stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זיכרון מודחק
המחלוקת סביב קיומם של זיכרונות מודחקים-משוחזרים > התנגדות לזיכרונות מודחקים

המתנגדים לרעיון של זיכרונות מודחקים לא חולקים על האופי הטראומתי של התעללות בילדות. הם חולקים על הטענה שזיכרונות של התעללות מתקיימים מחוץ לכללים הידועים בחקר הזיכרון. מכיוון שעוררות רגשית מחזקת את הזיכרון למאורע, ומכיוון שהתעללות היא בעלת עוררות רגשית חריפה, צפוי שאירועים אלה ייזכרו יותר טוב מאירועים אחרים מאותה התקופה, לא פחות טוב. למעשה, כאשר חוקרים קורבנות של אירועים טראומתיים מאומתים, לא מוצאים עדויות לכך שהם שכחו או הדחיקו את הטראומה שלהם. לכן, המתנגדים מביעים ספקנות כלפי זיכרונות שעלו לאחר שנים רבות של חוסר ידיעה מוחלטת. הספקנות חמורה במיוחד כאשר הזיכרונות הללו משוחזרים בעקבות טיפול פסיכולוגי.
בין החוקרים הבולטים הגורסים שזיכרונות טראומטיים משוחזרים הם למעשה זיכרונות כוזבים, נמנות פרופ' אליזבת לופטוס, חברת האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית וחברת הוועדה המייעצת, המדעית והמקצועית של "קרן תסמונת הזיכרון הכוזב" (אנ'), וד"ר סוזן קלנסי מאוניברסיטת הרווארד, שערכו שורה של מחקרים המראים כיצד זיכרונות כוזבים, כגון חטיפה על ידי חייזרים, מתפתחים או מושתלים בקרב אנשים. מחקרים אלה נועדו להדגים איך זיכרונות שגויים עלולים להישתל במוחם של מטופלים במסגרת טיפול פסיכולוגי. לדוגמה, סטודנטים נתבקשו לספר על ארבעה אירועים שהתרחשו בילדותם. הסיפורים נבחרו לאחר שהורי הסטודנטים רואיינו, ואחד הסיפורים שנבחר הומצא - שהסטודנט בילדותו הלך לאיבוד בקניון. לאחר שלושה מפגשים עם הסטודנטים בהם ביקשו מהסטודנטים לספר על ארבעת האירועים, 25% מהם טענו שהם אכן נאבדו בילדותם בקניון. במחקרים אחרים הושתלו זיכרונות על פרוצדורה רפואית, תאונה בבית, התקפה של בעל-חיים, אשפוז בבית חולים, ועוד. אחוזי ההצלחה של השתלות הזיכרון נעו בין 10% לאשפוז בבית החולים ועד 37% להתקפה של בעל-חיים.
המתנגדים לרעיון הזיכרונות המודחקים, מתנגדים גם לניסיונות השחזור של זיכרונות שכאלה. לטענתם, העלאת "זיכרונות מודחקים" במסגרת טיפול פסיכולוגי עלולה להזיק לשני הצדדים. ראשית, אם מטופל מעלה זיכרון מודחק כוזב של פגיעה מינית, הוא עלול לייחס עבירות לאדם שלא פגע בו. מהצד השני, שחזור "זיכרון מודחק" עלול לפגוע גם במטופל עצמו, זאת משום שטיפול הכולל שחזור זיכרונות מודחקים מגביר במידה ניכרת את הסיכון למחשבות אובדניות.
המחלוקת סביב קיומם של זיכרונות מודחקים-משוחזרים > עמדות ביניים

