stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'וסאיה ביגול
ביוגרפיה > בקונגרס האמריקאי

ביגול נבחר כרפובליקני ממחוז הקונגרס השישי של מישיגן לבית הנבחרים של ארצות הברית לקונגרס ה-43, וכיהן מ-4 במרץ 1873 עד 3 במרץ 1875.
באותה תקופה הוא היה חבר בוועדה להוצאות חקלאיות וציבוריות. הוא לא הצליח במועמדותו לבחירה מחודשת בשנת 1874, ולכן חידש את עבודתו בעסקי העצים, בחברת "ביגול פוקס ושות'". מאוחר יותר עסק בייצור קרונות והקים את בית החרושת לייצור קרונות רכבת Flint Wagon Works במישיגן, ובנוסף עסק גם בבנקאות.
ביוגרפיה > כמושל

בשנת 1882, בגול היה מועמד לתפקיד מושל מישיגן מטעם מפלגת "Greenback" והמפלגה הדמוקרטית, והביס את דייוויד ג'רום המכהן הרפובליקני ביותר מ-7,000 קולות.
הוא כיהן כהונה אחת משנת 1883 עד 1885. כרפובליקני לשעבר שהדיח מכהן רפובליקני, ביגול עמד בפני מכשולים רבים מול בית מחוקקים הנשלט על ידי הרפובליקנים. כתוצאה מכך, פעילותו למען הקמת הלשכה הממלכתית לסטטיסטיקה של עבודה הייתה אחת הפעולות הבודדות שאושרו. הוא התמודד לבחירה מחודשת בשנת 1884, אך הובס על ידי רפאל ראסל אלגר. לאחר פרישתו חזר לפעילותו העסקית לשעבר.
הוא היה מראשוני הפעילים למען זכות הבחירה לנשים, ובשנת 1884 הפך ביגול לסגן נשיא ארגון זכות הבחירה לנשים הראשון ברחבי המדינה, שנקרא "איגוד שוויון הצבעה במישיגן".
ביגול היה חבר במסדר הבונים החופשיים ואח בלשכת פלינט מספר 23 בפלינט, מישיגן.
הוא נפטר בגיל שמונים ואחת בפלינט ונקבר שם בבית הקברות גלנווד.
הערות שוליים

↑  Josiah W. Begole, GENESEE COUNTY HISTORICAL SOCIETY (באנגלית)
↑  Bioguide Search, bioguide.congress.gov
↑  Josiah Williams Begole, National Governors Association
↑  Flint Lodge No. 23 - Masonic Temples on Waymarking.com, www.waymarking.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1195451539  ISNI: 0000 0000 4736 7759  LCCN: no2008116613  SNAC: w61n8m1m  US Congress: B000316  VIAF: 68748400   WorldCat (עם VIAF): 68748400
ג'ייסון מקאסלין

| --- | --- |

 לידה:  3 בספטמבר 1980 (בן 44) טורונטו, קנדה 
 מוקד פעילות:  קנדה 
 תקופת הפעילות:  מ-1998 
 סוגה:  פופ פאנק 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה בס 
 חברת תקליטים:  איילנד רקורדס 
 צאצאים:  Max McCaslin 
 conemccaslin.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ייסון מקאסלין
ג'ייסון פול "קון" מקאסלין (בשם מלא באנגלית: Jason Paul "Cone" McCaslin; נולד ב-3 בספטמבר 1980) הוא בסיסט וזמר הרקע בלהקת הפאנק רוק הקנדית, סם 41.
ביוגרפיה

מקאסלין הוא ממוצא אירי.
מקאסלין, יליד טורונטו, התחיל לנגן בגיטרת בס כשהיה בן 14 כחבר בלהקת הנקראת "דעה קדומה" עם המתופף לשעבר של אבריל לאבין, מאט בראן, ושכנים בשכונה שגר.
מקאסלין הצטרף ללהקה כחבר אחרון בפברואר 1999, כמחליף למארק סיפוקלוק. סם 41 הוחתמה רק כמה חודשים אחרי שהוא הצטרף. מכיוון שהצטרף אחרון, הוא נאלץ לנגן על גיטרת בס.
לפני שהצטרף לסם 41, היה מקאסלין סדרן בקולנוע. הוא כנראה קיבל את הכינוי "קון" מחברו ללהקה, דריק ויבלי בתיכון, כי לעיתים קרובות הוא היה אוכל גביעי גלידה לארוחת צהריים (למרות שעכשיו הוא סובל מלקטוזה, ולא יכול יותר לאכול גלידות).
למקסאלין פרויקט צד שנקרא The Operation M.D., בו הוא משתתף עם טוד מורס. כינויו בפרויקט הזה הוא ד"ר דינאמיט.
מקסאלין נישא לחברתו מהתיכון, שאנון בואלט (לאחר שהיו ביחד 9-8 שנים) ב-5 בספטמבר 2008. בחתונתו ניגנו דריק וויבלי מסם 41 וטום טאקר (נגן הליווי שמחליף את דייב) את "one" של U2 ואת "Pieces" של סם 41.
בעיית הנציג

