stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ליטה פורד
ראשית חייה

פורד נולדה לאב בריטי (הארי לנארד פורד; באנגלית: Harry Lenard Ford), ואם איטלקייה (איזבלה בנוונוטו; באנגלית: Isabela Benvenuto) בלונדון, אנגליה. כשהייתה בכיתה ב', עברה עם משפחתה לארצות הברית, ולבסוף השתקעו בלונג ביץ', קליפורניה. היא החלה לנגן בגיטרה בגיל 11, בהשראת עבודתו של ריצ'י בלקמור עם דיפ פרפל. טווח קולה הוא מצו-סופרנו.
קריירה מוזיקלית > הבורחים - The Runaways

בשנת 1975, בגיל 16, פורד לוהקה ללהקת הבנות הנמלטות (The Runaways), על ידי האמרגן קים פאולי (Kim Fowley), שהיה גם המפיק הראשון שלהן. במהרה הלהקה הבטיחה חוזה הקלטות, ושחררה את אלבומה הראשון בשנת 1976. הלהקה צברה חשיפה תקשורתית משמעותית, והנמלטות נהיו ללהקה מצליחה בשנות ה-70 המאוחרות. פורד הפכה לחלק בלתי נפרד מהקול של הלהקה, עד להתפרקותה באפריל 1979. בשנת 1977, פרצו ויכוחים פנימיים בין חברות הלהקה, לאחר שכבר הפסיקו לעבוד עם פאולי, עם הזמרת הראשית צ'רי קארי, והבסיסטית ג'קי פוקס. הזמרת/גיטריסטית ג'ואן ג'ט רצתה שהלהקה תשנה את כיוונה לפאנק רוק, בהשראת להקת הראמונס, ואילו פורד והמתופפת סנדי ווסט רצו להמשיך בכיוון הרוק הכבד שהלהקה נהייתה מזוהה איתו. לאחר ששני הצדדים לא הסכימו להתפשר, התפרקה הלהקה באפריל 1979.
קריירה מוזיקלית > קריירת סולו (1980–1995)

בעקבות התפרקות להקת הנמלטות, פורד חתמה עם חברת התקליטים, Mercury Records, והתכוננה לפתוח בקריירת סולו. אלבום הסולו הראשון שלה, "Out For Blood", הופץ בשנת 1983 והיה אכזבה מסחרית. האלבום הבא שלה, "Dancing On The Edge" (בשנת 1984), זכה להצלחה מתונה והפופולריות של פורד החלה לעלות. "Dancing On The Edge" כלל את הסינגל "Fire In My Heart", שהגיע לרשמית עשרת השירים הנבחרים במספר מדינות מחוץ לארצות הברית. סינגל ההמשך, "Gotta Let Go", הצליח יותר והגיע למקום הראשון בטבלאות שירי רוק המיינסטרים. פורד אמרה בראיון שהיא הקליטה אלבום נוסף שלא פורסם בשיתוף RCA Records, וטוני לומי לא הופיע בו.
פורד חתמה ב-RCA Records, שכרה את שרון אוסבורן בתור מנהלת ופרצה מחדש עם שירי פופ-מטאל יותר פופולריים. ב-1988 היא הפיצה את האלבום המצליח ביותר מסחרית שלה, "Lita" שאותו הפיקה בעצמה. האלבום הכיל מספר שירים, בהם: "Close My Eyes Forever",‏ "Kiss Me Deadly",‏ "Back to the Cave" ו-"Falling in and Out of Love", שנכתב ביחד עם ניקי סיקס מלהקת מוטלי קרו. הבלאדה "Close My Eyes Forever", דואט עם אוזי אוסבורן, נשאר השיר המצליח ביותר שלה, שהגיע למקום השמיני במצעד בילבורד הוט 100 האמריקאי. פורד המשיכה את הצלחת האלבום "Lita" עם האלבום "Stiletto" (בשנת 1990). סטילטו הכיל את השירים "Hungry" ו-"Lisa" (שיר שמוקדש לאמה). אך האלבום לא הצליח להתמודד עם הצלחת האלבומים הקודמים שלה. האלבום הבא של פורד היה "Dangerous Curves" שהופץ ב-1991 והכיל את הסינגל האחרון שהוציאה, "Shot of Poison". אלבומה האחרון של פורד אשר הגיע לפני הפסקה ארוכה, "Black" הופץ באמצעות חברת התקליטים הגרמנית ZYX Records.
הפסקה

באמצע שנות ה-90, פורד הורידה את המוזיקה בסדר העדיפויות שלה, לאחר שהסבה את תשומת ליבה לגידול שני בניה הקטנים, ואף לימדה אותם בבית במשך כמה שנים. לאחר הפצת האלבום "Black" בשנת 1995, היא לא הפיצה חומרים חדשים עד לאלבומה "Wicked Wonderland" בשנת 2009.
החזרה לבמה

