stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בניין סיגראם
הקמה

הבניין תוכנן על ידי האדריכל הגרמני-אמריקאי לודוויג מיס ואן דר רוהה ובשיתוף פעולה עם האדריכל האמריקאי פיליפ ג'ונסון כמעצב פנים, ונועד לשמש משרד ראשי של חברת המשקאות חריפים סיגראם של משפחת ברונפמן.
ראשית תכנונו מבוסס של קונספט בלתי-ממומש משנת 1921 של האדריכל ואן דר רוהה בעבור גורד שחקים של פלדה וזכוכית בכיכר פוטסדאם בברלין, אשר עבר התאמה כיאה למקום ולרוח הזמן.
גורד השחקים הנועז הוא השלישי שנבנה בניו-יורק ברוח האדריכלות המודרנית, והראשון בקנה מידה גדול. קדמו לו בית ליוור של גורדון בנשפט ובניין מזכירות האו"ם של אוסקר נימאייר ולה קורבוזיה.
הבניין נבנה באופן פונקציונליסטי לחלוטין ועיצובו הוא מינימליסטי. כגורד השחקים הראשון שנעזר בקירות מסך והציג חזית זכוכית המנותקת לגמרי משלד הבניין, מה שמכונה "קופסת זכוכית"[דרוש מקור], הפך לאבטיפוס של גורד השחקים המודרני ופתח את הדרך לאינספור מגדלי פלדה וזכוכית שנבנו בארצות הברית ובשאר העולם.
על תכנון הבניין אמר האדריכל:
גורדי שחקים חושפים באופן נועז את צורת השלד שלהם במהלך הבנייה. רק אז סבכת שלד הפלדה הענק מרשימה באמת. כאשר נבנים קירותיו החיצוניים של הבניין, שלד המבנה, שהוא הבסיס לכל עיצוב אמנותי, מוסתר על ידי כאוס של צורות טריוויאליות וחסרות משמעות... במקום לנסות ולפתור בעיות עתיקות יומין בעזרת צורות עתיקות, עלינו לפתח צורות וכלים חדשים כדי להתמודד עם טבען של הבעיות החדשות. את העקרונות המבניים אנו יכולים לראות בבהירות כאשר אנו עוטפים את הבניין בזכוכית במקום בקירות החיצוניים הרגילים. כיום, כאשר דבר זה הוא בר ביצוע כיוון שהקירות החיצוניים אינם חלק מבני הנושא משקל. השימוש זכוכית כופה למעשה פתרונות חדשים.
בתרבות הפופולרית

הבניין והרחבה שלפניו מופיעים ברקע לאחת הסצנות האחרונות בסרט "ארוחת בוקר בטיפאני".
ראו גם

בניין IBM
הסגנון הבינלאומי
הערות שוליים

↑  Goldberger, Paul (1976-11-08). "Seagram Building Owners Plan To Seek Landmark Designation". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-05-20.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7715090-9  NKC: ko2016909805  VIAF: 231159954   WorldCat (עם VIAF): 231159954
ג'קי מקייטן

| --- | --- |

ג'קי מקייטן, 1985
 לידה:  7 באוגוסט 1955 נתניה, ישראל
 פטירה:  6 במרץ 2012 (בגיל 56) בית החולים לניאדו, נתניה, ישראל
 שם לידה:  זכריה מקייטן
 מוקד פעילות:  ישראל 
 שפה מועדפת:  עברית 
 פרופיל ב-IMDb
 
זכריה (ג'קי) מֶקַיְיטֶן (7 באוגוסט 1955 – 6 במרץ 2012) היה זמר, פזמונאי ומלחין ישראלי. הוא נחשב "מלך מוזיקת החאפלה המזרחית הישנה".
קורות חייו > מותו

מקייטן סבל בשנותיו האחרונות ממחלת כבד עקב אלכוהוליזם וכן מ-COPD כתוצאה מעישון מסיבי, והיא שגרמה למותו[דרוש מקור]. נטמן בבית העלמין בנתניה.
דיסקוגרפיה

1976 - תקליטון עם השירים "עם חץ בלב" ו"אני זועק"
1981 - "ג'קי מקייטן - במיטב שירי החפלה"
1982 - "הקסם השחור"
1983 - "מענטזת"
1984 - "בלב שמח"
1985 - "שובר הלבבות"
1986 - "נקודת מוצא"
1986 - "ג'קי מקייטן לילדים"
1988 - "סלסולים, התגשמות"
1989 - "שיר הפטוט"
1990 - "התעורר בן אדם"
1995 - להיטי זהב
1998 - ״המנגינה חוזרת״
2000 - ״במסורת מתימן ועד ספרד״
2001 - ״אהבת השם״
2003 - הלהיטים הגדולים [ אוסף ]
2011 - "יושב בבית המדרש", "עיניים זוהרות" ״חזרתי בגדול״.
אלבומים שיצאו לאור אחרי מותו:
2013 - "חבר יקר", ״צופה למרחקים״
2014 - ״חפלה שיגעון״ (הופעה חיה)
2015 - ״המיטב״ (שני אוספים)
הערות שוליים

