stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אימרה דוצי
עבודותיו העיקריות

היבטים כלכליים לאומיים בסוגיית האלכוהול, בודפשט, 1906.
תפקיד הנשים בתנועה נגד אלכוהול, בודפשט, 1907.
משימת המנהל הציבורי במאבק באלכוהול, בודפשט, 1913.
אלכוהול והשפעותיו על הילד, בודפשט, העשור השני של המאה ה-20.
אימרה דוצי. דו"ח הקונגרס הבינלאומי ה-14 נגד אלכוהוליזם, בודפשט.
מאמרים קשורים

אלכוהוליזם בהונגריה (בהונגרית)
לקריאה נוספת

לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. אימרה דוצי.
גזה פטריק ואימרה ברצה : השנים 1901–1910. אוסף של ספרים, כתבי עת, אטלסים ומפות הונגריות שפורסמו במאות ה-19 וה-20 עם רפרטואר כתבי העת המדעיים (I – II), בודפשט, 1917–1928
שאנדור קוזוצ'ה : ספרנות הונגרית 1911–1920 (I – II), בודפשט, 1939–1942
הערות שוליים

↑  Alkoholizmus. Az –. A magyarországi abstinens egyesületek központi közlönye. Felelős szerkesztő dr. Hollós József, főmunkatárs dr. Stein Fülöp, társszerkesztő dr. Madzsar József és (később) felelős szerkesztő dr. Dóczi Imre. I–VI. évfolyam. (4-r.) Bpest, 1905–1910. Ny. Wodiáner F.
↑  Dóczi Imre. Nemzetgazdasági szempontok az alkoholkérdésben.

(8-r. 8 l.) Bpest, 1906. Wodianer F. és fiai kvny
↑  Dóczi Imre. A nők feladata az alkoholellenes mozgalomban. (8-r. 8 l.) Bpest, 1907. Wodianer F. és fiai kvny.
↑  Alkoholellenes egyesületek országos ligájának kiadványai. Az –. Bp., 1913–14. Wodiáner-ny. Politzer biz. 1. Cholnoky Jenő: Az alk…
↑  Alkoholellenes Könyvek Tára. Szerkeszti: Dóczi Imre. Bp., é. n. Kiadja az „Alkoholizmus” szerkesztősége. 17. Forel Ágost: Az orvo…
↑  Dóczi Imre. Kongresszusi beszámoló az 1913. évben Milánóban megtartott XIV. nemzetközi alkoholizmus elleni kongresszusról. Ld. Al…
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אימרה דוצי".
אטומיום

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  סימן נוף 
 על שם:  אטום 
 כתובת:  פארק הייזל 
 מיקום:  בריסל 
 מדינה:  בלגיה 
 בעלים:  Atomium 
 מפעיל:  Atomium 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1954
 תאריך פתיחה רשמי:  17 באפריל 1958 
 אדריכל:  אנדרה וז'אן פולאק 
 סגנון אדריכלי:  expo style 
 מידות
 גובה:  102 מ' 
 קואורדינטות:  50°53′42″N 4°20′29″E﻿ / ﻿50.895°N 4.3413888888889°E﻿ / 50.895; 4.3413888888889
  (למפת בריסל מוגדלת) אטומיום(למפת בריסל רגילה) אטומיום
 
האטומיום - תמונה מ-1991, לפני החלפת הציפוי.
האטומיום (בלועזית: Atomium) הוא מבנה שהוקם עבור התערוכה העולמית אקספו 58 שנערכה בבריסל, בלגיה בשנת 1958. המבנה, שגובהו 103 מטרים, מהווה דגם של תא יחידה של גביש ברזל בהגדלה של פי 165 מיליארד. המבנה תוכנן על ידי האדריכל אנדרה ואטרקיין.
אטומיום היה המבנה המשמעותי ביותר בתערוכה והצג על בול שהוציאה בלגיה מספר חודשים לפני התערוכה.
לרגלי המבנה נמצאת אטרקציה נוספת של העיר - פארק מיניאטורות מיני אירופה.
היסטוריה

הקמת מבנה האטומיום הושלם באפריל 1958 לאחר 18 חודשי עבודה. במהלך התערוכה נגבו דמי כניסה מיוחדים לאטומיום, נוסף על דמי הכניסה לתערוכה. במקור תוכנן לפרק את המבנה לאחר שישה חודשים, אולם בשל הפופולריות הרבה שצבר הוחלט להשאירו.
בשנת 2004 החל שיפוץ במבנה, וציפוי האלומיניום שלו, שדהה במשך השנים, הוחלף בפלדת אל-חלד. על מנת לממן את השיפוץ נמכר ציפוי האלומיניום הקיים לאספנים. השיפוץ הסתיים בתחילת 2006, והאתר נפתח מחדש לקהל בפברואר 2006.
מבנה