בעיית הנציג (באנגלית: Principal-Agent Problem; בכלכלה נפוץ גם הכינוי בעיית הסוכן), מתייחסת למצב בו נציג הנדרש לייצג בפעולותיו אדם או גורם כלשהו, ישתמש בסמכויותיו כדי לקדם אינטרסים שונים מהאינטרסים של האדם או הגורם אותו הוא מייצג. בעיה זו מופיעה במצבים בהם מתקיים מידע א-סימטרי בין המנהל המאציל סמכות כלשהי לבין הנציג אשר מקבל את אותה סמכות. במונחים כלכליים הבעיה מהווה סוג מסוים של כשל שוק, כלומר היא גורמת לחוסר יעילות בהתנהלות הכלכלית במשק. בדיני תאגידים קיימת התייחסות לבעיה
דוגמאות לבעיית הנציג > המשל כנמשל

הבעיה במשל היא של מנהל וסוכן המכירות. בעוד המנהל מעוניין למקסם את הרווח, הסוכן שנמדד על המכירות שלו, מעוניין במיקסום המכירות. הבעיה של המנהל היא כיצד למנוע מהסוכן להוריד מחירים כדי להגדיל את המכירות כאשר הורדה זו פוגעת ברווח. יש כאן בעיית מידע לא סימטרי. הסוכן יודע יותר טוב מהמנהל את גמישות הביקוש של הלקוחות והוא יציג אותה למנהל כגמישה מאוד ולכן לא כדאי להעלות מחירים. אף על פי שייתכן והביקוש הוא קשיח יותר והעלאת המחירים תקטין מעט את המכירות אבל תגדיל את הרווח.
דוגמאות לבעיית הנציג > בעיית הנציג והבנק המרכזי האירופי

הבנק המרכזי האירופי (European Central Bank) הוא הבנק המרכזי של המדינות החברות באיחוד המוניטרי האירופי, הוא אחראי על המדיניות המוניטרית, האירו, ושער הריבית באיחוד המוניטרי. הבנק משרת 17 מדינות החברות באיחוד המוניטרי ופועל באופן עצמאי ומנותק מהדרג הפוליטי שלהן. בדומה לצורה בה עובד בנק ישראל בארץ מאז נחקק חוק בנק ישראל, ובדומה לשיטה האנגלו-סקסית הנהוגה בבריטניה, ארצות הברית וקנדה.
בשנת 2002 החוקר רוברט אלג'י (Robert Elgi) טען כי עצמאות הבנק המרכזי האירופי כפי שנקבע באמנת מאסטריכט (Treaty of Maastricht) בשנת 1992, ולאחר מכן הורחבה ובוססה באמנת אמסטרדם (Treaty of Amsterdam) בשנת 1999, היא סוג של בעיית נציג המתקיימת בין הבנק המרכזי לבין המדינות באיחוד. לפי אלג'י, הנציג הוא הבנק המרכזי הנשלח עלי די הבנקים המרכזים של המדינות והמדינות עצמן כדי לנהל את המדיניות המוניטרית של האיחוד. עבור ניהול זה נתנו המדינות בידי הבנק סמכויות וחובות המופרטות באמנות השונות. המנהל במקרה שלנו הוא המדינות כמובן. עקרון היסוד מאחורי הקמת הבנק היה עצמאות הבנק המרכזי וחוסר ההתערבות של מדינות האיחוד והממשלות המקומיות בהתנהלותו של הבנק. עקב כך נוצר מצב בו הבנק המרכזי יכול לפעול לפי שיקול דעתו, ואף למען האינטרסים שלו, בניגוד מוחלט לאינטרסים של המדינות שיצרו אותו עבורן.
אלג'י מביא מספר דוגמאות שלדעתו מוכיחות שהבנק פעל בצורה שכזאת. לפי אמנת מאסטריכט, מטרת העל של הבנק המרכזי האירופי היא שמירה על יציבות מחירים במדינות האיחוד. בנוסף לאותה מטרה ישנן מטרות משניות שהאמנה קבעה שעל הבנק למלא ולעמוד בהן. המטרות מגיעות בעיקר בתחום של מחקר כלכלי, ותמיכה בקידום החלטות כלכליות של מוסדות האיחוד המוניטרי. בפועל הבנק המרכזי בחר להתעלם מהמחויבויות הנוספות שדרשה ממנו האמנה. אלג'י טוען שהבנק בחר לפרש את האמנה על באופן שיתאים לאינטרסים שלו, ולכן התמקד בעיקר בסוגיית יציבות המחירים. יתרה מכך, נשיא הבנק המרכזי הראשון ווים דויזנברג (Wim Duisenberg) הכריז מספר רב של פעמים כי אינו רואה חשיבות או מחויבות של הבנק המרכזי לעמוד בשאר היעדים שנקבעו לו, מעבר ליעד של יציבות המחירים.
אלג'י מרחיב את הרעיון של בעיית הנציג אותה הדגים על הבנק המרכזי האירופי וטוען, שאפשר לומר שסוגיית הגירעון הדמוקרטי (Democratic Deficit) באיחוד האירופי היא מקרה מורחב של בעיית הנציג. זאת מכיוון שברוב המקרים, מוסדות האיחוד האירופי לא נבחרו על ידי האזרחים עצמם, אלא על ידי שליחים של שליחים. בנוסף, ברוב המקרים הם פועלים עבור מטרות של האיחוד האירופי ולטובת האיחוד האירופי, שהוא הנציג, ולא לטובת המדינות או האזרחים שהוא המנהל, ובכך פוגעים במטרה לשמה נועדו בצורה מובהקת.
דוגמאות לבעיית הנציג > שימוש בבעיית הנציג על ידי גופים ציבוריים

