stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארתור שנאבל
הערות שוליים

↑  Cesar Saerchinger, "Artur Schnabel", Biography, Dodd, Mead & co., 1957 p. 3
↑  Cesar Saerchinger, "Artur Schnabel", Biography, Dodd, Mead & co., 1957, Tribute by Clifford Curson
↑  Saerchinger, Tribute
↑  -Saerchinger, p. 53-4
↑  Saerchinger, p. 83-4
↑  Saerchinger, pp. 73-7
1 2  Saerchinger, pp. 104-5
↑  Saerchinger, p. 106
↑  Saerchinger, pp. 105-6
↑  Saerchinger, p. 122
↑  Saerchinger, pp. 123-4
↑  Saerchinger, p. 124
↑  Saerchinger, p. 124-6
↑  Saerchinger, p. 127
↑  Saerchinger, p. 128
↑  Saerchinger, p. 129
↑  Saerchinger, p. 130
↑  Saerchinger, pp. 198-200
↑  Where is the Schnabel Grave Site, Schnabel Music Foundation (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267781005171  PLWABN: 9810579024205606  BIBSYS: 90568384  BNE: XX1594159  BnF: cb121717278 (data)  CANTIC: a11023004  CiNii: DA04733604  GND: 118609467  ISNI: 0000 0001 0871 9843  LCCN: n50004689  LNB: 000043465  MusicBrainz: 3b3d28fa-caaf-46ed-a545-29558adf25ec  NDL: 00455661  NKC: js20020722032  NLA: 35481503  NLG: 211142  NLK: KAC200903481  NSK: 000400741  NTA: 072989998  RERO: 02-A000145313  SELIBR: 214143  SNAC: w6n01gd8  SUDOC: 067019234  Trove: 968737  VcBA: 495/319306  VIAF: 14811475   WorldCat (עם VIAF): 14811475 
קבר המשפחה בינואר 2024.
Austin Powers: The Spy Who Shagged Me (פסקול)

Austin Powers: The Spy Who Shagged Me הוא פסקול סרט הקומדיה האמריקאי "אוסטין פאוורס: המרגל שתקע אותי" (1999), שהפיקו מפיקים מוזיקליים שונים. הפסקול יצא לאור ב-1 ביוני 1999, בחברת התקליטים מאבריק רקורדס. פסקול הסרט כולל את הלהיט "Beautiful Stranger" של מדונה. השיר זכה בפרס גראמי בשנת 2000. מייק מאיירס מופיע בתור אוסטין פאוורס בקליפ, בבימויו של ברט ראטנר. סינגל נוסף "Word Up!" מאת מל בי, הופץ ב-28 ביוני 1999. הוא הגיע למקום ה-13 במצעד הסינגלים הבריטי.
ד"ר איוול ביצע גם פרודיה לגרסת הכיסוי הפופולרית של ויל סמית' מ-1997 לקלאסיקה של גרובר וושינגטון ג'וניור "Just the Two of Us".
רקע

"American Woman", סינגל נוסף מהפסקול בביצוע לני קרביץ, הופץ כסינגל ונכלל מאוחר יותר במהדורה המחודשת של האלבום החמישי של קרביץ ב-1999. הגרסה הגיעה ל-20 העליונים באוסטרליה, פינלנד, איטליה, ניו זילנד וספרד, כמו גם מקום 26 בקנדה ו-49 במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי. הגרסה של קרביץ איטית ועדינה יותר מהמקור, ללא סולו הגיטרה; מאוחר יותר הוא אמר לרנדי בכמן שהסיבה שבגללה דילג על קטע הגיטרה היא "לא הצלחתי ליצור את הסאונד. לא הצלחתי לקבל את הטון". הווידאו קליפ (בבימויו של פול האנטר) כלל את השחקנית הת'ר גרהאם (שכיכבה ב"המרגל שתקע אותי"); הנושאים הפוליטיים המקוריים של השיר הוחלפו במידה רבה בסקס אפיל. ב-1999, קרביץ ולהקתו הצטרפו ל-The Guess Who (אנ') וביצעו יחד את "American Woman" בטקס פרסי הווידאו של MuchMusic. הפסקול נמכר בלמעלה ממיליון עותקים בארצות הברית.
רשימת רצועות

