stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מצעדי גאווה בעולם
אמריקה הצפונית > בליז

בליז, נחשבת כבר זמן רב יעד תיירותי פופולרי בקרב להט"ב אם כי רק בשנת 2016 העבירה אי-הפללה של פעילות הומוסקסואלית בהסכמה. שנה לאחר מכן, באוגוסט 2017, קיימה את שבוע הגאווה הראשון בשטחה אשר במהלכו, פעילויות להעלאת מודעות לזכויות להט"ב התקיימו ברחבי המדינה.
אמריקה הצפונית > ברבדוס

ב-20 בנובמבר 2018, ברבדוס ערכה אירוע אזכרה לאור נרות למען טרנסג'נדרים שנרצחו כתוצאה מאלימות טרנספובית ברחבי העולם. זו הייתה ההפגנה השנייה לציון יום הזיכרון הטרנסג'נדרי במדינה, בעוד הראשונה הייתה "דוכן פלאש לשוויון והכלה" שמוקדש לברבדים טרנסג'נדרים, שהתקיימה ב-24 בנובמבר 2017 כאחת מפעילות ההשקה של ציון אירוע הגאווה הרשמי הראשון בברבדוס.
המדינה ערכה את מצעד הגאווה הראשון שלה ביולי 2018 ומשכה לעברה קבוצות מפגינים מגוונות שכללו פעילי זכויות להט"ב, בעלי ברית, תיירים ולפחות אחד מחברי הכמורה המקומית שיצאו בגלוי בתמיכה כלפי המצעד ועיקרון השוויון למען זכויות להט"ב בברבדוס.
אמריקה הצפונית > גואטמלה

מצעד הגאווה הראשון בגואטמלה התקיים בעיר הבירה גואטמלה סיטי בשנת 2000.
אמריקה הצפונית > ג'מייקה

בשנת 2015 קיימה ג'מייקה את ציון אירוע הגאווה הראשון בשטחה שכונה "PRIDEJA", אירוע בן שבוע המשמש להדגשת מאמצי האי להתמודד עם הטרדות ואלימות נגד להט"ב בעוד פעילות הומוסקסואלית בהסכמה מוגדרת כפלילית מאז 1861 ונושאת עונש של עד 10 שנות מאסר וקנס, אף על פי שהחוק דווח כלא נאכף. עם זאת, לא התקיים מצעד גאווה רשמי, מכיוון שהיה מסוכן עבור בטיחות הצועדים על פי הארגון "J-FLAG" (אנ'). ראש עיריית הבירה קינגסטון, אנג'לה בראון-בורק (אנ'), נאמה באירוע והביעה את תמיכתה באומרה, "אני באה מנקודת מבט שיש לי כראש עיר אחריות כלפי כל האזרחים של קינגסטון. יש אנשים שהם מיעוטים שנאבקו על זהותם ומצאו את המרחב שלהם. חשוב לנו לספק להם מרחבים בטוחים". לאחר מכן פרסם שר המשפטים מארק גולדינג (אנ') הצהרה לתמיכתו בקיום האירוע באומרו "אני תומך בזכותם של כל הג'מייקנים, כולל חברי קהילת הלהט"ב, להביע את דעתם בכל אמצעי חוקי. כאשר קהילת הלהט"ב יוצאת לדרך שבוע של פעילויות לבניית מודעות לזכויות ולצרכים של חבריה, אני קורא לכל הג'מייקנים לכבד את זכותם לעשות זאת בשלום". השחקן ההוליוודי אליוט פייג' השתתף באירוע. בשנת 2018 העיר אירחה את אירוע הגאווה "קבלת הקוקטיילים" במשותף מטעם שרת השגרירות האמריקנית, אריק חנט, הנציב העליון של הממלכה המאוחדת לג'מייקה, אסיף אחמד (אנ') והנציב העליון הקנדי לורי פיטרס ומאז, צוין בכל שנה.
באוקטובר 2015 נערך לראשונה מצעד גאווה במונטגו ביי ומצוין מדי שנה מאז. מספר המפגינים גדל מכ-150 איש בשנת 2015, והתרחב ליותר מ-300 ב-2016, ל-850 ב-2017, ולמעלה מ-1000 בשנת 2018. במהלך ציון "PRIDEJA" לשנת 2017, הוצג פסטיבל סרטי הלהט"ב הראשון של ג'מייקה, עם ארבעה לילות של סרטים תיעודיים המדגישים את מעמד זכויות הלהט"ב בקנדה, ארצות הברית, אוגנדה והודו. מיקום אירועי הגאווה לשנת 2018 לא נחשפו מטעמי ביטחון.
אמריקה הצפונית > גרינלנד

ב-15 במאי 2010 ערכה גרינלנד את מצעד הגאווה הראשון שלה בבירה נוק אשר במהלכו השתתפו כ-1,000 איש (מתוך אוכלוסייה של כ-15,000 אזרחים בעיר). בשנת 2012, נאמה במהלכו ראש העיר אסיי צ'מניץ נרופ (אנ').
אמריקה הצפונית > האיטי

