stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהושע בר-יוסף
ביוגרפיה

בר-יוסף נולד ב-1912 בצפת בשם יהושע ציינווירט. בשנת 1917 נפטר אביו מטיפוס, והאם ושני ילדיה יצאו למשפחתה בעיירה שאמקוט שבטרנסילבניה. בשנת 1930 חזרו לארץ ישראל, ובר-יוסף התגורר בירושלים בשכונת מאה שערים. בשנות העשרים לחייו עבר משבר אמונה שהשפיע עליו מאוד, ואף ספרו "אפיקורוס בעל כורחו" עוסק ביציאה בשאלה של אברך, מהמגזר שממנו הגיע בציבור החרדי.
היה חבר מערכת 'דבר' בשנים 1942 עד 1949, ולאחר-מכן בעל טור קבוע, תחילה ב'מעריב' (1951 עד 1954) ואחר כך ב'ידיעות אחרונות'. במלחמת העצמאות שירת ככתב צבאי. החל לפרסם סיפוריו מחיי היישוב הישן והחדש ב'דבר' (1955). פרסם סיפורים ומחזות וכן רפורטָז'ות (כתבות שטח) ומאמרים פובליציסטיים בעיתונות העברית בארץ. זכה בפרס אוסישקין לשנת תש"ט ובפרס ביאליק לספרות יפה לשנת 1984. בראשית שנות השישים נענה לקריאתו של אבא חושי, ראש עיריית חיפה, והתיישב בעירו עם סופרים נוספים.
בשנת 1952 ליווה, כשליח "במחנה", את מבצע קולומבוס – הפלגה של שתי ספינות חיל הים לארצות הברית. הוא פרסם מאמרים אוהדים על ההפלגה, אך הזדעזע מגינוני המפקדים ומיחסם הקשה אל המלחים. הוא שלח מכתב אישי לראש הממשלה דוד בן-גוריון, ובו ביקר בחריפות את היחס שקיבלו המלחים הפשוטים משלמה אראל ומהצוות הפיקודי, והזכיר מקרים של הפליה על רקע עדתי. בעקבות ההפלגה כתב בר-יוסף מחזה בדיוני בשם "סערה בים", שהציג בצורה ביקורתית את מערכת היחסים בספינת חיל הים, ושרטט את דיוקן המפקד באור שלילי. המחזה נפסל על ידי המועצה לביקורת סרטים ומחזות, בנימוק ש"הוא עלול להוות מעשה חבלה במאמץ המלחמתי של המדינה". בר-יוסף שכתב את המחזה כך שיתרחש בספינה של צי ניקרגואה, אך גם גרסה זו נפסלה על ידי המועצה לביקורת סרטים ומחזות.
בר יוסף בדגמון עירום
class=notpageimage|הצגה
ב-1969 חזר לישראל והתיישב בצפת בקריית האמנים עם אשתו אביבה (אשכנזי לבית מנהיים), שאותה נשא כמה שנים קודם. הותיר אחריו עיזבון ספרותי גדול. חי וכתב בצפת עד לפטירתו ביום כיפור ה'תשנ"ג.
על יצירתו של בר-יוסף נכתבו ביקורות, מסות ומאמרים רבים. בין המבקרים שכתבו על יצירתו אפשר למצוא את בתו בלהה רובינשטין, נחמה רזלר-ברסון, אריה ליפשיץ, יונה בחור, רחל שקלובסקי, אמנון הדרי, יצחק שנל, נסיה שפרן, הלל ויס, עודד מנדה-לוי, מלכה שקד, שולמית לפיד וקובי נסים.
ארכיונו האישי מופקד במכון גנזים - ארכיון הסופרות והסופרים העבריים בישראל, אשר בבית אריאלה בתל אביב.
חיים אישיים

היה נשוי לציפורה לבית גרינפלד, לאחר מכן נשא את אביבה לבית מנהיים.
בנו הבכור יוסף בר-יוסף היה מחזאי וסופר, חתן פרס ישראל (שנישא לדליה רביקוביץ ולאחר מכן לחמוטל בר-יוסף). בתו בלהה רובינשטיין היא חוקרת ספרות ומתרגמת. בנו יצחק עיתונאי וסופר אף הוא.
ספריו

