stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ספר וספל
הערות שוליים

↑  "Biography". shairobkin.com. נבדק ב-5 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "What Israel Means To Me: Judy Robkin". Atlanta Jewish Times. 12 באפריל 2018. נבדק ב-5 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4  Traison, Aliyana; Berman, Daphna (1 בדצמבר 2006). "Second Helpings". Haaretz. נבדק ב-5 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Preiskel, Keren (6 באוגוסט 2016). "Turning Over an Old Leaf". The Jerusalem Post. נבדק ב-5 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Bookstores Worth a Trip". Condé Nast Traveler. 8 באוגוסט 2007. נבדק ב-5 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Humphreys 1996, p. 113.
↑  "About Us". Sefer ve Sefel. 2018. נבדק ב-5 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "Sefer Vesefel". jerusalemite.org. נבדק ב-5 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "The top five bookstores in Jerusalem". Go Jerusalem. נבדק ב-5 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Shamsian, Jacob; Lutz, Ashley (5 בנובמבר 2016). "26 bookstores every book lover must visit in their lifetime". Insider Inc. נבדק ב-5 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Schindler, Max (9 בפברואר 2012). "From Commodity to Collectible". The Jerusalem Post. נבדק ב-5 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jacobs 1999, p. 264.
1 2  Wheeler 1990, p. 486.
↑  Friedland & Hecht 1996, p. 126.
↑  "Sefer ve Sefel Publishing". Sapna Online. 2018. נבדק ב-5 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kvasnica, B. "Eretz Israel: History, Archaeology, Religious and Cultural Settings: An Annotated Bibliography". Jerusalem Biblical Studies Society. נבדק ב-19 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Isaacs, Alick (2011). "A Prophetic Peace: Judaism, Religion, and Politics". Indiana University Press. p. 194. ISBN 9780253356840.
סטרותיוזאורוס

| סטרותיוזאורוס |
| --- | --- |
 בול של סטרותיוזאורוס
תקופה
קרטיקון עליון, 85–66 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: תיראופורה
משפחה:: נודוזאוריים
סוג:: סטרותיוזאורוס
שם מדעי
 Struthiosaurus ‏Bunzel, 1871

סטרותיוזאורוס (שם מדעי: Struthiosaurus; משמעות השם: "לטאת יען") הוא סוג של דינוזאור צמחוני ממשפחת הנודוזאוריים אשר חי לפני 66–85 מיליון שנה. המאובנים שלו נמצאו ברחבי אירופה באוסטריה, צרפת, רומניה והונגריה וככל הנראה היו אוכלוסיות שלו על האי הקדום האצג. יחד עם ההילאוזאורוס הוא אחד מראשוני הנודוזאורים שנחקרו. התגלו בסוג זה 3 מינים ומספר מינים נוספים בוטלו.
מאפיינים

דינוזאור זה היה אחד מהנודוזאורים הקטנים ביותר והוא הגיע לאורך 2.2 מטר בלבד. צורת ראשו דמתה מעט לעוף כמו יען, בשל צרותה והפתח שמאחורי הגולגולת שהייתה בעלת עצם העורף עבה מאוד יחסית לזוחל. החוקר האוסטרי "עמנואל בונזל", אשר גילה את העצמות שלח דגם של הגולגולת לחוקר האנגלי תומאס הנרי האקסלי והוא אישר שמדובר בעוף. רק לאחר שנים התברר שמדובר היה באנקילוזאור.
הדינוזאור היה משוריין בלוחיות ובקוצים שעיטרו את עורפו ואת גבו ובקצה הזנב היו כמה קשקשים מחוזקים. הוא ניזון מצמחייה קרקעית בעל צוואר מעט יותר ארוך מקרוביו.
הסטרותיוזאורוס נכחד לחלוטין עם הכחדת הקרטיקון לפני 66 מיליון שנה.
סטארי קרים

ערך זה עוסק בעיר בקרים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
סטארי קרים (באוקראינית: Старий Крим, ברוסית: Старый Крым, בטטרית של קרים: Eski Qırım אֶסקי קירים) היא עיירה היסטורית במחוז קירובסקה בחלק המזרחי של קרים, באגן הנהר צ'וריק-סו, במרגלות ההר אגרמיש. העיר שוכנת בחלק הדרום-מזרחי של קרים, 15 קילומטר מערבית מפאודוסיה ו-78 קילומטר מזרחית מסימפרופול. אוכלוסייתה בשנת 2013 הייתה 9,512 תושבים.
בתחילת האלף הראשון לספירה היה במקום היישוב קאריה, חלק מטאוריס (טאברידה). בשלהי האלף נקרא סורחאט. במאות ה-13–15 היה בשם סולחאט, ומאוחר יותר "קרים" עיר המושב של המושל מטעם אורדת הזהב וצומת חשוב בדרכי המסחר. אחרי הקמת הח'אנות של קרים היה לזמן קצר עיר בירתו הראשונה ואחר כך, לאחר העברת הבירה לבחצ'יסאראי, איבד חשיבותו והתחילה להיקרא "קרים הישנה" - אסקי קירים.
השם