בשנת 2008, כתריסר מפגינים בהם פקידים מטעם האו"ם והממשלה השתתפו בציון הפגנת זכויות הלהט"ב הראשונה בהאיטי בסנט מארק.
אמריקה הצפונית > הונדורס

ביולי 2017, כ-400 איש צעדו במצעד גאווה בעיר סן פדרו סולה שבהונדורס, הנחשבת לאחת הערים המסוכנות בעולם.
אמריקה הצפונית > הרפובליקה הדומיניקנית

בשנת 2012 אנשי מחלקת המשטרה התערבו בציון מצעד הגאווה בסנטו דומינגו ועצרו מספר צועדים בטענה כי "השתמשו בצורה לא תקינה בדגל הרפובליקה הדומיניקנית".
אמריקה הצפונית > טרינידד וטובגו

מצעד הגאווה הראשון בטרינינד וטובגו התקיים ב-27 ביולי 2018 בפארק נלסון מנדלה בבירה פורט אוף ספיין. בעודו מביע את דעתו על המצעד, אמר הארכיבישוף הקתולי ג'ייסון גורדון (אנ') כי "המדינה היא דמוקרטיה וככזו יש לחברי הקהילה זכות להפגין בכל פעם שהם מאמינים כי זכויותיהם אינן נשמרות או מופרות. יש כמה תחומים שבהם יש חשש לגיטימי והם צריכים לקבל יחס רציני מהמדינה, הממשלה ואנשי טרינינד וטובגו".
אמריקה הצפונית > מקסיקו

בשנת 1979 התקיים בבירת מקסיקו, מקסיקו סיטי מצעד הגאווה הראשון במדינה בו השתתפו למעלה מ-1,000 מפגינים. מאז, המצעד נערך בכל חודש יוני עם נושאים שונים בהם הבאת נראות למיעוטים מיניים, העלאת המודעות לגבי מאבק במחלת ה-איידס/HIV, הוקעת לסבופוביה, הומופוביה, טרנספוביה וביפוביה ויצירת מדיניות ציבורית הכוללת בין היתר הכרה באיחודים אזרחיים בין זוגות חד מיניים, הכשרת נישואים חד מיניים, התרת אימוץ משותף על ידי זוגות חד מיניים ועוד.
על פי המארגנים, במהדורת מצעד הגאווה בשנת 2009 השתתפו למעלה מ-350,000 איש (100,000 יותר מקודמו), ו-500,000 איש ב-2010. בשנת 2003 נערך בבירת המדינה מצעד גאווה שהוקדש עבור סוגיות לסביות בלבד. בגוודלחרה, נערכים מצעדי גאווה בכל חודש יוני מאז 1996. הערים טיחואנה, פואבלה, וראקרוס, חלפה, קוארנבקה, טוסטלה גוטיירס, אקפולקו, צ'ילפנסינגו ומרידה ידועות בהיותן מארחות גדולות של פסטיבלי גאווה מקסיקנים.
אמריקה הצפונית > ניקרגואה

במלאת עשור למהפך עליית מפלגת השלטון החזית הסנדיניסטית ב-1989, הושקו מרכזים קהילתיים רבים עבור זכויות להט"ב בניקרגואה שהחלו להיווצר לאחר צעדת פעילים שהתקיימה בבירה מנגואה. לאחר שארצות הברית ביטלה את הסנקציות הכלכליות שלה נגד ניקרגואה, ארגונים לא ממשלתיים עבור זכויות להט"ב במדינה החלו לפעול. לאחר מכן נערך מצעד הגאווה הציבורי הראשון של המדינה בשנת 1991. מאז, מתקיים מדי שנה ב-28 ביוני במנגואה.
אמריקה הצפונית > סנט לוסיה

מצעד הגאווה הראשון של סנט לוסיה נקבע בין התאריכים 23–26 באוגוסט 2019, בעוד פעילות הומוסקסואלית בהסכמה מוגדרת כפלילית במדינה, תחת הכותרת "להתמיד בגאווה" כנושא חגיגי אשר כלל פעילויות חינוך שונות. פעילויות ציבוריות נוספות במהלכו כלל פאנל בנושא להט"ב בסנט לוסיה, יריד יום משפחה שכלל שיחות על נושאי בריאות, נאומי ברכה והופעות. הארגון הדתי של אספת חג השבועות של הודו המערבית (PAWI) הביע את התנגדותו לאירוע הגאווה. אולם, הארכיבישוף הרומאי-קתולי רוברט ריבאס (אנ') הצהיר כי הכנסייה שלו "לא מתנגדת לקיום האירועים".
במאי 2017, היום הבינלאומי נגד הומופוביה, טרנספוביה וביפוביה צוין לראשונה בנציבות הבריטית העליונה של סנט לוסיה יחד עם עמותת הלהט"ב "מאוחדים וחזקים". במרץ 2019, התאבדותו של הנער ג'רווייס עמנואל (17), שהיה ידוע כהומוסקסואל גלוי, דווחה כי התרחשה בשל בריונות ואפליה הומופובית. התאבדותו הציתה מחדש את השיחה על הומופוביה בסנט לוסיה ועל המעמד הגרוע של זכויות להט"ב במדינה. צעדה נגד הומופוביה התקיימה שבועות לאחר מכן בקמפיין נגד בריונות בעיירה סופרייר, בו קצין החינוך של מחוז 8, שרבון מנגרו קרא לתלמידים "להוקיע את התרחשותה בכל צורה שהיא".
אמריקה הצפונית > פוארטו ריקו

