stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלגברה קומוטטיבית

אלגברה קומוטטיבית היא הענף באלגברה מופשטת העוסק בתכונות של חוגים קומוטטיביים, באידיאלים שלהם, ובמודולים המוגדרים מעליהם. האלגברה הקומוטטיבית משמשת ככלי הבסיסי לבניה של הן הגאומטריה אלגברית והן תורת המספרים האלגברית. הדוגמאות העיקריות לחוגים חילופיים הן חוגי פולינומים מעל שדה, והמנות שלהם, וחוגי שלמים אלגברים של שדות מספרים. בנוסף, אלגברה קומוטטיבית היא הכלי העיקרי בחקר תכונות מקומיות של סכמות.
לקריאה נוספת

Michael Atiyah & Ian G. MacDonald, Introduction to Commutative Algebra, Massachusetts : Addison-Wesley Publishing, 1969.
Matsumura, Hideyuki, Commutative algebra. Second edition. Mathematics Lecture Note Series, 56. Benjamin/Cummings Publishing Co., Inc., Reading, Mass., 1980. xv+313 pp. ISBN 0-8053-7026-9
Matsumura, Hideyuki, Commutative Ring Theory. Second edition. Translated from the Japanese. Cambridge Studies in Advanced Mathematics, Cambridge, UK : Cambridge University Press, 1989. ISBN 0-521-36764-6
אינגלוז

אנגלוז או אַנגליזציזם (Anglicism) הוא הטמעה של תבניות לשוניות שמקורן באנגלית בשפות אחרות. השפעת האנגלית עשויה להתבטא בכל תחומי השפה, החל בתחביר, בביטויים או במורפולוגיה, ועד לשינויים בשפה היומיומית ובסלנג.
ייתכן שמקור המושג "אינגלוז" הוא בערבית מדוברת[דרוש מקור], שבה כונו הבריטים כובשי ארץ ישראל "אינגליזים".
השפעת לשונות נוספות על טקסטים עבריים יצרה מילים דומות, כגון "לגַרמֵן" – להכניס לעברית מילים שמקורן בגרמנית.
אנגלוז העברית

האנגלית היא השפה המשפיעה ביותר כיום על העברית בת זמננו. ניתן לחלק את השפעת האנגלית לשלוש תקופות [דרוש מקור]:
בשנות המנדט הבריטי, עד 1948. בתקופה זו הועברו לעברית מונחים טכניים רבים, בעיקר בתחום המכונאות והרכב. לדוגמה: "פיוז" (נתיך), "צ'וק" (משנק), "סוויץ'" (מפסק), "סטארטר" (מַתְנֵע), "דיפרנציאל", "גיר" (תיבת הילוכים), "ברקס/האנד-ברקס" (בלם/בלם יד), ועוד מילים רבות אחרות.
משנות ה-60 ועד עתה, תקופה שניתן לכנותה כ"שנות ההשפעה התרבותית האמריקאית". בתקופה זו הועברו לעברית מונחים רבים מתחומי התרבות, הבידור והתקשורת. מילים כדוגמת "אודישן", "אייטם", "אקשן", "גימיק", "הפנינג", "סאונד" "סטרפטיז", "ספיישל", "קומיקס", "קוקטייל", "קייטרינג", "קמבק" ומילים רבות נוספות הפכו לחלק מהשפה, כולל בשפה הכתובה בעיתונות והמדוברת בכלי התקשורת ("המדיה").
משנות ה-90 ועד עתה, תקופת האינטרנט.
מעבר לכך, האנגליזציה של העברית הביאה לעשרות שמות תואר, שהפכו לחלק שגור בשפה הכתובה והמדוברת. לדוגמה: אובייקטיבי, אגרסיבי, אנונימי, אוטומטי, אטרקטיבי, אותנטי, אינטנסיבי, אפקטיבי, דומיננטי, הומני, ספציפי, קורקטי, קריטי, רציונלי, תאורטי, ועוד.
במחקר טקסט שערכה ד"ר חיה פישרמן (2004) במאמרים שפורסמו בעיתונות הישראלית, היא מצאה כי 48% משמות העצם במאמרים הושאלו מהאנגלית, והוא הדין במספר דומה של שמות תואר.
מעבר לאוצר המילים, חדרו ועדיין חודרים לעברית ביטויים ומטבעות לשון רבים המתורגמים מאנגלית, שלעיתים אין היגיון פנימי בתרגומם. חלקם הפכו לביטויים שגורים ומצאו את מקומם בעיתונות, בשירים ובספרות העברית המודרנית. לדוגמה: "לקחת את הזמן", "לאור הדברים האלה", "לשחק תפקיד" ועוד.
במאמרה מציינת ד״ר פישרמן שני קטבים בעמדות לגבי אינגלוז העברית: "יש הטוענים שהאנגלוז המאסיבי יש בו התבטלות עצמית, אולם יש הרואים בכל השפעה גלובלית מגמה אשר הולכת ומתחזקת בכל העולם."
אנגליזציה כתהליך כלל-עולמי

