stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרד הנעורים
הביקורת החברתית בסרט

בסרט קיימת ביקורת, המוסווית בין השורות באופן המתחייב, בהתאם לקוד הייז שנהג בסרטים משנות החמישים: היחס לנער ההומו. בסרט מתואר נער עדין, המאוהב בג'ים, ודחוי חברתית, בין השאר בגלל אותה התנהגות ספק עדינה - ספק נשית. נער זה מוכן לתת כה הרבה על מנת להתקבל על ידי החברה ולקבל מעט חיבה, ולשווא. הוא מנודה חברתית על ידי הכלל, הולך אחרי ג'ים גיבור הסרט, גם כאשר ג'ים נותר לבדו, ובסופו של הסרט נורה למוות. כך, מבלי שהמילה "הומוסקסואליות" תאמר בסרט, קיימת כאן גם אמירה חברתית שהקדימה את זמנה ב־30 שנה, תוך ביקורת על החברה הלא סובלנית, הדוחה אדם בגלל שונותו ובגלל אי הבהירות המגדרית שהוא מקרין.
בנוסף, הסרט מכוון זרקור אל התא המשפחתי, ואל מערכת החינוך והחוק, שלא מספקים מענה לבעיותיהם של הצעירים, בעולם מורכב ההולך ומסתבך.
הביקורת על המשפחה האמריקאית, האידיאלית לכאורה, היא בתיאור ההסוואה של הקשיים והלחצים, תוך העמדת פנים חברתית. בנוגע למערכת החינוך ולמשטרה, מבקר הסרט את הדעות הקדומות ואת חוסר הגמישות של הממסד, על תוצאותיה המרות.
אלים קטנים

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  טרי פראצ'ט 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  פנטזיה, הומור
 נושא:  דת, כמורה, אלוהים, השיטה האינקוויזיטורית 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1992 
 פרסים
 100 ספרי המדע הבדיוני והפנטזיה הטובים ביותר של NPR 
 סדרה
 סדרת ספרים:  עולם הדיסק
 
אלים קטנים (Small Gods) הוא השלושה עשר בסדרת ספרי "עולם הדיסק" של טרי פראצ'ט. הספר פורסם בשנת 1992, וטרם תורגם לעברית.
הספר הוא מיוצאי הדופן שבין ספרי עולם הדיסק בכך שאינו משתייך לאף אחת מתת הסדרות של הסדרה: אין לו ספרים קודמים או המשכים, והדמויות שמופיעות בו הן ייחודיות אליו, פרט למוות שמופיע מספר פעמים (כמו כמעט בכל ספרי הסדרה) ודמות נוספת שמגיעה להופעת אורח קצרצרה.
הספר שם דגש על עיסוק בדת ובפילוסופיה מנקודת מבט סאטירית; פראצ'ט מתאר את מערכת היחסים בין האל אום (Om) והנביא הנבחר שלו ברוד'ה (Brutha), ותוך כדי כך מותח ביקורת נוקבת על הדת הממסדית והדוגמות שלה, ומציע נתיב אלטרנטיבי של אמונה ויחסים בין האל ומאמיניו.
הספר נחשב על ידי רבים ממעריצי הסדרה לאחד החכמים והעמוקים בה. הוא מכיל אזכורים וציטוטים רבים (לרוב בעלי ממד קומי או סאטירי) לדתות והשקפות פילוסופיות רבות.
תיאור העלילה > עלילות נוספות

הסיפור מציג עלילה נוספת - של תנועת המרד באומניה המרוממת על כס את אחד מפילוסופי אפבה - דידקטילוס, אשר כתב ספר גאוגרפיה בו הוא מתאר את הצב הנושא את העולם השטוח. המורדים רואים בזאת סמל כנגד הדיכוי הדתי וביחד עם אחיינו של דידקטילוס מתכננים הפיכה צבאית באמצעות מעין טנק פרי פיתוחו המונע על ידי קיטור.
עלילה נוספת, המהווה גם סיפור מסגרת, היא של "נזיר ההיסטוריה" לו צה (Lu-Tze)- חלק ממסדר נזירים מאריכי ימים במיוחד אשר מטרתו לוודא שכל האירועים אשר אמורים להתרחש - יתרחשו. לו צה מפר את ההוראות ומתערב מספר פעמים באירועים - מציל את אום, מעודד את בראד'ה וגורם לתקלה בטנק אשר מאפשרת למרד להכשל ולבראד'ה להפוך לנביא.
דמויות מספרים אחרים

חלק מהדמויות המשניות בסיפור נמצאות כבר בספרים אחרים:
הספרן האורנגאוטן של האוניברסיטה הנעלמת מגיע להציל את הספרים שבאפבה מהשריפה.
זוהי הופעתו הראשונה של נזיר ההיסטוריה לו-צה, הוא המגיע למנזר במסווה של שרת אילם ומופיע במספר סצנות מפתח
טריוויה

