stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אמברוז סווייר
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

סווייר נבחר לבית הנבחרים הטריטוריאלי וכיהן מ-1823 עד 1827; הוא נבחר ליושב ראש בית הנבחרים ב-1827.
הוא נבחר כנציג ג'קסוני לקונגרס ה-20 כדי למלא את המושב שהתפנה בשל מותו של הנרי וורטון קונוויי, שנהרג כתוצאה מדו-קרב עם חבר לשעבר. סווייר נבחר מחדש ושימש כנציג בבית הנבחרים בשלושה קונגרסים עוקבים מ-1828 עד 1836, כאשר ארקנסו התקבלה לאיחוד. סווייר ידוע בתור "האב של מדינת ארקנסו".
בשנת 1836 נבחר סווייר כחבר הראשון בסנאט של ארצות הברית מארקנסו. הוא נבחר מחדש ב-1837 וב-1843. הוא התפטר מתפקידו ב-1848. במהלך הקונגרס ה-29, הורשה להחזיק במשרת נשיא זמני של הסנאט למשך יום אחד, אף שלא נבחר לתפקיד זה. במהלך כהונתו כיהן כיו"ר הוועדה לענייני האינדיאנים והיה חבר בוועדה ליחסי חוץ.
בשנת 1848 מונו סווייר וייתן קליפורד, התובע הכללי של ארצות הברית, לשגרירים במקסיקו על ידי הנשיא ג'יימס ק. פולק כדי לנהל משא ומתן על הסכם גוואדלופה הידלגו בתום מלחמת ארצות הברית–מקסיקו.
לאחר השלמת הפרויקט הזה, אמברוז האנדלי סווייר מת ביום האחרון של אותה שנה במטע שלו במחוז פולאסקי, ארקנסו. הוא נקבר בבית הקברות ההיסטורי בהר הולי, ומדינת ארקנסו הקימה אנדרטה בבית הקברות לכבודו.
סווייר היה חלק מ"המשפחה" החזקה של פוליטיקאים דמוקרטיים בארקנסו, שכללה את בני דודיו הראשונים: חבר בית הנבחרים הנרי וורטון קונוויי, המושל ג'יימס סווייר קונוויי והמושל אליאס נלסון קונוויי; הגיס הסנאטור רוברט וורד ג'ונסון, והחתן המושל תומאס ג'יימס צ'רצ'יל.
הערות שוליים

↑  "Publications of the Arkansas Historical Association". 1908.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1055633235  ISNI: 0000 0000 7392 0482  LCCN: nr94008576  NARA: 198247640  SNAC: w61c353g  US Congress: S000256  VIAF: 22022916   WorldCat (עם VIAF): 22022916
החוק להנהגת חופש דת בווירג'יניה

החוק להנהגת חופש דת בווירג'יניה (1786) נחקק במטרה לאפשר חופש דת לאנשים מכל הדתות - כולל יהודים, נוצרים מכל הזרמים, מוסלמים והינדים. החוק ביטל לחלוטין את מעמדה ואת סמכותה של הכנסייה האנגליקנית במדינה. החוק נוסח על ידי תומאס ג'פרסון וסיפק תשתית משפטית ורעיונית להפרדת הדת מהמדינה בארצות הברית. המסמך השפיע, וממשיך להשפיע, על עיצוב תודעת החירות הדתית של אזרחים אמריקניים. על החשיבות ההיסטורית של המסמך ניתן ללמוד מבקשתו של ג'פרסון בעניין נוסח המצבה שלו: "כאן היה קבור, תומאס ג'פרסון, מחבר הכרזת העצמאות של ארצות הברית, מנסח החוק להנהגת חופש דת בווירג'יניה ואבי אוניברסיטת וירג'יניה."
המצבה של ג'פרסון, עליה נכתב על פי בקשתו: "כאן היה קבור תומאס ג'פרסון, מחבר הכרזת העצמאות של ארצות הברית, החוק להנהגת חופש דת בווירג'יניה ואבי אוניברסיטת וירג'יניה".
הערות שוליים

↑  John Ragosta, "Virginia Statute for Establishing Religious Freedom (1786)", www.encyclopediavirginia.org
↑  גיורא קולקה, "תומס ג'פרסון - איש רנסנס אמריקני בעולם של מהפכה - דיוקן חיים במכתבים.", תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה, 1992
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007343013905171  GND: 4678369-6  LCCN: n86113964  VIAF: 214773702   WorldCat (עם VIAF): 214773702
רוברט ויליאמס (מושל אוקלהומה)

