stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תעסוקת נשים בישראל
השפעת לידה והורות על תעסוקת נשים

על פי ניתוח של מומחים בחקר המגדר שבוחנים את סוגיית הפערים המגדריים בין גברים לנשים הקיימים בשוק העבודה, ניתן להבין כי הדילמה העיקרית בשילובם של נשים בשוק העבודה באופן שוויוני טמונה באתגר לשלב בין צורכי העבודה וצורכי המשפחה. לפי הדו"ח של הלמ"ס, 37% מבני 20–44 שמועסקים כיום או שהיו מועסקים בעבר ונולדו להם ילדים, עשו שינוי בתעסוקה בעקבות הולדת ילד: 53% מהנשים ו-18% מהגברים. 24% מהנשים פרשו משוק התעסוקה לצורך גידול ילדים, 19% מהנשים הפחיתו את אחוזי משרתן, 3% מהנשים יצאו לחופשה ללא תשלום, 3% מהנשים שינו מקום תעסוקה ו-2% שינו מקצוע או תפקיד (3% עשו שינוי אחר בתעסוקה).
הלידה וההורות מהוות נקודת מפנה קריטית במהלך חייהם של בני זוג. ההורות דורשת משאבים וזמן רב, המשפיעים באופן חד על קבלת החלטות, ועל חלוקת העבודה המגדרית בתא המשפחתי ובתעסוקה, בטווח הקצר והארוך. חלוקת העבודה המגדרית אינה שוויונית ופוגעת בביצועי אימהות בשוק העבודה (שיעור השתתפות, הכנסות, שעות עבודה, שכר שעתי, קידום, קבלה לתפקיד ניהולי ועוד ובביצועי אבות במשק הבית (טיפול וקשר עם ילדיהם, מטלות בית).
חופשות לידה וטיפול בילדים הם בין הגורמים המאלצים נשים לקחת הפסקות לעיתים גם לפרקי זמן ארוך במהלך שנות עבודתן, כך שלרוב אין להן רצף תעסוקתי מלא. קיטועים אלו ברצף התעסוקתי, עלולים להביא לקשיים משמעותיים בצבירת ניסיון, בירידה ברכישת כישורים מקצועיים אל מול שוק התעסוקה המתקדם והמשתנה במהירות גבוהה ולפגיעה בשוויון ההזדמנויות שלהן להתמודד על משרות בעלי דירוגים ודרגות מתקדמות. תימוכין לקושי ברציפות התעסוקתית ניתן ללמוד מכך שבשנת 2014 לדוגמה, היו 41% מהיולדות בישראל אשר בחרו להאריך את חופשת הלידה ולקחת יותר מחופשת הלידה אשר בגינה הן מקבלות מהביטוח הלאומי החזר מלא של שכרן – תקופה של 14 שבועות. בעניין זה יש להתייחס לשיעור הילודה הגבוה בישראל – 3.1 ילדים בממוצע לאישה – שמשפיע על רציפות העבודה שלהן.
ראו גם

שיעור התעסוקה בישראל
הפרדת עיסוקים מגדרית
פערי שכר מגדריים
אפליית נשים
שוויון מגדרי
שכר נשים בישראל
לקריאה נוספת

דפנה יזרעאלי, (1999). המיגדור בעולם העבודה, בתוך: ד. יזרעאלי, א. פרידמן ועמיתיהן, מין, מגדר ופוליטיקה, תל אביב: קו אדום. עמודים 167–216.
הערות שוליים

