stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רצח שלהבת פס
בעקבות הפיגוע > תפיסת הרוצח ומשפטו

הרשות הפלסטינית עצרה את מבצע הפיגוע אך שחררה אותו לאחר זמן קצר. ב-9 בדצמבר 2002 נתפס רוצח התינוקת, מחמוד עמרו, על ידי השב"כ. בדצמבר 2004 הרשיע בית משפט צבאי את הרוצח וגזר עליו שלושה מאסרי עולם.
בפסק הדין הביעו השופטים את זעזועם ממעשה הרצח:
די היה בכדור אחד, שנורה מרובה צלפים, כדי לגדוע את חייה של תינוקת, שלהבת פס, שהייתה עד לאותו אירוע עלומת שם, שחייתה את חייה ככל הילדים, עד שבטרם ירד ערב על יום בהיר והרכה שבעגלת ילדים נפגעה ברקתה, חשך עולמה, כבה אורה והשלהבת שהייתה עדיין קטנה ובחיתוליה, נידונה באחת למוות על ידי רוצח שפל שמתוך כוונה בכוונת צלפים לחץ על ההדק. תמונת התינוקת הירויה נמצאת על שולחננו, חרותה במוחנו ואינה נותנת מנוח לנפשנו. נבצר מאיתנו להבין ואיננו יכולים לקבל את הקלות הבלתי נסבלת של פגיעה בחסר ישע... אנו שופטים בשר ודם ואיננו יכולים לראות אלא את התמונה אשר מצטיירת בחושינו, תמונה המלאה שנאה, דם ושכול. אסור לנו לקבל תמונה זו ועלינו לעשות ככל שביכולתנו על מנת להוקיעה.
הערות שוליים

1 2  שירות הביטחון הכללי עצר את מחמוד עמרו, פעיל תנזים צבאי מחברון, אשר ביצע את רצח התינוקת שלהבת פס ז"ל בחודש מרץ 2001, הודעה של דובר ממשלת ישראל, 9 בדצמבר 2002
↑  תגובת ראש הממשלה, בארכיון האינטרנט
↑  אתר היישוב היהודי בחברון 
 צה"ל למתנחלי חברון: התפנו מרצון - ותחזרו בקרוב
1 2  עקיבא אלדר ועדית זרטל, אדוני הארץ, עמ' 366-369.
↑  ענת רואה, פליקס פריש ועלי ואקד, פלסטיני נהרג בפיגוע ירי ליד מעלה אדומים, באתר ynet, 14 ביוני 2001
↑  טל רוזנר, העליון החמיר בעונשם של אנשי המחתרת שבו ופס, באתר ynet, 19 באפריל 2004
↑  יהושע בריינר‏, אחותה של שלהבת פס נפצעה מיידוי אבנים בחברון, באתר וואלה, 10 ביולי 2012
↑  כרמל דנגור, "מה עם שלהבת?": תיעוד חדש מהפיגוע שבו נרצחה התינוקת שלהבת פס בידי צלף פלסטיני - היום לפני 20 שנה בחברון, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 15 במרץ 2021
↑  פליקס פריש, נלכד רוצח התינוקת שלהבת פס, באתר ynet, 9 בדצמבר 2002
↑  איתן רבין, 3 מאסרי עולם לרוצח שלהבת פס, באתר nrg‏, 16 בדצמבר 2004
| פיגועי טרור נגד ישראלים בעשור הראשון של המאה ה-21 |
| --- | --- | --- |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בישראל ובשטחים | < • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • > |  |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בחו"ל | הפיגוע בדלפק אל על בנמל התעופה של לוס אנג'לס (4 ביולי 2002) • הפיגועים במומבסה (28 בנובמבר 2002) • הפיגוע בשגרירות ישראל בטשקנט (30 ביולי 2004) • מתקפת הטרור בסיני (7 באוקטובר 2004) • הפיגוע בשגרירות ישראל במאוריטניה (1 בפברואר 2008) • מתקפת הטרור במומבאי (26 בנובמבר 2008) |  |
 1948–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020–2029
מצבת קברה של שלהבת פס בבית העלמין היהודי העתיק בחברון
בסיס צה"ל שהוקם בראש גבעת אבו סנינה שממנה ירה צלף פלסטיני ורצח את התינוקת שלהבת פס
ישראל ניסן קופרשטוך

| --- | --- |

ישראל ניסן קופרשטוך, פולין, 1924
 לידה:  1858 ה'תרי"ח 
 פטירה:  28 בינואר 1930 (בגיל 72 בערך) כ"ח בטבת ה'תר"ץ 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 תקופת הפעילות:  ? – 28 בינואר 1930 
 השתייכות:  רבנים חסידים, רבני פולין, רבני אלכסנדר, רבני ירושלים
 תחומי עיסוק:  תלמוד, הלכה, אגדה
 רבותיו:  הרב ישראל יהושע מקוטנא, והאדמו"רים מאלכסנדר
 חיבוריו:  שו"ת עני בן פחמא
 
