stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אפקט הבעלות
התפתחות התאוריה > דוגמאות

תמיכה אמפירית לאפקט הבעלות נמצאה במחקרים רבים שבוצעו בנושא בעשורים האחרונים. אחת הדוגמאות המפורסמות לאפקט זה מובאת בניסוי שבוצע על ידי כרמון ואריאלי באוניברסיטת דיוק בארצות הברית. הניסוי כלל מספר שלבים. בשלב ראשון נערכה הגרלה בהגרלה הוגרלו כרטיסים למשחק הכדורסל של נבחרת האוניברסיטה, בהשתתפות סטודנטים רבים. לאחר ההגרלה, נשאלו סטודנטים אשר זכו בהגרלה מה המחיר המינימלי שבו הם מוכנים למכור את הכרטיס בו זכו. כמו כן, נשאלו סטודנטים שלא זכו בכרטיס מה המחיר המקסימלי שהיו מוכנים לשלם עבור כרטיס למשחק. נמצא כי סטודנטים אשר זכו בכרטיס למשחק היו מוכנים למכור אותו במחיר הגבוה פי כ-14 מהמחיר שסטודנטים אשר לא זכו היו מוכנים לשלם עבור כרטיס. כלומר, נמצא כי ערך WTA היה גבוה פי יותר מ-14 מערך WTP.
בניסוי אחר קיבלו הנבדקים ספל והוצע להם למכור את הספל תמורת סכום כסף או תמורת סחורה אחרת בשווי זהה (עטים). בניסוי זה נמצא כי הסכום שהנסיינים היו מוכנים למכור את הספל (WTA) היה גבוה פי 2 כמעט מהסכום שהיו מוכנים לרכוש אותו (WTP). ניסוי זה הוכיח את "אפקט הבעלות המיידי" בו אנשים נתנו למוצר אשר בבעלותם ערך גבוה יותר, על אף שלא הספיקו להחזיקו במשך זמן רב ולפתח רגש או קשר כלפי המוצר.
במחקרים נוספים שבוצעו נמצא כי אפקט הבעלות לא מוגבל רק לדברים חומריים, אלא גם לעמדות, מחלות, רעיונות ועוד.
שימושים בתאוריה במחקרים

תאוריית הבעלות השפיעה על התפתחותן של מספר תאוריות ותופעות בעולם הכלכלה ההתנהגותית. בין תופעות אלו ניתן לציין את תופעת אפקט איקאה. לפי תופעה זו, הקרויה על שם חברת הרהיטים להרכבה עצמית "איקאה", אנשים נוטים לתת ערך כלכלי גבוה יותר למוצר אשר ביצעו עליו עבודה. תופעה זו, אשר נהגתה על ידי דן אריאלי ונחקרה במחקרים רבים, הראתה כי אנשים אשר משקיעים זמן ואנרגיה בבנייה או עיצוב של מוצר מסוים (בין אם ארגז להרכבה, פריט אוריגמי או עיצוב של נעל), יהיו מוכנים לשלם עליו יותר מאשר אנשים אשר קיבלו את המוצר מוכן. אחת הסיבות המרכזיות לתופעת אפקט איקאה היא תאוריית הבעלות. עצם השקעת העבודה על המוצר על ידי הצרכן, גורמת לו להיקשר למוצר ולחוש מעין תחושת בעלות כלפיו. על כן, הצרכן יהיה מוכן לשלם יותר עבור המוצר, מכיוון שאי-רכישת המוצר תגרום לו להרגיש כהפסד של מוצר שכמעט שייך לו.
תופעה נוספת שנחקרה ועשתה שימוש בתאוריית הבעלות שייכת לעולם מערכות המידע, היא תופעת אפיון היתר (Over-requirement) במוצרי תוכנה. לפי תופעה זו, מפתחים או מתכנתים אשר עבדו על אפיון או פיתוח קוד לתוכנה, פיתחו יחס של קרבה ובעלות לקוד שיצרו ועקב כך חשיבותו של קטע זה לתוכנה כולה עלה בעיניהם. תופעה זו גורמת פעמים רבות לאפיון יתר של מוצרי תוכנה, כלומר העמסת קטעי קוד ויכולות של התוכנה שלא בהכרח חיוניים או הכרחיים לצרכן של התוכנה, אך עולים כסף רב לגוף שמפתח את התוכנה.
שימושים פרקטיים אפשריים לתאוריה

