stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כיפה (יהדות)
כיום > סוגי כיפות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
כיפת קטיפה שחורה - חובשים בעיקר חרדים; ליטאים, חסידים וספרדים, וגם מעט מסורתיים. חלק מהחרדים יחבשו כיפת בד שחורה, בעיקר חרדים עובדים.
כיפה סרוגה - חובשים בעיקר דתיים לאומיים וגם מעט מסורתיים. כיפה סרוגה עשויה להיות בעלת צבע אחד או צבעים רבים, לשאת דוגמאות שונות ולהיות בגדלים שונים, מ"כיפת אסימון" ועד כיפה המכסה את רובו של השיער. הבדלים אלה יסמלו לרוב את תת-הזרם אליו משתייך חובש הכיפה ואת מידת אדיקותו, כך למשל כיפה גדולה בעלת צבע אחד ומסגרת בצבעים שונים בשוליה ('כיפת מרכז') תסמל דתיות לאומית שמרנית, כיפה קטנה ('כיפת שקל') תסמל דתי לייט, וכדומה. לעיתים יופיעו על הכיפה כיתובים וסמלים שונים (היכולים לבטא גם יחידה הצבאית שאליה משתייך החובש, קבוצת ספורט שהוא אוהד וכדומה).
ירמולקה - כיפה סרוגה לבנה גדולה ועבה, עם פונפון בקדקדה, אותה חובשים אנשי העדה החרדית וחסידי ברסלב.
כיפת נייר - כיפה לבנה העשויה מקרטון בציפוי בד דק. חובשים אותה חילונים ומסורתיים, לרוב כאלו שאינם חובשים כיפה ביום יום.
כיפת "נ נח" - כעין ירמולקה, עם כיתוב שחור גדול בשוליה 'נ נח נחמ נחמן מאומן', אותה חובשים ננחים.
כיפת "יחי אדוננו" - כיפה בד שחורה עם כיתוב בשוליה 'יחי אדוננו מורנו ורבנו מלך המשיח לעולם ועד', אותה חובשים חסידי חב"ד מהזרם המשיחיסטי.
כיפה בוכרית - כיפה גבוהה העשויה מבד שחור וצפוף, שעליה תפורים עיטורים צבעוניים. נפוצה בעיקר בקרב יוצאי בוכרה.
כיפה רקומה - כיפת קטיפה צבעונית רקומה בחוטים מוזהבים או מוכספים בדוגמאות שונות, יחבשו לרוב בני עדות המזרח, למשל יוצאי פרס.
כיפת משי צבעונית - חובשים לעיתים מסורתיים ובני עדות המזרח במועדים ובחגים.
כיפת עור/לבד - חובשים בדרך כלל יהודים מיהדות התפוצות, וכאלה שאינם רוצים להשתייך לשום ציבור.
"שבבניקים" עשויים לחבוש במהלך פעילויות מסוימות לא מקובלות במגזר שממנו באו, כיפה המייצגת זרם דתי שונה, בדרך כלל זרם דתי הנחשב אדוק פחות בעיני הזרם שאליו הם משתייכים, כדי שלא לבייש את הזרם הדתי אליו הם משתייכים.[דרוש מקור][מפני ש...]
כיום > בציבור החילוני

חילונים רבים נוהגים לחבוש כיפה במהלך טקסים דתיים, כגון: בר מצווה, לוויה, חתונה, אזכרה וקידוש, ובכניסה לבתי כנסת. בישראל רווח בעשורים האחרונים מנהגם של חשודים ונאשמים רבים, שאינם דתיים, בחקירות ובמשפטים פליליים, לחבוש כיפה לראשם לצורך שיפור תדמיתם, בעיקר בהופעתם בבית המשפט.
כיום > חבישת כיפה בקרב נשים

ביהדות האורתודוקסית מנהג חבישת הכיפה הוא של גברים בלבד. עם זאת, נשים נשואות מכסות את ראשן במטפחת, בכובע או בפאה נוכרית.
אצל הרפורמים והקונסרבטיבים הכיפה משמשת את שני המינים, ובדומה לגברים יש נשים החובשות אותה בשעת התפילה ומעט נשים שחובשות אותה בקביעות.
הרב הליטאי ישראל רוֹזֶנסון (1888–1940) חבוש בכיפה רבנית ליטאית – כיפה בצורת גליל בד נמוך
הכיפה כמסמלת השתייכות לקבוצה דתית מסוימת: כיפת נ נח
כיפה סרוגה
כיפה מבד
כיפות מנייר
כיפה בוכרית – נקראת כך משום שמקורה באזור הקהילות היהודיות במרכז אסיה – יהדות בוכרה
כיפת "יחי אדוננו" סטנדרטית המשתייכת לחסידי חב"ד
כיפת "יחי אדוננו" בהוספת 'דגל-משיח' בהזמנה אישית
ראו גם