הרב ישראל ניסן קופרשטוך (בכתיב מקומי: קופערשטאך או קופרשטוק; ד' באב ה'תרי"ח, 1858 – כ"ח בטבת ה'תר"ץ, 1930) היה רב ופוסק הלכה, רבן של הקהילות היהודיות אודז'יבול, רוז'אן, פשיסחה, ומאקווא ובסוף ימיו רב של חסידי אלכסנדר בירושלים. חיבר את ספר השו"ת "עני בן פחמא".
קורות חיים

נולד בשנת תרי"ח (1858), לרבנית חנה פעסא, ולרב משה אריה קופרשטוך סוחר לפרנסתו שהוכר כחסיד נלהב, מקורבם של האדמו"רים מוורקא, האדמו"ר הזקן מוורקא ובנו האדמו"ר הצעיר מוורקא וממשיכי דרכם. את בנו חינך האב להישגיות בלימודי הגמרא. לימים הקדיש לו הבן מילות תודה בהקדמת ספרו עני בן פחמא שם מתאר את האב:
הנני זוכר עוד מקטנותי, אשר אבי מורי ז"ל, היה לבו בוער בגחלת ממש לעבודת ה' ... היה לבו בוער תמיד
באש ודבוק בה' אף בעת עסקו בצרכי הרשות, כאשר זוכר אני, כד הוינא טליא, היה דרכו בקודש לתת לי
בעד כל דף גמרא שאמרתי לפניו בעל פה, מטבע אחת של כסף בשווי עשרה גדולים, ובעת שבאתי מבית הספר והיה מוטרד בעסקיו, היה שומע אותי בהגידי לפניו את השיעור ותפש אותי לפעמים בטעות בשגגה היוצאת מפי והעיר אותי הרבה פעמים גם על הפשט להעמידני על האמת
.
לאחר תקופת לימודים מקומית אצל אביו, יצא ללמוד בישיבתו המפורסמת של הרב ישראל יצחק הכהן, רבו של הפרוור הוורשאי 'פאוונזיק' שאצלו השתלם בהוראה.
אך רבו המובהק היה הגאון רבי ישראל יהושע טרונק רבה של העיר קוטנא, שישיבתו הייתה מהמפורסמות בישיבות פולין. הרב מקוטנא חיבבו מאוד, ואף הזמינו להיות מאוכלי שולחנו הפרטי. ועד אחרית ימיו עמד עם רבו בקשרי מכתבים הלכתיים.
בשנות ילדותו המוקדמות עוד הספיק קופרשטוך להכיר את האדמו"ר הצעיר מוורקא שנפטר בצעירותו. ולאחר פטירתו המשיך להסתופף בצל תלמידו רבי דב בעריש מביאלה. בגיל צעיר מאוד נשא את פייגע, בתו של רבי ראובן לייב נויפלד, רבה של קהילת נובידבור מזובייצקי, מי שהיה חתנו של רבי שרגא פייבל דנציגר מגריצא, מייסד שושלת חסידות אלכסנדר.
לאחר חתונתו, היה סמוך על שולחן חותנו, והיה נוסע בקביעות לעיר פילץ (PILICA) הסמוכה, שם למד הוראה בחברותא עם דוד אשתו רבי יחיאל דנציגר שלאחר תקופה קצרה התמנה לאדמו"ר מאלכסנדר, וקופרשטוך דבק בו וזכה לקרבתו.
ברבנות קהילות

בהיותו כבן עשרים ושלוש שנים, נבחר לכהן ברבנות העיירה אודז'יבול שבמזרח פולין, אליה הגיע בערב ראש השנה של שנת ה'תרמ"א וכבר באותו יום נדרש להשיב על ספק חמור בדיני טרפה וזכה לקבל את הסכמת רבו מקוטנא.
לאחר כהונה בת שנה אחת באודז'יבול, עבר לכהן ברבנות העיר רוז'אן שם סבל מהתנגדות עזה של תושבי העיר, שלא הסכימו לעובדת היותו חסיד אלכסנדר, והתנכלו אליו ולבני משפחתו. בשיאן של התנכלויות, נחלץ לעזרתו רבו יחיאל דנציגר ששלח מכתב אזהרה לתושבי העיירה אך ללא הועיל. כעשר שנים לאחר מכן, בשנת ה'תרנ"א החליפו הרב נפתלי יוסף פריינד שזכה לאהדת התושבים.
מרוז'אן, עבר בה'תרנ"ב לעיירה פשיסחה, שם נבחר לכהונת רבנות בת שתים עשרה שנים, כאשר בשנת ה'תרס"ד עבר לכהן במאקוב מזובייצקי, שם זכה למנוחה ולהצלחה יתירה, ואף זכה להכרה מהשלטונות שאף שילמו את שכרו, דבר שהיה חסר תקדים בימים ההם.
הנהגתו עם בני קהילתו, דמתה יותר להנהגת אדמו"ר חסידי, מאשר לרב מקומי. הוא היה מאריך בתפילות, והיה עורך טיש חסידי בהשתתפות כל בני העיירה. במקביל, אף הוכר כלוחם בתנועות הציוניות שקמו באותה תקופה, וכמי שלחם לשמירת גדרי המסורת היהודית.
לאחר שהתאלמן מאשתו הראשונה, נשא קופרשטוך את הרבנית ציפורה חיה, בתו של הגאון רבי יעקב קאפל הכהן רבם של העיירות דבלין-מודז'יץ וקאלושין (KALUSZYN), שילדה לו את בתו היחידה יהודית.
עלייתו לארץ ישראל

