stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הסכם אוחריד (2001)

| --- | --- |
 חותמים:  François Léotard, ליובצ'ו גאורגייבסקי, ברנקו צרבנקובסקי, בוריס טרג'קובסקי, James W. Pardew, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מקום חתימה:  אוחריד
 תאריך יצירה:  13 באוגוסט 2001 
 תאריך אשרור:  13 באוגוסט 2001
 
הסכם אוחריד (OFA Ohrid Framework Agreement) הוא הסכם אשר נחתם בעיר המקדונית אוחריד בין שני חלקיה של מקדוניה הצפונית (המקדוני והאלבני) ב־2001. מאז ההכרזה על עצמאותה של מקדוניה ב-1991 (לאחר פירוק יוגוסלביה) התפתח עימות בין שני הצדדים, עקב הכרזתו של הרוב המקדוני על המדינה כ"מדינת הלאום של העם המקדוני". האלבנים, ששאפו להגדרה עצמית לאומית אף הם, יצאו כנגד הגדרתה הלאומית של המדינה, ונאבקו כנגד מה שכינו "קיפוח פוליטי, כלכלי וחברתי".
ב-13 באוגוסט 2001, לאחר התערבות נציגי האיחוד האירופי, נחתם ההסכם, אשר עיקריו הם הגדרתה של מקדוניה כמדינתם הרשמית של שני הלאומים. ההסכם מעניק שוויון לאלבנים במערכות השלטון והחקיקה. החותמים על ה- OFA היו מנהיגי ארבע המפלגות הפוליטיות הגדולות ביותר במקדוניה (שתי המקדוניות האתניות הגדולות ושתי המפלגות האלבניות האתניות הגדולות ביותר), הנשיא ונציג מיוחד אחד של ארצות הברית והאיחוד האירופי.
ההסכם כולל, למשל, דיון בשפתה הרשמית של המדינה. עד אז הייתה רק המקדונית שפה רשמית במדינה. ההסכם מעניק לכל שפה שאותה דוברים למעלה מעשרים אחוזים מתושבי המדינה מעמד רשמי לצד המקדונית. נכון להיום, רק האלבנית עומדת בקריטריון זה, והיא מדוברת על ידי 25% מתושבי מקדוניה.
הערות שוליים

↑  Dejan Marolov, Understanding the Ohrid Framework Agreement, SpringerLink
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמנות והסכמים ובנושא מקדוניה הצפונית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רשפים

ערך זה עוסק בקיבוץ. אם התכוונתם להוצאת ספרים, ראו .
| --- | --- |
מבט על רשפים (בחזית) ובית שאן, מן הגלבוע
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: עמק המעיינות
גובה ממוצע: ‎-115 מטר
תאריך ייסוד: 1948
תנועה מיישבת: התנועה הקיבוצית
סוג יישוב: קיבוץ
מוצא המייסדים: רומניה, בולגריה, א"י
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 1,196 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎-4.8% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת עמק בית שאן מוגדלת) רשפים(למפת עמק בית שאן רגילה) רשפים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רשפים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רשפים32°28′54″N 35°28′37″E﻿ / ﻿32.4816040680373°N 35.4770047230545°E﻿ / 32.4816040680373; 35.4770047230545  heמפת היישובים של מועצה אזורית עמק המעיינות (in English: Emek HaMaayanot Regional Council) באדום - רשפים בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10
www.reshafim.org.il
רְשָׁפִים הוא קיבוץ מזרם הקיבוץ הארצי, נמצא בעמק המעיינות, כארבעה ק"מ דרומית לעיר בית שאן.
רשפים נותן שירותים מוניציפליים לשלפים, שכונה שהוקמה בשטח הקיבוץ ובשטחו של הקיבוץ השכן שלוחות.
השם

השם "רשפים" נקבע בשנת 1944, עת שהאגודה נרשמה על ידי רשם האגודות של השלטונות המנדטוריים. אין קשר ל"אשרפיה" בעמק בית שאן, המקום בו הקיבוץ עלה על הקרקע ארבע שנים מאוחר יותר.
היסטוריה

