stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מעגל חסום
המעגל החסום במשולש

במשולש, מרכז המעגל החסום הוא הנקודה שבה נפגשים שלושת חוצי הזוויות של המשולש. הסיבה לכך היא שחוצה הזווית הוא המקום הגאומטרי של הנקודות שמרחקיהן משתי הצלעות שווים זה לזה, ומרחקו של מרכז המעגל החסום משלוש הצלעות הוא קבוע.
מכיוון שהמעגל כולו נמצא בתוך המשולש, הרי שבפרט מרכזו של המעגל החסום נמצא תמיד בתוך המשולש (להבדיל ממרכז המעגל החוסם שנמצא בתוך המשולש, על אחת הצלעות או מחוץ למשולש, בהתאם לסוג המשולש).
נסמן ב- p={\frac {a+b+c}{2}} את מחצית היקף המשולש. רדיוס המעגל החסום הוא  \ r={\frac {S}{p}}, כאשר S הוא שטח המשולש, שאותו אפשר לחשב לפי נוסחת הרון  S={\sqrt {p(p-a)(p-b)(p-c)}}.
משפט אוילר, הקרוי של שמו של המתמטיקאי לאונרד אוילר, קובע כי המרחק d בין מרכז המעגל החוסם ומרכז המעגל החסום של משולש מקיים:  d^{2}=R\cdot (R-2r), כאשר R הוא רדיוס המעגל החוסם ו- r הוא רדיוס המעגל החסום. מנוסחה זו נובע כי  R\geq 2r.
הקטעים המחברים את קודקודי המשולש עם נקודות ההשקה של הצלעות למעגל החסום, נפגשות בנקודה אחת הקרויה נקודת גרגון (אנ') של המשולש.
במשולש אפשר לחסום אליפסות רבות. האליפסה היחידה הנוגעת בנקודות האמצע של הצלעות נקראת האליפסה החסומה של שטיינר.
המעגל החסום במשולש > מעגל חיצוני

מעגל חיצוני [למשולש], הנקרא לעיתים "מעגל חסום חיצוני" ו"מעגל חסום מבחוץ", הוא מעגל המשיק לאחת מצלעות המשולש ולהארכות שתי צלעותיו האחרות. לעיסוק בקשר בין מרכזי המעגלים החיצוניים, ובינם למרכזי המעגלים החסום והחוסם, ראו למשל משפט התלתן ומשפט אוילר בגאומטריה.
מעגל חסום במצולע משוכלל

במצולע משוכלל, מרכז המעגל החסום מתלכד עם מרכז המעגל החוסם.
נסמן:
מתקיים:
חתכי חרוט

במשולש אפשר לחסום אליפסות רבות. קיימת אליפסה המשיקה לצלעות בנקודות נתונות, אם ורק אם הנקודות מהוות שלשה של נקודות צ'בה.
משפט פונסלה, שהוא אחד המשפטים החשובים בגאומטריה פרויקטיבית, קובע שאם C,D הם חתכי חרוט ויש מצולע בן n צלעות החסום באחד מהם וחוסם את השני, אז יש אינסוף מצולעים כאלה, וכולם בעלי אותו מספר צלעות.
ראו גם

מעגל חוסם
קבוע קפלר באוקמפ
הערות שוליים

↑  באנגלית escribed circle, excircle [of a triangle]. נקרא בעבר גם "עיגול מגע חיצוני" ו"עיגול מוקף חיצוני", ראו מונחים במילון האקדמיה ללשון העברית.
↑  ראו Bull. Amer. Math. Soc. 51(3), 2014, pp. 373--445.
מעגל חסום במשולש
המעגלים הכתומים הם מעגלים חיצוניים למשולש ABC (המעגל הכחול הוא המעגל החסום במשולש זה)
מעגל חסום ומעגל חוסם במשובע משוכלל
מריה גבריאל

מריה איוואנובה גבְּריאל (בבולגרית: Мария Иванова Габриел;‏ נולדה ב-20 במאי 1979, חאג'ידימובו (אנ'), הרפובליקה העממית של בולגריה) היא דיפלומטית ופוליטיקאית בולגרייה אשר כיהנה במספר תפקידים במסגרת האיחוד האירופי, וכן מיוני 2023 ועד אפריל 2024 כסגנית ראש ממשלת בולגריה וכשרת החוץ של בולגריה מטעם מפלגת אזרחים למען פיתוח אירופי של בולגריה בממשלתו של ניקולאי דנקוב.
ביוגרפיה

