stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מימי שרתון
ביוגרפיה

מימי שרתון נולדה בשם מרים סולומון בפלטבוש, ברוקלין, ניו יורק, דור שלישי למהגרים יהודים ממזרח אירופה וממרכזה (פולין, גרמניה ורומניה של ימינו). הוריה נולדו בניו יורק. אביה, ז'וזף סולומון, היה סוחר פירות וירקות ב"שוק המזון הסיטונאי וושינגטון" ("Washington Market") בטרייבקה. אימה של מימי, ביאטריס, הייתה ידועה במשפחה כבשלנית טובה.
אחרי שסיימה בשנת 1943 את לימודיה בתיכון "מידווד" ("Midwood"), למדה שיווק וכתיבה עיתונאית בבית הספר למסחר של אוניברסיטת ניו יורק. בעת לימודיה עבדה בפרסום לרהיטים ותכשיטים. שרתון למדה לבשל לבד מתוך מתכונים של המגזין "גורמה" ("Gourmet") ולמדה קורס ערב בעיצוב פנים.
בעת שעבדה במדור לעיצוב בית של המגזין "סבנטין" ("Seventeen Magazine") התחילה לכתוב גם על אוכל.
בשנת 1945 התחתנה עם ביל שליפמן, חייל אמריקאי שחזר ממלחמת העולם השנייה ושינתה את שם משפחתה לשרתון. אז עברה לגור בגריניץ' וילג', שם היא התגוררה עד למותה.
בתחילת שנות ה-60 יצאה למסע של ארבעה חודשים ברחבי העולם כדי לכתוב מדריך נסיעות ל-60 ערים מפורסמות בעולם. את הטור הראשון שלה בביקורת מסעדות כתבה שרתון בשבועון "קיו" שהתמזג עם "ניו יורק מגזין". שם נדרשה לכתוב בשם העט "מרתה מרטין". עבדה אחר כך כמבקרת מסעדות של וילג' וויס ושל New York Magazine.
בדצמבר 1975 התקבלה לעבוד כמבקרת מסעדות ב"ניו יורק טיימס" ומילאה תפקיד זה במשך שמונה שנים.
השתלמה בבישול ב"צ'אינה אינסטיטוט" בניו יורק, בבית הספר "לה קורדון בלה" בפריז, כמו כן אצל מורים פרטיים לבישול בקופנהגן, בביירות, בפנום פן ובאיסטנבול.
בעבודתה כמבקרת מסעדות האלמוניות הייתה מרכזית בעיניה. בעת עבודתה ב"ניו יורק טיימס" לצורך כתבותיה נהגה לבקר במסעדה אחת בין שלוש לשתים עשרה פעמים לפני שכתבה את התרשמותה מהמסעדה.
אחרי שעזבה את "ניו יורק טיימס" ב-1983 עבדה כמבקרת מסעדות בשורה של מגזינים כולל "טיים", "קונדה נאסט טרוולר", "ואניטי פייר",
"הארפר'ס בזאר" ו"ווג".
נשלחה בין היתר לכתוב בתחום "החיים הטובים" בארצות רבות, כולל ברזיל, ארגנטינה וישראל (בה ביקרה ב-1994).
היא למדה בבית הספר למלונאות של אוניברסיטת קורנל ובמכון הקולינרי של אמריקה בסנט הלנה, קליפורניה. בשנות ה-2000 כתבה שרתון מדור אוכל מצחיק ב"דיילי ביסט".
פחות מעשור אחרי הנישואים הראשונים התגרשה ונישאה לאדם בשם דיק פלקונה, איתו ילדה בן.
נפטרה בניו יורק ב-6 באפריל 2023.
ספרים

The Seducer's Cookbook, 1964
City Portraits; a Guide to 60 of the World's Great Cities, 1964
The German Cookbook, 1965
Family Circle's Barbecues From Around the World, 1973
Visions of Sugarplums: A Cookbook of Cakes, Cookies, Candies & Confections from All the Countries that Celebrate Christmas, 1986
The Whole World Loves Chicken Soup, 1995
Eating My Words: An Appetite for Life
1,000 Foods to Eat Before you Die
From My Mother's Kitchen, 1977 - (ממטבחה של אמי) ספר המתכונים הראשון שלה
Mimi Sheraton's Favorite New York Restaurants, 1991
Food Tales, 1992
Food Markets of the World, 1997
Hors d'Oeuvres & Appetizers, 2001
The Bialy Eaters, 2000 (אוכלי ה"ביאלי")
Eating My Words, 2004
לקריאה נוספת

Marc Levy - art. Mimi Sheraton
2012 p. 247-248 in Andrew Smith (ed) The Oxford Encyclopedia of Food and Drink in America, second edition
הערות שוליים

