stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איציק פפר
יצירתו

מיצירתו של איציק פפר ביידיש נדפסו קרוב לשמונים כרכים: שירה, ביקורת, שירי ילדים, מעשיות בחרוזים, שירי עם, שירי שבח לבירוביג'ן ועוד. שירים בודדים שלו תורגמו לעברית ונדפסו בעיתונות הספרותית ובאנתולוגיות. בין מתרגמיו לעברית אברהם שלונסקי, שמשון מלצר, משה בסוק, אוריאל אופק ואחרים. שום כרך משלו לא תורגם לעברית במלואו.
לקריאה נוספת

אבני, מאיר. מבחר שירים של עשרה משוררי יידיש שנספו בברית־המועצות מתוך הספר א שפיגל אויף א שטיין. קיבוץ שמיר. די גולדענה קייט, 2001. עמ' 119-138.
אליס גולסן

אליס (משמאל) ושתי אחיותיה.
אליס גולסן (גולדשטיין) היא פיזיקאית יהודייה מומרת, שפעלה בגרמניה בתקופה שבין שתי מלחמות העולם. מחקריה תרמו לפיתוח מכניקת הקוונטים המודרנית.
ביוגרפיה

אליס גולסן נולדה בשנת 1889 בעיר ויסבאדן שבגרמניה, בשם אליס גולדשטיין. משפחתה הייתה משפחה יהודית חילונית. היא הצטיינה תמיד בלימודיה, והתעניינה במיוחד במתמטיקה. בשנת 1909 החלה ללמוד רפואה באוניברסיטת ברלין. היא סבלה בלימודי האנטומיה, ולאחר זמן מה היא פרשה מאוניברסיטת ברלין על מנת ללמוד מתמטיקה ומדעים מדויקים, בהם התעניינה מאז ומתמיד, באוניברסיטת היידלברג. ב-1915 היא סיימה את לימודיה בהיידלברג, והשלימה גם תעודת הוראה. היא עבדה כחלק מצוות ההוראה באוניברסיטה עד סוף מלחמת העולם הראשונה. במהלך השנים הללו היא נטבלה כפרוטסטנטית ושנתה את שמה לאליס גולסן. ייתכן מאוד שהשינוי נעשה על מנת להימנע מאפליה על רקע מוצאה היהודי.
ב-1920 עברה לאוניברסיטת פרנקפורט, שם עשתה דוקטורט בפיזיקה בהנחיית פרופסור ריצ'רד וואכסמות' (גר') ופרופסור וולטר גרלך (אנ'). עבודת הדוקטורט שלה, שעסקה במדידת לחץ-אור, דרשה דיוק רב. אליס ערכה את המדידות בלילות, על מנת להימנע מהפרעות שנגרמו בשעות היום ממעבר הרכבות. במהלך היום היא לימדה. סביב 1920 שברה אליס את קרסולה. השבר לא החלים סופית מעולם ואליס נשארה צולעת כל חייה.
לאחר שהשלימה את עבודת הדוקטורט שלה גולסן המשיכה לגור בפרנקפורט, וככל הנראה המשיכה לעבוד במחקר ובהוראה, אם כי לא נמצאו מסמכים המוכיחים זאת. בתקופה בה גרה גולסן בפרנקפורט היא התגוררה בדירה עם ארבע שותפות. הן חיו בשיתוף כלכלי, ולאחר שאחת משותפותיה ירשה סכום כסף גדול הן עברו לנוי איזנברג (אנ'), פרוור של פרנקפורט, וקנו מכונית. אליס למדה נהיגה והפכה לנהגת הקבוצה. באותם ימים היה נדיר שכמה נשים יגורו יחד, ונדיר לא פחות שאשה תנהג במכונית.
בשנת 1937 אליס גולסן ניהלה רומן עם רודולף בינגל (גר'), שהיה אז המורה הפרטי של אחיה הצעיר ובכיר בחברת סימנס. ב-1938, עם התחזקות השלטון הנאצי והאנטישמיות בגרמניה, פוטרה אליס מעבודתה והחליטה לברוח מגרמניה. היא הגיעה לאנגליה שם עבדה למחייתה כעוזרת אצל משפחה מקנט. בינגל הבטיח שיבוא אחריה לאחר שיתגרש מאשתו, אך הוא מעולם לא עשה זאת. כאשר היא הבינה שבינגל לא עומד להגיע היא התאבדה בטביעה בנהר התמזה.
מחקר בפיזיקה

מחקרה החשוב ביותר היה עבודתה בתחום מדידת לחץ האור. המחקר היווה את עבודת הדוקטורט של אליס, ופורסם גם כמאמר בכתב העת Annalen der Physik. זו הייתה המדידה המדויקת הראשונה של לחץ האור, שקיומו הוכח בשנת 1900 על ידי פיוטר לבדב. הניסוי היה מהראשונים בתחום, ועזר לפתח את מכניקת הקוונטים המודרנית. ידוע שערכה מחקרים נוספים, בעיקר בתחום האופטיקה, אך הם לא נמצאו. ייתכן גם שחלקים מעבודותיו של פרופסור וולטר גרלך באותן שנים הם למעשה עבודתה של גולסן, אך אין לכך הוכחות.
ראו גם

