stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תעלת שלם
הערות שוליים

↑  Friedrich Schlemm, www.whonamedit.com
↑  Schlemm's Canal - an overview, www.sciencedirect.com
↑  Dae-Young Park, Junyeop Lee, Intae Park, Dongwon Choi, Sunju Lee, Sukhyun Song, Yoonha Hwang, Ki Yong Hong, Yoshikazu Nakaoka, Taija Makinen, Pilhan Kim, Kari Alitalo, Young-Kwon Hong, Gou Young Koh, [https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pmc/articles/PMC4153702/ Lymphatic regulator PROX1 determines Schlemm’s canal integrity and
identity], The Journal of Clinical Investigation 124, 2014-09-02, עמ' 3960–3974 doi: 10.1172/JCI75392
↑  Kizhatil, Krishnakumar; Ryan, Margaret; Marchant, Jeffrey K.; Henrich, Stephen; John, Simon W. M. (2014). "Schlemm's canal is a unique vessel with a combination of blood vascular and lymphatic phenotypes that forms by a novel developmental process". PLOS Biology. 12 (7): e1001912. doi:10.1371/journal.pbio.1001912. PMC 4106723. PMID 25051267.
↑  Johnson, M. C.; Kamm, R. D. (1983-03-01). "The role of Schlemm's canal in aqueous outflow from the human eye". Investigative Ophthalmology & Visual Science (באנגלית). 24 (3): 320–325. ISSN 1552-5783.
↑  Aspelund, Aleksanteri; Tammela, Tuomas; Antila, Salli; Nurmi, Harri; Leppänen, Veli-Matti; Zarkada, Georgia; Stanczuk, Lukas; Francois, Mathias; Mäkinen, Taija; Saharinen, Pipsa; Immonen, Ilkka (2014). "The Schlemm's canal is a VEGF-C/VEGFR-3-responsive lymphatic-like vessel". The Journal of Clinical Investigation. 124 (9): 3975–86. doi:10.1172/JCI75395. PMC 4153703. PMID 25061878.
↑  aqueous humour | מונחי האקדמיה, באתר terms.hebrew-academy.org.il
↑  Revathi Balasubramanian, Krishnakumar Kizhatil, Taibo Li, Nicholas Tolman, Aakriti Bhandari, Graham Clark, Violet Bupp-Chickering, Ruth A. Kelly, Sally Zhou, John Peregrin, Marina Simón, Christa Montgomery, W Daniel Stamer, Jiang Qian, Simon W.M. John, Transcriptomic profiling of Schlemm’s canal cells reveals a lymphatic-biased identity and three major cell states, bioRxiv, 2024-01-23, עמ' 2023.08.31.555823 doi: 10.1101/2023.08.31.555823
↑  Krishnakumar Kizhatil, Margaret Ryan, Jeffrey K. Marchant, Stephen Henrich, Simon W. M. John, Schlemm's Canal Is a Unique Vessel with a Combination of Blood Vascular and Lymphatic Phenotypes that Forms by a Novel Developmental Process, PLoS Biology 12, 2014-07-22, עמ' e1001912 doi: 10.1371/journal.pbio.1001912
↑  The ABCs of canaloplasty, Ophthalmology Times, ‏2022-12-29
| מערכת הראייה האנושית |
| --- | --- | --- |
| העין | רשתית • עדשה • קרנית • קשתית • אישון •  תנועות עיניים |  |
| מסלולים עצביים | עצב הראייה • תצלובת הראייה • גרעין הברך הצדי • קליפת הראייה • התליל העליון (Superior colliculus) • PPRF • FFA • MLF • FEF |  |
| תאים ברשתית | תא קולט אור (קנים, מדוכים) • תא רשתית דו-קוטבי • תא גנגליון • תא אופקי • תא אמקרין |  |
| תפיסה חזותית | ראייה • תפיסת עומק • תפיסת צבע • ראיית לילה • שדה ראייה • אשליה אופטית • הכתם העיוור |  |
| אביזרים | משקפיים • תרשים לבדיקת ראייה‎ • אוטורפרקטומטר • רטינוסקופ |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TA98: A12.3.06.109 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
תפילת תשלומים

קצין צה"ל, עשהאל לובוצקי בזמן תפילה במלחמת לבנון השנייה
תפילת תשלומים (בספרות ההלכתית נהגה: תפילת תשלומין), היא תפילה שמתפלל אדם שהחסיר בשוגג אחת מן התפילות, וזמנה של התפילה המקורית כבר עבר, והוא משלימה בזמן התפילה הבאה ביום.
זמני התפילות

