stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נועם ורדי
ביוגרפיה

בשנים 2004–2008 עבד ככתב וידאו באתר ynet, ולאחר מכן שימש במשך כשנה ככתב ב-nrg מעריב. בשנת 2007 ביים את הקליפים הראשונים שלו, לשירים "בשורות רעות" ו"עולה ויורד" של המוזיקאי נעם רותם. בהמשך ביים מאות קליפים עבור אמנים ישראלים רבים נוספים, בהם אסף אמדורסקי, הדג נחש, בני בשן, איתי לוקץ', איתמר רוטשילד, נצ׳י נצ׳, איה כורם ועברי לידר.
ביים את סדרת הרשת "סנאי סנאי" בכיכובם של ירון ברלד ודודו ארז.
במרץ 2012 ביים את קליפ השקת עמוד הפייסבוק הרשמי באנגלית של נשיא מדינת ישראל, שמעון פרס, שגם השתתף בו, לצלילי מוזיקה שיצר נוי אלוש. הקליפ הוצג במשרדי פייסבוק בקליפורניה במעמד הנשיא פרס ומארק צוקרברג, מייסד פייסבוק.
באוגוסט 2013 ביים את תוכנית הלייט נייט "חיות לילה" בערוץ הוט קומדי סנטרל, בהנחיית דודו ארז וירון ברלד.
במהלך 2014 ביים את תוכנית הילדים "המופע של טל.נט" בערוץ 10, בכיכובם של איתי שגב ויובל בינדר.
ביים את הפתיח וקטעים נבחרים כמו סדרת מערכוני הקאלט הכנופיה בכיכובם של טל טירנגל ומיכאל סוויסה בתוכנית הטלוויזיה "לילה טוב עם אסף הראל", ששודרה בערוץ 10 בין השנים 2015 ל-2016.
ביים פרסומות וקמפייני דיגיטל ל"קסטרו", "ויזה כ.א.ל", "WIX", "מגה בעיר", "האגודה הישראלית נגד ניסויים בבעלי חיים", "גולדסטאר", "XL", "אל על" ו"שרוטונים".
ביים מספר קמפיינים פוליטיים במהלך הבחירות המקומיות ב-2013 והבחירות לכנסת ב-2015.
משנת 1995 ורדי הוא טבעוני וממייסדי עמותת שב"י לזכויות בעלי חיים. כמו כן פעל גם במסגרת עמותת אנימלס והאגודה הישראלית נגד ניסויים בבעלי חיים.
לנועם יש תואר ראשון במשפטים ותואר שני בקולנוע מאוניברסיטת תל אביב והוא מרצה בבצפר.
הערות שוליים

↑   הנוסחה הסודית ליצירתיות: ככה מוצאים רעיונות | חגיגת פרק 20 עם נועם ורדי, במאי ומרצה לקריאייטיב, סרטון בערוץ "Ran Finkelstein", באתר יוטיוב (אורך: 01:51:00)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009506879205171  VIAF: 42161451438764101310   WorldCat (עם VIAF): 42161451438764101310
נוריט

