stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויליאם בל סקוט
משפחה

בשנת 1839 נישא סקוט לטיטיה מרג'י נורקוי. הנישואים היו ללא ילדים.
בשנת 1860, בל סקוט ביקר בטירת פנקיל והחל שם בקשר עם תלמידתו הציירת אליס בויד, קשר שנמשך עד מותו בפנקיל בשנת 1890.
אף שהיו לו נשואים אומללים, בל סקוט סירב לגרום לשערורייה על ידי עזיבת אשתו, ולכן חילק את חייו עם שתי הנשים, בין לונדון ובין טירת פנקיל.
הערות שוליים

↑  Andrew Wilton & Anne Lyles, The Great Age of British Watercolours, 1750–1880, p. 321, 1993, Prestel,
↑  Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Scott, William Bell" . Encyclopædia Britannica (11th ed.).
↑  Tim Hilton, John Ruskin (2002) p. 644. 'The publication of Our Sketching Club gave an opportunity to ... Ruskin's old enemy, to write a hostile review in which he repeated many of his earlier criticisms of The Art of Drawing.'

Batchelor, John. "Scott, William Bell". Oxford Dictionary of National Biography
↑  Hermes, Pre Raphaelite Art: WILLIAM BELL SCOTT, ALICE BOYD AND PENKILL, Pre Raphaelite Art, ‏2010-08-16
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312576305171  CANTIC: a10670178  CiNii: DA0816565X  DSI: 10597  GND: 123150043  ISNI: 0000 0000 8194 4468  LCCN: n50005611  NGV: 3655  NTA: 070361746  PIC: 6899  RERO: 02-A003816433  RKD: 71651  SNAC: w6sn13p3  SUDOC: 127905677  ULAN: 500005114  VIAF: 3372337   WorldCat (עם VIAF): 3372337 
איור מתוך האוטוביוגרפיה של ויליאם בל סקוט
השלכה מהחלון

תחריט המתאר את ההשלכה מהחלון בפראג 1618
השלכה מהחלון (דפנסטרציה - Defenestration) היא הדחת בכיר על ידי השלכתו מן החלון. המונח מופיע בעיקר בהקשר של הפוליטיקה של צ'כיה, במהלכה התקיימו מספר "השלכות מהחלון" ידועות. המילה מורכבת מהבסיס הלטיני fenestra (=חלון) ומהקידומת de שמשמעה "החוצה".
השלכות מהחלון בתולדות צ'כיה

ההשלכה מהחלון הראשונה בתולדות צ'כיה הייתה ביולי 1419, עת הושלכו מחלון בית העירייה העתיק בפראג ראש העיר ושבעה מכובדים. ב-1618 הושלכו מחלון במצודת פראג נציגיו הקתוליים של פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, על ידי חברי מועצת העיר הקלוויניסטים, פעולה שהציתה את ההפיכה הבוהמית והביאה לתחילת מלחמת שלושים השנים.
בשנת 1948 הושלך מהחלון אל מותו יאן מסריק, מבכירי הממשלה הדמוקרטית של צ'כוסלובקיה, על ידי השלטונות הסובייטים, דבר שסימל את תפיסת השלטון במדינה והפיכתה לגרורה של ברית המועצות. ההשלכה תוארה כהתאבדות, דבר שהתקבל כבר אז כשקר והוכח ככזה בחקירה משנת 2004.
השלכות מהחלון מפורסמות נוספות

