stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דוכסות שוואביה
היסטוריה > בית הוהנשטאופן

פרידריך נאבק בבנו של רודולף - ברטהולד הראשון, דוכס שוואביה ובחתנו - ברטהולד השני, דוכס שוואביה, שטענו לזכותם על הדוכסות, אולם הביס אותם לבסוף בשנת 1098. בשנת 1105 מת פרידריך הראשון, ובמקומו עלה לשלטון בנו פרידריך השני, דוכס שוואביה. בשנת 1147 מת פרידריך השני, ובמקומו עלה לשלטון פרידריך השלישי, דוכס שוואביה.
בשנת 1152 נבחר פרידריך לקיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובעקבות כך מסר את הדוכסות לקרוב משפחתו פרידריך, דוכס פרנקוניה, ולאחר מותו של פרידריך הרביעי שלטו בדוכסות בניו של פרידריך ברברוסה - פרידריך החמישי, דוכס שוואביה, פרידריך השישי, דוכס שוואביה, קונרד השני, דוכס שוואביה ופיליפ, דוכס שוואביה. בשנת 1198 נבחר פיליפ למלך גרמניה, ובשנת 1208 נרצח, והדוכסות נותרה ללא שלטון במשך 4 שנים. בשנת 1212 נבחר בנו של היינריך השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה - פרידריך למלך גרמניה, ואף תפס את השלטון בדוכסות שוואביה כפרידריך השביעי. בשנת 1216 מסר פרידריך את הדוכסות לבנו היינריך השביעי, אולם לאחר שהלה מרד בו, החרים פרידריך בשנת 1235 את כל נחלותיו של היינריך, ומסר אותם לבנו השני קונראד הרביעי, מלך גרמניה. בשנת 1254 מת קונרד, ובנו קונרד עלה לשלטון במקומו. בשנת 1268 מת קונרד הרביעי, דוכס שוואביה, ובעקבות מותו ללא יורשים התבטלה למעשה הדוכסות.
לאחר שרודולף הראשון, מלך גרמניה עלה לשלטון בשנת 1273, הוא ניסה לחדש את התואר והעניק אותו לבנו רודולף השני, דוכס אוסטריה, אולם לאחר מות רודולף ירש אותו בנו יוהאן רוצח האב שמת בשנת 1313 ללא בנים, ובכך התבטל התואר.
הו שולי

| --- | --- |

 לידה:  1953 (בת 71 בערך) בייג'ינג, הרפובליקה העממית של סין 
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 השכלה:  אוניברסיטת רנמין בסין  Beijing 101 Middle School 
 מעסיק:  Caixin Media, Workers' Daily, אוניברסיטת סון יאט-סן, אוניברסיטת רנמין בסין 
 פרסים והוקרה:  פרס רמון מגסאיסאי (2014)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת פרינסטון 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  hushunli
 
הו שולי
זהו שם סיני; שם המשפחה הוא .
הו שולי (באנגלית: Hu Shuli; בסינית: 胡舒立; נולדה ב-1953) היא העורכת הראשית של העיתונים "Century Weekly" ו-"China Reform", השייכים לתאגיד התקשורת "Caixin Media". היא מכהנת גם כדיקן של בית הספר לתקשורת ולעיצוב באוניברסיטת סוּן יַאט-סֶן.
ביוגרפיה

