stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תרומה גדולה
תרומה גדולה בזמן הזה

בזמן הזה, מפרישים תרומה אך לא נותנים אותה כדין המקורי, וזאת מכמה סיבות:
ישנו ספק לגבי יחוסם של הכהנים.
אף אם נמצא כהן מיוחס, ההלכה כיום היא שכולם נחשבים טמאי מת מספק, ומאחר שאין כיום אפר פרה אדומה, אין אפשרות להיטהר.
לפיכך, הנוהג כיום הוא שהתרומה ותרומת המעשר, שאסורות באכילה ובעלות קדושה, מוצנעות בצורה מכובדת (בדרך כלל על ידי הנחתן בפח הזבל, לאחר עטיפתן בשקית אטומה). אולם, יש חולקים באמרם שאף על פי שהדור כולו טמאי מתים, ניתן האפשרות שהכהן יהנה מחפץ התרומה על ידי חום שריפתה או סיכת שמן מהמתן וככך אין למנוע מלתת מתנת תרומה גדולה אל כהן. וכן יש פוסקים שסוברים שאין צורך בכהן מיוחס לנתינת תרומה גדולה אלא די בכהן מוחזק.
כיום, פוסק הרמב"ם, שיעור ההפרשה הוא כל שהוא (שם, בהמשך ההלכה) מאחר שכולנו טמאים בטומאת מת, וכהן טמא אסור בתרומה בין אם מדובר בתרומה טמאה או טהורה (שם, פ"ז ה"א). וכך נפסק גם להלכה בשולחן ערוך, יורה דעה, סימן של"א, סעיף י"ט:
תרומה גדולה היא התרומה היחידה מתוך כל התרומות והמעשרות שהעונש ללוי או ישראל אם אכל אותה במזיד הוא מיתה בידי שמים, אבל אכילה בשוגג מחייבת את האוכל לשלם קרן (הסכום הכסף שהתרומה הנאכלת שווה) וחומש מלבר, כלומר מבחוץ (תוספת של רבע מן הסכום של הקרן, כלומר ריבית של-25%).
מסכת תרומות משישה סדרי משנה נסובה בעיקר על "תרומה גדולה".
תרומה גדולה בזמן הזה > תחבולות להפטר מהתרומה

ידועה התחבולה שננקטה בתקופות רבות כדי להפטר מהתרומות ומעשרות, להכניס את התבואה דרך גגות כדי שלא יכנסו דרך הפתח ויתחייבו במעשר. תחבולה זו ספגה ביקורת בתלמוד, כאדם הרוצה להפטר מן המצוות.
קיימת תחבולה מיוחדת, להפטר על הפרשת התרומה מעשירית מהתבואה. לפי חידושו ההלכתי של ריש לקיש, ”מעשר ראשון שהקדימו בשבלין פטור מתרומה גדולה”. כלומר, אם הפריש אדם מעשר ראשון לפני שהפריש את התרומה ממנו, לפני המירוח שאז חלה חובת התרומה על התבואה, פטור חלק המעשר בתרומה. בעוד שאם היה בעליו של התבואה מפריש ממנו בראש ובראשונה את התרומה, נמצא היה שחלק התרומה שהופרש היה כולל גם את חלק המעשר, הרי שכעת נפטר חלק המעשר והותר באכילה אף על פי שלא הופרשה ממנו תרומה.
הפסוק ממנו נלמד דין זה הוא בחומש במדבר: ”והרמותם ממנו תרומת השם מעשר מן המעשר”, מכאן למד ריש לקיש ”מעשר מן המעשר אמרתי לך ולא תרומה גדולה ותרומת מעשר מן המעשר”, כלומר לא ייתכן שעל המעשר יחול חיוב נוסף של תרומה, מלבד החיוב הרגיל של תרומת מעשר.
למרות זאת, אם המעשר הופרש לאחר שכבר חלה חובת התרומה על התבואה, במצב שהתבואה כבר נתמרחה בכרי ונחשבה כמוכנה, במקרה כזה חלה על המעשר גם חובת תרומה גדולה. אודות כך התקיים דיון בדור מאוחר יותר, בין רב פפא לרבו אביי, כשרב פפא שואל אותו כיצד תיתכן הלכה זו בהתאם עם דרשתו של ריש לקיש. אביי הסביר לו כי קיים פסוק אחר, המלמד דין הפוך, מפסוק הנאמר ללויים (שלהם ניתן המעשר ראשון): ”מכל מתנותיכם תרימו את כל תרומת ה'”. תיבת כל באה ללמד שעל הלויים להפריש מהמעשר את כל התרומות האפשרויות, קרי: אף תרומה. ומכיוון שפסוק זה מהווה סתירה לדרשתו של ריש לקיש עלינו להעמיד את דרשתו של ריש לקיש באופן המסתבר יותר - כאשר המעשר הופרש במצב של טרום-חיוב ולא במצב זה שהמעשר הופרש לאחר שכבר חלה על התבואה חיוב תרומה שמסתבר שבמצב זה חייבה התורה להפריש תרומה
הערות שוליים

