stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לוקומוטיב (אגודת ספורט)

| --- | --- |
 ענפי ספורט:  הוקי קרח,כדורעף,כדורסל,כדורגל,רוגבי,כדורגל חופים,
 תחום השיפוט:  רוסיה
 מיקום המטה:  מוסקבה 
 יושב ראש:  איליה בדובין
 תאריך ייסוד:  1922
 
 
אגודת הספורט הרוסית "לוקומוטיב" (ברוסית: Российское физкультурно-спортивное общество «Локомотив», РФСО Локомотив) היא התאחדות הספורט של עובדי הרכבות ומסילות הברזל ברוסיה שהוקמה ב-1922 בשם מועדון מהפכת אוקטובר. ב-1931 הפכה לאגודת רכבת קאזאן-מוסקבה על שם מסילות הברזל שבקו זה. ב-1936 על פי הנחיה בין משרדית של משרד התחבורה, האגודה החלה לשאת את השם לוקומוטיב. ב-1987 האגודה שינתה את המבנה שלה באופן ניכר בעקבות פירוק אגודות רבות בברית המועצות
במתכונתה הנוכחית, האגודה נרשמה במשרד המשפטים הרוסי ב-23 באפריל 1999. האגודה שמה לה למטרה לקדם את הספורט לסוגיו בקרב עובדי הרכבות והתחבורה ברוסיה. היא מאגדת את כל מועדוני הספורט של לוקומוטיב ברוסיה.
מועדוני לוקומוטיב

לוקומוטיב ירוסלבל - זכתה שלוש פעמים באליפות רוסיה בהוקי קרח (1997, 2002-2003) והעפילה לגמר היורוליג ב-1998
לוקומוטיב בלגורוד-בלגורייה - מועדון כדורעף רוסי מצליח; זכה 7 פעמים באליפות הרוסית, 6 פעמים בגביע הרוסי ופעמיים בליגת האלופות.
לוקומוטיב קובאן, בעבר לוקומוטיב מינרלני וודי ולוקומוטיב רוסטוב. הקבוצה זכתה בגביע הרוסי בשנת 2000 ובעונות 2001, 2002 סיימה במקום השלישי בליגת העל הרוסית בכדורסל.
לוקומוטיב מוסקבה - קבוצת הכדורגל העיקרית, זכתה באליפות הרוסית ב-2001 וב-2002 והעפילה לשמינית גמר ליגת האלופות.
לוקומוטיב מוסקבה (רוגבי) - קבוצת הרוגבי לוקומוטיב מוסקבה, זכתה 9 פעמים באליפות רוסיה ברוגבי ו-12 פעם בגביע.
לוקומוטיב מוסקבה (הוקי קרח) - מועדון הוקי קרח מוסקבאי שהתקיים בשנים 1949-1982 והוקם מחדש ב-1983. הקבוצה זכתה בגביע שפנגלר ב-1967 כשהישג השיא שלה באליפות היה מקום שלישי ב-1960.
לוקומוטיב מוסקבה (כדורגל חופים) - אלופת רוסיה, פעמיים ברציפות.
לוקומטיב ניז'ני נובגורוד - מועדון כדורגל רוסי המשחק בליגה הרוסית השנייה, השתתף מספר עונות בליגה הבכירה, כשהישג השיא היה מקום 6 באליפות 1992.
לוקומוטיב יקטרינבורג - מועדון כדורעף שזכה פעם אחת באליפות (1989) ו-3 פעמים בגביע
לוקומוטיב נובוסיבירסק - מועדון כדורעף רוסי שהישג השיא שלו הוא גמר הגביע הרוסי ב-2009
לוקומוטיב סנקט פטרבורג - מועדון כדורגל מהעיר סנקט פטרבורג, צפון רוסיה.
קבוצות נוספות בשם לוקומוטיב

לוקומוטיב סופיה - מועדון כדורגל מהעיר סופיה, בירת בולגריה. לקבוצה זו אין קשר עם האגודה הרוסית.
לוקומוטיב טביליסי - מועדון כדורגל מהעיר טביליסי. הקבוצה הוקמה על ידי האגודה כאשר היא פעלה בכל תחומי ברית המועצות
לוקומוטיב אסטנה - מועדון כדורגל מהעיר אסטנה. הקבוצה הוקמה על ידי האגודה כאשר היא פעלה בכל תחומי ברית המועצות
ראו גם