בשנת ה'תרפ"ד לאחר פטירת רבו התפארת שמואל מאלכסנדר, עזב קופרשטוך את קהילתו ויצא לאלכסנדר שם עשה חצי שנה אצל האדמו"ר החדש העקידת יצחק. אך בסוף אותה שנה גברה חיבתו לעלות לארץ ישראל, והוא עזב את פולין לירושלים. בשורת עזיבתו את כהונת הרבנות, נפלה על בני המקום כרעם. אף המושל המקומי ניסה לעכב, אך ללא הועיל. בני הקהילה ליווהו בכבוד גדול עד לפולטוסק הסמוכה, כאשר תזמורת הכבאים מנגנת לכבודו. היה בקשר ידידותי בירושלים עם הצדיק הירושלמי הנודע הרב נח גד וינטרוב שהיה כותב מדברי תורתו בספריו.
במסעו לירושלים התעקש קופרשטוך לא לשאת בשום משרה רבנית, ואף סירב לבקשתו של רב העדה החרדית רבי יוסף חיים זוננפלד להימנות על חברי הבד"ץ. הוא הסתפק בדירת שני חדרים קטנה שקיבל מכולל ורשה. חסידי אלכסנדר המקומיים התלכדו סביבו וראו בו מנהיג. לימים, בשער ספרו עני בן פחמא הוא מזכיר לטובה את אשתו הרבנית ואת בתו היחידה, שהסכימו למסע הקשה הזה, ולאובדן המעמד והפרנסה שהורגלו להם.
ועתה באתי להזכיר לטובה את זוגתי הרבנית תחיה, זיווג שני שלי. מרת חיה ציפורה בת הרב הגאון מורינו שמואל יעקב קאפל הכהן שליט"א אב בית דין קהילת קאלאשין במדינת פולין, עם בתי היחידה לה ממני, הבתולה מהוללה מרת יהודית תחיה, כי מלאו אחרי לעזוב הרבנות והפרנסה שהייתה לנו במאקאווא במדינת פולין וללכת אחרי לארצינו הקדושה באין מקום פרנסה מוכנה, רק לצפות לישועת ד' בכל יום ויום. יזכינו השם יתברך לישיבה טובה והרחבה ואריכות ימים ושנים בארץ חמדה זו ולעבוד אותו על אדמת הקודש מתוך הרבת הדעת ובריאת השלימות
אף על פי שלא נשא משרה רבנית, היה מוכיח את העם, ומוציא כרוזים בחתימתו שבהם עורר על צניעות הנשים והתריע כנגד פרצות הלכתיות. בעיקר ניכר בנועזותו להיענות בשנת תרפ"ה לפנייתו של הרב יוסף חיים זוננפלד לפקח על שחיטה חרדית נפרדת ביפו עבור תושבי תל אביב, מה שנחשב להתגרות בסמכות הרבנות הראשית. המשחטה נסגרה בתרפ"ט עם פרוץ המאורעות ביפו. הוא נפטר בכ"ח בטבת תר"צ ונטמן בהר הזיתים.
חיבורו

