stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בארי פוסטר
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1956 |  | The Battle of the River Plate | ביל רופר | ללא קרדיט |
| 1956 |  | The Baby and the Battleship |  | ללא קרדיט |
| 1957 |  | High Flight | וילקוקס |  |
| 1957 |  | Yangtse Incident | PO מקרתי |  |
| 1957 | ניקולס ניקלבי | Nicholas Nickleby | פרנק צ'יריבל | סדרת טלוויזיה |
| 1958 | ים של חול | Sea of Sand | קורפורל מתייסון |  |
| 1958 |  | Sea Fury | וינסנט |  |
| 1958 | דנקירק | Dunkirk | דון ר. |  |
| 1959 |  | Yesterday's Enemy | שחקן |  |
| 1960 |  | Surprise Package | מרשל |  |
| 1962 |  | Playback | דייב הוליס |  |
| 1964 |  | King & Country | לוטננט וב |  |
| 1966 | תקלה בירח הדבש | The Family Way | ג'ו תומפסון |  |
| 1967 |  | Robbery | פרנק |  |
| 1968 |  | Twisted Nerve | ג'רי הנדרסון |  |
| 1968 | המפקח קלוזו חוזר | Inspector Clouseau | אדיסון סטיל |  |
| 1969 | הקרב על בריטניה | Battle of Britain | אדוארדס |  |
| 1969 | הגורו | The Guru | כריס |  |
| 1970 | בתו של ריאן | Ryan's Daughter | טים או'לירי |  |
| 1972 | פרנזי | Frenzy | רוברט רוסק |  |
| 1973 |  | Divorce His, Divorce Hers | דונלד טרנטון |  |
| 1974 |  | A Quiet Day in Belfast | ג'ון סלייטרי |  |
| 1974 |  | Fall of Eagles | וילהלם השני, קיסר גרמניה |  |
| 1975 |  | The Last Word | אדוארד |  |
| 1976 | אורד וינגייט | Orde Wingate | אורד וינגייט |  |
| 1977 |  | Sweeney! | אליוט קווין |  |
| 1977 |  | The Three Hostages | ריצ'רד האניי |  |
| 1978 |  | The Wild Geese | תומאס בלפור |  |
| 1980 |  | Danger on Dartmoor | גרין |  |
| 1982 | כל אנשי סמיילי | Smiley's People | סול אנדרבי |  |
| 1982 | אישה ושמה גולדה | A Woman Called Golda | אורד וינגייט |  |
| 1983 | אבק לוהט | Heat and Dust | מייג'ור מיניס |  |
| 1983 | מותו של עד מומחה | Death of an Expert Witness | ד"ר מקסים הווארת' |  |
| 1986 | שריקה ברוח | The Whistle Blower | צ'ארלס גריג |  |
| 1987 | מוריס | Maurice | דין קורנווליס |  |
| 1987 |  | Three Kinds of Heat | נוריס |  |
| 1987 |  | Beyond the Next Mountain | שחקן |  |
| 1988 |  | The Killing Game |  |  |
| 1989 |  | The Killing Game | ג'ק |  |
| 1989 |  | The Free Frenchman | מייג'ור טרנט |  |
| 1989 | המפקח מורס | Inspector Morse | סר אלכסנדר ריס | בפרק "The Last Enemy" |
| 1990 |  | King of the Wind | מר ויליאמס |  |
| 1999 | רוג'ר רוג'ר | Roger Roger | פייטר יוג'ין |  |
| 2000 |  | Rancid Aluminium | דוקטור |  |
תפקידים ברדיו

"In the Balance" - עיתונאי
"Space Force" - סדרת מדע בדיוני (1984–19859 - סקסון ברי
"A fall of Moondust" - מהנדס ראשי ג'ים לורנס
"שרלוק הולמס" (1978) - בתפקיד שרלוק הולמס יחד עם דייוויד באק בדמות ד"ר ווטסון
הערות שוליים

↑  Brown, Hugo. "VV341 - The Valley of Fear". נבדק ב-5 בפברואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 98030489  BNE: XX1378625  BnF: cb14056675r (data)  GND: 140720685  ISNI: 0000 0000 8099 2011  LCCN: no2002023297  MusicBrainz: 40f5a64f-070d-4384-a6bc-43d0a9160d36  NKC: xx0155490  SUDOC: 06028885X  VIAF: 19884195   WorldCat (עם VIAF): 19884195
בית החולים הקליני העירוני מס' 1

| --- | --- |

 על שם:  ניקולאי פירוגוב 
 היסטוריה
 תאריך ייסוד:  22 ביולי 1802
 שירותים
 gkb1.ru
 גאוגרפיה
 כתובת:  לנינסקי פרוספקט 8
 מיקום:  מוסקבה
 קואורדינטות:  55°43′26″N 37°36′08″E﻿ / ﻿55.723971°N 37.602346°E﻿ / 55.723971; 37.602346
  (למפת מוסקבה מוגדלת) בית החולים הקליני העירוני מס' 1(למפת מוסקבה רגילה) בית החולים הקליני העירוני מס' 1 he
 
