stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לין רמזי
קריירה > סרטים קצרים

בשנת 1996 יצרה רמזי את סרטה הקצר הראשון "מיתות קטנות" (Small Deaths) כסרט הגמר שלה בלימודי הקולנוע. רמזי שימשה במאית, תסריטאית וצלמת בסרט. הסרט זכה בפרס חבר השופטים לסרט הקצר בפסטיבל קאן באותה שנה.
בסרטה משנת 1997 "להרוג את היום" (Kill The day) מתמקדת בסיפורו של אסיר משוחרר המתמודד עם התמכרות להרואין. הסרט זכה בפרס השופטים בפסטיבל הסרטים הקצרים קלרמונט-פראנד בצרפת.
רמזי זכתה פעם נוספת בפרס חבר השופטים בפסטיבל קאן, על סרטה "איש הגז" (Gasman) משנת 1997. עלילת הסרט מתרחשת בגלאזגו של שנות ה-70 ומתארת ילדה צעירה שמגלה במהלך מסיבת חג מולד כי לאביה שני ילדים מאישה אחרת.
סרטה הקצר הבא של רמזי הוא "שחיין" (Swimmer) משנת 2012. הסרט הוזמן על ידי חברת ההפקה "BBC Films" והוועד המארגן של המשחקים האולימפיים בלונדון. זהו סרט בשחור לבן שמתאר שחיין צעיר שלא התקבל לנבחרת הבריטית לאולימפיאדה חרף אימוניו הרבים. השחיין צולם בעודו שוחה במגוון מקורות מים כגון נהרות ונחלים, על רקע נופים המאפיינים את בריטניה. הסרט זכה בפרס באפט"א לקולנוע לסרט הקצר בשנת 2013.
בשנת 2019 יצרה את הסרט התיעודי הקצר "בריז'יט" שמתעד שיחה בינה לבין הצלמת והיוצרת בריז'יט לקומב.
קריירה > סרטים באורך מלא

סרטה הראשון באורך מלא של רמזי הוא "מלכודת עכברים" (Ratcatcher) בשנת 1999. בסרט מתוארים מספר שבועות בחייו של ילד בן 12 בשכונת עוני בעיר גלאזגו בתקופת שביתת העירייה, לאחר שחברו הטוב נהרג בטעות לאחר משחק בתעלת מים הסמוכה לשכונה.
בצאתו היה "מלכודת עכברים" הסרט הסקוטי השני באורך מלא שבוים על ידי אישה.
בסרט בוחנת היוצרת כיצד עוני והזנחה משפיעים על חייהם והתפתחותם של ילדים. כמו כן עוסקת בנושאים כגון עולמם הפנימי של ילדים, אכזריות וטוב לב. למקומות שבהם מתרחשת היצירה יש חשיבות עלילתית והם מהווים סמלים בתהליכים נפשיים ופנימיים שעובר הגיבור. רמזי משלבת בסרט היבטים מזרם הקולנוע הבריטי החופשי (Free Cinema), וכן מן הקולנוע הריאליסטי.
בשנת 2002 יצא לאקרנים סרטה השני באורך מלא של רמזי, "מורברן קאלאר" (Morvern Callar). בסרט מבוסס על ספר באותו שם מאת הסופר הסקוטי אלן וורנר. עלילת הסרט מתמקדת בצעירה סקוטית העובדת כקופאית בסופרמרקט המקומי בעיירה קטנה, שלאחר התאבדותו של בן הזוג שלה, מחליטה להוציא לאור את הספר שהותיר אחריו ויוצאת למסע גילוי עצמי בסקוטלנד ובספרד. בין התמות המרכזיות ביצירה נכללות חוסר שייכות, תלישות, גיבוש זהות אישית, התמודדות עם אובדן ואבל, וכן חוויות של נדידה ומסעות.
סרטה הבא באורך מלא של רמזי הוא "חייבים לדבר על קווין" (We Need To Talk About Kevin), שיצא לאקרנים בשנת 2011. הסרט מבוסס על ספרה של ליונל שרייבר באותו שם. בסרט מתואר סיפורה של אווה, אם שבנה ביצע טבח בבית הספר התיכון שבו למד. עלילת הסרט עוברת לסירוגין בין חייה של אווה לאחר הטבח והשלכות המעשה על חייה, לבין האירועים שקדמו לטבח והובילו אליו.
לאחר הצלחתו של "חייבים לדבר על קווין", רמזי יועדה לביים את המערבון "לג'יין יש אקדח" (Jane Got A Gun) משנת 2015, אולם בשל חוסר הסכמה עם מפיקי הסרט התפטרה יום לפני תחילת הצילומים. לאור פרישתה עזבו את ההפקה גם השחקנים ג'וד לאו ומייקל פסבנדר.
סרטה של רמזי משנת 2017, "יום נפלא" (You Were Never Really Here) מבוסס על נובלה של הסופר האמריקאי ג'ונתן איימס. בסרט מסופר סיפורו של ג'ו, בלש פרטי המתמודד עם פוסט טראומה, אשר נשכר לאתר את ביתו הקטינה של סנאטור שנמכרה לזנות. הסרט נשלח לפסטיבל קטן לפני השלמתו, עריכת הסרט הסתיימה ימים ספורים לפני הקרנתו הפומבית הראשונה בפני קהל במהלך הפסטיבל. הסרט זכה בפרס התסריט והשחקן הטוב ביותר בפסטיבל קאן.
בשנת 2025, צפוי לצאת המותחן מאת רמזי "תמות, אהובי" בכיכובם של ג'ניפר לורנס, רוברט פטינסון ולקית' סטנפילד, המבוסס על הרומן משנת 2017 של אריאנה הרוויץ. העלילה מתרחשת באזור כפרי בארצותה הברית ומתארת אישה (לורנס) הנמצאת במצב של אהבה ושיגעון. פטינסון משחק את בעלה, וסטנפילד מגלם את מאהבה. שחקנים נוספים כוללים את סיסי ספייסק וניק נולטי. רמזי כתבה את התסריט יחד עם אנדה וולש וביימה את הסרט. המפיקים כוללים את ג'סטין קיארוצ'י וג'ניפר לורנס מטעם Excellent Cadaver, וכן את מרטין סקורסזה, אנדראה קלדרווד, ו-Black Label Media.
פילמוגרפיה > סרטים קצרים

