stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רנו 30
דגמים

רנו 30 דגם V6) L)
רנו 30 דגם V6) LS)
רנו 30 דגם V6) TL)
רנו 30 דגם V6) GTL)
רנו 30 דגם TX V6 (מנוע הזרקת דלק)
רנו 30 דגם TRX V6
רנו 30 דגם TS V6 (הדגם זכה במקום השלישי בתחרות מכונית השנה באירופה לשנת 1976. במקום הראשון זכתה ה"סימקה 1307", ובמקום השני ב.מ.וו סדרה 3).
רנו 30 דגם Turbo-D
ייצור לפי שנים

17,474 יחידות (בשנת 1975)
32,485 יחידות (בשנת 1976)
22,515 יחידות (בשנת 1977)
19,963 יחידות (בשנת 1978)
22,438 יחידות (בשנת 1979)
11,521 יחידות (בשנת 1980)
12,695 יחידות (בשנת 1981)
15,586 יחידות (בשנת 1982)
5,516 יחידות (בשנת 1983)
תמונות

רנו 30, דגם TX
רנו 30
רנו 30 דגם TRX
רנו 30 דגם TX
רנו 30 דגם TS, שנת 1983
רנו 30
רנו 30
ראו גם

רנו
דופין
רנו 5
רנו R8
רנו קרוול
רנו פואגו
רנו 17
רנו 18
רנו 25
פיג'ו 604
לקריאה נוספת

רנו 30 - נתונים טכניים  (1975 Renault 30 TS specifications, information, data )
שבוע המכשפות

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  דיאנה וין ג'ונס 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  פנטזיה
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת מקמילן 
 תאריך הוצאה:  1982 
 מספר עמודים:  210
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  כתר הוצאה לאור
 תאריך:  2006
 תרגום:  יעל ענבר
 מספר עמודים:  274
 סדרה
 סדרת ספרים:  העולמות של קרסטומנסי
 ספר קודם:  המכשפים של קפרונה
 הספר הבא:  תשע הנשמות של כריסטופר צ'אנט
 
שבוע המכשפות (באנגלית: Witch Week) הוא רומן פנטזיה מאת הסופרת הבריטית דיאנה וין ג'ונס שיצא לאור בבריטניה על ידי הוצאת מקמילן ב-1982, ובעברית על ידי הוצאת כתר ב-2006. זה הספר השלישי בסדרת העולמות של קרסטומנסי.
שבוע המכשפות קורה בפנימיית בית לארווד באנגליה, בעולם מקביל לשלנו. לאנשים רבים בעולם זה יש כוחות קסם, אולם שימוש בהם נחשב פשע שמוענש בהעלאה על המוקד. הספר מתחיל בדילמה של מורה בפנימייה שמגלה פתק שעליו כתוב: "מישהו בכיתה הזאת עוסק בכישוף".
תקציר העלילה

"שבוע המכשפות" מתרחש בבריטניה הגדולה חלופית, זהה לעולם שלנו למעט נוכחות של כישוף. אף על פי שכישוף הוא נפוץ, הוא בלתי חוקי ונענש בשריפה, מה שנאכף על ידי אינקוויזיציה מודרנית.
בבית לארווד, פנימייה שאליה נשלחים רבים מהילדים של מכשפים ומכשפות שהוצאו להורג, פתק שלפיו "מישהו בכיתה הזאת עוסק בכישוף" נמצא על ידי מורה. הוא פותח בחקירה פנימית של כמה תלמידים לא פופולריים בכיתה (נאן פילגרים וצ'ארלס מורגן), שמשלימים בהדרגה עם העובדה שהם בעלי כוחות קסם. מהומה מתרחשת בהדרגה כאשר קסם גורם לציפורים להופיע בכיתה, לגשם של נעליים, לקללה על תלמיד בכיתה שדבריו תמיד יתגשמו ומתיחות נוספות. כשהקסם יוצא לגמרי משליטה, אחד התלמידים בורח ומשאיר פתקים המאשימים את המכשפ/ה בשליטה בו. מנהלת בית הספר פונה לאינקוויזיטורים כדי למצוא את התלמיד הנעדר ולאתר את מקור הצרות.
ארבעה תלמידים נוספים בורחים מבית הספר, שניים מהם מבקשים עזרה ממערכת מחתרתית שעוזרת למכשפות לברוח לעולם אחר שבו כישוף חוקי. במקום זאת הם מקבלים כישוף שנועד לזמן עזרה ממקום לא ידוע, וכל חמשת התלמידים מגיעים למקום שבו הם אמורים להשתמש בו, ומזעיקים את הקוסם קרסטומנסי. הוא והילדים מסיקים שעולמם סטה מעולם 12B (שלנו) בתאונה היסטורית, שקשורה למזימת אבק השרפה. הם פועלים להערים על האינקוויזיציה המקומית ולמזג את ההיסטוריה שלהם, ובכך את עולמם, עם שלנו. מסתבר שרוב תלמידי בית הספר הם בעלי כוחות קסם וכולם יאבדו את כוחותיהם על ידי תיקון ההיסטוריה בדרך זו.
הערות שוליים