זמני התפילות נתקנו על ידי חז"ל (על פי המסורת שקיבלו משלושת האבות). זמני התפילה חופפים לזמני הקרבת קרבנות התמיד, שהוקרבו מדי יום, בבית המקדש.
תפילת שחרית - נקבעה כנגד תמיד של שחר, שזמנו מעלות השחר, ועד ארבע שעות, ואם עברו ארבע שעות ועדיין לא התפלל שחרית, יכול בדיעבד להתפלל עד חצות היום. במקרה זה, לא יהיה זכאי לשכר תפילה בזמנה, אך עדיין יזכה בשכר תפילה.
תפילת מנחה - נקבעה כנגד תמיד של בין הערביים, שזמנו מתחיל משש שעות ומחצה (6 וחצי שעות זמניות). סוף זמן מנחה, הוא בסוף היום, עם תום 12 שעות זמניות.
תפילת ערבית - נקבעה לפי הזמן שבו מעלים את האיברים והפדרים, של תמיד של בין הערביים, על המזבח, שהוא צאת הכוכבים.
לאחר שעבר זמנה של תפילה כלשהי, אין אדם יכול להתפלל עוד את אותה תפילה.
תשלומין

אם אדם החסיר אחת מהתפילות במזיד, אינו יכול להשלים את התפילה החסרה. אך אם החסרת התפילה נעשתה בשוגג, או באונס, קיימת אפשרות הלכתית, להשלים את התפילה שהוחסרה.
תשלומין > כיצד משלימים

החסיר תפילת שחרית, חוזר ומתפלל פעם נוספת, לאחר מנחה, את תפילת העמידה. כך אם החסיר תפילת מנחה, חוזר ומשלים לאחר ערבית, ואם החסיר תפילת ערבית, חוזר ומשלים לאחר שחרית.
אין להסמיך את שתי תפילות העמידה האחת לשנייה, אלא ימתין ביניהן לכל הפחות את הזמן הדרוש לצעידת ארבע אמות.
אם לא השלים מיד לאחר התפילה השנייה, יכול להשלים כל עוד חל זמנה של התפילה השנייה.
אם החסיר שתי תפילות, נחלקו הראשונים אם ניתן להשלימן, ונפסקה ההלכה ששוב אינו יכול להשלים את הראשונה, אלא רק את השנייה, ושנכון שישלים את יתר התפילות כשהוא מתנה שאם פטור הוא מהתפילות תחשבנה כתפילות נדבה.
זמן ההשלמה הוא הקובע, ולכן:
תפילת מנחה של חול, שמושלמת בשבת (בערבית), מתפלל פעמיים תפילת עמידה עם "אתה קדשת",
תפילת מנחה של חול, המושלמת בראש חודש, מתפלל פעמיים תפילת עמידה עם "יעלה ויבוא".
ישנם מקרים שלתפילת התשלומין יש דין שונה וצריך לכוון שהיא תפילת נדבה למשל:
אם החסיר מנחה של שבת, מתפלל פעמיים עמידה בערבית של חול, ואומר "אתה חוננתנו". רק בתפילה הראשונה שאז היא חובה.
החסיר ולא התפלל מנחה בראש חודש, ובערבית כבר אינו ראש חודש, מתפלל פעמיים עמידה בערבית ולא יזכיר בשנייה "יעלה ויבוא"..
בעת שמתפלל פעמיים עמידה, תמיד הראשונה תהיה תפילת החובה באותו זמן, ורק לאחריה יתפלל את תפילת התשלומים. 
אם יש תוספות לתפילה, כגון יעלה ויבוא בראש חודש, מוסיף את התוספת בהתאם לתפילת החובה ולא לתפילת התשלומים.
שליח ציבור, שהחסיר בשוגג את תפילתו הקודמת, יכול לכוון בעת חזרת הש"ץ שתהיה זאת תפילת תשלומים.
תשלומין > כוונה

תפילת תשלומים מצריכה כוונה, ועל כן יש משמעות לאיזו תפילה כיוון בעת שהתפלל, לתפילה החובה שעכשיו זה זמנה, או לתפילת התשלומין. שכן אם התכוון בתפילתו הראשונה לשם תשלומין, ובתפילתו השנייה לצאת ידי חובת תפילת החובה, לא יצא ידי חובת תפילת התשלומין, ועליו להתפלל פעם שלישית, ולכוון לצאת ידי חובת תפילת התשלומין.
הערות שוליים

