stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נועם חומסקי
ספריו שתורגמו לעברית

לשון וחרות, מסות בנושאים אידאולוגיים, פוליטיים והיסטוריים (מאנגלית: חגי פורשנר), מפרש ירושלים, 1979
לשון ורוח, הוצאת ספריית פועלים, 1978
שפה ושאלות על הידע: הרצאות מנאגואה, תרגום: נועה שובל, הוצאת רסלינג, 2004 [1986]
אוטופיה לאדונים, תרגום: דפנה רוזנבליט, הוצאת פרדס, 2000
איזה מין יצורים אנחנו? (?What Kind of Creatures Are We), תרגום, מבוא והערות: עידן לנדו, הוצאת ידיעות ספרים, ספרי עליית הגג, 2020 (יצא באנגלית ב-2015)
ראו גם

ההיררכיה של חומסקי
הצורה הנורמלית של חומסקי
הדיבייט בין חומסקי לפוקו
לקריאה נוספת

וולפגנג ב. שְפֶּרליך, נועם חומסקי, מאנגלית: יפתח הלרמון-כרמל, ידיעות אחרונות, 2012
מהפכת חומסקי ביישומה לעברית, מאת משה אזר, נדפס במעלות, 9, 1, 1977
שיחה קצרה עם נועם חומסקי (מראיין: יהודה ויזן), דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ו', 2016
הערות שוליים

↑  עלי ואקד וענת שלו, נמנעה כניסתו של פרופ' נועם חומסקי לישראל, באתר ynet, 16 במאי 2010
↑  McGilvray, James (2014). Chomsky: Language, Mind, Politics (שנייה ed.). Cambridge: Polity. p. 3. ISBN 978-0-7456-4989-4.
↑  Noam Chomsky interviewed by David Samuels, Tablet: A New Read on Jewish Life, November 12, 2010, באתר "חומסקי"
↑  Sperlich, Wolfgang B. (2006). Noam Chomsky. Reaktion Books. p. 20–21. ISBN 978-1-86189-269-0.
↑  יהונתן דחוח-הלוי, פרופ' חומסקי מסנגר על בן-לאדן, באתר News1 מחלקה ראשונה, 14 במאי 2011
↑  Peck, עמ' 11
↑  דיון של חומסקי ודרשוביץ,‏ t0kt0k (2008-04-04), Chomsky and Dershowitz debate Israel and Palestine 11/14, נבדק ב-2019-04-21, באתר YouTube.
↑  Necessary Illusions(הקישור אינו פעיל, 26.2.2019)
↑  ראיון של גדי אלגזי,‏ SocialTV (2011-04-27), Noam Chomsky - נועם חומסקי בריאיון לטלוויזיה החברתית, נבדק ב-2019-04-21, לטלוויזיה החברתית,‏ 1 במרס 2011
↑  עלי ואקד וענת שלו, נמנעה כניסתו של פרופ' נועם חומסקי לישראל, באתר ynet, 16 במאי 2010
↑  ראיון של חומסקי לדנה וייס בעקבות הפרשה
↑  סוכנויות הידיעות, חזבאללה: אלפי לוחמינו בכוננות לתרגיל צה"ל, באתר ynet, 21 במאי 2010
↑  'נועם חומסקי שכנע את הוקינג להחרים את ישראל', באתר ynet, 11 במאי 2013
↑  Assaf Kfoury,‏ Noam Chomsky in Beirut, באתר ZNet,‏ 12 ביולי 2006
↑  Some Elementary Comments on The Rights of Freedom of Expression (הקישור אינו פעיל)
↑  ז'אן בירנבאום, לה מונד, גם בצרפת לא רוצים את נועם חומסקי, באתר הארץ, 18 ביוני 2010
↑  בבלוג של נימה כרמי
| פסיכולוגיה |
| --- | --- | --- |
פסיכולוג • פסיכותרפיה • פילוסופיה של הפסיכולוגיה
| ענפי מחקר | פסיכוביולוגיה • קוגניטיבית • התפתחותית • חברתית • אישיותית • השוואתית • פסיכופתולוגיה • פסיכופיזיקה • פסיכובלשנות • פסיכולוגיה אבולוציונית • נוירופסיכולוגיה  • פסיכולוגיה תרבותית • פסיכולוגיה בין תרבותית • ראו גם: פסיכיאטריה |  |
| תחומי עיסוק | קלינית • חינוכית • ארגונית/תעסוקתית • שיקומית • רפואית • משפטית • צבאית • ספורט |  |
| אסכולות | סטרוקטורליזם • פונקציונליזם • פנומנולוגיה • פסיכואנליזה • אינדיבידואלית • הומניסטית • ביהביוריזם • אקזיסטנציאליזם • גשטלט • פסיכולוגיה חיובית • פסיכודינמיקה |  |
| מושגים כלליים | תודעה • תפיסה • לא-מודע • זיכרון • למידה • רווחה נפשית • הפרעה נפשית •  טראומה נפשית • מבחני אישיות • אינטליגנציה • מיינד • רגש |  |
הקטגוריה "פסיכולוגיה" במיזמים אחרים של קרן ויקימדיה: ויקימילון • ויקיספר • ויקיציטוט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259628205171  PLWABN: 9810675842605606  BIBSYS: 90052767  BNC: 000034936  BNE: XX849732  BnF: cb11896756j (data)  CANTIC: a10065660  CiNii: DA0040532X  dblp: c/NChomsky  GND: 118520520  ICCU: CFIV103508  ISNI: 0000 0001 2143 0999  LCCN: n79104267  LNB: 000006828  MusicBrainz: 7d83b9be-b7a4-40f3-b682-a83934a0e8ab  MGP: 82231  NDL: 00435949  NKC: jn19990003846  NLA: 36206986  NLG: 65877  NLK: KAC200602319  NSK: 000004866  NTA: 068309929  ORCID: 0000-0002-3632-2461  RERO: 02-A003104043  SELIBR: 181558  SNAC: w67t8ffh  SUDOC: 026787865  S2AuthorId: 114531657  Trove: 1229193  ULAN: 500288286  VcBA: 495/212047  VIAF: 89803084   WorldCat (עם VIAF): 89803084 
חומסקי ב-1977
חומסקי עם כריסטינה פרננדס דה קירשנר ב-2015
וילהלם יונקר

