stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הבחירות ללוק סבהה (2024)
תוצאות

| מפלגה | מפלגה | קולות | אחוזים | מושבים | שינוי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | מפלגת העם ההודית | 235,973,935 |  | 240 | 63 |
|  | הקונגרס הלאומי ההודי | 136,759,064 |  | 99 | 47  |
|  | מפלגת סמג'וואדי | 29,549,381 |  | 37 | 32  |
|  | טרינמול קונגרס | 28,213,393 |  | 29 | 7  |
|  | דראווידה מונטרה קזגאם | 11,754,710 |  | 22 | 2 |
|  | טלוגו דזאם | 12,775,270 |  | 16 | 13  |
|  | ג'נטה דאל (מאוחדת) | 8,039,663 |  | 12 | 4  |
|  | שיוו סנה (אודהב בבלהסב טהקרי) | 9,567,779 |  | 9 |  |
|  | מפלגת הקונגרס הלאומית (שארדצ'אנדרה פאוור) | 5,921,162 |  | 8 |  |
|  | שיוו סנה | 7,401,447 |  | 7 |  |
|  | לוק ג'אנשקטי (ראם וילאס) | 2,810,250 |  | 5 |  |
|  | המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית) | 11,342,553 |  | 4 | 1  |
|  | ראשטריה ג'נטה דאל | 10,107,402 |  | 4 | 4  |
|  | מפלגת הקונגרס YSR | 13,316,039 |  | 4 | 18  |
|  | אאם אדמי | 7,147,800 |  | 3 | 2  |
|  | איחוד הליגה המוסלמית ההודית | 1,716,186 |  | 3 |  |
|  | ג'הרקאנד מוקטי מורצ'ה | 2,652,955 |  | 3 | 2  |
|  | ג'נטה דאל (חילונית) | 2,173,701 |  | 2 | 1  |
|  | הוועדה הלאומית של ג'אמו וקשמיר | 1,147,041 |  | 2 | 1  |
|  | המפלגה הקומוניסטית של הודו | 3,157,184 |  | 2 |  |
|  | המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית-לניניסטית) שחרור | 1,736,771 |  | 2 | 2  |
|  | וידותלאי צ'ירותאיגאל קטצ'י | 990,237 |  | 2 | 1  |
|  | מפלגת ג'אנה סנה | 1,454,138 |  | 2 | 2  |
|  | ראשטריה לוק דאל | 893,460 |  | 2 | 2  |
|  | אפנה דאל (סונלאל) | 808,245 |  | 1 | 1  |
|  | אסום ג'אנה פרישד | 1,298,707 |  | 1 | 1  |
|  | בהרט אדיואסי | 1,257,056 |  | 1 | 1  |
|  | הינדוסטני אוואם מורצ'ה | 494,960 |  | 1 | 1 |
|  | המפלגה הסוציאליסטית המהפכנית | 587,363 |  | 1 |  |
|  | המפלגה העממית המאוחדת ליברלית | 488,995 |  | 1 | 1 |
|  | התאחדות הסטודנטים הכלל ג'הרקנדית | 458,677 |  | 1 |  |
|  | התנועה העממית של זוראם | 208,552 |  | 1 | 1 |
|  | כל הודו מג'ילס-א-איתאחוד אל מוסלמין | 1,400,215 |  | 1 | 1  |
|  | מפלגת אזאד סמג' (קנסי ראם) | 691,820 |  | 1 | 1  |
|  | מפלגת הקונגרס הלאומית | 2,059,179 |  | 1 | 4  |
|  | מפלגת קול העם | 571,078 |  | 1 | חדש |
|  | מרמולצ'י דראווידה מונטרה קזגאם | 542,213 |  | 1 |  |
|  | סיקים קרנטיקארי מורצ'ה | 164,396 |  | 1 |  |
|  | קרלה קונגרס | 364,631 |  | 1 |  |
|  | ראשטריה לוקטנטריק | 596,955 |  | 1 |  |
|  | שירומאני אקאלי דאל | 1,814,318 |  | 1 | 1  |
|  | אנה דראווידה מונטרה קזגאם הכלל הודית | 8,952,587 |  | – | 1  |
|  | בהוג'אן סמג' | 13,153,818 |  | – | 10 |
|  | בהרט רשטרה סמיתי | 3,657,237 |  | – | 9  |
|  | ביג'ו ג'נטה דאל | 9,413,379 |  | – | 12  |
|  | דזיה מורפוקו דראווידה קזגאם | 1,128,616 |  | – |  |
|  | ויקאסשל אינסאן | 1,187,455 |  | 0 |  |
|  | פטאלי מקאל קטצ'י | 1,879,689 |  | 0 |  |
|  | מפלגות נוספות |  |  |  |  |
|  | עצמאיים |  |  | 6 | 1  |
| נגד כל המועמדים | נגד כל המועמדים | 6,372,220 |  | – | – |
| סך הכל | סך הכל |  |  | 543 |  |
הערות שוליים

