stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בופרופיון
תופעות לוואי > היריון ולידה

שימוש בבופרופיון על נשים הרות בשליש הראשון של ההיריון קשור לעלייה של 23% בסיכויים למומי לב מולדים בילדיהן.
התרופה מופרשת בחלב, כך שהשימוש אצל נשים מניקות צריך להתבסס על הנסיבות הקליניות של הפציינט, ושיקול הדעת של הקלינאי.
תופעות לוואי > מנת יתר

בופרופיון נחשבת למסוכנת במידה מתונה במינון יתר. על פי ניתוח של US National Poison Data System, מותאם למספר המרשמים, בופרופיון וונלאפקסין (venlafaxine) הן שתי התרופות נוגדות הדיכאון מהדור החדש (שלא כולל תרופות נוגדות דיכאון טריציקליות נוגדי דיכאון מקבוצת המונואמין אוסדאז אינהיביטור) שגורמות לתמותה ולתחלואה הגבוהים ביותר. במינוני יתר משמעותיים דווחו פרכוּסים אפילפטיים בכשליש מכלל המקרים. תופעות חמורות אחרות כוללות: הזיות, אובדן הכרה והפרעת קצב. כאשר בופרופיון הייתה אחת מכמה סוגים של כדורים שנלקחו במנת יתר, דווח על חום, קשיחות שרירים, נזק לשרירים, יתר לחץ דם או תת-לחץ דם, קהות חושים, תרדמת ואי ספיקת נשימה. בעוד שרוב האנשים התאוששו, חלק מהאנשים מתו, לאחר שעברו התקפים מרובים בלתי מבוקרים ואוטם שריר הלב.
תופעות לוואי > תופעות לוואי נדירות

סימנים פסיכוטיים: הזיות, דלוזיות, קטטוניה ודליריום
ליקוי בזיכרון, קושי בשליפת מילים
פרכוס (0.05-0.1% כתלות במינון)
פרכוס אפילפטי הוא תופעת לוואי נדירה אך חמורה של בופרופיון. התופעה היא תלוית מינון: בתכשיר לשחרור מיידי שכיחות ההתקפים היא 0.4% במינון 300–450 מ"ג ליום; השכיחות עולה בכמעט פי עשרה עבור מינון-יתר של 600 מ"ג. בהשוואה שכיחות התקפים אפילפטיים באוכלוסייה הכללית היא 0.07-0.09%, והסיכון להתקף פרכוסי עבור מגוון תרופות נוגדות דיכאון אחרות הוא בדרך כלל 0-0.5% במינונים המומלצים.
החשש מפרכוסים גרמו לחלק מהרופאים להימנע מלתת בופרופיון. הסיכון לפרכוסים קשור למינון. במינון של עד 300 מ"ג בשחרור מושהה השכיחות של פרכוסים הוא 0.05%, שהוא גבוה מנוגדי דיכאון אחרים. הסיכון הוא 0.1% במינון של 400 מ"ג ליום.
שינויים בגלי EEG דווחו בהקשר לשימוש בוולבוטרין. כ-20% מהמשתמשים בתרופה מדגימים גלים חדים, ואיטיות מוקדית. השינויים שכיחים יותר אצל גברים. קיום השינויים אצל הלוקחים את התרופה מראים על סף נמוך לפרכוסים ויכול להוות גורם סיכון להתפתחות פרכוסים. גורמים נוספים של סיכון לפרכוסים: היסטוריה של פרכוסים בעבר, שימוש באלכוהול, גמילה לאחרונה מבנזודיאזפינים, מחלת מוח אורגנית, חבלת ראש, או EEG לא תקין פרה-אפילפטי.
אינטראקציה עם תרופות אחרות