מעבר לשימוש שנעשה באקדמיה ובמחקר כדי לנתח פעולות של גופים ופירמות באמצעות בעיית הנציג, ישנם גופים רבים המשתמשים במודל כדי לזהות, לנתח ולפתור בעיות עתידיות שאיתן הם מנסים להתמודד. דוגמאות כאלו ניתן לראות גם בישראל וגם ברחבי העולם. אגף החשב הכללי במשרד האוצר הזמין בשנת 2006 מחקר שינתח באמצעות בעיית הנציג את כל הגופים הנתמכים על ידי ממשלת ישראל באמצעות משרד האוצר. זאת על מנת לבדוק באילו מאותם גופים הנתמכים ישנו סיכוי להיווצרות בעיית הנציג העלולה לגרום לבזבוז כספים מיותר ולניגוד עניינים בין משרד האוצר (המתפקד כמנהל) והגוף הנתמך (המתפקד כנציג).
דוגמאות לבעיית הנציג > בעיית המבחנים כנציג

הבעיה קיימת גם עם נציגים לא אנושים כמו למשל מבחנים. מקימים מבחן כדי לבדוק התאמה. כמו למשל מבחן בגרות או פסיכומטרי כהתאמה ללימודים אקדמאים. אבל מהר מאוד אנשים לומדים רק איך לעבור את המבחן, ואז המבחן בודק מי למד טוב למבחן ולא בהכרח מי מתאים. אמנם ייתכן ויש מתאם בין השנים, אבל בשולים ייתכנו אנשים לא מתאימים שלמדו הרבה למבחן ויתקבלו לאקדמיה, ומצד שני אנשים מתאימים ללימודים אקדמאים שלא למדו למבחן לא יתקבלו.
ראו גם

ניהול סיכונים
קבלת החלטות
דיני תאגידים
ממשל תאגידי
לקריאה נוספת

ז' גושן, "בעיית הנציג כתאוריה מאחדת לדיני התאגידים", ספר זיכרון לגואלטירו פרוקצ'יה - חיבורי משפט (בעריכת ברק, ליפשיץ, פרוקצ'יה וראבילו, תשנ"ז) 239.
אהוד שושן, "ניתוח בעיית הנציג בפעילות הממשלה," (משרד האוצר החשב הכללי פרסומים: 2006).
Jensen, M.C., & W.H. Meckling, “Theory of the firm: managerial behavior, agency costs and ownership structure”, Journal of Financial Economics, Vol 3, No. 4 (1976).
S.A. Ross," The economic theory of agency: The principals problems", American Economic Review LXII (1973).
Robert B. McCalla, “NATO's Persistence after the Cold War,” International Organization Vol. 50, No. 3 (Summer, 1996) 445-475.
Robert Elgie, “The politics of the European Central Bank: principal-agent theory and the democratic deficit,” Journal of European Public Policy Vol 9 (2) (2002), 186-200
Roland Vaubel, “Principal-agent problems in international organizations,” The Review of International Organizations vol 1, issue 2 (2006) 125-138
Roland Vaubel, Axel Dreher and UǧurluSoylu, “Staff Growth in International Organizations: A Principal-Agent Problem? An Empirical Analysis,” Public Choice Vol. 133, (December 2007), 275-295
הערות שוליים

