stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפשרה האוסטרו-הונגרית של 1867
הדרך אל הפשרה

ב-1866 ספגה אוסטריה תבוסה מוחצת במלחמה האוסטרו-פרוסית, ומעמדה כמדינה הדומיננטית בגרמניה הסתיים לעד. במקביל, חרף הניצחונות האוסטריים במלחמת העצמאות האיטלקית השלישית, תנאי השלום עם פרוסיה הכריחו את אוסטריה להעביר לידי ממלכת איטליה את כל הנחלות אשר נותרו לה בארץ זו, כולל ונציה. מצב זה הבהיר לאוסטרים שאם ברצונם להחזיק מעמד כאימפריה, עליהם לפתור את בעיית המיעוטים בארצם. בשנים 1860 ו-1861 הציע פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה להונגרים תוכנית של אוטונומיה מוגבלת, אך אלה, בהנהגתו של פרנץ דיאק, דחו את התוכנית, ודרשו את החזרת חוקה בנוסח המרד של 1848. הקיסר אף קיבל לראיון את הרוזן דיולה אנדראשי אשר הציע הצעות דומות.
האינטלקטואלים ההונגרים, אשר היו למעשה מנהיגי האומה, החליטו לזנוח את הרעיון של עצמאות מוחלטת, על אף שרובה המכריע של האוכלוסייה חפץ בו. פרנץ דיאק החליט שהונגריה נהנית משלטונה של אוסטריה ביחסי החוץ, וחשש גם שעצמאות מלאה תצית סכסוכים בין המדיארים לבין מיעוטים אחרים שחיו בהונגריה. לפיכך המגמה החדשה שהוא הציע הייתה לאחד את אוסטריה והונגריה, במקום שלטון אוסטרי על הונגריה. הקיסר האוסטרי הסכים להצעה, והוא ודיאק חתמו על הפשרה ב-29 במאי 1867. היא אושרה בידי הדיאט ההונגרי המשוקם. בהונגריה עצמה התקבלה הפשרה באכזבה בידי ההמונים שלא היו מוכנים להתפשר על פחות מעצמאות מלאה, ורבים ראו בה בגידה במורשת ההונגרית. הממשלה ההונגרית החדשה בראשותו של אנדראשי נאלצה להשתמש בכוח כדי לדכא התקוממויות אזרחיות כנגד הפשרה.
נקודות עיקריות בפשרה

בעקבות הפשרה בוטלה האימפריה האוסטרית, ותחתיה הוקמה האימפריה האוסטרו-הונגרית. אימפריה זו נשלטה על ידי שלושה גופים שונים:
הממשלה ההונגרית אשר שלטה בארצות הכתר של אישטוואן הקדוש (טרנסלייטניה). מושבה היה בבודפשט.
הממשלה האוסטרית אשר שלטה בציסלייטניה, מושבה היה בווינה.
ממשל מאוחד בראשותו של הקיסר.
להונגריה ואוסטריה היו חוקים נפרדים, ראשי ממשלה נפרדים, שרי פנים נפרדים ודרכונים נפרדים. התיאום בין הגופים השונים היה באחריות המונרך, אשר הוכתר בו זמנית כמלך הונגריה וכקיסר אוסטריה. כן היה באחריות המונרך הטיפול בענייני מדיניות החוץ ומדיניות המכס. הצבא האוסטרו-הונגרי לא התחלק בין שתי המדינות, והיה תחת פיקוד אחד. המונרך הוכר כמפקדו העליון, ולצדו עמד מטה כללי אשר היו בו הן אוסטרים והן הונגרים. מצב דומה שרר בצי האוסטרו-הונגרי. בשל כך כונה צבא האימפריה: "הצבא הקיסרי והמלכותי". פרט לכך הוקם גם צבא אוסטרי נפרד אשר נקרא "לנדווהר" (Landwehr), וצבא הונגרי נפרד אשר נקרא "הונבד" (Honvéd). יחידות אלו היו כפופות למשרדי ביטחון נפרדים. הוקם משרד אוצר עליון, אולם סמכותו הוגבלה לתקציבי הצבא, הצי והשירות הדיפלומטי. לצורך תקציבי הפנים הוקמו שני משרדי אוצר נפרדים, אשר היו כפופים כל אחד לראש ממשלתו. המונרך שמר על סמכויות רבות, אשר בפועל מנעו מהונגריה להיות מדינה ריבונית.
הדגל הצהוב-שחור האוסטרי הוחלף בדגל מחולק לשני חלקים. הראשון היה הטריבנד האוסטרי בצבעי אדום-לבן-אדום, והשני הטריקולור ההונגרי בצבעי אדום-לבן-ירוק, ושניהם הוטענו בסמלי הממלכות בהתאמה.
תוצאות הפשרה

