stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סנג'יב בהסקר
פילמוגרפיה > כתיבה

שככה יהיה לי טוב (1998) Goodness Gracious Me
(2001–2006) The Kumars at No. 42
הלו מומבאי (2007–2008) Mumbai Calling
פילמוגרפיה > הלחנה

שככה יהיה לי טוב (1998) Goodness Gracious Me
הלו מומבאי (2007) Mumbai Calling
תפקידים בתיאטרון

אמנות (2002) תיאטרון וייטהול, לונדון, בתפקיד איוואן
ספאמלוט (2008) תיאטרון פאלאס, לונדון, בתפקיד המלך ארתור
(2009) Totally Looped - סיבוב הופעות בבריטניה
הערות שוליים

↑  "The A–Z of Laughter (Part One)". London: guardian.co.uk. 7 בדצמבר 2003. נבדק ב-23 במאי 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑   Sanjeev Bhaskar: 'I have issues with inheritance tax. it's odd that you get taxed for dying', The Telegraph, 14 May 2013
↑  "India & Pakistan 60th Anniversary of Independence". bbc.co.uk.
↑  "Totally Looped". totallylooped.co.uk.
↑  "Sanjeev Bhaskar is the new Chancellor of the University of Sussex". 23 בפברואר 2009. נבדק ב-2009-02-24. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sanjeev Bhaskar fronts Wildseed pilot". broadcastnow.co.uk.
↑  Charlotte Wareing (17 באפריל 2015). "Asian Awards 2015: All the winners from the star-studded bash". mirror. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Entertainment | Family wedding for Kumars stars". BBC News. 25 בינואר 2005. נבדק ב-23 באוגוסט 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Secret wedding for The Kumars – Showbiz – London Evening Standard". Standard.co.uk. 25 בינואר 2005. נבדק ב-23 באוגוסט 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Stand up for Iran's Baha'is - Voices from the arts call for the imprisoned Baha'i leaders in Iran to receive a fair trial". The Times. London. 2009-02-26. נבדק ב-23 במאי 2010. {{cite news}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: postscript (link)
↑   General Election 2010: leading stars oppose Tory BBC plans, The Telegraph, 25 April 2010
↑    Huw Fullerton, ‏Doctor Who: Sanjeev Bhaskar to guest star, The Telegraph, 11 July 2014
↑  SEASON 2 CAST REVEALED
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX1739663  MusicBrainz: 9aaebf08-2dd3-48a0-9357-c37b39989f83
פוסטניק יאקובלב

פוסטניק יאקובלב (רוסית: Постник Яковлев) הוא שמם של שני אדריכלים רוסיים שפעלו במאה ה-16 בתקופת איוואן האיום ובנו חלק ניכר מהקרמלין וכן מבני ציבור נוספים.
הראשון, הידוע גם בכינויו "בארמה", הוא אמן מהעיר פסקוב ובנה חלקים מהחומה הדרומית של הקרמלין וקתדרלה בעיר קאזאן. השני בנה את כנסיית ואסילי הקדוש. קשה לקבוע בוודאות אם מדובר בשני אנשים שונים בעלי שם זהה, או באדם אחד.
לפי אחת האגדות, כשסיים פוסטניק את בניית כנסיית ואסילי הקדוש, נוקרו עיניו בידי חיילי המשמר של הצאר כדי שלא יוכל לייצר עוד דבר מרשים שכזה. נראה כי האגדה איננה נכונה כיוון שפוסטניק בנה את הקפלה הצפון מזרחית של כנסיית ואסילי הקדוש, שנים מאוחר יותר.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 96420954   WorldCat (עם VIAF): 96420954 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אדריכלים ובנושא רוסים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עלמה תומאס

| --- | --- |

 לידה:  22 בספטמבר 1891 קולומבוס, ארצות הברית 
 פטירה:  24 בפברואר 1978 (בגיל 86) וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 שם לידה:  Alma Woodsey Thomas 
 לאום:  אפרו-אמריקאים 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולומביה  Normal School for Colored Girls  אוניברסיטת הווארד  טיצ'רס קולג' 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  אקספרסיוניזם מופשט, שדות הצבע, אסכולת הצבע של וושיטנגון 
 
עלמה וודסי תומאס (באנגלית: Alma Woodsey Thomas;‏ 22 בספטמבר 1891 –  24 בפברואר 1978) הייתה ציירת ומחנכת אומנות אקספרסיוניסטית אפרו-אמריקאית, הידועה בעיקר בזכות ציוריה המופשטים הצבעוניים. היא חיה ועבדה בעיקר בוושינגטון, די.סי. לתומאס נותרה השפעה על צעירים ומבוגרים כאחד, והיותה אבן פינה לאמנויות היפות באוניברסיטת הווארד. שם החלה קריירת אמנית מצליחה בהמשך חייה, ועשתה צעדים גדולים כאמנית אפרו-אמריקאית בתקופות של ההפרדה. תומאס האמינה כי היצירתיות צריכה להיות בלתי תלויה במין או בגזע, אלא עם דגש על יופי.
חיים ועבודה > ילדות

