stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רשומה (אחסון נתונים)

באחסון נתונים במחשב, רשומה היא יחידה בסיסית, המורכבת ממספר שדות בעלי קשר הדוק ביניהם.
בקובץ למושג "רשומה" משמעות טכנית: רשומה היא היחידה הנקראת או נכתבת על ידי מערכת ההפעלה בעת ביצוע פעולת קלט/פלט. רשומה כזו קרויה רשומה פיזית, כדי להבדילה מרשומה לוגית הכוללת לעיתים רשומות פיזיות אחדות בעלות קשר הדוק ביניהן.
במסד נתונים רשומה היא מכלול השדות המרכיבים פריט מידע מסוים. שדות אלה עשויים להימצא ברשומות פיזיות רבות, בהתאם למבנהו של מסד הנתונים, אבל מבחינת המשתמש הם מהווים רשומה אחת. רשומה במסד נתונים טבלאי מורכבת משורות בטבלאות אחדות, המקושרות באמצעות מפתח ראשי משותף.
לדוגמה, במרשם התושבים רשומת תושב תכלול את מספר הזהות שלו, שמו הפרטי, שם משפחתו, כתובתו, מספרי הזהות של הוריו, בן זוגו וילדיו, ונתונים נוספים אודותיו.
ראו גם

טיפוס נתונים#רשומה
ריצ'רד אראונר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 באפריל 1902 Solnhofen, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  1 בנובמבר 1936 (בגיל 34) Bad Tabarz, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 השתייכות:  אס אס אס אס
 
ריצ'רד אראונר (בגרמנית: Richard Arauner 19 באפריל 1902 - 1 בנובמבר 1936) היה אוברפיהרר באס אס ופונקציונר בתחום החקלאות בגרמניה הנאצית.
ביוגרפיה

ריצ'רד אראונר נולד במשפחה אוונגלית של בעלי מחצבות. הוא השלים תואר בחקלאות וקיבל דיפלומה בתחום. בשנת 1923 הצטרף לארגון הפרייקורפס אוברלנד (Freikorps Oberland) והשתתף בניסיון הפוטש במרתף הבירה במינכן, ניסיון ההפיכה הכושל של המפלגה הנאצית.
ב-1 במאי 1933 הצטרף אראונר למפלגה הנאצית, וב-1 באוקטובר של אותה שנה, הצטרף לאס אס. מאז 1931 שימש כראש המשרד למדיניות חקלאית, והיה גם חבר במועצת החקלאות של הרייך הגרמני. עם הצטרפותו לשוצשטאפל, החל לשמש כקצין במשרד הראשי לגזע והתיישבות (RuSHA), שהיה אחראי על מדיניות הגזע וההתיישבות של הרייך. אראונר התקדם בדרגות האס אס, מאובר-שטורמפיהרר ועד לאוברפיהרר.
מותו

ב-1 בנובמבר 1936, נהרג אראונר בתאונת מטוס בדרכו חזרה מחנוכת מועצת החקלאים של הלנדסבאורנשאפט זאר-פפאלץ (Landesbauernschaft Saar-Pfalz). הוא נקבר בעיר גוסלאר.
הערות שוליים

↑  "Rasse, Raum und Autarkie Sachverständigengutachten zur Rolle des Reichsministeriums für Ernährung und Landwirtschaft in der NS-Zeit" (אורכב 04.03.2016 בארכיון Wayback Machine). bmel.de. Retrieved 2016-03-16.
↑  Waldemar Sadaj (Scypion). "Richard Arauner". dws-xip.pl. נבדק ב-2016-03-16.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 123488680  ISNI: 0000 0000 1637 7428  VIAF: 37826991   WorldCat (עם VIAF): 37826991 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ריצ'רד אראונר".
ריו נגרו (פרובינציה)

חנרל רוקה
גשר על הריו נגרו, בין ויידמה לבין קרמן דה פטגונס
אגם נאוול ואפי
ריו נגרו (בספרדית: Río Negro) הוא שמה של פרובינציה ארגנטינאית בצפון פטגוניה. הפרובינציה משתרעת על פני כ-203 אלף קמ"ר, והיא גובלת בדרום בפרובינציית צ'ובוט (קו הרוחב 42° מהווה את הגבול בין הפרובינציות), במזרח באוקיינוס האטלנטי, בצפון-מזרח בפרובינציית בואנוס איירס, בצפון בלה פמפה, בצפון-מערב בנאוקן ובמערב בצ'ילה. בשנת 2001 התגוררו בפרובינציה כ-550 אלף בני אדם, מהם כ-47 אלף בבירה, ויידמה. מקור שמה של הפרובינציה בנהר הריו נגרו (מילולית: "הנהר השחור") שחוצה אותה.
גאוגרפיה