לאורך תולדותיה החל מימי קדם שינה היישוב 22 שמות.
בימי קדם היה בסביבה יישוב בשם "קימריום", הקרוי לפי שבטי הקימרים. מצר קרץ' שכונה בימי הרומיים "בוספורוס קימריוס"' לפי העיר קימריום.
לפני התקופה המונגולית, צוין המקום בכתבים הגאוגרפיים היווניים כמושב המושל הכוזרי - פולה (Fulla) או פולאי (Fullai), לצד "סוגדאיה" או "סודאק"
במאה ה-13, עוד לפני הכיבוש המונגולי היא נודעה כ"סולחאט" או "סולגאט" (בכתב ערבי: صلغات). בהמשך נודעה בשם "קירים" (בכתב ערבי: القرم אל-קירים).
מקורות השם סולחאט או סולגאט אינם ודאים. יש שמיחסים אותם לטורקיזציה של השם האיטלקי "סולקאטי" (Solcati), מהמילה האיטלקית "solcata" שמשמעותה "חפיר. אטימולוגיה חלופית מתייחסת למקור ארמני:שם מתחם המנזרים הארמנים סורב-חאץ' (Սուրբ Խաչ), כלומר "הצלב הקדוש", שנבנה במקום בשנת 1338.
שני השמות, סולחאט וקרים, היו בשימוש במקביל במהלך המאה ה-14, אך השם "קירים" החליף לחלוטין את סולחאט החל מהשנים הראשונות של המאה -15.
השם "קרים" הוסבר תכופות כעיוות של המילה "קימריום". יש ששיערו כי הוא נגזרת המילה היוונית "קרמני" (κρήμνοι, שנהגתה מאוחר יותר "קרימני"), כלומר "סלעים" או שיש לה מקור מונגולי, שמשמעותו הוא גם כן "חפיר".
מהעיר קירים נגזר השם של חצי האי כולו ושל המדינה הטטרית שקמה בו - הח'אנות קרים. עד אז נודע חצי האי תחת השמות "גאזאריה" (שמקורה ב"כוזרים") ו"טאוריס" (Tauris) או "חצי האי הטאורי" שהמשיך להיות מקובל במערב אירופה עד המאה ה-17 כשהוחלף סופית ב"קרים".
מאז סיפוח קרים של ידי קיסרית רוסיה יקטרינה הגדולה בשנת 1783, נקראה העיר ברוסית "סטארי קרים" (כלומר "קרים הישנה", בתרגום טטרי - אסקי קירים). באופן רשמי הוענק לעיר שם חדש ממקור יווני "לאוקופולויס" (לֶבְקופול) אבל השימוש בו לא היה פופולרי ולא שרד.
היסטוריה