אפקט מטילדה
הערות שוליים

↑  Boyd, Robert W., Lukishova, Svetlana G., Zadkov, Victor N. (Eds.) (2019) Quantum Photonics: Pioneering Advances and Emerging Applications. Switzerland:Springer International Publishing
↑  נתונים נלקחו מתוך מסמך ההרשמה של אליס גולסן לדוקטורט באוניבסיטת פרנקפורט, נמצא בארכיון אוניברסיטת פרנקפורט.
↑  מתוך יומנו של רודולף לפמן, אחיינה של אליס (צילום אישי): צילום 1, צילום 2, צילום 3.
↑  Golsen, A. (1924), Über eine neue Messung des Strahlungsdrucks. Ann. Phys., 378: 624-642.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 128252790  ISNI: 0000 0000 2109 1184  VIAF: 37966020   WorldCat (עם VIAF): 37966020
אליס הליצקה

| --- | --- |

דמות: לואי מרקוזיס
 לידה:  20 בדצמבר 1894 קרקוב, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  30 בדצמבר 1974 (בגיל 80) הרובע הארבעה-עשר של פריז, צרפת 
 שם לידה:  Alicja Rosenblatt 
 מקום קבורה:  Cusset 
 תחום יצירה:  ציור, סצנוגרפיה 
 בן או בת זוג:  לואי מרקוזיס (1913–?) 
 
אליס הליצקה (בפולנית: Alicja Halicka‏; 20 בדצמבר 1894 – 1 בינואר 1975) הייתה ציירת ומאיירת צרפתית ממוצא פולני ואשתו של הצייר הקוביסטי לואי מרקוזיס. עבודתה מיוחסת לאסכולת פריז.
קורות חייה

הליצקה נולדה ב־20 בדצמבר 1894 בשם אליס רוזנבלט, בתו של רופא יהודי מקרקוב. גדלה בשווייץ ובאוסטריה. היא למדה ציור אצל יוזף פאנקייביץ', ליאון ויצ'ולקובסקי וויצ'יץ' וייס בבית הספר הפרטי לאמנות לנשים בקרקוב, בניהולה של מריה נידזילסקה. לאחר שהות קצרה במינכן, היא עברה לפריז בשנת 1912, שם המשיכה את לימודיה באקדמיה רנסון ואצל פרננד קורמון. היא פגשה את לואי מרקוזיס, לו נישאה בשנת 1913. דרכו הגיעה לחוג הקוביסטים, אליו השתייכה עד 1921.
בתערוכה ב Salon des Indépendants בשנת 1914 הזכיר גיום אפולינר את טבע הדומם הקוביסטי שלה. לואי מרקוזיס שירת בצבא במהלך מלחמת העולם הראשונה. היא ברחה לנורמנדי והתמסרה לציור. לאחר שובו הוא המליץ לה לא לצייר בגישה קוביסטית. הליצקה הרסה חלק מציוריה, שינתה את סגנונה והתנתקה מהקוביזם. בתיווכו של ראול דופי, עבדה בשנת 1919 אצל ביאנקיני, כיצרנית משי בליון.
בשנת 1921 הלציקה נסעה לפולין וציירה את המוטיבים שלה, שהוקדשו לחיי היומיום ברובע היהודי בקרקוב, בנוסח הפוסט-אימפרסיוניזם הפולני. בשנת 1922 נולדה ילדתם היחידה של הזוג, מדלן (מלין). בשנת 1925 היא איירה מספר ספרים, ביניהם ספר מאת ישראל זנגוויל. בין השנים 1935–1937 ביקרה בניו יורק שלוש פעמים, שם השתתפה באירוע קידום מכירות של הלנה רובינשטיין בשנת 1935, וב־1937 עיצבה את התלבושות לבלט של איגור סטרווינסקי, במטרופוליטן אופרה.
המשפחה עברה לקוסט ליד וישי בשנת 1939, שם נפטר לואי מרקוזיס בשנת 1941. במהלך מלחמת העולם השנייה הלציקה החליפה את מקום מגוריה לעיתים קרובות והתגוררה במרסיי, וינה ושאמוני. לאחר תום המלחמה חזרה לפריז בשנת 1945. אז הציגה בגלריה דה אליזה בנושא "פריז", כתבה את האוטוביוגרפיה שלה בשנת 1946 וכתבה מאמרים למגזינים שונים.
השנים שלאחר מכן עמדו בסימן נסיעות לתערוכות של יצירותיה בתוך אירופה, להודו, לארצות הברית וברית המועצות. סגנון הציור שלה היה קרוב יותר לסוריאליזם.
עבודתה של אליס הליצקה מאופיינת בבנייה קפדנית. היא כוללת נושאים רבים. ציורי השמן שלה מציגים נופים וגם טבע דומם. ציורי נופי הערים פריז, בנארס, ניו יורק וורשה. בנוסף ישנן עבודות עם בדים, פרסומת להלנה רובינשטיין, קולאז'ים, סטים לבלטים, צבעי מים, רישומים, תחריטים ואיורים ליצירות ספרותיות.
אליס הליצקה נפטרה בפריז בשנת 1975 ונקברה בווישי.
הערות שוליים

