stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רעידת האדמה בשאאנשי (1556)
רעידת האדמה

רעידת האדמה התחוללה בשנת 1556 בתקופתו של המלך צ'יאנצ'ינג משושלת מינג.
מרכז הרעש היה בנפת הואה בקרבת הר הואה בשאאנשי (קו רוחב 34.5, קו אורך 109.7). אומדנים מודרניים המבוססים על מידע גאולוגי מעריכים כי רעידת האדמה הייתה בעוצמת של 8 בסולם מגניטודה לפי מומנט. אומנם הייתה זו רעידת האדמה הקטלנית ביותר והחמישית במניין האסונות הטבעיים הקטלניים בהיסטוריה, אך היו כבר רעידות אדמה בעוצמה חזקה מזו. רעידות אדמה משניות אירעו כמה פעמים בחודש במשך כחצי שנה אחר־כך.
בתולדות סין מתוארת רעידת האדמה כך:
בחורף 1556, ארעה שואת רעידת אדמה במחוזות שאנשי ושאאנשי. בנפת הואה שלנו אירעו פורענויות שונות. הרים ונהרות שינו את מקומם ודרכים נהרסו. במקומות אחדים התרוממה הקרקע בפתאומיות ויצרה הרים חדשים, או ששקעה בחדות ונוצרו עמקים חדשים. במקומות אחרים, התפרץ נחל ברגע, או שהקרקע נסדקה ונוצרו ערוצים חדשים. בקתות, מבנים ציבוריים, מקדשים וחומות העיר התמוטטו לפתע.
המלומד צ'ין קדה שרד את רעידת האדמה ורשם עליה בפרוטרוט. בין מסקנותיו מרעידת אדמה זו "בהתחלת רעידת האדמה, אנשים המצויים בבניינים חייבים לא לנסות לצאת מהם. יש להתכווץ ולהמתין לשעת־כושר. אפילו יתמוטט הקן, ביצים אחדות בתוכו עשויות להישאר שלמות". מסקנה זו יכולה לציין שרבים נהרגו בשעה שניסו להימלט בעוד שאחרים שנשארו במקומם שרדו.
הנזק

מיליוני אנשים חיו בתקופה זו במערות שנחפרו בצוקים הגבוהים באזור רמת הלס. לס הוא סוג של קרקע המורכבת מגרגרי טין שהסופות השקיעו על הרמה במשך עידנים. קרקע הלס החרסיתית נוצרה במשך מיליוני שנים בשל הרוח שהעיפה את גרגרי הטין לאזור ממדבר גובי. לס הוא סוג קרקע שרמת הבליה שלו גבוהה והוא מעוצב בקלות בכוח המים והרוח. רמת הלס והקרקע המאובקת שלה מכסה כמעט את כל המחוזות שאנשי, שאאנשי וגאנסו וחלקים ממחוזות נוספים. רוב האוכלוסייה התגוררה בצוקים אלה, במגורים הקרויים יאודונג. עובדה זו תרמה במידה ניכרת למחיר הדמים. רעידת האדמה גרמה למפולות עפר שהרסה את המערות. כמות ההרוגים, מוערכת מסורתית בכ-830,000 איש.
לא ניתן להעריך את הנזק שנגרם עקב רעידת האדמה במונחים מודרניים. הנזק הנלווה לרכוש היה כה גבוה שכמעט לא ניתן לחשבו – אזור שלם של לב סין נהרס וכ-60% מאוכלוסיית האזור נמחתה. מחיר הנזק שווה־ערך להרס המוחלט הנגרם מפצצה גרעינית (אם כי ללא השפעות הלוואי של פצצה כזו).
בין השאר גרמה רעידת האדמה נזקים קשים לרבים מהסטלות שביער הסטלות. מתוך 114 האבנים הקלאסיות של קאיצ'נג' נשברו 40 ברעידת האדמה. הרעידה הנמיכה את גובהה של פגודת "ברווז הפרא" הקטנה בשיאן מ-45 מטרים ל-43.4 מטרים.
עם כל זאת רעידת האדמה של 1556 בשאנסי לא הייתה האסון הגרוע ביותר בתולדות סין. לדוגמה, היו עשרות מיליונים של מקרי מוות בסין במהלך שלוש השנים של אסונות הטבע מ-1959 ועד 1961.
ראו גם

רשימת רעידות אדמה
הערות שוליים

↑  china virtual museums_quake, www.kepu.ac.cn
↑  CHINA HISTORICAL EARTHQUAKES - Dr.George Pararas-Carayannis, www.drgeorgepc.com
↑  china virtual museums_quake, www.kepu.ac.cn
↑  china virtual museums_quake, smc.kisti.re.kr
↑  画皮在线观看手机在线高清-画皮在线观看完整版高清在线点播 - 八戒影院, www.silkroadguide.com
שלוש הבישופויות

| --- | --- |

 
 ממשל
 עיר בירה:  מץ
 היסטוריה
 תאריכי הקמה:  1552 
 תאריכי פירוק:  1790 
 ישות קודמת:   בישופות מץ    בישופות טול    בישופות ורדן
 ישות יורשת:  מרת (מחוז)    מז (מחוז)    מוזל (מחוז)
 