↑  שבוע המכשפות - דיאנה ווין ג'ונס, באתר הוצאת כתר
רחוב ארגמן

| --- | --- |
כרזת רחוב ארגמן
כרזת רחוב ארגמן
 מבוסס על:  הנובלה הצרפתית La Chienne
 בימוי:  פריץ לאנג 
 הופק בידי:  פריץ לאנג, ולטר ונגר 
 תסריט:  דדלי ניקולס
 עריכה:  ארתור הילטון 
 שחקנים ראשיים:  אדוארד ג'י רובינסון ג'ואן בנט  דן דוריה
 מוזיקה:  הנס סלטר 
 צילום:  מילטון קרסנר
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  28 בדצמבר 1945
 משך הקרנה:  103 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פשע, סרט דרמה, פילם נואר 
 תקציב:  1,202,007‏$
 הכנסות:  2,948,386‏$
 דף הסרט ב־IMDb
 
רחוב ארגמן (באנגלית: Scarlet Street) הוא סרט אפל אמריקאי משנת 1945 בבימויו של פריץ לאנג עם אדוארד ג'י רובינסון, ג'ואן בנט ודן דוריה בתפקידים הראשיים. את הציורים בסרט הכין ג'ון דקר. שלושתם שיחקו גם בסרט האפל האישה בחלון שנה קודם לכן, גם הוא בבימויו של לאנג. המשותף בין שני הסרטים הוא תיאור של אדם ישר הנסחף לפשע על ידי אישה פאם פאטאל.
התסריט מבוסס על הנובלה הצרפתית La Chienne ("הכלבה") שהומחזה ועובדה לסרט בשם זה בבימויו של ז'אן רנואר בשנת 1931. הסרט של פריץ לאנג הוא כעת ברשות הציבור ואינו מוגן בזכויות יוצרים.
תקציר העלילה

כריסטופר "כריס" קרוס (אדוארד ג'י רובינסון) הוא אדם בגיל העמידה העובד 25 שנים כקופאי ראשי בבית מסחר גדול לבגדים. לכבוד זה עורך לו מנהל החברה מסיבה חגיגית ומעניק לו שעון כהוקרה. כריס הוא אדם בודד שנישא לפני חמש שנים לאדל (רוזלינד איבן) אלמנת שוטר, כדי לצאת מהבדידות אבל היא ממררת לו את חייו.
בצאתו מהמסיבה הוא מבחין לאור הפנס ברחוב אפלולי גשום, בגבר מכה אישה. הוא ממהר למקום ומצליח להבריח את הגבר עם מטרייתו. הוא עוזר לאישה להתאושש והיא מציעה לו להיכנס לבר. לאחר שתית משקה אלכוהולי מתפחת ביניהם שיחה. היא מציגה את עצמה כקת'רין "קיטי" מארץ' הגרה עם חברתה ומתפרנסת מ"עבודות מזדמנות" (המילה זונה לא מוזכרת בסרט בהתאם לקוד הייז). כריס מציג את עצמו כצייר ונותן לה לחשוב שהוא אדם אמיד. הוא נשבה ביופייה של קיטי. היא מזמינה אותו לדירתה הקטנה אותה היא חולקת עם חברתה מילי (מרגרט לינסי). היא מספרת לכריס על מצבה הקשה והוא מסכים לתת לה 500 דולר אותם הוא גונב מאשתו ואחר כך גונב 1,000 דולר מקופת מעבידו.
לקיטי יש חבר/סרסור עבריין בשם ג'ים פרינץ (דן דוריה) שהיא נמשכת אליו אף על פי שהוא מכה אותה לפעמים. הוא נלהב מהרעיון לסחוט כסף מכריס "העשיר". בכסף שקבלה היא שוכרת דירה מרווחת ובה חדר שכריס יוכל לצייר לאחר שאשתו איימה עליו שתזרוק את כל ציוריו. כריס פוגש מדי פעם את ג'ים בחברת קיטי אך אומרת לו שהוא סתם "ידיד".
ג'ים מנסה למכור את ציוריו של כריס בעזרת בעל דוכן למכירת ציורים בגריניץ' וילג'. מבקר אמנות נודע בעיתון מתרשם מהציורים מבקר אצל קיטי שבלחצו של ג'ים היא אומרת שהיא הציירת ומוסיפה את חתימתה על הציורים. כשכריס מגלה זאת הוא דווקא מרוצה שציוריו מוצלחים.
היגינס, בעלה "המת" של אשתו (צ'ארלס קמפר) צץ לפתע ורוצה לסחוט את כריס. כריס מציע לו לגנוב את חסכונותיה של אדל בשעה שהיא לא תהיה בבית. כריס מכוון אותו דווקא שאדל בבית והיא תפגוש את בעלה "המת" ואז נישואיו יתבטלו. הוא עוזב את הבית עם מזוודה בכוונה לעבור לביתה של קיטי ולהציע לה נישואים. הוא פוגש שם שוב את ג'ים השנוא עליו. לאחר שג'ים עוזב הוא מציע לה נישואים והיא דוחה אותו בבוז. חמתו עולה והוא רוצח אותה בדקירות דוקרן קרח שג'ים הביא מקודם.
ג'ים מגיע ומוצא את קיטי מתה. הוא נעצר ובגלל עברו העברייני הוא נאשם ברצח ומוצא להורג. המעילה של כריס מתגלה והוא מפוטר מעבודתו אך הבוס שלו בוחר לא להגיש תביעה נגדו. כעת כריס הוא מובטל בודד עם רגשות אשמה על רצח שני אנשים. הוא מנסה להתאבד ללא הצלחה ונהפך לחסר בית שקולות הרפאים של קיטי מלווים אותו כל הזמן.
שונית המחסום הגדולה (סדרה)

