stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי וייטנאם–יפן
היסטוריה > בין המאה ה-16 למאה ה-17

כבר במאה ה-16 הגיע הקשר בין יפן לווייטנאם בצורה של סחר וסחר חליפין. יחד עם סיאם (תאילנד) ומלזיה, ספינות החותם האדומות היפניות פקדו את נמלי וייטנאם. מהרישומים הווייטנאמים עולה כי כאשר נמל חאיי אן נפתח על ידי הלורד נגוין הונג בראשית המאה ה-17, מאות סוחרים יפנים כבר התגוררו בו.
סוחרים וייטנאמים קנו כסף, נחושת וברונזה מיפן בתמורה למשי, סוכר, תבלינים ואלגום וייטנאמי, שהשיגו רווח עצום ביפן. כדי לטפל בזרם הסוחרים הוקם בווייטנאם מחוז יפני.
שתי המדינות נהנו מיחסי ידידות חמים. שנגון טוקוגאווה אייאסו החליף עם הלורד נגויאן מכתבים חביבים. בנו של הלורד, התחתן עם בתו הנסיכה של נגוק קואה לאראקי שוטארו, סוחר יפני בולט. סוחרים מיפן תרמו לעיתים קרובות כסף למקומיים הווייטנאמים וטופלו היטב על ידי היפנים. יפנים רבים התיישבו בווייטנאם והוטמעו במהירות בסביבתם החדשה.
כשנכנסה יפן לתקופה של בידוד עצמי המשיך המסחר בין המדינות לזרום, באמצעות תכנון של תושבי קבע או באמצעות סוחרים הולנדים מתווכים. עם זאת, בשנת 1685 הצבא היפני גילה מכרות כסף ונחושת אשר היו מנוצלים יתר על המידה בווייטנאם, וכתוצאה מכך הוגבלה הגבלה על המסחר עם וייטנאם. בגלל חשיבותן של מתכות אלה, התקנות החדשות דרדרו את הסחר בין יפן לווייטנאם, כמו גם את חלקו הגדול של דרום אסיה.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

במהלך שנות העשרים של המאה ה-20, החלה יפן לבצע צעדים כלפי שלטון דמוקרטי במדינה. אולם, החברה היפנית לא הספיקה להטמיע את השיטה החדשה במידה מספקת כדי לעמוד בלחץ הפוליטי והכלכלי שגבר בשנות השלושים, מה שגרם לעלייה בכוחם של מנהיגי הצבא במדינה. השינויים בעמדות הכוח במדינה התאפשרו מההתייחסות הדו משמעית של החצר הקיסרית לרפורמות הדמוקרטיות, שפגעו כביכול במעמד הקיסר במדינה.
בעוד גרמניה הנאצית נמצאת באמצע הבליצקריג שלה, החלה יפן בבליצקריג משלה באסיה. בנוסף לקולוניות שכבר הוקמו בטאיוואן ובמנצ'וריה, החלה יפן לכבוש את מרבית ערי החוף בסין, ביניהן שאנגחאי, וכן את הודו-סין הצרפתית אשר כללה בתוכה את וייטנאם.
בספטמבר 1940, במהלך מלחמת העולם השנייה, נכנעה צרפת של וישי (שהייתה כפופה באותו הזמן לגרמניה הנאצית) לדרישתה של האימפריה היפנית לגבי הכנסת כוחות צבא יפניים לתחומה של טונקין (וייטנאם). בטווח המיידי הייתה צריכה יפן את שטחה של טונקין כדי להתקרב פיזית לסין, איתה היא ניהלה מלחמה באותו זמן (מלחמת סין–יפן השנייה), אך לטווח הארוך שירתה התוכנית את מטרתה של יפן להשתלט על כלל אזור האוקיינוס השקט, תוכנית שנתמכה על ידי גרמניה בהחלישה במלחמה את השליטות המרכזיות של האזור הפסיפי: הולנד וצרפת. לאחר שקיבלה את השליטה בטונקין שימרה יפן את המדיניות והמנהיגות הצרפתית במדינה.
ב-9 במרץ 1945, כאשר צרפת נשלטה ברובה על ידי בעלות הברית, גרמניה ניהלה קרבות נסיגה אחרונים וארצות הברית שלטה ברוב מרחבי האוקיינוס השקט, החליטה יפן להשתלט על הודו-סין כולה. היפנים שלטו בפדרציה עד לכניעתם באוגוסט של אותה שנה לאחר ההתקפה הגרעינית על הירושימה ונגסאקי.
היסטוריה > מלחמת וייטנאם

