stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ראש ממשלת סרי לנקה
זכויות ראש הממשלה > מעון רשמי ומשרד ראש הממשלה

המעון הרשמי של ראש הממשלה הוא מקדש העצים (אנ'), ובנוסף, ניתן לראש הממשלה בית חופשה משלו בעיר נווארה אליה (אנ').
משרדו של ראש הממשלה ממוקם ברחוב Sir Ernest de Silva שבקולומבו.
לעיתים הנשיא הוא זה שמתגורר במקדש העצים, כמו צ'נדריקה קומרטונגה. ולעיתים ראש הממשלה בוחר להמשיך להתגורר בביתו האישי, כמו רניל וויקרמסינגה.
אירועים חשובים > משבר החוקה של 2018 בסרי לנקה

ב-26 באוקטובר 2018, הנשיא מייטריפלה סיריסנה הדיח את ראש הממשלה רניל ויקרמסינגה, ומינה במקומו את הנשיא לשעבר מהינדה ראג'פקסה לראש הממשלה. ויקרמסינגה סירב לקבל את ההחלפה בטענה כי היא אינה חוקתית, מה שהוביל למשבר חוקתי.
ב-3 בדצמבר 2018, בית המשפט הוציא צו שאוסר על ראג'פקסה לכהן כראש הממשלה.
ב-16 בדצמבר 2018, ויקרמסינגה מונה מחדש לראש הממשלה, והמשבר הסתיים.
אירועים חשובים > המשבר הכלכלי והפוליטי של 2022 בסרי לנקה

במרץ 2022, סרי לנקים רבים החלו להפגין בגלל הניהול הכושל של כלכלת המדינה, שהוביל למשבר כלכלי הכי גדול בתולדות המדינה. המפגינים האשימו את משפחתו של ראש הממשלה מהינדה ראג'פקסה, שהייתה מעורבת בפוליטיקה הסרי לנקית במשך עשורים, במשבר הכלכלי.
ב-9 במאי 2022, ראג'פקסה הגיש את מכתב התפטרותו לאחיו הצעיר גוטביה ראג'פקסה - נשיא סרי לנקה.
ב-12 במאי 2022 מינה הנשיא גוטביה ראג'פקסה את ראש הממשלה לשעבר רניל ויקרמסינגה לראשות הממשלה.
ב-9 ביולי 2022, לאחר התגברות המהומות והסתערות המונים על בתיהם של הנשיא גוטביה ראג'פקסה וראש הממשלה רניל ויקרמסינגה, הודיעו השניים כי יתפטרו.
הערות שוליים

1 2  The Constitution of the Democratic Socialist Republic of Sri Lanka
↑  Rathindra Kuruwita and Zaheena Rasheed, Sri Lanka temporarily bars Rajapaksa from acting as PM, אל-ג'זירה, ‏3 בדצמבר 2018
↑  Ranil Wickremesinghe sworn in as Prime Minister, ‏16 בדצמבר 2018
↑  Explained: How Sri Lanka fell into its worst economic crisis & what's next, The Times of India, ‏11 במאי 2022
↑  מהומות בסרי לנקה הקורסת: רה"מ התפטר, חבר פרלמנט הרג מפגין והתאבד, באתר ynet, 9 במאי 2022
↑  Ayeshea Perera & Simon Fraser, Sri Lanka crisis: Gotabaya Rajapaksa appoints veteran politician as PM, BBC, ‏13 במאי 2022
↑  נשיא סרי לנקה יתפטר; מפגינים הציתו את בית ראש הממשלה, באתר ynet, 9 ביולי 2022
↑  אחרי ההסתערות על מעון הנשיא בסרי לנקה: "רה"מ הסכים להתפטר", באתר ynet, 9 ביולי 2022
↑  Prime Ministers
↑  Sirimavo Bandaranaike: First woman premier, BBC, ‏10 באוקטובר 2000
רוטין

רוטין (מאנגלית: Rutin), שנקרא גם רוטוסיד וכן סופורין, הוא חומר טבעי בעל תכונות נוגדות חימצון, ועקב כך מיוחסות לו השפעות במניעת דלקות, מניעת התפתחות סרטן והגנה על תאים וכלי דם.
הרוטין הוא גליקוזיד של הפלבונואיד קוורצטין. הוא נמצא בפטרוזיליה, כֻּסֶּמֶת, רִבָּס, תה שחור, קליפות תפוח ועוד.
בצמחים הרוטין קושר קטיונים מהאדמה, ומספק לתאי הצמח תזונה.
בבני אדם, הוא קושר יון ברזל Fe2+, ומונע ממנו להיקשר למימן על-חמצני, שלולא כן היה תהליך זה משחרר רדיקלים חופשיים ריאקטיביים מאוד. רדיקלים חופשיים עלולים לפגוע בתאים, ומהווים הגורם הראשוני להזדקנות איברים, למחלות סרטן רבות ולמחלות אוטואימוניות שונות.
הרוטין מחזק את נִימִי הדם, ובכך יכול להיות בעל השפעה חיובית על תסמיני מחלת ההמופיליה, הפחתת דליות ורידים ברגליים, והקטנת הסיכון למחלות לב.
רוטלהורן

