stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מי ורדים

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  משקה ללא אלכוהול 
 
מפעל לייצור מי ורדים בעיר כאשאן באיראן
מי ורדים (בפרסית: گلاب; גולב) הם תרחיף המופק כתוצר לוואי של זיקוק עלי כותרת של ורדים. מי הוורדים מהווים תחליף זול לשמן ורדים שמשמש בתעשיית הקוסמטיקה. מקור מי הוורדים במטבח הפרסי.
מי הוורדים ניחנים בארומה חזקה ומשמשים במזרח הרחוק ובמזרח התיכון כתבלין למאכל – בעיקר בקינוחים מתוקים כגון מעמול, מלבי, סחלב, פלודה, לאסי, רחת לוקום, גלידה מסטיק, גלידה פרסית, פודינג אורז טורקי (Sütlaç), ועוד. מי הוורדים משמשים גם לצורכי דת בהינדואיזם ובאסלאם. במערב מי הוורדים משמשים בעיקר בתעשיית הקוסמטיקה.
בישראל משווקים מי ורדים שבחלקם מייצור מקומי ובחלקם מיובאים בשווקים, בחנויות ייחודיות, בבתי הטבע והקוסמטיקה. בחנויות התבלינים ניתן להשיג מי ורדים מהולים במים או בתמצית מרוכזת יותר בדיוק כמו מי זהר.
במקורות היהודיים

מבחינת ההלכה היהודית, הרחת מי הוורדים חייבת בברכת "בורא מיני בשמים" ושימשו גם במנהגי אבלות בקהילות מסוימות כמו בציטוט הזה מהבן איש חי מבגדאד.
...דזהו הטעם דנוהגין פה עירנו בגדאד יע"א שבתוך י"ב חודש מביאים יורשי הנפטר מי ורדים או שושנים או מיני עשבים שיש להם ריח טוב ואוחזים אותם ועומדים בפתח בית הכנסת כדי שיברכו (בורא מיני בשמים א.א) הנכנסין והיוצאים ...
ראו גם

מי זהר
מורטון פלדמן

| --- | --- |

 לידה:  12 בינואר 1926 קווינס, ניו יורק, ארצות הברית
 פטירה:  3 בספטמבר 1987 (בגיל 61) באפלו, ניו יורק, ארצות הברית
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ניו יורק, תיכון לגארדיה 
 זרם:  המאה ה-20, מוזיקה אליאטורית
 סוגה:  מוזיקה אקספרימנטלית, מוזיקה קלאסית עכשווית, מוזיקה אוונגרדית 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1966)  פרס האקדמיה האמריקנית לאמנויות ולספרות (1970) 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
מורטון פלדמן (באנגלית: Morton Feldman;‏ 12 בינואר 1926 – 3 בספטמבר 1987) היה מלחין אוונגרד יהודי אמריקאי.
פלדמן היה מחלוצי המוזיקה האליאטורית, סגנון ההלחנה המקושר לאסכולת ניו יורק ומאפשר למבצעים חופש נרחב בפרשנותם ליצירות. עבודתו של פלדמן מאופיינת במקצבים חופשיים ומרחפים; המוזיקה בדרך כלל שקטה ומתפתחת באיטיות תוך כדי חזרה על דפוסים א-סימטריים, אחרי 1977, פלדמן החל להתנסות ביצירות ארוכות במיוחד.
שנים ראשונות

פלדמן נולד בוודסייד, קווינס למשפחת מהגרים רוסית-יהודית, אביו אירווינג פלדמן (1893–1985) הגיע לניו יורק ב-1910 מפריאסלאב, ואמו פרנסס פלדמן לבית ברסקין (1897–1984), הגיעה לניו יורק מבוברויסק. בילדותו למד פסנתר אצל ורה מורינה פרס, שלדבריו הנחילה לו "מוזיקליות ולא טכניקה." מוריו הראשונים של להלחנה היה וולינגפורד ריגר, אחד מחסידיו האמריקאים הראשונים של ארנולד שנברג, ושטפן וולפה, שלמד אצל פרנץ שרקר ואנטון וברן.
קריירה