מקודד הקול Vorbis נקרא על שם דמות מרכזית מהספר: וורביס ראש הקוויזיציה.
הארמייה השישית (ורמאכט)

| --- | --- |

סמל הארמייה
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:  ורמאכט ורמאכט
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  10 באוקטובר 1939 – 6 במאי 1945 (5 שנים)
 מקים היחידה:  ולטר פון רייכנאו
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה הפלישה לפולין הפלישה לצרפת החזית המזרחית קרב סטלינגרד מבצע יאשי-קישינב
 פיקוד
 מפקדים
הארמייה השישית הייתה ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם השנייה. הארמייה זכורה בעיקר בשל מעורבותה והשמדתה בקרב סטלינגרד.
מלחמת העולם השנייה > החזית המערבית

הארמייה הוקמה ב-10 באוקטובר 1939 על ידי שינוי שמה של הארמייה העשירית שפעלה בפולין, ולמפקדה מונה גנרל ולטר פון רייכנאו. מטרתה העיקרית הייתה להגן על גבולה המערבי של גרמניה כנגד התקפות בריטיות וצרפתיות.
במהלך הפלישה להולנד ובלגיה השמידה הארמייה את הביצורים באיבן אימאל, לייז' ונאמור. לאחר מכן השתתפה בפריצת ההגנה על פריז ב-12 ביוני 1940 ואגפה מצפון את הכוחות הנסוגים לכוון נורמנדי.
מלחמת העולם השנייה > החזית המזרחית

במבצע ברברוסה פעלה הארמייה במסגרת קבוצת ארמיות דרום. בינואר 1942, פון רייכנאו, שקודם בינתיים לדרגת גנרל-פלדמרשל, מצא את מותו בתאונת מטוס, לאחר שהועבר לבית חולים בעקבות התקף לב.
הפיקוד על הארמייה הועבר לידי פרידריך פאולוס, ראש המטה שלה לשעבר. במאי 1942 הותקפה הארמייה על ידי כוחות סובייטיים חזקים במסגרת מתקפה שנועדה לשחרר את העיר חרקוב, היא ספגה אבדות כבדות, אך במסגרת קרב חרקוב השני הצליחה לכתר ולהשמיד את מרבית הכוחות התוקפים בסיוע יחידות נוספות של קבוצת ארמיות דרום. ב-28 ביוני 1942 נפתחה מתקפת הקיץ הגרמנית. הארמייה השישית התקדמה, כמעט ללא התנגדות, מזרחה לכיוון העיר סטלינגרד. התקדמות הזרוע הצפונית של המתקפה הגרמנית, שכללה גם את הארמייה השישית הייתה כה מהירה, עד שהיטלר הורה לארמיית הפאנצר הרביעית לנוע דרומה לכיוון רוסטוב כדי לסייע להתקדמות הזרוע הדרומית של המתקפה. ללא הסיוע של ארמיית הפאנצר הרביעית הואטה התקדמות הארמייה השישית מזרחה, וייתכן שהוחמצה הזדמנות לכבוש את סטלינגרד לפני הגעת העתודות הסובייטיות לזירה. בסופו של דבר החליט היטלר להורות לארמיית הפאנצר הרביעית לחזור למשימתה המקורית, ולתקוף את סטלינגרד בסיוע הארמייה השישית. הארמייה השישית התקדמה אל העיר מצפון, בעוד שארמיית הפאנצר הרביעית נעה אליה מכיוון דרום.
מלחמת העולם השנייה > הקמה מחדש - החזית המזרחית

ב-3 במרץ 1943 היטלר הוציא פקודה להקמתה מחדש של הארמייה. למפקדה החדש מונה גנרל קרל-אדולף הולידט. הארמייה השתתפה בקרבות ברומניה ואוקראינה כחלק מקבוצת ארמיות דרום. בסוף אוגוסט 1944 כותרה הארמייה והושמדה ברובה על ידי כוחות הצבא האדום במסגרת מבצע יאשי-קישינב, אולם הפעם מפקדת הארמייה שרדה.
בסוף שנת 1944, הארמייה, שהוקמה מחדש בפעם השלישית, תחת פיקודו של גנרל מקסימיליאן פרטר-פיקו יחד עם הארמייה ההונגרית השנייה שהייתה תחת פיקודה, השמידו שלושה קורפוסי טנקים סובייטים בקרב דברצן.
הפיקוד הועבר לגנרל הרמן באלק בדצמבר 1944. בינואר 1945 הארמייה עמדה בראש מבצע קונרד, שנועד לשחרר את הכוחות הגרמנים שהיו מכותרים בבודפשט. המבצע הסתיים בכישלון.
אחרי כישלון מבצע קונרד הארמייה נסוגה לאזור אגם בלטון והארמייה השתתפה ונתנה חיפוי למתקפת אגם בלטון. אחרי כישלון המתקפה הארמייה החזיקה בקווים עד המתקפה הסובייטית במבצע וינה ב-15 במרץ 1945.
בסוף חודש מרץ, שאריות הארמייה התחילו בנסיגה לעבר וינה. הם נכנעו לכוחות צבא אמריקאים ב-9 במאי 1945 בכניעת גרמניה הנאצית.
מפקדים

