stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארלינג האלנד
קריירת מועדונים > דורטמונד

לאור יכולתו המרשימה בבונדסליגה האוסטרית ובשלב הבתים של ליגת האלופות, חתם במהלך חודש ינואר בבורוסיה דורטמונד מהליגה הגרמנית על חוזה לארבע שנים. בהופעת הבכורה שלו במשחק הליגה מול אאוגסבורג, עלה מהספסל בדקה ה-55 וכבש שלושער. ב-24 בינואר במשחקו השני עלה פעם נוספת מהספסל ועזר לקבוצות לנצח את קלן 5–1 כשכבש צמד שערים והעלה את מאזנו לחמישה שערי ליגה ב-59 דקות משחק בלבד. במשחקו השלישי בקבוצה פתח לראשונה בהרכב וכבש צמד שערים נוסף בניצחונה של בורוסיה דורטמונד על אוניון ברלין 0–5. בעקבות צמד זה העלה את מאזנו לשבעה שערים בפחות מ-180 דקות. בסוף חודש ינואר זכה בפרס שחקן החודש של הליגה הגרמנית. ב-4 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת הגביע הגרמני. אמנם בורוסיה דורטמונד הפסידה את משחקה 2–3 לוורדר ברמן, אך הוא הצליח לכבוש שער אחד. ב-15 בפברואר כבש שער נוסף בניצחון על פרנקפורט 0–4 ובכך המשיך את מאזנו של שישה משחקים בהם כבש תשעה שערים.
ב-18 בפברואר שב לליגת האלופות והפעם במדי בורוסיה דורטמונד. הוא כבש את שני השערים מול פריז סן-ז'רמן במשחק שהסתיים בתוצאה 1–2, במסגרת המשחק הראשון בשלב שמינית גמר ליגת האלופות. צמד זה העלה את מאזנו לעשרה שערים בשבעה משחקים (שמונה שערים עם רד בול זלצבורג, שני שערים עם בורוסיה דורטמונד.) ובכך הפך לשחקן השני הכי צעיר שמגיע למספר הזה. שערים אלו הפכו אותו לשחקן הראשון של בורוסיה דורטמונד שכובש שער במשחק הבכורה שלו בבונדסליגה, בגביע הגרמני ובליגת האלופות.
ב-22 בפברואר כבש פעם נוספת והפעם בניצחונה של בורוסיה דורטמונד את ורדר ברמן. שער זה היה שערו ה-12 בשמונה משחקים בלבד במדי בורוסיה דורטמונד. השער העלה את מאזנו ל-40 שערים בכל המסגרות בעונת 2019/2020.
ב-21 בנובמבר 2020 כבש רביעייה במחצית אחת בניצחון קבוצתו 2–5 על הרטה ברלין.
ב-9 בינואר 2021 כבש צמד בניצחון קבוצתו 1–3 על ר.ב. לייפציג והפך לשחקן שכבש הכי הרבה שערים ב-25 ההופעות הראשונות שלו בהן כבש 25 שערים.
ב-6 במרץ 2021 כבש צמד תוך תשע דקות בהפסד דורטמונד 2–4 מול באיירן מינכן ובכך כבש את שערו המאה בכל המסגרות, השחקן הכי צעיר שמגיע להישג זה, כשלשם ההשוואה כריסטיאנו רונאלדו עשה זאת ב־301 משחקים, ליאו מסי עשה זאת ב-201 משחקים וקיליאן אמבפה עשה זאת ב־180 משחקים.
ב-9 במרץ 2021 כבש צמד נגד סביליה בתיקו 2–2 בליגת האלופות. צמד זה העלה את מאזנו ל-20 שערי ליגת האלופות ב-14 משחקים בלבד, המהיר בהיסטוריה להגיע להישג הזה.
ב-13 במאי 2021, השתתף בגמר הגביע הגרמני בו התמודד מול רד בול לייפצינג, דורטמונד ניצחה 1–4 וזכתה בגביע כשהאלנד כובש צמד שערים.
את עונת 2021/2022 פתח עם שבעה שערי ליגה וארבעה בישולים בחמישה משחקים, מה שהעלה את מאזנו ל-68 שערים ב-67 הופעות במדי דורטמונד.
קריירת נבחרות