עלמה תומאס נולדה ב־1891 בקולומבוס, ג'ורג'יה, כבת הגדולה מבין ארבעה ילדים לג'ון האריס תומאס, איש עסקים, ואמליה קנטה תומאס, מעצבת שמלות. היא הייתה יצירתית כבר בילדותה, אם כי הקריירה האמנותית הרצינית שלה החלה מאוחר בחייה. כשהתבגרה, תומאס הציגה את יכולותיה האמנותיות, ונהנתה להכין יצירות אמנות קטנות כמו בובות, פסלים וצלחות, בעיקר מחימר מהנהר שמאחורי ביתה. למרות ההתעניינות הגוברת באומנויות, תומאס "לא הורשתה" להיכנס למוזיאונים לאמנות בילדותה. כמו כן ניתנו לה שיעורי מוזיקה, ואמה ניגנה בכינור. בבית הספר היה ידוע שהיא מצטיינת במתמטיקה, מדע ואדריכלות שעניינו אותה במיוחד.
בשנת 1907, כאשר תומאס הייתה בת 16, המשפחה עברה לשכונת לוגן בוושינגטון, די.סי, כדי להימלט מאלימות הגזעית בג'ורג'יה ולנצל את היתרונות של מערכת החינוך הציבורית של וושינגטון. אף על פי שהיא הייתה עדיין מערכת חינוך נפרדת, בירת האומה נודעה כמציעה הזדמנויות טובות לאפרו-אמריקאים בהשוואה לרוב הערים האחרות. היא הביעה עניין באדריכלות, אך אז לא היה מקובל שנשים יכנסו לאותו מקצוע. תומאס למדה בבית הספר התיכון הטכני של ארמסטרונג, שם קיבלה שיעורי האמנות הראשונים שלה. לאחר שסיימה את לימודיה בתיכון בשנת 1911, למדה חינוך, ושימשה כמורה מחליפה בוושינגטון עד שנת 1914, כאשר קיבלה משרה קבועה בהוראה בחוף המזרחי של מרילנד. שנתיים לאחר מכן,
בשנת 1916, היא החלה ללמד בגן ילדים בבית בווילמינגטון, דלאוור, כשהיא נשארת שם עד 1923.
חיים ועבודה > השכלה על תיכונית

תומאס נכנסה לאוניברסיטת הווארד בשנת 1921, כסטודנטית לכלכלה בית, רק כדי לעבור לאמנות יפה לאחר שלמדה במחלקת האמנות אצל ג'יימס הרינג. בעידודם של מוריה, היא החלה להתנסות לצייר ציור מופשט. טכניקה זו הייתה אוונגרדית באותה תקופה, מכיוון שאמנות מופשטת טרם הפכה פופולרית באמריקה. תומאס הייתה פעילה בקהילה האמנותית כשהייתה בהווארד והצטרפה לקהילת האמנים של לויס מיילוס ג'ונס, "קבוצת פריז הקטנה".
היא קיבלה את תואר ראשון במדעים ובאמנויות יפות בשנת 1924 מאוניברסיטת הווארד, והפכה לבוגרת הראשונה בתוכנית לאמנויות יפות באוניברסיטה, והייתה גם אחת הנשים האפריקאיות-אמריקאיות הראשונות שהשלימו תואר אמנות.עם זאת, תומאס עדיין תכננה להיות מורה עד פרישתה.
בשנת 1924 החלה ללמד בבית הספר התיכון "שו ג'וניור", שם נשארה עד פרישתה בשנת 1960. בזמן שהייתה שם היא התחילה תוכנית לאומנות קהילתית שעודדה את הערכת התלמידים לאמנות יפה. התוכנית תמכה במופעי מריונטות והפצת כרטיסי חג מעוצבים אשר הוענקו לחיילים במרכז הרפואי. היא פרשה בשנת 1960 מהוראה והתמסרה לציור.
במהלך ההוראה, תומאס הצליחה לזכות בתואר שני בחינוך לאמנות מאוניברסיטת קולומביה בשנת 1934. תומאס נרשמה לאוניברסיטה בגיל 59, שם למדה היסטוריה של אמנות וציור אצל הצייר המצליח ג'ייקוב קיין. בין השנים 1950 עד 1960. בשנת 1958 ביקרה במרכזי אמנות במערב אירופה.
קריירה אומנותית

