stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עכשיו נשארנו שנינו

"עכשיו נשארנו שנינו" הוא סינגל, שהוקלט על ידי הזמר והמוזיקאי הישראלי עידן רייכל. השיר יצא לאור ב-12 במאי 2019 כסינגל שלא מתוך אלבום, דרך חברת התקליטים הליקון.
בסמוך לצאתו נכנס השיר אל המקום החמישי במצעד השבועי של מדיה פורסט.
ב-23 ביוני 2019 יצא רמיקס לשיר אשר נוצר על ידי המפיק המוזיקלי הישראלי עופר ניסים.
רקע וכתיבה

השיר נכתב, הולחן והופק על ידי עידן רייכל, דולב רם ופן חזות. השיר הוא בסגנון הפופ.
בסמוך לצאתו כסינגל עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
וידאו קליפ

טרם פורסם הווידאו קליפ המלא לשיר, העלה רייכל לערוץ היוטיוב שלו את האודיו הרשמי של השיר, אשר מציג בתוכו את עטיפת הסינגל. נכון לאוגוסט 2024, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ־2.2 מיליון צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2019)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2019)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2019)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2019)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 5 |  |
ערן ראמי

| --- | --- |

ערן ראמי (משמאל) ותלמידיו
 לידה:  24 במרץ 1968 (בן 56) ישראל 
 מקום לימודים:  תלמה ילין, האוניברסיטה לאמנויות בברלין 
 עיסוק:  חצוצרן, מנצח
 כלי נגינה:  חצוצרה
 שיתופי פעולה בולטים:  התזמורת הפילהרמונית הישראלית  התזמורת הקאמרית הישראלית
 
ערן ראמי (נולד ב-24 במרץ 1968) הוא חצוצרן ומנצח ישראלי.
ביוגרפיה

ערן ראמי נולד בישראל והתחיל את לימודי המוזיקה בנגינה בפסנתר בגיל 6 ובנגינה בחצוצרה בגיל 12.
לאחר לימודיו בתיכון תלמה ילין, עשה את שירותו הצבאי בתזמורת חיל האוויר.
אחרי השירות הצבאי יצא ללימודים בבית הספר הגבוה לאמנויות בברלין אצל פרופ' קונרדין גרוט (נגן בפילהרמונית של ברלין), שם השלים תואר ראשון. במהלך שהותו שם היה גם סטודנט באקדמיה ע"ש הרברט פון קאראיין, במסגרתה ניגן עם הפילהרמונית של ברלין במשך שנתיים.
בשנים 1995–2002 שימש כחצוצרן ראשי בתזמורת הסימפונית ירושלים. החל מעונת 2005–2006 הוא חבר בתזמורת הפילהרמונית הישראלית.
בנוסף מופיע גם כמנצח, בין השאר עם התזמורת הקאמרית הישראלית, וכסולן בקונצרטים קאמריים בישראל ומחוצה לה.
כמו כן הוא מלמד באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
הערות שוליים

↑  לאנג עם הפילהרמונית, אופרה בירושלים, באתר הארץ, 5 במרץ 2007
פיאט פולבק

| --- | --- |

"פיאט פולבק", שנת 2016
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Mitsubishi L200  Ram 1200 (ארצות הברית)  Mitsubishi Strada  (הפיליפינים)  Mitsubishi Triton  (ישראל, אוסטרליה)
 יצרן:  מיצובישי מוטורס תאילנד (Mitsubishi Motors (Thailand) (אנ'))
 שנות ייצור:  2016-2019
 הרכבה:  תאילנד תאילנד
 חברת אם:  פיאט
 סיווג:  טנדר
 אורך:  5,295-5,305 מ"מ
 רוחב:  1,815 מ"מ
 גובה:  1,775 מ"מ
 משקל:  1,805-1,880 ק"ג
 בסיס גלגלים:  3,000 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 2,442 סמ"ק המפיק 154 כ"ס ב-3,500 סל"ד (מנוע טורבו דיזל מסוג "Multijet")  4 צילינדרים 2,442 סמ"ק המפיק 181 כ"ס ב-3,500 סל"ד (מנוע טורבו דיזל מסוג "Multijet")  4 צילינדרים 2.5 ליטר המפיק 110 כ"ס (מנוע דיזל)  4 צילינדרים 2.5 ליטר המפיק 178 כ"ס (מנוע דיזל)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 6 מהירויות  תמסורת אוטומטית - 5 מהירויות
 מהירות מרבית:  169 קמ"ש (מנוע 2,442 סמ"ק המפיק 154 כ"ס)  179 קמ"ש (מנוע 2,442 סמ"ק המפיק 181 כ"ס)
 צריכת דלק:  6.9 ליטר ל-100 ק"מ (מנוע 2,442 סמ"ק המפיק 181 כ"ס)  6.4 ליטר ל-100 ק"מ (מנוע 2,442 סמ"ק המפיק 154 כ"ס)
 קשר:  "Mitsubishi L200"
פיאט פולבק (באנגלית: Fiat Fullback) הוא טנדר שתוכנן על ידי קונצרן הרכב האיטלקי פיאט ומיוצר בתאילנד על ידי יצרנית הרכב מיצובישי מוטורס תאילנד (Mitsubishi Motors Thailand) (אנ')) משנת 2015 ועד 2019.
דגם "פיאט פולבק" זהה לחלוטין לדגם "Mitsubishi L200" דור חמישי ונבנה בשיתוף פעולה בין קונצרן הרכב פיאט ומיצובישי.
דגם "פיאט פולבק" הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות הבינלאומית בדובאי בשנת 2015.
תצורות

