stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תמימות המוסלמים
הערות שוליים

↑  "במאי הסרט האנטי-איסלאמי לא ישראלי ויהודי", באתר ynet, 12 בספטמבר 2012
↑  אובאמה מגיב למהומות: "מצרים לא ידידה ולא אויבת", באתר ישראל היום, 13 בספטמבר 2012
↑  יוצר הסרט על מוחמד נחקר על ידי משטרת ארה"ב, באתר nana10‏, 15 בספטמבר 2012
↑  רועי קייס, סיני: חמושים תקפו בסיס של כוח רב לאומי, באתר ynet, 14 בספטמבר 2012
↑  רועי קייס, מחאת הסרט: הפגנות ועימותים ברחבי העולם, באתר ynet, 14 בספטמבר 2012
רויטרס וניר יהב‏, זעם בעולם המוסלמי: תשעה הרוגים במדינות שונות, באתר וואלה, 14 בספטמבר 2012
↑  העולם המוסלמי ממשיך לסעור: 20 פצועים בקהיר, באתר ישראל היום, 13 בספטמבר 2012
↑  קלינטון: "הסרט האנטי-מוסלמי דוחה, אך הוא אינו סיבה לאלימות", באתר nana10‏, 13 בספטמבר 2012
↑  יצחק בן חורין, אובמה: מצרים לא בעלת ברית ולא אויבת, באתר ynet, 13 בספטמבר 2012
↑  לפחות 9 הרוגים במהומות נגד ארצות הברית, באתר רשת ב, 15 בספטמבר 2012
↑  נסראללה הגיב לסרט על מוחמד: "ישראל רוצה שהמוסלמים יהרגו נוצרים", באתר nana10‏, 16 בספטמבר 2012
רועי קייס, נסראללה יצא מהבונקר: למען מוחמד נקריב דמנו, באתר ynet, 17 בספטמבר 2012
↑  גוגל סירבה להסיר הסרטון האנטי-איסלאמי מ"יו-טיוב", באתר ‏מאקו‏, 14 בספטמבר 2012
↑  ת"א (י-ם) 38748-09-12 המפלגה הדמוקרטית הערבית ואחרים נגד גוגל, ניתן ב-15 באוקטובר 2012
↑  אי-פי, שחקנית קדימון "תמימות המוסלמים" תובעת את יוצרי הסרט: "הסרט שפל וראוי לגינוי", באתר הארץ, 20 בספטמבר 2012
↑  אי-פי, "תמימות המוסלמים" חוזר לכותרות - בימ"ש במצרים הורה לחסום זמנית את יוטיוב, באתר הארץ, 9 בפברואר 2013
הפגנה נגד הסרט בבחריין
פראנה (הינדואיזם)

איור
פְּרַאנָה (בהינדית प्राण) היא מילה בסנסקריט עבור "כוח החיים" או העיקרון החיוני. בפילוסופיה ההינדית הכוללות יוגה, רפואה הודית, ואמנויות לחימה, המונח מתייחס באופן קולקטיבי לכל האנרגיה הקוסמית הקיימת ביקום.
פראנה כולל גם אנרגיות של חפצים דוממים. בספרות, פראנה מתואר לפעמים כאילו הוא מוצרים שמקורם מהשמש, המחברים את האלמנטים של היקום. אנרגיית החיים זו מופעלת בבהירות ומתוארת בוודות ובאופנישדות העתיקה.
ביצורים חיים, אנרגיה אוניברסלית זו נחשבת אחראית לכל תפקודי הגוף באמצעות חמישה סוגים של פראנה, הידועים בחמשת הוודות.
אנו סופגים את הפראנה מהאוויר בעזרת הנשימות שלנו, ולכן היוגים פיתחו מערכת נשימה ותרגילי נשימה מיוחדים, כדי לאפשר ספיגה מוגברת של פראנה, ובכך ספיגה מוגברת של אנרגיה, חיזוק הגוף, חסינות מפני מחלות וכו'.
הערות שוליים

↑  יוגי ראמצארקה, מדע הנשימה היוגי, 1903
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4220580-3  NKC: ph771387
ישראל 50

| --- | --- |

כריכת הספר
 מידע כללי
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  ספרות מדינה
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת מעריב
 תאריך הוצאה:  1997 
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 9654740052
 הספרייה הלאומית:  001773293, 003157553, 001744083
 