תומאס לא הוכרה כאמן מקצועי עד פרישתה מהוראה בשנת 1960, אז נרשמה לשיעורים באוניברסיטה. שם למדה על תאוריה ותולדות האמנות, לאחר מכן התעניינה בשימוש בצבע ובקומפוזיציה.
היא החלה ליצור ציורים צבעוניים, בהשראת עבודת בית הספר בניו יורק וההבעה המופשטת. היא עבדה במטבח שבביתה ויצרה עבודות בהשפעת אנרי מאטיס. יצירות האמנות של תומאס לאחר הפרישה התמקדו בעיקר בתורת הצבעים. עבודתה באותה תקופה הושפעו מאלה של וסילי קנדינסקי ושל ציירים אחרים. "השימוש בצבע בציורים שלי הוא בעל חשיבות עליונה. דרך הצבע ניסיתי להתרכז ביופי ובאושר שבציור ולא בחוסר האנושיות של אדם לאדם."
התערוכה הרטרוספקטיבית הראשונה שלה הייתה בשנת 1966 בגלריה לאמנות באוניברסיטת הווארד, אותה אצר היסטוריון האמנות ג'יימס א. פורטר עם 34 עבודות משנת 1959 עד 1966. לתערוכה זו יצרה ציורי אדמה, סדרה יצירות מופשטות בהשראת הטבע, כולל "תחיית המתים" (1966) שנרכשו בשנת 2014 לאוסף של הבית הלבן .
ציורים אלה הושוו לפסיפסים הביזנטיים וציורים של ז'ורז' פייר סורה. התערוכה קיבלה ביקורת חיובית ב"וושינגטון פוסט " בכותרת "מופשט צבעוני משקף את רוחה ".
בהשראת הנחיתה על הירח בשנת 1969, עלמה תומאס החלה לצייר סדרת ציורים מרכזית שנייה שלה. הסדרה "חלל". היא עוררה רגשות על ידי ניגודיות דרמטית של צבע בסגנון של פסיפס. השתמשה בכחול כהה על רקע צבע ורוד-כתום. באמצעות שימוש בצבע, תיארה בהפשטה יופי. לרוב יצירות האמנות בסדרה זו הן בעלות דפוסים עגולים, אופקיים ואנכיים.
בשנת 1972, בגיל 81, הייתה תומאס האישה האפרו-אמריקאית הראשונה שהייתה לה תערוכת יחיד במוזיאון וויטני לאמנות אמריקאית, ובאותה שנה נערכה גם תערוכה בגלריית קורקורן לאמנות. תומאס לא הייתה מוכנה לקבל מחסומים המעכבים את התהליך היצירתי שלה ואת קריירת האמנות שלה, כולל זהותה כאישה שחורה. היא האמינה שהדבר החשוב ביותר הוא שתמשיך ליצור את חזיונותיה באמצעות יצירות האמנות למרות ההפרדה הגזעית. למרות זאת, תומאס עדיין הופלתה כאמנית שחורה ונמתחה ביקורת על סגנונה המופשט בניגוד לאמריקאים שחורים אחרים שעבדו בנושאים וסמלים של מאבק בהפליה ובדיכוי. עבודותיה הוצגו לצד אמנים רבים אחרים בגלריות ומופעים, כמו הגלריה הראשונה בבעלות שחורה במחוז קולומביה.
לאחר התערוכה שלה בוויטני, תהילתה של תומאס בקהילת האמנויות הרקיעה מיד. ההכרה החדשה שלה נבעה בגלל התמיכה של רוברט דוטי, כשארגן את התערוכה בוויטני כחלק מסדרת תערוכות אמניות אמריקאיות, שנועדו למחות על חוסר הייצוג שלהם. בנוסף, מבקרי ניו יורק התרשמו מהסגנון המודרני של תומאס, במיוחד בהתחשב בעובדה שהיא אישה בת 80 בזמן הופעת הבכורה הלאומית שלה. ה"ניו יורק טיימס" סקר את התערוכה שלה ארבע פעמים וחלק לה שבחים גדולים.
היא ציירה את "קונצ'רטו של הרוח והקרפ מירטל" בשנת 1973, אותו הגדירה היסטוריונית האמנות שרון פאטון "אחד מציורי הצבע-המינימליסטי הכי יפים שהופקו אי פעם על ידי אמן אפרו-אמריקני."
קריירה אומנותית > סגנון אמנותי

עם סיום לימודיה בהווארד והכשרה אצל ג'יימס הרינג ולויס מיילו ג'ונס, עבודותיה הפכו למופשטות יותר. לקראת סוף חייה עבר הסגנון שלה "להפשטה גאומטרית מלאת צבע של דפוסי משיחת מכחול מפוסלים." לסגנון של תומאס איכויות הדומות לציורים במערב אפריקה כמו גם לפסיפסים ביזנטיים.
ציורי צבעי המים והשמן שלה שילבו שימוש במלבנים צבעוניים. טכניקה זו שימשה אותה בהמשך, שבחנה את הצבעים שמופיעים בעצים, פרחים, גנים ודימויים טבעיים אחרים. הציור שלה זוהר, ונוצר בחלקו מהתעניינותה של תומאס בצבעי הטבע. בהמשך קיבלה השראה מחקירת החלל והקוסמוס.
קריירה אומנותית > שנים מאוחרות יותר

