stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פלדה

גשר פלדה
ברזל - חומר הגלם לפלדה
פסל מפלדת אל-חלד
מוזיאון העיצוב חולון, שמעטפתו עשויה פלדת בליה
פלדה היא סגסוגת המורכבת ברובה מן המתכת ברזל, ומכילה ריכוז נמוך של האל-מתכת פחמן (0.04%-‏2.25%). סוגיה השונים של הפלדה מצטיינים בחוזקם ובגמישותם הרבה. לעיתים מוסיפים לסגסוגת הפלדה יסודות אחרים כמו צורן, מגנזיום, מנגן, כרום וניקל. בעזרת שינוי של שיעורי תוספים אלה, ניתן להפיק סגסוגות פלדה בעלות תכונות משופרות, כגון: קשיות, גמישות, עמידות בפני שיתוך או חלודה, עמידות בפני חום, עיבוד שבבי קל ועוד. הפלדה מאופיינת בחוזק מתיחה גבוה, עמידות גבוהה כנגד התעייפות החומר ומחיר זול, לכן היא משמשת כרכיב עיקרי במוצרים רבים: מכוניות, גשרים, מסמרים, קפיצים, להבי סכינים, כלי בישול, כלי עבודה, מחטים, צמר פלדה, בטון מזוין ועוד אלפי מוצרים אחרים.
אחד מסוגי הפלדה הנפוצים הוא פלדת אל-חלד, המכילה כרום בשיעור של 10.5% לפחות, והיא עמידה יחסית בפני חלודה. פלדה שאינה אל-חלד לרוב דורשת טיפול פני שטח כמו צביעה או שימון.
לפלדה צפיפות יחסית של כ-7.8 טון למטר קוב והולכה תרמית סבירה (10-20 W/MK). פלדות רגילות הן לרוב מגנטיות (אך לא תמיד) ורוב סגסוגות הפלב"מ (פלדה בלתי מחלידה) מאופייניות במגנטיות חלשה.
מבנה קריסטלוגרפי

הברזל הוא המרכיב העיקרי בפלדה. ברזל טהור הוא רך, מאפשר שינוי צורה בקלות ואף וניתן לריקוע. הברזל מופיע בשני מופעים גבישיים שונים: מבנה קובייתי ממורכז גוף ומבנה קובייתי ממורכז פאה, כתלות בטמפרטורת הסביבה. במבנה קובייתי ממורכז גוף (BCC) ישנו אטום ברזל במרכז ושמונה אטומים בקדקודי התא. במבנה קובייתי ממורכז פאה (FCC) ישנו אטום ברזל במרכז של כל אחת משש פאות המבנה הקובייתי ושמונה אטומים בקדקודי התא. האינטראקציה של אלטרופיות הברזל עם שאר היסודות המסוגסגים בפלדה, בראש ובראשונה הפחמן מאפשרת לפלדה מגוון תכונות ומאפיינים ייחודיים.
לעומת זאת, בפלדה, עקב הוספת הסגסוגים השונים החומר מכיל מיקרומיבנה מורכב הכולל גרעינים ביניהם חומר בין-גרעיני – לרוב בעלי הרכב כימי שונה (הגרעין וגבולו אמנם מכילים את כל היסודות המסגסגים את הפלדה – אך בריכוזים שונים). תהליכים תרמיים כמו חימום וחיסום (קירור בקצב מסוים, לרוב מהיר) משפיעים על מורפולוגית הגרעינים (כגון: גודל, מיקרו־מבנה) ובכך בעלי השפעה רבה על תכונות החומר. לדוגמה – כדי להשיג בפלדת פחמן פאזת מרטנזית נדרש לקרר מהר מאוד, קירור איטי יוביל לפאזה יציבה אחרת בטמפ' חדר.
נהוג לתאר את הפאזה אליה הפלדה מתייצבת בדיאגרמה הנקראות:
TTT (Time Temperature Transformation), בהן ציר Y הוא הטמפ' וציר X הוא משך הקירור. תכונה זו מגבילה חלק מנתחי הפלדה לעובי מקסימלי, שכן מעל עובי זה, לא ניתן לקרר מהר מספיק את פנים הפלדה כדי לקבל את הפאזה הרצוייה. מכיוון שהפאזה היא לרוב גדילה של גרעינים או היווצרות של גרעינים חדשים (שני תהליכים מתחרים בו זמנית), לעיתים הפלדה תכיל יותר מפאזה אחד.
תהליכים נוספים כמו הקשייה ו-זיקון משפיעים על מורפולוגיית במיקרו-מבנה של הפלדה ומאפשרים תכונות משופרות (לרוב שיפור החוזק).
הפחמן בסגסוגות פלדה אופייניות עשוי להרכיב עד 2.14% ממשקלה. שונות כמויות הפחמן ושאר היסודות, מכתיבה את הקשרים הכימיים ואת המאפיינים הפיזיקליים המאפיינים את הפלדה (או כאלמנטים מומסים או כזרזים בפאזות השונות). מרכיבים אלו שולטים בתנועת הנקעים (שהופכים את הברזל הטהור לרך), מאפשרים שליטה ובקרה על מאפייני הפלדה וכך משפרים את איכותה. שיפורים אלו יעילים עבור מגוון רחב של תכונות הפלדה: הקשייה, חישול, חיסום, כניעה (הנדסה), חוזק למתיחה. עליית חוזק הפלדה בהשוואה לברזל הטהור מקטינה את משיכות (התארכותו באחוזים עד לכשל) הברזל.
אטימולוגיה

