stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפרובינציות והטריטוריות של קנדה
פרובינציות וטריטוריות קנדה לפי אוכלוסין

זוהי רשימה של פרובינציות קנדיות ואוכלוסייתן, המבוססים על המפקד לסטטיסטיקה של קנדה (נכון ל-2011).
בקנדה יש עשר פרובינציות ושלוש טריטוריות. השטח של שלוש הטריטוריות של נונאווט, יוקון, והטריטוריות הצפון-מערביות מהווה יותר משליש שטחה של קנדה, אך הוא מאוכלס בדלילות, מה שמקטין את צפיפות האוכלוסין הכללית בקנדה.
אוכלוסיית קנדה מתרכזת באזורים הסמוכים לגבול ארצות הברית. כתוצאה מכך, רוב הקנדים חיים באזורים עם צפיפות גבוהה יותר מהממוצע הארצי של 3.7 נפשות לקמ"ר.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מקום מבין הפרוביציות | מקום מבין הטריטוריות | שם הפרובינציה/טריטוריה | אוכלוסייה | אחוז מהאוכלוסייה | צפיפות אוכלוסין (נפשות לקמ"ר) |
| 1 | 1 |  |  אונטריו | 12,851,821 | 38.4% | 14.1 |
| 2 | 2 |  |  קוויבק | 7,903,001 | 23.6% | 5.8 |
| 3 | 3 |  |  קולומביה הבריטית | 4,400,057 | 13.1% | 4.8 |
| 4 | 4 |  |  אלברטה | 3,645,257 | 10.9% | 5.7 |
| 5 | 5 |  |  מניטובה | 1,208,268 | 3.6% | 2.2 |
| 6 | 6 |  |  ססקצ'ואן | 1,033,381 | 3.1% | 1.8 |
| 7 | 7 |  |  נובה סקוטיה | 921,727 | 2.8% | 17.4 |
| 8 | 8 |  |  ניו ברנזוויק | 751,171 | 2.2% | 10.5 |
| 9 | 9 |  |  ניופאונדלנד ולברדור | 514,536 | 1.5% | 1.4 |
| 10 | 10 |  |  אי הנסיך אדוארד | 140,204 | 0.4% | 24.7 |
| 11 |  | 1 |  הטריטוריות הצפון-מערביות | 44,263 | 0.1% | 0.03 |
| 12 |  | 2 |  נונאווט | 35,944 | 0.1% | 0.01 |
| 13 |  | 3 |  יוקון | 35,874 | 0.1% | 0.1 |
| סה"כ |  |  |  קנדה | 33,476,688 | 100% | 3.7 |
פרובינציות וטריטוריות קנדה לפי שטח > שטחים יבשתיים

| שיעור | שם ודגל | שטח יבשתי (קמ"ר) | שטח יבשתי (מילים רבועים) | אחוז משטח המדינה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  נונאווט | 1,936,113 | 747,551 | 21% |
| 2 |  קוויבק | 1,365,128 | 527,088 | 15% |
| 3 |  הטריטוריות הצפון-מערביות | 1,183,085 | 456,800 | 13% |
| 4 |  קולומביה הבריטית | 925,186 | 357,223 | 10.2% |
| 5 |  אונטריו | 917,741 | 354,348 | 10.1% |
| 6 |  אלברטה | 642,317 | 248,004 | 7.1% |
| 7 |  ססקצ'ואן | 591,670 | 228,449 | 6.5% |
| 8 |  מניטובה | 553,556 | 213,733 | 6.1% |
| 9 |  יוקון | 474,391 | 183,167 | 5.2% |
| 10 |  ניופאונדלנד ולברדור | 373,872 | 144,355 | 4.1% |
| 11 |  ניו ברנזוויק | 71,450 | 27,587 | 0.8% |
| 12 |  נובה סקוטיה | 53,338 | 20,594 | 0.6% |
| 13 |  אי הנסיך אדוארד | 5,660 | 2,185 | 0.1% |
| סה"כ |  קנדה | 9,093,507 | 3,511,085 | 100% |
פרובינציות וטריטוריות קנדה לפי שטח > שטחי מים מתוקים

שטחי המים המתוקים בקנדה כוללים אגמים, נהרות ומאגרי מים, אך לא כוללים את השטחים השונים שקנדה טוענת לבעלות עליהם באוקיינוס האטלנטי, באוקיינוס השקט ובאוקיינוס הארקטי. אין בקנדה אגמי מים מלוחים או ימות מים מלוחים.
| שיעור | שם ודגל | שטחי מים (קמ"ר) | שטחי מים (מילים רבועים) | אחוז משטחי המים המדינתיים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  קוויבק | 176,928 | 68,313 | 19.9% |
| 2 |  הטריטוריות הצפון-מערביות | 163,021 | 62,944 | 18.3% |
| 3 |  אונטריו | 158,654 | 61,258 | 17.8% |
| 4 |  נונאווט | 157,077 | 60,649 | 17.6% |
| 5 |  מניטובה | 94,241 | 36,387 | 10.6% |
| 6 |  ססקצ'ואן | 59,366 | 22,922 | 6.7% |
| 7 |  ניופאונדלנד ולברדור | 31,340 | 12,101 | 3.5% |
| 8 |  קולומביה הבריטית | 19,549 | 7,548 | 2.2% |
| 9 |  אלברטה | 19,531 | 7,541 | 2.2% |
| 10 |  יוקון | 8,052 | 3,109 | 0.9% |
| 11 |  נובה סקוטיה | 1,946 | 751 | 0.2% |
| 12 |  ניו ברנזוויק | 1,458 | 563 | 0.2% |
| 13 |  אי הנסיך אדוארד | 0 | 0 | 0% |
| סה"כ |  קנדה | 891,163 | 344,086 | 100% |
פרובינציות וטריטוריות קנדה לפי שטח > שטח כולל של הפרובינציות והטריטוריות