| Austin Powers: The Spy Who Shagged Me> מס' | Austin Powers: The Spy Who Shagged Me> שם | Austin Powers: The Spy Who Shagged Me> מבצ/ת | Austin Powers: The Spy Who Shagged Me> משך | Austin Powers: The Spy Who Shagged Me>  | Austin Powers: The Spy Who Shagged Me>  | Austin Powers: The Spy Who Shagged Me>  | Austin Powers: The Spy Who Shagged Me>  | Austin Powers: The Spy Who Shagged Me>  | Austin Powers: The Spy Who Shagged Me>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Beautiful Stranger  | מדונה | 4:21 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | My Generation  | The Who | 3:24 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Draggin' the Line  | אר.אי.אם. | 4:27 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | American Woman  | לני קרביץ | 4:20 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Word Up!  | מל בי | 3:39 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Just the Two of Us (Dr. Evil Mix)  | ד"ר איוול (מייק מאיירס) | 1:44 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Espionage  | גרין דיי | 3:23 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Time of the Season  | ביג בלו מיסל/סקוט וילנד | 3:25 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Buggin'  | הפליימינג ליפס | 3:16 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Alright  | הלוסי ניישן | 3:58 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | I'll Never Fall in Love Again  | ברט בכרך/אלביס קוסטלו | 3:20 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Soul Bossa Nova (Dim's Space-A-Nova)  | קווינסי ג'ונס והתזמורת שלו | 3:07 |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 52:30 |  |  |  |  |  |  |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1999)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1999)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1999)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 40 |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 5 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 5 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 88 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 87 |
|  נורווגיה | VG-lista | 30 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 6 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 5 |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1999)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1999)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1999)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 52 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 70 |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | פלטינה | 70,000 |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה | 1,300,000 |
| הממלכה המאוחדת (BPI) | זהב | 100,000 |
| ניו זילנד (RMNZ) | פלטינה | 15,000 |
| קנדה (Music Canada) | פלטינה | 100,000 |
הערות שוליים

1 2  Austin Powers: The Spy Who Shagged Me, More Music From The Motion Picture, Spotify
↑  Madonna: Beautiful Stranger (Music Video 1999) - IMDb (באנגלית), נבדק ב-2023-04-19
↑  Melanie G - Word Up (באנגלית), נבדק ב-2023-04-19
↑  Mel B | full Official Chart History | Official Charts Company, www.officialcharts.com
↑  Will Smith - Just The Two Of Us (באנגלית), נבדק ב-2023-04-19
↑  Lenny Kravitz - American Woman (באנגלית), נבדק ב-2023-04-19
↑  Randy Bachman Learns to Enjoy Lenny Kravitz's 'American Woman' Cover - Spinner Canada, web.archive.org, ‏2011-07-06
↑  Lenny Kravitz Joined Live By Original Guess Who -- American Woman, נבדק ב-2023-04-19
1 2  Gold & Platinum, RIAA (באנגלית אמריקאית)
↑  1999 Accreds.pdf, Dropbox (באנגלית)
↑  Billboard - Google Books, web.archive.org, ‏2021-07-30
↑  Award, BPI (באנגלית)
↑  The Official New Zealand Music Chart, THE OFFICIAL NZ MUSIC CHART (באנגלית)
↑  Gold/Platinum, Music Canada (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: deca71b1-d2af-3fd3-aa52-12a1366e23a8
איחוי מגנטי

איחוי מגנטי הוא תהליך פיזיקאלי המתרחש בפלזמות מוליכות מאוד, כגון סביב כדור הארץ והשמש וגם בכוכבים וכוכבי לכת אחרים, בהן מבנה השדה מגנטי מסתדר מחדש ואנרגיה מגנטית מומרת לאנרגיה קינטית, אנרגיה תרמית ותאוצה של חלקיקים. האיחוי מתרחש על טווחי זמן שונים של דיפוזיציה של השדה המגנטי.
השדה המגנטי של כדור הארץ מושפע רבות מרוח השמש, והחלקיקים שהיא נושאת עימה – אלקטרונים, פרוטונים ויונים שהם בעלי מטען חשמלי. השדה המגנטי של השמש יציב הרבה פחות מזה של כדור הארץ. הוא נתון לשינויים קיצוניים ופתאומיים ואף מתהפך לעיתים קרובות, כל 11 שנה. חוסר היציבות עלול לגרום לסופה סולארית והתפרצות חזקה במיוחד של רוח השמש. סופה שכזו מגדילה את הסיכוי להתרחשותה של תופעה פיזיקלית המכונה "איחוי מגנטי": כאשר רוח שמש מתפרצת לעבר כדור הארץ, קווי שדה המגנטי של כדור הארץ נמתחים, ובסופו של דבר משחררים אנרגיה על ידי הצמדה. החלקיקים באזור מושלכים במהירות על-קולית. האיחוי מתבצע באינטראקציות בין גופים שונים כגון, על השמש, סביב כדור הארץ ועל פני כוכבי הלכת במערכת השמש. איחוי מגנטי מערכת השמש מתרחש מכיוון שההתנגדות החשמלית של הפלזמה בסמוך לשכבת הגבול מתנגדת לזרמים הנחוצים לשמירה על השינוי בשדה המגנטי. איחוי מגנטי מתרחש בכל מקום בו קיימים גזים טעונים הנקראים פלזמה.
דוגמה

