולנדארדיוויזיה | 26 | 1 |
| 1976/1977 | פיינורד | הולנדארדיוויזיה | 21 | 1 |
| 1977/1978 | פיינורד | הולנדארדיוויזיה | 32 | 0 |
| 1978/1979 | פיינורד | הולנדארדיוויזיה | 30 | 1 |
| 1979/1980 | פיינורד | הולנדארדיוויזיה | 16 | 1 |
| 1980 | וושינגטון דיפלומטס | ארצות הבריתNASL‏ | 27 | 0 |
| 1980/1981 | אייאקס אמסטרדם | הולנדארדיוויזיה | 17 | 0 |
| 1981/1982 | אייאקס אמסטרדם | הולנדארדיוויזיה | 32 | 0 |
| 1982 | וושינגטון דיפלומטס | ארצות הבריתNASL‏ | 29 | 0 |
| סך הכול קריירה | סך הכול קריירה | סך הכול קריירה | 520 | 33 |
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

| נבחרת הולנד> שנה | נבחרת הולנד> הופעות | נבחרת הולנד> שערים |
| --- | --- | --- |
| 1967 | 3 | 0 |
| 1968 | 5 | 1 |
| 1969 | 3 | 0 |
| 1970 | 5 | 0 |
| 1971 | 5 | 0 |
| 1972 | 1 | 0 |
| 1973 | 1 | 0 |
| 1974 | 11 | 0 |
| 1975 | 4 | 0 |
| 1976 | 5 | 0 |
| 1977 | 4 | 0 |
| 1978 | 12 | 0 |
| 1979 | 5 | 0 |
| 1980 | 1 | 0 |
| סה"כ | 65 | 1 |
יאנסן, 1974
יאנסן, 2013
חומת אנטונינוס

עמדה רומית ליד טווצ'אר
סכמה של חומת אנטונינוס
חומת אנטונינוס (באנגלית: Antonine Wall) היא מערכת ביצורים מאדמת עשב ומאבן, שנבנתה על ידי הרומאים לאורך האזור הידוע כיום בשם החגורה המרכזית של סקוטלנד או קו הגבול קלייד-פורת'. למרות שרוב החומה נהרסה במשך השנים, חלקים ממנה עדיין קיימים באזור בירסדן, קירקינטילוך, טווצ'אר, קרוי, פלקרק ופולמונט.
בניית החומה

בניית החומה התרחשה בין 138 ל-142 לספירה, בתקופת שלטונו של אנטונינוס פיוס, על ידי קווינטוס לוליוס אורביקוס. החומה השתרעה לאורך 63 ק"מ מאולד קילפטריק שבמועצה האזורית מערב דנברטונשייר הסמוכה למפרץ קלייד, ועד לעיירה בורואוסטנס שבמועצה האזורית פלקירק הסמוכה למפרץ פורת'. החומה הייתה אמורה להחליף את חומת אדריאנוס ששכנה דרומית לה במרחק 160 ק"מ, ולשמש כקו הגבול של הפרובינקיה בריטניה. אולם, למרות שהרומאים הקימו מבצרים ומחנות צבא זמניים צפונית לחומה הם לא הצליחו לכבוש את הקלדוניאנים, וחומת אנטונינוס הייתה נתונה להתקפות רבות. הרומאים קראו לאזור שמצפון לחומה בשם קלדוניה, אם כי בכמה מקורות משמעות המונח עשוי להתייחס לאזור שמצפון לחומת אדריאנוס.
החומה הייתה קצרה יותר בהשוואה לחומת אדריאנוס, והיא נבנתה על אדמת דשא שמעל ליסודות אבן בניגוד לאבן בלבד, אך למרות זאת הייתה הישג מרשים, כיוון שבנייתה הושלמה בתוך כשנתיים, והתרחשה בקצה הצפוני של האימפריה הרומית. לפי צורת יסודות האבן ואגפי החומות של המבצרים המקוריים, נטען כי התוכנית המקורית הייתה לבנות חומת אבן הדומה לחומת אדריאנוס, אך התוכנית השתנתה במהירות. בצורה שבה היא נבנתה, החומה הייתה למעשה מעין סוללה בגובה ארבעה מטרים שהוכנה משכבות של אדמת עשב עם אדמה רגילה, שבסמוך לצד הצפוני שלה נבנה חפיר ובסמוך לצד הדרומי דרך צבאית. התוכנית המקורית של הרומאים הייתה לבנות מבצרים בכל שישה מייל, אך בסופו של דבר הם החליטו שהמרחק בין המבצרים יהיה שני מייל, ובסך הכל הם בנו 19 מבצרים לאורך החומה. אחד המבצרים שהשתמרו בצורה ביותר הוא מבצר ראת' קאסל, אך הוא גם אחד הקטנים שבהם. בנוסף, למבצר היו לפחות תשע עמדות, שככל הנראה נבנו במרחק של מייל אחד זו מזו, והיו חלק מהתוכנית המקורית שמאוחר יותר הוחלף במבצרים רגילים. העמדה הבולטת ביותר היא קינייל, הנמצאת בקצה המזרחי של החומה ליד בורואוסטנס.
בנוסף לחומה עצמה היו באזור מספר מבצרי חוף, הנחשבים למוצבים מרוחקים או לבסיסי אספקה של החומה עצמה. בנוסף, קבוצת מבצרים ששכנה באזור גאסק רידג' הצפוני הופעלה מחדש.
נטישת החומה

