stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שלמה מדרויש
מובאות מתורתו

חידושיו מזכרים בתוספות הנדפסים על הדף ובקובצי תוספות נוספים על מסכתות פסחים, יבמות, כתובות, גיטין, קידושין, בבא קמא, בבא מציעא מכות, שבועות ונדה. במפורש נזכר שחיבר "פרישה" (=פירוש) למסכת סנהדרין, פסחים וכתובות.
בכמה מקומות מצוטטות הנהגותיו.
כמה מפירושיו לתורה נזכרים באסיפות פירושי בעלי התוספות לתורה.
יש המייחסים לו את הפירוש למסכת אבות המיוחס לרש"י.
תלמידיו

רבי שמואל מפלייזא
יש אומרים שרבי אהרן בן יוסי הכהן, בעל "ספר הג"ן" היה תלמידו, אולם חוקרים אחרים לא מצאו סימוכין להשערה זו.[דרוש מקור: מיהם האחרים?]
כנראה גם רבי מאיר מלונדריש (המכונה גם רבי מאיר מאינגלטירא) למד אצלו.
יש אומרים שגם הפייטן  רבי מאיר כוכבי היה תלמידו.
לקריאה נוספת

אפרים אלימלך אורבך, בעלי התוספות: תולדותיהם, חיבוריהם, שיטתם, ירושלים תשל"ו.
נחום גולב, תולדות היהודים בעיר רואן בימי הבינים, תשל"ו, בעיקר בעמ' 105 - 119.
הערות שוליים

↑  שם המקום נכתב במקורות בצורות רבות, בהן: דרוייש, דרואש, דריוש, טרוייש, טריוואש, טרייס, טורש, דרוס, דרוש, רדוש, רודוש, רואס.
↑  גולב, עמ' 109. ועיינו בדברי הרמ"ה: "הרב הגדול ר' שלמה מרואס  נר"ו בן הרב הגדול ר' יהודה מטרוייש רי"ת"
↑  שו"ת מהרש"ל סימן כט
1 2  ראו מרדכי פסחים פרק שני רמז תקנב: "וכן כתב הרב רבי שמואל מפלמיז"א בשם רבו הקדוש רבינו שלמה מדרו"ש שקיבל מרבו ר"י ברבי אברהם".
↑  גולב, עמ' 106 ו-109. וראו אצל אורבך, עמ' 337 הערה 27
↑  גולב, הערה 86. אורבך בהערה 27 חולק על השערה זו.
↑  איגרות הרמ"ה (כתאב אלראסייל), תרל"א, עמוד ד
↑  ראו למשל: שיבולי הלקט, חלק ב, מהדורת חסידה עמ' 13
↑  מרדכי יבמות סימן כא, על פי גרסת "מרדכי ישן".
↑  גולב, עמ' 112 ושם בהערה 323
↑  אורבך, עמ' 337 - 338 בהערה 25
↑  הרב נפתלי יעקב הכהן (אוצר הגדולים אלופי יעקב, חלק ה' סימן תתשג) כתב שנהרג בגזרות שהיו בצרפת בשנת ד'תתקנ"ג (1192/1193)
↑  לדוגמה: תוספות, מסכת פסחים, דף כ"ג, עמוד ב', ד"ה דהא; תוספות, מסכת יבמות, דף ס"ה, עמוד א', ד"ה אי
↑  תוספות, מסכת סנהדרין, דף י"ח, עמוד א', ד"ה כהן
↑  תוספות חכמי אנגליה סנהדרין, מהדורת סופר עמ' 3 ועוד
↑  תוספות חכמי אנגליה פסחים, מהדורת פינס עמ' 53
↑  ראו למשל: אור זרוע חלק ב סימן רנו דף קיט עמוד א; הלכות שמחות למהר"ם סימן קטו; מרדכי מועד קטן סימן תתקכא ועוד
↑  ראו למשל: הדר זקנים, שמות כא, ב; מושב זקנים (ששון) עמ' שפב, ועוד. הרשימה במלואה הובאה אצל גולב, עמ' 190 - 192, וראו אצל אורבך, הערה 34.
↑  נפתלי יעקב הכהן, רבינו אהרן הכהן, אוצר הגדולים אלופי יעקב ב, עמ' קיז אות תכו, באתר היברובוקס
↑  אורבך חלק ב, עמ' 513
↑  רפאל הלפרין, אטלס עץ חיים חלק ה עמ' 204 ערך 1503
↑  יחזקאל פוגל, סנהדרי גדולה - מכות, ירושלים תשל"ט מבוא, עמ' 39
מועצה אזורית שער הנגב