↑  ”רבי יוסי ברבי חנינא אמר תפלות אבות תקנום.” תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף כ"ו, עמוד ב'
↑  בהתאם לפרשנות שדברי ריב"ל באו להרחיב את דברי רבי יוסי ”רבי יהושע בן לוי אמר תפלות כנגד תמידין תקנום.” תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף כ"ו, עמוד ב'
↑  בפועל נקבע כי ראוי להתחיל את תפילת שחרית, רק לאחר הנץ החמה לקיים דברי הפסוק: ”יִירָאוּךָ עִם שָׁמֶשׁ.” ספר תהלים, פרק ע"ב, פסוק ה'
↑  מעיקר הדין, החמה מתחילה לנטות לצד מערב, כבר בחצות היום, וזה למעשה זמנו של תמיד של בין הערביים, אלא שחששו חכמים שהאנשים יטעו, ולא יעריכו נכון את מיקומה של השמש, וקבעו טווח ביטחון, של חצי שעה נוספת
↑  כיוון שתמיד של בין הערביים הוא הקרבן האחרון של היום, ולא ניתן להקריב עוד אחריו, דחו חכמים את הקרבתו עד תשע שעות ומחצה ואילך
↑  במקרים מיוחדים (כגון בשבתות הקיץ, כאשר השבת נכנסת מאוחר), יכול אדם לנהוג כשיטת רבי יהודה, ולהתפלל ערבית, לאחר פלג המנחה, ובלבד שינהג לפי שיטת רבי יהודה, גם בנוגע לתפילת מנחה, ולא יתפלל אותה לאחר פלג המנחה
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן ק"ח, סעיף ה'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף כ"ו, עמוד ב'; שולחן ערוך, אורח חיים, סימן ק"ח, סעיף ט'.
↑  הגהת הרמ"א שם
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן ק"ח, סעיף י'.
↑  ראו בספר ארבעה טורים סימן תכ"ב מחלוקת בין בעלי התוספות האם יש באופן כזה חיוב תפילת תשלומין, בנוסף מובאת דעת רבינו יונה, שיש להתפלל תפילה נוספת בתורת נדבה.
תקווה (כרזה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  שפרד פיירי
 תאריך יצירה:  2008
 טכניקה וחומרים:  הדפס רשת
 ממדים בס"מ
 אורך:  91
 רוחב:  50
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  NPG.2013.46 
 
תקווה (באנגלית: Hope) היא כרזה הכוללת את תמונתו של ברק אובמה, שאותה עיצב האמן שפרד פיירי (Shepard Fairey). הכרזה התפרסמה מאוד והפכה לאייקונית, ולסמל המרוץ לנשיאות של אובמה בשנת 2008.‏ דיוקנו של אובמה מעוצב בצורת שבלונה בצבעי אדום, בז' וכחול (כחול בהיר וכחול כהה), ומתחתיו מופיע הכיתוב "קדמה" ("progress"), "תקווה" ("hope") או "שינוי" ("change") ומילים נוספות.
העיצוב נוצר תוך יום אחד והודפס לראשונה ככרזה. מיד לאחר ההדפסה מכר פיירי 350 עותקים של הפוסטר ברחוב. לאחר מכן התרחבה תפוצתו - הן כקובץ דיגיטלי והן באמצעים נוספים - במהלך עונת הבחירות של 2008, בתחילה באופן עצמאי על ידי פיירי, אך באישור הרשמי של צוות הקמפיין לנשיאות של אובמה. התמונה הפכה לאחד הסמלים המזוהים ביותר עם הקמפיין של אובמה ועם מסריו, וגררה אחריה חיקויים רבים ווריאציות שונות, כולל כמה שהוזמנו על ידי צוות הקמפיין. בעקבות זאת כתבה כתבת הגארדיאן לורה ברטון כי התמונה "רכשה הכרה מיידית, הדומה לזו של הפוסטר של צ'ה גווארה בעיצובו של ג'ים פיצפטריק, ובוודאי תעטר חולצות, ספלי קפה, פדים לעכבר וקירות בחדריהם של סטודנטים."
בינואר 2009, לאחר ניצחונו של אובמה בבחירות, הפוסטר של פיירי נרכש על ידי מוסד הסמית'סוניאן להצגה בגלריית הדיוקנאות הלאומית בוושינגטון, מוזיאון שמתמקד בהצגת דיוקנאות של אמריקאים מפורסמים בעלי חשיבות היסטורית או תרבותית. מאוחר יותר באותו חודש נחשפה התמונה שעליה התבסס פיירי בכרזה: התמונה צולמה באפריל 2006 על ידי הצלם מאני גרסיה (Mannie Garcia) שעבד כפרילנסר עבור סוכנות הידיעות Associated Press. בתגובה לטענות של Associated Press על הפרת זכויותיה ודרישה לפיצויים, פיירי ביקש מבית המשפט סעד הצהרתי על כך שהכרזה הייתה בבחינת שימוש הוגן בתמונה המקורית. שני הצדדים יישבו לבסוף את המחלוקת המשפטית ביניהם בינואר 2011, אך פרטי ההסדר לא נחשפו בפומבי.
ב-24 בפברואר 2012 נשפט פיירי בפני בית משפט בניו יורק באשמת השמדת וזיוף מסמכים במהלך המאבק המשפטי שלו מול Associated Press, וטען לחפותו. פיירי תבע את סוכנות הידיעות ב-2009 לאחר שטענה שהשתמש באחת מתמונותיה בכרזה. פיירי טען כי הוא השתמש בתמונה אחרת, אך לבסוף הודה כי למעשה ניסה להסתיר את הטעות בכך שהשמיד מסמכים ויצר מסמכים חדשים. בספטמבר 2012 נגזר על פיירי עונש של מאסר על תנאי לשנתיים, 300 שעות עבודות שירות וקנס בסך 25,000$.
הרעיון והעיצוב