בהתחשב בעובדה שבופרופיון משולבת לעיתים קרובות עם תרופות מקבוצת ה-SSRI או ונלפקאסין (venlafaxine) אינטראקציות אפשריות משמעותיות. נמצא שבופרופיון משפיעה על הפרמקוקינטיקה של ונלפאקסין. מחקר אחד ציין תוצאה משמעותית של עלייה ברמות ונלפאקסין במהלך טיפול משולב עם בופרופיון בשחרור מושהה. לפי דיווחים אין שינויים משמעותיים ברמות הפלזמה של פארוקסטין ופלואוקסטין. עם זאת, קיימים דיווחי מקרים מעטים מצביעים על כך שהשילוב של בופרופיון ופלוקסטין עשוי להיות קשור להופעת פאניקה, הזיות או התקפי התכווצויות.
בופרופיון, בשילוב עם ליתיום עלולה לגרום לרעילות של מערכת העצבים המרכזית, כולל התקפי התכווצויות.
בגלל החשש מעלייה מסוכנת בלחץ הדם מומלץ לא שלב טיפול בפוברופיון במקביל עם תרופה מקבוצת המונואמין אוקסידאז אינהיביטור (MAOI). ההמלצה היא לחכות לפחות 14 ימים לאחר הפסקת הטיפול ב-MAOI לפני תחילת הטיפול עם בופרופיון.
במקרים מסוימים, תוספת בופרופיון עשויה לאפשר לאנשים ירידה בנטילת תרופות אנטי-פרקינסוניות תוך הורדת במינונים של התרופות הדופמינרגיות. עם זאת מתן משותף של בופרופיון עם תרופות דופמינריות (כמו תרופות נגד פרקינסון) יכול לגרום: דליריום, תסמינים פסיכוטיים ותנועות דיסקינטיות.
יש סכנה לסינוס ברדיקרדיה במתן משולב של בופרופיון עם מטופרולול (metoprolol).
בופרופיון מורידה את הסף להתקפי פרכוסים, ולכן יכול להיות עליה בסיכון במתן משולב עם תרופות אחרות שמורידות את הסף להתכווצויות. מדובר על תרופות כגון תרופות אנטי פסיכוטיות, תרופות נוגדות דיכאון טריציקליות, תיאופילין וקורטיקוסטרואידים מערכתיים. יש המלצה למזער את השימוש באלכוהול, מכיוון שבמקרים נדירים בופרופיון מפחיתה את סבילות האלכוהול.
קארבאמזפין וחומצה ולפרואית הן שתי תרופות המשמשות כתרופות נגד אפילפסיה וגם כתרופות ליצוב מצב הרוח במצבי דיכאון והפרעה ביפולרית. בופרופיון עלולה להעלות את רמת החומצה הולפרואית בפלזמה, וקארבאמזפין יכול להוריד את רכוז הבופרופיון בפלסמה.
שימוש לרעה

לבופרופיון פוטנציאל לשימוש לרעה, שהוא קטן יותר משל חומרים ממריצים אחרים בשימוש נפוץ, מכיוון שהוא מוגבל על ידי תכונות הפרמקולוגיה שלו. היא אינה נחשבת לסם משכר, ולא התעורר צורך להגביל את שימושה מעבר להתוויות הקליניות ושיקול הדעת של המטפלים. דווח על מקרים בודדים של שימוש לרעה בבופרופיון כמייצר "התרוממות רוח" הדומה לשימוש בקוקאין או אמפטמין אך בעוצמה נמוכה יותר. השימוש לרעה בבופרופיון נדיר. היו מספר דיווחים אנקדוטיים על שימוש מעין זה בבופרופיון, אך עיקר הראיות מצביעות על כך שההשפעות הסובייקטיביות של בופרופיון בנטילה דרך הפה שונות במידה ניכרת מאלו של ממריצים ממכרים כמו קוקאין או אמפטמין. בארצות הברית ובקנדה נצפו מקרים של שימוש לרעה בבופרופיון במינונים מוגברים ובדרכי שימוש לא נכונות כמו הזרקה או שאיפה, בעיקר בבתי כלא.
בופרופיון אינה נחשבת לתרופה היוצרת תלות. אך בלקיחה במינונים גבוהים מהמומלץ רפואית, ובדרך לא מקובלת (בשאיפה או בהזרקה ולא בבליעה) יכולה להיווצר תלות רגשית וגם פיזית. הסימפטומים במקרה של התמכרות כוללים: ריגוש יתר או מצב רוח מאני, בלבול, פארנויה, דיכאון או חרדה, הלוצינציות, אגרסיה, הפרעות בשינה, התכווציות, תחושה של מחלה, לחץ דם גבוה.
במקרים הנדירים של התמכרות, הפסקה פתאומית של התרופה עלולה לגרום לסימני גמילה ובכללם: התכווצויות, הלוצינציות, כאבי והתכווצויות שרירים, סחרחורת, הפרעה בשינה, עצבנות, שינויים תכופים במצב רוח, חוסר מנוחה, כמיהה לתרופה, כאבי ראש, תסמונת דמוית שפעת, ירידה בתיאבון, כאבי מפרקים, הזעה מרובה.
Ghost of Tsushima

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  17 ביולי 2020
 סוגה:  משחק פעולה-הרפתקאות
 פיתוח:  Sucker Punch Productions
 הוצאה לאור:  Sony Interactive Entertainment
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית, יפנית, רוסית 
 הפצה:  Sony Interactive Entertainment
 עיצוב:  ג'ייסון קונל ודן מיליגן
 סדרה:  Ghost of Tsushima 
 דרישות תוכנה
 מצבי משחק:  שחקן יחיד, מרובה משתתפים
 דירוג:  18 PEGI
 פלטפורמות:  פלייסטיישן 4   פלייסטיישן 5   Microsoft Windows
 
