stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נשי ובנות חב"ד

לוגו של ארגון נשי ובנות חב"ד בישראל
ארגון נשי ובנות חב"ד (מכונה בקיצור: נשי חב"ד) הוא הארגון עולמי של נשות חב"ד. לארגון מאות סניפים ברחבי העולם, בעיקר בישראל ובארצות הברית. הארגון מפעיל את תנועות הנוער 'בת מלך' ו'בנות חב"ד', את ארגון הסיוע ליולדות 'שפרה ופועה' ומיזמים נוספים.
היסטוריה

הארגון נוסד בשנת תשי"ב, 1952 בניו יורק על ידי הרבי מנחם מנדל שניאורסון, זמן קצר לאחר שמונה למנהיג תנועת חב"ד. הארגון היה ראשון מסוגו במגזר החרדי, בכך שהתמקד בנשים עצמן, ומטרותיו לא היו גיוס כספים או פעילויות עזר לארגונים הגבריים. והיה בין ארגוני הנשים הראשונים שקמו בארצות הברית.
מטרת הארגון היא העצמה נשית, בין השאר באמצעות לימודי תורה וחסידות. הרבי חלק נחרצות על עמדתם של זרמים מסוימים ביהדות שיש להגביל את לימוד התורה לגברים בלבד, וטען כי הלימוד הנשי של תורה וחסידות מספק תוכן ומשמעות לדרך החיים היהודית הנשית, על ידי הדגשת התפקידים והכוחות הנשיים הייחודיים.
בנוסף מפעיל הארגון תוכניות להבאת יופי התורה והמצוות לידיעתם של אחרים, בעיקר נשים ובנות, חסרות רקע יהודי או תורני.
הרבי ייחס חשיבות רבה להתפתחות הארגון, ואף השתתף בעצמו בוועידות השנתיות של הארגון שנערך בבית מדרשו שבניו יורק
הארגון מפעיל סמינרים ותוכניות עולמיות לבנות מגיל בית הספר ועד זקנה. מתנועת נוער והדרכת כלות, ועד פעילויות ושיעורים לקשישות. במאות קהילות ברחבי העולם, ארגון נשי חב"ד נותן חסותו ל"שבוע האישה היהודייה". אלפי נשים מכל גוני הקשת נפגשות יחד בוועידות של נשי חב"ד כדי ללמד וללמוד, לתת ולקבל השראה, ולשמוע את האג'נדה של הארגון שנקבעה עבור השנה הקרובה.
חטיבת בנות חב"ד, מארגנת פעילויות מקבילות עבור בנות בגילאים צעירים.
הארגון בישראל

מטה הארגון בישראל פועל במרכז צעירי אגודת חב"ד בכפר חב"ד, ומחולק ל-12 מחלקות, הפונות לנשים בכל הגילאים והתקופות. כל בנות חב"ד בישראל חברות בארגון או במיזמי הבת.
הארגון מפעיל פעילות תרבותית וחברתית ענפה לנשות ובנות חב"ד בישראל, ופעם בשנה מקיים כנס ארצי לכלל הפעילות והחברות בארגון. הארגון מעודד ומפעיל פעילות חינוכית, ומפגשי יהדות לנשים, שבהם הנשים לומדות מתורת החסידות ועורכות התוועדויות.
הארגון מפעיל גם את:
הקרן הארצית ליולדת הוקמה על ידי ארגון שפרה ופועה בשיתוף עם ארגון נשי ובנות חב"ד בארץ הקודש בשנת תשנ"ה על מנת לממן ליולדת עזרה במצרכי מזון וארגון הבית, ומימון ימי נופש. בראש הארגון עומדת הגברת ציפורה הבר.
כינוס נשי ובנות חב"ד הארצי, מתקיים מדי שנה בחופשת הקיץ, וכנס נוסף במתכונת צנועה יותר בסמיכות לכ"ב שבט.
שיר לשבת, מסרון שבועי עם תכנים נשיים חסידיים להפצה בוואטצאפ.
בצוותא, כתיבת ספר תורה על ידי כל נשי ובנות חב"ד בארץ לרגל 30 שנה להסתלקות הרבנית חיה מושקא שניאורסון.
מכון צופיה, כנסי 'בואי כלה' לנערות בתקופת השידוכים והחתונה, ימי עיון למדריכות כלות, ועוד, בראשות מרת אסתר ירוסלבסקי.
קייטנופש, ארגון ימי מרגוע באווירה חסידית ומעצימה, בראשות מרת חדווה סגל.
מאירות עולם, יצור מיתוג והפצת ערכות נרות שבת במחיר מסובסד לחלוקה, וארגון מבצעי עידוד לבנות ונערות, בניהול מרת צביה רוזנשיין.
מידי מספר שנים מתקיימות בחירות לתפקיד יו"ר הארגון[דרוש מקור] נבחרה בשנת התשע"ט (2019) הגב' מלכה טברדוביץ.
הנהלת הארגון בישראל
מרת מלכה טברדוביץ - יו"ר הארגון
מרת שרה זילברשטרום
מרת ציפורה וישצקי
מרת חדווה סגל
מרת יוכבד שניאורסון
'שפרה ופועה'