המועצה האזורית שער הנגב היא מועצה אזורית במערב הנגב הצפוני. גבולותיה: מועצה אזורית חוף אשקלון בצפון, מועצות מרחבים ושדות נגב בדרום, רצועת עזה במערב, ומועצות לכיש ובני שמעון במזרח. שטחה של המועצה 180,000 דונם והיא כוללת 12 יישובים.
המועצה נכללה במרץ 1953 בנפת באר שבע, והועברה באפריל 1957 לנפת אשקלון.
בשטח המועצה שוכנים גם חוות שקמים, כפר הסטודנטים איבים וכפר הסטודנטים "איילים" במושב יכיני. בשטח המועצה נמצאים קמפוס המכללה האקדמית ספיר, ו"קריית החינוך שער הנגב" הכוללת את בתי הספר האזוריים ומוסדות קהילתיים וציבוריים המשרתים את אוכלוסיית הדרום.
דמוגרפיה

קהילת שער הנגב מורכבת מדור המייסדים, מצעירים הממשיכים את מורשת ההתיישבות ומיזוג של עולים חדשים מכל קצווי תבל. בשנים האחרונות[דרושה הבהרה] נמצאים יישובי המועצה בתנופת קליטה של בנים חוזרים ותושבים חדשים. היישובים קולטים במספר מסלולים: הרחבות קהילתיות, חברות בעצמאות כלכלית וכן קליטה לתושבות של משפחות ושל סטודנטים הלומדים במכללה האקדמית ספיר.

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף דצמבר 2024 (אומדן), מתגוררים במועצה אזורית שער הנגב 10,070 תושבים, מתוכם 9,751 תושבי ישראל (מקום 179 בדירוג רשויות מקומיות בישראל).   אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 82.8%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 12,805 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח).
במתקפת הפתע על ישראל ספגו יישובי המועצה הסמוכים לרצועת עזה פגיעה קשה, שכללה עשרות נרצחים והרס רב. כ-70% מתושבי המועצה פונו מבתיהם עקב המתקפה.
יישובי המועצה

| מספר | צורת היישוב | יישוב | שנת הקמה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | קיבוץ | אור הנר | 1957 |
| 2 | יישוב מוסדי | איבים | 1991 |
| 3 | קיבוץ | ארז | 1950 |
| 4 | קיבוץ | ברור חיל | 1948 |
| 5 | קיבוץ | גבים | 1947 |
| 6 | קיבוץ | דורות | 1941 |
| 7 | מושב | יכיני | 1950 |
| 8 | קיבוץ | כפר עזה | 1951 |
| 9 | קיבוץ | מפלסים | 1949 |
| 10 | קיבוץ | נחל עוז | 1951 |
| 11 | קיבוץ | ניר עם | 1943 |
| 12 | קיבוץ | רוחמה | 1944 |
ראשי המועצה

| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| גדעון נאור | 1955–1958 |  |
| דב רוזנהק | 1958–1966 |  |
| אריה מליץ | 1966–1974 |  |
| צבי חזן | 1974–1988 |  |
| שי חרמש | 1988–2002 | לימים חבר הכנסת מטעם סיעת קדימה |
| אלון שוסטר | 2002–2018 | לימים שר החקלאות |
| אופיר ליבשטיין | 2018–2023 | נהרג בקרב במהלך טבח שבעה באוקטובר |
| יוסי קרן (מ"מ) | 2023 - 2024 | שימש בתפקיד למשך יותר משנה עד לעריכת בחירות |
| אורי אפשטיין | 2024 - הווה |  |
חינוך וקהילה

במסגרת השירותים שמעניקים היישובים והמועצה האזורית, ניתן דגש מיוחד לנושא החינוך, העשרה ופעילות התרבות לכל הגילאים:
לצד הפעוטונים, גני הילדים, בית הספר היסודי החדש והתיכון האזורי (בית חינוך שער הנגב) שקולט תלמידים גם מרשויות שכנות, מתקיימות פעילויות חברתיות וחינוכיות רבות לילדים ולמבוגרים: אולפן למוזיקה, אולפן למחול, ענפי ספורט מגוונים, פעילויות תרבות ואמנות במסגרת מתנ"ס "ארנון" ומערכת ענפה של חינוך בלתי פורמלי וחינוך חברתי במסגרת היישובים ובתמיכת המועצה.
המועצה מקיימת קשרים הדוקים עם קהילות יהודיות בארצות הברית, דרום אמריקה ואירופה, אשר מעורבות בפרויקטים רבים בתחומי העלייה, הקהילה והחינוך.
משנת 1985 מדי שנה מתקיימת תחרות גביע האביב בשחייה על שם פרד כהן.
תעשייה ופיתוח כלכלי

בשטחה של המועצה האזורית שער הנגב, שני אזורי תעשייה.
תעשייה ופיתוח כלכלי > אזור התעשייה שער הנגב

אזור התעשייה בשטח של 450 דונמים נמצא בבעלות פרטית וציבורית, וכלול במסגרת אזור עדיפות א' המעניקה הנחות והטבות לתעשיינים. בשטח אזור התעשייה ממוקמים משרדי המועצה ומרכז ההכשרה הטכנולוגי "ספירטק" של המכללה האקדמית ספיר העוסק בהכשרת כוח אדם מקצועי לענפי התעשייה השונים. הפארק מאופיין בתעשיית מזון, בתי מלאכה, עיבוד חקלאי, בתי אריזה ומשרדים.
תעשייה ופיתוח כלכלי > פארק תעשיות ספירים