↑  Gourmet Magazine: gourmet.com, www.gourmet.com.s3-website-us-east-1.amazonaws.com
↑  Cute Hairstyles, Celeb News, Fun Quizzes, Beauty Advice, and Teen Fashion - Seventeen Magazine, Seventeen (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267922105171  PLWABN: 9810657945705606  BnF: cb131783150 (data)  CiNii: DA10523093  GND: 120801760  ISNI: 0000 0000 8165 1198  LCCN: n79078664  NLA: 35495517  NTA: 07205882X  RERO: 02-A003827265  VIAF: 92579879   WorldCat (עם VIAF): 92579879
מיוצ'ה פראדה

פראדה ב-2011
מיוצ'ה פראדה (באיטלקית: Miuccia Prada, נולדה בשם מריה ביאנקי - Maria Bianchi‏; 10 במאי 1949, מילאנו, איטליה) היא מעצבת אופנה איטלקייה, והמעצבת הראשית העומדת מאחורי בית האופנה פראדה, הידוע בקלאסיות המינימילסטית והיוקרתית שלו, ושל חברת הבת שלה מיו מיו, הנקראת על שם שם החיבה שלה.
מיוצ'ה היא הצעירה מבין נכדיו של מריו פראדה, מייסד בית האופנה. לפי מגזין פורבס, פראדה ובעלה, פטריציו ברטלי, "תפסו שליטה על פס הייצור המשפחתי ב-1978. מאז, הפכו לבית אופנה מוביל.
מיוצ'ה שינתה את שם משפחתה לפראדה בשנות ה-1980, לאחר שאומצה על ידי דודתה. צעירה מבין 3 אחיות.
ב-1985, פרצה לתודעה לראשונה כשעיצבה קולקציית תיקים שחורים מניילון. ב-1989 עיצבה את קולקציית הביכורים שלה שזכתה להערכה, והמשיכה ב-1995 עם קולקציית הגברים.
את מיו מיו, הקימה ב-1992, כחברה פחות יקרה מפראדה, הפונה לקהל צעיר יותר, בהשראת המלתחה הפרטית שלה.
מיוצ'ה פראדה ידועה בעיקר בשל המינימליזם הקלאסי, קולי, נוח ויוקרתי שלה. במהלך השנים התפתחה החברה לייצור מוצרי עור, נעליים, בשמים והלבשה לגברים ונשים באחד. כיום, לפראדה יש כ-250 סניפים לערך ב-65 מדינות.
מלענן מנוצה

| מלענן מנוצה |
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: צמחים וסקולריים
מחלקה:: חד-פסיגיים
סדרה:: דגנאים
משפחה:: דגניים
סוג:: מלענן
מין:: מלענן מנוצה
שם מדעי
 Stipagrostis plumosa ‏אנדרסון, 1860

מַלְעָנָן מְנֻצֶּה (שם מדעי: Stipagrostis plumosa) הוא צמח עשבוני רב-שנתי המסועף מבסיסו, ממשפחת הדגניים תת-משפחת הסיסניים השייך לסוג מלענן. הצמח גדל באדמות שאינן מלוחות, ובבתי גידול טבעיים בלבד.
מאפיינים

המלענן המנוצה הוא צמח הגדל בנגב בנגב הצפוני, הרי אילת, והערבה. הוא נזקק לחולות מדבר מיוצבים. פריחת המלענן המנוצה מתרחשת בחודשים אפריל-מאי. הפרח של המלענן חסר עלי כותרת, צורת העלה היא סרגלית והעלים מסורגים (עלה אחד בכל מפרק). השיבולית כוללת פרח אחד בלבד דו-מיני. מלענן מנוצה דומה בהופעתו הכללית למלענן החוף.
בעולם, המלענן המנוצה נפוץ בצפון אפריקה ובמדבריות של מערב אסיה, באזור האירנו-טורני ובאזור הסהרו-ערבי. הסוג מלענן כולל 50 מינים, מתוכם 6 בארץ ישראל, רובם עשבים רב-שנתיים של חולות-מדבר.
מיכאיל לומונוסוב

| --- | --- |

 לידה:  8 בנובמבר 1711 Mishaninskaya, רוסיה 
 פטירה:  4 באפריל 1765 (בגיל 53) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 ענף מדעי:  כימיה, פיזיקה
 מקום מגורים:  רוסיה
 מקום קבורה:  בית הקברות לזרב  בסנקט פטרבורג במתחם המנזר אלכסנדר נבסקי 
 מקום לימודים:  Slavic Greek Latin Academy (1734)  Kyiv-Mohyla Academy (1735)  Academic University at the St. Petersburg Academy of Sciences (1736)  אוניברסיטת מרבורג (1739)  אוניברסיטת פרייברג לכרייה ולטכנולוגיה 
 מנחה לדוקטורט:  כריסטיאן וולף 
 מוסדות:  האקדמיה הרוסית למדעים של סנקט פטרסבורג  אוניברסיטת סנקט פטרבורג  אוניברסיטת מוסקבה  אוניברסיטת מרבורג 
 תלמידי דוקטורט:  Stepan Rumovsky 
 בן או בת זוג:  Elisabeth Christine Zilch 
 צאצאים:  Yelena Lomonosova 
 הערות:  ייסד את אוניברסיטת מוסקבה. היה גם משורר.
 תרומות עיקריות
 גילוי חוק שימור החומר, חקר החשמל
 חתימה:   
 