הפרובינציות והטריטוריות לפי שטח כולל של פרובינציה וטריטוריה (הן שטח יבשתי והן שטחי מים מתוקים).
| שיעור | שם ודגל | שטח כולל (קמ"ר) | שטח כולל (מילים רבועים) | אחוז משטח המדינה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  נונאווט | 2,093,190 | 808,199 | 21% |
| 2 |  קוויבק | 1,542,056 | 595,402 | 15.4% |
| 3 |  הטריטוריות הצפון-מערביות | 1,346,106 | 519,744 | 13.5% |
| 4 |  אונטריו | 1,076,395 | 415,606 | 10.8% |
| 5 |  קולומביה הבריטית | 944,735 | 364,771 | 9.5% |
| 6 |  אלברטה | 661,848 | 255,545 | 6.6% |
| 7 |  ססקצ'ואן | 651,036 | 251,371 | 6.5% |
| 8 |  מניטובה | 647,797 | 250,120 | 6.5% |
| 9 |  יוקון | 482,443 | 186,276 | 4.8% |
| 10 |  ניופאונדלנד ולברדור | 405,212 | 156,456 | 4.1% |
| 11 |  ניו ברנזוויק | 72,908 | 28,150 | 0.7% |
| 12 |  נובה סקוטיה | 55,284 | 21,346 | 0.6% |
| 13 |  אי הנסיך אדוארד | 5,660 | 2,185 | 0.1% |
| סה"כ |  קנדה | 9,984,670 | 3,855,171 | 100% |
ראו גם

גלריית דגלי קנדה
תמונה מונפשת המציגה את התפתחותה של קנדה בצפון אמריקה.
בצבע ורוד: ארבע הפרובינציות שהתאחדו בשנת 1867, כשבצבע כתום: הטריטוריות שהצטרפו אליהן באותה עת, ויצרו יחדיו את מדינת קנדה.
פוויס

| --- | --- |
סמל פוויססמל פוויס
 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 אומת הבית:  ויילס ויילס
 ערים במחוז:  ל'אנדרינדוד וולס
 שטח:  5,179 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  132,447 (2018)
  ‑ צפיפות:  25 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  52°11′N 3°15′W﻿ / ﻿52.18°N 3.25°W﻿ / 52.18; -3.25
 אזור זמן:  UTC
 http://www.powys.gov.uk/
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
פוויס (באנגלית וולשית: Powys) הוא מחוז ממחוזות ויילס, במזרח ויילס. המחוז נוצר בשנת 1996 בתור מחוז מנהלי ומחוז שמור, על בסיס גבולות המחוז ההיסטורי פוויס שנוסד ב-1974. פוויס הוא המחוז הגדול ביותר בוויילס ושוכן באזור ממלכת פוויס ההיסטורית, המרכז המנהלי של המחוז נמצא בעיירה ל'אנדרינדוד וולס (Llandrindod Wells, ‏5,024 תושבים).
גאוגרפיה

מחוז פוויס הוקם על שטחי המחוזות ההיסטוריים; מונטגומרישייר ורדנושייר, בנוסף לחלקים מדנבישייר, הוא משתרע על שטח של 5,179 קילומטר רבוע מה שהופך אותו למחוז הגדול ביותר בוויילס. המחוז גובל מצפון ברקסהאם, דנבישייר וגוויניד', ממערב בקרמרת'נשייר וקרדיגיון, מדרום בנית' פורט טלבוט, רונד'ה קינון טב, מרת'ר טידוויל, בלנו גוונט ומונמות'שייר. מכיוון מזרח המחוז גובל באנגליה, במחוזות שרופשייר והרפורדשייר. רוב שטחי המחוז הם שטחים הרריים והוא מאופיין ברובו באזור כפרי עם עיירות וכפרים קטנים, העיירות הגדולות ביותר במחוז הם; ניוטאון (12,783 תושבים), איסטרדגינליס (Ystradgynlais, ‏9,004 תושבים), ברקון (7,901 תושבים) ווולשפול (6,269 תושבים).
בשטחי המחוז ישנם מספר אגמים המאפיינים אזורים הרריים, בהם אגם וירנווי (הניזון מנהר וירנווי) בצפון ואגם ל'נגורס בדרום.
בדרום המחוז נמצאת שמורת הטבע 'ברקון ביקונס' המשתרעת על מעט פחות מהרבע הדרומי של המחוז. שמורת הטבע מכילה שטחי טבע רחבים המאופיינים באזורים הרריים, בין היתר חלקים מרכס 'ההרים השחורים'.
ראו גם

