stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
העתקי הספרים של האולם הצפוני
מבנה היצירה

במקור היו ביצירה 173 כרכים (ייתכן שהיה גם כרך נוסף לתוכן עניינים), 13 מהם לא שרדו לימינו. בגרסה הנפוצה בימינו ישנם 19 פרקים ו-852 ערכים מחולקים ל-160 כרכים. היצירה גם כוללת יותר מ-21,000 ציטוטים ממגוון של 800 סוגי יצירות.
מבנה היצירה > שמות הפרקים

| מס' | שם פרק בסינית מסורתית | שם פרק בעברית |
| --- | --- | --- |
| 1 | 帝王 | מלכים |
| 2 | 后妃 | נשות השליטים |
| 3 | 政術 | שיטות ממשל |
| 4 | 刑法 | חוק פלילי |
| 5 | 封爵 | אצולה |
| 6 | 設官 | הקמת משרדים |
| 7 | 禮儀 | טקסים |
| 8 | 藝文 | תרבות ואמנות |
| 9 | 樂 | מוזיקה |
| 10 | 武功 | שירות צבאי |
| 11 | 衣冠 | גלימות וכובעים |
| 12 | 儀飾 | קישוטים טקסיים |
| 13 | 服飾 | לבוש ועזרים |
| 14 | 舟 | סירות |
| 15 | 車 | רכבים |
| 16 | 酒食 | מאכל ומשקה |
| 17 | 天 | השמיים |
| 18 | 歲時 | העונות והזמנים |
| 19 | 地 | האדמה |
גרסאות

כתב יד של היצירה נמסר על ידי טָאו דְזונְגְיִי מתקופת מתקופת שושלת יְוֵּ'אן.
בתקופת שושלת מִינְג מצא המלומד יוּ' אָנְצִ'י כתב יד של היצירה אשר נקרא "מעטפת הסיווגים של טָאנְג".
השימוש ביצירה היה נדיר יחסית עד שבשנת 1600, תקופת שושלת מינג, הוסיף לה המלומד צֶ'ן יוּ'מוֹ פרשנות ונספחים. אולם צֶ'ן ערך, תיקן, הוסיף והשמיט במקומות רבים, ואף הוסיף ציטוטים מיצירות שמאוחרות לזמנה של היצירה, ואף על פי שבחלק מהמקומות ציין כי מדובר בתוספת מאוחרת, לא ניתן לדעת בוודאות שחלקים אחרים נשארו בצורתם המקורית. הגרסה של צֶ'ן היא זו שמופיעה ב"כלל הספרים של ארבעת האוצרות", אך בשל העריכה וההשמטות שבוצעו בה גם בשוגג, היא נחשבה מקור נחות לספרות התקופה.
בתחילת ימי שושלת צ'ינג השיגו הוצאות ספרים כתבי יד ישנים של היצירה, ביצעו בהם תיקונים והפיצו אותה תחת השמות "גן הסיווג של טָאנְג העתיקה" ו"עיקרי הסיווג של טָאנְג האדירה".
הגרסה המקובלת בימינו היא גרסת הדפוס המוערת של קוֹנְג גוָאנְגְטָאו מ-1888 בסוף תקופת שושלת צ'ינג. על פי הערכתו של קוֹנְג "תחילתה של "העתקי הספרים של האולם הצפוני" בשושלת סְווֵי, שיאה בימי שושלת טָאנְג, היא כמעט נעלמה בימי שושלת סונְג, התבלגנה בימי שושלת מִינְג, וכיום לא ניתן להשיג עותק מקורי". לפיכך הסתמך על מהדורות שעברו עריכה ונעזר במלומדים אחרים, וביחד הצליחו בתוך קצת יותר משנתיים להשלים את תיקון הספר על בסיס מהדורת שושלת סונְג. מתוך מעל 21,000 פסקאות, הצליחו לאמת קצת יותר מ-18,000 פסקאות.
הדפסות נוספות נעשו בשנות השבעים של המאה העשרים בטאיוון, וב-1989 יצאה מהדורה גם בסין.
הערות שוליים

↑  (劉賓客嘉話錄.) נוסח אחר של אותם דברים מופיע גם ב"אמרי שפר מסְווֵי וטָאנְג" (隋唐嘉話)
↑  על פי "ים הג'ייד" של וָאנְג יִינְגְלִין (תרגום ישיר): "בשני המקומות כבר לא היו "העתקי הספרים" בנמצא, ורק בביתו של גָ'או אָנְזֶ'ן היה עותק, [והקיסר] גֶ'נְדְזונְג ציווה על סריס להביאו, והצו החתום שיבחו ברוחב יד."
↑  四库全书
↑  ספר טאנג החדש, 志第四十九 艺文三
↑  ספר סונג 志160 艺文6
↑  陶宗儀
↑  唐類函
↑  陳禹謨
↑  古唐类苑
↑  大唐类要
↑  孔廣陶
הלנה פפאריזו

