stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מקלע ויקרס
הערות שוליים

↑  Hogg, Ian V.; Batchelor, John (1976). Weapons & War Machines. London: Phoebus. pp. 62. ISBN 0-7026-0008-3
מקלע ויקרס 303. השרוול העבה שסביב לקנה הכיל את מי הקרור. בתמונה לא נראה מכל המים לקרור הקנה
עמדת מקלע ויקרס של הצבא המצרי ליד גשר עד הלום
יונאס וינגגור

| --- | --- |

וינגגור בטור דה פראנס 2021
 לידה:  10 בדצמבר 1996 (בן 28) הילרסלב, דנמרק 
 גובה:  175 ס״מ 
 תחום:  מרוץ אופני כביש
 התמחות:  מטפס
 קבוצה נוכחית:  ויסמה - ליס א בייק
 קבוצות עבר:  קולוקוויק–קאלט
 הישגי שיא:  טור דה פראנס:  ניצחון (2022, 2023)   קטגוריית ההרים (2022)  קריטריום דו דופינה (2023)  הטור של חבל הבסקים (2023)
 jonasvingegaard.dk
 
יונאס וינגגור רסמוסן (בדנית: Jonas Vingegaard Rasmussen; נולד ב-10 בדצמבר 1996) הוא רוכב אופניים דני בקבוצת ה-UCI World Tour ויסמה - ליס א בייק. וינגגור מצטיין בעיקר במרוצי קטעים. הישגי השיא שלו הם שני ניצחונותיו בדרוג הכללי בטור דה פראנס ב-2022 (אנ') וב-2023.
וינגגור התחיל כרוכב נוער בקבוצות שונות בדנמרק, ועשה את פריצת הדרך שלו כרוכב בכיר כחלק מקבוצת ה-UCI Continental קולוקוויק ב-2016. הוא נודע כמומחה בעליות, אך עדיין חסרו תוצאות משמעותיות על הכביש. במסגרת וימבו–ויסמה, אליה הצטרף ב-2019, הוא הרשים בטור של פולין ורכב כפועל עבור פרימוש רוגליץ' בוואלטה אספניה 2020.
קריירה > קריירה מוקדמת

וינגגור נולד וגדל בת'י (Thy) שבצפון-מערב יוטלנד. מגיל צעיר הוא שיחק כדורגל וכדוריד, אך התחיל לרכב לאחר שצפה במרוץ סובב דנמרק (Danmark Rundt) ב-2007 בעיר ת'יסטד, הגדולה ביותר באזור. הוא רכב במועדון Thy Cykle Ring במשך חמש עונות, עד שעבר ל-Alalborg Cykle Ring ב-2013. בשנת 2014, שנתו האחרונה בנוער, הצטרף וינגגור ל-Odder Cykel Klub. כשהפך לרוכב בוגרים הוא התקשה בתחילה והשיג תוצאות לא טובות, אך כשהמועדון הקים קבוצה עד גיל 23 ב-2016 הוא שיפר את התוצאות. באביב הוא סיים על הפודיום במירוץ באולבורג, ובמאי הוא ניצח בקטע של פינסה קופן.
קריירה > קולוקוויק–קאלט

לאחר שווינגגור התחיל להשיג תוצאות טובות יותר במרוצים הוא חתם בקבוצת ה-UCI Continental הדנית קולוקוויק–קאלט (Team ColoQuick–Cult) במאי 2016. על מנת לפתח חיי היומיום ביקש הדירקטור ספורטיף (אנ') של הקבוצה מווינגגור להתחיל עבודה במפעל דגים. במהלך העבודה במפעל הוא פשט את עור הדגים מ-6 בבוקר עד הצהריים, והתאמן אחר הצהריים. במשך תקופה הוא עבד במפעל עם מייקל ואלגרן, גם הוא רוכב אופניים מקצועי.
בשנת 2016, בגיל 19, הוא גם השיג את התוצאה הבינלאומית הראשונה שלו במרוץ UCI לבוגרים, וסיים שני בטור של סין.
ברוב עונת 2017 לא השתתף וינגגור במרוצים רבים לאחר ששבר את עצם הירך בטור דה פיורדס. לפני הפציעה הוא סיים במקום הרביעי הכללי וניצח בתחרות הנוער במרוץ הקטעים הצרפתי טור דו לואר-א-שר.
כשהתאושש מהפציעה עם פתיחת עונת 2018 הוא חזר לכושר טוב. במסע אימונים בספרד בתחילת מרץ קבע וינגגור שיא חדש בטיפוס Coll de Rates. הוא רכב את 6.5 הקילומטרים ב-13.02 דקות, 12 שניות פחות מהשיאן הקודם טיג'יי ואן גארדרן.
קריירה > יומבו–ויסמה (2019–הווה)

וינגגור הצטרף ליומבו–ויסמה ב-2019, ובאותה שנה השיג את הניצחון הראשון שלו ב-UCI World Tour, בקטע 6 של הטור של פולין.
בשנה שלאחר מכן הוא סיים במקום השמיני בטור של פולין 2020. הוא גם השלים את הגרנד טור הראשון שלו, וואלטה אספניה 2020, בו רכב כפועל עבור פרימוש רוגליץ', שניצח במרוץ.
קריירה > יומבו–ויסמה (2019–הווה) > עונת 2021