מיכאיל ואסילייביץ' לומונוסוב (רוסית: Михаил Васильевич Ломоносов‏; 8 בנובמבר 1711 - 4 באפריל 1765) היה איש אשכולות רוסי שתרם רבות לספרות, לחינוך ולמדע ברוסיה.
מיכאיל לומונוסוב נולד בשנת 1711 בכפר דייגים במחוז ארכאנגלסק הנידח, בצפון רוסיה. בגיל 19 ברח מהבית למוסקבה, שם התקבל לאקדמיה הסלאווית-יוונית-לאטינית (מעין בית ספר תיכון) וסיים אותה בהצטיינות. לאחר-מכן נשלח לומונוסוב ללמוד באקדמיה למדעים בסנקט פטרבורג. בעקבות הישגיו בלימודים, קיבל מלגה ונשלח ללמוד באירופה. כשחזר לרוסיה, הפך לומונוסוב לחבר פעיל באקדמיה הרוסית למדעים.
בשנת 1745 הוא חולל מהפכה של ממש, כאשר היה הראשון שהתחיל להעביר הרצאות ברוסית ולא בלטינית, כמו שהיה מקובל. לצורך כך היה עליו להמציא מילים רבות בשפה הרוסית לתיאור מושגים מדעיים שונים ולהכניס לתוכה מונחים זרים. לא לשווא לומונוסוב כונה "האוניברסיטה הראשונה שלנו". בשנת 1755 ייסד לומונוסוב את האוניברסיטה המוסקבאית.
לומונוסוב מת בשנת 1765.
לומונוסוב כמדען

כפיזיקאי, לומונוסוב עסק בנושא של חשמל, וכן הגה את התורה האטומית, שנוסחה באופן יסודי יותר על ידי ג'ון דלטון כיובל שנים אחריו. כמו כן הוא העלה את ההשערה המקובלת כיום בתרמודינמיקה בדבר טיבו של החום, כשטען שהוא תולדה של תנועה חופשית של האטומים.
ככימאי, הישגיו הגדולים של לומונוסוב הם גילוי חוק שימור החומר, שלבואזייה גילה גם כן 18 שנה מאוחר יותר, והכנסת תבנית קבועה של שמות (נומנקלטורה) לכימיה.
כגאוגרף, לומונוסוב התקרב לתאוריית נדידת היבשות, ניבא תאורטית את קיומה של יבשת אנטארקטיקה, וכן המציא מספר כלים ימיים, שהקלו על רישום וחישוב הכיוונים והמרחקים.
כגאולוג, לומונוסוב הוציא ספר מקיף על גאולוגיה מעשית, בו פירט סוגים שונים של סלעים ועפרות, את מקומות הימצאם וסימנים מזהים שלהם.
בשנת 1754 פיתח מיכאיל לומונוסוב מכשיר בעל רוטור קואקסיאלי (שני רוטורים המורכבים אחד מעל לשני) שהונע על ידי קפיץ. בכך הוא עשה צעדים ראשונים לקראת התפתחותו של המסוק.
בשנת 1755 לומונוסוב הוציא את ספרו "הדקדוק הרוסי" (רוס') - אחד הספרים הראשונים בתחום הזה.
לומונוסוב כבלשן וכסופר

לומונוסוב הכניס מילים רבות לתוך השפה הרוסית (ראו לעיל). כמו כן, הוא הכניס לתוך השירה הרוסית את השיטה הסילבו-טונית באופן סופי (לפניו השיטה הזו הוכנסה באופן לא-שלם על ידי בן-זמנו טרדיאקובסקי). לקולמוסו של לומונוסוב שייכות יצירות רבות בשירה הרוסית, בעיקר אודות (שירי הודיה והלל).
הנצחה

אוניברסיטת מוסקבה הממלכתית על שם מיכאיל לומונוסוב
האוניברסיטה הפדרלית הצפונית הממלכתית על שם מיכאיל לומונוסוב
עיר לומונוסוב
נמל התעופה הבין-לאומי דומודדובו על שם מיכאיל לומונוסוב
לקריאה נוספת

מיכאיל לומונוסוב – מתוך 'מדריך קצר לאמנות הדיבור והכתיבה' (מרוסית: דינה מרקון), בתוך 'דחק', כרך יג', 2021.
שמו של מיכאיל לומונוסוב על חזית מבנה נמל התעופה הבין-לאומי דומודדובו
מחנה קישטרצ'ה

| --- | --- |

בניינים נטושים במחנה, 2013
 מידע כללי
 מדינה:  הונגריה 
 מחוז:  Kistarcsa 
 נתונים
 קואורדינטות:  47°32′39″N 19°15′41″E﻿ / ﻿47.544278°N 19.261361°E﻿ / 47.544278; 19.261361
 