המאה ה-9 לפנה"ס בערך: המלכה איזבל נהרגה בעת מרד יהוא, כאשר הושלכה מחלון ארמונה על ידי סריסיה, לקריאתו של יהוא (מלכים ב', פרק ט', פסוקים ל'-ל"ג).
ב-1203 הרג ג'ון, מלך אנגליה את אחיינו ארתור מבריטני בהשלכה מחלון טירה בעיר רואן, צרפת.
בשנת 1383 הושלך מהחלון הבישופ דון מרטינו על ידי אזרחי ליסבון שחשדו בו שקשר עם האויבים מכתר קסטיליה.
יאקופו דה פאצי, שניסה להנהיג הפיכה בפירנצה, הושלך מהחלון ב-26 באפריל 1478 על ידי לורנצו דה מדיצ'י.
ההשלכה מהחלון של המנהיג ההוגנוטי גאספאר דה קוליני השני ב-22 באוגוסט 1572 סימנה את תחילתו של טבח ליל ברתולומאוס הקדוש.
בבוקרו של 1 בדצמבר 1640, מצאו בליסבון תומכיו של הדוכס ברגנסה את מיגל דה ווסקונסלוס (שר החוץ השנוא של פליפה הרביעי, מלך ספרד) מתחבא בארון. הם הרגו אותו והשליכו את גופתו מהחלון לחסדי ההמון.
במהלך המרד הפולני בינואר 1863 השליכו חיילים רוסים במכוון את פסנתרו של פרדריק שופן מבעד לחלון, במטרה להשפיל את התנועה הלאומית הפולנית.
ב-11 ביוני 1903 השליכו לאומנים סרבים מהחלון את גופותיהם של המלך אלכסנדר והמלכה דראגה.
ב-1922 הושלך מהחלון הסופר האיטלקי גבריאלה ד'אנונציו על ידי מתנקש אלמוני והפך לנכה.
השלכה מהחלון הייתה דרך פעולה של המשמרות האדומים במהלך מהפכת התרבות בסין (1968), גם בנו של המנהיג הסיני דנג שיאופינג הושלך אל מותו בדרך זו על ידי המשמרות האדומים.
בתקופת המלחמה בין הפת"ח לבין החמאס ברצועת עזה (2007) היו מקרים רבים של השלכת פעילי פת"ח על ידי פעילי החמאס, שהמפורסם בהם אירע ביוני של אותה שנה והוא השלכתו של מוחמד סלאמה סווירקי, אחד ממאבטחיו של אבו מאזן מהקומה ה-25 של בניין עזתי, אליו נחטף בעת שיצא לחלק ארוחת בוקר לאנשי פת"ח. הייתה זו הפעם הראשונה, שהשלכה תועדה במצלמת טלפון סלולרי.
ציור מאת גוסטב דורה המתאר את השלכת המלכה איזבל מהחלון במהלך מרד יהוא
הרפתקאותיו המופלאות של נסיך צפרדע

| --- | --- |

כרזת הסרט "הרפתקאותיו המופלאות של נסיך צפרדע"
 בימוי:  ג'ו אייסבסקי
 הופק בידי:  ג'ו אייסבסקי נורמן פריגן
 תסריט:  ג'ו אייסבסקי, David Ashton 
 מדבבים:  בן קינגסלי ג'ני אגאטר בריאן בלסד בילי וייטלו ג'ון סשנס פיליס לוגן נייג'ל הות'ורן מייקל הורדרן ויקטור מאדרן ג'ונתן פרייס פרונלה סקיילס
 מוזיקה:  Lord David Dundas, Rick Wentworth 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 חברה מפיצה:  The Rank (הממלכה המאוחדת) מירמקס (ארצות הברית)
 הקרנת בכורה:  14 באוגוסט 1992
 משך הקרנה:  91 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מוזיקלי, סרט הרפתקאות 
 הכנסות:  1.1 מיליון דולר (ארצות הברית)
 הכנסות באתר מוג'ו:   freddieasfro7
 דף הסרט ב־IMDb
 
הרפתקאותיו המופלאות של נסיך צפרדע (באנגלית: Freddie as F.R.O.7) הוא סרט אנימציה בריטי משנת 1992.
בישראל, הסרט הופץ בקלטות וידאו ו-DVD על ידי חברת קלסיקלטת.
עלילה