ישנן שתי ערים גדולות בפוארטו ריקו שמציינות מצעדי גאווה בשטחן. הראשון החל ביוני 1991 בבירה סן חואן ומאוחר יותר בשנת 2003 ברחבי העיר המערבית קאבו רוג'ו (אנ'). מצעד קאבו רוג'ו הפך עם השנים לפופולרי בקרב התושבים ונראתה עלייה בנוכחות המפגינים בשנים האחרונות. מסלול מצעד סן חואן עובר לאורך שדרת אשפורד באזור קונדדו (רובע תיירותי מפורסם), בעוד מצעד קאבו רוג'ו מתרחש באזור בוקרון (אנ').
אמריקה הצפונית > פנמה

ביוני 2005 נערך מצעד הגאווה הראשון של פנמה עם כ-100 חברי ארגון זכויות הלהט"ב המקומי, "AHMNP". באפריל 2017 הוכרז כי הגברת הראשונה של פנמה, לורנה קסטילו (אנ'), תשתתף במהדורת המצעד ב-2017 ברחבי הבירה פנמה סיטי.
אמריקה הצפונית > קובה

מאז 2008, המרכז הלאומי לחינוך מיני בקובה (אנ') מימן ציוני פסטיבלי להט"ב ואירועי גאווה. בשנת 2013, שבוע של מופעי דראג, צעדות ואירועי חברה ותרבות בהוואנה הגיע לשיאו עם ציון היום הבינלאומי נגד הומופוביה, טרנספוביה וביפוביה ב-17 במאי. מאז, נערכים אירועי גאווה שונים מדי שנה. במאי 2019 המרכז ביטל בפתאומיות את ארגון מצעד הגאווה ה-12 בעיר הבירה. הארגון, בראשות מריאלה קסטרו (אנ'), ביתו של נשיא המדינה ה-16 ראול קסטרו, הגיבה למעשה באומרה כי "המתיחות הבינלאומית והאזורית פירושה שיש לבטל את המצעד" ללא הסבר נוסף. פעילי להט"ב גינו את הביטול וארגנו הפגנה משלהם לצד שימוש מקוון במדיה החברתית.
אמריקה הצפונית > קוסטה ריקה

בשנת 1998 היה אמור להתקיים מצעד גאווה מתוכנן בקוסטה ריקה, אך בוטל בגלל החשש לאפשרות לקבלת אלימות ממפגני נגד. באירועים המוקדמים בסוף שנות האלפיים השתתפו כ-20 אנשים בלבד במצעדי גאווה מאורגנים שבמהלכם קיבלו כינויי גנאי מצד עוברי אורח. עם זאת, מאז שנות השבעים, זכויות להט"ב בקוסטה ריקה התפתחו מבחינה תרבותית, חברתית ומשפטית משמעותית בעוד ביוני 2019, הנשיא קרלוס אלברדו קסאדה הפך לנשיא המדינה הראשון שצעד במצעד השנתי בסן חוסה, בו השתתפו כ-100,000 מפגינים.
אמריקה הצפונית > קנדה

