stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בנז'מן מנדי
קריירת מועדונים

מנדי נולד וגדל בלוז'מו הסמוכה לפריז שבצרפת. בשנת 2000 החל לשחק בפאליזו. ב-2007 עבר ללה האבר. בשנת 2010 החל לשחק עבור קבוצת המילואים של המועדון, במדיה ערך 12 הופעות ליגה. ב-24 ביולי 2011 חתם על החוזה המקצועני הראשון בקריירה שלו לשלוש שנים בלה האבר, וב-9 באוגוסט 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת בהפסד 1–2 לאמיין במסגרת הגביע הצרפתי. במשך שנתיים ערך 57 הופעות ליגה במדי הקבוצה, במהלכן לא כבש שערים.
ב-8 ביולי 2013 חתם במרסיי מהליג 1. במרסיי רשם 81 הופעות בעמדת המגן השמאלי, ועד מהרה הפך לאחד השחקנים הבולטים של הקבוצה, כששיחק בהרכב הפותח של הקבוצה באופן קבוע. ב-22 ביוני 2016 חתם על חוזה לחמש שנים במונקו. ב-12 באוגוסט 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי מונקו בתיקו 2–2 עם גנגאן. ב-5 באוקטובר 2016 רשם בישול בניצחון מונקו 0–6 על נאנסי וב-4 בפברואר 2017 רשם צמד בישולים בניצחון מונקו 0–3 על ניס. ב-15 במרץ נבחר לשחקן המצטיין במשחק בניצחון 1–3 על מנצ'סטר סיטי במסגרת שמינית גמר ליגת האלופות, כשבסיום המשחק העפילה מונקו לשלב רבע הגמר.
ב-24 ביולי 2017 חתם במנצ'סטר סיטי, תמורת סכום המוערך בכ-52 מיליון ליש"ט. ב-25 בספטמבר 2017 קרע מנדי את הרצועה הצולבת בברכו וסיים את העונה. ב-28 בנובמבר 2020 כבש שער בכורה בפרמייר ליג, בניצחון קבוצתו 0–5 על ברנלי. ב-26 באוגוסט 2021 הושעה מהקבוצה בעקבות מעצרו בחשד למספר מעשי אונס.
ב-17 ביולי 2023, לאחר שזוכה באופן סופי מהאשמות של אונס ותקיפה מינית, חתם לשנתיים בלוריאן.
ב-11 בפברואר 2025 חתם בפ.צ. ציריך.
קריירה בינלאומית

מנדי שיחק בכל נבחרות הנערים והנוער של צרפת. בשנת 2011 היה בסגל נבחרת צרפת עד גיל 17 שהעפילה עד לרבע גמר גביע העולם עד גיל 17. במדי נבחרת צרפת עד גיל 19 מחזיק מנדי ב-12 הופעות ובנבחרת צרפת עד גיל 21 הוא מחזיק בתשע הופעות.
במרץ 2017 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת של צרפת לקראת משחק מוקדמות מונדיאל 2018 נגד נבחרת לוקסמבורג. מנדי פתח בהרכב נבחרתו במשחק החוץ בלוקסמבורג, שנגמר בניצחון נבחרתו 3–1.
ב-17 במאי 2018 זומן לסגל לקראת טורניר מונדיאל 2018 שנערך ברוסיה, והיה שותף בזכייה בו.
חיים אישיים

ב-26 באוגוסט 2021 הואשם מנדי על ידי המשטרה בשבע עבירות של אונס ובאישום אחד של תקיפה מינית והוכנס למעצר. מנדי הואשם בשש עבירות אינוס ובעבירת תקיפה מינית נגד אישה נוספת. בקשתו לשחרור בערבות נדחתה, מכיוון שהפר את תנאי הערבות הקודמים שנקבעו כי אסור לו לקיים מסיבות בביתו. מנדי הושעה ממנצ'סטר סיטי עד לקיום המשפט. ב-13 בינואר 2023 זוכה ממרבית האישומים נגדו וב-14 ביולי של אותה שנה זוכה סופית מכל אשמה.
תארים > קבוצתיים

אליפות צרפת (1): 2016/2017
אליפות אנגליה (4): 2017/2018, 2018/2019, 2020/2021, 2021/2022
גביע הליגה האנגלית (4): 2017/2018, 2018/2019, 2019/2020, 2020/2021
מגן הקהילה (1): 2018
תארים > נבחרת צרפת

גביע העולם בכדורגל (1): 2018
חיצוניים

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
בנז'מן מנדי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
בנז'מן מנדי, ברשת החברתית אינסטגרם
בנז'מן מנדי, באתר Transfermarkt
בנז'מן מנדי, באתר Soccerway
בנז'מן מנדי, באתר BDFutbol
בנז'מן מנדי, באתר WorldFootball.net
בנז'מן מנדי, באתר National Football Teams
בנז'מן מנדי, באתר FootballDatabase.eu
בנז'מן מנדי, באתר ESPN
הערות שוליים

