stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בסיס חיל האוויר לוד
היסטוריה > סגירת הבסיס

ב-25 באוגוסט 2008, כחלק מהמגמה הכלל־צה"לית של העברת בסיסים מהמרכז לנגב, הועברו כמעט כל טייסות התובלה של חיל האוויר וכמעט כל היחידות אשר פעלו בבח"א 27, לבסיס נבטים שבנגב הצפוני.
הבסיס היה החלוץ בצה"ל בירידה לנגב, ועלוּת העברתו, ובכך העברת מרבית יחידותיו אל בסיס נבטים, הוערכה ב-1.62 מיליארד שקל נכון לחודש אוגוסט 2008.
הבסיס נסגר בהדרגה. בשלב ראשון, עד 27 באוגוסט 2008 (תאריך שבו התקיים טקס הסגירה הרשמי), עברו רוב טייסות ויחידות הבסיס (למעט טייסת 122, יחשת"פ וי"ק 533) אל בסיס נבטים. בשלב שני, ב-8 בפברואר 2009, הועברה גם טייסת 122 לנבטים. בשלב שלישי, עד תחילת ינואר 2010, הועברו היחידות הנותרות משטח הבסיס. יחשת"פ עברה לשני מיקומים חדשים, לבנין הכנרית במטה חיל האוויר ולבסיס פלמחים. י"ק 533 עברה ל"בית הספר להגנה אווירית" (ביסנ"מ לשעבר).
בחודש מרץ 2010, הועבר שטחו של הבסיס (כ-1,500 דונם) לאחריותו של משרד הביטחון, לצורך שיקום המקרקעין והמים, ולאחר מכן לידי מינהל מקרקעי ישראל.
בדצמבר 2014, הודיע משרד הביטחון כי פינוי הבסיס הושלם. במסגרת הפינוי נהרסו חלק מהמבנים וכן פונו 50 אלף מ"ר של גגות אזבסט.
נכון לשנת 2023, עדיין בוצעו סקרי קרקע ובדיקות להמצאות גזים וכימיקלים בעומק האדמה, בכל שטח הבסיס שפונה. בבדיקות וסקרים אלה, נמצאו חריגות של עשרות אחוזים מעל התקנים, בקיומם של כימיקלים וגזים רעילים בקרקע. נכון לחודש אוקטובר 2023, טרם הסתיימה החקירה הכוללת בשטח.
לפי החלטות ממשלה והסכמים בין הגופים השונים, חולק שטח הבסיס בין התעשייה האווירית, שקיבלה את כל השטח הבנוי (כ-500 דונם), ורשות שדות התעופה, שקיבלה את כל שטח רחבות המטוסים ומסלולי ההסעה, מהכביש המנהלתי המקביל למסלול המזרחי, ומערבה (כ-1,000 דונם).
יחידות הבסיס טרם סגירתו ובעבר

טייסת 103 – "טייסת הפילים"
טייסת 120 – "הבינלאומית" (נקראת עכשיו "טייסת ענקי המדבר") נקראה "הבינלאומית", ללא המילה טייסת
גף סיורי ים – המופעל במשותף על ידי חיל האוויר וחיל הים
טייסת 122 – "טייסת הדקוטה" (נקראת עכשיו "טייסת הנחשון")
טייסת 131 – "טייסת הציפור הצהובה" (נקראת עכשיו "טייסת אבירי הציפור הצהובה")
י"ק 533 – יחידת הקשר של חיל האוויר (נקראת עכשיו "גדוד הקשר")
יחידה 555 – יחידת ל"א מוטסת, פעלה במסגרת טייסת 122, בגף "כוכב חמה" ומאוחר יתר גם במסגרת טייסות תובלה אחרות
יחידת העמסה 757
יחשת"פ 5620 – "היחידה לשיתוף פעולה בין חילות היבשה לבין חיל האוויר"
יה"ק 5700 – יחידת הנחתה קדמית
אס"מ 5708 – יחידת מודיעין לאיסוף וסימון מטרות. היחידה עסקה בתחום מודיעין אותות אלקטרוניים (SIGINT) על ידי הפעלה של מערכות "אלינט" (ELINT) שהותקנו במטוסי בואינג 707 וכונו בחיל האוויר "ברבור". מערכות אלה מאתרות ומזהות מכ"מים (לרבות סוללות טק"א ומערכות נ"מ אחרות), כמו כן, עסקה היחידה בהפעלת נח"אים (נציגי חיל האוויר) במטוסי בואינג 707 שכונו "טופז" שהיו מטוסי "סיגינט" (SIGINT) של אמ"ן – פלטפורמות המטוסים תוחזקו והוטסו על ידי חיל האוויר, אך המערכות שבתוכן הופעלו על ידי יחידה של אמ"ן ובסיסי יחידה 8200. שני סוגי המטוסים הופעלו מבח"א 27.
יחידת בינוי 305 – "יחידת בינוי מחוזית" של חיל האוויר שהייתה כפופה פיקודית למפקד בח"א 27, ומקצועית לרמ"ח בינוי במפקדת חיל האוויר. היחידה נתנה שירותי בינוי, אחזקת מבנים ומערכות לבח"א 27 ולבסיסים במרחב המרכז: שדה דב, פלמחים, סירקין, ביסל"ח 314, מחנה "מגדל צדק" (ליד ראש העין), ביסנ"מ 883 בהרצליה, מטה חיל האוויר ומגדלי ה"כנרית" בתל אביב. היחידה נסגרה ב-21 באוגוסט 2008.
יחידות הבסיס טרם סגירתו ובעבר > בעבר הרחוק