| --- | --- |
הלנה פפאריזו ב-2014
הלנה פפאריזו ב-2014
 לידה:  31 בינואר 1982 (בת 42) גטבורג, שוודיה
 שם לידה:  הלנה פפאריזו
 שם במה:  Helena Paparizou 
 מוקד פעילות:  סטוקהולם, בשוודיה ויוון
 תקופת הפעילות:  מ-1999
 עיסוק:  זמרת, רקדנית
 סוגה:  לאיקו, מוזיקת פופ, פופ-פולק 
 סוג קול:  מצו-סופרן 
 שפה מועדפת:  יוונית מודרנית, אנגלית, שוודית 
 חברת תקליטים:  Bonnier Amigo Music Group
 בן או בת זוג:  Andreas Kapsalis (2015–?) 
 פרסים והוקרה:  תחרות הזמר של האירוויזיון (2005) 
 helenapaparizou.com
 פרופיל ב-IMDb
 
הלנה פפאריזו (ביוונית: Έλενα Παπαρίζου‏; נולדה ב-31 בינואר 1982) היא זמרת ופזמונאית יוונייה-שוודית, זוכת תחרות האירוויזיון 2005.
ביוגרפיה

פפאריזו נולדה וגדלה בגטבורג שבשוודיה להורים יוונים, ועל כן דוברת שוודית ואת השפות הרשמיות של מדינות סקנדינביה. היא עברה ליוון בשנות העשרים לחייה, שם הקימה את ההרכב "אנטיק". הרכב זה ייצג את יוון באירוויזיון 2001 שנערך בדנמרק עם השיר "I Would Die for You". השיר הגיע למקום השלישי.
בשנת 2003 התפרקה "אנטיק". בסוף השנה הוציאה פפאריזו סינגל סולו ראשון (Anapantites Klisis) שהצליח מאוד ביוון. באביב 2004 הוציאה את אלבום הסולו הראשון שלה Protereotita. כמה משירי האלבום הפכו להיטים במצעדי יוון. מכירות האלבום התגברו בעקבות זכייתה של פפאריזו באירוויזיון (להלן) והוא הגיע למעמד אלבום פלטינה כפול.
בשנת 2005 נבחרה פפאריזו לייצג את יוון בשנית בתחרות האירוויזיון. באירוויזיון 2005 שנערך בקייב התמודדה הלנה עם השיר "My Number One" (מספר אחת שלי). את מילות השיר באנגלית כתבו כריסטוס דנטיס ונטליה גרמאנו. הווידאו-קליפ של השיר צולם בכל רחבי אירופה. בתחרות עצמה זכתה הלנה במקום הראשון עם 230 נקודות. היה זה ניצחונה הראשון של יוון בתחרות, ובעקבותיו נערכה תחרות האירוויזיון ביוון, לראשונה בתולדותיה, בשנת 2006. בעקבות הזכייה הפכה פפאריזו לכוכבת בינלאומית.
בשנת 2014 השתתפה פפאריזו במלודיפסטיבלן 2014, תחרות הקדם-אירוויזיון השוודית, והתחרתה בה עם השיר Survivor. השיר הגיע לשלב גלגל ההצלה, ומשם עלה לגמר וסיים במקום הרביעי.
הלנה הייתה אמורה לייצג את קפריסין באירוויזיון 2018 עם השיר Fuego וגם הקליטה את הביצוע שלה לשיר, אך החליטה לוותר על ייצוג קפריסין באירוויזיון, והשיר הועבר לזמרת אלני פוריירה.
הילי לואיס

| --- | --- |

 לידה:  11 ביוני 1981 (בת 43) עַכּוֹ, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  שחקנית תיאטרון, טלוויזיה, קולנוע
 פרופיל ב-IMDb
 
הילי לואיס (נולדה ב-11 ביוני 1981) היא שחקנית תיאטרון, טלוויזיה, קולנוע ישראלית ואושיית רשת.
ביוגרפיה

לואיס נולדה בעכו לאילן ואתי לואיס. במסגרת לימודיה במגמת ספרות ותיאטרון בתיכון אורט דרסקי בעיר, השתתפה ביצירת קומדיה המבוססת על קומדיה דל'ארטה בשם "קומדיה דה לה דיאבולו", וזו הוצגה בפסטיבל עכו. בצבא שירתה בחיל השלישות בתפקיד מש"קית נפגעים. אחרי הצבא למדה בבית הספר לתיאטרון "Cours Florent" (צר') בפריז. לאחר שחזרה לארץ השתתפה בסדנאות רבות למשחק, בהן הסדנא למשחק מול מצלמה של רות דייכס ושל ליאת ביין וסדנת משחק בתיאטרון בהנחיית ציפי פינס ואיה קפלן.
קריירה > טלוויזיה