↑  Halicka, Alice (1934). Catalogue of an exhibition "Romaces Capitonnées" by Alice Halicka. Ernest Brown & Phillips.
↑  Alice Halicka. Baiser de la fee: Costume design for the ballet. 1937 | MoMA, The Museum of Modern Art (באנגלית)
↑  Alice Halicka, www.papillongallery.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262350705171  PLWABN: 9810551419505606  BnF: cb120039537 (data)  GND: 130840521  ISNI: 0000 0001 0927 5519  LCCN: n97872665  NKC: js2012685555  RERO: 02-A003342013  RKD: 35433  SUDOC: 028147162  ULAN: 500025798  VIAF: 57727866   WorldCat (עם VIAF): 57727866
אליס וודס אולמן

| --- | --- |

 לידה:  22 בנובמבר 1871 Goshen, ארצות הברית 
 פטירה:  24 ביולי 1959 (בגיל 87) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  ליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק  בית הספר החדש לעיצוב ע"ש פרסונס  Shinnecock Hills summer school 
 
אליס וודס אולמן (באנגלית: Alice Woods Ullman;‏  22 בנובמבר 1871 - 24 ביולי 1959) הייתה ציירת, מאיירת וסופרת אמריקאית.
חיים וקריירה

אולמן נולדה בגושן, אינדיאנה, בתו של השופט הפדרלי ויליאם אלן וודס. היא קיבלה את השכלתה המוקדמת ביותר בבית הספר הקלאסי לבנות של אינדיאנפוליס.  באמצע שנות ה-90 היא למדה אמנות בבית הספר השני לאמנות אינדיאנה באינדיאנפוליס, לאחר מכן בבית הספר לאמנות הקיץ של שינקוק הילס, בניהולו של ויליאם מריט צ'ייס בשנת 1891. מ-1897 עד 1898 היא למדה בליגת הסטודנטים לאמנות בניו יורק, ומ-1898 עד 1903 היא למדה בבית ספר פרסונס לעיצוב בניו יורק; היא גם בילתה בפריז באקדמיה קולרוסי ובאקדמיה כרמן.
כאשר למדה בפריז שכרה לעצמה סטודיו גדול - בתקופה זו נפגשה והתיידדה עם מינה לויי שלמדה אף היא בפריז. המדריכים שלה כללו את צ'ייס, טי סי סטיל וויליאם פורסיית'. בזמן שהותה בפריז היא הכירה את מרגרט קרייבנס, גרטרוד סטיין, עזרא פאונד וחברים נוספים בקהילת האמנויות הגולה האמריקאית.
מ-1903 עד 1921 הייתה אולמן נשואה לאמן יוג'ין פול אולמן, איתו נולדו לה שני בנים, הפסל אלן והאמן פול. בני הזוג נישאו בפריז והתגוררו באירופה, אך לאחר פרידתם היא חזרה לארצות הברית, שם הייתה פעילה מ-1917 עד 1925 בפרובינסטאון, מסצ'וסטס .  היא הציגה תערוכות רבות לאחר שובה, בעיקר באינדיאנה, והשתייכה למספר ארגונים כולל האגודה הלאומית של נשים ציירות ופסלות ומועדון האמנויות הלאומי.
אליס אולמן כתבה ואיירה שישה ספרים העוסקים בשחרור נשים בין השנים 1902 ו-1927 אחד מהם, הרומן "מחפשי התהילה" משנת 1912, התבסס על תקופתה כסטודנטית בפריז.
היא גם תרמה יצירות קצרות למגזינים.
אולמן מתה בניו יורק.
הערות שוליים

1 2  Judith Vale Newton and Carol Ann Weiss (2004). Skirting the Issue: Stories of Indiana's Historical Women Artists. Indiana Historical Society Press.
↑  Hanley, Terence E. (December 21, 2011). "Indiana Illustrators and Hoosier Cartoonists: Alice Woods Ullman (1871–1959)"
↑  Burke, Carolyn (1996). Becoming Modern: The Life of Mina Loy. HarperCollins. p. 71.
↑  Agnes Boulton (April 1, 2011). Part of a Long Story: "Eugene O'Neill as a Young Man in Love". McFarland. pp. 91–
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2013066744  VIAF: 304680467   WorldCat (עם VIAF): 304680467 
כריכת ספר, 1904
אף לא מילה

"אף לא מילה" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית דין דין אביב. את השיר הוציאה לאור בשנת 2008 חברת התקליטים הד ארצי, והוא נכלל כרצועה השמינית באלבומה השני של הזמרת, חופשיה בין עולמות.
על השיר