↑  אורי זר אביב, עיתון הארץ, חדשות גלריה, עמ' 15, 7 במרץ 2012
↑  שגיא בן נון, חברים נפרדים מגקי מקייטן: הוא מת עצוב, באתר nrg‏, 6 במרץ 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299905805171  MusicBrainz: 671f9dc1-40d0-4734-83ec-15895e2581a0  VIAF: 1833165930960968530007   WorldCat (עם VIAF): 1833165930960968530007
מגדלא

| --- | --- |

מבט אווירי על אתר מגדלא
 שמות נוספים:  מג'דל, מגדלה, טריכיי, טריכאי וטריכיאה
 היסטוריה
 תקופות:  תקופה ההלניסטית התקופה הרומית התקופה הביזנטית התקופה הצלבנית התקופה הממלוכית התקופה העות'מאנית תקופת המנדט הבריטי
 אתר ארכאולוגי
 מצב:  הרוס
 גישה לציבור:  כן
 אתר אינטרנט:  https://www.magdala.org 
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  32°50′21″N 35°30′27″E﻿ / ﻿32.839166666667°N 35.5075°E﻿ / 32.839166666667; 35.5075
  (למפת הגליל העליון מוגדלת) מגדלא(למפת הגליל העליון רגילה) מגדלא(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מגדלא(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מגדלא
 he
 
האתר הארכאולוגי מגדלא נובמבר 2012
חנויות ובהן בריכות דגים שנחשפו באתר
בית הכנסת באתר
מִגְדָלָא (נכתב גם כמגדלה), הידועה גם בשמות טריכיי, טריכאי וטריכיאה (ביוונית: ταριχαιαι, בלטינית: Tarichaeae), הייתה עיר קדומה בגליל, ששכנה לחוף הכנרת, בדרום בקעת גינוסר, סמוך ליישוב מגדל של היום, המשמר את שמה. עד להקמת העיר טבריה בשנת 20 לספירה, הייתה מגדלא המרכז העירוני היחיד בחוף המערבי של הכנרת.
שם ומיקום

במקורות מתקופת בית שני מופיעה העיר בשם טריכיי. פירוש המילה "טריכיי" ביוונית הוא "מקום המלחת הדגים". יוסף בן מתתיהו (יוספוס פלאביוס) מכנה בשם זה עיר קדומה ששכנה לחוף הכנרת, בקצה הדרומי של בקעת גינוסר, המזוהה היום על ידי החוקרים עם "מגדל", "מגדלא" או "מגדל נוניא" (בארמית, מגדל הדגים). מגדלא היא מקום הולדתה של מרים המגדלית, היא מריה מגדלנה, הידועה מן הברית החדשה כאחת מבני לווייתו של ישו . אזכור יחיד בברית החדשה מתייחס ל"דלמנותא", וייתכן שזהו כינוי נוסף של מקום זה.
חפירות ארכאולוגיות

בשנת 1971 ערך המסדר הפרנציסקני חפירות ארכאולוגיות באתר ובמהלכן נחשפו שרידים של כנסייה ומבני ציבור מן התקופה הרומית והביזנטית.
בחפירות נוספות שנערכו בחופה הצפון-מערבי של הכנרת, נמצאו נמל עתיק (נמל מגדל), וכן סירה (שנמצאה בשנת 1986) המשויכת לימיו של ישו. לאחר תהליך שימור של 14 שנה הסירה מוצגת בבית יגאל אלון שקיבוץ גינוסר.
מחפירות שנערכו באתר בשנים 2002 ו-2006 עלה כי ראשית היישוב במקום היה בתקופה ההלניסטית והוא הגיע לשיאו בתקופה הרומית הקדומה. היישוב במקום המשיך, בשטח מצומצם יותר, בתקופות שונות עד לתקופה הממלוכית, אז ניטש וחודש שוב במאה ה-19. בחפירה ב-2002 נחשפו במקום באתר כלים ששימשו בתעשיית הסוכר, בעיקר קדרות וקנקניות דבשה, וכן קערות מזוגגות המעוטרות בפסי חיפוי, סירי בישול, קדרות בישול וכלים עשויים ביד ומעוטרים בצביעה מהתקופה הצלבנית. מהתקופה הממלוכית נמצאו קערות מזוגגות שיובאו מאיטליה. בחפירת הצלה שנערכה בשנת 2007 נחשפו כלים נוספים מצפון איטליה, שהם ממצא יוצא דופן באתרים כפריים במזרח ארץ ישראל, והם עדות לביקור עולי רגל נוצריים שהגיעו מאירופה דרך נמל עכו למקום, כאתר עלייה לרגל, גם בתקופה הממלוכית. ממצאים נוספעם שנחשפו באתר וסביבתו מראים כי באזור היה מרכז משגשג של תעשיית הסוכר בתקופות הצלבנית והממלוכית, הודות לשפע המים והתנאים האקלימיים שהתאימו לגידול קנה הסוכר.
בשנת 2009–2013 נערכו כמה עונות של חפירת הצלה בצפונו של האתר בדלתה של נחל ארבל (ואדי חמאם), לקראת בניית בית מלון. בחפירות אלו נחשפו שוליו הצפוניים של היישוב העתיק. בחפירות נחשפו מבני מגורים, מתקני תעשייה, סמטאות, ותעלת ניקוז קדומה שניקזה את מי ואדי חמאם, ובריכת מים עגולה שטויחה בטיח.
גם לאחר שבית המלון במקום נבנה נמשכו החפירות באתר, לאור היקף הממצאים וגדלו של האתר. בשנת 2016 נתגלו במחסן סמוך לנמל באתר מחתה וכד עשויים ארד.
חפירות ארכאולוגיות > בית הכנסת