בתיאור התנ"כי של מפלת אשור בידי בבל, נמצא התיאור הספרותי הבא:
”מָגֵן גִּבֹּרֵיהוּ מְאָדָּם, אַנְשֵׁי חַיִל מְתֻלָּעִים, בְּאֵשׁ פְּלָדוֹת הָרֶכֶב בְּיוֹם הֲכִינוֹ, וְהַבְּרֹשִׁים הָרְעָלוּ” (נחום ב' ד'). המשמעות המקראית הייתה כנראה לפיד (אותיות מתחלפות) שמבריקים באמצעותו את רכב הברזל. המילה חודשה במשמעות המודרנית מהמילה הערבית פולד, שמשמעותה עירוב ברזל עם פחמן.
היסטוריה

פלדה הופקה באמצעות תנורים אלפי שנים, אך בתפוצה רחבה ובאופן תעשייתי נעשה בה שימוש רק לאחר שתהליכי הייצור נעשו יעילים ומתוחכמים יותר בסביבות המאה ה-17, עם המצאת כבשני בטון ולאחר מכן כורי פלדה. עם המצאת תהליך בסמר במחצית המאה ה-19, החל עידן חדש של הפקת פלדה בייצור המוני. תהליך בסמר וייצור פלדה באמצעות תנורי כבשן פתוח שקדם לו העלו ושיפרו את איכות הפלדה. בעקבות פיתוחים אלו, הפלדה החליפה את יצקת הברזל.
שיפורים נוספים בתהליך הפקת הפלדה, החליפו פרוצדורות קודמות, הוזילו את מחיר ההפקה והעלו את איכות התוצר הסופי. היום, הפלדה היא אחת מהחומרים הנפוצים ביותר מעשה ידי אדם בעולם. 1.6 מיליארד טונות פלדה מיוצרים מדי שנה. קיימת תקינה מוכרת עולמית לנתחי פלדה שונים (על ידי מכוני תקנים – בעיקר ארצות הברית גרמניה ויפן), התקינה מאפשרת לתכנן בקלות מוצרים הנדסיים שכן שלנתח פלדה העומד בתקן מסוים יש תכונות ידועות ומובטחות (חוזק, צפיפות, הרכב כימי, עמידות בקורוזיה וכדומה).
הפקה

הפלדה מופקת בתהליך טכנולוגי מסובך. ראשית, מוכנסים עפרת הברזל וצרף לתנור רם. התנור מתחמם עד 1,200–1,300 מעלות צלזיוס על ידי צרף ואוויר שנשאב לתוך התנור. בסוף התהליך נוצרים ברזל יצוק וסיגים (שלאקות). יצקת מורכבת מברזל ומעל 3% פחמן, אך הפלדה אמורה להכיל פחות מכך ולכן יש להקטין את כמות הפחמן בסגסוגת. למטרה זו משתמשים בתהליך בסמר, כבשן פתוח או כבשן חשמלי.
נכון ל-2024, יצרנית הפלדה הגדולה בעולם היא סין, והיא היא הייתה אחראית ל־43% מהייצור העולמי. במקום השני אחריה נמצאת הודו האחראית ל-8% מהייצור העולמי של פלדה.
יסודות לסגסוג

הפלדות המסחריות מכילות מספר יסודות, בעלי השפעות שונות על תכונותיה של הפלדה, לדוגמה:
טונגסטן – קשיות, חוזק בחום, התנגדות לאיכול, העלאת טמפרטורת החיסום והתנגדות לשיבוב בחום.
מוליבדן – קשיות, חוזק בחום והתנגדות לשינויים.
ונדיום – קשיות, חוזק בחום וצמיגות. ראו גם פלדת כרום-ונדיום.
קובלט – קשיות, מגנטיות והתנגדות לשיבוב.
העלאת אחוז הפחמן בפלדה מגדילה את החוזק, הקשיות, ההתנגדות לחיתוך וכושר החיסום, על חשבון הגמישות (הגדלת הפריכות - שבר פתאומי במקום הימתחות כמו גומי) - לדוגמה: סכינים בעלי להב פלדה עם אחוז פחמן גבוה מאופיינים לרוב בשמירה על חדות לאורך זמן אך בעלי סיכון להישבר בנפילה מגובה משטח העבודה לרצפה.
תקנים מסחריים

