stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1848
מועמדים > מפלגת החופש

למרות שדי הצליחו לפני הבחירות, כמה אירועים גרמו לכך שמפלגת החופש תפסיק להתקיים.
המפלגה רצתה להכריז על המועמדים שלה בסתיו 1847 בבאפלו. הם בחרו בג'ון הייל, ובלייכסטר קינג, שופט לשעבר וסנאטור מאוהיו, להיות סגנו. הוויגים והדמוקרטים שהתנגדו לעבדות יצרו את מפלגת הארץ החופשית עם כמה מחברי מפלגת החופש. הייל וקינג פרשו לטובת ואן ביורן, ורוב חברי מפלגת החופש עשו זאת גם כן. קבוצה קטנה סירבה לתמוך בואן ביורן, וביוני 1848 התכנסו כ"מפלגת החופש הלאומית". הם בחרו בגארט סמית' כמועמד לנשיאות, ובצ'ארלס פוט, כומר דתי ממישיגן, כסגנו.
מועמדים > עוד מועמדים

המפלגה הנייטיביסטית, שירשה את תנועת שאינם יודעים דבר, נפגשה בספטמבר 1847 בפילדלפיה, ובחרו בטיילור כמועמד לנשיאות. הם בחרו בהנרי דירבורן ממסצ'וסטס כסגנו. כשטיילור הפך למועמד הוויגי, הנייטיביסטים איבדו את כוחם.
בחירות כלליות > מסע הבחירות

מסע הבחירות היה חסר התלהבות, ובלי נושאים מרכזיים. המפלגות הגדולות לא ניסו לגרום לאנשים לעמוד לצד עקרונות חשובים.
וויגים, כמו אברהם לינקולן ורתרפורד הייז, דיברו על איך שטיילור הוא אנטי-מפלגתי, והתנגד למינויים מפלגתיים ופיטורי עובדים מהממשל הקודם. בדרום, הם הדגישו שהיה בעל עבדים, ובצפון הם הדגישו את רצונו להישמע לקונגרס בעניינים חשובים (דבר שטיילור לא עשה כנשיא).
הדמוקרטים חזרו, כמו שעשו במשך שנים, על התנגדותם לבנק הלאומי, למכסים גבוהים ולמימון ממשלתי לפרויקטים של שיפור פנימי. תומכי מפלגת הארץ החופשית אמרו ששתי המפלגות תומכות בעבדות, וטענו שהחקלאים העשירים שלטו בשתיהן. הן טענו שהאדם הממוצע צריך לתמוך בהם, אולם נאלצו להתמודד עם התפשרותו של ואן ביורן בנוגע לעבדות.
הוויגים הדגישו את עברו הצבאי של טיילור. טיילור נשאר מעורפל בנוגע לנושאים רבים, ומסע הבחירות היה רווי השמצות אישיות. הדמוקרטים קראו לטיילור וולגארי, לא מחונך, אכזרי ותאב בצע, בעוד שהוויגים תקפו את קאס, וטענו שהוא מושחת ושקרן. הפילוג הדמוקרטי בנוגע לעבדות נתנה לטיילור שליטה בצפון-מזרח המדינה.
תומכי מפלגת הארץ החופשית נרשמו רק ב-17 מהמדינות, ואמנם היה לואן ביורן סיכוי תאורטי להיבחר, אולם הוא מעולם לא היה מועמד רציני. למרות זאת, המפלגה השקיעה מאמץ רב במעוזים הדמוקרטיים בצפון-מזרח המדינה.
חלק מתומכי המפלגה רצו לזכות במספיק מדינות כדי שהבחירות יוכרעו בידי בית הנבחרים, אולם ואן ביורן ידע שזה בלתי אפשרי ושעדיף שמפלגתו תכין את הקרקע לקראת 1852.
בחירות כלליות > תוצאות

