stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אינוורסיה (מטאורולוגיה)
השפעה על זיהום האוויר

מפני יציבותו, מועד בסיס האינוורסיה להצטברות זיהום אוויר אשר מתקשה להתפזר אופקית. שכבת האינוורסיה, בכל גובה שתהא, מתפקדת למעשה כ"מחסום" או "תקרה", ולכן השכבות שמעל שכבת האינוורסיה אינן משמעותיות ברמה המטאורולוגית. בשל עובדה זו, לאינוורסיה חשיבות אדירה בהיבט של זיהום האוויר.
האוויר הקיים על פני הקרקע הוא בדרך כלל מזוהם על ידי מקורות שונים כמו מפעלים, כלי רכב ותחנות כוח. באופן רגיל מתקיים תהליך הסעה המסייע לגוף האוויר המזוהם לטפס במעלה האטמוספירה, וכך מתרחק האוויר המזוהם מפני הקרקע. אך כאשר שכבת האינוורסיה היא נמוכה, גוף האוויר המזוהם מסוגל לטפס רק עד לנקודה בה מתחיל בסיס שכבת האינוורסיה, ובשלב זה נכלא האוויר המזוהם בין הקרקע לבסיס שכבת האינוורסיה ולא מאפשר לזיהום להתפזר.
רום (גובה) שכבת האינוורסיה משפיע בצורה שונה על מקומות בעלי גובה שונה. לשם דוגמה, בסיס שכבת האינוורסיה המצוי בגובה של כ-1,000 מטרים מעל פני הקרקע, מאפשר באופן רגיל את פיזור זיהום האוויר המופק בקרקע בצורה נסבלת. אך מצב זה נכון עבור ערים או יישובים השוכנים בגובה נמוך, כמו ערי מישור החוף, בהם לאוויר המזוהם תהיה האפשרות לעלות 1,000 מטרים באטמוספירה ובכך יורחק הזיהום בצורה משמעותית מפני הקרקע. לעומת זאת, בערים או יישובים השוכנים בגובה רב, ייתכן כי ישרור זיהום אוויר כבד על אף ששכבת האינוורסיה תהיה באותו הגובה. למשל, העיר ירושלים שוכנת ברום ממוצע של 800 מטרים מעל פני הקרקע, ועל כן, כאשר בסיס שכבת האינוורסיה נמצא ברום של 1000 מטרים בלבד, הרי כי זיהום המופק בירושלים יוכל לטפס כ-200 מטרים בלבד עד שיעצר בשכבת האינוורסיה. ביום מעין זה, צפוי להימדד בירושלים זיהום אוויר גבוה משמעותית מזה הנמדד במישור החוף.
באופן דומה, כאשר שכבת האינוורסיה נמוכה יחסית, תהיה ההשפעה שונה בתכלית עבור מקומות בעלי גובה שונה. לדוגמה, כאשר שכבת האינוורסיה נמצאת ברום של 300 מטרים, תהיה רמת זיהום האוויר במישור החוף גבוהה יחסית, שכן האוויר המזוהם מסוגל לטפס כ-300 מטרים בלבד. לעומת זאת, בירושלים השוכנת מעל שכבת האינוורסיה, יוכל האוויר המזוהם לטפס מעלה ללא הפרעה ולפיכך לא תהיה חריגה בשיעור זיהום האוויר.
בערים ובישובים בעלי גיוון טופוגרפי, יכול רום שכבת האינוורסיה להשפיע בצורה שונה לחלוטין על אזורים שונים באותה העיר, כשם שהוא משפיע בצורה שונה על יישובים בגובה שונה. לדוגמה, בחיפה קיימות שכונות שונות בגובה פני הים, לצד שכונות בגבהים של מעל 400 מטרים מעל פני הים. בהינתן שכבת אינוורסיה שבסיסה בגובה של 500 מטרים, הרי שכל הזיהום המופק באזור המפרץ ובתי הזיקוק יטפס כ-500 מטרים מעל החוף, וזיהום האוויר יהיה ממוצע. לעומת זאת, בשכונות הגבוהות יתקיים זיהום אוויר חמור במיוחד בגלל היווצרותו של "כלוב" אוויר, כך שכל הזיהום שטיפס מן המפרץ יהיה כלוא כמעט בגובה פני הקרקע. בדומה לכך, שכבת אינוורסיה ברום של כ-250 מטרים תגרום לזיהום אוויר קשה בשכונות הנמוכות, אך בשכונות הגבוהות לא יירשמו חריגות בזיהום האוויר.
השפעה על גלים בטרופוספירה

בעת היפוך טמפרטורות נוצרת מגמת אינוורסיה במקדם השבירה של האוויר לגלי קול וגלי רדיו בתדר גבוה מאוד. הדבר יוצר החזרות של גלים אלה משכבת האינוורסיה.
גלי רדיו בתדר גבוה מאוד עשויים להיות מולכים בתוך שכבת האינוורסיה למרחק מאות קילומטרים. תופעה זו נקראת תיעול טרופוספרי (Tropospheric ducting).
ראו גם

