stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בריכת צפירה
אטימולוגיה

מקור השם העברי בריכת צפירה הוא השם הערבי בַּרַכַּת סַ'פירָה (بركة صَفّيرَة), שפירושו המילולי הוא בריכת שריקה. משמעות המילה העברית צפירה איננה רק קולו של הצופָר אלא גם שחר.[דרוש מקור]
בריכת צפירה המקורית הייתה בריכה גדולה עם דופן מבטון הממוקמת ממערב לגב הגדול הנושא את השם הזה. עם הזמן הרסו השיטפונות באזור את הבטון, ושמה של הבריכה "נדד" מזרחה.
מסלול לבריכת צפירה

תחילת המסלול הוא בחניון הלילה של בריכת צפירה (מסלול הלוך וחזור), הנמצא בסמוך לכפר הנוקדים והעיר ערד. אורך המסלול הוא 1.3 ק"מ עד הבריכה, המסלול כ-3.5 ק"מ.
בעלי חיים

בעלי החיים האופיינים בקרבת בריכת צפירה: יונקים: יעלים, שפני סלע, מכרסם קוצן זהוב. עופות: מיני סלעית, קורא, טריסטרמית, שחור זנב, עופות דורסים כמו נשרים, עקב עיטי ובז מדברי ועוד.
צמחייה

מרבית מהצמחים נמצאים במפנה הצפוני המוצל, ביניהם שיחי רותם המדבר, מלוח, מרווה ריחנית וזוגן השיח, חצבים וקקטוסים.
נקודות עניין

בריכות נעמה וצפירה ותצפיות נוף מעולות על נחל צאלים
הר קנאים ועין נמר
דרום מדבר יהודה
הערות שוליים

1 2  בריכת צפירה - לכל מכונית, באתר שבילים – המאגר הישראלי למסלולי 4X4, ‏25 בספטמבר 2018
1 2  בריכת צפירה - נחל צאלים, באתר בא לי לטייל
1 2  בריכת צפירה, באתר כוכב הנופש
1 2  בירכת צפירה, באתר כפר הנוקדים
↑  ספי בן יוסף ואריה יצחקי., מדריך ישראל אנציקלופדיה שימושית לידיעת הארץ מדבר יהודה ובקעת הירדן, ירושלים, תל אביב: כתר, משרד הבטחון-ההוצאה לאור, 1978-1980, עמ' עמוד 151
↑  שיר-ים, ברכת צפירה - בריכת האינסוף היפה בעולם, באתר Check In/Out, ‏29 ביולי 2020
↑  NelAdmin, בריכת צפירה, באתר נלך, ‏18 באפריל 2020
↑  ברכת צפירה, באתר ארץ דגן
1 2 3  נחל צאלים תיכון - בריכת צפירה, עין נמר ומעלה נמר – iNature, באתר inature.info
1 2  בריכת נעמה ובריכת צפירה, באתר נאקב
רוד איילנד אדום (תרנגול)

| --- | --- |

 מיון
 משפחה:  פסיוניים
 מין:  תרנגול בנקיבה
 שם מדעי:  Gallus gallus
האנדרטה באדמסוויל
רוֹד איילנד אדום (באנגלית: Rhode Island Red) הוא גזע תרנגול מבוית שמקורו באדמסוויל, עיירה קטנה הקרובה לעיר ליטל קמפטון, אשר במדינת רוד איילנד, בארצות הברית.
הגזע פותח הן למטרת הפקת ביצים והן למטרת הפקת בשר וכן למטרת תצוגה בתערוכת עופות. גזע זה חביב במיוחד על מגדלי עופות נוי, גם בישראל, בשל יכולת ההטלה הגבוהה שלו ועמידותו הרבה. בישראל נהוג לכנותו בקיצור בשם רוד איילנד, אם כי ישנו גזע נוסף הנקרא רוד איילנד לבן, שאינו מוכר בישראל.
היסטוריה

הגזע פותח באמצע שנות ה-40 של המאה ה-19, תחילה ברוד איילנד ולאחר מכן גם במסצ'וסטס. הלהקות המוקדמות היו מאופיינות בכרבולת יחידה וישרה כמו גם בכרבולת פחוסה ומחודדת, כשל תרנגול המלאי. תרנגול המלאי השחור הובא מאנגליה לארצות הברית ונראה שהיה אחד מאבותיו המרכזיים של גזע זה. מתרנגול המלאי קיבל הרוד איילנד האדום את צבעיו העמוקים, את מבנה הגוף האיתן ואת נוצותיו הקשות.
הגזע הוכר על ידי האגודה האמריקאית לגידול עופות בשנת 1904. בשנת 1925 הוקמה בעיירה אדמסוויל, על ידי המועדון האמריקאי לתרנגול הרוד איילנד האדום, אנדרטה המנציחה את הציפור הלאומית של רוד איילנד, הוא הרוד איילנד האדום.
מאפיינים פיזיים ומראה