רוברט לי ויליאמס (באנגלית: Robert Lee Williams;‏ 20 בדצמבר 1868 –  10 באפריל 1948) היה עורך דין, שופט ופוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כמושל אוקלהומה השלישי. ויליאמס היה בעל תפקיד מרכזי בניסוח חוקת אוהיו, וכיהן כנשיא הראשון של בית המשפט העליון של המדינה. הוא גם כיהן כשופט בבית המשפט הפדרלי של המחוז המזרחי של אוקלהומה וכשופט בבית המשפט הפדרלי לערעורים בסבב העשירי. כמושל, פיקח ויליאמס על תגובתה של אוקלהומה על פסיקת בית המשפט העליון של ארצות הברית נגד חוקי ג'ים קרואו ומעורבותה במלחמת העולם הראשונה. הוא הקים את המועצה שדאגה לרכישה מרכזית של שירותים עבור סוכנויות הממשל המדינתי.
ראשית חייו

רוברט ויליאמס נולד ליד ברנדיג', אלבמה. ב-1892 הוא סיים לימודי תואר בוגר אוניברסיטה וב-1894 תואר מוסמך אוניברסיטה, שני התארים מהאוניברסיטה הדרומית בגרינסבורו, אלבמה, שלימים התמזגה עם קולג' ברמינגהאם. במסגרת לימודיו הוא למד את התורה המתודיסטית ועקב כך הוא הוסמך ככומר. בהמשך למד ויליאמס משפטים בקריאה עצמית וב-1891, כשהיה בן 23, הוא התקבל ללשכת עורכי הדין של אלבמה והחל לעסוק במקצוע בעיר טרוי. ב-1893 עבר ויליאמס לרצועת הצ'רוקי שבטריטוריה האינדיאנית, שם הוא עסק לזמן מה בעריכת דין בעיירה אורלנדו. לאחר ששב לזמן קצר לאלבמה, שב ויליאמס ב-1897 לטריטוריה האינדיאנית והתיישב בעיר דורנט. בהדרגה הוא החל להיות מעורב בפוליטיקה המקומית והיה הכוח המניע מאחורי פעילות המפלגה הדמוקרטית באזור שמהווה כיום את מזרח אוקלהומה, במסגרת תפקידו כנציג הטריטוריה האינדיאנית לוועידה הארצית של המפלגה.
קריירה פוליטית ומשפטית באוקלהומה

ויליאמס נבחר להשתתף בוועידת החוקה של אוקלהומה, שהתקיימה ב-1906 בעיר גתרי, כנציג דורנט וסביבתה. בוועידה הוא הכיר שני אנשים שלהם תהיה השפעה מעמיקה הן על עתידו והן על עתידה של אוקלהומה, צ'ארלס הסקל וויליאם מארי. בזכות פועלם כוננה חוקת אוקלהומה, וב-16 בנובמבר 1907 היא הייתה למדינה בארצות הברית. באותו יום הושבע הסקל כמושל אוקלהומה הראשון.
בזכות ידידותו עם הסקל ובזכות מיומנויותיו כעורך דין, מונה ויליאמס על ידי הסקל כנשיא הראשון של בית המשפט העליון של אוקלהומה. ב-1908 הוא נבחר שוב לתפקיד וכיהן בו עד 1914.
ב-1914, לפני תום כהונתו של מושל אוקלהומה השני, לי קרוס, התפטר ויליאמס מתפקידו על כס השיפוט כדי להתמודד בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית על משרת מושל אוקלהומה. המוניטין שלו כנשיא בית המשפט העליון הקנה לו על נקלה את מועמדות המפלגה. ויליאמס היה שמרן קנאי בעל אישיות החלטית והיה בעל מחויבות עמוקה לתפקידו. מועמד המפלגה הרפובליקנית שהתמודד נגדו היה ג'ון פילד, עורך עיתון בעל זיקה למגזר החקלאי מאוקלהומה סיטי. ויליאמס התמודד במסע בחירות קשה מול עיתונו של פילדס שהוביל למצביעים רבים עבורו בקרב המגזר החקלאי. על אף זאת, הפופולריות של ויליאמס זיכתה אותו בניצחון בהפרש קטן. ב-11 בינואר 1915 הושבע ויליאמס כמושל אוקלהומה השלישי.
מושל אוקלהומה

