stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עונת 2008/2009 בליגה האדריאטית
פיינל פור

המשחקים נערכו בטיבולי הול, ליובליאנה
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |

|  | 16 באפריל | 16 באפריל |  |  |  |  |
|  |  סרביה פרטיזן בלגרד | 64 |   |  |  |  |
|  |  סרביה הכוכב האדום בלגרד | 58 |   |  |  |  |
|  |  |  |   |  |  |  |
|  |  |  |   |  | 18 באפריל | 18 באפריל |
|  |  |  |   |  |  סרביה פרטיזן בלגרד | 63 |
|  |  |  |   |   |  קרואטיה ציבונה | 49 |
|  |  |  |   |   |  |  |
|  | 16 באפריל | 16 באפריל |   |   |  |  |
|  |  קרואטיה ציבונה | 77 |   |   |  |  |
|  |   סרביה המופארם | 65 |   |   |  |  |
עונת 2006/2007 בליגת העל ההולנדית

| --- | --- |
 מספר משתתפות:  18
 הזוכה:  פ.ס.וו. איינדהובן (17)
 מספר משחקים:  306 
 מלך השערים:  אפונסו אלווס  (הירנפיין)   (34)
 השחקן המצטיין:  אפונסו אלווס
 → עונת 2005/2006עונת 2007/2008 ←
 
עונת 2006/2007 הייתה העונה ה-51 של ליגת העל ההולנדית בכדורגל, שהיא הליגה ההולנדית הבכירה. בסיום אותה עונה זכתה פ.ס.וו. איינדהובן באליפות הליגה. ואלבייק ודן האג ירדו לליגת המשנה.
מבנה

על ניצחון הוענקו 3 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 18 קבוצות, (17 ששיחקו בעונה שעברה, אליהן הצטרפה אקסלסיור רוטרדם שעלתה מליגת המשנה) ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 17 משחקים כל אחד - 34 מחזורים בסה"כ. בסיומם הראשונה זכתה באליפות והקבוצה במקום ה-18 ירדה לליגת המשנה. הקבוצות במקומות 16 ו-17 התמודדו בפלייאוף ירידה בשיטת הטוב משלוש משחקים כנגד הקבוצות שהעפילו מטורניר הפלייאוף בליגת המשנה.
מבנה > תחרויות אירופיות

הקבוצות שסיימו במקומות 2–5 התמודדו על כרטיס לשלב המוקדמות השלישי בליגת האלופות, כאשר 3 הקבוצות שלא העפילו לליגת האלופות זכו בכרטיס לסיבוב הראשון בגביע אופ"א.
הקבוצות במקומות 6–9 התמודדו על כרטיס לסיבוב הראשון בגביע אופ"א.
הקבוצות במקומות 10–13 התמודדו בסיבוב מוקדם בו המנצחת פגשה את המפסידה בגמר של פלייאוף העלייה לגביע אופ"א במשחק על כרטיס לסיבוב השלישי של גביע האינטרטוטו.
מבנה > טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | פ.ס.וו. איינדהובן  | 34 | 23 | 6 | 5 | 75 | 25 | 50 | 75 | שלב הבתים בליגת האלופות |
| 2. | אייאקס  | 34 | 23 | 6 | 5 | 84 | 35 | 49 | 75 | פלייאוף הליגה על כרטיס לשלב המוקדמות ה-3 בליגת האלופות |
| 3. | א.ז. אלקמאר  | 34 | 21 | 9 | 4 | 83 | 31 | 52 | 72 | פלייאוף הליגה על כרטיס לשלב המוקדמות ה-3 בליגת האלופות |
| 4. | טוונטה  | 34 | 19 | 10 | 6 | 67 | 37 | 30 | 66 | פלייאוף הליגה על כרטיס לשלב המוקדמות ה-3 בליגת האלופות |
| 5. | הירנפיין  | 34 | 16 | 7 | 11 | 60 | 43 | 17 | 55 | פלייאוף הליגה על כרטיס לשלב המוקדמות ה-3 בליגת האלופות |
| 6. | רודה  | 34 | 15 | 9 | 10 | 47 | 36 | 11 | 54 | פלייאוף הליגה על כרטיס לסיבוב ה-1 בגביע אופ"א |
| 7. | פיינורד  | 34 | 15 | 8 | 11 | 56 | 66 | 10- | 53 | פלייאוף הליגה על כרטיס לסיבוב ה-1 בגביע אופ"א |
| 8. | חרונינגן  | 34 | 15 | 6 | 13 | 54 | 54 | 0 | 51 | פלייאוף הליגה על כרטיס לסיבוב ה-1 בגביע אופ"א |
| 9. | אוטרכט  | 34 | 13 | 9 | 12 | 41 | 44 | 3- | 48 | פלייאוף הליגה על כרטיס לסיבוב ה-1 בגביע אופ"א |
| 10. | ניימכן  | 34 | 12 | 8 | 14 | 36 | 44 | 8- | 44 | פלייאוף הליגה על כרטיס לסיבוב ה-3 בגביע האינטרטוטו |
| 11. | נאק ברדה  | 34 | 12 | 7 | 15 | 43 | 54 | 11- | 43 | פלייאוף הליגה על כרטיס לסיבוב ה-3 בגביע האינטרטוטו |
| 12. | ויטסה ארנהם  | 34 | 10 | 8 | 16 | 50 | 55 | 5- | 38 | פלייאוף הליגה על כרטיס לסיבוב ה-3 בגביע האינטרטוטו |
| 13. | ספרטה רוטרדם  | 34 | 10 | 7 | 17 | 40 | 66 | 26- | 37 | פלייאוף הליגה על כרטיס לסיבוב ה-3 בגביע האינטרטוטו |
| 14. | הראקלס אלמלו  | 34 | 7 | 11 | 16 | 32 | 64 | 32- | 32 |  |
| 15. | וילם II  | 34 | 8 | 7 | 19 | 31 | 64 | 33- | 31 |  |
| 16. | אקסלסיור רוטרדם  | 34 | 8 | 6 | 20 | 43 | 65 | 22- | 30 | פלייאוף ירידה |
| 17. | ואלבייק  | 34 | 6 | 9 | 19 | 33 | 60 | 27- | 27 | פלייאוף ירידה |
| 18. | דן האג  | 34 | 3 | 8 | 23 | 40 | 72 | 32- | 17 | ירידה לליגת המשנה |
↑  אייאקס זכתה בגביע ובנוסף זכתה בכרטיס לליגת האלופות, ולכן היו רק 4 כרטיסים לליגה ההולנדית לגביע אופ"א
מבנה > פלייאוף הירידה

