stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נאגאטינו-סאדובניקי

נאגאטינו-סאדובניקי (ברוסית: Нагатино-Садовники) הוא ראיון של המחוז הדרומי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטח הראיון הוא 8.17 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 83,607 תושבים (2020).
בראיון יש את אולם התצוגה הגדול ביותר במחוז צפון "על קשירקה",  המארח תערוכות בז'אנרים וטרנדים שונים, סדנאות וסטודיו לילדים ולמבוגרים.
על גבולות הראיון ממוקמות תחנות המטרו "ורשבסקאיה", "קשירסקאיה", "קולומנסקאיה" ו"נגטינסקאיה".
אתרים ראויים לציון

המרכז הלאומי למחקר רפואי לאונקולוגיה ע"ש בלוחין
פארק ע"ש יורי לוז'קוב (אנ')
אולם התצוגה "על קשירקה" (רו')
קניון GoodZone
מרכז העסקים ניוטון פלאזה
תחנת המטרו קשירסקאיה
מספר דלנואה

מספר דלנואה (בצרפתית: Delannoy) במתמטיקה מתאר את מספר המסלולים בסריג מלבני מהפינה הדרום-מערבית (0,0) עד הפינה הצפון-מזרחית (m,n) תוך התקדמות צפונה, מזרחה או צפון-מזרחה בלבד. מספרי דלנואה נקראים על-שם המתמטיקאי הצרפתי הנרי דלנואה.
מספרים אלה גם נותנים את:
מספר הרצפים הגלובלי של שני רצפים באורך m ו n
מספר הנקודות בסריג בעל מספר שלם m של ממדים במרחק צעדים מקסימלי n.
באוטומט תאי את מספר התאים בסביבת פון נוימן במימד m וברדיוס n.
דוגמה

מספר דלנואה (3,3) הוא 63. באיור הבא מוצגים 63 מסלולי דלנואה בסריג 3 x‏ 3:
תת הקבוצה של מסלולים שאינם חוצים את האלכסון דרום-מערב - צפון-מזרח ניתנת על ידי משפחת מספרים אחרת מספרי שרדר.
מערך דלנואה

מערך דלנואה הוא מטריצה אינסופית של מספרי דלנואה.
| m / n | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
0: 1
| 1 | 1 | 3 | 5 | 7 | 9 | 11 | 13 | 15 | 17 |
| 2 | 1 | 5 | 13 | 25 | 41 | 61 | 85 | 113 | 145 |
| 3 | 1 | 7 | 25 | 63 | 129 | 231 | 377 | 575 | 833 |
| 4 | 1 | 9 | 41 | 129 | 321 | 681 | 1289 | 2241 | 3649 |
| 5 | 1 | 11 | 61 | 231 | 681 | 1683 | 3653 | 7183 | 13073 |
| 6 | 1 | 13 | 85 | 377 | 1289 | 3653 | 8989 | 19825 | 40081 |
| 7 | 1 | 15 | 113 | 575 | 2241 | 7183 | 19825 | 48639 | 108545 |
| 8 | 1 | 17 | 145 | 833 | 3649 | 13073 | 40081 | 108545 | 265729 |
| 9 | 1 | 19 | 181 | 1159 | 5641 | 22363 | 75517 | 224143 | 598417 |
במערך המספרים בעמודה הראשונה שוים תמיד ל 1, בעמודה השנייה תמיד אי-זוגיים, בעמודה השלישית והרביעית סוגי מספרים מצולעים. ניתן לערוך את המספרים גם במערך משולש הדומה למשולש פסקל כאשר כל איבר הוא סכום שלושת האיברים שמעליו.
1
          1   1
        1   3   1
      1   5   5   1
    1   7  13   7   1
  1   9  25  25   9   1
1  11  41  63  41  11   1
מספרי דלנואה מרכזיים

סדרת מספרי דלנואה המרכזיים היא אלכסון המערך ונותנת את מספר המסלולים בסריגים ריבועיים n X n.
האיברים הראשונים של הסדרה הם: 1, 3, 13, 63, 321, 1683,...
זו סדרה רקורסיבית :
nD(n)=3(2n-1)D(n-1)-(n-1)D(n-2)
ניתן לבטא אותה באמצעות פולינומי לז'נדר  P_{n}(x):
הפונקציה היוצרת היא:
ראו גם

מספר מוצקין
נאגאטינסקי זאטון

| --- | --- |
דגל נאגאטינסקי זאטוןדגל נאגאטינסקי זאטון
 כנסיית העלייה השמיימה בקולומנסקויה  אי החלומות
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 שטח:  9.795 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בראיון עירוני:  120,779 (2024)
 קואורדינטות:  55°40′57″N 37°42′08″E﻿ / ﻿55.68251°N 37.70236°E﻿ / 55.68251; 37.70236 
 http://nagatinsky-zaton.mos.ru/
  מפת מיקום  מפה מפורטת    he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
נאגאטינסקי זאטון (ברוסית:  Нагатинский Затон) הוא ראיון של המחוז הדרומי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטח המחוז הוא 9.795 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 121,143 תושבים (2020).
אתרים ראויים לציון

כנסיית העלייה השמיימה בקולומנסקויה
החלק המזרחי של חצי האי "נגטינסקאיה פוימה" שבו ממוקם אי החלומות
טרמינל הנהר הדרומי
גשר מטרו נגטינסקי, הארוך ביותר בין גשרי המטרו במוסקבה
נאגה

ערך זה עוסק בהינדואיזם. אם התכוונתם לעיר בפיליפינים, ראו .

