stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דוד כהן (הנזיר)
תולדות חייו ואישיותו > לימודי אקדמיה

בשנת התרס"ז נסע לקובנה על מנת להתכונן לבחינות בגרות אקסטרניות של הממשל הרוסי, וסבל מעוני. בתרס"ח חזר לבית הוריו בקונוטופ, מבלי שהשלים את הבחינות, והתקבל למורה בבית ספר מתוקן. בתרס"ט נסע ללמד בתלמוד תורה בעיר שאוול. בסתיו תר"ע (1909) החל ללמוד באקדמיה למדעי היהדות של הברון גינצבורג בסנט פטרבורג. על תקופה זו הוא כותב: "הנני שב לבית המדרש, בדרך חדשה". לאחר כשלוש שנים שם עבר ללמוד פילוסופיה באוניברסיטת פרייבורג. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה גורש מגרמניה והמשיך בלימודים אקדמיים באוניברסיטת בזל בשווייץ. בבגרותו נהג לגזור על עצמו תעניות דיבור לדבריו  בשביל לכפר על דברים שאמר בצעירותו בעת שלמד פילוסופיה.
תולדות חייו ואישיותו > הקשר עם הראי"ה

בתקופת מלחמת העולם הראשונה, כאשר היה דוקטורנט לפילוסופיה בשווייץ, פגש שם את הרב אברהם יצחק הכהן קוק, ומפגש זה שינה את מסלול חייו. את הפגישה תיאר בהקדמה לספר "אורות הקודש" (שיצא בעריכתו):
"אחרי טבילה במימי הרהיין, מצויד ב"שערי קדושה", מלא ספק וחכיון, עשיתי את דרכי להרב. בערב ראש חודש אלול באתי אליו. מצאתיו עסוק בהלכה עם בנו. נסבה שיחה על חכמה יונית וספרותה, שלא סיפקה עוד נפש היודעה ממקורותיה הראשונים. נשארתי ללון אצלם. על משכבי לא שכב לבי, גורל חיי היו על כפות המאזניים. והנה בוקר השכם ואשמע קול צעדים הנה והנה, בברכות השחר, תפילת העקדה בשיר וניגון עליון, משמי שמי קדם, וזכר לנו אהבת הקדמונים. ואקשיב והנה נהפכתי והייתי לאיש אחר. אחר התפילה, מהרתי לבשר במכתב כי יותר מאשר פללתי - מצאתי. מצאתי לי רב"
אחרי מלחמת העולם הראשונה עלה ארצה והחל ללמוד בישיבת מרכז הרב בירושלים, תוך שהוא מתמסר לעריכת כתביו של הרב קוק באופן שיבהיר ויסדר את שיטתו ההגותית של רבו.
במשך תקופה למד קבלה בחברותא עם רבי ישראל אלתר, ה"בית ישראל" מגור.
תולדות חייו ואישיותו > חיים אישיים

נשא את בת דודתו שרה, בת הרב חנוך אטקין.
נפטר ביום כ"ח באב תשל"ב ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים בירושלים.
בתו, צפייה גורן, נישאה לרב שלמה גורן, לימים הרב הראשי לישראל. בנו, הרב שאר ישוב כהן, היה רבה הראשי של חיפה וחבר מועצת הרבנות הראשית.
תפיסת עולמו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
תפיסת עולמו הושפעה רבות מעולם הסוד והנסתר. נהג מנהגי נזירות כאי שתיית יין וגידול שיער, וכן מנהגי פרישות נוספים כמו צמחונות ושתיקה מרובה שגזר על עצמו בעיקר בשבתות ובארבעים הימים שבין תחילת חודש אלול ליום כיפור. לצד זאת היה חוקר ובקיא בכמה שפות, ובהן יוונית, לטינית, אנגלית, גרמנית וצרפתית. הוא אף שכר לבנו מורים פרטיים שילמדוהו לימודי חול ועודד את בנו, הרב שאר ישוב הכהן, ואת בתו צפיה לנגן בכינור. לימים הצטרף בנו, בברכתו, לברית החשמונאים, ההגנה וצה"ל.
לפי תיאורו של הרב משה צבי נריה, התפלל בימים נוראים בסידור הרמ"ק - תפילה למשה.
על שולחנו התארחו מדי שבת עניים וגלמודים. בתקופת המנדט שימש ביתו מקלט ללוחמי המחתרות ומקום מפגש לחברי ברית החשמונאים.
האמין שהנבואה צריכה לחזור לעם ישראל בעת החדשה. בספרו "קול הנבואה" עסק רבות בעניין זה, והדגיש את היתרון שיש לשמיעה על הראייה כיסוד מרכזי בתפיסת היהדות לאורך הדורות. במסגרת חיפוש הנבואה נהג לשוטט במדבר יהודה כדי למצוא מקורות השראה.
לאחר פטירת  רבו הרב קוק הטיל תכלת (שנעשתה מדיונון לפי שיטת האדמו"ר מראדזין) בציציותיו כחלק מתפיסת עולמו של חידוש מצוות שעד כה לא הצליחו לקיים אותם כחלק מקירוב הגאולה.
נהג ללמוד עם תפילין.
תפיסת עולמו > תוכנית הלימודים של ישיבת מרכז הרב