גנרל-פלדמרשל ולטר פון רייכנאו (10 באוקטובר 1939 – 29 בדצמבר 1941)
גנרל-פלדמרשל פרידריך פאולוס (30 בדצמבר 1941 – 31 בינואר 1943)
גנרל אוברסט קרל-אדולף הולידט (5 במרץ 1943 – 7 באפריל 1944)
גנרל חיל התותחנים מקסימיליאן דה אנגליס (8 באפריל 1944 – 14 ביולי 1944)
גנרל חיל התותחנים מקסימיליאן פרטר-פיקו (17 ביולי 1944 – 22 בדצמבר 1944)
גנרל חיל השריון הרמן באלק (23 בדצמבר 1944 – 8 במאי 1945)
ראו גם

הארמייה השישית (האימפריה הגרמנית)
פרידריך פאולוס לאחר הכניעה לצבא הרוסי
החבורה הסימטרית

ערך זה עוסק בחבורת התמורות של מספר עצמים. אם התכוונתם לחבורת סימטריות של מבנה מורכב, ראו .
במתמטיקה, החבורה הסימטרית של קבוצה  \ X היא החבורה שאבריה הם הפונקציות החד-חד ערכיות ועל מ- \ X ל- \ X, עם פעולת הרכבת פונקציות. מקובל לסמן חבורה זו, שהיא הדוגמה הפשוטה ביותר לחבורת סימטריות, בסימון  \ S_{X} או  \ \operatorname {Sym} (X).
כאשר הקבוצה  \ X סופית, ניתן להניח שאבריה הם  \ X=\{1,...,n\}, ואז מסמנים את חבורת הסימטריות שלה ב- \ S_{n}, שבה יש  \ n! איברים הנקראים תמורות.
הגדרות וסימונים > מחזורים וחילופים

מחזור מסדר r הוא תמורה בה r איברים מחליפים ביניהם מקומות באופן מעגלי (נקרא גם אופן ציקלי). את המחזור מסמנים על ידי כתיבת אברי המחזור בתוך סוגריים עגולים, כאשר התמונה של כל אבר היא האיבר שרשום אחריו. לדוגמה,  \ f=(1\ 4\ 7\ 9)\in S_{9} הוא מחזור מסדר 4, שבו   \ f(1)=4,f(4)=7,f(7)=9,f(9)=1  ולכל שאר המספרים מתקיים  \ f(x)=x.
שני מחזורים נקראים זרים אם קבוצות האיברים שאותם הם לא משאירים במקום הן זרות. לדוגמה, המחזור  (1\ 2\ 9) זר למחזור  (4\ 8\ 5). מחזורים זרים מתחלפים. ניתן להציג באופן יחיד כל תמורה כהרכבה של מחזורים זרים באופן יחיד (עד כדי סדר). אורכי המחזורים בהצגה זו מהווים חלוקה, הנקראת מבנה המחזורים של התמורה.
מחזור באורך 2 נקרא חילוף.
הגדרות וסימונים > רישום תמורות באמצעות מטריצה

דרך נוספת לרשום תמורות באמצעות מטריצה דו-שורתית עם n עמודות. השורה הראשונה מייצג את המצב ההתחלתי של הרצף (בדרך כלל כל איבר נמצא במקומו הטבעי [1 במקום הראשון, 2 בשני, וכו']) ואילו השורה השנייה מייצגת את המצב של האיברים אחרי הפעלת התמורה עליהם. למשל:
הוא הייצוג במטריצה של מחזור מסדר-3 על הקבוצה {1,2,3}, שבו  \ f(1)=2,f(2)=3,f(3)=1.
שיטת כתיבה זו מסורבלת למדי ולרוב משתמשים בייצוג בעזרת מחזורים זרים.
הגדרות וסימונים > דוגמה לכפל (הרכבה) תמורות

יהיו  f=(1\ 3)(2)(4\ 5)={\begin{bmatrix}1&2&3&4&5\\3&2&1&5&4\end{bmatrix}}
ו- g=(1\ 2\ 5)(3\ 4)={\begin{bmatrix}1&2&3&4&5\\2&5&4&3&1\end{bmatrix}}
משמעות הסימון  f\cdot g היא התמורה המתקבלת מהפעלת g ואחריה את  f.  fg=(1\ 2\ 4)(3\ 5)={\begin{bmatrix}1&2&3&4&5\\2&4&5&1&3\end{bmatrix}}. (כי g מעביר את 1 ל-2 ולאחר מכן f משאיר את 2 במקום, וכן הלאה). יש לשים לב שבאופן כללי כפל תמורות אינו חילופי, כלומר  f\cdot g\neq g\cdot f.
סימן של תמורה

