stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סוזן קורי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 במרץ 1942 (בת 82) הממלכה המאוחדת קיו (לונדון), לונדון
 ענף מדעי:  ביולוגיה
 עיסוק:  גנטיקה, מערכת החיסון
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מלבורן  אוניברסיטת קיימברידג'  University High School  Camberwell Girls Grammar School  בית ספר לבנות קנטרברי 
 מוסדות:  המכון הרפואי הווארד יוז (1992–1997)  כיפת שיין (2010–2014)  אוניברסיטת מלבורן  WEHI 
 פרסים והוקרה:  המדליה המלכותית (2002)  פרס לוריאל-אונסק״ו לנשים במדע (2001) 
 בן זוג:  ג'רי אדמס
 מספר צאצאים:  2
 אתר רשמי
 
סוזן קורי (באנגלית: Suzanne Cory‏; נולדה ב-12 במרץ 1942) היא ביולוגית מולקולרית אוסטרלית ופרופסורית למחקר באגף הגנטיקה המולקולרית של סרטן במכון WEHI (אנ') המתעסק במחקר רפואי.
ילדות ומשפחה

סוזן קורי נולדה במחוז קיו (אנ') בלונדון. אביה, דזמונד קורי, היה רואה חשבון ואמה הייתה סיביל ג'וי ארסקין קורי.
סוזן נשואה למדען ג'רי אדמס (אנ'), לזוג נולדו שני ילדים.
חינוך

קורי גדלה בפרוורי מלבורן שבאוסטרליה. היא למדה בתיכון הבנות בקנטרברי (אנ') ולאחר מכן בתיכון האוניברסיטאי של מלבורן. ההשכלה הגבוהה שלה כללה תואר ראשון ושני במדעים באוניברסיטת מלבורן (1964–1965), ולאחר מכן בשנת 1966 יצאה ללמוד את הדוקטורט שלה במכון LMB (אנ') בקיימברידג', אנגליה. קורי למדה ב-LMB יחד עם מספר אישים חשובים בביולוגיה המודרנית, ביניהם זוכה פרס נובל פרנסיס קריק אשר זכה בפרס יחד עם ג'יימס ווטסון עבור גילוי המבנה של ה-DNA, ופרדריק סאר אשר פרץ דרך בתחום ריצוף חומצות הגרעין. במהלך עבודת הדוקטורט פורצת הדרך שלה היא נעזרה בתגליות של סאר כדי לחקור ולקבוע את הרצף של ה-tRNA. בזמן לימודיה ב-LMB היא הכירה את ג'רי אדמס, מדען וחוקר אמריקאי, אשר בהמשך יהיה בעלה ושותפה למספר מחקרים פורצי דרך בתחומי הביולוגיה המולקולרית.
קריירה

בפוסט-דוקטורט שלה, קורי ואדמס שהו באוניברסיטת ז'נבה, שם התמקדה קורי בריצוף ה-RNA של הבקטריופאג' R17 בתור מודל של mRNA. השניים פעלו בשותפות מחקרית שנמשכת עד היום. בשנת 1971 הגיעו למכון וולטר ואלייזה הול למחקר רפואי במלבורן, שם היו חלק מהקידום וההצגה של טכנולוגיית שיבוט הגנים באוסטרליה.
במהלך העשור הראשון שלהם במלבורן, השניים חקרו את אחת השאלות הגדולות בתחום האימונולוגיה: כיצד הגוף מייצר את מגוון הנוגדנים הדרוש כדי להילחם בוירוסים שונים. המעבדה שלהם סייעה לחשוף את הפתרון: נוגדנים מקודדים בחתיכות קטנות שיכולות להשתלב ביחד במגוון רחב של דרכים כדי ליצור מגוון נוגדנים גדול בהרבה ממספר הגנים שמקודדים אל אותם הנוגדנים, ובכך להצליח להגן כנגד מגוון רחב מאוד של גורמים מזהמים.
בשנת 1981 קורי ואדמס פנו לחקור את הקשר בין פגיעות גנטיות לסרטן. הם מצאו כי פגיעה בכרומוזומים יכולה להפעיל גנים ההמעודדים התפתחות של סרטן. הם איתרו את המוטציה הגנטית המובילה ל-לימפומת בירקיט. לאחר מכן, בעזרתו של אלן האריס, חקרו את השלבים המוקדמים של המחלה וזיהו מוטציות סינרגיסטיות.
בימים אלו, מתמקד מחקרם של קורי ובעלה בדרך שבה תאים "מחליטים" האם לחיות או למות. בשנת 1988 חוקר בשם דייוויד ווקס גילה כי Bcl-2 (אנ'), הגן האחראי ללימפומה הזקיקית, מקדם הישרדות תאים. גילוי זה פתח דרך חשיבה חדשה לגמרי לגבי התפתחות הסרטן, שכן כל שאר האונקוגנים (גנים הגורמים לסרטן) שנמצאו היו מעודדי התרבות תאית. הוכח שיש גנים אחרים שדומים לגן bcl-2 וחלקם למעשה מקדמים אפופטוזיס (מוות של תאים) ולא הישרדות תאים. יחד עם מספר קולגות נוספות, קורי ובעלה מתמקדים בהבנה של כיצד משפחות גנים בעלות תפקוד מנוגד לזה של הגן bcl-2 תורמות לקבלת ההחלטות בנוגע לחיים ומוות תאיים. הידע הזה יוביל לפיתוח של תרופות יותר אפקטיביות לסרטן ולמחלות ניווניות.
פרסים

