stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ליס מלר
ביוגרפיה

ליס מלר נולדה בשנת 1906 בבזל, בת לתאולוג פרוטסטנטי גרמני.  במשפחה בת שלושה ילדים. גדלה בשווייץ ובהמבורג.
לימים, אחותה הייתה פסנתרנית מצליחה בשווייץ ואחיה כומר-מיסיונר שפעל שנים רבות באפריקה.
מלר עבדה בברלין בחנות הספרים הגדולה של שלמה זלמן שוקן. שם התקרבה ליהדות, ולמדה אצל הרב הברלינאי הנודע יואכים פרינץ. בשנת 1933 אף החליטה להתגייר.
עם עליית הנאצים לשלטון, עודד אותה אביה, שהיה ממתנגדי המשטר הנאצי לעלות לארץ ישראל ולהצטרף לבוניה.
היא עלתה לארץ בשנת 1935, ואחרי ניסיונות שלא הצליחו לחיות בקיבוץ עין החורש, התיישבה בחיפה, ועבדה שנים רבות כמוכרת ראשית בחנות הספרים "רינגרט" בעיר עד לסגירתה ב-1964.
לאחר מכן הייתה ממייסדות הספרייה העירונית של חיפה, ולימים מן הספרנים הראשונים בספריית אוניברסיטת חיפה, שם שימשה  למעלה מעשור כמנהלת מחלקת הרכש של הספרייה. 
בשנת 1972 פרשה לגמלאות והמשיכה לעבוד בהתנדבות בכמה ספריות בחיפה.
היו לה קשרים הדוקים עם משוררי חיפה, אך גם עם משוררים יודעי גרמנית בכל הארץ, למשל הצייר צבי מאירוביץ ואשתו הסופרת יהודית הנדל.
היא כתבה גרמנית, אך שיריה תורגמו לעברית בידי משוררים שונים.
מלר הייתה מיודדת עם הצייר יעקב וכסלר, שאף אייר את ספריה, בגרמנית ובעברית.
את בת זוגה, גרדה פוקס, חברת קיבוץ עין החורש, ספרנית במקצועה, הכירה בחיפה.
לפני פטירתה הביעה את רצונה להיקבר בקיבוץ עין החורש, שבו עשתה את צעדיה הראשונים בארץ, ושהיו לה בו ידידים נאמנים.
ליס מלר נפטרה בשנת 1976 ונקברה לפי בקשתה. גרדה פוקס נפטרה באותה שנה, אולם, ציוותה את גופתה למדע, לכן שוכן לוח אבן עם שמה על מצבתה של מלר.
היום קרוי על שמה פרס ספרותי, שמעניקה אוניברסיטת חיפה.
ספרי שירתה בעברית

סהר צעיר, שירים, תרגמו כמה מתרגמים, יעקב אורלנד, לאה גולדברג, אפרים גילאי, עזרא זוסמן, שלמה טנאי, טוביה ריבנר, ישראל רינג, ש. שלום, יהושע צ'צ'יק, תל אביב, 1958.
שירים בחר ותרגם מנפרד וינקלר, תל אביב, עקד, 1979.
הערות שוליים

↑
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007448249705171  GND: 133992152  ISNI: 0000 0000 3095 0761  LCCN: n88228855  VIAF: 306105541   WorldCat (עם VIAF): 306105541 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רחוב בוגרשוב

| --- | --- |
כיכר השוטר, מבט מצפון לדרום
כיכר השוטר, מבט מצפון לדרום
 מידע כללי
 על שם:  חיים בוגר (בוגרשוב), ממקימי הגימנסיה העברית הרצליה ופעיל ציוני
 מיקום
 מדינה:  ישראל
 עיר:  תל אביב-יפו
 רובע:  3 (חלק צפוני), 5 (חלק דרומי)
 שכונה:  מרכז העיר
 
 קואורדינטות:  32°04′34″N 34°46′17″E﻿ / ﻿32.076083333333°N 34.771333333333°E﻿ / 32.076083333333; 34.771333333333
  מפת מיקום  מפה מפורטת  תבנית:לשוניות2  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית הכנסת של שכונת נורדיה (לשעבר) ברחוב בוגרשוב 63
רחוב בוגרשוב. מבט מרחוב פינסקר לכיוון מערב לאחר שיפוץ הרחוב
רחוב בוגרשוב הוא רחוב במרכז תל אביב הקרוי על שמו של חיים בוגר (בוגרשוב), ממקימי הגימנסיה העברית הרצליה ופעיל ציוני. בוגרשוב, שהתנגד לקריאת הרחוב על שמו עוד בחייו, עיברת את שם משפחתו ל"בוגר" בעקבות ההחלטה, אולם שם הרחוב נשאר.
הרחוב הוא רחוב מסחרי ברובו המקשר בין רחוב הירקון וכיכר לונדון שבחוף הים וכיכר מיכאל'ס שבמפגש הרחובות המלך ג'ורג' ושדרות בן ציון. הרחוב היה מאז היווסדו רחוב מסחרי שלאורכו חנויות קטנות רבות. חשיבותו של הרחוב היא בהיותו רחוב המקשר בין חוף הים, ללב העיר. ולכן יש בו כמות גדולה יחסית של מסעדות וחנויות שפונות לקהל של תיירים.
היסטוריה

