stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניקולאי קרסנוב
ביוגרפיה

ניקולאי קרסנוב נולד בכפר בסביבת מוסקבה. בשנת 1876 הוא התחיל ללמוד אדריכלות בבית הספר לאמנות במוסקבה. במהלך הלימודים הוא קיבל מספר מדליות על הפרויקטים שעשה. בשנת 1885 הוא סיים את לימודיו.
בשנת 1887 ניקולאי קרסנוב קיבל מינוי של האדריכל הראשי של יאלטה, עיר נופש בחצי האי קרים. הוא כיהן בתפקיד זה במשך 12 שנים. בתקופה זו קרסנוב פעל רבות לפיתוח העיר כולל הרחבת טיילת, בניית גשרים והרחבת הנמל. המבנה המפורסם שנבנה באותה תקופה לפי תוכנית של ניקולאי קרסנוב הוא ארמון ליבדיה. פרויקט זה בוצע בהזמנת ניקולאי השני. בארמון זה נערכה ועידת יאלטה בשנת 1945. על עבודה זו קרסנוב קיבל מספר עיטורים ופרסים.
לאחר מהפכת אוקטובר, בשנת 1919 קרסנוב עם משפחתו עזב את רוסיה הסובייטית ומספר שנים התגורר במלטה. בשנת 1922 הוא עבר לבלגרד. בהיותו בבלגרד הוא תכנן מספר בנייני ממשל לרבות בניין משרד האוצר, בניין משרד החוץ ובניין ארכיון סרביה.
ניקולאי ראטל

| --- | --- |

ניקולאי ראטל
 לידה:  3 בדצמבר 1875 סטארי אוסקול, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית (1858–1883)
 פטירה:  3 במרץ 1939 (בגיל 63) גיא ההריגה בקומונרקה, ברית המועצות ברית המועצות
 מקום קבורה:  גיא ההריגה בקומונרקה 
 השכלה:  בית הספר הצבאי פבלובסק 
 השתייכות:   צבא האימפריה הרוסית הצבא האדום הצבא האדום
 תקופת הפעילות:  1893–1925 (כ־32 שנים)
 דרגה:   גנרל-מאיור
 תפקידים בשירות
 ראש מטה השדה ראש המטה הכללי
 פעולות ומבצעים
 מלחמת רוסיה-יפן מלחמת העולם הראשונה מלחמת האזרחים הרוסית
 עיטורים
 מסדר הכתר הרומני (1881)  מסדר ולדימיר הקדוש דרגה רביעית עם חרבות וקשת  עיטור  ולדימיר הקדוש, דרגה 3  חרב הזהב של גבורה  מסדר אנה הקדושה דרגה שלישית עם חרבות וקשת  מסדר סטניסלאב הקדוש (בית רומנוב)  עיטור ולדימיר הקדוש, דרגה 4  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 2  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 3  מסדר סנטה אנה, דרגה 4  אות המסדר אנה הקדושה, דרגה 3  מסדר סנטה אנה, דרגה 2 
 
ניקולאי יוסיפוביץ' ראטל (ברוסית: Никола́й Ио́сифович Ра́ттэль;‏ 3 בדצמבר 1875 – 3 במרץ 1939) היה גנרל רוסי אשר שימש כראש מטה השדה וכראש המטה הכללי של הצבא האדום במהלך מלחמת האזרחים הרוסית. נרצח במהלך הטיהורים הגדולים.
ביוגרפיה

ראטל נולד בסטארי אוסקול ב-3 בדצמבר 1875. ב-1893 הוא התגייס לצבא האימפריה הרוסית, וב-1896 הוצב כלוטננט במשמר הקיסרי. ב-1902 סיים את לימודיו באקדמיית המטה הכללי "ניקולייב". בפברואר 1904 הועבר למזרח הרחוק הרוסי, ושרת בין הירת ביחידת ההגנה על בניית הרכבת הטרנס-סיבירית. הוא לחם במלחמת רוסיה-יפן, וב-1906 הועלה לדרגת פודפולקובניק. בספטמבר 1908 הוא מונה למפקד גדוד ברגימנט הרובאים הסיבירי ה-1. בדצמבר 1911 הוא הועלה לדרגת פולקובניק. ב-1912 שרת כמדריך בבית הספר לתותחנים.
בתחילת מלחמת העולם הראשונה, שרת בתפקידי מטה בסטאבקה. במאי 1915 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-12. בתחילת 1916 הוא הועלה לדרגת גנרל-מאיור. לאחר מכן שרת בהחזית הדרום-מערבית. לאחר מהפכת אוקטובר, הוא התגייס לצבא האדום. ב-6 בספטמבר 1918 הוא מונה לראש מטה השדה - אחד משני המטות הכלליים של הצבא האדום באותה תקופה. הוא כיהן בתפקיד עד 21 באוקטובר של אותה שנה. ב-22 באוקטובר 1919 הוא מונה לראש המטה הכללי השני של הצבא הרוסי.
בתפקידו זה, השתתף ראטל בתכנון המתקפות של הצבא האדום במהלך מלחמת האזרחים, וכן ביצירת מערכת חינוך צבאית חדשה, ובעיצוב מדים חדשים עבור הצבא האדום. ב-10 בפברואר 1921 הוא סיים את התפקיד. הוא המשיך למלא תפקידי מטה בכירים, ובמקביל שימש כראש המחלקה האדמיניסטרטיבית והכלכלית של האו.ג.פ.או. ב-1925 סר חינו בעיני השלטונות והוא פוטר מהצבא. הוא התגורר במוסקבה ושימש כיו"ר של כמה אגודות חברתיות אזרחיות.
ב-13 במרץ 1930 הוא נעצר על ידי האו.ג.פ.או. בחשד לקשר עם "ארגון קומוניסטי מעבר לים". ב-25 במאי של אותה שנה, הוא שוחרר. ב-28 ביולי 1938, כחלק מהטיהורים הגדולים, נעצר ראטל בשנית, והואשם ב"חברות בארגון טרור אנטי-מהפכני". הוא נרצח ב-3 במרץ 1939 בגיא ההריגה בקומונרקה. שמו טוהר ב-1956.
ניקולאי רומיאנצב