(1992) נבחרה כחברה בRoyal Society
(2001) זכתה בפרס L'Oréal-UNESCO לנשים במדע
(2009) נבחרה כאצילה של Legion of Honor
(2011) נוסד בית ספר תיכון על שמה, בWerribee, Victoria
(2011) זכתה במדליית Association for International Cancer Research Colin Thomson Medal
הערות שוליים

1 2  סוזן קורי באתר הרויאל סוסייטי, באתר Royal Society
↑  סוזן קורי באינציקלופדית הנשים המובילות במאה ה20 באוסטרליה, באתר Woman Australia
1 2 3 4 5 6  סוזן קורי באתר של בית הספר שהוקם על שמה, באתר Suzanne Cory High School
| --- | --- |
בקרת זהויות :  AWR: AWE0066b  ISNI: 0000 0000 4672 8401  LCCN: n2001131065  NLA: 65323555  ORCID: 0000-0002-6818-3451  ResearcherID: E-1642-2013  VIAF: 48580841   WorldCat (עם VIAF): 48580841
ספרטק מוסקבה (כדורסל)

מועדון כדורסל גברים ספרטק מוסקבה (ברוסית: Баскетбольный клуб Спартак Москва) הייתה קבוצת כדורסל רוסית מהעיר מוסקבה, שהתמודדה בליגת העל הרוסית בכדורסל.
בעונת 1997/1998 התמודדה בליגת העל הרוסית בכדורסל וסיימה במקום הרביעי, המהווה להישג השיא בתולדות הקבוצה.
ראו גם

דינמו מוסקבה (כדורסל)
לוקומוטיב מוסקבה (כדורסל)
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סלופסק

ערך זה עוסק בעיר בפולין. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
סלופסק (בפולנית: Słupsk; בגרמנית: Stolp) היא עיר, שנמצאת בגמינת סלופסק (אנ'), שבמחוז סלופסק (אנ'), שבפרובינציית פומרניה שבפולין.
גאוגרפיה

העיר נמצאת כ-86 ק"מ מגדנסק וכ-344 ק"מ מורשה. בנוסף, העיר נמצאת ליד הנהר סלופיה (אנ').
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 7 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא יולי (19 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא ינואר (-6 מעלות צלזיוס).
תנועה ותחבורה

העיר נמצאת ליד הכבישים 6/E28‏, 21‏, 210 ו-213.
ערים תאומות

רוסיה ארכנגלסק, רוסיה
איטליה בארי, איטליה
אוזבקיסטן בוכרה, אוזבקיסטן
הממלכה המאוחדת קרליס (אנ'), הממלכה המאוחדת
פורטוגל כרטקסו (אנ'), פורטוגל
גרמניה פלנסבורג, גרמניה
פולין אוסטקה (אנ'), פולין
פינלנד ונטה, פינלנד
דנמרק ורדינבורג (אנ'), דנמרק
הערות שוליים

1 2  Słupsk (Powiat Słupsk, Pomorskie, Poland) - Population Statistics, Charts, Map, Location, Weather and Web Information, www.citypopulation.de
↑  Słupsk, Poland, www.geonames.org
1 2 3  Slupsk, Slupsk (באנגלית)
↑  Słupsk, Mapcarta (באנגלית)
↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Информация о городах-побратимах (ברוסית). www.arhcity.ru. 2007-10-26. נבדק ב-2009-09-17.
↑  Carlisle City Council. "Town twinning". carlisle.gov.uk. אורכב מ-המקור ב-2008-12-02. נבדק ב-2009-06-24.
↑  "Town Twinning at Carlisle City Council". carlisletwins.org.uk. אורכב מ-המקור ב-2007-08-27. נבדק ב-2009-06-24.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566945405171  GND: 4118833-0  LCCN: n83025803  MusicBrainz: 3fb1336a-687b-4118-a6e1-f89a3652d29e  NKC: ge405062  VIAF: 130220024   WorldCat (עם VIAF): 130220024 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בפולין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סונטות לקלרינט של יוהנס ברהמס