האגדה מתחילה בימי הביניים במונקו, מונטה קרלו, צרפת. הנסיך פרדריק, בן 10 חי עם אביו המלך בטירה ענקית ליד הנהר במונקו, בעל כוחות קסומים. אמו, המלכה, טבעה בים בסערה לפני שנה. יום אחד, כאשר שניהם בילו ברכיבה על סוסים ביער, פרדריק איבד גם את אביו לאחר שנפל מגובה רב והוכש על ידי קוברה אדומה. פרדריק היתום נלקח בידי דודתו המרושעת, מסינה, אשר אחראית לרצח הוריו, והפכה את פרדריק לצפרדע וניסתה לתפוס אותו. שניהם נפלו מחלון הטירה אל הנהר ופרדריק התחמק משיני המפלצת הענקית מהים. מסינה קיוותה לשלוט בעולם ולהשמיד את פרדריק. המפלצת הייתה נסי. זנבה של נסי ותקע מתחת לסלע ופרדריק עזר לה באמצעות כוחות הקסם, והשניים הפכו לחברים טובים. נסי לקחה אותו ליד אדמה יבשה ואמרה שאם פרדריק יזדקק לה הוא ישרוק לה. פרדריק קפץ ברחבי הזמן אל המאה ה-20 אל נהר מלא בצפרדעים, ושם הוא זכה להתיידד איתם ולהעביר את שנות ילדותו.
כאשר פרדי גדל, הוא הפך לסוכן סודי בצרפת, הידוע בתור פרדי אפס-שבע. ויש לו גם מכונית מצוירת. הוא נקרא ללונדון, אנגליה בידי הסוכנות הסודית הבריטית, בעקבות היעלמותן של בניינים מפורסמים כגון: עמוד נלסון, מצודת לונדון, ארמון בקינגהאם, קתדרלת סנט פול וסטונהנג'. פרדי פגש את בריגאידר, והוצג בידי דפי, אישה אנגלית אשר מומחית באמנויות לחימה, וסקוטי, איש סקוטי עם מומחיות בכלי נשק. המצב נהיה יותר גרוע כאשר קתדרלת קנטרברי נעלמה. פרדי פגש גם את טריבי, סוכן סודי מתגנב.
בזמן סיור באסקוט, גילה פרדי שהנבל שגונב את כל הבניינים הוא אל סופרימו, והוא עובד יחד עם מסינה, אשר העבירה את רוב זמנה בצורת הקוברה. פרדי אפילו לומד שאל סופרימו מתכנן לגנוב את הביג בן. שהוא יודע שדפי וסקוטי לא היו רוצים שעוד משהו יגנב, פרדי אומר להם שהמטרה הבאה היא טירת וינדזור והם מתחבאים בביג בן ונתפסו בידי נחש רובוט ענקי. הם יוצאים אל אי סודי בסקוטלנד ומגלים שאל סופרימו משתמש בכל הבניינים שגנב כך שהוא מכווץ אותם לגודל של גביע ומשתמש בהם כסוללות לקריסטל הענקי, אשר יכול לשלוח וירוס כוחני מרדים אל העולם כולו, אשר יגרום לאנשים לישון והוא יוכל לשעבד אותם. סקוטי השתגע כאשר הבניין האחרון שנגנב הוא טירת אדינבורו.
פרדי וסקוטי נזרקו אל תוך בריכה מלאה במפלצות ים על מנת שיאכלו אותם, כאשר דפי נלקחה לשטיפת מוח כדי שתעבוד בשביל אל סופרימו ומסינה. אל סופרימו משתמש בקריסטל לשלוח את הווירוס המרדים לכל רחבי בריטניה. פרדי שורק ונסי מופיעה והצילה את שניהם מטרף ואת סקוטי מטביעה. נסי מציגה את משפחתה לפרדי אשר מבקש מהם עזרה להביס את אל סופרימו ולגרום לצוללות שלו לשקוע. פרדי וסקוטי מצילים את דפי מהנחשים השומרים בתחפושת והשלושה חזרו לעצור את אל סופרימו מלשלוט בעולם. הם נלחמים בצבא חיילים, דפי וסקוטי הלכו קרוב אל הקריסטל ואיבדו את הכרתם. פרדי החליט להסתנן אל אנרגיית הקריסטל עם כוחותיו ולהרוס את הקריסטל, אולם גם איבד את הכרתו. אל סופרימו ומסינה (אשר מתכננת את הצעד הבא שלה: ארצות הברית) הגיעה להרוג את פרדי אולם הוא דפי וסקוטי הביסו את אל סופרימו שכיווצו אותו לגודל של נמלה ושמו אותו בקופסת גפרורים.
הקרב האחרון מתרחש בין פרדי ומסינה, אשר תוקפת אותו בתור עטלף, צבוע, עקרב, ונחש חנק. כאשר מסינה החלה לחנוק את פרדי כצורת הנחש, פרדי נזכר במילותיו האחרונות של אביו ומצא את כוחו כדי לחמוק ולהעיף את מסינה אל עמוד חשמלי אשר חשמל אותה באופן גבוה. בריגיידר והצוות הגיעו בזמן, וטריבלי נתפס שהוא מרגל עבור הרעים. המצב חזר לקדמותו ופרדי עבר לטפל באנשים הרעים בארצות הברית.
מדבבים

בן קינגסלי - פרדי אפס-שבע
אדמונד קינגסלי - פרדי הצעיר
ג'ני אגאטר - דפי
בריאן בלסד - אל סופרימו
בילי וייטלו - מסינה
ג'ון סשנס - סקוטי
פיליס לוגן - נסי
נייג'ל הות'ורן - בריגדיר
מייקל הורדרן - מלך
ויקטור מאדרן - עורב ג'נטלמן
ג'ונתן פרייס - טריבי
פרונלה סקיילס - מלכה
מדבבים > מדבבים בעברית

גיורא קנת - פרדי אפס-שבע
ענת ניב - דפי / נסי / פרדי הצעיר / עורבת ג'נטלמנית / מלכת אנגליה
דני בסן - סקוטי / קריינות / עורב ג'נטלמן
יהויכין פרידלנדר - בריגדיר
עמי מנדלמן - מלך / אל סופרימו / נשיא צרפת
רוזינה קמבוס - מסינה
גיא נתיב - דמויות שונות
השלכה (פסיכולוגיה)