| --- | --- |

 לידה:  3 באפריל 1754 (יוליאני) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  3 בינואר 1826 (יוליאני) (בגיל 71) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  Cathedral of Saint Peter and Paul, Homieĺ 
 השכלה:  אוניברסיטת ליידן 
 פרסים והוקרה
 אביר במסדר אלכסנדר נבסקי  מסדר ולדימיר הקדוש, דרגה 2  עיטור  אנה הקדושה,  דרגה ראשונה  עיטור אנדריי הקדוש 
 חתימה:   
 
ניקולאי רומיאנצב (ברוסית: Николай Петрович Румянцев;‏ 14 באפריל 1754 - 15 בינואר 1826) היה רוזן, שר החוץ וראש הממשלה של האימפריה הרוסית. בנו של פיוטר רומיאנצב.
ביוגרפיה

רומיאנצב החל את שרותו הצבאי בשנת 1762, השתחרר מהצבא בשנת 1773 והחל לשרת בחצר של יקטרינה הגדולה. בשנת 1774 נסע לאירופה ועם חזרתו בשנת 1779 החל לשרת במשרד החוץ. בשנים 1781–1795 היה נציג האימפריה הרוסית באימפריה הרומית הקדושה. בתקופת פאבל הראשון הורחק מהשרות וחזר רק עם העברת השלטון לאלכסנדר הראשון. בשנת 1802 מונה לתפקיד שר המסחר. טיפל במספר נושאים כלכליים חשובים. בין השאר יזם את הפיכת החברה הצפון-מזרחית לחברה הרוסית-אמריקאית.
רומיאנצב תמך ביחסים טובים עם צרפת. בשנת 1808, עם ההתקרבות בין רוסיה לצרפת, מונה לשר החוץ. בשנת 1808 קודם לסגן יושב ראש המועצה המדינית. בשנים 1810–1812 היה ראש הממשלה ויושב ראש המועצה המדינית. עם פלישת הצרפתים לרוסיה, קיבל שיתוק ואיבד את השמיעה. לאחר החלטת מיכאיל קוטוזוב לסגת ממוסקבה המליץ לאלכסנדר הראשון לפטר את קוטוזוב ולהסכים לשלום עם צרפת בכל תנאי. במהלך המלחמה איבד את כל השפעתו על הקיסר ונשלח לגמלאות.
במהלך השרות במשרד החוץ אסף אוסף גדול ביותר של מסמכים היסטוריים, מטבעות, מפות וכו'. אוסף זה היה בסיס למוזיאון רומיאנצב במוסקבה שבהמשך הפך לספרייה הממלכתית של רוסיה. כמו כן, יזם מספר מסעות רוסיים, כולל מסעות סביב העולם.
ניקולאי קרימוב

| --- | --- |

 לידה:  20 באפריל 1884 (יוליאני) מוסקבה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  6 במאי 1958 (בגיל 74) מוסקבה, ברה"מ 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מקום לימודים:  בית הספר לציור, פיסול ואדריכלות של מוסקבה 
 פרסים והוקרה:  צייר העם של רוסיה הסובייטית  עיטור הדגל האדום של העמל 
 
ניקולאי קרימוב (ברוסית: Никола́й Кры́мов; ‏  2 במאי 1884 - 6 במאי 1958) היה צייר ותאורטיקן אמנות רוסי וסובייטי.
ביוגרפיה