בעוד שזיכרונות מודחקים נתפסים בקרב רוב החוקרים והחוקרות כזיכרונות כוזבים, קיימת קטגוריה נוספת של זיכרונות שלא נתפסת ככוזבת על ידי חלק מהחוקרים. בקטגוריה זו נמצאים אנשים ונשים שחוו התעללות מינית בילדותם, הם לא חשבו על ההתעללות הזו במשך שנים רבות, ונזכרו בה בגיל הבגרות. במקרים כאלה ההתעללות בילדות לא בהכרח נתפסה כטראומטית. הנפגע לא שכח את המאורע, אך גם לא עסק בו במהלך תקופה ארוכה. במקרים רבים, היזכרות מאוחרת שכזו נעשית בחיי היומיום של הנפגע, ולא במסגרת טיפול פסיכולוגי.
לעיתים, קיים גם בלבול במושגים העלול ליצור פערים במסקנות. המצדדים ברעיון הזיכרון המודחק מייחסים לפעמים זיכרון מודחק לשכחה רגילה, יומיומית, המתרחשת לאחר אירוע טראומתי. הם מבלבלים בין אמנזיה אורגנית הנובעת מפגיעה נוירולוגית לבין זיכרון מודחק. הם מבלבלים גם בין חוסר מחשבה על נושא מסוים למשך זמן ארוך (למשל פגיעה מינית) לבין חוסר היכולת לזכור אותו (זיכרון מודחק).
לסיכום, בדף מידע של האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה (APA) על זיכרונות מהתעללות בילדות נכתב סיכום המנסה לאזן בין הממצאים המדעיים לבין החויות הקליניות:
ראשית, חשוב לציין שקיים קונצנזוס בין חוקרי זיכרון וקלינאים על כך שרוב האנשים שנפגעו מינית בילדותם זוכרים את כל או חלק ממה שקרה להם, אף על פי שהם אולי לא מבינים או מגלים זאת באופן מלא. ביחס לנושא של זיכרון משוחזר לעומת פסאודו-זיכרון [זיכרון לא אמיתי], כמו שאלות רבות במדע, התשובה הסופית עדיין אינה ידועה. כך רוב המומחים בתחום מסכימים שאף על פי שמדובר במקרים נדירים, זיכרון של פגיעה בילדות המוקדמת יכול להישכח ולאחר מכן להיזכר. עם זאת, מומחים אלה גם מסכימים על כך שאפשר לייצר פסאודו-זכרונות לארועים שמעולם לא התרחשו.
המחלוקת סביב קיומם של זיכרונות מודחקים-משוחזרים > המחלוקת בישראל

גם בישראל התעוררה מחלוקת זו, בעקבות פסק דין של בית המשפט העליון משנת 2014, שבו הורשע אדם באונס בתו על פי עדותה המבוססת על זיכרון משוחזר, על אודות אירועים שהתרחשו 12 שנים קודם לכן, כשהייתה בת 10. בעקבות המקרה פרסמו 47 פרופסורים ישראלים, חברי סגל אקדמי בתחום הפסיכולוגיה וחקר הזיכרון, גילוי דעת, בו נטען כי אין כיום כלים מדעיים או קליניים המאפשרים זיהוי של זיכרון מודחק ספציפי כאמיתי. בין החותמים על גילוי הדעת היו חתן פרס נובל לכלכלה פרופ' דניאל כהנמן, ושלושה חתני פרס ישראל לחקר הפסיכולוגיה. לטענתם, עדות המבוססת על זיכרון מודחק לא עומדת עדיין בסטנדרטים הנדרשים בחוק כדי להיחשב מהימנה בהליך משפטי. הקדימה את גילוי הדעת הודעה של האגודה למדעיות של פסיכולוגיה קלינית, שתקפה את ההכרה המשפטית בישראל בזיכרונות מודחקים. בתגובה, 105 חוקרי טראומה ומומחים מובילים מכל רחבי העולם, ביניהם גם ארבעה פרופסורים ישראלים ועוד 26 מטפלים ישראלים, פרסמו גילוי דעת נגדי ובו טענו כי לא נמצאה כל ראיה המניחה את התשתית לקביעה כי זיכרונות טראומה המופיעים לאחר אמנזיה הם סוג מיוחד של זיכרון שאינו ראוי לבדיקה הוגנת בבית משפט.
לקריאה נוספת

ישראל נחשון, "זיכרון משוחזר וזיכרון מסולף: הערכה מחדש", קרימינולוגיה ישראלית ג 39 (2014).
ינון היימן, "זיכרונות מודחקים בראי בית־המשפט: אונס ודיסוציאציה", סוגיות יישומיות בפסיכולוגיה משפטית 205 (דוד יגיל ומשה זכי עורכים, 2011).
חדר שמאלי כפול כניסה

| --- | --- |

 שיוך:  cyanotic heart defect 
 מזהים
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C3274516 
 
חדר שמאל כפול כניסה (באנגלית: DILV-Double inlet left ventricle) הוא מום לב מולד המופיע ב-5 מתוך 100,000 יילודים, כאשר גם הפרוזדור השמאלי וגם הפרוזדור הימני ניזונים לחדר השמאלי. החדר הימני הוא היפופלסטי (תסמונת הלב השמאלי או HLHS והיא מום מולד המשפיע על זרימת דם תקינה דרך הלב) או אינו קיים.
שני הפרוזדורים מתקשרים עם החדר על ידי שסתום פרוזדורי - חדר יחיד (לב). במצב זה יש שאנט (הסטת דם או נוזל גוף אחר מחלק אחד למשנהו) גדול שמאל-ימין עם יתר לחץ דם ריאתי. ללא התערבויות מאריכות חיים, המצב הוא קטלני, אך עם התערבות, הילוד עשוי לשרוד. גם אם אין מחלת עובר, ניתן לבצע את האבחנה ברחם על ידי אקו לב עוברי.
תיאור

