stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ביהביוריזם
ביקורת על הביהביוריזם > הנחות סמויות

הפילוסוף ישעיהו ליבוביץ כפר ביכולתה של הפסיכולוגיה להשתייך למחקר הנעשה על פי המתודה המדעית, גם כאשר המחקר הוא של ההתנהגות בלבד ולא של הנפש.
יש סבורים, שאפשר ל"הציל" את "מדעיותה" של הפסיכולוגיה על ידי שחרורה מן הגורם "הפסיכי": פסיכולוגיה "מדעית" נמנעת מלהשתמש בקטגוריות המתייחסות לאיכויות, שאין האדם מכיר אותן אלא הכרה סובייקטיבית מתוך הסתכלות פנימית בעצמו, והיא מגדירה את עצמה כמחקר "התנהגות". התנהגותו של אדם שייכת ל"רשות-הרבים" של ההסתכלות, התצפית, הבדיקה האובייקטיבית והניסוי, ולא זו בלבד, אלא שהיא מתגלית בעובדות ובתופעות הניתנות למדידה. לפיכך נראית פסיכולוגיה כזאת כמקיימת את תנאי-היסוד של מחקר "מדעי" (במובנם של מדעי-הטבע).[...] אולם השוואה זו של הפסיכולוגיה למדעי-טבע מסוימים - או למדעי הטבע בשלב מסוים של התפתחותם - נראית מוטעית ומטעה.
התופעות התצפיתיות והניסוייות, המשמשות חומר למדעים הדסקריפטיביים (אסטרונומיה קינמאטית, כימיה קלאסית ודומיהן), הן-הן עצמן העובדות, שבהכללתן ובהסקת מסקנות מהן עוסק המדע, ואילו תופעה התנהגותית אינה נעשית עובדה מוגדרת אלא על סמך פרשנות, המניחה - מדעת או שלא מדעת - גורמים "פסיכיים", לא-תצפיתיים ולא-ניסויים, לתופעות אלו. קפלר יכול היה לנסח את חוקיו על-סמך השוואה ישירה של מהלכי נוגה, מאדים, צדק ושבתאי, שהרי מובטח היה שאלה הם תופעות שוות סטרוקטורה, הניתנות להכללה. לעומת זה אין אני יכול למיין את התופעות ההתנהגותיות של בני-אדם אלא על-סמך הנחת גורמים נפשיים סמויים המשותפים להן, ואילו התופעות כשהן-לעצמן אינן ניתנות להכללות ולגזירת חוקים מאחר שאיני יודע - למרות הדמיון שבתופעות - אם אמנם סטרוקטורה אחת להן. [...] לפיכך אף פסיכולוגיה התנהגותית, בסופו של דבר, תלויה בקטגוריות שאין למדעי-הטבע אחיזה בהן.
ראו גם

עיצוב התנהגות
התנהגות
הקהיה שיטתית
טיפול התנהגותי
התניה אופרנטית
התניה קלאסית
ניתוח התנהגות יישומי
פילוסופיה של הנפש
לקריאה נוספת

Frager, Robert, 1940-, Personality and personal growth, 6th ed, Upper Saddle River, N.J.: Pearson Prentice Hall, 2005
ביאורים

↑  רבים ממחקריו פורסמו בראשי תיבות שמו בּ.פֿ. סקינר.
↑  שחתם במאמריו בראשי התיבות ב.פ. סקינר.
נילי שופק

| --- | --- |
 ענף מדעי:  חקר המקרא 
 מקום לימודים:  בית הספר הריאלי העברי בחיפה  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מנחה לדוקטורט:  יעקב פולוצקי 
 
נילי שוּפַּק (שצ'ופק; בכתב לטיני: Shupak) היא פרופסור אמריטה בחוג למקרא של אוניברסיטת חיפה. תחום התמחותה העיקרי הוא המחקר ההשוואתי בין ארץ ישראל למצרים בתקופת המקרא, בייחוד בהיבטים של לשון, ספרות, תפיסות עולם ודעות ואמונות.
ביוגרפיה

נילי שופק היא בתם של אווה לבית נוס, שריד למשפחה שנספתה בשואה, ומרדכי שצ'ופק, מהנדס ראשי של "שיכון עובדים". היא בוגרת בית הספר הריאלי בחיפה, ושירתה בצבא כמורה מתנדבת ביישובי ספר. ב-1968 החלה את לימודיה לתואר הראשון באוניברסיטה העברית בחוגים ארכאולוגיה ומקרא, וב-1971 המשיכה את לימודיה לתואר השני בחוגים למקרא ולמצרית. השתתפה בחפירות הכותל הדרומי בראשותו של בנימין מזר ובחפירות פרהיסטוריות בואל קמוניקה שבאיטליה, וכן עבדה במוזיאון רוקפלר. בשנים 1978–1979 למדה, כבעלת מלגה של DAAD לקראת התואר דוקטור, במכון האגיפטולוגי של אוניברסיטת טובינגן שבגרמניה, בראשותו של פרופ' הלמוט ברונר. היא המשיכה את לימודי הדוקטור באוניברסיטה העברית בירושלים בהנחייתם של פרופ' מנחם הרן ופרופ' יעקב פולוצקי. התואר דוקטור הוענק לה ב-1984.
קריירה אקדמית