שלושת הבישופויות (בצרפתית: les Trois-Évêchés) היו מחוז של ממלכת צרפת שהורכבו מהדיוקסיות מץ, ורדן וטול בתוך אזור לורן. שלוש הדיוקסיות היו נסיכים-בישופים של האימפריה הרומית הקדושה עד שנכבשו על ידי צרפת אנרי השני בין אפריל ליוני 1552. בתום מלחמת שלושים השנים, הם נמסרו רשמית לצרפת על ידי שלום וסטפאליה ב-1648.
רחוב סלאח א-דין

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 על שם:  צלאח א-דין, מצביא מוסלמי מן המאה ה-12
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיר:  ירושלים
 שכונה:  באב א-זהארה
 קואורדינטות:  31°47′11″N 35°13′50″E﻿ / ﻿31.7865°N 35.2305°E﻿ / 31.7865; 35.2305
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ירושלים מוגדלת) רחוב סלאח א-דין(למפת ירושלים רגילה) רחוב סלאח א-דין(למפת הרי ירושלים רגילה) רחוב סלאח א-דין(למפת הרי ירושלים מוגדלת) רחוב סלאח א-דין  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
רחוב צלאח א-דין, 2007
בית המשפט המחוזי ברחוב צלאח א-דין
קתדרלת סנט ג'ורג' ברחוב צלאח א-דין
רחוב סלאח א-דין הוא רחוב מרכזי בירושלים הקרוי על שמו של המצביא המוסלמי סלאח א-דין. הרחוב שוכן בלב שכונת באב א-זהרה והוא מוביל משער הפרחים לעבר המושבה האמריקאית. הרחוב משמש כרחוב העסקים הראשי של מזרח ירושלים ושוכנים בו גם מטה משרד המשפטים, בית המשפט המחוזי בירושלים ומולו קתדרלת סנט ג'ורג' ואחד משני סניפי הדואר הראשיים בעיר.
הרחוב נסלל בתחילת המאה ה-20, אולם בתקופת שלטון המנדט הבריטי לא נודעה לו חשיבות רבה כיוון שהמסחר היהודי התמקד ברחוב יפו לכיוון מערב, ואילו זה הערבי התמקד בדרך שכם. עם חלוקת העיר לאחר מלחמת העצמאות, לא ניתן היה לקיים מסחר בדרך שכם עקב קרבתו של הרחוב לגבול דאז עם ישראל (הקו העירוני) ועל כן המסחר הערבי נדד מזרחה לרחוב צלאח א-דין. לאחר איחוד העיר המשיך הרחוב להוות מרכז עסקים עיקרי עבור האוכלוסייה הערבית בירושלים.
בצפון הרחוב שוכן אחד המלונות המפורסמים והיוקרתיים בעיר - מלון אמריקן קולוני.
במרץ 2014 רכשה עמותת עטרת כהנים מתחם גדול בתחילת הרחוב, סמוך לשער הפרחים בו מתוכננים להיפתח ישיבה ומכינה קדם צבאית.
שלוש אבני החן

הסימן של "שלוש אבני החן"
סימן "שלוש אבני החן" מתקופת קושאן במזרח אפגניסטן.
סמל "שלוש אבני החן".
שלוש אבני החן (או: שלושת האוצרות / שלושת המחסות) הן שלושה מרכיבי יסוד שבהם המתרגל הבודהיסט מבקש להיתמך, ולכן "לוקח בהם מחסה" בדרכו אל ההתעוררות, ההארה והשחרור מסבל. מרכיבים אלו נקראים אבני חן (ראטנה), משום שערכם רב לאין שעור.
בודהה ("זה שהתעורר") - לאו דווקא מסמל את הדמות ההיסטורית גאוטמה הבודהה, אלא את האיכות שהוא מייצג, ואת אידיאל ההתעוררות הטמון בכל הישויות.
דהרמה ("הלימוד"/"הדרך") - האמת שנתגלתה לבודהה, אותה הוא מלמד.
סנגהה (הקהילה) - קהילת ההולכים אחר הבודהה; החל ממתרגלים בראשית דרכם, וכלה באלו אשר חוו הארה מלאה.
לאבן החן המייצגת את הבודהה ולאבן החן המייצגת את הדהרמה מיוחס ערך בל ישוער, היות שאינן גשמיות: לא ניתן ליצור אותן, להשמידן או לשנותן בכל צורה שהיא. תודעת הבודהה בגופו הארצי מדומה לא פעם לאבן החן הגדולה מכולן - היהלום.
תפיסת המחסה בשלוש אבני החן מסמנת את בחירתו של אדם להפוך לבודהיסט באופן רשמי, והיא ממלאת תפקיד מרכזי בטקסי-חניכה של נזירים ומאמינים בודהיסטים המבקשים ללכת בדרכו של גאוטמה בודהה. בקהילות טהרוואדה רבות, נזירים ומאמינים בראשית דרכם מזמרים פזמון בשפת הפאלי הקרוי "וונדנה טי סאראנא":
אני לוקח מחסה בבודהה
אני לוקח מחסה בדהרמה
אני לוקח מחסה בסנגהה
נהוג להסביר את תפקידן ואת חשיבותן של שלוש אבני החן באמצעות המשלתן לתהליך טיפול רפואי - המתרגל הוא המטופל; המחלה היא הסבל ממנו הוא מבקש להשתחרר; הבודהה הוא הרופא; הדהרמה היא התרופה; והסנגהה היא הצוות הרפואי התומך. אנלוגיה זו ממחישה שלקיחת המחסה באבני החן איננה מעשה סמלי שמטרתו לבטא אמונה דתית, אלא דרך ליצור בהירות ביחס לתהליך המוביל לשחרור, ולמרכיביו.
ראו גם