כובע היהודים
לקריאה נוספת

דנצ'ו ארנון, כובעים בראש: על כיסויי ראש בארץ־ישראל ועל מה שמתחתם, תל אביב: עם עובד, תשנ"ה 1995.
אריה דוד וסרמן, ספר אוצר הכיפה : כיפות, כובעים ועטיפת הראש : הלכה ומנהג, חקר ועיון, ירושלים תשע"ה. (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  פרק י"ד הלכה ט"ו
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן צ"א, סעיף ג'
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן ב', סעיף ו'
↑  באור הגר"א לשולחן ערוך, אורח חיים, סימן ח, ב.
↑  "למה לובשים כיפה", תשובת הרב שי פירון באתר כיפה
↑  מהדורת "ביצחק יקרא" של משנה ברורה, סימן ב'
↑  שולחן ערוך הרב סימן ד'.
↑  שלמה קלוגר, האלף לך שלמה, אורח חיים סימן ג', באתר היברובוקס
↑  סימה זלצברג, עוז אלמוג - אנשים ישראל - שיער וכיסוי ראש של גברים בחברה החרדית
↑  יוסי מזרחי, ‏תופעה ישראלית: האסירים מתחזקים ובאים עם כיפה לבית המשפט, באתר ‏מאקו‏, 6 ביולי 2013
↑  איה קרמרמן, עבריינים, הכיפה לא מכפרת, באתר ynet, 13 ביוני 2011
↑  הרב ישראל רוזן, כיפת מגן: על ראש הגנב בוערת הכיפה, באתר ynet, 10 במאי 2012
↑  דנצ'ו ארנון, כובעים בראש, תל אביב: עם עובד, תשנ"ה 1995, עמ' 93.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007595336105171  LCCN: sh2012004161 
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
הרב יהודה אריה ממודנה, גלוי ראש
תלמידי ישיבה חרדים עם כיפות שחורות
קצין צה"ל עם כיפה לראשו
כיפת קטיפה שחורה מרמזת על השתייכות לזרם החרדי
בטקסים דתיים שונים מחולקות לעיתים קרובות כיפות עבור אלה שאינם נוהגים לחבוש כיפה כדרך קבע.
נשים רפורמיות חובשות כיפה
פיגוע הירי במחסום תרקומיא

| חלק מפיגועי טרור נגד ישראלים בישראל ובשטחים ב-2024 |
| --- | --- |
 תאריך:  1 בספטמבר 2024
 מקום:  מחסום תרקומיא, מערב הר חברון
 מטרה:  ישראלים
 קואורדינטות:  31°35′30″N 34°57′45″E﻿ / ﻿31.591773°N 34.962611°E﻿ / 31.591773; 34.962611
 סוג:  פיגוע ירי
 נשק:  רובה סער
 הרוגים:  3
 מבצע:   גדודי חללי אל-אקצא
 מניע:  טרור פלסטיני לאומני
  (למפת השפלה מוגדלת) מחסום תרקומיא(למפת השפלה רגילה) מחסום תרקומיא(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחסום תרקומיא(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחסום תרקומיא
 
פיגוע הירי במחסום תרקומיא היה פיגוע ירי שבוצע על ידי מחבלים פלסטינים ב-1 בספטמבר 2024 בכביש 35, סמוך למחסום תרקומיא שבמערב הר חברון. בפיגוע נרצחו שלושה שוטרים ישראלים.
הפיגוע

ביום ראשון, 1 בספטמבר 2024, בסביבות השעה 7:10 בבוקר, ירו מחבלים פלסטינים מרכב חולף לעבר שני שוטרים ושוטרת ממחוז ש"י, שהיו בדרכם לעבודתם בכביש 35, מזרחית למחסום תרקומיא שבמערב הר חברון. שלושת השוטרים נרצחו כתוצאה מהירי.
המחבלים נטשו את הרכב ממנו ביצעו את הירי ונמלטו מהמקום. צה"ל פתח במצוד אחר המחבלים בכפרים הסמוכים, והטיל כתר על העיירה אידנא.
אחד הנרצחים בפיגוע הוא רס"ם רוני שקורי משדרות, שבתו מור נרצחה בקרבות בתחנת המשטרה בשדרות ב-7 באוקטובר 2023. שני הנרצחים הנוספים הם פקד אריק בן אליהו מקריית גת ורנ"ג הדס ברנץ משדה משה.
גדוד ח'ליל א-רחמן, המסונף לגדודי חללי אל-אקצא, קיבל אחריות על הפיגוע, וזכה לשבחים מטעם חמאס.
אחר הפיגוע