החומה ננטשה לאחר שהייתה בשימוש במשך עשרים שנים בלבד, כאשר הלגיונות הרומיים נסוגו בשנת 162 לחומת אדריאנוס, ובמשך הזמן הם הגיעו להסכמה עם השבטים הבריטונים שעליהם הם פרסו את חסותם מתוך תקווה שבעתיד השבטים יהפכו למדינות חיץ שיתפרסמו בכינוי הן אוגלד ("הצפון הישן" בוולשית). לאחר שורה של התקפות שהתרחשה בשנת 197, הקיסר ספטימיוס סוורוס הגיע לסקוטלנד בשנת 208 על מנת לחזק את גבול האימפריה, ושיקם חלקים מהחומה. למרות שהכיבוש מחדש הזה נמשך שנים ספורות בלבד, החומה מכונה על ידי היסטוריונים מאוחרים יותר בשם החומה הסוורנית. כתוצאה מכך מלומדים מאוחרים יותר כגון בדה ונרביליס התבלבלו בין חומת אנטונינוס לחומת אדריאנוס.
היסטוריה לאחר התקופה הרומית

בחיבורים מימי הביניים, כגון זה של ג'ון מפורדאן, החומה מכונה לעיתים "סוללת גריים". פורדאן טוען שהשם נגזר מסבו של המלך הבדיוני אוגניוס שהיה בנו של פארקוהאר. שם זה השתבש והפך ל-Graham's dyke (סוללת גריים) - שעדיין מצוי בשימוש בקצה המזרחי של החומה - וקשור לשבט גרהאם. הכינוי Graeme משמש בחלקים מסוימים של סקוטלנד לתיאור השטן, כך שהמשמעות של השם Gryme's dyke היא "סוללת השטן", דבר המשקף את שמו של הלימס הרומי בדרום גרמניה המכונה לעיתים "Teufelsmauer".
השם Grim עשוי להיות כינוי לאודין או וודאן, הנחשבים כאלה שיכלו לבנות מבנים גדולים בתוך פרק זמן קצר. בקרב העוסקים בנושא עתיקות סוללת גרהאם מכונה בדרך כלל "חומת פיוס" או אנטונין ואלום, על שמו של הקיסר אנטונינוס פיוס שבתקופתו נבנתה החומה.
היסטוריה לאחר התקופה הרומית > אתר מורשת עולמית

ממשלת בריטניה הכריזה בשנת 2003 כי חומת אנטונינוס מועמדת להפיכה לאתר מורשת עולמית. ממשלת סקוטלנד הביעה את תמיכתה בשנת 2005, ושרת התרבות של סקוטלנד באותה תקופה, פטרישיה פרגוסון, החליטה ב-2006 להצטרף לתומכים. בינואר 2007 הממלכה המאוחדת אישרה את המועמדות באופן סופי, וחברי הפרלמנט הסקוטי התבקשו במאי של אותה שנה לתמוך במועמדות פעם נוספות. החומה הוכרזה לבסוף כהרחבה לאתר המורשת העולמית "גבולות האימפריה הרומית" ב-7 ביולי 2008. הכרזה זו משותפת לממלכה המאוחדת ולגרמניה שבתחומה נמצא הלימס הגרמאני.
הערות שוליים

