stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אמירה זיאן
ביוגרפיה

זיאן נולדה בכפר הדרוזי ירכא למשפחה מסורתית. שני הוריה היו דתיים. אביה קאסם, היה בעל מפעל לבטון ואמה ג'מילה עקרת בית. לזיאן שבעה אחים ושלוש אחיות. בתיכון למדה במקיף אחווה ירכא. בילדותה הוטלו עליה איסורים רבים בתור אישה, אך למרות האיסורים החליטה ללמוד השכלה גבוהה.
בשנת 1999 סיימה לימודים כהנדסאית כימיה תעשייתית במכללה האקדמית גליל מערבי בעכו. ב-2003 קיבלה תעודת הוראה במנהל ממכללת ויצו בחיפה, אך לא עבדה בתחום.
ב-2004 עבר אביה אירוע מוחי. אחיה, בעל מעבדה לפיתוח תמונות, נאלץ להחליף את האב במפעל הבטון, וביקש ממנה לעזור לו בחנות הצילום. העבודה בחנות הצילום עוררה אותה להתעניין בתחום ולהתקדם בו. ב-2007 החלה ללמוד תואר ראשון בחוג לאמנות ובחוג לצרפתית באוניברסיטת חיפה, אותו סיימה ב־2010. היא המשיכה ללימודי תואר שני באמנות מאוניברסיטת חיפה, אותו סיימה ב-2012.
במהלך לימודיה האקדמיים התבלטה בתחום הצילום וזכתה בפרסים ובמענקים, ביניהם מענק על שם האמן סער עפרוני לשנת 2008, פרס שפילמן לסטודנטים לצילום ממכון שפילמן בתל אביב בשנת 2009, ופרס על הישגים גבוהים בעבודת גמר מטעם ידידי אוניברסיטת חיפה לשנת 2010. לאחר סיום לימודיה המשיכה לעסוק בתחום הצילום. היא זכתה להערכה רבה על הישגיה האמנותיים וזכתה בפרסים, ביניהם פרס עידוד היצירה לאמנות פלסטית מטעם משרד התרבות והספורט לשנת 2017, ציון לשבח על שם בקי דקל בעמותה לחקר הנשים והמגדר לשנת 2020, פרס אוסקר הנדלר מקיבוץ לוחמי גיטאות 2022 ועוד.
עבודותיה נכללות באוספים כמו כנסת ישראל, מוזיאון חיפה לאמנות, הגלריה לאמנות אום אל-פחם, קרן אלכסנדר טוצק במינכן, וכן באוספים פרטיים בישראל ובעולם.
מאז שנת 2013 היא מלמדת אמנות בחטיבת הביניים אלרואיא בירכא, הכפר בו היא חיה. ב־2022 פתחה סטודיו עם גלריה משלה בכפר.
בין השנים 2012 ל-2024 הייתה חברה בגלריה שיתופית יהודית ערבית בכברי.
על יצירתה