הוויגים ניצחו בפעם השנייה עם טיילור, והאחרונה. טיילור השיג 163 מתוך 290 אלקטורים. אולם מבחינת הקולות, הקרב היה צמוד יותר. טיילור ניצח את קאס ב-138,000 קולות, אבל היו חסרים לו 79,000 קולות כדי להשיג רוב בקרב הציבור. לכן, עם 47% מהקולות, טיילור נבחר כנשיא מטעם מיעוט.
מפלגת הארץ החופשית לקחה קולות מהמפלגות הגדולות לפי מחוזות. בצפון-מזרח המדינה, רוב הכוח שלהם בא מהוויגים. לעומת זאת, במיד-אטלנטיק, הם הצליחו למשוך קולות מהדמוקרטים. ואן ביורן הצליח לגרום לטיילור לנצח בניו יורק. מספיק דמוקרטים תמכו בואן ביורן כדי שהוויגים ינצחו בכל המחוזות פרט לשניים שהלכו לדמוקרטים.
בניו אינגלנד, הדמוקרטים איבדו 33,000 קולות, והוויגים רק 15,000. פי שלושה יותר אנשים הצביעו למפלגות אחרות. בפעם הראשונה מאז הקמת המפלגה, הוויגים לא הצליחו להשיג רוב במסצ'וסטס ובורמונט. בנוסף, הדמוקרטים לא הצליחו להשיג רוב במיין; רק ניו המפשייר (דמוקרטית) ורוד איילנד (וויגית) נתנו רוב מוחלט במחוז שלהן.
היסטוריון אחד אמר בציניות שהדבר היחיד שהוכרע בבחירות היה שגנרל וויגי צריך להיות הנשיא כי הצליח במלחמה דמוקרטית.
| המועמד לנשיאות | מפלגה | מדינה | כמות האלקטורים | שותף | מדינת השותף | כמות האלקטורים של השותף |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| זאכרי טיילור | וויגית | לואיזיאניה | 163 | מילרד פילמור | ניו יורק | 163 |
| לואיס קאס | דמוקרטית | מישיגן | 127 | ויליאם באטלר | קנטקי | 127 |
| מרטין ואן ביורן | הארץ החופשית | ניו יורק | 0 | צ'ארלס פרנסיס אדמס | מסצ'וסטס | 0 |
| גריט סמית | החופש הלאומית | ניו יורק | 0 | צ'ארלס פוט | מישיגן | 0 |
בחירות כלליות > בחירת האלקטורים לפי מדינות

| אופן בחירת האלקטורים | המדינות שבהן התקיים |
| --- | --- |
האלקטורים ממונים על ידי בית המחוקקים של המדינה: דרום קרולינה
כל אלקטור נבחר בבחירות כלליות במדינה: כל שאר המדינות

כרזת בחירות וויגית
כרזת בחירות דמוקרטית
כרזה של מפלגת הארץ החופשית
קריקטורה של זאכרי טיילור לאחר שזכה
ארכנוקמפה

| ארכנוקמפה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: זבובאים
משפחה:: פטרייתושיים
סוג:: ארכנוקמפה
שם מדעי
 Arachnocampa ‏Edwards, 1924

ארכנוקמפה המכונה תולעת זוהרת (שם מדעי: Arachnocampa; מילולית: "תולעת קורי עכביש") הוא סוג של חרק מסדרת הזבובאים ומשפחת היתוש-אוריים, החי באוסטרליה ובניו זילנד.
חרקים אלה דומים מעט ליתושים והם בעלי אורח חיים ייחודי, כשאת רוב חייהם הם מעבירים במערות שונות לאורך דרום אוסטרליה, טסמניה וניו זילנד. הם מתחילים כביצים עד לבקיעתם הם מעבירים את חייהם כזחלים בין 6 ל-12 חודשים ולקראת סוף חייהם בימים האחרונים מתגלמים ובוקעים כבוגרים קצרי זמן. הזחלים מתחילים באורך 3 עד 6 מ"מ אך מגיעים בזמן קצר לאורך של 3 ס"מ.
הזחלים הם טורפים מובהקים הניזונים מחרקים אחרים כדוגמת עשים, בריומאים, שעירי-כנף, כולכיתיים וזבובאים נוספים כשהם יכולים להיות קניבלים על אחיהם ואף על הבוגרים. את הטרף הם מושכים באמצעות אורות ביולומינסנציה, המופקים בלוציפראז בתרכובת ATP שמאירה כתגובה לתמיסת חמצן. האור מצוי בחלק האחורי של הזחלים והם יכולים "להדליק" אותו כדי למשוך טרף. הם מייצרים קורים דביקים התופסים את הטרף בדומה לקורי עכביש והזחלים מרגישים את התנודות ויכולים לגלגל את הקורים מעלה. בדומה לזחל עצמו גם הקורים מאירים בעוצמה, מה שמעניק מראה זוהר למערות.
בניגוד לזחלים הבוגרים כלל לא אוכלים אלא רק עסוקים ברבייה והם מעופפים גרועים ביותר, אם כי יכולים להשתמש בביולומינסנציה למשיכת בני זוג.
מינים

ישנם 9 מינים בסוג זה:
Arachnocampa buffaloensis
Arachnocampa flava
Arachnocampa gippslandensis
Arachnocampa girraweenensis
Arachnocampa luminosa
Arachnocampa otwayensis
Arachnocampa richardsae
Arachnocampa tasmaniensis
Arachnocampa tropica
ארכף אדמוני

| ארכף אדמוני |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: חדפי פיל
משפחה:: חדפי פיל
סוג:: ארכף
מין:: ארכף אדמוני
שם מדעי
 Elephantulus rufescens ‏פטרס, 1878
תחום תפוצה


ארכף אדמוני או חדף פיל מזרח אפריקאי ארך אזניים (שם מדעי: Elephantulus rufescens) הוא מין יונק קטן מסדרת חדפי הפיל. נפוץ באתיופיה, קניה, סומליה, סודאן, טנזניה ואוגנדה. סביבתו הטבעית היא סוואנה יבשה או אדמות-שיח טרופיות או סובטרופי יבשות.
יונק זעיר זה פעיל מאוד בחיפוש אחר טרף של נמלים, טרמיטים או תולעים ולכן הוא חשוף לאויבים רבים כגון נחשים, לטאות, ציפורים, נמיות או צבועים. כדי לנסות ולהקטין את הסיכוי לטריפה בונה כל ארכף מערכת שבילים בתחום המחיה שלו, ודואג לנקותה מעשבים וזרדים. שבילים אלו מאפשרים לו ריצה במהירות בזמן סכנה ומציאת מחבוא בתוך המאורה.
הערות שוליים