תהליך האנגליזציה העובר על העברית קיים בשפות רבות, הן בשפות בעלות מספר דוברים מצומצם יחסית, כדוגמת הולנדית, והן בשפות בעלות מספר דוברים רב, כדוגמת צרפתית. למעשה, מצב האנגליזציה של השפה העברית אינו שונה ממצבי האנגליזציה הקיימים בצרפתית ובערבית. הפיכתה של האנגלית, בהדרגה, ללינגואה פרנקה של העולם המודרני, בצירוף מקומה של ארצות הברית בתרבות, במסחר ובהתפתחויות הטכנולוגיות, הם תהליך כלל-עולמי, המשפיע על שפות רבות.
ברוב המדינות מוכרת שפה נוספת מלבד השפה הרשמית, כשפה שנייה. ההכרה היא: 1. שפה שנייה – כאשר השפה משמשת לצורכי תקשורת, ויש לה מעמד רשמי במדינה. אנגלית משמשת כשפה שנייה ביותר משבעים מדינות. 2. שפה זרה – השפה מועדפת ללימוד כשפה זרה אך אין לה מעמד רשמי במדינה. כיום האנגלית נלמדת כשפה זרה בלמעלה ממאה מדינות.
לעיתים קרובות מהווה ההתנגדות לתהליך האנגליזציה חלק משאיפה רחבה יותר ללאומיות, וחשש מהיטמעות ב"כפר הגלובלי" ומאיבוד הייחוד והזהות הלאומיים והאתניים.
ניתן לראות כנגזרת נוספת של האנגליזציה גם את הניסיונות לכתיבת מילים עבריות בתעתיק אנגלי, המכונה "ליטון של העברית".
בנוסף לכך קיימת תופעה של פסאודו-אנגליזציזם.
לקריאה נוספת

הערך "אנגלוסקסים", בלקסיקון לועזי-עברי חדש, מאת ראובן אלקלעי, הוצאת מסדה, רמת גן.
הערות שוליים

1 2  חיה פישרמן, העברית שלנו, מחקרים בלשון: השתקפות האנגלית בעברית בת זמננו, הד האולפן החדש, גיליון 90, 2004.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12073697g (data)  GND: 4122798-0  LNB: 000337504
אלפירק

| --- | --- |
   
 מיקומו של אלפירק בקבוצת קפאוס
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  קפאוס
 שמות נוספים:  β בקפאוס
 סוג:  תת-ענק כחול
 בהירות נראית:  מ-3.16 עד 3.27
 סיווג ספקטרלי:  B1 IV
 עלייה ישרה:  21ʰ 28ᵐ 39.5971ˢ מילי-שניות קשת בשנה
 נטייה:  ‏38.578″ ‏33′ ‏70°‏ מילי-שניות קשת בשנה
 משך מחזור השתנות:  4.57 שעות
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  מ-3.12- עד 3.01-
 מרחק:  50 ± 600  שנות אור 15.33±183.96  פארסק
 רדיוס:  5 רדיוסי שמש
 מסה:  12 מסות שמש
 עוצמת הארה:  פי 1,500 מהשמש
 טמפרטורה:  26,700 K
 מערכת
 כוכבים נלווים:  β בקפאוס B / C
 
אלפירק או β (בטא) בקפאוס (בלטינית β Cephei) הוא כוכב משתנה בקבוצת הכוכבים קפאוס, שנתן את שמו למשפחה של כוכבים משתנים בעלי תכונות דומות - משתני בטא בקפאוס.
כוכבים אלו הם בעלי מסה של 10 - 15 מסות שמש ונמצאים בשלבי יציאה מהסדרה הראשית תוך שהם הופכים לתת-ענקים או לענקים כחולים. במצב זה פני השטח שלהם פועמים באופן מחזורי ועוצמת ההארה שלהם משתנה במחזוריות של מספר שעות כך שבהירות נראיתם משתנה בין מאית למספר עשיריות של דרגת בהירות. שינוי זה קטן מכדי להראות בעין ודרושים מכשירי מדידת אור כדי להבחין בו. כוכבים בהירים מסוג זה הם β בכלב גדול שבהירותו משתנה בכרבע דרגת בהירות ולפחות אחד מכוכבי המערכת β בקנטאור שבהירותו משתנה בפחות מעשירית של דרגת בהירות.
מאפיינים

β בקפאוס הוא למעשה מערכת בת שלושה כוכבים במרחק של כ-600 שנות אור, המורכבת מתת-ענק כחול שהוא הכוכב המשתנה ומשני כוכבי הסדרה הראשית לבנים קטנים ועמומים יותר.
β בקפאוס A הוא בעל מסה של כ-12 מסות שמש ורדיוס של כ-5 פעמים רדיוס השמש, שבדומה לבני מינו, נמצא לקראת סיום היתוך המימן שבליבתו להליום ובתהליך יציאה מהסדרה הראשית. תהליכי הסעת החום אל שכבותיו החיצוניות אינם יציבים ומשתנים במחזוריות של 4.57 שעות וגורמים לעוצמת הקרינה הנפלטת מפני השטח להשתנות. זהו כוכב חם במיוחד - טמפרטורת פני השטח שלו היא כ-26,700 קלווין כך שאף על פי שבאור נראה הוא מאיר רק פי 1,500 מהשמש, בתוספת הקרינה העל-סגולה הוא קורן פי 14,600 ממנה.
מאפיינים > מאפייני β בקפאוס B ו-C

