stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אדמונד וילהלם ברילנט

| --- | --- |
תת-קצין בצי הבריטי 1942
תת-קצין בצי הבריטי 1942
 לידה:  1916 פולין פולין
 פטירה:  2004 (בגיל 88 בערך)
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי שדה יהושע (כפר סמיר) 
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  ברילנט
 השכלה:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 השתייכות:   ההגנה הצי המלכותי הצי המלכותי הבריטי  צבא הגנה לישראל חיל הים הישראלי חיל הים הישראלי
 תקופת הפעילות:  1936–1963 (כ־27 שנים)
 דרגה:   תת-לוטננט  סגן-אלוף
 תפקידים בשירות
 פלוגת הרכבת   מדריך טייס  קצין הנדסה בצי הבריטי  פלוגת הנמל ההגנה  מקים בקרת נזקים חיל הים  מפקד מדור גוף אוניות ובית מלאכה גוף חיל הים  אדריכלות ימית בחיל הים  ראש ענף ציוד 2  קצין מטה חיל הים
 פעולות ומבצעים
 המרד הערבי הגדול  מלחמת העולם השנייה  מלחמת העצמאות   מלחמת סיני
 עיטורים
   אות ההגנה    עיטור לוחמי המדינה   אות המשמר   אות ההתנדבות     אות הלוחם בנאצים מדליית המלחמה 1939–1945      מדליית ההגנה    כוכב אפריקה   כוכב 1939-1945       הלגיון הבריטי המלכותי  
 תפקידים אזרחיים
 אדריכל ימי קווי אירופה צים
 
אדמונד וילהלם ברילנט הלוי (30 בנובמבר 1916 - 15 באפריל 2004) היה אדריכל ימי מבין מתנדבי היישוב לצי המלכותי הבריטי ומראשוני הצי הישראלי ומייסדי חיל הים תושב  רמות רמז חיפה. אדמונד הוא בונה חופשי בדרגת רב בנאי למן ה-6 בפברואר 1966.
ביוגרפיה

ברילנט נולד בעיר ירוסלב שבגליציה, והיה בנו הרביעי של הרוקח מגיסטר ויקטור ברילנט ואשתו לאורה לבית שטורמלאוף, סבתו מצד אביו היא הנרייטה חנה רפפורט לבית הרב שלמה יהודה רפפורט. כבוגר הגימנסיה התיכונית ע"ש אוגוסט ויטקובסקי (August Witkowski) החל לימודי רפואה ולמד שנתיים בבית הספר לרפואה, ובשל נטייתו הטכנית עבר ללמוד מכניקה עדינה בעיר לבוב. הוא עלה לארץ ישראל בשנת 1936 וגר בעיר חיפה.
בשנת 1936 החל בלימודי הנדסה במגמת מכונות ב"תכניון העברי חיפה", והתנדב להגנה. ברילנט היה חובב טיסה מנערותו, וכבר בגיל 13 הצטרף למועדון דאייה ובניית דאונים בעירו ירוסלב, שם למד דאייה וטיס ובאופן טבעי ב-1937 הצטרף כחבר "קלוב תעופה" בכפר ילדים שם היה מדריך טייס.
בשנת 1938 התנדב למשמר הרכבת של הנוטרים אשר ליוותה רכבות מסמח' עד פורט סעיד, ונפצע במהלך שרותו כאשר הרכבת שליווה עלתה על מוקש ליד הכפר קאקון.
ביוגרפיה > שירותו בצי הבריטי