לבקשת הרב קוק כתב הרב כהן תוכנית לימודים לקראת יסוד ישיבת מרכז הרב. לפי עדותו, הרב קוק עיין בתוכנית עיון מתון וממושך ולבסוף אמר שאילו היה כותב בעצמו היה כותב תוכנית דומה, אולם הסתייג מהכנסת "הפילוסופיה האשכנזית" של משה מנדלסון ובייחוד זו של נחמן קרוכמל. בפועל לא יושמה התוכנית בישיבה.
התוכנית רחבת היקף, בולטת בה חשיבות ההקדמות והרקע לכל אחד מתחומי התורה. היא כוללת עשרה ראשי פרקים: תנ"ך, מדרש התורה, מבוא המשנה והתלמוד, סדר הדורות ותולדותיהם, מבוא המדרשים האגדיים, תלמוד, ש"ס, פוסקים, שימוש מדעי הטבע לתלמוד, חכמת האלהות, החכמה הפנימית העברית. לדברי הנזיר,
בישראל אי אפשר שהלימודים הרוחניים יהיו חילוניים, הכוח הרוחני והכח הא-להי צריכים להיות אחד... כולם עניינם ומקורם התורה, הרשומה, הכתובה והמסורה... אם הישיבה המרכזית תצמצם חוג לימודיה, יש לחוש כי המכללה החילונית, שברשותה מדעי הטבע, תפתח גם כוחות רוחניים עבריים ברוח חילוני, ויהי הקרע בנשמה הישראלית. ובמלוא הלימודים הרוחניים העבריים ברום היקפם ב"ישיבה המרכזית" ברוח א-להי, יפרח רוח ישראל בתחיית קודשו. אבל לא שיעורי הלימודים לחוד, אלא עבודת החינוך האישי עיקר. כלבני הנביאים, תיקון המידות, והעלאת החיים לתחיית רוח הנבואה.
כתביו ופרסומם

הרב כהן הרבה לכתוב, אך ספריו כמעט לא ראו אור במהלך חייו. מאז שנת תרפ"ב (1922) התמסר לעריכת ספרי "אורות הקודש", ועריכתם דחתה את עריכת כתביו שלו. הוא הכין את כתביו לדפוס והשאיר לתלמידיו הנחיות מפורטות כיצד להוציאם לאור. ההנחיות נדפסו בספר נזיר אחיו. חלק ניכר מכתביו עדיין לא פורסם.
כתביו ופרסומם > ספרי היסוד של האמונה

הרב כהן לימד במשך עשרות שנים בישיבת מרכז הרב (ובכך החל עוד בחיי הרב קוק) את חמשת ספרי מחשבת ישראל שאותם הגדיר הרב קוק כספרים שכל תלמיד חכם חייב להיות בקיא בהם: חובות הלבבות, אמונות ודעות, ספר הכוזרי, מורה הנבוכים וספר העיקרים. הוא גם כתב מבואות שיטתיים ופירושים לספרים אלו, מלבד מורה הנבוכים.
כתביו ופרסומם > כתבים שפורסמו בחייו

חזון הצמחונות והשלום - ליקוט של כתבי הרב קוק בנושאי הצמחונות וסידורם למשנה שיטתית.
אורות הקודש א-ג - בחייו של הנזיר פורסמו שלושה כרכים: - כרכים א' וב' בתרצ"ח (1938), וכרך ג' בתשכ"ג (1963), שמכסים כמחצית מן התוכנית המקורית, כלומר חלק וחצי משלושת החלקים שהחיבור מורכב מהם
קול הנבואה, חלק ראשון, בהוצאת מוסד הרב קוק, ירושלים תשכ"ט (1969), ובמספר מהדורות נוספות בהוצאת נזר דוד. ספר זה הוא עבודת חייו של הנזיר, שאותו ערך עשרות שנים, והוא מעיד על עיסוק בו עשרות שנים לפני פרסומו. בשנת תשפ"ג יצאה מהדורה חדשה ומהודרת של הספר, הכוללת חלקים שטרם פורסמו, ובפרט - פרקים שלמים על החסידות. כמו כן, גוף הטקסט נוקד.
התנוצצות אורו של משיח - חוברת שנערכה בשנת תשכ"ח (1968) בעקבות שיחה שמסר הרב כהן בפני חיילים שהשתתפו בשחרור ירושלים. בחוברת מצויה התייחסותו אל הגאולה.
מבואות לאורות הקודש - מבואות שיטתיים לספרי אורות הקודש. פורסמו תחילה בחוברות חוג הראי"ה, ולאחר מכן בקובץ התורני סיני. המבואות צורפו לתחילת הכרך הראשון של אורות הקודש, והמבואות למוסר הקודש הובאו בסוף הכרך הרביעי.
כתביו ופרסומם > כתבים שפורסמו לאחר מותו