↑  "Terms of the Houses". Election Commission of India. נבדק ב-7 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Narendra Modi sworn in as Prime Minister for second time". Tribuneindia News Service (באנגלית). 30 במאי 2019. נבדק ב-2022-03-07. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  India Today News Desk, Lok Sabha polls from April 19 to June 1, results on June 4, India Today, ‏16 במרץ 2024
↑  Electoral system (אורכב 06.05.2017 בארכיון Wayback Machine) IPU
↑  "House ratifies quota for SC/STs in Assembly, Lok Sabha". The Hindu (בIndian English). 2020-01-10. ISSN 0971-751X. נבדק ב-2021-01-19.
↑  "Lok Sabha Election 2019 Phase 3 voting: How to vote without voter ID card". Business Today. 23 באפריל 2019. אורכב מ-המקור ב-24 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "General Voters". Systematic Voters' Education and Electoral Participation (בIndian English). ארכיון מ-4 בינואר 2019. נבדק ב-4 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Constitution of India Update" (PDF). Government of India. נבדק ב-2021-02-04.
↑  Polls to 56 Rajya Sabha Seats Will Be Held on February 27, The Wire.in, ‏29 בינואר 2024
↑  India Today News Desk, Andhra votes on May 13, Odisha polling in four phases, Arunachal, Sikkim on April 19, India Today, ‏16 במרץ 2024
↑  Anupam Mishra, TMC loses national status: What the setback means for Mamata Banerjee's party, India Today, ‏10 באפריל 2023
↑  Kumar Abhishek, Mayawati to go solo in Lok Sabha polls, says 'option open for post-poll alliance', India Today, ‏15 בינואר 2024
↑  Congress chief Mallikarjun Kharge appointed as chairperson of INDIA bloc, Business Standard, ‏13 בינואר 2023
↑  Indrajit Kundu, Mamata Banerjee says will go solo, jolts Congress as yatra set to enter Bengal, India Today, ‏24 בינואר 2024
↑  Samrat Sharma, Numbers explain why Mamata is going solo in Bengal in 2024 Lok Sabha polls, India Today, ‏24 בינואר 2024
↑  'I've resigned': Nitish Kumar ditches INDIA bloc, to join hands with BJP again, India Today, ‏28 בינואר 2024
↑  Yudhajit Shankar Das, Nitish Kumar's ghar wapsi will be multibagger for BJP, India Today, ‏27 בינואר 2024
↑  Himanshu Mishra, How ground was prepared for Nitish Kumar's NDA 'wapsi', India Today, ‏29 בינואר 2024
↑  Pankaj Jain, Arvind Kejriwal's party to contest all Lok Sabha seats in Punjab, snubs Congress, India Today, ‏10 בפברואר 2024
↑  Pankaj Jain, 'Tired of talks with INDIA bloc': Kejriwal's party declares 3 candidates in Assam, India Today, ‏8 בפברואר 2024
↑  Amit Bhardwaj, 'Will upset BJP's equation': AAP, Congress seal seat deal in Chandigarh, 4 states, India Today, ‏24 בפברואר 2024
↑  Rahul Gandhi kicks off over 6,000 km long Bharat Jodo Nyay Yatra from Manipur, India Today, ‏14 בינואר 2024
↑  Mujib Mashal, Hari Kumar, Atul Loke, In Ayodhya, Modi Opens Ram Temple in Triumph for Hindu Nationalists, The New York Times, ‏22 בינואר 2024
↑   ניו יורק טיימס, על חורבות מסגד, מודי חנך את "הוותיקן ההינדי", באתר הארץ, 22 בינואר 2024
↑  Thanks but no thanks: Congress to skip Ram Temple opening, says 'RSS-BJP event', India Today, ‏10 בינואר 2024
קבאד השני

קבאד השני היה מלך האימפריה הסאסנית בשנת 628. קבאד השני הומלך ארבעה ימים לפני רצח אביו ח'וסרו השני.
הוא מת מספר חדשים אחר שעלה על כס המלוכה. סיבת מותו הייתה ככל הנראה מחלת הדבר, אם כי יש המשערים שמצא את מותו בהתנקשות שהייתה חלק מן האנדרלמוסיה ששררה לאחר מות אביו.
הערות שוליים