הרחוב נבנה בשנים 1922–1923 כרחוב המרכזי שחצה את שכונת נורדיה. שכונה זו הוקמה לאחר מאורעות תרפ"א כפתרון לקליטת פליטים יהודים שנאלצו לעזוב את יפו, על אדמות פרדסים וחולות שנרכשו על ידי הקרן הקיימת מספר חודשים קודם כן. הקרן הקיימת תכננה להקים במקום שכונת גנים, אולם בשל הדחיפות בשיכון הפליטים התוכנית נגנזה והוקמה שכונת עוני הבנויה מצריפי עץ ופחונים. השכונה סבלה מהצפות בחורף בשל המבנה הטופוגרפי שהקשה על הניקוז בחלקה המזרחי. עם זאת, כבר בשנות השלושים נבנו בתי קומות ברחוב.
רחוב בוגרשוב (יחד עם שדרות בן ציון) סומן כגבול הדרומי של תוכנית גדס, תוכנית עירונית שבמסגרתה הורחבה תל אביב צפונה.
בזמן הפצצת חיל האוויר האיטלקי על תל אביב במלחמת העולם השנייה נפגעו בניינים רבים ברחוב ובסביבתו.
בקצה הרחוב, בסמוך לכיכר לונדון, נמצא הבית (בוגרשוב 5) בקומה הראשונה התגוררה בשנותיה האחרונות רחל המשוררת ובו כתבה את רוב שיריה, בדירה צמודה לה התגורר עמנואל לפין.
בין נובמבר 2020 למרץ 2021 שופץ הרחוב ונסלל בו שביל אופניים בחלקו הדרומי. כתוצאה מכך, הפך הרחוב להיות חד סטרי לכיוון מזרח מרחוב הירקון ועד רחוב פינסקר, ולכיוון מערב מהמלך ג'ורג' ועד רחוב טשרניחובסקי.
כיכר השוטר

בלב השכונה, בצומת רחוב בוגרשוב ורחוב טשרניחובסקי (שנקרא בזמנו רחוב בצלאל) הייתה הכיכר המרכזית של השכונה, שכללה מעגל תנועה שבמרכזו מספר אקליפטוסים. בכיכר היה בניין בית הספר היסודי "מוריה" והכיכר נקראה לכן "כיכר מוריה". באמצע שנות השבעים, כשנבנה באחת מפינות הכיכר עורפו של בניין דיזנגוף סנטר, יושרה הכיכר, מעגל התנועה בוטל ושטחי הנוי הוסטו לשני צדי הכיכר. כיכר זו נקראת כיום "כיכר השוטר", עדיין ניתן להבחין במקום בשרידי המבנה המקורי העגול.
בית הכנסת הכללי נורדיה

ברחוב בוגרשוב 63 צפונית לככר השוטר, עומד בית הכנסת  של שכונת נורדיה. הבניין נבנה ביוזמת תושבי השכונה בראשות משפחת גרבנוב, לזכר בנה רב חובל אריה גרבנוב שנעלם עם חבריו בים בגיל 21 באסון עמנואל, אוניית הצי העברי הראשונה בימים. לא רחוק מבית גרבנוב שברחוב בוגרשוב 79 בהיכל בית הכנסת הכללי, בקירו המערבי הקרוב לים הוקמה בגומחה יד זיכרון עשויה "חרוט" שיש להנצחת גרבנוב. לימים, צורף לוח שיש בו נחרטו שמות חללי שכונת נורדיה במלחמת הקוממיות ובראש הרשימה שמו של גרבנוב שנעלם 14 שנים קודם.
הערות שוליים

↑
גולני שלי

| --- | --- |
 סינגל בביצוע יהורם גאון
 יצא לאור:  1974
 שפה:  עברית
 אורך:  3:26
 כתיבה:  עמוס אטינגר
 לחן:  אפי נצר
 עיבוד:  יצחק גרציאני
 גרסאות כיסוי:  שלומי שבת ‏•‏‏ רביב כנר
 
מדבקת הנצחה לזכרו של סמל מאור כהן עם הכיתוב "גולני שלי" במהלך מלחמת חרבות ברזל
דגל עם הכיתוב "גולני שלי" בחדרו של אחד הפצועים במלחמת חרבות ברזל
"גולני שלי" הוא שיר בביצוע הזמר הישראלי יהורם גאון, שהתפרסם ב־1974. עמוס אטינגר כתב את השיר, ואפי נצר הלחין אותו. השיר התקבל כהמנון חטיבת גולני.
על השיר