העבודה על עריכת כתביו החלה מיד עם מותו, ובמשך כמה שנים לאחר מכן ראו אור רבים מן הכתבים. לאחר מכן חלה האטה בקצב ההוצאה, שהתחדשה בקצב משמעותי רק בעשור האחרון. רשימה חלקית של הכתבים שפורסמו במהלך העשור הראשון לאחר מותו:
הכרך הרביעי של אורות הקודש נערך ברובו המוחלט על ידי הנזיר עצמו, ולאחר מכן בידי תלמידיו, ובעיקר על ידי הרב יוחנן פריד. התלמידים הסתפקו בעריכה מינימלית ולכן הכרך הרביעי מחולק למאמרים, אבל כמעט ולא לסדרים.
מגילת מלחמה ושלום - חוברת המכילה את הפסק של הנזיר מימי מלחמת העצמאות הקובע כי תלמידי חכמים צריכים להתגייס למלחמה. עוד יש בה מספר פרקים על מהות המלחמה ובירורים הלכתיים. בסוף החוברת מופיע פירושו לפרקי המלחמה בספר תהלים.
אור הנצח - רשימות בנוגע לחנוכה ולפורים.
קול ואור - על הימים הנוראים, ובפרט כוונות התקיעות.
חוג הראי"ה - שיעורים על אורות הקודש מתוך כתב ידו (רשימות לקראת שיעורים שהעביר לבני ישיבת מרכז הרב). יצאו עד היום שלושה כרכים.
נזיר אחיו בשלושה כרכים, הכוללים מידע עליו וחלקים מכתביו. בין היתר כוללים הכרכים פירושים למדרשים, חלקים ממגילת סתרים - יומנו האישי, חלקים מן החלק השלישי של קול הנבואה, "גיליון הש"ס" שלו ובו הערות שכתב על כרכי התלמוד הבבלי שלו, וכן אגרות שכתב לרב צבי יהודה הכהן קוק, לרב חרל"פ ולרב קוק.
הכוזרי המבואר (שלושה כרכים) ובו פירושו לספר הכוזרי המבוסס על סיכומי שיעוריו שערך בעצמו, בעריכת פרופ' דב שוורץ.
דרך אמונה - ביאורים לאמונות ודעות לרס"ג (ארבעה כרכים), בעריכת הרב הראל כהן.
קול צופיך - אסופת אגרות בין הנזיר לראי"ה קוק.
דודי לצבי - אסופת אגרות בין הנזיר לרב צבי יהודה הכהן קוק, בעריכת הרב הראל כהן.
פתחי הפרדס - ביאור לקל"ח פתחי חכמה לרמח"ל, בעריכת אלחנן שילה.
עוד יצאו ספרי ליקוטים של כתביו שלא על פי תוכנית האב לפרסום הכתבים, ובהם:
יסודות אמונת ישראל על פי ספר הכוזרי הקדמות לספר הכוזרי שעל פיהן העביר שיעורי פתיחה לתלמידים, וביאור למאמר הראשון בספר.
משנת הנזיר - ליקוט מתוך "מגילת סתרים", ובו מובאות פסקאות אישיות והגותיות. כולל מבואות ארוכים של בנו הרב שאר ישוב כהן על תולדות אביו ואימו. בספר בולטות בהיעדרן פסקאות מן התקופה שבין מלחמת העצמאות למלחמת ששת הימים.
שכינה ביניהם - ליקוטים הנוגעים לזוגיות, קדושה, מעמד האישה ועוד, לרבות קטעי יומן אישיים.
אור הרזים - מתוך פירושי מרן הרב הנזיר לספר עץ חיים וליסודות חכמת האר"י הקדוש.
כתביו ופרסומם > כתבים מרכזיים שטרם פורסמו

ביאורים לכתבי האר"י
ביאורים והקדמות לחובות הלבבות
ביאורים לאורות הקודש
שני חלקים נוספים לקול הנבואה
מתלמידיו

