stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חלום ליל קיץ (סרט, 2017)
ביקורות

הסרט קיבל ביקורות חיוביות עם יצאתו בתיאטרון.    באתר Rotten Tomatoes, הוא מחזיק בדירוג של 65%, בהתבסס על 17 ביקורות עם דירוג ממוצע של 6.4/10.  Metacritic מעניק לסרט ציון ממוצע משוקלל של 67 מתוך 100, בהתבסס על 8 מבקרים, מה שמצביע על "ביקורות חיוביות בדרך כלל".
הערות שוליים

↑  Rechtshaffen, Michael (16 ביולי 2018). "Review: Shakespeare's 'A Midsummer Night's Dream' charmingly recast in La La land". Los Angeles Times. נבדק ב-16 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Harvey, Dennis (13 ביולי 2018). "Film Review: 'A Midsummer Night's Dream'". Variety. Penske Business Media. נבדק ב-16 ביולי 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Allen, Nick (13 ביולי 2018). "A Midsummer Night's Dream Movie Review (2018) | Roger Ebert". RogerEbert.com. Ebert Digital LLC. נבדק ב-16 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "A Midsummer Night's Dream (2018)". Rotten Tomatoes. Fandango Media. נבדק ב-24 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "A Midsummer Night's Dream (2018) Reviews". Metacritic. CBS Interactive. נבדק ב-24 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
זמרן

על-פי התנ"ך, זִמְרָן הוא בנו השלישי של אברהם, ובנה הבכור של אשתו השלישית או הפילגש שלו, קטורה, שאותה נשא אברהם לאישה לאחר שגירש את הגר ואחרי מותה של שרה. לזמרן היו חמישה אחים: יקשן, מדן, מדין, ישבק ושוח, בנוסף שני אחים למחצה: ישמעאל ויצחק.
הוא שולח יחד עם שאר בני קטורה אל ארצות המזרח.
במדרש ובראשונים

בבראשית רבה (וכן במדרשים אחרים כמו ילקוט שמעוני) מובאים דברי רמי בר יחזקאל שהשם "זמרן" הוא משום "שהיו מזמרין בעולם" ואילו לדעת חכמים שמם רומז לכך שהיו מזמרים לעבודה זרה. באופן דומה פירשו גם על אחיו, "יקשן", שהיו מקישין בתוף לעבודה זרה.
לדעת הספורנו זמרן היה בן מאומץ אצל קטורה ולא בנו של אברהם. אך נראה שחז"ל לא פרשו כדבריו.
רד"ק מעלה אפשרות שהפסוק בירמיהו: "וְאֵת כָּל מַלְכֵי זִמְרִי" נאמר על המלכים צאצאי זמרן.
ראו גם

בני קטורה
הערות שוליים

↑  ספר בראשית, פרק כ"ה, פסוק א'.
↑  ספר דברי הימים א', פרק א', פסוק ל"ב.
↑  בראשית רבה, פרשה ס"א, פסקה ה'.
↑  ראו ספורנו לבראשית כה ב.
↑  ראו גם בחידושי הגרי"ז על התורה הוספות לפרשת חיי שרה.
↑  ספר ירמיהו, פרק כ"ה, פסוק כ"ה.
ערך זה הוא קצרמרבנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טאסילו פון דר לאסה

| --- | --- |

 לידה:  17 באוקטובר 1818 ברלין, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  27 ביולי 1899 (בגיל 80) Osieczna, רפובליקת פולין 
 הישג בולט:  היה מס' 1 בעולם בתקופות שונות בשנים 1851–1852
 מד כושר מרבי:  2630 (ינואר 1852)
 מקצוע נוסף:  דיפלומט
 מדינה:  גרמניה
 
הברון טאסילו פון דר לאסה (בגרמנית: Tassilo, Baron von Heydebrand und der Lasa;‏ 17 באוקטובר 1818 – 27 ביולי 1899) היה שחמטאי גרמני והיה אחד מהחברים של הפליאדות של ברלין.
חייו