בית החולים הקליני העירוני מס' 1 על שם פירוגוב (ברוסית: Городская клиническая больница № 1 имени Н. И. Пирогова) הוא הוא בית חולים קליני במוסקבה, שנוסד בשנת 1802 ועדיין פועל כיום. בית החולים כפוף למחלקת הבריאות של העיר מוסקבה.
בית החולים הוא הבסיס הקליני של אוניברסיטה רוסית לאומית לחקר מדעי הרפואה.
בית החולים נוצר כתוצאה ממיזוג של שלושה בתי חולים במוסקבה, שנוסדו באימפריה הרוסית: בית החולים גוליצין, בית החולים העירוני הראשון ובית החולים העירוני השני.
בית החולים גוליצין הוא העתיק ביותר מבין שלושת בתי החולים המאוחדים במוסקבה, והוא נפתח ב-22 ביולי 1802. החולים הראשונים שלה היו התושבים העניים ביותר של העיר, למעט צמיתים.
הערות שוליים

↑  https://mosgorzdrav.ru/gkb1
ערך זה הוא קצרמרבנושא רפואה ובנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בית החולים הקליני על שם בוטקין

| --- | --- |

 על שם:  Kozma Soldatenkov 
 היסטוריה
 תאריך ייסוד:  1910 
 שירותים
 מיטות:  1,800 
 botkinmoscow.ru
 גאוגרפיה
 מיקום:  בגובוי, רוסיה
 קואורדינטות:  55°46′53″N 37°32′58″E﻿ / ﻿55.781388888889°N 37.549316666667°E﻿ / 55.781388888889; 37.549316666667
 he
 
בית החולים הקליני העירוני על שם בוטקין (ברוסית: Городская клиническая больница имени С. П. Боткина) הוא מוסד רפואי רב-תחומי, הממוקם ברובע בגובוי במחוז הצפוני של מוסקבה.
בית החולים בוטקין הוא אחד מבתי החולים הגדולים במוסקבה וברוסיה, עם 1,683 מיטות אשפוז, כולל 124 מיטות טיפול נמרץ, 146 מיטות אשפוז יום ו-40 מיטות אשפוז קצרות טווח. סך המיטות בבית חולים זה מהווה 7% מסך מספר המיטות במערכת הבריאות בעיר מוסקבה.
בבית החולים מועסקים כ-4.4 אלף עובדים, בהם קרוב ל -1.3 אלף רופאים וכ-1.8 אלף אחיות. צוות בית החולים כולל 5 חברי האקדמיה הרוסית למדעים, 16 רופאים מכובדים של הפדרציה הרוסית, מעל 100 דוקטורים למדעים ו-237 מועמדים לדוקטור למדעים.
בית החולים כפוף למחלקת הבריאות של העיר מוסקבה.
הערות שוליים

↑  Городская клиническая больница имени С.П. Боткина (Боткинская больница), xn--g1ajp.xn--p1ai (ברוסית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא רפואה ובנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בורדס אוב קנדה

| --- | --- |

מייק סאנדיסון ומרכוס אוין
 מקום הקמה:  אדינבורו 
 מוקד פעילות:  אדינבורו, סקוטלנד
 תקופת הפעילות:  מ-1986
 סוגה:  מוזיקה אלקטרונית מוזיקה פסיכדלית
 חברת תקליטים:  Warp, Music70, Skam
 אתר הבית
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 מייק סאנדיסון מרכוס אוין
 חברים לשעבר
 christ. 
 
Boards of Canada הוא הרכב מוזיקה אלקטרונית מסקוטלנד. ההרכב מורכב משני אחים, מייק סאנדיסון ומרכוס אוין.
הם חתומים בחברת התקליטים Warp והוציאו לאור מספר אלבומים תחת חברה זו.
בעבר הפעילו האחים גם חברת הקלטות עצמאית, בשם Music70, והקליטו ארבעה קטעים מוזיקליים תחת הכינוי Hell Interface.
אוין משתמש בשם "מרכוס אוין" למטרות מקצועיות בלבד.
ביוגרפיה > 1986-1995

