stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חשיפה עצמית בטיפול
שימוש בחשיפה עצמית ככלי התערבות

חשיפה עצמית יכולה לסייע ליצירת אינטימיות כשהיא מבוססת על אמון ורצון לקרבה. עם זאת, היא עלולה להרחיק אם היא נעשית בצורה הגנתית או חושפנית יתר על המידה. שמירה יתרה על פרטיות עלולה להצביע על צורך לשמור על עצמי שברירי, העלמת המודע או הלא מודע, עוינות או בושה, ויכולה ליצור תחושת בדידות.
חשיפה עצמית מועילה יותר כשהיא קשורה במישרין לתהליך הטיפולי מאשר לחייו הפרטיים של המטפל, ובכל מקרה עליה לענות על האינטרסים של המטופל.
אינטרסים אלו יכולים להיות, למשל, צורך ביצירת נפרדות בתהליך של ספרציה-אינדיבידואציה, צורך באתגור ההגנות הנרקיסיסטיות או צורך ביצירת מודל תקין למערכת יחסים.
למשל, כדי להיות זמין למטופל יכול המטפל לחשוף רגשות אל המטופל ואף להתייחס לחותם שמשאיר המטופל על המטפל.
הקושי המרכזי של מטפל לחשוף את הסובייקטיביות שלו נובעת מהצורך לוותר על האנונימיות המסורתית. העיסוק בסובייקטיביות של המטפל מתאים לחלק מהתהליך הטיפולי, אך לעיתים עיסוק זה נחווה כפולשני ומפריע. עיסוק יתר במטפל עשוי להפריע למטופל לשים את המטפל ברקע ולהתענג על החוויה של להיות לבד בנוכחות המטפל.
האיזון בין התמקדות במטופל ובין התבוננות בסובייקטיביות של המטפל דומה לרעיון המרחב המעברי של ויניקוט, שמבקש ליצור תחום ביניים בין דמיון למציאות, פנים לחוץ, ובהקבלה, בין ההסתכלות פנימה למבט אל האחר. איזון זה משתנה ממטופל למטופל ואף משתנה לאורך תהליך טיפולי של מטופל מסוים.
כיוון שחשיפה עצמית קיימת ללא אפשרות להימנע ממנה, קיימת מחלוקת לגבי מינון החשיפה והכוונה שמאחוריה.
נטען כי הדגש שיש לשים כשעוסקים בחשיפה עצמית אינו בחשיפה עצמה, אלא בחוויה של המטופל את הסובייקטיביות של המטפל. ביטוי התפיסה של המטופל את המטפל הופך את המטפל לסובייקט נפרד בנפשו של המטופל.
מטופלים רבים מבקרים עצמם על האופן בו הם תופסים את האחר, ולכן הם מבטלים תפיסה זו או נמצאים בערפל לגבי היחסים שלהם עם האחר. לכן, הרשות לעסוק בכך בטיפול חיונית להצלחתו.
עם זאת, חשיפת הרגשות של המטפל כלפי המטופל אינה נתפסת על פי חלק מהתאורטיקנים כמיטיבה עם התהליך הטיפולי, ועלולה לפגוע בתפיסה של תפקיד המטפל.
חשיפה עצמית כהיבט של גבולות בטיפול

הגבולות של היחסים הטיפוליים מתייחסים למגע, למרחב אישי, למקום ולזמן, לתשלום על הטיפול, לקבלת מתנות ולנתינתן, וכן לחשיפה העצמית. כמו בהיבטים האחרים, גם גבולות ברורים של החשיפה העצמית הם מהותיים ביחסים הטיפוליים, והתאמתם לצורכי המטופל מבחינת מינון ועיתוי משמעותית להצלחת התהליך. גם הימנעות מחשיפה עצמית שמונעת מהפחד להפר את הגבולות יכולה ליצור סביבה טיפולית סטרילית, ואף עלולה להסב נזק ליחסים הטיפוליים ולמטופל עצמו.
ההתנהלות מול הגבולות הטיפוליים, ובהם החשיפה העצמית, תלויים בגורמים שונים שיש להתחשב בהם לפני קבלת החלטה ויש לה השפעה מכרעת על התהליך הטיפולי, היחסים הטיפוליים והצלחת הטיפול. חשיפה עצמית לא יכולה להיות מזיקה, נצלנית, או שלא תעמוד בסטנדרטים מקצועיים. יש לבחון את הכוונות של החשיפה ולראות אם מטרותיה תואמות למטרות הטיפול שהוסכמו בתחילת התהליך. המטפל נדרש להימנע ממניעים אישיים או ממענה לצרכים האישיים של המטפל. המטפל צריך לשקול בכובד ראש את הצרכים הייחודיים של כל מטופל, ואת ההיסטוריה האישית והטיפולית שלו, בידיעה שכל מטופל יכול להגיב בצורה שונה לפעולה או מחווה של המטפל.
כדי להחליט אם חשיפה עצמית היא מקובלת או מסייעת למטופל, נטען כי המטפל צריך לשאול את עצמו מספר שאלות המבוססות על כללי האתיקה של המטפלים:
האם כשאשתף מידע זה עם המטופל הוא יוכל להרוויח מכך, או שאולי שיתופו יוביל לנזק או לניצול של המטופל?
האם החשיפה העצמית תואמת את המטרות הטיפוליות שהוגדרו יחד עם המטופל ואת הסטנדרטים המקצועיים?
האם הדבר יקדם כנות ויושר מול המטופל?
האם אני פועל מול מטופל זה בשונה ממטופלים אחרים ומדוע?
באילו היבטים שונה המטופל (מגדר, זהות מגדרית, גיל, גזע, מוצא, תרבות, מצב כלכלי, נכות, שפה וכדומה), וכיצד היבטים אלו ישפיעו על התפיסה שלו את החשיפה העצמית?
חשיפה עצמית כהיבט של העברה נגדית > דוגמה

