stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1996
מועמדים > מועמדים רפובליקניים > בחירות מקדימות והוועידה

לקראת הבחירות ב-1996, מנהיג הרוב בסנאט והמועמד לסגנות הנשיאות בוב דול נראה כמו מנצח ברור. אולם סטיב פורבס ניצח בדלאוור ובאריזונה, ומנהיג הפלג הפלאו-שמרני פט ביוקנן ניצח באלסקה ובלואיזיאנה, בנוסף למקום שני באספת הבוחרים באיווה וניצחון מפתיע בניו המפשייר. הניצחון בניו המפשייר גרם להנהגה הרפובליקנית להתקבץ במהירות סביב דול, והחל מהבחירות בצפון ודרום דקוטה, דול ניצח בכל מערכות הבחירות. הוא התפטר ממושבו בסנאט ב-11 ביוני ונבחר להיות המועמד ב-15 באוגוסט.
התפלגות הקולות:
בוב דול- 9,024,742 (58.82%)
פט ביוקנן- 3,184,943 (20.75%)
סטיב פורבס- 1,751,187 (11.41%)
למר אלכסנדר- 495,590 (3.23%)
אלן קייס- 471,716 (3.08%)
ריצ'רד לוגאר- 127,111 (0.83%)
לא מחויבים- 123,278 (0.80%)
פיל גראהם- 71,456 (0.47%)
בוב דורנן- 42,140 (0.28%)
מורי טיילור- 21,180 (0.14%)
סיכום הצירים:
בוב דול 1928
פט ביוקנן 47
סטיב פורבס 2
אלן קייס 1
רוברט בורק 1
חבר הקונגרס ומזכיר הדיור לשעבר ג'ק קמפ נבחר כמועמד לתפקיד סגן הנשיא למחרת היום.
מועמדים > מועמדים נוספים ועצמאיים > המפלגה הרפורמיסטית

מועמדים:
רוס פרו- מקים המפלגה ואיש עסקים מטקסס
ריצ'רד לאם- מושל קולורדו לשעבר
דייוויד בורן- סנאטור ומושל אוקלהומה לשעבר (דחה מועמדות)
לוול וויקר הבן- סנאטור ומושל קונטיקט לשעבר (דחה מועמדות)
טים פני- חבר קונגרס לשעבר ממינסוטה (דחה מועמדות)
המפלגה הרפורמיסטית חוותה קושי בלמצוא מועמד שירצה לרוץ בבחירות. לוול וויקר, טים פני, דייוויד בורן וריצ'רד לאם היו בין אלו שהשתעשעו ברעיון להתמודד, למרות שכולם חוץ מלאם דחו את המועמדות. לאם בעצמו כמעט פרש מהמירוץ.
לבסוף, המפלגה מינתה את מייסד המפלגה רוס פרו, בבחירות הראשונות שלה כמפלגה רשמית. למרות שפרו זכה בקלות במועמדות, תומכי לאם האשימו אותו בזיופים. הם יצרו קבוצה משלהם, מפלגת הרפורמה האמריקנית, וניסו לגרום ללאם להתמודד מטעמם. לאם דחה את ההצעה בטענה שהבטיח לכבד את הכרעת המפלגה.
פרו היה מועמד בכל מדינה אמריקנית בבחירות. הכלכלן פאט צ'ואט נבחר כמועמד לתפקיד סגן הנשיא.
מועמדים > מועמדים נוספים ועצמאיים > מפלגת הירוקים

ראלף ניידר התמודד לנשיאות ארצות הברית מטעם מפלגת הירוקים. הוא לא היה מועמד רשמי של מפלגת הירוקים של ארצות הברית, שהייתה באותה עת קבוצת הירוקים הלאומית הגדולה ביותר; במקום זאת הוא היה מועמד עצמאי מטעמן של מפלגות ירוקים שונות (ואפילו באזורים מסוימים הופיע בפתקי ההצבעה כעצמאי). וינונה לאדיוק הייתה המועמדת לסגן הנשיא.
בחירות כלליות > מסע בחירות

