stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יצחק יוסף דב רבינוביץ
הערות שוליים

1 2 3  חיים רוזנבוים, ‏"ממנה אני את בני מוהר"ר יצחק יוסף דוב להנהיג העדה הקדושה" | הצוואה בביאלה, באתר כיכר השבת, 14 במאי 2024
1 2 3  וְיוֹסֵף הוּא הַשַּׁלִּיט: הרה"צ רבי יצחק יוסף דוב ראבינאוויטש שליט"א געקרוינט אלס ממלא מקום אביו כ"ק האד' מביאלא זצ"ל, באתר בחצרות הקודש, ‏ח' באייר תשפ"ד (ביידיש)
↑  חיים רוזנבוים, ‏האח הבכור הכתיר את אחיו הצעיר; החסידים צעקו 'מזל טוב', באתר כיכר השבת, 16 במאי 2024
↑  יענקי פרבר, משה ויסברג, אסון באלפים השוויצרים: נכדם של האדמו"רים נהרג בעת צניחה - בחדרי חרדים, באתר בחדרי חרדים, 23 באוגוסט 2023
בית הכנסת הראשי הישן (מינכן)

| --- | --- |

בית הכנסת ב-1889, מראה מכיכר לנבך
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת שנחרב 
 כתובת:  העיר העתיקה של מינכן 
 מיקום:  העיר העתיקה של מינכן 
 מדינה:  גרמניה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 16 בספטמבר 1887
 תאריך פתיחה רשמי:  16 בספטמבר 1887 
 תאריך פירוק:  יוני 1938 
 אדריכל:  אלברט שמידט 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו רומנסקית 
 קואורדינטות:  48°08′23″N 11°34′07″E﻿ / ﻿48.1397°N 11.5686°E﻿ / 48.1397; 11.5686
  (למפת מינכן מוגדלת) בית הכנסת הראשי הישן(למפת מינכן רגילה) בית הכנסת הראשי הישן
 
מצבת הזיכרון בפינת רחוב הרצוג מקס בו ניצב בעבר בית הכנסת
בית הכנסת הראשי הישן במינכן (בגרמנית: Alte Hauptsynagoge München) שבגרמניה עמד ברחוב הרצוג-מקס שטראסה בלב מינכן. ביוני 1938, חמישה חודשים לפני פרעות ליל הבדולח, היה המבנה אחד מבתי הכנסת הראשונים שנחרבו בגרמניה, בעידודו האישי של אדולף היטלר.
המבנה שבלט כבניין מונומנטלי בודד מוקף בשלשה רחובות, תוכנן על ידי האדריכל אלברט שמידט. מראהו העוצמתי כמו גם מיקומו הבולט במרכז העיר מינכן, הדגישו את חשיבותו כמבנה ציבורי בחיים העירוניים במינכן של אותם ימים.
בשטח שבו עמד בית הכנסת  ניצבת כיום כיכר לנבאך וחנויות, לאחר שהשטח נמכר בשנת 1999 לרשת הכל-בו הגרמנית Karstadt. כספי המכירה שימשו לבניית בית כנסת ראשי חדש בעיר.
ביולי 2023, 85 שנה לאחר שנהרס, נמצאו חלקים מבית הכנסת בנהר האיזר ובהם לוח אבן, עליו חקוקים חלק מעשרת הדיברות.
הערות שוליים

↑  85 שנה אחרי: נמצאו שרידים מבית הכנסת הגדול במינכן, שנהרס בהוראת היטלר, באתר וואלה, 6 ביולי 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: zmp2018978712  NSK: 000416484  VIAF: 305680747   WorldCat (עם VIAF): 305680747
ויאם עמאשה

ויאם עמאשה (בערבית: وئام عماشة; נולד ב-8 באוגוסט 1985) הוא כדורגלן דרוזי יליד רמת הגולן המשחק בעמדת החלוץ בבני ממב"ע הגולן מליגה ב'.
קריירת מועדונים