אחת התגליות החשובות באתר הייתה חשיפתו במסגרת חפירת ההצלה, בספטמבר 2009, של מבנה ציבור גדול ששימש כבית כנסת עתיק. מועד בנייתו של בית הכנסת מתוארך למחצית הראשונה של המאה ה-1, בתקופת בית שני, והוא ננטש בזמן ההכנות למרד הגדול ונותר מחוץ לחומת היישוב אשר הוקמה על ידי יוסף בן מתתיהו. בשל כך שהיישוב ננטש ואזור זה שלו לא נבנה מחדש, המבנה השתמר, והוא אחד משבעה בתי הכנסת שנחשפו ואשר מתוארכים לימי קיומו של בית המקדש השני. ייתכן שזהו מבנה בית הכנסת הקדום ביותר שנמצא עד כה בגליל.
בחזיתו המערבית של בית הכנסת שכן חדר מבואה מלבני שלאורך קירותיו ניצב ספסל אבן. ממזרח לחדר המבואה שכן האולם המרכזי שתקרתו, מעפר כבוש ועץ, נתמכה בשלושה זוגות של עמודי אבן. ברצפת האולם נקבע פסיפס בצורת רוזטה, וקירותיו טויחו בטיח צבעוני. אחת התגליות המשמעותיות באתר היא אבן גיר מרובעת אשר שמשה כשולחן ואשר נצבה במרכזו של האולם. האבן העשויה גיר, בניגוד ליתר חלקי המבנה העשויים בזלת, שימשה כשולחן קריאה, והיא עוטרה בארבעת צדדיה ובצידה העליון, כך ששימשה דגם לבית המקדש. בצידה המערבי של האבן מופיעה חריטה של מנורת שבעת הקנים שלה שלוש רגליים, בדומה לציור הקיר של המנורה שנחשפה ברובע ההרודיאני בירושלים, ובשונה מבסיס מדרגות אבן המופיע בשער טיטוס. לאור התארוך של המבנה, ייתכן כי האומן אשר יצר את החקיקה הכיר את צורת המנורה בבית המקדש. האבן המקורית מוצגת בבית יגאל אלון ובאתר ניצבים שני העתקים שלה - האחד בבית הכנסת והאחר בפינת תצוגה. חדר נוסף במבנה, גם הוא מעוטר בפרסקאות וברצפתו פסיפס, שימש לאחסון מגילות. בחפירה זוהו שלושה שלבים למבנה, ונראה כי רק בשני השלבים המאוחרים שימש כבית כנסת.
לקריאה נוספת

גבריאל ברקאי ואלי שילר, "מגדלא", הכנרת וסביבתה במסורת הנוצרית, אריאל, 1990, עמ' 41–56
יוסף בן מתתיהו, תולדות מלחמת היהודים עם הרומאים, (תרגום ד"ר יעקב נפתלי שמחוני), הוצאת מסדה, 1968.
מנשה הראל, מסעות ומערכות בימי קדם, 1980.
הערות שוליים