תינוקות שנולדו עם DILV אינם יכולים להיזון כרגיל (קוצר נשימה) ומתקשים לעלות במשקל. הדם המעורב במחזור הדם המערכתי מוביל להיפוקסיה (חוסר חמצן לגוף ולאיברים), ולכן תינוקות מפתחים כיחלון וקוצר נשימה מוקדם.
טיפול

בימים הראשונים, אם אין היצרות שסתום ריאתי, יש צורך ברצועת שסתום ריאתי כדי למנוע יתר לחץ דם ריאתי ויש לשמור על הצינור פתוח, כדי לאפשר זרימת דם באמצעות תרופות המכילות פרוסטגלנדין. במקביל, במידת הצורך, יש להגדיל את תקשורת מחיצת הפרוזדורים והחדרים.
במידת האפשר יש לבצע הליך גלן.
מאוחר יותר, האפשרויות הניתוחיות כוללות את הליך Damus-Kaye-Stansel, הליך פונטן והליך Norwood. המטרה של כל אלו היא להפריד בין מחזור הדם הריאתי והמערכתי.
DILV קשור בדרך כלל למומים לבביים אחרים.
פרוגנוזה

התמותה גבוהה מאוד בשנתיים הראשונות, 85%, אך לאחר מכן יורדת, ובין גיל שנתיים לבין 15 התמותה היא רק בסביבות ה-9%. האבחנה חייבת להתבצע תוך מספר ימים או אפילו שעות מהלידה כדי למנוע מוות.
הערות שוליים

↑  Glenn WWL. Circulatory by pass of the right side of the heart. Shunt between superior vena cava and distal right pulmonary artery report of a clinical application. N Engl J Med 259: 117, 1958
↑  Fontan F, Baudet E (1971). "Surgical repair of tricuspid atresia". Thorax. 26 (3): 240–8. doi:10.1136/thx.26.3.240. PMC 1019078. PMID 5089489.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
חינוטגה

חינוטגה (בספרדית: Jinotega) היא בירת מחוז חינוטגה בניקרגואה. העיר מרוחקת כ-105 ק"מ מעיר הבירה מנגואה.
היסטוריה

חינוטגה הייתה עיר ילידית עוד לפני בואם של הספרדים. לא ידוע מתי בדיוק הספרדים התחילו להתיישב בעיר, על פי ההערכות באזור סוף המאה ה-16, אבל גם בתחילת המאה ה-18 לא הייתה התיישבות קבע שלהם. כמה עשרות שנים לאחר מכן הספרדים כבר התחילו להתיישב בחינוטגה באופן קבוע. ב-1851 חינוטגה קיבלה מעמד של עיירה, וב-1883 היא קיבלה מעמד של עיר.
העיר הייתה מוקד לעימותים שונים במהלך המאה ה-20, כמו הקרבות בין כוחותיו של אוגוסטו ססאר סנדינו לכוח הכיבוש האמריקאי בין 1927 ו-1934, והקרבות במהפכה הניקרגואית בשנות ה-70.
כלכלה

הכלכלה המקומית מתבססת בעיקר על גידול קפה באזור וייצואו. בנוסף מגדלים בסביבת חינוטגה דגנים, כמו תירס וחיטה, ירקות, כמו עגבניות, בצלים ותפוחי אדמה, ופירות שונים. כמו כן, הכלכלה מסתמכת על גידול מקנה וכרייה.
ערים תאומות

הולנד זוטרמר, הולנד
גרמניה זולינגן, גרמניה (מ־1985)
זהרון מקרין

| זהרון מקרין |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: עקרבנונאים
משפחה:: עקרבנוניים
סוג:: זהרון
מין:: זהרון מקרין
שם מדעי
 Pterois radiata ‏קיווייה, 1829

ראש הזהרון.
זהרון מקרין (שם מדעי: Pterois radiata) הוא מין של דג זהרון ממשפחת העקרבנוניים. הוא מצוי באוקיינוס ההודי וכן בים סוף ובמפרץ אילת.
מאפיינים

זהו דג שאורכו 20–24 ס"מ. הוא בעל צבעים אדומים כהים עם פסים לבנים וסנפירי חזה מגודלים דמויי-מניפה עם קוצים לבנים וורודים ארוכים המופנים כלפי מעלה ומשווים לזהרון מראה של דורבן ימי. הזהרון בעל "קוצים" מעל העיניים ולסתות גדולות. הקוצים שעל גופו מכילים רעל שאינו קטלני לבני אדם.
הזהרון חי בשוניות אלמוגים ושוכן בין האלמוגים והסלעים במשך היום. בלילות הוא יוצא לצוד. הזהרון מחפש טרף צמוד לאלמוגים ומסוגל לשאוב טרף קטן לפיו במהירות, בדרך כלל בהפתעה גמורה. הטרף מורכב מדגים וחסילונים קטנים הוא עט עליהם.
הערות שוליים