↑  Elgie, “The politics of the European Central Bank: principal-agent theory and the democratic deficit", pp. 189-191
↑  ווים דוישנברג היה כלכלן, איש אקדמיה ופוליטיקאי הולנדי שבין תפקידיו הוא היה שר האוצר של הולנד, נגיד הבנק המרכזי ההולנדי ותפקידו האחרון לפני מותו היה הנשיא הראשון של הבנק המרכזי האירופי
↑  Elgie, “The politics of the European Central Bank: principal-agent theory and the democratic deficit", pp. 192-195
↑  Elgie, “The politics of the European Central Bank: principal-agent theory and the democratic deficit", pp. 195-198
↑  Elgie, “The politics of the European Central Bank: principal-agent theory and the democratic deficit", pp. 195-198
↑  Vaubel, “Principal-agent problems in international organizations", pp. 128-129
↑  Vaubel, “Principal-agent problems in international organizations", pp. 129-131
↑  Vaubel, “Principal-agent problems in international organizations", pp. 127
↑  McCalla, “NATO's Persistence after the Cold War”, pp. 456-461
↑  Vaubel, et al., “Staff Growth in International Organizations: A Principal-Agent Problem? An Empirical Analysis", pp. 275-295
↑  Vaubel, “Principal-agent problems in international organizations", pp. 131-136
↑  גוף נתמך הוא תאגיד שהממשלה משתתפת בתקציבו במישרין או בעקיפין. הוא אינו חייב להיות ממשלתי וזאת בשונה מגוף מתוקצב שהוא משרדי ממשלה ורשויות מקומיות.
↑  שושן, "ניתוח בעיית הסוכן בפעילות הממשלה"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4126353-4
ג'רום פוסטר השני

| --- | --- |

 לידה:  9 במאי 2002 (בן 22) וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 
ג'רום פוסטר השני (באנגלית: Jerome Foster II; נולד ב-5 במאי 2002) הוא אקטיביסט סביבתן אמריקאי.
פוסטר הוא אחד מהמזוהים עם המאבק למען האקלים בארצות הברית בפרט ועם המאבק העולמי בכלל. הוא הקים שני מיזמים בינלאומיים לשיתוף פעולה בין צעירים ממדינות שונות - The Climate Reporter, אתר חדשות בנושא אקלים, ו-OneMillionOfUs, לעידוד הצבעה בקרב צעירים.
פעילות

פוסטר גדל בוושינגטון והיה מעורב בנעוריו במאבקי אקלים. בשנת 2017 הקים את The Climate Reporter, אתר חדשות בנושא אקלים בו כותבים צעירים ממדינות שונות. עם התפתחות המאבק בו השתתף פוסטר, התפתח גם האתר ונכון לשנת 2020 כותבים צעירים מ-11 מדינות.
בשנת 2017 עסק פוסטר ביזמות והקים חברת מציאות מדומה בשם TAU VR.
פוסטר החל להתפרסם בתקשורת החל משנת 2018 כאשר היה בין המארגנים של השלוחה האמריקאית של שביתת בתי הספר למען האקלים. בשנת 2019 ביצע שיתופי פעולה נוספים עם גרטה טונברי. לאחר שצבר פרסום ביצע מספר שיתופי פעולה אקטיביסטים גם עם גרינפיס ועם ג'יין פונדה, שמובילה מאבק להפסקת קידוחי נפט באזורים רגישים סביבתית.
בשלב זה של פעילותו החל פוסטר להיות מזוהה גם עם מאבק האקלים העולמי, והוא נפגש עם מספר מנהיגים פוליטיים ונאם בפני נציבות האו"ם לזכויות אדם (אנ'). פוסטר החל לכתוב טורים בעיתונות האמריקאית ולהתראיין באופן קבוע בכלי תקשורת רבים.
פוסטר השתתף בתכנונו של חוק האנרגיה המתחדשת של וושינגטון שנחקק בשנת 2019, והיה חוק שאפתני במיוחד בהשוואה לחוקים דומים בעולם באותה התקופה.
בשנת 2020 החל את לימודיו ב-MIT בלימודי מדעי כדור הארץ. באותה שנה היה הפרזנטור של מותג הילדים והנוער של גאפ. על רקע התקרבותן של הבחירות בארצות הברית באותה השנה, יזם את OneMillionOfUs, ארגון בינלאומי לעידוד הצבעה בקרב צעירים, בו משתפים פעולה יחד מספר ארגונים שפועלים לקידום אג'נדות שונות.
בשנת 2021, לאחר היבחרו של ג'ו ביידן לנשיא ארצות הברית, מונה פוסטר כחבר במועצה המייעצת לצדק סביבתי של הבית הלבן.
פרסים

2017 - זכה במקום השלישי ב-World Series of Entrepreneurship של וושינגטון ליזמים צעירים.
2019 - אמנסטי אינטרנשיונל העניק לפוסטר את "פרס שגריר המצפון", לצד גרטה טונברי ומנהיגים נוספים של המחאה העולמית.
2019 - פרס "מגן המדע" מטעם איגוד המדענים המודאגים (אנ').
2020 - פרס "Youth Environmental Champion" של האגודה הנטורליסטית של אודובון (אנ').
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Jerome Foster II, Earth Optimism (ארכיון)
↑  About, The Climate Reporter
1 2 3 4 5 6  הגרטה הגדול הבא, באתר זווית
↑  10 young climate activists helping save the planet, cntraveller
↑  DC passed the most ambitious clean energy law in the US. Now what?, GGWash
↑  Celebrating International Youth Day with Jerome Foster II and GapKids’ ‘Be the Future’ campaign, KTLA
↑  מערכת mako green, ‏היחיד מתחת לגיל 40: הנער שמייעץ לביידן בנושא האקלים, באתר ‏מאקו‏, 18 באפריל 2021
↑  WASHINGTON DC 2017, World series of entrepreneurship
↑  Announcing the 2019 UCS Science Defenders, איגוד המדענים המודאגים
↑  Taking Nature Black celebrates environmental action, Bay Journal
בן ציון נוה