המבנה מורכב מתשעה כדורי פלדה בקוטר 18 מטרים, המקושרים באמצעות צינורות באורך של כ-30 מטר ועובי של כ-3.3 מטר. בתוך הצינורות מדרגות נעות - שאורכן מגיע ל-35 מטרים, והן מהארוכות באירופה. כן הייתה בתוכו מעלית מרכזית, שהייתה אז המהירה ביותר באירופה. הכדור העליון המהווה תצפית על בריסל, יועד לשמש כמסעדה וגובהו מגיע ל-110 מטר. המשקל הכולל של המבנה הוא כ-2000 טונות. שלושת הכדורים העליונים הצדדיים אינם פתוחים לקהל משום שעקב העדר תמיכה אינם יכולים לשאת מבקרים. סביב הכדורים הוצבו נורות שכבו ונדלקו במהירות במטרה לדמות אלקטרונים.
תשעת הכדורים מסודרים כמו תשעת האטומים בתא יחידה של גביש קובייתי ממורכז גוף, שהוא המבנה הגבישי של ברזל בתנאים סטנדרטיים. הם נועדו לסמל את תשעת מחוזותיה של בלגיה בתקופה בה הוא נבנה (כיום 10, בעקבות חלוקתה של בראבנט, ובנוסף בריסל שהיא מחוז נפרד), ואת תעשיית הפלדה המשגשגת שלה. בניית האטומיום דרשה טכנולוגיות שנחשבו אז חדשות ומתקדמות ביותר.
הערות שוליים

↑  נושא איסוף חדש: התערוכה הבינלאומית בבריסל, חרות, 8 באוגוסט 1958
↑  תערוכת בריסל - הגדולה בכל הזמנים, חרות, 16 באפריל 1958
1 2  ברכה חבס, על פני הביתנים בבריסל, דבר, 23 במאי 1958
↑  מבריסל עד טוקיו, אטומיום בשלג - תמונה, דבר, 23 בינואר 1959
↑  ק. גרינבוים, ביתן ישראלי ליד האטומיום, מעריב, 30 במרץ 1958
↑  ק. גרינבאום, המקום השלישי מובטח לביתן הישראלי בתערוכה, מעריב, 14 בינואר 1958
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 6521933-8  VIAF: 140590435   WorldCat (עם VIAF): 140590435
איסאק אוקורונקבו

איסאק אוקורונקבו (באנגלית: Isaac Okoronkwo; נולד ב-1 במאי 1978 באבה שבניגריה) הוא כדורגלן עבר ניגרי ששיחק בעמדת הבלם. בדרך כלל שיחק במרכז ההגנה, אך היה יכול לשחק גם משמאל וגם מימין, וגם בעמדת הקשר האחורי.
קריירת מועדונים

אוקורונקבו התחיל את הקריירה שלו בפ.צ. לאגוס לפני מעברו למועדון הטופ הניגרי יוליוס ברגר. במולדת שיחק גם באנימבה ואיווניאנוו נאציונלה. המועדון הראשון שלו מחוץ לניגריה היה א-ריאן הקטרי, שם הוא שיחק עונה אחת ואז חזר לאיווניאנוו נאציונלה מכיוון שא-ריאן לא יכל להרשות לעצמו להחזיק אותו. מאוחר יותר איסאק שיחק 2 עונות בשריף טירספול. בקיץ 2001 חתם בשחטאר דונצק. בשחטאר הוא זכה באליפות המדינה, פעמיים קבוצתו הייתה סגנית הטורניר ופעם זכתה בגביע הלאומי. אוקורונקבו שיחק גם בליגה האירופאית ובליגת האלופות. אחרי שחוזו עם שחטאר פג, מועדונים מגרמניה כמו שאלקה 04 ובורוסיה מנשנגלדבך ניסו להחתימו, אך בסופו של דבר הוא עבר לוולברהמפטון האנגלי שלפני זה העפיל לפרמייר ליג. אוקורונקבו השתתף באנגליה רק ב-7 משחקים, קבוצתו ירדה שוב ליגה והוא החליט לעזוב. אחרי זמן מה בלי מועדון, איסאק חתם חוזה עם אלניה ולדיקווקז, שם שיחק עונה אחת שבסופה המועדון עזב את ליגת העל. בדצמבר 2005 עבר למועדון הכדורגל מוסקבה, שם שיחק 4 עונות. אוקורונקבו נבחר במועדון לשחקן המצטיין של עונת 2006 יחד עם הקטור בראקמונטה. במרץ 2010 חתם לשנה ברוסטוב. אחרי עונה מוצלחת שלו בקבוצה הוא האריך את החוזה לעוד שנתיים וחצי.
נבחרת לאומית

שיחק בנבחרת הצעירה של ניגריה, השתתף באולימפיאדה 2000 שם הגיע עד לרבע הגמר. לראשונה הופיע במדי הנבחרת הבוגרת ב-13 בינואר 2001 במשחק מול נבחרת זמביה. שיחק בגביע אפריקה לאומות 2002 ו־2004, בשניהם נבחרתו סיימה שלישית. במונדיאל 2002 שיחק בכל שלושת המשחקים של הנבחרת בשלב הבתים, שאותו לא הצליחה לעבור.
תארים