ביוני 2008, פורד הגיחה מחדש עם להקה חדשה, שחבריה מנו בין היתר את המתופף סטט האולנד (Stet Howland), שאיתה חיממה כמה הופעות בשם "Kiss Me Deadly", בצמוד למופע רוקלוהומה (Rocklahoma), שהתקיים בפריור, אוקלוהומה. ביוני 2009, היא עשתה סבב הופעות בארצות הברית ובאירופה עם הרכב חדש שהורכב מהגיטריסט לשעבר של להקת Guns N' Roses, רון תאל (Ron 'Bumblefoot' Thal), המתופף דניס ליפלאנג (Dennis Leeflang) והבסיסט של להקת Deepfield, פי-ג'יי פארלי (PJ Fraley).
לאחר ההפסקה הארוכה שלקחה מהקלטות, פורד הוציאה את אלבומה החדש, "Wicked Wonderland", ב-6 באוקטובר 2009, תחת חברת התקליטים JLRG. במאי 2011, פורד הבטיחה להפיץ "אלבום חזרה אמיתי" מאוחר יותר באותה שנה, עם המתופף צ'אק ספרדלין (Chuck Spradlin), ואמרה שאלבומה הקודם שהושפע מסוגת הנו-מטאל, "Wicked Wonderland", עירב יותר מדי את בעלה לשעבר ג'ים ג'ילאט (Jim Gillette). באותו זמן היא צוטטה כשאמרה: "המון אנשים אמרו לי שהם רוצים אלבום ליטה פורד אמיתי, ואני יודעת למה הם מתכוונים. הם עומדים לקבל אותו".
האלבום "Living Like a Runaway", הופץ ביוני 2012 תחת חברת התקליטים SPV/Steamhammer Records. פורד דבקה במילה שלה, והאלבום אכן היה יותר דומה לעבודתה המוקדמת. השם שלו היה גם בסימן חגיגה, היות שפורד מעט לפני כן הגיעה לפשרה עם חברות הלהקה הקודמות של להקת "הנמלטות". בשנת 2014 הוענקה לה פרס האגדה המוסמך (The Certified Legend Award) על ידי מגזין Guitar Player.
בשנת 2016, פורד הוציאה את האלבום "Time Capsule" (בתרגום חופשי: קפסולת זמן) - אוסף של שירים שהיא גילתה על קלטות ישנות משנות ה-80, שבהן, בין היתר, הקלטות שהיא ביצעה עם בילי שיהאן (Billy Sheehan), ג'ין סימונס, ברוס קוליק (Bruce Kulick), רובין זאנדר (Robin Zander), ריק נילסן (Rick Nielsen), דייב נבארו (Dave Navarro), רוג'ר קרטר (Rodger Carter) וג'ף סקוט סוטו (Jeff Scott Soto).
חיים אישיים

לאחר התפרקות להקת הנמלטות בשנת 1979, פורד לקחה שיעורי פיתוח קול, ועל מנת לכלכל את עצמה עבדה בכמה עבודות שונות כגון מאמנת כושר ומוכרת בשמים.
באמצע שנות ה-80, פורד התארסה בתוך זמן קצר לגיטריסט טוני איומי של להקת בלאק סבאת'. היא הפיקה בשיתוף פעולה איתו את אלבומה "The Bride Wore Black", שלא שוחרר מעולם. בשנת 1989 בריאיון למגזין Kerrang!‎ אמרה פורד: "יש רמה מסוימת של דם רע ביני לבין טוני".
פורד נישאה לזמן קצר לגיטריסט של להקת W.A.S.P. כריס הולמס בשנות ה-90 המוקדמת. לאחר שהזוג התגרש, פורד פגשה את זמר להקת Nitro בעבר ג'ים גילט בשנת 1984 והזוג התחתן לאחר שהכירו שבועיים בלבד. לזוג שני ילדים, ג'יימס ורוקו ג'ילט. המשפחה עברה לאיי טרקס וקייקוס, שם ג'ילט ניהל חברת בניה קטנה וחברת פיתוח עסקי נדל"ן.
הנישואים לג'ילט החלו להתפורר לאחר שהיא נכנסה למשא ומתן עם רשת הטלוויזיה TLC לגבי תוכנית ריאלטי, שבהיסוס זכתה לשם "The Gillettes: An Extreme American Family". במרץ 2011 במהלך ראיון באתר האינטרנט Classic Rock Revisited, פורד טענה שהיא נסעה לנסיעת עסקים בלוס אנג'לס כדי לדון בתוכנית עם מנהלי TLC, וחזרה לביתה כדי למצוא את בעלה ובניה לא מדברים איתה. פורד טענה שג'ילט הסית את ילדיהם נגדה, בכך שטען שהיא הולכת להסב להם נזק, לאחר שקיבלה שליטה גדולה יותר בסדרה המתוכננת. לבסוף פורד וענה שג'ילט החל לעודד את בניה לתקוף אותה פיזית, מצב שהניע אותה לבקש גט. בראיון רדיו בפברואר 2011, פורד הודתה שנישואיה עם ג'ילט אכן הסתיימו, ובכך הסתיימו כל התוכניות לסדרת טלוויזיה. בעקבות סיום היחסים בינה לבין ג'ילט, פורד הפכה לתומכת במודעות לניכור הורי.
בשנת 2016 פורד פרסמה את האוטוביוגרפיה שלה, "Living Like a Runaway: A Memoir", דרך Dey Street Books. בספר, פורד טענה שהיא פרשה מה-Runaways בשנת 1979 לאחר שהגיע למסקנה שכל חברות הלהקה שלה היו "כולן הומוסקסואליות", מצב שהיא לא הרגישה בנוח איתו. היא כתבה שהיה לה "מוזר" שהן אף פעם לא דיברו עימה על בנים ו-"כל הזמן צחקקו על בנות אחרות".
משחק ועיסוקים אחרים