↑  ארכף אדמוני באתר הרשימה האדומה של IUCN
| חדפי פיל |
| --- | --- | --- |
| ארכף | ארכף קצר-אף • ארכף הכף • ארכף שחור-רגל • ארכף שחור • ארכף הסבך • ארכף סלע מזרחי • ארכף קארו • ארכף סומלי • ארכף אדמוני • ארכף סלע מערבי |  |
| ארכף צפון-אפריקני | ארכף צפון-אפריקני |  |
| ארכף עגול-אוזן | ארכף עגול-אוזן נמיבי • ארכף עגול-אוזן קארו • ארכף עגול-אוזן אטנדקה |  |
| ארכף ארבע אצבעי | ארכף ארבע אצבעי |  |
| ארכף גדול | ארכף זהוב-גב • ארכף משובץ • ארכף אדום-ראש  • ארכף אפור-פנים |  |
ארכף (סוג)

| ארכף |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: חדפי פיל
משפחה:: חדפי פיל
סוג:: ארכף
שם מדעי
 Elephantulus ‏תומאס, 1906

ארכף (שם מדעי: Elephantulus) הוא הסוג הגדול ביותר במשפחת הארכפיים. הוא כולל מינים קטנים המזכירים חדפים בעלי אף מוארך ודמוי חדק, אך בעל שערות חישה ארוכות. הארכפים הם קרוביהם הרחוקים של הפילים ושל השנבוב, אך קטנים מהם בהרבה ועם תוחלת חיים פעלתנית וקצרה.
הם ניזונים בעיקר מחרקים קטנים והמינים הגדולים ביותר גם מחולייתנים קטנים. הם מומחים בריצות ובקפיצות והם מתרוצצים מסביב לשבילים קבועים.
מינים

ארכף קצר-אף (E. brachyrhynchus)
ארכף הכף (E. edwardii)
ארכף שחור-רגל (E. fuscipes)
ארכף שחור (E. fuscus)
ארכף הסבך (E. intufi)
ארכף סלע מזרחי (E. myurus)
ארכף קארו (E. pilicaudus)
ארכף סומלי (E. revoili)
ארכף אדמוני (E. rufescens)
ארכף סלע מערבי (E. rupestris)
המין ארכף צפון אפריקני (E. rozeti) הועבר לסוג היחידי Petrosaltator.
בית הקברות והאנדרטה האמריקניים בשדה פלנדריה

| --- | --- |

 פרטי בית הקברות
 סוג:  בית קברות צבאי
 תאריך הקמה:  1937 
 שטח:  6 אקר
 מספר קבורים:  368 
 אתר רשמי
 קואורדינטות:  50°52′25″N 3°27′14″E﻿ / ﻿50.873611°N 3.453889°E﻿ / 50.873611; 3.453889
  (למפת בלגיה מוגדלת) בריסל אנטוורפן ברוז' גנט לייז' ארלון שרלרואה נאמור צרפת הולנד גרמניה לוקסמבורג הים הצפוני בית הקברות(למפת בלגיה רגילה) בריסל אנטוורפן ברוז' גנט לייז' ארלון שרלרואה נאמור צרפת הולנד גרמניה לוקס. הים הצפוני בית הקברות(למפת פלנדריה המערבית רגילה) ברוז' ניופורט איפרבית הקברות(למפת פלנדריה המערבית מוגדלת) ברוז' ניופורט איפרבית הקברות
 
בית הקברות והאנדרטה האמריקניים בשדה פלנדריה הם מכלול של בית קברות צבאי ומבנה זיכרון השוכנים בחבל פלנדריה במערבה של בלגיה. זהו בית הקברות הצבאי האמריקני היחיד בבלגיה ממלחמת העולם הראשונה, והקטן שבין בתי הקברות הצבאיים האמריקניים באירופה. נקברו בו 368 חללים.
מבנה