בשנים 1972– 1973 לימדה בחוג למקרא באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. מאז 1977 מלמדת בחוג למקרא באוניברסיטת חיפה, שם הקימה את החטיבה ללימודי מצרים העתיקה ועמדה בראשה כ-15 שנה. פרופ' שופק כיהנה בתפקיד ראש החוג למקרא שלוש פעמים, ולִמדה ושהתה כחוקר אורח באוניברסיטאות שונות מחוץ לישראל, ביניהן: Jewish Theological Seminary בניו יורק, וולפסון קולג' באוקספורד, החוג ללימודי שפות ותרבויות המזרח התיכון הקדום באוניברסיטת הרווארד בוסטון, אוניברסיטת טובינגן גרמניה, ועוד. כמו כן הוזמנה להרצות במעגל החוקרים של אוניברסיטת קולומביה בניו יורק, במכון למצרית של אוניברסיטת טובינגן, במחלקה לתאולוגיה של אוניברסיטת ריקיו בטוקיו, באוניברסיטת ג'ון הופקינס בבלטימור, במכון לאורינטאליה של אוניברסיטת ורשה, במרכז האקדמי הישראלי בקהיר ועוד. פרופ' שופק הייתה חברה בוועדות שונות לקידום הוראת התנ"ך בבתי הספר מטעם משרד החינוך, וכיהנה כיו"ר וכחברה בוועדות לאישור תוכניות לימודים במכללות מטעם המועצה להשכלה גבוהה. משנת 2000 היא חברה במערכת "בית מקרא", כתב עת לחקר המקרא ועולמו (בהוצאת מוסד ביאליק).
מחקר

נילי שופק פרסמה ספרים ומאמרים רבים העוסקים בתחומי המגע השונים בין ישראל למצרים, כפי שהם באים לביטוי במקרא ובחומר הרלוונטי בתעודות המצריות, אך היא מזוהה בראש ובראשונה עם חקר ספרות החוכמה המצרית והמקראית.
פרסומים בולטים > ספרים

Where Can Wisdom Be Found? The Sage's Language in the Bible and in Ancient Egyptian literature (Orbis Biblicus et Orientalis 130),University Press Fribourg: 1993. ספר חלוצי המוקדש לקביעה ולהגדרה סמנטית של המינוח האופייני לספרות החכמה המצרית ולהשוואתו לאוצר לשון החכמה המקראית; התוצאות הנובעות ממחקר זה – כי בספרות החכמה המקראית ניכרת השפעה מצרית לא רק בתוכן וברעיון אלא גם בלשון ובמינוח – מהוות תשתית למחקרים המשכיים בתחום זה.
ספר משלי, הוצאת עולם התנ"ך, תל אביב, 1996: פירוש מדעי לספר משלי שייחודו בשימת הדגש על ההשוואה בין ספר משלי לחכמת המזרח הקדום בכלל ולספרות מצרים הקדומה בפרט.
הספר "אין אדם שנולד חכם' – חכמת מצרים הקדומה וזיקתה למקרא", בסדרת האנציקלופדיה המקראית של מוסד ביאליק, 2016, הוא המונוגרפיה הראשונה בעברית הכוללת את תרגום כל יצירות החכמה הדידקטית המצריות מתוך כתבי היד המצריים, ודנה בתכונות המייחדות את החכמה המצרית ובתרומתה לפתרון בעיות הכרוכות בספרות החכמה המקראית.
פרסומים בולטים > עריכת ספרים

שופק ערכה מספר ספרים, ביניהם שני קובצי מאמרים: "ראשית ישראל במקרא ובמחקר", העוסק בסוגיה השנויה במחלוקת של ראשית עם ישראל מנקודות מבט שונות – מקראית, ארכאולוגית, היסטורית ואגיפטולוגית (בית מקרא 2003); "ספרות החכמה במקרא ובמזרח התיכון הקדום", המביא את החידושים האחרונים בתחום חקר החכמה המקראית והחוץ-מקראית (בית מקרא 2012).
פרסומים בולטים > מבחר מאמרים