1 2  L.Keppie, Scotland's Roman Remains. Edinburgh 1986
↑  D.J.Woolliscroft & B.Hoffmann, Romes First Frontier. The Flavian occupation of Northern Scotland (Stroud: Tempus 2006)
| דגל בריטניה סמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בממלכה המאוחדת |
| --- | --- | --- |
|  אנגליה | ארמון בלנהיים • קתדרלת קנטרברי, כנסיית סנט מרטין ומנזר סנט אוגוסטין • באת' • נוף המכרות בקורנוול ובמערב דבון • מפעלי עמק דרוונט •  הטירה והקתדרלה בדרהאם • גבולות האימפריה הרומית: חומת אדריאנוס • עמק איירונברידג' • דורסט וחוף דבון המזרחי • גני קיו • סולטייר • סטונהנג', אייווברי ואתרים נלווים • הפארק המלכותי סטאדלי ומנזר פאונטיינז • מצודת לונדון • ארמון וסטמינסטר, מנזר וסטמינסטר וכנסיית סנט מרגרט • גריניץ' הימית • אזור האגמים האנגלי • מצפה הכוכבים ג'ודרל בנק • ערי הספא הגדולות של אירופה (יחד עם שש מדינות): באת' |  |
|  סקוטלנד | אדינבורו העתיקה והחדשה • לב אורקני הנאוליתית: סקארה ברי, טבעת ברודגאר, מיס האו והאבנים הניצבות בסטנס • ניו לנארק • סנט קילדה • גבולות האימפריה הרומית: חומת אנטונינוס • גשר פורת' • פלואו קאנטרי |  |
|  ויילס | טירות וחומות המלך אדוארד בגוויניד' (טירת בומריס, טירת הרלך, טירת קרנארבון וטירת קונווי) • הנוף התעשייתי בבלנאבון • אמת פונטקיסילטה • נוף הלווחה של צפון-מערב ויילס |  |
|  צפון אירלנד | סוללת הענק • יישובי הכנסייה המוראבית (עם עוד שלוש מדינות): גרייסהיל |  |
| טריטוריות מעבר לים | העיר ההיסטורית בסנט ג'ורג'ס והביצורים הסמוכים בברמודה • האי הנדרסון בפיטקרן • איי גוף ואינאקססיבל בטריסטן דה קונה • מערת גורהם בגיברלטר |  |
| אתרי מורשת עולמית לשעבר | ליברפול |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph349190
חואן קרלוס אונסואה

חואן קרלוס אונסואה לביאנו (בספרדית: Juan Carlos Unzué Labiano, נולד ב-22 באפריל 1967 בפמפלונה שבספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת השוער ומאמן כיום. כשחקן, שיחק אונסואה מעל ל-300 פעמים בליגה הספרדית, לאורך קריירה שנמשכה 17 שנים. אונסואה בילה תקופה ממושכת בסביליה, וכן היה חבר בסגלן של אוסאסונה, ברצלונה, טנריפה וריאל אוביידו. לאחר פרישתו ממשחק החל אונסואה לעבוד כמאמן שוערים, ומאוחר יותר כעוזר מאמן ומאמן ראשי.
ב-18 ביוני 2020 הודיע אונסואה על כך שאובחן כחולה במחלת ה-ALS.
קריירה כשחקן > קריירה קבוצתית