התיאור הפשוט יותר הוא שקווי שדה פועלים כמו אוסף של גומיות. ניתן להבחין במתיחות, וכאשר מושכים אותם לכיוון אחד הם ירצו להשתחרר לאחור. אך גם כמו גומיות הם לא נשברים אלא אם כן מושכים אותם חזק. אז כאשר יש מכשול בשדה מגנטי, קו השדה פשוט עוטף את המכשול ולא נשבר וזה בעצם מה שקורה בפלזמה, אלא כשאנחנו מדברים על איחוי מגנטי וכיצד הוא משפיע, זה שבירת קווי שדה וחיבור מחדש. קווי השדה מגנטי מאוד מתוחים אבל מכיוון שהם פועלים כמו גומיות הם רוצים לחזור אחורה, להתנדנד ולשחרר את האנרגיה. ככה אנרגיה משתחררת במהלך איחוי מגנטי.
השלכות

איחוי מגנטי הוא אחד מכוחות המפתח המאיצים חלקיקים בחלל, והמניע הבסיסי של קרינת חלל. זאת תופעה קריטית שיש להבין בהגנה על הלוויינים והאסטרונאוטים. לפעמים כתוצאה מאיחוי מגנטי, מתרחשת תגובת נפץ ושני זרמים חזקים של פלזמה אנרגטית במיוחד משוגרים לכיוון כדור הארץ ובכיוון ההפוך. זהו אחד המנגנונים שבאמצעותם חלקיקי פלזמה יכולים לחדור לשכבה העליונה של האטמוספירת כדור הארץ (למרות קווי ההגנה שמציע השדה המגנטי של כדור הארץ) - היונוספרה - המייצרים אוראורות(זוהר הקוטב) ביופי עוצר נשימה אך גם מטרידות רשתות תקשורת ולווייני GPS. בנוסף פיצוצים מגנטיים אקראיים יכולים להניע דפוסי מזג האוויר חללי (Space weather) שאנחנו רואים במגנטוספירה. לתופעת זו יכולה להיות השפעה על חיי היומיום שלנו. זה יכול למעשה להשפיע על לווייני תקשורת ועל רשתות החשמל.
תאוריות

יש מספר תאוריות שהוצעו לאורך השנים. תאוריית, Sweet-Parker, הוצעה בשנת 1957. היא תיארה יריעות דקיקות ונמתחות של זרם חשמלי הנוצר בפלזמה. קווי שדה מגנטי יושבים על גבי גיליונות הזרם החשמלי האלה. ככל שקווי השדה המגנטי מתפרקים, החלקיקים שזורמים בדרך כלל לאורך קווי השדה מתנתקים מהם ומפסיקים למגנט. אך החיבור מחדש על פי תיאוריה זו היה עדיין איטי מדי בהשוואה למדידות.
כמעט 30 שנה מאוחר יותר, בניסוי הדמיה במעבדה MRX ( The Magnetic Reconnection Experiment ) נוצרו תנאים קרובים ככל האפשר ליצירת חיבור מגנטי מחדש בדומה לשמש. לאחר חימום פלזמה פי 20 מהטמפרטורה של פני השטח הגלויים של השמש, נוצר חיבור מגנטי בפחות מאלפית השנייה. באמצעות מדידות של צפיפות פלזמה, טמפרטורה ושדות חשמל, מדענים יוצרים מפה דו-ממדית של שדות מגנטיים. התיאוריה המכונה הדו-נוזלית, לא שלמה. התיאוריה מסבירה חיבור מחדש בפלזמות קטנות ובינוניות אך לא מסבירה כיצד חיבור מחדש מתרחש בפלזמות גדולות מאוד שיש בהן מעט אינטראקציות בין החלקיקים שלהם והפלזמות הללו מהוות חלק גדול מהיקום.
בשנת 2007 נונו לוריירו Nuno Loureiro)), פיתח תיאוריה חדשה המכונה תאוריית אי יציבות הפלסמואיד (plasmoid instability) שמחברת את המודלים לתיאוריה אחידה.
בדומה לסוויט-פארקר, גם מודל האי יציבות הפלסמואיד מתחיל בגיליון זרם חשמלי מתוח ושטוח עם שדה מגנטי נלווה. בדומה למודל הדו-נוזלי, הוא מניח שהאלקטרונים והיונים הזורמים לאורך קווי השדה המגנטי המתנתקים בזמנים שונים. מה שהופך את המודל הזה לייחודי הוא שהוא מבוסס על העובדה שגיליונות הזרם החשמלי אינם יציבים ביותר. כאשר המשטחים נמתחים הם נשברים ויוצרים חדשים, כל אחד מהם דק יותר מהמקור. כאשר יריעות אלה נפרדות, נוצרות ביניהן שרשראות של בועיות מגנטיות (פלסמודים). בעוד שתיאוריות קודמות תיארו את הבועיות הללו, איש לא סיפק הסבר טוב כיצד ומדוע זה נוצר. התיאוריה מציעה שככל שיותר בועיות נוצרות ויריעות מתפרקות, הקווים המגנטיים מתרסקים זה בזה ונשברים. הקווים מתנתקים תחילה מהיונים, ואז מהאלקטרונים. השבר מזין אנרגיה מגנטית לחלקיקים, מחמם ומאיץ אותם.
בשנת 2015 שוגרו 4 לוויינים של משימת MMS של נאס"א Magnetospheric Multiscale Constellation למיפוי המגנטוספירה של כדור הארץ ולחקור את תופעת האיחוי המגנטי. הנתונים שנאספו תורגמו למפה תלת־ממדית של המגנטוספירה של כדור הארץ.
ראו גם