בתחילת דרכה הופיעה בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה בהן, סרוגים, נויורק והצרות שלי עם נשים.
בשנת 2014–2015 שיחקה בתפקיד משני - מרכזי בשתי עונותיה של סדרת הטלוויזיה זגורי אימפריה, בתפקיד "ויקי", חברתה של אבישג (חן אמסלם) ובת זוגו של אביתר (ישראל אטיאס). לואיס התראיינה לערוץ החדשות I24NEWS בשפה הצרפתית. בראיון סיפרה לואיס על פרויקט שח"ם – ארגון השחקנים והשחקניות בישראל בשיתוף עם משרד התרבות, שבמסגרתו נשלחו שחקנים ושחקניות הסדרה כדי לעודד את תושבי הדרום בזמן מבצע צוק איתן.
בשנת 2018 הופיעה בתפקיד אורח בסדרה מלכות.
לואיס השתתפה בפרסומות רבות בהן לחברות הוט, סובארו, תנובה, גוד נייט סנטר ולקמפיין ירושלים.
קריירה > קולנוע

בשנת 2016 השתתפה בתפקידי אורח בסרטים סנאפשוט, שביים דורון ערן ובסרט להציל את נטע שביים ניר ברגמן. בשנת 2019 השתתפה בתפקיד משני בסרט תמרות עשן, שביימה דינה פרלשטיין.
בדצמבר 2022 יצא הסרט ולנטינוס, שביימה בילי בן-משה. בסרט משחקת לואיס בתפקיד ראשי, לצד אסתי זקהיים, אוהד שחר, וניר לוי.
קריירה > תיאטרון

לואיס שיחקה בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער בשנים 2016–2018. היא שיחקה בתפקיד ראשי בהצגה מרותקים בהפקת התיאטרון שביים יקיר פורטל. ההצגה המתארת חיי תלמידה ישראלית ותלמיד ערבי (אמיר שורוש) המרותקים לבית הספר ומגלים כי עליהם לתקשר האחד עם השנייה ולגשר על פערים, שונות וגזענות.
קריירה > סדרות רשת

בשנים 2017–2018 הופיעה לצד גיא בלילה, תסריטאי ובמאי סדרת הטלוויזיה בני אור. סדרת הרשת המצליחה "הזוג הזה", בה הופיעו בלילה ולואיס בתפקידים הראשיים ואותה יצרו יחד, זכתה למאות אלפי צפיות וזכתה להתייחסויות רבות במדור "יחסים" של אתר ynet.
לואיס משחקת משנת 2018 בתפקיד ראשי בסדרת המתיחות המצליחה ברשת "לירון והילי". הסדרה הוקרנה גם ב- HOT V.O.D. הסדרה זכתה במיליוני צפיות.
בשנת 2021 השתתפה לואיס בקליפ "שמעי אישה", שכתבה וביימה המשוררת שני ארנהיים ושנועד להעלות את המודעות לאלימות כלפי נשים. הקליפ, שבו השתתפו בין היתר השחקניות אסתי זקהיים ויוליה פלוטקין, דובר עשר שפות שונות ובהן עברית, צרפתית, יפנית ושפת הסימנים.
הערות שוליים

↑  יום בחיי הילי לואיס (ויקי בזגורי אימפריה), באתר HOT Magazine, ‏בפברואר 2015
↑   הילי לואיס, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 16:00)
↑  ניר וולף, "כל הגוף כואב לי, אני עדיין מפורק. זה לא אותו נירו באמת": ריאיון ראשון עם נירו לוי אחרי שחייו ניצלו בנס, באתר ישראל היום, 10 בדצמבר 2022
↑  סרטים מומלצים וחדשים בקולנוע בשבוע הקרוב (28.12-21.12), באתר ‏מאקו‏, 8 ביולי 2021
↑  ראו למשל: הילי לואיס, גיא בלילה, צפו: הזוג הזה מגלה שהוא גזעני כמו כולם, באתר ynet, 13 במרץ 2018
↑  טל גטרייטמן, רווקת השבוע: הכי חשוב שתצחיק אותי. גם במיטה, באתר ynet, 16 בנובמבר 2020
↑  שלומית שרביט ברזילי, "שמעי אישה: את יכולה להיות בטוחה", באתר ynet, 28 ביוני 2021
הפארק הלאומי דריין

הפארק הלאומי דריין (ספרדית: Parque Nacional Darién) הוא פארק לאומי בשטח של 5,970 קמ"ר השוכן בפנמה. הוא נמצא במרחק של 325 קילומטרים מפנמה סיטי, בסמוך לגבול קולומביה ולפארק הלאומי לוס קטיוס שמעבר לו. הפארק זכה למעמד רשמי בספטמבר 1980 ושנה לאחר מכן הוכרז כאתר מורשת עולמית. מאז 1983 הוא מוכרז גם כשמורה ביוספרית.
גאוגרפיה, גאולוגיה ואקלים