| --- | --- |

דייוויד אטנבורו בשונית המחסום הגדולה.
 סוגה:  סדרת-טבע
 יוצרים:  BBC
 מדבבים:  דייוויד אטנבורו
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  3
 הפקה
 אורך פרק:  60 דקות
 שידור
 רשת שידור:  BBC One
 תקופת שידור מקורית:  30 בדצמבר 2015 – 13 בינואר 2016
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
שונית המחסום הגדולה (באנגלית: Great Barrier Reef) היא מיני-סדרת דוקומנטריה של ה-BBC, בקריינותו של דייוויד אטנבורו, הכוללת 3 פרקים באורך של 60 דקות ששודרה בין ה-30 בדצמבר 2015 ל-13 בינואר 2016. בנוסף 10 דקות מציגות את אתגרי העשייה של הסדרה וסיפורי הצלמים.
הסדרה כשמה עוסקת בחיים בשונית המחסום הגדולה שבצפון אוסטרליה. הסדרה הופצה גם ב-DVD בבלו-ריי. ליצירת הסדרה השתמשו היוצרים בספינה מסוג MV Alucia. היא גם מציגה את האתגרים של השונית כיום ומלווה גם בהסברי חוקרים כמו ג'ון מרשל (אנ') וקטי טוונסנד (אנ').
פרקי הסדרה

בנאים: הפרק מציג את החיים בשונית המחסום הגדולה, את אתגריה של שונית אלמוגים באשר היא והאלמוגים החיים בתוכה ואת הסיבה לריכוזיות הגדולה של החיים בשונית זו. כמו כן נראים הארכיפלגים והאטולים השונים הסובבים את השונית, ביניהם באי הלטאות. נראים בפרק גם מיני אלמוגים שונים לרבות אלמוגי מעמקים, טרפידים ושושנונים המחפשים לעצמם שושנת ים לחיות לצידה.
מבקרים: הפרק מציג את החיים המבקרים בשוניות האלמוגים, ביניהם פטישנים בשונית אוספריי, תטולה של צבי ים ירוקים באי ריין המושכת טורפים כמו אנפות, שחפיות, כריש שחור-סנפירים בעוד כריש טיגריסי ניזון מצבי ים בוגרים, יסעורים מחודדי-זנב באי האנפה ופרטי נודי שחורה מקננים על האיים, כמו כן נראית קבוצה גדולה של מנטות ענקיות המגיעים לקבל ניקוי מדגי נקאי ליד האי ליידי אליוט. נראים גם לווייתנים גדולי-סנפיר ולווייתני גוץ נודדים.
שרדים: הפרק מציג את אתגרי השונית השונים. ציקלונים גורמים לנזק כבד לאלמוגים ואחד הגרועים שבהם היה ציקלון יאסי (אנ'). עם זאת ספינות שטבעו בציקלון כמו SS Yongala משמשות לגדילת דור חדש של אלמוגים. החפת אלמוגים גם גורמת להם נזק וליצורים החיים בהם, אם כי פחות משפיעה על כריש הכותפת הייחודי. בעיות נוספות נגרמות בידי הכוכבן קוצני המתרבה וטורף אלמוגים, הלבנת אלמוגים שהחלה להופיע בשנים האחרונות עם ההתחממות העולמית. עם זאת דרך הרבייה של האלמוגים יכולה לשקם את השונית. הסדרה מסתיימת בשיחה של אטנבורו עם נשיא ארצות הברית ברק אובמה.
רצח באוריינט אקספרס (סרט, 2001)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  רצח באוריינט אקספרס מאת אגאתה כריסטי
 בימוי:  קארל שנקל
 הופק בידי:  מריון רוזנברג
 תסריט:  סטיבן הריגן
 שחקנים ראשיים:  אלפרד מולינה מרדית' בקסטר לסלי קארון פיטר שטראוס
 מוזיקה:  כריסטופר פרנק
 צילום:  רקס מיידמנט
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברה מפיצה:  Ardustry Home Entertainment LLC
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  22 באפריל 2001
 משך הקרנה:  100 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פשע, סרט דרמה, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 דף הסרט ב־IMDb
 
רצח באוריינט אקספרס (באנגלית: Murder on the Orient Express) הוא סרט טלוויזיה אמריקאי מסוגת "מי עשה את זה?" משנת 2001 שביים קארל שנקל, המבוסס על הרומן משנת 1934 "רצח באוריינט אקספרס" מאת אגאתה כריסטי בהשתתפות הרקול פוארו. גרסה זו של הרומן מתרחשת בזמן הווה, ומספר הדמויות שבה קטן מזה שבספר. את התסריט כתב סטיבן הריגן, ואת הפסקול המקורי הלחין כריסטופר פרנק.
תקציר עלילה