בתחילת 1950 הלך פלדמן לשמוע את הפילהרמונית של ניו יורק מבצעת סימפוניה של אנטון וברן. אחרי הסימפוניה, התזמורת עמדה לנגן יצירה מאת סרגיי רחמנינוב, פלדמן עזב מיד לפני כן, נסער מהתגובה חסרת הכבוד של הקהל ליצירתו של וברן. בלובי פלדמן פגש את ג'ון קייג', שיצא גם הוא מהקונצרט. שני המלחינים התיידדו במהרה ופלדמן עבר לדירה בבניין בו גר קייג'. דרך קייג', פלדמן הכיר את האמנים ריצ'רד ליפולד, סוניה סקולה ורוברט ראושנברג, וכן מלחינים כמו הנרי קאוול, וירג'יל תומסון וג'ורג' אנטהייל.
בעידודו של קייג', פלדמן החל לכתוב יצירות בשיטה שלא התבססה על הרמוניה או סריאליזם. פלדמן התנסה עם מערכות תווים לא סטנדרטיות, לעיתים קרובות באמצעות שרטוטי רשתות המציינים כמה צלילים צריכים להתנגן בזמן מסוים, אך לא אילו צלילים. ניסוייו של פלדמן במקריות בלחניו היוו השראה לג'ון קייג' בכתיבת היצירה Music of Changes.
פלדמן פגש דרך חברותו עם קייג' חברים בולטים בסצנת האמנות הניו יורקית, ביניהם ג'קסון פולוק, פיליפ גאסטון ופרנק א'והרה. פלדמן מצא השראה בציורי אקספרסיוניזם מופשט, ובמהלך שנות ה-70 כתב מספר יצירות באורך כ-20 דקות כל אחת, ביניהן קפלת רותקו (1971, נכתבה עבור בניין בשם זה, המציג יצירות של מארק רותקו) ולפרנק אוהרה (1973). ב-1977, הוא פלדמן כתב את האופרה Neither עם לברית מאת סמואל בקט.
בשנות ה-70 המוזיקה של פלדמן "השתנתה באופן קיצוני": הוא התרחק מתיווי גרפי לכיוון הלחנה מדויקת יותר מבחינה ריתמית.
ב-1973, בגיל 47, התמנה פלדמן לפרופסור באוניברסיטת באפלו. לפני כן עבד במשרה מלאה בעסק הטקסטיל המשפחתי. במהלך שנות ה-1980 לימד גם באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו.
עם הזמן, פלדמן החל לכתוב יצירות ארוכות מאוד, בדרך כלל פרק אחד רציף, לעיתים נדירות קצרות מחצי שעה ולעיתים קרובות ארוכות הרבה יותר. עבודות אלה כוללות כינור ורביעיית מיתרים (1985, כשעתיים), לפיליפ גאסטון (1984, כארבע שעות) והקיצונית ביותר, רביעיית המיתרים II‏ (1983, יותר משש שעות, ללא הפסקה). יצירות אלו מאופיינות בהתפתחות איטית מאוד ומורכבות בעיקר מצלילים שקטים. פלדמן עצמו הצהיר שצלילים שקטים הם היחידים שמעניינים אותו.
זמן קצר לפני מותו פלדמן נישא למלחינה הקנדית ברברה מונק. פלדמן מת מסרטן הלבלב ב-1987 בביתו בבאפלו, ניו יורק.
הערות שוליים

↑  Morton Feldman «The Early Years»
↑  Zimmermann 1985, 36.
↑  Feldman, Morton. "Liner Notes." Give My Regards to Eighth Street: Collected Writings of Morton Feldman. Ed. B. H. Friedman. Cambridge: Exact Change, 2000. 4. Print.
↑  Revill 1993, 101.
↑  Feldman 1968.
↑  Vigeland, Nils. "Morton Feldman: The Viola in my Life". Liner note essay. New World Records.
↑  Ruch, A, Morton Feldman's Neither themodernword.com website, 17 May 2001. Retrieved October 30, 2012.
↑  Feldman, Morton (2 בפברואר 1973). "Morton Feldman Slee Lecture, February 2, 1973". State University of New York at Buffalo. אורכב מ-המקור ב-2010-06-28. נבדק ב-17 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260895905171  PLWABN: 9810675102705606  BIBSYS: 98060898  BNE: XX1546145  BnF: cb13928795x (data)  CANTIC: a10793422  CiNii: DA08623302  GND: 118817124  ICCU: VEAV047154  ISNI: 0000 0001 2275 969X  LCCN: n81150319  LNB: 000037142  MusicBrainz: af7c27c0-d1ef-4113-bbd6-63e97963f434  NDL: 001135266  NKC: jn20000601540  NLA: 35805727  NTA: 072558695  RERO: 02-A003236632  SELIBR: 214333  SNAC: w6fn1fm7  SUDOC: 050307991  Trove: 1095576  ULAN: 500351435  VIAF: 5120580   WorldCat (עם VIAF): 5120580
יהודית סלע-וינר

אין תמונה חופשית
יהודית סלע-וינר (27 באוקטובר 1923 - 13 ביוני 1997) הייתה פזמונאית, משוררת וסופרת ישראלית, חברת קיבוץ קיבוץ דגניה ב'.
קורותיה