ישראל 50 הוא ספר בפורמט אלבומי שיצא לאור  בשנת 1997, לקראת חגיגות שנת ה-50 למדינת ישראל, ובו מובאים בקצרה אירועים מרכזיים שאירעו במדינה או שהשפיעו עליה, מקום המדינה ועד שנת החמישים.
הספר יצא לאור בהוצאת מעריב על ידי 'אלפא תקשורת'. גרסה נוספת יצאה בהוצאת קוראים וכללה מפתח שמות. עורכיו הראשיים הם יהודה שיף ודני דור, עורכים נוספים הם בן כספית, אילן כפיר ושרה שריג. האחראי על עריכת הצילומים הוא משה מילנר.
תוכן

מאות אלפי אירועים התרחשו בחמישים השנה. רובם לא נכנסו לאלבום. קנה המידה היה אירועים שהשפיעו במיוחד על חיינו כאן, בישראל. באלה ביקשנו להתמקד. אותם הבאנו כסיפורה של המדינה. סיפור שלא נגמר. שלא ייגמר.
תוכן הספר עוסק באירועים המרכזיים בחמישים שנותיה הראשונים של המדינה משנת 1948 ועד שנת 1998.
הספר ערוך כך שכל שנה מתפרסת על פני ארבעה עמודים, ובהם מתומצתים האירועים של אותה שנה לפי הסדר הכרונולוגי. האירועים החשובים בולטים יותר ומלווים בצילומים.
האירועים המופיעים בספר לקוחים מכל ההווי הישראלי: ביטחון, כלכלה, פוליטיקה ודומיהם. אף על פי שחלק מן האירועים אינו שייך למדינה, כדוגמת מות הנסיכה דיאנה, ונחיתת האדם על הירח נכללו גם הם בספר כיוון שהשפיעו על הלך הרוח בישראל באופן קיצוני.
בתחילת הספר מובאים כל ראשי הממשלות והנשיאים שכיהנו במדינה עד שנת החמישים שלה.
ספר בסגנון זה יצא גם בהוצאת ידיעות אחרונות ובעריכתו של ניסים משעל הנקרא "ואלה שנות 50 למדינת ישראל", וכן בשנת 2008 יצא ספר המשך הגולל עשר שנים נוספות הנקרא "ישראל 60".
הערות שוליים

↑  Yiśraʼel 50, Israel: Alfa tiḳshoret : Maʻariv, 1997, ISBN 978-965-474-005-0
אייל אדום סקוטי

| אייל אדום סקוטי |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: אייליים
סוג:: אייל
מין:: אייל אציל
שם מדעי
 Cervus elaphus scoticus

אייל אדום סקוטי (באנגלית: Scottish red deer; שם מדעי: Cervus elaphus scoticus) הוא תת-מין של אייל אציל, שמקורו בבריטניה הגדולה. כמו האייל האדום של אירלנד, הוא נדד מיבשת אירופה בתקופת האבן. האייל האדום הסקוטי מגודל לשם שימוש בבשרו, בקרניו ובעורו.
תיאור

אייל זה קטן במעט מאיילים אדומים מערב אירופיים אחרים, וזו דוגמה לגמדות איים. בקיץ, הפרווה בהירה יותר עם גבול מובהק לכתם הבהיר יותר על הגב. שאר הפרווה היא בצבע חום אדמדם כהה והפנים והצוואר אפורים יותר. הרגליים חומות שחורות. בחורף החיה מצמיחת שיער ארוך על הצוואר. המצח ועורפי הקרניים (קרני המשנה, bez tines) בדרך כלל צמודים זה לזה על הקודקוד (burr).
אזור מחיה

אייל זה משגשג בהיילנדס ובאיים של סקוטלנד, ובחלקי אנגליה הכוללים את וסטמורלנד, דבון, סאמרסט, וילטשייר וניו פורסט. הוא נמצא גם במחוז קרי ובמחוז דניגול באירלנד. עם זאת, רוב האייל האדום המוחזק בפארקים באיים הבריטיים מקורם בתת-המין הגדול יותר שהובא מיבשת אירופה, האייל האציל (האייל האדום המערב אירופי) (שם מדעי: Cervus elaphus elaphus). פרטים מתת-מין זה ברחו מפארקי איילים והפכו לפראיים באזורים מסוימים.
הוא נמצא בעיקר בצפון סקוטלנד, אך יש דיווחים על איילים שנצפו בגבול אנגליה, דרומה משם.
אוכלוסייה

