stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רמונה מרגלית
מאמרים נבחרים

Margalit, R., Alon, R., Linenberg, M., Rubin, I., Roseman, T.J. and Wood, R.W. (1991) Liposomal drug delivery: thermodynamic and chemical kinetic considerations. J. Controlled Release 17, 285-296
Margalit R., Okon, M., Yerushalmi Y. and Avidor E., (1992) Bioadhesive liposomes for topical drug delivery: Molecular and cellular studies. J. Controlled Release 19, 275-288
Yerushalmi N. and Margalit R. (1994) Bioadhesive collagen-modified liposomes: Molecular and cellular le vel studies on the kinetics of drug release and on binding to cell monolayers. Biochim. Biophys. Acta 1189, 13-20.
Yerushalmi N., Arad A. and Margalit R. (1994) Molecular and cellular studies of hyaluronic-acid modified liposomes as bioadhesive carriers of growth factors, for topical delivery in wound healing. Arch. Biochem. Biophys. 313, 267- 273
Lichtenstein A. and Margalit R. (1995) Liposome-encapsulated SSD for the topical treatment of infected burns: Thermodynamics of drug encapsulation and kinetics of drug release. J. Inorg. Biochem. 60, 185-197
Margalit R. (1995) Liposome-mediated drug targeting in topical and regional therapies. Critical Rev. Therap. Drug Carrier Sys. 12, 233-261
Margalit R. and Yerushalmi N. (1996) Liposomes as pharmaceutical products. In: "Microencapsulation Methods and Industrial Applications”, S. Benita, ed., Marcel Dekker Inc., Chapter 10, pp. 59-295
Margalit, R. (1996) Bioadhesive liposomes in topical treatment of wounds. In: “Microparticulates- Preparation, Characterization and Application in Medicine”, S. Cohen and H. Berenstein, eds., Marcel Dekker Inc., Chapter 15, pp. 425-461
Schumacher, I. and Margalit, R. (1997) Liposome-encapsulated Ampicillin: physicochemical and antibacterial properties. J. Pharm. Sci.86, 635-641
Yerushalmi, N. and Margalit, R. (1998) Hyaluronic-acid modified bioadhesive liposomes as local drug depots: effects of cellular and fluid dynamics on liposome retention at target sites. Arch. Biochem. Biophys. 349, 21-26
Schumacher, I., Arad, A. R. and Margalit R. (1999) Butyrylcholinesterase formulated in liposomes. Biotechnol. Appl. Biochem. 30, 225-230
Peer, D. and Margalit, R. (2000) Physicochemical evaluation of a stability-driven approach to drug entrapment in regular and in surface-modified liposomes. Arch. Biochem. Biophys. 383, 185-190
Peer, D., Florentin, A. and Margalit, R. (2003) Hyaluronan is a key component in cryoprotection and formulation of targeted unilamellar liposomes. Biochim. Biophys. Acta 1612, 76-82
Peer D, and Margalit R. (2004). Loading Mitomycin C inside long circulating hyaluronan targeted nano-liposomes increases its antitumor activity in three mice tumor models. Inter. J. Cancer, 108, 780-789.
הערות שוליים

↑  תוצאות התחרות "מביאי השלג", באתר דבר לילדים, ‏15 במרץ 1950
↑  מקבלי התארים באוניברסיטה העברית, באתר למרחב, ‏26 ביוני 1966
↑  רמונה מרגלית, ציטוכרום C: מחקר תרמודינמי של קשרי הגומלין בין מצב חמצון, קישור יוני ופרמטרים סטרוקטורליים, באתר הספרייה הלאומית, ‏1972
↑  מינויים והעלאות בדרגה באוניברסיטת תל אביב, באתר על המשמר, ‏7 בינואר 1974
1 2  אילת אלגור-גורפינקל, טכנולוגיות פורצות דרך עם הפנים לקהילה - ראיון עם פרופ' דן פאר, באתר ארגון הבוגרים אוניברסיטת תל אביב, ‏2024
↑  פרופ' רמונה מרגלית ופרופ' דן פאר זכו בפרס העמותה האמריקאית Untold News לחדשנות ישראלית, באתר אוניברסיטת תל אביב, ‏11 בנובמבר 2014
↑  גד מרגלית ז"ל, באתר אבלים, ‏8 ביוני 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 298296990   WorldCat (עם VIAF): 298296990
גארי לאק

| --- | --- |

 לידה:  4 באוגוסט 1937 אלמה, מישיגן, ארצות הברית
 פטירה:  14 באוגוסט 2024 (בגיל 87) 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת המדינה של קנזאס  אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון  אוניברסיטת המדינה של פלורידה 
 השתייכות:  הצבא האמריקני צבא ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1959–1996 (כ־37 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד התעופה ה-2 ברגימנט הפרשים ה-17   מפקד החטיבה ה-2 בדיוויזיית החי"ר ה-8   מפקד הדיוויזיה השנייה   מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים   מפקד הקורפוס המוטס ה-18   מפקד פיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת וייטנאם  מלחמת המפרץ
 עיטורים
  כוכב הארד (2)  מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה  לגיון ההצטיינות   מדליית השירות המצוין  לב הארגמן   צלב התעופה המצוינת
 