שדה מגנטי
פלזמה
זוהר הקוטב
רוח השמש
מגנטוספירה
כריס לבו

| --- | --- |

 לידה:  26 במאי 1878 אמסטרדם, הולנד 
 פטירה:  2 באפריל 1945 (בגיל 66) מחנה הריכוז דכאו, גרמניה הנאצית 
 מקום קבורה:  Dutch Honorary Cemetery Loenen 
 תחום יצירה:  ציור 
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (18 בפברואר 1981) 
 בן או בת זוג:  Anna Maria Leveringlon (7 במאי 1902–27 בפברואר 1919)  Ilse Voigt (12 בנובמבר 1935–5 בפברואר 1937)   Ditte Nella Heyting (22 ביוני 1915–מרץ 1925) 
 
יוריס יוהאנס כריסטיאן "כריס" לֶבּוֹ (בהולנדית:  Joris Johannes Christiaan "Chris" Lebeau; ‏26 במאי 1878, אמסטרדם – 2 באפריל 1945, דכאו) היה צייר, מעצב, גרפיקאי, קרמיקאי, מאייר פוליטי, חרט, מעצב טקסטיל, גלף עץ, אנארכיסט הולנדי, אשר הוכר על ידי יד ושם כחסיד אומות העולם.
ביוגרפיה

נולד בדירת מרתףבאמסטרדם לז'אק צארלס לבו (Jacques Charles Lebeau) מכונאי וזבן בחנות ולחריטיה סחולטה לבו [Grietje Scholte lebeau] כילד רביעי ואחרון במשפחת פועלים. אב המשפחה היה סוציאליסט וכריס ליווה אותו במכירה מדלת לדלת של העיתון הסוציאליסטי Recht voor Aleen.
לבו למד בבית הספר לאמנויות יפות קוואלינוס אמסטרדם (kunstnijnerheidschool Quellinus Amsterdam) בין השנים 1892 ל-1895, ולאחר מכן בבית הספר המלכותי לאמנות באמסטרדם בשנים 1895–1899 אחר כך היה מורה לאמנות בבית הספר לאמנות בהרלם 1914–1904.
בערך בשנת 1900 הוא התחיל לעסוק בבטיק,שעד אז הוכר כשיטה לצביעה יפה של אריגים שנהוגה בג'אווה, הוא היה חלוץ השיטה הזו בהולנד והפך מהר מאד למומחה סמכותי שלה.
ב-7 במאי 1902 התחתן עם אנה לברינגטון (Anna A. Leverington) נולדה להם בת והנישואים התפרקו ב-27 בפברואר 1919. ב-7 במאי 1932 נכנס לנישואים חופשיים עם מריה סופיה הרמן (Maria Sofia Herman), וב־12 בנובמבר 1935 נישא בלונדון לאילזה רות פויכט (Ilse Ruth Voigt). נישואים אלה הסתיימו בגירושים ב-14 בינואר 1937. כל ימיו הגדיר עצמו כאנרכיסט-קומוניסט.
אמנותו

לבו היה רב כישרונות, הוא עיצב מצעים עבור מפעל לכלי מיטה E.J.F. van Dissel en Zonnen באינדהובן, זכוכיות למפעל זכוכית Glasfabriek Leerdam, צייר על צלחות קרמיקה למפעל Haga בפורמאראנד (Purmerend) ואייר כלי חרס ב-Amphora בעיירה אוחסטחאסט (Oegstgeest) עיצב דוגמאות לטפטים, יצר בטיקים, צייר, אייר, הכין תפאורות, קיפוליות ופוסטרים לתיאטרון פרקדה (Verkade) בהאג, עיצב אקס ליבריס ועטיפות לספרים, עיצב והכין גלופות לבולים, מפות שולחן, חלונות מסכית. הוא עסק בגרפיקה, הדפסים, עיצב מפות שולחן מבד דמשק וגם שטיחי סמירנה עבור מפעל שטיחים בהאג. כן צייר דיוקנים, נופים וציורי דומם. בין השנים 1926–1928 יצר בעיר ליידן ציורי קיר בכנסייה הקתולית הישנה (Oud-Katholiek Kerk).
הוא צייר ועיצב כלי חרסינה שהשתלבו עם מפות שולחן תואמות, של חיות וצמחים. הוא מפורסם כיוצר בסגנון האר נובו ויצירותיו מופיעות בהרבה ספרים וקטלוגים של סגנון זה
לבו עבד גם כמורה בבית ספר ערב מקצועי ביורדן (Jordaan) באמסטרדם, ב־1908 עבד זמן מה באנטוורפן שבבלגיה. ב-1914 נסע לחצי שנה לאינדונזיה יחד עם להקת תיאטרון E. Verkade יצירתו היא מאוד דקורטיבית.
עזרה ליהודים לפני ובזמן מלחמת העולם השנייה והשואה