הקיבוץ נוסד ביולי 1944  בקריית חיים. חברי הגרעין המייסד של הקיבוץ היו יוצאי רומניה, בולגריה וילידי ארץ ישראל. במשך מספר שנים לפני הקמת היישוב ליד בית שאן שהו חברי הקיבוץ בהכשרה בקריית חיים. החברים הראשוניים עלו על קרקע אלאשרפיה ליד בית שאן ב-10 ביוני 1948, במהלך מלחמת העצמאות, וחיו במחנה משותף עם חברי קיבוץ שלוחות. 
ביוני 1949 עברו חברי רשפים למקום הקבע סמוך למחנה הישן. נוספו לקבוצה חברים חדשים ניצולי שואה מפולין ומזרח אירופה וכן בשנות החמישים חברות נוער ובודדים מעיראק, טורקיה, סוריה, תימן ומרוקו. וגרעין של השומר הצעיר מארגנטינה.
הקיבוץ שייך לתנועת השומר הצעיר - הקיבוץ הארצי. מקימי הקיבוץ קיבלו עזרה מהקיבוצים השכנים מסילות, ניר דוד (תל עמל), ובית אלפא.
כלכלת היישוב נכון ל-2022, מתבססת על גידול דגי ברכות, יצור חלב פרות, שותפות בלול ליצור ביצים, על חקלאות (גידולי שדה, מטעים), אנרגיה סולרית והשכרת שטחים למפעל טרפלקס ולחברה לאנרגיה שאובה. רוב החברים מתפרנסים מעבודה מחוץ לקיבוץ.
רשפים הוא קיבוץ המוגדר על פי רשם האגודות כקיבוץ מתחדש. רוב ענפי השירות מופרטים אך עם זאת מתקיימת ערבות הדדית. בשנים האחרונות, ישנן מספר יוזמות קהילתיות, כגון: "ברלה" - מרחב לילדים עד גיל תשע הכולל ספרייה ומשחקייה להנאת התושבים והחברים. "חנות קטנה ומתנה" - חנות יד שנייה המנוהלת בהתנדבות על ידי שלוש חברות קיבוץ. גינה קהילתית - לטובת כלל החברים.
גלריית תמונות

מגדל הסילו בחצר המשק
מועדון לחבר
חדר אוכל (כיום אינו פעיל)
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוגוסט 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  רישום פורמלי של קיבוץ רשפים כאגודה שיתופית
↑  פורסם בעיתון ממשלת פלשטינה (א"י), 9 בנובמבר 1944, מס' 1372, ע' 1096.
↑  63 יישובים חדשים מאז הקמת המדינה, דבר, 4 במאי 1949
↑  א. מש, ישובים חדשים בערבת בית שאן, דבר, 11 באוגוסט 1949
↑  קיבוץ "רשפים" עלה למקום התיישבותו, דבר, 17 ביוני 1949
↑  התכתבות המחלקה עם מזכירות הקיבוץ, מדריכי חברות הנוער בקיבוץ דוח ביקור, טיפול בקליטת חברות נוער ובודדים חברת הנוער מעירק  ארכיון יד יערי : קיבוץ רשפים, באתר www.infocenters.co.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540443805171  LCCN: nr95027719  VIAF: 128287571   WorldCat (עם VIAF): 128287571
קורט קירשמן

| --- | --- |

 לידה:  1895 
 פטירה:  אוגוסט 1955 (בגיל 60 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות סגולה 
 
גרשום קורט קירשמן (תרנ"ה – תשט"ו, 1895 – אוגוסט 1955) היה רופא ואיש ציבור, מחלוצי הרנטגן בישראל.
חייו > תחילת דרכו

קירשמן נולד בשנת 1895 בברלין בירת הקיסרות הגרמנית. למד רפואה באוניברסיטת פרידריך וילהלם בברלין וסיים בהצטיינות ב-1919.
מתחילת דרכו כרופא התלהב מהאפשרויות הגלומות בקרני רנטגן כאמצעי דיאגנוסטי ובחר להתמחות ברנטגנולוגיה. עבד במכון לרנטגן ולרפואה פיזיקלית של ד"ר תומאס במרכז ברלין, תחילה כרופא שכיר וכעבור שנים אחדות כשותף של ד"ר תומאס. בנוסף לעבודתו זו גם ארגן וניהל קורסים לטכנאי רנטגן, שזכו בהכרת הרשויות. באותה תקופה טרח בשעות הפנאי על כתיבת הספר Das Röntgenverfahren; ein Lehrbuch für den Arzt und die technische Assistentin ("השיטה הרנטגנית – ספר לימוד לרופא ולאסיסטנטית הטכנית"; לייפציג: הוצאת גיאורג תימה, 1930; הספר הושמד על ידי הנאצים שנים מעטות לאחר הוצאתו לאור).
חייו > חייו בישראל

