stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוברטו בלרמינו
תולדות חייו

נולד במונטפולצ'אנו למשפחת אצולה. אמו הייתה אחותו של האפיפיור מרקלוס השני. השכלתו הייתה רחבה וכללה תרבות רומית עתיקה ויוונית קלאסית, בנוסף להשכלה כנסייתית, אותה רכש אצל הישועים ובאוניברסיטת פדובה, שם התמחה בתאולוגיה. ב-1569 נשלח להשלים את השכלתו באוניברסיטת לוון, בה כיהן לאחר מכן כפרופסור ולימד את כתבי תומאס אקווינס. ב-1576 שב לרומא.
לאחר רצח אנרי השלישי, מלך צרפת שלח אותו האפיפיור סיקסטוס החמישי לפריז כתאולוג המשלחת האפיפיורית. ב-1599 מינה אותו אורבנוס השביעי לקרדינל, לרקטור הקולגיום רומאנום (האוניברסיטה הישועית) ולאינקוויזיטור. בתפקידו זה היה אחד מהשופטים ששפטו את ג'ורדנו ברונו לשריפה על המוקד בעוון כפירה.
ב-1616 הורה לו האפיפיור פאולוס החמישי לזמן לחקירה את גלילאו גליליי ולהודיע לו שעליו לחזור בו מלימוד, מחקר והוראה של התאוריה ההליוצנטרית. בלרמינו הראה לגליליאו שעל פי רשימת הספרים האסורים, תורתו של קופרניקוס נאסרה לעיסוק או להוראה ודרש ממנו לחזור בו מתפיסותיו. במעמד זה, שהיה, לאחר שריפתו של ברונו, איום ממשי, הסכים גליליאו לחזור בו.
בלרמינו כתב מספר חיבורים תאולוגיים חשובים בהם "אמנות המוות הנכון" (Ars moriendi), ספר בסוגה של ספרים הדנים בחיי האדם וסיומם ובדרכים והטקסים הדרושים לקראת המוות ואחריו ו"שבע המילים האחרונות של ישוע על הצלב".
כמו כן פיתח בלרמינו את התפיסה התאולוגית לפיה מבחינת החוק האלוהי אין סמכות קנויה לאדם אחד על פני משנהו, ומכיוון שכך - הסמכות החילונית ניתנת לשליט מכח הסכמת העם. מן הבחינה הזאת נחשב בלרמינו למבשר של רעיון האמנה החברתית.
לאחר מותו

ב-1923 פתח האפיפיור פיוס האחד עשר במהלכים להקדיש את בלרמינו כקדוש. ב-13 במאי הכתיר אותו למבורך וב-29 ביוני 1930 הכתיר אותו כקדוש. בלוח השנה הנוצרי, יומו הוא ה-17 בספטמבר.
אוניברסיטת בלרמיין בלואיוויל, קנטקי, נקראת על שמו, כמו גם מוסדות לימוד קתוליים נוספים ברחבי העולם.
הערות שוליים

↑  לוח השנה הקתולי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258296705171  PLWABN: 9810662087305606  BIBSYS: 90338205  BNC: 000076070  BNE: XX971365  BnF: cb11998039p (data)  CANTIC: a10479211  CiNii: DA04397391  GND: 118508636  ICCU: RAVV070906  ISNI: 0000 0001 0788 6930  LCCN: n79105903  LNB: 000308873  NKC: jo20010080314  NLA: 35708374  NLG: 65004  NSK: 000025260  NTA: 069032629  RERO: 02-A000017960  SELIBR: 177199  SNAC: w6pk0q68  SUDOC: 028072227  Trove: 1051831  VcBA: 495/25802  VIAF: 121884477   WorldCat (עם VIAF): 121884477
ריי בורק

| --- | --- |

 לידה:  28 בדצמבר 1960 (בן 63) סן-לורן (כיום חלק ממונטריאול), קוויבק, קנדה 
 מידע כללי
 מדינה:  קנדה 
 משקל:  100 ק"ג 
 גובה:  1.8 מטרים
 ספורט
 ענף ספורט:  הוקי קרח 
 הישגים
 פרסים והוקרה:  גביע לסטר פטריק (2003)  גביע נוריס (1994)  גביע קינג קלאנסי (1992)  גביע נוריס (1990)  גביע נוריס (1991)  גביע קאלדר (1980)  גביע נוריס (1987)  גביע נוריס (1988)  היכל התהילה של ההוקי קרח  היכל התהילה של הספורט בקנדה  פנתאון הספורט של קוויבק  גביע סטנלי 
 
