stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פול בולס
הישגים ומורשת

פול בולס נחשב לאחד מהאמנים שעיצבו את הספרות והמוזיקה של המאה העשרים. במבוא לקובץ סיפוריו של בולס כתב גור וידאל ש"הם בין הטובים ביותר שנכתבו על ידי אמריקני" והוסיף: "אין זה חדש שהקרקע לציוויליזציה הרעועה שייסדנו לא תוכל לשאת זמן רב את משקלנו. הגאוניות של בולס העלתה את האימה שרובצת מתחת לפני הקרקע, שברירית באופייה כמו השמים המגוננים עלינו מפני הכליה העצומה. בולס הציץ אל מעבר לשמים המגינים... אל שטף כוכבים אין סופי כמו האטומים, אבני היסוד של קיומנו, וכשמבינים את נצחיותם הנוראה אנו חווים לא רק אימה אלא גם הזדהות."
מבקרי מוזיקה אמרו על המוזיקה שלו שהיא מלאה אור כפי שסיפוריו רוויי אפלה, כאילו המוזיקאי והסופר אינם אותו אדם.
הוא נעשה מלחין נדרש למוזיקה למחזות. "במיומנות יחידה במינה ודמיון הוא לכד את הרגשות והאווירה של כל מחזה" הוא טען שמוזיקה כזו מאפשרת לו: "להלחין מוזיקה חסרת שיא, מוזיקה מהפנטת באחד המובנים המדויקים של המילה, בכך שהיא משפיעה על הצופה מבלי יהיה מודע לכך."
ב 1991 זכה בולס בפרס השנתי של ריאה לסיפורים קצרים Rea Award for the Short Story. השופטים כתבו: "פול בולס מספר סיפורים של טוהר ושלמות מרבית. הוא כותב על עולם שבו אלוהים טרם נעשה לאדם; עולם בו גברים ונשים מגיעים עד לקצה ונוטלים חלק בדרמה גדולה ואלמנטרית יותר. הפרוזה שלו גבישית וקולו ייחודי. בקרב המאסטרים האמריקנים של הסיפור הקצר, פול בולס הוא יחיד במינו."
בבניין הלגיון האמריקני בטנג'יר ישנו אגף המוקדש לפול בולס.
הספרייה האמריקנית פרסמה את קובץ עבודותיו ב-2002.
בנוסף למוזיקה שלו בולס פרסם 14 קובצי סיפורים, ארבעה רומנים, שלושה קובצי שירה, תרגומים רבים, מאמרי מסע ואוטוביוגרפיה.
תרגום לעברית

שמיים מגינים מעל, תרגמה סמדר גונן, הספריה לעם, עם עובד, 2021
לקריאה נוספת

Paul Bowles, Without Stopping: an Autobiography, Ecco Press, 1985 (הספר בקטלוג ULI)
Christopher Sawyer-Laucanno, An Invisible Spectator: a Biography of Paul Bowles, Weidenfeld & Nicolson, 1989 (הספר בקטלוג ULI)
Millicent Dillon, You Are Not I: A Portrait of Paul Bowles, University of California Press, 1998 (הספר בקטלוג ULI)
Virginia Spencer Carr, Paul Bowles: a Life, Scribner, 2004 (הספר בקטלוג ULI)
פורד דה-לוקס

| --- | --- |

De Luxe Ford, תצורת 2 דלתות - סדאן
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פורד
 שנות ייצור:  1937–1940
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מודל קודם:  פורד סוג 48
 מודל אחריו:  פורד 1949 
 סיווג:  מכונית סלון
 אורך:  4,559 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  V8 צילינדרים, 3.6 ליטר המפיק 85 כ"ס (מנוע בנזין)
 
פורד דה-לוקס (באנגלית: De Luxe Ford) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית פורד אשר יוצרה בין השנים 1937–1940  במספר תצורות בארצות הברית.
תצורות

2 דלתות - סדאן.
2 דלתות - קופה.
2 דלתות - קבריולה.
4 דלתות - קבריולה.
2 דלתות - טנדר.
2 דלתות - מסחרית.
2 דלתות - סטיישן
4 דלתות - סטיישן.
4 דלתות - "Phaeton body" (אנ').
4 דלתות - אמבולנס.
תמונות

"פורד דה-לוקס", שנת  1939 - סלון, 4 דלתות
"פורד דה-לוקס", שנת  1938 - סלון, 4 דלתות
"פורד דה-לוקס", שנת 1936 - קופה
"פורד דה-לוקס", שנת 1939 - קופה
"פורד דה-לוקס" - סטיישן
"פורד דה-לוקס", שנת 1939  - קבריולט
"פורד דה-לוקס", שנת 1940  - קבריולט
"פורד דה-לוקס", שנת 1940  - קבריולט
"פורד דה-לוקס", סדאן, שנת 1939 - מבט לתא הנהג
"פורד דה-לוקס", שנת 1936 - טנדר
"פורד דה-לוקס" - טנדר
ראו גם