| --- | --- |
 בן ציון (בנצי) נוה
 לידה:  8 בפברואר 1938 (בן 86) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל  אוניברסיטת נוטרדאם 
 תפקידים בשירות
 ראש מפא"ת  חבר במטכ"ל
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל רפא"ל - רשות לפיתוח אמצעי לחימה  מנכ"ל סאיטקס
 
בן ציון (בנצי) נוה (נולד ב-8 בפברואר 1938) הוא מהנדס ומנהל ישראלי, אשר שימש כמנכ"ל רפא"ל - רשות לפיתוח אמצעי לחימה וראש מפא"ת.
ביוגרפיה

בן ציון נוה נולד בתל אביב ב-1938 לשלמה והניה וולצקי, תעשיינים שעלו מפולין ב-1934. הוא גדל בשכונת פלורנטין ולמד בבית הספר תחכמוני ובהמשך בתיכון עירוני ב'. עשה תואר ראשון בטכניון במסגרת העתודה האקדמית ושירת ברפא"ל - רשות לפיתוח אמצעי לחימה.
בשנת 1962 נוה סיים בהצטיינות תואר שני באווירונאוטיקה בטכניון. שנה מאוחר יותר נשלח לפריז מטעם משרד הביטחון, ובינואר 1967 חזר לישראל ושב לרפא"ל, בה עבד כראש תחום.
ב-1971 קודם לתפקיד ראש חטיבת אווירומכניקה ברפא"ל, בשנה זו זכה בפרס ביטחון ישראל. שנתיים לאחר מכן נשלח ללימודי דוקטורט באווירונאוטיקה באוניברסיטת נוטרדאם בארצות הברית, שאותם סיים בהצטיינות כעבור שנתיים בלבד.
בשנת 1978 מונה למנכ"ל רפא"ל. בתקופת כהונתו הונחה אבן הפינה להקמת מכון לשם - מתקן נוסף של רפאל בגליל.
בשנת 1982 הושאל למשרד הביטחון, לשם הקמת מפא"ת, ולאחר שיזם את חיבור המחקר והפיתוח עם ניהול התשתיות במשרד הביטחון, כיהן כראש מפא"ת הראשון בשנים 1982–1985. במסגרת תפקידו זה, נוה גם היה חבר במטכ"ל.
בשנים 1985–1987, בעודו בשבתון מרפא"ל, כיהן כמנכ"ל סאיטקס. בתקופה זו הוביל תוכנית רה-ארגון והתייעלות בחברה, והשקעה של החברה בתחום המזל"טים, בחברת ההזנק "חץ הכסף" (שלימים הפכה חלק מחברת אלביט מערכות).
בשנת 1988 פרש מרפאל, והקים עם שותפים חברת ייעוץ בשם "בינה" שהייתה פעילה כעשור בעולמות הייעוץ הביטחוני. שימש גם כיועץ בחברת Wales העוסקת בייעוץ אסטרטגי ביטחוני לגופים בינלאומיים.
נוה שימש כדירקטור בממגורות דגון ויו"ר הדירקטוריון במפעלים הקיבוציים כבירן וכפר סאלד. הוא נמנה גם עם חבר הנאמנים של הטכניון במשך כעשרים שנה.
בין השנים 1986–1995 שימש כחבר מועצת המנהלים של קרן גרמניה-ישראל למחקר ולפיתוח מדעי, שמטרתה לעודד שיתוף פעולה מחקרי בין האוניברסיטאות במדינות.
פרסים

פרס ביטחון ישראל בשנת 1971.
ספריו

ניהול תעשיות עתירות-ידע בישראל, רמות, 1995.
Theater ballistic missile defense, עם עזריאל לורבר, הארגון האמריקאי לאווירודינמיקה ואסטרונאוטיקה, 2001. הספר עוסק באסטרטגיית הגנה מפני טילים בליסטיים.
נוה חתום גם על עשרות פרסומים מקצועיים נוספים בתחומי האווירונאוטיקה והניהול.
חיים פרטיים

