stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טיילור סוויפט
אמנותיות > סגנון ווקאלי ומוזיקלי

המוזיקה של סוויפט מכילה אלמנטים של קאנטרי, פופ ופופ רוק. סוויפט הגדירה את עצמה כאמנית קאנטרי, אך רוב הקריירה שלה סווגה כקאנטרי פופ עד שהאלבום 1989 השלים את המעבר שלה לפופ. למרות זאת סוויפט מתכוונת להקליט אלבומי מוזיקת קאנטרי בעתיד.
ה"רולינג סטון" טוען כי "היא אולי מנוגנת בתחנות קאנטרי, אבל היא אחת מכוכבי הרוק האמיתיים שיש לנו כרגע". "הניו יורק טיימס" מציין כי "אין הרבה במוזיקה של סוויפט שמסמן קאנטרי – כמה פריטות על בנג'ו, זוג מגפי הבוקרים על במה, גיטרה מסנוורת – אבל יש משהו בהגשה שובת הלב והפגיעה שייחודי לנאשוויל". "הניו יורקר" מאמין שהיא "חלק ממסורת הקאנטרי פופ של נאשוויל רק משום שהיא כותבת שירים סיפוריים בבהירות מלודית ובצורה דרמטית – הסחורה המרכזית בנאשוויל". "הגרדיאן" אמר כי סוויפט "מייצרת מלודיות ביעילות חסרת רחמים של מפעל פופ סקנדינבי".
קולה של סוויפט מתואר "מתוק, אך רך". בהקלטות אולפן "לוס אנג'לס טיימס" זיהה את המחוות הקוליות של סוויפט כ"השורה שמחליקה כמו אנחת רווחה או כמו גבה מורמת, ונותנות ללהיטים שלה תחושה של אינטימיות קלה". ה"רולינג סטון", בביקורת על Speak Now, אמר: "קולה של סוויפט לא מושפע מספיק כדי להסוות לאיזה מופת היא הפכה כזמרת; היא מנמיכה את קולה עד לתוצאה הסופית של נערה ביישנית שמנסה לדבר בקשיחות". בביקורת אחרת על Speak Now ציין ה"ווילג' ווייס" כי הניסוח שלה היה בעבר "תפל ומבולבל, אבל זה השתנה. היא עדיין יכולה להישמע מאולצת ודקה, בצורה שיכולה לשגע אנשים מסוימים; אבל היא למדה איך לגרום למילים להישמע כמו שהיא מתכוונת שתישמענה".
בהופעות חיות, סוויפט, לפי ה"הוליווד ריפורטר", "עושה כמיטב יכולתה, אבל בהחלט אין לה היכולות של כריסטינה אגילרה או קארי אנדרווד". קולה בהופעות חיות תואר כ"שטוח ודק". עם זאת, סוויפט זכתה לשבחים על סירובה לתקן את גובה הצליל (הפיץ') בעזרת אוטו-טיון. בריאיון ל"ניו יורקר", אפיינה סוויפט את עצמה ככותבת שירים בעיקר והסבירה שהקול שלה הוא רק דרך להעביר את המילים הלאה. סקוט בורצ'טה מ"ביג משין רקורדס" הודה שסוויפט היא "לא הזמרת הטכנית הטובה ביותר", אך תיאר אותה כ"מתקשרת הטובה ביותר שיש לנו". הנוכחות הקולית שלה היא משהו שמעסיק אותה והיא המשיכה לעבוד עליה גם לאחר הפריצה שלה. עם זאת, סוויפט אמרה שהיא מרגישה לחוצה בהופעות חיות רק אם היא לא בטוחה מה הקהל חושב עליה, כמו בהופעות בטקסי פרסים. Midnights זכה לשבחים על השירה הניואנסית שלה. היא דורגה במקום ה-102 במהדורה המחודשת לשנת 2022 ברשימת "200 הזמרים הגדולים בכל הזמנים" שערך מגזין הרולינג סטון.
תדמית ציבורית