נולדה כמריה נדלצ'בה בעיירה חאג'ידימובו הסמוכה לגוצה דלצ'ב. רכשה השכלה תיכונית בקיוסטנדיל, והשכלה אקדמית בשפות באוניברסיטת פלובדיב. בהמשך, ב-2003, השלימה תואר שני ביחסים בינלאומיים בבורדו. בין השנים 2004–2008 לימדה גבריאל כלכלה פוליטית במכון ליחסים בינלאומיים בבורדו. היא הצטרפה לחיים הפוליטיים כחברת מפלגת אזרחים למען פיתוח אירופי של בולגריה בראשות בויקו בוריסוב. בין השנים 2009–2017 כינה כחברת הפרלמנט האירופי. בתקופה זו, בין 2014–2017 כיהנה גבריאל סגנית נשיא קבוצת מפלגת העם האירופית בפרלמנט האירופי וראשת המשלחת הבולגרית לאיחוד האירופי.
ב-2017 מונתה מטעם הנציבות האירופית כנציבה לחברה וכלכלה דיגיטלית. באפריל 2023 נערכו בבולגריה בחירות כלליות, אשר לאחריהן התפטרה גבריאל מתפקידיה באיחוד האירופי. ביוני 2023 הוקמה בבולגריה ממשלת קואליציה וגבריאל מונתה לסגניתו של ראש הממשלה ניקולאי דנקוב ולשרת החוץ של בולגריה. זאת כחלק מהסכם רוטציה במסגרתו יכהן דנקוב תשעה חודשים בתפקיד ולאחר מכן גבריאל כראשת ממשלה לתשעה חודשים ויערכו חילופי שרים במשרדים שונים.
ב-5 במרץ 2024 התפטר דנקוב כחלק מהסכם הרוטציה, אך לא הושגו הסכמות למינויים השונים בממשלה תחת מריה גבריאל, וכפועל יוצר מכך התפטרה הממשלה. הנשיא רומן ראדב הכריז על בחירות בזק שייערכו ב-6 ביוני 2024, ומינה ממשלת מעבר בראשות דימיטר גלבצ'ב שהחלה את כהונתה ב-9 באפריל.
הערות שוליים

↑  Bulgaria's GERB Nominates EU Commissioner As PM Candidate, באתר rferl.org (באנגלית)
↑  Bulgaria Finally has a Regular Government, באתר novinite.com (באנגלית)
↑  PM-Designate Proposes Caretaker Cabinet, באתר bta.bg (באנגלית).
↑  Gabriel set to form Bulgarian government with her party’s arch foes, באתר euractiv.com (באנגלית)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: איוואן קונדוב | שרת החוץ של בולגריה  6 ביוני 2023 – 9 באפריל 2024 | הבא: סטפן דימיטרוב |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811788049105606  GND: 1194445942  VIAF: 3153156858479849780001   WorldCat (עם VIAF): 3153156858479849780001
מפרץ סן סבסטיאן

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  ים ארגנטינה 
 סוג:  מפרץ 
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  ארגנטינה ארגנטינה
 קואורדינטות:  53°12′00″S 68°19′59″W﻿ / ﻿53.2°S 68.33305556°W﻿ / -53.2; -68.33305556
  (למפת ארגנטינה מוגדלת) בואנוס איירס קורדובה בארילוצ'ה רוסאריו טוקומאן מאר דל פלאטה סלטה סנטה פה סן חואן אושואיה איגואסו אקונקגווה ברזיל פרגוואי בוליביה צ'ילה איי פוקלנד אורוגוואי האוקיינוס האטלנטי האוקיינוס השקט מפרץ סן סבסטיאן(למפת ארגנטינה רגילה) בואנוס איירס קורדובה בארילוצ'ה רוסאריו טוקומאן מאר דל פלאטה סלטה סנטה פה סן חואן אושואיה איגואסו אקונקגווה ברזיל פרגוואי בוליביה צ'ילה איי פוקלנד אורוגוואי האוקיינוס האטלנטי האוקיינוס השקט מפרץ סן סבסטיאן
 
מפרץ סן סבסטיאן (בספרדית: Bahía de San Sebastián) הוא מפרץ בעל צורת חצי עיגול בחוף המזרחי בצפון האי הגדול של ארץ האש, בשטח ארגנטינה.
המפרץ הוא חלק מים ארגנטינה בתוך האוקיינוס האטלנטי. חלק ממפתח המפרץ כלפי ים ארגנטינה חסום על ידי חצי האי אל פראמו (ספ'), מקום בו התגלה זהב במחצית השנייה של המאה ה-19.
מפרץ סן מיגל