גארי אדוארד לאק (באנגלית: Gary Edward Luck‏; 5 באוגוסט 1937 –  14 באוגוסט 2024) היה גנרל אמריקאי אשר שימש כמפקד פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים והקורפוס המוטס ה-18.
ביוגרפיה

לאק נולד בעיירה אלמה שבמדינת מישיגן וגדל בפורט סקוט, קנזס. לאק הוא בעל תואר ראשון מאוניברסיטת המדינה של קנזס, תואר שני מאוניברסיטת המדינה של פלורידה ודוקטורט מאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון. במהלך לימודיו השלים קורס קצינים במסגרת העתודה האקדמית של צבא ארצות הברית והוסמך כסג"ם. עם סיום לימודיו בשנת 1961 התגייס לצבא ועבר הכשרה כלוחם, קורס קציני חי"ר, הוסמך כצנחן וסיים את קורס הסיירים ואת מסלול ההכשרה של הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית. בנוסף השלים הכשרה כטייס מסוקים. לאק שימש כמפקד פלוגה בדיוויזיית החי"ר ה-25. לאחר מכן השלים שני סבבי שירות בווייטנאם כמפקד צוות בקבוצת הכוחות המיוחדים ה-5 וסבב נוסף כמפקד פלגה בגדוד התעופה ה-3 ברגימנט הפרשים ה-17 (טייסת מסוקים) וכמפקד פלוגה בטייסת מסוקי הקרב ה-182. בהמשך שימש כמפקד גדוד התעופה ה-2 ברגימנט הפרשים ה-17 וכקצין המבצעים בדיוויזיה המוטסת ה-101. לאחר מכן שימש כמפקד החטיבה ה-2 בדיוויזיית החי"ר ה-8. בהמשך שימש כעוזר מפקד הדיוויזיה המוטסת ה-101 וכמפקד דיוויזיית החי"ר ה-2. לאחר מכן שימש כמפקד פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים. במלחמת המפרץ שימש כמפקד הקורפוס המוטס ה-18. לאחר המלחמה שימש כמפקד פיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה.
לאק היה נשוי ואב לשניים.
הערות שוליים

↑  ההתנתקות - גרסת ואשינגטון, באתר הארץ, 11 בינואר 2005.
↑  קורות החיים של לאק, באתר האוניברסיטה לביטחון לאומי.
↑  רוברט סקיילס, ניצחון ודאי במדבר, תוה"ד – מחלקת היסטוריה, אור יהודה, 1997, עמ' 251.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הפקולטה לרפואה ע"ש עזריאלי

| --- | --- |


 בית ספר לרפואה
 תקופת הפעילות:  2011–הווה (כ־13 שנים) 
 בעלי תפקידים
 דקאן:  פרופ' אורלי אבני
 תלמידים
 :  124
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°57′44″N 35°29′53″E﻿ / ﻿32.9622°N 35.4981°E﻿ / 32.9622; 35.4981
 medicine.biu.ac.il
  (למפת צפת מוגדלת) הפקולטה לרפואה(למפת צפת רגילה) הפקולטה לרפואה(למפת הגליל העליון רגילה) הפקולטה לרפואה(למפת הגליל העליון מוגדלת) הפקולטה לרפואה
 
הכניסה לפקולטה, נובמבר 2014
הפקולטה לרפואה ע"ש עזריאלי היא פקולטה במסגרת אוניברסיטת בר-אילן, הפועלת בצפת. הפקולטה החלה לפעול בשנת הלימודים תשע"ב (2011/2012), ובכך הצטרפה אל ארבע הפקולטות לרפואה שקדמו לה בישראל. דקאנית הפקולטה הנוכחית היא פרופ' אורלי אבני.
היסטוריה > צעדים להקמת הפקולטה לרפואה בגליל

