stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כרמל (רובע)
שכונות > כרמל מערבי

כרמל מערבי היא שכונה הבנויה בשיפוליו המערביים של הכרמל כנגזר משמה, טובלת בירוק ומוקפת ואדיות בשני עבריה. הרחוב הראשי בשכונה הוא דרך הים, אחד הרחובות הארוכים בחיפה. בשכונה נמצאים מלון הר הכרמל – שנבנה ב-1936 כמלון "טֵלטְש" בתכנונו של האדריכל והצייר לאופולד קרקואר, בית הספר לילדים בעלי מוגבלות "אופקים", בית הספר היסודי "אילנות", בתי אבות ובתי כנסת.
שכונות > כרמל מרכזי

כרמל מרכזי, מכונה גם "מרכז הכרמל", היא שכונת מגורים מבוססת ובה מוסדות תרבות, פנאי ובילוי כמו גם אתרי מורשת היסטוריים בפסגת הכרמל. רחובותיה החשובים, מלבד העורק המרכזי של שדרות הנשיא-מוריה, הם רחוב יפה נוף, שדרות וודג'ווד, שדרות קיש ודרך הים. לפנים היה זה אתר נופש ששימש צליינים ומיסיונרים, החל בשנות ה-20 של המאה ה-20 הוא החל להתפתח כעתודה להתיישבות יהודית מחוץ לעיר הנמוכה ובמרוצת שנות ה-80 ירש הכרמל את שארית מקומה של הדר כמעוז הבורגנות העברית, ובשכונה צצו בתי קפה, מסעדות ומועדונים, בתי מלון ובתי קולנוע. בתי הספר בשכונה כוללים את בית הספר "דוד ילין", שלוחת "הריאלי", ובתי הספר העל-יסודיים "חוגים" ו"עירוני ה'". עוד במקום - בית מילר ללימודי תקשורת, גן החיות של חיפה, האודיטוריום, ומוזיאון טיקוטין לאמנות יפנית. תחנת הקצה העליונה של הכרמלית - תחנת "גן האם", ממוקמת אף היא בכרמל המרכזי.
בתקופת העלייה החמישית נבנו, כהמשך של מרכז הכרמל צפונה, בתי אבן נמוכים לאורך רחוב הצנובר ורחוב התשבי. צמד רחובות מקבילים אלה יוצרים רצועה בנויה צרה לאורך קו ההר, הצופה אל ואדי לוטם. רחוב התשבי נקרא על שם אליהו הנביא (התשבי) שפעילותו מתקשרת עם הכרמל; ורחוב הצנובר, הוא שדרות הנשיא של ימינו. "הכרמל הצפוני" (או רמת התשבי), כשם שכונה זו, כולל בתי-מידות, חלקם ישנים ומשומרים (ביניהם שני בתי נחושת), ומשמש למגורים לצד מלונאות.
בשוליו של הכרמל המרכזי ערוצי נחל קטנים: מדרום-מזרח - נחל אבן, וממערב - נחל לוטם ונחל עמיק. אתרים אלה מאפשרים טיול "טבע בעיר". ליבה של השכונה נקרא גם "הכרמל הוותיק" שכן היה זה מהמקומות הראשונים על ההר שבהם הייתה התיישבות בעת החדשה. היום זהו תת-הרובע בעל ממוצע גיל האוכלוסייה הגבוה בחיפה.
שכונות > כבאביר

הכפר כבאביר משמש החל משנת 1928 כמרכזה של התנועה האחמדית בישראל. בקצהה של שלוחת ההר, שעליה בנוי הכפר, נבנה מסגד האחמדים, במבנה מתומן שמעליו מתנוססים שני צריחים הנראים היטב מהחוף. לאחר קום המדינה הפך הכפר לשכונה חיפנית, והיום גרות בו משפחות אמידות יהודיות וערביות. הרחוב המרכזי הוא רחוב כבירים.
גרם מדרגות של 300 מדרגות מוביל בין הכפר לנחל שיח שלמרגלותיו.
שכונות > כרמל צרפתי

כרמל צרפתי תופסת את צדו הצפון-מערבי של הכרמל. השכונה נקראת כך בעקבות תיווכו של הקונסול הצרפתי מול הסולטאן העות'מאני בהקמת המנזר הכרמליתי שבקצה השכונה, שמייסדיו היו בעצמם נזירים מצרפת, ב-1769. גבולה המערבי הוא המתחם התיירותי סטלה מאריס ובו מנזר הכרמליתים והתחנה העליונה של רכבל חיפה, גבולה המזרחי הוא הכרמל המרכזי וגבולותיה הצפוניים והדרומיים הם ואדיות. הרחוב הראשי הוא רחוב טשרניחובסקי. זוהי שכונת מגורים שקטה של המעמד הבינוני-גבוה, הכוללת את המכללה האקדמית לחינוך גורדון, מרכז החינוך והמרכז ליהדות מתקדמת על שם ליאו בק, בית הלוחם חיפה, ו"מרכז תרבות צרפת ע"ש גסטון דֶפֵר", שבמתחם שלו נמצא גם "מרכז קריגר לאמנויות הבמה".
שכונת משנה של הכרמל הצרפתי היא רמת שאול, שהוקמה עם שנות העלייה ההמונית כשיכונים ארוכים מרובי-כניסות שבהם 3-2 קומות. בשנות עליית גומולקה נבנו בשכונה שיכונים נוספים, מרווחים יחסית למקובל באותה תקופה.
בהמשכו של רחוב טשרניחובסקי מזרחה מתחילות שדרות הציונות, שהן הנתיב העיקרי המקשר את הכרמל עם העיר התחתית. ומן העבר השני, המשכה של שלוחת סטלה מאריס צפונה מהווה נכס-טבע ייחודי, הקרוי ראש הכרמל, והוא למעשה המקום שבו מסתיים ההר ונפגש עם הים.
הערות שוליים