 אתר רשמי
 
הרוח של צושימה (באנגלית: Ghost of Tsushima) הוא משחק פעולה-הרפתקאות שפותח ונוצר על ידי חברת Sucker Punch הפקות והופץ על ידי Sony Interactive Entertainment עבור פלייסטיישן 4. המשחק, אשר בנוי בתוך עולם פתוח המבוסס על יפן של המאה ה-13, מתרחש במהלך הפלישה המונגולית הראשונה ליפן ב-1274 דרך גוף שלישי והשחקנים שולטים בדמותו של ג'ין סאקאי, אחד הסמוראים האחרונים שנותרו באי צושימה ותפקידו להציל את האי ואת יפן מידי המונגולים. שמו של המשחק מתייחס לסגנון הלחימה אותו לומד סאקאי במשחק ואף משתמש בו כדי להתגנב, המדמה מאוד רוח רפאים.
המשחק, אשר נוצר כמחווה מסוימת עבור סרטי סמוראים קלאסיים בעיקר של אקירה קורוסאווה וכן עבור עבודות אחרות המבוססות על סמוראים וכדומה אל מול סיפורים היסטוריים כגון הפלישה המונגולית ליפן, יצא לאור ב-17 ביולי 2020.
משחקיות

Ghost of Tsushima הוא משחק התגנבות פעולה-הרפתקאות וגם דרמה היסטורית. המשחק משוחק מנקודת מבט של גוף שלישי. הוא כולל עולם פתוח גדול ורחב יריעה ללא נקודות ציון וניתן לחקור אותו ללא הדרכה. השחקנים שולטים בדמותו של ג'ין סאקאי, אחד הסמוראים האחרונים שנותרו באי צושימה. השחקנים יכולים לנסוע במהירות לאזורים שונים בעולם המשחק על ידי רכיבה על סוס. פריט הפועל כקרס צלצל יהיה זמין לגישה לאזורים שקשה להגיע אליהם. המשחק כולל משימות צדדיות ודמויות שאינן ניתנות לשחק שניתן לתקשר איתן. בנוסף, ישנה אפשרות לעקוב אחר רוחות המובילות שחקנים למיקומים שונים כדי להתחיל משימות ולעזור לתושבים.
שחקנים יכולים לעסוק בעימות ישיר עם אויבים באמצעות כלי נשק כמו קטאנה, אשר ניתן להשתמש בה גם כדי ליצור שרשרת וסדרה של תקיפות-נגד קטלניות לאחר הדגשת אויבים ספציפיים. לחלופין, שימוש בהתחמקות מאפשר לחמוק מאויבים ולהכות אותם בשקט והתגנבות בעזרת כלים כמו חזיזים ליצירת הסחות דעת, פצצות עשן כדי לאבד את האויבים המוזעקים, וקונאי להכות אויבים מרובים. דו-קרב אחד מול אחד עם דמויות לא ניתנות להפעלה הוא גם אופציונלי.
סיפור > התרחשות

המשחק מתרחש ב-1274, במהלך הפלישה המונגולית הראשונה ליפן, באי צושימה. המשחק כולל בתוכו שורה מעורבת של מבנים, הרים, אזורים, בתי קברות, יערות עתיקים, יערות-עד ועוד. במאי המשחק נייט פוקס אמר כי: "המשחק הזה הוא משחק שמעוצב כולו בתוך המציאות", באומרו כי; "אנחנו מנסים כל-כך קשה להעביר אנשים ל-1274 של יפן. אנחנו בהשראת ההיסטוריה אבל הגיבור שלנו הוא יצירה בדיונית".
הפקת המשחק > פיתוח ויצירה

המשחק פותח ונוצר בידי חברת סאקר פאנץ' הפקות. לאחר שסיימו את Infamous: First Light, הצוות רצה לפתח פרויקט נוסף בעולם פתוח מכיוון שהם האמינו כי בחירות שביצע השחקן חשובות למשחק.
כתוצאה מכך, המשחק לא יכלול נקודות ציון ולשחקנים תהיה חופש מוחלט לחקור את עולם המשחק. לדברי נייט פוקס, במאי המשחק, הצוות זיקק את המגרשים הפנימיים של המשחק ל"פנטזיה של להפוך לסמוראי" במהלך היצירה ועיצוב הקונספט.
כדי להבטיח שהפרויקט יהיה ייצוג מדויק של יפן הפיאודלית, חברת סאקר פאנץ' התייעצה עם מומחי תרבות ושלחה צוות שמע ליפן להקליט צלילים שונים, כולל שירי ציפורים. השחקנים יכולים לעבור לדיאלוג יפני עם כתוביות באנגלית. הסדרה Infamous של סאקר פאנץ' שימשה השראה לטכניקות המעבר של ג'ין. המשחק בנוסף לכך, שואב בעיקר השראה מהקולנוע היפני המציג סמוראים, ובמיוחד סרטיו האפיים והמפורסמים של אקירה קורוסאווה כמו "שבעת הסמוראים" (1954), "ראן" (1985) וגם "סנג'ורו" (1962).
הצוות התייעץ עם מומחה הלחימה בחרבות היסטוריות דייוויד אישימארו כדי לעזור ליצור בסיס מבוסס היסטורי למשחק. בדצמבר 2015 חשף מנהל סוני, סקוט רודה, כי הפרויקט החדש של סאקר פאנץ' נמצא בפיתוח מוקדם, אך הוא הוסיף כי המשחק היה מהנה לשחק. ב־23 ביוני 2020 הוכרז כי המשחק עבר התפתחות זהב.
הפקת המשחק > מוזיקה