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מפרץ 
 מידע נוסף
 נהר מזין:  Tuira River 
 מדינות באגן הניקוז:  פנמה פנמה
 קואורדינטות:  8°19′10″N 78°18′31″W﻿ / ﻿8.3194444444444°N 78.308611111111°W﻿ / 8.3194444444444; -78.308611111111
  (למפת פנמה מוגדלת) פנמה סיטי קולון דויד איי הפנינה תעלת פנמה קולומביה קוסטה ריקה  הים הקריבי האוקיינוס השקטמפרץ סן מיגל (למפת פנמה רגילה) פנמה סיטי קולון דויד איי הפנינה תעלת פנמה קולומביה קוסטה ריקה  הים הקריבי האוקיינוס השקטמפרץ סן מיגל 
 
מפרץ סן מיגל (בספרדית: Golfo de San Miguel) הוא מפרץ באוקיינוס השקט, בחופה הדרומי של פנמה. הנהרות העיקריים הנשפכים אל המפרץ הם נהר טווירה (אנ') ונהר צ'אקונאק (אנ').
מסת פלאנק

מקס פלאנק, הממציא של מערכת יחידות פלאנק
מסת פלאנק היא יחידת מידה פיזיקלית השייכת למערכת יחידות פלאנק. מסת פלאנק מגדירה את סדר הגודל של המסה המינימלית, שעבורה יש לקחת בחשבון גם אפקטים כבידתיים ולא רק אפקטים קוונטיים. מכאן חשיבותו של גודל זה בתאוריות של כבידה קוונטית.
הערך

ערכה של מסת פלאנק הוא:
m_{P}={\sqrt {\frac {\hbar c}{G}}}=21.7645\mu g=1.22090\cdot 10^{19}\,{\frac {GeV}{c^{2}}}
לצורך המחשה, ניתן לציין שמסתו של מטיל ברזל בעל נפח של  \,2.77\cdot 10^{-3}\,mm^{3} היא מסת פלאנק. מאידך, מסת פלאנק גדולה בעשרות סדרי גודל ממסתם של החלקיקים היסודיים המוכרים כיום.
הגדרות שונות של מסת פלאנק

אחת היחידות הבסיסיות במערכת יחידות פלאנק
פעמיים המסה המינימלית של חור שחור, בהתאם לעקרון אי הוודאות
המסה שעבורה אורך גל קומפטון שווה לרדיוס שוורצשילד מוכפלת ב-  {\sqrt {\pi }}
סדר הגודל של מסת גוף מינימלית, שעבורה יש לקחת בחשבון גם את כוח הכבידה, ולא רק את כוחות היסוד האחרים
פיתוח הנוסחה למסה מינימלית של חור שחור

עקרון אי הוודאות קובע שבכל מדידה קיימת אי ודאות מסוימת. אם אי הוודאות במדידת מסה של גוף שווה למסת הגוף עצמו, אז אין לנו דרך להיות בטוחים שהגוף קיים. על ידי השוואה בין מסת חור שחור לאי הוודאות במדידתה, נוכל למצוא את המסה המינימלית של חור שחור כלשהו.
עקרון אי הוודאות קובע שמכפלת אי הוודאות באנרגיה באי הוודאות בזמן היא מסדר גודל של מחצית קבוע דיראק:
\Delta E\Delta t\sim {\frac {\hbar }{2}}
הקשר בין אי הוודאות באנרגיה ובין אי הוודאות במסה הוא:
\Delta E=\Delta m\,c^{2}
כאשר c היא מהירות האור.
אי הוודאות במדידת אות בתוך מרחב בגודל של חור שחור היא מסדר גודל של:
\Delta t\sim {\frac {r_{s}}{c}}
רדיוס שוורצשילד של החור השחור קשור למסתו בעזרת הנוסחה:
\,r_{s}={\frac {2Gm}{c^{2}}}
כאשר G הוא קבוע הכבידה.
לאחר הצבת אי הוודאות באנרגיה ובזמן, עקרון אי הוודאות ייראה כך:
\Delta m\,m\sim {\frac {\hbar c}{4G}}
על פי משוואה זו, מסת חור שחור נמוכה יותר גוררת אי ודאות גדולה יותר במדידת המסה. אם נדרוש שהמסה ואי הוודאות במדידתה יהיו בנות אותו סדר גודל, אז נקבל את המסה המינימלית של חור שחור:
\,m\sim {\sqrt {\frac {\hbar c}{4G}}}={\frac {m_{P}}{2}}
תנע פלאנק ואנרגיית פלאנק