בפסיכואנליזה, השלכה (בלועזית: פרויקציה) היא מנגנון הגנה אישי, המשמש אדם כדי להשליך את הצדדים השליליים באישיותו על העולם שמחוצה לו - קרי, לייחס אותם לזולת, ועל ידי כך להימנע מהכרה בתכונותיו ובדחפיו השליליים של עצמו. הפסיכולוג אריק אריקסון טען כי אף שההשלכה בדרך כלל מעוותת ומלאה איבה ופחד, יש בה גרעין של משמעות עמוקה שהאדם המשליך מייחס לאובייקט המושלך.
פסיכולוגים פיתחו כמה שיטות של אבחון ההשלכה באמצעות הצגת גירוי רב משמעי שעל הנבחן להציג לו פירוש, כאשר ההנחה היא שהפירוש ישקף דבר-מה על נותן הפירוש. רוב מבחני ההשלכה מבוססים על הפסיכולוגיה הפסיכואנליטית. הם מורכבים מגירויים מעורפלים, המאפשרים לאדם מרחב תגובה גדול. הנחת היסוד במבחנים אלה גורסת כי רגשותיו של האדם, יצריו, עמדותיו, משאלותיו וצרכיו מושלכים על הגירויים העמומים, ותגובותיו הן לפיכך ביטוי לעולמו הפנימי והלא מודע.
בתרפיה התבנית מבית מדרשו של פרידריך פרלס, החלום מוצג כתהליך של השלכה, כך שהדמויות בחלום מסמלות צדדים שונים באישיותו של החולם. פרלס איננו רואה בחלום מבחן אישיות, אלא מנצל אותו כנקודת מוצא להגברת המודעות העצמית של האדם. פרופ' יצחק לוין טוען כי אפשר לראות בחלום מבחן השלכה אידיאלי, מכיוון שהחולם מספק הן את הגירוי והן את תגובתו לגירוי.
אוסוואלד שפנגלר, ובעקבותיו אריק אריקסון, סברו כי תופעת האנטישמיות היא בעיקרה עניין של השלכה. אנשים שיש להם חלומות של כיבוש העולם ושליטה בו מאחורי מסווה של עליונות אינטלקטואלית, כמו הגרמנים הנאציונל-סוציאליסטים והרוסיים הבולשביקים, משליכים תפיסה זו על היהודים.
ראו גם

מנגנוני הגנה
הזדהות השלכתית
מוקד שליטה
העברה (פסיכולוגיה)
מבחן השלכה
כל הפוסל במומו פוסל
הערות שוליים

↑  יצחק לוין, הפסיכולוגיה של החלום, עמ' 112
↑  אריק אריקסון, ילדות וחברה, עמ' 266 ואילך
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538597405171  BnF: cb119365814 (data)  LCCN: sh85107378  NKC: ph964175
ז'מילה קולונומוס

| --- | --- |

ז'מילה קולונומוס (2005)
 לידה:  18 ביוני 1922 ביטולה ממלכת יוגוסלביה ממלכת יוגוסלביה
 פטירה:  18 ביוני 2013 (בגיל 91) סקופיה מקדוניה מקדוניה
 מדינה:  יוגוסלביה
 כינויים נוספים:  צְבֶטָה (כינויה המחתרתי)
 ידועה בשל:  היותה פרטיזנית  סופרת היסטוריונית פובליציסטית
 השכלה:  פילולוגיה של שפות רומאניות
 מעסיק:  אוניברסיטת סקופיה 
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה
 בן או בת זוג:  אברהם סדיקריו (1947–2007)  צ'דה פיליפובסקי (1944–1945) 
 
כוח מגדוד הפרטיזנים של ביטולה. ז'מילה קולונומוס שלישית מימין בשורה הראשונה. חברתה אסתריה עובדיה ראשונה מימין בשורה השנייה
ז'מילה אנגלה איסאק קולונומוס (במקדונית: Жамила Ангела Исак Колономос, בסרבו-קרואטית: Žamila Kolonomos;‏ 18 ביוני 1922, ביטולה, ממלכת יוגוסלביה – 18 ביוני 2013, סקופיה, מקדוניה) הייתה פרטיזנית יהודייה-יוגוסלבית בתקופת מלחמת העולם השנייה. לאחר מכן הייתה פובליציסטית, סופרת, והיסטוריונית, וכיהנה כפרופסור לפילולוגיה של שפות רומאניות באוניברסיטת סקופיה. נודעה בספרה על קהילת ביטולה שחרבה בשואה, ספר המתבסס על זכרונותיה: "מונסטיר ללא יהודים".
קורות חייה