↑  עיריית חיפה: פרופיל שכונתי – מאפיינים לפי אזורים, 2008.
↑  מתוך תולדות סטלה מאריס, באתר "תור-חיפה".
נוף בכרמל מערבי
בית מסוגנן ברחוב האסיף
מצעד הגאווה של חיפה עובר ברחוב יפה נוף על פני השער העליון של הגנים הבהאיים, 2008
כבאביר, עם צריחי המסגד האחמדי וכמה מבתי השכונה על רקע הים התיכון
בתי מלון בכרמל, כפי שהם נראים מהעיר התחתית. מימין לשמאל: "דן כרמל", "נוף", "דן פנורמה"
קורס טיס

מדריכת טיסה בקנדה ותלמידה ליד מטוס ססנה 172
קורס טיס הוא קורס לימוד להטסת מטוס. מטרת הקורס היא רכישה וחידוד של מיומנויות אוויריות בסיסיות.
קורס טיס יכול להתבצע במסגרת סילבוס מובנה עם מדריך טיס (אנ') בבית ספר לטיסה או כשיעורים פרטיים עם מדריך טיסה כל עוד מתקיימים כל הדרישות לתעודת הטייס.
בדרך כלל קורס טיס מורכב משילוב של שני חלקים:
שיעורי טיסה במטוס או במאמן טיסה.
שיעורי בית הספר לטיסה הניתנים בעיקר כהרצאה או שיעור בכיתה על ידי מדריך טיסה שבו נלמדת אווירונאוטיקה כהכנה לבחינות הסמכה בכתב ובעל-פה.
בתי ספר לטיסה בדרך כלל משכירים מטוסים לסטודנטים ולטייסים מורשים בתעריף שעתי. בדרך כלל, התעריף לשעה נקבע על ידי מד ההובס (אנ') או טיימר הטאצ' (אנ') של המטוס, לכן התלמיד מחויב רק כאשר מנוע המטוס פועל.
בית הספר הוותיק ביותר לאימוני טיסה הוא בית הספר המרכזי לטיסה (אנ') (CFS) של חיל האוויר המלכותי (RAF) שהוקם במאי 1912 ב-Upavon (אנ'), בריטניה. בית הספר לטיסה אזרחית הוותיק ביותר שעדיין פעיל בעולם נמצא בגרמניה בווסרקופה (אנ').
רישיונות

טייסים חייבים תחילה להוציא רישיון טייס פרטי (אנ') (PPL). לאחר מכן הם יכולים להתקדם לרישיון טייס מסחרי (אנ') (CPL), ולבסוף לרישיון טייס לתחבורת תעופה (אנ') (ATPL).
לחלק מהמדינות יש רישיון טייס נפרד למטוסים קלים (אנ') (LAPL), אך הוא אינו בין-לאומי.
נדרשים רישיונות נפרדים לקטגוריות מטוסים שונות, כמו מסוקים ומטוסים.
דירוג סוג (אנ') הוא התהליך שמבצע טייס כדי לעדכן את הרישיון שלו ולאפשר לו להטיס סוג אחר של מטוס. דירוג כיתה (אנ') הוא רישיון המכסה מספר מטוסים.
דירוג מכשירים (אנ') מאפשר לטייס לטוס תחת כללי טיסת מכשירים (IFR). דירוג לילה (אנ') מאפשר לטייס לטוס בלילה.
בישראל

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בצבא הגנה לישראל מתקיים קורס טיס (צה"ל) מיוחד.
הערות שוליים

↑  "Handbooks & Manuals". faa.gov. נבדק ב-6 בפברואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "How it all Works: Learning to Fly". www.aopa.org. 2016-02-04. נבדק ב-2018-07-01.
↑  "Here's What to Know About Aircraft Rentals and Wet vs. Dry Rates". The Balance Careers (באנגלית). נבדק ב-2018-07-01.
↑  "Royal flying corps: Central Flying school". Flight Archive. Flight global. 1912-04-20. נבדק ב-2012-06-23.
↑  Federal Air Regulation, vol. 61, US: GPO
↑  Canada, Transport (2010-05-20). "1.0 Air Law". Transport Canada (בCanadian English). נבדק ב-2022-11-26.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph369374 
סימולטור רמה D המשמש להמרת סוג הרישיון
אוניברסיטת סארי

| --- | --- |

 אוניברסיטת מחקר ציבורית
 תקופת הפעילות:  1966–הווה (כ־58 שנים) 
 בעלי תפקידים
 סגל:  2,338 
 סטודנטים
 :  15,705 
 מיקום
 מיקום:  University of Surrey, Stag Hill, Guildford, Surrey, GU2 7XH 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 קואורדינטות:  51°14′35″N 0°35′22″W﻿ / ﻿51.243055555556°N 0.58944444444444°W﻿ / 51.243055555556; -0.58944444444444
 www.surrey.ac.uk
 he
 