פארק תעשיות ספירים (בשמו הקודם "שער הנגב מזרח") נמצא מדרום לאזור התעשייה של שדרות ובהמשך לו. הפארק משתרע על 325 דונמים (בהמשך מתוכננים 400 דונמים נוספים).
הפארק הוקם כיוזמה משותפת של הרשויות השכנות: עיריית שדרות והמועצה האזורית שער הנגב. פיתוחו של הפארק הואץ בזכות התנאים הייחודיים של האתר ובהגדרתו כאזור עדיפות לאומית א'. הפארק מתמקד בקליטת יזמים ותעשיינים מתחום ההיי-טק וכן תעשייה רגילה אך "נקייה" בהתאם לדרישות תקן איכות הסביבה ISO 14001 (אנ').
שון כבשון

| --- | --- |

לוגו הסדרה
 מבוסס על:  וולאס וגרומיט 
 סוגה:  אנימציה, קומדיה, ילדים
 יוצרים:  ניק פארק, אליסון סנודן, דוד פיין
 בימוי:  ריצ'רד גולסזוקי, כריסטופר סאדלר 
 מדבבים:  ג'ון ספרקס, ג'סטין פלטשר, קייט נמל, ריצ'רד וובר, ג'ו אלן
 פסקול:  מארק תומאס, ויק ריבס
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת 
 שפות:  אנגלית ומדובב לנוספות
 מספר עונות:  6 
 מספר פרקים:  170 
 הפקה
 מפיק:  ג'ולי לוקהארט, גארת' אואן
 מפיקים בפועל:  פיטר לורד, ניק פארק, מייקל קרינגטון
 חברת הפקה:  אולפני ארדמן, BBC
 הפצה:  נטפליקס 
 מוזיקה:  מארק תומאס 
 אורך פרק:  7-5 דקות
 שידור
 רשת שידור:  CBBC
 רשת שידור בישראל:  ערוץ לוגי (עונה ראשונה ושנייה) חינוכית 23 (עונה שנייה) ערוץ הופ! (עונה שלישית ואילך) כאן חינוכית  נטפליקס
 פורמט (תמונה):  מסך רחב 16:9 PAL ‏(576i) ‏(2007) מסך רחב 16:9 HDTV‏ (1080i) ‏(2009–2010, 2013 ואילך)
 פורמט (קול):  דולבי דיגיטל 5.1
 תקופת שידור מקורית:  2007–2014
 תקופת שידור בישראל:  2007 – 2020
 קישורים חיצוניים
 www.shaunthesheep.com
 דף התוכנית ב-IMDb
 
שון כבשון (באנגלית: Shaun the Sheep) היא סדרת אנימציית סטופ-מושן בריטית המופקת על ידי אולפני ההנפשה הבריטיים אולפני ארדמן ומשודרת החל ממרץ 2007 בערוץ CBBC (רשת האחות של BBC). עד כה הופקו לסדרה ארבע עונות הכוללות 130 פרקים. הסדרה משודרת ביותר מ-180 מדינות ברחבי העולם, ובישראל שודרה בעבר בערוץ לוגי וערוץ הילדים וכיום בחינוכית ובערוץ הופ!
ב-26 בספטמבר 2013 נודע כי שון, ביטזר והעדר יקדמו את גביע העולם ברוגבי לילדים שייערך ב-2015, ושיר הפתיחה של הסדרה בעברית היה שיר בביצוע של אסף אבידן.[דרוש מקור]
בתאריך 23 ביולי 2015 יצא לבתי הקולנוע בישראל הסרט "שון כבשון הסרט". ב-2019 יצא סרט קולנוע נוסף בשם "שון כבשון הסרט: עף על החלל".
תקציר העלילה

במרכז הסדרה עומד שון כבשון, המפגין אינטליגנציה אנושית, יצירתיות והתנהגות מנומסת. שון בדרך כלל מספק סכסוך קומי שהוא חייב לפתור לפני כל סוף פרק, אם זה כולל בריחה מעדר כבשים אחר או הצלת העדר שלו.
הפקה

בפרקים שילוב של סלפסטיק וקומדיה אילמת קלאסית. אין כמעט מילים, אפילו על ידי בני האדם ומכך הסדרה מזכירה קומדיה אילמת. עם זאת ניתן לשמוע נהמות פשוטות, פעיות ונאנחות לפי כל מצב רוח של כבשה או דמות. פיטר לורד ציין בעבר כי זו הסדרה האהובה עליו ביותר של האולפנים. שמו של שון באנגלית הוא משחק מילים מהמילה "גזיזה", לפי הופעתו הראשונה שבה כמעט ומת ממכונת הגזיזה האוטומטית לכבשים.
הפקה > הופעות חיצוניות