סוויפט פופולרית מאוד בארצות הברית – מחקר שנערך בשנת 2012 מצא כי לסוויפט יש מודעות ציבורית של 90 אחוזים ופופולריות של 80 אחוזים. היא תוארה פעמים רבות כ"אהובת אמריקה" וכ"מודל לחיקוי". סוויפט אמרה כי היא רואה בכך אחריות אישית שלה להיות מודעת להשפעה שלה על מעריצים צעירים. עיתונאי רולינג סטון שראיין את סוויפט בשנת 2009 העיר על גינוניה המנומסים: "אם אלה הפנים המשוחקות של סוויפט, הן חייבות להיות מקועקעות כי הן לא יורדות". בשנת 2012, רולינג סטון ציין את "קבלת הפנים החמה והנינוחה... לא קשה לדמיין אותה רצה לנשיאות ביום מן הימים". בהוליווד ריפורטר התייחסו אליה כאל "איש של אנשים הטוב ביותר מאז ביל קלינטון". ישנה התייחסות תקשורתית רחבה לתגובות המופתעות של סוויפט כשהיא זוכה בטקסי פרסים.
במהלך התקופה שסביב יציאתו לאור של 1989, המשיכה סוויפט לפתח את שימושה במדיה החברתית כדי ליצור קשר עם הקהל שלה. בנוסף להשתתפותם של 100 מעריצים בצילומים לווידאו קליפ של "Shake It Off", שלחה סוויפט בדואר או נתנה באופן אישי מתנות לחג המולד למבחר מעריצים. בנוסף, המשיכה לסייע ולייעץ למעריצים באופן אישי באמצעות חשבון הטאמבלר שלה, בתחילת שנת 2015.
בשנים הראשונות של הקריירה שלה, מראה ההיכר של סוויפט היה מורכב משמלות קיציות וממגפי בוקרים. באירועים רשמיים נודעה סוויפט בשמלות חרוזים נוצצות ובתסרוקת מתולתלת טבעית, אך מאז 2012 היא מחליקה את שערה. פרנסואז ארדי, ג'יין בירקין, בריז'יט בארדו ואודרי הפבורן היוו השראה לסגנון שלה. סוויפט הוכרזה אייקון סטייל אמריקאי על ידי ווג בשנת 2011. בשנת 2014 נבחרה על ידי המגזין פיפל למתלבשת הטובה ביותר. בשנת 2015 הוכרזה אשת השנה בטקס פרסי הסטייל של Elle. במאי 2015 דירג אותה המגזין מקסים במקום הראשון ברשימת 100 הנשים הלוהטות ביותר בעולם. נכון לינואר 2021, סוויפט היא האדם הנעקב ביותר ברשתות החברתיות, עם סך של למעלה מ-324.5 מיליון עוקבים (למעלה מ-228 מיליון עוקבים באינסטגרם, 88.5 מיליון בטוויטר ו-76 מיליון בפייסבוק).
תדמית ציבורית > יחסה לתעשיית המוזיקה

העקרונות האמנותיים של סוויפט התפתחו בהדרגה במהלך הקריירה שלה. במאמר דעה שכתבה עבור וול סטריט ג'ורנל ביולי 2014 הביעה אופטימיות בכל הקשור לתעשיית המוזיקה, תוך שימת דגש על החשיבות המתמשכת של אלבומים ועל הערך ההולך וגדל של מדיה חברתית, והשוותה את מערכת היחסים בין המוזיקאי למעריציו למערכת יחסים אינטימית. לדבריה, הצלחתם של אלבומי אולפן באורך מלא – בניגוד לסינגלים, אותם ניתן לבחור ולקנות בצורה נפרדת בחנויות המוזיקה באינטרנט – ימשיכו להיות מבוססים על מידת ההשקעה של האמן ביצירתו ולהוות את הדרך המרכזית לצריכת מוזיקה. היא גם קראה לאמנים להכיר בשוויים האמיתי והביעה תקווה שהם לא יזלזלו בעצמם או ימעיטו בערכה של האמנות שלהם. כדי להתגבר על סביבת השוק המאתגרת יותר ויותר עבור מוזיקאים, בשל מכירות המוזיקה ההולכות ונחלשות מאז תחילת שנות האלפיים, הדגישה סוויפט את חשיבותה של המדיה החברתית – בה נכחה כבר בתחילת דרכה, ברשת החברתית מייספייס – את החשיבות של אלמנט ההפתעה ואת הצורך בכך שהאמנים ימצאו דרכים חדשניות לרגש את הקהל שלהם. לטענתה, האפיקים היצירתיים שאמן יכול לחקור הם בלתי מוגבלים ולכן משתלם לו לצאת מאזור הנוחות שלו.
בנובמבר 2014 הסירה סוויפט את כל קטלוג המוזיקה שלה משירות הזרמת המדיה ספוטיפיי, במחאה על גובה התמלוגים המשולמים לאמנים ובשל סירוב השירות לאפשר את השמעת המוזיקה שלה למשתמשים בתשלום בלבד. כבר ב-2012 סירבה לכלול בתחילה את אלבומה Red בשירותי הסטרימינג ודחתה זאת במספר חודשים. ספוטיפיי פתחו מיד בקמפיין במדיה החברתית כדי לשכנע את סוויפט לחזור. בהודעה באתר האינטרנט של שירות הסטרימינג נאמר כי 16 מיליון מתוך מעל 40 מיליון משתמשים ניגנו את המוזיקה שלה בחודש שלפני הסרת הקטלוג. סוויפט ובורצ'טה אמרו לתקשורת כי מטרת הפעולה שלהם עם ספוטיפיי הייתה להשפיע באופן רחב יותר. ביוני 2015, לאחר ההכרזה על אפל מיוזיק, הודיעה סוויפט כי תסרב לכלול את אלבומה 1989 בשירות הזרמת המוזיקה. במכתב גלוי לחברת אפל הסבירה סוויפט כי הסיבה לסירובה היא שלושת החודשים בהם ניתן השירות ללא תשלום, חודשים בהם אפל לא תשלם לכותבים, למפיקים או לאמנים על השמעת יצירותיהם בשירות, צעד שלדעתה יפגע בעיקר באמנים צעירים. אמנים רבים הביעו תמיכה בדבריה של סוויפט. כבר למחרת יום פרסום המכתב הודיעה אפל כי היא הפכה את ההחלטה וכי תשלם לאמנים גם בשלושת החודשים החינמיים.
פעולות נוספות שנקטה סוויפט כדי להגן על עסקיה, כגון רישום חלק מהמילים לשיריה כסימן מסחרי, זכו להתעניינות תקשורתית.
תדמית ציבורית > פילנתרופיה