ריימון ז'אן "ריי" בורק (באנגלית: Raymond Jean "Ray" Bourque; נולד ב-28 בדצמבר 1960) הוא שחקן הוקי קרח קנדי מקצועני לשעבר בעמדת המגן.
בורק נחשב בעיני רבים לאחד המגינים הטובים בכל הזמנים ומהמגינים הבולטים בליגת ה-NHL, עם שיא כל הקריירה בשערים, אסיסטים ונקודות עבור עמדה זו. הוא זכה בגביע נוריס למגן הטוב ביותר חמש פעמים, ושש פעמים נוספות סיים במקום השני לגביע זה. הוא אף סיים פעמיים במקום השני לגביע הארט ל-MVP של העונה, מה שנדיר עבור מגן.
בורק שיחק 21 עונות בבוסטון ברואינס, אחד הרצפים הארוכים בליגה (1518, במקום השישי) באותה הקבוצה. עם זאת, בורק מעולם לא זכה בגביע סטנלי עם הקבוצה, ולכן בעונת 1999–2000 ביקש בורק לעבור לקבוצה עם סיכוי גבוה יותר לזכות בגביע. הוא הגיע לקולורדו אוולאנש ובפלייאוף של אותה עונה הוביל את הקבוצה לגמר הגביע. הקבוצה הפסידה בגמר, אך בעונה הבאה היא זכתה בגביע, כאשר בורק עצמו הבקיע את השער המנצח. זה היה המשחק האחרון בקריירה של בורק, והזכייה הפכה אותו לשחקן עם כמות המשחקים הגבוהה ביותר עד לזכייה בגביע סטנלי.
בשנת 2004 נכנס בורק להיכל התהילה של ההוקי קרח. מספר חולצתו, 77, הוצא לגמלאות הן על ידי בוסטון ברואינס והן על ידי קולורדו אוולאנש, מה שהופך אותו לשחקן אחד מבין תשעה בלבד שזכו בכבוד בשתי קבוצות שונות. בורק דורג על ידי ההוקי ניוז בין 100 השחקנים הטובים בהיסטוריית ה-NHL, במקום ה־14.
רולף רנדטורף

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 במאי 1925 פריץ, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  1 באפריל 2014 (בגיל 88) היידלברג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת גטינגן  אוניברסיטת היידלברג  אוניברסיטת קיל 
 מוסדות:  אוניברסיטת היידלברג  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 פרסים והוקרה:  מדליית בובר-רוזנצווייג (2002) 
 
רולף רנדטרופף
רולף רנדטורף (בגרמנית Rolf Rendtorff; ‏10 במאי 1925 -1 באפריל 2014) היה תאולוג פרוטסטנטי גרמני, שעבד באוניברסיטת היידלברג במשך שנים רבות ומתוכם היה רקטור במשך שלוש שנים.
חייו

רנדטורף נולד לתאולוג היינריך רנדטורף, פרופסור באוניברסיטת קיל. בשנים 1930 - 1933 התגוררה המשפחה בשוורין, שם שימש האב כבישוף המדינה. לאחר שהודח על ידי הנאצים, האב עבר לכהן בשצ'צ'ין.
במהלך מלחמת העולם השנייה, בין השנים 1942 - 1945, רנדטורף שירת בקריגסמרינה (חיל הים) ממנו השתחרר בדרגת סגן ימי(אנ'). לאחר המלחמה למד תאולוגיה פרוטסטנטית בקיל, בתל(גר'), גטינגן ובהיידלברג בשנים 1945 עד 1950. הוא קיבל את הדוקטורט שלו בשנת 1950 מאוניברסיטת היידלברג תחת גרהרד פון ראד בנושא "חוקי תורת הכהנים, תחקיר התפתחותי"..
את תואר ההביליטציה שלו רנדטורף עשה בגטינגן בשנת 1953 בנושא הברית הישנה, תחת הנחייתו של וולטר צימרלי(אנ'). נושא ההביליטציה היה "מחקרים על תולדות הקורבן בברית הישנה". בשנת 1958 התמנה לפרופסור של הברית הישנה במכללה לכנסיית ברלין(אנ'). שם עבד כרקטור בשנת 1962/1963. בשנת 1963 התמנה לפרופסור מן המניין לתאולוגיה של הברית הישנה באוניברסיטת היידלברג. בשנים 1964/1965 היה דיקן הפקולטה לתאולוגיה.
רנדטורף היה סנאטור בשנת 1967/1968 וחבר האספה החוקתית בשנת 1968/1969, אשר אמור היה לבצע רפורמה באוניברסיטה. מינואר 1970 עד נובמבר 1972, בתקופת הסתיו הגרמני הסוערת, היה רקטור האוניברסיטה. כרקטור בתקופה של רפורמות הוא ניסה שוב ושוב לתווך בין גישות שמרניות (למשל האגודה לחופש המדע), משרד התרבות של באדן-וירטמברג ותנועות הסטודנטים שדרשו רפורמות ושינויים. בכך הוא נקלע לסכסוך אלים, במיוחד עם הפרופסורים וסוכנויות הממשלה, לפיהם לא פעל מספיק בחריפות נגד פעילים "קיצוניים". קשיים אלה, שהביאו להרעלת האווירה הפוליטית באוניברסיטה ולפעולות החרם, הביאו בסופו של דבר להתפטרותו מהתפקיד.
לפני פרישתו בשנת 1990, היה פרופסור אורח בירושלים, פרטוריה, שיקגו ורומא.
אחיו טרוץ רנדטורף היה גם פרופסור לתאולוגיה.
רנדטורף נפטר באפריל 2014
מפעלו