| --- | --- |

רוטלהורן והיונגפראו
 מידע כללי
 גובה:  3,972 מטר
 מדינה:  שווייץ 
 מיקום:  גבול הקנטונים ברן וואלה, שווייץ
 רכס הרים:  האלפים הברניים
 אורך הרכס:  100 קילומטר
 קואורדינטות:  46°31′55.4″N 7°58′02.3″E﻿ / ﻿46.532056°N 7.967306°E﻿ / 46.532056; 7.967306
  (למפת שווייץ מוגדלת) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.רוטלהורן(למפת שווייץ רגילה) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.רוטלהורן
 
רוטלהורן (Rottalhorn) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה 3,972 מטר, בגבול הקנטונים ברן וואלה בשווייץ.
ההר ממוקם כ- 600 מטר מדרום להר היונגפראו בין העמק הקטן רוטל (Rottal) וזרוע יונגפראו (Jungfraufirn) של קרחון אלטש.
רולאן פטי

| --- | --- |

 לידה:  13 בינואר 1924 וילמומבל, צרפת 
 פטירה:  10 ביולי 2011 (בגיל 87) ז'נבה, שווייץ 
 שם לידה:  Roland Jean Petit 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  בית הקברות מונפרנאס 
 השכלה:  בלט האופרה של פריז 
 תקופת הפעילות:  מ-1945 
 בן או בת זוג:  זיזי ז'נמר (1954–2011) 
 פרסים והוקרה:  מפקד מסדר האמנויות והספרות (1998) 
 www.roland-petit.fr
 
רולאן פטי (בצרפתית: Roland Petit, ‏13 בינואר 1924 - 10 ביולי 2011) היה מנהל להקת בלט, כוריאוגרף ורקדן צרפתי. את הכשרתו קיבל בבית הספר של בלט האופרה של פריז, ואת פרסומו רכש בבלטים היצירתיים שלו.
ביוגרפיה

פטי, בנה של מעצבת הנעליים רוז רפטו, נולד בוילמומבל, סמוך לפריז. הוא למד בבית הספר של בלט האופרה של פריז, אצל גוסטב ריקו וסרז' ליפר והתחיל לרקוד כחבר בלהקה ב-1940. ב-1945 הקים את בלט דה שאנס-אליזה וב-1948 הקים בתאטר מאריניי את בלט פריז עם זיזי ז'נמייר, רקדנית כוכבת.
פטי עבד בשיתוף פעולה עם אנרי דיטייה (Le Loup ב-1953), סרז' גינסבורג, איב סאן לורן וסזאר בלדצ'יני, והשתתף בכמה סרטים צרפתים ואמריקאים. הוא חזר לאופרה של פריז ב-1965, להעלות הפקה של "נוטרדאם של פריז" (למוזיקה מאת מוריס ז'אר. הוא המשיך לנהל בלטים לתיאטראות הגדולים ביותר של צרפת, איטליה, בריטניה, קנדה וקובה.
ב-1968 חולל הבלט שלו "טורנגלילה" מהפכה זוטא באופרה של פריז. כעבור ארבע שנים, ב-1972, ייסד את הבלט הלאומי של מרסיי ביצירה "בלט פינק פלויד". הוא ניהל את הבלט הלאומי של מרסיי במשך עשרים ושש השנים הבאות. לעיצוב התפאורות לבלטים שלו עבד בשיתוף פעולה צמוד עם הציירים ז'אן קרזו ומקס ארנסט.
פטי, שיצר למעלה מ-50 בלטים בכל הסוגות, תרם ככוריאוגרף למספר רב של רקדנים בעלי שם בינלאומי. הוא דחה את האפקטים הטכניים החופשיים; הוא לא חדל להמציא מחדש  סגנון ושפה משלו, והיה לרב-אמן באמנויות הפה דה דה והבלט הסיפורי, אך עשה חיל גם בבלטים מופשטים. פטי שיתף פעולה גם עם הריאליסטים החדשים, בהם מרשל רייסה, ניקי דה סן פאלה וז'אן טינגלי.
Le jeune homme et la mort ("העלם והמוות") שלו משנת 1946, ללברית של ז'אן קוקטו, נחשב למגנום אופוס שלו והוא גם יצירתו הידועה ביותר; הכוריאוגרפיה והתלבושות מודרניים להפתיע. בבלט "כרמן" משנת 1949 עשה שימוש יוצא דופן ב"אן דדאן" (en dedans: פנייה פנימה לעבר הרגל התומכת).
בין הסרטים שלהם תרם : "סימפוניה בלבן" של רנה שאנה ופרנסואה ארדואן (סרט קצר על תולדות הבלט מ-1942), שבו הופיע כרקדן, הכוריאאוגרפיה לסרט "אליס בארץ הפלאות" מ-1948, "סנדל הזכוכית"  ב-1954, "הכל הולך" (עם אחרים) ב-1956, ו"בלק טייטס" ככוריאוגרף, כותב ורקדן ב-1960.  .
אותות הוקרה

