stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יאן ואן קאסל האב
יצירתו > ארבע היבשות

ואן קאסל יצר שתי סדרות של ציורים אלגוריים המייצגים את ארבעת חלקי העולם או את ארבע היבשות (אנ'). סדרות אלה, המתוארכות לשנות ה-60 של המאה ה-17, היו מורכבות מארבע תמונות המורכבות מ-16 ציורי שמן מיניאטוריים על לוחות נחושת, המסודרים סביב ציור מרכזי גדול יותר, גם הוא על נחושת, ומשובצים בתוך ארון. היצירות המרכזיות מייצגות את יבשות אירופה, אסיה, אפריקה ואמריקה באמצעות דמויות בלבוש אתני ובעלי חיים אקזוטיים. הלוחות שמסביב מתארים ערים ואזורים גאוגרפיים נפרדים בהם מוצגים כביכול חי וצומח מקומיים.
הסדרה הראשונה, שנמצאת במוזיאון פינקוטק הישן במינכן נותרה שלמה. הסדרה השנייה נמצאת במוזיאון הפראדו במדריד, וחסרים בה חלק מהלוחות.
הארונות שבהם מורכבת הסדרה היו התמחות מיוחדת באנטוורפן, ואחת מחפצי הייצוא היקרים החשובים שלה. הם היו עשויות מעץ יקר ואקזוטי. חזיתותיהם חולקו לתאים מרובים.
בין 1650 ל־1675 ייצר ואן קאסל יותר מ-300 ציורים על לוחות נחושת קטנים, שרבים מהם שימשו לקישוט ארונות. באופן מסורתי, ציורים מסוג זה, שנועדו לקישוט רהיטים, לא נחשבו בדרך כלל ליצירות אמנות רבות ערך; בניגוד לכך, ציוריו של ואן קאסל בסדרות "ארבעת חלקי העולם" הורכבו מיצירות בעלות איכות אמנותית גבוהה, שניתן להעריכן בפני עצמן. ידוע כי הסדרות זכו להערכה מצד בני תקופתו של ואן קאסל, שראו בהן עדות למיומנותו ולווירטואוזיות האמנותיות שלו.
התמה של ארבעת חלקי העולם הופיעה בחוגים ההומניסטיים של אנטוורפן בסביבות 1570, במקור בהדפסים, ספרים ועיטורים לחפצים ששימשו לצורכי תפילה, ולאחר מכן בתחום הציור. הפופולריות של התמה קשורה לעניין של בני התקופה בהתפתחות המדע.
מבחינה סגנונית, השקפותיו של ואן קאסל מחקות את דרכו המיניאטוריסטית של סבו יאן ברויגל האב. כל התמונות עוקבות אחר אותה תוכנית קומפוזיציה דומה: תצפית על עיר הנראית ברקע בעוד מקרוב מופיעים בעלי חיים גדולים ממינים שונים שמהווה את חזית התמונה. תוכנית זו הייתה אופיינית לגרפיקאים מהמאה ה-16 כמו יוריס הופנגל ואדריאין קולרט, שידוע כי היו מקור השראה ליצירתו של ואן קאסל. הסידור הזה נוצר כנראה בהשראת הקרטוגרפיה של התקופה, שבה מפות היבשות הן מאוירות בשלל בעלי חיים, אמיתיים ופנטסטיים, ומוקפים גבולות המחולקים לסצנות קטנות עם ייצוגי כוכבי הלכת, עונות השנה וארבעת היסודות. אליהם נוספו מפות של מדינות הגובלות במפיות קטנות עם ציורי נוף של הערים החשובות ביותר. יוריס הופנגל ואדריין קולרט היו גם המקור הישיר לכמה מדגמי בעלי החיים שצייר ואן קאסל. אחרים מועתקים מציורים של יאן ברויגל האב, יאן פיט, פרנס סניידרס ופטר פאול רובנס.
למרות הטבעיות שלהם, ההכללה בתמונותיהם של בעלי חיים ויצורים דמיוניים מעידה כי הצייר לא חיפש לחלוטין תיאור אובייקטיבי או מדעי אלא ייצוג של האקזוטי.
יצירתו > ציורי זרים (גרילנדות)