מצעד הגאווה של מונטריאול מתקיים באמצע חודש אוגוסט בכל שנה מאז 1979, לאחר שקבוצה של 200 מפגינים הנציחה לראשונה את מהומות סטונוול בשנת 1969. ציונו מתקיים לאורך 11 ימים, כאשר אירועיו מתרכזים סביב "הכפר הגאה" בעיר. פסטיבל הגאווה של טורונטו נערך מדי שנה מאז 1981. בשנת 2003, פעילי המצעד נחלו ניצחון גדול כאשר בית המשפט לערעורים באונטריו אישר את פסיקת בית משפט קמא שהפכה את הנישואים החד מיניים לחוקיים באונטריו ובכך, הפכה לפרובינציה הראשונה בצפון אמריקה שעושה זאת. בשלב זה פסטיבל שבוע הגאווה בטורונטו חגג 23 שנה להיווסדותו והיה לאחד הגדולים ביותר שלו, בעודו משך כ-1.3 מיליון משתתפים בשנת 2009.
בשנת 2014 טורונטו אירחה את אירועי הגאווה העולמיים, "WorldPride" אשר במהלכם, נערכו אירועי חלוקת פרסים עבור פעילי זכויות להט"ב, חגיגת יום העצמאות הקנדי והאמריקאי ותערוכה לציון השנה ה-45 לקיום מהומות סטונוול. 3 מצעדי גאווה שונים נערכו כחלק מהאירועים בהם: מצעד הטרנס, מצעד הדייקיות ומצעד הגאווה העולמי. השניים הראשונים היו אירועים פוליטיים ומחאתיים בעוד שהאחרון היה חגיגה גדולה בה לקחו חלק 12,000 משתתפים ו-280 משאיות. המצעד ערך כחמש שעות ובכך היה למצעד הארוך בתולדות העיר. ברחובות העיר נערכו גם כן מופעי רחוב חינמיים שכללו הופעות של מלכי ומלכות דראג ומופעי מוזיקה של הזמרות הקנדיות קארלי ריי ג'פסן וקיי די לאנג. לפני קיום האירועים הוארך כי יגיעו לטורונטו כמיליון בני אדם שיתרמו כ-136 מיליון דולר קנדי לכלכלת העיר. בפועל, הגיעו לציונם קרוב לשני מיליון איש, ותרמו לכלכלת העיר כ-791 מיליון דולר קנדי. מצעד הגאווה השנתי של עיר הבירה אוטווה נערך בסוף חודש אוגוסט. ב-1998 קיבלה הוועדה לשבוע הגאווה בעיר מכתב תמיכה מראש הממשלה ז'אן קרטיין.
מצעד הגאווה בוונקובר מתקיים מדי שנה בסוף השבוע של חודש אוגוסט במרכז העיר עם למעלה מ-150 צפלינים נעים לאורך הרחובות רובסון, דנמן ודייווי. במצעד 2013 נכללו כ-150,000 מפגינים עם מעל חצי מיליון צופים. בשנת 2013 נצבעו מעברי הקשת בשכונת ווסט אנד בוונקובר ברחובות דייווי ובוט לציון המצעד ברחובות. העיר סארי, באזור המטרו ונקובר, מארחת גם כן פסטיבל גאווה.
אמריקה הדרומית > אורוגוואי

אורוגוואי נחשבת כמובילה עולמית בתחומי זכויות אדם וזכויות להט"ב. מונטווידאו מכונה לעיתים קרובות אחת הערים הידידותיות ביותר ללהט"ב בעולם וכוללת בה ברים, מסעדות ופאבים הומוסקסואלים. מצעד הגאווה בשטחה מתקיים מדי שנה ביום שישי האחרון של חודש ספטמבר מאז שנות התשעים אשר במשך השנים, הפך לאחד האירועים הציבוריים הגדולים ביותר של המדינה. בשנת 2018 השתתפו בציונו כ-120,000 מפגינים. אירועים נוספים כוללים את מצעד פונטה דל אסטה, המתקיים מדי שנה בחודש פברואר.
אמריקה הדרומית > אקוודור

באקוודור קיימת קהילת להט"ב רחבה בערים קיטו ובגואיאקיל. מצעד הגאווה הראשון במדינה התרחש בקיטו בשנת 1998, בעקבות פסק הדין של בית המשפט החוקתי שביטל את החוק האוסר על מעשים הומוסקסואלים בין אנשים מאותו המין. ביוני 2017 הואר בית הנשיאות בצבעי דגל הגאווה בתקופת ציינו ובשנת 2018 כלל השתתפות של מעל 18,000 מפגינים.
מאז העשור השני של המאה ה-21, מצעדי גאווה רבים נערכים בכל הערים הגדולות במדינה באישור הרשויות והגנת המשטרה, בנוסף להשתתפותן. במצעד הגאווה של גואיאקיל בשנת 2011, היו בין הנוכחים סגנית מחוז גואייס בו שוכנת העיר, לוזמילה ניקולאיד, חברת מועצת העיר גואיאקיל ג'ינו מולינארי וחברת האספה הלאומית של אקוודור ג'ינה גודוי (אנ'), בעוד להקת המשטרה ניגנה שירים מסורתיים. בשנת 2017 צעדו כ-20,000 מפגינים במהלכו בעוד עיריית גואיאקיל האירה את אנדרטת בוליבאר וסן מרטין בצבעי דגל הגאווה לתמיכה בציון המצעד.
אמריקה הדרומית > ארגנטינה

מצעד הגאווה הרשמי של בירת ארגנטינה, בואנוס איירס נערך בשטחה מאז שנת 1992 שבמהלכה השתתפו לראשונה כ-300 מפגינים שהתכנסו מול קתדרלת המטרופוליטן של העיר וצעדו אל עבר הקונגרס הלאומי הארגנטינאי. רבים מתוכם עטו מסכות כדי שלא יזוהו על ידי עוברי האורח. בין המפגינים נכללו פעילות הארגון אמהות פלאסה דה מאז'ו. מספר משתתפי המצעד גדל מדי שנה ובשנת 2011, על פי הערכות, כלל מעל 250,000 איש. ערים נוספות בהן קורדובה ומנדוסה מקיימות מצעדי גאווה גם כן מאז 2008 ו-2011 בהתאמה עם נוכחות גדלה.
אמריקה הדרומית > ברזיל