↑  זאב וילנאי, ארץ ישראל ויוון , מחניים, 25 בדצמבר 1966
↑  עמנואל דמתי, כפר איכון - חוקוק, המבצר הלא-נודע של יוסף בן-מתתיהו
1 2  Pringle D. 1998. The Churches of the Crusader Kingdom of Jerusalem: A Corpus II: L–Z (excluding Tyre). Cambridge.
↑  גבריאל ברקאי ואלי שילר, "מגדלא", הכנרת וסביבתה במסורת הנוצרית, אריאל, 1990, עמ' 41, 43
↑  ויקטור גרן, תיאור גאוגרפי, היסטורי וארכאולוגי של ארץ - ישראל - כרך שישי : הגליל (א), ירושלים: יד יצחק בן צבי, 1984
↑  פונתה מגדל העברית ליד טבריה, דבר, 22 באפריל 1948
מגדל פונתה, הצופה, 22 באפריל 1948
↑   עופר אדרת, החוקר שקבע: הסירה מהכנרת היתה מתקופתו של ישו, באתר הארץ, 2 בינואר 2022
↑  דינה אבשלום-גורני, ‏מגדל, באתר "חדשות ארכיאולוגיות", גיליון 121, 1 בנובמבר 2009
הנאא אבו-עוקסה, ‏מגדל, באתר "חדשות ארכיאולוגיות", גיליון 117, 26 בספטמבר 2005
↑  הנאא אבו-עוקסה, ‏מגדל, באתר "חדשות ארכיאולוגיות", גיליון 117, 26 בספטמבר 2005
↑  דינה אבשלום-גורני ועדנה שטרן, ‏מגדל, באתר "חדשות ארכיאולוגיות", גיליון 128, 30 באוגוסט 2016
1 2 3 4 5  דינה אבשלום-גורני וערפאן נג'ר, ‏מגדל, באתר "חדשות ארכיאולוגיות", גיליון 125, 6 באוגוסט 2013
↑  זיו ריינשטיין‏, מחתה וכד מימי בית שני התגלו באתר מגדלא שליד הכנרת, באתר וואלה, 5 באפריל 2016
↑  הבשורה על-פי לוקס 5, 1-11.
האבן הרבועה שנמצאה בשטח בית הכנסת באתר (העתק)
מנורת שבעת הקנים החרוטה על האבן הרבועה שנמצאה בשטח בית הכנסת (העתק)
שחזור בית הכנסת מכיוון מערב. בחזית נראה אולם המבואה ובו ספסל אבן
עידן הקרח (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  קרלוס סלדנהא, כריס וודג' 
 הופק בידי:  ג'ון דונקין לורי פורטה כריסטופר מלדנדרי
 תסריט:  מייקל ברג, מייקל ג'יי וילסון ופיטר אקרמן
 עריכה:  ג'ון קרנוצ'ן 
 מדבבים:  דניס לירי (דייגו) סטיבן רוט אלן טודיק דני דילון Cedric the Entertainer Lorri Bagley כריס וודג' (Scrat) טרה סטרונג (Roshan) ג'וש המילטון ג'יין קרקובסקי גוראן וישניץ' (Soto) ג'ון לגוויזאמו (סיד) פיטר אקרמן ג'ק בלאק דידריך באדר ריי רומנו (Manny) P.J. Benjamin בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מוזיקה:  דייוויד ניומן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  בלו סקיי 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  15 במרץ 2002 (ארצות הברית)
 משך הקרנה:  81 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט הרפתקאות, סרט לכל המשפחה, סרט מונפש, סרט ילדים, סרט קומדיה 
 תקציב:  60 מיליון דולר
 הכנסות:  383 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   iceage
 פרסים:  מועמד לפרס אוסקר בקטגוריית סרט אנימציה
 סרט הבא:  עידן הקרח 2: נמסים מצחוק
 סרטים בסדרה:  עידן הקרח
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
עידן הקרח (באנגלית: Ice Age) הוא סרט הנפשה ממוחשבת מבית היוצר של חברת Blue Sky Studios השייכת לחברת פוקס המאה ה-20, אשר יצא לאקרנים ב-15 במרץ 2002. הסרט בוים על ידי כריס וודג', אשר גם דיבב את דמותו של סקראט.
לאחר יציאת הסרט נוצר זיכיון בעל אותו שם, בו יצאו עוד ארבעה סרטי המשך, מספר סרטים קטנים ומשחקי וידאו מבוססים.
עלילה