רוב שטחה של הפרובינציה מישורי וצחיח, וכמויות הגשם השנתיות בו אינן עולות על 200 מ"מ. הצמחייה האופיינית היא עשבונית ונמוכה. יוצא דופן הוא חלקה המערבי של הפרובינציה, באזור בו מתנשאים הרי האנדים. אזור זה גשום (למעלה מ-2,000 מ"מ גשם בשנה), מיוער ורווי באגמים, וכמה מפסגות ההרים שבו מושלגות גם בקיץ. הפסגה הגבוהה בפרובינציה היא פסגתו של הר טרונדור, בגבול צ'ילה, 3,478 מ' מעל פני הים.
ריו נגרו הוא הנהר הבולט בפרובינציה, וכל 635 הק"מ שלו זורמים בתחומיה (בסופו הוא משמש גבול בינה לבין פרובינציית בואנוס איירס). האזור שסביב הנהר פורה יחסית לסביבתו הצחיחה, וכמה מהערים הגדולות בפרובינציה, צ'יפולטי, חנרל רוקה והבירה ויידמה שוכנות לגדותיו. מלבד הריו נגרו, זורמים בפרובינציה שני נהרות גדולים נוספים. ריו קולורדו, בצפון הפרובינציה, מהווה את הגבול בינה לבין לה פמפה. נהר לימאי משמש כגבול בינה לבין פרובינציית נאוקן, החל ממוצאו באגם נאוול ואפי ועד שנשפך לריו נגרו.
באזור המערבי של הפרובינציה מספר אגמים, הבולטים שבהם נאוול ואפי (רובו בשטחה של פרובינציית נאוקן), גוטיירס ומסקארדי. לאורך נהר לימאי הוקמו מספר סכרים המשמשים תחנות כוח הידרואלקטריות. הקמת הסכרים הביאה ליציאתם של מאגרי מים גדולים לאורך הנהר: אָלִיקוּרָה, פְּיֶידְרָה דֶל אָגִילָה ואֶסֶקְיֶיל רָאמוֹס מֶקְסִייָה.
בפרובינציה פארק לאומי אחד, נאוול ואפי, המשתרע על פני כ-7,050 קמ"ר הנחלקים בינה לבין פרובינציית נאוקן.
היסטוריה

עד להגעת הספרדים, אכלסו את האזור בני עמים שונים - פּוּאֶלְצֶ'ה, ווּרִילוֹצֶ'ה ופּוֹיוּצֶ'ה - המשויכים לקבוצה אתנית אחת, טֶוֶולְצֶ'ה. הגעת הספרדים דחקה אותם בהדרגה לכיוון צ'ילה של ימינו, מעבר להרי האנדים.
האירופאי הראשון שהגיע לאזור הוא פרדיננד מגלן, שסייר לאורך החוף האטלנטי ב-1520. התיישבות ראשונה הייתה רק ב-1670, עת ניקולאס מסקארדי הקים בסמוך לאגם נאוול ואפי את המיסיון הישועי נואסטרה סניורה דה נאוול ואפי. ב-1779 הקים פרנסיסקו דה ויידמה אי נראווס שתי ערים על שתי גדותיו של הריו נגרו, לא הרחק משפכו - קרמן דה פטגונס (נמצאת כיום בפרובינציית בואנוס איירס) ומרסדס דה פטגונס (לימים ויידמה, בירת הפרובינציה, הקרויה על שמו).
ניסיונות ראשונים להרחיב את האחיזה בפטגוניה החלו לאחר הכרזת העצמאות הארגנטינאית ב-1810, אך ב-1867 עדיין הגדיר הקונגרס הלאומי את גבולותיה הדרומיים של ארגנטינה בנהרות נאוקן וריו נגרו, כשמרבית הפרובינציה של ימינו מצויה מחוץ להם. פעולות של ממש לכיבושה של פטגוניה נעשו רק במהלך כיבוש המדבר בפיקודו של חוליו ארחנטינו רוקה בשנות ה-70 של המאה ה-19. במהלך השנים 1879-1878 כוננה הפרובינציה של פטגוניה שכללה את האזור שבין הנהרות קולורדו וברנקאס לבין כף הורן. ויידמה נקבעה כבירת הפרובינציה החדשה.
ב-1955 פוצלה הפרובינציה, שהשתרעה על פני כ-787 אלף קמ"ר, וכוננו 4 פרובינציות חדשות: ריו נגרו, נאוקן, צ'ובוט וסנטה קרוס (שפוצלה בעצמה מאוחר יותר, עם כינונה של פרובינציית טיירה דל פואגו).
ב-1957 נחקקה חוקת הפרובינציה שקבעה, בין היתר, כי מוסדות הפרובינציה ישכנו בעיר ויידמה. עם זאת, רק ב-1973 נחקק חוק שקבע כי ויידמה תהיה עיר הבירה.
דמוגרפיה