פון דר לאסה נולד בברלין. למד משפטים בבון ובברלין. משנת 1845 היה דיפלומט בשירות פרוסיה, ושירת בסטוקהולם, בקופנהגן, בריו דה ז'ניירו ובמקומות נוספים. הוא פרש מהשירות הדיפלומטי בשנת 1864 ולאחר מכן הקדיש את כל זמנו לנושאי השחמט.
לעולם השחמט המודרני הוא מוכר בעיקר כמי שסיים את כתיבת ספר הפתיחות המקיף הראשון Handbuch des Schachspiels, שעד היום מכונה בקיצור "הבילגר" על שמו של פול בילגר שהתחיל את כתיבת הספר אך לא זכה לסיימו.
בשנת 1850 פרסם פון דר לאסה בעיתון בשחמט הגרמני קריאה לתחרות שחמט בינלאומית, הראשונה אי פעם, שתתקיים בגרמניה. במקום זאת התחרות הראשונה מסוגה התקיימה בשנת 1851 בלונדון. פון דר לאסה לא שיחק בתחרויות, היות שהיה עסוק מדי, אך שיחק היטב גם נגד שחקנים מובילים כהווארד סטאונטון ואדולף אנדרסן. הוא חקר את ההיסטוריה של השחמט והיה תאורטיקן.
פון דר לאסה פרסם מאמרים רבים בעיתונות השחמט הגרמנית ובשנת 1897 פרסם את עבודתו הגדולה "מחקרים על ההיסטוריה והספרות השחמטאית" Geschichte und Literatur des Schachspiels, Forschungen. במהלך מחקריו הוא סייר בארצות רבות (כולל נסיעה מסביב לעולם בשנים 1887–1888) ואסף ספרי שחמט רבים לספריתו. את קטלוג הספרייה פרסם בשנת 1896. בשנת 1898 איגוד השחמט הגרמני בחר בו לחבר כבוד, הראשון אי פעם, כהוקרה לפועלו בנושאי השחמט.
אחד משירותיו האחרונים של פון דר לאסה היה לעודד את הרולד מארי להעמיק את המחקרים על ההיסטוריה המוקדמת של השחמט. פון דר לאסה מת ביולי 1899 בליסה, כיום בפולין. ספרייתו עדיין שמורה במצבה המקורי בארמון קורניק ליד פוזנן.
התמודדויות

| שנה | מיקום | המתמודד השני | תוצאה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1843 |  | הנרי תומאס באקל | 2 מ-3 | ניצחון |
| 1845 |  | אדולף אנדרסן | 4 מ-6 | ניצחון |
| 1846 | ווינה | יוהאן לבנטל | 6 מ-7 | ניצחון |
| 1850 | פרנקפורט | ג'ון שולטן | 4 מ-5 | ניצחון |
| 1851 |  | אדולף אנדרסן | 10 מ-15 | ניצחון |
| 1853 | בריסל | הווארד סטאונטון | 7 מ-13 | ניצחון |
לקריאה נוספת

Vlastimil Fiala (Ed.): Tassilo von Heydebrand und der Lasa and his chess collection: international conference of chess historians, September 16-18 (2003). Biblioteka Kórnicka, 2003. ISBN 83-85213-38-4
חוברה הודית גדולה

| חוברה הודית גדולה |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: סכנת הכחדה חמורה סכנת הכחדה חמורה (CR) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חובתאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: חובתיים
סוג:: חוברה גדולה
מין:: חוברה הודית גדולה
שם מדעי
 Ardeotis nigriceps ‏ויגורס, 1831
תחום תפוצה


חוברה הודית גדולה (שם מדעי: Ardeotis nigriceps) היא מין של חוברה המצויה בערבות הודו וגם בפקיסטן. היא קרובתה של החוברה האפריקנית.
גובהה של החוברה 122 ס"מ ומשקלה מגיע ל-18 ק"ג. היא בעלת ראש וצוואר לבנים, גוף אפור וכנפיים וזנב חומים. היא בעלת רגליים ארוכות, מקור קצר ובעונת הרבייה הזכרים מנפחים את גרונם.
חוברה זו נמצאת בסכנת הכחדה חמורה ונותרו פחות מ-250 פרטים בוגרים. היא בסכנה עקב ציד ואובדן בתי הגידול שלה בערבות העשב האסייתיים.
היא חיה בערבות עשב, שדות ומדבריות ברחבי הודו. החוברה היא אוכלת כל הניזונה מעשבים, זרעים, חרקים ויצורים קטנים נוספים אך שותה מים לעיתים רחוקות. היא חיה לבדה למעט בעונת הרבייה. היא מקננת בין העשבים הגבוהים של ערבות הודו.
הערות שוליים

↑  חוברה הודית גדולה באתר הרשימה האדומה של IUCN
| חובתיים |
| --- | --- | --- |
| חובה קטנה (סוג ומין יחיד) | חובה קטנה |   |
| חובה גדולה | חובה גדולה |   |
| חובה זהובת-עורף | חובת לודוויג • חובת דנהם • חובה נובית • חובת הוגלין |   |
| חוברה גדולה | חוברה אפריקנית • חוברת ערב • חוברה אוסטרלית • חוברה הודית גדולה |   |
| חוברה | חוברה צפון-אפריקאית • חוברת מקווין |   |
| חובה לבנת-עורף | חובה לבנת בטן • חובה כחולה • חובת קארו • חובת ריפל • חובה חומה קטנה |   |
| חוברה שחורה | חוברה שחורה צפונית • חוברה שחורה דרומית |   |
| חובה בנגלית | חובה בנגלית |   |
| חובה מנוקדת | חובת הארטלוב • חובה שחורת בטן |   |
| חובה מצוייצת | חובת סביל • חובה צהובת ציצה • חובה אדומת ציצית |   |
| חובה זוטרת | חובה זוטרת |  |
טבלת שטח מסוכם