מאז נסיעתו הראשונה לישראל בשנת 1963 פעל רנדטורף באופן אינטנסיבי כדי לגבש הבנה על בסיס נוצרי של היהדות ומדינת ישראל. בשנת 1966 היה אחד מחברי המייסדים המרכזיים של אגודת הידידות גרמניה ישראל (DIG)(גר'), בה - במשך שנים רבות כסגן נשיא - דגל בהבנה בין ישראלים לגרמנים וכן בהבנה בין פלסטינים לישראלים. בשנת 1977 היה מייסד משותף עם ריינר ברנשטיין(גר') של קבוצת העבודה הגרמנית-ישראלית למען השלום במזרח התיכון (DIAK) בה שימש כיו"ר במשך תקופה ארוכה.
בתוך הכנסייה הפרוטסטנטית בגרמניה(אנ') הוא השתתף באינטנסיביות בדיאלוג בין הנצרות ליהדות, והיה במשך שנים רבות יו"ר ועדת המחקר כנסייה ויהדות ובכך היה עורך משותף של המחקרים נוצרים ויהודים וגם חבר בקבוצת העבודה.
הוקרה

2002 מדליית בובר-רוזנצוויג(אנ') של המועצה המתאמת גרמנית לחברות לשיתוף פעולה נוצרי-יהודי (DKR)
תרומות מרכזיות

רנדטורף פרסם יצירות רבות בנושאי הברית הישנה, אך בעיקר בולט בספרו "בעיית תולדות המסירה של חמשת החומשים" מ-1977. הספר היה מחקר על שאלת מקורותיה של התורה (בראשית, שמות, ויקרא, במדבר וספר דברים). ספרו הופיע במקביל לשני ספרים חשובים אחרים, "אברהם בהיסטוריה ומסורת" של ג'ון ואן סטרס(אנ'), וספרו של האנס היינריך שמיד(אנ'), "היהוויסט-לכאורה". שלושת המחקרים, שהופיעו כמעט יחד, הניבו דיון סוער במעגלי חקר המקרא על תוקפו של הקונצנזוס הדומיננטי דאז אודות מקורות חמשת החומשים, השערת התעודות הקלאסית. תלמידו של רנדטורף, ארהרד בלום, היה בשנות ה-80 למערער החשוב ביותר על תקפות השערת התעודות.
במחקרו "תולדות הקורבן בישראל הקדום", טוען רנדטורף כי "זבח השלמים" בפסוק "וְאִם זֶבַח שְׁלָמִים קָרְבָּנוֹ" (ויקרא, ג', א') הוא למעשה שני קורבנות: 'זבח' שהוא קורבן פרטי בו המקריב משתתף באכילתו, ו'שלמים' שהיו קורבנות ציבוריים שלא נאכלו והוקטרו כליל.
לקריאה נוספת

מצבו העכשווי של חקר התורה באתרה של ד"ר לאה מזור
הערות שוליים

↑  Die Gesetze der Priesterschrift. Eine gattungsgeschichtliche Untersuchung.
↑  Studien zur Geschichte des Opfers im Alten Testament.
↑  Rolf Rendtorff: Den einen zu liberal, den anderen zu links בגרמנית
↑  Rolf Rendtorff (1925-2014)
↑  Das überlieferungsgeschichtliche Problem des Pentateuch, by Rolf Rendtorff. Translated by John J. Scullion: The problem of the process of transmission in the Pentateuch. ISBN 1-85075-229-X
↑  Abraham in History and Tradition, by John Van Seters, Yale University Press, ISBN 0-300-04040-7, 1975
↑  Der sogenannte Jahwist, by Hans Heinrich Schmid. (1976) in German. ISBN 3-290-11368-X
↑  וראו גם תהליך צמיחתה של התורה — גישות במחקר המודרני לריינר אלברטס
↑  Studien zur Geschichte des Opfers im alten Israel, Neukirchen-Vluyn 1967
↑  https://www.etzion.org.il/he/21-קורבן-זבח-שלמים-פרק-ג
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267034905171  PLWABN: 9810586771105606  BIBSYS: 90162363  BnF: cb12106898t (data)  CiNii: DA01494063  GND: 118966006  ISNI: 0000 0001 2147 2283  LCCN: n50051078  LNB: 000065758  NDL: 00453986  NKC: jn19990006955  NLA: 35447973  NLK: KAC200906587  NTA: 069432422  SUDOC: 029442621  Trove: 956309  VcBA: 495/240670  VIAF: 109038388   WorldCat (עם VIAF): 109038388
קרן רון אדלר