מצעד הגאווה של סאו פאולו הוא אחד האירועים הגדולים מסוגו בעולם, אם לא הגדול ביותר. זהו גם אחד מאירועי התיירות הגדולים ביותר של ברזיל. המצעד מקבל תמיכה רשמית מממשלת העיר ומתרחש בכול שנה מאז 1997 לרוב בחודשי יוני במטרה להבאת נראות לחברי קהילת הלהט"ב הברזילאית ויצירת מדיניות ציבורית תומכת עבור לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים. לאירוע נוספו פעילויות נוספות, בהם יריד תרבות שמהווה חלק מהמצעד מאז שנת 2001.
מלבד מצעד סאו פאולו, מספר ערים ברזילאיות גדולות נוספות מארגנות מצעדים משלהן, בעיקר בבירות המדינות, כגון ריו דה ז'ניירו עם מעל ל-1.5 מיליון איש, וסלבדור עם כ-800,000 איש. תהלוכות ואירועי גאווה שנתיים מתקיימים בכלל מדינות ברזיל.
אמריקה הדרומית > גיאנה

ברחבי גיאנה, התקיים לראשונה מצעד גאווה רשמי בבירה ג'ורג'טאון ביוני 2018 בעוד הומוסקסואליות מוגדרת כפלילית במדינה ונושאת מאסר עולם (אם כי החוק דווח כלא נאכף) ובכך היה למצעד הגאווה הראשון שמתקיים בחבר העמים הקריביים דוברי השפה האנגלית אשר היוו בעבר את החלק הקריבי של האימפריה הבריטית (אנ'). במהלכו, מאות המפגינים קראו להעברת אי-הפללה של פעילות הומוסקסואלית לצד קריאת המשפט "הפיצו אהבה, לא שנאה". לאחר ציונו, דווח כי לא התרחשה אף תקרית אלימה בעוד האירוע זכה לסיקור תקשורתי בולט. הנציבות העליונה הבריטית בגיאנה הניפה את דגל הגאווה במשרדה בעת קיומו. העמותה הבינלאומית "Global Voices" הצהירה בתגובה לקיום המצעד באומרה כי "האירוע אפשר לקהילת הלהט"ב במדינה את ההזדמנות לצאת ממעטה ההעלמות ולתבוע את זכות חבריה להיות גאים במי שהם ובמי שהם בוחרים לאהוב". עם זאת, התנגדות דתית קראה לאסור את קיומו עקב "היותו לא מוסרי" וקבעה שלאזרחי להט"ב "לא צריכה להיות זכות לחופש ההתכנסות וחופש הביטוי". הממשלה התעלמה מהבקשה. הבישוף האנגליקני של גיאנה וסורינאם הביע תמיכה במצעד באומרו כי "אני לא מסכים עם הקריאה לאסור על קיום המצעד ועלי לציין כי לקהילת הלהט"ב יש זכות כמו כולנו לצעוד ברחובות ג'ורג'טאון באישור המשטרה. כולנו ילדי אלוהים ויש לשמור על זכויותינו. אני הבישוף של גיאנה ואני מאשר את המסר הזה". מצעד הגאווה השני במדינה נערך בין התאריכים 28 במאי עד 3 ביוני 2019. ב-1 ביוני 2019 השתתפו כ-200 מפגינים בציונו שנערך ללא תקריות לצד הגנה משטרתית. עם זאת, מספר עוברי אורח לאורך המסלול צעקו כינויי גנאי אל עבר הצועדים. בין המפגינים במצעד נכחה חברת הפרלמנט הגיאני פרייה מניקצ'נד (אנ').
אמריקה הדרומית > ונצואלה

בוונצואלה מתגוררת קהילת להט"ב משגשגת בעוד מאז שנת 2000 מצוין בשטחה היום הבינלאומי נגד הומופוביה, טרנספוביה וביופוביה. בשנים האחרונות, הממשלה החלה להשתתף בציון אירועי גאווה לראשונה.
אמריקה הדרומית > סורינאם

בעוד שהומוסקסואליות הייתה לנושא טאבו בסורינאם, מעמדה החל להשתנות בעשורים האחרונים. הצעדה למען זכויות להט"ב הציבורית הראשונה של המדינה התקיימה ב-11 באוקטובר 2011 בפרמריבו, בעקבות הערותיו ההומופוביות של חבר הפרלמנט רוני אסבינה נגד הומוסקסואליות. שניים מחברי האספה הלאומית, בהם חריש מונוראת, השתתפו באירוע. המצעד אורגן בחלקו על ידי ארגון הלהט"ב "Suriname Men United", ארגון הגברים ההומוסקסואלים הגדול ביותר במדינה.
אמריקה הדרומית > פרגוואי

מאז 2004 החלו לארגן עמותות להט"ב מצעדי גאווה שנתיים בבירת פרגוואי, אסונסיון.
אמריקה הדרומית > פרו

במהלך מצעד הגאווה הראשון של לימה בשנת 2002, רוב המפגינים לבשו מסכות כדי למנוע רדיפות מצד הציבור בדומה למצעדים הראשונים במדינות השכנות ארגנטינה וקוסטה ריקה. מאז, מצעדי גאווה שנתיים נערכים ברחבי פרו בערים: לימה, ארקיפה, טרוחיו, צ'יקלאיו, איקיטוס, פיורה, קוסקו וקייאו. בשנת 2017, המצעד של לימה משך מספר שיא של משתתפים, אשר במהלכו צעדו פוליטיקאים בולטים.
אמריקה הדרומית > קולומביה

