stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מטומטמת
פרסים ומועמדויות

| שנה | ארגון | קטגוריה | תוצאה | סימוכין |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016 | פרסי עכבר העיר | סדרת / תוכנית המקור הטובה ביותר | מועמדות |  |
| ‏ 2016 | האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | דרמה יומית | זכייה |  |
| ‏ 2016 | האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה, דרמה יומית (בת חן סבג) | זכייה |  |
| ‏ 2016 | האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה, דרמה יומית (שני קליין) | מועמדות |  |
| ‏ 2016 | האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | בימוי בסדרת דרמה, דרמה יומית | מועמדות |  |
| ‏ 2016 | האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | תסריט בסדרת דרמה, דרמה יומית | זכייה |  |
| ‏ 2016 | האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | צילום | מועמדות |  |
| ‏ 2016 | האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | עריכת תמונה | מועמדות |  |
| 2017 | האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | דרמה יומית | זכייה |  |
| 2017 | האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה, דרמה יומית (בת חן סבג) | זכייה |  |
| 2017 | האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | תסריט בסדרת דרמה, דרמה יומית | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  יונתן כיתאין, ‏תוך חודש וחצי: 6 מיליון הזמנות ב-VOD לסדרה "מטומטמת" של הוט, באתר גלובס, 9 בנובמבר 2016
↑  גילי איזיקוביץ, האם "מטומטמת 3" תצליח לשחזר את הבאז של העונות הראשונות?, באתר הארץ, 21 בספטמבר 2019
↑  אופיר סגרסקי‏, אורנה בנאי היא גולת הכותרת בעונה השלישית של "מטומטמת", באתר וואלה, 23 בספטמבר 2019
↑  רן בוקר, "מטומטמת": מוקי פוגש סוכנת סמויה, באתר ynet, 29 באוגוסט 2016.
↑  מועמדי סדרת / תוכנית המקור הטובה ביותר, באתר עכבר העיר
1 2 3  הזוכים בתחרות הטלוויזיה 2016, באתר האקדמיה, ‏17 במרץ 2017
↑  שגיא בן נון‏, "פאודה" היא הזוכה הגדולה בטקס פרסי הטלוויזיה 2018, באתר וואלה, 9 במרץ 2018
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: | פרס האקדמיה לטלוויזיה - סדרת דרמה יומית  2019 - מטומטמת | הבא: 2020 - תאג"ד |
כפייה על מצוות לא תעשה

| --- | --- |

 תלמוד בבלי:  מסכת ברכות, דף כ', עמוד א' מסכת בבא קמא, דף כ"ח, עמוד א'
 משנה תורה:  הלכות כלאים, פרק י', הלכה כ"ט הלכות חמץ ומצה, פרק ו', הלכה י"ב
 שולחן ערוך:  יורה דעה, סימן ש"ג, סעיף א' חושן משפט, סימן תכ"א, סעיף י"ג
 מקורות נוספים:  הרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין, ערוך השולחן, יורה דעה, סימן ש"ג, סעיף א' הרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין, ערוך השולחן, חושן משפט, סימן תכ"א, סעיף י"ח
כפייה על מצוות לא תעשה מתייחסת לחובה (או להיתר) שיש לפי ההלכה, בתנאים מסוימים, לבית דין, או לכל יהודי, לכפות על יהודי אחר, באמצעות כוח פיזי, גרימת כאב, השחתת רכוש או סנקציות אחרות, להימנע מלעשות מעשה שאסור לו לעשותו (מצוות לא תעשה) והוא מתעקש לעשותו. לתיאור כפייה כזו משתמשים בהלכה גם בביטוי "לאפרושי מאיסורא" (כלומר להפריש מאיסור) ו"מכת מרדות" (אם כי לביטוי האחרון יש גם משמעויות אחרות).
יש הבחנה בין כפייה ובין ענישה במובן המצומצם. כפייה מתרחשת לפני ביצוע העבירה או במהלכה והיא נפסקת כאשר נפסקת העבירה. לעומת זאת ענישה במובן המצומצם מתקיימת רק אחרי שבוצעה העבירה, ואדם אינו נפטר בהכרח מעונש בגלל שהפסיק לעבור את העבירה. עם זאת ההבחנה בין המושגים לעיתים מטושטשת, ויש דעות שסוברות שגם בכפייה יש לפעמים צד של ענישה במובן הרחב.
הדיונים במקורות בנושא זה מעורבים לעיתים בדיונים בכפייה על מצוות עשה, ולעיתים הגבולות בין הנושאים מטושטשים.
מקורות ההלכה ביחס לכפייה למניעת עבירה על איסורי לא תעשה