מצב בו מטפל איחר לפגישתו עם מטופל ונתקל במטופל כועס: האם הוא נדרש לחשוף את ההעברה הנגדית, את מחשבותיו על הסיבות הסמויות מאחורי האיחור? האם הוא נדרש לחשוף את הסיבות האובייקטיביות לאיחורו?
תפיסה שמרנית של ההעברה הנגדית מניחה כי כל חשיפה תסכל את גילוי התחושות האמיתיות שהתעוררו אצל המטופל אל מול איחורו של המטפל ולכן חקירתן תינזק. מטפלים בגישות אחרות שבוחרים לחשוף את ההעברה הנגדית שהביאה אותם לאחר, יכולים לקדם זיהוי של תבניות יחסים קודמות. למשל, אם האיחור הוא תגובת נגד לא-מודעת לכעס של המטפל אל מול איחורים חוזרים של המטופל, חשיפה זו יכולה לקדם גילוי של מאבקי כוח במשפחתו של המטופל או של הבטחות שלמימושן מחכים לשווא. גילוי זה יוכל להסביר את דפוסי מעורבותו של המטופל במערכות יחסים שונות.
לפי התפיסה השמרנית, חשיפת הסיבות האובייקטיביות לאיחור תמנע גם היא את ההעברה של המטופל. היא תעצור אותו מלפתח העברה, כמו למשל פנטזיה על הסיבות לאיחורו של המטפל. אך יש הטוענים כי העברה זאת לא תסוכל בכל מקרה, והמציאות האובייקטיבית תסייע למטופל להכיר מהר יותר ביחסי ההעברה שהוא מפתח מול המטפל, שמצביעות על תבניות מיחסים קודמים.
הגישה ההתייחסותית רואה את החוויה של כל אדם נבנית על פי תבניות של יחסים קודמים, וחשיפתן יכולה להעמיק את הבנת המטופל ולקדם את התהליך הטיפולי.
הגורמים המשפיעים על החלטות בנוגע לחשיפה עצמית

כדי לבצע חשיפה עצמית מותאמת, יש למקם את הגבולות באופן תואם לאינטרס של המטופל. ההקשר הוא משמעותי, וצריך להתאים למטפל ולמטופל. גישתו המקצועית של המטפל ותפיסת עולמו, עברו והעדפתו, ישפיעו על ההחלטה, כמו גם שיקולים הקשורים למטופל כמו תרבות, גזע, מוצא אתני, מגדר, נטייה מינית, בריאותו הנפשית, צרכיו הטיפוליים, העדפותיו, ציפיותיו וגורמים אחרים. כמו כן יש לשקול את השפעת טיב הקשר הטיפולי.
הגורמים המשפיעים על החלטות בנוגע לחשיפה עצמית > גישה תאורטית

גישתו התאורטית של המטפל משפיעה באופן ישיר על תפיסתו את הגבולות הטיפוליים. מטפלים פסיכודינמיים או פסיכואנליטיים נזהרים יותר בנוגע לגבולות כמו חשיפה עצמית, יחסית למטפלים מגישות תאורטיות אחרות, בשל תפיסתה כגורם שעלול לסכן את יחסי ההעברה. עם זאת, יש תהליך של שינוי גם בתפיסתם של מטפלים פסיכודינמיים בעניין זה. מטפלים בגישה הפמיניסטית, ההומניסטית, האקזיסצטניאליסטית והמטפלים הקבוצתיים, משתמשים בחשיפה עצמית ככלי לקידום הברית הטיפולית וטיפוח יחסים שוויוניים ואיכותיים יותר. למשל, מטפלים התנהגותיים-קוגניטיביים רואים בחשיפה העצמית כלי להאנשת היחסים הטיפוליים וליצירת אווירה חמה יותר בלי להפריע לטיפול, וככלי לדוגמה אישית ונרמול חוויית המטופל. מטפלים הומניסטים רואים בחשיפה עצמית כלי מרפא וכחלק בלתי נפרד מהגישה הטיפולית. מנקודת מבט של גישות פמיניסטיות, החשיפה העצמית מעודדת הדדיות, שוויון, אותנטיות וכנות ביחסים הטיפוליים.
הגורמים המשפיעים על החלטות בנוגע לחשיפה עצמית > שיקולים תרבותיים