רוד איילנד אדום הוא עוף חזק וחסון, בעל גוף מלבני וארוך יחסית. לגזע זה מופע צבע יחיד, הוא המופע האדום. צבעו הנפוץ הוא אדום-חום כהה אך ישנם פרטים שגווניהם נעים מחלודה, דרך מהגוני עמוק ועד חום-שחור. עיניו אדומות-כתומות ורגליו צהובות. מקורו חום-צהבהב. פניו אדומים ותנוכי אוזניו אדומים אף הם. לזכר ולנקבה כרבולת ישרה ולה 5 זיזים. מזגו נוח וידידותי אם כי ישנם זכרים שיהיו מעט תוקפניים. יצר הדגרנות של הנקבות חלש עד נעדר. 
גזע זה עמיד במיוחד לתנאי קור וישרוד אף בתנאים ירודים של תזונה ודיור.
לגזע זה קיימת גם גרסת בנטם מוקטנת, שממדיה כרבע מממדי הגזע המקורי.
מאפיינים פיזיים ומראה > מאפייני הטלה

בתנאי גידול רגילים, מגיעה הנקבה לבגרות מינית בגיל שישה עד שמונה חודשים ומתחילה להטיל. היא מטילה מצטיינת, ביציה גדולות מאוד, משקלן בין 60-70 גרם בממוצע וצבען חום בהיר-ורוד עד חום, הנקבה מטילה היטב גם בחורף, בהזנה מתאימה, תרנגולת אחת תטיל בין 275 ל-300 בשנה ואף יותר.
מאפיינים פיזיים ומראה > משקלים ממוצעים

| --- | --- |
זכר: 3.9 ק"ג
נקבה: 2.9 ק"ג
| --- | --- |
זכר: 1 ק"ג
נקבה: 800 גרם
ספאם מוסובי

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מאכל
 מטבח:  אמריקאי-יפני
 אזור מוצא:  יפן יפן
 מוצא:  הוואי הוואי
 אופן הגשה:  קר או חם
 מרכיבים עיקריים:  לוף ואורז
 
ספאם מוסובי (באנגלית: Spam Musubi) הוא מאכל אמריקאי שמוצאו מהוואי, העשוי מלוף ואורז, נפוץ בארצות הברית, וכן 
בגואם..
המאכל מורכב מלוף צלוי, רוטב טריאקי, סויה, סוכר, אורז ואצת נורי העוטפת את המרכיבים מסביבם.
ספאם מוסובי נחשב כמתאבן אך גם כארוחת בוקר או צהריים, מוגש בחנויות נוחות ובמסעדה היוקרתית של אלן וונג.
למאכל גרסה חריפה המכילה רוטב סיראצ'ה ונפוצה בגואם.
היסטוריה

ספאם מוסובי מוזכר לראשונה בשנות החמישים והוא נגזרת של מאכל יפני הנקרא אוניגירי.
מקורו של המאכל שנוי במחלוקת, אך יש הטוענים שהובא להוואי על ידי עצורים יפנים בעת כליאתם בארצות הברית.
בשנת 1999, רשת המסעדות אל אנד אל (L&L Hawaiian) החלה למכור את המאכל כחלק מהתפריט שלה.
בחודש אוגוסט 2021, הכריז מושל הוואי על חג הספאם מוסובי הלאומי.
הערות שוליים

↑  L&L Hawaii celebrates National Spam Musubi Day on 8/08 (באנגלית), נבדק ב-2022-11-18
1 2  Traditional Spam Musubi | Chagi Recipes | Guam Pay-Less Markets, www.paylessmarkets.com
↑  The Land of SPAM | The Food Pornographer, ‏1 בנובמבר 2015
↑  Spam Musubi Recipe, NYT Cooking (באנגלית)
↑  Musubi for breakfast | Alan Wong's, www.alanwongs.com
↑  Joost Nusselder, אוניגירי מול מוסובי | שמות שונים לכדורי אורז יפנים, באתר Bite My Bun, ‏7 בספטמבר 2021
↑  The History of Five Local Grinds, Hawaii Magazine, ‏25 ביוני 2015 (באנגלית)
↑  Honolulu Star-Bulletin Business, archives.starbulletin.com
↑  First National Spam Musubi Day sold over 24,000 musubis, KHON2, ‏3 בספטמבר 2021 (באנגלית)
דוגאלד מקקול

| --- | --- |

 לידה:  10 במרץ 1859 גלאזגו, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  2 בדצמבר 1948 (בגיל 89) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  לינקולן קולג'  יוניברסיטי קולג' לונדון 
 פרסים והוקרה:  פרס לזכר ג'יימס טיט בלק (1945) 
 צאצאים:  René MacColl 
 
דוגאלד סאתרלנד מקקול (באנגלית: Dugald Sutherland MacColl; ‏10 במרץ 1859 – 21 בדצמבר 1948) היה צייר, מבקר אמנות, מרצה וסופר סקוטי. הוא היה מנהל גלריית טייט במשך חמש שנים.
ביוגרפיה