ממלכת פוויס
הערות שוליים

1 2 3 4 5  נכון לשנת 2001.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548176105171  LCCN: n81009723  MusicBrainz: ca414a75-9be5-4053-acd4-dab411d66547  VIAF: 146586203   WorldCat (עם VIAF): 146586203
אריזונה קויוטיס

ערך זה עוסק בקבוצת ה-NHL שנקראה "ויניפג ג'טס" בין 1972 ל-1996. אם התכוונתם לקבוצת ה-NHL הנוכחית הנקראת בשם זה, ראו .
אריזונה קויוטיס (באנגלית: Arizona Coyotes) הייתה קבוצת הוקי קרח מקצוענית, שמיקומה האחרון היה בטמפה, אריזונה, ארצות הברית. היא שיחקה בליגת ה-NHL, בה הייתה חברה, בשנות קיומה האחרונות, בבית המרכזי שבחטיבה המערבית.
הקבוצה נוסדה בוויניפג תחת השם ויניפג ג'טס ב-1972, והייתה בין מייסדות ליגת ה-WHA שניסתה להתחרות ב-NHL. עם סגירתה של ה-WHA ב-1979 התקבלו הג'טס כקבוצת התרחבות ל-NHL והחלו לשחק בה בעונת 1980. ב-1996, עקב קשיים כלכליים ושוק קטן בוויניפג, עברה הקבוצה לפיניקס ושינתה את שמה לפיניקס קויוטיס. ב-2003 עברה לעיר גלנדייל, פרבר של פיניקס, שם התבססה עד 2022. לקראת עונת 2014/2015, בעקבות עסקת מכירה שהצילה את הקבוצה מפשיטת רגל, שינתה הקבוצה את שמה לאריזונה קויוטיס.
בעונת 2021/22 עברה הקבוצה מהבית הפסיפי אל הבית השני בחטיבה המערבית, הבית המרכזי, על מנת לפנות מקום בבית הפסיפי לסיאטל קראקן, הקבוצה החדשה שהצטרפה לליגה ומבוססת בסיאטל. לאחר אותה עונה החליטה עיריית גלנדייל שלא לחדש את ההתקשרות עם הקבוצה, והיא עברה בחופזה למאלט ארנה בטמפה, המכיל 5000 מושבים בלבד, כבית זמני, בעודה מחפשת מקום להקמת אולם קבע.
לאחר שתושבי טמפה דחו במשאל ב-2023 את ההצעה לבנות לקבוצה אולם קבע, הפסיקה הקבוצה את פעילותה בסיום עונת 2023/24, אך שמרה על פעילות משרדית ועל קניינה הרוחני מתוך כוונה לנסות לחדש את פעילותה בעתיד. פעילות ההוקי שלה הועברה לקבוצת NHL חדשה שתוקם ביוטה. הקויוטיס נשארו למעשה קיימים כישות משפטית בלבד, וניתנו להם חמש שנים למצוא מקום לאולם קבע כדי להחזיר את הקבוצה לפעילות. לאחר שמדינת אריזונה דחתה מכרז על שטח אדמה שעליו תכנן בעלי הקבוצה להקים אולם חדש בצפון-מזרח פיניקס, הודיעו בעלי הקבוצה לליגה על הפסקת המאמצים לחדש את פעילות הקבוצה.
הקויוטיס לא זכו מעולם בגביע סטנלי וגם לא עלו לסדרת הגמר, ובעונתם האחרונה היו הקבוצה הוותיקה ביותר בליגה שלא עלתה מעולם לסדרת הגמר.
היסטוריה > 1972 - 1979: ויניפג ג'טס ב-WHA

ויניפג ג'טס הייתה אחת מ-12 הקבוצות שייסדו ב-1972 את ליגת ה-WHA, ליגה שניסתה להתחרות ב-NHL כליגה מקצוענית בכירה. הקבוצה רשמה הצלחה גדולה עוד לפני שהליגה החלה את עונתה הראשונה, כאשר הצליחה להחתים את בובי האל, הכוכב הגדול ביותר של ה-NHL באותה תקופה - החתמה שהייתה מכה קשה ל-NHL ויצרה ל-WHA הילה של ליגה בכירה שמהווה אלטרנטיבה ל-NHL. ההחתמה של האל פרצה את הדרך להחתמות של עוד כוכבי NHL בליגה החדשה.
בנוסף להחתמתו של האל, היו הג'טס חלוצים בהוקי קרח המקצועני בצפון אמריקה בכל הנוגע לרכישת שחקנים אירופים בצורה מסיבית. מאחר שהמלחמה הקרה הייתה בעיצומה, השוק שהיה פתוח לג'טס היה השוק הסקנדינבי, והג'טס ניצלו אותו עד תום. כך הגיעו לקבוצה החלוצים השוודים אנדרש הדברג ואולף נילסון, שהרכיבו יחד עם האל את קו ההתקפה הראשון של הקבוצה - קו ההתקפה שנחשב לטוב ביותר בכל שנותיה המעטות של ה-WHA. עוד רכש בגל השחקנים השוודים היה המגן לרס-אריק סיוברג, שנחשב למגן הטוב ב-WHA. הקבוצה, שכללה עוד כוכבים אירופים וצפון אמריקאים, הייתה אחת הקבוצות החזקות ב-WHA, ובשבע העונות בהן התקיימה הליגה הגיעו הג'טס לסדרת הגמר שלה חמש פעמים וזכו בשלוש אליפויות, כולל האליפות האחרונה של הליגה בעונת 1979 בה ניצחו בסדרת הגמר את אדמונטון אוילרס וכוכבה הצעיר וויין גרצקי.
היסטוריה > 1996 - 2000: שנים ראשונות בפיניקס