בשנת 2002, ד"ר גוברין ג'קי, רופא, מנתח פלסטי מביה"ח נהריה, (המרכז רפואי לגליל) העלה לראשונה בפני הנהלת ביה"ח בנהריה, את הרעיון להקמת פקולטה לרפואה בגליל, כתרומה ייחודית, בעלת משמעות לאומית וציונית לפיתוח הגליל. ראשונים להצטרף לד"ר גוברין, היו פרופ' שאול שאשא, מנהל ביה"ח נהריה ועדי אלדר, ראש עיריית כרמיאל, יושב ראש מרכז השלטון המקומי.
בינואר 2003, בישיבת הנהלת "תנועת הגליל" (תנועה אפוליטית לקידום הגליל), הוחלט לפעול להקמת בי"ס לרפואה בגליל.
בשיחות ודיונים שנמשכו ימים רבים, הצטרפו תחילה, ראשי המערכת הרפואית והמוסדות האקדמיים בצפון, מנהלי בתיה"ח, ד"ר יעקב פרבשטיין מביה"ח פדה בפוריה, ד"ר אוסקר אמבון, מביה"ח רבקה זיו שבצפת, ד״ר שמריהו רוזנר, נשיא אורט בראודה וצוותו, פרופ' יוחנן ארזי, פרופ' רוזה אזהרי, ד"ר דיצה לוין וכן פרופ' זקי ברק, נשיא מכללת תל חי וצוותו, פרופ' ערן דולב וד״ר אלון מרגלית. שתי המכללות עמלו להכין תשתית לימודית לשנים הפרה קליניות, שתתבסס על המערך הקיים של מעבדות, חדרי לימוד וכוח אדם אקדמי הקיים בנמצא במכללות בגליל, אשר ירתם לטובת המוסד האוניברסיטאי, שייקח על עצמו בסופו של דבר את הקמתה והפעלתה של הפקולטה לרפואה בגליל.
במסגרת הכנות אלו, שתי המכללות, תל–חי ואורט בראודה הגישו בקשה לפתיחת פקולטה למדעי הרפואה לתואר ראשון לתוכנית לימודים מסודרת אשר תכין את בוגריהן בהמשך ללימודי רפואה במסגרת אוניברסיטאית כאשר זו תקום.
דיונים רבים נערכו עם נשיא אוניברסיטת חיפה פרופ' אהרון בן זאב, עם רקטור האוניברסיטה הפרופ' יוסי בן-ארצי ועם המשנה לרקטור פרופ' דוד פרג'י, בהכנת תוכנית שלדית של לימודי הרפואה במתכונת הרצויה. אוניברסיטת חיפה הייתה אחת המועמדות העיקריות להקמת הפקולטה בגליל.
שמעון פרס, השר לפיתוח הנגב והגליל, אימץ את הרעיון ונרתם ופעל רבות להגשמתו, בהביאו לקבלת החלטת ממשלה משנת 2005, בה הצהירה הממשלה, כי היא רואה חשיבות לאומית בהקמת אוניברסיטה בגליל לפיתוח האזור. היה זה צעד מעשי ראשון להגשמת החזון, להקמת הפקולטה לרפואה בגליל, אך באותה עת המועצה להשכלה גבוהה (המל"ג) ודיקני ארבע פקולטות לרפואה בארץ התנגדו להקמת הפקולטה החמישית.
ב–2007 התפרסם דו"ח ועדת הלוי, אשר מסקנתו הייתה, כי בשל מחסור צפוי ברופאים, החל משנת 2015, יש לפתוח בי"ס נוסף לרפואה. בעקבות דו"ח ועדת הלוי, המל"ג החליטה לפעול להקמת פקולטה נוספת לרפואה. החלופה של הקמת פקולטה חדשה, הועדפה על פני הרחבתם של בתי הספר הקיימים לרפואה.
ב–2008, ועדה בראשות בית הלחמי פרסמה מכרז להקמת בית הספר לרפואה בגליל.
אף על פי שמלכתחילה העיר כרמיאל אמורה הייתה להקים בתחומה את הפקולטה, לבסוף ההחלטה נפלה על צפת, במטרה לעודד את התפתחותה ולתרום לה מבחינה חברתית וכלכלית.
ב–2010 נבחרה אוניברסיטת בר-אילן להקמת והפעלת הפקולטה. הפקולטה החלה לפעול בשנת הלימודים תשע"ב (2011/2012).
היסטוריה > פעילות הפקולטה

בשנת הלימודים הראשונה החלו ללמוד בפקולטה 124 סטודנטים. 54 מהם שבו מלימודי רפואה שהחלו מחוץ לישראל, בתוכנית תלת שנתית ו-70 האחרים הם בעלי תואר ראשון (רובם במדעי הטבע), בתוכנית ארבע – שנתית במסלול הסבה לרפואה.
הפקולטה פתחה את שעריה עבור תוכנית מוסמך אוניברסיטה (תואר שני עם תיזה) ותוכנית דוקטורט (תואר שלישי) במדעי הרפואה בהנחיית מספר חברי סגל קדם קליני של הפקולטה. כיום בפקולטה יש כמה עשרות סטודנטים לתואר שני, לדוקטורט ובתר-דוקטורט.
בתי החולים האוניברסיטאיים המסונפים לפקולטה הם המרכז הרפואי לגליל בנהריה; בית החולים רבקה זיו בצפת; בית החולים פדה-פוריה בטבריה; בית חולים אי.מ.מ.ס הסקוטי (ביה"ח האנגלי) ובית החולים המשפחה הקדושה (ביה"ח האיטלקי) בנצרת; והמרכז הרפואי לבריאות הנפש - מזרע בעכו.
בנובמבר 2017 הוסב שם הפקולטה ל"הפקולטה לרפואה ע"ש עזריאלי", בעקבות תרומה של 50 מיליון דולר שניתנה לפקולטה על ידי קרן עזריאלי.
תוכניות עתידיות

