stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רומניה במשחקים האולימפיים
אולימפיאדות החורף

הישגי הרומנים באולימפיאדות החורף היו נמוכים בהרבה ביחס להישגיהם במשחקי הקיץ.
בהופעת הבכורה של הרומנים במשחקים, באולימפיאדת סנט מוריץ (1928), ייצגו אותה שני צוותי מזחלות, שסיימו במקומות השביעי וה-19 (מתוך 22). אלכסנדרו פפאנה ודומיטרו הוברט היו קרובים להשיג מדליה ראשונה בענף זה באולימפיאדת לייק פלאסיד (1932), אך סיימו במקום הרביעי. ההישג המשמעותי הבא הגיע באולימפיאדת אינסברוק (1964), כשהביאתלט וילמוש גאורגה סיים במקום החמישי במקצה ל-20 ק"מ. באולימפיאדת גרנובל (1968) זכו גולשי המזחלות יון פנטורו וניקולאה נאגואה במדליה הראשונה (והיחידה עד כה) במשחקי החורף, מדליית ארד.
מדליות

| --- | --- |
 :  ראו גם – מדליות במשחקים האולימפיים
מדליות > לפי אולימפיאדה

המתעמל מריאן דרגולסקו, שזכה בשתי מדליות באולימפיאדת אתונה
קונסטנטינה דיטה-טומסקו, המנצחת בריצת המרתון באולימפיאדת בייג'ינג
ראו גם

רומניה במשחקים הפאראלימפיים
רומניה במשחקים האולימפיים לנוער
אוקטביאן מוראריאו
הערות שוליים

↑  "Romania's top Olympic official Petrache tenders resignation", אתר אג'רפרס, 29.8.2016
1 2  "Medals by Games" [מדליות לפי משחקים]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-23 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
1 2  "Medals by Sports" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-23 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
האתלטית יולנדה באלאש, האלופה האולימפית בקפיצה לגובה ברומא ובטוקיו, במהלך המשחקים בטוקיו
המתאבק גאורגה ברצ'אנו (במרכז), שזכה במדליית זהב במינכן ובמדליית כסף במונטריאול
החותר איוואן פטזאיקין, שזכה בשבע מדליות אולימפיות בין 1968 ל-1984
המתאבק ואסילה אנדריי, עם מדליית הזהב בה זכה בלוס אנג'לס
המתעמלת דניאלה סיליבאש, שזכתה בשש מדליות בסיאול
מרים המשקולות טראיאן צ'יהאראן, שזכה במדליית ארד בברצלונה
המתעמל מריוס אורזיקה, שזכה בארבע מדליות אולימפיות בין 1996 ל-2004
השחיינית קמליה פוטק, זוכת מדליית הזהב במשחה ל-200 מטר חופשי באתונה
המתעמלת סנדרה איזבאשה, שזכתה בארבע מדליות בבייג'ינג ובלונדון
מרים המשקולות גבריאל סינקריאן (מימין) עם מדליית הארד בה זכה בריו. בהמשך התברר שגבריאל השתמש באימרוץ והמדליה נשללה ממנו.
המשלחת הרומנית בטקס הפתיחה של אולימפיאדת ונקובר (2010)
רובן אמורים

רובן פליפה מרקוס אמורים (בפורטוגזית: Rúben Filipe Marques Amorim; נולד ב-27 בינואר 1985) הוא כדורגלן עבר פורטוגלי המשמש כמאמן קבוצת מנצ'סטר יונייטד מהפרמייר ליג.
קריירת מועדונים

אמורים, יליד ליסבון, ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הפורטוגלית ב-14 בדצמבר 2003, כששיחק דקה אחת במדי בלננסש בניצחון 2–0 על אלברקה. בסך הכל ערך בקבוצה 96 הופעות וכבש ארבעה שערים.
באפריל 2008 חתם על חוזה לארבע שנים בבנפיקה ליסבון.
הוא הבקיע את שערו הראשון בקבוצה ב-23 בנובמבר בניצחון 2–0 על אקדמיקה דה קוימברה.
בדצמבר 2011, לאחר שמיעט לשחק וסירב להתאמן יחד עם שאר שחקני הספסל, הועמד אמורים לדין משמעתי במועדון, וב-30 בינואר 2012 הושאל לספורטינג בראגה בה כבש ארבעה שערים ב-30 הופעות ליגה.
בעונה שלאחר מכן חזר לבנפיקה, שיחק 37 משחקים בכל המסגרות וזכה עמה בטרבל.
לאחר שסבל מפציעות רבות, ב-14 באוגוסט 2015 חתם בהשאלה לעונה אחת באל וואקרה מקטר.
ב-4 באפריל 2017, לאחר יותר משנה של חוסר פעילות, סיים אמורים את חוזהו בבנפיקה ופרש ממשחק פעיל בגיל 32.
קריירה בינלאומית