"Egyptian 'Prophecy' and Biblical Prophecy: Did the Phenomenon of Prophecy, in the Biblical Sense, Exist in Ancient Egypt?" Jaarbericht Ex Orient Lux 31 (1989-1990), pp. 5–40.
"A New Source for the Study of the Judiciary and Law of Ancient Egypt: The Tale of the Eloquent Peasant", Journal of Near Eastern Studies 51/1 (1992), pp. 1–18.
"The God from Teman and the Egyptian Sun God: A Reconsideration of Habakkuk 3 3-7”, Journal of Ancient Near Eastern Society, Columbia University, 28 (2001), pp. 97–116.
"Canon and Canonization in Ancient Egypt”, Bibliotheca Orientalis, 58 (2001), pp. 535–547
"A Fresh Look at the Dreams of the Officials and of Pharaoh in the Story of Joseph" (Genesis 40-41)in the Light of Egyptian Dreams”, Journal of the Ancient Near Eastern Studies 30 (2005), pp. 103–138.
"The Instruction of Amenemope and Proverbs 22:17 - 24:22 from the Perspective of Contemporary Research", Seeking Out the Wisdom of the Ancients, Essays Offered to honor Michael V. Fox, eds. R. L. Troxel et al., Winona Lake-Indiana, Eisenbrauns 2005, pp.389–403.
"The Egyptian Prophecy – A Reconsideration ", " Von reichlich ägyptischem Verstande" Festschrift für Waltraud Guglielmi, eds. K. Zibelius - Chen and H Werner - Fischer, Wiesbaden 2006, pp. 133–144.
“He Has Subdued the Water Monster Crocodile: God's Battle with the Sea in Egyptian Sources", Jaarbericht Ex Orient Lux 40 (2006 - 2007), pp.77– 89.
"Positive and Negative Human Types in the Egyptian Wisdom Literature", Homeland & Exile, Biblical and Ancient Near Eastern Studies in Honour of Bustenay Oded, eds. G. Galil et al., Brill, Leiden 2009, pp. 245–260.
"Female Imagery in Proverbs in the Light of Egyptian Sources", Vetus Testamentum 61/2 (2011), pp. 310–323.
“Eat This Scroll (Ezekiel 3:1):Writing as Symbol and Metaphor in the Hebrew Bible in the Light of Ancient Near Eastern Sources," Bibliotheca Orientalis 70 (2013), pp. 25–42.
נ"ש, סיפור יוסף - בין אגדה להיסטוריה, הקונגרס העולמי למדעי היהדות 11,א, תשנ"ג, עמ' 17-22; (מידע בקטלוג רמב"י)
"ערל שפתים – משקע מצרי בספר שמות?", בהר ובשפלה ובערבה (יהושע יב, ח) עיונים ומחקרים מוגשים לאדם זרטל בשנת השלושים לסקר הר מנשה, עורך שי בר, אריאל, ירושלים, 2008, עמ' 169– 180.
"ספרות מצרים הקדומה", ב - ספרות המקרא מבואות ומחקרים, כרך ב', עורכת צפורה טלשיר, מבואות ומחקרים בספרות הקדומה של ארץ ישראל, בעריכת דוד רוזנטל, הוצאת יד יצחק בן צבי, ירושלים, תשע"א, עמ' 605 –656.
"הוראה לפתיים כדי לדעת: תורת פתחחתפ (אנ') וספרות החכמה המקראית", ב - ספרות החכמה במקרא ובמזרח התיכון הקדום, עורכים נילי שופק ויאיר הופמן, בית מקרא נב (תשע"ב), מוסד ביאליק, ירושלים, עמ' 132–162; 10*–11.
פרסים

בשנת תשע"ח, 2018 זכתה פרופ' שופק בפרס ביאליק לחכמת ישראל. הפרס הוענק לה על ספרה "אין אדם שנולד חכם" אשר יצא לאור בשנת תשע"ו בהוצאת מוסד ביאליק.
שטפן, רוזן פפאלץ-זימרן-צווייבריקן

שטפן, רוזן פפאלץ-זימרן-צווייבריקן (בגרמנית: Stefan von Pfalz-Simmern-Zweibrücken; ‏23 ביוני 1385 - 14 בפברואר 1459), היה רוזן פאלץ-זימרן-צווייבריקן בין השנים 1410–1453.
ביוגרפיה

שטפן נולד ב-23 ביוני 1385, לרופרכט מפפאלץ ולאליזבת מנירנברג, בתם של פרידריך החמישי, רוזן העיר נירנברג ואליזבת ממייסן.
בשנת 1410 מת אביו רופרכט, מלך גרמניה, ולפני מותו חילק את נחלותיו בין בניו: לודוויג קיבל את נסיכות הבוחר מפפאלץ, יוהאן קיבל את רוזנות פפאלץ-נוימרקט, שטפן קיבל את רוזנות פפאלץ-זימרן-צווייבריקן ואוטו קיבל את רוזנות פפאלץ-מוסבאך.
בשנת 1444 מת חמיו פרידריך השלישי, רוזן ולדנץ, ושטפן ירש ממנו את רוזנות שפונהיים ואת רוזנות ולדנץ. באותה שנה חילק שטפן את נחלותיו לבניו, על אף שהמשיך לשלוט בהם באופן רשמי: פרידריך קיבל את רוזנות פפאלץ-זימרן ואת רוזנות שפונהיים, ואילו לודוויג קיבל את רוזנות פפאלץ-צווייבריקן ואת רוזנות ולדנץ.
בשנת 1448 מת אחיו יוהאן, רוזן פפאלץ-נוימרקט, ושטפן ירש חלק מנחלתו, אך עד מהרה הוא מכר זאת לאחיו אוטו הראשון, רוזן פפאלץ-מוסבאך. בשנת 1453 פרש שטפן מניהול הרוזנויות, וב-14 בפברואר 1459 מת שטפן בזימרן.
משפחתו