בירושלים הדפיס את חיבור השו"ת שלו עני בן פחמא שהוציא לו מוניטין רב. את המניע לכתיבת הספר, הוא מספר בשער תוך שהוא מבהיר כי היו ברשותו הרבה כתבים שאבדו לו בעלותו לארץ.
ואחרי כי בעוונותי הרבים, לא זכיתי עדיין לבן זכר, כי בן אחד שהיה לי נקטף באבו ועלה השמימה עוד בטל ילדותו, לזאת אמרתי: תהי זאת נחמתי בעניי ומרגוע לנפשי בהעלותי על מזבח הדפוס את ילדי רעיוני ופרי עשתנותי אשר אתי בכתובים המוצלים מכליון ואבדון, כי למכביר היו כתבי ידי שנאבדו בדרך בצאתי מפולניא לירושלם והמעשט אשר נשאר בידי שכתבתי בעניני הלכה למעשה, תהיה זאת לי כדרשת חז"ל על הפסוק 'אגורה באוהלך עולמים' ... ולא ימושו תורת ה' מפי ומפי זרעי וזרע זרעי עד עולם, אמן
בפתח הספר מתנצל המחבר על כך שהוא מדפיסו ללא שום הסכמה מסמכות תורנית. את הסיבה לכך הוא מנמק בהסבר ענוותני
באתי להתנצל בפני המעיין בספרי הזה, על מה שלא קבלתי הסכמות עליו, כי לפי הבנתי לא אמצא בהם תועלת להמחבר, רק התפארת והכבוד בתוארים גדולים אשר יכתבו עליו הנותנים הסכמה, אשר זאת היא למורת רוחי להדפיס עלי דברי שקר ח"ו
.
אלא שבכל זאת, ”בכדי שידעו המעיינים והלומדים והרבנים שכדאי לעיין בספרי ולהעלותו על מכבש הדפוס לתועלת ההלכה אשר תצא ממנו”, פורס המחבר רשימה שמית של גדולי ישראל שהתכתבו עמו בדברי הלכה, ותשובותיהם ממלאות את הספר. בין השמות שהוא טורח לציין מצויים: רבו ישראל יהושע מקוטנא, רבי אברהם בורנשטיין ה"אבני נזר", מסוכטשוב, רבי שניאור זלמן פרדקין בעל ה"תורת חסד" מלובלין, רבי יואב יהושע וינגרטן ה"חלקת יואב" מקינצק, רבי צבי הירש שפירא ה"דרכי תשובה" ממונקאטש ועוד רבים.
כך הוא גם מסביר את קריאת שם הספר "עני בן פחמא":
קראתי את שם הספר עני בן פחמא להיות ש'עני' בהיפוך אתוון הוא ראשי תיבות ישראל ניסן עני, ו'פחמא' הוא ראשי תיבותו של אבי ואמי ז"ל, שם אבי מורי היה משה אריה, ושם אמר מורתי היה חנה פעסא, אשר אותיות מ' א' ח' פ', הם אותיות 'פחמא'
בשנת תשע"ז יצאה מהדורה חדשה של הספר על ידי מכון שפתי צדיקים - קאפיטשניץ בתוספת שני שערים: שער ראשון, על התורה; שער שני, חידושים על הש"ס והשער השלישי הוא שער השאלות והתשובות של המהדורה הראשונה. שני השערים החדשים הם מכתבי יד שנערכו, הוגו וסודרו על ידי נכדו ישראל ניסן רובין והרב נפתלי פלינטשטיין. לספר נוספו הקדמה ותולדותיו של הרב באמצעות מסמכים שבארכיון המשפחה.
לקריאה נוספת

מאמר לדמותו בתוך כרמנו (ו') ביטאון חסידי אלכסנדר, בני ברק, תש"מ.
ספר בית אבות, על משפחת חמיו רבי יעקב קאפל, פרקים ה'-ו', ברוקלין תשס"ב.
תולדות הרב הגאון ישראל ניסן קופרשטוך, ספר עני בן פחמא, ירושלים, מהדורת תשע"ז.
הערות שוליים

↑  בספרו עני בן פחמא חלק אורח חיים (סימן כב) מזכיר את אותה תקופה ואף מסיק ממנה הלכות שראה אצל רבו: "דכירנא כד הווינא טליא ולמדתי אז אצל מו"ר הרב הגאון ר' ישראל איטשע ז"ל אבד"ק פאוואנזיק הסמוך לווארשא, היה מעשה אז בגביר שהיה לו בית מזיגה בעיר הנ"ל ועשה שטר מכירה על החמץ"
↑  בספרו חלק אורח חיים (סימן ה') הוא מזכיר את העובדה בהתפארות:"שמעתי ממורי ורבי הרב הגאון הצדיק רבי ישראל יהושע זצ"ל אב בית הדין דקהילת קוטנא בעמח"ס 'ישועות ישראל', כאשר למדתי אצלו בילדותי בקהילה קדושה קוטנא, והייתי יושב בשבת קודש על שלחנו הקדוש, והיה דרכו בקודש בכל פעם להתעורר ולזעוק בקול: 'רבונא דעלמא כולא' ואחר כך בלשון אשכנז: 'הער פון די גאנצע וועלט', ובשעת ההתעוררות היה מכה כף אל כף והשמיע קול
↑  ביום ט"ז בסיון תרכ"ח
↑  אף לאחר שנים, זכר להנציח את הורי אשתו הראשונה, כשכתב בשער ספרו: "ועל הטוב יזכר שם חותני הראשון, הרה"ג הצדיק המפורסם מורינו הרב ראובן יהודה ז"ל ... אשר החזקני בביתו עם זוגתי הראשונה וארוחתנו נתנה לנו על שולחנו וכך לכל יוצאי חלציו בכבוד ובלב טוב, לזאת אמרתי לזכר עולם יהיה צדיק הנ"ל וזוגתו הרבנית היא חמותי הראשונה, הצדקת המפורסמת מרת חנה רחל ז"ל .... יהי שמם לעולם ולזיכרון טוב"
↑  על פי רישומי בני העיירה, הגיעו ההתנכלויות לכך שפעם בעיצומה של סעודת שבת, נזרק על ביתו ראש של פגר סוס
↑  בספרו חלק יורה דעה (סימן לב) הוא מתפלפל עם חמיו על מהות השם יהודית. כך הוא מספר: "בשנת תרע"ב בחנוכה ור"ח טבת כשילדה לי אשתי השנייה תחי' את בתי יהודית תחי', וכתבתי ברכת 'מזל טוב' לחותני הרב הגאון מו"ר שמואל יעקב קאפל הכהן שליט"א אבד"ק קאלישין כתב לי להקשות על שם יהודית"
↑  על פי מאמר לתולדותיו שנדפס בתוך כרמנו ביטאון חסידי אלכסנדר, ו', טבת תש"מ בני ברק
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007527119505171  ISNI: 0000 0000 4715 0496  LCCN: nr91029389  VIAF: 61401718   WorldCat (עם VIAF): 61401718 
מצבת קברו של רבי ישראל ניסן קופרשטוך בהר הזיתים, 1967
ג'וזף דיקסון