אוניברסיטת סארי (באנגלית: University of Surrey) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית, הממוקמת בסארי שבממלכה המאוחדת, אשר הוקמה בשנת 1966. כיום לומדים בה כ-16,000 סטודנטים (מתוכם כ-13,000 לתואר ראשון וכ-3,000 לתארים מתקדמים).
נשיא האוניברסיטה הוא הנסיך אדוארד, דוכס קנט. אחד מבוגרי האוניברסיטה הבולטים ביותר הוא ראש ממשלת לבנון לשעבר חסאן דיאב.
האוניברסיטה חברה בארגונים אקדמיים רבים, ובהם אוניברסיטאות בריטניה (UUK), ועידת בתי הספר האירופיים לחינוך ומחקר הנדסי מתקדם (CESAER),  איגוד האוניברסיטאות האירופאיות (EUA) ואיגוד אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי (ACU). לאוניברסיטה שיתופי פעולה משמעותיים עם אוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית, אוניברסיטת הונג קונג, האוניברסיטה הלאומית של סיאול ואוניברסיטת סאו פאולו.
היסטוריה

אמנם האוניברסיטה הוכרה כאוניברסיטה רק בשנת 1966, התקיימו מוסדות אקדמיים אזור עוד משנת 1891.
מבנה > הפקולטה לאמנויות ולמדעי החברה

בית הספר לכלכלה
בית הספר לאירוח וניהול תיירות
בית הספר למשפטים
בית הספר לספרות ולשפות
המחלקה למוזיקה ומדיה
המחלקה לפוליטיקה
המחלקה לסוציולוגיה
בית הספר לעסקים
בית הספר למשחק
מבנה > הפקולטה להנדסה ומדעי הפיזיקה

המחלקה לכימיה
המחלקה להנדסת כימיה
המחלקה להנדסה אזרחית וסביבתית
המחלקה למדעי המחשב
המחלקה להנדסת חשמל ואלקטרוניקה
המחלקה למתמטיקה
המחלקה להנדסת מכונות
המחלקה לפיזיקה
המרכז לאיכות הסביבה וקיימות
מבנה > הפקולטה למדעי הבריאות והרפואה

בית הספר למדעי הביולוגיה והרפואה
בית הספר למדעי הבריאות
בית הספר לפסיכולוגיה
בית הספר לוטרינריה
דירוגים > דירוגים בין-לאומיים

דירוג שאנגחאי - מקום 401–500 (2024)
דירוג Times Higher Education - מקום 251–300 (2024)
דירוג QS לאוניברסיטאות - מקום 244 (2024)
דירוגים > דירוג אזורי - בריטניה

דירוג שאנגחאי - מקום 32–35 (2024)
דירוג Times Higher Education - מקום 34 (2024)
לואי ז'ורדאן

| --- | --- |

 לידה:  19 ביוני 1921 מרסיי, צרפת 
 פטירה:  14 בפברואר 2015 (בגיל 93) בוורלי הילס, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות ווסטווד וילג' 
 שם לידה:  Louis Robert Gendre 
 מדינה:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  1939–1992 (כ־53 שנים) 
 מקום לימודים:  Cours Simon 
 בן או בת זוג:  Berthe Jourdan 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד (31 בדצמבר 2009)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד  פרס דונלדסון 
 http://www.monsieur.louisjourdan.net/
 פרופיל ב-IMDb
 
לואי ז'ורדאן (בצרפתית: Louis Jourdan; ‏19 ביוני 1921 – 14 בפברואר 2015) היה שחקן קולנוע צרפתי. הוא נודע בשל תפקידיו במספר סרטים הוליוודיים בכללם "משפט פאראדין" (1947), "מכתב מאישה אלמונית" (1948), "ז'יז'י" (1958), "כל חלומותי" (1959) ו"אוקטופוסי" (1983).
קורות חייו

לואי ז'ורדאן נולד בשם לואי ז'אנדר (Louis Gendre) במרסיי, צרפת, בנם של איבון (שמה לפני הנישואים היה ז'ורדאן) ושל אנרי ז'אנדר (Gendre), בעל בית מלון.

הוא למד בצרפת, טורקיה ובריטניה, והתלמד כשחקן ב- École Dramatique, הופעת הבכורה שלו בסרט הייתה ב-1939.
אחרי הכיבוש הגרמני של צרפת במלחמת העולם השנייה, הוא המשיך לשחק בסרטים אבל לאחר שסירב להשתתף בסרטי התעמולה הנאצים, הוא הצטרף לתנועת ההתנגדות הצרפתית; אביו נעצר בידי הגסטאפו.

