stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הבחירות המקדימות במרצ (2019)
הבחירות לרשימה > המועמדים

הרשימה שלהלן מציינת את המועמדים שכבר הצהירו כי יתמודדו לרשימה. לאחר פרסום רשימת המתמודדים יצוין לאילו חמישיות בחר כל מתמודד להציג את מועמדותו:
| שם המתמודד/ת> חמישייה ראשונה | הצגת מועמדות לחמישיות> ראשונה.חמישייה ראשונה | הצגת מועמדות לחמישיות> שנייה.חמישייה ראשונה | הצגת מועמדות לחמישיות> שלישית.חמישייה ראשונה | הצגת מועמדות לחמישיות> מיקום סופי ברשימה.חמישייה ראשונה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| תמר זנדברג | 2485 |  |  | 2 |
| אילן גילאון | 2,312 |  |  | 3 |
| עיסאווי פריג' | 2,125 |  |  | 4 |
| מוסי רז | 1,991 |  |  | 5 |
| מיכל רוזין | 1,889 |  |  | 6 |
חמישייה שנייה
| גבי לסקי | 1,043 | 3,413 |  | 7 |
| עלי סלאלחה | 1,557 | 2,959 |  | 8 |
| מהרטה ברוך-רון | 663 | 2,556 |  | 9 |
| יניב שגיא | 1,342 | 2,501 |  | 10 |
| יריב אופנהיימר | 545 | 2,430 |  | 11 |
חמישייה שלישית
| קטי פיאסצקי |  | 1,556 | 3,510 | 12 |
| ענת ניר |  | 1,364 | 3,107 | 13 |
| לורה וורטון |  | 1,368 | 2,940 | 14 |
| דב חיון |  | 404 | 2,735 | 15 |
| עילאי הרסגור-הנדין |  | 857 | 2,650 | 16 |
↑  כולל שיקלול הקולות מהחמישייה הראשונה
↑  כולל שיקלול הקולות מהחמישייה השנייה
↑  החל ממקום 2, אחרי היו"ר
מקרא לצבעים:
לא התמודד בחמישייה
המנצח בחמישייה, לאחר העברת הניקוד מהחמישייה שמעליו במקרה הצורך
נפל מהחמישייה, אך מתמודד בחמישייה מתחת והניקוד מועבר אליה
מועמדים נוספים שלא נכנסו לרשימה הם: ערפאת אסמעיל, עבדאללטף חמאדה סוידאן, אידריס מואסי, רועי קיבריק, עפרה קפלן, עידן רז, ג'מיל חאג' יחיא, עומימה חאמד, אורן טוקטלי, דוד מזרחי, חסן אלהוזייל, אליאס מטאנס, ארטורו פרידמן, יוסף קבהא, דוד קשני, יוסף נסאר ומאזן אבו סיאם.
הערות שוליים

↑  תקנון מרצ, באתר המפלגה
↑  יהונתן ליס, כישלון לזנדברג: ועידת מרצ תקבע את זהות יו"ר המפלגה ואת הרכב הרשימה לכנסת, באתר הארץ, 16 ביוני 2019
↑  דני זקן, ‏הורוביץ ניצח את זנדברג בבחירות לראשות מרצ, באתר גלובס, 27 ביוני 2019
↑   יהונתן ליס, עיסאווי פריג' ומוסי רז הסירו מועמדותם לראשות מרצ והודיעו על תמיכה בזנדברג, באתר הארץ, 17 ביוני 2019
↑  במת המועמדים והמועמדות – בחירות מקדימות לרשימת מרצ לכנסת ה-22, באתר מרצ (נצפה ב-7 ביולי 2019)
↑  תוצאות הצבעה לרשימת מרצ לכנסת ה-22, באתר מרצ (נצפה ב-12 ביולי 2019)
L3 טכנולוגיות

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בניו יורק (1 ביולי 2019–LLL) 
 תקופת הפעילות:  1997–2019 (כ־22 שנים) 
 מיקום המטה:  ניו יורק 
 ענפי תעשייה:  תעשיית הטלקומוניקציה 
 הכנסות:  8,250,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2018) 
  
 www.l3t.com
 
L3 טכנולוגיות, (באנגלית: L3 Technologies, נסחרת בבורסת ניו-יורק: LLL) לשעבר L-3 תקשורת אחזקות, היא חברה אמריקאית שנוסדה בשנת 1997, המספקת מערכות שליטה ובקרה, תקשורת, מודיעין, מעקב סמוי וסיור (C3ISR), וכן מוצרי אוויוניקה, מוצרים ימיים, מכשירים ושירותי אימון, מכשור מרחבי וניווט. לקוחותיה כוללים את מחלקת ההגנה של ארצות הברית, המחלקה לביטחון המולדת, סוכנויות המודיעים האמריקאיות, נאס"א, תעשיות אוויריות, קבלני תקשורת מסחריים, ולקוחות תקשורת אלחוטית.
L3 ממוקמת במוריי היל, מנהטן, ניו יורק והיא אחת מעשרת הקבלנים בעלי נפח העבודה הגדול ביותר מול ממשל ארצות הברית, בעיקר בתחום הביטחון. L3 מעסיקה מעל 38,000 עובדים (2016).
בשנת 2019 התמזגה החברה עם חברת האריס, והחברה הממוזגת קרויה L3Harris Technologies (אנ').
מוצרים