↑  זהרון מקרין באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  זַהֲרוֹן מַקְרִין במילון בעלי חיים: דגי הגרם (תשע"ב), 2012, באתר האקדמיה ללשון העברית
ערך זה הוא קצרמרבנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
זהריר הדור

| זהריר הדור |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: זרזיריים
סוג:: זהריר
מין:: זהריר הדור
שם מדעי
 Lamprotornis superbus

זַהֲרִיר הָדוּר או זרזיר הדור (שם מדעי: Lamprotornis superbus) הוא מין במשפחת הזרזיריים, הנפוץ במזרח אפריקה, ובפרט באתיופיה, סומליה, קניה, אוגנדה וטנזניה. במדינות אחרות, זהריר הדור הוא מין פולש.
מאפיינים

גודלו של זהריר הדור כ-18 עד 19 ס"מ. לבוגרים ראש שחור. גבם, זנבם, כנפיהם וחלקו העליון של החזה בצבע כחול בוהק ואילו צבעה של הבטן חום-כתום. חלק זה מופרד מהחזה הכחול בפס לבן. גם האזור שמתחת לזנב לבן. עיניו של הזהריר לבנות, וצבען מבדיל בינו לבין זרזיר הילדברנדט באופן הברור ביותר, שעיניו אדומות. צבעם של הגוזלים חום-אפרפר, ועם התבגרותם הופכות נוצותיהם ססגוניות יותר.
זהריר הדור מחפש את מזונו על האדמה. הוא ניזון הן מחרקים, רכיכות ותולעים והן מפירות וזרעים. בקרבת בני אדם, למדו הזרזירים ההדורים גם ללקט שאריות מזון. כשהם מופיעים בלהקות גדולות, הם גורמים לעיתים לנזקים לגידולים חקלאיים.
שני המינים משתתפים בבניית הקן, שצורתו כצורת כדור. בכל הטלה מוטלות ארבע ביצים, והדגירה עליהן נמשכת 12 ימים.
הערות שוליים

↑  זהריר הדור באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  ע"פ החלטות האקדמיה ללשון העברית
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חיפוי קרקע

שבבי קליפת עצים בשימוש לחיפוי
חיפוי קרקע הוא שכבת חומר המונחת על פני חלקת אדמה. הסיבות לשימוש בחיפוי כוללות שימור לחות הקרקע, שיפור הפוריות והבריאות של הקרקע, הפחתת צמיחת עשבים ושיפור הנראות החזותית של האזור.
חיפוי קרקע בדרך כלל, אך לא תמיד, עשוי מחומר אורגני. הוא עשוי להיות קבוע (למשל יריעות פלסטיק) או זמני (למשל שבבי קליפת עץ). ניתן להניח אותו על אדמה חשופה או סביב צמחים קיימים. חיפוי של זבל או קומפוסט ישולבו באופן טבעי באדמה על ידי פעילות של תולעים ואורגניזמים אחרים. התהליך משמש הן בייצור גידולים מסחריים והן בגינון, וכאשר מיושם נכון, יכול לשפר את תפוקת הקרקע .
יישומים חיים של חיפוי כוללים מדשאות טחב ואחרים.
הערות שוליים

↑  RHS A–Z encyclopedia of garden plants. United Kingdom: Dorling Kindersley. 2008. p. 1136. ISBN 978-1405332965.
↑  Spain, David (14 במרץ 2019). "How-To Grow Moss". Moss and Stone Gardens. אורכב מ-המקור ב-2019-03-14. {{cite web}}:  (עזרה) Moss Myths
↑  Weir-Jimerson, Karen (4 בנובמבר 2019). "Marvelous moss garden". Garden Gate (באנגלית). {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550846705171  BnF: cb11977936g (data)  LCCN: sh85088311
חינה (יהדות הודו)

חינה הודית (מהנדי) הוא טקס הפרידה של האם מביתה, שבו האם כביכול מכינה את החינה מדמעותיה, במסורת יהדות בני ישראל (הודו), החינה נקראת מהנדי וטקס החינה נקרא טקס מהנדי.
לפני טקס החינה ישנו טקס מקדים הנקרא טקס מלידה, המלווה בברכות אליהו הנביא, טקס זה נערך בדר"כ כשבוע לפני טקס החינה.
אוהל ואביזרים

