stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לאסלו פנייה
הערות שוליים

↑  A Belügyminisztérium 1912. évi 39666. sz. ítélete. MNL-OL 30792. mikrofilm 1041. kép 2. karton.
1 2  Születése bejegyezve Budapest VI. ker. polgári születési akv. 3059/1902. folyószám alatt.
↑  Halálesete bejegyezve a Bp. XI. ker. állami halotti akv. 192/1952. folyószáma alatt.
↑  Az elhalálozás bíróilag lett megállapítva. A budapesti központi járásbíróság PkI.632287/1951-4. sz. végzése.
↑  Fenyő Lászlót, a kiváló költőt Ausztriában kivégezte az SS. Világ. (1945: 30.) 3.
↑  Fenyő László. In: Új magyar irodalmi lexikon. Főszerk. Péter László. Budapest, 2000. I.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007405072405171  GND: 1041650078  ISNI: 0000 0001 0922 7015  LCCN: n81036704  VIAF: 88194952   WorldCat (עם VIAF): 88194952 
לוח זיכרון של לאסלו פנייה על בית הולדתו בבודפשט
לאה צמל, עורכת דין

| --- | --- |

לאה צמל, עורכת דין
 בימוי:  רחל לאה ג'ונס, פיליפ בלאיש
 הופק בידי:  פיליפ בלאיש, רחל לאה ג'ונס, פול קדיאו, ז'ואל ברטוסה
 תסריט:  רחל לאה ג'ונס
 עריכה:  יעל ביטון 
 שחקנים ראשיים:  לאה צמל מיכאל ורשבסקי 
 מוזיקה:  רוברט מרסל לה פאג' ריקרדו סטודר איציק כהן
 צילום:  פיליפ בלאיש 
 מדינה:  ישראל, קנדה, שווייץ 
 חברת הפקה:  הום מייד דוקס, קלוס-אפ פילמס, פילם אופשן
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  14 ביולי 2019 
 משך הקרנה:  108 דק' 
 שפת הסרט:  עברית, ערבית, אנגלית 
 סוגה:  סרט תיעודי, סרט ביוגרפי 
 פרסים:  דוקאביב 
 http://cinephil.com/advocate/
 דף הסרט ב־IMDb
 
לאה צמל, עורכת דין הוא סרט תיעודי ישראלי משנת 2019 מאת רחל לאה ג'ונס (אנ') ופיליפ בלאיש, המתעד את עורכת הדין הישראלית לאה צמל.
הסרט הוקרן בהקרנת בכורה עולמית בפסטיבל הסרטים סאנדנס בשנת 2019, בו היה מועמד לפרס הסרט התיעודי העולמי הטוב ביותר. הסרט הוקרן בפסטיבלי קולנוע שונים נוספים ברחבי העולם. בישראל, הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל דוקאביב לשנת 2019. ב-30 ביוני 2019 הסרט שודר לראשונה בערוץ HOT8.
ב-29 בספטמבר 2021, זכה הסרט בפרס לסרט התיעודי הטוב ביותר בטקס האמי ליצירה חדשותית.
תקציר העלילה

לאה צמל היא עורכת דין ישראלית ותיקה המייצגת מחבלים פלסטינים בבתי המשפט בישראל במשך כחמישה עשורים. לעיתים קרובות, צמל מוצאת עצמה סופגת ביקורת חריפה בעיתונות ובדעת הקהל הישראליים, אך לדבריה היא נותרת איתנה ואופטימית באמונתה שניתן יהיה לשרת את הצדק.
הסרט עוקב אחר פעולותיה של צמל במסגרת אחדים מתיקיה, לרבות הגנה על קטין בן 13 המואשם בניסיון רצח, וכן הגנה על בעלה מיכאל ורשבסקי שהואשם בבגידה במדינה.
קטעי אנימציה מסתירים את זהותם של הנאשמים.
פרסים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
בפסטיבל דוקאביב לשנת 2019 זכה בסרט בפרס הסרט הטוב ביותר. בנימוקי השופטים נכתב:
[הסרט הוא] פרויקט מעורר מחשבה העוסק בנושא חשוב ומדגים מיומנויות קולנועיות מרשימות, ובהן בולט במיוחד השימוש החדשני והחכם באנימציה ... [הסרט] משרטט דיוקן מורכב של אשה חזקה ומעוררת השראה המאמינה בכל ליבה בצדקת דרכה. על היכולת לייצג נאמנה את דמותה היוצאת דופן, הרואה תקווה כשאחרים רואים רק מאמץ עקר.
הסרט זכה בפרס הווארד גילמן בשווי 70 אלף ש"ח, ובמענק מטעם מפעל הפיס בסך 150 אלף ש"ח.
הסרט היה מועמד לשני פרסי אמי לחדשות ולתעודה (אנ') לשנת 2021 (אנ'). וזכה בפרס סרט התעודה הטוב ביותר.
ביקורות