מטאורולוגיה - מונחים
הערות שוליים

↑  דר' רויטל גולדשמיד, מי את אינוורסיה?, באתר סביבתית- דיווח מפגעי סביבה., ‏2017-02-13
↑  איתמר הפטר, אינוורסיה במפרץ חיפה, באתר סביבתית- דיווח מפגעי סביבה, ‏2017-02-20
אינוורסיה בחרמון, ספטמבר 2013
אינוורסיה - טמפרטורת האוויר כתלות בגובה מעל הקרקע: בשכבה התחתונה הטמפרטורה עולה עם הגובה, ואילו בשכבה העליונה הטמפרטורה יורדת עם הגובה ומהווה מחסום להתפשטות עשן חם.
אליעזר יונג

| --- | --- |

אליעזר יונג תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  30 בספטמבר 1928 
 פטירה:  1 בינואר 2008 (בגיל 79)
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 
אליעזר יונג (29 בספטמבר 1928 – 1 בינואר 2008) היה שחקן תיאטרון ישראלי.
ביוגרפיה

יונג נולד ביוגוסלביה בשנת 1928. בזמן מלחמת העולם השנייה לחם כפרטיזן בצבאו של טיטו. לאחר המלחמה סיים את לימודיו באקדמיה לתיאטרון בזאגרב ועלה לישראל בשנת 1949.
בשנים 1951–1953 שיחק בתיאטרון הקאמרי, שם השתתף בין היתר בהצגות "הצל" ו"אהבתה של יובל אור". בשנים 1954–1958 שיחק בתיאטרון "האהל".
יונג היה ממייסדי תיאטרון זירה, שהיה החלוץ בארץ בז'אנר תיאטרון האבסורד. בין ההצגות בהן שיחק בתיאטרון זה נכללות "פרנסואה ראש גזר", "בדלתיים סגורות", "אשת הסנדלר", "הבאר הקדושה", "מחכים לגודו" ו"הזמרת בעלת הקרחת".
בשנים 1958–1961 שיחק בתיאטראות "סדן", "זוטא" ו"תיאטרון פועלי באר שבע". משנת 1962 שיחק בתיאטרון הבימה בהצגות "בראשית", "ילדי הצל" ובהצגות נוספות. בשנת 1965 עזב את תיאטרון הבימה, וב-1966 חזר לקאמרי ושיחק בהצגות "אלקטרא", "שלמה המלך ושלמי הסנדלר", "פרשת אופנהיימר", "תוציא את השטקר המים רותחים" ועוד. בשנת 1968 עבר יונג לתיאטרון זווית וחזר לתיאטרון "האהל" לשחק בהצגה "הקמצן".
בשנת 1967 שיחק בסרטו של מנחם גולן, 999... עליזה מזרחי.
יונג שב לתיאטרון הבימה בשנת 1969, ובמשך כשלושים שנה השתתף בעשרות הצגות, בהן: "סיפורו של מורה (The Browning Version)", "מלאכת החיים", "הפיזיקאים", "המלך מתיא הראשון", "על עכברים ואנשים", "השדרה", "מעבר לגבולין", "סיפור פשוט", "הנפש הטובה מסצ'ואן", "כובע הקש האיטלקי", "ריצ'רד השלישי", "המכולת", "סנג'ר", "בחיק המלך", "מארחים את מר סלואן", "המלביש" ו"נמר חברבורות".
לאחר פרישתו מהבימה בגיל 70 המשיך לשחק בהפקות פרטיות, ובהן "הינקי האחרון", "קערת העץ" ו"סיפורי צ'כוב".
יונג הלך לעולמו בשנת 2008.
אלכסנדר דונסקוי

אלכסנדר ויקטורוביץ' דונסקוי (ברוסית: Алекса́ндр Ви́кторович Донско́й; נולד ב-10 ביוני 1970, ארכנגלסק) הוא איש עסקים ופוליטיקאי רוסי. בשנים 2005–2008 היה ראש עיריית ארכנגלסק. הודיע על רצונו להתמודד לתפקיד נשיא רוסיה בבחירות של שנת 2008 אך בסופו של דבר לא השתתף.
ביוגרפיה