נולדה לפרץ ואלישבע האס. בסוף שנות ה-30 נשלחה יהודית לארץ ישראל עם עליית הנוער. 
בארץ נשלחה לבן שמן ומשם הגיעה לקיבוץ.
הוריה העפילו לארץ ב-1940 באונית המעפילים "אטלנטיק", אולם הספינה נתפסה בידי הבריטים ונוסעיה הוגלו לאי מאוריציוס ומשם עלו רק ב-1945 לארץ ישראל והצטרפו לבתם.
. אמה עבדה במטבח הקיבוצי ואביה היה מורה לפסנתר. עם בגרותה  עבדה כמורה לריתמיקה ונהגה לכתוב שירים למען ילדי הקיבוץ.
יהודית נישאה לבנימין (בנה) סלע ,  בן הקיבוץ, יליד 1923. לשניים נולדה הבת ענת. בנה נהרג במלחמת העצמאות במאי 1948 בקרב על משטרת צמח.
האס נישאה בשנית לאריה וינר, חבר הקיבוץ.
בשנת 1997 נפטרה ונטמנה בבית העלמין בקיבוץ, ועל מצבתה נכתב "שירת חייך איתנו תמיד".
יצירותיה

סלע- וינר כתבה שירים רבים, חיברה את המילים להמנון דגניה ב', יצרה את המחזמר "מה טוב יחדיו" וכן את "עשר קופסאות גפרורים - מחזה לגיל הנעורים" שיצא בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
יצירותיה > המחזמר "מה טוב יחדיו"

סלע-וינר כתבה את המחזמר "מה טוב יחדיו" שהלחין יקותיאל שור - מורה למוזיקה מכנרת.
המחזמר בוצע בידי ילדי משק עמק הירדן וזכה לביקורות מצוינות. בדצמבר 1962 יהודה בר- נאור, מנהל תיאטרון הילדים "תליל" (תיאטרון לתלמידים וילדים) ביקש להציג את המחזה בהשתתפות ילדים מהתנועה המאוחדת, בבימויו של אברהם ניניו. הצלחת המחזמר המקורי לא חזרה על עצמה, ולאחר 24 הצגות המחזה ירד מהבמות.
שירי המחזמר היו:
אגדת הכנרת
אין כמוהו
ההורה
המצב במשק
קריאה למשחק
שיר בקר
שיר הבלורה
שיר החבל
שיר הירקנים
שיר הכדור
שיר המספויניקים
שיר הפלחים
שיר התנוקות
שיר לכרם
שיר לכת למטבח
שיר עובדי המטבח
שיר ערש
שירו של שמוליק
יצירותיה > החמור הקטן

אחד משיריה המפורסמים של סלע-וינר הוא "החמור הקטן", אשר הלחין יקותיאל שור, וידוע בביצועה של חוה אלברשטיין:
החמור הקטן שהלך אל הגן
כי שכח כבר מזמן טעמו של תלתן
ופגש בגנן – שעבד שם בגן
וטעם המקל – על גבו הקטן.
לקריאה נוספת

על חגיגות היובל לדגניה א' ועל חמור אחד מפורסם - יומן מסע לחקר 100 שנות תרבות לילדים בקיבוצים
הערות שוליים

↑  עלייתה לארץ של משפחת האס
↑  דף הנצחה קיבוצי לאלישבע האס
↑
↑  מצבתה של יהודית סלע-וינר
↑  מחדשים את המנון דגניה ב.
↑  מה טוב יחדיו: מחזה מוסיקלי (אופרה קטנה לילדים); עיבוד לפסנתר
↑  יהודית סלע-וינר באתר "שירה עובדת"
↑  תיאטרון ילדים בישראל, באתר התיאטרון הישראלי https://arts.tau.ac.il/
↑  תמר אבידר, מה טוב - לא טוב, באתר מעריב, ‏2 ינואר 1963
↑  החמור הקטן - מילים ותווים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313834905171  ISNI: 0000 0003 7030 2541  LCCN: n2016025405  MusicBrainz: 33d699a4-1348-4b35-b163-e9e145eb3e8c  VIAF: 236177411   WorldCat (עם VIAF): 236177411
מדליין ברואר

| --- | --- |

ברואר בשנת 2017
 לידה:  1 במאי 1992 (בת 32) פיטמן, ניו ג'רזי, ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  Pitman High School 
 תקופת הפעילות:  מ-2013
 עיסוק:  שחקנית
 
מדליין קתרין ברואר (באנגלית: Madeline Kathryn Brewer; נולדה ב-1 במאי 1992) היא שחקנית אמריקאית. היא ידועה בעיקר מתפקידה כג'נין לינדו בסדרת הטלוויזיה "סיפורה של שפחה", אשר זיכתה אותה במועמדות לפרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית משנה מצטיינת בסדרת דרמה בטקס פרסי האמי לבידור בפריים טיים ה-73.
ראשית חייה