באפריל 2020 אושרה תוכנית הרחבה לקמפוס, במסגרתה יורחב שטח הקמפוס בכ-32 דונם, יוקמו כ-10 בניינים חדשים בהם יהיו מעבדות ומכונים.
מיקום ההרחבה של הקמפוס יהיה משני צידי רחוב הנרייטה סולד ובמסגרתו יוקם גשר להולכי רגל שיחבר בין קצות הקמפוס. על פי התכנון המוצע שטח הקמפוס יגדל ל-29.5 אלף מ"ר.
אגודת הסטודנטים לרפואה בגליל

"אגודת הסטודנטים לרפואה בגליל" היא עמותה המאגדת את הסטודנטים הלומדים בפקולטה. האגודה משרתת 550 סטודנטים הלומדים בפקולטה לרפואה. בין מטרות האגודה לפעול למען שיפור מעמד החולה והרופא בחברה בדגש על הפריפריה ולחזק את הקשר בין הסטודנטים לקהילה באזור. אחד המיזמים הייחודיים של האגודה הוא "בית חולים לדובים" - פעילות חינוכית-קהילתית שנועדה להפיג פחדים וחרדות בקרב ילדי גנים מטיפולים רפואיים ובתי חולים. לפעילות מגיעים הילדים עם הוריהם, בליווי דובי או בובה והסטודנטים לרפואה משמשים "רופאים" המטפלים באותם צעצועים.
החל משנת הלימודים תשע"ה הארגון פועל בשיתוף פעולה עם "הגילדה" - אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת בר-אילן.
הערות שוליים

↑  הפקולטה מוכרת גם בשמות הפקולטה לרפואה בגליל והפקולטה לרפואה בצפת ונקראת על שם עזריאלי החל מנובמבר 2017
1 2  קרן עזריאלי תורמת את התרומה היחידה הגדולה ביותר לאוניברסיטת בר-אילן, 23 בנובמבר 2017, באתר אוניברסיטת בר-אילן
↑  רועי גולדנברג, ‏על עתיד הצפון: בית הספר לרפואה בגליל  זקוק לטיפול נמרץ, באתר גלובס, 14 באוקטובר 2009
↑  ענת דניאלי, הופקדה תוכנית להרחבת הפקולטה לרפואה בצפת, באתר כלכליסט, 21 באפריל 2020
↑  אתר אגודת הסטודנטים לרפואה בגליל
↑  הילד פוחד מרופאים? קחו אותו ל'ביה"ח לדובים', באתר nrg‏, 11 במאי 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009443988105171  ISNI: 0000 0004 0568 0746
ויסט

ערך זה עוסק במשחק קלפים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
ויסט (באנגלית: Whist) הוא משחק קלפים שמקורו באנגליה, מסוג משחקי ה"לקיחה" או הצבע השליט, עליהם נמנה אף הברידג'. ויסט מיועד לארבעה אנשים.
היסטוריה של המשחק

