stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פאול ורנר הופה
ביוגרפיה

הופה הוא החבר מספר 1,596,491 במפלגה הנאצית. הוא הצטרף לשורות האס.אס בשנת 1933. בשנת 1936 נשא לאישה את שרלוט ברנובסקי, בתו של הרמן ברנובסקי, ששימש תחילה מפקד מחנה דכאו ולאחר מכן מפקד מחנה זקסנהאוזן בשנים 1938–1940.
הופה שובץ בחטיבה האחראית על תפעול מחנות הריכוז תחת פיקודו של אס.אס אובר-גרופנפיהרר תאודור אייקה. הוא היה כלי שימושי בידיו של אייקה בעת הרכבת דיוויזיית האס אס השלישית בסתיו 1942 וכן היה שלישו. באפריל 1941, ניתנה לו הסמכות לפקד על כיתת ירי. באביב 1942 הוא נפצע אנושות בקרב עם הצבא האדום במהלך מבצע דמיאנסק.
לאחר שהחלים, שובץ ביחידות גולגולת המת ונשלח לאושוויץ כחלק ממשלוח שומרים ביולי 1942. ריכרד גליקס, שהיה מחליפו של אייקה, המליץ שיקודם לתפקיד מפקד מחנה הריכוז שטוטהוף. הוא קודם לתפקיד אס.אס שטורמבנפיהרר והחל לפקד על מחנה שטוטהוף בספטמבר 1942. מזכירתו האישית במחנה הייתה אירמגרד פורכנר.
עם התקדמותם של הסובייטים מערבה לעבר גרמניה, אלברט פורסטר, שהיה מושל מחוז דנציג, ופריץ קצמן, שהיה מפקד המשטרה, החליטו לפנות את מחנה שטוטהוף. הופה חתם על הוראת פינוי המחנה ב-25 בינואר 1945 בשעה 05:00. פינוי המחנה החל כשעה לאחר מכן תחת פיקודו של אס.אס האופט-שטורמפיהרר תיאודור מאייר. היעד של צעדת המוות מן המחנה היה תת-מחנה של שטוטהוף ליד העיר ליאונבורג בפומרניה, מרחק של כ-140 ק"מ דרומית-מערבית לשטוטהוף.
לאחר הפינוי ההמוני של המחנה, היה הופה למפקד מחנה הריכוז ובלין (Wöbbelin), מחנה ריכוז זמני שתפקידו היה לקלוט אסירים ממחנות נוספים שהצבא האדום התקרב אליהם. מחנה זה היה קיים מ-12 בפברואר 1945 עד 2 במאי 1945, יום שחרור המחנה על ידי צבא ארצות הברית.
הופה נתפס על ידי הבריטים באפריל 1946 ליד הולשטיין. הוא נשלח למחנה 165 בסקוטלנד מאוגוסט 1947 ועד ינואר 1948, אז הועבר למחנה של שבויי מלחמה באזור סקסוניה, שהיה תחת שליטת הבריטים בגרמניה המערבית.
בעודו מחכה להסגרה לפולין, ברח הופה לשווייץ, שם עבד כגנן בזהות בדויה במשך שלוש שנים, לפני שחזר לגרמניה המערבית. הוא נעצר על ידי הרשויות ב-17 באפריל 1953 בעיר וויטן. הוא נשפט בשנת 1955 והורשע בסיוע לרצח. ב-4 ביוני 1957 בית המשפט המחוזי של בוכום שפט אותו מחדש וקבע לו תקופת מאסר של תשע שנים, בפועל השתחרר מן המאסר בשנת 1960.
ראו גם

אירמגרד פורכנר
הערות שוליים

↑   שנתיים מאסר על תנאי לגרמנייה בת 97 שסייעה לרצח אלפי אסירים במחנה ריכוז, באתר הארץ, 20 בדצמבר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 124376908  VIAF: 18155356   WorldCat (עם VIAF): 18155356 
חיילים אמריקאיים מפטרלים לאורך גדר מחנה הריכוז וובבלין
קרלוס הורסט פולדנר

| --- | --- |

 לידה:  16 בדצמבר 1910 בואנוס איירס, ארגנטינה ארגנטינה
 פטירה:  1992 (בגיל 81 בערך) מדריד, ספרד ספרד
 מדינה:  גרמניה, ארגנטינה 
 השתייכות:  אס אס
 דרגה:   האופטשטורמפיהרר
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 
קרלוס הורסט אלברטו פולדנר ברוינה (בגרמנית: Carlos Horst Alberto Fuldner Bruene; ‏16 בדצמבר 1910, בואנוס איירס, ארגנטינה – 1992, מדריד, ספרד) היה חייל ארגנטינאי ממוצא גרמני בדרגת האופטשטורמפיהרר באס אס, דמות מפתח בהברחתם מאירופה של פושעי מלחמה נאצים.
ביוגרפיה