וינגגור ניצח בקטע 5 של המרוץ הראשון שלו בשנת 2021, טור האמירויות, לפני שניצח בשני קטעים ובדירוג הכללי בסטימאנה אינטרנציונלה די קופי א ברטלי (אנ'). מאוחר יותר באותה שנה הוא סיים במקום השני הכללי אחרי חברו לקבוצה רוגליץ' בטור של חבל הבסקים.
באפריל נבחר וינגגור כמחליף של טום דימולן לסגל הטור דה פראנס 2021 של קבוצתו. בטור היה אמור וינגגור לשמש כפועל עבור רוגליץ', אחד הפייבוריטים לניצחון במרוץ כולו. בקטע 3 נפצע רוגליץ' ולמרות המאמצים להחזירו הקבוצה סיימה כמעט בפיגור של כמעט דקה וחצי. בקטע 5, מרוץ אישי נגד השעון באורך 27.2 קילומטרים, סיים וינגגור במקום השלישי ונכנס לעשירייה הראשונה בדירוג הכללי. בקטע השמיני, הקטע ההררי הראשון במרוץ, סיים וינגגור עם קבוצת המובילים בדירוג הכללי, כשלוש וחצי דקות אחרי טאדיי פוגאצ'אר שהשתלט על החולצה הצהובה. וינגגור עלה למקום החמישי בדירוג הכללי בפיגור של חמש דקות. לאחר הקטע פרש רוגליץ' מהמרוץ בשל הפציעות והשאיר את וינגגור כמועמד היחיד לדירוג הכללי של הקבוצה.
בקטע 11, שכלל עלייה כפולה של מון ונטו, תקף וינגגור בטיפוס השני, ועל אף שפוגאצ'אר הצליח בהתחלה לעמוד בקצב שלו הצליח וינגגור להשיג יתרון של כמעט 40 שניות בפסגה. הוא אמנם נתפס בירידה, אך עלה למקום השלישי בדירוג הכללי. כשהמרוץ הגיע להרי הפירנאים ביסס וינגגור את מיקומו על הפודיום. בקטע 17, שהסתיים בראש מעבר פורטה (אנ'), היו וינגגור וריצ'רד קאראפאס היחידים שיכלו לעמוד בהתקפה של פוגאצ'אר. בספרינט סיים וינגגור שני אחרי פוגאצ'אר, ועלה למקום השני בדירוג הכללי. אותו תרחיש קרה גם בקטע הבא שהסתיים בפסגת הלוז ארדידן (אנ'), כשווינגגור סיים שני. ביום הלפני אחרון סיים וינגגור שלישי בקטע והתבסס במקום השני בדירוג הכללי. הוא סיים בבטחה את השלב האחרון בשאנז אליזה והפך לרוכב הדני השני שמגיע לפודיום בטור דה פראנס, והראשון מאז ביארנה ריס, שניצח במרוץ ב-1996.
קריירה > יומבו–ויסמה (2019–הווה) > עונת 2022

הישגו המשמעותי הראשון בעונת 2022 היה המקום השני בטירנו–אדריאטיקו, ולאחר מכן מקום שישי בטור של חבל הבסקים. קבוצת יומבו–ויסמה שלטה בקריטריום דו דופינה 2022, בו וינגגור סיים במקום השני אחרי חברו לקבוצה רוגליץ', וניצח בשלב האחרון של המרוץ.
וינגגור פתח את הטור דה פראנס 2022 בכושר טוב, כשפוגאצ'אר היחיד שמקדים אותו לאחר קטע הפתיחה נגד השעון. בשלב 5 נפצע רוגליץ', והוא ווינגגור איבדו זמן רב. בקטעים הבאים הוא נאבק עם פוגאצ'אר על ניצחונות בקטעים ובזמן. בקטע 11 שנערך באלפים, תקפו רוגליץ' ווינגגור לסירוגין את פוגאצ'אר בעליה למעבר גליבייה וכשווינגגור תקף במעלה האחרון בקטע נשבר פוגאצ'אר וסיים 2:51 דקות אחרי וינגגור וירד למקום השלישי. היה זה הניצחון הראשון בקריירה שלו בקטע בטור דה פראנס, והוא הגן על ההובלה שלו למחרת עם סיום בפסגת האלפ ד'ואז. במהלך הקטעים הבאים ביצע פוגאצ'אר כמה התקפות, מה שהקטין את הפער בצמרת הדירוג הכללי, אך וינגגור שמר על ההובלה. קבוצת יומבו–ויסמה איבדה שניים מרוכביה לפני יום המנוחה, לאחר שרוגליץ' לא פתח את קטע 15 וסטייבן קראוסווייק נפל במהלכו, אך למזלו של וינגגור המטפס החזק ביותר של הקבוצה, ספ קוס, היה בכושר טוב ופתח את השבוע השלישי. בקטע 17 היה וינגגור הרוכב היחיד שנשאר עם הצמד מקבוצת יו. איי. אי. אמירטס, פוגאצ'אר וברנדון מקנולטי, במעלה הטיפוס האחרון. ב-500 המטרים האחרונים של הסיום התלול מאוד תקפו פוגאצ'אר ווינגגור כדי לנצח בקטע, ופוגאצ'אר ניצח בו בהפרש זעום. בקטע 18 הוא ענה על ההתקפות המוקדמות של פוגאצ'אר, שנפל במורד לפני הטיפוס האחרון על האוטקם (וינגגור המתין לו ולא ניצל את הנפילה לניסיון לפתיחת פער). בטיפוס האחרון הוא רכב אחרי קוס רוב הדרך, אך לאחר שקוס סיים את עבודתו כמטפס תקף וינגגור את פוגאצ'אר ויצר פער קטן. במהלך קבוצתי מבריק המתין לו שם ואוט ואן ארט שהיה בבריחה ומשך את וינגגור לניצחון בקטע. לאחר שחצה ראשון את קו הסיום הוא הגדיל את הפער בפסגת הדירוג בעוד דקה, ניצח בפעם השנייה בקריירה בקטע בטור דה פראנס, עלה ליתרון גדול בדירוג קטגוריית ההרים וכמעט הבטיח את ניצחונו בטור. בקטע ה-20 שהיה מרוץ נגד השעון, סיים במקום השני, אחרי חברו לקבוצה ואן ארט ולפני פוגאצ'אר.
הוא חצה את קו הסיום בשאנז אליזה בפריז כדקה מאחורי הספרינטרים, לצד חבריו לקבוצה.
במהלך החודשים הבאים נעדר וינגגור מכמה מרוצים בהם חיכו לו לאחר ניצחונו בטור דה פראנס, במיוחד בטור של דנמרק ובאליפות העולם. מספר עיתונים הטילו ספק במצב רוחו והזכירו את "התקופות הקשות" שחווה. הוא חזר ב-27 בספטמבר למרוץ CRO (אנ') כדי להתכונן לג'ירו די לומברדיה בתחילת אוקטובר, מרוץ שבו סיים במקום ה-16 (המנצח:טאדיי פוגאצ'אר).
חיים אישיים

