שאינם יודעים דבר (תנועה)
היסטוריה > עלייה מטאורית

באביב 1854 זכו שאינם יודעים דבר בראשות הערים בוסטון, סאלם, וערים נוספות בניו אינגלנד. בסתיו 1854 הם גרפו את מרב הקולות בבחירות למדינת מסצ'וסטס, הניצחון הגדול ביותר שלהם. מועמד המפלגה הוויגית לראשות עיריית פילדלפיה היה עורך העיתון רוברט ט. קונרד, שהתגלה כחבר בתנועה "שאינם יודעים דבר", הוא הבטיח להילחם בפשע, לסגור את המסבאות בימי ראשון, ולמנות במשרדו אך ורק אמריקנים שנולדו בארצות הברית. הוא זכה בניצחון סוחף. בוושינגטון הבירה הביס ג'ון ט. טאורס, מועמד "שאינם יודעים דבר", את ראש העיר המכהן ג'ון ווקר מאורי, וגרם בכך להתנגדות כה נרחבת שהדמוקרטים, הוויגים וחברי מפלגת הקרקע החופשית בבירה התאגדו כ"מפלגת אנטי אלו שאינם יודעים דבר". בניו יורק בה עמדו לבחירה ארבעה מועמדים, הגיע נציג "שאינם יודעים דבר" למקום השלישי עם 26%. לאחר הבחירות של סתיו 1854, טענו חברי התנועה כי יש להם השפעה מכרעת במיין, אינדיאנה, פנסילבניה וקליפורניה, אך ההיסטוריונים אינם בטוחים באמיתות הטענה הן בשל החשאיות, הן משום שכל המפלגות היו במשבר והן משום שנושאים כמו ביטול העבדות וחוק היובש חפפו לנייטיביזם בדרכים מורכבות ומבלבלות. הם אכן הצליחו לגרום לבחירת סטיבן פאלפרי וב (Stephen Palfrey Webb) כראש עיריית סן פרנסיסקו ולבחירת ג'. נילי ג'ונסון (J. Neely Johnson) כמושל קליפורניה. הם היו עדיין תנועה בלתי רשמית בלא ארגון מרכזי. התוצאות של בחירות 1854 היו אוהדות ל"שאינם יודעים דבר" במידה כזו שהן הובילו להתאגדות חברי התנועה רשמית כמפלגה פוליטית הקרויה "המפלגה האמריקנית", ואליהם הצטרפו חברים רבים מהמפלגה הוויגית שהתפרקה, כמו גם קבוצה גדולה של דמוקרטים וחסידי חוק היובש. החברות במפלגה האמריקנית גדלה באופן דרמטי, מ-50,000 ללמעלה ממיליון איש בתקופה של כמה חודשים באותה שנה. אותו חבר היה יכול לבחור להצביע לדמוקרטים או לרפובליקנים, שכן הנאמנות למפלגה הייתה בלתי ברורה. במקביל, התבלטה מפלגה רפובליקנית חדשה ככוח המוביל במדינות צפוניות רבות. פוליטיקאים בולטים מעטים הצטרפו למפלגה האמריקנית, ומנהיגים מעטים בלבד מהמפלגה זכו בהמשך הדרך ליהנות מקרירה פוליטית. שני היוצאים מהכלל היו סקיילר קולפקס מאינדיאנה והנרי וילסון ממסצ'וסטס, שניהם הפכו לרפובליקנים ונבחרו לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית. היסטוריון של המפלגה מסכם:
המפתח להצלחת שאינם יודעים דבר ב-1854 היה התמוטטות מערכת שתי המפלגות, שהתחוללה בשל התפרקות המפלגה הוויגית. המפלגה הוויגית שנחלשה במשך שנים בשל מחלוקת מבפנים ופלגנות כרונית, כמעט ונהרסה בשל חוק קנזס נברסקה. תחושות אנטי מפלגתיות, שהתעצמו בשל ההתנגדות לעבדות כמו גם תנועת ההתנגדות לשתיית אלכוהול ונייטיביזם, גם הם גרמו להתפוררות המערכת המפלגתית. התמוטטות מערכת שתי המפלגות ספקה מאגר גדול בהרבה של מומרים פוטנציאליים ממה שהייתה זמינה לארגונים נייטיביסטיים קודמים, ואפשרו למסדר להצליח היכן שארגונים נייטיבסטיים ותיקים יותר כשלו
ב-1854 גנבו כנראה חברים במפלגה האמריקנית גוש גרניט שנתרם על ידי פיוס התשיעי עבור אנדרטת וושינגטון והשמידו אותו. הם גם השתלטו על האגודה האחראית לבניית האנדרטה ושלטו בה במשך ארבע שנים. את ההתקדמות המעטה בהקמת האנדרטה שנעשתה במהלך שלטונם באגודה היה צריך אחר כך לבטל ולהכין מחדש.
ב-1854 יסד סם רוברטס (Sam Roberts) את הסניף המקומי של "אינם יודעים דבר" בסן פרנסיסקו. הקבוצה הוקמה מתוך התנגדות למהגרים הסינים והצ'יליאנים, כמו גם לאירים שהגיעו על מנת לעבוד במכרות הזהב.
באביב 1855 נבחר לוי בון (Levi Boone) כראש עיריית שיקגו מטעם אלו שאינם יודעים דבר. הוא אסר על העסקת מהגרים במשרות בעירייה. אבל אברהם לינקולן הרפובליקני מנע את הצלחת התנועה במדינה עצמה (אילינוי). אוהיו הייתה המדינה היחידה ב-1855 בה המפלגה התחזקה. ההצלחה של התנועה באוהיו נבעה כנראה מהצלחה בקרב מהגרים, בייחוד לותרנים גרמנים ופרסביטריאנים סקוטים שחששו מהקתוליות. באלבמה היו "שאינם יודעים דבר" תערובת של ויגים לשעבר, דמוקרטים שהתנגדו למדיניות מפלגתם, ופוליטיקאים זרים שרצו שהמדינה תשקיע יותר בבניית מסילות רכבת. הדמוקרטים זכו בבחירות הסוערות של 1855 משום שהצליחו לשכנע את הבוחרים במדינה ש"אינם יודעים דבר" של אלבמה לא יגנו על העבדות מפני הדורשים את ביטולה מהמדינות בצפון.