הסרט מחזיק בדירוג של 100% ביקורות חיוביות באתר Rotten Tomatoes, על פי 7 ביקורות, בהן בהוליווד ריפורטר וב-Sight & Sound.
הקרנת הסרט

הסרט הוקרן בהקרנת בכורה עולמית בפסטיבל הסרטים סאנדנס בשנת 2019, בו היה מועמד לפרס הסרט התיעודי העולמי הטוב ביותר. הסרט הוקרן בפסטיבלי קולנוע שונים נוספים ברחבי העולם, לרבות בהונג קונג, ז'נבה, טורונטו, מוסקבה, מינכן, סלוניקי, קופנהגן וקרקוב.
בישראל זכה הסרט בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל דוקאביב לשנת 2019. ב-30 ביוני 2019 הסרט שודר לראשונה בערוץ HOT8.
היו שהחרימו את הסרט בטענה שמי שתומכת ומגנה על מחבלים אינה ראויה לסרט שיתמוך בה. ארגון "בצלמו" פנה לשרת התרבות מירי רגב ולראש עיריית מעלות-תרשיחא בבקשה לבטל את הקרנת הסרט בהיכל התרבות בעיר, וההקרנה בוטלה. בעקבות פנייה של האגודה לזכויות האזרח בישראל קבעה המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, דינה זילבר, שביטול הקרנת הסרט אינו חוקי, ומהווה פגיעה בחופש הביטוי. כתחליף להקרנה שבוטלה הוקרן הסרט בקיבוץ כברי הסמוך. הקרנת הסרט במעלות, מחוץ להיכל התרבות, הופסקה לבקשת המשטרה, עקב הפרעות של מפגינים אנשי ימין.
גם הקרנה שתוכננה להיערך בחולון בוטלה בעקבות לחץ ציבורי.
סערת ביטול התמיכה של מפעל הפיס בדוקאביב

זכייתו של הסרט בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל דוקאביב בשנת 2019 עוררה סערה ציבורית, עקב פעילותה של צמל כעורכת דין המייצגת אסירים ביטחוניים וטרוריסטים פלסטינים. עיקר המחאה כוון נגד מפעל הפיס, שהעביר מענק בסך 150,000 ש"ח ליוצרי הסרט, במסגרת תמיכתו במפעלי תרבות ישראליים.
אחרי מספר ימים של מחאות בפתח משרדיו, בהובלת ארגון "אם תרצו", ב-27 ביוני 2019 הודיע מפעל הפיס כי יבחן את המענק לסרט וכי החליט לבטל את המענקים לסרטים הזוכים בשנים הבאות. החלטת מפעל הפיס להפסיק לממן את הפרס הזוכה בדוקאביב עוררה אף היא סערה ציבורית: איגודי היוצרים והאמנים ופורום מוסדות תרבות הפגינו מול משרדי מפעל הפיס, שני שופטי פרס ספיר, שאף הוא מוענק על ידי מפעל הפיס, התפטרו לאות מחאה, שלוש סופרות (נעמי לויצקי, לאה איני ואורית וולפיילר) הסירו מועמדותן לפרס זה ועשרות סופרים וסופרות טענו כי מפעל הפיס התנער מתמיכה בסרט "מטעמים פוליטיים פסולים" והצהירו כי אם יזכו בפרס ספיר, הם יעבירו חלק מכספי הזכייה ליוצרי הסרט.
ב-19 בספטמבר 2019 הודיע מפעל הפיס כי הוא חוזר בו מההחלטה להפסיק את התמיכה בפסטיבל דוקאביב, ומארגני הפסטיבל הודיעו כי יעבירו אותו לקמפיין האוסקר של הסרט "לאה צמל, עורכת דין".
מועמדות לאוסקר

ב-17 בדצמבר 2019 פורסם כי האקדמיה האמריקאית לקולנוע החליטה לכלול את "לאה צמל, עורכת דין" ברשימת 15 הסרטים שמועמדים לפרס אוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר בטקס שהתקיים בפברואר 2020. סך הכל 159 סרטים הגישו מועמדות, מתוכם 15 עברו את הסינון הראשוני .
הערות שוליים

