stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היער הלאומי איניו
גאוגרפיה

שטחו של היער הוא כ-8,100 קמ"ר, רובם בקליפורניה ו-246 קמ"ר מהם במערב נבדה. יער איניו משתרע בין חלקו המזרחי של הפארק הלאומי יוסמיטי מצפון וחלקו הדרומי של הפארק הלאומי סקוויה מדרום. היער מחולק לשני אזורים גאוגרפיים, כאשר כל חלק חופף באופן חלקי לעמק אוונס, אזור אגמי מאמות' ואזור אגם מונו.
היער כולל תשעה אזורי אזורי טבע בראשיתיים מוגנים בשטח כולל של 3,200 קמ"ר המהווים כ-40% מיער איניו:
"אזור הטבע הבראשיתי הובר" - הוכרז ב-1931 כאזור פרימיטיבי וב-1957 כארץ בראשית.
"אזור הטבע הבראשיתי אנסל אדמס" - הוכרז ב-1964 כ"אזור הטבע הבראשיתי מינראטס", ושמו שונה לאחר מכן.
"אזור הטבע הבראשיתי ג'ון מיור" - הוכרז ב-1964 לפי חוק אזור הטבע הבראשיתי הפדרלי, והורחב ב-1984 לפי חוק אזור הטבע הבראשיתי המדינתי. בשטחו נמצא הר ויטני.
"אזור הטבע הבראשיתי הטרוטה המוזהבת" - הוכרז על ידי הקונגרס ב-1978 ומשתרעת מתחת לאזור הטבע הבראשיתי ג'ון מיור בדרום ובמערב.
"אזור הטבע הבראשיתי דרום הסיירה" - נמצא משני צידיו של הקצה הדרומי של רכס הסיירה נבדה, ודרומית לאזור הטבע הבראשיתי הטרוטה המוזהבת. גובהה הוא בין 1,859 מטרים ליד שטחי האחו של קנדי ל-3,695 מטרים בפסגת אולנצ'ה.
"אזור הטבע הבראשיתי הרי איניו" - הוכרז בידי הקונגרס ב-1994. החלק העיקרי של אזור זה הוא בהרי איניו. רוב האדמה היא אדמת טרשים.
"אזור הטבע הבראשיתי ההרים הלבנים" - הוכרז בידי הקונגרס ב-2009. רכס ההרים הלבנים הוא מהארוכים והגבוהים שברכסי המדבריים בצפון אמריקה. "ההר הלבן" שגובהו 4,342 מטרים הוא הפסגה הגבוה ביותר באזור האגן הגדול. באזור הטבע הבראשיתי הזה למעלה מאלף מינים וזנים של צמחים.
"אזור הטבע הבראשיתי פסגת הגבול" - אחד האתרים הידועים בה הוא הר לונלי המהווה מוקד משיכה עבור מטיילים ומטפסים רבים. גובל בדרום ב"אזור הטבע הבראשיתי ההרים הלבנים".
"אזור הטבע הבראשיתי מקור נהר אוונס" - הוכרז ב-30 במרץ 2009 בידי הנשיא ברק אובמה. הוא כולל הרים מיוערים ושטחי אחו אלפיניים ותת-אלפיניים ויער ראשוני גדול של "אשוח אדום". בקצהו המערבי ממוקם רכס סאן חואקווין הגובל ב"אזור הטבע הבראשיתי אנסל אדמס".
המילה איניו נגזרת ממילה אינדיאנית שמשמעותה היא "מקום המשכן של הרוח הגדולה". שבטי האינדיאנים המקומיים השתמשו במילה זו על מנת לתאר את ההרים המקומיים, הידועים כיום כהרי איניו, עבור המתיישבים הראשונים שהגיעו לאזור. היער קרוי על שמו של מחוז איניו בקליפורניה, שבו נמצא החלק העיקרי של היער. היער נמצא גם במחוזות קליפורניה מונו, טולארי, מדרה ופרזנו, ובמחוזות נבדה אזמרלדה ומינרל. משרדי הנהלת היער נמצאים בעיר בישופ שבקליפורניה.
בפארק נמצא המדרון המזרחי של הר ויטני, שהוא ההר הגבוה ביותר ב-48 המדינות הרציפות של ארצות הברית. כמו כן, בפארק צומח העץ מתושלח שהוא העץ הזקן ביותר בעולם.
אחד האתרים המרכזיים ביער הוא אגם מונו המשתרע על פני שטח של 60 קמ"ר, ומידותיו הן 21 ק"מ ממזרח למערב ו-13 ק"מ מצפון לדרום. ריכוז המלח באגם גבוה פי 2.5 מזה של מי ים רגילים, ועל מנת להגן על המשאבים הטבעיים של האגם הקונגרס הכריז עליו כעל אזור נוף לאומי.
ביער יש אפשרות לקיים מגוון פעילויות נופש ופנאי כגון מחנאות וטיולים, וכן יש בו שני אתרי סקי שבהם ניתן לגלוש בסקי אלפיני או בגלשן שלג. ביער יש 160 ק"מ של שבילים המתאימים לפעילויות חורפיות קלות, וכ-72.5 ק"מ של שבילים המתאימים לסקי למרחקים ארוכים.
הערות שוליים