ב־1974, אחרי מלחמת יום הכיפורים ולקראת כנס של חטיבת גולני בבנייני האומה בירושלים, הגיע מפקד החטיבה באותם הימים, אורי שמחוני, לאטינגר וביקש ממנו ומאפי נצר (שהיה גם המנהל המוזיקלי של המופע בכנס) לכתוב שיר לכבוד הכנס. אטינגר עיין בטקסט של איתן הבר ("מעין מקאמה", לדברי אטינגר) שבתוך חוברת של גולני שהייתה מונחת מולו, טקסט שנשא את השם "גולני שלי", ועל בסיסו כתב אטינגר בו במקום את המילים. "המקאמה שכתב איתן הבר שימשה בסיס לשיר הזה ואני נותן את כל הקרדיט לאיתן", אמר אטינגר. גם אפי נצר הלחין את השיר במקום בתוך 10–15 דקות. לאחר יצירת השיר הגיע שמחוני לאטינגר עם עוד מג"דים מהחטיבה כדי לשמוע את השיר, והתלהב מאוד מהתוצאה. נצר ביקש שיהורם גאון יבצע את השיר וכן הציע ש־200–300 חיילים ישירו אותו עם גאון בליווי תזמורת צה"ל. הבקשות התקבלו, והשיר בוצע בכנס החטיבה. יהורם גאון שר אותו שלוש פעמים באותו הערב, והשיר הפך להמנון החטיבה.
מילות השיר סוקרות ציוני דרך במורשת הקרב של החטיבה עד כתיבת השיר: מלחמת השחרור, מבצע קדש, קרבות רפיח, מלחמת ששת הימים וקרב תל פאחר והקרבות הקשים על החרמון במלחמת יום הכיפורים: הניסיון הישראלי לכיבוש החרמון מחדש ומבצע קינוח וכן הקרבות על שיא החרמון.
אפי נצר הלחין המנונים צבאיים רבים. הוא ביקש מכל פזמונאי שכתב את המילים להמנונים (במקרה הזה אטינגר) להוסיף שורה או שתיים על חיילים שנפלו. ובשיר: "ורעים שנותרו בצידי הדרכים למולי".
על השיר > הוספת בית חדש, 2014

לשיר התווסף עוד בית שאטינגר כתב לאחר מבצע צוק איתן, שבו ספגה חטיבת גולני אבידות קשות, כשזכור במיוחד קרב שג'אעייה, שבו נהרגו 13 מלוחמיה. עופר מנדלוביץ', אביו של סמ"ר עוז מנדלוביץ', לוחם "גולני" שנפל במבצע (והיה גם נגן ומוזיקאי) פנה ליוצרי ומבצע השיר המקורי וביקש מהם לעדכן את המנון החטיבה, כדי להנציח את בנו וחבריו שנפלו בקרב. בתחילה לא רצה אטינגר לגעת בשיר, בטענה שאם כל מלחמה יוסיפו בית להמנונים, לא יהיה לזה סוף, אך עופר מנדלוביץ' נסע לביתו של אטינגר ושכנע אותו. גם יהורם גאון הסכים להקליט גרסה חדשה, ואטינגר כתב את הבית. לימים אמר: "בסופו של דבר זה הצדיק את עצמו".
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1975)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1975)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1975)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1975)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | הגל הקל | 10 |  |
|  ישראל | גלי צה"ל | 3 |  |
הערות שוליים

1 2 3  נתוני היצירה, באתר אקו"ם
↑  "גולני שלי" בביצוע שלומי שבת, באתר יוטיוב
↑  "גולני שלי" בביצוע רביב כנר, באתר יוטיוב
1 2   תיעוד יוצרים של מפעל הפיס עם יואב קוטנר – עמוס אטינגר (הגרסה הארוכה) (7:03 מתחילת הסרטון), סרטון בערוץ "מפעל הפיס", באתר יוטיוב
1 2  "גולני שלי" באתר הספרייה הלאומית
↑  גיא שרמן, מ"גולני שלי" ועד "שירו של צנחן": הסיפורים מאחורי המנוני צה"ל, באתר ynet, 28 באפריל 2018
↑   פודקאסט מצולם: ריאיון עם אפי נצר (20:15 מתחילת הסרטון), סרטון בערוץ "ערוצי תוכן ישראל – NOWTV", באתר יוטיוב
↑  סמל ראשון עוז (עוזי) מנדלוביץ', באתר יזכור
1 2  בן מיטלמן, ‏"גולני שלי" בגרסת "צוק איתן", באתר ‏מאקו‏, 13 באוקטובר 2014
↑   פודקאסט מצולם: ריאיון עם אפי נצר (26:01 מתחילת הסרטון), סרטון בערוץ "ערוצי תוכן ישראל – NOWTV", באתר יוטיוב
↑  מיקום שיא במצעד הפזמונים העברי השבועי של הגל הקל (10), באתר פזמונט
↑  "משלנו", מצעד הפזמונים העבריים 6.3.75, "מעריב" 7 במרץ 1975, באתר הספרייה הלאומית
לקרימוסה