הוא נולד למשפחה של גרמנים מהגרים בבואנוס איירס. בשנת 1922, פולדנר חזר לגרמניה. ב־1932 הצטרף לאס.אס. בהוראת מפקד SD , וולטר שלנברג והיינריך הימלר החל ללמוד דרכים אפשריות להברחת הנאצים מגרמניה. מאז 1945, בתמיכת נשיא ארגנטינה חואן פרון, החל להבריח מאירופה פושעי מלחמה נאצים לאמריקה הלטינית, במיוחד נודע בכך שסייע להימלטותו מגרמניה של אדולף אייכמן. ייסד חברה בשם CAPRI (ראשי תיבות בספרדית ל: Compañía Argentina para Proyectos y Realizaciones Industriales – Fuldner y Cía), שעסקה בשיפוץ ובניית תחנות הידרואלקטריות ושימוש במשאבים טבעיים עבור תיעוש המדינה. בארגנטינה ובספרד ברוב המקרים היה ידוע בשם קרלוס פולדנר, בגרמניה נודע בשם הורסט פולדנר.
ראו גם

ODESSA
אדולף אייכמן
מבצע פינאלה
רודולפו פרוידה
הערות שוליים

↑  18 de agosto de 1949 y el 12 de septiembre de 1949 Párrafos de la declaración de Horst Alberto Carlos Fuldner Bruene
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no95016029  VIAF: 51271123   WorldCat (עם VIAF): 51271123
מספר אישי (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  Yevgeny Lavrentyev 
 תסריט:  Yevgeny Lavrentyev, Roman Fokin 
 שחקנים ראשיים:  לואיז לומברד בוריס שצ'רבאקוב Vadim Kolganov אלכסנדר נאומוב ויקטור ורז'ביצקי אלכסיי מקארוב ג'ון אמוס מריה גולובקינה בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מוזיקה:  סרגיי שנורוב 
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 חברת הפקה:  Top Line Production ספצפרויקט Film Master הערוץ הראשון
 הקרנת בכורה:  2004 
 משך הקרנה:  105 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט מתח 
 דף הסרט ב־IMDb
 
מספר אישי (ברוסית: Личный номер) הוא סרט עלילתי רוסי משנת 2004, שעלילתו מבוססת על פיגוע הטרור ואירוע בני הערובה שהתרחש בתיאטרון נורד-אוסט בשנת 2002 במוסקבה.
שחקנים ודמויות

אלכסיי מקארוב - מייג'ור אלכסיי סמולין
לואיז לומברד - העיתונאית קתרין סטון
יורי צורילו - גנרל קרפוב
ויקטור ורז'ביצקי - לב פוקרובסקי (אב טיפוס של האוליגרך בוריס ברזובסקי)
ויאצ'סלב רזבגאייב - עומר טמייב
רמיל סאביטוב - חסן
ג'ון איימוס - אדמירל מלורי
יגור פאזנקו - סאוליוס בויקיס
מריה לגובקינה - טטיאנה סמולינה
מריה סיומקינה - מאשה
לינדה טבגארי - בתו של אלכסיי סמולין
אולג מורוזוב - עוזרו של גנרל קרפוב
ולדיסלב קופ - חבר המטה למלחמה בטרור
אלכסנדר קרפוב - מרצ'נקו
גנאדי קוזלוב - עוזרו של נשיא רוסיה
מריה אורסו גריני - ראש ממשלת איטליה
אלכסנדר נאומוב - עיתונאי בקרקס
סבטלנה קופילובה - פקידה
סרט המשך

באוקטובר 2005 הודיעו יוצרי הסרט שהחלו לעבוד על סרט המשך, "נקודת המגע". הדמות הראשית של הסרט צריכה הייתה להיות עומר טמייב (בגילומו של ויאצ'סלב רזבגאייב), כמו גם שחקנית הוליוודית מפורסמת (השמועה הייתה שלתפקיד תלוהק ניקול קידמן). התקציב היה אמור לעמוד על 12 מיליון דולר, אך לבסוף ההפקה נזנחה.
עובדות