כתשע שעות אחר הפיגוע, לוחמי דובדבן בהכוונת אמ"ן ושב"כ כיתרו מבנה שבו הסתתר המחבל שביצע את הפיגוע, ירו לעברו טיל נ"ט והרגו אותו. המחבל, מוהנד אל-עסוד, עבד כקבלן עבודות חשמל ובעברו שירת במשמר הנשיאותי הפלסטיני.
הערות שוליים

↑  ניר דבורי, אורי איזק, ‏פיגוע ירי ליד חברון: 3 ישראלים נרצחו, מצוד אחר המחבלים, באתר ‏מאקו‏, 1 בספטמבר 2024
↑  פיגוע בתרקומיא: 3 הרוגים מירי לעבר רכב משטרה, באתר "סרוגים", 1 בספטמבר 2024
↑  אלון חכמון,אבי אשכנזי,פלד ארבלי, ‏שלושה נרצחים בפיגוע ירי באזור מעבר תרקומיא, מצוד אחר המחבלים, באתר מעריב אונליין, 1 בספטמבר 2024
↑  עוזי ברוך, שלושה ישראלים נרצחו בפיגוע ירי בהר חברון, באתר ערוץ 7, 1 בספטמבר 2024
↑  אלישע בן קימון, מצוד נרחב אחר המחבלים מפיגוע הירי ליד חברון, כתר על הכפר אידנא, באתר ynet, 1 בספטמבר 2024
↑  השוטר רוני שקורי שנרצח בפיגוע הבוקר - הוא אביה של השוטרת מור שנרצחה ב-7 באוקטובר, באתר ערוץ 7, 1 בספטמבר 2024
↑  השוטרים אריק בן אליהו, רוני שקורי והדס ברנץ נרצחו בפיגוע ירי באזור חברון הבוקר, באתר ערוץ 7, 1 בספטמבר 2024
↑  Israeli officers killed in West Bank shooting amid deadly Jenin raids, Al Jazeera (באנגלית)
↑  Palestinian militants kill 3 Israeli police in the West Bank, AP News, ‏2024-09-01 (באנגלית)
↑  חוסל המחבל שהרג 3 שוטרים - והיה קצין במשמר הנשיאותי של אבו מאזן | תיעוד, באתר ynet, 1 בספטמבר 2024
We Shall Overcome

We Shall Overcome (בתרגום חופשי: "אנו נתגבר") הוא שיר מחאה אמריקאי שהפך לאחד מהמנוני התנועה לזכויות האזרח של ארצות הברית.
ג'ואן באאז בביצוע השיר, מתוך המצעד לוושינגטון למען תעסוקה וחירות, 1963 (שירתה מתחילה ב-00:50)
השיר זכה לפרסום נרחב כשזמר הפולק פיט סיגר עיבד לו מנגינה ושינה את מילותיו. הגרסה של סיגר היא הגרסה הידועה של השיר, שבוצעה בין היתר גם על ידי ג'ואן באאז, פיטר, פול ומרי, מהליה ג'קסון וברוס ספרינגסטין (שהוציא תקליט שלם של ביצועיו לשירי סיגר). השיר תורגם גם לעברית כ"אנו נתגבר".
מקורותיו של השיר במזמור גוספל שכתב הכומר צ'ארלס טינדלי מפילדלפיה ב-1901. טינדלי היה כומר בכנסייה המתודיסטית-אפיסקופלית האפריקאית, על פי משפטים וקטעי מזמור שהיה פופולרי בקרב קהילתו (צאצאי עבדים שברחו צפונה); ואף לססמאות שנישאו בפגישות הראשונות בין כורים לבנים ואפריקאים-אמריקאים עוד במהלך המאה ה-19. בשנת 1946 שרו אותו הפועלות השובתות של "חברת הטבק האמריקאית" (שרובן היו אפריקאיות-אמריקאיות) במהלך שביתתן בצ'ארלסטון (דרום קרולינה). עם זאת, סיגר שינה כאמור את המילים פעם נוספת ועיבד את הלחן.
בשנות ה-2000, נעשה בשיר שימוש למחאה נוספת, מעבר למאבק לשוויון זכויות האפריקאים-אמריקאים. כך, למשל, הופיעה באאז ב-2006 ושרה את השיר המפורסם, במחאה על ניסיון להרוס גן ירק בקליפורניה.
ב-2008, בעת שביקר נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש הבן בכנסת, הניפו חברי כנסת מסיעת רע"ם-תע"ל שלטים עליהם נכתב "We Shall Overcome" לצד תמונות ילדים שנהרגו במלחמת עיראק וברצועת עזה (כמחאה על המצב הקיים בשני מקומות אלה).
לאחר דיון משפטי אודות זכויות היוצרים של השיר בשנת 2018, המפיץ בעל זכויות היוצרים, שחרר אותו מזכויות יוצרים עקב פשרה בבית המשפט.
הערות שוליים