נאגה (בסנסקריט: नाग, בסינית: 那伽, בטיבטית: ཀླུ་, בתאית: นาค, בבנגלית: নাগ) היא מילה המתארת ישות ימית הלובשת את צורתו של נחש עצום, בייחוד את הקוברה אשר חיה מתחת למים. ישות זו נפוצה במיתולוגיה ההינדית והבודהיסטית.
טקסים המוקדשים לישויות העל-טבעיות הללו מתקיימים ברחבי דרום אסיה במשך אלפיים שנה לפחות.
הערות שוליים

↑  Cozad, Laurie Ann, Nāgas, ‏2018
| הינדואיזם ומיתולוגיה הינדואית |
| --- | --- | --- |
| טרימורטי (האלים הראשיים) | הבורא: ברהמה • המגן והמשמר: וישנו • ההורס והבורא-מחדש: שיווה |  |
| אלים נוספים | אינדרה • גאיטרי • גנש • דנוונטרי • הנומאן • לקשמי • סראסווטי  • פרוואטי • קאלי • קרישנה • ראמה • שאקטי |  |
| כתבים | אופנישדות • בהגווד גיטא • ודות (ריג • סמא • יג'ור • אטרווה) • מהאבהארטה • ראמאיאנה • פוראנות |  |
| מושגים בהינדואיזם | מנטרה (אום • הרא קרישנה) • אטמן • ארבע הווארנות • ברהמן • יוגה • פוג'ה • פרה קדושה • ודאנטה • סמסרה • מוקשה |  |
| חגים ומועדים | דיוואלי • הולי • מהא שיוורטרי • קומבה מלה |  |
| קטגוריות | אלים הינדואים • הינדואיזם • מיתולוגיה הודית |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מריה יוזפה, דוכסית בוואריה

מריה יוזפה, דוכסית בוואריה (בגרמנית: Maria Josepha von Bayern;‏ 20 במרץ 1739 - 28 במאי 1767)   הייתה בתו של קרל השביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ואשתו של יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
ביוגרפיה

מריה יוזפה נולדה ב-20 במרץ 1739 בארמון נימפנבורג, מינכן, לקרל אלברכט, הנסיך הבוחר מבוואריה ומריה אמליה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של יוזף הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ווילהלמינה אמליה מבראונשווייג-לינבורג.
ב-13 בינואר 1765 התחתנה מריה יוזפה עם יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, אשר התאלמן שנתיים קודם מאשתו הראשונה איזבלה, נסיכת פארמה, וב-25 בינואר באותה שנה מומשו הנישואים בווינה. נישואי הזוג לא היו מאושרים, ואף לא נולדו להם ילדים.
ב-18 באוגוסט 1765 מת חמיה פרנץ הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובעלה הוכתר כיוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בשנת 1767 פרצה מגפת אבעבועות שחורות, וב-28 במאי באותה שנה מתה מריה יוזפה בארמון שנברון, וינה.
בשנת 1779 פרצה מלחמת הירושה הבווארית, שבה טען יוזף השני לזכותו על בוואריה בשם אשתו המנוחה מריה יוזפה.
מעוזי אז כלה קץ

מָעֻזִּי אָז כָּלָה קֵץ הוא פיוט הנהוג לשירו במסורת יהדות חלב.
מחבר הפיוט מעוזי אז כלה קץ הוא הרב רפאל ענתבי. נהוג לשיר את השיר בכל עתות השמחה ובייחוד בחגי שלוש הרגלים, סוכות, פסח ושבועות וזאת משום השורה האחרונה הכתובה בפיוט החותמת אותו; "בּוֹ אֶשְׂמַח שָׁלֹשׁ פְּעָמִים בַּשָּׁנָה" (הכוונה היא לשלוש הרגלים). חוץ מיהודי חלב שרות את הפיוט הזה גם עדות אחרות אשר הפיוט מצא חן בעיניהם. נהוג לפייטו גם כפיוט בפזמוני ליל שבת בו הוא נחשב לפיוט אשר השרים אותו מתענגים בו.
הפיוט

מָעֻזִּי אָז כָּלָה קֵץ עָזְבִי לָמָּה	 	עִמִּי עֲשֵׂה אוֹת לְטוֹבָה וּנְחָמָה

 