למרות התנגדותו של קצין המודיעין הצבאי וגיבור רוסיה אלכסיי גלקין, יוצרי הסרט עדיין ציינו אותו בקרדיטים כאב הטיפוס של הדמות הראשית.
מטוס התובלה Il-76, שהפיל לוחות בטון במהלך נחיתת חירום וכמעט התפרק, צולם בשידור חי בשדה התעופה של איוואנובו. מטוס התובלה מתוצרת "איליושין", שנחת בשדה התעופה, מדלג מצד לצד, צולם גם כן בשידור חי - אולם בשדה תעופה אחר.
באחת מסצנות הסרט ניתן לראות פתיח טלוויזיוני ואת שידור מהדורת החדשות "ורמיה" של הערוץ הראשון עם יקטרינה אנדרייבה, המדווחת על הפיגוע בקרקס. בניין הקרקס צולם באצטדיון דרוז'בה במתחם האולימפי לוז'ניקי.
הצילום של שלושה מטוסי F-16 של חיל אוויר של אחת ממדינות נאט"ו המנסים ליירט את מטוס ה-IL-76 נלקחו מהסרט "כל הפחדים כולם". צילומי המחנה המיליטנטי נערכו בערבות קלמיקיה.
הערות שוליים

↑  Настоящее кино: Всеобщая инвентаризация фильм Точка касания Новости кино
↑  Настоящее кино: Голливудский номер фильм Точка касания Новости кино
↑  «Личный номер» предал главного героя. Н. Козлова, С. Птичкин. רוסיסקאיה גאזטה, № 3957 от 22 декабря 2005 г.
↑  Всё действительное — разумно. (אורכב 09.06.2020 בארכיון Wayback Machine) А. Черкасов. Ежедневный Журнал. 21 декабря 2005 г.
משטרת מחוז מוסקבה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 תחום שיפוט:  מחוז מוסקבה מחוז מוסקבה
 משרד אחראי:  משרד הפנים
 תאריך הקמה:  1956 
 מטה מרכזי:  מוסקבה 
 עובדים:  7,000
 https://50.мвд.рф
 קואורדינטות:  55°45′23″N 37°36′33″E﻿ / ﻿55.756254°N 37.609038°E﻿ / 55.756254; 37.609038
 he
 
משטרת מחוז מוסקבה (ברוסית: Подмосковная полиция), היא מחלקה של משרד הפנים של רוסיה האחראית לאכיפת החוק ושמירת הסדר הציבורי במחוז מוסקבה.
היסטוריה

מאז הקמת העיר מוסקבה ובניית הפרברים סביבה כוח המשטרה של האזור היווה חלק ממשטרת מוסקבה, גם לאחר הקמת המחוז בינואר 1929.
בשנת 1956, הוחלט בנ.ק.ו.ד. להפריד את העיר מוסקבה והמחוז ולארגן כוח משטרה נפרד במחוז ממשטרת מוסקבה. החלטה זו התבססה על צו של שר הפנים של ברית המועצות ניקולאי דודורוב, על מנת לשפר את הניהול המשטרתי של המחוז. הצו שנחתם ב-9 במאי 1956, הקים שתי מחלקות עצמאיות לענייני פנים: מנהלת הפנים של מוסקבה עם המטה שלה בפטרובקה 38 והייתה למשטרת העיר מוסקבה, ומינהל הפנים של מחוז מוסקבה, שהמטה שלה ממוקם ברחוב בלינסקי 3 (כיום סמטת ניקיטסקי 3) במוסקבה, אף שכבר שנים ישנן תוכניות להעברת המטה לעיר קרסנוגורסק, סמוך למשרדי ממשלת מחוז מוסקבה.
מבנה

מינהל החקירות הראשי
מינהל חקירות פליליות
המינהל לאכיפת סמים
המחלקה להגנת הסדר הציבורי ושיתוף פעולה עם ממשלת מחוז מוסקבה
מינהל ההגירה
מינהל הפיקוח על בטיחות בדרכים
מחלקת כוח אדם וגיוס
מחלקת מידע ויחסי ציבור
מחלקה משפטית
המרכז לאבטחת אישים והגנת עדים
המרכז למאבק בקיצוניות
מרכז שירות פנסיוני
המרכז לטכנולוגיות מידע, תקשורת ואבטחת מידע
אגף הלשכה המרכזית הלאומית לאינטרפול
מרכז הכשרה מקצועית על שם גיבור רוסיה ו. טינקוב
מרכז ההכשרה של משטרת התנועה
אומו"ן - גדוד משטרה מיוחד
יחידה רפואית ותברואתית
מועצת ותיקי המשטרה
מפקדים

|  | שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | וסילי ריאסנוי | 1956 |  |
| 2 | גריגורי קלינין | 1957–1959 |  |
| 3 | סרגיי ואסילייב | 1959–1969 |  |
| 4 | וסילי צפקוב | 1969–1984 |  |
| 5 | איוואן שילוב | 1984–1988 |  |
| 6 | קונסטנטין בלין | 1988–1994 |  |
| 7 | ויאצ'סלב אוגורודניקוב | 1994–1995 |  |
| 8 | אלכסנדר קוליקוב | 1995–1999 |  |
| 9 | יורי יוחמן | 1999–2001 |  |
| 10 | ניקולאי גולובקין | 2001–2014 |  |
| 11 | ויקטור פאוקוב | 2014–ואילך |  |
הערות שוליים > ביאורים