↑  קבאד השני באתר www.grifterrec.com.
↑  מתוך ההיסטוריה המוקדמת של איראן באתר אוניברסיטת פורדהאם בניו יורק.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2019001536  VIAF: 44154739799652991027   WorldCat (עם VIAF): 44154739799652991027 
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ברונו פרנק

| --- | --- |

 לידה:  13 ביוני 1887 שטוטגרט, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  20 ביוני 1945 (בגיל 58) בוורלי הילס, ארצות הברית 
 מדינה:  גרמניה גרמניה, ארצות הברית ארצות הברית
 לאום:  גרמניה גרמניה
 מקום קבורה:  פורסט לאון ממוריאל פארק 
 מקום לימודים:  גימנסיית אברהרד לודוויג, האוניברסיטה של שטרסבורג, אוניברסיטת היידלברג, אוניברסיטת לייפציג, אוניברסיטת מינכן, Karls-Gymnasium Stuttgart, אוניברסיטת טיבינגן, אוניברסיטת פרייבורג 
 שפות היצירה:  אנגלית, גרמנית 
 יצירות בולטות:  Der Reisepass (1937) 
 בת זוג:  אליזבת
 
ברונו פרנק (בגרמנית: Bruno Frank; ‏13 ביוני 1887 – 20 ביוני 1945) היה סופר, משורר, מחזאי, תסריטאי והומניסט אמריקאי יליד גרמניה.
ביוגרפיה

פרנק נולד בשנת 1887 בשטוטגרט, גרמניה. הוא בנם הראשון של זיגיסמונד ולינה. הוא למד משפטים ופילוסופיה במינכן, שם עבד מאוחר יותר כמחזאי וכסופר עד לשרפת הרייכסטאג בשנת 1933 בסמוך לאחר עליית הנאצים לשלטון.
הוא ברח מגרמניה הנאצית לשווייץ יחד עם אשתו בשנות השלושים, לאחר שהממשלה רדפה אותם עקב היותם ממוצא יהודי.
לאחר שנה אחת, הם עזבו לצרפת.
הם חיו שלוש שנים באנגליה, לפני שהיגרו בשנת 1937 לארצות הברית.
פרנק כתב את התסריט לגרסה הקולנועית של הגיבן מנוטרדאם משנת 1939, המבוסס על ספרו של ויקטור הוגו. אחד ממחזותיו של פרנק צולם בבריטניה בשנת 1937 ונקרא "סופה בתוך כוס תה".
פרנק מת מהתקף לב בדירתו שבבוורלי הילס בשנת 1945, שבוע לאחר יום הולדתו החמישים. הוא קבור בבית קברות בגלנדייל בקליפורניה.
חיים אישיים

לפרנק היו שלושה אחים: וולטר, הלמות, לות'ר ואחות אחת: רות.
נישא לאליזבת (1903-1979) בשנת 1924, לה היה נשוי עד מותו.
אחיינו, אנתוני פרנק, היה המנהל הכללי של דואר ארצות הברית בין השנים 1988–1992.
ספריו

novel The Days of the King ‏(1924)
novel Trenck ‏(1924)
play Twelve Thousand ‏(1927)
comic play Storm Over Patsy ‏(1930)
historical novel A Man Called Cervantes ‏(1934)
The Magician and Other Stories (פורסם לאחר מותו, ב-1947)
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  Bruno Frank (1887-1945) - Find A Grave Memorial, www.findagrave.com (באנגלית)
↑  Sigismund Frank (1848-1930) - Find A Grave..., www.findagrave.com (באנגלית)
↑  Elizabeth Pallenberg Lustig (1903-1979) - Find A..., www.findagrave.com (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261097005171  PLWABN: 9810605735505606  BIBSYS: 90263036  BNC: 000298953  BNE: XX1173689  BnF: cb140987891 (data)  CiNii: DA04448517  GND: 118702866  ISNI: 0000 0001 0888 6748  LCCN: n50025400  LNB: 000075024  NKC: ola2003191747  NLA: 35099461  NLK: KAC201813144  NSK: 000061253  NTA: 06871078X  RERO: 02-A012373050  SNAC: w6f78ctm  SUDOC: 060310057  Trove: 826270  VIAF: 37123104   WorldCat (עם VIAF): 37123104
ויליאם פטריק היטלר

| --- | --- |

 לידה:  12 במרץ 1911 ליברפול, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  14 ביולי 1987 (בגיל 76) לונג איילנד, ארצות הברית 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, אירלנד, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Holy Sepulchre Cemetery 
 פרסים והוקרה:  לב הארגמן 
 
ויליאם (וילי) פטריק היטלר (בגרמנית: William Patrick Hitler) ובהמשך ויליאם סטוארט היוסטון (אנגלית: William Stuart-Houston ;‏ 12 במרץ 1911 – 14 ביולי 1987) היה אחיינו של אדולף היטלר, אשר היגר לארצות הברית, התגייס לצי ארצות הברית ולחם בשורותיו במלחמת העולם השנייה.
הרקע המשפחתי