זיאן עוסקת בעיקר בצילום מבוים עם דגש על פורטרטים של דמויות ויצירת פורטרטים על ידי הצבת חפצים ויצירת סביבות אשר הדמויות נעדרות מהן. בצילומיה היא מרבה לתעד נשים מתוך החברה הדרוזית העכשווית. בעבודותיה עוסקת זיאן בנושאים הקשורים לזהות חברתית-תרבותית בחברה הדרוזית ולסוגיה המגדרית-נשית במציאות הסובבת אותה. בעבודותיה של זיאן ניתנת עדיפות גבוהה לשאלות המעמידות במרכזן את המושג "תרבות" כקטגוריה אסתטית לבחינה ולהבנה של החברה שבה היא פועלת. המרחב האמנותי והאסתטי מזמן אפשרות לפיוס בין הטבע לאנושות ומפַנה מקום לקולות שלא ניתן להם ביטוי במרחבי שיח אחרים.
בתערוכה על "בטון חשוף" שהוצגה בגלריה כברי ב-2016, הציגה זיאן 12 צילומים בפורמטים שונים. בסדרת צילומים מוקפדים ומבוימים כשהיא נוכחת, נעלמת ומתעתעת בצופה מובילה אותנו זיאן אל עולמה הפנימי המסוכסך ובאופן מפתיע גם השלם. אוויר רוח ובטון מתערבבים ומתחרים ביניהם במפגש שנדמה אפשרי רק בעולמה. דמות האב שהייתה המשפיעה והמשמעותית בחייה של אמירה נוכחת ועוברת כחוט השני בכל העבודות גם אם אינה נראית, כמו בעבודה בה מצולם פורטרט של נערה צעירה על רקע בטון. הבטון על גווניו מופיע כמוטיב חוזר בצילומים ומעלה שאלות על קבוע וארעי, על זיכרון ושכחה. מעבודות אלו עולה שאלה האם הבטון הוא רק שכבה דקה ולא יציבה של סנטימטרים בודדים או בטון מזוין הבנוי כיסוד יציב.
ב-2017 הציגה זיאן תערוכה זוגית "הונא והונאק" עם המעצב רמי טריף בגלריה כברי. בתערוכה זו היא בודדה פעולות יום-יומיות שגרתיות המיוחסות לנשים, הוציאה אותן מהקשרן ובכך הפכה אותן למעין ריטואלים מוצפנים בעלי נופח של קדושה ומסתורין.
ב-2018 הציגה תערוכת יחיד "ארמון הבדולח" בגלריה לאמנות באום אל-פחם. בתערוכה זו בחרה זיאן להתמקד בדיאלוגים עם נשים דרוזיות, מקצתן קרובות אליה ומקצתן נשים שהכירה לאחרונה. זיאן שאלה שאלות והקשיבה לחוויותיהן של הנשים בצעירותן ובבגרותן, בחייהן כרווקות וכנשים נשואות, כבנות משפחה, כאימהות וכבנות זוג. התרשמויותיה שלחו אותה לדימוי החזותי – לצילום, שבאמצעותו היא מתעלת את הדברים וממשיגה אותם בשפה צילומית ייחודית. מבחינה חווייתית ומושגית כאחת, העבודות ממחישות את תהליך היצירה עצמו, את המעבר מהסיפור המדובר אל התמונה כמציאות חזותית חדשה, מתומצתת ופואטית.
בשנת 2021 התעסקה זיאן בנושא של גלגול נשמות, התערוכה "מעבר לגוף" שהוצגה במוזיאון וילפריד, הייתה שלב נוסף בדרכה האמנותית של זיאן שתצלומיה חושפים רבדים חבויים בסביבתה הקרובה. הצילום המבוים מאפשר לה לשלוט במרכיביו ולייצר מרחב טמיר של נוכחות ושל היעדר גם יחד. תחושת האשליה שמעורר הדימוי בולטת כבר בתצלום הראשון בתערוכה, שבו נראית דמות שקופה כמו מתפוגגת לעבר שער סגור, מזמינה את הצופה לפסוע בעקבותיה לעבר מציאות נעלמה. סדרת העבודות עסקה בתופעת גלגול הנשמות, אמונה עמוקת שורשים ורווחת בעדה הדרוזית, שאליה משתייכת זיאן, פירוש המונח הערבי לגלגול הנשמות, "תקמוס", הוא החלפת בגד, והוא מבטא את היחס אל הגוף האנושי כאל כלי קיבול ארעי לנשמה, החוזרת ונולדת שוב ושוב. תצלומיה של זיאן מתבססים על סיפורי היזכרות, שאספה בקרב בני העדה הדרוזית. רובם ביקשו כבר בילדותם לפגוש את בני משפחותיהם מן הגלגול הקודם והצליחו לזהות אותם ולאתר חפצים אישיים משמעותיים במקום, שהיה ידוע רק להם ולבני משפחתם בחיים קודמים.
תערוכות > תערוכות יחיד

2012 - "צילומים חדשים", גלריה כברי, קיבוץ כברי, אוצרת: שרון פוליאקין
2016 - "על בטון חשוף", גלריה כברי, קיבוץ כברי, אוצר אבשלום לוי
2017 - ״הונא והונאק״, תערוכה זוגית עם רמי טריף, גלריה כברי, קיבוץ כברי, אוצרת: ענת גטניו (תערוכה זוגית)
2018 - "ארמון הבדולח", הגלריה לאמנות אום אל-פחם, אוצר: גלעד אופיר
2018 - "היתר הנעלם", גלריה לאמנות רמות מנשה, אוצרת: יונית קדוש
2019 - "היופי המואר ", אוניברסיטת בר-אילן, אוצרת: ליאה פיש
2021 - "נסתר", תערוכה זוגית עם קובי סיבוני, גלריה כברי, קיבוץ כברי, אוצר" אבשלום סולימאן (תערוכה זוגית)
2021 - "לדעת ספר", ספריה למדעי החברה אוניברסיטת תל אביב, תל אביב, אוצרת: שלומית בירי
2021 - " מסע אישי", משרד מבקר המדינה, ירושלים, אוצרת: סמדר מיסנג
2021 - "מעבר לגוף", מוזיאון וילפריד ישראל, קיבוץ הזורע, אוצרת: שיר מלר - ימגוצ'י
2023 - "מבעד" גלריה הצד השני מכללת תל חי, אוצרות: סטודנטיות לקורס אוצרות בהנחיית מיכל שכנאי יעקובי
2023 - "מעבר לגוף", גלריה מכללת ספיר, אוצרות: סטודנטיות לקורס אוצרות בהנחיית לאה אביר
2023 - "תערוכת פרס", גלריית לוחמי גיטאות, אוצרת: מיכל הורביץ
תערוכות > תערוכות קבוצתיות נבחרות

