stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עונת 1967/1968 ב-NBA

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  13 באוקטובר 1967
 תאריך סיום:  2 במאי 1968
 מספר קבוצות:  12
 מספר משחקים לקבוצה:  82
 דראפט 1967
 בחירה ראשונה:  ג'ימי ווקר
 על ידי:  דטרויט פיסטונס
 העונה הסדירה
 המאזן הטוב ביותר:  פילדלפיה 76'
 MVP של העונה הסדירה:  וילט צ'מברלין (פילדלפיה 76')
 מלך הסלים:  דייב בינג (דטרויט פיסטונס)
 הפלייאוף
 אלופת המזרח:  בוסטון סלטיקס
 אלופת המערב:  לוס אנג'לס לייקרס
 סדרת הגמר
 אלופה:  בוסטון סלטיקס
 MVP של סדרת הגמר:  לא נבחר
 → 1966/19671968/1969 ←
 
עונת 1967/1968 היא העונה ה-22 של ליגת ה-NBA. העונה הסתיימה עם זכייתה העשירית בסך הכול של בוסטון סלטיקס בתואר האליפות, לאחר שבסדרת הגמר ניצחה את לוס אנג'לס לייקרס בתוצאה 4-2. בתואר ה-MVP של העונה הסדירה זכה וילט צ'מברלין מפילדלפיה 76' בפעם השלישית ברציפות והרביעית בקריירה, כשבנוסף ל-24.3 הנקודות שקלע בממוצע למשחק, הוביל את הליגה בממוצעי ריבאונדים (23.8) ואסיסטים (8.6), והוליך את קבוצתו למאזן הטוב בליגה (62-20).
בתחילת העונה הצטרפו ל-NBA שתי קבוצת – סיאטל סופרסוניקס וסן דייגו רוקטס – שהגדילו את מספר קבוצות הליגה ל-12 בסך הכול.
דראפט 1967

מתוך 20 הסיבובים בדראפט 1967, 11 הראשונים התקיימו ב-3 במאי והתשעה הנותרים ביום שלמחרת, כולם בעיר ניו יורק. דטרויט פיסטונס ובולטימור בולטס, שסיימו אחרונות בבית שלהן בעונה הקודמת, שובצו כשתי הבוחרות הראשונות והסדר ביניהן נקבע על פי הטלת מטבע. בהגרלה זכו הפיסטונס, שבחרו במקום הראשון את ג'ימי ווקר ממכללת פרובידנס. בבחירה השנייה בדראפט, שביצעה בולטימור, נלקח חבר היכל התהילה לעתיד ארל מונרו, שבסיום העונה זכה בתואר רוקי השנה. בהמשך הדראפט נבחרו שלושה חברי היכל התהילה נוספים: וולט פרייזר (בחירה חמישית), מל דניאלס (9) ולואי דמפיר (38). כמו כן נבחרו בדראפט שניים מגדולי המאמנים בתולדות ה-NBA – פט ריילי (7) ופיל ג'קסון (17) – שחולקים ביניהם 16 אליפויות NBA כמאמנים.
להלן רשימת נבחרי הסיבוב הראשון (מתוך 20 סיבובים):
| מקרא |
| --- | --- |
: מסמל שחקן שנבחר להיכל התהילה של הכדורסל
: מסמל שחקן שנבחר למשחק האולסטאר ולאחת מחמישיות העונה
: מסמל שחקן שנבחר למשחק האולסטאר בלבד
: מסמל שחקן שנבחר לאחת מחמישיות העונה
: מסמל שחקן שלא שיחק מעולם בליגה
| סיבוב ראשון> מספר בחירה | סיבוב ראשון> שם | סיבוב ראשון> מדינה | סיבוב ראשון> מכללה/קבוצה | סיבוב ראשון> קבוצה בוחרת |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ג'ימי ווקר | ארצות הברית ארצות הברית | פרובידנס קולג' | דטרויט פיסטונס |
| 2 | ארל מונרו | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת המדינה של וינסטון-סיילם | בולטימור בולטס |
| 3 | קלם הסקינס | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת מערב קנטקי | שיקגו בולס |
| 4 | סוני דאב | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת סנט ג'ון | דטרויט פיסטונס |
| 5 | וולט פרייז'ר | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת דרום אילינוי | ניו יורק ניקס |
| 6 | אל טאקר | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת אוקלהומה הבפטיסטית | סיאטל סופרסוניקס |
| 7 | פט ריילי | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת קנטקי | סן דייגו רוקטס |
| 8 | טום וורקמן | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת סיאטל | סנט לואיס הוקס |
| 9 | מל דניאלס | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת ניו מקסיקו | סינסינטי רויאלס |
| 10 | דייב לאטין | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת מערב טקסס | סן פרנסיסקו ווריורס |
| 11 | מל גראהם | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת ניו יורק | בוסטון סלטיקס |
| 12 | קרייג ריימונד | ארצות הברית ארצות הברית | אוניברסיטת בריגהאם יאנג | פילדלפיה 76' |
אולסטאר