מייקל (מייק) ומרכוס סאנדיסון החלו לנגן בכלים מגיל צעיר. כאשר היו בני 10, החלו להתנסות בשיטות הקלטה שונות. הם השתמשו ברשמקול, והדביקו קטעי קול על מוזיקה שיצרו בעצמם.
כשהיו בגיל העשרה השתתפו שניהם במספר להקות חובבניות. ב-1986 הוזמן מרכוס להצטרף ללהקתו של אחיו, מייק. שיתוף זה היווה את התחלתו של הפרויקט המשותף שלהם, בורדס אוב קנדה.
שאר חברי הלהקה עזבו, ולבסוף, בשנת 1989, הלהקה הייתה למעשה פרויקט משותף של שני האחים.
בתחילת שנות ה-90 השתתפו האחים במספר שיתופי אמנות, והופיעו ביחד עם קהילת האמנות הקולקטיבית Hexagon Sun.
בתחילת שנת 2000, נמחקו כל עבודותיהם המוקדמות של בורדס אוב קנדה ממה שהיה אז האתר הרשמי שלהם.
כיום האתר מספק חדשות בנוגע לפרויקט.
כמה מעבודות הרשמקול שנמחקו כוללות את Play By Numbers, Acid Memories, ו-Hooper Bay.
ההקלטה הידועה המוקדמת ביותר היא Catalog 3.
הקלטות אלה ניתנו בעיקר לחברים הקרובים של בורדס אוב קנדה.
כיום לא ניתן למצוא אף אחת מהקלטותיהם המוקדמות בחנויות תקליטים, והן נעדרות מהאתר הרשמי.
ביוגרפיה > 1995-הווה

בשנת 1995 הוציאו לאור בורדס אוב קנדה את מיני אלבומם הראשון Twoism, תחת Hexagon Sun Studio.
המיני אלבום הופק בעזרת כספם האישי, ורק מספר מסוים של עותקים הוקלטו, וניתנו למספר חברים של ההרכב, ולחברות תקליטים שונות.
מספר קטן של עותקים הופץ לציבור תחת רשימת הדיוור IDM, שלא כמו הקלטותיהם המוקדמות יותר.
ההקלטה יצאה במהדורה שנייה בשנת 2002, למרות שלא נחשבה להקלטה בגודל ואיכות מסחריים.
בשנת 1996 הוציא לאור ההרכב את האלבום Boc Maxima.
אלבום זה חולק מספר רב של קטעים עם האלבום Music Has Right To Children, שיצא בשנת 1998.
לאחר שהמיני אלבום Twoism נשלח למספר חברות תקליטים, בהן חברת התקליטים Skam, הוא משך את תשומת לבו של שון בות', מההרכב Autechre.
בינואר 1998 הושמעו קטעים של בורדס אוב קנדה בתוכנית הרדיו של ג'ון פיל, ב-BBC Radio 1.
בין היתר, בתוכנית הושמעו רימקסים לקטעים "Aquarius" ו-"Olson", וגם הקטעים "XYZ" ו-"Happy Cycling" מתוך האלבום Music Has Right To Children.
הסט הוקלט והוצא לאור בדיסק ששמו "Peel Session July 21 1998", תחת חברת ההקלטות Warp.
בורדס אוב קנדה מעולם לא יצאו לסיבוב הופעות, אך בכל זאת הופיעו מספר פעמים.
האחים הופיעו כלהקת חימום של חבריהם Seelfeel ו-Autechre, הרכבים שגם היו חתומים בחברת ההקלטות Warp.
הם גם השתתפו במספר פסטיבלים, ומסיבות של Warp, בשנים 1999 ו-2000.
הופעתם הגדולה ביותר הייתה כאשר היוו את אחד מההרכבים המרכזיים בפסטיבל All Tomorrow's Parties, שאותו עזרה לארגן הלהקה Tortoise, בשנת 2001.
האחים לא הופיעו מאז פסטיבל זה.
בנובמבר 2000 הוציאו בורדס אוב קנדה לאור את המיני אלבום In a Beautiful Place out in the Country, שכלל ארבעה קטעים.
בשנת 2002 יצא לאור האלבום Geogaddi, תחת חברת ההקלטות Warp, בשיתוף עם חברת ההקלטות של האחים, Music70. מייק סאנדיסון תיאר את האלבום בתור:
"ניסיון. מסע אפל, מפותל וקלסטרופובי, אשר מעביר אותך חוויות אפלות וחשוכות, לפני שאתה מגיע לאוויר הפתוח שנית."
ב-17 באוקטובר 2005 יצא לאור The Campfire Headphase, האלבום השלישי של בורדס אוב קנדה תחת חברת ההקלטות Warp.
ב-5 ביוני 2013 יצא לאור Tomorrow's Harvest, אלבומם הרביעי של בורדס אוב קנדה.
סאונד ושיטות הקלטה