מָעֻזִּי נַחֲלָה גַּפְנִי גּוֹי אֵיתָן	 	צָעַד עַל שׁוּרִי וְהָרַג וְטָרַף



מָעֻזִּי אָז יָרַד דִּמְעִי עַל דָּמָם	 	נִגְּרָה מִן עֵינִי נָהָר



אָנָה הָלַךְ דּוֹדִי וְאָנָה פָּנָה	 	בּוֹ אֶשְׂמַח שָׁלֹשׁ פְּעָמִים בַּשָּׁנָה
מנחם מרימוביץ'

גלויה עם תמונה שלו ששלח מנחם מרימוביץ אל דודיו ב-1943
מנחם (מנדל'ה) מרימוביץ' (1916 – 12 במאי 1945) היה כדורגלן יהודי, יליד קפריסין, ששיחק בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי.
קורות חיים

מרימוביץ' יליד מרגו, קפריסין עלה עם משפחתו ב-1927. שיחק במכבי תל אביב כרץ שמאלי, והיה אחד משחקני ההרכב בשנות ה-30. ב-1936 היה שותף לנסיעה של הקבוצה לארצות הברית ונחשב ממצטייני המסע. בעקבות הצטיינותו במשחקים בארצות הברית, קיבל מרימוביץ' הצעה לחתום בקבוצה משיקגו, אך סרב. ב-1938 עבר מרימוביץ' לקבוצת הכדורגל של עובדי הרכבת בקהיר שבמצרים. ב-1939 חזר למכבי תל אביב, והיה שותף לנסיעה לאוסטרליה. במהלך השהייה באוסטרליה קיבל הצעה לחתום בקבוצת הכדורגל של פרת' המקומית, ונשאר שם. בתחילת שנות ה-40 מרימוביץ' היה שחקן בקבוצת המכבים שהייתה בעיר פרת' באוסטרליה המערבית והיה כחלק משמעותי מאוד בקבוצה. במהלך מלחמת העולם השנייה גויס לצבא אוסטרליה יחד עם אברהם בית הלוי ונשלח לגינאה החדשה לקרבות נגד היפנים. ב-12 במאי 1945 הוא נהרג במהלך הקרבות, ונקבר שם. במהלך השנים ניסו להעלות את עצמותיו לקבורה בישראל, אך ללא הצלחה.
לזכותו 2 הופעות בנבחרת ארץ ישראל בצמד המשחקים נגד נבחרת יוון ב-1938 במסגרת מוקדמות גביע העולם 1938.
אחיו היה השחקן והמאמן יוסף (יוסל'ה) מרימוביץ'.
תארים

אליפויות: 2
1936, 1937
גביעי מדינה: 1
1932/1933
הערות שוליים

↑  סאנדיי טיימס, first round of the Charity Cup, TROVE, אחת ההוכחות לכך שמרימוביץ' שיחק בקבוצת המכבים באוסטרליה, ‏19 במאי 1940
↑  מכבי ארצישראלי נפל בחזית ניו־גינאה, הַבֹּקֶר, 24 במאי 1945
מריסה פאוואן

| --- | --- |

מריסה פאוואן לצד בעלה השחקן ז'אן פייר אומון, 1965
 לידה:  19 ביוני 1932 קליארי, סרדיניה, איטליה
 פטירה:  6 בדצמבר 2023 (בגיל 91) גאסין, צרפת 
 מקום קבורה:  cemetery of Gassin 
 שם לידה:  Maria Luisa Pierangeli 
 מדינה:  איטליה, צרפת 
 תקופת הפעילות:  1952–1992 (כ־40 שנה)
 בן או בת זוג:  ז'אן-פייר אומון (27 במרץ 1956–30 בינואר 2001) 
 צאצאים:  ז'אן קלוד אומון, Patrick Aumont 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס גלובוס הזהב
 פרופיל ב-IMDb
 
מריסה פאוואן (באנגלית: Marisa Pavan; ‏19 ביוני 1932 –  6 בדצמבר 2023) הייתה שחקנית איטלקייה, זוכת פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר ומועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1955 על הופעתה בסרט "השושנה המקועקעת".
ביוגרפיה