↑  ‏מנצ'סטר סיטי רכשה את בנג'מין מנדי תמורת 52 מיליון ליש"ט, באתר ספורט1, 24 ביולי 2017
↑  בנג'מין מנדי סובל מקרע ברצועה הצולבת וייעדר כתשעה חודשים, באתר וואלה, 28 בספטמבר 2023
↑  בנז'מן מנדי נעצר, חשוד בארבעה סעיפי אונס וסעיף של הטרדה מינית, באתר וואלה, 26 באוגוסט 2021
↑  אחרי הזיכוי במשפט האונס: בנז'מן מנדי חתם בלוריין לשנתיים, באתר וואלה, 17 ביולי 2023
↑  '"`UNIQ--templatestyles-00000014-QINU`"'"Monaco star Mbappé given maiden France call-up". goal.com. 16 במרץ 2017. נבדק ב-16 במרץ 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  '"`UNIQ--templatestyles-00000016-QINU`"'"Luxembourg vs. France – 25 March 2017 – Soccerway". soccerway.com. נבדק ב-25 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  '"`UNIQ--templatestyles-00000018-QINU`"'Andy Charles (21 במאי 2018). "Alexandre Lacazette and Anthony Martial on standby for France World Cup squad and Dimitri Payet out". Sky Sports. נבדק ב-18 בספטמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Benjamin Mendy found not guilty of six counts of rape, BBC, 13 January 2023
↑  בנז'מן מנדי זוכה מאשמה במשפט החוזר בתיק האונס ופרץ בבכי, באתר וואלה, 14 ביולי 2023
| נבחרת צרפת – מונדיאל 2018 (אלופת העולם) |
| --- | --- | --- |
|  1 לוריס •  2 פבאר •  3 קימפמבה •  4 וראן •  5 אומטיטי •  6 פוגבה •  7 גריזמן •  8 למאר •  9 ז'ירו •  10 אמבפה •   11 דמבלה •  12 טוליסו • 13 קאנטה •  14 מטווידי • 15 אנזונזי • 16 מנדנדה • 17 ראמי • 18 פקיר • 19 סידיבה • 20 תובאן • 21 הרננדס • 22 מנדי • 23 אראולה • מאמן: דשאן |  1 לוריס •  2 פבאר •  3 קימפמבה •  4 וראן •  5 אומטיטי •  6 פוגבה •  7 גריזמן •  8 למאר •  9 ז'ירו •  10 אמבפה •   11 דמבלה •  12 טוליסו • 13 קאנטה •  14 מטווידי • 15 אנזונזי • 16 מנדנדה • 17 ראמי • 18 פקיר • 19 סידיבה • 20 תובאן • 21 הרננדס • 22 מנדי • 23 אראולה • מאמן: דשאן | צרפת |
רישיון להרוג (1989)

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  סיפור מאת איאן פלמינג
 בימוי:  ג'ון גלן 
 הופק בידי:  אלברט ברוקולי, מייקל וילסון 
 תסריט:  ריצ'רד מייבאום, מייקל וילסון 
 עריכה:  ג'ון גרובר 
 שחקנים ראשיים:  טימותי דלטון  קארי לוול  טליסה סוטו
 מוזיקה:  מייקל קאמן, וולטר אפאנאסייף 
 צילום:  אלק מילס 
 מדינה:  ארצות הברית  הממלכה המאוחדת
 חברת הפקה:  הפקות Eon, מטרו גולדווין מאייר 
 חברה מפיצה:  מטרו גולדווין מאייר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  13 ביוני 1989
 משך הקרנה:  133 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  מתח
 מקום התרחשות:  פלורידה 
 הכנסות:  156.1 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   licensetokill
 סרט קודם:  007 באזור המסוכן
 סרט הבא:  גולדן איי
 סרטים בסדרה:  ג'יימס בונד
 דף הסרט ב־IMDb
 
רישיון להרוג (באנגלית בריטית: Licence to Kill, באנגלית אמריקנית: License to Kill) הוא סרט קולנוע בריטי-אמריקאי, ה-16 בסדרת סרטי ג'יימס בונד, משנת 1989. הסרט, בכיכובו של השחקן טימותי דלטון, מבוסס על הספר חיה ותן למות בשילוב מרכיבים מהסיפור הקצר "The Hildebrand Rarity" פרי עטו של הסופר איאן פלמינג. עלילת הסרט עוקבת אחר הסוכן החשאי בונד, אשר פורש משירות הוד מלכותה ורודף לבדו אחר איש המאפיה וסוחר ההרואין הלטיני פראנץ סאנצ'ז.
מלבד דלטון, שהיה זה סרטו השני והאחרון בסדרה, שיחקו בסרט רוברט דאבי, טליסה סוטו, קארי לוול ובניסיו דל טורו.
בנוסף, זהו הסרט החמישי והאחרון בזיכיון שביים ג'ון גלן, והאחרון שבו רוברט בראון גילם את דמותו של "M" וקרוליין בליס את מיס מאניפני. זה היה גם הסרט האחרון שבו השתתפו התסריטאי ריצ'רד מייבאום, מעצב כותרות הפתיחה מוריס בינדר והמפיק אלברט ר. ברוקולי, אשר הלכו לעולמם בשנים שלאחר מכן.
"רישיון להרוג" היה סרט בונד הראשון שלא השתמש בשם של סיפור קיים מאת איאן פלמינג. במקור נקרא "Licence Revoked" (רישיון שנשלל), אך השם שונה לאחר שהוקרן בפני קהל אמריקאי, שהקשר היחיד שמצא למונח היה רישיון נהיגה. על אף שהעלילה היא ברובה מקורית, היא משלבת אלמנטים מהספר חיה ותן למות ומהסיפור הקצר Rarity Hildebrand, עם השפעה נוספת מסרטו של אקירה קורוסאווה "יוג'ימבו".
מטעמי תקציב, זהו סרט בונד הראשון שצולם כולו מחוץ לבריטניה. הצילומים התקיימו במקסיקו ובארצות הברית, בעוד שסצנות הפנים צולמו באולפני Estudios Churubusco במקום באולפני Pinewood. הסרט הכניס למעלה מ-156 מיליון דולר ברחבי העולם, קיבל ביקורות חיוביות ברובן, אך נמתחה עליו ביקורת בשל הטון האפל יותר של העלילה.
שחקנים ודמויות