פסקול המשחק הולחן ונוצר בידי אילן אשקרי ושיג'ירו יומבאשי. הזמנות מוקדמות של התאריך המקורי של המשחק כללו מספר רחב של טראקים מהפסקול.
יציאה לאור

המשחק יצא לאור ב-17 ביולי 2020 עבור פלייסטיישן 4. המשחק היה אמור לצאת ב-26 ביוני 2020 אך נדחה בעקבות מגפת הקורונה. חברת סאקר פאנץ' הודיעה כי למשחק יש 4 מהדורות; רגילה, דיגיטל דלוקס, מיוחדת ומהדורת אספנים. לאחר יציאת הפלייסטיישן 5, המשחק יצא בגרסה מחודשת, עם חבילת הרחבה ששולחת את ג'ין לאי בשם איקי, בו ג'ין נאלץ להתמודד עם שבט מונגולי בעל יכולות על-טבעיות.
יציאה לאור > שיווק

הקמפיין השיווקי של המשחק החל באוקטובר 2017 כאשר טריילר חשיפה יצא בעת שבוע המשחקים בפריז בעת מסיבת עיתונאים של סוני. מספר טריילרים לאחר מכן יצאו ב-2018, 2019 וב-2020 יצא הטריילר האחרון.
ביקורות
עוד לפני יציאתו, המשחק זכה לביקורות משבחות וב-Metacritic הוא קיבל ציון של כ-84 מתוך 100. המשחק זכה לביקורות משבחות על העיצוב הגרפי, המשחקיות, מערכות הלחימה, העלילה, הדמויות ועוד אך זכה לביקורות פושרות עבור העולם הפתוח המיושן והידוע ועבור חוסר חידוש. ב-IGN דאגו לשבח את האסתטיקה של העיצוב הגרפי ומייקל זלצמן של IGN כתב בביקורתו כי "הרפתקה מפוארת לחלוטין".
בתחילת חודש מרץ 2021, שנים ממפתחי המשחק (ג'ייסון קונל ונייט פוקס) קיבלו את תואר הכבוד ״שגרירי תיירות״ של האי צושימה על ידי ראש העיר שציין כי הם "הפיצו את שמה וההיסטוריה של צושימה באמצעות עבודותיהם".
עיבוד קולנועי

ב-25 במרץ 2021, Sony Pictures ו-PlayStation Productions הכריזו על פיתוח עיבוד קולנועי למשחק, כאשר צ'אד סטהלסקי - הבמאי של ג'ון וויק 2 וג'ון וויק 3 - יביים. הסרט יופק על ידי סטהלסקי, אלכס יאנג וג'ייסון ספיץ מ-87Eleven Entertainment, ואסד קיזילבש וקרטר סוואן עבור PlayStation Productions; כאשר אולפני סאקר פאנץ' ישמשו כמפיקים בפועל, ופיטר קאנג יפקח על ההפקה מטעם האולפן.
הערות שוליים

1 2  Mike Williams, Ghost of Tsushima Dev Promises "There's No Waypoint" To Follow, USgamer, ‏2017-10-30 (באנגלית)
↑  Sam Loveridge 14 May 2020, Ghost of Tsushima: Huge gameplay reveal, new release date, and everything else we know, gamesradar (באנגלית)
1 2  Mud, Blood, and Steel: Ghost of Tsushima Gameplay Debut, PlayStation.Blog, ‏2018-06-11 (באנגלית)
↑  Ghost of Tsushima demo shows Japanese adventure’s first live gameplay – EGMNOW, web.archive.org, ‏2018-06-12
↑  Christian Donlan, Stealth and precision violence combine beautifully in Ghost of Tsushima, Eurogamer, ‏2018-06-12 (באנגלית)
↑  Ben Reeves, Why Ghost Of Tsushima Is A Bold New Direction For The Creators Of Infamous, Game Informer (באנגלית)
↑  Tom Phillips, Ghost of Tsushima will have Japanese audio track option, Eurogamer, ‏2018-06-13 (באנגלית)
1 2  Aron Garst, Aron Garst, ‘Ghosts of Tsushima’ Mixes History, Fiction and Open World Action, Variety, ‏2018-06-15 (באנגלית)
1 2  Ghost Of Tsushima preview and interview – the best-looking game on PS4, Metro, ‏2018-06-14 (באנגלית)
↑  Sony Discusses What's Next for Sucker Punch, Bend Studio, More - IGN (באנגלית), נבדק ב-2020-07-16
↑  PS4 Exclusive Ghost of Tsushima Has Gone Gold - IGN (באנגלית), נבדק ב-2020-07-16
↑  Score of Tsushima: The soundtrack of Ghost of Tsushima, PlayStation.Blog, ‏2020-07-02 (באנגלית)
↑  Ghost of Tsushima Out June 26 July 17: Collector’s & Digital Deluxe Editions Detailed, PlayStation.Blog, ‏2020-03-05 (באנגלית)
1 2 3  Release Date Updates For The Last of Us Part II, Ghost of Tsushima, PlayStation.Blog, ‏2020-04-27 (באנגלית)
↑  Sucker Punch announces Ghost of Tsushima for PS4, Gematsu, ‏2017-10-30 (באנגלית)
קוזו אוקמוטו

| --- | --- |

קוזו אוקמוטו ופוסאקו שיגנובו תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  7 בדצמבר 1947 (בן 77) קוממוטו, יפן 
 מדינה:  יפן 
 מקום מגורים:  לבנון 
 השקפה דתית:  אסלאם 
 