קרימוב נולד למשפחה אמנותית. הוא למד עם אביו בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה בפקולטה לארכיטקטורה אצל אברם ארכיפוב, ניקולאי קסטקין, ליאוניד פסטרנק, ובסטודיו של ולנטין סרוב וקונסטנטין קורובין.
בשנת 1906 השתתף קרימוב בתערוכות של סטודנטים, ומשנת 1907 בתערוכות שונות כולל של איגוד האמנים הרוסים.
הוא היה חבר באיגוד מ-1910 עד 1923 ובאגודת אמני מוסקבה מ-1923 עד 1931. קרימוב לימד בסדנאות הטכניות לאמנים במוסקבה בין השנים 1920–1922 ובפקולטה לאמנויות יפות של מכון פרצ'יסטנקה.
הוא צייר בעיקר עיירות פרובינציאליות ונופי כפר, תוך התמקדות בולטת באזור הכפרי. הוא הושפע באופן ניכר מפולקלור פרימיטיבי, אם כי מאוחר יותר הסגנון שלו השתנה לגישה יותר קלאסית. בתחילת הדרך הוא צייר בעיקר על פי זיכרון, תיאר רגשות, ולא רשמים. ציוריו היו יותר מחקר מאשר תיאור. הוא גם עבד עבור התיאטרון, ותכנן כמה תפאורות מפורסמות.
בשנת 1949 נבחר קרימוב כחבר שותף באקדמיה לאמנויות של ברית המועצות. קרימוב זכה בדרגת עובד אמנות של הפדרציה הרוסית בשנת 1942. הוא זכה במסדר הדגל האדום של העבודה בשנת 1954, ודרגת אמן העם (אמנות חזותית) בשנת 1956.
קרימוב נפטר ב-6 במאי 1958 במוסקבה.
הערות שוליים

↑  Nikolai Krymov, web.archive.org, ‏2008-09-15
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810643823505606  GND: 119037912  ISNI: 0000 0001 2208 9083  LCCN: n85123768  NKC: js2010614512  RKD: 46471  SUDOC: 149213220  ULAN: 500124424  VIAF: 13108913   WorldCat (עם VIAF): 13108913 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ניקולאי קרימוב".
ניקולאי קרימוב, נוף מוסקבה עם קשת, 1908
סטניסלב קריציוק

סטניסלב ואסילייביץ' קריציוק (ברוסית: Станислав Васильевич Крицюк; נולד ב-1 בדצמבר 1990, טוליאטי, ברית המועצות) הוא כדורגלן רוסי, שוער במועדון ז'יל ויסנטה מליגת העל הפורטוגזית.
קריירת מועדונים

בוגר האקדמיה לכדורגל על שם יורי קונופלב. בשנת 2008, במסגרת האקדמיה של דימיטרובגרד, ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה השנייה וספג ארבעה שערים בארבעה משחקים. אחר כך שיחק במועדון אקדמיה טוליאטי.
קריירת מועדונים > פורטוגל

בשנת 2013 עבר לספורטינג בראגה הפורטוגזית. הוא העביר את המחצית הראשונה של העונה בקבוצה השנייה של המועדון, והחצי השני היה בהשאלה בריו אבה, השתתף במשחק אחד באליפות פורטוגל, ספג שער אחד. ב־18 באוגוסט 2014, קריציוק ערך את הופעת הבכורה שלו במדי בראגה. בגביע הפורטוגזי עזר לקבוצתו להביס את בנפיקה ולהגיע לשמינית הגמר, ולאחר מכן לגמר, שם הפסידה בראגה לספורטינג בפנדלים. בגמר הגביע הפורטוגלי ניצחה ספורטינג 3:1 את בראגה בפנדלים. השוער הרוסי של בראגה, קריציוק, בילה את כל המשחק על המגרש, אך לא הצליח להציל את קבוצתו מבעיטות 11 מטרים. לפני תחילת עונת 2015/16, מאמן בראגה, פאולו פונסקה, בחר בקריציוק כשוער הראשון של הקבוצה.
קריירת מועדונים > קרסנודאר

ב-25 בינואר 2016 עבר לקראסנודר בהשאלה עד סוף עונת 2015/16 עם אופציה לרכישה. ב-30 במאי 2016 רכשה קרסנודאר את קריציוק תמורת 4 מיליון יורו והוא חתם על חוזה עד יוני 2020. בהתחלה הוא היה השוער הראשי של הקבוצה, אבל אז הוא היה יצא מההרכב למשך זמן רב בשל פציעה בברכו, במקומו מאטוויי סאפונוב הצעיר היה לשוער הראשי.
קריירת מועדונים > קדנציה שנייה בפורטוגל

בתום החוזה חזר לפורטוגל למועדון בלננסש, שם הפך לשוער הראשי של הקבוצה (שיחק 27 משחקים, בהם ספג 27 שערים). בעונת 2020/2021 בממוצע, קריציוק ביצע 3.1 הצלות למשחק והיה אחד השוערים הטובים ביותר בליגה הפורטוגזית מבחינת אחוזי הדיפות כדור (78%) ודיוק מסירות (86%). בסוף עונת 2020/21 עזב את המועדון ושימש כשוערה של ז'יל ויסנטה הפורטוגלית. על פי Whoscored, בסוף העונה נכנס קריציוק לרשימת חמשת השוערים הטובים ביותר באליפות פורטוגל ובממוצע ביצע 3.2 הצלות למשחק.
קריירת מועדונים > זניט