L-3 ProVision
L-3 eXaminer SX, 3DX, ו-XLB
L-3 OptEX
AVCATT,
Orchid,
EOTech
L-3 Sonoma EO, מערכות הדמיה, 1508M עיני דרקון, 1205MD, 2111X, 2514X, & 2711G
הערות שוליים

↑  "Company Profile."
↑
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 0586 9504  LCCN: no2010111855  VIAF: 158691250   WorldCat (עם VIAF): 158691250
אגס נאשי

| אגס נאשי |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: ורדנאים
משפחה:: ורדיים
סוג:: אגס
מין:: אגס נאשי
שם מדעי
 Pyrus pyrifolia ‏נקאי
אגס נאשי או אגס אסייתי (שם מדעי: Pyrus pyrifolia) הוא סוג אגס שמקורו במזרח אסיה. הוא נקרא גם אגס יפני, אגס סיני, אגס קוריאני, אגס חול, אגס תפוח ויחד עם זנים נוספים גם אגס נאשי, כאמור.
מאפיינים

אגס נאשי אינו דומה למין המוכר יותר של אגס (אגס תרבותי) שמקורו באירופה. האגס אשי הוא עגול, צהבהב, בצורת תפוח. בשרו עסיסי, ולכן משמש בעיקר כמרווה צימאון, הוא אינו מתאים לעוגות או לריבה, אך הוא משמש כממתיק טבעי בבישול, באפייה, בכבישה, ובסלטים. מאה גרם פרי מכיל 42 קלוריות. העץ סובל כפור ואוהב אדמה רופפת.
שימוש

הפירות בדרך כלל אינם נאפים בפשטידות ולא מכינים מהם ריבות כי יש להם תכולת מים גבוהה ומרקם פריך וגרגירי, שונה מאוד מהזנים האירופיים. הם מוגשים בדרך כלל גולמיים או מקולפים. הפרי נוטה להיות די גדול וריחני, וכשהוא עטוף בקפידה (יש לו נטייה לחבול בגלל העסיסיות שלו), הוא יכול להחזיק מעמד מספר שבועות (או יותר) במקום קריר ויבש.
בשל מחירם הגבוה יחסית וגודלם הגדול של פרי על זניו, נהוג באסיה להגיש את האגסים לאורחים, או הם ניתנים כמתנות, או נוהגים לאכול אותם ביחד במסגרת משפחתית. בבישול, אגסים טחונים משמשים ברטבים המבוססים על חומץ או רוטב סויה כממתיק, במקום סוכר. הם משמשים גם למרינדת בשר, במיוחד בשר בקר, כאשר דוגמה בולטת היא במאכל הקוריאני בולגוגי, בשל נוכחותם של אנזים לריכוך החלבונים בבשר.
באוסטרליה, אגסים אלה הוכנסו לראשונה לגידול מסחרי החל משנת 1980.
גלריה

פרחי עץ אגס נאשי
הפרי שלו
פונץ' קוריאני (hwachae) מאגס נאשי
הערות שוליים

↑  Bailey, L.H.; Bailey, E.Z.; the staff of the Liberty Hyde Bailey Hortorium (1976). Hortus third: A concise dictionary of plants cultivated in the United States and Canada. New York: Macmillan,.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: extra punctuation (link) תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
1 2  "Nashi asian pear varieties. Agfact H4.1.14". NSW Primary Industries. 2002. אורכב מ-המקור ב-2015-06-18. נבדק ב-2015-06-19.
↑  "Japán körte". kiskert.com. נבדק ב-2015-06-19.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph1227686
Kh-32

| --- | --- |

 מידע בסיסי
 ייעוד:  דגם טיל 
 ארץ ייצור:  רוסיה 
 יצרן:  תאגיד חימוש טילים טקטי 
 תקופת השירות:  2016–הווה (כ־9 שנים) 
 ביצועים
 מהירות:  5,640 קמ"ש 
 טווח:  600–1,000 קילומטרים
 
Kh-32 (ברוסית: X-32) הוא טיל שיוט אוויר-קרקע על-קולי רוסי, עם טווח של 600–1,000 ק"מ שפותח על ידי חברת MKB Raduga מבוסס על ה-Kh-22. הטיל נכנס לשירות בשנת 2016 כחימוש למפציצי Tu-22M3M.
עיצוב > ההבדלים העיקריים מה-Kh-22

טיל Kh-32 מיוצר לפי גוף טיל Kh-22 והממדים הגאומטריים שלהם זהים לחלוטין. משקל ראש הנפץ הצטמצם ל-500 קילוגרם כדי לשפר את הטווח. וכן הותקן מנוע אחר וחזק יותר.
הטווח המרבי הוא 997 קילומטרים ועל כן ניתן לשגר אותו מחוץ לטווח המרבי של מטוסי F/A-18 Super Hornets של הצי האמריקאי, שלהם רדיוס לחימה מרבי של כ-885 קילומטרים.
שימוש מבצעי