פאוואן נולדה בקליארי בירת סרדיניה, איטליה בשם מריה לואיסה פיירנג'לי. פאוואן היא אחותה התאומה של כוכבת הקולנוע האיטלקייה המנוחה פייר אנג'לי. פאוואן פילסה את דרכה כשחקנית תוך כדי תפקידי משנה בסרט המלחמה של ג'ון פורד "What Price Glory", בדרמת הפשע של ארנולד לבן "Down Three Dark Streets" ובמערבון של דלמאר דייוויס "Drum Beat i".
היא פרצה לתודעה רשמית בשנת 1955 בזכות ליהוקה לעיבוד הקולנועי למחזהו של טנסי ויליאמס "השושנה המקועקעת", תפקיד שיועד בתחילה לאחותה התאומה פייר שהייתה יותר מוכרת בתעשייה בהוליווד. פאוואן הופיעה בסרט בתפקיד רוזה בתה הצעירה של סארפינה דל רוזה (אנה מניאני), היא זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר והייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר אותו היא הפסידה לחברתה לסרט ג'ו ואן פליט על הופעתה בסרט "קדמת עדן". באותו טקס אוסקר עלתה פאוואן לקבל פרס אוסקר אחר בשמה של אנה מניאני שנעדרה מהמעמד. באותה השנה השתתפה פאוואן גם בעיבוד הקולנועי של נאנלי ג'ונסון לספרו של סלואן וילסון "האיש בחליפה האפורה" לצידם של גרגורי פק וג'ניפר ג'ונס.
בתקופה שלאחר מכן הופיעה פאוואן בתפקיד אבישג השונמית בדרמה המקראית של קינג וידור "שלמה ומלכת שבא" ובתפקיד קטרינה דה מדיצ'י אשתו של מלך צרפת אנרי השני (רוג'ר מור) בדרמה "דיאן". היא שיחקה בדרמה התקופתית של ג'ון פארו "ג'ון פול ג'ונס" ולצידו של טוני קרטיס בסרט הפשע "סיפור חצות".
את הופעותייה הזכורות האחרונות עשתה פאוואן בקומדיה הצרפתית של ז'אק דמי "הריון גברי" ובסדרות הטלוויזיה "התקווה שדל ראיין" ו-"77 Sunset Strip".
פאוואן נישאה בשנת 1956 לשחקן הצרפתי ז'אן פייר אומון ממנו הביאה לעולם שני ילדים, צלם הקולנוע ז'אן קלוד אומון והקולנוען פטריק אומון. פאוואן הייתה נשואה לאומון עד לפטירתו בשנת 2001.
פילמוגרפיה

השושנה המקועקעת (1955)
האיש בחליפה האפורה (1956)
דיאן (1956)
סיפור חצות (1957)
ג'ון פול ג'ונס (1959)
שלמה ומלכת שבא (1959)
הריון גברי (1973)
מרכוס שטיינר

| --- | --- |

 לידה:  22 במאי 1865 ברטיסלאבה, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  שנות ה־40 של המאה ה־20 סיביר, ברית המועצות 
 מדינה:  פולין 
 השכלה:  בית המדרש לרבנים בבודפשט  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 תקופת הפעילות:  ? – העשור של 1940 
 תפקידים נוספים:  רב ראשי 
 חתימה:   
 
מרכוס שטיינר (Markus Steiner; נולד בשנת 1865 בברטיסלאבה, נפטר בשנות ה-40 בברית המועצות), היה רב העיר ביילסקו-ביאלה בין השנים 1896–1939 ופרופסור לפילוסופיה באותה עיר.
ביוגרפיה

שטיינר נולד בברטיסלאבה למשפחה יהודית. בשנת 1882 החל ללמוד בבית המדרש לרבנים בבודפשט, ובמקביל למד פילוסופיה באוניברסיטת בודפשט. בשנת 1895 הוסמך לרבנות, ושנה לאחר מכן מונה לרב הראשי של ביילסקו-ביאלה.
היה חבר במספר ארגונים דתיים וחברתיים, ובין היתר בחברה קדישא, בבני ברית ובצלב האדום.
בתחילת מלחמת העולם השנייה נמלט ללבוב, שם נעצר והוגלה לסיביר, שם נפטר. הוא היה הרב האחרון של ביילסקו-ביאלה.[דרושה הבהרה]
בשנת 2001 מימנה הקהילה היהודית בביילסקו-ביאלה שלט לזכרו של שטיינר, הממוקם באולם המרכזי של בית הקברות היהודי בביילסקו-ביאלה.
משפחתו

שטיינר נישא לברטה ממשפחת ברוד, ונולדו להם חמישה ילדים. בנו פליקס (1897–1919) נהרג במהלך סופת שלגים ונקבר בבית הקברות היהודי בביילסקו-ביאלה. נכדו פליקס דותן, הקרוי על שם בנו, שרד את מלחמת העולם השנייה ועלה לארץ ישראל, שם הפך לפרופסור מן המניין לפיזיקה באוניברסיטה העברית בירושלים, והגה ויזם את תוכנית תלפיות יחד עם פרופ' שאול יציב.
מריה יוזפה, נסיכת סקסוניה (1867–1944)

מריה יוזפה, נסיכת סקסוניה (בגרמנית: (Maria Josepha Prinzessin von Sachsen‏ 31 במאי 1867 - 28 במאי 1944), הייתה בתו של גאורג, מלך סקסוניה, ואמו של קרל הראשון, קיסר אוסטריה.
ביוגרפיה