מקקול נולד בגלאזגו והתחנך באוניברסיטת לונדון ובאוניברסיטת אוקספורד בין 1876 ל-1884. הוא גם למד בבית הספר לאמנות וסטמינסטר ובבית הספר סלייד אצל אלפונס לגרוס בין השנים 1884 ל-1892. אף שהוא היה צייר צבעי מים מוכשר, הוא זכור גם כסופר ומרצה לאמנות. מ-1890 עד 1895 הוא היה מבקר אמנות עבור The Spectator, ועבור ה-Sathery Review מ-1896 עד 1906. מקקול הפך לחבר ב-New English Art Club ב-1896, וערך את ה- Architectural Review מ-1901 עד 1905.
הוא פרסם את הספר בר הסמכה, "אמנות המאה התשע-עשרה", ב-1902. בעיתונאות ובספריו הוא היה חסיד מרכזי של האימפרסיוניסטים הצרפתים, והיה בעל השפעה בהפצת רעיונותיהם ועיצוב עמדות הציבור בבריטניה כלפי העדפת האימפרסיוניזם. מ-1906 עד 1911 הוא היה מנהל של גלריית טייט ולאחר פרישתו של סר קלוד פיליפס, ומנהל אוסף וולאס מ-1911 עד 1924.
במהלך הקריירה שלו, מקקול פעל למען מספר מטרות בתחום האמנותי, שהביאו להעשרת האוספים הציבוריים בבריטניה, כולל הקצבה ממשלתית ועיזבונות שכוונו למטרות אלה.
בשנות ה-20 הוא פעל, ללא הצלחה, לשימור גשר ווטרלו של ג'ון רני. אבל הרברט מוריסון ומועצת מחוז לונדון הצליחו בסופו של דבר להביא להחלטה להריסתו והחלפתו.
כחבר בוועדה המלכותית לאמנות יפה, הוא התנגד להצעה משנת 1925 לבנות מחסן מתחת לקיר הצפוני של מנזר וסטמינסטר. הוא גם היה דמות מרכזית בדיונים על תוספות "גותיות" לקולג'ים באוקספורד, ובמאמצים לשמר את בית החולים פאונדלינג.
דוגאלד סאתרלנד מקקול מת ב-1948 בלונדון.
תערוכת זיכרון לעבודותיו נערכה בגלריה טייט בשנת 1950. בנו היה רנה מקקול, קריקטוריסט ועיתונאי.
גלריה

במרפסת
בחירה במועדון האמנות החדש
אכילס, ציור מעתיקות יווניות
דיוניסוס וסאטיר, העתקה מעתיקות יווניות
הערות שוליים

↑  No. 33067". The London Gazette. 17 July 1925. p. 4778.
↑  "No. 33618". The London Gazette. 24 June 1930. p. 3957.
↑  Obituary Mr. D. S. Maccoll, Art Critic, author, And Painter, The Times, 22 December 1948
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273229005171  PLWABN: 9810546973405606  AGSA: 2847  BNE: XX1350479  BnF: cb13550783x (data)  CiNii: DA14428345  GND: 1038626552  ISNI: 0000 0000 8381 1845  LCCN: n82257006  NGV: 4299  NLA: 35275968  NTA: 070288674  RKD: 51672  SNAC: w6n63591  SUDOC: 124015654  Trove: 893438  ULAN: 500022898  VIAF: 49591342   WorldCat (עם VIAF): 49591342
אויגן פרופר

אויגן פרופר
אויגן פרופר (5 בספטמבר 1911 – 21 באפריל 1986) היה תעשיין ישראלי, ממייסדי חברת "אסם", מנכ"ל ויו"ר מועצת המנהלים שלה.
ביוגרפיה

אויגן פרופר נולד וגדל בעיר טפליצה שברפובליקה הצ'כית, וסיים את האקדמיה למסחר בצ'כיה. אביו, אדוארד, הקים ב-1892 את מפעל האטריות והמקרוני הראשון בטפליצה והעסיק מאה ועשרים פועלים. אדוארד נפטר ב-1932 ואויגן בנו היחיד בן העשרים ואחת ירשו כמנהל העסק. אויגן היה מעורב מצעירותו בפעילות ציונית בתנועת "הליגה למען ארץ ישראל העובדת". בשנת 1935 נשא פרופר לאישה את עליזה (אליס) לבית הייק. בשנת 1938, משהיטלר סיפח לגרמניה את חבל הסודטים בצ'כיה, החליט לעזוב את טפליצה, שהשתייכה לסודטים, ועבר עם משפחתו לפראג, שם חיכה לקבלת אשרת כניסה לארץ-ישראל.
ביוגרפיה > פעילויות נוספות