בפרוץ מלחמת העולם השנייה רצה ברילנט להתגייס ל"באפס", אך לקה במחלת הטיפוס.
בניגוד להנחיות פיקוד ההגנה בשנת 1942 התנדב והצטרף כמכונאי לצי המלכותי הבריטי בדרגת תת-קצין ERA. עם הזמן הוצב בתפקידי הנדסה וקצונה והגיע לקורס הטיס של הצי. שרת בבסיס הצי הבריטי "מאסאווה" (HMS Bull Massawa) בעיר מאסאווה שבחבל אריתריאה לחופו של הים האדום ובבסיסים נוספים.
טרם הגעת בנות הברית שימש הבסיס את הצי האיטלקי. היה בו מעגן ומפרץ טבעי והיווה נקודה אסטרטגית לצי שלחם בגזרת האוקיינוס ההודי. עם נסיגתם מן הבסיס, טיבעו האיטלקים מספר אוניות כדי למנוע מבנות הברית שימוש בו.
הבסיס היה ברשות האמריקאים, כאשר המהנדס היהודי קומנדר אדווארד אלסברג וראש יחידת ההנצלה של הצי פינתה את כל כלי השיט הטבועים. בסיס מאסאווה הועבר לצי הבריטי.
בהגיעו לבסיס מאסאווה נענה לקריאת הצי שקרא לטייסים מתנדבים. מפקדיו המליצו עליו לקצונה וסייעו לו להגיע בשנת 1944 לקורס טיס של הצי, שם החל באימונים ראשונים עד אשר נודע למפקדת הקורס, כי הוא מתנדב ארצישראלי. הקורס היה סגור למתנדבים ארצישראלים על פי הנחיות משרד המושבות. ברילנט "הודח" ובתיקו נכתב כי "כישוריו ההנדסיים חשובים יותר לצי...".
בשירותו בצי, התעניין בנושאי מנועי דיזל לאניות, עבודה תת-ימית ואדריכלות ימית. תוך כדי שירותו, הציעו לו אנשי הצי האמריקאי לעבור לשרת בצי ארצות הברית כקצין. למרות אכזבתו הרבה מהדחייה מקורס טיס, המשיך בשירותו המסור בצי הבריטי עד למרץ 1946 מועד בו השתחרר מן הצי בדרגת Sub Lt (סגן).
בבסיס שרתו גם מספר ארצישראלים. הם היו שותפים להמשך פינוי כלי השיט הטבועים והפיכת הבסיס לבסיס שרות תיקונים עם מבדוקים. תנאי השרות בבסיס היו קשים ביותר. הטמפרטורה על המבדוק החשוף לשמש האפריקאית עברה 50 מעלות צלזיוס. מפקדת הצי הנחתה "חופשה רפואית" של שבוע, אחת לשבועיים באסמרה. אופי השירות הקשה מתואר בספרו של תת-האדמירל היהודי מן הצי האמריקאי אדווארד אלסברג Under The Red Sea Sun אז בדרגת קומנדר.
על אף תנאי העבודה והשירות הקשים, שררו יחסי כבוד בין הארצישראלים לבריטים, לאמריקאים (כאשר הבריטים החליפו את האמריקאים ואת הצוות של קומנדר אלסברג) ולאיטלקים כאשר השבויים האיטלקים ותושבי המקום האיטלקים שם עבדו בשירות הצבא הבריטי כאזרחים. ניסיונו בצי הבריטי סייע לברילנט בהמשך דרכו בתרומתו להקמת חיל הים ובתפקידו בצי הסוחר הישראלי.
בחיל הים הישראלי

בפלוגת הנמל, ממנה קמה שייטת 13, במבצע בן עמי של כיבוש עכו השתתף ופיקד על כח ימי שנע לתפוס אוניית נשק לבנונית וכן לסייע בתקיפה מן הים של העיר בחומה המערבית, הכח הותקף על ידי אש ידידותית מחומות עכו שנכבשה באותו הרגע על ידי הפלמ"ח וכן על ידי משחתת בריטית שיצאה את הנמל ללוות ולהגן על האוניה הלבנונית. בנוסף, לאחר כיבוש חיפה וכניסת ההגנה לנמל חיפה בסוף אפריל 1948 (הבריטים עדיין לא עזבו את השטח שהחזיקו ובפרט את הנמל), עסק בהכשרת אוניות המעפילים של צי הצללים להפכן כאוניות חיל הים, טרם הקמתו.
בחיל הים הישראלי שרת ברילנט מיום הקמתו. הוא הקים 'מדור בקרת נזקים' ואת היחידה למשימות תת-מימיות (ילת"ם). במהלך תפקידיו שרת במספנות החיל והיה קצין מטה בענף הנדסה ואדריכלות ימית. בין היתר הנהיג את 'אימון הצפה', שיפר את לוחות המטה להסבת סירות דיג "כאוניות משמר" שנקראה "יחידת סד"ג", ושינה מהותית תהליכים אופרטיביים במהלך ההסבה בכך קיצר את משך העבודה ממספר ימים למספר שעות.
היה "קצין בודק" של מהלך הקרב לתפיסת המשחתת המצרית איברהים אל אוול במבצע סיני. חקר את תפישת המשחתת וסיכם בדו"ח מנותח את הקרב הימי והתקיפה האווירית בו.
צי הסוחר הישראלי

לשם הרחבת צי הסוחר הישראלי הושאל ברילנט מחיל הים לחברת הספנות הישראלית "צים" וצורף לפרויקטים של בניית אוניותיה בצרפת.
הוא השתחרר מחיל הים בשנת 1963 בשגרירות ישראל בפריז דרך הנספח הצבאי שם, למרות בקשת הנספח שימשיך בשירותו, ומאז שימש ארכיטקט ימי בצים בצרפת. בצרפת, במספנות "לשנטייה דה ל' אטלנטיק" פיקח טכנית על בניית האוניות "שלום" ובמספנות שנטייר דה למדטירנה על האוניות "מזל", "קשת "ו-"נגה" .
בשנת 1969, בהיותו מפקח טכני בקווי אירופה צים, תכנן את תדלוק ספינות הטילים ב-"מבצע נועה" (ספינות שרבורג). אלה תודלקו במצר גיברלטר על ידי "א.מ-לאה" וקיבלו גיבוי על ידי האונייה "א.מ-נהריה" .
תרומה למבצע נועה 1969