אחרי עליית הנאצים לשלטון בגרמניה ב-1933, התחתן לבו בנישואים פיקטיביים עם פליטה יהודיה, באותו הזמן גם לקח תחת חסותו את סיקסטה הדאמה (Sixta Heddema) .
ב-1936 השתתף בתערוכת מחאה בהולנד נגד השלטון הנאצי בגרמניה, ראשי התיבות הנראים כמו המילה מוות בהולנדית הם של המשפט "De olympiade onder dictatuur" ("האולימפיאדה תחת דיקטטורה"). לבו הציג בתערוכה דיוקן של חברתו לתנועה בפ דה יונג - כהן, תחת הכותרת "אשה יהודיה". בפ' הייתה בת זוגו לחיים ואם בניו של אלברט דה יונג.
לאחר שביתת הפועלים ההולנדיים ב-1941, הוא התחיל לעזור ליהודים נרדפים, בתחילה באיסוף כספים אחר כך בזיוף מסמכי זיהוי, כרטיסי מזון וחיפוש מקומות מסתור בהאג, אחר כך הצטרף למחתרת, בת זוגו מריה סופיה הרמן (Maria Sophia Herman) עזרה לו בפעילותו זו. ב־3 בנובמבר 1943 נעצר זוג יהודי באדה (Ede) באזור חלדרלנד ובזמן חקירתם נודע שמו של כריס והמשטרה מיד עצרה את כריס, את מריה סופיה הרמן ואת הדאמה, באשמת עזרה ליהודים, בחיפושים בביתם ובסטודיו גילתה המשטרה המון חומרים ששימשו לזיוף אך לבו טען בתוקף שמריה אינה יודעת על כך דבר, ואינה מעורבת כלל, לכן היא שוחררה לאחר שבעה שבועות ואילו הוא נשלח לבית סוהר בהאג. הדאמה שוחררה ודאגה לשמור ולאפסן את כל יצירותיו. מכיוון שהיה אמן מפורסם הוא נחשב אסיר חשוב והרשו לו להמשיך ביצירתו האמנותית ולמריה הותר להביא לו חומרי עבודה ומזון. כיוון שלא הסכים להבטיח שיפסיק לעזור ליהודים, הועבר ב-24 בפברואר 1944 למחנה הריכוז פיכט, שם עבד עם אמנים נוספים. ב-25 במאי 1944, הוא הועבר לדכאו בגרמניה ושם עבד במפעל הקרמיקה שבמחנה. בשל התנאים הקשים במחנה, בעיקר בחורף 1944–1945, ובשל גילו המתקדם, הוא מת מטיפוס ב-30 באפריל 1945.
חסיד אומות העולם

ב-18 בפברואר 1981 הכיר יד ושם ביוריס יוהנס כריסטיאן לבו ובמריה סופיה הרמן כחסידי אומות עולם.
אוספים שבהם יש מיצירותיו

יצירותיו נמצאות ברייקסמוזיאום (Rijksmuseum), באוסף "קרן אמנות יפה סביב 1900" (Stichting Schone Kunsten Rond 1900) במוזיאון דרנטה (Drents Museum) באסן [Assen], לשם הורישה בת חסותו סיקסטה הדאמה את כל מה שנמצא בסטודיו שלו.
ראו גם