ב-1 בינואר 1917 עבר ויליאמס רשמית ללשכתו בקפיטול המדינתי של אוקלהומה, עוד טרם שהושלמה בנייתו. ב-1 ביולי אותה שנה קיבלה המדינה את השליטה הרשמית על הבניין. ב-18 במרץ 1918 קיים בית המחוקקים של אוקלהומה את ישיבתו הראשונה במשכנו החדש. על אף זאת, עבודות הבנייה הושלמו רק ב-1919.
כאשר הושבע ויליאמס לכהונתו כמושל, סבלה אוקלהומה מבעיות כלכליות קשות. מתוך תקווה להציל את המדינה, הוא יישם צעדי מדיניות שהוא סבר שיפתרו את הבעיות ויובילו לשיפור המצב. צעדו הראשון היה הצעת חוק להטלת מיסים חדשים במקביל לצמצום התקציב למוסדות המדינה כדי להפחית את הגירעון בתקציבה. ויליאמס השפיע על תקציבה של אוקלהומה באמצעות מינוי בעלי תפקידים ובאמצעות קביעת שכרם. בזכות תפקידו הניהולי הישיר וריכוז הסמכויות בידיו, השיב ויליאמס את הסמכות הביצועית שממשלו של קרוס איבד.
הלך הרוח המרכזי של ויליאמס בתקופת ממשלו היה ביצוע רפורמות. על אף פעילותו של בית המחוקקים ושינויים במדיניות, חוקקה אוקלהומה חוק לסלילת כבישים, לאיגרות חוב לביטוח מדינתי, והוקמו מועצת החנינות המדינתית והסוכנות המדינתית הפיסקלית. ויליאמס והמחוקקים המדינתיים תיקנו את החוקים הנוגעים להדחת פקידי ממשל, הגישו סיוע למגזר החקלאי, הקימו חטיבות לנפט וגז בנציבות התאגידים המדינתית ושינו את הרכב בית המשפט העליון של אוקלהומה משישה שופטים לתשעה.
תקופת כהונתו של ויליאמס עמדה בסימן של שני אירועים חשובים. האירוע הראשון היה פסק הדין של בית המשפט העליון של ארצות הברית "גווין נגד ארצות הברית" ב-1915. כאשר אכפו פקידי הממשל המדינתי את חוקי ג'ים קרואו, הוגשה עתירה לבית המשפט העליון של ארצות הברית. כאשר פסק בית המשפט שחוקים אלו "שלא משרתים שום מטרה הגיונית מעבר לפגיעה בזכויותיהם של האזרחים האפרו-אמריקאים" ומפרים את התיקון ה-14, הוגשו כתבי אישום נגד פקידי ממשל רבים שנשפטו על הפרת חוקי הבחירות הפדרליים. כל אלו הובילו את ויליאמס לכנס את בית המחוקקים של אוקלהומה למושב מיוחד ב-1916 כדי להגדיר שיטות חוקתיות נוספות בנוגע לזכות הבחירה של השחורים. הם קיבלו תיקון לחוקה שביקש מהמצביעים לאשר מבחן ידיעת קרוא וכתוב כתנאי לקבלת זכות בחירה, אך תיקון זה לא אושר על ידי המצביעים, ואפשר לאפרו-אמריקאים רבים להצביע לראשונה.
האירוע המשמעותי השני בתקופת כהונתו של ויליאמס כמושל היה השתתפותה של ארצות הברית במלחמת העולם הראשונה. מאותו שלב הטילה המלחמה צל על כהונתו של ויליאמס עד לסיומה. סדרי עדיפויות מקומיים נזנחו לטובת הגיוס באוקלהומה. הכוחות הצבאיים של המדינה הורחבו באמצעות ועדי גיוס מקומיים, קצב ייצור המזון הוגבר לטובת בעלות הברית של ארצות הברית, קודם נושא אגירת המזון והדלקים, וויליאמס מצא עצמו כמפשר בין סיעות מתנגדי המלחמה ותומכיה באוקלהומה.
בינואר 1919 כבר לא היה ויליאמס מעוניין להתמודד על כהונה נוספות כמושל. במקומו נבחר ג'יימס רוברטסון, שאותו ניצח ויליאמס בבחירות המקדימות של הדמוקרטים ב-1914 על משרת המושל.
שופט פדרלי

ב-3 בדצמבר 1918 מינה הנשיא וודרו וילסון את ויליאמס כשופט בבית המשפט הפדרלי של המחוז המזרחי של אוקלהומה במקומו של רלף קמפבל שהתפטר. המינוי אושר על ידי הסנאט של ארצות הברית ב-7 בינואר 1919 והוא החל לכהן על כס השיפוט. בתפקיד זה כיהן ויליאמס עד אפריל 1937, כאשר קודם לתפקיד שופט בבית המשפט הפדרלי העשירי לערעורים של ארצות הברית.
ב-25 במרץ 1937 מונה ויליאמס על ידי הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט לבית המשפט הפדרלי העשירי לערעורים של ארצות הברית במקומו של השופט ג'ורג' תומאס מקדרמוט שנפטר. המינוי אושר על ידי הסנאט ב-20 באפריל וויליאמס הכל לכהן על כס השיפוט. ב-1939 הוא קיבל מעמד של שופט בכיר וכיהן בתפקידו עד למותו.
רוברט ויליאמס נפטר בביתו שבדורנט ב-10 באפריל 1948. הוא נטמן בבית הקברות העירוני של דורנט.
הערות שוליים