התקופה שלאחר מכן הייתה תקופת פריחה ושגשוג מדיני וכלכלי ברחבי הונגריה. הממשלה ההונגרית, בהנהגת קלמן טיסה, ולאחר מכן בנו אישטוון טיסה הייתה בעלת השפעה גוברת והולכת בניהול ענייני האימפריה, ויכלה אף לדכא את המיעוטים בשטחה היא. הממלכה התפתחה, עברה אף תהליכי דמוקרטיזציה וליברליזציה (תוך מתן שוויון זכויות אזרחי ליהודים), ואף הוקמה מפלגה סוציאל-דמוקרטית. ברקע הדברים עמדה תמיד שאלת המיעוטים הלאומיים באימפריה, שאלה שעם פרוץ מלחמת העולם הראשונה (אשר ברקע פריצתה המאבק הלאומי בבלקן), הפכה לשאלה החשובה ביותר שעל סדר היום ההונגרי. ככל שהתמשכה מלחמת העולם הראשונה, הלכה נאמנותה של הונגריה למונרך המשותף ופחתה, וההונגרים החלו לחתור לקראת עצמאות מלאה. בקיץ 1917 התפטר ראש הממשלה הדומיננטי טיסה, וממשלות יורשיו היו חסרות את הכישורים להתמודד עם המציאות המורכבת בפניה מצאו את עצמן. ב-17 באוקטובר 1918 הכריז בית הנבחרים ההונגרי על ניתוק מלא מאוסטריה, והאימפריה באה אל קצה.
לקריאה נוספת

Cornwall, Mark (2002), Last Years Of Austria-Hungary: A Multi-National Experiment in Early Twentieth-Century Europe (2nd ed.), University of Exeter Press.
Seton-Watson, R. W. (1939), "The Austro-Hungarian Ausgleich of 1867", The Slavonic and East European Review, no. 19.53/54, pp. 123–40, JSTOR 4203588.
Seton-Watson, R. W. (1925), "Transylvania since 1867", The Slavonic Review, no. 4.10, pp. 101–23, JSTOR 4201928.
Taylor, A. J. P. (1952), The Habsburg Monarchy, 1815 – 1918: A history of the Austrian Empire and Austria-Hungary., New York: Macmillan.
Tihany, Leslie C. (1969), "The Austro-Hungarian Compromise, 1867–1918: A Half Century of Diagnosis; Fifty Years of Post-Mortem", Central European History, no. 2.2, pp. 114–38, JSTOR 4545523.
Sowards, Steven W. (23 באפריל 2004), Nationalism in Hungary, 1848–1867. Twenty Five Lectures on Modern Balkan History, Michigan State University, נבדק ב-19 במרץ 2009 {{citation}}:  (עזרה).
התקוממות ה-15 במרץ 1849: המשורר שנדור פטפי מקריא שיר לאומי באוזני ההמון
פרנץ דיאק, האדריכל העיקרי של הפשרה
מפת האימפריה האוסטרו-הונגרית ב-1900
גידול

ערך זה עוסק בריבוי חריג של תאים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

גידול נאופלסטי; סרטן שד פולשני
 קישורים ומאגרי מידע
 DiseasesDB:  28841
 MeSH:  D009369
 MedlinePlus:  001310
 סיווגים
 ICD-10:  C00-D48
גידול או שאת (בלועזית: Neoplasm - נאופלזיה, או Tumor) הוא נגע (תהליך לא תקין בגוף) הנובע מריבוי תאים מקומי מוגזם ברקמה של איבר בגוף. גידול עשוי להיות שפיר (באנגלית: benign) או ממאיר (באנגלית: malignant). גידולים יכולים לנבוע ממוטציות גנטיות, מפעולה של נגיפים (למשל - יבלת), מהשפעה חיצונית כגון הורמונים ועוד. בדרך כלל, גידול מביא להתרחבות חריגה של הרקמה בה הוא נוצר (ומכאן שמו), כלומר יצירת שְׂאֵת (מאסה), או 'תהליך תופס מקום' (מונח שימושי בתחום הדימות). אך לא כל הגידולים גורמים להתרחבות כזו. לעיתים מבחינים בין גדלים שונים של גידולים באמצעות מונחים כמו נודולה (קשריר, לגידול ריאתי של עד 3 ס"מ בקוטר) ומסה (לגידול גדול מזה).
לעיתים קרובות, לפני התפתחות הגידול, תאים עוברים מדפוס נורמלי של צמיחה לדפוס לקוי, כגון מטפלזיה או דיספלזיה. עם זאת, מטפלזיה או דיספלזיה לא תמיד תתקדם לנאופלזיה. המילה נאופלזיה מקורה ביוונית העתיקה νέος- נאו "חדש" ו-πλάσμα - פלזמה "היווצרות". נאופלזיה משמעותה שינוי (לא תקין) בתכונות הרקמה. קיימים גם גידולים בהם הרקמה המוגדלת אינה משנה את תכונותיה (והאיבר הנגוע מוגדל בדרך כלל באופן אחיד), לכן הם אינם נאופלזיה והם מוגדרים כהיפרפלזיה.
סוגים