תנע פלאנק ואנרגיית פלאנק הם שני גדלים שנוח להגדיר אותם בעזרת מסת פלאנק.
תנע פלאנק מוגדר בתור:
p_{P}=m_{P}c={\frac {\hbar }{l_{P}}}={\sqrt {\frac {\hbar c^{3}}{G}}}=6.52483\,{\frac {kg\,m}{s}}
אנרגיית פלאנק מוגדרת בתור:
E_{P}=m_{P}c^{2}={\frac {\hbar }{t_{P}}}={\sqrt {\frac {\hbar c^{5}}{G}}}=1.95610GJ=1.22090\cdot 10^{19}\,GeV
לצורך השוואה, במאיץ LHC ניתן להגיע כיום (2011) עד לאנרגיות בסדר גודל של  \,7\cdot 10^{3}\,GeV בלבד, ומתקן שיאיץ חלקיקים עד כדי אנרגיית פלאנק רחוק מאוד ממימוש.
ממדים נוספים

בשנת 1998 הוצעה תאוריה מקורית של ממדים נוספים גדולים, המוכרת גם בתור מודל ADD על שם מחבריה. על פי מודל זה, קיימים ממדי מרחב נוספים מלבד שלושת הממדים המוכרים מחיי היום-יום. הממדים הנוספים הם קומפקטיים וגודלם יכול להגיע עד לסדר גודל של עשירית המילימטר. בכך מיוחד מודל זה יחסית למודלים מתחרים, בהם הממדים הנוספים קטנים משמעותית. במודל ADD הכוח היחיד שמושפע מקיומם של הממדים הנוספים הוא כוח הכבידה, כלומר רק גרביטונים יכולים לנוע דרך הממדים הנוספים.
אם נסמן את מסת פלאנק בעולם ארבע-ממדי (שלושה ממדי מרחב וממד זמן אחד) בתור  \,M_{p}, אזי בעולם  \,(4+n) ממדי, שבו גודלם של הממדים הנוספים הוא  \,R, מסת פלאנק  \,M_{*} תהיה מסדר גודל של:
\,M_{*}^{n+2}\sim {M_{p}^{2} \over R^{n}}
אם הממדים הנוספים גדולים מספיק, אז ייתכן מצב שבו מסת פלאנק החדשה ( \,M_{*}) קטנה באופן משמעותי ממסת פלאנק המקורית ( \,M_{p}), וגודלה יכול להיות קטן עד כדי:  \,1000\,{GeV/c^{2}}\approx 2\cdot 10^{-24}kg. הואיל ומסת פלאנק מגדירה את סדר הגודל למסה מינימלית של חורים שחורים, מודל ADD מאפשר את יצירתם של חורים שחורים זעירים במאיצי חלקיקים עתידיים. גילוי חורים שחורים זעירים ומדידה של מסת פלאנק נמוכה יכולים להוות אישוש למודל ADD.
ראו גם

יחידות פלאנק
אורך פלאנק
רדיוס שוורצשילד
חור שחור
חור שחור זעיר
הערות שוליים

↑  N. Arkani-Hamed, S. Dimopoulos, G. Dvali, "The Hierarchy Problem and New Dimensions at a Millimeter", Phys.Lett. B429 (1998) 263-272.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4584230-9 
המסה המינימלית של חור שחור שווה למחצית מסת פלאנק. עבור חור שחור כזה המסה ואי הוודאות במדידתה שוות. רדיוס שוורצשילד מינימלי של חור שחור שווה לאורך פלאנק
מיתון תנועה

כניסה לאזור תנועה משולב באנגליה
מיתון תנועה הוא כלל הפעולות שמבוצעות בתוואי דרך מסוים כדי להאט או לצמצם את התנועה העוברת בו, בדגש על תנועה ממונעת, וזאת במטרה לשפר את הבטיחות בדרך, בעיקר עבור הולכי רגל ורוכבי אופניים. מיתון תנועה הוא אמצעי להורדת מהירות הנסיעה ולמניעת נסיעה לא זהירה בשכונות ובאזורי מגורים. קיימות אפשרויות רבות למיתון תנועה, והמרכזיות שבהן כוללות פסי האטה והצרת נתיבים, לצד כלים נוספים. מיתון תנועה נפוץ באירופה ובאוסטרליה, ובמידה פחותה בארצות הברית ובצפון אמריקה.
היסטוריה

בתחילת קיומו בבריטניה בראשית שנות ה-30, מיתון תנועה היה מבוסס על העיקרון שאזורי מגורים צריכים להיות מוגנים מפני תנועה עוברת. בהמשך, התבהרה ההבנה שלמיתון התנועה יכולת לשפר את בטיחות הולכי הרגל ולצמצם את הרעש וזיהום האוויר שנגרם מהתנועה.
במהלך רוב המאה ה-20 תוכננו רחובות כך שיתאימו לזרימה חלקה ומהירה ככל הניתן של התנועה, וראו בהם צירים להעברת נוסעים יותר מאשר רחובות שבהם שימושים נוספים. עם זאת, מחקר שנערך ב-1981 מצא כי לתושבים ברחובות שבהם תנועה ממונעת מצומצמת, היו בממוצע שלושה חברים יותר ופי שניים יותר מכרים לעומת תושבים בעלי רקע זהה שהתגוררו ברחובות שבהם תנועה עמוסה.
כלים > כלים הנדסיים