טבלת שטח מסוכם (הידועה גם בכינוי Integral Image), היא אלגוריתם לחישוב מהיר ויעיל של סכומי תתי-קבוצות מלבניות ברשת קואורדינטות דיסקרטית. אלגוריתם זה הוצג לראשונה לעולם הגרפיקה הממוחשבת ב - 1984 עבור שימוש ב - Mipmaps, ותפס תאוצה בקרב חברי קהילת הראייה הממוחשבת בראשית שנות ה - 2000, עת הציגו אותו ויולה וג'ונס במסגרת העבודה לזיהוי אובייקטים בתמונה שאותה הציעו.
האלגוריתם

כפי שניתן לנחש משמו של האלגוריתם, הערך בכל נקודה (x, y) בטבלת שטח מסוכם הוא בפשטות סכום כל הפיקסלים מעל ומשמאל לנקודה (x, y), כולל:
{\text{sum}}(x,y)=\sum _{\begin{smallmatrix}x'\leq x\\y'\leq y\end{smallmatrix}}i(x',y')
יש לציין כי טבלת שטח מסוכם עשויה להיות מחושבת באופן יעיל על ידי מעבר יחיד על התמונה, תוך שימוש בעובדה שהערך בטבלה בנקודה (x, y) הוא למעשה:
לאחר שטבלת השטח המסוכם חושבה, משימת חישוב סכומי מלבנים בתמונה יכולה להתבצע בזמן קבוע, תוך דגימת ארבעה ערכים בלבד מהטבלה. ליתר פירוט, סכום הערכים במלבן הוא:
הרחבות

משפט גרין דיסקרטי הוא משפט שמכליל את האלגוריתם טבלת שטח מסוכם במובן שהוא מתייחס לתחום רציף, במובן שהתחום שהוא מתייחס אליו הוא איחוד של מלבנים (ולא מלבן יחיד כמו באלגוריתם טבלת שטח מסוכם), ובמובן שניתן להשתמש בנוסחה שמציע האלגוריתם כדי להוכיח את המשפט.
חישוב שטח בתחום מלבני
חאן אל-פראנג'

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  חאן 
 על שם:  צרפתים 
 מיקום:  עכו 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – המאה ה־16
 תאריך פתיחה רשמי:  המאה ה־16 
 קואורדינטות:  32°55′16″N 35°04′11″E﻿ / ﻿32.9211°N 35.0697°E﻿ / 32.9211; 35.0697
  (למפת הגליל המערבי מוגדלת) חאן אל-פראנג'(למפת הגליל המערבי רגילה) חאן אל-פראנג'(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חאן אל-פראנג'(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חאן אל-פראנג'
 
מראה כללי של חאן אל-פראנג'. בחזית ניתן להבחין בבית הספר טרה סנטה, ברקע נראה מגדל הפעמונים של הכנסייה הפרנציסקנית טרה סנטה
חאן אל-פראנג' או חאן אל-פראנג'י ("חאן הצרפתים") הוא חאן הניצב בלב השוק במרכזה של עכו העתיקה. חאן אל-פראנג' הוא החאן העתיק ביותר מבין החאנים ששרדו בעכו בשלמותם. הכניסה אליו היא באמצעות מעבר מקורה בקמרון חבית המוביל אליו מרחוב יוליוס קיסר שבצידו הדרומי, ושטחו משמש בעיקר כחניון.
היסטוריה

החאן הוקם במחצית השנייה של המאה ה-16 במקום בו ניצבה החצר המרכזית של הרובע הוונציאני בתקופה הצלבנית, ואשר נקראה "האכסניה הוונציאנית" (Fundus Venetorum). בשנת 1535 העניקו העות'מאנים זכויות לסוחרים צרפתים במספר ערי נמל באגן המזרחי של הים התיכון, ובהן גם עכו. סוחרים צרפתים קבעו בחאן את מקום מגוריהם ואת מרכזם המסחרי, וממנו חלשו על סחר הכותנה בעיר. מסיבה זו זכה לשמו. באמצע המאה ה-16 רכשו הפרנציסקנים מספר חדרים בחאן, ועשו בהם שימוש כפונדק ומאוחר יותר גם כבית ספר. בראשית המאה ה-18 עבר מושל עכו להתגורר בחאן, וכשפעילות הסוחרים הצרפתים הגיעה לשיאה לקראת סוף המאה, גירש אותם אחמד אל-ג'זאר מהעיר בשנת 1791 והשתלט על הענף. לחאן אל-פראנג' נוספו קומות ואגפים מודרניים, ואלה מטשטשים במידה רבה את מראהו המקורי. רק חזיתו הדרומית בת שתי הקומות שמרה במידה רבה על צורתה המקורית.
בית הספר טרה סנטה