הקויוטיס, קבוצת ה-NHL הראשונה אי פעם באריזונה, התמקמה ב"אמריקה ווסט ארנה", האולם הביתי של פיניקס סאנס, והחלה שם את עונת 1997. האולם היה מלא לחלוטין במשחק הבכורה של הקויוטיס בו ניצחו את סן חוזה שארקס והציגו לקהל את הקבוצה. אלכסיי ז'מנוב עזב בקיץ, אולם הקויוטיס מילאו את החלל ברכש של כוכב מוכח, ג'רמי רניק משיקגו בלאקהוקס, שחבר לקית' טקצ'אק בקו הראשון של ההתקפה. בשער הציגו הקויוטיס לראשונה את השוער הרוסי ניקולאי חביבולין, שכונה על ידי האוהדים "חומת בולין" (Bulin Wall, משחק מילים על חומת ברלין). עם עונה מצוינת של טקצ'אק שכבש 52 שערים עלו הקויוטיס לפלייאוף כבר בעונתם הראשונה בפיניקס. הקהל של הקויוטיס המשיך את המסורת שנוצרה בוויניפג והגיע למשחקי הפלייאוף ב"אמריקה ווסט ארנה" לבוש כולו בלבן. בפלייאוף התברר שמסורת ההפסדים בסיבוב הראשון ממשיכה גם בפיניקס, והקויוטיס נוצחו על ידי מייטי דאקס אוף אנהיים בשבעה משחקים. המסורת נמשכה גם בשלוש העונות הבאות, למרות צירופם של כוכבים כריק טוקט ועונות רגילות שהסתיימו במאזנים חיוביים. לאחר הכישלון הרביעי הרצוף לעבור את הסיבוב הראשון, בסוף עונת 2000, נמכרה הקבוצה לקבוצת משקיעים חדשים שכללה את כוכב העבר שנחשב לשחקן הטוב בכל הזמנים, וויין גרצקי.
היסטוריה > 2000 - 2004: עידן וויין גרצקי כבעלים

כבר בתחילת עידן קבוצת המשקיעים עם גרצקי בתוכה היה עתיד הקבוצה בסכנה. האולם הביתי שלה, "אמריקה ווסט ארנה", הסב לה הפסדים כבדים, כיוון שלא תוכנן להיות אולם דו שימושי אלא אולם כדורסל בלבד. המשטח הפנימי שלו לא היה גדול מספיק כדי להכיל זירת קרח, וגם תכנון מחודש חפוז שנעשה לו לקראת הגעתה של הקבוצה לא הועיל. זירת הקרח הייתה גדולה על האולם, והתוצאה הייתה שהיציעים העליונים בקצות האולם היו למעשה מעל זירת הקרח ולא יכלו לראות כשליש ממנה, כולל אחד השערים. מאחר שאי אפשר היה למכור כרטיסים לאותם יציעים נגרם לקבוצה נזק כספי רב. כתוצאה מצרותיה הכספיות נאלצה הקבוצה לוותר באמצע עונת 2001 על כוכבה קית' טקצ'אק. בלעדיו החמיצה הקבוצה את הפלייאוף, ובסיום העונה עזב גם ג'רמי רניק. הקויוטיס התנחמו בעובדה שעיריית גלנדייל הסמוכה לפיניקס אישרה בניית אולם חדש עבור הקבוצה שיהיה מתאים למשחקי NHL.
בעונת 2002, למרות הסגל חסר הכוכבים, הפיקו הקויוטיס עונה רגילה טובה ועלו לפלייאוף, אולם שוב נוצחו בסיבוב הראשון - על ידי סן חוזה שארקס. לאחר העונה הטובה יחסית, ולאור רכישתו של כוכב מוכח - טוני אמונטה - היו לקויוטיס ציפיות גדולות מעונת 2003, אולם אמונטה גילה כושר ירוד והקבוצה נכנעה למכת פציעות והחמיצה את הפלייאוף.
עונת 2004 לא הייתה טובה בהרבה והקויוטיס החמיצו שוב את הפלייאוף, למרות שיא NHL חדש שקבע שוער הקבוצה בראיין בושה, ששמר על רשת נקייה 332 דקות ושנייה אחת ברצף, כולל חמישה משחקים רצופים מלאים. הקויוטיס יכלו להתנחם במעבר לאולם החדש בגלנדייל במהלך העונה.
היסטוריה > 2005 - 2009: עידן וויין גרצקי כמאמן