הו שולי נולדה בבייג'ינג, היא נצר לשושלת של עיתונאים ידועים: סבה, Hu Zhongchi, היה מתרגם מפורסם ועורך של העיתון Hu Zhongchi ואחיו Hu Yuzhi ‏(1896–1986), "תמך בשלב מוקדם ברפורמה בשפות, בשימוש באספרנטו ובריאליזם בספרות", והיה עורך ומוציא לאור.
אמה, Hu Lingsheng, שימשה כעורכת בכירה בעיתון Workers' Daily. אביה, Cao Qifeng, החזיק בעמדת ביניים באיגוד מקצועי.
מהפכת התרבות בסין חוללה זעזועים משפחתה (אמה הושמה במעצר בית). הו הצטרפה למשמרות האדומים, סיירה ברחבי המדינה וניסתה לרכוש השכלה כמיטב יכולתה.
כעבור שנתיים היא הצטרפה לצבא השחרור העממי, וכשחודשו הלימודים בקולג' ב-1978, היא זכתה להיכנס לאוניברסיטה העממית של סין (הקרויה גם "אוניברסיטת רנמין"), שבה קיבלה תואר ראשון בעיתונאות ב-1982. לפני עבודתה ב-Caijing, עבדה כעוזרת עורך, כתבת ועורכת בינלאומית של העיתון Workers' Daily, העיתון השני בתפוצתו בסין. היא הצטרפה ל-China Business Times ב-1992 כעורכת בינלאומית ונהפכה לכתבת הראשית ב-1995.
הו שולי כתבה כמה ספרים, בכללם: New Financial Time‏, Reform Bears No Romance ו-The Scenes Behind American Newspapers. השבועון ביזנסוויק כלל אותה ברשימת "כוכבי אסיה: 50 המנהיגים שבחזית השינוי".
ב-2006, כינה אותה Financial Times "אחת מהפרשנים המשפיעים ביותר באסיה" והוול סטריט ז'ורנל כלל אותה ברשימת "עשר הנשים שיש לעקוב אחריהן" באסיה.
שולי זכתה בפרס העיתונאי הבינלאומי של השנה ב-2003 מידי המגזין World Press Review ‏ ובפרס לואיס ליונס למצפון ויושרה בעיתונאות ב-2007 מידי קרן ניימן באוניברסיטת הרווארד.
כתב העת האמריקני "Foreign Policy" כלל אותה במאי 2008 ברשימת "מאה האינטלקטואלים הציבוריים המשפיעים ביותר בעולם".
בנובמבר 2009 התפטרה הו שולי מ-"Caijing", ביחד עם 90 אחוזים מעיתונאי המגזין. ההתפטרות הייתה שבועות אחדים לאחר התפטרותם של Daphne Wu Chuanhui ושבעים עובדים במחלקה העסקית.
דיאן ואקה מ-"Women's Voices for Change" אמרה על המקרה, תוך שהיא מצטטת את הבלוגר הסיני Hecaitou: "הלהב שלה נוטף דם, ובגדיה מדיפים ריח של אבק שרפה".
הגיליון הראשון של Century Weekly כחלק מתאגיד התקשורת "Caixin" ראה אור ב-4 בינואר 2010.
הערות שוליים

↑  דייוויד ברבוזה, "עורכת חלוצית מתמנה לערוך כתב עת חדש בסין", הניו יורק טיימס, 31 בדצמבר 2009
↑  Kirk A. Denton, Modern Chinese Literary Thought: Writings on Literature, 1893-1945 (Stanford University Press, 1996: ISBN 0804725594), p. 500.
↑  אוון אוסנוס, "השטח האסור: כמה רחוק עורכת פרובוקטיבית יכולה ללכת ?", הניו יורקר, 20 ביולי 2009
↑  מארק קליפורד, "כוכבי אסיה: 50 המנהיגים שבחזית השינוי", ביזנסוויק, 2 ביולי 2001
↑  "פרס העיתונאי הבינלאומי של השנה לשנת 2003", ‏World Press Review
↑  "פרס לואיס ליונס למצפון ויושרה בעיתונאות לשנת 2007", קרן ניימן, אוניברסיטת הרווארד
↑  לארה טומלין, "מאה האינטלקטואלים הציבוריים המשפיעים ביותר בעולם", Foreign Policy‏, 27 ביוני 2008
↑  ג'ונתן אנספילד, "העורכת עוזבת את כתב העת הסיני בעקבות ריב פומבי", הניו יורק טיימס, 9 בנובמבר 2009
↑  הו ינאן, "המגזין Caijing סוער בגלל ההתפטרות", China Daily, ‏14 באוקטובר 2009
↑  דיאן ואקה, "הלהב שלה נוטף דם, ובגדיה מדיפים ריח של אבק שרפה", Women's Voices for Change, ‏15 בדצמבר 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  CiNii: DA1787933X  GND: 114714916X  ISNI: 0000 0000 6396 2312  LCCN: no99009560  NLA: 36680416  NLK: KAC201100306  VIAF: 11934426   WorldCat (עם VIAF): 11934426 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הו שולי".
הביתה, הלוך חזור (סרט)

| --- | --- |
 בימוי:  זאב גורודצקי
 הופק בידי:  ענבל מירום שור
 עריכה:  זאב גורודצקי
 מוזיקה:  עידן רייכל
 הקרנת בכורה:  30 בדצמבר 2012
 משך הקרנה:  44 דקות
 
הביתה, הלוך חזור הוא סרט תעודה ישראלי, בבימוי של זאב גורודצקי, שיצא ב-30 בדצמבר 2012, ושודר בערוץ 2.
הסרט מתעד את טיסתם של ההרכב המוזיקלי הישראלי הפרויקט של עידן רייכל לניו יורק, במסגרת סיבוב הופעות. בסרט משתתפים חברי הפרויקט: עידן רייכל עצמו, כברה קסאי, מאיה אברהם, אבי ווגדרס וואסה, רביד כחלני, גלעד שמואלי, שלום מור, ג'וקה פרפיניאן, מרק קקון, איל סלע, זיו רהב, ניב תואר ועמרי אברמוב.
הוא (בואי כלה)

| --- | --- |

 סינגל בביצוע אחינועם ניני
 מתוך האלבום אחינועם ניני גיל דור
 יצא לאור:  1993
 שפה:  עברית
 אורך:  4:14 דק'
 כתיבה:  לאה גולדברג
 לחן:  אחינועם ניני, גיל דור
 הפקה:  גיל דור
 עיבוד:  גיל דור
"הוא (בואי כלה)" הוא פזמון שביצעו אחינועם ניני וגיל דור למילות השיר של לאה גולדברג "האוהבים על שפת הים".
רקע