התקן הוא רשימה מוסכמת בין היצרנים לצרכנים. נהוג להבחין בין התקן האמריקאי, האירופאי והישראלי. התקן הנפוץ הוא התקן האמריקאי.
תקנים מסחריים > תקן אמריקאי

התקן האמריקאי מורכב מ-4 ספרות ואות לפניהם:
אות המסמלת את אופן ההפקה:
ספרה ראשונה משמאל מייצגת את הסגסוגת לפי מפתח:
הספרה השנייה משמאל מייצגת את אחוז הסגסוגת העיקרית.
2 הספרות האחרונות מייצגות את אחוזי הפחמן חלקי 100.
אותיות מציינות טיפול תרמי:
לדוגמה:
SAE 1020 – פלדה פחמנית בעלת 0.2% פחמן.
SAE 5130 – פלדת כרום בעלת 0.3% פחמן ו־1% כרום.
תקנים מסחריים > תקן אירופאי

התקן האירופאי לקוח בעיקר מהתעשייה הגרמנית, הידוע בתור DIN. גם כאן, נפוצות שתי תצורות:
STxx, כאשר ST מייצג את המילה STEEL ושתי הספרות את חוזק הקריעה המינימלי בק"ג על מ"מ רבוע. כלומר ST37 הוא בעל חוזק קריעה מינימלי של 37 ק"ג על מ"מ רבוע.
xxXXxx – מסמל תרכובת של סגסוגת. לדוגמה: 50V10 – פלדת ונדיום היא בעלת 0.5% פחמן ו־1% ונדיום.
תיקון ישראלי
קיים אך ורק ליציקת ברזל, נחושת וסגסוגות נחושת. האות מציינת ראשי תיבות של שם היסוד והמספרים את חוזק המשיכה בק"ג לממ"ר או לחלופין, את ההרכב באחוזים.
לדוגמה:
י"ב 18 – יציקת ברזל בעלת חוזק של 18 ק"ג לממ"ר
פליז 60-37-3 – פליז המכיל 60% נחושת, 37% אבץ, 3% עופרת (תקן ישראלי מספר 137)
טיפול תרמי

נהוג לבצע טיפול תרמי בפלדות לצרכים שונים. הטיפול התרמי מיועד לשיפור תכונותיה על ידי שינוי במבנה הגבישי, מבלי לבצע שינויים בצורתה או בהרכבה הכימי.
נהוג להבחין בין כמה סוגים של טיפולים תרמיים:
חיסום – טיפול תרמי להגדלת קשיותה, על ידי חימום וצינון מזורז ועל ידי כך למנוע חדירה של חומרים אחרים לאחר החימום. פלדות הניתנות לחיסום מכילות לפחות 0.6% פחמן. החיסום אומנם מגדיל את הקשיות של הפלדה, אך הופך אותה לפריכה, ולכן נהוג לבצע הרפיה מיד לאחר החיסום.
הרפיה – טיפול תרמי להגדלת הצמיגות על ידי חימום לטמפרטורה נמוכה וצינון לאחר מכן. הקשיות מעט תרד בעקבות פעולה זו.
צימנוט – טיפול תרמי לחיסום פני המוצר והשארת הגרעין צמיג.
ריפוי – טיפול תרמי המרכך את הפלדה ומבטל את קשיותה לצורך פעולת עיבוד שבבי.
ראו גם

אוסטניט
מרטנזיט
הערות שוליים

↑  חמוטל איינהורן, ריקלין ושו"ת, ערוץ 14, 9 בפברואר 2022
↑  ויקי אוסלנדר, הסינים מציפים את העולם בפלדה זולה, באתר כלכליסט, 1 בספטמבר 2024
| בטון |
| --- | --- | --- |
| סוגים | בטון רזה • מלט • בטון מצטופף מעצמו • בטון מובא • בטון שקוף למחצה • בטונייר |  |
| שימוש | בטון מזוין • בטון דרוך • יציקת בטון • חגורת בטון • בטון מוטבע |  |
| מרכיבים | צמנט • צמנט פורטלנד • סיד • חול • אגרגט • פלדה |  |
| ייצור | מפעל בטון • מערבל בטון • משאבת בטון • טפסנות בטון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534187405171  BNE: XX524490  BnF: cb119418662 (data)  GND: 4056834-9  LCCN: sh85127749  NARA: 10644079  NDL: 00562757  NKC: ph123645
נשיא