נשי חב"ד מפעילות ארגון עזרה ליולדות בשם 'שפרה ופועה' התומך מדי שנה באלפי יולדות. הארגון הוקם בשנת תשל"ז בהוראת הרבי מלובביץ' על ידי הרב שלמה מיידנצ'יק ורבו של כפר חב"ד דאז הרב מרדכי שמואל אשכנזי.
הפעילות כוללת הכנת ארוחות חמות ליולדות ולמשפחותיהן, שירותי שמרטפות בהתנדבות לילדיהן של היולדות ולעיתים גם סיוע במשק הבית ועוד. אחת המטרות המרכזיות של הארגון היא עידוד הילודה. פעם בשנה במוצאי שבת פרשת שמות מקיים הסניף המרכזי שבכפר חב"ד כנס הצדעה לארגון.
די אידישע היים

רבעון 'די אידישע היים' הוא ביטאון שיוצא לאור על ידי 'נשי ובנות חב"ד' בשפת היידיש והאנגלית. העלון נכתב על ידי נשים והוא מיועד לנשים, הרבי נהג להגיה בקביעות את העלון לפני הוצאתו לאור - וזאת כדי לבטא את החשיבות שהוא ייקר למעמד האישה. שמו של העלון בתרגום לעברית הוא 'הבית היהודי'.
תנועת הנוער בת מלך

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
תנועת הנוער "בת מלך" מיועדות לבנות ונערות עד גיל 14. המדריכות הן תלמידות הכיתות ט' עד י"ב. במסגרת הפעילות, הבנות מחולקות לקבוצות לפי שכבות גיל, לכל כיתה - קבוצה עם מדריכה משלה. פעם או פעמיים בשבוע מתאספות הבנות בשעות אחר הצהריים לפעילות חווייתית.
מדי שנה מתקיים 'כנס בת מלך' (בדרך כלל בתאריך פטירתה של הרבנית חיה מושקא שניאורסון, אשת הרבי מנחם מנדל שניאורסון) בבנייני האומה בירושלים. לכנס מגיעות הבנות מכל הסניפים בארץ יחד עם המדריכות או המורות שלהן בבית הספר. לכל כנס יש נושא משלו והוא מוצג בצורה אומנותית על במה בשילוב מסכים. התוכנית כוללת הצגות, ריקודים של סניפים נבחרים, נאומים, אמירת 12 הפסוקים, והחלטות טובות.
בשנת 2014 הפכה תנועת הנוער לארגון נוער רשמי המוכר מטעם משרד החינוך, כאשר התאחדה עם ארגונים נוספים לעמותה בשם "ארגון נוער חב"ד": בת מלך, הפנסאים - צבאות ה' ומועדון המעשים הטובים.
סלופי ג'וז

.
| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בר 
 מיקום:  קי וסט 
 מדינה:  ארצות הברית 
 קואורדינטות:  24°33′32″N 81°48′18″W﻿ / ﻿24.558889°N 81.805°W﻿ / 24.558889; -81.805
 sloppyjoes.com
 he
 
חזית הבר הפונה לרחוב גרין
סלופי ג'וז (באנגלית: Sloppy Joe's) הוא בר ברחוב דובל מס' 201 בקי וסט, במדינת פלורידה שבארצות הברית. הבר רשום כאתר היסטורי במרשם האתרים ההיסטוריים של ארצות הברית.
לבר יש שני סניפים נוספים, האחד בפורט לודרדייל והשני בטרז'ר איילנד שבפלורידה.
היסטוריה