אל הפלייאוף העפילו 4 הקבוצות שסיימו במקומות 2–5 בליגת המשנה, אליהן הצטרפו שתי הקבוצות שהעפילו מסיבוב הפלייאוף הראשון בליגת המשנה ושתי הקבוצות שסיימו במקומות 16 ו-17 בליגת העל לסדרת הטוב מ-3 משחקים.
| קבוצה 1 | תוצאה | קבוצה 2 | תוצאה משחק 1 | תוצאה משחק 2 | תוצאה משחק 3 (במידת הצורך) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ואלבייק | 5–2 | דורדרכט | 0–2 | 2–0 | 3–0 |
| פנלו | 3–2 | דן בוס | 2–1 | 0–1 | 1–0 |
| R.B.C רוסנדאל | 6–3 | פולנדם | 5–3 | 1–0 | לא התקיים |
| אקסלסיור רוטרדם | 4–0 | פיינדאם | 1–0 | 3–0 | לא התקיים |
| קבוצה 1 (ליגת העל) | תוצאה | קבוצה 2 (ליגת המשנה) | תוצאה משחק 1 | תוצאה משחק 2 | תוצאה משחק 3 (במידת הצורך) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ואלבייק | 1–5 | פנלו | 0–2 | 1–0 | 0–3 |
| אקסלסיור רוטרדם | 2–1 | R.B.C רוסנדאל | 1–1 | 1–0 | לא התקיים |
מבנה > פלייאוף אירופה > פלייאוף ליגת האלופות

| קבוצה 1 | תוצאה | קבוצה 2 | תוצאה משחק 1 | תוצאה משחק 2 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אייאקס | 4–1 | הירנפיין | 0–1 | 4–0 |
| א.ז. אלקמאר | 3–1 | טוונטה | 1–1 | 2–0 |
| קבוצה 1 | תוצאה | קבוצה 2 | תוצאה משחק 1 | תוצאה משחק 2 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| א.ז. אלקמאר | 2–4 | אייאקס | 2–1 | 0–3 |
מבנה > פלייאוף אירופה > פלייאוף גביע אופ"א

| קבוצה 1 | תוצאה | קבוצה 2 | תוצאה משחק 1 | תוצאה משחק 2 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| פיינורד | 2–3 | חרונינגן | 1–2 | 1–1 |
| רודה | 1–1 | אוטרכט | 1–1 | 0–0 |
| קבוצה 1 | תוצאה | קבוצה 2 | תוצאה משחק 1 | תוצאה משחק 2 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| חרונינגן | 4–1 | אוטרכט | 2–0 | 2–1 |
↑  אוטרכט ניצחה בזכות שערי חוץ
מבנה > פלייאוף אירופה > פלייאוף גביע האינטרטוטו