תאוריית הבעלות יכולה להיות שימושית ביותר בתחום הפיננסי ובתחום התמחור. כך למשל, הוכח בניסויים כי אנשים אשר בבעלותם תיק מניות מסוים לא ימהרו להחליפו תמורת מניות אחרות, הן בגלל החשש להפסיד ולקבל תיק פחות טוב והן בגלל הקשר שפיתחו האנשים למניות שבבעלותם.
תחום נוסף בו ניתן לראות השפעות של תאוריית הבעלות הוא תחום המכירות הפומביות. אנשים נוטים לפתח יחס של בעלות כלפי מוצר עליו הציעו הצעת מחיר כלשהי עוד לפני שרכשו את המוצר. על כן, מתרחשים פעמים רבות מקרים בהם אנשים יציעו עבור המוצר מחיר הגבוה בהרבה מהמחיר הראשוני המקסימלי שהסכימו להוציא עבורו.
ניתן למצוא שימוש בתאוריה זו גם בעולם מוצרי התוכנה ומערכות המידע. חברות רבות מציעות מוצרי תוכנה או מידע במהדורת ניסיון חינמית לתקופה מוגבלת. לאחר שהצרכן עובד על התוכנה זמן מה, הוא מפתח יחס של בעלות כלפיה וויתור על התוכנה לאחר תום תקופת הניסיון יחשב בעיניו כהפסד והוא ישקול לרכוש את התוכנה במחירה המלא, פעולה שכנראה לא היה עושה ללא תקופת הניסיון.
ראו גם

כלכלה התנהגותית
שנאת הפסד
שנאת סיכון
אפקט איקאה
אפקט החשיפה הבלעדי
Status quo bias - ערך באנגלית
הערות שוליים

↑  Kahneman D. and Tversky A. (1979) "theory: an analysis of decision under risk." Econometrica 46, pp. 171-185
↑  (1980) Thaler, Richard H. "Towards a positive theory of consumer choice"
Journal of Economic Perspectives, 5, 193–206
↑  Kahneman, D., Knetsch, J. L., & Thaler, R. H. (1991) "The Endowment Effect, Loss Aversion, and Status Quo Bias" Journal of Economic
Behavior and Organization, pp. 1, 39‐60
↑  Ziv Carmon and Dan Ariely (1990) "Focusing on the Forgone: How Value Can Appear So Different to Buyers and Sellers"
Journal of Consumer Research. 27(3), 360-370.
↑  Kahneman, D., Knetsch, J. L., & Thaler, R. H. (1990) "Experimental Tests of the Endowment Effect and the Coase Theorem"
The New Behavioral Economics. Volume 3. Tastes for Endowment, Identity and the Emotions (pp. 119-142)
↑  Shmueli Ofira, Fink L., Pliskin N. (2012) "Over-requirement in software development: an empirical investigation of the Ikea Effect"
ECIS Proceedings. Paper 85)
↑  Norton M., Mochon D. and Arieli D. (2011) "The “IKEA effect”: when labor leads to Love"
Harvard Business Review, 87 (2), 30.)
↑  Samuelson, William and Zeckhauser, Richard. ""Status Quo Bias in Decision Making"
Journal of Risk and Uncertainty, March 1988
1(1), pp. 7-59.)
הבחירות הכלליות באוגנדה 2021

הבחירות הכלליות באוגנדה התקיימו ב-14 בינואר 2021 בבחירות נבחרו הנשיא וחברי הפרלמנט.
יוורי מוסווני המכהן כנשיא מ-1986 נבחר שוב עם 58.64% מהקולות. אחוז ההצבעה עמד על 57%.
מערכת בחירות

נשיא אוגנדה נבחר באמצעות מערכת של שני סיבובים. כדי להיבחר בסיבוב הראשון המועמד צריך לקבל לפחות 50% מהקולות. סעיף 142 לחוק הבחירות לנשיאות משנת 2000 קובע כי על כל המועמדים לנשיאות להיות אזרחי אוגנדה מלידה. הבחירות מפוקחות על ידי ועדת הבחירות של אוגנדה.
תוצאות > נשיא