| --- | --- |

 לידה:  6 באפריל 1840 מוסקבה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  13 בפברואר 1892 (בגיל 51) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, ממלכת פרוסיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות הלוטרני סמולנסקי 
 השכלה:  Saint Peter's School 
 פרסים והוקרה:  מדליית וגה (1888)  מדליית קרל ריטר (1888) 
 
וילהלם יונקר (ברוסית: [Василий Васильевич Юнкер]; 6 באפריל 1840 - 13 בפברואר 1892) היה חוקר רוסי ממוצא גרמני שהתמחה בחקר אפריקה.
יונקר נולד במוסקבה, למד רפואה בדורפט (שנקראת כיום אוניברסיטת טרטו), אוניברסיטת גטינגן, אוניברסיטת ברלין ואוניברסיטת פראג, אך לא עסק בכך זמן רב. לאחר סדרה של מסעות קצרים לאיסלנד (1869), מערב אפריקה (1873), תוניס (1874) ומצרים התחתונה (1875), הוא נשאר כמעט ברציפות במזרח אפריקה המשוונית מ-1875 עד 1886. תחילה היו משלחותיו יוצאות מהעיר ח'רטום ולאחר מכן העיר לאדו (דרום סודאן) (אנ'). ב-1879 הוא נסע לאקווטוריה, המחוז הדרומי ביותר של סודאן, ובילה חלק מהשנים הבאות עם המושל שלה, מהמט אמין פאשא, חוקר ארצות יהודי, שהתנצר ויש טענות שבהמשך גם התאסלם.
יונקר היה נוסע נינוח ומתבונן זהיר; מטרתו העיקרית הייתה לחקור את העמים עמם בא במגע, ולאסוף דגימות של צמחים ובעלי חיים. תוצאות חקירותיו מובאות בספרו Reisen in Afrika (3 כרכים, וינה, 1889–1891). תרגום לאנגלית פורסם בשנים 1890–1892.
הוא חקר בין השאר את קו פרשת המים של הנילוס-קונגו (אנ'), נלחם בהצלחה בתיאוריות ההידרוגרפיות של גיאורג אוגוסט שוויינפורט (אנ'), וביסס את זהותם של הנהר וול (אנ') והנהר אובנגי.
המלחמה המהדית מנעה את חזרתו לאירופה דרך סודאן, כפי שתכנן לעשות ב-1884, ומשלחת שארגן אחיו ב-1885 בסנקט פטרבורג, לא הצליחה להגיע אליו. לאחר מכן החליט יונקר לפנות דרומה. הוא עזב את ודלאי (אנ') ב-2 בינואר 1886, נסע דרך אוגנדה ותבורה (אנ') (בטנזניה), והגיע לזנזיבר בנובמבר 1886.
ב-1887 קיבל את מדליית הזהב של החברה הגאוגרפית המלכותית. התצפיות האתנוגרפיות שלו במדינת ניאם-ניאם (אנשי האזנדה) הן בעלות ערך במיוחד, אם כי לא מבוססות בחלקן.
בשנותיו האחרונות התגורר בווינה ועסק בעיקר בעיבוד החומרים שאסף במהלך מסעותיו. הוא מת בסנט פטרבורג ונקבר בקריפטה המשפחתית בסמולנסק.
הערות שוליים

1 2 3 4  Wilhelm Junker | Arctic Expedition, Siberia, Geographer | Britannica, www.britannica.com, ‏2025-02-09 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275850805171  PLWABN: 9810623766605606  BnF: cb15285957h (data)  CiNii: DA10252495  GND: 117239461  ISNI: 0000 0000 8121 2427  LCCN: n85238414  NKC: ola2016925172  NTA: 073946338  SUDOC: 06706776X  Trove: 1462006  VIAF: 42142167   WorldCat (עם VIAF): 42142167
תחבורה ציבורית באשדוד