הסאונד של בורדס אוב קנדה הוא תוצאה של שימושם בסינטיסייזרים אנלוגיים, ערבובים של קטעים אלקטרוניים ונגינה על כלים קונבנציונלים, שימוש בקטעי קול מעוותים וקטעי שירה.
האחים נמנעים מליצור את המוזיקה שלהם על ידי שימוש בקטעים דיגיטליים בלבד, כדי להקנות למוזיקה תחושת נוסטלגיה. לרוב, הם משתמשים בקטעי קול מתוכניות טלוויזיה של שנות ה-70. בורדס אוב קנדה משתמשים הרבה בקטעי קול מסרטים דוקומנטריים אשר נוצרו על ידי איגוד הסרטים הלאומי של קנדה (National Film Board of Canada).
שמו של האיגוד היווה גם את ההשראה לשמו של ההרכב.
יצירותיהם מורכבות ממספר רב של הפסקות ושינויים מזעריים במוזיקה, לרוב מלווות בדיבור וצלילים אטמוספיריים, כדי ליצור אווירה מסוימת.
קטעים אלה נמשכים לרוב כשתי דקות, אך האחים אמרו שהם נהנים מהם, "אנו יוצרים הרבה יותר מהקטעים האלה, ובדרך מסוימת, הם הקטעים הכי אהובים עלינו."
בורדס אוב קנדה יצרו מספר גדול של קטעים כאלה. רובם לא יצאו לאור מעולם.
ככל הנראה, הם אינם יוצרים מוזיקה במיוחד להוצאה לאור. לדוגמה, Geogaddi
אשר יצא בשנת 2002, נוצר על ידי איסוף קטעים נבחרים מתוך כ-400 יצירות שונות.
לדבריו של מרכוס, "הרעיון של אלבום מושלם הוא משהו שאנחנו תמיד מכוונים אליו [...] הקטע ביצירת מוזיקה הוא ליצור משהו שאתה חושב שהוא מושלם."
בראיונות איתם, אמרו האחים כי להקות כמו החיפושיות, The Incredible String Band
, ג'וני מיטשל, ו-My Bloody Valentine היוו חלק מההשראה ליצירותיהם.
בורדס אוב קנדה הביעו עניין בכוחם של מסרים תת-הכרתיים, והרבה מיצירותיהם כוללות אזכורים של נושאים כמו נומרולוגיה, וכתות שונות, ביניהן הכת של דייוויד כורש, כת הדיווידים.
כאשר נשאלו בקשר לשימושם במסרים אלה, אמרו האחים, "איננו דתיים כלל [...] ואם אנו רוחניים, זה רק באופן אכפתי כלפי אחרים, אנחנו רוצים לתת השראה ורעיונות לאחרים."
עוד הוסיפו לומר האחים שהם מאמינים שלמוזיקה יש כוח על טבעי, ויכולת עצומה להשפיע על בני אדם.
דיסקוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
| שם היצירה | שנת יציאה |
| --- | --- |
Twoism: 1995
Hi Scores: 1996
Aquarius: 1998
Music Has Right To Children: 1998
Peel Session TX 21/7/98: 1999
In a Beautiful Place Out in the Country: 2000
Geogaddi: 2002
The Campfire Headphase: 2005
Trans Canada Highway: 2006
Tomorrow's Harvest: 2013
הערות שוליים

1 2 3 4  "Play Twice Before Listening" - by Koen Poolman, באתר Fredd-E's portal
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14027592p (data)  GND: 10324122-X  ISNI: 0000 0001 2154 7759  LCCN: no2005065005  MusicBrainz: 69158f97-4c07-4c4e-baf8-4e4ab1ed666e  NKC: xx0061377  SUDOC: 087453045  VIAF: 127797227   WorldCat (עם VIAF): 127797227
ביסלמה

| --- | --- |
 מדינות:  ונואטו, צרפת 
 אזורים:  ונואטו 
 דוברים:  10,000 (נכון ל־2011) 
 כתב:  אלפבית לטיני, Avoiuli 
 קוד שפה:  bi 
 קוד ISO 639-1:  bi 
 קוד ISO 639-2:  bis 
 קוד ISO 639-3:  bis 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
בִּיסלַמָה (Bislama באנגלית, Bichelamar בצרפתית) היא שפה קריאולית, אחת משלוש השפות הרשמיות של ונואטו, בצד האנגלית והצרפתית, והיא שפת ההמנון של ונואטו. השפה החלה להיווצר בסוף המאה ה-19. הכתב נעשה בסימני האלפבית הלטיני.
רוב רובן של המילים בשפה זו מקורן באנגלית, ומקצתן – בשפות של בני האיים; מילים ספורות הגיעו מצרפתית. ביסלמה מצויה בשימוש נרחב במרכזים העירוניים של המדינה. באיי מדינת ונואטו נמנו למעלה ממאה שפות שונות, וצפיפות השפות בה היא הגבוהה בעולם – כ-2,000 נפש לשפה בממוצע. בהיותה לינגואה פרנקה ביסלמה מגשרת בין דוברי השפות השונות במדינה, אך השימוש הגובר בשפה המשותפת דוחק בהדרגה את השפות האחרות. חלקן מצויות על סף הכחדה ודובריהן סְפורים. השפעתן של השפות המקומיות על אוצר המילים קטנה, ומילותיהן משמשות בעיקר בשמות החי והצומח. הדקדוק והתחביר של ביסלמה מושתתים על אלה של משפחת השפות האוסטרונזיות. רק ב-1995 ראה אור מילון לשפה זו, והוא תורם להאחדה בכתיב שלה.
אשלג בישראל