"קול היצרים" הוצאת קריית ספר, תרצ"ז
"ירח ימים" הוצאת משכן, תרצ"ח
"חומה שנפלה" הוצאת גזית, ת"ש
"בחתונת הבן", סיפור, תל אביב, תש"א
"אם הבנות", הוצאת מסדה, תש"ג
"מגופה של אם", הוצאת עדי, תש"ה
"הבית החדש", ועוד סיפורים, ספרית פועלים, 1946
"פגישה באביב", הוצאת טברסקי, תש"ז
"עיר קסומה", הוצאת טברסקי, תש"ט-תשי"א;
"בני המג"ד", הוצאת טברסקי, תש"י
"העומדים על הסף", הוצאת טברסקי, תשי"ג
"בכל מאדם", מעשים למופת במלחמת ישראל, ליקט: יהושע בר-יוסף; עיטורים: בנימין עציוני, הוצאת מערכות, 1954.
"סודה של אשה - מסיפורי ירושלים",הוצאת עם עובד, 1957
"סוכת שלום", הוצאת עם עובד, 1958
"אנשי בית רימון", סיפורים מן הפרובינציה, הוצאת עמיחי, 1958
"בדרך לסלע אדום", סיפורים, 1959
"שלושה שעזבו", הוצאת מסדה, 1963
"חרב ישועות", הוצאת מערכות, תשכ"ו
"על חומותייך ירושלים - מחזה בשלוש מערכות", הוצאת רנסאנס, תשכ"ז
"בין צפת לירושלים", הוצאת מוסד ביאליק, 1972
"אהבת נפש", הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1979
"הפוטוגרף הרביעי", הוצאת יחדיו, 1980
"מסיפורי צפת ומסיפורי ירושלים", הוצאת כתר, 1984
"מורה דרך לפטריוטים נבוכים", הוצאת הדר, 1984
"אפיקורוס בעל כורחו", הוצאת כתר, 1985
"ויהי אור", הוצאת הדר, 1985
"בשלוש דרכים", הוצאת כתר, 1986
"הינוקא מברעם", הוצאת הדר, 1987
"בדרך חזרה", כתר, 1988
"סיפורו של אדם רעב", הוצאת מעריב, 1988
"הדג והיונה", ספרית מעריב, 1989
"אוטופיה בכחול לבן", ספרית מעריב, 1990
"גפרורים שרופים", ספרית מעריב, 1991
"זרע של קיימא", ספרית מעריב, 1992
"גוילים ובשרים", ספרית מעריב, 1993
נקמתו של סבל (סיפור קצר)
ממחזותיו

בסימטאות ירושלים, מחזה, אחיאסף ירושלים, תש"א 1941
בעלי המיניסטר, קומדיה בשלוש מערכות, מוצגת על ידי "המטאטא", טברסקי תל אביב, תש"י 1950
ירח ימים, מחזה בשלוש מערכות, משכן, ירושלים, תרצ"ח 1938
סערה בים, מחזה בשלוש מערכות, תל אביב
על חומותיך ירושלים, רנסאנס, חיפה, תשכ"ז 1967
לקריאה נוספת

יעקב אגמון, שאלות אישיות - מבחר ראיונות - ריאיון עם יהושע בר-יוסף בתאריך 9 ביולי 1988, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1994, עמ' 105-113
יצחק בר-יוסף, מזכרת אהבה, עם עובד, 1995 (ספרו האוטוביוגרפי של יצחק בר-יוסף, שעוסק ביחסיו עם אביו, יהושע בר-יוסף)
עדי אדלר, פורנוגראפיה ואידאולוגיה ביצירתו המאוחרת של יהושע בר יוסף: קריאה באפיקורס בעל כורחו, באר שבע 2009.
בלהה רובינשטיין, הנסתר בנגלה : תשתיות קבליות ביצירת יהושע בר-יוסף ויצחק בשביס-זינגר, הקיבוץ המאוחד, תל אביב 1994.
נחמה רזלר-ברסון, 'בר-יוסף וטביב: בין נוסטלגיה וריאליזם', הדאר נו,כו (תשל"ז), 424–425; כז, 443–444.
אורלי כהן, גלגולם של מוטיבים עממיים ומוטיבים קבליים לרומן "עיר קסומה" - טרילוגיה מאת הסופר יהושע בר יוסף, עבודת מחקר, אוניברסיטת תל אביב, 2005.
חיים תורן, סיפורי יהושע בר יוסף, מאזנים, כרך כג גיליון ה, עמ' 317 - 319, באתר JSTOR
בלהה רובינשטיין, אבי, הסופר יהושע בר-יוסף, מאזנים, כרך פ גיליון ה-ו, תשרי תשס"ז, עמ' 20 - 22, באתר JSTOR
קובי ניסים, מספר בעל כורחו, מאזנים, כרך סז גיליון א, חשוון תשנ"ג, עמ' 2, באתר JSTOR
אריה ליפשיץ, יצרי אדם ועידונם, על ספרי יהושע בר יוסף, שנתון לדברי ספרות והגות, ט-י (תשלה), עמ' 188-202
הערות שוליים