| --- | --- |
אימפלה - שם מסחרי לאבן בנייה מהודרת מנוריט. 20 × 15 ס"מ
אימפלה - שם מסחרי לאבן בנייה מהודרת מנוריט. 20 × 15 ס"מ
 סוג הסלע:  סלע יסוד
 סביבת היווצרות:  פלוטונית
 הרכב:  פלגיוקלז, ואורתופירוקסן עם אוליבין
 תכונות וזיהוי:  אפור כהה, גס גביש
נוֹרִיט הוא סלע יסוד פלוטוני מאפי הבנוי בעיקר מפלגיוקלז עשיר בסידן (לברדוריט) ואורתופירוקסן עם אוליבין. בבחינה חזותית לא ניתן להבדיל בין הנוריט לגברו (המכיל קלינופירוקסן במקום אורתופירוקסן), ויש צורך לבצע בדיקה של פרוסת סלע דקה (בעובי של כ־0.03 מ"מ) הקרויה שקף. השקף מתקבל מניסור הסלע, ליטושו והדבקת הפרוסה על גבי זכוכית. השקף נבדק תחת מיקרוסקופ מיוחד הקרוי מיקרוסקופ פטרוגרפי שבו האור מקוטב.
הנוריט מופיע יחד עם גברו וסלעים מאפיים ואולטרה-מאפיים בשכבות פלוטוניות שלעיתים קרובות קשורות לגופי מחצבים של פלטינה כדוגמת אלו של מתחם בושוולד דרום אפריקה, מחדר סקארגארד (Skaergaard) בגרינלנד מתחם סטילווטר (Stillwater igneous complex) במונטנה שבארצות הברית. נוריט הוא גם סלע היסוד הבסיסי של אגן סדברי (Sudbury Basin) באונטריו שבקנדה, מכתש פגיעה קדום, והאזור השני בעולם בכמות הניקל אותו כורים ממנו. נוריט הוא סלע נפוץ בסלעי הירח שהובאו בתוכנית אפולו. בקנה מידה קטן יותר אפשר למצוא נוריט בסלעי תהום מקומיים כדוגמת פרבר בוקיט גומבק (Bukit Gombak) בסינגפור ובבקעת תמנע שבישראל.
השם ניתן לסלע בסוף המאה ה-19, והוא הלחם של תחילת שם המדינה בה הובחן לראשונה (נורווגיה) עם הסיומת המקובלת לסלעים ומינרלים שמקורה ביוונית.
| סלעים |
| --- | --- | --- |
| סלעי יסוד | סלעי יסוד |  |
| סלעים געשיים | אבן זפת • אגלוטינט • אגלומרט • אובסידיאן • איגנימבריט • אנדזיט • אצת פלה • בוניניט • בזלת • בזלת תולאיטית • בסניט • ברקציה געשית • דמעות אפאצ'ים • דמעות פלה • דקיט • הוואיט • היאלוטוף • היאלוקלאסטיט • טוף • טפריט • טקיליט • טרכיט • לטיט • לפיליסטון • מליליטיט • נפליניט • סידרומלן • סקוריה • פוידיט • פומיס • פונוליט • פלגוניט • פרליט • קומטיט • קרבונטיט • ריודקיט • ריוליט • שערות פלה |  |
| סלעי ביניים | דיאבז • למפרואיט |  |
| סלעים פלוטוניים | אנורתוזיט • גברו • גרנודיוריט • גרניט • דוניט • דיוריט • טונליט • טרוקטוליט • מונזוגברו • מונזוגרניט • מונזודיוריט • מונזוניט • מונזוסיאניט • סיאניט • פרידוטיט • קוורץ דיוריט • קימברליט |  |
| סלעים מותמרים | סלעים מותמרים |  |
|  | אמפיבוליט • אקלוגיט • גנייס • הורנפלס • לווחה • לפיס לזולי • מיגמטיט • פיליט • צפחה • קוורציט • שיש • סטיאטיט |  |
| סלעי משקע | סלעי משקע |  |
|  | אבן בוץ • אבן גיר • אבן חול • אבן חול נובית • אואולית • ארקוזה • ברקציה • דולומיט • חוואר • חוואר הלשון • חלמיש • חרסית • אבן טין • כורכר • פצלי שמן • פצלים • צור • קונגלומרט • קירטון |  |
ממלכת העולם האחר

| --- | --- |

 מוטו לאומי:  Women over men נשים מעל גברים
 המנון לאומי:  המנון ממלכת העולם האחר
 ממשל
 משטר:  מונרכיה אבסולוטית
 ראש המדינה:  מלכה
 מלכה:  פטרישיה הראשונה
 שפה נפוצה:  צ'כית, אנגלית
 עיר בירה:  העיר השחורה
 גאוגרפיה
 יבשת:  אירופה
 אזור זמן:  UTC +1
 היסטוריה
 הקמה:   
 - תאריך:  1 ביוני 1996
 כלכלה
 מטבע:  DOM
 שונות
 www.owk.cz
 
ממלכת העולם האחר ( The Other World Kingdom-OWK) הייתה מדינה לכאורה בעלת אופי מטריאכלי ששכנה בתוך מתקן נופש מסחרי גדול, שנפתח בשנת 1996 בבניינים שניטען שהיו חלק מטירה מהמאה ה-16 הממוקמת בעיירה Černá בצ'כיה. אמנם המדינה לא הוכרה על ידי אף מדינה אחרת, אך היה נהוג בה מטבע מקומי, דרכונים, משטרה, בתי משפט, המנון ודגל לאומי. המשטר במדינה היה מונרכיה אבסולוטית כשאורח החיים של הנתינים היה סאדו-מאזוכיסטי בסגנון Femdom (שליטה נשית). הממלכה מתקיימת כיום כאתר אינטרנט בלבד.
היסטוריה

ממלכת העולם האחרת נוסדה באופן רשמי ב -1 ביוני 1996, בידי המלכה פטרישיה הראשונה והייתה פתוחה למבקרים באביב 1997.
הקרקע והמבנים הוצעו למכירה בשנת 2008 במחיר של שמונה מיליון אירו.
פוליטיקה