צסק"א מוסקבה (אגודת ספורט)
לרן

| --- | --- |

 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 אומה:  צפון אירלנד צפון אירלנד
 פרובינציה:  אלסטר אלסטר
 מחוז:  אנטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  18,853 (2021)
 קואורדינטות:  54°51′06″N 5°48′48″W﻿ / ﻿54.851666666667°N 5.8133333333333°W﻿ / 54.851666666667; -5.8133333333333 
 אזור זמן:  UTC
 http://www.larne.gov.uk/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הממלכה המאוחדת מוגדלת) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים לרן(למפת הממלכה המאוחדת רגילה) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים לרן(למפת צפון אירלנד רגילה) בלפסט דרי קרייגבון באלמינה ניורי אירלנדלרן(למפת צפון אירלנד מוגדלת) בלפסט דרי קרייגבון באלמינה ניורי אירלנדלרן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
לרן (באנגלית Larne, באירית Latharna) היא עיר נמל עתיקה במחוז אנטרים בצפון אירלנד. נכון לשנת 2021 מתגוררים בעיר 18,853 תושבים.
כלבת (סרט, 2023)

| --- | --- |
 בימוי:  דמיטרי דיאצ'נקו
 הופק בידי:  Ilya Stuart, Murad Osmann 
 שחקנים ראשיים:  סרגיי בורונוב אלכסיי סרבריאקוב וסבולוד וולודין יבגני טקצ'וק גאורגי דרונוב
 מדינה:  רוסיה 
 משך הקרנה:  100 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  מותחן 
 דף הסרט ב־IMDb
 
כלבת (ברוסית: Бешенство) הוא מותחן עלילתי רוסי, בבימויו של דמיטרי דיאצ'נקו ובכיכובו של אלכסיי סרבריאקוב. הקרנת הבכורה נערכה בפברואר 2023.
עלילה

הדמות הראשית של הסרט היא אדם שמביא את בנו המכור לסמים לבית ציד בטייגה כדי להחזיק אותו שם בזמן הסגר במדינה. ממש ברגע זה מתחילה מגפת כלבת אצל חיות הבר.
שחקנים

סרגיי בורונוב
אלכסיי סרבריאקוב
וסבולוד וולודין
יבגני טקצ'וק
גאורגי דרונוב
הפקה

הצילומים החלו בינואר 2021 באלטאי. המפיקים היו אלכסיי קזאקוב, איליה סטיוארט, פאבל בוריה ומוראד אוסמן, בבימויו של דמיטרי דיאצ'נקו, הידוע בטרילוגיית הסרטים שלו "הבוגאטיר האחרון".
הערות שוליים

↑  Режиссер «Последнего богатыря» приступил к съемкам нового фильма
כלבם של בני בסקרוויל (סרט, 1983)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  כלבם של בני בסקרוויל מאת ארתור קונאן דויל
 בימוי:  דאגלס היקוקס 
 הופק בידי:  אוטו פלשקס 
 תסריט:  צ'ארלס אדוארד פוגו
 שחקנים ראשיים:  איאן ריצ'רדסון דונלד צ'רצ'יל
 מוזיקה:  מייקל ג'. לואיס 
 צילום:  רוני טיילור 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  Mapleton Films
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, הוצאה ביתית 
 הקרנת בכורה:  3 בנובמבר 1983
 משך הקרנה:  100 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  פשע אימה מסתורין
 דף הסרט ב־IMDb
 
כלבם של בני בסקרוויל (באנגלית: The Hound of the Baskervilles) הוא סרט טלוויזיה בריטי משנת 1983 בבימויו של דאגלס היקוקס ובכיכובם של איאן ריצ'רדסון בתפקיד שרלוק הולמס ודונלד צ'רצ'יל בתפקיד דוקטור ג'ון ווטסון. הסרט מבוסס על הרומן "כלבם של בני בסקרוויל" מאת ארתור קונאן דויל.
הפקה

ב-1982 המפיק האמריקאי סיי ויינטרוב שיתף פעולה עם המפיק האנגלי אוטו פלסצ'קס כדי ליצור שישה עיבודים לטלוויזיה של סיפורי שרלוק הולמס. צ'ארלס אדוארד פוגו גויס לכתיבת התסריטים. אבל נוצרו סרטים רק לשניים מהסיפורים "חותם הארבעה" ו"כלבם של בני בסקרוויל", לפני שהחלו שידורי סדרת הטלוויזיה "שרלוק הולמס" של טלוויזיית גרנדה ב-1984. סרט שלישי בשם "Hands of a Murderer" צולם בסופו של דבר בכיכובו של אדוארד וודוורד בדמות שרלוק הולמס וג'ון הילרמן בדמות דוקטור ווטסון.
דנהולם אליוט שגילם בסרט זה את ד"ר מורטימר שיחק לפני כן בתפקיד סטפלטון בקומדיה הפרודית של הסיפור בכיכובם של דאדלי מור ופיטר קוק. הוא הופיע עם קוני בות' גם בסרט "The Strange Case of the End of Civilization as We Know It". בות' עצמה שיחקה ב-1987 בסרט "שובו של שרלוק הולמס".
חלק גדול מהמבטא האמריקאי של מרטין שו הוא דיבוב של שחקן אחר שנוסף בפוסט-פרודקשן
צוות השחקנים