2012 - "שם זמני", גלריה כברי, קיבוץ כברי, אוצרת: דרורה דקל
2014 - "לחצות את הים", גלריה מנשר, תל אביב, אוצר: גיא רז
2016 - "Textile – Territory – Text", גלריה Mana Contemporary, ג'רזי סיטי, ניו ג'רזי, ארצות הברית. אוצרת: אירנה גורדון
2017 - "פיסול פמיניסטי בישראל", מוזיאון מאנה-כץ, חיפה, אוצרת: סבטלנה ריינגולד
2017 - "Art Without Borders", גלריה Circle 1, ברלין, גרמניה, אוצרת: שירלי משולם
2018 - "טריטוריות פרומות", בית האמנים בירושלים, אוצרת אירנה גורדון
2018 - "סיפור כיסוי", הגלריה לאמנות ישראלית במרכז הנצחה קריית טבעון, אוצרת: מיכל שכנאי יעקבי
2019 - "זפת חלב", מוזיאון הרמן שטרוק, אוצרת: סבטלנה ריינגולד
2020 - "מציאות באספמיה", סטודיו משלך אוצרת: נטלי פסלב שטרן
2020 - "מסיגות גבול", מוזיאון לאמנות האסלאם, אוצרת: ד"ר סיגל ברקאי
2020 - "ארוחת חג", בית חנקין, כפר יהושע, בשיתוף הגלריה לאמנות ברמות מנשה, אוצרות: אורנה אתקין רביב ונטע הבר
2020 - "תערוכת הזוכים פרס משרד התרבות", מוזיאון אשדוד לאמנות, אוצרים: דפנה גזית, יובל ביטון, רוני כהן - בנימיני
2021 - "נושמות", גלריה דואק, משכנות שאננים, ירושלים, אוצרת: רונית רייק
2021 - "קפסולה", בית המשפט העליון, ירושלים, אוצרת: ד"ר אורנה יאיר
2021 - תערוכה לרגל יום האישה הבין-לאומי, בית הנשיא
2022 - "מבעד למראה", מוזיאון וילפריד ישראל, קיבוץ הזורע, אוצרת: שיר מלר-ימגוצ'י
2022 - "געגוע, השתייכות", פסטיבל האמנות הבינלאומי ראס אל-ח'ימה 2022, דובאי, אוצרת: שרון תובל
2022 - "נגע", מוזיאון על התפר, ירושלים, אוצר: אלון רזגור
2023 - מוזיאון וילפריד ישראל מארח את הגלריה השיתופית היהודית-ערבית בכברי. אוצרות: שיר מלר - ימגוצ'י, תמר הורביץ ליבנה
2023 - " an instinct to change things", גלריה טרוטר ושולר, ניו יורק, אוצר: אליקסיז מנדוזה
2023 - "סיפורי טעמים", המוזיאון לאמנות האסלאם, ירושלים, אוצרות: ד"ר לימור יונגמן, עדי נמיה-כהן
קטלוגים

על בטון חשוף (אנג, עבר) - אמירה זיאן, קטלוג תערוכות, גלריית כברי, קיבוץ כברי, אוצר: אבשלום לוי (2016)
ארמון הבדולח (אנג, עבר, ערב) - אמירה זיאן, קטלוג תערוכות, הגלריה לאמנות אום אל-פחם, פברואר 2018. טקסטים מאת: גלעד אופיר, אמר אבא שקרה
אמנות ומחקר (עבר) - אמירה זיאן, קטלוג תערוכות, אוניברסיטת בר־אילן 2019, טקסטים מאת: גב׳ לאה פיש
מעבר לגוף (אנג, עבר, ערב) - אמירה זיאן, קטלוג תערוכה, מוזיאון וילפריד 2021. טקסטים מאת: שיר מלר-ימגוצ'י
פרסים ומענקים

2008 - מענק על שם האמן סער עפרוני
2009 - פרס שפילמן לסטודנטים לצילום, מכון שפילמן, תל אביב
2010 - פרס על הישגים גבוהים בעבודת גמר מטעם ידידי אוניברסיטת חיפה
2016 - מענק מפעל הפיס לתערוכת יחיד בגלריה לאמנות אום אל-פחם
2017 - פרס עידוד היצירה לאמנות פלסטית ממשרד התרבות והספורט.
2020 - מענק מפעל הפיס לתערוכת יחיד במוזיאון וילפריד ישראל
2020 - ציון לשבח בפרס בקי דקל מטעם העמותה לחקר אמנות נשים ומגדר
2020 - מענק מקרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב
2022 - פרס אוסקר הנדלר מקיבוץ לוחמי גיטאות
2023 - מענק ארטיס, מענק תושבות (Residency Unlimited) ברוקלין, ניו יורק
2024 - מענק של הקרן ליוצרים עצמאיים של משרד התרבות והספורט לשנת 2023
לקריאה נוספת > על יצירתה