↑  Advocate, באתר פסטיבל הסרטים סאנדנס
↑   נירית אנדרמן, "לאה צמל, עורכת דין" זכה בפרס האמי לסרט התיעודי הטוב ביותר, באתר הארץ, 30 בספטמבר 2021
1 2  לאה צמל, עורכת דין, באתר דוקאביב
1 2   איתי שטרן, "לאה צמל, עורכת דין" הוא הסרט הזוכה בפסטיבל דוקאביב 2019, באתר הארץ, 29 במאי 2019
↑   איתי שטרן, הסרט "לאה צמל, עורכת דין" מועמד לשני פרסי אמי, באתר הארץ, 28 ביולי 2021
↑  Advocate, באתר פסטיבל הסרטים סאנדנס
↑    יאיר קראוס, ‏בעקבות המחאה: בוטלה הקרנת הסרט על לאה צמל, בעיתון מקור ראשון, 7 בנובמבר 2019
↑  ביטול הקרנת הסרט על לאה צמל אינו חוקי, באתר האגודה לזכויות האזרח בישראל
↑  שגיא בן נון‏, "לכו לעזה": הקרנת המחאה ל"לאה צמל" במעלות לוותה באלימות ופוצצה, באתר וואלה, 9 בנובמבר 2019
↑  המלחמה נגד "לאה צמל, עורכת דין" הגיעה לחולון, באתר השקמה חולון, ‏2019-11-13
↑  אינה טוקר, בגלל מחאה פוליטית: מפעל הפיס מפסיק את מימון הפרס לזוכה בדוקאביב, באתר ynet, 27 ביוני 2019
↑  בעקבות המחאה: מפעל הפיס הפסיק לממן הפרס לזוכה בדוקאביב, באתר מעריב אונליין, 27 ביוני 2019
↑  אינה טוקר, איגודי היוצרים הפגינו מול מפעל הפיס: "זה לא קזינו - לא מהמרים על התרבות", באתר ynet, 30 ביוני 2019
↑  אינה טוקר, בעקבות סערת מפעל הפיס - שני שופטי פרס ספיר התפטרו, באתר ynet, 1 ביולי 2019
↑  גילי איזיקוביץ, הסופרות לאה איני ואורית וולפיילר הסירו את מועמדותן לפרס ספיר בפרשת מפעל הפיס, באתר הארץ, 3 ביולי 2019
↑  יובל פלוטקין, 30 סופרים הודיעו: אם נזכה בפרס ממפעל הפיס, נתרום למימון הסרט על לאה צמל, באתר ynet, 4 ביולי 2019
↑  אינה טוקר, אחרי הסערה: מפעל הפיס החזיר את התמיכה לפסטיבל דוקאביב, באתר ynet, 19 בספטמבר 2019
↑  אמיר בוגן, הסרט על לאה צמל ברשימה הקצרה לאוסקר, "ימים נוראים" בחוץ, באתר ynet, 17 בדצמבר 2019
↑  איתי שטרן, "לאה צמל, עורכת דין" התקבל לרשימת 15 הסרטים התיעודיים שיתחרו על האוסקר, באתר הארץ, 17 בדצמבר 2019
↑  אבנר שביט‏, בדרך לאוסקר: "לאה צמל, עורכת דין" ברשימה המקוצרת של המועמדים לאוסקר האמריקאי, באתר וואלה, 17 בדצמבר 2019
| פרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| שנות התשעים של המאה העשרים | שאנן שיא (1991) • שנת 66' הייתה טובה לתיירות (1992)  • סנג'ין (1993)  • אל תגעו לי בשואה (1994)  • באבא לובה (1995)  • בית שאן: סרט מלחמה (1996)  • האולימפיאדה הראשונה של אמא (1997)  • יומן ראש הממשלה (1998) • הקומדיאנטים (1999) |  |
| העשור הראשון של המאה העשרים ואחת | רשימת אהבה (2000) • תומר והשרוטים (2001) • מייק ברנט - לס מואה ט'מה (2002) • ההרוג ה-17 (2003) • את שאהבה נפשי (2004) • 18 קילו אהבה (2005) • סובנירים (2006) • מרגל השמפניה (2007) • ילדי השמש (2008) • שיטת השקשוקה (2009) |  |
| העשור השני של המאה העשרים ואחת | חיים יקרים (2010) • הדירה (2011) • הצלמניה (2012) • שומרי הסף (2013)  • הנסיך הירוק (2014) • שיח לוחמים. הסלילים הגנוזים (2015) • פרינסס שואו (2016) • בן-גוריון, אפילוג (2017) • ארץ זרה (2018) • יונתן אגסי הציל את חיי (2019) |  |
| העשור השלישי של המאה העשרים ואחת | לאה צמל, עורכת דין (2020) • שפר בדרך להוליווד (2021) • מחברות שחורות (2022) • אם זה נגמר - ענבל פרלמוטר (2023) |  |
לאה צמל (2019)
לואיטפולד, הנסיך העוצר של בוואריה

לואיטפולד, הנסיך העוצר של בוואריה (בגרמנית: Prinzregent Luitpold Karl Joseph Wilhelm Ludwig von Bayern;‏ 12 במרץ 1821 – 12 בדצמבר 1912) היה נסיך מבית ויטלסבאך, ששימש כעוצר (שליט) ממלכת בוואריה.
ביוגרפיה