2 דלתות - 2 נוסעים.
4 דלתות (דבל קבין) - 5 נוסעים.
הנעות

4x2
4X4
תאוצות

בין 0 - 100 קמ"ש היא 12.2 שניות (מנוע 2,442 סמ"ק המפיק 154 כ"ס ב-3,500 סל"ד (מנוע דיזל))
בין 0 - 100 קמ"ש היא 10.2 שניות (מנוע 2,442 סמ"ק המפיק 181 כ"ס ב-3,500 סל"ד (מנוע דיזל)).
תמונות

פיאט פולבק קבינה כפולה
פיאט פולבק קבינה כפולה
פיאט פולבק קבינה כפולה
פיאט פולבק קבינה כפולה
פיאט פולבק קבינה כפולה
פדרו נונש

| --- | --- |

 לידה:  1502 אלקאסר דו סאל, ממלכת פורטוגל 
 פטירה:  11 באוגוסט 1578 (בגיל 76 בערך) קוימברה, ממלכת פורטוגל 
 שם לידה:  Pedro Nunes 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  פורטוגל
 מקום קבורה:  Igreja matriz da Assunção 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סלמנקה (1523)  אוניברסיטת ליסבון (1532) 
 מוסדות:  אוניברסיטת קוימברה (1544–1562)  אוניברסיטת סלמנקה  אוניברסיטת ליסבון (1529–1537) 
 הערות:  יהודי מומר
 תרומות עיקריות
 פיתוחו של מדע הניווט, המציא מגוון מכשירי מדידה, ביניהם הנוניוס
 חתימה:   
 
נונש אחד משמונת האישים המקיפים את לואיש דה קמואש באנדרטת לואיש דה קמואש ברובע שיאדו שבליסבון
פדרו נונש (בפורטוגזית: Pedro Nunes)‏ (1502 – 11 באוגוסט 1578) היה מתמטיקאי יהודי בן למשפחת אנוסים פורטוגזית. נונש נחשב לאחד מאנשי המדע הבולטים בזמנו. לנונש תרומה מכרעת לפיתוחו של מדע הניווט, צעד הכרחי להמשך מסעות התגלית של פורטוגל. עסק גם בבעיות מתמטיות בקרטוגרפיה. המציא מגוון מכשירי מדידה, ביניהם הנוניוס (nónio), על פי שם משפחתו בלטינית.
ב-1537 תרגם לפורטוגזית את "חיבור אודות הסְפֶרוֹת" (פורטוגזית: Tratado da Esfera) של יוהנס דה סקרובוסקו, את הפרקים הראשונים של "תאוריות חדשות אודות הפלנטות" (לטינית:Theoricae novae planetarum) של גיאורג פורבך וגם את הספר הראשון של "גאוגרפיה" מאת תלמי.
ב-1544 מונה נונש לתפקיד ראש הקתדרה למתמטיקה באוניברסיטת קוימברה, המעלה הרמה ביותר אליה יכול היה מתמטיקאי בפורטוגל להגיע באותה תקופה.
בדומה למשפחות יהודיות רבות בפורטוגל בזמנו, נאלצה משפחתו של פדרו נונש להמיר את דתה לנצרות הקתולית. הוריו של נונש חיו כיהודים, והוא אולץ לחיות כ"נוצרי חדש" (יהודי שנאלץ להמיר את דתו ולהצניע את שורשיו). נכדיו מטיאש פררה ופדרו נונש פררה נעצרו, עונו והורשעו בידי האינקוויזיציה הפורטוגזית. מטיאש היה אסיר בליסבון בין 31 במאי 1623 ל-4 ביוני 1631 ופדרו בין 6 ביוני 1623 ל-1632.
ביוגרפיה