לאחר עונת 2005 שבוטלה בשל סכסוך עבודה בין ה-NHL ושחקניה, חזרו הקויוטיס לליגה בעונת 2006 עם וויין גרצקי כמאמן, ורכשו את אחד מכוכבי ההתקפה הגדולים בתולדות ה-NHL, ברט האל, בנו של בובי שכיכב בקבוצה בימיה ב-WHA. אולם ברט האל היה מבוגר מאוד, לקראת סיום הקריירה והרבה מעבר לשיאו, ואחרי חמישה משחקים בלבד פרש מפעילות. בהמשך העונה נקשר שמו של גרצקי בשערורייה, כאשר התברר שאשתו ניהלה רשת הימורי ספורט בלתי חוקית. המקרים האלה סימלו את תקופתו של גרצקי כמאמן הקבוצה, תקופה שהסתיימה בכישלון גדול כאשר הקבוצה גילתה רמה ירודה לאורך רוב התקופה ולא עלתה כלל לפלייאוף.
היסטוריה > 2009 - 2012: פשיטת רגל ועתיד מעורפל

במהלך עונת 2008/09 התברר שהקבוצה צברה חובות עצומים שאין ביכולתה לשלם, והיא פנתה ל-NHL בבקשת עזרה. התברר שהקבוצה הפסידה למעלה מ-200 מיליון דולר מאז 2001, ולבסוף, במאי 2009, הגישה הקבוצה בקשה להכריז עליה כפושטת רגל ונכנסה להליכי "צ'פטר 11". וויין גרצקי, שהיה עדיין אחד הבעלים, עזב את הארגון לחלוטין והתפטר גם מאימון הקבוצה. במקומו מונה דייב טיפט.
ג'ים בלזילי, מנכ"ל החברה הקנדית "ריסרץ' אין מושן" (כיום "בלקברי"), ניסה לרכוש את הקבוצה ולהחזיר אותה לקנדה, לעיר המילטון. העסקה זכתה להתנגדות מצד הנהלת ה-NHL, שניסתה לשדל את ג'רי ריינסדורף - בעלי קבוצת ה-NBA שיקגו בולס וקבוצת הבייסבול שיקגו וייט סוקס - לרכוש את הקבוצה ולהשאירה בפיניקס. לבסוף קנתה ה-NHL את הקבוצה כדי להחזיק אותה בחיים עד שיימצא לה קונה. עסקה נוספת, למכירת הקבוצה לאיש עסקים משיקגו, כמעט נסגרה, אולם נתקלה בהתנגדות של אגודה ציבורית באריזונה שטענה כי העסקה מהווה הטבה בלתי סבירה לקונה על חשבון כסף ציבורי והיא מנוגדת לחוקי מדינת אריזונה, התנגדות שהביאה להקפאת העסקה. אפשרות אחרת שנידונה למכירת הקבוצה למשקיעים מוויניפג שחשבו להחזירה לעיר ממנה באה נפלה גם היא, כאשר ה-NHL הגיע להסכם עם עיריית גלנדייל על השארת הקבוצה בעיר לעונה נוספת, ואילו המשקיעים מוויניפג רכשו במקום זאת את אטלנטה ת'ראשרס. ה-NHL המשיכה להחזיק בקבוצה ולנהל אותה כאשר עתידה באותו זמן לוט בערפל.
בעונת 2009/10, תחת אי הוודאות שאפפה את עתיד הקבוצה, הצליחו הקויוטיס לחזור לפלייאוף לראשונה מאז 2002. גם הפעם נוצחו הקויוטיס בסיבוב הראשון, על ידי דטרויט רד וינגס. כך היה גם ב-2010/11 כאשר הקויוטיס הובסו על ידי הרד וינגס בסיבוב הראשון בארבעה משחקים.
היסטוריה > ריצת הפלייאוף של 2012

בעונת 2012, עדיין תחת ענן אי הוודאות האופף את הקבוצה, הציגו הקויוטיס את עונתם הטובה ביותר אי פעם. לראשונה בהיסטוריה של הקבוצה, כולל תקופת ויניפג, זכו הקויוטיס באליפות הבית שלהם - הבית הפסיפי.
ההצלחה נמשכה גם בפלייאוף, כאשר הקויוטיס ניצחו בסיבוב הראשון את שיקגו בלאקהוקס בסדרה צמודה של שישה משחקים, מתוכם חמישה הסתיימו בהארכה. זו הייתה סדרת הפלייאוף הראשונה שהקויוטיס ניצחו מאז 1987, הרבה לפני המעבר לפיניקס. ההצלחה נמשכה בסיבוב השני עם ניצחון על נאשוויל פרדטורס, ועלייה ראשונה בתולדות הקבוצה לסדרת הגמר של החטיבה המערבית.
בגמר החטיבתי נוצחו הקויוטיס על ידי לוס אנג'לס קינגס בחמישה משחקים, ולא הצליחו להעפיל לסדרת הגמר על גביע סטנלי.
היסטוריה > 2012 - 2021: מכירת הקבוצה ושינוי השם