לואיטפולד נולד בווירצבורג, שהשתייכה לממלכת בוואריה, והיה בנם השלישי של לודוויג הראשון מלך בוואריה ותרזה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ואחיהם הצעיר של מקסימיליאן השני, מלך בוואריה ואותון, מלך יוון. מצד אחד אבותיו, יוהאן השני, דוכס בוואריה, היה הוא נצר לשושלות הקיסרים הביזנטים קומננוס ולסקאריס.
בשנת 1835 הצטרף לואיטפולד לצבא הבווארי, ובשנת 1848 במהלך מהפכות אביב העמים, תיווך בין אביו לקהל המפגינים. במהלך מלחמת אוסטריה–פרוסיה פיקד לואיטפולד על הדיוויזיה הבווארית ה-3, ובשנת 1869 מונה למפקח הכללי של הצבא הבווארי. במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה ייצג לואיטפולד את ממלכת בוואריה במטכ"ל הגרמני, ובמסגרת תפקידו העביר את אישורו של לודוויג השני, מלך בוואריה, על הקמת האימפריה הגרמנית עם מלך פרוסיה כקיסר האימפריה, ואף ייצג את בוואריה בטקס באולם המראות בורסאי.
ב-10 ביוני 1886 הכריזה ממשלת בוואריה באופן רשמי על היות לודוויג השני, מלך בוואריה בלתי שפוי ובלתי ראוי להחזקת סמכויות שלטוניות כלשהן, ועל מינוי דודו לואיטפולד לעוצר רשמי של הממלכה. ב-13 ביוני 1886 מת לודוויג השני, אך לואיטפולד המשיך לכהן כעוצר, עקב היות אוטו, מלך בוואריה בלתי שפוי.
ב-12 בדצמבר 1912 מת לואיטפולד, ובנו לודוויג מונה לעוצר במקומו.
משפחתו

ב-15 באפריל 1844 התחתן לואיטפולד בפירנצה עם אוגוסטה פרדיננדה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של לאופולד השני, הדוכס הגדול של טוסקנה ומריה אנה, נסיכת סקסוניה, ממנה היו לו 4 ילדים:
לודוויג לואיפולד יוזף מריה אלואיס אלפריד (1845–1921)
לאופולד מקסימיליאן יוזף מריה ארנולף (1846–1930)
תרזה שרלוטה מריאנה אוגוסטה (1850–1925)
פרנץ יוזף ארנולף אדלברט מריה (1852–1907)
לואי האג

| --- | --- |

 לידה:  17 במרץ 1806 טורנה, בלגיה 
 פטירה:  9 במרץ 1885 (בגיל 78) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 תחום יצירה:  ציור, הדפס אבן
 
הכניסה לקברי המלכים בירושלים; ליתוגרפיה של לואי האג לציור של דייוויד רוברטס, 1842
טקס פתיחת
התערוכה הגדולה בארמון הבדולח, לונדון, 1851; ציור של לואי האג
אולם התווך במסגד איה סופיה, איסטנבול; ליתוגרפיה של לואי האג, 1852
לואי האג (Louis Haghe;‏ 17 במרץ 1806, טורנה, בלגיה – 9 במרץ 1885, רובע למבת', לונדון, הממלכה המאוחדת) היה צייר, תחריטן ואומן ליתוגרפיות ממוצא בלגי שפעל באנגליה.
קורות חייו ופועלו

אביו וסבו של לואי האג היו אדריכלים. בצעירותו הוכשר לציור בצבעי מים אך שלח ידו בטכניקה החדשה של הדפסי אבן. האג מצא תעסוקה במקצועו באנגליה ועקר אליה ב-1823. בסביבות 1830 חבר לוויליאם דיי (אנ') ויחד ייסדו את מפעל הליתוגרפיות הנודע שלהם – Day & Haghe, שהיה החלוץ בהדפסות ליתוגרפיות צבעוניות (אנ'). ב-1837 זכו למינוי "ליתוגרפים של המלכה ויקטוריה ושל המלכה-האלמנה, המלכה אדלאידה". עוד קודם לכן, בימי המלך ויליאם הרביעי, התמנה ל-Draughtsman to his Majesty.
המיזם השאפתני ביותר של האג היה הכנת 250 ליתוגרפיות לששת כרכי ספרו של דייוויד רוברטס מ-1842–1849, "ארץ הקודש, סוריה, אדום, ערב, מצרים ונוביה" (The Holy Land, Syria, Idumea, Arabia, Egypt, and Nubia). הליתוגרפיות נוצרו על סמך הרישומים שיצר רוברטס במסעותיו והוכנו תחת פיקוחו. צביעת הדפסי האבן נעשתה בשיטות שונות החל מהדפסת לוחות נפרדים להפקת מגוון צבעים וכלה בצביעה ביד. רוברטס שיבח את עבודתו של האג: ש"לא רק התעלה על עצמו, אלא הצליח להחדיר באמצעות האבן את האופי הנקי, הפשוט והמדויק של הציורים, בשלמות שרק אמן כמוהו יכול להגיע אליה".
האג עצמו הפיק מנסיעותיו באירופה בשנים 1840–1850 אוסף גדול של רישומים אדריכליים, בעיקר של בניינים היסטוריים. חלקם פורסם ב-1850 בסדרת "רישומים מבלגיה ומגרמניה". ב-1852 פרסם סדרת ליתוגרפיות "מראות איה סופיה" לפי ציוריו של האדריכל השווייצרי גַספַּרֶה פֿוֹסאטי (אנ') שעסק בחידוש פניה של הכנסייה ביוזמת הסולטאן אבדילמג'יט הראשון.
לואיס האג פרש ב-1852 מעבודתו בעיבוד ליתוגרפיות והתמקד ביצירה אמנותית מקורית משלו. הוא הִרבה לצייר בצבעי מים ומיעט בציור בצבעי שמן. הנושאים שהעדיף לצייר היו אירועים מחיי ציירים נודעים וכן פנים בניינים כגון אלה של עיריות וכנסיות. יצוין כי האג צייר ביד שמאל בגלל עיוות מלידה ביד ימינו. האג היה במקימי אגודת הציירים בצבעי מים (אנ') ב-1832, במרוצת השנים הציג את עבודותיו בחסותהּ ובשנים 1873–1884 כיהן כנשיאהּ.
לואי האג מת ב-1885 בלונדון, העיר שבה חי ופעל רוב חייו. אחיו הצעיר צ'ארלס האג (אנ') היגר אף הוא לאנגליה והועסק בחברת Day and Haghe גם אחרי פרישתו של אחיו לואי.
הערות שוליים