בשנת 1994 הוענק לפטי "פרס בנואה למחול" ככוריאוגרף.
חיים אישיים

בשנת 1954 נשא פטי לאישה את הרקדנית זיזי ז'נמייר, שרקדה בכמה מיצירותיו. זכרונותיו יצאו לאור בשנת 1993 תחת הכותרת "J'ai dansé sur les flots" ("אני רוקד על הגלים"). לו ולז'נמייר הייתה בת אחת, ולנטין פטי, רקדנית ושחקנית.
פטי מת בז'נבה, שווייץ, בגיל 87, מלוקמיה.
בלטים

במהלך הקריירה שלו, יצר פטי כוריאוגרפיות ל-176 בלטים, בהם:
"גרניקה" (1945)
"Les forains" ‏ (1945)
"העלם והמוות" (1946)
"כרמן" (1949)
"Ballabile" ‏ (1950)
"הזאב" (1953)
"הגברת בקרח" (1953)
"נוטרדאם של פריז" (1965)
"גן העדן האבוד" (1967)
"Kraanerg" ‏ {1969)
"בלט פינק פלויד" (מ-1972 ואילך)
"בלט רולאן פטי" (1973)
"Proust, ou Les intermittences du coeur" ‏ (1974)
"הנערה מארל" (1974)
קופליה (1975)
הסימפוניה הפנטסטית (1975)
סיראנו דה ברז'ראק 1978
פנטום האופרה (1980)
"אהבותיו של פרנץ" (1981)
ארבע העונות (מוזיקה מאת אנטוניו ויוואלדי (1984)
"המלאך הכחול" (1985)
"קלאוויגו" (1999)
"דיוק אלינגטון" (2001)
"Les chemins de la création" ‏ (2004)
הערות שוליים

↑  לה מונד, "בלט טורנגלילה של רולאן פטי, אוליבייה מסייאן ומקס ארנסט
↑  בלט טורנגלילה באופרה של פריז
↑  Bfi archives> Roland Petit ארכיב Bfi, רולאן פטי
↑  Black Tights at IMDb "בלק טייטס" ב-IMDb
↑  אנה קיסלגוף, ניו יורק טיימס, "רולאן פטי, כוריאוגרף, מת בגיל 87; ניצח איסורי טאבו בבלט ואת הוליווד" 10 ביולי 2011
↑  חדשות BBC, בריטניה, "הכוריאוגרף הצרפתי רולאן פטי מת בגיל 87 ‏ 10 ביולי 2011
↑  ג'ודית קרוקשאנק, הגרדיאן, הספד לרולאן פטי 11 ביולי 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007349762405171  PLWABN: 9810673121005606  BIBSYS: 90522565  BNE: XX931400  BnF: cb12154623x (data)  CiNii: DA14277385  GND: 119019507  ISNI: 0000 0001 2096 573X  LCCN: n84088199  MusicBrainz: 658ab180-78bf-46bd-b869-8d5c06ad11d7  NDL: 00472986  NKC: xx0169353  NTA: 12127506X  SNAC: w6x63prj  SUDOC: 030051541  VIAF: 87877092   WorldCat (עם VIAF): 87877092
רודריגו דה בסטידאס

| --- | --- |

 לידה:  1465 לערך טריאנה, סביליה, אנדלוסיה
 פטירה:  28 ביולי 1527 סנטיאגו דה קובה, האימפריה הספרדית 
 מדינה:  קסטיליה ולאון 
 מקום קבורה:  קתדרלה פרימאדה דה אמריקה
 תקופת הפעילות:  מ-1496 
 מספר צאצאים:  1
 
רודריגו דה בסטידאס (בספרדית: [roˈðɾiɣo ðe βasˈtiðas]; מהעיר טריאנה בסביליה, אנדלוסיה, נולד בסביבות שנת 1465 – מת בסנטיאגו דה קובה ב-28 ביולי 1527) היה קונקיסטאדור ספרדי חוקר ומגלה ארצות אשר מיפה את חופה הצפוני של דרום אמריקה, גילה את פנמה, וייסד את העיר סנטה מרתה.
חיים אישיים