מדליין ברואר נולדה ב-1 במאי 1992, וגדלה בפיטמן, ניו ג'רזי שבארצות הברית, בתם של השחקנית והמוזיקאית לורי ושל מארק ברואר. בגיל 8 היא שיחקה בסרט "מזמור חג המולד". בשנת 2009, היא שיחקה בהפקה של "הקוסם מארץ עוץ" במסגרת בית ספרה, שם היא גילמה את דורותי גייל. היא הוכתרה למיס פיטמן בשנת 2010, לאחר שנתה האחרונה בתיכון פיטמן. ברואר היא בוגרת האקדמיה האמריקאית למוזיקה ולדרמטיות בניו יורק.
קריירה

בשנת 2013, ברואר הופיעה בפעם הראשונה בטלוויזיה בטלוויזיה עם התפקיד החוזר של טרישיה מילר בסדרה של נטפליקס "כתום זה השחור החדש". בשנים 2014–2015 היא גילמה את מירנדה קייטס בסדרת הטלוויזיה "המלוק גרוב", גם בנטפליקס. בשנת 2016, היא הופיעה בפרק בסדרה "מראה שחורה".
בשנת 2017, ברואר הופיעה בסרטי הקולנוע "קיפוד", ו"בשר ודם", והחלה לככב בסדרה של הולו, "סיפורה של שפחה" בתור ג'נין לינדו. בשנת 2021, ברואר קיבלה מועמדות לפרס אמי לשחקנית המשנה המצטיינת בסדרת דרמה עבור משחקה בעונה הרביעית של "סיפורה של שפחה" בטקס פרסי האמי לבידור בפריים טיים ה-73.
בשנת 2018, ברואר שיחקה בתפקיד ראשי בשני סרטי אימה: "צמה", ו"קאם". שנה לאחר מכן, בשנת 2019, היא שיחקה בתפקידי משנה בסרטים "מדינה שבויה", ו"נוכלות בלי חשבון". באותה שנה היא הופיעה גם בסרט העצמאי "איפה אתה". בשנת 2021 היא שיחקה לצד קין ג'ונסון בקומדיה הרומנטית של הולו, "הפלייליסט האולטימטיבי של רעש". באותה שנה היא גם שיחקה ב"היפרדות". בשנת 2022 היא שיחקה בסרט "מוזרות בחלל".
בשנת 2023, ברואר עשתה את הופעת הבכורה שלה בתיאטרון בתיאטראות וסט אנד בתור סאלי בולס בהפקה של המחזר "קברט" בתיאטרון פלייהאוס.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | קיפוד ('אנ) | אלי |  |
| 2017 | בשר ודם ('אנ) | מאדי |  |
| 2018 | עדיין | לילי |  |
| 2018 | צמה ('אנ) | דפנה פיטרס / אמא |  |
| 2018 | קאם ('אנ) | אליס אקרמן / לולה |  |
| 2019 | מדינה שבויה ('אנ) | רולה |  |
| 2019 | נוכלות בלי חשבון | דון |  |
| 2019 | איפה אתה ('אנ) | האנה / קייט |  |
| 2021 | הפלייליסט האולטימטיבי של רעש ('אנ) | וונדי |  |
| 2021 | היפרדות ('אנ) | סמנתה נאלי |  |
| 2022 | מוזרות בחלל ('אנ) | ליז |  |
| 2022 | גיזום | סמי גלר | סרט קצר; |
| TBA | יום השנה ('אנ) | אנה | פוסט פרודקשן |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | כתום זה השחור החדש | טרישיה מילר | תפקיד חוזר (עונה 1); 7 פרקים; |
| 2014 | סטוקר ('אנ) | קלאודיה בורק | פרק: "Crazy for You" |
| 2014–2015 | המלוק גרוב | מירנדה קייטס | תפקיד חוזר (עונות 2–3); 10 פרקים; |
| 2015–2016 | גרים | בילי טראמפ | פרקים: "Wesen Nacht", "Eve of Destruction" |
| 2016 | מראה שחורה | האנטר ריימן | פרק: "Men Against Fire"; |
| 2016 | המחוקים | אגתה | סדרה אינטרנטית; תפקיד ראשי; |
| 2017–הווה | סיפורה של שפחה | ג'נין לינדו / אופווארן / אופדניאל / אופוורד | תפקיד ראשי מועמדות – פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית משנה מצטיינת בסדרת דרמה ('אנ) |
| 2020 | משחק בשביל מטרה ('אנ) | קינג קלאודיוס | פרק: "Hamlet" |
| 2022 | בנות זוהרות ('אנ) | קלרה מייסר | 3 פרקים |
| 2025 | את | ברונט | תפקיד ראשי (עונה 5); |
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  "Madeline Brewer Credits". tvguide.com. נבדק ב-25 בנובמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4  Kevin Riordan (9 ביולי 2013). "Pitman actress takes a grittier role". The Philadelphia Inquirer. אורכב מ-המקור ב-2 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה).
↑  Shelly, Kelly C. (21 ביוני 2014). "Former Miss Pitman is an overnight Netflix success". Courier Post. ארכיון מ-27 במרץ 2023. נבדק ב-14 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Garrabrant, Beth (20 בספטמבר 2013). "The Insider: Madeline Brewer". Nylon. ארכיון מ-26 באפריל 2017. נבדק ב-2 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Joe Wright To Direct 'Black Mirror' Episode For Netflix; Bryce Dallas Howard & Alice Eve To Star". Deadline Hollywood. 10 בפברואר 2016. ארכיון מ-4 במרץ 2016. נבדק ב-1 במרץ 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Merrett, Robyn (12 בינואר 2018). "Madeline Brewer: 5 Facts About 'Handmaid's Tale' Star Who May Be Dating Nick Jonas". Hollywoodlife.com. ארכיון מ-13 ביוני 2018. נבדק ב-13 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Madeline Brewer Discusses "The Handmaid's Tale". אורכב מ-המקור ב-15 בדצמבר 2019. נבדק ב-30 ביולי 2019. {{cite AV media}}:  (עזרה)
1 2  Goldberg, Lesley (16 באוגוסט 2016). "Hulu's 'Handmaid's Tale' Adds Madeline Brewer (Exclusive)". The Hollywood Reporter. ארכיון מ-16 בינואר 2017. נבדק ב-5 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Madeline Brewer Emmy Awards & Nominations". emmys.com. נבדק ב-25 בנובמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Roncace, Kelly (8 ביולי 2014). "Pitman native Madeline Brewer to star on Netflix's 'Hemlock Grove'". South Jersey Times. ארכיון מ-12 ביוני 2018. נבדק ב-14 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Scheck, Frank (31 בינואר 2019). "'Braid': Film Review". The Hollywood Reporter. ארכיון מ-11 בנובמבר 2020. נבדק ב-5 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wyatt, Greyson (2024-04-18). ""Pruning" - A Different Purge - Horror Short Reviews". Killer Shorts (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2024-09-19.
↑  Rhiannon, Alexis. "So Turns Out That When Tricia Left OITNB, She Went Right Back To Waiting Tables". Crushable. אורכב מ-המקור ב-13 ביולי 2015. נבדק ב-14 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kroll, Justin. "'Orange is the New Black's' Madeline Brewer Signs With ICM Partners". Variety. ארכיון מ-15 ביולי 2014. נבדק ב-14 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Petski, Denise (8 באוגוסט 2016). "'Orange Is The New Black's Madeline Brewer Among Seven Cast In Bret Easton Ellis' 'The Deleted'". Deadline Hollywood. ארכיון מ-20 בדצמבר 2016. נבדק ב-19 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  תבנית:Cite Instagram
↑  "Emmys 2021: Mandalorian, the Crown and WandaVision Lead Nominations, Ted Lasso Tops the Comedy Pack". 13 ביולי 2021. ארכיון מ-13 ביולי 2021. נבדק ב-13 ביולי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Cordero, Rosy (8 במרץ 2024). "Madeline Brewer To Star In Netflix's 'You' For Fifth & Final Season". Deadline Hollywood (באנגלית). ארכיון מ-8 במרץ 2024. נבדק ב-9 במרץ 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007393202905171  PLWABN: 9811506998905606  LCCN: no2018004703  VIAF: 19151654708608281685   WorldCat (עם VIAF): 19151654708608281685
ליז פייר