האלנד מייצג את נורווגיה בנבחרות בקבוצות גיל שונות.
קריירת נבחרות > נבחרת צעירה

ב-27 במרץ 2018 כבש שלושער במשחק מול סקוטלנד שהסתיים בניצחון 4–5 וסייע לנורווגיה להעפיל לשלב הבא במוקדמות יורו 2018 עד גיל 19.
ב-22 ביולי 2018 הבקיע במדי הנבחרת בשוויון 1–1 נגד איטליה במסגרת יורו 2018 עד גיל 19.
ב-30 במאי 2019, במסגרת משחקי שלב הבתים של גביע העולם בכדורגל עד גיל 20, כבש תשיעייה בניצחון נבחרתו 0–12 על נבחרת הונדורס עד גיל 20, ובכך קבע את שיא הכיבושים במשחק בודד אי פעם בטורניר. האלנד סיים את הטורניר כמלך השערים בזכות אותם תשעה שערים ואף על פי שלא כבש שער אחד נוסף עקב הדחתה של נורווגיה בשלב הבתים.
קריירת נבחרות > הנבחרת הבוגרת

את שער הבכורה במדי הנבחרת הבוגרת כבש ב-4 בספטמבר 2020 במסגרת ליגת האומות, בהפסד נבחרתו 1–2 לנבחרת אוסטריה. שלושה ימים מאוחר יותר, ב-7 בספטמבר, כבש צמד ראשון בנבחרת, בניצחון 1–5 על צפון אירלנד. ב-10 באוקטובר 2024 כבש צמד בניצחון 0–3 על נבחרת סלובניה, ובכך הפך בגיל 24 בלבד, לגדול הכובשים של הנבחרת בכל הזמנים עם 34 שערים.
חיים אישיים

האלנד הוא בנו של בלם לידס יונייטד ומנצ'סטר סיטי לשעבר אלף-אינגה האלנד. גם האלנד עצמו הוא אוהד מושבע של לידס יונייטד.
סטטיסטיקות קריירה > מועדונים

נכון ל-9 בנובמבר 2024
| מועדון | עונה | ליגה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | גביע הליגה> הופעות | גביע הליגה> שערים | אירופה> הופעות | אירופה> שערים | אחר> הופעות | אחר> שערים | סך הכול> הופעות | סך הכול> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ברינה 2 | 2015 | הליגה הנורווגית הרביעית | 3 | 2 | — | — | — | — | — | — | — | — | 3 | 2 |
| ברינה 2 | 2016 | הליגה הנורווגית הרביעית | 11 | 16 | — | — | — | — | — | — | — | — | 11 | 16 |
| ברינה 2 | סך הכול | סך הכול | 14 | 18 | — | — | — | — | — | — | — | — | 14 | 18 |
| ברינה | 2016 | הליגה הנורווגית השנייה | 16 | 0 | 0 | 0 | — | — | — | — | — | — | 16 | 0 |
| מולדה 2 | 2017 | הליגה הנורווגית הרביעית | 4 | 2 | — | — | — | — | — | — | — | — | 4 | 2 |
| מולדה | 2017 | ליגת העל הנורווגית | 14 | 2 | 6 | 2 | — | — | — | — | — | — | 20 | 4 |
| מולדה | 2018 | ליגת העל הנורווגית | 25 | 12 | 0 | 0 | — | — | 5 | 4 | — | — | 30 | 16 |
| מולדה | סך הכול | סך הכול | 39 | 14 | 6 | 2 | — | — | 5 | 4 | — | — | 50 | 20 |
| רד בול זלצבורג | 2018/2019 | הבונדסליגה האוסטרית | 2 | 1 | 2 | 0 | — | — | 1 | 0 | — | — | 5 | 1 |
| רד בול זלצבורג | 2019/2020 | הבונדסליגה האוסטרית | 14 | 16 | 2 | 4 | — | — | 6 | 8 | — | — | 22 | 28 |
| רד בול זלצבורג | סך הכול | סך הכול | 16 | 17 | 4 | 4 | — | — | 7 | 8 | — | — | 27 | 29 |
| בורוסיה דורטמונד | 2019/2020 | בונדסליגה | 15 | 13 | 1 | 1 | — | — | 2 | 2 | — | — | 18 | 16 |
| בורוסיה דורטמונד | 2020/2021 | בונדסליגה | 28 | 27 | 4 | 3 | — | — | 8 | 10 | 1 | 1 | 41 | 41 |
| בורוסיה דורטמונד | 2021/2022 | בונדסליגה | 24 | 22 | 2 | 4 | — | — | 3 | 3 | 1 | 0 | 30 | 29 |
| בורוסיה דורטמונד | סך הכול | סך הכול | 67 | 62 | 7 | 8 | — | — | 13 | 15 | 2 | 1 | 89 | 86 |
| מנצ'סטר סיטי | 2022/2023 | פרמייר ליג | 35 | 36 | 4 | 3 | 2 | 1 | 11 | 12 | 1 | 0 | 53 | 52 |
| מנצ'סטר סיטי | 2023/2024 | פרמייר ליג | 31 | 27 | 3 | 5 | 0 | 0 | 9 | 6 | 2 | 0 | 45 | 38 |
| מנצ'סטר סיטי | 2024/2025 | פרמייר ליג | 11 | 12 | 0 | 0 | 0 | 0 | 4 | 3 | 1 | 0 | 16 | 15 |
| מנצ'סטר סיטי | סך הכול | סך הכול | 77 | 75 | 7 | 8 | 2 | 1 | 24 | 21 | 4 | 0 | 114 | 105 |
| סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | 233 | 188 | 24 | 22 | 2 | 1 | 49 | 48 | 6 | 1 | 314 | 260 |
↑  הופעות בגביע הנורווגי, הגביע האוסטרי, הגביע הגרמני, גביע ה-FA
1 2  הופעות בליגה האירופית
1 2 3 4 5 6 7  הופעות בליגת האלופות
1 2  הופעות בסופר קאפ הגרמני
↑  הופעות במגן הקהילה
↑  הופעות במגן הקהילה
סטטיסטיקות קריירה > בינלאומי