עמאשה שיחק בצעירותו במחלקת הנוער של עירוני קריית שמונה. בשנת 2006 עלה לקבוצת הבוגרים של המועדון, ששיחקה אז בליגה הלאומית. ב-13 באפריל 2007 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 4–2 על הפועל נצרת עילית, ובתום עונת 2006/2007 העפיל עם הקבוצה לליגת העל לראשונה בתולדותיה. בעונת 2008/2009 הושאל לקבוצת מכבי אחי נצרת והעפיל עמה לליגת העל, ולאחר מכן חזר לקריית שמונה, וסייע לה להעפיל שוב לליגת העל. בעונת 2010/2011 הבקיע 14 שערים במדי הקבוצה בליגת העל, וזכה עמה בגביע הטוטו.
ביוני 2011 הצטרף לקבוצת מכבי חיפה, ובמשחק הבכורה שלו במועדון הבקיע שלושער במוקדמות ליגת האלופות מול בוראץ. במשחק הליגה הראשון שלו במדי הקבוצה כבש רביעייה מול מכבי נתניה. בסך הכל כבש 13 שערים בפתיחת עונת 2011/2012, אך לקראת אמצע העונה נפצע במפשעה ונעדר ממשחקים רבים. עד תום העונה הוסיף שער נוסף, ובסיום אותה העונה העפיל עם הקבוצה לגמר גביע המדינה, שם פתח בהרכב בהפסד 2–1 להפועל תל אביב. בעונת 2012/2013 כבש 11 שערים.
בתחילת עונת 2013/2014 החליט מאמן מכבי חיפה, אריק בנדו, לנפות את עמאשה מסגל הקבוצה. עמאשה לא שיחק במשך יותר מחצי עונה, וב-5 בפברואר 2014 הושאל לעירוני קריית שמונה עד תום העונה. עמאשה כבש חמישה שערי ליגה ב-13 הופעות, והוסיף שער אחד בגביע המדינה, בו זכה בתום העונה עם קריית שמונה, לראשונה בתולדות המועדון. עמאשה נכנס כמחליף במחצית משחק הגמר מול מכבי נתניה. לאחר חצי עונת השאלה חזר עמאשה למכבי חיפה, ובעונת 2014/2015 כבש שבעה שערים ב-26 הופעות בליגה.
ב-24 ביוני 2015 חתם עמאשה לשלוש שנים בבני סכנין. ב-22 באוגוסט הבקיע את שערו הראשון בקבוצה, בהופעת הבכורה שלו, בהפסד 2–3 למכבי תל אביב, ובסך הכל בעונת 2015/2016 כבש תשעה שערים ב-29 הופעות בליגה.
ב-7 בספטמבר 2016 חתם עמאשה בהפועל תל אביב לעונה אחת. ב-1 באוקטובר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בניצחון 0-2 על הפועל אשקלון באצטדיון המושבה. בסך הכל ערך שלוש הופעות בכל המסגרות במדי הפועל תל אביב בעונת 2016/2017, אך לא הצליח להתאושש מפציעה וב-17 בדצמבר 2016 שוחרר מהמועדון, ולא חזר לשחק עד תום העונה.
ב-12 בספטמבר 2017 חתם עמאשה בקבוצת הפועל חדרה, העולה החדשה לליגה הלאומית. את שערו היחיד במדי הקבוצה כבש ב-1 בדצמבר 2017, בניצחון 1–0 על הפועל כפר סבא, אך בינואר 2018 שוחרר מהמועדון ולא חזר לשחק עד תום העונה.
ב-28 ביולי 2018 חתם עמאשה בקבוצת בני ממב"ע הגולן מליגה ב' צפון א', קבוצת כדורגל המייצגת את ארבעת הכפרים הדרוזים ברמת הגולן: מג'דל שמס,  מסעדה,  בוקעתא (מקום הולדתו) ועין קנייא. אך כעבור פחות משלושה חודשים עזב את המועדון ובאוקטובר 2018 חתם במ.ס. דבורייה מליגה ב' צפון ב', בה הוא שיחק לצד אחיו אסעד עמאשה, ובתום העונה עלה עימה לליגה א'.
ביולי 2019 חתם במ.ס. טירה מליגה א' צפון. בעונתו הראשונה בקבוצה היה שותף ב-14 משחקי ליגה, וכבש 5 שערים.
קריירת נבחרות ומעמדו בישראל

לזכותו של עמאשה 14 הופעות בנבחרת הנוער של ישראל, בהן כבש 2 שערים, ו-5 הופעות בנבחרת הצעירה.
עמאשה מחזיק בתעודת מעבר ישראלית בלבד ולכן לא היה זכאי לשחק בנבחרת ישראל, עד שבסוף 2011 קיבל השחקן אישור מיוחד מפיפ"א לשחק בנבחרת. בראיון עמו הסביר כי הוא נמנע מלבקש תעודת זהות ודרכון ישראליים כיוון שאינו רוצה להיות מנודה בקרב תושבי כפרו הדרוזי בוקעאתא שברמת הגולן, אשר רובם מסרבים לקבל אזרחות ישראלית ואף מחרימים את אלו שבוחרים בכך. בנוסף עמאשה זכאי למעמד תושב ארעי בישראל. בעבר, הורשה ושיחק בנבחרות הצעירות של ישראל מתוקף אישור מיוחד מפיפ"א, אך לאחר שינוי בתקנון פיפ"א, שאסר על שחקנים ללא דרכון לייצג מדינה בתחרויות בינלאומיות, לא היה זכאי השחקן לייצג את הנבחרת עד שנושא זה הוסדר מול פיפ"א. בשנת 2013 זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל הבוגרת – לאחר שקיבל אישור מיוחד מפיפ"א, אך בסופו של דבר לא ערך הופעות במדיה.
חיים אישיים

ויאם עמאשה נשוי לג'יאנה ולהם שני ילדים.
יש לו שני אחים, אסעד עמאשה ותאיר עמאשה, כדורגלים אף הם, אשר משחקים בליגות הנמוכות בישראל. אחיו אסעד היה שותף לזכייתה הראשונה של עירוני קריית שמונה באליפות המדינה בעונת 2011/2012 בליגת העל בכדורגל, והוא הופיע בסדרת טלוויזיה תיעודית ליגה ג'.
סטודנט להנדסה אזרחית במסלול מדידה.
הערות שוליים