רודריגו דה בסטידאס היה סוחר אמיד מהעיירה טריאנה שליד סביליה אשר בספרד. בשל טעות של ההיסטוריון מרטין פרננדז דה נווארטה, בסטידס עדיין מוצג כנוטריון. רודריגו נישא לאיזבל רודריגז דה רומרה לפני שנת 1500.
חוקר ארצות

לאחר שהפליג עם כריסטופר קולומבוס במסעו השני אל העולם החדש בשנת 1493, פנה דה בסטידאס לכתר הספרדי לקבלת אישור להתחיל במסע משלו במימון מלא מכספו. בתמורה להענקת זכות זו הכתר דרש לקבל בתמורה רבע מהרווחים שישיג. אישור המלך והמלכה לכך עדיין נשמר בארכיון הלאומי בספרד.
הוא הפליג לעולם החדש מקאדיז באוקטובר 1500 עם שתי ספינות: סן אנטון וסנטה מריה דה גראסיה. ליוו אותו במסע חואן דה לה קוזה וגם וסקו נונייס דה בלבואה.
בדרום אמריקה הוא הפליג מערבה מקאבו דה לה ולה שבקולומביה, כדי לחקור ולמפות את קו החוף של אגן הים הקריבי.
רודריגו גילה שפך נהר לו קרא בשם נהר מגדלנה וכן את מפרץ אוראבה בחוף הקולומביאני. הוא הגיע ללה פונטה דה מנזנילו בחוף פנמה לפני שנאלץ לעצור.
רודריגו הוא האירופי הראשון שטען לגילוי מיצר היבשה בפנמה כולל אזור סן בלאס של ילידי שבט הקונה.
המצב הירוד של ספינותיו, שנגרם בשל תולעת ספינה שאכלה את גוף העץ, אילץ אותו לחזור לסנטו דומינגו לתיקון הספינות. למרות תיקונים חוזרים ונשנים, הספינות טבעו בסופו של דבר בנמל בג'קרגואה, ועימן רוב העבדים הילידים, בעוד מטען של זהב ופנינים ניצלו. דה באסטידאס חזר לסנטו דומינגו, יבשתית, תוך סחר בחפצים שונים מול ילידים משבט טאינו לטובת מזון ואספקה לאורך הדרך. עם הגעתו לסנטו דומינגו הוא נעצר על ידי המושל פרנסיסקו דה בובדילה, ונשלח חזרה לספרד כשהוא מואשם בסחר לא מאושר מול הילידים. הכתר הספרדי זיכה אותו מאישומים אלו והוא אף זכה בקצבה. רודריגו חזר לסנטו דומינגו עם משפחתו, והפך לעשיר. בשנת 1504 יצא עם משלחת לטיירה פירמה, ותפס 600 עבדים שהועמדו למכירה בהיספניולה.
ייסוד סנטה מרתה

בשנת 1520 הובטחה משרת מושל טרינידד לדה בסטידאס. בשל התנגדותו של דייגו קולומבוס, בנו של כריסטופר, רודריגו ויתר על התפקיד. במקום זאת קיבל אישור לנצל את האזור שבין קאבו דה לה ולה ועד לנהר המגדלנה במערב. בשנת 1524 יחד עם חואן דה ספסדס ייסד את העיר סנטה מרתה בחופה של קולומביה. שם העיר ניתן לה מכיוון יום הייסוד אירע ביום חגה של מרתה הקדושה (29 ביולי).
דה בסטידאס כונה הכובש האציל ביותר של ספרד בשל מדיניות של כבוד, אנושיות וידידות שהפגין כלפי הילידים; עם זאת, גם לו היו עבדים.
במסע לשטחים בונדה ובונדיגואה, בקולומביה של ימינו, השיג כמות נכבדת של זהב. דה בסטידאס דגל במדיניות שאסרה על חייליו להשתמש באכזריות מול הילידים או לשדוד מהם את סחורתם. חייליו, שרבים מהם יצאו למסעות בתקווה להשיג זהב, ביקשו מדה בסטידאס לחלוק עמם את הזהב. הוא סירב באומרו שהזהב נדרש כדי לעזור לכסות את עלויות המושבה.
מותו