לרבים מהמטופלים, חשיפה עצמית של המטפל היא גורם חשוב ביצירת ברית טיפולית ואמון בקשר. הימנעות ממנה יכולה ליצור תחושה של ניכור. הקפדה יתרה על הגבולות ללא התחשבות בתכונות ובצרכים הייחודיים של המטופל יכולה לגרום לחוויה של דיכוי ובושה, בעיקר למטופלים עם היסטוריה של אפליה או בושה. השימוש בחשיפה עצמית מעצים מטופלים המחזיקים בשונות בולטת או שנדחקו לשוליים.
בתרבויות מסוימות הסירוב של המטפל לחשוף מידע יכול להיתפס כהתנגדות וריחוק, ואילו בתרבויות אחרות החשיפה עצמה יכולה להיתפס כפולשנית ולא מקצועית. לכן היבט מהותי שיאפשר למטפל לטפל באופן אפקטיבי ואתי, הוא היכרות עם הרקע של כל מטופל, ההבדלים הבין-תרבותיים, ובתוכם גם התפיסה הייחודית של חשיפה עצמית, כמו גם גבולות אחרים.
הגורמים המשפיעים על החלטות בנוגע לחשיפה עצמית > העדפות המטפל והמטופל

בשימוש בחשיפה עצמית יש היבטים מקצועיים רבים, אך עם זאת, יש משמעות גם לכך שהמטפל יחוש נוח מול חשיפה זו. לדוגמה, העובדה שמטופל שואל שאלה את המטפל על חייו הפרטיים אינה מחייבת את המטפל לענות על כך. שאלות המטופל יכולות להחוות פולשניות או לא מתאימות. יש מקום לשקול את ההשפעה של החשיפה העצמית על המטופל, אך גם על הנוחות של המטפל.
יש לשקול גם את נוחותו של המטופל, שיש לו הזכות לסרב לקבל את המידע. המטופל יכול לחוות את החשיפה העצמית, גם אם היא באה לטובתו, כהסטת מרכז הדיון אל המטפל ואל הנושאים בו האחרון רוצה לדון, במקום התכנים שמביא המטופל. לכן יש לתת למטופל את הכוח להחליט אם חשיפה עצמית היא במקומה.
עם זאת, לעיתים חוסר הרצון של המטופל שהמטפל יחשוף בפניו את חייו האישיים עלול לנבוע מפנטזיה בה הוא תופס את המטפל כ"כל-יודע" וכל-יכול, או מצורך לשמר אותו כגורם שאינו מושפע מהחיים עצמם, אפילו כזה שלא יכול למות. סביב ההצעה לחשיפה עצמית, יכולה הפנטזיה להתבהר ולחשוף היבט חשוב בנפשו של המטופל.
הגורמים המשפיעים על החלטות בנוגע לחשיפה עצמית > רלוונטיות קלינית ובריאות המטפל

הצרכים של המטופל הם גורם מרכזי בהחלטות המטפל. חשיפה עצמית לא יכולה לנבוע מהצורך של המטפל בקרבה למטופל או בצורך שלו לשתף בחוויותיו. למעשה, אירועים כאלו יכולים להצביע על תחושות מתח או שחיקה של המטפל שאינן מטופלות. היעדר ייעוץ, הדרכה, טיפול או אמצעים אחרים שיסייעו למטפל, עלולים להוביל לאיבוד אובייקטיביות והעדר שיפוט, ולבסוף לחיפוש מענה אצל המטופל. מטפלים צריכים להיות ערים לאפשרות זו ולהשתמש באמצעים שונים לטפל בבריאותם הנפשית, כדי להימנע מניהול לא תקין של גבולות הטיפול, וביניהם תחום החשיפה העצמית.
הסכנה שבחשיפה עצמית