מכתב תודה ששלח האלוף בוצר למחלקת קווי אירופה לאדריכל ימי אדמונד ברילנט ומכונאי ראשי אלכסנדר צבירן מפקח
המכתב המלווה של מנהל התפעול של צים מר חוברס למכתב ששלח האלוף בוצר
גלריה

צו קריאה של ההגנה למלחמת השחרור.
ברילנט בהיותו סטודנט להנדסת מכונות
אדמונד קצין חיל הים הישראלי ביום נישואיו לרוזיטה סגל חברת קיבוץ געש שעלתה מברזיל
תעודת אדריכל ימי.
ראו גם

מתנדבי היישוב לצי המלכותי הבריטי
מספנת חיל הים
מבצע נועה
האניה שלום
מספנות שנטייר דה למדטירנה
הערות שוליים

↑  "Karol Brillant". Yad Vashem Holocaust Memorial Center Israel. נבדק ב-10 במאי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  זביגנייב בילינסקי, תולדות הרוקחות בירוסלב, באתר לשכת הרוקחות המחוזית של פודקרפאטי. (בפולנית)
↑  "Galicja i jej Aptekarze Wiktor Brillant Pharmacy in Jaroslaw a Research about pre WW2 pharmacies in Polish" (PDF). Podkarpacka Okr´gowa Izba Aptekarskaw Rzeszowie dr n. farm. Aleksander Czarniawy in Polish. 2010. נבדק ב-30 במאי 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Wiktor Brillant". Yad Vashem Holocaust Memorial Center Israel. נבדק ב-10 במאי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Laura Brillant". Yad Vashem Holocaust Memorial Center Israel. נבדק ב-10 במאי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  הערך Aker Yards France בוויקיפדיה האנגלית
יונה יגול

במזכירות החלוץ 1947
יונה יגול (גולדברג) (26 באוגוסט 1911 – 2 בפברואר 1980) היה פעיל ציוני, איש האיגוד מקצועי, מחלוצי רעיון הדמוקרטיה התעשייתית בישראל, עיתונאי ופובליציסט בעיתוני תנועת העבודה השונים וביטאוניה. יגול היה פעיל בתנועת הנוער גורדוניה, חבר קיבוץ דגניה ב', פעיל בהנהגת חבר הקבוצות, חבר מרכז מפא"י ופעיל במוסדות המפלגה וחבר הוועד הפועל של הסתדרות העובדים הכללית בארץ ישראל.
ביוגרפיה

יונה יגול נולד בעיר לודג' שבפולין בשנת 1911. בעיר שכנה הקהילה היהודית השנייה בגודלה בפולין בתקופה שבין שתי מלחמות העולם. ליגול היו שני אחים ואחות. מגיל צעיר היה חניך ומדריך בתנועת הנוער הציונית עממית חלוצית גורדוניה. החל משנת 1931 החל בפעילות בהנהגה הראשית של התנועה. למרות העובדה שלרוב היו אלה חברי ההנהגה של התנועות הציוניות בגולה הראשונים לעלות לארץ התבקש יגול להשהות את עלייתו ארצה בשנתיים על מנת להישאר לרכז ולהוביל את התנועה בשנים הקשות טרום מלחמת העולם השנייה. בשנים אלו הדריך גרעיני הכשרה של חברי התנועה הצעירים לקראת עלייתם ארצה במסגרת ארגון החלוץ. במהלך מילוי תפקיד זה היה שותף לוויכוח ומאבק גדול שהתנהל בנושא זה באותן שנים. ליבת הוויכוח נסובה בדבר השתייכותם של חברי התנועה ל"החלוץ" (ארגון ההכשרה) או לתנועת גורדוניה (תנועת האם). יגול השתתף בוועידות שונות רבות וכיהן בתפקידים שונים במסגרת מזכירות התנועה. במסגרת פעילות זו הוציא חומרי הדרכה שונים והשתתף במאמץ לגייס ולמצוא כיוונים שונים לקהילה המחפשת פתרונים לאנטישמיות ההולכת וגוברת.
ביוגרפיה > עלייה לארץ ישראל

עם עלייתו ארצה בשנת 1935 הצטרף יחד עם אשתו צביה (צסיה) לקבוצת דגניה ב'. יגול היה חבר דגניה ב' בשנים 1935-1955. במסגרת חברותו בקיבוץ עבד בענפיו השונים של הקיבוץ לצד פעילותו במסגרת מוסדות התנועה הקיבוצית - חבר הקבוצות. בין היתר השתתף בקרב על הדגניות בעת ההתקפה הסורית במלחמת העצמאות. לאחר מכן עבר להתגורר בתל אביב. עם פרישתו לגמלאות התמקד יגול בכתיבה ספרותית ופובליציסטית. ברבות השנים כתב ארבעה ספרים.
פעילות במסגרת מפא"י