משחק האולסטאר בעונה זו נערך ב-23 בינואר 1968 בעיר ניו יורק.
המאמנים במשחק היו אלכס האנום מפילדלפיה 76' וביל שרמן מסן פרנסיסקו ווריורס. חמישיית המזרח כללה את אוסקר רוברטסון, דייב בינג, ג'רי לוקאס, ויליס ריד ו-וילט צ'מברלין, וחמישיית המערב כללה את לני וילקינס, ג'רי וסט, אלג'ין ביילור, בוב בוזר וזלמו ביטי. במשחק עצמו ניצחה קבוצת המזרח בתוצאה 144-124, ובתואר ה-MVP של משחק האולסטאר זכה האל גריר מפילדלפיה, שעלה כמחליף וקלע 21 נקודות עבור הקבוצה המנצחת.
טבלת העונה הסדירה

| מזרח> # | מזרח> קבוצה | מזרח> ניצחונות | מזרח> הפסדים | מזרח> אחוז ניצחונות | מזרח> פער מהמובילה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | פילדלפיה 76'* | 62 | 20 | 0.756 | – |
| 2 | בוסטון סלטיקס* | 54 | 28 | 0.659 | 8 |
| 3 | ניו יורק ניקס* | 43 | 39 | 0.524 | 19 |
| 4 | דטרויט פיסטונס* | 40 | 42 | 0.488 | 22 |
| 5 | סינסינטי רויאלס | 39 | 43 | 0.476 | 23 |
| 6 | בולטימור בולטס | 36 | 46 | 0.439 | 26 |
| מערב> # | מערב> קבוצה | מערב> ניצחונות | מערב> הפסדים | מערב> אחוז ניצחונות | מערב> פער מהמובילה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | סנט לואיס הוקס* | 56 | 26 | 0.683 | – |
| 2 | לוס אנג'לס לייקרס* | 52 | 30 | 0.634 | 4 |
| 3 | סן פרנסיסקו ווריורס* | 43 | 39 | 0.524 | 13 |
| 4 | שיקגו בולס* | 29 | 53 | 0.354 | 27 |
| 5 | סיאטל סופרסוניקס | 23 | 59 | 0.280 | 33 |
| 6 | סן דייגו רוקטס | 15 | 67 | 0.183 | 41 |
‏*כוכבית מסמנת קבוצה שהעפילה לפלייאוף.
מובילי הקטגוריות הסטטיסטיות

| קטגוריה | שחקן | קבוצה | ערך |
| --- | --- | --- | --- |
| נקודות למשחק | אוסקר רוברטסון | סינסינטי רויאלס | 29.2 |
| ריבאונדים למשחק | וילט צ'מברלין | פילדלפיה 76' | 23.8 |
| אסיסטים למשחק | אוסקר רוברטסון | סינסינטי רויאלס | 11.2 |
| אחוזים מהשדה | וילט צ'מברלין | פילדלפיה 76' | 59.5% |
| אחוזים מקו העונשין | אוסקר רוברטסון | סינסינטי רויאלס | 87.3% |
| נקודות מדד | וילט צ'מברלין | פילדלפיה 76' | 24.7 |
פרסים

MVP של העונה הסדירה – וילט צ'מברלין, פילדלפיה 76'
רוקי השנה – ארל מונרו, בולטימור בולטס
מאמן העונה – ריצ'י גוארין, סנט לואיס הוקס
פרסים > חמישיות העונה

| החמישייה הראשונה | החמישייה השנייה |
| --- | --- |


אוסקר רוברטסון (סינסינטי רויאלס): האל גריר (פילדלפיה 76')
דייב בינג (דטרויט פיסטונס): ג'רי וסט (לוס אנג'לס לייקרס)
אלג'ין ביילור (לוס אנג'לס לייקרס): ג'ון האבליצ'ק (בוסטון סלטיקס)
ג'רי לוקאס (סינסינטי רויאלס): ויליס ריד (ניו יורק ניקס)
וילט צ'מברלין (פילדלפיה 76'): ביל ראסל (בוסטון סלטיקס)
פרסים > חמישיית הרוקיז