שאתות גידוליות שפירות כוללות מיומות, שומות / נקודות חן, פוליפים שפירים ועוד. הן מוגבלות מקומית ואינן שולחות גרורות מרוחקות.
גידולים עם סיכון לממאירות כוללים קרצינומה אין סיטו. הם מקומיים ואינם פולשניים, אבל במשך הזמן עשויים להפוך סרטניים.
גידולים ממאירים (שאתות ממאירות) נקראים בדרך כלל "סרטן". הם פולשים והורסים את הרקמה שמסביב, מייצרים גרורות, ואם אינם מטופלים או לא מגיבים לטיפול, הם עשויים להוביל למוות.
המונח "גידול משני" מתייחס לגידול ממאיר שהוא גרורה (שלוחה רחוקה) של הגידול ראשוני, או גידול ממאיר חדש המופיע בעקבות טיפולי סרטן כגון כימותרפיה או הקרנות.
לעיתים נמצאות גרורות שלגביהן לא ידוע אתר הגידול הראשוני והן מסווגות כסרטן שמקורו אינו ידוע.
מקובל לחלק גידולים גם לפי מקורם מאפיתל או מרקמת חיבור. קרצינומות הן גידולים שמקורם מאפיתל (למשל תאי קשקש של העור, או תאי אפיתל של הקיבה). סרקומות הן גידולים שמקורם ברקמות חיבור (למשל תאי סחוס או תאי דם).
יש להבחין גידולים משאתות שאינן גידוליות, הנוצרות בדרך כלל סביב מוקד הנמצא במרכזן. אלו כוללות ציסטה, המטומה עם מעטפת, רקמת נמק עם מעטפת (כולל מורסה), קלואיד (גדילת יתר של צלקת) וגרנולומה.
בקביעת סוג הגידול והאבחנה ניתן להיעזר בראיון רפואי, בבדיקה גופנית, בדימות, בחקירה ניתוחית ובבדיקה פתולוגית של דגימת נוזל (יניקה), דגימת רקמה (ביופסיה) או גידול שנכרת.
שבטיות

גידולים הם לעיתים קרובות הטרוגניים, כלומר מכילים יותר מסוג אחד של תאים, אבל יצירתם וגדילתם תלויות בדרך כלל באוכלוסייה אחידה של תאים. תאים אלה מכונים חד-שבטיים – כלומר, הם נוצרו מאותו תא, וכולם נושא את אותו שינוי גנטי או אפיגנטי חריג המגדיר את ה'שבט'. בגידולים לימפואידיים כמו לימפומה ולוקמיות לימפוציטיות, הוכחה שבטיות על ידי זיהוי 'סידור מחדש של גן' (רקומבינצית V(D)J) ייחודי. זוהי הרקומבינציה המגדירה נוגדן (עבור סרטני תאי B) או קולטן תא T (עבור סרטני תאי T). הדגמה של חד-שבטיות נחשבת כיום כהכרחית לאבחנה של נגע עם תאי לימפה כנגע שהוא גידול (להבדיל מתגובה דלקתית - כמו בלימפדנופתיה או לימפוציטוזיס). עם זאת, לא תמיד ניתן להוכיח חד שבטיות בגידולים ממאירים אחרים.
הגורמים

נאופלזיה נגרמת מחלוקה בלתי מבוקרת של רקמות כתוצאה מזיהום או מוטציה גנטית, ולעיתים קרובות מהצטברות של מספר מוטציות. בין הגורמים לכך קיימים גורמים פיזיים כמו קרני שמש וחומר מקרין; גורמים כימיים כמו טבק, סולר, כלור וניקל; גורמים תזונתיים כמו שומן מחומצן, בשר מעושן, עודף קלוריות ואלכוהול; וגורמים אחרים כמו עודף משקל, חוסר פעילות גופנית ודלקת כבד.[דרוש מקור]
הבדל בין גידול שפיר לבין גידול ממאיר

גידול נאופלסטי יכול להיות שפיר, טרום-סרטני, או ממאיר (סרטן). גידול שפיר מוגדר כמאסה הגדלה באזור אחד, ולא מתפשטת באיברים אחרים. לכן, רוב הגידולים השפירים אינם מסוכנים, אם כי לעיתים מעדיפים לכרות אותם בניתוח כדי למנוע פגיעה אסתטית או נזק כתוצאה מלחץ מקומי על איברים סמוכים, נטייה לדימום ועוד. לעומתו, הגידול הממאיר מכיל תאים שחודרים לרקמות סמוכות ועלולים גם להתפשט למקומות מרוחקים בגוף וליצור שם גרורות סרטניות. מכאן נובעת בדרך כלל החשיבות לכריתת הגידול הממאיר בשלמות, ולפני שליחת גרורות.
חוסר יציבות הגנום