תחבורה ציבורית באשדוד
נתיבי תחבורה ציבורית בשדרות הרצל ברובע הקריה ("הסיטי")
תחנת הרכבת אשדוד – עד הלום
שביל אופניים בשדרות הרצל בפארק הסיטי
מערך התחבורה הציבורית באשדוד כולל מערכת אוטובוסים מהירה (BRT), רכבות ובעבר מוניות שירות. אשדוד הינה עיר מרכזית בישראל והמאוכלסת ביותר במחוז הדרום, וממנה פועלים שירותי תחבורה ציבורית לרחבי הארץ.
באשדוד תחנת רכבת אחת (עד הלום), הממוקמת בסמיכות לכניסה הדרומית לעיר. תחנה מרכזית אחת בקניון הסיטי ברובע הקריה, ומסופי אוטובוסים משניים ברחבי העיר – מסוף ביג בקניון BIG Fashion (בואכה תחנת הרכבת), מסוף צפוני בצפון-מזרח העיר על שדרות בני ברית/מורדי הגטאות ובדרום-מערב, מסוף ריביירה.
ב-2022 הסתיימו עבודות התשתית של נתיבי התחבורה הציבורית בעיר, הידועה כ-Reway, ובאופן רשמי כיום "Ashdod Metro Bus".
אשדוד צפויה להיות נקודת ההתחלה של רשת שבילי האופניים הבינעירוניים "אופנידרום", ונקודת קישור מרכזית של הקו הירוק (אשדוד–רחובות/יבנה) והקו האדום (אשדוד–אשקלון); קווי המתע"ן (מערכת תחבורה עתירת נוסעים) הראשיים של נפת אשקלון במסגרת התוכנית האסטרטגית לשנת 2040 של משרד התחבורה.
היסטוריה > תחבורה מסילתית קודם ליסוד המדינה

מסילת לוד-אשקלון הוקמה במהלך מלחמת העולם הראשונה על ידי המהנדס הגרמני היינריך אוגוסט מייסנר עבור מאמץ המלחמה של האימפריה העות'מאנית. בשנת 1918, לאחר שכבשו את ארץ ישראל, סללו הבריטים את הקו מחדש ברוחב סטנדרטי של 1,435 מילימטר, במקום 1,050 מילימטר כפי שהיה במקור. בתחילתו של המנדט הבריטי, נבנתה תחנת הרכבת "איסדוד" בסמוך לעיירה הערבית אשר נשאה את אותו השם, ונועדה לשמש תחנת אספקה לכוחות הבריטיים בשפך נחל לכיש. בהמשך השלטון הבריטי, הייתה התחנה פעילה גם לשימוש תושבי האזור. רכבות נוסעים עצרו בתחנה בדרכם למצרים. ב-3 באפריל 1946 תקף ארגון האצ"ל את התחנה, הרג חייל בריטי ופוצץ קטר.
תחנת הרכבת איסדוד שהקים המנדט הבריטי
חורף 1918
חייל בריטי שומר על המסילה, 1947/8
התחנה הוקמה בסמוך לגשר עד הלום (אז ג'יסר איסדוד)
היסטוריה > רכבת

בשנת 1963 חובר נמל אשדוד למסילה, בנקודה צפונית לתחנה, ועלתה האפשרות שתקום גם תחנת נוסעים חדשה סמוך לנמל, אך הדבר לא בוצע. בשנים 1972–1973, פעל בתחנה קו הנוסעים תל אביב-עזה, קו רכבת שהסיע פועלים מעזה לעבודה בישראל ועצר באשדוד, רחובות ותל אביב, ביוזמת הממשל הצבאי הישראלי.
בנובמבר 1982 נפתחה מסילת חלץ, המסתעפת ממסילת לוד-אשקלון מדרום לתחנה, כך שרכבות מאשדוד יכולות לנסוע על מסילת הדרום לכיוון באר שבע. המסילה משמשת בעיקר לרכבות משא.
מדברי רכבת ישראל מ-1988, החל מ-1982 לא הייתה מניעה תפעולית בהפעלת רכבת נוסעים לעיר, ומסילת החלץ היא ראיה לכך. אלא הבעיה הייתה מיקומי התחנות, ובפרט תחנת הרכבת תל אביב דרום הנמצאת במיקום גרוע מבחינת הנוסעים להגעה באוטובוס. לטענתה, הפעלת שירות נוח מאשדוד דרך יבנה ורחובות לתל אביב מתאפשר רק בהשלמת מסילה מקשרת בין התחנה הדרומית לתחנת ארלוזורוב (סבידור מרכז) עם אפשרות לתחנת-ביניים נוספת. ההשקעה הנמוכה יחסית לקשר זה (4.5 קילומטרים בעלות 15 מיליון ש"ח) נראתה רצויה לרכבת ישראל, אך לא ניתנה למימוש עקב מחסור בתקציב.
בשנת 1986 החלה רכבת ישראל בתכנון שירות רכבת פרוורית באזור גוש דן, על תוואי המסילות הקיימות. השירות החל לפעול בין רחובות לתל אביב ב-1990 ובשנת 1992 הופעל שירות רכבת פרוורית בין אשדוד, רחובות ותחנת תל אביב דרום. אך השירות הופסק לאחר שנה עקב מיעוט נוסעים (רק כ-2,700 נוסעים מדי חודש). בשנת 1995, לאחר השלמת מסילת איילון נפתח קו הרכבת מאשדוד עד תחנת הרכבת תל אביב מרכז לשירות נוסעים. במרץ 1999 החלו לפעול 8 רכבת ביום בכל כיוון. עקב הפופולריות של הקו הוחלט לשדרגו. תחילה הוכפל קטע לוד-רחובות, במסגרתו שודרגה תחנת הרכבת רחובות, ולאחר מכן קטע צומת פלשת-אשדוד, שכלל את שדרוג תחנת אשדוד עד הלום. תחנת אשדוד עד הלום המשודרגת נפתחה ב-15 בספטמבר 2003, וב-2009 נקראה על שמו של משה בר כוכבא (בריל) אשר כיהן כמנכ"ל רכבת ישראל בשנת 1992, בה חודש שירות הרכבת לעיר אשדוד.
היסטוריה > אוטובוסים