↑  ספר דברים, פרק י"ח, פסוק ד'
↑  ספר דברים, פרק י"ד, פסוק כ"ב
↑  כך דעת רש”י תלמוד בבלי, מסכת ראש השנה, דף י"ב, עמוד ב', תוספות תלמוד בבלי, מסכת ראש השנה, דף י"ב, עמוד א', ועוד ראשונים בסוגיה.
↑  תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף נ"ח, עמוד ב'
↑  משנה, מסכת תרומות, פרק ד', משנה ג'
↑  פירוש הר"ש משאנץ מסכת תרומות, פרק א', משנה ז'. והחכמת מנוח כתב במסכת בבא מציעא, דף י"א עמוד ב', שכיוון שמן התורה אין שיעור כלל, הקלו חכמים להפריש מאומד. והרב שלמה זלמן אוירבאך בספרו "מנחת שלמה" על מסכת בבא מציעא איחד את שתי השיטות
↑  ראו השגת הראב"ד על משנה תורה לרמב"ם, הלכות תרומות, פרק ג', הלכה ד', ובכסף משנה ומשנה למלך שם.
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר זרעים, הלכות תרומות, פרק ג', הלכה א'
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר זרעים, הלכות תרומות, פרק ג', הלכה ב'
↑  שולחן ערוך, יורה דעה, סימן של"א, סעיף י"ט
↑  משנה מסכת תרומות פרק ד'
↑  משנה, מסכת תרומות, פרק ה', משנה ט'
↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף כ"ה, עמוד א'
↑  לדעת רב נחמן בשם רבה בר אבוה, הדבר נלמד מהפסוק "הנה נתתי לך את משמרת תרומותי", בשתי תרומות הכתוב מדבר, אחת תרומה טהורה והאחת תרומה טמאה. לדעת רבי אבהו בשם רבי יוחנן, הדבר נלמד מהפסוק "ולא ביערתי ממנו בטמא", ממנו (מעשר שני) אי אתה מבעיר אבל אתה מבעיר שמן של תרומה שנטמאת. לדעת רב נחמן בר יצחק הדבר נלמד מהפסוק "תתן לו", לו ולא לאורו, מכלל דבת אורו הוא. (תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף כ"ה, עמוד א')
↑  כמה דעות בהסבר רב חסדא: מרש"י (שבת כה. ד"ה "ואין עשה") משמע שתרומה שנטמאה נכללת במושג קדשים טמאים. ר"י (שבת כה. תוספות ד"ה "לפי שאין שורפים קדשים ביום טוב") מסביר שגזרו תרומה משום קדשים. ריב"א (תוספות, שם) מסביר שאין זו גזירה אלא נלמד איסור השרפה בתרומה מאיסור השרפה בקדשים.
↑  תלמוד בבלי, שבת כג. בערב שבת הדלקת שמן שרפה אסורה לשיטתו משום חשש להטיית הנר בשבת.
↑  שו"ת מהרי"ט חלק א, פה,של"ה חלק א (דפורס חמשה כרכים) דף שנ"ד, וכן יש עצה שהכהן יתן את המתן על עבדיו -קנין כספיו- הכנענים להנאת אכלם
↑  ספר עבודה תמה דף לה טור ד (הובא מדעות הרי"ף ור"ן שחולקים על דעת הרמב"ם)
↑  ספר במדבר, פרק י"ח, פסוק כ"ו.
↑  ספר במדבר, פרק י"ח, פסוק כ"ט.
↑  תלמוד בבלי, מסכת ביצה, דף י"ג, עמוד ב'.
| תרומות ומעשרות |
| --- | --- | --- |
| תנאים לחיוב ההפרשה | עונת המעשרות • גמר מלאכה למעשר • קביעות למעשר • טבל • דמאי |  |
| התרומות והמעשרות | תרומה גדולה • מעשר ראשון • תרומת מעשר • מעשר שני • מעשר עני |  |
| כ"ד מתנות כהונה |
| --- | --- | --- |
| עשר מתנות במקדש | בשר חטאת • בשר אשם ודאי • בשר אשם תלוי • בשר זבחי שלמי ציבור • חטאת העוף • לוג שמן של מצורע • שתי הלחם • לחם הפנים • שירי מנחות • שיירי מנחת העומר |  |
| ארבע מתנות בירושלים | בכור בהמה טהורה • המורם מתודה ואיל נזיר • ביכורים • עורות קדשי קדשים |  |
| עשר מתנות בגבולים | תרומה גדולה • תרומת מעשר • חלה • ראשית הגז • זרוע, לחיים וקיבה • פדיון הבן • פטר חמור • חרמים • שדה אחוזה • גזל הגר |  |
| מצוות התלויות בארץ |
| --- | --- | --- |
| מתנות כהונה | ביכורים • תרומה גדולה • תרומת מעשר • חלה |  |
| מתנות לוייה | מעשר ראשון |  |
| מתנות עניים | לקט • שכחה • פאה • פרט • עוללות • מעשר עני |  |
| שמיטה ויובל | שמיטה • שמיטת קרקעות • שמיטת כספים • שנת היובל • שדה אחוזה |  |
| מצוות הקשורות לקדושה | מעשר שני • כלאיים • כלאי הכרם • כלאי זרעים • ערלה • נטע רבעי |  |
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
1998 ברוסיה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««  1997   1996  1995 |  דגל רוסיה | 1998  ברוסיה |  »»»  1999   2000   2001 |
כל ערכי השנים ברוסיה • אירועים בולטים בעולם ב-1998 פורטל רוסיה • לוח שנה של שנת 1998
1998 ברוסיה הייתה השנה השביעית להקמת המדינה לאחר פירוק ברית המועצות.
הנהגה