לאחר סיום מלחמת העולם השנייה ניסתה צרפת לשקם את מעמדה כשליטת האזור של הודו-סין, אך נתקלה בהתנגדות מצדו של ה"וייט מין", ארגון קומוניסטי-לאומי וייטנאמי שהונהג על ידי הו צ'י מין. במהלך המלחמה נתמך ארגונו של הו על ידי ארצות הברית על מנת להחליש את יפן מה שגרם לעצירת דרכי המסחר של יפן עם כלל מדינות דרום-מזרח אסיה, ולאחר המלחמה שלט הארגון במדינה (למעט אזורי הערים) החל מעזיבת הצרפתים במרץ 1945. לאחר שנשיאה של וייטנאם שוכנע על ידי הארגון לפרוש ממשרתו, הכריז הו, כנשיא וייטנאם על עצמאותה של הרפובליקה הדמוקרטית של וייטנאם (צפון וייטנאם). אך לפני שהספיק להשלים את צעדיו אלו, פלש כח בריטי-צרפתי-הודי, בסיוע שבויי מלחמה יפניים לווייטנאם וכונן שם מחדש את המשטר הצרפתי. קרבות מרים התפתחו במדינה, ובשנת 1950 הכריז הו בשנית על הקמת הרפובליקה כאשר הפעם הוא זוכה לתמיכתן של ברית המועצות וסין.
הלחימה נמשכה עד למרץ 1954 כאשר הווייטנאמים גברו לבסוף על הצרפתים. ניצחון זה גם פילג את המדינה לצפון וייטנאם, שנשלטה בידי הוייט-מין, ולדרום וייטנאם אשר ידועה גם כרפובליקה של וייטנאם שנתמכה על ידי ארצות הברית, בריטניה וצרפת. לאחר הפיצול תם עידן שליטתה של צרפת באזור והיא פינתה את מקומה לארצות הברית שהתערבה בפוליטיקה האזורית, התערבות שבסופו של דבר התפתחה למלחמת וייטנאם. באותה שנה, במהלך ועידת ז'נבה, ויתרה צרפת רשמית על כבעלותה הטריטוריאלית באזור הודו-סין.
בזמן המלחמה בין צפון וייטנאם לדרום וייטנאם (מלחמת וייטנאם), יפן ניסתה כל הזמן לכונן יחסים דיפלומטיים עם צפון וייטנאם. הדבר נעשה בעקבות לקיחת השלטון היפני באזור הודו-סין על ידי בעלות הברית, ובפרט ארצות הברית. יפן שלחה כוחות צבאיים רבים אל צפון וייטנאם כדי לסייע לה בלחימה מול ארצות הברית בדרום וייטנאם. יש הרואים בכניסת יפן למלחמת וייטנאם כמעין צעד נקמה על הפסדם במלחמת העולם השנייה ועל הכיבוש האמריקאי שאירע ביפן לאחר מלחמת העולם השנייה. במהלך המלחמה יפן פתחה לראשונה את שגרירותה בצפון וייטנאם. לאחר המלחמה בסיוע צבאי רחב של יפן וברית המועצות נכנעה דרום וייטנאם, וצפון וייטנאם הפכה לשליטה היחידה בווייטנאם.
נציגויות דיפלומטיות

וייטנאם מחזיקה בשגרירות בטוקיו, בירת יפן, בנוסף לשתי קונסוליות באוסקה ופוקואוקה.
יפן מחזיקה בשגרירות בהאנוי, בירת וייטנאם, בנוסף לקונסוליה בעיר הו צ'י מין סיטי.
לאורסיאתריה

| לאורסיאתריה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
קבוצה:: בוראואאותריה
אינפרא־מחלקה:: שיליניים
על־סדרה:: לאורסיאתריה
שם מדעי
 Laurasiatheria ‏Waddell & Okada & Hasegawa, 1999

לאורסיאתריה (שם מדעי: Laurasiatheria) היא קבוצת יונקי שליה מפותחים של היונקים והיא קרובה לקבוצת האאוארכונטוגליריים (Euarchontoglires) - קבוצת יונקים כמו הקופים (והאדם), הגלשנאים והמכרסמים.
קבוצה זו התפתחה מאוחר יותר מסדרות אחרות, אך מכילה את רוב סוגי הסדרות היום וכוללת מינים שונים ומגוונים, מעופפים ושחיינים, כולל את היונק הגדול ביותר היום לווייתן כחול ואת הקטן ביותר חדף זעיר ועוד מינים רבים.
כיום משייכים לקבוצה את השלייתנים האמריקאים מרידיונגולטיים (Meridiungulata), לצד קבוצות פרסתנים דומות.
גלריה

קיפוד החולות
עטלף פירות שחור
זאב הרעמה
אריה ים שטלר
פנגולין סיני
פרטי פינקודוסים
שלד של יואינטתריום
איור של סינופלותריום
אימפלה
קרנף רחב-שפה
דולפין קומרסון
ראו גם

יונקי שליה
אפרותריה
דלשינאים
לאורנטיוס מרומא

| --- | --- |

 לידה:  31 בדצמבר 225 Osca, היספניה טארקוננסיס, האימפריה הרומית 
 הוצאה להורג:  10 באוגוסט 258 (בגיל 32) רומא, האימפריה הרומית 
 חג:  10 באוגוסט (נצרות קתולית) 
 פטרון של:  ספרנים, בורסקאים, טבחים, כורים, קומיקאים
 