בתלמוד מסופר על אמורא שראה בשוק אשה, שחשב אותה ליהודיה, לבושה כובע אדום, והוא קרע אותו מעליה כדי למנוע ממנה לעבור על איסור הליכה בלבוש לא צנוע (בשל הצבע האדום), והתלמוד מציין זאת כדוגמה למסירות נפש למען קדושת השם. במקום אחר קובעת הגמרא שבמקרה של עבד נרצע שמסר לו אדונו שפחה כנענית והגיע היובל ואדונו מפציר בו לצאת לחופשי ואינו רוצה, וחבל בו אדונו כדי לכפות עליו לצאת, האדון פטור משום שהוא מבקש להפריש אותו מאיסור שפחה כנענית שחל עליו כעת, ומותר היה לו להכותו לשם כך.
בעקבות כך כתבו פוסקים שיהודי שרואה יהודי אחר לבוש שעטנז במזיד מותר לו לקרוע את בגדיו אפילו ברחוב. וכמו כן כתבו פוסקים שמותר ליהודי להכות יהודי אחר שמצוי תחת רשותו כדי להפריש אותו מאיסור. יש מי שאמר שמותר ליהודי להכות כל יהודי אחר, אף שאינו תחת רשותו, כדי להפרישו מאיסור, אך סייג את הדברים שההיתר הוא אך ורק לאדם חשוב ומוחזק בכשרות שניכר שכוונתו היא אך ורק לשם שמיים.
כתב הרמב"ם במשנה תורה: "אסרו חכמים לאכול מצה בערב הפסח כדי שיהיה היכר לאכילתה בערב. ומי שאכל מצה בערב הפסח מכין אותו מכת מרדות עד שתצא נפשו". המילים "עד שתצא נפשו" לא נמצאות בחלק מכתבי היד והדפוסים, ולכן אין ודאות שאכן היו מצויות בכתב היד המקורי של הרמב"ם, אבל הן היו בגרסאות שנמצאו בידי רבים מהראשונים. הראשונים הבינו שלא מדובר כאן על עונש, כי לא מצאנו בשום מקום עונש חמור כזה על איסור דרבנן, אלא שמדובר במקרה של לאפרושי מאיסורא. כלומר אם אדם אוכל מצה בערב פסח ומסרב להפסיק, מותר להכות אותו עד שיפסיק לאכול או עד שתצא נפשו, בדומה למה שנוהג בכפייה על קיום מצוות עשה.
יש מן הראשונים שהסיק באופן כללי שהעובר על כל איסור תורה, ואפילו רק על איסור דרבנן, וממשיך לעבור את האיסור אף כשמתרין בו שהדבר אסור - בית דין מכים אותו עד שיפסיק מלעבור את האיסור, או עד שתצא נפשו - אם עומד במריו וממשיך לעבור על האיסור שהוא אסור בו באותו הזמן. ואף לדעת חלק מן האחרונים כך הוא. אך יש מן האחרונים הסוברים שבמניעת איסורים (בניגוד לכפייה על מצוות עשה) אין מכין עד שתצא נפשו, אלא הכאה בעלמא בלבד.
הסיבה לכפייה

נחלקו אחרונים במקור לחיוב זה. יש אומרים שחיובו מדאורייתא, ויסודו ממצות הוכח תוכיח.  יש אומרים שחיובו הוא מדין כל ישראל ערבים זה לזה.  ויש אומרים שחיובו מדרבנן, וסמכו אותו על לאו של לפני עור לא תתן מכשול.
פרטי ההלכה

נחלקו אחרונים מתי חייב להפריש חברו מאיסור דרבנן. יש אומרים שחייבים להפריש מכל איסור דרבנן. ויש שמחלקים בין איסור גמור מדרבנן לדבר שאין איסורו אלא משום קנס, שבזה אין חיוב להפרישו.
אין חובה להפריש גוי מאיסור של שבע מצוות בני נח, שהחיוב הוא דווקא להפריש ישראל, שכולם ערבים זה לזה.
החובה להפריש מאיסור מתנגשת לכאורה עם האמירה "הלעיטהו לרשע וימות". רבים התחבטו ביישוב הסתירה לכאורה, ובבירור מתי אומרים שחובה לכוף אדם להימנע מעבירה ומתי אומרים הלעיטהו לרשע וימות.
יש הסבורים שכמו בכפייה על מצוות עשה אף במצוות לא תעשה יש לאלץ את העבריין שיחדל מלעבור על האיסור עד שיאמר בפיו "רוצה אני", ולא די בכך שיפסיק לעבור את העבירה בלבד, שכן לולא זאת לא קיים מרצונו את מצוות לא תעשה זו, שהרי היה אנוס ומנוע מלעבור עליה.
בהיסטוריה

בספר נחמיה, פחת יהודה נחמיה בן חכליה מספר שהוא הכה ומרט אנשים כדי לגרום להם לפרוש מנשיאת נשים נכריות. בתלמוד מסופר על האמורא אדא בר אהבה שקרע כובע לא צנוע (או שעטנז) של אשה בשוק.
בזמן הזה

כיום ישנה הסכמה בין פוסקי ההלכה, על בסיס דברי החזון איש, שיש להימנע מאכיפת המצוות בכפייה ישירה, ובמקביל לפעול באמצעים אחרים הנהוגים בחברה שתהיה בהם הפרשה מאיסור, כגון התארגנות ציבורית להעברת חקיקה מתאימה.
ראו גם