↑  רשמית המינהל הראשי של משרד הפנים של הפדרציה הרוסית למחוז מוסקבה (ברוסית: Главное управление Министерства внутренних дел Российской Федерации по Московской области)
הערות שוליים > סימוכין

↑  УНКВД по Московской области — ГУВД исполкома Московского областного Совета
| מחוז מוסקבה |
| --- | --- | --- |
| מרכז אדמיניסטרטיבי | קרסנוגורסק |   |
| יישובים | אודינצובו • אוזיורי • אורחובו-זויבו • איוואנטייבקה • איסטרה • אלקטרוגורסק • אלקטרוסטאל • אלקטרואוגלי • אפרילבקה • בארוויחה • בלאשיחה • ברוניצי • גוליצינו • דדובסק • דזרז'ינסקי • דמיטרוב • דולגופרודני • דומודדובו • דרזנה • דובנה • וריה • וידויה • וולוקולמסק • ווסקרסנסק • ויסוקובסק ז'וקובסקי • זראיסק • זווניגורוד • חימקי • חוטקובו • טלדום • יאחרומה • יגורייבסק • ליקינו-דוליובו • לובניה • לוסינו-פטרובסקי • לוחוביצי • ליטקארינו • ליוברצי • מוז'איסק • מיטישצ'י • נארו-פומינסק • נוגינסק • סרגייב פוסאד • סרפוחוב • סולנצ'נוגורסק • סטראיה קופאבנה • סטופינו • פאבלובסקי פוסאד • פרסווסט • פודולסק •  פריאזינו • פרוטווינו • פושקינו • פושצ'ינו • צ'רנוגולובקה • צ'כוב • קאשירה • קלין • קולומנה • קורוליוב • קוטלניקי • קרסנוארמייסק • קרסנוזאבודסק • קרסנוזנאמנסק • קובינקה • קורובסקויה • ראמנסקויה • ראוטוב • רושאל • רוזה •  שאטורה • שצ'לקובו |   |
| מושלים | אנטולי טיאג'לוב • בוריס גרומוב • סרגיי שויגו • אנדריי וורוביוב |   |
| שונות | סמל • דגל • חלוקה מנהלית • הדומה המחוזית • ממשלת המחוז • משטרת המחוז |   |
מגי גודלנדר

מרגרט ויויאן גודלנדר (באנגלית: Margaret Vivian Goodlander; נולדה ב-4 בנובמבר 1986) היא משפטנית ופוליטיקאית אמריקאית המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של מדינת ניו המפשייר, מאז ינואר 2025. היא חברת המפלגה הדמוקרטית.
גודלנדר שירתה כקצינת מודיעין בכוחות המילואים של צי ארצות הברית ועבדה כיועצת למדיניות חוץ בסנאט של ארצות הברית. לאחר שהשלימה לימודי משפטים, התמחתה כעוזרת משפטית אצל השופטים מריק גרלנד וסטיבן ברייר. היא שימשה כיועצת בוועדת המשפט של בית הנבחרים האמריקאי במהלך הליך הדחתו הראשון של הנשיא דונלד טראמפ. במהלך ממשל ג'ו ביידן עבדה כפרקליטה במחלקת המשפטים של ארצות הברית וכיועצת בכירה בבית הלבן. היא נבחרה לקונגרס ב-2024 כמחליפתה של חברת בית הנבחרים הפורשת אנני קסטר.
ראשית חייה

גודלנדר נולדה ב-4 בנובמבר 1986 וגדלה בנשואה שבניו המפשייר. היא נצר למשפחת טמפוזי – משפחה פוליטית בולטת ומקושרת בניו המפשייר. סבה, סמואל טמפוזי, היה יזם נדל"ן רפובליקני שהחזיק בבעלות חלקית על קבוצת הבייסבול בוסטון רד סוקס. אמה, בטי טמפוזי, הייתה חברת בית הנבחרים של ניו המפשייר מטעם המפלגה הרפובליקנית, לפני שמונתה לעוזרת מזכיר המדינה של ארצות הברית לענייני קונסולריה בממשל הנשיא ג'ורג' הרברט ווקר בוש.
בשנת 2005 השלימה גודלנדר את לימודיה התיכוניים בבית הספר גרוטון שבמסצ'וסטס. ב-2009 השלימה לימודי תואר ראשון בהיסטוריה במכללת ייל, ולאחר מכן החלה ללמוד משפטים בבית הספר למשפטים באוניברסיטת ייל, שם קיבלה תואר שני במשפטים בשנת 2016. בהיותה סטודנטית בייל שימשה כעמיתת מחקר במצרים, בלבנון, בלוב ובסוריה.
קריירה מקצועית