במהלך קריירת הסולו שלה, אישרה פורד שקידמה את יצרנית כלי הנגינה B.C. Rich, והשתמשה באופן בלעדי בכמה מהגיטרות של המותג, והבולט ביותר the Warlock. סדרת הטלוויזיה "הוואי" משנת 1992, בכיכובו של האווי מנדל, ראתה את פורד כגיטריסטית רגילה ללהקת הבית. לפורד היה גם תפקיד קטן בסרט האימה / הקומדיה משנת 1992 "Highway to Hell" וגילמה דמות בשם "הטרמפיסטית". פורד התבקשה גם על ידי VH1 להצטרף לקאסט של העונה השביעית של תוכנית הריאליטי "החיים הסוריאליסטיים" בשנת 2007, אליה סירבה.
פורד תרמה את דמותה וקולה לאקסבוקס 360, סוני פלייסטיישן 3, ולמשחק המחשב Brütal Legend. היא מופיעה כדמות רימה, לצד ג'ק בלאק, טים קארי, אוזי אוסבורן, רוב הלפורד ולמי קילמיסטר. השיר שלה "בגידה" הוא גם אחד ממאה+ השירים המופיעים במשחק.
בשנת 2010 הופק סרט קולנוע הוליוודי אשר מרכז את הקריירה של הלהקה הראשונה של פורד, The Runaways. פורד הוצגה על ידי השחקנית טיילור קומפטון בסרט, תחת הכותרת "The Runaways". פורד מוצגת בהרחבה בסרט הדוקומנטרי "Edgeplay: A Movie About the Runaways" משנת 2005 בו דיברה בגילוי לב על תקופתה בלהקה הנשית. בין היתר היא מרמזת על התעללות מילולית ומינית שספגו חברות הלהקה בידי הנהלתם, ובמיוחד קים פאולי.
בשנת 2013, פורד התאחדה עם חברתה ללהקה לשעבר של הנמלטות, שרי קרי, כדי להקליט סינגל לחג המולד. הסינגל התקשר לעבודתן המשותפת של קורי ופורד ב-Toys for Tots, ארגון צדקה המנוהל על ידי חיל הנחתים האמריקני, המעניק צעצועי חג לילדים נזקקים.
פורד הופיעה בשער של מאי / יוני 2013 של מגזין Making Music כדי לדון בחייה ובקריירה.
בשנת 2014, פורד סיפרה את הסרט "החיים, הדם והקצב של רנדי קסטילו" (The Life, Blood and Rhythm of Randy Castillo).
פורד התמודדה בתוכנית הבישול של הריאליטי "Chopped" בתקווה לגייס 10,000 דולר למען הצדקה שלה. היא הצליחה לעבור בסיבוב הראשון, אך הודחה בסיבוב השני.
ביוני 2016 פרסמה פורד את האוטוביוגרפיה שלה "Living Like a Runaway".
בשנת 2018, ליטה פורד וג'ים קארה הקימו את חברת גיטרות ליטה פורד ויצרו גיטרות וחוויות עבור האוהדים והשחקנים.
דיסקוגרפיה

Out for Blood (1983)
Dancin' on the Edge (1984)
Lita (1988)
Stiletto (1990)
Dangerous Curves (1991)
Black (1995)
Wicked Wonderland (2009)
Living Like a Runaway (2012)
Time Capsule (2016)
פילמוגרפיה

| שנה | סרט | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 1978 | Rock 'N Roll Sports Classic | עצמה |
| 1991 | Highway to Hell | הטרמפיסיטית |
| 1992 | Howie | עצמה |
| 1993 | Herman's Head | עצמה |
| 2005 | Edgeplay | עצמה |
| 2009 | Brütal Legend | רימה |
| 2011 | Big Time Rush | עצמה |
ראו גם