ערך זה עוסק באדם העומד בראש מדינה. אם התכוונתם לפירוש אחר של המילה נשיא, ראו .
נָשִׂיא הוא תוארו של ראש מדינה, במדינה מסוג רפובליקה, וכן זהו לעיתים תוארם של נשיאי ארגונים ומוסדות שונים, לדוגמה: "נשיא בית המשפט העליון". סמכויותיו של הנשיא במדינה מסוימת נקבעות בהתאם לצורת המשטר הנהוגה בה.
אטימולוגיה

praesidentum בלטינית פירושו "יושב מלפנים", ובמקורב – "יושב ראש".
עד סוף המאה ה-18 השימוש במונח ובנגזריו בשפות האירופאיות השונות היה במשמעויות של מנהיג של אזור, מנהל אוניברסיטה וכו'.
עם יסודה של ארצות הברית בשנת 1776 ופרסום החוקה – השם יוחד לראשונה לראש מדינה (ג'ורג' וושינגטון), ובהמשך גם בארגנטינה (1826 – ברנרדינו ריוודוויה) ובצרפת (1848 – נפוליאון השלישי).
במקרא המילה נשיא בדרך כלל מתייחסת למנהיג פוליטי, בהוראתה השכיחה היא מופיע כלפי נשיאי העדה, מנהיגי השבטים, אך גם כלפי אברהם המכונה "נשיא אלהים" (בראשית כג ו), כלפי חמור החיווי המכונה "נשיא הארץ" (בראשית לד ב), כלפי המנהיגים בישמעאל (בראשית יז כ), וגם כלפי המשיח "ועבדי דוד נשיא בתוכם" (יחזקאל לד כד). במשנה הביטוי נשיא מתייחס גם לראש הסנהדרין, ובעברית מודרנית למנהיג של רפובליקה או ליו"ר של ארגון ציבורי.
כפי הנראה מקור המילה נשיא הוא בענן שנישא גבוה בשמים. "נְשִׂיאִים וְרוּחַ וְגֶשֶׁם אָיִן" (משלי כה יד). "לְקוֹל תִּתּוֹ הֲמוֹן מַיִם בַּשָּׁמַיִם וַיַּעֲלֶה נְשִׂאִים מִקְצֵה הָאָרֶץ, בְּרָקִים לַמָּטָר עָשָׂה וַיּוֹצֵא רוּחַ מֵאֹצְרֹתָיו" (ירמיהו י יג). המנהיג מדומה לענן שנישא מעל שאר העם.
בר כוכבא חתם על איגרותיו ”שמעון בר כוסבא הנסי על ישראל”.
הנשיא ברפובליקה נשיאותית

ברפובליקה נשיאותית, הנשיא נבחר על ידי הציבור (יוצאת דופן היא ארצות הברית, שבה הנשיא נבחר בבחירות עקיפות), והוא בו-בזמן ראש המדינה וראש הממשלה. מתוקף כך יש לו סמכויות רחבות: הוא מבצע את החוקים הקיימים, יכול להטיל וטו על חוקים חדשים, למנות פקידים ושופטים, וכן הוא משמש כמפקדו העליון של הצבא.
דוגמה טיפוסית לשיטה זו: ארצות הברית, אינדונזיה
הנשיא ברפובליקה פרלמנטרית

בדמוקרטיה פרלמנטרית, הנשיא עומד בראש המדינה מבחינה חוקית אבל תפקידו בפועל ייצוגי בעיקרו, והמדינה מנוהלת למעשה בידי ראש ממשלה, שנבחר על ידי הפרלמנט. עם זאת, גם לנשיא בדמוקרטיה פרלמנטרית ישנן כמה סמכויות השמורות רק לו, ובראשן הסמכות להעניק חנינה. כמו כן, לנשיא, מתוקף מעמדו הרם, יכולה להיות השפעה עקיפה על הממשלה. דוגמה לכך היא ממשלת האחדות הלאומית שהוקמה בישראל ב-1984, אחרי הבחירות לכנסת האחת עשרה, בעקבות לחץ רב שהפעיל הנשיא דאז, חיים הרצוג, על ראשי המחנות היריבים.
דוגמאות טיפוסיות לשיטה זו: גרמניה, ישראל
הנשיא ברפובליקה מעורבת

ברפובליקה מעורבת, שבה יש גם נשיא וגם ראש ממשלה, לנשיא יש אמנם סמכויות לא מבוטלות גם כן, בעיקר בתחומי מדיניות חוץ, אך מטבע הדברים הן נופלות מאלה של הנשיא האמריקאי, משום שחלק נכבד מהסמכויות הביצועיות נמצאות אצל ראש הממשלה.
דוגמאות טיפוסיות לשיטה זו: צרפת, רוסיה
הנשיא בדיקטטורה