לאורנטיוס (31 בדצמבר 225 – 10 באוגוסט 258) היה אחד משבעה דיאקונים בתקופת רומא העתיקה, שפעלו תחת האפיפיור סיקסטוס השני ואשר הוצאו להורג על אמונתם הנוצרית ברדיפות הדתיות של קיסר האימפריה הרומית ולריאנוס נגד הנוצרים בשנת 258. הוא נחשב לקדוש נוצרי.
לאורנטיוס בציורו של אנג'ליקו (1447)
על פי המסורת הנוצרית כשהאפיפיור סיקסטוס השני נידון למוות על ידי הקיסר הרומי ולריאנוס, קרא סיקסטוס ללאורנטיוס וציווה עליו לחלק את אוצרות הכנסייה לעניים, לפני שאלה יפלו לידי הרומאים. לאורנטיוס אסף קהל רב של פשוטי העם החולים, הנכים והקבצנים ובמשך שלושה ימים חילק להם את הכסף והזהב וכל דבר בעל ערך. משהופיע המושל הרומי וראה את ההמון הנאסף, קרא אליו לאורנטיוס: "אלה הם אוצרותיה האמיתיים של הכנסייה הנוצרית". משנודע הדבר לקיסר ולריאנוס בערה בו חמתו והוא ציווה להוציא להורג את לאורנטיוס בשריפה על המוקד. בציור פרסקו של האמן הרנסאנסי פרה אנג'ליקו משנת 1447 הנמצא בקפלה ניקולינה בוותיקן, נראה הקדוש לאורנטיוס בפתח הכנסייה כשהוא מחלק את אוצרות הכנסייה לעניים. גלימתו האדומה המעוטרת שלהבות זהב מסמלת את מותו מות קדושים על המוקד. האטריביוט שלו הוא רשת מוטות ברזל שעליה הוא נצלה על פי המסורת.
מות הקדושים של המרטיר לאורנטיוס במוזיאון האזולז'וס הלאומי בליסבון
פירוש שמו בלטינית: Laurentius, הוא "הנושא זר ער אציל", אך גם, "זה אשר מוצאו מלאורנטיום", עיר רומית עתיקה שהייתה מצויה בקרבת רומא. על פי גרסה אחרת להגיוגרפיה שלו, מוצאו מאואסקה שבקטלוניה.
בעיבוד לשפות אירופיות, שמו הוא אחד השמות הפרטיים הנפוצים ומשמש אף כשם משפחה: Lawrence (לורנס) באנגלית, Lars (לארס) ו-Lasse (לאסה) בשפות נורדיות, לורנץ בגרמנית, לורנצו/רנצו באיטלקית, ועוד.
הוא נחשב לפטרון של הספרנים, הבורסקאים, והטבחים ויום חגו הוא ה-10 באוגוסט.
גלריה

לאורנטיוס על המוקד מאת ג'ובאני לורנצו ברניני בגלריית אופיצי
לאורנטיוס בקתדרלת סביליה
הערות שוליים

↑  CATHOLIC ENCYCLOPEDIA: St. Lawrence, www.newadvent.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264344005171  BnF: cb144998835 (data)  GND: 119320827  LCCN: n85202412  NKC: jx20061127004  VIAF: 30344146   WorldCat (עם VIAF): 30344146
כלי ירייה

אקדח תופי, תוצרת סמית' אנד וסון
רובה צלפים רמינגטון M24
תותח, כלי ירייה כבד
כלי ירייה הוא אמצעי לחימה הפועל באמצעות שיגור קליעים או חצים קינטיים, אם על ידי חומר נפץ הודף (כמו אבק שרפה) ואם על ידי אמצעים מכניים (כגון לחץ אוויר או מיתר). לקליעים הנורים באמצעות כלי ירייה מסלול בליסטי.
המושג נשק קל מתאר בדרך כלל כלי ירייה קטנים, הניתנים לנשיאה על ידי אדם אחד. קיימים גם כלי ירייה גדולים כמו תותחים ומרגמות.
רקטות וטילים אינם כלי ירייה, שכן הם מונעים בכוח מנוע ולא נהדפים מתוך קנה; על אף שהם עשויים להיות משוגרים ממשגר, הוא איננו יורה אותם אלא רק מכוון אותם בהאצתם הראשונית.
כיוון

השימוש בכלי ירייה נועד לפגוע במטרות. על מנת לאפשר זאת, קיימים אמצעים שונים הנלווים לכלי הירייה. האמצעי הנפוץ ביותר לשם כך הוא כוונת, שלרוב מחוברת ישירות לכלי הירייה.
הירי אל המטרות מבוצע באחת משתי דרכים:
כינון ישיר – הקנה של כלי הירייה מכוון ישירות אל המטרה, עם סטייה קלה במידת הצורך על מנת לפצות על המסלול הבליסטי של הקליע.
כינון עקיף (קרוי גם ירי תלול מסלול) – הקנה אינו מכוון ישירות אל המטרה. שיטת ירי זו מאפשרת פגיעה במטרות ללא קו ראייה בינן לבין הכלי היורה. שיטה זו מקובלת בעיקר בירי ארטילרי.
ראו גם