יגול היה פעיל במסגרת מפלגת מפא"י אשר הייתה בתקופתו המפלגה המרכזית ובעלת מוטת ההשפעה הנרחבת ביותר הן בקרב הזרם הפועלי על אגפיו השונים והן במדינת ישראל. יגול נמנה עם ציבור הפעילים המרכזיים במוסדותיה השונים של מפא"י והיה שליחה לפעילויות ציבוריות ופוליטיות שונות (כגון כנסי הסברה, ארגון עולים ועוד). יגול היה חבר במרכז מפא"י בשנות הסערה של הקמת מדינת ישראל הצעירה. נוסף על כך יגול הקים חוג רעיוני ע"ש משה שרת במפלגה.
פעילות במסגרת מפא"י > תנועת "מן היסוד" - תנועה לחידוש תנועת העבודה

בשנות ה-60 סערה המפלגה במיני פרשיות אשר במרכזן עמדו מאבקים דוריים ורעיוניים שונים. את שיאם של מאבקים אלו היוותה פרשת הדחת פנחס לבון ממשרד הביטחון בשנת 1954 ומראשות ההסתדרות בשנת 1961. יגול אשר היה מקורב ללבון היה בין קבוצת חברי מפלגה ממקורבי לבון אשר ייסדו את תנועת "מן היסוד" במפלגה. הם קראו להתחדשות רעיונית ולחזרה אל ערכי היסוד של תנועת העבודה, בין היתר באמצעות הגדלת עצמאותה של ההסתדרות תוך שמירת קשר מאוזן עם מוסדות המפלגה, חיזוק חברת העובדים, הגברת הדמוקרטיזציה במפא"י ואיחוד מפלגות הפועלים השונות.
פעילות במסגרת הסתדרות העובדים הכללית

החל משנת 1955 ועד לפרישתו לפנסיה עבד יגול בוועד הפועל של ההסתדרות הכללית בשורת תפקידים. במסגרת ההסתדרות היה מחזיק תיק הימאים בשעתו הסוערת של תיק זה בשנות השישים. כמו כן היה מחלוצי רעיון הדמוקרטיה התעשייתית בישראל ואף כיהן כראש האגף לדמוקרטיה תעשייתית בהסתדרות. בהמשך מילא תפקידים נוספים בעיקר במסגרת האגף לאיגוד המקצועי. בעבודתו שיתף פעולה עם פנחס לבון, אהרון בקר ויצחק בן אהרון וירוחם משל שכיהנו כמזכירי ההסתדרות.
עבודתו כעיתונאי בישראל

ליונה יגול פעילות ענפה בתחום העיתונות העברית ובעיקר בין עיתוני ובטאוני תנועת העבודה. במשך עשרות שנים כתב בעיתון דבר. בין יתר תפקידיו בעיתון זה כיהן כשליח העיתון לארצות הברית ולאנגליה. בנוסף כיהן גם כעורך "הדור", עיתון הצהריים המפלגתי של מפא"י. כתב מאמרים רבים והשתתף בכתיבה גם בביטאון "המשק השיתופי" בישראל בהוצאת חברת העובדים. שימש ככתב אורח בעיתונות המוכוונת לעולים, בעיקר בביטאון "האומר" מבית דבר. יגול כתב רבות גם לכתב העת שדמות של התנועה הקיבוצית ובשנות ה-70 כתב מאמרי אורח רבים בעיתון מעריב.
שליחותו בחו"ל

שלוש פעמים היה יגול שליח בחו"ל. היו אלה שליחויות בהן מילא כמה תפקידים חשובים. בשנים 1945-1947 היה שליח ההסתדרות הציונית וכתב עיתון דבר בארצות הברית. כך גם קנה לו את שם משפחתו החדש עקב היותו שליח המדינה העברית הטרייה. השתתף במאבק היהודים להכרעה באו"ם לטובת תוכנית החלוקה. בשנים 1952-1953 היה שליח "החלוץ", ההסתדרות ועיתון דבר לאנגליה. בשנים 1972-1975 כיהן כשליח ההסתדרות לבריסל במשרדי ארגוני העובדים הבין-לאומיים.
יגול נפטר בפברואר 1980 ונקבר בבית הקברות בקיבוץ דגניה ב'.
ספריו

יונה יגול, תמורות בתנועת הפועלים העברית, הוצאת מ. ניומן, תשי"ח 1958
יונה יגול, דמוקרטיה תעשייתית בישראל, הוצאת תרבות וחינוך, 1966
יונה יגול, קץ ההגמוניה, הוצאת יסוד, תשל"ח 1978
יונה יגול, הפוטש בהר הבית, הוצאת ית"ד, תשל"ט 1979
הערות שוליים