אסם ביוזמת אויגן פרופר הייתה בין המשקיעים בבנק הבינלאומי הראשון עם היווסדו ב-1972.
פרופר היה שותף בקבוצת "דנות" שנוסדה בנובמבר 1979 על ידי קבוצת תעשיינים ואנשי עסקים ישראלים. "דנות" רכשה את הבנק הבינלאומי הראשון, הקימה ורכשה עיתונים ושורת מפעלי תעשייה והייטק. בשנת 1985 נקלעה לחובות וקרסה.
פרופר היה פעיל בהתאחדות התעשיינים ומילא בה תפקידים שונים: יו"ר אגף מזון וחבר נשיאות, חבר דירקטוריון של הבנק לפיתוח התעשייה, נציג ההתאחדות בבית הדין הארצי לעבודה ונציג התאחדות התעשיינים בוועדות ציבוריות רבות. בנוסף לכך, ישב במועצת המנהלים של בנק איגוד וגליל תעשיות וכיהן כנשיא מועדון רוטרי תל אביב.
בשנת התשל"ז 1977 זכה בפרס התעשייה מטעם התאחדות התעשיינים.
ב-2011 העניקה התאחדות התעשיינים למשפחת פרופר אות הקרה על מפעל חיים, להנצחת זכרו של אויגן פרופר.
ביוגרפיה > משפחתו

פרופר לקה בליבו והלך לעולמו ב-27 באפריל 1986, בהיותו בן שבעים וחמש. הוא הותיר אחריו אישה, עליזה (אליס) פרופר (נפטרה ב-2008), ושני בנים: דן וגד. דן פרופר ניהל את קבוצת אסם בשנים 1987–2006 וגד פרופר ניהל את הפעילות הבינלאומית של הקבוצה.
לאורך כל חייו שמר אויגן פרופר על אורח חיים צנוע. הוא נסע במכונית לארק ישנה ללא נהג, כשהרכב היה בתיקון נסע בתחבורה ציבורית, גר שנים רבות ועד למותו בדירה צנועה בבניין בתל אביב, טס לחו"ל במחלקת תיירים, מעולם לא סעד במסעדות פאר ולא השתתף באירועים נוצצים, הוא החתים שעון נוכחות במפעל מדי יום כאחרון העובדים ומשרדיו היו מרוהטים בפשטות.
הערות שוליים

↑  אויגן פרופר באתר GRAVEZ
↑  ב-2007, עם הקמת מפעל טבעול בטפליצה, נקרא הרחוב בו יושב המפעל רחוב אדוארד פרופר
1 2  מיכל קפרא, פרופר: האטריות צמחו מהשורשים, מעריב, 17 בינואר 1986
1 2 3 4 5 6 7 8 9  רונית מורגנשטרן, תעשייה ועשייה: סיפורם של התעשיינים, של חלוצי התעשייה ושל התאחדות התעשיינים בישראל – 90 שנה להתאחדות, התאחדות התעשיינים בישראל, 2011, עמ' 271-270
1 2 3 4 5 6 7  רעיה נבו, אויגן פרופר – סיפור אופטימי, מגזין אותות, דצמבר 1981, עמ' 15-14
1 2 3 4 5 6  אויגן פרופר, בתוך: שבתי רביב, תעשייה ועשייה: סיפורם של התעשיינים ושל התאחדות התעשיינים בישראל 1921–1991, עורך ראשי: אלי לניאדו, הוצאת ספריית התעשיינים, התאחדות התעשיינים בישראל, 1991
↑  כיום רחוב ידידיה פרנקל בשכונת פלורנטין
1 2  גלית חמי וסופי שולמן, להמציא כל בוקר מחדש, סיפורה של החדשנות הישראלית, הוצאת ידיעות אחרונות - ספרי חמד, 2018; עמ' 49-46
↑  יעקב הכהן, הסיסמה ב"אסם": נאה דורש – נאה מקיים, מעריב, 28 בדצמבר 1982
1 2 3  מוריה אבנימלך, מאמא "אוסם", ידיעות אחרונות, יום שלישי, 9 באוגוסט 1988, עמ' 8
↑  פרופר שאב השראה מהפערפאלאך, מאפה מזרח אירופאי אותו נהג לאכול בילדותו בשבתות ובחגים ומבוסס על בצק, קמח ומים המבושל במים. הוא השתמש באותו בצק ששימש אותו לייצור אטריות, חתך אותו בצורת אורז וייבש אותו ייבוש מהיר באפייה בתנור (בניגוד לייצור הפסטה המבוסס על ייבוש איטי)
↑  ציפי שמילוביץ, שרה נתניהו לא אוהבת פתיתים? בניו־יורק הן הפכו ללהיט הכי טרנדי, באתר ynet, 30 ביוני 2018
↑  גלית חמי וסופי שולמן, להמציא כל בוקר מחדש, סיפורה של החדשנות הישראלית, הוצאת ידיעות אחרונות - ספרי חמד, 2018; עמ' עמ' 88–91
↑  גלית חמי וסופי שולמן, להמציא כל בוקר מחדש, סיפורה של החדשנות הישראלית, הוצאת ידיעות אחרונות - ספרי חמד, 2018; עמ' 106–109
1 2 3 4 5  אברהם דישון, "מר אוסם" הלך לעולמו בלי "אוסם", ידיעות אחרונות, יום רביעי, 23 באפריל 1986, עמ' 2
↑  יעל גאוני, "הברקה של פעם בחיים", ידיעות אחרונות, יום שישי, 13 באפריל 2001, עמ' 4
↑  יונתן שרמן, "אסם": שובם של האחים פרופר, הארץ ב'3, 24 באוקטובר 1986, עמ' ב-3
1 2  לאה אתגר, זה טוב, זה "אוסם", אבל..., ידיעות אחרונות, יום שישי, 17 בינואר 1986, עמ' 10
↑  דישון, "עדיף לגמור ככה...", ידיעות אחרונות, יום שישי, 17 בינואר 1986, עמ' 11
1 2  מיכל הולצמן ועודד שורר, שיחת העיר – "אסם" בלי פרופר, מעריב, 13 בינואר 1986
1 2  אריה לביא, ניהול: ביטאון מנהלי ישראל מס' 23, בהוצאת המרכז הישראלי לניהול, שבט תשמ"ב, פברואר 1982, עמ' 21–23, 29
↑  מיכל הולצמן, מספר חברות מחוץ לארץ ומהארץ מתענינות באסם, מעריב, 16 בינואר 1986
↑  השיבה הביתה, מעריב, 19 באוקטובר 1986, המשך
↑  מיכל הולצמן ואורי גינוסר, מי קנה את מניות אוסם, מעריב, 30 בנובמבר 1990, המשך
↑  מושביץ – יו"ר מועצת המנהלים בבנק להון-חוזר, דבר, 10 באוקטובר 1972
↑  מי ומה במבוך של העיסקה שבטלה, מעריב, 24 בדצמבר 1982
↑  יואב יצחק, לא התגלו מימצאים המחייבים הגשת תביעות נגד מייסדי דנות שקרסה, מעריב, 23 במאי 1988
↑  עודד שורר, 10 שנים ואנשים, מעריב, 26 בדצמבר 1989
1 2  מיכל הולצמן, נפטר אויגן פרופר ממקימי מפעל "אסם", מעריב, 22 באפריל 1986
↑  מינוים חדשים, דבר, 26 בינואר 1981
↑  8 תעשיינים חתני "פרס התעשייה", דבר, 29 ביוני 1977
מפעל משפחת פרופר בטפליצה, צ'כיה
פוטומונטאז' של מייסדי אסם. מימין לשמאל: עזריאל וייל, משה קצמן, שמשון וילמרסדורף, פרנץ קליין, אויגן פרופר, יעקב לורש, אליהו חרפק
משרדי הנהלת אסם בתל אביב
שיגדון

