stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ר"י הזקן
משפחתו

אמו של ר"י (שמה היה ככל הנראה מרים) הייתה בתם של רבינו מאיר בן שמואל "אבי הרבנים" ויוכבד בת רש"י, ואחותם של גדולי הדור, נכדי רש"י: רבי יעקב (רבנו תם), רבי שמואל (רשב"ם), רבי יצחק (ריב"ם) ורבי שלמה ("אבי הדייקנים"). אביו היה רבינו שמואל החסיד מוויטרי, בן רבינו שמחה מוויטרי תלמיד רש"י ועורך מחזור ויטרי.
ר"י נישא לבִתו של רבי יהודה מפריז בן רבי יום טוב, מבעלי התוספות; אביו של רבי יהודה הוא רבינו יום טוב מפלייזא שהיה בנם של הריב"ן ושל מרים בת רש"י. חותנו של ר"י, רבי יהודה בן רבי יום טוב, נשא לאשה את אלמנת רבו ריב"ם, אחי רשב"ם ורבנו תם (דודני אביו). לרבי יהודה היו שני בנים נוספים, גיסיו של ר"י: רבי שלמה (ששאלה שהפנה לגיסו ר"י הזקן מצויה באור זרוע ור"י אף מציע קושיא משמו), ורבי יצחק, שהיה אביו של רבינו יהודה שירליאון מפריז.
ראו להלן עץ משפחה.
כינויו

שמו המקובל, ר"י הזקן, ניתן לו כדי להבחין בינו לבין אחד מגדולי תלמידיו, רבינו יצחק בן אברהם משאנץ; תלמידו זה היה יורשו בראשות ישיבת דמפייר, ולכן כונה אף הוא "ר"י מדנפירא". לכן מכונה בדרך כלל רבינו יצחק בן שמואל בשם "ר"י הזקן", ותלמידו רבינו יצחק בן אברהם מכונה "ר"י הבחור" או ריצב"א. בחיבורי התוספות כונה ר"י לפעמים גם בשם "רבינו הקדוש".
לדמותו

רבי יצחק היה נערץ על כל סביביו. בדמותו הציבורית היה ר"י סמכות תורנית שהנהיגה ברמה את כל יהודי אירופה; מכל קצוות היבשת הריצו אליו השואלים את ספיקותיהם, ותלמידים נהרו לפתחו מכל הארצות. מעמדו השתווה רק לסמכותו של דודו רבנו תם לפניו.
גם בדמותו האישית היה רבי יצחק אדם משכמו ומעלה. רבי יצחק היה ענוותן גדול מטבעו, ולכל שואליו השיב בכניעות ובשפל רוח, ואף בפסקיו מעולם לא עמד על דעתו בתוקף כנגד דברי אחרים. כמעט בכל עת שראה כי רש"י או רבנו תם, רבותיו, סברו להלכה שלא כמותו, ביטל את דעתו מיד מפני דבריהם. בתשובותיו הוא כותב כי את ”דברי רש"י אין לעקור ולהקל בלא ראיה ברורה”. מחמת הליכותיו הצנועות והרכות הפך לפוסק המוסכם על הכל, ופסקיו נתקבלו על רבים מהפוסקים שבאו בעקבותיו.
למרות העליונות המוחלטת שנתנו בני דורו לפסקיו, ר"י עצמו ברח תמיד מן ההוראה ולא היה סומך על פסקיו שלו כלל. באחת מתשובותיו כותב ר"י, ”אבל לא מלאני לבי מעולם להתיר אפילו לאחרים, וכל שכן לעצמי, לפי שאין בידי קבלה בדבר, ... וטוב בעיני שישאלו לאחרים ואל יסמכו על סברתי.”
ר"י הזקן סיגף את עצמו בתעניות רבות, ובתוספות מובא כי היה צם בכל יום ראשון בשבוע.
ר"י נהג על עצמו חומרות רבות, ואף בדברים בהם היה פוסק להלכה להקל, חשש להקל לעצמו; לדוגמה, נהג להתענות שני ימים ביום הכיפורים, מספק. בתוספות הביאו שלדעת רבנו תם, דין הגמרא לפיו יש לאדם להמתין בבית הכנסת עד שיסיים חברו את תפילתו, נאמר רק בזמן התלמוד אז היו בתי הכנסת מרוחקים מהעיר, וסכנה הייתה להימצא בהם ביחידות, אך לא בזמננו אנו; אך אף שר"י קיבל את סברתו של רבנו תם להלכה, מסופר שם כי הוא עצמו היה מתפלל ארוכות ומאחֵר בתפילתו ומאריך בה עד שיצאו כולם, ואם כששהה שם היה אי-מי נכנס לבית הכנסת ומתחיל אז להתפלל, היה רבי יצחק מחכה שיצא ומעיין בספר עד שיגמרו כל הנוכחים את תפלתם.
נכדו, רבי שמואל בן הקדוש רבי אלחנן, מביא פעמים מספר הנהגות שראה אצל סבו.
מורשתו וההערכה לדמותו