את ההופעה הראשונה שלו ביצע שון יחד עם העדר בסרט הקצר השלישי של וולאס וגרומיט, הרפתקה מצמררת, כאשר וולאס רצה לגזוז את הצמר של כולם למטרה רווחית. כבר בהופעתו הראשונה הפגין שון אינטליגנציה אנושית, יצירתיות והתנהגות מנומסת. בנוסף, שון הופיע גם בפרק כפול של הסדרה וולאס וגרומיט הנקרא "קונה 13".
דמויות > דמויות ראשיות

שון (Shaun) - גיבור הסדרה ומנהיג עדר הכבשים. הוא חכם המפגין אינטליגנציה אנושית, יצירתיות ונימוסים. חברו הטוב ביותר הוא ביטזר אם כי הם מבצעים אחד לשני תעלולים מדי פעם.
ביטזר (Bitzer) - כלב רועים האחראי על העדר. חברו הטוב ביותר של שון. חובש כובע כחול גדול על ראשו.
שירלי (Shirley) - כבשה גדולה ושמנה המתוארת כ"מכונת אכילה". בגלל כובדה היא זקוקה מפעם לפעם שחבריה הכבשים ידחפו אותה.
טימי (Timmy) - בן דודו של שון. התינוק של העדר, אך לעיתים במרכז הפרק. טימי זכה לפופולריות ולכן קיבל בהמשך סדרה משלו.
אמא של טימי (Timmy's Mother) - אימו של טימי ודודתו של שון. היא מופיעה בתחילת ובסיום סדרתו של טימי.
עדר הכבשים - משפחת כבשים גדולה ומאושרת אך מעט מטומטמת. יוצרים בעיות ששון וביטזר נאלצים לפתור. הם הולכים אחד בעקבות השני, מה שגורם לרב לבלגן.
מר איקס (Mr. X) - חקלאי כפרי המנהל את החווה ואת עדר הכבשים. כלבו הוא ביטזר, כלב רועים. הוא מתעלם מהאינטליגנציה של שון. לרב הוא גורם לסיבוכים בעלילה.
החזירים השובבים (The Naughty Pigs) - חבורת חזירים המציקה וגורמת צרות לעדר הכבשים. הם פוחדים מביטזר, אך נהנים לנסות לגרום לו תעלולים. הם נראים לשון ולעדרו כבריונים. קיבלו בעונה השנייה פרק משלהם בשם "צרות חזירים".
פידסלאי (Pidsley) - החתול של החקלאי. דמות משנית בעונה הראשונה אך מהעונה ה-2 אויב לעדר הכבשים. רוצה ליהנות מתשומת הלב המרכזית של החקלאי, ומקנא באהבתו של החקלאי לביטזר. הוא שונא את עדר הכבשים.
דמויות > דמויות משניות > חיות

אמא תרנגולת - הופיעה בכמה פרקים כאשר חיפשה את אפרוחיה שנעלמו.
אפרוחים - ילדיה של אמא תרנגולת שברחו לה. הופיעו בשני פרקים, כאשר היו מרכזיים ב"מי זאת אמא?".
הברווז - הופיע בעונה הראשונה בלבד. סבל מנזקיו של שון. דמותו הוחלפה בהמשך הסדרה כברווז לבן.
מכסחת פה - עז המכונה "מכונת אכילה", בדומה לשירלי. לא ידידותית. גרמה לכמה וכמה צרות והופיעה בפרק על שמה.
השור - כוחני וחזק המרבה למתוח את שון. הוא הופיע בארבעה פרקים.
הציפורים - להקת ציפורים המופיעה מדי פעם.
לולה - כבשה מיוחדת. חברתו של שון. הפכה לחברה בעדר לאחר טעות של שון.
אריאלה - חברתו של ביטזר. עזבה את החווה בפרק בו הופיעה לראשונה.
העדר האחר - כבשים במראה מעט שונה מהעדר, והפכו לחלק מהעדר בהמשך.
הפרה - פרה המספקת את החלב לחווה. הוזכרה פעמים רבות אך הופיעה בשני פרקים בלבד.
דמויות > דמויות משניות > בני אדם

נער שליח פיצה - בחור צעיר העובד כשליח פיצה. ביטזר מפריע לו בעת רכיבתו עם הקטנוע בכביש.
האחיינית של החקלאי - נערה צעירה האוהבת חיות במידה רבה. האחיינית של החקלאי. מציקה לשון ולביטזר.
נהג האוטובוס - מסיע את החקלאי, העדר ואחייניתו של החקלאי באוטובוס.
סבתא - סבתו של החקלאי. קצרת רוח ורגזנית.
החברה של החקלאי - מופיעה מהעונה השנייה. הרפתקנית וחובבת חיות.
דמויות > דמויות משניות > חייזרים