אמורים שיחק עבור נבחרת פורטוגל עד גיל 21 באליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2007 בהולנד.
הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של פורטוגל הגיעה במונדיאל 2010 כשעלה כמחליף במשחק בשלב הבתים נגד חוף השנהב שהסתיים בתיקו 0-0.
אמורים היה גם חלק מסגל הנבחרת למונדיאל 2014. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בטורניר ב-26 ביוני במשחק נגד גאנה, משחק אותו הפסידה נבחרת פורטוגל והודחה מהטורניר.
קריירת אימון

אמורים החל לשמש כמאמן בעונת 2018/2019 בקבוצת קאסה פיה מהליגה השלישית. בינואר 2019 הורידו לקבוצה שש נקודות. זמן קצר לאחר מכן הוא הגיש את התפטרותו.
קריירת אימון > בראגה

באמצע ספטמבר 2019 מונה אמורים למאמן לקבוצת המילואים של ספורטינג בראגה. שלושה חודשים לאחר מכן, הוא החליף את ריקרדו סה פינטו בקבוצה הראשונה של המועדון לאחר שזה פוטר מתפקידו. במשחקו הראשון כמאמן הוביל את הקבוצה לניצחון חוץ 7–1 על בלננסש SAD, ושלושה שבועות לאחר מכן זכה עם הקבוצה בגביע הליגה לאחר ניצחון על פורטו עם שער בדקה האחרונה. ב-15 בפברואר רשמה הקבוצה הניצחון הראשון של בראגה בחוץ על בנפיקה ליסבון מזה 65 שנים כשניצחה אותה 0–1. תחת אמורים הפסידה בראגה רק שני משחקים, שניהם בשמינית גמר הליגה האירופית לגלאזגו ריינג'רס.
קריירת אימון > ספורטינג ליסבון

אמורים מונה למאמן ספורטינג ליסבון ב-4 במרץ 2020. אף על פי שהיו לו רק חודשיים של ניסיון אימון בקבוצה בוגרת, ספורטינג שילמה 10 מיליון אירו עבור שירותיו, דמי ההעברה השלישית בגבוהה ששולמה עבור מאמן בהיסטוריה.
ב-23 בינואר 2021 זכה עם הקבוצה בגביע הליגה השני ברציפות שלו והראשון בספורטינג לאחר שניצחה את קבוצתו לשעבר בראגה במשחק הגמר. לאחר ששברה הקבוצה תחתיו שיא לאומי של 32 משחקים ללא הפסד, זכתה ספורטינג ליסבון באליפות הראשונה שלה מזה 19 שנה. לספורטינג היה רק הפסד אחד במהלך העונה כשהפסידה לבנפיקה 4–3 ב-15 במאי, הפסד שהגיע לאחר שהבטיחה כבר את האליפות. בסיום העונה נבחר אמורים למאמן העונה בליגה.
אמורים החל את עונתו השנייה בספורטינג בזכייה בסופר קאפ הפורטוגלי.
ב-24 בנובמבר ניצחה ספורטינג את בורוסיה דורטמונד 3–1 במשחק הלפני אחרון בשלב הבתים בליגת האלופות והבטיחה עלייה לשמינית הגמר לראשונה מאז עונת 2008/2009. ב-28 בנובמבר הפך אמורים למאמן המהיר ביותר שניצח ב-50 משחקים בליגה הפורטוגלית, לאחר ניצחון 0–2 על טונדלה.
ב-29 בינואר 2022 זכה עם הקבוצה בגביע הליגה השלישי ברציפות שלו כמאמן, והשני ברציפות עם ספורטינג לאחר ניצחון 2–1 על בנפיקה.
ב-6 במאי 2024 בעקבות הפסד 0–2 של בנפיקה ליסבון לפמליקאו ספורטינג זכתה באליפות וקיבל בפעם השנייה את תואר מאמן העונה.
קריירת אימון > מנצ'סטר יונייטד

ב-1 בנובמבר 2024 חתם על חוזה לשנתיים וחצי במנצ'סטר יונייטד כמאמן, ונכנס לתפקידו באופן רשמי ב-11 בנובמבר. משחק הבכורה בהדרכתו נערך ב-24 בנובמבר, במסגרת המחזור ה-12 של הפרמייר ליג, בו סיימה הקבוצה בתיקו 1-1 מול איפסוויץ' טאון.
תארים > כשחקן