כאמור, חילוף היא תמורה שמחליפה שני איברים זה בזה ואת השאר היא משאירה במקום. ניתן להוכיח שכל תמורה יכולה להיכתב כמכפלה של חילופים. לדוגמה, קל לבדוק שכל מחזור מקיים את השוויון  (a\ b\ c\ d\dots y\ z)=(bc)(cd)\dots (yz)(za).
תמורה שניתן להציגה כמכפלה של מספר זוגי של חילופים נקראת תמורה זוגית, ואילו תמורה שהיא מכפלה של מספר אי-זוגי של חילופים נקראת תמורה אי-זוגית. למרות שההצגה של תמורה בתור מכפלת חילופים אינה יחידה, הזוגיות של מספר החילופים בכל שתי הצגות תמיד תהיה זהה, ולכן מושג הזוגיות של תמורה מוגדר היטב. בדוגמה של כפל התמורות,  g היא מכפלה של שלושה חילופים ולכן היא אי-זוגית בעוד  \ fהיא תמורה זוגית.
היות שמספר החילופים במכפלה של שתי תמורות הוא פשוט סכום מספרי החילופים בכל אחת מהתמורות, הזוגיות של מכפלת תמורות פועלת לפי אותם החוקים של חיבור מספרים שלמים. כלומר, מכפלה של תמורה זוגית עם תמורה אי-זוגית היא אי-זוגית, וכל צירוף אחר הוא זוגי.
אם מגדירים את פונקציית הסימן על ידי  \operatorname {sign} (f)=1 אם f תמורה זוגית ו- \operatorname {sign} (f)=-1 אם f היא אי-זוגית, אז ההעתקה \operatorname {sign} :S_{n}\rightarrow \{\pm 1\}\cong \mathbb {Z} /2\mathbb {Z}   היא הומומורפיזם של חבורות. גרעין ההעתקה, כלומר קבוצת התמורות הזוגיות, נקרא חבורת התמורות הזוגיות ומקובל לסמן אותו באות  A_{n}. זוהי תת חבורה נורמלית של  \ S_{n}מאינדקס 2, ויש בה לכן בדיוק  \ n!/2 איברים. עבור  n\geq 5, זוהי תת-החבורה הנורמלית הלא-טריוויאלית היחידה של  S_{n}.
הסימן של מחזור מאורך  k הוא  (-1)^{k-1}.
תכונות של החבורות הסימטריות

לכל החבורות הסימטריות (מסדר  \ n>2) יש מרכז טריוויאלי. האוטומורפיזמים של כל החבורות  \ S_{n} פרט לחבורה  \ S_{6} הם פנימיים (כלומר, מושרים על ידי הצמדה); לחבורה  \ S_{6} יש אוטומורפיזם חיצוני.  לכן החבורות  \ S_{n} (כאשר  \ n\neq 2,6) הן שלמות.
תכונות של החבורות הסימטריות > יוצרים

את החבורה הסימטרית אפשר ליצור בעזרת שני יוצרים: החילוף  (1\ 2) והמחזור  (2\ \cdots \ n). ההוכחה לכך מורכבת משלוש העובדות הבאות:
כל תמורה ניתנת להצגה כמכפלה של חילופים.
כל חילוף  (i\ j) ניתן להצגה כהרכבה של חילופים מהצורה  (1\ k) באופן הבא:  (i\ j)=(1\ j)(1\ i)(1\ j).
כל חילוף מהצורה  (1\ k) מקיים:  (1\ k)=(2\ \cdots \ n)^{(k-2)}(1\ 2)(2\ \cdots \ n)^{-(k-2)}.
ייצוג חשוב נוסף של החבורה הסימטרית ניתן על ידי אוסף החילופים  \sigma _{i}=(i\ i+1) עבור  1\leq i\leq n-1. אוסף היחסים על יוצרים אלו נוצר על ידי יחסי ההתחלפות של חילופים זרים (דהיינו,  \sigma _{i}\sigma _{j}=\sigma _{j}\sigma _{i} כאשר  |i-j|>1), יחס הצמה ( \sigma _{i}\sigma _{i+1}\sigma _{i}=\sigma _{i+1}\sigma _{i}\sigma _{i+1}) והיותו של כל חילוף אינוולוציה ( \sigma _{i}^{2}={\text{id}}).
תכונות של החבורות הסימטריות > מחלקות צמידות

הצמדה של מחזור שומרת על מבנה המחזור:  \sigma (i_{1}\ i_{2}\ \cdots \ i_{k})\sigma ^{-1}=(\sigma (i_{1})\ \sigma (i_{2})\ \cdots \ \sigma (i_{k})) ולפיכך מחלקות הצמידות ב- \ S_{n}מתאימות למבני מחזורים זרים.
תת-החבורות

לפי משפט קיילי, כל חבורה סופית מופיעה כתת-חבורה של חבורה סימטרית מגודל מתאים. משפט O'Nan-Scott (אנ') ממיין את תת-החבורות המקסימליות של החבורות הסימטריות. המיון מחלק את תת-החבורות המקסימליות לשלושה סוגים: לא-טרנזיטיביות, לא-פרימטיביות, ופרימיטיביות. בשני החלקים הראשונים התיאור פשוט, אבל בחלק האחרון יש להביא בחשבון את החבורות שהן כמעט פשוטות, ופרטי החלק הזה נשענים על משפט המיון.
תורת ההצגות