הרב איתן איזמן - לשעבר ראש מוסדות נעם-צביה
הרב ישראל אריאל - ראש מכון המקדש
הרב יעקב אריאל - רבה של רמת גן
הרב יוסף ברמסון, ממייסדי ישיבת ירושלים לצעירים, רשת נועם - צביה ותנועת הנוער אריאל.
הרב חיים דרוקמן - ראש מרכז ישיבות בני עקיבא, ראש ישיבת אור עציון
הרב צפניה דרורי - ראש ישיבת קריית שמונה ורב העיר קריית שמונה
הרב ישעיהו הדרי - ראש ישיבת הכותל
הרב ירחמיאל וייס - ראש ישיבת ירושלים לצעירים
הרב אליעזר ולדמן - ראש ישיבת ניר קריית ארבע
הרב צבי טאו - נשיא ישיבת הר המור
הרב יוסף טולדאנו - רבה של גבעת זאב
הרב יהושע רוזן - ר"מ בישיבת מרכז הרב
הרב בנימין אביעד - שימש כרב המועצה האזורית שפיר וכחבר מועצת הרבנות הראשית
הרב זלמן מלמד - ראש ישיבת בית אל ורב היישוב בית אל לשעבר
הרב ישעיהו משורר - אב"ד הרבני בפתח תקווה וחבר בית הדין הגדול בירושלים
הרב אהרן מונדשיין - פרופ' לתנ"ך באוניברסיטת בר-אילן
הרב חנן פורת - חבר הכנסת וממחדשי ההתיישבות בגוש עציון
הרב יעקב פילבר - ראש ישיבת ירושלים לצעירים וממייסדיה
הרב יוחנן פריד - רב המושב בית מאיר וראש האגף לתרבות תורנית במשרד החינוך
הרב איסר קלונסקי – רב שכונת גבעת מרדכי בירושלים
הרב פרופ' נחום רקובר - חתן פרס ישראל, משנה ליועץ המשפטי לממשלה
הרב אביהוא שוורץ - ר"מ בישיבת מרכז הרב
הרב חיים שטיינר - ר"מ בישיבת מרכז הרב
הרב אריה שטרן –  הרב הראשי לירושלים.
הרב יצחק שילת - ראש ישיבה בישיבת ההסדר ברכת משה, מעלה אדומים
הרב יעקב אלעזר כהנא שפירא - ראש ישיבת מרכז הרב
הרב יהושע מגנס - ר"מ בישיבת מרכז הרב
הרב זאב סולטנוביץ' - ר"מ בישיבת הר ברכה
הרב דוד שפירא - רב שכונת בית הכרם בירושלים
חתנו, הרב שלמה גורן - רבצ"ר והרב הראשי לישראל
בנו, הרב שאר ישוב כהן - שהיה רבה של חיפה
הנצחתו

מכון "נזר דוד" בבית אריאל בירושלים, המנוהל על ידי הראל כהן, הוקם לשם הוצאת כתביו ולהנצחתו.
בית הספר הממלכתי דתי "פסגת דוד" בפסגת זאב, קרוי על שמו. (בעבר פעל בשכונת הגבעה הצרפתית בעיר בית ספר ממ"ד נוסף על שמו, "נזר דוד". כיום בית הספר לא קיים).
רחוב "נזר דוד" בדרום בית וגן, כמו כן קרויים על שמו רחובות בשכונת משכנות זבולון בנתניה וביישוב בית אל.
לקריאה נוספת

נזיר אחיו - שלשה כרכים על חייו ומשנתו של הרב הנזיר, הוצאת מכון נזר דוד, תשל"ח.
דב שוורץ, הציונות הדתית בין היגיון למשיחיות, ספריית אופקים, עם עובד, תל אביב, תשנ"ט. החלק השני בספר מוקדש להגותו של הנזיר.
יהודה ביטי, הפילוסוף המקובל: עיונים בספר "קול הנבואה", הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2017.
הילה וולברשטיין, איש כי יפליא, הוצאת ספריית בית אל ומכון נזר דוד, 2017.
הערות שוליים