בית הקברות והאנדרטה שוכנים בעיר וארכם (Waregem), כ-60 קילומטרים ממערב לבריסל. הם הוקמו בסמוך לאתר שדה קרב שבו נגרמו לדיוויזיה האמריקנית ה-91 אבדות רבות במהלך פעולתה (ביחד עם הדיוויזיות ה-37, ה-27 וה-30) בסוף אוקטובר ותחילת נובמבר 1918 – הפעולה הקרבית היחידה של כוחות אמריקניים בבלגיה במלחמת העולם הראשונה.
המתחם משתרע על פני שטח של כ-25 דונמים. שטחו רבוע וסביב כל היקפו נטועים עצים, הממסכים אותו מסביבתו. במרכזו, באמצעה של כיכר פתוחה ושקועה, ניצב מבנה האנדרטה. ארבע חלקות הקבורה המלבניות משתרעות בצמוד לארבע פאות הכיכר. שני צירים אלכסוניים המצטלבים במבנה האנדרטה חוצים את המתחם. הם מחברים בין האנדרטה לבין שערי המתחם שבפינתו המערבית ופינות ישיבה מעוגלות ומוקפות עצים, שהוקמו בשלוש פינותיו הנותרות.
בבית הקברות נקברו 368 חללים, מהם 21 אלמונים. שמונה מהחללים היו יהודים ומצבותיהם עוצבו בצורת מגן דוד. מצבות צלב ניצבות על קברי האחרים.
האנדרטה היא מבנה אבן לבנה גבוה בעל חתך מתומן. בתוכה מצוי מזבח העשוי שיש שחור ולבן, שדגלים (של ארצות הברית, בלגיה, צרפת, בריטניה ואיטליה) ניצבים משני צדדיו. ריהוט המבנה עשוי עץ אלון. בתקרת המבנה קבועה יצירת מוזאיקה.
על לוחות שיש על גבי קירותיה הפנימיים של האנדרטה נחרתו שמותיהם של 43 חללים אמריקנים שמקום קבורתם לא נודע. ציון מיוחד נקבע לצד שמם של אלו שגופותיהם אותרו לימים וזוהו.
שטח בית הקברות נטוע דשא ומשופע בצמחייה.
בקרבת שערי הכניסה לבית הקברות ממוקמים בניין המבקרים ומולו תורן הדגל האמריקני.
בית הקברות והאנדרטה תוכננו על ידי האדריכל פול פיליפ קרה (Paul Pillippe Cret) מארצות הברית ועל ידי ז'אק גרבר (Jacques Greber) מצרפת (אדריכל נוף). הם הוקמו על ידי הוועדה האמריקנית למצבות קרב ונחנכו ב-8 באוגוסט 1937.
ב-30 במאי 1927, יום הזיכרון האמריקני (ו-9 ימים לאחר טיסתו ההיסטורית לחציית האוקיינוס האטלנטי) טס חלוץ התעופה צ'ארלס לינדברג מעל האתר בטיסת הצדעה והטיל עליו פרחי פרג.
ב-26 במרץ 2014 ביקר באתר נשיא ארצות הברית ברק אובמה בלוויית מלך הבלגים פיליפ וראש ממשלת בלגיה אליו די רופו, והם הניחו זרים במקום. לרגל ביקורם הוצבו דגלוני ארצות הברית ובלגיה לפני כל אחת מהמצבות.
ראו גם

בית הקברות הצבאי והאנדרטה האמריקניים אנרי-שאפל
בית הקברות הצבאי טיין קוט
בשדות פלנדריה
הדי ג'ואיני

| --- | --- |

 לידה:  1 בנובמבר 1909 תוניס, תוניסיה הצרפתית 
 פטירה:  30 בנובמבר 1990 (בגיל 81) 
 שם לידה:  Hédi Ben Abdessalem Ben Ahmed Ben Hassine 
 מקום קבורה:  בית הקברות ג'לאז 
 מוקד פעילות:  תוניסיה
 כלי נגינה:  עוד, מנדולינה
 מספר יצירות ידוע:  1,070 לחנים ו-56 אופרטות
 
הדי ג'ואיני (בערבית: هادي الجويني; 1 בנובמבר 1909 – 30 בנובמבר 1990) היה מוזיקאי, זמר ומלחין תוניסאי בולט. במשך הקריירה שלו, הלחין יותר מ-1,000 שירים, ומעל ל-50 אופרטות. שיריו ספגו השראה ממוזיקת הפלמנקו האנדלוסית, וזכו לפופולריות גבוהה בתוניסיה ובמדינות המשריק.
ביוגרפיה > חייו