Small Deaths (1996)
להרוג את היום (1997)
איש הגז (1997)
שחיין (2012)
בריז'יט (2019)
פילמוגרפיה > סרטים באורך מלא

מלכודת עכברים (1999)
מורברן קאלאר (2002)
חייבים לדבר על קווין (2011)
יום נפלא (2017)
תמות, אהובי (TBA)
פרסים

רמזי זכתה בפרסים שונים על יצירתה לאורך השנים. זכתה מספר פעמים בפרסים בפסטיבל קאן, בשנת 1996 זכתה בפרס חבר השופטים על סרטה הקצר הראשון "מיתות קטנות", בשנת 1998 זכתה פעם נוספת בפרס זה על סרטה הקצר "איש הגז". בשנת 2000 זכתה בפרס באפט"א לסרט הביכורים הטוב ביותר של תסריטאי, במאי או מפיק בריטי על סרטה הראשון באורך מלא, "מלכודת עכברים". סרטה "חייבים לדבר על קווין" היה הסרט הבריטי היחיד שהיה מועמד לפרס דקל הזהב.
בשנת 2011 זכתה בפרס הבימוי על סרטה "חייבים לדבר על קווין" בפסטיבל פרסי הקולנוע הבריטי העצמאי. כמו כן זכתה בפרס הסרט הטוב ביותר לשנת 2011 בפסטיבל הסרטים של לונדון על "חייבים לדבר על קווין".
בשנת 2019 סרטה "יום נפלא" היה מועמד לפרס באפט"א לסרט הבריטי הטוב ביותר וזכה בפרס התסריט הטוב ביותר בפסטיבל קאן.
הערות שוליים

↑  The Journey – Lynne Ramsay interview, BAFTA, ‏2020
↑  Lynne Ramsay, IFFR Festival 2021
1 2  Miranda Sawyer, Director Lynne Ramsay: ‘I've got a reputation for 'being difficult, The Guardian, ‏2018
↑  Early Shorts From Famous Directors: Lynne Ramsay, Watersprite Film Festival, ‏2018
↑  A beginner’s guide to the films of Lynne Ramsay, Little White Lies
↑  Festival de Cannes 1996, Cannes Film Festival
↑  Festival Archives, International Short Film Festival Clermont-Ferrand
↑  Tanya Farley, Gasman (1998), Sense Of Cinema, ‏2016
↑  Immersive Images - The Swimmer, British Cinematographer
↑  Swimmer, BBC Film
↑  Brigitte (2019), IMDb
↑  Sarah Spellings, A Famous Photographer Steps in Front of the Camera, The Cut, ‏2019
1 2 3  Kristine Robbyn Chick, Beyond the Margins: Lynne Ramsay’s Ratcatcher
(1999) and Morvern Callar (2002), Miranda [Online] 12, 2016
↑  Stuart C. Aitken, Poetic child realism: Scottish film and the construction of childhood, Scottish Geographical Journal 123, San Diego State University, עמ' 68-86
↑  Annette Kuhn, Cinematic Experience, Film Space and the Child's World, Canadian Journal of Film Studies 19, 2010, עמ' 82-98
↑  Suffocated by Motherhood, and a Child Whose Hold Still Lingers, New York Times, ‏2011
↑  Sean Desilets, World-Hating: Apocalypse and Trauma in
We Need to Talk about Kevin, Humanities 6, 2017
↑  ארז דבורה, "לג'יין יש אקדח": לנטלי פורטמן יש בלגן, באתר ynet, 8 באפריל 2016
↑  אורון שמיר, "לג'יין יש אקדח": פלא שיצא מזה סרט, באתר הארץ, 8 באפריל 2016
1 2  You Were Never Really Here - Trivia, IMDb
↑  Matt Grobar, ‘Die, My Love’ First Look: Jennifer Lawrence, Robert Pattinson & LaKeith Stanfield Topline New Thriller From Lynne Ramsay, Deadline, ‏2024-11-13 (באנגלית אמריקאית)
↑  Lynne Ramsay, IMDb
↑  Lynne Ramsay - Awards, IMDb
↑  Lynne Ramsay, Festival De Cannes
↑  Winners and Nominations - The Awards 2011, British Independent Film Awards
↑  BFI London Film Festival 2011, BFI London Film Festival
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007424961805171  PLWABN: 9810655017805606  BIBSYS: 2067219  BNE: XX5261504  BnF: cb160834087 (data)  CiNii: DA19236829  GND: 135993989  ISNI: 0000 0000 7879 7532  LCCN: no2001032610  NKC: xx0176630  NLK: KAC201301941  NTA: 203639502  RERO: 02-A014126964  SUDOC: 133005526  ULAN: 500475399  VIAF: 21790323   WorldCat (עם VIAF): 21790323 
לין רמזי כחלק מחבר השופטים בפסטיבל קאן בשנת 2013 (רביעית משמאל)
סעדיה בנבנישתי