רינת רייזנר פודיסוק, אמירה זיאן: מנהיגה חברתית נקודת המבט הצילומית יוצרת מציאות חדשה, מתוך אמנות ומחקר פרסומי המרכז לתערוכות אמנות יהודית על שם גרשון ויהודית ליבר, אוניברסיטת בר-אילן, חוברת ו', תשע"ט - עמ' 3–17
נועם טופלברג, Amira Ziyan, Hiding in the Light: A Synergy of Contrasts as a Visual Code of “Otherness”, הפקולטה לחינוך, אוניברסיטת בר-אילן
על הנגלה והנסתר ביצירתה של הצלמת אמירה קאסם זיאן - שיחה עם לאה פיש, סרטון  באתר יוטיוב, 5 באוקטובר 2020
אריה אסייתי

| אריה אסייתי |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי חתול
משפחה:: חתוליים
סוג:: פנתר
מין:: אריה
תת־מין:: אריה אסייתי
שם מדעי
 Panthera leo persica ‏Meyer, 1826
תחום תפוצה


אריה אסייתי או אריה הודי (שם מדעי: Panthera leo persica) הוא תת-מין של אריה. כיום תת-מין זה מצוי רק בגוג'ראט שבהודו, אך בעבר תפוצתו הייתה רחבה מאוד, החל מאירופה במערב (ראו: אריה אירופאי), דרך המזרח התיכון ועד הודו שהייתה הגבול המזרחי של אזור תפוצתו. האריה האסייתי חי לרוב 16–18 שנים. מבחינה גנטית האריה האסייתי קרוב לאריה סנגלי ולאריה קונגו.
תפוצת המין

מספר האריות האסייאתים החיים בטבע משוער בכ-523 פרטים החיים בפארק הלאומי יער גיר במדינת גוג'ראט ועוד פרטים בפארק פאלפור-קונו במדינת מאדהיה פרדש שבהודו. ביער גיר ניזון האריה האסייתי מהפרסתנים הגדולים בשמורה כגון: האייל הנקוד, אייל הסמבר, חזיר הבר ועוד מספר מיני אנטילופות. בשמורת הטבע יער גיר האריות האסייתים הם טורפי העל וחסרי אויבים טבעיים (הטיגריסים נעלמו משמורה זו). רוב מוחלט של אוכלוסיית האריות האסייאתים חיה על שטח של כ-1,412 קילומטרים רבועים (1,412,000 דונמים). שמורת הטבע יער גיר קרובה לאזורים המיושבים בידי האדם, עובדה זו גורמת לעימותים רבים בין האדם לאריה.
ארץ ישראל מהווה חלק מאזור תפוצת האריה האסייתי ההיסטורי. תחת הכיבוש הצלבני התדלדלה אוכלוסייתם עקב ציד, הציד התרחש בזמן המאה ה-12 וה-13 אבל העדות האחרונה היא מהמאה ה-16. בישראל נמצאו עדויות לאוכלוסייה גדולה של אריות שחיה באזור אשקלון. בארץ ישראל ניזון האריה מפרסתנים גדולים כגון: הראם הערבי, צבי מצוי, הפרא הסורי, ערוד ועוד. האריה בארץ ישראל היה נפוץ בכל הארץ.
מאפיינים פיזיים ומראה

באופן חזותי ישנם הבדלים מינוריים בין תת-המינים השונים שמסתכמים לרוב בצבע הפרווה, אורכה והשייכות הגנטית. משקלם של זכרי האריות האסייתים הוא כ-150–250 ק"ג ואילו משקל הנקבות הוא כ-120–182 ק"ג. אורך הגוף של האריה הזכר הוא כ-1.7–2.5 מטרים ואילו אורך גופן של הנקבות הוא כ-1.4–1.75 מטר. גובה האריה הוא כ-75–105 ס"מ. צבע פרוות האריה האסייתי היא כהה באופן יחסי לתת-המינים האפריקאים.
הבגרות המינית של הזכרים מאוחרת משל הנקבות והיא בגיל 5 שנים ושל הנקבות בגיל 4 שנים. תקופת הרבייה לא עונתית והיא נמשכת כל השנה. ההריון נמשך בין 100 ל-119 ימים ומספר הוורדים שנולדים בשגר נע בין אחד לשישה. תקופת ההינקות היא כ-18–26 חודשים.
אפשר להבחין בין האריה האסיתי לאריה האפריקני לפי אורך רעמת הבטן של הזכר, לאסייתי יש רעמת בטן שחורה וארוכה יותר ולאפריקני יש רעמת בטן חומה וקצרה.
שימור

אוכלוסיית האריות האסייתים היא אחת ההצלחות של שימור תת-מינים בסכנת הכחדה ודאית, אוכלוסייה זו גדלה מאוד ברבות השנים. בשנת 1907 נאמד מספר האריות האסייתים הפראיים בכ-13 פרטים ובשנת 2010 האוכלוסייה נאמדה בכ-411 פרטים ומאז מספר האריות עולה בהתמדה, ובספירה שנערכה במאי 2015 באזור הפארק הלאומי יער גיר במדינת גוג'ראט אוכלוסיית האריות מוערכת ב-523 פריטים, הכולל: 109 זכרים בוגרים, 201 נקבות בוגרות ו-213 גורים. למרות זאת עקב רביית שארים בין האריות ישנה קרבה גנטית גדולה מאוד שמסכנת את האוכלוסייה ששרדה. כדי למנוע את הכחדת האוכלוסייה ששרדה ביער גיר העתיקו מספר פרטים לשמורה נוספת במרכז הודו. בארגון גני החיות האירופאים הרבעת האריות האסייתים היא אחד מפרויקטים רבים ומוצלחים שדוגל בהם הארגון.
הכחדת האריה האסייתי מרחבי אסיה

