stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וייג'ר סוויין
מלחמת האזרחים

במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית, שירת סוויין כקצין שדה באחד מהרגימנטים של אוהיו שהשירות בהם הוגדר לשלוש שנים. באוגוסט 1861 מינה אותו מושל אוהיו ויליאם דניסון כמייג'ור של רגימנט הרגלים המתנדבים ה-43 של אוהיו, שהתארגן במאונט ורנון שבאוהיו. הוא לחם בקרב לוקה ובקרב קורינת' השני (אנ'), וקודם לתפקיד הקולונל של הרגימנט, אשר התפנה עקב מותו של קודמו בתפקיד.
סוויין הוביל את הרגימנט בהצטיינות במהלך מערכת אטלנטה (אנ') ובמהלך מערכת הקרוליינות עד 2 בפברואר 1865, כאשר הוא נפצע קשה בקרב ריברס ברידג' (אנ') בקרוליינה הדרומית, וכתוצאה מהפציעה נקטעה רגלו הימנית.
ב-13 במרץ 1865 קידם הנשיא אברהם לינקולן את סוויין לדרגת בריגדיר גנרל. ב-1 במאי 1866 קידם הנשיא אנדרו ג'ונסון את סוויין לדרגת מייג'ור גנרל בצבא המתנדבים, בתוקף מ-20 ביוני. מינוי זה הסתמך על מינויו לדרגה זו כדרגת ייצוג עוד במרץ אותה שנה. הוא היה איש צבא המתנדבים האחרון שקודם לדרגה זו במהלך תקופת מלחמת האזרחים. הוא גם שימש כקולונל המפקד של רגימנט הרגלים ה-45 של ארצות הברית. ב-10 באפריל 1867 מינה הנשיא ג'ונסון את סווין כמייג'ור גנרל בדרגת ייצוג בצבא הסדיר. בספטמבר אותה שנה שוחרר סוויין מצבא המתנדבים, אך המשיך לשרת בצבא הסדיר.
לאחר המלחמה שירת סוויין כראש משרד העבדים המשוחררים (Freedmen's Bureau) באלבמה החל מ-26 ביולי 1865 ועד 14 בינואר 1868. החל מ-2 במרץ 1867 ועד 14 ביולי 1868, בתוקף תפקידו כמפקד הצבאי המקומי, שלט סוויין למעשה בממשלת  אלבמה, אף על פי שרוברט פטון נותר להלכה כמושל אלבמה במהלך תקופה זו.
לאחר המלחמה

ב-15 במרץ 1869 סיים סוויין את תפקידו, כאשר הצבא אורגן מחדש והרגימנט שלו התמזג עם רגימנט הרגלים ה-14 של הצבא. ב-1 ביולי 1870 הוא השתחרר משירותו הצבאי. הוא עבר אז לטולידו, אוהיו שם הוא פתח משרד עורכי דין. ב-1881 הוא עבר לניו יורק, שם הוא פתח משרד עורכי דין אחר, שהתמחה בייצוג חברות טלגרף וחברות רכבת.
ב-1893 הוענקה לסוויין מדליית הכבוד עבור "גבורה בולטת בהשבת הסדר על כנו ברגע קריטי ובהובלת הרגימנט שלו בהתקפה" במהלך קרב קורינת'. בהמשך היה סוויין דירקטור בחברת הנאמנות של צפון אמריקה (North American Trust Company), לצידם של ג'ון גריפין קרלייל ועדלי סטיבנסון.
וייג'ר סוויין נפטר בניו יורק ב-18 בדצמבר 1902. הוא נטמן בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
לקריאה נוספת

Swayne, Wager, Sketch of the military service of Major General Wager Swayne, New York: Unz, 1903
אליפות וימבלדון 1956

| --- | --- |
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  25 ביוני 1956 – 7 ביולי 1956 (13 ימים) 
 מספר תחרות:  70 
 עיר מארחת:  אצטדיוני הטניס בווימבלדון 
 זוכה:  גברים:לו הוד (אוסטרליה) נשים:שירלי פריי (ארצות הברית) זוגות גברים:רקס הרטוויג/לו הוד (אוסטרליה) זוגות נשים:אנג'לה בקסטון (הממלכה המאוחדת)/אלתיאה גיבסון (ארצות הברית) זוגות מעורבים: ויק סיישס/שירלי פריי (ארצות הברית)
 
 → אליפות וימבלדון 1955 אליפות וימבלדון 1957 ← 
 
אליפות וימבלדון 1956 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-25 ביוני והסתיימה ב-7 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים.
התחרות > תחרות הגברים

בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
לו הוד (אוסטרליה אוסטרליה), ניצח בתחרות
קן רוזוול (אוסטרליה אוסטרליה), הפסיד במשחק הגמר
סוון דבידסון (שוודיה שוודיה), הודח בסיבוב השני
באדג' פאטי (ארצות הברית ארצות הברית), מנצח תחרות 1950, הודח בסיבוב השני
ירוסלב דרובני (מצרים מצרים), מנצח תחרות 1954, הודח בסיבוב הראשון
הם ריצ'רדסון (ארצות הברית ארצות הברית), הודח בחצי הגמר
קורט נילסן (דנמרק דנמרק), הודח בסיבוב השלישי
ויק סיישס (ארצות הברית ארצות הברית), מנצח תחרות 1953, הודח בחצי הגמר
במשחק הגמר, לו הוד מאוסטרליה, נפגש עם בן ארצו קן רוזוול וניצח אותו ב-4 מערכות. באותה שנה הוא ניצח באליפות אוסטרליה הפתוחה ובאליפות צרפת הפתוחה וכך זכה ב-3 פרסי גראנד סלאם בתחרויות גברים במהלך שנת 1956.
התחרות > תחרות הנשים

בתחרות הנשים השתתפו 96 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. 8 טניסאיות זכו לדירוג:
לואיז ברוף (ארצות הברית ארצות הברית), מנצחת בשנים 1948–1950 ו-1955, הודחה בחצי הגמר
בברלי פלייץ (בקר) (ארצות הברית ארצות הברית), הודחה ברבע הגמר
אנג'לה מורטימר (בריטניה בריטניה), הודחה ברבע הגמר
אלתיאה גיבסון (ארצות הברית ארצות הברית), הודחה ברבע הגמר
שירלי פריי (ארצות הברית ארצות הברית), ניצחה בתחרות
אנג'לה בקסטון (בריטניה בריטניה), הפסידה במשחק הגמר
דורותי נוד (ארצות הברית ארצות הברית), הודחה בסיבוב השני
שירלי בלומר (בריטניה בריטניה), הודחה ברבע הגמר
במשחק הגמר שירלי פריי מארצות הברית ניצחה את אנג'לה בקסטון מבריטניה בשתי מערכות. באותה שנה היא ניצחה גם באליפות ארצות הברית הפתוחה.
התחרות > תחרות זוגות גברים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. 4 זוגות דורגו:
רקס הרטוויג ולו הוד (אוסטרליה אוסטרליה), מנצחי תחרות 1955, ניצחו בתחרות
ויק סיישס והם ריצ'רדסון (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו ברבע הגמר
דון קנדי (אוסטרליה אוסטרליה) ובוב פרי (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו ברבע הגמר
לואיס איילה (צ'ילה צ'ילה) וסוון דבידסון (שוודיה שוודיה), הודחו ברבע הגמר
במשחק הגמר רקס הרטוויג ולו הוד מאוסטרליה שיחקו נגד ניקולה פטרנגל ואולדנדו סירולה מאיטליה שלא היו מדורגים וניצחו אותם ב-3 מערכות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות אוסטרליה הפתוחה ובאליפות ארצות הברית הפתוחה. בכך הם זכו ב-3 פרסי גראנד סלאם במהלך שנת 1956, כמו בשנת 1953.
התחרות > תחרות זוגות נשים

בתחרות השתתפו 48 זוגות. 4 זוגות קיבלו דירוג:
לואיז ברוף ושירלי פריי (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בחצי הגמר
אנג'לה מורטימר ואן שילקוק (בריטניה בריטניה), מנצחות תחרות 1955, הודחו בחצי הגמר
אנג'לה בקסטון (בריטניה בריטניה) ואלתיאה גיבסון (ארצות הברית ארצות הברית), ניצחו בתחרות
בברלי פלייץ ודרלין הארד (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השני
במשחק הגמר אנג'לה בקסטון (בריטניה) ואלתיאה גיבסון (ארצות הברית) ניצחו את פיי מילר ודפנה סיני (אוסטרליה) שלא היו מדורגות בשתי מערכות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות צרפת הפתוחה.
התחרות > תחרות זוגות מעורבים

בתחרות השתתפו 80 זוגות. מזוג המנצחים בשנים 1953–1955 רק ויק סייסס השתתף בתחרות וזכה בה עם פרטנרית חדשה. 4 זוגות קיבלו דירוג:
ויק סיישס ושירלי פריי (ארצות הברית ארצות הברית), ניצחו בתחרות
לואיס איילה (צ'ילה צ'ילה) ותלמה לונג (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בסיבוב הרביעי
גרדנר מלוי ואלתיאה גיבסון (ארצות הברית ארצות הברית), הפסידו במשחק הגמר
בוב האו (אוסטרליה אוסטרליה) ודרלין הארד (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בחצי הגמר
במשחק הגמר ויק סייסשס ושירלי פריי (ארצות הברית) ניצחו ב-3 מערכות את גרדנר מלוי ואלתיאה גיבסון (גם הם מארצות הברית). לויק סייסס זה היה הניצחון הרביעי ברציפות בתחרות זוגות מעורבים.
לו הוד, מנצח התחרות
שירלי פריי, מנצחת התחרות
מרכז לענייני חינוך