כלים הנדסיים למיתון תנועה כוללים בין השאר את שינוי המשטח בדרך (אספלט מול אבנים מרוצפות, לדוגמה), או צעדים אקטיביים שנועדו לצמצם את התנועה:
הגדלת העומס המנטלי של הנהגים והפיכת הנהיגה לקשה יותר
הגדלת הסיכוי שהפרעה בדרך תגרום להאטה או לעצירה זמנית של התנועה (לדוגמה על ידי ביטול מפרץ תחנת אוטובוס ואילוץ האוטובוס לעצור בנתיב הנסיעה)
יצירת אי נוחות לנוסעים או נזק של ממש לרכב במידה והנהג לא יכבד את מגבלת המהירות
התקנת פסי האטה, הפרעה בנתיב הנסיעה (לדוגמה על ידי מניעה של נסיעה בקו ישר), הקטנת רדיוס הסיבוב, יצירת מסנן תנועה (שמונע מעבר כלי רכב מסוימים) והפיכת הרחוב לדרך משותפת למשתמשי דרך נוספים הם צעדים במיתון תנועה. לדוגמה, העיר הילדן שבגרמניה הגיעה לשיעור של 24% מהנסיעות שמבוצעות על כלים דו-גלגליים, בעיקר באמצעות מיתון תנועה והגבלת מהירות הנסיעה ל-30 קמ"ש. לעומת זאת, בבריטניה ובאירלנד יש שרואים באמצעי מיתון תנועה, העיקריים שבהם כוללים הצרת נתיבים כעוינים ונטען שהם תרמו לפציעתם ולמותם של הולכי רגל ורוכבי אופניים.
בנוסף, מבוצעים גם שינויים ויזואליים לדרך כדי לעודד נסיעה איטית יותר ולצמצם את התאונות. לדוגמה, הצרת נתיבים, דיאטת כביש (ביטול נתיבים) ושימוש בעצים, חניות ובניינים.
אמצעיים פיזיים כוללים פסי האטה וכריות האטה המותאמים למהירות הרצויה. אמצעים אלה מגבילים את מהירות הנסיעה בדרך כלל ל-16–40 קמ"ש. רובם עשויים מאספלט או ריצוף, אך בשנים האחרונות עלה השימוש בחומרים המיוצרים מגומי. אמצעים אלה כוללים:
הצרת נתיבים: הצרת הנתיב בכביש נראית טבעית בעיני הנהגים ואינה כוללת אמצעים הנראים נוקשים יותר. הצרת נתיבים מושגת באמצעות הרחבת מדרכות, הוספת שבילי אופניים או חניה או הצבת אדניות; דרך אחרת היא על ידי הרחבת "אוזניים" בכביש, כך שבנקודות מפגש בין הולכי רגל לרכבים הדרך תהיה צרה יותר; דיאטת כביש מאפשרת הורדת נתיבי נסיעה ומצמצמת את המרחב לרכבים; אפשרויות אחרות כוללות הצרה נקודתית של הכביש כך שיאפשר במקטע מסוים נתיב נסיעה אחד בלבד. כמו כן, איי תנועה והפיכת רחוב חד-סטרי לדו-סטרי הופכת אותו לצפוף יותר ואת הנהיגה לקשה יותר וכך מאלצת נסיעה איטית יותר.
קיימים גם שינויים במפלס הכביש שגורמים לאי נוחות אצל הנהגים ולנזק לרכבים בעת נסיעה במהירות גבוהה. אמצעים אלו כוללים פסי האטה וכריות האטה (מעין פסי האטה המחולקות למספר חלקים כדי לאפשר מעבר מכוניות רחבות יותר); משטחי האטה (דומים לפסי האטה אך בהם המשטח המוגבה ארוך יותר ומאפשר האטה מתונה יותר); הגבהת מעברי חציה; שינוי משטח הכביש (מאספלט לאבנים משולבים או לחומרים אחרים).
כלים > יישום

קיימות שתי דרכים עיקריות ליישם מיתון תנועה. הראשונה היא שיפוץ כולל של הרחוב, דבר שכרוך בהעתקת תשתיות (חשמל, מים וביוב), ובדרך כלל אורכת זמן רב לתכנון ולביצוע וכוללת עלויות גבוהות.
האפשרות השנייה היא ביצוע שינויים תפעוליים בכביש כחלק משינויים קצרי טווח ושאינם מצריכים שיפוץ כללי. דוגמה ליישום מסוג זה כולל הצבת קונוסים או עמודונים גמישים, ומשמשים בין השאר לבדיקת יעילות השינוי בטרם יוחל בשיפוץ מלא של הרחוב או בשינוי משמעותי שלו.
כלים > מגבלת מהירות