היסטוריה של כלי הירי
נשק קר
משחולת
תיאום כוונות
הטיית ירי
טווח אפס
יעקב רזניק

ערך זה עוסק בעיתונאי. אם התכוונתם להיסטוריון ומחנך, ראו .
אין תמונה חופשית
יעקב (יָאשָה) רֶזניק (1899 – י"ד בתמוז תש"ז, 2 ביולי 1947) היה חלוץ העלייה הרביעית, עיתונאי והומוריסטן עברי ביישוב, עורך עיתון הילדים "עתוננו", עורך השבועון ההומוריסטי "סיכות" וחוברות היתוליות אחרות וחבר מערכת "דבר".
קורות חיים

יעקב רזניק נולד בשנת 1899 בעיירה בּרְשַד (Бершадь) שבפודוליה, בדרום-מערב האימפריה הרוסית (בתחום המושב היהודי), בן למרדכי. בגיל צעיר התייתם מאמו, ואביו נישא מחדש ועבר לעיר אחרת, ורזניק התחנך אצל אבי-אמו, הרב נחום, והיה בן-בית גם אצל אבי-אביו, ר' לוי, שהיה שו"ב ומוהל מפורסם בסביבה. קיבל חינוך יהודי מסורתי ב"חדרים" עד לאחר גיל בר-מצווה, ובהמשך נסע לרכוש השכלה בעיר הגדולה אודסה. שם היה פעיל בחוגי "צעירי ציון" ומהפעילים הבולטים של "החלוץ" ברוסיה. ועם יסוד בית הספר העברי לילדי הפליטים מהעיירות שחרבו במלחמת העולם הראשונה, היה ממוריו בהתנדבות. על רקע מלחמת האזרחים ברוסיה עבר את הגבול לבסראביה, ושם הצטרף להכשרה חלוצית ובמשך תקופה עבד בעבודות שונות בקישינב ובערים נוספות ברומניה. לאחר שקיבל סרטיפיקט, עלה לארץ ישראל עם קבוצתו בשנת 1924.
בארץ הצטרף למפלגת "הפועל הצעיר", ובתשע שנותיו הראשונות בה עבד כחלוץ בחקלאות ובבניין, תחילה באזור השומרון והשרון, ולאחר כמה שנים התיישב בירושלים, שם היה חבר הוועד הפועל של מועצת פועלי ירושלים. הוא סירב לעבודות שאינן עבודות כפיים, כמו הוראה, אך בסופו של דבר, על רקע בריאותו, עבר לעבודה משרדית כמגיה בדפוס "דואר היום". בראשית שנות ה-30 היה ממייסדיו של העיתון לילדים "עתוננו" שיצא פעם בשבועיים בירושלים על ידי חבורת מורים בהשתתפות יצחק אפשטיין, והיה מעורכיו, יחד עם אברהם אבן-שושן וגדליה אמיתי. כעבור שלוש השנים עברה מערכת העיתון עם רזניק לתל אביב, והעיתון היה לשבועון.
רזניק נישא באביב 1937.
מסוף שנות ה-30 עבד כמגיה בדפוס העיתון "דבר", שבו עבד בה עד פטירתו.
במקביל לעבודתו ב"דבר" היה ממייסדי השבועון ההומוריסטי-סאטירי "סיכות", וערך אותו במשך חמש שנותיו הראשונות, עד דצמבר 1944, על רקע סכסוך עם המו"ל והקריקטוריסט יוסף בס. הוא פרסם בו, ב"דבר" ובעיתונים עבריים נוספים רשימות, פיליטונים, הומורסקות וסאטירות, לעיתים בחתימת שמו, אך (כמקובל אז) פעמים רבות תחת שמות עט שונים (אחד משמות העט העיקריים שבהם השתמש היה "ר' יעקב"). כן ערך החל בראשית שנות ה-30 חוברות היתוליות, חלקן עם ידידו צבי קרול.
בשנה האחרונה לחייו היה לחבר מערכת העיתון "דבר".
מכריו תיארו אותו כאדם עדין ו"ללא מרפקים". דוד זכאי הספידו באומרו: "הוא נתברך בהומור טוב. היו לו עיניים פקוחות, טובות, וכך הסתכל בחיינו, ביקש אם להצדיק ואם להרשיעם - מתוך הומור טוב". לדברי זלמן ליבאי בהספדו, בפרסומיו של רזניק "הייתה מבצבצת ועולה לא רק פיקחות, חכמת-חיים וחריפות השכל, אלא גם תם-לב ואהבה רבה לאדם ולעם... על צחוקו ועל אמרתו השנונה, בהם היה פוקד את התופעות השליליות שבחיינו החברתיים, הייתה מרחפת רוח טהורה ונדיבה, אשר קרנה מאישיותו המלבבת".
יעקב רזניק נפטר בקיץ 1947 בבית החולים בילינסון, בן 48 במותו.
נקבר בבית העלמין נחלת יצחק.
לקריאה נוספת

ג. עמית, 'יעקב רזניק' (25 שנה לפטירתו), העבר יט (תשל"ב), עמ' 301 ואילך.
הערות שוליים