נכון ל-17 בנובמבר 2024
| נבחרת | שנה | הופעות | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| נורווגיה | 2019 | 2 | 0 |
| נורווגיה | 2020 | 5 | 6 |
| נורווגיה | 2021 | 8 | 6 |
| נורווגיה | 2022 | 8 | 9 |
| נורווגיה | 2023 | 6 | 6 |
| נורווגיה | 2024 | 10 | 11 |
| סך הכול | סך הכול | 39 | 38 |
תארים > קבוצתיים

הבונדסליגה האוסטרית: 2018/19
הגביע האוסטרי: 2018/19
הגביע הגרמני: 2020/21
פרמייר ליג: 2022/23, 2023/24
הגביע האנגלי: 2022/23
מגן הקהילה: 2024
ליגת האלופות: 2022/23
הסופר קאפ האירופי: 2023
תארים > אישיים

מלך שערי אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21, 2019:‏ 9 שערים
זוכה פרס נער הזהב לשנת 2020
שחקן העונה בבונדסליגה: 2020/21
שחקן החודש בבונדסליגה: ינואר 2020, נובמבר 2020, אפריל 2021, אוגוסט 2021
שער החודש בבונדסליגה: ספטמבר 2021
נבחרת העונה בבונדסליגה: 2020/21, 2021/22
מלך השערים בליגת האלופות: 2020/21 (10), 2022/23 (12)
כדורגלן השנה של אופ"א: 2022/23
חלוץ השנה של אופ"א: 2021
שחקן החודש בפרמייר ליג: אוגוסט 2022, אפריל 2023
שחקן העונה בפרמייר ליג: 2022/23
מלך השערים בפרמייר ליג: 2022/23, 2023/24
גביע גרד מילר: 2023
דודג' וייפר VX I

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  קרייזלר
 שנות ייצור:  2013–2017
 הרכבה:  מישיגן, ארצות הברית
 מודל קודם:  דודג' וייפר (ZB II)
 חברת אם:  דודג'
 סיווג:  מכונית ספורט
 אורך:  4,460 מ"מ
 רוחב:  1,940 מ"מ
 גובה:  1,250 מ"מ
 משקל:  1,521 ק"ג
 מפרט טכני
 מנוע:  Odd-firing 8.4 L (512.5 cu in) Viper V10
 הילוכים:  6 הילוכים ידניים
 מהירות מרבית:  335 קמ"ש
דודג וייפר VX I (באנגלית: Dodge Viper VX I) הוא הדור החמישי והאחרון של מכונית הספורט דודג' וייפר. המכונית שהוצגה בשנת 2013, עוצבה מחדש לחלוטין.
היסטוריה ופיתוח

בסתיו 2011 הודיע ראלף ז'יל מנכ"ל SRT כי הדור הבא של הווייפר יצא לראשונה בתערוכת הרכב בניו יורק באפריל 2012.
בתערוכת הרכב הבינלאומית בניו יורק ב־2013 נחשף ה- וייפר GTS SRTS החדש יחד עם תוכנית להיכנס למרוצים.
כחלק מהתוכנית של קרייזלר להפוך את טכנולוגית המרוצים SRT כמותג רכב נפרד בתוך קרייזלר גרופ LLC, הפך הווייפר SRT לרכב ההילה של המותג.
במאי 2014 אוחד מחדש מותג SRT תחת דודג', כאשר מנכ"ל SRT לשעבר ראלף ז'יל המשיך כסגן הנשיא הבכיר לעיצוב מוצרים וגם כמנכ"ל ונשיא מוטור ספורט.
מפרטים