↑  בעת לידתו הייתה העיר טורנה חלק מהקיסרות האוסטרו-הונגרית (בהתאם להסכם אוטרכט), ב-1815 הפכה טורנה לחלק מהולנד, ומ-1830 – לחלק מבלגיה
↑  יהושע בן-אריה, צייריה וציוריה של ארץ-ישראל במאה התשע-עשרה, יד יצחק בן-צבי, 1993, עמ' 99
↑  Drawings In Belgium & Germany; הסדרה הוקדשה ללאופולד הראשון, מלך הבלגים; פרטי הפרסום נתונים באתר האקדמיה המלכותית לאמנויות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278599705171  PLWABN: 9810688252405606  AGSA: 9532  BnF: cb12107624z (data)  DSI: 1482  GND: 136781640  ISNI: 0000 0001 1489 7312  LCCN: n85814315  NGV: 9518  NKC: xx0132625  NLA: 35066561  NLG: 226467  NTA: 069150001  RKD: 35276  SNAC: w63f5mrf  SUDOC: 02945185X  TePapa: 972  Trove: 816712  ULAN: 500017271  VIAF: 32026932   WorldCat (עם VIAF): 32026932
כינת ציפורים

כינת ציפורים היא כינה כוססת (חרק קטן נושך), הנצמדת כטפילה לבעלי חיים בעלי דם חם, ובמיוחד לציפורים. כיני ציפורים ניזונות מנוצות, עור או לעיתים מדם. אין להם כנפיים, וחלקי הפה הנושכים שלהם מבחינים בינן לבין כינים אמיתיות, היונקות דם.
כמעט כל הציפורים המבויתות הן מארחות של לפחות מין אחד של כינת ציפורים. תרנגולות ועופות אחרים מותקפים על ידי סוגים רבים של כיני ציפורים. בדרך כלל, כיני ציפורים אינן גורמות נזק רב לציפור אלא אם כן היא נגועה בצורה חריגה כמו במקרה של ציפורים עם מקור פגום שאינם יכולים לטפל בעצמם כראוי.
במקרים כאלה, הגירוי מהכינים עלול לגרום לציפור לפגוע בעצמה על ידי גירוד. במקרים קיצוניים, הנגע עלול להפריע לייצור הביצים ולפיטום העופות. בניגוד לכינים אמיתיות, כיני עופות אינן נושאות מחלות זיהומיות. כיוון שכיני הציפורים התפתחו יחד עם המארחים הספציפיים שלהם, קשרים פילוגנטיים בין כיני ציפורים הם לפעמים שימושיים כאשר מנסים לקבוע קשרים פילוגנטיים בין ציפורים.
בעבר, כל הכינים הכוססות נחשבו לחלק מענף בשם מאלופגה (Mallophaga, שהתברר בהמשך כקבוצה פרפילטית) בעוד שהכינים היונקות משויכות לענף אח בשם אנופלורה (Anoplura). סיווג מחדש (Clay, 1970) שילב שני ענפים אלה לסדרה (או פרבו-סידרה) פתירפטרה (Phthiraptera), הכוללת 5 ענפים שבה כיני העופות שייכים לשני תתי-סדרות (או ענפים) - אמבליצרה ואישנוצרה. חלק מחברי תת-הסדרות הללו אינם טפילי ציפורים ולכן אינם כיני ציפורים.: 2010–202
המשפחות שהן טפיליות לציפורים הן:
תת-סדר אמבליצרה
משפחת Menoponidae - ציפורים, בעיקר תרנגולות.
משפחת Laemobothriidae - ציפורי מים וניצים.
משפחת Ricinidae - יונקי דבש וציפורי שיר.
תת-סדר אישנוצרה
משפחת Philopteridae - ציפורים, בעיקר תרגולות.
הערות שוליים