ארבע האמיתות הנאצלות
לקריאה נוספת

קרולה שניידר, לקיחת מחסה בודהיסטי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536587605171  LCCN: sh85135039
רנו 19

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Renault Energy (קולומביה, ונצואלה)
 יצרן:  רנו
 שנות ייצור:  1988–1996 (צרפת)
 הרכבה:  צרפת צרפת  טורקיה טורקיה (בין השנים 1992-1996)  ארגנטינה ארגנטינה (בין השנים 1993-2000)  קולומביה קולומביה  ונצואלה ונצואלה  בלגיה בלגיה  ספרד ספרד  פורטוגל פורטוגל  טאיוואן טאיוואן
 מודל קודם:  רנו 9, רנו 11
 מודל אחריו:  רנו מגאן
 חברת אם:  רנו
 אורך:  4,156 מ"מ
 רוחב:  1,694 מ"מ
 גובה:  1,412 מ"מ
 משקל:  1,175-886 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,540 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים 1,237 סמ"ק המפיק 54 כ"ס, מנוע הזרקת דלק חד-נקודתית 1,171 סמ"ק  המפיק 57 כ"ס, מנוע 1,397 סמ"ק המפיק 59 כ"ס, מנוע הזרקת דלק חד-נקודתית 1,397 סמ"ק המפיק 57 כ"ס, מנוע 1,390 סמ"ק המפיק 79 כ"ס, מנוע הזרקת דלק חד-נקודתית 1,390 סמ"ק המפיק 78 כ"ס,  מנוע הזרקת דלק חד-נקודתית 1,565 סמ"ק המפיק 74 כ"ס, מנוע 1,565 סמ"ק המפיק 77 כ"ס, מנוע 1,721 סמ"ק המפיק 91 כ"ס, מנוע הזרקת דלק חד-נקודתית 1,721 סמ"ק המפיק 87 כ"ס, 89 כ"ס,  מנוע הזרקת דלק רב-נקודתית 1,721 סמ"ק המפיק 106 כ"ס, מנוע 1,794 סמ"ק המפיק 87 כ"ס, מנוע הזרקת דלק חד-נקודתית 1,783 סמ"ק המפיק 89 כ"ס, מנוע הזרקת דלק רב-נקודתית  1,794 סמ"ק המפיק 108 כ"ס, מנוע הזרקת דלק רב-נקודתית 1,783 סמ"ק המפיק 106 כ"ס,  מנוע הזרקת דלק רב-נקודתית 1,764 סמ"ק המפיק 133 כ"ס, מנוע דיזל 1,870 סמ"ק המפיק 63 כ"ס ו-89 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות, תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות, תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  155 קמ"ש (מנוע 1,171 סמ"ק), 195 קמ"ש (מנוע 1,794 סמ"ק)
 מעצב:  Giorgetto Giugiaro
 
רנו 19 דגם GTD
רנו 19 דגם TS
רנו 19 קבריולה
רנו 19 (צרפתית: Renault 19) היא מכונית משפחתית קטנה, מתוצרת יצרנית כלי הרכב הצרפתית רנו אשר יוצרה בין השנים בין השנים 1988-1996.
דגם ה"רנו 19" יוצר בארגנטינה (1993-2000), קולומביה, ונצואלה, בלגיה, ספרד, פורטוגל, טורקיה (1993-2000) וטאיוואן.
בשנת 1989 נבחרה "רנו 19" ל"מכונית השנה" בספרד ובגרמניה. בשנת 1990 נבחרה כ"מכונית השנה" באירלנד ובשנת 1993 נבחרה ה"רנו 19" כ"מכונית השנה" בארגנטינה.
גרסאות

3 דלתות - הצ'בק
5 דלתות - הצ'בק
4 דלתות - סדאן
2 דלתות - קבריולה
תמונות

רנו 19 קבריולט
רנו 19 קבריולט
רנו 19 קבריולט
רנו 19 קבריולט - מבט לתוך הרכב
רנו 19
מנוע דיזל רנו 19
רנו 19, דגם RL, סדאן, שנת 1994
רנו 19, 4 דלתות
רנו 19, סדאן, 4 דלתות
רנו 19
שלוש בנות נועזות