בספטמבר 2021 הוחתם בזניט סנקט פטרבורג תמורת 4 מיליון אירו לחוזה של שנה עם אופציה להארכה בשנה נוספת. הוא ערך את הופעת הבכורה במדי זניט בליגה הרוסית במשחק המחזור השביעי מול אחמט גרוזני ב-11 בספטמבר 2021 שהסתיים בניצחון קבוצתו 3:1. את הופעת הבכורה במדי זניט בליגת האלופות ערך במשחק המחזור הראשון מול צ'לסי ב-14 בספטמבר 2021. עם זאת הוא נפצע בנובמבר ונדרש לשיקום של שלושה חודשים. בינואר 2022 נודע שנדבק בנגיף הקורונה.
קריירת מועדונים > קדנציה שלישית בפורטוגל

בתום עונת 2021/2022 חזר לפורטוגל למועדון ז'יל ויסנטה הפורטוגלית.
קריירה בנבחרת

הוא שיחק בנבחרת הנוער של רוסיה עורך את הופעת הבכורה בנבחרת הנוער הרוסית בשנת 2013, השתתף באליפות אירופה לנוער ב-2013.
ב-26 במרץ 2016, במשחק ידידות נגד נבחרת ליטא, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הרוסית. ב-10 בנובמבר 2016, במשחק ידידות מול נבחרת קטאר, הוא החליף את איגור אקינפייב הפצוע בדקה ה-58.
הערות שוליים

↑  Match report
↑  Российский вратарь Крицюк дебютировал в составе «Браги»
↑  "Крицюк провел за "Брагу" второй сухой матч подряд". Спорт-Экспресс.
↑  Блестящая игра Крицюка выводит Брагу в 1/8 финала Кубка Португалии!
↑  "Крицюк не спас "Брагу" в финале Кубка Португалии" (ברוסית). Спорт-Экспресс. 2015-05-31. נבדק ב-2015-06-08.
↑  Станислав Крицюк будет первым вратарем в «Браге»
↑  "Ворота «Краснодара» будет защищать Станислав Крицюк". נבדק ב-2016-01-25.
↑  פרופיל, באתר האינטרנט של קרסנודאר
↑  "Официальный сайт ФК «Краснодар»". www.fckrasnodar.ru. נבדק ב-2016-05-30.
↑  Экс-вратарь «Краснодара» Крицюк перешёл в «Белененсеш»
↑  Крицюк покинул «Белененсеш»
↑  Станислав Крицюк — в «Зените»!
↑  Крицюк заразился коронавирусом
קריציוק במדי זניט. ספטמבר 2021
נבחרת ישראל בבייסבול

| --- | --- |

 מידע כללי
 התאחדות:  האיגוד הישראלי לבייסבול 
 השתייכות:  CEB
 דירוג WBSC (18 בספטמבר 2024):  19      
  - ניקוד:  1,121
 מאמן:  ארצות הברית נייט פיש
 
 המשחקים האולימפיים
 הופעות:  1 (הראשונה ב-2020)
 אליפות העולם בבייסבול
 הופעות:  2 (הראשונה ב-2017)
 ההישג הטוב:  מקום שישי
 אליפות אירופה בבייסבול
 הופעות:  2 (הראשונה ב-2019)
 ההישג הטוב:  מקום שני
 
| מדליות |
| --- | --- | --- |
אליפות אירופה
כסף: ‏איטליה 2021
מימין לשמאל שגריר ארצות הברית בישראל דניאל שפירו, הנשיא שמעון פרס ומאמן נבחרת הבייסבול בראד אוסמוס
נבחרת ישראל בבייסבול היא נבחרת הבייסבול לגברים המייצגת את ישראל בתחרויות בינלאומיות. נכון ליום 28 במרץ 2023 הנבחרת מדורגת במקום ה-18 בעולם. עלייה של 2 מקומות מהדירוג הקודם. משנת 1995 היא חברה בקונפדרציית הבייסבול האירופית (CEB). הישגי השיא של הנבחרת הם: השתתפות במשחקים האולימפיים (2020), מקום שישי באליפות העולם בבייסבול (2017) ומקום שני באליפות אירופה בבייסבול 2021.
מרבית שחקני נבחרת ישראל באולימפיאדת טוקיו 2020 היו שחקני בייסבול אמריקאים-יהודיים מהליגות המשניות בארצות הברית, ביחד עם 4 צברים-ישראלים. חוקי הטורנירים הבינלאומיים מאפשרים לכל שחקן בעל זכאות לאזרחות ללבוש את מדיה של הנבחרת של אותה המדינה, זאת גם אם אין לו אזרחות בפועל; ועל כן חוק השבות מאפשר לכל יהודי לייצג את ישראל בתחרויות אלו.
היסטוריה