השופט ויושב ראש ועדת הבחירות של אוגנדה סיימון מוגני ביאבקאמה הכריז על מסווני כמנצח ב-16 בינואר 2021 וקבע כי הוא זכה ב-59% מהקולות, בעוד רוברט סנטאמו זכה רק ב-35% מהקולות. אחוז ההצבעה היה 57%. מסווני אמר כי הבחירות היו שלוות ולא סבלו מזיופים.
בנאומו לפני הכרזת הבחירות אמר רוברט סנטאמו כי הבחירות סבלו מזיופים רבים ויש "מצור" של כוחות הביטחון סביב הבית שלו.
11 מועמדים נרשמו להתמודדות בבחירות:
| מועמד | מועמד | מפלגה | קולות | % |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | יוורי מוסווני | התנועה להתנגדות הלאומית | 5,851,037 | 58.64 |
|  | רוברט סנטאמו | המצע לאחדות לאומית (אנ') | 3,475,298 | 34.83 |
|  | פטריק אובוי אמוריאט | הפורום לשינוי דמוקרטי (אנ') | 323,536 | 3.24 |
|  | מוגישה מונטו (אנ') | הברית לשינוי לאומי (אנ') | 65,334 | 0.65 |
|  | נורברט מאו (אנ') | המפלגה הדמוקרטית (אנ') | 55,665 | 0.56 |
|  | הנרי טומוקונדה (אנ') | עצמאי | 50,141 | 0.50 |
|  | ג'וזף קבולטה | עצמאי | 44,300 | 0.44 |
|  | ננסי קלמבה | עצמאית | 37,469 | 0.38 |
|  | ג'ון קטומבה | עצמאי | 35,983 | 0.36 |
|  | פרד מוואסיג'ה (אנ') | עצמאי | 24,673 | 0.25 |
|  | וילי מאיאמבאלה | עצמאי | 14,657 | 0.15 |
| סך הכול | סך הכול | סך הכול | 9,978,093 | 100 |
| קולות לא חוקיים/ריקים | קולות לא חוקיים/ריקים | קולות לא חוקיים/ריקים | 381,386 | 3.68 |
| סך הכול הצבעות | סך הכול הצבעות | סך הכול הצבעות | 10,359,479 | 100 |
| מצבעים רשומים/אחוז ההצבעה | מצבעים רשומים/אחוז ההצבעה | מצבעים רשומים/אחוז ההצבעה | 18,103,603 | 100 |
מקור: Daily Monitor
תוצאות > פרלמנט

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| מפלגה | מפלגה | ישיר | ישיר | ישיר | נשים | נשים | נשים | מיוחד | סך הכול מושבים | +/– |
| מפלגה | מפלגה | קולות | % | מושבים | קולות | % | מושבים | מיוחד | סך הכול מושבים | +/– |
|  | התנועה להתנגדות הלאומית | 4,158,934 | 41.60 | 218 | 4,532,117 | 44.62 | 101 | 17 | 336 | 43 |
|  | המצע לאחדות לאומית | 1,347,929 | 13.48 | 43 | 1,697,425 | 16.71 | 14 | 0 | 61 | חדש |
|  | הפורום לשינוי דמוקרטי | 729,347 | 7.30 | 24 | 674,154 | 6.64 | 8 | 0 | 32 | 4 |
|  | המפלגה הדמוקרטית | 244,194 | 2.44 | 8 | 172,364 | 1.7 | 1 | 0 | 9 | 6 |
|  | קונגרס העם של אוגנדה | 180,313 | 1.80 | 7 | 229,884 | 2.26 | 2 | 0 | 9 | 3 |
|  | פורום הצדק | 24,843 | 0.25 | 1 | 22,62 | 0.22 | 0 | 0 | 1 | 1 |
|  | המפלגה הפרוגרסיבית העממית | 10,076 | 0.10 | 1 | - | - | - | 0 | 1 | 1 |
|  | המפלגה השמרנית | 1,071 | 0.01 | 0 | - | - | - | 0 | 0 | 0 |
|  | המפלגה הכלכלית | 6,199 | 0.06 | 0 | - | - | - | 0 | 0 | חדש |
|  | פורום ליושרה במנהיגות | 122 | 0.00 | 0 | - | - | - | 0 | 0 | חדש |
|  | המפלגה הסוציאל-דמוקרטית | 719 | 00.1 | 0 | - | - | - | 0 | 0 | 0 |
|  | ארגון מתנדבי שירות הקונגרסי | 68 | 0.00 | 0 | - | - | - | 0 | 0 | חדש |
|  | המפלגה הירוקה החד-צדדית | 4,287 | 0.04 | 0 | - | - | - | 0 | 0 | חדש |
|  | המפלגה הכלכלית באוגנדה | 6,199 | 0.06 | 0 | - | - | - | 0 | 0 | חדש |
|  | הברית לשינוי לאומי (אנ') | 71,436 | 0.71 | 0 | 82,318 | 0.81 | 0 | 0 | 0 | חדש |
|  | עצמאיים | 3,217,187 | 32.18 | 51 | 2,746,852 | 27.04 | 20 | 3 | 74 | 8 |
|  | כוח ההגנה העממי של אוגנדה | – | – | – | – | – | – | 10 | 10 | 0 |
| סך הכול | סך הכול | 9,996,725 | 100 | 353 | 10,157,739 | 100 | 146 | 30 | 529 | 103 |
מקור:
התנהלות > משקיפים בינלאומיים

האיחוד האירופאי אמר כי לא ישלח משקיפים לבחירות הקרובות מכיוון שבבחירות הקודמות התעלמו מהמלצותיו.

