stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לונה לאבגוד
משפחתה

לונה היא ביתו של קסנופיליוס לאבגוד, עורך הצהובון "הפקפקן". הצהובון מכיל עובדות שגויות ובדיות שאביה ממציא, אך לונה מאמינה בכל זאת לכתבות שבצהובון. היחסים שבין לונה ואביה אינם מתוארים באופן מקיף בספר. אמה של לונה היא פנדורה לאבגוד, שמתה לפני שלונה הגיעה להוגוורטס.
משחק תפקידים

משחק תפקידים שולחני בברלין
משחק תפקידים חי בקוויבק בהשתתפות 2000 אנשים
תמונת מסך של משחק תפקידים ממוחשב
משחקי תפקידים הוא שמה של קטגוריה רחבה של משחקים בהם השחקנים המשתתפים מגלמים דמויות, ודרכן מקיימים אינטראקציות אחד עם השני ועם עולם דמיוני אותו מתאר המנחה. בשונה ממשחקים אחרים, המרכז במשחק התפקידים הוא שיתוף פעולה בין הדמויות השחקנים כדי להתגבר על מכשולים אותם מציב המנחה, ולא תחרות בין השחקנים.
משחקי תפקידים מתקיימים לרוב בקבוצה קטנה (2–7 שחקנים), אך לעיתים יכולים להתקיים באופן יחידני או בקבוצות גדולות הרבה יותר, עם התאמות מיוחדות. משחקי תפקידים מסתמכים על הסכמה של כל השחקנים לגלם תפקידים בעולם משחק (הקרוי לרוב "עולם מערכה") כלשהו, כאשר ברובם המוחלט של משחקי התפקידים עולם-המשחק ודמויות השחקנים מתפתחים ומשתנים תוך כדי המשחק. משחק התפקידים מאפשר לשחקנים השונים לבצע אינטראקציות אחד עם השני, כמו גם עם דמויות בלי שחקן (בקיצור, דב"ש) המאכלסות את עולם-המשחק, ובהתאם לבחירות השחקנים במהלך המשחק הם מתוגמלים או נענשים, ודמותם מתפתחת.
בדרך כלל את המשחק מנהל אחד השחקנים, המשמש כמנחה, ובורר לחוקים. הוא מתאר לשחקנים את העולם, מגלם את הדמויות בלי שחקן וכן קובע האם הדמויות הצליחו או נכשלו בפעולות שניסו לעשות, לרוב באמצעות גלגול קובייה. המנחה נקרא בעברית "שליט המבוך" (מונח שמקורו במשחק התפקידים "מבוכים ודרקונים"), "שליט המשחק" או פשוט "המנחה". למרות שתפקיד המנחה הוא להציב אתגרים ולפעמים אף לשחק את הנבל, המנחה אינו יריב של השחקנים.
לפי חמש התכונות הגדולות אנשים עם רמות גבוהות של פתיחות לחוויות נוטים להראות מעורבות גבוהה יותר במשחקי תפקידים, הן מבחינת השתתפות פעילה והן מבחינת הנאה מהחוויה.
סוגי משחקי תפקידים

ניתן לחלק משחקי תפקידים לשלוש סוגות עיקריות, המוצגות להלן:
משחקי תפקידים שולחניים, קרויים לעיתים משחקי תפקידים בעט ונייר
משחקי תפקידים חיים (Live Action Role Playing)
משחקי תפקידים ממוחשבים
במשחקי תפקידים שולחניים, כל אחד מהשחקנים בקבוצה מתאר את דמותו בתחילת המשחק ולאורך כל המשחק מבצע דרכה פעולות, מדבר בקולה, ומחליט דרכה החלטות שונות. במקביל, המנחה מעביר את סיפור העלילה ופועל בשם הדב"שים. המעקב אחר הנתונים של הדמויות מתבצע לרוב באמצעות רישום על גבי דף (המכונה דף דמות) אך בשנים האחרונות גובר המעבר לאמצעי מעקב דיגיטליים, למשל בטאבלטים או מחשבים ניידים. במשחקים כאלה קרבות הם לרוב אלמנט מרכזי וכדי לקבוע האם הדמות הצליחה בפעולה (למשל: האם החץ שירתה פגעה באויב וכמה נזק הוא גרם) מתבססים על גלגול או הטלת קוביות משחק. אלמנט זה מכניס גם אקראיות למשחק.
בשנים האחרונות נפוץ המנהג לשחק משחקי תפקידים שולחניים דרך האינטרנט באמצעות שימוש בתוכנות מחשב למסרים מיידיים כגון סקייפ או בפורומים. יש מספר אפשרויות למשחק תפקידים שולחני וירטואלי, הנעים בין משחקים בזמן אמת באמצעות מסרים מיידיים ושימוש בווידאו ותוכנות מיוחדות לגלגול קוביות, לבין משחקים המתנהלים בקצב איטי באמצעות התכתבות. צורת משחק זו משמשת לעיתים קרובות כדי לגשר על מרחק גאוגרפי רב בין שחקנים.
משחקי תפקידים חיים ומשחקי תפקידים ממוחשבים עונים על הגדרת משחקי תפקידים הרשומה מעלה, ונבדלים בעיקר באופן הביצוע הטכני. משחקי תפקידים חיים יוצאים מהחדר והופכים למעין הפקת תיאטרון בה השחקנים מתלבשים כדמויות, מבצעים פיזית (במגבלות בטיחות) את פעולותיה ומדברים בקולה. משחקי תפקידים ממוחשבים נותנים בידי המחשב את תפקיד השחקן המוביל, ושחקן או שחקנים נוספים יכולים לבצע פעולות על ידי ממשקי מחשב כגון עכבר ומקלדת.
מבנה ושיטות משחקי תפקידים