ההצגות הליניאריות האי-פריקות של החבורה הסימטרית  S_{n} נמצאות בהתאמה לחלוקות של n, ואכן מספר ההצגות האי-פריקות שווה ל-p(n). כמו בחבורות אחרות, תורת ההצגות המודולרית מורכבת יותר: ההצגות האי-פריקות מתאימות לחלוקות "p-רגולריות" (אלו שבהן כל חלק חוזר פחות מ-p פעמים), אבל יש גם הצגות אי-פרידות שאינן אי-פריקות.
ראו גם

סימטריה
תמורה
חבורת סימטריות
דטרמיננטה
חבורת התמורות הזוגיות
זאגרב

כיכר טומיסלב
זאגרב (בקרואטית: Zagreb, "מאחורי הצוק") היא עיר הבירה של קרואטיה והעיר הגדולה ביותר בה. זהו המרכז התרבותי, המדעי, הכלכלי והממשלתי במדינה, עם כ-790,017 תושבים, נכון לשנת 2011, וכ-1,107,623 תושבים במטרופולין זאגרב, הכולל את הערים סאמובור, וליקה גוריצה וזאפרשיץ'. העיר שוכנת בין מדרונותיו הדרומיים של הר מדבדניצה וגדתו הצפונית של נהר סאווה.
העיר נמצאת בחלקו הדרום-מערבי של האגן הפאנוני, שמתרחב עד לאלפים הדינריים, הים האדריאטי והמישור הפאנוני ומקשר היטב בין מרכז אירופה לים האדריאטי מבחינה תחבורתית.
פנס רחוב בעיר העליונה, גאגרב
נכון ל-2017 זאגרב היא העיר היחידה בעולם שבה נשמרת המסורת של הדלקת פנסי רחוב באופן ידני. ברחבי העיר העליונה של זארב gornji grad מפוזרים 246 פנסי גז. הפנסים נדלקים לקראת ערב ומכובים לפנות בוקר בידי שני עובדים נאמנים. הפנסים הראשונים הותקנו בעיר בשנת 1863.
היסטוריה > זאגרב המוקדמת

זאגרב הוקמה ככל הנראה בשנת 1094, כאשר המלך ההונגרי לדיסלאוס הקים את בישופות זאגרב, אולם לפני כן הייתה במקום עיר רומית בשם אנדאטוניה. ההתיישבות קאפטול, שכיום היא רובע בזאגרב, התפתחה סביב קתדרלת זאגרב, כמו גם היישוב המבוצר הסמוך גראדץ, שגם הוא כיום רובע בזאגרב. כיום גורני גראד, העיר העילית שבלב זאגרב, היא אחד הגרעינים העירוניים השמורים בקרואטיה. ב-1242 ההתיישבויות הללו הותקפו בידי הטטרים.
היסטוריה > המאות ה-17 וה-18

ב-1621 בחר הבאן של קרואטיה, ניקולה פרנקופן, בזאגרב כמקום מושבו. בהזמנתו של הפרלמנט הקרואטי הגיעו הישועים לזאגרב ובנו את בית הספר היסודי הראשון ואת הכנסייה והמנזר של סנט קתרין. ב-1669 הקימו הישועים גם אקדמיה שבה לימדו פילוסופיה ותאולוגיה, וכיום זוהי האוניברסיטה של זאגרב.
במהלך המאות ה-17 וה-18 ניזוקה זאגרב קשות מאש וממגפות. ב-1756 הועברה בירת קרואטיה לוואראז'דין, אך בעקבות אש שפרצה בעיר ב-1776, הוחזרה הבירה לעיר זאגרב.
היסטוריה > המאות ה-19 וה-20

במאה ה-19 הפכה זאגרב למרכזה של התנועה האילירית, וב-1850 נבחר ינקו קמאוף להיות ראש העיר הראשון.
ב-1862 נחנכה מסילת ברזל שחיברה את זאגרב עם סיסאק. שנה לאחר מכן נפתח מפעל הגז הראשון בזאגרב, וב-1878 נפתח בעיר גם מפעל מים. לאחר רעידת האדמה ב-1880 ועד לפרוץ מלחמת העולם הראשונה פרחה העיר וקיבלה את המאפיינים שיש לה היום. ב-1891 הופעלה בעיר החשמלית הראשונה, שהייתה רתומה לסוסים. העיר זאגרב המשגשגת הזמינה מבנים מפוארים רבים, פארקים ומונומנטים, וגם תיאטראות, בתי קולנוע ומוזיאונים רבים, ובשנת 1907 נבנתה בעיר גם תחנת כוח.
לפני מלחמת העולם הראשונה הורחבה העיר באופן משמעותי ונבנו בה שכונות. בשנות ה-20 של המאה ה-20 גדלה אוכלוסיית זאגרב בשיעור של 70%. ב-1926 החלה לשדר תחנת הרדיו הראשונה בזאגרב, וב-1947 נפתח היריד של זאגרב. במהלך מלחמת העולם השנייה הייתה העיר לבירת המדינה העצמאית של קרואטיה ובסופה השתלטו עליה הפרטיזנים של צבא השחרור העממי של יוגוסלביה.
היסטוריה > זאגרב המודרנית