ב-13 בינואר 2021 ביטלה ארצות הברית את התצפית שלה על הבחירות ואמרה שהבחירות הולכות להתנהל בחוסר שקיפות.
התנהלות > מעצר רוברט סנטאמו

במהלך הבחירות התקיימו מספר הפגנות מחאה על מעצרו של אחד מהמועמדים לנשיאות, רוברט סנטאמו. סנטאמו נעצר באשמת הפצת נגיף הקורונה במהלך עצרות בחירות.
התנהלות > חסימת מדיה חברתית

ב-13 בינואר יום לפני הבחירות ויום אחרי שחברת פייסבוק חסמה מספר חשבונות של תומכי ממשל בטענה שהם מזויפים, הורה שר התקשורת האוגנדי לחסום את הגישה למדיה חברתית ולאפליקציות מסרים.
הערות שוליים

↑  Staff, Reuters (2020-06-17). "Uganda to hold elections in early 2021, campaign rallies banned". Reuters (ביפנית). נבדק ב-2020-11-15.
↑  Museveni declared winner of disputed Uganda presidential election, www.aljazeera.com (באנגלית)
↑  Presidential Electons Act 2000 | Uganda Legal Information Institute, ulii.org (ארכיון)
↑  IFES Election Guide | Elections: Uganda President 2016, www.electionguide.org
1 2 3  "Uganda's long-time leader Yoweri Museveni declared election winner". BBC News (באנגלית בריטית). 2021-01-17. נבדק ב-2021-01-17.
↑  תוצאות הבחירות באתר ועדת הבחירות של אוגנדה
↑  EU says won't monitor Uganda election, limiting poll's international scrutiny, news.yahoo.com (באנגלית אמריקאית)
↑  U.S. cancels its observation of Uganda's presidential election, www.msn.com
↑  מהומות באוגנדה לאחר מעצרו של כוכב פופ המתמודד לנשיאות, 37 מפגינים נהרגו, באתר וואלה, 20 בנובמבר 2020
↑  "Uganda elections 2021: Social media blocked ahead of poll". BBC News (באנגלית). 2021-01-12. נבדק ב-2021-01-14.
| פוליטיקה של אוגנדה |
| --- | --- | --- |
| ממשל | חוקה • נשיא • ראש הממשלה • הפרלמנט • האספה הלאומית • מפלגות אוגנדה • יחסי החוץ של אוגנדה • מחוזות אוגנדה |  |
| בחירות ומשאלי עם באוגנדה | בחירות ומשאלי עם באוגנדה |  |
| בחירות לנשיאות | 1996 • 2001 • 2006 • 2011 • 2016 • 2021 |  |
| בחירות פרלמנטריות | 1958 • 1961 • 1962 • 1980 • 1989 • 1994 • 1996 • 2001 • 2006 • 2011 • 2016 • 2021 |  |
| בחירות למועצות המקומיות | 1964 • 1989 • 1998 • 1998 • 2002 • 2006 • 2018 |  |
| משאלי עם | 2000 • 2005 |  |
אידה ב' ולס

| --- | --- |
אידה ב' ולס, 1893 לערך
אידה ב' ולס, 1893 לערך
 לידה:  16 ביולי 1862 הולי ספרינגס, מיסיסיפי, ארצות הברית 
 פטירה:  25 במרץ 1931 (בגיל 68) שיקגו, אילינוי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית העלמין אוק וודס 
 השכלה:  אוניברסיטת פיסק  ראסט קולג' 
 מפלגה:  המפלגה הרפובליקנית 
 בן או בת זוג:  פרדיננד לי ברנט (27 ביוני 1895–25 במרץ 1931) 
 מספר צאצאים:  6 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה הלאומי לנשים (1988)  היכל התהילה של איגוד העיתונאים השחורים הלאומי (2004)  היכל התהילה של נשות שיקגו 
 