↑  יעקב רזניק באתר חברה קדישא ת"א–יפו
↑  גרשון ברגסון, שלושה דורות בספרות הילדים העברית העורך המקצועי: משה חלפן; הביא לדפוס דויד פאיאנס, תל אביב: יסוד, תשכ"ו 1966, עמ' 81.
↑  יעקב רזניק, לקוראי "סיכות לידידיו ולכל המעוניינים, משמר, 31 בדצמבר 1944.
↑  יעקב רזניק למנוחות, דבר, 3 ביולי 1947.
↑  ז. ליבאי, יעקב רזניק, דבר, 4 ביולי 1947.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284191905171  VIAF: 257999660   WorldCat (עם VIAF): 257999660
כסויי זימים

| כסויי זימים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
תת־מחלקה:: כסויי זימים
שם מדעי
 Holocephali
כסויי זימים (שם מדעי: Holocephali) היא תת-מחלקה במחלקת דגי סחוס. בני תת-המחלקה נכחדו ברובם, והסדרה היחידה ששרדה היא סדרת הכימראים המכונים גם "כרישי רפאים".
קבוצות רבות ושונות של כסויי הזימים, נכחדו במשך הזמן ומרבית המינים החיים כיום קטנים, נדירים ונמצאים בעיקר במים עמוקים, מחפשים אחרי טרף קטן או אחרי נבלות של חיות ימיות. עם זאת ישנם כמה מינים שמגיעים לעומקים של עד 200 מטר.
אלו דגים מוזרים, בעלי ראש מוארך ובו עיניים ענקיות שזוהרות בחושך ומותאמות לתנאי אפלה, חוטם מחודד שמהווה איבר חישה וסנפירים רכים וחיוורים כמעט לגמרי. הזנב תופס את רוב האורך ואורכו יכול להגיע עד 150 ס"מ. בניגוד לכרישים ולתריסניות, שיניהם אינם חדות אלא בעלי טוחנות עבות ושטוחות ובמינים רבים הפה הוא דמוי מקור.
כמו הכרישים הם מטילים קבוצת ביצים בתוך תטולה דמוית כישור.
מיון

תת-מחלקה כסויי זימים (Holocephali)
סדרה סימורידה (Symmoriida) - נכחדה
על-סדרה Paraselachimorpha - נכחדה
סדרה Orodontiformes
סדרה פטלודונטאים (Petalodontiformes)
סדרה Helodontiformes
סדרה Iniopterygiformes
סדרה Debeeriiformes
סדרה אאוגנאודונטים (Eugeneodontida)?
על-סדרה Holocephalimorpha
סדרה Psammodontiformes - נכחדה
סדרה Copodontiformes - נכחדה
סדרה Squalorajiformes - נכחדה
סדרה Chondrenchelyiformes - נכחדה
סדרה Menaspiformes - נכחדה
סדרה Coliodontiformes - נכחדה
סדרה כימראים ( Chimaeriformes)
משפחה כימרות שטוחות חוטם (Callorhinchidae)
משפחה כימרות קצרות חוטם (Chimaeridae)
משפחה כימרות ארוכות חוטם (Rhinochimaeridae)
גלריה

כימרה
כלי מטבח

כלי מטבח שונים על וו במטבח.
כלי מטבח הם הכלים והמכשירים המשמשים להכנה או להגשה של מזון. כלי מטבח משמשים גם לאחסון של מוצרי מזון לפני הכנה או לאחריה.
סוגים

כלי מטבח כוללים מגוון רחב של כלים, ביניהם:
כלי בישול
תבנית אפייה
ארגז לחם
צנצנת
סכו"ם
פותחן
קרש חיתוך
חולץ פקקים
חותכן עוגיות
הערות שוליים

↑  "Kitchenware - definition of kitchenware by The Free Dictionary". Thefreedictionary.com. ארכיון מ-2004-06-01. נבדק ב-2017-10-12.
↑  "Essential Kitchen Tools Checklist". Real Simple. אורכב מ-המקור ב-2014-09-24. נבדק ב-2017-03-01.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4033371-1  NKC: ph189256 
מקלפים
מגוון סירי נחושת, בוו-לה-ויקונט
כתב אזרחי (כתב קירילי)