כמה אמניות נשים אמריקאיות מצוירות "בארוחה אחרונה" של מרי בת' אדלסון (1972) בעקבות "הסעודה האחרונה" של לאונרדו דה וינצ'י, ביניהן מופיעה עלמה תומאס. דימוי זה, העוסק בתפקידה של איקונוגרפיה היסטורית דתית ואמנותית בהדגשת נשים, הפך "לאחד הדימויים האיקוניים ביותר של תנועת האמנות הפמיניסטית."
עלמה תומאס נפטרה ב־24 בפברואר 1978 שעדיין הייתה גרה באותו בית שאליו עברה משפחתה עם הגעתם לוושינגטון בשנת 1906.
הכרה מאוחרת

אף על פי שתומאס לא השיגה תערוכת יחיד עד שנת 1998 כשמוזיאון פורט ווין החליט להציג רטרוספקטיבה של האמנית, אין הדבר מייצג במדויק את מורשתה והשפעתה על תחום האמנות החזותית. ג'ייקוב קינן, מורה באוניברסיטת האוורד לאורך שנות החמישים, טען כי "תומאס מילאה תפקיד מפתח בהתפתחות הציור המופשט לאורך כל אמצע המאה העשרים".
בשנת 2009 נבחרו שני ציורים של עלמה תומאס על ידי הגברת הראשונה מישל אובמה, שיוצגו במהלך השנה בבית הלבן, בזמן נשיאות אובמה. בשנת 2015 תלה אובמה את עבודתה של תומאס "תחיית המתים" בחדר האוכל של המשפחה. הציור הוא היצירה הראשונה של אישה אפרו-אמריקאית שתלויה בחללים הציבוריים של הבית הלבן כחלק מאוסף הקבע.
בשנת 2016 הוצגה תערוכה שלה במוזיאון בהארלם. תערוכה זו היא המבט המקיף הראשון על עבודתה של האמנית כמעט לאחר עשרים שנה והיא כוללת עבודות בצבעי מים וניסויים מוקדמים.
הערות שוליים

↑  Dobrzynski, Judith H. (2016-03-01). "'Alma Thomas' Review". Wall Street Journal (באנגלית אמריקאית). ISSN 0099-9660. נבדק ב-2020-05-03.
1 2  Phoebe Farris, Women artists of color : a bio-critical sourcebook to 20th century artists in the Americas, Westport, Conn. : Greenwood Press, 1999
1 2  Alma Thomas | Smithsonian American Art Museum, americanart.si.edu (באנגלית)
↑  Alma Thomas (1891-1978), New Georgia Encyclopedia (באנגלית)
↑  Hilarie Sheets, Pioneering Painter Alma Thomas Is Making a Comeback 30 Years after Her Last Major Retrospective, Artsy, ‏2016-01-21 (באנגלית)
↑  Cotter, Holland (2009-10-10). "White House Art: Colors From a World of Black and White". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-05-03.
↑  Alma Woodsey Thomas | National Museum of Women in the Arts, nmwa.org
↑  More Information | A Finding Aid to the Alma Thomas papers, circa 1894-2001 | Digitized Collection, www.aaa.si.edu (באנגלית)
↑  Alma Thomas, Fort Wayne Museum of Art, Alma W. Thomas : a retrospective of the paintings, San Francisco : Pomegranate, 1998
↑  Box 2, Folder 7 | A Finding Aid to the Alma Thomas papers, circa 1894-2001 | Digitized Collection, www.aaa.si.edu (באנגלית)
↑  "Resurrection" by Alma Thomas, WHHA (en-US) (באנגלית)
↑  Alma Thomas | Smithsonian American Art Museum, americanart.si.edu (בבאנגלית)
↑  Romare Bearden, Harry (Harry Brinton) Henderson, A history of African-American artists : from 1792 to the present, New York : Pantheon Books, 1993
↑  Our Collection | National Museum of Women in the Arts, nmwa.org (ארכיון)
↑  "Mary Beth Edelson", drawingproject.frostartmuseum.org
↑  Alma Thomas is Given Pride of Place at the White House (באנגלית)
↑  Alma Thomas, Tang Teaching Museum (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 1692596258156  BnF: cb126504160 (data)  GND: 121614387  ISNI: 0000 0000 6682 6930  LCCN: n81127623  RKD: 306670  SNAC: w6v22xnq  SUDOC: 179937146  ULAN: 500041104  VIAF: 50087178   WorldCat (עם VIAF): 50087178
פול גרינגראס

| --- | --- |

 לידה:  13 באוגוסט 1955 (בן 69) צ'ים, הממלכה המאוחדת 
 סוגה מועדפת:  סרט פעולה 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1978 
 מקום לימודים:  קווינס קולג'  בית ספר סבנאואקס  תיכון גרייבסנד 
 פרסים והוקרה:  מפקד במסדר האימפריה הבריטית (1 בינואר 2022)  פרס באפט"א לבימוי הטוב ביותר 
 פרופיל ב-IMDb
 