מקום שני בליגת העל המולדובית - 1999/00 (שריף טירספול)
אליפות אוקראינה - 2001/02 (שחטאר דונצק)
מקום שני בליגת העל המולדובית - 2001/03, 2002/03 (שחטאר דונצק)
הגביע האוקראיני - 2000/01, 2001/02 (שחטאר דונצק)
גמר הגביע האוקראיני - 2002/03 (שחטאר דונצק)
גמר הגביע הרוסי - 2006/07 (מועדון הכדורגל מוסקבה)
מקום שלישי בגביע אפריקה לאומות - 2002, 2004 (נבחרת ניגריה)
איסאמו אקאסאקי

| --- | --- |

צילום מנובמבר 2011
 לידה:  30 בינואר 1929 צ'יראן (אנ'), יפן
 פטירה:  1 באפריל 2021 (בגיל 92) נגויה, יפן 
 ענף מדעי:  פיזיקה, הנדסה
 מקום מגורים:  קגושימה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת נגויה, אוניברסיטת קיוטו
 מוסדות:  אוניברסיטת נגויה
 תלמידי דוקטורט:  הירושי אמאנו 
 פרסים והוקרה:  מסדר השמש העולה, דרגה שלישית (2002)  מדליית כבוד עם סרט סגול (1996)  פרס האימפריה של האקדמיה היפנית (7 ביולי 2014)  IEEE Jack A. Morton Award (1998)  פרס קיוטו לטכנולוגיה מתקדמת (2009)  פרס אשאסי (2000)  פרס צ'ארלס סטארק דרייפר (2015)  מדלית אדיסון (2011)  פרס ההצטיינות בתרבות (2004)  מסדר התרבות (2011)  פרס המלכה אליזבת להנדסה (2021)  פרס נובל לפיזיקה (2014)  עמית IEEE  גורדון מור 
 
אִיסָאמוּ אָקַאסָאקִי (ביפנית: 赤崎 勇.;‏ 30 בינואר 1929 – 1 באפריל 2021) היה מהנדס ופיזיקאי יפני, שזכה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 2014 יחד עם הירושי אמאנו ושוג'י נקמורה על "המצאת ה-LED כחולה יעילה, שאפשרה ייצור מקורות אור לבן בהירים וחוסכי אנרגיה".
הזכייה בנובל לוותה בביקורות. כיוון שוועדת הנובל התעלמה לחלוטין מעבודותיהם של הרברט פאול מארושקה וואלי רהינס, שפיתחו הדיודה הכחולה הראשונה בפועל וכן ממאמצי הפיתוח הנרחבים של ניק חולונייק ואולג לוסב, שהובילו לפיתוח דיודת ה-LED הראשונה.
ביוגרפיה

איסאמו אקאסאקי נולד ב-30 בינואר 1929 במחוז קגושימה. סיים את לימודיו באוניברסיטת קיוטו בשנת 1952. בשנת 1964 סיים גם תואר באלקטרוניקה.
פרסים והוקרה

מסדר השמש העולה - 2002
פרס קיוטו - 2009
מסדר התרבות - 2011
פרס נובל לפיזיקה - 2014
פרס צ'ארלס סטארק דרייפר - 2015
פרס המלכה אליזבת להנדסה -2021
אבולוציה של ארס נחשים

מערכת הארס של נחש ביטיס
ארס הנחש הוא תמיסה ביולוגית המורכבת מרעלנים ומאנזימים בה משתמש הנחש לצורך צייד או התגוננות.
נחשים התפתחו לפני כ-140 מיליון שנים מאב קדמון המשותף להם ולמשפחות הכוללות היום את האיגואנות ואת לטאות הכח.
בעולם קיימים כ-2,500 סוגי נחשים, מתוכם כ-15% נחשבים ארסיים. בישראל מצויים 41 סוגי נחשים, כאשר תשעה מתוכם הם נחשים ארסיים, המשתייכים לשלוש משפחות: צפעוניים, פתניים, ושרפיים.
הנחשים משתמשים בארס כדי לשתק את הטרף, או לצורך התגוננות מפני תוקפים.
לכל "הנחשים המתקדמים" השייכים לאל-משפחת דמויי-זעמן יש בלסת העליונה בלוטה אחת או זוג בלוטות המפרישות את הארס. אל הבלוטות מחוברים לצינורות דרכם מוזרם הארס אל זוג ניבים חלולים או אל שיניים מחורצות בגדלים שונים, הנמצאים בקדמת חלל הפה, או בחלקו הפנימי, באמצעותם מוחדר הארס לגוף הטרף בעת ההכשה או הלעיסה.
נחשים מסוימים כגון הקוברה היורקת, הקוברה הטבעתית וסוגים מסוימים של צפעיים, שמתאפיינים ביכולתם להרים את ראשם מעל פני האדמה, פיתחו בנוסף ליכולת ההכשה, את היכולת להתיז את הארס לתוך עיניי הטרף או התוקף ובכך לשתקו או להניסו.
מערכת הארס, הכוללת את בלוטות הארס, את מערכות השיניים השונות, את השרירים האחראיים להכשה ולהזרמת\ התזת הארס, והארס עצמו התפתחו על מנת לתת מענה לצורכי הצייד וההגנה של הנחשים.
הרכב הארס של קוברה הודית
ארס הנחשים מכיל תערובת של רעלנים, ביניהם המוטוקסינים (רעלן דמי) הגורמים להרס דפנות כלי הדם, או להפרעה במנגנון הקרישה וכתוצאה מכך לדימום, ציטוטוקסינים הגורמים להרס רקמות, נוירוטוקסינים (רעלן עצבי) הגורמים לפגיעה במערכת העצבים והשרירים על ידי שיבוש העברת המסרים בין הנוירונים. כתלות בסוג הרעלן הנמצא בארס, הכשת נחש עשויה לגרום לפגיעה מוטורית או עצבית, לדימום ואף לעצירת פעילות הלב. הארס המותז אל עיני התוקף או הטרף עלול לגרום לעיוורון.
בנוסף לכך, הארס של נחשים מסוימים מכיל אנזימים המפרקים ומעכלים את רקמות הטרף באת הלעיסה ובכך מסייעים בתהליך העיכול.
השערות ומחקרים בנושא אבולוציה