המינוי לנשיא בדיקטטורה הוא מינוי עצמי של הנשיא, לראשות המדינה. המינוי העצמי הוא לכל ימי חייו של הנשיא או עד שהנשיא ממנה יורש. הנשיא הוא בעל סמכויות בלתי מוגבלות. ברוב המקרים, בדיקטטורה הנשיאותית מתקיימות בחירות, בדומה לרפובליקה הנשיאותית, אך לציבור לא ניתנת אפשרות אמיתית לבחירה – ואף לא ניתנת אפשרות בחירה כלל, כי ייתכן ומערכת הבחירות היא ללא הצבעה בקלפי (כפי שהיה בקניה תחת שלטונם של ג'ומו קניאטה ודניאל אראפ מוי) או שהנשיא נבחר על ידי גוף-בובה, כגון חבר אלקטורים (כפי שהיה בדיקטטורה הצבאית בברזיל) או בית המחוקקים (כפי שהיה ברפובליקה הסוציאליסטית רומניה תחת שלטון צ'אושסקו).
ראו גם

נשיא מדינת ישראל
נשיא ארצות הברית
נשיא (ארגון)
הערות שוליים

↑  יגאל ידין, החיפושים אחר בר כוכבא, ירושלים 1971, ע' 54
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007542168005171  LCCN: sh99005405  NDL: 00561231  NKC: ph124601  NLK: KSH2003001132
סוחוי Su-24

סוחוי Su-24
סוחוי Su-24 (ברוסית: Су-24, קוד דיווח נאט"ו: פנסר, באנגלית: "Fencer") הוא מטוס תקיפה על-קולי לכל מזג אוויר, שפותח בברית המועצות על ידי משרד המהנדסים סוחוי. למטוס כנף בעלת משיכה משתנה, והיה לראשון המטוסים הסובייטיים הכולל מערכות ניווט ותקיפה דיגיטליות.
היסטוריה

לאחר פיתוחו של הסוחוי-7 בשנת 1961 דרש חיל האוויר הסובייטי פיתוחו של מטוס שיהיה מסוגל לפעול בכל מזג אוויר, תוך תקיפת יעדים מדויקת. בדיקות ראשוניות הראו כי מבנה הסוחוי-7 אינו גדול דיו כדי להכיל את כל האוויוניקה הנדרשת לעמוד במטלה, ובשל כך החלו בתכנון מחודש של מערכת האוויוניקה. במשך הזמן הוסיף הצבא הסובייטי דרישות נוספות: המראה ונחיתה קצרים ויכולת טיסה במהירות על-קולית בגבהים נמוכים.
הדגם הראשון הוטס לראשונה ב-2 ביולי 1967, בידי ולדימיר איליושין. המטוס נכנס לשירות באופן רשמי ב-4 בפברואר 1975.
ב-23 בספטמבר 2014 יירט מערך ההגנה האווירית של ישראל מטוס סוחוי Su-24 של חיל האוויר הסורי שחדר לשטח ישראל באזור רמת הגולן, באמצעות טיל MIM-104 פטריוט. הייתה זו הפלת מטוס אויב הראשונה בעולם באמצעות טיל פטריוט.
ב-24 בנובמבר 2015 הפיל חיל האוויר הטורקי מטוס סוחוי Su-24 רוסי שחדר לשטח טורקיה. אחד הטייסים שהפליט נהרג מאש המורדים, וגופתו נשבתה. הטייס השני חולץ בפעולת קומנדו רוסית וסורית.
ב-24 ביולי 2018 חדר מטוס סוחוי Su-24 של חיל האוויר הסורי למרחב האווירי של ישראל באזור רמת הגולן והופל על ידי זוג טילי MIM-104 פטריוט ששיגר צה"ל. המטוס נפל בשטח סורי באזור הדרומי של הגבול ברמת הגולן.
שיפורים

במשך השנים עברו מטוסים רבים שיפורים שונים: הותקנה מערכת הניווט "GLONASS" (המקבילה הרוסית ל-GPS), ומערכת תצוגה עילית בתא הטייס, וכמו כן המטוס הותאם לשיגור טילי וימפל R-73.
מפעילים > מפעילים נוכחיים

רוסיה רוסיה
איראן איראן
אוקראינה אוקראינה
סודאן סודאן
קזחסטן קזחסטן
אלג'יריה אלג'יריה
עיראק עיראק
מפעילים > מפעילים בעבר

אנגולה אנגולה
אזרבייג'ן אזרבייג'ן
לוב לוב
בלארוס בלארוס
אוזבקיסטן אוזבקיסטן
סוריה סוריה
ראו גם

סוחוי Su-34
F-111
טורנדו
הערות שוליים

↑  סוללת פטריוט יירטה מטוס קרב סורי שחדר לישראל, נענע10, 23 בספטמבר 2014.
↑  גיא ורון, ניר דבורי, גאנם איבראהים, ‏מטוס קרב סורי חדר לישראל ויורט, באתר ‏מאקו‏, 24 ביולי 2018
| מטוסים תוצרת סוחוי  |
| --- | --- | --- |
| מטוסי קרב | סוחוי 9 • סוחוי 11 • סוחוי 15 • סוחוי 27 • סוחוי 30 • סוחוי 33 • סוחוי 35 • סוחוי 37 • סוחוי 47 • סוחוי-57 • סוחוי 75 |  |
| מטוסי תקיפה | סוחוי 2 • סוחוי 4 • סוחוי 7 • סוחוי 17/20/22 • סוחוי 24 • סוחוי 25 • סוחוי 34 |  |
| מטוסי ביון | סוחוי 12 |  |
| כלי טיס בלתי מאוישים | סוחוי S-70 |  |
| אבות טיפוס | סוחוי P-1 • סוחוי T-4 • סוחוי Su-47 • סוחוי FGFA |  |
| מטוסי אימון | סוחוי 28 • סוחוי 29 |  |
| מטוסי נוסעים | Su-38 • Su-80 • סופרג'ט 100 • KR-860 • סופרג'ט ניו |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007549344105171  LCCN: sh98006918
סקוט ווקר