| קבוצה 1 | תוצאה | קבוצה 2 | תוצאה משחק 1 | תוצאה משחק 2 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ניימכן | 3–2 | ספרטה רוטרדם | 1–1 | 2–1 |
| ויטסה ארנהם | 4–2 | נאק ברדה | 1–0 | 3–2 |
| קבוצה 1 | תוצאה | קבוצה 2 | תוצאה משחק 1 | תוצאה משחק 2 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ניימכן | 0–3 | ויטסה ארנהם | 0–1 | 0–2 |
| קבוצה 1 | תוצאה | קבוצה 2 | תוצאה משחק 1 | תוצאה משחק 2 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אוטרכט | 2–2 | ויטסה ארנהם | 0–0 | 2–2 |
↑  אוטרכט ניצחה בזכות שערי חוץ
| עונות בליגת העל ההולנדית |
| --- | --- | --- |
| ליגת העל ההולנדית | 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 • 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1967 • 1967/1968 • 1968/1969 • 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 • 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 • 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
סמל הודו

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  הודו 
 תאריך אימוץ:  26 בינואר 1950 
 
סמל הודו הוא עיבוד של כותרת עמוד אשוקה, אשר נמצאת במוזיאון בעיירה סרנאט הסמוכה לורנאסי. עמוד אשוקה, שהמיר דתו לבודהיזם בהיותו מלך במאה ה-3 לפנה"ס הוצב בגן הצבאים כדי לציין את המקום בו סדהארתה גאוטמה (הבודהה) הטיף בראשונה לחמשת תלמידיו הראשונים אודות הדרך של ארבע האמיתות הנצחיות, ה"דהרמה" והסנגהה. במפגש זה נוסד הבודהיזם. ארבעת האריות עומדים גב-אל-גב, מעל סמלי כוח של פיל, סוס דוהר, שור ואריה, המופרדים ביניהם בציור פרח הלוטוס.
בהשטחת הסמל לדו-ממד, האריה הרביעי, האחורי, מוסתר, ולכן נראים רק שלושה אריות. סמל זה מסמל כוח, אומץ וביטחון, אבל יותר מכל מסמל את התקופה היחידה לפני הקולוניאליזם הבריטי, שהודו הייתה מאוחדת תחת שליט אחד.
גם גלגל הצ'אקרה המופיע בדגל הודו מקורו באותו עמוד, כשבמקור היה מוצב מעל האריות וחלקים ממנו נמצאים באותו מוזאון בו נמצאים האריות. הלוטוס עליו עומדים האריות, מסמל בדתות המזרח את מקור החיים, כששורשיו בסחי וראשו בשמיים.
מתחת לסמל, חקוק המוטו הלאומי של הודו, בסנסקריט - सत्यमेव जयते (סאטימבה ג'איאטה, האמת לבדה מנצחת), ציטוט מספרי הקודש ההינדים, האופנישדות.
הסמל מוצג על כל המסמכים הרשמיים של ממשלת הודו, המטבעות והשטרות.
ראו גם