↑  ג'ואן באאז עברה להתגורר על צמרת עץ, באתר וואלה, 25 במאי 2006
↑  שחר אילן, ח"כים ערבים מחו נגד נאום הנשיא והוצאו מהאולם, באתר הארץ, 16 במאי 2008
↑  Karr, Rick (11 בספטמבר 2017). "Federal Judge Rules First Verse Of 'We Shall Overcome' Public Domain". NPR. נבדק ב-11 בספטמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Wolf Haldenstein Frees the Copyright to we Shall Overcome, the US's Most Powerful Song". Wolf Haldenstein. נבדק ב-3 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: bc77d8f3-c4ca-3830-8a2c-a01cb88f8a7e 
ערך זה הוא קצרמרבנושא שירים ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הפיגוע בדגסטן (2024)

| חלק מהטרור ברוסיה |
| --- | --- |
בית הכנסת בדרבנט
בית הכנסת בדרבנט
 תאריך:  23 ביוני 2024
 מקום:  דרבנט ומחצ'קלה שבדגסטן, רוסיה רוסיה
 מטרה:  יהודים, נוצרים ושוטרים
 סוג:  פיגוע ירי
 נשק:  רובים בסגנון AR-15, רובי קלאצ'ניקוב, בקבוקי תבערה
 הרוגים:  15
 פצועים:  26 
 מספר מפגעים:  לפחות 6
 מניע:  טרור אסלאמי
 
הפיגוע בדגסטן הוא פיגוע טרור כפול שאירע ב-23 ביוני 2024 בדרבנט ובמחצ'קלה שברפובליקת דגסטן ברוסיה. בדרבנט, הפיגוע כוּון לבית כנסת ולכנסייה אורתודוקסית מזרחית. במקביל, במחצ'קלה הותקפה עמדת משטרה. ראש רפובליקת דגסטן, סרגיי מליקוב, דיווח כי 15 שוטרים וכמה אזרחים נרצחו בהתקפות. שישה מחבלים נהרגו בידי כוחות הביטחון.
רקע

אזור צפון הקווקז של רוסיה היה רויי עימותים מאז שנות ה-90. אזור זה המאוכלס ברוב מוסלמי, חווה שתי מלחמות משמעותיות שכללו את הרפובליקה הצ'צ'נית הבדלנית משנת 1994 - מלחמת צ'צ'ניה הראשונה ומלחמת צ'צ'ניה השנייה, שהיו סדרה של התקפות טרור והתנגשויות בין כוחות רוסים לאיסלאמיסטים שנמשכו עד העשור השני של המאה ה-21. מאז 2017, בצפון הקווקז נרשמה התעוררות מחודשת של האלימות המיוחסת למדינה האסלאמית.
רקע > מלחמת חרבות ברזל

מאז פרוץ מלחמת חרבות ברזל באוקטובר 2023, הקהילה היהודית ברוסיה התמודדה עם איומים הולכים וגדלים של אלימות. באוקטובר 2023 הסתער המון פרו-פלסטיני על מטוס שהמריא מישראל למחצ'קלה. מספר מצומצם יחסית של ישראלים ויהודים שהו מבודדים ומאובטחים בשדה התעופה למספר שעות.
במרץ 2024, במתקפה באולם קונצרטים במוסקבה נהרגו 145 בני אדם. זה היה פיגוע הטרור הקטלני ביותר זה שני עשורים ברוסיה (אנ') והוא בוצע על ידי מחבלי מחוז ח'וראסאן של המדינה האסלאמית.
הפיגועים > הפיגוע בדרבנט

בערבו של 23 ביוני 2024, ערוץ הטלגרם 'באזה' דיווח כי התרחש פיגוע בכנסייה האורתודוקסית של השתדלות הבתולה הקדושה ברחוב לנין בדרבנט. לפי הפרסום, עדי ראייה דיווחו כי נשמעו קולות ירי, צרחות "אללהו אכבר", ועשן נראה באזור הכנסייה. לפי סניף דגסטן של משרד הפנים הרוסי, בסביבות השעה 18:00 (שעון מקומי), בוצע ירי לעבר כנסייה אורתודוקסית ובית כנסת מקומי בנשק אוטומטי. המחבלים נמלטו במכונית פולקסווגן פולו לבנה. משתמשי טלגרם פרסמו סרטונים המציגים ירי על ניידות משטרה ובית כנסת עולה באש.
הפיגועים > הפיגוע במחצ'קלה