| --- | --- |

 לידה:  17 באפריל 1967 (בת 57) ניו הייבן, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1992
 מקום לימודים:  אוברלין קולג' 
 עיסוק:  זמרת-יוצרת, מלחינת טלוויזיה
 סוגה:  רוק אלטרנטיבי
 כלי נגינה:  גיטרה, שירה, פסנתר
 חברת תקליטים:  קפיטול רקורדס, ATO רקורדס, מטדור רקורדס
 שיתופי פעולה בולטים:  The Smashing Pumpkins, שריל קרואו
 www.lizphairofficial.com
 פרופיל ב-IMDb
 
אליזבת קלארק פייר (באנגלית: Elizabeth Clark Phair; נולדה ב-17 באפריל 1967) היא זמרת, פזמונאית, וגיטריסטית אמריקאית.
היא החלה את הקריירה שלה בתחילת שנות ה-1990 כשהוציאה קלטות אודיו בהוצאה עצמית, בשם Girly Sound, לפני שחתמה עם חברת התקליטים העצמאית מטדור רקורדס. אלבום-האולפן הבכורה שלה, Exile in Guyville, יצא ב-1993 וגרף שבחים. האלבום נמנה על ידי רולינג סטון כאחד מ-500 האלבומים הגדולים של כל הזמנים. עשר שנים מאוחר יותר, אלבומה הרביעי, Liz Phair, יצא באמצעות קפיטול רקורדס, והיווה תפנית במוזיקה שלה, מסגנון רוק לכיוון מוזיקת פופ רוק. פייר מכרה כמעט שלושה מיליון תקליטים ברחבי העולם. האלבום האחרון שלה, Funstyle, יצא ב-3 ביולי 2010.
ראשית דרכה