לקרימוסה מתוך הרקוויאם ברה מינור של מוצרט
הלקרימוסה (Lacrimosa) הוא החלק האחרון במזמור הכנסייתי "דיאס אירה". הלקרימוסה כולל את שני הבתים האחרונים של המזמור, את הבקשה להענקת מנוחה למתים ואת האמן. בניגוד לדיאס אירה כולו, הבנוי בבתים בני שלוש שורות מחורזות, שני הבתים של הלקרימוסה הם בני שתי שורות מחורזות כל אחד. הבקשה להענקת מנוחה בסוף איננה מחורזת.
בהיותו כלול במיסת הרקוויאם, זכה מזמור הדיאס אירה, ובתוכו הלקרימוסה, להלחנות רבות, ביניהן של מוצרט (הידוע ביותר), ורדי וברליוז. שלושת המלחינים הללו, וכמותם מלחינים רבים, בחרו להלחין את הלקרימוסה כקטע נפרד. הלקרימוסה משך מלחינים רבים בשל היותו הקטע היחיד ברקוויאם המדבר על עצב (אף שייתכן שהדמעות עליהן מדבר הקטע הן דמעות יאוש), מלחיני רקוויאמים השתמשו בקטע זה כמקום לביטוי האבל על המת.
בשל המטען הרגשי של קטע זה ומיקומו בסוף הסקוונציה המדגיש אותו, ברבות מההלחנות של הרקוויאמים הלקרימוסה נחשב כגולת הכותרת. כך למשל זביגנייב פרייזנר כלל אותו בנפרד בסוף הרקוויאם שלו ולא במקומו המסורתי. קשישטוף פנדרצקי הלחין בשנת 1980 יצירה נפרדת למילות הלקרימוסה, ורק מאוחר יותר הרחיב אותה לרקוויאם שלם. הלקרימוסה גם נחשבת לאחד הקטעים הידועים ביותר מן הרקוויאם של מוצרט, ובייחוד שמונה התיבות הראשונות שלה, אותן הלחין מוצרט עצמו.
מילים ותרגום

| --- | --- |
יום שטוף דמעות יהיה היום כאשר מן הקברים יעלה האדם החוטא כדי להישפט לכן, רחם עליו, אלי! האדון ישוע הרחום הענק להם מנוחה. אמן.: ,Lacrimosa dies illa  ,qua resurget ex favilla  .judicandus homo reus :Huic ergo parce, Deus  ,pie Jesu Domine  .dona eis requiem Amen
משפחת גומפרץ

הנרייטה גומפרץ
משפחת גומפרץ (בגרמנית: Gomperz וגם: Gumperts, ו-Gumprechts) היא משפחה יהודית ותיקה, חשובה ומפורסמת בגרמניה.
ראשיתה המתועדת של המשפחה במאה ה-16 (השם הפרטי גומפרכט, נפוץ כבר במאה ה-14) באזור הריין התחתון (אנ'), בערים אמריך (אנ'), קלווה ווזל (אנ'). במאות הבאות שגשגה המשפחה ובניה התגוררו ברחבי גרמניה: בברלין, ברסלאו, המבורג ופירת וערים נוספות. ענף של המשפחה השתקע באמסטרדם שבהולנד וענף נוסף בלונדון, שממנו מקורם של בני המשפחה שהתיישבו בארצות הברית.
לקריאה נוספת

David Kaufmann, Max Freudenthal: Die Familie Gomperz, Zur Geschichte jüdischer Familien III. J. Kauffmann, Frankfurt a.M. 1907.
עזרא הכהן מסלתון טראב

| --- | --- |

 לידה:  דמשק
 פטירה:  17 בפברואר 1920 כ"ח בשבט ה'תר"ף דמשק
 מקום פעילות:  דמשק
 תקופת הפעילות:  ? – 17 בפברואר 1920 
 תחומי עיסוק:  ראש ישיבה ואב בית דין, שליח ציבור, מוהל ומחבר.
 רבותיו:  אביו הרב אליהו, והרב חיים רומאנו
 תלמידיו:  בנו הרב יהודה הכהן מסלתון טראב
 חיבוריו:  שו"ת שערי עזרא, ספר עזרא, ויאמר עזרא, מילי דעזרא, (בכתב יד - לי לעזרא, פתח העזרה)
הרב עזרא הכהן מסלתון טראב (? - כ"ח בשבט ה'תר"ף, 17 בפברואר 1920), היה ראש ישיבה וראש אב בית דין בדמשק. מוהל, דרשן ומחבר.
ביוגרפיה

נולד בדמשק, לאסתר ולרב אליהו הכהן טראב (נפטר בשביעי של פסח ה'תרנ"ט). משפחת טראב הייתה משפחה מיוחסת ונכבדה בדמשק, והרב אליהו היה אחד מארבעת בניו של "רבי יעקב הזקן" (שנפטר בר"ח חשוון ה'תר"ו), ושימש רב חשוב בעירו, ומקורב לרב שלמה הררי, מהדמויות הבולטות בעלילת דמשק. את ספרו "ויעל אליהו" (מחידושיו בדברי הפוסקים, ודרושים, קהיר התרצ"ח) הדפיס נכדו, רבי יהודה, בנו של רבי עזרא, ומעט מחידושיו הדפיס בנו רבי עזרא ב"ספר עזרא" (דף צ"ו ע"א) בדברי הספד שנשא עליו, כן יש בכתבי ידו חידושים נוספים.
הרב עזרא למד את תורתו מאביו, ומחכמי דמשק נוספים, בפרט מהרב חיים רומאנו שהיה דיין בבית דינו של הרב יצחק אבולעפיה בעיר.
מצעירותו נחשב לשקדן והיה לבקיא גדול בתורה, בהלכה, בקבלה ובדרוש. את דרשותיו נהג לדרוש מידי שבת וחג לפני ציבור גדול בבית הכנסת הגדול "שמאע" שבדמשק.
הרב עזרא שימש כראש ישיבה וראש אב בית דין בדמשק, וכבעל קול נעים שימש גם כחזן קבוע בבית הכנסת "אלפראנג", שהיה בית התפלה של גדולי הרבנים, ביניהם הרב אהרן יעקב בנימין, הרב הראשי לדמשק. כמו כן היה מוהל.
נפטר בכ"ח בשבט ה'תר"פ (1920).
משפחתו