לאחר שסיימה את לימודיה במכללת ייל בשנת 2009, עבדה גודלנדר כיועצת פוליטית למדיניות חוץ עבור הסנאטורים ג'ו ליברמן וג'ון מקיין. היא שירתה כקצינת מודיעין בכוחות המילואים של צי ארצות הברית במשך 11 שנים, והגיעה לדרגת לוטננט.
ב-2016, בתום לימודי המשפטים שלה, גודלנדר התמחתה כעוזרת משפטית אצל נשיא בית המשפט הפדרלי לערעורים במחוז קולומביה מריק גרלנד בין השנים 2016–2017, ולאחר מכן אצל שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית סטיבן ברייר בין השנים 2017–2018. בשנת 2019 עבדה כעורכת דין במשרד עורכי הדין "Skadden, Arps, Slate, Meagher & Flom".
במהלך הליך ההדחה הראשון של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ עבדה גודלנדר כיועצת משפטית בוועדת המשפט של בית הנבחרים האמריקאי, והייתה שותפה לחיבור דו"ח בן 55 עמודים שתיאר את העילות החוקתיות להדחתו של טראמפ. לאחר שטראמפ זוכה בידי הסנאט של ארצות הברית בפברואר 2020, החלה לעבוד כיועצת בארגון הפעילים "Co-Equal", הפועל להגדלת המימון והתמיכה של הקונגרס בסוכנויות פדרליות המספקות מחקר וייעוץ מדיניות למחוקקים.
גודלנדר לימדה משפט חוקתי באוניברסיטת ניו המפשייר (אנ') ודארטמות' קולג' בין השנים 2019–2021. בנוסף היא הייתה חברה במועצות המנהלים של "הקרן לנשים של ניו המפשייר", "הסיוע המשפטי של ניו המפשייר", "המועצה לענייני חוץ של ניו המפשייר", ו"הוועדה המייעצת של מרכז רודמן".
בינואר 2021 הצטרפה לממחלקת המשפטים של ארצות הברית כיועצת משפטית בלשכתו של מריק גרלנד, שמונה לתובע הכללי של ארצות הברית בקבינט של הנשיא ג'ו ביידן, ושאצלו התמחתה לאחר לימודי המשפטים. בין ספטמבר 2022 לפברואר 2024 שימשה כעוזרת התובע הכללי בפועל, ופיקחה על העבודה הבין-לאומית ובענייני הערעורים והמדיניות של מחלקת ההגבלים העסקיים במחלקת המשפטים. לאחר שעזבה את מחלקת המשפטים שימשה זמן קצר כיועצת בכירה בבית הלבן, שם הובילה את יוזמת "סדר היום לאחדות האומה" של ממשל ביידן.
בית הנבחרים של ארצות הברית

ב-9 במאי 2024 הכריזה גודלנדר על התמודדותה בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית לייצוג מחוז הקונגרס השני של ניו המפשייר בבית הנבחרים של ארצות הברית, במטרה להחליף את נציגת המחוז הפורשת אנני קסטר. אמה, בטי טמפוזי, התמודדה על אותו מושב מטעם המפלגה הרפובליקנית בשנת 1988, אך הפסידה בבחירות המקדימות לצ'אק דאגלס (אנ'), שטען כי אין זה ראוי שאם תישא בתפקיד פוליטי בזמן גידול ילדים קטנים.
גודלנדר ניצחה בבחירות המקדימות את חבר המועצה המבצעת של ניו המפשייר לשעבר, קולין ואן אוסטרן, שנתמך בידי קוסטר, עם 63.8% מהקולות לעומת 36.2% לוואן אוסטרן. בבחירות הכלליות גברה גודלנדר על המועמדת הרפובליקנית והפעילה הליברטריאנית לילי טאנג ויליאמס, עם 52.9% מהקולות לעומת 47.1%.
ב-3 בינואר 2025 גודלנדר הושבעה לתפקידה עם התכנסות הקונגרס ה-119 של ארצות הברית. היא שובצה כחברה בוועדת העסקים הקטנים ובוועדת הכוחות המזוינים של בית הנבחרים.
חיים אישיים

גודלנדר נשואה לג'ייק סאליבן, שכיהן כיועץ לביטחון לאומי של ארצות הברית תחת הנשיא ג'ו ביידן בין השנים 2021–2025. השניים נפגשו לראשונה בוועידת מינכן לביטחון במהלך ממשל ברק אובמה, כאשר גודלנדר עבדה עבור הסנאטור ג'ו ליברמן וסאליבן שימש כיועץ למזכירת המדינה הילרי קלינטון. הם נישאו ב-6 ביוני 2015 בניו הייבן שבקונטיקט. בני הזוג שוכרים בית בנשואה שבניו המפשייר, וכן מחזיקים בבית מגורים בשווי 1.2 מיליון דולר אמריקאי בפורטסמות' שבניו המפשייר.
בשלהי 2022 נכנסה גודלנדר להיריון, אך במהלך ההיריון אובחן כי העובר סובל ממצב רפואי קטלני ובעקבות זאת מת ברחמה. בזמן שהמתינה להליך רפואי להסרת העובר, היא נכנסה ללידה וילדה בן מת באמבטיית בית מלון ביום ראשון של חג הפסחא. גודלנדר ציינה כי חוויה זו היוותה השראה עבורה לקמפיין למען זכויות הפלה.
הערות שוליים