המשפחה הזרה - משפחה המורכבת משני מבוגרים ושני בני נוער. חייזרים. ירוקים עם עין אחת.
הזר הבודד - חייזר בודד. ירוק עם עין אחת, בדומה למשפחה הזרה, אך שונה בתכונותיו. יכול לגרום לדברים לרחף.
מדענים חייזרים - מדענים חייזרים משוגעים. חטפו את שון ופידסלאי לצורך מחקר. החליפו את מוחותיהם אך החזירו לבסוף הכל למצבו הטבעי.
פרקים > סקירה כללית של העונות

| עונה | עונה | מס' פרקים | שידור מקורי> ת. תחילת העונה | שידור מקורי> ת. סיום העונה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 40 | 5 במרץ 2007 | 14 בספטמבר 2007 |
|  | 2 | 40 | 23 בנובמבר 2009 | 17 בדצמבר 2010 |
|  | 3 | 20 | 25 בפברואר 2013 | 21 במרץ 2013 |
|  | 4 | 30 | 3 בפברואר 2014 | 19 בדצמבר 2014 |
ביקורת

הסדרה קיבלה ביקורות חיוביות באופן עקבי. הארי ונינג מ-"The Stage" מצא בסדרה "אפיון מקסים ואנימציה מעולה. כל זה עוד לפני שאני מזכיר כמה זה מצחיק להפליא...". צ'ארלס ארצטר כתב כי "(לסדרה) סגנון ארדמן קלסי שגורם לי לצחוק בקול רם". עיתון הגרדיאן ציין כי הסדרה פוגעת בול בילדים בגילאי 4 עד 7.
עיבודים

ב-9 במרץ 2007 הפיקה בארצות הברית את ה-DVD הראשון בשם "שון כבשון - נכנסים לכושר עם שון". כוללת: 10 פרקים. בישראל על ידי קלסיקלטת.
בינואר 2011 דיווח ה-BBC כי החלה ארדמן לפתח סרט באורך מלא עם דמויות הסדרה. "שון כבשון הסרט" יצא ב-6 בפברואר 2015. הסרט עוקב אחרי שון והעדר לאחר שיצאו לעיר הגדולה בעקבות מעשה שובבות של שון.
ב-2019 יצא הסרט "שון כבשון הסרט: עף על החלל", ובו שון מנסה להחזיר חייזר לחלל.
מופע המבוסס על הסדרה הוצג לראשונה ב-9 במרץ 2011 ואורכו היה שעה וארבעים דקות. המופע כלל קטעים מוזיקליים וריקודים.
ב-16 ביוני 2008 הודיעה ארדמן כי היא מתכננת לסדרה משחק וידאו, המשחק שוחרר בסתיו של אותה שנה. ב-23 באוקטובר 2009 יצא משחק המשך.
ספין-אוף

בעקבות הצלחת דמותו של טימי הופקה לו סדרה משלו בשם "טימי הטלה".

ב-3 באוקטובר 2010 הייתה אמורה להתחיל גרסת אנימה, אך בוטלה בעקבות זכויות יוצרים.
בשנת 2018 הופקה סדרת ספין אוף לטימי הטלה בשם "לומדים עם טימי הטלה".
פסלי שון כבשון

במרץ 2015 הוצבו במגוון אתרים ברחבי לונדון 50 פסלי שון כבשון שעוצבו על ידי אמנים וידוענים במסגרת מבצע "Shaun in the city". ביולי הועברו הפסלים לעיר בריסטול ובסוף 2015 נמכרו במכירה פומבית על מנת לגייס כספים לעמותת הצדקה לילדים של וואלאס וגרומיט.
הערות שוליים

↑  TV Review The Stage. Harry Venning. 12 March 2007.
↑  Charles Arthur (20 March 2007). Roll over, Pixar – Shaun the Sheep’s here to tickle your funny bone CharlesArthur.com. Retrieved 3 April 2007.
↑  Banks-Smith, Nancy (6 March 2007). Last Night's TV. The Guardian (UK).
↑
| וולאס וגרומיט |
| --- | --- | --- |
| ביצירתו של ניק פארק | ביצירתו של ניק פארק |  |
| סרטים קצרים | טיול לא מהעולם הזה (1989) • המכנסיים הלא מתאימים (1993) • הרפתקה מצמררת (1995) • עניין של חיים ומוות (2008) |  |
| סרטים באורך מלא | וולאס וגרומיט והארנב הקטלני (2005) • שון כבשון הסרט (2015) • שון כבשון הסרט: עף על החלל (2019) • וולאס וגרומיט: על כנפי הנקמה (2024) |  |
| סדרות | שון כבשון • טימי הטלה • וולאס וגרומיט בעולם של המצאות |  |
| ארדמן אנימציות |
| --- | --- | --- |
| פיטר לורד • ניק פארק • דוד ספרוקסטון | פיטר לורד • ניק פארק • דוד ספרוקסטון |  |
| סרטים באורך מלא | מרד התרנגולים (2000) • וולאס וגרומיט והארנב הקטלני (2005) • חיים בזרם (2006) • שירות המתנות החשאי של ארתור (2011) • פיראטים! (2012) • שון כבשון הסרט (2015) • שון כבשון הסרט: עף על החלל (2019) • וולאס וגרומיט: על כנפי הנקמה (2024) |  |
| סדרות טלוויזיה | שון כבשון • טימי הטלה • וולאס וגרומיט בעולם של המצאות |  |
| שונות | וולאס וגרומיט (טיול לא מהעולם הזה (1989) • המכנסיים הלא מתאימים (1993) • הרפתקה מצמררת (1995)  • עניין של חיים ומוות (2008)) • דרימוורקס אנימציות • סוני אנימציות • סטופ מושן |  |
ריצ'רד גולסזוקי ב-2008 עם דגמים של כמה מהדמויות
רוז לוריא הלפרין