הספר הראשון בכתב אזרחי: "גאומטריה מדידה סלבית" 1708.
כתב אזרחי, כתב קירילי רוסי, או גראז'דנקה (ברוסית: Гражда́нский шрифт או гражданка) הוא סוג של אלפבית קירילי שהוכנס לשימוש ברוסיה על ידי פיוטר הגדול לשימוש בכל הפרסומים שאינם לפולחן דתי: פרסומים רשמיים, כתבי-עת צבאיים, טכניים, מדעיים, חינוכיים וסיפורת. באלפבית זה בוטלו מספר אותיות כמו גם אותיות מחוברות וליגטורות. נעשה פישוט משמעותי בצורתן של חלק מהאותיות ובאחרות פישוט בגופן. הוכנסו לשימוש אותיות גדולות וסימני פיסוק. האות Э הוכנסה לשימוש וספרות ערביות החליפו את השימוש באותיות כערכים מספריים.
גורם מדרבן ליצירת כתב זה היה הערך שנתנה השכבה המשכילה הרוסית לאלפבית הלטיני בסוף המאה ה-17. הכתב האזרחי היה פשרה בין התומכים במסורת לשואפים לקבלה משמעותית יותר של תרבות המערב. אותיות מן האלפבית החדש כבר היו מוכרות בחלקן בכתובות שונות וכך גם האותיות הגדולות שנלקחו ברובן מן היוונית, אך השימוש בכל אלה היה מועט וחסר תקן מסודר.
הרפורמה שיזם פיוטר בוצעה בין השנים 1708 ל-1710 ונועדה לקרב את עיצוב הספרים וכתבי העת הרוסים לנהוג באותה תקופה במערב. בעיצוב הכתב הייתה השפעה לכתב האנטיקווה (Antiqua) של אותיות לטיניות. עד אותו זמן רווח השימוש באלפבית הגלגוליטי ובכתב הנהוג בסלאבית כנסייתית עתיקה ואלה היו שונים עד מאוד מעיצוב זה. בינואר 1707 השרטט והמאייר קוּלֶנְבאך עיצב את הגופנים בשלושה גדלים, ייתכן שעל-פי סקיצות של הצאר עצמו. הגופנים הוזמנו במקביל באמסטרדם בבית הדפוס של אומן ביילורוסי בשם איליה קופיֶיביץ' ובמוסקבה בחצר בית הדפוס של מוסקבה. באמסטרדם נרכשו מכונות דפוס ונשכרו בעלי מקצוע שהגיעו לרוסיה בסוף שנת 1707 כדי להכשיר עובדים מקומיים. בשל כך קרוי הכתב גם "אלפבית אמסטרדם".
ב-1 בינואר 1708 חתם פיוטר על צו להדפיס ספר גאומטריה ברוסית וספרים אזרחיים נוספים באלפבית החדש. הספר הראשון היה ספר לימוד בשום "גאומטריה מדידה סלבית" (Геометриа славенски землемерие) שפורסם במרץ 1708. הכתב הפך לנפוץ במחצית המאה ה-18 ואז פותחה גם גרסת הכתיב שלו. עד אז היה הכתיב בגרסת 'קצרנות' (סקורָפִּיס - Ско́ропись) של כתב עגול ישן (פָּלוּאוּסטב - Полуустав).
במרוצת המאות ה-18 וה-19 התפתח השימוש באלפבית הקירילי בשפות נוספות (סרבית, בולגרית, רומנית) לפי מודל הכתב האזרחי הרוסי עם השינויים הנחוצים. הכתב האזרחי שונה שוב לאחר המהפכה הרוסית של 1917.
הערות שוליים

↑  בית הדפוס החל להוציא את העיתון הרוסי הראשון ודומוסטי חמש שנים קודם לכן
יחסי וייטנאם–לאוס

| יחסי וייטנאם–לאוס |
| --- | --- |
וייטנאם: לאוס


וייטנאם: לאוס
שטח (בקילומטר רבוע)
331,210: 236,800
אוכלוסייה
101,141,305: 7,795,710
תמ"ג (במיליוני דולרים)
429,717: 15,843
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,249: 2,032
משטר
רפובליקה סוציאליסטית חד מפלגתית: רפובליקה עממית נשיאותית חד מפלגתית

הקונסוליה של לאוס בהו צ'י מין
יחסי וייטנאם–לאוס (בוייטנאמית: Quan hệ Việt Nam-Lào, בלאית: ການພົວພັນຫວຽດນາມ-ລາວ) הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין הרפובליקה הסוציאליסטית של וייטנאם לרפובליקה הדמוקרטית העממית של לאוס.
היסטוריה > ימי קדם ותקופת ימי הביניים

לאוס ווייטנאם חלקו גבול משותף וכתוצאה מכך ניהלו מערכת יחסים מסובכת מאוד. ממלכות לאוטיות התנגשו לעיתים קרובות עם שושלות וייטנאמיות ולפעמים עימותים אלה היו מתפתחים למלחמות. התעוררו כמה עימותים בגבול ומחלוקות טריטוריאליות, אך הבולט שבהם היה הפלישה הווייטנאמית ללאוס בסוף המאה ה-15. הפלישה הרסה את לאוס במשך כמעט שנתיים. הווייטנאמים נסוגו לאחר מכן בטווח של 10 שנים (בין 1480 ל-1490). הווייטנאמים לא שבו ללאוס במשך 200 שנה לאחר מכן. עם זאת, הפלישה הווייטנאמית פגעה בלאוס בכבדות וגרמה לה להיחלש קשות. לאוס לא יכלה להתנגד לפלישות וייטנאמיות עתידיות למדינה, אף על פי שהם יצרו קשרים הדוקים יותר עם ממלכת איוטהאיה הסיאמית.
היסטוריה > התקופה המודרנית