.
| --- | --- |

 תחום:  ראומטולוגיה 
 תסמינים:  כאבי מפרקים, אדמנת, אפוזיה מפרקית, נפיחות 
 טיפול:  allopurinol  febuxostat  אספירין  דיקלופנק  קולכיצין  פגלוטיקאז  sulfinpyrazone  sulindac  איבופרופן  נפרוקסן  פרובנציד  אינדומטצין  דיאטה 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  329958 
 MeSH:  D006073
 סיווגים
 ICD-11:  FA25 
 
התקף אופייני של שיגדון במפרק הבוהן (שמאל)
שיגדון (וכן צינית; בלועזית: גַאוּט (Gout) או פּוֹדַגְרָה (Podagra)) היא דלקת מפרקים הנובעת מהצטברות של חומצת שתן בדם, מצב הקרוי "היפר-אוּריצֶמִיַה" (Hyperuricemia). מלח נתרן של החומצה נוטה להתגבש ולשקוע ברקמות, והנזק לחולה נגרם כאשר הוא מצטבר לאורך שנים  במפרקים.  נוצרת שם דלקת המלווה בהתקפי כאבים.  בכליות יכולות לשקוע אבנים הבנויות מחומצה שתן. המחלה שכיחה בגברים יותר מאשר בנשים. התחלואה מגיעה לשיעורים של כאחוז עד 2.5 אחוזים.
חומצת השתן נוצרת בגוף גם באופן תקין. אצל חולי השיגדון יש עלייה בייצור החומצה או ירידה במנגנונים המפנים אותה בכליות או במעי. לחולים הסובלים מהיפר-אוּריצֶמִיַה אך לא מפתחים דלקות, מצב נפוץ מאוד, אין כל תסמינים של המחלה. גורמים המגבירים את הופעת המחלה הם: גיל, השמנת יתר (Obesity), צריכה מוגברת של בשר, ומצבים רפואיים שונים כגון סוכרת והתקף לב. יש עדויות המצביעות על גורם גנטי בתחלואה.
לאורך ההיסטוריה המחלה קושרה לכאלו שחיו ברמת חיים גבוהה, וצרכו מזון איכותי שלא היה זמין לרוב העם. מסיבה זו היא כונתה "מחלת המלכים". מפורסמים שחלו במחלה (על פי ההשערה המקובלת[דרוש מקור]) היו: אסא מלך יהודה, קרל הרביעי, קרל החמישי, קוזימו דה מדיצ'י, הנרי השמיני, מלך אנגליה, וראש ממשלת ישראל לשעבר אריאל שרון.
גורמי סיכון