| --- | --- |

 לידה:  29 בפברואר 1876 ד' באדר ה'תרל"ו ירושלים,האימפריה העות'מאנית
 פטירה:  אוגוסט 1957 (בגיל 81) אב ה'תשי"ז ירושלים,ישראל
 כינוי:  "רבנו"
 מקום קבורה:  הר המנוחות, ירושלים
 מקום פעילות:  ירושלים, בוכרה, סוריה, לבנון וארגנטינה
 תקופת הפעילות:  ?–1957 
 תחומי עיסוק:  הוראה, חינוך ודיינות
 תפקידים נוספים:  מנהיג הקהילה היהודית בקוריינטס
 רבותיו:  הרב יצחק אשכנזי והרב בן ציון אברהם קואינקה
 בת זוג:  יוכבד בנבנישתי (לבית מזרחי)
הרב סעדיה "רבנו" בנבנישתי (1876–1957) היה מורה ומחנך בירושלים, בבוכרה, בסוריה ובלבנון, מנהיג הקהילה היהודית בקוריינטס שבארגנטינה, וחבר בית הדין של העדה הספרדית בירושלים.
ביוגרפיה

נולד בירושלים ב-29 בפברואר 1876 (ד' באדר ה'תרל"ו) לרחל ולרב בכור יוסף בנבנישתי. בילדותו למד בבית הספר דורש ציון, ומשם המשיך לישיבת תפארת ירושלים, שם למד אצל הרב יצחק אשכנזי והרב בן ציון אברהם קואינקה.
בגיל 18 סיים את לימודיו והחל לשמש כמורה לעברית, לדקדוק ולתלמוד בתלמוד תורה של העדה הספרדית בירושלים שהיה תחת ניהולו של הרב נסים אלישר. בהמשך שימש במשרות הוראה שונות בבית הספר דורש ציון ובבית יתומים מקומי. נישא ליוכבד בת אברהם מזרחי שהייתה אחייניתו של הרב נחמן בטיטו, ופעלה רבות באגודת "בנות ירושלים".
לאור הצלחתו בתחום ההוראה, נשלח בשנת 1911 (ה'תרע"א) למוסקבה שברוסיה, ומשם עבר לח'אנות קוקנד, שם שימש כמורה בבית הספר של הקהילה היהודית בעיר במשך שבע שנים, ולצד זאת גם כשוחט וכמוהל. בסיום תפקידו עבר לבוכרה, שם שהה במשך כשנתיים.
בשנת 1920 (ה'תר"ף) חזר לירושלים, ולאחר תקופה קצרה הוזמן על ידי הרב חזקיה שבתי, ששימש כרבה של חלב שבסוריה בתקופה זו, לבוא לשמש בעירו כמורה בבית הספר של חברת כל ישראל חברים ובתלמוד תורה למשך ארבע שנים. בסיום תפקידו שם עבר לביירות שבלבנון, שם שימש כמורה במשך כשנתיים.
בשנת 1927 (ה'תרפ"ז) עבר להתגורר בקוריינטס שבארגנטינה, שם שימש כמנהיגה הרוחני של הקהילה הספרדית המקומית, וסיפק להם את כל צורכי הדת. בשנת 1937 (ה'תרצ"ז) חזר לירושלים, ומונה לשמש כחבר בבית הדין של העדה הספרדית בעיר.
הלך לעולמו בחודש אוגוסט 1957 (אב ה'תשי"ז) ונקבר בהר המנוחות.
הערות שוליים