אחיו היו הרב בכור יעקב, אב"ד ור"מ במדרש "כואג'ה רפאל" (נפטר בי"ז בטבת ה'תרע"ב). הרב חיים. הרב מאיר, ממנהיגי בית כנסת "אלראקי" (נפטר בשנת ה'תר"ץ). כן ידוע לפחות על שתי אחיות שהיו לו, שרה שנישאה לרב צאלח הלוי, וצלחה.
הרב עזרא נשא לאישה את לאה ונולדו להם שני בנים ושלוש בנות. בנו הגדול הרב יהודה חיים הכהן מסלתון טראב היה תלמיד חכם ואב בית דין בקהיר שבמצרים, ומוהל. בנו הרב מאיר היה שוחט ומוהל שנפטר בצעירותו, והותיר אחריו בן בשם עזרא. בתו רג'ינה, נישאה לרב אליהו מסלתון טראב, ראש השוחטים בדמשק, ובן אחיו הרב בכור יעקב, בנם השני היה נכדו הרב עזרא הכהן מסלתון טראב, "חכם עזור". בתו סניאר, נישאה לרב נסים בכור מהדיב. ובתו רחל נישאה למרדכי רפאל הלוי.
חיבוריו

הרב טארב היה מחבר פורה שהשכים קום בכל יום להעלות על הכתב את חידושיו ואת דרשותיו. בחייו הוציא לאור שלושה ספרים.
שערי עזרה - שו"ת, ירושלים ה'תרס"ו.
ספר עזרא - דרושים ורמזים מדרשותיו, ירושלים ה'תרע"ג.
ויאמר עזרא - על התנ"ך, דרושים ורמזים מדרשותיו, ירושלים ה'תרע"ד.
מילי דעזרא - שו"ת וענייני הלכה, שהוציא לאור בנו הרב יהודה לאחר פטירתו, ירושלים ה'תרפ"ד.
שני ספרים נוספים נשארו בכתב יד, "לי לעזרא" ו"פתח העזרה".
הערות שוליים

↑  שם המשפחה הוא "טארב", ו"מסלתון" הוא כינוי ("מילי דעזרא" הקדמת בן המחבר)
↑  סבלה מעיוורון, הספד אודותיה ראו בספר "ויאמר יהודה" (דף קע"ה ע"א), לנכדה הרב יהודה הכהן מסלתון טראב.
↑  באוצר כתבי היד של משפחת מסלתון טארב יש כתב יד של פירוש על סדר "קדש ורחץ" במוסר ובהלכה מהרב הררי, שהועתק ונשמר על ידי הרב אליהו
↑  ראו אודותיו - רבי אליהו הכהן מסלתון טראב מח"ס "ויעל אליהו", באתר שער בנימין
↑  ראו אודותיו - רבי עזרא הכהן מסלתון טראב – 'חכם עזור', באתר שער בנימין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007522994405171  ISNI: 0000 0000 5096 5434  LCCN: nr92009796  VIAF: 24461356   WorldCat (עם VIAF): 24461356
דקל עדין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 בינואר 1993 (בן 31) נתיב הל"ה, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
דקל עדין (נולד ב-1 בינואר 1993 בנתיב הל"ה) הוא שחקן ישראלי.
קריירה

עדין החל לשחק בגיל צעיר. בשנת 2005 גילם את התפקיד הראשי של מימון בסרט הטלוויזיה "עד מדינה" שביים אמיל בן שמעון. בשנת 2006 השתתף בסרטו של שמי זרחין "אביבה אהובתי", בו גילם את דמותו של אופק, בנה הצעיר של אביבה (אסי לוי), ושיחק את דמותו של שאזי בדרמת הטלוויזיה של נתי אדלר "קולולוש" על פי תסריט של שאול ביבי לרשת HOT3. באותה השנה החל לגלם את דמותו של גילי נאווי, בנם של הגר ושאול נאווי (קרן מור ומנשה נוי) בסדרת הדרמה "פרשת השבוע" ברשת HOT3, דמות אשר גילם למשך 3 עונות עד 2009.
בשנת 2009 השתתף בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "עוד משפחה וחצי", המהווה סדרת המשך ל"משפחה וחצי" המצליחה, שתיהן שודרו בטלוויזיה החינוכית, ובה גילם את דמותו של אלירן, בן האומנה.
בשנת 2011 שיחק בסרט הקולנוע "עדות" שביים שלומי אלקבץ, ושם שב עדין לשתף פעולה קרן מור ומנשה נוי. שיחק גם בסרט קולנוע נוסף בשם "מבול" בבימויו של גיא נתיב על פי תסריט שכתב עם נועה ברמן הרצברג.
בשנת 2012 השתתף בסדרת טלוויזיה נוספת בערוץ HOT3, "אופוריה", בה גילם את דמותו של קינו.
בשנת 2017 השתתף בסרטו זוכה הפרסים של שמוליק מעוז "פוקסטרוט" בכיכובו של ליאור אשכנזי.
בשנת 2018 השתתף בסרט הדרמה הלהט"בי "הנשף" שביימו וכתבו שרון מימון וטל גרניט.
אח"י געש (סער 3)