פורד
הערות שוליים

↑  "פורד דה-לוקס" מנוע 3.6 ליטר - מפרט flickr.com/photos/mickhuett
↑  Henry A. Clark: Standard Catalog of American Cars 1805–1942. Krause Publications, Iola 1985, ISBN 0-87341-045-9.
↑  "פורד דה-לוקס", שנת 1939 auto.howstuffworks.com/1939-ford-deluxe
↑  Craig Cheetham (ed.). Ultimate American Cars. Amber Books Ltd. ISBN 0-7603-2570-7.
↑  "פורד דה-לוקס" - תצורות classiccars.com/listings/find/1939/ford/deluxe
פורים שפילער

| --- | --- |

 בימוי:  ג'וזף גרין 
 תסריט:  חבר פאווער ויוסף ויקטור בשיתוף עם יוסף גרין
 שחקנים ראשיים:  מקס בוז'יק, מקס ברין, זיגמונט טורקוב, הימי יעקובסון ואחרים.
 מוזיקה:  ניקולס ברודסקי, איציק מאנגר (שירים)
 צילום:  סברין שטיינוורצל 
 מדינה:  פולין 
 הקרנת בכורה:  1937
 משך הקרנה:  90 דק' 
 שפת הסרט:  יידיש 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט קומדיה, סרט יהודי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
פּורים שפּילער (פולנית: Błazen purymowy) הוא סרט קולנוע ביידיש תוצרת פולין משנת 1937. זה היה סרטו השני של ג'וזף גרין מתוך הארבעה שהוא יצר בתקופה בין 1936–1938.
רוב העלילה של הסרט מתרחשת בעיירה בתקופה שלפני מלחמת העולם הראשונה. לשחקן הראשי של הסרט נבחר יוסף בולוף, שחקן יהודי מפורסם מארצות הברית. ברגע האחרון בולוף קיבל הצעה יותר מפתה בברודוויי וויתר על תפקיד בפורים שפילער, במקומו לתפקיד נבחר זיגמונט טורקוב.
עלילה

הנושא המרכזי של הסרט הוא משולש אהבה, מוקד רוב ההתרחשויות בסרט נמצא בקרקס נודד. גצל הליצן מתאהב באסתר, בתו של הסנדלר נחום. אסתר מצדה מתאהבת בדיק. לנחום שהתעשר בפתאומיות יש תוכניות לגבי בתו, הוא רוצה לשדך אותה לבן משפחה אמידה מהעיירה.
שיא הסרט כאשר יוצאים שחקני הפורים לעזרת אסתר ודיק ולועגים למשפחה האמידה שלה רצה לשדך נחום את בתו. גצל יוצא לדרכו עם הקרקס.
ראו גם

פורים שפיל
א בריוועלע דער מאמען
לקריאה נוספת

נתן גרוס, תולדות הקולנוע היהודי בפולין, ירושלים: הוצאת מאגנס, 1990, עמ' 68–70, 129.
הערות שוליים

↑  גרוס, עמ' 69.
פלאנק (תרגיל)

פלאנק צידי
פלאנק (מאנגלית: Plank), הידוע גם בשם תרגיל בטן סטטי, הוא תרגיל כוח הכרוך בשהייה במנח ללא תנועה לאורך זמן.
הפלאנק הנפוץ ביותר הוא פלאנק קדמי (מכונה גם "גשר קדמי"), בו נשארים במנח של שכיבות סמיכה, כאשר משקל הגוף נישא על הזרועות, המרפקים וקצות אצבעות הרגליים.
קיימות וריאציות רבות לתרגיל כמו פלאנק צידי (נקרא גם "גשר צידי") ופלאנק הפוך.
הפלאנק נפוץ באימוני פילאטיס ויוגה, וכן באימוני מתאגרפים וענפי ספורט אחרים.
הפלאנק מחזק את שרירי הגב, הבטן והכתפיים.
שרירים המעורבים בפלאנק הקדמי כוללים:
שרירים ראשיים: שרירי הארקטור ספינאה, שריר הבטן הישר ושריר הבטן הרוחבי.
שרירים משניים: הטרפז, המעוינים (שרירי גב), מסובבי הכתף, שרירי הדלתא הקדמיים, האמצעיים והאחוריים, שרירי החזה, שריר המסור הקדמי, שריר העכוז הגדול, הארבע-ראשי ושריר הסובך.
שרירים המעורבים בפלאנק הצידי כוללים:
שרירים ראשיים: שריר הבטן הרוחבי, שריר העכוז האמצעי, שריר העכוז הקטן, שריר האדוקטור של הירך והאלכסונים החיצוניים והפנימיים.
שרירים משניים: שריר העכוז הגדול, הארבע-ראשי ושרירי מיתר הברך.
לפי ספר השיאים של גינס, השיא העולמי במנח הפלאנק עומד כיום על 9 שעות, 30 דקות ו-1 שניות . שיא זה נקבע ב-6 באוגוסט 2021 על ידי ניתאי טויטו באוסטרליה.
הערות שוליים

