stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Let It Be (שיר)
משתתפים

על פי That Magic Feeling של ג'ון ווין, The Complete Beatles Chronicle של מארק לואיסון ו-Encyclopedia of Great Popular Song Recordings, Volume 1 של סטיב סאליבן:
משתתפים > הביטלס

פול מקרטני - סולן וקולות רקע, פסנתר, מאראקס, פסנתר חשמלי וגיטרת בס
ג'ון לנון - קולות רקע
ג'ורג' האריסון - גיטרה מובילה, קולות רקע
רינגו סטאר - תופים
משתתפים > מוזיקאים נוספים

לינדה מקרטני - קולות רקע
בילי פרסטון - אורגן האמונד
ג'ורג' מרטין - עיבודי כלי קשת וכלי נשיפה
מצעדים

| ארגון | שם | מיקום |
| --- | --- | --- |
| כאן 88 | מצעד שירי הביטלס של כאן 88 | 8 |
הערות שוליים

↑  Jeffrey McLeod PhD, A Lesson on Text Criticism and the Beatles' Let it Be, Catholic Stand, ‏2013-07-30 (באנגלית אמריקאית)
↑  Christopher Scapelliti published, Song Facts: The Beatles — "Let It Be" (Both Versions), guitarworld, ‏2014-05-08 (באנגלית)
1 2  Steve Sullivan, Encyclopedia of Great Popular Song Recordings, Scarecrow Press, 2013-10-04, ISBN 978-0-8108-8296-6. (באנגלית)
↑  מצעד שירי הביטלס של כאן 88
| הביטלס |
| --- | --- | --- |
ג'ון לנון • פול מקרטני • ג'ורג' האריסון • רינגו סטאר
פיט בסט • סטיוארט סאטקליף • לנון-מקרטני
| אלבומי אולפן | Please Please Me‏ (1963) • With the beatles‏ (1963) • A Hard Day's Night‏ (1964) • Beatles for Sale‏ (1964) • !Help‏ (1965) • Rubber Soul‏ (1965) • Revolver‏ (1966) • Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band‏ (1967) • Magical Mystery Tour‏ (1967) • The Beatles‏ (1968) • Yellow Submarine‏ (1969) • Abbey Road‏ (1969) • Let It Be‏ (1970) |  |
| סרטים | ‏A Hard Day's Night‏ (1964) • !Help‏ (1965) • Magical Mystery Tour ‏(1967) • Yellow Submarine ‏ (1968) • Let It Be ‏(1970) • The Beatles: Get Back ‏(2021) |  |
| הנהלה | אלן ויליאמס • בריאן אפשטיין • אלן קליין • אפל רקורדס |  |
| הפקה | ג'ורג' מרטין • ג'ף אמריק • פיל ספקטור • נורמן סמית' • אלן פרסונס • אולפני אבי רוד |  |
| ערכים נוספים | ערכים נוספים |  |
|  | The Quarrymen • ביטלמניה • ריצ'רד לסטר • תאוריית הקשר על מותו של פול מקרטני • מסע הקסם המסתורי • קלאוס פורמן • יוקו אונו • אנתולוגיה • רצח ג'ון לנון • LOVE • פיליפ נורמן • סיד ברנשטיין • החיפושית החמישית • הופעת הביטלס על הגג • פירוק הביטלס |  |
דיסקוגרפיה של הביטלס • שירי הביטלס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16973648c (data)  MusicBrainz work: ef5b9074-84d2-3e46-81ba-cdbe57898033  VIAF: 316456354   WorldCat (עם VIAF): 316456354
My World

My World (בעברית: העולם שלי) הוא מיני-אלבום של זמר הפופ הקנדי ג'סטין ביבר. "My World" הוא החלק ראשון מסדרה בת שני חלקים וממשיך אותו אלבום האולפן של ביבר My World 2.0. על הפקת האלבום עבדו אשר, סקוטר בראון, אנטוניו רייד, כריסטופר סטיוארט ומפיקים נוספים.
My World הגיע למעמד של פלטינה כפולה בקנדה ובממלכה המאוחדת, ולפלטינה אחת בארצות הברית ובגרמניה.
שניים משירי האלבום יצאו כסינגלים, סינגל הבכורה של ביבר "One Time" ו-"One Less Lonely Girl", ושני נוספים שירים שהיו זמינים להורדה דיגיטלית ודורגו במצעדים; "Love Me" ו-"Favorite Girl".
רקע