ד"ר קירשמן עלה לארץ ישראל עם אשתו ושלוש בנותיהם בשלהי 1933 והתיישב ברמת גן, אז מושבה קטנה. ד"ר קירשמן עבד כרופא כללי, עצמאי, והיה מבקר בבתיהם של חולים שנזקקו לו, בכל שעות היום והלילה. את רוב הביקורים הללו עשה ברגל; נסיעה במוניות הייתה אז יקרה והשידוך עם החמור שרכש לא עלה יפה, והסתיים עם בריחת החמור. חוג החולים שלו כלל גם פלאחים ערביים שהתגוררו ליד נחל הירקון, בסביבות שבע טחנות, וכשהיה אצלם מחסור במזומנים היו משלמים לו בביצים ובבננות.
בסוף שנות השלושים נפתח על גבעה ברמת גן בי"ח פרטי בשם "רפאל", שנסגר לאחר זמן קצר ובמקומו נוסד בי"ח "רמת מרפא". ד"ר קירשמן ביצע את כל שירותי הרנטגן בבתי חולים אלה. כמו כן עבד זמן מה במכון הרנטגן של בית החולים דג'אני ביפו.
בתקופת מגוריו ברמת גן, 1933 עד 1946, היה ד"ר קירשמן מעורה בחיי החברה במושבה, ונתגלו כישוריו כעובד ציבור נבחר. הוא מילא בהצלחה ולפרקי זמן ממושכים תפקידים כמו: יו"ר ההסתדרות הרפואית, יו"ר הליגה למלחמה בשחפת, יו"ר הוועד למען החייל ונשיא לשכת "בני ברית" – סניף רמת גן.
חייו > פועלו

פעילותו הציבורית המגוונת נתנה לו הזדמנות לעזור ולעודד רבים מתושבי המושבה, בני כל שכבות האוכלוסייה, בתקופה הקשה ההיא. ב-1938 נשלח על ידי ההסתדרות הרפואית לאלכסנדריה שבמצרים למטרת איסוף תרומות מרופאים יוצאי גרמניה שישבו שם, וגם שליחות זו הוכתרה בהצלחה.
לאחר מכירת בית קירשמן ב-1946, ד"ר קירשמן עבר עם משפחתו לפתח תקווה, ופתח את מכון הרנטגן הראשון שם, כשאשתו מסייעת לו כטכנאית. המכון שירת חולים של הרופאים הפרטיים בפתח תקווה ובסביבתה, אך לא משך ידו מעבודה גם עבור גופים ציבוריים. ב-1948, כשהיישוב התכונן למלחמת העצמאות, עבדו בעליו במשך שבועות רבים עד מאוחר בלילה על מנת להספיק לבדוק את המוני המתגייסים לכוחות הביטחון. אחר כך הגיעו דיירי המעברות שהופנו אליו על ידי משרד הבריאות של המדינה הצעירה. בשנות החמישים החלה הפריצה הגדולה של קופ"ח מכבי לפתח תקווה. ד"ר קירשמן התמנה "רופא מהימן" מטעמה, ומכון הרנטגן שלו שירת את מבוטחי "מכבי".
נפטר באוגוסט 1955 לאחר מחלה קצרה, והוא בן 60.
בית קירשמן

מיד לאחר עלייתם פתחו קירשמן ואשתו את "בית קירשמן", פנסיון ובית החלמה, ברחוב ביאליק (ליד הרחוב שלימים נקרא שלמה בן יוסף). היה זה הפנסיון הראשון ברמת גן, והוא משך אליו בשנותיו הראשונות רבים מבכירי היישוב, שנהנו לקבל בו יחס אישי ושיחה מעניינת יחד עם הדיאטה המתאימה. הבית עבר שיפוצים בשנת 1936 ושוב בשנת 1943. "בית קירשמן" נמכר בתחילת 1946, בעיקר עקב סיבות כלכליות, והיה לפנסיון פוליצר. בתחילת 1956 עבר הפנסיון לבעלות מאיר טברסקי ואריך ליטנר.
הערות שוליים

↑  אתר "Billiongraves"
↑  רופאיה של ארץ ישראל 1948-1799 / פרופ נסים לוי ; יעל לוי. וכן נכתב על ידי בני משפחתו.
↑  בית קרשמן - רמת גן, דואר היום, 25 בדצמבר 1933

בית קרשמן - רמת גן, דבר, 16 בפברואר 1934
↑  בית קרשמן - רמת גן, דואר היום, 27 במאי 1934
↑  בית קירשמן - רמת גן, דואר היום, 30 במרץ 1936
↑  בית קירשמן, דבר, 7 בנובמבר 1943
↑  פנסיון פוליצר, רמת גן, דבר, 3 במרץ 1946
↑  חדש ברמת גן, מעריב, 12 במרץ 1956
↑  הודעות על רישום שותפויות - פנסיון ליטנר - טברסקי את ליטנר, ילקוט הפרסומים 493, 16 באוגוסט 1956, עמ' 1349
הרמן אוטומר הרצוג

| --- | --- |

 לידה:  15 בנובמבר 1832 ברמן, הקונפדרציה הגרמנית 
 פטירה:  6 בפברואר 1932 (בגיל 99) פילדלפיה, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  ניו ג'רזי 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנות של דיסלדורף 
 צאצאים:  Lewis Edward Herzog 
 