מעט מאוד ידוע על ילדותו של פדרו נונש. הוא נולד באלקאסר דו סאל. ייתכן כי למד באוניברסיטת סלמנקה בשנים 1521–1522, ובאוניברסיטת ליסבון (שמאוחר יותר כונתה אוניברסיטת קוימברה), בה סיים לימודי רפואה ב-1525. במאה ה-16 נעזרה הרפואה באסטרולוגיה, ולכן הוא למד גם אסטרונומיה ומתמטיקה.
פדרו נונש המשיך את עיוניו במדע הרפואה, אך לימד מגוון דיציפלינות באוניברסיטת ליסבון, ביניהן מוסר, פילוסופיה, לוגיקה ומטאפיזיקה. ב-1537, כשחזרה האוניברסיטה לקוימברה, הוא עבר אליה כדי ללמד מתמטיקה, תפקיד אותו מילא עד 1562. המתמטיקה נכללה אז כתחום עיון חדש באוניברסיטת קוימברה, והוכללה בתוכנית הלימודים כדי לספק מענה לצורך בהוראה טכנית הכרחית ללימוד מדעי הניווט והשיט, נושאים שהפכו לחשובים ביותר בפורטוגל בתקופה זו, מפני שהשליטה של הפורטוגזים בסחר המתנהל בימים הפכה חיונית עבור הממלכה. ב-1544 שודרג מדע המתמטיקה באוניברסיטת קוימברה לתחום ידע ראשי.
בנוסף לפועלו בהוראה, מונה לתפקיד קוסמוגרף מלכותי ב-1529, וב-1547 הועלה לדרגת קוסמוגרף מלכותי ראשי, תפקיד אותו מילא עד ליום מותו.
ב-1537 הטיל עליו מלך פורטוגל ז'ואו השלישי את האחריות על חינוכם של אחיו הצעירים, לואיש ואנריקה (שברבות השנים הפך לאינקוויזיטור הגדול הראשון של האינקוויזיציה הפורטוגזית, לפני הכתרתו כמלך). שנים מאוחר יותר, היה אחראי גם על חינוכו של נכדו של המלך, סבשטיאו, שהוכתר כמלך עם מות סבו ז'ואו השלישי.
כריסטופר קלאוויוס שהה זמן מה באוניברסיטת קוימברה, השתתף בשעורים אותם העביר נונש, וייתכן כי עבודתו הושפעה מכך.
נונש נפטר בקוימברה ב-11 באוגוסט 1578.
עמו רוני

ערך זה עוסק בזמר ערבי ישראלי. אם התכוונתם לשחקן כדורגל אנגלי, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1956 נצרת, ישראל 
 פטירה:  14 באוגוסט 2021 (בגיל 65 בערך) 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 סוגה:  שירי ילדים בערבית
 
רוני רוק, שכונה עמו רוני (בערבית: عمو روني, בעברית: "הדוד רוני"; 1956 - 14 באוגוסט 2021) היה זמר ערבי ישראלי שהתפרסם בשירי ילדים. הוא נהג לשיר במופעיו בערבית ובעברית.
עמו רוני נולד בנצרת בשנת 1956 למשפחת אמנים. סיים תואר שני בלימודי טיפול במוזיקה באיטליה, ועסק בטיפול בילדים מוגבלים בבית החולים המשפחה הקדושה בנצרת.
באמצע שנות השמונים החל להקליט את שירי הילדים שכתב, ואלה הושמעו לעיתים קרובות בתוכניות לילדים ברדיו א-שמס המשדר מנצרת. לאחר מכן הקים להקה בשם "כיפק היי" שהופיעה מאות פעמים בפסטיבלים ואירועים לילדים בבתי ספר ומוסדות תרבות של החברה הערבית בישראל. בשנת 2008 הופיע בחגיגות יום העצמאות בדלית אל-כרמל ובשנת 2010 הופיע בפסטיבל עכו. ב-2015 השתתף במופע לילדים ששודר בערוץ הטלוויזיה הפלסטיני "F48". שיריו של עמו רוני התאפיינו בשמחת חיים והיו פופולריים בקרב הפלסטינים ואצל כלל ילדי העולם הערבי. בחלק משירי הילדים שלו, כמו "לסבא שלי יש חמור" ו"ילדים של חופש", מובעים מסרים פוליטיים מאחורי מילות השיר.
עמו רוני התפרסם ברשתות החברתיות וביוטיוב, שם נהג להציג סרטונים רבים עם שירי ילדים. עמו רוני הופיע גם בשטחי הרשות הפלסטינית, ולאחר מבצע חומת מגן ערך מספר מופעים לילדי מחנה הפליטים ג'נין. כמו כן ערך מספר סיבובי הופעות בקהילות הפזורה הפלסטינית באירופה ובארצות הברית. מופעיו הוקרנו, בין השאר, בערוצי הטלוויזיה בסוריה.
ביוני 2021 הוענק לו פרס על מפעל חיים מטעם עיריית נצרת.
בשנים האחרונות לחייו סבל ממספר מחלות. הוא טופל בבית חולים נצרת, והועבר לבית החולים רמב"ם בחיפה לאחר שמצבו הבריאותי הידרדר, שם נאלצו הרופאים לקטוע את רגלו הימנית. לאחר מכן המשיך להופיע בכיסא גלגלים, ואף אמר:  "גם אם יקטעו לי את כל הגפיים אמשיך לשיר, כל עוד יש לי קול ויש לי אהבה בלב." במרץ 2021 הקליטה קבוצת אמנים מחרוזת משיריו שהוקדשה לו, בליווי איחולי החלמה מהירה.
נפטר ב-14 באוגוסט 2021 לאחר מחלה.
הערות שוליים