וינגגור הוא בנם של קלאוס כריסטיאן רסמוסן וקרינה וינגגור רסמוסן מהילרסלב, ת'י. יש לו אחות אחת, מישל.
וינגגור מתגורר עם חברתו טרין מארי הנסן בגלינגור. הם הכירו כשווינגגור היה רוכב בקבוצת קולוקוויק וטרין הייתה מנהלת השיווק של הקבוצה. בספטמבר 2020 ילדה טרין את בתם פרידה.
הישגי קריירה > תוצאות מרכזיות

2016
מקום 2 בטור של סין
2017
מקום 2 ב-GP ויבורג
מקום 4 בטור דו לואר-א-שר
הרוכב הצעיר המצטיין
2018
מקום 1 בפרולוג ג'ירו דלה ואל ד'אוסטה
מקום 1 בקטע 4 של טור דה ל'אווניר
מקום 4 בסונדוולדן GP
מקום 5 בטור דו לואר-א-שר
הרוכב הצעיר המצטיין
מקום 5 בגרנד פרי פרייסניץ ספא
מקום 5 ברינגרייק GP
מקום 9 בלה טריפטיק דה מונט-א-שאטו
2019
מקום 1 בקטע 6 בטור של פולין
מקום 2 בדנמרק רונדט
מקום 9 בטור של גרמניה
2020
מקום 8 בטור של פולין
2021
מקום 1 בסטימאנה אינטרנציונלה די קופי א ברטאלי
מקום 1 בדירוג הנקודות
מקום 1 בקטעים 2 ו-4
מקום 1 בקטע 5 של טור האמירויות
מקום 2 בטור דה פראנס 2021
מקום 2 בטור של חבל הבסקים
הרוכב הצעיר המצטיין
מקום 8 בקלאסיקה סן סבסטיאן
2022
מקום 1 בטור דה פראנס 2022
מקום 1 בקטגוריית ההרים בטור דה פראנס
מקום 1 בקטעים 11 ו-18
מקום 1 בלה דרום קלאסיק
מקום 2 בקריטריום דו דופינה
מקום 1 בקטע 8
מקום 2 בטירנו–אדריאטיקו
מקום 2 במרוץ CRO
מקום 1 בקטעים 3 ו-5
2023
מקום 1 בטור של חבל הבסקים
מקום 1 בנקודות
מקום 1 בקטעים 3, 4 ו-6
מקום 1 בקריטריום דו דופינה
מקום 1 בקטעים 5 ו-7
או גראן קמיניו
מקום 1 בדירוג ההרים
מקום 1 בקטעים 2–4
מקום 3 בפריז–ניס
מקום 1 בקטע 3
2024
מקום 1 בקטע 11 - טור דה פראנס
הישגי קריירה > תוצאות מרכזיות > ציר זמן של תוצאות כלליות

| תוצאות דירוג כללי בגרנד טורס> מרוץ | תוצאות דירוג כללי בגרנד טורס> 2019 | תוצאות דירוג כללי בגרנד טורס> 2020 | תוצאות דירוג כללי בגרנד טורס> 2021 | תוצאות דירוג כללי בגרנד טורס> 2022 | תוצאות דירוג כללי בגרנד טורס> 2023 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 ג'ירו ד'איטליה: —
|  טור דה פראנס | — | — | 2 | 1 | 1 |
|  וואלטה אספניה | — | 46 | — | — |  |
תוצאות דירוג כללי במרוצי קטעים חשובים בוורלד טור
| מרוץ | 2019 | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 |
|  פריז–ניס | — | — | — | — | 3 |
|  טירנו–אדריאטיקו | — | — | — | 2 | — |
|  וולטה אה קטלוניה | — | לא נערך | — | — | — |
|  הטור של חבל הבסקים | 32 | לא נערך | 2 | 6 | 1 |
|  טור דה רומאנדי | 72 | לא נערך | — | — | — |
|  קריטריום דו דופינה | — | — | 51 | 2 | 1 |
|  טור דה סוויס | — | לא נערך | — | — | — |
MG3