משחק תפקידים יכול להיות נטול חוקים וכללים, פרט לאלו הרשומים בהגדרה מעלה. השחקנים יכולים לגלם דמויות ולנהל דיאלוגים, פעולות וכו', בין אם במילים בלבד ובין עם במחוות, ללא הנחיה מפורשת או שיטה מדויקת, המבטיחה שיויון כלשהו ביניהם. אף על פי כן, מרבית משחקי התפקידים כיום מנוהלים לפי שיטה כלשהי, הידועה מראש לשחקנים ומוסכמת עליהם. השיטה משפיעה רק על ביצועו הטכני של המשחק, ואינה קשורה ישירות בסיפור העלילה, אופי הדמויות או סוג המשחק.
שיטת משחק תפקידים יכולה להיות חופשית יחסית, בה למשל מוגדר כיצד יש לבנות דמות (אילו פרמטרים כל דמות חייבת להכיל, ובאילו טווחים נמדדים יכולותיה השונות) ולא בהכרח כיצד לשחק בה. מנגד, היא יכולה להיות מגבילה מאוד, בה כל פעולה שדמות מבצעת מחייבת בגלגולי קוביות שונות על מנת לקבוע את הצלחתה. משחקי התפקידים הראשונים (שהוגדרו במפורש ככאלו) היו מבוכים ודרקונים, שנוצרו בשנות ה-70 של המאה ה-20 עם מערכת מפורטת שהתפתחה עם הזמן. ככל ששיטת משחק זו התפתחה נוצרו במקביל שיטות נוספות, פשוטות ומורכבות יותר. כיום קיימות בשוק מאות שיטות שונות, המתוארות לרוב בספרי הדרכה שונים.
ניתן לחלק את השיטות לסוגים לפי מספר קריטריונים:
העולם שבו המשחק מתקיים – עולם פנטזיה כגון רומח הדרקון או איי הסערה, עולם מדע-בדיוני כגון מלחמת הכוכבים או עולם מודרני הדומה לשלנו כמו עולם האפלה. המנחה והשחקנים מחליטים ביחד באיזה עולם הם רוצים לשחק.
המכניקה של השיטה – למשל מבוכים ודרקונים בנויה משילוב של מקצועות עם גזעים, בעוד במרוצללים אין היררכיה נוקשה של אופן בניית הדמות, אלא ניתן לרכוש את התכונות באופן חופשי.
סגנון השיטה – חלוקה מוכרת אחת היא לשלושה סוגים – חוויה, סיפור, אתגר. חלוקה זו למעשה מצביעה על אופי המשחק. ישנן דרכים נוספות לאפיין את סגנון השיטה.
משחקי התפקידים הבולטים ביותר בשוק הם:
מבוכים ודרקונים עם מספר מהדורות
פאת'פיינדר עם מספר מהדורות
עולמות פראיים
מרוצללים
סייברפאנק
עולם האפלה
בישראל