הרמן אוטומר הרצוג (באנגלית: Hermann Ottomar Herzog‏; 15 בנובמבר 1832 – 6 בפברואר 1932) היה אמן גרמני ואמריקאי בולט מהמאה התשע עשרה ותחילת המאה העשרים, והידוע בעיקר בנופיו. הוא קשור לבית הספר לציור בדיסלדורף.
ביוגרפיה

הוא נולד בברמן, גרמניה ונכנס לאקדמיה של דיסלדורף בגיל שבע עשרה. הרצוג זכה להצלחה מסחרית מוקדמת, שאיפשרה לו לנסוע בהרחבה ולהמשיך בהכשרתו. פטרוניו כללו בני מלוכה ואצולה ברחבי אירופה.
בסוף שנות ה-1860, לאחר טיול נרחב בנורווגיה, התיישב הרצוג לצמיתות ליד פילדלפיה בארצות הברית. לאחר מכן הוא נסע ברחבי ארצות הברית. ומקסיקו. הוא צייר בדרכו ברחבי מדינות המערב והגיע לקליפורניה בשנת 1873. עבודותיו מנסיעה זו כללו סדרת ציורי עמק יוסמיטי. בשנת 1876 הוא קיבל פרס בתערוכת המאה בפילדלפיה על ציורו של היוסמיטי. הרצוג ערך גם נסיעות נרחבות למיין ופלורידה כדי לצייר.
מכיוון שהיה משקיע נבון, הרצוג לא היה צריך להיות תלוי במכירת יצירותיו כדי לשמור על אורח חיים נוח. לאחר מותו, משפחתו שמרה על קבוצה גדולה מציוריו, שרובם שוחררו לשוק האמנות בשנות השבעים. מספר מוזיאונים אמריקאיים ואירופיים בולטים כוללים את עבודותיו של הרצוג כחלק מהאוספים שלהם.
עבודתו של הרצוג נחשבת לעיתים כחלק מאסכולת נהר ההדסון, אם כי היא מציאותית יותר ודרמטית פחות מיצירותיהם של חבריו פרדריק אדווין צ'רץ או אלברט בירסטדט.
מוזיאון נהר ברנדווין בצ'אדס פורד, פנסילבניה, ערך תערוכה גדולה מיצירותיו של הרצוג בשנת 1992 ופרסם קטלוג של עבודותיו. בחייו הארוכים יצר הרצוג יותר מ -1,000 ציורים.
גלריה

יוסמיטי
דייגים בחוף
נוף הררי
טחנת מים
ירח בהולנד
חוף מיין
ונציה
גדות הנהר
הערות שוליים

↑  . In: Hans Vollmer (Hrsg.): Begründet von Ulrich Thieme und Felix Becker. Band 16: Hansen–Heubach. E. A. Seemann, Leipzig 1923, S. 570.
↑  Peter Hastings Falk: Who was Who in American Art. Sound View, Madison 1985, ISBN 0-932087-00-0, S. 279.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1043297626  ISNI: 0000 0000 6706 6793  LCCN: n87816743  RKD: 38005  SNAC: w61z4rk1  SUDOC: 237887401  ULAN: 500024743  VIAF: 48284515   WorldCat (עם VIAF): 48284515
גרנד הוטל

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  ספר של ויקי באום
 בימוי:  אדמונד גולדינג 
 הופק בידי:  אירווינג תלברג 
 תסריט:  בלה בלז', ויליאם דרייק, ויקי באום 
 עריכה:  בלאנש סוואל 
 שחקנים ראשיים:  גרטה גרבו   ג'ון ברימור   ג'ואן קרופורד   וואלאס בארי   ליונל ברימור
 מוזיקה:  צ'ארלס מקסוול   ויליאם אקסט
 צילום:  ויליאם דניאלס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  מטרו גולדווין מאייר 
 חברה מפיצה:  מטרו גולדווין מאייר
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  11 בספטמבר 1932
 משך הקרנה:  113 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט המבוסס על יצירה ספרותית, סרט רומנטי 
 תקציב:  0.7 מיליון דולר
 הכנסות:  $2,250,000
 הכנסות באתר מוג'ו:   grandhotel
 פרסים:  פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
גרנד הוטל (באנגלית: Grand Hotel) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1932, בבימויו של אדמונד גולדינג. את התסריט כתבו ויליאם דרייק ובלה בלז', על פי על הספר של ויקי באום משנת 1929. נכון להיום, הסרט הוא היחיד שזכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר ולא היה מועמד בשום קטגוריה אחרת.
ב-2007 נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית על ידי ספריית הקונגרס עקב תרומתו לקולנוע. ציטוטה המפורסם של גרטה גרבו "I want to be alone", עליו היא חוזרת שלוש פעמים בשינויים קלים. גרבו התייחסה לשימוש באמירה זאת כמאפיינת את חייה האישיים, בטענה, "מעולם לא אמרתי שאני רוצה להיות לבדי; אמרתי רק, אני רוצה שיניחו לי' (I want to be let alone) וזה כל ההבדל. הציטוט דורג במקום ה-30 ברשימת הציטוטים הטובים ביותר בהיסטוריה של מכון הסרטים האמריקאי. לסרט נעשה רימייק בשם "Week-End at the Waldorf" בשנת 1945 ומיוזיקל בעל אותו שם בשנת 1989.
צוות השחקנים הראשי