יחידת חי"ק 374 – יחידת לוחמה אלקטרונית ונל"א (נגד ל"א) – גף "אבן שיש" מוטס. פעלה באמצעות טייסות התובלה לאורך תקופה ארוכה, גם במלחמת ששת הימים, במלחמת יום כיפור, ובמלחמת שלום הגליל.
יטנ"מ 136 (יחידת טילי נ"מ 136 או "או גדוד 136") – 2 סוללות טילי "הוק" – סטנ"מ א' (סוללת טילי נ"מ) וסטנ"מ ב', החל משנת 1965, גם בתקופת מלחמת יום כיפור.
גדוד נ"מ 935 – הובא לפריסה בעת מלחמת יום כיפור. לגדוד צורפו שתי סוללות 40 מ"מ מילואים מגדוד 883 וארבע סוללות תותחים 20 מ"מ נגרר משלו.
טייסת 107 – הובאה לפריסה בחודש מאי 1967, שבועיים לפני פרוץ מלחמת ששת הימים, כדי שלמטוסי האוראגן קצרי הטווח יהיה קל יותר להגיע לחזית המצרית.
מפקדי הבסיס לדורותיו

להלן שמות מפקדי הבסיס:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שם | תקופת כהונה  | הערות |
| אל"ם משה פלד (פלדמן) | 1967 | מפקד הבסיס במלחמת ששת הימים. |
| אל"ם אליהו שושני | 1967–1968 |  |
| סא"ל שמואל כסלו | 1968–1971 | מפקד הבסיס במלחמת ההתשה, לאחר מכן, ב-1971 מונה למנהל נמל התעופה |
| אל"ם מנחם זהבי | 1971–1975 | מפקד הבסיס במלחמת יום הכיפורים |
| אל"ם עזרא דותן | 1975 |  |
| אל"ם עמי איילון | 1975–1978 | מפקד הבסיס במבצע יונתן |
| אל"ם יהושע (שיקי) שני | 1978–1982 | מוביל מבנה ההרקולסים במבצע יונתן, לימים נספח צה"ל בארצות הברית בדרגת תת-אלוף |
| אל"ם  אבינעם מימון | 1982–1985 |  |
| אל"ם בני ליבנה | 1985–1987 |  |
| אל"ם נתן דביר | 1987–1989 | טייס במבצע יונתן ובמבצע משה, העלאת יהודי אתיופיה מסודאן |
| אל"ם אסף אגמון | 1989–1991 | לימים נספח צה"ל ביפן ובקוריאה הדרומית בדרגת תת-אלוף |
| אל"ם מנשה טרם | 1991–1993 |  |
| אל"ם יצחק ברנדט | 1993–1995 |  |
| אל"ם נחמיה שלם | 1995–1997 |  |
| אל"ם אמיר השכל | 1997–1999 | לימים ראש להק כוח האדם בדרגת תת-אלוף |
| אל"ם נתן ברזילי | 1999–2001 |  |
| אל"ם דני גנות | 2001–2004 | לימים ראש להק כוח האדם בדרגת תת-אלוף |
| אל"ם אודי בר-עוז | 2004–2006 | לימים תת-אלוף |
| אל"ם דניאל שלייפר | 2006–2008 | מפקדו האחרון של הבסיס |
לקריאה נוספת