בריו נגרו מתגוררים כ-550,000 בני אדם. זוהי אחת הפרובינציות הדלילות ביותר במדינה, וצפיפות האוכלוסין בה היא בסך הכל 2.7 בני אדם לקמ"ר. מבחינה מינהלית, מחולקת הפרובינציה ל-13 דפרטמנטוס.
הערים הגדולות בפרובינציה הן:
בארילוצ'ה (כ-91 אלף תושבים)
חנרל רוקה (כ-78 אלף תושבים)
צ'יפולטי (כ-75 אלף תושבים)
ויידמה (כ-47 אלף תושבים)
ויז'ה רחינה (כ-31 אלף תושבים)
כלכלה

כלכלת הפרובינציה מבוססת על חקלאות, תעשייה זעירה ותיירות. התוצר שלה נאמד בשנת 2006 ב-5.4 מיליארד דולרים, שהם כ-9,800 דולר לנפש. שיעור זה גבוה בכ-12% מהממוצע הארצי.
כלכלה > חקלאות

כ-70% מגידולי התפוחים והאפרסקים בארגנטינה מצויים לאורך נהר הריו נגרו. פירות אלה מיועדים ברובם לייצוא. גידולים חשובים נוספים לאורך הנהר כוללים אגסים, עגבניות ובצלים. באזור אל בולסון האנדי, בקצה הדרום-מערבי של הפרובינציה, מרוכזים 70% מגידולי פירות היער של ארגנטינה. רובם של אלה משווקים במדינה עצמה.
מחוץ לאזור הפורה של נהר הריו נגרו, נפוצים גידולי צאן ובקר. הבקר נפוץ בעיקר מצפון לנהר, ואילו העזים והכבשים נפוצים בעיקר דרומית לו. בפרובינציה מיוצרים כ-13% מהצמר ובשר הכבשים בארגנטינה.
במימי האוקיינוס האטלנטי פעילות דייג ענפה, הכוללת בעיקר דגי בקלה, דיונונים וצדפות. רוב הדגה ופירות הים מיועדים לייצוא.
כלכלה > תעשייה

באזור חנרל רוקה מצויות מספר בארות נפט, אך תפוקתן קטנה יחסית למרבצי הנפט הגדולים שבפרובינציית סנטה קרוס. מחצבים נוספים בפרובינציה כוללים גבס, מלח ודיאטומיט.
כלכלה > תיירות

העיר בארילוצ'ה במערב הפרובינציה היא אחד ממרכזי התיירות הגדולים בארגנטינה. סביב העיר מוקדי משיכה רבים, ובהם מסלולי הטיול בפארק הלאומי נאוול ואפי, אתרי הסקי על הר קתדרל, דרכים נופיות שונות הכוללות תצפיות לאגמים, הרים, קרחונים ויערות, ועוד. בקרבת בארילוצ'ה מצויים גם כמה מאתרי התיירות של פרובינציית נאוקן, ובהם דרך שבעת האגמים וסן מרטין דה לוס אנדס. דרומית לבארילוצ'ה מצויה העיירה אל בולסון, שבה מתקיים שוק עבודות יד גדול, וסביבה מסלולי טיול נוספים. אל בולסון מהווה גם את שער הכניסה לכמה מאתרי התיירות הבולטים של פרובינציית צ'ובוט, ובהם אגם פואלו והפארק הלאומי לוס אלרסס.
חופי הים של הפרובינציה, ובמיוחד חופי לאס גרוטאס, מהווים אף הם מוקד משיכה לתיירים. מרכז הפרובינציה אינו נחשב לאזור תיירותי, אם כי נהרות הריו נגרו והלימאי פופולריים בקרב דייגים חובבים.
מילות ההמנון של ריו נגרו

| תרגום לעברית | ספרדית |
| --- | --- |
בשמים של ארגנטינה  כוכב אחד מאיר יותר  ריו נגרו לכל הפרובינציות  מוסיפה עוצמה וכוח    השאירה את הזמן מאחור  עכשיו צועדת לכיוון השמש  על הנשמה של הטוולצ'ה (שבט אינדיאני)  הספרדי שם את חותמתו    לכן בואו נלך שמחים ואמינים  לכבוש לנו עתיד טוב יותר  כולם יחד כמו אחים אצילים  בעבודה קשה לחיות או למות    העמק, הנהר, הפאמפה, האנדים  לנוע ולחרוש יחדיו  חייבים להגיע לניצחון זוהר  בחסותו הטובה של אלוהים  :   En el cielo de Argentina:  una estrella más brilló  ¡Río Negro a las provincias  su pujanza incorporó!    Ha dejado atrás el tiempo  ahora marcha rumbo al sol;  sobre el alma del tehuelche  puso el sello el español.    Por eso vamos alegres confiados  a la conquista de un gran porvenir  todos unidos cual nobles hermanos  en arduas bregas vivir y morir.    El valle, el río, la pampa, los andes  arado y pluma bien juntos los dos  han de alzancarnos el triunfo radiante  con el auspicio benigno de Diós.  .   
בארילוצ'ה
ריצ'רד אמבולו