לאחר תום מלחמת העולם השנייה, בלאוס שרר כאוס פוליטי. הצרפתים, שגורשו מהפרוטקטורט שלהם על ידי היפנים, רצו להחזיר את השליטה בלאוס והחלו לתת חסות לכוחות הגרילה. היפנים הכריזו על לאוס כעצמאית. אף על פי שהמלך סיסבאנג וונג האמין שללאוס עדיין חלשה מדי לעצמאות, הוא הכריז על סיום הפרוטקטורט הצרפתי, בעוד שהוא דגל באופן לא רשמי בהשבת הצרפתים למדינה. הוא הבהיר כי לא יצהיר על עצמאות מדינתו, מה שהוביל להתעצמות תנועת העצמאות. גיבוש תנועה זו התקיימה בהשתתפות פעילה של השכנים הווייטנאמים. שישים אחוזים מתושבי ששת האזורים העירוניים של לאוס היו וייטנאמים, הם מילאו תפקידי מפתח במנגנון המדינה ובגורמי אכיפת החוק. מאז 1930 הקימה המפלגה הקומוניסטית בהודו-סין תאים וייטנאמיים מלאים בלאוס. כוחות הפאתט לאו היו אחד הצדדים במלחמת האזרחים בלאוס (1960–1973), והובילו מאבק מזוין נגד צבא לאוס המלכותי. לרפובליקה הדמוקרטית של וייטנאם (DRV) הייתה השפעה חזקה מאוד על הארגון; מאז 1968, צבא ה-DRV החליף במידה רבה את כוחות הפאתט לאו בחזית. על פי הסכמי ויינטיאן משנת 1973, שסיימו את המלחמה, ה-PFL היה חלק מממשלת הקואליציה.
מאז 1975, התלות של לאוס בווייטנאם נתפסה כהרחבה טבעית של שיתוף הפעולה והסולידריות שלהם במהפכה, לא כשליטה וייטנאמית. עם נסיגת הכוחות המזוינים הווייטנאמיים מלאוס, וייטנאם החלה לאבד את השפעתה במדינה זו. בנוסף, וייטנאם מעולם לא הצליחה לספק סיוע כלכלי רחב היקף ללאוס. וייטנאם פתחה רק 200 פרויקטי סיוע בין 1975 ל-1985, בעוד שברית המועצות סיפקה סיוע גדול בהרבה ללאוס. לאוס הציגה אלמנטים חדשים של כלכלת שוק לפני וייטנאם, אשר קירבה אותה יותר אל סין ותאילנד. כך, לאוס החלה לנהוג במדיניות חוץ גמישה יותר, תוך שיתוף פעולה עם חבריה החדשים. וייטנאם, לעומת זאת, איבדה את השפעתה לשעבר במדינה הזו, אך למרות זאת היא נשארה שותפה ובעלת ברית של לאוס.
יחסים דו-צדדיים ומסחר

בין השנים 1989–2012, השקיעה וייטנאם בסך הכול 429 פרויקטים בשווי כולל של 4.9 מיליארד דולר בלאוס, וכיום המשקיע הזר הגדול ביותר בלאוס.
הסחר הדו-צדדי של שתי המדינות הסתכם בסוף שנת 2012 בכ-725 מיליון דולר.
נציגויות דיפלומטיות

לווייטנאם יש שגרירות בויינטיאן (בירת לאוס), ומחזיקה קונסוליות בלואנג פרבאנג, בפקסה ובסוואנאקת.
ללאוס יש שגרירות בהאנוי (בירת וייטנאם), ומחזיקה קונסוליות בהו צ'י מין סיטי ובדה נאנג.
כריסטופר מינץ-פלאס

| --- | --- |
מינץ-פלאס, (2013)
מינץ-פלאס, (2013)
 לידה:  20 ביוני 1989 (בן 35) לוס אנג'לס, ארצות הברית
 סוגה מועדפת:  סרטי קומדיה
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2007
 מקום לימודים:  El Camino Real High School 
 פרופיל ב-IMDb
 
כריסטופר צ'ארלס מינץ-פלאס (באנגלית: Christopher Charles Mintz-Plasse; נולד ב-20 ביוני 1989) הוא שחקן, קומיקאי, מדבב ומוזיקאי יהודי-אמריקאי. מוכר בשל תפקידיו בסרטים "סופרבאד - חרמן על הזמן" בסרט גיבורי העל "קיק אס" ובהמשכו "קיק אס 2" ובסרטי הקומדיה "שכנים" ו-"שכנים 2".
קורות חיים

מינץ-פלאס נולד וגדל בשכונת וודלנד הילס בלוס אנג'לס, קליפורניה. אביו, ריי פלאס דוור במקצועו, הוא קתולי ממוצא פולני, צרפתי-קנדי ואירי, אימו, אלן (לבית מינץ) היא יועצת בית ספר ממוצא יהודי.
קריירה