העיסוק בסובייקטיביות של המטפל מתאימה לחלק מהתהליך הטיפולי, אך לעיתים עיסוק זה נחווה כפולשני ומפריע. עיסוק יתר במטפל מפריע למטופל לשים את המטפל ברקע וליהנות מהחוויה של להיות לבד בנוכחות המטפל.
ארון מתריע ממצב בו מטפל עושה זאת כדי ליצור את הנפרדות שלו, וכך משתמש במטופל כאובייקט. מטפל המבליט את הסובייקטיביות שלו על חשבון זו של המטופל אינו אינטרסובייקטיבי, אלא יוצר יחסי אובייקט-סובייקט הפוכים בכיוונם.
הטיפול צריך להתמקד בחוויה של המטופל ולא בזו של המטפל. שיחה על עולמו של המטפל (עולמו החיצוני כמו גם הפנימי), עלולה להסיט את השיח הטיפולי ממשמעות היחסים הטיפוליים עבור המטופל.
כמו כן, אסור שרגשות המטפל יקבלו התייחסות של אמת בלתי ניתנת לערעור או חוכמה נבואית, כיוון שגם יכולתו של המטפל להבין את עצמו היא מוגבלת.
חשיפת תכנים אישיים של המטפל עלולה להביא לתוצאות לא רצויות כמו עידוד הכרת תודה אצל המטופל, יצירת חרדה שתחסום העמקה בתכנים או התכנסות של המטופל לצורך שמירה על עצמו.
חשיפת החוויה של המטפל עלולה להעלות הגנות לא מודעות אצל המטפל שמקשות על חקירה אמיתית של תפיסת המטופל את המטפל, למשל במצב בו החשיפה היא מעשה של וידוי שנועד לשחרר מאשמה שעולה אצל המטפל נוכח רגשותיו; לכן חקירת התפיסה של המטופל כמוקד בשיח הטיפולי היא מהותית.
חשיפת הרגשות של המטפל כלפי המטופל אינה נתפסת על פי חלק מהתאורטיקנים כמיטיבה עם התהליך הטיפולי, ועלולה לפגוע בתפיסה של תפקיד המטפל.
באופן טבעי מתעוררים אצל המטפל צורך אנושי בקשר, באיזון רגשי, בכבוד עצמי וכבוד מאחרים, צורך בהערכה עצמית, ביטחון וכדומה. התהליך הטיפולי יוצר היקשרות אינטימית ומעלה צרכים נרקיסיסטים. כל אלו עלולים לדרבן לחשיפה עצמית שלא לטובת המטופל. באופן דומה, צרכים נרקיסיסטים אחרים עלולים להביא להימנעות מחשיפה כזו, כמו הצורך לשמר דימוי כוזב (למשל דימוי שמשרת אידיאליזציה), הימנעות מחשיפה שתהפוך את המטפל לפגיע רגשית, אשמה, בושה או צורך בכוח.
לאור ההבנה את צרכיו של המטפל, חשיפה עצמית לא יכולה להיות מזיקה, נצלנית או שלא תעמוד בסטנדרטים מקצועיים. לצורך כך המטפל צריך לשקול בכובד ראש את הצרכים הייחודיים של כל מטופל, ואת ההיסטוריה האישית והטיפולית שלו, בידיעה שכל מטופל יכול להגיב בצורה שונה לפעולה או מחווה של המטפל. אפילו כאשר המטפל פועל במחשבה תחילה והתחשבות במאפיינים ובנסיבות של המטופל, בהבדלים הבין אישיים שלו, יש חשיבות להערכה מחדש של ההשפעה של מעשי המטפל. לשם כך המטפל צריך לפעול על פי כללי האתיקה וההתנהגות, הקווים המנחים והחוקים והתקנות הנהוגים. כשיש ספק, נדרש המטפל להתייעץ לגבי הדברים בהדרכת עמיתים בעלי ניסיון או בוועדות אתיקה.
ראו גם

התערבות טיפולית
גבולות בטיפול
חוזה טיפולי
יהדות גואם

יהדות גואם היא הקהילה היהודית בגואם, טריטוריה של ארצות הברית במערב האוקיינוס השקט. פעילותה קיימת לפחות מ-1899. והיא הגיעה לשיא בתקופת מלחמת העולם השנייה. יהודים המשיכו לגור בה מאז, אם כי בנוכחות מצומצמת יותר. נכון לשנת 2009 נמצאים בגואם כ-150 יהודים, מתוכם כשליש פעילים מבחינה דתית.
היסטוריה

