stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארנסט לורנס

| --- | --- |

 לידה:  8 באוגוסט 1901 קנטון, ארצות הברית 
 פטירה:  27 באוגוסט 1958 (בגיל 57) פאלו אלטו, קליפורניה, ארצות הברית 
 שם לידה:  Ernest Orlando Lawrence 
 ענף מדעי:  פיזיקה 
 מקום מגורים:  ברקלי, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Chapel of Memories Columbarium and Mausoleum 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ייל  אוניברסיטת דקוטה הדרומית  קולג' סנט אולף  אוניברסיטת מינסוטה  אוניברסיטת שיקגו  אקדמיית אגוסטנה 
 מנחה לדוקטורט:  ויליאם פרנסיס גריי סוון 
 מוסדות:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי 
 תלמידי דוקטורט:  אדוארד ג. לופגרן, קנת' רוב מק'קנזי, דייוויד ה. סלואן, ג'ון רג'ינלד ריצ'ארדסון, רוברט ר. וילסון, מילטון סטנלי ליווינגסטון, צ'יין-שיונג וו, Milton G. White 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיקה (1939)  ההרצאות לזכר סילימאן (1945)  מדליית הולי (1942)  פרס קומסטוק בפיזיקה (1938)  פרס אנריקו פרמי (1957)  היכל התהילה הלאומי לממציאים (1982)  מדליית פאראדיי (1952)  מדליית יוז (1937)  מדליית אליוט קרסון (1937)  פרס ויליאם פרוקטר להישג מדעי (1951)  פרס ומדליית גאבור (1940)  עמית החברה הפיזיקלית האמריקאית  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 בן או בת זוג:  מרי ק. בלומר 
 תרומות עיקריות
 המצאת הציקלוטרון, מאיץ החלקיקים המעגלי הראשון
 חתימה:   
 
ארנסט אורלנדו לורנס (באנגלית: Ernest Orlando Lawrence; 8 באוגוסט 1901 – 27 באוגוסט 1958) היה אחד הפיזיקאים האמריקאים הבולטים במהלך המאה ה-20. הוא נודע בזכות המצאת הציקלוטרון, מאיץ החלקיקים המעגלי הראשון, ובזכות השימוש בו בחקר הפיזיקה הגרעינית. על כך זכה בפרס נובל לפיזיקה לשנת 1939.
לורנס היה מחלוצי גישת "המדע הגדול" של פרויקטים הדורשים משאבים רבים וצוותים גדולים ומגוונים, תחילה במעבדה שהקים (הנקראת היום על שמו - המעבדה הלאומית לורנס ברקלי) באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, ואחר כך במסגרת פרויקט מנהטן, שבו היה לו תפקיד מרכזי, בפרט בתחום של העשרת האורניום.
תחילת הקריירה

לורנס נולד בעיירה קנטון שבדרום דקוטה, למשפחה ממוצא נורווגי. בנעוריו גילה עניין בהרכבת מכשירי רדיו. בגיל 16 החל לימודי רפואה בקולג' לותרני קטן בשם סנט אולף במינסוטה. לאחר שנה עבר לאוניברסיטת דרום דקוטה, ובה אחד הפרופסורים שכנע אותו ללמוד פיזיקה, כשהבחין בהתעניינותו במכשירי רדיו. הוא סיים את התואר הראשון ב־1922, והחל ללמוד אצל ו. פ. ג. סוון (W.F.G. Swann) באוניברסיטת מינסוטה. לורנס עבר בעקבות מנחהו לאוניברסיטת שיקגו, ולבסוף לאוניברסיטת ייל, שם השלים ב־1925 עבודת דוקטורט ניסויית שעסקה באפקט הפוטואלקטרי. הוא נשאר בייל במסגרת פוסט-דוקטורט והפך למרצה מן החוץ ב־1927.
ב־1928 עבר לורנס לאוניברסיטת קליפורניה בברקלי כמרצה מן המניין, ושנתיים לאחר מכן הפך לפרופסור הצעיר ביותר בתולדות האוניברסיטה. באותה תקופה הצטרף לסגל האוניברסיטה גם הפיזיקאי התאורטי רוברט אופנהיימר. השניים התיידדו, ובהמשך אף שיתפו פעולה במחקריהם. הן בייל והן בברקלי ערך לורנס ניסויים בתחומים פיזיקליים שונים, כמו מדידת אנרגיית היינון של כספית, מדידת פרקי זמן בסדר גודל של ננו-שנייה (מיליארדית השנייה) ושימוש במדידות אלו לצורך חקירת השלבים הראשונים של התפרקות חשמלית. כן מצא לורנס שיטות חדשות למדידת היחס e/m בין מטען האלקטרון למסתו.
לורנס הרבה לשהות באוניברסיטאות במזרח ארצות הברית. באחד מביקורים אלה פגש את מרי (מולי) בלאמר, בתו של פרופסור לרפואה בייל. הם נישאו ב־1932, ונולדו להם 6 ילדים.
מעבדת הקרינה