איאן ריצ'רדסון – שרלוק הולמס
דונלד צ'רצ'יל – ד"ר ג'ון ווטסון
מרטין שו – סר הנרי בסקרוויל
ניקולס קליי – ג'ק סטפלטון
גליניס ברבר – בריל סטפלטון
בריאן בלסד – ג'פרי ליונס
אלינור ברון – גברת ברימור
אדואד ג'וד – ברימור
קוני בות' – לורה ליונס
דנהולם אליוט – ד"ר מורטימר
רונלד לייסי – המפקח לסטרייד
דייוויד לנגטון – סר צ'ארלס בסקרוויל
הבדלים בין הסרט לרומן

המשימה של המפקח לסטרייד היא לעצור את סלדון. שלא כמו בגרסאות קודמות מתברר שהוא זה שעצר את סלדון.
ג'פרי ליונס, הדמות שמגלם בריאן בלסד, לא מופיעה ברומן. בסרט ליונס מוצג כחשוד, והוא אף נאסר על רצח אשתו. הוא משתחרר אחרי שהולמס פותר את התעלומה.
בסרט לורה ליונס מתה, כשהרוצח חונק אותה כדי להסתיר את זהותו. ברומן היא לא מתה.
הערות שוליים

1 2  Sherlock Holmes Society of London Archived 29 September 2011 at the Wayback Machine.
1 2 3 4  Barnes, Alan (2011). Sherlock Holmes on Screen. Titan Books. pp. 256–259. ISBN 9780857687760.
1 2  The hound of the Baskervilles: another adventure of Sherlock Holmes by Sir Arthur Conan Doyle, Christopher Frayling
כפר עקביה

פסיפס בית הכנסת העתיק מחמת גדר, בו נזכר תורם מ"כפר עקביה".
כפר עקביה היה יישוב יהודי מתקופת המשנה והתלמוד שהתקיים בגולן.
היישוב נזכר בתלמוד הירושלמי, בקשר לאמורא מהדור החמישי רבי אבא בר כהן: ”הורה רבי אבא בר כהן בכפר עקביה”. בפסיפס בית הכנסת העתיק בחמת גדר צוין כי אחד מהתורמים למבנה הוא מ"(כ)פר עקביה".
במאה ה-19, החוקר והרב יהוסף שוורץ הציע לזהות את היישוב הקדום עם החורבה "עין עקב" שבדרום רמת הגולן, מעל חמת גדר.
אתר זה נקרא על ידי ועדת השמות הממשלתית בשם "עין עקוב", ובו מתחיל כיום שביל הגולן.
הצעת הזיהוי המקובלת כיום ל"כפר עקביה" היא בכפר הסורי הנטוש כפר עקב, בסמוך למושב רמות של ימינו, בשיפולי מרכז הגולן.
הערות שוליים

↑  תלמוד ירושלמי, מסכת נזיר,  פרק ט', הלכה ג'.
↑  תבואות הארץ, פרק ד', עמ' רס"ט.
↑  מ' הרטל, ההיסטוריה של צפון עבר-הירדן לאור המקורות ההיסטוריים והממצא הארכאולוגי - http://www.academia.edu/4819889/Hartal_-History_from_Land_of_Ituraen.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לה קגול

פיגוע שביצע "לה קגול" נגד מטה "הקונפדרציה הכללית של המעסיקים הצרפתים", 1937.
התנועה החשאית לפעולה מהפכנית (בצרפתית: Comité secret d'action révolutionnaire), הידועה בכינויה "לה קגול" (La Cagoule, "הברדס"), הייתה תנועה פשיסטית ואנטי-קומוניסטית צרפתית שהשתמשה באלימות כדי לקדם את מטרותיה, בין השנים 1935 ל-1937 שהוקמה על ידי אז'ן דלונקל.
התנועה הוקמה כדי למוטט את הרפובליקה הצרפתית השלישית, שבראשה עמדה ממשלת החזית העממית, ברית של ארגוני השמאל הצרפתי. חברי התנועה ביצעו פעולות חבלה, הטמינו מוקשים וחיסלו אויבים פוליטיים.
כלבם של בני בסקרוויל (סרט, 2002)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  כלבם של בני בסקרוויל מאת ארתור קונאן דויל
 בימוי:  דייוויד אטווד
 תסריט:  אלן קוביט
 שחקנים ראשיים:  ריצ'רד רוקסבורו איאן הארט ריצ'רד אי. גרנט
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  2002
 משך הקרנה:  100
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סדרת דרמה, סרט בלשי, סרט המבוסס על יצירה ספרותית 
 דף הסרט ב־IMDb
 