את האלבום החליט ביבר להוציא כמיני-אלבום ולא כאלבום אולפן, כיוון שאת אלבומו My World 2.0, החליט להוציא כאלבום הבכורה שלו.
רשימת רצועות

| My World - מהדורה רגילה> מס' | My World - מהדורה רגילה> שם | My World - מהדורה רגילה> משך | My World - מהדורה רגילה>  | My World - מהדורה רגילה>  | My World - מהדורה רגילה>  | My World - מהדורה רגילה>  | My World - מהדורה רגילה>  | My World - מהדורה רגילה>  | My World - מהדורה רגילה>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | One Time  | 3:35 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Favorite Girl  | 4:16 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Down to Earth  | 4:05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Bigger  | 3:17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | One Less Lonely Girl  | 3:49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | First Dance (מארח את אשר)   | 3:42 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Love Me  | 3:11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Common Denominator  | 4:08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | One Time (וידאו קליפ)   | 4:10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | One Less Lonely Girl (וידאו קליפ)   | 3:55 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 25:58 |  |  |  |  |  |  |  |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטריה (IFPI Austria) | פלטינה | 6,000 |
| קנדה (Music Canada) | פלטינה 2× | 160,000 |
| גרמניה (BVMI) | פלטינה | 200,000 |
| יפן (RIAJ) | זהב | 100,000 |
| נורווגיה (IFPI Norway) | פלטינה | 30,000 |
| בריטניה (BPI) | פלטינה 2× | 600,000 |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה 3× | 3,000,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 3,600,000 |
היסטוריית יציאות לאור

| מדינה | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים |
| --- | --- | --- | --- |
| ארצות הברית | 17 בנובמבר 2009 | תקליטור | איילנד |
| קנדה | 17 בנובמבר 2009 | תקליטור | יוניברסל מיוזיק גרופ |
| אוסטרליה | 20 בנובמבר 2009 | תקליטור | יוניברסל מיוזיק גרופ |
| בריטניה | 18 בינואר 2010 | תקליטור | מרקורי |
| צרפת | 22 במרץ 2010 | תקליטור | יוניברסל מיוזיק גרופ • מרקורי |
| עולם | 12 בפברואר 2016 | תקליט | איילנד |
הערות שוליים

↑  קישור לאלבום בחנות הITUNES
↑  Gold & Platinum, RIAA (באנגלית)
↑  Justin Bieber | Receipts, ATRL (באנגלית)
| ג'סטין ביבר |
| --- | --- | --- |
| אלבומים • שירים (סינגלים • לא פורסמו) • פרסים ומועמדויות • הישגים • וידאו • סיבובי הופעות • קונצטרים • מותגי אופנה • מעריצים | אלבומים • שירים (סינגלים • לא פורסמו) • פרסים ומועמדויות • הישגים • וידאו • סיבובי הופעות • קונצטרים • מותגי אופנה • מעריצים |  |
| אלבומי אולפן | My World 2.0 • Under the Mistletoe • Believe • Purpose • Changes • Justice |  |
| מיני-אלבומים | My World • Freedom. |  |
| אלבומי אוסף | My Worlds: The Collection • Journals • The Best |  |
| אלבומי רמיקס | My Worlds Acoustic • Never Say Never: The Remixes • Believe Acoustic |  |
| סרטים | ג'סטין ביבר: הסרט • ג'סטין ביבר: Believe • ג'סטין ביבר: עונות • ג'סטין ביבר: העולם שלנו |  |
| סיבובי הופעות | Urban Behavior Tour • My World Tour • Believe Tour • Purpose World Tour • Justice World Tour |  |
| ערכים נוספים | היילי בולדווין (אשתו) • פטי מלט (אמו) • סקוטר בראון (מנהל) |  |
| ג'סטין ביבר – שירים |
| --- | --- | --- |
| My World | "One Time" • "One Less Lonely Girl" |  |
| My World 2.0 | "Baby" • "Eenie Meenie" • "Somebody to Love"  • "U Smile" |  |
| My Worlds: The Collection | "Pray" |  |
| Never Say Never: The Remixes | "Never Say Never" |  |
| Under the Mistletoe | "Mistletoe" • "All I Want for Christmas Is You (SuperFestive!)" |  |
| Believe | "Boyfriend" • "As Long as You Love Me" • "Beauty and a Beat" • "Right Here" • "All Around the World" |  |
| Journals | "Heartbreaker" • "All That Matters" • "Hold Tight" • "Recovery" • "Bad Day" • "All Bad" • "PYD" • "Roller Coaster" • "Change Me" • "Confident" |  |
| Purpose | "Where Are Ü Now" • "What Do You Mean?" • "Sorry" • "Love Yourself" • "Company" • "Purpose" |  |
| Changes | "All Around Me" • "Intentions" "Yummy" • "Available" • "Forever" •   "Second Emotion" |  |
| Justice | "2 Much" • "As I Am" • "Off My Face" • "Holy" • "Unstable" • "Hold On" • "Ghost" • "Peaches" • "Anyone" • "Lonely" |  |
| סינגלים אחרים | "Turn to You (Mother's Day Dedication)" • "We Were Born For This" • "Home to Mama" • "Friends" • "I Don't Care" • "Bad Guy (Remix)" • "10,000 Hours" • "Stuck with U" • "Monster" • "Stay" • "Honest" |  |
| השתתפות בסינגלים | "We Are the World 25 for Haiti" • "Next to You" • "Live My Life" • "#thatPOWER" • "Lolly" • "Wait for a Minute" • "Gas Pedal" • "Cold Water" • "Let Me Love You" • "Deja Vu" • "Despacito" • "I'm the One" • "2U" • "Hard 2 Face Reality" • "No Brainer" • "Earth" • "Love Thru the Computer" • "Don't Check on Me" • "Let It Go" • "Don't Go" • "Attention" • "Mood (Remix)" • "Essence (Remix)" |  |
| סינגלים שיווקיים | "Love Me" • "Favorite Girl" • "Never Let You Go" • "Die in Your Arms" • "I'll Show You" • "Get Me" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 916d9148-7d23-4f84-99b9-175211bd1551
נעם סמל