↑  ראו כאן ציון אזורי הטבע הבראשיתיים ביער איניו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007530271305171  LCCN: sh92004107  SUDOC: 172321743  VIAF: 137602666   WorldCat (עם VIAF): 137602666
היער הלאומי דשוטס

| --- | --- |

אגם טוד והר בצ'לור
 מידע כללי
 תאריך הקמה:  1 ביולי 1908
 מבקרים בשנה:  3,162,000 (נכון ל־2006)
 כניסה בתשלום:  חינם
 נתונים ומידות
 שטח:  6,462 קמ"ר
 מיקום
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מיקום:  מחוזות דשוטס, קלאמת, לייק וג'פרסון באורגון
 קואורדינטות:  44°00′N 121°30′W﻿ / ﻿44°N 121.5°W﻿ / 44; -121.5
 www.fs.usda.gov/Deschutes
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה היער הלאומי דשוטס(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה היער הלאומי דשוטס(למפת אורגון רגילה) סיילם פורטלנד יוג'ין גרשם בנד מדפורד הר הוד וושינגטון א י י ד ה ו  נבדה קליפורניה ה א ו. ה ש ק ט היער הלאומי דשוטס(למפת אורגון מוגדלת) סיילם פורטלנד יוג'ין גרשם בנד מדפורד הר הוד וושינגטון א י י ד ה ו  נבדה קליפורניה ה א ו. ה ש ק ט היער הלאומי דשוטס
 
היער הלאומי דשוטס (באנגלית: Deschutes National Forest) הוא יער לאומי של ארצות הברית המכסה שטח בן 6,462 קמ"ר על המורדות המזרחיים של רכס קסקייד במרכז מדינת אורגון במחוזות דשוטס, קלאמת, לייק וג'פרסון. היער מנוהל על ידי שירות היערות של ארצות הברית, כשהמשרד המנהל את היער שוכן בבנד.
היער הלאומי דשוטס הוקם ביולי 1908 על חלקים מרכס ההרים הכחולים, רכס קסקייד והיער הלאומי פרימונט. ב-1911 הופרדו חלקים מהיער הלאומי דשוטס על מנת להקים את היער הלאומי אוצ'וקו (Ochoco National Forest), והיער הלאומי פאולינה (Paulina National Forest), וחלקים מהיערות הלאומיים קסקייד ואורגון נוספו לדשוטס. ב-1915 הושבו אדמות היער הלאומי פאולינה ליער הלאומי דשוטס.
מחקר של שירות היערות מ-1993 העריך ש-1,409 קילומטרים רבועים משטח היער הם יערות ראשוניים. בתחומי היער שוכן המונומנט הגעשי הלאומי ניוברי (Newberry National Volcanic Monument), חרוטי אפר, קילוחי לבה וצינורות לבה. בסך הכול כלולים בתחומי היער הלאומי דשוטס כ-250 מערות. כמו כן כלולים בתוך שטח היער חמישה אזורי טבע בראשיתי מוכרים רשמית שהם חלק מהמערכת הלאומית לשימור אזורי טבע בראשיתי, שישה נהרות מוגנים, אזור הנופש אורגון קסקייד, ואזור השימור מטוליוס (Metolius Conservation Area).
היער מנוהל על ידי שירות היערות של ארצות הברית, כשהמשרד המנהל את היער שוכן בבנד, כשיש משרדים של שומרי היערות מקומיים בבנד, בנקודת היישוב קרסנט (Crescent) ובעיירה סיסטרס (Sisters).
פעילויות נופש קיציות נפוצות ביער הלאומי דשוטס כוללות: הליכה, קמפינג, שיט, דיג, צפייה בחיות הבר, רכיבה על סוסים, אופני הרים שעבורם יש מערכת מפותח של שבילים. בחורף אפשר לעשות סקי על מורדות הר בצ'לור (Mount Bachelor), הר געש שכבתי ברכס קסקייד, שגובהו 2,764 מטרים מעל פני הים. על פי נתוני 2006 ביקרו ביער 3,162,000 מבקרים.
אזורי טבע בראשיתי