בנפיקה ליסבון
אליפות פורטוגל (3): 2009/2010, 2013/2014, 2014/2015
גביע פורטוגלי: 2013/2014
גביע הליגה הפורטוגלית (5): 2008/2009, 2009/2010, 2010/2011, 2013/2014, 2014/2015
הסופר קאפ הפורטוגלי: 2014
ספורטינג בראגה
גביע הליגה הפורטוגלית: 2012/2013
תארים > כמאמן

ספורטינג בראגה
גביע הליגה הפורטוגלית: 2019/2020
ספורטינג ליסבון
אליפות פורטוגל: 2020/2021, 2023/2024
גביע הליגה הפורטוגלית: 2020/2021, 2021/2022
הסופר קאפ הפורטוגלי: 2021
אישיים
מאמן העונה בליגה הפורטוגלית: 2020/2021, 2023/2024
הערות שוליים

↑  Ruben Amorim.Ai Jesus que lá vou eu, ionline (בפורטוגזית)
↑  Rúben Amorim rescinde com o Benfica e coloca ponto final na carreira, www.ojogo.pt (ב־European Portuguese)
↑  SAPO, Rúben Amorim é o 3.º técnico mais caro do mundo, ficando atrás de outro português, SAPO Desporto (בפורטוגזית)
↑  Rúben Amorim atinge triunfo 50 na Liga - Sporting - Jornal Record, Record
↑  רובן אמורים מונה למאמן מנצ'סטר יונייטד - זה התאריך הרשמי לכניסתו לתפקיד, באתר ישראל היום, 1 בנובמבר 2024.
↑  בבכורה של אמורים: רק 1:1 ליונייטד עם איפסוויץ', באתר ONE‏, 24 בנובמבר 2024
| נבחרת פורטוגל – מונדיאל 2010 |
| --- | --- | --- |
|  1 אדוארדו •  2 אלווש •  3 פריירה •  4 רולאנדו •  5 דודה •  6 קרבאליו •  7 רונאלדו •  8 מנדש •  9 ליאדסון •  10 דני •   11 סימאו •  12 בטו • 13 מיגל •  14 ולוזו • 15 פפה • 16 מיירלש • 17 אמורים • 18 אלמיידה • 19 טיאגו • 20 דקו • 21 קושטה • 22 פרננדז • 23 קונטראו • מאמן: קרלוס קיירוש |  1 אדוארדו •  2 אלווש •  3 פריירה •  4 רולאנדו •  5 דודה •  6 קרבאליו •  7 רונאלדו •  8 מנדש •  9 ליאדסון •  10 דני •   11 סימאו •  12 בטו • 13 מיגל •  14 ולוזו • 15 פפה • 16 מיירלש • 17 אמורים • 18 אלמיידה • 19 טיאגו • 20 דקו • 21 קושטה • 22 פרננדז • 23 קונטראו • מאמן: קרלוס קיירוש | פורטוגל |
| נבחרת פורטוגל – מונדיאל 2014 |
| --- | --- | --- |
|  1 אדוארדו •  2 אלווש •  3 פפה •  4 ולוזו •  5 קונטראו •  6 קרבאליו •  7 רונאלדו •  8 מאוטיניו •  9 ה. אלמיידה •  10 וייריניה •   11 אדר •  12 פטריסיו • 13 קושטה •  14 נטו • 15 רפא • 16 מיירלש • 17 נאני • 18 וארלה • 19 א. אלמיידה • 20 אמורים • 21 פריירה • 22 בטו • 23 פושטיגה • מאמן: בנטו |  1 אדוארדו •  2 אלווש •  3 פפה •  4 ולוזו •  5 קונטראו •  6 קרבאליו •  7 רונאלדו •  8 מאוטיניו •  9 ה. אלמיידה •  10 וייריניה •   11 אדר •  12 פטריסיו • 13 קושטה •  14 נטו • 15 רפא • 16 מיירלש • 17 נאני • 18 וארלה • 19 א. אלמיידה • 20 אמורים • 21 פריירה • 22 בטו • 23 פושטיגה • מאמן: בנטו | פורטוגל |
אמורים כשחקן במדי נבחרת פורטוגל מול נבחרת קרואטיה, 2013
נייתן סנפורד

נייתן סנפורד (באנגלית: Nathan Sanford‏; 5 בנובמבר 1777 – 17 באוקטובר 1838) היה פוליטיקאי אמריקאי.
ביוגרפיה > ראשית חייו

סנפורד נולד ב-5 בנובמבר 1777 בברידג'המפטון, ניו יורק, והיה בנם של תומאס סנפורד ופיב (לבית בייקר) סנפורד, משפחה של חקלאים וסוחרים.
הוא למד באוניברסיטת ייל, למד משפטים, התקבל ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק בכך בעיר ניו יורק.
ביוגרפיה > קריירה