סונטות לקלרינט, אופוס 120, הן צמד יצירות שנכתבו לקלרינט ופסנתר על ידי המלחין הרומנטי יוהנס ברהמס. הסונטות נכתבו בשנת 1894 ומוקדשות לנגן הקלרינט ריצ'רד מולפלד. הסונטות נכתבו בתקופה מאוחרת בחייו של ברהמס שבה הוא "גילה" את יופיו של הצליל והצבע הטונאלי של הקלרינט. מבנה הסונטה לקלרינט לא היה מפותח במידה רבה עד לאחר השלמת הסונטות הללו, שלאחריהן נעשה שימוש קל יותר בשילוב קלרינט ופסנתר ביצירות חדשות של מלחינים. אלו היו היצירות הקאמריות האחרונות שכתב ברהמס לפני מותו והן נחשבות לשתי יצירות מופת ברפרטואר לקלרינט. ברהמס גם עיבד את היצירות הללו עבור ויולה ופסנתר עם שינויים המתאימים יותר לכלי.
היסטוריה

בשנת 1890 נשבע ברהמס לפרוש מהלחנה, אך הבטחתו נמשכה זמן קצר. בינואר 1891 הוא נסע למיינינגן, לפסטיבל האמנויות שנערך בעיר ונשבה בנגינת הקונצ'רטו לקלרינט מס. 1 של קרל מריה פון ובר ו"חמישיית הקלרינט" של מוצרט. נגן הקלרינט הסולן היה ריצ'רד מולפלד, וברהמס התחיל להתיידד עם האיש שהוא כל כך העריץ. פרי ידידותם היה ארבע תוספות מדהימות לרפרטואר הקלרינט שעדיין היה צנוע באותה תקופה, כולל השלישייה בלה מינור לקלרינט, צ'לו ופסנתר אופ. 114 (1891), חמישייה בסי מינור לקלרינט וכלי מיתר, אופ. 115 (1891), ושתי סונטות קלרינט. ביולי 1894 השלים ברהמס את הסונטות. הוא כתב למולפלד ב-26 באוגוסט, והזמין אותו לבצע את היצירות. מכיוון שלמולפלד היו התחייבויות אחרות באותו קיץ, הוא לא הגיב, אך בספטמבר הוא נסע לווינה לפגוש את ברהמס ולקרוא את שתי הסונטות. הן נוגנו לראשונה (על ידי ברהמס ומולפלד) באופן פרטי עבור הדוכס ג'ורג' השני ומשפחתו בספטמבר של אותה שנה. ברהמס ומולפלד ביצעו את הסונטות לאחר מכן עבור קלרה שומאן בנובמבר 1894, לפני הופעת הבכורה הציבורית שלהם ב־7 בינואר 1895. הסונטות נכתבו בסולמות פה מינור ומי במול מז'ור – כמו סולמות שני הקונצ'רטי לקלרינט שהלחין ובר יותר משמונים שנה קודם לכן.
סונטה מספר 1 בפה מינור > מבנה

סונטה מספר 1 מורכבת מהפרקים הבאים:
סונטה מספר 1 בפה מינור > מבנה > 1. אלגרו אפסיונאטו

הפרק הראשון נכתב בצורת סונטה. הוא מתחיל בפתיחה קצרה של הפסנתר בשלוש אוקטבות מקבילות, מוטיב זה חוזר לאורך כל הפרק. לאחר הפתיחה הקלרינט נכנס עם הנושא הראשון. לאחר כמה תיבות הפסנתר משתלט על הנושא, כשהקלרינט מנגן תפקיד יותר מייפה. עד שהסונטות הללו נכתבו היה נהוג שהסולן ניגן בעיקר, אם לא תמיד, את המנגינה. ברהמס לא צמצם את תפקיד הפסנתר כדי להתאימו לקלרינט, אלא יצר מערכת יחסים שווה והרמונית יותר בין סולן למלווה. הנושא השני מציג מקצבים מנוקדים וקופצניים, בניגוד לנושא הראשון. המנגינה ממשיכה לעבור בין נושאים רבים עד שלבסוף חוזרת לנושא הפותח.
סונטה מספר 1 בפה מינור > מבנה > 2. אנדנטה און פוקו אדג'יו

בפרק השני הקלרינט מציג נושא פשוט. תפקיד הפסנתר דליל בנושא הראשון. נושא זה חוזר הרבה פעמים.
סונטה מספר 1 בפה מינור > מבנה > 3. אלגרטו גרזיו

בפרק זה הנושא הראשון מורכב ממנגינה של שמונה תיבות שמנוגנת על ידי הקלרינט, ולאחר מכן מתחלפת בפסנתר שהקלרינט משאיל קווים תומכים.
סונטה מספר 1 בפה מינור > מבנה > 4. ויוואצ'ה

הפרק הרביעי נכתב בצורת רונדו הניתנת לתיאור A–B–A′–C–B′–A″. הפרק מתחיל בשלושה צלילי פה מודגשים בפתיחת הפסנתר המשמשים מעין קריאה לזיהוי הנושא הראשון. נושא A מסומן "לגרו" בקלרינט שמנגן לרוב שמיניות בצורת שלבים. נושא B המנוגד מורכב מטריולות של רבעים והוא מטושטש ונינוח יותר. לאחר חזרה ל-A ′, מנגנים את הנושא C השקט בפסנתר שמועבר לקלרינט. הקלרינט מנגן את ה"קריאה" מההקדמה בעוד הפסנתר מנגן את נושא B שוב.
סונטה מספר 2 במי במול מז'ור