כפייה על מצוות עשה
הלעיטהו לרשע וימות
הערות שוליים

1 2  בבלי ברכות כ ע"א
↑  רבינו חננאל על התלמוד שם. אמנם לפי דעות אחרות האיסור היה שהבגד היה שעטנז (אוצה"ג ברכות כ ע"א)
↑  בבלי, ב"ק כח ע"א
↑  משנה תורה כלאים י כט; שולחן ערוך יורה דעה שג א.
↑  רש"י בבא קמא כח א ד"ה איסורא; תרומת הדשן ריח; רמ"א על שולחן ערוך חושן משפט תכא יג; ערוך השולחן חושן משפט תכא יח.
↑  ים של שלמה ב"ק פ"ג סי' ט': "הוא הדין כל בר ישראל יכול להכות חבירו כדי לאפרושי מאיסורא. וכן לקמן סי' כ"ז פסק הרא"ש להדיא שמותר. וכן איתא בערכין: יכול לא יכנו ולא יסטרנו על דבר תוכחה כו'. אלמא שמותר להכותו על דבר תוכחה. ודווקא באדם מוחזק לכשרות שידוע שלשם שמים עשה. והוא אדם חשוב ומופלג אבל בסתמא דאינשי לאו כל כמיניה. ג"כ לפי שעה מותר להכות חבירו ולהפרישו מאיסורא והכל לפי ראות עיני הדיין."
↑  משנה תורה לרמב"ם, הלכות חמץ ומצה, פרק ו', הלכה י"ב. כך הוא הנוסח בהרבה דפוסים ומאגרים דיגיטליים.
↑  למשל דפוס שונצינו משנת 1650.
↑  רבי מנוח בן יעקב, ספר המנוחה על משנה תורה, הלכות חמץ ומצה ו' יב'
↑  חדושי הר"ן על חולין קלב' ע"ב, ד"ה בד"א: "אבל אם היה בפסח והיה אוכל חמץ מלקינן ליה ולא רצה לעמוד מלאכול חמץ אף על גב דמצות לא תעשה הוא מחינן ליה תו עד שיאמר רוצה אני או עד שתצא נפשו כנ"ל".
↑  רבי מאיר אוירבך, אמרי בינה, דיני דיינים, סימן ט', ד"ה גם מ"ש; רבי עקיבא איגר, חידושי רבי עקיבא איגר, על תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף פ"ו, עמוד א', ד"ה בד"א; רבי יוסף באב"ד, מנחת חינוך, פרשת בא, מצווה ח', אות י', ד"ה והנה ידוע.
↑  בעל קצות החושן בספרו משובב נתיבות סימן ג ס"ק א
↑  שאגת אריה נח', כתב סופר יו"ד פג', שו"ת חיים ביד ס'י צג, שו"ת חדות יעקב אה"ע סי' ל, קובץ שיעורים - קובץ ביאורים על גיטין פרק רביעי.
↑  תלמידי רבנו יונה עבודה זרה ו ב, בשם רמ"ה, ודרשות ופירוש רבנו יונה שם; ריטב"א קדושין כז ב, ועבודה זרה ו ב; שו"ת חתם סופר יו"ד יט, וחו"מ קעז.
↑  תוספות שבת ג ע"א ד"ה בבא דרישא; רא"ש שבת פ"א סימן א
↑  ב"ח יו"ד שג' א', פרי יצחק ח"א כו'.
↑  נחלת צבי לפתחי תשובה יו"ד שג, על פי הרמב"ם כלאים י כט; שדי חמד, אספת דינים ה ב.
↑  דרך המלך חמץ ומצה ח
↑  ש"ך יו"ד קנא א סק"ו
↑  חתם סופר יו"ד יט; כתב סופר יו"ד פג.
↑  רבי שאול ישראלי, עמוד הימיני, סימן י', סעיף ז' - כפיה לקיום מצוות התורה, ס"ק ז', על פי רבי יוסף אלבו, בספרו "ספר העיקרים", מאמר ג', פרק כ"ז.
↑  ספר נחמיה, פרק י"ג, פסוק כ"ה
↑  חזון איש יורה דעה, הלכות שחיטה, ב, טז.
↑  רבי שאול ישראלי, שו"ת עמוד הימיני, חלק ב סימן יד, באתר היברובוקס, ראו גם רבי משה מינץ, שו"ת מהר"ם מינץ סימן ק"א, באתר היברובוקס. הרב יעקב אריאל, באהלה של תורה ב' סימן כב - אפרושי מאיסורא.
ג'ודה