פול גרינגראס (באנגלית: Paul Greengrass; נולד ב-13 באוגוסט 1955) הוא במאי קולנוע בריטי.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.  סעיף הביוגרפיה נעדר לגמרי, כמו גם מידע על כל הסרטים שביים.
בשנת 1989 ביים פול את הסרט הראשון שלו, "תחיית המתים". בין הסרטים המפורסמים שלו ניתן למצוא את "בלאדי סאנדיי", "זהות במלכודת" ו"זהות אבודה" מסדרת סרטי ג'ייסון בורן ואת "טיסה 93" עליו זכה בפרס באפט"א לבמאי הטוב ביותר.
ב-2013 יצא לאקרנים סרטו קפטן פיליפס בכיכובו של טום הנקס, המספר את סיפורו של קפטן ריצרד פיליפס שספינתו נחטפה על ידי פירטים סומאליים.
בשנת 2016 ביים את הסרט "ג'ייסון בורן" בכיכובו של מאט דיימון, הלא הוא הסרט החמישי בסדרת הסרטים של בורן, והוא המשך ישיר לסרט "זהות אבודה".
בשנת 2020 ביים וכתב את סרט המערבון "חדשות העולם הגדול" (News of the World) שמבוסס על ספר באותו השם משנת 2016. בסרט מככבים טום הנקס והשחקנית הגרמנייה הלנה צנגל בת ה-11.
בשנת 2022 הוא היה מפיק, במאי ותסריטאי של סרט "22 ביולי".
סויוז TMA-14

סויוז TMA-14 (ברוסית: Союз ТМА-14) היא חללית סויוז ששוגרה ב-26 במרץ 2009 מקוסמודרום בייקונור. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות - הקוסמונאוט גנאדי פדאלקה, האסטרונאוט מייקל באראט ותייר החלל החוזר צ'ארלס סימוני העושה את מסעו השני לתחנת החלל הבינלאומית. שני אנשי צוות נותרו בתחנת החלל והצטרפו לצוות ה-19 שלה, ותייר החלל חזר עם הצוות ה-18 של תחנת החלל על גבי סויוז TMA-13. סויוז TMA-14 נשארה בתחנת החלל עד 11 באוקטובר 2009.
הצוות

צוות ששוגר:
רוסיה גנאדי פדאלקה - מפקד
ארצות הברית מייקל באראט - מהנדס טיסה
ארצות הברית הונגריה צ'ארלס סימוני - תייר חלל (שוגר בסויוז TMA-14 וחזר בסויוז TMA-13)
צוות שחזר:
רוסיה גנאדי פדאלקה - מפקד
ארצות הברית מייקל באראט - מהנדס טיסה
קנדה גי לליברטה - תייר חלל (שוגר בסויוז TMA-16 וחזור בסויוז TMA-14)
הצוות > צוות גיבוי

רוסיה מקסים סוראייב - מפקד
ארצות הברית שאנון ווקר - מהנדסת טיסה
ארצות הברית אסתר דייסון - תיירת חלל
תיאור המשימה