אחרי שבעלות הברית שחררו את צרפת ב-1944, נשא ז'ורדאן את ברת' פרדריק לאשה (Berthe Frederique), ממנה נולד לו בן.
קריירה קולנועית

ב-1947 נענה ז'ורדאן להצעה להופיע בסרטו של אלפרד היצ'קוק "משפט פאראדין", בכיכובו של גרגורי פק. בהוליווד הוא התיידד עם מספר כוכבים ונהג לשחק עמם קרוקט.
לאחר שכיכב במספר סרטים אמריקאים, הידועים שבהם הדרמה הרומנטית שלוש מטבעות במזרקה (1954), ו"הברבור" לצד גרייס קלי (1956). הוא הופיע לראשונה בברודוויי בגלמו את התפקיד הראשי בדרמה The Immoralist של בילי רוז. הוא שב לברודוויי למשך זמן קצר ב-1955 ובאותה שנה הופיע לראשונה בטלוויזיה בארצות הברית כמפקח בומון (The Immoralist) בסדרה Paris Precinct. ב-1959 שיחק בסרט כל חלומותי וב-1960 שיחק בסרט קאן-קאן לצידה של שירלי מקלין. ב-1963 שיחק לצדה של אליזבת טיילור בסרט "אנשים חשובים ביותר".
בשנים שלאחר מכן, ז'ורדאן הופיע גם בטלוויזיה, למשל בסרט הרוזן דרקולה (1977) של ה-BBC ובפרק Murder Under Glass בסדרה קולומבו. אחרי כן הוא גילם את אנטון ארקיין (Anton Arcane) בסרט "היצור מן הביצה" בשנת 1982 ובסרט ההמשך "שובו של היצור מן הביצה" בשנת 1989.
במהלך שנות השבעים הוא דיבב אלבומים על פי ספרי מסיפורי המלך בבר אותם הפיצה חברת Caedmon Audio.
בשנת 1983 הוא לוהק לתפקיד קאמאל קאהן, האיש הרע בסרט אוקטופוסי מסדרת סרטי ג'יימס בונד. ב-1984, הוא שיחק בתפקיד פייר דה קוברטן בסדרת הטלוויזיה The First Olympics: Athens 1896 שעסקה באולימפיאדת אתונה (1896).
ביולי 2010 זכה לעיטור לגיון הכבוד. הוא לווה לטקס שבצרפת על ידי ידידיו סידני פואטייה וקירק דגלאס.
חייו האישיים

בנו היחיד של ז'ורדאן, לואיס הנרי ז'ורדאן, מת בעקבות לקיחת מנת יתר של סמים בשנת 1981 ונקבר ב-Westwood Village Memorial Park Cemetery בלוס אנג'לס, קליפורניה. לז'ורדאן יש שני כוכבים בשדרת הכוכבים של הוליווד, שנמצאים בשדרת הוליווד  6153 ו-6445.
הוא פרש ממשחק וחי לאחר מכן עם אשתו ברת' פרדריק קויק ז'ורדאן באזור לוס אנג'לס. נפטר בפברואר 2015 בביתו בבוורלי הילס שבלוס אנג'לס.
הערות שוליים

↑  Louis Jourdan Biography (1920-)
↑  Louis Jourdan Biography - Yahoo! Movies
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007349416305171  PLWABN: 9810594138005606  BNE: XX1108619  BnF: cb13188235j (data)  GND: 135262305  ICCU: SBLV313894  ISNI: 0000 0001 1777 2048  LCCN: n82221122  MusicBrainz: 98801bef-1257-4c6e-a2c5-897c5bee3b9c  NKC: xx0177086  NTA: 294886702  SNAC: w6wd43d5  SUDOC: 059863927  VIAF: 100235861   WorldCat (עם VIAF): 100235861
רב חננאל

ערך זה עוסק באמורא. אם התכוונתם לרב ופוסק מתקופת הראשונים, ראו .
חצר ציונו של רב חננאל יחד עם שני תלמידיו של רב
פתח החצר
רב חננאל היה אמורא בבלי מן הדור השני לאמוראים, תלמידו המובהק של רב, אך למד גם אצל רבה בר בר חנה.
שנים רבות ישב בבית מדרשו של רב בבבל, ושם למד הרבה תורה. אודות תקופה זו מסופר, כי הוא ישב יחד עם חבירו לבית המדרש רב ברונא ואכלו סעודת מצווה, ורב ייבא סבא שימשם. כאשר סיימו לאכול החליטו כי הגיעה הזמן לברך ברכת המזון ובכך לסיים את הסעודה, ולאחר מכן ביקשו מרב ייבא ששימשם להביא לפניהם משקה לשתייה ולקינוח הסעודה. רב ייבא הזכיר להם את מאמרו של רב, שאמר שכאשר אדם מחליט לברך ברכת המזון נחשב הדבר כהחלטה לסיים את הסעודה וכהסחת הדעת מאכילת ושתיית המשקים והמאכלים, ושוב אם ברצונם לחזור ולהמשיך את הסעודה עליהם לברך על כל משקה או מאכל בסעודה ברכה ראשונה, שכן מעתה והלאה אין הם נחשבים כמאכלים שאוכלים אותם כחלק מהסעודה ואין צורך לברך לפניהם (כי הם נפטרים בברכת "המוציא").
כתיבת סת"ם