האזור שבין הכביש המהיר ונהר סאווה שוקם במהירות לאחר מלחמת העולם השנייה. באמצע שנות ה-50 נבנו אזורי מגורים חדשים בדרום העיר ליד הנהר, באזור שנקרא "נובי זאגרב" (זאגרב החדשה), והעיר הורחבה גם במזרחה ובמערבה. מדרום לנהר נבנה נמל התעופה הבינלאומי זאגרב. העיר אירחה בשנת 1987 את האוניברסיאדה.
ב-1991 הפכה זאגרב לבירת המדינה שהתפצלה באותה שנה מיוגוסלביה. במאי 1995, במהלך מלחמת העצמאות של קרואטיה, הותקפה העיר בידי ארטילריה רקטית וכתוצאה מכך נהרגו שבעה אנשים.
גאוגרפיה

זאגרב שוכנת בצפון-מערב קרואטיה, במורדות הר מדבדיצה על גדת נהר סאווה, בגובה של 120 מטרים מעל פני הים.
גאוגרפיה > שכונות העיר

שכונות העיר (אוכלוסייה):
ברזוויקה (10,884)
רנומרק (38,762)
סוניה דוברובה (35,944)
דוניו גרד (45,108)
גרמניה דוברובה (61,388)
מקסימיר (49,750)
ססבטה (59,212)
סטניבק (41,257)
טרניה (45,267)
דמוגרפיה

זאגרב היא העיר הגדולה ביותר בקרואטיה והיחידה שבאזור המטרופוליני שלה יש כ-1.2 מיליון תושבים. ב-2001 נמנו במפקד 804,200 תושבים. 91.94% מאוכלוסיית העיר הם קרואטים (2001). באותו מפקד נמנו 40,066 בני מיעוטים אתניים כמו: סרבים (18,811), בוסנים (6,204), מוסלמים (4,030), אלבנים (3,389), סלובנים (3,225), בני רומה (1,946) ומונטנגרים (1,131).
הקהילה היהודית

יהודים התגוררו בזאגרב מהמחצית השנייה של המאה ה-14 ועד לגירושם מהעיר ב-1526 על ידי פרדיננד הראשון מלך הונגריה, בוהמיה וקרואטיה. בראשית המאה ה-18 שבו סוחרים ורוכלים יהודים לאזור וייסדו קהילות קטנות בכפרים ובעיירות שסבבו את זאגרב. כתב הסובלנות שהוציא יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה הוביל לראשית ההתיישבות היהודית בעיר. ב-1806 נוסדה רשמית הקהילה היהודית בזאגרב. לאחר הקרע ביהדות הונגריה התפצלו יהודי זאגרב לשתי קהילות קהילה נאולוגית גדולה וקהילה אורתודוקסית קטנה. לאחר כינון האימפריה האוסטרו-הונגרית זכו יהודי זאגרב לשוויון זכויות. ב-1867 הוקם בית הכנסת בזאגרב. ב-1910 מנתה הקהילה 4,233 נפשות וב-1931 נמנו בזאגרב 8,702 יהודים שנחלקו לשלושה קהלים: קהל נאולוגי, קהל ספרדי שמנה 625 נפשות וקהל אורתודוקסי שמנה 160 נפשות.
לאחר האנשלוס וחלוקת צ'כוסלובקיה ערב מלחמת העולם השנייה הגיעו לעיר מאות פליטים יהודים. ב-1940 הגיעה הקהילה לשיא גודלה, מנתה 12,000 נפשות והייתה השנייה בגודלה בקרב קהילות יהדות יוגוסלביה לאחר קהילת בלגרד. במהלך מלחמת העולם השנייה נכלל אזור זאגרב בשטחי מדינת קרואטיה העצמאית תחת ממשלת הבובות של האוסטאשה. החל מיוני 1941 ביצעו שלטונות האוסטאשה אקציות בעיר, עצרו אלפים מיהודי העיר וגירשו אותם למחנות מעצר זמניים ולמחנות ריכוז שונים בהם טבחו באלפים מהם. הנותרים גורשו למחנה ההשמדה יאסנובאץ. באוגוסט 1942 ובמרץ 1943 בוצעו שתי האקציות המרכזיות האחרונות בזאגרב בפיקוד ישיר של הגסטאפו. העצורים באקציות אלו שולחו בטרנספורטים ישירות לאושוויץ ולדכאו.
לאחר סיום המלחמה וכינון הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה שבה שארית הפליטה לעיר וחידשה את הפעילות הקהילתית. ב-1947 התגוררו בזאגרב 2,214 יהודים וכמחצית מהם עלו למדינת ישראל לאחר הקמתה או היגרו לארצות הברית. לאחר הקמת קרואטיה מונה שוב רב ראשי, והוקמו מוסדות חינוך ותרבות עם צביון יהודי מובלט. ב-2008 חל פילוג בקרב יהודי העיר, והם נחלקו לשתי קהילות: קהילת "בית ישראל", והקהילה היהודית המרכזית. ב-2022 התגוררו בזאגרב 1,400 יהודים. כמו כן פועל בעיר בית חב"ד.
שלטון מקומי