| שחקן | דמות | תיאור |
| --- | --- | --- |
| טימותי דלטון | ג'יימס בונד | סוכן MI6 שמתפטר כדי לנקום בברון הסמים פרנץ סאנצ'ז. |
| קארי לוול | פאם בובייה | טייסת צבאית לשעבר ומודיעה של ה-DEA. |
| רוברט דאבי | פרנץ סאנצ'ז | ברון הסמים החזק ביותר באמריקה הלטינית, מבוקש על ידי ה-DEA במשך שנים. |
| טליסה סוטו | לופה למורה | חברתו של סאנצ'ז, שיש לה רגשות רומנטיים כלפי בונד. |
| אנתוני זרבה | מילטון קרסט | עוזרו של סאנצ'ז, מפעיל חברת מחקר ימי, שבונד מסבך כדי להפנות את סאנצ'ז נגדו. |
| אוורט מקגיל | אד קיליפר | סוכן DEA מושחת שמשחרר את סאנצ'ז ממעצר. |
| פרנק מק'ריי | שארקי | חבר של פליקס לייטר ובעל עסק להשכרת סירות. |
| דזמונד לואלין | Q (קיו) | בעל בריתו של בונד המספק לו גאדג'טים ועוזר לו בשטח. |
| רוברט בראון | M (אם) | ראש ה-MI6 והממונה על בונד, שמבטל את רישיונו להרוג. |
| קרוליין בליס | מיס מאניפני | המזכירה האישית של M. |
| אנתוני סטארק | טרומן-לודג' | היועץ הפיננסי של סאנצ'ז. |
| גראנד ל. בוש | הוקינס | סוכן DEA שמתנגד למסע הנקמה של בונד. |
| בניסיו דל טורו | דאריו | שכיר חרב אישי של סאנצ'ז. |
| אלחנדרו בראצ'ו | פרז | אחד מעוזריו של סאנצ'ז. |
| גאי דה סן סיר | בראון | אחד מעוזריו של סאנצ'ז. |
| דיאנה לי-הסו | לוטי | סוכנת סמים מהונג קונג שעובדת עם קוואנג. |
| רייפר ג'ונסון | מולנס | סוכן DEA. |
| דייוויד הדיסון | פליקס לייטר | סוכן CIA לשעבר וכיום ב-DEA, חבר קרוב של בונד. |
| דון סטרוד | קולונל הלר | ראש האבטחה של סאנצ'ז. |
| פריסילה בארנס | דלה צ'רצ'יל | אשתו של פליקס לייטר. |
| קארי-הירויוקי טגאווה | קוואנג | סוכן סמים מהונג קונג שנשלח לחדור לארגונו של סאנצ'ז. |
| פדרו ארמנדאריז | הנשיא הקטור לופז | נשיא איסתמוס. |
| וויין ניוטון | פרופ' ג'ו בוצ'ר | מתווך של סאנצ'ז ומטיף טלוויזיוני של מכון מדיטציה. |
| כריסטופר נים | פאלון | סוכן MI6 שנשלח לעצור את בונד, חי או מת. |
| רוג'ר קאדני | קפטן ווייבקרסט | קפטן של ספינה בשם ווייבקרסט. |
| ז'נין ביזיניאנו | חשפנית | עובדת בבר "Barrelhead". |
| קלאודיו ברוק | מונטלונגו | מנהל בנק איסתמוס, המשמש להלבנת הון עבור סאנצ'ז. |
הפקה