↑  רוני רוק אוהב את זה, באתר "פורטל הכרמל והצפון", ‏8 בנובמבר 2011
↑  عمو روني.. وداعًا/ بقلم: ناجي ظاهر, באתר אל-ערב, ‏18 באוגוסט 2021 (בערבית)
↑  מרחאבית עם ערן זינגר, כוכב הילדים של ערביי ישראל הלך לעולמו , באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 21 באוגוסט 2021.
↑  ילדי הגנים בדליה חוגגים עצמאות 60 למדינה עם ראש העיר, באתר "פורטל הכרמל והצפון", ‏4 במאי 2008
↑  פסטיבל עכו - במה ערבית (ארכיון), באתר פסטיבל עכו, ‏2010
↑   ג'קי חורי, שידור חי מהמרפסת: בערוץ הטלוויזיה הפלסטיני בנצרת שואפים להצליח, גם בלי אולפן, באתר הארץ, 3 ביולי 2015.
↑  فنانو أطفال يهدون الفنان روني روك اغنية في ظل ظرفه الصحي, באתר פאנט, ‏28 במרץ 2021 (בערבית)
פיגועי הכנסיות במצרים ביום ראשון של הדקלים

| חלק מרדיפת קופטים במצרים |
| --- | --- |

קתדרלת מרקוס הקדוש
 תאריך:  9 באפריל 2017 
 מקום:  טנטא, אלכסנדריה 
 מטרה:  נצרות קופטית, קתדרלת מרקוס הקדוש (אלכסנדריה), כנסיית גאורגיוס הקדוש (טנטא) 
 קואורדינטות:  30°47′34″N 31°00′19″E﻿ / ﻿30.792838°N 31.00539°E﻿ / 30.792838; 31.00539
 סוג:  פיצוץ התאבדות 
 הרוגים:  47 
 פצועים:  126 
   אלכסנדריהטנטא
 
פיגועי הכנסיות במצרים ביום ראשון של הדקלים הם הכינוי בו נודעו שני פיצוצים שאירעו ב-9 באפריל 2017 בשתי כנסיות קופטיות במצרים. הפיצוץ הראשון אירע בכנסיית גאורגיוס הקדוש בעיר טנטא. הרשויות דיווחו כי כתוצאה מהפיצוץ נרצחו 27 בני אדם ו-78 נפצעו. לאחר מכן אירע פיצוץ נוסף בסמוך לקתדרלת מרקוס הקדוש באלכסנדריה בו דווח כי נרצחו 17 בני אדם ו-41 נפצעו.
האפיפיור הקופטי תאודורוס השני התפלל בכנסיית מרקוס הקדוש זמן קצר לפני הפיצוץ. משרד הפנים המצרי דיווח כי היה במבנה במהלך הפיגוע, אולם הוא לא נפגע.
מחוז סיני של המדינה האסלאמית פרסם כי חבריו היו מעורבים בהפצצות.
ראו גם

רדיפת קופטים במצרים
הפיגוע בכנסיית אל-בוטרוסייה
הערות שוליים

↑  רועי קייס, נוצרים על הכוונת: עשרות הרוגים ופצועים בפיגועים בשתי כנסיות במצרים, באתר ynet, 9 באפריל 2017
1 2  רויטרס, אי-פי וד-פ-א, לפחות 44 הרוגים בשני פיצוצים בכנסיות בצפון מצרים, באתר הארץ, 9 באפריל 2017
ערך זה הוא קצרמרבנושא מצרים ובנושא טרור. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פיאט מפיסטופלה

| --- | --- |

Fiat Mephistopheles
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Fiat SB4 Eldridge  "Fiat SB4 Eldridge "Mefistofele"
 יצרן:  פיאט
 שנות ייצור:  1923
 הרכבה:  איטליה איטליה
 סיווג:  מכונית מרוץ
 אורך:  5,091 מ"מ
 רוחב:  1,850 מ"מ
 גובה:  1,400 מ"מ
 משקל:  1,780 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,450 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, 21,706 סמ"ק המפיק 320 כ"ס ב-1,800 סל"ד
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות
 מעצב:  Ernest Eldridge 
 
פיאט מפיסטופלה (באיטלקית: Fiat Mefistofele, באנגלית: Fiat Mephistopheles, קרויה גם Fiat SB4 Eldridge, קרויה גם: "Fiat SB4 Eldridge "Mefistofele") היא מכונית מרוץ מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית פיאט אשר יוצרה בשנת 1923.
ממאפייני "פיאט מפיסטופלה"

מנוע פיאט מסוג "Fiat A.12" (אנ').
מנוע קירור מים 21.7 ליטר.
שלדה: "Fiat SB4 modifié".
4 מאיידים.
המרכב התארך באמצעות חלקים מבניים שנלקחו מהריסות אוטובוס והתוצאה הייתה גוף ארוך וזנב מכווץ.
הבלמים הונחו רק על הציר האחורי, לא פעלו ישירות על הגלגלים, אלא על הדיפרנציאל, שהקשה על עצירתו.
ממאפייני "פיאט מפיסטופלה" > שיא המהירות הקרקעי

ב-12 ביולי 1924  נהג המרוצים הבריטי "Ernest Eldridge" (אנ') קבע שיא חדש בקטגוריה של המהירות הקרקעי "Land speed record" (אנ') של 234.97 קמ"ש.
גלריה