β בקפאוס B ו-C הם כוכבי הסדרה הראשית לבנים. הקרוב מבין השניים מקיף את β בקפאוס A במרחק של כ-45 יחידות אסטרונומיות ובזמן הקפה של כ-90 שנים. הרחוק יותר נמצא במרחק של כ-2,400 יחידות אסטרונומיות וזמן ההקפה שלו הוא לפחות 30,000 שנים. בהירותו הנראית היא מדרגה 7.9 וניתן לראותו באמצעות טלסקופ חובבים.
ראו גם

δ בקפאוס
משתנה קפאידי
אנה מוחה

| --- | --- |

 לידה:  26 באפריל 1980 (בת 44) ורשה, רפובליקת פולין 
 מדינה:  פולין פולין
 תקופת הפעילות:  מ-1990
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ורשה 
 בן זוג:  מרסל סורה
 מספר צאצאים:  2
 http://www.annamucha.pl/
 פרופיל ב-IMDb
 
אנה מריה מוחה (בפולנית: Anna Maria Mucha; נולדה ב-26 באפריל 1980) היא שחקנית ועיתונאית פולנייה.
ביוגרפיה

מוחה נולדה וגדלה בעיר ורשה שבפולין. היא למדה מדעי החברה באוניברסיטת ורשה. למדה משחק בבית הספר של לי סטרסברג בניו יורק.
קריירה

ב-1990 לוהקה לסרטו של הבמאי "אנדז'יי ויידה "קורצ'אק", אודות חייו של יאנוש קורצ'אק.
ב-1993 גילמה בסרטו הנודע של סטיבן ספילברג "רשימת שינדלר" את דנקה דרזנר, הילדה עם המשקפיים העגולים.
ב-1996 שיחקה בסרט "Miss Nobody", שהיה מועמד לפרס פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין.
ב-2000 גילמה מזכירה בסרט "Life as a Fatal Sexually Transmitted Disease", שנשלח מטעם פולין להתמודד על פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
ב-2003 החלה לשחק באופרת הסבון "M jak miłość".
באוקטובר 2009 הופיעה בעירום במהדורה של מגזין "פלייבוי" הפולני. ב-29 בנובמבר 2009 זכתה בגרסה הפולנית של התוכנית "רוקדים עם כוכבים", וב-2009 שימשה כשופטת בגרסה הפולנית של "נולד לרקוד".
בין 2010 ל-2011 שיחקה בעיבוד הפולני של הסדרה הבריטית "רגליים קרות".
אנה מורנדי מנזוליני

| --- | --- |

 לידה:  21 בינואר 1714 בולוניה, מדינת האפיפיור 
 פטירה:  9 ביולי 1774 (בגיל 60) בולוניה, מדינת האפיפיור 
 שם לידה:  Morandi 
 ענף מדעי:  אנטומיה
 מקום מגורים:  מדינת האפיפיור
 מוסדות:  אוניברסיטת בולוניה, הרצאות אורח במוסדות נוספים באירופה
 בן או בת זוג:  ג'ובני מנזוליני (24 בנובמבר 1740–?) 
 תרומות עיקריות
 יצירת דגמי הגוף האנושי משעווה ללימוד אנטומיה
 
אנה מורנדי מנזוליני (21 בינואר 1714 - 9 ביולי 1774) הייתה מורה, אמנית וחוקרת אנטומיה מבולוניה, מדינת האפיפיור (כיום בשטח איטליה). לימדה מדעי הטבע, חקרה את האנטומיה של האדם וייצגה אותו באמצעות מודלים שהכינה משעווה. מוראנדי סייעה לרומם את עירה כמרכז למדע ותרבות.
קורות חיים