סמל הקרן
קרן רון אדלר היא קרן על שם רון אדלר שהוקמה במסגרת אוניברסיטת חיפה ומעניקה פרס ספרותי לשירה.
הקרן נוסדה ב-1976 על ידי הוריו של רון אדלר, משורר צעיר שהתאבד במהלך שירותו הצבאי. הפרס שמעניקה הקרן מדי שנה כולל מענק להוצאה לאור עבור ספר ביכורים למשוררים צעירים ומלגות הוקרה לסטודנטים מאוניברסיטת חיפה יוצאי חטיבת הצנחנים, בגובה שכר לימוד מלא. בתמורה, מתחייבים הסטודנטים לארבע שנות התנדבות כלשהי לטובת הקהילה. הקרן תומכת גם בפעילות המדור לייעוץ פסיכולוגי באוניברסיטת חיפה.
בראש הקרן ניצבת אמו של רון, ארלט אדלר.
מזוכי הפרס

1980 - יוסף עוזר
1990 - רחל גיל
1994 - אפרת מישורי
1997 - דנה אמיר
1998 - חלי אברהם איתן
1999 - שז
הערות שוליים

↑  פרס אדלר - פרס ארצי לשירה
|  פרסים ישראליים  |
| --- | --- | --- |
| פרסים כלליים | פרס ישראל • פרס משרד החינוך והתרבות • פרס וולף • פרס א.מ.ת. • פרס דן דוד • פרס רוטשילד • פרס ירושלים • פרס בראשית • פרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים |  |
| ציונות | פרס בגין • פרס בוני ציון • פרס יגאל אלון • פרס הרצל (הרצליה) • פרס בן-גוריון • פרס היצירה בתחום הציונות • פרס מוסקוביץ' לציונות • פרס ירושלים (ערוץ 7) • פרס שומר ציון |  |
| טכנולוגיה | פרס ביטחון ישראל • פרס ראש הממשלה ליזמות ולחדשנות • פרס ראש הממשלה לחדשנות בתחום תחליפי נפט |  |
| מדעים מדויקים | פרס אברבנאל  • פרס ארדש • פרס הארווי • פרס לויצקי • פרס נסיהו • פרס קריל |  |
| מוזיקה | פרס אקו"ם • פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים • פרס עמ"י |  |
| ספרות | פרס ביאליק • פרס ברנר • פרס זאב • פרס טשרניחובסקי • פרס ספיר • פרס ברנשטיין • פרס גפן • פרס עומר • פרס רופין • פרס קוגל • פרס היצירה לסופרים עבריים • פרס רעיית נשיא המדינה לשירה עברית |  |
| אמנות פלסטית | פרס עידוד היצירה לאמנות פלסטית • פרס האמן הצעיר • פרסי מוזיאון ישראל • פרסי מוזיאון תל אביב • פרס אנדי • פרס קרן גוטסדינר לאמן ישראלי צעיר • פרס הרמן שטרוק • פרס רפפורט • פרס שיף • פרס היצירה הציונית • פרס ליאון קונסטנטינר • פרס קרן מנדל ואווה פונדיק לאמנות ישראלית |  |
| ספרות תורנית | פרס הרב עובדיה יוסף לכתיבה הלכתית • פרס הרב קוק לספרות תורנית • פרס ירושלים לספרות תורנית • פרס לספרות תורנית בני ברק • פרס הרב מימון • פרס הרב טולידאנו לספרות תורנית • פרס הרב בר שאול |  |
| עיתונות | פרס סוקולוב • פרס דוש לקריקטורה • פרס עיפרון הזהב |  |
| קולנוע וטלוויזיה | פרס האקדמיה לטלוויזיה • פרס אופיר • פרס גרוס למצוינות באנימציה |  |
| תרומה לחברה | אות הנשיא להתנדבות • פרס זוסמן-ג'וינט • פרס ירושלים לאחדות ישראל |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראל ובנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קרב שירימני

קרב שירימני (בגאורגית: შირიმნის ბრძოლა) הידוע גם כקרב פַּלאקַזיוֹ התנהל בין צבא האימפריה הביזנטית לבין צבא ממלכת גאורגיה בשירימני שעל גדות אגם פלאקזיו ב-11 בספטמבר 1021.
רקע