בתוך היער הלאומי דשוטס חמישה אזורי טבע בראשיתי מוכרים רשמית שהם חלק מהמערכת הלאומית לשימור אזורי טבע בראשיתי. כולם משותפים מנהלית עם יערות לאומיים שכנים:
דיאמונד פיק (Diamond Peak Wilderness, מילולית "פסגת היהלום") – בשותפות עם היער הלאומי וילאמט (Willamette National Forest)
מאונט ג'פרסון (Mount Jefferson Wilderness, מילולית "הר ג'פרסון") – שוכן בעיקר ביער הלאומי וילאמט ובחלקו ביער הלאומי הר הוד (Mount Hood National Forest)
מאונט תיאלסן (Mount Thielsen Wilderness, מילולית "הר תיאלסן") – מרביתו ביער הלאומי וינמה (46.99%), או ביער הלאומי אומפקווה (40.36%)
מאונט וושינגטון (Mount Washington Wilderness, מילולית "הר וושינגטון") – שוכן בעיקר ביער הלאומי וילאמט
תרי סיסטרס (Three Sisters Wilderness, מילולית "שלוש אחיות") – שוכן בעיקר ביער הלאומי וילאמט
הערות שוליים

↑  The National Forests of the United States
↑  Land Areas of the National Forest System
↑  "About the Forest"
↑  of old-growth forests in California, Oregon, and Washington
↑  Scott Maben, Guidelines Set to Save C.O. Caves
↑  Metolius Conservation Area
↑  USFS Ranger Districts by State
↑  Mount Thielsen Wilderness acreage breakdown
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534297705171  LCCN: no2006057428  VIAF: 155139425   WorldCat (עם VIAF): 155139425 
"גבעת לבה" (Lava Butte) במונומנט הגעשי הלאומי ניוברי
המצעד הסיני

המצעד הסיני היה מצעד מוזיקה בסין, שנוסד ב-2009. מצעד המוזיקה פרסם מדי יום ראשון (לחברים רשומים) ויום שני (לכלל הציבור) את רשימת 30 האלבומים המובילים בשבוע הקודם לו. למצעד המוזיקה היה השפעה מסוימת על סצנת מוזיקת הפופ בסין, וכן צוטט רבות על ידי התקשורת וחברות התקליטים. מצעד המוזיקה הופסק ב-26 באפריל 2015.
המצעד התבסס אך ורק על סמך מכירות פיזיות של האלבומים בחנויות הקמעונאיות שמופיעות ברשימת Cigna. אלבומים שיובאו לסין, יצאו בהוצאה עצמית או לא פורסמו על ידי מפיצים מורשים בסין, לא נכללו בחישוב. כמו כן, חישוב מכירות פיזיות של אלבום התבסס על כלל גרסאותיו, גם אם יש הבדל קטן בין הגרסאות.
הערות שוליים

↑  "关于我们 | Sino-Chart 信诺榜". Sino-chart.com. אורכב מ-המקור ב-2013-11-18. נבדק ב-2013-11-05.
↑  "张杰《爱，不解释》夺信诺榜唱片销量冠军". sina.com.cn. אורכב מ-המקור ב-2020-08-08. נבדק ב-2014-02-14.
↑  "Avril Lavigne 艾薇儿2014中国巡回演唱会上海站". damai.cn. אורכב מ-המקור ב-2014-01-27. נבדק ב-2014-01-27.
↑  "有个问题，就是有些歌手签售的唱片销量算在信诺榜吗". אורכב מ-המקור ב-2019-03-13. נבדק ב-2014-01-27.
↑  "唱片销量统计方法 | Sino-Chart 信诺榜". Sino-chart.com. אורכב מ-המקור ב-2013-10-14. נבדק ב-2013-11-05.
| מצעדי מוזיקה |
| --- | --- | --- |
| אפריקה | דרום אפריקה • המזרח התיכון וצפון אפריקה • ניגריה |  |
| אסיה | אינדונזיה • הודו • הונג קונג • המזרח התיכון וצפון אפריקה • הפיליפינים • וייטנאם • טאיוואן • יפן • ישראל • לבנון • סין • פקיסטן • קוריאה הדרומית • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • איטליה • אירלנד • אסטוניה • בלגיה • גרמניה • דנמרק • הולנד (הולנד טופ 40 • מצעדי הולנד) • הונגריה • הממלכה המאוחדת • טורקיה • יוון • ליטא • נורווגיה • סלובניה • סלובקיה • ספרד • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קפריסין • קרואטיה (שירי קרואטיה • טופ ליסטה) • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אמריקה הצפונית | ארצות הברית • מקסיקו (איירפליי • שירי מקסיקו • טופ 100 • מוניטור לטינו) • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • ניו זילנד |  |
| אמריקה הדרומית | ארגנטינה • ברזיל (טופ 100 ברזיל • שירי ברזיל • ברזיל הוט 100) • ונצואלה • סורינאם • פרגוואי • פרו • קולומביה |  |
| אמריקה המרכזית | אמריקה המרכזית • הונדורס • קוסטה ריקה |  |
הסיירות מסדרת דויטשלנד
הערות שוליים

↑  היטלר חשש מהנזק המורלי וההסברתי אם תוטבע אונייה בשם "דויטשלנד", גרמניה, ולכן הורה על שינוי השם.
| אוניות המלחמה של הקריגסמרינה במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| אוניות מערכה | ביסמרק • טירפיץ |  |
| סיירות מערכה | שרנהורסט • גנייזנאו |  |
| אוניות מערכה זוטא | אדמירל גרף שפה • דויטשלנד/ליצו • אדמירל שר |  |
| סיירות כבדות | אדמירל היפר • פרינץ אויגן  • בליכר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007576810605171  LCCN: sh2010008418
המלחמה השמלקלדית השנייה