לאחר שרות צבאי, חזר לעיר הולדתו בשנת 1991. תחילה עבר בעבודות מזדמנות אך עד מהרה החל בעסקים פרטיים. בשנת 1992 הואשם בפלילים ונשפט.
הקים את חברת המסחר "סזון" (Сезон), שהפכה עם הזמן לרשת המרכולים הגדולה במחוז ארכנגלסק. לטענתו, הוא בוגר שני מוסדות השכלה גבוהה פרטיים: "בית ספר לעסקים של סטוקהולם" (Handelshögskolan i Stockholm) ו"המכון הצפוני ליזמות" (Северный институт предпринимательства) בארכנגלסק, אך יש טענה שהוא זייף את התעודות המעידות אל תאריו. בנושא נוהלו מספר משפטים ובסופו של דבר נמצא אשם.
עסק בפעילות חברתית - הקים מספר קרנות סיוע ליתומים ולמשפחות נזקקות.
בשנת 2005 התמודד בהצלחה בבחירות לראשות עיריית ארכנגלסק. ב־31 באוקטובר 2006 הודיע על כוונתו להתמודד לתפקיד נשיא רוסיה. זמן קצר לאחר הודעתו, נפתחה נגדו חקירה פלילית, בחשד כי זייף את תעודת סיום הלימודים שלו. דונסקוי טען, שהחקירה היא כלי שנועד לאיים עליו ולגרום לו להסיר את מועמדותו לנשיאות. לאחר פתיחת חקירות נוספות בסופו של דבר התפטר מתפקיד ראש העיר בתחילת 2008. חלק מהמשפטים שנערכו נגדו הסתיימו בהענשה.
בשנת 2009 עבר להתגורר במוסקבה ופתח מוזיאון של אומנות ארוטית.
בשנת 2011 נכנס לרשימת מועמדים לדומה מטעם מפלגת יאבלוקו. באוקטובר 2011 הורד מהרשימה בעקבות החלטת ראשי המפלגה.
איגנסיו מירמון

איגנסיו מירמון (בספרדית: Ignacio Miramón; נולד ב-12 ביוני 2003 בבוליבר שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת ליל מליגת על הצרפתית.
קריירת מועדונים

מירמון גדל במחלקות הנוער של בלונפי דה בוליבר וחימנסיה לה פלאטה. הוא ערך 24 הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת של חימנסיה לה פלאטה במסגרת ליגת העל הארגנטינאית.
ב-10 באוגוסט 2023 חתם על חוזה לחמש שנים בליל מליגת העל הצרפתית.
קריירה בינלאומית

מירמון נכלל בסגל נבחרת ארגנטינה עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2023, וערך שתי הופעות בטורניר.
הערות שוליים

↑  IGNACIO MIRAMÓN JOINS LILLE באתר Get Football News France, ‏ 10 באוגוסט 2023 (באנגלית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "איגנסיו מירמון".
איזדדואר

אִיזְדָדוּאַר (או דארא), היא בתו של מלך הסאסאנים (המלך ח'וסרו השני או המלך יזדגרד השלישי - מלכם האחרון), שהייתה שבויה בידי המוסלמים. היא ניתנה על ידי הח'ליף עלי בן אבי טאלב לראש הגולה בבבל - בוסתנאי בן חנינאי, אשר גייר אותה ונשא אותה לאשה. בין צאצאיה לצאצאי שתי נשותיו האחרות של בוסתנאי היו מחלוקות על ראשות הגולה. הפולמוס סביב מעמדם ההלכתי של בני איזדדואר נמשך זמן רב, וגאוני בבל נדרשו לעסוק בפרשה זו פעמים רבות. בדרך כלל נטו גאוני בבל לראות בצאצאיה יהודים כשרים ולא בני שפחה ובסופו של דבר קיבלו צאצאי איזדדואר שוויון זכויות גמור, ואף בא מיוצאי חלציהם ראש גולה.
צאצאיה והפולמוס סביב מעמדם

משמת בוסתנאי, התפרסם הסכסוך על הירושה ועל מעמד הילדים בני הנוכרית. בני איזדדואר טענו שהם יורשים שוים לאחיהם, ואילו בני היהודייה טענו שבניה של איזדדואר הם עבדים בני שפחה - חלק מהרכוש שבני היהודיות יורשים מאביהם בוסתנאי. במשך שנים התייחסו חסדאי ובראדוי, בני אשתו היהודייה של בוסתנאי, לבני איזדדואר כבני שפחה. היחס כלפי בני איזדדואר נמשך גם בימיהם של צאצאי חסדאי ובראדוי.
גאון סורא, רב שמואל גאון (ד'ת"צ-ד'תק"ח, 730-748), הכשיר את בני איזדדואר, שהריאדא וגדדנשאה כיהודים כשרים לכל דבר. גאונים נוספים סמכו ידיהם על פסק זה, במהלך הדורות שלאחר מכן. רב חנינאי כהנא בר רב הונא, גאון סורא (משנת ד'תקכ"ט - 769), השיא את בתו לנכדו של שהריאדא בן איזדדואר, ובכך ניתן תוקף נוסף ופרסום רב לפסק הגאונים שהכשירו את בני איזדדואר. הגאונים הניחו שאדם חכם ושומר תורה ומצוות כבוסתנאי לא היה בא על שפחה מבלי לשחררה קודם לכן, ולשאת אותה בהיתר. מקרה זה הפך לתקדים הלכתי שנעשה בו שימוש בדיון על הכלל: "אין אדם עושה בעילתו בעילת זנות", ולמסקנות יש חשיבות הלכתית עד ימינו בעניין משמעותם של נישואים אזרחיים.
לאחר מות ראש הגולה חנניה בן דוד, מינו הגאונים את מר זכאי בר אחונאי, מצאצאי שהריאדא בן איזדדואר, לראש הגולה. על המינוי ערער רב נטרונאי בר חביבאי, ממשפחת חסדאי[דרוש מקור], אבל חכמי ישיבות סורא ופומבדיתא תמכו במר זכאי, ורב נטרונאי בר חביבאי עזב את בבל והיגר לספרד.
הערות שוליים