| --- | --- |

ספינת הטילים אח"י געש
ספינת הטילים אח"י געש
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  ספינת טילים
 צי:  חיל הים הישראלי חיל הים הישראלי
 דגל הצי:  
 סדרה:  סער 3
 סדרה קודמת:  סער 2
 סדרה עוקבת:  סער 4
 אוניות בסדרה:  אח"י סער, אח"י סופה, אח"י געש, אח"י חרב, אח"י חנית, אח"י חץ
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  CMN, שרבור צרפת
 הוזמנה:  אפריל 1966
 הושקה:  2 באפריל 1969
 תקופת הפעילות:  1970–1985 (כ־15 שנים)
 אחריתה:  הוטבעה על ידי חיל הים במטווח טילים
 מלחמות וקרבות:    מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון הראשונה
 מידות
 הֶדְחֶק:  250 טון
 אורך:  45 מטר
 רוחב:  7 מטר
 שוקע:  2 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  42 קשר
 גודל הצוות:  40 איש
 טווח שיוט:  1000 מיל ימי ב-30 קשר
 הנעה:  4 מנועי דיזל MTU 538 16v סה"כ 12800 כוח סוס. שלושה גנרטורים מרצדס 110 כ"ס כל אחד.
 צורת הנעה:  4 מדחפים
 כמות הדלק:  54,000 ליטר
 מתקני התפלה:  50 ליטר מי שתייה ביממה
 אמצעי לחימה
 חימוש:  תותח אוטו מלרה 76 מ"מ טילי הרפון טילי גבריאל מקלעי M2 בראונינג
 אמצעי גילוי ול"א:  מכ"ם חיפוש "נפטון" תוצרת צרפת, מכ"ם בקרת אש "אוריון" תוצרת איטליה.
אח"י געש (סער 3) הייתה ספינת סער שנבנתה במספנות CMN בשרבור. כספינה תשיעית לספינות סער ושלישית מדגם סער 3. הייתה הספינה הראשונה בחיל הים שנקראה בשם זה. הושקה במאי 1969 יצאה לדרכה לארץ במבצע ספינות שרבורג בדצמבר 1969. וסיימה את השירות בשנת 1985. במסגרת חידוש סדר הכוחות הוחלפה בספינה מדגם סער 4.5 הנושאת אותו שם.
מילוט ספינות שרבורג

משימה ראשונה לספינה הייתה במילוט משרבור במסגרת מבצע נועה.

אח"י געש שימשה כספינת פיקוד משנית לכח ועליה הפליג סא"ל עזרא קדם (כריש). מפקד הספינה היה סרן גיל קרן וקציני המשמרת היו ליאור מרגולין ודוד הרפזי. קצין המכונה היה . 

לאחר התדלוק השני שנעשה מדרום למלטה הובילה אח"י געש את אח"י חץ ושתיהן נעו בנפרד משאר הכוח.
אח"י געש גולשת בים הסוער באוקינוס האטלנטי ביום הראשון להפלגה.
צילום מאח"י געש- תדלוק בקרבת החוף הספרדי מא.מ. לאה לשתי ספינות שרבורג.
סא"ל עזרא קדם (כריש) מפקד פלגה וסגן מפקד מבצע נועה.
מפקד הספינה סרן גיל קרן בגשר הסגור
סגן ליאור מרגולין קצין משמרת בגשר הפתוח.
צוות אח"י געש בהגעתם לרציף מספנות ישראל
משימות ראשונות

בשנת 1970 הורכבה בספינה מערכת הנשק טילי ים-ים גבריאל ותותח אוטו מלרה 76 מ"מ. במסגרת שייטת ספינות הטילים הוגדרה הספינה בפלגה 33.
משימה חשובה ראשונה לספינה הייתה חיפוש מסוק שהתרסק בים. בחודש יולי 1971 התרחש אסון מסוק העשרה, שבו התרסק מסוק יסעור של חיל האוויר מעל הים בקרבת חוף סיני. אח"י געש יצאה לחיפושים שנערכו בשיתוף מטוסי חיל האוויר. המקום אותר והגופות שנמצאו נאספו לספינה והובאו לנמל.
ב-4 באפריל 1973 נטלה הספינה חלק במבצע אביב נעורים. השתתפה בפיצוץ מתקנים של מחבלים בעיר צידון שבדרום לבנון.
במלחמת יום הכיפורים