ר"י הזקן הוא המחבר הראשון של התוספות, ובחיבורי הראשונים הוא מכונה גם "בעל התוספות" סתם. במפעלו זה יצר שיטת לימוד חדשה בתכלית בעולם התורני, שענפיה מגיעים עד לימינו אנו. רבי מנחם בן זרח בעל ה"צידה לדרך" טוען בהקדמתו לספרו כי כל לימוד התלמוד הבבלי בימינו נובע מפעילותם של רש"י ובעלי התוספות.
כל מאות בעלי התוספות שבאו אחריו הניחו להם ליסוד את דברי ר"י ורבנו תם, הן ביישוב סוגיות סותרות והן בפסקי הלכות, ואף אם חלקו עליהם או פירשו בדרך שונה תמיד היו להם דבריו ליסוד. כפי שכותב תלמידו הסמ"ג בהקדמתו לספרו, ר"י נמנה - יחד עם רש"י ורבנו תם - כאחד מגדולי החכמים אשר כל חכמי ישראל האחרונים שותים את דבריהם.
רבינו ישעיה הזקן מטראני כתב בתשובותיו: ”תחילת כל דבר אני משיב לאדוני על מה שכתבת אלי שלא אחלוק על הרב הגדול רבינו יצחק זצ"ל, חלילה לי מעשות זאת ולא עלתה במחשבה כחולק עליו, ומה אני נחשב - פרעוש אחד, כתרגומו, כנגד תלמידו; אף כי בדבֵּר אחרי המלך!”
המהרש"ל כתב בספרו 'ים של שלמה': ”מצאתי בתשובות הרא"ש שכתב, שהאיש רבי משה בר מימון גדול היה מאוד בכל החכמות, מכל מקום כשהוא חולק עם רבנו תם ור"י - שלא לשמוע אליו, אלא לילך אחרי בעלי התוספות. כי קבלה בידו, שרבינו תם ור"י הצרפתים היו גדולים בחכמה ובמניין יותר מן הרמב"ם.”
תלמידיו

מבין תלמידיו הידועים לנו, המפורסמים שבהם הם אלו:
רבי שמשון בן אברהם משאנץ (ר"ש משאנץ) - מחבר תוספות שאנץ, מראשי עליית בעלי התוספות לארץ ישראל. תלמידו הגדול של ר"י וממשיך דרכו הלימודית.
רבי יצחק בן אברהם משאנץ, הריצב"א - אחיו של הר"ש משאנץ. תלמיד מובהק של ר"י ויורשו בראשות ישיבת דמפייר.
רבי ברוך בן יצחק, מחבר ספר התרומה והתוספות למסכת זבחים, ומן העולים לארץ ישראל. מתלמידיו המובהקים ביותר של ר"י, ולאחר מכן מתלמידי הריצב"א.
רבי שמואל הבחור בן יוסף מוורדון, שלמד לפני כן אצל רבנו תם.
רבי משה הכהן האשכנזי ממגנצא, מתלמידי רבנו תם, חברו של הראב"ן ואביו של רבי יהודה מפרידבורג (מרבותיו של מהר"ם מרוטנבורג).
בנו של ר"י, רבי אלחנן בן יצחק, שכונה 'הקדוש מדנפירא', ושימש כמזכיר של אביו. ר"י אביו היה קשור אליו מאוד, דן עמו רבות בהלכה, עיין בחיבוריו והביא בתוספותיו מדבריו, לאחר הירצחו.
רבי יהודה שירליאון מפריז, שלמד בצוותא עם רבי אלחנן בנו של ר"י. מתלמידיו המובהקים של ר"י ומממלאי מקומו.
ראב"ן הירחי מלוניל, בעל ספר המנהיג, שלמד אצל ר"י בישיבתו שבדמפייר, ואף מוסר דברים מפי בנו רבי אלחנן.
הקדוש רבי אליהו מיורק.
רבי משה בן יעקב מביהם (בוהמיה).
רבי עזרא הנביא, המכונה "הרב הנביא ממוקונטור". פוסק, מקובל וממחשבי הקצין.
רבי שמשון (או שמעון) מיונביל.
רבי מנחם בן וורדימס (או וורדינוס) מפריז.
רבי אליעזר בן שמואל מווירונא שבאיטליה, חברו של הרי"ד.
רבי יהודה ב"ר יצחק מבירינא (אולי היא Brienne-le-Château שבחבל אוב), שחיבר תוספות על מסכת עבודה זרה.
רבי דוד ממץ, בין העולים לארץ ישראל בעליית בעלי התוספות שבראשות הש"ר משאנץ.
רבי יוסף מקלצון איש ירושלים, אף הוא מהעולים לארץ ישראל בעליית בעלי התוספות.
הריב"ק (רבי יהודה בן קלונימוס) משפיירא.
רבינו שמשון מקוצי - הש"ר מקוצי, מצעירי תלמידיו של ר"י ומממלאי מקומו.
רבי משה מקוצי, בעל הסמ"ג, גיסו של רבי שמשון מקוצי. מאוחר יותר היה תלמידו של רבי יהודה שירליאון.
נכדו של ר"י, רבי שמואל בן הקדוש רבי אלחנן, עורך התוספות למסכת מועד קטן. אחר מות סבו למד אצל ממשיך דרכו הריצב"א.
רבי שלמה מדרויש (המכונה 'הקדוש מדרויש'), מתלמידי ר"י הצעירים; אחר מות רבו למד אצל הריצב"א. רבו של רבי שמואל מפלייזא. ישיבה בראשותו נפתחה בטרויש אחר פטירת רבו ר"י.
רבי יעקב בן מאיר מפרובאנס. מאוחר יותר למד אצל הריצב"א.
רבינו טוביה. מאוחר יותר למד אצל הריצב"א.
רבי שמואל מאנז'ו.
ייתכן שגם רבי משה ב"ר שניאור מאייוורא, תלמיד הריצב"א ומייסד שיטת אייוורא, היה תלמיד ר"י.
ועוד תלמידים לרוב, שחלקם מוכרים לנו ורובם אינם ידועים לנו.
חיבוריו