בשנת 1987 הוציא אריק איינשטיין את האלבום "על גבול האור" שכלל בין היתר שלושה שירים שהלחין מיקי גבריאלוב לשירי לאה גולדברג. אחד מהם היה "האוהבים על שפת הים", שכתבה בשנת 1955.
שירה של גולדברג עוסק באהבה נכזבת. הוא כולל שני חלקים, תחת הכותרות "הוא" ולאחר מכן "היא", היוצרות דיאלוג בין גבר לאישה. החלק הראשון הולחן על ידי גבריאלוב ומספר שנים לאחר מכן על ידי ניני ודור. בחלק זה פונה אדם לאהובתו המרוחקת ממנו וקורא לה להצטרף אליו.. בחלק "היא" מסרבת הבחורה להעתר לבקשתו ועונה לו "לא אבוא".
בשנת 1993 הוציאו אחינועם ניני וגיל דור אלבום הנושא את שמם. הם הלחינו וביצעו את החלק הראשון מתוך שירה של גולדברג. השיר הושמע רבות בחתונות לפני כניסת הכלה לחופה, אף שתוכנו הוא אהבה שנכשלה.
במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשנ"ג (1993) דורג השיר במקום ה-29.
הערות שוליים

↑  איתמר זהר, למה דווקא שיר על פרידה נהפך ללהיט חתונות, באתר הארץ, 15 במאי 2017
↑  לכי כלה: שירי חופה שהיו פעם להיט, וואלה! מזל-טוב, 2 ביוני 2015
דניס יורצ'נקו

דניס יורצ'נקו (באוקראינית: Денис Сергійович Юрченко; נולד ב-27 בינואר 1978) הוא אתלט אוקראיני בעבר. אליפות העולם באתלטיקה באולם (בודפשט 2004) שזכה במקום השלישי ובאליפויות אירופה במקום השני (פעמיים).
ביוגרפיה

יורצקנקו נולד בעיר דונצק בה התחיל להתאמן בקפיצה במוט.
בשנת 2002 הוא השתתף באליפות אירופה וסיים במקום ה-6. בשנת 2003 הוא סיים במקום השישי באליפות העולם.
בשנת 2004 יורצ'נקו סיים במקום השלישי באליפות העולם באתלטיקה באולם 2004 שנערכה בבודפשט עם תוצאה 5.70 (זכה איגור פבלוב. במשחקים אולימפיים באתונה שנערכו באותה שנה יורצ'נקו הגיע למקום ה-9.
בשנת 2005 באליפות אירופה בעולם יורצקנו זכה במדליית כסף. הוא שיחזר הישג זה בשנת 2007.
בשנת 2008 במשחקים אולימפיים בבייג'ינג יורצ'נקו זכה במדליית ארד (זכה סטיבן הוקר עם שיא אולימפי 5.96). אמנם בשנת 2016 מדליה זו נשללה ממנו בעקבות בדיקת סמים חוזרת. במאי 2017 הוא קיבל השייה לשנתיים ממנה כבר לא חזר.
שיאים אישיים > אצטדיון

קפיצה במוט: 5.83 מטר (2008)
שיאים אישיים > אולם

קפיצה במוט: 5.85 מטר (2005)
הערות שוליים

↑  שלילת מדליות ממספר ספורטאים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14230804
הארמייה התשיעית (איטליה)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  ממלכת איטליה ממלכת איטליה
 שיוך:   הצבא המלכותי האיטלקי
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  נובמבר 1917 – ספטמבר 1943 (כ־25 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  ראו מפקדים
 
הארמייה התשיעית של הצבא המלכותי האיטלקי (באיטלקית: Armata 9) הייתה ארמייה איטלקית שלחמה במהלך מלחמת העולם הראשונה נגד מעצמות המרכז, ופורקה עם סיום המלחמה. הוקמה מחדש במהלך מלחמת העולם השנייה, ולחמה לצד מדינות הציר.
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה

לאחר התבוסה האיטלקית ההרסנית בקרב קפורטו בנובמבר 1917 במהלך מלחמת העולם הראשונה, עבר הצבא המלכותי האיטלקי ארגון מחדש בידי ארמנדו דיאז. הארמייה התשיעית הוקמה, וכמפקדה מונה פאולו מורון. ביוני 1918 לחמה הארמייה בקרב הנהר פיאווה, ובהמשך לחמה בקרב ויטוריו ונטו. הארמייה פורקה עם סיום המלחמה.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

ב-9 בנובמבר 1940 הועברה ארמיית הפו לאלבניה והיא הפכה להיות הארמייה התשיעית. הארמייה השתתפה בפלישה האיטלקית ליוון, אולם בעקבות מתקפת נגד יוונית נהדפה חזרה לאלבניה. הקמפיין נתקע עד שהגרמנים פלשו גם הם אל יוון באפריל 1941. לאחר סיום המערכה כנגד יוון היוותה הארמייה את כוח הכיבוש האיטלקי באלבניה, וכן בחלקים מדלמטיה ומונטנגרו שסופחו לאלבניה הכבושה. בספטמבר 1943 פורקה הארמייה בידי הגרמנים, ורבים מחייליה, ובין היתר כל הדיוויזיה ה-41 "פירנצה", הצטרפו אל הפרטיזנים האלבנים.
מפקדים > מלחמת העולם הראשונה

פאולו מורון (נובמבר 1917 - נובמבר 1918)
מפקדים > מלחמת העולם השנייה

מריו וירצ'ילינו (1940-1941)
אלסנדרו פירציו בירולי (1941-יולי 1943)
רנצו דאלמאצו (יולי 1943-ספטמבר 1943)
הערות שוליים

↑  ארמיית הפו באתר אקסיס היסטורי
דוראפור

דּוּרַאפּוֹר (באנגלית: Durapore) הוא חומר חבישה רפואי בצורת גליל דביק של בד בסגנון משי חזק וקשיח. באנגלית הוא מוכר בעיקר בשם הגנרי שלו הוא silk tape.
שימושים

הדוראפור, בשונה מהמיקרופור, הוא דביק, חזק וקשיח יותר ואינו ניתן לחיתוך בקלות יחסית למיקרופור. הדוראפור מתאים יותר למקרים בהן צריך הידוק חזק ועמידות בפני לחץ (לעומת המיקרופור שאינו עמיד בפני לחץ).
ללא לטקס, והיפואלרגני. קיימים גדלים שונים לדוראפור: החל מ-0.5 ועד 3 אינץ'. כמו מוצרי חבישה רבים המצויים בבתי חולים הוא נקי אך לא סטרילי, והחברה מציעה להפוך אותו לסטרילי בעזרת אתילן אוקסיד, חומר אורגני המשמש בין היתר לחיטוי של ציוד רפואי. לדורפור חיי מדף של 5 שנים בתנאים נאותים.
היסטוריה

הדורפור בדומה למיקרופור, הומצא לראשונה במאה הקודמת על ידי חברת 3M, ומאז זכה להצלחה רבה ברחבי העולם והפך לאחד ממוצרי היסוד בחבישה. כיום, מייצרות חברות רבות ברחבי העולם את הדוראפור תחת שמות אחרים; בישראל אין חברה המיצרת דוראפור והחומר מיובא מִחוץ לארץ.
אטימולוגיה

משמעות השם דוראפור (Durapore), הוא הלחמה של המילים הלטיניות דורה (קשיח) פור (נקב). מכיוון שהוא סרט הדבקה קשיח ונושם כמו שאר אחיו במשפחת סרטי ההדבקה בטכניקת הנקבובים הזעירים (ראו מיקרופור למשל) המאפשרים לעור לנשום וכן מאפשרים להתאיידות של רטיבות ולחות.
הערות שוליים

↑  [מתוך אתר החברה: https://www.3m.com/3M/en_US/company-us/all-3m-products/~/3M-Durapore-Surgical-Tape/?N=5002385+3293321938&rt=rud "Duct Tape for Everything"]. All The Tropes Wiki (באנגלית). נבדק ב-2018-06-02. {{cite news}}: Check |url= value (עזרה)
↑  3M, [https://multimedia.3m.com/mws/media/82085O/common-questions-durapore-surgical-tapes.pdf 3M™ Durapore™ Surgical Tapes
Commonly Asked Questions], https://multimedia.3m.com/mws/media/82085O/common-questions-durapore-surgical-tapes.pdf
↑  dura, מילון לטיני-אנגלי
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דוראפור".
דיוויזיית הים הבלטי

| --- | --- |

מפקדי הדיוויזיה בפינלנד
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  22 באפריל 1918 – דצמבר 1918 (כ־224 ימים)
 מלחמות:  מלחמת האזרחים הפינית
 פיקוד
 מפקדים:  רידיגר פון דר גולץ
דיוויזיית הים הבלטי (בגרמנית: Ostsee-Division) הייתה דיוויזיה מיוחדת של צבא הקיסרות הגרמנית אשר נשלחה לפינלנד במטרה לסייע למשמרות הלבנים במהלך מלחמת האזרחים במדינה.
היסטוריה