האשלג נחשב לאחד מאוצרות הטבע העיקריים של מדינת ישראל. שיעור האשלג בים המלח מגיע ל-7.26 גרם לליטר. בשנת 1902 חזה בנימין זאב הרצל את הפקת המחצבים מים המלח "...מי המינרלים העשירים בברום, גופרית ותרכובות זרחניות...". הצעדים המעשיים הראשונים נעשו על ידי זלמן דוד ליבונטין אשר עמד להסדיר כי היישוב היהודי בארץ ישראל יקבל את הזיכיון לניצול אוצרות הימה ובקעת הירדן כבר בשנת 1905. בשנת 1911 משה נובומייסקי בדק את מי ים המלח ותכנן, בין השאר, להפריד את המלחים השונים ולהפיק אשלגן וברום.
ברם, את הצעד המעשי הראשון להפקת האשלג עשה מייג'ור תומאס גרגורי טאלוק. תוך כדי עבודתו בתעשייה הצבאית הבריטית נודע לו כי מחיר האשלגן בעולם הרקיע שחקים. בשנת 1918 נודע לו, לגמרי במקרה, מפי ידידו, שים המלח מכיל כמויות ניכרות של החומר הגולמי ממנו מופק האשלגן. הוא פנה לשר המלחמה הבריטי ובקש כי בתום המלחמה יינתן לו הזיכיון. ואכן הובטח לו שכך יהיה.
משה נובומייסקי אף הוא פנה בבקשה לקבלת הזיכיון, ולאחר שהמנדט על ארץ ישראל ניתן לבריטניה הוחלט במשרד המושבות הבריטי להעניק את הזיכיון לשניהם. הם הקימו את חברת אשלג ארץ-ישראלית, החלו בהפקה בשנת 1930. החברה פעלה עד מלחמת העצמאות. בשנת 1952 זכויות ההפקה נמסרו למפעלי ים המלח. בשנת 2007 מפעלי ים המלח הפיקו יותר מ-2.5 מיליון טונות אשלג.
חכירת בקעת הירדן וים המלח

זלמן דוד ליבונטין, לאחר פתיחת סניף בנק אנגלו-פלשתינה, לימים בנק לאומי לישראל בירושלים, בשנת 1905, בא במשא ומתן עם הפחה העות'מאני בירושלים, רשיד ביי, וגיבש עמו הצעה לקבלת זיכיון בתנאים הבאים:
פקידות נכסי השולטן מוסרת בחכירה לצמיתות לחמישה מוכתרים ממושבות יהודה, את כל הקרקעות השייכות לממשלה בככר הירדן, יחד עם הזכות להשתמש במי הירדן לשם השקאה וליסוד תחנה אלקטרית (להפקת חשמל) וכן לניצול חמרי ים המלח.
ליבונטין שילם 1,000 לירות טורקיות עובר הטיפול לשלטונות באיסטנבול אחרי שלושה חודשים הוא קבל מכתב מההסתדרות הציונית לפיו "אנחנו כולנו פה חושבים, שיותר טוב שלא יצא עניין זה לפועל. על ידי השתדלויות בעניין זה רק נזיק לעבודתנו בעניינים אחרים שם, כלומר באיסטנבול. ואל נא ידאג אם מעניין זה לא יצא כלום".
חברת האשלג הארץ ישראלית

חברת אשלג ארץ-ישראלית (Palestine Potash Limited), נרשמה באנגליה ב-31 באוקטובר 1929 במטרה העיקרית לנצל את המינרלים של ים המלח. החברה הוקמה על סמך זיכיון שניתן לה על ידי ממשלת המנדט וממלכת ירדן, ב-31 בינואר 1931. מנהליה של החברה היו: משה נובומייסקי ותומאס גרגורי טולוק.
בשנת 1930 הוקם המפעל בצפון ים המלח ושנה אחרי זה היא החלה לשווק אשלג וברומין.
בשנת 1934 היא יזמה את הקמת המפעל בדרום לאחר שהתברר כי בצפון ים המלח אין ברשותה די קרקעות לבניית הבריכות הדרושות לשם הפקת האשלג. וכן יוחסה חשיבות לעובדה כי המפעל בדרום קרוב למקור מים מהעיירה א-צאפי שמדרום-מזרח לים המלח, בתחום ממלכת ירדן. לאחר שלוש שנים המפעל בדרום ייצר 80,000טון אשלג בשנה.
בשנות מלחמת העולם השנייה גדלה התוצרת משנה לשנה באופן ניכר. תחזית סוכני המכירות של החברה קבעה כי "יש יסוד להניח שיעלה ביד החברה להוסיף ולהחזיק בימי שלום ברוב השווקים שהיא מצאה". בשנת 1945 מכרה החברה 90,040 טון אשלג ו-347 טונות ברומין.
ב-19 וב-20 במאי 1948 פונה האתר הצפוני בצי של כלי שיט קטנים אל אתר החברה בסדום. ב-22 במאי המפעל נהרס כליל בידי אנשי הלגיון הערבי. היה זה לאחר שנכשל משא ומתן שנוהל מאז תחילת מלחמת העצמאות עם המלך עבדאללה על יצירת אזור נייטרלי שיבטיח את הגנת המפעלים,
בנובמבר 1948 מינתה הממשלה הזמנית ועדה כדי לבדוק את פעולת חברת האשלג. הוועדה שמונתה פעלה לסילוק ההשפעה הבריטית על החברה ולשינוי תנאי הזיכיון שהיה בידי חברת האשלג. בחודש דצמבר 1951 החליטה ממשלת ישראל להקים חברה חדשה, חברת מפעלי ים המלח בע"מ. החברה החדשה רכשה ביולי 1952 את כל הנכסים של חברת האשלג.
מפעלי ים המלח