עם הקמת אשדוד החלה אגד להפעיל שירות עירוני בעיר ושירות בינעירוני. בסוף שנות השישים היו בעיר ארבעה קווים עירונים וקווים בינעירוניים לתל אביב, אשקלון, רחובות, וירושלים. באותה תקופה גם הוקמה תחנה מרכזית זמנית ברחוב חיים משה שפירא ברובע ד', שהוחלפה ב-1997 בתחנה המרכזית הנוכחית ברובע הסיטי. באמצע שנות השמונים כבר היו באשדוד 8 קווים עירוניים.
ב-7 במרץ 1984 התרחש הפיגוע בקו 9 ברחוב רוגוזין פינת חיים משה שפירא. בפיגוע התפוצץ רימון יד ונרצחו 3 מתושבי העיר ונפצעו 8, כולם מנוסעי האוטובוס.
בינואר 2003 קווי אשדוד–תל אביב עברו מאגד לויאוליה, ובשנת 2007 השירות העירוני עבר מאגד לאגד תעבורה.
בספטמבר 2014 זכתה חברת אפיקים (לימים "אלקטרה-אפיקים") במכרז להפעלת קווי אשכול אשדוד–יבנה–רחובות–תל אביב שנהגה להפעיל ויאוליה (קונקס), ובאוגוסט 2015 החלה להפעילם.
במרץ 2016 אפיקים זכתה במכרז להפעלת קווי האוטובוסים העירוניים ומרבית הקווים הבינעירוניים באשדוד והחליפה את אגד תעבורה.
בינואר 2024 החליפה דן בדרום את אגד בהפעלת הקווים 448, 450, 451 ו-459 לירושלים.
התחבורה הציבורית כיום > רכבת

תחנת הרכבת אשדוד – עד הלום היא תחנת הרכבת המשמשת את תושבי העיר. עקב מיקומה בפאתי העיר בדרום-מזרחה, אינה משמשת לנסיעה עירונית בתוך אשדוד. התחנה ממוקמת בסמוך למסוף ביג לאוטובוסים עירוניים ובינעירוניים שנחנך בשלהי 2022, ממנו ניתן להגיע למקומות המרכזיים בעיר, ובאופן תדיר לתחנה המרכזית ברובע הקריה ("הסיטי").
התחבורה הציבורית כיום > אוטובוס

תחנת האוטובוסים המרכזית בעיר ממוקמת בקניון הסיטי. קווי האוטובוס העירוניים ורוב הקווים הבינעירוניים מופעלים על ידי חברת אלקטרה-אפיקים מאז מרץ 2016. מקצתם של הקווים הבינעירוניים מופעלים על ידי דן בדרום ומטרופולין, בעיקר לירושלים ובאר שבע.
מאז שנת 2009 מופעל מדי קיץ קו הלילה 333 בין אשדוד לתל אביב-יפו.
התחבורה הציבורית כיום > אוטובוס > קווי אוטובוס עירוניים בעיר אשדוד