וולט פרייזר (ניו יורק ניקס)
ארל מונרו (בולטימור בולטס)
אל טאקר (סיאטל סופרסוניקס)
פיל ג'קסון (ניו יורק ניקס)
בוב רול (סיאטל סופרסוניקס)
פלייאוף 1968

סגל האלופה, בוסטון סלטיקס: ביל ראסל, ג'ון האבליצ'ק, סם ג'ונס, ביילי האוול, לארי זיגפריד, דון נלסון, סאץ' סנדרס, ויין אמברי, טום ת'אקר, מל גראהם, ג'וני ג'ונס וריק ויצמן.
מאמן ראשי: ביל ראסל.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | חצי גמר אזורי | חצי גמר אזורי |  |  | גמר אזורי | גמר אזורי |  |  | גמר ה-NBA | גמר ה-NBA |
:  
|  | מזרח | מזרח |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  | מזרח | מזרח |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  (1) פילדלפיה 76' |  4 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  (1) פילדלפיה 76' |  4 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  (3) ניו יורק ניקס |  2 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  (3) ניו יורק ניקס |  2 |   |   |  (1) פילדלפיה 76' |  3 |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |  (1) פילדלפיה 76' |  3 |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |  (2) בוסטון סלטיקס |  4 |   |   |  |  |
|  |  (2) בוסטון סלטיקס |  4 |   |   |  (2) בוסטון סלטיקס |  4 |   |   |  |  |
|  |  (2) בוסטון סלטיקס |  4 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  (4) דטרויט פיסטונס |  2 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  (4) דטרויט פיסטונס |  2 |   |   |  |  |   |   |  (2) בוסטון סלטיקס |  4 |
|  | מערב | מערב |   |   |  |  |   |   |  (2) בוסטון סלטיקס |  4 |
|  | מערב | מערב |   |   |  |  |   |   |  (2) לוס אנג'לס לייקרס |  2 |
|  |  (1) סנט לואיס הוקס |  2 |   |   |  |  |   |   |  (2) לוס אנג'לס לייקרס |  2 |
|  |  (1) סנט לואיס הוקס |  2 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  (3) סן פרנסיסקו ווריורס |  4 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  (3) סן פרנסיסקו ווריורס |  4 |   |   |  (3) סן פרנסיסקו ווריורס |  0 |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |  (3) סן פרנסיסקו ווריורס |  0 |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |  (2) לוס אנג'לס לייקרס |  4 |   |   |  |  |
|  |  (2) לוס אנג'לס לייקרס |  4 |   |   |  (2) לוס אנג'לס לייקרס |  4 |   |   |  |  |
|  |  (2) לוס אנג'לס לייקרס |  4 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  (4) שיקגו בולס |  1 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  (4) שיקגו בולס |  1 |   |   |  |  |   |   |  |  |
הערות שוליים

↑  סיכום עונת 1967/1968, באתר nba.com
↑  סיכום עונת 1967/1968, באתר basketball-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1967, באתר basketball-reference.com
↑  סיכום משחק האולסטאר 1968, באתר nba.com
↑  דו"ח משחק האולסטאר 1968, באתר basketball-reference.com
| עונות בליגת ה-NBA |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-1940 | 1946/1947 • 1947/1948 • 1948/1949 |  |
| שנות ה-1950 | 1949/1950 • 1950/1951 • 1951/1952 • 1952/1953 • 1953/1954 • 1954/1955 • 1955/1956 • 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 |  |
| שנות ה-1960 | 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1967 • 1967/1968 • 1968/1969 |  |
| שנות ה-1970 | 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 |  |
| שנות ה-1980 | 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 |  |
| שנות ה-1990 | 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 |  |
| שנות ה-2000 | 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 |  |
| שנות ה-2010 | 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 |  |
| שנות ה-2020 | 2019/2020 (הבועה) • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
האל גריר, ה-MVP של משחק האולסטאר
דייב בינג, מלך הסלים של העונה
וילט צ'מברלין, ה-MVP של העונה הסדירה
פרנק בנסון (מושל אורגון)