עידן הקרח בפתח וכל החיות נודדות דרומה, לאזורים החמים. מנפרד (המכונה "מני"), הממותה האינדיבידואל, צועד בכיוון ההפוך לשאר החיות. העצלן סיד, שמשפחתו "שכחה" להעיר אותו לקראת הנדידה, מפגין חברותיות יתר לשני הברונתותריומים דמויי-הקרנף קארל ופרנק אך פוגע בהם והם רוצים להרוג אותו. הוא מקבל מחסה ממני בו הוא נתקל ומני מציל אותו. לאחר מכן סיד נדבק אליו, בניגוד לרצונו, ונודד לצידו.
בינתיים זוג נמרים שנחרביים, סוטו ודייגו, מביטים בתינוק שנולד למנהיג שבט של ניאנדרטלים נוודים. אביו הרג הרבה נמרים והם מתכננים לחטוף את בנו ולהרוג אותו כנקמה. הם מנהלים יחד עם הלהקה של סוטו מאבק, בו תפקידו של דייגו להביא את התינוק. ואולם דייגו מהסס לפני חטיפת התינוק ובתגובה, אמו של התינוק בורחת איתו ומצליחה לקפוץ מעבר למפל מים והרחק מהישג ידיו. סוטו מאוכזב מדייגו ושולח אותו להביא את התינוק.
אמו של התינוק נופלת לאגם גדול יחד עם בנה וכמעט מותשת, עד שהיא פוגשת במני וסיד משגיחים בה על הגדה. היא מוסרת את התינוק לשמירה אצל מני ואז נעלמת וכנראה טובעת. סיד מחליט לטפל בתינוק, בלי עזרת מני, אך דייגו מצליח לחטוף אותו כשהוא כמעט נופל. מני חוטף לדייגו הכועס את התינוק מהפה והוא נאלץ לחבור אליהם כדי לעקוב אחר התינוק. כשהם מגיעים למחנה האנשים מתברר כי אלו עזבו ונדדו צפונה אל מקום יישוב אנושי אחר מעבר למיצר קרחונים. דייגו מבטיח לעזור למני למצוא את הדרך למיצר הקרחונים והוא בלית ברירה מסכים.
בלילה אחד דייגו מוליך את חבריו הנמרים המודאגים לעבר מני וקורא להם לשמור על האנרגיות כדי להפיל אותו. החבורה ממשיכה ללכת ולטפל בתינוק ובניסיונו של דייגו להכין מארב למני וסיד הוא גורם לכניסתם למערת קרחונים. עמוק בתוככי המערה הם מגלים ציורי מערות ובהם ממותות וחיות אחרות. למראה הציורים חווה מני פלאשבק, ממנו אנו למדים כי בעברו היה בעל ואב שאיבד את אהוביו כאשר ניצודו על ידי בני אדם בלא שהצליח להגן עליהם – וכך נותר בודד ומריר בעולם. מני מתבונן בתינוק ומשהו מתרפא בנפשו כאשר הוא מבין כי גם בני האדם בעלי משפחות. בהמשך החבורה עוברת מתחת הר געש והקרחונים סביבם נמסים במהירות. דייגו כמעט נופל ללבה אך מני מצליח להציל אותו, כשגם הוא כמעט נהרג בניסיון. מאותו רגע דייגו מתקרב נפשית לחבורה ומתחבר למני, לסיד ולתינוק שלומד ללכת.
בעודם מתקרבים לקצה מיצר הקרחונים, הם מגיעים למארב הנמרים הממתין למני ולתינוק. דייגו מתחרט ומזהיר את מני וסיד מהמארב. מני מתעצבן ורוצה להרוג את דייגו, אך הלה משכנע אותם לעבוד על חבריו. הוא מכין הסחה שמושכת את חבריו לעבר מני שמפיל עליהם בול עץ. בהמשך מגיע סוטו לעבר דייגו ואומר לו להפיל את מני אך דייגו נלחם בסוטו ונופל בקרב נגדו על הקרקע. להקת נמרים מתחילה לסגור על מני, אך תשומת לבו של סוטו מוסחת למשמע קולו של התינוק, ומני מצליח להרוג את סוטו ולהבריח את שאר הנמרים.
מני מודה לדייגו על שהציל אותו, אך דייגו לא מצליח לקום ומת מפצעיו לכאורה. מני וסיד ממשיכים עם התינוק ומשיגים את שבט האנשים. ראש השבט ואנשיו כמעט שתוקפים את מני אך ברגע האחרון שולף מני את התינוק מעל ראשו ומניח לו לצעוד ברגליו לעבר אביו. בתמורה מניח האב תכשיט על חטיו של מני. החבורה נפרדת מבני האדם ושבה דרומה יחד עם דייגו ששרד למרות הכל.
בנוסף לעלילה, ישנו יונק קטן ששמו סקראט והוא מנסה לקבור בלוט בקרח, אך גורם לרצף של זעזועים באדמה ובקרח. בסוף הסרט, 20,000 שנים אחרי העלילה, הוא נראה קפוא בקרחון יחד עם הבלוט באזור חמים וטרופי, אך הבלוט מפשיר ונסחף עם הגלים לפני שסקראט מפשיר. מהכעס הוא שובר את הקרחון ותוקע את הראש בעץ קוקוס שמפיל את זרעו וסקראט מנסה לקבור גם אותו, מה שגורם להתפרצות הר געש.
סרטי המשך