↑  S Schechter, Saadyana: Geniza fragments of writings of R. Saadya Gaon and others, עמ' 78.
↑  S Schechter, Saadyana: Geniza fragments of writings of R. Saadya Gaon and others, עמ' 76; ראו "תולדות ישראל" לר' זאב יעבץ.
↑  ראו: שו"ת הריב"ש, סימן ו'; בית יצחק, אבן העזר סימן כ"ט אות י'; הרב חיים זבולון חרל"פ, כתב-העת נעם, (בעריכת הרב מנחם מנדל כשר), כרך ב' עמ' 245 והלאה; הרב אשר וייס, שו"ת מנחת אשר, כרך ראשון, עמ' רח; ועוד.
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אליעזר יטבת

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 בספטמבר 1931 
 פטירה:  6 בדצמבר 2012 (בגיל 81) מבשרת ציון, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 
אליעזר יטבת (14 בספטמבר 1931 – 6 בדצמבר 2012) היה דיפלומט ישראלי ושגרירה הראשון של ישראל באזרבייג'ן.
ביוגרפיה

יטבת נולד ב-1931. הוריו היו יואל-מאיר קרוננברג וחנה-טובה (לבית וימברג).
הצטרף למשרד החוץ בשנות ה-60, ובשנות ה-70 היה חלק מסגל שגרירות ישראל בטהראן. בעקבות כינון היחסים הדיפלומטיים בין ישראל ואזרבייג'ן ב-1992 מונה יוטבת לשגריר ישראל באזרבייג'ן. שגרירות ישראל בבאקו נפתחה באוגוסט 1993 ויוטבת הגיש את כתב האמנתו כשגריר לנשיא אזרבייג'ן היידר אלייב במרץ 1994. הוא שימש בתפקיד עד לפרישתו ב-1996.
נפטר ב-2012 בביתו במבשרת ציון ונקבר בבית העלמין בקריית ענבים. הותיר אחריו אישה, בת ובן.
הערות שוליים

1 2  אליעזר יטבת 14 September 1931 - 4 December 2012 ב-BillionGraves GPS Headstones | BillionGraves, באתר billiongraves.com
↑  משרד החוץ, אליעזר יטבת ז"ל | ידיעות אחרונות, משרד החוץ | 06.12.12, באתר מודעות אבל, ‏2012-12-06
↑  https://twitter.com/IsraelinAZ/status/1166944514050801664?lang=en, Twitter (באנגלית)
↑  Израильский дипломат об уникальных отношениях своей страны и Азербайджана, 1news.az (ברוסית)
אלכסנדר דוידוב

אלכסנדר דוידוב (בסרבית: Александар Давидов; נולד ב-7 באוקטובר 1983) הוא כדורגלן סרבי המשחק בעמדת הקשר.
קריירה

דוידוב התחיל את הקריירה שלו בהיידוק קולה בה שיחק במשך עשור, למעט עונת 2003/2004 בה הושאל לקסטילאק ITES אודז'צי, בהם הוא רשם 154 משחקי ליגה והבקיע 20 שערים. בקיץ 2010 חתם בפרטיזן בלגרד עימה זכה באליפות.
בקיץ 2011 הושאל להפועל עכו. ב-12 בספטמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בעכו בניצחון 0-2 נגד הפועל באר שבע. ב-22 באוקטובר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה בניצחון 0-3 נגד הפועל ראשון לציון. בקיץ 2012 הושאל לבני סכנין. ב-2 בפברואר 2013 נפצע בניצחון 1-3 נגד הפועל חיפה ומאז שותף רק בשני המשחקים האחרונים של המועדון.
ב-13 ביוני 2013 שוחרר בפרטיזן וחתם במ.ס. אשדוד. בסיום עונת 2014/2015 שוחרר ממ.ס אשדוד שנשרה לליגה הלאומית על אף שהיה אחד מהשחקנים המצטיינים בעונה זו ולאחר כחודש ב-11 ביולי 2015 חתם בעולה החדשה הפועל כפר סבא. ב-16 ביולי 2015 שוחרר מכפר סבא לאחר שנכשל בבדיקות הרפואיות עקב פגיעה בברכו.
ב-6 בינואר 2016 חתם באגרוטיקוס אסטרס מהליגה השנייה ביוון. בקיץ 2016 חתם בצ'לארבו מליגת העל הסרבית.
דוידוב ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סרביה בניצחון 0-3 נגד יפן.
אטול מידוויי