↑  נולד בשם דוד יהודה אריה לייב כהן, וכך הוא חותם באגרות רבות בספר 'דודי לצבי' בווריאציות שונות (דוד אריה, דוד יא"ל, דא"ל), אך בהמשך ימיו הוא קיצר את שמו לדוד כהן.
↑  דודי לצבי, עמ' יד "שמי דוד יהודה אריא בן אסנת"
↑  האיגרות המוקדמות שלו בספר "דודי לצבי" (בהוצאת נזר דוד) נחתמות בשם "דוד יהודה אריה ליב". בהערת שוליים שם (איגרת ב, עמוד ג, הערה 10) מסופר בשם בנו הרב שאר ישוב כהן שבשלב מאוחר יותר ביקש להשמיט את שמותיו הנוספים, מבלי שנימק זאת.
↑  על פי דברי הרב שאר ישוב כהן, זכרונות מבית הרב הנזיר, אתר ישיבת בית אל.
↑  מאמרים אלו פורסמו 103 שנים לאחר מכן, בספר "זכו - שכינה ביניהם", ירושלים ה'תשס"ו. במאמרים אלו, שכתב בסוף שנות העשרה (כעשור לפני שנפגשו), הוא מזכיר את מאמריו של הרב קוק שהתפרסמו באותו זמן בהתלהבות רבה, וקובע שהם הם שיטת היהדות
↑  מגילת סתרים א', ל"א, מובא אצל: יהודה ביטי, בין פילוסופיה לקבלה בהגותו של הרב הנזיר: עיון בספר קול הנבואה, עמ' 85.
↑  רחלי לבל, מתיה קם, דוד כהן - הרב הנזיר, באתר "תרבות•il".
↑  האיש על העדה, עמוד 202 והערה 210
↑  איש כי יפליא, עמ' 250
↑  משנת הנזיר, עמ' מ"ט
↑  על פי "מערכת אורות הקודש", אורות הקודש, כרך א', ועל פי "מבואות הרב הנזיר" לחכמת הקודש, סיני, תש"כ. מאמר זה התווסף לאחר מכן לתחילת הכרך הראשון של הספר
↑  משנת הנזיר, מוסדות אריאל, תשס"ה. מופיע גם בנזיר אחיו
| הרב אברהם יצחק הכהן קוק |
| --- | --- | --- |
| כתביו | אגרות הראי"ה • אורות • אורות הקודש • אורות התורה • אורות התשובה • עולת ראיה • עין איה • מאמרי הראי"ה • שמועות ראי"ה • חדריו דעת כהן • משפט כהן • אורח משפט • עזרת כהן • שבת הארץ • כתבים נוספים |  |
| ממשנתו | למהלך האידיאות בישראל • הרצאת הרב • חזון הצמחונות והשלום • מאמר הדור • יסוד כסא השם בעולם • המספד בירושלים |  |
| משיריו | שיר האמונה •  ישמח לבי • לחשי ההוויה • כנפי רוח |  |
| תלמידיו | הרב צבי יהודה הכהן קוק (בנו) • הרב יעקב משה חרל"פ • הרב הנזיר • הרב שלום נתן רענן (חתנו) • הרב יצחק אריאלי • הרב אריה לוין •  הרב שאול ישראלי • האדמו"ר החלוץ • הרב משה צבי נריה • הרב יצחק הוטנר • תלמידים נוספים |  |
| מוסדותיו | הרבנות הראשית לישראל • ישיבת מרכז הרב • מכון הלכה ברורה ובירור הלכה • תנועת דגל ירושלים |  |
| כהונות ברבנות | זיימל • בויסק • יפו • מחזיקי הדת (לונדון) • ירושלים • ארץ ישראל |  |
| הנצחתו | בית הרב קוק • כפר הרא"ה • מוסד הרב קוק • פרס הרב קוק לספרות תורנית • פרס ירושלים לספרות תורנית • קבוצת אברהם |  |
ציונות דתית • תורת ארץ ישראל • מועדי הראי"ה • משפחתו • תלמידי הרצי"ה • עוד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259973605171  GND: 13054941X  ISNI: 0000 0001 1612 1040  LCCN: n82011835  NTA: 326484299  SNAC: w62f96b9  SUDOC: 238425134  VIAF: 28180785   WorldCat (עם VIAF): 28180785
מבנה תכולת העבודה

מבנה תכולת העבודה או WBS (ראשי תיבות באנגלית של: Work Breakdown Structure) בניהול פרויקט הוא מסמך תכנון ומעקב שמנהלי הפרויקט יוצרים בעזרת צוות הפרויקט בשלב התכנון שלו. יצירת מבנה תכולת העבודה היא מתודה מרכזית בשלב התכנון של הפרויקט כפי שמפורט במהדורות השונות של ספרי PMBOK.
בתהליך יצירת המבנה מתייחסים אל תוצריו של הפרויקט או של אחד משלביו, ומחלקים את העבודה הנדרשת לביצוע התוצרים לחבילות עבודה שניתן לאמוד ברמת דיוק גבוהה את המשאבים הדרושים להן, מבחינת זמן עבודה ועלות. תוצר התהליך הוא מסמך "מבנה תכולת העבודה" (WBS), שנכנס למסמכי ניהול הפרויקט ומשמש תשומה לתהליכים נוספים במחזור החיים של הפרויקט.
תהליך העבודה על מבנה תכולת העבודה