↑  Longest plank record smashed with staggering new time

Published 04 September 2021
פול באטרפילד

| --- | --- |

 לידה:  17 בדצמבר 1942 שיקגו, ארצות הברית 
 פטירה:  4 במאי 1987 (בגיל 44) הוליווד, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1963 
 מקום לימודים:  בתי הספר המעבדתיים של אוניברסיטת שיקגו, תיכון הייד פארק 
 סוגה:  בלוז 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  מפוחית פה 
 פרופיל ב-IMDb
 
פול וון בטרפילד (באנגלית: Paul Butterfield, ‏17 בדצמבר 1942 - 4 במאי 1987) היה זמר בלוז אמריקאי ונגן מפוחית.
ביוגרפיה

את דרכו החל כחלילן קלאסי, ובהמשך פיתח עניין במפוחית בלוז. הוא חקר את סצנת הבלוז בעיר הולדתו שיקגו, שם הוא פגש את מאדי ווטרס ועוד אמני בלוז גדולים, שעודדו אותו וסיפקו לו הזדמנות להצטרף למפגשים בתחום. עד מהרה החל להופיע עם צוות חובבי הבלוז ניק גרוונייטס ואלווין בישופ.
בשנת 1963 הקים את להקת פול בטרפילד בלוז (Paul Butterfield Blues Band), שהקליטה מספר אלבומים מוצלחים, והייתה פופולרית עד שנות השישים בקונצרטים ובפסטיבלים. הופעות התקיימו בפילמור וסט בסן-פרנסיסקו; פילמור איסט בניו-יורק, במונטריי פופ פסטיבל ובוודסטוק. הלהקה התאפיינה בשילוב שיקגו בלוז חשמלי עם רוק, וכן בהיותה חלוצת הג'אז פיוז'ן בהופעות ובהקלטות. לאחר התפרקותה של הלהקה ב-1971, בטרפילד המשיך להופיע ולהקליט עם הלהקה "Paul Butterfield's Better Days", עם המורה הרוחני שלו מאדי ווטרס, ועם חברי הלהקה בסגנון ה-roots-rock.
בשנת 1987, בתקופה שבה הקליט והופיע, נפטר באטרפילד ממנת יתר של הרואין כשהוא בגיל 44.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן > בטרפילד בלוז בנד

The Paul Butterfield Blues Band (1965)
East-West (1966)
The Resurrection of Pigboy Crabshaw (1967)
In My Own Dream (1968)
Keep On Moving (1969)
Sometimes I Just Feel Like Smilin' (1971)
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן > Paul Butterfield's Better Days

Better Days (1973)
It All Comes Back (1973)
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן > Paul Butterfield

Put It in Your Ear (1976)
North-South (1981)
The Legendary Paul Butterfield Rides Again (1986)
דיסקוגרפיה > אלבומים חיים

Live (1970, reissued 2005 with bonus tracks)
Strawberry Jam (1996, recorded 1966–1968)
East-West Live (1996, recorded 1966–1967)
Live at Unicorn Coffee House (released with several titles and dates, bootleg recorded 1966)
Live at Winterland Ballroom, Paul Butterfield's Better Days (1999, recorded 1973)
Rockpalast: Blues Rock Legends, Vol. 2, Paul Butterfield Band (2008, recorded 1978)
Live at the Lone Star, Rick Danko, Richard Manuel & Paul Butterfield (2011, recorded 1984)
דיסקוגרפיה > אוספי אלבומים

Golden Butter: The Best of the Butterfield Blues Band (1972)
The Original Lost Elektra Sessions (1995, recorded 1964)
An Anthology: The Elektra Years (2 CDs, 1997)
Paul Butterfield's Better Days: Bearsville Anthology, Paul Butterfield's Better Days (2000)
Hi-Five: The Paul Butterfield Blues Band (EP, 2006)
דיסקוגרפיה > אוספי אלבומים, קטעי וידאו עם אמנים שונים