| --- | --- |

רוז לוריא הלפרין, 1930
 לידה:  11 באפריל 1896 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  8 בינואר 1978 (בגיל 81) מנהטן, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 מקום מגורים:  פלשתינה (א"י) 
 השכלה:  בית המדרש לרבנים באמריקה (1913)  מכללת האנטר  אוניברסיטת קולומביה (1931) 
 מעסיק:  ההסתדרות הציונית הדסה 
 
מנהיגי היישוב עם הדיפלומט האמריקני ג'יימס מקדונלד בירושלים, 1947. ככל הנראה בפתיחת בית הספר לרפואה של ארגון הדסה. ראשון משמאל ברל לוקר, שני מימין משה שפירא ולאחריו: ג'יימס מקדונלד, זלמן שזר, הרב שמחה אסף, רוז הלפרין (מוסתרת), הרב הראשי בן-ציון מאיר חי עוזיאל ודוד בן-גוריון
בית החולים הדסה שעל הר הצופים, שבבנייתו עסקה רוז הלפרין, ובסמוך לו קמפוס האוניברסיטה העברית
רוז הלפרין מניחה אבן פינה למבנה פנימיה בכפר הנוער אלוני יצחק במסגרת פעילותה בעליית הנוער, 1950
רוז הלפרין, חברת הקונגרס הציוני העולמי, 1965
קברה של רוז לוריא הלפרין בהר הזיתים
רוז לוריא הלפרין (באנגלית: Rose Luria Halprin, ‏11 באפריל 1896 – 8 בינואר 1978) הייתה מהמנהיגות המובילות של העולם היהודי בתקופה שלאחר השואה ועד מחצית שנות ה-60 של המאה ה-20, ובפרט של הציונות האמריקאית במאה העשרים, אשר שימשה פעמיים כנשיאה הלאומית של ההסתדרות הציונית הדסה בארצות הברית, ונשאה בתפקידי מפתח בהנהגה הציונית בימיו המכריעים של היישוב והקמת מדינת ישראל. היא הייתה יו"ר של כבוד של הקונגרס היהודי העולמי באמריקה, חברת הוועד המנהל של סוכנות הטלגרף היהודית (JTA), וחברת ועד קבועה של המגבית היהודית המאוחדת. ב-1976 קיבלה הלפרין את פרס בובליק מהאוניברסיטה העברית בירושלים. במרץ 1977, היא קיבלה תואר ד"ר של כבוד לספרות יהודית ללימודי יהדות בניו-יורק.
מלבד השפה האנגלית היו שגורות בפיה של הלפרין השפות: עברית, יידיש, צרפתית וגרמנית.
ראשית חייה

רוז נולדה ב-11 באפריל בשנת 1896 בניו יורק לפסח (פיליפ) לוריא, סוחר כלי כסף, ולרבקה איזקסון לוריא. הוריה היו ציונים נלהבים – אמה הייתה ממייסדות הדסה – והעניקו לה חינוך יהודי. כבר כנערה צעירה הייתה פעילה ציונית בהיותה מנהיגת כוכבי ציון, החטיבה הצעירה של החברה הציונית האוסטרו-הונגרית, אליה השתייכו הוריה המהגרים. כאשר החברה נקלעה לקשיי תקציב ולכן לא יכלה לאפשר מקום מפגש בדרום מזרח מנהטן, הלפרין וחבריה הפיקו קונצרט לגיוס תרומה לתשלום שכר הדירה. בפעילותה הציונית שנים לאחר מכן נקראה הלפרין לא פעם להשתמש בכישרון זה לגיוס כספים.
בשנת 1913 הלפרין סיימה הכשרה בסמינר למורים שעל יד בית המדרש לרבנים באמריקה, למדה מעט בהאנטר קולג', ופקדה שוב את האקדמיה באוניברסיטת קולומביה שנים לאחר מכן.
נשיאות הדסה

רוז הלפרין שירתה בנשיאות הדסה בשתי קדנציות: קדנציה ראשונה בשנים 1932–1934, וקדנציה שנייה בשנים 1947–1952. שנים אלה היו רוויות באתגרים קריטיים בהם לקחה חלק מהותי.
נשיאות הדסה > כהונה ראשונה 1932–1934