פוארו נוסע ברכבת המפורסמת האוריינט אקספרס. הוא פוגש במסעו את חברו בוק שעובד בחברת Compagnie Internationale des Wagons-Lits. בלילה השני מהיציאה מאיסטנבול הרכבת נעצרת כאשר מפולת סלעים חוסמת את המסילה. למחרת בבוקר מתגלה גופתו של המיליונר האמריקאי סמואל אדוארד רצ'ט שנדקר למוות.
מכיוון שאין טביעות נעליים מסביב לרכב, והדלתות היו נעולות, נראה שהרוצח נמצא עדיין בין הנוסעים בקרון של רצ'ט. פוארו ובוק מנסים לפתור יחד את התעלומה. הם נעזרים בכרטיסן פייר מישל.
המפתח לפתרון נמצא כשמתגלה מעורבותו של רצ'ט בטרגדיה של משפחת ארמסטרונג שאירעה שנים אחדות לפני כן בארצות הברית, בו נחטפה תינוקת ואחר כך נרצחה. ההשראה פרשת ארמסטרונג הבדיונית הייתה כנראה מקרה החטיפה של התינוק של צ'ארלס לינדברג.
צוות השחקנים

אלפרד מולינה – הרקול פוארו
מרדית' בקסטר – גברת קרוליין האברד
לסלי קארון – סיניורה אלוואראדו
אמירה קסאר – הלנה פון שטראוס
ניקולס צ'גרין – פייר מישל
טשה דה וסקונסלוס – ורה רוסקוב
דייוויד האנט – בוב ארבותנוט
אדם ג'יימס – ויליאם מקווין
דילן סמית' – טוני פוסקרלי
פיטר שטראוס – מר סמואל רצ'ט
פריץ ופר – וולפגנג בוק
קאי וייסינגר – פיליפ פון שטראוס
נטשה ויטמן – מרי דבנהם
ראו גם

"רצח באוריינט אקספרס" – סרט משנת 1974 בכיכובו של אלברט פיני בתפקיד פוארו
"פוארו" – פרק בסדרה בכיכובו של דייוויד סושה שודר בדצמבר 2010
רצח באוריינט אקספרס" – סרט בכיכובו של קנת בראנה בתפקיד פוארו
הערות שוליים

↑  "Murder on the Orient Express (2001 film)". Agatha Christie Wiki (באנגלית).
שוק טויוסו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  central wholesale market, שוק דגים 
 מיקום:  Toyosu 
 מדינה:  יפן 
 מפעיל:  Tokyo Metropolitan Central Wholesale Market 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 11 באוקטובר 2018
 תאריך פתיחה רשמי:  11 באוקטובר 2018 
 אדריכל:  ניקן סקי 
 קואורדינטות:  35°38′39″N 139°47′01″E﻿ / ﻿35.644166666667°N 139.78361111111°E﻿ / 35.644166666667; 139.78361111111
 אתר רשמי
 he
 
שוק הדגים טויוסו (מבוטא "טוֹיוֹסֵה"; ביפנית: 豊洲市場) הוא שוק הדגים ופירות הים הסיטונאי הגדול בעולם, שנמצא בטוקיו, בירת יפן.
היסטוריה

שוק טויוסו הוא שוק דגים ופירות ים בטוקיו, שנחנך בסוף 2018, והחליף את השוק הסיטונאי העירוני המרכזי של טוקיו - שוק הדגים צוקיג'י, לקראת אולימפיאדת טוקיו בשנת 2020.
פעילות השוק ואופיו

מתחם השוק נמצא במבנה, שאורכו 2 ק"מ, ונמכרים בו כ-400 סוגי דגים שונים.
בשוק מנהלים את המסחר, ומעבירים את הסחורה ליעדה. ניתן לצפות בתהליכי המסחר ובדגים מעמדות תצפית בקומה השנייה דרך מחיצות זכוכית.
בסמוך לשוק נמצאים שוק פירות וירקות ומבחר מסעדות.
פעילות השוק ואופיו > ימי פתיחה

השוק פתוח בכל יום למעט ימי ראשון ורביעי.
הערות שוליים

↑  אמיר מרום, 24 שעות בטוקיו, ידיעות אחרונות המוסף היומי מסלול, 1.5.2023, עמ' 4
רחוב בולשאיה דמיטרובקה

| --- | --- |

 מידע כללי
 אורך:  1 ק"מ 
 מיקום
 עיר:  מוסקבה
 רובע:  טברסקוי
 קואורדינטות:  55°45′45″N 37°36′48″E﻿ / ﻿55.7625°N 37.613333333333°E﻿ / 55.7625; 37.613333333333
 he
 
רחוב בולשאיה דמיטרובקה (ברוסית: Улица Большая Дмитровка) הוא רחוב במחוז האדמיניסטרטיבי המרכזי של מוסקבה ברובע טברסקוי.
מקור שמו של הרחוב הוא מהדרך המובילה לעיר דמיטרוב (אנ'). השם ידוע מאז המאה ה-14.
גלריה

בניין גוסטרוי, בניין מועצת הפדרציה של רוסיה
בית האיגודים
תיאטרון על שם סטניסלבסקי ונמירוביץ-דנצ'נקו (אנ')
בית מוזגיניך (אנ')
הערות שוליים