↑  Gershon Shaked, E. Miller Budick, Modern Hebrew fiction, Bloomington : Indiana University Press, 2000, ISBN 978-0-253-33711-5
↑  "List of Bialik Prize recipients for fiction 1933-2004" (PDF) (in Hebrew). Tel Aviv Municipality website.
↑  יהושע בר-יוסף, "עם אוניות חיל הים",  12 ביולי 1951
↑  מכתבו של בר-יוסף לבן-גוריון במסמך: הבולשיט המפרז בחיל הים, 1951, בבלוג "הערות שוליים להיסטוריה"
↑  רפי מן, ‏בין שר האמנות לשר הצבא: התמזגות מנגנוני הצנזורה לפסילת המחזה "סערה בים", קתדרה 158, טבת תשע"ו
↑  בר יוסף, יהושע, מס. בעל ארכיון 452, באתר מכון גנזים ע"ש אשר ברש
↑  יצחק בר-יוסף, תרבות וספרות: על איזו דרך ייסורים הוא מדבר?, באתר הארץ, 12 באוקטובר 2008
↑  ביקורת: שולמית לפיד, מציאות קסומה, מעריב, 10 באוגוסט 1979; מלכה שקד, תפקידן של שתיים מאגדות צפת ברומן "עיר קסומה": לשאלת הסטייה ברומן, מנחם ברינקר, יוסף יהלום, יונה פרנקל (עורכים) אסופת מאמרים לזכר דן פגיס, ירושלים האוניברסיטה העברית, תשמ"ח, עמ' 299 - 310, באתר JSTOR; אריה ליפשיץ, מציאות ודמיון ב"עיר קסומה": יצירה אפית ליהושע בר-יוסף, מאזנים, נ, 2 (תש"ם) 49-52, באתר JSTOR; בלהה רובינשטיין, הוא אהב נשים: ארכיטיפ האם ב"עיר קסומה" מאת יהושע בר-יוסף, מאזנים, כרך עא גיליון א, תשרי תשנ"ז, עמ' 7 - 10, באתר JSTOR
↑  אבי קורן, ‏אפיקורס בעיר קסומה, באתר מעריב אונליין, 13 באוקטובר 2017
↑  הלל ברזל, ישן וחדש ביצירתו של יהושע בר יוסף, הַבֹּקֶר, 6 בדצמבר 1963
↑  ביקורת: רחל שקלובסקי, הצעקה האחרונה, מעריב, 30 בינואר 1981, פורסם שוב בספרה בחיפוש אחר החיים הטובים, הוצאת ירון גולן, תל אביב 1195, עמ' 146.
↑  ביקורת: יונה בחור, 'מין כנעניות', על יהושע בר יוסף, הפוטוגרף הרביעי, 1980, דבר, 27 במרץ 1981.
↑  פורסם לראשונה תחת השם "סיפור הארבעה", בספר ביקר אם ששכלה את שני בניה במלחמה, עם פרסום הספר זכה לביקורת גדולה, לאחר מכן פרסם גרסה חדשה של הסיפור תחת השם "ויהי אור", ראו: ב.ח., פרפ' סדן ופרס רמת גן, חרות, 4 במרץ 1960
↑  מ.ע.ר., פרחי שירה, העולם, 9 בפברואר 1939; ש. שווארץ, ירושלים כותבת., הַבֹּקֶר, 9 בספטמבר 1938
↑  בן-עמי פיינגולד, על חומותיך ירושלים" — מאת יהושע בר יוסף, מאזנים, כרך כה גיליון ד-ה, עמ' 372 - 373, באתר JSTOR
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: נסים אלוני, עוזר רבין | פרס ביאליק לספרות יפה במשותף עם דוד שחר  1984 | הבא: חנוך ברטוב, שלמה טנאי |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258289305171  PLWABN: 9811260802105606  BnF: cb145431530 (data)  GND: 1089702671  ISNI: 0000 0000 8405 2238  LCCN: n84190374  NTA: 184933978  SNAC: w6zq6kfw  SUDOC: 094768277  VIAF: 107042765   WorldCat (עם VIAF): 107042765 
בחוף הים

בארוסיו הראשונים, 1932.
יחסי חוף השנהב – קנדה

| יחסי חוף השנהב – קנדה |
| --- | --- |
חוף השנהב: קנדה


חוף השנהב: קנדה
שטח (בקילומטר רבוע)
322,463: 9,984,670
אוכלוסייה
32,128,398: 39,838,945
תמ"ג (במיליוני דולרים)
78,789: 2,140,086
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,452: 53,718
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

יחסי חוף השנהב–קנדה הם היחסים הדיפלומטיים בין קנדה לחוף השנהב. שתי המדינות חברות בלה פרנקופוני.
היסטוריה