סקוט קווין ווקר (באנגלית: Scott Kevin Walker; נולד ב-2 בנובמבר 1967) הוא פוליטיקאי אמריקאי מהמפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל מדינת ויסקונסין בשנים 2011–2019.
ווקר נולד בקולורדו ספרינגס שבקולורדו, וגדל בפליינפילד שבאיווה ובדלוואן שבוויסקונסין. ב-1992 הוא נבחר לאספת המדינה של ויסקונסין כנציג החלק המערבי של מחוז מילווקי. ב-2002 נבחר ווקר לתפקיד מנהל מחוז מילווקי בבחירות מיוחדות שנערכו בעקבות התפטרותו של טום אמנט. הוא נבחר לתקופות כהונה מלאות בתפקיד ב-2004 וב-2008.
ב-2006 התמודד ווקר בבחירות למשרת מושל ויסקונסין, אך פרש מהמרוץ לפני הבחירות המקדימות. ב-2010 הוא התמודד שוב וניצח. זמן קצר לאחר השבעתו ב-2011, משך ווקר תשומת לב ברמה הלאומית כאשר הגיש את הצעת חוק תקציב התיקון של ויסקונסין. החוק הציע ביטול למעשה של משא ומתן קיבוצי לרוב העובדים הציבוריים במדינה. בתגובה קיימו מתנגדי החוק מחאה בקפיטול מדינת ויסקונסין, וחברי הסנאט המדינתי חברי המפלגה הדמוקרטית עזבו את תחומי המדינה מתוך מאמץ למנוע את העברת החוק. אף על פי כן, במרץ 2011 אושרה הצעת החוק. ההתנגדות לחוק הובילה ל-Recall election נגד ווקר, וכך הוא היה הראשון מבין שני מושלים בהיסטוריה של ארצות הברית שניצחו בבחירות מסוג זה, כשהשני היה מושל קליפורניה גאווין ניוסם, שהתמודד ב-2021.
ב-2014 נבחר ווקר לתקופת כהונה שנייה, לאחר שהביס את חברת מועצת החינוך ממדיסון, הדמוקרטית מרי ברק. לאחר השערות בנוגע לשאיפותיו להיבחר לנשיאות ארצות הברית, פתח ווקר במסע בחירות על מועמדות הרפובליקנים בבחירות לנשיאות של 2016, אך פרש מהמרוץ לאחר חודשיים לבד בשל ירידת התמיכה בו בסקרים. ב-2018 התמודד ווקר על תקופת כהונה שלישית, אך נוצח בהפרש קטן על ידי הדמוקרט טוני אוורס.
ראשית חייו

סקוט ווקר נולד בקולורדו ספרינגס שבקולורדו, כבכור מבין שני בניהם של פטריסיה אן "פט" (לבית פיץ'), מנהלת חשבונות, ושל לואלין סקוט "לו" ווקר, כומר בפטיסטי.
ב-1970 עברה המשפחה לפליינפילד, איווה, שם כיהן האב ככומר בכנסייה הבפטיסטית המקומית, ושירת כחבר במועצת העיר. כשהיה ווקר בן עשר, עברה המשפחה לדלוואן שבוויסקונסין, שם המשיך האב בעיסוקו ככומר בכנסייה הבפטיסטית הראשונה של דלוואן. ב-1985 כאשר היה ווקר תלמיד בית הספר התיכון, הוא ייצג את ויסקונסין באימון בחסות הלגיון האמריקאי (American Legion) למנהיגות וממשל במסגרת ארגון נערי המדינה (Boys State and Girls State) בוויסקונסין ושל נערי האומה (Boys Nation) בוושינגטון הבירה. בעת השתתפותו באירוע זה הוא פגש את הנשיא רונלד רייגן והצטלם אתו. ווקר ייחס את החוויה לגיבוש העניין שלו בשירות הציבורי. הוא הגיע לדרגה הגבוהה ביותר בתנועת הצופים בארצות הברית, Eagle Scout, וב-1986 סיים את לימודיו בבית הספר התיכון דלוואן-דריאן.
בסתיו אותה שנה החל ווקר ללמוד באוניברסיטת מרקט. תוך שבועות ספורים הוא היה לחבר סנאט התלמידים והוביל ועדת חקירה על שימוש לרעה לכאורה בכספים על ידי מנהיגי הסטודנטים. באותה שנה הוא התנדב במטה הבחירות למשרת המושל של טומי תומפסון. ב-1988 נוצח ווקר בבחירות לתפקיד נשיא מועצת הסטודנטים. הוא הוביל קבוצה של סטודנטים מתנגדי הזכות להפלה מלאכותית במרקט.
באביב 1990 הפסיק ווקר את לימודיו במרקט ולא השלים את לימודיו לתואר. הוא הסביר את הפסקת הלימודים בקבלת הצעת עבודה במשרה מלאה בצלב האדום האמריקאי.
מחוקק בוויסקונסין