נשיא רוסיה - בוריס ילצין
ראש הממשלה - ויקטור צ'רנומירדין עד 23 במרץ 1998, סרגיי קיריינקו עד 23 באוגוסט 1998, ויקטור צ'רנומירדין עד 11 בספטמבר 1998, יבגני פרימקוב החל מ-11 בספטמבר 1998
אירועים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
2 בינואר – הרובל החדש, אשר שווה ל-1000 רובלים ישנים, הופך למטבע הרשמי החדש של רוסיה.
4 בינואר – בטלוויזיה החלה הקרנה של סדרה בלשית "רחוב הפנסים המנופצים" ( Улица разбитых фонарей). בשנת 2012 מוקרנת העונה ה-12 של הסדרה.
9 בינואר – שר ההגנה איגור סרגייב הודיע שיש קושי בתשלום חובות למשרתי הצבא.
29 בינואר – שיגור חללית מאוישת סויוז TM-27. החללית התחברה לתחנת החלל מיר וחזרה לכדור הארץ ב-25 באוגוסט 1998.
14 בפברואר – המחליק הרוסי איליה קוליק זוכה במדליית זהב בהחלקה על הקרח באולימפיאדת נאגנו.
23 במרץ – הנשיא ילצין מפטר את ראש ממשלת רוסיה ויקטור צ'רנומירדין.
27 במרץ – הנשיא ילצין מינה את סרגיי קיריינקו לתפקיד ממלא המקום הזמני של ראש הממשלה.
16 באפריל – שיירה של הצבא הרוסי נתקלת במארב ליד הגבול עם צ'צ'ניה. באירוע נרצחים גנרל, 2 קולונלים ו-3 חיילים רוסיים.
13 במאי – בשעה 11:05 בלילה מופעל מטען נפץ במוסקבה מול בית הכנסת ליובאוויטש שבשכונת מרינה רושה. הפיצוץ גרם לנזק נרחב ברכוש ולפציעתם באורח קל של 2 בני אדם.
5 במאי – רוסיה הכירה באמנה אירופאית של זכויות האדם וסמכות בית המשפט האירופי לזכויות האדם. אזרחי המדינה יכולים לפנות לבית משפט זה עם תביעות.
26 במאי – רוסיה חותמת על הסכם עם נורווגיה שבמסגרתו יפורקו 90 צוללות גרעיניות רוסיות ישנות השוכנות ברחבי ים ברנץ כאשר נורווגיה מתחייבת לספק 30 מיליון דולר לצורך השלמת הפרויקט.
21 ביוני – סופה עזה במוסקבה גורמת למותם של 6 בני אדם ולנזקים משמעותיים לתיאטרון הבולשוי ולחומת הקרמלין.
17 ביולי – בסנט פטרסבורג, השאריות של הצאר ניקולאי השני ובני משפחתו נקברו מחדש באחוזת הקבר של משפחת רומנוב בקתדרלת פיוטר ופאבל בטקס רב רושם, ביום השנה להוצאה להורג, 80 שנים לאחר שהוא ובני משפחתו הוצאו להורג בידי הבולשביקים.
29 ביולי – שישה בני אדם נהרגו כתוצאה מפיצוץ מסיבי של צינור גז בבניין דירות במוסקבה.
13 באוגוסט – שיגור חללית מאוישת סויוז TM-28. החללית התחברה לתחנת החלל מיר וחזרה לכדור הארץ ב-28 בפברואר 1999.
17 באוגוסט – התפרצות משבר הרובל.
9 בספטמבר – יבגני פרימקוב מונה לראש ממשלת רוסיה.
25 בספטמבר – תחילת שידורי הערוץ MTV רוסיה.
20 בנובמבר – הטיל הרוסי "פרוטון", אשר נשא לחלל את היחידה הראשונה של תחנת החלל הבינלאומית, משוגר לחלל מנמל החלל קוסמודרום בייקונור שבקזחסטן.
20 בנובמבר – הפוליטקאית וחברת הדומה גלינה סטארובויטובה (Galina Starovoytova) נרצחת בכניסה לבניין הדירות שבו התגוררה בסנט פטרסבורג.
4 בדצמבר – רצח 4 מהנדסים בריטים בצ'צ'ניה.
נפטרו