חללית "סויוז TMA-14" שוגרה ב-26 במרץ 2009 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.
ב-28 במרץ בוצע עגינה במודול "זבזדה" של תחנת החלל. באותה עת בתחנה שהה צוות משלחת מס' 18 בפיקוד מייקל פינק (בנוסף לו באותה עת צוות כלל גם יורי לונצ'קוב ו-קואיצ'י וקאטה). החללית הביאה איתה ציוד ומצרכים. אנשי משלחת מס' 18 ביחד עם צוות החללית החלו בהעברת הציוד לתחנת החלל. במקביל החל תהליך העברת שליטה על תחנת החלל לצוות משלחת מס' 19. על הטיסה היה צ'ארלס סימוני, אזרח ארצות הברית והונגריה. ב-11 באפריל צוות מס' 18 יורי לונצ'קוב ומייקל פינק ובנוסף צ'ארלס סימוני עזבו את תחנת החלל בחללית "סויוז TMA-13" ונחתו בכדור הארץ לאחר כ-6 חודשי עבודה בתחנת החלל. שליטה על תחנת החלל עברה לצוות קובע מס' 19 בפיקוד גנאדי פדאלקה.
חללית "סויוז TMA-14" נותרה מחוברת לתחנת החלל הבין-לאומית כ"חללית חילוץ" במצב חירום.
משלחת מס' 19 בפיקוד גנאדי פדאלקה החלה בביצוע תוכנית שכללה מספר ניסויים ותחזוקת תחנת החלל. הם ערכו מספר ניסויים מדעיים וביצעו פעילות חוץ רכבית.
ב-2 באוקטובר 2009 לתחנת החלל הגיע חללית סויוז TMA-16 עם צוות משלחת מס' 21. לאחר העברת שליטה על תחנת החלל לצוות החדש, צוות קבוע מס' 19/20 המקורי שהגיע עם "סויוז TMA-14" וגי לליברטה שהיגע ב"-סויוז TMA-16" נכנסו לחללית "סויוז TMA-14" ונחתו בכדור הארץ אחרי כ-6 חודשי עבודה. הנחיתה עברה ללא בעיות באזור המתוכנן בשטח קזחסטן.
בתחנת החלל הבין לאומית נותר צוות משלחת מס' 21 שהגיע מספר ימים לפני זה בחללית סויוז TMA-16.
פדמלון

| פדמלון |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: קנגוראים
תת־סדרה:: דמויי-קנגורו
משפחה:: קנגוריים
סוג:: פדמלון
שם מדעי
 Thylogale ‏גריי, 1837

פדמלון (שם מדעי: Thylogale) הוא סוג של יונקי כיס ממשפחת הקנגוריים החיים ביערות מזרח אוסטרליה ובגינאה החדשה ואיי מאלוקו. אלו הם הקטנים שבבני משפחתם.
בני סוג זה מגיעים לאורך של 29-67 ס"מ, זנב באורך 25-51 ס"מ ומשקל של 2-12 ק"ג. הם בעלי גוף עגלגל עם פרווה אפורה עד חומה, בטן בהירה וראש גדול עם אוזניים עגולות ולסת קצרה. הרגליים הקדמיות קטנות בהרבה מהאחוריות העוזרות לנוע במהירות.
הם חיים ביערות גשם, ערבות צפופות וגם בביצות לאורך מזרח אוסטרליה, טסמניה, גינאה החדשה ואיי מאלוקו. הם פעילי לילה הניזונים מצמחייה קרקעית כמו עשבים, פרחים ופירות שנופלים. להם עצמם יש מגוון טורפים הכוללים נחשים, טורפי כיס כמו השד הטסמני ונמיות הכיס ועיט מחודד-זנב. בשרם של קנגורים אלה נחשב למשובח גם אצל האבוריג'ינים ואצל המתיישבים האוסטרליים שצדים אותם.
השם פדמלון הוא שיבוש של שמם בשפה האבוריג'ינית המקומית, paddymilla, שמשמעו "קנגורו יער קטן".
מינים

פדמלון טסמני (Thylogale billardierii)
פדמלון בראון (Thylogale browni)
פדמלון כהה (Thylogale brunii)
פדמלון קלבי (Thylogale calabyi)
פדמלון ההרים (Thylogale lanatus)
פדמלון אדום-רגל (Thylogale stigmatica)
פדמלון אדום-צוואר (Thylogale thetis)
עוזר פרלמנטרי

יועץ פרלמנטרי או עוזר פרלמנטרי הוא עוזרו של חבר הפרלמנט באותה מדינה, המסייע לו במכלול עבודתו הפרלמנטרית. בישראל קרוי התפקיד, מאז 2014, יועץ פרלמנטרי.
בישראל