The Runaways
אוזי אוסבורן
פאנק רוק
רחל לוי-שיף

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 באוקטובר 1957 (בת 67) 
 ענף מדעי:  פסיכולוגיה התפתחותית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ז'נבה  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת ייל 
 מוסדות:  אוניברסיטת בר-אילן 
 
רחל לוי-שיף (נולדה ב-6 באוקטובר 1957) היא פסיכולוגית קלינית והתפתחותית, חוקרת ומרצה בפסיכולוגיה בתחום לקויות למידה ופסיכולינגויסטיקה התפתחותית, ומגוון נושאים בתחומי ילדים, הורים, זוגיות ומשפחה. מכהנת כפרופסור מן המניין במחלקה לפסיכולוגיה בשנת 2000 מונתה ליו"ר הסתדרות הפסיכולוגים בישראל, וב-2013 מונתה ליושבת ראש מועצת הפסיכולוגים בישראל. לוי-שיף עומדת כיום בראש תוכניות המוסמך בפסיכולוגיה חינוכית והתפתחותית במרכז האקדמי למשפט ועסקים ברמת גן.
ביוגרפיה

לוי-שיף סיימה תואר ראשון באוניברסיטת ז'נבה בשווייץ ב-1968, ותואר שני באותה אוניברסיטה ב-1970. במהלך התואר השני עבדה כעוזרת מחקר לפסיכולוג ההתפתחותי הנודע ז'אן פיאז'ה. בשנות ה-70 עבדה בישראל כפסיכולוגית במרפאת חוץ פסיכיאטרית בבית החולים תל-השומר, במרפאת חוץ פסיכיאטרית של הילד בבית החולים הדסה, ובמחלקה סגורה בבית החולים הפסיכיאטרי בטלביה. סיימה דוקטורט באוניברסיטה העברית בירושלים ב-1978, והמשיכה לפוסט-דוקטורט במרכז לחקר הילד באוניברסיטת ייל (1979). בשנים 1980-1982 עבדה בקליניקה להתפתחות הילד בבית החולים תל השומר. קיבלה דרגת מומחית בפסיכולוגיה קלינית ב-1981, ומומחית-מדריכה בפסיכולוגיה התפתחותית ב-1988.
לוי-שיף מרצה ומדריכה פסיכולוגים ומחנכים לאורך השנים, בין השאר במסגרת המחלקה לפסיכולוגיה וחינוך באוניברסיטה העברית, בית הספר לחינוך באוניברסיטת תל אביב, וכן המחלקה לפסיכולוגיה ובית הספר לפסיכותרפיה באוניברסיטת בר-אילן. שימשה במגוון תפקידים באוניברסיטת בר-אילן, בהם ראש המגמה לפסיכולוגיה של הילד בין השנים 1988-1990 ו-1996-2002, ומנהלת בית הספר לפסיכותרפיה בשנים 1994-1999.
משמשת כעמיתת מחקר במגוון קרנות מחקר וכתבי עת מקצועיים חשובים בתחומה בישראל ובעולם. ייעצה למספר ועדות ומחלקות במסגרת משרד החינוך, הבריאות והמשפטים בממשלת ישראל. ב-2013 מונתה על ידי שרת הבריאות יעל גרמן לתפקיד יו"ר מועצת הפסיכולוגים בישראל, תפקיד בן החזיקה עד שנת 2020, אז הוחלפה בתפקיד על ידי ד"ר אילה בלוך.. ב-2024 הוציאה לאור את הספר "שנינו לחוד – גירושים: השלכות ודרכי התמודדות" יחד עם פרופ' עמירם רביב.
מתגוררת בקריית אונו.
הערות שוליים

↑  רחל לוי-שיף, באתר המחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת בר-אילן
↑  חיפוש "רחל שיף" בפנקס הפסיכולוגים
↑  יואל אליצור, סיכום שלוש שנים בתפקיד יו"ר מועצת הפסיכולוגים ואיחולים ליו"ר הנכנסת פרופ' רחל לוי-שיף ולחברי המועצה, באתר פסיכולוגיה עברית, 11 באוגוסט 2013
↑  אורלי הררי, ד"ר איילה בלוך מונתה ליו"ר מועצת הפסיכולוגים, באתר ערוץ 7, 1 באוקטובר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264416605171  VIAF: 1517160668037703560008   WorldCat (עם VIAF): 1517160668037703560008
טוד בלאנש