מחנה קישטרצ'ה (בהונגרית: Kistarcsai Központi Internálótábor) היה מחנה מעצר בעיר קישטרצ'ה (Kistarcsa) מצפון-מזרח לבודפשט, בירת הונגריה. המחנה פעל משנות השלושים ועד שנות החמישים. נכלאו בו עצירים פוליטיים וכן יהודים, שרובם גורשו להשמדה בפולין.
תולדות המחנה

המחנה ובו חמישה בניינים הוקם בשנות השלושים ושימש את עוצר הונגריה מיקלוש הורטי ביחד עם אתרים נוספים לכליאת מתנגדים פוליטיים וביניהם יהודים.
אחרי פרוץ מלחמת העולם השנייה שימש המחנה את שלטונות הונגריה לכליאת עצירים פוליטיים ויהודים. המבנים שבו נועדו ל-200 איש אך הוכנסו לתוכם 2,000 אנשים.
לאחר השתלטות גרמניה על הונגריה ב-19 במרץ 1944 החלו הגרמנים להוביל אל המחנה יהודים שנעצרו לקראת גירושם להשמדה במחנה אושוויץ. המחנה היה בשליטת האס אס אך בניהול ישיר של משטרת הונגריה. מפקדו, אישטוון ושדניאי, נהג באנושיות וניסה להקל על עציריו. הוא איפשר למספר ארגוני סיוע יהודיים לסייע להם.
ב-29 באפריל 1944 שולחו מן המחנה ברכבת במשלוח הראשון לאושוויץ 1,800 יהודים. לפני שעוצר הונגריה הפסיק את השילוחים ב-7 ביולי נשלחו מהמחנה אל מותם עוד כ-32 אלף יהודים ב-18 משלוחים. אדולף אייכמן, שניהל את גירוש יהודי הונגריה להשמדה, ניסה לאחר מכן לשלח מהמחנה עוד 1,500 יהודים, אך להורטי נמסר על כך והוא הורה להחזיר את הרכבת לפני שיצאה מהונגריה.
בהמשך הגיע למחנה צוות של מומחים לשילוח יהודים שנשלח על ידי אייכמן ובו בין היתר הגרמני פרנץ נובק וההונגרים לסלו בקי ופאל אוברישי. הצוות הצליח להוציא מהמחנה אל אושוויץ בשלהי חודש יולי עוד משלוח ובו 1,200 יהודים.
המחנה נסגר ב-27 בספטמבר 1944, אשר חל ביום הכיפורים. בעת סגירתו נותרו בו כאלף יהודים. הם הועברו למחנות עבודה בהונגריה.
בשנים 1949 עד 1953 שימש מחנה קישטרצ'ה את משטרת הביטחון של הונגריה הקומוניסטית כמחנה מעצר לאסירים פוליטיים.
לקריאה נוספת

אלכסנדרה לוזה, קישטרצ'ה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך III, עמ' 345–347), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
מבצע הצלה

צוות חילוץ בדרזדן, גרמניה (2006)
חילוץ מסוק
חילוץ במסוקים במלטה ב-2007
חולה באלונקת חילוץ הרים בגרמניה.
כרית הצלה
מבצע הצלה כולל פעולות תגובתיות שבדרך כלל כוללות הצלת חיים, הסרה מסכנה, שחרור מכבלים, או טיפול דחוף בפציעות לאחר תקרית. הצלה עשויה להתבצע באמצעות מגוון כלים וציוד הנדרשים להתמודד עם הנסיבות הספציפיות.
פעולות הצלה עשויות להיות נחוצות במגוון רחב של נסיבות וסביבות, ונהלים מיוחדים פותחו עבור רבות מהן. מבצע הצלה עשוי להתבצע גם על בסיס אד-הוק על ידי אנשים הנמצאים באתר, תוך שימוש בציוד הזמין באתר או מאולתר מהחומרים הזמינים, במיוחד כאשר ההצלה דחופה או לא סביר שסייעת מומחים תהיה זמינה בזמן סביר. טיפול רפואי ראשוני לעיתים קרובות מקושר עם הצלה, ועשוי להיות חלק נחוץ מההצלה.
הציוד המשמש עשוי לכלול כלבי חיפוש והצלה, סוסי חיפוש והצלה רכובים, מסוקים, " מלתעות החיים ", וכלי חיתוך ופיזור הידראוליים אחרים המשמשים לחילוץ הנוסעים מכלי רכב הרוסים. פעולות החילוץ עשויות להיות נתמכות על ידי רכבי חילוץ המופעלים על ידי חוליות חילוץ.
הציוד בשימוש עשוי לכלולכלבי חיפוש והצלה, סוסים לחיפוש והצלה, מסוקים וכלים הידראוליים אחרים לחיתוך ופיזור המשמשים לחילוץ אנשים מרכבים הרוסים. מבצעי הצלה עשויים להיתמך על ידי רכבי הצלה המופעלים על ידי צוותי הצלה.
חיפושים לעיתים קרובות מקושרים עם הצלות כאשר אנשים נעדרים וכנראה נמצאים בסכנה.
חילוץ גופות גם כן מקושר מקרוב עם פעולות הצלה, ועשוי להיות כפוף למגבלות משפטיות שונות. חוקי בטיחות ובריאות תעסוקתית עשויים להיות מופחתים עבור פעולות הצלה כאשר יש סבירות ריאלית להצלת חיים, אך לא עבור חילוץ גופות.
הצלה בין-מינית יכולה להתרחש כאשר אנשים מצילים בעלי חיים, כאשר בעלי חיים הם חלק מצוות הצלה, ולפעמים פחות שכיח, כאשר בעלי חיים מצילים אנשים ביוזמתם.
הצלה עצמית היא תהליך של יציאה ממצב חירום במאמצים עצמיים כיחיד או כקבוצה.
הגדרה ומשמעות