אלויס היטלר, אביו של אדולף היטלר, נשא לאישה את אנה גלאזל הארר. הנישואין לא עלו יפה. אשתו הייתה מבוגרת ממנו בארבע עשרה שנים, בריאותה הייתה רופפת והיא הייתה עקרה. לאחר שש עשרה שנות נישואין הם נפרדו בשנת 1880 והיא נפטרה בשנת 1883. עוד לפני הפירוד מאשתו קשר אלויס היטלר קשרי אהבה עם טבחית בבית מלון בשם פרנציסקה מאצלברגר. היא ילדה לו בשנת 1882 בן שאף שמו היה אלויס היטלר. חודש לאחר מות אשתו הראשונה נשא אלויס היטלר האב את הטבחית לאשה. היא ילדה לו בת בשם אנגלה שלימים נישאה ונקראה אנגלה ראובל וילדה את בתה גלי ראובל. גם נישואין אלה לא נמשכו זמן רב ואשתו השנייה מתה ממחלת השחפת. זמן קצר לאחר מכן התחתן אלויס היטלר האב בשלישית עם קלרה פלצל שילדה לו בן בשם גוסטאב ובת בשם אידה, ששניהם מתו בילדותם. בשנת 1889 היא ילדה בשלישית והביאה לעולם את אדולף היטלר. אלויס היטלר הבן ואדולף היטלר היו אחים למחצה, בני אותו האב.
אלויס הבן עזב את ביתו בגיל 14. הוא נכלא פעמים אחדות בעוון גנבה, וכדי שלא להסתבך יותר עם החוק עבר מאוסטריה לגרמניה. אך שם המשיך להסתבך עם החוק, ועקר לבריטניה, שם עבד בתור מלצר בדבלין. בשנת 1909 נשא לאשה בחורה אירית בת שמונה עשרה בשם ברידג'ט דאולינג (אנ'). בשנת 1911 נולד בעיר ליברפול בנם ויליאם פטריק היטלר.
בארצות הברית

בהמשך שנת 1939 יצא ויליאם פטריק, בלוויית אמו, לארצות הברית, לאחר שהוזמן על ידי איל העיתונות ויליאם רנדולף הרסט לשאת סדרת הרצאות על דודו ועל המשטר הנאצי. כשפרצה מלחמת העולם השנייה כאשר גרמניה הנאצית פלשה לפולין ב-1 בספטמבר 1939 ובריטניה הכריזה מלחמה על גרמניה, נתקעו ויליאם פטריק ואמו בארצות הברית, ומאז הוא לא שב יותר לאירופה.
בשנת 1940 התיישב ויליאם פטריק בעיר ניו יורק. הוא הגיש בקשה להתגייס לצבא ארצות הברית, אך בקשתו נדחתה בשל היותו האחיין של אדולף היטלר. הוא לא נרתע וחודשים אחדים לאחר כניסת ארצות הברית למלחמה שיגר ב-6 במרץ 1942 מכתב לנשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט ובו הפציר בנשיא להורות על גיוסו. במכתבו הארוך נאמר בין היתר:
"אני הנני בן אחיו והצאצא היחיד של הקנצלר והמנהיג הידוע לשמצה של גרמניה, שכיום שואף בעריצות לשעבד את העמים הנוצריים של העולם. תחת הנהגתך התקיפה, בני כל הדתות והלאומים מנהלים מלחמה נואשת לקבוע, בסופו של דבר, אם הם לבסוף ישרתו ויחיו בחברה מוסרית בחסות האל או ישועבדו על ידי משטר שטני ופגאני. (במקור: a devilish and pagan regime).
כל אחד בעולם היום חייב להשיב לעצמו איזה מטרה הוא ישרת. לאנשים בעלי רגש דתי עמוק לא יכולה להיות אלא תשובה אחת וברירה אחת, שתחזק אותם תמיד עד סוף המר.
אני אחד מרבים, אך אני יכול לשרת מטרה גדולה זאת ואני נכון להקריב את נפשי אם יידרש, בעזרת כולם, לניצחון בסופו של דבר".
הנשיא העביר את המכתב לידיו של ראש ה-FBI  ג'יי אדגר הובר שתיחקר את ויליאם פטריק ובסופו של דבר העניק לו זיכוי ביטחוני לשרת בכוחות המזוינים של ארצות הברית. למרות זאת הגיוס התמהמה ורק לקראת סוף המלחמה, ב-3 במרץ 1944, גויס ויליאם פטריק לצי ארצות הברית והוצב בשירות הרפואי של הצי. במהלך המלחמה הוא נפצע והוענק לו עיטור לב הארגמן, המוענק בשמו של נשיא ארצות הברית לאנשי הכוחות המזוינים אשר נפצעו או נהרגו בשעת קרב. חרף פציעתו המשיך ויליאם פטריק לשרת בצי גם לאחר סיום המלחמה ושוחרר מהשירות בשנת 1947.
בחזרה לאלמוניות