גרטה גרבו – גרושינסקיה
ג'ון ברימור – ברון ואן גרייאר
ג'ואן קרופורד – פלאמשן
וואלאס בארי – פריסינג
ליונל ברימור – אוטו קריגלינג
לואיס סטון – ד"ר אוטושלאנג
ז'אן הרשולט – פקיד המלון
הפקה

מפיק הסרט אירווינג תלברג רכש את הזכויות לספר ב-13,000 דולר לשם הפקת מחזה. בעקבות הצלחת המחזה, הוזמן תסריט אצל ויליאם דרייק ובלה בלז'. תקציב הסרט היה 700,000 דולר. שאלת בחירתה של גרטה גרבו לתפקיד הבלרינה הרוסית עוררה מחלוקות, עקב מבטאה השוודי החזק.
ביקורות והכנסות

הסרט זכה לביקורות חיוביות ואף הוגדר כפורץ דרך. מבקרים הגדירו את הסרט כמקור לסרטים כמו האחד עשר של דני אושן ופארק גוספורד. הסרט זכה לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר אך לא היה מועמד לפרס באף קטגוריה אחרת. הוא זכה להצלחה כלכלית הודות להכנסות בסך כ-2,250,000 דולר, לעומת תקציבו הנמוך ממיליון דולר.
הערות שוליים

↑  ג'ון ביינברידג', The Braveness To Be Herself" חלק 3 של "גרבו האלוהית" במגזין "לייף", ינואר 24 1955.
| פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1928‏-1940 | כנפיים (1928) • מנגינת ברודוויי (1929) • במערב אין כל חדש (1930) • סימרון (1931) • גרנד הוטל (1932) • תהלוכה (1933) • זה קרה לילה אחד (1934) • המרד על הבאונטי (1935) • זיגפלד הגדול (1936) • חייו של אמיל זולא (1937) • הן לא תקחהו עמך (1938) • חלף עם הרוח (1939) • רבקה (1940) |  |
| 1941‏-1960 | מה יפית עמק נוי (1941) • גברת מיניבר (1942) • קזבלנקה (1943) • הולך בדרכי (1944) • סוף השבוע האבוד (1945) • שנות חיינו היפות ביותר (1946) • הסכם ג'נטלמני (1947) • המלט (1948) • כל אנשי המלך (1949) • הכל אודות חוה (1950) • אמריקאי בפריז (1951) • ההצגה הגדולה בתבל (1952) • מעתה ועד עולם (1953) • חופי הכרך (1954) • מרטי (1955) • מסביב לעולם בשמונים יום (1956) • הגשר על הנהר קוואי (1957) • ז'יז'י (1958) • בן חור (1959) • הדירה (1960) |  |
| 1961‏-1980 | סיפור הפרברים (1961) • לורנס איש ערב (1962) • טום ג'ונס (1963) • גבירתי הנאווה (1964) • צלילי המוסיקה (1965) • אדם לכל עת (1966) • כחום הלילה (1967) • אוליבר! (1968) • קאובוי של חצות (1969) • פטון (1970) • הקשר הצרפתי (1971) • הסנדק (1972) • העוקץ (1973) • הסנדק חלק שני (1974) • קן הקוקייה (1975) • רוקי (1976) • הרומן שלי עם אנני (1977) • צייד הצבאים (1978) • קרמר נגד קרמר (1979) • אנשים פשוטים (1980) |  |
| 1981‏-2000 | מרכבות האש (1981) • גנדי (1982) • תנאים של חיבה (1983) • אמדאוס (1984) • זיכרונות מאפריקה (1985) • פלאטון (1986) • הקיסר האחרון (1987) • איש הגשם (1988) • הנהג של מיס דייזי (1989) • רוקד עם זאבים (1990) • שתיקת הכבשים (1991) • בלתי נסלח (1992) • רשימת שינדלר (1993) • פורסט גאמפ (1994) • לב אמיץ (1995) • הפצוע האנגלי (1996) • טיטניק (1997) • שייקספיר מאוהב (1998) • אמריקן ביוטי (1999) • גלדיאטור (2000) |  |
| 2001‏-2020 | נפלאות התבונה (2001) • שיקגו (2002) • שר הטבעות: שיבת המלך (2003) • מיליון דולר בייבי (2004) • התרסקות (2005) • השתולים (2006) • ארץ קשוחה (2007) • נער החידות ממומביי (2008) • מטען הכאב (2009) • נאום המלך (2010) • הארטיסט (2011) • ארגו (2012) • 12 שנים של עבדות (2013) • בירדמן (2014) • ספוטלייט (2015) • אור ירח (2016) • צורת המים (2017) • הספר הירוק (2018) • פרזיטים (2019) • ארץ נוודים (2020) |  |
| 2021-היום | CODA ‏(2021) • הכול בכל מקום בבת אחת (2022) • אופנהיימר (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14662182x (data)  GND: 7622575-6  VIAF: 78145067047366631383   WorldCat (עם VIAF): 78145067047366631383
חייו של אמיל זולא