הבר נוסד ב-5 בדצמבר 1933 והפך לאחד הברים המפורסמים ביותר ברחוב דובל, בין היתר בזכות נוכחותם של ארנסט המינגוויי והבנה ג'ו בבר. בעת הקמתו, היה הבר ממוקם באתר אחר - ברחוב גרין מספר 428. בעת הקמתו נקרא הבר בשם אחר, ואת השם "סלופי ג'וז" (באנגלית: המקום של ג'ו החלקלק) בחר המינגוויי - על שם מועדון לילה בהוואנה - בו מכרו גלידה ומאכלי ים, אולם בשל החום הרב בקובה נמסה הגלידה. המועדון בהוואנה נקרא על שם בעליו - חוזה (ג'ו) גרסיה ריו, ועל שם הגלידה הנמסה.
הבר עבר למיקומו הנוכחי בשל סכסוך הנוגע שכר הדירה עם המשכירים של השטח ברחוב גרין. לפני המעבר, פנה המינגוויי לבעלים של הבר ויעץ לו לקחת עמו את כל הרכוש שבשטח, לרבות המשתנות בשירותים. הבעלים נתן את אחת המשתנות במתנה להמינגווי "אשר שפך לתוכה את מיטב כספו", והמינגווי הציב את המשתנה בחצר ביתו כשוקת שתייה לחתוליו.
הבר אוזכר בסרטו של אורסון ולס "האזרח קיין".
מאז שנת 1981, מדי שנה, נערכת בבר תחרות הכפילים של המינגוויי.
ב-1 בנובמבר 2006 נרשם הבר במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים.
נקודת דופניצה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  חצי אי 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  63°03′25″S 62°34′55″W﻿ / ﻿63.0569°S 62.5819°W﻿ / -63.0569; -62.5819
  (למפת איי שטלנד הדרומיים מוגדלת) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהנקודת דופניצה(למפת איי שטלנד הדרומיים רגילה) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהנקודת דופניצה
 
מפה טופוגרפית של האי סמית'
נקודת דופניצה (באנגלית: Dupnitsa Point ; בבולגרית: нос Дупница) היא לשון יבשה, המהווה את הקצה הצפון-מזרחי של פתחו של למפרצון חיסריה, באי סמית', באיי שטלנד הדרומיים שבאנטארקטיקה.
נקודת דופניצה ממוקמת 8.2 קילומטרים צפונית-מזרחית לכף ג'יימס, 2.9 קילומטרים דרומית-מזרחית מפסגת ריגס, ו-4.47 קילומטרים דרומית-מערבית מנקודת איוואן אסן.
היסטוריה > מיפוי הנקודה

הנקודה מופתה לראשונה על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2009.
היסטוריה > מקור השם

הנקודת נקראת על שם העיר דופניצה שבדרום-מערב בולגריה.
השם אושר רשמית ב-4 בספטמבר 2008.
לקריאה נוספת

הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית)
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של בולגריה
1 2 3 4  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2 3 4 5 6 7  הגאזט האנטארקטי הבולגרי
↑  בגאזט האנטארקטי המשווה SCAR נכתב בטעות כי הנקודה מופתה לראשונה בשנת 2008
| איי שטלנד הדרומיים |
| --- | --- | --- |
| איים עיקריים | אי הפיל (אלפנט) • המלך ג'ורג' • גריניץ' • דספשן • לואו • ליווינגסטון • נלסון • סמית' • סנואו • קלרנס • רוברט |  |
| איים קטנים | אלפאוס • אסטור • בארלו • האף מון • איי זד (האי אספרנטו • האי לסידרן • האי פאנאגוריה • האי קושאבה) • ראגד |  |
| איונים | סלע גרייס • סלע פולגר • סלעי ראגד |  |
| מצרי ים | איגליקה • מצר אוסמר • מצר אינגליש • מצר בויד • מצר ברנספילד • מצר מורטון • מצר מקפארליין • מצר סמולנסק |  |
| שוניות והר מצולה  (הרים תת-ימיים) | הר ורדי |  |
| רכסי הרים | רכס אימאון • רמת דוספיי • רמת וידין • רכס ולקה |  |
| הרים ומצוקים | אבלוגי • אונגל • אורגנה • אירווינג • אנטים • דרינוב • הלמט • כריסטי • מאטוצ'ינה • מומצ'יל • מזק • מיזייה • נאופיט • נייפייר • סבלייבסקי • סלאטינה • סלאבייקוב • סן סטפנו • פוסטר • פלאנה • פסגה • רוז • ריגס • שארפ • שופן |  |
| אוכפים | ויטושה • ורשץ • מאדאן • נסבר • פופובו • קוסטנץ |  |
| נונאטאקים | וילן • באחו |  |
| גבעות | אדינבורו • באטנברג • דולו • דרונג • לזלי • נגרו • סילר • פנקה • צ'סטר • רזן |  |
| חצאי אי ולשונות יבשה | נקודת אדוארדס • גבעת אדינבורו • נקודת איוואן אסן • נקודת אלין פלין • נקודת אמאדוק • נקודת אסקס • חצי האי ארצ'ר • נקודת באטאק • חצי האי בורגס • נקודת באטאק • נקודת בטוליה • נקודת בוטב • חצי האי ביירז • נקודת בנסון • נקודת ברון • נקודת גארמן • כף ג'יימס • נקודת גרגורי • נקודת דבליאנוב • נקודת דומטה • נקודת דופניצה • נקודת דליאן • נקודת האמר • נקודת הרמוני • נקודת ואראדרו • חצי האי וארנה • נקודת וונד • נקודת וילאגרה • נקודת וליקאן • נקודת זהרי • נקודת יאנה • נקודת יובקוב • נקודת יירצ'ק • נקודת לאקאטניק • נקודת לברנוב • ליונז ראמפ • נקודת ליסטה • נקודת מדובנה • נקודת מקין • נקודת מקרוני • ראש מרטינז • נקודת מרקלי • נקודת נגרה • נקודת ניואל • נקודת ניקופול • נקודת סאדאלה • נקודת סבאר • נקודת סומוביט • נקודת סידינס • נקודת סמירננסקי • כף סמית' • נקודת סנאה קרוז • נקודת סקלינה • נקודת סרדץ • נקודת פרליק • נקודת קובאדין • נקודת קוטיס • חצי האי קופרמיין • נקודת קיצ'ן • נקודת קתרינה • נקודת ראדב • נקודת רוברט • נקודת רוס • נקודת רזדל • חצי האי ריי • נקודת רילה • נקודת ריש • נקודת רנייר • כף שירף |  |
| מפרצים | אדמירליטי • איוואן אסן • באבה טונקה • ברשליאן • גארניה • המלך ג'ורג' • הירו • ודנה • זאפאלניה • חיסריה • יארביצה • יונדולה • לגרו • לינבו • מון • מיטשל • מיקאלבי • נבסטינו • ניקולוב • פאקושה • צפינה • קרוני • קרלוטה |  |
| אגמים | אגם לימנופולאר • אגם מידג' |  |
| קרחונים | קרחוני איי שטלנד הדרומיים בחלוקה לפי איים |  |
| מבנים | כנסיית השילוש הקדוש |  |
| אזורים אנטארקטיים מוגנים במיוחד | חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • ליונז ראמפ • מפרץ אדמירליטי • כף שירף |  |
| אזורי ציפורים בעלי חשיבות | מפרץ אדמירליטי • נקודת בארנארד (נקודת ברנרד) • חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • האי טרטר • ליונז ראמפ • חצי האי פוטר • כף שירף |  |
הצד הדרומי-מזרחי של האי סמית' - מבט ממצר אוסמר
נקודת דייקמן