סבו של ואן קאסל, יאן ברויגל האב, מילא תפקיד מפתח בהמצאה ופיתוח של ז'נר ציורי הזרים בשני העשורים הראשונים של המאה ה-17. ציורי זרים מראים בדרך כלל זר פרחים סביב תמונה או דיוקן. אמנים אחרים שהיו מעורבים בפיתוח מוקדם של הז'נר כללו את הנדריק ואן באלן, פטר פאול רובנס ואחרים. הז'נר התחבר בתחילה לדימויים הוויזואליים של התנועה נגד הרפורמציה. הדוגמאות המוקדמות ביותר של פרטים מהז'נר כוללות לעיתים קרובות דימוי דתי בכרטוש, אך מאוחר יותר הדימוי בכרטוש יכול להיות דתי כמו גם חילוני.
ציורי זרים היו בדרך כלל שיתופי פעולה בין ציירי טבע דומם לציירי דמויות. ואן קאסל בדרך כלל היה מצייר את הטבע הדומם שמסביב, בעוד שצייר דמויות היה אחראי לדמות או לדימוי אחר בכרטוש. על פי ההערכה, משתפי הפעולה שלו בציורי הזרים כללו את דודו דוד טנירס הבן, הנדריק ואן באלן, ואולי גם יאן בוקהורסט.
דוגמה לציור זר שיתופי שנעשה על ידי ואן קאסל ודוד טניאר הבן הוא הקומפוזיציה "בועות הסבון" (בערך 1660–1670). בעבודה זו צייר ואן קאסל זר דקורטיבי המייצג את ארבעת היסודות סביב כרטוש שמראה צעיר הנופח בועות סבון, המסמל יהירות, כלומר ארעיות החיים.
הערות שוליים

1 2 3  Ontdek schilder, tekenaar, militair Jan van Kessel (I), rkd.nl (בהולנדית)
↑  Jan van Kessel I (Antwerp 1626-1679), Grapes, peaches, cranberries, flowers and butterflies, in a porcelain bowl on a wooden ledge; and Grapes, blackberries, cherries, butterflies and a walnut in a porcelain bowl on a wooden ledge, www.christies.com (באנגלית)
1 2  Discover painter, draftsman Jan van Kessel (II), rkd.nl (באנגלית)
↑  'The other' Jan van Kessel
↑  Ontdek schilder, tekenaar Jan van Kessel (1641-1680), rkd.nl (בהולנדית)
↑  Jan van Kessel (Antwerp 1626-1679), Roses, tulips, an iris and other flowers, in a glass vase on a stone plinth, with butterflies and other insects, www.christies.com (באנגלית)
1 2 3  Jan van Kessel (I), A still life study of insects on a sprig of rosemary with butterflies, a bumble bee, beetles and other insects
↑  The Archetypa studiaque patris Georgii Hoefnagelii
1 2  Jan van Kessel, Study of insects, butterflies and a snail with a sprig of forget-me-nots; study of butterflies and other insects with a sprig of apple blossom
1 2  Las cuatro partes del Mundo - Colección - Museo Nacional del Prado, www.museodelprado.es
↑  Site officiel du musée du Louvre, cartelfr.louvre.fr
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810676007105606  BnF: cb149767096 (data)  BPN: 00362185  DSI: 968  GND: 121859223  ISNI: 0000 0001 1591 8234  KulturNav: c2aff91b-7a5d-4c28-b302-6f2bcc82990d  LCCN: no2011036185  NKC: xx0307691  NTA: 070616477  RKD: 44093  SUDOC: 167585940  TePapa: 1246  ULAN: 500029504  VIAF: 7660683   WorldCat (עם VIAF): 7660683 
ציורים של חרקים וענף דומדמנית, מאת יאן ואן קאסל האב.
יאן ואן קאסל האב, נוף נהרי
יאן ואן קאסל האב, חרקים ופרח
יאן ואן קאסל האב, יבשת אפריקה מסדרת 4 היבשות
יאן ואן קאסל האב, בועות הסבון
לימפומה של תאי מעטפת

| --- | --- |

חתך היסטולוגי של לימפומה של תאי מעטפת
 תחום:  אונקולוגיה 
 טיפול:  bendamustine  דקסמתזון  bortezomib  venetoclax  ריטוקסימאב  doxorubicin  idelalisib  ציטרבין  איברוטיניב  (RS)-lenalidomide  טמסירולימוס  obinutuzumab 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  203085 
 MeSH:  D020522
 סיווגים
 ICD-10:  C85.7 
 ICD-11:  2A85.5 
 
לימפומה של תאי מעטפת (באנגלית: Mantle cell lymphoma) היא לימפומה, שאינה הודג׳קין, מן הלימפומות של תאי B, אשר נגרמת עקב פגיעה במעטפת תאי ה-B בזקיקי קשרי הלימפה (מכאן שמה).
במרבית המקרים נובעת לימפומה זאת מטרנסלוקציה כרומוזומלית של כרומוזומים 11 ו-14 (אנ'), אשר נשברים ומתחברים האחד לשני (התקה הדדית). עקב כך, תאי ה-B יוצרים את החלבון ציקלין D1 (אנ') בכמות עודפת. חלבון זה משמש בכמויות רגילות לגדילת התא, וכשנוצר בו עודף, תאי המעטפת גדלים ללא בקרה.
אפידמיולוגיה