↑  Norris, L. David. Williams, Robert Lee (1868-1948) (אורכב 04.10.2013 בארכיון Wayback Machine), Encyclopedia of Oklahoma History and Culture (אורכב 31.05.2010 בארכיון Wayback Machine) (accessed May 22, 2013)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1188248197  ISNI: 0000 0000 4582 6480  LCCN: no97045044  SNAC: w6rj69qk  VIAF: 24206746   WorldCat (עם VIAF): 24206746
סם ואקנין

| --- | --- |

 לידה:  21 באפריל 1961 (בן 63) קריית ים, חיפה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  סקופיה 
 שפות היצירה:  עברית, אנגלית 
 samvak.tripod.com
 
שמואל "סם" ואקנין (נולד ב-21 באפריל 1961) הוא סופר ישראלי ופרופסור לפסיכולוגיה. הוא מחבר הספר "אהבה עצמית רעה: נרקיסיזם שנשקל מחדש" (1999), היה העורך הראשי האחרון של אתר החדשות הפוליטי שנסגר "Global Politician"(אנ'), ומפעיל אתר פרטי בנושא הפרעת אישיות נרקיסיסטית (NPD).
בנוסף הציע פרופסור ואקנין תיאוריה על כרונונים (אנ') ואסימטריה של זמן.
רקע > ילדות

ואקנין נולד בקריית ים, הבכור מבין חמישה ילדים. אמו של ואקנין עלתה מטורקיה ואביו, שהיה עובד בניין, הגיע ממרוקו.
הוא התגייס ליחידות הדרכה והכשרה בשנת 1979 והשתחרר 1982. בין השנים 1980 ל-1983 הוא הקים רשת עמדות מידע ממוחשבות בתל אביב, וב-1982 עבד עבור נסים גאון בז'נבה, פריז וניו יורק.
באמצע שנות ה-80, לאחר קשיים בזוגיות עם ארוסתו הוא חווה שינויי מצב רוח וב-1985 הוא פנה לעזרה מפסיכיאטר שאבחן אותו עם הפרעת אישיות נרקיסיסטית (NPD).
בין השנים 1986 ל-1987 הוא היה מנכ"ל חברת IPE בלונדון. הוא חזר לישראל, והחל לנהל את חברת ההשקעות, "מקבץ תשועה". הוא היה גם נשיא הסניף הישראלי של "האקדמיה העולמית לשלום" של כנסיית האיחוד.
רקע > מעצר ומאסר

בשנת 1995, הוא נמצא אשם בשלושה סעיפי הונאה בניירות ערך יחד עם ניסים אביעוז ודוב לנדאו ונידון ל-18 חודשי מאסר וקנס של 50,000 שקל (החברה נקנסה ב-100,000 שקל). בשנת 1996, כתנאי לשחרור מוקדם, הוא הסכים להערכה נפשית, אשר ציינה מספר הפרעות אישיות. לפי ואקנין: "הייתי גבולי, סכיזואידי, אבל ההפרעה הדומיננטית ביותר הייתה הפרעת אישיות נרקיסיסטית" בפעם הזו הוא קיבל את האבחנה, כי, כפי שכתב, "זו הייתה הקלה לדעת מה יש לי".
רקע > חיים מאוחרים יותר

ואקנין עבר לסקופיה, במקדוניה שם נישא למקדונית בשם לידיה רנגלובסקה. הם הקימו את "Narcissus Publications" בשנת 1997, אשר מפרסמת את עבודותיו של ואקנין. בין השנים 2001 ל-2003, ואקנין היה כתב עסקים בכיר עבור יונייטד פרס אינטרנשיונל. הוא גם כתב עבור "Central Europe Review" על נושאים פוליטיים בבלקן, וכן עבור "Middle East Times". עד כמה שבועות לפני הבחירות במקדוניה בספטמבר 2002, הוא שימש כיועץ למשרד האוצר של מקדוניה. הוא כותב באופן קבוע עבור "International Analyst Network", "Brussels Morning", ו-"American Chronicle".
ואקנין היה פרופסור אורח באוניברסיטה באובלסט רוסטוב, רוסיה בין השנים 2017–2022 והעביר שם קורס על תורת האישיות. הוא גם מרצה לניהול ומרצה לפסיכולוגיה במכון הלימודים המתקדמים והמקצועיים (CIAPS) בניגריה, קנדה ובריטניה.
ואקנין שימש כחבר מייסד בוועדת ההיגוי לקידום הבריאות ברפובליקת צפון מקדוניה בין השנים 2009–2011. ואקנין הוא חבר במועצת היועצים של "CFACT" (הוועדה למחר קונסטרוקטיבי).
כתיבה וראיונות > עבודה על כרונונים ואסימטריה של זמן