חוקת הממלכה קובעת שהיא מונרכיה הנשלטת בידי נשים. המטרה של המדינה "להשיג כמה שיותר יצורים זכרים תחת שלטון בלתי מוגבל של נשים נעלות על שטח גדול ככל האפשר." OWK תמיד הגדירה את עצמה כמדינה, על אף שלא זכתה לאף הכרה ממדינה ריבונית והייתה רשומה בצ'כיה כבית עסק.
OWK נשלטה כביכול על ידי המלכה פטרישיה הראשונה, שליטה אבסולוטית אשר הוכתרה ב-30 במאי 1997 אשר חוקקה חוקים ופסקה בסוגיות משפטיות.
בממלכה הייתה סדרה של מעמדות שונים. הראשון היה "הגבירות הנעלות" המהווה את האצולה של הממלכה. כדי להפוך לאזרחית, אישה צריכה לעמוד בקריטריונים מסוימים. אלה היו:
האישה הגיעה לגיל ההסכמה.
בבעלותה לפחות עבד זכר אחד.
קבלה וציות לעקרונות והחוקים של OWK.
שליחת בקשה לאזרחות.
לינה במשך לפחות חמישה לילות באזור של ארמון המלכה.
המעמד הבא היה נתיני המלכה. אלה היו גברים שעקבו אחרי חוקי OWK, ציותו למלכה ושילמו מיסים, אבל יש להם כמה זכויות כגון "חופש לנוע, להחזיק ולטפל ברכוש, להיות אבות לילדים, חופש תעסוקתי ועוד" המעמד הנמוך ביותר הוא מעמד "העבדים". זה היה מעמד זכרים שאבדו את כל הזכויות, הם היו נכס של המלכה או של הגבירות הנשגבות ונחשבו לכאורה "במעמד של חיית משק".
הערות שוליים

↑  WHO WE ARE
משה יהושע ארלנגר

אין תמונה חופשית
משה יהושע ארלנגר (1883–1963) היה רופא העיניים היהודי הראשון בארץ ישראל (1908–1911), מנהלו הראשון של בית החולים למחלות עיניים בירושלים, מטעם הארגון הפרנקפורטאי "למען ציון". ממשיכו משנת 1912 היה הד"ר אברהם אלברט טיכו.
רקע: רפואת העיניים בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 בירושלים

בשנת 1882 נוסד בירושלים "בית החולים סנט ג'ון" (בית החולים למחלות עיניים סנט ג'ון בירושלים). בית החולים נוסד ביוזמת חברי המסדר הבריטי המוקדש ליוחנן המטביל (מסדר סנט ג'ון) ופעל במימונם. בית החולים שירת בעיקר את האוכלוסייה הערבית אך גם את היהודית, והטיפול ניתן בו בחינם. בית החולים נסגר בתקופת מלחמת העולם הראשונה, ולאחר המלחמה חודשה פעילותו.
ב"בית החולים מאיר רוטשילד" פעלה מחלקת עיניים החל משנת 1900, אך מספר המיטות בה היה מצומצם. גם בבתי החולים "שערי צדק" ו-"משגב לדך" טיפלו במחלות עיניים, אך לא רופאים עסקו בכך אלא עוזרים וחובשים. ד"ר אהרן מאיר מזי"א, שעבר לירושלים בשנת 1902 היה בעל ידע במחלות עיניים.
הצורך הדחוף בבית חולים למחלות עיניים בא לביטוי אף בכתב העת חבצלת וזאת עקב הגרענת, שנחשבה למגפה שהטרידה מאוד את תושבי הארץ במשך שנים רבות בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20.
ביוגרפיה

נולד לאברהם ארלנגר (היה מראשי היהדות האורתודוקסית בשווייץ במאה ה-19 וראש הקהילה היהודית האורתודוקסית בלוצרן) וברטה (לבית הרץ) בלוצרן שווייץ, בן שני במשפחה דתית שלה 13 ילדים (נולדו 15 ילדים, אהרן נפטר בגיל צעיר, יוסף נהרג בתאונת דרכים בגיל 34) ועוד 2 ילדים מאומצים.
ארלנגר למד רפואה בציריך, ברלין וקינגסברג. סיים את לימודי הרפואה בשנת 1906. התמחה במחלות עיניים בברלין.
ביוגרפיה > בירושלים

בשנת 1908 הגיע ארלנגר לארץ ישראל כרופא העיניים היהודי הראשון מטעם הארגון הפרנקפורטאי "למען ציון" (מייסודה של חברת חרדים מפרנקפורט). התיישב בירושלים. ב-1909, נתמנה למנהלו הראשון של בית החולים למחלות עיניים בירושלים. בשנת 1909, טיפל בית החולים ביותר מ-25,000 חולים, כולל 170 ניתוחי עיניים. ארלנגר טיפל בחולים רבים שסבלו מגרענת. בית החולים שכן בבית שכור בשכונת מאה שערים, וכלל 40 מיטות אשפוז. במרפאת בית החולים התקבלו מדי יום חולים לטיפול חינם.
ביוגרפיה > בשווייץ

בשנת 1911 שב ארלנגר ללוצרן. בשנת 1913 התחתן עם גרטה לבית הופבאואר. לזוג נולדו 3 בנות.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה, הציע ארלנגר עם הרב לוינשטיין[דרושה הבהרה] להקים את ארגון "מגן דוד אדום", שבדומה לארגון הצלב האדום יטפל בפצועים יהודים, כדי שלא ישכבו בצל הצלב.
ארלנגר עמד בראש "תלמוד תורה" והספרייה היהודית.
באפריל 1933 הגיעו בני הזוג ארלנגר לביקור בארץ ישראל.
ארלנגר נפטר בשנת 1963 בשווייץ.
לקריאה נוספת