משחקי התפקידים הגיעו לשוק הישראלי בשנות השמונים עם תרגומה של ערכת הבסיס של מבוכים ודרקונים לעברית. באותן שנים גם התקיימו מספר כנסים – טד"י וטמ"י, שאורגנו על ידי מיצוב שתרגמה לעברית את מבוכים ודרקונים. בשנות התשעים נוסדה העמותה למשחקי תפקידים בישראל, שגם ארגנה את כנסי איגור ו-ביגור, עד לביטולם והחלפתם בכנס גיבורים ולאחר מכן מבוכים. בסוף שנות התשעים ושנות האלפיים, נוסדו בארץ מספר רב יחסית של פורומים ואתרים בהם הכותבים הציגו את היצירות שלהם ושיחקו באינטרנט, היום פעיל פורום הפונדק, שמציע אפשרות לשחק בפורום במקביל לקבוצות נוספות בפייסבוק. פורומים אחרים ידועים מאותה תקופה הם "שדים מתחת לכיור", "העז הכאוטית" ועוד.
תרגום משחקי התפקידים לעברית התחדש בתחילת שנות האלפיים שהתאפיין גם ביצירה מקומית ישראלית של משחקי תפקידים, כגון עולם המערכה איי הסערה, כשניתן היום למצוא את מרבית היצירות הישראליות בפונדק הוצאה לאור שהיא ההוצאה לאור הוותיקה בישראל, ובעבר פעלה בשיתוף פעולה בין הפונדק לבין העמותה למשחקי תפקידים בישראל. בנוסף, יצאה לאור משחק תפקידים ישראלי מקורי בשם 'חץ הזמן' ותורגמו מספר שיטות נוספות מאנגלית לעברית כדוגמת הנשגבים (Exalted), גורל, עולם המבוך ועוד. המשחקים הזמינים כיום בעברית הם פאת'פיינדר בעולמות פראיים, ואנור (עולם המבוך), חרבות וכשפים ועוד.
בארץ מתקיימים מספר כנסים כל שנה אשר עוסקים במשחקי תפקידים. לאחר ביטול כנס הדגל של העמותה, שני הכנסים העיקריים בישראל הם כנס דרקוניקון שמתקיים באוגוסט, ואירועי משחקי תפקידים במסגרת פסטיבל אייקון בסוכות. בנוסף, נערכים עוד מספר אירועים קטנים יותר ברחבי הארץ. כמו כן בארץ מתקיים שחזור קרב קרני חיטין שבו הצלבנים הפסידו לצלאח א דין, במקום הקרב המקורי בחודש יולי, הוא החודש שבו הקרב התנהל. בדומה למקומות אחרים בעולם קיימים גם "קרבות אבירים" בהם אנשים נלחמים בנשק ובמיגון המקוריים של אבירים מימי הביניים בין אם בקרבות יזומים ובין אם בשחזור קרבות.
לקריאה נוספת

איילת ברטוב, "'יקומו נא הנערים וישחקו לפנינו' משחקי תפקידים בתאוריה ובמעשה", בתוך: אהוד מיימון (עורך), עיר העתיד – עתיד העיר, תל אביב: הוצאת גרף, 2009
הערות שוליים

↑  Andrea Bizzego, and Gianluca Esposito+1View all authors and affiliations, Openness to Experience Predicts Engagement in Role-Play: Evidence From Two Methodologies, Simulation & Gaming
↑  מדריך למשחק תפקידים וירטואלי
↑  ההיסטוריה של מבוכים ודרקונים, חלק ראשון - המשחק נולד, באתר הפונדק
↑  מדריך על חס"א, חוויה סיפור, אתגר.
↑  Top 5 RPGs Compiled Charts 2004-Present, Morrus' Unofficial Tabletop RPG News (באנגלית)
↑  עמוד ראשי, באתר פורום הפונדק
↑  הפונדק הוצאה לאור (לשעבר עט וחרב, גיבורים)
↑  אורלי גנוסר, ‏האבירים חוזרים: שחזור קרב קרני חיטין סוחף מאות מדי שנה, באתר גלובס, 5 ביולי 2019
↑  אסף קמר, התאמנתי עם נבחרת קרבות האבירים ושרדתי כדי לספר, באתר ynet, 31 בינואר 2019
↑  עמוד ראשי, באתר youtube
| משחקים |
| --- | --- | --- |
| סיווג לפי כלי המשחק | משחקי לוח • משחקי קופסה • משחקי קלפים • משחקי עט ונייר • משחקי חברה ללא עזרים  • משחקי כדור • משחקי מחשב, פלייסטיישן ומשחקי וידאו |  |
| סיווג לפי אופי המשחק | משחקי ספורט • משחקי תפקידים • משחקי מלחמה • משחקי אסטרטגיה • משחקי ילדים • משחקי חשיבה |  |
| שימושים למשחקים | פנאי • הנאה • בידור • גן שעשועים • משחקייה • הוראה מתקנת • E-learning ולמידה משולבת מחשב • אימון מוחי • תחרות • ספורט • משחוק |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012403446405171  GND: 4050453-0  LCCN: sh85047162
אקסל הני

| --- | --- |

 לידה:  29 באוקטובר 1975 (בן 49) אוסלו, נורווגיה 
 מדינה:  נורווגיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1998 
 מקום לימודים:  Romerike folkehøgskole  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 בן או בת זוג:  Karoline Hegbom (6 בספטמבר 2019–?) 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  פרס אמנדה לבמאי הטוב ביותר (2005)  פרס אמנדה לשחקן הטוב ביותר (2014)  פרס קאנון לתסריט הטוב ביותר (2004)  פרס אמנדה לשחקן הטוב ביותר (2009)  פרס אמנדה לשחקן הטוב ביותר (2003)  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 פרופיל ב-IMDb
 
אקסל הני (בנורווגית: Aksel Hennie; נולד ב-29 באוקטובר 1975) הוא שחקן קולנוע, במאי ותסריטאי נורווגי. על עבודתו בקולנוע הוא זכה במספר פרסי "אמנדה" של הקולנוע בנורווגי.
ביוגרפיה