בסוף המאה ה-19, המושבה הספרדית גואם נכבשה - כחלק מהמלחמה הספרדית-אמריקאית - על ידי ארצות הברית וסופחה אליה. בשנת 1899, שנה לאחר הסיפוח, שימש קצין הצי היהודי אדוארד ד' טאוסיג כמושל גואם. הוא היה הקצין האמריקאי הראשון שכיהן בתפקיד זה. במהלך כהונתו הקצרה ביצע טאוסיג מספר פעולות, ביניהן הקמת ממשלה מקומית המורכבת מילידים בני הצ'מורו.
ב-1941 הובסה ארצות הברית בקרב על גואם על ידי האימפריה היפנית, אולם ב-1944 כוחות אמריקאים כבשו מחדש את גואם. בעקבות זאת, נפרסו כמויות גדולות של כוחות צבאיים באזור - בין אם מהצבא, חיל הים או זרועות אחרות. חלק מהצוותים שנפרסו היו ממוצא יהודי, חילוני ודתי כאחד. דוגמה אחת לכך הייתה סגן מרים מילר, מחיל האחיות של הצי של ארצות הברית שסייעה לחיילים שנפצעו ברחבי האוקיינוס השקט.
מספר עובדים יהודים בגואם היו פעילים פוליטית. הם הקימו את האגודה הציונית של גואם. האגודה הוציאה לחבריה עיתון במימאוגרפיה, ופרסמה את פעילותה בפרסומים צבאיים רגילים. בספרו "The Jews' Secret Fleet", מתאר הסופר מורי גרינפילד את השתתפותם של מלחים מצפון אמריקה בהעפלה, ומציין כיצד אדם אחד בא במגע עם המבצע החשאי באמצעות עלון לאנשי שירות יהודים בעת שהוצב בגואם.
בשנת 1945, 1,500 אנשי שירות חגגו את ראש השנה בגואם, בהאנגר בואינג B-29 סופרפורטרס שהוסב לשם כך על ידי אנשי חיל האוויר העשרים לא יהודים. ההאנגר צויד במושבים, דוכן, ארון קודש, תאורה מיוחדת ומערכות כריזה. כמו כן הודפס ספר תפילה למזכרת. דוד א' צדרבוים ניהל את הטקס, בעוד אחרים הובילו את המקהלה ותקעו בשופר.
פעם היה קיים בית כנסת יהודי בגואם. אולם הוא נהרס בשנת 1962, במהלך סופת טייפון חזקה במיוחד. למרות זאת, חברי הקהילה המשיכו להתאסף. בשנת 1976 הוקדשה קפלה צבאית לשימושם של היהודים על ידי הצי וחיל האוויר האמריקאי. הפעילות הדתית נמשכה גם במאה ה-21, ויהודים יוצגו בוועדה הבין-דתית של גואם שהחלה את פעילותה ב-2005 מדי פעם, רבנים מניו יורק מגיעים לעזור לקהילה היהודית בגואם עם פעילויות כדוגמת בר ובת מצווה.
ראו גם

יהדות ארצות הברית
הערות שוליים

↑  גואם, באתר היהודים היו כאן
↑  לוינגר, לי (2007). היסטוריה של היהודים בארצות הברית. p. 342. ISBN 978-1-4344-8698-1.
↑  רוג'רס, רוברט פ (1995). נחלת הגורל: היסטוריה של גואם. p. 116. ISBN 978-0-8248-1678-0.
↑  נשים בצבא: בפרספקטיבה יהודית. 1975. pp. 19–20.
↑  גרינפילד, מורי (2010). הצי הסודי של היהודים: הסיפור שלא סופר על מתנדבים בצפון אמריקה שניפצו את המצור הבריטי. הוצאת גפן. p. 41. ISBN 978-965-229-517-0.
↑  "1,500 אנשי תעופה יהודים בארה"ב מקיימים את ראש השנה בגואם; הדפס ספר תפילה מיוחד". סוכנות הידיעות היהודית. 10 בספטמבר 1945. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  וולקר, לני. "צויין יום התפילה הלאומי".
טורניר אליפות המכללות בכדורסל

| --- | --- |

 ענף:  כדורסל
 תאריך ייסוד:  1939
 ארגון מפעיל:  NCAA 
 מספר מתמודדים:  68
 מדינות משתתפות:  ארצות הברית ארצות הברית
 זוכה:  אוניברסיטת קונטיקט (גברים) אוניברסיטת קרוליינה הדרומית (נשים)
 הכי הרבה זכיות:  גברים:אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (11)   נשים: אוניברסיטת קונטיקט (11)
 אתר רשמי
 
טורניר אליפות המכללות בכדורסל הוא האליפות הלאומית של כדורסל המכללות בארצות הברית. הטורניר, המתקיים במשך 3 שבועות מאמצע מרץ עד תחילת אפריל וידוע בכינוי "השיגעון של מרץ" (March Madness), הוא אחד מהאירועים החשובים בלוח השנה של הספורט האמריקאי. הטורניר מגיע לאחוזי רייטינג ולרמת עניין גבוהים מאלה של ליגת ה-NBA ומשחקיו משודרים ברשתות הטלוויזיה הארציות. כיום רשת CBS היא בעלת הזיכיון לטורניר הגברים ו-ESPN משדרת את טורניר הנשים.
למעשה, קיימים מספר טורנירים של אליפויות כדורסל מכללות. ערך זה עוסק בטורנירים של מכללות הדרגה הראשונה של ההתאחדות הלאומית של ספורט הקולג'ים (National Collegiate Athletic Association, בראשי תיבות NCAA). בנוסף אליהם מתקיימים טורניר ההזמנה הלאומי (NIT), והטורנירים למכללות מדרגה שנייה ושלישית, כולם באותה תקופה.
אם לא צוין אחרת, הדברים מתייחסים במידה שווה לגברים ונשים.
לקראת הטורניר > העונה הסדירה