לאחר שחרורו מהצי ולקראת שובו לחיים האזרחיים, החליט ויליאם פטריק היטלר להיפטר משם המשפחה "היטלר", שנשא משמעות כה שלילית ועלול היה למשוך תשומת לב, ומקור לתגובות עוינות בכל אשר יפנה. תחילה החליף אותו לשם "הילר", ובהמשך לשם האנגלו סקסי "סטיוארט-יוסטון", אותו נשא עד סוף חייו, וילדיו נושאים אחריו.
ויליאם פטריק נשא לאשה בחורה ילידת גרמניה, והזוג התיישב בעיירה בלונג איילנד, שם הוא הפעיל מעבדה לבדיקת דם בביתו. לזוג נולדו ארבעה בנים. ויליאם פטריק מת בשנת 1987. בנו האוורד נהרג בתאונת דרכים בשנת 1989, שנתיים לאחר מותו של ויליאם. האוורד נישא אך לא הספיק להביא ילדים. שלושת הבנים האחרים, אלכסנדר אדולף, בראיין ולואיס, לא הביאו ילדים לעולם. הם מתגוררים באלמוניות בלונג איילנד.
לקריאה נוספת

ויליאם שיירר, עלייתו ונפילתו של הרייך השלישי, הוצאת שוקן 1976, כרך ראשון, עמודים 6–9.
איאן קרשו, היטלר, הוצאת עם עובד 1998, כרך ראשון, עמודים 29–30.
הערות שוליים

↑  אסור לפספס‏, האחיין של אדולף היטלר חשף: "הייתי בהלם מהמחוות הנשיות שלו", באתר וואלה, 12 במאי 2017
↑  מערכת ישראל היום, ד"ש מהיטלר: קרוביו גרים בניו יורק ולא ממש אוהבים את טראמפ, באתר ישראל היום, 13 באוקטובר 2018
מיכל כהן, ‏ההיטלרים האחרונים מעריצים את אנגלה מרקל וכועסים על טראמפ, באתר מעריב אונליין, 9 באוקטובר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb15083239t (data)  GND: 1254678530  ISNI: 0000 0000 9570 6671  LCCN: no2010146893  SUDOC: 168598426  VIAF: 141144583   WorldCat (עם VIAF): 141144583
רפאל קלצ'קין

| --- | --- |

רפאל קלצ'קין בסוף שנות השלושים
 לידה:  15 בדצמבר 1907 בלארוס וולקוביסק, בלארוס
 פטירה:  27 במאי 1987  (בגיל 79) ישראל תל אביב-יפו, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  1920–1987 (כ־67 שנים)
 בן או בת זוג:  הדסה קלצ'קין 
 פרופיל ב-IMDb
 
פרוטומה של קלצ'קין המוצגת באכסדרת אולם תיאטרון "הבימה" (פסל זהה מוצג במוזיאון ארץ ישראל, באכסדרת האולם ע"ש קלצ'קין)
דמות רפאל קלצ'קין על שטיח מאת יוסל ברגנר באודיטוריום קלצ'קין שבמוזיאון ארץ ישראל
לוחית זיכרון על ביתם של אהרן מסקין ורפאל קלצ'קין ברח' פרוג 33 בתל אביב
רפאל קלצ'קין (15 בדצמבר 1907 – 27 במאי 1987) היה שחקן תיאטרון וקולנוע ופזמונאי ישראלי. מהשחקנים הגדולים של תיאטרון הבימה. חתן פרס ישראל לתיאטרון.
ביוגרפיה