מאמציה הפילנתרופיים של סוויפט הוכרו על ידי פרסי Do Something, קרן Giving Back ושירותי ההצלה של טנסי. בשנים 2012–2015 הייתה סוויפט הידוען התורם ביותר. בשנת 2012, מישל אובמה העניקה לסוויפט את פרס העזרה הגדולה בשל "מסירותה לעזרה לאחרים" ועל כך שהיא מהווה "השראה לאחרים באמצעות פעולה". כמו כן באותה שנה, קרי קנדי ממרכז רוברט פ. קנדי לצדק ולזכויות אדם העניקה לסוויפט את פרס גל התקווה ואמרה כי "טיילור היא דוגמה לאישה שאנחנו רוצים שבנותינו תהיינה".
סוויפט תומכת בחינוך לאמנות. בשנת 2010 תרמה סוויפט 75,000 דולר לתיכון הנדרסונוויל, התיכון בו למדה, כדי לעזור לשפץ את מערכות הסאונד והתאורה של אולם בית הספר. בשנת 2012 תרמה 4 מיליון דולר לבנייתו של מרכז חינוך חדש בהיכל התהילה ומוזיאון הקאנטרי בנאשוויל. הבניין נפתח בשנת 2013, ואיפשר תוכניות וסדנאות חדשות לבני נוער ולקשישים. בשנת 2013 תרמה 100,000 דולר לתזמורת נאשוויל ובשנת 2015 תרמה 50,000 דולר לתזמורת סיאטל.
סוויפט מקדמת אוריינות בקרב ילדים. בשנת 2009 תרמה 250,000 דולר לבתי ספר שונים ברחבי ארצות הברית שבהם למדה או שהייתה קשורה אליהם, עבור קניית ספרים, מימון תוכניות חינוכיות ותשלום שכר המורים. בשנת 2011 תרמה 6,000 ספרים לספרייה הציבורית של רדינג, פנסילבניה. בשנת 2012 תרמה 14,000 ספרים לספרייה הציבורית של נאשוויל, טנסי, וחלקם חולקו לילדים ממשפחות בעלות הכנסה נמוכה, למעונות ולגני ילדים. בשנת 2014 תרמה את כל ההכנסות משירה "Welcome to New York" לבתי ספר ציבוריים בניו יורק. ב-2015 תרמה לבתי ספר אלה גם 25,000 ספרי לימוד דרך Scholastic Possible Fund Aim.
לאורך כל הקריירה שלה תרמה סוויפט כסף כדי לסייע לקורבנות של אסונות טבע. בשנת 2008 תרמה את ההכנסות ממכירות המרצ'נדייז שלה בפסטיבל מוזיקת הקאנטרי לקרן הסיוע לנפגעי אסונות של הצלב האדום. מאוחר יותר באותה שנה תרמה 100,000 דולר לצלב האדום כדי לסייע לקורבנות השיטפון באיווה של 2008. בשנת 2010, בעקבות רעידת האדמה בהאיטי, השתתפה בתוכנית "תקווה להאיטי"; היא הופיעה בתוכנית וענתה על שיחות טלפון מצופים שביקשו לתרום כסף. היא אף הקליטה שיר לאלבום ההופעה Hope for Haiti Now, שרווחיו נועדו לשיקום המדינה. סוויפט תרמה 500,000 דולר לשיקום הקורבנות של השיטפונות בטנסי, במאי 2010. מאוחר יותר באותה שנה תרמה 100,000 דולר כדי לסייע בשיקום גן משחקים בטנסי שנפגע ממי שיטפונות. בשנת 2011 ניצלה את החזרה הגנרלית האחרונה של "Speak Now World Tour" בצפון אמריקה להופעה למען נפגעי סופות טורנדו בארצות הברית. במהלך ההופעה גייסה יותר מ-750,000 דולר למען מטרה זו.
סוויפט תומכת במספר ארגוני הצדקה המספקים שירותים לילדים חולים. בשנת 2008 תרמה טנדר לאיסוף ילדים חולים משדה התעופה למחנה Victory Junction Gang, מחנה לילדים החולים במחלות כרוניות או מחלות קשות. בשנת 2009 תרמה 20,000 דולר לילדים הלוקים במחלות קשות, במסגרת התוכנית של ערוץ BBC, ‏Children In Need. בשנת 2011 תרמה 25,000 דולר לבית החולים למחקר סנט ג'וד שבטנסי. בשנת 2012 השתתפה בתוכנית Stand Up to Cancer וביצעה בה את "Ronan", שיר שכתבה לזכרו של ילד בן ארבע שנפטר מנוירובלסטומה. השיר הפך לזמין להורדה דיגיטלית, וכל ההכנסות נתרמו לארגוני צדקה המסייעים לחולי סרטן. בשנת 2014 תרמה 100,000 דולר לקרן V לחקר הסרטן ו-50,000 דולר לבית החולים לילדים של פילדלפיה. סוויפט פגשה מעריצים חולים רבים באמצעות קרן Make-A-Wish וכן ביקרה מעריצים באופן פרטי בבתי חולים רבים ברחבי ארצות הברית.
תדמית ציבורית > מערכות יחסים