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מקלע
 תכנון:  1959-1968
 מדינה מייצרת:  גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 יצרן:  ריינמטאל
 תקופת השימוש:  1968–הווה (כ־57 שנים)
 מלחמות:  מלחמת איראן-עיראק 
 מידע טכני
 קליבר:   \ 7.62\times 51\ {\mbox{mm NATO}}
 כוונות:  ברזל
 אורך כולל:  1,225 מ"מ
 אורך קנה:  565 מ"מ
 משקל ריק:  10.50 ק"ג
 קצב אש:  1000 - 1200 כדורים לדקה
 מהירות לוע:  820 מטרים לשנייה
 טווח אפקטיבי:  200 - 1200 מטרים
 
MG3 (ר"ת בגרמנית: Maschinengewehr 3; 'מקלע דגם 3') הוא מקלע בינוני אשר פותח בגרמניה על ידי חברת ריינמטאל, ומשמש את כוחות הבונדסוור משנת 1968 ועד היום, לצד כ-30 צבאות אחרים בעולם.
הדגם הראשון בסדרה MG1 פותח במהלך שנות ה-50 ונועד להיות המקלע העיקרי של הבונדסוור שהוקם בתקופה זו לאחר מלחמת העולם השנייה. מבנה המקלע התבסס על ה-MG 42 אשר שירת באופן מוצלח את צבא צבא גרמניה הנאצית, כאשר השינוי העיקרי היה התאמתו לקליבר האחיד של נאט"ו 7.62X51 וזאת לעומת הקוטר הנהוג בגרמניה הנאצית של 7.92X57.
הצלחתו הרבה של הדגם בסדרה MG3 ניכרת בתפוצתו בקרב צבאות רבים בעולם, הוא גם הורכב על שלל הרכבים המשוריינים של גרמניה אשר חלקם יוצאו ביחד עם ה-MG3 (בהם לדוגמה הלאופרד 1). כיום נמצא ה-MG3 בתהליך הוצאה משירות הבונדסוור לטובת ה-MG4 והמקלע MG5.
דגמים עיקריים

MG1 : הגרסה הראשונית של ריינמטאל על מבנהו של ה-MG 42 הוותיק, העושה שימוש בכדורי 7.62X51 מ"מ נאט"ו, לעומת ה-7.92X57 מ"מ מימי המלחמה. (1958)
MG1A1 (‏ MG 42/58): תיקונים קלים לקנה ולכוונת.
MG1A2 (‏MG 42/59): מספר שינויים למבנה הבריח והמכלול. סדרת שינויים נוספת הובילה ל-MG1A3. ‏(1959)
MG1A4: דגם של ה-MG1 לשימוש על גבי רכבים. ה-MGA5 היה דומה אך התבסס על ה-A3 המשודרג יותר.
MG2: שדרוג מקלעי ה-MG 42 שנותרו בשירות עוד מימי המלחמה על ידי החלפת הרכיבים לכאלו המותאמים לקליע החדש.
MG3 : גרסה משודרגת של ה-MG1A3, עם מנגנון הזנה חדש, פתח עליון משודרג וכוונת נ"מ אחורית. (1968)
MG3E: גרסה קלה של ה-MG3, עם משקל מופחת בכ-1.3 ק"ג.
MG3A1: דגם של ה-MG3 לשימוש על גבי רכבים.
MG3KWS: עדכון ה-MG3 לשדה הקרב המודרני עם הוספת מסילות להרכבת כוונות אופטיות, ידית נשיאה ומספר קתות מודולריות בהתאם לשימוש.
מפעילות עיקריות