↑  ליסה לרר, In a House Race in N.H., a Famous Spouse, and a Traumatic Pregnancy, באתר הניו יורק טיימס, 20 במאי 2024 (באנגלית)
↑  Former Deputy Assistant Attorney General, באתר מחלקת המשפטים של ארצות הברית (באנגלית)
↑  סטיבן פורטר, Maggie Goodlander launches N.H. congressional bid after White House exit, באתר בוסטון גלוב, 9 במאי 2024 (באנגלית)
↑  מארק רוד, Maggie Goodlander, Jake Sullivan’s wife and former White House official, running for Congress in New Hampshire, באתר The Jewish Journal of Greater Los Angeles‏, 9 במאי 2024 (באנגלית)
↑  גרייס קזאריאן, Maggie Goodlander, wife of national security adviser Jake Sullivan, launches congressional campaign in New Hampshire, באתר CBS News‏, 9 במאי 2024 (באנגלית)
↑  Maggie Goodlander, באתר VoteVets (באנגלית)
↑  New members bring diverse skills and broad representation to Foundation, באתר The Laconia Daily Sun‏, 4 בינואר 2021 (באנגלית)
↑  Margaret "Maggie" Goodlander, באתר Justia (באנגלית)
↑  דארן סמואלסון, Meet the legal minds behind Trump’s impeachment, באתר פוליטיקו, 12 בדצמבר 2019 (באנגלית)
↑  Rep. Maggie Goodlander, באתר LegiStorm (באנגלית)
↑  הולי ריימר, Democratic ex-White House aide Maggie Goodlander is running for Congress in New Hampshire, באתר AP‏, 9 במאי 2024 (באנגלית)
↑  בן רמלי Antitrust Division adds from Garland’s office, באתר Global Competition Review‏, 12 בספטמבר 2022 (באנגלית)
↑  אלי סטוקולס, The struggle to sell Ukraine aid, באתר פוליטיקו, 29 בפברואר 2024 (באנגלית)
↑  מגי אסטור, Maggie Goodlander, Former White House Adviser, to Run for Congress in New Hampshire, באתר הניו יורק טיימס, 9 במאי 2024 (באנגלית)
↑  Tamposi family files for bankruptcy, בעיתון בוסטון גלוב, 24 באוגוסט 1991 (באנגלית)
↑  קירק אנסטרום, Maggie Goodlander defeats Colin Van Ostern in 2nd District Democratic race, באתר WMUR‏, 10 בספטמבר 2024 (באנגלית)
↑  Maggie Goodlander, באתר Clerk of the House (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: G000604 
דיוקנה של גודלנדר במחלקת המשפטים של ארצות הברית, 2022
דיוקן רשמי של גודלנדר בבית הנבחרים האמריקאי, 2025
שירות ביטחון המדינה של אזרבייג'ן

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  אזרבייג'ן 
 תחום שיפוט:  אזרבייג'ן 
 משרד אחראי:  נשיא אזרבייג'ן
 תאריך הקמה:  14 בדצמבר 2015
 סוכנות קודמת:  המשרד לביטחון לאומי
 ראש:  מדאט גולייב
 מטה מרכזי:  שדרות הפרלמנט 14, באקו
 http://www.dtx.gov.az
 
שירות ביטחון המדינה של אזרבייג'ן (באזרית: Dövlət Təhlükəsizliyi Xidməti; בראשי תיבות: DTX) הוא הגוף העיקרי לענייני ביטחון לאומי ותפקידו לסכל ריגול ולשתף פעולה עם מחלקות אכיפת חוק וסוכנויות אחרות בתחום.
השירות הוקם בדצמבר 2015 מתוך המשרד לביטחון לאומי שפוצל לגוף לביטחון פנים וסוכנות ביון.
היסטוריה

שירות ביטחון המדינה הוקם מכוח צו נשיאותי מספר 706 של הנשיא אילהם אלייב, שנחתם ב-14 בדצמבר 2015, על בסיס המשרד לביטחון לאומי של אזרבייג'ן שפורק.
ראשי שירות הביטחון

| שם | כהונה |
| --- | --- |
מלדאט גולייב: 14 בדצמבר 2015 – 20 ביוני 2019
עלי נגייב: 20 ביוני 2019 – הווה
הערות שוליים