סרטן ידוע כחוסר יציבות הגנום או הפנוטיפ המוטורי DNA המקודדים החלבונים בתוך הגרעין הוא כ-1.5% מ־DNA הגנומי הכולל. בתוך DNA הזה מקודדים חלבונים, ממוצע סרטן השד או המעי הגס יכול להיות על 60 עד 70 מוטציות חלבון שינוי, מתוכם כ-3 או 4 יכולות להיות מוטציות "נהג", ונותרו אלה עשויים להיות מוטציות "נוסע". עם זאת, המספר הממוצע של רצף ה־DNA מוטציות בכל הגנום (כולל אזורים שאינם קידוד חלבון) בתוך דגימת רקמת סרטן השד היא על 20,000. בדגימת רקמה מלנומה ממוצעת (שבו יש מלנומה תדירות מוטציה exome גבוהה יותר, המספר הכולל של מוטציות רצף ה-DNA היא כ-80,000. זאת בהשוואה לתדירות המוטציה נמוכה מאוד של כ-70 מוטציות חדשות בכל הגנום בין הדורות (הורה לילד) בבני אדם.
התדרים הגבוהים של מוטציות ברצפי נוקליאוטידים הכולל בתוך הסרטן מצביעים על כך שלעיתים קרובות שינוי בשלב מוקדם של הפגמים בשדה והוליד סרטן (למשל אזור הצהוב בתרשים בסעיף זה) הוא מחסור בתיקון DNA. פגמים בשדה הגדולים המקיפים את סרטן מעי גס (הארכה בכ-10 ס"מ מכל צד של סרטן) הוצגו על ידי Facista et al. [32] לעיתים קרובות יש פגמים אפיגנטיים ב־2 או 3 חלבוני תיקון ה-DNA (ERCC1, XPF או PMS2) בכל האזור של פגם השדה. ליקויים בגורם תיקון DNA הגדילו את שיעורי מוטציה.
מחסור בתיקון DNA, את עצמו, יכול להרשות לנזקי DNA לצבור, וסינתזת TRANSLESION מועדת לטעויות עבר חלק מנזקים אלו עלולה לגרום למוטציות. בנוסף, תיקון לקוי של נזקי DNA אלה שהצטברו עלולים להצמיח epimutations. מוטציות אלה חדשים או epimutations עשויות לספק יתרון שגשוג, יצירת פגם שדה. אף על פי שהמוטציות / epimutations בגנים תיקון DNA לא, בעצמם, מעניקים יתרון סלקטיבי, הם עשויים להתבצע לאורך כנוסעים בתאים כאשר התאים לרכוש מוטציות / epimutations נוסף שעושים לספק יתרון סגסוגת.
הגנה

אפשר למנוע פריצת גידול באמצעות הימנעות מגורמים שנזכרו למעלה, מלבד גורמים תורשתיים.
נשים צריכות ללמוד ולרכוש טכניקת לימוד עצמי כדי לגלות כמה שאפשר מוקדם תסמיני הגידול.
גברים מעל גיל 50 צריכים לבקר רופא ולברר אם הם מתקשים במתן שתן, ובמצבים של שלשול שחוזר כמה פעמים ומלווה בדם כי לרוב הפעמים החולה חייב קולונוסקופיה.
ראו גם

גידול שפיר
גידול סרטני
הערות שוליים

↑  Geoffrey M. Cooper, Elements of Human Cancer, Jones & Bartlett Learning, 1992-01-01
↑  What Are Benign Lung Tumors?, Cleveland Clinic (באנגלית)
↑  Elsie S. Lee, Joseph Locker, Michael Nalesnik, Jorge Reyes, The Association of Epstein–Barr Virus with Smooth-Muscle Tumors Occurring after Organ Transplantation, New England Journal of Medicine 332, 1995-01-05, עמ' 19-25 doi: 10.1056/NEJM199501053320104
↑  Carol Bernstein, Hana Holubec, Achyut K. Bhattacharyya, Huy Nguyen, Claire M. Payne, Beryl Zaitlin, Harris Bernstein, Carcinogenicity of deoxycholate, a secondary bile acid, Archives of Toxicology 85, 2011-08, עמ' 863–871 doi: 10.1007/s00204-011-0648-7 (באנגלית)
↑  Eric S. Lander, Lauren M. Linton, Bruce Birren, Chad Nusbaum, Initial sequencing and analysis of the human genome, Nature 409, 2001-02-15, עמ' 860-921 doi: 10.1038/35057062
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007556653205171  BnF: cb11933716h (data)  GND: 4078460-5  LCCN: sh2001009206  LNB: 000087411  NARA: 10641558  NDL: 00572467  NKC: ph135809 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מוצג שהתקבל מכריתת מעי גס בעל גידול ממאיר פולשני של סרטן המעי הגס (הגידול האדמומי דמי המכתש במרכז)
הקונגרס העולמי של היהודים ההרריים