↑  לעיתים גם בן וינישטי
↑  לפי מ.ד. גאון, חזר בשנת ה'תרצ"ה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 16159818755713812180   WorldCat (עם VIAF): 16159818755713812180
שיטות נומריות לחישוב אינטגרלים מסוימים

בעוד שחלק מהאינטגרלים ניתן לחשב באמצעות שיטות אנליטיות הרי יש אינטגרלים אותם לא ניתן לחשב בצורה כזאת אלא רק עם אנליזה נומרית, כלומר התוצאה המתקבלת היא מספר מסוים המדויק בכל רמת דיוק שנרצה.
להלן רשימה חלקית של שיטות לביצוע תהליך זה:
שימוש בהגדרת האינטגרל לפי רימן

לפי הגדרת האינטגרל לפי רימן מתקיים:
 \int _{a}^{b}{f(x)\,\mathrm {d} x}=\lim _{n\to \infty }{\sigma _{n}(f)}=\lim _{n\to \infty }{\sum _{i=1}^{n}{f(\xi _{i})\cdot (x_{i}-x_{i-1})}}
כאשר  \xi _{i}\in [x_{i-1},x_{i}] וההפרש בין נקודות סמוכות שואף לאפס כאשר  n שואף לאינסוף.
באנליזה נומרית לא ניתן אמנם להגיע לטור אינסופי אבל ניתן להשתמש בנוסחת הסכום על מנת להגיע לדיוק הנדרש. דבר זה נעשה על ידי שימוש בסכום:  \sum _{i=1}^{n}{w_{i}\cdot f(\xi _{i})\cdot (x_{i}-x_{i-1})} (כאשר   \,w_{i} הוא המשקל של הנקודה) כקירוב לאינטגרל. ניתן להוכיח כי בתנאים מסוימים (השונים במקצת בין השיטות אולם בעיקרם קשורים לרציפות ולאינטגרביליות של הפונקציה) הגדלת מספר הנקודות מביא לקירוב טוב יותר (מידת הקירוב המדויקת תלויה בשיטה).
את הנקודות ואת המשקלים קובעים על פי השיטה המדויקת, כאשר ישנו מספר רב של שיטות מסוג זה כמו שיטת הטרפז, המקרבת את השטח הכלוא מתחת לגרף הפונקציה לאוסף של טרפזים  (ראו הדוגמה להלן), שיטת סימפסון (המקרבת את גרף הפונקציה לאוסף של פרבולות), שיטת רומברג (שיטה העושה שימוש בשיטת הטרפז עם מרווחים הולכים וקטנים), שיטת גאוס (עושה שימוש במקדמים המחושבים על פי פולינומים אורתוגונליים). כמו כן השיטות מתחלקות לשיטות פתוחות (בלי התחשבות בנקודות הקצה) ולשיטות סגורות (המתחשבות בכל הנקודות).
שיטת הטרפז עושה שימוש במשקלות של  w_{i}={\frac {1}{2}} כאשר המרחקים קבועים בין הנקודות, כלומר:
 \int _{a}^{b}{f(x)\,\mathrm {d} x}\approx {\frac {b-a}{n}}\left({\frac {f(a)+f(b)}{2}}+\sum _{i=1}^{n-1}f\left(a+{\frac {b-a}{n}}i\right)\right)
כאשר ניתן לשפר את הדיוק באמצעות הגדלת מספר הנקודות.
שיטת מונטה קרלו

שיטת מונטה קרלו היא שיטת חישוב סטטיסטית שניתן לתאר בקיצור כך: נצייר את צורת הגרף על משטח בעל גודל ידוע ונסמן עליו "פגיעות" באופן אקראי. באמצעות חישוב מספר הפגיעות בתוך התחום החסום על ידי הגרף חלקי מספר הפגיעות מחוץ לו ניתן לחשב את גודל אותו התחום. באמצעות מחשב ניתן לחשב כך תוצאות מדויקות באופן מפתיע.
שימוש באינטגרלים ידועים

ישנם מספר אינטגרלים ידועים הממומשים לרוב כפונקציות מיוחדות, הנפוצה בהן היא ההתפלגות הנורמלית בעזרתה ניתן לחשב אינטגרלים אחרים.
דוגמה:
דבר זה מאפשר לחשב את האינטגרל תוך שימוש בפונקציה שלה יש קירובים רציונליים מוכרים.
ראו גם

שיטות אינטגרציה
שיטות למציאת אינטגרלים לא מסוימים
שיטות אנליטיות לחישוב אינטגרלים מסוימים
הנדסת חומרים