אוסטרליה אוסטרליה - בשנים 1974–2007 נעשה שימוש ב-MG3 על גבי טנקי הלאופרד 1 של הצבא האוסטרלי.
אוסטריה אוסטריה - הצבא האוסטרי עושה שימוש במקלע ה-MG74, גרסה בייצור מקומי של ה-MG 42/59, הדגם של MG1.
איטליה איטליה
איסלנד איסלנד - בשימוש משמר החופים האיסלנדי.
איראן איראן - דגם של המקלע בייצור מקומי בשם MGA3.
אסטוניה אסטוניה - הצבא האסטוני עושה שימוש בדגם ה-MG1A3 עם כוונת נ"מ, המכונה באסטוניה MG3.
ארגנטינה ארגנטינה
בנגלדש בנגלדש
ברזיל ברזיל
גאנה גאנה
גרמניה גרמניה - בשימוש הבונדסוור, צפוי להיות מוחלף בהדרגה על ידי ה-MG4.
דנמרק דנמרק - הצבא הדני עושה שימוש במקלע ה-MG 42/59 שהוא MG1 המכונה בדנמרק M/62.
טוגו טוגו
טורקיה טורקיה - טורקיה מייצרת גרסה מקומית של המקלע תחת השם MKEK.
יוון יוון
כף ורדה כף ורדה
לטביה לטביה
ליטא ליטא
מיאנמר מיאנמר
מקסיקו מקסיקו
נורווגיה נורווגיה
ערב הסעודית ערב הסעודית
פולין פולין
פורטוגל פורטוגל
פינלנד פינלנד - עושה שימוש במקלע ה-MG3 על טנקי הלאופרד 2 ומסוקי ה-NHI NH90 תחת הכינוי MG 3‏ KK‏ 7.62.
פקיסטן פקיסטן
סאו טומה ופרינסיפה סאו טומה ופרינסיפה
סודאן סודאן - מקלע בייצור מקומי תחת הכינוי קראר.
ספרד ספרד - שירות פיקוח המכס וארגונים נוספים
צ'ילה צ'ילה
שוודיה שוודיה - נקרא m/67‏ KSP בשירות שוודיה.
בנוסף לשימוש יחסית מוגבל בצבאות: אזרבייג'ן, קנדה ועיראק (כוחות הפשמרגה).
ראו גם

מאג
MG 42
MG4
מקלע MG5
נגב NG7
הערות שוליים

↑  מתוך עמוד הפיתוחים באתר חברת ריינמטאל.
↑  מתוך עמוד אודות המקלע באתר 'מיליטרי פקטורי'.
תרשים של ה-MG3
מקלע MG3A1 על גבי לאופרד 2 של הצבא הנורווגי
חייל פולני יורה ב-MG3 במטווח
חייל גרמני ואמריקאי באימון עם מקלע ה-MG3
זוג חיילים אוסטרים באימון עם מקלע ה-MG74 (גרסה מקומית של ה-MG3).
ריימונד אדה

ריימונד אדה
ריימונד אדה (בערבית: ريمون إدّه; 15 במרץ 1913 – 10 במאי 2000) היה מדינאי לבנוני, ומנהיג מפלגת החזית הלאומית הלבנונית. אביו היה נשיא לבנון אמיל אדה, וריימונד אדה עצמו היה אף הוא מועמד לנשיאות בשנת 1958. תומכיו כינו אותו "המצפון של לבנון" בשל עמדותיו הבלתי מתפשרות עוד מימי המנדט הצרפתי על לבנון, שתמכו בלאומיות הלבנונית והתנגדו לכל כיבוש זר או מעורבות צבאית, בין אם צרפתי, סורי, ישראלי, או פלסטיני.
משפחתו וירושת אביו

אדה נולד באלכסנדריה, לאחר שאביו, בן העיירה אדה שבנפת ג'בייל, נאלץ להימלט מלבנון לאחר שהשלטון העות'מאני גזר עליו גזר דין מוות באשמת חתרנות כנגד השלטון. עם ביסוס המנדט הצרפתי על לבנון ב-1920 שב אמיל אדה לביירות עם אשתו לאודי סורסוק ומשפחתו. ריימונד אדה הצעיר התחנך בבתי הספר הישועיים והשלים תואר במשפטים בשנת 1934.
אדה תפס את מקומו של אביו, שנפטר ב-1949, כמנהיג החזית הלאומית הלבנונית. הוא נבחר לאספה הלאומית מטעם נפת ג'בייל ב-1953, ומלבד שנה אחת המשיך לכהן בפרלמנט ברציפות עד שנת 1992, אז החרים את הבחירות שנערכו תחת חסות סורית (בדומה לפוליטיקאים נוצרים רבים) שנחשדו בסילופים ובזיופים.
אדה בפרלמנט