פייר נולדה בניו הייבן, קונטיקט ב-17 באפריל 1967, אך גדלה בסינסינטי, ומאוחר יותר בווינטקה, אילינוי, על ידי הורים מאמצים בני המעמד הבינוני-גבוה, ננסי, היסטוריונית שעבדה במכון האמנות של שיקגו, וג'ון פייר, שהיה חוקר איידס וראש מחלקת מחלות זיהומיות בבית החולים נורת'ווסטרן ממוריאל. היא סיימה את לימודי התיכון ב-1985. במהלך התיכון, פייר הייתה פעילה במנהל הסטודנטים, בעריכת ספר השנתון, ובנבחרת ריצת שדה. היא למדה באוברלין קולג' באוהיו, וסיימה תואר בהיסטוריה של האמנות.
קריירה > 1990–1992: הקלטות Girly Sound

פייר ניסתה את מזלה בסצנת המוזיקה של סן פרנסיסקו, אך כשלא נחלה שם הצלחה, היא חזרה לשיקגו, והתחילה לכתוב שירים להקליט אותם בביתה בשם Girly Sound. היא הייתה לחלק מסצנת המוזיקה האלטרנטיבית בעיר, והתיידדה עם חברי להקות שהתחילו להיות מוכרים בבמה הלאומית בתחילת שנות ה-90 וכן אנשי לייבלים עצמאיים.
קריירה > 1992–2003: Exile in Guyville; הכרה בקורתית

ב-1992, פייר התקשרה ל ג'רארד קולסוי, נשיא חברת התקליטים האינדי, מטדור רקורדס, ושאלה אותו אם הוא מוכן להוציא את האלבום שלה. במקרה, קולסוי בדיוק קרא ביקורת על Girly Sound במגזין המוזיקלי Chemical Imbalance, והוא אמר לפייר לשלוח לו קלטת. פייר שלחה לו קלטת עם שישה שירים, וקולסוי התלהב: "השירים היו מדהימים. ההקלטה עצמה הייתה די פרימיטיבית, במיוחד בהשוואה לאלבום שיצא מהם. אך השירים היו ממש חכמים, ממש מצחיקים, וממש חדים, לפעמים הכל באותו הזמן. . . . אהבתי אותם מאוד והשמעתי אותם לכולם. בדרך כלל אנחנו לא מחתימים אנשים שלא פגשנו, או שלא שמענו תקליטים אחרים שלהם, או שלא ראינו אותם מופיעים. אבל הייתה לי תחושה, והתקשרתי אליה, ואמרתי לה אוקיי."
Exile in Guyville הופק על ידי פייר ובראד ווד, ויצא ב-1993. האלבום זכה רק לביקורות מצוינות. שבחים משמעותיים ניתנו על המילים הכנות והבוטות, ועל המוזיקה עצמה, שהיא הכלאה בין אינדי רוק ופופ. האלבום חשף את נטייתה של פייר לחקור בשיריה מיניות מפורשת, כמו בשיר "Flower": "אני רוצה להיות מלכת המציצות שלך/...אני אזיין אותך וגם את כפיפיך." ועם זאת, עמד בניגוד בולט סימן ההיכר שלה – הקול הנמוך, המונוטוני ונטול ויברטו שלה – שנתן לרבים משיריה תחושה מעט מנותקת, כמעט חסרת הבעה.
אלבומה השני של פייר זכה לתשומת לב רבה בתקשורת. Whip-Smart נחת במקום #27 במצד האלבומים ב-1994, ו-"Supernova", הסינגל הראשון, הפך ללהיט במצעד הרוק המודרני, והקליפ שלו שודר תכופות ב-MTV. פייר גם הופיעה על השער של רולינג סטון, עם הכותרת "כוכבת רוק נולדת". האלבום זכה לביקורות מעורבות, אך עדיין הוסמך לססטוס זהב. המכירות היו פחות ממה שחברת התקליטים צפתה, אך התקווה הייתה שהאלבום יכיר את פייר לקהל רחב יותר במיינסטרים. האלבום הבא של פייר היה Juvenilia, שכלל מספר שירים מוקדמים של Girly Sound.
בשנת 1995 פייר נישאה לעורך הקולנוע ג'ים סטסקאוסקס, שעבד איתה על הפקת הקליפ שלה. בנם, ג'יימס ניקולס סטסקאוסקס, נולד ב-21 בדצמבר 1996. פייר וסטסקאוסקס התגרשו ב-2001.
האלבום השלישי של פייר, Whitechocolatespaceegg, יצא ב-1998 לאחר מספר עיכובים, אשר כללו אי הסכמה לגבי תוכן; הלייבל דחה את האלבום כפי שהוגש, וביקש מפייר לכתוב כמה שירים נוספים המכוונים להשמעה ברדיו. האלבום שיצא כתוצאה מציג גרסה בוגרת יותר של פייר, ומשקפת חלק מאופנים שהשינויים בחייה – כמו נישואים ואימהות – השפיעו עליה. הסינגל "Polyester Bride" הושמע ברדיו, והאלבום זכה לביקורות חיוביות רבות, אך הוא לא הצליח יותר מבחינה מסחרית מאשר קודמו. כדי לקדם את האלבום, פייר הצטרפה לפסטיבל לילית. פייר הופיעה על הבמה המרכזית יחד עם אמניות כמו שרה מקלכלן, אמילו האריס, שריל קרואו ומיסי אליוט. היא גם פתחה עבור אלאניס מוריסט בסיבוב ההופעות שלה ב-1999 Junkie Tour.
ב-2002, היא שיחקה את תפקיד ברין אלן, מול רובין טאני, בסרט Cherish.
קריירה > 2003–2007: Liz Phair ו-Somebody's Miracle