אנה מורנדי נולדה בבולוניה, ובתקופתה העיר הפכה מפורסמת בזכות מחקריה והוראתה למדעי הטבע. ב -1740 היא נישאה לג'ובאני מנזוליני (1700–1755), שאותו הכירה מילדות, ג'ובאני נולד בבולוניה, והיה בנו של סנדלר. בצעירותו הוא עזר לאביו במסחר שלו, והיה עוזר הראשי לאשתו באמנות ובפיסול נולדו להם ששה ילדים, מהם ארבעה מתו לפני שהגיעו לגיל הבגרות ונשארו רק שניים.
בשנת 1745 החלו בני הזוג לעבוד יחד, הן בחקר האנטומיה והן בייצוגה בשעווה. שני בני הזוג היו אמנים. הם ניתחו גוויות בביתם כדי לבחון את האיברים ואת החלקים הפנימיים ביותר, השניים בדקו שרירים, עצבים, כלי דם ועוד. מורנדי הציגה חידושים וטכניקות לנתיחה על מנת לתפוס בצורה מדויקת יותר ולאחר מכן לתאר רכיבים נפרדים של הגוף. מוראנדי עבדה הן בטקסט כתוב והן במודלים תלת-ממדיים. בסופו של דבר היא נתנה שיעורים בניתוחים ואנטומיה לסטודנטים לרפואה בביתה (מעבדות בית וכיתות היו שכיחות בתקופה זו).
ביתם של בני הזוג שימש כמעבדה לנתיחה וכיתה ציבורית. מורנדי לימדה מאות תלמידים אנטומיה עם דגמי השעווה שלה ומהמחברת האנטומית שלה, שהכילה 250 דפי כתב יד, הערות ותיאורים של דגמי שעווה מקבילים. בזכות האוסף הנרחב של דגמי השעווה, היא יכלה ללמד שיעורי אנטומיה במשך כל השנה מבלי לדאוג לריקבון הגוויות המנותחות בחום הקיץ.
שני בני הזוג הפיקו דגמים רבים, אשר כללו מודלים של האיברים התחושתיים והקוליים ותשעה דגמים שנאספו על ידי מלך סרדיניה, רבים מהמודלים שנעשו נרכשו על ידי ג 'ובאני אנטוניו גאלי (1708–1782) לשימוש בבית ספר המיילדות שלו, ולאחר מכן קנה האפיפיור בנדיקטוס ה-14 והוקצובולוניה Istituto delle Scienze ושם הם נראים עד היום Pazzgi פאלאצו.
בשנת 1755, כשהייתה בת 39, מת בעלה של מורנדי והשאיר אותה עם שני ילדים. לאחר מות בעלה מורנדי נתקלה בקשיים כלכליים כך שהיא נאלצה למסור את בנה הבכור ג'וזפה לארגון יתומים. באותה שנה הוענקה לה מלגה שנתית מטעם האפיפיור בנדיקטוס ה-14, כהכרה במיומנותה. היא הייתה חברה באקדמיה לאמנויות, שהייתה חלק ממכון המדע. בשנת 1760 היא קיבלה את התואר של יו"ר של אנטומי דוגמנות באוניברסיטת בולוניה. באופן בלתי רגיל, האוניברסיטה עודדה נשים אקדמיות, והיא הייתה אחת ממספר הפרופסוריות הנשיות בבולוניה.
בשנת 1756 מורנדי שימשה כראש החוג לאנטומיה באוניברסיטה וקיבלה תשלום שנתי על מודלי השעווה, אך הקשיים הכלכליים המשיכו להיות קבועים בחייה.
מוראנדי רכשה מוניטין רב דבר שאיפשר לה לזכות בהכרה ניכרת: בשנת 1756 היא הצליחה להיכנס ולעסוק במכון המדעים של בולוניה הנחשב מהמבוקשים ביותר באותה תקופה, ומשנת 1760 הייתה מזוהה מהחברה הספרותית של פוליניו, ובשנת 1761 האקדמיה לאמנות של פירנצה. יתר על כן, היא לא רק הייתה ידועה במדינה שלה, אלא גם בכל רחבי אירופה: מוראנדי קיבלה הזמנות מרובות לעבודה במוסדות ובאקדמיות של ערים שונות, כגון החברה המלכותית של לונדון וקתרינה השנייה של רוסיה בסנט פטרבורג. עם זאת, היא העדיפה להישאר בעיר הולדתה, וסירבה להצעות עבודה אטרקטיביות בחו"ל. בגלל פרסומה ביקר אותה הקיסר הרומי יוזף השני ב 14 במאי 1769 בסטודיו שלה.
אנה מורנדי מתה בבולוניה ב -9 ביולי 1774 ונקברה שם, בהלוויות חגיגיות, בכנסיית סן פרוקולו בבולוניה. בשל מצבה היא נקראה אישה אוהבת ואמא, חוקרת מבריקה ואמנית משכילה.
אפשר למצוא פסל שעווה לאנה מורנדי בזמן עבודה ולבעלה ג'ובאני מנזוליני במוזיאון פאלאצו פאגי.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Donna nelle Scienza
1 2 3  Anna Morandi Manzolini (1716-74)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007347415505171  BnF: cb16264707w (data)  DSI: 1361  GND: 131365096  ISNI: 0000 0000 8023 5344  LCCN: n85056642  NKC: nlk20010095008  SELIBR: 352187  SUDOC: 129116912  VIAF: 6063977   WorldCat (עם VIAF): 6063977
איתמר איינהורן

| --- | --- |

 לידה:  20 בספטמבר 1997 (בן 27) מודיעין, ישראל ישראל
 גובה:  172 ס״מ 
 תחום:  ספרינט
 קבוצה נוכחית:  Israel Start-Up Nation
 הישגי שיא:  אלוף ישראל (מרוץ הכביש) (2022, 2023)
 