שפרד פיירי, בעל תואר ראשון באמנות עם התמחות באיור, יצר אמנות רחוב מאז שנות ה-80. יצירותיו הן בעלות מסרים פוליטיים ובפרט כוונו נגד הממשל של ג'ורג' ווקר בוש. בתחילת הקמפיין הנשיאותי של ברק אובמה, באוקטובר 2007, שוחח עם העיתונאי יוסי סרגנט (Yosi Sergant) על הקמפיין. סרגנט הציע לפיירי שייצור עבודה שתתמוך במועמדותו של אובמה. סרגנט יצר קשר עם צוות הקמפיין של אובמה בבקשה לאישור, שפיירי יעצב פוסטר של אובמה. האישור ניתן כמה שבועות לפני "יום שלישי הגדול". פיירי אמר שהחלטתו ליצור פוסטר הכולל את דיוקנו של אובמה נבעה מכך שהרגיש ש"העוצמה והיושרה [של אובמה] כנואם, תיצור אסוציאציה חיובית עם תמונת פניו". פיירי מצא תמונה של אובמה בעזרת מנוע החיפוש לתמונות של גוגל (שנחשפה לבסוף באפריל 2006 כתמונה של מאני גרסיה, שצולמה בעבור Associated Press),‏‏ ויצר את הפוסטר תוך יום אחד. התמונה המקורית כללה את הכיתוב "קדמה" ("progress") וכללה את סימן ההיכר של פיירי, "כוכב ה-OBEY" ‏(OBEY Star) - סמל המבוסס על עבודתו המצליחה והוויראלית של פיירי משנת 1989 "לאנדרה הענק יש כנופיה" ("Andre the Giant Has a Posse"), שהתחילה כאמנות רחוב. הכוכב הופיע על גבי סמל הקמפיין של אובמה, "סמל הזריחה" (שנראה בעבודה כסיכה על חולצתו של אובמה). בשל החשש של צוות הקמפיין לגבי ההקשרים הבעייתיים שעלולים להיות למילה "progress" ("קדמה") אצל חלק מהקהלים, פיירי שינה את הסיסמה שתחת התמונה מ-"progress" ל-"hope" ("תקווה").
על פי העיתונאי סטיבן הלר שעוסק בעיצוב, הפוסטר הושפע מאמנות סוציאל-ריאליסטית, ועל אף שזכה לשבחים על מקוריותו וייחודיותו, ניתן לראות אותו כחלק ממסורת ארוכה של אמנים מודרניים ששואבים השראה ממועמדים פוליטיים ויוצרים "פוסטרים חלוציים, לא רק בצבע ובסגנון, אלא גם במסר שלהם ובנימה". פיירי עצמו אמר כי "ההשראה ההיסטורית שלי הייתה התמונה המפורסמת של ג'ון פ. קנדי מביט מעט למעלה אך למרחוק [מדובר על תמונה זו מהקמפיין לנשיאות]. גם בתמונה של לינקולן על השטר בשווי 5 דולר יש תחושה דומה".
הערות שוליים