ב-1990, בגיל 22, התמודד ווקר בבחירות על המושב של המחוז השביעי של מילווקי לאספה המדינתית של ויסקונסין. הוא זכה במועמדות המפלגה הרפובליקנית, אך בבחירות הכלליות נוצח על ידי נציגת המחוז המכהנת, הדמוקרטית גוון מור, לאחר שקיבל פחות משליש מהקולות. ב-1993 הוא עבר לווטוסה, פרבר של מילווקי, והתמודד בבחירות מיוחדות במחוז ה-14 השמרני יותר. הוא הביס את הדמוקרט כריס אמנט, בנו של מי שכיהן אז כמנהל מחוז מילווקי, טום אמנט.
במהלך מסע הבחירות, תמך ווקר ברפורמה במערכת הרווחה והתנגד להרחבת התחבורה הציבורית. הוא תמך בהגבלת הוצאות המדינה ואמר שנחוצה רפורמה בחוק בדבר פתרון סכסוכי עבודה עם עובדי הממשל המקומי. ווקר זכה לתמיכת מתנגדי ההפלות בוויסקונסין והעיתון Milwaukee Journal, שהדגיש את דעותיו השמרניות בתחום הכלכלה, את התנגדותו להפלות, את היד הקשה שהוא ביקש לנקוט כלפי הפשיעה, ואת עמדותיו בעד רפורמה ברווחה. ווקר נבחר לכהונתו באספה המדינתית לארבע תקופת כהונה נוספות, וכיהן עד 2002 כאשר נבחר כמנהל המחוז.
בעת כהונתו באספה המדינתית, גילה ווקר עניין בסוגיות המשפט הפלילי, וישב בראש ועדת בתי הסוהר ובראש ועדת בתי המשפט. במשך השנים הללו הוא כיהן גם במספר ועדות נוספות, כולל ועדת הבריאות, ועדת מפקד האוכלוסין והחלוקה מחדש של מחוזות הבחירה, ועדת המוסדות הפיננסיים וועדת השיכון. כחבר צעיר של הבית, הוא הוביל את חקיקת חוק הזכות לעבוד (Right-to-work law). ב-1999 הוא קידם הצעת חוק להחמרת הענישה לסוגים מסוימים של פשעים ולביטול האפשרות של חנינה לאחרים. ווקר היה חבר באותה תקופה במועצת החקיקה האמריקאית (American Legislative Exchange Council), וניתן לזקוף לזכותו חלק ניכר מהצלחת הארגון בחקיקה.
ב-2001 קידם ווקר הצעת חוק למניעת ענישתם של רוקחים שסירבו לספק מרשמים לגלולת חירום למניעת היריון. הוא גם תמך בהצעת חוק על פיה נדרשו מצביעים להציג בקלפיות תעודה מזהה עם תמונה. על פי מחקר של שני פרשנים פוליטיים, נחשב אז ווקר לשמרן יותר בהשוואה לכ-90 אחוזים מעמיתיו המחוקקים, ובהשוואה ל-80 אחוזים מחבריו לסיעת הרפובליקנים באספה המדינתית.
ווקר היה תומך עקבי באיסור על הפלות בעת כהונתו באספה. למעט כמה הצעות חוק שהוגשו כאשר הוא התמודד על משרת מנהל מחוז מילווקי, הוא תמך או היה שותף לתמיכה בכל הצעות החוק בסוגיה למעט שלוש.
ב-2001 וב-2002 התנגדו ווקר ועמיתו לאספה מייקל הבש להעסקתה כעובדת המדינה של כוהנת הדת ג'אמי ויץ', על בסיס אמונתה הדתית כחברת דת הוויקה. ווקר טען שהעסקתה של ויץ' כאשת דת בבתי כלא העלתה "דאגות, הן במישור האישי והן במישור הפוליטי", שכן היא "מאמינה בדת שלמעשה פוגעת באנשים בני דתות אחרות רבות". ווקר והבש לא הצליחו בסופו של דבר להפסיק את העסקתה של ויץ'.
מנהל מחוז מילווקי