על פי דיווחים השימוש המבצעי הראשון בטילי Kh-32 נעשה בשנת 2022 במסגרת מלחמת רוסיה-אוקראינה.
הערות שוליים

↑  "New Kh-32 Antiship Missile Becomes Operational in Russia - part 1". navyrecognition.com. 26 במרץ 2018. נבדק ב-10 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "New Russian cruise missiles to hit targets from 130,000 feet". UPI.com. 2016-08-30. נבדק ב-2021-08-08.
↑  Lockie, Alex. "Russia upgraded a nuclear bomber â€" and its missiles are a nightmare for US Navy aircraft carriers". Business Insider. נבדק ב-23 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  https://twitter.com/ndvori/status/1543244884139823106, Twitter
↑  שחר ברדיצ'בסקי, ‏שינוי כללי המשחק? דיווח: רוסיה השתמשה בנשק קטלני חדש באוקראינה, באתר מעריב אונליין, 3 בנובמבר 2022
BMP-3

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  נגמ"ש לחימה
 מדינה מייצרת:  ברית המועצות ברית המועצות
 יצרן:  קורגנמאכזבוד 
 שנת ייצור:  1987
 תקופת השימוש:  1987–הווה (כ־38 שנים) 
 דגם קודם:  BMP-2
 דגם עוקב:  אין
 מידע טכני
 אורך:  7.14 מטר
 רוחב:  3.2 מטר
 גובה:  2.4 מטר
 משקל:  18.7 טון
 מהירות:  72 קמ"ש (כביש)  45 קמ"ש (שטח)  10 קמ"ש במים
 טווח פעולה:  600 ק"מ
 מנוע:  UTD-29M דיזל 500 כ"ס
 שריון:  לוחות פלדה בעובי 35 מ"מ
 צוות:  3 + 7 לוחמים
 מערכות נשק
 חימוש עיקרי:  תותח/משגר 2A70 בקוטר 100 מ"מ, תותח אוטומטי 2A72 בקוטר 30 מ"מ
 חימוש משני:  3 × מקלע PKT ‏ 7.62 מ"מ
 
BMP-3 הוא סימולו של נגמ"ש לחימה אמפיבי מתוצרת סובייטי שהוכנס לשירות בשנת 1987 ונראה לראשונה במערב בשנת 1990. ה-BMP-3 הוא הגרסה הממשיכה של נגמ"שי BMP-1 ו-BMP-2. כמו קודמיו הוא תוכנן ומיוצר במפעל בעיר קורגן על ידי המהנדס אלכסנדר בלאגונראבוב (1933-2020).
פירוש ראשי התיבות BMP ברוסית הוא Боевая Машина Пехоты, "בוייבייה משינה פחוטי" ("רכב קרב לחיל רגלים").
חימוש וציוד

ה-BMP-3, המכונה טרויקה, הוא נגמ"ש הלחימה החמוש בנשק הכבד ביותר מבין נגמשי הלחימה הנמצאים בשירות בתחילת המאה ה-21. ‏ BMP-3 מצויד בתותח 2A70 בקוטר 100 מ"מ המסוגל לירות פגזים וטילי 9M117 בסטיון (בנגמ"ש 40 פגזים ושמונה טילים); בתותח אוטומטי בקוטר 30 מ"מ עם הזנה כפולה, בעל קצב אש של 400-350 פגזים לדקה, שעבורו נישאים בנגמ"ש 500 פגזים; ומקלע בקוטר 7.62 מ"מ, עם 2,000 כדורים. כל אלה מותקנים במקביל בצריח. לכל אלה זווית הגבהה של 5º- עד 65º. בנוסף נושא הנגמ"ש עוד 2 מקלעים בקוטר 7.62 מ"מ, בעלי 2000 כדורים כל אחד. ה-BMP-3 מסוגל לתקוף מטרות במרחק 6000-5000 מטר בעזרת מערכת טילי הנ"ט שלו (9K116-3 Basnya).
הדגמים הראשונים צוידו במנוע UTD-29 בעל 450 כ"ס, אך רוב הדגמים הנמצאים בשימוש משתמשים במנוע UTD-29M בעל 500 כ"ס. המנוע מצוי בחלקו האחורי ימני של הנגמ"ש, כתוצאה מכך הנהג ועוד 2 חיילי חי"ר נמצאים בחלל שבקדמת הכלי. 5 החיילים הנוספים יושבים מאחורי התותח, הדורש 2 מפעילים. ל-BMP-3 תחתית כפולה כאשר המנוע ומכלי הדלק נמצאים מתחת לתחתית הראשונה במטרה להעניק לכלי יכולת שרידות גבוהה יותר.
דגמים