| --- | --- |

 לידה:  21 באוקטובר 1946 (בן 78) נס ציונה, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 בן או בת זוג:  נאוה סמל (?–2 בדצמבר 2017) 
 צאצאים:  אילאיל סמל 
 
נעם סמל (נולד ב-21 באוקטובר 1946) הוא איש תרבות, מפיק, אמרגן ומנהל ישראלי, כיהן כמנכ"ל תיאטרון הבימה מדצמבר 2019 עד אוגוסט 2023. כיהן בעבר כמנכ"ל התיאטרון הקאמרי ותיאטרון חיפה והיה קונסול התרבות של ישראל בארצות הברית.
ביוגרפיה

סמל נולד בנס ציונה, בן ליוסף סמל (זמל), שכיהן כראש מועצת נס ציונה משנת 1949, ולרבקה לבית הויזדורף. בשנת 1970 קיבל תואר בוגר במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנים 1969–1980 היה אמרגן. ב-1969 עבד כמפיק ומנהל הצגות ראשי במשרד ההפקות "התיאטרון העממי" של אברהם דשא (פשנל).
בשנת 1971 הקים וניהל את חברת "בידור לעם בע"מ" (בשיתוף עם חיים טופול, אורי זוהר ופשנל) וב-1973 ניהל את החברה בבעלותו המלאה עד לסגירתה בעקבות מינויו למנכ"ל תיאטרון חיפה ב-1980. החברה ייצגה, בין השאר, את שלמה ארצי, יוסי בנאי, אריק לביא ומתי כספי.
ב-1975 ניהל והפיק הצגה מוזיקלית לתיאטרון "The Frascati Theatre" באמסטרדם.
בשנים 1980–1988 כיהן כמנכ"ל תיאטרון חיפה. במסגרת פעילותו זאת, הקים את במה 2 של התיאטרון. בנוסף, ייסד את פסטיבל חיפה להצגות ילדים.
בין השנים 1985 ל-1988 שימש כמרצה אורח בקורס "ניהול תרבות" ביחידה ללימודי חוץ באוניברסיטת חיפה.
ב-1990 הפיק את האירוע "מרתון הקולנוע הישראלי בעשור האחרון" במרכז התרבות היהודי 92 ST. Y בניו יורק.
ביוגרפיה > קונסול התרבות של ישראל בארצות הברית