כאשר פרצה מלחמת יום הכיפורים הייתה הספינה בכשירות מלאה והשתתפה בלילה הראשון בקרב לטקיה. הספינה בפיקוד רס"ן אריה שפר הצטיינה בקרב. הכח הישראלי שהיה ערוך כלפי נמל לטקיה הופתע משלוש ספינות טילים סוריות שירו את הטילים מכיוון דרום מזרח. פעולות ההתגוננות מטילים הצליחו. הספינות הישראליות לא נפגעו וסגרו במלוא המהירות לעבר הספינות הסוריות.
במהלך התרחשות הקרב, זיהתה אח"י געש ספינת טילים אוסה במצב היערכות לירי טילים על הכח הישראלי. אחי געש הסתערה על אוסה תוך התגוננות והתחמקות מהטילים המאיימים נגדה. הסורים שאפו לנצל את יתרון הטווח של טילי הסטיקס על ידי ירי מוקדם ככל האפשר. מכך נוצר מצב דו-קרב שבו טילים משני הצדדים נמצאים בו זמנית באוויר האחד כנגד השני. תוך כך הצליחה אח"י געש לירות שני טילי גבריאל ברצף, הטיל הראשון של אח"י געש פגע במטרה שהתפוצצה. הטיל השני נשאר ללא מטרה ונפל לים. המפקדים הסורים ומרבית אנשי הצוות נהרגו בקרב. המצב שבו טילים משני הצדדים נמצאים בו זמנית באוויר לא חזר על עצמו במלחמה.
בהמשך מלחמת יום הכיפורים השתתפה בקרב לטקיה השני הפגיזה בנמל הצי הסורי "מינת אל-ביידה".
 בליל 19/20 אוקטובר השתתפה אח"י געש יחד עם אח"י חנית (סער 3), בהפגזת החוף הסורי.
לחימה במחבלים

אח"י געש השתתפה בפעולות אבטחה על חופי ישראל, ב-7 במרץ 1975 לכדה מול חופי חיפה ספינה שהובילה את המחבלים שהשתלטו על מלון סבוי.
אח"י געש השתתפה במבצע ליטני בחודש מרץ 1978 בפיקוד אלכס אייל. פעילויות עיקריות במבצע כללו הפגזת חוף ומבצעים עם ש/13 והשתתפות במצור הימי. כן השתתפה במבצעים יזומים רבים.
לאחר הסכם השלום עם מצרים אורגנה שייטת ספינות הטילים מחדש בים התיכון ואח"י געש מצאה את מקומה במסגרת פלגה 45 בבסיס חיפה.
החפה במפרץ אילת וחילוץ

אח"י געש שירתה בבסיס חיפה ובספטמבר 1981 נשלחה לאילת דרך תעלת סואץ לטיפול תחזוקה. הפלגה מבצעית לפי פקודת "דרך צלחה 7" מפקד המבצע היה מפל"ג 45. איוש הספינה לקה בחוסר אנשי צוות אחראיים וקציני מחלקות מוסמכים. מפקד הספינה דרש השלמות קבועות אך אנשי הצוות החסרים הושלמו מספינות אחרות. נוספו גם אורחים ומפקחים. הספינה יצאה לים עם מספר תקלות שהוגדרו כי יתוקנו במהלך השיפוץ. בהיותה בדרכה בלילה במרכז מפרץ אילת ארעה תקלה באספקת המתח החשמלי. טיפול ראשוני שגוי הביא לכיבוי מכ"ם החיפוש ותקיעת עוקבי המצפן החשמלי. אנשי המשמרת בגשר לא הבחינו שהעוקבים תפוסים ולא קיימו תצפית יעילה. המפקד לא הוזעק. הספינה עלתה במהירות 27 קשר על ריף אלמוגים בחוף הסעודי, באתר: 28°39′45″N 34°46′18″E﻿ / ﻿28.66250°N 34.77167°E﻿ / 28.66250; 34.77167. לגוף הספינה נגרם נזק משמעותי אך לא היו נפגעים.
אח"י חנית (סער 3), שנמצאה באילת, הוזנקה למקום ומנעה מסירות משמר סעודיות להתקרב. שני דבורים אבטחו ובודדו את האזור.
הספינה חולצה מהחוף במבצע ימאות מורכב, שארך שלוש יממות. מבצע הולנדי מעופף נעשה בפיקוד ישיר של ראש מספן ציוד תא"ל חנוך בן אליהו והשתתפו בו שתי גוררות מנמל אילת ונחתת פ-55 שהנחיתה צמ"ה.
החפה במפרץ אילת וחילוץ > החזרה לכשירות