בח"א 27 – 1965–2007, ההוצאה לאור – משרד הביטחון, שנת 2008, באתר "הספרייה הדיגיטלית להיסטוריה ומורשת חיל האוויר"
ברנגייה מפלאסול

| --- | --- |

 לידה:  המאה ה־13 מדינת רוסיליון, כתר אראגון 
 פטירה:  1164 
 
Berengiers de palazol si fo de cataloigna, del comtat de rossillon, paubres cavallier fo. . ."ברנגייה מפלאסול היה מקטלוניה, ממחוז רוסילון, אביר עני הוא היה..."
ברנגייה מפלאסול (או מפאלול) היה טרובדור קטלאני מפאלול שבמחוז רוסילון. מכלל יצירותיו שרדו שנים-עשר שאנסונים (שירים), ולאחוז יחסית גדול מהן – שמונה - נשמר גם הלחן.
רק כמה פרטים גסים מחייו של ברנגייה נחשפים ביצירות שהתגלו. לפי קורות החיים שלו, הוא היה אביר עני, אך מיומן היטב בנשק. מקור אחר טוען שמשפחתו הייתה אמידה. ברנגייה מופיע בחמישה מסמכים של מחוז רוסילון בין 1196 ל-1209, ובכולם הוא מופיע תחת השם הלטיני Berengarius de Palatiolo. התאריכים המוקדמים של פעילותו נקבעים לפי העובדה שהוא היה ווסל (צמית) של ג'ופרה השלישי מרוסילון, שנפטר ב-1164 ומוזכר בכמה מן היצירות של ברנגייה. ייתכן בהחלט שברנגייה היה אחד מן הטרובדורים המוקדמים ביותר, ושהשירים בהם מוזכר ג'ופרה הם כבר משנת 1150. נראה שלברנגייה לא היה קשר רב עם עמיתיו הטרובדורים. ייתכן והוא פגש את פון מאורטפה בשלב מאוחר של חייו, והנ"ל כנראה התייחס אליו באחד משיריו תחת השם Senher En Berenguier.
כל יצירותיו של ברנגייה ששרדו עוסקות בנושא האהבה החצרונית (courtly love). אחד מן השאנסונים שלו היווה מודל ל"סירוונטס" (סוגה אופיינית לטרובדורים) של Raimbaut דה Vaqueiras, שניתן להגדירו כדומה בלחנו לזה של ברנגייה, אך יותר "מצועצע". מושא האהבה הראשי בשיריו של ברנגייה היא ארמסן מאוויניו, אשתו של ארנוט מאוויניו. לפי קורות חייו של ברנגייה, ארנוט היה הבן של מריה מפיירלדה, אך זהו כנראה בלבול עם מריה דומינה דה פטרלטה, אמה של סורמונדה, המאהבת של לגוי דה Cabestany.
לא ניתן לסדר בוודאות כרונולוגית את יצירותיו של ברנגייה, אך הן כן סודרו באופן השואף להציג התפתחות נושאית "הגיונית". הנושא בו עוסקות היצירות הללו אינו מתחבר לאירועים בחייו של ברנגייה, ואף אין אנו יודעים שאכן מדובר באותה גברת בכל אחד מן השירים. אף על פי כן, ההתפתחות הנושאית מתכתבת עם שלבים בחייה של האישה הנאהבת.
Aital dona cum ieu sai
Dona, si totz temps vivia
Dona, la genser qu'om veya
Aissi quon hom que senhor ochaizona
S'eu anc per fola entendensa
S'ieu sabi' aver guiardo
Tant m'abelis joys et amors e chans
Mais ai de talan que no suelh
Bona dona, cuy ricx pretz fai valer
De la gensor qu'om vey', al mieu semblan
Totz temoros e doptans
Ab la fresca clardat
הערות שוליים

1 2  Aubrey, 10–11.
↑  Egan, 11.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007416602805171  BnF: cb12253313q (data)  GND: 102421676  ISNI: 0000 0000 8004 6770  LCCN: n80031688  MusicBrainz: c433e08f-a8c0-4409-8abc-d191e04bedbd  NTA: 070853177  SUDOC: 031288588  VIAF: 79259345   WorldCat (עם VIAF): 79259345
ג'ון קאזאלה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 באוגוסט 1935 רוויר, מסצ'וסטס, ארצות הברית 
 פטירה:  13 במרץ 1978 (בגיל 42) ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Holy Cross Cemetery and Mausoleum 
 שם לידה:  John Holland Cazale 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1959–1978 (כ־19 שנים)
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בוסטון  המכללה לאומנות יפה של אוניברסיטת בוסטון  אוברלין קולג'  בית הספר בקסטון 
 בן או בת זוג:  מריל סטריפ (1976–13 במרץ 1978) 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
ג'ון הולנד קאזאלה (באנגלית: John Holland Cazale;‏ 12 באוגוסט 1935 – 12 במרץ 1978) היה שחקן קולנוע אמריקאי ממוצא איטלקי. לאחר קריירה מצליחה בתיאטרון הופיע ב-5 סרטי קולנוע, הנחשבים כיום לקלאסיקה, ובתקופה קצרה הטביע את חותמו על הקולנוע האמריקאי של שנות ה-70. קאזאלה מת בגיל 42 מסרטן ריאות.