לסונטה מספר 2 יש שלושה פרקים:
אלגרו אמבילה
אלגרו אפסיונאטו
אנדנטה קון מוטו
הערות שוליים

↑  Swafford 1997, p. 572
↑  Musgrave 1985, p. 251
↑  Lawson 1998, p. 32
↑  Lawson 1998, p. 40
↑  Musgrave 1985, p. 255–256
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n81048123  MusicBrainz work: df0fdda1-0e44-4468-9548-c4e6e2a4441f  VIAF: 176605182   WorldCat (עם VIAF): 176605182 
פתיחת הפרק הראשון בפסנתר.
הנושא הפותח של הפרק השני
פתיח לפרק האחרון של הסונטה.
סטדסקנאל

סטדסקנאל (בהולנדית: Stadskanaal) היא עיר שנמצאת במחוז חרונינגן, הולנד.
גאוגרפיה

העיר ממוקמת כ-155 ק"מ מבירת הולנד, אמסטרדם, וכ-36.5 ק"מ מבירת מחוז חרונינגן, חרונינגן.
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 8 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא יולי (18 מעלות צלזיוס), והחודש הקר ביותר הוא דצמבר (-3 מעלות צלזיוס).
ערים תאומות

פולין ביילסקו-ביאלה, פולין
הערות שוליים

↑  Stadskanaal, Stadskanaal (באנגלית)
↑  Coordinate Distance Calculator, boulter.com
↑  Coordinate Distance Calculator, boulter.com
↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007535517405171  GND: 4583718-1  LCCN: n96111622  MusicBrainz: 1a75ec81-6888-4d62-8706-7d65bb5be59e  VIAF: 144417917   WorldCat (עם VIAF): 144417917 
ערך זה הוא קצרמרבנושא הולנד ובנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ספירת כבשים

כבשים רועות באחו.
ספירת כבשים הוא תרגיל דמיון מודרך שמשמש בחלק מהתרבויות כאמצעי מרדים כדי לישון.
הסבר

ברוב התיאורים של הפעילות, האדם מדמיין סדרה אינסופית של צאן לבן זהה שקופץ מעל גדר, בעוד הוא סופר אותם אחד אחרי השני. הרעיון, ככל הנראה, הוא לגרום לשעמום ולהסחת הדעת במוח עם משהו פשוט, חוזר וקצבי, תכונות הידועות כמסייעות לבני אדם לישון.
בפועל, המונח הוא בעיקר סטריאוטיפ, ומשמש לעיתים נדירות כפתרון עבור נדודי שינה. אך מכיוון שהשתמשו במושג בקריקטורות, קומיקסים ואמצעי תקשורת אחרים, המונח נטבע בתרבות הפופולרית כאחד הרעיונות כיצד להירדם. המונח "ספירת כבשים" נכנס בשפה האנגלית למונח האידיומטיים על נדודי שינה. כבשים עצמם הפכו למונחים הקשורים לשינה או היעדרה.
בניסוי שנערך על ידי חוקרים מאוניברסיטת אוקספורד, נמצא כי ספירת כבשים היא אמצעי לא יעיל כדי להירדם. בניסוי, נבדקים שבמקום לספור כבשים דמיינו "חוף או מפל", בזבזו אנרגיה נפשית גבוהה יותר, ולכן נרדמו מהר יותר מאשר אלו שספרו כבשים. על פי מחקר זה, שינה יכולה להיות מושגת באותה מידה על ידי פעילות מורכבת כלשהי המבזבזת אנרגיה נפשית.
אזכורים מוקדמים ובתרבות

אזכור מוקדם של ספירת כבשים כאמצעי להשגת שינה ניתן למצוא בספר "תיאורים של כלכלה פוליטית" מאת הארייט מרטינו, מ-1832:
התייחסות לכך עוד קודם לכן ניתן למצוא ברומן "דון קיחוטה" מאת מיגל דה סרוונטס, מ-1605 (למעט העובדה שסרוונטס החליף ב"עיזים" את ה"כבשים"):
בהודו ופקיסטן, הביטוי הנרדף לספירת כבשים הוא "לספור את הכוכבים".
בסיפור שנתן את שמו לספר הילדים "הכבש השישה עשר" מאת יהונתן גפן, מתאר המספר כיצד הוא נרדם תמיד תוך כדי ספירת כבשים בהגיעו לכבש השישה עשר.
ראו גם