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  פרד וילקוקס
 הופק בידי:  ג'ו פסטרנק
 תסריט:  אלברט מנהיימר
 עריכה:  אדריאן פאזאן
 שחקנים ראשיים:  ג'נט מקדונלד חוסה איטורבי ג'יין פאוול
 מוזיקה:  הרברט סטוטהרט
 צילום:  ריי ג'ון
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  מטרו גולדווין מאייר 
 חברה מפיצה:  מטרו גולדווין מאייר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  5 במרץ 1948
 משך הקרנה:  115 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מוזיקלי, סרט קומדיה, סרט רומנטי 
 תקציב:  2,538,000 דולר
 הכנסות:  4,000,000 דולר
 דף הסרט ב־IMDb
 
שלוש בנות נועזות (באנגלית: Three Daring Daughters) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1948 בצבעי טכניקולור בבימויו של פרד וילקוקס, עם ג'נט מקדונלד, חוסה איטורבי וג'יין פאוול בתפקידים הראשיים.
חוסה איטורבי מופיע בתפקיד עצמו כשחקן, מנצח ופסנתרן. באחד הקטעים הוא מלווה בנגינה (ביחד עם אחותו אמפרו) וניצוח על תזמורת, את אמן מפוחית הפה לארי אדלר בנגינת הרפסודיה הרומנית של אנסקו.
העלילה הרומנטית היא על אם גרושה שרוצה לפתוח פרק ב' בחייה אבל שלוש בנותיה רוצות להחזיר את אביהן אליה.
תקציר העלילה

לואיז מורגן (ג'נט מקדונלד) היא אם יחידנית שמגדלת את שלוש בנותיה - טס (ג'יין פאוול), אילקה (אן טוד) ואליקס (אלינור דונהיו). לפרנסתה היא עובדת בכתב עת לעיצוב מודרני. היא נמצאת במתח ומתלוננת על חולשה. היא גם מאחרת לטקס הגמר של טס.
רופא המשפחה אומר לבנות המודאגות כי אמם זקוקה לחופשה. לואיז מסרבת, אך הבנות לוחצות עליה ואומרות כי יתנהגו יפה ואין לה ממה לחשוש. לואיז מזמינה שייט וחופשה בקובה.
אבי הבנות נמצא באפריקה זמן ממושך. הבנות רוצות שיחזור לניו יורק להתאחד עם לואיז. הן מגיעות לבוס שלו רוברט נלסון (אדוארד ארנולד) ומשכנעות אותו שיחזיר את אביהן לניו יורק.
בינתיים פוגשת לואיז בספינה את חוסה איטורבי שנוסע למסע קונצרטים בהוואנה. הוא מתאהב בה ממבט ראשון ומנגן לכבודה את "חלום האהבה" של פרנץ ליסט.
איטורבי מחזר בלהט אחרי לואיז, והיא מהססת אך לבסוף מסכימה להצעתו להתחתן והם מתחתנים וחוזרים לניו יורק. לואיז חוששת איך יקבלו הבנות את נישואיהם ומחליטה שבשלב ראשון איטורבי יוצג רק כ"ידיד".
הבנות מקבלות את איטורבי בקרירות מופגנת. הן לא אוהבות את הנגינה הקלאסית שלו ושרות את Route 66 והוא מוכיח להן שהוא גם יודע לאלתר את המנגינה הזאת.
הן מספרות ללואיז על תוכניתן להחזיר את אביהן. לואיז כועסת עליהן מאוד ואומרת שזה לא מעיניינן וכי אביהן נטש אותן ולא התעניין בהן, וכי היא ואיטורבי נשואים.
איטורבי נעלב מיחס הבנות ועוזב את המשפחה. מצב רוחה של לואיז מידרדר והבנות חשות בכך ומבינות שטעו. הן מבקשות ממר נלסון לעצור את הגעת אביהן לניו יורק ואז גם מתברר שאביהן נשוי כבר שלוש שנים.
הבנות מגיעות לאיטורבי ומתחננות שיחזור למשפחה, והוא לא יכול לעמוד בהפצרותיהן וחוזר. כולן נהנות להיות בקונצרט ולשמוע את לארי אדלר המנגן במפוחית פה את הרפסודיה הרומנית מס'1 של  אנסקו בלווי תזמורת עליה מנצח איטורבי ומנגן בפסנתר ביחד עם אחותו אמפרו. בבית כולן שרות ביחד בסוף הטוב כשאיטורבי מלווה אותן בפסנתר.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ג'נט מקדונלד | לואיז מורגן |  |
| חוסה איטורבי | בתפקיד עצמו |  |
| ג'יין פאוול | טס מורגן |  |
| אן טוד | אילקה מורגן |  |
| אלינור דונהיו | אליקס מורגן |  |
| אדוארד ארנולד | רוברט נלסון |  |
| לארי אדלר | בתפקיד עצמו |  |
| אמפרו איטורבי | בתפקיד עצמה | פסנתרנית |
שחף כוזרי

| שחף כוזרי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
תת־סדרה:: שחפאיים
משפחה:: שחפיים
סוג:: שחף
מין:: שחף כוזרי
שם מדעי
 Larus cachinnans ‏פאלאס, 1811
תחום תפוצה