ראובן ארלנגר [ואחרים] (מוציאים לאור), בית אברהם: ענף עץ אבות ותולדות משפחת ארלנגר והקהילות היהודיות בגיילינגן ובלוצרן / Stammbaum und Chronik der Familie Abraham Erlanger. ein Beitrag zur Geschichte der Juden in Luzern und Gailingen, ירושלים: ר’ ארלנגר, תשנ"ח. (בעברית) ו(בגרמנית)
הערות שוליים

↑  רופאיה של ארץ-ישראל 1799–1948", נסים ויעל לוי. הוצאת איתי בחור ,זכרון-יעקב, מהדורה שנייה ,מרץ 2012, עמוד 105
↑  אורית נבות ואברהם גרוס, ‏המלחמה בגרענת: ראשית בריאות הציבור בארץ-ישראל, קתדרה 94, דצמבר 1999, עמודים 91–92
↑  חבצלת, י' בסיוון, תרס"ג
↑  אורית נבות ואברהם גרוס, ‏המלחמה בגרענת: ראשית בריאות הציבור בארץ-ישראל, קתדרה 94, דצמבר 1999, עמוד 92
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011001477705171  VIAF: 374164913179818980007   WorldCat (עם VIAF): 374164913179818980007
מעבר אריפלרי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  מצר ים 
 מידות
 רוחב ממוצע:  1.77 ק"מ 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  63°38′10″S 57°35′30″W﻿ / ﻿63.6361°S 57.5917°W﻿ / -63.6361; -57.5917
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמעבר אריפלרי(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמעבר אריפלרי(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימעבר אריפלרי(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימעבר אריפלרי
 
מעבר אריפלרי או אריפלרי פסז' או פרוטוק אריפלרי(אנגלית: Aripleri Passage; בבולגרית: Проток Ариплери) הוא מצר ים ברוחב 1.77 ק"מ הממוקם בין האי איגל, לבין חצי האי יאטרוס, שבחוף הדרומי של חצי האי טריניטי, בארץ גרהאם, שבצפון חצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.
היסטוריה > מיפוי המעבר

המעבר מופה לראשונה, בשנת 1996, על ידי סוקרים גרמנים, ועל ידי סוקרים בריטים.
היסטוריה > מקור השם

המעבר נקרא על שם מבצר מימי הביניים של אריפלרי, הממוקם בדרום מזרח בולגריה.
ממלכת וסטפאליה

מפת ממלכת וסטפאליה
ממלכת וסטפאליה (בגרמנית: Königreich Westphalen; בצרפתית: Royaume de Westphalie) הייתה מדינה היסטורית קצרת-ימים בקונפדרציה של הריין שהתקיימה בין השנים 1807 – 1813, כמדינת-חסות של צרפת הנפוליאונית,  בטריטוריה המהווה היום חלק מגרמניה.
היסטוריה

בשנת 1807, מיד לאחר חתימת הסכם טילזיט, יצר נפוליאון בונפרטה את ממלכת וסטפאליה. הממלכה כללה את שטחי דוכסות מגדבורג שנלקחה מממלכת פרוסיה, נסיכות בראונשווייג-וולפנביטל ונסיכות הבוחר מהסן, ולבירתה נקבעה העיר קאסל. בראש הממלכה העמיד נפוליאון את אחיו הצעיר ז'רום בונפרטה, והממלכה הצטרפה לקונפדרציה של הריין. למרות ששם הממלכה נגזר מחבל הארץ וסטפאליה מרבית שטחו היה מחוץ לחבל זה. הממלכה הייתה עצמאית לכאורה, אך למעשה הייתה מדינה גרורה של צרפת.
ממלכת וסטפאליה תמכה במלחמות הנפוליאוניות בחיילים ובכסף, ועובדה זו הכבידה מאוד על המדינה. בשנת 1813 הביסה הקואליציה האנטי-צרפתית השישית את צבא נפוליאון, והממלכה נכבשה בידי כוחות רוסיים ופורקה. שטחיה חזרו למעמד שהיה להם לפני הקמתה, מלבד חלקים שנמסרו לפרוסיה.
יהדות וסטפאליה

עם הקמת ממלכת וסטפאליה חיו בתחומה כ-15,000 יהודים, מתוך כ-2 מיליון תושבים סה"כ. המלך, ז'רום בונפרטה, פרסם ב-15 בנובמבר 1807 חוקה, לפי דוגמת צרפת, שעל פיה כל נתיני ממלכתו היו שווים בפני החוק והדתות השונות קיבלו חופש פולחן על פי חוקיהן. שלושה חודשים מאוחר יותר הוציא צו מיוחד ומפורש המשחרר את יהודי ממלכתו מכל מגבלה שנבעה מעצם היותם יהודים וכך הייתה ממלכת וסטפאליה המדינה הגרמנית הראשונה שנתנה אמנציפציה ליהודים.
על פי צו המלך כונסה אספת נכבדי היהודים, כדי להביע נאמנות למלך ולכונן מוסדות מרכזיים ובראשם קונסיסטוריה. הקונסיסטוריה היהודית של וסטפאליה, שבראשה עמד ישראל יעקבסון, הנהיגה, בתקופת קיומה הקצרה, שינויים תקדימיים בפולחן ובמנהגים היהודיים, שינויים הנחשבים לתחילת הרפורמה ביהדות.
לקריאה נוספת