לאחר שיתוק המפעל, בדרום ים המלח, במשך חמש שנים, בשנת 1952 - מפעלי ים המלח החלו בהפקת אשלג ומינרלים אחרים מים המלח. בשנת 1958, לאחר ביצוע סקרים הנדסיים נרחבים ביוזמת מנהל המפעל מרדכי מקלף והמדען מ. כהנר נקבעו מגמות פיתוח אוצרות ים המלח.
בשנת 1966 - שטח בריכות האידוי מגיע ל-135 קמ"ר. בשנת 1975 - ייצור אשלג עולה על 1 מיליון טון בשנה. בשנת 1980 - מפעלי ים המלח החלו בבניית מתקנים המיישמים את תהליך הגיבוש הקר של האשלגן. בשנת 1986 - ייצור אשלג עולה על 2 מיליון טון בשנה ובשנת 2007 מפעלי ים המלח הפיקו יותר מ-2.5 מיליון טונות אשלג.
עתודות אשלג ופוספט

עתודות האשלג של ישראל עמדו על 40 מיליוני טונות נכון לשנת 2010, והיא כורה 2-2.5 מיליוני טונות אשלג בשנה, כך שגמר עתודות האשלג של ישראל, ללא גידול בתפוקה, יתרחש עד שנת 2030.
לישראל יש עתודות פוספטים של 1.5-2 מיליארד טונות, שמהוות 1% מעתודות הפוספט בעולם. בכל שנה כורה ישראל כמות של 7 מיליון טונות סלע פוספט ומופקים מהם 3.5 מיליון טונות של פוספט מועשר. התפוקה העולמית השנתית עמדה על 145 מיליון טונות פוספט בשנת 2005 וישראל מפיקה 2% מהתפוקה העולמית. על פי מגמות אלה, ישראל תחסל כמעט לגמרי את עתודות הפוספט שלה בתוך 25 שנה, עד 2037. קיימים שדות נוספים כמו שדה בריר ליד ערד שיכולים להמשיך את הכרייה למשך עוד מספר שנים עד 10 שנים, כלומר ישראל תכלה את עתודות הפוספט שלה עד 2047.
ראו גם

מי ים המלח
לקריאה נוספת

יוחנן אורלנד, ים המלח, אוצרותיו הטבעיים וניצולם, (בתוך) מדבר יהודה וים המלח בעריכת צבי אילן, הוצאת החברה להגנת הטבע, 1973.
צבי אילן, ים המלח וחופיו, מפעלי תרבות וחינוך - תל אביב, 1972
הערות שוליים

↑  צבי אילן כותב ש"כלוריד אשלגן" מהווה 11.5% ממלחי ים המלח
↑  סלעי הפוספט, עבר גאולוגי, הווה כלכלי לעתיד לא ברור, דוד סודרי, גלילאו, מרץ 2007
ביונד ביולוג'יקס

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  2016–הווה (כ־8 שנים) 
 מיקום המטה:  פארק תעשיות משגב 
 ענפי תעשייה:  תעשיית ביוטכנולוגיה 
  
 www.biondbio.com
 
ביונד ביולוג'יקס בע"מ היא חברת ביוטכנולוגיה ישראלית, העוסקת בפיתוח תרופות אימונותרפיות לטיפול במחלת הסרטן.
היסטוריה