קוזו אוקמוטו (ביפנית: 岡本 公三; נולד ב-7 בדצמבר 1947) הוא טרוריסט יפני חבר ארגון "הצבא האדום היפני", שעמד בראש חוליית מחבלים מתאבדים שביצעה את הטבח בנמל התעופה לוד ב־30 במאי 1972. אוקמוטו היה היחיד מחברי החוליה ששרד את הפיגוע. הוא הועמד למשפט צבאי בישראל ונידון לשלושה מאסרי עולם, אך שוחרר לאחר 13 שנה במסגרת עסקת ג'יבריל.
הצטרפות ל"צבא האדום היפני"

אוקמוטו נולד למשפחה בורגנית. אביו, יסואו אוקמוטו, היה מנהל בית ספר בעל מעמד נכבד. קוזו, צעיר בניו, היה סטודנט לביולוגיה של הצמחים. בפברואר 1970 גויס לארגון הטרור "הצבא האדום היפני" על ידי שני אחיו הגדולים, ובפרט על ידי אחיו טאקדיה אוקמוטו, שהיה בין חוטפי מטוס נוסעים יפני לקוריאה הצפונית ב־1970, פעולה שהקנתה את הפרסום הראשון לארגון זה. עם גיוסו לשורות הארגון הפסיק אוקמוטו את לימודיו, ניתק מגע עם יתר בני משפחתו, ונחשף לאידאולוגיה של הארגון. בספטמבר 1971, כמו עשרות פעילים אחרים בארגון, יצא אוקמוטו ללבנון על מנת לקבל אימון צבאי במחנות מחבלים. שם התוודע וחבר לארגון החזית העממית לשחרור פלסטין בראשות ג'ורג' חבש.
הכנות לפעולה

שבועות ארוכים לפני הפעולה ערכו חברי ארגון הצבא האדום היפני טיסות בקווי אל על בין אירופה לארצות הברית כדי ללמוד את סידורי הביטחון הישראלים. כחלק מאנשי ההתארגנות נצטווה אוקמוטו לעלות על מטוס אל על שטס על קו מונטריאול - פריז. כבחור צעיר בן 23 טעה אוקמוטו טעות חמורה בכך שקנה כרטיס טיסה במחלקה ראשונה, צעד שאינו אופייני לצעיר בן גילו. בכך עורר את חשדם של אנשי הביטחון הישראלים והללו תשאלו אותו על טיב נסיעתו, מי מימן את כרטיס הטיסה, והאם בכוונתו להמשיך מפריז לביירות. לבסוף טס מניו יורק לפריז במטוס בואינג 707 ועקב אחר סידורי הביטחון בו. משהגיע לפריז יצא לביירות, שבה יצר קשר עם שני סטודנטים יפנים נוספים: טאקשי אוקודיירה ויאסודה יאסוקו. שלושתם חברו יחדיו לחוליית טרור שתכננה לבצע פיגוע באחת הערים הגדולות בישראל. השלושה הגיעו למחנה אימונים של ארגון הטרור החזית העממית לשחרור פלסטין בבעלבכ, שם נפגשו עם ראשי הארגון, עברו אימוני כושר גופני, אימוני ירי ושימוש בחומרי נפץ. שמו המחתרתי היה "אחמד". ב-16 במאי 1972 נודע לחברי החוליה כי בניגוד לתוכניתם המקורית, הוטל עליהם לתקוף את נמל התעופה לוד. חברי הארגון חששו כי הם נתונים תחת מעקב של כוחות הביטחון הישראלים וניסו לצמצם את הסיכון שבחדירה לעומק המדינה. על-כן הוחלט על פעולה בנמל התעופה הבינלאומי מיד עם נחיתת החוליה בישראל.
הטבח בנמל התעופה