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית 
 מטה הארגון:  ניו יורק 
 מייסדים:  יוסף יצחק שניאורסון, מנחם מנדל שניאורסון 
 תקופת הפעילות:  1943–הווה (כ־82 שנים) 
 lubavitch.com
 
סמל ה"מרכז לענייני חינוך" שעיצב מיכל שוורץ
התמונה המשותפת של שלוחי חב"ד בחזית מרכז חב"ד העולמי - 770, כינוס השלוחים העולמי תשע"ו־2015
מרכז לענייני חינוך או בראשי התיבות מל"ח (באותיות לטיניות: Merkos L'Inyonei Chinuch) הוא ארגון הזרוע החינוכית של חסידות חב"ד. הוא אחראי על כל הפעולות החינוכיות ובעיקר על פעילות השלוחים. המרכז הוא אחד משלושת הגופים המרכזיים של חסידות חב"ד, יחד עם מחנה ישראל והוצאת הספרים קה"ת. באופן פורמלי המרכז כפוף לארגון הגג אגודת חסידי חב"ד העולמית.
היסטוריה

המרכז נוסד על ידי האדמו"ר השישי של חב"ד, רבי יוסף יצחק שניאורסון (הריי"ץ), בשנת ה'תש"א 1941. הריי"ץ העמיד בראש המרכז את חתנו רבי מנחם מנדל שניאורסון, לימים הרבי השביעי של חב"ד. כמנכ"ל מונה הרב חיים מרדכי אייזיק חודקוב, שהיה מזכירו האישי של הריי"ץ. המוסד הוקם כדי לארגן את ענייני החינוך היהודי בארצות הברית בפרט ובעולם בכלל. במסגרת זו הדפיס המרכז עשרות חוברות העשרה ביהדות וארגן שיעורים מיוחדים לילדים יהודיים הלומדים בבתי הספר הממשלתיים. הוא הוציא עלון חודשי בארצות הברית בשפה היידיש בשם "שמועסן מיט קינדער און יוגנט" ועלון זהה בשפה האנגלית. כמה שנים אחר כך החלה הסדרה לצאת בישראל בשם "שיחות לנוער".
המוסד החל לשלוח שלוחים בתחילת שנות הארבעים. במתכונת הנוכחית השליח הראשון נשלח בשנת ה'תש"י (1950) למרוקו. מאוחר יותר הוא הרחיב את פעולותיו באמצעות שליחת שלוחים לרחבי העולם. כיום מונים סניפי המרכז כ־4,000 שלוחים. פעם בשנה נערך כינוס השלוחים העולמי במרכז חב"ד העולמי – 770 בקראון הייטס.
כמו כן משגיח המוסד על רכושו הפרטי של רבי מנחם מנדל שניאורסון (כהוראתו בצוואתו). המוסד גם מנהל את הארכיון המרכזי של חב"ד – "ארכיון ליובאוויטש". למוסד בית הוצאה לאור הנקרא קה"ת, העוסק בהדפסת ספרי חסידות וספרים בנושאים יהודיים והפצתם ברחבי העולם.
בראש הסניף בישראל עמד מהשנה הראשונה לקיומו הרב אברהם פריז. לאחר פטירתו, בשנת תשכ"ח מילא את מקומו חתנו הרב אפרים וולף (מנהל ישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית בין השנים תש"ט - תשס"ג), לאחר פטירתו בשנת ה'תשס"ג ממלא את מקומו בנו הרב מנחם מענדל וולף, מנהל הוצאת הספרים קה"ת בישראל.
מתש"י עמד בראש המוסד רבי מנחם מנדל שניאורסון כנשיא, ומזכירו הרב חדקוב כמנהל, והרב אליהו קווינט כמזכיר, בהמשך מונה הרב יהודא קרינסקי למזכיר הארגון.
כיום משמש הרב יהודה קרינסקי כיושב ראש ומזכיר הארגון. סגנו, הרב משה קוטלרסקי, שימש כאחראי על מערך שליחי חב"ד בעולם עד לפטירתו בתשפ"ד (2024). הרב זלמן גרוסבאום, משלוחי חב"ד בקנדה, הוא חבר שלישי בהנהלה המצומצמת של הארגון ("ועד הפועל"). כמו כן ישנו ועד הנהלה מורחב של יותר מעשרה חברים נוספים המתכנס לעיתים רחוקות.
משרדי הארגון ממוקמים במרכז חב"ד העולמי.
ארגונים ומחלקות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ארגונים ומחלקות > הוצאת ספרים קה"ת