בלי התנגדות בבחירות המקדימות, קלינטון יכול היה להתמקד בבחירות הכלליות מוקדם יותר בעוד שדול נאלץ להשתמש בתקציבו כדי להדוף את מאתגריו. היועץ הפוליטי דיק מוריס דחף בקלינטון לגייס תרומות גדולות כדי לבצע מתקפה טלוויזיונית שתסביר על הניסיון של קלינטון. קלינטון הריץ קמפיין כבר בקיץ שבו טען כי דול היה שמרן זקן ורחוק מהזרם המרכזי, לפני שדול יכול היה להגיב. בהשוואה לקלינטון בן ה-50, דול בן ה-73 נתפס כמבוגר ושביר, במיוחד לאחר שנפל מהבמה במהלך אספת בחירות בסתיו. דול חיזק את הטענה ב-18 בספטמבר, כשהתייחס למשחק בייסבול של הברוקלין דודג'רס, שעזבו ללוס אנג'לס ארבעה עשורים קודם לכן. כעבור כמה ימים דול התבדח על כך ואמר "ארצה לברך את הסנט לואיס קרדינלס על זכייתם באליפות המרכז. שימו לב שאמרתי הקרדינלס, ולא הבראונס" (הבראונס עזבו את סנט לואיס אחרי 1954 והפכו לבולטימור אוריולס).
בנוגע לנושאי הבחירות, דול הבטיח הפחתה של 15% במס ההכנסה, טענה שנתמכה בהשקפותיו הכלכליות של ג'ק קמפ. קלינטון טען כי דול הוא שיבוט של דובר הבית הלא פופולרי ניוט גינגריץ', והזהיר שיחד עם הקונגרס הוא יקצץ בביטוח הלאומי ובביטוח הבריאות. הבית הלבן תקף את הצעת הורדת המס, וטען כי זה יגביר את הגירעון שקוצץ בחצי בתקופת קלינטון.
במהלך מערכת הבחירות, קלינטון הוביל באופן נוח בסקרים. העימותים כללו אותו ואת דול, ללא פרו ומועמדים קטנים אחרים. פרו, שהשתתף בעימות ב-1992, ניסה לפנות לבית המשפט על כך וטען כי נפגע כתוצאה מכך שלא היה בעימות. בנוסף הוא טען כי התקשורת לא כיסתה אותו באופן הוגן.
בחירות כלליות > תרומות לקמפיין

בסוף ספטמבר 1995, נטען כי הוועידה הדמוקרטית גייסה כספים לא חוקיים. בפברואר הוושינגטון פוסט פרסם שנתגלו ראיות לכך שאנשי ממשל בסין העבירו דרך השגרירות מימון לקמפיין, בניגוד לנוהלי הבחירות. שבעה עשר אנשים נעצרו בשל כך.
אל גור ערך אירוע גיוס כספים בקליפורניה. חוקיות התורמים הוטלה בספק. לבסוף המפלגה החזירה את הכסף.
בחירות כלליות > תוצאות

ביום הבחירות, קלינטון ניצח בהחלטיות את דול, ונהיה המועמד הדמוקרטי הראשון שנבחר מחדש מאז פרנקלין רוזוולט. בגיל 50, הוא גם נהיה האדם הצעיר ביותר שנבחר מחדש. הוא השיג 8.2 מיליון מצביעים יותר מדול. המפה האלקטורלית לא הייתה שונה בהרבה מהבחירות הקודמות, וקלינטון זכה ב-379 אלקטורים לעומת 159 של הרפובליקנים. במערב, דול הצליח לזכות בניצחון דחוק בקולורדו ובמונטנה שתמכו בקלינטון ב-1992, ואילו קלינטון הפך לדמוקרט הראשון מאז הארי טרומן ב-1948 שזכה באריזונה. בדרום, קלינטון זכה בפלורידה, מדינה שלא זכה בה ב-1992 - במקום בג'ורג'יה, מדינה בעלת פחות אלקטורים. הבחירות ביססו את אחיזת הדמוקרטים במדינות כמו קליפורניה, ורמונט, מיין, אילינוי, ניו ג'רזי, פנסילבניה, מישיגן, דלאוור וקונטיקט. כל המדינות הללו הצביעו עבור רפובליקנים בשנות ה-80 ועברו להצבעה לדמוקרטים. בחירות אלו היו הפעם הראשונה בהיסטוריה שוורמונט הצביעה פעמיים רצוף למועמד דמוקרטי.
המפלגה הרפורמיסטית זכתה ב-8% מהקולות. התמיכה שפרו זכה לה הייתה קטנה בחצי מזו שהשיג ב-1992. הוא לקח קולות משני המועמדים באופן שווה, כמו לפני ארבע שנים. פרו הצליח במיוחד במדינות שנטו באופן מובהק למועמד אחד. הוא זכה לתמיכה מועטה ביותר בדרום.
למרות שקלינטון ואל גור היו דרומיים, רק ארבע מדינות דרומיות מתוך 11 תמכו בהם. כמו ב-1992, זאת הייתה התמיכה הדרומית הנמוכה ביותר לפני שנת 2000, בה הדרום הפך להיות רפובליקני בעיקרו. רק ב-2008 זכו הדמוקרטיים בשלוש מדינות דרומיות, עדיין פחות מקלינטון בבחירות הללו. זאת הייתה מערכת הבחירות האחרונה בה זכה מועמד שלישי ביותר מ-3%. מאז 1984, אף מועמד לא עקף את ההפרש של קלינטון מיריבו, 8.5%, ומאז 1988, אף אחד לא עבר את יתרונו בן 220 האלקטורים. אף דמוקרט לא הצליח לנצח בהפרש כזה מאז 1940 (מלבד לינדון ג'ונסון ב-1964). בפעם הראשונה בהיסטוריה המועמד המנצח לא זכה לרוב קולות בקרב הגברים, ובפעם השלישית הוא נבחר בלי לקבל רוב מוחלט (גרובר קליבלנד לצד וודרו וילסון הם המועמדים הנוספים, אף על פי שכולם זכו בהכי הרבה קולות).
קלינטון היה הדמוקרט הראשון שנבחר מחדש מאז פרנקלין דלאנו רוזוולט, והדמוקרט הדרומי הראשון שנבחר מחדש מאז אנדרו ג'קסון ב-1832.
זאת הייתה הפעם האחרונה שאחת מהמדינות הבאות נתנה את קולותיה למועמד דמוקרט: ארקנסו, טנסי, לואיזיאנה, קנטקי ווירג'יניה המערבית.
| המועמד לנשיאות | מפלגה | מדינה | מספר האלקטורים | השותף | מדינת השותף | מספר האלקטורים של השותף |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ביל קלינטון | דמוקרטית | ארקנסו | 379 | אל גור | טנסי | 379 |
| בוב דול | רפובליקנית | קנזס | 168 | ג'ק קמפ | ניו יורק | 159 |
| רוס פרו | רפורמיסטית | טקסס | 0 | פאט צ'ואט | וושינגטון די. סי. | 0 |
| ראלף ניידר | הירוקים | קונטיקט | 0 | וינונה לדוק | קליפורניה | 0 |
| הארי בראון | ליברטריאנית | טנסי | 0 | ג'ו יורגנסן | קרוליינה הדרומית | 0 |
| הווארד פיליפס | מפלגת משלמי המיסים | וירג'יניה | 0 | הרברט טיטוס | אורגון | 0 |
| ג'ון האגלין | מפלגת חוק הטבע | איווה | 0 | מייק טומפקינס | מסצ'וסטס | 0 |
הערות שוליים