↑  Улица Большая Дмитровка описание и фото - Россия - Москва : Москва, www.votpusk.ru
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוסקבה ובנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שורון

שורון (באנגלית: lined paper stencil) הוא מוצר המאפשר כתיבת שורות בצורה ישרה. בעבר שימש השורון לכל אדם שרצה לכתוב בשורה ישרה כשלא היה נמצא ברשותו דף עם שורות. או כשרצה לכתוב בשורות ישרות על דף מהודר יותר בו לא מופיעות שורות. בשביל הרבה מבוגרים חפץ זה הוא נוסטלגיה.
כיום משמש מוצר זה בעיקר בשביל עיוורים כסיוע לכתוב בשורה ישרה למרות שאינם יכולים לראות שורות.
תיאור המוצר בעבר היה ניתן להשיג מספר גדלים של ה'שורון' בהתאם לגודל ומספר השורות הרצוי. כיום קיימות שתי וריאציות שניתנות להשגה:
1) גיליון פלסטי קשיח, שגודלו 21 x 27 ס"מ,
בעל 13 פתחים המקבילים למרווחי שורות
סטנדרטיים.
2) לוח פלסטי, שבצידו מסילה, עליה נע אנכית
סרגל, הניתן לקיבוע באמצעות סגר בצורת
פרפר. הסרגל מתוח לכל רוחב הקרש ובמרכזו
פתח בצורת שורה סטנדרטית. על הסרגל נעה
אופקית רצועת פלסטיק, הניתנת לקיבוע
.באמצעות וו, ומשמשת לקביעת שוליים.
אופן השימוש 1) יש להניח את הגיליון על גבי דף נייר
כך שהשורות יהיו מקבילות לשוליו העליונים
והתחתונים, ולכתוב בעט או בעיפרון בתוך
הפתחים, המשמשים גבולות עליונים ותחתונים
לכתב.
2) משחילים את הדף מתחת לסרגל ותופסים אותו
באמצעות אטב, המצוי בראש הקרש. מקבעים את
הסרגל בו רוצים לכתוב את השורה, מקבעים את
רצועת השוליים וכותבים בתוך הפתח. כאשר
רוצים לעבור לשורה הבאה יש צורך בפתיחת
הסוגרים וקיבועם שנית במקומות הכתיבה
המבוקשים.
שורו (מוזיקה)

| --- | --- |

כלי נגינה המשמשים בנגינת השוֹרוֹ (משמאל לימין): גיטרה בעלת 7 מיתרים, גיטרה, מנדולינה, חליל, קווקיניו ופאנדיירו
 מקורות סגנוניים:  פולקה, מזורקה, שוטיס, ואלס, קונטרה-דאנזה, לונדו, בטוק
 מקורות תרבותיים:  סוף המאה ה-19, ריו דה ז'ניירו, ברזיל
שוֹרוּ (בפורטוגזית: Choro; בכי) או שוריניו (בכי קטן) הוא ז'אנר מוזיקלי פופולרי ברזילאי שמקורו במאה ה-19.
למרות משמעות השם המרמזת על עצבות, הקצב תוסס ושמח, הדורש מיומנות טכנית ושליטה מלאה בכלי בו מנגנים, לצד יכולת אלתור.
חליל, מנדולינה וקווקיניו (כלי נגינה הדומה לגיטרה קלאסית עם חור עגול במרכזו) מבצעים את הסולו. כלי נגינה נוספים, כמו גיטרה, קלרינט ופאנדיירו מוסיפים לקצב.
כתוצאה מביטול העבדות בברזיל נוצרה אוכלוסיית נגנים חדשה שהנמנים עליה היו חסרי השכלה מוזיקלית ונהגו לנגן בצוותא. השפעת שילובם של מוזיקת הריקודים הסלוניים וכלי נגינה שהגיעו מאירופה עם בית המלוכה השפיעו על קבוצה זו והביאו להיווצרות הז'אנר.
בשנת 1870 ארגן ז'ואקים קלדו, נגן חליל, מלחין ופרופסור בקונסרבטוריון, קבוצת נגנים איכותית ובה שתי גיטרות, קווקיניו וחליל, בו נשף בעצמו. נגני כלי המיתרים ביצעו נגינה מאולתרת במתכוון, מעין דו-שיח בין נגינת הסולו לבין נגינת הלווי. מאפיינים אלה נשמרים עד היום בנגינת השורו. על אף שרק בעשור הראשון של המאה ה-20 הוכר השורו כז'אנר מוזיקלי, קלדו נחשב כאחת הדמויות החשובות בהתפתחותו.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 הלחין הייטור וילה לובוס 16 יצירות של מוזיקה קלאסית אשר הוקדשו לשורו, בהן ניתן להתרשם מאיכות הז'אנר.
בברזיל מציינים את "יום השורו הלאומי" ב-23 באפריל.
רנו 5

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  רנו 
 מודל קודם:  רנו 4 
 אורך:  3,521 מ"מ 
 