נוה נשוי לנעמי ואב לשלושה.
הערות שוליים

↑  מרדכי ברקאי, נתתם היסכם על הארגון מחדש במשרד הבטחון, דבר, 3 במרץ 1982
↑  אברהם פלג, ההפתעה שלנו במלחמת לבנון: המזל "טים והמיגון על הטנקים, מעריב, 22 בספטמבר 1985
↑  ארזי צוחק אחרון, חדשות, 5 בספטמבר 1988
מאיר נויבך, טיבר, ארזי והחברים, חדשות, 18 באוגוסט 1987
↑  אודי עציון, "יום אחד גם קרבות אוויר יתבצעו עם מל"טים חמושים", באתר ynet, 18 בדצמבר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007375604505171  VIAF: 74151963678500312224   WorldCat (עם VIAF): 74151963678500312224 
בן ציון נוה (מימין), כמנכ"ל רפאל, יחד עם ראש הממשלה מנחם בגין
בן ציון נוה (משמאל), עם הרמטכ"ל רפול
גבריאל עמיר

| --- | --- |

 לידה:  28 ביוני 1934 תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  4 במאי 2005 (בגיל 70)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל   משטרת ישראל    שירות בתי הסוהר
 תקופת הפעילות:  1951–1980 (צה"ל)   1980–1991 (משטרה)   1991 – 1994 (שב"ס)
 דרגה:    תת-אלוף (צה"ל)   ניצב (משטרה)    רב-גונדר (שב"ס)
 פעולות ומבצעים
   מבצע קדש   מלחמת ששת הימים   מלחמת יום הכיפורים 
 
גבריאל (גבי) עמיר (קלפר) (28 ביוני 1934 – 4 במאי 2005) היה תת-אלוף בצה"ל, ניצב במשטרת ישראל ונציב בתי הסוהר.
חייו

עמיר נולד בתל אביב למשפחת קלפר. בגיל צעיר עבר עם משפחתו לירושלים ולמד בחדר ובבית הספר "גאולה". במלחמת העצמאות נפצע מהתקפת הלגיון הערבי. השתתף בהכשרה בקיבוץ בית השיטה ובשנת 1951 התגייס לנח"ל. השתחרר משירותו הצבאי לאחר ששירת כמפקד מחלקה בחטיבה 5, אך חזר לשירות קבע שירת כקצין מבצעים בגדוד 52 ובתקופת מבצע קדש שירת כמפקד מחלקת חרמ"ש בחיל השריון ונפצע במבצע שומרון (פעולת התגמול בקלקיליה).
בהמשך שירותו בחיל השריון יצא בשנת 1959 במשלחת לאנגליה וליווה את העברת טנק הצנטוריון לישראל. היה מדריך ראשי בבית הספר לשריון, קצין אג"ם של חטיבה 7 ומפקד קורס מפקדי טנקים. במלחמת ששת הימים פיקד על גדוד 82 ולקח חלק בקרבות בח'אן יונס, רפיח ורפידים. לאחר המלחמה מונה לסגן מפקד חטיבה 401, ובהמשך לקצין אג"ם של גייסות השריון. בשנים 1971–1972 היה מפקד חטיבה 7 ובשנים 1973–1974 היה מפקד בית הספר לשריון ומפקדה הראשון של חטיבה 460.
במלחמת יום הכיפורים השתתפה החטיבה בפיקודו ברוב שלבי הלחימה בחזית הדרום. החטיבה הוכפפה לאוגדה 162 בפיקוד אברהם אדן והשתתפה במתקפת הנגד הכושלת של 8 באוקטובר. בהמשך הלחימה נטלה החטיבה חלק בצליחת תעלת סואץ ובכיתור הארמייה השלישית המצרית.
לאחר המלחמה מונה למפקדה הראשון של אוגדה 880 ובמקביל לסגן מפקד גייסות השריון, היה ראש מחלקת מבצעים. את שירותו סיים בדרגת תת-אלוף.
בשנת 1980 התגייס למשטרת ישראל ושימש עוזר ראש אג"מ בדרגת תת-ניצב. עמיר עמד בראש צוות הגיבוש של תוכנית הארגון הרב-שנתית במשטרה, שימש סגן מפקד המחוז הדרומי, ועם הקמתו מחדש של מחוז מרכז מונה למפקדו הראשון (1981–1985) והועלה לדרגת ניצב. בין השנים 1985–1988 פיקד על מחוז תל אביב, ולאחר מכן היה בתפקידו האחרון סגן המפקח הכללי של משטרת ישראל.
בשנים 1991–1993 שירת כנציב בתי הסוהר.
בשנת 1994 פיקד על משלחת המשטרה לכוח השלום הבינלאומי בהאיטי.
היה פעיל ויו"ר ועדת הכספים בעמותת "יד לשריון".
היה נשוי ואב לשלושה.
ג'ייסון מיוז

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 ביוני 1974 (בן 50) היילנדס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1994 
 מקום לימודים:  תיכון אזורי הנרי הדסון 
 מספר צאצאים:  2 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ייסון אדוארד מיוז (באנגלית: Jason Edward Mewes; נולד ב-12 ביוני 1974) הוא שחקן טלוויזיה וקולנוע אמריקאי, מוכר בעיקר בדמות סוחר הסמים המקלל "ג'יי", החצי הקולני יותר בצמד הקולנועי-בדיוני ג'יי ובוב השקט, לצידו של חברו קווין סמית'.
קריירה