ביוני 1410 התחתן שטפן עם אנה מוולדנץ, רוזנת פפאלץ-זימרן-צווייבריקן, בתם של פרידריך השלישי, רוזן ולדנץ ומרגרטה מנסאו-זארבריקן, ממנה נולדו לו 8 ילדים:
אנה מפפאלץ-זימרן (1413–1455)
מרגרטה מפפאלץ-זימרן (1416–1426)
פרידריך הראשון, רוזן פפאלץ-זימרן (1417–1480)
אלזה מפפאלץ-זימרן (1420–1480), התחתנה עם מיכאל פון קורבי
רופרכט מפפאלץ-זימרן (1420–1478)
שטפן מפפאלץ-זימרן (1421–1485)
לודוויג הראשון, רוזן פפאלץ-צווייבריקן (1424–1489)
יוהאן מפפאלץ-זימרן (1429–1475)
אדווין סטוקטון ג'ונסון

אדווין סטוקטון ג'ונסון (באנגלית: Edwin Stockton Johnson‏; 26 בפברואר 1857 – 19 ביולי 1933) היה חבר הסנאט של ארצות הברית מדקוטה הדרומית.
ביוגרפיה

ג'ונסון נולד ב-26 בפברואר 1857 במחוז אוון, אינדיאנה ליד ספנסר, עבר עם הוריו לאוסצ'ולה, איווה, בשנת 1857 ולמד בבתי הספר הציבוריים. הוא עסק במסחר, ועבר למחוז וילר, נברסקה בשנת 1880, שם הוא התיישב ועסק בחקלאות.
הוא חזר לאוסצ'ולה, ב-1881 והועסק כקופאי בבנק; ב-1884, הוא עבר לדקוטה הדרומית והקים את בנק האזרחים של גרנד ויו, דקוטה הדרומית, וגם עסק בחקלאות. מאוחר יותר הוא הקים מספר בנקים בדקוטה הדרומית, מינסוטה ואיווה. הוא למד משפטים, התקבל ללשכת עורכי הדין ב-1888 והחל לעסוק במקצוע; הוא כיהן כעורך דין של מחוז דאגלס בשנים 1892–1893 והיה חבר בסנאט של מדינת דקוטה הדרומית בשנים 1894–1895.
הוא פרש מעסקי הבנקאות ב-1902 ועסק בעסקי הנדל"ן וההלוואות בפלאט, דקוטה הדרומית. בין השנים 1904–1916 הוא היה חבר בוועדה הדמוקרטית הלאומית.
ג'ונסון היה מועמד דמוקרטי לתפקיד המושל ב-1912 ולא הצליח להיבחר, אך נבחר כדמוקרט לסנאט של ארצות הברית ב-1914 וכיהן מ-4 במרץ 1915 עד 3 במרץ 1921. הוא היה הסנאטור הראשון שנבחר בבחירות ישירות מדקוטה הדרומית וגם הדמוקרט הראשון שייצג את דקוטה הדרומית בסנאט. הוא פרש מהסנאט לאחר כהונתו הראשונה. בהיותו בסנאט, ג'ונסון היה יו"ר הוועדה לתביעות מהפכניות (הקונגרסים ה-64 וה-65).
הוא חידש את פעילותו בעסקי הנדל"ן וההלוואות ומת בפלאט, דקוטה הדרומית ב-19 ביולי 1933. הוא נקבר בבית הקברות Pleasant Ridge, ארמור, דקוטה הדרומית.
אדוארד רוברטסון

אדוארד ויויאן רוברטסון (באנגלית: Edward Vivian Robertson‏; 27 במאי 1881 – 15 באפריל 1963) היה פוליטיקאי אמריקאי יליד בריטניה שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מוויומינג בין השנים 1943 ל-1949.
ביוגרפיה