קנדה וחוף השנהב חלקו היסטוריה משותפת קצרה בכך ששני העמים היו בעבר חלק מהאימפריה הקולוניאלית הצרפתית. קנדים שחורים רבים מוצאם ממערב אפריקה, שכן אבותיהם הובאו ישירות לקנדה כעבדים על ידי חברת הודו המערבית הצרפתית או שהובאו מארצות הברית על ידי סוחרים. במהלך מלחמת העולם השנייה, שתי המדינות שלחו כוחות שנלחמו בקרב על צרפת ובזירה האיטלקית (חיילים מחוף השנהב היו חלק מצבא האימפריה הקולוניאלית הצרפתית).
באוגוסט 1960 חוף השנהב קיבלה את עצמאותה מצרפת. בשנת 1962, קנדה וחוף השנהב כוננו יחסים דיפלומטיים. באוגוסט 1967 ביקר נשיא חוף השנהב פליקס הופואה-בואני בביקור רשמי בקנדה ונפגש עם ראש ממשלת קנדה לסטר פירסון. בשנת 1970 קנדה פתחה שגרירות באביג'אן ובשנת 1972 חוף השנהב פתחה שגרירות באוטווה.
כתוצאה ממלחמת האזרחים הראשונה בחוף השנהב; במאי 2005 הטילה קנדה סנקציות נגד חוף השנהב בעקבות החלטת מועצת הביטחון של האו"ם בתגובה להמשך הסכסוך במדינה. הסנקציות הכלכליות של קנדה נגד חוף השנהב כללו:
איסור על ייצוא נשק לתושבים בחוף השנהב;
איסור על מתן סיוע טכני לתושבים בחוף השנהב הנוגע לפעילות צבאית;
הקפאת נכסים כנגד אנשים שהוכרז עליהם בוועדת האו"ם.
איסור נסיעה נגד אנשים שהוכרז עליהם בוועדת האו"ם.
בינואר 2011, במהלך מלחמת האזרחים השנייה בחוף השנהב, הורה הנשיא לוראן גבאגבו לסלק את שגריר קנדה מהמדינה. ראש ממשלת קנדה, סטיבן הרפר, הצהיר כי הוא לא יכיר בגירוש השגריר בידי הנשיא גבאגבו מכיוון שקנדה "אינה מכירה בתביעתו של המשטר הנוכחי לממשלה, ולכן אינה מכירה בפקודותיו לעזוב דיפלומטים קנדיים." קנדה ביקשה מוקדם יותר מדיפלומטים מחוף השנהב לעזוב את אוטווה במחאה על סירובו של גבאגבו למסור את השלטון לאחר שהפסיד ב-28 בנובמבר 2010 בבחירות לנשיאות לאלסאן ואוטארה.
בשנת 2012, ויתרה קנדה על חוב של חוף השנהב בהיקף של 130 מיליון דולר כחלק ממאמץ בינלאומי לשמוט חובות בהיקף של מיליארדים של חוף השנהב, מכיוון ששחקנים בינלאומיים החליטו כי הנשיא אלאסן ואטארה מתקדם בהפיכת פיננסים וממשל במדינה. בשנת 2016 ביקר נשיא חוף השנהב אואטארה בביקור רשמי בקנדה ונפגש עם ראש ממשלת קנדה ג'סטין טרודו.
ביקורים רמי דרג

ביקורים רמי דרג מקנדה בחוף השנהב
המושל הכללי של קנדה רומאו לבלן (1999)
ביקורים רמי דרג מחוף השנהב בקנדה
נשיא חוף השנהב פליקס הופואה-בואני (1967)
נשיא חוף השנהב אלאסן ואטארה (2016)
היחסים בין שתי המדינות

שתי המדינות חתמו על כמה הסכמים דו-צדדיים, כגון הסכם למניעת מיסוי כפול (1983); הסכם תחבורה אווירית (1987) והסכם לקידום והגנה על השקעות (2015). משנת 2016 עד 2017, סך כל הסיוע לפיתוח קנדי לחוף השנהב היה 19.9 מיליון דולר.
סחר והשקעות

בשנת 2017, המסחר בין קנדה לחוף השנהב הסתכם ב-358.4 מיליון דולר. היצוא העיקרי של קנדה כולל: כלי רכב ומטוסים וחלקים נלווים; דגנים (בעיקר חיטה); מכונות; דשנים; ציוד חשמלי ואלקטרוני; מכשירים מדעיים ומדויקים; ובשר. הייצוא העיקרי של חוף השנהב כולל: נפט; קקאו; מוצרי גומי וגומי; פירות ואגוזים; עץ ומוצרי עץ; ושימורים (פירות וירקות).
נציגויות דיפלומטיות

קנדה מחזיקה בחוף השנהב שגרירות באביג'אן.
חוף השנהב מחזיקה בקנדה שגרירות באוטווה.
יל

ערך זה עוסק באי בסקוטלנד. אם התכוונתם לאוניברסיטה האמריקאית, ראו .
| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  הים הצפוני 
 קואורדינטות:  60°37′22″N 1°06′00″W﻿ / ﻿60.622777777778°N 1.1°W﻿ / 60.622777777778; -1.1
 שטח:  212.11 קילומטר רבוע
 נתונים מדיניים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 אוכלוסייה:  966
 אזור זמן:  UTC
  (למפת סקוטלנד מוגדלת) אדינבורו גלאזגו אברדין פייזלי אייר פרת' אינוורנס לוכגילפהד דנדי איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים  אנגליה צפון אירלנד  אירלנד האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני יל(למפת סקוטלנד רגילה) אדינבורו גלאזגו אברדין פייזלי אייר פרת' אינוורנס לוכגילפהד דנדי איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים  אנגליה צפון אירלנד  אירלנד האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני יל
 