כלבם של בני בסקרוויל (באנגלית: The Hound of the Baskervilles) הוא עיבוד טלוויזיוני משנת 2002 לרומן באותו שם מאת ארתור קונאן דויל.
תקציר עלילה

שרלוק הולמס וידידו דוקטור ווטסון חוקרים ניסיון לרצח בהשראת אגדה על כלב ענק שטני ומפחיד שמוצאו על טבעי מערבות דארטמור שבמחוז דבון באזור המערבי של אנגליה.
צוות השחקנים

ריצ'רד רוקסבורו – שרלוק הולמס
איאן הארט – דוקטור ווטסון
ריצ'רד אי. גרנט – ג'ק סטפלטון
מאט דיי – סר הנרי בסקרוויל
ג'ון נטלס – ד"ר ג'יימס מורטימר
ג'רלדין ג'יימס – גברת מורטימר
רון קוק – מר ברימור
ליזה טרבוק – גברת ברימור
הפקה

את הסרט הפיקה חברת Tiger Aspect Productions עבור ה-BBC. הוא שודר בערוץ BBC One ביום הקופסאות ב-2002. ביים את הסרט דייוויד אטווד, ואת התסריט כתב אלן קוביט. מככבים בו ריצ'רד רוקסבורו בתפקיד שרלוק הולמס ואיאן הארט בדמות דוקטור ווטסון. הארט גילם את ווטסון שוב ב-2004 בסרט הטלוויזיה "שרלוק הולמס ותעלומת גרבי המשי" שגם אותו כתב קוביט. הכלב נוצר כשילוב של אנימטרוניקה והנפשה ממוחשבת בידי אותו צוות, Crawley Creatures and Framestore, שיצר את הדינוזאורים בסרטים "ללכת עם דינוזאורים" ו"העולם שאבד".
הגרסה הזו סוטה מעט מהמקור הספרותי. הסרט מתרחש בתקופה שבו הספר פורסם, ולא זו שברומן. כמו כן מתרחש סיאנס שמבצעת אשתו של ד"ר מורטימר. סצנה כזו לא מופיעה ברומן, אבל סצנה דומה הופיעה בעיבוד הקולנועי משנת 1939 בכיכובו של בזיל רת'בון.
הערות שוליים

↑  A major new version of The Hound Of The Baskervilles for BBC ONE
1 2  Sherlock Holmes: The Hound of the Baskervilles (2002) – BakerStreetDozen.com
↑  BBC shows get away with murder in the U.S.
1 2 3  The Hound of the Baskervilles at BBC
↑    Sarah Crompton, ‏The arts column: howls of delight, The Telegraph, 18 December 2002
ישראל ישעיהו-שרעבי

נשיא האספה הלאומית של רואנדה בלשאצר ביקמומפקה (שני משמאל) מגיע לנמל התעופה בלוד, לטקס חנוכת בניין הכנסת החדש בירושלים. מימין, ישראל ישעיהו ומשה רוזטי, אוגוסט 1966
ישראל ישעיהו-שרעבי (20 באפריל 1908 או 1911 – 20 ביוני 1979) היה פוליטיקאי ישראלי, יושב ראש הכנסת השביעית והכנסת השמינית, ושר הדואר.
קורות חיים