סירובו של דה באסטידאס לחלוק את הזהב שרכש הכעיס מאוד כמה מאנשיו, ביניהם סגנו וילפורטה, שיחד עם 50 איש זממו לרצוח אותו. באחד הלילות, בזמן שבסטידאס ישן, הוא הותקף ונדקר חמש פעמים. למרות שנפצע קשה, לא מת מיד.
בשל היעדר מתקנים רפואיים נאותים בסנטה מרתה, בסטידאס ניסה להפליג לסנטו דומינגו, אך מזג אוויר גרוע אילץ אותו לנחות בחופי קובה, שם מת מפצעיו. מאוחר יותר, בנו היחיד, הארכיבישוף רודריגו דה בסטידס אי רודריגז דה רומרה, העביר את שרידיו לסנטו דומינגו שם נקבר עם אשתו בקתדרלת סנטה מריה לה מנור, הקתדרלה העתיקה ביותר ביבשת אמריקה.
ראו גם

טגנגה
רשימת מגלי ארצות
רודריגו דה בסטידאס
אנדרטה לזכרו של רודריגו דה בסטידאס בסנטה מרתה, קולומביה
מקום קבורתו בקתדרלה סנטה מרתה, קולומביה
רומנטיקה אכזרית

| --- | --- |

 מבוסס על:  חסרת נדוניה 
 בימוי:  אלדר ריאזאנוב 
 תסריט:  אלדר ריאזאנוב 
 שחקנים ראשיים:  לריסה גוזייבה (Q18117397) ניקיטה מיכאלקוב אליסה פריינדליך אנדריי מייגקוב 
 מוזיקה:  אנדריי פטרוב 
 צילום:  ואדים אליסוב 
 מדינה:  ברית המועצות ברית המועצות
 חברת הפקה:  מוספילם 
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1984 
 משך הקרנה:  145 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  מלודרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
רומנטיקה אכזרית (ברוסית: Жестокий романс) היא דרמה רומנטית סובייטית  משנת 1984 בבימויו של אלדר ריאזנוב. זו היא גרסת המסך הידועה ביותר למחזהו הקלאסי של אלכסנדר אוסטרובסקי חסרת נדוניה (1878). את התפקיד הנשי הראשי גילמה לריסה גוזייבה, שעבורה הייתה זה הופעת בכורה בקולנוע.
הסרט צולם במיקום באזור וולגה עילית, כולל בעיר קוסטרומה. הסרט כולל סדרת רומנסה רוסית שנכתבה על ידי בלה אחמדולינה, מרינה צבטייבה ואלדר ריאזנוב, הולחנו על ידי אנדריי פטרוב ונינה שאטסקאיה ובוצעו על ידי ולנטינה פונומריובה וניקיטה מיכאלקוב. שירים אלה זכו לפופולריות רבה בברית המועצות.
הערות שוליים

↑  https://www.rottentomatoes.com/m/cruel_romance
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע ובנושא ברית המועצות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רודולפו וולק

רודולפו וולק (באיטלקית: Rodolfo Volk;‏ 14 בינואר 1906 – 2 באוקטובר 1983) היה כדורגלן איטלקי ששיחק בעמדת החלוץ.
הוא הכובש הרביעי בהיסטוריה של רומא עם מאזן של 106 שערים ב-161 הופעות.
קריירה

וולק נולד בפיומה בשנת 1906 והחל לשחק כדורגל עבור מועדון הכדורגל פיומנה, המועדון של העיר שלו; הוא נודע כחלוץ רב עוצמה.
הוא שיחק במשחק לא רשמי במדי פיורנטינה תחת שם המשפחה המזויף בולטני, זאת מכיוון שהוא שירת בצבא, ולא הורשה לעשות שום פעילות אחרת מלבד זאת.
בשנת 1928 הוא חתם במועדון הכדורגל רומא והפך להיות אחד מהשחקנים החשובים ביותר בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20. הוא הפך לכובש הרשמי הראשון באצטדיון קאמפו טסטאצ'יו, ששימש כאצטדיון הראשון בתולדות הקבוצה.
הוא שיחק למעלה מ-150 משחקים וכבש למעלה מ-100 שערים עבור הג'יאלארוסי. הוא כבש את השער הראשון אי פעם בדרבי של רומא, בניצחון 1-0 על היריבה העירונית לאציו בשנת 1929.
בעונת 1930/31, הוא היה מלך השערים של הסרייה א', כשכבש 29 שערים ב-33 משחקים, מה שעזר לרומא לסיים כסגנית אלופת הליגה.
הוא עזב את רומא בשנת 1933, עקב בעיות אישיות עם השחקנים אנריקה גואיטה ואלביו בנצ'רו, ולאחר מכן הוחתם על ידי פיזה.
החיים לאחר הפרישה

לאחר שפרש מכדורגל, הוא עבד בתור איש תחזוקה ברומא, ומת בעוני בשנת 1983 בעיר נמי.
תארים > קבוצתיים