את דמותו של ג'יי גילם בשבעה סרטי קולנוע: "מוכרים בלבד" (בתפקידו הקולנועי הראשון), "עכברי הקניון", "לרדוף אחרי איימי", "דוגמה", "ג'יי ובוב השקט מכים שנית", "מוכרים בלבד 2" והופעת אורח בסרט "צעקה 3". ביחד עם סמית' הופיע גם בסדרת הטלוויזיה המצוירת "מוכרים בלבד". כמו כן, כיכב בפרק הפיילוט של סדרה בבימויו של קווין סמית', שנקראה "שונאים את האל". הסדרה לא המשיכה מעבר לפרק הפיילוט.
ב-2006 השתתף בסרט "ישבנים למעלה" בתפקיד הראשי, בסרטו של דייוויד ארקט "טריפ קטלני" ובסרט "תקוות גדולות" לצד לייסי שאבר. 
ב-2008 השתתף בסרטו של סמית', "זאק ומירי עושים פורנו", אך הפעם לא בתפקיד הקבוע של ג'יי. ב-2009 שיחק בסרט "שני גברים וחלום".
בשנת 2010 החל מיוז להגיש יחד עם סמית' את הפודקאסט השבועי "Jay & Silent Bob Get Old" ("ג'יי ובוב השקט מזדקנים") ברשת "סמודקאסט", ובשנת 2011 החלו השניים להגיש באתר גם תוכנית יומית בשידור חי תחת השם "Jay & Silent Bob Get Jobs" ("ג'יי ובוב השקט מקבלים עבודות").
בשנת 2012 שיחק בקומדיה "נובס" לצד מויסס אריאס וסברינה קרפנטר. בשנת 2015 שיחק לצד דני טרחו בסרט הפעולה "צוות הלילה".
בשנת 2021 דיבב את דמותו של סטינקור בסדרה המונפשת שיצר חברו קווין סמית' לנטפליקס "שליטי היקום: הגילוי".
חיים אישיים

כיום מתגורר מיוז בלוס אנג'לס עם ג'ורדן מונסנטו, אשתו מאז 2009. ב-1 באפריל 2015 לשניים נולדה בת.
ג'אר ג'אר בינקס

| --- | --- |

ג'אר ג'אר בינקס
 שם סרט:  מלחמת הכוכבים: אימת הפנטום
 הופעה ראשונה:  מלחמת הכוכבים - פרק 1: אימת הפנטום
 מספר הופעות:  מלחמת הכוכבים - פרק 1: אימת הפנטום, מלחמת הכוכבים - פרק 2: מתקפת המשובטים, מלחמת הכוכבים - פרק 3: נקמת הסית', מלחמת הכוכבים: מלחמת המשובטים (2008)
 יוצרים:  ג'ורג' לוקאס
 גילום הדמות:  אחמד בסט
 מידע
 סטטוס:  גנרל,מגושם,סנטור
 גזע:  גאנגאן
 מין:  זכר
 נטייה:  טוב
 דמויות קשורות
 חברים:  קווי-גון ג'ין, אובי ואן קנובי, פאדמה אמידאלה, אנאקין סקייווקר
 אויבים:  הבדלנים
ג'אר ג'אר בינקס (באנגלית: Jar Jar Binks) הוא דמות בדיונית מטרילוגיית מלחמת הכוכבים והדמות הראשית הראשונה אשר מתוכננת באופן בלעדי באמצעות מחשב. הופיעה כדמות ראשית בסרט הראשון, מלחמת הכוכבים - פרק 1: אימת הפנטום, בתפקידים משניים בסרטים הבאים, ומופיע גם בקומיקסים ובסדרות טלוויזיה המבוססות על הסדרה.
הדמות שימשה כאנתחתא קומית וזכתה לביקורות חריפות ביותר מצופים ומהמבקרים.
ביוגרפיה

ג'אר ג'אר בינקס היה בתחילה איום לקהילתו עקב היותו מגושם. עם התקדמות העלילה, נעשה גנרל בצבא הגאנגאני ונהפך לסנאטור בסנאט הגלקטי בשם נאבו. יש הזוקפים לזכותו את הסכם השלום בין הגאנגאנים לבני האדם בנאבו.
ביוגרפיה > ילדות