המילון מריאם-וובסט מגדיר מבצע הצלה מוגדר כפעולה של שחרור מכלא, סכנה או רשע, כולל לקיחת מישהו או משהו בכוח מהחזקת מישהו או להקל עליו מהתקפה. הצלה גם מרמזת על כך שהסכנה היא מיידית והפעולה היא בדרך כלל מיידית או נמרצת.
נסיבות הדורשות חילוץ

נסיבות שמובילות לצורך בהצלה יכולות להתפתח בשל מזל רע, כאשר האירועים לא היו צפויים, חובה, כאשר יש סיכון ידוע, אך האדם מחויב מבחינה משפטית או אתית לקחת את הסיכון, דרך לקיחת סיכון סביר מרצון במרדף אחר רווח, ידע, בידור או תגמול נתפס אחר, חוסר ידע על הסיכון הנראה לעין על ידי אדם מיודע היטב, הכחשה של סיכון ברור, או חשיפה מכוונת לסיכון ברור.
אתיקה

זוהי אמונה רווחת כי יש חובה להציל אנשים אחרים מסכנה חמורה ומיידית כאשר הסיכון והעלות לעצמם נמוכים. חובה זו אינה מוסברת בקלות כחלק מדרישה תוצאתית רחבה יותר למנוע נזק, ואינה חובה של צדק חברתי שחובה בין אזרחים כחלק מחוזה חברתי להגנה הדדית. זהו חוב של צדק בזכות עצמו המבוסס על המפגש הישיר בין המושיע לבין האנשים בסכנה, שמגביל את תחום החובה. המצב עשוי להסתבך כאשר יש יותר מאדם אחד בעמדה לתרום למאמצי ההצלה, והאחריות מפוזרת בין הקבוצה עד שהוקצתה בצורה הוגנת בין הנוכחים, בשלב זה הצדק דורש מכל אחד למלא את חלקו, למרות שזה ייחשב כחובה הומניטרית לפצות על תגובה לא מספקת של אנשים אחרים מכל סיבה שהיא.
חוק

חוקים הנוגעים לפעולות הצלה עשויים להגביל את פעילות המושיעים על ידי הגבלת רמת הסיכון שהם עשויים להיחשף אליו תחת הנחיות מעסיק (חוקי בטיחות תעסוקתית). רמת הסיכון שאדם כשיר עשוי לחשוף את עצמו מרצון עשויה להיות גבוהה משמעותית.
סוגי מבצעי הצלה

חלק מפעולות ההצלה דורשות רמה גבוהה של מיומנות ולרוב מבוצעות על ידי צוותי הצלה מומחים עם הכשרה מתאימה, בין אם עצמאיים ובין אם חלק מארגונים גדולים יותר כמו מכבי אש, משטרה, צבא, שירותי עזרה ראשונה או אמבולנס.
הצלות אחרות יכולות להתבצע על ידי כל אדם כשיר הנמצא במקום, תוך שימוש בכלים וציוד כפי שזמינים. עשויה להיות הגנה משפטית לאנשים שאינם מומחים המבצעים הצלות להם אינם מוסמכים מבחינה טכנית במצב חירום, במקרה שהם בטעות פוגעים במישהו או גורמים לנזק או חודרים על רכוש תוך ניסיון הצלה הנראה דחוף. חוקים ישתנו בהתאם לשיפוט.
הערות שוליים

↑  "Rescue". Dictionary. Merriam-Webster. נבדק ב-27 במרץ 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Rescue". Thesaurus. Merriam-Webster. נבדק ב-27 במרץ 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Miller, D (2019). "The Nature and Limits of the Duty of Rescue". Journal of Moral Philosophy. 17 (3): 1–22. doi:10.1163/17455243-20193018.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph127718
מורמיריים

| מורמיריים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: גרום-לשונאים
משפחה:: מורמיריים
שם מדעי
 Mormyridae ‏בונפרטה, 1832
תחום תפוצה