רב חננאל שימש כסופר סת"ם. אודות כך מסופר, כי רב חסדא מצא את רב חננאל שהיה כותב ספרים (תורה) שלא מן הכתב (בעל פה). אמר לו: ראויה כל התורה כולה להיכתב על פיך, אלא (אבל) כך אמרו חכמים: אסור לכתוב [אפילו] אות אחת שלא מן הכתב. גם אחת מאמרותיו של רב חננאל אותה מסר בשם רב היא אודות הלכה בכתיבת סת"ם, הוא פוסק כי כאשר קרתה טעות ויש צורך למחוק מילה בקלף לספר התורה, מותר למחוק את המילה למרות שאז יהיה צורך לכתוב את השם המפורש מחוץ לשורה.
עשרות מפסקיו של רב בהלכות סת"ם, נמסרו על ידי רב חננאל.
פסקיו

רב חננאל פוסק בשם רבו - רב, כי למרות שאנו נוהגים שני ימים טובים של גלויות מחמת הספק איזה יום הוא הנכון (שכן בעבר נקבע היה התאריך לפי הכרזת בית דין שלא תמיד הגיעה לשמע הארצות שהיו רחוקות מארץ ישראל), הרי שכיום שהתאריך הידוע ואנו נוהגים ביום טוב שני של גלויות רק מחמת המנהג, עלינו להחיל להזכיר תפילת גשם ביום שמיני עצרת, 21 יום אחרי ראש השנה, ואין להחמיר מספק להפסיק באמירת גשם בתפילת מוסף או ערבית שאחריה ולהתחיל שוב בשמחת תורה.
רב חננאל היה נחשב לאחד מגדולי דורו, ואף חידש פסק מיוחד וחדשני, ששימש כיסוד ראשוני לדין המרעיש אפקעינהו רבנן לקידושי מיניה. הסיפור המובא בתלמוד במסכת יבמות שהתרחש בעיר נרש שבבבל. אדם קידש אישה בעודה ילדה קטנה, באופן כזה שהקידושין תקפים רק מדרבנן ולא מדאורייתא. כשגדלה הילדה, ערך הבעל טקס נישואין מחודש כדי לאשרר את נישואיהם, אך בלי פעולת קידושין פורמלית. תוך כדי הטקס בעודה יושבת באפריון, בא אדם אחר בחטף וקידש אותה לעצמו לאישה. האמוראים רב ברונא ורב חננאל פסקו שהקידושין של השני אינם תקפים, והאישה ממשיכה להיות נשואה לבעלה הראשון. אמוראים מאוחרים יותר שדנו במקרה הזה התקשו להבין את פסקם של רב ברונא ורב חננאל, שעל פניו היה מצופה שהיא תחשב מקודשת לשני. לפיכך הסביר רב אשי שבאופן עקרוני אכן קידושי השני תקפים, אך חכמים הפקיעו את קידושיו מכיוון שהוא התנהג בצורה לא הוגנת בכך שחטף אותה מהראשון: "הוא עשה שלא כהוגן, לפיכך עשו בו שלא כהוגן, ואפקעינהו רבנן לקידושי מיניה".
רב חננאל מסר משמו של רב שהעיר "חלזון" בבל דינה כפומבדיתא שבבבל לעניין יוחסין, וניתן להתחתן עם בני המקום ללא בירור נוסף. פסק זה סותר את פסקו של רבי אבא בר כהנא שפוסק שבני העיר פסולין ליוחסין.
אגדותיו

בתלמוד "אמר רב חננאל אמר רב: שלש כתות של מלאכי השרת אומרות שירה בכל יום: אחת אומרת קדוש, ואחת אומרת קדוש, ואחת אומרת קדוש ה' צב-אות... ואין מלאכי השרת אומרים שירה למעלה עד שיאמרו ישראל למטה, שנאמר (איוב לח): 'ברן יחד כוכבי בקר' והדר - 'ויריעו כל בני אלהים'".
בני משפחתו

בתלמוד מוזכר אמורא בשם זעירא בן רב חננאל, אמורא זה מסר מתורתו של רב, וייתכן שמדובר בבנו.
ציונו