מריה יוזפה נולדה ב-31 במאי 1867 בדרזדן לגאורג, נסיך סקסוניה ולמריה אנה, נסיכת פורטוגל, בתם של פרננדו השני, מלך פורטוגל ומריה השנייה, מלכת פורטוגל.
ב-2 באוקטובר 1866 התחתנה מריה יוזפה עם אוטו פרנץ, ארכידוכס אוסטריה, אחיינו של פרנץ יוזף, קיסר אוסטריה. על אף בגידותיו הרבות של בעלה, אדיקותה הדתית של מריה יוזפה, היא הגורם שסייע לה בנישואיה, ועזר לה להרחיק את שני ילדיה מהשפעתו הרעה של אביהם. בסופו של דבר פיתחה מריה יוזפה רומן עם השחקן אוטו טרסטלר, שאותו הכיר לה הקיסר פרנץ יוזף שריחם עליה בגלל יחסיה עם בעלה. בשנת 1906 מת בעלה אוטו פרנץ, ארכידוכס אוסטריה, ולאחר מותו ניתקה את קשריה עם טרסטלר, משום שחשה שזו לא התנהגות הולמת לאלמנה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה טיפלה מריה יוזפה בפצועים בארמון אוגרטן בווינה, שהוסב לבית חולים. בשנת 1916 מת פרנץ יוזף, קיסר אוסטריה, ובנה קרל הראשון, קיסר אוסטריה עלה לשלטון במקומו. בנובמבר 1918 התפטר בנה קרל מתפקידו, ובשנת 1919 יצאה מריה יוזפה עם שאר המשפחה לגלות. בתחילה התגוררה מריה יוזפה בשווייץ, ובשנת 1921 עברה לגרמניה, שם התגוררה באחוזת המשפחה בארלנגן, עד למותה ב-28 במאי 1944.
משפחתה

ב-2 באוקטובר 1866 התחתנה מריה יוזפה עם אוטו פרנץ, ארכידוכס אוסטריה, אחיינו של פרנץ יוזף, קיסר אוסטריה. ממנו היו לה שני ילדים:
קרל הראשון, קיסר אוסטריה (1887–1922)
מקסימיליאן אויגן, ארכידוכס אוסטריה (1895–1952)
מריה יוזפה, נסיכת סקסוניה

מריה יוזפה קרולינה אלאונורה פרנצ'סקה (בצרפתית: ‏Maria Josepha Karolina Eleonore Franziska Xaveriaקובץ:LL-Q150 (fra)-Exilexi-Marie-Josèphe de Saxe.wav‏Ⓘ‏; 4 בנובמבר 1731 - 13 במרץ 1767) הייתה בתו של אוגוסט השלישי, מלך פולין, אשתו של לואי, דופן צרפת ואמם של לואי השישה עשר, לואי השמונה עשר ושארל העשירי מלכי צרפת.
ביוגרפיה

מריה יוזפה נולדה בטירת דרזדן ב-4 בנובמבר 1731. אביה היה אוגוסט השלישי, מלך פולין והנסיך הבוחר של סקסוניה. אמה הייתה מריה יוזפה מאוסטריה, בתו של יוזף הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