בדרגה הראשונה (מתוך 3) של NCAA משתתפות בעונת 2006-07 334 מכללות בכדורסל לגברים ומספר דומה של מכללות בכדורסל לנשים. הרוב המכריע של המכללות משתייכות לאחת מ-31 קונפרנס (ליגות). העונה הסדירה של כדורסל המכללות, אשר מתחילה בנובמבר ומסתיימת בסוף פברואר או תחילת מרץ, כוללת בדרך כלל בחלקה הראשון משחקים בין מכללות מליגות שונות, ובחלקה השני משחקים בין המכללות באותן ליגות. בסיום העונה הסדירה נקבעת האלופה של העונה הסדירה בכל ליגה. אלופת העונה הסדירה זכאית להשתתף בטורניר ההזמנה הלאומי (National Invitation Tournament, ראשי תבות NIT), שהוא הטורניר השני בחשיבותו בכדורסל מכללות, במקרה שהיא לא משתתפת באליפות ה-NCAA.
לקראת הטורניר > טורנירי הליגות

בכל הליגות פרט לאחת, נערך לאחר סיום העונה הרגילה טורניר אליפות הליגה, ובו מוכתרת אלופת הליגה, אשר משתתפת אוטומטית בטורניר אליפות ה-NCAA. באייוי ליג (ליגת הקיסוס) של האוניברסיטאות הוותיקות בצפון מזרח ארצות הברית (הרווארד, ייל, פרינסטון ועוד) לא נערך טורניר כזה, ולכן אלופת העונה הסדירה משתתפת אוטומטית באליפות NCAA.
הטורנירים בליגות השונות נערכים במשך כ-10 ימים, עד יום א' השני בחודש מרץ. אצל הגברים, מתקיימים תחילה הטורנירים של הליגות החלשות והבינוניות,  והליגות החזקות, הכוללות את ביג איסט, ביג טן, אטלנטיק קוסט (ACC), סאותאיסטרן (SEC), ביג 12 ופסיפיק טן, מכתירות את האלופות שלהן בסוף השבוע השני של מרץ. אצל הנשים ברוב הליגות החזקות נערכים הטורנירים כבר בסוף השבוע הראשון או תחילת השבוע השני של מרץ. במשך 9 ימים, מהשבת הראשונה עד יום א' השני במרץ, מתקיימים כל יום מספר משחקי גמר, כאשר היום העמוס ביותר הוא השבת השנייה.
תקופה זו מכונה בסלנג הספורטיבי בארצות הברית "שבוע האליפויות" (Championships Week) ומהווה "מתאבן" לקראת האליפות הארצית. תוצאות הטורנירים קובעות ישירות כמחצית מהמשתתפות בטורניר ה-NCAA ומשפיעות במידה רבה גם על בחירת יתר המשתתפות.
לקראת הטורניר > בחירת המשתתפות באליפות המכללות

כאמור, 30 אלופות הטורנירים בליגות השונות ואלופת העונה הסדירה של האייוי ליג משתתפות אוטומטית באליפות הארצית. שאר המשתתפות - 37 בטורניר הגברים ו-33 אצל הנשים - נבחרות על ידי ועדות מיוחדות של NCAA (יש ועדות נפרדות לטורנירי הגברים והנשים, והן מורכבות מנשיאי קונפרנס ומנהלי ספורט במכללות), אשר גם מדרגות את המכללות ועורכות את שיבוץ המשחקים. הוועדות האלה צריכות לבחור את המכללות הטובות ביותר אשר לא זכו באליפויות הליגות, ורובן המכריע מגיע מ-6 הליגות הגדולות אשר זוכות בדרך כלל ל-4-6 נציגות ולעיתים אפילו יותר. ליגות הנחשבות לבינוניות-חזקות (Mid-Major) עשויות לקבל נציגה אחת או שתיים בנוסף לאלופה, והליגות החלשות זוכות לנציגה נוספת בטורניר לעיתים רחוקות, אם בכלל, והאלופות שלהן שנכנסות אוטומטית מדורגות לרוב במקומות הנמוכים (13-16).
ביום א' השני במרץ, לאחר סיום כל טורנירי הליגות, מפרסמת הוועדה את רשימת המשתתפות בטורניר אליפות הגברים ואת תוכנית המשחקים. יום זה זכה לכינוי "סלקשן סאנדיי" (Selection Sunday). למחרת, ביום ב', מתפרסמת תוכנית הטורניר של הנשים. לקראת "יום הבחירה" נוהגים פרשנים ואוהדים של כדורסל המכללות לנסות לנחש מי יהיו המכללות שייכנסו לטורניר ובאיזה מקום הן ידורגו. פרסום התוכנית מעורר תמיד ויכוחים רבים ותגובות של המאושרים והמאוכזבים, ומתחילות הספקולציות לקראת פתיחת הטורנירים.
מבנה הטורניר > סיבוב מוקדם

בטורניר הגברים משתתפות (מאז שנת 2011) 68 קבוצות. שמונה קבוצות מתמודדות בסיבוב מוקדם על העלייה לסיבוב הראשון, שבו משתתפות 64 קבוצות. בטורניר הנשים משתתפות 64 קבוצות ואין צורך בסיבוב מוקדם.
מבנה הטורניר > סיבוב ראשון ושני