שואת יהודי הולנד
אר נובו
חסידי אומות עולם
אלברט דה יונג
הערות שוליים

1 2 3  Lebeau FAMILY, The Righteous Among the Nations, ‏18.2.1981 (באנגלית)
↑  Rudolf de Jong, LEBEAU, Joris Johanes Christiaan, BWSA, BWSA (6) 1995 p. 135-138, ‏1995 (בהולנדית)
↑  Chris Lebeau, Stichting RKD- Nederlandse Instituut voor Kunstgeschiedenis [NL], ‏10.10.2017 (באנגלית)
1 2  Rudolf de Jong, Mechteld de Bois, Yme Kuiper, Sanny de Zoete, Rudolf de Jong (ע), Inleiding Chris lebeau - Kunstenaar en Anarchist , De jaren dertig, CHRIS LEBEAU , Kunstenaar en Anarchist, 2011, Heerenveen: Ferdinand Domela Nieuwenhuisfonds Museum van Willem van  haren, 2011, עמ' 10, 34-35, ISBN 978-94-91130-00-7. (בהולנדית)
1 2  Chris Lebeau | Flora and Fauna, Textiel Museum | Textiel Lab, ‏15.12.2017 (באנגלית)
↑  Gillian Vogelsang-Eastwood, Catalogue with a sad story, TRC, Leiden Textiles Research Centre, ‏April 19th 2016 (באנגלית)
↑  Postzegel `Vliegende Duif`, Wendingen Platform voor de Amsterdamse School, ‏Nov. 2014 (בהולנדית)
↑  Roberta Waddel (ע), Textiles, The Art Nouveau Style, 1977, New York: Dover Publications, 1977, עמ' 334, 319, ISBN 0-486-23515-7. (באנגלית)
↑  Chris Lebeau Art 1885-1935, Drents Museum, ‏2016 (באנגלית)
↑  D.O.O.D., Gemeente Amsterdam Stadarchief (בהולנדית) (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BPN: 39752783  CiNii: DA14570324  GND: 12486824X  ISNI: 0000 0000 8402 4843  KulturNav: 7ea91400-dace-48d5-a502-e4297ac27c90  LCCN: no97028094  NTA: 070649928  RERO: 02-A018646368  RKD: 48648  SUDOC: 183390695  ULAN: 500010605  VIAF: 95745566   WorldCat (עם VIAF): 95745566
היסטוריה של ליטא

הסמל הלאומי של ליטא
ההיסטוריה של ליטא מתחילה באזכור הכתוב הראשון של המדינה בשנת 1009 וממשיכה עם ייסוד ממלכת ליטא במאה ה-13 ועם הפיכתה למדינה הגדולה ביותר באירופה במאה ה-15. במאה ה-18 נמחקה ליטא הריבונית מהמפה והפכה לחלק מהאימפריה הרוסית, עד שבשנת 1918 יוסדה מחדש כמדינה דמוקרטית. לאחר מלחמת העולם השנייה ליטא הפכה לחלק מברית המועצות, ובתחילת שנות ה-90 החזירה לעצמה את ריבונותה והחלה לבסס את עצמה כמדינה חזקה מבחינה כלכלית.
היסטוריה קדומה

המתיישבים הראשונים בגבולות ליטא המודרנית הגיעו לאזור באלף ה-10 לפנה"ס, לאחר נסיגת הקרחונים מהאזור ועם סיומה של תקופת הקרח האחרונה. לפי ממצאים ארכאולוגיים ידוע כי השבטים שהגיעו לאזור היו משתי תרבויות שונות, אחת מאזור פולין של היום ואחת מחצי האי יוטלנד. שבטים אלו היו ציידים נוודים ולא הקימו יישובי קבע. באלף ה-8 לפנה"ס התחמם האקלים, ואפשר צמיחת יערות. המתיישבים החלו לנדוד פחות וללקט פירות ופטריות מהיערות ודגים מהנחלים והאגמים.
בסביבות האלף ה-5 וה-6 לפנה"ס החלו השבטים לביית חיות שונות ולבנות בתים שהכילו משפחות גדולות. באלף ה-3 לפנה"ס החלו להתפתח באזור חקלאות ומסחר. בסביבות שנת 2500 לפנה"ס הגיעו לאזור עמים הודו-אירופיים, ועם תחילת האלף ה-2 לפנה"ס התפתחה זהותם של השבטים הבלטים.
השבטים הבלטים

הליטאים הראשונים, שנקראו ליטים, היו ענף של עם קדום – הבלטים – שכלל גם את העמים הלטבים והפרוסים הקדומים. השבטים הבלטים לא הושפעו ישירות מהאימפריה הרומית, אך שמרו על יחסי מסחר עמם, בעיקר בסחר בענבר.
השבטים הליטאים הקימו מדינה ששרדה כמעט ברציפות את אלף השנים האחרונות, בעוד שהשבטים הלטבים הקימו מדינה רק במאה ה-20 והשבטים הפרוסים נעלמו במאה ה-18. האזכור הכתוב הראשון של ליטא כמדינה (בשם ליטוּאַ) נמצא בכתבי המנזר של קביידלינגבורג מה-14 בפברואר 1009.
במהלך המאה ה-11 נוספו השטחים הליטאים לרשימת השטחים ששילמו מס לנסיכות קייב, אך במאה ה-12 החלו הליטאים בעצמם לבזוז אדמות שכנות. הפעילות האגרסיבית של הליטאים עוררה מאבק כח במדינה, שהוביל להקמת הדוכסות הגדולה של ליטא.
הדוכסות הגדולה של ליטא > ליטא הפגנית