הנדסת חומרים (מכונה גם מדע החומרים ותורת החומרים) היא תחום מחקר הנדסי רב תחומי העוסק בגילוי ובעיצוב חומרים חדשים, במיוחד מוצקים. התחום מקשר בין אפיון המיקרו-מבנה של החומר לבין תכונותיהם התרמיות, החשמליות, המכניות והסביבתיות של חומרים שונים. תחום זה משלב ידע מדעי בפיזיקה וכימיה עם עקרונות הנדסה, ולכן לא נלמד עד לשנות ה-40 של המאה ה-20 כתחום אקדמי נפרד, אלא נתפס כתת-תחום של תחומי מדע אחרים. החל משנות ה-40 של המאה ה-20, תחום הנדסת החומרים החל לזכות במעמד עצמאי כתחום לימוד ומחקר מדעי והנדסי, ובתי ספר להנדסה בעולם החלו להציע לימודי תואר בהנדסת חומרים. למהנדסי חומרים תפקיד מרכזי בתעשיות הרכב, התעופה והחלל, חומרי בנייה, חומרים ביו-רפואיים, חומרים אלקטרוניים ועוד.
הנדסת החומרים עוסקת:
פיתוח חומרים המיטביים להרכבת מוצרים. התחום מתמקד בשיפור וחקר תכונות חומרי מבנה והתאמת תכונות חומר המבנה לצרכים התעשייתיים, תוך שקלול הגורמים השונים כגון תנאי סביבה, עבודה, עלויות.
חקר ותיכּוּן חומרים, טכניקות עיבוד ויצור (יציקה, כבישה, ריתוך, גידול גבישים וכו'), טכניקות אנליטיות (כגון מיקרוסקופיה אלקטרונית, עקיפת קרני x וקלורימטריה) ויחסי גומלין בין עלות לתועלת בייצור תעשייתי של חומרים.
היסטוריה

הנדסת חומרים היא אחת מהצורות העתיקות ביותר של מדע יישומי והנדסה. תקופות קדומות מאופיינות בחומר אשר שימש באותה התקופה, כגון תקופת האבן, תקופת הברונזה ותקופת הברזל. הנדסת החומרים המודרנית התפתחה באופן ישיר מהמטלורגיה, שהיא חקר המתכות. פריצת הדרך בהבנת חומרים התרחשה בסוף המאה ה-19, כאשר המדען האמריקאי וילארד גיבס הציג את התכונות התרמודינמיות הקשורות במבנה האטומי של החומר והמבנה הפיזי שלו.
עד לשנות ה-60 של המאה ה-20 נקראו רבות מן המחלקות האוניברסיטאיות להנדסת חומרים מחלקות למטלורגיה, שם המשקף את הדגש שניתן בתחום זה, במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, למחקר וללימוד מתכות. מאז התרחב התחום והוא כולל מחקר בכל סוגי החומרים: קרמיים, פולימרים, מוליכים למחצה, חומרים מגנטים, חומרים ביולוגיים, ננו-חומרים, ועוד.
המרוץ לחלל האיץ את התפתחות תחום הנדסת החומרים בתחומים שונים, ביניהם הבנת והנדסת סגסוגות מתכתיות, וחומרים עשויים סיליקה ופחמן. הנדסת החומרים הניעה והונעה על ידי התפתחויות טכנולוגיות מהפכניות כגון פלסטיק, מוליך למחצה, ועוד.
תחומי מחקר עיקריים

מטלורגיה: מתכות, מתכות כבדות, פלדות, פלדות אל-חלד, סגסוגות אלומיניום, זהב, סגסוגות זיכרון.
פולימרים: פלסטיק, ניילון, גומי, הזרקת פלסטיק.
הנדסה קרמית: מלט, בטון, מיקרו-סיליקה, שיש, זכוכית, חרסית.
חומרים בתעשיית האלקטרוניקה והחשמל: מוליכים, מוליכים למחצה, חומרים מגנטיים, מבודדים, וחומרים לתעשיית המיקרואלקטרוניקה.
תכונות והתנהגות מכנית של חומרים: חוזק חומרים, קשיות, חקר פני שבר, מאמץ מתיחה, מאמץ כפיפה, אלסטיות של חומרים, מכניקת השבר, שחיקה מכנית, זחילה (דפורמציה), עץ כשל, נקע בחומרים, התעייפות מכנית.
חומרים מתקדמים: ננו-חומרים, ביו חומרים, חומרים להתקנים אלקטרואופטיים, טכנולוגית אבקות, טכנולוגית שכבות דקות, חומרים חכמים, חומרים מרוכבים, גבישים נוזליים, חומרים ירוקים (ידידותיים לסביבה).
אפיון חומרים: מיקרוסקופיה אלקטרונית, עקיפת קרני x, קלורימטריה, אנליזה תרמית, בדיקות לא הורסות, ספקטרסקופיה, קריסטלוגרפיה וקריסטלוגרפיה בקרני רנטגן, מינרלוגיה, מורפולוגיה של גבישים.
התנהגות תרמית וסביבתית של חומרים: קורוזיה, מוליכות תרמית, התעייפות תרמית, דיאגרמת פאזות, תרמודינמיקה של חומרים.
תהליכים לייצור חומרים בתעשייה: סינטור, ריתוך, אינוך, עיבוד שבבי, יציקה, אפיטקסיה, ריבוץ, איכול יבש, איכול רטוב, חישול, עיבודים פלסטיים, הזרקת חומרים.
בטיחות בחומרים: חומרים ריאקטיביים, חומרים בעירים דליקים.
ראו גם