אקסל הני נולד בשנת 1975 בפרבר של אוסלו. בצעירותו הוא עסק בגרפיטי ועל כך אף נעצר.
לאחר ארבעה ניסיונות הוא בסופו של דבר התקבל ללימודים באקדמיה לאומית למשחק. הוא סיים את הלימודים בשנת 2001 והחל לשחק בתיאטרון.
קריירה

בשנת 2003 הני שיחק לראשונה בסרט "Buddy" שביים מורטן טילדום.
על השתתפותו בסרט Jonny Vang הוא זכה בפרס בפסטיבל לקולנוע בבריסל. בשנת 2005 זכה לראשונה ב"פרס אמנדה". בשנת 2005 על בימוי של הסרט "Uno" הוא זכה בפרס אמנדה נוסף. סרט זה דכה בפרסים נוספים בפסטיבלים לקולנוע בקייב ובסן חוזה.
בשנת 2008 אקסל הני שיחק בסרט "מקס מאנוס" בו שיחק תפקיד ראשי של גיבור מלחמות נורווגיה.
בשנת 2011 הוא שיחק בסרט המותחן והפעולה "ציידי הראשים" בבימויו של מורטן טילדום, שזכה במספר פרסים לרבות פרס אמנדה.
בשנת 2014 הני שיחק בסרט הפעולה האמריקאי "הרקולס" שביים ברט ראטנר ובכיכובו של דוויין ג'ונסון.
בשנת 2015 גילם את ד"ר אלכס ווגל בסרט ההוליוודי "האיש שנולד מחדש" שביים אלחנדרו גונסלס איניאריטו והיה מועמד ל-12 פרסי אוסקר וזכה בשלושה. שיחק באותה שנה בסרט הפעולה האמריקאי "Last Knights" לצדם של מורגן פרימן וקלייב אוון.
בשנת 2020 שיחק אקסל בסדרת הטלוויזיה השוודית "חומה לבנה". באותה שנה השתתף במותחן הפעולה האמריקאי "התנגשות בלתי נמנעת" בכיכובו של ז'אן רנו.
בשנת 2021 כיכבה לצד נומי ראפאס בקומדיית האימה "הטיול" של הבמאי טומי וירקולה.
עדו נתניהו

| --- | --- |

 לידה:  24 ביולי 1952 (בן 72) ירושלים, ישראל 
 לימודי רפואה:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 התמחות:  רדיולוגיה
 תפקידים:  מחזאי, רדיולוג 
 מחלקות ובתי חולים:  בית החולים מאונט סיני
 פרסים והוקרה:  פרס ראש העיר וורשה למחזאות
 בת זוג:  דפנה נתניהו
 מספר צאצאים:  2 
 
עִדו נתניהו (נולד ב-24 ביולי 1952) הוא רופא רדיולוג, סופר ומחזאי ישראלי. אחיהם של יוני ובנימין נתניהו.
ביוגרפיה

נתניהו נולד ב-1952 בירושלים, בנם של צילה ובן ציון נתניהו, היסטוריון. בשנות השישים התגוררה המשפחה לסירוגין בארצות הברית ובישראל. הוא למד בבית הספר היסודי הנרייטה סאלד בירושלים והמשיך את לימודיו בגמנסיה ברחביה.
בשנת 1970 התגייס לצה"ל, וכאחיו הגדולים, יוני נתניהו ובנימין נתניהו, שירת בסיירת מטכ"ל. בין המבצעים שבהם השתתף היה מבצע ארגז, שעליו פיקד אחיו יוני.
לאחר שירותו למד בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים ואת התמחותו עשה במחלקת הרדיולוגיה בבית החולים "מאונט סיני" שבניו יורק. השתלם בבית החולים שיבא בתל-השומר ובאוניברסיטת ג'ורג'טאון בוושינגטון ועבד כרדיולוג בבית חולים St. James Mercy בהורנל, ניו-יורק.
מאז 2008, לאחר שפרסם ספרים, מתרכז נתניהו בכתיבת מחזות שהועלו ברחבי העולם, בין השאר בניו יורק ("אוף ברודוויי"), בתל אביב, בסנקט פטרבורג, במוסקבה ובטשקנט.
בינואר 2024 התחיל להגיש תוכנית שבועית ברדיו גלי ישראל.
ביוגרפיה > עמדותיו

כאביו בנציון וכאחיו בנימין, ידוע נתניהו בדעותיו הפוליטיות הימניות. בספטמבר 2004, כשאחיו שימש כשר האוצר בממשלתו של אריאל שרון, חתם נתניהו, יחד עם אביו פרופסור בן ציון נתניהו ובן דודו פרופסור נתן נתניהו (העוסק בתחום מדעי המחשב), על עצומה נגד תוכנית ההתנתקות.
בשנת 2024 טען כי ראשי מערכת הביטחון נמנעו מלעדכן את אחיו, ראש הממשלה בנימין נתניהו בעדכונים מודיעינים בערב ה-6 באוקטובר 2023, שלטענתו יכלו למנוע את הטבח.
חיים אישיים