21 במרץ – גלינה אולנובה - רקדנית בלט סובייטית (נולדה ב-1910)
3 באוגוסט – אלפרד שניטקה, מלחין ופסנתרן סובייטי ממוצא רוסי-גרמני (נולד ב-1934)
4 באוגוסט – יורי ארטיוכין, קוסמונאוט סובייטי (נולד ב-1930)
20 באוגוסט – אנדריי פאנוב, זמר רוק רוסי
4 בספטמבר – איגור סורין, משורר רוסי
6 באוקטובר – רולאן ביקוב, שחקן סובייטי (נולד ב-1929)
1 בנובמבר – סטניסלב ז'וק - מאמן סובייטי בתחום החלקה על הקח (נולד ב-1936)
20 בנובמבר – גלינה סטרובויטובה, מדינאית רוסית (נולדה ב-1946)
18 בדצמבר – לב דיומין, קוסמונאוט סובייטי (נולד ב-1926)
ראו גם

משבר הרובל
תרומבוציטוזיס

| --- | --- |
 תחום:  המטולוגיה 
 טיפול:  anagrelide  ruxolitinib  הידרוקסיקרבמיד  כלורמבוציל  uracil mustard 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  article/206697  article/206811 
 DiseasesDB:  27591
 MeSH:  D013922
 סיווגים
 ICD-10:  D75.8 
 ICD-11:  3B63 
 
תרומבוציטוזיס (או תרומבוציטומיה, באנגלית: Thrombocytosis) היא מחלה המטולוגית כרונית השייכת לקבוצת המחלות המיילופרוליפרטיביות (Myeloproliferative) (מילוֹ=מח עצם, פרוליפרציה=שגשוג) המתבטאת בריבוי טסיות דם.
תרומבוציטוזיס תגובתית, בניגוד לראשונית, שכיחה הרבה יותר ונגרמת כתוצאה ממחלה אחרת.
טסיות הדם (תרומבוציטים)

טסיות הדם (תרומבוציטים) (platelets, thrombocytes) הן מבנים קטנים דמויי תא, הם חלק ממרכיבי הדם ותפקידם הוא חסימת דימום הנגרם כתוצאה מפריצה או קריעה של כלי הדם.
חסימת הדימום נעשית על ידי היצמדות טסיות הדם זה לזה כדי ליצור קריש דם שהוא מעין "פקק" שעוצר את שטף הדם. טסיות הדם קטנות בהרבה בגדלן מתאי הדם האדומים והלבנים. בנוסף לפעולת יצירת קריש הדם אשר חוסם את הדימום, הן משחררות חומרים המעודדים הפעלה של גורמי קרישה נוספים.
היווצרותן של טסיות הדם ומותן

כל תאי הדם אשר נוצרים במח העצמות, תאי דם לבנים, תאי דם אדומים או טסיות דם, מקורם בתאים גדולים מסוג אחד בלבד, המכונים תאי נבט או תאי גזע. בהתאם לצורכי הגוף, מבשילים תאים גדולים אלה, מתחלקים, והופכים בתהליך התמיינות לתאים בלתי בשלים מהסוגים שהוזכרו לעיל, אשר מתחלקים בעצמם, מבשילים והופכים לתאים מושלמים בהתאם להתמיינותם. לשם יצירת טסיות הדם (תרומבוציטים), הופכים תאי הנבט בתהליך המכונה טרומבופוייזיס, לתאים המכונים תאים מגקריובלסטים שהופכים בעצמם לתאים ענקיים בשם מגקריוציטים אשר בתורם מתפרקים למקטעי ציטופלזמה רבים שהופכים לטסיות דם. טסיות דם אלה אינן תאי דם שלמים ואין בהן גרעין, אם כי הן עשירות באנזימים וחומרים כימיים נוספים שארוזים בשלפוחיות (גרנולות) מיוחדות.
זמן מחצית החיים של טסיות הדם, בין שבוע לעשרה ימים. בדרך כלל, אצל אדם בריא, נהרסות מרבית הטסיות בכל עשרה ימים בממוצע. בזמן זה הן אמורות לפעול במקרה הצורך, לסייע לקרישה ולמנוע דימומים, עד הריסתן והחלפתן באחרות. למעלה משליש מסך כל טסיות הדם נהרס בסופו של דבר בטחול, כשליש מטסיות הדם נהרס בכבד והשאר במח העצמות, ברקמות הגוף (על ידי תאים בלעניים של מערכת החיסון המכונים מקרופאגים), ובמקומות נוספים.
ריבוי טסיות דם

ככל שמספר הטסיות בדם גבוה יותר, כך מהיר זמן הקרישה ועצירת הדימום. כמות טסיות הדם בדם משתנה בטווחים רחבים ביותר, בהתאם לצרכים המשתנים של הגוף, כגון בעת המחזור החודשי, בגלל דימומים פנימיים, מחמת פציעה, עקב היצרות כלי דם ומסיבות הקשורות בסכנה לסתימת כלי דם. כמות טסיות הדם עשויה להשתנות באופן נורמלי בהפרשים גדולים שבין 130,000 ל-450,000 טסיות למיקרוליטר (מילימטר מעוקב) של דם. מכיוון שליטר דם מכיל מיליון מילימטרים מעוקבים, הרי שכמות טסיות הדם עשויה לנוע בין 130 מיליארד ל-450 מיליארד טסיות בליטר דם.
כמות טסיות הדם משתנה כאמור לפי צורכי הגוף, אולם לעיתים עלולה הכמות לעלות בצורה חדה, למיליון, מיליון וחצי, שני מיליון טסיות למיקרוליטר דם ואף יותר. מה שיבשר על בעיה בריאותית. עליה בכמות טסיות הדם עלולה להוות סיכון של ממש לחיים, עקב העלייה בהסתברות ליצירת קרישי דם במחזור הדם.
תרומבוציטוזיס ראשונית