↑  ‏Pasick, Adam (2009-01-15). "Iconic Obama poster based on Reuters photo". Reuters. ארכיון מ-2009-01-20. נבדק ב-2009-01-20.‏
↑  ‏"Copyright battle over Obama image", BBC News, February 5, 2009.  Accessed February 22, 2009.‏
↑  ‏Hope - the Image that is Already an American Classic by Laura Barton, The Guardian, 10 November 2008‏
↑  ‏Creator of popular Obama ‘HOPE’ poster pleads to criminal contempt charge in NYC‏
↑  ‏David Ng (2012-09-08). "Shepard Fairey sentenced to probation, fine in Obama 'Hope' case". Los Angeles Times. נבדק ב-2012-09-08.‏
1 2 3  ‏Fisher III, William W.; Frank Cost; Shepard Fairey; Meir Feder; Edwin Fountain; Geoffrey Stewart; Marita Sturken (Spring 2012). "Reflections on the Hope Poster Case" (PDF). Harvard Journal of Law and Technology. 25 (2). נבדק ב-21 בינואר 2013. {{cite journal}}:  (עזרה)‏
↑  ‏Mannie Garcia website
↑  ‏Ben Arnon, "How the Obama "Hope" Poster Reached a Tipping Point and Became a Cultural Phenomenon: An Interview With the Artist Shepard Fairey", The Huffington Post, October 13, 2009.  Accessed January 17, 2009.‏
↑  Steven Heller, "Beyond Red, White and Blue", Campaign Stops Blog, New York Times, February 15, 2008.  Accessed February 21, 2009.
| ברק אובמה |
| --- | --- | --- |
| משפחה | ברק אובמה האב (אב) • אן דנהאם (אם)  • מישל אובמה (רעיה) • מלאייה אובמה (בת) • נטאשה "סשה" אובמה (בת) • בו (כלב) |  |
| ספרים | חלומות מאבי (1995) • תעוזת התקווה (2006) • ארץ מובטחת (2020) |  |
| הנצחה | המרכז הנשיאותי על שם ברק אובמה • הר אובמה • אפטוסטיכוס ברקאובמהי • ברק אובמה פלאזה |  |
| נשיא ארצות הברית ה-44 | נשיא ארצות הברית ה-44 |  |
| מערכות בחירות | הבחירות לנשיאות 2008 • הבחירות לנשיאות 2012 |  |
| אירועים מרכזיים בכהונתו | מלחמת אפגניסטן (2001-2014) • מלחמת עיראק (2003–2011) • אובמה-קר (2010) • פרשת קייבלגייט (2010) • גל סופות הטורנדו בארצות הברית (2011) • מבצע חנית נפטון (2011) • הטבח בבית הספר היסודי סנדי הוק (2012) • הפיגוע במרתון בוסטון (2013) • מתקפת ההאקרים על סרטי סוני (2014) • הסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית (2015) |  |
| קבינט | ג'ו ביידן (סגן הנשיא) • הילרי קלינטון (מזכירת המדינה) • ג'ון קרי (מזכיר המדינה) • רוברט גייטס (מזכיר ההגנה) • ליאון פאנטה (מזכיר ההגנה) • צ'אק הייגל (מזכיר ההגנה) • אשטון קרטר (מזכיר ההגנה) |  |
| שונות | השבעתו הראשונה לנשיאות (2009) • נאומו באוניברסיטת קהיר • כרזת ה"תקווה" (2008) |  |
תורת החוזים

ערך זה עוסק בניתוח הכלכלי של חוזים. אם התכוונתם להגדרות משפטיות ודיני חוזים, ראו .
תורת החוזים היא ענף בכלכלה העוסק בדרכים בהן על שחקנים לנהוג ובדרכים שהם בפועל נוהגים בהן כשהם חותמים על חוזים, בדרך כלל במצבים של מידע א-סימטרי. בשל הקשר של ענף זה ליחסי סוכנות ולתמריצים, נהוג לסווג ענף זה בתוך התחום הנקרא "ניתוח כלכלי של המשפט". אחד השימושים החשובים של תורת החוזים הוא עיצוב תוכניות אופטימליות לשכר מנהלים בהתאם לביצועיהם.
העבודה הפורמלית הראשונה בתחום זה נעשתה על ידי הכלכלן קנת' ארו בשנות ה-60. בשנת 2016 קיבלו הכלכלנים אוליבר הארט ובנגט הולמסטרום (אנ') פרס נובל לכלכלה על עבודותיהם בתחום תורת החוזים.
פרקטיקה מקובלת בניתוח המיקרו כלכלי של תורת החוזים היא לייצג את העדפותיו של מקבל ההחלטה על ידי סוגים מסוימים של פונקציות תועלת מספריות, ואז להשתמש באלגוריתם של אופטימיזציה כדי למצוא את ההחלטה האופטימלית (הטובה ביותר) עבור מקבל ההחלטות. בשיטה זו נעשה שימוש בתורת החוזים בניתוח של מספר מקרים טיפוסיים הנפוצים במציאות, כמו סיכון מוסרי, מודל האיתות (אנ') ובחירה שלילית (אנ'). הרעיון של מודלים אלו הוא מציאת דרכים תאורטיות לתמרץ את הסוכנים כך שיבצעו את ההחלטות הטובות ביותר (עבור המנהל - זה שהסוכנים עובדים עבורו), אפילו תחת חוזה ביטוח. התוצאות העיקריות של מודלים אלו הן: מציאת התכונות המתמטיות של פונקציית התועלת של הסוכן ושל המפעיל של הסוכן; ניתוחים עבור הנחות-יסוד פחות קשיחות; גרסאות שונות של המבנה העיתי של היחסים החוזיים; ועוד. במודלים נהוג בדרך כלל להניח שניתן לראות את מקבלי ההחלטות כאילו הם ממקסמים פונקציית תועלת מטיפוס פון נוימן-מורגנשטרן.
המודלים העיקריים של בעיית הסוכן > סיכון מוסרי