הוא נשוי למשפטנית דפנה נתניהו (לבית שמורק), נכדתו של הפעיל הציוני ד"ר אמיל שמורק, ואב לשניים. מתגורר במושבה כנרת.
יצירותיו > ספרים

המצילים (1988) – קובץ סיפורים קצרים.
הקרב האחרון של יוני (1991) – על חלקה של סיירת מטכ"ל במבצע יונתן; הספר תורגם לאנגלית, רוסית, סינית ואיטלקית.
איתמר ק. (1998) – סאטירה פוליטית וחברתית העוסקת במאבקו של במאי קולנוע נגד הממסד האמנותי והתרבותי בישראל; תורגם לרוסית ואיטלקית.
סיירת מטכ"ל באנטבה (2006) – קובץ של מסמכים ועדויות של לוחמים, ביניהם גם מסיירת מטכ"ל, שהשתתפו במבצע אנטבה.
מכתבי יוני (1978, עורך) – לקט מכתבים של יוני נתניהו.
יצירותיו > מחזות

הפי אנד – מחזה על משפחה יהודית בברלין בזמן עליית הנאצים לשלטון; תורגם לאיטלקית והוצג באיטליה ב-2008, בשנת 2010 הוצג בתיאטרון בית ליסין בשם "הפי אנד", וכן הועלה בניו-יורק באוף-ברודוויי ובמקומות נוספים ברחבי העולם בשפות שונות. יצא לאור באנגלית בניו-יורק בהוצאת Playscripts, Inc.
עולמות מתנגשים (2013) - מחזה על קרב מוחות בין אלברט איינשטיין ועמנואל וליקובסקי (על שם ספרו של וליקובסקי- "עולמות מתנגשים"). בתקופת הקורונה המחזה נבחר להיות אחד מהמחזות שמשרד התרבות הרוסי העלה לרשת לצפייה מקוונת ותוך פחות משבוע נרשמו מעל 240 אלף צפיות
משמעות (2015) - מחזה אודות ויקטור פראנקל ומטופלת שלו, על רקע השואה. הופק בשפה הרוסית בארצות שונות.
המוזה (2019) - קומדיה על הלך הרוח האינטלקטואלי והאמנותי בימינו. הועלה באיטליה.
מיתוס (2020) - על סילוף האמת בקשר לקורותיו של מדען וניסיון נואש של אלמנתו להקימה מחדש.
דון שמואל אברבנאל (2021) - מחזה על אודות יהודים בספרד של ימי הביניים ופרשת רצח משפטי. זכה בפרס ראש העיר ורשה בתחרות שיזם התיאטרון היהודי הלאומי של פולין.
הערות שוליים

1 2  עידו נתניהו, באתר library.osu.edu
↑  גיל משעלי, ‏פרסום ראשון: התוכנית החדשה של אח של נתניהו, באתר ‏מאקו‏, 24 בינואר 2024
↑  איתמר לוין, ‏אביו ואחיו של בנימין נתניהו - בין החותמים על קריאה לסירוב פקודה בעת ההתנתקות, באתר גלובס, 25 באוקטובר 2004.
↑  טל ימין-וולבוביץ', הגירוש והעקירה - פשע נגד האנושות, באתר nrg‏, 9 בספטמבר 2004.
↑   עמוס הראל, כולם חששו מהרג המוני של פלסטינים בשוגג. כעת, עשויות להיות לכך השלכות, באתר הארץ, 1 במרץ 2024
↑  ד"ר עדו נתניהו: "אם בצבא לא העירו את רה"מ באמצע הלילה, סימן שהעדיפו לא לשמוע את דעתו", ‏13 בפברואר 2024
↑   טלי חרותי-סובר, "לא אכפת לי שהוא ערבי, אכפת לי שבא אדם עשיר, שבנה מפלצת שמסתירה לי את הנוף", באתר TheMarker‏, 26 באוגוסט 2022
↑  ציפי שוחט, נתניהו מציג: אקדח טעון, באתר הארץ, 27 באוגוסט 2010
↑  ציפי שוחט, מחזה ביכורים של עדו נתניהו יועלה בבית ליסין, באתר הארץ, 4 באוגוסט 2010
↑  ציפי שוחט, מחזהו של עדו נתניהו יועלה החודש בפסטיבל בגרמניה, באתר הארץ, 14 באוקטובר 2009
↑  מאיה כהן, המחזה של עדו נתניהו להיט ברוסיה, באתר ישראל היום, 21 במאי 2020
↑  כדי שהקו יסמן הורות הוא צריך לרדת למטה
↑  בחלק מהמקרים משך הנשואין מופיע מעל הקו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265800705171  CiNii: DA13647944  GND: 1312456140  ISNI: 0000 0000 8196 5859  LCCN: n78049768  NLA: 35172531  SUDOC: 096185201  VIAF: 11105450   WorldCat (עם VIAF): 11105450
יאנוח-ג'ת