סוויפט יצאה עם מספר בני זוג מפורסמים בין 2008 ל-2012, בהם ג'ו ג'ונאס, טיילור לאוטנר, ג'ון מאייר, ג'ייק ג'ילנהול, קונור קנדי, בן לשושלת קנדי, והארי סטיילס, חבר להקת ואן דיירקשן.
ג'ונאס ומאייר כתבו שניהם שירים על מערכת היחסים עם סוויפט. בשנים 2013–2014 סוויפט בחרה שלא להיכנס למערכת יחסים זוגית, בשל חוסר רצונה להתמודד עם תשומת לב תקשורתית נוספת. במהלך השנים 2015–2016 יצאה סוויפט עם התקליטן והזמר קלווין האריס. בשנת 2016 סוויפט החלה מערכת יחסים עם השחקן הבריטי ג'ו אלווין, ובחרה לשמור את זה בסוד בטענה שהתקשורת "הרסה" את מערכות היחסים הקודמות שלה. באפריל 2023 פורסמו דיווחים בתקשורת על כך שהשניים נפרדו.
משנת 2023 היא במערכת יחסים עם שחקן הפוטבול טרוויס קלסי.
תדמית ציבורית > פוליטיקה

במשך 12 השנים הראשונות לקריירה שלה, סירבה סוויפט להתייחס לנושאים פוליטיים משום שלדעתה אין זה תפקידה להשפיע על דרך הצבעתם של אנשים. במהלך מסע הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008 תמכה סוויפט בקמפיין "Every Woman Counts", שמטרתו הייתה לעודד שילוב נשים בפוליטיקה, והייתה אחת מכוכבי קאנטרי רבים שהקליטו תשדיר שירות עבור הקמפיין לעידוד ההצבעה "Vote (For Your) Country". למרות סירובה להתייחס לנושאים פוליטיים, בעקבות השבעתו של ברק אובמה אמרה סוויפט לרולינג סטון שהיא תמכה בנשיא. היא אף תיארה את מישל אובמה כמודל לחיקוי.
מחקר שערכה פייסבוק, מצא שסוויפט פופולרית בארצות הברית במידה שווה בקרב הדמוקרטים ובקרב הרפובליקנים.
סוויפט החלה להגדיר את עצמה כפמיניסטית לאחר שלדבריה למדה על פמיניזם מחברתה לינה דנהאם.
לפני בחירות האמצע בארצות הברית ב-2018, "בעקבות כמה אירועים בחיי ובעולם בשנתיים האחרונות", פרסמה סוויפט פוסט באינסטגרם בו תמכה לראשונה במועמדים לכהונה לבית הנבחרים ולסנאט, והכריזה על תמיכתה בשני מועמדים דמוקרטיים: בחבר הקונגרס ג'ים קופר לבחירה מחדש בבית הנבחרים ובמושל טנסי לשעבר ביל ברדסן בבחירות לסנאט. היא דיברה נגד יריבתו של ברדן, הרפובליקנית מרשה בלקברן, בשל הצבעתה של בלקברן נגד חוקים למען נשים. היא הביעה את תמיכתה בזכויות להט"ב ובשוויון ללא הבדלי גזע ומין, וגינתה את הגזענות הממסדית. סוויפט קראה לעוקביה ללמוד על המועמדים במדינתם על מנת להצביע לאלה שמייצגים אותם בצורה הטובה ביותר, להירשם להצבעה בבחירות ולהצביע בהן. בעקבות הפוסט, חל זינוק חד בהרשמה של אזרחים להצבעה בבחירות לפי Vote.org‏.