1 2 3  שלי מזרחי-סימון, נשים בישראל: סוגיות מרכזיות מוגש לוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי מסמך לקראת הכנסת ה-20, באתר הכנסת: מרכז המחקר והמידע, ‏31 במאי 2015
↑  OECD, Closing the Gender Gap, 2012-12-17 doi: 10.1787/9789264179370-en
1 2 3 4 5 6 7 8  צוות מרכז טאוב, בדיקת מצב: נשים בשוק התעסוקה בישראל, באתר מרכז טאוב, ‏10 בדצמבר 2019(הקישור אינו פעיל)
↑  M. AJZENSTADT, J. GAL, Appearances Can Be Deceptive: Gender in the Israeli Welfare State, Social Politics: International Studies in Gender, State & Society 8, 2001-09-01, עמ' 292–324 doi: 10.1093/sp/8.3.292
↑  Berkovitch, N, From motherhood to citizenship : women's rights and international organizations, Baltimore: Johns Hopkins University Press, 1999
1 2  מיכל פרנקל, מדיניות שילוב עבודה – משפחה: ממצאים מארגונים בינלאומיים, מדינות ומעסיקים – סקירת ספרות, משרד התמ"ת: מחקר וכלכלה, נובמבר 2011, עמ' 2
1 2  רון לייזר, נקודת מפנה: השפעת לידה והורות על הפער המגדרי בתעסוקה, עבודה לקראת קבלת תואר מוסמך, אוניברסיטת תל-אביב, יוני 2019, עמ' 7
↑  לפי דו"ח של הלמ"ס לשנת 2020, 90% מהנשים המועסקות, מרוצות מעבודתן (לעומת 86% מהגברים), 58% מהנשים מרוצות מהכנסתן.
1 2  החוק לעידוד של שילוב וקידום נשים בעבודה והתאמת מקומות עבודה לנשים, תשס"ח 2008 – דוח המועצה הציבורית לשילוב וקידום נשים בעבודה – המלצות ליישום החוק, משרד הכלכלה, אוגוסט 2013
↑  חישוב אחוז המועסקים מכלל האוכלוסייה.
↑  נתונים מסקר כוח אדם לחודש דצמבר, לרבעון הרביעי ולשנת 2019 (עמ' 4), באתר הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, ‏30 בינואר
↑  אסנת פיכטלברג-ברמץ ורונית הריס. נשים בהשוואה לגברים בעולם העבודה, מינהל מחקר וכלכלה במשרד הכלכלה, 2011; OECD. Closing the Gender Gap: Act Now, OECD Publishing, 2012
↑  חוק שכר שווה לעובדת ולעובד, תשנ"ו-1996
↑  הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, לקט נתוני לרגל יום האישה הבינלאומי 6, במרץ 2013.
↑  הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, לקט נתוני לרגל יום האישה הבינלאומי 4, במרץ 2015
1 2  משרד האוצר, אגף שכר והסכמי עבודה, דין וחשבון על הוצאות השכר בשירות המדינה, בגופי הביטחון ובשירות בתי הסוהר לשנת 2013, דצמבר 2014.
1 2  דו"ח הממונה על השכר של הגופים הציבוריים לשנת 2018, אגף השכר והסכמי עבודה, משרד האוצר, 28 ביוני 2020.
↑  דו"ח הממונה על השכר בשירות המדינה וגופי הביטחון לשנת 2018, אגף השכר והסכמי עבודה, משרד האוצר, 4 בפברואר 2020.
↑  הדס פוקס, חלוקת עבודה: פערי שכר בין נשים לגברים בישראל, מרכז טאוב, 1.3.2017;

מדו"ח של הלמ"ס לשנת 2014 נמצא כי בשנת 2013 גברים עבדו בממוצע 44.9 שעות שבועיות, ונשים 35.8 שעות שבועיות. 66.7% מכלל הנשים העובדות עבדו במשרה מלאה, בעוד בקרב הגברים 86.6% מהגברים עבדו במשרה
↑  הדס פוקס, חלוקת עבודה: פערי שכר בין נשים לגברים בישראל, באתר מרכז טאוב, ‏1.3.2017
1 2  הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, לקט נתונים לרגל יום האישה הבין-לאומי 2020, 5 במרץ 2020, עמ' 10.
↑  הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, לקט נתונים לרגל יום האישה הבין-לאומי 2020, 5 במרץ 2020, עמ' 1
בקעת הירדן

.
| --- | --- |
בקעת הירדן
בקעת הירדן
 מדינה / טריטוריה:  ישראל ישראל ירדן ירדן הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 קואורדינטות:  32°19′02″N 35°34′12″E﻿ / ﻿32.317222222222°N 35.57°E﻿ / 32.317222222222; 35.57 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת דרום השומרון מוגדלת) בקעת הירדן(למפת דרום השומרון רגילה) בקעת הירדן(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בקעת הירדן(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בקעת הירדן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
בקעת הירדן (לעיתים מכונה בקיצור "הבקעה"; בערבית: وادي الأردن, וַאדִי אַל-אֻרְדֻן) היא חלק מן הבקע הסורי-אפריקני המשתרע לאורך נהר הירדן ממקורות הירדן ועד לים המלח. הבקעה צרה וארוכה וגובלת בערבה בדרום, בהרי אדום והרי מואב במזרח שבממלכת ירדן, בהמשך במזרח-בגולן, בבקעת הלבנון בצפון, בגליל, וביהודה ושומרון במערב.
בחלק הירדני של הבקעה חיים 85,000 תושבים. בחלק שבשליטת ישראל ובניהול הפלסטינים יש כ-65,000 פלסטינים תושבי נפות יריחו וטובאס וכ-20,000 בעיר יריחו. כמו כן קיימים למעלה מ-25 יישובים קהילתיים בהם מתגוררים כ-15,000 ישראלים, מהם 6,500 במועצה אזורית בקעת הירדן והיתר בעמק בית שאן ובמועצה אזורית עמק הירדן.
גאוגרפיה > גאולוגיה