↑  דורון בן דור, ‏וויאם עמאשה חתם לשלוש עונות בבני סכנין, באתר ONE‏, 24 ביוני 2015
↑  ליגת העל: מכבי תל אביב ניצחה את בני סכנין 2:3, באתר וואלה, 22 באוגוסט 2015
↑  עמית גולדשטיין‏, הפועל תל אביב: ויאם עמאשה ודולי מנגה חתמו עד תום העונה, באתר וואלה, 7 בספטמבר 2016
↑  שלמה וייס‏, ויאם עמאשה שוחרר מהפועל תל אביב, באתר וואלה, 17 בדצמבר 2016
↑  דורון בן דור, ‏יורד ללאומית: וויאם עמאשה סיכם בהפועל חדרה, באתר ONE‏, 12 בספטמבר 2017
↑  מיכאל וייסרמן, ויאם עמאשה חתם בממב"ע גולן, באתר דאבל פס, 28 ביולי 2018
1 2  דורון בן דור, ‏אלי גוטמן זימן את וויאם עמאשה לסגל הנבחרת, באתר ONE‏, 3 במרץ 2013
לוקרטיוס

| --- | --- |

 לידה:  99 לפנה"ס פומפיי, איטליה 
 התאבד:  55 לפנה"ס (בגיל 44 בערך) רומא, הרפובליקה הרומית 
 השקפה דתית:  אתאיזם 
 זרם:  האסכולה האפיקוראית
 תחומי עניין:  מטאפיזיקה, תורת ההכרה
 עיסוק:  משורר, פילוסוף, סופר 
 הושפע מ:  אפיקורוס
 מדינה:  רומא העתיקה 
 בן או בת זוג:  לוקיליה 
 
טיטוס לוקרטיוס קרוס (נכתב גם לוּקְרֶצְיוּס; בלטינית: Titus Lucretius Carus) היה משורר רומאי, חי כמשוער בין השנים 99 עד 55 לפנה"ס.
התגורר ברומא וכנראה גם נולד בה. נמנה עם חוגי האצולה ועם האסכולה האפיקוראית. "על טבע היקום" היא יצירתו הגדולה וכנראה היחידה.
הירונימוס כותב בספרו כרוניקון (נכתב בסביבות שנת 380), כהערה לערך העוסק בשנת 94 לפנה"ס: "נולד טיטוס לוקרטיוס, משורר. אחר שנטרפה דעתו משיקוי אהבה, ואחר שבין טירוף לטירוף כתב כמה ספרים שהגיהם קיקרו, שלח יד בנפשו בשנתו הארבעים וארבע". עם זאת, אין סימוכין לטענותיו של הירונימוס ויכול להיות שניסה להוריד מערכו.
סטאטיוס בספרו סילוויי מזכיר את לוקרטיוס במילים ”docti furor arduus Lucreti” (טירופו הנשגב של לוקרטיוס המלומד).
המשורר האנגלי אלפרד טניסון כתב שיר על לוקרטיוס.
"על טבע היקום"

יצירתו הגדולה של לוקרטיוס היא בשיר "על טבע היקום" (De Rerum Natura) - שיר דידקטי רחב-יריעה במשקל הקסמטרי, המופנה לידידו גאיוס ממיוס ומסכם לו את עיקרי תפיסת האסכולה האפיקוראית, מהווה את הסיכום המלא והממצה ביותר לתורת אפיקורוס שנשתמר עד ימינו אנו.
"על טבע היקום" > רעיונות אסורים

״על טבע היקום״ מנסח רעיונות מהפכניים שעוררו התנגדות רבה, והספר הוחרם על ידי הכנסייה ולמעשה נעלם מההיסטוריה למשך כ-1600 שנה.
הוא חזר להיות מופץ ומתורגם רק בראשית עידן הנאורות, ויש סברה שהוא העניק השראה לדמויות מרכזיות בה, כמו גלילאו, דרווין, דקארט, מקיאוולי ואפילו שייקספיר.
רעיונות אלה כוללים:
היקום בנוי מחלקיקים זעירים שמרחפים בחלל ריק ומקיימים ביניהם אינטראקציות.
לא קיימות ישויות על-טבעיות כמו אלים ושדים.
כל בעלי החיים התפתחו בהדרגה במשך אלפי שנים, בתהליך של ברירה טבעית וללא תכלית מוגדרת מראש.
הדתות הממוסדות עושות שימוש בפחדים הקיומיים של בני האדם כדי להצדיק עוולות מוסריות כמו מלחמות וקרבנות אדם.
ידיעה אמיתית של העולם יכולה לנבוע רק מתצפיות ומהסקת מסקנות הגיונית.
התרבות האנושית מתפתחת אף היא בתהליך של ברירה טבעית.
הנשמה היא תוצר של החומר ונעלמת עם המוות.
יותר מ-2000 שנה אחרי שנכתב, חלק מהרעיונות הכתובים ב״על טבע היקום״ נחשבים לערכים מודרניים על ידי ציבורים רחבים בעולם המערבי, וחלק מהתזות שלו אף הוכחו מדעית.
תרגומי יצירתו לעברית