בשנת 1803, הוא מונה כפרקליט ארצות הברית עבור מחוז ניו יורק, ונשאר בתפקיד עד 1815 כאשר המחוז פוצל למחוזות הצפוני והדרומי של ניו יורק.
הוא היה חבר באספה המדינתית של ניו יורק בשנים 1808–1809 ו-1811. בשנת 1811, הוא נבחר ליושב ראש ב-29 בינואר, אך לא יכול היה להשתתף במושב לאחר ה-10 בפברואר בגלל בריאות לקויה. האספה החליטה לבחור יושב ראש חדש ובחרה בוויליאם רוס. הוא היה חבר בסנאט של מדינת ניו יורק (דרום ד') מ-1812 עד 1815, וישב בבתי המחוקקים ה-35, ה-36, ה-37 וה-38 של מדינת ניו יורק.
ב-1815, הוא נבחר כדמוקרטי-רפובליקני לסנאט של ארצות הברית וכיהן מ-4 במרץ 1815 ועד 3 במרץ 1821. הוא היה יו"ר הוועדה למסחר וייצור (הקונגרסים ה-15 וה-16), וחבר בוועדה לענייני הצי (הקונגרס ה-15) ובוועדת הכספים (הקונגרס ה-16). בשנת 1821, הוא התמודד לבחירה מחדש כקלינטוניאני, אך הובס על ידי מרטין ואן ביורן.
הוא היה ציר בוועידת החוקה של מדינת ניו יורק של 1821, והיה צ'נסלור ניו יורק בין השנים 1823 ל-1826. בבחירות 1824 הוא קיבל 30 קולות אלקטורליים לסגן נשיא ארצות הברית.
בשנת 1826, הוא התפטר מתפקידו לאחר מועמדותו בסנאט, ונבחר שוב לסנאט האמריקני. הוא נכנס לתפקידו ב-31 בינואר 1826 וכיהן עד 3 במרץ 1831. הוא היה יושב ראש הוועדה ליחסי חוץ (הקונגרס ה-19 של ארצות הברית). בתפקיד זה בסנאט, הוא בדרך כלל יישר קו עם הנשיא ג'ון קווינסי אדמס ושר החוץ הנרי קליי. לאחר מכן הוא חידש את עבודתו בעריכת הדין בפלאשינג, ניו יורק.
ביוגרפיה > חיים אישיים

סנפורד היה נשוי שלוש פעמים. נישואיו הראשונים היו לאליזבת "אליזה" ואן הורן (1780–1811). מקום מגוריו בפלאשינג, "סנפורד הול", הפך לבית משוגעים פרטי בשנת 1845, בניהולו של ד"ר ג'יימס מקדונלד, וגנרל אלן מקדונלד. יחד, נייתן ואלייזה היו הורים למספר ילדים, ביניהם:
אדוארד סנפורד (1805–1876), סנאטור במדינת ניו יורק.
אליזה סנפורד, שנישאה לג'ון לה ברטון.
צ'ארלס סנפורד.
הנרי סנפורד.
לאחר מות אשתו הראשונה ב-1811, סנפורד נישא בשנית למרי אסתר מלבון איזקס (1790–1816), בתם הבכורה של קולונל ראלף אייזק ואליזבת (לבית סבור) אייזקס, ב-1813. יחד, הם היו הורים לשני ילדים:
מרי סנפורד (1814–1841), שנישאה לפיטר גנסוורט (1788–1876), גם הוא סנאטור במדינת ניו יורק.
הנרי סנפורד (1816–1832), שמת צעיר.
לאחר מות אשתו השנייה, הוא נישא בשנית בפעם השלישית למרי ביוקנן (1800–1879), לה נישא במאי 1828. יחד, הם היו ההורים של:
רוברט סנפורד (1831–1908), בוגר בית הספר למשפטים של יוניון קולג' וניו יורק.
הוא מת בפלאשינג ב-17 באוקטובר 1838, ונקבר בבית הקברות של הכנסייה האפיסקופלית של סנט ג'ורג' בפלאשינג.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  "SANFORD, Nathan - Biographical Information". bioguide.congress.gov. המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית. נבדק ב-8 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Sandford, Ann (2017). Reluctant Reformer: Nathan Sanford in the Era of the Early Republic (באנגלית). SUNY Press. ISBN 9781438466934. נבדק ב-8 ביוני 2018. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5  "Nathan Sanford Papers, 1799-1865". www.nysl.nysed.gov (באנגלית). Manuscripts and Special Collections: New York State Library. נבדק ב-8 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Sanford Family Papers, ca. 1799-1919". www.nysl.nysed.gov (באנגלית). Manuscripts and Special Collections:. נבדק ב-8 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1153372673  ISNI: 0000 0000 4958 7376  LCCN: nr91031039  NARA: 198247604  SNAC: w6gv3hsf  US Congress: S000052  VIAF: 58938433   WorldCat (עם VIAF): 58938433
סמואל מיצ'יל