במסגרת הסכם ברסט-ליטובסק, נסוגה ברית המועצות מפינלנד ומשטחי המדינות הבלטיות. הקיסרות הגרמנית תכננה להקים בשטחים הללו שרשרת של מדינות בובה שיספקו חומרי גלם ומוצרי מזון לגרמניה. פינלנד הייתה רכיב קריטי בתוכנית זו. עם זאת, מיד לאחר נסיגת הרוסים מהארץ, פרצה בה מלחמת אזרחים בין הבורגנים הלאומנים שכונו "המשמרות הלבנים", לבין הקומוניסטים שכונו "המשמרות האדומים". האדומים הצליחו להשתלט על עיר הבירה הלסינקי, והלבנים נאלצו להתבצר בוואסה.
הלבנים ביקשו סיוע מגרמניה, שהחליטה להיענות לבקשה. למטרה זו, הקימו הגרמנים את דיוויזיית הים הבלטי. הדיוויזיה כללה שתי בריגדות: בריגדת המילואים ה-95, ובריגדת הפרשים ה-2 של המשמר. כמו כן, צרפו הגרמנים לדיוויזיה כוחות ארטילריה. בסה"כ כללה הדיוויזיה 10,000 חיילים. כמפקד הדיוויזיה מונה רידיגר פון דר גולץ. הגרמנים הועברו לפינלנד באפריל 1918. הממשלה שהוקמה בידי הלבנים כיסתה בעצמה את עלויות שינוע הכוח, והפצירה בעם הפיני לספק מזון ומגורים לחיילים הגרמנים.
הגרמנים נחתו בהאנקו, והחלו בצעדה בכיוון הלסינקי. הם הביסו בקלות את המשמרות האדומים הלא מאומנים ולא מאורגנים. במקביל, שייטת משחתות בפיקודו של הוגו מוירר הפגיזה את עמדות האדומים לאורך כל החוף. ב-13 באפריל נכבשה הלסינקי, והסנאט הפיני חזר אליה. כעבור יומיים הוכרז על סיום המלחמה. הפינים ביקשו מהגרמנים להותיר את הדיוויזיה במדינה, והגרמנים נענו ברצון. בין פינלנד לגרמניה נחתם הסכם אשר הפך את פינלנד למונרכיה עצמאית לכאורה, אולם בפועל רוקן את עצמאותה מתוכן והפך אותה למדינת בובה גרמנית. כמלך פינלנד הוכתר הנסיך הגרמני פרידריך קרל מהסן.
למרות ההצלחה המרשימה של הגרמנים בחזית המזרחית, החזית המערבית התמוטטה כליל. ב-11 בנובמבר 1918 נחתם הסכם שביתת נשק בין גרמניה למדינות ההסכמה, ובמסגרתו החזירה גרמניה את כל חייליה מהמזרח. ב-16 בדצמבר עזבה דיוויזיית הים הבלטי את פינלנד וחזרה לגרמניה. בעקבות כך, הפכה פינלנד למדינה דמוקרטית עצמאית. הדיוויזיה פורקה יחד עם שאר הצבא הגרמני.
ד'תת"ט

ד'תת"ט (4809)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-12 בספטמבר 1048 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 30 באוגוסט 1049. שנה מסוג בחג, איננה מעוברת, ואורכה 353 ימים. זו שנת שמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בחג, ובה 353 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר.
היסטוריה של עם ישראל
דיילי תומפסון

פרנסיס מורגן איודלה "דיילי" תומפסון (באנגלית: Francis Morgan Ayodélé "Daley" Thompson, CBE; נולד ב-30 ביולי 1958), הוא אתלט אנגלי בעבר, הוא אלוף אולימפי פעמיים ברציפות (מוסקבה 1980 ולוס אנג'לס 1984) ואלוף עולם (הלסינקי 1983) ושיאן העולם בעבר בקרב עשר.
ביוגרפיה