מיכאל מאיר, בין מסורת לקדמה - תולדות תנועת הרפורמה ביהדות, מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל.
מסדה (הוצאת ספרים)

לוגו הוצאת מסדה
מסדה היא הוצאת ספרים שהוקמה בשנת 1930 על ידי ברכה פֶּלִאי ובעבר הייתה מהוצאות הספרים המובילות ביישוב ובישראל.
היסטוריה > ההתחלה

בשנת 1930 החלה פלאי את פעילותה של מסדה בביתה. ב-1932 ייסדה את ההוצאה רשמית ברחוב הרצל 2 בתל אביב והקימה את דפוס פלאי, שבו הודפסו ספרי ההוצאה.
המיזם הראשון שהפיקה ההוצאה היה "האנציקלופדיה הכללית", שהכרך הראשון שלה הודפס בסוף 1934 במהדורה של 5,000 עותקים. עד אז הודפסו ספרים ביישוב במהדורות של עד 1,000 עותקים. היקף המהדורה אפשר למכור את הכרכים בזול. הנייר, הכריכה והתמונות של הכרכים הודפסו באיכות טובה מן המקובל והופצו למנויים ששילמו בתשלומים של 15 גרושים בחודש. כרך שני יצא לאור ביולי 1935.
האנציקלופדיה כללה שישה כרכים שהופיעו במהלך שלוש השנים הבאות עד סיומה בספטמבר 1937. בכתיבת הערכים היו מעורבים טובי המדענים ביישוב ועורכיה היו דוד קלעי ופרופ' יוסף קלאוזנר.
האנציקלופדיה שוּוקה בשיטות חדשניות, שלא נודעו עד אז ביישוב – הפצה ארצית על ידי סוכני מכירות מדלת לדלת (סוכנים-נוסעים) וכן שיווק לוועדי עובדים ומוסדות. מסדה המשיכה למכור את האנציקלופדיה (60,000 עותקים) במשך 15 שנים, עד אשר הוחלט להפסיק את המכירות לטובת האנציקלופדיה העברית.
המיזם השני של הוצאת מסדה היה אנציקלופדיית "נעורים" לנוער, שהכרך הראשון שלה יצא במאי 1938.
בשנת 1939 רכשה פלאי את הוצאת שטיבל.
פלאי שיתפה פעולה עם גופים נוספים, הבולט שבהם היה מוסד ביאליק. במסגרת שיתוף-פעולה זה הופקו "מלחמות היהודים" של יוספוס פלביוס, וכן סדרת ספרי אמנות הציור בצבע, שכללה כרכים על רפאל, מיכלאנג'לו ולאונרדו דה וינצ'י. במסגרת שיתוף פעולה זה הופקו גם ספריית "רמון", שכללה ספרי מופת מתורגמים במחירים עממיים (כמו ספרי פינגווין באנגלית) וספריית "לגבולם", שבה הופיעו מיטב היצירות של סופרים יהודים בתרגום לעברית.
בשנת 1961 הוקמה חברת הבת "מסדה פרס" ונרכשה חברת "היסטוריה" (שעסקה בהוצאת היסטוריה של עם ישראל).
יצחק ברש יזם את הוצאתה לאור של סדרת הספרים "ספריית מצפן לנוער" החל משנת 1965.
בשנת 1980 הוקמה חברת "יד לתלמוד".
היסטוריה > אנציקלופדיות

בשנת 1935 החלה הכנת "אנציקלופדיה נעורים", שהתבססה על מקור אנגלי, כללה שישה כרכים ונמכרה ב-100,000 עותקים במהלך השנים הבאות.
מיזמים נוספים מרובי-כרכים נוספים היו תנ"ך בפירוש ש"ל גורדון, "אנציקלופדיה מסדה" בחמישה כרכים, אנציקלופדיה תרבות, אנציקלופדיה יודאיקה בעריכת פרופסור ססיל רות, אנציקלופדיה לנוער "אביב", האנציקלופדיה לפסיכולוגיה והיסטוריה של המוזיקה באירופה.
גולת הכותרת במפעל האנציקלופדיות של מסדה היא האנציקלופדיה העברית. בשנת 1947 הוקמה "החברה להוצאת אנציקלופדיות בע"מ", בראשה עמד אלכסנדר פלאי, בנה של ברכה פלאי. במהלך מלחמת העצמאות נמשכה העבודה על האנציקלופדיה העברית בדירתו של אלכסנדר בירושלים, ששימש גם כמנהל המערכת שלה.
הוא נותר בתפקידו עד שנות ה-80 של המאה ה-20.
היסטוריה > הנהלה