לוקרטיוס, על טבע היקום, תרגם מלטינית והוסיף מבוא, הערות ומילון: שלמה דיקמן, מוסד ביאליק, ירושלים, תשכ"ב 1962.
לקריאה נוספת

סטיבן גרינבלט, אריאל הירשפלד (ע), תרגום: יפתח בריל, התפנית – הולדת המודרניוּת, מאגנס, 2017, מסת"ב 978-965-7763-05-6
הערות שוליים

↑  כך מאוית בתרגום ספרו בהוצאת האוניברסיטה העברית ומוסד ביאליק
↑  סטיבן גרינבלט, התפנית - הולדת המודרניות, תרגם יפתח בריל, הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2017.
↑  Statius, P. Papinius, Silvae, book 2, genethliacon Lucani ad Pollam, www.perseus.tufts.edu
↑  Lucretius, by Alfred Tennyson, monadnock.net (באנגלית)
↑  Stephen Greenblatt, The Swerve: How the World Became Modern
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007443328105171  PLWABN: 9810646493105606  BIBSYS: 90060393  BNC: 000070587  BNE: XX985629  BnF: cb11913603g (data)  CANTIC: a10491685  CiNii: DA0100551X  GND: 118575236  ICCU: CFIV069987  ISNI: 0000 0001 2146 3483  LCCN: n79033010  LNB: 000143787  MusicBrainz: f49abba8-9525-4f69-8311-a357f7942d89  NDL: 00470725  NKC: jn19981001772  NLA: 35315470  NLG: 100323  NLK: KAC199617157  NSK: 000011901  NTA: 068857543  RERO: 02-A000107328  SELIBR: 208669  SUDOC: 026997576  Trove: 908734  VcBA: 495/30327  VIAF: 106388020   WorldCat (עם VIAF): 106388020
גוידו אהרן מנדס

| --- | --- |
גוידו אהרן מנדס במדי גנרל בצבא איטליה (1936–1938)
גוידו אהרן מנדס במדי גנרל בצבא איטליה (1936–1938)
 לידה:  18 באוגוסט 1876 פירנצה, ממלכת איטליה 
 פטירה:  19 ביולי 1965 (בגיל 88) רמת גן, ישראל 
 ענף מדעי:  רפואה, ריאה ונשימה
 צאצאים:  מאור מנדס 
 הערות:  יהודי, יליד פירנצה
 תרומות עיקריות
 הדברת השחפת באיטליה וישראל ופיתוח טיפולים בפגיעות נשק כימי
 
גוידו אהרן מֶנדֶס (באיטלקית: Guido Aaron Mendes;‏ 18 באוגוסט 1876 – 19 ביולי 1965) היה רופא וגנרל יהודי בצבא איטליה, אשר התמחה בטיפול במחלות ריאה וניהל בית חולים ברומא. כיהן כיו"ר הקרן הקיימת לישראל ברומא, מרצה לרפואה באוניברסיטת רומא ומפקח מיוחד של חיל הרפואה האיטלקי. ממקימי בית הספר לקציני ים עבריים בצ'יויטהווקיה שליד רומא.
ב-1938 עזב את איטליה בעקבות חוקי הגזע, ועלה לארץ ישראל עם משפחתו בסוף אותה שנה אחרי התערבות מיוחדת של הוותיקן בעינינו. היה פעיל במאבק להדברת השחפת בישראל.
קורות חיים > פעילותו באיטליה

נולד למשפחה אמידה בפירנצה. אביו, משה מאוריציו מנדס, היה בנקאי מצאצאי דונה גרציה מנדס ופרנציסקו מנדס). חונך בטובי בתי הספר האיטלקיים ומיד בסיום התיכון החל את לימודי הרפואה באוניברסיטת רומא. הוסמך כרופא כללי בשנת 1900 ופנה להתמחות במחלות ריאה ונשימה.
לאחר כמה שנים התגייס לצבא איטליה והשתתף במלחמה האיטלקית-עות'מאנית (1911-1912) ובמלחמת העולם הראשונה בחזיתות הצפוניות. בתחילת שנות ה-20 הועלה לדרגת רב-סרן. במהלך המלחמה התמחה בטיפול בנפגעי התקפות נשק כימי ופעל רבות ליצירת שיטות טיפול חדשות בתחום זה.
במהלך המלחמה יצר קשרים אמיצים עם גורמים בכירים בוותיקן והצלב האדום. בשנת 1926 נתבקש לעזוב את הצבא זמנית כדי לנהל את בית החולים למחלות ריאה ברומא. במהלך כהונתו קצר שבחים, הצלחה ועיטורים מהוותיקן וגורמים בממשל האיטלקי. הוביל את הקמתה של שרשרת בתי חולים ומרפאות לטיפול בשחפת. ב-1936 הועלה לדרגת גנרל בצו מיוחד של בניטו מוסוליני ומונה לאחד משלושת המפקחים הבכירים של חיל הרפואה האיטלקי. כאות כבוד לפועלו מונה על ידי האפיפיור ל"רופא הכס הקדוש".
קורות חיים > העלייה לישראל