ישראל ישעיהו-שרעבי נולד בכפר א-סדהה (ער') (السدة), שנמצאה לא רחוק מהגבול בין מושבת עדן הבריטית לממלכת תימן שנשלטה על ידי האימאם יחיא חמיד א-דין תחת חסות האימפריה העות'מאנית. העיירה נמצאת בצומת הדרכים שבין הדרך מהעיר תעז לעדן, ובין הדרך ממחוז עדן למחוז צנעא. אמו, שמעה (שושנה) בת יחיא חדד, הייתה ממשפחת סוחרים, ואביו, יעיש (ישעיהו) שרעבי, היה בן למשפחת אורגים ענייה, ומבוגר מהאם ב-15 שנה. היו אלו נישואיו השניים של אביו, שהיה לו ילד מנישואים קודמים. מבין 20 הילדים שילדה אמו, חמישה נותרו בחיים. כשהיה בן שנתיים עברה המשפחה לבירת תימן והמרכז היהודי שלה, צנעא, כדי שישעיהו-שרעבי ילמד בישיבותיה. בשל הגעתם מעיירה רחוקה, חשה המשפחה זרות מול יהודיה הוותיקים של צנעא, והם גם נאלצו לעבור דירה מדי כמה שנים. הוא קיבל חינוך מסורתי בחדר ("כניס" בלשון יהודי תימן) אצל הרב עזרא קורח, ובהמשך למד בישיבת הרב יחיא קאפח, מייסד תנועת "דור דעה" (דרדעים) בצנעא. בעקבות אביו פעל בתנועה מגיל 12 ועד סוף שהייתו בתימן. לפרנסתו בתימן עסק, כמו משפחת אביו, במלאכת האריגה. בשל איכות האריגה נשכרו הוא, אביו ואחיו לארוג עבור האמאם שליט תימן, ובהמשך עבדו עבורו בבית מלאכה גדול שהקים האמאם במצודה. עם הפיכתם לעובדים בקבלנות עבור האמאם הוביל ישעיהו-שרעבי הפגנה מול בית המשנה לאמאם, ולפיכך נאסר למספר ימים.
בתחילת פעילותו הציונית הבריח יתומים מתימן לארץ ישראל, והגיע עמם לעדן בתמוז תרפ"ט (1929). משם עלה לארץ ישראל, לאחר שהתחתן בנישואים פיקטיביים עם אישה שבעלה היה כבר בארץ ישראל, וזאת לצורך קבלת סרטיפיקט. בארץ ישראל עסק בעבודה חקלאית כפועל בפרדסי ראשון לציון ושומר בכרמיה. בשנת 1931 השתתף בארגון בניין שכונת הצריפים לעולים בראשון לציון, ובהמשך השתתף בבניין שכונת "מולדת" ושכונת "עם" – משכונותיה הראשונות של העיר חולון (1932–1936), מושב "גאולים" (1947) ושכונת עולי תימן בקריית בנימין.
בשנים 1932–1934 שימש מזכיר אגודת "עזרת אחים" בתל אביב, אגודה שעסקה בעזרה הדדית לנזקקים מבין עולי תימן. ב-1934–1935 היה מזכיר מועדון הפועלים התימנים, ומ-1936 ואילך – מנהל המחלקה ליוצאי תימן ובני עדות המזרח בוועד הפועל של ההסתדרות. ישעיהו התפרסם בשנות ה-30 בזכות מאמרים רבים שפרסם בעיתונים הבולטים בתקופה: "דואר היום", "הארץ" ו"דבר". ב-1935 ייסד את "תנועת העובדים התימניים", ובאותה שנה נשא לאישה את רינה בת נעמי ויוסף בדיחי.
ישעיהו-שרעבי היה חבר מפא"י (לימים מפלגת העבודה) וחבר מרכז המפלגה. מטעמה נבחר כציר בקונגרסים הציוניים הכ' והכ"א, כציר באספת הנבחרים הרביעית וכסגן בוועד הלאומי. בנוסף היה חבר מועצת פועלי תל אביב וקופת מלווה של העובדים, וחבר בוועד הפועל הציוני. הוא נבחר ברציפות לכל הוועידות והמועצות של ההסתדרות. במקביל היה פעיל בקרב העדה התימנית וחבר הנהלת התאחדות התימנים בישראל. הוא עמד בראש המחלקה ליוצאי תימן במפא"י.
ערב קום מדינת ישראל ארגן מטעם ארגון ההגנה (יחד עם ירוחם כהן) קורס מיוחד למפקדים ממוצא מזרחי, במטרה להכשירם לתפקידים מיוחדים בארץ ישראל ובארצות השכנות. עם הקמת המדינה נתמנה לעורך הדיונים של מועצת המדינה הזמנית, עורך הפרוטוקול של הממשלה ומזכיר ועדת החוקה, חוק ומשפט. לאחר מכן שימש מקשר בין הממשלה והכנסת.
בשנת 1949 נסע לעדן כדי לארגן עליה המונית מתימן לארץ ישראל, במבצע מרבד הקסמים ובהפניית העולים לעבודה התיישבותית ולמקצועות מודרניים שונים. הוא יזם ארגונם והדרכתם של עשרות מושבי עולים מתימן, וב-1950 טס בראש משלחת יהודי תימן לעדן, כדי לארגן את הצלת רכושם וספריהם של יהודי תימן, בדגש על כתבי יד עתיקים.
קורות חיים > כהונתו בכנסת