יֶל (באנגלית: Yell) הוא אי בשרשרת איי נורת' באיי שטלנד שבסקוטלנד.
גאוגרפיה

באי, ששטחו 212 קמ"ר (השני בגודלו מבין איי שטלנד), מתגוררים 966 תושבים (2013).
מעבורות מקשרות את נמל אולסטה (Ulsta) שעל האי לאי טופט, ואת נמל גוטצ'ר (Gutcher) לנמל בלמונט באי אונסט ונמל אודסטא באי פטלאר.
לאורך חופי האי מקננות ציפורי ים רבות.
באי התגלו שרידים רבים מתקופת הברזל ובהם שרידי מצודה, בבורגי גאוס (Burgi Geos).
ילד 44

| --- | --- |

עטיפת הספר בעברית
 מידע כללי
 מאת:  טום רוב סמית 
 שפת המקור:  אנגלית 
 תורגם לשפות:  סינית, צרפתית, הולנדית, עברית
 סוגה:  מותחן
 מקום התרחשות:  ברית המועצות 
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת גרנד סנטרל
 תאריך הוצאה:  2008 
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  כתר
 תאריך:  2009
 תרגום:  הדסה הנדלר
 מספר עמודים:  436
 סדרה
 הספר הבא:  הנאום הסודי
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002679592, 003823498
 
ילד 44 (באנגלית: Child 44) הוא המותחן הראשון של הסופר הבריטי טום רוב סמית. זהו גם הספר הראשון בטרילוגיית לב דמידוב, הספר הוא רומן היסטורי שעלילתו מתרחשת בתקופת שלטונו של סטלין בברית המועצות, ומבוססת על הפשעים שביצע הרוצח הסדרתי אנדריי צ'יקטילו.
הספר היה מועמד ל-17 פרסים בין-לאומיים מהם זכה בשבעה, בהם: פרס מאן בוקר, פרס פגיון הזהב, ו-Waverton Good Read Award.
בשנת 2015 יצא לאקרנים סרט בעל אותו השם שהתבסס על עלילת הספר. בסרט מופיעים השחקנים ג'ייסון קלארק, טום הארדי, נומי רפאס, וגארי אולדמן. הסרט נפתח במשפט המייצג של הספר: "אין רצח בגן עדן".
עלילת הספר

עלילת הספר מתחילה בינואר 1933, במהלך ההולודומור, בכפר קטן באוקראינה בשם צ'רבוי. ברעב הכבד אנשי הכפר נוטים למות לאחר שאכלו כל מה שניתן. פאבל, ילד קטן, רואה חתול חומק מאחד הבתים, ולוקח את אחיו הקטן אנדריי כדי שיעזור לו בציד. במהלך הציד פאבל מוכה בראשו על ידי גבר, כאשר המחשבה האחרונה שלו היא כי הגבר בא לצוד אותו למטרות אכילה. אנדריי קצר-הראייה לא מזהה את התוקף, ולאחר שאנדריי חוזר לביתו, אמו מסבירה לו שהאיש רצח את פאבל כדי לאכול אותו.
עשרים שנה לאחר מכן בפברואר 1953 נמצאת על פסי הרכבת במוסקבה גופתו של ילד בן חמש. לב סטיפנוביץ' דמידוב, קצין במשרד לביטחון המדינה, נשלח להרגיע את המשפחה, הטוענת שמדובר ברצח. באותם ימים רצח ילד הוא חסר משמעות אלא אם כן הוא אמר דברים בגנות המדינה. גרוע מכך, רצח יכול להצביע על כישלון המהפכה, ולכן דיווח על רצח עלול להיתפס כאקט של התרסה נגד השלטון הקומוניסטי.
לב עסוק באותם ימים בחקירת וטרינר החשוד בריגול, כיוון שפתח מרפאה בסמוך לשגרירות האמריקאית והחל לקבל לטיפולו חיות משגרירים זרים, דבר אשר, לטענת הממונים על לב במשרד לביטחון המדינה, מהווה רמז לכך שהווטרינר עוסק בריגול. בזמן שלב משוחח עם המשפחה, החשוד בורח. לב עוקב אחריו עד לכפר מרוחק שם הוא נתפס. בעת המרדף סגנו של לב ואסילי מוציא להורג את בני הזוג שעזרו לחשוד במהלך הבריחה לעיני שתי בנותיהם הקטנות, למרות פקודתו של לב שלא יעשה זאת. לאחר שוואסילי הורג את ההורים, לב מכה אותו ואומר לו שהוא יישאר באזור עד לחקירה של האירוע על ידי המליציה המקומית. לאחר שלב הולך, ואסילי חושב על דרך בה יוכל לנקום בלב, ולרשת את משרתו במשרד לביטחון המדינה. בחקירתו של הווטרינר, מודה האיש, ומוסר שמות של בוגדים אחרים בהם ראיסה אשתו של לב. בשלב זה לב חושד בוואסילי אשר הוא שירבב את שמה של ראיסה לרשימת החשודים החדשה על מנת לפגוע בו. לב נשלח לרגל אחר ראיסה, ולאחר שהוא מסרב להוקיע אותה מוגלים בני הזוג לעיר וולסק ולב מצטרף למיליציה המקומית.
בעת עבודתו במיליציה הוא מגלה כי ברחבי ברית המועצות פועל רוצח סדרתי, ומכיוון שבגן העדן הקומוניסטי אין פשעים, אסור לו לחקור את האירועים.
לאחר שלב פותח בחקירה האסורה בעזרת מפקד המיליציה המקומי, הוא מגלה שהילד שנרצח במוסקבה הוא הילד מספר 44 בשרשרת. לב מגלה כי הרוצח נע על מסילת הברזל לאורך הארץ, כשמרבית הרציחות מתרחשות באזור רוסטוב על הדון.
לב נרדף על ידי המשרד לביטחון המדינה, ונעזר באזרחים שכמוהו מודאגים מהידיעה שרוצח סדרתי מסתובב חופשי. לבסוף מגיע לב שבילדותו נקרא פאבל, לביתו של אחיו אנדריי, שמסביר לו שהאופן בו ביצע את הרציחות בשיטה בה צדו בילדותם את החתול נועדה כדי שלב שאבד ימצא את אחיו אנדריי.
לבקשתו של אנדריי, לב יורה בו והורגו. לאחר מכן מציעים ללב לקבל קידום מהמשרה הקודמת שלו במשרד לביטחון המדינה, אך הוא מסרב ומבקש לפתוח מחלקה לחקירות רצח במשטרת מוסקבה באמתלא שכך יוכל למצוא גורמים אשר הורעלו תרבותית על ידי מעצמות המערב על מנת לפגוע בשמה הטוב של המהפכה הבולשביקית (כלומר, בשמה הטוב של ברית המועצות). בסוף הספר מתואר מפגש עם הילדות שאת הוריהם רצח ואסילי סגנו, ובו לב וראיסה מציעים להן אימוץ.
יחסי סנט וינסנט והגרנדינים – קוריאה הדרומית