כמעט במקביל לפיגוע בדרבנט, הופיעו ידיעות על שריפה בבית כנסת ברחוב ארמושקינה במחצ'קלה. משרד הפנים הרוסי אישר כי במקביל לדרבנט, תקפו חמושים אלמונים גם את הבירה האזורית, תוך ירי לעבר עמדת משטרת התנועה. סרטון ממחצ'קלה תיעד חמושים בבגדים שחורים יורים על ניידות משטרה חולפות עם מקלעים. סמוך לשעה 19:00 (שעון מקומי), פרסם משרד הפנים הרוסי סרטון בו נראים התוקפים יורים לעבר שוטרים ברחוב מגומדגדז'ייב במחצ'קלה. פניהם של כמה חמושים נראים בבירור בצילומים.
המחבלים

על פי סוכנות הידיעות הממלכתית של רוסיה TASS, התוקפים היו "תומכי ארגון טרור בינלאומי" וכי גורמי אכיפת החוק מזהים את המפעילים והמארגנים שלהם. כלי תקשורת ברוסיה דיווחו כי שני בנים ואחיין של מגומד עומארוב, ראש מחוז סרגוקלינסקי בדגסטן, היו בין מבצעי הפיגוע במחצ'קלה. לאחר מכן הם נהרגו במהלך עימות עם המשטרה. מגומד עומארוב עצמו הגיש מכתב התפטרות, והוא נעצר ונחקר על ידי שירות הביטחון הפדרלי. מאוחר יותר סולק מגומד עומארוב ממפלגת רוסיה המאוחדת "בשל פעולות שמכפישות את רוסיה המאוחדת".
קורבנות

ראש רפובליקת דגסטן, סרגיי מליקוב, דיווח כי 15 שוטרים וכמה אזרחים נהרגו בהתקפות. בנוסף, נהרגו גם שישה מחבלים. בין הנפגעים האזרחיים היה אדם מבית הכנסת בדרבנט. שאמיל ח'דולאייב, יו"ר ועדת הפיקוח הציבורית של דגסטן, פרסם בערוץ הטלגרם שלו כי לפי מקורותיו, האב ניקולס (ניקולאי קוטלניקוב) נהרג בכנסייה האורתודוקסית בדרבנט, וגרונו שוסף. גם המאבטח של הכנסייה, שהיה חמוש באקדח גז בלבד, נורה.
תגובות

בעקבות מתקפת הטרור הכריזה רפובליקת דגסטן על 3 ימי אבל.
ראש הרפובליקה של דגסטן, סרגיי מליקוב, אישר כי "הערב בדרבנט ובמחצ'קלה, אלמונים ניסו לערער את המצב הציבורי. הם התעמתו עם שוטרי משטרת דגסטן. על פי מידע ראשוני, ישנם קורבנות ביניהם. כלל השירותים פועלים בהתאם להנחיות תוכנית 'היירוט' שהוכרזה". ראש אינגושטיה טען כי התקפות הטרור וההפצצות בסבסטפול שאירעו באותו יום נקשרו יחד כניסיונות של "אויבים" לערער את היציבות במדינה.
חבר הפרלמנט של דאגסטן, עבדולחקים גדז'ייב, פרסם בטלגרם כי "אין ספק" ששירותי המודיעין של אוקראינה ומדינות נאט"ו קשורים להתקפות. במקביל, הסנאטור הרוסי דמיטרי רוגוזין קרא שלא להתייחס למתקפת הטרור כ"תחבולותיהן של אוקראינה ונאט"ו", שכן, לדעתו, אם כל ההתקפות הללו יוסברו בצורה זו, הדבר יוביל לבעיות. נשיא צ'צ'ניה רמזן קדירוב כינה את המתקפה ניסיון לגרום ל"מחלוקת בין דתות". טטיאנה מוסקלקובה, נציבת רוסיה לזכויות אדם, גינתה את מבצעי הפיגועים והביעה תנחומים לנפגעים. משרד החוץ הישראלי טען כי בית הכנסת "נשרף עד היסוד".
ראו גם