אונסואה נולד וגדל בפמפלונה, והצטרף בנעוריו למחלקת הנוער של הקבוצה העירונית אוסאסונה. בעונת 1986/87 הצטרף לסגל הקבוצה הבוגרת. ב-8 בפברואר 1987, בגיל 19, ערך אונסואה את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה, כשנכנס כמחליף במשחק מול מורסיה, במקומו של השוער רוברטו סנטמאריה שנפצע. אונסואה תפס את מקומו עד שחזר מפציעה במשך 6 משחקים נוספים. בעונת 1987/88 המשיך אונסואה להיות השוער השני לרוברטו והוא הופיע רק ב-7 משחקי ליגה. בתום העונה עבר אונסואה לברצלונה, שם היה השוער השני לאנדוני זוביזרטה. הקבוצה אמנם זכתה בגביע מחזיקות הגביע ובגביע המלך הספרדי, אך חלקו של אונסואה היה קטן והוא השתתף ב-5 משחקי ליגה בלבד במשך שתי עונות בקבוצה.
בקיץ 1990 עבר אונסואה לסביליה, שם הפך לשוער הקבוע בקבוצה. בעונת 1993/94 עזר אונסואה לקבוצתו להגיע למקום השישי בליגה, תוך כדי שהוא סופג 42 שערים ב-37 משחקים. בעונת 1994/95 השתתף אונסואה בכל 38 משחקי הליגה, ספג 41 שערים וסייע לסביליה לסיים במקום החמישי. בעונה הבאה נפצע אונסואה בינואר 1996, פציעה שהשביתה אותו במשך חודשיים. בעונת 1996/97 דעך מעמדו של אונסואה, והשוער מונצ'י החליף אותו במרבית משחקי העונה. בסוף העונה ירדה סביליה לליגה השנייה.
אונסואה עזב את סביליה לטובת טנריפה, על מנת להישאר בליגה הראשונה. אולם, בעונתו הראשונה בטנריפה חלק אונסואה את זמן המשחק עם השוער השוודי בנגט אנדרסון ובעונתו השנייה עם השוער הקולומביאני נבארו מונטויה. בסוף העונה ירדה טנריפה לליגה השנייה ואונסואה עבר קבוצה פעם נוספת, הפעם לריאל אוביידו. באוביידו היה שוער שני לאסטבן ולא שותף באף משחק ליגה במשך שתי עונות. ב-2001 שב אונסואה לאוסאסונה. בעונתו הראשונה בקבוצה, עונת 2001/02 היה אונסואה השוער הראשון, וקבוצתו סיימה את הליגה במקום ה-17, רק 2 נקודות מעל המקום ה-18 שמוביל לליגה השנייה. בעונתו השנייה הפך לשוער המשנה והוא השתתף רק במשחקי הגביע הספרדי. הוא עזר לאוסאונה להעפיל לחצי הגמר, שם הודחו על ידי רקראטיבו ולבה. בסוף העונה פרש ממשחק, בגיל 36.
קריירה כשחקן > קריירת נבחרות

באליפות העולם בכדורגל עד גיל 20 1985 שנערכה בברית המועצות, היה אונסואה השוער הראשון של נבחרת ספרד עד גיל 20. בחצי הגמר מול ברית המועצות גברה ספרד על יריבתה לאחר דו-קרב בעיטות עונשין בתוצאה 4-3. במשחק הגמר הפסידה ספרד לברזיל בהארכה, והיא סיימה במקום השני. לקראת אליפות אירופה עד גיל 21 1986, השתתף אונסואה ב-4 משחקי ידידות של נבחרת ספרד בכדורגל עד גיל 21, אך הוא לא נכלל בסגל לטורניר הגמר, בו זכתה לבסוף ספרד. לאחר הטורניר היה אונסואה השוער הראשון של הנבחרת הצעירה והוא העפיל עמה לשמינית גמר אליפות אירופה עד גיל 21 ב-1988, אך נבחרתו הודחה על ידי הולנד. ב-1989 שיחק אונסואה בשני משחקים אחרונים עם הנבחרת הצעירה, במשחק ידידות ובמשחק מוקדמות אליפות אירופה, וכך תם חלקו של אונסואה במדי נבחרות ספרד, שכן מעולם לא זומן לנבחרת הבוגרת.
כמאמן

מיד לאחר פרישתו ממשחק, הצטרף אונסואה לצוות האימון של פרנק רייקארד בברצלונה, בתור מאמן שוערים. השוער הראשון של ברצלונה היה ויקטור ואלדס, ואונסואה עזר לו להתפתח כשחקן. ברצלונה זכתה תחת רייקארד בשתי אליפויות ליגה רצופות ובליגת האלופות בעונת 2005/06. לאחר שרייקארד עזב את הקבוצה, נשאר אונסואה בתפקידו גם תחת ז'וזפ גוארדיולה. ב-2010 סיים את תפקידו כמאמן השוערים בברצלונה והחל לעבוד כמאמנה הראשי של נומנסיה, ששיחקה בליגה השנייה. תחת הדרכתו סיימה נומנסיה את עונת 2010/11 במקום ה-10 בליגה. חוזהו תם בסוף העונה ואונסואה לא חידש אותו.
לקראת עונת 2012/13 התמנה לתפקיד מאמנה הראשי של ראסינג סנטאנדר, שירדה לפני כן לליגה השנייה. אולם, עוד לפני שהחלה העונה, פוטר אונסואה מהקבוצה. אונסואה שב לברצלונה כמאמן שוערים, תחת המאמן הראשי טיטו וילאנובה. בעונת 2013/14 הצטרף ללואיס אנריקה בסלטה ויגו, שם היה עוזרו. הקבוצה סיימה את הליגה במקום ה-9. לקראת עונת 2014/15 הפך לואיס אנריקה למאמנה הראשי של ברצלונה, ואונסואה המשיך לשמש עוזרו. לקראת עונת 2017/2018 הפך אונסואה למאמנה של סלטה ויגו.
ב-22 במאי 2018 עזב אונסואה את סלטה ויגו.
תארים > כשחקן > ברצלונה