המלחמה השמלקלדית השנייה, הידועה גם בשם מרד הנסיכים (בגרמנית: Fürstenaufstand‏, Fürstenkrieg או Fürstenverschwörung), הייתה התקוממות של נסיכים גרמנים פרוטסטנטים בראשות מוריץ, הנסיך הבוחר מסקסוניה נגד הקיסר הקתולי קרל החמישי שפרץ בשנת 1552. היסטוריונים חלוקים בדעתם אם המלחמה הסתיימה באותה שנה עם שלום פסאו באוגוסט, או נמשכה עד לשלום אאוגסבורג בספטמבר 1555. הנסיכים הפרוטסטנטים נתמכו על ידי אנרי השני, מלך צרפת, שהיה קתולי, אך ביקש לנצל את ההזדמנות כדי להרחיב את שטחו בלורן של ימינו.
ניתן להתייחס למלחמה כהמשך של המלחמה השמלקלדית הראשונה (1546–1547), שבה ניצחו קרל החמישי ומוריץ מסקסוניה יחד את הליגה השמלקלדית של כמעט אותם נסיכים גרמנים פרוטסטנטים. הסכסוך הקודם הזה יושב על ידי ארגון הביניים של אוגסבורג, שהותיר את שני המחנות לא מרוצים, במיוחד את הנסיכים שנאלצו להמיר את עצמם ואת אוכלוסייתם מחדש לקתוליות, למרות שזכו בכמה ויתורים.
רקע

חוסר שביעות הרצון גברה באימפריה הרומית הקדושה על ההחלטות שהתקבלו בדיאטת אוגסבורג ב-1548, מה שנקרא רייכסטג Geharnischter ("דיאטת לבוש שריון"). בצפון, הנסיכים הפרוטסטנטים כוננו ברית בסתר על ידי הסכם טורגאו מ-22 במאי 1551. הם כללו בין היתר את יוהאן אלברכט הראשון, דוכס מקלנבורג, אלברכט, דוכס פרוסיה, וילהלם הרביעי, רוזן הסן-קאסל ואלברכט אלקיביאדס מברנדנבורג-קולמבך. הם ביקשו להגן על הפרוטסטנטיות ועל "החירות הטבטונית" (teutsche Libertät), שמשמעותה הייתה חירותם של הנסיכים הקיסריים. הם גם תכננו לשחרר את פיליפ מהסן, שנכלא על ידי הקיסר ב-1547. לאחר יצירת המגעים הראשונים עם אנרי השני, הכריזה צרפת מלחמה על הקיסר בסתיו 1551, ופלשה לגרמניה עד הריין. יתרה מזאת, בהסכם שאמבור ב-15 בינואר 1552, הבטיחה צרפת סיוע כספי וצבאי לנסיכים, שבגינו הם היו מוכנים לוותר על שלוש הבישופויות של מץ, ורדן וטול, ליד הגבול, למלך הצרפתי.
המלחמה

תפקיד מפתח מילא הבוחר הסקסוני, מוריץ. מגדבורג, שסירבה לציית להסכם הביניים של אאוגסבורג, הייתה אמורה להיענש. תוך שהוא פועל לפי פקודות הקיסר, מוריץ צעד בראש צבא נגד מגדבורג, אך חבר במקום זאת עם העיר ועם מתנגדיו של הקיסר. המלך הצרפתי כבר כבש את הגדה המערבית של מישור הריין העליון בסתיו 1551. חיילי נסיכי בעלות הברית כבשו במהירות את ערי דרום גרמניה שנשארו נאמנות לקיסר, והתקדמו לתוך טירול במרץ 1552. האצולה האימפריאלית הקתולית הדגישו שהן נייטרליות בסכסוך הזה, משום שזה לא היה האינטרס שלהן להגביר את כוחו של הקיסר. הקיסר בקושי נמלט מתפיסה באינסברוק וברח לפילאך כדי לגייס כוחות חדשים. בינתיים, אחיו פרדיננד ניהל משא ומתן עם מוריץ ושאר הנסיכים הפרוטסטנטים.
השלכות

בפסאו, שני הצדדים חתמו על הסכם השלום באוגוסט 1552. הנסיכים המורדים ויתרו על בריתם עם צרפת, והכוחות הקיסריים שחררו את השבויים שלהם. בשאלת הדת ניסו לגבש פשרה, שתהווה את הבסיס לשלום הדתי של אוגסבורג ב-1555.
הערות שוליים