מאיר פלאי, בעלה של ברכה, שב לעסק המשפחתי עם התבססות ההוצאה ושימש כמנכ"ל משנת 1943 ועד למותו באפריל 1958. בשנת 1943 נשא יצחק ברש (בנו של הסופר אשר ברש) את שרה, בתם של בני הזוג פלאי, לאישה, ולאחר מכן החל לנהל בירושלים בית דפוס של ההוצאה. לאחר פטירתו של מאיר פלאי נטל ברש את ניהול בתי הדפוס ברמת גן ובגבעתיים לידיו וכן ניהל את מחלקת הכנת כתבי היד לדפוס ונטל חלק בניהול הוצאת מסדה. מאוחר יותר יזם ברש את ריכוז הדפוס, ההנהלה ושאר המחלקות של מסדה בגבעתיים.
ברכה פלאי פרשה מניהול מסדה בתחילת שנות ה-80, לאחר יום הולדתה ה-90, וחילקה את הממלכה העסקית שלה לשניים: הוצאת "מסדה" המחלקה העברית, שעברה לניהולו של נכדה יואב ברש, ו"מסדה פרס" (הוקמה בשנת 1961) שכללה את האנציקלופדיה העברית והמחלקה האנגלית, ואשר עברה לידי בנה אלכסנדר. מצבה הכלכלי של הוצאת מסדה הורע והיא סגרה את שעריה. בשנת 2002 רכשה הוצאת מודן חלק מזכויות הספרים של מסדה.
בשנת 2010 הוקמה מסדה מחדש, וכמנכ"ל שלה משמש יואב ברש.
להוצאה הייתה גם רשת חנויות ספרים ברחבי הארץ, בשנת 2019 סגרה החנות האחרונה, מסדה בית שמש, את שעריה.
הערות שוליים

↑  אנציקלופדיה כללית בעברית, דבר, 23 בנובמבר 1934
↑  בספרות ובאמנות, דבר, 12 ביולי 1935
↑  מסיבת סיום לאנציקלופדיה כללית, דבר, 23 בספטמבר 1937
↑  במסיבת נעורים, הצופה, 3 במאי 1938
↑  מפת תל אביב והסביבה שנערכה בשנת 1958 והודפסה ב- 1960 ע"י מחלקת המדידות, עם ציון מיקום ברמת גן  'דפוס מסדה, האנציקלופדיה העברית' (מס' 501 במפתח), באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  פרק תרבות בעיר מגיע לסיום- מסדה סוגרת שעריה - חדשות | קרן אור, באתר www.ornews.co.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007368377905171  VIAF: 54151431536356300557   WorldCat (עם VIAF): 54151431536356300557
מכון הסרטים הבריטי

| --- | --- |

 שפה רשמית:  אנגלית
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מטה הארגון:  למבת', לונדון
 מקום פעילות:  בריטניה
 יושב ראש:  טים ריצ'רדס
 מנכ"ל:  בן רוברטס
 עובדים:  487 (נכון ל־2017), 504 (נכון ל־2020), 494 (נכון ל־2019), 485 (נכון ל־2018), 497 (נכון ל־2021) 
 תקופת הפעילות:  1933–הווה (כ־91 שנים) 
 www.bfi.org.uk
 קואורדינטות:  51°30′13″N 0°07′01″W﻿ / ﻿51.503564°N 0.116821°W﻿ / 51.503564; -0.116821
 he
 
מכון הסרטים הבריטי (באנגלית: The British Film Institute; בראשי תיבות: BFI) הוא מוסד ללא כוונת רווח ולטובת הציבור אשר נוסד בצ'ארטר מלכותי, בשנת 1933 ופועל בלונדון למטרות הבאות:
פעילויות המכון