דגל הודו
המנון הודו
עונת 2008/2009 בליגה הלאומית

עונת 2008/2009 בליגה הלאומית הייתה העונה העשירית של הליגה הלאומית כליגה השנייה בחשיבותה בכדורגל בישראל. הליגה החלה ב-29 באוגוסט 2008 והסתיימה ב-29 במאי 2009.
על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו.
הליגה כללה 12 קבוצות. העונה הסתיימה בניצחון של הפועל חיפה שעלתה לעונת 2009/2010 לליגת העל. לאור החלטה על הרחבת ליגת העל בכדורגל הועלו לליגה העליונה גם הפועל עכו, הפועל באר שבע, הפועל רמת גן והפועל רעננה. מכבי אחי נצרת השתתפה במשחקי המבחן נגד הכח רמת גן ובעקבות שני ניצחונות גם עלתה ליגה.
מכבי קריית אתא ירדה לליגה השלישית. עירוני ניר רמת השרון השתתפה במשחקי המבחן נגד מכבי כפר כנא ולאור הניצחונות נותרה בליגה השנייה.
אוהד קדוסי מהפועל באר שבע זכה בתואר מלך השערים של הליגה עם 18 כיבושים.
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | הפועל חיפה | 33 | 17 | 11 | 5 | 44 | 29 | 15 | 61 | עלו ליגה |
| 2 | הפועל עכו | 33 | 17 | 10 | 6 | 50 | 23 | 27 | 61 | עלו ליגה |
| 3 | הפועל באר שבע | 33 | 16 | 11 | 6 | 53 | 35 | 18 | 59 | עלו ליגה |
| 4 | הפועל רמת גן | 33 | 14 | 11 | 8 | 37 | 31 | 6 | 53 | עלו ליגה |
| 5 | הפועל רעננה | 33 | 15 | 6 | 12 | 36 | 38 | 2- | 51 | עלו ליגה |
| 6 | מכבי אחי נצרת | 33 | 12 | 8 | 12 | 41 | 33 | 8 | 45 | משחקי המבחן (עלתה ליגה) |
| 7 | מכבי הרצליה | 33 | 10 | 8 | 15 | 34 | 46 | 12- | 38 |  |
| 8 | הפועל בני לוד | 33 | 8 | 13 | 12 | 35 | 38 | 3- | 37 |  |
| 9 | הפועל ירושלים | 33 | 9 | 10 | 14 | 32 | 40 | 8- | 37 |  |
| 10 | הפועל כפר סבא | 33 | 8 | 12 | 13 | 34 | 41 | 7- | 36 |  |
| 11 | עירוני ניר רמת השרון | 33 | 8 | 12 | 13 | 37 | 50 | 13- | 36 | משחקי המבחן (נשארה בליגה) |
| 12 | מכבי קריית אתא | 33 | 4 | 7 | 22 | 24 | 53 | 29- | 19 | ירדה ליגה |
1 2  משחק הפועל חיפה-הפועל בני לוד הסתיים בניצחון טכני של בני לוד, בעקבות הכנסת כדורגלן לא לגיטימי למגרש
משחקי המבחן > משחקי המבחן לליגת העל

בסיום העונה התקיימו משחקי מבחן לליגה הבכירה כשהכח עמידר רמת גן שסיימה במקום ה-11 בליגה הלאומית התמודדה מול מכבי אחי נצרת שסיימה במקום השישי בליגת המשנה. השיטה הייתה נוק-אאוט במפגש כפול בית-חוץ.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2 ביוני 2009 | מכבי אחי נצרת | 2 - 1 | הכח עמידר רמת גן | אצטדיון עילוט, עילוט צופים: 5,000 שיפוט: אלון יפת |
| 2 ביוני 2009 | סרג' איילי  41'   חיים סילבס  48' | (סיקור) | תמיר פור  42' | אצטדיון עילוט, עילוט צופים: 5,000 שיפוט: אלון יפת |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 6 ביוני 2009 | הכח עמידר רמת גן | 1 - 2 | מכבי אחי נצרת | אצטדיון וינטר, רמת גן צופים: 5,000 שיפוט: איתן תבריזי |
| 6 ביוני 2009 | תמיר פור  23' | (סיקור) | איב ג'ידה  46'   סרג' איילי  76' | אצטדיון וינטר, רמת גן צופים: 5,000 שיפוט: איתן תבריזי |
תוצאה: מכבי אחי נצרת ניצחה 2:4 בסיכום שני המשחקים ועלתה לליגה הבכירה במקום הכח עמידר רמת גן.
משחקי המבחן > משחקי המבחן לליגה הלאומית

בסיום העונה התקיימו משחקי מבחן לירידה לליגה השלישית או עלייה לליגה השנייה כשעירוני ניר רמת השרון שסיימה במקום ה-11 בליגה הלאומית התמודדה מול מכבי כפר כנא שסיימה במקום השמיני בליגה הארצית שבוטלה. השיטה הייתה נוק-אאוט במפגש כפול בית-חוץ.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2 ביוני 2009 | עירוני ניר רמת השרון | 2 - 1 | מכבי כפר כנא | אצטדיון גרונדמן, רמת השרון צופים: 300 שיפוט: מאיר לוי |
| 2 ביוני 2009 | עמנואל בנייני   73'  85' | (סיקור) | אורן זילכה  45' | אצטדיון גרונדמן, רמת השרון צופים: 300 שיפוט: מאיר לוי |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 5 ביוני 2009 | מכבי כפר כנא | 0 - 1 | עירוני ניר רמת השרון | אצטדיון כפר כנא, כפר כנא שיפוט: אסף קינן |
| 5 ביוני 2009 |  | (סיקור) | עמנואל בנייני  19' | אצטדיון כפר כנא, כפר כנא שיפוט: אסף קינן |
תוצאה: עירוני ניר רמת השרון ניצחה 1:3 בסיכום שני המשחקים ונשארה בליגה הלאומית לעונה נוספת. כפר קנא ירדה לליגה א' (שהפכה להיות הליגה השלישית במקום הארצית).
עונת 1996/1997 בלה ליגה