בקעת הירדן היא חלק מהבקע הסורי אפריקני, שבר גאולוגי הנמשך החל מהרי הטאורוס שבטורקיה ועד לנהר זמבזי שבאפריקה.
באשר לתהליך היווצרות בקע זה חלוקות הדעות. בעבר הייתה מקובלת ההנחה שהבקע נוצר כתוצאה מתנודות טקטוניות אנכיות, אולם קיימת סברה לפיה תנועות אופקיות גרמו להיווצרותו, שכן זהו תפר בין שני לוחות טקטוניים, ונמצא כי הצד המזרחי של הבקע נע צפונה יחסית לצד המערבי. הוכחה לכך ניתן לראות בעובדה שסוגי הסלעים משני צדי הבקע אינם זהים, לעומת זאת נמצאו שכבות סלע זהות בצד המזרחי במרחק קבוע של 110 ק"מ צפונה לאלו שבצד המערבי. לדוגמה: בצפון בקעת הירדן נובעים מעיינות חמים באזור חמאם אל-מליח מתוך סלעי גיר וחוואר צהוב מתקופת היורה, והם דומים לגיר ולחוואר שנמצאו באזור מג'דל שאמס לרגלי החרמון, שנמצא בצד המזרחי של הבקע במרחק 110 ק"מ צפונה משם. לעומת זאת סלעי היורה שנחשפו בנחל יבוק, בערך מול ואדי מאליח ממזרח לירדן, מורכבים מגיר חול וחרסית ושונים מהגיר הקשה ומהחוואר שבוואדי מאליח ובחרמון. כמו גם הנחושת של תמנע, שנמצא כמוה גם בפונון, מזרחית לירדן, במרחק 110 ק"מ צפונה.
כיום נמדדת תזוזה קבועה של כס"מ אחד בשנה[דרוש מקור] בצד המזרחי יחסית למערבי. כמו כן נמדדת פעילות טקטונית רבה וחזקה יחסית, ומוקדי הרעשים האחרונים שהורגשו בישראל היו לאורך השבר.
במשך כשלושה מיליוני השנים האחרונות מילאו כמה גופי מים חלקים שונים של הבקעה. בסוף תקופת הפליוקן חדרה אל הבקע לשון ים מן הים התיכון דרך עמק יזרעאל, עובדה המסבירה את הימצאותם של משקעי מלח, גיר וגבס בכמות גדולה בבקע. לאחר שנקטעה לשון הים נותר אגם לא גדול, אגם עובדיה, שמימיו היו מתוקים. מתקופה זו קיימים ממצאים של רכיכות במשקעים של ימות מראשית תקופת הפליסטוקן.
עקב שינוי אקלים ותוספת לחות בשלהי הפליסטוקן נוצרה בבקע ימה מלוחה גדולה מהכנרת עד חצבה הנקראת "ימת הלשון" שבשיאה הגיעה לגובה 180 מ' מתחת לפני הים. בתקופת התייבשותה שהחלה לפני 25,000 שנה, נוצר מישור כיכר הירדן (ע'ור) שבתוכו התחתר נהר הירדן ויצר את מישור ההצפה שלו הנקרא גאון הירדן (זור). לפני 15,000 שנה הצטמקה הימה סופית והשאירה אחריה את הכנרת ואת ים המלח.
גאוגרפיה > טופוגרפיה