מחד, כהונה זו הייתה בסימן עלייתו של אדולף היטלר לשלטון בשנת 1933 בגרמניה. רחה פראיר מייסדת בברלין את עליית הנוער עליה מופקדת מאוחר יותר הנרייטה סאלד מייסדת הדסה. מפעל זה מציל אלפי ילדים ממלתעות הנאצים ומביאם לארץ ישראל. מאידך, הדסה ממשיכה להטמיע את המהפכות הרפואיות אותן ייסדה ביישוב בארץ ישראל קודם לכן – הקמת בתי חולים ותחנות לבריאות המשפחה – טיפות חלב. שנה קודם לתחילת הכהונה של הלפרין, ייסדה הדסה את קופת חולים עממית, למי שלא נכלל בהסתדרות הכללית.
נשיאות הדסה > בין כהונות 1934–1939

לאחר כהונתה הראשונה כנשיאה עברה בשנת 1934 עם משפחתה להתגורר בירושלים, שם קידמה מטעם ארגון הנשים את הקמתו של בית החולים של ההסתדרות המדיצינית הדסה בהר הצופים. תחת שרביטו של יהודה לייב מאגנס, קנצלר האוניברסיטה העברית, ועדת הבנייה גייסה את האדריכל היהודי גרמני הנודע אריך מנדלסון אשר בנה מבנה שנודע בשל יופיו והתאמתו לזירה המזרח תיכונית, ונחשב לאחד מהמבנים המוצלחים ביותר של האחרון.
בשנת 1939 חזרה לארצות הברית.
נשיאות הדסה > כהונה שנייה 1947–1952

הקדנציה השנייה שלה בשנים 1947–1952 לוותה באחד מאתגרי המנהיגות הקשים ביותר. כנשיאת הדסה היא הובילה את פינוי בית החולים הדסה שעל מובלעת הר הצופים אותו בנתה, כאשר הוא הפך מוקד לאלימות ערבית לאחר הקמתה של מדינת ישראל. שיאו של אותו גל אלימות בהתקפה על השיירה להר הצופים, שיירת הדסה, בלב שכונת שייח ג'ראח, באפריל 1948. למעלה משבעים וחמישה רופאים, אחיות וסטודנטים נהרגו במארב כאשר השיירה בה נסעו חצתה את שכונת שייח' ג'ראח במורדות הר הצופים בדרך אל בית החולים על ההר. המתקפה חשפה את מיקומו השברירי של בית החולים בהיותו מוקף כפרים ערביים. מציאות זו הובילה לפינויו מההר ולמציאת אתר חלופי.
בהנהגתה הוקמו בירושלים חמישה מוקדים זמניים לעזרה ראשונה שנדרשה עקב מלחמת השחרור המתנהלת בעיר. במקביל פעילותה הרפואית של הדסה גדלה עם בנייתו של בית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית ב-1949 והקמת בית החולים הדסה בעין כרם שלש שנים לאחר מכן.
חיים בארץ ישראל

השנים בהם שהתה עם משפחתה בירושלים הותירו עליה רושם עמוק. היא השתלמה בשפה העברית והעמיקה את קשריה האישיים עם אנשי היישוב. לעיתים קרובות שוחחה עם חברים על ההליכות הארוכות שערכה עם ילדיה בעיר העתיקה של ירושלים, ועל המראה של הר הזיתים מדלתה. במהלך הקריירה הציבורית שלה חזרה וביקרה בישראל למעלה מששים פעמים, בשנים בהם חציית האוקיינוס לא הייתה עניין של מה בכך.
כאמור, את שהותה כאן ליווה גל של התפרעויות נגד יהודים על ידי ערביי חברון ובאזורים נוספים. היא סייעה למצוא מזור למתיישבים היהודים אשר באו לירושלים בברחם מהאלימות. מאידך ביטאה עמדה מורכבת כאשר במקביל לסיועה למתיישבים היהודים, היא קראה לשיתוף פעולה יהודי-ערבי.
חיים בארץ ישראל > סיוע לעליית הנוער

בעת שהותה בארץ ישראל השלטון הנאצי בגרמניה הרים ראש והשית מדיניות אנטי יהודית, מה שגרם לגל עלייה גדול מגרמניה לארץ ישראל. הלפרין התוודעה להנרייטה סאלד מייסדת 'הדסה', וסייעה לה בעליית הנוער. במסגרת זו נסעה חליפות לברלין בשנים 1935–1938.
הציונות האמריקאית

חזרתה לארצות הברית בשנת 1939 לוותה ברצון לחזק את השפעתה על היישוב ועל המעשה הציוני. בין השנים 1939–1946 היא הייתה חברה בוועד הפועל הציוני. בשנת 1942 היא הפכה לגזברית ועד החירום של ציוני אמריקה ושירתה כסגנית היו"ר שלו בין השנים 1945–1947. היא נמנתה על חברות המזכירות הראשונות של הוועד היהודי-אמריקני שנוסד ב-1943 על מנת לתעל את המאמץ האמריקני לטובת היישוב לאחר מלחמת העולם השנייה.
הציונות האמריקאית > שתדלנות להקמת המדינה