Folksongs '65 (1965)
What's Shakin' (1966)
Festival (1967 film, including 1965 appearance with Dylan)
You Are What You Eat (1968 film soundtrack)
Woodstock: Music from the Original Soundtrack and More (1970, recorded 1969)
Woodstock 2 (1971, recorded 1969)
An Offer You Can't Refuse (1972, recorded 1963)
Woodstock '79 (1991 video, filmed 1979)
Woodstock: Three Days of Peace and Music (1994, recorded 1969)
The Monterey International Pop Festival June 16–17–18 30th Anniversary Box Set (1997, recorded 1967)
The Complete Monterey Pop Festival (2002 video, filmed 1967)
Woodstock: 40 Years :Back to Yasgur's Farm (2009, recorded 1969)
Woodstock: 40th Anniversary Ultimate Collector's Edition (2009 video, filmed 1969)
דיסקוגרפיה > כמלווה

John Mayall's Bluesbreakers with Paul Butterfield, John Mayall & the Bluesbreakers (EP, 1967)
Blues at Midnight (released with several titles and dates), Jimi Hendrix, B.B. King, and others (bootleg of jam recorded 1968)
Fathers and Sons, Muddy Waters (1969, reissued 2001 with bonus tracks)
Give It Up, Bonnie Raitt (1972)
Steelyard Blues, Mike Bloomfield, Nick Gravenites, Maria Muldaur, and others (1973 film soundtrack)
That's Enough for Me, Peter Yarrow (1973)
Woodstock Album, Muddy Waters (1975)
Levon Helm & the RCO All-Stars (1977)
The Last Waltz, the Band (1978)
Elizabeth Barraclough, Elizabeth Barraclough (1978)
Hi!, Elizabeth Barraclough (1979)
B.B. King & Friends (released with various titles and dates), B.B King, Eric Clapton, Stevie Ray Vaughan, and others (bootleg video of television special filmed 1987)
Heart Attack, Little Mike & the Tornados (1990, recorded 1986)
דיסקוגרפיה > אלבומי מחווה

A Tribute to Paul Butterfield', Robben Ford and the Ford Blues Band (2001)
The Butterfield/Bloomfield Concert, the Ford Blues Band, with Robben Ford and Chris Cain (2006)
עונת 1977/1978 בגביע קוראץ'

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  15 בנובמבר 1977
 תאריך סיום:  21 במרץ 1978
 מספר משתתפות:  32
 זוכה:  יוגוסלביה פרטיזן בלגרד (זכייה ראשונה)
 סגנית:  יוגוסלביה בוסנה סרייבו
 → 1976/19771978/1979 ←
 
עונת 1977/1978 בגביע קוראץ' הייתה המהדורה השביעית של תחרות פיב"א לקבוצות כדורסל אירופיות, שנערכה בין 15 בנובמבר 1977 ל-21 במרץ 1978. בתחרות השתתפו 32 קבוצות, חמש יותר מבמהדורה הקודמת.
פרטיזן בלגרד ניצחה בגמר את בוסנה סרייבו, שתיהן מיוגוסלביה, וזכתה בטורניר בפעם הראשונה.
קבוצות

| מדינה | מספר קבוצות | קבוצות | קבוצות | קבוצות | קבוצות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איטליה איטליה | 4 | אולימפיה מילאנו | פלקנסטרו מילאנו | אמרסון ג'נובה | סקאבוליני פזארו |
| יוון 1828 יוון | 4 | פאנליניוס | א.א.ק. אתונה | פאניוניוס | אריס סלוניקי |
| יוגוסלביה יוגוסלביה | 4 | בוסנה סרייבו | פרטיזן בלגרד | ציבונה זאגרב | אוקק בלגרד |
| המדינה הספרדית ספרד | 4 | קנריאס | חובנטוד בדאלונה | הליוס | אסקטואק |
| צרפת צרפת | 4 | ברק | לה-מאן סארת | ניס | פו אורטז |
| גרמניה המערבית גרמניה המערבית | 3 | ברוזה במברג | האגן | וולפנביטל |  |
| אוסטריה אוסטריה | 2 | גראץ | ולס |  |  |
| טורקיה טורקיה | 2 | א.ט.א. איסטנבול | שקרספור |  |  |
| ישראל ישראל | 2 | הפועל רמת גן | הפועל תל אביב |  |  |
| בלגיה בלגיה | 1 | אנדרלכט |  |  |  |
| פולין פולין | 1 | רזוביה ז'שוב |  |  |  |
| צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 1 | אינטר ברטיסלאבה |  |  |  |
סיבוב ראשון

| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מערב גרמניה האגן | 198–159 | המדינה הספרדית קנריאס | 88–67 | 110–92 |
| איטליה פלקנסטרו מילאנו | 214–138 | אוסטריה ולס | 121–68 | 93–70 |
| צרפת ניס | 160–150 | ישראל הפועל גבת/יגור | 88–84 | 72–66 |
| צרפת פו אורטז | 151–192 | המדינה הספרדית חובנטוד בדאלונה | 72–76 | 79–116 |
| בלגיה אנדרלכט | 185–190 | יוגוסלביה פרטיזן בלגרד | 98–80 | 87–110 |
| טורקיה שקרספור | 163–176 | צ'כוסלובקיה אינטר ברטיסלאבה | 86–70 | 77–106 |
| המדינה הספרדית הליוס | 178–245 | איטליה אולימפיה מילאנו | 102–105 | 76–140 |
| צרפת ברק | 162–157 | המדינה הספרדית אסקטואק | 88–87 | 74–70 |
| יוגוסלביה אוקק בלגרד | 195–148 | אוסטריה גראץ | 115–67 | 80–81 |
| ישראל הפועל רמת גן | 188–192 | יוגוסלביה ציבונה זאגרב | 85–83 | 103–109 |
| יוון 1828 פאנליניוס | 124–159 | איטליה סקאבוליני פזארו | 77–67 | 47–92 |
| איטליה אמרסון ג'נובה | 157–146 | מערב גרמניה וולפנביטל | 83–72 | 74–74 |
| צרפת לה-מאן סארת | 180–117 | יוון 1828 אריס סלוניקי | 98–46 | 82–71 |
| יוון 1828 א.א.ק. אתונה | 152–139 | מערב גרמניה ברוזה במברג | 68–62 | 84–77 |
| פולין רזוביה ז'שוב | 177–165 | יוון 1828 פאניוניוס | 93–63 | 84–102 |
| יוגוסלביה בוסנה סרייבו | 4–0 | טורקיה א.ט.א. איסטנבול | 2–0 | 2–0 |
↑  א.ט.א. איסטנבול פרשה לפני פתיחת התחרות ולכן נרשם לחובתה הפסד טכני 0–2 בשני המשחקים
חצי גמר

| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| המדינה הספרדית חובנטוד בדאלונה | 209–216 | יוגוסלביה פרטיזן בלגרד | 114–109 | 95–107 |
| איטליה אולימפיה מילאנו | 160–177 | יוגוסלביה בוסנה סרייבו | 79–76 | 81–101 |
גמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 21 במרץ 1978 | יוגוסלביה בוסנה סרייבו | 110–117ה | יוגוסלביה פרטיזן בלגרד | היכל בוריק, באניה לוקה, יוגוסלביה |
|  | מובילים לפי קטגוריה: | מובילים לפי קטגוריה: | מובילים לפי קטגוריה: | צופים: 6,000 |
|  | מירזה דליבאשיץ' (32) | (סיקור) | דראז'ן דליפאגיץ' (48) |  |
ישראל בתחרות

הפועל רמת גן והפועל גבת/יגור, שסיימו במקום השני והרביעי בהתאמה בעונת 1976/1977 בליגה הלאומית בכדורסל, ייצגו את ישראל בתחרות.
הפועל רמת גן הוגרלה בסיבוב הראשון מול ציבונה זאגרב, אך הפסידה 188–192 (ניצחון 85–83 בישראל והפסד 103–109 ביוגוסלביה) והודחה.
הפועל גבת/יגור הוגרלה בסיבוב הראשון מול ניס, אך הפסידה 150–160 (הפסדים 84–88 בצרפת ו-66–72 בישראל) והודחה.
פלאס דה ווז'

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כיכר עירונית, כיכר גן 
 על שם:  ווז' 
 כתובת:  רובע ארסנל, Quartier des Archives 
 מיקום:  הרובע השלישי של פריז 
 מדינה:  צרפת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – יולי 1605
 תאריך פתיחה רשמי:  יולי 1605 
 מידות
 אורך:  140 מ' 
 רוחב:  140 מ' 
 קואורדינטות:  48°51′20″N 2°21′56″E﻿ / ﻿48.855555555556°N 2.3655555555556°E﻿ / 48.855555555556; 2.3655555555556
  (למפת פריז מוגדלת) פלאס דה ווז'(למפת פריז רגילה) פלאס דה ווז'
 