ר"י חיבר תשובות ופסקים רבים, שרובם אינם נמצאים בידינו; כמה מהם נדפסו על ידי הרב משה יהודה בלוי בספר "שיטת הקדמונים" על מסכת עבודה זרה, בניו יורק ה'תשנ"א. רוב התשובות שבקובץ הועתקו בידי תלמידיו של ר"י, רבינו אלחנן בנו והר"ש משאנץ. פסקים אחרים שלו נדפסו על ידי שמחה אסף בספר היובל לכבוד אלכסנדר מרכס, ניו יורק ה'תש"י. תשובות רבות שלו מצויות גם בספרי ההלכה של הראשונים כמו המרדכי, האור זרוע, הגהות מיימוניות ועוד.
נוסף לתוספותיו ותשובותיו המרובות, לא הזניח ר"י את לימוד התנ"ך, וכתב אף פירוש על התורה, שנקרא ככל הנראה "ליקוטי מדרש"; פירושיו מובאים כמה פעמים בחזקוני ובפירושי ראשונים נוספים שעל התורה. מלבד זאת, ככל הנראה כתב ר"י גם מספר פיוטים. נוסף לכך חיבר אף פירוש להלכות הרי"ף, אשר הרא"ש מצטט ממנו פעמים מספר. על פי השמועה היה לר"י יד אף בתורת הנסתר.
מוזכר גם כי ר"י חיבר קונטרס על תיקון הגט.
בש"ס וילנא הודפס בצד גיליון הגמרא במסכת קידושין פירוש בשם "תוספות ר"י הזקן", אך הזיהוי הופרך כבר בש"ס ווילנא עצמו (בדבריהם שבשער כל מסכת) על פי המובאות של ספרים מאוחרים כמו פירושי הרמב"ם או ספר התרומה (תלמידו של ר"י) בפירוש זה. לבסוף הוכח על פי סגנונו כי הכותב הוא רבי אברהם מן ההר, בן המאה ה-14.
בשנת 2001 נתגלה כתב יד המכיל פירושים מדברי בעלי התוספות ובעיקר מר"י הזקן. עיקרו של הקובץ הוא על מסכת שבת (החל בדף י"ג), וההשערה הנבדקת היא שהכותב היה מתלמידיו של ר"י הזקן, משום שעל חלק מהדברים נחתם מ"ר = מפי רבי, חתימה האופיינית לתלמידי ר"י. כמה מהדברים שבקובץ מצויים בתוספות המצויים שנדפסו בש"ס וילנא למסכת שבת. כמו כן, מכיל הקובץ תוספות שחוברו על ידי תלמידי רבינו תם, ריב"א, רשב"ם, ראב"ן, רבי אליעזר ממיץ, ר"י פורת, ואחרים. כתב היד פורסם בצירוף מבוא והערות על ידי הרב אברהם שושנה בשנת 2007.
משפחת רש"י > מקרא

- גיס
לקריאה נוספת

פנחס רוט ואברהם (רמי) ריינר (עורכים), תשובות ר' יצחק בן שמואל מדמפייר (ר"י הזקן), הוצאת מקיצי נרדמים, ירושלים, 2020
נפתלי יעקב הכהן, אוצר הגדולים אלופי יעקב, חיפה 1967, כרך חמישי ערך תתתרסט
שמואל יוסף פין, כנסת ישראל, וורשה תרמ"ז, עמ' 607
אברהם שושנה, תוספות ר"י הזקן ותלמידו (יוצא לאור לראשונה על פי כתב יד גינצבורג בצירוף מראי מקומות וציונים הערות וביאורים, מבוא ומפתחות, פרקים א'-ו'), ירושלים תשס"ז
אסקימוסים בגליל

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  סיפור של יונתן פז
 בימוי:  יונתן פז
 הופק בידי:  יונתן פז
 תסריט:  יהושע סובול
 עריכה:  שמעון ספקטור
 שחקנים ראשיים:  גבי עמרני שמעון ישראלי חנה רוט שמואל שילה
 מוזיקה:  אורי אופיר
 צילום:  אבי קורן
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקרנת בכורה:  2007
 משך הקרנה:  95 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט דרמה 
 הכנסות:  26,000 צופים
 דף הסרט ב־IMDb
 