ריצ'רד אמבולו (נולד ב-25 בינואר 1994) הוא כדורגלן מלאווי המשחק בעמדת החלוץ בברוקה מליגת העל הדרום-אפריקאית ובנבחרת מלאווי.
קריירת מועדונים

אמבולו החל את קריירת הכדורגל שלו בשנת 2012 במכללת כוחות הביטחון של מלאווי לאחר שירותו הצבאי. בדצמבר 2016, הוא חתם על חוזה בקוסטה דל סול מליגת העל של מוזמביק. לאחר מכן, הוא עבר לסנחואנאנסה הפורטוגזית לפני שחזר לקוסטה דל סול בקיץ של שנת 2018. בקיץ של השנה שבאה לאחר מכן, אמבולו חתם על חוזה לשלוש שנים בקבוצת ברוקה מליגת העל הדרום-אפריקאית.
קריירה בינלאומית

ב-10 ביוני 2017, אמבולו ערך את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים של נבחרת מלאווי בניצחון 0–1 על נבחרת קומורו במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2019. במשחק הבא שלו בנבחרת הוא זכה לכבוש שער, שהיה השער הבודד בניצחון על נבחרת טוגו במסגרת משחק ידידות. ב-29 במרץ 2021 הוא כבש את שער הניצחון של נבחרתו במשחק מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2021 מול נבחרת אוגנדה, שער שקבע את זהות המעפילה לגביע אפריקה לאומות 2021.
חיים אישיים

כשעזב את בית הספר, אמבולו הפך לחייל, אך מאוחר יותר החליט לפצוח בקריירת כדורגל.
הערות שוליים

↑  החלום מתגשם עבור חלוץ ברוקה
↑  ברוקה מחתימה מקוסטה דל סול את חלוץ נבחרת מלאווי
↑  "לעיתים הצבא הוא קשוח" - החייל לשעבר וחלוץ ברוקה בהווה, ריצ'רד אמבולו
| נבחרת מלאווי – גביע אפריקה לאומות 2021 |
| --- | --- | --- |
|  1 תום •  2 סאנודי •  3 פטרו •  4 צ'ולופי •  5 צ'מבזי •  6 צ'. צ'ירווה •  7 מונה •  8 אידנה •  9 אמבולו •  10 מדינגה •   11 מאנגו •  12 פודיה • 13 פ. בנדה •  14 אנגלנדה • 15 צ'זייה • 16 קאקובווה • 17 ג'. בנדה • 18 קלימה • 19 אמזווה • 20 צ'סטר • 21 ג. צ'ירווה • 22 מויאבה • 23 טולה • 24 מונטאלי • 25 אנדלובו • 26 דייבי • 27 פירי • 28 צ'ימבלנגה • מאמן: מוואסה |  1 תום •  2 סאנודי •  3 פטרו •  4 צ'ולופי •  5 צ'מבזי •  6 צ'. צ'ירווה •  7 מונה •  8 אידנה •  9 אמבולו •  10 מדינגה •   11 מאנגו •  12 פודיה • 13 פ. בנדה •  14 אנגלנדה • 15 צ'זייה • 16 קאקובווה • 17 ג'. בנדה • 18 קלימה • 19 אמזווה • 20 צ'סטר • 21 ג. צ'ירווה • 22 מויאבה • 23 טולה • 24 מונטאלי • 25 אנדלובו • 26 דייבי • 27 פירי • 28 צ'ימבלנגה • מאמן: מוואסה | מלאווי |
רמת פשחור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  616 מטר
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  מדרום לצפת
 רכס הרים:  הגליל העליון 
 קואורדינטות:  32°56′59″N 35°29′19″E﻿ / ﻿32.9497222°N 35.4886111°E﻿ / 32.9497222; 35.4886111
  (למפת צפת מוגדלת) רמת פשחור(למפת צפת רגילה) רמת פשחור(למפת הגליל העליון רגילה) רמת פשחור(למפת הגליל העליון מוגדלת) רמת פשחור
 