לנחשים הקדמוניים הייתה בלוטה יחידה שהפרישה תערובת של רוק ורעלנים, אותה ירשו מהאב הקדמות האחרון. ההתפשטות המהירה של הנחשים המתקדמים מעל-משפחת דמויי-זעמן באה בעקבות חלוקת הבלוטה הקדמונית לשתי בלוטות נפרדות, אחת המיועדת ליצירת ולהפרשת ארס והשנייה ליצירת ולהפרשת רוק. מאחר שמרבית שושלות דמויי הזעמן הן בעלות שתי בלוטות נפרדות, מניחים שהחלוקה התרחשה אצל האב הקדמון המשותף של על-משפחה זאת.
הרעלנים שבארס הנחש התפתחו מאנזימים של מערכת העיכול והרוק, כלומר מחומרים בעלי יכולת פרוק של רקמות, וממולקולות המשמשות לתקשורת במערכת העצבים. הנחש לא נדרש לייצר חומר חדש אלא רק לנצל את יכולתם של חלבונים קיימים להקשר לאתרים ספציפיים במערכות השונות בגוף הטרף. כך למשל, מוטציה באנזים אצטילכולין אסטראז, החיוני להעברת מסרים בין תא עצב אחד לחברו, יצרה מרכיב ארס שתוקף את אותה מערכת. מוטציה של לֶקטינים, חלבונים הצמודים לקרום התא ומזהים עבורו את סביבתו הכימית, יצרה רעלן שמשבש את מנגנון קרישת הדם.
חקר האבולוציה של ארס הנחשים מתבסס על בניית עצים פילוגנטיים המייצגים את היחסים ההיסטוריים-אבולוציוניים המשוערים בין מינים ביולוגים שונים על סמך דמיון גנטי או מורפולוגי. הנחה שעומדת בבסיס בניית העצים הפילוגנטיים, היא כי לטקסונים בעץ יש אב קדמון משותף.
השערות ומחקרים בנושא אבולוציה > השערות המקור היחיד

ההצעה הראשונה למקור יחיד מוקדם של ארס הזוחלים הוגשה בשנת 2006 על סמך ניתוח פילוגנטי שמצא מספר משפחות של רעלניים משותפות ללטאות לא ארסיות ולנחשים מתקדמים. לפיכך הוצע לכלול את תת-הסדרות נחשים, דמויי קמטן ואיגואנה בענף חדש שכונה טוקסיקופרה.
השערת הטוקסיקופרה, או השערת המקור היחיד, מציעה קיום זוחל בעל קשקשים קדום לו בלוטות מפרישות ארס בשני הלסתות. מערכות הארס אצל נחשים ולטאות הן נגזרות הומולוגיות אך שונות מבחינה מורפולוגית של מערכת פרימיטיבית זאת, כאשר אצל הנחשים השתמרו הבלוטות בלסת העליונה ואצל הלטאות הארסיות הבלוטות בלסת התחתונה.
על פי השערה זאת, הארס התפתח בשלב אחד לפני כ-170 מיליון שנים. לדעת החוקרים, ארס זה המשיך להתגוון ולהתפתח בעופן עצמאי במשפחות השונות, במקביל לפיתוח האמצעים להחדרתו לתוך הטרף. השערת המקור היחיד מציעה גם שמערכות ארס התנוונו לאחר מכן, או אבדו לחלוטין, באופן עצמאי במספר שושלות כתלות בשימוש בהן.
מחקר שנערך באוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה ובמכון המדע והטכנולוגיה באוקינאווה, יפן בשנת 2021 מצא שארס הנחשים וארס היונקים התפתחו ממקור משותף. באמצעות שיטות מחקר גנומיות, החוקרים הצליחו לזהות ולהשוות את כל הגנים האחראים להיווצרות קַלִיקְרֶין (Kallikrein) אצל זוחלים, דו-חיים, דגים ויונקים ולבנות עץ פילוגנטי, בעזרתו הראו שהרעלן קַלִיקְרֶין-סרין פרוטאז, הנמצא בארס של נחשים, וקַלִיקְרֶין לא רעיל הנמצא ברוק של יונקים, כולל עכברים ובני אדם, התפתחו מאותו גן קדמון. המחקר תומך בהשערה שקבוצת גנים בעלי פוטנציאל רעיל, משותפת לאבות הקדמונים של הנחשים והיונקים אחראית התפתחות ארס הנחשים.
השערות ומחקרים בנושא אבולוציה > אבולוציה בשני שלבים