המכון מנהל את מתחם BFI סאות'בנק (תיאטרון הקולנוע הלאומי לשעבר) ואולם תיאטרון IMAX, שניהם בגדה הדרומית של נהר התמזה בלונדון. באולם ה-IMAX יש את מסך הקולנוע הגדול ביותר בבריטניה, ומוצגים בו סרטים שזה עתה יצאו לאקרנים וסרטים קצרים המדגימים את הטכנולוגיה, הכוללת סרטי תלת-מימד ומערכת קול דיגיטלית סראונד בהספק של 12,000 ואט. במקום מוקרנים סרטים מכל רחבי תבל, במיוחד סרטים היסטוריים וייחודיים שזכו לביקורות טובות ואשר ממעטים להקרינם בבתי קולנוע מסחריים. המקום משמש גם כארכיב לסרטים המופצים לבתי קולנוע אחרים בבריטניה ומחוץ לגבולותיה.
מכון הסרטים הבריטי מנהל את פסטיבל הסרטים של לונדון לצד פסטיבל הסרטים הגאה של לונדון, המנוהל בשותפות עם האתר BBC Blast ומתמקד בתרבות להט"ב.
מכון הסרטים הבריטי מנהל קשת רחבה של פעילויות חינוכיות התומכות בלימודי קולנוע ומדיה במוסדות חינוך בבריטניה.
המכון מחזיק בארכיון הסרטים הגדול ביותר בעולם, "הארכיון הלאומי של מכון הסרטים הבריטי". מוסד זה נקרא בעבר "ספריית הסרטים הלאומית" (1935–1955), "ארכיון הסרטים הלאומי" (1955–1992), ו"ארכיון הסרטים והטלוויזיה הלאומי" (1993–2006). בארכיון למעלה מ-50,000 סרטים עלילתיים, למעלה מ-100,000 סרטים לא עלילתיים וכ-625,000 הקלטות של תוכניות טלוויזיה. רוב האוסף מוקדש לסרטים בריטים, אולם קיים אף אוסף משמעותי של סרטים מרחבי העולם.
מכון הסרטים הבריטי מפרסם ירחון בשם Sight & Sound (קול ותמונה) וכן תקליטורי DVD וספרים. במכון מנוהלת הספרייה הלאומית של מכון הסרטים, ספריית מחקר, וכן מאגר מידע על סרטים, הכולל מידע מלא של רשימות משתתפים בסרטים, תקצירים ומידע אחר על סרטי קולנוע וטלוויזיה ברחבי תבל. במכון אף אוסף של כ-7 מיליון תמונות מתוך סרטי קולנוע וטלוויזיה. במהלך השנים מכון הסרטים הפיק מספר סדרות טלוויזיה בשיתוף פעולה עם ה-BBC.
הארגון > היסטוריה

המכון נוסד בשנת 1933 כחברה פרטית, אף שקיבל מענקים ציבוריים לאורך שנות קיומו. בשנת 1948 עבר המכון שינוי מבני בעקבות דו"ח רדקליף, בו הוצע כי המכון יתרכז בחינוך לאומנות הקולנוע, תחת לעסוק בהפקת סרטים. בעקבות השינוי הועברה פעילות הפקת הסרטים החינוכיים לידי הוועדה הלאומית לאומנויות הוויזואליות בחינוך ( National Committee for Visual Aids in Education) והאקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה (BAFTA) קיבלה שליטה על הפקתם.
בשנת 1983 קיבל המכון צ'ארטר מלכותי, אשר עודכן בשנת 2000, ובאותה שנה קיבלה המועצה הבריטית לקולנוע (UKFC) את האחריות לתיקצוב המכון (דרך של סובסידיה ממשלתית). המכון רשום כמוסד עצמאי ללא כוונת רווח ולטובת הציבור, ומשכך נמצא בפיקוח הוועדה למוסד ללא כוונת רווח והמועצה המלכותית.
בשנת 1988 פתח מכון הסרטים את מוזיאון הקולנוע, הידוע בשם MOMI, מוסד שזכה להכרה ולתהילה כמוזיאון בולט בתחום הקולנוע בעולם. אולם המוזיאון לא המשיך לזכות בתקציבים שהיו יכולים לאפשר לו להמשיך ולשמור על מעמדו, על רקע ההתפתחויות הטכנולוגיות בתחום, ובשנת 1999 הוכרז על סגירתו "הזמנית" לצורך העתקתו למיקום אחר, אולם בפועל המוזיאון לא נפתח שוב ובשנת 2002 הוכרז כי לא יפתח עוד.
הארגון > המכון בתחילת המאה ה-21

המכון מנוהל בידי אמנדה נוויל. למכון אף מועצת מנהלים בת 14 חברים ובראשה יושב ראש. מקורות המימון של המכון הם שלושה: עיקר תקציבו בא מן המועצה הבריטית לקולנוע, בתקציבו של מחלקת התרבות, המדיה והספורט (DCMS) של בריטניה. בשנת 2007 קיבל המכון 17 מיליון ליש"ט ממקור זה. מקור מימון שני הוא הכנסות מפעילויות מסחריות, כגון הכנסות ממכירות כרטיסי קולנוע, מכירות DVD, וכדומה. מקור המימון השלישי הוא מחסויות ומענקים ממוסדות שונים, כולל הלוטו הבריטי.
המכון משקיע מאמצים רבים בשימור וחקר תוכניות הטלוויזיה הבריטיות וההיסטוריה שלהן. בשנת 2000 פרסם המכון רשימה של 100 תוכניות הטלוויזיה הטובות בכל הזמנים, כפי שהשתקף בהצבעת אנשים מתעשיית הטלוויזיה. לאחר דחיות חוזרות הושלמו בשנת 2007 העבודות לשיפוצו של בניין תיאטרון הקולנוע הלאומי, ובמקום נפתחו חללים לפעילויות חינוכיות, גלריה, מדיאטק חלוצי אשר איפשר לראשונה לציבור הרחב לעיין, חינם אין כסף, באוצרות הקולנוע והטלוויזיה השמורים בארכיון הלאומי לקולנוע ולטלוויזיה. המדיאטק הפך עד מהרה להצלחה הבולטת ביותר של שיפוץ מתחם המכון, וקיימות תוכניות לפתיחת מדיאטקים דומים ברחבי בריטניה.
לקריאה נוספת