במהלך כהונתו בפרלמנט קידם אדה בשנות ה-50 מספר רפורמות בחוקי השכירות הלבנונים, וכן בחוקי הבנקאות, והניח את היסוד למערכת בנקאית חשאית בדומה לזו הנהוגה בשווייץ, שהפכה לגורם מכריע בשגשוג הכלכלי שאפיין את לבנון בשנות השישים. לאחר שהפסיד בבחירות לנשיאות של 1958 מינה אותו הנשיא הנבחר פואד שהאב לשר בממשלתו. אדה החזיק בתיקי הפנים, העבודה, הדואר, התקשורת והרווחה. עם זאת, שנה לאחר מכן הסתכסך אדה עם שהאב על רקע מעורבות המודיעין הצבאי של לבנון בענייני הממשל, והתפטר במחאה מהממשלה. לאורך שנות השישים הוא הוביל את האופיזיציה הפרלמנטרית לשלטונם של שהאב ושארל חילו יורשו.
ב-1968 הצטרפה מפלגתו של אדה ל"ברית המשולשת" (الحلف الثلاثي, אל-חִלְק אל-תֻ'לאת'י) של המפלגות הנוצריות, לצד המפלגה הליברלית הלאומית של הנשיא לשעבר כמיל שמעון ומפלגת הפלנגות של פייר ג'ומאייל. בבחירות הפרלמנטריות של אותה שנה זכתה הקואליציה ל-30 מתוך 99 המושבים של האספה הלאומית - ההישג הגדול ביותר עד היום של סיעה כלשהי בפרלמנט הלבנוני המפולג. הקואליציה לא שרדה לאחר שאדה הודיע על פרישת מפלגתו ממנה בעקבות החתימה על הסכם קהיר ב-1969 בין לבנון לאש"ף, שהתיר לכוחות הפלסטיניים להקים בסיסים בדרום לבנון מהם יוכלו לתקוף את ישראל. אדה התנגד נחרצות למתן אפשרות לכוחות חוץ-לבנוניים מזוינים לפעול על אדמת לבנון. הוא התנגד גם להצעת הליגה הערבית להטיית מקורות נהר הירדן שהועלתה לדיון ב-1964 וב-1968, במטרה לנתק את אספקת המים של ישראל. אדה הזהיר כי צעד כזה יהפוך את לבנון למטרה לתקיפות ישראליות, והצביע על פשיטת צה"ל על נמל התעופה של ביירות ב-28 בדצמבר 1968 (מבצע תשורה) כהוכחה. נחישותו שלא להיגרר לעימות צבאי עם ישראל הייתה נדירה בפוליטיקה הלבנונית.
בבחירות הבאות לנשיאות תמך אדה במועמדותו של סולימאן פרנג'יה, כנגד מועמדו של הנשיא הפורש שהאב, אליאס סרכיס, אלא שגם ברית זו עם פרנג'יה לא האריכה ימים. ב-1974 הקים אדה קואליציה חדשה עם ראשי הממשלה לשעבר צ'אאב סלאם ורשיד כראמי - שניהם מוסלמים סונים.
במלחמת האזרחים ואחריה

עם פרוץ מלחמת האזרחים השנייה ב-1975, נותר אדה הפוליטיקאי הנוצרי היחיד שהתגורר ברובע סאניה המוסלמי במערב ביירות. יחסיו הטובים עם הפוליטיקאים המוסלמים סייעו לו במקרים רבים לחלץ נוצרים שנחטפו על ידי המיליציות המוסלמיות. במהלך המלחמה פעל אדה נמרצות כנגד התוכנית לחלוקת לבנון על פי בסיס עדתי או אתני, שאת היוזמה לה תלה במזכיר המדינה האמריקני הנרי קיסינג'ר.
ב-1976, לאחר שלושה ניסיונות התנקשות בחייו, עזב אדה את לבנון לפריז, שם נשאר למשך כל שארית חייו. הוא סירב לשוב ללבנון כל עוד צבאות סוריה וישראל פועלים בה, אך המשיך לעסוק בענייניה של לבנון. מילותיו האחרונות לפני מותו ב-10 במאי 2000 היו: "אני חושב. אני חושב על לבנון".
הערות שוליים

↑  Raymond Edde, the Guardian, ‏2000-05-24 (באנגלית)
↑  prestige, Raymond Eddé, Prestige Magazine, ‏2015-01-08 (באנגלית אמריקאית)
↑  Raymond Edde, fanoos.com (באנגלית)
↑  Eddé, Raymond (1913–2000) | Encyclopedia.com, www.encyclopedia.com
↑  British Pathé, Lebanon: National Bloc Party Leader Raymond Edde Recovering From Foot Wound Following Assassination Attempt., www.britishpathe.com (באנגלית בריטית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007431524305171  BnF: cb11901539h (data)  GND: 128694564  ISNI: 0000 0000 2906 2660  LCCN: n88242600  SUDOC: 026848252  VIAF: 46760543   WorldCat (עם VIAF): 46760543
קמפלה

| --- | --- |

פוטומונטז' של קמפלה
 מדינה:  אוגנדה אוגנדה
 מחוז:  קמפלה
 ראש העיר:  אריאס לוקוואגו (Erias Lukwago)
 נפות בעיר:  5
 שטח:  179.7 קמ"ר
 גובה:  1,200 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  1,797,722 (2024)
  ‑ צפיפות:  9,219 נפש לקמ"ר (2024)
 קואורדינטות:  0°18′49″N 32°34′52″E﻿ / ﻿0.31361111111111°N 32.581111111111°E﻿ / 0.31361111111111; 32.581111111111 
 אזור זמן:  UTC +3
 אתר העיר קמפלה
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוגנדה מוגדלת) גולו לירה מבאלה ג'ינג'ה אנטבה קבאלה מורוטו ארוא מבארארה פורט פורטל דרום סודאן קניה רפ. דמ. קונגו  רואנדה טנזניה אגם ויקטוריה  אגם אלברט קמפלה(למפת אוגנדה רגילה) גולו לירה מבאלה ג'ינג'ה אנטבה קבאלה מורוטו ארוא מבארארה פורט פורטל דרום סודאן קניה רפ. דמ. קונגו  רואנדה טנזניה אגם ויקטוריה  אגם אלברט קמפלה   (למפת קמפלה מוגדלת) קמפלה(למפת קמפלה רגילה) קמפלה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קַמְפָּלָה (באנגלית ובסוואהילי: Kampala) היא בירת אוגנדה והגדולה שבעריה. העיר שוכנת לחופי אגם ויקטוריה, ושטחה חופף לשטחו של מחוז קמפלה, אחד ממחוזותיו האדמיניסטרטיביים של האזור המרכזי במדינת אוגנדה, שבדומה למחוזות נוספים במדינה, נקרא על שם העיר הראשית שלו. העיר מחולקת לחמישה רבעים, ועל פי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2024, התגוררו בה כ-1.8 מיליון תושבים.
כמו בערי בירה אחרות, קיימים בקמפלה מבנים חשובים ברמה הלאומית כמו: מוזיאון אוגנדה והתיאטרון הלאומי של אוגנדה. בנוסף, חיי הלילה בעיר שוקקים בזכות בתי הקזינו הרבים המצויים בה.
בקמפלה נבנה אחד משבעת בתי התפילה הבהאיים, שממוקם על גבעת קיקאיה (Kikaya Hill) וידוע גם בשם "בית התפילה המרכזי של אפריקה".
מקור השם