| --- | --- |

מפת חצי האי בטהובן. נקודת דייקמן ממוקמת בחלקו השמאלי העליון של הרביע השמאלי התחתון של המפה.
 נתונים גאוגרפיים
 קואורדינטות:  71°33′00″S 75°08′00″W﻿ / ﻿71.55°S 75.1333°W﻿ / -71.55; -75.1333
 נתונים מדיניים
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהנקודת דייקמן(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהנקודת דייקמן(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינקודת דייקמן(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינקודת דייקמן
 
דייקמן נקודה (באנגלית: Dykeman Point) היא לשון יבשה מכוסה שלג, בין מפרצון ראמו ומפרצון ורדי, בקצה המערבי של חצי האי פשה, בצידו הצפוני של חצי האי בטהובן, בדרום-מערב האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הכף

הכף מופתה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1967–1968, ובהתבסס על תצלומי לווין שצולמו על ידי לאנדסאט בשנים 1972–1973.
היסטוריה > מקור השם

שמה של לשון היבשה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
לשון היבשה נקראת על שמו של קומנדר פול ר. דייקמן (Paul R. Dykeman) מצי ארצות הברית, שהיה מפקד טייסת VXE-6 בין מאי 1981 למאי 1982.
ראו גם

כף ווסטוק
כף וסטברוק
| אתרים על שם מלחינים, מוזיקאים ויצירות מוזיקליות באי אלכסנדר |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | באלאקירב • בארטוק • גילברט • דיליוס • מיקאדו • סאליבן • סיבליוס • פלסטרינה |  |
| הדומי קרח | הנדל • וגנר • מוצרט |  |
| מדפי קרח | באך • ברהמס • בריטן |  |
| שדות שלג | שדה השלג פרסל |  |
| מפרצונים | בוקריני • ברהמס • בריטן • היידן • ובר • ורדי • מנדלסון • סטרווינסקי • פורה • קופרן • ראמו • שוברט |  |
| הרים, רמות ומצוקים | רכס אטאנסוב • רמת אלגר • נונאטאקי אפאלאצ'יה • הר בורודין • פסגת גלוק • הר גריג • רמת דביסי • הר וילבי • מעבר האפנר • הרי לאסוס • הר ליסט • שלוחת מאהלר • פסגות מוסורגסקי • הר מורלי • נונאטאק פיגארו • הר פינאפור • גבעות פינלנדיה • הר צ'ייקובסקי • הר שומאן • גבעת שופן |  |
| חצאי אי | אירואיקה • בטהובן • מונטוורדי • שוסטקוביץ' |  |
| לשונות יבשה | נקודת ברליוז • נקודת רוסיני |  |
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
נקודת דוונה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  Devene 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  64°22′12″S 62°37′49″W﻿ / ﻿64.36988889°S 62.63027778°W﻿ / -64.36988889; -62.63027778
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהנקודת דוונה(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהנקודת דוונה(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינקודת דוונה(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינקודת דוונה
 