פיומנה
סרייה C‏ (1): 1940/41
תארים > אישיים

מלך השערים של הסרייה א': 1930/31 (29 שערים)
רודולפו בארה

| --- | --- |

 לידה:  19 בדצמבר 1947 (בן 76) בואנוס איירס, ארגנטינה 
 מדינה:  ארגנטינה 
 השכלה:  האוניברסיטה האפיפיורית הקתולית של ארגנטינה 
 מפלגה:  המפלגה החוסטיסיאליסטית 
 
רודולפו קרלוס בארה (בספרדית: Rodolfo Carlos Barra; נולד ב-19 בדצמבר 1947) הוא משפטן ופוליטיקאי ימני-קיצוני ארגנטינאי המכהן כתובע הכללי של ארגנטינה. הוא כיהן תחת משטרו של קרלוס מנם כשר לבית המשפט העליון של ארגנטינה בין השנים 1990 ל-1993, וכשר המשפטים בין השנים 1994 ל-1996, עד שהתפטר כשנחשפו קשריו לתנועות נאציות, בהן ארגון הטרור התנועה הלאומנית של טקוארה (MNT).
ב-1 בדצמבר 2023, הנשיא הנבחר של ארגנטינה, חאבייר מיליי, הודיע כי בארה ימונה לתפקיד התובע הכללי.
ביוגרפיה

בארה נולד בבואנוס איירס. בצעירותו פעל ב"איחוד הלאומני של תלמידי התיכון" (Unión Nacionalista de Estudiantes Secundarios), קבוצה פוליטית הקשורה לתנועה הלאומית של טקוארה, ששילבה אלמנטים נאו-נאצים. ב-1996 הוא נאלץ להתפטר, לאחר שקשריו לקבוצה זו נחשפו בתחקיר של המגזין נוטיסיאס (אנ'). התחקיר של נוטיסיאס חשף גם תמונות של בארה מבצע הצדעה נאצית. באותה התקופה התרחשו שני פיגועים רצחניים בארגנטינה נגד מטרות יהודיות וישראליות: הפיגוע בשגרירות ישראל בארגנטינה והפיגוע בבניין הקהילה היהודית בארגנטינה. בנוסף לכך, העיתון Página 12 (אנ') חשף שבארה נעצר בגין התקפת טרור אנטישמית על בית כנסת.
מאוחר יותר הביע הסתייגות מפעילותו הפוליטית בתקופה זו, ואמר "אם הייתי נאצי, אני מתחרט על כך".
ביוגרפיה > הפרקליט הכללי של ארגנטינה

ב-2 בדצמבר 2023, הנשיא הנבחר חאבייר מיליי הכריז על מינויו לתפקיד התובע הכללי של ארגנטינה (Procuración del Tesoro de la Nación), שנכנס לתוקף ב-10 בדצמבר 2023.
מינויו עורר זעם ציבורי בשל עברו הנאו-נאצי.
הערות שוליים

↑  "Quién es Rodolfo Barra, ex funcionario menemista y flamante Procurador del Tesoro". Perfil (בספרדית). 1 בדצמבר 2023. נבדק ב-1 בדצמבר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Piden reconsiderar la designación de Rodolfo Barra en el gobierno de Milei por su participación en movimientos con tendencias nazis". Infobae (בEuropean Spanish). 1 בדצמבר 2023. נבדק ב-1 בדצמבר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Rodolfo Barra, el regreso de un hiper menemista que tuvo que renunciar por su pasado nazi". elDiarioAR.com (בספרדית). 1 בדצמבר 2023. נבדק ב-1 בדצמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2   רענן ריין ופבלו מנדס שיף, לומד תורה, שוקל להתגייר ומשבח את נתניהו. ועדיין, לא בטוח אם מיליי טוב ליהודי ארגנטינה, באתר הארץ, 2 בינואר 2024
↑  "Designación de Rodolfo Barra: la tapa de NOTICIAS que descubrió su pasado nazi | Noticias". Noticias. 1 בדצמבר 2023. נבדק ב-1 בדצמבר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Argentina's President-Elect, Set to Convert to Judaism, Appoints Man With Neo-Nazi Past as Solicitor General". Latin Times. 1 בדצמבר 2023. נבדק ב-1 בדצמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rotella, Sebastian (12 ביולי 1996). "Argentine Official Quits Amid Outcry Over Neo-Nazi Past". Los Angeles Times. נבדק ב-2 בדצמבר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "'Si fui nazi, me arrepiento': quién es Rodolfo Barra, el procurador del Tesoro de Javier Milei | El prontuario con Menem y una polémica renuncia". Página 12 (בספרדית). 1 בדצמבר 2023. נבדק ב-2 בדצמבר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Csipka, Juan Pablo (2 בדצמבר 2023). "Tacuara, la militancia juvenil de Rodolfo Barra | Fue parte del grupo antisemita y ayudó a evitar la cárcel a uno de sus integrantes por un asesinato". Página 12 (בספרדית). נבדק ב-2 בדצמבר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Mendez, Ignacio (1 בדצמבר 2023). "El designado por Javier Milei como procurador del Tesoro rompió el silencio y pidió disculpas por su pasado nazi". El Intransigente (בספרדית). נבדק ב-2 בדצמבר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Milei nombra a un exministro con pasado filonazi como jefe de los abogados del Estado". El País Argentina (בספרדית). 2 בדצמבר 2023. נבדק ב-2 בדצמבר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Iglesia, Facundo (1 בדצמבר 2023). "Outrage after Milei appoints former neo-Nazi youth member". Buenos Aires Herald. נבדק ב-2 בדצמבר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Milei appoints former minister with pro-Nazi past as head of state lawyers". El País English. 2 בדצמבר 2023. נבדק ב-2 בדצמבר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810699051605606  ISNI: 0000 0000 2453 3814  LCCN: n78015774  RERO: 02-A002971028  SUDOC: 269719342  VIAF: 29147266922735482618   WorldCat (עם VIAF): 29147266922735482618
רגנאר סיגורדסון