המעברים המקורים מתחת לבתים בכיכר פלאס דה ווז'
אזור פלאס דה ווז' על מפת פריז
פלאס דה ווֹז' (בצרפתית: Place des Vosges) היא הכיכר העתיקה ביותר בפריז. היא נמצאת באזור המארה, ומהווה חלק מהרבעים השלישי והרביעי של העיר.
את פלאס דה ווז', או בשמה המקורי הכיכר המלכותית (Place Royale), החל לבנות אנרי הרביעי מלך צרפת בשנת 1605, במקום שבו עמד בעבר אוטל דה טורנל (Hôtel des Tournelles). האוטל נהרס על ידי קטרינה דה מדיצ'י לאחר שבמשחק טורניר שנערך במקום לרגל אירוסי בתה, אליזבת מוולואה (בשנת 1559), נפצע אנושות ומת אחר-כך מפצעיו בעלה, אנרי השני. הכיכר המלכותית נחנכה בשנת 1612 לרגל אירוסי לואי השלושה עשר לאן מאוסטריה.
הכיכר הייתה הניסיון הראשון לערוך תכנון אורבני מלכותי לעיר, תחת שרביטו של אנרי הרביעי ואחת הדוגמאות הראשונות של בנייה בצורת בתים טוריים. עוד טרם השלמתה הורה המלך לבנות את כיכר דופין (Place Dauphine) באיל דה לה סיטה. בתוך חמש שנים חזה המלך בהיקף בנייה חסר תקדים בעיר הימי-ביניימית: הרחבות לארמון הלובר, בניית הגשר פונט נף, בניית בית החולים סן-לואי, וכן שתי כיכרות מלכותיות נוספות. תכנון פלאס דה ווז', שנעשה ככל הנראה על ידי ז'אן-בטיסט אנדרואה דה סרסו (Jean Baptiste Androuet du Cerceau, מתכנן "פונט נף"), הפך לאבטיפוס של מרבית כיכרות המגורים העירוניות שנבנו אחריה באירופה. הכיכר עשויה מריבוע מושלם (140 מטר X ‏ 140מטר), הכולל 36 בתים סימטריים עשויים לבנים אדומות עם מעברים מקושתים בקומת הקרקע, גגות לווחה משופעים וחלונות גדולים בעליית הגג. החידוש המרכזי ב"פלאס רויאל" היה שחזיתות הבתים נבנו בסגנון אחיד.
פלאס דה ווז', יחד עם פיתוחים נוספים בפריז, יצרו סביבה עירונית נאותה עבור האריסטוקרטיה הצרפתית. למרות שמם, בביתן המלך, במרכז השער הדרומי, ובביתן המלכה, במרכז השער הצפוני, מעולם לא התגוררו אנשי מלוכה.
הקרדינל רישלייה, שהתגורר בכיכר, הזמין פסל ברונזה של לואי השלושה עשר רכוב על סוס, שהוצב במרכזה. הפסל המקורי הותך בזמן המהפכה הצרפתית. הגרסה הנוכחית הוצבה מחדש במקומה בשנת 1818. הכיכר זכתה לשם חדש בשנת 1799 לאחר שנפת ווז' (שבמחוז לורן) הייתה הראשונה ששילמה מיסים שתמכו במערכה של הצבא המהפכני. בזמן הרסטורציה הוחזר לכיכר שמה המקורי, אך הקומונה הפריזאית שינתה שוב את השם בשנת 1870.
מבנים בכיכר

בבית מספר 1a (אוטל באטי) נולדה מאדאם דה סבינייה בשנת 1626 וגרה בו עד גיל 10.
בבית מספר 6 התגורר ויקטור הוגו בין השנים 1832–1848, שהוא כעת מוזיאון ויקטור הוגו המוקדש לזכרו.
בבית מספר 7 (אוטל דה סולי) התגורר מקסימיליאן דוכס סולי, ראש השרים של המלך אנרי הרביעי.
בבית מספר 8 התגורר המשורר תאופיל גוטייה בין השנים 1828–1834, ובהמשך הסופר אלפונס דודה.
בבית מספר 9 (אוטל דה שולן) שוכנת האקדמיה לארכיטקטורה ומסעדת יוקרה בניהולו של ברנאר פאקו
בבית מספר 11 התגוררה בין השנים 1639–1648 מריון דלורם, קורטיזנה מפורסמת שהייתה בקשרים עם רבים מחשובי פריז.
בבית מספר 14 (אוטל דה לה ריווייר) צוירה התקרה על ידי שארל לה ברון, אך הועתקה מאוחר יותר למוזיאון קרנוולה הסמוך.
בבית מספר 21 התגורר הקרדינל רישלייה בין השנים 1615–1627.
פורד דל ריו

| --- | --- |

Ford Del Rio, שנת 1957
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Del Rio Ranch Wagon
 יצרן:  פורד
 שנות ייצור:  1957
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מודל קודם:  פורד Parklane
 סיווג:  Front-engine, rear-wheel-drive layout
 אורך:  5,148 מ"מ
 בסיס גלגלים:  2,946 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, 3,700 סמ"ק המפיק 145 כ"ס  V8 צילינדרים, 5,400 סמ"ק המפיק 240-265 כ"ס (מנוע "פורד" סדרת "Ford FE engine" סוג "332")  V8 צילינדרים, 5,800 סמ"ק המפיק 300 כ"ס (מנוע מסוג "FE/Thunderbird")
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות מתוצרת "BorgWarner" מסוג "Cruise-O-Matic"
פורד דל ריו (באנגלית: Ford Del Rio) היא מכונית סטיישן, מתוצרת קונצרן הרכב האמריקאי פורד, אשר יוצר בין השנים 1957–1958.
תצורות