גיל: הסיכוי לשיגדון עולה עם הגיל. לא ברור אם לגיל ישנה השפעה ישירה או מכיוון שלאנשים מבוגרים שסובלים מהיפר-אוּריצֶמִיַה יש תקופה ארוכה יותר של הצטברות החומצה.
מין: גברים הם בסיכון גבוה יותר לשיגדון אם כי לאחר גיל המנופאוזה בנשים, הפערים מצטמצמים.
השמנה: השמנה היא הגורם המשפיע ביותר על שיגדון. בקרב BMI גבוה מ-35, הסיכון היחסי לחלות (בקיזוז הגיל לעומת BMI 21-23) הוא 4.14, עבור מדדי BMI של 25 עד 30 (עודף משקל) הסיכון הוא 2.35.
צריכת אלכוהול: צריכת אלכוהול היא גורם סיכון משמעותי. מחקרים אחדים מראים כי צריכה של בירה וליקר מעלה את הסיכון לעומת יין. ההסבר להבדל זה לא ברור וייתכן כי ההשפעה נובעת מאורח החיים של אנשים שצורכים בירה וליקרים לעומת אנשים הצורכים יין.
גורמים אחרים: תרופות מדללות דם, יתר לחץ דם ותורשה.
גורמי סיכון > המחלה ביהדות

על המלך אסא נכתב ששנתיים לפני מותו חלה ברגליו. הגמרא מסבירה שחלה בפודגרא שהכאב ממנה הוא "כמחט בבשר החי".
מהלך המחלה

למחלה ארבעה שלבים:
שלב ראשון: היפראוריצמיה לא תסמינית. שלב זה מתחיל בדרך כלל אצל בנים בגיל ההתבגרות, ואצל נשים בתחילת המנופאוזה. רוב המטופלים נשארים במצב זה כל חייהם ללא התקף אחד.
שלב שני מתחיל בהתקף הראשון,
שלב השלישי הוא תקופות הרגיעה בין ההתקפים. תקופות אלו הולכות ומתקצרות עד אשר הן נעלמות לגמרי ומגיעים לשלב הרביעי.
השלב הרביעי מאופיין בהתקף אשר רודף התקף, כאשר ללא טיפול יש ירידה משמעותית באיכות החיים.
אבחון

לרוב, אבחון המחלה הוא בצורה קלינית מצטברת, מראה אופייני של מפרק כואב, אדום, נפוח, עם מגבלה קשה בתפקוד, עם סיפור של התלקחות מהירה, בדרך כלל תוך מספר שעות, מתעוררים עם הכאב בשעות הבוקר, אופי הכאב כשל חבלה אקוטית אך ללא סיפור של חבלה, במטופל עם רקע של היפראוריצמיה, לפעמים גם יש סיפור משפחתי של גאוט.
חלק קטן מהמקרים לא ניתן לאבחן בצורה קלינית ולכן יש צורך בצורת אבחנה יותר מתקדמת:
שאיבת נוזל תוך פרקי (סינוביאלי) והסתכלות על הנוזל במיקרוסקופ אור מקוטב. תחת מיקרוסקופ זה ניתן לזהות גבישים של מונוסודיום אורט בצורת מחטים. במהלך פרוצדורה זו ניתן גם להזריק לחלל המפרק המודלק סטרואידים ולסייע בהשתלטות על התהליך הדלקתי.
DECT משמש במקרים בהם לא ניתן להבחין בין מצב של זיהום המפרק, שבו אין לבצע ניקור, לבין מחלה דלקתית. הדמיה זו צובעת את גבישי החומצה האורית בצבע וכך נעשה האבחון.
US הוא כלי זמין, ובו ניתן לראות את סימן הסהר הכפול.
למרות זאת, חולים רבים מאובחנים רק כאשר הם מגלים תסמינים של המחלה. אצל כ-75% מהחולים התסמין הראשון הוא נפיחות, אודם וכאבים עזים, בדרך כלל במפרק בין עצם המסרק הראשונה עם עצם הגליל המקורב הראשון. גם מפרקי הברכיים, שורש כף היד והאצבעות יכולים להיות מעורבים. במקרים קשים וממושכים מצטברים גבישי חומצת שתן מתחת לעור הנקראים "טופי", מה שהופך את האבחון למאד קל בעוד שהמחלה דווקא קשה.
טיפול