מודל של "זמן קוונטי" הוצע על ידי ואקנין בעבודת הדוקטורט שלו משנת 1982, שכותרתה "אסימטריה של זמן שנשקל מחדש". העבודה פורסמה על ידי אוניברסיטת קליפורניה. העבודה שהוגשה מציעה את קיומו של חלקיק (כרונון). בתיאוריה המוצעת, הזמן הוא תוצאה של האינטראקציה של כרונונים, בדומה לכוחות אחרים בטבע שהם תוצאה של אינטראקציות חלקיקים אחרות. ואקנין מציע את קיומם של "קוורקי זמן" שונים (מעלה, מטה, צבעים וכו') שתכונותיהם מבטלות זו את זו וכך נגזר חץ הזמן (אסימטריה של זמן). החלקיק המוצע (כרונון) הוא לא רק שעון אידיאלי, אלא גם מתווך את הזמן עצמו (בדומה לקשר בין בוזון היגס ומסה). במילים אחרות, מה שאנו מכנים "זמן" הוא האינטראקציה בין כרונונים בשדה. כרונונים מחליפים ביניהם חלקיק ובכך מפעילים כוח. "אירועים" הם הפרעות בשדה הזמן והם נבדלים מאינטראקציות כרונונים. אינטראקציות כרונונים (החלפות חלקיקים) בשדה הזמן מייצרות "זמן" ו"אסימטריה של זמן" כפי שאנו רואים אותם.
כתיבה וראיונות > דעות על נרקיסיזם

וקנים כותב רבות על נרקיסיזם ופסיכופתיה.
לדבריו, לנרקיסיסטים אין את "העצמי האמיתי" שלהם, הליבה של האישיות שלהם, שהוחלפה על ידי אשליות של גדולה, "העצמי הכוזב". לכן, הוא מאמין, הם לא יכולים להירפא, כי אין בהם "אנשים אמיתיים", רק השתקפויות: "העצמי הכוזב מחליף את העצמי האמיתי של הנרקיסיסט ונועד להגן עליו מפני פגיעה ופגיעה נרקיסיסטית על ידי ייחוס עצמי של כל-יכולות... הנרקיסיסט מעמיד פנים שהעצמי הכוזב שלו אמיתי ודורש מאחרים לאשר את ההמצאה הזו".
וקנין מרחיב את המושג "אספקה נרקיסיסטית" ומציג מושגים כמו אספקה נרקיסיסטית ראשונית ומשנית.
ואקנין מציע שנרקיסיסטים ובני זוגם רואים זה את זה כדמויות אימהיות מופנמות ואידיאליות ("snapshotting") בפנטזיה משותפת ומנסים לשחזר דינמיקות ילדות מוקדמות במערכות היחסים שלהם, במה שהוא מכנה "אמהות כפולה". הוא הציע קיומו של סוג של גבול נרקיסיסטי שהוא כינה גבול סמוי. הוא מאמין שמספרים לא פרופורציונליים של נרקיסיסטים פתולוגיים פועלים בתחומים המשפיעים ביותר של החברה, כמו רפואה, פיננסים ופוליטיקה כהתגלמות של נרקיסיזם קולקטיבי גובר.
ואקנין פיתח מודל טיפול חדש לנרקיסיזם ודיכאון, שכינה "טיפול קר". הוא מבוסס על הצגת נרקיסיזם פתולוגי כצורה של CPTSD (הפרעת דחק פוסט-טראומטית מורכבת) ועיכוב התפתחותי, התוצאה באישיות מכורה עם סגנון התקשרות דיספונקציונלי. הטיפול משתמש בטראומטיזציה מחדש ובסוג של שינוי מסגרת.
כתיבה וראיונות > הופעות בסרטים

ב-2007, ואקנין הופיע בפרק "אגומניה" של סדרת הדוקומנטריה הבריטית "מאניה" של ערוץ 4.
ב-2009, הוא היה נושא לסרט דוקומנטרי אוסטרלי, "I, Psychopath", בבימויו של איאן ווקר. בסרט, ואקנין עבר הערכה פסיכולוגית שבה הוא עמד בקריטריונים לפסיכופתיה לפי רשימת הפסיכופתיה של הייר, אך לא עמד בקריטריונים לנרקיסיזם.
ב-2016, ואקנין הופיע בסרט הדוקומנטרי "How Narcissists Took Over the World" שהופק על ידי Vice Media.
ב-2019, ואקנין הופיע בסרט הדוקומנטרי המקוון "Plugged-in: The True Toxicity of Social Media Revealed" שהופק על ידי ריצ'רד גראנון.
פרסומים נבחרים

"בקשה מאישה אהובה", הוצאת ידיעות אחרונות מיסכל, תל אביב, 1997
"הכלכלה המקדונית בצומת דרכים" (בשיתוף עם ניקולה גרואבסקי). NIP Noval Literatura, 1998
"אהבה עצמית רעה: נרקיסיזם שנשקל מחדש". Narcissus Publications, פראג, 1999.
"אחרי הגשם: איך המערב איבד את המזרח". Narcissus Publications, בשיתוף עם Central Europe Review/CEENMI, 2000.
ראו גם