בשנים 1988–1992 שירת כקונסול התרבות של ישראל בארצות הברית. כחלק מתפקידו פעל בתחומים הבאים:
הפיק את "קו תרבות ישראל" - תוכנית טלוויזיה שבועית בנושאי תרבות ישראלית בתחנות הכבלים בעברית ובאנגלית. תוכניות מיוחדות עם כוכבי הקולנוע והטלוויזיה אלי וולך, אן ג'קסון, ג'ייסון אלכסנדר, טובה פלדשו וטוני רנדל.
באביב 1990 יזם הופעות של תיאטרון הקאמרי בפסטיבל שיקגו, בהצגה שירה של עגנון.
ארגן מפגשים ספרותיים לסופרים ישראלים: א.ב. יהושע, שולמית הראבן, יורם קניוק, משה דור, אהרן אפלפלד, עמוס עוז, יהודה עמיחי.
יזם הפקת מחזאות ישראלית בארצות הברית: גטו בברודוויי, נפש יהודי בוודסטוק, 1989.
יזם קריאה פומבית של מחזות ישראלים בתיאטרון אוף ברודוויי: נהג -ציירת (הלל מיטלפונקט); זה מסתובב ומיסטריה אמריקאית (יוסף מונדי); נעים (נולה צ'ילטון על פי א.ב. יהושע), קיץ 1990.
הפיק הצדעה לירושלים בניו יורק - קונצרט פומבי חגיגי בקתדרלת סן ג'ון דה-דיוויין, התזמורת הפילהרמונית של ברוקלין, בניצוח לוקס פוס. אורח כבוד ראש עיריית ירושלים טדי קולק. הצבת הפסל "עקדת יצחק" של מנשה קדישמן בחזית הקתדרלה, אביב 1989.
ארגן מסע הרצאות בקמפוסים ואוניברסיטאות על התיאטרון הישראלי. (הרווארד- קיימברידג', אוניברסיטת קליפורניה, גרץ קולג' פילדלפיה ואחרים); מסע הרצאות בקהילות היהודיות, על התרבות בישראל והתמודדות היצירה הישראלית עם נושא השואה, מסע הופעות באנגלית של השחקנית לאורה ריבלין בחורף 1990.
יזם וארגן משלחת מפיקים בכירים, מנהלי תיאטרון, תסריטאים, מחזאים ושחקנים מניו יורק לישראל באביב 1990. כמו כן משלחת שנייה מברודוויי והוליווד - מחזאים, במאים ושחקנים ביוני 1991.
דאג לביקור ראשון בישראל של אישים מעולם התרבות והאמנות האמריקאי: הארווי ליכטנשטיין - נשיא האקדמיה למוזיקה של ברוקלין (BAM); בארני וג'יין סאלינס - מנהלי פסטיבל שיקגו; רוברט באק - מנהל מוזיאון ברוקלין; ברנרד גרסטיין - מנהל התיאטרון של לינקולן סנטר.
הפיק מופע אמני ניו יורק בברודוויי, בעת מלחמת המפרץ ששודר בטלוויזיה הישראלית במלחמת המפרץ.
הפיק את פסטיבל תרבות ישראל "ישראלים-הדור הבא" באקדמיה למוזיקה של ברוקלין Brooklyn Academy of Music, בהשתתפות: נגני התזמורת הקאמרית הישראלית, בניצוח שלמה מינץ בקונצרט "הצדעה לחופש" עם סולנים עולים מברית המועצות; הצגת תיאטרון הקאמרי ואנסמבל עתי"ם - המלט בבימוי רינה ירושלמי; להקת המחול עמקא עם הזמרת עפרה חזה; הזמרת עולה מאתיופיה מסקי שיברו; הזמרת אחינועם ניני; רוק ישראלי עם שלמה ארצי ואתי אנקרי; מרכז תרבות יהודי-ערבי בית הגפן בהצגה "ראשו של ג'עבר"; תיאטרון "גשר" בהצגה רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים. דיונים וערבי-שיח ליוו את אירועי הפסטיבל.
ערך רבעון מידע בשם "TARBUT" בארצות הברית, המופץ בכל רחבי היבשת ומספק מידע על אירועי תיאטרון, קולנוע, ספרות ואמנות פלסטית ישראליים המתקיימים באותה עת.
ביוגרפיה > מנכ"ל התיאטרון הקאמרי של תל אביב