מעט לפני חקיקת חוקי הגזע באיטליה התפטר מנדס מתפקידו כמנהל בית החולים. מאוחר יותר הסביר את הרקע להתפטרותו בכך שלא היה יכול למלא את תפקידו במדינה שבה מתבצעת רדיפה על רקע גזעני.
ב-1938 זומן אל האפיפיור פיוס השנים עשר, שהיה חברו לכיתה מימי בית הספר. האפיפיור יעץ למנדס ומשפחתו לעזוב את איטליה לפני שלא יוכלו לצאת מגבולותיה. מנדס מצדו ביקש לקבל אשרות כניסה מיוחדות לארץ ישראל. אשרות אלו הושגו על ידי מעורבותו של אווג'ניו פאצ'לי, לימים האפיפיור פיוס השנים עשר, ומונסיניור מונטיני, שלימים היה למזכירו האישי של פיוס השנים עשר. בזמן ההמתנה לאשרות התגוררה משפחת מנדס במשך כחצי שנה בשווייץ.
לאחר העלייה לארץ בשנת 1939, התגוררה משפחתו של מנדס בגדרה, שם ניהל בין השנים 1940–1948 סנטוריום לטיפול בשחפת, אשר הקים בשנת 1929 הדוקטור אריה בן גפן. בשנות ה-40 עבר עם משפחתו לרמת גן. שם התגורר עד פטירתו בשנת 1965.
פעילות ציונית והדברת השחפת

לאורך שנות שירותו הציבורי היה מנדס פעיל בארגונים ציוניים ומונה כיו"ר הקרן הקיימת לישראל עד שעזב את איטליה.
גולת הכותרת בפעילותו הציונית הייתה הקמתו של בית ספר לקציני ים עבריים בצ’יויטהווקיה, נמל על חוף הים ליד רומא. בבית הספר הזה אשר קלט יהודים מכל רחבי העולם, הוסמכו רבים מקציני חיל הים בראשית דרכו, כולל מפקד חיל הים האלוף שלמה אראל, המספר על כך בספרו "לפניך הים".
כדי לקבל את אישור השלטונות באיטליה להקמת בית ספר יהודי לקציני-ים, ניצל הגנרל, פרופ' מנדס את קשריו האישיים עם ראש ממשלת איטליה, מוסוליני.
מוסוליני אשר האמין בכישרון וביכולת של העם היהודי, חשב כי קשריו יעזרו לו בבוא היום בהגשמת חלומו לחידוש האימפריה הרומית. והאישור ניתן.
פרופ' גוידו מנדס ובנו ד"ר מאור מנדס התמחו בטיפול בשחפת בשיטת מונלדי, אחת היחידות שהביאה לריפוי לפני המצאת האנטיביוטיקה. עם עלייתו ארצה הקים פרופ' מנדס בגדרה בית חולים לטיפול בשיטה זו, בבית חולים זה הבריאו מאות חולי שחפת.
מנדס נפטר ברמת גן ביולי 1965, בגיל 89. נקבר בבית העלמין קריית שאול
הותיר את אשתו, ג'וליה לבית פלשל, שלה היה נשוי מ-1911, שני בנים: ד"ר מאור (מאוריציו) מנדס (רופא למחלות ריאות) וד"ר מאיר (מריו) מנדס (מומחה לחוק הכנסייתי, פקיד בכיר במחלקה הנוצרית במשרד הדתות, וקודם לכן מזכיר נשיא המדינה יצחק בן-צבי), ונכדים.
אלמנתו ג'וליה נפטרה כעבור כשנה וחצי ונקברה לצדו.
הנצחה

רחוב ברמת גן קרוי על שמו.
הערות שוליים

↑  http://www.amazon.com/gp/reader/0312604211/ref=sr_1_1?p=S00P&keywords=guido+mendes&ie=UTF8&qid=1360097172 The Pope's Jews: The Vatican's Secret Plan to Save Jews from the Nazis מאת Gordon Thomas
↑  http://jpress.org.il/Default/Scripting/ArticleWin_TAU.asp?From=Search&Key=MAR/1963/07/03/5/Ar00500.xml&CollName=MAR_1958_1967&DOCID=305954&PageLabelPrint=5&Skin=TAUHe&enter=true&Publication=MAR&AppName=2&Hs=advanced&AW=1360096413841&sPublication=MAR&tauLanguage=&sScopeID=All&sSorting=Score%2cdesc&sQuery=%u05d2%u05d5%u05d9%u05d3%u05d5%20%u05de%u05e0%u05d3%u05e1&rEntityType=&sSearchInAll=false&ViewMode=HTML כתבת מעריב 03/07/1936 עמוד 5 מאת ישעיהו אביעם
↑  ואלה תולדות גדרה - תקופת המנדט הבריטי
↑  גוידו אהרן מנדס באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICCU: TO0V180657  SUDOC: 133271943  VIAF: 189750856   WorldCat (עם VIAF): 189750856 
גוידו וג'וליה קוראים את מודעת חתונתם
זאב הרינג

זאב הֶרִינְג (21 באוגוסט 1910 – 26 בפברואר 1988) היה מבכירי הסתדרות העובדים הכללית וחבר הכנסת מטעם המערך בכנסת השביעית.
ביוגרפיה