שעת השינה
הערות שוליים

↑  "תיאורים של כלכלה פוליטית", עמ' 356-355
ספ פיונטק

יוזף עמנואל הוברטוס פיונטק (בגרמנית:  Josef Emanuel Hubertus Piontek; נולד ב-5 במרץ 1940 בברסלאו שבגרמניה, כיום ורוצלאב שבפולין), ובקיצור, ספ פיונטק (Sepp Piontek) הוא כדורגלן ומאמן עבר גרמני. פיונטק שיחק כמעט לאורך כל הקריירה שלו בעמדת הבלם בוורדר ברמן, זכה עמה בתואר אליפות הבונדסליגה בעונת 1964/65, וערך שש הופעות בנבחרת גרמניה המערבית. בקריירת האימון שלו זוהה פיונטק במיוחד עם נבחרת דנמרק, אותה אימן במשך 11 שנים, והדריך ביורו 1984, מונדיאל 1986 ויורו 1988.
קריירה כשחקן

פיונטק שיחק כנער במועדון VFL גרמניה ליר, ובשנת 1958 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון. בשנת 1960, טרום הקמת הבונדסליגה, הצטרף פיונטק לורדר ברמן, שם שיחק במשך 12 עונות ברציפות. בשנת 1961 זכה פיונטק עם ורדר ברמן בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 2-0 בגמר על קייזרסלאוטרן. בעונת 1964/65 זכה פיונטק עם ורדר ברמן באליפות הבונדסליגה, בעונה השנייה בה הבונדסליגה הייתה קיימת, לאחר שהקבוצה הציגה את ההגנה הטובה ביותר בליגה, בה פיונטק שיתף פעולה עם הורסט דיטר הוטגס. בעונת 1966/67 התמודדו פיונטק וברמן בתחתית וניצלו מירידה במחזורי הסיום, אך עונה לאחר מכן, 1967/68 סיימו במקום השני, כאשר פיונטק הבקיע בעונה זו ארבעה שערים, שיא הכיבושים שלו לעונה אחת. עד לעונת 1969/70 היה פיונטק שחקן הרכב קבוע, אך איבד את מקומו בהרכב, ובשנת 1972 הודיע על פרישה ממשחק פעיל, לאחר שצבר 278 הופעות ליגה והבקיע 15 שערים במדי ורדר ברמן.
לפיונטק שש הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית, כולם בין השנים 1965 ו-1966, אך הוא מעולם לא השתתף בטורניר גדול.
קריירת אימון

מיד לאחר פרישתו החל פיונטק לאמן את ורדר ברמן, שם אימן עד לשנת 1975. מיד לאחר עזיבתו את ברמן אימן פיונטק עונה אחת בפורטונה דיסלדורף, שנתיים בנבחרת האיטי ועונה אחת בפ.צ. סנט פאולי. התקופה המשמעותית ביותר של פיונטק כמאמן הייתה החל משנת 1979 עד לשנת 1990, 11 שנים בהן אימן פיונטק את נבחרת דנמרק. פיונטק אימן את דנמרק ב-115 משחקים בינלאומיים, ובשנת 1983 נבחר הן כמאמן העונה בדנמרק, והן כמאמן השנה של מגזין הכדורגל וורלד סוקר, בין השאר משום שהעפיל עם נבחרת דנמרק ליורו 1984, בו הגיעה דנמרק לחצי הגמר, והודחה על ידי נבחרת ספרד בבעיטות הכרעה. בשנת 1986 העפילו פיונטק ודנמרק למונדיאל 1986, שהיה המונדיאל הראשון בו השתתפה נבחרת דנמרק, שניצחה את כל שלושת משחקיה בשלב הבתים, לרבות ניצחון מפתיע בתוצאה 2-0 על נבחרת גרמניה המערבית, אך הודחה לאחר תבוסה 5-1 לנבחרת ספרד בשמינית הגמר. בשנת 1988 העפילו פיונטק ודנמרק ליורו 1988, אך הודחו בשלב הבתים, אותו סיימו עם אפס נקודות. בשנת 1990 עזב פיונטק את תפקידו בנבחרת דנמרק, לאחר שלא הצליח להעפיל למונדיאל 1990. בשנת 2008 נכנס פיונטק להיכל התהילה של הכדורגל הדני, כמאמנה של נבחרת הכוכבים של דנמרק בשנות ה-80.
לאחר עזיבתו של פיונטק את נבחרת דנמרק, הוא מונה בשנת 1990 כמאמן נבחרת טורקיה, אותה אימן במשך שלוש שנים, והיה בין בוני היסודות לדור העתידי של נבחרת טורקיה, שהחל להצליח בשלהי שנות ה-90. לאחר מכן אימן פיונטק את בורסאספור הטורקית למשך תקופה קצרה, ולאחר מכן חזר לדנמרק כדי לאמן את אולבורג בולדספילקלאב, ואחר כך את סילקבורג. בשנת 2000 החל לאמן את נבחרת גרינלנד, ועזב את התפקיד בשנת 2002. כעבור שנתיים, אימן שוב את גרינלנד לתקופה קצרה, ופרש מאימון.
נכון להיום, פיונטק מתפרנס ממתן הרצאות.
תארים > כשחקן