↑  "Bird louse" on Encyclopædia Britannica.
↑  "Bird louse". How Stuff Works?. HowStuffWorks, Inc. 2008-04-22. נבדק ב-2010-04-08.
↑  Cohen, Baker, Belchschmidt, Dittmann, Furness, Gerwin, Helbig, de Korte, Marshall, Palma, Peter, Ramli, Siebold, Willcox, Wilson and Zink (1997). Enigmatic phylogeny of skuas. Proc. Biol. Sci. 264(1379): 181–190.
↑  Gillot, C. Entomology 2nd Ed. (1995) Springer, מסת"ב 0-306-44967-6, מסת"ב 978-0-306-44967-3. Accessed on Google Books on 9 Apr 2010.
הפניות

"כינת ציפורים" . אנציקלופדיה בריטניקה מקוונת 2010. אוחזר ב-9 באפריל 2010.
לארי ניבן

| --- | --- |

 לידה:  30 באפריל 1938 (בן 86) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Laurence van Cott Niven 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ושברן, בית ספר קייט 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  מדע בדיוני קשה 
 יצירות בולטות:  עולם טבעת, הקיסם בעינו של אלוהים 
 תקופת הפעילות:  מ-1964 
 בן או בת זוג:  מרילין ניבן 
 פרסים והוקרה:  פרס הוגו לסיפור הקצר (1972)  פרס לוקוס לסיפור הקצר (2001)  פרס הוגו לסיפור הקצר (1975)  פרס הוגו לנובלה הטובה ביותר (1976)  פרס סיון לספר המתורגם הטוב ביותר (1979)  פרס הוגו לרומן הטוב ביותר (1971)  פרס נבולה לרומן הטוב ביותר (1970)  פרס לוקוס לרומן הטוב ביותר (1971)  פרס גרנד מאסטר של דיימון נייט (2015)  פרס הוגו לסיפור הקצר (1967)  פרס לוקוס לרומן מדע בדיוני (1985)  פרס אינקפוט  פרס דיטמאר 
 larryniven.net
 
לורנס ואן קוט ניבן (באנגלית: Laurence van Cott Niven; ‏נולד ב־30 באפריל 1938) הוא סופר מדע בדיוני אמריקאי. ספרו עולם טבעת (1970) זכה בפרסי הוגו, נבולה, דיטמאר ולוקוס. ב-2015 היה הסופר ה-31, שזכה בפרס ה"גרנד מאסטר" (הקרוי החל מ-2002 פרס דיימון נייט), פרס מפעל חיים, המחולק החל מ-1975 לסופר מדע בדיוני אחד, פעם בשנה או שנתיים, לצדו של טקס חלוקת פרס נבולה.
קורות חיים

ניבן נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה, למד מתמטיקה ופסיכולוגיה באוניברסיטת וושבורן שבקנזס ב־1962. מאז התגורר בפרברי לוס-אנג'לס, ועבד כסופר במשרה מלאה. ניבן הוא בעל ממון ללא תלות בעבודתו כסופר, לאחר שירש סכום כסף נכבד מסבו, אדוארד דונהי.
קריירה