| יחסי סנט וינסנט והגרנדינים – קוריאה הדרומית |
| --- | --- |
סנט וינסנט והגרנדינים: קוריאה הדרומית


סנט וינסנט והגרנדינים: קוריאה הדרומית
שטח (בקילומטר רבוע)
389: 99,720
אוכלוסייה
100,441: 51,704,841
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,066: 1,712,793
תמ"ג לנפש (בדולרים)
10,613: 33,126
משטר
מונרכיה חוקתית   דמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה

יחסי סנט וינסנט והגרנדינים–קוריאה הדרומית הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין סנט וינסנט והגרנדינים לבין הרפובליקה של קוריאה.
סקירה כללית

בין סנט וינסנט והגרנדינים לבין הרפובליקה של קוריאה מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין סנט וינסנט והגרנדינים לבין הרפובליקה של קוריאה כוננו ב-28 באוקטובר 1979. בין שתי המדינות מתקיימים שיתופי פעולה כלכליים מועטים והתקיימו ביניהן ביקורים רמי דרג שהגבירו את הדיאלוג הפוליטי ביניהן.
ביקורים רמי דרג > מסנט וינסנט והגרנדינים לקוריאה הדרומית

אוגוסט 1981 - ג'ון מילטון, ראש ממשלת סנט וינסנט והגרנדינים
אוקטובר 1985 - ג'יימס מיטשל, ראש ממשלת סנט וינסנט והגרנדינים
נציגויות דיפלומטיות

סנט וינסנט והגרנדינים אינה מיוצגת בקוריאה הדרומית, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
קוריאה הדרומית אינה מיוצגת בסנט וינסנט והגרנדינים, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. קוריאה הדרומית האמינה את שגרירותה שבפורט אוף ספיין, בירת טרינידד וטובגו הסמוכה, על סנט וינסנט והגרנדינים.
יחסי סנט לוסיה – ספרד

| יחסי סנט לוסיה – ספרד |
| --- | --- |
סנט לוסיה: ספרד


סנט לוסיה: ספרד
שטח (בקילומטר רבוע)
616: 505,370
אוכלוסייה
179,845: 47,905,341
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,520: 1,580,695
תמ"ג לנפש (בדולרים)
14,012: 32,996
משטר
מונרכיה חוקתית   דמוקרטיה: מונרכיה חוקתית

יחסי סנט לוסיה–ספרד הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין סנט לוסיה לבין ממלכת ספרד.
סקירה כללית

כריסטופר קולומבוס האיטלקי בשירות ספרד הגיע לאי ב-13 בדצמבר 1502 במהלך מסעו הרביעי. ה-13 בדצמבר הוא יום לוסיה הקדושה וכך קיבל האי את שמו - סנט לוסיה.
היחסים שבין ספרד לסנט לוסיה כוננו ב-2 במאי 1986. מאז קיץ 2015 ישנו דיפלומט ספרדי תושב בסנט לוסיה המהווה את ראש סניף שגרירות ספרד בקסטריז, עיר הבירה. השגרירות כפופה לשגרירות הספרדית בטרינידד וטובגו ודה יורה נמצאת בדרג הקונסולרי (מעין קונסוליה משודרגת מעמד).
במרץ 2014 החלו שתי המדינות לדון על חתימת הסכם פטור מוויזה לדרכונים דיפלומטיים. פטור מאשרת תייר כבר קיים בין חברות אמנת שנגן לבין סנט לוסיה.
אמנות והסכמים