בתחילת המאה ה-13 שני מסדרים דתיים גרמנים, המסדר הטבטוני והאחים הליבונים לחרב, כבשו את רוב השטח שמהווה כיום את לטביה ואסטוניה, וכן שטחים נרחבים מליטא. כתגובה לכך התאחדו מספר שבטים בלטים תחת הנהגתו של מינדאוגאס, הדוכס הגדול הראשון של ליטא, והביסו את הליבונים בשנת 1236 בעיר שאולאי. כתוצאה מניצחון זה נחלש המסדר הליבוני מאוד, והפך לענף של המסדר הטבטוני. במהלך שנות הארבעים של המאה ה-13 חיזק וביסס מינדאוגאס את שלטונו באדמות הבלטיות. בשנת 1250 חתם מינדאוגאס על הסכם שלום עם המסדר הטבטוני, אשר קבע כי הוא יוכתר כמלך ליטא בתמורה להתנצרותו. בשנת 1251 הוטבל מינדאוגאס בנוכחותם של האבירים הטבטונים על ידי הבישוף של חלמנו. ב-6 ביולי 1253 הוכתר כמלך ליטא, והמדינה הוכרזה כממלכת ליטא.
מיד לאחר הכתרתו העביר מינדאוגאס את אדמותיו במערב המדינה למסדר הליבוני, והאזור חווה תקופת שקט במשך שמונה השנים הבאות. מינדאוגאס ניצל את השקט במערב על מנת להתמקד בכיבושיו במזרח. מינדאוגאס גם חיזק את קשריו עם מערב אירופה ועם הכס הקדוש. בתוך הממלכה פעל מינדאוגאס להקמת חצר אצולה, מערכות מנהלתיות ומוסדות לאומיים שונים. המסדר הליבוני ניצל את תקופת השקט כדי לבסס את שליטתו בסמוגיתיה (מערב ליטא של היום) ובנה שלוש טירות לאורך הגבול עם ליטא. כתגובה, התקוממו השבטים המקומיים כנגד הליבונים, ומינדאוגאס, בעידוד אחיינו טרניוטה, הפר את הסכם השלום עם הליבונים ותקף אותם. בשנת 1263 נרצח המלך על ידי טרניוטה, והממלכה שקעה לתוך תקופה ארוכה של מלחמות פנימיות וחזרה לאמונות הפגניות.
בשנת 1316 החל הדוכס הגדול גדימינאס, בעזרת מתיישבים מגרמניה, לשקם את האזור ולאחד את השבטים השונים לתוך מדינת ליטא אחת. גדימינאס הרחיב את גבולותיה של ליטא מזרחה על חשבון המונגולים, שבאותה העת שלטו ברוסיה. על ידי כיבושים וכריתת בריתות השתלטו הליטאים על חלקים נרחבים של רותניה, שכללו את רוב שטחי בלארוס ואוקראינה של היום, והפכו את ליטא למדינה ענקית שהשתרעה מהים הבלטי עד לים השחור.
לאחר הירצחו של גדימינאס בשנת 1341 חילקו בניו אלגירדאס וקסטוטיס ביניהם את הממלכה – קסטוטיס שלט על החלק המערבי של ליטא והגן עליו מפני המסדר הטבטוני, בעוד אלגירדאס שלט על החלקים המזרחיים של הממלכה והגן עליהם מפני הפשיטות של אורדת הזהב. עם מותו של אלגירדאס בשנת 1377 ירש את מקומו בנו יוגאילה, שבשנת 1380 חתם על הסכם סודי עם המסדר הטבטוני, שבו הסכים להתנצרותה של ליטא בתמורה לעזרת המסדר בהפלת דודו. אולם קסטוטיס גילה את המזימה, כבש את וילנה, גירש את יוגאילה והכריז על עצמו כדוכס הגדול במקומו.
בשנת 1382 הקים יוגאילה צבא ותקף את כוחותיו של קסטוטיס ליד העיר טרקאי. קסטוטיס ובנו ויטאוטאס הגיעו למחנה של יוגאילה בווילנה על מנת לערוך משא ומתן, אולם על אף שביטחונם הובטח להם, הם נאסרו ונשלחו לטירת קרבו. קסטוטיס נרצח בטירה לאחר שבוע, אך ויטאוטאס הצליח להימלט; הוא הגיע לטירת מאלבורק, שהייתה שייכת למסדר הטבטוני, שהעניק לו מקלט בתמורה להתנצרותו תחת השם ויגנד.
יוגאילה המשיך בבריתו עם המסדר ואף העניק לו שטחים בסמוגיתיה שבמערב הממלכה, אולם האבירים הטבטונים, שהתיימרו לעזור לשני בני הדודים יחד, נכנסו בעצמם לליטא בשנת 1383 וכבשו את רוב חבל סמוגיתיה, ובכך חיברו את שטחיהם בפרוסיה הטבטונים עם שטחיהם בליבוניה שמצפון לליטא. בשנת 1384 החליטו ויטאוטאס ויוגאילה, שהבינו כי האבירים הטבטונים משתמשים ביריבותם כדי לכבוש את ליטא, לאחד את כוחותיהם נגד המסדר. ויטאוטאס תקף עם כוחותיו את הצבא הטבטוני והצליח לכבוש בחזרה כמעט את כל השטחים עליהם שלט אביו, קסטוטיס.
הדוכסות הגדולה של ליטא > ליטא הנוצרית