| --- | --- |

כותרת הפתיחה
 סוגה:  דרמה פשע אימה פעולה פנטזיה קומדיה
 יוצרים:  ציון ברוך 
 כותבים:  ציון ברוך, מני יעיש 
 בימוי:  מני יעיש 
 שחקנים:  ציון ברוך עמוס תמם אנסטסיה פיין דניאל קפול מוריס כהן אילנית לוי מייק בורשטיין רני בלייר  יון קצב
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית אנגלית רומנית צרפתית ערבית יידיש
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  15
 הפקה
 מפיק:  יוני גרא
 חברת הפקה:  אולפני הרצליה 
 צלמים:  רם שוויקי גיורא ביח בועז יהונתן יעקב
 אורך פרק:  45-56 דקות
 שידור
 רשת שידור:  HOT 3
 תקופת שידור מקורית:  27 באפריל 2017 – 8 באוקטובר 2020
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
ג'ודה היא סדרת טלוויזיה ישראלית מסוגת דרמת פשע-אימה, שנוצרה עבור HOT והופקה על ידי אולפני הרצליה. הסדרה נוצרה על ידי ציון ברוך שגם כתב את התסריט ומשתתף בה בתפקיד הראשי. במאי הסדרה הוא מני יעיש.
תקציר העלילה > עונה 1

יהודה בן חיים הוא עבריין רחוב, שחייו משתבשים כשהוא ננשך על ידי ערפדה מסתורית. מאותו הרגע, החיים של השניים עוברים טלטלה גדולה. בשמונת הימים הבאים הוא בורח כדי לשמור על חייו: מהערפדים הרומנים, מהשוטרים הישראלים, מהפושעים הצרפתים, ויותר מכל, מהגורל אותו הועיד לו רבו. יהודה בורח רק כדי לגלות את הכוח שיש במילוי ייעודו ואת האחריות שבאה יחד עם גורלו החדש כערפד יהודי.
תקציר העלילה > עונה 2

לאחר אירועי העונה הראשונה, ג'ודה הפך לערפד החזק ביותר בעולם, אך למרות כוחותיו החדשים, ג'ודה עדיין מתקשה לקבל על עצמו את האחריות שהוטלה עליו. במקביל, שינקו תופס את מקומו של אביו, ומנצל זאת על מנת לבצע את משימתו לצוד את ראשו של ג'ודה. כדי להשיג את מטרתו, שינקו כורת ברית עם אויבם המושבע של הערפדים - "אל סיידין" - ארגון טרור הנשלט על ידי משפחת אנשי-זאב שזומם להשתלט ולהחריב את העולם. בעקבות כך, ג'ודה נאלץ להתרחק מטניה ולהתגייס ליחידה סודית שמטרתה היא להילחם בטרור העולמי. כשהוא ללא הגנתו של רבו הערפד ורק עם אשר לצדו, ג'ודה מגלה שהוא נלחם בו זמנית בכל החזיתות ומוצא את עצמו נשאב למלחמה שגדולה מכוחותיו.
סקירת הסדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ישראל)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ישראל)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 8 | 8 | 27 באפריל 2017 | 15 ביוני 2017 |
|  | 2 | 7 | 7 | 27 באוגוסט 2020 | 8 באוקטובר 2020 |
צוות השחקנים והדמויות > דמויות ראשיות

יהודה "ג'ודה" בן חיים (ציון ברוך) – עבריין רחוב שנהפך לערפד מותמינדם לאחר שפותה וננשך על ידי הערפדית טניה במהלך ליל הימורים ברומניה, אך מגלה שכעת הוא נרדף על ידי הערפדים הרומניים מכיוון שהוא מהווה סכנה עבורם. בעונה השנייה נרדף גם על ידי אנשי הזאב.
אשר תמם / אבי אוחיון (עמוס תמם) – חברו הטוב ביותר של יהודה, שמנסה להתרגל לעובדת היותו של יהודה ערפד מותמינדם. יש לו אישה וילד שגרים בארצות הברית. גרם להתאבדותו של אבא של יהודה ובעקבות זה לקח את יהודה תחת חסותו. בסוף העונה השנייה ננשך על ידי ראיס ונהפך לאיש זאב שנלחם ביהודה.
הרב ז'אדק (מייק בורשטיין) – מורו הרוחני של יהודה, המסייע לו בהתאקלמותו כערפד מותמינדם. בסוף העונה הראשונה, מתגלה שמו כז'אדק, בנו המאומץ של דרקולה וכערפד מותמינדם בעצמו; שבין היתר היה אחראי להתנקשות בחייו של אדולף היטלר. מת כאשר נחשף לאור השמש ביום שבת.
מנחם (מוריס כהן) – שמשו של הרב ז'אדק, המתיידד עם יהודה ואשר. נורה על ידי גדעון בסוף העונה השנייה לאחר מאבק איתו.
טניה (אנסטסיה פיין) – בת-זוגו של יהודה, אחותו של שינקו, נכדתו של דרקולה הראשון ובתו של דרקולה השני, שהפכה בטעות את יהודה לערפד מותמינדם; דבר ההופך אותו לסכנה עבורה ועבור בני מינה. גילתה שהיא בהריון לקראת סוף העונה השנייה.
שינקו (דניאל קפול) – אחיה של טניה ונכדו של דרקולה הראשון ובנו של דרקולה השני; שמעוניין להרוג את יהודה בשל הסכנה שהוא מהווה עבורם. נרצח על ידי ראיס כדי להציל את יהודה בסוף העונה השנייה.
אביחי בלייר (רני בלייר) (עונה 1, משני בעונה 2) – מנהל תחנת המשטרה, בלש ושותפו של דותן, האחראי על חקירת הרציחות המסתוריות בכל הארץ בהן מעורבים הערפדים.
אורית (אילנית לוי) (עונה 1, משנית בעונה 2) – בת-זוגו לשעבר של יהודה, שמסייעת לאביחי בחקירת הרציחות המסתוריות בהן מעורבים ערפדים. בהמשך העונה הראשונה, אורית מגלה על קיומם של ערפדים ועל הקשר בין יהודה לטניה.
ראיס אל פקיר (אשרף פרח) (עונה 2) – טרוריסט וראש משפחת הזאבים וארגון "אל סיידין", הזומם בסתר להשתלט על אירופה באמצעות ראשו של הראשון הממוקם במערת המכפלה. נרצח על ידי ראיד בסוף העונה השנייה.
ראיד (עלי סלימאן) (עונה 2) – סגנו ויד ימינו של ראיס, העומד בראש הארגון "אל סיידין", אבא של עלי.
צוות השחקנים והדמויות > דמויות נוספות