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  ויליאם דיטרל 
 הופק בידי:  הנרי בלאנק 
 תסריט:  מת'יו ג'פרסון   היינז הארולד   גאג הרשזג   נורמן ריילי ריין
 עריכה:  וורן לאו 
 שחקנים ראשיים:  פול מוני   גלוריה הולדן   גייל סונדרגארד   ג'וזף שילדקראוט
 מוזיקה:  מקס שטיינר 
 צילום:  טוני גאידאו 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  האחים וורנר, Warner Bros. Pictures 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  11 באוגוסט 1937
 משך הקרנה:  116 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט ביוגרפי 
 פרסים:  פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר  פרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר (היינץ הרלד, גזה הרצג, נורמן ריילי ריין)  פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר (ג'וזף שילדקראוט)  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
חייו של אמיל זולא (באנגלית: The Life of Emile Zola) הוא סרט ביוגרפי אודות הסופר הצרפתי אמיל זולא בבימויו של ויליאם דייטרל משנת 1937. הסרט מתרחש בסוף המאה ה-19 והוא מתאר את חברותו של זולא עם הצייר פול סזאן, את התפרסמותו של זולא, והשתתפותו בפרשת דרייפוס. בסרט משחקים פול מוני בתור אמיל זולא, גלוריה הולדן בתור אלכסנדרין זולא, גייל סונדרגארד בתור לוסי דרייפוס וג'וזף שילדקראוט בתור אלפרד דרייפוס.
הסרט הוקרן לראשונה בתיאטרון קארטי סירקל בלוס אנג'לס וזכה להצלחה כלכלית וביקורות מהללות. הסרט זכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר והפך להיות הסרט הביוגרפי השני שזכה בקטגוריה זו. בשנת 2000, ארכיב הסרטים הלאומי של ארצות הברית בחר בסרט לשימור בידי ספריית הקונגרס בשל היותו "חשוב תרבותית, היסטורית או אסתטית".
עלילה