Gnathonemus petersii
מורמיריים או דגי הפיל ולעיתים גם דגי דולפין (שם מדעי: Mormyridae) היא משפחת דגי חשמל מסדרת הגרום לשונאים החיים באגמים ונהרות באפריקה. זוהי משפחה גדולה הכוללת מעל ל-200 מינים שונים החיים באגמים טרופיים וביצות באפריקה.
דגים אלה מייצרים חשמל בגופם ואיתו הם חשים את סביבתם באמצעות שדה שהם מייצרים סביב גופם. הם בעלי ראש קטן וחוטם דמוי חדק של פיל. אורכם הוא בין 5 ס"מ ל-1.5 מ', אצל המין מורמיר זאבי. הם בעלי סנפירים קטנים עם סנפירי שת גדולים וזנב מחודד. הם טורפים סרטנים ודגים אחרים באמצעות החשמל שסביבם.
דגי הפיל מאופיינים במוח גדול ופעיל במיוחד, ולא רק ביחס לדגים: יש להם יחס מוח-גוף מהגדולים בעולם החי (קצת יותר משל בני אדם) ויחס צריכת חמצן למוח ולגוף הגבוה מכל החולייתנים הידועים (פי 3 משל בני אדם).
חלק מדגים אלה משמשים דגי נוי באקווריום.
תקשורת

ייצור החשמל החלש, יחסית, בגופם של דגי הפיל משמש אותם גם, ואולי בעיקר, לתקשורת. הם מתקשרים באמצעות פולסים חשמליים מהירים, עד אלף פולסים בשנייה. בניסויי מעבדה הם הצליחו לזהות הפרשי זמן בין פולסים עד לדיוק של מיליונית השנייה – עובדה שכנראה מציבה אותם כבעלי יכולת התקשורת המהירה ביותר בעולם החי. על ידי שינוי המשך, הקצב והתדירות של הפעימות, הם יכולים למסור ולקבל מידע על המין הביולוגי, המין (sex), הגיל, המיקום והזמינות המינית של דגים אחרים – ואפילו על מעמד חברתי ומצב רגשי (כמו תוקפנות, כניעה או משיכה מינית). הם גם מזהים דגים אינדיבידואליים מוכרים על פי הדפוס הייחודי של פעימותיהם. הם עשויים "להשמיע", בדומה לעופות, "שירים" (אך כאלה שעשויים מפעימות חשמליות, ולא מצלילים) על מנת למשוך בנות-זוג. כשדגי פיל מכונסים בקבוצות, הם מפרידים בין "שיחות" שונות באמצעות בידול של 10 עד 15 Hz בין "שיחה" אחת לאחרת.
מיון

תת-משפחה Mormyrinae
סוג ומין יחיד Boulengeromyrus knoepffleri
סוג ומין יחיד Brevimyrus niger
סוג Brienomyrus
סוג Campylomormyrus
סוג Cryptomyrus
סוג ומין יחיד Cyphomyrus discorhynchus
סוג ומין יחיד Genyomyrus donnyi
סוג Gnathonemus
סוג ומין יחיד Heteromormyrus pauciradiatus
סוג Hippopotamyrus
סוג ומין יחיד Hyperopisus bebe
סוג ומין יחיד Isichthys henryi
סוג ומין יחיד Ivindomyrus opdenboschi
סוג Marcusenius
סוג Mormyrops – בו מורמיר זאבי
סוג מוֹרְמִיר (Myomyrus)
סוג Oxymormyrus
סוג Paramormyrops
סוג Pollimyrus
סוג Stomatorhinus
תת-משפחה Petrocephalinae
סוג Petrocephalus
הערות שוליים

↑  Nilsson, Göran E., Brain And Body Oxygen Requirements Of Gnathonemus Petersii, A Fish With An Exceptionally Large Brain, The Journal of Experimental Biology, 1996, עמ' 603–607
↑  Stephan Paintner, Bernd Kramer, Electrosensory basis for individual recognition in a weakly electric, mormyrid fish, Pollimyrus adspersus (G�nther, 1866), Behavioral Ecology and Sociobiology 55, 2003-12-01, עמ' 197–208 doi: 10.1007/s00265-003-0690-4
↑  Mark E. Nelson, Electric fish, Current Biology 21, 2011-07, עמ' R528–R529 doi: 10.1016/j.cub.2011.03.045
↑  c. l. prosser, a. s. feng, "electric organs and electroreceptors", comparative animal physiology, 4th ed., new york: John Wiley and Sons, 1991
↑  Balcombe, Jonathan P., author, What a fish knows : the inner lives of our underwater cousins, New York: Scientific American, 2016, עמ' 62-63
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546063705171
מוסקבה אדומה