הנבחרת החלה את דרכה באופן מקצועני בשנות ה-90 של המאה ה-20 ובשנת 1995 הצטרפה רשמית לקונפדרציית הבייסבול האירופית (CEB).
הנבחרת השתתפה בטורניר מוקדמות אליפות העולם בבייסבול, הוורלד בייסבול קלאסיק 2013, שהתקיים בספטמבר 2012 ביופיטר, פלורידה. במשחקה הראשון ניצחה הנבחרת את נבחרת דרום אפריקה 7–3. במשחק בין המנצחות ניצחה ישראל את ספרד 4–2. ספרד ניצחה את דרום אפריקה, שניצחה בקרב המפסידות את צרפת ונפגשה עם ישראל במשחק הגמר. במשחק הגמר הפסידה נבחרת ישראל לנבחרת ספרד 7–9 ולא העפילה לאליפות העולם. בטורניר זה השתתפו שניים משחקני הנבחרת ששיחקו בעבר ב-MLB, ליגת הבייסבול הבכירה בארצות הברית, שון גרין (פעמיים במהלך הקריירה שלו נבחר לנבחרת הכוכבים של הליגה) וגייב קפלר.
בשנת 2016 הנבחרת השתתפה בטורניר מוקדמות אליפות העולם בבייסבול, הוורלד בייסבול קלאסיק 2017. בסיבוב הראשון ניצחה את נבחרת בריטניה 5–2. בקרב המנצחות ניצחה את נבחרת ברזיל 1–0 ונפגשה בגמר שוב עם בריטניה, שניצחה את קרב המפסידות ואת ברזיל. נבחרת ישראל ניצחה את בריטניה 9–1 והעפילה לאליפות העולם שנערכה במהלך מרץ 2017. הנבחרת ניצחה בשלושת משחקיה בשלב הראשון, ביניהם את נבחרת הולנד, הנחשבת לנבחרת האירופית הטובה ביותר. בשלב רבע הגמר ניצחה במשחק הראשון את נבחרתה של קובה, מעצמת בייסבול, אשר גם בלי כוכביה הגדולים נחשבת לטובה בהרבה מישראל, והובסה במשחקים הבאים בידי הולנד ויפן וסיימה במקום השישי בעולם.
בשנת 2019 העפילה הנבחרת לראשונה לאליפות אירופה בבייסבול שנערכה בגרמניה וסיימה במקום הרביעי. בשלב הבתים ישראל שובצה בבית א' (הראשון משני הבתים) וסיימה במקום השני מתוך שש לאחר שניצחה את צ'כיה, שוודיה, גרמניה, בריטניה ונכנעה רק להולנד. הנבחרת העפילה לשלב רבע הגמר בו ניצחה 8–2 את צרפת ועלתה לחצי הגמר בו הפסידה 6–7 לאיטליה. הנבחרת ירדה לקרב על מדליית הארד בו התמודדה מול ספרד והפסידה 11–16.
בספטמבר 2019, נבחרת ישראל העפילה לראשונה למשחקים האולימפיים. הנבחרת השתתפה בבית האירופי/אפריקאי בטורניר הקדם-אולימפי שנערך באיטליה בו התחרו שש נבחרות. במשחק הראשון ישראל ניצחה 0–3 את ספרד, במשחק השני היא ניצחה 1–8 את הולנד, במשחק השלישי היא ניצחה 2–8 את איטליה ולאחר הפסד מפתיע לצ'כיה, ניצחה הנבחרת במשחקה האחרון את דרום אפריקה בתוצאה 1–11 וזכתה בכרטיס לאולימפיאדת טוקיו 2020. זו הייתה הפעם השלישית שנבחרת כדור ישראלית מעפילה למשחקים האולימפיים והפעם הראשונה מאז מונטריאול 1976, אז השתתפה נבחרת ישראל בכדורגל. הנבחרת סיימה את המשחקים האולימפיים בטוקיו במקום החמישי, מתוך שש נבחרות, עם ניצחון אחד וארבעה הפסדים.
באליפות אירופה בשנת 2021 (אנ') זכתה הנבחרת במדליית הכסף. פחות מחודשיים לאחר השתתפותה באולימפיאדה, הגיעה הנבחרת עד לגמר, שם הפסידה 9-4 להולנד שהייתה האלופה המכהנת. בחצי הגמר ניצחה 11-5 את איטליה המארחת.
סגל