תופעת ריבוי טסיות דם מכונה "תרומבוציטוזיס", עלולה להתרחש עקב שתי סיבות: "תרומבוציטוזיס ראשונית" שהיא מחלה עצמאית ללא גורם ברור. מחלה שבה עובר לכאורה תא צעיר אחד במח העצם שינוי במבנה הגנטי שלו ומתחיל להתחלק ללא שליטה ובקרה של הגוף. תרומבוציטוזיס ראשונית, עשויה בין היתר, להיות מצב נלווה למחלות ראשוניות של מח העצמות ובעיקר לוקמיה של לשד העצמות המכונה לוקמיה מיילואידית כרונית או לוקמיה מיאלוגנית כרונית (Chronic Myelogenous Leukemia - CML) וכן במצב של פוליציטמיה ורה, מחלה שבה רב במיוחד מספרם של תאי הדם האדומים דווקא עם אפשרות לעליה במספר תאי דם אחרים גם כן ובתוכם גם טסיות הדם. בדרך כלל גבוהה במיוחד כמות טסיות הדם ב"תרומבוציטוזיס ראשונית".
תרומבוציטוזיס תגובתית

מצב של ריבוי טסיות דם עלול להתקיים גם כתגובה למצב בריאותי אחר. כזו היא "תרומבוציטוזיס תגובתית" שעלולה להתרחש כתגובה לחוסר ברזל, כתגובה לניתוח בכלל וניתוח להסרת הטחול בפרט, כתגובה למצבי דלקת, כתגובה למורסות, כתגובה לזיהומים כרוניים או כתגובה למחלה כלשהי כקרוהן או קוליטיס וכדומה, ואפילו כמצב נלווה להיריון.
סווג המחלה

על אף שתרומבוציטוזיס ראשונית עלולה להיות מוגדרת כמחלה ממארת, משום שחלוקה בלתי מבוקרת של תאים היא הבסיס של כל המחלות הממאירות, הנה בניגוד למחלות ממאירות ידועות, מחלה זו איננה פוגעת ברקמות אחרות של הגוף, ואף לא הורסת את מח העצם עצמו. הרוב המכריע של החולים בתרומבוציטוזיס ראשונית מנהלים עם תרופות אורח חיים רגיל ותקין. הסיכון העיקרי של תרומבוציטוזיס ראשונית הוא שינוי המחלה למחלה המטולוגית אחרת, דימומים או לחלופין קרישיות יתר ויצירת קרישי דם בתוך כלי הדם (פַּקֶּקֶת), תופעה שעלולה לסכן את החיים משום הסיכון לשבץ מוחי, או לאוטם שריר הלב. כמו כן עלולות נשים הרות להפיל את וולדותיהן עקב הימצאות קרישי דם בשליה. סיכונים אלה קיימים אמנם גם כן, אולם ברמה נמוכה בהרבה, במצב של תרומבוציטוזיס תגובתית.
טיפול במחלה

כיום רווחת הדעה כי עד לספירת מיליון טסיות דם למיקרוליטר ובהיעדר נסיבות אחרות אשר מגדילות את הסיכון להיווצרות קרישי דם (טרומבוזות) אין צורך בטיפול כלשהו.
בספירת טסיות גבוהה יותר הטיפול הנפוץ במחלה הוא תרופה אשר פותחה לפני כשלושים שנה ונלקחת על בסיס יומי להורדת קצב ייצור טסיות הדם בשם הידראה (hydroxyurea). לפני שנים אחדות פותחה תרופה נוספת בשם אגרילין (שם מסחרי: anagrelide) (Agrylin). בעוד שהידראה היא טיפול כימותרפי המשפיע על כל המערכות בגוף, אגרילין הוא טיפול ממוקד. היעילות של האגרילין זהה לזו של ההידראה, אולם היות שהיא רשומה כטיפול בקו שני השימוש בה פחות.
בנוסף אפשר להשתמש באספירין במינון נמוך אשר מחליש את תכונת ההצמתות של טסיות הדם ובכך מקטין את הסיכון ביצירת קרישי דם.
קיימות מספר גישות בקרב הרופאים בעניין מספר הטסיות בדם שמעליו יש לתת את הטיפול התרופתי. בשנים האחרונות רווחת יותר הגישה לפיה אין לתת טיפול תרופתי כלשהו עד לספירה של מעל למיליון ועד למיליון וחצי טסיות למיקרוליטר. מאחר שאין לתזונה או לאורח חיים השפעה על קצב ייצור טסיות הדם (ככל שידוע כיום), אין הטיפול התרופתי מלווה בהמלצות לתזונה או אורח חיים מסוימים.
תיאודור הויס