בשנת 1992 מונה למנכ"ל התיאטרון הקאמרי, תפקיד בו שימש 25 שנים, כשעם פרישתו החליף אותו בתפקיד שמוליק יפרח. בתקופתו, עבר הקאמרי למשכן לאמנויות הבמה בתל אביב.
סמל הקים ויזם מיזמים ואירועים רבים כמנכ"ל התיאטרון:
הקים את אגודת הידידים הבינלאומית של הקאמרי עם נשיאת הכבוד לאה רבין. לאגודה שלוחות בניו יורק, לונדון ובואנוס איירס.
הפיק מופע אמנים אמריקאים במועדון הג'אז הניו יורקי בלו נוט למען הקאמרי, 1995. בהשתתפות המוזיקאים ליונל המפטון וג'רי מאליגן וכוכבי הקולנוע טוני רנדל, איליי ואלאך ואן ג'קסון.
גיוס תרומות ואירועים מיוחדים בהשתתפות לאה רבין וראשי עיריית ת"א יפו רוני מילוא ורון חולדאי.
הקמת קרנות: קרן משפחת אתינגר והווארד גילמן למחזאות מקורית, קרן ע"ש יצחק רבין, למען הקאמרי והקמת קרן להקמת אולם "קאמרי 2" בחדר החזרות. הפקת אירועים שנתיים בניו-יורק ובלונדון למען פרויקטים קהילתיים של הקאמרי. הקמת קרן השלום להבאת נוער פלסטיני להצגות תיאטרון – גיוס משאבים מהאיחוד האירופי ומקרנות ציבוריות והבאת אלפי בני נוער לצפייה בהצגות בתרגום לערבית.
קשרי תרבות בעקבות הסכם השלום עם ירדן - מסע הופעות של השחקנים הירדנים נאביל והישאם בישראל, נובמבר 1995. לראשונה בישראל - תיאטרון מארץ ערבית.
אנסמבל עיתים של התיאטרון הקאמרי בניהולה של רינה ירושלמי - אנסמבל עיתים הוקם ב-1989 על ידי הבמאית והיוצרת רנה ירושלמי והמעצב משה שטרנפלד במטרה לחקור את מהויות התיאטרון ולחשוף את תפקידו בתוך השינויים החברתיים והתרבותיים של זמננו. האנסמבל פועל כעמותה החל מ-1992 ובשיתוף הדוק עם התיאטרון הקאמרי מאז הוזמן להופיע בחסותו עם ההצגה המלט. כל הפקות האנסמבל זכו להוקרה רבה גם בישראל וגם ברחבי העולם שם הוזמנו לייצג את ישראל בפסטיבלים בינלאומיים חשובים.
שבוע המחזאות הישראלית – כנס בינלאומי על יצירתו של חנוך לוין, קיץ 2001 בהשתתפות כ-35 מנהלי פסטיבלים ותיאטרון וסוכנים ודרמטורגים מאירופה, אסיה, אפריקה וארצות הברית. כנס בינלאומי בסימן המחזאות הישראלית בשפה הגרמנית – ספטמבר 2005. הוצאה לאור של מחזאות ישראלית.
הקמת קרן לסיוע למחזאות הישראלית באמצעות הפקת תערוכה "בהשראת חנוך לוין" בהשתתפות מיטב ציירי ישראל
ב-1996 יזם והקים את פרס התיאטרון הישראלי יחד עם ציפי פינס ואילן רונן.
ב-1998 ניהל אומנותית את הפקת אירועי חגיגות היובל למדינת ישראל של עיריית תל אביב. בנוסף הקים באותה שנה את "המכון למחזאות ישראלית" על שם חנוך לוין, ואת עמותת "של"ך" לשירות לאומי כללי.
ב-2005 יזם את התכנית לתואר שני בניהול מוסדות תרבות בפקולטה לניהול באוניברסיטת תל אביב. מאז, הוא משמש כיו"ר הוועדה הציבורית של התוכנית.
בשנת 2008 סייע לראש הממשלה אהוד אולמרט בהכנת תוכנית עבודה לחגיגות שנת ה-60 למדינת ישראל.
בשנת 2018 ניהל את פסטיבל יפו הבינלאומי לאמנויות הבמה.
ביוגרפיה > מנכ"ל התיאטרון הלאומי הבימה

עם המשבר הכלכלי אליו שקע תיאטרון הבימה, מונה סמל למנהל הכללי של התיאטרון בדצמבר 2019. התיאטרון נכנס אז לתקופת הקפאה עקב מגפת הקורונה שהתפרצה בישראל בתחילת 2020. סמל פעל להשבת התיאטרון לפעילות ובנוסף לפעילות השוטפת בהעלאת הצגות ומחזות יזם והוביל בשנים 2021–2023 מופעי מחווה מטעם "הבימה" לגיבורי התרבות הישראלית, היוצרים, הפזמונאים, המלחינים, הזמרים הבולטים בישראל כמו: דובי זלצר, מרדכי זעירא, יוסי בנאי, אהוד מנור, עוזי חיטמן ועוד.
ב-31 באוגוסט 2023 סיים את תפקידו כמנכ"ל "הבימה".
סמל יזם את פסטיבל "הדור הבא" באקדמיה למוסיקה של ברוקלין, את מרתון הקולנוע הישראלי, ערך את הרבעון "תרבות" והגיש את תוכנית הטלוויזיה השבועית "קו תרבות ישראל" בתחנות הכבלים.
ביוגרפיה > תפקידים ציבוריים נוספים

מ-2005 ואילך יו"ר הוועדה הציבורית של הפקולטה לניהול באוניברסיטת תל אביב
חבר הוועדה לשירות לאומי אזרחי מטעם המועצה לביטחון לאומי
חבר מועצת הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו
ביוגרפיה > טלוויזיה ורדיו