פרנק ויליאמסון בנסון (באנגלית: Frank Williamson Benson;‏ 20 במרץ 1858 –  14 באפריל 1911) היה פוליטיקאי אמריקאי מאורגון, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל אורגון ה-12 בשנים 1909–1910. בנסון, יליד קליפורניה, היה גם איש חינוך, פקיד משרד קרקעות, וכיהן שתי כהונות כמזכיר המדינה של אורגון. מתפקיד זה הוא הגיע להיות המושל לאחר שהמושל המכהן ג'ורג' ארל צ'מברלין, התפטר כדי לאייש מושב בסנאט של ארצות הברית.
ראשית חייו

פרנק ויליאמסון בנסון נולד בסן חוזה, קליפורניה. אביו, הנרי קלארק בנסון, נשלח למערב על ידי הכנסייה האפיסקופלית, וב-1864 עבר עם משפחתו לפורטלנד, אורגון כדי להיות עורך העיתון Pacific Christian Accord. אימו הייתה מטילדה ויליאמסון בנסון, ואחיו הבכור, הנרי לנדין בנסון, היה יושב ראש בית הנבחרים של אורגון ושופט בבית המשפט העליון של אורגון.
פרנק בנסון הצעיר למד באקדמיית פורטלנד, והמשיך את לימודיו בקולג' קליפורניה וסלין (כיום אוניברסיטת הפסיפיק בסטוקטון), שם הוא סיים לימודי תואר בוגר אוניברסיטה ב-1877 ותואר מוסמך אוניברסיטה ב-1882. לאחר סיום לימודיו שב בנסון לאורגון והחל בקריירה חינוכית. ב-1880 הוא היה למנהל של אקדמיית אומפקווה בווילבור, אורגון, בית ספר מתודיסטי שכבר לא קיים. ב-1882 נבחר בנסון למפקח הראשי של בתי הספר של מחוז דאגלס, אך התפטר מהתפקיד שנה לאחר מכן כדי לשמש נשיא בית הספר להוראה שבעיר דריין. ב-1883 נשא בנסון לאישה את הארייט רות בנג'מין, ולשניים נולדו שני בנים. בשנים 1894–1896 שימש בנסון כפקיד משרד הקרקעות של ארצות הברית ברוזברג (אנ').
ב-1892 נבחר בנסון כפקיד מחוז דאגלס, וב-1896 נבחר לכהונה שנייה לתפקיד. בשנה זו הוא עבר את מבחני לשכת עורכי הדין, וב-1898 החל לעסוק בעריכת דין ברזבורג.
מזכיר המדינה ומושל

ב-1906 התמודד בנסון על משרת מזכיר המדינה של אורגון כמועמד המפלגה הרפובליקנית ונבחר לתפקיד. ב-1909, באמצע תקופת כהונתו כמושל אורגון נבחר ג'ורג' ארל צ'מברלין לסנאט של ארצות הברית והתפטר מתפקידו כמושל. כמזכיר המדינה, היה בנסון הבא בסדר הירושה, וב-1 במרץ 1909 הוא הושבע כמושל ה-11 של אורגון (באורגון לא קיימת משרת סגן מושל).
בנסון לא התפטר מתפקידו כמזכיר המדינה, והחזיק בשני התפקידים, בניגוד לחוקת אורגון. ב-1877 החזיק באופן דומה סטיבן צ'דוויק בשני התפקידים לאחר שהושבע כמושל בנסיבות דומות, גם זאת בניגוד לחוקת המדינה. בנסון קיבל שכר עבור שני התפקידים.
כמושל, לא היו יוזמותיו של בנסון מרובות, זאת על אף שהחזיק בשתי המשרות הרמות ביותר במדינה. הוא זימן מיוחד של בית המחוקקים המדינתי כדי לממן את פעילותם של כמה ממוסדות המדינה, כולל בית הכלא המדינתי, ביצוע רפורמות במערכת החינוך, בבית החולים לחולי נפש, בבית הספר לעיוורים, ובמעון לוותיקי המלחמה. צעדי חקיקה אלו כשלו במושב בית המחוקקים הקודם. בנסון ניסה לפתור את סכסוך הגבולות עם המדינה השכנה וושינגטון.
בעת שהושבע כמושל, היה בנסון חולה, אך בריאותו השתפרה לאחר מכן. ב-1910 הוא נסע לקליפורניה כדי לקבל טיפול רפואי נוסף. ב-5 ביוני 1910 הוא התקשר בטלפון למזכירו האישי, והעביר את סמכויות המושל לנשיא הסנאט של אורגון ג'יי באוורמן עד שיעלה בידו לשוב לסיילם, דבר שהיה צפוי לקרות ב-20 ביולי. באוורמן הושבע כמושל בפועל ב-16 ביוני. אף על פי כן, בנסון לא שב מקליפורניה עד ליומו האחרון, ובאוורמן השלים את כהונתו של בנסון כמושל. בבחירות שנערכו בסתיו אותה שנה לא התמודד בנסון על כהונה מלאה כמושל, אך נבחר לכהונה נוספת כמזכיר המדינה.
פרנק בנסון נפטר ברדלנדס, קליפורניה ב-14 באפריל 1911. הוא נטמן בבית הקברות של רוזברג.
הערות שוליים