איינהורן על הפודיום (מימין בו) במרוץ אורים 2017
איתמר איינהורן (נולד ב-22 בספטמבר 1997) הוא רוכב אופני כביש ישראלי בקבוצת ישראל - פרמייר טק. הוא אלוף ישראל במרוץ הכביש לשנים 2022 ו-2023. הוא ייצג את ישראל באולימפיאדת פריז (2024).
קריירה

איינהורן, יליד ותושב מודיעין, החל לרכוב בקבוצת 500WATT בהדרכת המאמן אילן אולמן. אחיו הבוגר, בן איינהורן, הוא רוכב אופניים מצטיין בעברו, ונמנה ב-2015 עם הרוכבים הישראלים הראשונים בקבוצת "Cycling Academy", שקדמה ל-Israel Cycling Academy.
ב-2014, ניצח איינהורן את אליפות ישראל במרוץ נגד השעון לנערים, כשהוא מקדים את עומר מור ואת ים פוליאק. במקצה הכביש, הוא סיים במקום השלישי.
ב-2015, התחרה איינהורן באליפות אירופה באופני כביש עד גיל 19 וסיים במקום ה-37. הוא התחרה גם באליפות העולם באופני כביש עד גיל 23 וסיים במקום ה-97 מתוך 114 מתחרים שסיימו את המרוץ, 16:08 דקות אחרי פליקס גאל המנצח.
ב-2017 הצטרף איינהורן לקבוצת העתודה של Cycling Academy. באותה שנה הוא סיים שני באליפות ישראל באופני כביש, לאחר שהפסיד לרועי גולדשטיין בספרינט אל קו הסיום.
באפריל 2019 הצטרף איינהורן לקבוצת Israel Cycling Academy, לאחר שבשנתיים הקודמות הצטרף אל הקבוצה כסטאז'ר.
ב-2020 צורף לסגל קבוצת ה-UCI World Tour, ‏Israel Start-Up Nation שהוקמה על בסיס קבוצות Israel Cycling Academy וקבוצת קטיושה-אלפסין.
ב-9 בספטמבר 2020 ניצח בקטע הראשון במרוץ הקטעים הפולני בדרגה 2.2, Course de Solidarność et des Champions Olympiques (אנ'). הוא סיים את המרוץ במקום השלישי בדרוג הכללי.
במרוץ הכביש באולימפיאדת פריז, באוגוסט 2024, סיים איינהורן במקום ה-62 בפיגור של 19:53 דקות מהמנצח.
הערות שוליים

↑  אבי גנאור, אביעד יזרעאל יאמן את נבחרת העתודה של סייקלינג אקדמי בישראל, באתר "מגזין אופניים", 24 בדצמבר 2016
↑  אליפות ישראל באופני כביש
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת פריז (2024)  |
| --- | --- | --- |
|  אופניים | איתמר איינהורן • רותם גפינוביץ • תומר זלצמן • מיכאל יעקובלב |  |
|  אתלטיקה | גשאו איילה • גירמה אמרה • בלסינג אפריפה • מאור טיורי • מארו טפרי • לונה צ'מטאי-סלפטר |  |
|  בדמינטון | מישה זילברמן |  |
|  ג'ודו | טוהר בוטבול • מאיה גושן •  רז הרשקו • ים וולצ'ק •   ענבר לניר • שגיא מוקי •  תמנע נלסון-לוי •  פיטר פלצ'יק • גפן פרימו • שירה ראשוני • ברוך שמאילוב • גילי שריר   נבחרת ישראל בג'ודו (טוהר בוטבול • מאיה גושן • רז הרשקו • ים וולצ'ק • ענבר לניר • שגיא מוקי • תמנע נלסון-לוי • פיטר פלצ'יק • גפן פרימו • שירה ראשוני • ברוך שמאילוב • גילי שריר) |  |
|  גלישת גלים | ענת ליליאור |  |
|  התעמלות אמנותית | דריה אטמנוב    נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית (שני בקנוב, דיאנה סברצוב, הדר פרידמן, רומי פריצקי, אופיר שחם) |  |
|  התעמלות מכשירים |  ארטיום דולגופיאט • ליהיא רז |  |
|  טאקוונדו | אבישג סמברג |  |
|  טריאתלון | שחר שגיב |  |
|  ירי תחרותי | סרגיי ריכטר |  |
|  כדורגל | נבחרת ישראל בכדורגל (מוחמד אבו ניל, איתן אזולאי, ניב אליאסי, נועם בן הרוש, עמרי גאנדלמן, שון גולדברג, אוסקר גלוך, אושר דוידה, עדי יונה, אור ישראלוב, סתיו למקין, אלעד מדמון, עומר ניראון, ליאל עבדה, עיליי פיינגולד, איינאו פרדה, רוי רביבו, עידו שחר, דור תורג'מן) |  |
|  סיף | יובל פרייליך |  |
|  שחייה | אביב ברזלי • איתן בן שטרית • דריה גולובטי • אנסטסיה גורבנקו • אלכסיי גליבינסקי • דוד גרצ'יק • מירון חרותי • גל כהן גרומי • דניס לוקטב • אנדראה מורז • אדם מראענה • בר סולובייצ'יק • איילה ספיץ • לאה פולונסקי • רון פולונסקי • תומר פרנקל • מרטין קרטאבי |  |
|  שחייה אומנותית | שלי בובריצקי • אריאל נשיא |  |
|  שחייה במים פתוחים | מתן רודיטי |  |
|  קשתות | רועי דרור • מיכאלה משה |  |
|  רכיבה | אשלי בונד • דניאל בלומן • רובין מוהר • איזבלה רוסקוף |  |
|  שיט | עומר ורד וילנצ'יק • דור זרקה • ניתאי חסון • נועה לסרי • גל צוקרמן •  שרון קנטור •  תום ראובני • שי קקון |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורטאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אליעזר קרול