הפיגוע בקרוקוס סיטי הול
הערות שוליים

1 2  אלכס נירנבורג, הפיגוע בדגסטן: הוכרזו שלושה ימי אבל, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 24 ביוני 2024
↑  Natalia Abbakumova, Sammy Westfall, More than 15 killed in Dagestan, Russia, as gunmen hit multiple sites, The Washington Post, ‏24 ביוני 2024
↑  В Дербенте и Махачкале вооруженные боевики напали на православные храмы и синагоги
↑  "ТАСС: напавшие в Дагестане входили в международную террористическую организацию". Коммерсантъ (ברוסית). 2024-06-23. נבדק ב-2024-06-24.
↑  "Устроившие стрельбу в Дагестане являются членами террористической организации". Ведомости (ברוסית). 2024-06-23. נבדק ב-2024-06-24.
↑  "Из «Единой России» исключили отца боевиков, напавших на Дагестан". РБК (ברוסית). 2024-06-24. נבדק ב-2024-06-24.
↑  Deaton, Darya Tarasova, Jen (2024-06-23). "Priest and police officer killed in attacks on synagogue and church in Russia's Dagestan". CNN (באנגלית). נבדק ב-2024-06-23.
↑  איתמר אייכנר והסוכנויות, כ-15 נרצחו בפיגוע משולב ברוסיה, נגד בתי כנסת וכנסיות: "מחבלים התבצרו - וחוסלו", באתר ynet, 24 ביוני 2024
אליזבת קובלר-רוס

| --- | --- |

 לידה:  8 ביולי 1926 ציריך, שווייץ 
 פטירה:  24 באוגוסט 2004 (בגיל 78) סקוטסדייל, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית, שווייץ 
 מקום קבורה:  Paradise Memorial Gardens 
 השכלה:  אוניברסיטת ציריך  University of Colorado Denver Department of Medicine 
 מעסיק:  אוניברסיטת שיקגו 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה הלאומי לנשים (2007)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת מיאמי (2 במאי 1976)  אשת השנה של Ladies' Home Journal (1977) 
 
אליזבת' קובלר-רוס (Elisabeth Kübler-Ross;‏ 8 ביולי 1926 - 24 באוגוסט 2004) הייתה פסיכיאטרית שווייצרית-אמריקאית, חוקרת חלוצה בתחום המחקר החברתי של המוות ומחברת הספר פורץ הדרך "על מוות וגסיסה" (1969), שבו פיתחה והציגה את מודל קובלר-רוס. בנוסף, קובלר רוס, שהרבתה לעבוד עם חולים במצב סופני, תרמה לחשיבה אודות תהליכים שעובר האדם במצבים אלה ביחס למותו הקרב.
נולדה במשקל קילוגרם אחד בלבד כאחת משלישייה זהה.
בשנת 2007 היא צורפה להיכל התהילה של הנשים האמריקאיות. היא זכתה ב-20 תארים לשם כבוד ועד ליולי 1982 לימדה, להערכתה, 125,000 סטודנטים בקורסים אוניברסיטאיים, סמינריונים ומקצועיים על תהליכי מוות וגסיסה.
חוויות סף מוות

קובלר-רוס גם חקרה עשרות אלפי מקרי מוות קליני, תופעת חוויית סף-מוות. וסיפורי חיים לאחר המוות. מתוכם הבחינה בחמישה מאפיינים משותפים לאנשים בזמן הפטירה.
בגיל 44 ניסחה קובלר-רוס את החוקיות של השעות הראשונות של החיים שלאחר המוות ופירטה ממצאים ועדויות לראשונה בספרה "על מוות ומיתה" – מה שהגוססים יכולים ללמד את הרופאים, האחיות, הכמורה, ומשפחותיהם
(1969).
ספריה

הספרים של אליזבט קובלר-רוס שתורגמו לעברית הם:
המוות חשוב לחיים, הוצאת כתר, 2002 189 עמודים, תרגום: ירדן בר-כוכבא.
לחיות עם המוות, הוצאת צריקובר, 223 עמודים.
חיים בצל המוות, הוצאת מודן, 2002 189 עמודים, תרגום: תמר עמית.
הערות שוליים