הבריטים שהגיעו לאזור ממלכת בוגנדה קראו למקום שעליו בנויה העיר "גבעות האימפלה", בשל היותו ביתם של מספר מינים של אנטילופות, ובפרט אימפלה. טרם הגעת הבריטים המקום שימש שמורת ציד של הקבקה של בוגנדה. שם זה תורגם לשפה המקומית, לוגנדה, לשם "אָקָסוֹזִי קֵאֶמפָּלָה", כאשר התחילית "קֵ-" משמעה "של". מכאן נטבע שם היישוב שקם על גבעות האימפלה "קַמְפָּלָה" – של האימפלה.
היסטוריה

העיר קמפלה צמחה מתוך שמורת הציד שקבע מוטסה הראשון, הקבקה של בוגנדה, על שבע הגבעות שכיום בתחומה. העיר הפכה לבירתה של הממלכה עם בנייתם של קברי מלכי בוגנדה בקסובי וארמון לובירי בשנות ה-80 של המאה ה-19. בשנת 1890 בנה פרדריק לוגרד מבצר על גבעת מֶנגוֹ עבור חברת מזרח אפריקה הבריטית במטרה להבטיח את ההשפעה הבריטית בממלכת בוגנדה. תחת השלטון הבריטי, במסגרת הפרוטקטורט של אוגנדה, הועברה הבירה של אוגנדה לאנטבה, אולם קמפלה נשארה המרכז הכלכלי והתעשייתי. קמפלה שבה להיות בירת אוגנדה לקראת קבלת העצמאות של המדינה ב-1962.
העיר ניזוקה קשות במלחמת אוגנדה-טנזניה שהתחוללה במשך כחצי שנה בשנת 1978. בנוסף, נחרבו חלקים במהפכה שהדיחה את אידי אמין מהשלטון בשנת 1979.
בשנת 2001 הורחבו גבולותיה של העיר במידה רבה, וסופח פורט בל לשטחה המוניציפלי. הפרוורים המזרחיים והצפון-מזרחיים אוחדו וסופחו לעיר קירה, והיא כיום השנייה בגודלה באוגנדה. אוכלוסייתה מונה כ-180,000 נפש.
כלכלה

קמפלה היא מקום מושבם של הבנק לפיתוח מזרח אפריקה, אוניברסיטת מקררי וחברת התעופה אייר אוגנדה. העיר מהווה מרכז לסחר בינלאומי וחברות בינלאומיות רבות מיקמו את המשרדים שלהם במרכזי העיר הרבים. בעיר, רחובות שלמים אשר בהם מופעלים אזורי סחר ייחודיים, לדוגמה רחוב ההדפסות והניירת, רחוב למכירת מוצרי אלקטרוניקה (גם יד שנייה), רחוב לתחום המחשבים והמדפסות, רחוב למכירת בדים, שווקים ייעודיים (ירקות בלבד, בגדים בלבד, כלי בית ובמיוחד בגדים מיד שנייה.
תעשיית קמפלה כוללת ייצור רהיטים וחלקי מכונות. התוצרת החקלאית כוללת קפה, כותנה, תה וסוכר.
תחבורה

נמל התעופה הבינלאומי נמצא באנטבה, כ-35 ק"מ מהעיר. נמל ימי בשם פורט בל נמצא על שפת אגם ויקטוריה במרחק של 10 ק"מ.
אקלים

| אקלים בקמפלה> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בקמפלה> ינואר.28.18.46 | אקלים בקמפלה> פברואר.28.18.61 | אקלים בקמפלה> מרץ.27.18.130 | אקלים בקמפלה> אפריל.26.18.175 | אקלים בקמפלה> מאי.25.17.147 | אקלים בקמפלה> יוני.25.17.74 | אקלים בקמפלה> יולי.25.17.46 | אקלים בקמפלה> אוגוסט.25.16.86 | אקלים בקמפלה> ספטמבר.27.17.91 | אקלים בקמפלה> אוקטובר.27.17.97 | אקלים בקמפלה> נובמבר.27.17.122 | אקלים בקמפלה> דצמבר.27.17.99 | אקלים בקמפלה> שנה.26.17.1,174 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: Kampala - BBC Weather
גלריה