↑  דיווח רשמי באתר האינטרנט של נשיא אזרבייג'ן (באזרית)
↑  דיווח חדשותי על פיצול המשרד לביטחון לאומי (באזרית)
↑  הצו הנשיאותי להקמת הארגון באתר נשיא אזרבייג'ן (באזרית)
↑  על בסיס המשרד לביטחון לאומי הוקמו שירות ביטחון המדינה וביון החוץ, דיווח (ברוסית)
↑  מידע מתוך אתר הארגון (באנגלית)
משטרת מחוז סטוקהולם

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  שוודיה 
 תחום שיפוט:  סטוקהולם 
 מטה מרכזי:  סטוקהולם
 
הנריק פון סיברס, מפקד המשטרה השוודי שחקר את רצח גוסטב השלישי.
משטרת מחוז סטוקהולם הוא גוף משטרתי ברשות המשטרה השוודית משנת 2015. הגוף אחראי לאכיפת החוק ושמירת הסדר הציבורי במחוז סטוקהולם וגוטלנד ובעיר הבירה סטוקהולם. זהו כוח המשטרה הגדול ביותר בשוודיה.
ארגון ומבנה

מחוז המשטרה הוקם ב-1 בינואר 2015, והוא אחד משבעה מחוזות משטרתיים בשוודיה. מורכב ממחוז גוטלנד ומחוז סטוקהולם. מטה המשטרה ממוקם בעיר סטוקהולם, ובאחריותו הכוללת לתיאום פעולות המשטרה באזור, לרבות פעילויות חקירה ומניעת פשע.
ארגון ומבנה > מחוז גוטלנד

מחוז גוטלנד הוא אחד מארבעת אזורי המשטרה ומטהו ממוקם בוויסבי.
מפקדי המשטרה

2015–2020: אולף יוהנסון
2020–ואילך: מאטס לופווינג
שירות ההגירה הממלכתי של אוקראינה

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  אוקראינה 
 סוכנות אם:  משרד הפנים (אוקראינה) 
 תאריך הקמה:  9 בדצמבר 2010
 מטה מרכזי:  האקדמאי בוהומולץ 10, קייב
 תקציב:  5,618,055,700 הריבניה (נכון ל־2024) 
 dmsu.gov.ua
 
שירות ההגירה הממלכתי של אוקראינה (באוקראינית: Державна міграційна служба України) הוא אחד הגופים המרכזיים של ממשלת אוקראינה ומשרד הפנים, האחראי ליישם את מדיניות המדינה בתחום ההגירה, כולל מאבק בהגירה בלתי חוקית, מתן אזרחות, רישום פליטים ומהגרים.
השירות הוקם לראשונה כגוף ממשלתי עצמאי למאבק בהגירה בלתי חוקית בדצמבר 2010.
ביקורת

ב-12 יוני 2013 קבינט השרים של אוקראינה ביטל את החלטה מספר 185, לפיה הנפקת דרכונים אוקראינים יבוצע על ידי הקונסורציום הפרטי "EDPAS
" (ЄДАПС) והאחריות להדפסת דרכונים הוחזרה לידי המדינה, באמצעות שירות ההגירה.
שינוי חד שכזה של החלפת היצרן הוביל לעיכובים בהנפקת דרכונים. בעיצומה של עונת החגים, כ-100 אלף אנשים לא היו מסוגלים לקבל אותם בפסק זמן סביר.
הועלו גם טענות נגד תעריפי המדינה להנפקת דרכונים. החוק אומנם מגדיר סכום של 170 הריבניה, אך שירות ההגירה גובה 377 הריבניה והפער מוביל לא פעם לתביעות משפטיות רבות כנגד שירות ההגירה.
ראו גם

שירות ההגירה הפדרלי של רוסיה
הערות שוליים

↑  Бутусов, Юрий. Откат "ЕДАПСа", ZN.UA, 2013-6-14
תור לקבלת דרכון. צ'רקסי, אוגוסט 2013
עטיפת דרכון אוקראיני, 2015
שירות המשטרה הנורווגית

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  נורווגיה 
 סוכנות אם:  Ministry of Justice and Public Security of Norway 
 סוכנות בת:  Agder Police District 
 תאריך הקמה:  1937 
 מטה מרכזי:  אוסלו 
 עובדים:  11,118 שוטר (נכון ל־2021) 
 politi.no
 