רוברטסון נולד ב-27 במאי 1881 בקארדיף, ויילס, ושירת בגדוד השלישי של הרגימנט הוולשי במהלך מלחמת הבורים השנייה מ-1899 עד 1902. לאחר מכן עסק בהנדסת חשמל מ-1902 עד 1912.
רוברטסון היגר לארצות הברית ב-1912 והתיישב במחוז פארק, ויומינג. הוא גידל בעלי חיים ועסק במסחר בקודי, ויומינג, מ-1912 עד 1942. הוא היה היה נאמן לכל החיים של בית החולים הכללי קודי ושימש כסגן יו"ר המפלגה הרפובליקנית של ויומינג בין השנים 1934 עד 1935. לאחר מכן ייצג את ויומינג בוועדה הרפובליקנית הלאומית מ-1935 עד 1937.
רוברטסון נבחר כרפובליקני לסנאט של ארצות הברית ב-1942 וכיהן מ-3 בינואר 1943 ועד 3 בינואר 1949. במהלך כהונתו הציג רוברטסון חקיקה שתעניק אזרחות מלאה לאינדיאנים. הוא לא הצליח להיבחר מחדש ב-1948, ופרש מהחיים הפוליטיים והציבוריים.
רוברטסון היה תושב קודי עד 1958 כאשר עבר לפנדלטון, אורגון, שם נפטר ב-15 באפריל 1963. הוא נקבר בבית הקברות מאונט הופ בבייקר, אורגון.
הערות שוליים

↑  "Our Campaigns - Candidate - Edward V. Robertson". www.ourcampaigns.com. נבדק ב-2021-10-19.
↑  Gambone, Michael D. (2005). The Greatest Generation Comes Home: The Veteran in American Society (באנגלית). Texas A&M University Press. ISBN 978-1-60344-550-4.
↑  "MS 024 - Senator E.V. Robertson, 1943-1948 | McCracken Research Library". centerofthewest.libraryhost.com. נבדק ב-2021-10-19.
↑  חבר במועצת הנאמנים לכל חייו
↑  Tribune, International Herald (1995-10-18). "Opinion | 1945:Full Citizenship : IN OUR PAGES:100, 75 AND 50 YEARS AGO". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-10-19.
↑  Reynolds, Nick. "307 Politics: New McCarthyism book has Wyoming connection, and other news". Casper Star-Tribune Online (באנגלית). ארכיון מ-5 ביולי 2020. נבדק ב-2021-10-19. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2009124647  US Congress: R000320  VIAF: 96842317   WorldCat (עם VIAF): 96842317
אדוארד קריפה

אדוארד דייוויד קריפה (באנגלית: Edward David Crippa‏; 8 באפריל 1899 – 20 באוקטובר 1960) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מוויומינג.
ביוגרפיה

קריפה נולד ב-8 באפריל 1899 ברוק ספרינגס, מחוז סוויטווטר, ויומינג לאם ילידת אוסטריה, שרלוט זילר (1876–1950) ולאב יליד איטליה, אוגוסט קריפה (1865 - 1926). על פי הדיווחים אביו היה תושב מאוד מכובד ברוק ספרינגס, והיו לו אח אחד ואחות אחת. הוא התחנך בבתי הספר הציבוריים של רוק ספרינגס, ובמהלך מלחמת העולם הראשונה שירת קריפה כטוראי בצבא ארצות הברית.
הוא כיהן במועצת העיר רוק ספרינגס בין השנים 1926–1928. היה נשיא חברת יוניון מרקנטייל בשנת 1930; בעלים ומנהל של חברת קריפה מוטורס ברוק ספרינגס; נשיא בנק נורת' סייד סטייט ודירקטור בחברת רוק ספרינגס פיול בשנת 1940; ונציב הכבישים המהירים של מדינת ויומינג בין השנים 1941 ל-1947. בנוסף, קריפה ייצג את וויומינג בוועדה הרפובליקנית הלאומית.
קריפה מונה ב-24 ביוני 1954 כרפובליקני לחבר הסנאט של ארצות הברית כדי למלא את המושב שהתפנה בשל מותו של לסטר האנט וכיהן עד 28 בנובמבר 1954. הוא לא הועמד לבחירה למילוי המושב הפנוי וחידש את פעילותו העסקית.
קריפה התמוטט בשעה 9 בבוקר ב-20 באוקטובר 1960 מהתקף לב, ומותו נקבע עם הגעתו לבית חולים ברוק ספרינגס. הוא נקבר בבית הקברות רוק ספרינגס, במחוז סוויטווטר, ויומינג ב-24 באוקטובר 1960.
קריפה היה נשוי לאיזבל מרטין; לא היו להם ילדים, והיא התחתנה בשנית לאחר מותו.
הערות שוליים