ערך זה עוסק בכפר דרוזי בגליל. אם התכוונתם ליישוב ערבי-מוסלמי במשולש, ראו .
קברו של סֵידְנַא שַׁמְס ביאנוח
יאנוח-ג'ת (בערבית: يانوح-جت, לעיתים מאוית ינוח - ג'ת) היא מועצה מקומית בגליל המערבי בישראל. נמצאת בגובה שבין 430–640 מטר מעל פני הים. היא הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1990. המועצה המקומית מורכבת משני כפרים - יאנוח, שבו מתגוררים כ-70% מתושבי המועצה, וג'ת.
כל תושבי יאנוח-ג'ת הם דרוזים.
היסטוריה

יש חוקרים המזהים את העיר המקראית ינוח הגלילית באתר סמוך ליאנוח, שבו נערכו חפירות ארכאולוגיות. ישוב בשם זה נזכר במקרא בספר מלכים ב' (ט"ו כ"ט), שם הוא נמנה כאחד היישובים שכבש תגלת-פלאסר מלך אשור והגלה את תושביהם. ייתכן כי מהמקום הגיע התנא אבא יוסי בר חנן איש ינוח.
לפי מסורת תושבי המקום, מקור השם 'יאנוח' הוא במיקומו על אם הדרך מלבנון למרכז הגליל, ושעוברי דרכים היו נחים בו.
היסטוריה > התקופה העות'מאנית

חוקר ארץ ישראל הצרפתי ויקטור גרן סייר באזור בשנת 1870 וביקר בשני הכפרים. הוא כתב כי הכפר יאנוח נחלק לשני רבעים שמפרידה ביניהם באר עמוקה החצובה בסלע. הוא תיאר כמה ממצאים קדומים נוספים, והציע כי מדובר בשרידיה של עיירה קדומה, אשר שמה השתמר בשם יאנוח. בכפר ג'ת מצא 150 דרוזים, על אתרה של עיירה קדומה, המגדלים על טרסות חקלאיות עצי תאנה וזית, וטבק.
היסטוריה > תקופת המנדט הבריטי

במפקד האוכלוסין של 1922 נמנו ביאנוח מוסלמי אחד, ו-213 דרוזים ובג'ת נמנו 137 תושבים כולם דרוזים.
בתוכנית החלוקה משנת 1947 היו הכפרים מיועדים להפוך לחלק מן המדינה הערבית.
היסטוריה > במלחמת העצמאות

במהלך מלחמת העצמאות נעשו מאמצים להביא את הדרוזים לנייטרליות לכיוון היהודי. תוכנית של חטיבה שבע לכבוש את יאנוח בסוף יולי 1948 נדחתה וחיילי קאוקג'י נכנסו לכפר, שהיה היחיד מכפרי הדרוזים אליו נכנסו כוחות קאוקג'י. במסגרת מבצע חירם תפסה פלוגה דרוזית בפיקוד יהודי בחטיבת עודד משלט ביאנוח בליל ה-28 באוקטובר 1948, ללא קרב, לאחר שחיילי קאוקג'י נמלטו מהכפר. לאחר כישלון ההתקפה על תרשיחא, נסוגו שאר כוחות חטיבת עודד לבסיסם מבלי להודיע לפלוגה הדרוזית שמכשיר הקשר שלה היה מקולקל. בבוקר ה-29 באוקטובר 1948 התעודדו כוחות קאוקג'י מהצלחתם וחדרו שוב לכפר. הם פתחו באש על חיילי הפלוגה הדרוזית שמצאו עצמם לפתע מוקפים מכל צד. לחיילי קאוקג'י הצטרפו גם חלק מתושבי הכפר. התפתח קרב נסיגה קשה שבו נפלו 12 דרוזים מחיילי הפלוגה וכן שני מפקדיה היהודים, יונתן אברמזון, אסף כץ והרופא היהודי של הפלוגה, ד"ר סלומון דהן-מורלי. תוך הנסיגה חודש הקשר האלחוטי עם מטה החטיבה ומיד הופעלו תותחים על הכפר כדי לסייע בנסיגה. הכפר נכבש למחרת ללא קרב עם נסיגת כוחות קאוקג'י מהאזור. בחקירה טענו ראשי הכפר כי לא יכלו לעשות דבר נגד חיילי קאוקג'י וכי התושבים שהצטרפו אליהם לא היו מתושבי יאנוח אלא פליטים מהכפרים הסמוכים שנכבשו.
הקרב ביאנוח הביא להאשמות מצד יהודים ודרוזים כלפי תושבי יאנוח. משה כרמל מתאר את הקרב הזה בספרו "במערכות צפון" כ"מקרה בגידה מפתיע ומזעזע". לטענת גורמים בצה"ל, כניסת צה"ל ליאנוח תואמה עם נכבדי הכפר אשר הפרו את הסיכומים איתם. לעומת זאת, אנשי הכפר טוענים שלא היה כל תיאום וכי לא ידעו שבין חיילי צה"ל נמצאים דרוזים. בסוף 1948 ביררו אנשי משרד החינוך האם יש להעניש את תושבי הכפר בדרך של הזנחת הטיפול בהם בעקבות קרב יאנוח. ביולי 1949 ארגן יעקב ברזני סולחה בין אנשי יאנוח לבין דרוזי הכרמל שבניהם נהרגו בקרב. כל אחת ממשפחות החללים הדרוזים שנהרגו בקרב קבלה פיצוי של 4,000 לירות שנאסף מהמשפחות ביאנוח-ג'ת שאחד מבניהן השתתף בקרב לצד כוחות צבא ההצלה של קאוקג'י. משפחות שלושת החללים היהודים שנפלו בקרב זה הודיעו שהן מתנגדות לקבל את הכסף והסכום שהיה מיועד להן הועבר גם הוא למשפחות הדרוזיות.
היסטוריה > במדינת ישראל