חתך לרוחב הבקע מציג מבנה כללי של שתי מדרגות: התחתונה היא מישור ההצפה של הירדן הנקרא "גאון הירדן" (זור בערבית) שרוחבו הממוצע הוא 1,200 מטר אך במקומות רבים הוא מצטמצם ל-500 מטר ואף פחות. והעליונה היא "ככר הירדן" (ע'ור) בה ממוקמים היישובים ושטחי החקלאות, ובה עובר כביש הבקעה (מס' 90). מבנה זה קיים בשני צידי הירדן, אלא שבצד המזרחי (הירדני) השטח לרוב רחב יותר, משום שהנחלים ממזרח גדולים יותר ונושאים סחף רב יותר אל הירדן. בין הע'ור לזור ישנם מדרונות תלולים שגובהן 15–25 מ' בצפון ועד 40 מטר ויותר בדרום, ובתוכן ישנו אזור של בתרונות שרוחבו מ-1 ק"מ בצפון עד 3 ק"מ במרכז הבקע, באזור שפכו של נחל יבוק ממזרח, ומשם ודרומה הוא הולך וצר.
ממערב לכיכר הירדן (ע'ור) מתרוממים המדרונות המזרחיים של הרי השומרון בשיפוע ממוצע של כ-4 מעלות, אולם ישנם קטעי שטח בהם מגיע השיפוע עד 15 ואף 20 מעלות. בגזרה הצפונית קיימות מספר פרצות טופוגרפיות כאשר העמוקה שבהן היא הגראבן (פרוזדור טקטוני) של נחל תרצה (ואדי פאריעה) ופרצות נוספות הן ביקעת טמון וואדי מאליח באזור מחולה, ובגבול הצפוני נחל בזק (ואדי שובש). פרצות אלו מכתיבות את כווני הדרכים מגב ההר לבקע.
בדרומו ובמרכזו המדרון מהשומרון לבקע רצוף ובקושי מאפשר מעבר בכיוון מזרח-מערב.
נוף בקעת הירדן, מראה פנורמי מסרטבה
גאוגרפיה > גופי המים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. אין התייחסות לנחלים המתנקזים מצפון לכנרת, אין הבדלה בין נחלים הזורמים מזרחה ומערבה.
מצפון לדרום:
מקורות הירדן: ארבעה נחלים מתאחדים ליצירת נהר הירדן: נחל שניר, נחל חרמון, נחל דן ונחל עִיּוֹן.
נהר הירדן שמצפון לכנרת
אגם החולה
הכנרת
ירמוך ונחל תבור
הירדן שמדרום לכנרת
הנחלים המתנקזים אל הירדן דרומית לכנרת:
נחל בזק - נחל אכזב. מפריד בין השומרון המזרחי לרכס הגלבוע. אורכו כ-10 ק"מ. יורד מאזור הכפר רבא לכיוון צפון מערב ופונה מזרחה ב"ברך". שטח אגן הניקוז 40 קמ"ר. יוצא לבקע באזור "הקו הירוק".
ואדי חשנה - מתחיל מצפון לתיאסיר, יורד לצפון מזרח אל הכפר ברדלה צפונית למחולה.
נחל מלחה או ואדי אל מאליח - מתחיל מצפון מערב לטובאס, אורכו כ-20 ק"מ, אגן ניקוז בשטח של 90 קמ"ר, יוצא לבקע בין מחולה לשדמות מחולה, בנחל זורמים מי מעיינות מלוחים הנובעים בחמאם אל-מליח ובעין ג'מאל.
נחל יבוק
ערוצי רכס אום זוקה - אלו מספר נחלים קצרים היורדים בתלילות מאום זוקה לבקע. בהם יש קניונים קטנים אך יפים, כמו ואדי פיראן ונחל תלכיד.
ואדי דורה אבו סידרה - אורכו מטמון עד מרג' נעג'ה (ליד ארגמן) 21 ק"מ. מנקז את בקעת טמון ועובר בדרכו לדרום מזרח ליד המושב רועי. אגן ניקוז בשטח של 60 קמ"ר.
עין קלט, סמוך ליריחונחל תרצה (ואדי פאריעה) - הגדול בנחלים המנקזים את מזרח השומרון. אורכו כ-40 ק"מ ושטח אגן הניקוז שלו הוא 300 קמ"ר. הנחל מתחיל מזרחית לשכם בבקעת בית דג'ן ונמשך צפונה, שם הוא נקרא ואדי עזמוט ואחר כך ואדי בידא. באזור עינות בידאן שעל כביש שכם - גשר אדם (כביש 57) הוא פונה מזרחה בתוך בקע טקטוני, ולמעשה בנקודה זו הוא משלים הקפה של הר כביר במעגל ובזה הוא מנקז את כל מורדות ההר. 3 ק"מ מזרחית לשם נשפך אליו יובל המושך מים ממעיינות פריעה, אל הבקעה הוא יוצא באזור הג'יפתליק. לפני שהוא נשפך אל הירדן, באזור בתרונות החואר הוקמה על ידי אגודת המים של המועצה האזורית בקעת הירדן מערכת מאגרי מים גדולה ומשוכללת לתפיסת מי השיטפונות, מי המאגרים משמשים להשקיית שטחי החקלאות של היישובים באזור. את מי הנביעות הזורמים בנחל תופסים החקלאים הפלסטינים להשקיית שדותיהם שלאורך הנחל, בעיקר באזור הג'יפתליק.
ואדי אל אחמר - הנחל מתחיל מדרום לכפר בית דג'ן נמשך לדרום-דרום מזרח ובבקעת גיתית - מכורה פונה לדרום, וצפונית למעלה אפרים חוזר ופונה לדרום מזרח בקניון קצר בסלע גיר. אורכו כ-20 ק"מ ומנקז שטח של 105 קמ"ר.
נחל פצאל - באורך 11 ק"מ, במוצאו אל מישור הבקעה מתחבר אליו ואדי רשאש, בסמוך לעינות פצאל. אגן הניקוז של שני הואדיות הוא 32 קמ"ר. בוואדי רשאש נובע עין רשאש.
ואדי מלחה הדרומי - נחל המנקז אליו מספר נחלים קצרים ותלולים של 5–7 ק"מ כל אחד. אל עבר ביצות מלחה. השטח המנוקז המשותף הוא 40 קמ"ר.
נחל ייט"ב (ואדי עוג'ה) - מתחיל בהר בעל חצור, יוצר מעוק עמוק מזרחית לבקעת סמיה, אורכו כ-13 ק"מ ושטח אגן הניקוז הוא 70 קמ"ר. לאורך הנחל נובעים שני מעיינות גדולים: עין סמיה ועין עוג'ה.
צפון ים המלח
גאוגרפיה > גופי המים > אספקת המים