3 דלתות
5 דלתות
מאפיינים

6 נוסעים (בפתיחת ספסל נוסף: תוספת 3 נוסעים, סה"כ 9 נוסעים)
הדגם קרוי גם: "Del Rio Ranch Wagon"
ראו גם

פורד
פורד Parklane
לקריאה נוספת

"פורד דל ריו" - תמונות
הערות שוליים

↑  "Cruise-O-Matic" - היה הדגם הראשון של תמסורת אוטומטית  שפורד הרכיב בדגמיו. הדגם היה מתוצרת "BorgWarner" חטיבת "Warner Gear division"
↑  "פורד דל ריו" שרטוט ומפרט oldcarbrochures.com/static/NA/Ford/1958_Ford/1958_Ford_Wagons_Brochure
↑  "פורד דל ריו" oldcarbrochures.com/static/NA/Ford/1957_Ford/1957_Ford_Full_Line_Brochure
סשה קולבי

| --- | --- |

 לידה:  26 ביולי 1985 (בת 39) ויימנלו, הוואי, ארצות הברית
 שם לידה:  Sasha Kekauoha 
 מדינה:  ארצות הברית
 ידועה בשל:  המרוץ לדראג של רו פול: עונה 15
 תקופת הפעילות:  מ-2003
 עיסוק:  מלכת דראג
 פרסים והוקרה:  Out100 (2023) 
 
סשה קיקואוה (באנגלית: Sasha Kekauoha; נולדה ב-26 ביולי 1985), הידועה בעיקר בשם הבמה שלה סשה קולבי (באגלית: Sasha Colby), היא מלכת דראג ומתחרה בתחרויות יופי אמריקאית. ב-2012 היא זכתה בתחרות מיס קונטיננטל. ב-2023 היא זכתה בעונה ה-15 של המרוץ לדראג של רו פול.
ביוגרפיה

סשה קולבי נולדה בוויימנלו, הוואי. היא גדלה בבית שמרני של עדי יהוה.
כנערה, היא התלבשה בדראג בסתר. היא הייתה נועלת את עצמה בחדר המקלחת ולובשת את הבגדים של אחותה.
קריירה

סשה קולבי תוארה כ"מלכת יופי", "אגדת דראג" ו"אגדת תחרויות יופי". היא זכתה בתחרות מיס קונטיננטל ב-2012.
סשה קולבי ידועה גם כאקטיביסטית לזכויות טרסג'נדרים. ב-2020, היא ייצגה את הוואי בסרטון של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה אשר כלל מלכות דראג מכל 50 המדינות ו-וושינגטון די. סי במטרה לעודד בוחרים בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020. לפני מגפת הקורונה, היא ארגנה אירוע חודשי כוללני לטרנסג'נדרים ב-The Chapel, בר גיי בווסט הוליווד, קליפורניה.
ב-2018, סשה קולבי לוהקה למופע הדראג של סאשה ולור, "NightGowns" והופיעה בסדרה דוקומנטרית על המופע. יחד עם מלכות דראג אחרות, סשה קולבי הלכה על המסלול לפני ההופעה של ג'ניפר לופז בטקס פרסי המוזיקה של iHeartRadio בתלבושת בהשראת לופז.
ב-2023, סשה קולבי לוהקה לעונה ה-15 של המרוץ לדראג של רו פול והיא זכתה בעונה. סשה קולבי היא ההוואית הילידה הראשונה שלוהקה למרוץ לדראג של רו פול והפולינזית הראשונה שזוכה בתוכנית. היא הטרנסג'נדרית הרביעית שזוכה בתוכנית אחרי וילו פיל בעונה 14, קיילי סוניק לאב באולסטארס 6 וג'ינקס מונסון באולסטארס 7.
חיים אישיים