לסרט יצא בשנת 2006 סרט המשך בשם "עידן הקרח 2: נמסים מצחוק".
ב-1 ביולי 2009, יצא לאקרנים הסרט השלישי בסדרה, "עידן הקרח 3: עלייתם של הדינוזאורים". בישראל, יצא הסרט ב-2 ביולי 2009.
הסרט הבא בסדרה, "עידן הקרח 4: יבשת בתנועה", יצא ב-28 ביוני 2012 בבתי הקולנוע בישראל.
הסרט החמישי בסדרה, "עידן הקרח: מסלול התנגשות", יצא ב-14 ביולי 2016 בישראל ב-22 ביולי בארצות הברית. וסרט ההמשך הבא עידן הקרח: הרפתקאות באק ויילד, יצא ב-25 למרץ 2022 בארצות הברית וב-18 לאוגוסט 2023 בדיסני+.
הערות שוליים

↑  כריס וודג' הוא גם במאי הסרט וגם מדבב את אחד הדודואים
| סדרת סרטי "עידן הקרח" |
| --- | --- | --- |
| סרטים מרכזיים | עידן הקרח (2002) • עידן הקרח 2: נמסים מצחוק (2006) • עידן הקרח 3: עלייתם של הדינוזאורים (2009) • עידן הקרח 4: יבשת בתנועה (2012) • עידן הקרח 5: מסלול התנגשות (2016) • עידן הקרח 6 (2026) |  |
| סרטי טלוויזיה | עידן הקרח: חוגגים בגדול (2011) • עידן הקרח: בריחתה של הביצה (2016) • עידן הקרח: הרפתקאות באק ויילד (2022) |  |
| סרטים קצרים | Gone Nutty ‏(2002) • No Time for Nuts ‏(2006) • Surviving Sid ‏(2008) |  |
| משחקי מחשב | עידן הקרח (2002) • עידן הקרח 2: נמסים מצחוק (2006) • עידן הקרח 3: עלייתם של הדינוזאורים (2009) |  |
| אחר | עידן הקרח - דמויות |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16652572s (data)  GND: 7519304-8  LNB: 000341009  VIAF: 224411637   WorldCat (עם VIAF): 224411637
המרדף לאושר

| --- | --- |

 בימוי:  גבריאל מוצ'ינו
 הופק בידי:  ויל סמית'
 תסריט:  אנדרו סטיבן קונראד
 עריכה:  יוז וינבורן 
 שחקנים ראשיים:  ויל סמית'  ג'יידן סמית'  טנדי ניוטון  בראיין הואו
 מוזיקה:  אנדרה גווארה
 צילום:  פדון פאפאמיכאל 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  רלטיביטי מדיה, אוברברוק בידור, Escape Artists 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  15 בדצמבר 2006
 משך הקרנה:  117 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט ביוגרפי, סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  סן פרנסיסקו 
 הכנסות באתר מוג'ו:   pursuitofhappyness
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
המרדף לאושר (באנגלית: The Pursuit of Happyness) הוא סרט דרמה שיצא לאקרנים ב-15 בדצמבר 2006 בארצות הברית. הסרט מבוסס על סיפור אמיתי של אדם בשם כריסטופר גרדנר אשר נקלע לבעיות כלכליות קשות שפגעו בו ובמשפחתו. הסרט בוים על ידי הבמאי האיטלקי גבריאל מוצ'ינו, והופק על ידי ויל סמית', שגילם את הדמות הראשית והיה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר על תפקידו בסרט זה. בנו של סמית' במציאות, ג'יידן, גילם בסרט את דמותו של כריסטופר גרדנר, בנו של כריס גרדנר.
עלילת הסרט

הסרט מתרחש בעיר סן פרנסיסקו שבארצות הברית בשנת 1980. כריס גרדנר, איש מכירות, נרשם לתוכנית הכשרת ברוקרים על מנת לשפר את מעמדו החברתי-כלכלי. הוא מתקבל לתוכנית הכשרה שאורכה חצי שנה, ושם הוא נאלץ להתמודד יחד עם 20 מועמדים נוספים על המשרה הנחשקת. רק אחד מ-20 המועמדים יתקבל לעבודה בחברה. בתקופת ההתמחות המתמחים לא מקבלים שכר על עבודתם.
אשתו של כריס שאינה רואה בעין יפה את החלטתו של בעלה, עוזבת אותו ומשאירה את כריס יחד עם בנו הצעיר. החל מהיום שאשתו עזבה את הבית, כריס נתון בלחץ רב, שכן הוא צריך לחלק את ימיו בין שיחות טלפון לעשירי סן פרנסיסקו, אותם הוא אמור לשכנע להעביר את כספם לחברה בה הוא מתמחה, ובין דאגות למקום בו הוא ובנו ישנו בלילות הקרובים. במהלך תקופת ההתמחות, כריס ובנו חיים חיי עוני ללא מקום מגורים.
בסיום הסרט כריס מנצח את שאר המועמדים וזוכה במשרה. באפילוג הסרט מסופר שגרדנר עזב לאחר מכן את החברה והצליח להתעשר.
שחקנים