ב-11 בספטמבר 2024 הביעה סוויפט תמיכה רשמית בקמלה האריס כחצי שעה לאחר סיום עימות הבחירות עם דונלד טראמפ. סוויפט כתבה שהאריס "נלחמת למען זכויות ועניינים שזקוקים ללוחמת שתייצג אותם" ושיבחה אותה על היותה מנהיגה יציבה ומוכשרת. עם זאת, ציינה שיש לבצע מחקר עצמאי על הנושאים והעמדות של המועמדים. בהצהרתה, הביעה סוויפט דאגה מפני שימוש בבינה מלאכותית להפצת מידע כוזב, לאחר שפורסמה גרסה מזויפת שלה התומכת בטראמפ. היא הודיעה שתצביע להאריס ולמועמד לסגן הנשיא טים וולז בבחירות 2024, והדגישה את תמיכתו של וולז בזכויות להט"ב, הפריות חוץ-גופיות, וזכויות נשים. בנוסף, פנתה למצביעים צעירים והזכירה את חשיבות הרישום המוקדם להצבעה. סוויפט צברה מעל 1.85 מיליון עוקבים נוספים בספוטיפיי בחודש שלאחר הצהרתה. ב-24 השעות שלאחר הפוסט של סוויפט, אתר הבחירות של ארצות הברית קיבל 405,999 מבקרים שהגיעו ישירות מחשבונה של סוויפט – יותר מפי 10 מהממוצע היומי.
דיסקוגרפיה

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  אלבומי אולפן 2006: Taylor Swift  2008: Fearless  2010: Speak Now  2012: Red  2014: 1989  2017: Reputation  2019: Lover  2020: Folklore  2020: Evermore  2022: Midnights  2024: The Tortured Poets Department הקלטות חוזרות 2021: Fearless (Taylor's Version)  2021: Red (Taylor's Version)  2023: Speak Now (Taylor's Version)  2023: 1989 (Taylor's Version) |  מיני-אלבומים 2007: The Taylor Swift Holiday Collection  2007: Rhapsody Originals  2007: Connect Set  2008: iTunes Live from SoHo  2008: Beautiful Eyes  2018: Spotify Singles אלבומי אוסף 2018: Reputation Stadium Tour Surprise Song Playlist |  אלבומי הופעה 2011: Speak Now World Tour – Live  2020: Live from Clear Channel Stripped 2008  2020: Folklore: The Long Pond Studio Sessions (from the Disney+ Special) אלבומי וידאו 2009: Taylor Swift and Def Leppard  2011: Journey to Fearless |
הופעות > סיבובי הופעות

2009–2010: Fearless Tour
2011–2012: Speak Now World Tour
2013–2014: The Red Tour
2015: The 1989 World Tour
2018: Reputation Stadium Tour
2021: Lover Fest
2024–2023: The Eras Tour
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | יום האהבה | פלישיה מילר |  |
| 2012 | הלורקס | אודרי | דיבוב |
| 2014 | המעניק | רוזמרי |  |
| 2019 | קאטס | בומבלורינה |  |
| 2020 | מיס אמריקנה | עצמה |  |
| 2020 | Folklore: The Long Pond Studio Sessions | עצמה |  |
| 2022 | אמסטרדם | אליזבת' מיקינס |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | CSI | היילי ג'ונס | פרק אחד |
| 2009, 2011, 2015 | סאטרדיי נייט לייב | עצמה | 4 פרקים |
| 2013 | הבחורה החדשה | אליין | פרק אחד |
בשמים

| שנה | בושם |
| --- | --- |
2011: וונדרסטראק
2012: וונדרסטראק אנצ'נטד
2013: טיילור
2014: טיילור מאת טיילור סוויפט מייד אוף סטארלייט
2014: אינקרדיבל טינגס
ביאורים