אוכלוסיית האיילים האדומים בבריטניה הוכפלה ב-50 השנים שקדמו ל-2018, כאשר יותר ממחצית מהחיות הללו נמצאו בסקוטלנד. האוכלוסייה הגדלה עוררה ויכוח משמעותי סביב ניהול האוכלוסייה. תומכי הדילול טענו שנזק נגרם ליערות ולצמחים נדירים. האיילים גם מהווים סיכון לנהגים: מדי שנה מתרחשות כ-6,000 תאונות רכב עם איילים אדומים. כ-100,000 נהרגים מדי שנה, אם כי דו"ח משנת 2017 של חברי פרלמנט סקוטיים (MSPs) טען שהמאמצים לאמת את המספרים אינם מוצלחים.
מחקר של ועדת היערות ב-2014 קבע שאוכלוסיית האיילים הגדלה מהווה את האיום הגדול ביותר על היערות העתיקים של סקוטלנד.
בנובמבר 2019 נחשף כי מחקר בן 45 שנה מעיד כל כך ששינויי האקלים השפיעו על מאגר הגנים של אוכלוסיית האיילים האדומים ברום (Rùm), אחד מאיי ההברידים הפנימיים שבסקוטלנד. טמפרטורות חמות יותר הביאו לכך שאיילים נולדו בממוצע שלושה ימים מוקדם לכן בכל עשור של המחקר. הגן שגורם ללידה מוקדמת נהיה נפוץ יותר באוכלוסייה מכיוון שלבעלי הגן יש יותר עגלים במהלך חייהם. ד"ר טימותי בונט (Timothée Bonnet), מהאוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה, מוביל המחקר, אמר שהם "תיעדו את האבולוציה בפעולה".
הערות שוליים

↑  "Taxonomy – Cervus elaphus scoticus (Scottish red deer)". Universal Protein Resource (UniProt). Cambridge, Geneva, Washington DC: European Bioinformatics Institute (EMBL-EBI); SIB Swiss Institute of Bioinformatics; and Protein Information Resource (PIR). נבדק ב-13 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "An introduction to deer farming". The Scottish Farmer. 7 ביולי 2018. נבדק ב-14 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Venison expert calls for multi-million pound investment into deer farms". Deadline News. 16 באוגוסט 2015. נבדק ב-28 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "How can Scotland's growing red deer population be managed?". www.scotsman.com (באנגלית). נבדק ב-2019-10-08.
↑  Miller, David (2014-02-03). "Deer 'biggest threat' to woodlands" (באנגלית בריטית). נבדק ב-2019-10-08.
↑  "Climate change alters red deer gene pool". BBC News online (באנגלית בריטית). 5 בנובמבר 2019. נבדק ב-10 בנובמבר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
עידן הנאורות

עידן הנאורות (מוכר גם במונחים: עידן האורות, תנועת הנאורות, "תנועת ההשכלה" (בהקשר היהודי); באנגלית: Age of Enlightenment; בצרפתית: Siècle des Lumières; בגרמנית: Aufklärung) הוא כינוי לתנועה אינטלקטואלית באירופה, ששמה לעצמה למטרה לבסס מוסר, אסתטיקה וידע הנשענים על רציונליות והנחת יסוד לוגוצנטרית. מנהיגי התנועה ראו בעצמם אליטה אמיצה של אינטלקטואלים המובילים את העולם לעבר קידמה מתוך תקופה ארוכה של חוסר רציונליות, חוסר בגרות ועריצות, שהחלה בתקופת ימי הביניים, אותה כינו העת החשוכה. בין השאר, התנועה סיפקה את הבסיס הפילוסופי למהפכה האמריקאית ויש הטוענים שגם למהפכה הצרפתית. בין הרעיונות שמזוהים עם שלל הווריאציות שלה ניתן למנות את החוק הטבעי, החירות, הקדמה, הסובלנות הדתית, האחווה, השלטון החוקתי והפרדת דת ומדינה. דיון רחב עדיין מתנהל על רבים מעקרונות תנועות הנאורות השונות, תנועת הנאורות ככללה זוכה לביקורת במיוחד מהפילוסופיה הקונטיננטלית נוסח ניטשה.
דגש עיקרי של עידן הנאורות היה עיסוק במה שמכונה היום פילוסופיה פוליטית. בתקופה זאת פעלו זה לצד זה הוגים שתמכו באבסולוטיזם נאור, דוגמת וולטר, שמרנים כאדמונד ברק שהאמינו כי דרכי הממשל המסורתיות הן העדיפות ופילוסופים רדיקליים כרוסו, שהציגו מודלים מהפכניים של חברה אזרחית שאיננה כפופה למוסדות המונרכיה והדת (האמנה החברתית) וכן, מונטסקייה, שרעיון הפרדת הרשויות שלו פורסם במהלך עידן הנאורות והפך במרוצת הזמן לאבן יסוד של המשטר הדמוקרטי המודרני. הוגה מרכזי נוסף של התקופה היה אדם סמית', פילוסוף שעסק בשאלות של מוסר וניסח לאורן את אחת התורות הכלכליות המשפיעות בכל הזמנים (עושר העמים). חיבור זה השפיע – בין השאר – השפעה מכרעת על תחומי עיסוקה של הפילוסופיה הפוליטית, שכן הוא קידם שיטה לפיה עושרו של עם לא מוערך לפי גודל אוצרו של מלך או לפי קנה מידה רוחני-דתי, אלא לפי רמת חייהם ותפוקתם של האזרחים עצמם.
המונח העברי "עידן הנאורות" תורגם מצרפתית (Siècle des Lumières) על ידי מיכאל הרסגור. זאת לעומת המונח האנגלי המקביל, "The Age of Enlightenment", "עידן ההארה" (השכלה), ובגרמנית – Aufklärung ("הארה" או "הצטללות").
בין ההיסטוריונים לא קיים קונצנזוס לגבי תחילתו של עידן הנאורות, והדעות נעות בין אמצע המאה ה-17 לתחילתה של המאה ה-18, כמעין תאריך ברירת מחדל. את מקורותיו של עידן זה ניתן למצוא בחיבורו של רנה דקארט "מאמר על המתודה", שפורסם בשנת 1637. אחרים תוחמים את תחילת עידן הנאורות בתחילתה של המהפכה המהוללת בבריטניה בשנת 1688 או בפרסום ספרו של אייזק ניוטון "עקרונות מתמטיים של פילוסופיית הטבע". את סופו של עידן הנאורות, תוחמים חלק מההיסטוריונים במהפכה הצרפתית בשנת 1789 או בתחילתן של המלחמות הנפוליאוניות (1804–1815) כנקודות הציון הנוחות ביותר לסיומה של תקופה זו.
הנאורות בפילוסופיה