ג'וזף מור דיקסון (באנגלית: Joseph Moore Dixon‏; 31 ביולי 1867 – 22 במאי 1934) היה פוליטיקאי אמריקאי, חבר המפלגה הרפובליקנית, ממונטנה. הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית, כחבר הסנאט של ארצות הברית, וכמושל מונטנה השביעי. דיקסון היה מנהיג התנועה הפרוגרסיבית במונטנה והיה מנהל הקמפיין של תאודור רוזוולט שהתמודד על הנשיאות כמועמד המפלגה הפרוגרסיבית ב-1912.
כהונתו כמושל, 1921–1925, לא הייתה מוצלחת, שכן מצוקה כלכלית חמורה הגבילה את ההזדמנויות לפעולה של ממשלת המדינה, ויריבתו הגדולה חברת Anaconda Copper גייסה את משאביה כדי להביס את הרפורמה.
ביוגרפיה > ראשית חייו

דיקסון נולד ב-31 ביולי 1867 בסנואו קמפ, קרוליינה הצפונית, למשפחת קוויקרים, והיה בנם של פלורה אדליין (מרצ'יסון) ויו וו. דיקסון. אביו הפעיל חווה ומפעל קטן. דיקסון למד במכללות קוויקריות, בארלהאם קולג' באינדיאנה ובקולג' גילפורד בקרוליינה הצפונית, וסיים את לימודיו ב-1889. הוא הצטיין בהיסטוריה, בוויכוחים ובנאומים. דיקסון עבר לעיר הגבול מיזולה, מונטנה, ב-1891, שם למד משפטים והתקבל ללשכת עורכי הדין ב-1892. אף על פי שעזב את האמונה הקווייקרית, הוא מעולם לא זנח את האידיאלים הקווייקרים.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

דיקסון שימש כעוזר התובע המחוזי של מחוז מיזולה בין השנים 1893 ל-1895 וכתובע מחוזי מ-1895 עד 1897. בשנת 1900, הוא כיהן בבית הנבחרים של מונטנה. הוא התחתן עם קרוליין מ. וורדן, בתו של איש העסקים הבולט במיזולה פרנסיס לימן וורדן, ב-1896. נולדו להם שבעה ילדים: וירג'יניה, פלורנס, דורותי, בטי, מרי ג'ו, פגי ופרנק. פרנק מת זמן קצר לאחר הלידה. דיקסון התעשר בזכות עריכת הדין שלו והשקעותיו בנדל"ן; כדי לקדם את שאיפותיו הפוליטיות בשנת 1900 הוא קנה עיתון במיזולה, ה-Missoulian.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

דיקסון ניצל את המחלוקת הפנימית בין פלגים יריבים במפלגה הדמוקרטית כדי להתקדם במהירות בפוליטיקה. ב-1902 וב-1904 הוא נבחר לבית הנבחרים האמריקאי, וב-1907 בחר בו בית המחוקקים של מונטנה לייצג את המדינה במושב בסנאט האמריקאי. הוא הפך למעריץ נלהב של הנשיא תאודור רוזוולט, והצטרף לאגף הפרוגרסיבי של המפלגה, שנלחם בשמרנים. הוא נכשל בניסיונו להיבחר מחדש בשנת 1912, אך באותה שנה, הוא היה מנהל הקמפיין של רוזוולט ועמד בראש הוועידה הלאומית הפרוגרסיבית שמינתה את רוזוולט כמועמד לנשיאות מטעם המפלגה הפרוגרסיבית ("Bull Moose"), כאשר המפלגה הרפובליקנית התפצלה בין הפרוגרסיביים והשמרנים. בשל הפילוג הדמוקרט וודרו וילסון ניצח בגדול.
לאחר סיום תפקידו בקמפיין הבחירות חזר דיקסון למונטנה כדי לשמור על נכסי העיתונים שלו, ולהילחם בחברת הנחושת המאוחדת, החברה ששלטה בשתי המפלגות הפוליטיות באמצעות ההוצאות המושחתות שלה. הוא חזר למפלגה הרפובליקנית, ולבסוף מכר את העיתונים שלו, והם נקנו על ידי Amalgamated. בשנת 1920, דיקסון התמודד על תפקיד מושל מונטנה, ובעקבות תסיסה של חקלאים שהחלישה את חברת הנחושת, דיקסון נבחר כחלק מהסחף הרפובליקני הלאומי לתפקידו כמושל, והביס את המועמד הדמוקרטי ברטון ק. וילר בקלות. למרות שלדיקסון היו הצעות רבות לרפורמות, הוא לא הצליח לחוקק אותן בגלל השפל הכלכלי הקשה במדינה, וההתנגדות השיטתית של אנקונדה נחושת. הוא הובס בניסיונו להיבחר מחדש ב-1924 על ידי ג'ון א. אריקסון, ובניסיונו להיבחר לסנאט ב-1928, הפסיד ליריבו מלשעבר, ברטון ק. וילר, בבחירות הכלליות.
בשנת 1929 הוא מונה לעוזר הראשי של מזכיר הפנים, וכיהן בתפקיד זה עד 1933. בשנת 1930, הוא היה מעורב בפרויקט לפיתוח כוח מים בשמורה האינדיאנית פלטהד, ובכלל זה, רשת מורכבת של זכויות מים לשמורה.
דיקסון מת במיזולה, מונטנה, ב-22 במאי 1934, עקב בעיות לב. הוא נקבר בבית הקברות מיזולה במיזולה, מונטנה.
הערות שוליים