גביע מחזיקות הגביע (1): 1988/89
הגביע הספרדי (1): 1989/90
הערות שוליים

↑  El club no ha llegado a un acuerdo con el técnico para la prestación de sus servicios, באתר הרשמי של ראסינג סנטאנדר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX6346975  VIAF: 3164959608924021979   WorldCat (עם VIAF): 3164959608924021979
טבע עיראק

| --- | --- |
 מדינה:  עיראק
 מייסדים:  עזאם אלוואש
 תקופת הפעילות:  2003–הווה (כ־22 שנים)
 אתר האינטרנט הרשמי של טבע עיראק
 
טבע עיראק (בערבית: طبيعة العراق) הוא הארגון הסביבתי הראשון והיחיד בעיראק. זהו ארגון לא ממשלתי, החבר בתוכנית הסביבתית של האו"ם ושותף לארגון הבין-לאומי BirdLife International. מטרת הארגון היא להגן, לשקם ולשמור על הסביבה הטבעית של עיראק ועל המורשת התרבותית הנלווית אליה, וכן גם להגן על המגוון הביולוגי ועל משאבי המים בעיראק. הוא נוסד ב-2003 על ידי עזאם אלוואש(אנ'), פליט ומהנדס עיראקי שגר בארצות הברית וחזר לעיראק בעקבות הפלישה לעיראק ב-2003.
פרויקטים

תוכנית אזורי המגוון הביולוגי המרכזיים - יוזמה של טבע עיראק בשיתוף עם המשרד העיראקי לאיכות הסביבה, BirdLife International וקבוצות ייעוץ בינלאומיות אחרות, שכללה סקר שטח מקיף בין 2004 ל-2010 על מנת לזהות ולהגדיר אזורים עם מגוון ביולוגי מרכזיים במדינה. במסגרת התוכנית, הוגדרו כ-82 אזורים כאלו במדינה.
"בית אדובי" - בית לדוגמה שנבנה על מנת להדגים שיטות בנייה חלופיות, בעלות נמוכה ובת קיימא שניתן ליישם באזורי הביצות.
פרויקט דרווין - פרויקט חינוך והעלאת מודעות.
שיקום ביצות - טבע עיראק הצליח לשקם מחדש כמה מביצות המים המתוקים של עיראק בחלק המרכזי של המדינה.
מעבדות אופקים כחולים - מעבדות פרטיות המציעות שירותי מעבדות סביבתיות.
שומרי המים של עיראק - תוכנית שהחלה במקור תחת טבע עיראק, אך התפתחה לארגון עצמאי בשנת 2014. הארגון פועל להגנה על הנהרות, הנחלים ומשאבי המים של עיראק, ותומך בשימוש בר-קיימא במשאבים אלו.
ראו גם

החברה להגנת הטבע
אגודת חיות הבר של פלסטין
החברה המלכותית לשימור הטבע
הערות שוליים

↑  Shafy, Samiha (2010-08-03). "Iraq's Garden of Eden: Restoring the Paradise that Saddam Destroyed". Der Spiegel (באנגלית). ISSN 2195-1349. נבדק ב-2024-11-19.
↑  Draft Inventory of Sites, NATURE IRAQ (באנגלית)
↑  Can Iraq's lost marshes be restored?, america.aljazeera.com
↑  Blue Horizon Ltd., bluehltd.com
↑  Waterkeepers Iraq, Waterkeepers Iraq (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 1784 7523
חסות מסחרית

חסות מסחרית היא מונח מתחום יחסי הציבור של השיווק והיא הפעולה הכוללת תמיכה כספית או חומרית אחרת (במתן שירותים או מוצרים בלא דרישת תמורה ישירה) של אירוע, ארגון, אדם או פעילות וזאת על מנת להיקשר ציבורית עמם ועם שמם ובכך לקבל שירותי פרסום נלווים של שמה המסחרי או מוצרים ספציפיים של נותנת החסות בידי מקבל החסות.
חסות מסחרית אינה נדבנות וזאת משום שחסות זו היא הוצאה עסקית, וככזו יש ציפייה מצד נותן החסות לתמורה עקיפה.
סמלים מסחריים על מכוניות במרוץ נאסקאר
חסות של חברת רכב בספורט רכיבה על סוסים.
צורות של חסות מסחרית