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס השקט 
 קואורדינטות:  28°12′27″N 177°21′00″W﻿ / ﻿28.2075°N 177.35°W﻿ / 28.2075; -177.35
 סוג:  אטול
 שטח:  6.2 קמ"ר
 גובה מרבי:  Sand Island
 נתונים מדיניים
 מדינה:  ארצות הברית 
 אוכלוסייה:  14 (2014)
 אזור זמן:  UTC-11
 על שם:  במרחק שווה 
 מגלה:  רב החובל נ. ס. מידלברוקס, מפקד אוניית ציד כלבי ים "גמביה".
 תאריך גילוי:  5 ביולי 1859
    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה   
  תמונת לווין של אטול מידווי
 
אטול מידווי, 24 בנובמבר 1941
אטול מידווי (באנגלית: Midway Atoll או Midway Island; בהוואית: Pihemanu) הוא אטול בשטח 6.2 קמ"ר הנמצא בצפון האוקיינוס השקט, צפונית לאיי הוואי, בשליש הדרך בין הונולולו לטוקיו.
האטול הוא שונית עגולה וכן מספר איי חול קטנים. שני האיים העיקריים הם אי החול (Sand Island) והאי המזרחי (Eastern Island), המשמשים כאתר קינון למאות אלפי עופות ים.
האטול מהווה טריטוריה של ארצות הברית, המנוהלת על ידי מחלקת הפנים של ארצות הברית, וכן שמורת טבע המנוהלת על ידי שירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית.
באטול מידווי נערך קרב מידווי ב-4 ביוני 1942 במהלך מלחמת העולם השנייה. בקרב זה הביסו כוחות צבא ארצות הברית את כוחות האימפריה היפנית שניסו לכבוש את האטול. קרב זה היווה נקודת מפנה במלחמת העולם השנייה בזירת האוקיינוס השקט.
גאוגרפיה

אטול מידווי הוא חלק משרשרת של איים וולקניים, אטולים, המהווים את שרשרת איי הוואי.
האי נוצר לפני כ-28 מיליון שנים, בעקבות פעילות געשית תת-ימית, סביבו נוצרו במהלך השנים שוניות אלמוגים המהווים את האטול.
צורת האי שונתה רבות במאה וחמישים השנים האחרונות. בתחילה עבר האי תהליך של פיתוח ובנייה, בעיקר לצרכים צבאיים. אולם בשנת 1988 הוכרז האטול כשמורת טבע והחל מה-22 בנובמבר 2004 נאסרה הכניסה לאי, מתוך כוונה להגן על בעלי החיים והצמחייה בו.
השינויים מעשי ידי אדם כללו לא רק שינויים טופוגרפיים באי, אלא גם שינויים בסוג בעלי החיים והצמחים באי. 75% מ-200 בעלי החיים והצמחים באי הובאו לאי החל מסוף המאה ה-19. בסוף המאה ה-20 נעשו ניסיונות לנקות את האי מזיהום, על ידי פירוק המבנים באי, ניקוי הפסולת וכן הרחקת בעלי החיים שמקורם אינו באי.
היסטוריה