תומפסון נולד בנוטינג היל, לונדון הבן השני לאבא ניגרי ולאמא סקוטית. בגיל 7 נשלח לפנימייה סגורה בסאסקס לילדים "בעייתיים". אביו שהיה נהג מונית נורה למוות בסטריטהאם כאשר היה תומפסון בן 12. שאיפתו הראשונה הייתה להיות כדורגלן מקצועני אך שינה את מטרותיו לאתלטיקה.
תומפסון שבר את שיא העולם בקרב עשר ארבע פעמים. בפעם האחרונה, בתחרות האולימפית בלוס אנג'לס, העמיד אותו על 8847 נקודות. תוצאה זו נותרה בעינה כשיא עולם במשך תשע שנים וכשיא אולימפי במשך עשרים שנה. באולימפיאדת סיאול (1988) התחרה בניסיון להיות הראשון שזוכה במדליית זהב אולימפית שלישית בענף, אך סיים רק במקום הרביעי.
חוץ מתאריו האולימפיים היה תומפסון גם אלוף העולם (1983), אירופה (1982, 1986) ושלוש פעמים אלוף חבר העמים הבריטי (1978, 1982, 1986). הוא היה בלתי מנוצח בכל התחרויות בהן השתתף מ-1979 עד 1987.
יחסיו עם התקשורת הבריטית ועם הקהל ידעו עליות ומורדות. הם חיבבו את אישיותו כשהיא התבטאה בשריקת "אל, המלך נצור" על דוכן המנצחים בלוס אנג'לס, אך לא כשסירב לשאת את דגל הממלכה המאוחדת, בטקס הפתיחה של משחקי חבר העמים ב-1982. כשבחר בו ה-BBC לאישיות הספורט של אותה שנה, הוא קילל בשידור חי בנאום קבלת הפרס שלו. למרות תקריות אלה ואחרות, נראה שהממלכה סלחה לתומפסון, שכן העניקה לו תוארי "קצין" (1983) ולאחר מכן "מפקד" (2000) במסדר האימפריה הבריטית.
ראו גם

התפתחות שיא העולם בקרב עשר (באנגלית)
דוכסות קרניולה

קרניולה בין נחלות הכתר ההבסבורגי בסביבות שנת 1500
דוכסות קרניולה (בסלובנית: Vojvodina Kranjska, בגרמנית: Herzogtum Krain) הייתה נחלה קיסרית באימפריה הרומית הקדושה ומאוחר יותר באימפריה ההבסבורגית על גלגוליה. היא הוקמה בשנת 1364 תחת שלטון שושלת הבסבורג על שטח המרקה הפרנקית המזרחית של קרניולה. כנחלה תורשתית של בני הבסבורג הפכה הדוכסות בשנת 1804 לחלק מהאימפריה האוסטרית. בשנים 1804–1849 הייתה חלק מממלכת איליריה ובשנים 1849–1867 שוב נחלת כתר נפרדת. בשנים 1867–1918 נכללה בתוך ציסלייטניה - המרכיב הקיסרי האוסטרי של אוסטרו-הונגריה. בירתה הייתה ליובליאנה, בגרמנית - לייבאך.
דוכסות קרניולה גבלה בצפון עם קרינתיה ושטיריה, במזרח ובדרום-מזרח עם קרואטיה, בדרום עם איסטריה ובמערב עם גוריצה וגרדישקה ושטחה היה 9,956 קמ"ר.
דמוגרפיה

רוב האוכלוסייה בדוכסות הייתה דוברת סלובנית. באזור היה גם מיעוט דובר גרמנית שכלל אצילים מקומיים ובעלי מקצועות שהתיישבו בו כאזרחי הערים הגדולות. איים של שפה גרמנית נמצאו במחוז גוטשה שבקרניולה התחתית, שבה הכפריים דיברו בניב גראניש או גוטשריש, ניב דרום בווארי, וכמו כן באזור הכפרים זגורניה סוריצה (אוברצארץ), ספודניה סוריצה (אונטרצארץ) וניימסקי רובט (דויטש גרויט) שבאגן בוהין.
בשנת 1846 אוכלוסיית קרניולה כללה:
סלובנים 428,000
גרמנים 38,000
בשנת 1910 חיו בקרניולה:
520,000 סלובנים
28,000 גרמנים
דוכסי קרניולה

רודולף הרביעי (1365-1364), שהיה גם ארכידוכס אוסטריה החל מ-1358.
ירשו אותו שני אחים:
אלברכט (1379-1365)
יחד עם
לאופולד (1386-1365), דוכס אוסטריה לבדו אחרי הסכם נויברג (1379), מייסד ענף הלאופולדי של בית הבסבורג
וילהלם (1406-1386), בנו של לאופולד. ארכידוכס החל משנת 1414
ירש אותו אחיו:
ארנסט "הברזל" (1424-1406), ארכידוכס החל מ-1414
פרידריך השלישי (1493-1424), בן של ארנסט, מלך הרומאים החל מ-1440, קיסר האימפריה הרומית הקדושה החל מ-1452, גם ארכידוכס אוסטריה החל מ-1457
מקסימיליאן הראשון (1493-1519), בן, גם ארכידוכס אוסטריה, קיסר האימפריה הרומית הקדושה החל מ-1508
קרל הראשון (1521-1519), נכד, גם ארכידוכס אוסטריה, קיסר נבחר מ-1520 (1556-1519)
ירש אותו אחיו:
פרדיננד הראשון (1564-1521), גם ארכידוכס אוסטריה, מלך הרומאים מ-1531, קיסר האימפריה הרומית הקדושה החל מ-1558
קרל השני (1590-1564), בן של פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה הפנימית בחלוקה השנייה של נחלות ההבסבורגים
פרדיננד השני (1637-1590), גם ארכידוכס אוסטריה וקיסר האימפריה הרומית הקדושה החל מ-1619. יורש כל ענפי בית הבסבורג
ראו גם