1 2 3  "The Wars of Religion". Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica, Inc. נבדק ב-14 ביוני 2018. {{cite encyclopedia}}:  (עזרה)
1 2 3  Tallet, Frank; Trim, D. J. B. (2010). European Warfare, 1350–1750. Cambridge: Cambridge University Press. p. 287. ISBN 9781139485463. נבדק ב-15 ביוני 2018. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2  Onnekink, David (2013). War and Religion after Westphalia, 1648–1713. Ashgate Publishing. p. 3. ISBN 9781409480211. נבדק ב-13 ביוני 2018. {{cite book}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4624307-0
הכוחות המזוינים של איסלנד

| --- | --- |

 מדינה:  איסלנד איסלנד
 מנהיגות
 ראש הצבא:  גודני יוהאנסון
 כוח אדם
 זמינות לשירות צבאי מכלל האוכלוסייה:  74,896
 מתאימים לשירות צבאי מכלל האוכלוסייה:  62,576 גברים, 61,159 נשים
 כוחות פעילים:  200 (משמר החופים)
 תקציב
 תקציב שנתי:  3.8 מיליון דולר
 אחוזי תמ"ג:  0.03% (2013)
 
מבנה הכוחות המזוינים של איסלנד
ההגנה על איסלנד מורכבת ממשמר החופים של איסלנד, המסייר במים הטריטוריאליים ובמרחב האווירי של המדינה, וכן מכוחות הביטחון הלאומי של הנציב ויחידות של כוחות מיוחדים. איסלנד היא החברה היחידה בנאט"ו שאינה מחזיקה צבא קבע, למרות שאין מניעה חוקית להקים צבא כזה. בשנים 1951–2006 באזור הוצב כוח הגנת איסלנד.
משמר החופים מורכב מ-3 ספינות ו-4 כלי טיס, חמוש בנשק קל, תותחים ימיים, ונשק נגד מטוסים. משמר החופים אחראי גם על מערכת ההגנה האווירית, אשר מבצעת מעקב קרקעי אחר תנועת כלי טיס במרחב האווירי של איסלנד.
יחידות אשר כפופות לנציב הלאומי גם לוקחות חלק בהגנה על המדינה. בראשונה כוחות הביטחון הלאומי המבצעים פעולות מודיעין, והיחידה המיוחדת וִיקִינג (באיסלנדית: Víkingasveitin), יחידה מיומנת ללוחמה בטרור אשר מהווה חלק מהמשטרה הלאומית.
בנוסף קיימת יחידת מענה למשבר המופעלת על ידי משרד החוץ, אשר מורכבת מכוח קטן לשמירת השלום ופרוסה מחוץ למדינה. החל מ-2008 היחידה ממלאת את תפקידה כשהיא אינה חמושה, אלא בנסיבות מיוחדות.
כמו כן קיים הסכם עם ארצות הברית בנוגע להגנה על איסלנד. עד שנת 2006 היה באיסלנד בסיס של צי ארצות הברית. בנוסף, יש לה הסכמים צבאיים עם נורווגיה, דנמרק ומדינות נוספות בברית נאט"ו.
איסלנד מקיימת בשטחה תרגילים צבאיים של נאט"ו בשם ויקינג הצפוני, האחרון התקיים בשנת 2011. כמו כן איסלנד מקיימת תרגילים לסילוק פצצות בשם האתגר הצפוני. ב-1997 אירחה איסלנד את התרגיל הראשון של שותפות לשלום וכן בשנת 2000 אירחה תרגיל נוסף. איסלנד שלחה כוחות לכוח קוסובו ולכוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי.
ספינה של משמר החופים האיסלנדי
ממשלת איסלנד תורמת כלכלית לנאט"ו, בנוסף נורווגיה מאפשרת לאזרחים איסלנדיים לקבל השכלה צבאית ולשרת כחיילי קבע בכוחות המזוינים של נורווגיה.
היער האטלנטי

היער האטלנטי (בפורטוגזית: Mata Atlântica) הוא אזור הכולל יער גשם טרופי, סוואנה ויערות מנגרובים, המשתרע לאורך חוף האוקיינוס האטלנטי בברזיל, בין מדינת ריו גראנדה דו נורטה לבין מדינת ריו גראנדה דו סול. במערב מגיע היער עד פרגוואי ופרובינציית מיסיונס שבארגנטינה.
היער כולל שישה סוגים של יערות:
רסטינגה - יערות אלה מצויים בסמוך לחופים, על דיונות שקרקעותיהן התייצבו.
היערות האטלנטיים הלחים - יערות טרופיים המצויים אף הם בסמוך לחופים.
היערות האטלנטיים הנשירים למחצה - יערות אלה מצויים יותר בפנים הארץ, וכשם שמעיד שמם, חלק מהעצים הגדלים בהם משירים את עליהם בעונה היבשה.
היערות האטלנטיים היבשים - יערות אלה נמצאים עוד יותר בפנים הארץ, בסמוך לאזורי הקאטינגה והסראדו.
יער עננים - מאפיין את אזור סרה דו מאר ואת הרמות של דרום ברזיל. עם העצים האופייניים ליער זה נמנים אראוקאריה ועצים ממשפחות העריים וההדסיים.
סוואנה - הסוואנות הן בעיקר באזורים הגבוהים של היער האלנטי.
ייחודו של היער האטלנטי בכך שהוא מכיל צמחייה טרופית במרחק רב מקו המשווה, דרומית אף מחוג הגדי, והוא הוכרז בשל כך כשמורה ביוספרית.
מאז התקופה הקולוניאלית, מצוי היער בנסיגה מתמדת, בשל הקמת ערים וברוא יערות כדי לפנות מקום למטעים (בעיקר של קני סוכר). בעבר השתרע על פני כ-1,250,000 קמ"ר, שהם כ-15% משטחה של ברזיל, וכיום נותרו ממנו רק כ-90 אלף קמ"ר, שהם כ-8% משטחו המקורי.
החי והצומח