| --- | --- |

 פעילות:  שימור תרבות ומסורת
 שפה רשמית:  עברית, אנגלית, רוסית
 מדינה:  ישראל
 משרד ראשי:  טירת הכרמל, ישראל
 מקום פעילות:  פעילות עולמית
 מייסדים:  זאור גיללוב
 תקופת הפעילות:  7 בפברואר 2003 – הווה (22 שנים)
 http://wcmj.org
 
הקונגרס העולמי של היהודים ההרריים (WCMJ) הוא ארגון לא-ממשלתי בינלאומי המאפשר ליהודים ההרריים המפוזרים ברחבי העולם לשמר ולשתף מסורות וערכי תרבות באמצעות שיתופי פעולה בינלאומיים. הוא מפגיש בין היהודים ההרריים המתגוררים בישראל, ארצות הברית, רוסיה, קנדה, אזרבייג'ן, גרמניה, אוסטריה, גאורגיה, קזחסטן ובמדינות נוספות.
מאז 2017, לארגון יש מעמד מייעץ במועצה הכלכלית-חברתית של האומות המאוחדות העוסקת בכל נושאי הכלכלה, הפיתוח והסביבה וכן במגוון נושאים הומניטריים.
היסטוריה

בשנת 1996 הקים הנדבן המסקוואי תאיר ג'ילאלוביץ' גורשומוב, יהודי יליד קווקז,  את היסודות לשימור ולפיתוח תרבות היהודים ההרריים והניח את אבן הפינה לבניית בית כנסת בטירת הכרמל, ישראל. בכוונתו היה להקים בית כנסת לזכר אימו מירבורי בת האסטיל, אך לא הצליח להגשים את חלומו לפני מותו. בניו, זאור ואקיף גיללוב, הקימו קרן בינלאומית לשימור ופיתוח תרבות היהודים ההרריים ותרמו את הכספים לבניית בית הכנסת בית תנחום בטירת הכרמל, לזכר אביהם. בטקס הכנסת ספר התורה לבית הכנסת, שנערך במרץ 2003, השתתפו ראש עיריית טירת כרמל, הרב הראשי הספרדי, אליהו בקשי-דורון, התורמים וקהל רב.
הקונגרס העולמי של היהודים ההרריים נוסד בכנס שנערך בין 5–7 בפברואר 2003 בתל אביב, ישראל, על ידי איש העסקים ואיש הציבור זאור גיללוב, שהמשיך את עבודתו של אביו והשקיע מאמצים רבים בגיוס קהילות היהודים ההרריים ברחבי העולם.
בין מייסדי ההקונגרס העולמי של היהודים ההרריים נמנים הארגונים הבאים: הקונגרס היהודי האירו-אסיאתי, פדרציית הקהילות היהודיות של רוסיה, קונגרס הקהילות היהודיות הדתיות והארגונים הדתיים של רוסיה, הקרן הרוסית לשימור ופיתוח התרבות היהודית, התאחדות יהודי קווקז בישראל, הקהילה הדתית היהודית במוסקבה, קהילת היהודים ההרריים במוסקבה "בית טנחום", קהילת היהודים ההרריים של פיאטגורסק, נלצ'יק ודרבנט (רוסיה) באקו וקובה (אזרבייג'ן), ניו יורק (ארצות הברית) וטורונטו (קנדה) וארגונים יהודיים נוספים.
ראו גם

היהודים ההרריים
הערות שוליים

↑  יהודים הרריים – הקונגרס העולמי של היהודים ההרריים
↑  Lev Krichevsky, ‘Mountain Jewish’ leader killed in Moscow, Jewish Telegraphic Agency, ‏7 במרץ 2004
↑  תכירו: הקונגרס הבינלאומי של היהודים ההרריים
↑  האפיפיור תמך ביוזמת הקונגרס העולמי של יהודי ההרים – הקונגרס העולמי של היהודים ההרריים
↑  הקונגרס העולמי של יהודי ההרים בחר איש השנה – הקונגרס העולמי של היהודים ההרריים
↑  הצגת הקונגרס העולמי של היהודים ההרריים במטה האו”ם בניו יורק – הקונגרס העולמי של היהודים ההרריים
הקהילה היהודית בניז'ני נובגורוד