קרניולה
הערות שוליים

↑  A.J.P. Taylor, The Habsburg Monarchy 1809–1918, 1948: מהדורה סרבית: A. Dž. P. Tejlor, Habzburška monarhija 1809–1918, Beograd, 2001, עמ' 302
↑  "A.J.P. Taylor 1918 עמ' 302
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550432005171  LCCN: no2006109078  NKC: ge1001744  VIAF: 135241782   WorldCat (עם VIAF): 135241782 
דוכסות קרניולה עם איסטריה- בצבע ורוד - כחלק מפרובינציית אוסטריה הפנימית בשנים 1379–1457 ו-1564–1619- לפי האטלס של אוסטריה הפנימית מאת יוזף קרל קינדרמן משנת 1794
דיוויזיית הלנדווהר ה-38 (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  15 באפריל 1917 – ינואר 1919 (כשנה)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים:  קרל פון ויליזן
דיוויזיית הלנדווהר ה-38 (בגרמנית: 38. Landwehr-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-15 באפריל 1917 בחזית המערבית והשתתפה במלחמת החפירות בפלנדריה ובארטואה מ-25 באפריל 1917. לאחר תקופה קצרה של מנוחה, השתתפה הדיוויזיה במלחמת חפירות מ-29 בינואר עד 27 בספטמבר 1918, ובקרב ההגנה בפלנדריה מ-28 בספטמבר עד 17 באוקטובר. לאחר מכן הדיוויזיה הייתה מעורבת בלחימה עורפית בין איסר לליס, שהגיעה לשיאה בקרב על הליס מ-25 באוקטובר עד 1 בנובמבר. לאחר מכן נערכו קרבות עורף משני צדי הסכלדה וקרבות נסיגה מול אנטוורפן - מאס. לאחר ששביתת הנשק של קומפיין נכנסה לתוקף, פינתה הדיוויזיה את השטח שכבשה, צעדה חזרה הביתה, שם פורקה לבסוף בינואר 1919.
לקריאה נוספת

Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
הארמייה התשיעית (האימפריה העות'מאנית)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית האימפריה העות'מאנית
 שיוך:   צבא האימפריה העות'מאנית
 סוג:  ארמייה
 בסיס האם:  קארס 
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  7 ביוני 1918 – 3 באפריל 1919 (301 ימים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 
הארמייה התשיעית של האימפריה העות'מאנית (בטורקית: Dokucuncu Ordu) הייתה ארמיית שדה של הצבא העות'מאני. היא הוקמה במהלך מלחמת העולם הראשונה.
מלחמת העולם הראשונה > סדר הכוחות, יוני 1918

ביוני 1918 הייתה בנויה הארמייה באופן הבא:
הארמייה התשיעית, (מירליבה יאקאפ Şevki פאשה)
הקורפוס הקווקזי ה-1 (מירליבה מוסה קזם קראבקיר)
הדיוויזיה הקווקזית ה-9, הדיוויזיה הקווקזית ה-10, הדיוויזיה ה-15
הקורפוס ה-4 (מירליבה עלי איסאן פאשה)
הדיוויזיה ה-5, הדיוויזיה ה-11, הדיוויזיה ה-12
חטיבת פרשים עצמאית
מלחמת העולם הראשונה > סדר הכוחות, ספטמבר 1918

בספטמבר 1918 הייתה בנויה הארמייה באופן הבא:
הארמייה התשיעית, (מירליבה יאקאפ Şevki פאשה)
הדיוויזיה הקווקזית ה-9, הדיוויזיה הקווקזית ה-11, הדיוויזיה ה-12, חטיבת פרשים עצמאית
אחרי מודרוס > סדר הכוחות, נובמבר 1918