מישה (עדי וייס) (עונה 1, משנה בעונה 2) – יד ימינו של דרקולה השני, שנשלח על ידו לשמש כמגן עבור הערפדים האחרים במסעם להרוג את יהודה לפני שיעבור את הפיכתו לערפד יהודי באופן מלא, נרצח על ידי שינקו.
דותן (יון קצב) (עונה 1) – בלש ושותפו של אביחי, שנרצח על ידי מוריס.
מוריס (אלכס חקון) (עונה 1) – שכיר חרב העובד עבור מיסטר ז'אק, נרצח על ידי שינקו.
דרקולה השני (לופו ברקוביץ) (עונה 1) – אביהם של שינקו וטניה ובנו של הדרקולה הראשון, שגדל לצידו של ז'אדק. נרצח על ידי ז'אדק.
מיסטר ז'אק (יהודה מור) (עונה 1) – מיליונר ומנהיג כנופיית פשע צרפתית. שרודף אחרי יהודה בשל חובותיו הכספיים אליו. נרצח על ידי יהודה.
ז'ורז' (יונה רוזנקיאר) – אחיינו של מיסטר ז'אק, נרצח על ידי יהודה.
מוטי חיון (ויקטור מימון) (עונה 1) – עבריין ששוחרר בערבות על ידי מיסטר ז'אק במטרה להשיג את יהודה, בהמשך נרצח על ידי מיסטר ז'אק.
גדעון (רמי ברוך) (עונה 2) – מפעילו של מנשה וסוכן בכיר ביחידת "סל"ע 48", יחידה מיוחדת ללחימה בטרור באמצעות כלי נשק ואמצעים על-טבעיים, המנסה לגייס את יהודה לשורותיה.
מנשה (עודד לאופולד) (עונה 2) – סוכן ביחידת "סל"ע 48", המנסה לגייס את יהודה. נרצח על ידי גדעון.
עלי (אלמוג וולף) (עונה 2) – בנו של רעיד, שנהפך לאיש זאב על ידי ראיס כנקמה על שיתוף הפעולה של אביו עם טניה.
באבא שאול (חיים זנאתי) (עונה 2) – יהודי שהתאהב באחותו של ראיס ועל מנת שיחיו ביחד היא נשכה אותו, והפכה אותו לאיש זאב ובעקבות כך הם נידו אותו. עוזר ליהודה. נרצח על ידי ראיס בסוף העונה השנייה.
סנדריה (עדן סבן) (עונה 2) – אשת סודו ועוזרת של הבאבא שאול, נרצחת על ידי פעילי "אל סיידין".
רג'ינה (רועי ירושלמי) (עונה 2) – דראג קווין העוזר לג'ודה במסעו נגד ראיס וחברי "אל סיידין". נרצח על ידי זאב מ"אל סיידין".
צוות השחקנים והדמויות > דמויות אורחות

רבקה בן חיים (שרה אנג'ל) (עונה 1)– אמו של יהודה.
מיכאל (רז צבי) (עונה 1) – גובה חובות שמאיים על יהודה.
יפים (סלבה ביברגל) (עונה 1) – השומר בכניסה לבניין מגוריו של יהודה.
ד"ר גרינברג (עמית איצקר) (עונה 1) – הווטרינר של הספארי.
אנחל בונני (עונה 2) – שוטר הסובל מאי-פוריות שמסייע ליהודה, אך לבסוף נהרג לאחר שהוא מתעמת איתו בחשד לטבח העובדים בספארי.
אסי ישראלוף ועופר שכטר – צמד מטיילים שנהרגים על ידי יהודה בסמוך למקום מחבואו.
השומרת (יאנה יוסף) – יצורה על-טבעית השומרת על ראשו של עשו במערת המכפלה. לאחר שהראש נגנב היא מתאבדת.
לקריאה נוספת