פלקונים של מוסקבה אדומה ואריזה.
מוסקבה אדומה (ברוסית: Красная Москва) היה הבושם הראשון שנוצר בברית המועצות.
מקורו של הבושם נתון במחלוקת. אפשר שהוא נוצר לפני המהפכה של 1917 בשם "הזר החביב על הקיסרית" (בצרפתית: "Le Bouquet Préféré de l'Impératrice"), ניחוח שנוצר בבית החרושת של הנרי ברושר בשנת 1913, ולאחר מכן ניתן לו שמו הרוסי, או שהוא נוצר בשנת 1925, אחרי שהולאם מפעלו של ברושאר[דרושה הבהרה], ושמו הוחלף ל"נובאייה זאריה" בשנת 1922 ונוהל על ידי פולינה ז'מצ'וז'ינה בין השנים 1930–1932.
עם תחרות מוגבלת, מוסקבה אדומה הפך לפופולרי מאוד, והיה נפוץ מאוד בברית המועצות. לאחר מלחמת העולם השנייה הופץ ברחבי הגוש המזרחי. תפוצתו הנרחבת בעידן הסובייטי גרמה לרבים לסגת ממנו בתקופה שבה, לאחר קריסת ברית המועצות, נפוצו בשמים רבים יותר. למרות זאת שרד הבושם והוא עדיין מיוצר במפעל במוסקבה.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ברית המועצות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מיוסה

| --- | --- |
מיוסה, נוף בקצהו הדרומי של האגם
מיוסה, נוף בקצהו הדרומי של האגם
 מידע כללי
 מיקום:  המחוזות אקרסהוס הדמרק ואופלנד, נורווגיה
 סוג:  אגם 
 מידות
 שטח:  365 קמ"ר
 אורך מרבי:  117 ק"מ
 אורך:  117±1 קילומטר
 רוחב מרבי:  15 ק"מ
 רוחב ממוצע:  15 ק"מ 
 ‏עומק ממוצע:  155 מטר
 מידע נוסף
 נהר מזין:  גודברנדסדלסלוגן
 מקור לנהר:  וורמה 
 ‏אגן ניקוז:  16,555.36 קילומטר רבוע
 מדינות באגן הניקוז:  נורווגיה נורווגיה
 קואורדינטות:  60°40′0″N 11°0′0″E﻿ / ﻿60.66667°N 11.00000°E﻿ / 60.66667; 11.00000
  (למפת נורווגיה מוגדלת) אוסלו ברגן טרומסה טרונדהיים קריסטיאנסנד נרוויק שוודיה פינלנד אסטוניה רוסיהמיוסה(למפת נורווגיה רגילה) אוסלו ברגן טרומסה טרונדהיים קריסטיאנסנד נרוויק שוודיה פינלנד אסטוניה רוס.מיוסה
 
מיוסה (בנורווגית: Mjøsa) הוא האגם הגדול בנורווגיה ובין האגמים העמוקים ביותר בנורווגיה ובאירופה. זהו האגם הרביעי בעומקו בנורווגיה. מיוסה נמצא בדרום נורווגיה, כ-100 ק"מ מצפון לאוסלו. הנהר העיקרי המזין את האגם הוא גודברנדסדלסלוגן, הנשפך לאגם בצפונו. המוצא היחיד מן האגם הוא נהר וורמה בדרומו.
אורכו של האגם, מצפון לדרום, הוא 117 ק"מ. רוחבו המרבי, סמוך לעיר האמאר, הוא 15 ק"מ. שטחו של האגם הוא 365 קמ"ר ונפחו מוערך בכ-56 קילומטר מעוקב. פני מיוסה בדרך כלל הם בגובה 123 מטר מעל פני הים ועומקו המרבי 468 מטר. אורך חופי האגם הוא 273 ק"מ, מהם כ-30% מיושבים. סכרים שהוקמו על מוצא האגם לנהר וורמה בשנים 1858, 1911, 1947 ו-1965, העלו את פני המים בכ-3.6 מטר. ב-200 השנים האחרונות נרשמו 20 שיטפונות אל האגם אשר העלו את פני המים ב-7 מטר. חלק מן השיטפונות הללו הציפו את העיר האמאר.
הערים האמאר, גיוביק ולילהאמר נוסדו על גדות מיוסה. בטרם נסללו מסילות לאורך חופי האגם הוא שימש כנתיב תחבורה מרכזי. בעשור השני למאה ה-21 עיקר התעבורה על פני האגם היא למטרות נופש ותיירות. סמוך לגדות האגם שטחי גבעות מעובדות ובהן שטחי תבואה מן הפוריים ביותר בנורווגיה. קו הרכבת הראשי בין אוסלו לטרונדהיים עובר על חופו המזרחי של האגם, עם תחנות בהאמאר ולילהאמר. באגם אי אחד, הלגויה, ומספר איונים. הכביש הראשי המקשר בין דרום לצפון נורווגיה, E6, חולף במקביל לחופו המזרחי של האגם.
מיטשל רובינסון