קלצ'קין נולד בוולקוביסק ב-1907 ועלה לארץ ישראל בשנת 1921, בגיל 13. לאחר סיום לימודיו בגימנסיה העברית הרצליה, גילה כישרון משחק והתחבר לקבוצות התיאטרון שפעלו אז בארץ, בהן התיאטרון הארץ ישראלי והתיאטרון הסאטירי קצר הימים "הקומקום".
לאחר עליית תיאטרון "הבימה" לארץ ישראל, הצטרף אל התיאטרון, בשנת 1928, ושיחק בו עד ליום מותו.
קלצ'קין שיחק בכמאתיים הצגות, על-פי רוב בתפקידים קומיים. זכור במיוחד בשל תפקידו הראשי כסקיני המתורגמן, בהצגה "בית התה של ירח אוגוסט", בו הוא אומר את המשפט האלמותי: "פורנוגרפיה היא עניין של גאוגרפיה!" (תפקיד מקביל ששיחק מרלון ברנדו בסרט).
תפקיד בלתי נשכח נוסף שלו, הוא הנחש המפתה את חווה במחזהו של אהרן מגד "בראשית", שהוצג ב"הבימה" ב-1962, בו הוא מפתה את חווה (בגילומה של ליא קניג) לאכול את התפוח.
בשנות ה-30 שיחק בסרטים "צבר" ו"זאת היא הארץ". ב-1953 שיחק בסרט "דני ועליזה", ב-1956 שיחק בסרט "מעשה במונית" וב-1964 שיחק בסרט "הבו בנות לאילת".
בשנת 1966 שיחק בתפקיד רב קלמן השדכן בסרטו של ישראל בקר, ובכיכובו של מייק בורשטיין, "שני קוני למל".
בשנת 1976 שיחק בסרטו הראשון של זאב רווח כבמאי "רק היום", באותה השנה שיחק לצד יהודה ברקן בסרטו של בועז דוידזון "לופו בניו יורק".
בשנת 1977 שיחק בסרטו של ג'ורג' עובדיה, "בדרנית בחצות", שיחק בסרטו של זאב רווח "הגונב מגנב פטור" ובסרט "בוא נפוצץ מיליון". בשנה זו שיחק גם בסרטו של חנוך לוין "פנטסיה על נושא רומנטי", ובמיוחד הוא זכור בביצועו את השיר "ציפור המכנסיים הקטנה".
בשנת 1978 שיחק בסרטו של זאב רווח, "שרגא קטן", ובתפקיד אורח בסרטו הראשון של אבי נשר, "הלהקה".
בשנת 1979 שיחק בתפקיד אורח בסרטו של זאב רווח, "לא לעלות יותר"
בשנת 1984 שיחק בסרטו של עקיבא טבת, "עתליה" לצד מיכל בת אדם ויוסי פולק.
בשנת 1987 שיחק בסרטיו של זאב רווח "המובטל בטיטו" ו"בובה".
הופעותיו בסרטים אלה היו מתפקידיו האחרונים, מספר חודשים לפני מותו.
בתחילת שנות השמונים החל להופיע בתשדירי שירות של משרד התחבורה, בין היתר על חציית מעבר חצייה ברמזור, ונסיעה באופניים ברחבי העיר.
קלצ'קין חיבר גם מספר פזמונים ידועים. "אני מקוואי" שכתב בנעוריו, "'בתל אביב על החולות" (1922) ו"ערב בגליל" (1934). שני פזמונים שכתב בזמן מלחמת העצמאות: "האמיני יום יבוא" (לפי מנגינה של מנשה בהרב) ו"בערבות הנגב" (ללחן של פיוטר מאמאיצ'וק), הפכו מסמלי מלחמה זו כשהתפרסמו בביצועה של יפה ירקוני. פזמון "שובב" ידוע שלו הוא "בפתח-תקווה הייתי", שבנוי בצורה של בתים במתכונת של חמשיר.
בסוף ימיו פרסם קלצ'קין יוגורט, ובחרו בו בגלל החיוניות שהקרין גם בגיל מבוגר, וזה בין היתר הודות לפעילותו הגופנית אותה עשה על שפת הים, גם בעיצומו של החורף התל אביבי, עד יומו האחרון.
בשנת 1956 זכה בפרס "הבימה" לאמנות התיאטרון ע"ש נחום צמח.
בשנת 1977 הוכתר כיקיר העיר תל אביב-יפו.
בשנת תשל"ט-1978 זכה בפרס ישראל לתיאטרון.
ביוגרפיה > מותו והנצחתו

קלצ'קין נפטר ב-1987, בגיל 79. נקבר בבית העלמין בקרית שאול בתל אביב.
לאחר מותו ייסדה אשתו, הדסה, את הפרס ע"ש הדסה ורפאל קלצ'קין.
פילמוגרפיה

צבר (1933)
זאת היא הארץ (1935)
בית אבי (1947)
מעשה במונית (1956)
האתמול של מחר (1963)
שבת המלכה (1965)
הבו בנות לאילת (1965)
שני קוני למל (1966)
הדיבוק (1968)
כנרת כנרת (1974)
לופו בניו יורק (1976)
רק היום (1976)
הגונב מגנב פטור (1977)
פנטסיה על נושא רומנטי (1977)
בדרנית בחצות (1977)
בוא נפוצץ מיליון (1977)
הלהקה (1978)
שרגא קטן (1978)
בלפר (1978)
לא לעלות יותר (1979)
עתליה (1984)
המובטל בטיטו (1987)
בובה (1987)
לקריאה נוספת

רפאל קלצ'קין, 'התיאטראות שלי... (לקט זכרונות)', גזית לג (ט–יב)–לד (א–יב) (1980–1982), 141–143.
ישראל גור, 'קלצ'קין (פנקס תיאטרוני)', במה (רבעון לדרמה) 86 (1981), 8–9.
שלמה בר-שביט, עשיתי את זה בכל חום לבי ריאיון עם רפאל קלצ'קין), במה (רבעון לדרמה) 109–110 (1987), 49–55.
מיכאל אוהד, רפאל קלצ'קין, תל אביב: זמורה-ביתן, תשמ"ט 1989.
רפאל קלצ'קין, שירים ופזמונים; הביא לבית הדפוס: שלמה שבא, [תל אביב: חמו"ל], 1992. (במלאת חמש שנים למותו)
הערות שוליים