מאז 1998 הנחה בערוץ הראשון את "קפה תיאטרון", תוכנית שבועית בנושאי ספרות, אמנות ומדעי הרוח.
משנת 2018 משדר מדי יום שישי תוכנית תרבות שבועית "שישי תרבות", המשודרת בכאן תרבות ובערוץ כאן 11.
משנת 2019 משדר עם מאיה כהן את תוכנית הרדיו "סופ"ש תרבות" בערוץ "כאן תרבות".
בשנת 2021 שיחק סמל בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "חזרות", בתפקיד מגשר.
חיים אישיים

בשנת 1976 נישא סמל לנאוה סמל, אחותו של שלמה ארצי, סופרת, משוררת ותסריטאית, והיה נשוי לה מעל 40 שנה עד למותה בדצמבר 2017. לשניים שלושה ילדים, וביניהם אילאיל סמל. גיסתו הייתה האוצרת ומבקרת האמנות שרה ברייטברג-סמל.
ספרו

בשנת 2023 פרסם נעם סמל אוטוביוגרפיה: כניסת אמנים: זיכרונות וסיפורים מן החזית של התרבות הישראלית, הוצאת מטר.
פרסים והוקרה

2005 זכה בשם הקאמרי בפרס ישראל, על תרומתו למדינה ולחברה.
תואר דוקטור לשם כבוד בשם הקאמרי מאוניברסיטת תל אביב.
יולי 2023 מופע הוקרה לנועם סמל - גיבור תרבות, בשתתפות אומנים רבים ובמעמד ראש עיריית תל אביב-יפו רון חולדאי, שר התרבות מיקי זוהר וחבר הכנסת ושר התרבות לשעבר חילי טרופר.
פברואר 2024 ערב מחווה לנעם סמל באירוחו של משה להב הטיש הגדול ובהשתתפות אומנים רבים.
הערות שוליים

↑  קיץ ברבנר, ‏במקום נעם סמל: מנכ"ל חדש ימונה לתיאטרון הבימה, באתר מעריב אונליין, 23 באפריל 2023
↑  מנכ"ל הבימה על מצוקת עולם התרבות: "יש כאן סגר לא מוצהר", באתר מעריב אונליין, 19 בינואר 2022
↑  יעקב בר-און, ‏"לא נפסיק לשיר": אירוע מחווה למלחין דובי זלצר ייערך בחודש הבא, באתר מעריב אונליין, 26 בספטמבר 2021
↑  מופע מחווה לדובי זלצר - לחיי העם הזה, נבדק ב-2023-07-07
↑  מופע מחווה לאהוד מנור בהבימה, באתר עיריית תל-אביב-יפו
↑  המחווה לעוזי חיטמן, נבדק ב-2023-07-07
↑  מחווה ללהקות הצבאיות – הבימה, באתר www.habima.co.il
↑  מופע מחווה לאהוד מנור – הבימה, באתר web.archive.org, ‏2023-07-07
1 2  מופע הוקרה לנעם סמל – הבימה, באתר www.habima.co.il
↑  בפרק 9
↑
מאיה בקר, סמים בעלייה השנייה וסודות ממרתפי הבוהמה – ספרים חדשים שכדאי לבדוק, באתר הארץ, 13 ביוני 2023
*  מורן שריר, ספר הזיכרונות של סמל הוא חתיכת אוצר, באתר הארץ, 26 ביולי 2023
↑  yossi tsrouia (2024-02-20), משה להב התיש הגדול מארח את נעם סמל, נבדק ב-2025-02-18
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296760405171  MusicBrainz: 9b453dcb-7f1d-4bd5-91c3-eb269a445361  VIAF: 298831302   WorldCat (עם VIAF): 298831302
דיוויזיית הפאנצרגרנדיר אס אס ה-16