ג'אר ג'אר בינקס הוא גאנגאן יתום ומגושם מילדותו, אך הקומיקס מספר שהוא היה בנו של ג'ורג' אר בינקס (George R. Binks). ג'אר ג'אר לא הצליח להסתדר בבתי הספר ב"אוטו גאנגה" ונזרק מכולם, לכן הוא עבד רוב הזמן ולרוב פוטר ביום שבו הועסק מפני שהיה מגושם כל כך. העבודה האחרונה של ג'אר ג'אר לפני עלילת הסרט הייתה מלצרות במסיבה מפוארת של בוס נאס (השליט של אוטו גאנגה), אך ג'אר ג'אר פוצץ בתאונה מצערת את התנור. הפיצוץ סדק את קירות הבועה והציף את המסיבה. ג'אר ג'אר ניסה להציל את הרכב היוקרתי של הבוס, אך ריסק אותו במקום. בוס נאס החליט שזה מספיק והגלה את ג'אר ג'אר בינקס, כיוון שהיווה סכנה לציבור.
ביוגרפיה > פרק I אימת הפנטום > נאבו

חייו של ג'אר ג'אר השתנו כשהוא ראה את הפלישה של צבא פדרציית הסחר. ג'אר ג'אר נבהל מאוד ופגש את אביר הג'דיי קווי-גון ג'ין ותלמידו אובי-וואן קנובי. הג'דיי הצילו את עצמם ואת ג'אר ג'אר מדריסה על ידי רכב של הפדרציה. ג'אר ג'אר, שמכבד את חוקי הגאנגאנים, חב את חייו לקווי-גון. אובי-וואן העלה את העובדה שהם צריכים להגיע לת'יד כדי לדבר עם מלכת נאבו, פאדמה אמידאלה. ג'אר ג'אר הזכיר שאפשר להגיע לשם דרך אוטו גאנגה, אך התחרט מיד, כיוון שחשב שיהרגו אותו אם יחזור.
ג'אר ג'אר הצטרף לג'דיי והדריך אותם לאוטו גאנגה. לאחר שהגיעו, נעצר ג'אר ג'אר והועמד לדין מול בוס נאס. קווי-גון דיבר עם הבוס והצליח להשיג תחבורה לת'יד. לאחר מכן גזר נאס עונש מוות על ג'אר ג'אר. קווי-גון אמר שחייו של ג'אר ג'אר הם רכושו ולכן בוס נאס לא יכול להרוג אותו. הבוס קיבל את זה ושלח את ג'אר ג'אר עם הג'דיי.
בת'יד ראה ג'אר ג'אר איך אבירי הג'דיי הצילו את המלכה אמידאלה. ג'ין שכנע את המלכה ללכת לקורוסנט ולבקש עזרה מהסנאט. ספינתה של המלכה הצליחה לעבור את המחסום שהציבה פדרציית הסחר אך ניזוקה. החבורה נאלצה לנחות בטטואין כדי לקנות חלקים לספינה.
ביוגרפיה > אחרי נאבו > טטואין

החבורה הגיעה לטטואין ונכנסה לנמל החלל "מוס אייסלי". הם מצאו שם את החנות של וואטו. לוואטו היו חלקים לספינה, אך הוא לא קיבל את הכסף של הרפובליקה, מכיוון שהשפעתה של הרפובליקה הייתה חלשה מאוד בטטואין ולכן המטבע שלהם היה חסר כוח קניה. בחנות הם פגשו ילד קטן ושמו אנאקין סקייווקר. אנאקין הציל את ג'אר ג'אר מידיו הכועסות של חייזר בשם סבולבה, שניסה להרוג את ג'אר ג'אר. אנאקין היה אדיב והציע לחבורה מחסה בביתו בזמן שסופת חול פקדה את מוס אספה. בביתו הם גילו את כישרונו במרוצי פודים. סקיווקר חשב שהמירוץ הקרוב יכול להיות דרך טובה לקווי-גון ולאמידאלה להשיג את הכסף לחלקים.
ג'אר ג'אר עזר לאנאקין לתקן את הפוד שלו לקראת המירוץ. אנאקין העריך את עזרתו של בינקס, וביום מרוץ ה"בונטה איב קלאסיק" היה ג'אר ג'אר עם הג'דיי ועם אמו של אנאקין שמי במקומות השמורים למשפחה וחברים.
עיצוב הדמות

לפי לוקאס, ההשראה לפיתוח דמותו של בינקס מבוססת על דמותו המצוירת של גופי. בתחילה, הזמר מייקל ג'קסון נלקח בחשבון לדבב את הדמות, אך הוא ביקש לשחק את הדמות באמצעות איפור מיוחד בעת שלוקס דרש שכל הדמות תהיה מעוצבת באמצעות גרפיקה ממוחשבת.
ביקורת על דמותו

דמותו של ג'אר ג'אר בינקס באימת הפנטום הפכה לדמות שנואה בקרב חלק מעריצי הסדרה. היא הותקפה בחריפות מספר פעמים על ידי מעריצי הסדרה שהתלוננו כי היא ילדותית, סטריאוטיפית ואפילו גזענית. הדמות מזוהה יותר בהומור סלפסטיק ואינה רצינית. ג'ורג' לוקאס עצמו טען בתגובה כי גרעין המבקרים מורכב בעיקר מצופים אשר לא מוכנים להכיר בכך שהסרטים מיועדים לילדים ונרתעים מכל מה שנראה להם ילדותי.