↑  Dave Leip's Atlas of U.S. Presidential Elections, uselectionatlas.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007530845305171  BnF: cb125335094 (data)  LCCN: sh2008109964  NARA: 10647777
9x19 מ"מ פרבלום

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  cartridge family 
 תכנון:  גאורג לוגר, DWM 
 מדינה מייצרת:  הקיסרות הגרמנית 
 מעצב:  גאורג לוגר, DWM 
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה 
 מידע טכני
 אורך כולל:  29.69 מילימטר
 משקל מלא:  11-12.65 גרם
 מהירות לוע:  274-600 מטר לשנייה
 
מימין לשמאל: 22. ארוך, ‏9 מ"מ פרבלום, ‏S&W‏ 40., 
קולט 45., ‏357. מאגנום, ‏ 44. מאגנום, ‏50. אקשן אקספרס
זוג כדורי 9 מ"מ בעלי קליע רגיל (משמאל) וקליע חוד חלול (מימין)
כדור סנטרפייר ה-9 מ"מ פרבלום, נקרא גם 9 מ"מ נאט"ו, 9x19 מ"מ ו-9 מ"מ ארוך. פותח בשנת 1902 בגרמניה על ידי חברת הנשק הגרמנית DWM עבור אקדח לוגר P08 מתוצרתה. האקדח, אשר פותח על ידי הממציא הגרמני גאורג לוגר, נקרא בתחילה אקדח פרבלום, ומכאן קיבל הכדור את שמו.
כדור ה-9 מ"מ פרבלום פותח מכדור ה-7.65x21 מ"מ פרבלום, שהיה למעשה הכדור הראשון שנבחר עבור אקדח הלוגר, על מנת להשיג ביצועים בליסטיים וכושר עצירה טובים יותר. הכדור הוצג על ידי גאורג לוגר גם בפני האמריקאים והבריטים. הצבא האמריקאי העדיף את כדור הקולט 45., אך הבריטים אימצו את הכדור עבור תת המקלע סטן. כבר במהלך מלחמת העולם השנייה נפוץ הכדור במגוון רחב של תתי מקלעים דוגמת הסטן, ה-MP 40 הגרמני (ה"שמייסר") ואפילו הגריז גאן האמריקאי (שסופק עם ערכת קנה ובריח להחלפה שהותאמו לשימוש בכדור, כדי לאפשר לחיילים שנשאו אותו להשתמש בתחמושת שלל).
כיום הכדור הוא הנפוץ ביותר מסוגו ומשמש למעלה מ-70 צבאות כתחמושת סטנדנדרטית לאקדחים ותתי מקלעים. במהלך השנים יוצרו עשרות רבות של תתי מקלעים שהשתמשו בכדור, ביניהם העוזי הישראלי וה-MP5 הגרמני.
כדור ה-9 מ"מ נוח מאוד לירי בזכות הרתע החלש שלו ומשקלו הנמוך מאפשר לשאת כמות תחמושת גבוהה יותר לעומת כדורים בקליברים גדולים יותר. כושר העצירה של הכדור נחשב חלש יחסית לתחמושת אחרת שבשימוש באקדחים מוזני מחסנית והנה בעלת קליבר גדול יותר, כגון ה-0.40 S&W וה-קולט 45ACP. בגלל האנרגיה הקינטית ומהירות הלוע הנמוכות יותר של הכדור.
כיום, לאחר יותר מ-100 שנים בשימוש, החלו יצרנים ברחבי העולם לחפש את ה"כדור הבא", שיחליף את כדור ה-9 מ"מ, דוגמת ה-‎.357 ‏SIG או ה-S&W‏ 40., אך גם כיום הכדור הוא הנפוץ ביותר בשימוש באקדחים ובתתי מקלעים ברחבי העולם.
חברת ויסטה אאוטדור, אחת מספקיות התחמושות הגדולות בעולם ובעלת כמה מותגים ידועים בתחום כגון Federal, Speer. Remington פיתחה קליע שמסוגל לחדור אפודי מגן ללא "חדירות היתר" שמאפיינת קליעים חודרי שריון
הערות שוליים