שחף כוזרי (שם מדעי: Larus cachinnans) הוא מין עוף מים ממשפחת השחפיים מהסוג שחף. משמעות שמו המדעי: "השחף הצוחק", עקב קולו הגבוה המזכיר צחוק.
מאפיינים

זהו שחף גדול באורך 56–68 סנטימטר, מוטת כנפיים באורך 137–155 סנטימטר ומשקלו 680–1,590 גרם. לשחף מקור דק יחסית ומוצק בצבע צהוב ועם קצה אדום ובעל עין קטנה וכהה יחסית. הוא בעל כנפיים אפורות שקצותיהם שחורות ובעל זנב שחור, רגליים צהובות וקרומי שחייה ביניהם. השחפים דומים בין שני הזוויגים.
תפוצתו של שחף זה היא לאורך חופי הים הכספי והים השחור בגבולות אירופה ואסיה. הוא מתפשט מזרחה למזרח אסיה ועד סין ומערבה למרכז אירופה בפולין ומזרח גרמניה ולעיתים נודד דרומה לעבר ים סוף והמפרץ הפרסי או לעבר צפון אירופה ואפילו עד בריטניה. נמצא לאורך חופים ומזחים ולעיתים יימצא גם בערים. ניתן לומר, שיחסית לשחפים אחרים הוא "יבשתי".
שחפים אלה מקננים על קרקע מישורית. הקן עשוי עשבים וצמחייה, בו מוטלות 2–3 ביצים, הבוקעות תוך חודש. שחפים אלה הם אוכלי כל, אך ניזונים בעיקר מנבלות ובעלי חיים קטנים. הם יאכלו דגים, חרקים, זוחלים קטנים ואפילו מכרסמים המצויים באזור.
תת-מינים

Larus cachinnans barabensis
Larus cachinnans cachinnans
Larus cachinnans mongolicus
הערות שוליים

↑  שחף כוזרי באתר הרשימה האדומה של IUCN
רנו 3

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  רנו
 שנות ייצור:  1961–1962
 הרכבה:  צרפת צרפת  בולגריה בולגריה
 מודל אחריו:  רנו 4
 מרכב:  5 דלתות הצ'בק
 פלטפורמה:  מנוע קדמי
 אורך:  3,660 מ"מ
 רוחב:  1,480 מ"מ
 גובה:  1,550 מ"מ
 משקל:  5440 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,400 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים,  603 סמ"ק המפיק 17 כ"ס
 קשר:  רנו 4
 
רנו 3 (בצרפתית: Renault 3) היא מכונית סופר מיני, 5 דלתות, האצ'בק, מתוצרת יצרנית הרכב ההצרפתית רנו אשר יוצרה בין השנים 1961-1962.
רנו 3 היא למעשה גרסה זולה של דגם רנו 4.
סך הכול יוצרו 2,526 יחידות רנו 3.
תמונות

רנו 3
רנו 3
הערות שוליים

↑  דגם "רנו 3" renault3.jimdo.com/histoire-de-la-renault-3
רוני כתריאלס

| --- | --- |

 לידה:  15 בנובמבר 1938 (בן 85) יוהנסבורג, דרום אפריקה 
 מדינה:  דרום אפריקה 
 השכלה:  King Edward VII School 
 מפלגה:  הקונגרס הלאומי האפריקני 
 פרסים והוקרה
 פרס אלן פטון (2011) 
 
רונלד "רוני" כתריאלס (קרי: קַסְרִילְס, אנגלית: Ronnie Kasrils; נולד ב-15 בנובמבר 1938 ביוהנסבורג) הוא פוליטיקאי יהודי דרום-אפריקאי.
חייו