בעוד שהמודל הראשון של הציקלוטרון נבנה מחלקי מתכת, חוטי תיל ושעוות חותם לבידוד בעלות כוללת של כ־25 דולר, בניית הדגמים המתקדמים יותר הצריכה הגדלה משמעותית הן במשאבים, הן בכוח האדם והן בגודל הפיזי של המקום שנועד להכיל את המגנטים הגדולים שנדרשו. באוגוסט 1931 הקצתה האוניברסיטה בניין ללורנס, ובו הוקמה מעבדת הקרינה שבראשה עמד עד מותו. בהמשך היא נקראה על שמו והפכה ל"מעבדה הלאומית לורנס ברקלי". לורנס עסק לא רק בצד המדעי של בניית המכשירים ועריכת הניסויים בהם, אלא גם בגיוס מימון ותרומות, ובגיוס כוח אדם, כל זאת בימי השיא של השפל הגדול - דבר שפיתח את כישורי האדמיניסטרציה והשתדלנות שלו.
בשנות ה-30 כלל צוות מעבדת הקרינה עשרות אנשים, מתחומים שונים: פיזיקאים, כימאים, מהנדסים ואפילו אנשי רפואה וביולוגיה. היא הייתה אחת הדוגמאות הראשונות ל"מדע גדול", שבו העבודה לא נעשתה על ידי מדען יחיד, אלא בצוותים גדולים של מדענים מתחומים שונים, ובהשקעה של משאבים רבים. אנשי המעבדה של לורנס השתמשו בציקלוטרונים להפצצת אטומים בחלקיקים אנרגטיים. בעזרת הגלאים שמדדו את החלקיקים המתפזרים מהחומר המופצץ, הם למדו על התכונות הבסיסיות של גרעין האטום, החלקיקים שמרכיבים אותו והאינטראקציות הגרעיניות. בדגימות המופצצות נוצרו איזוטופים רדיואקטיביים מלאכותיים, ואף יסודות מלאכותיים שלראשונה הייתה אפשרות לחקור אותם ואת תכונותיהם באופן ניסויי. בהשפעת אחיו הרופא, שאתו הוא שיתף פעולה במחקריו, ועל מנת לגייס תורמים, הקדיש לורנס תשומת לב רבה לייצור רדיואיזוטופים בעלי שימוש רפואי הן לצורך רדיותרפיה והן כסמנים (tracers).
ההתעסקות של לורנס בשיפור מתמיד של הציקלוטרון באה לעיתים על חשבון העבודה המדעית עצמה. לורנס וצוותו החמיצו מספר תגליות שהיו יכולים לחשוף בניסויים שאותם ערכו, פשוט מפני שלא חשבו לבצע את המדידות המתאימות. כך למשל הפיזיקאים הצרפתיים אירֶן ופרדריק ז'וליו-קירי הקדימו אותם בגילוי הרדיואקטיביות המלאכותית, משום שאנשי המעבדה של לורנס בדקו את הקרינה הנפלטת מהמטרות אותן הפציצו בחלקיקים אנרגטיים רק בזמן הפגיעה, אך לא אחריה. הטעות המביכה ביותר של לורנס הייתה טענתו שדאוטריום (חומר בו הרבה להשתמש כ"קליע" שהואץ בציקלוטרון ופגע במטרות העשויות מאטומים כבדים יותר) מתפרק כאשר הוא פוגע בגרעין אחר. הטענה עוררה הדים רבים בשל השלכותיה מרחיקות הלכת על הפיזיקה הגרעינית, אך לבסוף התבררה כטעות שנבעה מזיהום במכשור הניסוי.
לורנס הרבה לחלוק עם מדענים נוספים את המידע שהצוות שלו גילה. מדענים רבים התארחו במעבדתו על מנת ללמוד על הציקלוטרון ואחר כך לבנות ציקלוטרונים באוניברסיטאות אחרות בארצות הברית וברחבי העולם. אחד משיתופי הפעולה המוצלחים של לורנס הוביל לגילויו של יסוד חדש. באמצעות הציקלוטרון, הפציץ לורנס בשנת 1936 דוגמה של מוליבדן בדאוטריום, ואת התוצר הוא מסר לפיזיקאי אמיליו סגרה, שביקר בקליפורניה באותה עת. לאחר ששב למעבדתו באוניברסיטת פלרמו שבאיטליה, בחן סגרה את הדוגמה וגילה את היסוד המלאכותי הראשון - טכנציום.
אחרי המלחמה