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  31 באוגוסט 1996 – 23 במאי 1997 (266 ימים)
 מספר משתתפות:  22
 הזוכה:  ריאל מדריד
 מספר משחקים:  462
 מספר שערים:  1271 (2.75 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  ברזיל רונאלדו   (34 שערים)
 → 1995/19961997/1998 ←
 
עונת 1996/1997 הייתה העונה ה-66 של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-31 באוגוסט 1996 והסתיימה ב-23 ביוני 1997.
הליגה כללה 22 קבוצות. לאור החלטה על צמצום הליגה ל-20 שקובצות, שלוש הקבוצות האחרונות ירדו לליגת משנה בסוף העונה. הקבוצה שזכתהו במקום ה-18 השתתפה במשחקי המבחן עם קבוצה מליגת משנה.
על ניצחון במשחק ליגה מוענקות שלוש נקודות.
מליגת המשנה עלו הרקולס, אקסטרמדורה ולוגרונייס.
ריאל מדריד זכתה בתואר וזאת בפעם ה-27 בתולדות המועדון. היא זכתה בהסופר קאפ הספרדי תוך ניצחון על ברצלונה בסיכום מפגש כפול - 2:1, 1:4.
הרקולס, אקסטרמדורה, לוגרונייס וסביליה ירדו לליגת משנה בסוף העונה. ראיו ואיקאנו השתתפה במשחקי המבחן. כתוצאה מהם גם היא ירדה לליגת משנה.
כדורגלנים מצטיינים

"פרס פיצ'צ'י" למלך השערים של העונה הוענק:  רונאלדו (ברזיל ברזיל), ברצלונה, שכבש 34 שערים. בנוסף לכך זכה רונאלדו גם בנעל הזהב האירופית.
"פרס זאמורה" לשוער הטוב ביותר הוענק:  חוסה פרנסיסקו מולינה (ספרד ספרד), אתלטיקו מדריד, שספג 32 שערים ב-42 משחקים.
פרס דון בלון הוענק על ידי העיתון דון בלון:
הספרדי המצטיין: ראול גונזלס (ספרד ספרד)
הזר המצטיין: רונאלדו (ברזיל ברזיל)
מאמן העונה:  ויסנטה קנטאטורה (ארגנטינה ארגנטינה)
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ריאל מדריד (אלופה) | 42 | 27 | 11 | 4 | 85 | 36 | 49 | 92 | העפלה לליגת האלופות |
| 2 | ברצלונה | 42 | 28 | 6 | 8 | 102 | 48 | 54 | 90 | העפלה לליגת האלופות זכייה בגביע המלך הספרדי |
| 3 | דפורטיבו לה קורוניה | 42 | 21 | 14 | 7 | 57 | 30 | 27 | 77 | העפלה לגביע אופ"א |
| 4 | ריאל בטיס | 42 | 21 | 14 | 7 | 81 | 46 | 35 | 77 | העפלה לגביע אירופה למחזיקות גביע כסגנית |
| 5 | אתלטיקו מדריד | 42 | 20 | 11 | 11 | 76 | 64 | 12 | 71 | העפלה לגביע אופ"א |
| 6 | אתלטיק בילבאו | 42 | 16 | 16 | 10 | 72 | 57 | 15 | 64 | העפלה לגביע אופ"א |
| 7 | ריאל ואיאדוליד | 42 | 18 | 10 | 14 | 57 | 46 | 11 | 64 | העפלה לגביע אופ"א |
| 8 | ריאל סוסיאדד | 42 | 18 | 9 | 15 | 50 | 47 | 3 | 63 |  |
| 9 | טנריפה | 42 | 15 | 11 | 16 | 69 | 57 | 12 | 56 |  |
| 10 | ולנסיה | 42 | 15 | 11 | 16 | 63 | 59 | 4 | 56 |  |
| 11 | קומפוסטלה | 42 | 13 | 14 | 15 | 52 | 65 | 13- | 53 |  |
| 12 | אספניול | 42 | 14 | 9 | 19 | 51 | 57 | 6- | 51 |  |
| 13 | ראסינג סנטנדר | 42 | 11 | 17 | 14 | 52 | 54 | 2- | 50 |  |
| 14 | ריאל סרגוסה | 42 | 12 | 14 | 16 | 58 | 66 | 8- | 50 |  |
| 15 | ספורטינג חיחון | 42 | 13 | 11 | 18 | 45 | 63 | 18- | 50 |  |
| 16 | סלטה ויגו | 42 | 12 | 13 | 17 | 51 | 54 | 3- | 49 |  |
| 17 | ריאל אוביידו | 42 | 12 | 12 | 18 | 49 | 65 | 16- | 48 |  |
| 18 | ראיו ואיקאנו | 42 | 13 | 6 | 23 | 43 | 62 | 19- | 45 | משחקי המבחן, ירדה ליגה |
| 19 | אקסטרמדורה | 42 | 11 | 11 | 20 | 35 | 64 | 29- | 44 | ירדה ליגה |
| 20 | סביליה | 42 | 12 | 7 | 23 | 50 | 69 | 19- | 43 | ירדה ליגה |
| 21 | הרקולס | 42 | 12 | 5 | 25 | 40 | 77 | 37- | 41 | ירדה ליגה |
| 22 | לוגרונייס | 42 | 9 | 6 | 27 | 33 | 85 | 52- | 33 | ירדה ליגה |
סטטיסטיקה > מלכי השערים