האמפיריציזם של פרנסיס בייקון והרציונליזם של רנה דקארט הניחו את היסודות למחשבת הנאורות. כך, בעוד שהניסיון של דקארט לבסס מדעים על קרקע מוצקה מבחינה מטאפיזית נתפס כאי-הצלחה, מתודת הטלת הספק שלו הצליחה יותר כדרך ניתוח פילוסופי ובה בעת הובילה לתפיסה דואליסטית של רוח וחומר. הטלת הספק שלו שוכללה בחיבורו של ג'ון לוק "חיבור בנוגע להבנה האנושית" ועוד יותר מכך בכתביו של דייוויד יוּם מאמצע המאה השמונה עשרה. ברוך שפינוזה אתגר את הדואליזם הקרטזיאני באמצעות טענת אחדות החומר כפי שניתן לראות ב"מאמר תאולוגי-מדיני" ומאוחר יותר גם ב"תורת המידות" (אתיקה).
כתוצאה מהאמור, ולפי הפלוסוף יונתן ישראל, נוצרו להן שתי מסורות נבדלות של פילוסופיית הנאורות: (1) המסורת המתונה, שצמחה בעקבות דקארט, לוק וכריסטיאן וולף, ביקשה לאזן בין הקריאה לרפורמות במערכות הכוח המסורתיות ובין האמונה. (2) המסורת הרדיקלית יותר, שצמחה בעיקר בעקבות עבודותיו של שפינוזה, מסורת שקראה לדמוקרטיה, לחירות אישית, לחופש הביטוי ולמחיקת הסמכות הכנסייתית. המסורת הראשונה נטתה לדאיזם, בעוד האחרונה ניתקה לחלוטין את המוסר מהדת ומהתאולוגיה. לשתי המסורות הללו צמחה תגובת נגד, "הנאורות שכנגד", שקראה לחזרה לדת.
עקרונות פילוסופיים רבים פותחו בתקופה זו, הן בתחומי הפילוסופיה של המוסר והן בתחומי האפיסטמולוגיה ושרטוט הגבולות בין גופי הידע המדעיים והפילוסופיים. כך למשל, נוסח לראשונה העיקרון התועלתני בחזותו המודרנית על ידי פרנסיס האצ'סון לפיו "המטרה היא לייצר את האושר הרב ביותר עבור האנשים הרבים ביותר", רעיון שבעתיד יעבור פיתוחים בידי תלמידיו ובהם דייוויד יום ואדם סמית. אפיסטמולוגית, דייוויד יום ביקש לספק הגדרות חדשות לידע, לניסיון, לסיבתיות, באופנים שהוא הגדיר כמדעיים. פילוסוף נאורות מפורסם אחר, עמנואל קאנט, מתוך קריאה בתרגום חלקי של כתבי יום בתרגום לגרמנית, ביקש לאזן בין רציונליזם לאמפיריציזם, בין אמונה דתית וחירות אישית, בין סמכות פוליטית לשרטוט גבולותיה של התבונה. התוצר הוא הפרויקט הביקורתי של קאנט, שמיוצג בשלוש הביקורות שלו ונחשב לאחד מגופי ההגות המשפיעים ביותר בעת המודרנית.
בתחומי הפילוסופיה הפוליטית, ניתן לראות גם את תחילת עלייתו של הפמיניזם המודרני, בעיקר עם הדמויות של אולמפ דה גוז' הצרפתייה, שכתבה את "הצהרת זכויות האישה והאזרחית" בעקבות ההצהרה של אנשי המהפכה הצרפתית "הצהרת זכויות האדם והאזרח", ומעט לאחר מכן עם הדמות של מרי וולסטונקראפט, שכתבה את "הגנה על זכויות האישה" מ-1791. בעיקר לחיבורה של וולסטונקראפט נודעה השפעה רבה בבריטניה, ומאוחר יותר דמותה הפכה קאנונית במחשבה הפוליטית המערבית.
תפיסת המדע בעידן הנאורות