ב-22 ביולי 1746, התאלמן לואי, יורש העצר של צרפת, בנם של לואי החמישה עשר, מלך צרפת והמלכה מריה לשצ'ינסקה, כאשר אשתו מריה תרזה רפאלה, נסיכת ספרד נפטרה בעת שילדה את בתם היחידה. אביה של מריה תרזה, פרננדו השישי, מלך ספרד הציע ללואי בת נוספת שלו, מריה אנטוניה כאשה. עם זאת, מלך צרפת בעצתה של פילגשו מאדאם דה פומפדור, דחה את ההצעה. היחסים בין ממלכת צרפת לממלכת ספרד היו יציבים מספיק באותה תקופה, והצרפתים היו מעוניינים לקדם יחסים עם מדינות אחרות. על כן, החליטו לואי ופומפדור להשיא את יורש העצר למריה יוזפה. ב-1743, במהלך מלחמת הירושה האוסטרית, עזבה סקסוניה את בריתה עם צרפת ועם פרוסיה, וחברה אל האימפריה הרומית הקדושה נגד צרפת. מלך צרפת היה להוט מאוד להחזיר את סקסוניה לברית עמו, אולם הייתה בעיה אחת עם הכלה המוצעת: סבה, אוגוסט השני, מלך פולין הדיח בזמנו מכס המלוכה הפולני את סטניסלאב לשצ'ינסקי, אביה של המלכה מריה לשצ'ינסקה. המלך חשש שנישואים אלו יעליבו את המלכה, אולם על אף שהגיעו הצעות נוספות, ב-9 בפברואר 1747 התארסו מריה יוזפה והנסיך לואי.
כצפוי, המלכה התנגדה למהלך. על פי המסורת, לפני הנישואין היה על הכלה ללבוש צמיד ובו דיוקן של אביה. המלכה דרשה במפגיע לראות את הצמיד, והופתעה לגלות בו תמונה של אביה. מריה יוזפה השנונה הסבירה לה שאבי המלכה הוא בעצם סבה לאחר הנישואין. המלכה התרשמה מאוד מהטקטיקה, והיא ומריה יוזפה הסתדרו היטב מכאן ואילך. יחסיה עם בעלה הטרי לעומת זאת, התקדמו בקצב אטי יותר כיוון שהוא עדיין היה אבל על מות אשתו הראשונה. עם זאת, בהדרגה היא הצליחה לכבוש את לבו. באפריל 1748 נפטרה הבת היחידה שילדה ללואי אשתו הקודמת. המוות השפיע קשה על לואי, ומריה יוזפה הזמינה ציור של הילדה והניחה אותו ליד מיטתה.
כמו בעלה וחמותה, מריה יוזפה הייתה קתולית אדוקה ותמכה במסדר הישועים. שלושתם יצרו מעין משקל נגד להתנהגות החריגה וההוללת של המלך וחצרו. מריה יוזפה ובעלה לא אהבו את הבידורים השונים שהתקיימו בארמון ורסאי מדי שבוע, ונהגו להישאר בבתיהם בזמן הזה. מריה יוזפה התערבה בפוליטיקה רק פעם אחת, בניסיון עקר למנוע את פירוק הסניף של מסדר הישועים בצרפת. ב-1750 נולדה להם הבת הראשונה, מארי זפירין. הוריה שמחו בה מאוד, אולם המלך התאכזב מכיוון שלא הייתה זכר. ב-1751 נולד להם בן בשם לואי. מריה יוזפה ובעלה ריכזו בו כל כך הרבה תשומת לב ואנרגיה עד שילדיהם הבאים סבלו מהזנחה.
לואי, בעלה של מריה יוזפה, נפטר ב-20 בדצמבר 1765. מריה יוזפה שקעה בדיכאון עמוק אשר ממנו לא התאוששה. בניסיון לנחם אותה, המלך הורה לה לעבור מהחדרים שבהם גרה עם בעלה לחדרים שבהם גרה בעבר מאדאם דה פומפדור (אשר נפטרה ב-1764). הוא ביקר אותה באופן קבוע והקדיש לה תשומת לב רבה. בריאותה של מריה יוזפה התדרדרה בהדרגה, והיא נפטרה ב-13 במרץ 1767 משחפת. היא הייתה בת 35 במותה.
משפחתה