היער האטלנטי מאופיין במספר רב של מינים אנדמיים: כ-70% ממיני העצים, כ-85% ממיני הפרימטים ו-39% ממיני היונקים ביער לא חיים בשום מקום אחר בעולם.
עד כה זוהו בתחומי היער כ-55 אלף מיני צמחים (כ-22% ממיני הצמחים בעולם), מהם כ-18 אלף צמחים אנדמיים, 524 מיני יונקים (מהם 131 אנדמיים), 1,622 מיני עופות (מהם 191 אנדמיים), 517 מיני דו-חיים (מהן 294 אנדמיים), 468 מיני זוחלים (מהם 172 אנדמיים) ולמעלה מ-3,000 דגי מים מתוקים. לפי ההערכות, חיים ביער בין 10 ל-15 מיליון מיני חרקים.
כמה מבעלי החיים ביער מצויים בסכנת הכחדה, ובהם קוף עכביש צמרירי, שאגן חום, ארבעה מיני טמרין, אוצלוט והרפיה.
אתר המורשת העולמית

בנוסף להכרזה על שמורה ביוספרית, הוכרזו בשטח היער שמורות טבע רבות. 25 מהן, המשתרעות על פני שטח מצטבר של כ-4,700 קמ"ר בשטחיהן של מדינות סאו פאולו ופרנה, הוכרזו בשנת 1999 כאתר מורשת עולמית בידי אונסק"ו. השמורות כוללות:
שמונה פארקים מדינתיים: פאריקוורה-אבאישו; ז'קופיראנגה; איליה דו קרדוסו; קרלוס בוטליו; פיקו דו מקומבי; אינטרוואלס; לאורסאס; ואלטו ריביירה.
שש תחנות אקולוגיות: ז'וריה-איטאטינס; שוואס; גואראקקאבה; איליה דו מל; שיטואה; וגואראגואקו.
שישה אזורי חיות בר: סראס דו קורדיירו, פאראטיו, איטפואה אה איטינגה; סראס דו ארפירדו אה טומבאדור; מנגואס; סרה דו איטאפיטאנגי אה מאנדרה; איליאס אוסאניקאס; איליה קומפרידה.
שני פארקים מדינתיים המוגדרים גם כאזורי שימור תיירותיים: רוברטו אה לאנגה ופאו אוקו.
אזור השימור התיירותי סרה דה גראסיוסה.
השמורה הפרטית סלטו מוראטו.
פארק לאומי אחד - הפארק הלאומי סופראגי.
גלריה

היער האטלנטי בפרגוואי
שאגן חום, מבעלי החיים ביער האטלנטי המצויים בסכנת הכחדה
נוף בתחנה האקולוגית ז'וריה-איטאטינס
נהר פראיבונה פאוליסטה
המצעד הירוק

שטר כסף של מאה דירהם מרוקאיים לזכר המצעד הירוק
המצעד הירוק (בערבית: المسيرة الخضراء) היה מצעד מאורגן על ידי שלטונות מרוקו, בנובמבר 1975, של מאות אלפי נתינים מרוקאים אל חבל סהרה הספרדית, במטרה להפעיל לחץ לצירוף החבל אל ממלכת מרוקו. במצעד השתתפו כ-350,000 צועדים (לפי מקורות אחרים היו יותר מחצי מיליון צועדים) בליווי של כעשרים אלף חיילים מרוקאים. המצעד היה ביטוי לתביעת מרוקו לריבונות על החבל. המלך המרוקאי חסן יזם את "המצעד הירוק" לאחר שמשלחת האו"ם דיווחה כי רוב הסהראווים רוצים עצמאות והמליצו על הגדרה עצמית לאזור.
הצועדים, שהוסעו למקום באמצעות רכבות, מטוסים ואוניות, הניפו ספרי הקוראן ודגלים אסלאמים ירוקים מכאן נוצר השם "המצעד הירוק". פרנסיסקו פרנקו, שליט ספרד, היה חולה מאוד ושלטונות ספרד, שחששו ממלחמה עם מרוקו העדיפו לסגת ולא לתקוף את ההמונים.
האזור אמור היה להיות מנוהל במשותף על ידי מרוקו ומאוריטניה. בתחילת 1976 עזבו הכוחות הספרדים האחרונים, והשאירו את מרוקו להיאבק עם קבוצת גרילה בשם החזית העממית לשחרור פוליסאריו, שנתמכה באופן פעיל על ידי אלג'יריה ובהמשך על ידי לוב.
הערות שוליים