במודלים של סיכון מוסרי, המידע הא-סימטרי הוא אי-היכולת של המנהל (זה שהסוכן עובד עבורו) לפקח אחר פעולותיו של הסוכן או לוודא אותן. חוזים מבוססי-ביצועים בהם התגמול מבוסס על תוצאות בפועל הניתנות לאימות בקלות יכולים במקרים רבים לשמש כתמריץ טוב לסוכן לפעול בצורה הטובה ביותר עבור המנהל, אך כשהסוכנים הם שונאי-סיכון חוזים מסוג זה אינם אופטימליים, מכיוון שמנגנון התמרוץ לא מספק להם ביטוח במקרה של כישלון.
המודל הטיפוסי של סיכון מוסרי מוצג להלן:
ההחלטה האופטימלית של המנהל נתונה על ידי מציאת המקסימום הבא:
תחת מגבלת ה-IR ‏(individual rationality) של הסוכן:
וכן תחת מגבלת ה-IC ‏(incentive compatibility) של הסוכן:
המודלים העיקריים של בעיית הסוכן > סיכון מוסרי > מקרא

אם הסוכן אדיש לסיכון ואין מגבלות על התשלומים שמשולמים לסוכן, העובדה שהמנהל לא יכול לדעת את מידת המאמץ של הסוכן אינה מהווה בעיה. במקרה זה אם החוזה בין המנהל לסוכן קובע שכל הרווחים הולכים לסוכן, אלא שהסוכן משלם תשלום בגובה קבוע למנהל - הדבר יגרום לסוכן לקבל את ההחלטה שממקסמת את הרווח המצרפי שלו ושל המנהל ביחד, משום שרווח של הסוכן נבדל בקבוע (בגובה התשלום הקבוע) מהרווח הכולל, לכן ההחלטה שתמקסם את האחד תמקסם גם את השני. בשיווי משקל גובה התשלום הקבוע יהיה שווה בדיוק לתועלת המינימלית שעבורה מוכן הסוכן לעבוד ( {\bar {u}}), כך שהמנהל ישיג את התועלת המקסימלית שאותה הוא יכול להשיג.
לעומת זאת, אם הסוכן שונא-סיכון, ישנו טרייד-אוף בין התמריצים לסוכן לבין הביטוח שלו מפני סיכונים, כך שלא ניתן ליצור חוזה שיביא בהכרח לכך שהסוכן יקבל רק את התועלת המינימלית ( {\bar {u}}) ולא יותר מכך. כמו כן, גם אם הסוכן הוא אדיש לסיכון, אבל הוא בעל מגבלות תשלום (למשל, אין לו מספיק כסף התחלתי בשביל לשלם למנהל מראש את התשלום הקבוע), התוצאה תהיה שהתועלת של הסוכן תהיה גבוהה מהתועלת המינימלית ( {\bar {u}}), על חשבון התועלת של המנהל.
המודל של סיכון מוסרי פותח לראשונה על ידי סטיבן שאוול, סטנפורד ג' גרוסמן, אוליבר הארט וכלכלנים נוספים בשנות ה-70 ובשנות ה-80 של המאה ה-20. המודל הורחב למקרים של משחקים חוזרים ונשנים של סיכון מוסרי על ידי ויליאם פ. רוג'רסון, והורחב למקרים של ריבוי משימות על הסוכן על ידי בגנט הולמסטרום ופול מילגרום. המודל שבו לסוכן יש מגבלות תשלום הורחב גם הוא בשני כיוונים אלו.
למרות הקושי בבדיקה אמפירית של מודלים המבוססים בין היתר על משתנים אותם לא ניתן לגלות (כמו מידת המאמץ של הסוכן), הנחת היסוד של תורת החוזים שלפיה לאופן מתן התמריצים יש השפעה על הביצועים נבדקה ונמצאה נכונה.
המודלים העיקריים של בעיית הסוכן > בחירה שלילית