להלן סגל נבחרת ישראל לקראת משחקיה באולימפיאדת טוקיו 2020 נגד נבחרת ארצות הברית ונבחרת קוריאה הדרומית שנערכו ב-29 ביולי וב-30 ביולי 2021.
מרבית שחקני נבחרת ישראל באולימפיאדת טוקיו 2020 היו אמריקאים-יהודיים, ביחד עם 4 צברים.
| נבחרת ישראל |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מגישים ג'רמי בלייך ג'ונתן דה-מארטה ג'ואי ווגמן בן וונגר זאק וייס ג'וש זייד אלכס כץ ג'ארד לקינד אלון ליישמן שלמה ליפץ ג'ון מוסקוט ג'ייק פישמן דוד סלמון |  | תופסים טל אראל ריאן לברנוואי ניק ריקלס |  | שחקני השדה הפנימי סקוט בורצ'ם דני ולנסיה זאק פנפראס איאן קינסלר טיי קלי  שחקני השדה החיצון בלייק גיילן מיץ' גלסר אסף לוונגרט רוב פולר |  |
הישגים > בייסבול במשחקי הקיץ האולימפיים

נבחרת ישראל העפילה לאולימפיאדת טוקיו, שנערכה בשנת 2021, לאחר שניצחה את טורניר מוקדמות אפריקה ואירופה שנערך באיטליה בשנת 2019.
| שם | מקצוע | שלב הבתים> משחק 1 | שלב הבתים> משחק 2 | שלב הבתים> מקום | שלב הנוקאאוט> שמינית הגמר | שלב הנוקאאוט> רבע הגמר | שלב הנוקאאוט> חצי הגמר | בית ניחומים> שמינית הגמר | בית ניחומים> רבע הגמר | בית ניחומים> חצי הגמר | הגמר/ארד | מקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| נבחרת ישראל | טורניר גברים | קוריאה קוריאה הדרומית הפסד (5–6) | ארצות הברית ארצות הברית הפסד (1–8) | 3 | מקסיקו מקסיקו ניצחון (12–5) | קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית   הפסד (1–11) | לא העפילו | הרפובליקה הדומיניקנית הרפובליקה הדומיניקנית  הפסד (6–7) | לא העפילו |  |  | 5 |
ראו גם

ליגת הבייסבול הישראלית
ישראל באולימפיאדת טוקיו (2020)#בייסבול
נבחרת ישראל בבייסבול בעת נגינת התקווה, לפני משחק מול נבחרת בריטניה בבייסבול, 2016
הערות שוליים

↑  זכו בכסף: נבחרת הבייסבול הפסידה בגמר אליפות אירופה, באתר ynet, 19 בספטמבר 2021
1 2   איתמר קציר, ישראל לא היתה אמורה לשחק בייסבול באולימפיאדה. בטעות עוד תצמח לה משם מדליה, באתר הארץ, 23 בספטמבר 2019
↑  צפו בנבחרת הבייסבול של ישראל שגברה הלילה על דרום אפריקה
↑  יוני לב ארי, חלום נגוז: ישראל פספסה מקום באליפות העולם, באתר ynet, 24 בספטמבר 2012
↑  היסטוריה: ישראל עלתה לאליפות העולם בבייסבול, באתר ynet, 26 בספטמבר 2016
↑  משחקים בליגת הבייסבול הבכירה בארצות הברית לאחר שערקו ולא מורשים לשחק בנבחרת קובה בגלל המתיחות בין המדינות והחרם האמריקני.
↑  היסטוריה כחול-לבן: נבחרת הבייסבול העפילה לטוקיו, באתר ערוץ הספורט, 23 בספטמבר 2019
↑  אורן אהרוני, טוקיו, נבחרת הבייסבול הודחה מטוקיו אחרי הפסד אכזרי, באתר ynet, 3 באוגוסט 2021
↑  יניב טוכמן‏, נקבע סגל נבחרת הבייסבול של ישראל לאולימפיאדה, באתר וואלה, 5 ביולי 2021
↑  אורן אהרוני, טוקיו, סבבה בבסיס: המסע המופלא של נבחרת ישראל בבייסבול לאולימפיאדה, באתר ynet, 28 ביולי 2021
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת טוקיו (2020)  |
| --- | --- | --- |
|  אופניים | שלומי חיימי • עומר שפירא |  |
|  אתלטיקה | גירמה אמרה • סלאמוויט באיולין-טפרי • דיאנה ויסמן • מאור טיורי • מארו טפרי • אדוה כהן • איימרו עלמיה • לונה צ'מטאי-סלפטר • חנה קנייזבה-מיננקו |  |
|  בדמינטון | מישה זילברמן • קסניה פוליקרפובה |  |
|  בייסבול | נבחרת ישראל בבייסבול (ג'רמי בלייך • ג'ונתן דה-מארטה • ג'ואי ווגמן • בן וונגר • זאק וויס • ג'וש זייד • ג'ייק פישמן • אלכס כץ • אלון ליישמן • שלמה ליפץ • ג'ון מוסקוט • די ג'יי שרעבי • טל אראל • ריאן לברנוואי • ניק ריקלס • סקוט בורצ'ם • מיץ' גלסר • דני ולנסיה • זאק פנפראס • איאן קינסלר • טיי קלי • בלייק גיילן • אסף לוונגרט • רוב פולר) |  |
|  ג'ודו | גילי כהן • גילי שריר • טוהר בוטבול • רז הרשקו • ענבר לניר • שגיא מוקי •  תמנע נלסון-לוי • פיטר פלצ'יק • לי קוכמן • שירה ראשוני • ברוך שמאילוב • אורי ששון    נבחרת ישראל בג'ודו (גילי שריר • טוהר בוטבול • רז הרשקו • ענבר לניר • שגיא מוקי • תמנע נלסון-לוי • פיטר פלצ'יק • לי קוכמן • שירה ראשוני • ברוך שמאילוב • אורי ששון) |  |
|  גלישת גלים | ענת ליליאור |  |
|  הרמת משקולות | דוד ליטבינוב |  |
|  התעמלות אמנותית |  לינוי אשרם • ניקול זליקמן   נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית (אופיר דיין, קארין וקסמן, יוליאנה טלגין, יאנה קרמרנקו, נטלי רייץ) |  |
|  התעמלות מכשירים |  ארטיום דולגופיאט • ליהיא רז • אלכס שטילוב |  |
|  טאקוונדו |  אבישג סמברג |  |
|  טריאתלון | רן שגיב • שחר שגיב |  |
|  ירי תחרותי | סרגיי ריכטר |  |
|  שחייה | אביב ברזלי • איתי גולדפדן • אנסטסיה גורבנקו • מירון חרותי • יעקב טומרקין • גל כהן גרומי • דניס לוקטב • מיכאל לייטרובסקי • אנדראה מורז • דניאל נמיר • רון פולונסקי • תומר פרנקל |  |
|  שחייה אומנותית | שלי בובריצקי • עדן בלכר |  |
|  שחייה במים פתוחים | מתן רודיטי |  |
|  קשתות | איתי שני |  |
|  רכיבה | אשלי בונד • דניאל גולדשטיין-וולדמן • אלברטו משען • טדי ולוק |  |
|  שיט | נויה בר עם • שחר טיבי • יואב כהן • קטי ספיצ'קוב • שי קקון |  |
סטנלי טרנטיין