רמת פַּשְׁחוּר הוא שמו של הר מוארך בגליל העליון, מדרום לצפת, המתנשא לרום של 616 מטרים מעל פני הים.
ההר תחום ממזרח בערוץ נחל עכברה וממערב בערוץ נחל עמוד. למרגלותיו המזרחיים של ההר שוכן הכפר עכברה, ומצפון לו, מעבר לכביש 89, נמצא בית החולים זיו בצפת.
ההר נקרא על שם משמרת הכהונה יקים, אשר נקראה גם פַּשְׁחוּר, ואשר מקום מושבה לפי אלעזר הקליר היה בצפת או בביריה הסמוכות.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שיח' עג'לין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 עיר אם:  עזה
 שפה רשמית:  ערבית 
 שטח:  2.227 קמ"ר
 גובה:  33 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בשכונה:  15,000 (2015)
 קואורדינטות:  31°30′48″N 34°25′41″E﻿ / ﻿31.51336111°N 34.42813889°E﻿ / 31.51336111; 34.42813889 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת עזה מוגדלת) שיח' עג'לין(למפת עזה רגילה) שיח' עג'לין  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
שיח' עג'לין (בערבית: الشيخ عجلين) היא שכונה בדרום־מערב העיר עזה, השוכנת על גבעה המתנשאת מעל לכביש החוף העזתי – א-רשיד.
בשכונה מצוי מכון טיהור שפכים.
במבצע עופרת יצוקה נהרגו בשכונה עשרות מחבלים בסדרת היתקלויות עם חיילי צה"ל.
הערות שוליים

↑  הירחון ההומניטרי, נובמבר 2018, באתר משרד האו"ם לתיאום עניינים הומניטריים.
שימון ולודרצ'יק

שימון ולודרצ'יק (בפולנית: Szymon Włodarczyk; נולד ב-5 בינואר 2003 בוולבז'יך שבפולין) הוא כדורגלן פולני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת שטורם גראץ מהבונדסליגה האוסטרית.
קריירת מועדונים

ולודרצ'יק גדל במחלקות הנוער של אריס סלוניקי, OFI כרתים, בלטיק גדיניה, לגיה ורשה ו-SEMP אורסינוב. בשנת 2019 החל לשחק בקבוצת המילואים של לגיה ורשה, ובשנת 2020 החל לשחק בקבוצה הראשונה של המועדון. הוא ערך 11 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-25 במאי 2022 חתם ולודרצ'יק על חוזה לשלוש שנים בגורניק זאבז'ה מליגת העל הפולנית. הוא ערך 30 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע תשעה שערים.
ב-7 ביולי 2023 חתם ולודרצ'יק על חוזה לארבע שנים בשטורם גראץ מהבונדסליגה האוסטרית.
תארים

אליפות פולין (2): 2019/2020, 2020/2021
הערות שוליים

↑  Szymon Włodarczyk piłkarzem Górnika באתר הרשמי של גורניק זאבז'ה, 25 במאי 2022 (בפולנית)
↑  NEUE POWER FÜR DEN STURM-ANGRIFF באתר הרשמי של שטורם גראץ, 7 ביולי 2023 (בגרמנית)
שימון הנטאי

| --- | --- |

 לידה:  7 בדצמבר 1922 Bia, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  12 בספטמבר 2008 (בגיל 85) הרובע הארבעה-עשר של פריז, פריז, צרפת 
 מדינה:  הונגריה, צרפת 
 מקום קבורה:  בית הקברות מונפרנאס 
 
שימון הנטאי (במקור האנדל, בהונגרית: Hantai Simon;  דצמבר 1922 – 12 בספטמבר 2008) היה צייר הונגרי-צרפתי המזוהה בדרך כלל עם סגנון האמנות המופשטת, ועם טכניקת הפליאז' (קיפול) המאפיינת את עבודותיו.
ביוגרפיה ותערוכות מרכזיות

לאחר שלמד בבית הספר לאמנות יפות בבודפשט, עבר הנטאי ברגל דרך איטליה והגיע לצרפת בשנת 1948. בפריז הציג את התערוכה הראשונה מיצירותיו. הוא זוהה עם הסוריאליסטים, ואת ההקדמה לקטלוג של תערוכתו הראשונה כתב אנדרה ברטון. אולם, בשנת 1955 נפרד הנטאי מהקבוצה הסוריאליסטית בגלל סירובו של ברטון לקבל כל דמיון בין הטכניקה הסוריאליסטית של כתיבה אוטומטית לבין שיטת ציור הפעולה של ג'קסון פולוק.
בשנת 1976 נערכה במרכז ז'ורז' פומפידו, פריז, תערוכה רטרוספקטיבית של יצירותיו, וב-1982 הוא ייצג את צרפת בביאנלה בוונציה. אוסף מייצג של יצירות האמן נמצא כיום במרכז ז'ורז' פומפידו, במוזיאון לאמנות מודרנית של פריז. כמו כן, רטרוספקטיבה לעבודותיו של הנטאי נפתחה במרכז פומפידו ב-22 במאי 2013. הוצגו בה יותר מ-130 יצירות, שנוצרו מ-1949 עד שנות ה-90, והיא לוותה בקטלוג מלא בצבע.
בניו של שימון הנטאי הם המוזיקאים מארק, ז'רום ופייר האנטאי.
עבודות