לאחר תום מלחמת העולם, ועם תחילת המלחמה הקרה, המשיך לורנס לשמור על קשרים טובים עם הממסד הביטחוני האמריקאי, כולל הצבא, הוועדה לאנרגיה אטומית (AEC) שהוקמה ב־1946, וחברי קונגרס שעסקו בנושא. בזכות כך הוא השיג תמיכה ממשלתית לפרויקטים החדשים של המעבדה, בהם ציקלוטרון בקוטר של 185 אינץ' (470 ס"מ), סינכרוטרון, ומאיץ קווי. בעזרת מאיצים אלה הצליחו מדעני המעבדה ליצור בפעם הראשונה באופן מלאכותי מזונים, ולצפות בפעם הראשונה באנטי-פרוטון. לורנס פעל לא רק למען הפרויקטים של המעבדה שלו, אלא ניצל את המוניטין והקשרים שלו לטובת פרויקטים ביטחוניים-טכנולוגיים אחרים. כך דחף למען פיתוח של מנועים גרעיניים לצוללות ופיתוח של נשק רדיולוגי. הוא לא נהג לפעול באופן פומבי, אלא מאחורי הקלעים, דבר שהתאים יותר לאופיו.
כמו רוב מדעני הגרעין, התנגד לורנס בתחילה לרעיון של אדוארד טלר לפיתוח פצצת המימן. אולם אחרי שהסובייטים ערכו את הניסוי הגרעיני הראשון שלהם ב־1949 שינה לורנס את דעתו, והפך לתומך נלהב של פיתוח הפצצה. תרומתו המדעית של לורנס לפרויקט זה אמורה הייתה להיות בניית מאיצי חלקיקים גדולים שיפיקו נייטרונים בעלי אנרגיה גבוהה. נייטרונים אלו נדרשים לייצור הטריטיום המשמש בפצצת המימן, וכן לייצור פלוטוניום המשמש בפצצת ביקוע גרעיני. המיקום שנבחר למאיץ הראשון היה בסיס חיל אוויר בליברמור, כ־50 קילומטר ממזרח לסן פרנסיסקו. התוכנית בוטלה זמן קצר אחרי הפעלת המאיץ, אולם בעידודו של טלר הפך האתר בליברמור למעבדת המחקר הביטחונית השנייה בחשיבותה (אחרי מעבדת לוס אלמוס). מעבדה זו הייתה בתקופתו של לורנס מסונפת למעבדת הקרינה שלו בברקלי, ואילו היום היא עצמאית לחלוטין וקרויה המעבדה הלאומית לורנס ליברמור.
הגישה הניצית ההולכת וגוברת של לורנס הובילה לקרע ביחסיו עם רוברט אופנהיימר, ששיאו היה נכונותו של לורנס להעיד נגד אופנהיימר בשימוע שנערך לו ב־1954 על הסרת הסיווג הביטחוני שלו. בסופו של דבר, בגלל אשפוזו של לורנס, הוא לא העיד באופן רשמי בפני הוועדה, אבל דיבר עם צוות התביעה וטען באוזניהם כי אסור לאפשר לאופנהיימר "איזשהו קשר לקביעת מדיניות". בעקבות הניסויים הגרעיניים שנערכו באטול ביקיני ב־1954 במהלך "מבצע קאסל" (Operation Castle), וגרמו לפיזור נשורת גרעינית בטווח שהיה גדול מהמצופה ושכלל גם אזורים מיושבים, החלה לעלות דרישה ציבורית להפסקת הניסויים הגרעיניים. לורנס התנגד לדרישה, והציע במקום זאת לפתח פצצות "נקיות", שיגרמו לפיזור של פחות נשורת.
ב־1958 נענה לבקשתו של הנשיא אייזנהאואר להצטרף למשלחת האמריקנית לשיחות שנערכו בז'נבה בשווייץ בנושא של הפסקת הניסויים הגרעיניים. במהלך הדיונים, חלה החמרה במחלת הקוליטיס הכיבית שממנה סבל באופן כרוני. הוא חזר לארצות הברית ונותח בבית חולים בפאלו אלטו. לורנס לא שב להכרתו לאחר הניתוח, ונפטר כחודש לאחר מכן, ב־27 באוגוסט 1958. עשרים ושלושה ימים בלבד לאחר מותו, החליטה אוניברסיטת קליפורניה לקרוא על שמו את המעבדות בברקלי ובליברמור. היסוד הכימי מספר 103 שנתגלה ב־1961 במעבדת לורנס בברקלי נקרא "לורנציום" על שמו.
לקריאה נוספת