| --- | --- |

 לידה:  5 באפריל 1935 פיטסבורג, פנסילבניה
 פטירה:  12 בספטמבר 2000  (בגיל 65) ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Stanley Wiliam Turrentine
 מקום קבורה:  בית הקברות אלגייני 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1959 
 מקום לימודים:  Schenley High School 
 סוגה:  ג'אז, פיוז'ן סול ג'אז, הארד בופ
 כלי נגינה:  סקסופון
 חברת תקליטים:  בלו נוט (חברת תקליטים), פנטזי, פרסטיג', אימפולס, מיוזיק מאטרס
 שיתופי פעולה בולטים:  ג'ימי סמית, טומי טרנטיין, פרדי האברד, קיי אקאגי
 בן או בת זוג:  Shirley Scott 
 
סטנלי ויליאם טרנטיין היה נגן סקסופון אמריקאי. הוא החל את הקריירה שלו כשהוא מנגן R&B ביחד עם ארל בוסטיץ ' ובהמשך החל לנגן בסגנון סול ג'אז עבור הלייבל Blue Note משנת 1960 ואילך היה חלוץ בסגנון הפיוז'ן עבור חברת התקליטים CTI בשנות השבעים.
הוא תואר על ידי המבקר סטיב הוי כנגן "מוכר בזכות צלילו העמוק, המובחן והמושרש בבלוז". טרנטריין היה נשוי למוזיקאית שירלי סקוט בשנות השישים, איתה הקליט לעיתים קרובות, כמו כן הוא אחיו הצעיר של החצוצרן טומי טרנטרין (אנ').
סטנלי טרנטריין ב:13 באוגוסט 1989
ביוגרפיה