בשנת 1966 נפרצה דרך אל הכפר, שעד אז הגישה אליו הייתה דרך שבילים, ובשנת 1972 זופת הכביש.
הכפרים יאנוח וג'ת היו בין השנים 1968–1990 חלק מן המועצה האזורית מרכז הגליל. לאחר פירוקה, הוקמה המועצה המקומית יאנוח-ג'ת. במסגרת תוכנית החירום הכלכלית של 2003 אוחדה המועצה המקומית יאנוח-ג'ת עם שכנותיה, ג'וליס, אבו סנאן וירכא לרשות מקומית אחת - גיי"א. תושבי הכפרים התנגדו לאיחוד ופעלו לסיכולו. כעבור כשנה בוטל האיחוד, ויאנוח-ג'ת חזרה להיות מועצה מקומית עצמאית.
בבחירות 2018 נבחר לראשות המועצה מודי סעד. בבחירות שנת 2024 נבחר לראשות המועצה והיב סייף שהתמודד כמועמד יחיד.
אוכלוסייה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף דצמבר 2024 (אומדן), מתגוררים ביאנוח-ג'ת 6,902 תושבים, מתוכם 6,898 תושבי ישראל (מקום 212 בדירוג רשויות מקומיות בישראל).  שינוי בגודל האוכלוסייה ‎+0.4% בשנה‏.  אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 84.7%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 8,347 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח).
אתרים

ביאנוח שוכן קבר קדוש של "סֵידְנַא שַׁמְס" (سيدنا شمس; תרגום: אדוננו שמס), שהיה ממפיצי הדת הדרוזית.
בג'ת ישנו קבר קדוש של "אבו ערוס" (ابو عروس; תרגום: אבי הכּלה), לא ידועים פרטים.
לקריאה נוספת

אילן כפיר ודני דור, דרוזי לוחם, אמיץ, ישראלי גאה, הוצאת עמותת סא"ל סלאח פלאח ז"ל, עמ' 38–41, 2015
מנשה הראל, יאנוח, כפר דרוזי בגליל, ירושלים, הוצאת לשכת היועץ לענייני ערבים, משרד ראש הממשלה, תשי"ט, 1959
משה כרמל, במערכות צפון, תל אביב: הוצאת מערכות, 1949
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
1 2 3 4 5  הנתונים לפי טבלת רשויות מקומיות של למ"ס עבור 
סוף 2022
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת כלאים,  פרק ב', הלכה ד'; אנציקלופדיה לחכמי התלמוד והגאונים, הוצאת צ'צ'יק תל אביב, כרך א', עמ' 19.
↑  ויקטור גרן, תרגום: חיים בן־עמרם, תיאור גיאוגרפי, היסטורי וארכיאולוגי של ארץ ישראל, כרך ז': הגליל (ב), ירושלים: יד יצחק בן־צבי, תשמ"ז, עמ' 10
↑  מפקד האוכלוסין 1922, מחוז עכו, עמוד 37
↑  Kais Firro, The Druzes in the Jewish state: a brief history, page 66
↑  Kais Firro, The Druzes in the Jewish state: a brief history, page 69
↑  Kais Firro, The Druzes in the Jewish state: a brief history, page 70
↑  Kais Firro, The Druzes in the Jewish state: a brief history, pages 71-72
↑  סולחה מחזירה שלום בין הדרוזים, דבר, 12 ביולי 1949
↑  הושלם כביש הגישה לג'ת, דבר, 9 באוגוסט 1972
↑  עוד לפני שנכנסתם לקלפי: ב-31 רשויות כבר יודעים מי ינצח,  באתר כיפה, 21 בפברואר 2024
↑  פרופיל יאנוח-ג'ת באתר הלמ"ס
↑  מקאם סידנא שמס, באתר מועצה מקומית יאנוח ג'ת
| דגל ישראל מחוז הצפון |
| --- | --- | --- |
| נפות | נפת רמת הגולן • נפת צפת • נפת עכו • נפת כנרת • נפת יזרעאל | מפת מחוז הצפון |
| ערים | בית שאן • טבריה • טמרה • יקנעם עילית • כרמיאל • מגדל העמק • מעלות-תרשיחא • נהריה • נוף הגליל • נצרת • סח'נין • עכו • עפולה • עראבה • צפת • קריית שמונה • שפרעם • מע'אר | מפת מחוז הצפון |
| מועצות מקומיות | אבו סנאן • אכסאל • אעבלין • בועיינה-נוג'ידאת • בוקעאתא • ביר אל-מכסור • בית ג'ן • בסמת טבעון • בענה • ג'דיידה-מכר • ג'וליס • ג'ש (גוש חלב) • דבורייה • דיר חנא • דיר אל-אסד • זרזיר • חורפיש • חצור הגלילית • טובא-זנגרייה • טורעאן • יאנוח-ג'ת • יבנאל • יסוד המעלה • יפיע • ירכא • כאבול • כאוכב אבו אל-היג'א • כסרא-סמיע • כעביה-טבאש-חג'אג'רה • כפר ורדים • כפר יאסיף • כפר כמא • כפר כנא • כפר מנדא • כפר תבור • מג'ד אל-כרום • מג'דל שמס • מגדל • מזרעה • מטולה • מסעדה • מעיליא • משהד • נחף • סאג'ור • ע'ג'ר • עיילבון • עילוט • עין מאהל • עין קנייא • פסוטה • פקיעין • קצרין • ראמה • ראש פינה • ריינה • רמת ישי • שבלי - אום אל-גנם • שלומי • שעב | מפת מחוז הצפון |
| מועצות אזוריות | אל-בטוף • בוסתאן אל-מרג' • גולן • הגלבוע • הגליל העליון • הגליל התחתון • מבואות החרמון • מגידו • מטה אשר • מעלה יוסף • מרום הגליל • משגב • עמק הירדן • עמק המעיינות • עמק יזרעאל | מפת מחוז הצפון |
| מועצה מקומית תעשייתית | מגדל תפן | מפת מחוז הצפון |
| יישובים לשעבר | אבוקה • אחוזת נפתלי • אתגר • גבעות זייד • מחנה ישראל • שייח' בראק | מפת מחוז הצפון |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007326908505171 
הזדהות עם השכנים מכפר ורדים, שבתם רומי גונן נחטפה בידי חמאס לעזה, מרכבו של בן שמעוני
דופן (תואר אצולה)