בשטח העיר נמצאו שרידי יישובים נאוליטים, המכונים "סטארי קרים","באקאטאש", "איזיומובקה" (1930), סטארי קרים א' וב' (1975,2004). במרכז העיר נמצאו בחפירות חפצי קרמיקה עתיקים מן המאה ה-4 לפנה"ס ועד למאה ה-3 לספירה. שכבות אלה חפפו שכבות של העיר מימי הביניים ובחלקן נהרסו. בשנת 1895 נמצאה כתובת יוונית משנת 222 לפנה"ס, אחת הראיות לוותק העיר.
לפני הכיבוש המונגולי ייתכן כי ניצב במקום מבצר כוזרי.
המונגולים בראשות באטו ח'אן ביצרו את היישוב והפכו אותו ל"קירים", עיר הבירה של היורט של קרים, מחוז של אורדת הזהב ומקום מושבם של אמירי קרים.
עד לשנות ה-1270 הייתה קירים לכל היותר כפר מבוצר. במאות 13–14 התפתחה לעיר משגשגת.
בשנת 1265הסולטן הסלג'וקי קיקאוס השני קיבל את היישוב כמתנה.
בשנת 1263 הגיעה משלחת של הסולטן הממלוכי של מצרים, ביברס לחצר הח'אן ברקה של אורדת הזהב. אחד מחברי המשלחת רשם בדו"חו כי קירים מאוכלסת ב "קפצ'קים", כלומר קומנים, "רוסים" ואלאנים. ב-1288 הגיע אדריכל מצרי כדי לבנות בעיר מסגד שייקרא לפי שמו של ביברס. החל משנת 1287–1288 הוטבעו בקירים מטבעות טטריים.
בימי שליטת אורדת הזהב נודעה העיר בשני שמות. שם אחד - קירים, ( כנראה במשמעות "חפיר") היה בשימוש הטטרים ושאר העמים באורדה, בעוד האיטלקים, בעיקר בני ג'נובה ששלטו בחוף הדרומי של חצי האי וניהלו פעילות מסחרית ענפה באזור, קראו לה סולחאט או סולקאטי - Solcati (ממילה שמשמעותה ככל הנראה גם כן "חפיר" או אולי "ניר").אף ישנם היסטוריונים הסבורים שהעיר הייתה חלוקה לשני חלקים:מוסלמי, הקרוי קירים, שבו נמצא מושב האמיר, ונוצרי - סולחאט, שבה התגוררו הסוחרים האיטלקים.
בשנת 1314 גם אוזבק ח'אן בנה בעיר מסגד הקרוי לפי שמו. בשנת 1332 נבנתה מדרסה ששרידיה נראים עד היום.
שגשוג העיר נמשך עד למהומות שפרצו בשלהי המאה ה-15 בימי הח'אן מנגלי גיראי.
תחילה שמרה קרים לזמן קצר את מעמדה כעיר בירה של המדינה החדשה, הח'אנות קרים. עד לשנת 1517 ועד בכלל הוטבעו בה מטבעות.
החל משנת 1517 עיר הבירה של ח'אנות קרים שהפכה לבת חסות האימפריה העות'מאנית, עברה לקרק-אור ואחר כך לעיר הבירה שנבנתה במיוחד, בח'ציסאראי. אובדן המעמד הביא לדעיכה יחסית של המקום.
סטארי קרים הייתה העיר שבה חי והלך לעולמו הסופר הרוסי הידוע אלכסנדר גרין. לזכרוהוקם מוזיאון בביתו. העיר ידועה גם בבית ההבראה לשחפת ולמחלות הלב שנוהל בעבר על ידי הכירורג של הלב ניקולאי אמוסוב.
אחרי סיפוחה של קרים לאימפריה הרוסית, כמעט כל תושביה היגרו ובמפקד שנערך בשנת 1805 נרשמו בה רק 114 תושבים. שם העיר שונה ל"לבקופול" אך להבדיל ממקרי ערים אחרות, השם החדש לא היה פופולרי ולא נשמר. העיר נקראת מאז ועד היום "סטארי קרים" כלומר "קרים הישנה".
גאוגרפיה

העיירה ממוקמת בחלק הדרום-מזרחי של הרי קרים.
אקלים

האקלים בסטארי קרים הוא הררי מתון. האתר נמצא למרגלות ההר אגארמיש, בגובה כ-400 מטר מעל פני הים. הוא זכה למוניטין כמקום הולם לחולים במחלות דרכי הנשימה. ההר אגארמיש מתחמם במשך היום ובערב נוצר בו זרם אוויר עולה המשאיר מקום לזרמי אוויר המגיעים מכיוון הים השחור וים אזוב, וכן מערבות חצי האי קרץ'.
ערבוב האוויר הימי עם האוויר מיערות ההר ומן האזורים הסמוכים לו יוצר בקצה המזרחי של הרי קרים אקלים ייחודי.
דמוגרפיה

1805 — 114 תושבים (89 טטרים מקרים, 25 צוענים).
1926 — 4,738 תושבים (1,897 רוסים, 1,183 בולגרים, 900 יוונים, 266 טטרים מקרים, 175 אוקראינים, 84 יהודים, 63 גרמנים).
1939 — 5,141 תושבים.
1989 — 9,196 תושבים.
2001 — 9,960 תושבים.
לפי ממצאי המפקד באזור הפדרלי של קרים מ-14 באוקטובר 2014, אחרי הסיפוח לפדרציה הרוסית, מספר תושבי העיר היה 9,277.
לפי אותו מפקד משנת 2014 ההרכב האתני של האוכלוסייה התחלק כדלקמן:
| מוצא אתני | כלל,  התושבים>  | % מתוך סך הכל-  | % מתוך משתתפים-  |
| --- | --- | --- | --- |
| השתתפו | 9240 | 99,60% | 100,00% |
| רוסים | 4596 | 49,54% | 49,74% |
| טטרים של קרים | 3310 | 35,68% | 35,82% |
| אוקראינים | 650 | 7,01% | 7,03% |
| טטרים | 309 | 3,33% | 3,34% |
| יוונים | 97 | 1,05% | 1,05% |
| בלארוסים | 47 | 0,51% | 0,51% |
| טורקים | 46 | 0,50% | 0,50% |
| אוזבקים | 43 | 0,46% | 0,47% |
| ארמנים | 22 | 0,24% | 0,24% |
| בולגרים | 14 | 0,15% | 0,15% |
| אזרים | 11 | 0,12% | 0,12% |
| אחרים | 95 | 1,02% | 1,03% |
| לא התייצבו | 37 | 0,40% |  |
| סך הכל | 9277 | 100,00% |  |
הערות שוליים