ביוני 2014 החליטה ועדת הכנסת לשנות את שם המשרה מ"עוזר פרלמנטרי" ל"יועץ פרלמנטרי", בלי שינוי באופי המשרה.
עד אוקטובר 2015 כל חבר הכנסת היה זכאי להעסיק שני יועצים פרלמנטריים. בתחילת העשור השני של המאה ה-21 אישרה ועדת הכנסת יועץ פרלמנטרי שלישי לראשי ועדות הכנסת הקבועות, ובאוקטובר 2015 ניתנה הזכות לשלושה יועצים פרלמנטריים לכל חברי הכנסת.
היועץ הפרלמנטרי מהווה חלק בלתי נפרד מתפקודו של חבר הכנסת בכנסת ומחוצה לה. ייתכנו שינויים בפרטי התפקיד לפי חבר הכנסת, אולם בין היתר מבצע היועץ הפרלמנטרי את הבאים:
ניהול יומן הפגישות של חבר הכנסת
סינון הדואר המתקבל
יזימת שאילתות בשם חבר הכנסת
העלאת הצעות לסדר, תגובות וראיונות בתקשורת
עדכון חבר הכנסת על התרחשויות בכנסת ומחוצה לה
שמירת האינטרס של חבר הכנסת בסיעה ובוועדות
ליקוט חומר ומידע בנושאים המעניין את חבר הכנסת
כתיבת נאומים
הצעות חוק הנרשמות על שמו של חבר הכנסת.
אולם לא כל היועצים הפרלמנטריים משמשים בתפקידים מעין אלו - חלק מחברי הכנסת מנצלים את תקן העוזר הלא בכיר לשם שכירת נהג.
מעמדם של היועצים הפרלמנטריים אינו קבוע בחוק, אלא נקבע בהחלטות של ועדת הכנסת. בשנת 1996 נקבע שכל חבר הכנסת רשאי להעסיק עד שני עוזרים לצורך עבודתו הפרלמנטרית. היועצים הפרלמנטריים הם עובדים של חבר הכנסת ואינם נחשבים לעובדי הכנסת, ולכן גם אינם מוכרים כעובדי מדינה, שלא כמו עוזרי השרים בישראל. חבר הכנסת הוא אפוא מעסיקו של היועץ פרלמנטרי, ובכל שנה עליו לחתום עמו על חוזה עבודה; הוא אשר מגדיר את תפקידו לפי צרכיו ושיקוליו.
הכנסת, באמצעות ועדת הכנסת, קובעת את שכרם של היועצים הפרלמנטריים ומשלמת אותו ישירות ליועצים עצמם. אחד משני העוזרים מוגדר "יועץ בכיר", ועליו להיות בעל תואר אקדמי או בעל ותק של ארבע שנות עבודה לפחות כיועץ פרלמנטרי. אין הגבלה של משך הזמן שבו יועץ פרלמנטרי יכול להחזיק במשרתו. עם זאת, כאשר נפסקת כהונתו של חבר הכנסת (בשל התפטרותו או אי-בחירתו לתקופת כהונה נוספת) או כאשר הוא מתמנה לשר או לסגן שר, גם חוזה העבודה של יועצו הפרלמנטרי מגיע לסיומו.
במסגרת תקנון האתיקה של הכנסת קיים סעיף המנחה כי "חבר הכנסת יסתייע בעוזרים הפרלמנטריים שלו לצורך מילוי תפקידו כחבר הכנסת באופן סביר".
על פי תקנון הכנסת יועץ פרלמנטרי אחד יועסק כעוזר מנהלי והעוזר השני יועסק כעוזר מקצועי. כאשר "יועץ הבכיר" יוגדר כעוזר המקצועי.
היועץ הפרלמנטרי בארצות הברית

הקונגרס בארצות הברית מורכב משני בתים: הסנאט ובית הנבחרים. הבתים מעמידים לרשות נבחרי הציבור תקציבים לצורך ניהול המשרדים ואיושם על ידי צוות עוזרים המכונים "צוותים אישיים" (Personal staffs). אולם, ישנה חלוקה בין הסנאט לבית הנבחרים, כאשר תקציבם של חברי בית הנבחרים קבוע ושל חברי הסנאט משתנה על פי גודל האוכלוסייה שאותה הוא מייצג.
ה"צוותים האישיים" כוללים עוזרים מנהליים, עוזרים לענייני חקיקה ו"אנשי שטח".המאיישים את משרדיהם גם מחוזות הבחירה וגם בקונגרס בוושינגטון. נוסף על אלה ישנם על פי רוב גם יועצי תקשורת, מנהלים, מזכירים ובעלי תפקיד אחרים.
עוזרים מנהליים: תפקידם לנהל את משרדם של חברי הקונגרס - מענה על מכתבים, תיאום פגישות וניהול המשרד.
עוזרים לענייני חקיקה: תפקידם לעסוק בהכנת הצעות חוק ותיקוני חקיקה, סיוע בגיבוש מסמכי עמדה וניהול מדיניות, כתיבת נאומים ואף לעיתים לייצג את חבר הקונגרס בוועדות שהחבר אינו יכול להגיע אליהן ועוד.
אנשי השטח: תפקידם המרכזי הוא שמירת הקשר עם ציבור הבוחרים שאותם חבר הקונגרס מייצג, טיפול בפניות הציבור ובבקשות לסיוע ופתרון בעיות פרטיקולריות. לכן עבודתם שוכנת במחוזות הבחירה של אותו חבר קונגרס.
חברי הקונגרס הם אלה ששוכרים את שירותיהם של עוזריהם האישיים, והם אלה שמחליטים על משך העסקתם. לחבר בית הנבחרים יש בממוצע כ-22 אנשי צוות ולסנטור יש בממוצע למעלה מ-40 אנשי צוות.
העוזר הפרלמנטרי באוסטרליה