הסופר הצרפתי אמיל זולא (פול מוני) גר ביחד עם חברו הצייר פול סזאן (ולדימיר סוקולוף) בדירת גג רעועה בפריז. פגישה מקרית עם יצאנית (ארין אובראיין-מור) שאותה הוא מציל מהמשטרה מוביל לרב המכר הראשון שלו "ננה" המתאר את חיי הביבים בפריז.
לאחר הצלחת ספרו אמיל החל לפרסם עוד ספרים מוצלחים. אמיל מתעשר ומתחתן עם אלכסנדרין (גלוריה הולדן). יום אחד חברו סזאן מבקר אותו באחוזתו לפני עזיבתו את העיר. הוא מאשים אותו בשאננות וחוסר התלהבות שאפיינו אותו בצעירותו.
במקביל, סוכן חשאי צרפתי גונב מכתב המיועד לקצין צבאי בשגרירות הגרמנית. המכתב מעיד על זה שישנו מרגל בשורות הצבא הצרפתי. לאחר בירור שטחי ראשי הצבא מחליטים שהמרגל הוא הקצין היהודי אלפרד דרייפוס (ג'וזף שילדקראוט). דרייפוס נשפט ונשלח למאסר באי השדים שבגיאנה הצרפתית.
מאוחר יותר הקולונל ז'ורז' פיקאר (הנרי אוניל), ראש המודיעין החדש בצבא, מגלה ראיות שמייג'ור פרדיננד אסטרהאזי (רוברט בארט) הוא המרגל ולא דרייפוס. כשפיקאר בא עם טענות אלה למפקדיו הם אוסרים עליו לפרסם את הראיות מחשש לפגיעה בכבוד הצבא והם מציבים אותו במקום נידח.
לאחר מספר שנים, אשתו של דרייפוס, לוסי (גייל סונדרגארד), מבקשת מאמיל שישתתף במאבק להוכחת חפותו של בעלה. בהתחלה אמיל מסרב להשתתף בפרשה מחוסר רצון לוותר על חייו הנוחים, אך לאחר קריאת הראיות הוא כותב מאמר המאשים את הצבא והרשויות על חוסר הצדק שנעשה לדרייפוס. לאחר פרסום המאמר אמיל נרדף על ידי ההמון.
זולא הובא למשפט בעוון לשון הרע והוצאת דיבה על הצבא ובפרט על אסטרהאזי. פרקליטו של אמיל, מאייטרי לאבורי (דונלד קריספ), עושה הכל כדי למצות את הדין אך הוא נתקל בהתנגדות מהשופט המשוחד שלא מאפשר לו לפתוח מחדש את פרשת דרייפוס. לבסוף אמיל מורשע והוא נידון לשנת מעצר בבית כלא. אמיל מקבל בחוסר רצון את עצת חבריו והוא נמלט לאנגליה ששם הוא ממשיך לכתוב בעד חפותו של דרייפוס.
כששר ההגנה מתחלף הוא חוקר שנית את פרשת דרייפוס ומכריע בעד חפותו. השר מפטר את כל האחראים למחדל למעט את אסטרהאזי הנמלט מהארץ. אמיל נהרג מהרעלת פחמן חד-חמצני עקב דליפה מתנור בית יום לפני טקס זיכויו של דרייפוס. הסרט מסתיים בהלווייתו של אמיל.
צוות השחקנים הראשי

פול מוני - אמיל זולא
גלוריה הולדן - אלכסנדרין זולא
גייל סונדרגארד - לוסי דרייפוס
ג'וזף שילדקראוט - קפטן אלפרד דרייפוס
דונלד קריספ - מאייטרי לאבורי
ארין אובראיין-מור - ננה
הנרי אוניל - קולונל ז'ורז' פיקאר
מוריס קרנובסקי - אנטול פראנס, חברו של אמיל זולא
לואיס קלהרן - מייג'ור דורט
רלף מורגן - המפקד של פריז
רוברט בארט - מייג'ור פרדיננד אסטרהאזי
ולדימיר סוקולוף - פול סזאן
גרנט מיטשל - ז'ורז' קלמנסו
הארי דוונפורט - ראש הסגל
רוברט וורויק - מייג'ור הנרי
גילברט אמרי - שר ההגנה
פרסים

הסרט זכה בשלושה פרסי אוסקר ועוד שבע מועמדויות בקטגוריות השונות של הפרס:
זכייה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר - האחים וורנר, הנרי בלאנק
זכייה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר - ג'וזף צ'ילדקראוט
זכייה בפרס אוסקר לתסריט הטוב ביותר - היינז הארולד, גאג הרשזג ונורמן ריילי ריין
מועמדות לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר - פול מוני
מועמדות לפרס אוסקר לתפאורה הטובה ביותר - אנטון גרוט
מועמדות לפרס אוסקר לעוזר הבמאי הטוב ביותר - ראסל סאנדרס
מועמדות לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר - ויליאם דייטרל
מועמדות לפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר - מקס שטיינר, הוענק ללאיו פ. פרבשטיין
מועמדות לפרס אוסקר לסאונד הטוב ביותר - נייתן לווינסון
מועמדות לפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר - היינז הארולד וגאג הרשזג
הערות שוליים