ג'ואיני נולד כמוחמד הדי בן עבדסלם בן אחמד בן חסין ברובע באב ג'דיד שבתוניס, בירת תוניסיה ב-1 בנובמבר 1909. בצעירותו שר טקסטים דתיים בטקסים ובאירועים מקומיים, וכשגילה אט אט עניין רב יותר במוזיקה, הצטרף ללהקת "la Hsinia" המקומית ונטש את לימודיו האקדמיים.
לאחר חברות קצרה בלהקה התוניסאית "הרשידיה", החל ג'ואיני בגיל 16 להופיע כנגן מנדולינה בהרכבים מקומיים, וגם נחשף לנגינה על עוד באמצעות הזמר היהודי הידוע מוני ג'בלי מתוניס. בגיל 20 גדלה הפופולריות שלו בעקבות הופעותיו עם להקת "ארוקי" בבאב סויקה - המרכז האמנותי והספרותי של תוניס. בתקופה זו נמנה עם האמנים של בית הקפה "Taht Essour", ששימש כמרכז לימוד שקיבץ סביבו משוררים וכותבים. בד בבד הספיק להלחין 600 יצירות מגוונות, הכוללות מוזיקת פולקלור, שירה קלילה, מוזיקת קולנוע, שירים לאומיים ועוד. כן עבד בתקופה זו בשיתוף פעולה עם המשורר המצרי-תוניסאי באיירם אל-טונסי.
לאחר שצבר פופולריות, השתתף בקונצרט של פריד גוסן, נגן לאוטה ידוע בשנות ה-30 של המאה הקודמת. בשנת 1938 שיחק בקונצרט של אירוע הפתיחה של רדיו תוניס, ובשנות ה-40 של אותה המאה, הופיע בסרט "האבודים" של במאי הקולנוע הצרפתי ז'אן באסטיה. ב-1948 הלחין שירים עבור הסרט "השער השביעי" של התסריטאי הצרפתי אנדרה זוודה, ואף שיחק בו יחד עם אשתו, ווידאד.
ג'ואיני פעל גם מחוץ לתוניסיה. בשנת 1950 ביקר בקהיר שבמצרים, ובאופן תדיר היה מבקר גם בפריז שבצרפת.
בשנת 1966 הועלה לדרגת קצין במסדר הרפובליקה של תוניסיה בידי הנשיא חביב בורגיבה. בשנת 1982 קיבל עיטור נוסף מבורגיבה על מפעל חייו ותרומתו להעשרת המורשת התרבותית של תוניסיה.
בין השנים 1957 - 1987 שימש כמנהל האמנותי של התזמורת הלאומית של רדיו תוניס.
בשנת 1987 הופיע ג'ואיני בפסטיבל קרתגו שבתוניסיה, והיה זה המופע הפומבי האחרון שלו.
הלך לעולמו ב-30 בנובמבר 1990.
בתקופה שבה רוב מלחיני המוזיקה בערבית פעלו במצרים, ג'ואיני היה מהמוזיקאים היחידים שהלחינו מוזיקה בערבית וזכו להכרה רחבה בעולם הערבי על אף שלא היה ממוצא מצרי. הודות לכך חלק משיריו הפכו לידועים בעולם הערבי כולו, כמו "לאמוני אללי יגירו מני", שזכה לתפוצה רבה ולגרסאות כיסוי רבות, גם בישראל. המשורר אשר מזרחי כתב מילים עבריות ללחן המקורי, הידוע בשם למולדת שובי רוני.
ביוגרפיה > לאחר מותו

בשנת 2008 הוציאה ממשלת תוניסיה בול הנושא את שמו ודמותו.
בשנת 2017 יצא במדינות נבחרות בעולם סרט הדוקו "האיש מאחורי המיקרופון" המציג את סיפור חייו של ג'ואיני, מאת הבמאית והמפיקה קלייר בלחסין.
לקריאה נוספת

Naoufel Belhassine, Hédi Jouini. La trace d'un géant, ed. Bénévent, Paris, 2009
הערות שוליים

↑  לעיתים מכונה האדי ג'ויני או ז'ויני
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb13961628n (data)  ISNI: 0000 0000 4640 3308  LCCN: no2002006950  RERO: 02-A021917020  VIAF: 39036466   WorldCat (עם VIAF): 39036466
ארכניים

| ארכניים |
| --- | --- |
 Acanthocepola limbata
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: Priacanthiformes
תת־סדרה:: דמויי-דקר
על־משפחה:: Cepoloidea
משפחה:: ארכניים
שם מדעי
 Cepolidae ‏רפינסק, 1810

ארכניים (שם מדעי: Cepolidae) הם משפחת דגים מסדרת הדקראים ומתת-סדרת דמויי דקר. זוהי המשפחה היחידה בעל-משפחה Cepoloidea.
מאפיינים

תפוצת דגים אלה היא במזרח האוקיינוס האטלנטי כולל הים התיכון ובמי האזור האינדו-פסיפי עד לחופי אוסטרליה וניו זילנד. הם שוכנים במים בעומק 80–500 מטרים, אך נפוצים במים רדודים יחסית.
הם מגיעים עד לאורך 80 סנטימטרים ובדרך כלל קטנים יותר. צבעם בעל גוונים אדומים, צהובים וחומים והם בעלי ראש קטן וגוף מוארך ומפותל בעל רצועת קשקשים עדינה וצבעונית לאורך גופם עד הזנב הדק.
הם שוכנים על קרקעית הים או חופרים מחילות בחול ויוצאים כשאין טורפים בסביבה לאכול זואופלנקטון.
מיון

משפחה ארכניים (Cepolidae)
סוג Acanthocepola - בו 4 מינים
סוג Cepola - בו 5 מינים
סוג Owstonia - בו 36 מינים
הטארי

| --- | --- |

 מקום הקמה:  רייקיאוויק 
 מוקד פעילות:  איסלנד רייקיאוויק, איסלנד
 תקופת הפעילות:  מ-2015
 זרם:  אנטי-קפיטליזם, BDSM 
 סוגה:  טכנו, אינדסטריאל מטאל[דרוש מקור]
 כלי נגינה:  מוזיקה אלקטרונית
 חברת תקליטים:  Svikamylla ehf.
 פרסים והוקרה:  Icelandic Music Awards 
 https://www.hatari.is/
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 קלמנס האניגן מתיאס האראלדסון איינר סטפנסון
 