| קו | מסלול | תדירות |
| --- | --- | --- |
| 1 | תחנת הרכבת, דרך מנחם בגין לתחנה המרכזית | כל 20 דקות |
| 2 | מסוף ריביירה, רובע ט"ו, רובע י"א, מרכזית אשדוד, רובע ד', רובע ב', רובע א', נמל אשדוד | כל 15/20 דקות |
| 3 | רובע י"ג, רובע י', רובע ח', רובע ו', רובע ג', רובע ב', רובע א', נמל אשדוד | שעות שיא בלבד |
| 4 | תחנה מרכזית, רובע הסיטי, חוף הקשתות, רובע ד', רובע א', רובע ב', רובע ג', רובע ז', רובע ו', רובע ח', אסותא, רכבת אשדוד | כל 12/15 דקות |
| 5 | תחנה מרכזית, רובע י"א, רובע י"ב, רובע י"ג, רובע י', אסותא, רובע ח', רובע ו', רובע ה', רובע ב', רובע א', מסוף בני ברית | כל 15 דקות |
| 7 | תחנת הרכבת, רובע ט', רובע ח', רובע ו', רובע ה', רובע ד', רובע א', רובע ב', מסוף בני ברית | כל 15/20 דקות |
| 9 | תחנת הרכבת, אסותא, רובע י', רובע י"ג, רובע י"ב, רובע הסיטי, רובע ד', רובע א', רובע ב', רובע ג', מסוף בני ברית | כל 15 דקות |
| 10 | מסוף ריביירה, רובע י"ז, שדרות הרצל, קריית איתנים | כל 10/12 דקות |
| 11 | מסוף ריביירה, רובע י"ז, רובע י"ב, תחנה מרכזית, רובע ד', רובע ה', רובע ב', רובע א', קריית איתנים | כל 15 דקות |
| 12 | מסוף ריביירה, רובע ט"ז, רובע י"ג, רובע י', אסותא, רובע ט', רובע ז', רובע ו', רובע ג', קריית איתנים | כל 15/20 דקות |
| 16 | תחנה מרכזית, דרך מנחם בגין, רובע ט', רובע ח', רובע ו', רובע ג', רובע ב', רובע א' | כל 12/15 דקות |
| 20 | מסוף ריביירה, רובע י"ז, רובע ט"ז, רובע י"ג, רובע י', רובע ח', רובע ו', רובע ג', קריית איתנים | כל 15 דקות |
| 21 | תחנת הרכבת, רובע י"ג, מסוף ריביירה | 15/30 דקות |
| 22 | תחנת הרכבת, רובע הסיטי, רובע י"ב, רובע ט"ו, מסוף ריביירה | כל 20/30 דקות |
| 23 | תחנת הרכבת, שדרות ירושלים, רובע הקריה, רובע י"א, מסוף ריביירה | כל 15/20 דקות |
| 26 | תחנת הרכבת, רובע ט', רובע ז', קריית חלוצים, קריית איתנים, מסוף בני ברית | כל 30/60 דקות |
| 29 | תחנה מרכזית, רובע ד', רובע ה', רובע ו', רובע ג', רובע ז', רובע ט', תחנת הרכבת | כל 20 דקות |
| 33 | תחנה מרכזית, רובע ד', רובע א', רובע ב', קריית חלוצים, פארק עוגנים | שעות שיא בלבד |
| 34 | רובע י"ג, רובע י', רובע ח', רובע ו', רובע ג', קריית חלוצים, פארק עוגנים | שעות שיא בלבד |
| 35 | תחנת הרכבת, רובע ח', רובע ז', רובע ו', רובע ג', קריית איתנים. קיימת חלופה א' לאזור התעשייה עד הלום | כל 12/15 דקות |
Reway

רפורמת "Reway" או "הגל הירוק" הוא מיזם עירוני לפיתוח התחבורה ציבורית בעיר, שהחל ב-2017 והסתיים ברובו ב-2022, תחת כהונתו של ראש עיריית אשדוד ד"ר יחיאל לסרי.
בנובמבר 2012 נבחרה אשדוד על ידי משרד התחבורה והבטיחות כעיר מודל עתידית לתחבורה ירוקה. בעקבות הבחירה הועברו לעיר מאות מיליוני שקלים בהשקעה רב-שנתית, בפיתוח התחבורה הציבורית בעיר, על ידי פתיחת נתיבי התחבורה הציבורית (נת"צ) בשדרות הראשיות של העיר, הפעלת מערכת אוטובוסים מהירה (BRT), הקמת תחנות אוטובוס אלקטרוניות, וסלילת שבילים לרוכבי אופניים ולהולכי רגל. השלב הראשון של הפרויקט הושלם באוגוסט 2019, עם פתיחת נת"צ בשדרות מנחם בגין ובשדרות הרצל. ב-2022 הושלם השלב השני של הפרויקט בשדרות ז'בוטינסקי, והחלו לפעול באופן מלא מרכז הבקרה של נתיבי ההעדפה, וכן מסוף תחבורה ציבורית חדש בצומת ז'בוטינסקי פינת שדרות בני ברית.
המיזם נפרש ל-3 חלקים::
Rebus (אוטובוסים) – הקמת מערכת אוטובוסים מהירה, חידוש תחנות האוטובוס, ציודן בעמדות כרטוס רב-קו, קיוסק מידע בעל ממשק מסך מגע לתכנון הנסיעה ובמצלמות אבטחה. כיום, המערכת נקראת "אשדוד מטרו בס" והיא מונה שני קווים – 1 ו-10.
Rebike (אופניים) – רשת שבילי אופניים ייעודית בת 23 ק"מ המחולקים לנתיבים לפי כיווני תנועה, שתתפרש מרובעי המגורים בעיר למוקדי העניין ולאזורי התעשייה; עמדות לשכירת אופניים חשמליים ולא-חשמליים.
Rewalk (הליכה) – שיפור ההליכתיות בעיר על ידי שתילת כ-1,000 עצים לאורך המדרכות ושבילי ההליכה בעיר; שדרוג שבילי ההליכה בעיר והפיכתם לרשת שבילים בת 13 ק"מ; סגירתו של מקטע מרחוב רוגוזין ברובע א' הוותיק לכניסת כלי רכב והפיכתו למדרחוב.
במסגרת המיזם לא בוצעו חלקים מהותיים בו, ונעשו ליקויים רבים תחתיו – ביניהם ביטול הסבת כיכר אילן רמון לתחבורה ציבורית. כמו כן, רחוב רוגוזין לא נהפך למדרחוב ולא הוקמו עמדות שכירת האופניים.
Reway > אשדוד מטרו בס > רקע