רגנאר סיגורדסון (באיסלנדית: Ragnar Sigurðsson; נולד ב-15 ביוני[דרושה הבהרה] 1986) הוא כדורגלן עבר איסלנדי ששיחק בעמדת הבלם.
קריירה

סיגורדסון התחיל את הקריירה שלו בפיילקיר, בעונת 2006 הוא הצטרף לגטבורג השוודי. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון ב-6 באפריל 2007, באותה עונה זכה עם המועדון באליפות. ב-30 במאי 2011 רגנאר סיגורדסון חתם על חוזה לארבע שנים בפ.צ. קופנהגן, תמורת 5.5 מיליון כתר דני. ב-23 בינואר 2014 חתם בקרסנודאר מליגת העל הרוסית לשנה וחצי עם אופציה לשנה נוספת. ב-23 באוגוסט 2016 רגנאר חתם חוזה לשנתיים בפולהאם. ב-3 באוגוסט 2017 הושאל לרובין קאזאן. ב-18 בינואר 2018 חתם ברוסטוב.
בינואר 2020 חזר לדנמרק וחתם בשורות פ.צ. קופנהגן.
ב-18 בינואר 2021, סיגרודסון חתם ברוך לבוב מליגת העל האוקראינית עד לסיום העונה עם אופציה לעונה נוספת.
ב-20 ביולי 2021, סיגורדסון חתם בפישקיר מליגת העל האיסלנדית.
בצעירותו, סיגורדסון שיחק בנבחרת הצעירה של איסלנד, במאי 2007 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת. באוגוסט 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת.
תארים

אליפות שוודיה: 2007
הסופר קאפ השוודי: 2008
הגביע השוודי: 2008
אליפות דנמרק: 2012/2013
הגביע השוודי: 2011/2012
רותה

| --- | --- |
סמל רותהסמל רותה

 מדינה:  שווייץ שווייץ
 קנטון:  אפנצל אינר-רודן אפנצל אינר-רודן
 שפה רשמית:  גרמנית
 תאריך ייסוד:  1872
 שטח:  40.9 קמ"ר
 גובה:  799 מטרים
 תאריך נטישה:  30 באפריל 2022 
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  3,648 (31 בדצמבר 2018)
  ‑ צפיפות:  85 נפש לקמ"ר (2014)
 קואורדינטות:  47°19′N 9°26′E﻿ / ﻿47.317°N 9.433°E﻿ / 47.317; 9.433
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.ruete.ch/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת שווייץ מוגדלת) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.רותה(למפת שווייץ רגילה) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.רותה(למפת אפנצל אינר-רודן רגילה) אפנצל שבנדה אובראגרותה(למפת אפנצל אינר-רודן מוגדלת) אפנצל שבנדה אובראגרותה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
רותה (בגרמנית: Rüte) הוא מחוז בקנטון אפנצל אינר-רודן שבשווייץ.
היסטוריה