אוהלי החינה ההודית צבעוניים ומרהיבים, האוהל מקושט כולו בפרחי בד צבעוניים, באוהל מניחים ארבעה כיסאות מרופדים בבד לבן, כמו גם השטיח באוהל – סמל לטוהר. שני כיסאות קדמיים מיועדים לחתן ולכלה ושני כיסאות אחוריים מיועדים לשושבינים. ביום החינה הכלה לובשת סארי ירוק ותכשיטים תואמים – סמל להתחדשות וצמיחה.
טקס החינה

החתן והכלה נכנסים לאולם בתהלוכה מפוארת המלוות מקדימה על ידי מתופף ובנות המפזרות עלי כותרת צבעוניים, הכלה מובלת על גבי אפריון מפואר הנקרא "דולי", והחתן נישא על ידי האורחים בליווי שמשייה מהודרת הנקראת "צטרי". מאחור מתלוות נשים הנושאות בידיהן את קערת החינה המקושטת ומגשיות חינה שעליהם מונחים דברי המתיקה. הקהל מצויד במקלות ריקודים, הנקראים "דאנדייה", ובכובעים אשר חולקו מבעוד מועד מקבל את הזוג בליווי שירים ובריקודים. אז החתן והכלה עונדים זה לזה את שרשרת ה"האר" ומתיישבים בכיסאות הקדמיים, מאחור יושבים השושבינים. לאחר מכן מנהלת הטקס, שצריכה להיות אחת מבנות המשפחה שאיננה אלמנה או גרושה, מאכילה את החתן והכלה המיועדים וכן את השושבינים בסוכרייה - כברכה לחיים מתוקים. לאחר מכן לוקחים את השרשרת כסף ושרשרת פרחים ומניחים על מצחן של חמש רווקות (כברכה למציאת זיווג, ונישואין תוך שנה) ואז קושרים לחתן ולכלה על הראש.
מריחת החינה

בקרב העדה ההודית מקובל למרוח את החינה על אצבע יד ימין – אותה האצבע שעונדים עליה את הטבעת בטקס החופה. לאחר מריחת החינה לוקחים מעט מהחינה מאצבעו של החתן ומעבירים לאצבע הכלה, ומעט מהחינה מאצבעה של הכלה מעבירים לחתן, זאת באמונה שהקשר יהיה קשר חם, טוב ואוהב לאורך כל הדרך המשותפת בין בני הזוג.
ראו גם

חינה
הערות שוליים

1 2 3  קרין מגן, מבעד לעדשה: החינות הכי צבעוניות בישראל, באתר ynet, 28 בנובמבר 2014
זיזי טייב

| --- | --- |

 לידה:  19 בספטמבר 1916 תוניס, תוניסיה הצרפתית 
 פטירה:  27 ביולי 1988 (בגיל 71)
 מידע כללי
 שם לידה:  Léon Youda Taïeb 
 מדינה:  תוניסיה תוניסיה
 ספורט
 ענף ספורט:  שחייה
 תת-ענף:  חופשי   גב   חזה
 מאמן:  הנרי שייפר
 
זיזי טייב שמו האמיתי היה לאון יהודה טייב (בצרפתית: Zizi Taïeb;‏ 19 בספטמבר 1916 – 27 ביולי 1988) היה שחיין ושחקן כדורמים יהודי-תוניסאי וניצול שואה. אלוף צרפת (1934) ואלוף תוניסיה במשחה ל-100 מטר גב.
ביוגרפיה

טייב נולד וגדל בתוניס. אחיו ג'ילברט, שחיין מצטיין, אלוף צרפת בשחייה. הוא התאמן בקבוצת מכבי תוניס בהדרכתו של הנרי שייפר והצטיין בכל שלושת הסגנונות באותה העת, חופשי, גב וחזה.
ביוגרפיה > 1933

באליפות תוניסיה שנערכה בשנת 1933 זכה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:20, אחרי אמיל טייב
ביוגרפיה > 1934

באליפות תוניסה ובאליפות צפון אפריקה זכה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב. באליפות צרפת שנערכה באותה שנה זכה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:17.8 דקות.
ביוגרפיה > 1935

אלוף תוניסיה ואלוף צפון אפריקה בשנת 1935 במשחה ל-100 מטר גב. באליפות צרפת שנערכה בשנת 1935 זכה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:18.1 דקות. אותה שנה קבע במשחה זה שיא של 1:16.6 דקות.
ביוגרפיה > 1935 > כדומים