↑  חצי האי קרים סופח על ידי רוסיה בשנת 2014, אחרי שהפך לחלק מאוקראינה (הסובייטית, ואחרי 1991 העצמאית) החל משנת 1954. משנת 1991 היא חלק מהרפובליקה האוטונומית של קרים במסגרת אוקראינה, אחרי הכיבוש הרוסי, מ-2014 העיר היא החלק מהרפובליקה של קרים שהוקמה על ידי רוסיה במסגרת הפדרציה הרוסית
↑  לפי אל קאלקשנדי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7668806-9
סטויכיומטריה

סטויכיומטריה היא תחום בכימיה העוסק בכמויות ובריכוז החומרים המשתתפים בתגובות כימיות.
הסטויכיומטריה מנסה לחשב ולחזות את כמות התוצרים שיתקבלו מכמות מסוימת של מגיבים בתגובה כימית. שני הנתונים העיקריים בהם נעשה שימוש בסטויכיומטריה הם כמות החומר (נמדדת במולים) והמסה המולרית של החומר (נמדדת בגרם למול).
הסטויכיומטריה מחשבת את המסות היחסיות של היסודות בתרכובות השונות המשתתפות בתגובה. לדוגמה, אטומי המימן במים מהווים 11% מִמַסת המים, ואטומי החמצן מהווים 89%. חישוב זה יכול לעזור לחזות את כמות התוצרים שתתקבל בתגובה שבה משתתפים מים.
הסטויכיומטריה אינה מתעסקת במהירותן של תגובות כימיות או בהשפעתם של גורמים שונים, כמו טמפרטורה, על מהירות התגובה או על כמות התוצרים המתקבלת. התחומים העוסקים בנושאים אלו הם קינטיקה ותרמודינמיקה.
לסטויכיומטריה חשיבות רבה בתעשייה הכימית. בעזרתה מתאפשר למפעלים לכוון בדייקנות את כמות התוצר שיתקבל וכן את כמות הפסולת ממנה יש להיפטר.
אטימולוגיה

המונח סטויכיומטריה הוצע לראשונה על ידי הכימאי הגרמני ירמיאס בנימין ריכטר בשנת 1792 כאשר פורסם הכרך הראשון של Anfangsgründe der Stöchyometrie, oder Messkunst chymischer Elemente של ריכטר ("יסודות הסטויכיומטריה, או אמנות מדידת היסודות הכימיים"). המונח נגזר מהמילים ביוונית עתיקה στοιχεῖον (סטויכיון - "אלמנט") ו-μέτρον (מטרון "מידה").
הגדרות חישובים סטויכיומטריים

מול (mol): זוהי כמות החומר שמכילה את מספר אבוגדרו ( 6.02\cdot 10^{23}) של חלקיקים. החלקיקים יכולים להיות אטומים, מולקולות, יונים, אלקטרונים וכו'. מספר המולים בנוסחה מסומן באות n ומספר החלקיקים בנוסחה מסומן באות N.
מסה מולרית: זוהי המסה בגרמים של מול חלקיקים. המסה המולרית הנתונה במערכה המחזורית, היא המסה בגרמים של מול אחד של אטומים של היסוד. המסה המולרית של תרכובת היא סכום המסות המולריות של אטומי היסודות המרכיבים את התרכובת. מסמנים מסה מולרית באמצעות Mw ויחידותיה הן גרם למול ( {\frac {g}{mol}}). מסה בגרם מסומנת ב-g.
השערת אבוגדרו: נפחים שווים של גזים שונים הנמצאים באותם תנאים של טמפרטורה ולחץ, מכילים מספר שווה של חלקיקים.
נפח מולרי : מתייחס רק לחומרים במצב צבירה גזי. נפח מסומן באמצעות V , נפח מולרי מסומן באמצעות Vm והוא נתון ביחידות של ליטרים (l ) ערכו שונה בתנאים שונים של לחץ וטמפ':
בתנאי STP - (אפס מעלות צלזיוס ובר אחד) הנפח המולרי הוא 22.4 ליטר למול.
בתנאי החדר - (25 מעלות צלזיוס ואטמוספירה אחת) הנפח המולרי הוא 25 ליטר למול.
בתנאים הדומים למצב הגז האידיאלי - מחשבים בעזרת משוואת המצב:  P\cdot V=n\cdot R\cdot T.
ריכוז מולרי: בתמיסה, זהו מספר המולים של חומר (יסוד או תרכובת) המומסים בליטר אחד של תמיסה. את הריכוז המולרי מסמנים באמצעות C ויחידותיו הן מול לליטר ( {\frac {mol}{l}}) או מולר (M). בגזים, הריכוז המולרי הוא מספר המולים של הגז הנתון בנפח של ליטר אחד.
ריכוז מולרי: משמש לבדיקת ריכוז החומר במצב צבירה מוצק. סימונו הוא M כמו הריכוז הנוזלי, אך שמו הוא "מולל" ולא "מולר".
חלקיקים ל...: מושג המתאר ריכוז יחסי מתוך כמות חומר. נהוג להשתמש בציון כמות החומר המספרית. לדוגמה חלקיקים למאה [pph] או חלקיקים למיליון (ppm) או חלקיקים למיליארד (ppb).
נוסחאות וחישובים