↑  Deutsche Waffen und Munitionsfabriken - חברת כלי הנשק והתחמושת הגרמנית
↑  מקור השם בביטוי הלטיני "סִי וִיס פַאסֶם, פַארָה בֵלוּם" (Si vis pacem, para bellum) - הרוצה בשלום ייכון למלחמה.
↑   "תתעסק עם מישהו בקליבר שלך": ביקוש אדיר לכדורים בארה"ב, מהסוג שהורג, באתר TheMarker‏, 28 בנובמבר 2021
↑  Israel Defense, תחמושת 2.0, בחברת ויסטה מזהים את הכיוונים של הדור הבא בעולם התחמושת, ‏28/10/2018
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אירוויזיון 1969

| --- | --- |

 מספר התחרות:  14
 גמר:  29 במרץ 1969
 מנחים:  לאוריטה ולנסואלה
 רשת השידור המפיקה:  ספרד (1945-1977)  TVE
 מיקום האירוע:  ספרד (1945-1977) התיאטרון המלכותי, מדריד, ספרד
 השיר הזוכה:  ספרד (1945-1977) ספרד – "Vivo cantando" הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת – "Boom Bang-a-Bang" הולנד הולנד – "De troubadour" צרפת צרפת – "Un jour, un enfant"
 שיטת הניקוד:  לכל מדינה היו עשרה שופטים, וכל אחד העניק נקודה לשיר האהוב עליו.
 מספר משתתפות:  16
 מדינות שמשתתפות לראשונה:  אין
 מדינות שחוזרות לאחר פרישה:  אין
 מדינות שפרשו מהתחרות:  אוסטריה אוסטריה
 סיימו עם 0 נקודות:  אין
 המדינות המשתתפות
 
   המדינות המשתתפות  מדינות שהשתתפו בעבר אך לא השנה
 → אירוויזיון 1968 אירוויזיון 1970 ← 
תחרות הזמר של האירוויזיון לשנת 1969 היא ההפקה ה-14 של התחרות מטעם איגוד השידור האירופי. התחרות התקיימה במדריד שבספרד בתאריך 29 במרץ 1969, בהשתתפות 16 מדינות ובהנחיית לאוריטה ולנסואלה.
התחרות הסתיימה בשוויון מרובע בין סלומה מספרד עם השיר "Vivo cantando", לולו מהממלכה המאוחדת עם השיר "Boom Bang a Bang", לני קור מהולנד עם השיר "De troubadour" ופרידה בוקארה מצרפת עם השיר "Un jour, un enfant".
אוסטריה לא השתתפה בתחרות זו.
זאת הפעם היחידה בתולדותיה בה אירחה ספרד את התחרות.
רקע

זה היה האירוויזיון הראשון שנגמר בשוויון במקום הראשון, עם ארבע מתמודדות שקיבלו 18 נקודות כל אחת. באותה תקופה לא היה חוק לגבי מצב של שוויון במקום הראשון, ולכן כל הארבע נקבעו כמנצחות על-פי החלטת המפקח מטעם איגוד השידור האירופי, קליפורד בראון. בשל מספר המנצחים הרב לא היו די מדליות לכולם, ועל כן רק הזמרות קיבלו מדליות, וכותבי השירים קיבלו אותן מאוחר יותר. לאחר חלוקת המדליות עלתה כל אחת מהזמרות בתורה לשיר את השיר המנצח.
הכרזת ארבעה שירים כזוכים עוררה מבוכה, וחלק מהמדינות שהשתתפו ב-1969 החליטו בעקבות זאת להחרים את אירוויזיון 1970. ב-1970 נקבע כלל שובר-שוויון, אולם בשנים שאחר-כך הוחלפה שיטת הניקוד לגמרי אחרי התייעצות עם המדינות המשתתפות.
אוסטריה החרימה את תחרות האירוויזיון הזאת כיוון שבאותה תקופה שלט בספרד הרודן פרנסיסקו פרנקו.
את כרזת האירוויזיון עיצב האמן הספרדי סלבדור דאלי, והוא גם עיצב חלק מהתפאורה.
בעיה נוספת שצצה לאחר התחרות הייתה איזו מדינה תזכה לארח את התחרות בשנה שלאחר מכן. עד כה המדינה המנצחת הייתה מארחת את האירוויזיון, אך בשנה זו היו ארבע מנצחות. בסופו של דבר הוחלט שהולנד תארח את תחרות האירוויזיון של 1970.
אירוויזיון 1969 היה השני שצולם ושודר בצבע. אירוויזיון 1968 הופק על ידי רשת BBC הבריטית שכבר שידרה את כל שידוריה בצבע, אולם רשת הטלוויזיה הספרדית צילמה ושידרה בשחור-לבן עד שנת 1975. לפיכך שכרה הטלוויזיה הספרדית מצלמות צבעוניות מרשת השידור הגרמנית ARD. השידור הופץ בצבע דרך רשת השידור של איגוד השידור האירופי, וגם דרך רשת השידור של מדינות מזרח אירופה "אינטרוויזיון". כמו כן הופץ השידור בצבע דרך לוויין לצ'ילה, לפוארטו ריקו ולברזיל. בספרד עצמה נקלט השידור בשחור-לבן, שכן המשדרים המקומיים של הטלוויזיה הספרדית לא היו מתאימים להעברת שידור צבעוני.
השירים המשתתפים