הגביע הגרמני: 1961
אליפות גרמניה: 1964/65
תארים > כמאמן

מאמן השנה בדנמרק: 1983
מאמן השנה של המגזין וורלד סוקר: 1983
היכל התהילה של הכדורגל הדני
סימבלין

| --- | --- |

 Hark, hark! The lark  Fear no more the heat o' the sun 
 מידע כללי
 מאת:  ויליאם שייקספיר 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  מחזה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1623 
 
עמוד השער של המחזה במהדורת הפוליו הראשונה
פוסתומוס ואימוגן
ג'קומו מציץ לחדר השינה של אימוגן
בלריוס, גוידריוס וארבירגוס מגלים את אימוגן במערה
סִימְבֶּלִין (באנגלית: Cymbeline; בעבר היו נהוגים גם התעתיקים בעברית "קימבלין" ו"צימבלין") הוא אחד המחזות האחרונים שחיבר ויליאם שייקספיר. בשל מבנהו המורכב, ריבוי אתרי ההתרחשות ושילוב המאפיינים הסגנוניים המחזה מוגדר כיום רומנסה, לצד "פריקלס", "אגדת חורף" ו"הסערה". עם זאת, בשעה שפורסם לראשונה במהדורת הפוליו הראשונה ב-1623, הוא נכלל בשער הטרגדיות.
מקורות היסטוריים ומיתיים

המחזה נקרא על שמו של קאנובלינוס (Cunobelinus) המלך האגדי-למחצה של בריטניה, ששלט באי הבריטי בתקופה בה היה אוגוסטוס קיסר רומא העתיקה ובה חי ונצלב ישו. המידע ההיסטורי שואב מהסיפור על קאנובלינוס ושני בניו גוידריוס וארבירגוס המובא בכרוניקות של רפאל הולינשד ובספרו של ג'פרי ממונמות', "ההיסטוריה של מלכי בריטניה". עלילת ההתערבות על תומתה של אימוגן לקוחה מסיפור מתוך דקאמרון של בוקאצ'ו. למרות שהספר המלא לא תורגם לאנגלית בימי חייו של שייקספיר, הכיר שייקספיר את הסיפור באחד מעיבודיו, או התרגום הצרפתי הנפוץ או הסיפור "פרדריק מגנואה" שהודפס באנטוורפן וייתכן שהתבסס על טקסט קדום באיטלקית שעליו התבסס גם בוקצ'ו.
כתיבת המחזה וסגנונו

האזכור הראשון של המחזה הוא מאפריל 1611 וככל הנראה יועד, כמו מחזותיו האחרונים של שייקספיר להצגה בתיאטרון בלקפריירס המקורה, שאיפשר תפאורה מורכבת יותר ואת ריבוי אתרי ההתרחשות. מקטע החלום המחורז במערכה החמישית, תמונה רביעית, הכולל את יופיטר היורד משמיים במרכבתו נחשב ללא-שייקספירי בלשונו ובאפיו.
חלקי המחזה המתרחשים בבריטניה אפופים באווירה אגדית, המזכירה את סגנון המלך ליר או מקבת', בעד החלקים המתרחשים באיטליה (רומא) הם בעלי גוון רנסאנסי מובהק. המחזה כולל כמות גדולה של אנכרוניזם כגון אציל צרפתי (בתקופת אוגוסטוס), התייחסויות לבריטניה של תקופת שייקספיר עצמו ודימויים כגון שאון תותחים.
המחזה שייך לז'אנר הרומנסה המעורב, שהיה חביב על שקספיר באחרית ימיו, ומהווה מעין קטלוג בזעיר אנפין של התחבולות השקספיריות בתחומי הטרגדיה והקומדיה: נערה שמתחפשת לנער כמו בהלילה השנים עשר, מוות מדומה כמו ברומיאו ויוליה, דברי נבואה חידתיים כמו במקבת' ועוד כהנה וכהנה. שקספיר שילב את היסודות השונים האלה ובנה מהם מחזה לכיד וסוחף. התמונה האחרונה, שבה נקשרים כל הקצוות ונחשפים כל הסודות, היא אחד הסיומים המרגשים ביותר במחזותיו של שקספיר; אִם הטרגדיה מסתיימת במוות והקומדיה באיחודם של האוהבים, המחזה סימבלין מסתיים בשניהם – בשילוב מופלא של קתרזיס וצחוק רועם.
לאחר פרסום המחזה, ובמהלך המאה ה-17 וה-18 נחשב המחזה לכישלון כיוון שאינו עונה על דרישות אף סוגה, הוא מסובך מדי, מערב סגנונות ותקופות, עלילתו מופרכת מדי והתנהגות הדמויות אבסורדית. כך למשל טען סמואל ג'ונסון ב-1765. אולם, החל מן המאה ה-19 החלה דווקא המורכבות של המחזה וסגנונו להתפס כיתרון, כיצירה דרמטית שהקדימה את זמנה ולא התאימה למסגרות הנוקשות של התיאטרון השייקספירי בזמנו וכאתגר מרתק. בין מעריצי המחזה היה המשורר אלפרד טניסון, שלא הפסיק לעיין בו ואף נקבר עם עותק שלו.
הדמויות