↑  The Life of Emile Zola (באנגלית)
| פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1928‏-1940 | כנפיים (1928) • מנגינת ברודוויי (1929) • במערב אין כל חדש (1930) • סימרון (1931) • גרנד הוטל (1932) • תהלוכה (1933) • זה קרה לילה אחד (1934) • המרד על הבאונטי (1935) • זיגפלד הגדול (1936) • חייו של אמיל זולא (1937) • הן לא תקחהו עמך (1938) • חלף עם הרוח (1939) • רבקה (1940) |  |
| 1941‏-1960 | מה יפית עמק נוי (1941) • גברת מיניבר (1942) • קזבלנקה (1943) • הולך בדרכי (1944) • סוף השבוע האבוד (1945) • שנות חיינו היפות ביותר (1946) • הסכם ג'נטלמני (1947) • המלט (1948) • כל אנשי המלך (1949) • הכל אודות חוה (1950) • אמריקאי בפריז (1951) • ההצגה הגדולה בתבל (1952) • מעתה ועד עולם (1953) • חופי הכרך (1954) • מרטי (1955) • מסביב לעולם בשמונים יום (1956) • הגשר על הנהר קוואי (1957) • ז'יז'י (1958) • בן חור (1959) • הדירה (1960) |  |
| 1961‏-1980 | סיפור הפרברים (1961) • לורנס איש ערב (1962) • טום ג'ונס (1963) • גבירתי הנאווה (1964) • צלילי המוסיקה (1965) • אדם לכל עת (1966) • כחום הלילה (1967) • אוליבר! (1968) • קאובוי של חצות (1969) • פטון (1970) • הקשר הצרפתי (1971) • הסנדק (1972) • העוקץ (1973) • הסנדק חלק שני (1974) • קן הקוקייה (1975) • רוקי (1976) • הרומן שלי עם אנני (1977) • צייד הצבאים (1978) • קרמר נגד קרמר (1979) • אנשים פשוטים (1980) |  |
| 1981‏-2000 | מרכבות האש (1981) • גנדי (1982) • תנאים של חיבה (1983) • אמדאוס (1984) • זיכרונות מאפריקה (1985) • פלאטון (1986) • הקיסר האחרון (1987) • איש הגשם (1988) • הנהג של מיס דייזי (1989) • רוקד עם זאבים (1990) • שתיקת הכבשים (1991) • בלתי נסלח (1992) • רשימת שינדלר (1993) • פורסט גאמפ (1994) • לב אמיץ (1995) • הפצוע האנגלי (1996) • טיטניק (1997) • שייקספיר מאוהב (1998) • אמריקן ביוטי (1999) • גלדיאטור (2000) |  |
| 2001‏-2020 | נפלאות התבונה (2001) • שיקגו (2002) • שר הטבעות: שיבת המלך (2003) • מיליון דולר בייבי (2004) • התרסקות (2005) • השתולים (2006) • ארץ קשוחה (2007) • נער החידות ממומביי (2008) • מטען הכאב (2009) • נאום המלך (2010) • הארטיסט (2011) • ארגו (2012) • 12 שנים של עבדות (2013) • בירדמן (2014) • ספוטלייט (2015) • אור ירח (2016) • צורת המים (2017) • הספר הירוק (2018) • פרזיטים (2019) • ארץ נוודים (2020) |  |
| 2021-היום | CODA ‏(2021) • הכול בכל מקום בבת אחת (2022) • אופנהיימר (2023) |  |
כנפיים (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  ויליאם ולמן
 הופק בידי:  לוסיאן הוברד
 תסריט:  הופ לורינג, לואיס ד. ליטון
 עריכה:  א. לויד שלדון 
 שחקנים ראשיים:  קלרה בואו, צ'ארלס "באדי" רוג'רס, ריצ'רד ארלן, גרי קופר
 מוזיקה:  ג'ון סטפן זמקניק 
 צילום:  הארי פרי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פרמאונט 
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, DVD, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  12 באוגוסט 1927
 משך הקרנה:  141 דק' 
 שפת הסרט:  סרט אילם כתוביות באנגלית
 סוגה:  סרט מלחמה, סרט אילם, סרט דרמה, סרט רומנטי, סרט פעולה 
 תקציב:  $2,000,000
 פרסים:  פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר  פרס אוסקר לאפקטי ההנדסה הטובים ביותר (Roy Pomeroy) 
 דף הסרט ב־IMDb
 
כנפיים (באנגלית: Wings) הוא סרט ראינוע משנת 1927 על טייסי קרב במלחמת העולם הראשונה.
זהו הסרט הראשון שזכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר בטקס האוסקר שהחל להתקיים משנת 1929 (כאשר אז תואר הפרס היה "ההפקה היוצאת מן הכלל ביותר") וסרט הראינוע היחיד שזכה בפרס זה (עד זכייתו של הסרט "הארטיסט" ב-2012 היה זה גם הסרט האילם היחיד שזכה בפרס).
הסרט בוים על ידי ויליאם ולמן והשחקנים הראשיים הם קלרה בואו, צ'ארלס "באדי" רוג'רס וריצ'רד ארלן. גרי קופר הופיע בסצנה, שבזכותה נסקה הקריירה שלו בהוליווד, וסימנה את תחילת הרומן שלו עם קלרה בואו.