הכנת התסריט החלה מיד לצאת הסרט הקודם בסדרה, 007 באזור המסוכן. התסריט הראשוני נכתב על ידי ריצ'רד מייבאום ומייקל וילסון. לתסריט לא היה דמיון רב לסיפור המקורי של פלמינג, והוא שמר על סגנון ריאליסטי כשהוא מציג צד אפל יותר של בונד.
ההפקה חיפשה לוקיישן חדש לסדרה ובחנה את סין, אך הרעיון נזנח בעקבות הסרט הקיסר האחרון (1987), שהפחית את הרצון לצלם שם. התסריטאים תכננו מרדף על החומה הגדולה וסצנת קרב בין חיילי צבא הטרקוטה, וכן תסריטים על ברון סמים במשולש הזהב, אך הרעיון נפל בשל חשש מצנזורה סינית. בסופו של דבר הוחלט לצלם במדינה טרופית, וברוקולי סיכם על צילומים במקסיקו, באולפני Estudios Churubusco במקסיקו סיטי.
עליית העלויות אילצה את ההפקה לצלם את כל הסרט מחוץ לבריטניה – לראשונה בסדרה, בגל "חוק הסרטים הבריטי" (1985) שהעלה מיסים על אומנים זרים בבריטניה. אולפן Pinewood Studios, ששימש את כל הסרטים הקודמים, עסק רק בפוסט-פרודקשן והקלטת סאונד.
הפקה > כתיבה ונושאים

המתווה הראשוני של התסריט נערך על ידי ווילסון ומייבאום. לפני שהזוג הצליח לפתח את התסריט, איגוד התסריטאים האמריקאי (WGA) פתח בשביתה ומייבאום לא הצליח להמשיך לכתוב, כך ווילסון נשאר לכתוב את התסריט לבדו. למרות שגם העלילה הראשית וגם של "רישיון להרוג" לא זהים או לקוחים מהרומנים של פלמינג, ישנם אלמנטים מהספרים המשמשים בקו העלילה, כולל מספר היבטים של הסיפור הקצר "Hildebrand's Rarities", כמו הדמות מילטון קרסט. פציעתו של פליקס לייטר על ידי כריש התבסס על הרומן "חיה ותן למות", בעוד שהגרסה הקולנועית של הספר סיפקה את הדמיון ההדוק בין הנבל הראשי, מר ביג, לבין הנבל הראשי של רישיון להרוג, סאנצ'ז. התסריט לא היה מוכן עד תחילת הליהוק, כשקארי לוול נבחנה לסרט עם שורות מ"רצח בעיניים".
התסריט, שנקרא בהתחלה "רישיון לשלול", נכתב מתוך מחשבה על האפיון של טימותי דלטון שמשחק את בונד, והאובססיה שבה בונד רודף אחרי סאנצ'ז בשם לייטר ואשתו המתה נתפסת בגלל "נישואיו שנגדעו באכזריות". התיאור האפל יותר של בונד הוביל להגברת האלימות והפך לגרפי יותר. ווילסון השווה את התסריט ליוג'ימבו של אקירה קורוסאווה, שבו סמוראי "ללא כל התקפה של הנבל או קבוצותיו, רק זורע זרעים של חוסר אמון, ומצליח לגרום לנבל להפיל את עצמו". ווילסון הודה בחופשיות שהרעיון של היבט ההרס-מבפנים של העלילה הגיע יותר מהרימייק של יוג'ימבו וסרג'יו ליאונה ― בעבור חופן דולרים, מאשר מהשימוש של פלמינג במבנה העלילה מ"האיש בעל אקדח הזהב".
עבור מיקום העלילה יצר ווילסון את "הרפובליקה של איסתמוס" הבדיונית, רפובליקת בננות המבוססת על פנמה, כשסאנצ'ז נושא דמיון לגנרל מנואל נורייגה. ההקבלות בין שני הנתונים התבססו על השימוש הפוליטי של נורייגה בסחר בסמים ובהלבנת הון כדי לספק הכנסות לפנמה. רוברט דאווי הציע את המוטו "נאמנות חשובה יותר מכסף", שלדעתו הולם את דמותו של פרנץ סאנצ'ז, שדיי הבחין שהוא מתמקד בבגידות ובתגמול.
הפקה > ליהוק

לאחר שקארי לוול נבחרה לגלם את פאם בובייה, היא צפתה בסרטים רבים מהסדרה כהשראה. לואל תיארה את התפקיד כאתגר גדול, שכן לא ראתה עצמה כ"נערת ג'יימס בונד טיפוסית", ואף הגיעה לאודישן בג'ינס וז'קט עור. בארצות הברית היא חבשה פאה, אך סצנה שבה בובייה מקבלת כסף מבונד כדי לרכוש בגדים חדשים (וכן מסתפרת) נוספה כדי שתוכל להשתמש בתסרוקתה הקצרה הטבעית.
רוברט דאבי לוהק בעקבות הצעתה של טינה ברוקולי והמלצתו של התסריטאי ריצ'רד מייבאום, שראה אותו בסרט הטלוויזיה Terrorist on Trial. דאבי חקר את קרטלי הסמים הקולומביאניים ואת המבטא המקומי, ונשאר בדמות גם מחוץ לצילומים. לאחר שקרא את קזינו רויאל החליט לעצב את סאנצ'ז כהשתקפות של בונד, בהשראת דמותו של לה שיפר. דאבי אף למד צלילה לצורך סצנה שבה סאנצ'ז מחולץ מרכב משוריין ששקע.
דאבי גם סייע בליהוק טליסה סוטו לתפקיד לופה לאמורה, לאחר ששיחק את בונד באודישן. דייוויד הדיסון חזר לגלם את פליקס לייטר, 16 שנים לאחר תפקידו בחיה ותן למות. הוא לא ציפה לשוב לתפקיד, וג'ון גלן חשש ללהק אותו בשל גילו (61), מאחר שהתפקיד כלל סצנת צניחה.
בניסיו דל טורו לוהק לתפקיד דריו, עוזרו של סאנצ'ז, בזכות שילוב של רוגע ואיום. דאבי התקרב אליו ואף כינה אותו "החניך שלי". ויין ניוטון קיבל את תפקיד פרופ' ג'ו בוצ'ר לאחר שפנה למפיקים בבקשה להשתתף בסרט.
נשיא איסטמוס גולם על ידי פדרו ארמנדאריז ג'וניור, בנו של פדרו ארמנדאריז, שגילם את עלי קרימביי במרוסיה באהבה. ג'ון ריס-דייוויס טען כי הוצע לו לחזור בתפקיד משנה כגנרל פושקין, אך דחה זאת משום שחשב שהתפקיד אינו נחוץ לעלילה.
הפקה > צילומים