חברת "ביונד ביולוג'יקס" נוסדה בשנת 2016 על ידי יוצאי חברת cCAM Biotherapeutics, שנרכשה בשנת 2015 על ידי חברת התרופות מרק. מנכ"לית החברה ואחת ממייסדיה היא ד"ר תהילה בן משה. מרבית העובדים הבכירים בחברה הם בעלי תואר דוקטור. החברה שוכנת בפארק תעשיות משגב.
בסבב גיוס הון ראשון גייסה החברה חמישה מיליון דולר. בינואר 2019 גייסה החברה עוד 17 מיליון דולר, בהובלת קרן הון סיכון Israel Biotech Fund וחברת הראל השקעות.
בינואר 2021 חתמה החברה על הסכם עם חברת התרופות הצרפתית סאנופי, לפיו תקבל סאנופי רישיון להפצת התרופה BND-22 שמפתחת ביונד ביולוג'יקס, תמורת 125 מיליון דולר במזומן ותשלומים נוספים של יותר מיליארד דולר מותנים בעמידה באבני דרך לפיתוח, רישום ומכירות של התרופה ותמלוגים ממכירתה.
החברה מפתחת תרופות נוספות וטכנולוגיה להחדרת תרופות ביולוגיות לתא.
הערות שוליים

↑  גלי וינרב, ‏ביונד ביולוג'יקס גייסה 17 מיליון דולר בהובלת IBF והראל, באתר גלובס, 8 בינואר 2019
↑  מאיר אורבך, ביונד ביולוג'יקס תקבל 125 מיליון דולר מסאנופי העולמית לפיתוח תרופה לסרטן, באתר כלכליסט, 12 בינואר 2021
בית הכנסת יוספין

בית הכנסת יוספין בטימישוארה, רומניה
בית הכנסת יוספין או Templul evreiesc ortodox Iosefin   
"הטמפל האורתודוקסי"  הוא החדש שבין שלושת בתי הכנסת של טימישוארה, רומניה והיחיד בעיר שעדיין פעיל. בית הכנסת נבנה בשנת 1910 עבור הקהילה היהודית האורתודוקסית המקומית ובחצר שלו פעלו גם בית ספר יסודי וגן ילדים.
הרבנים שכיהנו כאן בין מלחמות העולם היו הרב הראשי ברכיה שיק, ולאחר פטירתו בנו הרב מאיר שיק. 
השם "טמפל" מוסבר על ידי הצורה האסתטית של הבניין ועל ידי  השימוש במילה ההונגרית ממקור לטיני "טמפלום"  
בשביל כנסיות ובתי כנסת כאחד.
בית הכנסת קרוי על שם הרובע בו הוא שוכן, יוספין או יוזפין.
בימינו מפני שמשמשת בית כנסת יחיד של יהודי טימישוארה, מתפלליו המעטים יכולים להיות נאולוגים או אורתודוקסים כאחד.
בית הודו המזרחית (אמסטרדם)

| --- | --- |

חזית האגף המזרחי של בית הודו המזרחית
 מידע כללי
 סוג:  בניין 
 כתובת:  רח' אודה-הוגסטראט 24
 מיקום:  אמסטרדם
 מדינה:  הולנד הולנד
 בעלים:  אוניברסיטת אמסטרדם
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1606
 תאריך פתיחה רשמי:  1606 
 אדריכל:  הנדריק דה קייסר 
 קואורדינטות:  52°22′15.0″N 4°53′53.0″E﻿ / ﻿52.370833°N 4.898056°E﻿ / 52.370833; 4.898056
  (למפת אמסטרדם מוגדלת) בית הודו המזרחית(למפת אמסטרדם רגילה) בית הודו המזרחית
 
בית הודו המזרחית (בהולנדית: Oost-Indisch Huis) הוא מבנה במרכז אמסטרדם אשר שימש במהלך המאה ה-17 וה-18 את לשכת אמסטרדם של חברת הודו המזרחית ההולנדית, כיום הוא משמש את בית הספר לתקשורת של אוניברסיטת אמסטרדם.
היסטוריה