ז'מילה קולונומוס נולדה בביטולה. אביה יצחק-איסאק היה מנהל הבנק הצרפתי-סרבי שבעיר. איסאק היה בן למשפחת קָלונימוס אשר היגרה למונסטיר מיאנינה והייתה רומניוטית במקורה. השם קולונומוס היא שיבוש של השם קלונימוס. אימה של ז'מילה הייתה אסתרינה לבית פרנסז. ז'מילה רכשה השכלה אקדמית בפילוסופיה ובהמשך בפילולוגיה בסקופיה. ב-1941 לאחר כיבוש יוגוסלביה בידי גרמניה הנאצית ומסירת מקדוניה לחזקת בולגריה בשל הצטרפותה להסכם התלת-צדדי, הצטרפה ז'מילה למפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה. ב-1942 חברה קולונומוס לכוחות הפרטיזנים של טיטו. היא לחמה בגדוד הפרטיזנים על שם "גוצה דלצ'ב" מביטולה ובהמשך קודמה לדרגת סגן קומיסר של אוגדת הפרטיזנים ה-42 בדרגת מאיור.
ב-11 במרץ 1943 ביצעו הבולגרים אקציה בביטולה, עצרו 3,296 מיהודי העיר וכלאו אותם במחנה הריכוז מונופול שהוקם בתוך מפעל לטבק בסקופיה. מקצת מיהודי העיר נמלטו לפני האקציה לאלבניה. ב-29 במרץ נשלחו יהודי העיר והאזור ישירות למחנה ההשמדה טרבלינקה. קולונומוס הצליחה להימלט מהאקציה ומצאה ביחד עם חברתה אסתריה עובדיה מסתור בביתו של סטויאן-בוגויה סיליאנובסקי, שהיה בעל חנות לממכר טבק בעיר. לימים העניק ארגון יד ושם לסיליאנובסקי את עיטור חסיד אומות העולם.
לאחר המלחמה התקדמה קולונומוס לדרגת קולונל בצבא יוגוסלביה. בהמשך, כיהנה במספר תפקידים ב"ליגת הקומוניסטים של מקדוניה", שהייתה המפלגה השלטת בחבל תחת הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, ובכללם נשיאת ארגוני הנשים במקדוניה, ונשיאת הארגון לרווחת הילד והמשפחה. ב-1962 מונתה לפרופסור חבר בפקולטה לפילולוגיה של שפות רומאניות אשר באוניברסיטת סקופיה.
נישואיה הראשונים של ז'מילה קולונומוס היו לגנרל מאיור צֶ'דֶה פִילִיפּוֹבְסְקִי דָמֶה (1923–1945)(אנ'), מפקד האוגדה ה-48 "המקדונית" של צבא יוגוסלביה אותו הכירה במהלך הלחימה בשורות הפרטיזנים של טיטו. פיליפובסקי נהרג בתאונת דרכים ביוני 1945. ב-1963 נהרגה ביתם צ'דומירקה-מירה ברעידת האדמה בסקופיה כאשר הגיעה לביתה לחגוג את יום הולדתה ה-18.
קלונומוס נישאה בשנית לפרטיזן אברהם סדיקריו (1919–2007) ולזוג נולד בן אחד – פרופסור שמואל סדיקריו, רופא, אנדוקרינולוג וקרדיולוג.
מכּתביה

ז'מילה קולונומוס חקרה את תולדות היהודים במקדוניה בכלל ובביטולה בפרט. כן חקרה וכתבה על מנהגיהם ושפת הלאדינו שהייתה שגורה בפיהם. היא ערכה וכתבה ספרים ומאמרים רבים בתחום.
מבין כתביה:
יהודי מקדוניה במלחמת העולם השנייה (1941–1945), (שני כרכים), סקופיה, 1986 (עורכת)
מונסטיר ללא יהודים, ניו-יורק, 2008
Sinteyas de los sefardes de la Makedonia: memoria, uzos, mantinision, (לאדינו), סקופיה, 2005
"יהודי מקדוניה ושפתם" בתוך: "שפתה של אדמת מקדוניה", סקופיה, 1996, עמודים 111–126
"פתגמים ומימרות: של היהודים הספרדיים בבוסניה והרצגובינה", בשיתוף איגוד הקהילות ביוגוסלביה ומכון בן צבי, בלגרד וירושלים, 1976
הערות שוליים

↑  ז'מילה קולונומוס, Monastir without Jews,‏ Foundation for the Advancement of Sephardic Studies and Culture,‏ 2008, עמוד 19.
↑  שלמה אלבוחר, קהילת מונסטיר (ביטולה), מקדוניה, הוצאת הספרייה הציונית, ירושלים, 2005, עמוד 265.
↑  מיכאל בר-זוהר, הרכבות יצאו ריקות, הוצאת הד ארצי, אור יהודה, 1999, עמוד 124.
↑  חיים קשלס, תעודות ומסמכים, בתוך:אנציקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 848.
↑  סטויאן-בוגויה סיליאנובסקי, באתר יד ושם.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007463171205171  PLWABN: 9810607729405606  BnF: cb12102669q (data)  GND: 1146323859  ISNI: 0000 0000 8380 6739  LCCN: n87923557  NTA: 069966125  SUDOC: 029388902  VIAF: 49254618   WorldCat (עם VIAF): 49254618
ויליאם ביצ'י

| --- | --- |

 לידה:  12 בדצמבר 1753 ברפורד, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  28 בינואר 1839 (בגיל 85) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 בן או בת זוג:  אן ג'זופ 
 צאצאים:  הנרי ויליאם ביצ'י, ריצ'רד ברידג'ס ביצ'י, שרלוט ארל ביצ'י, פרדריק ביצ'י, סנט וינסנט ביצ'י, פרדריק ויליאם ביצ'י, ג'ורג' דאנקן ביצ'י, אן דודסוורת' ביצ'י 
 