| שחקנים | דמויות |
| --- | --- |
ויל סמית': כריס גרדנר
ג'יידן סמית': כריסטופר גרדנר (בנו של כריס)
טנדי ניוטון: לינדה
בראיין הוב: ג'יי טוויסל
ג'יימס קארן: מרטין פרום
קורט פולר: וולטר ריבון
טאקאיו פישר: גברת צ'ו
קווין וסט: "האבא הטוב בעולם"
כריסטופר גרדנר במציאות

במציאות, כריסטופר גרדנר קיבל את המשרה, ונהיה מיליונר שהגיע למעמדו בזכות עצמו. סיפור חייו סיפק השראה לסופרים רבים לכתוב את ספריהם, וכן סיפק השראה לשחקן ויל סמית', שהיה אחראי מאוחר יותר לעיבוד הקולנועי של הסיפור. גרדנר כתב ספר שהצליח מאוד בארצות הברית בשם "הזכרונות של גרדנר". הספר פורסם במאי 2006, וסצנות רבות מהסרט "המרדף לאושר" נכתבו על פי זכרונות אלו. גרדנר אף השתתף כניצב בסצנה קצרה בסוף הסרט.
בשנת 2006 גרדנר מכר את החברה שלו ב-184 מיליון דולר.
הערות שוליים

↑  שגיאת הכתיב במילה "Happyness" במקור. הכתיב הנכון הוא "Happiness".
| פרס NAACP Image לסרט קולנוע יוצא מן הכלל |
| --- | --- | --- |
| 1972–1999 | ליידי שרה את הבלוז (1972) • בוא נעשה את זה שוב (1976) • הגדול ביותר (1978) • תהילה (1980) • באסטין לוס (1981) • קצין וג'נטלמן (1982) • סיפורו של חייל (1985) • הצבע ארגמן (1986) • נשק קטלני (1987) • מגלה את אמריקה (1988) • סמוך עלי (1989) • גלורי (1990) • החבר'ה מהשכונה (1992) • הנזירות בלוז (1993) • מלקולם אקס (1994) • כמו אוויר לנשימה (1996) • עת להרוג (1997) • אוכל נשמה (1998) • איך סטלה החזירה את הגרוב שלה (1999) |  |
| 2000–היום | סודו של שושבין (2000) • לזכור את הטיטאנים (2001) • עלי (2002) • אנטואן פישר (2003) • מקהלה בירושה (2004) • ריי (2005) • התרסקות (2006) • המרדף לאושר (2007) • הווכחנים הגדולים (2008) • החיים הסודיים של הדבורים (2009) • פרשס (2010) • נשים צבעוניות (2011) • העזרה (2012) • זנבות אדומים‎ (2013) •‏ 12 שנים של עבדות (2014) • סלמה (2015) • היישר מקומפטון (2016) • מאחורי המספרים (2017) • טיול בנות (2018) • הפנתר השחור (2019) • צדק ורחמים (2020) • בחורים רעים לתמיד (2021) • נקמה מרה (2022) • הפנתר השחור: ואקאנדה לנצח (2023) ‏•‏‏ הצבע ארגמן (2024) |  |
כריסטופר גרדנר
אמריקן ביוטי

ערך זה עוסק בסרט אמריקאי. אם התכוונתם לאלבום של גרייטפול דד, ראו .
| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  סם מנדס
 הופק בידי:  ברוס כהן דן ג'ינקס
 תסריט:  אלן בול
 עריכה:  טאריק אנוואר
 שחקנים ראשיים:  קווין ספייסי אנט בנינג ת'ורה ברץ' וס בנטלי מינה סוברי אליסון ג'ני
 מוזיקה:  תומאס ניומן
 צילום:  קונרד הול
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  דרימוורקס 
 חברה מפיצה:  דרימוורקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  8 בספטמבר 1999, ארצות הברית ישראל13 בינואר 2000
 משך הקרנה:  122 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט פלאשבק, סרט דרמה, דרמה קומית, סרט להט"בי 
 מקום התרחשות:  קליפורניה 
 תקציב:  15,000,000 דולר
 הכנסות:  356,296,601 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   americanbeauty
 פרסים:  5 פרסי אוסקר   6 פרסי באפט"א   3 פרסי גלובוס הזהב   3 פרסי גילדת שחקני המסך
 www.dreamworks.com/ab/
 דף הסרט ב־IMDb
 