1 2  
"United States Census, 1900", FamilySearch, נבדק ב-10 במרץ 2018 {{citation}}:  (עזרה)
↑  Associated Press (28 ביוני 1954). "Republicans, Numerically, Regain Senate Majority". Spokane Daily Chronicle. Spokane, WA. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Great Falls Tribune from Great Falls, Montana". Newspapers.com (באנגלית אמריקאית). 1960-10-21. נבדק ב-2024-07-22.
↑  "Rock Springs Municipal Cemetery, Rock Springs, Wyoming - Surnames C-E". www.interment.net. נבדק ב-2024-07-23.
↑  "TimelineJS Embed". cdn.knightlab.com. נבדק ב-2024-07-23.
↑  "Edward D. Crippa papers - Archives West". archiveswest.orbiscascade.org. נבדק ב-2024-07-24.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: C000906
טוני בריטון

| --- | --- |

טוני בריטון בדיוקן שצילם אלן וורן
 לידה:  9 ביוני 1924 ברמינגהאם, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  22 בדצמבר 2019 (בגיל 95) הילינגדון, הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  קרמטוריום גולדרס גרין 
 שם לידה:  Anthony Edward Lowry Britton 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  1952–2019 (כ־67 שנים)
 מקום לימודים:  Marlwood School 
 בן או בת זוג:  Eva Castle Britton 
 צאצאים:  פרן בריטון, ג'ספר בריטון 
 פרופיל ב-IMDb
 
אנתוני אדוארד לאורי "טוני" בריטון (באנגלית: Anthony Edward Lowry "Tony" Britton;‏ 9 ביוני 1924 – 22 בדצמבר 2019) היה שחקן אנגלי.
ביוגרפיה

בריטון נולד בחדר מעל לפאב ברחוב טמפל בברמינגהאם שבווריקשייר, לדוריס מרגריט ואדוארד לסלי בריטון. הוא למד בבית הספר Edgbaston Collegiate School בברמינגהאם ובבית הספר תורנבורי בגלוסטרשייר. במהלך מלחמת העולם השנייה שירת בצבא הבריטי, ועבד עבור סוכן נדל"ן ובמפעל מטוסים. הוא הצטרף לתיאטרון חובבים בווסטון-סופר-מאר. אחר כך פנה לקריירת משחק והופיע על הבמות בתיאטרון אולד ויק ועם הלהקה השייקספירית המלכותית.
החל משנות החמישים של המאה העשרים הופיע בריטון במספר רב של סרטי קולנוע בריטיים בהם "מבצע אמסטרדם" (1959), "יום ראשון הארור" (1959), ו"נשיא על הכוונת" (1973). ב-1975 זכה בריטון בפרס Broadcasting Press Guild לשחקן הטוב ביותר על משחקו בסרט "The Nearly Man".
בין השנים 1983 עד 1990 כיכב בריטון לצדם של נייג'ל הייברס ודינה שרידן בקומדיית המצבים של ה-BBC "אל תחכה לי". עוד הופיע בסיטקומים "And Mother Makes Five" ו-"Robin's Nest".
בספטמבר 2013 ביים סר ג'ונתן מילר הפקת גאלה של המחזה "המלך ליר" מאת ויליאם שייקספיר בתיאטרון אולד ויק. בריטון שיחק בהצגה בתפקיד רוזן גלוסטר.
ביוגרפיה > חיים אישיים

בריטון התחתן ב-1948 עם רות' הוקינס, ממנה התגרש. ב-1963 התחתן עם הפסלת הדנית אווה קאסל בריטון. יש לו שתי בנות מאשתו הראשונה, המנחה פרן בריטון התסריטאית צ'רי בריטון, ובן מאשתו השנייה, השחקן ג'ספר בריטון.
טוני בריטון נפטר ב-22 בדצמבר 2019.
הערות שוליים

↑  "Tony Britton Biography (1924-)". Filmreference.com. 1924-06-09. נבדק ב-2014-04-18.
↑  >"The Old Vic | King Lear". Bookings.oldvictheatre.com. נבדק ב-2014-04-18.
↑  HP Sauce My Ancestors' Legacy, Nigel Britton
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007356949505171  BIBSYS: 9052357  BNE: XX1487344  GND: 1033248975  ISNI: 0000 0000 7357 9720  LCCN: n84002502  MusicBrainz: 116749b0-46fc-41fc-9ce6-f666e0fc107e  NTA: 072251700  VIAF: 65397410   WorldCat (עם VIAF): 65397410
הפארק הלאומי קזירנגה