אוקודיירה ואוקמוטו המריאו מביירות לפרנקפורט ב־22 במאי 1972, שם צוידו בתעודות מזויפות. לאוקמוטו שכינויו הערבי היה אחמד, ניתן דרכון מזויף על שם נאמבה דייסוקה. ב־24 במאי הצטרף אל השניים יאסודה, והשלושה יצאו לרומא, שם שהו עד 30 במאי.
ביום הפעולה, עלו השלושה על טיסה 132 של מטוס אייר פראנס שיצאה מפריז לתל אביב, ונחתה בסביבות השעה 22:00 בישראל. שלושת הנוסעים בעלי החזות האסייתית אשר היו לבושים בחליפות עסקים משכו תשומת לב מועטה ביותר מצד אנשי הביטחון במקום. עם נחיתתם השמידו השלושה את דרכוניהם והתרכזו ליד מסוע מזוודות הנוסעים. כאשר זיהו את מזוודותיהם, שלפו מתוכן רובי סער מסוג AK-47 (קלשניקוב), מחסניות ורימוני יד, ופתחו בירי ללא הבחנה אל הקהל הרב ששהה באותה עת באולם הנוסעים. בין מחסנית למחסנית השליכו רימוני יד לעבר האנשים המוטלים על הארץ. ככל הנראה, כשאזלה התחמושת ליאסודה יאסוקו, ירה בו אחד מחבריו והרגו או שאנשי הביטחון הרגו אותו. אוקודיירה יצא אל אזור חניית המטוסים, שם ירה לעבר נוסעים שירדו באותה עת מן המטוסים. לאחר שאזלה גם לו התחמושת, הצמיד לחזהו רימון יד, שלף את הניצרה ופוצץ עצמו. קוזו אוקמוטו יצא גם הוא לרחבת חניית המטוסים, ירה מנשקו והשליך רימוני יד לעבר שני מטוסים שחנו בקרבת מקום. לאחר שנפצע באורח קשה וניסה להימלט מהמקום, נלכד אוקמוטו בידי עובד אל על, חנן זייתון, שהסתייע באנשי משמר הגבול.
במהלך האירוע ועד סופו הוסטו כל הטיסות הנכנסות לישראל לשדה תעופה בקפריסין. זמן קצר לאחר הטבח הגיעו למקום שר הביטחון משה דיין ושר התחבורה שמעון פרס, כדי לעמוד על טיבו מקרוב.
כתוצאה מהירי נהרגו 24 אנשים ונפצעו 78. ארבעה מהפצועים נפטרו מאוחר יותר מפצעיהם. 16 מההרוגים ו-27 מהפצועים לא היו יהודים או ישראלים, אלא צליינים מפוארטו ריקו שהגיעו לארץ באותה הטיסה יחד עם שלושת המחבלים והתכוננו לשהות בת עשרה ימים. בין קורבנות הטבח היה גם פרופסור אהרן קציר, מבכירי המדענים בישראל (עמד בראש המחלקה לפולימרים במכון ויצמן למדע) ואחיו של נשיא המדינה לימים, אפרים קציר.
תגובת משפחתו

מעשה הטבח עורר זעזוע בעולם כולו וביפן בפרט. בעיקר, הוכתה משפחתו של אוקמוטו בתדהמה, וביקשה לכפר על מעשיו של בנם. בחודש יוני 1972 שיגר אביו של אוקמוטו מכתב התנצלות לממשלת ישראל, וזה לשונו:
הוד מעלתך, הגברת מאיר, הריני מביע את התנצלותי הכנה על התקרית שבה גרם בני השלישי, קוזו, תוך המטרת אש מנשק אוטומטי, למותם ופציעתם של מספר אנשים חפים מפשע, בני ארצך וארצות אחרות, בנמל התעופה הבינלאומי של תל אביב.
בארבעים השנים האחרונות, כאדם שעסק בענייני חינוך, עשיתי מאמצים לחנך את הילדים היפנים כך שיהיו בני נוער הגונים. אין כל אפשרות להביע במילים את ההפתעה, הזעם והצער שפקדו אותי, כאשר נודע לי שפשע מתועב ואכזרי כזה נעשה על ידי בני שלי. אני מאמין, כי לעת הזאת, כבר מבקש קוזו מעומק ליבו לכפר על פשעו. אני מבקש בכל לב כי בני יוצא להורג לאחר שיוטל עליו העונש המרבי, וזאת בהקדם האפשרי, בתום החקירה.
יורשה לי להוסיף, כי התקרית האכזרית הזאת נגרמה על ידי כמה קיצונים שמאלנים בראשותו של קוזו, אולם רוב העם ביפן מתעב את הפשע וחושש שהתקרית עלולה לסכן את הידידות בין בני ארצך לבין יפן.
לבסוף, הריני מתפלל לעילוי נשמותיהם של האנשים שנהרגו ולהחלמתם המהירה של הפצועים.
המשפט והמאסר

ב-10 ביולי 1972 הועמד אוקמוטו למשפט בפני בית המשפט הצבאי בלוד. מחשש לנקמה ברוצח, הונהגו במקום סידורי ביטחון קפדניים בכל באי המקום, כולל עיתונאים יפנים רבים. אב בית הדין היה המשפטן סא"ל אברהם פריש, ולצדו ישבו בדין השופטים סא"ל רם עברון וסא"ל ברוך ארבל. סניגורו של אוקמוטו היה עורך הדין מקס קריצמן, שבמהלך המשפט טען כי הנאשם לא היה שפוי בדעתו כאשר ביצע את הטבח.
כתב האישום כלל ארבעה סעיפים: בסעיף הראשון הואשם אוקמוטו כי היה חבר בקבוצת טרור אשר גרמה למותם של 24 אנשים ופציעתם של רבים אחרים. בסעיף השני הואשם כי ירה על הנוסעים ששהו בנמל התעופה. בסעיף השלישי הואשם כי השליך רימוני יד מתוך כוונה לגרום למותם של אנשים ולגרום נזק לרכוש. בסעיף הרביעי הואשם שביצע שירות עבור ארגון בלתי חוקי, קרי החזית העממית. אוקמוטו הודה בכל פרטי האישום, לא הביע חרטה על מעשיו, ומסר הצהרה מעל דוכן העדים כי "תיקון המצב יעשה על ידי רצח וחורבן של הכל".
באמצע חודש יולי 1972, הודיע בית המשפט על הרשעתו בכל סעיפי כתב האישום, ובגזר דינו נפסקו לו 3 מאסרי עולם ועוד 6 שנות מאסר. אוקמוטו נכלא בתא מבודד שאורכו שלושה מטרים ורוחבו פחות משניים, ב"אגף האיקסים" בכלא רמלה, אותו תא שעתיד לשכן בתוכו את הרוצחים שמעיה אנג'ל וצבי גור.
המשפט והמאסר > פגישה ראשונה בכלא