הצילומים העיקריים נערכו בין ה-18 ביולי ל-18 בנובמבר 1988. רוב הצילומים נערכו במקסיקו. שאר הצילומים נערכו בפלורידה.
הצילומים החלו באולפני Churubusco במקסיקו, ששימשו בעיקר להכנת התפאורה של הרפובליקה הבדיונית "איסטמוס". במקסיקו סיטי, "Biblioteca del Banco de Mexico" שימשה לצילומי החזית של מלון "אל פרזידנטה", "Casino Español" צולם כקזינו של איסטמוס, ותיאטרון העיר שימש לחזיתו. "וילה ערבסקה באקפולקו" שימשה כאחוזתו המפוארת של סאנצ'ז, ומעבר ההרים לה רומורוסה בטקטה שימש לזירת המרדף עם המכליות בסוף הסרט. מרכז הטקסים של שבט האוטומי בטמואיה שימש כ"מכון מדיטציה אולימפטק" של סאנצ'ז. סצנות תת-ימיות צולמו באי איסלה מוחרס ליד קנקון.
באוגוסט 1988, ההפקה עברה לקיז שבפלורידה, בעיקר לקי ווסט. גשר "Seven Mile" שימש לצילומי סצנת המשאית המשוריינת של סאנצ'ז שנדחפת למים. בין האתרים הנוספים שצולמו בקי ווסט: בית המינגוויי (אנ'), נמל התעופה, כיכר מאלורי, כנסיית "St. Mary's Star of the Sea" לחתונת פליקס לייטר, וביתו של סטפנו ברחוב סאות' 707. מזח משמר החופים האמריקאי שימש כנמל של איסטמוס. בזמן שההפקה חזרה למקסיקו סיטי, המפיק אלברט ברוקולי חלה, מה שגרם להיעדרותו לראשונה בצילומי סרט בונד.
סצנת חטיפת המטוס של סאנצ'ז צולמה בפלורידה, ובה הפעלולן ג'ייק לומברד קפץ ממסוק למטוס, בעוד טימותי דלטון עצמו קשר את המטוס בכבל. המטוס היה דגם בגודל מלא שתוכנן במיוחד. צילומים רחוקים של דלטון ודייוויד הדיסון צונחים בוצעו תחילה, ולאחר מכן נוספו צילומים קרובים ליד הכנסייה. במהלך אחד הטייקים, תקלה ברתמה גרמה להדיסון ליפול על המדרכה ולסבול מצליעה עד סוף הצילומים.
סצנות הקרב הימי בין בונד לאנשיו של סאנצ'ז צולמו בשני צוותים – צוות עילי בהובלת ארתור ווסטר, שבו השתתף דלטון עצמו, וצוות תת-ימי עם צוללנים מנוסים. פעלול גלישת הסקי על המים (אנ') בוצע על ידי אלוף העולם דייב ריינהרט, כאשר צילומי התקריב השתמשו בדלטון על מתקן מיוחד. מותו של מילטון קרסט צולם בעזרת ראש תותב, שעוצב לפי תבנית פניו של אנתוני זרבה, אך בשל הגרפיות של הסצנה היא קוצרה כדי להימנע מצנזורה.
לצורך מרדף המכליות הסופי, ההפקה השתמשה בקטע מכביש מהיר פדרלי 2D במקסיקו, שנסגר מטעמי בטיחות. נעשה שימוש ב-16 מכליות, שחלקן עברו שדרוגי מנוע והותאמו לפעלולים. אחת מהן כללה הגה נוסף בחלק האחורי, שאפשר לפעלולן נסתר לנהוג בזמן שקארי לוול ישבה מקדימה, ואחרת קיבלה מערכת מתלים מיוחדת שאיפשרה לה להרים את הגלגלים הקדמיים. מנגנון מיוחד יועד להטיית מכלית על צדה, אך הפעלולן רמי ז'וליין הצליח לבצע את הפעלול ללא צורך באפקטים מיוחדים.
מוזיקה