"פיאט מפיסטופלה"
"פיאט מפיסטופלה"
"פיאט מפיסטופלה"
"פיאט מפיסטופלה"
"פיאט מפיסטופלה"
"פיאט מפיסטופלה"
"פיאט מפיסטופלה" - מבט לתא הנהג
"פיאט מפיסטופלה" - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
מנוע פיאט מסוג "Fiat A.12" (אנ') שהורכב בדגם "פיאט מפיסטופלה"
ראו גם

פיאט
פיאט S76 רקורד
הערות שוליים

↑  "פיאט מפיסטופלה" - תמונות pinterest.com/shin2590/fiat-mefistofele
↑  "פיאט מפיסטופלה" conceptcarz.com/z20024/fiat-mefistofele
↑  "פיאט מפיסטופלה" - היסטוריה (באיטלקית) soulcarsrace.com/2014/11/14/il-diavolo-nero-che-spavento-la-franciathe-black-devil-that-terrified-france-itaeng
↑  "פיאט מפיסטופלה" origin-www.fiat.com/com/fiatpedia/heritage/fiat-mefistofele
↑  נהג המרוצים Ernest Eldridge web.archive.org/web/20160426123529
↑  "פיאט מפיסטופלה" נהג המרוצים "Ernest Eldridge" קבע שיא של 234.97 קמ"ש motor1.com/news/191978/fiat-sb4-eldridge-mefistofele
פבוריט ויבורג

מועדון הכדורגל פבוריט (ברוסית: Футбольный клуб Фаворит) הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר ויבורג שבמחוז לנינגרד שנוסד בשנת 1982.
היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1982 על ידי יורי ברנוב, אלכסיי רדקוב ואלכסנדר פטרוב. תחילה הייתה זו אגודת ספורט שנועדה למשוך צעירים לענף הכדורגל. מדי שנה גדל מספר האנשים שביקשו לשחק כדורגל, ולא היה מספיק מקום לאימונים. לבסוף, מנהלו של אחד מבתי הספר של ויבורג, סרגיי אלכסייב, הציע לראשי הקבוצה לבנות מועדון חדש במרתף בית הספר.
בתחילת שנות התשעים פתחו ראשי המועדון עסק משלהם. פטרוב ורדקוב הפנו את רוב ההכנסות מיזמות לפיתוח מועדון פבוריט. במקביל, החלו למשוך ספונסרים אחרים לתמוך במועדון. בתחילת שנות התשעים הופיעו מחלקות כדורעף וטאקוונדו. בשנת 1993, ניקולאי שישקין מונה למנכ"ל, ובמחצית השנייה של שנות התשעים הופיעו מחלקות אגרוף, ספורט מוטורי, אמנויות לחימה ואתלטיקה.
המועדון מתמודד בליגה הרוסית השלישית ובאליפות מחוז לנינגרד (זכה בה 9 פעמים) וכן השיג 10 זכיות בגביע המחוז ושתי זכיות בסופר קאפ המחוזי. בהרכב הקבוצה שיחקו בשנים שונות אנטון פרושין (ששיחק במדי טוסנו) ורומן איגנאטוב (ששיחק במדי זניט וגם בדינמו).
אצטדיון הקבוצה

הקבוצה מארחת את משחקי הבית באצטדיון אוונגרד, המכיל 3,500 מושבים. האצטדיון נבנה ב-1934.
אצטדיון אוונגרד
פורד מיינליין

| --- | --- |

פורד מיינליין, שנת 1953, סדאן בתצורת 2 דלתות
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Ford Mainline Utility Coupe (דגם קופה-טנדר)
 יצרן:  פורד
 שנות ייצור:  1952–1956 (ארצות הברית) 1952-1959 (אוסטרליה)
 הרכבה:  אוסטרליה אוסטרליה (יוצר על ידי "Ford Motor Company of Australia Limited")  ארצות הברית ארצות הברית (יוצר על ידי "Ford Motor Company")
 מודל קודם:  Ford 1949
 מודל אחריו:  פורד קאסטם 
 חברת אם:  פורד
 אורך:  5,024-5,037 מ"מ  (דור ראשון 5,042 מ"מ (דור שני)
 רוחב:  1,859-1,887 מ"מ (דור ראשון) 1,928 מ"מ (דור שני)
 משקל:  1,380-1,567 ק"ג (דור ראשון) 1,371-1,462 ק"ג (דור שני)
 בסיס גלגלים:  2,921 מ"מ (דור ראשון) 2,934 מ"מ (דור שני)
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים 3,523 סמ"ק (דור ראשון)  6 צילינדרים 3,916 סמ"ק, המפיק 110 כ"ס ב-3,800 סמ"ק (דור ראשון)  6 צילינדרים 3,654 סמ"ק המפיק 115 כ"ס ב-3,900 סמ"ק (יוצר משנת 1954)  8V צילינדרים 3,910 סמ"ק המפיק 130 כ"ס ב-4,200 סל"ד (דור ראשון)  8V צילינדרים 4,457 סמ"ק המפיק 162 כ"ס  (דור שני)  8V צילינדרים 4,457 סמ"ק המפיק 173כ"ס, ב-4,400 סל"ד  (דור שני)  8V צילינדרים 3,457 סמ"ק המפיק 182 כ"ס ב-4,400 סל"ד (דור שני)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות
 