טרנטרין נולד במחוז היל בפיטסבורג למשפחה מוזיקלית. אביו, תומאס טרנטרין האב, היה סקסופוניסט שניגן יחד עם אל קופר בהרכב הסאבוי סולטן, אמו ניגנה בפסנתר ואחיו הגדול טומי טרנטרין הפך לנגן חצוצרה מקצועי.
הוא החל את הקריירה הפורה שלו עם להקות שניגנו בלוז וריתם אנד בלוז. והושפע מאוד מאילינוי ג'אקט. בשנות החמישים הוא המשיך לנגן עם ההרכבים של לואל פולסון וארל בוסטיץ. בהרכבו של בוסטיץ הוא החליף את ג'ון קולטריין בשנת 1953 וכן ניגן בהובלת הפסנתרן והמלחין טאד דמרון .
טרנטרין קיבל את הכשרתו המוזיקלית הרשמית היחידה במהלך שירותו הצבאי באמצע שנות החמישים. בשנת 1959 עזב את הצבא ונכנס היישר להרכב של המתופף מקס רואץ'.
הוא נישא לשירלי סקוט בשנת 1960 והשניים ניגנו והקליטו לעיתים קרובות יחדיו. בשנות השישים החל לעבוד יחד עם נגן האורגן ג'ימי סמית ', והקליט אתו אלבומים רבים גם כמנהיג וגם כמלווה.
סקוט וטרינטיין התגרשו בשנת 1971. באותה תקופה טרנטריין החל לנגן בסגנון הפיוז'ן עבור הלייבל CTI של Creed Taylor . אלבומו הראשון בלייבל, Sugar, שהוקלט בשנת 1970, הפך לאלבום המצליח ביותר שלו והיווה אבן דרך ל-CTI. הוא ניגן עם פרדי האברד, מילט ג'קסון, ג'ורג 'בנסון, בוב ג'יימס, ריצ'רד טי, אידריס מוחמד, רון קרטר, גרנט גרין ואריק גייל, ועוד רבים אחרים. הוא חזר לשורשים שלו וניגן בסגנון סול ג'אז עד שלהיי הקריירה שלו.
טרנטרין חי בפורט וושינגטון, מרילנד, מראשית שנות התשעים ועד מותו.
הוא נפטר משבץ מוחי בעיר ניו יורק ב־12 בספטמבר 2000, ונקבר בבית העלמין שבאלגני בפיטסבורג.
ב־25 ביוני 2019, המגזין "ניו יורק טיימס" דיווח כי ההקלטות של סטנלי טרנטרין היו בקרב מאות ההקלטות שנהרסו ככל הנראה, בשריפה שהתרחשה באולפני יוניברסל ב-2008 .
הערות שוליים

1 2 3    Stanley Turrentine (Obituary), The Telegraph, 25 September 2000
↑  Huey, Steve. "Stanley Turrentine | Biography & History | AllMusic". AllMusic. נבדק ב-26 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5  Colin Larkin, ed. (1997). The Virgin Encyclopedia of Popular Music (Concise ed.). Virgin Books. p. 1196. ISBN 1-85227-745-9.
↑  "NPR's Jazz Profiles: Stanley Turrentine". Npr.org. נבדק ב-2007-06-06.
↑  Nowlin, Rick (2000-09-13). "Obituary: Hill District-born jazz great Turrentine dies". Pittsburgh Post-Gazette. נבדק ב-2007-06-06.
↑  Rosen, Jody (25 ביוני 2019). "Here Are Hundreds More Artists Whose Tapes Were Destroyed in the UMG Fire". The New York Times. נבדק ב-28 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007350585805171  BIBSYS: 4024226  BNE: XX1142328  BnF: cb139006134 (data)  CiNii: DA09428878  GND: 129060941  ISNI: 0000 0001 1604 3089  LCCN: n81058240  MusicBrainz: 51e0df97-1fe2-401c-ba92-9f854b7831c3  NKC: ola2002159258  NTA: 072998962  RERO: 02-A003915793  SNAC: w6qr7rrj  SUDOC: 137461879  VIAF: 19867349   WorldCat (עם VIAF): 19867349
נחל קרסנט (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בנחל באנטארקטקיה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 אורך:  4.2 קילומטרים
 מוצא:  קרחון קרסנט (אנטארקטיקה) 
 שפך:  אגם פרייקסל 
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינחל קרסנט(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינחל קרסנט
 
נחל קְרֶסֶנְט (באנגלית: Crescent Stream) הוא נחל מי קרחונים הזורם צפונה מקרחון קרסנט, ונשפך אל אגם פרייקסל, בעמק טיילור, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
אורכו של הנחל 4.8 קילומטרים.
גובהו של הנהר (בשפך הנהר) 18 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > מקור השם

דיאן מקנייט, הידרולוגית של הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, הציעה לתת לנחל את שמו - על שם הקרחון שהוא מוצא הנחל.
הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים, והוועד הגאוגרפי של ניו זילנד אישרו את השם בשנת 1994.
ניקולאי צ'ורקין

| --- | --- |

ניקולאי צ'ורקין
 לידה:  1 בפברואר 1949 (בן 75) קרסנויארסק, הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, ברית המועצות ברית המועצות
 השכלה:  האקדמיה הצבאית של המטכ"ל של צבא רוסיה 
 השתייכות:  הצבא האדום הצבא האדום  צבא בלארוס
 תקופת הפעילות:  1980–1995 (כ־15 שנים)
 דרגה:   גנרל-לייטננט
 תפקידים בשירות
 ראש המטה הכללי
 עיטורים
 מדליה על שם ז'וקוב  עיטור הכוכב האדום  מדליה על ההצטיינות בקרב 
 
ניקולאי פבלוביץ' צ'ורקין (בבלארוסית: Мікалай Паўлавіч Чуркін, ברוסית: Чуркин, Николай Павлович נולד ב-1 בפברואר 1949) הוא גנרל, פוליטיקאי ואיש עסקים רוסי-בלארוסי. הוא כיהן כראש המטה הכללי הראשון של בלארוס בין 1992–1995, וכחבר מועצת הפדרציה של רוסיה.