26 בספטמבר 2014  - הסכם שיתוף פעולה פוליטי בין ממלכת ספרד לבין סנט לוסיה.
דצמבר 2014 - הסכם שיתוף פעולה תרבותי ושפתי בין החברה הקריבית המזרחית לבין הסוכנות הספרדית לשיתוף פעולה בינלאומי.
נציגויות דיפלומטיות

סנט לוסיה אינה מיוצגת בספרד, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. סנט לוסיה האמינה את שגרירותה שבלונדון, בירת הממלכה המאוחדת על ספרד.
ספרד אינה מיוצגת בסנט לוסיה בדרג השגרירות. ספרד מיוצגת בסנט לוסיה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה שהיא מחזיקה בקסטריז, בירת המדינה.
יחסי מקסיקו–צ'ילה

| יחסי מקסיקו–צ'ילה |
| --- | --- |
מקסיקו: צ'ילה


מקסיקו: צ'ילה
שטח (בקילומטר רבוע)
1,964,375: 756,102
אוכלוסייה
131,133,866: 19,788,712
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,788,887: 335,533
תמ"ג לנפש (בדולרים)
13,642: 16,956
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה נשיאותית
שגרירים
רוברטו אמפוארו: רובן בלטראן
יחסי מקסיקו–צ'ילה הם היחסים הדו-צדדיים בין המדינות המקסיקניות המאוחדות לבין הרפובליקה של צ'ילה. למקסיקו שגרירות וקונסוליה בסנטיאגו ואילו לצ'ילה שגרירות במקסיקו סיטי.
היסטוריה

ההיסטוריה המשותפת של צ'ילה ומקסיקו מתחילה בתקופה בה הן היו מושבות של ספרד. היחסים הדיפלומטיים בין המדינות הוקמו בשנות ה-20 של המאה ה-19, זמן קצר לאחר שקיבלו עצמאות מספרד. באותה תקופה גם כל אחת מהמדינות הקימה שגרירות בבירות של המדינה השנייה.
בשנת 1914 השתייכה צ'ילה לקבוצה אזורית בשם מדינות ABC (שכללה את ארגנטינה, ברזיל וצ'ילה). שלוש המדינות הללו היו העשירות והמשפיעות ביותר בדרום אמריקה באותה עת. באותה שנה התערבו מדינות ה-ABC בסכסוך הדיפלומטי בין ארצות הברית ומקסיקו, שהיה על סף מלחמה, על רקע פרשת טמפיקו וכיבוש וראקרוס בידי כוחות ארצות הברית. נציגי המדינות נפגשו עם נציגי ארצות ומקסיקו בעיירה ניאגרה פולס, בגבול בין קנדה לארצות הברית, במטרה להפחית את המתיחות ולמנוע מלחמה, שבסופו של דבר אכן לא פרצה.
ב-11 בנובמבר 1974 ניתק נשיא מקסיקו, לואיס אצ'ווריה אלברס, את היחסים הדיפלומטיים עם מקסיקו, שנה לאחר הדחתו הבלתי חוקית של נשיא צ'ילה הנבחר סלוודור איינדה, על ידי הגנרל אוגוסטו פינושה. במשך חמש עשרה השנים שלאחר מכן, מקסיקו תקבל אלפי פליטים צ'יליאנים שנמלטו מממשלת פינושה.
שתי המדינות חידשו את היחסים דיפלומטיים ביניהן ב-23 במרץ 1990. מאז חידוש היחסים הדיפלומטיים, שתי המדינות מתקרבות זו לזו בנושא המסחר הדו-צדדי ביניהן.
סחר

עם השנים הסחר בין שתי המדינות הולך ומתרחב. שתי המדינות חתמו על הסכם סחר חופשי בשנת 1999. מאז תחילת יישום ההסכם, הסחר בין שתי המדינות הגיע להיקף של כ-3.5 מיליארד דולר ב-2014, כאשר 99.7% מהסחר בין שתי המדינות הוא ללא תעריף. הייצוא העיקרי של צ'ילה למקסיקו כולל: עץ, דיקט, סלמון, אפרסקים, גבינות, יין ונחושת, ואילו עיקר הייצוא של מקסיקו לצ'ילה כולל: כלי רכב וחלפים, טרקטורים, אלקטרוניקה, מכונות ובירה.
ביקורים רשמיים לאורך השנים > ביקורים רשמיים מצ'ילה למקסיקו

הנשיא סלוודור איינדה (1972).
הנשיא פטריסיו איילווין (1990, 1992).
הנשיא אדוארדו פריי רואיס-טאגלה (1991, 1995).
הנשיא ריקארדו לאגוס (2002, ינואר וספטמבר 2004 ו-2005).
הנשיאה מישל בצ'לט (2007, 2009, 2010, 2014, 2015).
הנשיא סבסטיאן פיניירה (יולי ודצמבר 2011, 2012).
ביקורים רשמיים לאורך השנים > ביקורים רשמיים ממקסיקו לצ'ילה