רב חננאל קבור בטבריה, ועל קברו וקבריהם של שני חבריו רב ברונא ורב יוחנן הוקמה מצבה משותפת. אודות מקום קבורתו מופיע בספר הגלגולים: "חוץ לטבריה, כנגד כותל הצפוני של החומה - וקרוב אליו, יש שם כמו שנים או שלשה כוכין, ואומרים כי הם קברי צדיקים, ואיני זוכר מה שאומרים העולם. ונלע"ד שאומרים שרבי יצחק נפחא אחד מהם, והודה לי מורי שהם קברי צדיקים. ונלע"ד שאמר לי, שהוא כמו שאומרים בני אדם:
תלך עוד משם בשדה לצד מערב החומה, נוטה באלכסון קצת לצד דרום, ושם חצר אחד מוקף כתלים ובתוכו ציונים וארונות רבים, ובכוך הסמוך לפתח החצר שם קבור רבן יוחנן בן זכאי: תלך עוד משם לצד מערב החצר, ושם ציון אחד ושם קבור הרמב"ם ואביו ז"ל כמו שאומרים העולם. ורחוק ממנו מעט לצד מערב, יש כמו חצר קטנה מאוד, ואומרים כי שם קבורים רב יוחנן האמורא, והאחר שכחתיו. ומורי ז"ל אמ"ל, כי האחד הוא רב חננאל תלמידו של רב. והשני הוא צדיק אמר ושכחתיו, ונ"ל ששמעתי ממנו שהוא רב כהנא".
וולוו סיטי טקסי

| --- | --- |

Volvo City Taxi
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Volvo Experimental Taxi
 יצרן:  וולוו
 שנות ייצור:  1976 (מכונית קונספט)
 יחידות שיוצרו:  1
 הרכבה:  שוודיה שוודיה
 מרכב:  מנוע קדמי, הנעה קדמית
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים (מנוע דיזל)
וולוו סיטי טקסי (בשוודית: Volvo City Taxi, קרויה גם: Volvo Experimental Taxi) היא מכונית קונספט, שתוכננה להיות מונית, מתוצרת יצרנית הרכב השוודית וולוו אשר הוצגה בשנת 1976.
אב הטיפוס היחיד שנבנה היה מחקר בחדשנות - מבחינת בטיחות, תפקוד וארגונומיה.
"וולוו סיטי טקסי"

"וולוו סיטי טקסי" היא מכונית קונספט שנבנתה על ידי וולוו במהלך בשנת 1976. הוא תוכננה להיות התגובה של וולוו לאתגר של המשרד לתחבורה של ניו יורק(אנ') והמוזיאון לאמנות מודרנית.
התנופה לתכנון רכב זה הגיעה כאשר המוזיאון לאמנות מודרנית ומספר ארגוני תחבורה מטרופוליטנים בניו יורק הזמינו יצרני רכב לפתח מושגים משלהם עבור מוניות גדולות במסגרת תחרות עיצוב.
המונית הייתה מופעלת על ידי מנוע דיזל שישה צילינדרים, אשר הניע את הגלגלים הקדמיים.
הדגם תוכנן במחשבה להקל את הנגישות על אוכלוסיית הנכים, כך שיוכלו להכניס כיסא גלגלים פנימה. עם זאת, הוא לא יכול להתאים ליושב בכיסא הגלגלים שנשאר בכיסא הגלגלים.
במקום חגורות בטיחות, הותאם למושבי הנוסעים, מוט הנפתח בסגנון רכבת הרים.
ראו גם

וולוו
וולוו PV650
וולוו ECC
וולוו פיליפ
וולוו ונוס בילו
הערות שוליים

↑  תמונות: Volvo City Taxi, VCC (Volvo Concept Car), VESC (Volvo Experimental Safety Car) / ראו "וולוו סיטי טקסי" media.volvocars.com/global/en-gb/media/photos
↑  "וולוו סיטי טקסי" allcarindex.com/concept/sweden/volvo/experimental-taxi
↑  New York City Department of Transportation - סוכנות התחבורה של "Government of New York City" (אנ') אחראית לניהול תשתיות התחבורה בניו יורק
↑  ההיסטוריה של מוניות וולוו / ראו : וולוו מונית נסיונית volvoclub.org.uk/history/volvo-taxi
↑  "וולוו סיטי טקסי" / ראו תמונה: מיקום כיסא הגלגלים במונית media.volvocars.com/global/en-gb/media/photos
פיג'ו 407

| --- | --- |

Peugeot 407
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פיג'ו
 שנות ייצור:  2004-2011
 הרכבה:  צרפת צרפת  מלזיה מלזיה
 מודל קודם:  פיג'ו 406
 מודל אחריו:  פיג'ו 508 
 סיווג:  משפחתית
 מרכב:  מנוע קדמי, הנעה קדמית
 פלטפורמה:  PSA PF3 platform (אנ')
 אורך:  4,676 מ"מ (דגם סדאן)  4,763 מ"מ (דגם סטיישן)  4,815 מ"מ (דגם קופה)
 רוחב:  1,811 מ"מ (דגמי סדאן וסטיישן)  1,868 מ"מ (דגם קופה)
 גובה:  1,400 מ"מ (דגם קופה)  1,455 מ"מ (דגם סדאן)  1,494 מ"מ (דגם סטיישן)
 משקל:  1,555-1,715 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,725 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנועי בנזין 4 צילינדרים 1.8 ליטר, 2.0 ליטר, 2.2 ליטר  V6 צילינדרים 2.9 ליטר מנועי דיזל 4 צילינדרים 1.6 ליטר, 2.0 ליטר, 2.2 ליטר  V6 צילינדרים 2.7 ליטר, 3.0 ליטר
 