השיר נכתב על ידי הדר גלרון והולחן והופק על ידי אלון יופה. ב-4 בספטמבר 2008 הוצג כמועמד לכניסה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג'. בשבוע לאחר מכן דורג במקום ה-15. ב-6 בנובמבר עלה למקום השביעי – המיקום הגבוה ביותר שהגיע אליו. ב-18 בדצמבר, לאחר אחד-עשר שבועות צעידה, יצא מהמצעד השבועי.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | רשת ג' | 7 |  |
|  ישראל | רדיו 90FM | 4 |  |
הערות שוליים

↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 4 בספטמבר 2008. פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 11 בספטמבר 2008. פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 6 בנובמבר 2008. פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 18 בדצמבר 2008. פזמונט
↑  המצעד השבועי של רדיו 90FM
| דין דין אביב |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | סודותיי • חופשיה בין עולמות |  |
| אלבומי אוסף | האוסף |  |
| סינגלים | "כבר אחרי חצות" • "סודותיי" • "חולמת" • "מוכרת לי מפעם" • "אף לא מילה" • "ספרי לי אהובה" • "שיבוא אליי" • "על כל עלה נושר (הלוואי הלוואי)" • "נועדנו" • "מאחורי השער" |  |
| השתתפות בסינגלים | "אם תלך" • "יש בי עוד כוח" |  |
אנדורה במשחקים הפאראלימפיים

אנדורה ערכה את הופעת הבכורה במשחקים הפאראלימפיים במשחקי החורף ומשתתפת בהם בקביעות מאז המשחקים הפאראלימפיים סולט לייק סיטי (2002). במשחקי הקיץ השתתפה אנדורה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) והייתה זו הפעם היחידה בה לקחה חלק במשחקים.
כל ספורטאיה של אנדורה במשחקי החורף התחרו בסקי אלפיני בלבד, אולם השתתפותם במשחקים הייתה סמלית בלבד. ספורטאי המשלחת מעולם לא זכו במדליה פאראלימפית, ולא הצליחו להגיע להישגים ספורטיביים משמעותיים.
ראו גם

אנדורה במשחקים האולימפיים
אנדורה במשחקים האולימפיים לנוער
אלסיאד

| --- | --- |
סמל אלסיאדסמל אלסיאד

הכנסייה באלסיאד
 מדינה:  ליטא ליטא
 מחוז:  מחוז טלז
 תאריך ייסוד:  1252
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  956 (2001)
 קואורדינטות:  56°2′N 26°3′E﻿ / ﻿56.033°N 26.050°E﻿ / 56.033; 26.050
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ליטא מוגדלת) וילנה קלייפדה שיאוליאי מריאמפולה קובנה פוניבז' אוטנה אליטא טלז טאורגה לטביה בלארוס פולין רוסיה מחוז קלינינגרד אלסיאד(למפת ליטא רגילה) וילנה קלייפדה שיאוליאי מריאמפולה קובנה פוניבז' אוטנה אליטא טלז טאורגה לטביה בלארוס פולין רוסיה מחוז קלינינגרד אלסיאד  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אלסיאד (בליטאית: Alsėdžiai; בפולנית: Olsiady; ברוסית: Олсяды) היא עיירה במחוז טלז בצפון מערב ליטא.
ממצאים ארכאולוגיים מעידים על קיומו באזור של יישוב מהתקופה המזוליתית. בעיירה שרידיו של בית קברות שמתוארך לתקופה שבין המאה ה-10 והמאה ה-13. היישוב מוזכר בכרוניקות של צלבנים משנת 1253. העיירה שכנה בשטח הדוכסות הגדולה של ליטא. בעיירה מגדל פעמון שנבנה ב-1679 וכנסייה שנבנתה ב-1793. בתקופת השלטון הקומוניסטי הונהגה קולקטיביזציה בעיירה. מספר מבני ציבור שנבנו בעיירה בתחילת המאה ה-20 קיימים עד היום, אם כי חלקם נפגעו במלחמת העולם השנייה.
יהודי אלסיאד

ערב הכיבוש הגרמני חיו באלסיאד כ-30 משפחות יהודיות. בעיירה פעלו בית ספר יהודי של רשת תרבות ותלמוד תורה. הגרמנים כבשו את העיירה במבצע ברברוסה, ביוני 1941. כעבור שבועות ספורים הוקם בעיירה גטו. חלק מהכלואים בגטו נרצחו ואילו נשים אחדות הצליחו לשרוד בעזרת איכרים ליטאים.
אלי לוי (איש תקשורת)

| --- | --- |

אלי לוי, ינואר 2013
 לידה:  16 באוגוסט 1975 (בן 49)
 מדינה:  ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1996
 מעסיק:  משטרת ישראל, חדשות 13
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  136838577129915
 טוויטר:  10elilevi
אלי (אליהו) לוי (נולד ב-16 באוגוסט 1975) הוא איש תקשורת ישראלי שכיהן בעבר כדובר משטרת ישראל. קודם לכן הועסק ככתב חדשות 13 בצפון.
ביוגרפיה