לקרב שירימני קדם סכסוך בן שני עשורים על ירושת דוד השלישי, שנאלץ לוותר על מחוז טאו באסיה הקטנה והשטחים הסמוכים לו, וזאת בעקבות מרידת הנפל שלו בבסיליוס השני. כל מאמציו של אביו של גיאורגי, בגרט השלישי, למנוע את סיפוח השטחים האלה בידי הביזנטים עלו בתוהו. כיבוש השטחים השנויים במחלוקת בכוח על ידי גיאורגי הראשון, בשנת 1014–1016 גרם לפריצת מלחמה כוללת. גיאורגי הגדיל לעשות וכרת ברית עם הח'ליף הפטאמי של מצרים, אל-חכים (996-1021), שהניאה את בסיליוס מלהגיב מיידית למתקפה של גיאורגי. כמו כן היו הביזנטים מעורבים במלחמה קשה כנגד הבולגרים, שהגבילה את פעולותיהם למערב, אולם מיד עם השלמת כיבוש בולגריה, ועם מותו של אל-חכים, בשנת 1021, הוביל בסיליוס השני את צבאו כנגד הממלכה הגאורגית.
הקרב

שני הצבאות, הביזנטי והגאורגי, הובלו בידי שליטי הממלכות. צבאו של בסיליוס כלל רבים מחיילי המשמר הוורנגי, כאשר גיאורגי מצידו תיגבר את צבאו בארמנים שהצטרפו לצבאו. בקרב היו הגאורגים קרובים לניצחון, אך התקפת נגד של בסיליוס הכריעה את הקרב. שני מצביאים גאורגיים נהרגו בקרב זה: ראטי בר'וואבשי וחורסי. בעקבות מסע הניצחון בזז הקיסר את האדמות השכנות והחזיר את שליטתו באזור.
הערות שוליים

1 2  באותם ימים שירימני (შირიმნი) שבגאורגיה וכיום שילדיר (Çildir) שבטורקיה
↑  Rapp, Stephen H.   Corpus scriptorum christianorum orientalium: Subsidia. Peeters Publishers, 2003. ISBN 9042913185  עמוד 363, סעיף 58
ריי בראון

| --- | --- |

 לידה:  13 באוקטובר 1926 פיטסבורג, ארצות הברית 
 פטירה:  2 ביולי 2002 (בגיל 75) אינדיאנפוליס, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  פארק הזכרון פורסט לוון 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1946 
 מקום לימודים:  Schenley High School 
 סוגה:  ג'אז, הארד בופ, בי בופ, מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  צרפתית, אנגלית 
 כלי נגינה:  קונטרבס, חצוצרה, צ'לו, בס 
 חברת תקליטים:  ורב רקורדס, קונקורד רקורדס 
 בן או בת זוג:  אלה פיצג'רלד (10 בדצמבר 1947–28 באוגוסט 1953) 
 צאצאים:  Ray Brown, Jr. 
 פרסים והוקרה:  פרס פול אקט  אמני הג'אז של NEA 
 פרופיל ב-IMDb
 
ריימונד מתיוס בראון (אנגלית: Raymond Matthews Brown;‏ 13 באוקטובר 1926 - 2 ביולי 2002) היה נגן קונטרבס ג'אז אמריקאי חשוב אשר השתתף במהפכת הבי בופ. רבים סבורים שבראון הוא גדול נגני הבס של כל הזמנים, זאת בזכות יכולתו הקצבית שכמעט ואין שנייה לה, והיכולת הטכנית הכמעט מושלמת שלו.
חייו