בחלקו הצפוני והצפון-מזרחי של המבנה פועל כיום בית הספר הפרנציסקני "טרה סנטה", הסמוך למנזר הפרנציסקני מהמאה ה-18. בית הספר ניכר בשתי הקומות הנוספות שנבנו עבורו על-גבי מבנה החאן, ובגג הרעפים האדומים המשופע שלו. בנוסף, האגף בו שוכן בית הספר עבר שיפוצים מקיפים. המוסד ששורשיו בתחילת המאה ה-17, נוסד באופן רשמי בשנת 1960, והלימודים בו הם בכיתות א' עד ח'.
הערות שוליים

↑  Terra Santa School - Acri
↑  משרד החינוך
סמלה של רפובליקת ונציה מוטבע בחלקו העליון של שער הכניסה לחאן אל-פראנג'
חוברט האוסר

| --- | --- |

 לידה:  6 בפברואר 1931 איי הודו המזרחיים ההולנדיים סורבאיה, איי הודו המזרחיים ההולנדיים
 פטירה:  5 בינואר 2014 (בגיל 82) הולנד רוזנדאל, הולנד
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 השתייכות:   צבא הולנד
 תקופת הפעילות:  1952–1988 (כ־36 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה הראשונה 7 בדצמבר מפקד הקורפוס הראשון ראש מטה ההגנה
 עיטורים
 עיטור  מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה בדרגת מפקד בכיר 
 
חוברט למברטוס יוהאן האוסר (בהולנדית: Govert Lambertus Johan Huijser; ‏6 בפברואר 1931 – 5 בינואר 2014) היה גנרל הולנדי אשר שימש כראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) בשנים 1983–1988.
ביוגרפיה

האוסר נולד בסורבאיה שבאיי הודו המזרחיים ההולנדיים (כיום אינדונזיה) ב-6 בפברואר 1931. ב-1949 הוא החל ללמוד באקדמיה הצבאית המלכותית ההולנדית בברדה וב-1952 התגייס לצבא הולנד. הוא פיקד על גדוד השריון ה-48, ולאחר מכן על בריגדת השריון ה-13. בהמשך הועבר לפקד על הדיוויזיה הראשונה 7 בדצמבר ואז על הקורפוס הראשון. ב-5 ביולי 1983 הוא מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) עד פרישתו ב-10 בדצמבר 1988. לאחר פרישתו שימש כיו"ר הקרן הגמלאים של הצבא. הוא נפטר ב-5 בינואר 2014.
טסאגן

| טסאגן |
| --- | --- |
 איור ראש של טסאגן
תקופה
קרטיקון עליון 75 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: דרומאוזאוריים
סוג:: טסאגן
מין:: Tsaagan mangas
שם מדעי
 Tsaagan ‏2006

טסאגן (שם מדעי: Tsaagan) הוא סוג של דינוזאור בן משפחת הדרומאוזאוריים, הקרוב לוולוצירפטור, אשר חי במהלך הקרטיקון העליון שלפני 75 מיליון שנה. המאובנים שלו התגלו בידי משלחת למונגוליה בתצורת דג'דוכטה (אנ') ב-1996 ותוארו ב-2006 בידי החוקר מארק נורל. משמעות שמו הוא: לבן, כשכנראה מדובר בשיבוש ממונגולית של המילה "Tsagaan" שפירושה "מפלצת לבנה" (цагаан мангас). סוג זה כולל מין אחד - Tsaagan mangas, שבעבר נחשב למין של ולוצירפטור.
הטסאגן היה דינוזאור קטן יחסית, באורך משוער של 2 מטרים ומשקל של 15 קילוגרם. הממצאים ידועים מפרט אחד, והם כללו רק עצמות גולגולת שבורות, כמה חוליות צוואר וחלק משכם הכתף השמאלית. הממצאים השתייכו כנראה לפרט בוגר. הגולגולת הייתה מוארכת והלסתות הדקות נטו מעט מעלה, בייחוד בקצוות. דבר זה השווה להם מעט מראה של לסת ספינוזאור.
מבנה גופו של הדינוזאור היה קל וזריז, מה שעזר לו לנוע במהירות אחרי טרף. הוא היה קרובם של האדזאורוס, הטיאניורפטור ושל הבמבירפטור, ובמידה רחוקה יותר לוולוצירפטור ולזאורורניתולסט. בדומה למרבית הדרומזאורים הוא עטה נוצות על גופו.
הטסאגן חי לצד פאונה נכחדת של מדבר גובי שכללה את הוולוצירפטור, השובוויה, מספר טרודוניים, הפרוטוצרטופס והאובירפטור ולצד יונקים מוקדמים כמו הזלמבדלסטס ומינים מהסדרה מולטיטוברקולטה.
טירה לחג המולד