מפעל אספקת המים בקעת הירדן של חברת "מקורות" נועד לספק מים ליישובים הישראליים בבקעת הירדן. המפעל עצמאי ואינו קשור למערכת הארצית וכולל 44 בריכות, 28 קידוחים ו-28 תחנות שאיבה. ההפקה השנתית עומדת על 31,500 מיליון מ"ק.
לפי אתר החברה: "התנאים הטופוגרפיים באזור קשים ביותר – העברת מים מרום של 400 מטרים מתחת לפני הים עד לרום של 800 מטרים מעל פני הים, האקלים הקיצוני במיוחד, 45 מעלות בקיץ, וכן התנאים הביטחוניים הבעייתיים באזור עקב המגע עם אוכלוסייה עוינת יצרו אתגרים רבים בפיתוח מפעל אספקת המים".
מאגר תרצה בשפך נחל תרצה לנהר הירדן הוא אחד ממאגרי המים החשובים בבקעת הירדן. יפה רזיאל כותבת כי :"מדובר בשלושה סכרים מדורגים ... העליון מבין המאגרים משמש לשיקוע הבוץ והסחף, האמצעי לשאיבה לאחר הגשם והתחתון לתיירות בלבד - כבריכת חורף. מן המאגר האמצעי שואבים את המים למאגר מלאכותי הממוקם על גבעה קרובה, ולמאגר זה מחובר צינור המים של בקעת הירדן, שנועד להשקיית גידולי השדה".
גאוגרפיה > אקלים

האקלים בבקעת הירדן הוא חם מאוד ויבש. קיים בו אפקט מדבר צל גשם, כלומר האוויר המגיע אליו מתחמם במהלך ירידתו לבקע וההרים התוחמים את הבקע מונעים חדירה של אוויר אחר. מבחינת האקלים דרומו של הבקע מהווה למעשה את ההמשך של מדבר יהודה.
החי והצומח

מבין היונקים אוכלי העשב ניתן לראות עדרים של צבאים בכל חלקי הבקעה,
וגם הדורבן נפוץ בכל השטח. בגאון הירדן נמצאים גם חזירי בר, במקומות מסולעים מושבות של שפני סלע, וארנבות ישנן באזור כביש אלון ובביצת מלחה.
מבין הטורפים שכיח השועל בכל השטח, וכן זאבים וצבועים במידה מועטה יותר. בגאון הירדן ניתן למצוא חתול ביצות, גירית מצויה תן וסמור. בביצת מלחה נמצא קרקל ונמייה. ובאזור כביש אלון נמצא דלק. נמרים נצפו פעמים בודדות בביצת מלחה ובעין סמיה.
הצומח בבקע מחולק לרצועות אורך על פי ההבדלים בסוגי הסלע, האקלים, הגורם האנושי והתבליט של רצועות אלו.
כללית, ככל שהאזור מזרחי יותר, עולה אחוז האלמנטים הסהרו-ערביים ויורד אחוז האלמנטים הים תיכוניים בצמחייה.
החי והצומח > המדרגה העליונה

במורדות השומרון המזרחיים בהם עובר כביש אלון והיישובים מכורה גיתית ומעלה אפרים (בגובה 300–400 מ'), דרומה יותר המדרגה גבוהה יותר ובה נמצאים היישובים כוכב השחר ורימונים (660 מ').
באזור זה שולטים שיחים ובני שיח המאפיינים בתות ספר ים תיכוניות כגון סירה קוצנית וקידה שעירה הפורחת בחודש מרץ בפריחה צהובה וריחנית. כמו כן מכסים את השטח חד שנתיים ורב שנתיים, ביניהם שלהבית קצרת שיניים וקיפודן מצוי, ובמקומות המסולעים געדה מצויה, כתלה חריפה, ולענת המדבר. וגאופיטים כמו חצב מצוי ועירית גדולה. בין הדגניים נמצא שיבולת-שועל מצויה, בן שעורה מצוי, ברומית מאוגדת, שעורת התבור, מלעניאל מצוי וחיטת הבר. פה ושם ניתן לראות עצים בודדים כמו אלה אטלנטית וחרוב מצוי.
החי והצומח > אזור כפיפת השכבות

מדרונות הקירטון הפונים מזרחה ונופלים עד למישור הבקעה, והערוצים החוצים אותם.
כמות המשקעים של 150–200 מ"מ והגיר הקשה גורמים לתפוצה רבה של רותם המדבר וצומח סלעים כמו געדה מצויה וכתלה חריפה. כמו כן מצויים כאן קידה שעירה, אוג קוצני וקיצנית צפופת עלים. בדרום מופיע צומח מדברי כמו זוגן השיח וערטל מדברי (בסביבות נחל פרת).
מזרחית לשכבות הגיר הקשה מצויות גבעות קירטון נמוכות ומפאת כמות המשקעים הקטנה ( 200-300 מ"מ) נמצא כאן מלחית אשונה ונואית קוצנית, וגם אוכם מדברי. בתוך הערוצים ניתן למצוא מינים נדירם כמו לבנה רפואי בוואדי עוג'ה, ובואדי קיס הנשפך אליו פורחת בתחילת החורף חלמונית גדולה.
החי והצומח > הבקעה