הפחתת מהירות הנסיעה נוסתה פעמים רבות על ידי הצבת מגבלת מהירות. יש תומכים רבים בטענה שמהירות נסיעה של עד 30 קמ"ש היא העדיפה באזורי מגורים שכוללים תנועה משולבת. העיר האוסטרית גראץ הגבילה את מהירות הנסיעה ל-30 קמ"ש ב-80% מהרחובות שלה. עם זאת, מגבלות מהירות שנתפסות על ידי הנהגים כנמוכות משמתאפשר בנסיעה בתנאי הדרך, דורשות פעולות נוספים כדי להבטיח את הציות שלהם, לדוגמה על ידי אכיפה, קמפיין חינוכי או ביצוע פעולות הנדסיות בכביש.
ביקורת

סקירה שנערכה מצאה כי ישנן עדויות המוכיחות את היעילות של מיתון תנועה בהפחתת הפציעות בתאונות וכי הוא אף עשוי להפחית את מספר מקרי המוות בתאונות דרכים. עם זאת, נכתב שיש למצוא ראיות נוספות כדי להוכיח את יעילות מיתון התנועה במדינות בעלות הכנסה נמוכה.
במקביל ישנם שטוענים כי למיתון תנועה מטרות אחרות. לפי הפרשן הכלכלי רנדל אוטול, המטרה העיקרית של מיתון תנועה היא להגביר את העומסים כדי לאפשר הנדסה חברתית. לדבריו, אמצעים כמו הפיכת רחוב חד-סטרי לדו-סטרי או יצירת פסי האטה מגדילים את העומסים וגורמים לעלייה בהולכי הרגל שנהרגים בתאונות דרכים.
דוגמאות > אירופה

אמצעים של מיתון תנועה קיימים באירופה במשך עשורים. לדוגמה, ברחוב "חי" או Woonerf בהולנדית, הידוע גם כרחוב משולב, צורכי הנהגים מוגדרים כמשניים לצורכי יתר משתמשי הדרך, ואמצעי מיתון תנועה משולבים בתכנון הרחוב. מקור הרעיון, שהחל בהולנד, התרחב החל משנות ה-80 ברחבי אירופה. דרך אחרת בבריטניה נקראת "רחובות בתי ספר", אשר כוללים הגבלות על תנועה מוטורית בשעות הכניסה והיציאה מבית הספר.
בשנת 2020, במהלך משבר הקורונה, הוצג המודל של שכונה דלת תנועה, ונמצא כי תושבים בשכונות אלו בעלי סיכוי נמוך יותר להחזיק ברכב ושהם הולכים ברגל ורוכבים על אופניים בתדירות גבוהה יותר.
דוגמאות > יפן

קיימות צורות שונות של מיתון תנועה ביפן, בעיקר בערים הגדולות דוגמת טוקיו ויוקוהמה. הרחובות הצרים של טוקיו מאלצים נהגים והולכי רגל להתנייד בצמידות אחד לשני. בנוסף, נהוג ביפן לשנות את סוג המשטח בשולי הכביש כדי להגדיר את השטח להולכי הרגל בבירור, ועם זאת מתאפשר לנהגים לעלות על המשטח הזה כדי לעבור מול תנועה שמגיעה ממול.
דוגמאות > ישראל

בשנת 2002 פרסם משרד התחבורה הנחיות למיתון תנועה בישראל, מתוך כוונה לשפר את איכות החיים, לקדם את השימוש בתחבורה ציבורית, בהליכה ובאופניים, וכן להפחית את השפעת המכוניות על סביבתן בהיבטי הרעש והזיהום. בנוסף, בשנת 2020 פרסם משרד התחבורה עדכון להנחיות לתכנון רחובות בערים שכלל התייחסות לתנועה מוטורית, תנועת אופניים, תכנון צמתים וכדומה.
ראו גם