הפארק שוכן בקצה הדרומי של נתק דריין המחבר בין אמריקה התיכונה לאמריקה הדרומית. הפארק הוא הגדול ביותר מסוגו באמריקה התיכונה, והוא משתרע בין הרי קו פרשת המים של אמריקה לגבול עם קולומביה והאוקיינוס השקט. לב הפארק הוא אזור שפלה שטוח ונמוך שבו מתנשאים הרים אחדים. הנחלים הזורמים מההרים הללו מתנקזים דרך הנהרות שבפארק אל מפרץ סן מיגל. הר טאקארקונה (Tacarcuna) הוא ההר הגבוה ביותר באזור שבין האנדים ומערב פנמה, והוא מתנשא לגובה של 1,875 מטרים. חופיו הדרום-מערביים של הפארק מאופיינים במראה סלעי וחולי.
רוב ההרים שבפארק נוצרו בתקופת האאוקן התיכונה, ואילו אזורי השפלה נוצרו בשלהי תקופת הפליוקן. ההרים הדרומיים והמדרון הקריבי נוצרו בעיקר מפעילות געשית, ואילו המדרון של סראניה דל דריין הוא תוצר של קרקע שהחלה לשקוע בתקופה הקנוזואיקון. בפארק יש קפלי קרקע ועמקים רבים, שנוצרו לאורך מיליוני שנים בתהליכי בליה. כמו כן, בפארק יש אזורים נרחבים שבהם הקרקע אלובית בדרגה משתנה, ובהתאם לכך נקבעת מידת התאמתה לפעילות חקלאית ולצמיחת יערות.
כמות הגשמים הממוצעת היא 4,000 עד 5,000 בחלק של הפארק הגובל באוקיינוס השקט, 3,000 עד 4,000 מילימטרים לשנה בהרי החוף, ו-1,800 עד 2,500 בעמקים שבלב הפארק. הטמפרטורה הממוצעת היא 26°C, אך הטווח שלה הוא בין 16°C ל-35°C.
פאונה

הפאונה של הפארק עשירה, ולפי ארגון הסביבה האמריקני "החברה לשימור הטבע" (The Nature Conservancy) הפארק הוא בית גידול עבור 169 מינים של יונקים, 533 מיני עופות, 99 מיני זוחלים, 78 מיני דו-חיים ו-50 מיני דגים. בפארק יש תופעה של נדידת מינים רבים לאזורים גבוהים יותר, המתאפשרת בשל קרבתם של סביבות היער השונות. מצב זה מאפשר לשמר בפארק אוכלוסיות שבמקום אחר היו נכחדות בגלל בירוא יערות.
בין מיני היונקים החיים בפארק ניתן למנות את השאגן, קוף עכביש שחור ראש, עצלן חום-גרון, דוב נמלים ענק, וקפיבארה. ההשערה היא כי בשטחים הימיים הסמוכים לחופי הפארק גדלים 20 מינים של לווייתנאים, 33 מינים של כרישאים ו-4 מינים של צבים. בפארק יש גם מינים רבים של פרפראים.
יערות השפלה המבודדים הם לבם של שני אזורים אנדמיים: שפלת דריין ושפלת יוראבה (עד 900 מטרים), ומזרח פנמה ורמות דריין (מעל 900 מטרים). 30 מינים של עופות מוגבלים לאזור זה בלבד, וחלקם אף מוגבלים לאחד ההרים המקיפים את היערות.
באזורים הנמוכים של הפארק גדלים מספר מינים מאוימים. למרבית המינים הגדלים בהרים לא נשקפת סכנה כלשהי, אך הם פגיעים יותר כיוון שהם קטני ממדים.
פלורה

יערות הפארק מאופיינים ברציפות, והם בית גידול עבור אחת מהמערכות האקולוגיות המגוונות ביותר באמריקה התיכונה. אזורי הליאנות והעצים הגדלים באזורי השפלה שנוצרו בתקופה מאוחרת דומים לאלו של יערות האמזונאס, ואילו לאפיפיטים ולצמחייה הגדלה מתחת לחופת היער יש מאפיינים הדומים לפלורה של צפון רכס האנדים. מאז 1970 תועדו בדריין למעלה מ-700 מיני צמחים.
הפארק מחולק לתשעה אזורים שונים של צמחייה:
יערות הגדלים בסמוך לנהרות. לאורך הנהרות טורייה (Turia) ובאלסאס (Balsas) גדלים יערות ירוקי עד, שבהם כ-200 מינים של צמחים בסך הכל. חלק מהעצים מתנשאים לגובה של עד 55 מטרים.
יערות הגדלים עד גובה של 200 מטרים. היערות הללו הם נשירים למחצה, והם בין הגדולים ביותר מסוגם בחוף האוקיינוס השקט לאורך אמריקה התיכונה. היערות האלה משתרעים על פני כעשירית משטח הפארק, והם מאופיינים בגדילה שניונית שהתרחשה לאחר הגעת הכובשים הספרדיים לפני כ-500 שנים.
יערות גשם הגדלים בשולי ההרים ובגובה של מעל 200 מטרים, ומאופיינים באפיפיטים ובליאנות. היערות הללו משתרעים על פני החלק העיקרי של הפארק (כ-60%). ביחד עם העמקים ותצורות הקרקע השונות הם משמשים בית גידול עבור קהילות רבות של צמחים.
יערות עננים הגדלים לצידם של יערות גשם הרריים, החל מגובה של 750 מטרים בקירוב. באזור זה בוצעו מספר מחקרים על מנת לברר את תפוצת המינים האנדמיים.
יערות אלפין, הגדלים על הפסגות הגבוהות ביותר.
יערות חוף יבשים.
ביצות ביערות דקלים.
חופים סלעיים עם מנגרובה. החופים המגוונים ביותר הם אלה של מפרץ סן מיגל.
חופים חוליים עם מנגרובה.
האדם והפארק