המישור שבין גבעות הקירטון לבין ביתרונות החואר. חלק ממנו משמש לחקלאות ולמרעה.
במישור זה קרקע מלוחה והשיח המסוגל להתקיים כאן בזכות שורשיו העמוקים הוא מלחית אשונה, ואתו מינים חד שנתיים כגון חיעד ספרדי, עדעד תכול, מלחית עדינה ואספרגולריה דו אבקנית, וליד יריחו אהל מצוי.
במוצאי הנחלים נמצא עצים כמו שיזף מצוי ובדרום זקום מצרי ותפוח סדום.
מזרחית לפצאל מצויה מלחה שבה צומח מלחות: השיחים מלוח קיפח, ימלוח פגום ומיני אוכם. בני שיח כמו בן מלח מכחיל, ועצי אשל. מן העשבוניים נזכיר עדעדית משובלת עדעד הביצות ועדעד מאובק. מצוי כאן גם טפיל בשם טופל אדום.
באזור זה קיימת חורשת סלוודורה פרסית בגבולה הצפוני של תפוצתה.
בנאות המדבר קיימים זקום מצרי, מורינגה רותמית, פתילת המדבר הגדולה, סולנום החדק, בלוטנית אפריקנית ועוד.
החי והצומח > ככר הירדן (ע'ור)

שולט כאן צומח של אדמות מלוחות בתנאי יובש: מצפון לארגמן שיחים כמו מלחית אשונה ומלוח קיפח, ודרומה יותר מלחית קשקשנית ואוכם ארץ ישראלי. בדרום הבקעה לעיתים אין כל צומח על הבתרונות עקב היות האזור יבש וצחיח, אך בשנים גשומות מופיעים בחורף חד שנתיים כגון אספרגולריה דו אבקנית, חיעד ספרדי, אהל מצוי, מלעניאל מצוי, לחך סגלגל, גרגרנית כוכבנית, אהרונסונית פקטורובסקי ועוד. ובתוך הערוצים מופיעים השיחים שהוזכרו.
החי והצומח > גאון הירדן (זור)

זהו בית גידול לח ומלוח, לאורך הירדן גדלים בצפיפות עצים כמו צפצפת הפרת ואשל היאור. פה ושם ישנן נביעות מים מלוחים ולידם סמר ימי וקנה מצוי. בשטח מלחות שגדלים בהן בן מלח מכחיל ומיני אוכם.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
היסטוריה > פרה-היסטוריה וסיפורי המקרא

באזור בקעת הירדן נמצאו מספר אתרים פרה-היסטוריים ובהם אתר מהתקופה הנאוליתית שהתגלה בסמוך לגלגל וכן בסמוך ליריחו, מספר אתרים מהתקופה הכלקוליתית נמצאו בבקעת פצאל וכן מהתקופת הברונזה הקדומה. המחקרים מעידים כי בקעת הירדן הייתה מרכז התיישבותי חשוב והופיעו בה לראשונה טכנולוגיות חדשות כגון הלהב הכנעני וכן קיימת בה עדות לראשית תופעת העיור בארץ ישראל.
בספר יהושע מוזכר גלגל כמקום דרכו נכנסו בני ישראל אל ארץ ישראל. במחקרים עדכניים נמצאו מספר אתרים דומים ותכליתם ממשיכה להיחקר. בקעת הירדן מזוהה עם נחלות שבטי יהודה, גד, ראובן, מנשה ובנימין.
היסטוריה > האלף הראשון לספירה

בתקופת בית שני נבנו באזור מספר מבצרים. הצפוני והחשוב שבהם הוא מבצר אלכסנדריון בפסגת הסרטבה. במהלך המרד הגדול, לאחר דיכוי המרידה בגליל, הצבא הרומי ערך מסע כיבושים במישור החוף ובהמשך התקדם דרך בקעת הירדן אל פראיה שהייתה ממוקמת בעבר הירדן המזרחי. לאחר כיבוש אזור בקעת הירדן, הכוחות הרומיים נערכו לכיבוש ירושלים, כאשר עדיין נותרו כיסי התנגדות במצדה ובמכוור שהחזיקו מעמד גם לאחר נפילת ירושלים. לאחר דיכוי המרד, הצבא הרומי המשיך להחזיק מחנות באזור בקעת הירדן.
בתקופה הרומית המאוחרת נקשר נהר הירדן עם עליית הנצרות כמקום שבו לפי האמונה הנוצרית פעל יוחנן המטביל. במהלך התקופה המוסלמית המוקדמת בארץ ישראל נכבשה על ידי המוסלמים מידי הביזנטים, ומנזרים רבים ננטשו, אך בבקעת הירדן חלק מהמנזרים המשיכו לפעול.
בשנת 1033 התרחשה רעידת האדמה בבקעת הירדן (1033), שגרמה להרוגים רבים ולנזק כבד.
היסטוריה > האלף השני לספירה