עד לרפורמת "Reway", התבסס שירות האוטובוסים העירוניים באשדוד על שלושה קווים מעגליים שיצאו וסיימו בתחנה המרכזית. שבשל גודלה של העיר היה צורך בקו נוסף שיעשה את אותו המסלול בכיוון ההפוך: קו 5 וכיוונו ההפוך 15, קו 4 וכיוונו ההפוך 14 וקו 8 וכיוונו ההפוך 18 היוו את השלד של התחבורה הציבורית העירונית באשדוד. כך נוצר מצב של הסתמכות על התחנה המרכזית כמרכז עירוני. לתחנת הרכבת היה שירות עירוני מועט יחסית שהתבסס על קווי הזנה, שהיו יוצאים וצפויים להגיע לרכבת בהתאם לזמני הגעת הרכבות. שאר הקווים העירוניים של אשדוד היו קווים בתדירות נמוכה יחסית. והשפיעו על הנגישות למקומות כמו מתחמי התעסוקה בכניסה הצפונית לעיר.
Reway > אשדוד מטרו בס > מערך הקווים החדש

פסקה זו נמצאת בתהליך עבודה מתמשך. הפסקה פתוחה לעריכה.
במסגרת רפורמת "Reway", הוקמה מערכת אוטובוסים מהירה (BRT) בשם "אשדוד מטרו בס" המתבססת על נתיבי תחבורה ציבורית (נת"צ) בימין או במרכז הכביש (מת"צ), הכוללת שני קווים, 10 האורכי (שדרות הרצל) ו-1 הרוחבי (שדרות מנחם בגין). כמו כן, נערכו שינויים מהותיים בקווים הרגילים, וכן בוטלו ונוספו קווים. להלן רשימה של קווים שנוספו במסגרת הרפורמה, שהושקו ב-2022:
Reway > אשדוד מטרו בס > פעימת התיקון

בפעימת תיקון שהתרחשה לאחר השקת הקווים החדשים, בוטלו הקווים המעגליים, ונוצרה הסתמכות על מסופים כמסוף בני ברית, תגברו את השירות לרכבת בקווים סדירים (שיש טענו שזה פגע בשירות בגלל שהקווים לא מתוזמנים לרכבת)[דרוש מקור], הכניסו תחבורה ציבורית משמעותית לבית החולים אסותא, ותגברו את השירות לקריית איתנים בצפון העיר. הפעימה הראשונה זכתה לביקורות, אף על פי שיפור הקישורים למתחמי תעסוקה, ולתחנת הרכבת.
בשל המבנה העירוני של אשדוד, המעודד נסיעה ברכב פרטי רוב הנוסעים בתחבורה הציבורית בפרט בקווים שאינם למתחמי תעסוקה הם קשישים ובני נוער המתניידים בין הרבעים. וחלק מהקישורים בין הרבעים עצמם נפגעו, על כן נעשתה פעימת תיקון ביוני 2022.
תחנות אוטובוס ומסופים

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
תחנות אוטובוס ומסופים > התחנה המרכזית

מסוף האוטובוסים הראשי של העיר הוא התחנה המרכזית בקניון הסיטי שברובע הקריה. התחנה ממוקמת על צירי התנועה הראשיים של העיר – שדרות הרצל, ושדרות מנחם בגין. מיקומה המרכזי ברובע הקריה, שהוא מרכז העסקים הראשי בפועל של העיר הופך אותה לנגישה לנוסעים רבים. כמו כן, היא ממוקמת במרחק הליכה מגן העיר ומקריית התרבות ע"ש צבי צילקר בו שוכן בית עיריית אשדוד, מרכז תרבות מונארט, מוזיאון אשדוד לאמנות, בית יד לבנים והמשכן לאמנויות הבמה. בקניון מבקרים בממוצע 14,500 איש מדי יום והוא מאכלס כ-95 בתי עסק וכולל כ-600 מקומות חניה מוסדרים.
תחנות אוטובוס ומסופים > מסופי תחבורה ציבורית