מינץ-פלאס החל לשחק מהיותו ילד וכבר בכיתה א' החל ללמוד בסדנאות דרמה עד שהגיע לתיכון.
את תפקידו הראשון קיבל פלאס בשנת 2007 עוד שהיה תלמיד בי"ב, בסרט הקומדיה "סופרבאד - חרמן על הזמן" בהפקת ג'אד אפאטו וסת' רוגן, בסרט גילם פלאס את דמותו של פוגל מק'לאבין, חברם של אוון וסת' והיחיד במהלך הסרט שמצליח לאבד את בתוליו. במהלך הצילומים נאלצה אמו של פלאס להיות נוכחת בסט הצילומים בעת סצנת הסקס של בנה, כיוון שפלאס היה בן 17 וחצי בלבד בזמן הצילומים.
סרטו הבא של מינץ-פלאס היה הקומדיה "מודלים לחיקוי" משנת 2008, לצד שון ויליאם סקוט ופול ראד, שם גילם ילד משועמם בשם אוגי שמעדיף את העולם הדמיוני (ימי הביניים) מאשר את המציאות. בשנת 2009 הופיע פלאס בתור יצחק אבינו לצד מייקל סרה בקומדיית ההרפתקאות "פרה היסטרי" החולפת על פני ההיסטוריה התנ"כית.
מינץ-פלאס שיחק מאז בסרטים רבים, בעיקר קומדיות כמו "רשימה לביצוע" בכיכובה של אוברי פלזה, או "קיק אס" ו-"קיק אס 2", שבסרט השני הוא שיחק את הנבל או בשמו: המאדרפאקר. בשנת 2014 שיחק בסרט הקומדיה "שכנים" ובסרט ההמשך "שכנים 2" משנת 2016 כדמות ראשית יחד עם זאק אפרון, דייב פרנקו, וסת' רוגן. דיבב גם בשלושת סרטי "הדרקון הראשון שלי" וגם בסדרת טלוויזיה שלה שבעלת אותו שם. ב-2016 תרם את קולו לסרט האנימציה "טרולים".
במאי 2017 החל לככב בסיטקום "מרחבים סגורים" לצד ג'ואל מקהייל ברשת CBS.
בשנת 2020 שיחק בסרט המותחן הפסיכולוגי הקומי "צעירה מבטיחה" שנכתב ובוים על ידי אמרלד פנל בהופעת בכורתה כבמאית.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007 | סופרבאד - חרמן על הזמן | פוגל (מק'לאבין) |  |
| 2008 | מודלים לחיקוי | אוגי |  |
| 2009 | פרה היסטרי | יצחק |  |
| 2010 | קיק אס | כריס דאמיקו / דה מאדרפאקר |  |
| 2010 | הדרקון הראשון שלי | פישלגס אינגרמאן | דיבוב |
| 2010 | מרמדיוק | ג'יסיפי | דיבוב |
| 2011 | ליל האימה | אד "רשע" לי |  |
| 2011 | הדרקון הראשון שלי: מתנתו של זעם לילי | פישלגס אינגרמאן | דיבוב; סרט קצר |
| 2012 | פארנורמן | אלווין | דיבוב |
| 2012 | פיץ' פרפקט | טומי |  |
| 2013 | סרט 43 | מיקי |  |
| 2013 | סוף. | עצמו |  |
| 2013 | התנסות חובה | דאפי |  |
| 2013 | קיק אס 2 | כריס דאמיקו / דה מאדרפאקר |  |
| 2014 | שכנים | סקוני |  |
| 2014 | הדרקון הראשון שלי 2 | פישלגס אינגרמאן | דיבוב |
| 2015 | Tag | ג'ייקוב |  |
| 2016 | לך תעבוד | אית'ן |  |
| 2016 | שכנים 2 | סקוני |  |
| 2016 | טרולים | הנסיך גריטסל | דיבוב |
| 2019 | הדרקון הראשון שלי: העולם הנסתר | פישלגס אינגרמאן | דיבוב |
| 2020 | צעירה מבטיחה | ניל |  |
| 2022 | Honor Society | מר קלווין |  |
| 2023 | טרולים 3: הקול טוב | הנסיך גריסטל | דיבוב |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007 | Wainy Days | עובד כללי #2 | סדרת רשת; פרק: "Tough Guy" |
| 2010 | אנשי המסיבות | קנט | פרק: "Steve Guttenberg's Birthday" |
| 2018-2012 | הדרקון הראשון שלי | פישלגס אינגרמאן | דיבוב; 116 פרקים |
| 2016 | סנג'אי וקרייג | רנדי נודמן | דיבוב; פרק: "Dude Snake Nood" |
| 2016 | צ'יפ | טופר | 3 פרקים |
| 2017-2016 | מרחבים סגורים | קלארק רוברטס | תפקיד ראשי; 22 פרקים |
| 2017 | טרולים לחג | הנסיך גריטסל | ספיישל טלוויזיוני של NBC |
| 2018 | התוכנית של ג'ואל מקהייל עם ג'ואל מקהייל | דמויות שונות | 3 פרקים |
| 2018 | סטאר נגד כוחות הרשע | זאק | פרק: "Vampire Creek" |
| 2021 | כשהטבע קורא לך עם הלן מירן | דמויות שונות | דיבוב; 5 פרקים |
לוקאס הרננדס

לוקאס פרנסואה ברנאר הרננדס (בצרפתית: Lucas François Bernard Hernández; נולד ב-14 בפברואר 1996 במרסיי שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי, המשחק בעמדת הבלם והמגן השמאלי בקבוצת פריז סן-ז'רמן מליגת העל הצרפתית ובנבחרת צרפת.