בתחילה, ויק פליק, שניגן בגיטרה המובילה בגרסה המקורית של נעימת 007 של מונטי נורמן, ואריק קלפטון התבקשו להלחין ולבצע את שיר הנושא של "רישיון להרוג". הם יצרו נעימה שתאמה את משחקו הקשוח של טימותי דלטון, אך המפיקים דחו אותה. במקום זאת, נבחר שירה של גלדיס נייט, שהתבסס על נושא החצוצרות מגולדפינגר כהומאז' לסרט, מה שחייב תשלומי תמלוגים ליוצרים המקוריים. השיר הפך ללהיט הראשון של נייט שנכנס לעשירייה הפותחת בבריטניה מאז 1977.
בסיום הסרט מופיע השיר "If You Asked Me To" של פטי לבל, שהפך ללהיט R&B בעשירייה הפותחת.
במקור, ג'ון בארי היה אמור להלחין את הפסקול, אך הוא לא היה זמין עקב ניתוח גרון לאחר קרע בוושט ב-1988. בשל מצבו הרפואי, היה מסוכן להעבירו מביתו בניו יורק ללונדון להשלמת הפסקול, ולכן שלב הפוסט-פרודקשן הוארך כדי לאפשר לו להחלים. בסופו של דבר, הלחין וניצח על הפסקול מייקל קיימן, שהיה מוכר מהלחנת סרטי פעולה כמו נשק קטלני ומת לחיות. הבמאי ג'ון גלן בחר בקיימן כי האמין שיוכל לספק את הצליל הקרוב ביותר לסגנונו של בארי.
הפצה

גופי הדירוג הקולנועיים התנגדו לאלימות המוגזמת והריאליסטית בסרט. הן איגוד הקולנוע האמריקאי (MPAA) והן מועצת הסיווג הבריטית (BBFC) דרשו התאמות בתוכן, כאשר ה-BBFC דרשה במיוחד קיצוץ של 36 שניות. "רישיון להרוג" היה סרט בונד הראשון שקיבל דירוג PG-13 בארצות הברית, דירוג שהוחל על כל סרטי בונד מאז. מהדורת ה-DVD של רישיון להרוג מ-2006 הייתה הפעם הראשונה שבה הסרט שוחרר ללא צנזורה. זהו גם סרט בונד היחיד שקיבל במקור דירוג (גיל) 15 בבריטניה, אך ללא הקיצוצים, המדרגים שקלו להעניק לו דירוג גיל 18.
הסרט הוקרן בבכורה ב-13 ביוני 1989 בקולנוע Odeon Leicester Square בלונדון, וגייס 200,000 ליש"ט (628,493 ליש"ט בשווה ערך של 2025) למען The Prince’s Trust (אנ') .
בעיות התעוררו גם בקמפיין הפרסום: כרזות טיזר שיצר בוב פיק בהזמנת אלברט ברוקולי, על בסיס השם המקורי "Licence Revoked", נפסלו על ידי MGM לאחר שבדיקות קהל הראו כי בארצות הברית הביטוי מזוהה עם שלילת רישיון נהיגה. הפרסום העדכני של סטיבן צ'ורני, שהתאים לסגנון המסורתי, יצא באיחור והגביל את הקרנות הטרום-בכורה. MGM גם ביטלה קמפיין שיצר דון סמולן, שקודם לכן עבד על שמונה מסרטי בונד, שהתמקד באופיו הקשוח של הסרט.
הפצה > הכנסות

"רישיון להרוג" הכניס 156.2 מיליון דולר (373.3 מיליון דולר בערכים של 2022) מתקציב של 32 מיליון דולר (78.9 מיליון דולר בערכים של 2022), מה שהניב רווח מתואם אינפלציה של 287.2 מיליון דולר, והפך אותו לסרט ה-12 הרווחי ביותר של השנה. בבריטניה הסרט הכניס 7.5 מיליון ליש"ט (24 מיליון ליש"ט בערכים של 2025) ודורג כסרט השביעי הרווחי ביותר של השנה, למרות דירוג הצפייה 15, שהגביל את מספר הצופים.
בארצות הברית וקנדה הסרט הכניס 34.6 מיליון דולר, מה שהפך אותו לסרט ג'יימס בונד הפחות מצליח כלכלית בארצות הברית, כאשר מתחשבים באינפלציה. בין הגורמים שהוצעו להכנסות הנמוכות הייתה התחרות הקשה בקולנוע, שכן הסרט יצא במקביל לנשק קטלני 2, מכסחי השדים 2, אינדיאנה ג'ונס ומסע הצלב האחרון (שבו כיכב שון קונרי, לשעבר ג'יימס בונד) ובאטמן.
הכנסות משמעותיות ממדינות נוספות כללו 14.2 מיליון דולר בגרמניה, 12.4 מיליון דולר בצרפת, 8.8 מיליון דולר ביפן, 8.7 מיליון דולר בהולנד ו-8.6 מיליון דולר בשוודיה.
למרות שהכניס יותר מפי 4.3 מתקציבו, "רישיון להרוג" נחשב לסרט בונד עם ההחזר הכלכלי הנמוך ביותר מבחינה ריאלית, כמו גם עם שולי הרווח הנמוכים ביותר מכל 25 הסרטים הרשמיים בסדרה נכון ל-2022. הסרט היחיד עם המילה "Kill" בכותרת הוא רצח בעיניים, שגם בוים על ידי ג'ון גלן, הוא השני מהתחתית במדד החזרי ההכנסות.
ביקורות > ביקורות בזמן יציאת הסרט