↑  מכירות משולבות עם סטרימינג.
הערות שוליים

להקת האינדי-פולק האמריקאית בון איבר, שמשתתפת ב-"Exile".
חיים, שמשתתפת בשיר "No Body, No Crime", שיצא כסינגל מ-Evermore.
סוויפט מופיעה בשנת 2022
סוויפט מופיעה בסיבוב ההופעות The Eras Tour בשנת 2023
אייר אסיה הייתה אחת מנותני החסות לסיבוב ההופעות "The Red Tour"
סוויפט בהצגת הבכורה של "האנה מונטנה: הסרט", 2009
סוויפט בטקס 100 המשפיעים ביותר בעולם לשנת 2010 של טיים
סוויפט בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV, ספטמבר 2009
טיילור סוויפט בהופעה בסידני, סיבוב ההופעות העולמי Speak Now. מרץ 2012
שני גולדשטיין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 בפברואר 1991 (בת 34) תל אביב, ישראל
 מדינה:  ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2016
 פרופיל ב-IMDb
 
שני דפני גולדשטיין (נולדה ב-2 בפברואר 1991) היא דוגמנית, אשת תקשורת ושדרנית רדיו ישראלית, השתתפה בעונה השמינית של תוכנית הריאליטי "האח הגדול", בה העפילה לגמר וזכתה במקום השני.
ביוגרפיה

גולדשטיין גדלה בתל אביב. הוריה התגרשו ואמה  נישאה בשנית לערן וולף. יש לה שתי אחיות, ושלושה אחים חורגים. למדה בית הספר לאמנויות תל אביב במגמת תיאטרון, ובכיתה י' עברה לתיכון עירוני ד'. בין השנים 2013–2016 למדה עיצוב פנים במכון אבני. ב-2017 למדה משחק בסטודיו של גלית רוזנשטיין. בשנת 2021 הוסיפה שם שני, "דפני".
קריירה

בדצמבר 2016 השתתפה בעונה השמינית של תוכנית הריאליטי "האח הגדול", והגיעה למקום השני. במאי 2017 החלה להגיש את התכנית "באה בטוב" בערוץ 24. באוגוסט 2017 החלה לכתוב טור ב"מאקו דייטים" ולאחר מכן ב"מאקו נשים". מנובמבר 2017 ועד היום היא מגישה תוכנית ברדיו ירושלים מדי יום שישי בשם "מה היא אומרת". ב-2019 הייתה פרזנטורית של "אריסטו שמט", לצד ג'ני צ'רוואני ואחווה סיטבון. ב-2021 שיחקה בתפקיד ראשי בקליפ של ענת חיטמן, אחייניתו של עוזי חיטמן, לשיר "אין רק חושך בלילות".
חיים אישיים

בשנת 2017 הכירה את הדוגמן עומר גורדון בתוכנית "האח הגדול" והיו בזוגיות כשנתיים. ב-2019 יצאה מהארון כביסקסואלית וניהלה קשרים עם עדי כרמלי, משתתפת "המירוץ למיליון" ולאחר מכן עם שורטי. בשנת 2022 הודיעה שאינה מעוניינת יותר לצאת עם נשים.
הערות שוליים

↑  יפעת הללי אברהם, ‏הלם: שני גולדשטיין שינתה את השם שלה, באתר ‏מאקו‏, 1 במרץ 2021
↑  נועה רחמים, ‏"היו כמה חוסרים": שני גולדשטיין חושפת למה החליטה לשנות שמה, באתר מעריב אונליין, 11 במרץ 2021
↑  יוני פרוים, פרסום ראשון: שני גולדשטיין בזוגיות עם שורטי, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 12 בנובמבר 2020
↑  יפעת הללי אברהם, ‏עצוב: שני גולדשטיין ושורטי כבר לא יחד, באתר ‏מאקו‏, 11 באפריל 2021
↑  יפעת הללי אברהם, ‏"סיימתי עם נשים, אני יוצאת רק עם גברים", באתר ‏מאקו‏, 19 באפריל 2022
ג'ים גפיגן

| --- | --- |

 לידה:  7 ביולי 1966 (בן 58) אלגין, ארצות הברית 
 שם לידה:  James Christopher Gaffigan 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1999 
 מקום לימודים:  McDonough School of Business  בית הספר לה לומייר  אוניברסיטת פרדו 
 בן או בת זוג:  ג'ני גפיגן 
 https://www.jimgaffigan.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'יימס כריסטופר גַפִיגֶן (באנגלית: James Christopher Gaffigan; נולד ב-7 ביולי 1966) הוא סטנדאפיסט, שחקן, מדבב, סופר ומפיק אמריקאי.
ביוגרפיה