האטול התגלה ב-5 ביולי 1859 על ידי רב החובל נ. ס. מידלברוקס, מפקד אוניית ציד כלבי הים "גמביה". מידלברוקס קרא לאיים על שמו - "איי מידלברוקס", והכריז על האיים כעל שטח של ארצות הברית, בהתאם לחוק איי הגואנו משנת 1856 אשר התיר לאזרחי ארצות הברית להשתלט על איים בלתי מיושבים על מנת לכרות מהם גואנו.
ב-28 באוגוסט 1867, רב החובל ויליאם ריינולדס מאוניית צי ארצות הברית לקאוואנה השתלט על האטול וקרא לו "אמצע הדרך" - באנגלית: "מידווי".
האטול היה השטח הראשון מחוץ לחופי ארצות הברית שסופח על ידי ממשלת ארצות הברית. על אף שהאטול הוא חלק מאיי הוואי, אין הוא שייך למדינת הוואי.
החל משנת 1869 נעשו ניסיונות לפוצץ את השונית על מנת להקים במקום נמל. ניסיון ההתיישבות הראשון משנת 1871, במטרה להקים תחנת אספקה באמצע האוקיינוס במימון הקונגרס של ארצות הברית נכשל, בשל הרדידות של השוניות שגרמה לאוניות לעלות על שרטון.
בשנת 1903 התגוררו באי פועלים של חברת כבלי האוקיינוס השקט (Commercial Pacific Cable Company) בעת הנחת כבל הטלגרף במי האוקיינוס. הפועלים הביאו איתם לאי ציפורים קנריות, דקלים, עצי קוקוס, וכן (בלא כוונה) גם נמלים, תיקנים (ג'וקים), טרמיטים, נדלים וחרקים אחרים.
שנה מאוחר יותר הציב הנשיא רוזוולט שמירה מטעם הצי על האי, על מנת להגן מפני מתיישבים בלתי חוקיים יפניים, אשר ניסו להתיישב באי מבלי רישיון ממשלת ארצות הברית, וכן הציב 21 חיילי כוחות הנחתים להגן על חיי הבר באי.
בין השנים 1935–1941 קו התעופה קליפר סין של חברת פאן אמריקן וורלד איירווייז נהגה להוביל נוסעים מסן פרנסיסקו לסין עם עצירות באיי האוקיינוס השקט, ובהם עצירה באי מידווי, בו הוקם מלון בשם "בקתת גוניוול" (שנקרא על שם ציפורי האלבטרוס שכונו גם ציפורי גוני).
בשל מיקומו במרכז האוקיינוס השקט הייתה לאי חשיבות צבאית רבה, והוא הפך לאתר אספקה של אוניות צי ארצות הברית. החל משנת 1940, עם העלייה במתיחות ביחסי ארצות הברית ויפן, נבנו ביצורים וקווי הגנה באי, וכן נבנה באי בסיס אווירי של הצי. היפנים התקיפו את האי בניסיון לכבשו ב-4 ביוני 1942, כששה חודשים אחרי המתקפה על פרל הארבור בהוואי ב-7 בדצמבר 1941. ניצחון הצי של ארצות הברית בקרב מידווי היה נקודת המפנה בשליטה היפנית באוקיינוס השקט.
בשנת 1950 הופסק השימוש בשדה התעופה המקומי, אולם בשל מלחמת קוריאה חזר חיל האוויר של ארצות הברית להשתמש באי, כנקודת תדלוק ותיקון מטוסים.
בתקופת המלחמה הקרה הייתה באי נקודת האזנה תת-מימית מתוך כוונה לגלות תנועות של צוללות סובייטיות.
ביוני 1969 נערכה באי פגישה סודית בין נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון לבין נשיא דרום וייטנאם נגיון ואן ת'יו.
לאחר תום מלחמת וייטנאם פחתה החשיבות הצבאית של האי, שהפך להיות שמורת טבע ב-22 באפריל 1988.
צי ארצות הברית ניקה את האי מכל הפסולת בו וב-30 ביוני 1997 עזב אחרון אנשי הצי את האי, שהועבר בצו רשמי של נשיא ארצות הברית ביל קלינטון מיום 31 באוקטובר 1996 לשליטת מחלקת הפנים של ארצות הברית, ולשירות הדגה וחיות הבר.
תחבורה

באטול 32 ק"מ של כבישים ונמל אחד (שאינו בשימוש) הנמצא באי החול. באי שני מסלולי טיסה (שאורך כל אחד מהם כ-2,000 מטרים). שדה התעופה באי משמש רק בעיתות חירום.
אלדפירת', מלך נורת'מבריה

| --- | --- |
מטבע של אלפרית' מנורת'מבריה
מטבע של אלפרית' מנורת'מבריה
 לידה:  העשור הראשון של המאה ה־7 
 פטירה:  705 Driffield, הממלכה המאוחדת 
 בן או בת זוג:  Cuthburh 
 
 
אלפרית' מנורת'מבריה (מת ב-14 בדצמבר 704 או 705),
היה מלך נורת'מבריה מ-685 עד מותו. הוא מתואר על ידי כותבים קדומים כביד כאלוקאין וכסטפן מריפון, בשל מלומדותו הגדולה.
חלק מיצירותיו וכמה מכתבים שכתבו לו שרדו. שלטונו היה שקט יחסית, שהפגם היחיד בו היה מחלוקות עם הבישוף וילפריד, דמות מרכזית בכנסיית נורת'מבריה הקדומה.
אלפרית' נולד בתאריך לא ברור לאוסוויו מלך נורתמבריה, ולנסיכה אירית בשם פין.  מאוחר יותר כשהפך אוסוויו למלך נורת'מבריה, הוא מת בשנת 670 והוחלף על ידי אקגפרית' בנו. אלפרית'  התחנך לקריירה בכנסייה והפך לאיש משכיל.  ב-685, כאשר אקגפרית' נהרג בקרב על נצ'טנסמר אלפרית' נקרא לשוב לנורת'מבריה, והפך למלך. מידע זה ידוע על פי מדיווחים מהסופרים בהאי ההברידאי לונה.
הערות שוליים

↑  נקרא לעיתים אלפריד, אלפרידוס, (בלטינית) ופלן פינה מק אוסו (באירית קלאסית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 10241937X  ICCU: BVEV070239  ISNI: 0000 0000 6152 7106  LCCN: n99037047  NTA: 227899369  VIAF: 41171804   WorldCat (עם VIAF): 41171804
איגנסיו אנאיה

| --- | --- |

 לידה:  15 באוגוסט 1895 מנואל בנאווידס, מקסיקו
 פטירה:  9 בנובמבר 1975  (בגיל 80) פיידראס נגראס, המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 מדינה:  מקסיקו 
 