| סדר השמעה | מדינה | שפה | ביצוע | שם השיר בשפת מקור | שם השיר בעברית | מיקום | ניקוד |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | יוגוסלביה יוגוסלביה | קרואטית | איוון & 3M | Pozdrav svijetu | ברכה לעולם | 13 | 5 |
| 2 | לוקסמבורג לוקסמבורג | צרפתית | רומואל | Catherine | קאת'רין | 11 | 7 |
| 3 | ספרד (1945-1977) ספרד | ספרדית | סלומה | Vivo cantando | לחיות כדי לשיר | 1 | 18 |
| 4 | מונקו מונקו | צרפתית | ז'אן ז'אק | Maman, maman | אמא, אמא | 6 | 11 |
| 5 | אירלנד אירלנד | אנגלית | מיוראל דיי | The Wages of Love | שכרי האהבה | 7 | 10 |
| 6 | איטליה איטליה | איטלקית | איווה זניצ'י | Due Grosse lacrime bianche | שתי דמעות לבנות וגדולות | 13 | 5 |
| 7 | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | אנגלית | לולו | Boom Bang-a-Bang | בום באנג-א-באנג | 1 | 18 |
| 8 | הולנד הולנד | הולנדית | לני קור | De troubadour | הטרובדור | 1 | 18 |
| 9 | שוודיה שוודיה | שוודית | טומי שרברג | Judy min vän | ג'ודי, חברתי | 9 | 8 |
| 10 | בלגיה בלגיה | הולנדית | לואי ניפס | Jennifer Jennings | ג'ניפר ג'נינגס | 7 | 10 |
| 11 | שווייץ שווייץ | גרמנית | פאולה דל מדיקו | Bonjour, Bonjour | שלום, שלום | 5 | 13 |

| 12 | נורווגיה נורווגיה | נורווגית | קירסטי ספרבו | Oj, oj, oj, så glad jeg skal bli | אוי, אוי, אוי, כמה שאהיה מאושרת | 16 | 1 |
| 13 | גרמניה גרמניה | גרמנית | סיב מאלמקוויסט | Primaballerina | פרימה בלרינה | 9 | 8 |
| 14 | צרפת צרפת | צרפתית | פרידה בוקארה | Un jour, un enfant | יום, ילד | 1 | 18 |
| 15 | פורטוגל פורטוגל | פורטוגזית | סימוני דה אוליביירה | Desfolhada portuguesa | השלכת הפורטוגזית | 15 | 4 |
| 16 | פינלנד פינלנד | פינית | יארקו & לאורה | Kuin silloin ennen | כמו בזמנים ההם | 12 | 6 |
מבצעים חוזרים בתחרות

| מבצע | מדינה | שנים קודמות |
| --- | --- | --- |
| סיב מאלמקוויסט | גרמניה גרמניה | 1960 כנציגת שוודיה (מקום 10) |
| רומואל | לוקסמבורג לוקסמבורג | 1964 כנציג מונקו (מקום 3) |
| קירסטי ספרבו | נורווגיה נורווגיה | 1965 (מקום 13), 1967 (מקום 14) |
| סימון דה אוליביירה | פורטוגל פורטוגל | 1965 (מקום 13) |
| לואי ניפס | בלגיה בלגיה | 1967 (מקום 7) |
תרבות קרמה

| --- | --- |

 טווח תאריכים:  2500 לפני הספירה – 1500 לפני הספירה
תרבות קרמה או ממלכת קרמה הייתה ציוויליזציה מוקדמת שמרכזה העיר קרמה, סודאן. התרבות החלה לשגשג בסביבות 2500 לפנה"ס עד 1500 לפנה"ס בנוביה העתיקה. תרבות קרמה התבססה בחלקה הדרומי של נוביה, או "נוביה העליונה" (בחלקים מצפון ומרכז סודן של ימינו), ומאוחר יותר הרחיבה את גבולותיה שלה צפונה אל נוביה התחתונה וגבול מצרים. נראה כי המדינה הייתה אחת ממספר מדינות בעמק הנילוס במהלך תקופת הממלכה התיכונה של מצרים. בשלב האחרון של ממלכת קרמה, שנמשך בערך בין 1700 ל-1500 לפני הספירה, היא קלטה את ממלכת סאי הסודנית והפכה לאימפריה גדולה ומאוכלסת המתחרה במצרים. בסביבות 1500 לפני הספירה, היא נקלטה בממלכה החדשה של מצרים, אך המרידות במצרים נמשכו במשך מאות שנים. עד המאה האחת עשרה לפני הספירה, הגיחה ממלכת כוש, שהייתה חזקה ממצרים, אולי מקרמה, והחזירה את עצמאותו של האזור ממצרים.
אתר