אליעזר קרול
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
קברו של אליעזר קרול בחלקת השומר בבית הקברות של כפר גלעדי
אליעזר קרול (21 במאי 1887 קרמנצ'וג, אוקראינה - 26 במרץ 1958 תל חי), עלה לארץ ישראל במסגרת העלייה השנייה. היה חבר בארגון השומר. עסק בשמירה במושבות זכרון יעקב וחדרה. היה בין מקימי התיישבות חברי "השומר" תל עדשים. שירת בגדודים העבריים ועבד בגדוד העבודה. התיישב בכפר גלעדי והיה שותף להקמת קריית שמונה.
קורות חייו

אליעזר נולד ב-1887 בעיר קרמנצ'וג שבאוקראינה למרדכי קרול ופסיה לבית גרובשטיין שהיו מחובבי ציון ובהתאם לכך החינוך בבית היה ברוח הציונות. החל משנת 1903 החלו פרעות באוקראינה ואליעזר היה פעיל בארגוני הגנה יהודיים. ב-1906 גויס לצבא הצאר אך נעצר באשמת חתרנות מהפכנית ונידון לארבע שנות מאסר. ב-1908 הצליח לברוח מהמאסר.
ב-1908 הצליחה משפחתו לסדר לו את הניירות המתאימים ובעזרתם עלה לארץ והגיע ל-זכרון יעקב שם גרה אחותו. בזכרון יעקב עבד בחקלאות ועקב תנאי העבודה הקשים היה שותף להקמת ועד פועלים בזכרון-יעקב.
בתקופת שהותו של אליעזר בזכרון יעקב נודע לו על הקמת ארגון "השומר" וב-1909 פגש את ישראל שוחט, שהגיע ליישוב כדי לגייס חברים חדשים לארגון, והתלהב מתאוריו של שוחט. בעקבות פגישה זו החליט אליעזר להפוך לשומר והחל לשמור על הגורן של הישוב. בשנת 1910 התכנס ביישוב ועד "השומר" שהכין רשימת השומרים על מנת לשמור בחדרה. אליעזר ואשתו חיה נכללו ברשימה זו וכבר ב-1911 החל אליעזר לשמור בחדרה והיה שותף למספר תקריות עם ערביי הסביבה. ב-1912 חל סכסוך בין ארגון "השומר" לוועד של חדרה והישוב החליט להפסיק את ההתקשרות עם הארגון.
ב-1913 היו אליעזר וחיה שותפים לייסוד ההתיישבות שהקים ארגון "השומר" בתל-עדס (לימים תל עדשים).
ב-1918 התקיימה בטבריה ועידת "השומר" בה הוחלט שחברי הארגון יתנדבו לגדודים העבריים ולמשטרה הבריטית. בעקבות זאת התגייס אליעזר לגדודים העבריים, נשלח להתאמן במצרים ושירת בארץ במסגרת הצבא הבריטי. אליעזר שירת במשך כשנתיים ובתקופה זו היה חבר בקבוצת הבשקירים שעסקה ברכש של נשק לא חוקי והעברתו לטובת היישוב העברי.
בעקבות נפילת תל חי ב-1920 ערקו חברי הקבוצה מהגדוד העברי והצטרפו ל"גדוד העבודה" שם עסקו בסלילת כביש טבריה-צמח ובייבוש ביצות.
ב-1921 השתתפו אליעזר וחיה בשיקום קיבוץ כפר גלעדי (שננטש לאחר מאורעות תל-חי) ולאחר מכן התיישבו במקום. בקיבוץ המשיך אליעזר בפעילותו הביטחונית שכללה איסוף נשק ועזרה בהבאת עולים, בדרכי היבשה, מארצות ערב. ב-1949 עזר בהקמת קריית שמונה ושימש מנהל המעברה בשנותיה הראשונות.
בשנותיו האחרונות עסק אליעזר באיסוף חומר ל"ספר השומר". נפטר ב-1958 ונקבר בחלקת "השומר" בבית הקברות בתל-חי.
משפחתו

בעקבות עלייתו של אליעזר לארץ עלו גם הוריו, אחיו צבי קרול ואחותו עטרה קרול (אשתו של חיים שטורמן). גם האח והאחות הצטרפו לארגון "השומר".
אליעזר התחתן עם חיה דרכלר (אחותה היא דבורה דרכלר שנהרגה בחצר תל חי ואחות נוספת היא שרה ברזילי) ונולדו להם 3 בנים.
אליעזר כונה על ידי ערביי הסביבה "אבו חיעם"
מאמריו