בשנת 1935 הוביל את קבוצתו בכדורמים ""Cercle Des Nageurs de Tunis" ("מעגל השחיינים של תוניס") כקפטן לזכייה באליפות תוניסיה בכדורמים לאחר 13 שנים ברציפות שבהן זכתה קבוצת "Sirènes Triton", ביחד עם השוער מוריס בלאיש (19), גסטון חג'ג' (22), אדמון "בובי" ביסמוט (22), ג'ילברט נעים (18), אנרי ביסמוט (21), וג'ילברט טייב הצעיר שבקבוצה (14).
ביוגרפיה > 1936

באליפות תונסיה וצפון אפריקה בשנת 1936 זכה במדליית זהב ובאליפות צרפת זכה במדליית כסף. למרות שהיה אמור להשתתף במשחקים האולימפיים בברלין הוא נעדר מהם ללא סיבה ידועה.
ביוגרפיה > 1938

באליפות תוניסה וצפון אפריקה בשנת 1938 הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב ובאליפות צרפת אותה שנה זכה במדליית כסף במשחה זה בתוצאה של 1:15.2 דקות. נוסף לכך, באליפות צפון אפריקה הוא זכה גם במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה, אחרי פרדי בן סעד.
במלחמת העולם השנייה הגרמנים שכבשו את תוניסיה, מינו אותו לממונה על עובדי הכפייה בביזרטה בצפונה של המדינה.
טייב השתתף בתחרויות שחייה ובמשחקי כדורמים עד לשנת 1952 וזכה באליפויות תוניסיה במשחים רבים.
בשנות ה-60 היגר לצרפת, בעקבות המשבר הכלכלי בתוניסיה.
טייב נפטר ב-27 ביולי 1988
הערות שוליים

↑  Zizi Leon Taieb (בצרפתית)
↑  עזרא הויזדורף, בספורט העברי - שחייה,  הירדן, 18 בינואר 1935
זכויות להט"ב בלסוטו

| --- | --- |

לסוטו
 מעמד בחוק:  חוקי מאז 2012
 טרנסג'נדריות:  אין נתונים (עשוי להיות מותר על פי חוק תעודות זהות לאומיות 9 משנת 2011)
 שירות צבאי:  לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים לא רשאים לשרת
 הגנה מפני אפליה:  אין הגנה מפני אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית
 זכויות משפחה
 הכרה בזוגיות חד־מינית:  אין הכרה בזוגיות חד-מינית
 אימוץ:  אין הכרה באימוץ על ידי זוגות חד-מיניים
 
 הצבעה על הצהרת האו"ם:  נמנעה
לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בלסוטו מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שתושבים הטרוסקסואלים בעלי תחושת התאמה לזהותם המגדרית אינם חווים. פעילות הומוסקסואלית הפכה לחוקית בשטחי המדינה מאז 2012. עם זאת, מערכות יחסים בין זוגות חד-מיניים אינן מחזיקות באותן הכרות משפטיות שזמינות לזוגות הטרוסקסואלים מהמין השני שכן נישואים חד-מיניים או כל הכרה מוגבלת יותר בזוגיות חד-מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, ידועים בציבור) אינם מוכרים בחוק. כמו כן, לא ידועים נתונים אם קיימת הכרה משפטית בשינוי מגדר לטרנסג'נדרים בעלי דיספוריה מגדרית. פעילות הומוסקסואלית נשית מוגדרת כחוקית בלסוטו מאז מעולם.
בדומה למדינות אחרות באפריקה, דיווחים על אפליה, דחיית משפחות, אלימות והטרדה נגד להט"ב אינם נדירים בלסוטו. עם זאת, עמדות כלפי חברי הקהילה מוגדרת כמתפתחות בשנים האחרונות ובעלות קבלה חברתית רחבה יותר מבעבר. ב-18 במאי 2013 התקיימה מצעד הגאווה הראשון במדינה בעיר הבירה מסרו.
היסטוריה