אמריקן ביוטי (באנגלית: American Beauty) הוא סרט דרמה משנת 1999 בבימויו של סם מנדס ובכיכובם של קווין ספייסי ואנט בנינג. הסרט אשר נכתב על ידי אלן בול עוסק באהבה, חופש, אושר, שחרור עצמי, אקזיסטנציאליזם ויופי. התפאורה היא אמריקה הפרוורית, ובמרכז העלילה משפחה אמריקנית טיפוסית (צווארון לבן). הסרט זכה בחמישה פרסי אוסקר, כולל: פרס הסרט הטוב ביותר.
עלילה

לסטר ברנהם (קווין ספייסי) הוא גבר אמריקני בשנות הארבעים המוקדמות לחייו שלכאורה יש לו הכול בחיים; הוא מחזיק במשרה טובה בכתב עת, אשתו היא מתווכת נדל"ן, בני הזוג מתגוררים עם בתם היחידה בת ה-16 בבית יוקרתי בפרבר אמריקני שקט. למראית עין החלום האמריקאי בהתגלמותו. אך המציאות אינה מתוקה כל כך; קרולין, אשתו (אנט בנינג) היא אישה קרה ויומרנית שדאגתה נתונה לשמה הטוב ולקריירה שלה, ופרט לכך דבר לא מטריד אותה, בוודאי לא מערכת היחסים הרעועה שלה עם בעלה. בתו ג'יין (ת'ורה ברץ') היא תלמידת תיכון דיכאונית ומרדנית שאינה מעריכה אותו ולא מסתירה את דעתה זו. לסטר מוצא את אורח חייו זה משמים ומדכא אך ממשיך בשגרה היומיומית.
מי שמביאה למפנה בחייו, היא נערה יפהפייה (אנג'לה, בגילומה של מינה סוברי), חברתה הטובה ביותר של בתו. אנג'לה היא מעודדת סקסית ובעלת ביטחון עצמי רב ששואפת להיות דוגמנית. לסטר מתאהב בה כאשר הוא צופה בה רוקדת על מגרש המשחקים בעת הופעה של המעודדות בבית הספר של בתו. הוא לא מצליח להסתיר את התלהבותו מאנג'לה הצעירה, מה שגורם לבתו מבוכה רבה. לסטר מאזין לשיחה בין אנג'לה לבתו. הוא שומע אותה אומרת כי "אם הוא יתחיל לעבוד על הגוף שלו, הוא יהיה שווה זיון". בתגובה פותח לסטר בסדרה של אימונים. הוא מצטרף לריצת הבוקר של צמד הומוסקסואלים המתגוררים בשכונה ומקבל מהם עצות באשר לשיפור הופעתו החיצונית.
בערך באותו הזמן זוכים בני משפחת ברנהם בשכנים חדשים, משפחת פיץ, העוברת להתגורר בבית הצמוד לביתם. האב, הקולונל פרנק פיץ (כריס קופר), הוא איש צבא קפדן וקשוח חובב פריטים ניאו נאצים. אשתו ברברה (אליסון ג'ני) היא אישה דיכאונית ומאבדת את זיכרונה לעיתים. בנם ריקי (וס בנטלי) הוא בחור צעיר אשר מתפרנס מסחר במריחואנה ללא ידיעת אביו ואושפז בבית חולים לחולי נפש לתקופה. ריקי הוא צלם חובב והוא נוהג להתבונן דרך חלונות ביתה של משפחת ברנהם. ג'יין תופסת את תשומת לבו.
ביום אחד בחייה של משפחת ברנהם מתרחשים מספר אירועים: לסטר מתפטר מעבודתו בחברת פרסום, לא לפני שהוא סוחט חבילת פרישה משופרת. הוא מתחיל בעבודה חדשה באותו היום - במסעדת מזון מהיר. קרולין מתחילה לבגוד עם מתווך נדל"ן מתחרה (פיטר גלאגר). בנוסף לכך היא מוצאת לעצמה תחביב חדש לשחרור לחצים: קליעה ספורטיבית. ג'יין מתארחת אצל ריקי והוא מקרין בפניה סרטון שהסריט של שקית שמתעופפת בתנועות ריקוד ברוח, שאחריה עקב במצלמתו, ומתאר זאת באוזניה כדבר היפה ביותר שראה אי פעם. השניים מתקרבים זה לזה ומתנשקים. בעת ארוחת הערב מתלהט ויכוח בין לסטר וקרולין, לאחר שהוא מבשר לה על קורותיו באותו היום. לסטר שהיה עד כה אדם כבוי, מתפרץ על אשתו וסוף סוף אומר לה את אשר על לבו.