עונת 2012/13 הייתה רעה לקויוטיס הן בפן הניהולי והן בפן המקצועי. עסקת מכירה נוספת של הקבוצה על ידי ה-NHL נכשלה, אף על פי שהייתה בשלב מתקדם של סיכומים. הקבוצה סיימה את העונה המקוצרת עם 21 ניצחונות בלבד מ-48 משחקים, ולא העפילה לפלייאוף.
בקיץ 2013, לאחר מאמצים רבים, הצליחה ה-NHL למצוא לבסוף קונה לקבוצה - קבוצת "רנסאנס ספורטס אנד אנטרטיינמנט", קבוצה של אנשי עסקים מרחבי ארצות הברית. אחד מתנאי המכירה היה השארת הקבוצה בגלנדייל. הבעלים החדשים והנהלת ה-NHL אישרו את שינוי שמה של הקבוצה לאריזונה קויוטיס החל מעונת 2014/15.
בעונתה האחרונה תחת השם "פיניקס" התקרבה הקבוצה לפלייאוף, אך לבסוף החמיצה אותו וסיימה תשיעית בלבד בחטיבה המערבית. גם בעונות הראשונות תחת השם החדש נכשלה הקבוצה, ולא היוותה גורם במירוץ לפלייאוף.
עם סיום עונת 2016/17 הסתיים עידן בקבוצה, שנפרדה מהקפטן הוותיק שלה שיין דואן. דואן שיחק בקבוצה 21 עונות, עוד מימיה בוויניפג, והיה הקפטן שלה מאז 2003 - הקפטן הוותיק ביותר ב-NHL באותו זמן. בדראפט ההתרחבות שנערך באותו קיץ עם הצטרפותה לליגה של וגאס גולדן נייטס בחרו הקויוטיס שלא להגן עליו, ודואן החליט שלא לעמוד לבחירה בדראפט ופרש ממשחק פעיל.
בעונת 2018/19 חזרה הקבוצה למאבקי העלייה לפלייאוף, אך לקראת סיום העונה הרגילה נכשלה שוב ולא העפילה לפלייאוף זו עונה שביעית ברציפות.
רק בעונת 2019/20 חזרה הקבוצה לפלייאוף, למרות שסיימה את העונה, שנקטעה טרם זמנה עקב מגפת הקורונה, רק במקום ה-11 בחטיבה המערבית. למזלה, עקב המצב המיוחד, נקבע לפלייאוף סיבוב מוקדם בו התמודדו הקויוטיס מול נאשוויל פרדטורס, הפתיעו וניצחו בסדרה, ועלו לסיבוב הראשון בו הודחו על ידי קולורדו אוולאנש. ההצלחה היחסית הייתה זמנית בלבד, והקבוצה שבה והחמיצה את הפלייאוף בעונת 2020/21.
היסטוריה > המעבר לבית המרכזי

ב-2018 החליטה ליגת ה-NHL להוסיף לשורותיה קבוצה חדשה שתהייה מבוססת בסיאטל לקראת עונת 2021/22. על מנת לפנות לקבוצה החדשה, סיאטל קראקן, מקום בבית הטבעי לה על פי מיקומה - הבית הפסיפי - עברה בקיץ 2021 אריזונה קויוטיס, שהייתה חברה בבית הפסיפי מאז 2014, אל הבית השני של החטיבה המערבית, הבית המרכזי.
היסטוריה > 2021 - 2024: בית זמני חדש

עונת 2021/22 הייתה עונת שפל לקויוטיס שסיימו אותה עם 57 נקודות בלבד ובמקום האחרון בחטיבה המערבית.
בנוסף, החליטה עיריית גלנדייל לבטל את ההתקשרות עם הקבוצה בנוגע לאולם הביתי שלה, "חילה ריוור ארנה", לאחר שלא שילמה לעירייה חובות מס. למרות שהחובות שולמו לבסוף, הופסקה ההתקשרות בין הקבוצה לעיריית גלנדייל, והקויוטיס מצאו את עצמם ללא אולם ביתי. בצר להם, פנו לאוניברסיטת המדינה של אריזונה וחתמו בחופזה על חוזה לשלוש שנים לשימוש באולם הנמצא בקמפוס האוניברסיטה בעיר טמפה, "מאלט ארנה", על אף היותו אולם קטן של 5000 מקומות ישיבה בלבד, בעודם מחפשים מקום להקמת אולם חדש.
בביתם הזמני לא חל שיפור משמעותי בקויוטיס, ועונה חלשה נוספת של 28 ניצחונות ו-70 נקודות בלבד הביאה אותם שוב לתחתית הליגה בעונת 2022/23.
היסטוריה > 2024: הפסקת פעילות ופירוק