יחסים חד-מיניים תועדו בלסוטו במשך מאות שנים. בקרב אנשי הסוטו במדינה הייתה מסורת של גברים צעירים אשר כונו "בוקונצ'אנה" שהתלבשו וביצעו מטלות הקשורות לנשים, כגון בישול והבאת מים ועצי הסקה, וקיימו יחסי מין עם בעליהם המבוגרים (נומה). בנוסף, אסור היה להם לגדל זקנים. בהפיכתו לגבר בוגר, מערכת היחסים תתפרק, והבוקונצ'י יוכל לקחת בוקונצ'אנה משלו אם ירצה בכך. יחסים אלו, היו ידועים גם כ-"נישואי מוקשים" מכיוון שהיו נפוצים בקרב כורים בדרום אפריקה השכנה, אשר נמשכו גם בשנות ה-70. עם זאת, זה היה די נפוץ שבקרב נומים הייתה נוכחת גם אישה הטרוסקסואלית. מערכות יחסים לסביות התרחשו גם כן תחת המונח "מוטסואלה" (Motsoalle). מונח זה מתייחס לקשר ארוך טווח בין שתי נשים, עם רמות שונות של אינטימיות פיזית.
בשנת 1914 ניסו פקידים נוצרים קולוניאליים להפסיק את השיטות הללו ללא הצלחה. עד 1941, יחסי בוקונצ'אנה, קרוס-דרסינג וטקסי נישואים חד-מיניים היו דבר שבשגרה בלסוטו ובקהילות הסוטו בדרום אפריקה. אולם, מאז סוף המאה ה-20 גורמים רשמיים ניסו לדכא ולצנזר דיונים בנושאים הללו. כיום, ישנה הכחשה נרחבת לכך שהפרקטיקות הללו התרחשו אי פעם בלסוטו, ולגברים מקומיים קיים מוניטין "מאצ'ו" חזק בו מופקרות הטרוסקסואלית היא נפוצה.
מעמד בחוק

בשנת 2012 הפכה פעילות הומוסקסואלית גברית לחוקית בלסוטו. הפללתה הוגדרה לאורך השנים קודם לכן כלא נאכפת בפועל. בניגוד להומוסקסואליות גברית, פעילות הומוסקסואלית נשית הוגדרה כחוקית במדינה מאז ומעולם.
הכרה במערכות יחסים חד מיניות

לסוטו אינה מכירה בנישואים חד-מיניים, וגם לא בכל צורה של זוגיות חד-מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, מעמד ידועים בציבור).
על פי חוק הנישואים מס' 10 משנת 1974, נישואים מותרים רק לזוגות הטרוסקסואלים בלסוטו.
הגנה מפני אפליה

לא קיימים חוקים שמעניקים הגנה משפטית מפני אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית בלסוטו.
הורות ואימוץ

חוק הרווחה והגנת הילד משנת 2011 מסדיר אימוצי ילדים בלסוטו אשר לפיו, רק זוגות נשואים רשאים לאמץ ילד במשותף בעוד נישואים חד-מיניים אינם מוכרים בשטחי המדינה. כתוצאה מכך, זוגות חד-מיניים (וגברים רווקים) אינם רשאים לאמץ ילדים.
זהות מגדרית

חוק תעודות זהות לאומיות 9 משנת 2011 מתווה תקנות לתעודות זהות לאומיות בלסוטו. סעיף 8(1) קובע באומרו כי: "המנהל ינקוט בצעדים מעשיים סבירים כדי להבטיח שהמידע האישי המוזן במרשם יהיה מלא, מדויק ומעודכן במידת הצורך". לפיכך, ניתן לפרש סעיף זה כמאפשר לטרנסג'נדרים בעלי דיספוריה מגדרית לשנות את הסמן המגדרי המשפטי שלהם במסמכי זהות רשמיים.
תנאי מחיה

קבוצת התמיכה של מטריקס היא ארגון לא ממשלתי שפועל עבור שיפור המעמד של זכויות להט"ב ברחבי לסוטו. הקבוצה שואפת לדבריה, "לבנות סביבה בה להט"ב יכולים לבטא בחופשיות את זכויות האדם שלהם, ולתרום לפיתוח החברתי, הפוליטי והכלכלי של לסוטו". הארגון הוקם בשנת 2009 ונרשם על ידי הרשויות שנה לאחר מכן. ב-18 במאי 2013 התקיים מצעד הגאווה הראשון של המדינה במרכז הבירה מסרו ואורגן על ידי הקבוצה. לטענת המארגנים, האירוע עבר בהצלחה, בעוד הרשויות תמכו והעניקו ליווי למפגינים. מאז, מצעדי גאווה שונים נערכים מדי שנה.
טבלת סיכום

| --- | --- |
פעילות הומוסקסואלית חוקית:  (מאז 2012)
גיל הסכמה שווה לזוגות הטרוסקסואלים:  (מאז 2012)
חוקים נגד אפליה בתעסוקה: 
חוקים נגד אפליה במתן סחורות ושירותים: 
חוקים נגד אפליה בכל התחומים האחרים (כולל אפליה עקיפה, דברי שטנה): 
נישואים חד-מיניים: 
הכרה בזוגיות חד-מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, ידועים בציבור): 
אימוץ משותף על ידי זוגות חד-מיניים: 
אימוץ ילד חורג בקרב זוגות חד-מיניים: 
גישה להפריה חוץ-גופית לזוגות לסביות: 
הכרה משפטית בשינוי מגדר:  אין נתונים (עשוי להיות מותר על פי חוק תעודות זהות לאומיות 9 משנת 2011)
לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בצבא: 
איסור על ביצוע טיפול המרה בחוק: 
פונדקאות מסחרית לזוגות גברים הומוסקסואלים: 
גברים המקיימים יחסי מין עם גברים רשאים לתרום דם:
ראו גם