הטיפול בשיגדון מתחלק לטיפול בהתקפים ולטיפול שוטף, כרוני.
התקף חריף - טיפול בנוגדי דלקת שאינם סטרואידים, סטרואידים מסוג גלוקוקורטיקואיד או קולכיצין. ככל שמתחילים את הטיפול יותר מוקדם כך יש סיכוי להשתלטות מהירה יותר על ההתקף.
טיפול מונע - לסובלים מהתקפים חוזרים, יש טיפולים להורדת רמות חומצת השתן באמצעות אָלוֹפּוּרינוֹל המוריד באופן ישיר ומשמעותי את רמות חומצת השתן. חסרונה העיקרי הוא כי היא צריכה להילקח באופן קבוע לכל החיים.
בישראל הוכנסה התרופה Febuxostat (שם מסחרי - Feburic) לסל התרופות לחולים שרמת חומצת השתן בדמם מעל 6 מ"ג/ד"ל למרות טיפול מקסימלי באלופורינול או שפיתחו תופעות לוואי לאלופורינול (אלרגיה, הפרעה בתפקודי כבד, דיכוי מח העצם) או חולים תחת טיפול באזתיופרין.
טיפול משלים לטיפול התרופתי הוא דיאטה דלת פּוּרינים (המולקולות המשמשות כבסיסי A ו-G ברצפי DNA). בדיאטה זו מומלץ להימנע מאכילת חלבון ממקור חי כמו דגים, בשר בקר, מאכלי ים וחלקים פנימיים. רצוי גם להפחית ככל הניתן שתיית משקאות חריפים. מחקר שפורסם ב-2004 שנערך על אוכלוסייה של יותר מ-40 אלף איש לאורך 12 שנה הראה כי אכילת חלבונים מהחי או מהצומח לא מעלה את הסיכוי לשיגדון, בניגוד לבשר, דגים ופירות ים. לפי מחקר זה, אכילת מוצרי חלב, בייחוד כאלו עם אחוזי שומן נמוכים, מקטינה את הסיכוי להתפרצות התקף. מחקר זה סותר את הדיאטה המסורתית לשיגדון שפסלה גם מוצרים עתירי חלבון מהצומח ומהחי, כגון קטניות (כולל חומוס), דגנים, גבינה צהובה ועוף.
לקריאה נוספת

מאמר מתוך אתר Starmed הישראלי
Epidemiology, risk factors, and lifestyle modifications for gout לסקירה מלאה של גורמי הסיכון
קבוצת תמיכה בעברית לחולי גאוט בפייסבוק
מדריך: טיפים חיוניים לטיפול בהתקף גאוט
הערות שוליים

↑  שימוש בפיוגליטזון והיארעות שיגדון בחולי סוכרת סוג 2, באתר אגודה ישראלית לסוכרת, ‏10 באוקטובר 2017
↑  ספר מלכים א', פרק ט"ו, פסוק כ"ג. ספר דברי הימים ב', פרק ט"ז, פסוק י"ב.
↑  תלמוד בבלי, מסכת סוטה, דף י', עמוד א'. תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף מ"ח, עמוד ב'.
↑  Gaafar Ragab, Mohsen Elshahaly and Thomas Bardin, Hyperuricemia in Children and Adolescents: Present Knowledge and Future Directions, ‏10/05/2017
↑  Masaru Kubota, Gout: An old disease in new perspective – A review, ‏02/05/2019
↑  Jon A Jacobson MD, אולטרה סאונד לאבחון מחלות מפרקים
↑  גאוט: מהם התסמינים המוקדמים של התקף שיגדון?, באתר BEOK, ‏28 בדצמבר 2016
↑  הרחבת סל שירותי הבריאות לשנת 2014, חוזר מינהל הרפואה, משרד הבריאות
↑  Purine-Rich Foods, Dairy and Protein Intake,
and the Risk of Gout in Men - The New England Journal of Medicine - March 11 2004 - http://content.nejm.org/cgi/reprint/350/11/1093.pdf
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536021705171  BnF: cb119833451 (data)  GND: 4020967-2  LCCN: sh85056029  NDL: 00573499  NKC: ph114333  NSK: 005652401 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
גושי "טופי" בשיגדון
תמונה מיקרוסקופית באור מקוטב של גבישי מונוסודיום אורט בנוזל שנשאב ממפרק של חולה שיגדון
רכפתן מדברי

| רכפתן מדברי |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: צמחים וסקולריים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: צלפאים
משפחה:: רכפתיים
סוג:: רכפתן
מין:: רכפתן מדברי
שם מדעי
 Ochradenus baccatus ‏דליל, 1813

רִכְפְּתָן מדברי (שם מדעי: Ochradenus baccatus) הוא שיח רב שנתי ממשפחת הרכפתיים.
מאפיינים

גובהו 50–150 ס"מ, גבעוליו ישרים וזקופים. העלים איזמלניים, צומחים עם לבלוב השיח באביב, ונושרים בקיץ עם התעצות הענפים. הפריחה בחורף, עד תחילת הקיץ. התפרחת ארוכה, צומחת בראשי הענפים. הפרחים חד-מיניים, קטנים, צבעם ירוק-צהוב. בדרך כלל הרכפתן דו-ביתי, אך יש גם פרטים חד-ביתיים. הפרחים צופניים; הצוף הולך ומתרכז לאורך היום, עם התאדות המים שבו, ובהתאם מושך מאביקים שונים אל הפרחים. בבוקר, כשהצוף נוזלי, באות אל הפרח דבורים; לפני הצהריים, כשהצוף משחתי, באים זבובים; אחר-הצהריים, כשהצוף משחתי, באות צרעות. הפרי הוא ענבה לבנה, קוטרה כ-6 מ"מ, טעמה מתוק. הזרעים מופצים על ידי ציפורים האוכלות את הפירות. הפירות ראויים למאכל אדם.
משרעת התפוצה סודנית. בישראל נפוץ בנחלי מדבר יהודה, בבקעת ים המלח, בערבה ובנגב הדרומי. צומח בעיקר בקניונים מצוקיים, בעיקר במפנים דרומיים העשירים יותר באור שמש.
בצמח הרכפתן נמצאו מטבוליטים שניוניים מסוג גלוקוזינולטים. בפירות הרכפתן נמצא מידור מוחלט בין גלוקוזינולטים הנמצאים אך ורק בציפה והאנזים, מירוזינאז, האחראי לפירוקם, שנמצא אך ורק בזרעים. המפגש בין הגלוקוזינולטים והמירוזינאז יוצר תוצרי פירוק רעילים ובכך מונע המידור מבעלי חיים שונים לצרוך את זרעי הרכפתן בזמן אכילת הפרי. יתרה מכך, נמצא כי גם מכרסמים שזרעים הם חלק חשוב מהדיאטה שלהם (לדוגמה קוצן מצוי) נמנעים מאכילת הזרעים בזמן אכילת פירות הרכפתן.עם זאת, הקוצן הזהוב אוכל את הפרי בשלמותו, ציפה וזרעים גם יחד.
הערות שוליים