בשנת 2003 יצא האלבום הרביעי, הקרוי על שמה, מטעם קפיטול רקורדס. בשלב זה עברו כמה שנים מבלי שפייר תוציא אלבום, בהם היא עבדה על שירי האלבום הזה, הופיעה בהופעות אורח במגוון תוכניות (ג'יי לנו, דייוויד לטרמן, MTV ועוד), וגם שרה קולות רקע בלהיט של שריל קרואו "Soak Up the Sun").
בתחילה, פייר עבדה על מספר רצועות באלבום עם הפזמונאי מייקל פן כמפיק. התוצאות לא הלהיבו את קפיטול, והחברה לא הייתה מוכנה להוציא את האלבום כמות שהוא. מכיוון שפייר כבר מיצתה את תקציב ההפקה, הלייבל הציע לה תקציב חדש, אך רק בתנאי שתעבוד עם צוות ההפקה הידוע בתור "המטריקס" (הידוע בתור כותבי שירים של בריטני ספירס ואבריל לאבין) כדי לייצר מספר סינגלים לאלבום. שיתוף הפעולה בין פייר למטריקס הניב רק ארבעה שירים, אבל רוב תשומת הלב התקשורתית התמקדה בשירים אלו, אשר היו שונים מאוד מעבודתה הקודמת של פייר. האלבום קיבל הרבה ביקורות שליליות, בעיקר מאת מבקרי האינדי, שהאשימו את פייר ש"מכרה את עצמה" בזה שהוציא מוזיקת פופ להמונים.
בניו יורק טיימס כותרתה של הביקורת שכתבה מייגן אורורק הייתה "Liz Phair's Exile in Avril-ville", ובה כתבה שפייר "משתפכת כמו טינאייג'רית" ו"מבצעת התאבדות קריירה מביכה".
Somebody's Miracle הוא האלבום החמישי של פייר, והאחרון עם קפיטול רקורדס. הוא יצא ב-4 באוקטובר 2005. האלבום חזר לסגנון הרוק המקורי של פייר, אך עם סאונד יותר רגוע. האלבום זכה לביקורות מעורבות ולא הצליח במצעדים.
קריירה > 2008-2009: חזרה למקורות

פייר חתמה עם ATO רקורדס בתחילת 2008, והוציאה בהוצאה מחודשת את Exile in Guyville ב-24 ביוני 2008. האלבום כלל שלושה שירים מההקלטות המקורית שמעולם לא יצאו: "Ant in Alaska," "Say You, ורצועה אינסטרומנטלית ללא כותרת. פייר גם השלימה סרט דוקומנטרי, "Guyville Redux". הסרט יצא ב-DVD וכלל הקדמה מאת דייב מת'יוס, שהוא אחד הבעלים והמייסדים של ATO, בה הוא מתאר את עשיית האלבום בסצנת מוזיקת האינדי של שיקגו אשר הייתה תחת דומיננטיות גברית בתחילת שנות ה-1990.
במאי 2009, פייר הוציאה שיר חדש "Faith and Tenderness", אשר נמכר באופן בלעדי ברשת הביגוד בננה רפבליק.
פייר התחילה לכתוב כמלחינה לתוכניות דרמה בטלוויזיה, למשל שירי הפתיחה של עיר ההוללות של רשת CBS, ושל החידוש של 90210 ברשת CW, עבורו זכתה בשנת 2009 בפרס איגוד המלחינים האמריקאים להלחנה בטלוויזיה, וכן שיר הפתיחה של הסדרה המאה, גם הוא של רשת CW.
קריירה > 2010-2015: Funstyle