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  מרי למברט
 הופק בידי:  בראד קרבוי
 תסריט:  אלי קרטר, קים באייר-ג'ונסון
 עריכה:  סוזי אלמיגר
 שחקנים ראשיים:  ברוק שילדס  קרי אלווס
 מוזיקה:  ג'ף רונה
 צילום:  מייקל קטלר
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברה מפיצה:  נטפליקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  26 בנובמבר 2021
 משך הקרנה:  98 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 דף הסרט ב־IMDb
 
טירה לחג המולד (באנגלית: A Castle for Christmas) הוא סרט רומנטי אמריקאי משנת 2021 בהפצת נטפליקס ובבימוי של מרי למברט, עם ברוק שילדס וקרי אלווס בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על סופרת אמריקאית מצליחה שטסה לסקוטלנד כדי לברוח משערורייה, נשבית בקסמה של טירה ומתאהבת בבעליה הרוזן.
הצילומים נערכו בטירת דלמני (אנ') בפאתי אדינבורו.
תקציר העלילה

סופי בראון (ברוק שילדס) היא סופרת מצליחה של רבי מכר רומנטיים שבכולם הגיבורה היא "אמה גייל" ובן זוגה וינסטון. לאחר שוינסטון "נהרג" בספר האחרון מתחיל מסע השמצות נגדה על ידי קוראיה.
היא מוזמנת לראיון עם דרו ברימור שמרגיזה אותה בכך שהיא מזכירה לה את הגירושים שלה. סופי מתפרצת עליה והשידור נקטע.
סופי רוצה להשתחרר מהלחץ ומחליטה לטוס לסקוטלנד ולבקר בטירת דן דנבר עליה סיפר לה אביה המנוח.
היא מגיעה לכפר קטן בשם דנבאר, שוכרת חדר באכסניה קטנה ומתיידדת עם האנשים שם - מייזי המנהלת (אנדי אושו), הלן הקשישה (טינה גריי), רונה הקונדיטורית (איליד לואן) ואנגוס הגיי (סטיבן אוסוואלד) שעצוב בגלל מותו של בן זוגו.
היא רוכבת באופנים לטירת דן דנבאר ומוצאת שם את הבעלים מיילס (קרי אלווס) שהוא רוזן דנבאר ה-12 ואת מדריך התיירים תומאס (לי רוס). מתברר לה כי הרוזן שקוע בחובות והאחוזה עם שטח הכפר הצמוד עומדים למכירה. לאחר סיור בטירה היא מודיעה למיילס כי ברצונה לרכוש את הטירה. הוא מתנה בחוזה כי תפקיד פיקדון בסכום גבוה לשלושה חדשים וכי אם תתחרט בתקופה זו הפיקדון יועבר לרשותו.
הוא מנסה להמאיס עליה את המקום אבל זה לא עוזר. עם הזמן הם מתקרבים ומתאהבים. כשהיא לחוצה על ידי הסוכנת שלה, קלייר (דזירה ברץ'), היא מתחילה לכתוב ספר בהשראת חוויותיה מהמקום. היחסים בינה למיילס יודעים מעלות ומורדות. הם מכינים נשף חג מולד חגיגי לתושבי הכפר אך סמוך לכך הם רבים וסופי עוזבת את הטירה בדרכה לטיסה לארצות הברית. ברגע האחרון הם מתפייסים ומיילס מכין לה הפתעה - הוא מביא לנשף את בתה לקסי (ונסה גראס) לאחר שרכש בשבילה כרטיס טיסה מארצות הברית.
כולם חוגגים את חג המולד וספרה של סופי הופך לרב מכר. היא מרואיינת שוב על ידי דרו ברימור והפעם הראיון שופע תשבחות.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ברוק שילדס | סופי בראון | סופרת |
| קרי אלווס | מיילס | הדוכס ה-12 של דנבאר |
| לי רוס | תומאס | מדריך תיירים |
| אנדי אושו | מייזי | מנהלת אכסניה |
| ונסה גראס | לקסי בראון | בתה של סופי |
| דרו ברימור | דרו ברימור | מראיינת טלוויזיה |
| טינה גריי | הלן |  |
| איליד לואן | רונה |  |
| סטיבן אוסוואלד | אנגוס |  |
| דזירה ברץ' | קליר | סוכנת סופרים |
טאסיט בלו