פיג'ו 407 (בצרפתית: Peugeot 407) היא מכונית משפחתית גדולה שיוצרה על ידי היצרן הצרפתי פיג'ו בשנים 2004–2010. לרכב דגמי סדאן, סטיישן וקופה. שיווק ה-407 החל במאי 2004 ודגם הקופה שווק החל משנת 2006. גרסת הסטיישן נקראת SW 407. בתחילת 2011 הופסק ייצורה של ה-407, והיא הוחלפה בדגם החדש פיג'ו 508.
יוצרו 860,956 יחידות.
מכירות

165,000 יחידות - שנת 2004
259,000 יחידות - שנת 2005
181,500 יחידות - שנת 2006
136,000 יחידות - שנת 2007
81,400 יחידות - שנת 2008
39,500 יחידות - שנת 2009
28,900 יחידות - שנת 2010
2,605 יחידות - שנת 2011
תמונות

"פיג'ו 407" - קופה
"פיג'ו 407" - סטיישן
"פיג'ו 407" - סטיישן
"פיג'ו 407" - ניידת משטרה בשירות המשמר האזרחי
"פיג'ו 407" - ניידת משטרה בשירות המשמר האזרחי
ויליאם מוריס

| --- | --- |

 לידה:  24 במרץ 1834 וולת'אמסטו, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  3 באוקטובר 1896 (בגיל 62) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  St. George's Churchyard 
 לאום:  אנגלי
 מקום לימודים:  אקסטר קולג'  מרלבורו קולג' 
 תקופת הפעילות:  1869–1896 (כ־27 שנים) 
 תחום יצירה:  עיצוב, ספרות, שירה
 זרם באמנות:  תנועת האמנויות והאומנויות
 הושפע על ידי:  התנועה האסתטית
 השפיע על:  אר נובו
 יצירות ידועות:  Red House, Willow Boughs, A Dream of John Ball, Strawberry Thief 
 בן או בת זוג:  Jane Morris (26 באפריל 1859–?) 
 williammorrissociety.org
 
וויליאם מוריס
ויליאם מוריס (באנגלית: William Morris;‏ 24 במרץ 1834 – 4 באוקטובר 1896) היה מעצב טקסטיל אנגלי, סופר, משורר, מתרגם ופעיל חברתי; נחשב מאבות תנועת האמנויות והאומנויות וממניחי היסודות של סגנון האר נובו. לזכותו ניתן לזקוף את תחיית אומנויות הטקסטיל הבריטיות המסורתיות. תרם להפצת רעיונות התנועה הסוציאליסטית בבריטניה וליצירתה של סוגת הפנטזיה המודרנית.
ביוגרפיה

ויליאם מוריס נולד בוולטאמסטאו, אסקס, למשפחה מהמעמד הבינוני-עליון. אביו שעל שמו נקרא, היה איש כספים, שותף בבית השקעות בלונדון. אמו, אמה לבית שלטון, בת למשפחה בורגנית עשירה מווסטר. ויליאם היה הילד השלישי (שנותר בחיים) במשפחה פרוטסטנטית-אוונגליסטית בת שמונה ילדים. את שנות ילדותו בילה בבית בהשגחת אמו. כשהיה בן 6 עבר עם משפחתו לבית אחוזה בהולפורד הול, וודפורד, אסקס (אנ'), שכלל 50 דונמים סמוכים ליער אפינג. בילדותו העסיק עצמו בקריאה, בדיג, בגינון ובשיטוט ביער. ביקר עם אביו בכנסיות ובקתדרלות ברחבי הארץ, והארכיטקטורה שלהן השפיעה על טעמו ועיצוביו כבוגר.
בשנת 1847 נפטר אביו. הכנסות המשפחה פחתו, בית האחוזה וודפורד הול נמכר והמשפחה עברה לבית קטן יותר. בגיל 14 החל ללמוד בקולג' במרלבורו, וילטשייר, שם הוגדר כיוצא דופן ותמהוני. הוא עצמו היה משועמם וחולה געגועים לבית. את השהייה במכללה בווילטשייר ניצל להיכרות מעמיקה עם האתרים הפרה-היסטוריים באזור. שם גם התקרב לקתוליות והתלהב מהאסתטיקה הרומנטית שלה. בחג המולד 1851 הורחק מוריס מבית הספר וחזר לביתו, שם לימד אותו הכומר פרדריק ב. גיא, שהיה מורה בבית ספר סמוך.
ביוגרפיה > אוקספורד וגיבוש רעיונות (1852–1855)