אתלט המקבל מוצרים של חברות אם בחינם או במחיר סמלי על מנת שישתמש במוצריהם (אם מקבל החסות קשור לתחום אליו מיועדים המוצרים)
אדם מפורסם (שחקן, איש ציבור או אתלט) אשר מקבל מוצרים של חברות בחינם או במחיר סמלי אשר אינם קשורים לתחום עיסוקו, על מנת שיראה איתם בציבור או ידבר על טיב המוצר בזמן חשיפתו לתקשורת בשל עבודתו
ידוען אינטרנט המפרסם חברה בסרטונים שלו ומציע לצופים קוד הנחה ברכישת המוצרים או השירותים שהחברה מציעה
ארגון אשר מקבל כסף בתמורה לשטחי פרסום של נותנת החסות במשרדים של הארגון או באירועים אותו הוא מארגן (קבוצות ספורט ומגרשיהן למשל)
ארגון המקבל מוצרים בתמורה לכך כי המוצרים יהיו מסומנים בלוגו או פרסומת לנותנת החסות וכי נותן החסות יכול להציג את שם הארגון כמקבל חסות ממנו (חולצות של תנועות נוער למשל)
חברה אשר מפרסמת כי בקניית מוצר שלה תנתן תרומה לארגון
שירות שלם שנוצר על מנת למכור את ציוד הקצה (תחנות רדיו אמריקאיות בתחילת המאה ה-20)
רשות ציבורית או חברה (תאגיד) מסחרית מבוססת הנותנת חסות לרעיון תמורת זכויות במוצר הסופי או בתוצאות הפיתוח (החממות הטכנולוגיות של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה)
מטרת חסות מסחרית

בעוד מטרת מקבלי החסות ברורה מאליה מטרות נותני החסות רבות אך בבסיסן הן נעוצות במספר מצומצם:
הגדלת נפח הפרסום לחברה, מותג או מוצר ברמה גבוהה ובעלות נמוכה יחסית
קישור של המוצר עם מטרה נעלה על מנת לעלות את קרנה של החברה ומתן פנים ידידותיות יותר בפני ציבור הקונים
מתן גושפנקה מקצועית למוצר כאשר איש מקצועי ומוכר בתחום פעולת החברה משתמש בו (מייקל ג'ורדן ונעלי נייקי למשל)
במדינות רבות על מנת להפוך את החסות והתרומה לכדאיות יותר, נקבעו סכומים מסוימים הפטורים ממס כך שהחברות משלמות פחות מיסים וגם נהנות מפרסום חיובי, בעוד המדינה מרוויחה כסף המועבר למטרות רצויות וגם כספי מיסים ממקבלת החסות, עקב העלייה בפריון כתוצאה מהפרסום
הצד השלילי של חסות מסחרית

במקרים של חסויות של חברות המייצרות מוצרים המיועדים למבוגרים (אלכוהול, סיגריות) לארגונים, אירועים המיועדים לטווח גילאים רחב ישנם חילוקי דעות הנטועים בחשיפת ילדים ובני-נוער לפרסומות למוצרים אשר הציבור אינו מעוניין שיחשפו אליהם, מקרה שכזה הוא בקשר שבין חסויות של חברות טבק על אירועי ספורט לבין עליה בכמות מקרי עישון בקרב בני-נוער וילדים. מחקרים רבים שנערכו בשל מחאת הורים הצביעו על הקשר (גם אם מובהקותו עדיין בחילוקי דעות) כקיים.
במדינות שונות הועלו חשדות לפיהם כספים וטובות הנאה הועברו לפקידי-ציבור ופוליטיקאים למטרות שוחד תחת מעטה של כספי חסות מסחרית.
טענות נוספות הועלו כלפי ארגונים מתווכים של חסויות מסחריות על בסיס העובדה כי עמלת התיווך עלולה להגיע לאחוזים ניכרים (10%-25%) מסכום כספי החסות כך ש"נגזר קופון" על חשבון ארגונים בעלי מטרות חברתיות הזקוקים לכסף.
הערות שוליים

↑  Effect of sports sponsorship by tobacco companies on children's experimentation with tobacco http://www.bmj.com/cgi/content/full/313/7054/400
↑  Infineon-Affäre: Geldstrafe oder Gefängnis - manager-magazin.de
↑  America's Cup: Provision in Millionenhöhe - manager-magazin.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph1247023