האתר העיקרי של קרמה המהווה את לב ממלכת קרמה כולל גם עיר נרחבת וגם בית קברות המורכב תלי קבורה גדולים. רמת השפע באתר הוכיחה את כוחה של ממלכת קרמה, במיוחד בתקופת הביניים השנייה כאשר הקרמנים איימו על גבולותיה הדרומיים של מצרים.
מבנה אקופוליטי

עד לאחרונה, הציוויליזציה של קרמה הייתה מוכרת רק מאתר העיירה ובתי הקברות של המרכז המטרופולין שלה ומאתרים קטנים יותר בקרמה, סודן. עם זאת, עבודות סקר וחפירה אחרונות זיהו אתרים חדשים רבים מדרום לקרמה, רבים ממוקמים על ערוצי הנילוס, היבשים כיום, השוכנים ממזרח למסלול המודרני של הנהר. דפוס זה של התיישבות מצביע על אוכלוסייה משמעותית ולראשונה מהווה הקשר פוליטי למטרופולין קרמה. עבודת סקר לקראת סכר מרואה (Merowe Dam) באשד הרביעי אישרה את נוכחותם של אתרי קרמה לפחות עד הנהר עד לאזור אבו חמד (אנ')/אי מוגרט.
קרמה הייתה ככל הנראה ישות פוליטית נכבדת - הרישומים המצריים מדברים על האזורים החקלאיים העשירים והמאוכלסים שלה. בניגוד למצרים, נראה כי קרמה הייתה ריכוזית מאוד. היא שלטה באשד הראשון עד הרביעי, מה שאומר ששטחה היה נרחב כמו מצרים העתיקה.
קהילות רבות שהיו פזורות לצד שדות יבולים היוו את עיקר הממלכה, אך נראה שהיו גם מחוזות שבהם פסטורליה (עזים, כבשים ובקר) ועיבוד זהב היו תעשיות חשובות. עיירות מסוימות בקרמה שימשו לריכוז מוצרים חקלאיים ולמסחר ישיר. ניתוח גולגולותיהם של אלפי ראשי בקר שנקברו בקברי קרמה המלכותיים מצביעים על כך שלעיתים הובא מלאי למרחקים עצומים, ממחוזות רחוקים, ככל הנראה כסוג של הוקרה מקהילות כפריות על מותם של המלכים של קרמה. זה מקביל לחשיבותו של הבקר כרכוש מלכותי בחלקים אחרים של אפריקה בזמנים מאוחרים יותר.
עדויות לחקלאות מיושבת באזור מתקופת טרום-קרמה, בסביבות 3500–2500 לפני הספירה, בעוד שמתכות נחושת החלו בקרמה מ-2200–2000 לפני הספירה בקירוב.
נראה כי רק המרכזים של קרמה והאי סאי הכילו אוכלוסיות עירוניות ענפות. ייתכן שחפירות נוספות יחשפו מרכזים אזוריים נוספים. בקרמה וסאי יש עדויות רבות לאליטות עשירות, ומעמד של נכבדים שעקבו אחר הסחר בסחורה שהגיעה מארצות רחוקות, ושפיקחו על משלוחים שנשלחו מבנייני מינהל. ככל הנראה, קרמה מילאה תפקיד מתווך חשוב בסחר של פריטי יוקרה מפנים מרכז אפריקה ועד למצרים.
היסטוריה

שורשי תרבות קרמה נטועים בתרבות הטרום-קרמה, ששגשגה בסביבות 3500 לפני הספירה. עדויות אפיגרפיות של ממלכת מצרים הקדומה, כמו גם עדויות מאניבה (אנ'), מצביעות על מגע עם נוביה הקדומה באותה תקופה (2700-2200 לפני הספירה), וכן על נוכחותם של שליטים אזוריים נוביים מוקדמים. נראה שהם היו נאמנים בתחילה לשליטי מצרים.
האזכור האחרון בסודן לפרעה מממלכת מצרים הקדומה, נ-אוסר מהשושלת החמישית, ששלט בשנת 2400 לפני הספירה, נמצא בבוהן ובמדבר ממערב לתושכא; שום נוכחות מצרית לא התקיימה על ידי השושלת השישית שלאחר מכן.
היסטוריה > קשרים אזוריים