הפרלמנט הפדרלי של אוסטרליה מורכב משני בתים: סנאט ובית נבחרים. חברי הפרלמנט מחזיקים באנשי צוות שבהם יועצים ואנשי ניהול, המקבילים ל"עוזרים הפרלמנטרים". כל חבר פרלמנט מקבל מימון להעסקתם של שלושה עוזרים במשרה מלאה, אלא אם אזורי הבחירה אותם הם מייצגים גדולים במיוחד ואז הם זכאים להעסיק עוזר רביעי. בנוסף לכך ישנם מספר תפקידים אשר חברי פרלמנט מכהנים בהם אשר מקנים זכות להעסקתו של עוזר נוסף.
העוזר הפרלמנטרי בבריטניה

הפרלמנט של בריטניה מורכב משני בתים: בית הלורדים ובית הנבחרים. עוזריהם של חברי בית הלורדים מועסקים על בסיס חוזה אישי אצל הלורדים עצמם או אצל מפלגותיהם. אולם, הבית המחוקק הוא בית הנבחרים ואף שם חוזה ההעסקה הוא בין חבר פרלמנט לבין עוזרו.
בבריטניה ישנם סוגים שונים של עוזרים פרלמנטרים:
Office Managers Senior& Junior Secretaries - תפקידם הוא תפקיד אדמיניסטרטיבי במהותו, ניהול שוטף של המשרד, תכתובות עם גורמי חוץ וניהול יומנו של חבר הפרלמנט.
Caseworkers - אחראים על הקשר בין חבר הפרלמנט לבין ציבור בוחריו, מתן מידע, ייעוץ וסיוע בנושאים כלכליים וחברתיים תוך תיאום עם כלל הרשויות, במטרה לפתור בעיות פרטניות.
Research/Parlamentary Assistants - עוזרים אלו עוסקים בניתוח ומחקר סוגיות הקשורות לעבודה הפרלמנטרית. הם בדרך כלל בעלי תואר שני ויותר. הבכירים שבהם אף ממונים על הקשר עם חברי שדולות, תקשורת ועם המפלגה.
ישנם גם עוזרים פרלמנטרים שאינם מועסקים בשכר, הן במחוזות והן בפרלמנט. הם בעיקר סטודנטים מאנגליה, ומקבלים מספר הטבות כגון חניה, טלפון וכדומה אך אין מעמדם שווה למעמדם של שאר העוזרים המצוינים לעיל.
העוזר הפרלמנטרי בגרמניה

הפרלמנט של גרמניה מורכב משני בתים: הבונדסרט המייצג את האינטרסים של 16 המדינות המרכיבות את גרמניה. תנאי מוקדם להיותם חברים בבית זה הוא היותם חברי ממשל במדינה ממנה הם נשלחו. לכן, לחברי הבונדסרט אין עוזרים פרלמנטרים מתוקף תפקידם זה, אלא, כל סיוע כספי ולוגיסטי שלהם הם צריכים הם מקבלים מהממשל המקומי ממנו הם נשלחו.
הבונדסטג- החברים בו מחזיקים בעוזרים פרלמנטרים מתוקף תפקידם כחברי פרלמנט.
תפקידם הוא לסייע בכל הקשור לעבודה הפרלמנטרית עצמה, סוג עבודה זו נקבעת על ידי חבר הפרלמנט אשר בוחר את עוזריו על פי שיקוליו וצרכיו האישיים, הם יכולים להחליט אם הם מעוניינים בפקידים, מזכירות, אנשי מחקר וכדומה. וחוזה העבודה שלהם הוא אישי בין העוזר וחבר הפרלמנט.
העוזר הפרלמנטרי בפינלנד

בניגוד לרוב מדינות העולם פינלנד העוזרים הפרלמנטרים מועסקים מבחינה פורמלית על ידי הפרלמנט עצמו, כל חבר פרלמנט זכאי להעסיק עוזר אחד. תפקידם הוא לסייע לחברי הפרלמנט בעבודות משרד ובמתן שירותי מזכירות, לבוא במגע עם קבוצות אינטרס חוץ- פרלמנטריות ומחקר ואיסוף חומר על כל הקשור בעבודה הפרלמנטרית השוטפת.
הערות שוליים

↑  ועדת הכנסת אישרה: שיפור משמעותי בשכרם ובתנאי עבודתם של העוזרים הפרלמנטריים, באתר הכנסת, 24 ביוני 2014
↑  ועדת הכנסת אישרה את המלצת ועדת גרונאו לעוזר פרלמנטרי שלישי ליושבי ראש הוועדות הקבועות, כשם שהיה בכנסת הקודמת, באתר הכנסת, 27 במאי 2013
↑  דפנה ליאל, ‏ועדת הכנסת אישרה: עוד עוזר פרלמנטרי לח"כים, באתר ‏מאקו‏, 27 באוקטובר 2015