אידה ב' ולס
אידה בל ולס-ברנט (באנגלית: Ida Bell Wells-Barnett‏; 16 ביולי 1862 – 25 במרץ 1931), הידועה בשם אידה ב' ולס, הייתה עיתונאית אפרו-אמריקאית, עורכת עיתון, פמיניסטית, סופרג'יסטית ולוחמת זכויות שחורים בארצות הברית. היא הייתה ממקימי האיגוד הלאומי לקידום אנשים צבעוניים שהוקם ב-1909.
ולס שנולדה לעבדות, ידועה בעיקר עקב מאבקה במעשי הלינץ' כלפי השחורים בארצות הברית. היא התפרסמה בזכות מאמריה הנוקבים נגד התופעה והרצאותיה בנושא בארצות הברית ובבריטניה. הרצאותיה זכו לתמיכה רבה, ותרמו להעלאת המודעות כלפי הנעשה לשחורים בארצות הברית. ולס הראתה את הקשר בין מין, גזע ומעמד. היא הייתה הראשונה שטענה כי מעשים אלה אינם קשורים בבסיסם לאונס של נשים לבנות על ידי אנשים שחורים כפי שהיה נהוג לטעון, אלא נבעו מאינטרסים כלכליים וגזעניים.
ביוגרפיה

אידה ולס נולדה ב-1862 בהולי ספרינגס (אנ'), מיסיסיפי. ולס הייתה בתם הבכורה של גיימס (ג'ים) ולס ואליזבת (ליזי) וורנטון. שניהם נולדו כעבדים, נישאו בצורה לא פורמלית כעבדים, והתחתנו רשמית, שוב לאחר ששוחררו מהעבדות.
אביה של אידה, היה בנו של האדון הלבן שלו. לאביו לא היו ילדים מאשתו הלבנה ("מיס פולי"). כמו בעלי עבדים רבים הייתה לו "משפחה שחורה" עם אחת השפחות שלו (פגי). ג'יימס היה בנם הבכור. לפני מותו אביו לקח את ג'יימס להולי ספרינגס על מנת להתמחות במקצוע הנגרות. בזכות המקצוע הפך ג'יימס להיות עבד "מבחוץ", הוא גר בעיר ולא עם הבעלים שלו, וכך קיבל מידה מסוימת של עצמאות, בניגוד לשאר העבדים.
בניגוד לאביה של ולס, אימה, אליזבת, סבלה רבות מהעבדות. היא הייתה קורבן לאחד הפשעים הנוראיים ביותר של העבדות, יחד עם שתיים מאחיותיה, היא נמכרה והופרדה ממשפחתה. כמו עבדים רבים, לאחר השחרור ניסתה אליזבת למצוא את משפחתה בווירג'יניה אך ללא הצלחה. אליזבת הייתה טבחית "מפורסמת" כפי שכינתה אותה אידה, ואישה מאוד מאמינה.
לאחר מלחמת האזרחים נולדו לזוג עוד ארבעה בנים ושלוש בנות. לימודים היו חשובים מאוד בבית משפחת ולס. באוטוביוגרפיה שלה כתבה אידה כי
התפקיד שלנו היה ללכת לבית הספר וללמוד כל מה שאנחנו יכולים
. אידה למדה בבית ספר "שו יוניברסיטי" (Shaw University) שהפך לראסט קולג' (Rust College). אימה הלכה עם הילדים לבית הספר עד שלמדה בעצמה לקרוא ויכלה לקרוא את התנ"ך. האם שהייתה הדמות הדומיננטית בגידול הילדים, לימדה אותם את מטלות הבית, לכל ילד הייתה מטלה שעליה היה אחראי. אידה מספרת כי אמא חינכה אותם עם משמעת נוקשה, משמעת, שלדבריה, אף נשים משכילות לא הצליחו להשריש לילדיהם.
בשנת 1878 פרצה מגפת קדחת צהובה במיסיסיפי, מגפה שגבתה קורבנות רבים. 215 לבנים ו-89 שחורים נפטרו, ביניהם הוריה של אידה ולס. אידה הייתה בביקור אצל סבתה כאשר שמעה על המגפה, היא הניחה כי הוריה ואחיה עזבו לבית דודתה וכך ניצלו. אך הוריה נפטרו, בהפרש של יום זה מזה. לאחר קבלת הבשורה דאגה אידה לאחיה ואחיותיה הצעירים ורצתה לחזור להולי ספרינגס באופן מידי, אך משפחתה התעקשה שהיא תחזור רק לאחר קבלת אישור מרופא. כאשר חזרה לביתה היא גילתה שחוץ מאחות אחת כל אחיה חלו בקדחת הצהובה, אחיה התינוק אף מת מהמחלה מאוחר יותר.
למזלה, אביה של אידה היה חבר באיגוד "הבונים החופשיים", המשמעות לכך בקהילה השחורה הייתה שישנה ערבות הדדית, ורשת ביטחון למשפחות במקרה של אסון. לאחר מות בני הזוג ולס חברי האיגוד דנו במשמורת על הילדים, והחליטו מי יגדל את הילדים וכיצד הם יפוזרו. אך אידה, סירבה לתוכניתם להפריד בין הילדים, ואמרה שתדאג להם בעצמה אם יעזרו לה למצוא עבודה. כך בגיל שש עשרה הפכה אידה ולס מילדה לראש משפחה ומפרנסת עיקרית.
בשנת 1895 נישאה ולס לפרדיננד לי ברנט. ברנט היה עורך דין ומייסד העיתון "קונסרבטור", העיתון השחור הראשון בשיקגו. יחד הם המשיכו לפעול למען שוויון זכויות לשחורים. ולס וברנט הביאו לעולם ארבעה ילדים. לאחר הולדת בנם השני בשנת 1897, פרשה ולס מעבודתה בעיתון והפכה לאם במשרה מלאה ועקרת בית. היא האמינה בחשיבות נוכחות האם בבית בשנים הראשונות והמעצבות של הילדים. היא חזרה לעבודה מחוץ לבית רק כאשר בתה הצעירה הייתה בת שמונה.
אידה ב' ולס מתה ב-25 במרץ 1931. הלווייתה הייתה הוכחה להערכת הציבור כלפיה. הכנסייה הייתה עמוסה, אנשים עמדו בתור לראות את האישה שנלחמה רבות על זכויות השחורים. ולס-ברנט שלא קיבלה הכרה על פועלה בחייה, קיבלה כבוד רב לאחר מותה. ההכרה הראשונה הייתה בשיקגו, שם נקרא על שמה פרויקט של דיור ציבורי. ביתה הפך לאתר היסטורי, נעשה סרט דוקומנטרי על חייה, והאוטוביוגרפיה שלה פורסמה. ולס מהווה גם היום השראה לדור חדש של פמיניסטיות.
המסע בבריטניה