המדע מילא תפקיד מרכזי במחשבת ובפעילות הנאורות. הוגים רבים מתנועה זו היו בעלי רקע במדעים ורובם גם קשרו את הקדמה המדעית בדחיקה החוצה של הדת ושל הסמכות המסורתית בשביל חופש ביטוי ומחשבה – מתוך אמונה שמהלך שכזה יעזור לקדם הן את המדע והן את החברה האנושית.מבחינה מתודית, המדע בעידן הנאורות נח על זרי האמפריציזם וניתוח רציונלי של הממצאים, והובן כמורכב מפיזיקה ו"שאר מדעי הטבע" ללא הפרדה ביניהם (חלוקה שתתחיל להשתנות לקראת סוף התקופה). עם זאת, היו לצימוד זה של מדע וקדמה גם מתנגדים, ובהם רוסו שטען כי המדע מפריד בין האדם לטבע ובהתאם מונע מבני האדם את אושרם.
המדע בעידן הנאורות קודם בידי אגודות מדעיות ואקדמיות שהחליפו את האוניברסיטאות כמרכזי המחקר המדעי. אותם גופים ששמרו על פעילות בתיאום עם האוניברסיטאות קראו לחלוקת עבודה שבה האגודות והאקדמיות חוקרות והאוניברסיטאות מלמדות. בתקופה זו רוב האגודות קיבלו אישור לאוטונומיה מחקרית, כולל שיפוט עצמאי של ממצאי המחקרים וקבלת חברים חדשים לאגודות. כתוצאה מכך, ערב המהפכה הצרפתית היו שבעים אגודות מקצועיות רק בצרפת. גם הציבור המשכיל אך לא חוקר השתתף בקידום המדע, לא מעט על ידי פופולריזציה, תרגומים ובמקרים רבים גם בכתיבה של חיבורים מקוריים כדוגמת ערכים לאנציקלופדיות השונות. בהתאם, נעשו פיתוחים מרכזיים ברפואה, במתמטיקה ובפיזיקה, קודמה עבודת הקִטְלוּג הביולוגי (טקסונומיה), וככל שהתקדם הזמן גם הכימיה המודרנית כגוף מחקר נפרד החלה להתגבש. אף עולמות התרבות, ובכללם הספרות, מצאו עצמם מתמלאים בכתיבה על מדע.
הנחת הבסיס למדעי החברה

דייוויד יוּם והוגי נאורות סקוטים אחרים פיתחו "מדע אדם" חדש, כשכל הכותבים הללו (שכללו גם את אדם פרגוסון, ג'ון מילאר וויליאם רוברטסון) חיברו בין ניתוח מדעי של כיצד בני אדם התנהגו בחברות עתיקות ו"לא מודרניות" בתוך המפגש שלהם עם כוחות המודרנה. הסוציולוגיה המודרנית צמחה מכך, מהרבה בחינות, כולל יחסה הבעייתי לעין מודרנית לציבורים שאינם חלק מהמודרנה המערבית.
הוגה נאורות סקוטי אחר, אדם סמית, פרסם ב-1776 את "עושר העמים", שנחשב לחיבור הראשון בכלכלה המודרנית, חיבור שנודעה לו השפעה על ההתנהלות הכלכלית הבריטית מרגע פרסומו ולמעשה עד היום.
סזאר באקאריה, שופט, קרימינולוג, פילוסוף ופוליטיקאי, אחראי במידה רבה להולדת הקרימינולוגיה המודרנית, עם ספרו המונומנטלי "פשעים ועונשים" (1764) שתורגם לעשרים ואחת שפות. ספר זה יצא כנגד עינויים ועונשי מוות באמצעות ניסוח של תאוריה חדשה בנוגע לפשעים, מה מצמיח אותם וכיצד לשפוט אותם.
וריאציות לאומיות