הטאסיט בלו מוצג במוזיאון הלאומי של חיל האוויר האמריקני
איור של הטאסיט בלו בטיסה
טאסיט בלו (Tacit Blue) היה מטוס להדגמת טכנולוגיה שפיתחה נורת'רופ בשיתוף עם דארפ"א וחיל האוויר האמריקני על-מנת להוכיח את התכנותו של מטוס ריגול חמקן עם מכ"ם LPIR‏ (low probability of intercept) וחיישנים אחרים שיכול לפעול קרוב לקו הקדמי של הלחימה בדרגה גבוהה של שרידות. רק מטוס אחד טס בפועל, אם כי שילדה שנייה נבנתה לגיבוי.
פיתוח

חיל האוויר האמריקני חשף את תוכנית הטאסיט בלו ב-30 באפריל 1996, בפנטגון. הטאסיט בלו נוצר על-מנת להוכיח את התכנותו של מטוס ריגול חמקן עם מכ"ם LPIR‏ (low probability of intercept) וחיישנים אחרים שיכול לפעול קרוב לקו הקדמי של הלחימה בדרגה גבוהה של שרידות. מטוס כזה יוכל לעקוב ברציפות אחר המצב על הקרקע בשדה הקרב ולספק מידע על מטרות בזמן-אמת לכוחות הלוחמים. הטאסיט בלו היה החלק הסודי בתוכנית "אסולט ברייקר" (Assault Breaker), שנועדה לתת תוקף לקונספט השימוש במערכות נשק מונחה רבות לתקיפה מנגד של טורי שריון מתקדמים.
הטאסיט בלו, שכונה בחיבה "הלוויתן", כלל כנפיים ישרות ומחודדות וזנב בצורת "V" שהותקן על גוף מטוס שצורתו עקומה. כונס אוויר יחיד על-גבי מבנה המטוס סיפק אוויר לשני מנועי טורבו-מניפה. הטאסיט בלו כלל יתירות של ארבע מערכות בקרת טיסה דיגיטליות מסוג טוס-על-חוט, שעזרו לייצב את המטוס. עלותו הייתה כ-165 מיליון דולר.
טכנולוגיית החיישנים שפותחה עבור הטאסיט בלו משמשת כיום את מטוס ה-E-8 ג'ויינט סטארס.
היסטוריית שירות

טיסת הבכורה של הטאסיט בלו נערכה בפברואר 1982, ובעקבותיה נרשמו 134 טיסות במהלך תקופה של שלוש שנים. הטיסות התבצעו פעמים רבות שלוש או ארבע פעמים בשבוע, ולעיתים התבצעה יותר מטיסה אחת ביום. לאחר שצבר יותר מ-250 שעות טיסה, הועבר המטוס לאחסנה ב-1985. ב-1996 הוצב הטאסיט בלו בתצוגה במוזיאון הלאומי של חיל האוויר האמריקני בבסיס חיל-האוויר רייט פטרסון, ליד דייטון, אוהיו.
נתונים > מאפיינים כלליים

צוות: טייס יחיד
אורך: 55 רגל 10 אינץ' (17 מטר)
מוטת כנפיים: 48 רגל 2 אינץ'(14.7 מטר)
גובה: 10 רגל 7 אינץ' (3.2 מטר)
משקל טעון: 30,000 ליברות (13,606 ק"ג)
הנעה: 2 מנועי טורבו-מניפה מדגם גארט ATF3-6 בעלי דחף של 5,440 ליברות-כוח (24 קילו-ניוטון) כל אחד.
נתונים > ביצועים

מהירות מרבית: 287 מייל/שעה (462 קמ"ש)
סייג רום: 30,000 רגל (9,144 מטר)
קצב טיפוס: 50,000 רגל/דקה (254 מטר/שנייה)
יחס דחף-משקל: 0.36
חוברה שחורה

| חוברה שחורה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חובתאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: חובתיים
סוג:: חוברה שחורה
שם מדעי
 Afrotis ‏גריי, 1855