בין השנים 1893–1894 יצאה ולס לסבב הרצאות בבריטניה. הפעילות נגד מעשי הלינץ' לא הייתה יכולה להיות יעילה כפי שהייתה בארצות הברית, אלמלא תשומת הלב הבינלאומית. ולס הוזמנה להרצות בבריטניה על ידי איזבל מאיו וקתרין אימפרי, אקטיביסטיות סקוטית ובריטית, ששילמו עבור הנסיעה כולה. ולס ראתה בהזמנה הזדמנות לפנות לקהל לבן, ולתקשורת הבריטית, כמו כן ראתה בכך הזדמנות לעודד את היבואן הגדול ביותר של כותנה אמריקאית לגנות את שלילת זכויות השחורים, את ההפרדה הגזעית ואת הלינצ'ים.
ההרצאות שלה עסקו במעשי הלינץ' על הגברים השחורים בארצות הברית, על הקשר בין אונס ולינץ' ,על היחס לנשים וילדות שחורות בהקשר של אונס ולינץ', ועל נשים לבנות כאובייקט מיני. ולס השתמשה בדוגמאות רבות. הרצאותיה קיבלו סיקור תקשורתי נרחב. ולס דיברה לקהלים שלא הכירו את נושא הלינץ' בארצות הברית, או שהכירו ולא האמינו שהסיפורים יכולים להיות נכונים. הסיקור התקשורתי הראה כי יש שינוי בדעת הקהל הבריטית, וגדלה ההבנה של הציבור על התופעה. התקשורת הבריטית ציירה את ולס כגיבורת המאבק של נשים שחורות. ולס הצליחה לבסס את מעמדה כמומחית בתופעת הלינץ' כלפי שחורים בארצות הברית.
הזווית הנשית