↑  הויכוח בועידת מפלגת פועלי א"י, דבר, 18 באוגוסט 1950
↑  מן היסוד באתר תנועת העבודה הישראלית
↑  יגול דורש לשתף את הימאים ברווחי החברות, מעריב, 1 באוקטובר 1968
↑  יונה יגול, שיתוף הפועלים בהנהלת החרושת ההסתדרותית, דבר, 20 ביולי 1956
↑  הופיע הספר "דמוקרטיה תעשייתית בישראל", דבר, 27 בינואר 1966
↑  אנשים ומוסדות, דבר, 11 בינואר 1951
↑  יונה יגול מנהל המדור לשוק האירופי, דבר, 15 באוקטובר 1975
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296960205171  ISNI: 0000 0000 6693 0869  LCCN: nr91011630  VIAF: 56464380   WorldCat (עם VIAF): 56464380
קרן טנא

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 מייסדים:  אריאל הלפרין
 תקופת הפעילות:  2004–הווה (כ־20 שנה)
 
קרן טנא (באנגלית: Tene Capital) היא קרן השקעות פרטית ישראלית שנוסדה בשנת 2004 על ידי ד"ר אריאל הלפרין. ההשקעות של הקרן מתרכזות בחברות תעשייה ישראליות עם פוטנציאל פיתוח וצמיחה מחוץ לישראל, אחרי שבתחילת דרכה הדגש שלה היה השקעות בחברות קיבוציות.
היסטוריה

בשנת 2004 גייסה את הקרן הראשונה שלה, בגובה 70 מיליון דולר, וביצעה 6 השקעות בחברות: אבן קיסר, נטפים, בלו - אי טכנולוגיות מים, EMI Microwave, אמן יציקות בלחץ גבוה, ו-Hanita Coatings.
בשנת 2006 גייסה קרן שנייה בגובה 160 מיליון דולר וביצעה 9 השקעות בחברות: קיונרג'י, ח.א.ג. מוצרים רפואיים (1992), אס.סי.אר. (מהנדסים), פישמן טכנולוגיות תרמיות, פלזית תעשיות, אבן קיסר, טלדור כבלים ומערכות, כרומגן, ריקור מערכות ואקום וקריאוגניקה.
בשנת 2013 גייסה קרן שלישית בגובה 310 מיליון דולר וביצעה 9 השקעות בחברות: אבן קיסר, טלפייר, מעבדות שרון, סקודיקס, Ortal, תנובות שדה ומטע, TIBA Parking, גדות אגרו, קבוצת גדות.
בשנת 2017 גייסה קרן רביעית בגובה 410 מיליון דולר וביצעה 7 השקעות בחברות: noga, חוליות, habonim, דלתות חמדיה, אופטימקס, טרפילוג, Ahern.
הערות שוליים

↑  אביב לוי, ‏למה קרן טנא מתכוונת להשקיע מאות מיליוני שקלים בחיפה כימיקלים, באתר גלובס, 4 בינואר 2021
↑  שירי חביב ולדהורן, ‏פרייבט אקוויטי: טנא גייסה 410 מיליון דולר לקרן רביעית, באתר גלובס, 10 בספטמבר 2017
| חברות שירותים פיננסיים והשקעות בישראל |
| --- | --- | --- |
| תאגידים סטטוטוריים | רשות ניירות ערך • רשות שוק ההון, ביטוח וחיסכון |  |
| בתי השקעות | IBI (מחזיקה גם בתמיר פישמן) • אימפקט • אינפיניטי • אלומות • אקסלנס נשואה • אלטשולר שחם • הלמן-אלדובי  • הראל השקעות • ילין לפידות • מגדל שוקי הון • מור • מיטב • פסגות • פעילים • קלאריטי |  |
| קרנות השקעות פרטיות | קרן פימי • קרן השקעות סקיי • קרן ריאליטי • קרן תשתיות ישראל  • קרן טנא •  פורטיסימו קפיטל |  |
| קרנות הון סיכון | TLV Partners • JVP • פיטנגו • קבוצת ברמ • ויולה ונצ'רס • תעוזה • בנצ'מרק ישראל • ורטקס ישראל |  |
| קרנות נדל"ן | ריט 1 • מגוריט • מניבים • סלע קפיטל |  |
| תעודות סל | תכלית תעודות סל • קסם מדדים |  |
| מוסד פיננסי חוץ-בנקאי | נאוי גרופ • פנינסולה • אמפא • מיכמן • טריא • מימון ישיר |  |
תחנת EUR מאליינה (מטרו רומא)