במודלים של בחירה שלילית (Adverse Selection), המנהל אינו מודע לתכונה מסוימת של הסוכן בשעה שהם חותמים על החוזה ביניהם. התכונה הזאת נקראת ה"סוג" של הסוכן.
למשל, הסיכוי של אדם לרכוש ביטוח בריאות גבוה יותר ככל שסיכוייו לחלות גבוהים יותר. במקרה זה ה"סוג" של הסוכן (רוכש הביטוח) הוא מצבו הבריאותי, שאותו רק הוא יודע, ובפרט המנהל לא יודע אותו. דוגמה ידועה נוספת היא חוזים ציבוריים: רשויות המדינה (המנהל) לא יודעות את העלות האמיתית שנגרמת לפירמה (הסוכן) בגין אספקת השירותים. במקרה זה ה"סוג" של הסוכן היא רמת העלות שלו באספקת השירותים.
במודלים של בחירה שלילית המנהל מציב בפני הסוכן מספר חוזים אפשריים, והמטרה של המנהל היא שהסוכן יבחר בחוזה שמתאים ל"סוג" שלו הסוכן שייך. תפריט-בחירה המקיים את התכונה שהסוכן יבחר את החוזה שמתאים לו, נקרא: incentive-compatible (מתאים מבחינת תמריצים). על מנת לעשות זאת, המנהל צריך לנסח את החוזים כך שהחוזה שמתאים ל"סוג" מסוים, יגדיל את התועלת של הסוכן מספיק כדי שיהיה משתלם לו להיכנס לחוזה.
התאוריה של בחירה שלילית פותחה לראשונה על ידי רוג'ר מאירסון, אריק מסקין וכלכלנים אחרים בשנות ה-80. בשנות האלפיים התאוריה גם נבדקה הן בניסויי מעבדה והן בשטח.
התאוריה הורחבה במהלך השנים במספר כיוונים, למשל: 1) אם מניחים שלסוכן יש אפשרות בחירה אם לאסוף מידע או לא, 2) לקיחה בחשבון של מגבלות של זמן ו/או של יכולת חישוב של מקבל ההחלטה, 3) לקיחה בחשבון של העדפות חברתיות (אנ') של מקבל ההחלטה, כמו אלטרואיזם, חלוקה הוגנת ועוד.
חוזים שלמים

תורת החוזים עושה גם שימוש במושג "חוזים שלמים" (Complete Contracts), שהם חוזים שמתארים את התוצאות המשפטיות של החוזה בכל מצב שיכול להתרחש. פיתוחים חדשים הידועים כ"תאוריית החוזים הלא-שלמים" (Theory of Incomplete Contracts), שפותחה על ידי אוליבר הארט ועמיתיו, חוקרים את ההשפעה של חוסר-היכולת של השותפים לחוזה לנסח חוזים שלמים, על התמריצים שלהם. אחד השימושים החשובים של תאוריה זו הוא גישת גרוסמן-הארט-מור לזכויות על נכסים לגבי תאוריית הפירמה (אנ').
מכיוון שזה קשה עד בלתי-אפשרי לנסח חוזים שלמים, בחוק יש בדרך כלל כללי ברירת מחדל שנועדו למלא את החסר בחוזה לגבי מצבים או פרטים אליהם החוזה לא התייחס בפירוש.
ראו גם

תכנון מכניזמים (תורת המשחקים) (תורת החוזים היא יישום של תכנון מכניזמים)
הערות שוליים

↑   דפנה מאור ורונית דומקה, זוכי פרס נובל לכלכלה: חוקרים מהרווארד ו-MIT שפיתחו את תורת החוזים, באתר TheMarker‏, 10 באוקטובר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLK: KSH2006005327
תפיסה מרחבית

תפיסה מרחבית היא היכולת לזהות, לתפוס ולעבד מידע הנוגע לצורתם ומיקומם של גירויים במרחב.
על פי תיאורית האינטליגנציות מרובות של הווארד גרדנר התפיסה המרחבית היא הבסיס לאינטליגנציה המרחבית.
התפיסה המרחבית כוללת מספר יכולות קוגניטיביות: יכולת חזותית, יכולת התמצאות מרחבית, ויכולת רוטציה מנטלית.
הבחנה בין תפיסה מרחבית לתפיסה חזותית

המונח "תפיסה חזותית" מתייחס לתפיסה של גירויים באמצעות מערכת הראייה, המבוססת על קליטה של גלי אור ברשתית.
קיים דמיון רב בין התפיסה המרחבית לתפיסה החזותית ויש להן מאפיינים משותפים רבים. בהתאם לכך, במקרים רבים משתמשים בשני המונחים כמילים נרדפות או שמתייחסים אליהם כמכלול תחת המונח "תפיסה חזותית-מרחבית".
עם זאת, התפיסה החזותית אינה זהה לגמרי לתפיסה המרחבית, שכן התפיסה המרחבית אינה מחייבת את השימוש בחוש הראייה ויכולה להתקיים גם בתנאי חושך או במקרים של לקות ראייה. דוגמה לכך היא היכולת של עיוורים להתמצא במרחב.
היכולת לגבש תפיסה מרחבית ללא חוש הראייה נשענת על חושים אחרים בעלי מאפיינים מרחביים כמו שמיעה ומישוש.
התערוכה דיאלוג בחשכה מאפשרת להתנסות בהתמודדות בחיי היומיום ללא חוש הראייה.
חשיבות