המשחק הופיע לראשונה באנגליה במאה ה-17, והתפתח ממשחק קלפים פרימיטיבי שנקרא Ruff and Honours. ב-1742 הופיע ספר הכללים הראשון, בעריכתו של אדמונד הויל, והפך לרב מכר. המשחק עבר עם גלי ההגירה הגדולים מערבה, אל ארצות הברית, ושם קיבל צורות שונות, לרבות הצורה הפשוטה הידועה כוויסט מינסוטה.
באנגליה נותר המשחק כמשחק של המעמד העליון. תיאור ספרותי של משחק ויסט נותן ז'ול ורן בספרו "מסביב לעולם בשמונים יום", שבו פיליאס פוג, הדמות הראשית בספר, מכור למשחק הוויסט. פוג משחק ללא הרף, בתחילת הספר במועדון של החברה הגבוהה, אך גם ברכבת, בספינה על הנהר וכו', כאשר הוא אינו משנה את הרגליו האישיים, האופייניים לבני המעמד הגבוה, גם כאשר הוא בטיול מסביב לעולם. גם הוריישיו הורנבלואר, גיבור סדרת הספרים מאת הסופר הבריטי סי. אס. פורסטר הוא שחקן ויסט נלהב, ורואה בו ביטוי מעולה ליכולותיו המתמטיות והאנליטיות, כמו גם עיסוק מרגיע, במיוחד בעת סערה נפשית או לפני קרב.
במאה העשרים החליף את הוויסט משחק הברידג', אך המשחק עודו פופולרי בחוגים נרחבים, ובאנגליה ישנם טורנירים בני מספר ימים הידועים בכינוי "Whist Drives".
שחקני ברידג' טוענים שמשחקם עולה על משחק הוויסט בתחכומו, במורכבותו ובמיומנות והתבונה הנדרשים מהשחקן, אבל שחקני ויסט מצביעים על חסרונותיו של משחק הברידג': ברידג' הוא משחק המשאיר מעט מאוד מקום ליוזמה חופשית ולהברקות אישיות. ויסט, לעומתו, מביא לידי ביטוי את אישיות ואופי השחקן. ברידג' הוא משחק הדורש שיתוף פעולה בין שני שחקנים, שחקני ויסט אינדיבידואליסטיים מתקשים להשלים עם שיתוף פעולה זה. קשה מאוד לסטות בברידג' ו"לנפח" או "להוריד" את ערך היד שבידך. מערכת ההכרזות בברידג' היא כמעט מתמטית באופייה. ויסט לעומת זאת הוא משחק של פסיכולוגיה עדינה, יוזמה אישית, ואפשרויות נרחבות המבוססות יותר על יכולתו של השחקן, ופחות על היד שקיבל בערבוב אקראי של הקלפים. ולסיום: עקומת הלמידה של ויסט קצרה יותר מזו של ברידג'. קל יחסית ללמוד את הכללים, ושחקנים מתחילים אך מוכשרים מגיעים לרמה סבירה במהירות יחסית. זו כנראה הסיבה לפופולריות שלו בקרב חיילים ומטיילים. נמצא כי שחקני ברידג' מנוסים אינם מצטיינים בוויסט, כאשר הם משחקים בו.
חוקי המשחק

במשחק משתמשים בחפיסת קלפים סטנדרטית עם 52 קלפים. סדר הקלפים בכל סדרה הוא מהגבוה לנמוך כך שאס הכי גבוה ו-2 הכי נמוך. בוויסט משחקים ארבעה שחקנים, המתחלקים לשני זוגות שותפים כך שכל אחד יושב ממול לבן זוגו. השחקנים לרוב שולפים קלפים כדי לקבוע את החלוקה לזוגות כך ששני השחקנים עם הקלפים הגבוהים שיצאו ישחקו מול שני השחקנים עם הקלפים הנמוכים. רמיזה כלשהי על הקלפים שהשחקן קיבל אסורה בהחלט, לא לטובה ולא לרעה. כמו כן אין לסמן לבן הזוג בשום צורה שהיא על הקלפים שקיבלת.
חוקי המשחק > ערבוב וחלוקה

כל אחד יכול לערבב את הקלפים, אך נהוג שהשחקן משמאל לדילר הוא המערבב. הדילר מחלק את הקלפים אחד אחד עם כיוון השעון עם פניהם כלפי מטה, כך שלכל שחקן יש 13 קלפים. הקלף האחרון, השייך לדילר, מונח עם הפנים מעלה כדי לקבוע את הסדרה השלטת. הקלף נשאר מונח על השולחן עד שתורו של הדילר לשחק.
חוקי המשחק > מהלך המשחק

השחקן משמאל לדילר מתחיל את סיבוב המשחק הראשון. הוא יכול להשתמש באיזה קלף שנמצא בידו. יתר השחקנים, עם כיוון השעון, צריכים בתורם להניח קלף מאותה הסדרה אם יש בידם. במידה ולשחקן אין קלף מאותה סדרה הוא יכול להניח כל קלף אחר, מהסדרה השלטת או מכל סדרה אחרת. מנצח הסיבוב הוא בעל הקלף הגבוה ביותר מהסדרה של הקלף הראשון שהונח, אלא אם כן הונח קלף מהסדרה השלטת ואז הקלף הגבוה ביותר מהסדרה השלטת לוקח את הסיבוב. מנצח הסיבוב מוביל את הסיבוב הבא. המשחק ממשיך עד שכל 13 הסיבובים שוחקו, ואז סופרים את הנקודות. במידה ולאף צמד אין מספיק נקודות לניצחון במשחק מחולקת יד נוספת. לאחר כל לקיחה הלוקח יניח את ארבעת הקלפים בנפרד עם הפנים מטה. בטרם שוחק סיבוב נוסף רשאי כל שחקן לבקש לראות את הקלפים מהסיבוב האחרון בלבד.
חוקי המשחק > ניקוד