הקהילה היהודית בניז'ני נובגורוד היא אחת הגדולות ברוסיה. בית הכנסת של הקהילה נמצא ברחוב גרוזינסקאיה 5 א בעיר. הקהילה כוללת את בית הספר היהודי המקיף, אור אבנר; הגן גן מנחם; ישיבת תומכי תמימים של חסידות חב"ד ומחנה הקיץ לבנים ולבנות, גן ישראל.
היסטוריה

יהודים חיו בניז'ני נובגורוד מאז המאה ה-19, לאחר שחוקי האימפריה הרוסית אסרו על היהודים להתגורר במרכז רוסיה ואפשרו להם להתיישב רק בתחום המושב. רק סוחרים מהגילדה העליונה וחיילים בדימוס של הצבא הקיסרי יכלו לחיות שם. עם זאת, הסחר הגבוה והפיתוח התעשייתי של ניז'ני נובגורוד משך אנשים ויהודים החלו להגיע לניז'ני נובגורוד מאזורי המערב של האימפריה. רוב המהגרים היו סוחרים. הם הגיעו לניז'ני נובגורוד לירידי סחר שונים באזור היריד המקומי המפורסם. אך עד 1840 לא הייתה בעיר קהילה יהודית קבועה, שהתקבלה בעקבות צו של הצאר שהחל לגייס יהודים לשירות צבאי.
הקהילה של ניז'ני נובגורוד הוקמה על ידי חיילי הצאר, מכיוון שחייבים חיילים להתגורר בעיר בה שירתו. לאחר מכן הם הפכו לסוחרים והקהילה החלה לפרוח. עם פרוץ המהפכה ומלחמת האזרחים הרוסית, נרדפו יהודי העיר והקהילה השתקמה רק לאחר התפרקות ברית המועצות ומאז 1990, משמים חסידי חב"ד כמנהיגי הקהילה המקומית.
בית הכנסת ניז'ני נובגורוד

בשנת 1850 מנתה קהילת ניז'ני נובגורוד 300 איש והיו 3,000 איש בשנת 1913. בית הכנסת הוקם בתקופה שבין 1881 ל-1883. את בית הכנסת ניהל רב ראשי. שם הקימו ישיבה וקיימו שירותי דת, צדקה והלוויות.
בשנת 1938 כל בתי הכנסת והמועדונים היהודיים פורקו. בית הכנסת הוקם מחדש בשנת 1991 לאחר נפילת המשטר הסובייטי.
כיום

תחיית הקהילה היהודית החלה בשנת 1989, כאשר כמה ערים יהודיות משפיעות ארגנו את מועדון התרבות היהודי. בהמשך, ליפה גרוזמן רשם רשמית את הקהילות הדתיות והחל לנקוט בפעולות להחזרת מבני בית הכנסת לידי הקהילה. בספטמבר 1991 הביא לפתיחת בית הספר היהודי וב-17 באפריל בית הכנסת קיים טקס פתיחה רשמי לאחר שיפוץ שנערך בו.
בשנת 1989 מונה אדוארד מ' צ'פרק לראש הקהילה היהודית של ניז'ני נובגורוד. בשנת 1999 הגיע שמעון ברגמן לניז'ני נובגורוד כדי לשמש כרבה הראשי של העיר. תחת הנהגתו עודכן המניין היומי בבית הכנסת, ומוסדות יהודיים שונים נפתחו בעיר: בית הספר אור אבנר-חב"ד; הגן, גן מנחם; מועדון נוער; וקייטנה עם ישיבת פנימייה, שיעורי תורה ופעילויות שונות לחגים. שנתיים אחר כך נבנה מקווה לנשים.
הערות שוליים

↑  "Nizhny Novgorod Jewish Community". אורכב מ-המקור ב-2018-04-16. נבדק ב-11 בדצמבר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
בית הכנסת ניז'ני נובגורוד.
התנועה הפנומאנית

התנועה הפנומאנית (בפינית: Fennomania; חיבור שמה הלטיני של פינלנד, Fennia, והמילה היוונית "מאניה" - "שגעון") הייתה התנועה הפוליטית החשובה ביותר בדוכסות הגדולה של פינלנד במאה ה-19.
חברי התנועה, ה"פנומאנים", הקימו לאחר מלחמת קרים את המפלגה הפינית, שהעלתה על נס את השפה והתרבות הפינית, מתוך רצון להוציאן מהמעמד הכפרי אל קדמת הבמה הפוליטית והתרבותית, ולבסס את מעמדה של הפינית כשפת לאום מרכזית. מול תנועה זו התעוררה בקרב האוכלוסייה השוודית תנועה שנקראה "סבקומאנית", שניסתה להגן על האינטרסים של המיעוט השוודי ועל קשריו עם שאר העולם הגרמאני.
רבים מהפנומאנים דיברו בעצמם שוודית כשפת אם. אלה למדו את השפה הפינית ואימצו אותה, מתוך מטרה להפוך את הפינית לשפת האם של דור ההמשך. חלק מחברי התנועה הפנומאנית באו מבתים דו-לשוניים, בהם דיברו פינית או פינית ושוודית כאחד. לחלקם היו שמות משפחה שוודיים. בשלהי המאה ה-19 רוב הפנומאנים אימצו שמות פרטיים פיניים שהתאימו לשמותיהם הפרטיים המקוריים וכמן כן שמות משפחה פיניים, לפעמים תרגום לפינית של שמות המשפחה השוודיים. בשנים האחרונות של המאה ה-19 והשנים הראשונות של המאה ה-20 התנועה הפנומאנית התפצלה לשתי מפלגות פוליטיות: המפלגה הפינית הצעירה והמפלגה הפינית הישנה.
סיסמה