SRT הציע שתי גרסאות לווייפר: וייפר SRT ו-GTS. ה-GTS הוא דגם הפרמיום המציע נוחות יתר. ההבדל החיצוני הבולט ביותר בין שני הדגמים הוא מכסה המנוע. לדגם הבסיס שישה פתחי אוורור פונקציונליים ואילו לדגם ה-GTS יש רק שניים. לציון חזרתו של הווייפר, הציע SRT חבילת 'מהדורת השקה' שזמינה ב־150 דגמי GTS בשנת 2013. כל המכוניות במהדורת ההשקה נצבעו בכחול וייפר עם פסים לבנים תאומים והגיעו עם לוח מקף סדרתי שהונח בתוך תא המטען שלהן. החלק הפנימי של הווייפר הוא עור בצבע שחור.
וייפר ה-SRT כולל בקרת שיוט ובקרות על ההגה. טלפון בלוטות' של UConnect עם סטרימינג של אודיו בלוטות', כמו גם תצוגת מסך מגע בגודל 8.4 אינץ' כמו זו שנמצאת בקרייזלר 300. מושבי חשמל, כניסה ללא מפתח ומושבים מחוממים הם גם אפשרויות חדשות. מערכת ניווט של Garmin הייתה גם אפשרות זמינה, כמו גם הרדיו הלוויני Sirius XM ורדיו HD. כונן קשיח מובנה לאחסון מוזיקה ותמונות JPEG ו-MP3 נכלל גם כציוד סטנדרטי.
ביצועים

הוייפר (VX I) מופעל על ידי מנוע V10. המנוע מייצר 640 כ"ס ב-6,150 סל"ד. בשנת 2015 ההספק הועלה ב-5 כ"ס.
הוייפר יכול להאיץ בין 0–100 קמ"ש תוך 3.5 שניות ויכול להגיע למהירות מרבית של 335 קמ"ש.
מכירות וסיום ייצור

מכירות הווייפר ב-2013 וב-2014 היו דלות. הייצור הופחת ב-באוקטובר 2013 ואז הופסק לחודשיים באפריל 2014 על רקע מכירות איטיות.
באוקטובר 2015 הודיעה קבוצת פיאט קרייזלר כי הוייפר יפסיק את ייצורו בשנת 2017. בתחילה, פיאט קרייזלר ציינה מכירות לקויות כסיבה להפסקת היצור עם זאת, מקורות אחרים הצהירו כי המכונית הופסקה מכיוון שהוייפר לא היה מסוגל לעמוד בתקנת הבטיחות של FMVSS 226, המחייבת כריות אוויר בצד. ביולי 2017 הודיעה פיאט קרייזלר כי תסגור לצמיתות את מפעל הרכבה קונר ב־31 באוגוסט 2017.
קרייזלר הודיעה על חמש מהדורות מיוחדות וייפר לשנת הייצור האחרונה.
גלריה

מבט לצד
מבט לצד
מבט לקדימה
ראו גם

דודג' וייפר
דודג' וייפר ZB II
הערות שוליים

↑  "Viper Club of America: 2013 SRT Viper Debut Set". נבדק ב-21 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Korzeniewski, Jeremy (4 באפריל 2012). "2013 SRT Viper bites back with 640 HP, returns to racing". Autoblog. נבדק ב-21 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "New 2013 Viper to inaugurate independent SRT brand". אורכב מ-המקור ב-2016-01-20. נבדק ב-21 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Chrysler Group Announces Leadership Changes". נבדק ב-21 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "SRT Viper production halted amid slow sales". Autoweek. 10 במרץ 2014. נבדק ב-22 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Dodge Viper to cease production in 2017, labor agreement reveals". Autoweek. 16 באוקטובר 2015. נבדק ב-22 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mike Connor (2016-01-13). "Dodge Viper Axed Because it Can't Fit Curtain Airbags". Motortrend.com. נבדק ב-2016-01-20.
↑  "Fiat Chrysler Ends Viper Production, Closes Detroit Plant". fortune.com.
↑  "Dodge Viper Production to End in 2017 with 5 Special Models - Torque News". torquenews.com.
מרפאה (אונייה)

קופת חולים על סיפון USS פרומתאוס (אנ'), 1919–1920
מרפאה (אונייה) (באנגלית: Sick bay) הוא תא באונייה (אנ') המשמש למטרות רפואיות.
המרפאה מכילה את ארון התרופות (אנ') של האונייה, מקרר לתרופות הדורשות אחסון בקירור וארון נעול לחומרים כמו מורפיום. יש לשמור את המרפאה נעולה, כאשר המפתחות יהיו זמינים רק לרופא ולרב החובל.
המונח מיושם גם על ידי חיל הנחתים של ארצות הברית.
מרפאה (אונייה) מופיעה במדע הבדיוני הפופולרי, כמו Battlestar Galactica (אנ') ומסע בין כוכבים, בתור המתקן הרפואי על סיפון ספינת חלל בדיונית (אנ').
הערות שוליים