פייר סיפרה בראיון שהיא כותבת ספר, ועובדת על אלבום חדש. ב-3 ביולי 2010, אתר האינטרנט הרשמי שלה העלה בהפתעה קישור להורדת האלבום החדש שלה Funstyle. הוא מכיל 11 שירים, רבים מהם ניסיוניים או לפחות בלתי שגרתיים.
פייר כתבה באתר מכתב לאוהדיה המסביר כיצד יש להתייחס לשירים, מבחינתה:
איך לאהוב את זה.
לא היית אמור לשמוע את השירים האלה. בגלל השירים האלה איבדתי אמרגנים, חוזי הקלטה, והרבה לילות של שינה.
כן, באחד מהם אני עושה ראפ. אני מופתעת בדיוק כמוך. אבל זה מה שצריך לדעת על השירים האלה, ועל אלה שיבואו אחריהם: הם כולם אני. אהבו אותם או תשנאו אותם, אך אל תטעו בהם שהם משהו אחר מאשר מבט על העולם שהוא אישי לחלוטין, משוחרר מן המכונה, וחופשי לצפייה לכל העולם, המשתקף דרך העדות המטורפות שלי עצמי.
זה המסע שלי. אמשיך לשלוח גלויות. -ליז
פייר חשפה בראיון בוול סטריט ג'ורנל כי המחלוקת שהתעוררה מול חברת התקליטים שלה, ATO, קרתה לאחר שינוי בניהול החברה. היא הסבירה, "אנשים שעדיין היו שם לא אהבו, או לא ידעו מה לעשות עם המוזיקה שאני עושה, אז אנחנו פשוט נתקענו ואני ביקשתי לעזוב".
פייר יצאה לסיבוב הופעות כדי לקדם את האלבום, והופיעה בשירים רבים מ-Guyville ומשאר הרפרטואר הקודם שלה. סיבוב ההופעות של Funstyle ארך מאוקטובר 2010 עד מרץ 2011.
ב-2014 הוציאה פייר שיר חג מולד דיסטופי "Ho Ho Ho". באותה שנה, קפיטול רקורדס הוציאו אוסף מיטב להיטיה, בשם Icon.
קריירה > 2016–הווה : סיבובי הופעות, אלבום כפול, אוסף ו-Soberish

באביב של שנת 2016, פייר שיתפה פעולה עם The Smashing Pumpkins באלבום וסיבוב ההופעות In Plainsong, כמופע הפתיחה.
בסוף 2015 ושוב באמצע 2016, פייר הודיעה בחשבון הטוויטר שלה שהיא מתכוונת להוציא אלבום כפול עד סוף 2016. האלבום לא יצא לפועל לאחר האשמות של התעללות נגד ריאן אדמס, שהיה אמור להפיק את האלבום ממספר נשים, כולל מנדי מור ופיבי ברידג'רס.
ב-2018 חברת ההפקות של פייר הוציאה אוסף של דמואים של פייר מ-1991 לרגל חגיגות 25 שנים לאלבום הבכורה שלה "Exile in Guyville", בשם "Girly Sound to Guyville".
ב-2019 הודיעה פייר שהיא עובדת על אלבום חדש עם המפיק בראד ווד, שהפיק את שלושת אלבומיה הראשונים. ב-8 באוקטובר 2019 יצא הסינגל הראשון מהאלבום "Good Side". האלבום יצא ב-2021 דרך חברת ההפקות Chrysalis Records, שאיתה חתמה על חוזה הפצה. האלבום קיבל את השבחים הגבוהים ביותר שקיבלה מאז אלבום הבכורה שלה.
ב-2021 פייר הייתה אמורה לחמם את אלאניס מוריסט בסיבוב ההופעות שלה שנדחה בעקבות מגפת הקורונה, אך ביטלה בשל סיבות לא ידועות.[דרוש מקור]
דיסקוגרפיה

Exile in Guyville ‏(1993)
Whip-Smart ‏(1994)
Whitechocolatespaceegg ‏(1998)
Liz Phair ‏(2003)
Somebody's Miracle ‏(2005)
Funstyle ‏(2010)
Soberish ‏(2021)
פרסים

| שנה | פרס | קטגוריה | יצירה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1995 | פרס גראמי | ביצוע הרוק הקולי הטוב ביותר על ידי זמרת | "Supernova" | מועמדות |
| 1996 | פרס גראמי | ביצוע הרוק הקולי הטוב ביותר על ידי זמרת | "Don't Have Time" | מועמדות |
| 2005 | פרסי פופ של BMI | היצירה המבוצעת ביותר | "Why Can't I?" | זכייה |
| 2009 | פרסי איגוד המלחינים האמריקאים | פרס הלחנה לטלוויזיה | "90210" | זכייה |
| 2014 | פרסי איגוד המלחינים האמריקאים | פרס הלחנה לטלוויזיה | "Super Fun Night" | זכייה |