מנישואיה ללואי, דופן צרפת, היא ילדה 13 ילדים, מתוכם 8 נשארו בחיים:
בן מת (1748)
בן מת (1749)
מארי זפירין, נסיכת צרפת (1750–1755)
לואי, דוכס בורגונדיה (1751–1761)
בת מתה (1752)
קסווייר, דוכס אקיטן (1753–1754)
לואי השישה עשר, מלך צרפת (1754–1793)
לואי השמונה עשר, מלך צרפת (1755–1824)
בן מת (1756)
שארל העשירי, מלך צרפת (1757–1836)
מארי קלוטילד, נסיכת צרפת (1759–1802), התחתנה עם קרלו אמנואלה הרביעי, מלך סרדיניה
בן מת (1762)
אליזבת, נסיכת צרפת (1764–1794)
מריה יוזפה, ארכידוכסית אוסטריה

מריה יוזפה, ארכידוכסית אוסטריה (בגרמנית: Maria Josepha von Österreich; 8 בדצמבר 1699 - 15 בנובמבר 1757), הייתה בתו של יוזף הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואשתו של אוגוסט השלישי, מלך פולין.
ביוגרפיה

מריה יוזפה נולדה בארמון הופבורג, וינה ב-8 בדצמבר 1699, ליוזף הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ולוילהלמינה אמליה מבראונשווייג-לינבורג בתם של יוהאן פרידריך, דוכס בראונשווייג-לינבורג ובנדיקטה הנרייטה מפפאלץ-זימרן. בשנת 1703 נחתם חוק הסדר הירושה, ולפיו הייתה אמורה מריה יוזפה לרשת את הכתר לאחר דודה קרל, אולם בשנת 1713 העביר קרל את הסנקציה הפרגמטית שקבעה כי בתו מריה תרזה תירש את הכתר אחריו.
בשנת 1704 הציעו למריה יוזפה את פרידריך אוגוסט, נסיך הכתר של סקסוניה, אולם רק לאחר שהלה המיר את דתו לקתולי נלקחה ההצעה ברצינות, וב-20 באוגוסט 1719 התחתנו השניים. נישואי הזוג היו מאושרים, ונולדו להם 15 ילדים.
בשנת 1733 מת חמיה אוגוסט השני, מלך פולין, ובעלה ירש אותו בנסיכות הבוחר מסקסוניה, אולם בפולין פרצה מלחמת הירושה הפולנית, ורק בשנת 1734 הוכתר בעלה כאוגוסט השלישי, מלך פולין. על אף שמקום מגוריה העיקרי היה בסקסוניה, אהבה מריה יוזפה מאוד את השהייה בפולין, משום ששם יכלה לממש את אמונתה הקתולית בגלוי. מריה יוזפה למדה את השפה הפולנית, ואף נכחה כמה פעמים בישיבות הסיים הפולני. על אף היותה קתולית, אפשרה מריה יוזפה את חופש הפולחן, ונתנה נדבות הן לעניים הקתולים והן לפרוטסטנטים. מריה יוזפה הייתה עוצרת המדינה בהיעדרויותיו של בעלה, והשרים היו מחויבים לדווח לה על ענייני הממשל השונים.
מכיוון שמריה יוזפה ייחלה שבנה הצעיר פרנץ קסאפר, נסיך סקסוניה ייבחר למלך פולין, ולא בנה הבכור פרידריך כריסטיאן, היא מנעה מפרידריך כריסטיאן לבקר בפולין, ואף טרפדה מפגש בינו לבין מריה תרזה בבוהמיה בשנת 1754.
לאחר מות דודה קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בשנת 1740 טען בעלה לזכותו על הכתר בשמה, אולם בהמשך ויתרה מריה יוזפה על הטענה לטובת אחותה מריה אמליה, ארכידוכסית אוסטריה ובעלה קרל אלברכט, הנסיך הבוחר מבוואריה, ובשנת 1742 אף כרתה ברית עם אוסטריה.
במלחמת שבע השנים נשארה מריה יוזפה בדרזדן, יחד עם בנה פרידריך כריסטיאן ואשתו מריה אנטוניה, דוכסית בוואריה, לאחר שעזבה את בעלה ב-20 באוקטובר 1756. לאחר כיבוש העיר בידי הצבא הפרוסי, הוכנסו מריה יוזפה ומשפחתה למעצר בית בארמונם בדרזדן, שנשמר בידי מפקד פרוסי. על מריה יוספה נאסר לכתוב לבניה, אך היא התכתבה עימם בדיו בלתי נראה, וכך סייעה לעודד התנגדות בסקסוניה נגד הפרוסים הפולשים.
ב-17 בנובמבר 1757 מתה מריה יוזפה בדרזדן משבץ, ונקברה בקמרון וטין בקתדרלת דרזדן.
משפחתה

ב-20 באוגוסט 1719 התחתנה מריה יוזפה עם אוגוסט השלישי, מלך פולין, ממנו נולדו לה 15 ילדים:
פרידריך אוגוסט (1720–1721)
יוזף אוגוסט (1721–1728)
פרידריך כריסטיאן, הנסיך הבוחר מסקסוניה (1722–1763)
בת (1723)
מריה אמליה מסקסוניה (1724–1760), התחתנה עם קרלוס השלישי, מלך ספרד
מריה מרגרטה (1727–1734)
מריה אנה סופיה מסקסוניה (1728–1797), התחתנה עם מקסימיליאן השלישי יוזף, הנסיך הבוחר מבוואריה
פרנץ קסאפר, נסיך סקסוניה (1730–1806)
מריה יוזפה, נסיכת סקסוניה (1731–1767), התחתנה עם לואי פרדיננד, דופן צרפת
קרל מסקסוניה, דוכס קורלנד (1733–1796)
מריה כריסטינה, נסיכת סקסוניה (1735–1782)
מריה אליזבת, נסיכת סקסוניה (1736–1818)
אלברט קזימיר, דוכס טשן (1738–1822)
קלמנס ונצלאוס, נסיך סקסוניה (1739–1812)
מריה קוניגונדה מסקסוניה (1740–1826)
מנחם מרדכי (השני)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית
 פטירה:  1887~
 מקום פעילות:  אדריאנופולי
 חיבוריו:  דברי מנחם, מנחם אבלים, מרפא לשון, אצבע קטנה, מנחת זיכרון, דבר אמת, דבר משפט
 אב:  הרב שמעון מרדכי
 
רבי מנחם מרדכי היה דיין ודרשן באדריאנופולי שבטורקיה, ומחבר ספר דברי מנחם על הטור ובית יוסף.
ביוגרפיה