לאחר ש-13 הסיבובים שוחקו, הצמד שזכה ביותר לקיחות יקבל נקודה אחת על כל לקיחה מעבר ל-6. כאשר ארבעת השחקנים מנוסים לא סביר שהניקוד יהיה יותר מ-2 לכל יד. המשחק מסתיים כאשר אחד הצמדים מגיע ל-5 נקודות. ישנן וריאציות משחק אשר מוסכם לשחק עד סכום גבוה יותר של נקודות.
חוקי המשחק > גרסאות שונות

בויסט קוריאני, שלוש תלתן משמש גם כשליט ללא תלות במה שהוא אכן השליט.
ראו גם

ויסט ישראלי
ג'ורג' איסטהאם

ג'ורג' אדוארד איסטהאם (אנגלית: George Edward Eastham; ‏23 בספטמבר 1936 –  20 בדצמבר 2024) היה כדורגלן אנגלי. איסטהאם נודע בזכות קריירת המועדונים שלו (ניוקאסל יונייטד, ארסנל וסטוק סיטי), אך גם בזכות מעורבותו בפרשה מ-1963 שבעקבותיה חל שיפור ביכולת המעבר של שחקנים בין מועדונים.
קריירה > ניוקאסל יונייטד

איטסהאם נולד בבלקפול והיה חלק ממשפחה של כדורגלנים. אביו, ג'ורג', היה כדורגלן אנגלי בינלאומי ששיחק עבור בולטון וונדררס ובלקפול, ואילו דודו הארי איסטהאם שיחק עבור ליברפול ואקרינגטון סטנלי.
איסטהאם הצטרף למועדון הצפון אירי ארדס, היכן ששיתף פעולה עם אביו שהיה מאמן-שחקן. איסטהאם שיחק בעמדת הקשר או החלוץ השני, והוחתם על ידי ניוקאסל יונייטד ב-1956. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 2 - 2 מול לוטון טאון ב-6 באוקטובר. הוא שיחק במגפייז (הכינוי של ניוקאסל) במשך ארבע עונות, ובהן זומן לנבחרת אנגליה עד גיל 23. הוא השתתף ב-125 משחקים במדי ניוקאסל, שבהם הבקיע 34 שערים. המיקום הטוב ביותר של ניוקאסל בתקופה זו היה השמיני בעונת 1959/1960.
אולם, איסטהאם הסתכסך עם הנהלת ניוקאסל בסוגיית המגורים שסופקו לו ובסוגיית העבודה השנייה שההנהלה ארגנה עבורו (חוקי השכר בכדורגל באותה תקופה לא אפשרו לשלם לו את השכר המתאים) וניסיונות ההנהלה למנוע ממנו לשחק במדי הנבחרת עד גיל 23. ב-1959 סירב איסטהאם לחדש את חוזהו וביקש לעזוב את ניוקאסל. אולם, ההנהלה סירבה לשחררו. באותה תקופה מועדונים הפעילו מערכת הידועה בשם "שמור והעבר", שמשמעותה הייתה כי הם יכולים לשמור על כרטיס השחקן ברשותם (ובכך למנוע ממנו לעבור) ולסרב לשלם לו אם הוא מעוניין לעבור.
איסטהאם לא היה יכול לעזוב, והכריז על שביתה בסוף עונת 1959/1960. הוא עבר דרומה והחל לעבוד עבור ארני קליי (לימים יושב-ראש פולהאם). לבסוף, הוא שוחרר מניוקאסל באוקטובר 1960 והועבר לארסנל תמורת 47,500 לירות שטרלינג. אולם, איסטהאם התייחס לפרשה באופן עקרוני, והחליט לפנות לאפיקים משפטיים בגיבוי התאחדות הכדורגלנים המקצועניים שאף סיפקה לו תמיכת כלכלית בסך 15,000 לירות שטרלינג.
בתביעה שהגיש הוא טען כי העברתו עוכבה בצורה לא הוגנת, וכי הנהלת ניוקאסל חייבת לו 400 לירות שטרלינג בעקבות שכר שלא שולם, בנוסף ל-650 לירות שטרלינג שהגיעו לו כבונוס. השופט פסק באופן חלקי לטובת איסטהאם, והצהיר כי המערכת "שמור והעבר" איננה הגיונית. מנגד, השופט קבע כי להנהלת ניוקאסל שמורה הזכות האם לשלם לאיסטהאם או לא על התקופה שבה היה מסוכסך עמה. איסטהאם הצליח לגרום לשינוי בשיטת העברת הכדורגלנים הבריטית, למרות שהוא עצמו לא נהנה מכך. החלק של "שמור" צומצם במידה רבה, כך שלשחקנים תהיה אפשרות נוחה יותר לשקול האם לחדש את חוזיהם או לא. בנוסף, הוחלט על הקמתה של ועדת בוררות למקרים של מחלוקות.
קריירה > ארסנל