גפיגן נולד באלג'ין, אילינוי שבארצות הברית, הצעיר מבין שישה ילדים. אמו מרשה (לבית מיטצ'ל) מתה מסרטן ב-1990. אביו מייקל אמברוז גפיגאן היה נשיא ומנכ"ל בנק באינדיאנה במשך כחמש עשרה שנים עד פרישתו ב-1991. הוא מת מסרטן ריאות ב-1999.
למד באוניברסיטת פרדו במשך שנה אחת, לפני שעבר לבית הספר לעסקים באוניברסיטת ג'ורג'טאון, שם סיים את לימודיו ב-1988 עם תואר בפיננסיים.
קריירה

בשנת 1990 עבר לניו יורק על מנת לעסוק בקומדיה. הוא מצא עבודה בפרסום והיה עובד ביום ולוקח שיעורי משחק בלילה. בשנת 1999 הופיע לראשונה בתוכנית "The Late Show with David Letterman", ומאז התחיל להשתתף בקביעות בתוכניות אירוח שונות ולהופיע במועדוני קומדיה. במהלך השנים הקליט מספר ספיישלים של סטנדאפ, וחלקם היו מועמדים לפרס גראמי. גפיגן הופיע בלמעלה מ-200 פרסומות בטלוויזיה. ב-2012 נכלל ברשימת עשרת הקומיקאים המרוויחים ביותר בארצות הברית.
גפיגן שיחק במספר רב של סרטים וסדרות, ביניהם תפקידי משנה ב"פתאום 30", "שוב בן 17", "סיפור מצחיק", "טסלה", "מכושפת 2", "חוק וסדר", "חוק וסדר: מדור מיוחד", "אד", "סקס והעיר הגדולה", "חוק וסדר: כוונה פלילית", "טיסת הקונקורד", "רופא להשכיר", "פורטלנדיה", "סטאר נגד כוחות הרשע", "קימי שמידט" ועוד. הוא אף שימש כמדבב, לעיתים כדמות הראשית, במספר סרטים וסדרות, ביניהם "אבא אווזה", "מפלצת של מלון 3: יוצאים לחופשה", "פליימוביל: הסרט", "לוקה", "מפלצת של מלון: הפוך על הפוך", "פיטר פן וונדי", "ד"ר כץ, מטפל מקצועי", "ההמבורגרים של בוב", "סטארגירל", "ריק ומורטי" ועוד.
בשנים 2000–2001 שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "ברוכים הבאים לניו יורק" (אנ').
בשנים 2001–2002 שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "המופע של אלן" (אנ'), לצד אלן דג'נרס.
בשנים 2003–2004 שיחק בשבעה פרקים מהעונה השישית של סדרת הטלוויזיה "מופע שנות ה-70".
בשנים 2006–2010 שיחק בתפקיד ראשי ב-40 פרקים של סדרת הטלוויזיה "הבנים שלי" (אנ').
בשנת 2015 כתב, הפיק וכיכב בסיטקום "The Jim Gaffigan Show", המבוסס על חייו.
בשנת 2020 שיחק בדרמת הפשע הקנדית "מטרה מספר אחת" (אנ') לצד ג'וש הארטנט.
בשנת 2022 שיחק לצד ראיין פיליפה במותחן הפעולה "מסלול התנגשות" (אנ'). בשנת 2024 שיחק בתפקיד קטן בקומדיה הרומנטית "Running on Empty" בתור בארי.
פרסים

גפיגן היה מועמד שש פעמים לפרס גראמי לאלבום הקומדיה הטוב ביותר (בשנים 2013, 2015, 2018–2021), אך לא זכה. בשנת 2014 זכה בפרס הקומדיה האמריקאי (אנ').
חיים אישיים

ג'ים נשוי לשחקנית ג'ני גפיגן, ולזוג חמישה ילדים. גפיגן הוא קתולי,  ואת טקס הנישואין שלו בשנת 2003 ערך בכנסייה קתולית במנהטן. גפיגן נאם מספר נאומי פתיחה באוניברסיטאות קתוליות, ואף קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת מרקט.
הערות שוליים