אליעזר קרול, בזכרון יעקב, ספר השומר, הוצאת דביר, 1957, עמודים 103–105
לקריאה נוספת

אמיר גולדשטיין, איש 'השומר' אליעזר קרול ועולי תימן בקרית שמונה, 1950-1949, עיונים בתקומת ישראל 25, 151-178.
הערות שוליים

↑  בנוסף לאליעזר קרול היו גם פעילים נוספים כמו אשתו חיה דרכלר, יוסף ברץ ובהמשך גם דוד בן-גוריון
↑  יחד איתו שמר גם איש השומר צבי בקר
↑  קבוצת הבשקירים מנתה 8 אנשי ארגון השומר וביניהם מיכאל עדין, שמואל הפטר וגרשון פליישר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312622505171  VIAF: 240150703   WorldCat (עם VIAF): 240150703
אלפיני

| --- | --- |
סמל האלפיני
סמל האלפיני
 Di Qui Non Si Passa אף אחד לא יעבור כאן
 פרטים
 כינוי:  "הנוצות השחורות"
 מדינה:  איטליה איטליה
 סוג:  לוחמה הררית
 בסיס האם:  בולצנו
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  15 באוקטובר 1872 – הווה (152 שנים)
 מלחמות:  מרד הבוקסרים מלחמת העולם הראשונה מלחמת העולם השנייה
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  2 חטיבות לוחמות
 פיקוד
 יחידות בת:  חטיבת אלפיני טורינו חטיבת אלפיני יוליה
 עיטורים
 המסדר הצבאי של איטליה  מדליית הגבורה הצבאית 
 
אלפיני (באיטלקית: Alpini; 'האלפים') הם יחידות לוחמה הררית מיוחדות של צבא איטליה.
יחידות האלפיני נוסדו בשנת 1872 במטרה להגן על גבולה הצפוני של איטליה, עם אוסטריה וצרפת, גבול המתפרס לאורך רכס הרי האלפים. האלפיני נחשבות ליחידות לוחמה הררית הפעילות הוותיקות ביותר בעולם, בצבא האיטלקי יש להם מעמד של יחידות מיוחדות ויוקרתיות עם מורשת ומסורת רבה. בדומה ליחידות דומות במדינות אחרות, חיילי האלפיני גויסו בעיקר מאזורים כפריים והרריים, סמוך לאזור בו ישרתו - כך הורכבו היחידות מלוחמים שהכירו את האופי המסוים של האלפים האיטלקים וגדלו עם הטיפוגרפיה ותנאי מזג האוויר האופייניים לאזורים אלו. יחידות האלפיני לקחו חלק חשוב בלחימה באלפים במהלך מלחמת העולם הראשונה בעיקר בלחימה מול האימפריה האוסטרו-הונגרית והגיעו לשיאן במהלך מלחמת העולם השנייה כאשר מנו יחידות האלפיני 6 דיוויזיות עם כ-17,460 חיילים בכל דיוויזיה.
כיום כוחות האלפיני הצטמצמו לכדי שתי חטיבות לוחמות; חטיבת אלפיני טורינו השוכנת בטורינו באזור הגבול המערבי מול צרפת, ו-חטיבת אלפיני יוליה השוכנת באודינה שבאלפים היוליאניים באזור הגבול המזרחי מול אוסטריה. שתי החטיבות כוללות שלושה רגימנטים של חיל רגלים הררי, בנוסף לרגימנט ארטילריה, רגימנט הנדסה ורגימנט לוגיסטיקה. החטיבות פועלות תחת מפקדת חיילי האלפיני שמנהלת את האימון וההכשרה של חיילי האלפיני כחלק מדיווזיית טרידנטינה (אחת משלוש דיוויזיות סדירות בצבא האיטלקי). לצד שתי חטיבות אלו, מפקדת האלפיני כוללת גם את 'רגימנט האלפיני המוצנח הרביעי', 'רגימנט הקשר האלפיני השני' ואת 'רגימנט אלפיני השישי' (המשמש רגימנט אימון בגובה רב).
מבנה

מפקדת חיילי האלפיני - ממוקמת בבולצנו, צפון-מזרח איטליה.
גדוד פיקוד וסיוע טורינו
רגימנט אלפיני השני
רגימנט אלפיני השלישי
רגימנט אלפיני התשיעי
רגימנט ארטילריה הררית הראשון
רגימנט הנדסה אלפינית ה-32
רגימנט לוגיסטיקה טורינו
גדוד פיקוד וסיוע יוליה
רגימנט אלפיני החמישי
רגימנט אלפיני השביעי
רגימנט אלפיני השמיני
רגימנט ארטילריה הררית השלישי
רגימנט הנדסה אלפינית השני
רגימנט לוגיסטיקה יוליה
גלריה