התגובות ל"רישיון להרוג" היו מעורבות. הגרדיאן שיבח את האווירה הקשוחה אך ציין שהכתיבה והבימוי יכלו להיות חדים יותר. The Observer ראה בדלטון בונד רציני יותר מהרגיל אך עדיין משעשע. מנגד, הדיילי אקספרס קטל את הסרט כעלילה מגוחכת וחסרת קישוריות, והספקטייטור הגדיר אותו כרועש, חוזר על עצמו ולא נעים לצפייה.
הטיימס טען כי הסרט לא מפתיע אך דלטון מעניק לדמות יותר חום ואישיות. הסאנדיי טיימס ציין כי בונד איבד את דמות "המרגל הג'נטלמן" והפך לדמות פעולה כמו באטמן. The Independent שיבח את ניסיון היוצרים להתרחק מאלמנטים מיושנים בספרים, אך ראה את הדמות כהרגל רע שלא מספק ריגוש אמיתי.
ביקורות בצפון אמריקה היו חלוקות: The Globe and Mail טען שהסרט "נטול בונד", בעוד הוושינגטון טיימס ביקר את הדרך בה דלטון גילם את זעמו. הניו יורק טיימס התרשם מהטון האפל שהוסיף דלטון אך טען שהסרט נשאר צפוי.
רוג'ר אברט בשיקגו סאן טיימס העניק 3.5 כוכבים מתוך 4 ושיבח את הפעלולים. Newsweek כינה את הסרט "סרט אקשן טהור", אך ציין שדלטון לא הטביע חותם אישי. טיים אהב את סצנות המשאיות אך ביקר את הכתיבה וראה בדלטון שחקן "משועמם".
ביקורות > ביקורות כיום

דעות על רישיון להרוג השתנו עם השנים. כיום הסרט זוכה ל-80% ביקורות חיוביות ב-Rotten Tomatoes, אך הדעות נותרו מעורבות.
Empire העניק לסרט שני כוכבים מתוך חמישה וקבע כי דלטון "די חסר תקווה" בתפקיד. IGN דירג אותו במקום ה-15 מתוך 21 סרטי בונד באותה תקופה, בטענה שהוא "קודר מדי וחרג מהמתכון הרגיל של הסדרה". דזמונד לואלין, שגילם את Q, אמר שהסרט היה "סרט טוב, אבל לא סרט בונד".
MSN מיקם אותו במקום האחד שלפני האחרון בדירוג סרטי בונד אך הגן על דלטון, שלדבריו "לא קיבל הזדמנות הוגנת". טיים אאוט הסכים עם הטענה הזו.
בציון 25 שנה לסרט, אסקווייר קרא לצפות בו מחדש. High-Def Digest העניק לו ארבעה מתוך חמישה כוכבים בגרסת הבלו ריי. British GQ הגדיר אותו כ"הכי אנדרייטד" בסדרה. Digital Spy הילל את דלטון כ"בונד הטוב ביותר", וקרא לסרט "סטייה מהנה ואלימה". Den of Geek טען כי זהו אחד הסרטים הטובים ביותר בסדרה, ושדלטון הגשים באופן מושלם את חזונו לדמות.
חלק מהמבקרים מצאו את העלילה איטית מדי, כמו ג'יימס ברדינלי, שהעניק לו שלושה מתוך ארבעה כוכבים אך טען שההתמקדות בסיפור פגעה בזרימה. לעומתו, ריימונד בנסון, מחבר תשעת ספרי בונד, אמר שהסרט נאמן יותר לפלמינג מרוב סרטי בונד שלאחר שנות ה-60. הבמאי ג'ון גלן אף כינה אותו "אחד מהטובים שבסרטי בונד". שנים לאחר מכן, רוברט דווי (שגילם את הנבל) השווה את דלטון לדניאל קרייג, וטען שדלטון היה הראשון שהכניס לדמות עומק ואפלה אמיתית.
עיבודים

תסריט הסרט "רישיון להרוג" עובד לרומן מאת ג'ון גרדנר, שהיה אז הסופר הרשמי של סדרת ספרי ג'יימס בונד. זו הייתה הנובליזציה הראשונה של סרט בונד מאז James Bond and Moonraker ב-1979.
הסרט עובד גם לרומן גרפי בן 44 עמודים, שפורסם ב-1989 על ידי Eclipse Comics ו-ACME Press. הקומיקס עוקב אחר עלילת הסרט אך מקצר את הסיום, ובגלל סירובו של טימותי דלטון לאשר שימוש בדמותו, ג'יימס בונד צויר אחרת.
Domark הפיצה משחק מחשב בשם 007: Licence to Kill למספר פלטפורמות. במשחק 007 Legends מ-2012 נכלל שלב המבוסס על הסרט, עם קרי לוול שחזרה לדבב את דמותה, פאם בובייה.
פרסים ומועמדויות