↑  Medical care, International Maritime Organization
↑  Douglas E. Goldstein, Medical informatics 20/20
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NARA: 10662911
מראשיה MR02

מראשיה MR02 (ברוסית: Marussia MR02) היא מכונית מרוץ פורמולה אחת שתוכננה תחת הנהגתו של המנהל הטכני של מרוסיה, ￼￼פאט סימונדס. הופעת הבכורה במסגרת תחרותית הייתה עונת 2013, שבה נהגו מקס צ'ילטון וג'ולס ביאנצ'י, שהחליפה אתלואיז ראציה.
המכונית הושקה ב-5 בפברואר 2013, מה שהופך את MR02 למכונית הראשונה שחברת מראשיה (וקודמתה Virgin Racing) השלימה בזמן לקראת בדיקות החורף.
הערות שוליים

↑  "Razia Returns". marussiaf1team.com. Marussia F1. 6 בפברואר 2013. אורכב מ-המקור ב-20 באוקטובר 2014. נבדק ב-6 בפברואר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Collantine, Keith (31 בינואר 2012). "Marussia to launch new car in time for first test". F1 Fanatic. Keith Collantine. נבדק ב-31 בינואר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלי רכב ובנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אמפייר רייוול

| --- | --- |

  דגל הצי המלכותי הבריטי   הנס הכחול
 תיאור כללי
 סימן זיהוי:  מספר זיהוי רשמי 168961
 סוג אונייה:  אוניית משא מדגם ליברטי
 צי:  הצי המלכותי הבריטי
 דגל הצי:  הצי המלכותי הבריטי
 חברת ספנות:  משרד ההגנה, התובלה המלחמתי הבריטי – MOWT (E. R. Management Co), Liverpool.
 סדרה:  Ampire
 אוניות בסדרה:  1322
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  ויליאם גריי ושות' בע"מ(אנ') שבווסט הרטלפול (אנ'), שבצפון מזרח בריטניה, נוסדה בשנת 1863
 תחילת הבנייה:  1942
 הושקה:  19 ביוני 1943
 תקופת הפעילות:  ספטמבר 1943 – 10 בינואר 1967 (כ־23 שנים)
 אחריתה:  נגרטה ב-10 ביוני 1967 בטייוון לאחר שנהרסה כתוצאה מקריעת שרשרת העוגן בסערה חזקה
 מידות
 הֶדְחֶק:  14,474 טון
 מעמס:  7,045 טון
 אורך:  127 מטר
 רוחב:  17 מטר
 שוקע:  8.5 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  11 קשר
 גודל הצוות:  64 אנשי צוות
 טווח שיוט:  37,000 קילומטר
 מספר תרנים:  3
 הנעה:  מנוע בעל 2,500 כוח סוס, מונע בשני דוודי קיטור דלק פחם
 צורת הנעה:  מדחף יחיד
תרשים עקרוני של אוניות ליברטי ואושן שנבנו על פי תוכניות משרד התחבורה והתובלה המלחמתי הבריטי.
אוניית ליברטי דגם מייצג.
א.ק. אמפייר רייוול (באנגלית :Empire Rival (אנ')) הייתה אוניית משא מסדרת אמפייר (אנ') – Empire שנבנתה והושקה ב-19 ביוני 1943 במספנה הוותיקה (נוסדה בשנת 1863) ויליאם גריי ושות' בע"מ (אנ') בווסט הרטלפול (אנ'), שבצפון מזרח בריטניה. האונייה נכנסה לשירות בספטמבר 1943. כל האוניות מסדרת אמפייר נבנו על בסיס תוכניות בניין אוניות של משרד התחבורה והתובלה המלחמתי הבריטי (אנ') Ministry of War Transport (MoWT). במהלך מלחמת העולם השנייה משרד התובלה המלחמתי, הזמין מספר גדול מאוד של אוניות משא ממספר מספנות בבריטניה, בארצות הברית ובקנדה. זאת לאור העובדה שהגרמנים הטביעו את אוניות המשא הבריטיות שהפליגו אל ומאת בריטניה. כשארצות הברית נכנסה למלחמה היא החלה בייצור המוני של אוניות מדגם ליברטי (בין השנים 1941–1945 נבנו למעלה מ-2,700 אוניות מדגם ליברטי במספנות האמריקאיות) על בסיס אותן תוכניות בניין אוניות שמשרד התחבורה והתובלה המלחמתי הבריטי הגיש להם לבניית אוניות המשא עבור הצי המלחמתי הבריטי.
במלחמת העולם השנייה האמפייר רייוול השתתפה בפלישה לנורמנדי. שמה נודע בעולם כאוניית גירוש שהשתתפה במבצע אואזיס בו גורשו חזרה לגרמניה מעפילי אוניית המעפילים יציאת אירופה תש"ז-EXODUS 1947.
היסטוריה > במלחמת העולם השנייה