↑  פרנק בנסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1193953650  VIAF: 1581156762898841300000   WorldCat (עם VIAF): 1581156762898841300000
פטר זונדי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 במאי 1929 בודפשט, ממלכת הונגריה 
 התאבד:  18 באוקטובר 1971 (בגיל 42) ברלין, גרמניה 
 מדינה:  הונגריה, גרמניה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פלונטרן 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ציריך 
 שפות היצירה:  גרמנית, הונגרית 
 יצירות בולטות:  Theory of the Modern Drama 
 הושפע מ:  פאול צלאן, תאודור אדורנו, ולטר בנימין, ג'רג' לוקאץ'
 
פטר זונדי (במקור זוננשטיין, בהונגרית : Szondi Péter - סונדי פטר ;‏ 27. מאי 1929 בבודפשט – 18 אוקטובר 1971 בברלין) היה חוקר ספרות, מבקר, מתרגם והוגה דעות יהודי-הונגרי. הוא היה פרופסור באוניברסיטה החופשית של ברלין, בה נוסד מכון פטר זונדי על שמו.
ביוגרפיה

פטר סונדי נולד ב-1929 לפסיכיאטר ההונגרי לאופולד סונדי במשפחה יהודית מתבוללת. הוא בא ממשפחה משכילה בבודפשט. דודו לאסלו רדוואני (László Radványi) השתייך ל"חוג יום ראשון" סביב ג'רג' לוקאץ', קארל מאנהיים ובלה באלאז'. דודתו הייתה אנה זגרס. זונדי היה חבר של איבן נגל (Ivan Nagel) בצעירותו, ובבגרותם למדו יחדיו.
משפחת סונדי נכלאה במחנה הריכוז ברגן בלזן מיולי עד דצמבר 1944 והועברה לשווייץ במסגרת "רכבת קסטנר" של ישראל קסטנר. מ-1945 עד 1948 למד בבית הספר הקנטון בטרוגן. זונדי למד גרמנית, ספרות ושירה רומנטית ופילוסופיה בציריך ובפריז. בסביבות 1950, יחד עם איבן נגל בציריך, הוא קרא את יצירתם המוקדמת של תיאודור אדורנו וולטר בנימין. בשנת 1954 הוא השלים את עבודת הגמר שלו "תורת הדרמה המודרנית" עם אמיל סטייגר. בעקבות "פילוסופיית המוזיקה החדשה" של אדורנו, "מקורותיה של הדרמה הטראגית הגרמנית" של ולטר בנימין "תאוריית הרומן" של ג'רג' לוקאץ', הוא בחן את הסמנטיקה הפורמלית וההיסטורית של הדרמה על בסיס ניסיונות ההצלה האירופיים-אמריקאים שלו. ב-1960 השתלב ב- אוניברסיטה החופשית של ברלין עם "חיבור על הטראגי".
ב-1959 פגש זונדי את פאול צלאן בפריז, ולימים גם את גרשם שלום. מכאן ואילך הוא היה מחויב לצלאן, הגן עליו מפני האשמות של פלגיאט ונלחם בפומבי באינטלקטואלים שמרנים בעלי עבר נאצי, כמו הנס אגון הולטוסן. שלום ניסה בסוף שנות ה-60 לקרוא לחברו זונדי קתדרה בישראל, אך הוא נדחה.
משנת 1965 היה זונדי פרופסור ומנהל הסמינר החדש לספרות כללית והשוואתית באוניברסיטה החופשית בברלין, ושל המכון ההשוואתי הראשון ברפובליקה הפדרלית. הוא גם היה פרופסור אורח בפרינסטון ובירושלים. זונדי תרם תרומה משמעותית לבינלאומיזציה של לימודי ספרות שלא נראתה בגרמניה מאז 1933. הוא נפרד מהפילולוגיה הלאומית ופתח את מדעי הרוח לספרות אירופית. בין אורחי המכון שלו היו עמיתים מלומדים ומשוררים כמו תיאודור אדורנו, גרשום שלום, רנה וולק, ברנהרד בושנשטיין, ז'אן סטארובינסקי, ז'אן בולק וז'אק דרידה.
זונדי חש כי אינו מסוגל עוד להחזיק במשרת הפרופסורה לספרות השוואתית באוניברסיטת ציריך, שבה החזיק בעבר פול דה מאן. מותו של אדורנו באוגוסט 1969 היה נקודת מפנה עמוקה עבורו, וכך גם התאבדותו של צלאן באפריל 1970, אותו ביקר בפריז חודש קודם לכן.
ב-18 אוקטובר 1971 הטביע זונדי את עצמו באגם האלנזה (Halensee) בברלין. הוא נקבר בבית העלמין פלונטרן בציריך. בקבר קבורים גם אביו לאופולד ואמו אילונה "לילי" ליביה, לבית רדובני (1902–1986), וכן אחותו ורה (1928–1978), שהייתה רופאה.
הסמינר לספרות כללית והשוואתית נקרא כיום מכון פיטר זונדי לזכרו. ז'אן בולק נשא נאום בטקס הלוויה, הנאום פורסם ב-2013.
העיזבון המקצועי של זונדי נמצאת בארכיון הספרות הגרמנית במארבך. חלקים ממנו ניתן לראות בתערוכת הקבע במוזיאון לספרות מודרנית במארבך.
ביבליוגרפיה חלקית > מונוגרפיות