ישנם כ-15,000 מטופלים בארצות הברית עם לימפומה של תאי מעטפת, המהווים כ-6% מכלל מקרי הלימפומה שאינה הודג'קין. בעת אבחנתם, המטופלים בלימפומה של תאי מעטפת בדרך כלל בשנות ה-60 לחייהם וכבר נמצאים במצב של מחלה מתקדמת.
אטיולוגיה

לימפומה של תאי מעטפת דווחה במקרים נדירים כקשורה לתגובות אלרגיות קשות לעקיצות יתושים. לימפומה של תאי מעטפת, כמו רוב סוגי הסרטן, נובעת מרכישת מוטציות גנטיות (לא תורשתיות) בזמן התמיינות תאים, דבר זה מוביל להתרחבות המושבה של לימפוציטים מסוג B ממאירים. הגורמים המקדמים את השינויים הגנטיים אינם ניתנים לזיהוי, ובדרך כלל מתרחשים אצל אנשים ללא גורמי סיכון להתפתחות לימפומה. מכיוון שמדובר בהפרעה גנטית נרכשת, לימפומה של תאי מעטפת אינה מחלה מידבקת ואינה תורשתית.
תסמינים

כמחצית מהמטופלים סובלים מתסמיני B כגון חום, הזעת לילה או ירידה בלתי מוסברת במשקל (מעל 10% ממשקל הגוף). כמו כן, קשרי הלימפה והטחול בדרך כלל מוגדלים אצל הסובלים מהמחלה, ומעורבות מח עצם, כבד ומערכת העיכול מתרחשת מוקדם יחסית במהלך המחלה.
אבחנה

אבחון לימפומה של תאי מעטפת דורש בדרך כלל בדיקה של חתכים היסטלוגיים של חלק מקשריות הלימפה שהוסרו בניתוח. שיטות אחרות המשמשות לאבחנה, כוללות ציטוגנטיקה והיברידיזציה פלואורסצנטית באתר (FISH). PCR (תגובת שרשרת פולימראז) ופריימרים קלונוטיפים מסוג CER3 הן שיטות נוספות המשמשות לאבחון, אך לעיתים רחוקות יותר.
טיפול

אין טיפולים סטנדרטים מוכחים לטיפול בלימפומה של תאי מעטפת, ואין הסכמה בקרב מומחים כיצד לטפל בה בצורה אופטימלית. משטרי טיפול רבים זמינים ולעיתים קרובות מתקבלים שיעורי תגובה טובים, אך המחלה כמעט תמיד מתקדמת לאחר כימותרפיה. בדרך כלל הישנות המחלה מהירה יותר, וקשה יותר לטפל בה. ישנם משטרי טיפול המיועדים לטפל בהישנות המחלה, וגישות חדשות נמצאות בבדיקה, מטופלים רבים עם לימפומה של תאי מעטפת נרשמים לניסויים קליניים לקבלת הטיפולים החדישים ביותר.
פרוגנוזה

שיעור ההישרדות בלימפומה של תאי מעטפת ל-5 שנים הוא בדרך כלל 50% (לימפומה של תאי מעטפת מתקדמת) עד 70% (עבור לימפומה של תאי מעטפת לא מתקדמת). בדיקת שיעור ההישרדות לאנשים עם לימפומה של תאי מעטפת היא בעייתית ואינדקסים אינם פועלים היטב בגלל שמטופלים רבים סובלים ממחלה בשלב מתקדם. דירוג משמש אך אינו אינפורמטיבי במיוחד, מכיוון שתאי B ממאירים יכולים לנוע בחופשיות דרך מערכת הלימפה ולכן רוב המטופלים נמצאים בשלב III או IV בזמן האבחון.
ראו גם

לימפומה שאינה הודג'קין
לימפומה מפושטת של תאי B
לימפומה פוליקולרית
לימפומה של העור
לימפומה של הקיבה
הערות שוליים

