אורי דיסטניק
שירותו הצבאי

דיסטניק התגייס בשנת 1976. את מרבית שירותו הצבאי עשה בחיל הים. לאחר סיום קורס חובלים במגמת שייט, הוסמך כקצין-ים והוצב כמפקד גשר באח"י סער ובהמשך מונה לתפקיד מפקד מחלקת נשק באח"י חרב. בתקופה זו שימש גם כמפקד צוות השתלטות של הספינה, צוות אשר פעל במסגרת הלחימה במחבלים וסיכול ניסיונות לחדירה לארץ במתווה של פיגוע מהים. ב-1980 יצא לקורס פיקוד ימי במגמת גילוי ניווט וקשר (גנ"ק) והמשיך והתמחה בלוחמה נגד צוללות (נצ"ל). בסיום ההכשרה הוצב באח"י אילת בתחום אליו הוסמך ומונה לתפקיד סגן מפקד הספינה. בתקופה זו השתתפה הספינה בפעילות הביטחון השוטף ומלחמת של"ג הראשונה.
בסיום המלחמה השתחרר דיסטניק מהשירות הצבאי. לאחר כשנה נתבקש לחזור לשירות על ידי מפקד שייטת הסטי"לים לתפקיד מפקד סטי"ל. דיסטניק חזר לשירות הצבאי והתמחה לפיקוד על אח"י גאולה. בתקופה זו התפרסם מבצע בו צוות הגאולה פעל באזור טריפולי בצפון לבנון להשבת ששת שבויי צה"ל ששוחררו במסגרת עסקה להחלפת שבויים עם אש"ף. בשנת 1984 קיבל פיקוד על אח"י סער, באותם ימים הוצב צוות הסער בבסיס אשדוד כחלק מפלגה 31, שנפרסה בחלקה הדרומי של הזירה הימית בים התיכון. תקופה זו כללה עיסוק בביטחון השוטף והלחימה במחבלים. במהלך הפיקוד על אח"י סער, דיסטניק נבחר מבין מפקדי הסטי"לים לבצע הסבה לתחום התת-מימי ולהתמחות לפיקוד על צוללת. בתקופת האימונים וההכשרה מונה לתפקיד מפקד סטי"ל עתודה עד תחילת שנת 1986.
במהלך האימונים לפיקוד על צוללת, עבר הכשרה בישראל ומחוצה לה. את ההסבה החל בקורס צוללן לקצינים. בסיום הקורס הוענקה לו תעודת חניך מצטיין ממפקד בסיס ההדרכה אל"ם דורון עמיר אשר פיקד בעבר על שייטת הצוללות. כחלק מההכשרה נשלח לבסיס דולפין באנגליה להשתלם במתקן אימון היחלצות מצוללת (אנ') במהלך האימונים התאמן בשורה של מתארי היחלצות והוסמך כמדריך היחלצות מצוללת.[דרוש מקור] דיסטניק זכה להערכה בקרב צוות ההדרכה המקצועי לאחר שהשלים את מלא תוכנית ההסמכות בזמן קצר ואף הוסמך במהלך האימונים גם כ-Bottom Droper.
לאחר מספר חודשי הכשרה ואימונים בארץ, יצא לקורס מפקדי צוללות בחו"ל. דיסטניק סיים את הקורס בהצלחה ודורג במקום הראשון לאחר שקיבל את הציון הגבוה בקרב חניכי הקורס.
בשנת 1987 הוסמך לפיקוד על צוללת וקיבל את הפיקוד על אח"י "רהב". לאחר שנתיים של פעילות מבצעית, קיבל פיקוד על אח"י "תנין", והמשיך בפעילות המבצעית עד צאתו ללימודים. במאמר הנושא את הכותרת "שובר שתיקה" חשף דיסטניק טפח מהפעילות המבצעית ותיאר כיצד החליט לנצור אש ולעצור פעילות חשאית לסיכול פעילותה של חוליית מחבלים, רק בשל ספק באשר להיותם מחבלים, החלטה שהתבררה בדיעבד כנכונה. בסמוך לסיום תפקידו, במהלך פעילות מבצעית בה השתתפו גם סגן הרמטכ"ל ומפקד חיל הים, עודכן כי הוחלט להעניק לו דרגת סגן-אלוף אישית עוד במהלך שירותו כמפקד צוללת. לאחר שהשלים תואר ראשון בכלכלה, מונה דיסטניק לראש ענף תכנון מבצעי ובחלק מהתקופה שימש גם בתפקיד מ"מ רמ"ח מבצעים במינוי של מפקד חיל הים דאז, האלוף עמי איילון.