נכון לשנת 1992 מונה אוכלוסיית בני האדם שבפארק כ-3,000 תושבים, המתגוררים במספר כפרים לאורך הנהרות שבפארק. רוב התושבים משתייכים לבני הוונאן (Wounaan) או האמבראס (Emberás). כלכלת הכפרים האלה מבוססת על חקלאות זעירה ועל ציד. תרבות הכפרים השתמרה למרות מאות שנים של קשר עם אירופאים. תושבי הכפרים מנצלים את משאבי היער השונים על מנת להתקיים ולבצע פעילויות שגרתיות, כגון אריגה באמצעות עצי דקל. בסמוך לפארק יש שתי עיירות, אל ריאל דה סנטה מריה ובוקה דה קופ, שתושביהן מנהלים חוות חקלאיות קטנות באזור הפארק. ההרכב האתני של האוכלוסייה הפך בשנים האחרונות ליותר מגוון בגלל הגירה מבחוץ.
הערות שוליים

↑  אלפין הוא כינוי סלנג למערכת אקולוגית זו המאופיינת בצמחים בעלי ממדים קטנים, ונגזר מהמילה גמד (Elf)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ge806586 
טוקן מוכתם חזה.
טנגר כחול אפור.
אמבראס
הקלאנים האימפריאליים של אמריקה

הקלאנים האימפריאליים של אמריקה, אבירי הקו קלוקס קלאן (באנגלית: Imperial Klans of America, Knights of the Ku Klux Klan) הוא שמה של תנועה גזענית אנטישמית בארצות הברית, הדוגלת בעליונות לבנה, שהתבססה בהקמתה על האידאולוגיה והמבנה של הקו קלוקס קלאן ההיסטורי. במהלך שנת 2008, דווח כי התנועה הייתה השנייה בגודלה בארצות הברית מבין כלל התנועות החדשות המבוססות על ארגון הקו קלוקס קלאן המקורי.
היסטוריה ופעילות התנועה

התנועה נוסדה במהלך שנת 1997, על ידי רון אדוארדס (באנגלית: Ron Edwards), אשר מכהן כמנהיג המרכזי בתנועה, תפקיד המכונה "האשף הגדול" (באנגלית: Grand Wizard). פעילי התנועה טוענים כי הם חלק בלתי נפרד מהדור השלישי של תנועות הקו קלוקס קלאן בארצות הברית, ובדומה לדורות קודמים של תנועות אשר נוצרו בהשראת הארגון המקורי, מבקשים כי מערכת המשפט בארצות הברית תכיר בהם כ"מיליציה מאורגנת", סטטוס משפטי המקנה זכויות משפטיות מסוימות בתחומים ספציפיים.
מטה התנועה ממוקם בעיר דוסון ספרינגס שבמדינת קנטקי. נטען כי לתנועה יש סניפים רבים מחוץ לגבולות ארצות הברית, ובין היתר באוסטרליה, קנדה, אנגליה, סקוטלנד, דרום אפריקה, וכן ברחבי יבשת אירופה ודרום אמריקה.
פעילות התנועה נחשפה במסגרת תוכנית דוקומנטרית אשר שודרה בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק בשנת 2008, ואשר התמקדה בפעילות של קבוצות טרור בתוך ארצות הברית. מידע נוסף אודות פעילות התנועה נחשף במסגרת סדרת הטלוויזיה ארץ הכנופיות, אשר שודרה מטעם ערוץ ההיסטוריה במהלך שנת 2009.
במהלך שנת 2011, ובמסגרת הבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2012, נטען במסגרת מתיחה טלוויזיונית כי התנועה תומכת במועמדותו של ברק אובמה למשרת נשיא ארצות הברית. בפועל, מייסד התנועה ומנהיגה רון אדוארדס צוטט במהלך שנת 2008 כתומך במועמדותו של ג'ון מקיין.
משפט Gruver v. IKA