ריי בראון, יליד פיטסבורג, החל ללמוד לנגן בפסנתר בגיל שמונה. משראה בראון כמה פסנתרנים לומדים בבית הספר התיכון שלו, הוא החליט להחליף כלי. תחילה תכנן לעבור לטרומבון אך לא יכול היה להרשות לעצמו לרכוש את הכלי. בעזרת מלגה מבית הספר, רכש קונטרבס והחל לנגן בכלי.
הוא הושפע מאוד מהבסיסט ג'ימי בלנטון שניגן עם דיוק אלינגטון. בשנות בית הספר התיכון שלו התנסה עם כמה הרכבים אזוריים, וכשסיים ללמוד עבר לגור בניו יורק שם הפסנתרן הנק ג'ונס הכיר לו את דיזי גילספי שחיפש בסיסט באותו זמן. בזכות כך יצא לבראון לנגן עם ענקים נוספים כמו ארט טאטום וצ'ארלי פארקר.
בלהקה של גילספי הוא ניגן בין 1946–1951 בשנים האלה הוא הכיר את המתופף קני קלארק ומילט ג'קסון נגן הוויברפון, והפסנתרן ג'ון לואיס, שהיוו את חטיבת הקצב של גילספי. יחד איתם ינגן לימים ברביעיית הג'אז המודרני.
ב-1947 הכיר בראון את הזמרת אלה פיצג'רלד שהצטרפה להרכב של גילספי למסע הופעות. הם התחתנו באותה השנה ויחד הם אימצו את ילדתה של אחותה למחצה של אלה. השנים התגרשו ב-1952.
לאחר שניגן בג'אז בפילהרמונית במספר הרכבים שונים, הצטמד בראון למשך מספר שנים עם הפסנתרן אוסקר פיטרסון וכן עם מתופפים מתחלפים. לבסוף, ב-1966 עזב את הטריו ונהיה המנהל של ההרכב. בערוב ימיו השתקע בלוס אנג'לס שם היה למנהל המוזיקלי של מספר הרכבים, ביניהם רביעיית הג'אז המודרני, כמו כן הוא קידם מוזקאים צעירים כמו קווינסי ג'ונס. במישור המקצועי בראון הופיע בתזמורות שהיו בתקופה ההיא בתוכניות טלוויזיה, וכן עם כמה מהמוזיקאים הפופולרים בתקופה, כגון פרנק סינטרה. הוא כתב ספרי לימוד של בס, וכן פיתח שיטות נגינת צ'לו בבס. בתקופה הזו בראון זכה בפרס גראמי על אחת היצירות שהוא כתב בשביל סרט קולנוע.
בעשורים האחרונים של חייו, בראון המשיך לעבוד במגוון רחב של הרכבים, מפתח את סגנונו האישי ואת תפקיד הבס בג'אז.
רחוב רישלייה

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  הקרדינל רישלייה 
 אורך:  990 מ' 
 רוחב:  12 מ' 
 הקמה
 תקופת הבנייה:  ? – 23 בנובמבר 1633
 מיקום
 ערים ראשיות:  הרובע הראשון של פריז, פאלה רויאל, הרובע השני של פריז, Quartier Vivienne 
 קואורדינטות:  48°52′05″N 2°20′18″E﻿ / ﻿48.868047222222°N 2.3383722222222°E﻿ / 48.868047222222; 2.3383722222222
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פריז מוגדלת) רחוב רישלייה(למפת פריז רגילה) רחוב רישלייה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הספרייה הלאומית של צרפת, אתר רישלייה. בית מספר 58 ברחוב רישלייה, ברובע השני של פריז
רחוב רישלייה (בצרפתית:  Rue de Richelieu) הוא רחוב ארוך בפריז, בן 990 מטרים, שמתחיל ברובע הראשון של העיר, בכיכר אנדרה מאלרו, ומסתיים ברובע השני, בשדרות דז איטליין.
מקור השם

הרחוב נקרא על שם קרדינל רישלייה, ראש הממשלה של לואי השלושה עשר.
הרחוב נקרא במקור "רחוב רויאל" ( Rue Royale), אך שונה כעבור זמן קצר לרחוב רישלייה. בזמן המהפכה הצרפתית שונה שם הרחוב ל"רחוב החוק" ( Rue de la Loi); שמו הנוכחי הושב לו בשנת 1806.
מבנים חשובים ברחוב

הפאלה רויאל, ארמון מגורי הקרדינל רישלייה בעבר. מספר מעברים מחברים את הרחוב אל הארמון.
הקומדי פראנסז – ששוכן בתוך הפאלה רויאל
בית מספר 58: הספרייה הלאומית של צרפת – אתר רישלייה: המבנה ההיסטורי של הספרייה
גישה

אל רחוב רישלייה ניתן להגיע עם קווי המטרו מספר 1, 3 ו-8, דרך תחנות "רישלייה-דרוּאוֹ", "פּאלה רויאל-מוּזֶה די לובר" ו"בּוּרְס".
קרחון אוגויה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  Ogoya 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  63°27′00″S 58°01′00″W﻿ / ﻿63.45°S 58.0167°W﻿ / -63.45; -58.0167
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון אוגויה(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון אוגויה(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון אוגויה(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון אוגויה
 
קרחון אוגויה (באנגלית: Ogoya Glacier; בבולגרית: ледник Огоя) הוא קרחון הממוקם בחצי האי טרינטי, שבקצה הצפון מזרחי של חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 8 קילומטרים, ורוחבו 3 קילומטרים.
הקרחון ממוקם מערבית - צפון-מערבית ממישור לאקלאבר; צפונית - מערבית מעמק ברוד; וצפונית - מזרחית מקרחון ססטרימו.
הקרחון מנקז את המדרונות הצפון - מזרחיים של פסגת מורו דל פאסו, ואת הצד הצפוני של מעבר מיסטי, והמדרונות הצפון-מערביים של פסגת דאבניק.
הקרחון זורם לכיוון צפון-מערב ונשפך אל מפרץ יואון, שנפתח אל מצר ברנספילד, ממזרח לחצי האי קוקרל.
היסטוריה > מיפוי הקרחון