המחוז מוזכר לראשונה במקור משנת 1420 – 1421 בשם Rütiner rod. ב-1872 הוקם המחוז באופן רשמי ומאז הוא לא עבר שינויים משמעותיים.
שטחו של המחוז הוא 40.9 קמ"ר. מתוכם 55.7% משמשים לחקלאות, 31.8% הם שטחים מיוערים, 3.4% הם שטחים מיושבים ו9.1% הוא אדמה בלתי מעובדת. המחוז משתרע בין אלטמן בדרום לבין שטחי הגבעות שסביב להירשברג בצפון. שטחו כולל את הכפרים בריליסאו, אגרשטנדן, שטיינג וכן חלקים מוייסבד בין הנהרות ברייל, שונדבך וזיטר ואצת החלק המזרחי של אפנצל. המרכז המנהלי של המחוז הוא הכפר שטיינג.
נכון ל-2014 מנתה אוכלוסיית המחוז 3,480 תושבים.
הערות שוליים

1 2  משרד הסטטיסטיקה הפדרלי של שווייץ
↑  משרד הסטטיסטיקה הפדרלי של שווייץ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4817431-2  HDS: 001315  VIAF: 139835241   WorldCat (עם VIAF): 139835241
רות תקוע

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  31 באוגוסט 1923 יאשי, ממלכת רומניה 
 פטירה:  19 באוגוסט 2013 (בגיל 89) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 תפקיד:  יו"ר ויצו
 בן או בת זוג:  יוסף תקוע 
 
רות תקוע (31 באוגוסט 1923 - 19 באוגוסט 2013) הייתה פעילה חברתית ישראלית שכיהנה כיו"ר ויצו בישראל.
ביוגרפיה

תקוע (לבית וידנפלד) נולדה ביאשי שברומניה, וגדלה בבית יהודי מסורתי. היא למדה בבית הספר הצרפתי בבוקרשט. עלתה לארץ ישראל בשנת 1940, בגיל 16, על רקע עליית המשטר הפשיסטי לשלטון ברומניה ופרוץ מלחמת העולם השנייה, והתגוררה בתל אביב.
עם קום המדינה התקבלה לעבודה במחלקת יחסי ציבור במשרד החוץ, שם הכירה את הדיפלומט יוסף תקוע, והם נישאו ב-1951. היא התלוותה לבעלה בשליחויות בארצות הברית, בברזיל ובברית המועצות (1958-1965), וכן במסגרת תפקידו כשגריר ישראל באומות המאוחדות (1968-1975).
משנת 1975 התגוררו רות תקוע ובעלה בעומר, לאחר שיוסף תקוע נבחר לנשיא אוניברסיטת בן-גוריון ואחר כך לנגיד אוניברסיטה זו. בתקופה זו החלה להתנדב באיגוד ויצו. בשנים  1980-1984 שימשה יו"ר סניף ויצו בירושלים ובשנים 1984–1991 יו"ר ויצו בישראל.
במסגרת התפקיד נסעה למסעות גיוס כספים מטעם הארגון וביקרה במדינות אירופה, דרום אמריקה, דרום אפריקה וארצות הברית. בשנת 1987 נוסד ביוזמתה מוקד חירום טלפוני ראשון מסוגו בישראל לנשים מוכות. באותה שנה חנך ויצו מוסד ראשון מסוגו לטיפול בנערות במצוקה, אשר לימים נקרא על שמה. לאחר סיום תפקידה כיהנה כגזברית ארגון ויצו העולמי.
היא חלתה במחלת הסרטן והחלימה ממנה, ולאחר מכן התנדבה כפעילה בעמותת "אחת מתשע".
תקוע הייתה חברה בחבר הנאמנים של המרכז האקדמי ויצו חיפה ובחבר הנאמנים של אוניברסיטת בן-גוריון.
נפטרה ב-19 באוגוסט 2013 בבית החולים איכילוב והובאה לקבורה בהר המנוחות, לצד בעלה. הם היו הורים לשני בנים ובת.
הערות שוליים

↑  אתר ויצו - היסטוריה (באנגלית)
↑  Lawrence Journal-World - Jan 27, 1994
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רודי להמן

| --- | --- |

רודי להמן, 1940~
 לידה:  25 באוגוסט 1903 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  2 בפברואר 1977 (בגיל 73) גבעתיים, ישראל 
 שם לידה:  רודולף להמן
 לאום:  ישראלי
 תחום יצירה:  פיסול, חיתוך עץ
 יצירות ידועות:  "למרומים"
 פרסים והוקרה:  פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול 
 
רוּדי להמן (25 באוקטובר 1903, ברלין, גרמניה – 3 בפברואר 1977, גבעתיים) היה פסל ואמן ישראלי יליד גרמניה.
ביוגרפיה

רודולף (רודי) להמן (Rudolf (Rudi) Lehmann) נולד בברלין בירת גרמניה בשנת 1903, כבנה הבכור של אישה נוצרייה ולא נשואה בשם אליזבת צאנדר. בגיל 16 הוא אומץ על ידי משפחת להמן, שם גדל והתחנך. כישרונותיו בתחום האמנות הפלסטית בלטו מילדותו.