נקודת דֶוֶנה או נקודת דוונה (באנגלית: Devene Point; בבולגרית: нос Девене) היא לשון יבשה צרה, הבולטת לכיוון מערב לתוך מפרץ דאלמאן, ומהווה את הקצה הצפון מזרחי של מפרץ בוראגארה, בחוף המערבי של האי בראבנט, בארכיפלג פאלמר, שלמול חוף חצי האי האנטארקטי באנטארקטיקה.
אורכה של לשון היבשה 600 מטרים.
לשון היבשה נמצאת 2.08 קילומטרים צפונית מזרחית מנקודת זאבל; 8.5 קילומטרים מזרחית-צפונית-מזרחית מהאי גאנד; ו-4.68 קילומטרים דרומית-דרומית-מערבית מנקודת פלמינג.
היסטוריה

לשון היבשה הופיעה בראשית המאה ה-21 כתוצאה מנסיגתו של קרחון רש (האזור היה מכוסה על ידי הקרחון קודם לנסיגתו).
היסטוריה > מקור השם

לשון היבשה נקראת על שמו של הכפר דוונה (Девене), בצפון מערב בולגריה.
ראו גם

נקודת זאבל
לקריאה נוספת

הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית)
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של בולגריה
1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
| איים בארכיפלג פאלמר |
| --- | --- | --- |
| איים | אבוט • אולין • אומגה • אטא • אלפא • אלקה • אונוור • אפסילון • בראבנט • בוב • גאנד • גלארוס • דייוויס • דינק • דלתא • דרים • הארי • וינצקה • טאוור • למדא • לייז' • לקוואנט • פמפה |  |
| קבוצות איים | איי אומיקרון • איי טטראד • איי כריסטיאניה • איי מלכיור • איי סיגמא • איי פאי • איי פסי |  |
| איונים | סלע גריינדר |  |
האי בראבאנט, מבט מכיוון צפון מזרח לעבר האי. מימין ניתן לראות את האי אונוור, וברקע את חצי האי האנטארקטי; את הרי סולוואי, ניתן לראות משמאל, בצד הרחוק של האי.
ננסי ספרו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 באוגוסט 1926 קליבלנד, ארצות הברית 
 פטירה:  18 באוקטובר 2009 (בגיל 83) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות גרינווד 
 שם עט:  Spero, Nenci 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנות של מכון שיקגו, תיכון ניו טרייר 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 זרם ספרותי:  אמנות פמיניסטית 
 יצירות בולטות:  Artemis, Acrobats, Divas and Dancers 
 בן או בת זוג:  Leon Golub 
 פרסים והוקרה:  פרס שדולת הנשים למפעל חיים בתחום האמנות (2003) 
 
ננסי ספרו (באנגלית: Nancy Spero; ‏24 באוגוסט 1926, בקליבלנד, אוהיו, ארצות הברית – 18 באוקטובר 2009, ניו-יורק סיטי, ניו-יורק, ארצות הברית) הייתה אמנית אמריקאית, שיצרה ציורים ויצירות מדיה מעורבת (באנגלית: mixed media) טעונות פוליטית, סמליות, וציוריות. לאורך השנים, יצירותיה של ספרו עסקו במגוון נושאים, כמו מלחמה, פמיניזם, סקסיזם ופגיעה בנשים. מבין יצירותיה הרבות של ספרו, ניתן להדגיש את "הערות בזמן על נשים" (באנגלית: Notes in Time on Women; נוצרה בין השנים 1976-1979) ו-"השפה הראשונה" (באנגלית: The First Language; נוצרה בין השנים 1979-1981), שהיו שתי המגילות הארוכות ביותר שיצרה באורכים של 210 רגל ו-190 רגל בהתאמה, ואת יצירתה "עינוי נשים" (באנגלית: Torture of Women; נוצרה בין השנים 1974–1976) שאורכה 133 רגל והייתה ליצירה שהוגדרה על ידי ספרו כעבודתה הפמיניסטית המפורשת הראשונה. בנוסף, ספרו הייתה פעילה פמיניסטית בהקשר לתחום האמנות והשתייכה למספר תנועות אמנות חברתיות פמיניסטיות.
ילדותה ונעוריה