איסטהאם ערך את הופעת הבכורה שלו בארסנל ב-10 בדצמבר 1960, והבקיע שני שערים בניצחון 5 - 1 על בולטון וונדררס. בתיקו 3 - 3 מול ניוקאסל הוא הבקיע את שער השוויון של ארסנל, ובשל כך כונה על ידי אוהדי המגפייז בתואר "יהודה איש קריות". במשך שש העונות שלו בארסנל הוא היה שחקן הרכב קבוע; למרות שלא היה מבקיע שערים מצטיין, הוא היה אחד השחקנים הבולטים בסגל של ארסנל שנחשב לממוצע באותה תקופה; בתקופתם של ג'ורג' סווינדין ובילי רייט המועדון לא הצליח לסיים מעל המקום השביעי.
תקופתו של איסטהאם בארסנל התאפיינה במספר אירועים חריגים; בנוסף למאבק המשפטי עם הנהלת ניוקאסל יונייטד הוא הסתכסך עם הנהלת ארסנל לאחר שביקש העלאה במשכורתו בעקבות ביטול תקרת השכר ב-1961, דרישה שלבסוף נענתה. בתחילת עונת 1962/1963 הוא ביקש לעזוב את ארסנל לאחר שאיבד את מקומו בהרכב לג'ו בייקר. אולם, המאמן בילי רייט ניסה למצוא פשרה, ולבסוף החליט להחזיר את איסטהאם להרכב בעמדת השחקן שמאחורי בייקר; רמת המשחק של איסטהאם עלתה בהתאם, הוא החליט לבטל את בקשתו לעבור, ובעונת 1963/1964 וזו שלאחריה הוא הבקיע 10 שערים לעונה, כאשר הבולטים מביניהם היו שני שערים בתיקו 4 - 4 במסגרת הדרבי של צפון לונדון מול טוטנהאם הוטספר שנערך באצטדיון הייבורי באוקטובר 1963.
איסטהאם החל לבלוט ברמה הבינלאומית בזמן ששיחק בארסנל; הוא זומן לסגל הנבחרת האנגלית לקראת מונדיאל 1962 ללא הופעות קודמות, אך לא השתתף בטורניר: הופעת הבכורה שלו הייתה במשחק מול נבחרת ברזיל ב-8 במאי 1963. בהופעתו האחרונה בהרכב הוא הבקיע שער בניצחון 2 - 0 בקופנהגן מול נבחרת דנמרק, במשחק שנערך ב-3 ביולי 1966 והיה הכנה לקראת מונדיאל 1966. איסטהאם נכלל בסגל לקראת הטורניר, אך לא השתתף באף משחק בדרך לזכייה הראשונה של אנגליה בתואר. בזמן הטורניר הוא לא זכה לקבל את המדליה המוענקת לשחקני הנבחרת המנצחת, אך ב-2009 קיבל מפיפ"א את המדליה יחד עם שאר השחקנים שלא שותפו.
במקביל, המשיך איסטהאם לשחק בארסנל ואף זכה לענוד את סרט הקפטן בין 1963 ל-1966. אולם, בקיץ 1966 החליטה הנהלת ארסנל לפטר את המאמן בילי רייט בעקבות היכולת הלא טובה. איסטהאם התקרב לשנתו ה-30 כשזה קרה, והמאמן החדש ברטי מיי החליט לפרק בהדרגתיות את הסגל שנבנה על ידי רייט לטובת שחקנים צעירים יותר. בסך הכל הוא הבקיע 41 שערים ב-223 משחקים במדי ארסנל.
קריירה > סטוק סיטי

איסטהאם עבר לסטוק סיטי באוגוסט 1966 של טוני וודינגטון תמורת 35,000 לירות שטרלינג, זמן קצר לפני תחילת עונת 1966/1967. הוא שיחק בסטוק במשך שמונה עונות שבמהלכן הצליח המועדון לשמור על מקומו בליגה הבכירה. איסטהאם זכה בגביע הליגה בעונת 1971/1972 לאחר שהבקיע את שער הניצחון במשחק הגמר מול צ'לסי. כיוון שהיה בן 35 שנים ו-161 יום הוא היה לשחקן המבוגר ביותר שזוכה בתואר זה. כמו כן, הוא היה שותף להפסדים בחצי גמר גביע ה-FA לארסנל בעונת 1970/1971 ובעונה שאחריה. הוא אף זכה להשתתף במשחקי סטוק סיטי בעונת 1972/1973 של גביע אופ"א, שהייתה הפעם הראשונה שבה המועדון השתתף בטורניר אירופי. שני משחקי הסיבוב הראשון הסתיימו בהפסד 3 - 5 לקייזרסלאוטרן.
איסטהאם פרש זמנית בפברואר 1971 על מנת לפתח את כישורי האימון שלו. הוא סייר בדרום אפריקה והושאל לקייפטאון סיטי לפני שהחל לשמש כמאמן-שחקן במועדון הלניק שבו עבד אביו כמאמן. איסטהאם חזר לסטוק באוקטובר 1971 על מנת להמשיך בקריירת המשחק שלו.
הוא השתתף ב-194 משחקים במדי סטוק, עשרה מתוכם כמחליף, והבקיע ארבעה שערים. הוא פרש ב-1974 לאחר שקיבל תואר קצין במסדר האימפריה הבריטית על תרומתו לכדורגל בשנה שלפני כן.
לאחר קריירת המשחק