נרקיסיזם ממאיר
התעללות נרקיסיסטית
הערות שוליים

↑  Faculty, CIAPS (באנגלית בריטית)
↑  Malignant Self-love: Narcissism Revisited (FULL TEXT, 10th edition) - Vaknin, Sam: 9781983208171 - AbeBooks, www.abebooks.com (באנגלית)
↑  Global Politician- GP Editors, web.archive.org, ‏2010-11-09
↑  Chronon Field, Time Atoms, and Quantized Time: Time Asymmetry Re-Visited, samvak.tripod.com
↑  The monster in the mirror - Times Online, web.archive.org, ‏2011-06-15
↑  Shmuel (Sam) Vaknin - Curriculum Vitae (Biography), samvak.tripod.com
↑  Tempany, Adrian (September 4, 2010). "When narcissism becomes pathological"., Financial Times.
↑  Rosenfeld, Jose (July 27, 1995). "Business Briefs". The Jerusalem Post
1 2  Malignant Self-love: Narcissism Revisited - Book, eBooks, and Video Lectures about Narcissists, Psychopaths, and Abuse in Relationships, samvak.tripod.com
↑  About, CFACT (באנגלית אמריקאית)
↑  Pacific Western University, available on Microfiche in UMI and from the Library of Congress http://lccn.loc.gov/85133690
↑  ., Radware Bot Manager Captcha doi: 10.1088/1742-6596/845/1/012019/meta
↑  Eytan H. Suchard, On a scalar field of time and electromagnetism, Journal of Physics: Conference Series 845, 2017-05-01, עמ' 012019 doi: 10.1088/1742-6596/845/1/012019
↑  Narcissistic Personality Disorder (NPD), Self-love, Narcissism, Narcissists, Psychopaths, and Relationships with Abusers, Stalkers, and Bullies - Malignant Self Love - Narcissism Re-Visited, www.narcissistic-abuse.com
↑  The Dual Role of the Narcissist's False Self, samvak.tripod.com
↑  Cold Therapy, warmly recommended – Perspecteva.at – Etwas anders gesehen, web.archive.org, ‏2020-08-10
↑  Wollaston, Sam (2007-02-06). "Last night's TV". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2024-07-29.
↑  VICE (2016-09-12), How Narcissists Took Over the World, נבדק ב-2024-07-29
↑  RICHARD GRANNON (2019-01-23), PLUGGED IN : The True Toxicity of Social Media Revealed  (Mental Health Documentary), נבדק ב-2024-07-29
↑  שמואל ואקנין, בקשה מאישה אהובה, באתר secblock.yit.co.il
↑  Nikola Gruevski, Sem Vaknin, Makedonskata ekonomija na krstopat: na patot kon pozdrava ekonomija, Skopje: NIP "Nova Literatura", 1998, ISBN 978-9989-610-01-1
↑  Samuel Vaknin, Lidija Rangelovska, Malignant self love: narcissism revisited, 1st ed., 6th rev. print, Prague: Narcissus Publications, 2005, ISBN 978-80-238-3384-3
↑  Samuel Vaknin, Lidija Rangelovska, After the rain: how the West lost the East, 1st ed, Prague: Narcissus Publications in association with Central Europe Review and Central and East European New Media Initiative, 2000, ISBN 978-80-238-5173-1
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007433196005171  GND: 1146398905  ISNI: 0000 0000 5566 987X  LCCN: n97123301  NKC: jn20040202017  NLK: KAC202264975  RERO: 02-A020036724  VIAF: 53443534   WorldCat (עם VIAF): 53443534 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "סם ואקנין".
פצצה מומלחת

ליבת פצצה גרעינית מניסוי טרינטי. גרסה מומלחת של הפצצה מתקבלת על ידי הצמדה של קובלט-59 למעטפת החיצונית של הליבה.
פצצה מומלחת היא נשק גרעיני שנועד לתפקד כנשק רדיולוגי, המייצר כמויות מוגברות של נשורת גרעינית, דבר שלא מאפשר חיים באזור נרחב במשך זמן רב.
פצצה מומלחת היא טכנולוגיה שיכולה לשמש לבניית נשק יום הדין, שהוא נשק שיכול לשים קץ לחיי האדם על פני כדור הארץ. באסטרטגיית לוחמה גרעינית, נשק יום הדין הוא יישום אולטימטיבי של מנגנון כשל קטלני. פצצת קובלט היא כנראה היישום האפקטיבי ביותר של פצצה מומלחת.
אבי הפצצה

את הרעיון הגה הפיזיקאי היהודי-הונגרי-אמריקאי לאו סילארד, בפברואר 1950. כוונתו לא הייתה להציע לבנות את נשק יום הדין, אלא להראות שטכנולוגיית הנשק הגרעיני תגיע בקרוב לנקודה שבה היא עלולה לשים קץ לחיי האדם על פני כדור הארץ.
מקור שם הפצצה