סר ויליאם ביצ'י (באנגלית: William Beechey‏; 12 בדצמבר 1753 – 28 בינואר 1839) היה צייר אנגלי מוביל בתור הזהב של הציור הבריטי.
ביוגרפיה > ראשית חייו

ביצ'י נולד בבורפורד, אוקספורדשייר, ב־12 בדצמבר 1753, בנם של ויליאם ביצ'י, עורך דין, ואשתו חנה קרא. שני ההורים נפטרו כשהיה עדיין צעיר. הוא ואחיו גודלו על ידי דודו סמואל, עורך דין שהתגורר בצ'יפינג נורטון הסמוכה. הדוד היה נחוש בדעתו כי על ביצ׳י הצעיר ללכת בדרכו בקריירה של עורך דין. בגיל מתאים הוא נכנס לעבוד כפקיד. אבל ויליאם ביצ׳י החליט לעסוק באמנות.
ביוגרפיה > קריירה

הוא התקבל לבית הספר המלכותי של האקדמיה לאמנות בשנת 1772, שם הוא למד אצל יוהאן זופני. הוא הציג לראשונה באקדמיה בשנת 1776. דיוקנאותיו המוקדמים ביותר שנותרו הם בעיקר דמויות באורך מלא ומזכירים את זופני.
בשנת 1782 הוא עבר לנוריץ', שם זכה במספר עבודות, כולל דיוקן של סר ג'ון וודהאוס וסדרת דיוקנאות אזרחיות לאולם סנט אנדרו, נוריץ'. בשנת 1787 הוא חזר ללונדון ובשנת 1789 הציג דיוקן מפורסם של ג'ון דאגלס, בישוף קרלייל. הקריירה של ביצ'י בתקופה זו מסומנת ברצף של דיוקנאות - עשויים במיומנות ובאיפוק כמיטב המסורת של סר ג'ושוע ריינולדס.
סגנונו של ויליאם ביצ'י התאים באופן מושלם לטעם המקובל של משפחת המלוכה, ובשנת 1793 הוטל עליו לצייר דיוקן באורך מלא של המלכה שרלוט, ומונה לאחר מכן כצייר הדיוקנאות הרשמיים שלה. באותה שנה הוא נבחר כחבר עמית באקדמיה המלכותית.
לאחר מינויו המלכותי, מספר העבודות המלכותיות שקיבל על עצמו גדל בצורה ניכרת, ובשנת 1797 הציג שישה דיוקנאות מלכותיים.
בשנת 1798 הוא נבחר כחבר מן המניין באקדמיה המלכותית וצייר את ג'ורג' השלישי נסיך ויילס. הקומפוזיציה העצומה הזו מציגה את המלך ג'ורג' השלישי, נסיך ויילס רוכב על סוס בסקירת פרשים מדומיינת בהייד פארק. דווח כי המלך היה מרוצה מהציור, וגמל את ביצ'י בתואר אבירות.
דיוקנאותיו של ביצ'י של סוף המאה ה-18, נחשבים לצבעוניים והתוססים ביותר שלו. הם קרובים יותר לטכניקות הראוותניות והחופשיות בהן השתמשו מתחריו הצעירים, ג'ון הופנר וסר תומאס לורנס.
לאחר הפסקה קצרה, החסות המלכותית התחדשה בסביבות 1813, כאשר מונה ביצ'י לצייר את דיוקנו של הנסיך ויליאם פרדריק, הדוכס מגלוסטר, והגיעה לשיא עם מינויו בשנת 1830 לצייר דיוקן ראשי של המלך ויליאם הרביעי.
בשנת 1836 פרש ביצ'יי להמפסטד וב־11 ביוני באותה שנה, נמכרה תכולת הסטודיו שלו יחד עם האוסף שלו בקריסטי.
על אף שהיה ידוע כקצר רוח, ביצ'י היה ידוע בנדיבותו כלפי התלמידים, במיוחד הוא התעניין מקרוב בקריירה של ג'ון קונסטבל הצעיר.
ביוגרפיה > משפחה

נישואיו הראשונים של ויליאם ביצ'י היו עם מרי אן ג'ונס (1760–1793) ילדיהם כללו את הצייר הבריטי והאגיפטולוג הנרי ויליאם ביצ'י (1788–1862).
לאחר מות אשתו הראשונה התחתנה וילאם ביצ'י עם הציירת המצליחה אן ג'זופ (1764–1833) בשנת 1793. נולדו להם מספר ילדים ביניהם: קפטן הצי המלכותי, הגאוגרף והפוליטיקאי פרדריק ויליאם ביצ'י (1796–1856); הצייר ג'ורג' דאנקן ביצ'י (1798–1852); איש הכמורה סנט וינסנט ביצ'י (1806–1899); וצייר ואדמירל חיל הים הבריטי ריצ'רד ברידג'ס ביצ'י (1808–1895).
גלריה