בצעירותו, היה לוי שחקן כדורמים בתפקיד שוער ושימש כשוער השני של נבחרת ישראל בכדורמים.
לאחר שירותו הצבאי, החל לעבוד ככתב לענייני משטרה וספורט במקומונים של רשת שוקן בצפון. לאחר שנה מונה לכתב לענייני פלילים במקומון החיפאי "כלבו". בהמשך היה כתב ברדיו חיפה, כתב ב"עדשה מקומית", החדשות המקומיות של הטלוויזיה בכבלים, ושימש ככתב במעריב ו-nrg, המסקר את אזור הצפון. בפיגוע בצומת יגור היה יחד עם צוות השידור שלו על הצומת, והיה עד ראייה לפיגוע. צוות השידור שלו צילם את האוטובוס ופינוי הפצועים, זמן קצר לאחר פיצוץ המטען שנשא המחבל. לוי שימש גם ככתב בערוץ 2, ותקופה קצרה כדובר עיריית נשר.
בשנת 2010 החל לשמש ככתב באזור הצפון של ערוץ 10. שידורו החי הראשון היה זמן קצר לאחר שהצטרף לתחנה, ממוקדי השרפה בכרמל.
בשנת 2017 מונה, בנוסף לתפקידו, לשמש גם ככתב לענייני סביבה של הערוץ. ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל באותה שנה שודר סרט בבימויו של לוי, "ואליהו רק בן 19", המספר את סיפור חייו של דודו אליהו, שעל שמו הוא קרוי, שנפל בעת שירותו הצבאי בשנת 1969. עם מיזוג רשת וערוץ עשר המשיך לשדר בחדשות 13.
משנת 2013 ועד 2021 הגיש את תוכנית האקטואליה "זירה חופשית", המשודרת בכל יום שישי ברדיו חיפה, יחד עם העיתונאית ענבר דותן וקודם לכן, עם יוסי מזרחי.
ב-25 באפריל 2021 מונה לדובר משטרת ישראל וסגן ראש חטיבת הדוברות, והוענקה לו דרגת ניצב משנה.
ב-14 ביולי 2021 פרסם לירן לוי בוואלה כי במשטרה בוחנים את החלפתו ברועי ולדמן, המשטרה הכחישה את הטענות.
לוי נשוי ואב לשניים. מתגורר ברמת ישי.
ביוגרפיה > פרסים בהם זכה

פרס חיפה לתקשורת ע"ש מרק ביאנו, על סיקור מלחמת לבנון השנייה 2006.
פרס הרדיו בכנס אילת של אגודת העיתונאים בתל אביב, על תוכנית האקטואליה הטובה ביותר "זירה חופשית", יחד עם יוסי מזרחי, 2016.
מגן הצדק החברתי מטעם עמותת יד עזר לחבר, על סיקור נושאים חברתיים, 2017.
הערות שוליים

↑  לי עייש, קיבלו דרגות: אלו המינויים החדשים במשטרת ישראל, באתר i24news, 5 בספטמבר 2024
1 2  אלון חכמון, ‏באופן רשמי: עיתונאי חדשות 13 אלי לוי הוא דובר המשטרה הבא, באתר מעריב אונליין, 25 באפריל 2021
1 2 3  בועז כהן, מעתה יש לומר: ניצב משנה אלי לוי, באתר כלבו – חיפה והצפון, 26 באפריל 2021
↑  אמילי גרינצווייג‏, אלי לוי מונה לכתב חדשות 10 בצפון, באתר וואלה, 11 באוקטובר 2010
↑  משה בנימין, לאחר 7 שנים בערוץ 10: אלי לוי עוזב ועובר לערוץ 20, באתר אייס, 12 בפברואר 2017
↑  ערן סויסה, טבילת אש בכרמל, באתר nrg‏, 6 בדצמבר 2010
↑  יניב אעידן, הסרט "ואליהו רק בן 19" יוקרן בערוץ 10, באתר עמקניוז, 30 באפריל 2017
↑  אלכסנדר כץ, על המסך מתחרים, ברדיו חברים: יוסי מזרחי ואלי לוי יגישו תכנית ברדיו חיפה, באתר אייס, 9 בדצמבר 2013
↑  לירן לוי‏, אחרי חצי שנה בלבד, במשטרה בוחנים: החלפת דובר המשטרה, באתר וואלה, 13 ביולי 2021
↑  אסף כרמל, פרסים לכתבים מחיפה שסיקרו המלחמה, באתר הארץ, 27 בספטמבר 2006
↑  זירה חופשית, באתר אגודת העיתונאים בתל אביב
↑  בארי אורן, כבוד: "מגן הצדק החברתי" יוענק השנה לכתב ערוץ 10 העיתונאי אלי לוי, באתר עמקניוז, 13 באפריל 2017
אנסל בריגס