מספנת חיל הים באילת ביצעה את התיקונים והשיפוץ באח"י געש. מספנות ישראל בנו מחדש את התחתית חלקים מהגוף התחתון. החלקים הועברו לאילת והורכבו לספינה. התיקונים ארכו שנה וחצי ולאחריהם חזרה הספינה לבסיסה בחיפה. הספינה חזרה לתפקוד מלא. אף כי הייתה מתאמצת ולוקח לה יותר זמן לעבור את שלב הגלישה. לא היו בעיות הפלגה בכח משולב בכל המהירויות.
אירועים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| המועד  | מקום | אירוע | תוצאות |  |  |
| 1969 | מספנות שרבור | השקת הספינה |  |  |  |
| 25-31 דצמבר 1969 | האוקיינוס האטלנטי והים התיכון | מילוט ספינות שרבורג |  |  |  |
| יולי 1971 | גזרת חוף סיני | חיפוש מסוק חיל האוויר שנפל לים איתור ואיסוף גופות | לזכרם היישוב נתיב העשרה. |  |  |
| 11 ינואר 1973 | בסיס חיפה | חתונת סגן המפקד רון גינזבורג עם בח"ל עתליה על הספינה | מפקד הפלגה שבתאי לוי הצוות מוזמן |  |  |
| 8/10 אפריל 1973 | חוף לבנון מול צידון | ספינת הפיקוד של כח שייטת 3 | הנחתה ואיסוף כח יהודית |  |  |
| 6 אוקטובר 1973 | מול החוף הסורי | קרב לטקיה | הטבעת ספינת טילים סורית דגם אוסה (ספינה). |  |  |
| 19 אוקטובר 1973 | מול החוף הסורי | הפגזה להטרדת מערך האויב בחוף | מספר 2 של אח"י חנית (סער 3) |  |  |
| ליל 7 מרץ 1975 | לב ים מול תל אביב | תפיסת אניה שהורידה מחבלים שביצעו את הפיגוע במלון סבוי |  |  |  |
| 15-21 מרץ 1978 | חוף לבנון | מבצע ליטני | הפגזות מחבלים בחוף ושת"פ עם שייטת 13. |  |  |
| ליל 4 במרץ 1979 | החוף הלבנוני 35 מייל מערבית לדאמור | תפיסת אנית המחבלים ג'ינאן | נמנע פיגוע המוני |  |  |
| ליל 4 יוני 1979 | חוף לבנון מול רס ביאדה | תפישת מחבל | המתקדם בשחיה לכיוון ישראל |  |  |
| 22 ספטמבר 1981 | נמל חיפה | יציאה להפלגה "דרך צלחה 7" | במטרה להגיע לאילת |  |  |
| 24 ספטמבר 3 בבוקר | החוף הסעודי ראס-סוואיל-אל-כביר במפרץ אילת | החפה בעקבות הפסקת חשמל |  |  |  |
| 26 ספטמבר 1720 | חוף הסעודי | חילוץ מהחוף ותחילת גרירה לאילת | לאחר 62 שעות |  |  |
| אוקטובר 1981 -פברואר 1983 | מספנת אילת | שיפוץ תיקוני גוף והחזרה לכשירות |  |  |  |
| 7-9 מרץ 1983 | מאילת לחיפה דרך תעלת סואץ | גמר תיקונים והפלגה | כניסה לכשירות מלאה 28 מרץ 1983 |  |  |
| ליל 23 אוגוסט 19 1983 | בין קפריסין ללבנון | יחד עם שלוש ספינות | תפיסת אנית המחבלים חנאן עם נשק ותחמושת |  |  |
מפקדי הספינה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| סרן\רב-סרן  | תקופת כהונה כמפקד הספינה | הערות | תמונה |  |  |
| קרן גיל | 1969 – מרץ 1971 | ספינות שרבורג |  |  |  |
| גדעון ינאי | אפריל 1971 |  |  |  |  |
| יעקב אפיק | מאי 1971 – מאי 1972 |  |  |  |  |
| דוד הרפזי | 1971 - 1972 |  |  |  |  |
| אריה שפר | 1972 - 1973 | מלחמת יום הכיפורים |  |  |  |
| אבנר קורא | פברואר – מאי 1974 |  |  |  |  |
| בני אריאלי | מאי 1974 – יולי 1975 |  |  |  |  |
| איתן לביא | ספטמבר 1975 עד דצמבר 1976 | נכנסה לטיפול ארוך במספנה מעבר עם הצוות לאח"י חץ (סער 3) |  |  |  |
| אלכס אייל | יוני 1977 – אפריל 1978 | מבצע ליטני |  |  |  |
| ידידיה יערי | אפריל –דצמבר 1978 |  |  |  |  |
| רוני פלג | פברואר - 10 ביולי 1979 | תפיסת ספינת המחבלים "ג'ינאן" |  |  |  |
| ניר מאור | דצמבר 1979 – מרץ 1981 |  |  |  |  |
| רון גינזבורג | מרץ 1981 - יולי 1981 |  |  |  |  |
| גבי חי שילה | יולי –ספטמבר 1981 | החפה וחילוץ מהחוף הסעודי |  |  |  |
|  | ספטמבר 1981 מרץ 1983 | בשיפוץ כללי ותיקונים באילת |  |  |  |
| חיים היימן | ינואר –אפריל 1983 | העברה לחיפה |  |  |  |
| רפי בנימין | מאי 1983 – מאי 1984 |  |  |  |  |
| נועם פייג | יולי 1984 – יולי 1985 |  |  |  |  |
| רני בן יהודה | יולי 1985 | עדיין כמתמחה לפיקוד - פירוק הספינה |  |  |  |