אסקימואים בגליל הוא סרט קולנוע ישראלי מסוגת דרמה קומית משנת 2007 בבימויו של יונתן פז לפי תסריט של יהושע סובול המבוסס על סיפור של יונתן פז.
העלילה היא על סופו של קיבוץ ותיק ומבודד במרומי הגליל, שנקלע לחובות כבדים, הוכרז כפושט רגל וננטש על ידי חבריו בין לילה. 12 קשישים חברי הקיבוץ ננטשים לגורלם לבדם בבית האבות בקיבוץ כמו אסקימוסים קשישים הננטשים למות. הסרט צולם בקיבוץ יחיעם.
הסרט השתתף בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בטורונטו, ובפסטיבל הסרטים העולמי במונטריאול. הוא היה מועמד לפרס אופיר אך לא זכה.
תקציר העלילה

12 קשישים הנמצאים ביחד בבית אבות בקיבוץ בגליל, קמים בבוקר אחד ונוכחים לדעת שאין חשמל, אין מים, אין אוכל ואין עיתונים. הם מסתכלים החוצה ורואים שהקיבוץ נטוש. חברי הקיבוץ נקלעו לחובות של עשרות מיליוני שקלים ונטשו את המקום עם רכושם מפחד המעקלים. במקום נשאר רק פועל סיני אחד. הקשישים מחליטים להתארגן בעצמם. הם מתרחצים במים שנותרו בברכת השחייה.
ברקה (אילן תורן) ויוסקה (גבי עמרני) מגיעים בקלנועית למטבח ומרוקנים אותו מן המזון שנשאר בו. פייבל (שמואל שילה) מוצא פרה שנשכחה, חולב אותה ומביא את החלב לקשישים.
הם מוצאים את מקום הבאר הישנה, פותחים את השיבר ומים מתחילים להגיע לבית האבות. רזניק החשמלאי (הוגו ירדן) מצליח להפעיל את הגנרטור ולספק חשמל.
לקיבוץ מגיע הליקופטר ומתוכו יורדים יזם הנדל"ן שפילמן (דביר בנדק) מזכירתו לימור (עדי גילת) והבנקאי אזולאי (עופר זוהר). שפילמן מבקש לקנות את הקיבוץ מהבנק, בעל הנכס, להרוס אותו ולבנות על השטח כפר נופש עם צימרים, ספא וקזינו. הוא בטוח שאין אנשים במקום אבל להפתעתו הוא נפגש עם קבוצת הקשישים. בתחילה הוא זועם על אזולאי, ורוצה להסתלק, אך מזכירתו הערמומית לימור (עדי גילת) מציעה לו "קומבינה" - הם יעבירו את הקשישים לבית אבות מחוץ לקיבוץ וידאגו לכל מחסורם לכל ימי חייהם, ואת ההוצאות הם יקזזו ממחיר הנכס. לבנקאי אין ברירה והוא מסכים לתנאים אבל הקשישים ובראשם יולק (שמעון ישראלי) מתנגדים ואומרים שלא יזוזו משם.
פייגה (חנה רוט) אשתו של יולק מארגנת שיחת חברים כמו שנהגו בקיבוץ ומבקשת הצבעה אם לקבל את הצעת שפילמן או לא. התוצאה היא תיקו.
מונדק (מוסקו אלקלעי) הסובל מדמנציה קלה, מטפס על מגדל הסילו לחרדתם של הקשישים, עד שברקה ויוסקה מצליחים לטפס ולהוריד אותו משם.
יוסקה הוא האקטיביסט בין הקשישים ורוצה לפעול בכוח. הוא חושף בפני חבריו את סליק הנשק הישן שבקיבוץ. מסתבר שרוב כלי הנשק בסליק אינם תקינים, אך יוסקה מוצא שם בראונינג 0.3 תקין ומרכיב אותו בתוך עמדה ליד שער הקיבוץ. ביחד עם רזניק הוא מכין מטען נפץ מחוץ לשער, המחובר בכבל להפעלה מן העמדה.
ניישקה (לאה שלנגר) נזכרת במאהב העבר העשיר שלה, הנמצא כיום בשווייץ. היא מתקשרת אליו ומבקשת עזרה אבל מסתבר לה שהוא סובל מאלצהיימר. בלילה האחרון כולם צופים בסרטים שצילם יולק מחיי הקיבוץ ומזהים את עצמם. יולק המדוכא מת מצער בעת ההקרנה.
למחרת מגיעה שיירת בולדוזרים כדי להרוס את הקיבוץ. יוסקה פותח לעברם באש מהמקלע ומפעיל את מטען הנפץ אך לבסוף מצליחים הבולדוזרים להיכנס לקיבוץ, והקשישים הובסו.
הקשישים המובסים עוזבים את הקיבוץ במיניבוס שנוסע לאורך שיירת הבולדוזורים הנכנסים לקבוץ כדי להתחיל את ההריסה, והם שרים זמר נוגה.
שחקנים