נוסף על התחנה המרכזית, פועלים בעיר מספר מסופים קטנים:
מסוף צפוני (מסוף בני ברית) – ממוקם בשדרות בני ברית פינת מורדי הגטאות ברובע ב' בצפון העיר, בסמוך לבתי ספר תיכוניים רבים ברחוב ביניהם מקיף א', מדרשת באר אשדוד ותיכון אמית ב' ע"ש רוגוזין. משמש קווים עירוניים ובין עירוניים רבים בשל מיקומו על עורק היציאה הצפונית של העיר. נבנה במסגרת רפורמת ה-Reway.
מסוף ריביירה – מסוף אוטובוסים בינוני ברחוב דבורה עומר ברובע ט"ו בדרום-מערב העיר. סמוך לחוף באר שבע ולכיכר עין השמש. משמש בעיקר קווים עירוניים.
מסוף ביג – ממוקם בפאתי תחנת הרכבת בדרום-מזרח העיר, בשטחו של קניון BIG Fashion. צפוי לשמש את הרובע המיוחד (קריית פרס) בו נבנה פארק ההיי-טק העירוני והקריה האקדמית של אשדוד. משמש קווים עירוניים ובין עירוניים רבים. נבנה במסגרת Reway.
תחבורה ציבורית בשבת

באופן רשמי, אין תחבורה ציבורית בשבת בעיר אשדוד, אם כי במהלך השנים ניסו גורמים פרטיים, כשהבולט בהם הוא האגודה השיתופית "שבוס", להפעיל מיניבוסים ומוניות שירות שישרתו את התושבים ויקשרו את העיר לאזורי הבילוי שמחוצה לה. המודל העסקי של שבוס באשדוד התבסס על תרומות. שבוס החלה לפעול בעיר באמצע 2019, עם כניסת תושב העיר, אלכס פנוב, לתפקיד המנכ"ל. שבוס פעלה בעיר תוך התנגדות המפלגות החרדיות במועצת העירייה, והפסיקה את פעילותה בעיר ב-2020 עם הצטמצמותה כתוצאה ממגפת הקורונה בישראל.
במדגם מייצג שערכה עמותת "ישראל חופשית" בספטמבר 2023 לקראת הבחירות לרשויות המקומיות בישראל (שנדחו ל-2024), נמדדו כ-49% תומכים בהפעלת תחבורה ציבורית בסופי שבוע וכ-39% מתנגדים.
בקיץ 2024 החל לפעול קו בין באר שבע לחוף הקשתות באשדוד ביוזמה פרטית של תנועת "חוזה חדש לבארשבעים".
פיתוח עתידי > רכבת קלה

בפברואר 1986, הביע הכלכלן הראשי לרכבת ישראל, אילן פלקוב, תמיכה בהקמת מערך רכבת קלה בעיר, וטען כי היא מתאימה מאד למבנה העיר, המחולקת לרבעים בצורת רשת (grid).
ב-2004, פרסמה עיריית אשדוד את תוכנית הבנייה של הקריה האקדמית של אשדוד, וב-2005 מסמך הקורא למימון המונים של המיזם. במסמכי התוכנית, מופיע תכנון של רכבת קלה בשדרות מנחם בגין. ב-2007, הזכיר ראש עיריית אשדוד צבי צילקר את הרעיון להקמתה, במרכז שדרות מנחם בגין וב"מרווח הגדול" בין נתיבי הכביש.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | במבט לאחור יש להצטער שמתכנני ומקימי העיר אשדוד לא נתנו בשעתו דעתם ליתרונות הגלומים בתחבורה המסילתית ולא שילבוה בתכנון האזור מעבר להובלת טובין אל/מ-הנמל.  [...] יש לציין שתחבורה זו קבילה לערים מסוגה של אשדוד אשר רחובותיה בנויים בשיטת "גריד", היינו ניצבים זה לזה. יתרון נוסף של החשמלית כיום הוא שמפאת היעדר זיהום אוויר ורעש ניתן להעביר מסילותיה גם דרך מדרחובים ופארקים. יש לקוות שבעתיד נראה תחבורה זו בעיר אשדוד. | “ |