↑  מיכאל אביטבול, דניאל זיסנויין "צמיחת המדינות החדשות באפריקה", כרך 6 עמודים 92 - 94
↑  נסים קריספיל "סהרה המערבית
↑  Western Sahara, ENCYCLOPAEDIA BRITANNICA
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4279301-4
הוסטל: חלק 2

| --- | --- |

 בימוי:  איליי רות' 
 הופק בידי:  סקוט ספייגל קוונטין טרנטינו בועז יכין
 תסריט:  איליי רות' 
 עריכה:  ג'ורג' פולסי 
 שחקנים ראשיים:  לורן גרמן ביזי פיליפס
 מוזיקה:  נתן בר 
 צילום:  מילן צ'דימה 
 מדינה:  ארצות הברית, איסלנד, איטליה, צ'כיה, סלובקיה 
 חברת הפקה:  סקרין ג'מס, ליונס גייט אנטרטיינמנט, Raw Nerve 
 חברה מפיצה:  Lionsgate Screen Gems
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  8 ביוני 2007
 משך הקרנה:  94 דק' 
 שפת הסרט:  איטלקית, צ'כית, אנגלית, סלובקית 
 סוגה:  גור
 תקציב:  10.2 מיליון דולר
 הכנסות:  35,619,521 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   hostel2
 סרט קודם:  הוסטל 
 סרט הבא:  הוסטל: חלק 3
 www.hostel2.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
הוסטל: חלק 2 (באנגלית: Hostel: Part II) הוא סרט אימה משנת 2007, אשר בוים על ידי אלי רות' והופק על ידי בועז יכין. כמו בסרט הראשון, הסרט הוגבל במספר מדינות, ובכללן ישראל, לצפיית בני 18 ומעלה, בשל תכנים כגון מין, אלימות קיצונית ושימוש בסמים.
עלילה

שלוש סטודנטיות אמריקאיות: בת', וויטני ולורנה, הלומדות אומנות באיטליה, משוכנעות על ידי אקסל, דוגמנית צעירה ומפתה, להצטרף אליה לחופשה למעיינות ספא. שלוש הבנות משתכנעות, וארבעתן נוסעות לסלובקיה. בעודן מגיעות לסלובקיה, שלוש הבנות לא מודעות לכך שמרגע הגעתן, הן מועמדות
למכירה על ידי אנשים עשירים, המעוניינים במותן.
צוות שחקנים

לורן גרמן - בת'
רוג'ר בארט - סטיוארט
הת'ר מטרזו - לורנה
ביזי פיליפס - וויטני
ריצ'רד בורגי - טוד
ורה ג'ורדנובה - אקסל
ג'יי הרננדז - פקסטון
ג'ורדן לאד - סטפני
החלטה 17 של מועצת הביטחון של האו"ם

| --- | --- |

 תאריך:  10 בפברואר 1947
 ישיבה מספר:  94
 קוד:  S/RES/17 (מסמך)
 נושא:  השאלה היוונית
 סיכום הצבעה:  9 הצביעו בעד 0 הצביעו נגד 2 נמנעו 
 תוצאה:  התקבלה
 הרכב מועצת הביטחון
 חברות קבועות:  טיוואן הרפובליקה הסינית צרפת צרפת הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת ארצות הברית ארצות הברית ברית המועצות (1923–1955) ברית המועצות
 חברות לא קבועות:  אוסטרליה אוסטרליה בלגיה בלגיה ברזיל ברזיל קולומביה קולומביה הרפובליקה העממית הפולנית הרפובליקה העממית הפולנית סוריה סוריה
 
החלטה 17 של מועצת הביטחון של האו"ם היא החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם, שהתקבלה ב-10 בפברואר 1947, החליטה כי הוועדה שנוצרה על ידי החלטה 15 של מועצת הביטחון של האו"ם אינה מוסמכת לבקש מממשלות יוון, אלבניה, בולגריה או יוגוסלביה לדחות את ההוצאות להורג של האסירים הפוליטיים שלהן, אלא אם כן יוכלו למסור עדות שתסייע לוועדה במשימתה.
ההחלטה התקבלה בתמיכתם של 9 קולות, בהימנעות מפולין וברית המועצות.
ערך זה הוא קצרמרבנושא שונות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
המיזם הלאומי ישראל דיגיטלית

המיזם הלאומי ישראל דיגיטלית הוקם על ידי ממשלת ישראל בשנת 2014, במטרה[דרוש מקור] לשפר את המוצרים הציבוריים ואת השירותים והתהליכים הממשלתיים ולהתאימם לעידן הדיגיטלי. בראשות מטה המיזם הלאומי ישראל דיגיטלית משמש כממלא מקום אשר דולב.
רקע