| --- | --- |

  נגיש לאנשים בעלי מוגבלויות מוטוריות
 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  10 בפברואר 1924
 מיקום
 מיקום:  P.le di Val Fiorita, I-00144 Roma
 מדינה:  איטליה איטליה
 קואורדינטות:  41°52′00″N 12°29′00″E﻿ / ﻿41.86667°N 12.48333°E﻿ / 41.86667; 12.48333
 אתרים סמוכים:  הוועד האולימפי האיטלקי, מנזר שלוש המזרקות, המוזיאון לתרבות הרומית
 תחנות סמוכות:    בזיליקת סן פאולו,  טור די ואלה   מרקוני, EUR פאלאספורט
 מידע על התחנה
 סוג התחנה:  עילית
 בעלים:  ATAC ו-Cotral
 רציפים:   2 רציפים צדדיים  2 רציפים צדדיים
 קווים העוברים בתחנה:   רומא-לידו   קו B
  (למפת רומא מוגדלת) תחנת EUR מאליינה(למפת רומא רגילה) תחנת EUR מאליינה he
 
EUR מאליינה היא תחנה המשרתת הן את קו B של המטרו של רומא והן את רכבת רומא-לידו. התחנה מופעלת ומנוהלת על ידי ATAC, ו-Cotral.
היסטוריה

התחנה התחנה נפתחה ב-10 באוגוסט 1924, עם פתיחתו של קו רומא-לידו, בזמנו נקראה מאליינה-מֵרקאטו החדשה ושימשה כמגרש סחורות. לאחר מכן, עם התחלת העבודות על קו B של המטרו של רומא בין טרמיני ללורנטינה, התחנה עברה שינויים ונפתחה לקהל ב-9 בפברואר 1955 תחת השם "מאליינה". בשנת 1989 הפכה התחנה לתחנה הסופית של קו רומא-לידו.
מאז נבנתה כניסה חדשה לתחנה בעוד שהגישה הקודמת שנבנתה בשנת 1955 שימשה כבר. שני מעברים עיליים נבנו בקצות הרציפים שנוספו למעברים התת-קרקעיים שכבר קיימים. בשנת 1996 נוספה לתחנה הקידומת EUR על מנת שלא לבלבל אותה עם תחנה מקו רכבת אחר.
בשנת 2000 נחנך חניון רב קומות חדש באזור על מנת לפצות על המחסור בחנייה לאורך דרך אוסטיאנזה. בנוסף, התחנה הייתה אמורה להפוך למוקד המחלף עם קו D אך, הפרויקט הופסק בנובמבר 2012 עם ביטול המכרז לתכנון, הקמה וניהול של הקו.
מבנים ומערכות

זוהי תחנת עילית ברובע EUR. אטריום התחנה מכיל מספר פסיפסים של אנטוניו פאסה וטמאס לוסונצ'י.
בסמוך לתחנה נמצא מוסך הרכבות מאליינה המשמש לתחזוקת ואחסון מלאי הרכבות של 2 הקווים.
שירותים

מכונת כרטיסים אוטומטית
שירותים
תחבורה ציבורית העוברת בסמוך לתחנה

תחנת אוטובוס (קווים של ATAC ו־COTRAL)
הערות שוליים

1 2  "Storia stazione EUR Magliana".
↑  "Avviso di revoca del bando di gara" (PDF). 5 בנובמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
עבדי האוצר

עבדי האוצר (בלטינית: Servi camerae regis; בגרמנית: Kammerknechtschaft) היה מונח משפטי שתיאר את מצב היהודים בתקופות מסוימות במהלך ימי הביניים המאוחרים באירופה.
בפריבילגיה שניתנה ליהודי וורמס במאה ה-11, הייתה משמעותו של מונח זה חיובית, וכוונתה הייתה שיהיה קשר ישיר בין המלך ובין היהודים ללא מתווכים, וכך היהודים זכו להגנה מהמלך.
המונח קיבל מעמד משפטי קבוע כאשר פרסם הקיסר פרידריך השני בשנת 1236 פריבילגיה שבה הוגדרו היהודים כ"עבדי האוצר" (servi camerae או Servi camerae regis). כל היהודים, ללא הבדל, הועמדו מחוץ לחוק הכללי. כאשר פרידריך השני כתב בפריבילגיה שלו שהיהודים הם עבדי האוצר, הוא התכוון להגן עליהם מהעלילות שהעלילו עליהם ולהראות שהם קשורים אליו באופן ישיר. בפועל, תוצאת המעשה הייתה הפוכה.
לאחר מכן, התהפכה משמעותו של מונח זה, והיהודים כונו בתארים אחרים שמשמעותם הייתה שלילית. דוגמה לכך ניתנה בצרפת במאה ה-13, אז השוו את היהודים לצמיתים (servi), וכמו שבמקרה שצמית בורח אדוניו יכול להחזירו ולהענישו - כך גם נגזר על היהודים. למונח היה מניע חוקתי: השלטון רצה לחזק את תביעתו למונופול על היהודים, בעיקר לנוכח מאבקו בברונים ובכנסייה, שגם רצו לעצמם זכות זו. היה גם מניע דתי - על פי התאולוגיה הנוצרית, היהודים נידונו לשעבוד נצח, ולכן רצו ליישם זאת בפועל על כלל היהודים.
המושג תרם לעליית תיאוריות אנטישמיות על שליטה יהודית בעולם ובכלכלה.
טיפרנקס