שם הפצצה נגזר הן מאמצעי היצור שלה, הכוללים שילוב של יסודות נוספים לנשק אטומי סטנדרטי, והן מהביטוי "להמליח את האדמה" (אנ'), כלומר להפוך אזור לבלתי ראוי למגורים במשך דורות.
למלח יש השפעה מעקרת על האדמה והוא משמש למניעת גידולים חקלאיים חדשים.
המלחת האדמה, או זריעה במלח, היא הטקס של פיזור מלח באתר של ערים שנחרבו על ידי כובשים. מקורו כקללה על יישוב מחדש במזרח הקדום והפך למוטיב פולקלורי מבוסס היטב בימי הביניים. המקרה הידוע ביותר הוא המלחת שכם בספר שופטים פרק ט' פסוק מ"ה:
מבנה הפצצה

ניתן ליצור גרסאות מומלחות של פצצת אטום או פצצת מימן, על ידי הקפת הליבה של הפצצה בחומר המכיל איזוטופ של יסוד שאינו רדיואקטיבי (לדוגמה בפצצת קובלט, קובלט-59) ואשר ניתן להמירו לאיזוטופ מאוד רדיואקטיבי, כאשר ליבת הפצצה מתפוצצת (בדוגמה בפצצת קובלט, קובלט-59 שאינו רדיואקטיבי יהפוך לקובלט-60 שהוא איזוטופ רדיואקטיבי מאוד).
המרת היסוד - מיסוד שאינו רדיואקטיבי ליסוד רדיואקטיבי - נעשית כתוצאה משחרור מסה גדולה של נייטרונים מהליבה המתפוצצת של הפצצה והיספגותם של הנייטרונים בגרעיני האטומים של היסוד אשר מקיף את הליבה. תהליך זה נקרא גם "הפצצת נייטרונים" (בדוגמה בפצצת קובלט, קובלט-59 הופך לקובלט-60 על ידי תוספת נייטרון לגרעין היסוד).
הדף הפיצוץ הגרעיני של הליבה מפזר את החומר הרדיואקטיבי שנוצר על פני שטח רחב, ומותיר את השטח בלתי ניתן לקיום חיים לתקופה ארוכה.
אפקט הרדיואקטיביות של פצצה ממולחת הוא הרבה יותר משמעותי מאשר אפקט על אזור המושפע מנשק גרעיני טיפוסי.
תהליך הזיהום בפצצת קובלט

פצצת קובלט היא פצצת מימן מומלחת שבה קובלט-59 הוא האזוטופ אשר מקיף ליבה של פצצת המימן. כאמור, הפצצת הנייטרונים כתוצאה מפיצוץ ליבת פצצת המימן הופך את הקובלט-59 הבלתי רדיואקטיבי לאיזוטופ הרדיואקטיבי קובלט-60.
כאמור, הדף הפיצוץ הגרעיני של הליבה מפזר את החומר הרדיואקטיבי שנוצר על פני שטח רחב, ומותיר את השטח בלתי ניתן לחיים לתקופה ארוכה. במהלך ההדף, תחילה הקובלט-60 הרדיואקטיבי יאודה על ידי הפצצה. לאחר מכן, הקובלט יתעבה וייפול בחזרה לכדור הארץ עם האבק והפסולת מהפיצוץ, ויזהם את הקרקע.
הזיהום הרדיואקטיבי שייגרם על ידי הקובלט-60 יימשך עד אשר מספיק קובלט-60 יהפך לניקל-60. בזמן שהקובלט-60 מומר לניקל-60 נפלטות קרני גמא אשר יוצרות את הרדיואקטיביות. ניקל-60 הוא איזוטופ יציב ואינו עובר דעיכה נוספת לאחר השלמת ההתמרה והזיהום הרדיואקטיבי נפסק.
משך זמן הזיהום בפצצת קובלט