Alvarez, Luis (1970). Ernest Orlando Lawrence 1901–1958. Washington: National Academy of Sciences.
Brechin, Gray A. (1999). Imperial San Francisco: Urban Power, Earthly Ruin. Berkeley: University of California Press. ISBN 0520215680.
Childs, Herbert (1968). An American Genius: The Life of Ernest Orlando Lawrence, Father of the Cyclotron. E. P. Dutton. ISBN 978-0525054436.
Fine, Lenore; Remington, Jesse A. (1972). The Corps of Engineers: Construction in the United States. Washington: United States Army Center of Military History.
Herken, Gregg (2002). Brotherhood of the Bomb: The Tangled Lives and Loyalties of Robert Oppenheimer, Ernest Lawrence, and Edward Teller. Holt Paperbacks. ISBN 9780805065893.
Hewlett, Richard G.; Anderson, Oscar E. (1962). The New World, 1939–1946. University Park: Pennsylvania State University Press. ISBN 0-520-07186-7.
Heilbron, J. L.; Seidel, Robert W. (1989). Lawrence and his Laboratory: A History of the Lawrence Berkeley Laboratory. Berkeley: University of California Press. ISBN 9780520064263.
Jones, Vincent (1985). Manhattan: The Army and the Atomic Bomb. Washington: United States Army Center of Military History.
פול לה מאט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 בספטמבר 1945 (בן 79) ראהווי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1973 
 מקום לימודים:  תיכון ניו פורט הארבור 
 בן או בת זוג:  Suzanne de Passe (1978–?) 
 http://www.paullemat.com
 פרופיל ב-IMDb
 
פול לה מאט (באנגלית: Paul Le Mat; נולד ב-22 בספטמבר 1945) הוא שחקן אמריקאי זוכה שני פרסי גלובוס הזהב על הופעתיו בסרט "אמריקן גרפיטי" ובהפקת הטלוויזיה "המיטה הבוערת".
חיים אישיים

לה מאט נולד בעיר ראהווי שבניו ג'רזי, בנם של פאולה, ממוצא קובני, אירי ואנגלי, ושל מתיו לה מאט, ממוצא צרפתי וסקוטי. למד במכללת סן דייגו, במכללת עמק לוס אנג'לס ובאוניברסיטת צ'אפמן שבקליפורניה. לפני שהתגייס לצבא ארצות הברית התאגרף לה מאט באופן חובבני וזכה במספר תארים בתחרויות בלוס אנג'לס; הוא אף שקל באותו הזמן להפוך למתאגרף מקצועי. לה מאט השתתף במלחמת וייטנאם וקיבל על שירותו הצבאי בתור איש צוות מטוסים ימיים של הצי האמריקני את אות ההגנה הלאומית ואת אות השירות בווייטנאם.
ללה מאט שלוש בנות עם אשתו המפיקה מועמדת פרס האוסקר סוזן דה פאס.
קריירת משחק

לה מאט התפרסם לראשונה בקומדיית הנעורים של ג'ורג' לוקאס ופרנסיס פורד קופולה "אמריקן גרפיטי" בתפקיד ג'ון מילנר נהג המרוצים, שזיכה את לה מאט בפרס גלובוס הזהב לשחקן הצעיר המבטיח ביותר. שיחק בתפקיד ראשי גם בסרט ההמשך "עוד אמריקן גרפיטי". בשנת 1977 שיחק בסרטו של ג'ונתן דמי "לטל בזהירות" משנת 1977, לצדם של ברוס מק'גיל וקנדי קלארק. לאחר מכן בשנת 1980, הופיע בסאטירה של ג'ונתן דמי "מלווין והווארד" והועמד לפרס גלובוס הזהב על תפקידו בתור מלווין דאמר, הלוזר שעוזר למולטי מיליונר הווארד יוז (ג'ייסון רוברדס) ומקבל חלק מירושתו. לה מאט זכה בשנת 1984 בפרס גלובוס הזהב על הופעתו בהפקת הטלוויזיה "המיטה הבוערת", בהפקה גילם את מיקי בעלה המכה של פרנסיס האג'ס (פארה פוסט). ב-1998 השתתף בתפקיד קטן בסרט "אמריקה X".
אנחל אלגרי

אנחל נטליו אלגרי (בספרדית: Ángel Natalio Allegri;‏ 26 בדצמבר 1926 – 30 בדצמבר 1981) היה כדורגלן ארגנטינאי ששיחק בעמדת הבלם בקבוצת ולס סארספילד ובנבחרת ארגנטינה ומאמן כדורגל.
אלגרי שיחק במשך כל הקריירה שלו, קריירה בת 14 שנים, בוולס סארספילד מליגת העל הארגנטינאית. הוא ערך 384 הופעות ליגה במועדון, בהן הבקיע 36 שערים, והוא נמצא במקום השלישי ברשימת שיאני ההופעות של המועדון.
בנוסף, ערך אלגרי 4 הופעות בנבחרת ארגנטינה בין השנים 1950 ו-1951.
עונת 1975/1976 בליגת המשנה ההולנדית

| --- | --- |
 מספר משתתפות:  19
 הזוכה:  הארלם, פנלו 03
 מספר משחקים:  342
 מספר שערים:  905 (2.65 בממוצע למשחק)
 → עונת 1974/1975עונת 1976/1977 ←
 