הוריו של רוני, איזידור כתריאלס ורנה כהן, היו פליטים יהודים שהגיעו לדרום אפריקה מליטא ולטביה. אביו היה סוחר. רוני גדל בשכונת יווויל, שם חיו הרבה מהגרים יהודים. הצטרף בנעוריו לתנועת בית"ר בעיר. אחרי לימודי התיכון עבד כתסריטאי ובמאי סרטים. האירוע ששינה את חייו, היה הטבח שארפוויל בשנת 1960. הוא החליט להילחם נגד שלטון האפרטהייד ולהצטרף ל-ANC, ושנה אחר-כך למפלגה הקומוניסטית של דרום-אפריקה. בשנת 1962 נגזר עליו איסור לנאום בפומבי למשך חמש שנים. הוא היה אחד המייסדים של חנית האומה (אומקונטו ווה סיזווה), הזרוע הצבאית של ה-ANC, יחד עם ארתור גולדרייך, לוחם הפלמ"ח לשעבר. בשנת 1963 הוא היה המפקד האזורי של נטאל בחוף המזרחי, בשנת 1964 הוא נשלח לאודסה לאימונים צבאיים, ומאוחר יותר ללונדון. בתקופה זו הוא עבד עם ג'ו סלובו, גם הוא יהודי ליטאי, המכונה "ג'ו האיום". 
הוא שירת את ה-ANC ובמיוחד את "חנית האומה" בארצות שונות, ובשנת 1983 התמנה לראש שירותי המודיעין של הארגון. בשנת 1990 הוא נכנס חזרה לדרום-אפריקה בחשאי במסגרת "מבצע וולה", אך כבר בשנת 1991 הותרה שוב פעילותה של ה-ANC, וכתריאלס חזר לדרום-אפריקה ופעל בגלוי בימיה האחרונים של שלטון האפרטהייד.
חייו > טבח בִּישׁוֹ

בִּישׁוֹ היא עיר במה שבזמנו נחשב מדינת בנטוסטן סיסקאי. ב-7 בספטמבר 1992 הוביל כתריאלס 80,000 מפגינים לבישו כדי לדרוש, שסיסקאי תשוב להיות חלק בלתי נפרד ממדינת דרום-אפריקה. ממשלת סיסקאי חסמה את הדרך, ומאוחר יותר פתחה באש, כאשר כתריאלס ניסה עם קבוצה של מפגינים לפרוץ את המחסום. 28 בני-אדם נהרגו ומעל 200 נפצעו. ועדה שהוביל השופט ריצ'רד גולדסטון ושחקרה את הטבח, ביקרה את כתריאלס על הניסיון שלו לפרוץ את המחסום.
חייו > שר בממשלה

משנת 1994 עד 1999 הוא היה סגן שר הביטחון בממשלה הראשונה לאחר נפילת האפרטהייד, משנת 1999 עד 2004 היה שר המים והייעור ומשנת 2004 עד 2008 שר השירותים החשאיים. 
עד לפטירתה היה נשוי לאלאנור כתריאלס, גם היא לוחמת ב-ANC והאישה הלבנה הראשונה שנעצרה במעצר מנהלי לחצי בשנת 1963, ולהם שני בנים ובת.
יחסו לישראל

כתריאלס הוא מבקר חריף של מדיניות ישראל כלפי הפלסטינים. בשנת 2001 הוא יזם הצהרה של דרום-אפריקאים ממוצא יהודי שהשתתפו בתנועה נגד האפרטהייד, שקראו לקידום תהליך השלום הישראלי-פלסטיני וליישום פתרון שתי המדינות. ברבים ממאמריו הוא משווה בין מדיניות ישראל למדיניות האפרטהייד.
לקריאה נוספת

אלון ליאל, צדק שחור. הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1999
Gideon Shimoni, Community and Conscience: The Jews in Apartheid South Africa. Brandeis University Press. 2003
הערות שוליים

↑  Ronnie Kasrils, Israel-Palestine Conflict: Declaration of Conscience, ‏7 בדצמבר 2001 (באנגלית).
↑  How to Stop Apartheid Israel, באתר "Common Dreams", ‏17 במאי 2021 (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311078805171  BNE: XX1427053  BnF: cb12247906v (data)  GND: 119516683  ISNI: 0000 0001 1055 8049  LCCN: nr89017062  NLK: KAC200704301  NTA: 068073267  SUDOC: 031221629  VIAF: 37728376   WorldCat (עם VIAF): 37728376
רוני חזקיהו

רוני חזקיהו (נולד ב-1951) הוא בנקאי ישראלי שכיהן  כחשב הכללי במשרד האוצר מיולי 2017 עד אוקטובר 2020. חזקיהו שימש בעבר כמפקח על הבנקים בבנק ישראל ויו"ר הבנק הבינלאומי.
ביוגרפיה

חזקיהו נולד בשנת 1951. בשכונת גבעת אולגה שבחדרה, למשפחת עולים מעיראק. הוא בעל תואר שני בהנדסת תעשייה וניהול מאוניברסיטת בן-גוריון.
ביוגרפיה > במגזר הפרטי

חזקיהו החל את הקריירה הבנקאית שלו בקבוצת בנק הפועלים שם מילא במשך 26 שנה, מגוון תפקידים ניהוליים וביניהם מנהל סניף, מנהל סניף פילדלפיה ודירקטור בבנק אוצר החייל שהיה אז בשליטת בנק הפועלים. לאחר מכן מונה למנכ"ל בנק הספנות אשר מוזג בשלב מאוחר יותר לתוך בנק הפועלים.
בתפקידו הבא עבר לקבוצת בנק דיסקונט ושימש כסמנכ"ל, ראש החטיבה העסקית, והממונה על סיכוני האשראי של הקבוצה.
ביוגרפיה > מפקח על הבנקים