אבולוציית ארס בשני שלבים (A two step mode of evolution) מניחה שבשלב הראשון מושג הגיוון התפקודי של רעלנים תחת ברירה מפריעה (אנ'), בתהליך של אבולוציה מואצת, כאשר משפחות הגנים האחראיות ליצירת רעלנים מתאימים המשיכו להתפתח עד להשגת היעילות המרבית. השלב השני, כאשר הארס הגיע לחוזק האופטימלי, מתבטא בתקופה ארוכה של אבולוציה איטית, בה משפחות הגנים המועדפות עוברות תהליך של שימור. תהליך דו שלבי זה מתגלה כאשר משווים בין הארס של נחשים שהפכו ארסיים לפני עשרות מיליוני שנים לבין אלה שהפכו ארסיים לפני מאות מיליוני שנים.
מנגנוני האבולוציה

משפחות הגנים האחראים ליצירת ארס נחשים מתאפיינות על ידי אבולוציה מואצת ונאו-פונקציונליזציה מהירה. סבורים שתכונות אלה הן תוצאה של ברירה טבעית ליכולת להרוג ולעכל סוגי טרף שונים, או חלק ממרוץ חימוש טורף-נטרף.
נמצא שמשפחות רעלנים, ביניהן 3FTx, אצטילכולין אסטראז, פפטידים נטריאורטיים מסוג C (CNP), אנזימי קליקריין, היאלורונידאז, קוניץ, לקטינים ומטלופרוטאז של ארס הנחש (SVMP), היו משותפות לכל הנחשים המתקדמים.
המנגנון האחראי ליצירת הרכבים שונים של ארס מורכב ממספר שלבים: שכפול גנים המקודדים לרקמות אחרות, הביטוי שלהם בבלוטות הארס והתפתחות רעלנים שונים באמצעות ברירה טבעית. תהליך זה, המכונה מודל הלידה והמוות, אחראי לכמה מאירועי גיוס החלבון בארס נחשים. דוגמאות בולטות כוללות את 3FTx, נוירוטרנסמיטור קדום שנמצא במוח, שהפך לרעלן עצבי הקושר וחוסם קולטנים לאצטילכולין. דוגמה נוספת היא פוספוליפז A2 (PLA2), אנזים שהיה מעורב בתהליכים דלקתיים, שהתפתח לרעלן המסוגל לעורר פעילות ליפאז והרס רקמות. השינוי בתפקוד של PLA2, במיוחד, תועד היטב; ישנן עדויות למספר אירועי שכפול גנים נפרדים, הקשורים לעיתים קרובות למקורם של מיני נחשים חדשים. רקומבינציה הומולוגית לא אללית הוצעה כמנגנון שכפול של גנים PLA2 בנחשים, כהסבר לאבולוציה המהירה שלו. חלבוני ארס אלה גויסו מדי פעם בחזרה לגנים של רקמות.
שכפול גנים אינו הדרך היחידה לגיוון הרכב הארס. היו מקרים של חלבוני ארס חדשים שנוצרו על ידי שחבור חלופי. אצל נחש קרייט מפוספס, למשל, יש גן שחובר לחלופין כדי להניב גם רכיב ארס וגם חלבון פיזיולוגי. גיוון נוסף עשוי להתרחש על ידי אובדן גנים של מרכיבי ארס ספציפיים. לדוגמה, מאמינים כי לאב הקדמון של הנחש היו גנים PLA2 עבור רעלן עצבי הטרודימרי המצוי כעת ב-עכסן מוהאבי, אך גנים אלה נעדרים במינים המודרניים של נחש זה. הגנים PLA2 עבור Lys49-myotoxin, שייתכן כי היו קיימים באב הקדמון המשותף של הנחשים, אבדו גם הם מספר פעמים בשושלות האחרונות של מינים קיימים. חקירה של ההיסטוריה האבולוציונית של גנים לרעלן SVMP של צפעיים גילתה מקרים חוזרים של אובדן מתחמים בקיפול החלבון, יחד עם ברירה חיובית משמעותית ברוב הענפים הפילוגנטיים שבהם חשבו שהתרחש אובדן מתחם. רעלני ארס התפתחו גם באמצעות "חטיפת גנים" או "שיתוף פעולה" (co-option), או שינוי בתפקוד של גנים לא קשורים. מחקר משנת 2021 הציע כי שיתוף פעולה יכול להסביר את האבולוציה של רוב סוגי הרעלנים, אך לא את זו של הרעלנים שנמצאים בשפע בארס הנחשים.
אירועי גיוס חלבונים התרחשו בנקודות שונות בהיסטוריה האבולוציונית של נחשים. לדוגמה, משפחת החלבונים 3FTX נעדרת בשושלת הצפעים, מה שמרמז על כך שהיא גויסה לארס נחשים לאחר שנחשי הצפע הסתעפו ממשפחת דמויי-זעמן. נהוג לחשוב ש-PLA2 גויס לפחות בשתי פעמים נפרדות לארס נחשים, פעם אחת בפתניים ופעם בצפעיים, ומציג התפתחות מתכנסת של חלבון זה לרעלן. מחקר משנת 2019 העלה כי שכפול גנים יכול היה לאפשר לרעלנים שונים להתפתח באופן עצמאי, ולאפשר לנחשים להגיע להרכבי הארס המיטביים. זה הוצע כאחת הדרכים שבהן גיוונו נחשים את הרכב הארס שלהם במשך מיליוני שנים של אבולוציה. כתוצאה מאירועי הגיוס השונים, ארס עכסנים התפתח לתערובת מורכבת הכוללת כ-40 חלבונים ממשפחות חלבונים שונות, וארסי נחשים אחרים נמצאו מכילים יותר מ-100 חלבונים שונים. הוכח שהרכבה של תערובת זו משתנה מבחינה גאוגרפית, ובהקשר למיני הטרף הזמינים באזור מסוים. ארס הנחשים התפתח מהר יותר מאשר שאר המערכות הקשורות.
לחץ אבולוציוני