Ido Rosen. "Jews, Blood, and Post-Zionist TV: The Mizrahi as Vampire in Juda". The Journal of Religion and Popular Culture 34.3 (2022): 201-220.
הערות שוליים

↑  הדרמות החדשות של סתיו 2016-2017, פורסם ב-HOT magazine
↑  הוט מגזין, "הסדרות של HOT ל-2019", באתר "HOT Magazine"
↑  רן בוקר, שרה אנג'ל תגלם את אמו של ציון ברוך, באתר ynet, 9 בפברואר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011097628105171
ההוביט

ערך זה עוסק ב"ההוביט" - ספרו של ג'.ר.ר. טולקין. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

עטיפת הספר "ההוֹבִּיט, או לשם ובחזרה", בתרגום של משה הנעמי (1976)
 מידע כללי
 מאת:  ג'. ר. ר. טולקין 
 איורים:  ג'. ר. ר. טולקין 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  פנטזיה, ילדים
 נושא:  הלגנדריום של טולקין 
 מקום התרחשות:  הארץ התיכונה 
 הוצאה
 הוצאה:  ג'ורג' אלן ואנווין, אלן ואונווין 
 מקום הוצאה:  הממלכה המאוחדת 
 תאריך הוצאה:  1937
 מספר עמודים:  389
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  זמורה ביתן
 תאריך:  1976, 1977, 2012
 תרגום:  משה הנעמי, תרגום הטייסים, יעל אכמון
 סדרה
 הספר הבא:  שר הטבעות
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003194617
 
ההוֹבִּיט, או לשם ובחזרה (באנגלית: The Hobbit, or There and Back Again) הוא ספר פנטזיה מאת ג'ון רונלד רעואל טולקין. הספר עוסק במסעו של ההוביט בילבו באגינס יחד עם חבורת גמדים, במטרה לשחרר את ממלכתם האבודה מאחיזתו של דרקון בשם סמאוג.
הספר מיועד בעיקר לילדים, למרות שהוא מכיל קטעים מפחידים שעלולים לטרוף את שנתם, אך נקרא על ידי בני כל הגילים. בדומה לספר הרפתקאות אליס בארץ הפלאות, ספר זה נולד מסיפור בהמשכים שנהג הסופר, טולקין, לספר לילדיו. טולקין היה פרופסור לבלשנות, לשון וספרות וקיימת טענה שהוא כתב את הספר כדי להדגים לסטודנטים כיצד ניתן ליצור אווירה בעזרת מילים. הספר יצא לאור לראשונה ב-21 בספטמבר 1937 בממלכה המאוחדת ובשנים 1976, 1977 ו-2012 יצאו שלושה תרגומים שונים לעברית בישראל.
בין השנים 2012-2014 יצא עיבוד קולנועי בן שלושה פרקים לספר, מאת פיטר ג'קסון.
עלילה > המסע