רנו 5, דור ראשון, 5 דלתות
רנו 5, TS, דור ראשון, 2 דלתות
רנו 5, דור ראשון, מבט ללוח הבקרה
רנו 5, דור שני
רנו 5, דור שני, 2 דלתות
רנו 5, דור שני, מבט לתא הנהג
רנו 5 (בצרפתית: Renault 5) היא מכונית סופרמיני שהושקה ב-28 בינואר 1972 מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית רנו אשר יוצרה בין השנים 1972–1996.
יוצרו מהדגם 5,580,626 יחידות, כשמחירה של הרנו 5 בצרפת, בתחילת שנת 1972, עמד על כ-10,000 פרנק צרפתי.
בצרפת יוצרו 5,276,630 יחידות, באיראן יוצרו 49,270 יחידות ובספרד יוצרו 30,790 יחידות.
דגם הרנו 7 אשר יוצר על ידי חברת ״FASA-Renault״ בספרד (חברת בת של רנו), היה מבוסס מכנית על ה-5. גם העיצוב דמה ל-5 מלבד תא המטען המרובע במקום הדלת החמישית.
ממשיך דרכו של הרנו 5 כיום הוא הקליאו.
גוף דגם ה-P.K אשר יוצר באיראן על ידי יצרנית הרכב "Pars Khodro" (אנ') התבסס על ה"רנו 5".
בינואר 2021 הודיעה רנו כי הוחלט לחדש את הדגם עם הנעה חשמלית. ביולי 2021 הוחלט לחדש גם את דגם רנו 5 טורבו, שהפך במרוצת השנים לדגם לאספנים.
דורות

דור ראשון 1972–1984, המכונה גם R5
דור שני 1984–1996, המכונה גם Supercinq (סופר 5)
דגמים

רנו 5 L
רנו 5 TL
רנו 5 LS
רנו 5 TS
רנו 5  GTL, (הושק בשנת 1976)
רנו 5 Alpine, (הושק בשנת 1976)
רנו 5 גורדיני
רנו 5  Le, (צפון אמריקה)
רנו 5 טורבו
מפרט טכני ומידות > דור ראשון

רנו 5 דור ראשון יוצר בצרפת, ספרד, ונצואלה, איראן, מקסיקו, סלובניה, ודרום אפריקה
גרסת 3 דלתות האצ'בק
גרסת 5 דלתות האצ'בק (משנת 1979, בספרד)
גרסת רנו 5 טורבו – יוצרו משנת 1980–1984 סך של 4,987 יחידות
מנוע  4 צילינדרים, 782 סמ"ק
מנוע 845 סמ"ק המפיק 27 כ"ס, ו-36 כ"ס
מנוע 956 סמ"ק המפיק 31 כ"ס ו-41 כ"ס
מנוע 1,108 סמ"ק המפיק 33 כ"ס ו-43 כ"ס
מנוע 1,289 סמ"ק המפיק 55 כ"ס
מנוע 1,397 סמ"ק המפיק 68 כ"ס
מנוע 1,397 טורבו, 8 שסתומים, המפיק 81 כ"ס ו-108 כ"ס (הושק ב-1982 עבור דגם "רנו אלפין 5 טורבו").
גלגל רזרבי – תחת מכסה מנוע
בלמי תוף בכל ארבעת הגלגלים
תמסורת ידנית – 4 מהירויות
תמסורת ידנית – 5 מהירויות
תמסורת אוטומטית – 3 מהירויות
אורך הרכב – 3,521 מ"מ
רוחב – 1,525 מ"מ
גובה – 1,410 מ"מ
בסיס גלגלים – 2,419 מ"מ
משקל – 730–810 ק"ג
מהירות שיא בדגם 1,397 טורבו – 179.9 קמ"ש
תאוצה בדגם 1,397 טורבו: 0–97 קמ"ש – 8.7 שניות
מפרט טכני ומידות > דור שני

רנו 5 דור שני יוצר בצרפת, ספרד וסלובניה
בבלגיה יוצרו בשנת 1989 כ-1,400 יחידות
גרסת 3 דלתות
גרסת 5 דלתות
גרסת רנו אקספרס (טנדר)
גרסת  GT טורבו קבריולה
מנוע 956 סמ"ק, 4 צילינדרים, המפיק 31 כ"ס, ו-41 כ"ס. מהירות שיא: 130 קמ"ש
מנוע 1,108 סמ"ק, 8 שסתומים המפיק 36 כ"ס, ו-48 כ"ס, מהירות שיא: 150 קמ"ש
מנוע 1,397 סמ"ק, 8 שסתומים המפיק 67 כ"ס, מהירות שיא: 155 קמ"ש
מנוע 1,397 טורבו, 8 שסתומים המפיק 88 כ"ס, 113 כ"ס, 118 כ"ס. מהירות שיא: 204 קמ"ש. תאוצה 0–100 קמ"ש – (7.5–7.9) שניות
מנוע 1,721 סמ"ק, 8 שסתומים, המפיק 60 כ"ס, ו-81 כ"ס. מהירות שיא: 170 קמ"ש. תאוצה 0–100 קמ"ש – 8.9 שניות. גרסת ה-1,721 סמ"ק מגיעה עם האבזור: הגה כח, חלונות חשמל, סן-רוף, מושבי עור, מערכת סטריאו – אודיו, ואופציה למיזוג אוויר
תמסורת 4 הילוכים – ידני
תמסורת 5 הילוכים – ידני
תמסורת 3 הילוכים – אוטומט
אורך הרכב – 3,591 מ"מ (3 דלתות), 3,651 מ"מ (5 דלתות)
רוחב – 1,584 מ"מ
גובה – 1,387 מ"מ (3 דלתות), 1,397 מ"מ (5 דלתות)
בסיס גלגלים – 2,407 מ"מ (3 דלתות), 2,467 מ"מ (5 דלתות)
משקל – 695–840 ק"ג
ראו גם