השערת "הריגת יתר" (overkill), שהייתה מקובלת במשך תקופה ארוכה, גרסה שרוב הנחשים מחדירים לטרף כמות ארס גדולה מזאת הנדרשת כדי לגרום למותו, לכן הרכב הארס לא יהיה נתון לברירה טבעית. מחקרים עדכניים שעקבו אחר ההתפתחות המולקולרית של הארס סתרו השערה זאת. המחקרים מצאו עדויות לאבולוציה הסתגלותית מהירה בשושלות רבות ושונות, כולל אפעה, עכסן קטן, וגומצן המלאי,  וכן באופן כללי בגיוון של חלבוני PLA2. ישנן עדויות פילוגנטיות לברירה חיובית ולשיעורים מהירים של הוספה ואובדן גנים האחראים על התפתחות ארס הנחשים ממשפחת עכסן קטן הניזונים מסוגי טרף שונים.  נכון לשנת 2019, קיימות עדויות הן ל"הריגת יתר " המתרחשת בשושלות מסוימות, והן לאבולוציה הסתגלותית מהירה, ולמרוץ חימוש אבולוציוני נגד הפיזיולוגיה של הטרף, בשושלות רבות אחרות.
לגנים המקודדים לחלבוני ארס בכמה סוגים של נחשים יש שיעור החלפה נרדפת נמוך ממה שניתן היה לצפות, לו הארס היה מתפתח באמצעות תהליכים אבולוציוניים נייטרליים. עם זאת, שיעור המוטציות הלא נרדפות נמצא גבוה יותר במקרים רבים, מה שמצביע על בחירה חיובית. בנוסף, ייצור הארס גובה מחיר מטבולי יקר מהנחש, מה שמדענים הציעו כראיה נוספת לכך שמופעל לחץ אבולוציוני על ארס נחשים (במקרה זה, כדי למזער את נפח הארס הנדרש). יש גורסים כי השימוש במודלים של אורגניזמים, ולא בטרף הטבעי של נחשים, במחקרי הרעילות גרם להדגשת יתר של השערת "הריגת יתר". בניגוד למצופה, נמצא שאצל נחשים המסוג מוקסין הרכב הארס קשור למיקומם של המינים בתוך העץ הפילוגני, דבר המרמז על כך שאותם נחשים התפתחו בעיקר באמצעות תהליכים נייטרליים (מוטציה וסחף גנטי), ושתיתכן שונות משמעותית בלחץ האבולוציוני המופעל על ארסי נחשים שונים.
מספר מחקרים מצאו עדויות לכך שארס ועמידות לארס אצל מינים שונים של טרף התפתחו במסגרת מרוץ חימוש קו-אבולוציוני. לדוגמה, לחולדות עץ מהסוג חולדה סוחרת יש רמה גבוהה של עמידות לארס של נחשים, מה שמצביע על כך שהחולדות התפתחו בתגובה לארס הנחשים, ובכך חידשו את הלחץ האבולוציוני המופעל על הנחשים. התנגדות לארס של מיני נחשים טורפים סימפטריים נמצאה בצלופחים,  סנאים קרקעיים,  סנאי סלעים,  וסנאים אפורים מזרחיים.  לדעת החוקרים מרוץ חימוש בין טורף לנטרף עשוי להפעיל לחץ אבולוציוני נוסף על ארס הנחשים ולהוביל לגיוון תפקודי של חלבוני הארס וליצירת רעלנים חדשים או להגברת כוחם של הרעלנים הקיימים אצל מיני נחשים מסוימים.  קיימות עדויות לכך שארס נחשים התפתח בתגובה לפיזיולוגיה של הטורפים ושל הנטרפים כאחד.
מחקר משנת 2019 מצא שמסת גוף גדולה יותר ובתי גידול אקולוגיים קטנים יותר היו בקורלציה עם תפוקת ארס מוגברת. מחקר אחר מצא שלמזג האוויר ולטמפרטורה יש מתאמים חזקים יותר עם ארס נחשים מאשר לתזונה או לסוגי הטרף.  למרות שנחשים ארסיים משתמשים בארס שלהם להגנה, לא ידוע עד כמה היבט זה השפיע על התפתחות הארס. הארס של פתן אלמוגי טקסס, ומינים אחרים של פתן אלמוגי נמצאו מכילים רעלנים בעלי פעילות ספציפית גוררת כאב, דבר המצביע על פונקציה הגנתית.  עם זאת, סקר שהועבר בין אנשים שהוכשו על ידי מגוון רחב של מינים ארסיים הראה כי הכאב לאחר רוב ההכשות מתפתח לאט, דבר המעמיד בספק את תאוריית ההגנה.  יריקת הארס על ידי כמה מינים של קוברה יורקת היא אך ורק הסתגלות הגנתית. מחקר משנת 2021 הראה שהארס של כל שלוש השושלות של הקוברה היורקת גורמים לכאב חריף יותר מאשר הארס של קוברה לא יורקת, דבר המצביע על הבחירה בפונקציה הגנתית.
לא נמצא קשר בין תפוקת הארס, או כמות הארס המיוצרת על ידי נחש בודד, לבין מסת הגוף של החיות הנטרפות, אך נמצא שהתפוקה עולה עם מסת גוף הנחש. דבר זה מחזק את הסברה שנחשים משקיעים חלק קבוע מהתפוקה המטבולית בייצור ארס.
התאמה פונקציונלית