ספרו נולדה בשנת 1926 בקליבלנד, אוהיו, ארצות הברית, ושנה לאחר מכן משפחתה עברה לשיקגו. אביה מכר מכבשי דפוס משומשים, ולפי בנה של ספרו, סטיבן, הוא נהג לפעול לפי רצונות משונים, פתאומיים, ובלתי צפויים. מתוסכל מרצונו המקורי להיות כותב, נהג אביה של ספרו לכתוב מכתבים ארוכים ומלאי מחשבה וחשיפה מוקדמת זו של ספרו לטקסטים, השפיעה על עבודתה בהמשך חייה.
לימודים אקדמיים

ספרו למדה במכון האמנות של שיקגו בין השנים 1945–1949, שם היא פגשה את האמן לאון גולוב, ולאחר מכן עברה ללמוד בבית הספר לאמנויות יפות בפריז (בצרפתית: École des Beaux-Arts) בין השנים 1949–1950, וכשהיא חזרה לשיקגו היא נישאה לגולוב.
שהותה של ספרו בפריז וסדרת "הציורים השחורים" שלה

לפני שהתגוררו בפריז, גרו ספרו וגולוב בבלומינגטון, אינדיאנה, ארצות הברית, ולאחר מכן באיטליה למשך שנה. הם התגוררו בבלומינגטון ואיטליה בין 1957–1959. לאחר מכן, הם עברו לפריז והתגוררו שם בשנים 1959–1964. בפריז, הושפעה ספרו מהאקזיסטנציאליזם האירופי והחלה ליצור את סדרת "הציורים השחורים" שלה, שעסקו בנושאים כגון אמהות וארוטיקה. ה"ציורים השחורים" הם יצירות אקספרסיוניסטיות שנמנעות מיפוי המציאות ומתארות מין ואמהות דרך דמויות אדם אפורות המתמזגות זו עם זו ועם רקע אפלולי. בציורים אלו, הציגה ספרו לראשונה את אחד מהנושאים העיקריים שעסקה בהם ביצירותיה, שפה כקול לנגזלים. דוגמה לכך היא יצירה מתוך הסדרה הכוללת דמות אישה מעוותת, שראש יוצא מפיה. ספרו הסבירה שהיצירה מציגה משהו דמוי לידה של שפה ולא של אדם. דוגמה נוספת ליצירה מתוך סדרה זו, היא היצירה "Les Anges, Merde, Fuck You", שנוצרה בשנת 1960, ומציגה שלושה יצורים בעלי ראשים דמויי זרע ששוחים באדמה שחורה, כאשר כותרת היצירה צפה סביבם ודמות בעלת הבעה מתועבת הכוללת הוצאת לשון נמצאת במרכז הציור. את הבעת הדמות, המשיכה ספרו לשלב ביצירותיה למשך שארית הקריירה שלה, וייתכן כי שלושת היצורים בציור מסמלים את שלושת בניה. למעשה, ספרו סיפרה שמכיוון שהייתה צריכה לגדל את שלושת בניה, התאפשר לה לעבוד בעיקר בלילות, ועל כן הותשה מאוד מחוויית האימהות. מגוון הצבעים המטריד בסדרת "הציורים השחורים" נבחר ככל הנראה, דווקא משום שספרו ציירה את ציורים אלו בעיקר בלילה.
שהותה של ספרו בניו-יורק סיטי ו-"סדרת המלחמה" שלה

בשנת 1964 עברו ספרו ומשפחתה לניו-יורק סיטי, שם התגוררה עד לסוף חייה. בתקופה זו, השפיעו עליה מאוד מאורעות מלחמת העצמאות של אלג'יריה ומאורעות מלחמת וייטנאם.
כדי להתמודד עם חוויות אלו, פיתחה ספרו צורה ייחודית של עבודה פוליטית, שמאפייניה לעיתים רחוקות מזוהים עם תנועות מערביות מסורתיות של אמנות גבוהה והתמחות אמנותית. בשנת 1966, חדלה ספרו מיצירת ציורי שמן על קנבס, והחלה ליצור את "סדרת המלחמה" שלה, שיצרה עד לסוף שנות ה-60.
יצירות "סדרת המלחמה" חוקרות את הזוועות של מלחמת וייטנאם, תגובת הנגד הגזענית כנגד תנועות זכויות אדם בתקופה, והשוביניזם שהדגיש את הרטוריקה של הזמן. ביצירות אלו, גופות, פצצות, מטוסים, אובייקטים דמויי איבר המין הזכרי וסמלים לאומיים הומחשו על ידי ציורי גואש ודיו עזים על נייר, וייצגו ככלל את גסותה של המלחמה. דוגמה ספציפית הממחישה תצוגה זו ב"סדרת המלחמה" היא אובייקט שהיה מעין לשון דמוית איבר מין זכרי. זו אותה לשון שהופיעה ביצירות קודמות שלה, כדי לדמות אותה לאותה לשון שמאפשרת לספרו ולדמויות נשיות אחרות לאורך ההיסטוריה, להביע את עצמן ולדבר. זוהי תמצית תפיסתה של ספרו בנושא זה.
סדרת ה-"קודקס ארטו" של ספרו