BMP-3 - הדגם הבסיסי ביותר.
BMP-3M - דגם משופר בעל מנוע ותותח משודרגים. לתותח מערכת ירי חדשה הכוללת מחשב דיגיטלי ואפשרות לירות פגזים מונחי לייזר וחימוש מתקדם נוסף. המנוע שודרג למנוע UTD-32 בעל 660 כ"ס. הגרסה החדשה נקראת לעיתים גם BMP-4.
BMMP - דגם של החי"ר הימי המצויד בתותח של ה-BMP-2.
BMP-3K - דגם פיקוד טקטי. בעל צוות של 3 + 3 לוחמים.
BMP-3F - דגם מיוחד המיועד למבצעים בים. מסוגל לפעול עד 7 שעות בפעילות ימית.
BRM-3K Rys - דגם סיור, מצויד במערכות תצפית וראייה טרמית, במכ"ם עקיבה, במחשב ובמערכת ניווט.
9P157 Krizantema-S - דגם נ"ט בעל 2 טילי 9M123 כריזנטמה.
9P162 "Kornet-T - דגם נ"ט בעל טילי 9M133 קורנט.
2S31 Vena - דגם בעל מרגמת 120 מ"מ.
מפעילים

רוסיה רוסיה - 550
כווית כווית - 120
איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות - 598 בעלי מערכת טרמית "Namut". עשויים להיות משודרגים בנוסף גם לבעלי מיגון מודולרי "Kaktus" ומנוע UTD-32.
קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית - 70
אזרבייג'ן אזרבייג'ן - 4 (סה"כ 60 בהזמנה).
קפריסין קפריסין - 43
אינדונזיה אינדונזיה - 17 BMP-3F עם אופציה לעוד 100.
סרי לנקה סרי לנקה - 45
אוקראינה אוקראינה - 4
ראו גם

BMP-1
נגמ"ש לחימה
פומה
| רק"מ מדינות הגוש הסובייטי לאחר מלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| טנקים | T-84 Oplot-M • T-90 • T-84 • T-80 • T-72 • IT-1 • T-64 • T-62 • PT-76 • T-55 • T-10 • ארמטה T-14 |  |
| נגמ"שים | BTR-152 • BTR-94 • BPM-97 • BTR-90  • BTR-80 • BTR-70 • BTR-60 • BTR-40 • BTR-4 • BTR-3 • BTR-D • BTR-50 • MT-LB |  |
| נגמ"שי לחימה | BMPT • BTR-T • BMD-3 • BMD-2 • BMD-1 • BMP-3 • BMP-2 • BMP-1 • ‏T-15 ארמטה |  |
| תותחים מתנייעים | 2S1 גווזדיקה • ‏SO-152 • ‏2S4 טולפן • ‏2S5 גיאטסינט-S • ‏2S7 פיון • ‏2S9 נונה • ‏2S19 MSTA‏ • ‏‏2S23 נונה-SVK • ‏2S25 Sprut-SD • ‏2S31 וונה • ‏ASU-57 • ‏ASU-85 • ‏A-222 ברג |  |
| ארטילריה רקטית | BM-14 • ‏BM-21 גראד • ‏BM-24 • ‏BM-25 • ‏BM-27 אוראגן • ‏TOS-1 • ‏BM-30 סמרץ' |  |
| טילי קרקע-קרקע | 2K6 לונה • 9K52 לונה-M • ‏OTR-21 טוצ'קה • OTR-23 אוקה • 9K720 איסקנדר • K-300P בסטיון-P |  |
| רק"ם נ"מ | ‏SA-22 • SA-19  • ZSU-23-4 • ZSU-57-2 • BTR-152A\D\E • BTR-40A |  |
| מערכות קרקע-אוויר | SA-4 • ‏SA-6 • ‏SA-8 • ‏SA-9 • ‏‏SA-10 • ‏SA-11 • ‏‏SA-12 • ‏SA-13 • ‏SA-15 • ‏SA-17 • ‏SA-19 • ‏‏SA-20 • ‏‏SA-21 • ‏‏SA-22 |  |
החלוץ

ערך זה עוסק בארגון גג של תנועות נוער. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
הֶחָלוּץ הייתה תנועה ציונית עולמית של צעירים יהודים, שהתארגנו למטרות עלייה לארץ ישראל. ראשיתה בהתארגנויות ספונטניות בשנות ה-80 של המאה ה-19, והיא התקיימה עד השואה. חברי החלוץ, שהשתייכו לתנועות נוער ציוניות מגוונות, היו לחוד החנית של העלייה וההתיישבות בארץ ישראל ושל ההגנה היהודית בגולה ובכלל זה בגטאות שבהם רוכזו היהודים במלחמת העולם השנייה.
אגודות "הֶחלוץ" בראשיתן

כבר בתחילת התארגנות אגודות חובבי ציון ב-1881 הוקמו בערים שונות בתחום המושב אגודות צעירים להכשרה, ללימוד עברית, עקרונות ציוניים ועבודת אדמה. חלק מהאגודות, שלא השתייכו למפלגה כגון פועלי ציון, התארגנו במסגרת-גג רופפת שנקראה "החלוץ".
בשנת 1905 הקים אליעזר יפה את ארגון "החלוץ" בארצות הברית, לאחר עלייתו של יפה לארץ ישראל דעך הארגון בארצות הברית ושוקם בסיועם של דוד בן-גוריון ויצחק בן-צבי שהגיעו לארצות הברית ב-1915 בשל מלחמת העולם הראשונה. ב-1913 קם ארגון דומה בבריטניה. מטרתן המוצהרת של ההתארגנויות הייתה "לסלול את הדרך לעם" לקראת עלייה.
עד השואה > ארגון החלוץ ברוסיה