הקרחון מופה לראשונה על ידי סוקרים גרמניים - בריטיים בשנת 1996.
היסטוריה > מקור השם

הקרחון נקרא על שם הכפר אוגויה שבצפון - מערב בולגריה.
השם אושר רשמית ב-3 ביוני 2010.
לקריאה נוספת

הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית)
רוברטו פירמינו

רוברטו פירמינו ברבוזה דה אוליביירה (בפורטוגזית: Roberto Firmino Barbosa de Oliveira; נולד ב-2 באוקטובר 1991 במסייאו) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת החלוץ המדומה וכקשר התקפי באל-אהלי ונבחרת ברזיל.
פירמינו החל את הקריירה האירופית שלו כבר בגיל 20 במדי הופנהיים הגרמנית, שם נבחר לפריצת העונה בבונדסליגה. את הופעת הבכורה במדי ברזיל רשם ב-2014, ושנה אחר כך ייצג את נבחרתו בקופה אמריקה 2015.
קריירת משחק > נבחרת ברזיל

ב-23 באוקטובר 2014 קיבל פירמינו את זימון הבכורה שלו לנבחרת ברזיל ממאמן הנבחרת דונגה, לקראת צמד משחקי ידידות מול טורקיה ואוסטריה. במשחק הראשון, מול טורקיה ב-12 בנובמבר, רשם פירמינו את הופעת הבכורה שלו, כשעלה כמחליף ל-17 דקות. במשחק השני מול אוסטריה שישה ימים אחר כך, כבש פירמינו את שער הבכורה שלו בנבחרת, בדרך לניצחונה של ברזיל 1–2.
דונגה זימן את פירמינו לסגל הנבחרת לקראת קופה אמריקה 2015. פירמינו שותף בכל ארבעת משחקיה של ברזיל בטורניר, ולמעט משחק הפתיחה, בכולם פתח בהרכב. הוא אף כבש שער אחד, בניצחון 1–2 על ונצואלה בשלב הבתים, משחק שהבטיח לברזיל את ראשות הבית.
בשמינית מונדיאל 2018 כבש שער בניצחון 2:0 על מקסיקו.
במאי 2019 נכלל פירמינו בסגל נבחרת ברזיל לקראת קופה אמריקה ב-2019. פירמינו שיחק 90 דקות במשחק הגמר כשנבחרתו מנצחת 1–3 את נבחרת פרו ובכך זכתה בפעם התשיעית בטורניר.
חיים אישיים

פירמינו התחתן עם לריסה פריירה בעיר הולדתו ביוני 2017. לזוג ארבע בנות. פירמינו זכה לכינוי החיבה "בובי" על ידי אוהדי ושחקני ליברפול - קיצור של שמו הפרטי "רוברטו".
בדצמבר 2016 נעצר פירמינו בגין נהיגה בשכרות. הוא נשפט בבית משפט בליברפול בפברואר 2017, הוטל עליו קנס בסך 20,000 ליש"ט ורישיונו נשלל לשנה.
תארים

אליפות אנגליה: 2019/2020
ליגת האלופות: 2018/2019
הסופר קאפ האירופי: 2019
גביע העולם למועדונים: 2019
גביע הליגה האנגלי: 2021/2022
גביע אנגלי: 2021/2022
מגן הקהילה: 2022
קופה אמריקה: 2019
סטטיסטיקות > מועדונים