ארמניה - סביבות שנת 300 לספירה
אזרבייג'ן - המאה ה-10
ארץ ישראל - המאה ה-16
מרכז הודו (חלק מהודו הבריטית) - האריה האחרון נורה ב-1860
סוריה - 1891
טורקיה - סוף המאה ה-19
עיראק - 1918
ערב הסעודית - 1923
איראן - 1942
ארצות נוספות מהן נכחד האריה האסייתי: אפגניסטן, ירדן, כווית, לבנון, פקיסטן, גאורגיה, רוסיה (הקווקז הרוסי), קטר, איחוד האמירויות הערביות, עומאן, תימן, מצרים (סיני).
האריה האסייתי נכחד מרחבי אסיה בגלל צייד מוגבר, בירוא יערות ואובדן בתי גידול אחרים (בעיקר ערבות).
הערות שוליים

↑  אריה אסייתי באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2  Asiatic lion population in Gujarat rises to 523, Deccan Herald
↑  Asiatic Lion population up from 411 to 523 in five years, DeshGujarat, ‏2015-05-10 (ארכיון)
גרייס ואן פאטן

| --- | --- |

 לידה:  21 בנובמבר 1996 (בת 28) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2013 
 מקום לימודים:  תיכון לגארדיה  Village Community School 
 https://gracevanpatten.org
 פרופיל ב-IMDb
 
גרייס ואן פאטן (באנגלית: Grace Van Patten נולדה ב-21 בנובמבר 1996) היא שחקנית אמריקאית.
ביוגרפיה

ואן פאטן גדלה בטרייבקה, ניו יורק, ולמדה בתיכון פיורלו ה. לה גוארדיה. היא הבכורה מבין שלוש בנותיו של הבמאי והמפיק טימותי ואן פאטן (אנ'). היא אחייניתו של שחקן הקומיקס דיק ואן פאטן (אנ'), בת דודתה היא השחקנית טליה בלסם, שהיא בתה של ג'ויס ואן פאטן (אנ') דודתה.
קריירה

התפקיד הראשון של ואן פאטן היה בגיל 8, בסדרת הטלוויזיה "הסופרנוס", שביים אביה. הוא השיג לה את האודישן, והיא גילמה את אלי, בתו של הגנגסטר יוג'ין פונטקורבו. בשנת 2014 היא שיחק בפרק בסדרה אחרת שביים אביה, אימפריית הפשע. היא דחתה את הקבלה לאוניברסיטת דרום קליפורניה, במקום זאת בחרה לעבור אודישן בעיר ניו יורק וללכת לשיעורי מכללות קהילתיות בפסיכולוגיה ופילוסופיה. עם זאת, היא דחתה את הקורסים שנרשמה אליהם כאשר לוהקה לתפקידים במהלך שנת הלימודים.
בשנת 2015 שיחקה בסרט "גונבים את ההצגה". הופעתה הראשונה של ואן פאטן בסרט עלילתי הייתה בשנת 2016 בו שיחקה בתפקיד הראשי הייתה בסרט "נוודים", שהוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו 2016. בשנת 2017 כיכבה במותחן האימה סנטרל פארק. באותה שנה שיחקה בסרט הדרמה הקומדיה "סיפורי מאיירוביץ (חדשים ונבחרים)",. בסרט גילמה ואן פאטן את אליזה, סטודנטית לקולנוע בקולג' בארד ובתו של דמותו של אדם סנדלר, דני. בסרט, בבימויו של נואה באומבך והוקרן בפסטיבל קאן 2017, אלייזה מפיקה ומצלמת סרטים קצרים בעלי אופי מיני בוטה בכיכובה.
בהופעת הבכורה שלה בתיאטרון, ואן פאטן הופיעה במחזה באוף-ברודוויי של The Whirligig מאת האמיש לינקלייטר לצד זושה מאמט.  בשנת 2017 שיחקה ואן פאטן בקומדיה הרומנטית "החתונה" עם גלן קלוז, ג'ון מלקוביץ', פטריק סטיוארט ומיני דרייבר.
בשנת 2018 היא הופיעה בסרטו של דייוויד רוברט מיטשל "תעלומה בסילבר לייק". ואן פאטן נבחר לאחד מ"10 השחקנים לצפייה" של מגזין "וראייטי" ב-2017. בסתיו 2018, היא הופיעה כג'ואן ד'ארק מול גלן קלוז בהפקה של התיאטרון הציבורי של "אמא של המשרתת".  בשנת 2020 שיחקה בסרט "The Violent Heart".
בשנת 2021 שיחקה בסדרת הטלוויזיה תשעה זרים מושלמים.
מאז ספטמבר 2022, מגלמת את לוסי אולברייט בסדרה "מבוסס על שקרים" של הולו.
פילמוגרפיה