ראשי תיבות: קרני הוד תורה, היא הוצאת הספרים הרשמית של חסידות חב"ד. נוסדה בשנת ה'תש"ב (1942) על ידי האדמו"ר הקודם, רבי יוסף יצחק שניאורסון.
ארגונים ומחלקות > מרכז שליחות

באמצע שנות הארבעים הוקם במרכז לענייני חינוך מחלקת "מרכז שליחות". מדי שנה בחודשי הקיץ, פסח ותשרי יוצאים על ידו מאות תלמידי הישיבות תומכי תמימים לערים שבהן שלוחים צרכים עזרה או למקומות לאין בהם עדיין שליח, שם הם מבצעים את כל פעילות השליחות אותם מבצע שליח רגיל בהתאם לתקופה בה נשלחו.
ארגונים ומחלקות > שיעורי לימוד הדת

ארגון של"ה (ראשי תיבות שעורי לימודי הדת) או בשמו המלא "ועד מגיני ומרחיבי החינוך הכשר" (אנ') הוא ארגון המנהל רשת שיעורי דת במסגרת תוכנית שעת החופש, המתקיימת בבתי ספר העממיים בניו יורק, הארגון הוקם בשנת 1943 על ידי האדמו"ר השישי מחב"ד, רבי יוסף יצחק שניאורסון ופועל תחת המרכז לענייני חינוך של חסידות חב"ד.
כל יום רביעי, לאחר אספת הילדים מבתי הספר מתאספים המדריכים עם הילדים בבית הכנסת הסמוך וקוראים איתם מודה אני ותפילה קצרה, ולאחר מכן מלמדים את הילדים ללבוש ציצית ולומר ברכה על האוכל, ובעיקר מלמדים את הילדים מושגים בסיסים שונים ביהדות. כגון שבת וכשרות. במשך השנים נדפסו על ידי הארגון חוברות שונות של הסברים וסיפורים מצוירים שניתנו לילדים; וחוברות הדרכה למדריכים על מנת להכינם לפעולה.
קולות שונים של התנגדות לארגון נשמעו מצדדים שונים, מהם על ידי נציגי היהדות הרפורמית, שטענו ששעת לימוד זו נוגדת את החוקה האמריקאית המפרידה בין דת למדינה. קולות אחרים של התנגדות נשמעו מצד יהודים חרדים שטענו, על הלגיטימציה שניתנת ללימוד בבתי הספר העממים, כתחליף ללימוד בתלמוד תורה.
הארגון מפעיל גם את ישיבת הדר התורה לבעלי תשובה.
ארגונים ומחלקות > משרד השלוחים

כחלק ממערך העזרה והסיוע לשלוחים מסביב לעולם ישנה מחלקה בשם 'משרד השלוחים' (אנ') הנועדה לתאם ולסייע בניהול מוקדי השליחות, המשרד מסייע בייעול מערך השלוחים בעולם. המשרד הוקם בעקבות הוראתו של הרבי. המשרד ממוקם בשכונת קראון הייטס שבברוקלין, בסמוך למרכז חב"ד העולמי.
ארגונים ומחלקות > JLI

'המרכז ללימודי יהדות' המאגד בתוכו מערך שיעורי יהדות הנלמדים בכארבע מאות מרכזים ברחבי העולם, נחשב למרכז לימודי ברמה אקדמית המזכה את הלומדים בנקודות זכות אקדמיות. מבחינות מסוימות נחשב למוסד למודי יהדות למבוגרים הגדול בעולם. הארגון הוקם ב־1999.
ארגונים ומחלקות > Chabad.org

האתר 'חב"ד. אורג' הוא אתר אינטרנט להפצת יהדות, הוא האתר היהודי הראשון בעולם ברשת האינטרנט. האתר הוקם על ידי הרב יוסף יצחק קייזן כפורום אינטרנטי להפצת יהדות ב־1988, וב־1990 הפך לאתר עצמאי בשם Chabad.org. לאחר פטירתו של הרב קייזן בשנת 1998 פרס המרכז לענייני חינוך את חסותו על האתר והוא הפך לאתר הדגל הרשמי של חסידות חב"ד. נכון ל־2013 הוא אחד מאתרי המידע היהודי הגדולים בעולם. האתר פעיל ב־8 שפות: עברית (בשמו העברי 'בית חב"ד'), אנגלית, צרפתית, רוסית, ספרדית, גרמנית, פורטוגזית ואיטלקית. על פי נתוני האתר, בשנת 2012 נכנסו אליו למעלה מ־20 מיליון כתובות IP שונות.
ארגונים ומחלקות > JEM