| --- | --- |

סמל הדיוויזיה
 פרטים
 כינוי:  רייכספיהרר אס אס
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:  אס אס ואפן אס אס
 סוג:  דיוויזיית פאנצרגרנדיר
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  23 בספטמבר 1943 – 9 במאי 1945 (שנה)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים
דיוויזיית פאנצרגרנדיר אס אס ה-16 "רייכספיהרר אס אס" (בגרמנית: 16. SS-Panzergrenadier-Division "Reichsführer SS") הייתה דיוויזיית פאנצרגרנדיר של הוואפן אס אס אשר לחמה וביצעה פשעי מלחמה בחזית האיטלקית במהלך במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-23 בספטמבר 1943 בליבורנו, איטליה, על ידי הרחבת בריגדת אס אס "רייכספיהרר" לדיוויזיה. כמפקדה הראשון של הדיוויזיה מונה מקס זימון. הדיוויזיה לחמה כנגד פלישת בעלות הברית לאיטליה. באפריל 1944 הועברה הדיוויזיה להונגריה, ולחמה בקרב דברצן. ביוני הוחזרה לאיטליה, ונכללה במסגרת פלגת הארמייה פון צנגן. באוגוסט נכללה הדיוויזיה כחלק מקורפוס הפאנצר ה-14 אשר היה חלק מהארמייה ה-14. באוקטובר הוצבה הדיוויזיה בבולוניה ולחמה שם כנגד ארגוני הפרטיזנים האיטלקים אשר איימו על העורף הגרמני. במסגרת זו ביצעה הדיוויזיה פשעי מלחמה רבים.
בינואר 1945 היא הועברה שוב להונגריה, ובמרץ השתתפה במתקפת אגם בלטון. באפריל היא נכללה במסגרת קורפוס הפרשים ה-1 אשר היה חלק מארמיית הפאנצר השנייה. הדיוויזיה נסוגה לאחר מכן לאוסטריה, ועם סיום המלחמה נכנעה בגראץ לכוחות בעלות הברית.
פשעי מלחמה

במהלך המלחמה באיטליה ביצעה הדיוויזיה פשעי מלחמה רבים בעיקר כנגד אוכלוסייה אזרחית איטלקית, בין פשעי המלחמה נמנים טבח סנטה אנה די סטצמה שבו נרצחו 560 נשים, גברים וילדים וב-12 באוגוסט 1944 וב-29 בספטמבר ביצעה את טבח מרזבוטו, במהלך טבח זה רצחו אנשי הדיוויזיה לפחות 45 פעוטות מתחת לגיל שנתיים, 110 ילדים מתחת לגיל 10, 140 קשישים מעל גיל 60 וחמש מאות בני אדם נוספים, בדיווחו למפקדיו העדיף מפקד הדיוויזיה לדווח כי הוציא להורג 770 "בנדיטים".
בנוסף על כך הייתה אחראית להרס שיטתי של כנסיות, בתי ספר ומנזרים.
מפקדים

גרופנפיהרר מקס זימון (3 באוקטובר 1943 - 24 באוקטובר 1944)
אוברפיהרר אוטו באום (24 באוקטובר 1944 - 9 במאי 1945)
הערות שוליים

↑  הדרגה הבכירה ביותר באס אס. ניתנה למפקד האס אס היינריך הימלר וליורשו קרל האנקה
↑  הארץ, אתר הנצחה למפקד הצבא הפשיסטי מעורר מחלוקת באיטליה, באתר הארץ, 15 באוגוסט 2012
↑  דניאל וונטורה, טבח מרזבוטו
| גרמניה הנאצית דיוויזיות הוואפן אס אס  |
| --- | --- | --- |
| דיוויזיות פאנצר | דיוויזיית האס אס לייבשטנדרטה • דיוויזיית אס אס "דאס רייך" • דיוויזיית האס אס השלישית "טוטנקופף" • דיוויזיית פאנצר אס אס החמישית "ויקינג" • דיוויזיית פאנצר אס אס התשיעית "הוהנשטאופן" • דיוויזיית פאנצר אס אס העשירית "פרונדסברג" • דיוויזיית פאנצר אס אס ה-12 "היטלריוגנד" |  |
| דיוויזיות פאנצרגרנדיר | דיוויזיית פאנצרגרנדיר אס אס ה-11 "נורדלנד" • דיוויזיית פאנצרגרנדיר אס אס ה-16 "רייכספיהרר-אס אס" • דיוויזיית פאנצרגרנדיר אס אס ה-17 "גץ פון ברליכינגן" • דיוויזיית פאנצרגרנדיר אס אס ה-18 "הורסט וסל" • דיוויזיית פאנצרגרנדיר אס אס ה-23 "נדרלנד" |  |
| דיוויזיות הרריות | דיוויזיית אס אס השישית "נורד" • דיוויזיית אס אס השביעית "פרינץ אויגן" • דיוויזיית אס אס הררית ה-13 "הנדשאר" • דיוויזיית אס אס הררית ה-21 "סקנדרבג" • דיוויזיית אס אס הררית ה-23 "קאמא" • דיוויזיית ואפן הררית אס אס ה-24 "קארסטייגר" |  |
| דיוויזיות פרשים | דיוויזיית פרשים אס אס השמינית "פלוריאן גאייר" • דיוויזיית פרשים אס אס ה-22 "מריה תרזה" • דיוויזיית ואפן פרשים אס אס ה-33 • דיוויזיית פרשים אס אס ה-37 "ליצו" • דיוויזיית הפרשים הקוזאקים הראשונה • דיוויזיית הפרשים הקוזאקים השנייה |  |
| דיוויזיות חיל רגלים | דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-14 • דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-15 • דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-19 • דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-20 • דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-25 "הוניאדי" • דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-26 • דיוויזיית הגרנדיר אס אס ה-27 "לנגמרק" • דיוויזיית הגרנדיר אס אס ה-28 'ולוניה' • דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס רונה • דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-29 • דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-30 • דיוויזיית הגרנדיר אס אס ה-31 • דיוויזיית הגרנדיר אס אס ה-32 "ינואר" • דיוויזיית הגרנדיר אס אס ה-33 "שרלמן" • דיוויזיית הגרנדיר אס אס ה-34 'לנדשטורם נדרלנד' • דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-36 • דיוויזיית האס אס ה-38 "ניבלונגן" |  |
| דיוויזיות משטרה | דיוויזיית האס אס הרביעית • דיוויזיית האס אס ה-35 |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4475138-2 
אנדרטה לקורבנות הדיוויזיה במזרבוטו איטליה
דיוויזיית האס אס ה-38