סמואל לאת'ם מיצ'יל (באנגלית: Samuel Latham Mitchill‏; 20 באוגוסט 1764 – 7 בספטמבר 1831) היה רופא, חוקר טבע ופוליטיקאי אמריקאי שחי בפלנדום, ניו יורק.
ביוגרפיה > ראשית חייו

סמואל מיצ'יל נולד ב-20 באוגוסט 1764 בהמפסטד, פרובינציית ניו יורק, והיה בנם של רוברט מיצ'יל ואשתו, מרי לאת'ם, שניהם קווייקרים.
הוא נשלח לסקוטלנד וסיים את לימודיו ב-1786 מבית הספר לרפואה של אוניברסיטת אדינבורו עם MD, על השכלתו שילם דוד עשיר. כשחזר לארצות הברית לאחר לימודי רפואה, סיים מיצ'יל גם בית ספר למשפטים. כעורך דין, הוא פיקח על רכישת אדמות במערב ניו יורק מהאינדיאנים האירוקוויים ב-1788.
ביוגרפיה > קריירה

מיצ'יל לימד כימיה, בוטניקה והיסטוריה של הטבע בקולג' קולומביה מ-1792 עד 1801 והיה עורך מייסד של The Medical Repository, כתב העת הרפואי הראשון בארצות הברית. בשנת 1793, הוא נבחר לעמית זר של החברה המלכותית של אדינבורו. המציעים שלו היו ג'יימס גרגורי, דוגאלד סטיוארט וג'ון רות'רהאם.
בנוסף להרצאותיו בקולומביה על בוטניקה, זואולוגיה ומינרלוגיה, מיצ'יל אסף, זיהה וסיווג צמחים ובעלי חיים רבים, במיוחד אורגניזמים מימיים. הוא נבחר לעמית באקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים בשנת 1797. מ-1807 עד 1826, הוא לימד בקולג' לרופאים ומנתחים בניו יורק ולאחר מכן עזר לארגן את הקולג' לרפואה של רוטגרס של ניו ג'רזי, ששימש כסגן נשיא עד 1830. בהיותו בקולומביה פיתח מיצ'יל תיאוריה מופרכת של מחלות; עם זאת, זה הביא לקידום ההיגיינה האישית שלו ולשיפור התברואה.
מיצ'יל כיהן באספה המדינתית של ניו יורק ב-1791 ושוב ב-1798 ולאחר מכן נבחר כדמוקרטי-רפובליקני לבית הנבחרים של ארצות הברית, וכיהן מ-1801 ועד להתפטרותו ב-22 בנובמבר 1804. כחבר קונגרס, הוא היה אחד ממנהלי ההדחה שבמשפט ההדחה העמיד לדין בהצלחה את סעיפי ההדחה שאומצו על ידי בית הנבחרים נגד השופט ג'ון פיקרינג. בנובמבר 1804, מיטצ'יל נבחר לסנאטור אמריקאי מניו יורק כדי למלא את התפקיד הפנוי שנגרם כתוצאה מהתפטרותו של ג'ון ארמסטרונג, וכיהן מ-23 בנובמבר 1804 עד 3 במרץ 1809. לאחר מכן כיהן שוב בבית הנבחרים מ-4 בדצמבר 1810 עד 3 במרץ 1813.
מיצ'יל נבחר לחבר באגודת העתיקות האמריקאית בשנת 1814. ב-29 בינואר 1817, כינס מיצ'יל את הישיבה הראשונה של האקדמיה למדעים של ניו יורק, שנקראה במקור ה-Liceum of Natural History, שלימים הוא נבחר לנשיא שלה.
מיצ'יל תמך בתוקף בבניית תעלת אירי, בחסות ידידו ובעל בריתו הפוליטי, דוויט קלינטון; שניהם היו חברים במוסד ניו-יורקי קצר מועד. מיצ'יל הציע לשנות את שמה של ארצות הברית של אמריקה ל-Fredonia, ולשלב את ה"חופש" האנגלי עם סוף לטיני. למרות שההצעה לא נשקלה ברצינות, כמה עיירות אימצו את השם, כולל פרדוניה, ניו יורק. כמה רודפי חירות הקימו רפובליקה קצרת מועד בשם זה בטקסס בסוף שנות ה-20 של המאה ה-19.
מיצ'יל מת בניו יורק ב-7 בספטמבר 1831.
הערות שוליים