בניגוד לתקופת השגשוג שהאזור ידע במהלך התקופה המוסלמית, בעקבות קושי של השלטון העות'מאני לשמור על הביטחון באזורי הספר ובשל קרבת הבקעה למדבר, האזור סבל מהזנחה ופשיטות של שבטים נודדים, האחרונה שבהן בקיץ 1947.
ניסיונות לחידוש ההתיישבות היהודית באזור הבקעה החלו עוד בתקופת התקופה העות'מאנית בארץ ישראל אך הוכתרו בהצלחה רק בתקופת המנדט הבריטי, כאשר הוקם קיבוץ בית הערבה על אדמות הזיכיון של חברת האשלג בים המלח. לאחר אישור תוכנית החלוקה בכ"ט בנובמבר הקיבוץ נותר מחוץ לגבולות המדינה היהודית ולמחרת הכרזת המדינה ניתנה הוראת פינוי לקיבוץ.
חבלי ארץ בבקעת הירדן > מערב הירדן

בקעת הירדן המערבית שבשלטון ישראל מתחלקת לארבעה חלקים (מצפון לדרום):
עמק בית שאן
בקעת צרתן
בקעת פצאל
בקעת יריחו
חבלי ארץ בבקעת הירדן > מזרח הירדן

בקעת הירדן המזרחית שבשלטון ירדן מתחלקת ל-12 חלקים (מצפון לדרום):
ע'ור פרעה
ע'ור ו'חדנה
ע'ור בלוינה
ע'ור אבו עוביידה (עמק סוכות)
ע'ור אל מסעיד
ע'ור דמיה (אדם)
ע'ור אל כתר
ע'ור כביד
ע'ור נמרין
ע'ור אל כפרין
ע'ור אל רמה
ערבות מואב
ראו גם

כיכר הירדן
עמק הירדן
לקריאה נוספת

צבי אילן,  בקעת הירדן ומדבר שומרון, הוצאת עם עובד, תשל"ג
יהושע בן אריה, עמק הירדן התיכון, תשכ"ה
לי כהנר, ארנון סופר ויובל כנען, עתיד בקעת הירדן: השארתה בריבונות ישראלית - השיקולים בעד ונגד, הקתדרה לגאואסטרטגיה ע"ש ראובן חייקין, אוניברסיטת חיפה, פברואר 2006
מרדכי סופר, בקעת הירדן, נופים ואתרים ,משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשל"ז / 1977, עמ' 155-159
לפאתי מזרח, בקעת הירדן, ארבעים ושלוש שנים להתיישבות היהודית החדשה בבקעת הירדן, 1968-2011
הירדן הדרומי מנחל בזק עד ים המלח סקר, ניתוח והערכה של טבע, נוף ומורשת האדם, מכון דש"א 2018
הערות שוליים

↑  רקע על בקעת הירדן, באתר בצלם, 11 בנובמבר 2017
↑  מועצה אזורית בקעת הירדן, באתר www.myesha.org.il
↑  יפה רזיאל, בקעת הירדן: יש לי ארץ אחרת, באתר ynet, 31 ביולי 2006
↑  היסטוריה ומחקר ארכאולוגי(הקישור אינו פעיל, 3.12.2021), באתר תיירות בקעת הירדן
↑  לי כהנר, ארנון סופר, יובל כנען, עתיד בקעת הירדן(הקישור אינו פעיל, 3.12.2021), קתדרת חייקין לגאואסטרטגיה, אוניברסיטת חיפה, פברואר 2006
↑  יתד נאמן, ג' אדר ב', עמוד 3, אריה זיסמן
↑  זהו שמה הרשמי. קרויה גם מועצה אזורית בקעת הירדן.
↑  על פי מפת המרכז למיפוי ישראל
| אזורים בארץ ישראל |
| --- | --- | --- |
| רמת הגולן וסביבתה | הר חרמון • טרכון • חורן • הבשן • רמת הגולן |  |
| הגליל והעמקים | הגליל העליון • אצבע הגליל • הגליל המערבי • הגליל התחתון • עמק יזרעאל • עמק חרוד • בקעת בית שאן |  |
| מישור החוף | מישור החוף הצפוני • הכרמל • חוף הכרמל • השרון • מישור חוף יהודה • גוש דן • מישור החוף הדרומי |  |
| הבקע הסורי-אפריקני | בקעת הירדן • עמק החולה • ארץ כינרות • עמק הירדן • הערבה • בקעת ים המלח |  |
| מרכז שדרת ההר המערבית | הגלבוע • השומרון • הרי בנימין • הרי ירושלים • גוש עציון • השפלה • יהודה • מדבר יהודה • הר חברון |  |
| שאר עבר הירדן | הגלעד • ארץ המישור • עמון • מואב • הרי אדום |  |
| הנגב | הנגב הצפוני • חבל אשכול (חבל הבשור) • בקעת באר שבע • מכתשים בנגב • הר הנגב • מדבר פארן • הרי אילת |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007314123305171  LCCN: sh95009759 
בקעת הירדן: בעיקרה מאזור ימת הכנרת, אל ים המלח, ומשם דרומה עד לים סוף[דרוש מקור]
נחל תרצה באזור הג'יפתליק
אחד ממעיינות פצאל בנחל פצאל
אורחת גמלים בבקעת הירדן
שיזף מצוי
מיצג בקעת הירדן ב"מפגש הבקעה"
אנדרטת הבקעה
דחפור D9 משוריין של צה"ל עם מגוב רציף מפנה מוקשים בבקעת הירדן.
שדמות מחולה
נערן
הבחירות לראשות העבודה (1974)