כאמור, פצצה מומלחת היא נשק גרעיני שנועד לתפקד כנשק רדיולוגי, המייצר כמויות מוגברות של נשורת גרעינית, דבר שלא מאפשר חיים באזור נרחב במשך זמן רב. מדינה שתרצה לייצר פצצה מומלחת על מנת למנוע חיים באזור נרחב במשך זמן רב, תרצה ליצור פצצה מומלחת אשר גורמת לזיהום רדיואקטיבי לזמן ארוך מספיק כדי להפוך המתנה במקלט עד לסיום דעיכת הקרינה לבלתי רלוונטית.
משך זמן זיהום גרעיני נמדד בזמן מחצית חיים. זמן מחצית החיים של הקובלט-60 מוגדר כזמן הדרוש למחצית מהאטומים של איזוטופ זה כדי שיהפכו לניקל-60 (כאמור, לאחר שהופכים לניקל הזיהום הרדיואקטיבי חדל). זמן מחצית החיים של רדיואקטיביות פצצת קובלט-60 הוא כ- 5 שנים.
על מנת להבין מה משמעות הביטוי "זמן מחצית חיים של 5 שנים", מוצגת להלן דוגמה לחישוב כמות החומר הרדיואקטיבי (קובלט 60) שתישאר 20 שנה לאחר פיצוץ פצצה מומלחת מסוג קובלט: לאחר 5 שנים תישאר 1⁄2 מהכמות ההתחלתית, לאחר 5 שנים נוספות, דהיינו 10 שנים יישאר 1⁄4, לאחר 15 שנים 1⁄8 ולאחר עשרים שנה 1⁄16.
לפיכך, משך זמן הזיהום תלוי בכמות ההתחלתית של החומר הרדיואקטיבי (קובלט-60) אשר מפוזר על ידי התפוצצות פצצת הקובלט. לדוגמה, אם כמות הקובלט שמפוזר על ידי הפיצוץ היא פי 16 מהכמות המינימלית המסוכנת של קובלט-60, אז לפי החישוב הזיהום ימשך 20 שנה.
זמן מחצית חיים של 5 שנים של פצצת קובלט ארוך מספיק כדי להפוך המתנה במקלט עד לסיום דעיכת הקרינה לבלתי רלוונטית. לפיכך, השימוש בקובלט לבניית פצצה מומלחת משיג את המטרה. איזוטופים רבים הם רדיואקטיביים יותר, אך הם יתפרקו מהר יותר, ואולי יאפשרו לאוכלוסייה כלשהי לשרוד במקלטים. איזוטופים רדיואקטיביים אלה כוללים זהב-198, טנטלום-182, אבץ-65, וקובלט-60.
הרעלת קרינה

הרעלת קרינה היא אוסף תסמינים, שמקורם בנזק שנגרם לגוף ביולוגי כתוצאה מחשיפה לקרינה רדיואקטיבית רבה בפרק זמן קצר כמו זו של פצצה מומלחת. על פי רוב, מופיעים התסמינים כעבור 24 שעות מרגע החשיפה.
הקרינה פוגעת במולקולות ה-DNA ובמולקולות מרכזיות נוספות בתאים חיים, וכך משבשת את תפקודי הגוף התלויים בתאים שמתחלקים לעיתים תדירות.
גורמי המוות העיקריים הם דימום וזיהום. נזקי הקרינה לטסיות הדם מובילים לדימום בלתי פוסק, ונזקיה לתאי הדם הלבנים משבשים את מערכת החיסון.
נשק יום הדין מפצצות קובלט

נשק יום הדין הוא מתקן אמין ומוגן בצורה מאובטחת המסוגל להרוס כמעט את כל חיי האדם על פני כדור הארץ אשר יופעל אוטומטית אם האויב עשה פעולה מפרה אשר הוגדרה למנגנון האוטומטי מראש (לפי הגדרת 'מילון מונחים בנושא ביטחון לאומי' מאת ש.מ. גננסקי ואולף הלמר, שפורסם על ידי מכון ראנד).
האמריקאי-יהודי הרמן קהאן (אנ') בספרו על מלחמה תרמו-גרעינית מפרט את אסטרטגיית הלוחמה הגרעינית לגבי נשק יום הדין. קהאן פיתח את האסטרטגיה במסגרת עבודתו במכון ראנד.
במאמר 'חומרי נפץ כימיים ותרמו-גרעיניים' הפיזיקאי ו.ה. קלארק טען שניתן ליצור נשק יום הדין באמצעות פיצוץ מספר פצצות גרעיניות ממולחות מסוג קובלט המפוזרות על פני כדור הארץ עם עוצמה כוללת של 50,000 מגה טון TNT. לפיצוץ יש פוטנציאל לייצר מספיק קרינה ארוכת טווח כדי להוות נשק יום הדין, בתיאוריה, אבל היה בדעה שגם אז, "מספיק אנשים עשויים למצוא מקלט כדי להמתין שהרדיואקטיביות תפחת ולהתחיל מחדש".
ניסויים בפצצה

ככל הידוע, לא נבנתה ולא נוסתה מעולם פצצה מומלחת בכוונה. עם זאת, התקיימו ניסויים גרעיניים עם קובלט. בין היתר, בריטניה ערכה ניסוי בפצצה במשקל קילוטון הכוללת כמות קטנה של קובלט כחומר מעקב רדיוכימי באוסטרליה בשנת 1957.
לעומת פצצה מלוכלכת

אין לבלבל בין פצצה מומלחת ל"פצצה מלוכלכת", שהיא פצצת נפץ רגילה המכילה חומר רדיואקטיבי שמתפזר על פני השטח בעת פיצוץ הפצצה. פצצה מומלחת מסוגלת לזהם שטח הרבה יותר גדול מפצצה מלוכלכת.