א.ק. אמפייר רייוול הייתה אחת מ-1,322 אוניות מסדרת אמפייר שנבנו בין השנים 1942–1944. היא נבנתה במספנה הוותיקה שנוסדה בשנת 1863, ויליאם גריי ושות' בע"מ (אנ') מווסט הרטלפול (אנ'), שבצפון מזרח בריטניה. האוניות מסדרת אמפייר נבנו עבור משרד התחבורה/התובלה המלחמתי הבריטי. היא הושקה ב-19 ביוני 1943 ונכנסה לפעילות בספטמבר 1943.
האמפייר רייוול הופעלה על ידי חברת הניהול ER בליברפול מטעם משרד התחבורה והתובלה המלחמתי הבריטי. היא הועסקה במלחמת העולם השנייה בפלישה לנורמנדי במסגרת מבצע אוברלורד (אנ') שהייתה פלישה אמפיבית של צבאות בעלות הברית המערביות בחופי נורמנדי שבצרפת הכבושה, שהתרחשה ב-6 ביוני 1944 עד 30 ביוני 1944 במסגרת החזית המערבית במלחמת העולם השנייה. בפלישה נחתו כ-156,000 חיילים של בעלות הברית מהים ומהאוויר על אדמת נורמנדי, בסיוע של כ-6,900 כלי שיט. היה זה מבצע הנחיתה הימי הגדול בהיסטוריה. הפלישה לנורמנדי מסמנת את פתיחתה של חזית שנייה במלחמה כנגד גרמניה הנאצית.
האמפייר רייוול הובילה את גייסות הלוחמים וכלי הרכב המשוריינים השייכים לדיוויזיה ה-52 שהוכפפה תחת פיקוד הארמייה המוטסת הראשונה. הכוחות הונחתו בים סוער בחוף סורד ביץ' (אנ') Sword Beach על ידי יחידות הנחיתה של הצי המלכותי הבריטי.
היסטוריה > אוניית גירוש

שמה של האמפייר רייוול נודע בעולם כספינת גירוש שבכלובים שנבנו במחסנים שלה גורשו מעפילים שניסו להגיע לארץ ישראל אל מחנות המעצר בקפריסין במסגרת מבצע איגלו ובמקרה של מעפילי אוניית המעפילים אקסודוס 1947 במבצע אואזיס לגרמניה. באותה תקופה האמפייר רייוול, הפליגה במזרח הים התיכון והועסקה בשירות המנדט הבריטי.
ב-15 במרץ 1946 גורשו על האמפייר רייוול מארץ ישראל 544 גברים ו-153 נשים למחנות המעצר בקפריסין.
ב-13 באוגוסט 1946 החל מבצע איגלו, באותו היום נתפסה אוניית המעפילים יגור שהפליגה מנמל לה סיוטה (ליד מרסיי) כשעל סיפונה 754 מעפילים. בחיפה הועלו המעפילים על האמפייר רייוול וגורשו למחנות המעצר בקפריסין.
ב-14 באוגוסט 1946 עגנו שתי אוניות הגירוש אמפייר רייוול ואמפייר היי-ווד בנמל פמגוסטה, בקפריסין.
ב-17 באוגוסט 1946 גורשו על האמפייר רייוול 790 מעפילי אוניית המעפילים כ"ג יורדי הסירה.
ב-21 באוגוסט 1946 עגנה האמפייר רייוול בחיפה ויגאל אלון פקד על הפלי"ם באישור בן-גוריון לחבל באונייה. ב-22 באוגוסט 1946 חובלה האונייה וניזוקה באופן קשה על ידי אנשי הפלי"ם לאחר ניסיון כושל ערב קודם לכן. מטען חומר הנפץ נועד לגרום נזק רב ככל האפשר לאונייה, מאחר שלא נמצאו על סיפונה מעפילים. מפקד הפעולה היה יוחאי בן-נון, והשתתפו בה איש הפלי"ם, ראובן הירש (יתיר) כיַמאי, ולוחמי 'החוליה', משה ליפסון (נחשון) ואיזי רבינוביץ (רהב) כשחיינים.
ב-17 בפברואר 1947 גורשו על האמפייר רייוול למחנות המעצר בקפריסין 794 מעפילים, מעפילי אוניית המעפילים המעפיל האלמוני שיצאו מצרפת.
ב-3 באפריל 1947 בבוקר, הפליגה האמפייר רייוול מקפריסין לנמל אלכסנדריה. בהיותה בלב ים התפוצץ מטען חומר נפץ שהוטמן בה על ידי אנשי הפלי"ם, בשעה שעגנה בנמל פמגוסטה וגרם לאונייה נזק גדול, שחייב את הכנסתה לתיקונים ממושכים בנמל אלכסנדריה.
ב-18 ביולי 1947 החל מבצע אואזיס, זמן קצר לאחר שהאמפייר רייוול חזרה משיפוצים באלכסנדריה, מצרים. גורשו בתוך מחסני הכלובים שנבנו בה, במסגרת מבצע אואזיס 1,526 מעפילים מעפילי אוניית המעפילים יציאת אירופה תש"ז-אקסודוס 1947 לנמל פורט דה בוק בצרפת ומאחר שסירבו לרדת בצרפת המשיכה האונייה לנמל המבורג בגרמניה.
ב-8 בספטמבר 1947 נכנסה האמפייר רייוול לנמל המבורג. מעפילי האקסודוס ירדו ממנה ללא התנגדות על פי הוראתו של מפקד המעפילים על האונייה מיכה פרי "גד" כי הוא הטמין פצצה בבטן האונייה. הפצצה נתגלתה על ידי הבריטים. כשהיא הורדה לחוף היא התפוצצה.
ב-1 בפברואר 1948 גורשו על האמפייר רייוול 273 מעפילי ספינת המעפילים ל"ה גיבורי גוש עציון, שהפליגה מאיטליה רובם מהונגריה ומרומניה.
ב-28 בפברואר 1948 גורשו על האמפייר רייוול 1,002 מעפילי ספינת המעפילים בונים ולוחמים שיצאה מהעיירה באקאר צפונית לבלגרד, יוגוסלביה.
ב-29 במרס 1948 גורשו על האמפייר רייוול 798 מעפילי ספינת המעפילים יחיעם שהפליגה ב-10 במרץ מפורמיה באיטליה.
ב-24 באפריל 1948 גורשו על האמפייר רייוול 782 מעפילי ספינת המעפילים משמר העמק שהפליגה ב-14 באפריל 1948 מפורמיה באיטליה.
ב-28 באפריל 1948 גורשו על האמפייר רייוול 550 מעפילי ספינת המעפילים נחשון הקסטל שיצאה מבנדול דרך טולון, צרפת. ספינת המעפילים נחשון-הקסטל הייתה ספינת המעפילים האחרונה שהגיעה ארצה לפני ההכרזה על הקמת המדינה ומעפיליה היו האחרונים שגורשו למחנות המעצר בקפריסין.
היסטוריה > שירות בצי הסוחר