רוב חברי החלוץ היו, עד מהפכת אוקטובר, בתחומי האימפריה הרוסית. גם בשנים הראשונות שלאחר המהפכה המשיך הארגון בתנופת צמיחה. ב-1918 התכנסה בחרקוב המועצה הראשונה של ארגוני החלוץ ברוסיה. הדמות המרכזית והבולטת באספה הייתה דמותו של יוסף טרומפלדור. הוא הציג מספר עקרונות כבסיס לפעולת הארגון: בראש ובראשונה עליו להיות נטול זיקה מפלגתית ושפתו חייבת להיות עברית. בגולה יתבסס הארגון על קיבוצי הכשרה, שיפעלו במתכונת של קומונה, ויושם בהם דגש על לימוד עבודת האדמה ותנאי החיים בארץ ישראל. על החלוץ גם לטפח הגנה עצמית יהודית. בארץ ישראל על חברי הארגון לפנות להתיישבות חלוצית ולהתארגן במסגרת הסתדרות כללית, על-מפלגתית.
באספת הארגון ב-1919 במוסקבה התקבלה "תוכנית טרומפלדור" כמתווה לפעילות הארגון, וטרומפלדור עצמו נבחר ליו"ר הארגון. עד מהרה עלו טרומפלדור וכמה מראשי הארגון בעצמם לארץ ישראל.
בראשית שנת 1919, לפי החלטת הוועידה הראשונה של "החלוץ" הרוסי, שהתקיימה בפטרוגראד בינואר של אותה שנה. עובר למינסק הוועד המרכזי של "החלוץ". מגיעים למינסק יוסף טרומפלדור, יהודה קופלוביץ וי. רושצ'וק. זה סייע, כמובן, להתפתחותו המוגברת של ה"חלוץ" במינסק ובבלארוס כולה.
בהמשך, לאחר התבססות המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות בשלטון, הוחמר הפיקוח על קיבוצי ההכשרה. ב-1923 ירד החלק ה"ימני" (ה"עמלני", שדגל בהתיישבות במושב עובדים ולא בקיבוץ) של הארגון למחתרת, והמשיך לפעול כתנועה בלתי לגאלית, בעוד החלק שהיה קשור למפלגות סוציאליסטיות (כגון המפלגה הציונית-סוציאליסטית) ניסה להמשיך ולפעול בגלוי. ב-1925 נאסרו מנהיגי הארגון ונשלחו לסיביר, וב-1928 בוטל רישיון התנועה הלגאלית וכל קיבוצי ההכשרה שלה פוזרו. מרבית הפעילים עלו לארץ ישראל, חלקם במסגרת הסכמים להחלפת אוכלוסייה שנערכו בין ממשלת המנדט הבריטי לממשלת רוסיה.
עד השואה > ארגון החלוץ בפולין

משנות ה-20 היה המרכז העולמי של החלוץ בוורשה. מרכז החלוץ ניהל את קיבוצי ההכשרה השונים באופן רופף ושלח את הבולטים שבחברי ההכשרות להשתלמויות ושליחויות לחיזוק גרעינים חלשים ולהקמת סניפים. כמו כן ניהל המרכז את הקשר עם ההסתדרות הציונית העולמית. בוורשה יצא לאור גם עיתון החלוץ, "העתיד".
בין שתי מלחמות העולם חיו כ-40%–50% מחברי החלוץ בפולין. בפולין הוקמה תנועת נוער כללית בשם "החלוץ הצעיר", שפנתה לנוער שכלל תלמידי גימנסיה בערים. על התנועה השתלט במהלך שנות ה-30 הקיבוץ המאוחד, שראה בה מאגר אנושי איכותי שימלא את שורותיו וקיבוציו בארץ ישראל. הקיבוץ המאוחד שלח שליחים וחומרי הסברה, והעניק לתנועה ולהכשרותיה גם סיוע חומרי.
ערב מלחמת העולם השנייה היו בפולין כ-360 קיבוצי ההכשרה, ובהם כ-12,500 חניכים. חלק ניכר מהמעפילים בתקופה זו הגיעו משורות החלוץ בפולין.
עד השואה > ארגון החלוץ בגרמניה

ארגון החלוץ נוסד בגרמניה ב-1923. מכיוון שרוב יהודי גרמניה היו מתבוללים סבל החלוץ מגידול איטי במספר חבריו, בשנת 1928 מנה 500 חברים ולרשותו עמדו ארבע חוות הכשרה.
בעת השפל הגדול ראו רבים בעלייה לארץ ישראל הזדמנות כלכלית ועלו בעיקר מסיבות כלכליות ולא אידאולוגיות. עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933 וההגבלות הרבות שהטילו על היהודים גרמו לגידול חד במספר הצעירים שרצו לעלות ארצה. ההכשרה הייתה, במקרים רבים, האפשרות היחידה לצעירים וצעירות יהודים לזכות בהכשרה מקצועית כלשהי.
בשנת 1934 מנה החלוץ כ-15,000 חברים ולמעלה מ-3,500 מהם עברו הכשרה בלמעלה מ-32 מתקנים שונים.
החלוץ היה כפוף לארגון הגג של יהודי גרמניה (Reichsvertretung der Deutschen Juden) והאחראי על החלוץ מטעמה היה מרטין גרזון (Martin Gerson).
בשנת 1941 חוסלו מתקני ההכשרה בגרמניה בהוראת הנאצים - חלקם נסגרו והשאר הפכו למחנות כפייה לצעירים יהודים.
עד השואה > ארגון החלוץ בשאר ארצות העולם