בקולומביה, פסטיבלים ואירועי להט"ב פומביים בולטים ידועים במדינה מטעם חברי קהילת הלהט"ב המקומית אשר כוללים בין היתר את ציוני מצעדי גאווה בבוגוטה, מדיין, קאלי, ברנקייה, בוקרמנגה, קוקוטה, סיינזלג'ו ועוד. אירועי להט"ב נוספים כוללים את "פסטיבל השמועות" בקרטחנה, פסטיבל המוזיקה הנערך באופן שנתי בחודשי יוני, וחגיגת ליל כל הקדושים של בוגוטה. הקרנבל של ברנקייה, אחד מהקרנבלים הגדולים בעולם, כולל בציונו מצעד גאווה דמוי הקרנבל ברזילאי.
אסיה > אזרבייג'ן

בשנת 2012, החלו שמועות על מצעד גאווה שמתארגן בזמן לאירוויזיון 2012, אותו אירחה אזרבייג'ן באותה שנה שהובילו למחלוקות עקב דעות הומופוביות רחבות אך זכו לתמיכה מפעילי זכויות האדם אזרים. נוכחות התחרות באזרבייג'ן גרמה גם למתיחות דיפלומטית עם איראן השכנה. אנשי הדת האיראנים אייתוללה מוחמד מוג'טאהד שבסטרי (אנ') ואייתוללה ג'עפר סובאני (אנ') גינו את אזרבייג'ן בגין "התנהגות אנטי-אסלאמית" וטענו כי היא עומדת "לארח מצעד גאווה". הדבר הוביל להפגנות מול שגרירות איראן בבאקו מצד אזרחים אזרים, שם נשאו המפגינים סיסמאות לועגות למנהיגי איראן. עלי חסאנוב, ראש המחלקה לעניינים ציבוריים ופוליטיים בממשל נשיא אזרבייג'ן, הצהיר כי טענות לקיום מצעד הגאווה "אינן נכונות" והזהיר את איראן "שלא להתערב בענייניה הפנימיים של אזרבייג'ן". בתגובה, איראן החזירה את שגרירה מבאקו, בעוד אזרבייג'ן דרשה התנצלות רשמית מהמדינה על הצהרותיה בקשר לאירוח האירוויזיון של באקו, ובהמשך גם החזירה את שגרירה מטהראן. למרות השמועות, לא התרחש מצעד גאווה.
אסיה > איראן

יום הגאווה האיראני הוכרז לראשונה על ידי קבוצת פעילי להט"ב איראנים בבלוג בחודש יולי 2010. מדי שנה מתאספים פעילי זכויות להט"ב באיראן בעיר הבירה טהראן ובחשאי מצלמם את עצמם מניפים דגלי גאווה ואוחזים בכרזות עם סיסמות שונות. עם זאת, המשתתפים נאלצים להסתיר את פניהם כדי למנוע אלימות משטרתית והעמדה לדין שכן פעילות הומוסקסואלית מוגדרת כפלילית במדינה ונענשת במאסר, ענישה גופנית ואף הוצאה להורג. פעילים מקיימים את האירוע גם בערים אחרות, בהן כרמאן.
בשנת 2017, החליטו המארגנים לקיים את האירוע לראשונה בשטח פתוח כאשר הוצע להם קרון התצוגה הראשון בתהלוכת מצעד הגאווה באמסטרדם שכלל סדרת סירות שטות של פעילי זכויות להט"ב ממדינות שונות ברחבי העולם. עם זאת, הפעילים עדיין נאלצו לכסות את זהותם בגלל סכנות בטיחות בחזרתם לאיראן.
אסיה > בהוטן

היום הבינלאומי נגד הומופוביה, טרנספוביה וביפוביה צוין לראשונה בבהוטן בשנת 2016 בעוד משרדי האו"ם במדינה פתחו בקמפיין מקוון להגנה על זכויות להט"ב במדינה. דגל הגאווה הונף במדינה לראשונה במטה האו"ם בטהימפהו. בשנת 2018 האירוע צוין במלון מקומי עם נציגי הממשלה וכן מהחברה האזרחית והתקשורת. האירוע נצפה מאז בכל שנה.
לא מתקיימים מצעדי גאווה שנתיים או אירועים ציבוריים אחרים בבהוטן נכון לשנת 2021. פעיל הלהט"ב הבהוטאני, טאשי צענהן, הצהיר כי הדבר איננו מתרחש לא בגלל סביבה עוינת או ממשלה מדכאת, אלא בטענה כי "מצעדי גאווה הם סוג של אקטיביזם שבו אנשים יוצאים לרחובות ומוחים על מדיניות ושינויים משפטיים, וזה לא משהו שהבהוטאנים מסכימים איתו. אנחנו מאמינים בבניית יחסי אנוש ובדיבור אחד לאחד. חיבור בין לב ללב. שם קורה השינוי האמיתי".
אסיה > בנגלדש