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  אורי גרינבאום וגלעד גת
 תקופת הפעילות:  2012–הווה (כ־12 שנים)
 מיקום המטה:  תל אביב, ישראל
 מנכ"ל:  אורי גרינבאום
  
 www.tipranks.com
 
טיפרנקס (באנגלית: TipRanks) היא חברת פינטק המשתמשת באלגוריתם בינה מלאכותית לעיבוד שפה טבעית (NLP) לניתוח ביג דאטה פיננסי, במטרה לספק למשקיעים קמעונאיים כלים למחקר שוקי ההון השונים.
החברה מספקת נתונים על השווקים בארצות הברית, קנדה, בריטניה, אוסטרליה, גרמניה, ספרד וסינגפור.
מטה החברה שוכן בתל אביב.
היסטוריה

טיפרנקס הוקמה ביוני 2012 על ידי אורי גרינבאום וגלעד גת. בימיה הראשונים של החברה, הם התחברו לרוני מיכאלי, פרופסור למימון באוניברסיטת קורנל. המוצר של טיפרנקס היה זמין בתחילה רק כתוסף לדפדפן במודל בתשלום בלבד.
בשנת 2013 השיקה החברה את השירות הראשון שלה - מנוע האחריות הפיננסית (Financial Accountability Engine) - כדי להבטיח שקיפות של המלצות השקעה מקוונות. באותה שנה זכתה טיפרנקס בשני פרסי Finovate על חדשנות משבשת בתחום המחקר הפיננסי.
בשנת 2014, מושל ניו יורק לשעבר, אליוט ספיצר, השקיע בחברה והצטרף לדירקטוריון שלה. באותה שנה, טיפרנקס השיקה אתר המציע דירוגים של אנליסטים, בלוגרים ובעלי עניין (אינסיידרים). במקביל, הבנק הגדול בישראל, בנק הפועלים, השיק שירות חדש שנועד לסייע ללקוחות הסוחרים בארצות הברית לקבל החלטות השקעה רציונליות, תוך שימוש בטכנולוגיית טיפרנקס.
מאוחר יותר באותה שנה, הופיע מנכ"ל טיפרנקס, אורי גרינבאום, לצידו של ספיצר ב-CNBC. הם הציגו בשידור את היכולות של טיפרנקס על ידי דירוג האנליסטים הטובים והגרועים של השנה לפי נתוני הפלטפורמה.
בשנת 2015, טיפרנקס זכתה בפרס הראשון בהאקתון IBM Watson שנערך בישראל.
בשנת 2016, טיפרנקס נבחרה לפרס "הכוכב העולה" על ידי KPMG ו-H2 Venture ברשימת 100 הטכנולוגיות הפיננסיות המובילות בעולם של חדשני פינטק.
בשנת 2018, טיפרנקס הודיעה שהיא מרחיבה את הכיסוי שלה לשווקים הקנדיים.
בשנת 2020, טיפרנקס הרחיבה את הכיסוי שלה לשווקים בבריטניה.
באותה שנה, הטלגרף השתמש לראשונה בנתונים של טיפרנקס בדיווח ההשקעות שלו. בנוסף, בלומברג השתמש בנתוני טיפרנקס על מסחר בעלי עניין, בכתבה שנועדה להציג כיצד שוק ההון הוא "משחק מכור".
בשנת 2021, השיקה טיפרנקס כלי חדש המציג את גורמי הסיכון של חברות הנסחרות בבורסה (Risk Factor Analysis). בהמשך אותה שנה, הודיעה החברה על השקת כלי נוסף, המציג ניתוח של נתוני טראפיק לאתרים של חברות ציבוריות (Website Traffic).
באפריל 2021, הודיעה החברה כי גייסה השלימה סבב גיוס בגובה של 77 מיליון דולר.
בינואר 2023 הודיעה טיפרנקס כי השלימה את רכישת ספקית התוכן הפיננסי theFly.
באוגוסט 2023, הודיעה טיפרנקס כי נרכשה בידי חברת הפינטק Prytek שהייתה אחת המשקיעות הקודמות של טיפרנקס.
עסקת המכירה מוערכת בשווי כולל של 200 מיליון דולר והעבירה את מרבית השליטה בטיפרנקס ל-Prytek
הערות שוליים