זאב הרינג נולד בשנת 1910 בעיירה פשמישל שבגליציה (בעת הולדתו בשליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית, ובעקבות המלחמה נכללה בשטחי המדינה הפולנית החדשה). בסיום לימודיו בגימנסיה למד משפטים באוניברסיטת ורשה. בפולין היה פעיל בארגון הסטודנטים היהודים, והחל בפעילות במפלגת פועלי ציון. בשנת 1935 נבחר למזכ"ל המפלגה בגליציה. בנוסף שימש עורך שבועון המפלגה ביידיש "דאס פרייע פאלק".
בשנת 1940 עלה לארץ ישראל. באותה שנה התנדב לשורות הצבא הבריטי, ושירת בבריגדה היהודית. פעילותו בבריגדה נמשכה, ובין השנים 1945–1946 השתתף הרינג בפעולות ההצלה של שארית הפליטה ובארגון "הבריחה". בין השנים 1946–1947 נבחר למזכיר המרכז לגולה של הבריגדה.
לאחר עלייתו ארצה הצטרף לקבוצת "עיינות", שהיוותה את הגרעין לייסוד רמת דוד.
בראשית שנות החמישים נסע ללמוד בבית הספר לכלכלה ולמדע המדינה בלונדון.
עבודתו בהסתדרות התגברה עם בחירתו בשנת 1954 לחבר הוועד הפועל. באותה שנה נבחר גם לוועדה המרכזת של ההסתדרות וכיהן בה כיו"ר המחלקה לקשרים בינלאומיים, עד היבחרו לכנסת. במקביל, בין השנים 1956–1960, הרצה בפקולטה למדע המדינה באוניברסיטת תל אביב.
בין השנים 1969–1974 כיהן הרינג כחבר הכנסת מטעם המערך. במהלך כהונתו היה חבר ועדת הכספים וועדת החינוך והתרבות.
נפטר ב-26 בפברואר 1988 ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק.
כתביו

ז. הערינג, צווישן חורבן און גאולה: אין געראנגל פאר דער שארית הפליטה, אוגסבורג: פארלאג פועלי ציון <צ"ס> – התאחדות און נוח"ם אין דייטשלאנד, [תש"ח]. (ביידיש)
המהפכה האפורה באנגליה, תל אביב: מסדה, 1957.
הערות שוליים

↑  על פעילותו של הרינג בשירות "הבריחה" וההעפלה, באתר יד ושם
↑  זאב הרינג הובא למנוחות, מעריב, 29 בפברואר 1988
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305061805171  GND: 1078938377  ISNI: 0000 0000 6967 5373  VIAF: 97567919   WorldCat (עם VIAF): 97567919 
קברם של ברוניה וזאב הרינג בבית הקברות נחלת יצחק
קארל סנדרס

קארל אדוארד סנדרס האב (באנגלית: .Carl Edward Sanders Sr;‏ 15 במאי 1925 –  16 בנובמבר 2014) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מג'ורג'יה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל ג'ורג'יה ה-74 בשנים 1963–1967.
ראשית חייו

קארל סנדרס נולד באוגוסטה, ג'ורג'יה למשפחה מהמעמד הביניים. לימים הוא ציין שהייתה לו "ילדות מאושרת ובטוחה במיוחד". הוא התחנך בבית הספר התיכון אקדמיית מחוז ריצ'מונד, שם הוא הצטיין בלימודיו ושיחק בנבחרת הפוטבול של בית הספר. הוא היה מועמד ללימודים באקדמיה הצבאית של ארצות הברית, אך בסופו של דבר הוא קיבל מלגת פוטבול באוניברסיטת ג'ורג'יה. ב-1942 הוא שיחק כקוורטרבק בנבחרת השנה הראשונה של האוניברסיטה.
בעת לימודיו, נכנסה ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, וב-1943 הוא עזב את לימודיו והתגייס לחילות האוויר של צבא ארצות הברית. הוא הוצב כלוטננט והטיס מטוסי בואינג B-17 מבצר מעופף. למטוס האישי שלו הוא קרא "האפרסק של ג'ורג'יה" (Georgia Peach), אך מעולם לא הוצב מעבר לים. לאחר המלחמה הוא שב לאוניברסיטה כדי להשלים את לימודיו. הוא למד משפטים, בראשית 1947 עבר את בחינות לשכת עורכי הדין, וסיים את לימודיו בדצמבר אותה שנה. סנדרס שיחק בקבוצת הפוטבול "ג'ורג'יה בולדוגס" (Georgia Bulldogs) והשתתף במשחק הגמר "אויל בול" (Oil Bowl). הוא היה חבר באחוות כי-פי ובאגודה הספרותית פי-קפא, והשתתף בנבחרת הדיבייט של האוניברסיטה. בספטמבר 1947 הוא נשא לאישה את בטי פוי, סטודנטית לאומנות שהוא הכיר בעת לימודיו, ולשניים נולדו שני ילדים. סנדרס החל לעסוק בעריכת דין באוגוסטה בשותפות עם הנרי המונד לפני שהקים משרד משל עצמו בשותפות עם כמה שותפים אחרים. הוא הקדיש זמן בעבודתו כדי לממן חוב שנוצר בשל טיפול רפואי שעברה אשתו.
מחוקק בג'ורג'יה