בבחירות לאספה המכוננת הוצב ישעיהו במקום ה-77 הלא-ריאלי ברשימת המועמדים של מפלגתו, שזכתה ב-46 מנדטים. אך כעשרה חודשים לאחר שנציג העדה התימנית אברהם טביב נפטר, נכנס ישעיהו-שרעבי לכנסת לאחר ש-26 מועמדים שהוצבו לפניו ברשימה התפטרו ממנה, לדרישתו של דוד בן-גוריון, כדי לשמור על ייצוג העדה התימנית בכנסת. ישעיהו כיהן 26 שנים ברציפות בכנסת, משלהי הכנסת הראשונה (1951) עד סוף הכנסת השמינית (1977), מהן 12 שנים כסגן יושב ראש הכנסת (1955–1967). הוא היה יו"ר ועדת הכנסת בשנת 1952, וחבר בוועדות שונות בכנסת: ועדת החוקה, חוק ומשפט, ועדת החוץ והביטחון, ועדת הפנים, ועדת החינוך והוועדה לבחירת דיינים. בין היתר יזם את חוק איסור גידול חזיר וחוק להקמת המועצות הדתיות ולבחירות מועצת הרבנות הראשית.
ב-2 בינואר 1967 מונה לשר הדואר בממשלת לוי אשכול במקומו של אליהו ששון, שמונה לשר המשטרה במקום בכור שיטרית שהתפטר. הוא כיהן בתפקיד גם לאחר פטירתו של אשכול ומינויה של גולדה מאיר לראשות הממשלה (17 במרץ 1969), אך לאחר הבחירות לכנסת השביעית לא מונה ישעיהו-שרעבי לשר בממשלתה השנייה של גולדה מאיר. במשך שנה שימש מזכ"ל מפלגת העבודה (23 ביוני 1971 – 21 ביוני 1972).
בכנסת השביעית כיהן כיושב ראש ועדת הכנסת, ולאחר פטירתו הפתאומית של יושב ראש הכנסת ראובן ברקת (ב-5 באפריל 1972), ניצח את יצחק נבון בהתמודדות הפנימית על מועמד מפלגת העבודה לתפקיד. לאחר ניצחונו בחרו בו חברי הכנסת, ב-9 במאי באותה שנה, לתפקיד יושב ראש הכנסת. בכך היה ראשון יושבי ראש הכנסת אשר אינם ממוצא אשכנזי. הוא כיהן בתפקיד הן בכנסת השביעית והן בכנסת השמינית, עד 1977, אז לא הצליח להיבחר לרשימת מפלגת העבודה לבחירות לכנסת התשיעית, ופרש מהחיים הפוליטיים.
לצד פעילותו הפוליטית, ישעיהו היה חבר ברוטרי, בבני ברית ובברית העברית העולמית, וחבר המועצה הציבורית לשילוב המורשת בחינוך ובתרבות. הוא תכנן וביצע אירועים ממלכתיים, לאומיים ועולמיים, ביניהם הוועידה היהודית העולמית לתנ"ך, הכנסים השנתיים לתנ"ך מטעם החברה לחקר המקרא בישראל וחידון התנ"ך העולמי לנוער היהודי. בנוסף פעל למען יהדות התפוצות מטעם הקונגרס היהודי העולמי, והכין מופעים ארציים המשקפים את מורשת יהדות תימן.
קורות חיים > לאחר סיום דרכו הפוליטית

ישראל ישעיהו-שרעבי נפטר ב-20 ביוני 1979, והשאיר אחריו את רעייתו רינה וכן בת, נעמה ישעיהו (שהייתה נשואה ליוסי גמזו) ושני בנים. אחיו, חיים שר-אבי (שרעבי), היה עיתונאי ב"דבר" ופעיל ציבורי.
הובא למנוחת עולמים בחלקת גדולי האומה בהר הרצל, אשתו רינה שנפטרה בשנת 1986 טמונה לצידו. קבריהם סמוכים לקברה של גולדה מאיר.
בקריית ים, באר שבע, פתח תקווה, כפר סבא ובערים נוספות, קראו רחוב על שמו.
כתביו

ישעיהו נודע כבקיא בחוכמת ישראל וכבעל עברית מלוטשת, חריפה ושואבת מן המקורות. הוא זכה בתואר דוקטור לשם כבוד לספרות מדרופסי קולג' שבפילדלפיה. לאורך חייו הרבה לכתוב ופרסם מאמרים ב"דואר היום", "בוסתנא", "הארץ", "דבר" "הפועל הצעיר", "במעלה", "בטרם", "מולד", "די גאלדענע קייט" ו"ספר החלוץ", ובעיתונות מיוחדת לתימנים – "לצורך השעה", "השומר", "עורי תימן" ו"שלוחות". כן פרסם חוברות "שבטים ועדות בתוך ההסתדרות" (הוצאת קונטרסי ההסתדרות, 1944).
הוא ערך קונטרסים רבים: "בדרך", "גאלי תימן" (הוצאת המרכז לתרבות), "אחים", "מסלול" (שבועון לעולים מטעם משרד החינוך) ועוד, וכן ערך את חוברות הדיונים של מועצת המדינה הזמנית וועדת החוקה שלה. הוא פרסם את הספרים "מתימן לציון" (1935 בהוצאת מסדה), "שדות תימן", "מתימן לציון" (1945); "שבות תימן" (מסדה, 1965), וכן ערך ספרים שונים, ביניהם "הליכות תימן" (1961); פרסם ספר מחקר ועיון בשם "יהדות תימן" (עם יוסף טובי, הוצאת יד בן צבי 1976); ספר מבחר מאמריו בכנסת, "דברים בעתם" (1977); וספר סיפורים מהווי יהודי תימן בגולה, "בעל התלתלים" (1979).
ישעיהו היה גם ידוע כאספן של כתבי יד עתיקים, צילומים ותעודות שונות מחיי התימנים בארץ ובגולה.
לקריאה נוספת