בשנת 1971, החלה ספרו ליצור בהשראת נקודת מבט שאחזה בה בתקופה בה התגוררה בפריז ויצרה את ה-"קודקס ארטו", שהושפע מן המשורר והמחזאי הצרפתי, אנטונן ארטו (בצרפתית: Antonin Artaud). היא לקחה חלקים מן המניפסט של ארטו, "תיאטרון האכזריות", הדפיסה אותם על נייר, יצרה מהם קולאז' בסמוך לתמונות מודפסות, ולאחר מכן הדביקה את כל הניירות עליהם יצרה את קולאז'ים אלו לכדי מגילה ארוכה, לה היא קראה "קודקס ארטו". ה-"קודקס ארטו", שהיה לאוסף של 34 יצירות אמנות ששאבו השראה גם מספרי פפירוס עתיקים, כלל הדפסים של דמויות מיתולוגיות ועתיקות שונות. תורתו של ארטו ביטאה את רגשות ההדרה והזרות שלה, כאישה בזירת האמנות של ניו יורק שנשלטה על ידי גברים. דוגמה ליצירה מתוך הסדרה היא "Torture of Women", שמסמלת אלימות נגד נשים כמצב עולמי. ספרו המשיכה ליצור יצירות מסדרה זו בתחילת שנות ה-70.
עבודותיה המאוחרות של ספרו

בשנת 1974 הפסיקה ספרו להציג גברים בעבודותיה, והחלה להציג בהן נשים בלבד. משנות ה-80 ועד לסוף חייה, המשיכה ליצור, והתמקדה בתיאור אבות-טיפוס של נשיות מימי קדם ועד לעידן העכשווי. בזמן זה הושפעה רבות על ידי מודלים אדריכליים של אמנות, כמו הפרסקו והאפריז והתעניינה בדרכים בהן חווה הצופה צורות כאלו של אמנות. בהתאם, התחילה בשנות ה-80 להדפיס את הדמויות המיתולוגיות והעתיקות שהדפיסה, ישירות על קירות, רצפות, ותקרות של מוזיאונים וגלריות שבהם הציגה את עבודתה, למשל ביצירה "לידתה של ונוס" (1989) שהייתה לאפריז שיוצר בעיר פרנקפורט. כמו ביצירותיה הקודמות, המשיכה ספרו לשאוף לקדם שוויון ביצירות שיצרה משנות ה-80 ואילך. היא לא הפסיקה ליצור גם לאחר מותו של לאון גולוב, לו הייתה נשואה במשך 53 שנים, כפי שניתן לראות ביצירה “Cri du Coeur” משנת 2005, שיש המפרשים כי היא מייצגת את הליך האבל של אישה ואת תגובתה של ספרו למותו של גולוב.
פעילות חברתית

בנוסף להיותה אמנית, הייתה ספרו גם דמות פמיניסטית משמעותית בקהילת האמנות של ניו-יורק סיטי. היא הייתה חלק מארגון "קואליציית האמנים" (אנ'), בשנת 1969 היא הצטרפה לקבוצה "נשים אמניות במהפכה" (WAR) שארגנה מחאות נגד פוליטיקה גזענית או סקסיסטית במוזיאוני ניו-יורק סיטי, ובשנת 1972 היא הייתה בין המקימות של גלריית A.I.R השיתופית לנשים.
משפחתה

ספרו הייתה נשואה לאמן לאון גולוב במשך 53 שנים עד למותו בשנת 2004. לזוג נולדו שלושה בנים.
ספרו מתה בגיל 83. בנה, פיליפ, סיפר שהדבר נגרם כתוצאה מזיהום שהיה לה שהוביל לבעיות נשימה, מה שבסופו של דבר גרם לכשל לבבי, שהביא למותה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Nancy Spero, Encyclopædia Britannica (באנגלית)
1 2 3 4 5 6  Gaby Cepeda, Nancy Spero, Art in America, ‏1.12.2018 (באנגלית)
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Phoebe Hoban, In Memoriam: Nancy Spero, ARTNEWS, ‏01/11/2009 (באנגלית)
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  HOLLAND COTTER, Nancy Spero, Artist of Feminism, Is Dead at 83, New York Times, ‏19.10.2009 (באנגלית)
1 2  Phong Bui, NANCY SPERO with Phong Bui, THE BROOKLYN RAIL, ‏יולי-אוגוסט 2008 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268347205171  BIBSYS: 98001039  BNE: XX1315220  BnF: cb13328380r (data)  CANTIC: a10159654  CiNii: DA0394059X  GND: 119068516  ISNI: 0000 0001 2283 3415  LCCN: n87881237  NDL: 00475417  NKC: xx0143415  NTA: 094946094  RKD: 74257  SELIBR: 348016  SNAC: w6g44xxb  SUDOC: 061401609  Trove: 861364  ULAN: 500060537  VIAF: 98229862   WorldCat (עם VIAF): 98229862
סימה (גאולוגיה)