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
גבי עמרני: יוסקה
שמעון ישראלי: יולק
מוסקו אלקלעי: מונדק
חנה רוט: פייגה
לאה שלנגר: ניישקה
אילן תורן: ברקה
הוגו ירדן: רזניק
שמואל שילה: פייבל
לבנה פינקלשטיין: ימירל'ה
רות סגל: צ'שה
ז'רמן אוניקובסקי: דורקה
דינה דורון: פאני
דביר בנדק: שפילמן
עדי גילת: לימור
הערות שוליים

1 2  נירית אנדרמן, רקוויאם לקיבוץ, באתר הארץ, 6 בפברואר 2007
↑  נירית אנדרמן, ארבעה סרטים ישראליים ישתתפו בפסטיבל טורונטו, באתר הארץ, 19 באוגוסט 2007
↑  נירית אנדרמן, הסרט "נודל" זכה בפרס חבר השופטים בפסטיבל מונטריאול, באתר הארץ, 5 בספטמבר 2007
↑  נירית אנדרמן, 17 סרטים עלילתיים ו-16 תיעודיים מתחרים על פרס אופיר, באתר הארץ, 8 במאי 2007
האנטר ביידן

| --- | --- |

ביידן, 2014
 לידה:  4 בפברואר 1970 (בן 54) וילמינגטון, ארצות הברית 
 שם לידה:  Robert Hunter Biden 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת ג'ורג'טאון  בית הספר למשפט של ייל  אקדמיית ארצ'מר 
 מעסיק:  בוריסמה אחזקות, MBNA Limited., BHR Partners, אמטרק, מחלקת המסחר של ארצות הברית 
 מפלגה:   המפלגה הדמוקרטית
 השקפה דתית:  נצרות קתולית
 בת זוג:  קת'לין בוהל, מליסה כהן
 צאצאים:  נעמי ביידן, פיניגן ביידן, מייסי ביידן
 מספר צאצאים:  5
 
רוברט האנטר ביידן (באנגלית: Robert Hunter Biden; נולד ב-4 בפברואר 1970) הוא עורך דין, איש עסקים, ויועץ השקעות אמריקאי.
האנטר ביידן הוא בנו השני של נשיא ארצות הברית ה-46 ג'ו ביידן ואחד האישים המרכזיים בפרשת טראמפ–אוקראינה.
ביוגרפיה

האנטר ביידן נולד ב-4 בפברואר 1970 בעיר וילמינגטון שבמדינת דלאוור שבארצות הברית. הוא בנם של נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן ואשתו הראשונה, ניליה האנטר. ב-18 בדצמבר 1972 נהרגו אימו ואחותו נעמי בתאונת דרכים והאנטר ואחיו בו, נפצעו קשה. לאחר נישואיו השניים של אביו עם ג'יל ג'ייקובס נולדה לו אחותו למחצה, אשלי שכיום עובדת סוציאלית.
האנטר ביידן למד בתחילה באוניברסיטת ג'ורג'טאון וסיים שם את לימודיו ב-1992 עם תואר ראשון. בשנה לאחר מכן היה האנטר ביידן מתנדב בארגון היישועי Jesuit Volunteer Corps Northwest (אנ') שם הכיר את אשתו קתלין בולה. ביידן המשיך את לימודיו לאחר מכן, תחילה בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ג'ורג'טאון, אך לאחר שנה עבר לאוניברסיטת ייל שם סיים את לימודיו לתואר J.D. (אנ') ב-1996.
ביוגרפיה > קריירה

לאחר שסיים את לימודיו קיבל ביידן עבודה כיועץ בחברת האחזקות MBNA (אנ'). פחות משנתיים לאחר מכן הפך לסגן נשיא החברה. בשנת 1998 מונה ביידן לתפקיד מנהל סוגיות מדיניות בנושא מסחר אלקטרוני במחלקת המסחר של ארצות הברית. בשנת 2000 החל האנטר לעבוד כלוביסט.
בין השנים 2001 עד 2008 היה ביידן שותף מייסד של משרד עורכי הדין "Oldaker, Biden, and Belair, LLP" בוושינגטון הבירה. ביידן שימש גם כשותף וכדירקטוריון בחברת המיזוגים והרכישות Eudora Global. בהמשך היה האנטר המנכ"ל, ולבסוף יו"ר הקרן PARADIGM Global Advisors.
בין השנים 2006 עד 2009 ביידן היה חבר בדירקטוריון של חברת הרכבות הממשלתית אמטרק. ביוני 2009 האנטר היה מהשותפים המייסדים של חברת הייעוץ הבינלאומית Rosemont Seneca Partners. במאי 2013 נבחר ביידן לתפקיד בכיר בתוכנית של הצי האמריקני. ב-17 באוקטובר 2014 הוחלט להדיח את ביידן מהצי האמריקני לאחר שהתגלה בבדיקת דם כי הוא עשה לאחרונה שימוש בקוקאין.
ביולי 2013 היה שותף בהקמה של קרן השקעות פרטית סינית יחד עם היזמים הסינים BHR Partners. בין השנים 2014 עד 2019 ביידן כיהן בדירקטוריון של יצרנית הגז הטבעי האוקראינית הגדולה בוריסמה אחזקות (אנ').
ביוגרפיה > קמפיין הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020