הצורך בגיבוש אסטרטגיה דיגיטלית לישראל התהווה כבר בשנת 2013 כאשר הממשלה זיהתה את הפערים הדיגיטליים ההולכים וגדלים בין המגזר הציבורי למגזר הפרטי. הממשלה זיהתה שקיים צורך מהותי בטרנספורמציה דיגיטלית של המגזר הציבורי ושיפור הטמעת היכולות והכלים הקיימים בישראל כאומת הזנק ובממשלה.
במאי 2013 המיזם הלאומי הוגדר[דרוש מקור] כאחת משש סוגיות אסטרטגיות של ממשלת ישראל על מנת לצמצם את פער הציפיות שהולך וגדל בין האזרחים והממשלה בכל הנוגע להיקף ואיכות השירות הממשלתי.
בדצמבר 2013 החליטה הממשלה על הקמת המיזם הלאומי "ישראל דיגיטלית" אשר יגבש מדיניות לאומית לשימוש בטכנולוגיות מידע ותקשורת ויפרט כיצד ליישמה. בהחלטה הממשלה הוגדרו מספר תחומי ליבה עיקריים – חינוך, בריאות, רווחה ושירותים חברתיים וכלכלה, בהם עוסקים צוותי יישום משרדיים, וכן נקבעו תחומי רוחב כגון התאמת מדיניות הרכש לעידן הדיגיטלי, התאמת הרגולציה, צמצום הנטל הבירוקרטי על ידי טרנספורמציה דיגיטלית והטמעת תהליכים מבוססי מחשוב.
פעילויות > קמפוס IL

המיזם הלאומי ללמידה דיגיטלית מציע קורסים דיגיטליים ובחינם. התוכנית הלאומית ללמידה דיגיטלית, ביוזמה של מטה ישראל דיגיטלית והמועצה להשכלה גבוהה, מאפשרת לציבור חוויית למידה חדשנית ומותאמת אישית עם תכנים שמוגשים על ידי אוניברסיטאות והמכללות בישראל, משרד החינוך ומשרדי ממשלה נוספים, כמו: קורס פסיכומטרי, צעדים ראשונים במדעי המחשב, ניהול משא ומתן, כימיה אורגנית, רבייה מינית ממולקולות לפילים, מבוא לפסיכולוגיה, רעיונות מרכזיים בפיזיקה, קורסי אופיס, ערבית מדוברת ועוד.
פעילויות > המיזם הלאומי 265

המיזם הלאומי 265 לפיתוח ולשיתוף ידע לקידום דיגיטציה ברשויות המקומיות מתבצע בשיתוף פעולה של מטה המיזם הלאומי "ישראל דיגיטלית" ומשרד הפנים באמצעות מפעם עמק יזרעאל. מטרת המיזם להרחיב ולהנגיש שירותים דיגיטליים לתושבי הרשויות המקומיות וכן לצמצם פערים בין הרשויות המקומיות באמצעות כלים דיגיטליים. המיזם עוסק בהקמת מערך תשתיתי, מקצועי ואובייקטיבי (ממלכתי, ללא כוונות רווח), המספק לרשויות המקומיות תשתית ידע, פלטפורמה להיוועצות ותמיכה בתהליך הטרנספורמציה הדיגיטלית, ומסייע להן בפיתוח וקידום השירות הדיגיטלי לתושב.
פעילויות > תוכנית מובילים דיגיטליים

תוכניות מובילים דיגיטליים לשלטון המרכזי ולשלטון המקומי נועדו להכשיר מובילי שינוי שיקדמו חדשנות דיגיטלית במגזר הציבורי ושיפור של תהליכים וממשקים עם האזרח באמצעות טכנולוגיה. התכנית מיועדת לנבחרת של בכירים מהשלטון המקומי, נציגות מהשלטון המרכזי ונציגי מגזר שלישי הפועלים בשלטון המקומי.
התכנית מעניקה למשתתפיה ידע, כלים ומיומנויות לקידום דיגיטציה, וכוללת שלוש חטיבות עיקריות:
חטיבה מקצועית - היכרות עם המהפכה הדיגיטלית, מגמות טכנולוגיות, ניהול שינוי, חדשנות, יזמות והובלת שינוי באמצעות דיגיטציה.
חטיבה בינלאומית - חשיפה לתהליכי שינוי דיגיטלי בעולם, היכרות עם מודלים של הצלחה וכישלון באמצעות לימוד מעמיק של Case studies באוניברסיטה בינלאומית ומפגש עם בעלי ניסיון בתחום.
חטיבה פרויקטלית - תכנון, יישום והטמעה של פרויקטים באמצעות עבודה בצוותי משימה.
מכון ברוקדייל ביצע מחקרי הערכה שבוחנים את המידה שבה הושגו מטרות התוכנית וכן את אופן הניהול והארגון שלה.