↑  Patterson, Daniel W. (1990). Arts in Earnest: North Carolina Folklife. ISBN 9780822310211.
↑  "Guide to the Joseph M. Dixon Papers". The University of Montana. נבדק ב-14 באוקטובר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Dixon, Joseph Moore (1867-1934". The Political Graveyard. נבדק ב-14 באוקטובר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Guide to the Joseph M. Dixon Papers 1772-1944". The University of Montana-Missoula. נבדק ב-8 באוקטובר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sen. Joseph Dixon". govtrack.us. נבדק ב-14 באוקטובר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Joseph M. Dixon". Montana Historical Society. אורכב מ-המקור ב-20 באוגוסט 2012. נבדק ב-26 באוגוסט 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Tribune Staff. "125 Montana Newsmakers: Joseph M. Dixon". Great Falls Tribune. אורכב מ-המקור ב-29 ביוני 2011. נבדק ב-23 באוגוסט 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Montana Governor Joseph Moore Dixon". National Governors Association. נבדק ב-14 באוקטובר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lawrence Kestenbaum (22 ביולי 2013). "Dixon, Joseph Moore (1867-1934)". Political Graveyard. נבדק ב-10 באוקטובר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 3399 1024  LCCN: n97125997  SNAC: w6jd5hv7  US Congress: D000372  VIAF: 60838514   WorldCat (עם VIAF): 60838514 
לאחר התבוסה המפסיד סוקר את סגניו הפצועים פרנק מונסי, ג'ורג' וולברידג' פרקינס ודיקסון. מתוך The Evening Star (וושינגטון די. סי.) 10 בדצמבר 1912
המנדלוריאן (סדרת טלוויזיה)

ערך זה עוסק בסדרת טלוויזיה. אם התכוונתם לדמות הראשית מאותה סדרה, ראו .
| --- | --- |

המנדלוריאן, כרזת עונה 1
 מבוסס על:  "מלחמת הכוכבים" מאת ג'ורג' לוקאס
 סוגה:  דרמה אופרת חלל
 יוצרים:  ג'ון פאברו 
 כותבים:  Noah Kloor, כריסטופר יוסט, Rick Famuyiwa, דייב פילוני, ג'ון פאברו 
 בימוי:  דבורה צ'ו, ג'ון פאברו, קארל ות'רס, רוברט רודריגז, דייב פילוני, ברייס דאלאס הווארד, טאיקה ואיטיטי, פייטון ריד 
 שחקנים:  פדרו פסקל ג'ינה קראנו ניק נולטה ג'יאנקרלו אספוזיטו אמילי סוואלו קתרין ווטרס אומיד אבתאהי ורנר הרצוג טאמורה מוריסון
 מדבבים:  טאיקה ואיטיטי (IG-11) 
 פרסים:  פרס אמי בקטגוריית עיצוב הפקה יוצא מהכלל
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  24
 הפקה
 מפיקים בפועל:  ג'ון פאברו דייב פילוני קתלין קנדי קולין וילסון
 חברת הפקה:  Lucasfilm
 הפצה:  דיסני+ 
 עורכים:  דנה גלוברמן 
 צלמים:  ג'רג פרייזר 
 מוזיקה:  לודוויג גורנסון 
 אורך פרק:  42.5 דק' 
 שידור
 רשת שידור:  דיסני+
 תקופת שידור מקורית:  12 בנובמבר 2019 – הווה 
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
כרזת עונה 2, עם הילד
המנדלוריאן (באנגלית: The Mandalorian) הוא אופרת חלל לייב אקשן אמריקאית, שנוצרה על ידי הבמאי ג'ון פאברו עבור דיסני+. אירועי הסדרה מתרחשים ביקום "מלחמת הכוכבים" מאת ג'ורג' לוקאס, בזמן שאחרי "שובו של הג'דיי" ולפני "הכוח מתעורר", ומגוללים את הרפתקאותיו של צייד ראשים מגזע מנדלוריאני, הפועל הרחק מעיני הרפובליקה החדשה. פאברו נשכר לכתוב את התסריט עם דייב פילוני, קתלין קנדי וקולין וילסון כמפיקים בפועל. בסדרה מככבים פדרו פסקל, ג'ינה קראנו, ניק נולטה, ג'יאנקרלו אספוזיטו, אמילי סוואלו, קארל ות'רס, אומיד אבתאהי וורנר הרצוג.
פרק הבכורה של העונה הראשונה שודר ב-12 בנובמבר 2019 בשירות הסטרימינג דיסני+. העונה השנייה שודרה ב-30 באוקטובר 2020. הוזמנה עונה שלישית, שצילומיה החלו באוקטובר 2021 והיא שודרה ב-1 במרץ 2023.        בנוסף הוכרז גם על פיתוח סרט שילווה את הסדרה, שיקרא "המנדלוראין וגרוגו".
סקירה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 8 | 8 | 12 בנובמבר 2019 | 27 בדצמבר 2019 |
|  | 2 | 8 | 8 | 30 באוקטובר 2020 | 18 בדצמבר 2020 |
|  | 3 | 8 | 8 | 1 במרץ 2023 | 19 באפריל 2023 |
עלילה > עונה 1 > פרק 1: "המנדלוריאן"