חוברה שחורה (שם מדעי: Afrotis) הוא סוג בעל 2 מינים של חוברות החיות בדרומה של אפריקה. לעיתים הוא מאוחד יחד עם החובות לבנות העורף.
חוברות אלה כשמם הם שחורות במרבית גופם כולל הצוואר והראש. הם קטנות ומשמיעות קריאות חזקות לצורכי תקשור ביניהם. הראש קטן ובעל מקור ורוד.
הם חיות רק בחלקה הדרומי של אפריקה והמין הדרומי חי רק בכמה אזורים אנדמיים בקצה הדרומי של דרום אפריקה.
מינים

ישנם 2 מיני חוברות שחורות:
חוברה שחורה צפונית (Eupodotis afraoides)
חוברה שחורה דרומית (Eupodotis afra)
חוברה שחורה צפונית

| חוברה שחורה צפונית |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חובתאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: חובתיים
סוג:: חוברה שחורה
מין:: חוברה שחורה צפונית
שם מדעי
 Afrotis afraoides ‏סמית, 1831

חוברה שחורה צפונית (שם מדעי: Afrotis afraoides) היא מין של עוף יבשתי השייכת למשפחת החובתיים והיא קרובת משפחתה של חוברה שחורה דרומית.
מאפיינים

חוברה זו חיה בעיקר בכרי עשב וסוואנות באפריקה הדרומית באנגולה, בוצוואנה, לסוטו, נמיביה, דרום אפריקה וזימבבואה.
החוברה מגיעה לאורך 52 ס"מ. היא בעלת ראש וצוואר שחורים עם לחיים לבנות ומקור קצר וורוד. הבטן שחורה והכנפיים חומות מנוקדות מעט והנוצות תחתיהם לבנות.
חוברה זו חיה באזורים פתוחים ומחפשת חרקים קטנים בין החורים. היא מסתובבת בלהקות קטנות ומשמיעה קריאות חזקות כדי לתקשר.
הערות שוליים

↑  חוברה שחורה צפונית באתר הרשימה האדומה של IUCN
| חובתיים |
| --- | --- | --- |
| חובה קטנה (סוג ומין יחיד) | חובה קטנה |   |
| חובה גדולה | חובה גדולה |   |
| חובה זהובת-עורף | חובת לודוויג • חובת דנהם • חובה נובית • חובת הוגלין |   |
| חוברה גדולה | חוברה אפריקנית • חוברת ערב • חוברה אוסטרלית • חוברה הודית גדולה |   |
| חוברה | חוברה צפון-אפריקאית • חוברת מקווין |   |
| חובה לבנת-עורף | חובה לבנת בטן • חובה כחולה • חובת קארו • חובת ריפל • חובה חומה קטנה |   |
| חוברה שחורה | חוברה שחורה צפונית • חוברה שחורה דרומית |   |
| חובה בנגלית | חובה בנגלית |   |
| חובה מנוקדת | חובת הארטלוב • חובה שחורת בטן |   |
| חובה מצוייצת | חובת סביל • חובה צהובת ציצה • חובה אדומת ציצית |   |
| חובה זוטרת | חובה זוטרת |  |
חצר סרגיי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בניין 
 כתובת:  מגרש הרוסים 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1890
 תאריך פתיחה רשמי:  1886 
 קואורדינטות:  31°46′58″N 35°13′20″E﻿ / ﻿31.782666666667°N 35.222102777778°E﻿ / 31.782666666667; 35.222102777778
 he
 
חצר סרגיי ב-1903
חזית חצר סרגיי ב-2005
מפת בניינים ההיסטוריים השייכים למגרש הרוסי
הכניסה הראשית של חצר סרגיי ברחוב מונבז
חצר סרגיי או בניין סרגיי (ברוסית: Се́ргиевское подво́рье) הוא מבנה במתחם מגרש הרוסים בירושלים, שנקרא על שם הנסיך סרגיי אלכסנדרוביץ, בנו של הצאר אלכסנדר השני, אחיו הצעיר של אלכסנדר השלישי קיסר רוסיה ודודו של הצאר ניקולאי השני. חצר סרגיי שוכנת ברחוב הלני המלכה 13 פינת רחוב מונבז, בקרבת רחוב יפו.
היסטוריה > רקע היסטורי