n\cdot 6.02\cdot 10^{23}=N
{\frac {n}{V}}=C
n\cdot Mw=g
n\cdot Vm=l
לסיכום:
n={\frac {g}{Mw}}={\frac {l}{Vm}}={\frac {N}{6.02\cdot 10^{23}}}=C\cdot V
כדי לקבל ריכוז תמיסה באחוזים יש לחלק את מסת המומס בגרמים בנפח הממס במיליליטרים ולהכפיל ב-100. הנוסחה היא:  {\frac {g}{ml}}\cdot 100=\%
הערות שוליים

↑  בבחינת הבגרות בכימיה מוגדרים תנאי STP בתור אפס מעלות צלזיוס ואטמוספירה אחת. עבור נתונים אלו הנפח המולרי הוא 22.4 ליטר למול (בקירוב).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536704005171  BnF: cb121692206 (data)  LCCN: sh88002414  NKC: ph536703
סלאביאנסק-על-קובאן

סלאביאנסק-על-קובאן (ברוסית: Славянск-на-Куба́ни) היא עיירה בחבל קרסנודאר, רוסיה, הממוקמת בדלתה של נהר קובאן. אוכלוסייתה מונה 63,842 (נכון למפקד 2010).
היסטוריה

סלאביאנסק שמקורה בימי הביניים כנקודת מסחר עם ג'נובה שבשליטת משפחת גיסולפי. לאחר נפילת הכוח הג'נובי באזור פונטי, האתר ננטש עד 1747, כאשר חאנות קרים הקימה מבצר קטן, המכונה במקורות רוסיים "קופיל".
ההיסטוריה של סלביאנסק מתוארכת לסוף המאה ה-18. עיירה זו הייתה מבצר שהקים הגנרל סובורוב כדי להגן על גבולותיה הדרומיים של רוסיה ולאחר כיבוש חצי אי טאמאן על ידי האימפריה הרוסית, המבצר הטטרי פינה את מקומו למצודה קוזאקית בשם "קופילסקאיה", בשנת 1865. בהמשך, שונה שם המקום על שם הגדוד סלאביאנסקי שהתמקם כאן בהוראת יקטרינה הגדולה.
במהלך מלחמת העולם השנייה עיירה זו נכבשה על ידי הגרמנים בשנים 1942–1943 והיא נכבשה מחדש על ידי הצבא האדום בשנת 1943. העיירה כוללת אנדרטאות לאלו שאבדו במלחמה.
בשנת 1958 האתר שולב כעיירה בשם סלביאנסק-על-קובאן (כדי להבדילה מהעיר סלוביאנסק באוקראינה).
אטימולוגיה

שמה של העיירה נגזר משמו של הכפר סלביאנסקאיה בשנת 1958. עיר בשם סלביאנסק כבר הייתה קיימת מאז תקופת ברית המועצות באזור דונייצק ולכן לשם העיר נוספה ההבהרה "על-קובאן". השם ניתן לכפר על שם מגיני העיירה וההוסרים הסלאביים, שהיו בפיקודו של אלכסנדר סובורוב בגדה הימנית של הקובאן.
גאוגרפיה

העיר שוכנת על גדות הדלתא של נהר קובאן, 68 ק"מ מהעיר קרסנודאר. שטחה הוא 20 קמ"ר, לאורך הגבול המינהלי, 39.5 ק"מר.
ישנה תחנת רכבת בקו פרוטוקה טימאשיובסק-קרים.
כלכלה

ייצור מוצרי נפט
תעשיית המזון: מפעלי יין, שימורים, חמאה וגבינה, צמחי אורז ותבואה, חוות עופות
תעשייה קלה: מפעל בגדים
הפקות חומרי בניין
כלכלה > חקלאות