↑  אליהו הכהן, השיר הכי אהוב: ערב בגליל, בבלוג "עונג שבת", 24 במרץ 2023
↑  "פרס צמח" לרפאל קלצ'קין, מעריב, 16 באוקטובר 1964.
↑  22 איש "יקירי תל-אביב", דבר, 14 באפריל 1977.
↑  רפאל קלצ'קין באתר GRAVEZ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007280255705171  BnF: cb13800727x (data)  GND: 132265249  ISNI: 0000 0000 4398 8240  LCCN: n89121011  MusicBrainz: d419b1c7-ea0e-4331-bdf3-f41c0e8cd1e1  VIAF: 47918210   WorldCat (עם VIAF): 47918210
הבחירות לראשות העבודה (2013)

הבחירות לראשות מפלגת העבודה נערכו ב-22 בנובמבר 2013 בין מתפקדי המפלגה. בעקבות כישלון בבחירות לכנסת התשע עשרה בינואר הקודם, הוכרזו בחירות לראשות המפלגה. בבחירות התמודדו יושבת הראש המכהנת ויו"ר האופוזיציה דאז שלי יחימוביץ' וחבר הכנסת דאז יצחק הרצוג. הרצוג ניצח ברוב של 58.5% מקולות הבוחרים.
רקע

בבחירות לכנסת התשע עשרה שנערכו בינואר 2013, זכתה מפלגת העבודה בראשות שלי יחימוביץ' רק ב-15 מנדטים, והייתה לסיעה השלישית בגודלה בכנסת. ב-21 בנובמבר 2013, בעקבות הכישלון היחסי, נערכו בחירות מקדימות לראשות המפלגה.
מועמדים

שלי יחימוביץ', מנהיגת מפלגת העבודה וראש האופוזיציה דאז
יצחק הרצוג, חבר הכנסת ושר הרווחה והביטחון החברתי לשעבר
תוצאות

סבב ההצבעה נערך ב-22 בנובמבר. לפי תוצאות ההצבעה התפלגות הקולות הייתה:
| מועמדים> אחוזי הצבעה: 52.7% | מועמדים> אחוזי הצבעה: 52.7% | הצבעה> אחוזי הצבעה: 52.7% |  %> אחוזי הצבעה: 52.7% |  %> אחוזי הצבעה: 52.7% |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | יצחק הרצוג | 16,851 |  | 58.5% |
|  | שלי יחימוביץ' | 11,955 |  | 41.5% |
| סה"כ | סה"כ | 28,806 |  |  |
לפי חדשות ynet, אחוז ההצבעה של חברי מפלגת העבודה היה נמוך יחסית, 52.7%. יצחק הרצוג זכה ברוב קולות הבוחרים בפער של כ-17% אחוזים ובכך נבחר למנהיג המפלגה.
הערות שוליים

↑  פרופ' עופר קניג, הבחירות להנהגת העבודה, באתר המכון הישראלי לדמוקרטיה, 18 בנובמבר 2013
1 2  עמרי נחמיאס‏, דרמה בעבודה: הרצוג הביס את יחימוביץ' בפער גדול, באתר וואלה, 22 בנובמבר 2013
↑  מפלגת העבודה, בחירות יו"ר 2013 - הודעת ועדת הבחירות, באתר הבמה הרעיונית של מפלגת העבודה
↑  Moran Azulay (22 בנובמבר 2013). "Drama in Labor party: Herzog beats Yachimovich for chairmanship". Ynetnews. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  מורן אזולאי, הרצוג בנאום הניצחון: "יחד נחזור לשלטון", באתר ynet, 22 בנובמבר 2013
סיכון מטבע

סיכון מטבע הוא רמת החשיפה הקיימת בארגונים ופרטים שחלק מהכנסותיהם, הוצאותיהם, נכסיהם או התחייבויותיהם נקובים במטבע שונה ממטבע הפעילות העיקרי שלהם, לעלייה או ירידה בשערי המטבעות להם הם חשופים. שינויים אלה עלולים לפגוע באופן ניכר וליצור הפסדים ובמקרים מסוימים אף להביא לכדי פשיטות רגל.
דוגמאות

חברה ישראלית המייצאת לחו"ל ומקבלת את הכנסותיה במט"ח, נפגעת כתוצאה מהתחזקות השקל מול יתר המטבעות (ייסוף). הפגיעה היא בכך שרוב הוצאותיה של החברה הן בשקלים. במידה וירידת שערי המט"ח מהותית ולאורך זמן, קטנות הכנסותיה של החברה והיא תיאלץ לבצע צעדי ייעול שיצמצמו את הפסדיה.
חברה ישראלית המשקיעה בנדל"ן במזרח אירופה, שהתחייבויותיה נקובות בשקלים, עלולה להגיע לקשיים אם שערי המטבעות בארצות פעילותה ייפלו ביחס לשקל.
ישראלי הרוכש דירה בדולרים חשוף לעלייה בשער הדולר עד מועד התשלום בפועל.
ניהול סיכוני מטבע