נחשים משתמשים בארס שלהם כדי להרוג או להכניע טרף, כמו גם לתפקודים אחרים הקשורים לתזונה, כמו עיכול. התיאוריה המדעית העדכנית מציעה כי ארס נחשים אינו משמש להגנה או לתחרות בין בני אותו המין, שלא כמו במשפחות אחרות. לפיכך, האבולוציה ההסטגלותית של ארס הנחשים הביאה למספר התאמות ביחס לתפקודים הקשורים לתזונה.  הדבר בא לידי ביטוי גם בשונות בהרכב הארס בתוך מין; ידוע כי הארס משתנה מבחינה גאוגרפית, לפי גיל וגודל, וככל הנראה משקף שונות בטרף הנצרך על ידי קבוצות שונות באותו מין. שונות גאוגרפית קיימת גם ברמת המין. נחשים החיים על איים מבודדים נוטים להיות בעלי ארס פחות מורכב מאלה החיים בבתי גידול בעלי גיוון רב, דבר המרמז על דפוס ביוגאוגרפי.
רעילות ארס ספציפית לטרף

ארס רעיל רק לטקסון מסוים, או רעיל מאוד רק לטקסון מסוים, נמצא במספר נחשים, מה שמצביע על כך שהארסים הללו התפתחו באמצעות ברירה טבעית כדי להכניע מיני טרף מועדפים. דוגמאות לתופעה זו נמצאו בנחש המנגרוב בויגה המנגרובים, בעל ארס רעיל במיוחד לציפורים, וכן בסוגים אפע ועכסן קטן, ובנחשי ים. הארס של נחשים מהסוג Spilotes sulphureus בעל שני מרכיבים, אחד מהם רעיל ללטאות אך אינו רעיל ליונקים, ואילו השני רעיל ליונקים ואינו רעיל ללטאות.  עם זאת, בעוד שלכמה נחשים יש ארס שהוא רעיל מאוד למין הטרף המועדף עליהם, המתאם ההפוך לא בהכרח נכון.
התזונה הטבעית של נחשים במסוג הצפע מגוונת מאוד, וכוללת פרוקי רגליים, כגון עקרבים, כמו גם בעלי חוליות. מיני עכסן שונים צורכים כמויות שונות של פרוקי רגליים בתזונה שלהם. מחקר משנת 2009 הזריק לעקרבים ארס של מיני עכסן שונים, ומצא מתאם גבוה בין שיעור פרוקי הרגליים שהנחשים צרכו בסביבתם הטבעית, לבין רעילות הארס שלהם לעקרבים. החוקרים מצאו גם ראיות לכך שהתפתחות ארס רעיל יותר לפרוקי רגליים קשורה לעלייה בשיעור פרוקי הרגליים בתזונת הנחשים, וכי ייתכן שתזונה וארס התפתחו בתהליך של אבולוציה משותפת. פילוגניה של הסוג שנבנה באמצעות DNA מיטוכונדריאלי הראתה שאירוע אחד של שינוי בהרכב הארס באב הקדום של כל נחשי העכסן נמצא בקורלציה עם מעבר לתזונה מבוססת פרוקי רגליים, בעוד ששינוי נוסף בשושלת צעירה יותר הותאם לתזונה של חולייתנים. למרות שרעילותו של הארס של מינים הצורכים בעיקר פרוקי רגליים גבוהה יותר, הוא אינו הורג את טרף מהר יותר מאשר הארס של מינים שאינם צורכים פרוקי רגליים. לפיכך, חושבים שהארס התפתח כדי למזער את הנפח הנדרש, שכן ייצור הארס כרוך בעלות מטבולית משמעותית, ובכך מספק יתרון כושר. דפוס זה נמצא גם בשושלות אחרות. תוצאות דומות התקבלו על ידי מחקר משנת 2012 שמצא כי הארס של מיני עכסן שאוכלים פרוקי רגליים היה רעיל יותר לארנבים מזה של מינים אוכלי חוליות.