במהלך חודש יולי 2006, שלושה פעילים בתנועה תועדו בשעה שהכו את ג'ורדן גרובר, נער בן 16 ממוצא אינדיאני ופנמי, וזאת במהלך היריד המרכזי שהתקיים בקנטקי. בעקבות זאת, שני פעילי התנועה, ג'ארד הנסלי ואנדרו ווטקינס, הורשעו בתקיפת גרובר ונשפטו לשלוש שנות מאסר. בהזדמנות זו, הוגשה גם תביעה אזרחית מטעמו של גרובר כנגד מנהיג התנועה, רון אדוארדס, וזאת בתמיכתו של ארגון המרכז המשפטי לדרום העני. תביעה זו הפכה בפועל לתובענה ייצוגית מטעם גרובר כנגד תנועת הקלאנים האימפריאליים כולה, וזאת תחת השם Gruver v. IKA.
בתאריך ה-14 בנובמבר 2008, חבר מושבעים אשר הורכב משבעה גברים ושבע נשים, כולם לבנים, פסק כי אדוארדס נמצא אשם, וגזר עליו תשלום פיצויים לטובת גרובר בסכום מצטבר של 2.5 מיליון דולר. בעקבות גזר הדין, אדוארדס בחר לערער בפני בית המשפט המחוזי, אשר ביטל את פסק הדין, וקבע כי יש צורך בעריכת משפט חוזר. בסופו של דבר, ערעורו של אדוארדס נדחה על ידי בית המשפט העליון של מדינת קנטקי.
במהלך המשפט, ארגון "המרכז המשפטי לדרום העני" קיבל כתריסר איומים מפורשים, אשר הבטיחו להגשים "את האיום המסוכן ביותר". כמו כן, במהלך היום השני של המשפט, חבר לשעבר בתנועה העיד בפני בית המשפט כי פעילים בכירים בתנועה הטילו עליו להתנקש בחייו של התובע הראשי של ארגון המרכז המשפטי לדרום העני, מוריס דיס.
הערות שוליים

↑  No. 2 Klan group on trial in Ky. teen's beating
↑  Imperial Klans of America International Headquarters
↑  KKK: Inside American Terror
↑  Why White Supremacists Support Barack Obama
↑  Jury awards $2.5 million to teen beaten by Klan members
↑  Reputed Klan leader denies role in Meade Co. beating
↑  Klan ordered to pay $2.5 million in civil trial
↑  Jury awards $2.5 million to teen beaten by Klan members
↑  Southern Poverty Law Center beefs up security
↑  Former member: Ky. Klan plotted to kill attorney
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2012052027  VIAF: 245889491   WorldCat (עם VIAF): 245889491
הפיגועים בקופנהגן (1985)

| --- | --- |
 תאריך:  22 ביולי 1985 
 מקום:  קופנהגן, דנמרק
 קואורדינטות:  55°40′32″N 12°33′42″E﻿ / ﻿55.6756°N 12.5616°E﻿ / 55.6756; 12.5616
 סוג:  פיגוע 
 הרוגים:  1
 פצועים:  29
 מבצע:  חזבאללה חזבאללה
  (למפת קופנהגן מוגדלת) הפיגועים בקופנהגן(למפת קופנהגן רגילה) הפיגועים בקופנהגן
 
הפיגועים בקופנהגן היו פיגועי טרור פלסטיני שהתרחשו ב-22 ביולי 1985 ובמהלכם התפוצצו שתי פצצות בפיגוע שאירע בקופנהגן, בירת דנמרק. הפצצה הראשונה התפוצצה במשרדי נורת'ווסט איירליינס, והשנייה התפוצצה בסמוך לבית הכנסת הגדול של קופנהגן (אנ'). מספר פצצות אחרות לא הופעלו בסופו של דבר, כאשר פצצה אחת תוכננה לפוצץ את משרדי חברת התעופה הישראלית, "אל על", אך לבסוף הוחלט שלא להפעילה, ופצצה שנייה תוכננה להתפוצץ בחצר ארמון כריסטיאנסבורג, בו מתכנס הפרלמנט הדני.
הפיגוע בוצע על ידי זוג הפלסטינים, אבו טאלב ומרטן אימנדי, אשר בגין מעשיהם הם נידונו למאסר עולם בשוודיה. שני שותפים נוספים נענשו אף הפעם: הראשון מביניהם קיבל שש שנות מאסר והשני שנת מאסר אחת.
הפיגועים

הפצצה הראשונה התפוצצה במשרדי חברת התעופה האמריקאית, נורת'ווסט איירליינס ב-22 ביולי 1985, בשעה 10:20. באותם ימים הייתה החברה חברת תעופה האמריקאית היחידה עם משרדים בקופנהגן. עשר דקות לאחר מכן, בשעה 10:31 התפוצה פצצה בבית הכנסת הגדול של קופנהגן (אנ'), שהוא בית הכנסת העתיק ביותר בסקנדינביה. פצצה נוספת אותרה על ידי המשטרה הדנית בטרם הופעלה (ואותרה בניהאון). שישה זרים הובאו לחקירה קצרה על ידי המשטרה הדנית, חלק מהנחקרים הצליחו לעזוב את דנמרק בעזרת סירה לכיוון שוודיה. על פי דיווחים של כתבי חדשות נמצאה פצצה נוספת, הפעם זו הייתה בחצר של ארמון כריסטיאנסבורג, שם מתכנס הפרלמנט הדני.
אחריות