1 2  ירדן בר כוכבא הלפרין, אליזבת קובלר רוס (1926 — 2004), באתר אדם עולם - חינוך אנתרופוסופי, ‏23.03.2020
↑  Video: Elisabeth Kübler-Ross über Nahtoderfahrungen (1981) , abgerufen am 14. März 2014
↑  Bild der Wissenschaft: Sind Nahtod-Erfahrungen Bilder aus dem Jenseits? abgerufen am 16. März 2014.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272451505171  PLWABN: 9810545212205606  BIBSYS: 90145406  BNC: 000234879  BNE: XX983649  BnF: cb11910155m (data)  CANTIC: a11989324  CiNii: DA00356166  GND: 118567500  HDS: 014441  ICCU: CFIV084162  ISNI: 0000 0001 2144 1110  LCCN: n80050808  LNB: 000033332  NDL: 00446440  NKC: xx0015282  NLA: 36005161  NLG: 184030  NLK: KAC200507196  NSK: 000032390  NTA: 068943369  SELIBR: 69383  SUDOC: 028693175  S2AuthorId: 1403748829  Trove: 1181733  VcBA: 495/208498  VIAF: 95149815   WorldCat (עם VIAF): 95149815 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טלעת יעקוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1944 יהודייה, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  18 בנובמבר 1988 (בגיל 44 בערך) אלג'יר, אלג'יריה 
 מדינה:  פלשתינה (א"י) 
 
טלעת יעקוּבּ (בערבית: طلعت يعقوب; 1944 – 17 בנובמבר 1988) היה מזכ"ל החזית לשחרור פלסטין וממייסדיה.
נולד בכפר עבאסייה שבחיפה. בעקבות מלחמת העצמאות נמלטה משפחתו ב-1948 מהכפר והשתכנה במחנה הפליטים עקבת ג'אבר שליד יריחו. את לימודיו התיכוניים סיים בירושלים, ואחר נדד לדמשק בירת סוריה, שם סיים את לימודיו בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת דמשק.
בגיל 21 ייסד בדמשק ארגון קטן בשם פלוגות השיבה, שהורכב בעיקר מצעירים פלסטיניים שגדלו במחנות הפליטים הסמוכים לדמשק. חודשיים לאחר מכן התאחד הארגון הצעיר עם ארגונו המבוסס יותר של אחמד ג'יבריל החזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית. בחודש אפריל 1977, על רקע מלחמת האזרחים בלבנון, פרש יחד עם חברים נוספים, כדי להקים את החזית לשחרור פלסטין.
בסוף 1983, לאחר חילוקי דעות קשים בתוך החזית, חל בה פילוג משולש, ויעקוב עמד בראש אחד הפלגים הללו. יעקוב, שבמשך שנים נקט אוריינטציה פרו-סורית, נותר נאמן למשטרו של חאפז אל-אסד גם לאחר הפילוג הזה. ואולם, החל מאמצע שנות השמונים החל לגלות סימנים של התמתנות. בנובמבר 1988 אף השתתף במושב של המועצה הלאומית הפלסטינית שהתקיים באלג'יר, ובו הכריז יאסר ערפאת על הקמת מדינה עצמאית לעם הפלסטיני.
ב-17 בנובמבר 1988, מיד לאחר כינוס המועצה, מת לפתע טלעת יעקוב מדום לב. במקומו מינו אנשי החזית לתפקיד את אבו נידאל אלאשקר. שנה לאחר מכן התאחדו פלגיהם של טלעת יעקוב ושל אבו עבאס בתיווך לוב והפת"ח.
חסד - רשת מרכזי רווחה יהודיים

חסד - רשת מרכזי רווחה יהודיים היא ארגון יהודי ללא מטרות רווח, שפועל במדינות שהיו הרפבוליקות של ברית-המועצות. הרשת הוקמה ב-1993 כיוזמה של הג'וינט בשיתוף עם קהילות יהודיות מקומיות. מטרות העל של הרשת היו: א) מתן מענה לצרכים החומריים, החברתיים והבריאותיים של הקהילות היהודיות בעקבות המשבר שפקד את מדינות ברית-המועצות לשעבר לאחר נפילת הגוש הקומוניסטי. ב) ניצול מרכזי חסד כאמצעי לפיתוח קהילות יהודיות.
פעילות

פעילותה של רשת חסד מושתת על בסיס מודל שפיתח הסוציולוג ד"ר עמוס אבגר, שניהל את תוכניות הרווחה של הג'וינט העולמי בברית המועצות לשעבר. המודל מבוסס על עיקרון הרואה במשברים חברתיים הזדמנות להתפתחות וגדילה קהילתיים. חסד חתרה למנף את המשבר שפקד את החברה היהודית בברית-המועצות לשעבר, כהזדמנות לצמיחה תרבותית, וחיזוק הזהות היהודית. בבסיס המודל של חסד ניצבים שלושה עקרונות מרכזיים: קהילתיות, מסורת יהודית (יידישקייט), והתנדבות. מראשיתה, הרשת חתרה לענות על צרכים של קבוצות גיל שונות, כולל ילדים, בני גיל הזהב וניצולי שואה. בראשית שנות האלפיים הרשת הפעילה כ-170 מרכזים שונים ושירתרה כמאתיים וחמישים אלף איש. בעשור האחרון היא מפעילה כ-80 מרכזים
הקמה ושירותים