| --- | --- |

סמל הדיוויזיה
 פרטים
 כינוי:  ניבלונגן
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:  אס אס ואפן אס אס
 סוג:  דיוויזיה (בפועל בריגדה)
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  27 במרץ 1945 – 8 במאי 1945 (43 ימים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים
דיוויזיית אס אס ה-38 "ניבלונגן" (בגרמנית: 38. SS-Grenadier-Division „Nibelungen“) הייתה דיוויזיה של הוואפן אס אס אשר לחמה במלחמת העולם השנייה. זו הדיוויזיה האחרונה אשר הוקמה בידי האס אס.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-27 במרץ 1945 וכמפקדה הראשון מונה הנס קמפין. חרף העובדה שנקראה דיוויזיה, בפועל בשיא גודלה היא כללה רק 6,000 חיילים, כגודלה של חטיבה מוגברת. מרבית חיילי הדיוויזיה היו צוערים או אנשי צוות של בית הספר "Junkerschule" של האס אס בבאד טלץ, ובשל כך תוכנן בתחילה לקרוא לדיוויזיה על שם בית הספר. עם זאת, בסופו של דבר נבחר הכינוי "ניבלונגן". הניבלונגים הם עם מהמיתולוגיה הגרמאנית, אשר התפרסם בעיקר בשל האפוס "שירת הניבלונגים"; בעקבות המיתוס נוצר הביטוי "ניבלונגנטרויה", המציין נאמנות מוחלטת וללא תנאי, גם במחיר של מוות ודאי, ערך אותו אימץ האס אס כערך מרכזי. כמו כן, ריכרד וגנר - המלחין האהוב על היטלר, חיבר על בסיס האפוס את מחזור האופרות "טבעת הניבלונג".
הדיוויזיה קיבלה תגבור באמצעות גדודים שנלקחו מדיוויזיות אחרות ומההיטלריוגנד. ב-24 באפריל הדיוויזיה נכללה במסגרת קורפוס האס אס ה-13, ונשלחה לחזית המערבית. הדיוויזיה השתתפה בקרבות כנגד הכוחות של צבא ארצות הברית על הדנובה, אולם החזית שבה נפרשה הייתה רחבה מדי עבור גדולה המצומצם. ב-29 באפריל נסוגה הדיוויזיה אל מעבר לנהר האיסר, והתמקמה מדרום ללנדשוט. ב-1 במאי היא נסוגה 20 ק"מ נוספים לכיוון ויסבורג אם אין, תוך שהיא סופגת מכות קשות מדיווזיית השריון ה-20 האמריקנית. ב-4 במאי התלכדה הדיוויזיה מחדש, והמשיכה להילחם בעקשנות עד סיום המלחמה כעבור ארבעה ימים.
מפקדים

שטנדרטפיהרר הנס קמפין (27 במרץ - 6 באפריל)
אובר-שטורמבנפיהרר ריכרד שולצה-קוסנס (6 באפריל - 9 באפריל)
בריגדפיהרר היינץ לאמרדינג (9 באפריל - 15 באפריל)
בריגדפיהרר קרל פון אוברקאמפ (תקופה לא ברורה במהלך אפריל)
שטנדרטפיהרר מרטין פרידריך שטאנג (עד סיום המלחמה)