הטארי (באיסלנדית: Hatari) היא להקת טכנו-אינדסטריאל מטאל[דרוש מקור]  שמוצאה מרייקיאוויק, איסלנד. החברים בלהקה הם קלמנס האניגן, מתיאס האראלדסון ואיינר סטפנסון. הטארי ידועה באירופה בעיקר בגלל מופעיה החיים המשלבים טכניקות BDSM רבות ומחאות אנטי-קפיטליסטיות. הלהקה מתארת את עצמה כ"להקת אמנות במה אנטי-קפיטליסטית BDSM" וטוענת שמטרתה היא להביא לנפילתו של הקפיטליזם. הלהקה ייצגה את איסלנד באירוויזיון 2019 בתל אביב, ישראל.
קריירה

הטארי הוקמה בשנת 2015 על ידי קלמנס האניגן ומתיאס האראלדסון אליהם הצטרף מאוחר יותר איינר סטפנסון. הלהקה הופיעה לראשונה באיסלנד בפסטיבל הרוק "Iceland Airwaves" בשנת 2016 כאשר הם חוזרים שנית לאירוע בשנת 2018.
הלהקה שחררה את ה-EP הראשון שלה "Neysluvara" ב-31 באוקטובר 2017, הוא כלל שני שירים - Ódýr ו-X. בחג פסחא של 2018 ארגנה הלהקה פסטיבל רוק בעצמה, ובדצמבר 2018 שחררה הלהקה את השיר "Spillingardans" שזכה בפרסים ובביקורות טובות באיסלנד.
הלהקה התמודדה בחצי הגמר הראשון של הקדם האיסלנדי שהתקיים ב-9 בפברואר 2019 עם השיר Hatrið Mun Sigra והעפילה ממנו לגמר יחד עם הרה ביורק, נציגת איסלנד באירוויזיון 2010. בגמר, הביסה הלהקה ארבעה זמרים שונים כאשר הבולט מביניהם הוא פרידריק אומאר (שהתחרה כחלק מצמד באירוויזיון 2008) אשר הגיע למקום השני בקדם.
קריירה > אירוויזיון 2019

לאחר הוצאת השיר "Spillingardans" טענה הלהקה שהיא מתפרקת עקב "אי הצלחה במשימתם להביא לנפילתו של הקפיטליזם". ההודעה על הפירוק התבררה כמתיחה של הלהקה לאחר שבינואר 2019 נחשף כי הלהקה היא אחת מ-10 המתמודדות בקדם האירוויזיון האיסלנדי "Songvakepnin 2019" וכי היא תנסה להגיע לאירוויזיון 2019 שיתרחש בתל אביב, ישראל.
הלהקה נתפסה בהצהרה פוליטית כאשר הודיעה כי "אם תנצח בקדם תבקש למחות נגד מדיניות ישראל בנושא הפלסטינים". מאוחר יותר, הזמינה הלהקה האיסלנדית את ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו לקרב היאבקות איסלנדית (גלימה) "ברוח ידידותית". הלהקה ציינה כי הוא יתקיים ב-19 במאי 2019 בתל אביב. במקרה שנתניהו ינצח בקרב יועברו מספר איים בדרום איסלנד לריבונות ישראלית, אך במקרה ניצחון של הטארי תוקם מדינת BDSM בישראל. גם לאחר שנבחרה הלהקה לייצג את איסלנד באירוויזיון 2019, התבטאו חברי הלהקה כנגד ישראל בראיונות שונים: "האירוויזיון הוא דבר יפה. הוא נולד ברוח של אחדות ושלום. אבל הוא נערך במדינה שאינה דוגלת באחדות אלא בקונפליקט. אנחנו מרגישים שזה אבסורד ואנחנו רוצים להביע ביקורת שתוביל לדיון בנושא". כשהראו את הלהקה במהלך חלוקת הנקודות, הם הציגו צעיפים עם דגל פלסטין. כמה מהצופים הגיבו למחווה בקריאות בוז. שבוע לאחר התחרות, הלהקה שחררה את הסינגל "KLEFI / SAMED (صامد)" (תא/זקוף) יחד עם הזמר הפלסטיני בשאר מוראד ממזרח ירושלים, הקליפ צולם באזור יריחו בזמן שהלהקה שהתה בישראל לצילומי גלוית האירוויזיון באפריל.
דיסקוגרפיה > EPs