הנאורות פעלה במדינות רבות, לרוב עם מיקוד שונה בהתאם לאזור. לדוגמה, בצרפת הפכה הנאורות למזוהה עם רדיקליות אנטי-מלוכנית ואנטי-כנסייתית בעוד שבגרמניה הפכה לתופעה המזוהה עם המעמד הבינוני בעלת מאפיינים רוחניים ולאומניים ללא כל איום על הסדר הקיים (ממשלות וכנסיות). תגובת הממשלים עצמם שונה בכל מקום. בצרפת הפך השלטון לעוין והוגי התקופה סבלו מצנזורה, מאסרים ואף הגליות מארצם. הממשל הבריטי נטה להתעלם מהוגי הנאורות באנגליה וסקוטלנד, אך העניק את תואר האבירות (ומשרה ממשלית בכירה) לאייזק ניוטון.
וריאציות לאומיות > אבסולוטיזם נאור

במספר מדינות פעלו שליטים בעלי עוצמה – המכונים בפי היסטוריונים דספוטים נאורים – שקיבלו את מנהיגי הנאורות בחצרותיהם והשתמשו בהם לניסוח חוקים ותוכניות במטרה לחזק את מדינות הלאום. הבולטים מבין שליטים אלה הם פרידריך הגדול מפרוסיה, יקטרינה הגדולה, קיסרית רוסיה בחצי השני של המאה ה-18, ליאופולד השני דוכס טוסקנה ויוזף השני, קיסר אוסטריה. שליט אחרון זה היה נלהב במיוחד, הוא הכריז על רפורמות רבות ללא כל תמיכה עד כי הביא על עצמו מרד שמחק את המהלכים שניסה להנהיג.
במחקרים בני זמננו ישנה מחלוקת עד כמה מנהיגים אלו אכן יישמו בפועל את עקרונות הנאורות.
וריאציות לאומיות > הרפובליקה ההולנדית

הנאורות ההולנדית צמחה מתוך תור הזהב של הולנד. במסגרת זאת פעלו כמה מן הדמויות המרכזיות של התקופה דוגמת הפילוסוף ברוך שפינוזה, שהמטאפיזיקה ההומניסטית ותורת המידות שלו שיחקו תפקיד מרכזי בנאורות ככלל ופייר בל – פילוסוף צרפתי שהטיף להפרדה בין מדע ודת.
וריאציות לאומיות > פרוסיה והמדינות הגרמניות

באמצע המאה ה-18 הפציעה גרמניה כמעצמה בתחומי המוזיקה, הפילוסופיה, המדע והספרות. פרידריך הגדול (1712–1786), מלך פרוסיה, ראה את עצמו כמנהיג הנאורות והעניק את חסותו לפילוסופים ומדענים מחצרו שבברלין. הוא היה תומך נלהב של רעיונות צרפתים ואף הזמין את וולטר לחסות אצלו כאשר זה האחרון נתקל באופוזיציה קשה בביתו שבצרפת. יוהאן גוטפריד הרדר (1744–1803) הגיע להישגים מרשימים בתחומי הפילוסופיה והשירה, במיוחד בתנועת הסער והפרץ שנחשבת לאחת ממקורות תנועת הרומנטיקה. הרדר מפורסם במיוחד בטענתו כי לכל עם ישנה זהות מובחנת שבאה לידי ביטוי בשפתו ותרבותו. גרמניה בת הזמן הייתה גם בית הגידול ממנה פרצה המוזיקה הקלאסית במובן המצומצם של המושג – פועלם של מלחינים כיוזף היידן ומוצרט. בינתיים, בקניגסברג הנידחת, פעל הפילוסוף עמנואל קאנט, שעמל על פיתוח שיטה פילוסופית סבוכה ומקיפה, שעתידה להפוך לאחת ההגויות המרכזיות ביותר בפילוסופיה האירופאית כולה.
וריאציות לאומיות > אנגליה וסקוטלנד

הפילוסוף הצרפתי וולטר אמר "אנו שואבים מסקוטלנד את מושגי הציוויליזציה שלנו". הסקוטים בתורם היו קשובים ביותר לרעיונות צרפתיים. הפילוסוף הסקוטי המרכזי הראשון של הנאורות היה פרנסיס האצ'ינסון, הוא עסק בתורת המוסר והציע אלטרנטיבות לרעיונותיו של תומאס הובס. תלמידיו של האצ'ינסון, דייוויד יום ואדם סמית', היו שותפים מרכזיים להנחת התשתית של השיטה המדעית.
באנגליה השכנה פעל הפילוסוף תומאס הובס, שהציג בספרו לוייתן משנת 1651 את הרעיון המודרני של אמנה חברתית. הוגה משפיע נוסף היה ג'ון לוק שנודע בהשפעתו על אושיות צרפתית כוולטר, רוסו ואחרים.
וריאציות לאומיות > צרפת