ארגון המזוהה עם המיליציה הלבנונית, חזבאללה התקשר למשרדי סוכנות הידיעות "AP" ולקח את האחריות על הפיגוע, אם כי מומחים רבים סברו כי חזבאללה היה "אופורטוניסטי" באירוע.
אבו טאלב, אחד מהמחבלים שהיו מעורבים באירוע, היה גם חבר בארגון לשחרור פלסטין ובחזית העממית לשחרור פלסטין. בשנת 2000, במהלך המשפט שנערך בעקבות חטיפת טיסה 103 של פאן אמריקן, טען אבו טאלב, כי גיסתו נהרגה בישראל על ידי ראש ממשלת ישראל, אהוד ברק, אשר לדברי אבו טאלב ירה בה. בנוסף לכך, טאלב נחשד בקיום קשרים עם המפקדה הכללית של החזית העממית לשחרור פלסטין, בהתחשב כי כל העצורים גם היו פלסטינים התחזק החשד כי הפיגוע תוכנן בעידודם של מספר תנועות פלסטיניות.
חקירה ומשפט

פריצת הדרך בחקירה הגיעה רק ב-1988, אז נעצר מרטן אימנדי בברודביהאבן, לאחר שניסה להבריח שלושה אנשים דרך דנמרק. משטרת דנמרק לקחה את טביעת האצבע שלו, אשר הייתה תואמת לטביעת האצבע שמצאה המשטרה על המזוודה שתוכננה להתפוצץ בניהאון. בינתיים, גם המשטרה השוודית עצרה שלושה חשודים נוספים באופסלה. כל ארבעת החשודים הועמדו לדין בשוודיה.
אחד החשודים, מחמוד מוגרבי נשבר בסופו של דבר בחקירותו, והודה כי היה לו חלק בפיגועים, מוגרבי הצהיר כי הוא ניסה לפוצץ פצצה במשרדי חברת התעופה הישראלית, אל על אך כאשר שם לב שזיהו אותו הוא החליט לנטרל את הפצצה ולהשליכה למי הים הבלטי, באזור נמל ניהאון. למעשה, עדותו של מוגרבי הייתה העדות המרכזית במשפט של החבורה. אימנדי ואבו טאלב נידונו למאסר עולם בדצמבר 1989, מוחמד מוגרבי ואחיו מוסטפא נידונו לשש שנות מאסר ושנת מאסר בהתאמה בגין שיתוף הפעולה עם המפגעים.
הערות שוליים

↑  Rubin, Barry; Rubin, Judith Colp (2015). Chronologies of Modern Terrorism. Routledge. ISBN 9781317474654. אורכב מ-המקור ב-2018-04-26. נבדק ב-2018-04-26.
↑  "30 års fængsel for terror i København" [Thirty years prison for terrorism in Copenhagen]. TV 2 (בדנית). Tidningarnas Telegrambyrå. 16 באפריל 2008. אורכב מ-המקור ב-2015-11-17. נבדק ב-19 בדצמבר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Pan Am Bombing Suspect Convicted in Other Attacks". Associated Press. 22 בדצמבר 1989. אורכב מ-המקור ב-2018-06-12. נבדק ב-2018-07-27. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Wines, Michael (24 בדצמבר 1989). "Portrait of Pan Am Suspect: Affable Exile, Fiery Avenger". The New York Times. אורכב מ-המקור ב-2018-06-12. נבדק ב-2018-07-27. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Angrebet på Northwest Orient". TV 2 (בדנית). 9 בדצמבר 2007. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "27 Injured in 3 Terrorist Explosions in Copenhagen". Los Angeles Times. Associated Press. 22 ביולי 1985. אורכב מ-המקור ב-2015-02-15. נבדק ב-21 בספטמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "27 Injured in Copenhagen Mideast Terrorist Blasts". The New York Times. Reuters. 23 ביולי 1985. אורכב מ-המקור ב-2015-11-17. נבדק ב-21 בספטמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Jessup, John E. (1998). An Encyclopedic Dictionary of Conflict and Conflict Resolution, 1945-1996. Greenwood Publishing Group. p. 338. ISBN 9780313281129. אורכב מ-המקור ב-2017-10-19. נבדק ב-2017-10-19.
↑  "Lockerbie lawyers quiz Palestinian" (באנגלית בריטית). 2000-11-14. אורכב מ-המקור ב-2018-04-13. נבדק ב-2018-04-12.
↑  "One Year After Flight 103 Blast, Trail Of Evidence Leads To Sweden". tribunedigital-chicagotribune (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-2018-04-10. נבדק ב-2018-04-09.
הקונגרס הלאומי של ברזיל

בניין הקונגרס הלאומי של ברזיל בברזיליה שתוכנן על ידי אוסקר נימאייר.
הקונגרס הלאומי של ברזיל (בפורטוגזית: Congresso Nacional do Brasil) הוא הרשות המחוקקת בברזיל והוא מורכב משני בתים – הסנאט הפדרלי של ברזיל, שהוא הבית העליון, ובית הנבחרים של ברזיל, שהוא הבית התחתון.
הסנאט הפדרלי