עונת 1975/1976 בליגת המשנה ההולנדית הייתה העונה ה-20 של ליגת המשנה ההולנדית, שהיא הליגה ההולנדית השנייה.
בסיום עונה זו, הארלם ופנלו 03 העפילו לליגה הראשונה.
מבנה

על ניצחון הוענקו 2 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 19 קבוצות, 17 ששיחקו בעונה הקודמת בליגה, אליהן הצטרפו, היורדות מליגת העל, הארלם ווחנינגן. ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 18 משחקים כל אחד - 36 מחזורים בסה"כ. בסיומם הקבוצה במקום ה-1 העפילה לליגה הראשונה. הקבוצות שהעפילו לפלייאוף הדירוג התמודדו בבית פנימי והמנצחת העפילה לליגה הראשונה.
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | הארלם  | 36 | 23 | 9 | 4 | 78 | 36 | 42 | 55 | העפלה לליגת העל |
| 2. | פנלו 03  | 36 | 21 | 7 | 8 | 61 | 33 | 28 | 49 | העפלה לפלייאוף הדירוג |
| 3. | וחנינגן  | 36 | 17 | 10 | 9 | 52 | 27 | 25 | 44 | העפלה לפלייאוף הדירוג |
| 4. | חרונינגן  | 36 | 15 | 12 | 9 | 52 | 29 | 23 | 42 |  |
| 5. | ויטסה ארנהם  | 36 | 13 | 16 | 7 | 58 | 35 | 23 | 42 | העפלה לפלייאוף הדירוג |
| 6. | זוולה  | 36 | 14 | 14 | 8 | 51 | 35 | 16 | 42 |  |
| 7. | פורטונה סיטארד  | 36 | 17 | 8 | 11 | 48 | 45 | 3 | 42 | העפלה לפלייאוף הדירוג |
| 8. | פיינדאם  | 36 | 15 | 10 | 11 | 46 | 39 | 7 | 40 |  |
| 9. | וילם II  | 36 | 13 | 10 | 13 | 53 | 65 | 12- | 36 |  |
| 10. | דן בוס  | 36 | 12 | 10 | 14 | 44 | 47 | 3- | 34 |  |
| 11. | קמבור  | 36 | 12 | 10 | 14 | 50 | 56 | 6- | 34 |  |
| 12. | דורדרכט  | 36 | 12 | 9 | 15 | 46 | 53 | 7- | 33 |  |
| 13. | הירנפיין  | 36 | 12 | 8 | 16 | 39 | 49 | 10- | 32 |  |
| 14. | פולנדם  | 36 | 10 | 10 | 16 | 45 | 57 | 12- | 30 |  |
| 15. | הראקלס אלמלו  | 36 | 12 | 5 | 19 | 38 | 54 | 16- | 29 |  |
| 16. | הלמונד ספורט  | 36 | 9 | 11 | 16 | 34 | 51 | 17- | 29 |  |
| 17. | פ.צ. פלארדנינגן  | 36 | 7 | 11 | 18 | 40 | 52 | 12- | 25 |  |
| 18. | אמרספורט  | 36 | 8 | 9 | 19 | 39 | 66 | 27- | 25 |  |
| 19. | סחידאם  | 36 | 6 | 9 | 21 | 31 | 76 | 45- | 21 |  |
טבלת הליגה > פלייאוף הדירוג

הליגה חולקה ל-4 סבבי דירוג, סבב 1 בן 9 מש', סבב 2 בן 9 מש' סבב 3 בן 9 מש' וסבב 4 בן 9 משחקים כ-36 משחקים בסף הכל. בסיום כל סבב המדורגת ראשונה קיבלה כרטיס לפלייאוף הדירוג.
| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | פנלו 03  | 6 | 4 | 1 | 1 | 8 | 4 | 4 | 9 | העפלה לליגת העל |
| 2. | פורטונה סיטארד  | 6 | 3 | 1 | 2 | 14 | 10 | 4 | 7 |  |
| 3. | ויטסה ארנהם  | 6 | 2 | 2 | 2 | 8 | 9 | 1- | 6 |  |
| 4. | וחנינגן  | 6 | 0 | 2 | 4 | 7 | 14 | 7- | 2 |  |
| עונות בליגת המשנה ההולנדית |
| --- | --- | --- |
| ליגת המשנה ההולנדית | 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 • 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1967 • 1967/1968 • 1968/1969 • 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 • 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 • 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 |  |
אנציקלופדיה הלכתית רפואית