| שנה> סרטים | שם> סרטים | דמות> סרטים | הערות> סרטים |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | גונבים את ההצגה | מגי וויאט |  |
| 2016 | נוודים | אלי |  |
| 2017 | Central Park | ליילה |  |
| 2017 | סיפורי מאירוביץ' | אלייזה מאירוביץ |  |
| 2017 | החתונה | מקנזי דרלינג |  |
| 2018 | תעלומה בסילבר לייק | ילדת בלונים |  |
| 2019 | Good Posture | ליליאן |  |
| 2020 | The Violent Heart | קאסי |  |
| 2021 | Mayday | אנה |  |
טלוויזיה
| 2006 | הסופרנוס | אלי פונטקורבו | 2 פרקים |
| 2013 | חוק וסדר: מדור מיוחד | ג'ודי לנייר | פרק אחד |
| 2014 | אימפריית הפשע | רות לינדזי | פרק אחד |
| 2018 | מטורף | אוליביה מדוז |  |
| 2021 | תשעה זרים מושלמים | זואי מרקוני | מיני-סדרה |
| 2022–הווה | מבוסס על שקרים | לוסי אולברייט | תפקיד ראשי |
פילמוגרפיה > Television

[edit]
הערות שוליים

↑  Smith, Krista (באוקטובר 2017). "Grace Van Patten Is a Real New York City Kid". Vanity Fair. ארכיון מ-23 בנובמבר 2020. נבדק ב-2 בדצמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4  Cusumano, Katherine (13 באוקטובר 2017). "Meet Grace Van Patten, 20-Year-Old Star of The Meyerowitz Stories and the Next Great Indie Film Discovery". W. ארכיון מ-3 בדצמבר 2017. נבדק ב-2 בדצמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Saval, Malina (4 באוקטובר 2017). "10 Actors to Watch: Grace Van Patten Stars in 'The Meyerowitz Stories'". Variety. ארכיון מ-3 בדצמבר 2017. נבדק ב-2 בדצמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Brown, Emma (11 במאי 2017). "Discovery: Grace Van Patten". Interview. ארכיון מ-3 בדצמבר 2017. נבדק ב-2 בדצמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Spellberg, Claire (25 באוקטובר 2017). "Who Is Grace Van Patten? Here's Everything You Need To Know About The Scene-Stealing Daughter in 'The Meyerowitz Stories'". Decider. ארכיון מ-3 בדצמבר 2017. נבדק ב-2 בדצמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Hollywood's Freshmen Class: 6 Young Actresses You Should Know This Fall". Paper. 14 בספטמבר 2017. ארכיון מ-3 בדצמבר 2017. נבדק ב-2 בדצמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  N'Duka, Amanda (14 באוגוסט 2017). "Actress Grace Van Patten Inks With WME". Deadline Hollywood. ארכיון מ-4 בדצמבר 2017. נבדק ב-2 בדצמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Mother Of The Maid. Anspacher Theater, September 25 - December 23". publictheater.org. אורכב מ-המקור ב-2018-10-18.
↑  Fleming, Mike Jr. (6 בדצמבר 2017). "'Meyerowitz's Grace Van Patten & 'Fences' Jovan Adepo Set For 'The Violent Heart'". Deadline Hollywood. ארכיון מ-8 בדצמבר 2017. נבדק ב-9 בדצמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Christopher Rosa, Meet Grace Van Patten, the Breakout Star of ‘Nine Perfect Strangers’, Glamour, ‏19 באוגוסט 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2021057668  VIAF: 26162115795402110401   WorldCat (עם VIAF): 26162115795402110401
נירית קופל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 ביוני 1976 (בת 48) חיפה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית צבי 
 פרופיל ב-IMDb
 
נירית קופל וונדרמן (נולדה ב-24 ביוני 1976) היא שחקנית ישראלית לשעבר, בוגרת בית צבי. 
כיום עורכת וכתבת בחדשות חיפה באתר "חי-פה".
ביוגרפיה

נולדה בחיפה. בשנת 2002 התקבלה לסדרה "משחק החיים" שעלתה בשנת 2003, שם גילמה את רותם ליכטר, בחורה אמביציונית שגדלה להורים עשירים ואח עם פיגור שכלי בשם אפי (ירון עצמון), אך עזבה את הבית לאחר סכסוך שהתפוצץ לאחר שעברה אונס מדודה. באותה שנה השתתפה במחזמר "ספיד וגלגלי הקסם" שכתבו ירון כפכפי, וחנוך רוזן, וביים חנוך רוזן, בתפקיד טומילי.
בשנת 2004 השתתפה בתפקיד אורח בסדרה "הפיג'מות" שם גילמה את דידי, חברה של אלונה (אלונה טל) שעברה לגור בדירתה ואף התאהבה בעודד (עודד פז) לאחר שהוא הסתכסך עם אילן(אילן רוזנפלד) וקובי (קובי פרג')  בגלל שאמרו לו שהוא לא רציני.
באותה השנה שיחקה ליצדו של ירון עצמון בהצגה "חיבור מהיר".
כיום היא עורכת חדשות וכתבת באתר החדשות "חי-פה" חדשות חיפה.
מתגוררת בחיפה.
הערות שוליים