לנשים שחורות בארצות הברית במאה ה-19 היה אתגר כפול. מצד אחד היו להן את האתגרים הקשורים לצבע עורן ומצד שני את האתגרים עקב היותן נשים. נשים אפרו-אמריקאיות היו מעורבות במאבק לזכות ההצבעה לנשים. הן ראו בהשגת זכות הצבעה לנשים, דרך להילחם למען המטרות שלהן כנשים שחורות, במיוחד נגד הפרדה גזעית בחוק. בין הנשים הללו הייתה אידה ולס, היא ייסדה את המועדון האפרו-אמריקאי לנשים סופרז'יסטיות הראשון בארצות הברית. למרות מעורבותן בסוגיות נשיות, הנושא המרכזי שעניין אותן היה הסוגיה האפרו-אמריקאית, ובמיוחד נושא מעשי הלינץ'.
נאומה של ולס "זוועות מהדרום: חוק הלינץ' ושלביו" ("Southern Horrors: Lynch Law in all its phases") היה נאום היסטורי בהקשר הנשי. הנאום הראה את הקשר בין מין, גזע ומעמד. בנאומה היה על ולס להפריך את הטענות כי מעשי הלינץ' נעשו כתגובה לאונס של נשים לבנות. היה עליה להראות כי מעשי הלינץ' היו שגרתיים וברוב המקרים כלל לא היו תלונות על אונס. בנוסף, ולס הראתה את הצביעות בטענה כי לינץ' נעשה כתגובה למעשה אונס. היא התייחסה למצבים בהם הנאנסת היא אישה שחורה ולא לבנה, והוכיחה כי במצבים הללו לא היו מקרי לינץ', ולכן מדובר בלינץ' עקב הרצון ללינץ' בשחורים ולא מתוך רצון לשמור על נשים ועל כבודן.
נאומה של ולס והקשר שהראתה בין מין, גזע ומעמד, השפיע רבות והיה מרכזי, בהצהרות, בהחלטות ובנאומים של נשים לבנות מהדרום. לדוגמה: ג'סי דניאל איימס (סופרז'יסטית) ייסדה את האגודה של נשים לבנות למען מניעת מעשי לינץ' (ASWPL - Association of Southern women for the Prevention of Lynching). מטרת האגודה הייתה למנוע מעשי לינץ' ולשכנע נשים לבנות דרומיות שהם מנוגדים לאינטרסים שלהן. הן רצו להעלות מודעות לסוגיה באמצעות הנשים הלבנות שכבר היו משוכנעות.
נאומה של ולס לא היה נאום "נשי". נאומים "נשיים" נחשבו נאומים מלאים בדוגמאות, לרוב מחייה האישיים של הנואמת, וללא הוכחות סטטיסטיות. בנאומים נשיים היו מטפורות ואנלוגיות רבות, ונשאלו שאלות רטוריות. הנאום הנשי נחשב כלא אובייקטיבי ולא סמכותי אלא כפונה לרגש של הקהל. נאומיה של ולס היו בוטים, סמכותיים, טענותיה היו ברורות, היא דיברה כמנהיגה וכבעלת סמכות בנושא.
ולס זכתה לתמיכתן של נשים רבות. לאחר מאמריה בניו יורק אייג', שתי נשים (ויקטוריה מתיוס ומריטשה ליונס) החליטו כי צריך לתמוך במאמציה של ולס להילחם בתופעה. הם ארגנו פגישה עם האליטה הנשית של ניו יורק. המטרה הייתה לגייס מספיק כסף על מנת לאפשר לוולס להקים עיתון משלה. האירוע היה הצלחה מבחינת גיוס כספים ולס קיבלה 500 דולר להמשך מאמציה.
האירוע זכה להצלחה לא רק מהבחינה הכלכלית. נשות ניו יורק וברוקלין הקימו את מועדון הנשים השחורות הראשון, מאוחר יותר הוקמו מועדונים בערים נוספות. בנוסף, הפגישה והנאום היו תחילת סדרות הנאומים של ולס ברחבי ארצות הברית על נושא הלינץ'. בעקבות הרצאתה היא קיבלה הזמנות לנאום בפילדלפיה, דלאוור, וושינגטון, צ'סטר ופנסילבניה.
בתרבות הפופולרית

דמותה של אידה ולס, ונשים שחורות אחרות בנות התקופה, העניקה השראה ליוצרי הסדרה האמריקאית "העידן המוזהב", לעיצוב דמותה של פגי סקוט - סופרת אפרו-אמריקאית צעירה שאפתנית שחוזרת הביתה לאחר שסיימה את לימודיה.
ראו גם

אפרו-אמריקאים
התנועה לזכויות האזרח (ארצות הברית)
האדם השחור
סופרג'יזם
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Alfreda M. Duster, Crusade for Justice - The Autobiography of Ida B. Wells, Chicago and London: the university of Chicago press, 1970
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16  Linda O. McMurry, To Keep the Waters Troubled - The Life of Ida B. Wells, N.Y & London : Oxford university press, 1998
1 2 3  Ida B. Wells, Southern Horrors and Other Writings – The Anti-Lynching campaign of Ida B. Wells, 1882-1900, Boston & N.Y: Bedford books, 1997
1 2 3  Teresa Zackodnik, Ida B.Wells and 'American Atrocities' in Britain, Women's Studies International Forum 28, 2005, עמ' 259-273
↑  David Squires, Outlawry: Ida B. Wells and Lynch Law, America quarterly, 1 67, 2015, עמ' 141-163
1 2 3 4  Karlyn Kohrs Campbella, Style and content in the rhetoric of early Afro-American feminists, Quarterly journal of speech 72, 1986, עמ' 434-445
↑  מרדית' בלייק, How accurate is 'The Gilded Age's' history of New York's Black elite? We checked, הלוס אנג'לס טיימס, ‏2022-02-08 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007437285605171  BIBSYS: 90733003  BnF: cb15020587j (data)  CANTIC: a11455573  CiNii: DA0643164X  GND: 11906734X  ISNI: 0000 0000 8393 5290  LCCN: n50017823  NDL: 00432347  NKC: jx20111109017  NLA: 35014111  NTA: 071436154  RERO: 02-A003966938  SNAC: w6dc8qwq  SUDOC: 080221084  Trove: 790257  VIAF: 72196119   WorldCat (עם VIAF): 72196119 
ביתה של ולס בשיקגו שהוכרז כאתר היסטורי לאומי
שלט הנצחה למעשיה של אידה ב' ולס נגד מעשי הלינץ', ממפיס, טנסי
עטיפת הפרסום: Southern Horrors: Lynch Law in All Its Phases
מערך עיבוד פתקי הצבעה