↑  "Mantle Cell Lymphoma Facts" (PDF). lls.org. נבדק ב-10 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Skarbnik AP, Goy AH (בינואר 2015). "Mantle cell lymphoma: state of the art". Clin Adv Hematol Oncol. 13 (1): 44–55. PMID 25679973. {{cite journal}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: שימוש בפרמטר authors (link)
↑  Tatsuno K, Fujiyama T, Matsuoka H, Shimauchi T, Ito T, Tokura Y (ביוני 2016). "Clinical categories of exaggerated skin reactions to mosquito bites and their pathophysiology". Journal of Dermatological Science. 82 (3): 145–52. doi:10.1016/j.jdermsci.2016.04.010. PMID 27177994. {{cite journal}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: שימוש בפרמטר authors (link)
↑  Kyriakidis I, Vasileiou E, Karastrati S, Tragiannidis A, Gompakis N, Hatzistilianou M (בדצמבר 2016). "Primary EBV infection and hypersensitivity to mosquito bites: a case report". Virologica Sinica. 31 (6): 517–520. doi:10.1007/s12250-016-3868-4. PMID 27900557. {{cite journal}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: שימוש בפרמטר authors (link)
↑  Leukemia&Lymphoma Society (2014). "Mantle Cell Lymphoma Facts" (PDF). www.LLS.org.
↑  Rajabi B, Sweetenham JW (2015). "Mantle cell lymphoma: observation to transplantation". Ther Adv Hematol. 6 (1): 37–48. doi:10.1177/2040620714561579. PMC 4298490. PMID 25642314.{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: שימוש בפרמטר authors (link)
↑  Most recent values in:Herrmann A, Hoster E, Zwingers T, Brittinger G, Engelhard M, Meusers P, Reiser M, Forstpointner R, Metzner B, Peter N, Wörmann B, Trümper L, Pfreundschuh M, Einsele H, Hiddemann W, Unterhalt M, Dreyling M (בפברואר 2009). "Improvement of overall survival in advanced stage mantle cell lymphoma". J. Clin. Oncol. 27 (4): 511–8. doi:10.1200/JCO.2008.16.8435. PMID 19075279. {{cite journal}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: שימוש בפרמטר authors (link)
↑  Leitch HA, Gascoyne RD, Chhanabhai M, Voss NJ, Klasa R, Connors JM (באוקטובר 2003). "Limited-stage mantle-cell lymphoma". Ann. Oncol. 14 (10): 1555–61. doi:10.1093/annonc/mdg414. PMID 14504058. {{cite journal}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: שימוש בפרמטר authors (link)
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
נשף (תרבות להט"ב)

מתמודד מתקדם אל עבר השופטים בצעדי Vogue בנשף בברלין, 2018.
נשף (באנגלית: Ball), "תרבות הנשפים", "סצנת הנשפים", "נשפי הבתים" או "נשפי הדראג", הוא אירוע בתת-תרבות מחתרתית להט"בית שהתפתח בארצות הברית בהדרגה החל מסוף המאה ה-19 בקרב קהילת הלהט"ב. תרבות הנשפים כפי שמוכרת כיום, החלה להתפתח בסביבות שנות ה-60 של המאה ה-20. במסגרת הנשף, מתמודדים מתחרים ביניהם על גביעים, פרסים ותהילה.
מרבית משתתפי הנשפים הם צעירים אפרו-אמריקנים ולאטינו-אמריקנים מהקהילה הגאה. במסגרת הנשפים, על המשתתפים להתחרות זה בזה בצעידות מסלול, ריקוד ופוזות, לבקר זה את זה ולתמוך זה בזה במסגרת התחרויות, המחולקות לקטגוריות שונות. החלוקה הקטגורית היא לעיתים על פי מגדר או מעמד חברתי, אך זאת ממקום של סאטירה כלפי הסדר החברתי הקיים, תוך כדי מתן אפשרות לבריחה זוהרת מהמציאות. המשתתפים מתחרים במטרה לזכות בפרסים ובמוניטין בקרב חברי הקהילה.
תרבות הנשפים התרחבה אל מעבר לגבולות האירועים הפורמליים המובהקים, שכן משתתפים רבים בתרבות זו משתייכים לקבוצות יריבות המוכרות כ"בתים" - מסורת ארוכת שנים בקרב קהילות הלהט"ב וקהילות אתניות מסוימות, שבהן קבוצה של חברים הופכים ל-"משפחה" המספקת לחבריה תמיכה סוציאלית, נפשית וחומרית. ה"בתים" מהווים תחליף למשפחות הביולוגיות של המתגוררים בהם, שכן מרביתם צעירים שנדחו מבתיהם בשל זהותם המגדרית או נטייתם המינית.
בתים