אנציקלופדיה הלכתית רפואית (מהדורה חדשה)
אנציקלופדיה הלכתית רפואית היא אנציקלופדיה ב-7 כרכים העוסקת בנושאי רפואה, מוסר והלכה. מחבר האנציקלופדיה הוא הרב פרופ' אברהם שטינברג, רב, נוירולוג ומומחה לאתיקה רפואית.
הכרך הראשון יצא בשנת תשמ"ח (1988) בהוצאת מכון שלזינגר. הכרך השישי והאחרון הודפס בתשנ"ט. בתשס"ו יצאה לאור מהדורה מחודשת ב-7 כרכים.
האנציקלופדיה ומטרותיה

האנציקלופדיה סוקרת באופן מקיף ומבוסס נושאים הקשורים לרפואה ולטיפול בחולה מבחינת תורנית ומבחינה מדעית גם יחד. ערכי האנציקלופדיה מגישים באופן תמציתי ומרוכז את הדיונים ההלכתיים בנושאי רפואה החל מהמקרא, משנה, התלמודים, הגאונים, הראשונים, האחרונים ועד לפוסקי הדור האחרון, לאור החידושים וההתפתחויות בשדה הרפואה המודרנית. סגנונו של החיבור "עברי-ישראלי מודרני, בהיר קצר ותמציתי... תוך הימנעות מסלסולי לשון וכפל לשון". ההשראה לאופן עריכת החומר הרב וסידורו נלקחה מהאנציקלופדיה התלמודית בעריכתו של הרב שלמה יוסף זוין.
לדברי המחבר בהקדמתו מטרת החיבור כפולה, הן לטובת רופאים וחולים שיוכלו לדעת את "דרך התורה" בשאלות אתיות-רפואיות, והן לטובת מורי ההוראה שיוכלו להסתייע ברקע הרפואי ובמראי המקומות הרבים בבואם לפסוק בשאלות ההלכתיות-רפואיות הקשות שעומדות בפניהם. האנציקלופדיה אינה רק ספר עזר ולימוד אלא גם ספר מקור המכיל עשרות אלפי ציונים ביבליוגרפיים.
קבוצות הערכים העיקריות הן: ערכים העוסקים בבעיות הלכתיות הנוגעות לרופא או לחולה שומר תורה ומצוות (כגון: אבלות ואנינות, כהן, כשרות, ייחוד, שבת). ערכים העוסקים בבעיות הלכתיות מוסריות כלליות (כגון: איבוד עצמו לדעת, הפלה מלאכותית, קביעת רגע המוות, רשלנות רפואית, ניתוחי מתים, סודיות רפואית). נושאים כלליים בתחום הרפואה, ההלכה והמוסר (כגון: בחירה חופשית, ביקור חולים, רופא ורפואה, חיים, מוות). ערכים העוסקים בבעיות רפואיות ספציפיות אשר יש להן התייחסות הלכתית (כגון: אבהות, חרש, לידה, סטיות מיניות). נושאי הלכה הקשורים לאיברי הגוף.
כל ערך מכיל את ההתייחסות ההלכתית וההשקפתית לנושא הערך על פי תורת ישראל, בצירוף רקע מדעי, רקע משפטי, רקע היסטורי ורקע פילוסופי-מוסרי לפי הצורך. בסוף כל כרך הובאו השלמות והוספות ולכרכים הקודמים בהתאם לנושאי האנציקלופדיה העוסקים בתחומים משתנים ומתפתחים באופן תדיר.
לאנציקלופדיה צורפו כמה מפתחות ורשימות: מפתח עניינים מפורט, מפתח אישים, מפתח מקורות ורשימה ביבליוגרפית. בפתח הכרך הראשון מובאת סקירה על כל האנציקלופדיות ההלכתיות הכלליות ועל כתבי עת וספרים העוסקים ברפואה והלכה שיצאו עד לזמן כתיבת האנציקלופדיה.
הסכמות ופרסים