שירות המשטרה הנורווגית היא סוכנות המשטרה האזרחית הנורווגית. היא מורכבת ממנהל מרכזי של המשטרה הארצית, שבע סוכנויות עצמאיות ושנים עשר מחוזות משטרה.
זוהי הסוכנות הממשלתית הכפופה למשרד המשפטים וביטחון הציבור והיא מעסיקה 16,000 עובדים, מתוכם 8,000 שוטרים. בנוסף לסמכויות המשטרה, השירות אחראי על משמר הגבולות, חובות אזרחיות מסוימות, תיאום פעולות חיפוש והצלה, מלחמה בטרור, סיור בכבישים מהירים, ביצוע הוצאה לפועל, חקירה פלילית והעמדה לדין.
תחילת שירות המשטרה מתוארך למאה ה-13 עם מינוי השריפים הראשונים. העיר הראשונה בנורווגיה שעשתה זאת, הייתה טרונדהיים בה מונה מפקד משטרה כבר בשנת 1686, בעוד אוסלו הקימה חיל משטרה במדים בשנת 1859. מחוזות משטרה הוצגו בשנת 1894, כשהמבנה הנוכחי קיים משנת 2003.
כל מחוז משטרה מנוהל על ידי מפקד משטרה ומחולק למספר תחנות משטרה בעיירות וערים, ובמשרדי השריפים לאזורים כפריים. מושל סבאלברד משמש כמפקד המשטרה של סבאלברד. קציני משטרה נורווגיים אינם נושאים נשק חם, אך שומרים על אקדחי Heckler & Koch MP5 ואקדחי Heckler & Koch P30 בניידות הסיור. רשות התביעה של נורווגיה משולבת במשטרה באופן חלקי.
למשטרה סוכנויות עצמאיות כדוגמת:
השירות הלאומי לחקירות פליליות
הרשות הלאומית לחקירה ותביעת פשע כלכלי וסביבתי (Økokrim)
שירות ההגירה הלאומי של נורווגיה
שירות המשטרה הניידת הלאומי
נציב הגבול הנורווגי
שירות החומר והמחשוב של המשטרה
מכללת אוניברסיטת משטרת נורווגיה
כמה תחומי אחריות לאומיים אחרים נמצאים בפיקוד משטרת מחוז אוסלו, כמו יחידת תגובת החירום ושני מסוקי המשטרה. שירות הביטחון של המשטרה פועל בנפרד מהנהלת המשטרה הארצית.
גלריה

שוטרים נורווגים בשנת 1908.
המשרדים הראשיים של הרשות הלאומית לחקירה ותביעת פשע כלכלי וסביבתי בנורווגיה בעיר אוסלו
ניידת מדגם מרצדס בנץ ויטו
רכב פיקוד משטרתי מדגם BMW X5
קציני שירות המשטרה הניידת הלאומית מבצעים בקרת תנועה בכביש E18
אחד משני מסוקי Eurocopter EC135 של משטרת מחוז אוסלו
ראו גם

הליווי המשטרתי המלכותי
לקריאה נוספת

National Police Directorate (2010). "The Police in Norway" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-17 באוגוסט 2012. נבדק ב-17 באוגוסט 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
מרכז המודיעין למלחמה בטרור ופשע מאורגן

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  ספרד
 תחום שיפוט:  ספרד ספרד
 משרד אחראי:  משרד הפנים
 סוכנות אם:  מזכירות ביטחון המדינה
 תאריך הקמה:  15 באוקטובר 2014
 מטה מרכזי:  מדריד
 
מרכז המודיעין ללוחמה בטרור ופשע מאורגן (בספרדית: Centro de Inteligencia para la lucha contra el Terrorismo y la Delincuencia Organizada, בראשי תיבות CITCO) היא שירות הביטחון הפנימי של ספרד האחראי על ביטחון פנים, מניעת טרור, מאבק בפשע מאורגן וארגונים רדיקליים אלימים אחרים תוך ניהול וניתוח כל המודיעין הפנימי של המדינה. המרכז הוקם באוקטובר 2014 על ידי מיזוג של המרכז הלאומי לתיאום המלחמה בטרור ומרכז המודיעין למלחמה בפשע מאורגן.
היסטוריה

הסוכנות נוצרה ב-15 באוקטובר 2014 בצו מלכותי 873/2014 של מלך ספרד, מיום 10 באוקטובר 2014, אשר שינה את הצו המלכותי 400/2012, מיום 17 בפברואר 2014, שבאמצעותו פותח המבנה הבסיסי של משרד הפנים הספרדי.
הסוכנות קמה ממיזוג של שתי סוכנויות מודיעין קודמות, המרכז הלאומי לתיאום המלחמה בטרור (CNCA) ומרכז המודיעין למלחמה בפשע מאורגן (CICO) תחת מזכירות ביטחון המדינה של משרד הפנים הספרדי. מטרת האיחוד הייתה לייעל את המאמצים ולנצל את המשאבים הכלכליים של שתי הסוכנויות לנוכח האיומים הגוברים והקשר בין קיצוניים אלימים, ארגוני טרור ועליית הפשע המאורגן.