ראשי תיבות של Jewish Educational Media (בעברית "המוסד לתקשורת חינוכית יהודית"). הוא ארגון המדיה החב"די. מפיק מדי שבוע את התוכנית תורת חיים. מפיק סרטים בחקר משנתו וחייו של הרבי מנחם מנדל שניאורסון. היה משדר את התוועדויותיו המרכזיות של האדמו"ר בטלוויזיה לרחבי העולם. הארגון הוקם ב־1980.
ארגונים ומחלקות > גן ישראל

רשת מחנות הקיץ "גן ישראל" (אנ') לילדים נוסדה בשנת תשט"ז (1956) ביוזמת הרבי מנחם מנדל שניאורסון. שמו של המחנה הוא על שם מייסד תנועת החסידות רבי ישראל בעל שם טוב. החל משנת תשכ"ד (1964) המחנה המרכזי בניו־יורק מנוהל על ידי הרב אברהם שם טוב.
ארגונים ומחלקות > חב"ד בקמפוס

חב"ד בקמפוס (אנ') הוא ארגון גג לפעילות בתי חב"ד המשתרעת על פני כ־250 אוניברסיטאות ברחבי העולם.
הערות שוליים

↑  "ליובאוויטש כיום", Lubavitch.com
↑  אודות קה"ת באתר הרשמי של חסידות חב"ד.
↑  מפת יעדים ברחבי העולם בהם פעולת ה"מרכז שליחות".
↑  The Shluchim Office ("השלוחים אופיס") באתר הרשמי של חסידות חב"ד.
↑  אתר The Shluchim Office
↑  לקריאה נוספת אודות הארגון.
↑  The Jewish Learning Institute באתר הרשמי של חסידות חב"ד.
↑  חב"ד אורג באתר הרשמי של חסידות חב"ד.
↑  נתון מדהים: 20 מיליון איש ביקרו בחב"ד. אורג השנה כתבה בשטורעם.נט, י"ד בטבת תשע"ג.
↑  jem באתר הרשמי של חסידות חב"ד(באנגלית).
↑  Camp Gan Israel, באתר Chabad.org.
↑  דף הבית של חב"ד בקמפוס, אודות חב"ד בקמפוס באתר הרשמי של המרכז לענייני חינוך.
| חסידות חב"ד |
| --- | --- | --- |
| שושלת ליובאוויטש | הראשון: שניאור זלמן מלאדי ("אדמו"ר הזקן", "בעל התניא") • השני: דובער שניאורי ("האדמו"ר האמצעי") • השלישי: מנחם מנדל שניאורסון ("הצמח צדק") • הרביעי: שמואל שניאורסון ("מהר"ש") • החמישי: שלום דובער שניאורסון ("הרש"ב") • השישי: יוסף יצחק שניאורסון ("הריי"צ") • השביעי: מנחם מנדל שניאורסון ("הרבי מלובביץ'") |  |
| ענפים נוספים בחסידות | אהרן מסטרשלה | קאפוסט: יהודה לייב שניאורסון • שלמה זלמן שניאורסון • שלום דובער שניאורסון מרציצה • שמריה נח שניאורסון מבאברויסק | לאדי: חיים שניאור זלמן שניאורסון • יצחק דובער שניאורסון • לוי יצחק מסיראטשין | ניעז'ין: ישראל נח שניאורסון | עץ שושלת חב"ד |  |
| כתבים | אדמו"ר הזקן: ספר התניא • שולחן ערוך הרב • סידור אדמו"ר הזקן • תורה אור ולקוטי תורה • מאמרי אדמו"ר הזקן | האמצעי: קונטרס ההתפעלות | הצמח צדק: צמח צדק • אור התורה • דרך מצותיך | הרש"ב: המשך יו"ט של ר"ה תרס"ו • בשעה שהקדימו תרע"ב | הריי"צ: אגרות קודש הריי"צ | ספרי הרבי מלובביץ': היום יום • לקוטי שיחות • אגרות קודש הרמ"מ • תורת מנחם • רשימות | אחרים: ספר הערכים • קטגוריה:כתבי עת חב"דיים |  |
| אתרים | מרכז חב"ד – 770 • אוהל חב"ד לובביץ' • כפר חב"ד • קטגוריה:בתי כנסת חב"דיים • קטגוריה:ריכוזים חב"דיים | לובביץ' |  |
| מושגים | ניגוני חב"ד: ארבע בבות • צמאה לך נפשי • ופרצת • ניגוני הרבי מלובביץ' • תבנית:ניגוני חב"ד • קטגוריה:ניגוני חב"ד | פעילות: בית חב"ד • שלוחי חב"ד • מבצעי הרבי מחב"ד | התוועדויות: התוועדות • מאמר חסידות • משפיע | מועדים: חג הגאולה • | תקנות: סעודת משיח • מקווה "בור על גבי בור" • תקנת לימוד החת"ת • תקנת לימוד הרמב"ם | שונות: פולמוס המשיחיות |  |
| ארגונים מרכזיים | אגודת חב"ד העולמית • ספריית חב"ד • בית דין רבני חב"ד • הוצאת ספרים קה"ת • רשת ישיבות תומכי תמימים • כולל חב"ד • מרכז לענייני חינוך • נשי חב"ד • צעירי אגודת חב"ד בישראל •  רשת חינוך חב"ד • צבאות ה'   קטגוריה:ארגוני חב"ד • רשת ישיבות תומכי תמימים ליובאוויטש (ישיבות תומכי תמימים) |  |
| שונות | קטגוריה:חסידי חב"ד • קטגוריה:רבניות חב"ד |  |
קטגוריה:חסידות חב"ד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265356105171  ISNI: 0000 0004 1394 1408  LCCN: nr91044085  VIAF: 145943300   WorldCat (עם VIAF): 145943300 
סמל קה"ת
סמל הארגון של"ה
סמל משרד השלוחים
סמל JLI
הסמל של מחנה הקיץ גן ישראל
הסמל של חב"ד בקמפוס
טבע וארץ