מרכז החסד הראשון הוקם ב-1993 בסנקט פטרבורג. עד ראשית שנות האלפיים הוקמו למעלה ממאה ושבעים מרכזים נוספים, שהתפרסו על פני אחד-עשר אזורי זמן, ושסיפקו שירותים לכרבע מיליון יהודים. עיקר פעילותה של חסד התקיים במרכזים עצמם. פעילות התנדבותית נוספת התקיימה בבתים של יהודים, שהתקשו להגיע למרכזים השונים מסיבות רפואיות או לוגיסטיות. שירותי חסד התחלקו לסוגים שונים עם דגש על פעילות חברתית ותרבותית של מתנדבים שעברו הכשרה מטעם הג'וינט. השירותים החברתיים כללו, בין השאר, מועדוני יום, שירותי ספריה, ציון חגים יהודיים, אירועי יום השואה, לימודי עברית ויידיש, וקבלת שבת. חסד סיפקה גם שירותי בריאות, בכלל זה תרופות לנזקקים וביקורי בית של רופאים. פעילות חסד מתבססת במידה רבה על התנדבות שתורמת לחיזוק הקשרים החברתיים והקהילתיים בין נותני ומקבלי השירותים. חסד המשיכה לספק שירותי רווחה לאלפי יהודים גם במהלך משבר הקורונה, וגם במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה. במסגרת זו, הרשת סיפקה גם שירותים פסיכולוגיים, והפעילה קו חם למי שנזקקים לסיוע וטיפול דחוף תחת מצור. לאורך השנים, הרשת התמודדה עם שורה של בעיות מימון, אולם זכתה לתמיכה משורה של גופים כולל הג'וינט וועידת התביעות.
הערות שוליים

↑  Esther Katz, Hesed Evolution Study: Jewish Identity, Community, Orientation and Voluntarism (Brookdale Institute, 2004), p. 1.
↑  Amos Avgar, Post Disaster Development: Implications for Public Policy (Ph.D. Dissertation, Cornell University, 1978).
↑  Julia Mirsky et.al. (eds.), ""From Model to Movement: The Development of Hesed Centers in the Former Soviet Union" in Social Disaster as Opportunity: The Hesed Model (University Press of America, 2006), pp. 35-46.
↑  Elizabeth Tighe (et. al.), Hardship and Needs of Elderly Hesed Clients: An Analysis of Clients Served by Elderly Hesed Service Centers in Russia & Ukraine (Brandeis University Press, 2012), pp. 27-34; Cnaan Liphshiz, "Funds for Ukrainian Survivors Bring High Hopes," The Times of Israel, Oct. 4, 2012.
↑  Zvi Gitelman, Jewish Identities in Postcommunits Russia and Ukraine: An Uncertain Ethnicity (Cambridge University Press, 2012), p. 186 and more.
↑  סימה זלצברג ועוד (עור'), מחקר הערכה על מרכזי "חסד": זהות יהודית, קהילתיות והתנדבות (הג'וינט ומכון ברוקדייל, 2003).
↑  Sue Surkes, "Risking Life and Limb, Hesed Network Continues Caring for Ukraine’s Neediest Jews," The Times of Israel, March 2, 2022; Cnaan Liphshiz, “Odessa’s Rabbi, Responsible for 250 Kids in 3 Orphanages,” The Times of Israel, 24, Feb. 22.; דן לביא, "במבצע משותף: שלושה קשישים סיעודיים שחולצו מאוקראינה לפולין הועלו ארצה", מעריב', 12 מאי 2022; אדוארד דוקס ואטילה שומפלבי, "היהודים שנותרו בחרסון מתפללים לנס: "המצב קטסטרופלי"", ynet, 8 נובמבר 2022.
↑  Amanda Borschel-Dan, “Crimean Jews Surprised by New Referendum to Join Russia,” The Times of Israel, March 6, 2014, and Anya Zhuravel Segal, “Jews Report Tense Calm in Crimea Ahead of Sunday’s Vote,” The Times of Israel, March 14, 2014.
↑  Mark I. Rosen, Mission, Meaning, and Money: How the Joint Distribution Committee Becmae Fundraising Innovator (Brandeis University, 2010), p. 28; JTA, “Top Russian Rabbi Says NGI Crackdown Worries Jews,” Forward, September 29, 2015.
הזכות למזון

הזכות למזון היא אחת מזכויות האדם, אשר מעגנת את זכותו של כל אדם להיות חופשי מחרפת רעב, מחוסר ביטחון תזונתי ומתת-תזונה.