ווקר נבחר לתפקיד מנהל מחוז מילווקי (County executive) בבחירות מיוחדות שהתקיימו באפריל 2002 לאחר שמנהל המחוז הקודם, טום אמנט, התפטר על רקע שערורייה שנגעה לכספי פנסיות. ב-2004 הוא נבחר לתקופת כהונה מלאה לתפקיד, כאשר זכה ב-57 אחוזים מהקולות והביס את מנהל תקציב המדינה לשעבר דייוויד רימר. אף על פי שהמחוז נחשב לליברלי, והתפקיד הוא לא תפקיד פוליטי, התמודד עליו ווקר בגלוי כמועמד רפובליקני. ב-2008 הוא נבחר לתקופת כהונה נוספת של ארבע שנים, לאחר שהביס את חברת הסנאט המדינתי לנה טיילור עם 59 אחוזים מהקולות. עם כניסתו לתפקיד הוא היה לאדם הצעיר ביותר והרפובליקני הראשון שנבחר למשרה זו, ועד היום הוא הרפובליקני היחידי שנבחר אליה.
ווקר נבחר לתפקיד על בסיס מצע של שמרנות כלכלית, והבטיח לוותר על חלק משכרו האישי. הוא אמר שצעדו זה נתן לו את הסמכות המוסרית לקצץ בתקציב. הוא השיב 60,000 דולר לשנה, כמעט מחצית משכרו, במהלך תקופת כהונתו הראשונה, ו-10,000 דולר לשנה במהלך תקופת כהונתו השנייה.
במהלך שמונה שנותיו של ווקר בתפקיד, התעוררו עימותים עם מועצת המחוז בנוגע למיסים, הפרטת השירותים הציבוריים, איכות הפארקים והבניינים הציבוריים, ומתן השירותים החברתיים. מועצת המחוז אישרה כמה תקציבים על אף הווטו של ווקר, והוא מעולם לא הגיש תקציב עם מס רכוש גבוה יותר בהשוואה לזה שאושר בשנה הקודמת. במהלך תקופת כהונתו בתפקיד הופחת מספר עובדי המחוז ביותר מ-20 אחוזים, והגרעון התקציבי של המחוז בגובה של 3.5 מיליון דולר הפך לעודף תקציבי. בנוסף, הוא קיצץ יותר מ-44 מיליון בהוצאות התקציביות המוצעות באמצעות שימוש בסמכות הווטו שלו וסייע לחסל את רשימת ההמתנה לטיפול ארוך טווח באזרחים ותיקים.
מנהל מחוז מילווקי > חקירת שחיתות

ווקר מינה את קווין קוואנו, גזבר הסניף המקומי של המסדר הצבאי של לב הארגמן, כחבר בנציבות המחוז לווטרנים. מדי שנה גייס ווקר כספים עבור הווטרנים, שחלקם הועברו למסדר לב הארגמן. ראש הסגל של ווקר, תומאס נרדלי, פנה לווקר בנוגע לכספים שחסרו ב-2009, וווקר הנחה אותו לדווח על כך לפרקליט המחוז. פרקליט המחוז לא פעל באופן מידי, אך מאוחר יותר פתח בחקירה סמויה. קוואנו וארבעה אחרים נעצרו בחשד לגניבת כספים. הוא הורשע ונשפט ל-21 חודשי מאסר.
טים ראסל, שהועסק על ידי ווקר בכמה תפקידים, היה מעורב באותה חקירה. בינואר 2012 הוא הואשם, ובנובמבר אותה שנה הוא הודה באשמה על כך שהעביר יותר מ-21,000 דולר לחשבונו האישי. ב-2010, שנתו האחרונה של ווקר כמנהל המחוז, היה ראסל סגן ראש הסגל שלו ומנהל הדיור של המחוז. בפרשה זו לא הואשם ווקר בדבר.
מושל ויסקונסין > מערכות הבחירות > בחירות 2006

בפברואר 2005, כשעוד כיהן כמנהל מחוז מילווקי, פתח ווקר את מסע הבחירות שלו לתפקיד מושל ויסקונסין בבחירות 2006. ב-24 במרץ 2006 הוא פרש מהמרוץ, לאחר מסע בחירות שנמשך כ-14 חודשים, בציינו קשיי מימון כסיבה לכך. הוא העביר את תמיכתו לעמיתו הרפובליקני, מארק גרין, שניצח ללא יריבים שהתמודדו מולו בבחירות המקדימות של הרפובליקנים, וווקר לקח חלק פעיל במסע הבחירות שלו כולל בבחירות הכלליות. בבחירות הכלליות שנערכו בנובמבר 2006 נוצח גרין על ידי המושל המכהן, הדמוקרט ג'ים דויל. על אף הפסדו של גרין, זכה ווקר, בזכות תמיכתו בו, בהגדלת הפופולריות שלו בקרב חברי המפלגה בוויסקונסין, שהציבה אותו כמועמד המוביל לקראת הבחירות של 2010.