משחקי הסיבוב הראשון והשני של הגברים נערכים ב-8 מקומות שונים. בכל מקום נערכים 4 משחקים בסיבוב הראשון ו-2 בסיבוב השני. הסיבוב הראשון מתקיים בימים חמישי ושישי והסיבוב השני בימים שבת וראשון בשבוע השלישי של מרץ.
אצל הנשים הסיבוב הראשון והשני נערכים ב-16 מקומות, כאשר הסיבוב הראשון בימים שבת וראשון והסיבוב השני בימים שני ושלישי.
שיבוץ הקבוצות בסיבוב הראשון נעשה בסדר הבא: בכל אזור משחקת המדורגת הראשונה נגד המדורגת 16, מדורגת 2 נגד 15, 3 נגד 14, 4 נגד 13, 5 נגד 12, 6 נגד 11, 7 נגד 10, 8 נגד 9. בסיבוב השני המנצחת בין 1 ו-16 משחקת נגד 8 או 9, 2 או 15 נגד 7 או 10, 3 או 14 נגד 6 או 11, 4 או 13 נגד 5 או 12.
מבנה הטורניר > סיבוב שלישי ורביעי

בסיבוב השלישי, המכונה Sweet Sixteen, משחקות 16 קבוצות ב-4 מקומות. המנצחות בסיבוב הזה מעפילות לשלב ה-Elite Eight, ממנו עולות המנצחות לפיינל פור.
שלב ה-Sweet Sixteen של הגברים מתקיים בימים חמישי וששי בשבוע הרביעי של מרץ, ה-Elite Eight נערך בימים שבת וראשון. הנשים משחקות את שלב הסוויט סיקסטין בימים שבת וראשון והאליט אייט בימים שני ושלישי.
מבנה הטורניר > פיינל פור

בשלב הגמר של הטורניר משתתפות ארבע נבחרות, ולכן הוא נקרא בשם Final Four. בטורניר הגברים מתקיימים משחקי חצי הגמר בשבת הראשונה של חודש אפריל ומשחק הגמר יומיים אחר כך, ביום שני. בטורניר הנשים חצי הגמר מתקיים ביום ראשון והגמר ביום שלישי.
טורניר הגברים > הקבוצות הזוכות

| קבוצה | זכיות | שנות זכייה |
| --- | --- | --- |
| אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס | 11 | 1964, 1965, 1967, 1968, 1969, 1970, 1971, 1972, 1973, 1975, 1995 |
| אוניברסיטת קנטקי | 8 | 1948, 1949, 1951, 1958, 1978, 1996, 1998, 2012 |
| אוניברסיטת קרוליינה הצפונית | 6 | 1957, 1982, 1993, 2005, 2009, 2017 |
| אוניברסיטת קונטיקט | 6 | 1999, 2004, 2011, 2014, 2023, 2024 |
| אוניברסיטת דיוק | 5 | 1991, 1992, 2001, 2010, 2015 |
| אוניברסיטת אינדיאנה | 5 | 1940, 1953, 1976, 1981, 1987 |
| אוניברסיטת קנזס | 4 | 1952, 1988, 2008, 2022 |
| אוניברסיטת וילאנובה | 3 | 1985, 2016, 2018 |
| אוניברסיטת לואיוויל | 2 | 1980, 1986, 2013 |
| אוניברסיטת פלורידה | 2 | 2006, 2007 |
| אוניברסיטת המדינה של מישיגן | 2 | 1979, 2000 |
| אוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית | 2 | 1974, 1983 |
| אוניברסיטת סינסינטי | 2 | 1961, 1962 |
| אוניברסיטת סן פרנסיסקו | 2 | 1955, 1956 |
| אוניברסיטת המדינה של אוקלהומה | 2 | 1945, 1946 |
| אוניברסיטת ביילור | 1 | 2021 |
| אוניברסיטת וירג'יניה | 1 | 2019 |
| אוניברסיטת סירקיוז | 1 | 2003 |
| אוניברסיטת מרילנד | 1 | 2002 |
| אוניברסיטת אריזונה | 1 | 1997 |
| אוניברסיטת ארקנסו | 1 | 1994 |
| אוניברסיטת נבדה בלאס וגאס | 1 | 1990 |
| אוניברסיטת מישיגן | 1 | 1989 |
| אוניברסיטת ג'ורג'טאון | 1 | 1984 |
| אוניברסיטת מרקט | 1 | 1977 |
| מכללת טקסס המערבית | 1 | 1966 |
| אוניברסיטת לויולה בשיקגו | 1 | 1963 |
| אוניברסיטת המדינה של אוהיו | 1 | 1960 |
| אוניברסיטת קליפורניה | 1 | 1959 |
| אוניברסיטת לה סאל | 1 | 1954 |
| הסיטי קולג' של ניו יורק | 1 | 1950 |
| אוניברסיטת הולי קרוס | 1 | 1947 |
| אוניברסיטת יוטה | 1 | 1944 |
| אוניברסיטת ויומינג | 1 | 1943 |
| אוניברסיטת סטנפורד | 1 | 1942 |
| אוניברסיטת ויסקונסין | 1 | 1941 |
| אוניברסיטת אורגון | 1 | 1939 |
1 2  הזכייה בטורניר 2013 נשללה על ידי ה-NCAA.
↑  טורניר 2020 בוטל עקב התפרצות נגיף הקורונה בארצות הברית.
טורניר הנשים > הקבוצות הזוכות