הליכתיות
רכיבתיות
הערות שוליים

↑  Donald Appleyard, Livable Streets: Protected Neighborhoods?, Annals of the American Academy of Political & Social Science 451, 1981, עמ' 106–117 doi: 10.1177/000271628045100111
↑  Graz (Austria), City 30
↑  רנדל אוטול, Gridlock: Why We're Stuck in Traffic and what to Do about it, וושינגטון די. סי.: מכון קאטו, 2009, עמ' 32–33, ISBN 9781935308232
↑  Rachel Aldred, Anna Goodman, Low Traffic Neighbourhoods, Car Use, and Active Travel: Evidence from the People and Places Survey of Outer London Active Travel Interventions, Findings, 2020-09-10 doi: 10.32866/001c.17128
↑  "(25) Traffic calming in Tokyo 交通静穏化". the tokyo files: urban design 東京の都市デザイン (באנגלית אמריקאית). 2017-03-07. ארכיון מ-11 בנובמבר 2020. נבדק ב-2018-02-18. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  הנחיות לאזורי מיתון תנועה, באתר משרד התחבורה, ‏15 בינואר 2002
↑  הנחיות לתכנון רחובות בערים, באתר GOV.IL
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007530314105171  GND: 4117347-8  LCCN: sh2002011311  NKC: ph581858 
מיתון תנועה בסקוטלנד, לא מתאפשרת נסיעה בקו ישר
פס האטה וכן מחסום המאלץ נהגים לתת זכות קדימה לתנועה ממול, תוך מתן העדפה לרוכבי אופניים, אנגליה
אי תנועה ומעבר חצייה מוגבה
"אוזניים" בקרבת מעבר חצייה, המגבירות את הנראות של הולכי הרגל
מצלמת מהירות
הפיכת צומת לשתי עקומות, המאלצות נהגים לפנות ולהאט
מפרץ סנט לורנס

| --- | --- |
צילום לוויין של מפרץ סנט לורנס
צילום לוויין של מפרץ סנט לורנס
 מידע כללי
 על שם:  Baie Saint-Laurent 
 מיקום:  קנדה
 סוג:  לשון הים החודרת ליבשה
 מידות
 שטח:  226,000 קמ"ר
 נפח:  35,000 קמ"ק
 עומק מרבי:  800 מטר
 ‏עומק ממוצע:  148 מטר
 מידע נוסף
 נהר מזין:  נהר סנט לורנס, מירמיצ'י, רסטיגוש, מרגרי והמבר
 ‏אגן ניקוז:  1,600,000 קילומטר רבוע
 מדינות באגן הניקוז:  קנדה 
 קואורדינטות:  48°36′N 61°24′W﻿ / ﻿48.6°N 61.4°W﻿ / 48.6; -61.4
 שטחו של המפרץ מסומן בכחול כהה
 
מפרץ סנט לורנס (באנגלית: Gulf of Saint Lawrence) בקנדה, הוא לשון הים החודרת ליבשה הארוכה ביותר בעולם. המפרץ הוא המוצא לים של הימות הגדולות הנמצאים על גבול ארצות הברית וקנדה. נהר סנט לורנס שמנקז את מימיהם של האגמים, נשפך למפרץ, בין העיר קוט-נור (Côte-Nord) בקוויבק ובין האי אנטיקוסטי. משם זורמים המים לאוקיינוס האטלנטי.
המפרץ גובל מצפון בחצי האי לברדור ובקוויבק וממזרח בפרובינציית ניופאונדלנד. מדרום בחצי האי נובה סקוטיה ובאי קייפ ברטון, וממערב בניו ברנזוויק. במפרץ עצמו נמצאים האיים: אנטיקוסטי, הנסיך אדוארד ומגדאלן.
מלבד נהר הסנט לורנס, נשפכים למפרץ נהרות נוספים. הבולטים בהם: מירמיצ'י, רסטיגוש, מרגרי והמבר.
מפרץ סן פבלו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מפרץ 
 מידע נוסף
 נהר מזין:  Castro Creek, Rodeo Creek, San Pablo Creek, Sonoma Creek, Refugio Creek, Miller Creek, Petaluma River, Garrity Creek, Tolay Creek 
 מדינות באגן הניקוז:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  38°03′09″N 122°24′22″W﻿ / ﻿38.0524981°N 122.40610644°W﻿ / 38.0524981; -122.40610644
  (למפת קליפורניה מוגדלת) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטמפרץ סן פבלו(למפת קליפורניה רגילה) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטמפרץ סן פבלו  מיקום מפרץ סן פבלו ומפרץ סן פרנסיסקו
 