ביוני 1852 החל מוריס ללמוד בקולג' אקסטר שבאוניברסיטת אוקספורד, גם שם לימודי הקלאסיקה הרשמיים שיעממו אותו. לעומת זאת גילה עניין רב בהיסטוריה ובארכיטקטורה של ימי הביניים, כנראה בהשראת המבנים הרבים מאותה תקופה באוקספורד. ההתעניינות וההתרפקות על הערכים של ימי הביניים הייתה באותה תקופה של המהפכה התעשייתית והקפיטליזם הויקטוריאני העולה, נחלת רבים והולידה תנועות מחאה אמנותיות וחברתיות. ימי הביניים ייצגו תחושת קהילה אורגנית, פרה-קפיטליסטית שמוריס ואחרים ראו בערכיה תיקון לבעיות החברה הוויקטוריאנית. ספריהם של הסוציאליסטים הנוצרים צ'ארלס קינגסלינד ופרדריק דניסון מוריס, העמיקו בוויליאם מוריס את ההתנגדות לקפיטליזם של תקופתו, תקופת התיעוש הוויקטוריאני.
בקולג' פגש אדוארד בורן-ג'ונס, שהפך לחברו ושותפו הראשון לדרך. שניהם התעניינו באנגלו-קתוליות וארתוריאניזם (מיתוסים הקשורים במלך ארתור שמלך בבריטניה במאה ה-5). הוא הצטרף לחבורת סטודנטים, חבריו של בורן-ג'ונס מהקולג' פמברוקשייר בברמינגהאם, חבורה שקראה לעצמה "אחווה" וזכתה לכינוי ה"סט" מבירמינגהם. ויליאם מוריס היה העשיר והנדיב מביניהם. בחבורה זו החלו להתגבש טעמו הספרותי, העדפותיו האסתטיות ורעיונותיו החברתיים. הוא הושפע מכתביו של ג'ון ראסקין ואימץ את הפילוסופיה שלו שדחתה את תהליכי התיעוש בתחומי האומנויות הדקורטיביות והאדריכלות ודגלה בחזרה אל מלאכות היד. רסקין, ובעקבותיו גם ויליאם מוריס התנגד להפרדה ולהיררכיה הקיימת בין אמנות לאומנות וטען שיצירות אמנות ואומנות צריכות להיעשות בעבודת יד ולא במכונה.
מוריס גם אימץ את רעיונות התנועה האמנותית הפרה-רפאליטית, הושפע מהמשורר ג'ון קיטס והחל לכתוב שירה שהייתה במידה רבה חיקוי סגנונו של קיטס. מוריס וברן ג'ונס שהושפעו בתחילת דרכם המשותפת מהתנועה האנגלו קתולית והחליטו לחפש מנזר, להיות אנשי דת, לחיות חיי צניעות ולהתמסר לאמנות. הרעיון דעך בגלל ביקורת שלהם על התורה האנגליקנית והוחלף בהתחייבות של שניהם לחיי אמנות, לאחר שבקרו בכנסיות וקתדרלות בבלגיה ב-1854 ובצרפת ב-1855 ובחנו את ציורי ימי הביניים שהיו מוצגים בהן. ב-1856 החלה קבוצת ה"אחווה", ה"סט", להוציא לאור את "כתב העת של אוקספורד וקיימברידג'. 12 גליונות של כתב העת הזה הוצאו לאור והופיעו בהם סיפורים, שירה, ביקורת ומאמרים. המממן העיקרי, העורך וגם מחבר חלק נכבד מהחומרים הספרותיים היה ויליאם מוריס.
ביוגרפיה > פרק החניכות הלונדוני (1856–1859)

לאחר שסיים את לימודי התואר ב-1856, החל ויליאם מוריס בתהליך סטאג', שהתמקד ברישום אדריכלי של אדריכלות ניאו גותית בפיקוחו של אדריכל צעיר פיליפ ווב, שהפך לחברו הקרוב. את החניכות החל במשרד באוקספורד אבל במהרה עבר למשרד בלונדון ולדירה בבלומסברי מרכז לונדון עם חברו ברן-ג'ונס. אזור שנבחר בגלל ריכוז הקבוצות האוונגרדיות שבו. מוריס הוקסם מהציורים של אמני התנועה הפרה-רפאליטית, ציורים אידיליים של חיים כפריים בסגנון ציור איטלקי של המאה ה-15, ורכש יצירות אמנות כאלה בסכומים גבוהים. חברו ברן-ג'ונס נעשה חניך של אחד הציירים הפרה-רפאליטים הראשונים דנטה גבריאל רוזטי. גם מוריס עבר לחניכות בציור וצייר בסגנון ימי הביניים, סגנון שבו הביע את סלידתו מהסגנון הוויקטוריאני הראוותני של התקופה. מציוריו שרבים מהם היו ציורי קיר שנעשו בשותפות עם חבריו (תרומתו לשותפות בציור הייתה דלה) נותר רק ציור אחד מ-1858, "איסולט היפה"היום במוזיאון ה"טייט גלרי" במקביל המשיך לכתוב שירה שזכתה לביקורות קשות. בשנים אלה החל גם בעיצוב של כתבי יד ושטיחי קיר רקומים בהשראת שטיחים מימי הביניים. ב־1857 פגש בג'יין ברדן, שחקנית, בת מעמד הפועלים. הם נישאו ב-1859. ג'יין הייתה הדוגמנית לציורו של מוריס "איסולט היפה".