הסתדרויות חלוץ מקומיות קמו ברחבי העולם היהודי, בכל רחבי אירופה, בצפון אפריקה, בעיראק, באיראן, ובאמריקה הצפונית והדרומית. גם לארצות אלה נשלחו שליחים מארץ ישראל, על מנת להכווינם להתיישבות בקיבוצי התנועות השונות. ב-1921 התכנס בקרלסבד שבצ'כוסלובקיה כנס היסוד של ההסתדרות העולמית של החלוץ, בהשתתפות נציגים בכל רחבי העולם. ב-1926 התכנס בדנציג כנס עולמי נוסף, שבו נקבעו כללי היסוד של הסתדרות החלוץ, ברוחו של טרומפלדור: עבודה עצמית, שפה עברית ותרבות עברית, קשר עם ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל והשתתפות פעילה בקונגרס הציוני ובמפעלי ההתיישבות והעשייה בארץ ישראל.
יהודה אלמוג (קפלביץ) היה ממארגני תנועת החלוץ בדמשק. בשנת 1928 בעת שחזר מאיראן, נפגש עם צעירים ממועדון הנוער ברובע היהודי בדמשק, אשר דברו עברית רהוטה, הלהיב אותם ברעיון הציוני וסיפר להם על אדמות הברון רוטשילד בחורן. יהודה הציע לצעירים היהודים לעלות על הקרקע ולישב אותה בזכות העובדה שהם נתינים סורים. רעיון החלוציות קסם לצעירי הקהילה והתגבשה קבוצה להקמת תנועת החלוץ בדמשק בהדרכתו. יהודה הביא את דבר הקמת החלוץ בדמשק בפני מנהיגי היישוב בארץ, כדי שיארגנו את הכשרתם בקיבוץ לקראת עלייתם להתיישבות בחורן. רבים מצעירי הקהילה הצטרפו לתנועת החלוץ ונשלחו להכשרה בקיבוצים.
בין השנים 1919–1939 עלו לארץ ישראל חמישים עד שישים אלף חברים. רובם לא נשארו זמן רב בקיבוצים, אך הם היוו כוח עתודה יציב ואיכותי שסייע סיוע של ממש להתיישבות "אשר משקלו הציבורי היה גדול יחסית לכמות".
עד השואה > בין על-מפלגתיות למפלגתיות

עם הקמת ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל, כגוף על-מפלגתי, הוגדרה כפיפות של החלוץ להסתדרות. בוועד הפועל הוקם אגף לקשר עם החלוץ, שנתפס כתנועת הנוער היהודי בגולה. שליחים מארץ ישראל נשלחו לקיבוצי ההכשרה, הביאו עמם חומרי הדרכה שהוכנו בארץ ואיפשרו לחניכים ליצור קשר בלתי אמצעי עם השליחים. עקב כך פרשו מההסתדרות העולמית של החלוץ הסתדרות בית"ר, הסתדרות הפועל המזרחי (בגרמניה: ברית חלוצים דתיים).
במקביל לחברות בחלוץ היו בדרך כלל הקבוצות השונות חברות (או בוגרות) תנועת נוער ציונית. חברי החלוץ היו חברים בתנועות "השומר הצעיר", "גורדוניה", "הנוער הציוני", "בלאו וייס", "הבונים", "דרור", "המחנות העולים", ו"בני עקיבא". במקביל התחייבו חברי ההכשרות להתיישב לפי צורכי תנועות-האם של תנועות נוער אלה, כלומר בקיבוצי השומר הצעיר, חבר הקבוצות והקיבוצים והקיבוץ הדתי, כאשר "ברירת המחדל" לקבוצות שלא היו שייכות לאחת מתנועות הנוער האחרות הייתה התיישבות בקיבוצי הקיבוץ המאוחד.
בשואה ואחריה

רוב מרכזי התנועה באירופה נכבשו על ידי גרמניה הנאצית, בפרט המרכז העולמי בפולין. חברי החלוץ, שהיו בעלי תודעה ציונית ותודעה של הגנה עצמית, היו ממארגני החיים הציוניים בגטאות וממארגני התנגדות יהודית בשואה.
לפני, במשך ולאחר המלחמה נעזרו שליחי המוסד לעלייה ב' בחברי החלוץ לארגון מבצעי הבריחה וההעפלה.
המחלקה בהסתדרות הציונית העולמית העוסקת בהכשרת נוער וצעירים להכרה ציונית ולעלייה נקראת "מחלקת הנוער והחלוץ".
הנצחה

על שם התנועה רחובות בערי ישראל. על שם התנועה גם שכבת ״החלוץ״ בתנועת השומר הצעיר (ילידי 1998).
ראו גם

חוות ההכשרה בגרוכוב
חוות ההכשרה בקלוסובה
חוות ההכשרה ע"ש ברוכוב בלודז'
חוות ההכשרה בצ'רניאקוב
לקריאה נוספת