פורד מיינליין (באנגלית: Ford Mainline) היא מכונית משפחתית גדולה, מתוצרת יצרן הרכב פורד (Ford Motor Company) אשר יוצר בארצות הברית בין השנים 1952–1956, ובאוסטרליה על ידי "Ford Motor Company of Australia Limited" (חברת בת של קונצרן הרכב פורד), בין השנים 1952–1959.
באוסטרליה יוצר דגם "פורד מיינליין" בתצורת קופה-טנדר (באנגלית: "Ford Mainline Utility" או "Ford Mainline Utility Coupe"). על הדגמים שיוצרו באוסטרליה הורכבו מנועי V8 צילינדרים.
"פורד מיינליין" התבסס על 2 דגמי פורד: דגם "Ford Customline" ודגם "Ford Crestline".
יוצרו 992,048 יחידות.
תצורות

סדאן - 2 דלתות
סדאן - 4 דלתות
קופה - 2 דלתות
קופה -טנדר - 2 דלתות (קרוי "Utiliy")
סטיישן - 2 דלתות
אמבולנס (יוצר באוסטרליה) (ראו תמונה)
דורות > דור ראשון (יוצר בין השנים 1952-1954)

יוצרו 700,305 יחידות
דגמים דור ראשון: A2 / B2 / A3 / B3 / A4 / U4
דורות > דור שני (יוצר בין השנים 1955-1956)

יוצרו 291,743 יחידות
דגמים דור שני: A5 / U5 / A6 / U/M/P-6
תמונות

פורד מיינליין, שנת 1952 - סטיישן
פורד מיינליין, שנת 1953
פורד מיינליין
פורד מיינליין
פורד מיינליין (ניידת משטרתית בניו-אורלינס)
פורד מיינליין (ניידת משטרתית, שנת 1953)
פורד מיינליין, שנת 1955
פורד מיינליין, בתצורת קופה-טנדר (באנגלית: "Ford Mainline Utility"), שנת 1959 (יוצר באוסטרליה)
פורד מיינליין, בתצורת אמבולנס, שנת 1957 (יוצר באוסטרליה)
פורד מיינליין, בתצורת אמבולנס, שנת 1957 - מבט לתא הנהג (יוצר באוסטרליה)
פורד מיינליין, בתצורת קופה-טנדר (באנגלית: "Ford Mainline Utility"), שנת 1957 (יוצר באוסטרליה)
פורד מיינליין, בתצורת קופה-טנדר (באנגלית: "Ford Mainline Utility") (יוצר באוסטרליה)
פורד מיינליין, בתצורת קופה-טנדר (באנגלית: "Ford Mainline Utility"), שנת 1954 (יוצר באוסטרליה)
פורד מיינליין, בתצורת קופה-טנדר (באנגלית: "Ford Mainline Utility"), שנת 1956 (יוצר באוסטרליה)
ראו גם

פורד
לקריאה נוספת

דגם "פורד מיינליין" - תמונות
הערות שוליים

↑  פורד מיינליין, hemmings.com
↑  פורד מיינליין דגם בתצורת 2 דלתות קופה, idealclassiccars.ne
↑  דגם "פורד מיינליין" קופה-טנדר, bringatrailer.com
↑  פורד מיינליין דגם "Ford מיינליין Utiliy", web.archive
פאתון

| --- | --- |

 תרבות:  דת יוון העתיקה 
 אב:  הליוס 
 אם:  קלימנה 
 אחים:  פאתוזה, למפטיה, אסטריס, מרופה, אגיאלה 
 בן או בת זוג:  אפרודיטה, Cycnus 
 צאצאים:  Eretrieus 
 
נפילתו של פאתון, ג'ונתן ליס
פאתון (מיוונית: Φαέθων "זורח/נוצץ") הוא דמות במיתולוגיה היוונית, בנו של הליוס (פבוס, "הזורח") או של קְלִימֶנוֹס, ואמו הייתה מרופה, ובגרסאות אחרות קלימנה.
ביוחסין מאוחר יותר נודע כי אאוס הולידה לקפלוס בן בשם פאתון, אך אפרודיטה חטפה אותו בילדותו כדי שישמש לה כשומר לילה במקדשיה הקדושים. המינואנים העניקו לו את השם אדיימוס הכוונה בשם הייתה לכוכב הערב או כוכב הבוקר.
דמותו

בגרסת המיתוס כפי שמסופרת בידי אובידיוס ביצירתו מטמורפוזות, פאתון התרברב בפני חבריו בכך שאל-השמש הוא אביו. אחד מחבריו, שעל פי שמועה היה בנו של זאוס, סירב להאמין לו וטען כי אמו שיקרה לו. מסיבה זו החליט פאתון ללכת ולהיפגש עם אביו הליוס. בהיפגשם הליוס נשבע בנהר סטיקס כי יעניק לפאתון כל שירצה כאות הוכחה לכך שהוא אכן בנו. פאתון רצה לרכוב במרכבתו (הרי היא השמש) במשך יום.
אף על פי שניסה אביו לשכנעו לחזור בעצמו, משום שמעשה זה סופו מוות, פאתון גילה קשות עורף. כשהגיע היום, פאתון נלחץ ואיבד את השליטה על הסוסים האכזריים שמשכו את המרכבה. תחילה היא סטתה יותר מדי לגובה עד שהאדמה קפאה. אחר כך היא שקעה קרוב מדי לארץ עד שהצמחייה יובשה ונחרכה. מבלי להתכוון הפך את רוב אפריקה למדבר; חרך את עורם של תושבי אתיופיה עד שהפך שחור. בסופו של דבר, זאוס נאלץ להתערב בכך שהשליך ברק על המרכבה כדי לעצור אותה ופאתון צלל אל תוך נהר ארידנוס. אחיותיו ההליאדות התאבלו במשך זמן כה רב שבסופו של דבר הפכו לעצי צפצפה שהזילו דמעות ענבר נוצצות.
גלריה