מערך עיבוד של פתקי ההצבעה (ברוסית: Ко́мплекс обрабо́тки избира́тельных бюллете́ней ,КОИБ) הוא מכשיר אלקטרוני לספירת קולות המצביעים במערכת הבחירות ברוסיה, הידוע בראשי התיבות KOIB. לצורך הצבעה בעזרת KOIB משתמשים בפתקי הצבעה מנייר שנסרקו וזוהו על ידי המכשיר, שאגב קליטת פתק ההצבעה סופר את התוצאה. במובן הרחב, KOIB מהווה מערך חומרה ותוכנה אשר תפקידו לא רק לספור, אלא גם לבצע באופן אוטומטי נהלים סטנדרטיים אחרים בהתאם לחוק הבחירות. מכונת ההצבעה מחוברת למדפסת, שיכולה לקבל פרוטוקול של ועדת בחירות, כך שיועבר גם במצב אוטומטי אל רשתות התקשורת של ועדת הבחירות. יחד עם יכולות אלו, המערך כולו מהווה חלק אינטגרלי ממערכת האוטומציה הממלכתית לבחירות. ההתקנים האופטיים עבור KOIB מעוצבים ומיוצרים על ידי חברת LOMO.
ברוסיה כולה יש כ-5,000 מערכי KOIB. על כך הצהירה בפני עיתונאים ביולי 2016 יושבת ראש ועדת הבחירות המרכזית של רוסיה אלה פמפילובה. לדברי חבר בוועדת הבחירות המרכזית של הפדרציה הרוסית, אלכסנדר קינווה, המערכים יהיו בשימוש בבחירות לדומה הממלכתית, אם בקמפיין הבחירות ייטלו חלק יותר מעשרים מפלגות.
סורק ראשי
סורק רזרבי
מקלדת
מטרה ותכונות טכניות

צמצום זמן איסוף נתוני התוצאות וקבלת פרוטוקול תוצאות ההצבעה מנקודות ההצבעה השונות;
מזעור גורם אנושי בהליך ספירת הקולות;
הגדלת אמון האזרחים בתהליך הבחירות.
KOIB מורכב מפתח אחסון פתקי הצבעה ומכשיר קליטה, העשוי בצורת כיסוי לקלפי, אשר משלב בתוכו חומרה אלקטרונית שמבוססת על מעבד עם סורק מחובר אליו. לצורך אחסון פתקי ההצבעה, המערך מצויד בזיכרון לקריאה בלבד עם אפשרות של חיבור כרטיס זיכרון.
הוא כולל גם מקלדת ידנית שנדרשת לצורך הגדרת מצבי ההתקן (כמו מצב בדיקה ומצב הצבעה) וביצוע של מספר נהלים סטנדרטיים. לדוגמה, ניתן להזין באופן ידני נתונים של תוצאות ההצבעה המוקדמת. תצוגת מסך LCD נועדה להציג נתונים. במצב ההצבעה המכשיר מציג את מספר פתקי ההצבעה שהוגשו, אשר למעשה מאפשר לכל מצביע לדרג את נקודת ההצבעה בה הוא מצביע. במקרה של כשל במערך, ישנו גם חריץ עבור הצבעה ידנית, המאפשרת במקרה חירום להשתמש בקלפי האלקטרוני כתיבת קלפי רגילה.
הערות שוליים

↑  Ерёмин В. М. О комплексах обработки избирательных бюллетеней
↑  Тихонов С. Г. Оборонные предприятия СССР и России: в 2 т. — М. : ТОМ, 2010. — Т. 2. — С. 189. — 608 с. — 1000 экз. — ISBN 978-5-903603-03-9].
↑  Э.Памфилова: В РФ насчитывается порядка 5 тыс. комплексов обработки избирательных бюллетеней
↑  Центризбирком готов применять на выборах в Госдуму электронные урны. Но есть условие