בשנת 2019 העלה נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ טענות בתקשורת שג'ו ביידן דרש לפטר תובע אוקראיני במטרה להגן על האנטר ביידן ותאגיד בוריסמה אחזקות מפני חקירה. הניסיון של טראמפ ללחוץ על ממשלת אוקראינה לחקור את האנטר ביידן הוביל לפתיחת הליך ההדחה של דונלד טראמפ בספטמבר 2019, שהסתיים בהדחתו על ידי בית הנבחרים, וזיכויו של טראמפ בסנאט.
בספטמבר 2020, חודשיים לפני מועד הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020, התפרסם דו"ח של שתי ועדות בסנאט שחקרו את ההאשמות בשחיתות כנגד ג'ו ביידן ובנו האנטר בנושא אוקראינה. הדו"ח העלה כי האנטר ביידן הפיק תועלת משם משפחתו המפורסם לשם סגירת עסקאות, ותפקידו בבוריסמה אחזקות בזמן שאביו היה סגן נשיא ואחראי על המדיניות כלפי אוקראינה יצרה מראית עין של ניגוד עניינים והטרידה בכירים במשרד החוץ האמריקאי. עם זאת, בדו"ח לא נכתב שג'ו ביידן פעל להטיית המדיניות האמריקאית כלפי אוקראינה או פעל שלא כשורה.
באוקטובר 2019 התפטר האנטר ביידן מהדירקטוריון של קרן ההשקעות הפרטית הסינית אותה הקים, לדבריו כדי להימנע מהצגת מצג שווא של ניגוד אינטרסים משום שאביו הפך למועמד המפלגה הדמוקרטית בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020.
ב-14 באוקטובר 2020 פרסם העיתון ניו יורק פוסט מייל ממקור אנונימי בו מודה ואדים פוז'רסקי, בכיר בתאגיד בוריסמה אחזקות בו עבד באותה העת האנטר ביידן, להאנטר על שארגן פגישה בינו לבין ג'ו ביידן. המייל הועבר מרודי ג'וליאני, שהיה עורך דינו של טראמפ. טוויטר ופייסבוק הגבילו את הפצת קישור התחקיר מחשש שהמידע שקרי. טוויטר אף חסמו באופן זמני את החשבון האישי של דוברת הבית הלבן קיילי מקנאני לאחר ששיתפה את הכתבה בטוויטר, ובנוסף לכך נחסמו החשבונות הרשמיים של הניו יורק פוסט והקמפיין של טראמפ, עד אשר מחקו את הציוצים שלהם בנושא. האירוע הביא סנאטורים רפובליקנים לדרוש דיון בוועדות בסנאט בשל התערבות לכאורה של טוויטר ופייסבוק בבחירות בארצות הברית. כעבור שבועיים שחררה טוויטר את החשבון של הניו יורק פוסט, וב-2 בנובמבר 2020, פחות מיממה לפני הבחירות לנשיאות, חזרה בה טוויטר מההחלטה להגביל את תפוצת הכתבה.
3 ימים לאחר פרסום הפרשה דווח בתקשורת כי ה-FBI חוקר האם הייתה התערבות של גורמים רוסיים בעניין פרסום המיילים של ביידן.
חיים אישיים

בשנת 1993 התחתן האנטר עם קת'לין בוהל. לזוג שלוש בנות - נעמי, פיניגן ומייסי. בני הזוג נפרדו בשנת 2015 והתגרשו בשנת 2017. בשנת 2016 יצא לזמן מה עם האלי ביידן, אלמנתו של אחיו בו. ביידן הוא גם אב לילדה שנולדה ללונדן אלכסיס רוברטס, חשפנית מארקנסו, באוגוסט 2018. בעוד שבתחילה האנטר הכחיש שהוא האב, בדיקת סמני DNA הוכיחה לבסוף שהוא האב הביולוגי של התינוקת נייבי רוברטס,
במאי 2019 התחתן עם יוצרת הסרטים הדוקומנטריים הדרום אפריקנית היהודיה מליסה כהן. במרץ 2020 נולד לזוג בן בשם בו ביידן. מספר ימים לאחר שפגש לראשונה את מליסה קעקע ביידן את המילה "שלום" בעברית על עורו, על מנת שיהיה לו קעקוע תואם לזה שיש לה.
ביידן היה מכור במשך עשרות שנים לאלכוהול וסמים. הוא ציין בעבר כי "בכל משפחה יש מכורים. הייתי במקום החשוך הזה. הייתי במנהרה הזו - זו מנהרה בלתי נגמרת. אתה לא יוצא ממנה. אתה חייב ללמוד איך להתמודד עם זה". בעימות הנשיאותי הראשון שנערך בין ג'ו ביידן לדונלד טראמפ בשנת 2020 התייחס ג'ו ביידן לבעיות ההתמכרות של האנטר ביידן באומרו "הבן שלי, כמו הרבה אנשים, סבל מבעיית סמים... אך הוא תיקן את זה. הוא עבד על זה. ואני גאה בו. אני גאה בבני".
בשנים האחרונות, הסתבך האנטר בשלל פרשות, ורבות מהן היו קשורות להתמכרותו לקוקאין, התמכרות שבגינה גם סולק מהצבא. האנטר ביידן נהג לצרוך מין בתשלום, והתפרסמו תמונות מביכות שלו שיכור, מסומם ועירום למחצה.
בשנת 2018, בבואו לרכוש נשק, מילא ביידן טופס ובו טען כי הוא אינו משתמש בסמים או מכור לסמים – אף שבאותה תקופה בהחלט צרך חומרים כאלה. בשנת 2024 הוגש נגדו כתב אישום שמייחס לו העלמת מס בשווי 1.4 מיליון דולר.
ביידן הודה באישומים הללו במסגרת הסדר טיעון. העונש המרבי על עבירת הנשק הוא 25 שנות מאסר, ועל העלמת המס 17 שנים. גזר דינו אמור היה להינתן בחודש נובמבר 2024, אולם לפני מתן גזר הדין קיבל האנטר חנינה מאביו ג'ו ביידן (פחות מחודשיים לפני תום כהונתו כנשיא ארצות הברית). ביידן האב נתן לבנו חנינה "מלאה וללא תנאי" על כל העבירות שעשה משנת 2014.
ההוביטים (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