| # | שחקן | קבוצה | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ברזיל רונאלדו | ברצלונה | 34 |
| 2 | ספרד אלפונסו | ריאל בטיס | 25 |
| 3 | קרואטיה דאבור שוקר | ריאל מדריד | 24 |
| 4 | ספרד ראול | ריאל מדריד | 21 |
| 4 | ברזיל ריבאלדו | דפורטיבו לה קורוניה | 21 |
| 6 | ספרד אולי | ריאל אוביידו | 20 |
| 7 | ספרד קוקו זיגנדה | אתלטיק בילבאו | 17 |
| 7 | ספרד לואיס אנריקה | ברצלונה | 17 |
| 7 | ניגריה כריסטופר אוהן | ריאל אוביידו | 17 |
סיוט ברחוב אלם (סרט, 2010)

| --- | --- |

 מבוסס על:  דמויות מאת וס קרייבן
 בימוי:  סמואל באייר 
 הופק בידי:  מייקל ביי, בראד פיולר, אנדרו פורם 
 תסריט:  וסלי סטריק, אריק הייסרר 
 עריכה:  גלן סקנטלבורי 
 שחקנים ראשיים:  ג'קי ארל היילי קייל גאלנר רוני מארה קייטי קאסידי תומאס דקר קלן לוץ
 מוזיקה:  סטיב יבלונסקי צ'ארלס ברנשטיין
 צילום:  ג'ף קאטר
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פלטינום דיונס
 חברה מפיצה:  New Line Cinema
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 30 באפריל 2010
 משך הקרנה:  95 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט אימה, סרט בלשי, סרט מתח, סרט סלאשר, סרט רוחות רפאים 
 תקציב:  $35,000,000
 הכנסות:  $115,664,037
 הכנסות באתר מוג'ו:   nightmareonelmstreet10
 סרט קודם:  פרדי נגד ג'ייסון
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
סיוט ברחוב אלם (במקור: A Nightmare on Elm Street) הוא סרט אימה אמריקאי משנת 2010 אשר אותו כתבו וסלי סטריק ואריק הייסרר על פי דמויות מאת וס קרייבן, ואשר אותו ביים סמואל באייר, והוא התשיעי בסדרת סרטי "סיוט ברחוב אלם".
סרט זה הוא רימייק לסרט המקורי משנת 1984, ומככבים בו קייל גאלנר, רוני מארה, קייטי קאסידי, תומאס דקר, קלן לוץ, קוני בריטון וג'קי ארל היילי כפרדי קרוגר.
תקציר העלילה

כאשר קבוצת נערים נרצחים באופן מוזר אחד אחרי השני בשנתם, חבורת נערים מנסה לחקור ולגלות למה בחור מת עם צלקת וכפפה בעלת ארבעת הלהבים מנסה להרוג אותם בייסורים דרך חלומותיהם. כשרק שניים מהם נשארים בחיים הם מגלים שאדם בשם פרדי קרוגר היה גנן (בגינה) בגן הילדים שבו היו. הם מגלים כי הוריהם האשימו אותו אז בתקיפה מינית של ילדיהם בני החמש, ולאחר שלא מוצה עמו הדין, ההורים לא היו מוכנים לעבור על כך בשתיקה. הם החליטו לרדוף אחריו ושרפו אותו במפעל ישן וכי עכשיו פרדי חזר מעולם המתים לנקמה בהורים ששרפו אותו דרך הילדים שנפגעו ממנו. אז, הם מחפשים דרך לעצור אותו. כשהוא חזר הוא התחיל להופיע ברמזים בחלומותיהם, הקטע הכי מוכר בסרט הוא שפרדי שורט בחוזקה את צינורות המפעל וזה גורם להוצאת ניצוצות מהכפפה.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות | גורל הדמות |
| --- | --- | --- | --- |
| ג'קי ארל היילי | פרדי קרוגר | הנבל בסרט | בסוף הסרט, נמשך לעולם האמיתי מעולם החלומות ולכאורה נהרג |
| קייל גאלנר | קוונטין סמית' | ידיד של ננסי | בסוף הסרט, נפצע קשות על ידי פרדי |
| רוני מארה | ננסי הולברוק | גיבורת הסרט | בסוף הסרט, מצליחה להביס את פרדי, אך מגלה שהוא עדיין חי |
| קייטי קאסידי | כריס פאולס | חברתו של דין | באמצע הסרט, פרדי משסף את בטנה עם כפפת הלהבים שלו |
| תומאס דקר | ג'סי בראון | חבר לשעבר של כריס | באמצע הסרט, גופו פרדי משפד את החזה שלו עם כפפת הלהבים שלו |
| קלן לוץ | דין ראסל | בן-זוגה של כריס | בתחילת הסרט, פרדי גורם לו לשסף לעצמו את הגרון |
| קוני בריטון | גוון הולברוק | אמא של ננסי | בסוף הסרט, נמשכת למראה כשהיא נרצחת על ידי פרדי |
| קלנסי בראון | אלן סמית' | אביו של קוונטין |  |
ביקורות ותגובות