תבליט נפילתו של פאתון, מאת סימון מוסקה מהמאה ה-16 במוזיאון בודה
נפילת פאתון מאת פטר פאול רובנס  במוזיאונים המלכותיים לאמנויות יפות של בלגיה
פוסט-סטרוקטורליזם

פוסט־סְטְרוּקְטוּרָלִיזְם (בעברית: בָּתַר־מִבְנִיּוּת) היא גישה פילוסופית (או לחלופין, אסכולה) שיצאה מתוך הסטרוקטורליזם בשנות ה-60 של המאה ה-20 ומתאפיינת בדחייה עקבית (אך לא בהכרח מוחלטת) של החשיבה הסטרוקטורלית (ובפרט הסטרוקטורלית־מהותנית).
הפוסט־סטרוקטורליזם דוחה את הרדוקטיביות המתודולוגית של הסטרוקטורליזם; במקום זאת הוא מדגיש את האפשרות לפרש בדרכים שונות רעיונות מסוימים, ולכן הפוסט־סטרוקטורלים נוטים להימנע מלכפות פרשנויות ייחודיות לרעיונות מסוימים. בלשון התאוריה, דפוס זה נקרא "לשחק עם מסמנים".
בהתאם לסלידה מחשיבה סטרוקטורלית ומתוקף הדגשת האפשרות לפרש רעיונות בדרכים שונות שאינן בהכרח מדויקות יותר מאחרות (או לחלופין, מתוקף הדגשת שינוי הפרשנות למסמן מסוים כשיטה כללית לניתוח מידע), הרי שישנה מעט מאוד הסכמה בין תאוריות פוסט־סטרוקטורליות שונות. עם זאת, נקודת המוצא של כולן היא הביקורת על הסטרוקטורליזם (ובפרט על הסטרוקטורליזם המהותני).
הדגשת מושג הפרשנות (משחק המסמנים) הביא תאורטיקנים פוסט־סטרוקטורליזם לקרוא להתנגדות עקבית ל"שדות כוח דכאניים" שהם תפיסות המדכאות תפיסות אחרות בחברה, שנתפסות כאילו הן בקונפליקט עם הראשונות, כאשר אין באמת הכרח לכך. לדוגמה, הטרוסקסואליות והומוסקסואליות אינן בהכרח מתנגשות ויכולות לדור זו לצד זו, ותפיסה הטוענת שהאחת עליונה מהאחרת היא שדה כוח דכאני (כלומר מדכא בני אדם ללא סיבה מוצדקת) ולפיכך יש להתנגד לה.
הפוסט־סטרוקטורליזם קושר את החשיבה האנושית באופן מובהק עם הבניה מנטלית, אישית וקולקטיבית (ובפרט עם הבניה קולקטיבית מסוג הבניה חברתית) ולמושג ההבניה ולנגזרותיו יש יישום ניכר בכתביהם של תאורטיקנים פוסט־סטרוקטורליים.
חקירות פוסט־סטרוקטורליות נוטות להיות עם אוריינטציה פוליטית, משום שרבים מאנשי אסכולה זו מאמינים שהעולם בו אנו חושבים שאנו חיים הוא במידה רבה מבנה חברתי, עם אידאולוגיות וגופים שונים (כולל גופים עסקיים) אשר חבריהם מנסים להשיג הגמוניה בתחומם ולעיתים אף מתפתח צורך זה לצורך להשיג הגמוניה על פני החברה כולה. בהרבה מקרים אותן קבוצות המנסות לזכות בהגמוניה כזו פועלת כ"שדות כוח דכאניים" בכך שהן מנסות לכפות רעיונות ופעולות מסוימים על הציבור (גם אם אלו שקריים ומזיקים) והפוסט־סטרוקטורליזם קורא להתנגד לכך; דוגמה פשוטה לכך בהקשר של הגמוניה עסקית היא רשת מוצרי פרמצבטיקה המתדרכת את מוכריה למכור תוסף תזונה ממותג ספציפי תוך שימוש בטכניקות רטוריות (כגון דמגוגיה, סרקזם, קישוש) ובאגנוטולוגיה שכל מטרתם לשכנע את הלקוחות או לגרום להם לחשוב שהתוסף שהחברה מקדמת (באופן הגמוני ודורסני) עדיף על תוספי תזונה דומים ממותגים אחרים; זהו שדה כוח דכאני המדכא הן את הלקוחות והן את העובדים בחברה הפועלים ללא כל התנגדות למילוי ההוראות שניתנו להם למכירה אגרסיבית ושימור ההגמוניה.
הפוסט־סטרוקטורליזם עוסק בפירוק רלטיביסטי של עובדות ותהליכים, אם כי הוא נתפס בדרך כלל כגישה מנוגדת לרלטיביזם[דרוש מקור]: בעוד שהרלטיביזם מניח בבסיסו את קיומה של "מטא־שפה", כלומר, נקודת מבט שהיא נייטרלית מהשפעת השפה ומשקיפה עליה כביכול מבחוץ, הפוסט־סטרוקטורליזם שולל את קיומה של נקודת מבט חוץ־לשונית[דרוש מקור]. באשר לפרשנות, הפוסט־סטרוקטורליזם מדגיש את חשיבות הפרשנות הפרסונלית־ספציפית על הפרשנות הסובייקטיבית־קולקטיבית לממצאים ובפרט כאלה שאינם מדויקים מאוד מבחינה מדעית (כמו ממצאים מתחום הפיזיקה או הכימיה).
יישום חברתי של ההשקפה