ניבן הוא מחברם של מספר רב של סיפורים קצרים ורומנים מסוגת המדע הבדיוני, החל מסיפורו משנת 1964, The Coldest Place. הוא קיבל את פרס הוגו עבור הסיפור הקצר הטוב ביותר ב־1967 עבור כוכב נייטרונים, ב־1972 עבור Inconstant Moon, וב־1975 עבור The Hole Man. כמו כן, הוא זכה בפרס הוגו עבור הנובלטה הטובה ביותר ב־1976 עבור The Borderland of Sol.
ניבן נחשב לסופר מדע בדיוני "קשה" - כזה שבסיפוריו קיימת עקביות בלתי מתפשרת ונשמרים חוקי הפיזיקה הידועים, למעט אלו המכופפים בכוונה כחלק מהסיפור. בינו לבין קהילת חובבי המדע הבדיוני נוצרה מערכת יחסים מיוחדת בה חובבי המדע הבדיוני מחפשים חוסר עקביות בספריו ודואגים לידע אותו כשהם מוצאים כאלו, והוא בספריו מתייחס לקהילה זו. באחד מכנסי המדע הבדיוני בהשתתפותו ערכו החובבים הפגנה ונשאו שלטים "עולם הטבעת אינו יציב". עלילת ספר ההמשך "מהנדסי הטבעת" מתרכזת סביב ניסיון לפתור בעיה זו על ידי גיבורי הספר.
בספרו "נפילת המלאכים" (נכתב בשיתוף עם פורנל ופלין) הדמויות הראשיות הן של חובבי מדע בדיוני והספר כולו מהווה מחווה לחובבי המדע הבדיוני בכך שהוא גדוש באזכורים של תרבות זו וגיבוריה.
גם בסיפורי הפנטזיה והחרבות וכשפים שכתב, נשמרה אצל ניבן הגישה השכלתנית במסגרתה הסיפור מכיל בעיה אשר הגיבור מצליח לפתור אותה בדרך לוגית. הביקורת על יצירותיו היא בדרך כלל על כך שהדמויות שיצר רדודות בהרבה מהרקע הטכנולוגי והחברתי העתידני בספריו.
ניבן גם כתב תסריטים עבור תוכניות טלוויזיה מתחום המדע הבדיוני, בכלל אלה סדרת Land of the Lost המקורית ומסע בין כוכבים: סדרת האנימציה. אחד מסיפוריו הקצרים, Inconstant Moon, עובד לפרק מהסדרה בגבולות המסתורין.
סדרת הרומנים עולם טבעת, וכן רבים מסיפוריו הקצרים של ניבן, מתרחשים בעולם המרחב המוכר (Known Space), שבו האנושות חולקת את מערכות הכוכבים הקרובות למערכת השמש עם כתריסר גזעי חוצנים תבוניים, בכללם הקזינטי - גזע מלחמתי דמוי אריות או דובים, ובובני פירסון - גזע מתקדם טכנולוגית של הולכי על שלוש, בעברם חיות עדר צמחוניות; מלבד שלוש רגליים, יש לבובני פירסון שני ראשים (שאינם מכילים את המוח, המוגן בבית החזה), והם ידועים בפרנויה קהילתית שעזרה להם לשרוד ולהתפתח אבולוציונית. בני שני הגזעים משמשים לעיתים קרובות כגיבורים מרכזיים ביצירותיו.
בשנים האחרונות, רוב יצירתו של ניבן נכתבת בשיתוף עם סופרי המדע הבדיוני ג'רי פורנל או סטיבן בארנס.
בשנת 2008 ביקר ניבן בישראל בכנסים באוניברסיטת בר-אילן ובמכון ויצמן.
קריירה > רעיונות עתידניים

מרבים לדבר על הצלחותיו של ז'ול ורן בחיזוי המצאות עתידניות כמו הצוללת האטומית. לארי ניבן זכה עוד בחייו לראות כיצד מתחילה להתגשם אחת מהמצאותיו הספרותיות. הכוונה היא לסחר האיברים. בספרים וסיפורים קצרים במסגרת העתיד הקרוב ביקום המוכר פיתח ניבן את נושא השתלת האיברים ועבריינות האיברים (Organlegging שתורגמה לעברית כ"אבריינות"). אצל ניבן מחילה המדינה עונש מוות על מספר הולך וגדל של עבירות על מנת להשתמש באברי הנידונים להשתלה. חטיפות למטרת סחר איברים הן ענף פשיעה המוזכר בכמה וכמה מסיפוריו של ניבן, וגם הם מתארים תופעה שכבר אינה מוגבלת לספרות.
ביבליוגרפיה

להלן רשימת הספרים שהוציא ניבן, ושתורגמו לעברית, בצירוף השם באנגלית ושנת ההוצאה. זוהי אינה הביבליוגרפיה המלאה. ניתן לראות את הביבליוגרפיה המלאה באנגלית.
עולם של פטאאבים (1966) - World of Ptavvs
כוכב נייטרון (אוסף סיפורים קצרים) (1968) - Neutron Star
מתנה מכדור הארץ (1968) - A Gift from Earth
עולם טבעת (1970) - Ringworld בתרגומו של עמנואל לוטם הופיע בהוצאת מעריב בשנת 1983, תורגם שוב בהוצאת אופוס בשנת 2012 על ידי ורד טוכטרמן
מגונן (1973) - Protector בתרגומו של עמנואל לוטם הופיע בהוצאת כתר בשנת 1983
הקיסם בעינו של אלוהים (עם ג'רי פורנל) (1974) - The Mote in God's Eye
הזרוע הארוכה של גיל המילטון (1976) - The Long ARM of Gil Hamilton בתרגומו של עמנואל לוטם הופיע בהוצאת כתר בשנת 1985
עולם שמחוץ לזמן (1976) - A World Out of Time
פטיש השטן (עם ג'רי פורנל) - Lucifer's Hammer בתרגומה של שלומית קדם הופיע בהוצאת לדורי
מהנדסי הטבעת (1980) - The Ringworld Engineers
שליטי הטבעת (1996) - The Ringworld Throne בתרגומם של עמנואל לוטם ומרינה גרוסלרנר הופיע בהוצאת זמורה ביתן בשנת 2001
פארק החלומות (עם סטיבן בארנס) - (1980) - Dream Park
עצי האינטגרלים (1984) - The Integral Trees
מדרך רגל (עם ג'רי פורנל) (1985) - Footfall
טבעת העשן (1987) - The Smoke Ring
סדרה מתכנסת (אוסף סיפורים קצרים) (1979) - Convergent Series בתרגומו של שאול מוהל הופיע בהוצאת דגנית בשנת 2003
נפילת המלאכים (עם ג'רי פורנל ומייקל פלין) (1991) - Fallen Angels
הערות שוליים