ביבליוגרפיה מלאה של כל מאמריו, ספריו ורשימות שנכתבו עליו ("כתבי ישראל ישעיהו: ביבליוגרפיה") – חוברה על ידי יוסף גלרון-גולדשלגר ויצאה לאור בהוצאת עם עובד ב-1984
ישראל ישעיהו, לחוד ויחד, המרכז לתרבות וחינוך, 1992
הערות שוליים

1 2  באתר הכנסת מוזכרת השנה 1908. באתר לזכרו: 1911.
1 2  ישראל ישעיהו, בית אבי, באתר פרויקט בן-יהודה
↑  עמוס כרמל, הכל פוליטי, בערך על ישעיהו-שרעבי
↑  טקס ססגוני בחתונת נעמי ישעיהו ויוסי גמזו, מעריב, 10 באפריל 1968
↑  עליו ראו: דוד תדהר (עורך), "חיים שר-אבי (שרעבי)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יז (1968), עמ' 5193
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270276305171  BnF: cb17735128t (data)  ISNI: 0000 0000 6694 2894  LCCN: n85104658  VIAF: 30967250   WorldCat (עם VIAF): 30967250 
קבריהם של ישראל ורינה ישעיהו-שרעבי בחלקת גדולי האומה בהר הרצל
כביש 79

| --- | --- |


כביש 79 במקטע ריינה - נצרת, דצמבר 2020
 מידע כללי
 סיווג:  כביש ארצי
 ציר:  כביש רוחב
 אורך:  27 ק"מ
 מיקום
 ערים ראשיות:  קריית ביאליק, קריית אתא, שפרעם, נצרת, נוף הגליל
 נקודת התחלה:  צומת הקריון
 נקודת סיום:  צומת משהד
 קואורדינטות:  32°47′14″N 35°12′05″E﻿ / ﻿32.78722222°N 35.20138889°E﻿ / 32.78722222; 35.20138889
  מפת מיקום  מפה מפורטת    he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כביש 79 הוא כביש רוחב בצפון ישראל, החוצה את עמק זבולון ואת הגליל התחתון המערבי. הכביש מוביל מצומת אפק בקריית ביאליק ועד לצומת משהד שמצפון לנצרת, ואורכו 27 קילומטר.
תולדות הכביש

הכביש נסלל על תוואי דרך עתיק שהוביל בין נצרת לעכו. בין שפרעם לעכו הדרך העתיקה ביצעה עיקוף קל מצדה המערבי של ביצת עין אפק בשל הקושי לחצות דרכה. הכביש, שנקרא כביש נצרת-שפרעם, נסלל עוד בימי המנדט הבריטי. בשנות ה-50 תחזוקתו הייתה ירודה ביותר. בשנת 1971 נתקבל מלווה מהבנק העולמי לצורך שדרוג הכביש, שעד אז הוביל כ-1000 כלי רכב ביממה, נועד לאפשר מעבר של כ-7000 כלי רכב ביממה על הכביש, ובכך להקל את עומס התנועה על כביש 75 שנשא עליו את עיקר התנועה בין חיפה וטבריה. העבודות החלו במחצית הראשונה של 1972 והכביש נחנך בתחילת 1975.
בסוף העשור הראשון של המאה ה-21 החלה החברה הלאומית לדרכים לשדרג את כביש 79 באמצעות הרחבתו לכביש דו-מסלולי ודו-נתיבי, כולל הקמת מסלול לרכבת קלה עתידית במרכזו. העבודות, בהשקעה של כ-400 מיליון שקל, כללו ביטול צמתים מרומזרים והקמת ארבעה מחלפים קטנים, וסדרת מעברים חקלאיים.
ביולי 2011 נחנך מחלף המוביל, שהיה אחד מהצמתים העמוסים בצפון ישראל, מחלף זה מפריד מפלסית את כביש 79 מכביש 77. באותו חודש נפתח גם מחלף סומך.
במסגרת הקמת כביש עוקף קריות נבנה גשר המעביר את תנועת כביש 79 מעליו. הגשר נפתח לתנועה במחצית 2012. בתקופה זו הוחל גם בעבודות להרחבת קטע הכביש שבין קריית ביאליק ומחלף גלעם לכביש בן 2 מסלולים לכל כיוון עם הפרדה בין שני כיווני הנסיעה. במסגרת העבודות בוטל בחורף 2013 מחלף גלעם, והוחלף בצומת מרומזר, לצורך בנייתו מחדש. המחלף נפתח מחדש ב-14 במאי 2014.
בסך הכל, במהלך סוף העשור הראשון של המאה ה-21 ובעשור השני של מאה זו, הוקמו 13 מחלפים חדשים לאורך הכביש, וכן שודרג הכביש באופן משמעותי.
מחלפים וצמתים לאורך הכביש