לעיר ראש עיר ומועצת עיר נבחרת בה 41 נציגים.
מוזיאונים

בעיר זאגרב כ-30 מוזיאונים וגלריות.
תחבורה > כבישים מהירים

בזאגרב עוברים ארבעה כבישים מהירים חשובים במדינה. הראשון הוא הכביש המהיר A6 מזאגרב לרייקה שאורכו 146.5 ק"מ. הכביש המהיר השני שקצהו בזאגרב הוא כביש A4, שמוביל מזאגרב לגבול ההונגרי ועובר מעל נהר מורה דרך ואראז'דין, ומעבר לגבול הופך לכביש ההונגרי M7 שמוביל לבודפשט הבירה ומסמל את הכביש הראשון שמוביל מרייקה לבודפשט. הכביש המהיר A3 הוא הכביש המהיר הישן ביותר בקרואטיה, שמתחיל במעבר הגבול ברגנה עם סלובניה, עוקף את זאגרב, ממשיך לאורך נהר סאווה, עובר בסלאבוניה ומסתיים במעבר הגבול בייקובו. הכביש הזה הוא גם אחד הכבישים העמוסים ביותר במדינה. כביש A1 הוא הכביש הישיר מזאגרב לספליט שעובר דרך קרלובץ, שיבניק וזאדאר ולאחר מכן ממשיך לדוברובניק.
תחבורה > תחבורה ציבורית

בזאגרב רוב התחבורה הציבורית היא חשמליות ואוטובוסים. לחשמליות יש 15 קווים ביום ו-4 קווים בלילה. בחלק העתיק של העיר יש גם פוניקולר.
השכלה גבוהה

אוניברסיטת זאגרב נוסדה בשנת 1669, ובנייניה פזורים על פני כל העיר. האוניברסיטה הוגדרה כאחת מ-500 האוניברסיטאות הטובות בעולם.
ספורט

מועדוני הכדורגל הפופולריים ביותר בזאגרב הם מועדון דינמו זאגרב, שאצטדיון הבית שלו, אצטדיון מקסימיר, נמצא בשכונת מקסימיר, ומועדון HNK זאגרב, שאצטדיון הבית שלו נמצא בסילביה סטרהימיר.
קבוצת הכדורסל ציבונה זאגרב היא קבוצה מובילה בקרואטיה ובאירופה, ומשורותיה צמח השחקן הנודע דראז'ן פטרוביץ', שהגיע עד ליגת ה-NBA וזכה להערצה אדירה בקרואטיה.
קבוצת הכדוריד זאגרב זכתה 24 פעמים ברציפות באליפות קרואטיה.
ביוני 2007 נערכה בה תחרות אליפות אירופה בג'ודו.
גלריה

בית האומנויות בזאגרב.
פסלו של המלך טומיסלב. ברקע בית האומנויות.
כנסיית מרכוס המבשר.
פסלו של באן ילצ'יץ'.
ארמון הבישוף.
הכניסה לבית הקברות מירוגוי.
מגדל לוטרשאק (Lotrščak).
הקתדרלה של זאגרב.
חנת הרכבת קולוד (Glavni Kolod)
ערים תאומות

איטליה בולוניה, איטליה (מ־1963)
גרמניה מיינץ, גרמניה (מ־1967)
רוסיה סנקט פטרבורג, רוסיה (מ־1968)
נורווגיה טרומסה, נורווגיה (מ־1971)
יפן קיוטו, יפן (מ־1972)
ארגנטינה בואנוס איירס, ארגנטינה (מ־1972)
פולין קרקוב, פולין (מ־1975)
פורטוגל ליסבון, פורטוגל (מ־1977)
פנסילבניה פיטסבורג, ארצות הברית, פנסילבניה (מ־1980)
הרפובליקה העממית של סין שאנגחאי, הרפובליקה העממית של סין (מ־1980)
הונגריה בודפשט, הונגריה (מ־1994)
אוסטריה וינה, אוסטריה (מ־1994)
בוליביה לה פאס, בוליביה (מ־2000)
בוסניה והרצגובינה סרייבו, בוסניה והרצגובינה (מ־2001)
סלובניה ליובליאנה, סלובניה (מ־2001)
מונטנגרו פודגוריצה, מונטנגרו (מ־2006)
הממלכה המאוחדת לונדון, הממלכה המאוחדת (מ־2009)
קוסובו פריזרן, קוסובו (מ־2010)
אלבניה טירנה, אלבניה (לא ידוע תאריך)
הערות שוליים