בעוד שבאנגליה פעלו הפילוסופים במסגרת חברה המשלבת מונרכיה ופרלמנטריות, בצרפת חיו ההוגים תחת מציאות של מונרכיה אבסולוטית בשלבי התפוררות ששיאה במהפכה הצרפתית. בזמנים רוגשים אלה יצא לפועל מפעל האנציקלופדיה של דני דידרו, התגבשה הפילוסופיה הפוליטית הרדיקלית של רוסו ועוד שלל הוגים מתחומים שונים שקראו תיגר על סדרי העולם הישן.
ראו גם

| --- | --- |
: ספר: עידן הנאורות
אוסף של ערכים בנושא הזמינים להורדה כקובץ אחד.
מהי נאורות?
מטריאליזם צרפתי
הרפורמציה הפרוטסטנטית
אבסולוטיזם נאור
הנאורות הסקוטית
ריאקציונריות
הרפורמות הבורבוניות
אמפיריציזם
רציונליזם
פילנתרופיניזם
אביב העמים
הנאורות שכנגד
רפובליקת המכתבים
לקריאה נוספת

מיכאל הרסגור, עידן האורות, סדרת "אוניברסיטה משודרת"
עזמי בשארה, הנאורות - פרויקט שלא נשלם: שש מסות על נאורות ומודרניזם. (מאת: ז'אן ד'לאמבר, משה מנדלסון, עמנואל קאנט, מישל פוקו, מקס הורקהיימר ויירגן הברמס) הוצאת הקיבוץ המאוחד. 1997
דניס שרביט (עורך), האדם המשתחרר: הנאורות והמהפכה הצרפתית - מבחר מקורות, (תרגמו: שירן בק, אבנר להב, מבוא היסטורי: "השקפת עולם של הנאורות הצרפתית", עמ' 13–29, אחרית דבר: "בין אור לצל: על הדמדומים שבנאורות", עמ' 395–411), ירושלים, הוצאת כרמל, 2013
גדי טאוב (עורך), תולדות הרעיונות - הנאורות, הוצאת מוסד ביאליק, ירושלים 2016
אנתוני גוטליב, חלום הנאורות, מאנגלית: אביעד שטיר. ספרי עליית הגג וידיעות ספרים, 2020
הערות שוליים

↑  Davidson, Ian. The French Revolution: from enlightenment to tyranny. Profile Books, 2016.
↑  Lougee, Carolyn C. "The Enlightenment and the French Revolution: Some Recent Perspectives." (1977): 84-102.
↑  Israel, Jonathan I. Radical enlightenment: Philosophy and the making of modernity 1650-1750. OUP Oxford, 2002.
↑  Löwith, Karl. Meaning in history: The theological implications of the philosophy of history. University of Chicago Press, 1949.
↑  Blumenberg, Hans. The legitimacy of the modern age. MIT press, 1985.
↑  Hooker, Richard (1996). "The European Enlightenment". אורכב מ-המקור ב-2011-05-13. נבדק ב-2008-01-18.
↑  Frost, Martin (2008). "The age of Enlightenment". אורכב מ-המקור ב-2007-10-10. נבדק ב-2008-01-18.
↑  [1] עמנואל קאנט, "תשובה לשאלה: נאורות מהי?"; מגרמנית: ידידיה פלס, בתוך: עזמי בשארה (עורך), הנאורות – פרויקט שלא נשלם? (תל אביב תשנ"ז 1997), עמ' 45.
1 2 3  אלעזר וינריב, עיון ב"הקדמות" של קאנט, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה "למדא", 1996, עמ' 20-28
↑  אלעזר וינריב, רציונאליזם ואמפרציזם, "למדא", עמ' יחידות ראשונה ושנייה
↑  Jonathan Israel, Enlightenment Contested, Oxford University Press, 2006, עמ' 15
1 2  Alexander Broadie, The Scottish Enlightenment, Birlinn, 2002
↑  דלית באום ואחרות, ללמוד פמיניזם: מקראה, הקיבוץ המאוחד, 2006, עמ' שני פרקים ראשונים
↑  האוניברסיטה הפתוחה, תרבות ההשכלה: מבואות היסטוריים, האוניברסיטה הפתוחה, 1995
1 2 3 4 5  Open University Course Team, The Enlightenment, כרך Studies 1, Open University, 1992, עמ' General Introduction
↑  ראו למשל המקרה של אמילי דה שאטלה ותרגומה לצרפתית את ספרו של ניוטון Principia Mathematica.
↑  וינריב, רציונליזם ואמפירציזם, יחידות 10–11, ראו גם Connell, R. W. (1997). Why is classical theory classical?. American journal of sociology, 102(6), 1511-1557.
↑  David N. Livingstone and Charles W. J. Withers, Geography and Enlightenment (1999)
↑  Stephen J. Lee, Aspects of European history, 1494–1789 (1990) pp. 258–66
↑  Nicholas Henderson, "Joseph II", History Today(March 1991) 41:21-27
↑  The Eighteenth Century: European States, International Wars, and Social Chang (עמ' 518), מתוך הספר AP European History
1 2  Harrison, Lawrence E. (2012). Jews, Confucians, and Protestants: Cultural Capital and the End of Multiculturalism. Rowman & Littlefield. p. 92.
מצאו ערכים לשיפור בנושא ליברליזם:  
לשכתוב • 
לעריכה • 
להשלמה • 
קצרמרים • 
חדשים • 
דורשי מקור • 
לפישוט • 
בלי תמונה (יש לגלול את המסך כלפי מטה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548261505171  BnF: cb119405660 (data)  GND: 4003524-4  HDS: 017433  LCCN: sh85044032  LNB: 000061622  NKC: ph123859
ICity (מוסקבה)