מפרץ סן פבלו (באנגלית: San Pablo Bay) הוא מפרץ רדוד היוצא ממפרץ סן פרנסיסקו במדינת קליפורניה שבארצות הברית.
אל המפרץ נשפכים הנהרות סקרמנטו, וסן חואקין (הנהרות נשפכים למעשה אל מפרץ סויסון הנשפך אל מפרץ סן פבלו). מצר קרקינז מפריד בין המפרץ למפרץ סן פרנסיסקו.
צורתו של המפרץ מעגלית, קוטרו כ-16 ק"מ ושטחו כ-230 קמ"ר. מפרץ סן פבלו מהווה קשר בין מפרץ סן רפאל והים הפתוח.
שטח המפרץ מחולק בין המחוזות קונטרה קוסטה, סולאנו, סונומה, ומרין. לחוף המפרץ מצויות העיירות סן פבלו, פינול, הרקולס, רודאו, ואלחו, נוואטו וסן רפאל. כמו כן העיר ריצ'מונד ממוקמת על חצי האי המפרדי בין מפרץ סן פבלו למפרץ סן פרנסיסקו.
סביב המפרץ ביצות מלח רבות המהווה שטחי טבע מוגנים במסגרת שמורת הטבע הלאומית מפרץ סן פבלו המשמשת בית גידול ואתר קינון למינים רבים של ציפורי מים וציפורים מוגנות בהן השקנאי החום.
בשל דגי הים הרבים שבמפרץ, הוא מהווה אתר דיג פופולרי.
המפרץ נקרא על שם רנצ'ו בן פבלו - חווה שהוקמה בסמוך על ידי מתיישבים ספרדים בשנת 1815.
מרי פולברוק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 בנובמבר 1951 (בת 72) קארדיף, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Mary Jean Alexandra Wilson 
 ענף מדעי:  העת החדשה, היסטוריה של הדתות, היסטוריוגרפיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד  בית הספר לבנות המלך אדוארד השישי  קולג' ניונהאם, אוניברסיטת קיימברידג'  בית הספר סידקוט 
 מוסדות:  יוניברסיטי קולג' לונדון  בית הספר לכלכלה של לונדון 
 פרסים והוקרה:  עמית האקדמיה הבריטית (2007)  פרס וולפסון להיסטוריה (2019)  עמית החברה ההיסטורית המלכותית 
 מספר צאצאים:  3 
 אתר רשמי
 
מרי פולברוק (באנגלית: Mary Jean Alexandra Fulbrook; נולדה ב-28 בנובמבר 1951) היא היסטוריונית בריטית, המשמשת כפרופסורית להיסטוריה גרמנית באוניברסיטת קולג' לונדון (UCL).
קורות חיים

מרי פולברוק נולדה בשם מרי ג'ין אלכסנדרה וילסון בקארדיף שבוויילס, לארתור ג'יימס קוקרן וילסון ולהארייט שרלוט וילסון. אביה היה פרופסור קנדי לקריסטלוגרפיה ואמה קרימינולוגית גרמנית. היא התחתנה בשנת 1973 עם עורך דין בשם ג'וליאן ג'ורג' הולדר פולברוק, וביחד הביאו לעולם שלושה ילדים - קונראד, הרייט וקארל.
פעילות מקצועית

ב-1976 פולברוק סיימה תואר שני בארכאולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת קיימברידג'. בהמשך עברה ללמוד באוניברסיטת הארוורד, שם השלימה תואר שני נוסף בשנת 1975, וב-1979 השלימה את עבודת הדוקטורט שלה. פולברוק קיבלה את מענק "Krupp" במרכז הארוורד ללימודי אירופה, ואת מלגת המחקר "ליידי מרגרט" בניו הול, קיימברידג'.
תפקידיה של מרי פולברוק באוניברסיטת קולג' לונדון כוללים את וראש המחלקה להיסטוריה גרמנית (ינואר 1995 עד ספטמבר 2006); סגנית דיקן (בינתחומי), הפקולטה לאמנויות ומדעי הרוח (2010-2013); תפקיד הדיקנית המנהלת של הפקולטה למדעי החברה וההיסטוריה (2013-18); היא כיהנה גם במועצת UCL והייתה מנהלת המכון האירופי של UCL.
מרי פולברוק היא חברה במועצה המייעצת האקדמית (Wissenschaftliches Kuratorium) של קרן הזיכרון למחנות הריכוז לשעבר, בוכנוולד ומיטלבאו-דורה. היא כיהנה במועצת האקדמיה הבריטית, וכיו"ר מדור ההיסטוריה המודרנית שלה. היא הייתה חברה במועצה המייעצת של המכון הגרמני להיסטוריה בלונדון וחברה בוועדה המייעצת הבינלאומית של Bundeskanzler-Willy-Brandt-Stiftung (קרן על שם המדינאי ווילי ברנדט המנציחה אותו). כיום היא מכהנת בחבר היועצים העורכים של כתב העת "הפוליטיקה והחברה הגרמנית" ושל חברת "Zeithistorische Forschungen". היא הייתה האישה הראשונה שכיהנה כיו"ר החברה להיסטוריה של גרמניה, והייתה עורכת שותפה של כתב העת שלה, "German History".