סנדרס גילה עניין בפוליטיקה בזכות אביו ששימש כחבר מועצת מחוז ריצ'מונד. ב-1954 הוא נבחר לבית הנבחרים של ג'ורג'יה. שנתיים לאחר מכן הוא נבחר לסנאט של ג'ורג'יה. באותה תקופה היה נהוג הסכם רוטציה, על פיו המושב אותו אייש סנדרס בסנאט היה עובר לסירוגין בין נציגים ממחוז ריצ'מונד, מחוז גפרסון ומחוז גלאסקוק. סנדרס נבחר לתקופות כהונה נוספות ב-1958 וב-1960, ובכך היה האדם היחידי אי פעם שכיהן בשלוש תקופות כהונה רצופות מטעם מחוז בחירה של שלוש מחוזות בסנאט המדינתי בתקופה בה היו נהוגים הסכמי הרוטציה.
ב-1958 שימש סנדרס כיושב ראש ועדת הסנאט שחקרה אפשרויות לשחיתות ברשות הכבישים הכפריים במהלך תקופת כהונתו של המושל מרווין גריפין. הוועדה מצאה שהרשות הוציאה יותר מדי כספים על מיזמי בנייה, קבעה תוואי של כבישים חדשים ללא דיון מעמיק, ופעלה בחוסר יעילות בתחזוקת כבישים קיימים. היא המליצה שהרשות תפורק ושמיזמי כבישים כפריים עתידיים יוקצו על בסיס צפיפות אוכלוסין וימומנו מתקציבים קיימים. כתוצאה מעבודת הוועדה היה סגן המושל ארנסט ונדייבר לבעל ברית של סנדרס, וב-1959 הוא היה מנהיג הסיעה בסנאט. בהמשך נבחר ונדייבר כמושל, ובאותה שנה הורה שופט פדרלי למועצת החינוך של אטלנטה לנסח תוכנית לבתי ספר בהם יונהג שילוב גזעי. ונדייבר זימן שישים איש למעון המושל כדי לדון בשאלה אם להמשיך בתהליך השילוב הגזעי או לסגור את בתי הספר. רק סנדרס ומנהיג הסיעה בבית הנבחרים פרנק טוויטי תמכו בשילוב הגזעי, כאשר טוויטי חשש שסגירת בתי הספר "תיצור דור של אנאלפביתים". בסופו של דבר החליט ונדייבר על סגירת בתי הספר באופן זמני בלבד בזמן שבית המחוקקים של ג'ורג'יה יעדכן את חוקי ההפרדה הגזעית. הוא התנגד להצעה להעלאת שאלת בתי הספר למשאל עם מדינתי. בתמיכת ונדייבר, שימש סנדרס כנשיא הזמני של הסנאט בשנים 1960–1962.
מושל ג'ורג'יה > בחירות 1962

