גלאקטיקוס
2000–2006: נשיאותו הראשונה של פרס > סיבות לכישלון

מספר סיבות הוצעו בתקשורת לכישלון מדיניות הגלאקטיקוס:
חוסר עניין בכישרון הגנתי פגע בקבוצה, שכן העברות פוטנציאליות בוטלו מכיוון שפרס לא רצה לשלם שכר גבוה לשחקני הגנה. זמן קצר לאחר החתמתו של בקהאם, קלוד מאקללה עזב את הקבוצה לאחר שהמועדון סירב להעלות את שכרו הנמוך יחסית, למרות שנחשב לאחד הקשרים ההגנתיים הטובים בעולם והמפתח לקבוצה. המשא ומתן להחתמת פטריק ויירה מארסנל ב-2004 נכשל מסיבות דומות. שחקני ההגנה שעליהם חתום פרס בתקופה זו: וולטר סמואל, תומאס גרבסן, ג'ונתן וודגייט, סיסיניו, קרלוס דיוגו ופבלו גרסיה, כולם תמורת סכומים גבוהים, נכשלו כששיחקו במועדון. סרחיו ראמוס, שהצטרף לריאל תמורת 27 מיליון אירו בקיץ 2005 מסביליה, לא הצליחו לזרוח עד לעזיבתו של פרז ב-2006. פאבון, שחקן הבית של המועדון, לא עמד בציפיות ועזב את הקבוצה ב-2007.
פיטורי המאמן ויסנטה דל בוסקה, שזכה בשני תוארי ליגת האלופות והוביל את ריאל מדריד לאליפות הליגה שלה ה-29 בעונת 2002/03 – הטענה הייתה שדל בוסקה ושחקניו (כלומר היירו, מוריינטס, סטיב מקמנמן ומאקללה) יצאו נגד המדיניות שהנהיג פרס. שלושה מהשחקנים תמכו בהעלאת שכר משמעותית למאקללה, וכולם עזבו את המועדון זמן קצר לאחר עזיבתו של דל בוסקה. חשוב מכך, דל בוסקה הצליח לאזן את האגו הרב של השחקנים בנבחרת הכוכבים, בהתחשב בעובדה שכמה גלאקטיקוס התחרו כולם על אותה עמדה. ללא דל בוסקה, שחקני העל לא הצליחו ליצור קבוצת כדורגל מגובשת, כך שמספר רב של כדורגלנים אישיים מוכשרים מאוד, לא תורגם ביעילות לקבוצת כדורגל טובה.
חוסר יציבות והתערבות של פרס, שמינה את קרלוס קיירוש, עוזר מאמן במנצ'סטר יונייטד, בשבוע שלאחר הגעתו של בקהאם ופיטוריו של דל בוסקה. קיירוש נאלץ לכאורה לבחור את השחקנים הכוכבים, ללא קשר לצורה או ביצועים על המגרש, כדי למקסם את הפוטנציאל השיווקי, והיה לו השקעה מוגבלת בהחלטות טקטיות. קיירוש פוטר מאוחר יותר לאחר עונה אחת ללא תואר ב-2003/04, כאשר ריאל סבלה בשנים שלאחר מכן מתחלופה גבוהה בסגל, עם ארבעה מאמנים וארבעה מנהלי כדורגל בארבע השנים שלאחר פיטוריו של דל בוסקה ב-2003.
החתמות מסיבות שאינן קשורות לכדורגל (שיווק), בעיקר ביחס לבקהאם. בקהאם, שחקן כנף ימני, הצטרף למועדון בין היתר בגלל הפופולריות העצומה שלו באסיה. המשמעות הייתה שפיגו, עוד שחקן כנף ימני, נאלץ להתחרות על מקום בהרכב הפותח. החתמתם של שני שחקנים בעלי פרופיל גבוה באותה עמדה פירושה שאחד מהם נאלץ לשחק בעמדה אחרת במשחקים רבים, כאשר בקהאם משחק כקשר הגנתי כאשר פיגו היה בצד ימין, ופיגו שיחק כקיצוני שמאלי כאשר בקהאם שיחק כקיצוני ימני. אחד ממנהלי המועדון לשעבר אף טען כי בקהאם הוחתם בגלל המראה הטוב שלו ורונאלדיניו, שהצטרף לברצלונה באותו קיץ, היה "מכוער" מכדי לשחק בריאל מדריד. בעוד שהקבוצה לא הצליחה לזכות באף תואר במשך שלוש עונות רצופות, רונאלדיניו הוביל את ברצלונה לתארים רבים במהלך תקופה זו.
סיבוב משחקי טרום העונה באסיה ב-2003 סיפק יותר את צורכי השיווק של המועדון מאשר את ההכנה הדרושה לשחקניו. זמן קצר לאחר שבקהאם הצטרף למועדון, הקבוצה יצאה למסע בן 18 ימים באסיה, כדי להרוויח כסף מהפרסום העולמי שלו. המסע כלל משחקי ראווה בבייג'ינג, טוקיו, הונג קונג ובנגקוק, שהביקור בה בלבד הניב למועדון כ-10 מיליון אירו. למרות שהיה משתלם כלכלית ויצר פרסום רב, ערך ההכנה של סיבוב קדם העונה באסיה היה מפוקפק, מכיוון שהקבוצה לא הצליחה להתכונן כראוי לעונה. המסע גם היה מתיש עבור השחקנים, עם אין-ספור ראיונות והגבלת התנועה של השחקנים עקב חסימת מלון הקבוצה על ידי אוהדים. רוב השחקנים הודו שהם היו מעדיפים מחנה אימונים בפרופיל נמוך או להיות בספרד לקראת העונה, במקום לשחק משחקי ראווה חסרי משמעות מול יריבות באיכות נמוכה.
החלטות שגויות על העברות, בעיקר ביחס לסמואל אטו. ריאל מדריד החזיקה ב-50% מהחוזה שחתם אטו עם מיורקה מאז 1998, והייתה לה זכות בחירה ראשונה על היכן יוכל לחתום אם יבחר לעזוב את מיורקה. פרס מכר את הזכויות הללו לאטו עצמו ב-2004, בטענה שלקבוצתו כבר היו שני החלוצים הטובים בליגה (רונאלדו וראול), ושאין מקום לאחד נוסף. אטו עצמו שלל גם הוא חזרה למועדון מסיבות דומות, למרות שריאל מדריד החתימה חלוץ נוסף באותו קיץ, מייקל אואן. מאוחר יותר יצטרף אטו לברצלונה, ויוביל אותה לשלוש אליפויות ספרד ולשני גביעי אירופה. בינתיים, אואן, שהגיע במקום אטו, עזב אחרי עונה אחת לאחר שלא הצליח להשיג מקום בהרכב ריאל.