משה בסוק, ספר החלוץ, אנתולוגיה, ירושלים: הוצאת הסוכנות היהודית, 1940.
לוי אריה שריד, החלוץ ותנועות הנוער בפולין: 1917-1939, תל אביב: עם עובד, 1979.
לוי אריה שריד, במבחן הענות והפדות: התנועות החלוציות בפולין בשואה ולאחריה, 1939-1949, שני כרכים, תל אביב: מורשת, 1997.
ישראל אופנהיים, תנועת החלוץ בפולין: 1917-1929, ירושלים: מאגנס, 1982.
ישראל איפנהיים, תנועת החלוץ בפולין: 1929-1939, באר שבע: אוניברסיטת בן-גוריון, 1993.
חיים גולן, ‏ועד 'החלוץ' בארץ-ישראל בשנת 1920, קתדרה 77, אוקטובר 1995, עמ' 99-67.
חיים אוטיקר, תנועת "החלוץ" בפולין - גידולה והתפתחותה בשנים 1932-1935, הוצאת בית לוחמי הגטאות והקיבוץ המאוחד, 1972.
רונה יונה, נהיה כולנו חלוצים - תנועת העבודה והעלייה מפולין, 1923–1936, הוצאת מאגנס, 2021.
הערות שוליים

↑  ארכיון אוסף שלמה כהנוב (האוסף כולל דברי דפוס שונים שהופקו על ידי ארגונים ציוניים ברחבי רוסיה, ובעיקר בבירה פטרבורג,סמוך לימי המהפכה הבולשביקית ולאחריה. מרבית הפריטים באוסף זה מתייחסים אל תנועת "החלוץ". כל הפריטים באוסף נאספו על ידי שלמה בן זאב כהנוב, מראשי תנועת "החלוץ" ברוסיה), בספרייה הלאומית
↑  מפת ההתיישבות העובדת, בהוצאת 'מרכז החלוץ בפולין', שנות ה-30 של המאה ה-20, באתר אוסף המפות ע"ש ערן לאור, הספרייה הלאומית
↑  מפת קיבוצי ההכשרה בפולין, שנות השלושים של המאה העשרים, באתר אוסף המפות ע"ש ערן לאור, הספרייה הלאומית
↑  החלוץ, באתר תנועת העבודה הישראלית
↑  דוד מושיוב, תנועת החלוץ בגרמניה, דבר, 18 בדצמבר 1972
↑   יחיעם ויץ, הספר בוחן את התפקידים המרכזיים שמילאה תנועת החלוץ בפולין בין שתי מלחמות העולם, באתר הארץ, 26 ביולי 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311439605171  GND: 2079780-1  LCCN: n83071409  Trove: 1199430  VIAF: 302878880   WorldCat (עם VIAF): 302878880 
כרטיס חבר של חברת "החלוץ" בעיר ורבה בפולין, רחל אוני, משנת 1933
החלוץ בגרודנו, 1920
ציונים בפולין נמצאים בהכשרה לעלייה לישראל בקיבוץ הפולני ברוכוב
MOP

| --- | --- |

 מידע בסיסי
 ארץ ייצור:  ארצות הברית 
 יצרן:  בואינג 
 תקופת השירות:  2011–הווה (כ־14 שנים) 
 משתמשים:  חיל האוויר של ארצות הברית 
 מאפיינים כלליים
 משקל:  14,000 ק"ג 
 ממדים
 אורך:  6.2 מ' 
 קוטר:  0.8 מ' 
 ראש קרב והנחיה
 הנחיה:  GPS 
 
מפציץ מסוג B-52 מטיל פצצת MOP במהלך ניסוי במטווח הטילים וייט סנדס, ‏2009.
MOP (ראשי תיבות של: Massive Ordnance Penetrator), או בתיוג המקצועי GBU-57A/B, היא פצצת פיצוח בונקרים חכמה, עצומת ממדים, המיוצרת על ידי בואינג עבור חיל האוויר האמריקאי. משקלה מעל 13.5 טון ואורכה 6.2 מטרים וקוטרה 80 סנטימטרים. ייעודה העיקרי הוא חדירת ביצורים כבדים. היא מסוגלת לחדור לבונקרים תת-קרקעיים לעומק של עד 60 מטרים. משקל הפצצות הקודמות מסדרה זו GBU-28 ו-GBU-37 הוא כ-2.27 טון.
מפרט טכני

אורך - 6.2 מטרים
קוטר - 0.8 מטר
משקל - 13,608 קילוגרם
ראש נפץ - 2,404 קילוגרם
עומק חדירה - 61 מטרים
הערות שוליים

↑  USAF Explore B-2 Weapons Options, ‏aviationweek, פברואר 2015
ערך זה הוא קצרמרבנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
SCR-584