↑  Caspar Wistar Eddy, Caspar Wistar Eddy, Plantae Plandomenses; or, A catalogue of the plants growing spontaneously in the neighbourhood of Plandome, the country residence of Samuel L. Mitchill, New York, 1807
1 2  "Samuel Latham Mitchill – Biography".
↑  "Mitchill, Samuel Latham, (1764 - 1831)". המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית. נבדק ב-29 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Biographical Index of Former Fellows of the Royal Society of Edinburgh 1783–2002 (PDF). The Royal Society of Edinburgh. ביולי 2006. ISBN 0-902-198-84-X. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Book of Members, 1780–2010: Chapter M" (PDF). American Academy of Arts and Sciences. נבדק ב-7 באוגוסט 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Keir B. Sterling, "Mitchill, Samuel Latham" American National Biography Online.
1 2  "Mitchill, Samuel Latham". bioguide.congress.gov. Biographical Directory of the United States Congress. נבדק ב-7 ביולי 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "List of Individuals Impeached by the House of Representatives". history.house.gov (באנגלית). United States House of Representatives: History, Art, & Archives. נבדק ב-7 ביולי 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  American Antiquarian Society Members Directory
↑  See Mitchill's speech at the dedication of the Erie Canal (אורכב 24.05.2000 ב Archive.today).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273209605171  BnF: cb12207626t (data)  GND: 11757919X  ISNI: 0000 0000 8110 0919  LCCN: n82268189  NLA: 35429902  NTA: 13353460X  SNAC: w6445jfs  SUDOC: 030715970  Trove: 949889  US Congress: M000831  VIAF: 30334120   WorldCat (עם VIAF): 30334120
דייוויד היימן (שחקן)

ערך זה עוסק בשחקן סקוטי. אם התכוונתם למפיק קולנוע בריטי, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  9 בפברואר 1948 (בן 77) סקוטלנד גלאזגו, סקוטלנד, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת
 תקופת הפעילות:  מ-1966 
 עיסוק:  במאי
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון המלכותי של סקוטלנד 
 פרופיל ב-IMDb
 
דייוויד היימן (באנגלית: David Hayman; נולד ב-9 בפברואר 1948) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון סקוטי, כמו גם במאי קולנוע וטלוויזיה. היימן מוכר מהופעותיו בתפקיד מייק ווקר בסדרת הדרמה של ITV "משפט ועונש", בדמות ג'ונאס פרנקס בדרמה התקופתית "גן עדן לנשים", ובדמות ברייס בסדרת הדרמה "טאבו".
ביוגרפיה

היימן נולד בברידג'טון שבגלאזגו. הוא למד באקדמיה המלכותית הסקוטית למוזיקה ודרמה בגלאזגו. את קריירת המשחק שלו החל בתיאטרון סיטיזנס בעיר. שם הופיע בתפקידים כגון המלט, בתפקיד הראשי במחזה "נישואי פיגארו" מאת פייר בומרשה, ובדמות אל קפונה. הוא זכה להכרה לאומית כשגילם את ג'ימי בויל, האסיר הידוע לשמצה שהפך לפסל, בסרט "A Sense of Freedom" משנת 1981.
אחרי סרט זה התרכז היימן בהופעה בתפקידי אופי, לאו דווקא תפקידים ראשיים. הוא הופיע עם ברוס ויליס בסרט "התן" (1997), יחד עם קווין ספייסי בסרט "פושע הגון" (2000), ועם פירס ברוסנן בסרט "החייט מפנמה" (2001). עוד שיחק בסרט "תקווה ותהילה" (1987) בבימויו של ג'ון בורמן, ובסרט "הנער בפיג'מת הפסים" (2008).
היימן מוכר מהופעתו בתפקיד סנ"צ מייקל ווקר בסדרת הפשע של לינדה לה פלאנט "משפט ועונש". הסדרה שודרה החל מ-1997 במשך 12 עונות עד 2009. יש לו צלקת בולטת מעל עינו השמאלית, והוא גילח את ראשו עבור תפקיד זה.
היימן זכה להצלחה גם כבמאי קולנוע וטלוויזיה. ב-1990 ביים את הסרט "צעקות שקטות" העוסק בחייו של הרוצח לארי וינטרס, ואסירים בכלא ברליני. הסרט הוצג בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין. ב-1993 ביים את הסרט "הוק" בכיכובה של הלן מירן, בתפקיד אישה המתחילה לחשוד שבעלה הוא רוצח סדרתי. "The Near Room" הוא סרט המתרחש בגלאזגו אודות התעללות בילדים ושחיתות.
ב-2009 הופיע היימן בפרק בסדרה "רובין הוד" של ה-BBC. בספטמבר 2011 הגיש היימן סרט דוקומנטרי המשחזר את הרציחות הבלתי פתורות של הרוצח הסדרתי בייבל ג'ון, שרצח שלוש נשים צעירות בסוף שנות השישים של המאה העשרים. שם הסרט הוא "In Search of Bible John" והוא בודק את הראיות הקושרות את פיטר טובין לרצח.
ב-2012 שיחק היימן בתפקיד רוזן ווסטר בעיבוד של ערוץ BBC2 למחזה השייקספירי "הנרי הרביעי, חלק ראשון" במסגרת הסדרה "הכתר החלול".
על הבמה הופיע היימן בתפקיד כריס בהפקה משנת 2011 של המחזה "אנה כריסטי" מאת יוג'ין או'ניל בתיאטרון דונמאר בלונדון. ב-2012 חזר להופיע בתיאטרון סיטיזנס בגלאזגו לשחק בתפקיד הראשי במחזה "המלך ליר" לצדו של ג'ורג' קוסטיגן.
ביולי 2016 הגיש היימן תוכנית דוקומנטרית בערוץ BBC Two, המדגיש את תפקיד המפתח שהיה לסקפה פלו במלחמת העולם הראשונה.
ב-2017 שיחק היימן בסדרת הטלוויזיה "טאבו" לצדו של טום הארדי.
ב-1992 הוענקה להיימן מדליית זהב מטעם העיר גלאזגו על שירותיו לתחום אמנויות הבמה. ב-2001 ייסד ארגון צדקה בשם "Spirit Aid" שהוקדש לילדים ברחבי העולם שחייהם נהרסו בשל מלחמות, רצח עם, עוני, התעללות או חוסר בהזדמנויות.
ביוגרפיה > חיים אישיים