סִימְבֶּלִין, מלך בריטניה
אִימוֹגֶן, בתו
המלכה, אשתו
קְלוֹטֶן, בנה (מבעל קודם), מבקש לשאת את אימוגן כדי לרשת את הכתר
פּוֹסְתוּמוּס לֶאוֹנָטוּס, בעלה של אימוגן
פִּיזָנְיוֹ, משרתו של פוסתומוס
קוֹרְנֶלִיוּס, רופא
הֶלֶנָה, בת-לווייתה של אימוגן
שני אצילים, אנשיו של קלוטן
שני אדונים, אנשי החצר
פִילָרִיוֹ, חבר של פוסתומוס ומארחו ברומא
גָ'קוֹמוֹ, חבר של פילריו
צרפתי, הולנדי, ספרדי
קָאיוּס לוּצְיוּס, גנרל בצבא רומא
פִילָרְמוֹנוּס, מגיד עתידות
בֶּלָרִיוּס, אציל גולה חי במערה בוויילס בשם מורגן
גוּידֶרִיוּס ( פולידור) ואָרְבִירָגוּס (קדוול), בניו של סימבלין, שנחטפו בינקותם, חיים עם בלריוס כבניו
התגלויות-חלום:
יופיטר
סִיקִילְיוּס לֶאוֹנָטוּס, אביו של פוסתומוס
אמו של פוסתומוס
שני אחיו של פוסתומוס
קצינים בריטים, סוהרים, סנטורים רומיים, טריבונים, קצין רומי, אצילים, גבירות, נגנים, חיילים
עלילה > כללי

עלילת המחזה סבוכה ביותר ומתרחשת בשני מישורים עיקריים: חיי המשפחה של המלך מחד והעולם הפוליטי מאידך. מישור חיי המשפחה מספר על המלך סימבלין (שאינו מופיע כמעט עד סוף המחזה), בתו אימוגן, בעלה דל-הייחוס פוסתומוס שהוגלה לרומא, אמה החורגת חסרת השם של אימוגן, אשת המלך ובנה קלוטן המחזר אחר אימוגן במטרה לרשת את כס אביו החורג ובניו החטופים של המלך גוידריוס וארבירגוס החיים במערה בוויילס תחת השגחתו של בלריוס הגולה.
המישור הפוליטי מתאר עלילה משתלבת אודות ניסיונה של בריטניה להתקיים כאומה עצמאית במסגרת האימפריה הרומית, שולל את הקיום כמדינה כבושה, בוחן את האפשרות לפתוח במרד מיסים, אותו מציעה המלכה, המוביל כמעט לאובדן ומציע על פניו את דרך השלום והכבוד.
בסיום המחזה מציג שייקספיר את סימבלין החכם והנדיב בדמותו של ג'יימס הראשון, מלך אנגליה, המלך שאיחד את בריטניה וכרת שלום (הוא נהג לגנות את עצמו "יעקב משכין-השלום"), תוך הפרדתה של בריטניה כאומה עצמאית, נפרדת מאחיזתה האימפריאליסטית של "רומא" (הוותיקן). אולם, במהלך המחזה מוצג המלך כחדל-אישים הנגרר אחר אשתו התככנית, שאינה מוזכרת בשם.
לקריאה נוספת

ויליאם שייקספיר, סימבלין, נוסח עברי: מאיר ויזלטיר, מבוא כללי והמסה "סימבלין - מעבר לטרגי" מאת אברהם עוז, הוצאת בבל, תשס"ו, 2006
אברהם עוז, ‏היצירה השקספירית, סדרת אוניברסיטה משודרת, בהוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2006, פרק יד - סימבלין: מעבר לטרגי, עמ' 203-179.
G. Wilson Knight, The Crown of life, pp. 129-202
Harold C. Goddard, The meaning of Shekespeare, pp. 244-261
הערות שוליים