בסיום תפקידו במחלקת מבצעים, קיבל את הפיקוד על בית ספר לקצינים של חיל הים. בתפקידו זה פיקד על קורס חובלים ועל קורסי ההשלמות החייליות לקצונה של כלל צוערי חיל הים. בפיקוד על קורס חובלים הוביל מתודולוגיה של תוכנית פרטנית המותאמת לצרכיו האישיים של כל צוער בדרך של חלוקה דיפרנציאלית של משאבי ההדרכה מתוך אמונה שמנהיגות נבנית בדוגמה אישית, הקפיד לקחת חלק בכל האימונים והתרגילים ביחד עם הצוערים ולעמוד מקרוב אחר מידת ההתקדמות שלהם. בין השאר, בהיותו מפקד בית ספר לקצינים, בצע בוחן חובל במלואו יחד עם הצוערים. אל מפקד בית ספר לקצינים הצטרפו רבים מהמדריכים.
בשלהי 1995 מונה דיסטניק למפקד שייטת הצוללות והועלה לדרגת אל"ם. בתקופה זו עסקה השייטת בפעילות מבצעית על ידי צוללות ה"גל", תוך היערכות לקליטת צוללות ה"דולפין" לרבות הכשרת הצוותים והכנת התשתית הטכנו-לוגיסטית לקליטת הצוללות החדשות. כלקח מהחלפת הדור הקודם של הצוללות אשר הותירו את השייטת חסרת יכולת מבצעית במלחמת יום כיפור, הוחלט בחיל הים, להמשיך ולשמר את היכולת המבצעית של צוללות דור "הגל" כיחידה מבצעית במקביל לקידום פרויקט הצוללות החדשות עד כניסתן של צוללות "הדולפין" לכשירות מבצעית. החלטה זו הטילה באותה תקופה על השייטת חובה להכפיל את גודלה ולהכשיר לוחמים, קצינים ומפקדים הן לצוללות הגל המבצעיות והן לצוללות הדולפין אשר נבנו באותה עת בגרמניה.
בשנת 1998 בסיום הפיקוד על שייטת הצוללות הוצב דיסטניק במטה חיל הים בתפקיד ראש מחלקת תכנון ארגון ופתוח הקשרים האסטרטגים.
בשנת 2001 עבר דיסטניק קורס דיפלומטיה צבאית וקיבל את הפיקוד על מחלקת קשרי החוץ של צה"ל באגף המבצעים במטכ"ל, בתפקיד זה, נשא באחריות למערך הנספחים הצבאיים של צה"ל ברחבי העולם ולקשר עם הנספחים הצבאיים מחו"ל המשרתים בישראל.
המחלקה בפיקודו פעלה לפתח ולחזק את הקשרים האסטרטגיים עם צבאות אחרים וארגונים בינלאומיים כדוגמת נאט"ו, בתמיכה בנספחי צה"ל ברחבי העולם ובמשלחות ייעודיות לקידום יעדי החוץ של צה"ל. בפעילות מול הנספחים הצבאים הזרים המשרתים בארץ, פעלה המחלקה להציג את האתגרים עמם מתמודד צה"ל בזירות השונות. דיסטניק הוביל גישה על פיה "טוב מראה עיניים" שבבסיסה עמדה היוזמה להפגיש את הנספחים הצבאים עם דרגי השטח ולהציג את האתגרים עמם מתמודד צה"ל. מעבר לתדרוכים והעברת המידע ניתנה לנספחים הזדמנות להתרשם מהפעילות בסיורים במו עיניהם. כך לדוגמה לאחר שכוח מהקומנדו הימי השתלט ותפס בבוקר ה-3 בינואר 2002 על אוניית הנשק קארין איי אשר הובילה אמצעי לחימה רבים בדרכה מאירן לחופי הרשות הפלסטינית ברצועת עזה, הוטסו הנספחים הצבאיים לבסיס חיל הים באילת בליווי קציני המחלקה, בכדי להתרשם מהאונייה ותצוגת אמצעי הלחימה שיועדו לפעולות טרור. דוגמה ייחודית נוספת הייתה לאחר שבסיום הלחימה במבצע "חומת מגן" במאי 2002 נפוצו שמועות שקריות בדבר טבח שכביכול נערך במחנה הפליטים בג'נין, הוביל דיסטניק את הנספחים הצבאיים אל האזור בו נערכה הלחימה. בתאום עם חטיבה 5 ומפקדיה הובלו הנספחים הצבאיים אל אזורי הקרבות בטור משוריין של נגמ"שים וקיבלו סקירה רחבה ממפקדים ולוחמים שהשתתפו בקרב. ההתרשמות מהמפגש וממראה העיניים הובילו את הנספחים להעביר דיווחים למדינותיהם, המשקפים נאמנה את המציאות לרבות האבדות שספג צה"ל עקב המאמץ הכירורגי לפגוע במחבלים ולהימנע מפגיעה בתושבים שאינם מעורבים בטרור.
למחלקה והעמוד בראשה היה תפקיד מפתח בתיאום הביטחוני עם הפיקוד האמריקאי לקראת ובזמן מלחמת המפרץ השנייה – מלחמת עיראק במרץ 2003, בכדי להבטיח שישראל לא תותקף שוב בדומה למלחמת המפרץ הראשונה. התיאום לא נותר רק ברמה האסטרטגית, אלא הוביל לתיאום טקטי יעיל וענייני.
תפקיד זה מילא עד סיום שירותו בשלהי 2003.