לדייוויד היימן יש שלושה בנים: דייוויד היימן הבן, סמי ושון.
פילמוגרפיה > בימוי

(1999) Harbour Lights – סדרת טלוויזיה
(1995) The Near Room
(1994) Finney
(1994) Cardiac Arrest – סדרת טלוויזיה
הוק (1993) The Hawk
(1993) A Woman's Guide to Adultery
(1992) Black and Blue – סרט טלוויזיה
(1992) Firm Friends
צעקות שקטות (1990) Silent Scream
תפקידים בתיאטרון

המלך ליר (2012) תיאטרון סיטיזן, גלאזגו
אנה כריסטי (2011) תיאטרון דונמאר, לונדון
הערות שוליים

↑  "Berlinale: 1990 Programme". berlinale.de. נבדק ב-20 במרץ 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Cast confirmed for BBC Two's cycle of Shakespeare films" (הודעה לעיתונות). BBC Drama Publicity. 24 בנובמבר 2011. אורכב מ-המקור ב-30 בדצמבר 2011. נבדק ב-20 ביולי 2012. {{cite press release}}:  (עזרה)
↑    Charles Spencer, ‏Anna Christie, Donmar Warehouse, review, The Telegraph, 10 August 2011
↑  "Preview of 2012 – King Lear". The List. 6 בינואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "War at Sea Scotland's story ;The dreadnoughts of Scapa Flow". BBC Two. 12 ביולי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Biodata, ButeHighlandGames.org; accessed 30 August 2017.
↑  "BBC One – Shetland, Series 2, Dead Water – Part 1". BBC One. 25 במרץ 2014. נבדק ב-22 באפריל 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Macbeth (2015)". IMDb Pro. 6 באפריל 2014. נבדק ב-22 באפריל 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Dartmoor Killing (2015)". IMDb Pro. 28 בספטמבר 2014. נבדק ב-30 בספטמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007431795305171  PLWABN: 9810572954805606  BNE: XX1785333  GND: 14015373X  ISNI: 0000 0000 7886 0191  SUDOC: 14419516X  VIAF: 806150323829609971575   WorldCat (עם VIAF): 806150323829609971575
תאודורוס ביילי

תאודורוס ביילי (באנגלית: Theodorus Bailey; ‏12 באוקטובר 1758 – 6 בספטמבר 1828) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מפוקיפסי, ניו יורק, שייצג את ניו יורק הן בבית הנבחרים האמריקני והן בסנאט.
ביוגרפיה > ראשית חייו

ביילי נולד ליד פישקיל בפרובינציית ניו יורק ב-12 באוקטובר 1758, שם למד בבתי הספר הכפריים ולמד משפטים. הוא התקבל ללשכת עורכי הדין בשנת 1778 והחל לעסוק בכך בפוקיפסי, ניו יורק.
ביוגרפיה > קריירה