הניסיון הראשון להקים ארגון למען זכויות להט"ב בבנגלדש הגיע בשנת 1999, כאשר אדם בשם רנגיו, שתואר כ-"בחור משכיל זר בגיל העמידה משבט ילידים", פתח את הקבוצה המקוונת הראשונה להומואים בנגלים בשם "Gay Bangladesh" שמשכה למעלה מ-1,000 חברים. אולם, לאחר מותו של רנגיו, פעילותה הואטה והקבוצה עצמה הפכה למוזנחת. בשנת 2002, שתי קבוצות מקוונות אחרות הופיעו באתר "!Yahoo" בהן "Teen Gay Bangladesh" ו-"Boys Only Bangladesh". שתי הקבוצות נמחקו על ידי האתר בדצמבר 2002, ולאחר מספר הפעלה מחדש ושינויי שמות, "TGB" הוקמה תחת השם החדש "Bangladesh Gay Boys" ו-"BOB", הידועה כעת בשם "Boys of Bangladesh". הקבוצה היא הרשת הגדולה ביותר ללהט"ב בנגלים, ומארגנת אירועים רבים שקשורים לזכויות להט"ב במדינה בבירה דאקה מאז 2009. הקבוצה מחזיקה במעל 2,000 חברים הכוללים בין היתר רופאים ודוקטורים לפילוסופיה. מאז 2014, בכל שנה בתחילת ציון השנה הבנגלית החדשה ב-14 באפריל, נערך בדאקה אירוע גאווה בשם "Rainbow Rally". לאחר קבלת איומים, נאלצו המארגנים לבטל את קיימו ב-2016. בשנת 2014 ציינה בנגלדש את צעדת הטרנסנדרים הראשונה בשטחה.
אסיה > הודו

ב-29 ביוני 2008, ארבע ערים בהן דלהי, בנגלור, פודוצ'רי וקולקטה קיימו מצעדי גאווה מתואמים בהודו אשר 2,200 איש התייצבו במהלכם. אלה היו מצעדי הגאווה הראשונים של כל הערים למעט קולקטה, שקיימה את המצעד הראשון שלה בשנת 1999, מה שהפך אותו למצעד הגאווה הראשון בדרום אסיה ומאז 2003 החלה לארגן אירועי גאווה שנתיים. מצעדי הגאווה דווחו כמוצלחים ויום למחרת קרא ראש הממשלה מאנמוהאן סינג לגילויי סובלנות חברתית רחבה יותר כלפי הומוסקסואלים באירוע למאבק באיידס. ב-16 באוגוסט 2008 (יום אחד לאחר יום העצמאות של הודו) קיימו תושבי להט"ב במומבאי את מצעד הגאווה הרשמי הראשון של העיר (אם כי מצעדי גאווה לא רשמיים נערכו פעמים רבות קודם לכן), במטרה לבטל את סעיפי ההפללה בהודו נגד פעילות הומוסקסואלית בהסכמה מהעידן הקולוניאלי שהפכה לחוקית לראשונה בשנת 2018 בעקבות פסיקת בית המשפט העליון.
מצעדי גאווה נערכו גם בערים אינדיאניות קטנות יותר בהן נאגפור, מאדוראי, בובנשוואר ותריסור (אנ'). נוכחות המשתתפים גדלה משמעותית מאז 2008, עם השתתפות מוערכת של 3,500 איש בדלהי ו-1,500 איש בבנגלור ב-2010. בשנת 2017 קיימה דלהי את מהדורת מצעד הגאווה העשירית שלה בהשתתפות מאות מפגינים. העיר הדרומית צ'נאי קיימה מצעדי גאווה מאז 2009, וגואה קיימה את מצעדה הראשון באוקטובר 2017. בובנשוואר ארגנה את מצעדה הראשון בספטמבר 2018, וגוואהטי קיימה את אירוע הגאווה הראשון שלה בפברואר 2014. אירוע הגאווה הראשון בסיקים נערך בינואר 2019 בגנגטוק.
ב-17 במאי 2018, במהלך ציון היום הבינלאומי נגד הומופוביה, טרנספובה וביפוביה נערכו פעילויות רבות ברחבי המדינה, כולל בבופאל, דלהי, מומבאי, קולהפור (אנ'), טריוונדרום ולאקנאו. שגרירויות זרות רבות בהן אוסטרליה, אוסטריה, בלגיה, ברזיל, קנדה, קוסטה ריקה, קרואטיה, צ'כיה, דנמרק, פינלנד, צרפת, גרמניה, יוון, איסלנד, אירלנד, איטליה, יפן, לטביה, ליטא, לוקסמבורג, מלטה, מקסיקו, ניו זילנד, הולנד, נורווגיה, פורטוגל, סרביה, סלובניה, ספרד, שוודיה, שווייץ, הממלכה המאוחדת וארצות הברית הביעו את תמיכתן בחקיקת זכויות להט"ב בהודו, ואישרו מחדש את מחויבות מדינותיהן לקידום זכויות אדם.
אסיה > הונג קונג