| קבוצה | זכיות | שנות זכייה |
| --- | --- | --- |
| אוניברסיטת קונטיקט | 11 | 1995, 2000, 2002, 2003, 2004, 2009, 2010, 2013, 2014, 2015, 2016 |
| אוניברסיטת טנסי | 8 | 1987, 1989, 1991,1996, 1997, 1998, 2007, 2008 |
| אוניברסיטת ביילור | 3 | 2005, 2012, 2019 |
| אוניברסיטת קרוליינה הדרומית | 3 | 2017, 2022, 2024 |
| אוניברסיטת נוטרדאם | 2 | 2001, 2018 |
| אוניברסיטת סטנפורד | 3 | 1990, 1992, 2021 |
| אוניברסיטת לואיזיאנה טק | 2 | 1982, 1988 |
| אוניברסיטת דרום קליפורניה | 2 | 1983, 1984 |
| אוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה | 1 | 2023 |
| אוניברסיטת טקסס A&M‏ | 1 | 2011 |
| אוניברסיטת מרילנד | 1 | 2006 |
| אוניברסיטת פרדו | 1 | 1999 |
| אוניברסיטת קרוליינה הצפונית | 1 | 1994 |
| אוניברסיטת טקסס טק | 1 | 1993 |
| אוניברסיטת טקסס | 1 | 1986 |
| אוניברסיטת אולד דומיניון | 1 | 1985 |
ראו גם

התאחדות כדורסל המכללות (רוסיה)
יחסי חוף השנהב – רוסיה

| יחסי חוף השנהב – רוסיה |
| --- | --- |
חוף השנהב: רוסיה


חוף השנהב: רוסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
322,463: 17,098,242
אוכלוסייה
32,128,398: 144,612,532
תמ"ג (במיליוני דולרים)
78,789: 2,021,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,452: 13,978
משטר
רפובליקה: רפובליקה פדרלית נשיאותית

יחסי חוף השנהב ורוסיה הם היחסים הדו-צדדיים בין חוף השנהב לרוסיה. רוסיה פועלת במשימות האו"ם כדי לעזור לתושבי חוף השנהב. העזרה נעשית לעיתים מהשגרירות הרוסית באביג'אן, אך נעשית גם מהשגרירות באקרה, גאנה. מנקודת מבט זו, רוסיה ראתה בתוצאות הפסגה יוצאת הדופן שנערכה בדקר, סנגל, של הקהילה הכלכלית עבור מדינות מערב אפריקה.
היסטוריה

יחסים דיפלומטיים בין המדינות כוננו ב-23 בינואר 1967. בשנת 1969 הם נותקו ביוזמת חוף השנהב, ובשנת 1986 הוחזרו לבקשתה.
לאחר התפרקות ברית המועצות, היחסים בין המדינות נעשו חזקים וידידותיים. מאז שרוסיה שלחה משלחות של האו"ם למדינה, היחסים התחזקו עוד יותר. עם זאת היה מתח ביחסים כאשר הובאו יהלומים לא מעובדים לרוסיה על ידי חוף השנהב. פעולה זו הייתה בניגוד לחוק, מאחר שחוף השנהב ביצעה הפרות זכויות אדם וסנקציות כספיות על אזרחיה. הגזירה היא מהלך סמלי עבור רוסיה, הידועה בסחר היהלומים הסודי ביותר שלה, והופכת אותה ליעד פופולרי ל"יהלומי דמים" ממדינות שנקרעו מלחמה כמו חוף השנהב וליבריה. רוסיה מילאה את חלקה במאבק נגד יהלומי הדמים על ידי כהונתה כיו"ר תהליך קימברלי עד שבוטסואנה מונתה לראשות הארגון בינואר 2006, וכיום היא יו"ר ועדת ההשתתפות בתהליך קימברלי.
יהלומי מאך

ירי סטטי של מנוע J58 בדחף מקסימלי. האזורים הזוהרים במרכז הסילון הם יהלומי מאך (יהלומי דחף).
יהלומי מאך (הידועים גם כיהלומי הלם או יהלומי דחף) הם דפוס הנראה לעין כתוצאה מגל עומד הנוצר בגזי הפליטה העל קוליים (רשף) במערכות הנעה כגון מנועים רקטיים ומנועי סילון
(בין היתר גם מנוע על-מגח סילוני, מנוע מגח סילון), כאשר הם פועלים בלחץ אטמוספירי.

היהלומים הנוצרים הם תוצאה של שדה זרימה מורכב והם נראים עקב השינויים החדים בצפיפות ובלחץ הנוצרים על ידי גלי הלם ניצבים.
יהלומי מאך נקראים על שם ארנסט מאך, הפיזיקאי הראשון שתיאר אותם.