בשנת 2006 מונה חזקיהו על ידי נגיד בנק ישראל סטנלי פישר לתפקיד המפקח על הבנקים בבנק ישראל. פישר בחר את חזקיהו בשל ניסיונו בתחום ניהול הסיכונים הבנקאיים ובעיקר לצורך הטמעה וישום הוראות תקני בזל 2 במערכת הבנקאות בישראל.
בתפקידו כמפקח על הבנקים נאלץ חזקיהו להתמודד עם השלכות המשבר הכלכלי העולמי בשנת 2008 והשפעתו על יציבות המערכת הבנקאית. במסגרת זו קיבל מספר החלטות חשובות הנוגעות ישירות לניהול השוטף של הבנקים. ביולי 2008 הורה לבנקים שלא לחזור ולהשקיע כספים מחשבונות הנוסטרו שלהם בשוק המניות ובנכסים פיננסיים אחרים בעלי רמת סיכון גבוהה, וזאת על מנת להפחית את רמות הסיכון להון העצמי שלהם. בנוסף לכך דרש מהבנקים ניהול מעקב צמוד ופרטני הכולל דיווחים שוטפים לבנק ישראל אודות הלווים הגדולים שלהם, והטיל מגבלות נוספות על החשיפה המותרת של כל בנק ללווה בודד ולקבוצת לווים.
כצעד משלים לדרישותיו מן המערכת הבנקאית לנקיטת צעדים להגבלת סיכונים, דרש גם מלווים גדולים של הבנקים למכור חלק ממניות הבנקים שהחזיקו באופן אישי או באמצעות חברות וחברות בנות שלהם כך ששיעור החזקתם הכוללת לא תעלה על 5%. הוראה זו הייתה רלוונטית בעיקר ליצחק תשובה, בעל השליטה בקבוצת דלק וחברות נוספות הקשורות עמו.
ביוגרפיה > חזרה למגזר הפרטי

לאחר סיום תפקידו כמפקח על הבנקים בבנק ישראל קיבל חזקיהו הצעה, והצטרף לקבוצת דלק בשליטתו של יצחק תשובה במטרה לעסוק בטיפול בתחום הרגולטורי והמימוני של קידוחי הגז. אולם, לאחר שבנק ישראל הודיע לחזקיהו כי יש בכך ניגוד עם תקופת הצינון שהוא מחויב בה, מכיוון שמדובר באחד הלווים הגדולים במשק, פרש.
חזקיהו ניסה להתמודד על תפקיד מנכ"ל בנק לאומי לאחר פרישתה של גליה מאור אך לבסוף מונתה לתפקיד רקפת רוסק עמינח שהועדפה על פניו לאחר שזכתה לתמיכה מאסיבית מצידה של מאור.
את הצעת ההעסקה הבאה קיבל חזקיהו מצדיק בינו אשר ביקש למנות אותו כיו"ר חברת פ.י.ב.י. אחזקות השולטת בבנק הבינלאומי וכיו"ר הבנק. גם מינוי זה נתקל בהתנגדותו של המפקח על הבנקים אשר חשש לניגוד עניינים בתפקידו כיו"ר החברה השולטת בבנק.
בסופו של דבר מונה חזקיהו ליו"ר הבנק הבינלאומי, ונכנס לתפקידו ב-15 במאי 2012. הוא כיהן בתפקיד זה עד לסוף שנת 2016.
ביוגרפיה > החשב הכללי במשרד האוצר

בינואר 2017 החל לכהן כחשב הכללי במשרד האוצר. ב-26 ביולי 2020 הודיע על פרישתו מהתפקיד, והוא סיים את תפקידו באוקטובר.
כיום (2024 ) מכהן כיו"ר נגב מינרלים, חבר דירקטוריון הבנק הבינלאומי, חבר ועד מנהל מכון אהרן וחבר נאמנים אוניברסיטת בן-גוריון.
הערות שוליים

↑  https://www.fibi.co.il/private/general/about/profile/directors/
↑  עירן פאר, ‏רוני חזקיהו מונה ליו"ר הבנק הבינלאומי, באתר גלובס, 27 במרץ 2012
↑  רוני חזקיהו, יו"ר הבנק הבינלאומי, צפוי להתמנות לתפקיד החשב הכללי במשרד האוצר. האוצר פירסם הודעה רשמית על המינוי. שר האוצר, משה כחלון, מתכוון להביא את המינוי של חזקיהו לאישור הממשלה בזמן הקרוב, לאחר שיאושר על ידי הוועדה למינוי בכירים בשירות המדינה., באתר אוניברסיטת בן גוריון, ‏29 בנובמבר 2016
↑  עמרי מילמן, החשב הכללי באוצר רוני חזקיהו פורש, באתר כלכליסט, 26 ביולי 2020
שריר החזה הקטן

| --- | --- |

 שיוך:  muscle of thorax 
 אספקה עורקית:  עורק החזה ושיא הכתף, עורק החזה העליון 
 עצבוב:  עצב החזה הקדמי התיכון
 פעולת שריר:  medial rotation of the pectoral girdle, protraction of the pectoral girdle 
 תחל שריר:  third rib 
 אחז שריר:  coracoid process 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (438) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  m. pectoralis minor 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A04.4.01.006 
 TA2 (2019):  2305 
 FMA:  13109 
 