טוד וואלאס בלאנש (באנגלית: Todd Blanche; נולד ב-6 באוגוסט 1974) הוא סגן התובע הכללי של ארצות הברית ומשפטן אמריקאי. בעבר שימש כעורך דינו של נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ.
ב-14 בנובמבר 2024, הנשיא הנבחר, טראמפ הודיע כי בכוונתו למנות את בלאנש לתפקיד סגן התובע הכללי של ארצות הברית וב-5 במרץ 2025 בלאנש אושר על ידי הסנאט האמריקאי בהצבעה של 52 מול 46 ונכנס לתפקידו ב-6 במרץ 2025.
ביוגרפיה

בלאנש נולד ב-1974 וגדל ליד דנוור. הוא למד בפנימייה צבאית בניו מקסיקו ובקולג' בלויט. לאחר מכן קיבל תואר ראשון במדעי המדינה ולימודים בין-תחומיים מאמריקן יוניברסיטי. בשנת 1999, בלאנש התמחה אצל פרקליט המחוז הדרומי של ניו יורק (אנ') ולמד בבית הספר למשפטים בברוקלין (אנ').
לאחר שסיים את לימודי המשפטים, בלאנש מונה לתובע במחוז הדרומי של ניו יורק ומנהל יחידת הפשעים האלימים וחטיבת ווייט פליינס במחוז. הוא עבד על תיקים הקשורים להונאות בנקאיות, שחיתות וסחטנות. בלאנש הועסק מאוחר יותר במשרד עורכי הדין WilmerHale (אנ'). מספטמבר 2017 עד אפריל 2023, בלאנש היה שותף במשרד עורכי הדין Cadwalader, Wickersham &amp; Taft (אנ'). הוא ייצג לקוחות רבים, כולל איגור פרומן (אנ') ופול מנפורט.
בלאנש עזב את המשרד והקים את Blanche Law כדי לייצג את דונלד טראמפ. הוא היה עורך דין במשפט הפלילי של דונלד טראמפ ב-2024 (אנ'). לאחר הרשעתו של טראמפ ב-30 במאי 2024 ב-34 סעיפי עבירות של זיוף רישומים עסקיים, בלאנש הצהיר שצוות ההגנה של טראמפ מתכוון לערער על פסק הדין.
חיים אישיים

בלאנש נשוי לרופאה ולו שני ילדים. הוא השלים שני טריאתלון איש הברזל.
בשנת 2023, בלאנש היה רשום כדמוקרט בניו יורק. בשנת 2024, בלאנש רכש בית בפלורידה ונרשם כרפובליקני.
הערות שוליים

↑  Jansen, Bart. "Donald Trump picks his criminal lawyer, Todd Blanche, as deputy attorney general". USA TODAY (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2024-11-14.
↑  טראמפ מינה את עורך דינו טוד בלאנש לתפקיד המשנה לתובע הכללי, באתר News1 מחלקה ראשונה, 15 בנובמבר 2024
1 2 3 4  Haberman, Maggie; Protess, Ben; Feuer, Alan (2024-04-04). "Trump's Trial Lawyer Gambled a Gilded Manhattan Career to Represent Him". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2024-04-26.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "טוד בלאנש".
חוצה-פלטפורמות

סמלילים של 4 פלטפורמות מחשוב נפוצות.

מימין לשמאל: ווינדוס, מקינטוש, לינוקס, אנדרואיד
במחשבים, תוכנה או יישום חוצה-פלטפורמות (באנגלית: cross-platform או multi-platform), הוא יישום אשר מוּמש עבור פלטפורמות מחשוב שונות, ויכול לפעול על גבי פלטפורמות שונות.
דוגמה ליישום חוצה-פלטפורמות יכול להיות יישום שניתן להריץ אותו על פלטפורמת Microsoft Windows על גבי ארכיטקטורת x86, וגם על לינוקס על ארכיטקטורת x86, וגם על Mac OS X על גבי מערכות מקינטוש של אפל, מבוססות PowerPC או x86. על מנת להחשב לחוצה-פלטפורמות, על היישום להיות מסוגל לרוץ לפחות על גבי שתי פלטפורמות שונות.
ניתן לחלק תוכנות חוצות-פלטפורמות לשני סוגים; תוכנות מהסוג הראשון דורשות בנייה או הידור פרטני עבור כל סוג של פלטפורמה נתמכת, ואילו הסוג השני של תוכנות ניתן להרצה ישירה על גבי כל פלטפורמה מבלי הצורך בהכנות מיוחדות כלשהן. דוגמאות לתוכנות מהסוג השני הן תוכנות שנכתבות בשפה מפורשת (interpreted language), או תוכנות אשר עוברות הידור מקדים ל-bytecode יביל (ניתן להעברה בין פלטפורמות), אשר המפרשים או חבילות ההרצה (run-time packages) עבורם הם רכיבים סטנדרטיים בכל הפלטפורמות.
פלטפורמות