ילדי דשווד
פאול סנבי
המלכה שרלוט
המלך ג'ורג הרביעי
ג'ורג' השלישי סוקר חיילים
תומאס הופ
הורצ'יו נלסון
ג'יימס וואט
הנסיכה אוגוסטה
מיס וינדהם
המלך ג'ורג' השלישי
הערות שוליים

↑  Sir William Beechey, R. A. : Roberts, W. (William), 1862-1940 : Free Download, Borrow, and Streaming, Internet Archive (באנגלית)
↑  Philip Mould | Historical Portraits | Self portrait | Sir William Beechey | Item Details, www.historicalportraits.com
↑  Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Beechey, Sir William" . Encyclopædia Britannica. 3 (11th ed.). Cambridge University Press. p. 640.
↑  John Knox Laughton, Beechey Frederick William, Dictionary of National Biography, 1885-1900 Volume 04
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810701303105606  AAG: 259  BNE: XX5437132  BnF: cb149692843 (data)  GND: 122961765  ISNI: 0000 0000 6664 1098  KulturNav: 8bda54e2-074e-41f4-88ec-6863ebbed78d  LCCN: nr89014510  MusicBrainz: 49dc5364-09f5-40bc-a177-ba711561e1e0  NGV: 835  NLA: 36532603  RERO: 02-A026790860  RKD: 5582  SNAC: w6tf1095  TePapa: 177  Trove: 1276727  ULAN: 500014785  VIAF: 74124605   WorldCat (עם VIAF): 74124605
הפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים רחובות

| --- | --- |
 סוג:  פסטיבל קולנוע 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:   רחובות
 מועדים
 תאריכי פעילות:  2004–2014 (כ־10 שנים) 
 מועד שנתי:  אוקטובר או נובמבר
 משך הפסטיבל:  כשבוע
 www.iwff.net
 
הפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים רחובות הוא פסטיבל קולנוע שנערך משנת 2004 עד 2014, מדי שנה בעיר רחובות, ומטרתו הייתה לקדם סרטי קולנוע שנוצרו על ידי נשים.
הפסטיבל היה מיזם של עמותת "נשים בתמונה", בראשות נעמה פריזנט אורפז וענת שפרלינג, אשר גם היו מיוזמותיו.
הפסטיבל נועד לשמש במה לקולן ולמבטן של יוצרות מישראל ומרחבי העולם, וליצור מפגש ישיר עם יוצרות ובין יוצרות, לרב-שיח של נשים בנושאים שונים, ולצפייה במגוון סרטים.
בפסטיבל הוענקו ארבעה פרסים: פרס בימוי לסרט עלילתי ארוך מטעם קרן מרק ריץ', פרס מועצת הקולנוע ליוצרת הסרט העלילתי הקצר הטוב ביותר, פרס הסרט התיעודי ע"ש ויקי שירן מטעם הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו, פרס ליוצרת מבטיחה מאת נעמת, וכן מענק פיתוח תסריט לסרט עלילתי באורך מלא בשיתוף קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב.
בנוסף להקרנות סרטים, התקיימו במסגרת הפסטיבל אירועים שונים כמו: מפגשים עם יוצרות, סדנאות אמן, הרצאות וימי עיון.
בשנת 2014 ביטלה עיריית רחובות את הפסטיבל.
בדצמבר 2019 נערך לראשונה פסטיבל חדש, "פסטיבל סרטי נשים בירושלים", שיזמה עמותת "נשים בתמונה" בשיתוף איגוד יוצרי הקולנוע בירושלים ועיריית ירושלים.
פסטיבל 2013

ב-2013 התקיים הפסטיבל בתאריכים 21–27 באוקטובר 2013, והוקרנו בו למעלה מ-60 סרטים שביימו נשים מהארץ ומהעולם. במסגרת הפסטיבל נערך מחווה ליצירתה של מיכל בת-אדם והיא זכתה בפרס על מפעל חיים.
פסטיבל 2012

בשנת 2012 התקיים הפסטיבל בתאריכים 5–11 בנובמבר 2012, והוקרנו בו למעלה מ-60 סרטים שביימו נשים, 33 מתוכם של יוצרות ישראליות. "דתות" היה הנושא שעמד במרכז הפסטיבל. סרט הפתיחה היה "גבוה יותר", סרט הביכורים של השחקנית ורה פרמיגה כבמאית. הסרט התקשר לתימה המרכזית של הפסטיבל באותה השנה - דתות.
הבמאית מרגרטה פון טרוטה, קיבלה פרס מפעל חיים על פועלה ומחווה חגיגית ליצירתה, לרגל יום הולדתה ה-70 ולרגל הקרנת הבכורה של סרטה החדש "חנה ארנדט".
פסטיבל 2011