ננוטכנולוגיה
סינטור
קריסטלוגרפיה וקריסטלוגרפיה בקרני רנטגן
גביש נוזלי
מינרלוגיה
ננו-צינורית פחמן
היצרות מגנטית
חומר קרמי
לקריאה נוספת

Richard A. Flinn, Paul K. Trojan, Engineering Materials and Their Applications, Wiley, 1995, ISBN 978-0-471-12508-2. (באנגלית)
Ashby, Michael; Hugh Shercliff; David Cebon (2007). Materials: engineering, science, processing and design (1st ed.). Butterworth-Heinemann. ISBN 978-0-7506-8391-3.
Askeland, Donald R.; Pradeep P. Phulé (2005). The Science & Engineering of Materials (5th ed.). Thomson-Engineering. ISBN 978-0-534-55396-8.
Callister, Jr., William D. (2000). Materials Science and Engineering – An Introduction (5th ed.). John Wiley and Sons. ISBN 978-0-471-32013-5.
Eberhart, Mark (2003). Why Things Break: Understanding the World by the Way It Comes Apart. Harmony. ISBN 978-1-4000-4760-4.
Gaskell, David R. (1995). Introduction to the Thermodynamics of Materials (4th ed.). Taylor and Francis Publishing. ISBN 978-1-56032-992-3.
González-Viñas, W. & Mancini, H.L. (2004). An Introduction to Materials Science. Princeton University Press. ISBN 978-0-691-07097-1.
Gordon, James Edward (1984). The New Science of Strong Materials or Why You Don't Fall Through the Floor (eissue ed.). Princeton University Press. ISBN 978-0-691-02380-9.
D. Hull, T. W. Clyne, An Introduction to Composite Materials, Cambridge University Press, 1996-08-13, ISBN 978-0-521-38855-9. (באנגלית)
Mathews, F.L. & Rawlings, R.D. (1999). Composite Materials: Engineering and Science. Boca Raton: CRC Press. ISBN 978-0-8493-0621-1.
Lewis, P.R.; Reynolds, K. & Gagg, C. (2003). Forensic Materials Engineering: Case Studies. Boca Raton: CRC Press. ISBN 9780849311826.
Wachtman, John B. (1996). Mechanical Properties of Ceramics. New York: Wiley-Interscience, John Wiley & Son's. ISBN 978-0-471-13316-2.
Walker, P., ed. (1993). Chambers Dictionary of Materials Science and Technology. Chambers Publishing. ISBN 978-0-550-13249-9.
Mahajan, S. (2015). "The role of materials science in the evolution of microelectronics". MRS Bulletin (באנגלית). 12 (40): 1079–1088. doi:10.1557/mrs.2015.276.
אפנון

איור המשווה את תוצאת אפנון ה-FM (למטה) לבין אפנון ה-AM (באמצע) עבור אות מידע מסוים (למעלה)
אִפְנוּן (באנגלית: Modulation) הוא תהליך שינוי של גל מחזורי, הנקרא גל נושא, שהוא לרוב גל סינוסי בתדר הגבוה מזה של המידע המאופנן, באמצעות אות המייצג את המידע אותו מבקשים להעביר. הרכיב באמצעותו מתבצעת פעולת האפנון קרוי אַפְנָן (modulator).
הצורך באפנון

אפנון אותות נדרש בתקשורת משלוש סיבות עיקריות:
לא ניתן להעביר כל אות באופן ישיר (דרך מוליך או כקרינה אלקטרומגנטית) משום שמכשירי השידור והקליטה רגישים רק לתחומי תדר מסוימים, וכמו כן התווך בו עובר האות אינו מעביר בצורה טובה את כל התדרים, ובפרט לא את תדר האפס. בעזרת אפנון ניתן לבצע הזזות בתדר ולעבוד בתדרים השונים מאלה שמכיל האות אותו אנו מעבירים.
לאחר אפנון ניתן לבצע ריבוב תדרים ולהעביר אותות רבים בו זמנית מבלי שהם יפריעו זה לזה. לדוגמה, שידור תחנות רדיו רבות דרך האוויר או קיום שיחות טלפון רבות דרך אותה תשתית.
בשביל לשדר אות מידע בתדר הדיבור, נצטרך אנטנה גדולה מאוד, מה שיהפוך את מערכת השידור לגדולה.
שיטות אפנון אנלוגיות