בשנות ה-60 של המאה ה-20 התפתחו ה"בתים" סביב תרבות הנשפים. בית הוא קולקטיב של אנשים, לרוב צעירים הומוסקסואלים או טרנסג'נדרים, אפרו-אמריקנים או לטינו-אמריקנים, המקיימים אורח חיים שיתופי-קומונאלי. הבתים מורכבים לרוב מצעירים שנדחו מבתיהם על ידי משפחותיהם הביולוגיות, לאחר שהתגלתה נטייתם המינית או המגדרית. מטרתם של הבתים היא לספק יחידה משפחתית אלטרנטיבית לצעירים, שמצאו עצמם גרים ברחוב ועובדים בתעשיית המין על מנת לשרוד.
הבתים יכולים להיות בתים ממשיים, קרי, קורת גג בה חברי "המשפחה" חיים יחד, אך ברוב המקרים מדובר ביחידה מטאפורית בלבד. בכל בית קיימים תפקידים: אמא, אבא, דוד, דודה וילדים (לא כולם בהכרח מתקיימים בכל בית). התפקידים לא מחולקים לפי מין או מגדר. תפקיד ה"אמהות" הוא לרוב לספק תמיכה ודאגה למשפחה, ותפקיד ה"אבות" הוא לרוב לתפקד כמדריך, כאחראי על הקניית הערכים בבית ועל העלאת המוניטין שלו. שני ההורים אחראים על גיוס הילדים, על הנחייתם לקראת הנשף ועל סיפוק תמיכה סוציאלית וחומרית לחברי המשפחה. החבר המייסד של הבית יהיה בתפקיד הורה, או אם מדובר בבית וותיק – התפקיד יתקבל על ידי מינוי. הילדים יכולים להיות בכל גיל ובמרבית הפעמים אינם קשורים בקשר דם אחד לשני ולהורים. כדי להקים בית חדש צריך אדם לצבור מוניטין רב בקהילת הנשפים. עליו לזכות בתחרויות ולצבור פרסים – ורק אז יוכל להקים בית חדש ולהנהיג אותו.
בתים שזוכים בגביעים רבים בנשפים וזוכים להכרה ולתהילה. בעבר, בכל בית הייתה נציגות לארבעת המגדרים הבאים: מלכות בוצ'ות, מלכות פמיות, בוצ'ות ונשים. בתים מודרניים קרויים לרוב על שם מעצבי אופנה מוכרים ונחשבים, לדוגמה: בית ארמני, בית ורסצ'ה, בית מנאלו-בלאנקו, או על שם המייסדים שלהם. בדרך כלל, חברי הבית מאמצים את שם ביתם כשם המשפחה שלהם. קיימות "רשתות" של בתים הנושאים את אותו השם – ולהם יש בית מרכזי המפקח על פעילותם.
ישנם "בתים" ביותר מ-15 ערים ברחבי ארצות הברית, רובן בצפון. ערים אלו כוללות את ניו יורק, ניוארק, ג'רזי סיטי, פילדלפיה, שיקגו, בולטימור, וושינגטון די. סי., אוקלנד ואזור מפרץ סן פרנסיסקו.
בין הבתים הבולטים: בית אבוני (שנוסד על ידי ריצ'רד ולארי אבוני), בית נינג'ה (שנוסד על ידי וילי נינג'ה), בית אוויאנס (שהוקם על ידי אמא חואן אביאנס), בית אקסטרווגנזה (שנוסד על ידי הקטור אקסטרווגנזה ואנג'י אקסטרווגנזה), בית פרינסס, בית אינפיניטי, בית מזרחי (שנוסד על ידי אנדרה, ג'ק והיידי מזרחי), בית לה-ביג'ה (שנוסד על ידי קריסטל לה-ביג'ה), בית דופרי (שנוסד על ידי פריז דופרי), בית אמזונס (שנוסד על ידי ליומי מלדונדו),‏ בית מוגלר (שנוסד על ידי דייוויד, ראלי וג'וליאן), בית בלנסיאגה (שנוסד על ידי הרולד בלנסיאגה), בית קאן (שנוסד על ידי ג'יימס קאן הגדול), בית לאנווין (שנוסד על ידי קני אוויסו ומיצ'י לקרואה), ובית גרסון (שנוסד על ידי שאנון גרסון).
נשפים

ה"נשף" הוא אירוע בו מתחרים זה בזה בתים ו"סוכנים חופשיים" (אנשים שלא שייכים לבית) עבור פרסים, גביעים, כסף ותהילה. הנשפים יכולים להתרחש באולמות גדולים ומוכרים, או במקומות מחתרתיים וקטנים כמו מגרשי חנייה. הנשפים מתקיימים מספר פעמים בחודש ומהווים עבור הבתים דרך עיקרית לזכות בהכרה והערכה בקהילה. לכל נשף יש נושא ובכל נשף ישנן כמה קטגוריות בהן מתקיימות תחרויות. הנושא והקטגוריות מופצות למשתתפים מספר חודשים מראש, כדי לאפשר להם להתכונן כראוי. לרוב, לכל בית יש את הקטגוריות שבהן הוא מוכר ומוביל ובהן הוא ישאף לנצח שוב, על מנת לשמור על מקומו כמוביל בקטגוריה.
התחרות מתקיימת על מסלול, שמדמה מסלול בתצוגת אופנה. הבתים מתחרים זה בזה בנשפים, והם נשפטים על כישורי הריקוד שלהם (בעיקר - ריקוד Vogue), התלבושות, ההופעה והעמדה. המשתתפים מתלבשים בהתאם לקטגוריה בה הם מתמודדים, ומצופה מהם להיות "אמיתיים" ככל הניתן בהתאם לקטגוריה זו. הנשפים מושפעים מאוד מתרבות וממוזיקת היפ הופ. הנשפים הגדולים ביותר נמשכים עשר שעות, עם עשרות קטגוריות בערב בודד. עם פחות צופים מהצד, כמעט כל הנוכחים באים כדי להתמודד, אך בכל תחרות מלבד המתחרים ישנם שופטים, מנחים ותקליטן. בין הפרסים ישנם גביעים שגובהם 3.7 מטר והזוכה בפרס הגדול ביותר בערב עשוי להרוויח אלף דולר ויותר.
דירוג: את הדירוג בתחרות מבצעים השופטים. השופטים הם ידוענים או מתחרים וותיקים ובעלי ניסיון בקהילת הנשפים. השופטים מדרגים על הופעה על ידי מתן ניקוד, המתבסס על מספר קריטריונים קבועים לכל קטגוריה, כגון איכות התחפושת, יצירתיות, הופעה ונראות כללית.
ריקוד: הריקוד הוא חלק הארי והמורכב ביותר של התחרות. הריקוד המזוהה עם תרבות הנשפים נקרא ווגינג, על שם מגזין האפנה "Vogue". הריקוד למעשה מנסה לחקות בצורה מוקצנת את תצוגות האופנה, זאת באמצעות פוזות מוקצנות ותנועות ידיים. לעיתים, הריקודים מהווים פארודיה על הטרוסקסואליות.
נשפים > קיימים שלושה סוגים של Voguing