מחוז סלביאנסקי הוא אחד האזורים החקלאיים הגדולים ביותר של קובאן עם שליטה בגידול אדמה. גידולי דגנים תופסים שני שלישים מהשטח הנטוע. הקו המוביל הוא ייצור האורז. יותר מ-30% מכל היבול של האורז בקובאן נקטף במחוז סלאביאנסקי. באזור ומחוצה לו מוכרים מוצרים נרחבים של החברה החקלאית בשם "ענק הגן". זהו הגן הגדול ביותר באירופה. על פי הקציר הגולמי של פירות וגרגרים (הייצור השנתי הוא יותר מ-30 אלף טון) החברה מדורגת במקום הראשון באזור (26% מהנפח הכולל). כמו כן מפותחים כאן גידול בעלי חיים ודיג.
אתרים בעלי עניין

המוזיאון הסלאבי להיסטוריה מקומית
מוזיאון הטבע הסלאבי
קתדרלת הדורמיציון (1907), שתוכננה על ידי האדריכל המפורסם של קובאן, קוסיאקין
אנדרטת סובורוב
שדרת התהילה
אנדרטה למשתתפי קרב טאמאן בצעדה של הצבא האדום
חינוך

ישנם 91 מוסדות חינוך, כולל 50 בתי ספר.
הסניף של אוניברסיטת קובאן
המכללה החקלאית הסלאבית
בית ספר מקצועי № 45
בית ספר מקצועי № 20
הסניף הסלבוני של מכללת נובורוסייסק לרפואה
הסניף הסלבוני של המכללה לטכנולוגיה, כלכלה ומשפטים על שם א.א ויאזמסקי
סניף האוניברסיטה הטכנולוגית והניהול של מוסקבה על שם ק. רזומובסקי
סניף האקדמיה הטכנולוגית הממלכתית במוסקבה
פסטיבל התרבות הסלאבית

מכל הפסטיבלים בלוח השנה הסלאבי, פסטיבל התרבות הסלאבית הוא ללא ספק החשוב והצבעוני ביותר. השם המלא של החג - יום הכתיבה והתרבות הסלאבית.
בשטחי העיירה מגיעים אורחים מקרוב ומרחוק מחו"ל, תושבי קובאן ואזורים אחרים ברוסיה, כדי לחלוק חלק מיצירותיהם ולאחסן בזהירות שפע של תרבויות לאומיות. בפסטיבל המקומי מוגשים הרבה פשטידות, מרק וכופתאות מבושלות. בקתה סלבונית עובדת במהלך הפסטיבל. שמירת המסורות חשובה מאוד באזור זה. אנשים גאים במסורות של ארצם ולכן הם מעבירים אותם מאבות קדומים לצאצאים. המארגנים הם הסוכנות הפדרלית לתרבות וקולנוע של משרד התרבות של הפדרציה הרוסית, הסניף האזורי של המפלגה הפוליטית הכל-רוסית "רוסיה המאוחדת", ממשלת מחוז קרסנודאר ועיריית סלאביאנסק.
ההיסטוריה של הפסטיבל החלה בשנת 2004, כאשר העיירה המחוזית סלאביאנסק עם 60 אלף תושבים העזה לערוך סקירה של התרבות הסלאבית בעלת היקף בינלאומי. במשך ארבע שנים הפסטיבל זכה לפופולריות והגדיל כל הזמן את מספר המשתתפים.
הערות שוליים

↑  "General Information" (ברוסית). נבדק ב-24 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4478176-3  NKC: ge901576  VIAF: 233869975   WorldCat (עם VIAF): 233869975 
המוזיאון הסלאבי להיסטוריה מקומית
אנדרטה למשתתפי קרב טאמאן בצעדה של הצבא האדום
ניקולאה בראנה

ניקולאה בראנה (רומנית: Nicolae al României‏; 15 באוגוסט 1903 - 9 ביוני 1978), מבית הוהנצולרן-זיגמרינגן, נסיך רומני בשם ניקולאה מרומניה, בנם של פרדיננד הראשון ושל מריה מאדינבורו, מלכת רומניה, נשיא מועצת העוצרות בתקופת המלוכה הראשונה של בן אחיו, מיכאי הראשון.
קרול השני, מלך רומניה, נטל מאחיו, הנסיך ניקולאה, את זכויותיו כבן משפחת המלוכה
ביוגרפיה