באפנון אותות אנלוגים, המידע המאפנן, הגל הנישא, הוא רציף.
AM (אפנון משרעת) – האות הנישא מיוצג על ידי שינויים במשרעתו של גל.
FM (אפנון תדר) – האות הנישא מיוצג על ידי שינויים בתדר של גל.
PM (אפנון מופע) – האות הנישא מיוצג על ידי שינויים במופע (פאזה) של גל.
QAM – שני אותות נישאים מיוצגים על ידי שינויים במשרעות של הגל הנושא ושל הגל הנבדל ממנו במופע בן 90°. שקול לשימוש ב-AM ו-PM יחדיו.
כאשר מדובר באותות אנלוגיים, ישנה שקילות בין FM ו-PM.
שיטות אפנון דיגיטליות

אפנון של מידע ספרתי נקרא בדרך כלל מִפתּוּחַ (keying). באפנון דיגיטלי הגל הנושא האנלוגי מאופנן על ידי רצף של סיביות בשיטות שונות. השינויים בגל הנושא הם מתוך קבוצה קבועה של 2M אפשרויות (סימבולים) המייצגים צירופים שונים של M סיביות.
ASK היא שיטה המשנה את עוצמת הגל-הנושא על מנת לייצג נתונים דיגיטליים (בדומה ל-AM). המימוש הפשוט ביותר מעביר את הביט "1" כגל הנושא עצמו, ואת הביט "0" כהפסקה בגל הנושא. במימוש זה משתמשים חובבי הרדיו לשידור קוד מורס על ידי משדר פשוט ביותר המשדר גל נושא ממותג על ידי מפסק ידני – מפתח מורס. מימושים מורכבים יותר מייצגים צירופים שונים של ביטים על ידי עוצמות שונות של הגל הנושא (ככל שיש שימוש ביותר רמות-עוצמה של הגל הנושא כך עולה הסיכוי לשגיאה בתקשורת).
FSK היא שיטה המייצגת ביטים באמצעות שינויים בדידים בתדר של הגל הנושא, כאשר כל שינוי בתדר מייצג ביט או צירוף מסוים של ביטים.
PSK היא שיטה המייצגת ביטים באמצעות שינויים בדידים במופע של הגל הנושא, כאשר כל שינוי מייצג ביט או צירוף מסוים של ביטים.
QAM היא שיטה המשתמשת בשני גלים-נושאים, שביניהם יש הפרש פאזה של 90°. כל אחד מהגלים הנ"ל משנה את משרעתו על מנת לייצג צירופים שונים של ביטים. צירופי המשרעות האפשריים נקבעים מראש.
גילוי

על מנת לחלץ את האות המקורי מהגל הנקלט, דרוש תהליך ההפוך לתהליך האפנון הקרוי גילוי או מיצוי (Demodulation). לכל שיטת אפנון יש שיטת גילוי המתאימה לה. לדוגמה, שיטת הגילוי הבסיסית לאפנון המשרעת נקראת עקיבת מעטפת. שיטה זו מתבססת על דיודות המרכיבות מיישר זרם, ומעגל RC הנותן תגובה דועכת מעריכית. התוצאה היא דעיכה אחרי כל מקסימום של הגל הנושא, הדומה למעטפת הגל המאופנן שהיא האות המקורי.
ראו גם

באוד
תקשורת אלחוטית
עקיבת מעטפת לגילוי אות מאופנן משרעת
מתתיהו הינדס

אין תמונה חופשית
מתתיהו (מתאוס) הינדס (יוני 1894 – 13 בפברואר 1957) היה עיתונאי, בנקאי, פעיל ציבור ושגריר ישראל באורוגוואי.
קורות חיים

הינדס נולד לד"ר טוביה ורחל (בת יוסף גזונדהייט) הינדס בירושלים. אביו היה רופא שעלה לארץ ישראל מאוקראינה, ניסה להתיישב בטבריה ואחר כך בירושלים בבית החולים ביקור חולים, אך אחרי הולדת בנו מתתיהו החליט לחזור לאירופה.
הינדס למד כלכלה ומשפטים באוניברסיטאות בוורשה, סנקט פטרבורג, היידלברג וברסלאו וקיבל תואר דוקטור למשפטים. היה מזכירם של נחום סוקולוב וליאו מוצקין בוועד המשלחות היהודיות לוועידת ורסאי. ב-1922 היה חבר המערכת של העיתון ראזסוויט שחזר לפעול בברלין עד להתפטרותו ביולי 1923 על רקע אי הסכמות עם דעותיו של ז'בוטינסקי, וב-1924 פרסם קובץ מאמרים "התגשמות" ברוסית. עבד כבנקאי בגרמניה ובפולין שם קודם להיות מנהל בנק בוורשה. הינדס היה ציר לקונגרס הציוני ה-16 ועד ה-24 (למעט אחד), חבר הוועד הפועל הציוני, יו"ר קרן היסוד בפולין, חבר "משלחת סוקולוב" לדרום אפריקה ב-1927, נציג הסוכנות היהודית במשא ומתן כספי עם ממשלת פולין ב-1936–1937. בסוף שנות ה-30 נחשב כמועמד להתמנות למנכ"ל "לודז'קי בנק דפוזיטובי", בנק שהיה בבעלות אוצר התיישבות היהודים.
בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-20 עלה לארץ ישראל והשתקע בחיפה. הינדס מונה למנהל סניף אפ"ק בהדר הכרמל במקומו של מתתיהו לונץ שחזר לנהל את סניף הבנק בעיר התחתית. הינדס המשיך בתפקידו זה עד 1954 עת עבר לנהל את הבנק בירושלים.
בארץ ישראל המשיך את פעילותו הציבורית כיו"ר ועד הנאמנים של בית הספר הימי בחיפה, חבר הוועד הפועל של החבל הימי לישראל, חבר הוועד המנהל של הטכניון ועוד. כיו"ר המועדון הימי בחיפה עסק בהוצאתן של ספינות המעפילים מצי הצללים לשימוש מחודש.
אחרי קום מדינת ישראל מונה לשגריר ישראל באורוגוואי. הוא נפטר לאחר מחלה במונטווידאו, בעודו בתפקיד. ארונו הובא ארצה והוא נקבר בבית הקברות בנחלת יצחק לצד אמו.
השאיר אחריו בת יחידה, חנה. על שמו רחוב בחיפה.
הערות שוליים