↑  חיבור מהיר, באתר www.mofa.co.il
↑  רונית רוקאס, זהות במלכודת, באתר הארץ, 16 בינואר 2007
עופות דורסים

| עופות דורסים |
| --- | --- |

מיון מדעי
על־ממלכה:: אאוקריוטים
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
תת־מערכה:: בעלי גולגולת
קבוצה:: חולייתנים
מחלקה:: עופות
סדרות
 דורסי יום  בזאים  קונדוראים  דורסי לילה
איור של מיני עופות דורסים הנמדדים לפי מוטת כנפיים
עופות דורסים הם עופות הניזונים מבשר של בעלי חיים אחרים. ייחודם של העופות הדורסים הוא בדרך שבה הם הורגים את טרפם. כיוון שכולם מצוידים בטפרים הם נוהגים לעוט על הטרף ולנעוץ בו אותם. לעיתים הדורס ממש מחכך בתפיסתו את קורבנו כלפי המשטח שעליו הוא נע ו"דורס" אותו ומכאן בא להם שמם.
מקור השם הוא בהגדרה הלכתית לדורס בסימני כשרות של עופות בה עוף כלשהו "דרס" את טרפו ("שנועץ צפרניו בבעלי חיים ודורסן, וכעין דרוסת הנץ"). בתוך הגדרה זו כלולים עופות רבים שאינם נחשבים כיום דורסים, אך כל העופות הדורסים כהגדרתם כיום עונים על הגדרה זו.
אפשר להיעזר בדורסים ממושדרים לאיתור גופות בשטח.
מיון

הדורסים הם קבוצה לא טקסונומית המכילה היום ארבע סדרות נפרדות, כשבעבר היו עופות דורסים נוספים כמו הפורוסרקוסיים שנכחדו, אם כי הם שייכים לסדרת הקריאמאים, קרובי משפחה רחוקים של העגוראים.
הסדרות הקיימות הם:
סדרת דורסי היום (Accipitriformes) - הכוללת את משפחת הנציים (Accipitridae) והלבלריים (Sagittariidae), היא סדרה מגוונת ביותר במחלקת העופות, ומיניה נפוצים בכל העולם מלבד אנטארקטיקה. חלק מהדורסים בסדרה הם אוכלי נבלות כמו הנשר והרחם. בעבר נכללו בסדרה גם משפחת הבזיים (Falconidae) והקונדוריים (Cathartidae).
Accipiter erythronemius
Buteogallus gundlachii
עיטם שטלר
עקב אוגור
נשר מקראי
סדרת הבזאים (Falconiformes) - המכילה משפחה יחידה: בזיים (Falconidae). סדרה זו חדשה יחסית ובעבר הייתה שייכת לדורסי היום. בתוכה נמצאים מיני הקרקרה, הבזונים והבזים המהירים, העופות המהירים ביותר בעולם, והמהיר מכולם הוא הבז הנודד שיכול לצלול במהירות של עד 389 קמ"ש. לבזים מקור מאונקל, טפרים חדים וכנפיים בצורת חרמש. לקרקרות מקורים גדולים, ראשים בולטים עם ציצות גדולות והם איטיים בהרבה מהבזים.
Phalcoboenus megalopterus
קרקרה מפוספסת
בז ארקטי
בזון גמדי
בז חום
סדרת דורסי הלילה (Strigiformes) - הכוללת את המשפחות: תנשמתיים (Tytonidae) וינשופים (Strigidae), היא סדרה, שהמינים בה מאופיינים בראש גדול יחסית לגופם, עיניים גדולות ממוקמות בחזית הראש, צוואר קצר, גוף חזק וגוצי וזנב קצר. כמו דורסי היום, דורסי הלילה הם טורפים המצוידים בטפרים חזקים, המשמשים אותם ככלי צייד עיקרי. טרפם של עופות אלה כולל מכרסמים, ארנבות, חרקים ועופות (כולל דורסי יום).
תנשמת לבנה
כוס המחילות
לילית אפורה
אוח מצוי
ינשוף צווחן מזרחי
לילית מצויה
סדרת הקונדוראים (Cathartiformes) - הכוללת משפחה קיימת אחת - קונדוריים (Cathartidae) החיים רק ביבשת אמריקה. חלק מהחוקרים רואים בהם משפחה של דורסי יום. עופות אלו גדולים יותר מכל שאר הדורסים ובעלי מקור ארוך וחד, חוש ריח חזק בשונה מרוב העופות איתו הם יכולים להגיע לפגרים ורגליים ארוכות. הם מעופפים בעזרת דאייה על זרמי אוויר חם בחיפוש אחר פגרים. לעיתים נדירות הם גם יצודו חיות איטיות. כשהם מוצאים נבלה הם מתגודדים סביבה בחבורות גדולות.
קתרטס סוואנה
קונדור קליפורני
אורובו שחור
קונדור האנדים
2010 באסטרונאוטיקה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 2010  באסטרונאוטיקה |  |
< · 2008 · 2009 — 2010 — 2011 · 2012 · >  פורטל מדעי החלל
בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 2010 ונוגעים לתחום האסטרונאוטיקה.
אירועים בולטים