| קילומטרים | שם | סוג מפגש | מיקום | דרכים מצטלבות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
כביש 79 ממערב למזרח
| 0 | צומת אפק (הקריון) |  | קריית ביאליק |   כביש 4 |
| 1 | מחלף ביאליק |  | קריית ביאליק |   כביש 22 |
| 4 | מחלף גלעם |  | קריית אתא |   כביש 781 |
| 6.5 | מחלף טל |  | קריית אתא | רחוב טולוז לוטרק (קריית אתא) |
| 7 | מחלף סומך |  | גבעת טל |   כביש 6   כביש 70 |
| 9.5 | מחלף שפרעם |  | שפרעם | רחוב 311 |
| 11 | מחלף עדי |  | שפרעם, עדי | כביש גישה לעדי והרדוף |
| 13 | מחלף שפרעם מזרח |  | שפרעם | רחוב 100 |
| 15 | מחלף ביר אל-מכסור |  | ביר אל מכסור | כניסה לביר אל-מכסור |
| 17.8 | מחלף יפתחאל |  | אלון הגליל |   כביש 784 |
| 18.5 | מחלף המוביל |  | הסוללים |   כביש 77 |
| 19.5 | מחלפון הסוללים |  | הסוללים | כביש גישה להסוללים ולשמשית |
| 23 | מחלף ציפורי |  | ציפורי |   כביש 7926,   כניסה לציפורי |
| 23.5 | מחלף נצרת מערב |  | ריינה |   כביש 700 |
| 27 | צומת משהד |  | משהד |   כביש 754 |
אתרים לאורך כביש 79

שמורת טבע עין אפק
אנדרטת הלוחם הבדואי
שמורת יער הסוללים
ציפורי
ראו גם

עמק זבולון
הגליל התחתון
הערות שוליים

↑  מ. נהג, זכר הכביש מימי המנדט ..., מעריב, 11 בדצמבר 1961
↑  30 מליון דולר מן הבנק העולמי לפיתוח הכבישים, דבר, 15 ביולי 1971
↑  ישוקם הכביש הישן מצומת שפרעם לנצרת, דבר, 13 בדצמבר 1971
↑  בסלילת כביש רחב, מעריב, 7 במרץ 1972
הוחל בפריצת כביש חדש לנצרת מכיוון שפרעם, דבר, 3 במאי 1972
↑  נחנך כביש שפרעם - נצרת, דבר, 6 בפברואר 1975
↑  מחלף גלעם נפתח מחדש, הודעת נתיבי ישראל
↑  מחלפון הסוללים, מחלף המוביל, מחלף ביר אל מכסור, מחלף שפרעם מזרח, מחלף עדי, מחלף שפרעם, מחלף סומך, מחלף טל, מחלף ביאליק, ומחלף יפתחאל.
כביש 79 - מבט מעין אפק, יולי 2009
מחלף נצרת מערב, דצמבר 2020
כביש 79 ושכונת גבעת אלונים בקריית אתא, מרץ 2022
לוביישוב

| --- | --- |

 מדינה:  אוקראינה אוקראינה
 מחוז:  מחוז ווהלין ווהלין
 תאריך ייסוד:  1484 
 שטח:  3.39 קמ"ר
 גובה:  151 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  5,702 (2022)
 קואורדינטות:  51°45′N 25°29′E﻿ / ﻿51.750°N 25.483°E﻿ / 51.750; 25.483
 אזור זמן:  UTC+2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוקראינה מוגדלת) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםלוביישוב(למפת אוקראינה רגילה) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםלוביישוב(למפת מחוז ווהלין רגילה) לוצק קובל נובו-וולינסק לודמיר קאמין-קושירסקי לובומל בלארוס רובנו טרנ. לבוב פוליןלוביישוב(למפת מחוז ווהלין מוגדלת) לוצק קובל נובו-וולינסק לודמיר קאמין-קושירסקי לובומל בלארוס רובנו טרנ. לבוב פוליןלוביישוב  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
לוביישוב (באוקראינית: Любешів, ליובשיב; בפולנית: Lubieszów) היא עיירה במחוז ווהלין שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

תחילה נקרא היישוב בשם "נובי-דולסק", ובאמצע המאה ה-16 נקרא היישוב בשמו הנוכחי, וקיבל זכויות עיר. באמצע המאה ה-17 נשרף היישוב בידי הטטרים.
מהמאה ה-18 עד המאה ה-19 פעל בעיירה בית ספר נודע, בו התחנך בין היתר תדיאוש קושצ'ושקו. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל היישוב בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.