| --- | --- |

שער טבע וארץ, 1964
 מו"ל:  החברה להגנת הטבע 
 תאריכי הופעה:  1959–1994 (כ־35 שנים) 
 שפה:  עברית 
 מדינה:  ישראל 
 
טבע וארץ היה כתב עת לטבע ולידיעת הארץ, שראה אור בשנים 1959–1994 ושימש רוב שנותיו כביטאון החברה להגנת הטבע.
היסטוריה

הופעתו החלה בינואר 1959 כמיזוג תוכניהם של "השדה לנוער" ושל "הטבע והארץ" שקדמו לו בהוצאת "ספריית השדה" של המרכז החקלאי. "טבע וארץ" עסק במכלול נושאים מתחום מדעי הטבע, החקלאות וידיעת הארץ. הפקתו נעשתה בתחילה בשיתוף המרכז לתרבות ולחינוך ותנועת החוגים לידיעת הארץ של הסתדרות העובדים הכללית והאגף לחינוך חקלאי במשרד החינוך. עורכו הראשון היה נחמן תרדיון, וחברי המערכת הראשונים היו שמואל אביצור, אהרן שולוב, אליעזר שמאלי וחיים בן-עמרם.
בדצמבר 1966 נעשה כתב-העת ל"במת החברה להגנת הטבע ורשות שמורות הטבע". חברי החברה להגנת הטבע היו מנויים על "טבע וארץ", שהופק כדו-ירחון, כנגד דמי החברוּת השנתיים. המערכת הורחבה, נוספו לה עזריה אלון, אורי דביר, אמוץ זהבי, אברהם יפה, אדיר שפירא ואפרים תלמי. ב-1968 התמנה מיכה לבנה לעורך. בשנת 1972 יצא "טבע וארץ" מחזקת "הוצאת השדה" של המרכז החקלאי והופק על ידי החברה להגנת הטבע כביטאונהּ. עורכיו הבאים היו אברהם ארבל, יעקב שורר, בני גבירצמן ויעקב חיימוביץ. מ-1985 ועד לסגירתו ב-1994 היה ספי בן-יוסף עורך "טבע וארץ". ב-1994 אוחדו "טבע וארץ" ו"ארץ היעל" לכתב-עת אחד – "ארץ וטבע".
המאמרים ב"טבע וארץ" עסקו במגוון הרחב ביותר של נושאי ידיעת הארץ. התחומים העיקריים היו אלה של החי והצומח ושל בתי גידולם. הודגשו נושאי שמירת הטבע, אקולוגיה ואיכות הסביבה. בצד אלה הוקדש מקום נרחב לתולדות הארץ – לתיאורים של חפירות ארכאולוגיות ואתרים היסטוריים למיניהם וכן לתגליות חדשות בגאוגרפיה היסטורית. גליונות "טבע וארץ" הכילו עלוני מידע של פעילויות החברה להגנת הטבע ומדורים שהוקדשו לסקירת ספרים חדשים בנושאי ארץ-ישראל, למסלולי טיולים, ל"טבע בעיני המצלמה" ולחדשות הטבע.
הכותבים, ששמחו לשתף את הציבור הרחב בתגליותיהם ובידע שצברו, נמנו בחלקם עם אנשי האקדמיה, בהם שמואל אביצור, אלישע אפרת, אבינועם דנין, אבי שמידע, לב פישלזון, יורם יום-טוב, יוסי לשם, מיכאל קוסטא, אהוד נצר, זאב משל, דוד אוסישקין, רם גופנא, גדעון פרסטר, רפי פרוינד, עקיבא פלכסר, עמנואל מזור, צבי רון, דב ניר ורבים אחרים. מהם שכתבו ל"טבע וארץ" עוד בראשית דרכם במדע. חלק מהכותבים היו אנשי שטח מובהקים, ובהם זאב וילנאי, עזריה אלון, צבי אילן, מנשה הראל, יהודה זיו, עוזי פז, גיורא אילני, מיכה לבנה ויגאל סלע.
הערות שוליים