Theorie des modernen Dramas. Suhrkamp, Frankfurt am Main 1956. Ab der 7. Auflage (1970) unter dem Titel: Theorie des modernen Dramas. 1880–1950.
Versuch über das Tragische. Insel, Frankfurt am Main 1961.
Der andere Pfeil. Zur Entstehungsgeschichte von Hölderlins hymnischem Spätstil. Insel, Frankfurt am Main 1963.
Satz und Gegensatz. Insel, Frankfurt am Main 1964.
ביבליוגרפיה חלקית > לאחר מותו

Celan-Studien. Suhrkamp, Frankfurt am Main 1972.
Lektüren und Lektionen. Versuche über Literatur, Literaturtheorie und Literatursoziologie. Suhrkamp, Frankfurt am Main 1973.
Über eine „Freie (d. h. freie) Universität“. Stellungnahmen eines Philologen. Suhrkamp, Frankfurt am Main 1973.
Schriften. 2 Bde. Suhrkamp, Frankfurt am Main 1978.
Studienausgabe der Vorlesungen . Aus dem Nachlass hrsg. von Jean Bollack mit Henriette Beese.
Band 1: Die Theorie des bürgerlichen Trauerspiels im 18. Jahrhundert. Der Kaufmann, der Hausvater und der Hofmeister, hrsg. von Gert Mattenklott. Suhrkamp, Frankfurt am Main 1973. ISBN 3-518-07615-9
Band 2: Antike und Moderne in der Ästhetik der Goethezeit. Hegels Lehre von der Dichtung, (Poetik und Geschichtsphilosophie 1), hrsg. von Senta Metz und Hans-Hagen Hildebrandt. Suhrkamp, Frankfurt am Main 1974. ISBN 3-518-07640-X
Band 3: Von der normativen zur spekulativen Gattungspoetik. Schillings Gattungspoetik, (Poetik und Geschichtsphilosophie 2), hrsg. von Wolfgang Fietkau. Suhrkamp, Frankfurt am Main 1973. ISBN 3-518-07672-8
Band 4: Das lyrische Drama des Fin de siècle, hrsg. von Henriette Beese. Suhrkamp, Frankfurt am Main 1975. ISBN 3-518-07690-6
Band 5: Einführung in die literarische Hermeneutik, hrsg. von Jean Bollack. Suhrkamp, Frankfurt am Main 1975. ISBN 3-518-07724-4
Briefe, hrsg. von Christoph König und Thomas Sparr. Suhrkamp, Frankfurt am Main 1993. ISBN 3-518-40524-1
Paul Celan / Peter Szondi: Briefwechsel, hrsg. von Christoph König. Suhrkamp, Frankfurt am Main 2005.
הערות שוליים