אנסל בריגס (באנגלית: Ansel Briggs;‏ 3 בפברואר 1806 –  5 במאי 1881) היה חלוץ אמריקאי, אשר בתחילת דרכו היה נהג כרכרה והגיע להיות חבר בית הנבחרים של טריטוריית איווה בשנים 1842–1846, ולאחר מכן ועד 1850 כיהן כמושל איווה הראשון.
ראשית חייו

אנסל בריגס נולד בשורהאם, ורמונט לחוואי בנג'מין אינגלי בריגס ואלקטה טריפמן בריגס. חינוכו של בריגס החל בבתי ספר ציבוריים בוורמונט והמשיך באקדמיית נוריץ' שבקונטיקט.
בעודו בגיל צעיר, עבר בריגס עם הוריו למחוז גרנזי שבאוהיו, שם עסק אביו בחוואות בשנים 1821–1825. לאחר מות אביו בתאונה, עברה אמו לקיימברידג', אוהיו, ובריגס חי שם במשך שש השנים הבאות, ונכנס לעסקי הכרכרות. ב-1830 הוא נשא לאישה את ננסי מ. דאנלופ. הוא שימש כשוטר העיירה, כסגן השריף, וכסוהר של מחוז גרנזי. הוא התמודד ללא הצלחה כמועמד המפלגה הוויגית על משרת המבקר של המחוז.
המעבר לאיווה

לאחר ששמע על ההזדמנויות שנפתחו שם, יצא בריגס ב-1839 למחוז ג'קסון שבטריטוריית איווה. בהגיעו לשם הוא חידש את עסקי הכרכרות שלו, והחל במשך רוב הזמן לנהוג את הכרכרות בעצמו. אפשרויות הצמיחה בטריטוריה החדשה היו עצומות. עד מהרה הוא הבטיח לעצמו חוזים עם מחלקת הדואר של ארצות הברית, והעביר משלוחי דואר בין דביוק לבין הערים דבנפורט ואיווה סיטי. בהמשך התרחבו עסקיו והוא הפעיל קווים נוספים. ב-1841 עבר בריגס לעיירה אנדרו, שקרקעותיה מופו זמן קצר קודם לכן, ורכש חלקות אדמה ריקות רבות ומכר אותם. הוא נחשב לאזרח טוב שדאג לשיפורים רבים בעיירה, סלל רחובות ובנה מבנים מסחריים. בית האבן שבנה באנדרו קיים עד היום. למשפחתו היו בית וטחנה ליד בראש קריק שמצפון לאנדרו שנקרא בלאף מילס.
תחילת הקריירה הפוליטית

כאשר הגיע בריגס לאיווה, גמלה בליבו ההחלטה להיות מזוהה עם הדמוקרטים. בשל עסקיו שהיו כרוכים בנסיעות לחלקים רבים של הטריטוריה, שמו החל להיות מוכר לרבים. עובדה זו, בנוסף למוכנותו להיות מעורב בעניינים ציבוריים, הקלו עליו להיבחר ב-1842 לאספת הטריטוריה מטעם מחוז ג'קסון. הוא היה חבר בוועדה לרישום הצעות חוק ויושב ראש הוועדה לענייני הטריטוריה. בריגס כיהן בבית הנבחרים עד 1846. הוא גם שימש כסגן הגזבר של מחוזו בשנים 1843–1844 ולאחר מכן נבחר כשריף של המחוז וכיהן בתפקיד במשך שנתיים.
מושל איווה