הסרט קיבל ביקורות שליליות באופן כללי וציון 14% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 184 ביקורות.
ראו גם

יום שישי ה-13 (סרט, 1980)
הערות שוליים

↑  "A Nightmare on Elm Street (2010)". Box Office Mojo. Internet Movie Database. ארכיון מ-2011-06-24. נבדק ב-1 באוגוסט 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "A Nightmare on Elm Street‎", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
| סיוט ברחוב אלם |
| --- | --- | --- |
| סרטים | סיוט ברחוב אלם (1984) • סיוט ברחוב אלם 2: נקמתו של פרדי (1985) • סיוט ברחוב אלם 3: לוחמי החלומות (1987) • סיוט ברחוב אלם 4: אדון החלומות (1988) • סיוט ברחוב אלם 5: ילד החלומות (1989) • פרדי מת: הסיוט האחרון (1991) • הסיוט החדש של וס קרייבן (1994) • פרדי נגד ג'ייסון (2003) • סיוט ברחוב אלם (2010) |  |
| יוצרים ושחקנים | רוברט אנגלונד • טום ארנולד • פטרישה ארקט • רוני בלקלי • רוזאן בר • קלנסי בראון • ז'ה ז'ה גאבור • ג'וני דפ • ג'קי ארל היילי • קלן לוץ • רוני מארה • ג'ון סקסון • לורנס פישבורן • קייטי קסידי • אליס קופר • וס קרייבן • קלי רולנד • ג'ייסון ריטר |  |
| דמויות | פרדי קרוגר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2010161905   WorldCat (עם LCCN): no2010-161905
סמל הוואי

| --- | --- |

 גרסאות
 
 סמל ממלכת הוואי בין 1795 ל-1894
 פרטים
 המחזיק בסמל:  הוואי 
 תאריך אימוץ:  1900 
 
סמל מדינת הוואי הנוכחי מקורו בסמל רפובליקת הוואי שאף הוא מתבסס על סמל ממלכת הוואי. הסמל הנוכחי התקבל עם סיפוחה של הוואי לארצות הברית בשנת 1900. באותה עת נכתב בראש הסמל "טריטוריית הוואי" במקום שמה של הרפובליקה. עם הפיכתה של הוואי למדינה שונה הכיתוב ל"מדינת הוואי" (באנגלית: State of Hawaii).
תיאור הסמל