↑  Der Szondiweg, alt-zueri.ch, abgerufen am 15. Juni 2012.
↑  Versenkung in die Werke, Wiener Zeitung, 22. Mai 2009, abgerufen am 15. Juni 2012.
↑  siehe Jean Bollack: Rede zur Trauerfeier für Peter Szondi am 16. November 1971 im Krematorium Berlin-Wilmersdorf, mitgeteilt von Christoph König, in: Geschichte der Germanistik: historische Zeitschrift für die Philologien, ISSN 1613-0758, Bd. 47/48, 2015, S. 106–109
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268880305171  PLWABN: 9810532437105606  BIBSYS: 90063085  BnF: cb119258658 (data)  CiNii: DA00338583  GND: 11862038X  HDS: 012341  ISNI: 0000 0001 1019 9744  LCCN: n50012676  LNB: 000099948  NDL: 00458241  NKC: mzk2003201978  NLA: 35537351  NLG: 75612  NLK: KAC2018N8909  NSK: 000239580  NTA: 068451296  RERO: 02-A003882469  SELIBR: 264921  SNAC: w6q07pkw  SUDOC: 027153126  Trove: 988577  VcBA: 495/280215  VIAF: 2477319   WorldCat (עם VIAF): 2477319 
קבר המשפחה.
פייר ואן הוידונק

פטרוס פרדיננדוס יוהנס "פייר" ואן הוידונק (בהולנדית: Petrus Ferdinandus Johannes "Pierre" van Hooijdonk; נולד ב-29 בנובמבר 1969) הוא כדורגלן עבר הולנדי ששיחק בעמדת החלוץ.
ואן הוידונק שיחק במספר קבוצות ברחבי אירופה, בהן הותיר חותם מקצועי ככובש שערים מחונן. כמו כן, הוא ייצג את נבחרת הולנד ורשם במדיה 46 הופעות ו-14 שערים, ובין היתר נכלל בסגלה לטורניר מונדיאל 1998 ולשתי אליפויות אירופה.
בנו הוא הכדורגלן סידני ואן הוידונק.
קריירת משחק > נבחרת הולנד

ואן הוידונק ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת הולנד ב-14 בדצמבר 1994, תחת המאמן חוס הידינק, בניצחון הביתי 5-0 על לוקסמבורג במסגרת מוקדמות יורו 1996. את שערי הבכורה שלו כבש כבר בהופעתו השלישית, במשחק חוץ מול ויילס, במסגרת מוקדמות מונדיאל 1998. ואן הוידונק עלה מהספסל בדקה ה-71 במצב של 1-0 לוויילס, ובתוך ארבע דקות, עד לדקה ה-75, כבש צמד שהפך את התוצאה, בדרך לניצחון 3-1.
ואן הוידונק זומן על ידי הידינק לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 1998 בצרפת. הופעתו הראשונה בטורניר הייתה במשחק השני של שלב הבתים מול קוריאה הדרומית. ואן הוידונק החליף את דניס ברגקאמפ בדקה ה-78, ושתי דקות בלבד אחר כך כבר כבש את השער הרביעי לזכות נבחרתו, שניצחה בסיום 5-0. הוא לא חזר לשחק עד לשלב חצי הגמר, בו פגשה הולנד את ברזיל. ואן הוידונק החליף בדקה ה-75 את בודווין זנדן, במשחק שהסתיים בהפסדה של הולנד בדו-קרב פנדלים. הופעתו השלישית והאחרונה בטורניר, שוב כמחליף, הייתה בהפסד לקרואטיה, 2-1 במשחק על המקום השלישי.
ואן הוידונק זומן על ידי המאמן פרנק רייקארד לסגל הנבחרת לקראת יורו 2000, אך לא קיבל דקות משחק בטורניר, אותו סיימה הולנד בהפסד לאיטליה בחצי הגמר. לאחר שכשלה להעפיל למונדיאל 2002 עם לואי ואן חאל, מונה דיק אדבוקאט לתפקיד מאמן הנבחרת, והוא זימן את ואן הוידונק לסגל הולנד לקראת יורו 2004. במשחק הראשון של הולנד בטורניר, מול גרמניה (1-1 בסיום), עלה ואן הוידונק כמחליף בדקה ה-74. הופעתו השנייה והאחרונה בטורניר הייתה שוב כמחליף, כשעלה לתשע דקות בלבד בהפסדה של הולנד 2-1 למארחת פורטוגל בחצי הגמר.
ואן הוידונק שיחק את משחקו האחרון בנבחרת ב-17 בנובמבר 2004, במסגרת מוקדמות מונדיאל 2006, בניצחון חוץ 3-0 על אנדורה. בעשר שנות קריירה בינלאומית, רשם ואן הוידונק 46 הופעות במדי הנבחרת (מתוכן חמש הופעות בהרכב ו-41 כמחליף), בהן כבש 14 שערים.
לאחר הפרישה