בילבו בגינס, יושב הפלך הרגוע והשלו, נדחף למסע הרפתקאות על ידי הקוסם גנדלף, המצרף אותו לחבורה של 13 גמדים, הכוללת את דאולין, באלין, פילי, קילי, דורי, נורי, אורי, אואין, גלואין (אביו של גימלי), ביפור, בופור, במבר ובראשם תורין צינת-אלון, היוצאים עם גנדלף אל ממלכתם העתיקה.
בילבו מתוודע לסיפורם העגום של עם הגמדים: בשנת 2770 לעידן השלישי תקף סמאוג הדרקון האדום את ממלכת ארבור - שהייתה הממלכה הכבירה של הגמדים בני עם דורין לאחר חורבן מוריה - ואת ממלכת דֵייל הנמצאת לרגלי ההר, שבה חיו בני-אדם. בתקיפתו החריב סמאוג את הממלכות, וגירש משם את הגמדים ובני-האדם שחיו לפני כן בשכנות וביחסי גומלין. לאחר מכן, סמאוג אסף סביבו את כל אוצרות גמדי ארבור לכדי מיטת־אוצרות, ונח עליה בשלווה באולם המרכזי של ארבור למשך שנים רבות. הגמדים יוצאים כדי לגרש את סמאוג ולשוב וליישב את ממלכתם, ובילבו מצורף לחבורה בתפקיד 'פורץ', אשר תפקידו יהיה לפרוץ את הדרך, ולהתגנב אל ביתו של הדרקון במערות הממלכה אשר בהר. גנדלף טוען בפני הגמדים כי ההוביט, הנמוך אף מהם, אמנם נראה מבולבל וחסר ישע, אך יש בו אומץ לב ותושייה אשר יתגלו במהלך מסעם.
בתחילת מסעם של הגמדים מהווה בילבו יותר נטל מנכס, ונקודת המפנה מגיעה כאשר הגמדים עוברים בהרים ונופלים בשבי האורקים (בתרגומים אחרים - "שדים" או "גובלינים"). בעזרת גנדלף מצליחים בני החבורה להרוג את מנהיג האורקים ולהימלט, אך בילבו אובד במהלך המנוסה. בחיפושיו אחרי מוצא, הוא משוטט במחילות שמתחת להרים, נתקל ביצור המכונה גולום ומוצא טבעת אשר שייכת לגולום ואשר העונד אותה הופך לרואה ואינו נראה. טבעת זו משמשת את בילבו מאוחר יותר בעלילה לעשיית מעשים שונים בהיחבא, ובעזרתה מטפח בילבו דימוי של מתגנב מעולה אשר מסוגל לעבור דרך הדרוכים והמוכשרים שבצופים מבלי להתגלות. גולום ממהר לעבר הפתח כדי לחסום את יציאתו של בילבו ולחלץ ממנו את הטבעת, אך בכך הוא מוביל את בילבו בעקבותיו, ובהגיעם לפתח מצליח בילבו לנתר מעל גולום ולהצטרף לחבורה.
בני החבורה מצליחים להתרחק מההרים, נתקלים בווארגים (מעין זאבי ענק) שאליהם מצטרפים האורקים שמעלים באש את העצים שעליהם טיפסה החבורה. מלך העיטים ולהקתו מחלצים אותם מצרה זו. לאחר מכן הם פוגשים את ביורן, מעין אדם-דוב ענקי, שחי בבדידות ואשר צוות ביתו מורכב מבעלי חיים. בעזרת גנדלף וסיפוריו הם מצליחים להתיידד איתו והוא מארח אותם. בעת מעבר ביער-אופל נלכדים הגמדים בידי עכבישי ענק, ובילבו לבדו מחלץ אותם בעזרת הטבעת, כשהוא נאלץ לגלות לגמדים את סודה. לאחר מכן נופלים הגמדים בשבי שדוני היער (תרגום ל-Elves עלפים), ושוב בילבו הוא שמחלץ אותם, פותח את דלתות תאי הכלא בעזרת צרור המפתחות שסילק מאחד השומרים שנרדם, מכניס אותם לחביות יין ריקות שמוטלות לנהר הזורם לעבר האגם.
עלילה > ההגעה אל ההר הבודד

בני החבורה מגיעים לעיר האגם אסגרות, שהקימו בני האדם לאחר חורבן דייל ונתקבלו שם בשמחה ובתקווה. תושבי העיר סיפקו להם צידה והשיטו אותם במעלה האגם ומשם שמים הגמדים וההוביט את פעמיהם לעבר ההר הבודד. הם מגלים את הפתח הסודי שנבנה על ידי מלכי ההר הקדומים - אבותיו של תורין. בילבו מצליח לחדור שלוש פעמים אל מאורתו של הדרקון סמאוג, מוסתר על ידי טבעתו, מתגרה בדרקון וגונב ממנו גביע זהב, דבר שכמובן לא נעלם מהדרקון כשהקיץ משנתו, ולאחר מכן חוזר ומתגרה בו בבוטות על ידי דיבור חלקלק. בילבו מגלה כי "אפוד המגן" של הדרקון, שהיה עשוי מיהלומים ושנועד לבלום חיצים, קרוע חלקית וחושף את חזהו. בעקבות פליטת פה של בילבו, הדרקון מבין שאנשי עיר האגם עזרו לגמדים בדרכם, והוא יוצא לתקוף את העיר ומעלה אותה באש. ברד הקשת, לוחם נועז ומפקד פלוגת קשתים במשמר העיר, אשר היה נצר לשושלת מלכי דייל, מקבל רמז שגילה בילבו על נקודת התורפה בשריונו של סמאוג, יורה חץ לעברו ומצליח להרוג אותו (בעיבוד הקולנועי אין מדובר בחץ רגיל אלא בחץ מתכת גדול וחזק שחישלו גמדי ארבור, שאותו ברד יורה באמצעות בליסטה). הדרקון נופל ארצה ברעש גדול, מרסק בנפילתו את בתי העיר וגופתו הלוהטת שוקעת באגם. תושבי העיר אסירי התודה חושבים שברד נהרג ומצטערים צער רב על מותו, אך אז מתברר כי הוא לא נהרג אלא רק קפץ אל המים.
ברד מסייע לשר העיר לשקם את העיר, וכורת ברית עם מלך שדוני היער, שצבאו צעד לעבר העיר אותה שעה. לאחר מכן מנהיגים מלך השדונים וברד כוח צבאי משותף של שדונים ובני אדם לעבר ההר הבודד, שבו מתבצרים הגמדים בהנהגת תורין, אשר עם מות הדרקון הפך למלך בטן-ההר. תורין, נתמך בטענה כי האוצר במקורו היה שייך לאבותיו, מסרב לבקשת ברד לחלוק את אוצר הדרקון, ואף קורא לקרובו מלך הגמדים מגבעות הברזל, דֵּין רגל ברזל בֶּן נֵין, לבוא לעזרתו. בעקבות זאת מטילים ברד ומלך השדונים מצור על ההר הבודד, ואליהם מצטרף גם גנדלף הקוסם. ברד מצליח לשאת ולתת עם תורין על הסכם לחלוקת האוצר בעזרתו של בילבו, אשר שם ידו על "לב ההר" – אבן החן היקרה ביותר לגמדים – ומעביר אותה לבני האדם, כדי למנוע את המלחמה. כתוצאה מכך נאלצים הגמדים להגיע להסכם, ותורין מסתכסך עם בילבו. התגבורת המיוחלת של צבא גמדים בראשות דֵּין מגיעה וגורמת לתורין להפר את ההסכם.
עלילה > קרב חמשת הצבאות