| --- | --- |

מתחם ICity ביוני 2024
 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים 
 מדינה:  רוסיה 
 בעלים:  מגדל Space:‏ MR Group מגדל Time:‏עיריית מוסקבה
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  2020–2025 (כ־5 שנים)
 אדריכל:  הלמוט יאן
 מידות
 גובה:  מגדל Space:‏256.7 מגדל Time:‏141.2 מטר
 קומות:  מגדל Space:‏61 מגדל Time:‏34
 
 קואורדינטות:  55°45′17″N 37°31′49″E﻿ / ﻿55.754861°N 37.530409°E﻿ / 55.754861; 37.530409
  (למפת מוסקבה מוגדלת) ICity(למפת מוסקבה רגילה) ICity he
 
iCity הוא מתחם של שני גורדי שחקים שנמצאים בבנייה במוסקבה, רוסיה. שני גורדי השחקים נקראים מגדל הזמן (34 קומות; גובה 141.2 מ') ומגדל החלל (61 קומות; גובה 256.7 מ'). הבנייה התחילה ביולי 2020 וצפויה להסתיים תוך מספר שנים. נכון לסוף 2022 העבודות מתבצעות בקומה 27. העלות המשוערת של הפרויקט הוא 23 מיליארד רובל (335 מיליון דולר).
ב-21 ביולי 2023 פורסם שעיריית מוסקבה רכשה את מגדל Time של המתחם ICity. זו היא הרכישה הגדולה ביותר של בניין משרדים בשש השנים האחרונות במוסקבה.
גלריה

איור
אתר הבנייה ביולי 2020. מאפיין המובהק של גורד השחקים הוא שהוא יבנה בתוך מחלף המוצג בתמונה.
מרץ 2022
אוגוסט 2022
מרץ 2024
הערות שוליים

↑  https://www.mr-group.ru/news/stroitelstvo-ofisnykh-neboskrebov-icity-idet-vysokimi-tempami-itogi-2022-goda/
↑  https://mc-guide.ru/icity/
↑  https://tass.ru/ekonomika/18335231
ערך זה הוא קצרמרבנושא גורדי שחקים ובנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הגל החדש הצרפתי

הגל החדש (בצרפתית: נוּבֵל וָאג Nouvelle vague) של הקולנוע הצרפתי היה תנועה קולנועית בשנות השישים של המאה ה-20. הכותבים במגזין "מחברות הקולנוע" (Cahiers du cinéma) החליטו להציג את תאוריית האוטר (auteur) שלהם – הבמאי כמרכז העשייה בסרט – על ידי בימוי סרטים בעצמם. הם היללו את סרטיהם של ז'אן רנואר וז'אן ויגו. כותבים לשעבר של המגזין כמו פרנסואה טריפו עם סרטו "400 המלקות" (1959) וז'אן-לוק גודאר עם סרטו "עד כלות הנשימה" (1960) סימנו את תחילת עידן זה. במאים אחרים מהזרם הם קלוד שברול, ז'אק ריווט, אריק רוהמר ולואי מאל.