Old Way – היה נפוץ בתחרויות בין 1960–1980, מדגיש יכולות אקרובטיות ודומה לברייק-דאנס, הדגש בריקוד הוא על פוזות מורכבות.
New Way – מתמקד בגמישות ולהטוטנות.
Vogue Femme – ריקוד שמורכב מתנועות דרמטיות ונשיות מוקצנת ומורכב מחמישה אלמנטים: "הליכת ברווז" ("duckwalk"), "הליכת חתול" ("catwalk" - הליכה כמו דוגמנית מסלול), ידיים, "ריקוד רצפה" ("floorwork") וסיבובים ("spins and dips").
היסטוריה > ארצות הברית > ניו יורק

את שורשי תרבות הנשפים בניו יורק ניתן למצוא בשנת 1896 בהארלם, באולם "המילטון לודג'". בשנה זו התקיים נשף מסכות ראשון בו השתתפו מלכות דראג. אף על פי שהנשף היה סגור לקהילה מצומצמת, האירוע תפס תאוצה וסביב שנת 1920, נשפים המוניים התקיימו במקומות מרכזיים במנהטן ואליהם הגיעו מעל ל-6,000 משתתפים וצופים. הנשפים באותה התקופה הוכרו בציבור כ"מצעדי פיות". בנשפים הללו נערכה תחרות תחפושות בין מלכות דראג, ולאחר מכן נשף ריקודים, שכלל בעיקר ריקודי זוגות ממגדרים שונים.
בשנות ה-30 נחקק בניו יורק חוק האוסר על קיום אירועים חברתיים של הקהילה הלהט"בית בעיר. פעילות הנשפים לא אושרה ונשפים שנערכו סבלו מפשיטות משטרה ונסגרו. עם זאת, מצאו חברי הקהילה דרכים לערוך נשפים באופן מחתרתי, כמו לקבל אישורים לאירוע על ידי רשימתו כאירוע שקשור לארגונים שכונתיים.
עד שנת 1960 משתתפות הנשפים היו בעיקר מלכות דראג לבנות. בתקופה בה ההפרדה הגזעית הייתה שגרתית והגזענות געתה, משתתפות אפרו-אמריקניות ולטינו-אמריקניות לא התקבלו בברכה באולמות הנשפים. קיימים תיעודים של נשפים מעורבים (חלקם התקיימו ב"המילטון לודג'), אך גם בנשפים אלו, נדרש מהמשתתפות האפרו-אמריקניות להבהיר את פניהן וגם כשעשו כן, לא זכו לאהדת הקהל והשופטים ולא זכו בפרסים.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 התקיים בהארלם הנשף המופרד הראשון שנועד לקהילה השחורה. הבית הראשון בניו-יורק הוקם גם הוא בהארלם, בשנת 1972, בשם "לה-בייז'ה" על שם המייסדת שלו, כריסטין לה-בייז'ה. בעקבות הקמת הבית הראשון החלו לקום עוד ועוד בתים, שאוכלסו בעיקר על ידי אפרו-אמריקנים ולטינו-אמריקניים, חברי קהילת הנשפים, שנדחו על ידי משפחתם הביולוגית בשל זהותם המגדרית או נטייתם המינית. באותה השנה הוקם "בית קורי", שנתיים לאחר מכן "בית דיור", "בית ווג", "בית דופרי" ועוד.
קהילת הנשפים גדלה והתפשטה מהארלם לברוקלין בשנות השמונים. עם התפתחות הקהילה והתפתחות הבתים השתדרגה גם סצנת הנשפים וכל בית היה אחראי על נושא משלו לנשף. בשנת השמונים, הנשפים הפכו לאירוע חודשי והומצאו הקטגוריות.
בשל היותה של קהילת הנשפים בניו יורק קהילה שרבים מחבריה נשאים של נגיף הֹ-HIV, הוקם בשנת 1990 "בית הלטקס", במטרה לפעול למניעת הפצת המחלה דרך ריקוד ונשפים. מאז, בית הלטקס בניו יורק עורך טקס שנתי באולם הנשפים "רוזלנד" בעיר.
היסטוריה > ארצות הברית > בולטימור