במהלך השנה בוצעו 78 שיגורים, מהם 31 (כ-40%) על ידי רוסיה.
13 ביוני - יחידת נחיתה של גשושית היאבוסה החזירה דגמי החומר מאסטרואיד איטוקוואה אל כדור הארץ.
שיגורי לוויינים > שיגורים מאוישים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מועד שיגור | חללית | צוות בשיגור | מועד נחיתה | צוות בנחיתה | זמן טיסה | הערות |
| 8 בפברואר  09:14 UTC | ארצות הברית STS-130 | ג'ורג' זאמקה  טרי ורטס  רוברט בנקן ניקולס פטריק  קתרין הייר  סטיבן רובינסון | 22 בפברואר   03:22:10 UTC | ג'ורג' זאמקה   טרי ורטס   רוברט בנקן   ניקולס פטריק   קתרין הייר   סטיבן רובינסון | 13 יממות ו-18 שעות | חיבור מעבורת החלל אנדוור לתחנת החלל הבין-לאומית, הרחבת תחנת החלל ב-2 מודולים,הבאת אספקה |
| 2 באפריל  04:04:34 UTC | ברית המועצות סויוז TMA-18 | אלכסנדר סקבורצוב  מיכאיל קורניאנקו ארצות הברית טרייסי קולדוול דייסון | 25 בספטמבר  09:23:00 UTC | אלכסנדר סקבורצוב   מיכאיל קורניאנקו  ארצות הברית טרייסי קולדוול דייסון | 176 יממות | חיבור לתחנת החלל הבינלאומית עם חברי משלחת מס' 23, החלפת צוות, חללית חירום |
| 5 באפריל  10:21:22 UTC | ארצות הברית STS-131 | אלן פוינדקסטר  ג'יימס דטון  ריק מסטרקיו קלייטון אנדרסון  דורותי מטקלף-לינדנבורגר  סטפני וילסון  יפן נאוקו ימזאקי | 20 באפריל   13:08:35 UTC | אלן פוינדקסטר   ג'יימס דטון   ריק מסטרקיו   קלייטון אנדרסון   דורותי מטקלף-לינדנבורגר   סטפני וילסון   יפן נאוקו ימזאקי | 13 יממות ו-18 שעות | חיבור מעבורת החלל דיסקברי לתחנת החלל הבין-לאומית, הרחבת תחנת החלל הבאת אספקה |
| 14 במאי  18:20 UTC | ארצות הברית STS-132 | קנת האם  דומיניק אנטונלי  סטיבן בואן מייקל גוד  גארט רייזמן  פייר סלרס | 26 במאי   12:49:18 UTC | קנת האם   דומיניק אנטונלי   סטיבן בואן   מייקל גוד   גארט רייזמן   פייר סלרס | 15 יממות ו-3 שעות | חיבור מעבורת החלל אטלנטיס לתחנת החלל הבין-לאומית, הרחבת תחנת החלל הבאת אספקה |
| 15 ביוני  21:35 UTC | ברית המועצות סויוז TMA-19 | פיודור יורצ'יחין  ארצות הברית דאגלס וילוק ארצות הברית שאנון ווקר | 26 בנובמבר  04:46 UTC | פיודור יורצ'יחין   ארצות הברית דאגלס וילוק  ארצות הברית שאנון ווקר | 164 יממות | חיבור לתחנת החלל הבינלאומית עם חברי משלחת מס' 24, החלפת צוות, חללית חירום |
| 7 באוקטובר  23:11 UTC | ברית המועצות סויוז TMA-01M | אלכסנדר קאלרי  ארצות הברית סקוט קלי אולג סקריפוצ'קה | 16 במרץ 2011  07:54 UTC | אלכסנדר קאלרי   ארצות הברית סקוט קלי   אולג סקריפוצ'קה | 157 יממות | חיבור לתחנת החלל הבינלאומית עם חברי משלחת מס' 25, חללית חירום |
| 15 בדצמבר  23:11 UTC | ברית המועצות סויוז TMA-20 | דמיטרי קונדרטייב  ארצות הברית קתרין קולמן איטליה פאולו נספולי | 24 במאי 2011  2:27 UTC | דמיטרי קונדרטייב   ארצות הברית קתרין קולמן  איטליה פאולו נספולי | 157 יממות | חיבור לתחנת החלל הבינלאומית עם חברי משלחת מס' 26, החלפת צוות, חללית חרום |