במאי 2023 התקיים משאל תושבים בטמפה, האם לאפשר לקויוטיס להקים בעיר אולם קבע - אולם התושבים דחו את ההצעה.
בעקבות הדחייה, החליטו הנהלת הקבוצה והנהלת הליגה להפסיק את פעילותה בתום עונת 2023/24. הקויוטיס העבירו את כל פעילות הספורט שלהם, ואת כל חוזי השחקנים והצוות, לקבוצת NHL חדשה שתוקם ביוטה; הקבוצה המשיכה להתקיים כיישות מסחרית ושמרה רק על פעילות משרדית מצומצמת. היא שמרה גם על שמה, סמליה, וקניינה הרוחני; החלטת הנהלת הליגה קבעה שאם תצליח הקבוצה למצוא או לבנות אולם קבע עד 2029, היא תוכל להצטרף לליגה מחדש כקבוצת התרחבות.
השאיפה להחזיר את הקבוצה לפעילות בזמן ולבנות אולם קבע עד 2029 ספגה מכה קשה ביוני 2024, כאשר מכרז של רשות הקרקעות של אריזונה על שטח אדמה בצפון-מזרח פיניקס, שעליו תכננה הקבוצה לבנות מתחם שיכלול את אולמה הביתי העתידי, בוטל עקב חוסר באישור בנייה המתאים לייעוד הקרקע.
מעט לאחר מכן הודיעו בעלי הקבוצה להנהלת הליגה שהם מפסיקים את המאמצים להקים אולם חדש ולהחזיר את הקבוצה לפעילות. בזאת למעשה הגיע הקץ לקיומה של הקבוצה.
הלוגו של ויניפג ג'טס בתקופת ה-WHA
לוגו הקבוצה בשנותיה האחרונות בויניפג
דין קנדי, שחקן ויניפג ג'טס, מול ניו יורק איילנדרס ב-1993
שיין דואן שיחק בקויוטיס 21 עונות והיה הקפטן שלה מ-2003 ועד פרישתו ב-2017. הוא היה גם השריד האחרון מתקופתה בויניפג
חן יאני

| --- | --- |

 לידה:  20 בינואר 1983 (בת 41) 
 מדינה:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
חן יאני
חן יאני בסרטו של דורון ערן "נמס בגשם", 2012
מתוך "נמס בגשם"
מתוך "נמס בגשם"
חן יאני (נולדה ב-20 בינואר 1983) היא שחקנית, תקליטנית, זמרת ודוגמנית ישראלית.
ביוגרפיה

חן יאני נולדה בקריית מוצקין ובהיותה בכיתה א' עברה עם משפחתה לקריית ביאליק, שם גדלה. אח של אביה, משה ינאי, היה שחקן בסרטיו של אורי זוהר.
בשנת 1998, כשהייתה בת 15, נבחרה לנערת השנה של מעריב לנוער. בגיל 17 עברה לפריז למשך שנה ואחר-כך לניו יורק וללונדון, שם עסקה בדוגמנות. היא הצטלמה למגזינים I.D. Magazine, The Face, Visioner, V Magazine, ווג איטליה, ווג צרפת, הופיעה על-גבי 16 עמודים בווג איטליה. עשתה קמפיינים לדולצ'ה וגבאנה, קנת קול, פול וג'ו. עבדה עם הצלמים קרייג מקידון, מריו טסטינו ודייוויד סימס.
בגיל 21 שבה לישראל. היא למדה אצל אייל כהן בבית ספר הדרך, אחר-כך למדה שנה מכינה בסטודיו למשחק ניסן נתיב. היא שיחקה בהצגת הילדים "פרח לב הזהב" מאת ובבימויו של מאיר מיימון, ביחד עם דנה פרנס וניב רז.
היא עשתה את המסלול התלת-שנתי בסטודיו לאומנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין (2009-2006). בכיתתה למדו בין השאר עוז זהבי, דני לשמן, מירב שירום והדס מורנו. בתקופת הלימודים שיחקה במחזהו של ביליאנה סרבליאנוביץ' "הטרילוגיה הבלגרדית", בבימויו של רוני מנדלסון. שיחקה במחזה "השחף" של צ'כוב בבימויו של ניר ארז, ותפקיד ראשי של אולוון במחזה "סיבוב מסוכן" מאת של ג'יי. בי. פריסטלי.
היא הופיעה בתפקידי אורח בסדרות הטלוויזיה "הצרות שלי עם נשים" ו"הבורר".
יאני שיחקה בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע של תמר גלזרמן "המלחמה השנייה", לצד קרן ברגר. היא שיחקה בתפקיד משנה בסרטו של איתי לב "מלח ים" (2010), בו גם שרה את שירו של שלמה ארצי "אף פעם לא תדעי". היא שיחקה בסרטו של חיים בוזגלו "סרק סרק" (2012) בתפקיד מנהלת לשכתו של ראש השב"כ עמוס שניר (עמוס לביא).
ב-2011 יצא לבתי הקולנוע סרטו של דורון ערן "נמס בגשם", בו כיכבה חן יאני בתפקיד הראשי של טרנסג'נדרית. היא קיבלה את התפקיד אחרי שמורן מרציאנו, המלהק שלה, מתחום הדוגמנות, הראה להפקה את התמונה שלה מווג איטליה לבושה כגבר. יאני 
גילמה את דמותו של אסף, נער שנוהג ללבוש בסתר בגדי נשים. כשהוריו (לימור גולדשטיין ועמי ויינברג) מגלים זאת הם זורקים אותו מהבית. אסף עובר ניתוח לשינוי מין והופך לאנה, זמרת ששרה במועדון לילה. כשאביה גוסס מסרטן, מאתרת אמה את אנה באמצעות חוקר פרטי, אנה מגיעה לבית החולים על מנת לסעוד את אביה, במסווה של אחות. בסרט שרה יאני שני שירים, אחד מהם הוא "דני בוי". יאני זכתה בפרס מיוחד על פריצת דרך בפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה מספר 6. הייתה מועמדת לפרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר.
יאני הופיעה בקליפ "שוביניסט" (2003) של "הבליינים", בקליפ "כמה קדוש" (2012) של יעל דקלבאום ובקליפ "אבל חבל" (2012) של להקת "סודהביט", ביחד עם ליאל דניר ויובל שרף. בישראל עשתה קמפיין לחברת גולף.
מאז 2012 ועד 2018 שיחקה בהצגה ״גבול״ פרי עטה של מיכל אקרמן. מאז אוגוסט 2013 משחקת ביחד עם אביב זמר במחזהו של אסף פריינטא "עכבAרים", בבימויו של אלחנן שפירא.
ביוני 2013 השתתפה כרקדנית במופע HOUSEN של להקת המחול של שרון אייל (לשעבר כוריאוגרפית הבית של להקת בת שבע) וגיא בכר, במסגרת פסטיבל ישראל.
באוקטובר 2013 הצטרפה כסולנית ללהקת "המכשפות", ששינתה את שמה ל"המחשפות". היא משתתפת בסיבוב ההופעות של "המחשפות" הכולל את כל להיטי העבר לצד חומרים חדשים, את אחד השירים, "אשמיע קולי", כתבה והלחינה יאני. הלהקה מקליטה שירים חדשים עם חן יאני כסולנית, בהפקתה המוזיקלית של קורין אלאל.
במהלך חייה, יאני תקלטה במועדונים ובמסיבות בארץ ובעולם ובין השאר לצד שותפתה גילי סער.
באפריל 2018 יאני יצאה מהארון וסיפרה על הזוגיות שהיא מנהלת עם רקדנית להקת המחול בת שבע אימרה ואן אופסטל.
תפקידים > סרטי קולנוע