הלפרין היוותה ציר מרכזי במאבק למען הקמתה של מדינת ישראל במסגרת תפקידה בסוכנות היהודית, והיא השתדלה רבות במסדרונות מטה האו"ם. היא השתתפה במשאים ומתנים אשר הובילו לתוכנית החלוקה ב-1947. מאוחר יותר, כאשר עננה של מתקפת דמים רבצה מעל היישוב, וארצות הברית ביקשה כתוצאה מכך להשהות את הקמת המדינה, הלפרין הייתה זו, יחד עם עוד שלשה חברי הוועד המנהל, אשר הובילה קו נחרץ לממש את התוכנית להקמת מדינה.
הציונות האמריקאית > בקשה לסיוע

לאחר הקמת המדינה התבקשה הלפרין על ידי אליעזר קפלן, שר האוצר של המדינה הצעירה, להוביל את המאמץ הבינלאומי לגייס את התרומות הנחוצות לקליטת העלייה האינטנסיבית ארצה. ב-1946 נבחרה לנהל את הענף הניו יורקי של הסוכנות היהודית. הלפרין נותרה בהנהלת הסוכנות היהודית, דיברה בשמה וגייסה כספים עבורה, עד לפרישתה לגמלאות בשנת 1968.
בנובמבר 1949 פנה ראש ממשלת ישראל דאז דוד בן-גוריון באיגרת לרוז הלפרין נשיאת הדסה, וביקש באמצעותה את סיועה הייחודי של יהדות ארצות הברית למדינה הצעירה, דבר הממחיש את מעמדה של הלפרין הן בקרב הנהגת המדינה הצעירה והן בקרב יהודי ארצות הברית. פנייה זו הייתה חלק מתפיסת ה"חלוציות" בעיני בן-גוריון ואחרים, אשר טען כי מה שהמדינה הצעירה זקוקה לו ביותר הוא כוח אדם מוכשר ואיכותי, מעט בכמות ורב באיכות. הוא ראה כמטרה חשובה ביותר העלאת כוח חלוץ זה מארצות הברית, גם מתוקף ההבנה כי עלייה המונית מארץ מוצא זו אינה בת ביצוע. סיבה נוספת היא היחלשותה של אירופה בימים שלאחר השואה. וכך כותב לה בן-גוריון:
יהדות אמריקא נתנה עזרה רבה לבניין הארץ, בכסף ובעזרה פוליטית. העזרה העיקרית הדרושה בתקופה זו – היא עזרה בכוח אדם שישכלל את הטכניקה, הבנייה, הנהלת העבודה, סידורי החרושת .... ישנם כוחות כאלה בשפע בין יהודי אמריקא...
...אין לשער איזו מהפכה עלולים להכניס מאות בעלי מקצוע אמריקנים ומהי הברכה שהם מסוגלים להביא לארץ...
... עשרה בחורים או בחורות בעלי שאר רוח, אנשי תרבות, רצון וחזון שיתישבו בארץ ויבנו פה משק – יש להם ערך רב יותר לתנועה הציונית באמריקא (מבלי לדבר כבר על הארץ) מאשר למאות חברים או חברות לארגון ציוני באמריקא.
הציונות האמריקאית > אתם כאן אנחנו שם

בזמן עבודתה בסוכנות היהודית וחברותה בוועד הפועל הציוני, הציגה הלפרין עמדה מורכבת – נאמנות בו זמנית לישראל וליהדות ארצות הברית. באופן שתואם את רוח הדסה, היא ראתה בישראל באר רוחנית ותרבותית עבור יהודי ארצות הברית, בו בזמן שגילמה ערכים 'אמריקאים' של צדק ושוויון. באופן הזה היא ביקשה לעורר את יהודי אמריקה להיות מעורבים בישראל מעבר לתרומה פיזית, וכן להפך ציפתה מהישראלים.
כשנה לאחר איגרתו של בן-גוריון ניתן לראות בדברי הלפרין על הציונות האמריקאית שנאמרו במושב הוועד הפועל הציוני בירושלים, כמעין תשובה לדברי בן-גוריון, וכתמצית לתפיסת הציונות האמריקאית:
התנועה הציונית באמריקה לא ראתה עצמה מעולם כתנועה חלוצית גדולה [...] המוני היהודים באו לאמריקה [...] מתוך החלטה ברורה להכות שורש בארץ החדשה [...] ועל מנת להיות לאזרחיה הנאמנים [...]. יהודי אמריקה הצטרפו לתנועה הציונית "בתקופת היטלר", לא משום שחשבו שייתכן כי "גם באמריקה יכולה לרדת שואה" [...]; ורק הנסיבות הקשות הביאו לידי כך שהם "סיגלו לעצמם [...] את הרעיון שבהכרח כי יוקם בארץ-ישראל בית לאומי בשביל יהודים אחרים אך לא בשביל עצמם, לא בשביל יהודי אמריקה