לאדולף איוואר ארבידסון, אולי בהשראה מיוהאן וילהלם סנלמן, מיוחסת סיסמתם של הפנומאנים (עדיין בשוודית):
Svenskar äro vi icke mera,

ryssar kunna vi icke bli,

derför måste vi vara finnar
כלומר:
שוודים איננו עוד,

רוסים לא נוכל להיות לעולם

אז עלינו להיות פינים
פנומאנים מפורסמים

זכריס טופליוס
אליאס לנרוט
ז'אן סיבליוס
יוהו קוסטי פאסיקיבי (בשמו הקודם: יוהאן גוסטף הלסטן)
אלקסיס קיווי (בשמו הקודם: אלקסיס סטנוואל)
וולפגנג שווניץ

ערך זה עוסק בהיסטוריון גרמני-אמריקאי. אם התכוונתם לאחרון מנהלי השטאזי, ראו .
| --- | --- |
וולפגנג ג. שווניץ, 2008
וולפגנג ג. שווניץ, 2008
 לידה:  8 בדצמבר 1955 (בן 69) מגדבורג, גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 השכלה:  אוניברסיטת לייפציג 
 מעסיק:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 
וולפגנג ג. שְוַוניץ (Wolfgang G. Schwanitz; נולד ב-1955 במגדבורג) הוא היסטוריון גרמני-אמריקאי המתמקד במזרח התיכון. הוא מתמחה במחקרים השוואתיים על יחסים בינלאומיים מודרניים בין ארצות הברית, המזרח התיכון ואירופה. שווניץ ידוע הודות למחקר שלו על היחסים בין ערבים, יהודים, גרמנים, ועל תולדות יחסי גרמניה והמזרח התיכון.
שווניץ חי במשך שבע שנים בקהיר שבמצרים, משום שהוריו היו דיפלומטים. מששב לגרמניה המזרחית, הוא למד בתיכון מקס פלאנק בברלין. בשנת 1982 סיים חמש שנות לימודי מזרח תיכון כמזרחן וכלכלן באוניברסיטת לייפציג. בשנת 1985 השלים דוקטורט בנושא מדיניות הדלת הפתוחה של מצרים.
בברלין עמד שווניץ בראש קבוצת מחקר שעסקה בהיסטוריה של המזרח התיכון באקדמיה למדעים. הוא לימד באוניברסיטת הומבולדט, באוניברסיטת פוטסדאם ובאוניברסיטה החופשית של ברלין. לאחר איחוד גרמניה, עבד בין השנים 1990–1995 במרכז למזרח המודרני שנוסד על ידי מכון מקס פלאנק במינכן, ופרסם ספרים על היחסים בין גרמניה למזרח התיכון. בשנים 1992–1993 שימש כעמית מחקר במכון CEDEJ ‏(Centre d'études et de documentation économiques, juridiques et sociales) שבקהיר, באוניברסיטת פרינסטון (1995–1997), ובמרכז הגרמני-אמריקאי לחוקרים אורחים
השייך למכון להיסטוריה גרמנית בוושינגטון (1998). בפרינסטון הוא השלים את כתיבתם של שני כרכים אודות ההיסטוריה של הגרמנים במזרח התיכון לאחר מלחמת העולם השנייה.
בהיסטוריה שכתב על בנק המזרח של גרמניה, הראה דרך מסמכים בארכיונים האמריקאיים וגרמניים כיצד זהב יהודי שנבזז על ידי הנאצים באירופה הכבושה נמכר בטורקיה על ידי הבנק המזרח של גרמניה. בנק זה נוסד ב-1906 על ידי בנק דרזדנר בברלין, הבנק הגרמני השני בגודלו, ופעל 40 שנה במזרח התיכון.
בשנת 2000 התיישב שווניץ ליד פרינסטון, ארצות הברית. הוא חוקר ומלמד את השפה הערבית, ההיסטוריה של העולם, וההיסטוריה של המזרח התיכון במכללות מקומיות, בהן מכללת מחוז ברלינגטון בפמברטון, ניו ג'רזי, ואוניברסיטת ריידר, בורנסוויל, ניו ג'רזי (2004-08). הוא עורך סדרת ספרים של מחקרים השוואתיים על אמריקה-המזרח התיכון-אירופה, הוא פרופסור אורח במכון רובין לחקר המזרח התיכון במרכז הבינתחומי הרצליה, ועמית משפחת הוכנברג בפורום המזרח התיכון בפילדלפיה, ארצות הברית. הוא היה פרופסור אורח במכון רובין לחקר יחסים בינלאומיים במרכז הבינתחומי הרצליה (2007-2017) והיה כותב עמית (של משפחת הוכברג 2014-2017) בפורום המזרח התיכון בפילדלפיה, פנסילבניה, ארצות הברית.
פרסומיו על מדיניויות גרמניה וארצות הברית כלפי האסלאם זכו לשבחים. שוואניץ כתב חמישה ספרים וערך עשרה. הוא חיבר 70 פרקים על ההיסטוריה ופוליטיקה של המזרח התיכון בנוגע ליחסים בינלאומיים שמתמקדים בתקופה מ-1798 עם בואו של המודרניזציה למזרח התיכון.
ספרים