התפיסה המרחבית נחוצה כדי להבין ולהעריך את העולם, מפני שהוא גאומטרי ביסודו.
היא מאפשרת לאדם לתפעל חפצים וכלים תוך שימוש ביכולת לדעת מהי הדרך שבה יש להניע את היד כדי לאחוז בספל, לדוגמה. כמו כן, היא מאפשרת לו להתמצא בסביבה הפיזית ולמצוא את דרכו למקומות שונים.
היבטים חינוכיים

פיתוח של תפיסה מרחבית הוא מטרה מעשית ושימושית.
התפיסה המרחבית היא היבט משמעותי בהוראת המתמטיקה כיוון שהיא אחד הגורמים החשובים ביותר לתפקוד של תלמידים במקצוע זה.
התפיסה החזותית היא אחד המנגנונים הנבחנים במסגרת אבחון דידקטי לצורך איתור לקות למידה.
מנגנונים פיזיולוגיים ועצביים

המידע המרחבי המתקבל מהחושים מעובד על ידי המוח ומשמש את המערכת המוטורית לצורך תכנון של פעולות עתידיות.
ההיפוקמפוס מקבל מידע מרחבי מהאונה הקודקודית.
ראו גם

קשב חזותי
זיכרון חזותי
ראיית עומק
הערות שוליים

1 2 3  פדלון, לימור ופטקין, דורית (2012). פיתוח תפיסה מרחבית אצל בנים ובנות בכיתה ג' באמצעות יחידת הוראה חוץ קוריקולרית. מספר חזק 2000, 21: 31-36.
↑  הוארד גארדנר (1995). מוח חשיבה ויצירתיות. רעננה: ספרית פועלים.
1 2 3  V. S. Ramachandran, ed. (2012) Encyclopedia of Human Behavior, 2nd ed. Academic Press.
↑  Hung, P. H., Hwang, G. J., Lee, Y. H., & Su, I. (2012). A cognitive component analysis approach for developing game-based spatial learning tools. Computers & Education, 56(2), 762–773.
↑  Neil R. Carlson, (2013). Physiology of Behavior. Boston: Pearson.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4043869-7 
תפיסה מרחבית אודות הצורה והמיקום של גירויים יכולה להתרחש גם ללא חוש הראיה. בתמונה נראה שחמטאי עיוור, המתרשם ממיקומם של כלי המשחק באמצעות חוש המישוש.
תהילים קי"ב

תהילים קי"ב הוא המזמור ה-112 בתהילים. (על פי המספור בוולגטה ובתרגום השבעים זהו המזמור ה-111 במספר).
מבנה המזמור

מזמור קי"ב כמזמור קי"א בנוי מאקרוסטיכון ונחלק לפיו: חלקו הראשון, אותיות א'-ב' משמש ככותרת המציגה את "יָרֵא אֶת-ה'" אשר טוב לו. חלקו השני, אותיות ג'-ו' מתארים במה התברך הצדיק ויָרֵא אֶת-ה'. חלקו השלישי מהאות ז'- נ' מציג את מעשיו של היָרֵא אֶת-ה' וחלקו הרביעי מאות ס' עד ת' מתאר אודות את יראי ה' אשר ינצחו את אויביהם.
בין מזמור זה למזמור קי"א ישנם קווים מקבילים הן בצורה והן בסגנון. הדמיון בא לידי ביטוי בפתיחת שני המזמורים במילה "הַלְלוּ-יָהּ". שני המזמורים בנויים מאקרוסטיכון. לשניהם עשרה פסוקים. בנוסף לפסוק האחרון בשני המזמורים נושא שונה משאר המזמור.
תוכן המזמור

המזמור מתאר את האיש הירא את ה' כמאושר בדרכו. הירא את ה' מצליח בהתנהלותו בעולם. בעל המזמור מתאר את אופיו של הצדיק. את כותרת המזמור הסבירו חז"ל כי הצדיק הירא את האל חפץ במצוותיו ולא בשכר שבא בגינם. תיאור הצלחת האיש הירא את ה' במזמור הם מאפייני הצדיק. הרשעים במזמור מתוארים כאויבי האיש הירא את ה'.
הערות שוליים

↑  עמוס חכם, ספר תהילים, מוסד הרב קוק, תש"ן, ע"מ שלד
↑  'מזמורים קיא-קיב (א) - `סמוכים לעד לעולם' מאת אלחנן סמט
↑  עמוס חכם, ספר תהילים, מוסד הרב קוק, תש"ן, ע"מ שלז
תומא הרטל

תומא הרטל (בצרפתית: Thomas Heurtel, נולד ב-10 באפריל 1989 בבזייה, צרפת) הוא כדורסלן צרפתי המשחק בעמדת הרכז.