בתחילת מאסרו, ניסתה משפחתו של אוקמוטו לשכנעו להביע חרטה בפומבי על מעשיו, ובכך להחזיר את כבוד העם היפני ואת כבוד משפחתו, על פי כללי המסורת היפנית. כך ביקשה המשפחה להפגיש את פרופסור איקורו טשימה, מנהיג תנועת המקויה, דת האוהדת את ישראל, עם בנם.
במכתב שמסר פרופסור טשימה מאביו של אוקמוטו לנציב שירות בתי הסוהר נכתב בין היתר:
בני היה חייב מיתה, אתם ריחמתם עליו, אלוהים הציל אותו, אולם החיים שלנו אינם חיים. אנו לא יכולים לצאת מפתח הבית מבושה. אדוני, בני נתון בידיך, למשפחתו ולעם היפני נגרם עוול, שאיני יודע אם בכלל ניתן לתקן אותו.
בני נושם את האוויר למרות שאיננו ראוי לכך. אני מוסר איגרת נוספת המיועדת לבני. אני מבקש ממך, אדוני, שתאפשרו לפרופסור טשימה להיפגש ביחידות עם בני על מנת להחזירו בתשובה, בכך שיביע חרטה על מעשיו ויבקש סליחה בפומבי.
שירות בתי הסוהר אישר את הפגישה, והיא התקיימה ב-29 במרץ 1973 בחדרו של מנהל הכלא כשאוקמוטו חופשי מאזיקים. אל פרופסור טשימה התלוו בנו יעקב, שלמד מדעי היהדות באוניברסיטה העברית בירושלים וחתנו ד"ר ג'יקנדו. לאחר הפגישה סיפר עליה פרופסור טשימה: "15 הדקות הראשונות היו הקשות מכל. ראיתי לפני צעיר מבולבל, אשר מבחינה פסיכולוגית אפשר לכנותו דמות מעוותה... בתחילה אני דיברתי והוא שתק". עוד סיפר כי השלושה עקבו אחרי מבטו התוהה בחלל של אוקמוטו, שנראה כאילו הוא מצוי בספרות אחרות ואינו מבין את הסובב אותו. רק לאחר שנמסרו לו מכתבים מבני משפחתו, שבהם ביקשו כי יחזור בתשובה ויביע חרטה על מעשיו כדי שתהיה לו זכות להמשיך את חייו בכלא כיצור אנוש, נשבר אוקמוטו והחל לבכות. שאלתו הראשונה של אוקמוטו הייתה - מדוע לא דנו אותו למיתה.
המשפט והמאסר > בין שפיות לאי-שפיות

