אסתר וייסבלום
השתתפותה במרד הזונדרקומנדו

אסתר ואנה הועברו לאושוויץ-בירקנאו בספטמבר 1943. עם הגעתן, הוצבו לעבודות כפייה בחדר אבק השריפה של Weichsel-Union-Metalwerke (מפעל התחמושת "אוניון").
הפרטים על המרד היחידי שפרץ באושוויץ לא היו ידועים שנים רבות, וגם כיום קיימות גרסות שונות בקשר לאירועים הללו. הסיבה העיקרית היא שנרצחו למעלה מ-500 אנשי הזונדרקומדו ואיש מהמשתתפים במרד לא נותר בחיים.
האחיות (אסתר ואנה) הצטרפו למחתרת בזמן שעבדו במפעל התחמושת. אסתר, אנה ואסירים אחרים, כולל אלה גרטנר, רגינה ספירשטיין, ורוז מת' הבריחו אבק שריפה מהמפעל ונתנו אותו לחברת המחתרת רוז'ה רובוטה. רובוטה, שעבדה במיון פריטי לבוש בבירקנאו, נתנה את אבק השריפה לזונדרקומנדו, קבוצה של אסירי מחנות המוות שנאלצו להעביר את גופות האנשים שנרצחו בתא הגזים למשרפות.
אנה וייסבלום, אחותה הצעירה של אסתר, כתבה כעבור מספר שנים:
"החלטנו שלא נאפשר שייקחו אותנו ללא מאבק [...] אבל השריפה היה בידינו. חשבנו: אנחנו יכולות להשתמש בו! מישהי בקבוצה ידעה שהזונדרקומנדו מתכננים למרוד. אמרנו: בואו ניתן להם את אבק השריפה!".
לאסתר הייתה גישה ישירה לאבק השריפה ואחותה שכנעה אותה לעשות זאת. אלה גרטנר הסבירה לאחיות וייסבלום. (אסתר וייסבלום וחנה וייסבלום)
את הצורך באבק השריפה בשביל המרידה המתוכננת. המקור להשגת אבק השריפה היה ה"פולווראום", המקום היחיד באוניון שהייתה בו גישה אל אבק השריפה.
החדר היה קטן, מסודר וסגור, שרק מנהל העבודה הגרמני ואסירות שעבדו בו הורשו להיכנס אליו. העדויות על מספרן ושמותיהן של נשים שעבדו בו חלקיות ואף סותרות. אך, עולה מהן שב"פולווראום" עבדו שמונה או תשע נשים קבועות ביניהן אסתר וייסבלום, רוז'ה רוברטה, רוז מת', רגינה ספירשטיין אלה גרטנר, הדסה זלוטניצקה, מרתה בינדיגר, גניה פישר, אינגה פרנק ואילזה ואנטיצ'קה.
גנבת אבק השריפה והוצאתו מחדר היו כרוכות בקשיים רבים, משום שאבק השריפה נשקל בדייקנות. לדברי רוז מת':
"שלושתנו יכולנו לאסוף כשתי כפיות מדי יום" אך, וייסבלום הציעה "לגנוב את אבק השריפה ישירות מתוך הכספת חסינת האש שבה אוחסן, כאשר המנהל השאיר את המפתחות על השולחן או שכח לנעול את הכספת".
העובדות ב"פולווראום" עברו חיפוש גופני, ולכן הן הוציאו את אבק שריפה מין החדר בעורמה. הילמן העמידה פנים כי הוטל עליה לפנות את פחי אשפה במפעל. פעם אחת ביום הייתה נגשת גם ל"פולווראום" ומקבלת מאחותה קופסה מלאה באשפה כדי לרוקנה בפח. אסתר וייסבלום החביאה בה כמויות זעירות של אבק שריפה עטופות בפיסות בד וקשורות בחוט. זה היה האות לאלה גרטנר ולפגוש אותי בשירותים שם חילקנו בינינו את אבק השריפה, במהלך התקוממות הצליחו האסירים להרוג ארבעה אנשי אס אס ולפוצץ את גג קרמטוריום III.
בספטמבר 1944, 200 אנשי הזונדרקומנדו נרצחו. שאר אנשי הזונדרקומנדו ידעו שגורלם זהה. הם החליטו להתקומם וב-7 באוקטובר 1944 והשתמשו באבק השריפה כדי לפוצץ את הקרמטוריום הרביעי בבירקנאו, הן פרצו את גדרות המחנה, ופתחו במנוסה.
התקוממות דוכאה באותו היום וכל המתמרדים נהרגו. שלטונות המחנה חקרו את מקרה המרד, והם חשפו שאבק שריפה שפוצץ את הקרמטוריום נמצא בבית החורשת לתחמושת "אוניון" הסמוך.
חקירות שערכו הגרמנים לאחר דיכוי המרד הובילו לארבע אסירות יהודיות: אלה גרטנר אסתר וייסבלום רגינה ספירשטיין ורוזה רובוטה, הן נעצרו ועונו בעוון תפקידן במרד. למרות חקירות רבות ועינויים קשים הן לא הסגירו פרטים על משתתפים נוספים בהתקוממות.
אנה היילמן שהייתה עדה לתלייה של אסתר וייסבלום מספרת: "הייתי היסטרית לאחר מה שקרה לאסטושיה (אסתר) ורק הודות לעזרתן של מרתה והבנות האחרות הצלחתי להחזיק מעמד, אסטושיה הייתה נתונה באותם ימים לחקירתיהם האכזרית של אנשי "המחלקה הפולטית" (הגסטפו) באושוויץ, והיה ברור שגורלה נחרץ".