זכויות להט"ב
זכויות להט"ב באפריקה
זכויות להט"ב בחבר העמים הבריטי
הערות שוליים

1 2  Lesotho: Celebrating LGBT pride in a homophobic nation, Erasing 76 Crimes, ‏2016-05-31 (באנגלית אמריקאית)
1 2  Lesotho IDAHO Report 2013, May17.org, ‏2013-06-17 (באנגלית אמריקאית)
1 2  Small march is a big step for LGBTI in Lesotho | Open Society Initiative of Southern Africa (OSISA), web.archive.org, ‏2016-05-20
↑  Boy-Wives and Female Husbands, www.willsworld.org
↑  Penal Code Act, 2010 | Lesotho Legal Information Institute, web.archive.org, ‏2016-07-01
↑  "State Sponsored Homophobia 2016: A world survey of sexual orientation laws: criminalisation, protection and recognition", (PDF)
↑  LESOTHO | Intercountry Adoption, web.archive.org, ‏2013-02-15
↑  Ankpa says, Matrix Support Group, Gender Links
↑  SMALL MARCH A BIG STEP FOR LGBTI IN LESOTHO, MambaOnline - Gay South Africa online, ‏2013-06-03 (באנגלית אמריקאית)
ז'אן-אנטואן דה באיף

| --- | --- |

 לידה:  19 בפברואר 1532 ונציה, הרפובליקה של ונציה 
 פטירה:  19 בספטמבר 1589 (בגיל 57) פריז, ממלכת צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 שפות היצירה:  צרפתית
 סוגה:  סונטה, תהילים, קומדיה, אפיטף, מכתם, טרגדיה 
 זרם ספרותי:  לה פליאד 
 תקופת הפעילות:  מ-1551 
 צאצאים:  גיום דה באיף 
 
| --- | --- |
 מדינה:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  1551 – 19 בספטמבר 1589 (כ־38 שנים) 
 רבותיו:  שארל אטיין, אנגלוס ורגיקיוס, ז'אן דורא 
 אב:  לזר דה באיף 
 צאצאים:  גיום דה באיף 
 
ז'אן-אנטואן דה באיף (בצרפתית: Jean-Antoine de Baïf;‏ 19 בפברואר 1532 ונציה – 19 בספטמבר 1589 פריז) היה משורר צרפתי, מתרגם, נגן לאוטה ומלחין. היה חבר של פייר דה רונסאר והשתייך כמוהו לחבורת הפליאד. באיף נודע, בין השאר במאמציו להנהיג בצרפת חריזה בעלת משקל אופייני לשירה היוונית והלטינית העתיקה. הוא כתב בצרפתית בת זמנו וכן בלטינית.
יצירתו השירית נחשבת לחשובה מאוד, אם כי לא השיגה הצלחה דומה לזו של ידידו רונסאר.
ידועים הם הקבצים : "Les Amours" (האהבים) (1552 ו-1558), Les Météores (המטאורים) שקיבל השראה מה"גאורגיקה" של ורגיליוס; Le Passe-Temps (מזמורי פנאי) (1573), Les Mimes, enseignements et proverbes ( המימוסים, עצות ופתגמים), 1581), יצירה שבלטה במקוריותה.
בסך הכל כתב באיף 9 ספרי פואמות, 7 ספרי שירי אהבה - "אהבים", 5 ספרי "שעשועים", 5 ספרי "מזמורי פנאי" - שפורסמו באסופת "היצירות השיריות של באיף" (פריז 1572).
באיף שאף לניסויים ספרותיים, ונמנה יחד עם חבריו ב"פליאד" עם חלוצי התיאטרון ה"פרוטוקלאסי". איתם הוא השתתף בעיקר ב"תהלוכת התיש" (La Pompe du bouc). תרם לתחום התיאטרון גם באמצעות תרגומים מהמחזאות העתיקה: "הסריס" מאת טרנטיוס, "החייל הרברבן" מאת פלאוטוס (1573) (בתוך "יצירות בחרוזים" Euvres en rime"), כמו כן תרגם את "אנטיגונה" מאת סופוקלס.
באיף הקים אקדמיה צרפתית למוזיקה ולשירה שקדמה לזו של הקרדינל רישלייה. שתי נשים התקבלו אליה.
ז'ואשן די בלה כינה את באיף "docte, docteur, doctime Baïf" (המלומד, המורה, הבקיא ביותר") כסימן הערכה לכישוריו הרבים.