הנטאי החל ליצור ציורים בטכניקת ה"pliage", קרי, הקיפול, בשנת 1960. הוא ראה בטכניקה שילוב בין האוטומטיזם הסוריאליסטי לבין הקומפוזיציות חסרות הגבולות (All over composition) של האקספרסיוניזם המופשט. טכניקה זו אפיינה את עבודותיו של הנטאי מעתה והלאה, לאורך יתר הקריירה האמנותית שלו. היא הופיעה ביצירותיו באופנים מגוונים - לעיתים כרשת של קמטוטים בולטים של קנבס לא צבוע ברחבי הקומפוזיציה של העבודה, ולעיתים כמסה מונוכרומטית של צבע המופיעה במרכזו של קנבס לא מחופה. טכניקת הפליאז' כוללת את המהלכים הבאים: הקנבס מקופל תחילה בצורות שונות, לאחר מכן נצבע במכחול ונפרש שוב. כך האמן מותיר חלקים בקנבס ריקים ואלה מופרעים על ידי כתמי צבע עזים. הטכניקה נוצרה בהשראת הסימנים שנותרו על הסינר של אמו.
מ-1967 עד 1968 הנטאי עבד על סדרה בשם "Meuns". בסדרה זו ניסה ללמוד את הנושא של הדימוי. Meun הוא שמו של כפר קטן ביער פונטנבלאו שמדרום לפריז, בו התגורר האמן החל משנת 1966. בשנת 1969 החל לעבוד על סדרה חדשה בשם "Etudes" (מחקרים) שמתאפיינת בצורות שונות משולבות שנפתחות בהדרגה על מנת לאפשר לרקע הלבן של הקנבס להופיע. בנוגע לסדרת עבודות זו, אמר האמן: "במהלך העבודה על סדרת "Etudes" הבנתי מה הנושא האמיתי שלי – ההתעוררות המחודשת של האדמה מתחת לציור שלי". בניגוד ל-"Meun", הדימוי ב-"Etudes", נבלע והלבן מתנתק מהיותו רקע והופך לדינמי.
סדרות נוספות של האמן הן: Mariales (גלימות) (1960–62), Blancs (הלבנים) (1973–74), Tabulas (לוחות) (מ–1974) ו-Laissées (שאריות) (1981–1994).
הערות שוליים

↑  TOM McDONOUGH, Hantai’s Challenge to Painting, indexarticles
↑  With His Pliage Technique, Simon Hantaï Found New Power in Canvas, Artsy, ‏18.2.2016
↑  Introduction to Le Pliage, the Folding Method, Paul Rodgers website
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007499289005171  BIBSYS: 90356784  BnF: cb11954781m (data)  GND: 119260557  ISNI: 0000 0000 8343 9377  LCCN: n50019134  NKC: jo20231199229  NTA: 202240088  RKD: 35918  SNAC: w6rf6kjm  SUDOC: 027526283  ULAN: 500024642  VcBA: 495/134851  VIAF: 59091242   WorldCat (עם VIAF): 59091242
קרב קמברה (1917)

ערך זה עוסק בקרב הטנקים הגדול הראשון בהיסטוריה. אם התכוונתם לקרב במסגרת מתקפת מאה הימים, ראו .
קרב קמברה (20 בנובמבר עד 6 בדצמבר 1917) היה אחד מקרבות החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה. ייחודו של הקרב, במהלכו תקפו כוחות בריטים את קו הינדנבורג הגרמני ופרצו אותו לראשונה, הוא בשימוש המוצלח והמסיבי הראשון בטנקים במסגרת קרב משולב. לפי לידל הארט, מדובר ב"אחד מציוני הדרך בהיסטוריה של המלחמה, שחר של תקופה חדשה".
רקע

קמברה (Cambrai) היא עיירה צרפתית במחוז נור שבצפון המדינה. ב-1917 הייתה העיירה נקודת מפתח לאספקת הכוחות הגרמניים לאורך קו זיגפריד (חלק מקו הינדנבורג), וכן שכנה קרוב לרכס בורלון (Bourlon Ridge) — שטח השולט על העורף הגרמני מצפון.
מהלך הקרב > מתקפת הנגד הגרמנית