חיילי אלפיני בטיפוס במהלך מלחמת העולם הראשונה
חיילי הרגימנט השביעי עם כובעי האלפיני
חיילי אלפיני באימון, 2011
חיילי הרגימנט התשיעי במצעד
חיילי הרגימנט השלישי באימון בגרמניה
חיילי רגימנט ההנדסה ה-32 באפגניסטן
ראו גם

יחידת האלפיניסטים
גבירגסייגר
לוחמה הררית

חיילי 'רגימנט אלפיני השביעי' באימון הררי
כובע האלפיני המסורתי עם סמל רגימנט ההנדסה השני
אמיליו דה בונו

| --- | --- |

 לידה:  19 במרץ 1866 קאסאנו ד'אדה, ממלכת איטליה ממלכת איטליה 
 הוצאה להורג:  11 בינואר 1944 (בגיל 77) ורונה, הרפובליקה הסוציאלית האיטלקית  
 מדינה:  ממלכת איטליה 
 השתייכות:  חיל האוויר המלכותי האיטלקי 
 תקופת הפעילות:  מ-1884 
 דרגה:  גנרל 
 פעולות ומבצעים
 המלחמה האיטלקית-עות'מאנית  המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה  מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה 
 עיטורים
 מסדר הבשורה הקדושה 
 
אמיליו דה בונו (באיטלקית: Emilio De Bono;‏ 19 במרץ 1866 – 11 בינואר 1944), איש צבא ופוליטיקאי איטלקי הידוע כאחד הבכירים במשטרו של בניטו מוסוליני. דה בונו סייע בהקמת המפלגה הפשיסטית באיטליה, פיקד על הצבא המלכותי האיטלקי במהלך המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה, אך בשל חלקו בהדחת מוסוליני, הוצא להורג על ידי מוסוליני בשנת 1944.
ביוגרפיה

דה בונו נולד בעיירה קאסאנו ד'אדה, ליד מילאנו. הוא התגייס לצבא האיטלקי בשנת 1884 כקצין זוטר, ועלה בסולם הדרגות. במהלך המלחמה האיטלקית-עות'מאנית בשנת 1911 שירת במטה הכללי. לאחר מכן לחם במלחמת העולם הראשונה, בה הצטיין בקרבות כנגד האימפריה האוסטרו הונגרית. בשנת 1920 השתחרר בדרגת גנרל.
בתחילת שנות העשרים סייע דה בונו לארגן את המפלגה הפשיסטית, ובשנת 1922 היה בין ארבעת מארגני המצעד על רומא, שסימן את תחילת המשטר הפשיסטי באיטליה. בתקופה שלאחר מכן שירת כמפקד המשטרה, מפקד המיליציה הפשיסטית, ומושל טריפוליטניה. ב-1925 נשפט על חלקו ברצח הסוציאליסט ג'אקומו מאטיאוטי (רצח שאף מוסוליני היה מעורב בו כנראה, ושכמעט הביא לקץ שלטונו), אך נמצא זכאי.
ב-1929 מונה לשר המושבות. הוא המשיך למלא תפקיד חשוב בצבא, ובשנת 1935 כאשר פרצה המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה, מונה למפקד הצבא. לאחר מספר חודשים הוחלף על ידי פייטרו באדוליו, שכן מוסוליני סבר שהתקדמותו איטית וכי הוא זהיר מדי. כפיצוי קיבל את התואר "מרשל איטליה" ב-16 בנובמבר 1935.
דה בונו התנגד לכניסתה של איטליה למלחמת העולם השנייה. ב-1942 מונה לשר הפנים. ב-24 ביולי 1943 השתתף בישיבת המועצה הפשיסטית העליונה בה הוחלט על הדחתו של מוסוליני, והיה אחד מאלו שהצביעו בעד ההצעה להדחתו. לאחר שמוסוליני שוחרר משביו על ידי הגרמנים והקים ממשלת בובות בשם "הרפובליקה של סאלו", נתפס דה בונו. יחד עם אחרים שהיו מעורבים בהחלטה על הדחת מוסוליני, וביניהם גליאצו צ'אנו, חתנו של מוסוליני, הועמד למשפט ראווה בעיר ורונה. ב-11 בינואר 1944 הוצא להורג ביריה.
אלפית

ערך זה עוסק ביחידת מידה. אם התכוונתם לשפת האלפים בספריו של ג'. ר. ר. טולקין, ראו .
אלפית היא יחידת מידה למדידת גודל של זווית, השווה בקירוב לאלפית הרדיאן.
חלוקת המעגל לאלפיות

כיוון שבמעגל ישנם 2π רדיאנים, הרי שצריכות היו להיות בו כ-6,283 אלפיות. בפועל, מכיוון שרוב שימושיה של האלפית הם צבאיים, מעדיפים הצבאות המשתמשים ביחידת מידה זו להשתמש בחלוקה מעוגלת יותר:
צבאות המערב מחלקים את המעגל ל-6,400 אלפיות.
הצבא האדום מחלק את המעגל ל-6,000 אלפיות.
צבא שוודיה מחלק את המעגל ל-6,300 אלפיות.