במרכז הסמל מגן המחולק לארבעה רביעים. על הרביע השמאלי העליון, והימני התחתון מופיעים פסים בצבעי אדום, לבן וכחול. בכל אחד משני רביעים אלה ארבעה פסים, וביחד שמונה פסים המסמלים את שמונה האיים העיקריים של הוואי.
הרביע הימני העליון והשמאלי התחתון צבועים בצהוב ומכילים מוט המסמל שלטון וסמכות. מוט זה היה המוט שנישא לפני המלך וסימל את שלטונו וסמכותו. במרכז הסמל מצויר כוכב המסמל את הכוכב החמישים שנוסף לדגל ארצות הברית עם הצטרפות הוואי כמדינה.
משני צידי מגן האבירים שני תומכים - משמאל, המלך קמהאמהא הגדול אשר איחד את איי הוואי תחת שלטונו, ומימין הנפשה של ה"חירות", המחזיקה בידה את דגל הוואי. שני תומכים אלה מסמלים את השלטון שהיה בהוואי בעבר (השלטון המלוכני) והשלטון הנוכחי בהוואי (הדמוקרטיה).
מעל המגן מופיעה שמש זורחת - המסמלת את "הולדת" המדינה החדשה ורשומה שנת קבלתה של הוואי כמדינה לארצות הברית - 1959. מתחת המגן - עוף החול העולה מתוך עלי טארו, בננה ושרך. עוף החול מסמל את עלייתה של המדינה החופשית המודרנית מתוך המדינה המלוכנית הישנה. העלים מסמלים את הצמחייה הנפוצה באי.
בתחתית הסמל מופיע מוטו המדינה: "אואה מאו קה אאה או קא איינא אי קא פונו" - "החיים של האדמה מבוססים על הצדיקות". מוטו זה נקבע על ידי המלך קמהאמהא השלישי בשנת 1843 לאחר שנכשל ניסיון של הצי המלכותי הבריטי לכבוש את האיים.
| סמלי מדינות ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| סמל פדרלי | סמל ארצות הברית |  |
| סמלי מדינות | אוהיו • אוקלהומה • אורגון • איווה • איידהו • אילינוי • אינדיאנה • אלבמה • אלסקה • אריזונה • ארקנסו • ג'ורג'יה • דלאוור • דקוטה הדרומית • דקוטה הצפונית • הוואי • ויומינג • ויסקונסין • וירג'יניה • וירג'יניה המערבית • ורמונט • וושינגטון • טנסי • טקסס • יוטה • לואיזיאנה • מונטנה • מיזורי • מיין • מינסוטה • מיסיסיפי • מישיגן • מסצ'וסטס • מרילנד • נבדה • נברסקה • ניו ג'רזי • ניו המפשייר • ניו יורק • ניו מקסיקו • פלורידה • פנסילבניה • קולורדו • קונטיקט • קליפורניה • קנזס • קנטקי • קרוליינה הדרומית • קרוליינה הצפונית • רוד איילנד |  |
| סמלי אזורים מבודדים | סמואה האמריקנית • גואם • איי מריאנה הצפוניים • פוארטו ריקו • איי הבתולה של ארצות הברית |  |
| סמל מחוז קולומביה ווושינגטון | וושינגטון, מחוז קולומביה |  |
| סמלי מדינות אוקיאניה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אוסטרליה • איי מרשל • איי שלמה • אינדונזיה • ונואטו • טובאלו • טונגה • מיקרונזיה • נאורו •  ניו זילנד (איי קוק • ניואה) • סמואה • פיג'י • פלאו • פפואה גינאה החדשה • קיריבטי |  |
| שטחים תלויים | אי הפסחא • אי חג המולד • איי מריאנה הצפוניים • איי קוקוס • בוגנוויל • גואם • הוואי • טוקלאו • ואליס ופוטונה • נורפוק • סמואה האמריקאית • פולינזיה הצרפתית • פיטקרן • קלדוניה החדשה |  |
אירופה • אפריקה • אסיה • אוקיאניה • אמריקה הצפונית • אמריקה הדרומית
| דגל הוואי מדינת הוואי |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | הונולולו |  |
| איי הוואי | הוואי • מאווי • אואהו • קאואיי • מולוקאי • לאנאי • ניאיהאו • קאהולאווה |  |
| היישובים הגדולים ביותר | הונולולו • פרל סיטי • הילו • ליהואה • קאנאוהה • קאהולואי • ואיפאהו |  |
| מחוזות | הוואי • הונולולו • קאלאוואו • קאואיי • מאווי |  |
| נושאים נוספים | סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות הוואי |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא סמלים ובנושא הוואי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עונת 2002/2003 בסרייה א'

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  15 בספטמבר 2002 – 24 במאי 2003 (252 ימים)
 מספר משתתפות:  18
 הזוכה:  יובנטוס
 מספר משחקים:  306
 מספר שערים:  789 (2.58 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  איטליה כריסטיאן ויירי   (24 שערים)
 → 2001/20022003/2004 ←
 
עונת 2002/2003 בסרייה א' הייתה העונה ה-101 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-15 בספטמבר 2002 והסתיימו ב-24 במאי 2003.
בליגה השתתפו 18 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
קומו, מודנה, רג'אנה ואמפולי היו הקבוצות שעלו מהליגה השנייה.
יובנטוס זכתה באליפות הליגה בפעם ה-27 בתולדות המועדון.
בסיום העונה, ב-3 באוגוסט 2003 נערך משחק של הסופר קאפ האיטלקי בו יובנטוס ניצחה את מילאן 5:3  בבעיטות עונשין (1:1 לאחר הארכה) וזכתה בגביע.
בסיום העונה לסרייה ב' ירדו אטאלנטה, פיאצ'נצה, קומו וטורינו. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו רובור סיינה, סמפדוריה, לצ'ה ואנקונה.