ניקולאה נולד ב-15 באוגוסט 1903 בסינאיה, רומניה, והיה הרביעי בין ילדי המלך הרומני פרדיננד. הוא לא היה יורש העצר וייעד עצמו לקריירה בצי הבריטי. האח הבכור, קרול, ויתר על זכות הירושה כדי שיוכל לחיות כראות עיניו בחו"ל, לכן במות פרדיננד יורש העצר היה בנו של קרול, מיכאי, שהיה בן חמש בלבד. ברומניה הוחלט על הרכבת מועצת עוצרות שתנהל את המדינה עד להתבגרות המלך ובראש המועצה, שמנתה שלושה אישים, הוצב הנסיך ניקולאה. ניקולאה, שהוזעק מבריטניה על כורחו, לא היה פעיל בענייני המדינה וכשאחיו קרול שב לרומניה בשנת 1930, כדי לתפוס את השלטון, שמח ניקולאה לקראתו ושמח להשתחרר מחובות השלטון.
ניקולאה חפץ לשאת לאישה את יואנה דומיטרסקו-דולטי, גרושה רומניה, ונזקק לאישור אחיו לנישואים אלה, כי החוק הרומני אסר על בני משפחת המלוכה להינשא לרומנים. קרול ייעץ לאחיו לשאת את בחירת ליבו ולצפות לאישור בדיעבד, אך לאחר הנישואים, שנערכו ב-28 באוקטובר 1931, שינה קרול את טעמו, לא הכיר בנישואים ופנה לבית משפט רומני, שהכריז בדצמבר 1931 על הנישואים כמבוטלים. ניקולאה התמיד בזוגיות שלו וב-1937, שש שנים לאחר הנישואים, ניסה להפעיל לחץ על אחיו המלך על ידי הצעת תמיכה כספית לתנועה הלגיונרית העוינת למלך. המלך הגיב בכינוס מועצת הכתר, ב-8 באפריל וקבלת החלטה להדיח את ניקולאה מזכויותיו כבן משפחת המלוכה ולהגלותו מרומניה. ייתכן שרצונם של פולנים מסוימים להכתיר את ניקולאה למלך פולין היה בין מניעיו של קרול ואומנם, לאחר מכן, התחילו לדבר בפולין על הכתרתו של קרול גם כמלך פולין ולחזק בכך את ברית ההגנה הפולנית-רומנית.
הנסיך ניקולאה, שהפך להיות ניקולאה בראנה, עבר לספרד ומאוחר יותר לשווייץ. לאחר הדחתו של קרול על ידי יון אנטונסקו, מיכאי הראשון השיב לו את זכויותיו כבן משפחת המלוכה. בשנת 1967, ארבע שנים לאחר מות רעייתו, נשא ניקולאה אישה שנייה. לניקולאה לא היו ילדים והוא הלך לעולמו בשנת 1978 במדריד.
הערות שוליים

↑  Ioan Scurtu: Politică şi viaţă cotidiană în România: în secolul al XX-lea şi începutul celui de-al XXI-lea עמוד 168 (ברומנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008370678105171  BnF: cb15801299x (data)  GND: 119146207  ISNI: 0000 0000 3161 4495  LCCN: n93053534  NTA: 131728717  VIAF: 57418593   WorldCat (עם VIAF): 57418593
סיסי הקיסרית הצעירה

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  ארנסט מרישקה 
 הופק בידי:  קרל ארליך
 תסריט:  ארנסט מרישקה 
 עריכה:  Alfred Srp 
 שחקנים ראשיים:  רומי שניידר קרלהיינץ בוהם וילמה דגישר מגדה שניידר גוסטב קנות' אוטה פרנץ
 מוזיקה:  אנטון פרופס 
 צילום:  ברונו מונדי 
 מדינה:  אוסטריה 
 חברה מפיצה:  אולפני ארמה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  10 בדצמבר 1956
 משך הקרנה:  101 דק' 
 שפת הסרט:  גרמנית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט היסטורי, סרט ביוגרפי, Heimatfilm 
 סרט קודם:  סיסי
 סרט הבא:  גורלה של מלכה
 www.sissi.de
 דף הסרט ב־IMDb
 
סיסי הקיסרית הצעירה (בגרמנית: Sissi – Die junge Kaiserin) הוא סרט אוסטרי העוסק בסיפורה של אליזבת, נסיכת בוואריה הידועה בכינוי "סיסי". הסרט בוים בידי ארנסט מרישקה עם רומי שניידר בתפקיד הראשי. אמה של שניידר, מגדה שניידר (אנ'), גילמה בסרט את אמה של סיסי. הסרט הוא השני מתוך טרילוגיית סרטים של מרישקה העוסקים בסיסי. הוא יצא לאקרנים בעקבות הצלחתו המסחררת של הסרט הקודם בסדרה "סיסי", ובעקבותיו הוציא מרישקה גם את "גורלה של מלכה".
עלילה