בני הזוג תאודור ואלי הויס, 1950
הויס עם קונראד אדנאואר, 1956
תיאודור הוֹיְס (בגרמנית: Theodor Heuss;‏ 31 בינואר 1884 – 12 בדצמבר 1963) היה מדינאי גרמני ליברלי. הנשיא הראשון של מערב גרמניה בין השנים 1949–1959. היה מאבות חוקת גרמניה כפי שנכתבה במועצה הפרלמנטרית שהתכנסה בבון בתקופת חלוקת גרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה. יחד עם הקנצלר קונראד אדנאואר ניצב מאחורי הצלחת ייצוב הדמוקרטיה בגרמניה שלאחר מלחמת העולם השנייה ו"הנס הכלכלי".
תולדות חייו

נולד בעיירה ברקנהיים שליד היילברון בוירטמברג. למד כלכלה, מדע המדינה ותולדות האמנות באוניברסיטת מינכן ואוניברסיטת הומבולדט בברלין. ב-1905 קיבל תואר דוקטור לכלכלה מאוניברסיטת מינכן. ב-1908 נשא לאשה את אלי הויס-קנאפ, כלכלנית ומדינאית אף היא. הכומר שהשיא אותם היה ידיד משפחתה, אלברט שווייצר (זוכה פרס נובל לשלום לשנת 1952), נולד להם בן יחיד בשם ארנסט לודוויג הויס.
לאחר סיום לימודיו עבד כעיתונאי כלכלי בעיתונות הליברלית. בעיתונים Die Hilfe ‏(1905-1912) ו-Neckarzeitung‏ (1912-1918). ב-1910 הצטרף למפלגה הפרוגרסיבית, שהתמזגה לאחר מלחמת העולם הראשונה עם הפלג השמאלי של המפלגה הליברלית הלאומית ויצרה את המפלגה הדמוקרטית הגרמנית. בשנים 1923–1926 ערך את המגזין Die Deutsche Nation ("האומה הגרמנית"), בשנים 1924–1928 ו-1930–1933 היה חבר הרייכסטאג. לאחר כניסתו לתוקף של חוק ההסמכה, שהעניק לממשלה סמכות לחוקק חוקים ללא אישור הרייכסטאג (שהויס הצביע בעדו מחוסר-ברירה), פוטר הויס מחברותו ברייכסטאג ביולי 1933 בצו שהוציא שר הפנים הנאצי וילהלם פריק, בעת שבוטלו כל המפלגות פרט למפלגה הנאצית.
בתקופת הרייך השלישי היה הויס אדם פרטי. החל מ-1941 עבד כעיתונאי בפרנקפורטר צייטונג, אחד העיתונים היחידים ששמרו על חלק קטן מעצמאותם במשטר הנאצי, ואת רשימותיו חתם בשם עט. הוא שמר על קשר עם רשת של ליברלים גרמנים, שהובילה לקשר עם המחתרת הגרמנית לקראת סוף המלחמה.
ב-1945, לאחר מלחמת העולם השנייה, מינו אותו כוחות הכיבוש של ארצות הברית לשר החינוך של מדינת באדן-וירטמברג. בין השנים 1946–1949 היה חבר הלנדטאג (Landtag; הפרלמנט המדינתי) של באדן-וירטמברג. כן לימד היסטוריה במכון הטכנולוגי של שטוטגרט. הויס ניסה (יחד עם וילהלם קילץ, שר הפנים לשעבר של רפובליקת ויימאר) להקים מפלגה ליברלית כלל-גרמנית, שתאחד פלגים ליברליים-ימניים וליברלים-שמאליים בכל אזורי הכיבוש של גרמניה. לאחר שנכשל בכך נבחר בדצמבר 1948 ליו"ר המפלגה הדמוקרטית החופשית באזורי הכיבוש של ארצות הברית וחבר המועצה הפרלמנטרית (Parlamentarischer Rat) בבון. בתפקידו זה היה בין ראשי המגבשים של חוקת גרמניה. הויס כיהן כחבר הבונדסטאג הראשון החל ממאי 1949; הוא ויתר על המנדט שלו סמוך לאחר מכן, כאשר נבחר לנשיא בספטמבר 1949, במושב משותף מיוחד של שני בתי הנבחרים (Bundesversammlung) בסיבוב בחירות שני, מול נציג המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה קורט שומאכר.
תקופת נשיאותו