בהונג קונג מתקיימים מצעדי גאווה מדי שנה מאז 2008, כמו גם אירועי חברה אחרים, בהם פסטיבל הסרטים הגאה (אנ') שנוסד בשנת 1989 במטרה "לקדם שוויון הזדמנויות ולבטל אפליה נגד קבוצות מיעוטים בהונג קונג באמצעות יצירות אמנות קולנועיות". בשנת 2018 מצעד הגאווה הגיע לשיא משתתפים מאז הקמתו עם מעל ל-12,000 איש. סיסמתו הרשמית בשנת 2012 הייתה "העז לאהוב" וקוד הלבוש היו תלבושות מקצועיות שמשמעותן הציגה שוויון עבור להט"ב הונג קונגים במקומות תעסוקה. במהלכו, השתתפו הזמרים דניס הו (אנ') ואנתוני וונג (אנ') והפוליטיקאים סיד הו (אנ') וריי צ'אן (אנ'). מדי שנה ב-17 במאי ביום הבינלאומי נגד הומופוביה, טרנספוביה וביופוביה, מתקיימת צעדה ברחבי הונג קונג להפגנת סולידריות. הצעדה הראשונה לציונו נערכה בשנת 2005 בעוד מעורבות פוליטית בנושא הפכה נפוצה יותר בשנים האחרונות.
אסיה > הפיליפינים

ב-26 ביוני 1994, לרגל ציון 25 שנה למהומות סטונוול, ארגון להט"ב פיליפיני וכנסיית המטרופוליטן הקהילתית בבירה מנילה ארגנו את מצעד הגאווה הראשון בפיליפינים. בשנת 1995 ערכה הכנסייה לצד ארגונים נוספים אירועי גאווה מטעמה. בשנים 1996, 1997 ו-1998 נערכו והופקו צעדות גדולות על ידי קרן המאבק במחלת האיידס "Reachout" במנילה עבור זכויות להט"ב. בשנת 1998, אירועי גאווה שולבו במצעד האזרחים שהיה חלק מחגיגת המאה הרשמית. מצעד גאווה זה הגיע לשיאו בהשתתפותו של נשיא הפיליפינים, שלו הוד יוסף אסטרדה, בפארק לונטה ברחבי הבירה.
בשנת 1999, עמותת כוח המשימה הגאה בפיליפינים (TFP), רשת קבוצות ויחידים המבקשים לקדם נראות חיובית לקהילת הלהט"ב במדינה, נוסדה ומאז החלה לארגן את מצעד הגאווה השנתי ברחבי המטרופולין של מנילה. בשנת 2003, התקיימה ההחלטה להעביר את המצעד מחודש יוני לשבוע זכויות האדם בדצמבר, במקביל לפעילויות נוספות לציון זכויות אדם כגון יום האיידס העולמי (1 בדצמבר), יום הלסביות הלאומי בפיליפינים (8 בדצמבר) ויום זכויות האדם הבינלאומי (10 בדצמבר).
ב-25 ביולי 2015 התקיימה מהדורתו ה-21 של מצעד הגאווה ברחבי המטרופולין של מנילה תחת הכותרת "להילחם למען האהבה". שיעור ההשתתפות באירוע היה מוערך בכ-2,000 מפגינים. מצעד הגאווה שנה לאחר בשנת 2016 כונה תחת המשפט "תן לאהבה להיכנס" והחל בפארק לונטה ב-25 ביוני. ב-24 ביוני 2017 התכנסו המפגינים בפלאזה דה לוס אלקאלדס עבור התחלתו אשר כונה תחת הסיסמה "כאן ביחד". במהדורת 2018 של המצעד שהחל ב-30 ביוני, נרשמה השתתפות של כ-25,000 מפגינים, ובכך, הפך למצעד הגאווה הגדול ביותר ברחבי דרום-מזרח אסיה.
אסיה > הרפובליקה העממית של סין

בסין, מתקיים מאז 2009 אירוע הלהט"ב הראשון והגדול במדינה בעיר בעלת האוכלוסייה הגדולה בעולם, שנגחאי, אשר מצוין כפסטיבל גאווה עם אירועי תרבות שכוללים תערוכות אומנות והקרנת סרטים במקומות פרטיים. עם זאת, מארגניו טענו כי התקיימו אירועי גאווה במדינה גם לפני היווסדותו. במהלך ציונו נתרמים הכנסותיו לעמותה למאבק באיידס "Chiheng Foundation AIDS Orphans".
בשנת 2010 התקיים במהלך חודש אוקטובר במשך תקופה של 3 שבועות. במהלך ציונו ה-11 בשנת 2019, כלל רכיבת אופניים במסלולים שונים בעיר ב-18 במאי, לציון היום הבינלאומי נגד הומופוביה, טרנספוביה וביפוביה יום קודם לכן. באותה שנה, כלל ב-15 ביוני מרתון תחרות ריצה.