 מבוסס על:  שר הטבעות 
 סוגה:  פנטזיה
 שחקנים:  Taneli Mäkelä (פרודו בגינס)  Tomi Salmela (גימלי)  Martti Suosalo (בילבו בגינס)  Leif Wager (אלרונד)  Esko Hukkanen  ‏מאטי פלונפה (סארומן)  וילה וירטנן (לגולס)  Jarmo Hyttinen (מריאדוק ברנדיבאק)  Vesa Vierikko (גנדלף)  Kari Väänänen (גולום, אראגורן)  Jari Pehkonen (פרגרין טוק)  Mikko Kivinen (Barliman Butterbur)  בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 ארץ מקור:  פינלנד 
 שפות:  פינית
 מספר פרקים:  9 
 הפקה
 חברת הפקה:  Yle  Ryhmateatteri
 הפצה:  Yle 
 שידור
 רשת שידור:  Yle TV1 
 תקופת שידור מקורית:  29 במרץ 1993 – 24 במאי 1993 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
ההוביטים (בפינית: Hobitit) הוא שמה של סדרת טלוויזיה פינית מז'אנר הפנטזיה בת תשעה חלקים ששודרה במקור בשנת 1993 בערוץ Yle TV1. בוימה על ידי טימו טוריקה והופקה על ידי אולוף קוויקסטרום, הסדרה מבוססת על שר הטבעות מאת טולקין, אך מגבילה את עצמה למסעם של ההוביטים פרודו וסם, הנושא את הטבעת האחת להר האבדון. את הרפתקאותיהם מספר סם שנים רבות אחר כך לקהל של הוביטים צעירים. פרט לפלאשבק למפגש של בילבו עם גולום, לא נעשה שימוש בחומר מהרומן "ההוביט" של טולקין מ-1937.
את הסדרה כתב וביים טימו טוריקה. טוני אדלמן הלחין את הפסקול. הסדרה כללה תשעה פרקים של 30 דקות ששודרו בתאריכים 29 במרץ עד 24 במאי 1993. הסדרה צולמה בתיאטרון Ryhmäteatteri בהלסינקי ובאולפני yle. נופים נוספו באמצעות קומפוזיציה של מסך כחול.
שחקנים ודמויות

טנלי מקלה – פרודו בגינס
פרטי סווהולם – סמוויז גמג'י
יארי פקונן – פרגרין טוק
יארמו היטינן – מריאדוק ברנדיבאק
וסה וויריקו – גנדלף
קארי ואאנאנן – גולום, אראגורן
וילה וירטאנן – לגולאס
תומי סלמלה – גימלי
קרל-קריסטיאן רונדמן – בורומיר
מרטי סוסאלו – בילבו בגינס
אסקו הוקאנן – תום בומבדיל
לייף ואגר – אלרונד
מתי פלונפאה – סרומן
מיקו קיווינן – ברלימן
פרקים

"בילבו בגינס" (שודר ב-29 במרץ 1993)
"הדרך" (5 באפריל)
"היער העתיק" (12 באפריל)
"הפוני המקפץ" (19 באפריל)
"אראגורן" (26 באפריל)
"לות'לוריין" (3 במאי)
"מורדור" (10 במאי)
"הר האבדון" (17 במאי)
"שחרור" (24 במאי)
הערות שוליים