התשומות ליצירת ה-WBS הן: תיאור תכולת העבודה (SOW), מסמכי דרישות לפרויקט ונוהלי תהליכים ארגוניים שונים.
במסמך תיאור תכולת העבודה נעזרים משום שהוא מכיל תיעוד של כלל תוצרי הפרויקט, שאפשר לגזור מהם את המשימות הדרושות לביצועם.
במסמכי דרישות לפרויקט מפורטות הדרישות הטכניות, רמת האיכות המצופה או כל הנחיה נוספת הקשורה לתוצרי הפרויקט שאפשר לגזור מהן משימות להתייחסות.
בנוהלים ארגוניים שונים שיכולים להשפיע על יצירת ה-WBS ניתן למצוא שיטות עבודה, לקחים שנלמדו מפרויקטים קודמים, תבניות עבודה מפרויקטים קודמים, ועוד.
את ה-WBS נהוג להכין בשיתוף הצוות שיעבוד על הפרויקט או על חלק ממנו, כדי לקבל תמונה מלאה של חבילות העבודה הנדרשות לביצוע הפרויקט.
השכבות הגבוהות של המסמך מוגדרות על פי התוצרים העיקריים של הפרויקט ויכולות להשתנות מפרויקט לפרויקט או בין תחומים שונים. את אלו מפרקים למשימות מוכוונות תוצר, ואותן בתורן למשימות קטנות יותר לפי הצורך, עד לרמה של "חבילת עבודה", שהיא יחידת תכולת עבודה מוגדרת ותחומה הניתנת לניהול מבחינת קביעת לוחות זמנים, השמת צוות, הערכת עלויות, איתור סיכונים ובקרה על ביצועה.
מכיוון שה-WBS הוא מסמך יסודי ועל סמך הנתונים המפורטים בו נהוג לתכנן את תוכנית העבודה לפרויקט, המסמך הסופי צריך להכיל את חבילות העבודה שיקיפו את כל תכולת הפרויקט. זאת למעט מבמקרים של פרויקטים גדולים שבהם עדיף לפעמים להכין מסמכים נפרדים לשלבים שונים בפרויקט, או בפרויקטים המכילים חוסר ודאות שמצריך מחקר נוסף לפני הכנת המסמך.
שיטות להצגת ה-WBS

את ה-WBS ניתן להציג בצורת עץ, בצורת טקסט או בצורת טבלה.
את החלוקה לחבילות העבודה ניתן לעשות במספר דרכים, לדוגמה: חלוקה לאבני דרך בתהליך, חלוקה לתוצרים, חלוקה לתחומי התמחות, לאתרי פעילות ועוד.
שימושים ב-WBS במהלך הפרויקט

מסמך תכולת העבודה המוכן הוא מסמך מרכזי עבור מנהלי הפרויקט, והוא משמש למספר תשומות ניהוליות במחזור חייו של הפרויקט:
אמידת זמנים ועלויות, לעיתים במסמך מילון מבנה תכולת העבודה (WBS Dictionary)
יצירת רשימת פעילויות
יצירת תרשים גאנט
הערכת סיכונים
בקרה על ביצוע העבודה
בקרת תכנון מול ביצוע
תיקוף תוצרים
לקריאה נוספת

אתר PMI ישראל
מבוא להנדסת תעשייה, כרך א' (אורכב 28.06.2020 בארכיון Wayback Machine)
WBS בפורום של גדעון קוך
WBS באתר PMI
הערות שוליים

↑  מדריך גוף הידע בניהול פרויקטים PMBOK Guide, דיונון
WBS במבנה עץ
WBS במבנה טבלה
WBS במבנה טקסט
הווארד קרטר

| --- | --- |

 לידה:  9 במאי 1874 ברומפטון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  2 במרץ 1939 (בגיל 64) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  ארכאולוגיה
 מקום מגורים:  אנגליה, מצרים
 מקום קבורה:  בית הקברות של פאטני וייל 
 מוסדות:  החברה לחקר מצרים (1891–1899)  המועצה העליונה לעתיקות של מצרים (1900–1905) 
 פרסים והוקרה:  מסדר הנילוס  מסדר לאופולד השני, מלך הבלגים  תואר אקדמי לשם כבוד 
 תרומות עיקריות
 גילוי קברו של תות ענח' אמון
 חתימה:   
 
רגע פתיחת חדר הקבר של תות ענח' אמון. קרטר כפוף בחזית, אחד העובדים המצרים וארתור קלנדר מאחוריו
הווארד קרטר (אנגלית: Howard Carter; ‏9 במאי 1874 - 2 במרץ 1939), היה ארכאולוג ואגיפטולוג אנגלי. נודע בעיקר בזכות גילוי קברו של המלך המצרי מהשושלת ה-18, תות ענח' אמון.
רקע וחינוך