הסנאט הפדרלי של ברזיל כולל 81 מושבים, שלושה סנטורים מייצגים כל מדינה ממדינות ברזיל ושלושה מייצגים את המחוז הפדרלי של ברזיל. הנציגים נבחרים על פי רוב הקולות במדינתם, לתקופת כהונה בת שמונה שנים. הבחירות מתקיימות אחת לארבע שנים, כאשר פעם נבחרים שליש מן הסנטורים, ולאחריה שני השליש הנותרים.
בית הנבחרים

בית הנבחרים של ברזיל כולל 513 נבחרים, הנבחרים על פי שיטת ייצוג יחסי לתקופת כהונה בת ארבע שנים. הבחירות הן מערכת מורכבת של ייצוג יחסי על פי מדינות. המושבים מוענקים על פי גודל המדינות, כאשר ישנו מספר מינימום של שמונה נציגים למדינה, ומספר מקסימום של שבעים נציגים.
מושב הקונגרס

מושבם של שני הבתים הוא במבנה שנבנה לכך במיוחד, "ארמון המחוקקים" במרכז ברזיליה בתכנונו של האדריכל אוסקר נימייר. חמש עשרה מפלגות פוליטיות מיוצגות כיום בקונגרס. בברזיל נהוג כי פוליטיקאים מחליפים מפלגות, ולכן המבנה המפלגתי של הקונגרס משתנה ללא הרף.
גלריה

בניין הקונגרס הלאומי
מושב בית הנבחרים Deputies
מושב הסנאט
ראו גם

מגדל אשכול באוניברסיטת חיפה
פוליטיקה של ברזיל
בתי מחוקקים לפי מדינה
השאלה המזרחית

מפת דרום-מזרח אירופה, לאחר קונגרס ברלין בשנת 1878.
השאלה המזרחית הוא כינוי לאוסף בעיות פוליטיות ותרבותיות שהעסיקו את מעצמות אירופה בעקבות תהליך הדעיכה של האימפריה העות'מאנית החל מסוף המאה ה-18 ועד מלחמת העולם הראשונה. על רקע הלחץ הרוסי על האימפריה, התעוררה "השאלה המזרחית" שכוללת את ההשלכות ההרסניות של נפילת האימפריה, על השלום והיציבות באירופה עצמה.
הסכנה בקריסה של האימפריה העות'מאנית

"השאלה המזרחית" הייתה החשש מנפילתו הסופית של "האיש החולה על הבוספורוס", כפי שכונתה האימפריה העות'מאנית, [דרושה הבהרה] דבר אשר יוביל למלחמה עולמית על שטחי האימפריה בין מעצמות אירופה. אף אחת מהמעצמות לא רצתה להיות זאת שתיתן את הדחיפה האחרונה ותפיל את האימפריה העות'מאנית, אך למרות זאת כל אחת מהן רצתה להשיג עוד ועוד אינטרסים פוליטיים, כלכליים ודתיים בתוך האימפריה.
הגורמים לקריסת האימפריה

בעקבות הסכם קוצ'וק קאינרג'ה היה ברור לכל מעצמות אירופה כי האימפריה העות'מאנית נמצאת על סף קריסה ואם רוסיה או אחת ממעצמות אירופה תבקש לכבוש אותה היא תוכל לעשות זאת בקלות. יתר על כן, היה חשש כי האימפריה העות'מאנית תקרוס מבלי שום פעולה של גורם חיצוני, אלא רק עקב בעיותיה הכלכליות והחברתיות הגדולות.
במהלך המאה ה-19 הוחמרה השאלה המזרחית כאשר עמי הבלקן החלו להציג שאיפות לאומיות. בשלב זה ניתן לראות דפוס פעולה ברור: נוצר מצב של אי נחת של קהילה נוצרית לרוב מסיבות של מתח עם השלטון העות'מאני-מוסלמי המקומי על רקע גביית מיסים וזכויות מיעוטים. המצב מחמיר והופך לעימות אלים ולאחר מכן להתקוממות בקנה מידה נרחב. אחת ממעצמות אירופה מתערבת - בדרך כלל המעצמה שאותו מיעוט קשור אליה מבחינה דתית (למשל, אם מדובר בנוצרים אורתודוקסים, רוסיה תהיה הראשונה להתערב). בעקבות התערבות המעצמה נכנסות לנושא כל שאר המעצמות כדי למנוע הישגים בלעדיים לאותה מעצמה שהייתה הראשונה להתערב. לבסוף אותה קהילה נוצרית זוכה בעצמאות או לכל הפחות באוטונומיה נרחבת.
במקביל נתנו מעצמות אירופה תמיכה כלכלית, צבאית וכן תמיכה מוראלית ברפורמות כדי שהאימפריה לא תקרוס לחלוטין.
השאלה המזרחית הסתיימה רק עם מלחמת העולם הראשונה ונפילתה הסופית של האימפריה העות'מאנית.