רנו
רנו 7
הערות שוליים

↑  חברת Pars Khodro - אתר הבית parskhodro
↑  הלל פוסק, זה עבד לפיאט 500, אז למה לא: רנו מחזירה לחיים את ה-5 המיתולוגית, באתר ynet, 14 בינואר 2021
↑  ניר בן זקן, המכונית הכי פרועה בהיסטוריה של רנו קמה לתחייה, באתר ynet, 28 ביולי 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007535091705171  NKC: ph118044
שונית וינסלו

|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 מיקום:  האוקיינוס השקט 
 קואורדינטות:  1°36′S 174°57′W﻿ / ﻿1.6°S 174.95°W﻿ / -1.6; -174.95
 נתונים מדיניים
 מדינה:  קיריבטי 
  (למפת קיריבטי מוגדלת) דרום טאראווה קיריטימטי קנטון האוקיינוס השקטשונית וינסלו(למפת קיריבטי רגילה) דרום טאראווה קיריטימטי קנטון האוקיינוס השקטשונית וינסלו
 
שונית וינסלו (באנגלית: Winslow Reef) היא שונית אלמוגים תת-מימית המצוייה במרכז האוקיינוס השקט, כחלק משרשרת איי פניקס השייכים לרפובליקת קיריבטי.
השונית מצויה במיקום 01°36′ דרום, 174°57′ מערב, בעומק של 11 מטרים מתחת לפני הים. רוחבה של השונית 1.6 ק"מ ממזרח למערב, ואורכה 0.8 ק"מ מצפון לדרום. השונית עשויה מאלמוגים ורודים ומחול אדום.
השונית מוזכרת במכתביו של הסופר רוברט לואיס סטיבנסון, אשר חיפש את השונית בשנת 1889 אך לא מצא אותה.
השונית באיי קוק

שונית נוספת בשם זה מצויה באיי קוק במיקום 20°38′ דרום 160°56' מערב.
רוסמרהולם

| --- | --- |

 כתיבה:  הנריק איבסן 
 סוגה:  המחזה העשוי היטב 
 הצגת בכורה:  ינואר 1887 
 שפה:  דנית 
 
רוסמרהולם, תיאטרון לסינג, 1906
רוסמרהולם (בנורווגית: Rosmersholm) הוא מחזה שנכתב בשנת 1886 בידי המחזאי הנורווגי הנריק איבסן. לדעתם של מבקרים רבים זו היא יצירת המופת של איבסן, שמשתווה לה אולי "ברווז הפרא" שנכתב בשנת 1884.

כפי שביטא הפרוטגוניסט שלו, רוסמר, נושא המחזה הוא שינוי פוליטי, שלפיו המעמדות השולטים באופן מסורתי מוותרים על זכותם לכפות את האידיאלים שלהם על יתר החברה,

אולם הפעולה היא לגמרי אישית, נסמכת על התנהגות מוסרית או בלתי מוסרית. רבקה, הגיבורה בעלת "החשיבה החופשית", שמה לעצמה למטרה לחתור תחת אמונותיו הדתיות והפוליטיות של רוסמר, בשל מעמדו הרם בקהילה. רבקה נטשה לא רק את הנצרות, אלא גם, בשונה מרוסמר, היא נטשה גם את כל העקרונות המוסריים שהנצרות הורישה לעולם, אחרי תהליך החילון.
הנפשות הפועלות

יוהנס רוסמר, כומר הקהילה לשעבר ובעליה של אחוזת רוסמרהולם
רבקה וסט, מתגוררת בביתו של רוסמר
אולריק ברנדל, מורהו של רוסמר בתקופת ילדותו
פטר מורטנסגור, עורך העיתון "מגדלור", שהאשים את רוסמר, כשהיה עדיין כומר, בניאוף
קרול, אחיה של ביאטה אשתו של רוסמר (התאבדה לפני תחילת המחזה), אשר מחזיק בהשקפת עולם דתית
גב' הלסט, סוכנת הבית של רוסמרהולם
תקציר העלילה