לאחר שפרש ממשחק פעיל הוא התמנה לתפקיד העוזר של טוני וודינגטון בסטוק, והחליף אותו לאחר התפטרותו במרץ 1977, כאשר הוא המאמן הרביעי בתולדות סטוק מאז 1935. איסטהאם קיבל על עצמו את משרת האימון של הרכב שנושל משחקניו הטובים ביותר בגלל בעיות כספיות, ובסוף עונת 1976/1977 המועדון ירד ליגה. איסטהאם עבד בסטוק במשך עשרה חודשים בלבד, ועזב את המועדון בינואר 1978 לאחר שלא הצליח להוביל את סטוק להעפלה בחזרה לליגה הבכירה.
לאחר שעזב את סטוק הוא פרש כליל מכדורגל, ועבר להתגורר בדרום אפריקה. הוא הקים עסק עצמאי לבגדי ספורט, ועסק באימון של ילדים שחורים (הוא התנגד נחרצות למשטר האפרטהייד). איסטהאם היה גם היושב-ראש של מועדון האוהדים הדרום אפריקני של ארסנל.
לקריאה נוספת

ג'ון ספרלינג, Rebels For The Cause: The Alternative History of Arsenal Football Club (עמודים 81, 83, 85-88), מיינסטרים, 2004 (ISBN 1840189002)
ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who (עמודים 162 - 163),‏ Independent UK Sports,‏ 1995 (ISBN 1-899429-03-4)
פיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  ארצות הברית
 שיוך:  פיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית
 סוג:  פיקוד משנה של פיקוד קרבי מאוחד
 בסיס האם:  בסיס יונגסאן בסיאול, קוריאה הדרומית
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1957–הווה (כ־67 שנים)
 פיקוד
 דרגת המפקד:  גנרל
 מפקד נוכחי:  אקסייבר ברונסון
פיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה (באנגלית: United States Forces Korea ובקיצור USFK) הוא פיקוד משולב של הזרועות השונות בכוחות המזוינים של ארצות הברית המשתייך לפיקוד האוקיינוס השקט. משימת הפיקוד היא הרתעה, הגנה על קוריאה הדרומית, ושמירת היציבות בדרום-מזרח אסיה.
מפקד הפיקוד הוא קצין בדרגת גנרל המשמש גם מפקד פיקוד כוחות האו"ם בקוריאה ומפקד הפיקוד המשולב ארצות הברית-קוריאה הדרומית. מאז דצמבר 2024 מכהן בתפקיד אקסייבר ברונסון.
היסטוריה

הפיקוד הוקם ב-1 ביולי 1957, ומפקדו הראשון היה גנרל ג'ורג' דקר.
הפיקוד זכה בעיטור היחידה המשולבת הראויה לשבח בשנים 1999, 2007, 2011 ו-2015.
ארגון ויחידות

בפיקוד משרתים כ-28,500 חיילים, רובם במסגרת דיוויזיית החי"ר השנייה של צבא ארצות הברית.
הארמייה השמינית של צבא ארצות הברית
דיוויזיית החי"ר השנייה
חיל האוויר השביעי של ארצות הברית
כנף הקרב 51 - ממוקמת בבסיס אוסאן, כוללת טייסת F-16C/D וטייסת A-10
כנף הקרב 8 - ממוקמת בבסיס קונסאן, כוללת שתי טייסות F-16C/D
מפקדת כוחות הצי קוריאה (CNFK) - כוח משימה 78 של הצי השביעי של ארצות הברית
מפקדת כוחות המרינס קוריאה (MARFORK)
מפקדת המבצעים המיוחדים קוריאה (SOCKOR)
מחוז המזרח הרחוק של חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית (FED)
הערות שוליים

↑  מדד החופש הכלכלי באסיה 2017, אתר מכון קרן המורשת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n96044194  VIAF: 143233230   WorldCat (עם VIAF): 143233230
אינטרס

אִינְטֵרֵס (מגרמנית: Interesse) הוא השאיפה של גורם חברתי (יחיד, מוסד או קבוצה חברתית) להשיג מטרה מסוימת, למענו הוא מוכן לנקוט בפעולה ואף להשקיע משאבים חברתיים (כגון כסף או מוניטין).