קרטר נולד בשנת 1874 בשכונת קנזינגטון שבלונדון, כבן הצעיר מבין 11 ילדים של הצייר סמואל קרטר ואשתו מרתה ג'ויס קרטר. מסיבות בריאותיות קרטר למד בביתו, ולמד מאביו את אמנות הציור. כישרון הציור שלו אפשר לו להיכנס לתחום הארכאולוגיה.
בשנת 1891, בגיל 17, נשלח למצרים על ידי הקרן לחקר מצרים כדי לסייע לפרסי ניוברי (Percy Newberry) בחפירותיו ובתיעוד הקברים המצריים מתקופת הממלכה התיכונה בקבר בני חסן שבמצרים התיכונה. למרות גילו הצעיר יזם קרטר שיפורים בשיטות תיעוד העיטורים שהופיעו על גבי הקברים.
בשנת 1892 חפר קרטר תחת הדרכתו של פלינדרס פיטרי באל-עמארנה, אתר בו נמצאה העיר שנוסדה על ידי פרעה אחנתון. בין השנים 1899-1894 עבד עם אדואר נוויל (Édouard Naville) בדיר אל-בחרי, שם תיעד את התבליטים על קברה של המלכה חתשפסות.
בשנת 1899 מונה קרטר למפקח ראשי ברשות העתיקות המצרית. במסגרת תפקידו זה פיקח על מספר חפירות ארכאולוגיות בתבאי שבמצרים העליונה. בשנת 1904 הועבר לתפקיד פיקוח במצרים התחתונה. בעקבות מריבה באתר ארכאולוגי בין שומרים מצרים ותיירים צרפתים, בה צידד קרטר בשומרים, התפטר קרטר בשנת 1905 מרשות העתיקות המצרית.
גילוי קברו של תות ענח' אמון

בשנת 1908 מונה קרטר על ידי לורד קרנארבון לפקח על חפירותיו של קרנארבון במצרים. קרטר הכניס לחפירות שיטות תיעוד ורישום מתקדמות. בשנת 1914 החליט קרנארבון לממן את חפירותיו של קרטר בעמק המלכים. חפירות אלה נקטעו בעקבות מלחמת העולם הראשונה עד 1917. קרטר המשיך בחפירותיו ללא תוצאות. לורד קרנארבון החליט להמשיך ולממן את החפירות עד שנת 1921. בשנת 1922 שכנע קרטר את קרנארבון לממן לו עוד עונת חפירות אחת. ב-4 בנובמבר 1922 הבחין מוביל המים של קרטר במדרגות שהובילו לקברו של תות ענח' אמון (הקבר נרשם לאחר מכן כקבר KV62). קבר זה נמצא בשלמותו, והוא הקבר השמור ביותר שהתגלה מבין כל קברי מלכי מצרים בעמק המלכים. קרטר שלח ללורד קרנארבון מברק ובו בישר לו על גילוי הקבר. קברו של תות ענח' אמון שכן מתחת לקברו של רעמסס השישי, שמלך באמצע המאה ה-12 לפנה"ס, כ-200 שנה לאחר תות ענח' אמון. קברו של רעמסס השישי נחפר בעבר, ושפוכת הפסולת מהחפירות חסמו את הגישה לקברו של תות ענח' אמון.
ב-26 בנובמבר, בנוכחות קרנארבון ובתו, החלה הכניסה לקבר. הם נכנסו לגרם מדרגות שהוביל למסדרון, שגם הוא היה חסום. קרטר פתח פרצה זעירה לקבר שאפשרה להכניס אור נר, ובעזרת האור ראה קרטר ממצאים רבים מזהב ומשנהב. בשלב זה קרטר עדיין לא ידע אם מצא את הקבר או רק מטמון של ממצאים. הוא הבחין בפתח חתום בין שני פסלי זקיפים. לשאלת קרנארבון אם הוא רואה משהו ענה קרטר ”כן, דברים נפלאים”.
במשך מספר חודשים עסק קרטר בקטלוג הממצאים מחדר המבוא. ב-16 בפברואר 1923 פתח קרטר את הפתח החתום וגילה שהוא מוביל לחדר קבורה שהכיל את הסרקופג של המלך תות ענח' אמון. בעזרת תמיכתו של מוזיאון המטרופוליטן בניו יורק, עסק קרטר במיון ופינוי הקבר, שהכיל אלפי פריטים. העבודה נמשכה עד שנת 1932. הממצאים כללו, בנוסף לסרקופג, את מסכת המוות של המלך, כס מלכות מפואר, אצבעות תותבות מזהב ותכשיטים רבים. הממצאים לא כללו כל פפירוסים. גילוי הקבר זכה לפרסום בעיתונות ועורר התעניינות רבה בכל העולם.
המשך פעילותו