לאחר שהשלים עבודה עבור מנהיג הגילדה גריף קארגה, מקבל צייד ראשים מנדלוריאני משימה בנווארו מלקוח עם קשרים לאימפריה הגלקטית. הלקוח מכוון את המנדלוריאן למצוא יעד בן חמישים ללא שם, שעמיתו של הלקוח, ד"ר פרשינג, מתעקש להחזירו בחיים. כמקדמה, מקבל המנדלוריאן לוח יחיד מפלדת בסקר, השייכת לעמו. הוא לוקח את הפלדה למובלעת מנדלוריאנית סמויה, שבה נוצק מהפלדה שריון כתף עבורו.
המנדלוריאן נוסע לכוכב הלכת של המיקום המדווח האחרון של היעד, שם החקלאי קוויל עייף מפעילות ציידי הראשים המתמדת באזור שלו, ומקווה שהמנדלוריאן יסיים זאת. קוויל מכוון את המנדלוריאן למאהל מוגן על ידי חמושים רבים, שם הוא עובד בחוסר רצון עם ציד הראשים הדרואיד IG-11 כדי לחסל את החמושים ולמצוא את היעד, הילד. IG-11 מנסה להרוג את הילד על פי הוראות הצייד שלו, אבל המנדלוריאן יורה ומשמיד את הדרואיד, ולוקח את הילד בחיים.
עלילה > עונה 1 > פרק 2: "הילד"

המנדלוריאן חוזר לספינה שלו עם הילד כדי לגלות שפורקה לחלקים על ידי בני ג'אווה. הוא תוקף אותם אבל הם בורחים. למחרת עוזר קוויל למנדלוריאן לאתר את הג'אווה ולנהל עימם משא ומתן על החזרת רכיבי ספינתו. המנדלוריאן מסכים להשיג ביצה של קרנף הבוץ (Mudhorn) תמורת החלקים הגנובים. הוא והילד מוצאים את מערת הקרנף, אך החיה תוקפת אותו ופוגעת בשריונו. לאחר קרב ממושך, עומד הקרנף להרוג את המנדלוריאן, אבל הילד משתמש בכוח כדי לגרום לחיה לרחף, ומאפשר למנדלוריאן לדקור ולהרוג אותו. הוא אוסף את הביצה ולוקח אותה לג'אווה, שחותכים אותה ואוכלים את תוכנה הצהוב. עם רכיבי ספינתו שהוחזרו אליו, עובד המנדלוריאן עם קוויל על תיקון הספינה.
עלילה > עונה 1 > פרק 3: "החטא"

המנדלוריאן ממריא מכוכב הלכת עם הילד. הוא מוסר את הילד ללקוח בנווארו ואוסף את כספו, עשרים לוחות מפלדת בסקר. באופן בלתי צפוי, שואל המנדלוריאן על תוכנית הלקוח לגבי הילד, ונאמר לו כי אין זה מעניינו. בשובו למובלעת המנדלוריאנית, הוא משדרג את שריונו ונשקו עם הבסקר. המנדלוריאן מקבל עבודה חדשה מקארגה, אבל מחליט לחזור לבית הלקוח. עם נשקו המשודרג, כוורת ציפורים שורקות, הוא הורג את חיילי הסער השומרים על הילד, ומציל את הילד ממעבדת ד"ר פרשינג, שם נערך בו ניסוי, אך בוחר לא להרוג את הרופא. בדרך חזרה לספינתו, נופל המנדלוריאן למארב של קארגה וציידי ראשים אחרים, הדורשים ממנו למסור את הילד. הוא מסרב ומתחיל קרב יריות. המנדלוריאן נדחק לפינה, כשמנדלוריאנים אחרים מגיעים מהמובלעת, תוקפים את ציידי הראשים ומאפשרים לו להגיע לספינתו ולברוח עם הילד.
עלילה > עונה 1 > פרק 4: "מקלט"