הוא שירת במיליציה של ניו יורק במהלך מלחמת העצמאות. הוא גם שירת במיליציה המדינתית מ-1786 עד 1805 והגיע לדרגת בריגדיר גנרל.
ביילי התמודד לקונגרס במרץ 1789, אך הובס על ידי הפדרליסט אגברט בנסון. ביילי נבחר כדמוקרטי-רפובליקני לקונגרסים השלישי והרביעי, וכיהן מ-4 במרץ 1793 ועד 3 במרץ 1797. הוא נבחר שוב לקונגרס השישי של ארצות הברית, כיהן מ-4 במרץ 1799 ועד 3 במרץ 1801. באפריל 1801, הוא נבחר לאספה המדינתית של ניו יורק, אך פינה את כסאו לפני כינוס בית המחוקקים של המדינה, משום שנבחר לקונגרס השביעי של ארצות הברית כדי למלא את המקום הפנוי שנגרם עקב התפטרותו של תומאס טילוטסון, וכיהן מ-7 בדצמבר 1801 עד 3 במרץ 1803.
בשנת 1803, ביילי נבחר לסנאטור אמריקאי מניו יורק, וכיהן מ-4 במרץ 1803 עד 16 בינואר 1804, כאשר התפטר כדי לקבל את תפקיד מנהל הדואר של העיר ניו יורק, בו כיהן עד מותו.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ביילי היה נשוי לרבקה טלמדג' (1779–1807). היא הייתה בתם של קולונל ג'יימס טלמדג' (1744–1821) ואחותם של מתיאס ב. טלמדג' (1774–1819), שופט פדרלי מניו יורק, וג'יימס טלמדג' הבן (1778–1853), שהיה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית ומי ששימש כסגן מושל ניו יורק תחת דוויט קלינטון. יחד, הם היו ההורים של:
קתרין רבקה ביילי (1804–1844), שנישאה לוויליאם ססיל וולסי (1796–1840) בשנת 1829.
אן אליזה ביילי (נפטרה 1878), שנישאה לארתור ברונסון (1801–1844), בנו של אייזק ברונסון.
ביילי מת בניו יורק, ניו יורק, ב-6 בספטמבר 1828. הוא נקבר ב-Dutch Burying Ground, מנהטן, ניו יורק; ונקבר מחדש ב-8 בינואר 1864 בבית הקברות הכפרי של פוקיפסי, פוקיפסי, ניו יורק.
הערות שוליים

↑  תאודורוס ביילי, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
↑  "Theodorus Bailey". Govtrack US Congress. נבדק ב-10 באוגוסט 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Guide to the Matthias B. Tallmadge Papers (1715-1868) MS 612". dlib.nyu.edu. New York University. נבדק ב-17 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Bronson family papers 1790-1875". archives.nypl.org. New York Public Library. נבדק ב-17 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Theodorus Bailey". The political Graveyard. נבדק ב-10 באוגוסט 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nr2003012050  SNAC: w6qr5n9q  US Congress: B000049  VIAF: 78720618   WorldCat (עם VIAF): 78720618
קתרין קלי (שחקנית)

| --- | --- |

קתרין קלי, 2008
 לידה:  19 בנובמבר 1979 (בת 45) בארנסלי, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2003 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (2001) 
 מספר צאצאים:  2
 פרסים והוקרה:  British Soap Award for Best Actress 
 פרופיל ב-IMDb
 
קתרין קלי (באנגלית: Katherine Kelly; נולדה ב-19 בנובמבר 1979) היא שחקנית אנגלייה. ב-2001 סיימה את לימודיה באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה. בין 2006 ל-2012 שיחקה בתפקיד בקי מקדונלד באופרת הסבון "קורוניישן סטריט" של ITV, עליו זכתה ב-2009 בפרס הסבון הבריטי לשחקנית הטובה ביותר, וב-2012 זכתה בפרס הטלוויזיה הלאומית להופעה הטובה ביותר בסדרת דרמה. בשנים 2013 עד 2016 גילמה קלי את מיי, ליידי לוקסלי בסדרת הדרמה "מר סלפרידג'".
בתיאטרון שיחקה קלי במחזה "אותלו" בתיאטרון רויאל אקסצ'יינג' בשנת 2002, ובתפקיד קייט הרדקאסל בהפקה מחודשת של התיאטרון הלאומי מ-2012 של המחזה "She Stoops to Conquer". ב-2014 גילמה את אלאורה ב"עיר המלאכים" בתיאטרון דונמאר ורהאוס. ב-2012 כיכבה בסרט הביוגרפי "Best Possible Taste" של קני אוורט בערוץ BBC Four. עוד בטלוויזיה שיחקה בסדרה "The Guilty" (מ-2013), "The Field of Blood" (מ-2013), "עמק האושר" (2016), "מנהל הלילה" (2013), ובספין אוף של "דוקטור הו" בשם "Class".