לאחר גילוי הקבר פרש קרטר מעבודתו כארכאולוג והפך לסוכן במשרה חלקית של אספנים ומוזיאונים. בשנת 1924 ביקר בארצות הברית וערך סדרת הרצאות בעיר ניו יורק ובערים אחרות. ההרצאות ניתנו בפני קהל גדול מאוד שנדבק בקדחת התעניינות בהיסטוריה של מצרים העתיקה ובתרבותה. קרטר נפטר בשנת 1939 בגיל 64 מלימפומה בקינגסטון שבאנגליה, ונקבר בלונדון. על מצבתו נרשמו המילים הבאות:
”לוּ תחי רוחך, לו תעבורנה עליך מיליוני שנים, אתה האוהב את תבאי, יושב וּפניך אל רוח הצפון, ועיניך רואות שמחה, הו לַיִל, פרושׂ עליי כנפיך כמו הכוכבים הנצחיים”
לקריאה נוספת

ק. וו. צראם, אלים, קברים ומלומדים, הוצאת מ. ניומן, תרגום ירוחם טולקס, 1957
בריאן מ' פאגן, ארכאולוגיה כהרפתקה, הוצאת נשיונל ג'יאוגרפיק, מהדורה עברית ספרית מעריב, 1990, עמ' 221-214
James, T.G.H. Howard Carter: The Path to Tutankhamun. London: Kegan Paul International, 1992 (hardcover, ISBN ); London: Tauris Parke, 2001 (paperback, ISBN )
Reeves, Nicholas; Taylor, John H. Howard Carter: Before Tutankhamun, London: British Museum Press, 1992 (hardcover, ISBN ); New York: H. N. Abrams, 1993 (hardcover, ISBN )
Carnarvon, Fiona; Carnarvon & Carter - The story of the two Englishmen who discovered the tomb of Tutankhamun, Highclere Enterprises LPP, 2007.
Vandenberg, Philipp. The Forgotten Pharaoh: The Discovery of Tutankhamun. London: Hodder and Stoughton, 1980 (hardcover, ISBN )
H.V.F. Winstone, Howard Carter and the Discovery of the Tomb of Tutankhamun. Manchester: Barzan Publishing, 2006
Peck, William H. "The Discoverer of the Tomb of Tutankhamun and the Detroit Institute of Arts", Journal of the Society for the Study of Egyptian Antiquities, Vol. XI, No. 2, March, 1981, pp. 65–67
הערות שוליים

↑  Ute E. Hammer, Egypt- The World Of The Pharaohs, H.F. ullmann, 2010, עמ' 229-–231
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270802905171  PLWABN: 9810595758705606  BIBSYS: 3098613  BNE: XX1721347  BnF: cb11895358w (data)  CANTIC: a10060066  CiNii: DA01978081  DSI: 12095  GND: 118519328  ISNI: 0000 0003 6958 9012  LCCN: n50033940  LNB: 000000482  MusicBrainz: 04fb4ab1-599e-4ca6-93cf-3efb140d83d0  NDL: 00435427  NKC: jn20000700286  NLA: 35026273  NLG: 172206  NLK: KAC201953363  NSK: 000783947  NTA: 069871485  RERO: 02-A012317609  RKD: 15656  SELIBR: 180673  SNAC: w66m3b1m  SUDOC: 026769492  Trove: 799894  ULAN: 500009930  VcBA: 495/14693  VIAF: 121597058   WorldCat (עם VIAF): 121597058
אנזא"ק

חייל ANZAC מסייע לחייל טורקי פצוע
גֵיסות הצבא האוסטרליים והניו זילנדיים (גם: אנזא"ק או ANZAC – ראשי התיבות Australian and New Zealand Army Corps) היה כוח צבאי של חיילים אוסטרלים וניו זילנדים שלחמו במלחמת העולם הראשונה לצד "מדינות ההסכמה" נגד "מעצמות המרכז" בגליפולי, במזרח התיכון ובחזית המערבית.
באוסטרליה וניו זילנד, המונח משמש לא רק לציין את הלוחמים במלחמת העולם הראשונה, אלא לכל החיילים האוסטרליים והניו זילנדים בעת מלחמה. יום אנזא"ק נחגג כל שנה במדינות אלו לזכר החיילים שנפלו במלחמה, בשתי המדינות, ב-25 באפריל - יום נחיתת הכוחות הראשונה בגליפולי בשנת 1915 בחוף, שנודע לאחר מכן כ"מפרץ אנזא"ק".