↑  Samuni-Blank, M; Izhaki, I; Dearing, MD; Gerchman, Y; Trabelcy, B; Lotan, A; Karasov, WH; Arad, Z (2012). Intraspecific directed deterrence by the mustard oil bomb in a desert plant. Current Biology. 22:1-3.
↑  Samuni Blank, M; Arad, Z; Dearing, MD; Gerchman, Y; Karasov, WH; Izhaki, I (2013). "Friend or foe? Disparate plant–animal interactions of two congeneric rodents". Evolutionary Ecology. doi:10.1007/s10682-013-9655-x.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007526631705171
תזונת פעוטות

תינוק יונק
תזונת פעוטות עוסקת בתיאור הצרכים התזונתיים של פעוטות. תזונה חסרת קלוריות, מינרלים, ויטמינים או נוזלים חיוניים נחשבת כתזונה חלקית. חלב אם מספק את התזונה הטובה ביותר לחודשי הגדילה הראשונים והחיוניים. לדוגמה, הנקה מסייעת במניעת אנמיה, השמנת יתר ותסמונת מוות פתאומי של פעוטות ובנוסף ההנקה תורמת למערכת העיכול, חסינות, אינטליגנציה והתפתחות השיניים. בדרך כלל פעוטות לא אוכלים מזון מוצק עד גיל ארבעה עד שישה חודשים. מבחינה היסטורית, ההנקה הייתה האופציה היחידה לתזונה אחרת הפעוט לא היה יכול לשרוד. ברוב המוחלט ההמלצה היא בעד הנקה, אך יש מקרים בהם היא אינה מומלצת, למשל לאמהות המטופלות בטיפול נגד סרטן, אמהות עם שחפת פעילה, HIV, שימוש בסמים או לוקמיה. ניתן להתייעץ עם רופאים כדי לקבוע מהו המקור הטוב ביותר לתזונת פעוטות בכל מקרה לגופו.
דרישות בסיסיות לתזונת פעוטות

תזונה תקינה לפעוטות דורשת מתן חומרים חיוניים התומכים בגדילה תקינה, בתפקוד, בהתפתחות ובעמידות בפני זיהומים ומחלות. הורים יכולים להחליט אם להניק או לתת תרכובת מזון לתינוקות. החלטה זו מורכבת ותלויה בהמון גורמים שונים, כגון אורח חיים, זמינות לתהליך ההנקה או קשיים בהנקה. במידה והאשה רוצה להניק היא יכולה להיעזר ביועצת הנקה, או בארגונים כמו ליגת לה לצ'ה. בכל מקרה על ההורים לקחת את התינוק למעקב בתחנות לבריאות המשפחה (טיפת חלב), ושם יעקבו אחרי התפתחותו, וכי צרכיו התזונתיים נענים.
דרישות בסיסיות לתזונת פעוטות > לידה עד שישה חודשים

ארגון הבריאות העולמי וארגונים נוספים ממליצים כיום (נכון לדצמבר 2020) להאכיל פעוטות על ידי חלב אם בלבד בששת החודשים הראשונים לחייהם. אם הוחלט להאכיל את הפעוט בתרכובת מזון לתינוקות, עליו להיות מועשר בברזל. פעוט שמקבל אך ורק חלב אם בששת החודשים הראשונים זקוק לעיתים רחוקות לוויטמינים או מינרלים. עם זאת, הוויטמינים D ו-B12 עשויים להיות נחוצים אם יש לאם המניקה מחסור בוויטמינים אלה. למעשה, האקדמיה האמריקאית לרפואת ילדים מציעה לכל הפעוטות, שיונקים או לא, ליטול תוסף ויטמין D בימים הראשונים לחייהם כדי למנוע מחסור בוויטמין D או רככת. פעוטות היונקים באופן בלעדי יצטרכו גם תוסף של ברזל לאחר ארבעה חודשים, מכיוון שכמות הברזל מחלב אם בלבד אינה מספיקה בשלב זה.