הנושא העיקרי שעמד לנגד עיניהם של אדנאואר והויס היה שיקום מערב גרמניה כמדינה מאוחדת ודמוקרטית. הויס ביסס את תפקיד הנשיא כתפקיד ממלכתי, כללי ובלתי-מפלגתי, החותר לאחדות וקונצנזוס. הויס ביקש להביע אמון וביטחון בדרכה החדשה של ארצו והקרין זאת הן פנימה כלפי אזרחי גרמניה והן החוצה, כלפי הקהילה הבינלאומית. הוא גם הצהיר שגרמניה המערבית לא תשכח את ברלין ואת תושבי מזרח גרמניה ותאבק לשחררם מעולה של ברית המועצות.
ב-29 באפריל 1952 אישר הויס את בקשתו של אדנאואר להכריז על הבית השלישי של השיר Das Lied der Deutschen כהמנונה הרשמי של גרמניה המערבית, בעצה אחת עם האופוזיציה בראשותו של קורט שומכר (רשמית, כיוון שבשני הבתים הראשונים מוזכרים תווים גאוגרפיים של גבולות גרמניה שאינם תואמים את גבולותיה של מערב גרמניה, למעשה, כיוון ששני בתים אלה מעוררים רגשות לאומניים מסוכנים).
בשנת 1952 נפטרה אשתו ובשנת 1954 נבחר מחדש לנשיא לכהונה שנייה בתמימות דעים. את ביקורו הדיפלומטי הרשמי הראשון כנשיא ערך רק ב-1956, עת הוזמן על ידי פאולוס, מלך יוון. בהמשך ערך ביקורים גם בטורקיה, איטליה, ארצות הברית ובריטניה. ביקורים אלה הוכיחו לעולם את קבלתה המחודשת של גרמניה למשפחת העמים. בשנת 1955 הביע התנגדות להקמתו מחדש של הצבא (הבונדסוור), אך לא היה יכול למנוע זאת. חייליו וקציניו הראשונים של הצבא הושבעו על ידו.
לאחר שסירב להצעה לכהונה שלישית, פינה את תפקידו בסוף תקופת הכהונה השנייה, ב-12 בספטמבר 1959 לטובת היינריך ליבקה, איש המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית.
יחסו לשואה ולישראל וביקורו

הויס הבין שחלק בלתי נפרד מהשיקום של גרמניה וקבלתה מחדש לקהילה הבינלאומית תלוי ביכולתה להתעמת עם עברה הנאצי. פליקס שנער, השגריר הראשון של ישראל בגרמניה, כתב בזיכרונותיו כי הויס "הביע את רעיון החרפה הבלתי ניחמת של גרמניה בטבעת המושג 'בושה קולקטיבית' של העם הגרמני על מה שקרה". הויס טבע את המושג 'בושה קולקטיבית' כחלופה ל'אשמה קולקטיבית' שהופנתה כלפיה ביקורת נרחבת מחוגים לאומיים. בהקדשת המצבה לזכר קורבנות מחנה הריכוז ברגן-בלזן ב-1952, אמר הויס: "אסור לגרמנים לשכוח את מה שנעשה בשנים המבישות הללו. […] אף אחד, ממש אף אחד, לא יפטור אותנו מהבושה הזו".
יחסו של הויס לימי הרייך השלישי הקנה לו את אמונתם של אנשים רבים, כולל בישראל, וסייע להקל על הפשרת היחסים עם גרמניה, שההד לפשעיה נגד האנושות טרם שכך. אישיותו של הויס סייעה אפוא להכרה בגרמניה ה"אחרת". ב-5 במאי 1960, לאחר פרישתו, הגיע לביקור בישראל שנשמר מסווג לחלוטין טרם יצא לפועל.
הויס התקבל בחום רב על ידי האליטה האקדמית הישראלית, שרבים מחבריה היו ילידי גרמניה. הויס, שעיקר מעייניו האישיים נגעו לכתיבה ולתרבות, העריך שהתקרבות מחודשת בין העם היהודי והעם הגרמני לא תיווצר רק דרך חוזים כספיים וטקסים דיפלומטיים. אבני היסוד של היחסים בין ישראל לגרמניה, הוא האמין, יהיו חילופי דעות פתוחים וכנים בין אינטלקטואלים, אמנים ופילוסופים משני הצדדים. ביקורו בירושלים היה אפוא אחד משיאי סדרת מפגשים משמעותיים וביקורי גומלין, שבהם הוחלפו רעיונות בתחומי השכל והתרבות, ושלא נועדו בעבור מטרות דיפלומטיות.
מרטין בובר, גרשם שלום, עקיבא ארנסט סימון ושמואל הוגו ברגמן היו המארחים הרשמיים של האוס באוניברסיטה העברית, והם נשאו נאומי קבלת פנים בכנס שהתקיים לכבודו בקמפוס גבעת רם, בו דיבר הויס על עיצוב הדמוקרטיה. למחרת בבוקר דיווח העיתון היומי מעריב כי "יש 750 מקומות באודיטוריום וייס באוניברסיטה העברית. יותר מ-1,000 איש השתתפו בכנס, ורבים נשארו בחוץ." הביקור באוניברסיטה העברית הסב עונג רב להויס, ככל הנראה מכיוון שהיה זה האירוע היחיד במהלך סיורו הארוך בישראל בו לא הוזכרה השואה במפורש ולא הוצגו בפניו שאלות בנושא[דרוש מקור]. בתקופה שבה אזרחי ישראל המתינו לתחילת משפטו של אדולף אייכמן, שבועות ספורים לאחר שנודע לציבור, נושא פשעי השואה היה עניין רגיש ונדון רבות. אי אפשר להכחיש שבמהלך הביקור ההיסטורי הזה, רבים בקרב האוכלוסייה הישראלית ביקרו בחריפות את קבלת הפנים החמה שקיבל נציג העם הגרמני.
הויס, שדווח כי הוא נושא עמו בכל עת פנקס קטן בו שירבט רשמים, פרסם זמן קצר לאחר ביקורו בישראל ספר ובו הצהרות שנשא בישראל ודברים שנאמרו לכבודו האוניברסיטה העברית. באוגוסט 1960, חודשיים בלבד לאחר שובו לגרמניה, הוא שלח למרטין בובר עותק של הספר עם הקדשה חמה. במהלך ביקורו בירושלים עשה הויס מחווה אישית לבובר וביקר אותו בביתו ברחוב חובבי ציון.
פרסים והוקרה