בשנות ה-80 של המאה ה-19 גברה מאוד הצליינות מהאימפריה הרוסית לירושלים. ב-1882 הוקמה החברה הארץ-ישראלית הפרבוסלבית הקיסרית, לצורך סיוע לעלייה לרגל לארץ הקודש ופיתוח מדעי המזרחנות, שיתוף פעולה הומניטרי עם עמי המזרח התיכון וכסוכנות לרכישת קרקעות ונכסים בארץ ישראל עבור הצליינים הרוסיים.
הדרך מרוסיה לירושלים נעשתה קלה וזולה יותר הודות להסכמים שעשתה החברה הפרבוסלבית עם חברות ספנות ורכבות ברוסיה. הצליינים קיבלו כרטיסים מיוחדים במחירים זולים. החברה אף דאגה להעברה נוחה ובטוחה של הצליין הרוסי מיפו לירושלים. האכסניות במגרש הרוסים (שהוקם החל מ-1860) הורחבו, וכן החלו לבנות אכסניה נוספת בחצר אלכסנדר שליד כנסיית הקבר. כאשר עלה מספר הצליינים על 2,000, שכרה החברה למענם מקומות לינה נוספים. כדי להגדיל את מקומות הלינה רכשה החברה את המגרש שמצפון למגרש הרוסים ב-1886 כדי לבנות אכסניה חדשה. המגרש היה ממוקם צמוד למתחם מגרש הרוסים, אך מחוץ לחומה שהקיפה אותו.
היסטוריה > הקמת הבניין

הבניין נחנך בשנת 1890 ונקרא "מגרש הרוסים החדש" או "בניין סרגיי" על שם הנסיך סרגיי, שהיה באותו זמן נשיא החברה הארץ-ישראלית הפרבוסלבית הקיסרית. בחנוכת הבית נכח אחיו של הנסיך סרגיי, אלכסנדר השלישי קיסר רוסיה שביקר באותו זמן בארץ עם אשתו, לרגל חנוכת כנסיית מריה מאגדלנה שבהר הזיתים. חצר סרגיי שימשה כאכסניה והייתה המרשימה והמפוארת בין אכסניות הצליינים במגרש הרוסים היו במקום 8 חדרי לינה מסוג א', 8 חדרים מסוג ב' ו-4 אולמות לינה כלליים. נבנו גם שני חדרי אוכל, מכבסה, מחסנים, חדר אורחים גדול וספרייה. כעבור מספר שנים הוסיפו לבניין בית מרחץ. אדריכל הבניין היה פרנק גיה (Frank Gia). הוא נבנה בסגנון הרנסאנס.
בין האורחים המפורסמים שהתאכסנו בבניין היו הנזיר גריגורי רספוטין והסופר המודרניסט אנדרי ביילי[דרוש מקור].
בחג הפסחא של שנת 1914 ביקרו כחמישה עשר אלף צליינים רוסים בירושלים, מספר שיא ביחס לשנים הקודמות. הייתה זו השנה האחרונה שבה נראו צליינים רוסים כה רבים בירושלים, שכן חודשים ספורים לאחר מכן פרצה מלחמת העולם הראשונה. עם מהפכת פברואר ב-1917 בה הוצאו להורג הצאר ובני משפחתו, ובעקבות עליית השלטון הקומוניסטי ברוסיה שהפכה לברית המועצות, פסק כמעט לחלוטין זרם הצליינים לארץ הקודש. הייתה זו מכת מוות למגרש הרוסים, שהפך שומם. קומץ נזירים נותר במקום, והוא שהחזיק את הכנסייה והמבנים.
היסטוריה > בתקופת המנדט הבריטי

עקב מיקומו האסטרטגי של מגרש הרוסים על אם הדרך ובקרבת העיר העתיקה, ביקשו הבריטים להשתמש בנכסים הרוסיים כמרכז שלטוני. הבעלות על הנכסים התחלקה בין נכסים שנרשמו בבעלות ישירה של הכנסייה האורתודוקסית הרוסית, נכסים שנרשמו על שם ממשלת הצאר הרוסי, ונכסים שהיו בבעלות החברה הפרבוסלבית (שיורשי הנסיך סרגיי טענו לבעלות עליהם. הנסיך נרצח ב-1905). ב-1920 התפצלה הכנסייה הרוסית והוקמה הכנסייה האורתודוקסית הרוסית הגולה (שכונתה "הכנסייה הרוסית הלבנה") ואילו בתוך ברית המועצות המשיכה לפעול הכנסייה האורתודוקסית הרוסית, בחסות המשטר הקומוניסטי (והיא כונתה "הכנסייה הרוסית האדומה").
הבריטים הכירו בכנסייה האורתודוקסית הרוסית הגולה וחכרו מהם את אכסניית הגברים, שהפכה לתחנת משטרה; את אכסניית הנשים שהפכה לבית הסוהר המרכזי בירושלים; ואת אכסניית המשלחת הדתית שהפכה בחלקה לבית משפט מקומי ובחלקה למשרד הבריאות; מעון הקונסול הרוסי שימש כבית יולדות. ב"בניין סרגיי" הושכר חלק מהמבנה למשרדי ממשלה וחלקו המשיך לשמש את החברה הפרבוסלבית.