|  – אילן פלקוב, הכלכלן הראשי של רכבת ישראל; אשדוד: רקע היסטורי ופיתוח עתידי, הקשר לנמל ולרכבת,  אשדוד רקע היסטורי פיתוח עתידי, הקשר לנמל ולרכבת, 1986, ארכיון המדינה, פ-4119-20, מתוך הארכיון העירוני לתולדות אשדוד |  – אילן פלקוב, הכלכלן הראשי של רכבת ישראל; אשדוד: רקע היסטורי ופיתוח עתידי, הקשר לנמל ולרכבת,  אשדוד רקע היסטורי פיתוח עתידי, הקשר לנמל ולרכבת, 1986, ארכיון המדינה, פ-4119-20, מתוך הארכיון העירוני לתולדות אשדוד |  |
באוגוסט 2019, במעמד פתיחת שדרות הרצל לתנועה במסגרת רפורמת ה-Reway, ראש העירייה לסרי הודיע כי מתוכנן שיתוף פעולה עם חברה סינית, להקמת מונורייל (רכבת עירונית הנעה על גבי קורה ועמודים תומכים) וכן חיבור תחנת הרכבת עד הלום לבית החולים האוניברסיטאי אסותא אשדוד באמצעות אוטובוס אוטונומי. כמו כן, פרסם שישנה תוכנית מחוזית של נתיבי איילון להפעלת רכבת קלה בין העיר ליישובי הסביבה, וכי תוויה יעבור מקריית גת דרך אשקלון, ותיכנס לעיר דרך הרובע המיוחד (קריית פרס) לשדרות עובד בן עמי ומשם, דרך שדרות בני ברית תפנה לכיוון רחובות. ב-2020 פורסם, כי הצפי למימוש התוכנית הוא בשנת 2040, כחלק מ"התוכנית האסטרטגית 2040 להסעת המונים ולתחבורה ציבורית בנפת אשקלון" של משרד התחבורה ונתיבי איילון.
פיתוח עתידי > תחנות רכבת במרכז ובצפון העיר

| --- | --- |
 :  ראו גם – תוכנית הפיתוח של רכבת ישראל
בינואר 2003 הכריז ראש עיריית אשדוד צבי צילקר על תוכנית לסלילת שלוחת רכבת מהתחנה אל תחנה חדשה ברובע הקריה על גבי שדרות מנחם בגין, על מנת לשפר את הנגישות אל שירות הרכבת. סביב תחנת הרכבת, תוכנן לקום מתחם אותו תשרת, בן 5,000 מ"ר, דירות מגורים וקומפלקס בתי קולנוע. עלות סלילת קו הרכבת נערכה על כ-20 מיליון שקלים, שמקורם היה אמור להגיע מהיטל השבחה על נכסים בקריה שתביא הרכבת. לבסוף לא יצאה אל הפועל, לאחר שדרוג תחנת הרכבת עד הלום, המשרתת את תושבי העיר אשדוד וסביבתה. לפי תכנון משנת 2000 אותו הזמינה עיריית אשדוד, מסוף הרכבת יועד לקום בקריית התרבות (לימים, ע"ש צילקר) ליד בית העירייה.
בפברואר 2017 הודיעה רכבת ישראל כי היא מתכוונת לבנות תחנת רכבת בכניסה הצפונית לעיר. באוגוסט באותה השנה, נחתם הסכם הגג בין עיריית אשדוד למשרד האוצר ומשרד הבינוי והשיכון, שמטרתו לפתח את העיר לקראת אוכלוסייה של כ-400,000 תושבים. לצד ההשקעה בבניית כניסות חדשות לעיר (שבאותה עת, לעיר כניסה דרומית וצפונית בלבד) מוטות רכב פרטי, מתוכננות במסגרתו הרחבה של תחנת הרכבת עד הלום בדרום-מזרחה (או ביטולה), והקמת שתי תחנות חדשות; אחת בסמוך לאזור התעשייה הצפוני ולניר גלים, ונוספת בסביבת רובע פארק לכיש, בדרך משדרות הרצל לנמל אשדוד. הקמת התחנות, כפי שפורסם עם הסכם הגג ב-2017, תלויה בכך ש"יעלו בקנה אחד" עם תוכניות הפיתוח של רכבת ישראל.
פיתוח עתידי > התוכנית האסטרטגית 2040 לתחבורה ציבורית בנפת אשקלון

במסגרת "התוכנית האסטרטגית 2040 להסעת המונים ולתחבורה ציבורית בנפת אשקלון" של משרד התחבורה ונתיבי איילון, שאושרה ב-2017, מתוכננים קווי מערכת תחבורה עתירת נוסעים (מתע"ן) ושבילי אופניים בינעירוניים ("אופנידרום", בדומה ל"אופנידן") אזוריים, תחנות רכבת בינעירוניות ומסופי תחבורה ציבורית.
באשר לעיר אשדוד, הממוקמת בנפה – התוכנית כוללת אינטגרציה גבוהה, כאשר אשדוד צפויה להוות תחנת קישור למערכות התחבורה בנפה – שהרי שני קווי המתע"ן הראשיים (האדום והירוק) הראשיים עוברים בה, וכן "אופנידרום". שני הקווים מתוכננים להתממש על ידי רכבות קלות. מחצית מקווי המתע"ן המתוכננים עוברים באשדוד, ובהם שנים ראשיים – האדום, המחבר אותה לאשקלון (וממנה לקריית גת דרך הקו הכחול), והירוק, המחבר אותה ליבנה ולתחנות הרכבת שלה (מזרח ומערב) ואל תחנת הרכבת התת-קרקעית ברחובות (כחלק ממטרו תל אביב) הנמנית עם קו המטרו M1.