קרב עמד להתפרץ, אולם ממש באותה העת מותקפים הן הצרים והן הנצורים על ידי צבאו של בולג (בנו של אזוג) מנהיג האורקים בהרי הערפל, בצוותא עם הווארגים. העימות המתפתח מכונה קרב חמשת הצבאות, ובמהלכו מתאחדים כוחות בני האדם, השדונים והגמדים כנגד האורקים והווארגים. למרות שבתחילה נראה כי הכוחות של העמים החופשיים יעמדו מול כוחות האופל, המספרים העצומים של חייליו של בולג כמעט וגוברים על הברית המשולשת. רק עזרה של הנשרים שמגיעה באיחור, ואחריה הצטרפותו של ביורן למערכה, מטה את הכף כנגד האורקים שנוחלים תבוסה ונאלצים להימלט.
במהלך הקרב מנהיג תורין את חבורת הגמדים בהסתערות אמיצה נגד האורקים, נפצע אנושות בקרב וחולץ בידי ביורן, אשר מצטרף לקרב בדמות דוב אימתני והורג את בולג. בילבו משתמש בטבעת כדי להיעלם מן העין, אולם נפצע בראשו ומאבד את הכרתו כשהטבעת על אצבעו. בתום הקרב, בעודו מוטל על ערש דווי, מתפייס תורין עם בילבו, ומתפכח מתאוות הבצע שלקה בה בעקבות ההשתלטות על האוצר. לאחר מות תורין הופך דֵּין רגל ברזל למלך הגמדים שבבטן-ההר. מלך השדונים מניח על חזהו של תורין המת את אבן החן "לב ההר", ועל קברו שבהר הבודד הוצבה חרבו "אורקריסט", אשר זוהרת בחשיכה בעת שאורקים ויצירי רשע נוספים קרבים, ובכך תמיד ניתנה לגמדים התרעה בהתקרב אויב לממלכתם אשר בבטן ההר.
הגמדים נותנים לבילבו זהב וכסף ככל שהסוס שלו יכול לשאת והוא חוזר להוביטון. שם הוא מגלה שמכרו לו את כל החפצים בגלל שחשבו אותו למת. לאחר מאמצים רבים והשקעת כסף רב בילבו קונה את כל חפציו בחזרה וחי בעושר רב אשר צבר בהרפתקאותיו.
הספר כחלק מעולם הפנטזיה של טולקין

מלבד היותו ספר-מופת בזכות עצמו, מהווה "ההוביט" מעין פתיח לטרילוגיה הגדולה של טולקין, "שר הטבעות", אשר מוקדה היא הטבעת הקסומה שנשארה בידיו של בילבו כאשר חזר אל הפלך. בספר עצמו מוזכרים בדרך אגב מאורעות הנראים לכאורה שוליים, שלאחר מכן מתגלים בטרילוגיה כדברים רבי חשיבות בהיסטוריה של הארץ התיכונה (כגון גירוש בעל האוב - הלוא הוא סאורון - על ידי המועצה הלבנה). אולם, בעוד אשר הספר ההוביט יצא לאור בשנת 1937, הטרילוגיה יצאה לאור 28 שנים לאחר מכן, בשנת 1965. אפשר להניח כי לטולקין לא הייתה כוונה מראש לכתוב המשך לספר ההוביט.
תרגומי הספר לעברית וליידיש

עטיפות תרגומים נוספים
כריכת התרגום של יעל אכמון (2012)
כריכת "תרגום הטייסים" (1977)
עוד בטרם יצא תרגום עברי מלא, הופקה בקול ישראל סדרת תסכיתים בהתבסס על "ההוביט", בעיבוד דניאלה אתגר. הם שודרו בימי שלישי וחמישי ב-16:31, ב'פינה לאם ולילד' של רשת א', מ-6 ביוני ועד 3 באוגוסט 1967.
ההוביט תורגם לעברית שלוש פעמים:
תרגומי הספר לעברית וליידיש > תרגום משה הנעמי

תרגומו המקצועי הראשון של הספר, המלווה בניקוד לילדים, נערך על ידי משה הנעמי ויצא לאור בינואר 1976 בהוצאת זמורה ביתן.