נכון ל-3 ביוני 2023
| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים | בגביע> הופעות | בגביע> שערים | בגביע הליגה> הופעות | בגביע הליגה> שערים | באירופה> הופעות | באירופה> שערים | אחר> הופעות | אחר> שערים | סה"כ> הופעות | סה"כ> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009 | פיגיירנסה | ברזילהליגה הברזילאית השנייה | 2 | 0 | - | - | - | - | - | - | - | - | 2 | 0 |
| 2010 | פיגיירנסה | ברזילהליגה הברזילאית השנייה | 36 | 8 | - | - | - | - | - | - | 15 | 4 | 51 | 12 |
| 2010/2011 | הופנהיים | גרמניהבונדסליגה | 11 | 3 | - | - | - | - | - | - | - | - | 11 | 3 |
| 2011/2012 | הופנהיים | גרמניהבונדסליגה | 30 | 7 | 3 | 0 | - | - | - | - | - | - | 33 | 7 |
| 2012/2013 | הופנהיים | גרמניהבונדסליגה | 33 | 5 | 1 | 0 | - | - | - | - | 2 | 2 | 36 | 7 |
| 2013/2014 | הופנהיים | גרמניהבונדסליגה | 33 | 16 | 4 | 6 | - | - | - | - | - | - | 37 | 22 |
| 2014/2015 | הופנהיים | גרמניהבונדסליגה | 33 | 7 | 3 | 3 | - | - | - | - | - | - | 36 | 10 |
| 2015/2016 | ליברפול | אנגליהפרמייר ליג | 31 | 10 | 0 | 0 | 5 | 0 | 13 | 1 | 5 | 0 | 49 | 11 |
| 2016/2017 | ליברפול | אנגליהפרמייר ליג | 35 | 11 | 2 | 0 | 4 | 1 | - | - | 0 | 0 | 41 | 12 |
| 2017/2018 | ליברפול | אנגליהפרמייר ליג | 37 | 15 | 2 | 1 | 0 | 0 | 15 | 11 | 0 | 0 | 54 | 27 |
| 2018/2019 | ליברפול | אנגליהפרמייר ליג | 34 | 12 | 1 | 0 | 1 | 0 | 12 | 4 | - | - | 48 | 16 |
| 2019/2020 | ליברפול | אנגליהפרמייר ליג | 38 | 9 | 2 | 0 | 0 | 0 | 8 | 1 | 4 | 2 | 52 | 12 |
| 2020/2021 | ליברפול | אנגליהפרמייר ליג | 35 | 9 | 2 | 0 | 0 | 0 | 6 | 0 | 1 | 0 | 49 | 9 |
| 2021/2022 | ליברפול | אנגליהפרמייר ליג | 19 | 5 | 5 | 1 | 3 | 0 | 7 | 5 | 0 | 0 | 34 | 11 |
| 2022/2023 | ליברפול | אנגליהפרמייר ליג | 25 | 11 | 0 | 0 | 1 | 0 | 8 | 2 | 1 | 0 | 35 | 13 |
| סך הכול קריירה | סך הכול קריירה | סך הכול קריירה | 434 | 128 | 25 | 11 | 14 | 1 | 72 | 24 | 24 | 8 | 553 | 168 |
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

נכון ל-3 ביוני 2023
| נבחרת ברזיל> שנה | נבחרת ברזיל> הופעות | נבחרת ברזיל> שערים |
| --- | --- | --- |
| 2014 | 2 | 1 |
| 2015 | 9 | 3 |
| 2016 | 2 | 1 |
| 2017 | 5 | 0 |
| 2018 | 11 | 3 |
| 2019 | 15 | 5 |
| 2020 | 4 | 3 |
| 2021 | 7 | 1 |
| סה"כ | 55 | 17 |
קרחון אגאלינה

| --- | --- |

מיקום חצי האי פפור בחצי האי האנטארקטי
 מידע כללי
 על שם:  Agalina 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 אורך:  4.8 קילומטרים
 רוחב:  2.9 קילומטרים
 קואורדינטות:  64°26′20″S 61°26′00″W﻿ / ﻿64.4389°S 61.4333°W﻿ / -64.4389; -61.4333
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון אגאלינה(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון אגאלינה(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון אגאלינה(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון אגאלינה
 
קרחון אגאלינה (באנגלית: Agalina Glacier; בבולגרית: ледник Агалина) הוא קרחון רחב בחוף דנקו, בצידו המערבי של חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 4.8 קילומטרים, ורוחבו 2.9 קילומטרים.
הקרחון ממוקם בחצי האי פפור; ממזרח לקרחון פודואנה; וממערב לקרחון קראפטס.
הקרחון זורם לכיוון צפון; ונשפך אל מעבר גרהאם, ולזרוע המערבית של מפרצון סלווסן.
היסטוריה > מיפוי הקרחון

הקרחון מופה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1978.
היסטוריה > מקור השם

הקרחון נקרא על שם נקודת אגאלינה שבבולגריה - לשון יבשה לחוף הים השחור.
לקריאה נוספת

הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית)
רוג'ר יאנג

| --- | --- |

רוג'ר יאנג
 לידה:  28 באפריל 1918 טיפין, אוהיו, ארצות הברית
 נהרג:  31 ביולי 1943 (בגיל 25) מונדה, ניו ג'ורג'יה, איי שלמה
 מדינה:  ארצות הברית 
 השתייכות:  ארצות הברית הכוחות המזוינים של ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1938–1943 (כ־5 שנים)
 דרגה:  סרג'נט (דרגה) 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   מדליית הכבוד     לב הארגמן
 
רוג'ר וילטון יאנג (באנגלית: Rodger Wilton Young; ‏ 28 באפריל 1918 – 31 ביולי 1943) היה חייל בצבא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה, שנהרג במהלך הקרב על ניו ג'ורג'יה ועל פעולותיו הוענקה לו מדליית הכבוד, העיטור הצבאי הגבוה ביותר בכוחות המזוינים של ארצות הברית.