הפארק הלאומי קזירנגה (באסאמית: কাজিৰঙা ৰাষ্ট্ৰীয় উদ্যান) הוא פארק לאומי במחוזות גוגלגאט (אנ'), קרבי אנגלונג (אנ') ונאגאון (אנ') בצפון מדינת אסאם בצפון-מזרח הודו. השמורה, שבה חיים שני שלישים מכמות הקרנפים ההודים בעולם, יונק המצוי בסכנה הכחדה, הוא אתר מורשת עולמית של אונסק"ו. על פי המפקד שנערך במרץ 2018, שנערך במשותף על ידי מחלקת היער של ממשלת אסאם וכמה ארגונים לא ממשלתיים מוכרים, כללה האוכלוסייה של הקרנף ההודי, בפארק הלאומי קזירנגה 2,413 פרטים. בהם, 1,641 קרנפים בוגרים (642 זכרים, 793 נקבות, 206 שמינם לא זוהה); 387 תת-מבוגרים (116 זכרים, 149 נקבות, 122 שמינם לא זוהה); ו-385 גורים.
בשנת 2015, עמדה אוכלוסיית הקרנפים על 2,401. בקזירנגה ניתן היה למצוא את הצפיפות הגבוהה ביותר בעולם של טיגריס בנגלי בתוך אזורים מוגנים, והיא הוכרזה כשמורת טיגריסים בשנת 2006. הפארק הוא אזור רבייה של אוכלוסיות גדולות של הפיל ההודי, תאו אסייתי ואייל ברסינגה. קזירנגה מוכרת כאזור עופות חשוב על ידי BirdLife International לשימור מיני עופות. בהשוואה לאזורים מוגנים אחרים בהודו השיג פארק קזירנגה הצלחה בולטת בשימור חיות בר. הפארק, הממוקם בקצה של הנקודה החמה של המגוון הביולוגי של מזרח ההימלאיה, משלב בין מגוון מינים ונראות גבוהה.
קזירנגה הוא אזור נרחב של עשב הפילים (Miscanthus fuscus) הגבוה, ביצות עשב ויערות גשם טרופיים, הנחצה על ידי ארבעה נהרות מרכזיים, כולל בראהמאפוטרה, והפארק כולל הרבה גופי מים קטנים. אחת לכמה שנים עולים הנהרות על גדותיהם וגורמים להצפת הפארק ולשיטפון גדול והרסני כמו שקרה ב-2020.
פארק קזירנגה מהווה אתר מרכזי לתיירים והיה נושא למספר ספרים, שירים וסרטים דוקומנטריים. בשנת 2005 חגג הפארק מאה שנים להקמתו בשנת 1905 כשמורת יער.
פאונה

הפארק שוקק בחיות מהפאונה ההודית ממגוון מינים וסוגים. בפארק ישנן חיות ענקיות בריכוזים גדולים, ביניהן 15 מינים הנמצאים בסכנת הכחדה. ממיני הפרסתנים בולטים: קרנפים הודים, פיל אסייתי, אייל ברסינגה, תאו אסייתי, גאור, אייל סמבר, מונטיאק מצוי, חזיר בר הודי ואייל חזירוני. מהטורפים בולטים הטיגריס והנמר הודי, תן זהוב, דוב שפתני, חתול ביצות, חתול דגים נמרי וחתול נמרי בנגלי ועוד טורפים קטנים, מהקופים יש כמה מקוקים וקופי לוטונג וכן גיבון הולוק ובנהרות שוחה נהרתן הגנגס.
מבין העופות ישנם ממגוון שלם ביניהם עופות מים שונות כמו ברווזיים שונים, שלדגיים, שקנאים וחסידות כמו מרבו ענק וכן כמה חופמאים. מבין הדורסים ישנם נשרים כמו נשר הודי, נשר צר-מקור ונשר בנגלי, עיטים כמו עיטם לבן זנב, עיטם עקוד-זנב, עיט שמש, עיט צפרדעים, נץ דגים אפור-ראש ובזים כמו בז אדום.
בפארק מצוי הנחש הארוך בעולם - פיתון מרושת והנחש הארסי הגדול ביותר - קוברה מלכותית, וכן זוחלים קטנים יותר כמו קוברה הודית, קוברה מונוקלית, צפע הודי וקרייט מצוי ארבעתם קטלניים ביותר, כוח המים וכוח בנגלי ו-50 מיני צבים ביניהם 2 מינים אנדמיים: צב יער אסייתי וצב מגולף אסמי (Pangshura sylhetensis).
חלק מהחיות בפארק יכולות להיות קטלניות ומותר להיכנס לשמורה רק ברכבי שטח או ברכבים משוריינים או על פילים ורק עם היתר. רבים מהחיות עלולות להיות קטלניות כמו פילים, קרנפים ותאואי מים וכן דובים שפתנים, נמרים וטיגריסים. סכנות נוספות כוללות שריפות יער וגשמי המונסון הכבדים.
גלריה

קבוצה של תאואים אסייתים בפארק. התאו הוא אחת מהחיות המסוכנות באסיה והוא יכול להרוג ללא התגרות.
פיל הודי גדול צועד בפארק
פיל הודי
טיגריס בנגלי וטרפו
איילים חזירונים
תיירים
נקבת קרנף וגורה
חזירת בר הודית עם גורים
פקחי השמורה על פילים
מרבו ענק
הערות שוליים