הנשיא אדולפו לופס מטאוס (1960).
הנשיא לואיס אצ'ווריה (1972).
הנשיא קרלוס סלינס (1990, 1991, 1993).
הנשיא ארנסטו סדייו (1996, מרץ ואפריל 1998).
הנשיא ויסנטה פוקס (2001, 2004, 2006).
הנשיא פליפה קלדרון (2008, 2012).
נשיא אנריקה פניה נייטו (2013, 2016).
חברות בארגונים בינלאומיים

שתי המדינות חברות בכמה ארגונים בינלאומיים, בהם קהילת מדינות אמריקה והקאריביים, ארגון האינטגרציה של אמריקה הלטינית, ארגון המדינות האיברו-אמריקניות, הברית הפסיפית והאומות המאוחדות.
שתי המדינות הן המדינות הלטיניות היחידות שחברות בארגון ה-OECD.
יחסי מקסיקו–צ'אד

| יחסי מקסיקו–צ'אד |
| --- | --- |
מקסיקו: צ'אד


מקסיקו: צ'אד
שטח (בקילומטר רבוע)
1,964,375: 1,284,000
אוכלוסייה
131,133,866: 20,474,457
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,788,887: 13,149
תמ"ג לנפש (בדולרים)
13,642: 642
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

יחסי מקסיקו–צ'אד הם היחסים הדיפלומטיים בין רפובליקת צ'אד למדינות המקסיקניות המאוחדות. שתי המדינות חברות באו"ם.
היסטוריה

ב-25 בפברואר 1976, צ'אד ומקסיקו כוננו יחסים דיפלומטיים. היחסים הראשוניים בין שתי המדינות היו מוגבלים והתרחשו בעיקר בפורומים רב-צדדיים כמו באו"ם. במרץ 2002 השתתף ראש ממשלת צ'אד נגום ימאסום בקונצנזוס מונטריי בעיר מונטריי במקסיקו שם נפגש עם נשיא מקסיקו ויסנטה פוקס.
במהלך מלחמת האזרחים בצ'אד ושירות האופרוויאר, שכירי חרב מקסיקניים נשכרו על ידי נשיא צ'אד אידריס דבי, כדי להילחם נגד כוחות המורדים שניסו להדיח את הנשיא דבי מהשלטון. שכירי החרב המקסיקניים נשכרו להטיס מסוקי תקיפה מיל מי-17, בהם משתמש גם חיל האוויר המקסיקני.
בפברואר 2013, מקסיקו בירכה על אישור צ'אד על האמנה למניעת ניסויים גרעיניים. באפריל 2014 ביקרה השרה הצ'אדית לתכנון ושיתוף פעולה בינלאומי, מרים מהמט נור, במקסיקו כדי להשתתף בכנס השותפות הגלובלית למען שיתוף פעולה אפקטיבי בפיתוח במקסיקו סיטי. באותה שנה, במאי 2014, ביקר שר החקלאות הצ'אדי והסביבה, באיבונג דז'ברגוי אמנה רוזין בקנקון כדי להשתתף בכינוס ועידת המתקן העולמי.
המחזאי, המשורר, הסופר והמרצה באוניברסיטה יליד צ'אד, קולסי למקו הוא חתן פרס הגרנד פרי לספרות. הוא מתגורר במקסיקו סיטי, שם הוא מנהל את "קאסה רפוגיו הנקילי סו אפריקה", מרכז מגורים אמנותי וסופרי אנשים ממוצא אפריקאי ומהפזורה השחורה.
ביקורים רמי דרג

ביקורים רמי דרג מצ'אד למקסיקו
ראש ממשלת צ'אד נגום ימאסום (2002)
שרת התכנון ושיתוף הפעולה הבינלאומי מרים מחמת נור (2014)
שר החקלאות באיבונג דג'יברגוי אמנה רוזין (2014)
יחסי סחר

בשנת 2018, המסחר בין צ'אד למקסיקו הסתכם ב-509 אלף דולר. הייצוא העיקרי של צ'אד למקסיקו כולל: נחושת או אלומיניום. מעגלים מודולריים; התקני מוליכים למחצה רגישים, כולל תאים פוטו וולטאיים; ומכונות תפירה להנעלה. הייצוא העיקרי של מקסיקו לצ'אד כולל: סרום; מנקי, שסתומים או חלקים אחרים לשימוש טכני; ברגים; מפתחות או סיכות; אטמים; תקעים או כובעים; יחידות קירור; יחידות זיכרון; ומפתחות מגנטיים.
נציגויות דיפלומטיות

צ'אד מיוצגת במקסיקו באמצעות שגרירותה בוושינגטון די. סי., ארצות הברית.
מקסיקו מיוצגת בצ'אד באמצעות שגרירותה בקהיר, מצרים.