במהלך תהליך הקמתה של איווה כמדינה בארצות הברית, הציג בריגס את מועמדותו לתפקיד מושל המדינה מטעם המפלגה הדמוקרטית. בבחירות המקדימות הוא התמודד מול שני יריבים נודעים - השופט ג'סי ויליאמס ממחוז ג'פרסון, שכיהן כמזכיר הטריטוריה, וויליאם תומפסון ממחוז הנרי, ששימש כמזכיר הוועידה החוקתית של המדינה ב-1846. מסע הבחירות של בריגס התמקד בהבטחה שלשום עסק מחוץ למדינה, כולל בנקים, לא תהייה השפעה על ממשלו. באחד הנשפים הפוליטיים הוא הרים כוסית ובירך, "אין בנקים אלא אדמה, והיא מעובדת היטב". משפט זה הפך לסיסמת מסע הבחירות שלו. ועידת המפלגה התקיימה באיווה סיטי ב-24 בספטמבר 1846. בריגס זכה ב-62 קולות, ג'סי ויליאמס קיבל 32 קולות, וויליאם תומפסון קיבל 31 קולות. ויליאמס ותומפסון הסירו את מועמדותם ובריגס נבחר כמועמד המפלגה. הבחירות הכלליות הראשונות של המדינה נערכו ב-28 באוקטובר אותה שנה, ובריגס זכה ב-7,626 קולות, מול 7,379 הקולות שקיבל יריבו תומאס מקנייט, עורך דין מהעיר דובק שהתמודד מטעם המפלגה הוויגית. ב-28 בדצמבר הייתה איווה למדינה ה-29 של ארצות הברית כאשר הנשיא ג'יימס פולק חתם על החוק לכניסתה לאיחוד.
בנאום ההשבעה שלו אמר בריגס, "מחוסר הניסיון שלי בענייני הממשל האזרחי, אני חייב באופן טבעי לחוש מידה רבה של מבוכה במעמדי הנוכחי. אך תחושה זו תצטמצם באופן משמעותי מהתקווה והאמונה שאני נהנה ממנה, שבאופי שלכם בוחרי הנאורים, אתם תושיטו לי ברוב טובכם את עזרתכם ואת סובלנותכם". נאמן להבטחתו למנוע כל השפעה חיצונית, הוא מכר את החוזים שלו עם מחלקת הדואר, וממשלו זכה לשבחים "ככזה שנקי מכל אינטרס מיוחד... שהפגין עקרונות עצמאיים, ובעל סגולה". במהלך תקופת כהונתו של בריגס כמושל, התנהלו תהליכי יצירת ממשלת המדינה ואורגנה מערכת החינוך. ממשל בריגס הניח את היסודות לתשתיות התחבורה של המדינה, תוכננו ונסללו כבישים ומסילות ברזל ונבנו גשרים. סכסוך הגבול בין איווה למיזורי, שגרם למידה רבה של מחלוקת קשה וכמעט שהוביל לסכסוך אלים, נפתר ב-1848 באמצעות המיומנויות הדיפלומטיות של בריגס. עם סיום תקופת כהונתו כמושל, פרש בריגס מן החיים הפוליטיים.
שנותיו האחרונות

לאחר סיום כהונתו כמושל שב בריגס למקום מגוריו ועסקיו במחוז ג'קסון. הוא היה מעורב בהתיישבות בחלקים רחוקים יותר של ארצות הברית. ב-1860 הוא ערך מסע לקולורדו במהלך הבהלה לכרייה שם, וב-1863 הוא יצא עם בנו, ג'ון שאנון בריגס, וקבוצת אנשים גדולה למונטנה, שם הוא המשיך להיות מעורב בעסקי הכריה עד 1865, כאשר הוא חזר לאיווה. ב-1870 הוא עבר לקנסיל בלפס שבאיווה, ובהמשך הוא היה לאחד ממייסדי העיירה פלורנס שבנברסקה.
אנסל בריגס נפטר ב-5 במאי 1881, לאחר מחלה קשה, בביתו של בנו ג'ון באומהה. מותו גרם לאבל בכל רחבי איווה. המושל ג'ון גיר הוציא הכרזה שבה צוינו שירותיו למדינה, והורה על ירי מטח כבוד ועל הורדת הדגל לחצי התורן בקפיטול המדינתי במהלך יום הלווייתו של בריגס. ב-1909 הצביעה האספה הכללית של איווה על הקמת אנדרטה לזכרו באנדרו שנועדה להנציח את "נהג הכרכרה שהיה למושל".
בתחילה נטמן בריגס באומהה, אך ב-1909 הוא נטמן מחדש באנדרו.
בריגס היה נשוי פעמיים. אשתו הראשונה, ננסי מ. דאנלופ, שאותה הוא נשא לאישה ב-1830, נפטרה ב-1847. מתוך חמשת הילדים שנולדו להם, רק אחד הגיע לבגרות. ב-1849 הוא נישא בשנית לאלמנה פרנסס קרפנטר, שנפטרה ב-1859. לשניים לא נולדו ילדים, אך בריגס קיבל את שלושת ילדיה של קרפרנטר מנישואיה הקודמים למשק ביתו.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  Portrait and Biographical Album Washington County, Iowa. Chicago: Acme Publishing Company. December 1887. pp. 111–112.
1 2  Koken, Kathryn Lorimer. Briggs, Ansel. American National Biography: Supplement 2, edited by Mark C. Carnes. New York: Oxford University Press, 2005, pp. 38-39.
1 2  Kilburg, Diann M. Briggs, Ansel. The Biographical Dictionary of Iowa. University of Iowa Press, 2009.
↑  Encyclopedia of Iowa. New York, N.Y: Somerset Publishers, 1995, p. 64.
↑  Henry Dodge, Henry and Benjamin Franklin Shambaugh. The Messages and Proclamations of the Governors of Iowa, Volume 1. Iowa, 1903, p. 367.
↑  Loren N. Horton, and Timothy N. Hyde. Report: Ansel Briggs Project, Iowa State Historical Department. Iowa City, Iowa, 1975.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1183283970  LCCN: n00067824  SNAC: w6d50wj6  VIAF: 35688669   WorldCat (עם VIAF): 35688669
אליס גולדמן

| --- | --- |

 לידה:  15 בספטמבר 1967 (בת 57) רומניה רומניה
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  נשר, ישראל
 ידועה בשל:  פעילות במפלגת העבודה ובתנועת אומ"ץ
 מקצוע:  עורכת דין
 