בעוד הבריטים מתקדמים ותופסים את הרכס, החלו הגרמנים לתגבר את אזור הקרב בכוחות נוספים לקראת מתקפת-נגד, במטרה להגיע לעמדותיהם הישנות שהחזיקו על קו הינדנבורג. 20 דיוויזיות נערכו באזור קמברה, צפון-מזרחית לאזור הקרבות. כוונת התוכנית הגרמנית הייתה לתפוס מחדש את הטריז על הרכס ולתקוף לאזור האוינקורט, משם התפתחה מתקפת האגף הבריטי כשבוע קודם לכן. לצד זאת, תוכנן מאמץ משני לצורך בלימת הקורפוס ה-4 במקומו.
הגרמנים התכוונו לממש בהתקפתם טקטיקה חדשה שבבסיסה הרעשה ארטילרית קצרה ואינטנסיבית על עמדות הבריטים, שבעקבותיה הסתערות רגלים מהירה. בקדמת הגייסות יתקדמו הגרמנים לפי טקטיקת ההסתננות לפי הוטייה (Hutier), תוך כדי עקיפה של כיסי התנגדות במקום התקפתם חזיתית, וההסתערות עצמה תתבצע בצוותי קרב במקום בגלים, כפי שהיה מקובל במהלך לוחמת החפירות.
לצורך ההתקפה ריכזו הגרמנים 10 דיוויזיות רגלים: להתקפה העיקרית על בורלון הוקצו 3 דיוויזיות מקבוצת אראס (Gruppe Arras); להתקפה על האגף הימני (דרום-מזרחי) של הטריז הבריטי הוקצו קבוצת הדיוויזיות קודרי (Gruppe Caudry), שתתקוף לכיוון מרקואין (Marcoing), ומדרום לה קבוצת הדיוויזיות בוזוני (Busogny), ובשתיהן 7 דיוויזיות.
ההתקפה הגרמנית החלה בבוקר 30 בנובמבר. על הרכס עצמו ריכזו הבריטים סיוע אש ארטילרי שווה-ערך לזה המוקצה בדרך-כלל ל-8 דיוויזיות, וגרמו לגרמנים התוקפים שם אבדות כבדות. לעומת זאת, ואולי בשל ריכוז המאמץ ההגנתי של הבריטים על הרכס, התאפשרה לגרמנים התקדמות מהירה וקלה יותר במקומות אחרים — ובמיוחד באגף הבריטי הדרומי, היכן שהפעילו הגרמנים את מאמצם המשני. רק התקפות-נגד של דיוויזיית המשמר המובחרת (Guards Division) והגעתם של הטנקים איפשרו לבריטים להמשיך ולהחזיק בקו. ביום המחרת אבדה לגרמנים תנופת התקפתם, אולם חידוש הלחץ ב-3 בדצמבר הביא לכיבוש לה-ואקרי (La Vacquerie) ולנסיגת הבריטים מזרחית מתעלת סן קנטן (St. Quentin). ההתקדמות הגרמנית סיכנה את עמדות הבריטים על בורלון באופן משמעותי.
תוצאות הקרב

ב-3 בדצמבר הורה הייג על נסיגת הכוחות הבריטיים מהטריז שהחזיקו על בורלון. עד 7 בדצמבר כבר הפסידו הבריטים את כל השטחים שתפסו מאז תחילת הקרב ב-20 בנובמבר, פרט לקטע קצר של קו הינדנבורג בסביבת האוינקורט (Havrincourt). אבדות הקרב מוערכות בכ-45,000 הרוגים בכל אחד מהצדדים, נוסף על 11,000 שבויים גרמנים ו-9,000 שבויים בריטיים.
ממהלכי הקרב הסיקו הבריטים כי קו ביצורים וחפירות, חזק ככל שיהיה, לא יכול לעמוד בפני מתקפת טנקים מסיבית. שלא במפתיע, כפי שניתן ללמוד מתוצאות הקרב המאוזנות, עמדו גם הגרמנים על הצלחת הטקטיקה שלהם, ובראשה טקטיקת ההסתערות החדשה שהובאה לא מכבר על ידי הגנרל אוסקר פון הוטייה (Hutier) מהחזית המזרחית. שני הצדדים הטמיעו לקחים אלה במהלך השנה הבאה - האחרונה - של המלחמה.
ראו גם

קרב קמברה (1918)
רות קרטון-בלום

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 באוקטובר 1938 (בת 86) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  ספרות עברית
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב 
 תלמידי דוקטורט:  מוטי נייגר, קציעה עלון 
 
רות קַרטוּן-בלום (נולדה ב-9 באוקטובר 1938) היא פרופסור לספרות עברית, לשעבר ראש החוג לספרות עברית באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה

רות קַרטוּן-בלום נולדה בתל אביב, בוגרת האוניברסיטה העברית ובעלת תואר דוקטור בספרות עברית מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. לימדה באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
נודעת כחוקרת שירתם של מתתיהו שוהם, נתן אלתרמן, נתן זך ובפרט יוכבד בת-מרים.
בשנת 2005 יזמה עצומה נגד החלטתה של ועדת דברת בנוגע להוראת הספרות בבתי הספר התיכוניים; שהציע להוציא את מקצועות הספרות והתנ"ך מחוץ למסגרת לימודי החובה לבחינות הבגרות, ולהפכם למקצועות בחירה.
חיים אישיים

קרטון-בלום הייתה נשואה לעמוס בלום, שהיה פרופסור לפיזיקה במכון ויצמן. בתה הלית בלום היא סופרת ילדים ובתה גבריאלה בלום, היא פרופסורית למשפט בינלאומי באוניברסיטת הרווארד.
מפרסומיה