לקבוצת גאש (Gash Group), תרבות נאוליתית ששגשגה משנת 3000 עד 1800 לפני הספירה באריתריאה של ימינו ובמזרח סודן, היו קשרים עם קרמה במהלך כל תקופת התפתחותה. מרכיבים של תרבות קרמה נמצאו לאורך כל הרצף הסטרטיגרפי במאהל טגלינוס (אנ'), האתר הראשי של קבוצת גאש.
במשך מאות שנים, אנשי הגאש נכללו במעגל המחלפים בין מצרים לאזורים הדרומיים של עמק הנילוס, ולכן מאהל טגלינוס הפך לשותף מסחרי חשוב של מדינת קרמה. פעילות סחר זו תרמה בבירור לעלייתן של חברות מורכבות באזור.
עד שנת 2300 לפני הספירה, התרבות המוקדמת של קבוצה C הופיעה גם בנוביה התחתונה, ככל הנראה הגיעה מישורת מדונגולה (ליד קרמה). לפיכך, באלף השני לפני הספירה, הייתה קרמה מרכזה של ממלכה גדולה, כנראה הראשונה במזרח סודן, שהתחרתה במצרים.
היסטוריה > תקופת ממלכת מצרים התיכונה

תקופת קרמה התיכונה, שחפפה לממלכה התיכונה של מצרים, נמשכה מתקופת שלטונו של אמנמחת הראשון ועד סובחוטפ הרביעי (אנ') (בערך 1990–1725 לפני הספירה). זו גם התקופה שבה החלה מצרים בכיבוש נוביה התחתונה. פרעה השושלת השתים עשרה של מצרים, סנוסרת הראשון, הקים מבצרים באיכור, קובאן, אניבה, בוהן וקור. המבצר בקובאן הגן על פעולות כריית זהב לאורך ואדי אלאקי וואדי גבגאבה.
ההיסטוריה הארוכה של הפעילות הצבאית המצרית בנוביה התחתונה עשויה להצביע על כך שקרמה נתפסה כאיום על מצרים הפרעונית בזמנים שונים. ביצורים מצריים עיקריים נבנו בעמק הנילוס האמצעי במהלך תקופת הממלכה התיכונה. אלה נועדו לאבטח את גבול מצרים העליונה מפני פשיטות מקרמה, ויותר מסביר להניח, להגן על נתיבי הסחר היקרים בין שני האזורים. הן בתקופת הממלכה התיכונה והן בתקופת הממלכה החדשה, המשאבים שהיו בידי קרמה - זהב, בקר, מוצרי חלב, הובנה, קטורת, שנהב וכו' - היו מבוקשים מאוד על ידי מצרים. צבאה נבנה סביב קשתים.
עם זאת, השליטה המצרית נחלשה במהלך השושלת השלוש עשרה ותקופת הביניים השנייה. זו הפכה לתקופת ההתפתחות הגדולה ביותר של קרמה וההיקף הגדול ביותר שלה. קברים מלכותיים אדירים נבנו בנקרופוליס של העיר, וכללו מספר רב של קורבנות אדם וקבורה משנית. שני תלי קבורה גדולים כוללים קונוסי קוורציט לבנים. עימותים כושיים התרחשו גם עם מצרים בנוביה התחתונה.
בשיאה, יצרה קרמה שותפות עם החיקסוס וניסתה לרסק את מצרים. כתובת בקברו של המושל המצרי הקדום סובקנאקת השני (אנ') בנחב (אנ') מדווחת כי קרמה פלשה עמוק אל תוך מצרים בין השנים 1575 ל-1550 לפני הספירה. מאמינים כי הייתה זו אחת התבוסות המשפילות ביותר של מצרים, אשר מאוחר יותר מחקו אותה הפרעונים מהרשומות ההיסטוריות הרשמיות. פסלים ומונומנטים מלכותיים רבים נבזזו ממצרים ונלקחו לקרמה, ככל הנראה כמחווה לניצחון של שליט קרמה.
היסטוריה > תקופת ממלכת מצרים החדשה

בתקופה זו הוביל תחותמס הראשון מסעות צבאיים דרומה לג'בל ברקל, שהביאו בסופו של דבר לנפילת נוביה תחת שלטון מצרים, ולהקמת גבול דרומי בקניסה קורגוס (Kanisah Kurgus), דרומית לאשד הרביעי. תרבות קרמה הפכה יותר ויותר 'מצרית', אך המרידות שלה במצרים נמשכו 220 שנה (עד בערך 1300 לפני הספירה). במהלך תקופת הממלכה החדשה, הפכה קרמה למחוז מפתח של האימפריה המצרית - כלכלית, פוליטית ורוחנית. ואכן, טקסים פרעוניים גדולים נערכו בג'בל ברקל ליד נאפטה, במקדש גדול לאמון.
הממלכה החדשה של מצרים שמרה על השליטה בנוביה התחתונה והתיכונה, עם משנה לשליט כוש (אנ'), או 'בן שליט כוש'. יישובים מצריים הוקמו באי סאי, סדיינגה, סולב, מירגיסה וססיבי. קובן המשיכה למלא תפקיד אסטרטגי בפעולות כריית זהב במדבר המזרחי.
קשה לקבוע את מידת ההמשכיות התרבותית/פוליטית בין ממלכת קרמה לממלכת כוש, שהצליחה כרונולוגית. המדיניות האחרונה החלה להופיע בסביבות 1000 לפני הספירה, בערך 500 שנה לאחר סיום תקופת תרבות קרמה.  בתחילה, השליטים הכושיים המשיכו בייעודה של קרמה לקבורה מלכותית וטקסים מיוחדים, מה שמרמז על קשר מסוים. יתר על כן, הפריסה של מתחמי הקבורה המלכותיים הן בקרמה והן בנאפטה (בירת כוש) מעוצבים באופן דומה. גם מטמוני פסלים של פרעוני כוש התגלו בקרמה, מה שמצביע על כך ששליטי נאפטה הכירו בקשר היסטורי בין בירתם לקרמה.
שפה