↑  Bhaumik, Subir (17 באפריל 2007). "Assam rhino poaching 'spirals'". BBC News. ארכיון מ-22 בנובמבר 2008. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Kaziranga National Park – UNESCO site
↑  Dutt, Anonna (30 במרץ 2018). "Kaziranga National Park's rhino population rises by 12 in 3 years". Hindustan Times. ארכיון מ-27 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kaziranga National Park official site
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007290949005171  GND: 7551703-6  LCCN: sh00004927  MusicBrainz: 64999a77-2e00-42f1-9d27-d0316ad691db  SUDOC: 146729056  VIAF: 212169384   WorldCat (עם VIAF): 212169384
נתנאל פריד

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  ה'תרי"ח סניה, האימפריה האוסטרית האימפריה האוסטרית
 פטירה:  ד' באלול ה'תרע"ו (בגיל 58 בערך)
 מקום פעילות:  בלמזויווארוש
 תחומי עיסוק:  רב העיר בלמזויווארוש
 רבותיו:  אברהם יהודה שוורץ   חיים צבי מנהיימר
 אב:  יחיאל מיכל פריד
 אם:  מלכה פריד
הרב נתנאל הכהן פריד (1858–1916; ה'תרי"ח – ד' באלול ה'תרע"ו) היה רב וראש ישיבה בקליינווארדיין ובלמזויווארוש, מחבר ספר השו"ת "פני מבין" ועוד.
ביוגרפיה

נולד בכפר שעניע הסמוך לקאשוי שבסלובקיה, למלכה ולרב יחיאל מיכל פריד. בתרכ"א, כשהיה בן כשנתיים נפטר אביו, ודודו הרב ישכר דוב פרידמן מנייזי-זיפוו (אנ') אימצו. למד בשקידה רבה ונודע כ"עילוי". בשנת תרל"ו שלח אותו הרב דוד לייב זילברשטיין ללמוד אצל הרב אברהם יהודה שוורץ מברגסז והוא נחשב "מגדולי תלמידיו". לאחר שנה נסע אל הרב חיים צבי מנהיימר מאונגוואר, ונסמך על ידו לרבנות.
בשנת תרל"ט נישא לפעסיל, בתו של הרב יצחק פריד מקליינווארדיין. הוא ישב בעיר זו במשך כשש עשרה שנה, החזיק בה ישיבה בראשותו ונודע כרב ופוסק.
באייר תרנ"ד (1884) מונה לרב בעיר בלמזויווארוש (באלמאז-אויווארוש), בקהילה בה חיו 500 יהודים, ופתח בה ישיבה בראשו. בשנות הקרע ביהדות הונגריה גינה בכל תוקף את קהילות סטטוס הקוו. כן גינה נמרצות את תנועת המזרחי שהשתתפה בתנועה הציונית.
הרב פריד נפטר כבן 58 שנה, ביום ד' באלול ה'תרע"ו (1916).
ביוגרפיה > חיבוריו

בשנת ה'תרע"ג הדפיס את הספר "פני מבין" – שאלות ותשובות על אורח חיים ויורה דעה. בספר זה יותר משש מאות תשובות. יצחק יוסף כהן, חוקר יהדות הונגריה, ציין כי ספר זה "מגולל בתוכו נתח גדול מאירועי התקופה בהונגריה במישור הציבורי והקהילתי בשני עשורים".
לדברי בנו, נותרו בעזבונו של אביו "תילי תילים של חדושים על כל קוץ וקוץ של תורה הקדושה". לאחר פטירתו נדפסו ספריו "פני מבין" על התורה (ברגסז תרפ"ז, ירושלים תשס"ט), "פני מבין" על סוגיות הש"ס (ברוקלין תשנ"ב), "ילקוט פני מבין" (בני ברק תשנ"ב) ו"כלי גמא" פירוש על ספר "תיבת גמא" לבעל הפרי מגדים (בני ברק תשנ"ב).
מבני משפחתו

בנו הרב יחיאל מיכל (תר"מ-ת"ש) – ממלא מקומו ברבנות ובראשות הישיבה. מחבר הספר "תורת יפה"
בנו הרב עזרא – אב"ד טיסה-ברצל. נספה בשואה
חתנו הרב שלמה ישראל קליין (תרמ"ד-תש"ה) – רב וראש ישיבה בסעליש. נספה בשואה
גיסו הנשוי לאחות אשתו הרב שמעון סופר מערלוי – ממנהיגי יהדות הונגריה
לקריאה נוספת

"תולדות המחבר" בראש הספר פני מבין על התורה, ברגסז תרפ"ז
יצחק יוסף כהן, חכמי הונגריה והספרות התורנית בה, מכון ירושלים תשנ"ז, עמ' 422–423
משה נתנאל פריעד, ספר תולדות פני מבין – "פרקי חיים של... רבינו נתנאל הכהן פריעד", ברוקלין 2008 (281 עמודים)