פלטפורמה היא השילוב בין חומרה לתוכנה, אשר משמשים להרצת יישומי מחשב. ניתן לתאר פלטפורמה פשוט כמערכת ההפעלה או כארכיטקטורת המחשב, או שהיא יכולה להיות השילוב של שניהם. כנראה שהפלטפורמה המוכרת ביותר היא Microsoft Windows אשר רצה על גבי ארכיטקטורת x86. פלטפורמות אחרות מוכרות היטב של מחשבים אישיים כוללות את Unix/לינוקס ואת Mac OS X (שתי הפלטפורמות האלה הן בעצמן חוצות-פלטפורמות). גם מכשירים רבים כגון טלפונים סלולריים מהווים פלטפורמות מחשוב. ניתן לכתוב יישומי מחשב כך שיהיו תלויים במאפיינים של פלטפורמה מסוימת – החומרה, מערכת ההפעלה, או המכונה הווירטואלית שהם רצים עליה. הפלטפורמה של Java היא פלטפורמה המבוססת על מכונה וירטואלית, אשר יודעת לרוץ על גבי סוגים רבים של מערכות הפעלה וחומרה, ומהווה פלטפורמה פופולרית לכתיבת תוכנה עבורה.
פלטפורמות > פלטפורמות חומרה

המושג פלטפורמת חומרה יכול להתייחס לארכיטקטורת המחשב או לארכיטקטורת המעבד. לדוגמה, מעבדים מסוג x86 ו-x86-64 מהווים את אחת מארכיטקטורות המחשב הנפוצות ביותר בשימוש במחשבים שולחניים ובמחשבים ניידים המיועדים לשימוש כללי. לרוב, מחשבים מסוג זה מריצים את אחת מהגרסאות של Microsoft Windows, אם כי הם יכולים להריץ גם מערכות הפעלה אחרות, כגון לינוקס, OpenBSD, NetBSD, Mac OS X ו-FreeBSD.
ארכיטקטורת ARM נפוצה בטלפונים חכמים ובמחשבי לוח אשר מריצים את מערכות ההפעלה אנדרואיד ו-iOS ומערכות הפעלה אחרות למכשירים ניידים.
פלטפורמות > פלטפורמות תוכנה

פלטפורמת תוכנה יכולה להיות מערכת הפעלה או סביבת תכנות, אבל נפוץ יותר הוא השילוב בין השתיים. הפלטפורמה של ג'אווה ראויה לציון כמקרה יוצא מן הכלל לכך, מכיוון שהיא משתמשת במכונה וירטואלית לצורך הרצת הקוד שעבר הידור (Java bytecode), ובכך הופכת את הקוד לבלתי תלוי במערכת ההפעלה.
דוגמאות לפלטפורמות תוכנה:
אנדרואיד - מערכת הפעלה לטלפונים חכמים ולמחשבי לוח.
BSD, מערכת הפעלה חוצת פלטפורמות (ראו FreeBSD לדוגמה).
פלטפורמת התוכנה של Java
לינוקס, על גבי ארכיטקטורות PowerPC, x86 ,x86-64 ואחרות.
Mac OS X, על גבי ארכיטקטורות PowerPC, x86, x86-64.
Microsoft Windows, על גבי ארכיטקטורות x86 ו-x86-64.
MS-DOS ומערכות תואמות אחרות כגון DR-DOS ו-FreeDOS, על גבי ארכיטקטורת x86.
OS/2, eComStation.
Solaris, על גבי ארכיטקטורות SPARC, x86 ,x86-64.
Common Language Infrastructure - ידועה יותר בשמות המימושים השונים שלה: פלטפורמת ה-NET. של מיקרוסופט, ו-Mono של נובל.
פלטפורמות > הפלטפורמה של Java