מראה העיר מגג של מסגד
בית התפילה הבהאי
מסגד מועמר קדאפי
האצטדיון הלאומי נלסון מנדלה שמשמש את נבחרת אוגנדה בכדורגל
מוזיאון אוגנדה
התיאטרון הלאומי
המסגד הלאומי של קמפלה
קו הרקיע של קמפלה
בית מלון בקמפלה
האוטובוסים הראשונים בקמפלה, 2020
תחנת מוניות בקמפלה
גבעת קמפלה
מבט מהחלל על קמפלה
ראו גם

קברי מלכי בוגנדה בקסובי
בית התפילה הבהאי בקמפלה
הערות שוליים

↑  Uganda: Administrative Division (Subregions and Districts) - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de
↑  Estimated Populations of Ugandan Cities And Towns In 2011
| בירות מדינות אפריקה |
| --- | --- | --- |
| מדינות ריבוניות | אוגנדה: קמפלה • אלג'יריה: אלג'יר • אנגולה: לואנדה • אסוואטיני: מבבנה, לובמבה • אריתריאה: אסמרה • אתיופיה: אדיס אבבה • בורונדי: גיטגה • בורקינה פאסו: ואגאדוגו • בוטסואנה: גאבורון • בנין: פורטו נובו • גבון: ליברוויל • גאנה: אקרה • ג'יבוטי: ג'יבוטי • גינאה: קונאקרי • גינאה ביסאו: ביסאו • גינאה המשוונית: מלאבו • גמביה: בנג'ול • דרום אפריקה: קייפטאון, פרטוריה, בלומפונטיין  • דרום סודאן: ג'ובה • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: קינשאסה • הרפובליקה המרכז אפריקאית: בנגי • הרפובליקה של קונגו: ברזוויל • זימבבואה: הארארה • זמביה: לוסקה • חוף השנהב: יאמוסוקרו, אביג'אן • טוגו: לומה • טנזניה: דודומה, דאר א-סלאם • כף ורדה: פראיה • לוב: טריפולי • ליבריה: מונרוביה • לסוטו: מסרו • מאוריטניה: נואקשוט • מאוריציוס: פור לואי • מאלי: במקו • מדגסקר: אנטננריבו • מוזמביק: מפוטו • מלאווי: לילונגווה • מצרים: קהיר • מרוקו: רבאט • ניז'ר: ניאמיי • ניגריה: אבוג'ה • נמיביה: וינדהוק • סאו טומה ופרינסיפה: סאו טומה • סודאן: ח'רטום • סומליה: מוגדישו • סיישל: ויקטוריה • סיירה לאון: פריטאון • סנגל: דקר • צ'אד: נג'מנה • קומורו: מורוני • קמרון: יאונדה • קניה: ניירובי • רואנדה: קיגאלי • תוניסיה: תוניס |  |
| שטחי חסות | הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי: דייגו גרסיה • מיוט: מאמודזו • סהרה המערבית: לעיון • סנט הלנה: ג'יימסטאון • ראוניון: סן-דני |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550198305171  BNE: XX458328  BnF: cb12495624v (data)  GND: 4109986-2  LCCN: n80076329  MusicBrainz: 7691f7af-c368-4de4-bd66-dfb554944d20  NARA: 10044602  NKC: ge1100549  SUDOC: 034171193  TDVİA: kampala  VIAF: 155937246   WorldCat (עם VIAF): 155937246
באייר ג'יינטס לברקוזן

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך ייסוד:  1961 
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 אולם ביתי:  Ostermann-Arena
 ליגה:  ProB 
 
 www.bayer-basketball.de
 
באייר ג'יינטס לברקוזן (בגרמנית: Bayer Giants Leverkusen) הוא מועדון כדורסל מקצועי, חלק ממועדון הספורט באייר לברקוזן מלברקוזן, גרמניה, המשחק ב-ProB, הליגה הגרמנית השלישית. המועדון זכה ב-14 אליפויות גרמניה, ומחזיק בשיא הזכיות בליגה.
היסטוריה

נוסד בשם TuS באייר 04 לברקוזן ב-1961, המועדון עלה לליגה הראשונה ב-1968. המועדון זכה ב-5 אליפויות לאומיות וב-4 גביעים גרמניים בתור TuS 04 לברקוזן לפני ששינה את שמו והמשיך את הדומיננטיות שלו בתור TSV באייר 04 לברקוזן. עד היום, המועדון זכה ביותר תארים לאומיים מכל קבוצת כדורסל גרמנית אחרת.
בעונת 1996/97 שיחק בקבוצה השחקן הישראלי גלעד כץ.
לזלזול של כל תומכיה, ב-2008 החליטה חברת באייר לבצע קיצוצים דרמטיים בחסות שלה לקבוצה ופשוט להתמקד בפעילות הכדורגל שלה ובאתלטיקה החובבת. מהלך זה אילץ את קבוצת הכדורסל של המועדון לוותר על רישיון הכדורסל שלה בבונדסליגה לג'איינטס דיסלדורף החדשה ולעבור ל-ProB, הליגה השלישית, כדי להיבנות מחדש.
אלפי תומכי המועדון התאספו ברחובות לברקוזן כדי למחות על המהלך של החברה.
בשנת 2013, המועדון עלה לליגת ProA.
תארים

אליפויות גרמניה
גביע גרמניה:
ProB