בשנת 1602 הוקמה חברת הודו המזרחית ההולנדית ושנה לאחר מכן החברה החלה לעשות שימוש בחלקים מבניין הנשקייה של אמסטרדם (Bushuis; 'בית מאגר'), אשר נבנה ב-1550 וששכן כ-200 מטרים דרומית לכיכר ניומארקט במורד תעלת הקלובנירסבורגוואל. שנתיים לאחר מכן עם ההתרחבות ההדרגתית של פעילות החברה, היא כבר השתמשה במבנה כולו בתור משרדי לשכת אמסטרדם של החברה. שטח המבנה לא היה מספיק וב-1606 הושלמה בנייתו של מבנה צמוד לבוסהויז, אשר כונה 'בית הודו המזרחית'. הבוסהויז (נשקייה) ההיסטורית הועברה לרחוב סינגל.
המבנה החדש היה למעשה אגף צמוד לבניין המקורי מכיוון מערב, בשנים 1633-34 הורחב האגף המערבי ובנוסף הוקם אגף צפוני שגבל ברחוב אודה-הוגסטראט. האגפים שנבנו בצמוד למבנה המקורי יצרו יחד חצר פנימית, אליה הייתה גם כניסה ישירות מהרחוב. הפסל והאדריכל הנדריק דה קייסר מיוחס למי שעיצב את המבנה החדש כמו גם את החצר הפנימית, שכן התפיסה העיצובית מאפיינת מבנים דומים שעיצב. בשנת 1658 וב-1661 נבנו תוספות נוספות לאגפי המבנה.
לאורך המאה ה-17 וה-18 שימש המתחם את משרדי החברה. במקום נערכו רוב פגישות של '17 הלורדים' (Heeren XVII), רוב העסקים של לשכת אמסטרדם התנהלו בו, צוותי אוניות גויסו בו והוא שימש למפגשי 20 הלורדים שניהלו את לשכת אמסטרדם. המבנה כלל גם משרד פקידות אדמיניסטרטיבי (schrijf klerkenkantoor) אשר עסק ברישום ותיוק חומר ארכיוני רב, הן מפגישות והן מתכתובות. חומרים ארכיונים אלו שימשו חוקרים לאורך השנים במחקר אודות חברת הודו המזרחית.
בשנת 1798 פורקה חברת הודו המזרחית והמבנה שימש את 'משרד הקולוניות' של הרפובליקה הבטאווית עד לנפילתה בשנת 1808.
בשנת 1898 נהרס הבוסהויז (אשר היווה למעשה את האגף המזרחי) ובמקומו נבנה אגף מזרחי חדש בסגנון נאו-גותי, בעיצובו של קורנליס פיטרס. בשנת 1979 המבנה כולו זכה לשיפוץ נרחב, כיום הוא נמצא בשימוש אוניברסיטת אמסטרדם כחלק מבית הספר לתקשורת של האוניברסיטה.
לקריאה נוספת

Remco Raben, Introduction to the archives of the Vereenigde Oostindische Compagnie, The Hauge, 1992.
Margo Neale, Strangers on the Shore, UNSW Press, 2008.
הערות שוליים

↑  Raben, 1992, עמ' 23-4
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 244270055   WorldCat (עם VIAF): 244270055 
בית הודו המזרחית מכיוון צפון לאחר הוספת האגפים החדשים במהלך המאה ה-17.
החצר הפנימית כפי שהיא נראית כיום.
בליס (תמונה)

התמונה, כפי שהיא מופיעה כרקע ברירת המחדל של הדסקטופ במערכת ההפעלה Windows XP
בליס (במקור באנגלית: Bliss, "אושר עילאי") הוא תצלום שידוע בעיקר כתמונת ברירת המחדל לתמונת הרקע במערכת ההפעלה Windows XP. התמונה צולמה במצלמת פילם בינואר 1996 במחוז סונומה שבקליפורניה על ידי הצלם האמריקאי צ'ארלס או'ריר (אנ') צלם לשעבר בנשיונל ג'יאוגרפיק, מיד בתום סופה שפקדה את המקום. לדברי או'ריר, התצלום מקורי ולא עבר עיבוד או מניפולציה בשום דרך.
או'ריר העלה את התמונה למאגר התמונות קורביס, שהוקם על ידי ביל גייטס, ומספר שנים לאחר מכן בחרה מיקרוסופט בגרסה דיגיטלית של אותה תמונה. לדבריו, הוא עד היום אינו יודע מדוע דווקא תמונה זו נבחרה מכל שאר התמונות. סכום הכסף ששילמה מיקרוסופט עבור התמונה שמור תחת הסכם סודיות, אך על פי ההערכות מדובר באחד הסכומים הגבוהים ששולמו עבור צילום בודד.
ב-2021 קיבל הרקע עדכון משמעותי לרזולוצית 4K.
הרקע לאחר חידוש ביוני 2023
הגבעה המפורסמת שמופיעה בתמונה המקורית, 10 שנים מאוחר יותר
בליסאמה

כתובת לכבוד האלה שהתגלתה בפרובאנס: СΕΓΟΜΑΡΟС ΟΥΙΛΛΟΝΕΟС ΤΟΟΥΤΙΟΥС ΝΑΜΑΥСΑΤΙС ΕΙωΡΟΥ ΒΗΛΗ СΑΜΙ СΟСΙΝ ΝΕΜΗΤΟΝ.
בליסאמה (Belisama) או בלסאמה (ביוונית: Bηλησαμα; בלטינית: Belesama - משמעות שמה "הזוהרת") הייתה אלה במיתולוגיה הקלטית אשר פולחנה היה נפוץ בגאליה (צרפת של ימינו) ובבריטניה.
בליסאמה הייתה אלת הנהרות, האש, המלאכה והאור.
בעקבות המפגש של התרבות הקלטית עם תרבות יוון העתיקה ותרבות רומא, זוהתה האלה עם אתנה מהמיתולוגיה היוונית (מינרווה מהמיתולוגיה הרומית).
בליסאמה הייתה רעייתו של האל בלנוס.
מספר כתובות המוקדשות לאלה התגלו בוייזון-לה-רומיין שבפרובאנס ובאקיטן.
האסטרואיד 178 Belisana (אנ') שהתגלה על ידי יוהאן פאליזה נקרא על שמה.