האנציקלופדיה זכתה להסכמותיהם של גדולי הפוסקים מזרמים שונים, בהם הרבנים אברהם אלקנה שפירא, עובדיה יוסף, שמואל הלוי ווזנר, משה הלברשטאם, יצחק יעקב וייס, שלמה זלמן אוירבך, יצחק זילברשטיין, שאול ישראלי, חיים דוד הלוי, יהושע נויבירט, צבי שכטר.
בשנת תש"ן זכה פרופ' שטינברג בפרס הרב קוק לספרי מחקר ועזר תורניים. בנימוקי הפרס כתבו השופטים כי "השילוב של רופא מומחה ואיש הלכה הוא חידוש מרענן של תקופתנו. זכות הבכורה בכך שמורה ללא ספק לד"ר אברהם שטינברג... האנציקלופדיה היא ראשונית מסוגה גם בעולם ההלכתי וגם בעולם הרפואי. אין ספק כי לא ירחק הזמן והיא תיעשה לנכס צאן ברזל של כל ספריה תורנית". ועדת הפרס עמדה גם על הייחוד בעובדה שמפעל זה נעשה כולו בידי אדם אחד: "מפליא לציין, כי עבודה מעין זו, הדורשת מטבע הדברים עבודת צוות מומחים נעשית כולה על ידי המחבר בלבד. האנציקלופדיה מהחל ועד כלה, בצירוף ההערות והמבואות - כולל טרחת ההגהה וההבאה לבית הדפוס - נעשית על ידיו ללא סיוע מבחוץ".
בשנת תשנ"א (1990) זכה בפרס כץ מטעם הכנסת לעידוד עבודות מחקר ביישום ההלכה בחיים המודרניים, ובפרס המחלקה לרפואה והלכה של המועצה הדתית בירושלים. בשנת תשנ"ו זכה בפרס לחקר הלשון והספרות הרפואית מ"קרן איינהורן".
ב-1999 זכה בפרס ישראל לספרות תורנית ויוצרים.
אנציקלופדיה יודאיקה

ערך זה עוסק באנציקלופדיה יהודית באנגלית שיצאה בשנים 1972 ו-2007. אם התכוונתם לאנציקלופדיה יהודית בגרמנית שיצאה בשנים 1928–1934, ראו .
| --- | --- |

הנשיא זלמן שזר מעיין בדוכן אנציקלופדיה יודאיקה, ביריד הספרים הבינלאומי הרביעי בירושלים, תשכ"ט 1969
 מידע כללי
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  אנציקלופדיה 
 נושא:  יהדות, יהודים 
 הוצאה
 הוצאה:  כתר הוצאה לאור 
 תאריך הוצאה:  1972 
 
אנציקלופדיה יודאיקה (באנגלית: Encyclopaedia Judaica) היא אנציקלופדיה המתמקדת בנושאי עם ישראל: יהדות, מדעי היהדות ותולדות עם ישראל שיצאה לאור בישראל באנגלית, בשנת 1972, ובה 16 כרכים ו-25,000 ערכים. בתחילת 2007 יצאה לאור מהדורה מחודשת של האנציקלופדיה, ב-22 כרכים.
מהדורה ראשונה, 1972

בשנים 1928–1934 יצאה לאור בגרמנית אנציקלופדיה יודאיקה, שלא הושלמה עקב עליית הנאצים לשלטון בגרמניה. אחדים מהערכים של אנציקלופדיה זו, (וכן חלק מכספי השילומים לגולדמן), שימשו בהכנת "אנציקלופדיה יודאיקה" באנגלית שיצאה לאור ב-1972, בהוצאת כתר.
במהלך השנים 1972–1994 יצאו לאור עשרה כרכי עדכונים, שקובצו בשני מקבצים: אירועי 1973–1982 ואירועי 1983–1992. העורך הראשי של האנציקלופדיה היה ססיל רות, ואחריו ג'פרי ויגודר (השניים ערכו קודם את "אנציקלופדיה של היהדות", בשפה העברית, שראתה אור בהוצאת מסדה ב-1969). העורך הגרפי היה מרדכי אנסבכר.
פרויקט האנציקלופדיה יודאיקה (מהדורת 1972) היה הראשון בישראל בו מרבית שלבי העבודה הטכנית בוצעו בעזרת מחשב:
הטקסטים הוקלדו במכונות כתיבה שייצרו סרטי נייר, סרטי הנייר נקלטו במחשב ועברו בו עיבודים אחדים, וביניהם: הגהות וקליטת התיקונים, הכנה אוטומטית של אינדקס, סדר דפוס ממוחשב (computerized typesetting), עימוד ממוחשב, ופלט בסרט מגנטי לסדר-צלם (אנ').
במהלך השנים יצאה לאור גם גרסת CD-ROM של מהדורה זו.
בתחילת שנות השבעים הושק מיזם להוצאת מהדורה מקוצרת ברוסית. מיזם זה הפך למיזם עצמאי, בשם "אנציקלופדיה יהודית קצרה בלשון הרוסית" (Краткая еврейская энциклопедия), שיצא לאור ב-11 כרכים בשנים 1976–2005.
מהדורה שנייה, 2007