הטיפול בסיכונים אלה מבוסס על ניתוח ומציאת רמת הרגישות של החברה לשינויי מטבע אלה, ולאחר מכן פתרונות מערכתיים המבוססים על קביעת "מדיניות ניהול סיכוני מטבע" ופתרונות מערכתיים המבוססים על "גידור טבעי" של חשיפה זו. ברוב המקרים היכולת לבצע גידור טבעי אינה מספקת, ואז נדרשים פתרונות דוגמת "גידור פיננסי", המבוסס על כלים מתחום הנגזרות הפיננסיות: פורוורדים, אופציות או סוואפים.
לקריאה נוספת

PRICO פריקו ניהול סיכונים, מתודולוגיה ומאמרים מקצועיים בנושא ניהול סיכוני שוק (אורכב 03.03.2016 בארכיון Wayback Machine)
ד"ר אדם רויטר, ניהול סיכונים פיננסיים, הוצאת עמיחי
ד"ר אדם רויטר, ניהול סיכונים פיננסיים בעקבות משבר 2008, הוצאת ידיעות ספרים
הערות שוליים

↑  עסקת חליפין בין שני מטבעות, בשער מוסכם ובסכום מוגדר, לביצוע בתאריך מוסכם. העברת הכספים תבוצע במועד סיום העסקה ללא תלות בשערי החליפין שיהיו בעת מימוש העסקה. שער Forward מחושב על פי שער הספוט בתוספת הפרשי הריביות בין המטבעות לתקופת העסקה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4064157-0 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרס הרמן שטרוק

| --- | --- |
 תיאור:  פרס לאמנים ישראלים
 מדינה:  ישראל 
 הגוף המעניק:  עיריית חיפה 
 תקופת הפרס:  1950–הווה (כ־74 שנים) 
 נקרא על שם:  הרמן שטרוק 
 
פרס הרמן שטרוק הוא פרס המוענק על ידי עיריית חיפה לאמנים ישראלים. פרס זה הוא אחד משני פרסים על שמו של האמן הרמן שטרוק.
רשימת זוכים

1950 עוזר שבת, ישראל רובינשטיין
1952 מרדכי אבניאל, חנה ליבליך, מרים ברוך
1954 שלמה איצקוביץ
1956 קופל גורבין
1957 צבי אלדובי, מרדכי לבנון
1958 רפאל מוהר
1959 אריה סרטני
1961 ישעיהו דרור
1963 אליס ארבל
1963 פרנץ ברנהיימר
1965 יוסף וייס
1966 בלומה אודס רונקין, דוד לביא, אריה רוטמן
1967 גוון ג'סקין
1971 בתיה גרוסברד
1975 בתיה איזנוסר ז'אנקור
1977 אנג'לין (מרטון) איסאיק, יהושע גרוסברד
1980 מרים קרולי, אברהם עומרי
1981 ברוך אליחי
1982 זיטה וייס
1986 בתיה גרוסברד
1988 אילנה סלמה אורתר
1989 תמר דוברובסקי
1991 מירית כהן כספי
1994 ירמיהו בן צבי, דן זריצקי, ישראל טבקוב
1996 סעדיה בהט
1997 אורה להב שאלתיאל
1998 דינה מרחב
1999 הלן רוקר
2001 חיה גרץ רן
2001 יורם ישראל ציור שמן
2002 אבי שפרבר
2007 סנא פרח-בשארה
2009 פנינה רקוטש
אמנים נוספים

נעמי שמי
אליס ארבל
ז'אן-ז'אק גולדמן

| --- | --- |

גולדמן בקונצרט בפריז ב-2002
 לידה:  11 באוקטובר 1951 (בן 73) צרפת פריז, צרפת
 שם במה:  JJG 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  מ-1975
 מקום לימודים:  EDHEC Business School, בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 סוגה:  פופ רוק רוק רוק מתקדם גל חדש
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 כלי נגינה:  גיטרה, חצוצרה, גיטרה בס, כינור, חמת חלילים, פסנתר, מפוחית פה 
 חברת תקליטים:  וורנר מיוזיק גרופ, אפיק רקורדס, קולומביה רקורדס
 צאצאים:  Michael Goldman, Caroline Goldman 
 פרסים והוקרה:  ניצחונות המוזיקה – זמר השנה (1986) 
 האתר של ז'אן-ז'אק גולדמן
 פרופיל ב-IMDb
 
ז'אן-ז'אק גולדמן (בצרפתית: Jean-Jacques Goldman; נולד ב-11 באוקטובר 1951, פריז, צרפת) הוא זמר ופזמונאי יהודי צרפתי, זוכה פרס גראמי. גולדמן נחשב לאחד מגדולי הזמרים בצרפת ומ-2003, לנודע בסוגת הפופ רוק הצרפתי לאחר ג'וני האלידיי.