כפי שנאמר קודם, הפלטפורמה של ג'אווה מהווה חריגה מהכלל שאומר שמערכת ההפעלה היא פלטפורמת התוכנה. ג'אווה משתמשת במכונה וירטואלית ("מעבד וירטואלי"), אשר מריצה את כל הקוד שנכתב בשפת Java. זה מאפשר לאותו קובץ הרצה בינארי לרוץ על גבי כל המערכות שתומכות בג'אווה, באמצעות השימוש במכונה הווירטואלית של ג'אווה (JVM). קובצי ההרצה של ג'אווה אינם מבוצעים ישירות (natively) על גבי מערכת ההפעלה. זאת אומרת שגם Windows וגם לינוקס לא מריצות תוכניות ג'אווה באופן ישיר, ובמקום זאת התוכניות מורצות על ידי ה-JVM, אשר רצה על גבי מערכת ההפעלה.
למרות העובדה שקוד Java אינו רץ natively - כמו קוד שעבר הידור לשפת מכונה ורץ ישירות על גבי מערכת ההפעלה (כמו קוד בשפת ++C לדוגמה), ל-JVM יש יכולת מלאה לספק את השירותים שבדרך כלל מספקת מערכת ההפעלה, כגון קריאה וכתיבה לדיסק וגישה לרשת, וזאת בתנאי שניתנו ההרשאות המתאימות. ה-JVM מאפשרת למשתמש לקבוע את רמת האבטחה המתאימה, אשר תלויה ב-Access control list. לדוגמה, גישה לדיסק ולרשת ניתנת בדרך כלל רק ליישומים "שולחניים" רגילים, אבל אינה ניתנת ל-Applets מבוססי דפדפן.
פלטפורמת ה-Java Native Interface גם יכולה לשמש כדי לאפשר גישה לפונקציות ספציפיות למערכת ההפעלה. כיום ניתן להריץ תוכניות ג'אווה על גבי מערכות ההפעלה Microsoft Windows, Mac OS X, לינוקס ו-Solaris. עבור יישומים למכשירים ניידים, משתמשים בתוספים לדפדפנים במכשירים מבוססי Windows ו-Mac, ומערכת ההפעלה אנדרואיד כוללת תמיכה מובנית ב-Java.
תוכנה חוצת-פלטפורמות

כדי שתוכנה תיחשב חוצה-פלטפורמות, עליה להיות מסוגלת לפעול על גבי יותר מארכיטקטורת מחשב או מערכת הפעלה אחת. פיתוח תוכנה כזאת עשוי להיות מורכב ולארוך זמן רב מכיוון שלמערכות הפעלה שונות יש ממשקי תכנות יישומים (APIs) שונים (לדוגמה, לינוקס משתמשת ב-API שונה מזה של Windows).
העובדה שמערכת הפעלה מסוימת יכולה לרוץ על גבי ארכיטקטורות מחשב שונות, לא אומרת שתוכנה שנכתבה עבור אותה מערכת הפעלה בהכרח תוכל לעבוד על כל הארכיטקטורות שמערכת ההפעלה תומכת בהן. דוגמה לכך היא ערכת היישומים OpenOffice.org, שבגרסה שלה משנת 2006 לא יכלה לרוץ על גבי מעבדי AMD64 או Intel 64 (ארכיטקטורת x86-64); בעיה זו טופלה מאז, ומרבית ערכת היישומים של OpenOffice.org עברה porting למערכות 64 ביט האלה. זה גם מעיד על כך שהעובדה שתוכנה נכתבה בשפת תכנות פופולרית כגון C או ++C, זה עדיין לא אומר שהיא תוכל לרוץ על גבי כל מערכות ההפעלה שתומכות בשפת התכנות הזאת, או אפילו על גבי אותה מערכת ההפעלה על גבי ארכיטקטורה שונה.
תוכנה חוצת-פלטפורמות > יישומי רשת

בדרך כלל מתייחסים ליישומי רשת כאל יישומים חוצי פלטפורמות, כיוון שבאופן אידיאלי הם נגישים מכל אחד ממגוון הדפדפנים הזמינים במערכות הפעלה שונות. יישומים כאלה בדרך כלל משתמשים בארכיטקטורת שרת-לקוח, והם משתנים מאוד מבחינת המורכבות והפונקציונליות שלהם.
ראו גם

Java (פלטפורמת תוכנה)
יישום רשת
אפליקציית מובייל
וירטואליזציה
הלוגו של Java
Livin' on a Prayer

| --- | --- |

 סינגל בביצוע בון ג'ובי
 מתוך האלבום Slippery When Wet
 יצא לאור:  1986 
 סוגה:  הארד רוק 
 שפה:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  מרקורי רקורדס 
 כתיבה:  ריצ'י סמבורה 
 לחן:  ג'ון בון ג'ובי 
 הפקה:  ברוס פיירביירן 
 
"Livin' on a Prayer" (בעברית: "חיים על תפילה") הוא שיר של להקת הרוק האמריקאית בון ג'ובי מתוך אלבום האולפן השלישי של הלהקה Slippery When Wet. השיר נכתב על ידי ג'ון בון ג'ובי, ריצ'י סמבורה ודזמונד צ'יילד. לאחר שיצא כסינגל בסוף 1986 השיר זכה להשמעות רבות בתחנות רדיו של מוזיקת רוק ופופ, והקליפ שלו הופיע רבות ב־MTV. דבר זה תרם להצלחת השיר, שהיה לשיר הראשון של הלהקה שהגיע למקום הראשון במצעד המיינסטרים רוק של הבילבורד, ולשיר השני ברציפות של הלהקה שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100.
השיר נחשב לשיר חותם של הלהקה; הוא הגיע לראש הרשימות של מעריצים והופיע מחדש במצעדים ברחבי העולם עשרות שנים לאחר צאתו. בשנת 2013, השיר זכה למעמד של פלטינה משולשת, לאחר שעבר את הרף של למעלה מ-3 מיליון הורדות דיגיטליות, ולמעלה מ-13 מיליון מכירות בסך הכל, מה שהפך אותו לאחד מהסינגלים הנמכרים ביותר בכל הזמנים. נכון לדצמבר 2024, מונה הצפיות של הקליפ של השיר עומד על למעלה ממיליארד ורבע צפיות.
הרכב מוזיקלי