איגנסיו "נאצ'ו" אנאיה גרסיה (בספרדית: Ignacio "Nacho" Anaya Garcia;‏ 15 באוגוסט 1895 – 9 בנובמבר 1975) הוא מלצר מקסיקני אשר על פי ההערכות אחראי על המצאת הנאצ'וס.
ביוגרפיה

אנאיה נולד ב-15 באוגוסט 1895 במנואל בנאווידס, עיירה קטנה במקסיקו הממוקמת על גבול ארצות הברית.
הוא עבד במסעדת "El Moderno" שבעיר פיידרס נגראס שבמדינת קואווילה שבמקסיקו.
באזור שנת 1943 הוא החל להגיש במסעדה טורטייה מטוגנת מקופלת בצורת משולש כשעליה גבינה מותכת וחלפניו, כשהוא קורא לטורטייה הזו "Nachos Especiales".
לאחר שהמאכל הפך לפופולרי, אנאיה היגר לארצות הברית ופתח מסעדת נאצ'וס בשם "Nacho's Restaurant" בעיר איגל פס בטקסס. מלבד נאצ'וס, תפריט המסעדה כלל גם סטייקים, "Carne a la tampiqueña" (אנ'), אנצ'ילדות ועוד.
בשנת 1969 התראיין לעיתון "סן-אנטוניו אקספרס ניוז" ואמר כי הוא לא רשם פטנט רשום על הנאצ'וס משום שלדעתו האדם היחיד שצריך להרוויח מהמאכל הוא המוכר.
הוא מת ב-9 בנובמבר 1975.
חיים אישיים

אנאיה התחתן עם מרי אנטואנט סלינס, ולשניים נולדו תשעה ילדים, חמישה בנים וארבע בנות.
בתרבות

לאחר מותו הוכרז ה-21 באוקטובר כ"יום הנאצ'וס הבינלאומי".
ב-15 באוגוסט 2019, ביום הולדתו ה-124 של אנאיה, הוציאה חברת גוגל דודל מיוחד, הכולל גיפ ובו רואים מלצר מכין נאצ'וס, כדי לציין את יום הולדתו.
הערות שוליים

↑  Nachos, anyone? - Word stories - Oxford English Dictionary, web.archive.org, ‏2007-11-13
↑  Kristen Browning-Blas: The Denver Post, Ellerbee’s looking forward to next bite, The Denver Post, ‏2005-05-09 (באנגלית)
↑  Walsh, Robb (2004). The Tex-Mex Cookbook: A History in Recipes and Photos. Broadway Books. ISBN 9780767914888.
↑  Honran a don Ignacio Anaya en universidad, www.zocalo.com.mx
↑  Thursday's Google Doodle honors the man who invented nachos, CNN (באנגלית)
↑  Ignacio Anaya García’s 124th Birthday (באנגלית), נבדק ב-2019-08-16
↑  Nacho Average Doodle! Google Celebrates Ignacio Anaya García, the Creator of Nachos, Time (באנגלית)
איאן ת'ורפ

איאן ג'יימס ת'ורפ, מדליה (OAM) (באנגלית: Ian James Thorpe, OAM; נולד ב-13 באוקטובר 1982 בפדינגטון שבאוסטרליה) הוא שחיין עבר אוסטרלי. אלוף אולימפי, אלוף עולם ושיאן עולם במשחים ל-200, 400 ו-800 מטר חופשי. בעל 9 מדליות אולימפיות מהן 5 מדליות זהב (שביעי בכל הזמנים) ו-13 מדליות מאליפויות העולם מהן 11 מדליות זהב (שלישי בכל הזמנים).
ת'ורפ הוא אלוף העולם בשחייה הצעיר ביותר בהיסטוריה, בגיל 15 ו-3 חודשים (פרת' 1998) והראשון שזכה ב-6 מדליות זהב באליפות עולם אחת (פוקואוקה 2001) עד לשיא של מייקל פלפס מארצות הברית (7 מדליות זהב במלבורן 2007).
במהלך הקריירה שלו קבע ת'ורפ 23 שיאים עולם, מהם 17 שיאי עולם אישיים, 13 שיאי עולם בבריכה אולימפית (6 במשחה ל-200 מטר, 5 במשחה ל-400 מטר ו-2 במשחה ל-800 מטר) ו-4 שיאי עולם בבריכת 25 מטר (3 במשחה ל-200 מטר ו-1 במשחה ל-400 מטר). ת'ורפ הראשון שזכה בתואר שחיין השנה בעולם 4 פעמים (שני בכל הזמנים, אחרי מייקל פלפס) ונחשב לאחד השחיינים הטובים בהיסטוריה.
הוא ידוע גם בכינוי "ת'ורפדו" ("Thorpedo") - משחק מילים על שמו ועל המילה טורפדו. ת'ורפ יצא מהארון כהומו ביולי 2014.
ביוגרפיה

ת'ורפ החל לשחות בגיל 8 בעקבות אחותו כריסטינה, שהייתה גם היא שחיינית.
ביוגרפיה > 1997

באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בפוקואוקה, יפן בשנת 1997 זכה ת'ורפ ב-3 מדליות כסף, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:49.64 דקות, אחרי חברו לנבחרת גרנט האקט שקבע שיא אליפות חדש של 3:47.27 דקות ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי.
ביוגרפיה > 1998 > אלוף עולם הצעיר ביותר בהיסטוריה

באליפות העולם שנערכה בפרת' בינואר 1998 בעודו בן 15 ו-3 חודשים, זכה ת'ורפ בשתי מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:46.29 דקות, לפני גרנט האקט (3:46.44 דקות) ופול פאלמר מבריטניה (3:48.02 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בשיא אליפות חדש של 7:12.48 דקות, לפני הולנד (7:16.77 דקות) ובריטניה (7:17.33 דקות) ובכך היה לאלוף העולם הצעיר ביותר בהיסטוריה של השחייה.
במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו בקואלה לומפור, מלזיה בספטמבר אותה שנה הוא זכה ב-4 מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:46.70 דקות, מאית השנייה איטי משיאו בן ה-9 שנים של ג'ורג'ו למברטי מאיטליה (1:46.69 דקות), לפני חבריו לנבחרת מייקל קלים (1:48.05 דקות) ודניאל קובלסקי (1:48.26 דקות), במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:44.35 דקות, לפני גרנט האקט (3:44.88 דקות) ודניאל קובלסקי (3:48.91 דקות) ובשני משחי השליחים 4x100 מטר חופשי ו-4x200 מטר חופשי ביחד עם דניאל קובלסקי, מת'יו דאן ומייקל קלים בשיא עולם חדש של 7:11.86 דקות, שיפור לשיא העולם בן ה-4 שנים של המשלחת המאוחדת (7:11.95 דקות)
ביוגרפיה > 1999 > שיאן עולם

באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בסידני 1999 זכה ת'ורפ ב-4 מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 1:46.00 דקות, שיפור לשיא בן החמישה חודשים של גרנט האקט (1:46.67 דקות), לפני מייקל קלים (1:47.40 דקות) וריק נית'לינג מדרום אפריקה (1:48.17 דקות), ב-400 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 3:41.83 דקות, שיפור לשיא העולם בן ה-5 שנים של קירן פרקינס מאוסטרליה (3:43.80 דקות), לפני גרנט האקט (3:46.02 דקות) וריק נית'לינג (3:46.31 דקות), במשחה שליחים 4X100 מטר חופשי בשיא חבר העמים חדש של 3:16.08 דקות, לפני ארצות הברית (3:16.81 דקות) וקנדה (3:20.73 דקות) ובמשחה שליחים 4X200 מטר חופשי ביחד עם ביל קירבי, גרנט האקט ומייקל קלים, בשיא עולם חדש נוסף של 7:08.79 דקות, שיפור לשיא העולם בן השנה של אוסטרליה (7:11.86 דקות), לפני ארצות הברית (7:16.66 דקות) וקנדה (7:23.26 דקות).
ביוגרפיה > 2000 > אלוף אולימפי

במבחנים האוסטרלים לאולימפיאדת סידני (2000) שנערכו בסידני במאי 2000 קבע ת'ורפ במשחה ל-200 מטר חופשי שיא עולם חדש של 1:45.51 דקות, כבר בשלב המוקדמות הוא קבע שיא עולם חדש של 1:45.69 דקות ובמשחה ל-400 מטר חופשי שיא עולם חדש נוסף של 3:41.33 דקות. במשחקים עצמם הוא זכה ב-5 מדליות, 3 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 3:40.59 דקות, לפני מאסימיליאנו רוסולינו מאיטליה (3:43.40 דקות) וקליט קלר מארצות הברית (3:47.00 דקות), במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם מייקל קלים שקבע שיא עולם במשחה ל-100 מטר חופשי (48.18 שניות), כריס פידלר ואשלי קאלוס בשיא עולם חדש של 3:13.67 דקות, לפני ארצות הברית (3:13.86 דקות) וברזיל (3:17.40 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם טוד פירסון, ביל קירבי ומייקל קלים בשיא עולם חדש נוסף של 7:07.05 דקות, לפני ארצות הברית (7:12.64 דקות) והולנד (7:12.70 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:45.83 דקות, אחרי פיטר ואן דן הוחנבאנד מהולנד שקבע שיא עולם חדש של 1:45.35 דקות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב כששחה בשלב המוקדמות.
ביוגרפיה > 2001

באליפות אוסטרליה שנערכה בהובארט במרץ 2001 שבר ת'ורפ שני שיאי עולם, במשחה ל-200 מטר בתוצאה של 1:44.69 דקות, שיפור לשיא העולם בן השנה של פיטר ואן דן הוחנבאנד (1:45.35 דקות) ובמשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:41.59 דקות, שיפור לשיא בן ה-7 שנים של קירן פרקינס (7:46.00 דקות).