↑  "Yle teettää oman sovituksen Taru sormusten herrasta-sadusta" [Yle to produce its own version of the tale of The Lord of the Rings]. Helsingin Sanomat (בפינית). 18 ביוני 1991. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Kajava, Jukka (29 במרץ 1993). "Tolkienin taruista on tehty tv-sarja: Hobitien ilme syntyi jo Ryhmäteatterin Suomenlinnan tulkinnassa" [Tolkien's tales have been turned into a TV series: The Hobbits have been brought to live in the Ryhmäteatteri theatre]. Helsingin Sanomat (בפינית). {{cite news}}:  (עזרה) (נדרשת הרשמה)
↑  Robb, Brian J.; Simpson, Paul (2013). Middle-earth Envisioned: The Hobbit and The Lord of the Rings: On Screen, On Stage, and Beyond. Race Point Publishing. p. 66. ISBN 978-1-937994-27-3.
↑  Mansikka, Ossi. "Tiesitkö, että ysärillä tehtiin suomalainen tv-sarja Sormusten herrasta, ja tätä kulttuurin merkkipaalua on nyt mahdotonta enää nähdä" (בפינית). Nyt.fi. נבדק ב-24 במרץ 2020. Kirjafaneja riemastuttanee tieto, että Torikan versiossa nähdään myös Jacksonin hylkäämä Tom Bombadil Esko Hukkanen esittämänä. {{cite web}}:  (עזרה)
סופו של מילטון לוי

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  נסים דיין 
 הופק בידי:  נסים דיין, נתן הקיני
 תסריט:  נסים דיין 
 עריכה:  דני שיק
 שחקנים ראשיים:  אושיק לוי דב גליקמן אהובה קרן רחל דיין
 מוזיקה:  אבנר קנר, נפתלי אלטר
 צילום:  יכין הירש 
 מדינה:  ישראל 
 חברת הפקה:  אולפני הרצליה
 הקרנת בכורה:  ינואר 1981
 משך הקרנה:  98 דקות
 שפת הסרט:  עברית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
סופו של מילטון לוי הוא סרט פשע ישראלי משנת 1981, בכתיבתו ובבימויו של נסים דיין, עם אושיק לוי ודב גליקמן בתפקידים הראשיים.
הפקה

הפקת הסרט החלה בסוף שנת 1979 בסיוע הקרן לעידוד סרטי קולנוע ישראליים איכותיים. תחילה לוהק לצד אושיק לוי השחקן חנן גולדבלט, אך מאחר שנסע לסיבוב הופעות בארצות הברית, הוא הוחלף בדב גליקמן. צילומי הסרט החלו בנובמבר 1979. בגלל התקציב המוגבל, השחקנים בסרט לא קיבלו שכר, אלא הבטחה לחלק ברווחים העתידים של הסרט, במידה והוא יזכה להצלחה מסחרית. הסרט יצא לאקרנים ביולי 1981.
תקציר העלילה

העלילה היא על פועל מובטל שעקב מצוקה כלכלית נקלע לפשע עד לסופו המר. מילטון לוי (אושיק לוי) הוא פועל במפעל מתכת שעובד קשה לכלכל את משפחתו ומסתבך בהלוואות לשוק האפור. על רקע מצבו הוא רב כל הזמן עם אשתו דינה (אהובה קרן).
דני (דב גליקמן) הוא חברו הקרוב של מילטון. הוא חזר מארצות הברית ארצה לאחר חמש שנים לאחר שעסק בעסקים מפוקפקים. גם לו חייב מילטון כסף. הוא גר כעת בדירתה של חברתו תרזה (רחל דיין) שהייתה בעבר חברתו של מילטון. תרזה רוצה להיות זמרת ומופיעה לפני האמרגן ג'קי (ניסן נתיב), אך הוא לא מתרשם ממנה.
משפחתו של מילטון כוללת גם את גיסו אברם (יעקב אשכנזי) הנשוי לאחותו רבקה (יהודית מילוא), את הוריו הגרושים לאה (לילית נגר) ואביו (אבנר חזקיהו) ודודו זכי (יוסף שילוח). האב הוא מתווך נדל"ן כושל שמבקש ממילטון לחתום לו כערב על עסקותיו והדוד זכי הוא חולה סרטן ומכור לתרופות.
כולם מצפים למותה של הסבתא כדי לחלוק את ביתה ורכושה.
מזכירת המפעל מאשה (רבקה גור) מוסרת למילטון מכתב פיטורין ומצבו מתחיל להידרדר. דני לוחץ עליו כל הזמן "לעשות מכה", ומילטון מסכים לבסוף. דני מתחיל לצרוך סמים עוזב את תרזה ומנהל יחסים עם רבקה, דבר שמביא לסכסוך קשה בין השניים ומילטון חוזר לתרזה.
רבקה מודיעה לדני שלסבתא החולה יש כסף בבית ודני פורץ לביתה, אך לא מוצא דבר. זה מוציא את מילטון מדעתו והוא הולך לחפש את דני ולומר לו מה שהוא חושב עליו, אך דני מקדים אותו, יורה והורג אותו.
שחקנים

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
אושיק לוי: מילטון לוי
דב גליקמן: דני
רחל דיין: תרזה
אהובה קרן: דינה
לילית נגר: לאה
יוסף שילוח: זכי
אבנר חזקיהו: האב
יעקב אשכנזי: אברם
יהודית מילוא: רבקה
רבקה גור: מאשה
ניסן נתיב: ג'קי
לואיס רוזנברג: פועל
הערות שוליים

↑  אושיק לוי יככב בתפקיד מילטון לוי, מעריב, 10 באוקטובר 1979
↑  שינויים ב"מילטון לוי", מעריב, 14 בנובמבר 1979
↑  יעקב בר-און, כבר לא על אש קטנה, דבר, 3 ביוני 1981