כשהגיע זמנו של יוגאילה לבחור לו כלה, היה זה ברור כי הוא הולך לבחור בכלה נוצרייה מחוץ לממלכה. אמו הרוסייה הפצירה בו לבחור בבתו של נסיך מוסקבה ובכך להיטבל לדת האורתודוקסית, אולם יוגאילה ידע כי אפשרות זו תביא להתחזקות מסע הצלב של הטבטונים נגדו. לכן הוא בחר להנשא לידוויגה, מלכת פולין בת ה-11, ולהיטבל לנצרות הקתולית. אמה של ידוויגה, אליזבת, נסיכת הונגריה, אימצה רשמית את יוגאילה, ובכך הפכה אותו ליורש הכתר הפולני. ידוויגה ויוגאילה, שלאחר התנצרותו קיבל על עצמו את השם ולדיסלב, נישאו בפברואר 1386 בקתדרלת ואבל שבקרקוב, ויוגאילה הוכתר כמלך פולין.
למרות שהדוכסות הגדולה של ליטא נותרה מדינה ריבונית תחת האיחוד הפולני-ליטאי, האצולה הליטאית והמעמדות הגבוהים במדינה, שהוטבלו כולם לנצרות הקתולית, החלו להיות מושפעים על ידי התרבות והשפה הפולנית הנוצרית. למרות זאת, רבים מהאיכרים והמעמדות הנמוכים שמרו על אמונותיהם הפגניות, וחלקם אף הוטבלו לדת האורתודוקסית.
הדוכסות הגדולה של ליטא > הרנסאנס הליטאי

במאה ה-16, כאשר ליטאים רבים החלו לשוב מלימודיהם ברחבי אירופה, הדוכסות הגדולה של ליטא חוותה תקופת פריחה תרבותית שניתן לקרוא לה הרנסאנס הליטאי. באותה התקופה החלה אדריכלות איטלקית מודרנית להיכנס לשימוש בערים הליטאיות, והספרות הליטאית, שנכתבה בלטינית, שגשגה. באותו הזמן החלו גם להתפרסם הכתבים הראשונים בשפה הליטאית, מה שהוביל להתפתחות השפה הליטאית הכתובה.
האיחוד הפולני-ליטאי

למרות שמאז ימיו של יגאולה היה מלך פולין גם הדוכס הגדול של ליטא, שתי המדינות נותרו עצמאיות. בשנת 1569, לאחר משא ומתן שנמשך שנים, נחתם הסכם לובלין, שקבע את הקמתה של מדינה אחת, שנקראה האיחוד הפולני-ליטאי או רפובליקת שני העמים. האיחוד החדש נשלט על ידי מונרך שנבחר על ידי האצולה והיה כפוף לפרלמנט, בדומה למונרכיה חוקתית של ימינו. להלכה היו שתי המדינות שוות זו לזו בתוך האיחוד, אולם למעשה פולין הייתה הצד הדומיננטי.
המדינה החדשה הייתה אחת המדינות הגדולות והמאוכלסות בכל אירופה, והיא הצליחה לעמוד בתקיפות מצד רוסיה, שוודיה והאימפריה העות'מאנית. המחצית הראשונה של המאה ה-17 נחשבת לתור הזהב של האיחוד, משום שהאצולה נמנעה מלהשתתף במלחמת שלושים השנים, שגרמה לדעיכה אצל מדינות רבות אחרות ביבשת.
לאחר האיחוד החלה החברה הליטאית להיות מושפעת מאוד מהחברה הפולנית. האצולה הליטאית החלה להשתמש רק בשפה הפולנית ובמהרה נוהג זה חלחל גם לשאר שכבות האוכלוסייה, בעיקר בערים הגדולות. בשנת 1696 הפכה הפולנית לשפה הרשמית של ליטא, לצד הליטאית. למרות האינטגרציה של שתי המדינות, הוסיפה ליטא להתקיים בנפרד כדוכסות הגדולה של ליטא והחזיקה צבא ואוצר נפרדים.