בזלת כרים – בנייתו של קרום אוקייני
בגאולוגיה, סימה הוא חלקו התחתון של קרום כדור הארץ שסלעיו עשירים בצורן ובמגנזיום. המונח הוא הלחם של Si – התחילית של סיליקון, ו-Ma – התחילית של מגנזיום. לעיתים קרובות משמש סימה להגדרה גאוכימית של קרום אוקייני בזלתי, המתאפיין בהרכב זה.
השם

המונח נטבע על ידי הגאולוג האנגלי אדוארד סואס בסוף המאה ה-19 במסגרת הגדרת המאפיינים לחלקי כדור הארץ השונים. הוא טבע מונחים גאוכימיים גם לחלקו העליון של הקרום: סיאל (Sial) – הלחם של סיליקון (Si) ואלומיניום (Al), ולגלעין כדור הארץ: ניפה (Nife) – הלחם של ניקל (Ni) וברזל (Fe).
תכונות

צפיפותו של הסימה (2,800–3,300 ק"ג למ"ק) גבוהה מזו של הסיאל (2,700–2,800 ק"ג למ"ק), בעיקר בשל דלות באלומיניום ועושר במגנזיום ובברזל. עם זאת, אין גבול מוחלט בין השניים, אלא מעבר הדרגתי מסלעים בצפיפות נמוכה לסלעים בצפיפות גבוהה ככל שמעמיקים.
ויקטור קונרד, סייסמולוג אוסטרי בן המאה ה-19, הגדיר תחום אי רציפות בעומקים של 15–20 ק"מ בקרום יבשתי על פי הבדלים במהירות מעבר גלים סייסמיים. לתחום זה, הנקרא על שמו – תחום אי הרציפות קונרד – קמה התנגדות החל משנות ה-60 של המאה ה-20, כאשר גאולוגים ערערו על טבעו ועל קביעתו של קונרד. כמו כן, קיומם של אזורי התכה והיווצרות מאגמה בקרום היבשתי עשויים להסביר את ההבדלים במהירות הגלים הסייסמיים אותם תיעד קונראד. במקום תחום אי הרציפות קונרד נקבע בין השניים גבול שרירותי, בצפיפות של 2,800 ק"ג למ"ק.
ראו גם

גאולוגיה - מונחים
קרום כדור הארץ
KREEP
סיאל
ניפה
סאבלט (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  איתן פוקס 
 הופק בידי:  גל אוחובסקי מיקי רבינוביץ' משה אדרי ליאון אדרי
 תסריט:  איתן פוקס איתי סגל
 עריכה:  נילי פלר 
 שחקנים ראשיים:  ג'ון בנג'מין היקי ניב ניסים ליהי קורנובסקי מיקי קם עמרי לוקאס תמיר גינזבורג
 מוזיקה:  תום דרום אסא רביב עידו מימון
 מדינה:  ישראל
 חברת הפקה:  סרטי יוניטד קינג לייט סטרים מזא"ה הפקות
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2020 
 משך הקרנה:  89 דק' 
 שפת הסרט:  עברית אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט להט"בי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
סאבלט הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2020 בכיכובם של ג'ון בנג'מין היקי וניב ניסים בבימויו של איתן פוקס על פי תסריט שכתב יחד עם איתי סגל.
הקרנת הבכורה העולמית הייתה אמורה להתקיים ב-15 באפריל 2020, בפסטיבל הסרטים טרייבקה שבניו יורק. עקב מגפת הקורונה הקרנת הבכורה הייתה בסופו של דבר ב-8 בנובמבר 2020 כאשר הוקרן הסרט בפסטיבל לקולנוע יהודי בפילדלפיה, בו זכה הסרט בפרס הסרט העלילתי באורך מלא הטוב ביותר.
בפסטיבל הקולנוע ירושלים, שנערך בתאריכים 10–20 בדצמבר 2020, הסרט "סאבלט" הוקרן כסרט הפתיחה של הפסטיבל.