בין צור וירושלים: בחינות אימאג'יסטיות ביצירתו של מתתיהו שהם, לוס אנג'לס, 1964 (דיסרטציה)
במרחק הנעלם: עיונים בשירת יוכבד בת-מרים, אגודת הסופרים העברים בישראל והוצאת מסדה, 1977
שירה בראי עצמה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1982
בין הנשגב לאירוני: כיוונים ושינויי כיוון ביצירת נתן אלתרמן, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1983
יד כותבת יד: שירה בראי עצמה, ארבעים שנה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1989
הלץ והצל: חגיגת קיץ – הפואמה המניפאית של נתן אלתרמן, זמורה ביתן, 1994
הרהורים על פסיכותאולוגיה בשירת נתן זך, הקיבוץ המאוחד, 2009
סיפור כמאכלת: עקדה ושירה, הקיבוץ המאוחד, 2013
המטפחת של ורוניקה: הספרות הישראלית והברית החדשה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2019
שיר בורא קורא : מסות על השירה העברית-ישראלית. הוצ' הקיבוץ המאוחד.2023
From Tyre to Jerusalem: The Literary World of Matityahu Shoham, Berkeley : University of California Press, 1969
Profane Scriptures: Reflections on the Dialogue with the Bible in Modern Hebrew Poetry / with drawings by Menashe Kadishman, Cincinnati, OH : Hebrew Union College Press, 1999
ספרים בעריכתה

השירה העברית בתקופת חיבת ציון, מוסד ביאליק, תשכ"ט
פגישות עם משוררת: מסות ומחקרים על יצירתה של לאה גולדברג, המכון למדעי היהדות – האוניברסיטה העברית בירושלים וספריית פועלים, 2000 (עם ענת ויסמן)
מאין נחלתי את שירי: סופרים ומשוררים מדברים על מקורות השראה, הוצאת ידיעות אחרונות, ספרי חמד, 2002 (עם רישומים מאת מנשה קדישמן)
מחצית מול מחצית: כל השירים (כל שירי יוכבד בת-מרים, נערך בשיתוף גדעון טיקוצקי), הוצאת הקיבוץ המאוחד ומוסד ביאליק, 2014
בלוז לתינוקות נולדים — מבחר, מאת נורית זרחי, עורכת: רות קרטון בלום, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2019
הערות שוליים

↑  שירי לב-ארי, עצומת סופרים וחוקרים: הפטור מבגרות בספרות יוביל לדלות רוחנית, באתר הארץ, 1 באוקטובר 2005
↑   תמר רותם, הלית בלום חושבת שכדאי לקרוא ספרים עם מלים שלא מבינים, באתר הארץ, 14 ביולי 2013
↑  רן שפירא, ספרים חדשים, באתר הארץ, 6 בינואר 2020
↑   יהושע גרנט, רות קרטון־בלום מציעה לקרוא שירה כשיח בין־טקסטואלי, באתר הארץ, 20 במאי 2024
↑  שבוע של ספרים / יוחנן רשת, פגישות עם לאה גולדברג, באתר הארץ, 7 במרץ 2001
↑   דן מירון, מגילת העצמאות של השירה הנשית, באתר הארץ, 15 באוקטובר 2014
↑   לילך לחמן, הזאבה האחרונה שמעל צריחיה מרחף ענן השפות, באתר הארץ, 27 במרץ 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263669005171  BnF: cb12659112z (data)  CiNii: DA19432714  GND: 14179657X  ISNI: 0000 0000 8400 237X  LCCN: n83312837  NLA: 35260663  NTA: 186353170  SUDOC: 085704555  VIAF: 91930814   WorldCat (עם VIAF): 91930814
רכס פורסטל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  2,095 מ' 
 שטח:  16,800 קמ"ר 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי פנסקולה 
 אורך הרכס:  255 ק"מ 
 קואורדינטות:  83°00′S 49°30′W﻿ / ﻿83°S 49.5°W﻿ / -83; -49.5
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס פורסטל(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס פורסטל
 
רכס פורסטל או רכס פורסטאל (באנגלית: Forrestal Range) הוא רכס הרים מכוסה שלג, בהרי פנסקולה שבאנטארקטיקה.
גאוגרפיה

הרכס ממוקם ממזרח למסיב דופק ולרכס נפטון.
אורכו של הרכס 105 קילומטרים.
לפי מקור אחד שיא גובהו של הרכס - הר לצ'נר מתנשא לגובה של 2,030 מטרים מעל פני הים), לפי מקור אחר שיא גובהו של הרכס - כיפת בארמסטר מתנשאת לגובה של 2,095 מטרים מעל פני הים.
שטחו של הרכס 16,800 קילומטרים רבועים.
אורכו של הרכס 255 קילומטרים (בכיוון צפון-דרום); ורוחבו של הרכס 113 קילומטרים (בכיוון מזרח-מערב).