בחירות מקדימות לראשות מפלגת העבודה נערכו ב-22 באפריל 1974 במרכז המפלגה, זמן קצר לאחר התפטרותה של ראש ממשלת ישראל גולדה מאיר. יצחק רבין, שר העבודה, גבר על שר ההסברה שמעון פרס והקים את ממשלת ישראל השבע עשרה. התפטרותו של רבין מראשות הממשלה בדצמבר 1976 הובילה להתמודדות נוספת על ראשות המפלגה, בפברואר 1977. רבין שוב גבר על פרס, אך נאלץ להתפטר מראשות המפלגה זמן קצר לאחר מכן בשל פרשת חשבון הדולרים. זו הייתה ההתמודדות הראשונה מתוך ארבע בין רבין לפרס על ראשות המפלגה.
רקע

הפעם הקודמת בה בחרה מפלגת העבודה מנהיג הייתה במרץ 1969, לאחר מותו של ראש הממשלה ויושב ראש המפלגה לוי אשכול. בהצבעה שנערכה במרכז המפלגה הייתה גולדה מאיר המועמדת היחידה והיא זכתה לתמיכתם של 287 חברי מרכז ללא מתנגדים. 45 חברי מרכז, רובם אנשי חטיבת רפ"י, נמנעו. מאיר התמנתה לראש הממשלה והובילה את המערך לניצחון בבחירות לכנסת השביעית שנערכו באוקטובר 1969.
הבחירות לכנסת השמינית נערכו ב-31 בדצמבר 1973, לאחר שנדחו בשל פרוץ מלחמת יום הכיפורים. המערך שמרה על מעמדה כמפלגה הגדולה ביותר בכנסת וגולדה מאיר הקימה את ממשלת ישראל השש עשרה עם המפלגה הדתית-לאומית והמפלגה הליברלית העצמאית.
ב-1 באפריל 1974 הוגש דו"ח ביניים של ועדת אגרנט, שבחנה את כשלי מלחמת יום הכיפורים. הוועדה לא הטילה אחריות על הדרג הפוליטי, אך ב-10 באפריל התפטרה גולדה מתפקידה בשל לחץ ציבורי ולחצים פנימיים בתוך המפלגה.
תוצאות ההצבעה במרכז

לפני ההצבעה, שהתקיימה באולם "אהל" בבית ארלוזורוב, הוצגה מועמדותו של רבין על-ידי פנחס ספיר, מאיר זרמי ועוזי ברעם. מועמדותו של פרס הוצגה על-ידי יצחק נבון, מיכה חריש ואלוף-משנה במילואים ישראל גרנית.
מבין 611 בעלי זכות בחירה השתתפו 558 שהם כ-91% מבעלי זכות הבחירה. רבין נבחר ליו"ר המפלגה עם כ-53% מהקולות.
| המועמד | קולות> מספר | קולות> אחוזים |
| --- | --- | --- |
| יצחק רבין | 298 | 53.41% |
| שמעון פרס | 254 | 45.52% |
| פתקים לבנים | 6 | 1.07% |
| סה"כ קולות  | 558 | 100.00% |
לאחר ההצבעה במרכז

כבר למחרת ההצבעה נפגשה משלחת של המערך עם נשיא המדינה אפרים קציר והציע לו להטיל את הרכבת הממשלה על רבין. רבין הקים את ממשלת ישראל השבע עשרה שהחלה לכהן ביוני 1974. בדצמבר 1976 התפטר רבין מראשות הממשלה והבחירות הוקדמו למאי 1977. התפתחות זו הובילה להתמודדות נוספת בין רבין לפרס על ראשות המפלגה. בבחירות שנערכו במסגרת ועידת המפלגה בפברואר 1977 שוב גבר רבין על פרס. זמן קצר לאחר מכן התפטר רבין מראשות המפלגה בשל פרשת חשבון הדולרים. פרס נבחר להנהיג את המפלגה לקראת הבחירות לכנסת התשיעית שהסתיימו בניצחון הליכוד ומעברה של מפלגת העבודה לאופוזיציה.