אליס פלורנטינה גולדמן (נולדה ב-15 בספטמבר 1967) היא עורכת דין ופעילה חברתית המתמקדת בתחומי איכות הסביבה, זכויות בעלי חיים וקשרי הון-שלטון. יו"ר הוועדות לאיכות הסביבה של מפלגת העבודה, תנועת אומ"ץ ולשכת עורכי הדין במחוז חיפה.
ביוגרפיה

אליס גולדמן נולדה ברומניה, עלתה לישראל עם משפחתה בשנת 1970 וגדלה בקריית מוצקין. בוגרת בית הספר הטכני של חיל האוויר. שירתה בחיל האוויר כחשמלאית מערכות מטוסים וכקצינת קשר.
גולדמן היא בעלת תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה (סיימה בשנת 1995), תואר ראשון נוסף במשפטים ממכללת נתניה ותואר שני בלימודי משפט מאוניברסיטת בר-אילן. עברה הכשרת דירקטורים באוניברסיטת בר-אילן.
בתחילת שנות האלפיים התחילה בפעילות התנדבותית בעמותות שונות: הסוכנות היהודית, רוטרי כרמל (צעירים), המועצה להתנדבות חיפה והעמותה להעצמה כלכלית לנשים.
בין השנים 2009–2012 ריכזה את פעילות תנועת אומ"ץ באזור הצפון. כיום היא חברת הוועד המנהל, חברת הצוות המשפטי ויו"ר ועדת איכות הסביבה בתנועה.
בשנים 2014–2015 שימשה כמרכזת פרויקטים בקואליציה לבריאות הציבור. בשנת 2019-2015 שימשה כיו"ר הוועדה לאיכות הסביבה של לשכת עורכי הדין במחוז חיפה. בשנת 2019 מונתה לחברת הנהלה ברשת המתנ"סים נשר ומשמשת גם כחברת ועדת הכספים.
גולדמן נשואה ומתגוררת בעיר נשר.
ביוגרפיה > פעילות פוליטית

גולדמן היא פעילה למען זכויות בעלי חיים, הפחתת הזיהום במרחב חיפה ועצירת הרחבת בתי הזיקוק.
בשנת 2013 התמודדה למועצת העיר נשר כחלק מרשימת "נשר נטו".
בשנת 2013 הקימה את החוג למען זכויות בעלי חיים במפלגת העבודה. בינואר 2015 התמודדה בבחירות המקדימות של המפלגה, הגיעה למקום ה-35 ולא נכנסה לכנסת. שימשה כיועצת לענייני סביבה של יצחק הרצוג ועמדה בראש המטה הסביבתי של העבודה.
בפברואר 2019 התמודדה שוב בפריימריס ונבחרה למקום ה-29, ששוריין לאישה. בשנת 2020 שובצה ברשימת העבודה-גשר-מרצ לכנסת ה-23 במקום ה-42. בבחירות המקדימות לקראת הבחירות לכנסת ה-24, בפריימריז שהתקיימו ב-1 בפברואר 2021, הגיעה גולדמן למקום ה-13.
לקראת הבחירות לכנסת ה-25 התמודדה בבחירות המקדימות של מפלגת העבודה ושובצה במקום ה-18 ברשימת המפלגה לכנסת.
פרסים והוקרה

גולדמן קיבלה מספר פרסים ועיטורים, בהם:
2014 – נבחרה לאשת השנה בתחום הסביבה מטעם עיתון ידיעות המפרץ השייך לידיעות אחרונות.
2016 – אות אשה משנה עולם מטעם הוועדה לקידום מעמד האישה בכנסת.
2016 – פרס הגלובוס הירוק בשם תנועת אומ"ץ על פעילותה נגד הזיהום התעשייתי במפרץ חיפה.
הערות שוליים

↑  שירלי גורן, אז מה היה לנו השבוע?, בעיתון זהר הצפון, 8.6.2017 יד סיון תשע"ז
↑  החוג לזכויות בעלי חיים במפלגת העבודה, באתר מפלגת העבודה
↑  אליס גולדמן – "נשר נטו" למועצת העיר נשר, 8 באוקטובר 2013, באתר פוליטיקלי קוראת
↑  מפלגת העבודה בראשות מרב מיכאלי, רשימת המפלגה לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע, באתר ועדת הבחירות המרכזית לכנסת
↑  אריק בנדר, ‏הכר את המועמד: אליס גולדמן תילחם למען עתידה של החברה הישראלית, באתר מעריב אונליין, 10 בפברואר 2019
↑  עו”ד אליס גולדמן קיבלה בכנסת את אות ההוקרה ״אשה משנה עולם״, באתר חי פה - חדשות חיפה, 9 במרץ 2016
אליס גולדמן נואמת בהפגנה בכיכר הבימה ב-28 בפברואר 2018