↑  "Analyst-Ranking App Geared Toward Retail Investors". 9 באפריל 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑   שלי אפלברג, תביא לי מה שיש לו: כך תעקבו אחרי מי שבאמת יודע מתי לקנות מניות, באתר TheMarker‏, 16 בפברואר 2017
↑  "Tel Aviv-based start-up TipRanks takes top prize at Finovate". The Jerusalem Post - JPost.com.
↑  "Spitzer Returns, Taking Aim Again at Financial Analysts". nytimes.com.
↑  2014 Bank Hapoalim Annual Report 2014
↑  "Find the best analysts on Wall Street". 5 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Penn, David (2015-06-17). "TipRanks Takes Top Prize at IBM Watson Hackathon in Israel". Finovate (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-10-11.
↑  2016 FINTECH100. Leading Global Fintech Innovators (PDF). KPMG. 2016.
↑  "TipRanks Research Tools Are Going Global". TipRanks Financial (באנגלית). נבדק ב-2022-10-11.
↑  "Top UK Stocks & Analysts Recommendations 2021". DailyBusiness (באנגלית אמריקאית). 2020-12-07. נבדק ב-2022-10-11.
↑    Jonathan Jones, ‏The five stocks expected to make the biggest returns in 2021, The Telegraph, 20 December 2020
↑  Rosenfeld, Liran (6 באוגוסט 2021). "Here's How Top U.S. Companies Stack Up on Risk Factors, Post-Earnings". Yahoo Finance. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "New Feature: Estimated Website Traffic Analysis - TipRanks". TipRanks Financial (באנגלית). נבדק ב-2022-10-11.
↑  "TipRanks Secures $77 Million in a Prytek-Led Funding Round". Finance Magnets. Finance Magnets. נבדק ב-26 ביולי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  אסף גלעד, ‏לפי שווי 200 מ' ד': פרייטק רוכשת את השליטה בטיפרנקס הישראלית, באתר גלובס, 15 באוגוסט 2024
1220

שנת 1220 היא השנה ה-20 במאה ה-13. זוהי שנה מעוברת, שאורכה 366 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני.
אירועים

22 בנובמבר – פרידריך השני מוכתר ברומא כקיסר האימפריה הרומית הקדושה
ג'ינגיס חאן כבש את בוכרה, סמרקנד ומגיע לחופי הים הכספי.
נולדו

הרב מאיר בן ברוך מרוטנבורג, מגדולי ראשוני אשכנז (נפטר ב-1293)
27 במרץ – האפיפיור מרטינוס הרביעי (נפטר ב-1285)
30 במאי – אלכסנדר נבסקי, מדינאי ומצביא רוסי (נפטר ב-1263)
ראו גם

ילידי 1220‎
נפטרים ב-1220‎
אלסנדרו פאבוליני

אלסנדרו פאבוליני (באיטלקית: Alessandro Pavolini; ‏27 בספטמבר 1903 – 28 באפריל 1945) היה עיתונאי, פוליטיקאי ואיש ציבור איטלקי, מזכיר המפלגה הפשיסטית באיטליה בתקופת הרפובליקה של סאלו.
קריירה מוקדמת

פאבוליני נולד בפירנצה, בנו של פאולו אמיליו פאבוליני מומחה ידוע לשפת הסנסקריט ושאר שפות הינדו אירופיות. הוא סיים בהצטיינות לימודי משפטים באוניברסיטת פירנצה, ולימודי מדע המדינה באוניברסיטת לה ספיאנצה ברומא, כאשר את שני התארים למד במקביל, כשהוא נוסע הלוך ושוב בין הערים.
לאחר שהצטרף לתנועתו של בניטו מוסוליני בפירנצה, לקח חלק בפעילות המיליציה הפאשיסטית החולצות השחורות. במהלך המצעד על רומא, ב-1922, שנועד ללחוץ על המלך ויטוריו אמנואלה השלישי למנות את מוסוליני לראש הממשלה, הוביל פאבוליני כיתת צועדים. לאחר עליית הפאשיזם קיבל פאבוליני משימות בתחום התרבות, וכתב לעיתונים פאשיסטים. הודות להיכרותו עם מנהיג הפשיסטים בפירנצה, לואיג'י רידולפי החל לעסוק בפוליטיקה פעילה. בשנת 1927 מונה לסגנו של רידולפי, ובין 1929 ל-1934 היה מנהיג המפלגה הפאשיסטית בפירנצה, כמו גם עורך עיתון פאשיסטי בשם "בארג'לו". בכתביו ניסה פאבוליני ליצור לפאשיזם תדמית אריסטוקרטית ואינטלקטואלית. הוא יזם סידרה של אירועים תרבותיים, אשר חלקם שרדו את שלטון הפאשיזם, כגון אירוע ה"קאלצ'ו פיורנטינו" השנתי, יום ספורט בנוסח ימי הביניים, ותצוגת האומנים על גשר ה"פונטה וקיו". בין 1934 ל-1942 כתב בקביעות עבור ה"קוריירה דלה סרה".