עם פרישתו ממשחק עבר ואן הוידונק קורס מאמנים, אותו סיים בהצלחה בשנת 2008. בין החודשים פברואר ונובמבר 2011, שימש ואן הוידונק כעוזר המאמן של חוס הידינק בנבחרת טורקיה.
בעונת 2013/2014 הצטרף לצוות המקצועי של קבוצת הנוער של פיינורד, ושימש בתפקידו למשך עונה אחת.
ב-1 באוגוסט 2014 התמנה ואן הוידונק לתפקיד עוזר המאמן של אדרי קוסטר בנבחרת הולנד הצעירה, אך התפטר מתפקידו כעבור מספר חודשים בעקבות ההפסד לפורטוגל במוקדמות אליפות אירופה עד גיל 21 - 2015.
תארים

סלטיק
הגביע הסקוטי: 1994/1995
פיינורד
גביע אופ"א: 2001/2002
פנרבחצ'ה
אליפות טורקיה (2): 2003/2004, 2004/2005
כדורגלן השנה בהולנד: 2001/2002
מלך השערים של הליגה הסקוטית: 1995/1996 (26 שערים)
מלך השערים של הליגה ההולנדית: 2001/2002 (24 שערים)
סטטיסטיקות > מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1989/1990 | רוזנדל | הולנדליגת המשנה ההולנדית | 32 | 6 |
| 1990/1991 | רוזנדל | הולנדליגת המשנה ההולנדית | 37 | 27 |
| 1991/1992 | נאק ברדה | הולנדליגת המשנה ההולנדית | 35 | 20 |
| 1992/1993 | נאק ברדה | הולנדליגת המשנה ההולנדית | 33 | 26 |
| 1993/1994 | נאק ברדה | הולנדארדיוויזיה | 31 | 25 |
| 1994/1995 | נאק ברדה | הולנדארדיוויזיה | 16 | 10 |
| 1994/1995 | סלטיק | סקוטלנדליגת העל הסקוטית | 14 | 4 |
| 1995/1996 | סלטיק | סקוטלנדליגת העל הסקוטית | 34 | 26 |
| 1996/1997 | סלטיק | סקוטלנדליגת העל הסקוטית | 21 | 14 |
| 1996/1997 | נוטינגהאם פורסט | אנגליהפרמייר ליג | 8 | 1 |
| 1997/1998 | נוטינגהאם פורסט | אנגליההליגה הראשונה של הפוטבול ליג | 42 | 29 |
| 1998/1999 | נוטינגהאם פורסט | אנגליהפרמייר ליג | 21 | 6 |
| 1999/2000 | ויטסה ארנהם | הולנדארדיוויזיה | 29 | 25 |
| 2000/2001 | בנפיקה ליסבון | פורטוגלליגת העל הפורטוגלית | 30 | 19 |
| 2001/2002 | פיינורד | הולנדארדיוויזיה | 33 | 24 |
| 2002/2003 | פיינורד | הולנדארדיוויזיה | 28 | 28 |
| 2003/2004 | פנרבחצ'ה | טורקיההליגה הטורקית | 34 | 24 |
| 2004/2005 | פנרבחצ'ה | טורקיההליגה הטורקית | 19 | 8 |
| 2005/2006 | נאק ברדה | הולנדארדיוויזיה | 17 | 5 |
| 2005/2006 | פיינורד | הולנדארדיוויזיה | 11 | 3 |
| 2006/2007 | פיינורד | הולנדארדיוויזיה | 26 | 5 |
| סך הכל | הולנד | הולנד | 328 | 204 |
| סך הכל | סקוטלנד | סקוטלנד | 69 | 44 |
| סך הכל | אנגליה | אנגליה | 71 | 36 |
| סך הכל | פורטוגל | פורטוגל | 30 | 19 |
| סך הכל | טורקיה | טורקיה | 53 | 32 |
| סך הכל קריירה | סך הכל קריירה | סך הכל קריירה | 551 | 335 |
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

| נבחרת הולנד> שנה | נבחרת הולנד> הופעות | נבחרת הולנד> שערים |
| --- | --- | --- |
| 1994 | 1 | 0 |
| 1995 | 1 | 0 |
1996: 2
| 1997 | 5 | 2 |
| 1998 | 6 | 2 |
| 1999 | 2 | 1 |
| 2000 | 3 | 0 |
| 2001 | 8 | 3 |
| 2002 | 1 | 0 |
| 2003 | 5 | 1 |
| 2004 | 12 | 3 |
| סה"כ | 46 | 14 |