ב-1949 הוענק לו דוקטור לשם כבוד של האוניברסיטה החופשית של ברלין.
ב-1952 הוענק לו אות הצלב הגדול - מחלקה מיוחדת של מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (מסדר שהוא-עצמו ייסד).
ב-1953 הוענק לו אות צלב אביר גדול של מסדר הכבוד של הרפובליקה של איטליה.
ב-1956 הוענק לו אות כבוד של ממשלת אוסטריה.
ב-1959 הוענק לו ביריד הספרים של פרנקפורט פרס השלום של התאחדות הספרים הגרמנית.
כן על שמו קתדרה בניו סקול ומאז שנת 1964 מוענק פרס על שמו עבור נטייה דמוקרטית למופת. דיוקנו הופיע על מטבעות 2 מארק עד החלת האירו. מטוס השרד של ראשי השלטון בגרמניה נושא את שמו. כן קרויים על שמו רחובות וכיכרות בערי גרמניה.
מעונו בעת שכיהן כנשיא פתוח כיום לציבור (Theodor-Heuss-Haus).
הערות שוליים

↑  גרמניה בחרה נשיא, הצופה, 13 בספטמבר 1949
↑  הויס מבטיח "שיחרור" ברלין, על המשמר, 2 בנובמבר 1949
↑  Theodor Heuss in Jerusalem, The Librarians, ‏2017-01-22 (באנגלית אמריקאית)
| נשיאי גרמניה |
| --- | --- | --- |
| רפובליקת ויימאר | פרידריך אברט • פאול פון הינדנבורג |  |
| גרמניה הנאצית | אדולף היטלר (כפיהרר) • קרל דניץ |  |
| גרמניה המערבית (במקביל לגרמניה המזרחית) | תיאודור הויס • היינריך ליבקה • גוסטב היינמן • ולטר של • קרל קרסטנס • ריכרד פון וייצזקר |  |
| גרמניה המזרחית (במקביל לגרמניה המערבית) | וילהלם פיק |  |
| גרמניה אחרי האיחוד | רומן הרצוג • יוהאנס ראו • הורסט קלר • כריסטיאן וולף • יואכים גאוק • פרנק-ואלטר שטיינמאייר |  |
פורטל גרמניה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262672705171  PLWABN: 9810532183805606  BIBSYS: 90062931  BNE: XX1223070  BnF: cb121632213 (data)  CiNii: DA03116533  GND: 118550578  ICCU: RAVV047226  ISNI: 0000 0001 2125 2395  LCCN: n50082858  LNB: 000001318  MusicBrainz: a2374723-992d-4a28-9c27-aa85a8fc59cf  NARA: 10581126  NDL: 01188933  NKC: jn20000720105  NLA: 36554759  NTA: 068859619  RERO: 02-A003369480  RKD: 255514  SELIBR: 293739  SNAC: w6hq4pw5  SUDOC: 030159873  Trove: 1289521  ULAN: 500048713  VcBA: 495/134163  VIAF: 27106174   WorldCat (עם VIAF): 27106174
תרומבוציטמיה ראשונית

| --- | --- |
 תחום:  המטולוגיה 
 טיפול:  הידרוקסיקרבמיד  anagrelide  ruxolitinib  peginterferon alfa-2a 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  article/206697 
 DiseasesDB:  4522
 MeSH:  D013920
 MedlinePlus:  000543
 OMIM:  187950
 סיווגים
 ICD-10:  D75.2, D47.3
 ICD-11:  3B63.0 
 ICD-O:  Essential thrombocythemia
 
תרומבוציטמיה ראשונית (גם ET, ראשי תיבות של essential thrombocytosis באנגלית) היא הפרעה המטולוגית כרונית המאופיינת בייצור יתר של טסיות דם על ידי מגה-קריוציטים במח העצם (בהיעדר סיבה אחרת). בחלק מן המקרים המחלה יכולה להתקדם ולהחמיר עד כדי לוקמיה מיאלואידית חריפה או מיילופיברוזיס ראשונית. באופן כללי המחלה היא אחת מארבע הפרעות השייכות לקבוצת המחלות המיילופרופילרטיביות.
אפידמיולוגיה

ET מאובחנת אצל 2 עד 3 אנשים מתוך 100,000 איש בשנה. המחלה לרוב פוגעת באנשים בגילאי העמידה ואנשים מבוגרים. גיל האבחון הממוצע לראשונה הוא בין 50 ל-60, אולם המחלה עלולה לפגוע גם בצעירים ובילדים.