הפסטיבל הבינלאומי ה-8 לסרטי נשים נפתח ב-7 בנובמבר ונמשך שבוע. הוצגו בו למעלה מ-60 סרטים, 35 מהם של במאיות ישראליות. הפסטיבל התמקד בשני נושאים מרכזיים: אלימות כלפי נשים, בדגש על אלימות מינית, ונשים ומהפכה. הפסטיבל ננעל ב-13 בנובמבר, בהקרנת סרטי הזוכות בתחרות הישראלית ובהקרנת חוצות של הסרט "תלמה ולואיז" לרגל 20 שנה לצאתו לאקרנים.
פסטיבל 2011 > זוכות פסטיבל 2011

29 סרטים התמודדו ב-2011 בתחרות הישראלית. בשנה זו התקיימה לראשונה בפסטיבל תחרות בקטגוריית סרטים עלילתיים באורך מלא; שבע יוצרות התמודדו על פרס הבימוי במסגרת זו.
פרס היוצרת המבטיחה: מעיין ריף, במאית הסרט העלילתי הקצר "על מרתה לעוף". תקציר: מרתה (אניה בוקשטיין) היא עובדת זרה, רוסייה, המטפלת כבר שנים בזקנה גוססת המסרבת למות. רגעי החופש הבודדים שהיא זוכה להם מגיעים כשהיא צוללת לתוך עולם בדיוני. מרתה הכלואה והבודדה מנסה לצאת משם, אבל הרשויות מבהירות לה שכל עוד הזקנה חיה היא צריכה להישאר. היא מחליטה להילחם על החופש שלה אבל המציאות דוחפת אותה אל תוך העולם הבדיוני עוד פעם אחת אחרונה.
פרס הסרט העלילתי באורך מלא: ורוניקה קידר, במאית הסרט "ג'ו + בל". תקציר: קומדיית פשע שחורה ורומנטית על שתי בחורות המפתחות אהבה למולדת ואחת לשנייה על ציר פלורנטין–שדרות. ג'ו (רוני קידר), בלדרית סמים מתוסכלת בת 25, וּבל (סיון לוי), חולת נפש חיננית בת 21, מסתבכות בפרשיית רצח אבסורדית. השתיים, זרות אחת לשנייה, נאלצות לשתף פעולה בהעלמת הגופה ויוצאות למסע הימלטות מהמשטרה. תוך כדי המסע המפרך ומופרך הזה, הקשר בין השתיים מתהדק והופך ממפגש מקרי, לקרבה אמיתית ולסיפור אהבה שיכול להתקיים, רק במקום שבו כולם יקבלו אותן כמו שהן.
פרס הסרט העלילתי הקצר: מור יוגב, במאית הסרט "סמיך ממים". תקציר: רות, אישה בשנות ה-40, גרה לבדה. חייה מתנהלים בשגרה המשמרת את תחושת הביטחון לכאורה שלה. כאשר שני אחיה הגדולים מגיעים לביקור פתע, חייה משתנים.
פרס הסרט התיעודי ע"ש ויקי שירן: אפרת שלום-דנון, במאית הסרט "החולמות". תקציר: רוחמה ותקווה, מורה ופֵּאָנִית חרדיות, יוצאות להגשים את חלומן ליצור קולנוע בתוך החברה הסגורה שהן חיות בה. רוחמה כותבת ומפיקה את סרטה הראשון, ותקווה מתכוננת לתפקיד הראשון בחייה כשחקנית. כמו נשים חרדיות אחרות, שהחלו בשנים האחרונות ליצור סרטים לקהל נשי בלבד, יש להן רצון עז להתבטא למרות הצנזורה הרבנית המחמירה. החולמות משרטט דיוקן עדין של נשים המנסות לפלס את דרכן כאמניות בעולם פטריארכלי שבו עליהן לדאוג לגידול הילדים ולפרנסת הבית. הן מנסות למצוא את החופש ביצירה ולהשמיע את קולן בתוך עולם נוקשה של מגבלות ואיסורים.
פסטיבל 2010

הפסטיבל הבינלאומי ה-7 לסרטי נשים נפתח ב-1 בספטמבר ברחובות, ונמשך שבוע. הוצגו בו מעל 50 סרטים, 24 מהם של במאיות ישראליות. הפסטיבל התמקד בחייהן של נשים באזורי סכסוך מתמשך. בפסטיבל התקיימו אירועים שונים, מפגשים עם יוצרות, סדנאות אמן, הרצאות וימי עיון. הפסטיבל ננעל ב-7 בספטמבר, בהקרנת סרטי הזוכות בתחרות הישראלית.