בשנות השלושים של המאה הקודמת, תרבות נשפי הדראג החלו לצוץ במרכזי קהילות אפרו-אמריקאיות בערים מרכזיות בארצות הברית כמו בולטימור, שיקגו וניו יורק. בשנת 1931, העיתון המקומי Baltimore Afro-American דיווח על נשף דראג מקומי. המאמר תיאר "תופעה חדשה בקרב הקהילה הגאה".
היסטוריה > אירופה

לאחר יציאתו של הסרט פריז בוערת (1991) ופרסומו של הווידאו קליפ של מדונה 'VOUGE', תרבות הנשפים התפשטה הרבה מעבר לערים גדולות בארצות הברית, הבולטות שביניהן הן: סטוקהולם, טלין, סנקט פטרבורג, פריז, רומא, מוסקבה ועוד. ישנם שלושה הבדלים מרכזיים בין תרבות הנשפים באירופה לעומת ארצות הברית: הראשון נוגע למגוון של המשתתפים. לא מדובר בתרבות השייכת רק לנערים ממעמד סוציו-אקונומי נמוך, אלא מגוון מתחרים מרמות סוציו-אקונומיות וגילאים שונים; השני מתבטא בריקוד הנהוג בנשפים. מדובר במעין שילוב בין ריקוד רחוב, ריקוד עכשווי מודרני ובלט. בנוסף לכך, כל בית מבטא את ייחודיותו בעזרת שילוב מוטיבים תרבותיים בהופעתם (למשל, המתחרים ממזרח אירופה ישלבו התעמלות אומנותית ובלט קלאסי בריקוד); והשלישי בא לידי ביטוי בכך שגם סטרייטים מוזמנים להתחרות בנשפים. ייחודיות נוספת בסצנת הנשפים האירופית, היא התנועה במרחב האירופי של המתחרים והבתים אשר נעים בין מדינות וערים על מנת להתחרות. המתחרים משתייכים לבתים שהם לא בהכרח גרים בהם או חיים עימם על בסיס יומיומי. לעומת צמיחתה בארצות הברית של תרבות הנשפים במחתרת, כיום הנשפים האירופיים מאוד נפוצים ומפורסמים דרך הפייסבוק לכלל הציבור.
היסטוריה > ניו זילנד

הקבוצה הניו זילנדית FAF SWAG היא המארגנת העיקרית של נשפים במדינה. מטרתה המרכזית היא לאפשר תרבות גאה במרחב הניו זילנדי המיינסטרימי, שהרבה ממנו נוצרי קתולי. לפי דעתם, הנשפים הם הרבה מעבר להופעה, מדובר בדרך חיים המאפשרת קיום של מגוון זהויות. הנשפים בניו זילנד התחילו בדרום אוקלנד, ועם הזמן התפשטו גם לערים המרכזיות והפכו זמינים במגוון פלטפורמות - ממועדונים מחתרתיים עד מסעדות משפחתיות. אחת ממטרות הקבוצה FAF SWAG הן להפוך את ה'נשפים' לכלי המדגיש את הנראות של כלל הקהילה הלה"טבפאקית. בעיניהם, הנשפים ינגישו את הקהילה ויצמצמו את התגובות הקשות והאלימות כלפי להט"בפאק במדינה הדתית-קתולית.
היסטוריה > אמריקה הלטינית

הנשפים הגיעו בשנים האחרונות גם לאמריקה הלטינית, מבוגוטה שבקולומביה ופוארטו ריקו, עד לערים הגדולות, שייבאו את סצנת הנשפים ליבשת.
היסטוריה > אמריקה הלטינית > מקסיקו

ההתחלה של סצנת הנשפים באמריקה הלטינית היא במקסיקו סיטי בשנת 2013. כוריאוגרף בשם אנני פאנק (Any Funk) הקים את בית מאצ'וס (House of Machos), שהיה הבית הראשון בקהילת הנשפים באמריקה הלטינית. כתוצאה מכך, התחילו שיעורי ריקוד ווג ברחבי העיר, וחיי הלילה ברובע ההיסטורי של מקסיקו סיטי השתנו כליל. בעקבות כך, התפתחה מקסיקו סיטי גם בהקשר של סצנת מופעי הדראג, שהפכה ליותר פופולרית. הנשף הראשון התקיים בשנת 2015, במועדון שנקרא Hazme El Milagrito Gallery. בסוף 2015 הוקם בית אפוקליפסטיק, אשר קיים מספר נשפי קיקי, על מנת לספק תמיכה וטיפול לקהילה הגאה המקסיקנית, שהוזנחה במובן הזה עד לאותם נשפים. עם הזמן הנשפים שילבו בתוכם פולקלור מקסיקני עם מאפיינים של מופעי דראג.
היסטוריה > אמריקה הלטינית > ברזיל