נולד לרבי מרדכי שמעון בן שלמה, מחבר ספר מטה שמעון על חושן משפט (ג' חלקים, שאלוניקי ה'תקע"ט), בנו של רבי שלמה מרדכי, מחבר ספר חשק שלמה (קושטא תקכ"ח). התייתם מאביו בגיל צעיר מאד, כעדותו בהקדמה לספרו מנחת זיכרון:
מי יתן לי אבר כיונה למצוא מנוח, שאגתי מנהמת לבי, כי יד אלהים נגעה בי, כי רחק ממני מנחם משיב נפשי, אבי אבי בישראל גדול שמו, שם משמעון כשם הגדולים, וגויתו כתרשיש, איש חיל רב פעלים, ליבי למ'ו אב יצעק, גנוחי גנח וילולי...לזאת יחרד לבי, על אשר לא זכיתי לינק מדדי תבונתו, ולהנות מזיו חכמתו, כי משנגנ'ז א'ב, אבא רחמנא, הן אני נשארתי תינוק יונק מדדי אמו, אפרוח בן יומו, קטן שאין בו דעת...
תקופה ארוכה חי בדוחק גדול, סבל מעניות ומרעב והתקשה לדאוג לפרנסת משפחתו. בהקדמה לספר מערכות בענייני אגדה כתב, שהוא עוסק באגדה משום שאין דעתו צלולה עליו בשל העניות שפקדה את ביתו: ”עוד רעה חולה חסרון כיס קשה...והבית מלא, הילדים רכים ואת פ'ת רוצים, וכתונת פסים...בשרי עלי יכאב דאין ידי לתת לכסף מוצא, כאשר נודע לכל העם מקצה, דדדחיקא לי שעתא טובא, מדלית לי אפי' פת חריבה” (מרפא לשון, התנצלות המחבר). בעל כורחו, נאלץ לצאת מהישיבה ולעסוק במלאכה. היה בקשרי ידידות קרובים עם רבי אברהם פלאג'י, רבה של אזמיר.
לאחר זמן הכירו בו מספר גבירים אשר תמכו בו ובהוצאת ספריו, ובראשם הנדיב שמעון שלמה.
נפטר בסביבות שנת 1887.
חיבוריו

מנחת זיכרון (שאלוניקי ה'תקצ"ג) - חידושים ומערכות בענייני חושן משפט.
דבר אמת (שאלוניקי ה'תר"ג) - הלכות ספר תורה.
מרפא לשון (שאלוניקי ה'תקצ"ז) - מערכות בענייני אגדה.
דבר המשפט (אזמיר ה'תרל"ד) - על שולחן ערוך חושן משפט.
דברי מנחם (שני חלקים, שאלוניקי ה'תרכ"ט)- על טור ובית יוסף אורח חיים, במתכונת הספרים כנסת הגדולה ויד אהרן לרבי אהרן אלפאנדארי. נדפס מחדש בתוך סדרת 'שולחן ערוך אוצרות ספרד'.
אצבע קטנה (אזמיר ה'תרל"ו) - על ספר מורה באצבע לרבי חיים יוסף דוד אזולאי
מנחם אבלים (אזמיר ה'תר"מ) - דינים וחידושים בנושא אבלות. נדפס מחדש בירושלים ה'תשע"ג.
לקריאה נוספת

מנחם אבלים עם ליצחק ריח (ירושלים ה'תשע"ג), תולדות המחבר.
הערות שוליים

↑  מרפא לשון, התנצלות המחבר
↑  מנחם אבלים, הסכמת הרב אברהם פאלאג'י
↑  דברי מנחם, הקדמה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311627605171  ISNI: 0000 0000 6694 0346  VIAF: 19549639   WorldCat (עם VIAF): 19549639 
שער ספר דברי מנחם חלק ב
מריה יאקונצ'יקובה

| --- | --- |

 לידה:  19 בינואר 1870 (יוליאני) ויסבאדן, פרוסיה 
 פטירה:  14 בדצמבר 1902 (יוליאני) (בגיל 32) שאן-בורגיה, שווייץ 
 מקום לימודים:  בית הספר לציור, פיסול ואדריכלות של מוסקבה 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  אר נובו 
 הושפעה על ידי:  אנה אוסטרומובה לבדבה 
 
מריה יאקונצ'יקובה (באנגלית: Maria Yakunchikova )‏ (19 בינואר 1870 - 27 בדצמבר 1902) הייתה ציירת וגרפיקאית רוסית.
ראשית חייה

יאקונצ'יקובה נולדה בוויסבאדן שבגרמניה למשפחת תעשיינים משגשגת, וגדלה במוסקבה. משפחתה הייתה מוזיקלית מאוד: אביה, וסילי איבנוביץ', היה מומחה לכינור, ואילו אמה, זיניידה, ניגנה בפסנתר. אביה נתן חסות לבניית הקונסרבטוריון במוסקבה.
העניין של יאקונצ'יקובה עצמה, פנה לאמנויות היפות. ב-1882, בעקבות נישואי אחותה נטליה לאמן הנוף וסילי פולנוב, אחותו - ילנה פולנובה - גם היא אמנית, הפכה לחברה קרובה. בית פולנוב הפך למרכז הכשרה חשוב לאמנים מתחילים, ויקונצ'יקובה הצטרפה גם היא, ולמדה שיעורי ערב עם ילנה בין 1886 ל-1889. כאן היא פגשה אמנים כמו יצחק לויתן, ולנטין סרוב, מיכאיל נסטרוב וקונסטנטין קורובין.
החל משנת 1883 למדה שיעורים פרטיים באמנות אצל ניקולאי אבנירוביץ' מרטינוב, ומשנת 1885 למדה כסטודנטית אקסטרנית בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה.
ב-1896 נישאה לרופא בשם ליאון ובר-באולר, שלמד אז בסורבון, והוסיפה את שמו לשלה מאז ועד מותה. בנם הראשון, סטפן, נולד ב-1898.