↑  על "השדה לנוער" ועל "טבע וארץ", דבר, 31 באוקטובר 1969
↑  "הטבע והארץ" היה ירחון שהוציא האגרונום והמורה לטבע אוריה פלדמן בתקופת המנדט הבריטי ובשנותיה הראשונות של המדינה
מערות בדאמי

| --- | --- |
פסל וישנו במערת בדאמי 3
פסל וישנו במערת בדאמי 3
 מידע כללי
 מדינה:  הודו הודו
 מיקום:  בדאמי (אנ') במדינת קרנאטקה
 קואורדינטות:  15°55′06″N 75°41′3″E﻿ / ﻿15.91833°N 75.68417°E﻿ / 15.91833; 75.68417
  (למפת הודו מוגדלת) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודימערות בדאמי(למפת הודו רגילה) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודימערות בדאמי(למפת קרנאטקה רגילה) בנגלורמערות בדאמי(למפת קרנאטקה מוגדלת) בנגלורמערות בדאמי
מקדשי מערות בדאמי (בקאנדה: ಬಾದಾಮಿ ಗುಹಾಲಯಗಳು) הם מתחם של מקדשי מערות בודהיסטיים, הינדיים וג'יניים השוכנים בבדאמי (אנ'), עיירה במחוז בגאלקוט (אנ') בחלק הצפוני של מדינת קרנאטקה בהודו. המערות הן דוגמאות חשובות לאדריכלות הודית חצובה בסלע (אנ'), במיוחד אדריכלות בדאמי צ'לוקייה, והמוקדמות ביותר הן מהמאה ה-6. בדאמי הוא שם מודרני ונודעה בעבר כ"וטאפי", בירת שושלת צ'לוקייה המוקדמת, ששלטה בחלק גדול מקרנאטקה מהמאה ה-6 עד המאה ה-8. בדאמי ממוקמת על הגדה המערבית של אגם מעשה ידי אדם מוקף בחומת עפר עם מדרגות אבן; הוא מוקף מצפון ומדרום במבצרים שנבנו בתקופת צ'לוקייה המוקדמת ובתקופות מאוחרות יותר.
מקדשי מערות בדאמי מייצגים כמה מהדוגמאות המוקדמות ביותר הידועות למקדשים הינדיים (אנ') באזור הדקאן. יחד עם המקדשים באיהולה (אנ') הפכו את עמק הנהר מלאפראבה לערש של אדריכלות מקדשים שהשפיעה על המרכיבים של מקדשים הינדיים מאוחרים יותר במקומות אחרים בהודו.
ארבע המערות נמצאות כולן במתלול הגבעה בתצורת בדאמי של אבן חול רכה מדרום-מזרח לעיירה. במערה 1, בין פסלים שונים של אלים ונושאים הינדיים, גילוף בולט הוא של שיווה רוקד בתור נטראג'ה. מערה 2 דומה ברובה למערה 1 מבחינת הפריסה והממדים שלה, וכוללת נושאים הינדיים שבהם האריהארה, ארדנארי שיווה, מהישמרדיני, דווי באהו גנש וסקאנדה בפרוזדור נפרד במערה המורחבת בצד המערבי, ליד פסל הנטראג'ה הגדול. במערה 2 יש תבליטים של וישנו, שבהן דמותו כטריוויקרמה (אנ') היא הגדולה ביותר. המערה הגדולה ביותר היא מערה 3, המציגה את וישנו כאננטה יושב על נחש מפותל, וראהה עם בהודווי, האריהארה, נראסימהה עומד, דמות גדולה של טריוויקרמה וויראטה וישנו. במערה יש גילופים נאים המציגים שלב בוגר של האמנות העתיקה של קרנאטקה. מערה 4 מוקדשת לדמויות נערצות של הג'ינייזם. מסביב לאגם יש בבדאמי מערות נוספות שאחת מהן עשויה להיות מערה בודהיסטית. במערה נוספת דמוית גלריה הידועה בשם אראלי טירתה יש בערך עשרים ושבעה גילופים.
גאוגרפיה