לאחר התפתחות תרבות הנשפים במקסיקו, ששאפה להתחקות אחר התרבות המקבילה בארצות הברית, בברזיל התפתחה תרבות משוחררת ואופיינית יותר לזהות הברזילאית. דוקס באבאלו (Dudx Babaloo), דראג קווין מוכר מסאו - פאולו, מתאר את התפתחות תרבות הנשפים בברזיל: "התחיל כור היתוך ענקי שלא ניתן לשלוט עליו. הנשפים היו הרבה יותר מסתם כיף. זאת הייתה הבנה של הקהילה הגאה בברזיל שהגיע הזמן של כל כולה להתאחד." הבתים בברזיל התפתחו בעיר הגדולה סאו פאולו, והשתמשו בריקוד הווג כדי להצהיר הצהרות פוליטיות. האמהות והאבות של הבתים לימדו את הילדים שלהם לרקוד כאקט מחאתי על היחס של השלטון והחברה בכללותה אליהם. ויטור אינסיו (Vitor Inácio), האבא של בית קאזול (House of Cazul), מסביר:" ריקוד הווג הומצא מלכתחילה מרצון של מיעוטים שונים לפעול, לעשות משהו. וזה משהו שכגבר גאה, שחור ועני אני יכול להתחבר אליו. ווג לימד אותי להתנגד למה שקורה מסביבי, ולא לקבל את המציאות הקשה כמו שהיא". בקהילת הנשפים הברזילאית יש רצון לפיתוח זהות אותנטית לנשפים המקומיים. לפי קהילת הנשפים הברזילאית, כלל האזרחים הבריזלאים חונכו במשך שנים על ידי הקולוניאליזם - להתנתק מהזהות המקומית ולאהוב רק את מה שמיובא מהמערב. לפיכך, הבתים השונים משתמשים בנשפים על מנת להחזיר את הברזילאיות לברזיל: הם משלבים בנשפים סגנונות מוזיקה מקומיים, ריקודים ברזילאיים כמו 'קאנדומבלה' ו'אומבאנדה' שנדחקו הצידה עם השנים בגלל איסוריה של הכנסייה הקתולית, ו'בומבה-מאו-גוי' ו'בוי-בומבה', אשר נחשבים סגנונות ריקוד המוניים ווולגריים.
לאחר שתרבות הנשפים תפסה תאוצה בסאו פאולו היא הגיעה גם לריו דה ז'ניירו, שם גדלה באופן משמעותי. בשנת 2016 התקיימו מספר נשפים עצומים בעיר. הנשפים מאורגנים על ידי הקהילה הפרושה ברחבי ברזיל בעזרת הפייסבוק וקבוצות וואטסאפ.
היסטוריה > אמריקה הלטינית > צ'ילה

בשל הפופולריות האינטרנטית של התרבות הקווירית ברחבי העולם, הנשפים הגיעו גם לצ'ילה בשנת 2017. מאטי קלר (Mati Keller), המייסד של הבית הראשון בקהילת הנשפים בצ'ילה, זכה בפרס המסלול כשהתחרה ב-Bello Horizonte Voguing Fever בשנת 2016. קלר למד ריקוד ופגש את הרקדן המפורסם אנג'ל סאג'ה (Angel Ceja) בשנת 2013, שבזכותו למד את הריקוד המקורי ויצר את סגנון הווג החדש - ווג פם, אשר מאופיין בתנועות נשיות חדות ומוגזמות. הווג פם מוכר היום ברחבי העולם, ורקדני ווג רבים משתמשים בו
היסטוריה > ישראל

תרבות הבולרום וסגנון הווג הגיעו לישראל בשנת 2018, חלוצי התרבות היו: אדווה שני, מאיה חסין, ליאלה ביבס ושרון בר לב. מהר מאוד התפתחו הנשפים הראשונים בארץ בחסות קבוצה שנקראה tlvballroom שחבריה היו: ירדן לוטוס, אדווה שני, מאיה חסין, חנא ואריאן.
בישראל ישנם מספר אנשים המשתייכים לבתים בינלאומיים: יש ייצוג של הבתים Revlon, Basquiat ו-Elle.
כיום בישראל הנשפים הפכו לתדירים יותר ומתקיימים נשפים לפעמים גם כמספר פעמים בחודש.