"In Focus: The British Film Institute". Cinema Journal. University of Texas Press. 47 (4): 121–163. 2008.
הערות שוליים

↑  British Film Institute - Royal Charter, 19-04-2000.
↑  Education and learning at the BFI
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259039505171  BIBSYS: 90235304  BNE: XX134324  BnF: cb12241264n (data)  CiNii: DA03673664  GND: 1004046-8  ISNI: 0000 0004 0598 3640  LCCN: n80075864  NKC: ko2002149484  NLA: 35717811  NLG: 218405  SUDOC: 03119625X  ULAN: 500301638  VIAF: 144730424   WorldCat (עם VIAF): 144730424 
ה-IMAX של מכון הסרטים הבריטי בלונדון לעת לילה
מרחב העמקים

| --- | --- |

תחנת משטרת עפולה שבתחום המרחב
 פרטים
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   משטרת ישראל
 סוג:  מרחב גאוגרפי משטרתי
 בסיס האם:  גלבוע 7,נוף הגליל
 פיקוד
 יחידת אם:   מחוז צפון
 דרגת המפקד:    תת ניצב
מרחב העמקים הוא אחד משלושת המרחבים במחוז צפון של משטרת ישראל. מרחב העמקים חולש על כל אזור עמק בית שאן, עמק יזרעאל, ועד והשטחים המזרחיים העוטפים את הכרמל.
שם המרחב, "העמקים", נקבע ע"ש המרחב שבו הוא פועל — עמק בית שאן ועמק יזרעאל.
מטה המרחב שוכן בנוף הגליל. מפקד המרחב הנוכחי הוא תנ"צ אבי דניאלי.
תחנות

מרחב העמקים מאגד 6 תחנות משטרה:
| תחנה | כתובת | גזרה | יישובים בתחום אחריות |
| --- | --- | --- | --- |
| עפולה | רח' הנשיא 7, עפולה | צפון – צומת איכסאל בדרום – צומת מגידו (גישרון) במזרח – כלא שאטה, ובמערב – צומת התשבי | יקנעם עילית, עפולה, אכסאל, מועצה אזורית עמק יזרעאל, מועצה אזורית בוסתאן אל-מרג', מועצה אזורית הגלבוע, ומועצה אזורית מגידו |
| בית שאן | רח' שאול המלך 1 בית שאן | צפון – כביש 90 קיבוץ גשר, מזרח – גבול מדינת ירדן דרום – מחסום נחל בזק/כניסה לבקעת הירדן, כביש 90 מערב – כביש 71 כלא שאטה, גדר הפרדה בגלבוע | מועצה אזורית עמק המעיינות, בית שאן, מעלה גלבוע, מירב, בית השיטה, בית אלפא |
| כנא | אזור תעשייה (בסמוך לאצטדיון עירוני), כפר כנא | במזרח – מחלף גולני במערב – מחלף המוביל בדרום – משהד, ובצפון – עיילבון | כפר כנא, בית רימון, טורעאן, רומאנה, רומת אל-הייב, הושעיה, ציפורי ומשהד |
| מגדל העמק | רח' פנינת העמק 1, מגדל העמק | צפון – כביש 75 צומת השומרים, מזרח – כביש 75 צומת יפיע דרום – צומת תל עדשים מערב – צומת התשבי | מגדל העמק, כפר החורש, גבעת אלה, גניגר, רמת דוד, שריד, כפר ברוך, כפר יהושע, רמת ישי, נהלל, שדה יעקב, אלונים, אלוני אבא, בית לחם הגלילית, זרזיר, יפעת, וכעביה-טבאש-חג'אג'רה |
| נוף הגליל | רח' גלבוע 1 נוף הגליל | בצפון – כפר כנא וריינה, בדרום – הר הקפיצה, במזרח – הר דבורה ובמערב – גובל בתחום נצרת כביש 75 | נוף הגליל ועין מאהל |
| נצרת | בניין המוסקובייה, נצרת | בצפון – בקעת בית נטופה בדרום – צומת איכסאל ופיתחת עמק יזרעאל במזרח – מחלף גולני והר דבורה במזרח – גובל בתחום נוף הגליל | ריינה, יפיע, נצרת, עילוט, שמשית, והסוללים |
הערות שוליים

↑  מרחבים ותחנות במחוז צפון | המרחבים והתחנות השונים של מחוז צפון, כתובות, מספרי טלפון רלוונטיים ורקע היסטורי, באתר משטרת ישראל
↑  אלון חכמון, ‏היום נערך טקס החלפת מפקד מרחב העמקים במחוז הצפוני במשטרה, באתר מעריב אונליין, 31 במאי 2023
תחנת משטרת בית שאן