מערכת SCR-584 שנפרשה לשימוש בקרב על פלליו במלחמת העולם השנייה. זווית ההגבהה הגדולה יחסית מצביעה על כך שהמכ"ם במצב סריקה אליפטי.
עמדות איוש של מערכת SCR-584
SCR-584 (ראשי תיבות של: Signal Corps Radio #584) הוא מכ"ם אוטומטי על בסיס גלי מיקרו שפותח על ידי "Rad Lab" (או בשמה הרשמי MIT Radiation Laboratory) במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא החליף מערכת מכ"ם קודמת ומסובכת ממנה בסדר גודל בשם "SCR-268" בתור מערכת המכ"ם הראשית של צבא ארצות הברית לטיווח מטוסים, בקצב הכי מהיר שניתן היה (קצב הייצור המואץ של המערכות).
QSW-06

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 סוג:  אקדח חצי אוטומטי
 מדינה מייצרת:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 יצרן:  Norinco
 תקופת השימוש:  2006–הווה (כ־19 שנים)
 מידע טכני
 קליבר:  5.8×21mm
 הזנה:  מחסנית 20 כדורים
 כוונות:  ברזל
 משקל ריק:  פחות מקילוגרם
 
QSW-06 (בסינית: 微声手枪, פין-ין: Wéishēng Shǒu Qiāng, תרגום: "אקדח מושתק (מילולית: מוגבל)") הוא אקדח חצי-אוטומטי מושתק. הוא נמצא בשימוש צבא השחרור העממי של סין וכן בכמה יחידות משטרתיות סיניות.
QSW-06 מבוסס על האקדח החצי-אוטומטי QSZ-92, ומיועד להחליף את האקדח המושתק הקיים בשירות, QSW-67.
הייצור שלו החל בשנת 2006.
פרטים טכניים

משקל - פחות מקילוגרם אחד
מחסנית - 20 כדורים
מהירות לוע - 895 מטר לשנייה (3222 קמ"ש)
אורך - 195 מילימטר
אורך קנה - 120 מילימטר
J-600T יילדירים

|  מידע בסיסי |
| --- | --- |
 ייעוד:  דגם טיל 
 ארץ ייצור:  טורקיה 
 יצרן:  רוקסטן 
 תקופת השירות:  1998–הווה (כ־27 שנים) 
 משתמשים:  הכוחות המזוינים של טורקיה 
 
J-600T יילדירים (בטורקית: J-600T Yıldırım; משמעות השם בעברית: "ברק") הוא טיל בליסטי קצר טווח שפותח על ידי התעשייה הצבאית הטורקית רוקסטן על בסיס ה-B-611 הסיני, הוא נועד לתקיפת מטרות בעלות ערך גבוה כגון מתקני הגנה אווירית של האויב, מרכזי C3I, מתקני לוגיסטיקה ותשתית וכן מתן תמיכה באש לכוחות ידידותיים על ידי הרחבת אזור ההשפעה.
היסטוריה

שיתוף הפעולה של טורקיה עם סין ופקיסטן לפיתוח משותף של טילים בליסטיים החל בסוף שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80. הסיפור של פרויקט J, כמו גם פרויקט Kasırga שקדם לו, חוזר למחצית הראשונה של שנות ה-90, כאשר המשא ומתן על העברת טכנולוגיה וייצור ברישיון בטורקיה של מערכת הרקטות הארטילרית האמריקאית M-270 MLRS נכשל. טורקיה החליטה לחפש חלופות אחרות, בעיקר תוך התמקדות בריבונות מלאה על טכנולוגיות קריטיות על מנת לבסס תשתית לאומית עצמאית לתכנון ופיתוח של טילים מונחים. לאחר חתימה על חוזה לייצור מורשה של רקטות WS-1A ו-WS-1B הסיניות תחת השם Kasırga בשנת 1997, נחתם חוזה דומה עם CPMIEC הסינית (ראשי תיבות של Chinese Precision Machinery Import and Export Corporation) עבור B-611, טיל בליסטי קצר טווח, בשנת 1998, המכסה ייצור מורשה של סוללת B-611 עם יותר מ-200 טילים, בעלות מדווחת של 300 מיליון דולר.
עיצוב J-600T מבוסס על B-611 SRBM שפותח על ידי CPMIEC כמערכת טילים טקטיים בעלות נמוכה, עם טווח של עד 250 ק"מ בגרסאות משופרות כמו B-611M, וכתחליף לטילי M-11 (CSS-7 ו-DF-11) במלאי הסיני. פקידי CPMIEC אישרו ביריד הצבאי IDEF 2007 באנקרה כי B-611M, הגרסה המשופרת של B-611, לא היה חלק מתוכנית שיתוף הפעולה הסינו-טורקית.
מפרט

ל- J-600T Yildirim, שפותח ויוצר על ידי רוקסטן, יש כמה גרסאות שנמצאות כעת במלאי של הכוחות המזוינים הטורקים :
J-600T יילדירים I (150 ק"מ)
J-600T יילדירים II (300 ק"מ)
J-600T יילדירים III (900 ק"מ)
רכב משגר: F-600T (מבוסס על MAN 26.372 6x6)סוג ראש נפץ: TNT+RDXמרעום: קרבההנחיה: INSקוטר: 600 מ"מאורך: 6.10 מ'משקל, כולל: 2.100 טוןמשקל ראש נפץ: 480 ק"ג סוג חומר הנעה: HTPBדיוק (CEP): 15 מטר
ראו גם

בורה (טיל)