↑  רשימת זוכי הפרס החל מ-1975
↑  ספריו של לארי ניבן שתורגמו לעברית, באתר סימניה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007518592205171  PLWABN: 9810614296705606  BIBSYS: 90950466  BNC: 000116425  BNE: XX1008833  BnF: cb119177491 (data)  CANTIC: a10844259  CiNii: DA02658100  GND: 11919807X  ICCU: CFIV052377  ISNI: 0000 0000 8115 1871  LCCN: n50000650  LNB: 000125462  MusicBrainz: 522809f7-6ddc-4062-9936-3ce6d95e0144  NDL: 00451389  NKC: jo20000082188  NLA: 35736019  NLG: 281761  NLK: KAC200300093  NSK: 000054348  NTA: 068927134  RERO: 02-A003642779  RSL: 000007181  SNAC: w62629m2  SUDOC: 027048594  Trove: 1063914  VIAF: 36922585   WorldCat (עם VIAF): 36922585
לובסטר אמריקאי

| לובסטר אמריקאי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
תת־מערכה:: סרטנאים
על־מחלקה:: Multicrustacea
מחלקה:: סרטנים עילאיים
סדרה:: מעשירי רגל
תת־סדרה:: Pleocyemata
משפחה:: נאפרופידיים
סוג:: Homarus
מין:: לובסטר אמריקאי
שם מדעי
 Homarus americanus ‏מילנה-אדואר, 1873
תחום תפוצה


לובסטר אמריקני או לובסטר אטלנטי או מחושתן אמריקני או מחושתן אטלנטי (שם מדעי: Homarus americanus) הוא מין של סרטן מהמשפחה נאפרופידיים המצוי בחופיה המזרחיים של צפון קנדה באוקיינוס האטלנטי.
מאפיינים

זהו מין גדול היכול להגיע לאורך 64 ס"מ ולשקול עד 20 ק"ג. בכך הוא הכבד בכל מיני הסרטנים, ואף הכבד ביותר בין פרוקי הרגליים. הוא קרוב משפחתו של לובסטר אירופי (Homarus gammarus) המגיע למשקל דומה. ללובסטרים צבתות ענקיות, גוף מוארך ושריון בצבע זהוב-כחול כשהצבתות והפנים אדומים. הלובסטר מצוי בימים עמוקים אך הנקבות עולות להתרבות במים רדודים יותר.
הלובסטר הוא טורף הניזון מיצורי ים כמו רכיכות, קווצי עור ורב זיפיות וכן מסרטנים אחרים וכן ניזון מנבלות. הוא חי לבדו למעט בעונת הרבייה אז מאות לובסטרים מגיעים למים הרדודים להטיל ביצים.
הלובסטר נתפס למאכל כפרי ים במגוון מסעדות. כמו יצורי ים רבים הלובסטר אינו כשר ביהדות.
הערות שוליים

↑  לובסטר אמריקאי באתר הרשימה האדומה של IUCN
לובסטר בצבע כחול
לבחור נכון (שיר)

| --- | --- |

 סינגל בביצוע אמיר דדון
 מתוך האלבום לבחור נכון
 יצא לאור:  8 ביוני 2016
 פורמט:  הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית
 סוגה:  רוק
 שפה:  עברית
 אורך:  3:35
 חברת תקליטים:  הליקון
 כתיבה:  אמיר דדון, אלדד ציטרין
 לחן:  דדון, ציטרין
 הפקה:  דדון, גלעד שמואלי
| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
יוסי חרסונסקי: 
לבחור נכון הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הישראלי אמיר דדון. השיר יצא לאור ב-8 ביוני 2016, כסינגל השלישי מתוך אלבומו השלישי של דדון, לבחור נכון, על ידי חברת התקליטים הליקון.
רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי אמיר דדון ואלדד ציטרין והופק על ידי דדון וגלעד שמואלי. השיר הוא בסגנון הרוק.
הסינגל עצמו סוקר על ידי יוסי חרסונסקי אשר ציין את השיר בחיוב והעניק לו ציון של ארבעה כוכבי זהב וחצי מתוך חמישה.
בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי וצבר נכון לסוף שנת 2022 כשבע חצי מיליון האזנות.
ביצוע של השיר בדואט במסגרת הופעה של ישי ריבו בסוף 2018 הועלה לרשת יוטיוב וזכה, נכון לספטמבר 2022, ליותר מ-21 מיליון צפיות.
וידאו קליפ

טרם פורסם הווידאו קליפ המלא של השיר, העלה דדון לערוץ היוטיוב שלו את האודיו הרשמי של השיר ב-8 ביוני 2016, בסמוך לצאת הסינגל.
נכון לאפריל 2023, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-25.6 מיליון.