| --- | --- |

רובינסון במדי ניו יורק ניקס, 2018
 לידה:  1 באפריל 1998 (בן 26) פנסאקולה שבפלורידה, ארצות הברית
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.13 מטרים
 מספר:  23
 דראפט:  בחירה מספר 36, 2018 ניו יורק ניקס
 קבוצות כשחקן
 2018–:  ניו יורק ניקס
 הישגים כשחקן
 חמישיית הרוקיז השנייה של העונה (2018)
מיטשל רובינסון (באנגלית: Mitchell Robinson; נולד ב-1 באפריל 1998) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת ניו יורק ניקס מליגת ה-NBA, בעמדת הסנטר.
קריירת תיכונים ומכללות

רובינסון נולד בעיר פנסאקולה שבפלורידה, ובגיל 16 החל ללמוד ב"תיכון שלמט" אשר בשלמט, לואיזיאנה. בשנתו האחרונה בקבוצת הכדורסל של התיכון רשם ממוצעים של 25.7 נקודות, 12.6 ריבאונדים ו-6.0 חסימות למשחק, והוביל אותה לפיינל פור אליפות התיכונים של לואיזיאנה, לראשונה מזה 32 שנים. במרץ 2017 נבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, ובכך הפך לבוגר הראשון של תיכון שלמט אשר זוכה לכבוד זה.
ביולי 2017 נרשם רובינסון לאוניברסיטת מערב קנטקי, והתאמן עם הקבוצה במשך כשבועיים לפני נסיעה של הקבוצה לקוסטה ריקה, ממנה נעדר במפתיע. לאחר שהושעה מהקבוצה כעונש, הודיע רובינסון בספטמבר 2017 על עזיבתו את האוניברסיטה לטובת אימונים אישיים לקראת דראפט ה-NBA‏ 2018. החלטתו להירשם לדראפט ה-NBA לאחר שנה בה לא שיחק כדורסל מקצועי (בתיכון, באוניברסיטה או במועדון כדורסל) נחשבת לתקדימית, וזכתה לסיקור תקשורתי נרחב.
קריירה מקצועית

בדראפט 2018 נלקח רובינסון בבחירה ה-36, על ידי ניו יורק ניקס. על אף ששותף לכ-20 דקות בממוצע למשחק בלבד, סיים רובינסון את עונת הרוקי שלו במקום השני ברשימת מובילי החסימות של הליגה, אחרי מיילס טרנר, עם 2.4 חסימות בממוצע למשחק. במאי 2019 נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה. בעונה העוקבת קלע 9.7 נקודות בממוצע למשחק, והוביל את כל שחקני הליגה באחוזי קליעה מהשדה, עם 74.2%.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018/2019 | ניו יורק | 66 | 19 | 20.6 | 0.694 | 0.000 | 0.600 | 6.4 | 0.6 | 0.8 | 2.4 | 7.3 |
| 2019/2020 | ניו יורק | 61 | 7 | 23.1 | .742‡ | 0.000 | 0.568 | 7.0 | 0.6 | 0.9 | 2.0 | 9.7 |
| 2020/2021 | ניו יורק | 31 | 29 | 27.5 | 0.653 | 0.000 | 0.491 | 8.1 | 0.5 | 1.1 | 1.5 | 8.3 |
| 2021/2022 | ניו יורק | 72 | 62 | 25.7 | 0.761 | 0.000 | 0.486 | 8.6 | 0.5 | 0.8 | 1.8 | 8.5 |
| 2022/2023 | ניו יורק | 59 | 58 | 27.0 | 0.671 | 0.000 | 0.484 | 9.4 | 0.9 | 0.9 | 1.8 | 7.4 |
| קריירה |  | 289 | 175 | 24.4 | 0.712 | 0.000 | 0.529 | 7.9 | 0.6 | 0.9 | 2.0 | 8.2 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022/2023 | ניו יורק | 11 | 11 | 27.1 | 0.604 | – | 0.394 | 9.3 | 0.8 | 0.7 | 1.5 | 6.5 |
| קריירה |  | 11 | 11 | 27.1 | 0.604 | 0.000 | 0.394 | 9.3 | 0.8 | 0.7 | 1.5 | 6.5 |
הערות שוליים

↑  רובינסון מודיע על עזיבת האוניברסיטה, באתר bleacherreport.com,‏ 23 באוגוסט 2017
↑  Mitchell Robinson is not a trailblazer, באתר nbcsports.com,‏ 18 בספטמבר 2017
↑  מיטשל רובינסון: ההפתעה הנעימה, באתר hoopshabit.com,‏ 31 במאי 2019
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 2018, באתר basketball-reference.com
↑  רובינסון נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה, באתר הניקס, 1 במאי 2019