31 באוקטובר 2017 - Neysluvara
דיסקוגרפיה > סינגלים

2017 - Ódýr
2017 - X
2018 - Spillingardans
2019 - Hatrið Mun Sigra
פרסים ומועמדויות

| שנה | מועמדות על | אירוע | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | הטארי | פרסי המוזיקה של גרייפוויין | ההופעה החיה הטובה ביותר | זכייה |
| 2018 | הטארי | פרסי המוזיקה של גרייפוויין | ההופעה החיה הטובה ביותר | זכייה |
| 2018 | Spillingardans | פרסי חדשות המוזיקה האיסלנדית | הקליפ הטוב ביותר | זכייה |
| 2018 | Spillingardans | פרסי המוזיקה של איסלנד | שיר השנה - רוק | מועמדות |
| 2018 | הטארי | פרסי המוזיקה של איסלנד | הפרפורמר הטוב ביותר | מועמדות |
| 2019 | Hatrið Mun Sigra | סונגווקפנין | סונגווקפנין 2019 | זכייה |
הערות שוליים

↑  5 reasons why Hatari won Iceland Airwaves, רייקיאוויק און סטייג', 10 בפברואר 2019
↑  ג'ון רוג'רס, Bondage-Synth-Punk Trio Hatari Announce Final Gig After Failing To Dismantle Capitalism, רייקיאוויק גרייפוויין, 21 בדצמבר 2018
↑  פול לסטר, Iceland Airwaves festival day five – Hatari terrify the crowd on the last day, הגרדיאן, נובמבר 2016
↑  גבריאל בנג'מין, Hatari dominates penultimate night of Iceland Airwaves 2018, בסט אוף ליין פיט, 10 בנובמבר 2018
↑  Neysluvara EP, בנדקמפ, נובמבר 2017
↑  Grapevine Music Awards 2019: Shout Out – R6013 & HÁSKAR, רייקיאוויק גרייפוויין, 9 בינואר 2019
↑  להקת HATARI ממשיכה להתבטא נגד ישראל, באתר EuroMix
↑   גמר אירוויזיון 2019: דאנקן לורנס נציג הולנד הוא הזוכה, קובי מרימי במקום ה-23, באתר הארץ, 19 במאי 2019
↑   איתי שטרן, חברי "הטארי" האיסלנדית לאחר הנפת דגל פלסטין באירוויזיון: "באנו מאהבה", באתר הארץ, 20 במאי 2019
↑  לינוי משעלי, ‏עם אזעקות ודגל פלסטין: נציגי איסלנד משיקים קליפ חדש שצולם בישראל, באתר "סרוגים", 26 במאי 2019
| איסלנד איסלנד באירוויזיון |
| --- | --- | --- |
Söngvakeppnin
| השתתפויות | 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1999 • 2000 • 2001 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 |  |
| נציגי המדינה | ICY • הלה מרגרט ארנדוטיר • סטפן הילמרסון • דניאל אוגוסט • סטיורנין • טפן הילמרסון ואיולפור כריסטיאנסון • הארט 2 הארט • אינגיביורג סטפנסדוטיר • סיגריור בינטינסדוטיר • בו הלדורסון • אנה מיול • פול אוסקר • סלמה ביורנסדוטיר • אוגוסט ותלמה • טו טריקי • בירגיטה האוקדל • יון יוסף סנייביינסון • סלמה ביורנסדוטיר • סילביה נייט • איריקור הוקסון • יורובאנד • יוהאנה • הרה ביורק • שוני'ז פרינדס • גרטה סלומה ויון יוסף סנייביינסון • אית'ור ינגי גונלחסון • פולאפונק • מריה אולפסדוטיר • גרטה סלמה • סוואלה ביורגווינסדוטיר • ארי אולפסון • הטארי • דאדי פרייר • דאדי פרייר • סיסטיר • טיליאו • הרה ביורק |  |
| שירי המדינה | "Gleðibankinn" • "Hægt og hljótt" • "Þú og þeir" • "Það sem enginn sér" • "Eitt lag enn" • "Draumur um Nínu" • "Nei eða já" • "Þá veistu svarið" • "Nætur" • "Núna" • "Sjúbídú" • "Minn hinsti dans" • "All Out of Luck" • "Tell Me!" • "Angel" • "Open Your Heart" • "Heaven" • "If I Had Your Love" • "Congratulations" • "Valentine Lost" • "This Is My Life" • "Is It True?" • "Je ne sais quoi" • "Coming Home" • "Never Forget" • "Ég á Líf" • "No Prejudice" • "Unbroken" • "Hear Them Calling" • "Paper" • "Our Choice" • "Hatrið mun sigra" • "Think About Things" • "10 Years" • "Með hækkandi sól" • "Power" • "Scared of Heights" |  |
| ערכים קשורים | RÚV |  |
בשנים שלא מופיעות ברשימה נעדרה איסלנד מהתחרות.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 7837 4766  MusicBrainz: 2f0ce8e9-bde6-4c4c-baa4-ab4fcdf57df2
הטבח באודסה