מחקר משנת 2009 על הארס של ארבעה מיני צפע עכסן קטן מצא שוני משמעותי ברעילות לעכברים. שונות זו הייתה קשורה לשיעור היונקים הקטנים בתזונה של אותם מינים.  הרעיון שארס העכסן הקטו התפתח כדי להתאים לתזונה המבוססת על יונקים נתמך על ידי ניתוח פילוגנטי. החוקרים הציעו כי הבסיס להבדל ברעילות הוא ההבדל בפיזיולוגיה של השרירים בחיות הטרף השונות.  שתי שושלות של נחשים פתניים, נחשי ים מצויים ו-נחש רחב זנב, התיישבו באופן עצמאי בסביבות ימיות, ועברו לתזונה פשוטה מאוד המבוססת על כליל-גרמיים, או דגי סנפיר. מחקר משנת 2005 מצא הארס של שתי השושלות הללו מכיל קבוצה פשוטה הרבה יותר של חלבוני ארס מאשר קרובי משפחה יבשתיים החיים ביבשת אוסטרליה, שתזונתם מגוונת ומורכבת יותר. ממצאים אלו אושרו על ידי מחקר משנת 2012, שהשווה בין הארס של Toxicocalamus longissimus, מין יבשתי, ולזה של Hydrophis cyanocinctus, מין ימי, שניהם מתת-משפחת פתני הים. למרות היותם קשורים זה לזה, למין הימי הייתה קבוצה פשוטה משמעותית של חלבוני ארס. הארס של נחשי הים הוא בין הרעילים ביותר. נטען שמכיוון שנחשי ים בדרך כלל אינם מסוגלים למנוע בריחת טרף מוכש, הארס שלהם התפתח לפעול במהירות רבה.
טרום עיכול של טרף

תת-המינים השונים של סוג הנחשים עכסן, מייצרים ארס הממלא שתי פונקציות: הארס משתק את הטרף לאחר נשיכה, ובמקביל מסייע לעיכול על ידי פירוק רקמות. בדומה לשאר בני משפחת הצפעיים, הארס של עכסנים משבש את התהליכים ההומיאוסטטיים של הטרף. הרכב הארס אצל המינים השונים של עכסנים מגוון מאוד. מחקר משנת 2010 מצא שפעילות מטאלופרוטאז אצל הנחש הרעיל ביותר חזקה פי 100 מאשר אצל הנחש הפחות רעיל ופעילות הפרוטאז פי 15 יותר חזקה.
המטאלופרוטאז גורם לדימום ונמק, תהליך המסייע לעיכול. הפרוטאז, לעומת זאת, משבש את תפקוד הטסיות והשרירים ופוגע ב קרום התא, ובכך גורם למוות מהיר של הטרף. המחקר מצא שהארס של עכסנים מתחלק לשתי קטגוריות; אלה שהעדיפו מטאלופרוטאז (סוג I) ואלה שהעדיפו פרוטאז (סוג II). המחקר קבע כי פונקציות אלו סותרות זו את זו. החוקרים שיערו גם שהסיבה לדיכוטומיה זו היא שארס עתיר רעלנים עצביים, כגון ארס מסוג II, הורג חיה במהירות, ומונע מהמטאלפרוטאז הפועל איטי יחסית לעכל רקמות.
מעקב אחר טרף שננשך

ארס צפעיים מאפשר לנחש לעקוב אחר החיה המוכשת, תהליך המכונה "איתור מחדש של טרף". התאמה חשובה זו אפשרה לנחשים לפתח את מנגנון ההכשה והשחרור, אשר סיפק יתרון עצום לנחשים על ידי צמצום המגע עם הטרף שעלול היה להיות מסוכן. הסתגלות זו מחייבת את הנחש לאתר את החיה המוכשת בסביבה מלאה בבעלי חיים אחרים מאותו המין. מחקר משנת 2013 מצא שנחשי גב יהלום מערביים (עכסן אימתן) הגיבו בצורה פעילה יותר לפגרי עכברים שהוזרקו בארסלהם הוזרק ארס נחש גולמי. כאשר הרכיבים השונים של הארס הופרדו, הנחשים הגיבו לעכברים להם הוזרקו שני רכיבי ארס שונים. המחקר הגיע למסקנה שחלבוני הפירוק הללו סייעו לנחשים לעקוב אחר טרפם, על ידי שינוי ריח החיה המוכשת.