דוֹפֶן (מצרפתית: Dauphin; בנקבה Dauphine – דופין) היה תוארו של יורש העצר הצרפתי בתקופות 1350–1791 ו-1824–1830.
גיג הרביעי, רוזן ויין ואלבון (כיום בחבל רון-אלפ בצרפת) מ-1133 עד 1142, היה הראשון שהוסיף לשמו את תואר האצולה "דופן". אחריו עשו רוזנים רבים של ויין שימוש בתואר זה כשמם הפרטי השני. בשל משמעותו המילולית (דולפין), מעיד התואר "דופן" על יחסי הגומלין ההדוקים שהתקיימו בין רוזני הפרובינציה של דופינה לבין אלה של פרובאנס, הגובלת בחופי הים התיכון. הדולפין היה סמל האצולה של גיג השמיני, רוזן ויין בין השנים 1309–1333. רבים מרוזני אוברן הוסיפו גם הם לשמם את תואר האצולה "דופן" – תואר שבו השתמשו עד המהפכה הצרפתית.
יורשי העצר של כתר צרפת אימצו לעצמם את התואר "דופן" ב-1349 כאשר אימבר השני, רוזן ויין, מכר את נחלותיו בוויין ובאלבון (שהיוו את הפרובינציה של דופינה) לפיליפ השישי, מלך צרפת מבית ולואה, בתנאי שיורש העצר הצרפתי יישא את התואר "דופן". כדי לזכות בתואר זה נדרש הטוען לתואר להיות לא רק יורש העצר, אלא גם צאצא ישיר של מלך צרפת. לכן, פרנסואה הראשון, שהיה בן דודו של קודמו, לואי השנים עשר, לא זכה מעולם בתואר זה.
בתחילה היה הדופן אחראי באופן אישי לשלטון בפרובינציה של דופינה, שהייתה חלק מהאימפריה הרומית הקדושה. קיסריה של אימפריה זו השלימו עם שלטונו של הדופן בדופינה בתנאי שלא תהפוך לחלק מצרפת - מה שקרה רק ב-1461.
עד סוף תקופת מלכותו של לואי הארבעה עשר נקרא יורש העצר הצרפתי "דופן ויין", ורק לאחר מכן שונה תואר זה לתואר "דופן צרפת". יורש העצר הצרפתי הראשון שזכה בתואר "דופן" היה שארל, בנו של ז'אן השני, מלך צרפת (לימים שארל החמישי, מלך צרפת). האציל האחרון שנשא את התואר "דופן צרפת" היה לואי-אנטואן, דוכס אנגולם, בנו של שארל העשירי, מלך צרפת. הוא ויתר על תואר זה במהפכת יולי 1830.