גופות יהודים קורבנות הטבח
הטבח באודסה היה טבח שבמהלכו נרצחו יהודים באודסה וכותרו עיירות בטרנסניסטריה, בסוף 1941 ובחורף 1942. הטבח בוצע במסגרת השואה בידי כוחות רומנים עם סיוע גרמני. השם, "הטבח באודסה", מתייחס הן לאירועי 22–24 באוקטובר 1941, שבהם נורו או נקברו חיים בין 25,000 ל-34,000 יהודים, והן לרציחתם של למעלה מ-100,000 יהודים אוקראינים בעיר ובסביבתה שבין הנהרות דניסטר ובוג, במהלך הכיבוש הרומני-גרמני של האזור.
כיבוש אודסה

המתקפה של צבא רומניה, שבין מטרותיה היה כיבוש אודסה, נפתחה ב-3 באוגוסט 1941, כשהארמייה הרביעית, בפיקודו של גנרל ניקולאה צ'יופרקה, צלחה את הדניסטר, כשלצידה הארמייה החמישית. לפי תוכנית המערכה, שהכין מרשל יון אנטונסקו אישית והועברה לכוחות ב-8 באוגוסט, הארמייה הרביעית צוותה לכבוש את אודסה תוך כדי תנועה. המציאות לא תאמה את תוכניותיו של אנטונסקו, התנגדות אודסה הייתה חזקה והמתקפה נעצרה.
גנרל צ'יופרקה היה מהמתנגדים לפלישת רומניה מעבר לגבולות, שקדמו לאולטימטום הסובייטי, שקדם להשתלטות ברית המועצות על בסרביה. ב-3 בספטמבר שלח תזכיר לאנטונסקו, בו ציין את מצב צבאו, החימוש והמורל, והציע שינוי בתוכניות. אנטונסקו וראש המטה הכללי, גנרל יואניציו, דחו את הצעות של צ'יופרקה והוא נדרש לפעול לפי התוכנית. בשתי ההסתערויות שנערכו איבדה הארמייה הרביעית 58,855 מחייליה, מתוכם 11,046 הרוגים, 42,331 פצועים ו-5,478 נעדרים. ב-9 בספטמבר הוחלף גנרל צ'יופרקה על ידי גנרל יאקובוביץ', מי שהיה עד אז שר המלחמה וקיבל הוראות להמשיך בהתאם לתוכנית של אנטונסקו. ביצועיו של יאקובוביץ' לא היו מוצלחים יותר, במיוחד לאחר שהתותחים הרומנים הפסיקו לירות בגלל מחסור בתחמושת. ב-22 בספטמבר, לאחר שגנרל יואניציו מת בתאונת דרכים, נקרא יאקובוביץ' לבוקרשט ומונה לראש המטה הכללי במקום יואניציו. לנוכח חוסר ההתקדמות הוחלט לקבל את תוכניתו של צ'יופרקה והיא הובילה לכיבוש אודסה.
ב-16 באוקטובר 1941, בשעה 10.30, נכנסו לאודסה הפטרולים הקדמיים של דיוויזיית הרגלים השביעית ובשעה 16.00 נכבש הנמל. בו זמנית נכנסו לעיר גם יחידות גרמניות. הרומנים רצו לשנות את שם העיר ל"אנטונסקו" והסובייטים העניקו לעיר את התואר "עיר גיבורה", תואר שהוענק רק לעוד שלוש ערים, מוסקבה, לנינגרד וסטלינגרד.
הארמייה הרביעית הרומנית איבדה 92,345 מבין 340,223 לוחמיה, מתוכם 17,729 הרוגים, 63,345 פצועים ו-11,471 נעדרים. לאחר כיבוש אודסה הוחזרה הארמייה לרומניה והוחלפה בארמייה השנייה, בפיקודו של גנרל ניקולאה מאצ'יצ'י.
לפני הטבח

לפני מלחמת העולם השנייה הייתה באודסה קהילה יהודית גדולה שמנתה כ-180,000 יהודים, כ-38% מכלל תושבי העיר. ב-16 באוקטובר 1941 נכנסו לאודסה הגרמנים והרומנים לאחר שהסובייטים נסוגו ממנה. בעת שהגרמנים והרומנים כבשו את העיר, נותרו בה בין 80,000 ל-90,000 יהודים, לאחר שהאחרים נמלטו או פונו בידי הסובייטים. לאחר הכיבוש ריכזו הגרמנים את יהודי הסביבה באודסה ובמחנות ריכוז רומניים שהוקמו בסביבה.
שבוע לאחר הכניסה לעיר, ב-22 באוקטובר, התפוצצה פצצה במפקדה הרומנית, והרגה את מפקד הכוח הרומני, 16 קצינים, 9 מפקדים שאינם קצינים ועובדי ציבור ו-35 חיילים.
גנרל יון אנטונסקו הורה מבוקרשט שעל כל אחד מן הקצינים הרומנים והגרמנים ההרוגים, יירצחו 200 יהודים, ועל כל חייל הרוג, יוצאו להורג 100 יהודים. על אדם אחד להילקח כבן ערובה מכל משפחה יהודית בעיר. הפקודה, מספר 302.826, דרשה: "מעשה נקם מיידי, כולל חיסולם של 18,000 יהודים בגטאות ותלייתם של לפחות מאה יהודים על כל חייל גדודי הרוג, בכיכר העיר."