↑  עוד על הבנק והפרשה ראו ב-איתן בורנשטיין, האחות הפולנייה של בנק לאומי, רבעון לבנקאות, אייר-סיון תשע"ב מאי 2012
↑  רחוב הרצל ומקביליו, ב"חיפה מבלי לקום מהכורסא"
וידוי מעשרות

| --- | --- |
 מקרא:  דברים, כ"ו, י"ג–ט"ו
 משנה:  מסכת מעשר שני, פרק ה', משניות י'-ט"ו
 משנה תורה:  ספר זרעים, הלכות מעשר שני ונטע רבעי, פרק י"א
 ספרי מניין המצוות:  ספר המצוות, עשה קל"א ספר החינוך, מצווה תר"ז
 
וידוי מעשרות בהלכה (בלשון חז"ל: וידוי מעשר) הוא נוסח הנאמר לאחר ביעור מעשרות. נוסח הווידוי מופיע במקרא, ועל כן חובת אמירתו נחשבת כמצוות עשה מדאורייתא. בניגוד למשמעותו הרגילה של המונח 'וידוי', הווידוי אינו הודאה על חטאים. כאן המושג 'וידוי' משמש במשמעות הפוכה: הכרזה על עשיית מעשה טוב.
מועד הווידוי

זמן אמירת הווידוי הוא לאחר השלמת ביעור המעשרות, הנעשה בערב פסח, בשנה הרביעית ובשנה השביעית למניין שנות השמיטה (השנה הנוכחית (ה'תשפ"ה) היא שנה שלישית לשמיטה). אולם, הווידוי לא היה נעשה מיד לאחר הביעור, מפני שלאחר הביעור היו משאירים מעשר שני ונטע רבעי, שמהם אסור לאכול לאחר הווידוי, כדי לאכלם בירושלים במשך ימי חול המועד פסח. לכן דחו את הווידוי עד לזמן תפילת מנחה של יום טוב האחרון של פסח.
נוסח הווידוי

נוסח הווידוי מובא בתורה, בפרשת כי תבוא: ”בִּעַרְתִּי הַקֹּדֶשׁ מִן הַבַּיִת וְגַם נְתַתִּיו לַלֵּוִי וְלַגֵּר לַיָּתוֹם וְלָאַלְמָנָה כְּכָל מִצְוָתְךָ אֲשֶׁר צִוִּיתָנִי לֹא עָבַרְתִּי מִמִּצְוֹתֶיךָ וְלֹא שָׁכָחְתִּי. לֹא אָכַלְתִּי בְאֹנִי מִמֶּנּוּ וְלֹא בִעַרְתִּי מִמֶּנּוּ בְּטָמֵא וְלֹא נָתַתִּי מִמֶּנּוּ לְמֵת שָׁמַעְתִּי בְּקוֹל ה' אֱלֹהָי עָשִׂיתִי כְּכֹל אֲשֶׁר צִוִּיתָנִי. הַשְׁקִיפָה מִמְּעוֹן קָדְשְׁךָ מִן הַשָּׁמַיִם וּבָרֵךְ אֶת עַמְּךָ אֶת יִשְׂרָאֵל וְאֵת הָאֲדָמָה אֲשֶׁר נָתַתָּה לָנוּ כַּאֲשֶׁר נִשְׁבַּעְתָּ לַאֲבֹתֵינוּ אֶרֶץ זָבַת חָלָב וּדְבָשׁ.” (ספר דברים, פרק כ"ו, פסוקים י"ג–ט"ו)
החייבים במצווה

כהנים, לויים, ישראלים וממזרים חייבים במצוות וידוי מעשרות. גר תושב ועבדים משוחררים פטורים, מפני שאין להם חלק בארץ, ואינם יכולים להתוודות ולומר "ואת האדמה אשר נתת לנו".