הפוסט־סטרוקטורליזם ביקורתי מאוד כלפי הבניות חברתיות ואכן יישום בולט של ההשקפה הפוסט־סטרוקטורלית הוא בתאוריות מגדריות של פמיניסטיות מהגל השלישי ושל תאורטיקנים קווירים המבקשים לאתגר את מה שהם מזהים כהבניות מצומצמות ולא מבוקרות של מגדר, ומונחים כמו גזע או מוצא אתני, זהות מגדרית, נטייה מינית ולעיתים גם לאום ועוד; הבניות אותם הם מזהים כמזיקות והרסניות.
הפוסט־סטרוקטורליזם כשלעצמו הוא בין היתר כלי מובחן לניתוח מידע במציאות ואינו מזוהה בכל מקרה עם פמיניזם מהגל השלישי או תאורטיקה קווירית.
שדות כוח דכאניים

הפוסט־סטרוקטורליזם מבקש לקדם התנגדות עקבית ל"שדות כוח דכאניים", שהם עמדות המעוגנות בהבניה קולקטיבית מסוימת (כגון הבניה תרבותית או הבניה חברתית ספציפית), אשר גורמות לדיכוי קבוצות שונות בחברה המבקשות כביכול לחיות את חייהן מבלי לפגוע בקבוצות אחרות.
שדה כוח דכאני הוא אם כך הבניה קולקטיבית המדכאת בני אדם ו\או בעלי חיים אחרים ללא סיבה מוצדקת.
תאורטיקנים פוסט־סטרוקטורלים סבורים כי שדות כוח אלה הם סטרוקטורות נפשיות (רעיונות) שאינן בהכרח גלויות ומשתנות לפי זמן ומקום והיצמדות יתרה אליהן היא פעולה שמטרתה לקדם הגמוניה של הקבוצה המדכאת על פני הקבוצות המדוכאות וכי בכל מקרה השלכותיהן שליליות ומזיקות לחברה בכללותה.
סיווג הגישה

מבחינה פילוסופית, רבים מסווגים גישה זו בתוך הפילוסופיה הקונטיננטאלית. מבחינה מדעית, הגישה שימושית במחקר במדעי החברה ובפרט בפסיכולוגיה (ובזה גם נוירופסיכולוגיה) ובסוציולוגיה.
יישום עקרונות הגישה לתופעות מדעיות

הגישה הפוסט־סטרוקטורלית מסבירה את ההיבט הנפשי של תופעות נוירופסיכולוגיות מסוימות כגון ראיית צבעים (בהיותה מדגישה את הספציפיות של הפרשנות המנטלית לאובייקט הפיזיקלי הטהור, שיכולה להיות לא הומוגנית בשל תופעות כמו עיוורון צבעים). לתאוריה גם יש יישום בחקר הפסיכולוגיה של מגדר ומיניות ולתפיסה של תופעות שונות של טרנסג'נדריות בקרב הציבור הכללי, ואף בתחומים נוספים תורמת התאוריה לתחומי מחקר מדעיים שונים.
פוסט־סטרוקטורליסטים מרכזיים

רולאן בארת המאוחר, מישל פוקו, ברונו לאטור, ז'וליה קריסטבה, ז'יל דלז, פליקס גואטרי, ז'אק דרידה, וג'ודית באטלר.
ראו גם

הבניה מנטלית
הבניה אישית
הבניה חברתית
פוסטמודרניזם
סטרוקטורליזם
הערות שוליים

↑  בָּתַר-מִבְנִיּוּת במילון גאוגרפיה אנושית (תשע"ז), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  לפי רבים בתנועת הפוסט־סטרוקטורליזם זה נכון אפילו לקבוצות מגדריות כמו גברים ונשים אשר פרטים מסוימים בהם מנסים לקדם הגמוניה לאחת משתי הקבוצות בין אם הם מודעים לכך ובין אם לא.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007532689905171  BnF: cb131692461 (data)  GND: 4137176-8  LCCN: sh97005237  LNB: 000061635  NKC: ph124413