ב-1962 החליט סנדרס להתמודד בבחירות למשרה ציבורית בכירה יותר. בתחילה הוא התלבט בנוגע להתמודדות על משרת סגן המושל, שהמכהן בה עמד לפרוש, והיו לו ספקות כאשר מועמד מאטלנטה בשם דומה, קארל פ. סנדרס, הכריז על מועמדותו. קארל א. סנדרס חשד שהמועמד השני נשתל כדי לבלבל את הבוחרים ולחבל בסיכויים על ידי הצבתו של מועמד אחר, פיטר זאק גיר. גיר הכחיש את ההאשמות. לאחר מכן החליט קארל א. סנדרס להתמודד על משרת המושל. במועד בו הוא הגיש את מועמדותו בסוף אפריל, הייתה נהוגה בבחירות המקדימות בג'ורג'יה שיטת הבחירות האזוריות, לפיה מועמד שזכה ברוב מחוזות הבחירה הבטיח את זכייתו במועמדות מפלגתו, במקום האפשרות שהמועמד המנצח יהיה זה שזכה במרבית הקולות ברמה המדינתית. שיטה זו הגבילה את סיכוייהם של מועמדים עירוניים לנצח במשך עשורים רבים. כמה שבועות לאחר תחילת הבחירות המקדימות, הכריזו בתי משפט פדרליים שהיא נוגדת את החוקה, והותירה את שיטת הבחירות הכלליות כדרך להחליט על המנצח. סנדרס ניהל מסע בחירות על "מצע של קידמה", התחייב לשיפור החינוך, לארגון מחדש של מחלקת הכבישים המדינתית, לחידוש המוסדות לחולי נפש ובתי הכלא, למשוך למדינה תעשיות, ולחלק מחדש את מחוזות הבחירה בבית המחוקקים.
מי שכבר שאף לזכות במועמדות המפלגה הדמוקרטית למשרת המושל היו המושל לשעבר מרווין גריפין וסגן המושל המכהן גרלנד בירד. בירד פרש מהמרוץ לאחר שבמאי לקה בהתקף לב. גריפין היה תומך קנאי בהפרדה הגזעית. הוא תקף את סנדרס על כך שהוא היה צעיר מדי לתפקיד המושל ולא מחויב דיו להגנה על ההפרדה הגזעית. סנדרס תמך בהפרדה הגזעית, אך חש שיהיה זה חסר תועלת להתנגד להוראות השילוב הגזעי של הממשל הפדרלי. הוא הבטיח "לשמור על ההפרדה המסורתית של ג'ורג'יה", אך אמר שהוא מתנגד לצעדים פוליטיים מסוג של פיתיונות וש"אני מטה את הכובע שלי אל העבר, אך אני מסיר את המעיל שלי לעתיד". הוא גם הבטיח להשאיר את בתי הספר הציבוריים פתוחים, גם אם הממשלה הפדרלית תורה ליישם בהם שילוב גזעי. גריפין קיים עצרת בחירות יחד עם מושל אלבמה הנבחר ג'ורג' וולאס, תומך אדוק נוסף בהפרדה הגזעית, כדי להפגין את תמיכתו בה. בעצרת בחירות שלו שהתקיימה באותו יום לעג סנדרס לאסטרטגיה שלו, ותיאר את גריפין כאדם "כה חלש באמונתו בג'ורג'יה ובאנשיה עד שהוא מתכנן לייבא אדם מבחוץ כדי להתערב בעניינינו. אני לא זקוק למשענת של אלבמה כדי שתעזור לי". לאורך כל מסע הבחירות שלו התחייב גריפין להתנגד להחלטות של בתי המשפט הפדרליים על שילוב גזעי והשמיץ את "גוש המצביעים הכושים" בג'ורג'יה. לאחר עימות בין ארגון הקו קלוקס קלאן לבין משטרת המדינה בעצרת של הארגון, הציע גריפין שהוא יבטיח כיצד לטפל במצב כזה. סנדרס האשים את המושל לשעבר על כך שהיה לו ידע מוקדם על העצרת ועל הבאת אנשי הקלאן לתוך ג'ורג'יה. סנדרס גם האשים את גריפין בניהול ממשל מושחת בתקופת כהונתו הקודמת. בבחירות המקדימות הוא הביס את גריפין כאשר קיבל 494,978 קולות (58.7 אחוזים) מול 332,746 הקולות (39 אחוזים) שקיבל גריפין. רוב התמיכה בו הגיעה מאזורים עירוניים. לאחר מכן הוא ניצח בבחירות הכלליות והושבע כמושל ג'ורג'יה ב-14 בינואר 1963. בגיל 37 הוא היה אז צעיר מושלי מדינות ארצות הברית באותה עת.
מושל ג'ורג'יה > צעדים ביצועיים

סנדרס מינה את ועדת המושל ליעילות ולשיפורים בממשלה, שניהלה רפורמות במערכת הכליאה, בשירותי בריאות הנפש, בשירות הציבורי, במחלקת הכבישים, במחלקת החקלאות ובמחלקת החינוך. הוא עבד בשיתוף פעולה עם ראש עיריית אטלנטה איוון אלן הבן כדי להביא קבוצות ספורט מקצועני לעיר, וב-1963 הוא גייס את ידידו, רנקין מ. סמית' האב כדי לממן את הקמתה של קבוצת הפוטבול אטלנטה פלקונס.
סנדרס ניהל את מסע הבחירות שלו כגזען תומך ההפרדה הגזעית ולא תמך באופן פעיל בתנועה האפרו-אמריקאית לזכויות האזרח כאשר כיהן בתפקידו, אך נאלץ לטפל בסוגיות גזעיות בכמה הזדמנויות. הוא נחשב על ידי פרשנים כמתון בסוגיות גזע, ותיאר את עמדתו בנושא כ"תומך ההפרדה הגזעית אך לא שוטה ארור". הוא נחשב הן על ידי הראקציונרים הלבנים והן על ידי פעילי זכויות האזרח השחורים כקיצוני מבחינה פוליטית. מתוך דאגה שאלימות גזעית תחבל בתוכניותיו להרחבת כלכלת ג'ורג'יה, הוא אמר, "כל עוד אני המושל, אנחנו נציית לחוקים, אנחנו לא מתכוונים להתנגד להוראות בית המשפט הפדרלי תוך שימוש באלימות, ואנחנו לא נסגור אף אחד מבתי הספר". הוא מינה כמה שחורים למועצות מדינתיות ואת השחורים הראשונים במשטרת המדינה ובמשמר הלאומי שלה. מעל הכול, ממשלו אויש בעיקר בלבנים והוא לא מינה אף שחור לתפקיד ראשי הסוכנויות או כשופטים. כאשר התחוללו עימותים בין קבוצות שונות בסוגיות גזעיות, הוא נטה לנסות ולהגיע לפשרות, אף על פי שהוא שיגר את משטרת המדינה לסוואנה ביולי 1963 כדי למנוע אלימות והציב את משטרת המדינה בכוננות באטלנטה באמצע 1966 כאשר ראש העיר אלן התעמת עם מפגינים שחורים זועמים. הוא מתח ביקורת על הפורעים והעיד בפני הקונגרס נגד העברתו של חוק זכויות האזרח של 1964, בטענה שהוא הפר זכויות קניין.