↑  Locker, Melissa (8 בדצמבר 2014). "Weird Al, Sarah Silverman, Patton Oswalt, Jim Gaffigan Are All Grammy Nominees". ifc.com. AMC Networks. נבדק ב-30 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McCarthy, Sean L. "Winners of the 2014 American Comedy Awards". TheComicsComic.com. נבדק ב-12 במאי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "American Comedy Awards". NBC. נבדק ב-12 במאי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "WEDDINGS/CELEBRATIONS; Jeannie Noth, Jim Gaffigan". The New York Times. 27 ביולי 2003. נבדק ב-17 ביולי 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "'Fat' Dad Jim Gaffigan On Kids, Comedy And Apartment Living". NPR. 2 במאי 2013. נבדק ב-6 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bellamy, Jimmy (26 ביולי 2013). "Funny story: Jim Gaffigan talks tour, life". Duluth News-Tribune (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-22 במאי 2017. נבדק ב-22 במאי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Comedian Jim Gaffigan Takes Sundays Off From Stand-Up". The New York Times. 10 במאי 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Boorstein, Michelle. "Is comic Jim Gaffigan the Catholic Church's newest evangelizer?". The Washington Post. אורכב מ-המקור ב-8 ביוני 2013. נבדק ב-31 ביולי 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Mark Wedel (15 באפריל 2010). "Jim Gaffigan's deadpan humor to heat up Western Michigan University's Miller Auditorium". MLive.com. נבדק ב-31 ביולי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  University, Catholic. "Commencement 2016". The Catholic University of America (באנגלית). נבדק ב-2019-09-26.
↑  "Jeannie and Jim Gaffigan to serve as Marquette's spring Commencement speakers". www.marquette.edu. נבדק ב-2019-09-26.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007401995105171  BNE: XX5645371  GND: 1053920776  ISNI: 0000 0000 6105 2390  LCCN: no2009074861  MusicBrainz: 91b6382f-f2af-4a97-be5b-86471567594d  NKC: xx0272200  SUDOC: 195433661  VIAF: 88509285   WorldCat (עם VIAF): 88509285
סינמה סיטי

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  2002–הווה (כ־23 שנים) 
 מיקום המטה:  רמת השרון 
 ענפי תעשייה:  תעשיית הסרטים 
  
 www.cinema-city.co.il
 
סינמה סיטי (באנגלית: Cinema City) הוא שמה של רשת מתחמי בתי קולנוע ("מגה-פלקס") ישראלית בבעלות האחים לאון ומשה אדרי. המתחמים בבעלותה, מן הגדולים בישראל, נמצאים ברמת השרון, מצפון למחלף גלילות, במערב ראשון לציון, בירושלים (באזור קריית הלאום), בכפר סבא (במתחם "G"), בנתניה, בבאר שבע, בחדרה, ובאשדוד.
"סינמה סיטי" הפעילה בעבר שני בתי קולנוע נוספים, קטנים יותר, ברעננה: "רענן" בקניון רננים שנסגר בדצמבר 2016, ו"פארק" אשר צמוד לפארק רעננה שנסגר בשנת 2016 לרגל שיפוצים והועבר ביוני 2017 לבעלות רשת בתי הקולנוע לב. החברה נמצאת בהליך בנייה של מתחמי קולנוע נוספים.
סינמה סיטי גלילות

המתחם ברמת השרון (32°08′47″N 34°48′17″E﻿ / ﻿32.146372°N 34.804602°E﻿ / 32.146372; 34.804602), סמוך למחלף גלילות, נפתח ב-2002. הוא מכיל 30 אולמות, ביניהם חמישה "אולמות VIP". בשנת 2014 בוצעו תהליכי ההרחבה מ-21 אולמות ל-30. באולמות החדשים בהרחבה נכלל אולם המופעים "סיטי הול", שבו כ-900 מקומות ישיבה. בשיתוף פעולה עם אוניברסיטת בן-גוריון פועל במתחם גם המרכז ללימודי פנאי "זמן אשכול", בו מועברים קורסים ממחלקת לימודי החוץ של האוניברסיטה. במבנה משולבים אזור מסעדות גדול, סופרמרקט, בנק, חנויות ושתי קומות משרדים, שבהן בין היתר שכנה הנהלת "תנובה" עד 2019.
בשנת 2018 הוקמה במקום הטייסת - מתחם סימולטורי טיסה שבו 10 סימולטורים של F-16, חדרי תדריכים, הלבשה, ציוד, מועדון טייסת ועוד.
המתחם זכה להצלחה כלכלית, דבר שהוביל ליוזמות דומות ברחבי הארץ להקמת מתחמי קולנוע בעלי מספר רב של אולמות קולנוע, לרוב רחוק ממרכזי ערים, בניגוד למגמה הרווחת של הקמת בתי קולנוע בעלי מספר מצומצם של אולמות (בין 5–10) בתוך קניונים.