שרירי החזה והזרוע במבט קדמי
שריר החזה הקטן (TA: Musculus pectoralis minor) הוא שריר דק בעל צורה משולשת, הנמצא בחלקו הקדמי של כלוב הצלעות, עמוק יותר משריר החזה הגדול. השריר נאחז בכלוב הצלעות בצידו האחד ובעצם השכם בצידו השני וכך יכול לתפקד כמייצב של עצם השכם או בהנעתה לכיוון מטה וקדימה על כלוב הצלעות (פעולה העשויה להתבטא בהבלטת הזווית התחתונה של עצם השכם). כאשר עצם השכם מקובעת לכלוב הצלעות על ידי שרירים אחרים, יכול שריר החזה הקטן לתפקד כשריר עזר בשאיפה מאומצת על ידי הרמת הצלעות.
תיאור

תחילתו של שריר החזה הקטן בצלעות מספר שלוש, ארבע וחמש, בסמוך לסחוס הצלעי. השריר נאחז בצידו המרוחק בזיז החרטום של עצם השכם.
את השריר עוטפת רקמה פיברוטית חזקה המכונה חיתולית הבריח והחזה (Fascia clavipectoralis).
עצבוב

שריר החזה הקטן מעוצבב על ידי שורשי העצב הצווארי השמיני והחזי הראשון (C8, T1) דרך עצב החזה הקדמי התיכון (Nervus pectoralis medialis).
רשאד ח'ליפה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 בנובמבר 1935 כפר אל זיאת, מצרים 
 נרצח:  31 בינואר 1990 (בגיל 54) טוסון, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  ביוכימיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי  אוניברסיטת המדינה של אריזונה  אוניברסיטת עין שמס 
 צאצאים:  סם ח'ליפה 
 
רשאד ח'ליפה (בערבית: رشاد خليفة; 19 בנובמבר 1935 - 31 בינואר 1990) היה ביוכימאי מצרי-אמריקאי ורפורמיסט באסלאם, אשר ייסד את הזרם הרפורמיסטי הנקרא הארגון הבינלאומי של "הכנועים המאוחדים" - United Submitters International (או בקיצור: Submitters). ח'ליפה גם תרגם את הקוראן מערבית לאנגלית מודרנית והגה ניתוח ופרשנות נומרולוגית של הקוראן באמצעות תוכנת מחשב. הוא נרצח בשנת 1990.
ביוגרפיה

רשאד ח'ליפה נולד למשפחה מוסלמית דתית בכפר אל זיאת במצרים. אביו היה מנהיג דתי של קהילת חסידים סופים שגודלה נאמד בעשרות אלפי מאמינים. האב קרא לקבוצה על שם בנו "רשאד". ח'ליפה החל במסלול האקדמי וסיים את התואר הראשון בהצטיינות באוניברסיטת עין שאמס המצרית, בפקולטה לחקלאות. בשנת 1959 היגר לארצות הברית, שם המשיך בלימודיו האקדמיים. הוא קיבל את התואר השני בביוכימיה מאוניברסיטת המדינה של אריזונה ואת לימודי הדוקטורט למד באוניברסיטת קליפורניה בריוורסייד. הוא קיבל אזרחות אמריקאית והתגורר בטוסון, אריזונה.
ח'ליפה שימש כיועץ מדעי לממשלת לוב במשך שנה ולאחר מכן עבד ככימאי בארגון האו"ם בוועדה לפיתוח תעשייתי. בשנת 1980 עבד במשרד הממשלתי לכימיה של מדינת אריזונה, ככימאי בכיר. במקביל לעבודתו המדעית, עסק בלימודי הקוראן ובפעילות דתית במסגרת הארגון הבינלאומי של "הכנועים המאוחדים" ופרסם מאמרים העוסקים באסלאם. ח'ליפה החל לשאת דרשות דתיות והיה למנהיג הרוחני של המסגד בטוסון, סביבו נאספו במהלך הזמן יותר ויותר חסידים. לאחר שקרא מספר תרגומים של הקוראן לאנגלית, החליט ח'ליפה שהתרגומים הקיימים אינם מדויקים ואינם נאמנים לרוח הקוראן ולכן החליט לתרגם את הקוראן לאנגלית בשפה נגישה יותר השומרת על רוח הקוראן. ח'ליפה נישא ונולדו לו שני ילדים. בן ובת - סם ובאת'. בנו סם שיחק בקבוצת הבייסבול המקצוענית "הפירטים של פיטרסבורג" והיה השחקן הראשון ממוצא מצרי ששיחק בליגה מקצוענית בתחום זה.