בסוף שנת 1948 נמכרה האמפייר רייוול לחברת R Chapman & Son מניוקאסל אפון טיין(אנ') Newcastle upon Tyne שבבריטניה ושמה הוחלף לאמברטון – Amberton.
בשנת 1957 אמברטון נמכרה לחברת Compagnia de Vapores Marina Ltd מקוסטה ריקה ושמה שונה לפראמארינה – Parmarina.
בשנת 1963 הפאראמרינה נמכרה לחברת Oceania Armadora SA והפליגה תחת דגל לבנון.
ב-10 בינואר 1967 הפאראמרינה נהרסה בסערה עזה לאחר ששרשרת העוגן שלה נקרעה, מחוץ לנמל ג'ילונג, שבטייוואן.
הפלגת מעפילי האקסודוס על האמפייר רייוול

ביום שישי, 18 ביולי 1947 סביב השעה 16:00 נכנסה אוניית המעפילים אקסודוס לנמל חיפה מלווה במשחתות הבריטיות לאחר הקרב שהתחולל כ-20 מייל מערבית לעזה ונקשרה לרציף הדמעות. תוך מאבק אלים כשהמעפילים מותשים מהקרב שהתחולל בים ובתהליך מזורז בו עברו המעפילים חיטוי ב-DDT הם הועלו ל-3 אוניות גירוש באופן מקרי לחלוטין. האמפייר רייוול הייתה אוניית הגירוש האחרונה שהועמסה בנמל חיפה במסגרת מבצע אואזיס.
מבחינה טכנית מצבה היה הגרוע ביותר מבין 3 אוניות הגירוש שהובילו את מעפילי האקסודוס. בשונה מהאושן ויגור במחסני האונייה לא היה קיים כל ציוד למגורי המעפילים וכל המזון היה מעופש ומלא תולעים. כי בכל הפעמים שהאונייה הוספנה לשיפוצים בעקבות החבלות של אנשי הפלי"ם כל הציוד שהיה במחסניה למגורי המעפילים ועודפי המזון הוצאו ממנה. האמפייר רייוול שולבה למבצע אואזיס מיד לאחר שחזרה לחיפה משיפוצים באלכסנדריה. כך שביום שהועלו עליה מעפילי האקסודוס היו במחסני האונייה רק כלובי המאסר, המחופים ברשתות ברזל, קירות באונייה ורצפת ברזל ללא כל תנאים למגורים. במשך כל עשרת ימי ההפלגה מחיפה לפורט דה בוק המעפילים אכלו מזון מעופש מלא תולעים. היו אלה שאריות מימי מלחמת העולם השנייה. רק בפורט דה בוק שבצרפת הסוכנות היהודית והג'ויינט דאגו לשלוח למעפילים מזון טרי.
במחסנים של האמפייר רייוול גורשו 1526 מעפילים מחיפה דרך צרפת לגרמניה לאחר שהגיעו לחופי ארץ ישראל על אוניית המעפילים אקסודוס. המעפילים שוכנו באמפייר רייוול בצפיפות רבה בניגוד לפקודות הצבא הבריטי שאסר לעלות על האונייה יותר מ-800 חיילים. בחיפה, עם המעפילים עלו לאונייה, מחופשים למעפילים חברי ההגנה, מיכה פרי "גד" והאחות סימה שמוקלר ומיד לקחו פיקוד על המעפילים שבאונייה. מהר מאוד מיכה הבין שהאונייה לא מפליגה לקפריסין ועל כן הוא וסימה ארגנו את המעפילים לחיי שיגרה