המחזה מתחיל לאחר התאבדות ביאטה, אשתו של רוסמר. רבקה עברה לפני כן להתגורר בבית המשפחה, רוסמרהולם, כחברה של ביאטה, והיא עדיין מתגוררת שם. ניתן להבין שהיא ורוסמר מאוהבים, אולם הוא מתעקש לאורך כל המחזה לטעון שהיחסים ביניהם הם אפלטוניים לחלוטין.
רוסמר, חבר מכובד מאוד בקהילתו, מתכוון לתמוך בממשלה שנבחרה זה עתה ובאג'נדה הרפורמיסטית, אם לא המהפכנית שלה. אולם, כאשר הוא מצהיר על כך בפני חברו וגיסו קרול, מנהל בית הספר המקומי, קרול זועם על מה שהוא רואה כבגידתו של חברו בשורשי המעמד השליט. קרול מתחיל לחבל בתוכניותיו של רוסמר, מעמת אותו עם יחסיו עם רבקה ומוקיע את הזוג בעיתון המקומי. רוסמר מתחיל להיתקף ברגשי אשמה, בהאמינו כעת שהתאבדותה של אשתו נגרמה בשל מעשיו ולא בשל מחלת הנפש שלקתה בה. הוא מנסה להימלט מתחושת האשמה במחיקת זיכרון אשתו על ידי כך שהוא מציע נישואים לרבקה. אך היא דוחה אותו מייד. קרול מאשים אותה בכך שהיא השתמשה ברוסמר ככלי לקידום האג'נדה הפוליטית שלה. היא מודה בכך שהיא דחפה את גברת רוסמר למעמקי יאוש עמוקים ובמובן מסוים בכך שעודדה את התאבדותה. – בתחילה כדי שתהיה לה עמדת כוח על רוסמר, אולם אחר-כך מכיוון שהיא התאהבה בו. בשל אשמת העבר שמכרסמת בה, היא אינה יכולה להיענות להצעת הנישואים של רוסמר.
הדבר מוביל לבסוף לקריסה במחזה בו לא רוסמר ולא רבקה אינם יכולים להיפטר מרגשות האשמה שלהם. היא מודה בחלקה בהריסתה של ביאטה, אולם היא גם חטאה בגילוי עריות עם מי שהוא לכאורה אביה המאמץ כשחשדה בכך שהוא למעשה היה ההורה הביולוגי שלה. חשדותיה מקבלים ביסוס בידי קרול כשהוא מנסה לסכסך בינה לבין רוסמר; כעת הם אינם יכולים עוד לבטוח זה בזו, או אפילו בעצמם. בנקודה זו רוסמר מבקש מרבקה להוכיח את מסירותה לו בבצעה התאבדות באותה הדרך שעשתה אשתו לשעבר – בכך שהיא תקפוץ לתוך הסכר. כשנדמה שרבקה נענית לכך, נותנת הנחיות למשיית גופתה מהמים, רוסמר אומר שהוא יצטרף אליה. הוא עדיין מאוהב בה, ומאחר שהוא אינו רואה אפשרות שהם יוכלו לשוב ולחיות יחדיו; הם ישימו קץ לחייהם ביחד. המחזה מסתיים כששניהם קופצים לסכר ומנהלת משק הבית, גברת הלסט, צורחת באימה: "
"האשה המתה לקחה אותם!"
תקציר העלילה > דמויות משנה

פעולותיהם של ברנדל ומורטנסגור אינן מניעות קדימה את העלילה, אם כי מורטנסגור חושף בפני רוסמר שביאטה שולחת לעיתון שלו מכתב המכחיש את השמועות לכך שבעלה בוגד בה עם רבקה: המחשבה על כך שאשתו אפילו התייחסה להאשמה חסרת בסיס זו, מה שהוביל אותה להחלטתה לשים קץ לחייה, מצערת את רוסמר מאוד.
בפעם הראשונה כעבור שנים רבות, ברנדל מגיע לרוסמרהולם כשבכוונתו להטיף לחופש פוליטי ורפורמות בעירו. הוא מגיע לבית מרזח אפל, משתכר, נאם וכינה את החברה "אספסוף", והשליכו אותו החוצה לביוב. הוא שב לרוסמרהולם אחרי התקרית, ומודיע על גוויעת האידיאלים שלו בעקבות הקורות אותו. כעת הוא ממליץ על גישתו של מורטנסגור הפרגמטי, שמאיץ ברוסמר לתמוך בתנועת הרפורמה בעודו עדיין נוצרי, חרף העובדה שרוסמר איבד את אמונתו. מורטנסגור זקוק לתמיכתו הפומבית של רוסמר כדי להראות שישנם אזרחים חשובים, מכובדים ודתיים שמסכימים עם האידאולוגיה שלו.
דימויים

הדימוי העיקרי במחזה הוא הסוס הלבן של רוסמרהולם, או כפי שרבקה קוראת "רוחות רפאים". רווחות שמועות על כך שהנפשות הפועלות ראו אותו לאחר התאבדותה של ביאטה. הסוס מסמל את העבר שסובב סביב אשתו המנוחה של רוסמר, ורודף את קרוביה שנותרו בחיים. נוכחותו של הסוס במותם מייצג את חוסר היכולת להתמודד עם הזיכרונות שפוקדים אותם. הסוס הלבן דומה ל"רוחות" אליהן מתייחסת גברת אלווינג בטרגדיה "רוחות" של איבסן משנת 1881.
איבסן בחר בשם רוסמר עבור הפרוטגוניסט שלו כהד מודע לאגדה הנורווגית על "רוסמר הבמנד", שד ים שמפתה נשים צעירות למות בטביעה; הוא מפתה
את רבקה לפתחו של אסון.

שמו המקורי של המחזה היה אמור להיות "סוס לבן", כדי להבליט את חשיבות המרכיב העל-טבעי במחזה.
תרגומים לעברית

הנריק איבסן, רוסמרהולם : מחזה בארבע מערכות; תרגום: נעמי בן-אמיתי : מבוא: גדעון שונמי; תל אביב : הוצאת אור עם, תשמ"ו 1986.