התווים לשיר הם במפתח מי מינור. הקצב הוא של "רוק מתון", כ-122 פעימות לדקה. המפתח בפזמון האחרון מווסת לסול מינור.
הפקה והישגים במצעדים

בתחילה סולן הלהקה, ג'ון בון ג'ובי, לא אהב את ההקלטה המקורית של השיר, שהופיעה כרצועה נסתרת באלבום האוסף 100,000,000 Bon Jovi Fans Can't Be Wrong. לאחר שהגיטריסט הראשי של הלהקה, ריצ'י סמבורה, שיכנע אותו כי השיר טוב, הם עיבדו אותו מחדש עם ריף בס מחודש (שהוקלט על ידי יו מקדונלד ללא קרדיט ), עם סגנון שונה של תופים ועם שימוש באפקט Talk box, על מנת לכלול אותו באלבום Slippery When Wet. לאחר צאתו, השיר הגיע למקום הראשון במצעד ה־Mainstream Rock Tracks של הבילבורד, שם שהה במשך שבועיים, מ-31 בינואר ועד 14 בפברואר 1987, וכן שהה ארבעה שבועות במקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100, מ-14 בפברואר עד 14 במרץ. בנוסף, השיר הגיע למקום הרביעי במצעד הסינגלים הבריטי.
בגרסת האלבום של השיר השיר מתחיל להסתיים (באפקט fades out) בדקה ה-4:10. עם זאת, בגרסה שבמשחק הווידאו גיטאר הירו השיר מופיע עם גרסת הסיום המקורית של האולפן, בה הלהקה חוזרת לריף האינטרו ומסיימת עם סולו בוקס בוקס. גרסה זו מסתיימת בדקה ה-4:53.
לאחר פיגועי 11 בספטמבר, שבהם ניו ג'רזי הייתה המדינה השנייה שנפגעה הכי קשה אחרי ניו יורק, לאחר שספגה מאות נפגעים בקרב עובדי מרכז הסחר העולמי ובקרב כוחות ההצלה, הלהקה ביצעה גרסה אקוסטית של השיר. גרסה דומה נכללה בסרט America: A Tribute to Heroes.
בשנת 2022 מייק רינו, סולן להקת Loverboy, טען למגזין Lodwire כי נעשה בשיר שימוש בקולות ליווי שהקליט.
קבלה

במגזין בילבורד נכתב על השיר כי: "מטאל שרירי פוגש מציאות עגומה וקשוחה, עם רוקר קשוח ומצלצל". במגזין קאש בוקס נכתב כי "פזמון מוצק וגיטרה מצלצלת מדגישים את השירה העוצמתית של ג'ון בון ג'ובי."
בשנת 2006 מצביעים דירגו את השיר, בדירוג מקוון של הערוץ VH1, במקום הראשון ברשימת 100 השירים הגדולים של שנות ה-80. ערוץ המוזיקה האוסטרלי MAX מיקם את השיר במקום ה-18 בדירוג מ-2008 של "100 שירי הרוק המובילים". בשנת 2009 השיר חזר למצעדים בבריטניה, והגיע למקום הראשון במצעד הרוק הבריטי.
בשנת 2010 השיר נבחר לביצוע בשידור חי של הלהקה במסגרת הטקס ה-52 של פרסי הגראמי, בהצבעה מקוונת באתר Grammy.com, יחד עם השירים "Always" ו-"It's My Life".
השיר הופיע ברשימת Hot 100 50th Anniversary של שירי הרוק של הבילבורד במקום ה-46 בשירים הגדולים בכל הזמנים. המגזינים Louder Sound ובילבורד דירגו את השיר במקום הרביעי והשני, בהתאמה, ברשימת 10 השירים הגדולים של בון ג'ובי.  בשנת 2021 המגזין רולינג סטון דירג את השיר במקום 457 ברשימה המעודכנת של 500 השירים הגדולים בכל הזמנים. בשנת 2017 דייב פאוברט מהמגזין ShortList כתב כי השיר מכיל את "אחד משינויי המפתח הגדולים ביותר בתולדות המוזיקה".
בנובמבר 2013 השיר חזר למצעד הבילבורד הוט 100, כשהגיע למקום ה-25 בעקבות סרטון ויראלי.