↑  תעתיק וניקוד כל השמות לפי תרגום ויזלטיר
↑  הסיפור התשיעי ביום השני
↑  אברהם עוז, סימבלין - מעבר לטרגי, הוצאת בבל עמ' 231
1 2 3  אברהם עוז, סימבלין - מעבר לטרגי, הוצאת בבל, עמ' 230
↑  אברהם עוז, סימבלין - מעבר לטרגי, הוצאת בבל, עמ' 234
| מחזותיו של ויליאם שייקספיר |
| --- | --- | --- |
| טרגדיות | טיטוס אנדרוניקוס • רומיאו ויוליה • יוליוס קיסר • המלט • מקבת' • אותלו • המלך ליר • אנטוניוס וקלאופטרה • קוריולנוס • טימון איש אתונה |  |
| קומדיות | קומדיה של טעויות • אילוף הסוררת • עמל אהבה לשווא • חלום ליל קיץ • הסוחר מוונציה • מהומה רבה על לא דבר • כטוב בעיניכם • הלילה השנים עשר • נשות וינדזור העליזות • טרוילוס וקרסידה • סוף טוב הכול טוב • מידה כנגד מידה |  |
| רומנסות | פריקלס • סימבלין • אגדת חורף • הסערה |  |
| מחזות היסטוריים | • המלך ג'ון • ריצ'רד השני • הנרי הרביעי, חלק ראשון • הנרי הרביעי, חלק שני • הנרי החמישי • הנרי השישי, חלק ראשון • הנרי השישי, חלק שני • הנרי השישי, חלק שלישי • ריצ'רד השלישי • הנרי השמיני |  |
| בכל קבוצה מסודרים המחזות לפי סדר כתיבתם המקובל (פרט למחזות ההיסטוריים המסודרים לפי סדר התרחשות כרונולוגי) | בכל קבוצה מסודרים המחזות לפי סדר כתיבתם המקובל (פרט למחזות ההיסטוריים המסודרים לפי סדר התרחשות כרונולוגי) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007594999705171  BnF: cb11953707z (data)  CANTIC: a20362845  GND: 4099349-8  LCCN: n84006971  NLA: 35492006  NSK: 000389042  SUDOC: 027513378  VIAF: 177421072   WorldCat (עם VIAF): 177421072 
אימוגן בבגדי נער
סלנגנת המערות

| סלנגנת המערות |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: סיסאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: סיסיים
סוג:: סיס פפואה
מין:: סלנגנת המערות
שם מדעי
 Collocalia linchi ‏הורספילד ומור, 1854

סלנגנת המערות (שם מדעי: Collocalia linchi) הוא מין של סיס מהסוג סיס קיני המאכל החי באינדונזיה ומלזיה בעיקר סביב איי ג'אווה, באלי וסומטרה.
תיאור

הסלנגנה ידועה בעיקר עקב מנהגה לקנן במערות ולנווט בהם באקולוקציה, בדומה לעטלפים ונדירה אצל עופות. אורכה מגיע ל-9 עד 11.5 ס"מ והיא בעלת כנפיים חדות וארוכות ונוצות כהות עם ברק ירקרק כשהבטן והחזה אפורים. הגפיים קצרות ביותר ואת רוב חייה היא מעבירה בתעופה.
מין זה חי ומקנן בלהקות במערות שונות בבתי חיותו, לרוב בקרבת יערות בהם הוא אוכל במשך היום. בעיקרו הוא אוכל פירות, לרוב תאנים ועצי פרי דומים והם עפים בין הענפים בחיפוש אחרי פירות בשלים. הם נחים במערות ומקננים מקן עשוי מרוק הכרוך יחד עם צמחייה שנאספה ובתוכו הנקבה מטילה 2 ביצים לבנות.
הסלנגנה איננה נמצאת בסכנה מיוחדת, אף שלעיתים מלקטים את ביציה ממערות כדי למכור אותם לתעשיית מרקי קנים.
תיאור > תת-מינים

ישנם 4 תת-מינים של הסלנגנה:
C. l. dedii
C. l. linchi
C. l. ripleyi
C. l. dodgei
בעבר שייכו למין זה גם את הסלנגנה החיה בבורניאו, אך כיום היא נחשבת למין עצמאי (Collocalia dodgei).
הערות שוליים

↑  סלנגנת המערות באתר הרשימה האדומה של IUCN
סוזן רידג'

| --- | --- |

סוזן רידג'
 לידה:  1962 (בת 62 בערך)
 השתייכות:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 תקופת הפעילות:  1992–2019 (כ־27 שנים)
 דרגה:   מייג'ור גנרל
 עיטורים
   מסדר האמבט (עמיתה)
סוזן קרסטין רידג' (באנגלית: Susan Kerstin Ridge; נולדה ב-1962) היא מייג'ור גנרל בדימוס בצבא בריטניה, אשר שימשה כמנכ"לית ענף השירותים המשפטיים של הצבא.
ביוגרפיה

רידג' גדלה במערב אנגליה והתחנכה בצ'סטר. היא למדה היסטוריה באוניברסיטת בנגור, וסיימה את לימודיה ב-1984. לאחר מכן למדה משפטים באוניברסיטה למשפטים. ב-1989, הוסמכה רידג' כעורכת דין והתקבלה לאיגוד המשפטי של אנגליה ווילס. היא עבדה כעורכת דין בסוויין ג'ונסון רייט בצפון ויילס מ-1986 עד 1992, והתמחתה בדיני מקרקעין. ב-1992 התגייסה רידג' לצבא בריטניה וצורפה לענף השירותים המשפטיים של הצבא. ב-20 בספטמבר 2015 הועלתה לדרגת מייג'ור גנרל ומונתה למנכ"לית ענף השירותים המשפטיים של הצבא (DGALS). ב-1 בינואר 2019 הפכה לעמיתה במסדר האמבט. ב-5 ביולי של אותה שנה היא עזבה את תפקיד המנכ"לית, וב-18 באוקטובר של אותה שנה עזבה את הצבא.