מועמדות לפרס אדגר אלן פו (1990) – הסרט הטוב ביותר.
מועמדות לפרס MPSE Golden Reel (1989) – מיקס סאונד מצטיין.
70 מיליון סיבות לעושר

| --- | --- |

 סוגה:  דרמה קומית
 יוצרים:  שמוליק לוי
 כותבים:  שמוליק לוי, דורון צור
 בימוי:  אופיר בביוף
 שחקנים:  שמוליק לוי   נתי קלוגר-רוזנברג   דב נבון
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  13 
 הפקה
 מפיק:  אודי זמברג, מיכאל תפוח
 מפיקים בפועל:  אוריאנה גבעולי
 חברת הפקה:  הפקות תוצרת הארץ
 עורכים:  נוהר חסין, יעל חרסונסקי, מיכל שאלתיאל, איילת גיל
 צלמים:  רם שוויקי, גיל אזרחי, עופר הררי
 אורך פרק:  כ-30 דקות
 שידור
 רשת שידור בישראל:  ערוץ 2 (קשת)
 תקופת שידור בישראל:  31 במאי 2014 – 27 בספטמבר 2014
 קישורים חיצוניים
 אתר הסדרה במאקו
 
70 מיליון סיבות לעושר היא סדרת דרמה קומית ישראלית ששודרה ב-2014 בערוץ 2 במסגרת שידורי קשת. הסדרה נוצרה על ידי שמוליק לוי שגם שותף בכתיבת התסריט, יחד עם דורון צור, ומשחק בתפקיד ראשי.
עלילה

עלילת הסדרה נסובה סביב דמותו של אלי (שמוליק לוי), שמאי ביטוח אפרורי שזוכה בשבעים מיליון שקלים בהגרלת הלוטו. לאחר שהבין כי על-פי החוק, יהיה חייב להתחלק בסכום הפרס עם אשתו שַׂרִי (נתי קלוגר), ממנה הוא שואף להתגרש, הוא מחליט להסתיר ממנה את העובדה שזכה בסכום כסף גדול. חברו הטוב הרצל (דב נבון), עוזר לו לשמור ולהסתיר את הזכייה מאשתו, וסוחף אותו לרעיונות ואפשרויות לניצול הכסף.
את נעימת הפתיחה של הסדרה שחיבר רן בגנו מבצע המוזיקאי עומר הרשמן.
דמויות > דמויות ראשיות

אלי קונפורטי (שמוליק לוי): נשוי לשרי, שמאי ביטוח תפרן, שזוכה בהגרלה. חבר של הרצל.
שַׂרִי קונפורטי (נתי קלוגר): נשואה לאלי, מצפה להתגרש ממנו. עובדת במשרד עורכי דין בבעלות אביה. מנהלת רומן עם תמיר.
הרצל פוקס (דב נבון): חבר של אלי, בעל מכבסה. עוזר לו להסתיר את הזכייה מאשתו. נשוי לרותי ואב לתאומות.
דמויות > דמויות משנה

מרינה (ליאת אזר): מנהלת דוכן הפיס, שבו אלי זכה. גרה עם אמה והבת שלה אוליה. בעבר הייתה בת הזוג של סרגיי.
מנשה פירר (אריה מוסקונה): בעל משרד עורכי דין, אביה של שרי. מסובך בפלילים.
תמיר (מיכאל הנגבי): עובד אצל פירר, ניהל רומן עם שרי.
שולה (שירלי עודד-דורן): מזכירתו של מר פירר.
לודה (פירה קנטר): אמה של מרינה.
זלמן קוזינסקי (יעקב בודו): מנהל מספרה המשמשת מחבוא לחבורת פשע אותה הוא מנהל.
קקרוב (גרגורי טל): עוזרו של מר קוזינסקי.
צוף ספיצרמן (אלון נוימן): איש עסקים עשיר.
דמויות > דמויות נוספות

רותי (עירית קפלן): רעייתו של הרצל.
סרגיי (אלכסנדר סנדרוביץ'): בן הזוג לשעבר של מרינה, ברח מהכלא, אביה של אוליה.
ביקורת

עם עלייתה לשידור זכתה הסדרה לביקורות מעורבות. בעיתון ישראל היום נכתב על הסדרה כי "הבדיחות הצפויות, העלילה הפשוטה והדמויות הגרוטסקיות הן לא משהו שיכול להחזיק לאורך זמן". באתר וואלה נכתב על הסדרה כי "'70 מיליון סיבות לעושר' מחזיקה ברעיון חזק, ועושה חסד עם היכולות הקומיות של שמוליק לוי ושל דב נבון, ופחות מזה עם אלו של נתי קלוגר. להוציא את זה, יש לה פוטנציאל להיות קומדיה חמודה". באתר ynet נכתב כי על הסדרה כי "'70 מיליון סיבות לעושר' הוכיחה שאפשר לעשות פה קומדיה קטנה וחכמה שפשוט תצחיק". באתר Nrg זכתה הסדרה לביקורת על טיב המשחק של המשתתפים בה.