↑  Andreja Pruša Horvatić, The story of street lanterns of old Zagreb (and their caretaker), croatia2go, ‏19 בנובמבר 2018
↑  נכון לשנת 2001
↑  מרבית המוסלמים הם בוסנים, עם זאת מוסלמים סלאבים רבים מעדיפים להשתמש בהגדרה "לאום מוסלמי" שהייתה נהוגה ביוגוסלביה.
↑  הקהילה היהודית בזאגרב - מבוא, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמוד 128-127.
↑  אילת מאמו שי, ביקור בעיר האירופית שנשארה ידידותית ליהודים, באתר ynet, 14 באוגוסט 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552620705171  BNE: XX450974  BnF: cb120930183 (data)  GND: 4108914-5  ISNI: 0000 0004 0396 1851  LCCN: n79116205  MusicBrainz: 55f3682e-ff80-4f11-9ec9-8923608a6ee1  NARA: 10046428  NDL: 00628568  NKC: ge134603  NLG: 280829  NSK: 000048024  SELIBR: 160693  SUDOC: 029266661  VIAF: 123146146   WorldCat (עם VIAF): 123146146 
דגם בית הכנסת המרכזי בזאגרב שנחנך ב-1867 והוחרב על ידי שלטונות האוסטאשה ב-1942
סוכה במרפסת. זאגרב, 2017
קרונדור

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  22 ביוני 1993 
 סוגה:  משחק תפקידים ממוחשב
 פיתוח:  Dynamix 
 הוצאה לאור:  Sierra Entertainment 
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 דרישות תוכנה
 מצבי משחק:  משחק וידאו למשתתף יחיד 
 פלטפורמות:  DOS, Microsoft Windows 
 
קרונדור (אנגלית: Betrayal at Krondor) הוא משחק תפקידים ממוחשב המותאם למערכת ההפעלה DOS שפותח בידי חברת דיינמיקס והופץ בידי חברת Sierra בשנת 1993. המשחק מבוסס על מידקמיה, העולם שמופיע בסדרת ספרי "מלחמת הבקיע" של ריימונד אי. פייסט. המשחק התפרסם בזכות עושר הפרטים שבו, סגנון המשחק החופשי יחסית והעלילה המורכבת יחסית למשחקים מהז'אנר, והוא נחשב עד היום לקלאסיקה.
בשנת 1997 שחררה סיירה את המשחק בחינם לציבור כדי לקדם משחק דומה, Betrayal at Antara (שאינו המשך ישיר). עם זאת, החברה שמחזיקה כעת בזכויות על משחקי Sierra הצהירה כי המשחק אינו חופשי להפצה Liberated Games Forums: FAQs => General Liberated Games FAQ, web.archive.org, ‏2007-03-12.
תיאור המשחק

המשחק מחולק לתשעה פרקים, כאשר כל פרק נפתח בהקדמה סיפורית, ואחר כך עוברת השליטה לשחקן. נקודת המבט במשחק היא דרך עיני הדמויות, ורובו של המשחק מתרחש על גבי מפת העולם, שממנה ניתן לחקור חלקים נרחבים, בהתאם לפרק שבו נמצאות הדמויות. מעבר בין פרקים מתבצע לאחר שהושגה התקדמות עלילתית מסוימת - הדמויות מגיעות לעיר מסוימת, פותרות תעלומה מסוימת וכדומה.
העולם עשיר בפרטים - ישנם אויבים רבים, ערים ואוצרות חבויים. ידועות במיוחד תיבות האוצר שניתן לפתוח אותן באמצעות סיסמה, אותה יש לנחש בהסתמך על חידה שכתובה עליהן (כאשר חלק מהחידות הן קשות למדי).
שיטת הניסיון של הדמויות מבוססת על השליטה של הדמויות בכישורים מסוימים (החל בלחימה פנים אל פנים וכלה בפייטנות ומיקוח) אשר מיוצגת על ידי אחוזים, כאשר שיפור מושג בהדרגה ועל ידי שימוש בתכונה שאותה רוצים לשפר, זאת בניגוד למנגנון נקודות הניסיון המקובל בשיטות רבות.
יש מגוון רחב של פריטי ציוד. כלי נשק מתבלים ויש לתקן אותם באמצעות כלים מתאימים, וניתן להשתמש בתוספים שונים שמחזקים את כלי הנשק לקרב אחד. ניתן לקרוא ספרים כדי לשפר כישורים, ויש לדאוג למזון ולתאורה (בפרט יש לבדוק את המזון למקרה שהוא מקולקל או מורעל).
הקרבות הם מבוססי תורים ומתרחשים על לוח ריבועי שעליו נעות הדמויות ומסוגלות לתקוף, להטיל לחשים וכדומה. לעיתים קרובות קרב עשוי להיות מוכרע על ידי מכה חזקה מדויקת אחת, והקרבות נותרים שקולים לכל אורכו של המשחק. כל הקרבות מבוססים על אויבים שהוצבו מראש במפה - אין היתקלויות אקראיות, בניגוד למשחקים דומים רבים.
הגרפיקה של המשחק מבוססת על גרפיקה תלת־ממדית פשוטה ובסיסית לתיאור העולם, ותמונות מצולמות של הדמויות לסצנות העלילתיות.
עלילה

עלילת המשחק מפותחת למדי, בעיקר בהשוואה למשחקים מאותה התקופה, והדמויות הראשיות מפותחות היטב. הפעולות המתבצעות במשחק (כולל שיוף הנשק, למשל) מתוארות עם טקסט סיפורי. המשחק מבוסס על העולם של ריימונד אי פייסט, אך הוא לא היה מעורב בכתיבתו, אלא רק באישור מה שנכתב.