בנובמבר 1918 הייתה בנויה באופן הבא:
הארמייה התשיעית, (מירליבה יאקאפ Şevki פאשה)
הדיוויזיה הקווקזית ה-3 (אחלציחה)
הדיוויזיה הקווקזית ה-9 (דרומית לארזינג'אן)
הדיוויזיה הקווקזית ה-10 (באטום - מעבר לקונסטנטינופול)
הדיוויזיה הקווקזית ה-11 (חוי)
הדיוויזיה הקווקזית ה-36 (מהארמייה השלישית, גומרו)
הדיוויזיה ה-12 (סרדראבאד)
חטיבת פרשים עצמאית
אחרי מודרוס > פיקוח כוחות הארמייה התשיעית, מאי 1919

באפריל 1919 קיימו Şevket Turgut Pasha, Cevat Pasha ו- Kavaklı Mustafa Fevzi Pasha פגישה חשאית בקונסטנטינופול. הם הכינו דו"ח בשם "שבועת השלישייה" ("Üçler Misâkı") והחליטו להקים את הפיקוח הצבאי להגנה על המולדת. בסוף אפריל הגיש Kavaklı Mustafa Fevzi Pasha את הדוח הזה לשר המלחמה irakir Pasha. ב-30 באפריל 1919 אישרו משרד המלחמה והסולטאן מהמט השישי את ההחלטה בדבר הקמת פקחי צבא שהתקבלו על ידי ראש המטה הכללי ולאחר מכן פיקוח כוחות הארמייה הראשונה (המוצבת בקונסטנטינופול, קוואקלי מוסטפא פווזי פאשה), קבוצת ארמיות ילדרים (שהוצבה בקוניה, מרסיני כמאל פאשה, לימים פיקוח הארמייה השנייה), פיקוח כוחות הארמייה התשיעית (המוצבת בארזורום, מוסטפא כמאל פאשה, לימים פיקוח הארמייה השלישית). בנוסף, יוקם הפיקוח על הכוחות הצבאיים ברומליה (נוראדין איברהים פאשה) והקורפוס ה-13 יהיה תחת הנהלת משרד המלחמה. במאי 1919 נבנה הפיקוח הצבאי כדלקמן:
פיקוח כוחות הארמייה התשיעית ("Dokuzuncu Ordu Kıt'aatı Müfettişliği", ארזורום, מפקד: מירבלה מוסטפא כמאל פאשה, ששמה שונה כפיקוח הארמייה השלישית ב-15 ביוני 1919)
הקורפוס ה-3 (סיוואס, Miralay Refet Bey)
הדיוויזיה הקווקזית ה-5
הדיוויזיה ה-15
הקורפוס ה-15 (ארזורום, Mirliva מוסה קזם קראבקיר)
הדיוויזיה הקווקזית ה-3
הדיוויזיה הקווקזית ה-9
הדיוויזיה הקווקזית ה-11
הדיוויזיה ה-12
הערות שוליים

↑  Edward J. Erickson, Order to Die: A History of the Ottoman Army in the First World War, Greenwood Press, 2001, ISBN 0-313-31516-7, p. 188.
↑  Edward J. Erickson, Order to Die: A History of the Ottoman Army in the First World War, Greenwood Press, 2001, ISBN 0-313-31516-7, p. 197.
↑  Edward J. Erickson, Order to Die: A History of the Ottoman Army in the First World War, Greenwood Press, 2001, ISBN 0-313-31516-7, p. 202.
הוא (שיר של שיר חיימוב)

"הוא" הוא סינגל שהוקלט על-ידי הזמרת הישראלית שיר חיימוב. השיר יצא לאור ב-29 ביולי 2019.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על-ידי הדס כהן, הולחן על-ידי מורן דוד והופק על-ידי המפיק הישראלי-קנדי עידו בריאן ריבלין.
השיר שוחרר במהלך שירותה של חיימוב בלהקה צבאית ותוכנן להיות חלק מאלבום הבכורה שלה. בראיון לאתר פרוגי, שיתפה חיימוב בתמיכה הגדולה שמקבלת ממשפחתה ומהצוות שלה מצד אחד, וכן בהלם והתדהמה מהפרגון והחיבוק החם מתחנות הרדיו. בראיון נוסף לידיעות אחרונות, סיפרה שיר כי מטרתה בבחירת השיר הייתה העברת מסר של העצמה נשית.
השיר זכה למעל לחצי מיליון צפיות ביוטיוב, להשמעות רבות בתחנות הרדיו בישראל, ואף נכח במשך כ-5 שבועות בעשירייה הפותחת של המצעד השבועי של מדיה פורסט - מתוכם שלושה שבועות במקום הראשון.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר בוים על-ידי יונתן פסטרנק ואורן מיוחס והועלה לערוץ היוטיוב של חיימוב ב-29 ביולי 2019. בקליפ נראית חיימוב שרה לאדם ממנו נפרדה לצד רקדנים ושחקנים.