סשה קולבי היא אישה טרנסית. היא גרה בשיקגו ובלוס אנג'לס. היא אם הדראג של קרי קולבי שהתחרתה בעונה ה-14 של המרוץ לדראג של רו פול. לקולבי יש מורשת הוואית ילידית ואירית.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | תפקיד | הערות | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018 | הוואי חמש-אפס | מיילי | עונה 9, פרק 4: "A'ohe Kio Pohaku Nalo i Ke Alo Pali" |  |
| 2022 | Boss'd Up | עצמה | פרק: "No I in Team" |  |
| 2023 | המרוץ לדראג של רו פול: עונה 15 | מתמודדת | זוכה |  |
| 2023 | רופול: הכול בחוץ: עונה 14 | מתמודדת | זוכה |  |
פילמוגרפיה > סדרות רשת

| שנה | שם | תפקיד | הערות | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2023 | Meet the Queens | אורחת |  |  |
| 2023 | EW News Flash | אורחת |  |  |
| 2023 | Pride Today | אורחת |  |  |
| 2023 | BuzzFeed Celeb | אורחת |  |  |
| 2023 | MTV News | אורחת |  |  |
| 2023 | Today with Hoda and Jenna | אורחת |  |  |
| 2023 | Drip or Drop | אורחת |  |  |
| 2023 | Whatcha Packin’ | אורחת |  |  |
| 2023 | Logo Spill | אורחת |  |  |
| 2023 | Squirrel Friends | אורחת | פודקאסט |  |
| 2023 | Self-Care / Don’t Care | אורחת |  |  |
פילמוגרפיה > וידאו קליפים

| שנה | שם | אומן | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | Tongue Pop the Halls" | אליסה אדוורדס |  |
| 2017 | "She's Gotta Habit" | דיטוקס, אליס מיאה וקאשה הנרי |  |
| 2018 | "Excuse the Beauty" | לטריס רויאל |  |
| 2021 | "GAP" | היידי אן קלוזט ווידו וון דו |  |
| 2021 | "Queen of the North" | ברוק לין הייטס ופריאנקה |  |
| 2021 | "Blame It on the Edit" | רופול, אניטרה, לאקס נואר לונדון, מיסטרס איזבל ברוקס וסשה קולבי |  |
עקב כהה

| עקב כהה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: דורסי יום
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: נציים
תת־משפחה:: עקבים
סוג:: עקב כהה
שם מדעי
 Geranoaetus

עקב כהה (שם מדעי: Geranoaetus) הוא סוג של דורס יום ממשפחת הנציים.
עקבים אלה גדולים יחסית ולפעמים מכונים כעיטים, אף שהם שייכים לתת-משפחת העקבים. אורכם יכול להגיע ל-60 ס"מ ומוטת כנפיהם ל-150 ס"מ ומשקלם ל-2.5 ק"ג. הם בעלי נוצות אפורות-כהות עם מקורים צהובים מעוקלים ועיניים שחורות.
הם חיים באמריקה הדרומית באזורים הטרופיים ושם צדים יצורים קטנים שהם קוטלים בטפריהם. הם בעלי קולות רועשים ביותר.
מיון

סוג עקב כהה (Geranoaetus)
מין עקב כהה לבן-זנב (Geranoaetus albicaudatus)
מין עקב וריאבל (Geranoaetus polyosoma)
מין עקב כהה-חזה (Geranoaetus melanoleucus)
פורד דורנגו

| --- | --- |

Ford Durango
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פורד (שם מלא: Ford Motor Company) בשותפות עם "National Coach Works"
 שנות ייצור:  1979–1982
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מודל קודם:  Ford Ranchero
 מודל אחריו:  Ford Ranger
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout
 פלטפורמה:  Ford Fox platform
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, 3,300 סמ"ק (מנוע מסוג "Thriftpower Six I6")
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות
פורד דורנגו (באנגלית: Ford Durango) הוא טנדר, 2 נוסעים, בתצורת "Coupé utility", מתוצרת קונצרן הרכב פורד בשותפות עם "National Coach Works", אשר יוצר בלוס אנגלס, קליפורניה, ארצות הברית, בין השנים 1979–1982, במהלכן יוצרו כ-200 יחידות.
תצורת טנדר "Coupé utility"

לעומת הטנדרים שיוצרו בשנות ה-30 של המאה העשרים, המונח "Coupé utility" הוגדר שילוב של טנדר יותר אלגנטי, נוח ומרווח.
קווי הגג - קווים עם מגש (תא) המטען משולבים.
תמונות

פורד דורנגו
פורד דורנגו
פתיחת מכסה תא המטען - פורד דורנגו
ראו גם

פורד
לקריאה נוספת

פורד דורנגו - תמונות
פורד דורנגו (bringatrailer)
הערות שוליים

↑  פורד דורנגו hemmings.com/blog/index.php
↑  פורד דורנגו  Hardigree, Matt (May 15, 2008). "Another Ford Fairmont Durango For Sale, Can You Resist The Foxchero?". Jalopnik. Retrieved August 10, 2016.
↑  פורד דורנגו foxnews.com/auto/2017/08/29/ford-durango-was-futura-pickups