ולשמירה על מורל המעפילים. הוא הקים את מזכירות המעפילים וחילק תפקידים ואחריות לשמירה על הניקיון, חלוקת מזון ומים, לימודי עברית וקודש, ערבי תרבות (השירים הפופולרי ביותר על אוניות הגירוש "התיקווה" והמנון האקסודוס), כתיבת עיתון יומי בשם "בדרך" וכדומה. במחאות על החזרה לאירופה ואחר כך לגרמניה המעפילים שבתו רעב מספר פעמים בדרך. כשהיגיעה האונייה לנמל פורט דה בוק בצרפת נולדה בת למשפחת וידבסקי על האונייה. מיכה פרי נתן לתינוקת את השם "גליה" משום שנולדה על הגלים ואף העניק לה תעודה מטעם ההגנה המאשרת שהיא מעפילה בדרכה לארץ ישראל.
הדאגה הגדולה של מיכה ומפקדי המוסד לעלייה ב' שבצרפת המעפילים ירדו וישברו בכך את כל ארגון העפלה כתוצאה מהלחץ שהבריטים והצרפתים מפעילים.
ב-5 באוגוסט 1947 התגנבו לאונייה עוד שני חברי ההגנה יוזק לימון ואלחנן ונחוצקר. בפורט דה בוק ירדו מהאונייה רק מעפילים שקבלו אישור ממיכה פרי, בעיקר חולים ופגועי נפש.
עם המזון שנתקבל מהחוף בפורט דה בוק, מיכה פרי קבל חומר נפץ ליצור פצצה ששני מנגנוני ההפעלה שלה הופעלו לאחר שהמעפילים ירדו מהאונייה בנמל המבורג. היות שהמעפילים שהיו על האמפייר רייוול לא גילו התנגדות בירידה מהאונייה בנמל המבורג, על פי הוראתו של מיכה פרי, הבריטים פיצו אותם ושלחו אותם למחנה מעצר משופר שנמצא בצפון גרמניה ליד העיר ליבק, בשם מחנה אם שטאו. מאידך הבריטים חשדו בירידה הזריזה ללא כל התנגדות של המעפילים. על כן ערכו חיפוש באונייה ומצאו את הפצצה ונטרלו מנגנון הפעלה אחד. את המנגנון השני שהוטמן בה הם לא מצאו. הבריטים לקחו את הפצצה לבסיס שבחוף כדי להציג אותה במסיבת עיתונאים אך היא התפוצצה דקות לפני תחילת מסיבת העיתונאים ואף אחד לא נפגע.
גלריית תמונות

מעפילי אוניית המעפילים אקסודוס, מתקלחים במי מלח במקלחות שעל האמפייר רייוול
קבוצת נערים ונערות על סיפון האמפייר רייוול
מיכה פרי "גד" מפקד המעפילים על האמפייר רייוול ובמחנה אם שטאו שבגרמניה
תעודת המעפילה שמיכה פרי העניק ליילודה וידבסקי גליה לאחר שנולדה על האמפייר רייוול.
מעפילים במחסני האמפייר רייוול ישנים, יושבים ואוכלים על רצפת המחסנים
קראו עוד

העפלה
מיכה פרי
אקסודוס (אוניית מעפילים)
מבצע אואזיס
אמדן, פפנדורף, אם שטאו וזנגוורדן
מבצע איגלו
מחנות מעצר בקפריסין
אוניות ליברטי
אושן ויגור
ראנימיד פארק
ביאורים

↑  א.ק. אמפייר רייוול=אוניית קיטור אמפייר רייוול = SS Empire Rival.