מאז מעצרו התנהג אוקמוטו בצורה מוזרה, ומצבו החריף עם השנים עד שהגיע לסף טירוף ואובדן הדעת. פרופסור אמריקני לקרימינולוגיה שפגש את אוקמוטו ב-1976 אמר כי ייתכן שעוד לפני בואו של אוקמוטו לארץ לא היה שפוי לחלוטין[דרוש מקור]. התנהגותו התמהונית של אוקמוטו כללה ניתוק מהסביבה, פרצי צחוק מוזרים, שתיקות ארוכות כשמדי פעם היה פורץ בנהמות ושאגות, דיבורים תמוהים שנטו לערבב בין מציאות ודמיון, ועוד. ההערכה הייתה שלקה בסכיזופרניה.
על פי עדותו של דוד פרי, מי שהיה במשך שנים מנהל כלא רמלה, התברר כי הוא היה מסוגל לעמוד במשך שעות על ארבע כמו כלב, וביקש שיגישו לו את ארוחותיו על הרצפה. כמו כן, לעיתים היה מציג עצמו כיהודי לאחר שניסה לבצע לעצמו ברית מילה, ודרש שיקראו לו יוסי על שם אשתו הדמיונית. בנוסף, הוא סירב להתרחץ ואנשי הסגל נאלצו לרחוץ אותו בכוח, לנקות את תאו משיירי המזון שהיה נוהג להשליך על הרצפה, ולהוציא אותו מדי פעם לטיולים קצרים בחצר האגף המיוחד.
לקראת סוף שנת 1982 ביקש פרופסור אידיו איושי, מרצה למשפטים באוניברסיטת קיוטו, להיפגש עם אוקמוטו. בקשתו של איושי נבדקה ואושרה, והשניים נפגשו. בתחילה הביט אוקמוטו סביבו בתימהון, אך לאחר מספר דקות פתח בשיחה ששמה קץ לשתיקתו ארוכת השנים. השיחה, שהתאפיינה בנימה ערנית וצלולה, הפתיעה את הסוהרים שנכחו במקום, שכן הם לא היו מורגלים להתנהגות מסוג זה מצידו של אוקמוטו. לאחר זמן מה החלו השניים לשיר שירים יפנים עממיים שהיו חביבים על בני גילו של אוקמוטו. בתחילה שרו השניים בשקט, אך אט-אט, שיר רדף שיר וקולות השירה גברו והחלו מהדהדים בין כותלי הכלא שכנראה מעולם לא זכה לשמוע קולות וצלילים מעין אלה. בטרם נפרדו השניים סעדו יחדיו ארוחה יפנית מסורתית. האירוע הזה היה אחת הפעמים הבודדות שבהן שב אוקמוטו וקיבל צלם אנוש.
בשנת 1985, לאחר כ-12 שנות שהות בתא מבודד, הועבר אוקמוטו לתא אותו חלק עם 12 אסירים ממוצא ערבי. ההלם הראשוני היה גדול, אך בעזרת אסירים מתאו שפרשו את חסותם עליו, החל אוקמוטו מסתגל לתנאיו החדשים.
במהלך שהותו של אוקמוטו בכלא הישראלי הועלו דרישות מצד ארגוני טרור לשחרורו. כך, בחודש יוני 1976, דרשו חוטפי מטוס אייר פראנס את שחרורו של אוקמוטו יחד עם 52 אסירים נוספים ש"לחמו למען העניין הפלסטיני" וכלואים בבתי-כלא במספר מדינות בעולם ובעיקר בישראל.
השחרור

לבסוף, ב-21 במאי 1985, לאחר כ-13 שנים בכלא הישראלי, שוחרר אוקמוטו במסגרת עסקת חילופי השבויים שכונתה עסקת ג'יבריל. במסגרת העסקה שחררה ישראל 1,150 אסירים ועצירים ביטחוניים שהיו כלואים בישראל תמורת חזי שי, ניסים סאלם ויוסף גרוף, שלושה שבויים שנלכדו בידי החזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית, ארגון הטרור של אחמד ג'יבריל. לאחר שחרורו עבר אוקמוטו לטריפולי, לוב. בין מקבלי פניו נמנתה גם פוסאקו שיגנובו, מייסדת ומפקדת הצבא האדום היפני ואלמנתו של אוקודיירה, חברו של אוקמוטו לטבח בלוד. הארגון פרש את חסותו על אוקמוטו ושם לו למטרה לטפל בו ולשקמו.
לאחר שהות מסוימת בלוב, עבר אוקמוטו לסוריה ואז בעזרת תעודות מזויפות הסתנן ללבנון יחד עם פעילים נוספים של הצבא האדום היפני. ב-15 בפברואר 1997 נעצר אוקמוטו יחד עם ארבעה פעילים בארגון באשמת שימוש בדרכונים מזויפים, וב־31 ביולי נגזרו עליהם שלוש שנות מאסר. במהלך שהותו של אוקמוטו בכלא הלבנוני דרשה ממשלת יפן את הסגרתו לידיה, דבר שלא עשתה כשאוקמוטו שהה בכלא הישראלי.
בתום ריצוי העונש גורשו פעילי "הצבא האדום היפני" ליפן ושם הועמדו לדין על מעשי טרור בינלאומיים, פרט לאוקמוטו שבמרץ 2000 קיבל מממשלת לבנון מקלט מדיני על "שהשתתף בפעולות התנגדות כנגד ישראל, ועונה על ידיהם במהלך כליאתו בכלא הישראלי".
במרץ 2003 התראיין אוקמוטו בביירות לעיתון Japan Times, והביע את כמיהתו לשוב ליפן, שם הוא עדיין בחזקת מבוקש. בראיון מסר כי הוא ציפה להיהרג במהלך ההתקפה בנמל התעופה, או לחלופין לקבל גזר דין מוות אם ישרוד את ההתקפה. בתשובה לשאלה אם הוא מתחרט על טבח חפים מפשע, ענה: "לא הייתה לי כל ברירה אלא לירות למען המאבק המזוין. כעת איני יכול, אלא להתפלל עבור הקרבנות". הוא גם סיפר כי הוא מתגורר בדירה בפרוורי ביירות עם תומכים יפנים, ומנהל חיים שקטים.
במאי 2022 השתתף בטקס שנערך בביירות לציון 50 שנה לפיגוע שהיה שותף לו בנתב"ג.
לקריאה נוספת

זאב שיף, איתן הבר לקסיקון לביטחון ישראל (מהדורה שנייה), זמורה, ביתן, מודן.