מהדורה מחודשת של האנציקלופדיה יצאה לאור בתחילת 2007, בעריכתם של פרד שקולניק, שנמנה עם עורכיה של מהדורת 1972, ומיכאל ברנבאום. במהדורה החדשה נוספו ערכים חדשים, חלק מהערכים הישנים עודכנו ומספר התמונות והאיורים הוקטן. יש כמה ערכים שהיו במהדורה הראשונה ואינם בחדשה, ועל כן המהדורה החדשה אינה מייתרת את הראשונה. בין כותבי ועורכי המשנה של המהדורה: פרופ' אבי רביצקי (מחשבה יהודית ופילוסופיה), פרופ' משה אידל (קבלה וחסידות), פרופ' מנחם אלון ופרופ' אביעד הכהן (משפט עברי), פרופ' ענת פינברג (ספרות).
המהדורה יצאה לאור ב-22 כרכים והודפסה בשיתוף פעולה של הוצאת כתר עם הוצאת מקמילן (Macmillan Reference USA) מדטרויט, שבבעלות חברת תומסון גייל. מהדורה זו מופצת גם בגרסת ספר אלקטרוני.
פול לאסנה

פול בסטיאן לאסנה (בצרפתית: Paul Bastien Lasne; נולד ב-16 בינואר 1989) הוא כדורגלן עבר צרפתי אשר שיחק בעמדת הקשר .
קריירה

לאסנה נולד בסנט קלאוד שבצרפת, וגדל במחלקות הנוער של בורדו. בתחילת עונת 2009/2010 הוא קודם לסגל הקבוצה הבוגרת, אך בינואר 2010 הושאל לשאטורו מהליג 2 עד לתום העונה.
באוגוסט 2010 הושאל לעונה אחת לאז'אקסיו, גם היא מהליגה הצרפתית השנייה. שני הצדדים היו מרוצים מעונת ההשאלה, שהסתיימה בעלייה לליג 1, וב-27 ביוני 2011 חתם לאסנה על חוזה לשלוש עונות באז'אקסיו.
לאחר תום חוזהו הצטרף לאסנה למונפלייה, גם היא מהליגה הצרפתית הבכירה.
באוגוסט 2019 חתם לשנתיים בברסט, שעלתה באותה שנה לליג 1.
ביולי 2022 לאנסה חתם בפריז מליגת המשנה בצרפת.
ביולי 2024 לאנסה פרש מכדורגל.
תארים

גביע האלופות הצרפתי (1): 2009
הערות שוליים

↑  "Paul Lasne". playerhistory.com. נבדק ב-22 באפריל 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Paul Lasne nouvelle recrue !" (בצרפתית). mhscfoot.com. 13 ביוני 2014. אורכב מ-המקור ב-17 ביוני 2014. נבדק ב-13 ביוני 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים צרפתים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פול לאסנה".
אנציקלופדיה לבית ישראל

האנציקלופדיה לבית ישראל
אנציקלופדיה לבית ישראל היא אנציקלופדיה בעברית מאת רפאל הלפרין, המתאימה במיוחד לציבור החרדי, לצרכיו ולהשקפת עולמו.
ייחודה של האנציקלופדיה טמון בכך שהיא מתיימרת לשלב בין ערכים תורניים רבים לערכים מדעיים וכלליים. עם זאת, בכתיבת האנציקלופדיה הושם דגש על ערכים תורניים יותר מעל כאלה שאינם, ורוב הערכים הכלליים קצרים יחסית ולא ממצים את הנושא. מאידך, אנשים רבים בציבור החרדי רכשו את האנציקלופדיה, ואין לה אלטרנטיבה ראויה בציבור זה.
הערות שוליים

↑  רבי שמשון דוד פינקוס, אהל מרים, ירושלים, תשס"ג, עמוד קע"ה
עונת 1975/1976 בגביע אירופה למחזיקות גביע בכדורסל

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  29 באוקטובר 1975
 תאריך סיום:  17 במרץ 1976
 מספר משתתפות:  20
 ערים מארחות:  משחק הגמר: פלרופיני, טורינו
 זוכה:  איטליה צ'ינזנו מילאנו
 מספר משחקים:  45
 → 1974/19751976/1977 ←
 
עונת 1975/1976 בגביע אירופה למחזיקות גביע בכדורסל הייתה העונה העשירית של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה.
המשחק הראשון התקיים ב-29 באוקטובר 1975 והתחרות הסתיימה ב-17 במרץ 1976. בתחרות השתתפו 20 קבוצות. משתתפי הגמר של העונה הקודמת ספרטק לנינגרד והכוכב האדום בלגרד לא השתתפו בתחרות.
בתחילת התחרות התקיימו שני סיבובים של שלב הקדם בשיטת משחק בית/משחק חוץ בהם נקבעו 6 עולות לשלב הבתים. לקבוצות אלו התווספו רבוטניצ'קי סקופיה וצסק"א סופיה. המשחקים בבתים נערכו בשיטת משחק בית/משחק חוץ שלצורכי חישוב נחשבו כ"מפגש בודד". בהמשך התקיימו משחקי חצי הגמר בשיטת משחק בית/משחק חוץ והגמר במגרש שנקבע בתחילת התחרות.
התחרות הסתיימה בניצחון של צ'ינזנו מילאנו מאיטליה, בפעם השלישית בתולדות המועדון.