Middle East Mosaic 2015. Egypt's Change, Israel and Irans Nuclear Deal, Islamic State Iraq-Syria and Barack H. Obama, Benjamin Netanjahu and Angela Merkel. Trafo Publisher Weist: Berlin 2017
Middle East Mosaic 2014. Afghanistan's Vote, Israel's Missile War, Caliphate Iraq-Syria and Barack H. Obama, Pope Francis and Angela Merkel. Trafo Publisher Weist: Berlin 2016
Middle East Mosaic 2013. Egypt's Revolt, Syria's Civil War, Iran's Nuclear Deal and Barack H. Obama, Abd al-Fattah as-Sisi and Angela Merkel. Trafo Publisher Weist: Berlin 2015
Nazis, Islamists, and the Making of the Modern Middle East, Yale University Press: New Haven & London 2014, with Barry M. Rubin
Dutch: Nazi’s, Islamisten en het moderne Midden-Oosten.Uitgeverij de blauwe tijger: Groningen 2017
Polish: Hitlerowcy, islamiści i narodziny nowożytnego BliskiegoWschodu. Vis-à-vis/Etiuda:Kraków 2014
Hungarian: Nácik iszlamisták és a modern Közel-Keletmegteremtése. Patmos Records:Budapest 2014
Islam in Europe, Revolts in the Middle East. Islamism and Genocide from Wilhelm IIand Enver Pasha via Hitler and al-Husaini to Arafat, Usama Bin Ladin and Ahmadinejad and talks with Bernard Lewis. Trafo Publisher Weist: Berlin 2013, 2014, 2nd.ed.
Germany and the Middle East in the Cold War, University Publishers: Leipzig 2006, ed.
Germany and the Middle East, 1871–1945, Wiener 2004, (and Iberoamericana: Madrid 2004)
Germany and the Middle East, 1871–1945, Wiener: Princeton Papers 2004, ed.
Germany and the Middle East, University Publishers: Leipzig 2004, ed.
Gold, Bankers, and Diplomats: A History of the German Orient Bank, Trafo Berlin 2002
August Bebel: The Muhammadan-Arab Periode of Culture, Edition East: Berlin 1999, ed.
125 Years of Suez Canal, Olms: Hildesheim 1998, ed.
Egypt and Germany in the 19th-20th Century, Dar ath-Thaqafa: Cairo 1998, with Wagih Atiq
Germans in the Mideast 1946-65, Haensel-Hohenhausen : Frankfurt 1998, 2 vols.
Germans in the Mideast 1946-65, Princeton 1995, 2 vols.
Beyond of the Legends: Arabs, Jews, Germans, Dietz: Berlin 1994, ed.
The G.D.R. and the Third World, 1949–90, Lit: Muenster 1993-95, 3 vols., co-ed.
Berlin-Cairo: Then and Today, German-Egyptian Society: Berlin 1991, ed.
Egypt's Infitah Open-Door Policy, Department of Afro-Asian Studies: Leipzig 1985
הפקעת הנסיכים

תעמולה אנטי-מלוכנית לקראת משאל העם ב-1926
הפקעת הנסיכים (בגרמנית: Fürstenenteignung) הוא הכינוי למחלוקת שפיצלה את החברה ברפובליקת ויימאר בין השנים 1918–1926. המחלוקת נסבה סביב השאלה כיצד יש לנהוג בנכסי משפחות המלוכה שעזבו את גרמניה לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה ופירוק הקיסרות הגרמנית.