מכבי עירוני רמת גן (כדורסל גברים)
היסטוריה > מכבי רמת גן

הקבוצה הוקמה בשנת 1946 והעפילה לראשונה לליגה הבכירה בשנת 1967 כשבין שורותיה בלטו עמיקם ריקלין, צבי קלמנוביץ׳ ״חרגול״ ואהרון צ׳חנובסקי. הקבוצה הבוגרת והקבוצות הצעירות שיחקו במגרש הפתוח של המועדון ברחוב הרצל 47 בעיר, ״בין בית הכנסת והצריף של בית המשפט״ וליד ככר "אורדע" (אזור העמק המיתולוגי). שמו של המגרש כונה ״מגרש הבלטות״. משחקה האחרון של הקבוצה הבוגרת במגרש הפתוח היה ב-1975.
בין כוכביה הראשונים של הקבוצה היה הרכז המקומי, חיים שטרקמן, שליהטט על מגרש הבלטות ברחוב הרצל, עד שעבר לקבוצת מכבי תל אביב בגיל 17 לאחר שקלע מולה במשחק גביע 38 נקודות.
עם תחילת שנות ה-70 החלה הקבוצה להשתלב בצמרת הכדורסל הישראלי. נח קליגר, לשעבר יושב ראש קבוצת הכדורסל של מכבי תל אביב, התמנה בשנת 1970 ליושב ראש האגודה ומחלקת הכדורסל של מכבי רמת גן ודרך קשריו שמעבר לים שכנע מספר שחקנים מצטיינים להצטרף לשורות רמת גן מה שסייע להתחזקותה המקצועית. בית הספר לכדורסל של המועדון, מהראשונים שהוקמו בישראל, גידל שורה ארוכה של שחקני בית מפורסמים שהשתלבו לאורך שנים בקבוצה הבוגרת. גם מאמנים ידועי שם צמחו במועדון ועשו בו את צעדיהם הראשונים ביניהם: אפי בירנבוים, שמואל יעקובסון, מולי קצורין ואחרים.
בשנת 1972 העפילה לראשונה בתולדותיה, אל משחק גמר גביע המדינה בכדורסל שם הפסידה למכבי תל אביב 99:108. במשחק זה בלט לטובה כוכבה הבלגי, קאמיל דירקס שקלע 43 נקודות, וקבע בכך שיא נקודות במשחק גמר גביע שטרם נשבר. דירקס שכונה ״הקוסם הבלגי״, היה השחקן הזר הראשון בליגה הישראלית, הוא הצטרף לרמת גן בשנת 1970 והטביע חותם משמעותי בעונותיו במועדון.
בעונת 1972/1973 כשבשרותיה בלטו האמריקאי המצטיין לארי גורדון, אורי בן ארי, ומשה זילברמן סיימה הקבוצה לראשונה בתולדותיה בליגה כסגנית האלופה, שנייה רק למכבי תל אביב. גם בעונה שלאחר מכן, עונת 1973/1974, סיימה הקבוצה כסגנית אלופת הליגה כשהיא שנייה בטבלה למכבי תל אביב. זו הייתה אחת הקבוצות המוכשרות של רמת גן . אל גורדון, קלעי וריבאונדר נדיר, שהפך לכוכב הקבוצה, הצטרפו בשנה זו אמריקאים נוספים: בוב גריפין ודון קורנבליט שבצוותא עם שחקני בית כמאיר קמינסקי ובן ארי הפכו את רמת גן לאטרקציה.
בעונת 1974/1975 השיגה רמת גן את מה שבמשך עשרות שנים נחשב כאחד הניצחונות המפוארים של קבוצה ישראלית במסגרת אירופאית, כשהביסה ביד אליהו את סינודינה בולוניה האיטלקית, מקבוצות הפאר של אירופה, בתוצאה 114:94 לעיני 5,000 מאוהדיה.
עזיבתם של המתאזרחים במחצית השנייה של שנות השבעים, בתוספת הוויתור על אירוח משחקיה במגרש הפתוח שהיה לה כמבצר, גרם לקבוצה לאבד מנסיקתה אל הצמרת והיא הפכה לקבוצת מרכז טבלה. היא ארחה באולמות הכדורסל של הקיבוצים שפיים ובארות יצחק, ארחה גם באוסישקין עד שבעונת 1981/1982 קבעה ביתה באולם הצנוע בכפר המכביה, שם שיחקה כעשור.
בהובלתו של דורון ג׳מצ׳י הצעיר, שעלה לקבוצת הבוגרים עוד בגיל שש עשרה והפך לקלעי הגדול של המועדון בכל הזמנים, (ג׳מצי זכה במדי רמת גן 3 פעמים כמלך הסלים של הליגה), סיימה הקבוצה בעונת 1982/1983 במקום השני בליגה הסדירה, אך הפסידה 2:0 בסדרת רבע הגמר הפלייאוף להפועל תל אביב. בעונת 1984/1985, עונתו האחרונה של ג׳מצ׳י במועדון, בטרם עבר למכבי תל אביב בהעברה מתוקשרת, סיימה רמת גן, בסגל רזה, במקום השלישי. בעונה זו קלע ג׳מצי את אחד הסלים הזכורים בתולדות המועדון והליגה בכלל כשקלע סל ממרחק מגרש שלם במשחק מול מכבי תל אביב.
רמת גן של פוסט עידן ג׳מצ׳י נכנסה לעידן חדש תחת הנהגתו של המאמן הצעיר, אפי בירנבוים. אל שחקני הבית המובילים, אמיר בינו, ניר ריכליס, גיל שוורצמן ועמי נאווי היא צרפה את הזרים הרולד קילינג וסטן מאיו, שהובילו את הקבוצה לשתי עונות נהדרות. קילינג הפך למלך הקלעים של הליגה ומאיו למלך הכדורים החוזרים שלה. רמת גן חזרה אל צמרת הכדורסל הישראלי. בעונת 1988/1989, לאחר יותר מעשור, היא שבה אל מעמד גמר גביע המדינה בו הפסידה למכבי תל אביב 85:107.
עונת 1989/1990 הייתה מהעונות שבהן הציגה כדורסל מבריק במיוחד, ואף זכתה להצלחות באירופה (ניצחונות על קנור בולוניה של אטורה מסינה ועל אוסטנד הבלגית), הרבה הודות לצמד שחקני הרכש הזרים: קני סימפסון ומילטון ואגנר שהצטרפו למתאזרחים ארל וויליאמס ומייקל קרטר. הקבוצה סיימה במקום השלישי עם אותו מספר נקודות כמו לקבוצה שבמקום השני, הפועל גליל-עליון, שגברה על יריבתה 2:3 בסדרת חצי-גמר הפלייאוף למרות יתרון הביתיות, לאחר שקרטר ו- וויליאמס שבתו במהלך הסדרה. במהלך אותה עונה זכתה הקבוצה בגביע הליגה, אחרי שגברה על הפועל תל אביב בתוצאה 80-83.
בעונת 1992/1993 עזבה את אולמה הביתי בכפר המכביה, בו אירחה כעשור, והחלה לארח את משחקיה באולם הכדורסל החדש "וינטר" ברמת גן, שקיבל אחר כך את השם ״זיסמן״.
עונת 1993/1994 בה שיחקו בשורותיה הצעירים : מארק בריסקר, ושני הישראלים גור שלף ועודד קטש,  תזכר כעונת הפריצה של האחרון בה זכה בתואר ״ תגלית השנה״.