| סרט | במאי | תפקיד | שנה | פסטיבלים ופרסים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| משפחה | רוני קידר |  | 2018 |  |
| סרק סרק | חיים בוזגלו | מנהלת לשכתו של ראש השב"כ עמוס שניר | 2012 |  |
| נמס בגשם | דורון ערן | אסף/אנה, תפקיד ראשי | 2011 | יאני זכתה בפרס מיוחד על פריצת דרך בפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה מספר 6. הייתה מועמדת לפרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר. הסרט זכה בפרס "הסרט הטוב ביותר" בפסטיבל בריסל ובפרס "הסרט הטוב ביותר" בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי בשטרסבורג. הסרט הוקרן בעשרות פסטיבלים, בהם מונפלייה, מונטריאול וטורינו |
| מלח ים | איתי לב | הדס, תפקיד משנה | 2010 | השתתף בפסטיבל הקולנוע ירושלים והוקרן בסינמטקים של תל אביב, חיפה וירושלים |
תפקידים > סרטים קצרים

| סרט | הפקה ומידע נוסף | במאי | תפקיד | שנה | פסטיבלים ופרסים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| התרוממות רוח | סרט גמר במסגרת החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. הופק במסגרת פרויקט "מחווה לקולנוע הישראלי", בשיתוף הערוץ הראשון ואוניברסיטת תל אביב. | אופיר בן-שמעון | לצידו של משה איבגי | 2013 |  |
| חום כחול | בית הספר מעלה, 25 דקות | הילה אטיאס |  | 2012 | זכה בתמיכה של קרן רבינוביץ' השתתף בפסטיבל הקולנוע ירושלים, זכה בפרס בימוי מצטיין מהמיזם לקולנוע וטלוויזיה בירושלים |
| המלחמה השנייה | סרט קולנוע, 45 דקות | תמר גלזרמן | נעמה, תפקיד ראשי | 2008 | הסרט היה מועמד לדרמה הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, השתתף בפסטיבלים רבים ברחבי תבל והוקרן בערוץ 1 |
תפקידים > טלוויזיה

| סדרה/תוכנית | ערוץ | במאי | תפקיד | שנה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ג'וני ואבירי הגליל | Yes | דני רוזנברג | אנה, תפקיד אורח | 2015 |
| הצרות שלי עם נשים | ערוץ 10 | רני סער ואלון בנארי | תפקיד אורח, חמישה פרקים | 2010 |
| הבורר | HOT | שי כנות | יולי, תפקיד אורח, עונה שלישית, פרקים 3, 8 ו-9 | 2010 |
תפקידים > תיאטרון

| הצגה | מחזאי | במאי | תיאטרון | הצגת בכורה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| וריאציות גולדברג | ג'ורג' טבורי | גיל אלון | תיאטרון תמונע | 2014 |
| עכבAרים | אסף פריינטא | אלחנן שפירא | תיאטרון תא | 2013 |
הערות שוליים

↑  דנה דרבינסקי, הלידה הביתית של גילי סער: "אנה חייכה אליי מתוך בריכת מים חמימים", באתר Xnet‏, 10 באוקטובר 2017