מקדשי מערות בדאמי ממוקמים בעיירה בדאמי (אנ') בחלק הצפון-מרכזי של קרנאטקה, הודו. המקדשים נמצאים בערך 142 קילומטרים מזרחית לבלאגאווי (אנ'), ו-140 קילומטרים מצפון-מערב להאמפי. הנהר מלאפראבה (אנ') נמצא כ-4 קילומטרים משם. מקדשי המערות נמצאים כ-23 קילומטרים מפטאדקל, אתר מורשת עולמית של אונסק"ו וכ-35 קילומטרים מאיהולה (אנ') - אתר נוסף עם למעלה ממאה מונומנטים הינדיים, בודהיסטיים וג'ייניים מהתקופה הקדומה ותחילת ימי הביניים.
בדאמי, המכונה בטקסטים היסטוריים גם וטאפי, וטאפיפורה, וטאפינאגרי ואגאסטייה טירתה, בירת שושלת צ'לוקייה במאה ה-6, נמצאת בנקודת היציאה של נקיק בין שני צוקי הרים תלולים. ארבעה מקדשי המערות במתלול הגבעה מדרום-מזרח לעיירה נחצבו בפני הסלע המונוליתי של המצוק. המתלול נמצא מעל אגם מעשה ידי אדם בשם אגאסטייה (אנ') טירתה, שנוצר על ידי סכר עפר שעליו יש מדרגות אבן. בקצה המערבי של מצוק זה, בנקודה הנמוכה ביותר שלו, נמצא מקדש המערה הראשון. המערה הגדולה והגבוהה ביותר היא מערה 3, שנמצאת יותר מזרחה על פניה הצפוניים של הגבעה. המערה הרביעית, מערה 4, נמצאת כמה מדרגות למטה מזרחה יותר.
היסטוריה

מקדשי המערות, המסופררים מ-1 עד 4 לפי גובהן, בעיירה בדאמי - עיר הבירה של ממלכת צ'לוקייה (הידועה גם בשם צ'לוקייה הקדומה) - מתוארכים מסוף המאה ה-6 ואילך. התיארוך המדויק ידוע רק לגבי מערה 3, שהיא מקדש המוקדש לווישנו. כתובת שנמצאה כאן מתעדת את חנוכת המקדש על ידי המלך מנגאלשה (אנ') בשנת "סאקה 500" (לוח שמשי, 578–579 לספירה). הכתובת, שנכתבה בשפת הקאנדה העתיקה, אפשרה את תיארוך מקדשי מערות הסלע הללו למאה ה-6. תיארוך זה הופך את המערה למקדש המערה ההינדי העתיק ביותר בהודו.
מתחם מערות בדאמי הוא חלק ממועמדות לאתר מורשת עולמית של אונסק"ו תחת הכותרת "אבולוציה של אדריכלות המקדש - איהולה-בדאמי-פטאדקל" בעמק נהר מלאפראבה, הנחשב לערש של אדריכלות המקדשים שהיווה את המודל למקדשים הינדיים מאוחרים יותר באזור. יצירות האמנות במערות 1 ו-2 מציגות את הסגנון הדקאני הצפוני של המאות ה-6 וה-7, בעוד שאלה במערה 3 מייצגות בו-זמנית שתי מסורות אמנותיות הודיות עתיקות; סגנון נגארה (אנ') הצפוני וסגנון דראווידי (אנ') הדרומי. מערה 3 מציגה גם אייקונים ותבליטים במה שנקרא סגנון וסארה (אנ'), מיזוג של רעיונות משני הסגנונות, כמו גם כמה מהדוגמאות ההיסטוריות המוקדמות ביותר ששרדו בקרנאטקה של מוטיבים של יאנטרה-צ'אקרה (סמליות גאומטרית) וציורי פרסקו צבעוניים. שלוש המערות הראשונות מציגות פסלים של סמלים ואגדות הינדואיות המתמקדות בשיווה ובווישנו, בעוד שמערה 4 כוללת אייקונים ונושאים ג'ייניים.
מערות המקדש

מקדשי מערות בדאמי חצובים באבן חול רכה של בדאמי על צוק גבעה. התוכנית של כל אחת מארבע המערות (1 עד 4) כוללת כניסה עם מרפסת (מוקה מנדאפה) הנתמכת על ידי עמודי אבן וזיזים (אנ'), מאפיין ייחודי של מערות אלו, המוביל למנדאפה עם עמודים, או לאולם מרכזי (גם מאהא מנדאפה), ולאחר מכן אל המקדש הקטן והמרובע ("קודש הקודשים", גרבה-גרייה (אנ')) חצוב עמוק בתוך המערה. מקדשי המערות מקושרים על ידי שביל מדורג עם טרסות ביניים המשקיפות על העיירה והאגם. מקדשי המערות מסומנים 1–4 לפי גובהם; מספור זה אינו משקף את רצף החציבות.
האדריכלות כוללת מבנים שנבנו בסגנונות נגארה (אנ') ודראווידי (אנ'), שהוא הביטוי האדריכלי הראשון והמתמיד שאומץ על ידי שושלת צ'לוקייה.