כשהוא נוחת בסורגן, כוכב לכת מיוער, פוגש המנדלוריאן את קארסינתיה ("קארה") דון (אנ'), לוחמת מברית המורדים לשעבר, המסתתרת ומבקשת מהמנדלוריאן לעזוב, כדי לא למשוך תשומת לב אל סורגן. כשהוא עומד להמריא, מגיעים אליו דייגים נואשים המבקשים להעסיקו. הם רוצים שהוא יסלק כנופיית פושטים קלטוניאנים התוקפת את הכפר שלהם. הוא מקבל את העבודה תמורת לינה, ונעזר בקארה. הם מתאכסנים אצל אומרה, אם אלמנה, והמנדלוריאן מגלה לה כי איש לא ראה אותו ללא קסדתו מאז שנלקח אל המנדלוריאנים כילד יתום. המנדלוריאן וקארה מסייעים לתושבי הכפר להרחיק את הפושטים ולהשמיד AT-ST אימפריאלי ישן, שהפושעים השתמשו בו. עם השבת השקט, המנדלוריאן מתכנן להשאיר את הילד בכפר, אך צייד ראשים של הגילדה מוצא אותם ונהרג על ידי קארה. כשהוא מבין שהילד אינו בטוח בכפר, המנדלוריאן עוזב איתו.
עלילה > עונה 1 > פרק 5: "האקדוחן"

המנדלוריאן גובר על צייד ראשים במהלך מרדף. הוא מנחית את ספינתו הפגומה על מזח תיקונים המנוהל על ידי המכונאית פלי מוטו במוס אייסלי בכוכב הלכת טטואין. הוא מחפש עבודה בקנטינה כדי לשלם על התיקונים, ופוגש את צייד הראשים טורו קליקאן, העוקב אחר שכירת החרב פנק שאנד. קליקאן צריך לתפוס את שאנד כדי להצטרף לגילדה והמנדלוריאן מסכים לסייע בתמורה לתגמול. הם לוכדים את שאנד במדבר, אבל היא הורסת אחד מאופנועי האוויר שלהם. בעוד שהמנדלוריאן הולך למצוא את הדובאק (בהמת רכיבה) שראו בדרכם אל שאנד, היא אומרת לקליקאן שהמנדלוריאן בגד בגילדה על ידי גניבת הילד, מה שהופך את הפרס עליו ועל הילד לשווה יותר מהפרס עליה. שאנד מציעה לעזור לקליקאן ללכוד את המנדלוריאן אם הוא ישחרר אותה, אך הוא יורה בה, רוכב על אופנוע האוויר הנותר לרציף התיקונים, ולוקח את מוטו והילד כבני ערובה. המנדלוריאן מגיע והורג את קליקאן. הוא משתמש בכספו של קליקאן כדי לשלם למוטו עבור התיקונים ועוזב את טטואין.
עלילה > עונה 1 > פרק 6: "האסיר"

המנדלוריאן יוצר קשר עם שותפו לשעבר ראן מלק לצורך עבודה ומוצע לו מקום בעבודה של חמישה אנשים. אליו מצטרפים הצלף האימפריאלי לשעבר מיגס מייפלד, הדברוני הגדול בורג, הטייס הדרואיד Q9-0, ומומחית הסכינים מבני טוויאלק שיאן, למשימה להצלת אחיה של שיאן, צ'ן, אסיר הרפובליקה החדשה. הצוות חודר לספינת הכלא, נלחם דרך פרצות האבטחה והורג את מפקד האבטחה של הספינה, אך הוא מפעיל אות לרפובליקה החדשה. הצוות מציל את צ'ן אך מתעמת עם המנדלוריאן ומכניס אותו לתא כלא. Q9-0 מוצא מסר מקארגה למנדלוריאן, הדן בילד ומוצא את הילד בספינת המנדלוריאן. בינתיים המנדלוריאן נמלט, מביס כל אחד מהצוות ולוכד את צ'ן. המנדלוריאן משאיר את מייפלד, בורג ושיאן כלואים בתאי כלא לפני שמעביר את צ'ן לראן. הוא יוצא עם התשלום שלו, וראן משגר מייד לוחם להרוג את המנדלוריאן, אך צ'ן מתגלה בתחנת ראן עם האות ששתל אצלו המנדלוריאן. שלישיית מפציצי X של הרפובליקה החדשה מגיעים ותוקפים את התחנה.