השיוך הלשוני של תרבות הקרמה אינו ידוע כיום אך, הוצעו מספר שיוכים למשפחות הנילו-סהרה (אנ') והאפרו-אסייתיות כאחד.
לפי פיטר בהרנס (1981) ומריאן בכאוס-גרסט (2000), עדויות לשוניות מצביעות על כך שבני תרבות קרמה דיברו בשפות אפרו-אסייתיות של הענף הכושי. הם מציעים כי שפת הנילו-סהרה, נוביין (אנ'), מכילה כיום מספר מילים שאולות מרכזיות הקשורות לפסטורליה, שמקורן בשפות הפרוטו-היילנד-מזרח-כושיות, כולל המונחים לעור כבשים/עזים, תרנגול/תרנגולת, מתחם בעלי חיים, חמאה וחלב. החוקרים טוענים כי מכאן, בתורו, מצביע על כך שאוכלוסיית קרמה - שיחד עם תרבות קבוצה C, אכלסה את עמק הנילוס מיד לפני בואם של דוברי הנובית הראשונים - דיברה שפות אפרו-אסייתיות.
קלוד רילי (2010, 2016) לעומת זאת, מציע שעמי קרמה דיברו שפות נילו-סהרה של הענף המזרח-סודאני (אנ'), אולי שפות-אב לשפה המרואית (אנ') המאוחרת, שלטענתו גם היא שייכת למשפחת השפות הנילו-סהרה. ריילי גם מבקר הצעות (של Behrens ובכאוס-Gerst) להשפעה אפרו-אסייתית מוקדמת משמעותית על נוביין, ורואה עדויות להשפעה על נוביין משפה מזרח-סודאנית שנכחדה קודם לכן כחזקות יותר.
ג'וליאן קופר (2017) מציע כי תושבי קרמה דיברו שפות נילו-סהרה של הענף המזרח-סודאני, כמו גם אלה שמדרום-מערב הנילוס ואלו של סאי (אי מצפון לקרמה). אלא ששפות אפרו-אסייתיות (ככל הנראה כושיות) דוברו על ידי עמים אחרים בנוביה התחתונה (כגון המדג'יי (אנ') ותרבות קבוצה C) המתגוררים באזורים נוביים מצפון לסאי לכיוון מצרים ואלה שמדרום מזרח לנילוס בפונת במדבר המזרחי. בהתבסס בחלקו על ניתוח הפונולוגיה של שמות מקומות ושמות אישיים מהאזורים הרלוונטיים שנשמרו בכתבים עתיקים, הוא טוען שהמונחים מ"כוש" ו"אירם" (שמות קדומים לקרמה ולאזור שמדרום לה בהתאמה) בכתבים מצריים מציגים תכונות אופייניות לשפות המזרח-סודאניות, בעוד אלה מצפון (בנוביה התחתונה) וממזרח אופייניים יותר למשפחה האפרו-אסייתית, ומציינים: "הרשימה של אירם מספקת גם מְצַאי דומה לכוש, וממקמת זאת ביציבות באזור המזרח-סודני. רשימות אלו של אירם/כוש ייחודיות מרשימות וואוואט, מדג'יי, פונט ו-ווטנט, המספקות צלילים אופייניים לשפות אפרו-אסייתיות".
קופר (2017, 2020) מציע ששפה מזרח-סודאנית (אולי מרואית מוקדמת) דוברה בקרמה לפחות בשנת 1800 לפני הספירה (הזמן שממנו יש עדויות טופונימיות), שהגעתה, ושל קבוצה אתנו-לשונית חדשה, בסביבות הזמן הזה אפשר אולי להצביע על שינוי בשמות המקומות של נוביה העליונה המשמשים בכתבים מצריים. עם זאת, קופר גם מציע שייתכן כי שפה מזרח-סודנית דומה כבר דוברה בנוביה העליונה, הן בקרמה והן במשטר הסאי שמצפון לה, מוקדם יותר (על ידי קרמה מויין, שהחלה בסביבות 2050 לפני הספירה), בעוד שמצפון לסאי, בנוביה התחתונה, שפות כושיות דוברו זמן רב לאחר מכן, הוחלפו במרואית. מניחים שהמרואית המוקדמת התפשטה, ודחקה את השפות המזרח-סודניות והכושיות לאורך הנילוס.