הסרט נפתח לאחר שהנסיכה סיסי (רומי שניידר) והקיסר פרנץ (קרלהיינץ בוהם) כבר נשואים. סיסי מסתגלת לאט לחיים כקיסרית של אוסטריה, אבל מתקשה להסתדר עם חמותה הארכידוכסית סופי (וילמה דגישר). סופי דבקת בכללי הפרוטוקולים והנימוסים, ומפריעה לתפקודו התקין של המנגנון הקיסרי כמו גם לחיי המשפחה של בנה. כאשר סיסי יולדת בת ראשונה, סופי מתעקשת לקחת את הילדה ולגדל אותה בעצמה, כי היא מרגישה סיסי צעירה מדי ולא מוסמכת לעשות זאת. סופי גם מרגישה שהמקום של סיסי לא נמצא בחדר הילדים עם התינוקת שלה, אלא עם פרנץ הנוסע בכל רחבי האימפריה. שערורייה מאיימת לפרוץ כאשר סיסי נמלטת מווינה וחוזרת לבוואריה לראות את הוריה. היא מסתירה את האמת מאמה לודוביקה (מגדה שניידר), אבל מודה בפני אביה הדוכס מקס שהיא אינה מסוגלת לחיות יותר עם רודנותה של סופי. פרנץ עוקב אחריה ולבסוף משכנע אותה לחזור לווינה. אירוע זה מחזק את ההשפעה של סיסי על הקיסר, והיא תומכת ברוזן דיולה אנדראשי ובזכויותיהם של ההונגרים באימפריה. הסרט מסתיים כאשר סיסי מוכתרת בבודפשט כמלכת הונגריה (למעשה ההכתרה התקיימה רק לאחר הפשרה האוסטרו-הונגרית של 1867).
סטוונגר

סטוונגר (בנורווגית: Stavanger, ‏האזנהקובץ:Stavanger.ogg‏Ⓘ‏) היא עיר נמל בחוף הדרום-מערבי של נורווגיה, אזור המתאפיין בנופי פיורדים. העיר היא בירת מחוז רוגלנד.
מאפיינים

אוכלוסיית סטוונגר מונה 121,610 תושבים (נכון לשנת 2009), והיא העיר הרביעית בגודל אוכלוסייתה במדינה, אחרי אוסלו, ברגן וטרונדהיים.
בעבר עסקו תושבי האזור בעיקר בדיג, והעיר נודעה בתעשיית הסרדינים המפותחת שבה. בשנות ה-60 של המאה ה-20 חלה תפנית, עם גילוי מצבורי נפט באזור הים הצפוני. העיר גדלה והתפתחה, והפכה מוקד משיכה לעובדים שהיו מעוניינים להשתלב בתעשיית הנפט. יוקר המחיה בעיר הוא מהגבוהים בעולם, ובשנת 2011 דורגה העיר במקום הרביעי בסקר יוקר המחיה בערים שונות בעולם.[דרוש מקור]
מוסדות האיחוד האירופי החליטו להכריז על העיר כבירת התרבות של אירופה לשנת 2008, במקביל לעיר ליברפול שבבריטניה. בעיר פועלת אוניברסיטה אחת, אוניברסיטת סטוונגר, ובה לומדים כ-8,000 סטודנטים. בין אוניברסיטת סטוונגר ובין הטכניון נחתם בשנת 2014 מסמך הבנות לשיתוף פעולה הדדי וכיום ישנן מספר פעילויות משותפות בין האוניברסיטאות. בעיר ישנה סצנת מטאל פורחת ובה צמחו להקות המטאל הגותי החשובות טריסטניה וסירניה, וכן להקות נוספות.
תיירות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בקרבת העיר נמצא אגם מוסווטנט.
קשרים עם ישראל

בעיר פועלת קהילה נוצרית-פרוטסטנטית גדולה המתפעלת את "אגודת ידידים של מדינת ישראל" בראשותו של מר ארנה קרלסן. אגודה זו תומכת באופן גלוי בישראל, מגייסת תרומות רבות ואף מארחת באופן קבוע בעיר קבוצות של נפגעי טרור ישראלים.[דרוש מקור]
בנוסף, סטוונגר היא עיר תאומה של נתניה.
ערים תאומות

דנמרק אסביירג, דנמרק
ישראל נתניה, ישראל (מ־1997)
מדגסקר אנטסיראבה, מדגסקר
סיסי (כדורגלנית)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע אישי
 לידה:  2 ביוני 1967 (בת 57) Esplanada, ברזיל 
 גובה:  1.65 מטרים
 עמדה:  קשר 
 
סיסליידה דו אמור לימה (בפורטוגזית: Sisleide do Amor Lima; נולדה ב-2 ביוני 1967), הידועה בכינוי סיסי, היא כדורגלנית עבר ומאמנת כדורגל ברזילאית.