stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נשיא צ'כיה

| --- | --- |


נשיא צ'כיה הנוכחי, פטר פאבל
 איוש נוכחי:  פטר פאבל (9 במרץ 2023) 
 דרכי מינוי:  בחירות
 תחום שיפוט:  צ'כיה צ'כיה
 מעון:  מצודת פראג
 מושב המשרה:  פראג
 משך כהונה קצוב:  5 שנים, אפשרות לחידוש אחד
 ייסוד המשרה:  1 בינואר 1993 
 איוש ראשון:  ואצלב האוול
 www.hrad.cz
 
נשיא הרפובליקה הצ'כית (בצ'כית: Prezident České republiky) הוא ראש המדינה ונשיאה של צ'כיה, והמפקד העליון של הכוחות המזוינים של צ'כיה.
לנשיא בעיקר סמכויות טקסיות, שכן העסקים השוטפים של הממשלה והרשות המבצעת מופקדים בידי ראש הממשלה, ומאחר שרבות מפעולותיו של הנשיא דורשות אישור של ראש הממשלה, האחריות הסופית להתנהלות הנשיא מוטלת על הממשלה. עם זאת, הנשיא הוא האחראי הבלעדי למינוי ראש הממשלה, שרי הקבינט, חברי הבנק הלאומי הצ'כי ושופטים לבית המשפט לחוקה, הכפופים בין היתר לאישור הסנאט.
הנשיא הנוכחי, פטר פאבל, נכנס לתפקידו ב-9 במרץ 2023.
סמכויות

מכונני חוקת צ'כיה התכוונו להקים מערכת פרלמנטרית, כאשר ראש הממשלה יהיה הדמות הפוליטית המובילה במדינה והנשיא יהיה ראש מדינה טקסי. עם זאת, שיעור קומתו של הנשיא הראשון, ואצלב האוול, היה כה גדול שהמשרה רכשה השפעה גדולה יותר ממה שהתכוונו המחוקקים, אם כי לא חזקה כמו הנשיאות הצ'כוסלובקית.
סמכויות > סמכות מוחלטת

לנשיא צ'כיה סמכות לפעול באופן עצמאי במספר תחומים מהותיים. אחת הסמכויות החזקות ביותר של המשרה היא סמכות וטו, המחזירה הצעת חוק לפרלמנט. אף על פי שהווטו ניתן לביטול על ידי הפרלמנט ברוב מוחלט (מעל 50% מכל הצירים בבית), היכולת לסרב לחתום על חקיקה היא מבחן לסמכותה של הרשות המחוקקת. הסוג היחיד של הצעות חוק עליהן נשיא לא יכול להטיל וטו או לאשר הן הצעות חוק שעשויות לשנות את החוקה.
לנשיא גם הסמכות המובילה במינויים לתפקידים גבוהים, כולל מינוי שופטים לבתי המשפט העליון ובית המשפט החוקתי (באישור הסנאט), וחברי מועצת הבנק הלאומי הצ'כי.
סמכויות > סמכות בלעדית מוגבלת

ישנן כמה סמכויות השמורות לנשיא, אך ניתן להפעיל אותן רק בנסיבות מוגבלות. המשמעותית מבין סמכויות אלו היא פיזור בית הנבחרים. בעוד שהנשיא יכול לפזר את הבית בסמכותו ולכפות בחירה חדשה של הגוף בתוך 60 יום, הוא יכול לעשות זאת רק בתנאים שנקבעו בחוקה.
סמכויות > חובות משותפות

רבות מסמכויותיו של הנשיא ניתנות להפעלת רק בהסכמת הממשלה, כפי שמתבטאת בחתימת ראש הממשלה. אלה כוללים את כל העניינים הקשורים ליחסי החוץ של צ'כיה ושימוש בצבא, מינוי שופטים לערכאות נמוכות ומתן חנינה. אלא אם בית הנבחרים פוזר בגלל כישלון בהרכבת או קיום ממשלה, הנשיא רשאי לקרוא לבחירות לבית ולסנאט רק באישור ראש הממשלה.
הנשיא גם חולק אחריות עם בית הנבחרים על מינוי נשיא וסגן נשיא משרד הבקרה העליון – הגוף הממונה על מימוש תקציב המדינה – אם כי מינוי זה אינו מצריך טכנית את חתימת ראש הממשלה.
סמכויות > חסינות

לפי סעיפים 54 ו-65 לחוקה, הנשיא אינו נושא באחריות פלילית למעשים שבוצעו לכאורה בעת מילוי תפקידו. תביעה פלילית נגדו לא תתרחש גם בזמן שהנשיא מכהן או בכל עת לאחר מכן. יתר על כן, סעיף 65 מונע משפט או מעצר בשל העמדה לדין בנוגע לעבירה פלילית או אזרחית בזמן כהונתו. סוג התביעה שמותר לתבוע בו נשיא מכהן הוא בגידה ממעלה גבוהה, והרשעה בו יכולה להתבצע רק על ידי הסנאט. אם הנשי יורשע הוא יודח מתפקידו ולא יוכל לשוב אליו.
סמכויות > סמכויות טקסיות

רבים מתפקידיו של הנשיא הצ'כי הם טקסיים במידה זו או אחרת, במיוחד מאחר שלנשיא יש סמכויות מועטות יחסית שאינן תלויות ברצונו של ראש הממשלה. דוגמה טובה לכך היא מעמד הנשיא כמפקד העליון של הכוחות המזוינים הצ'כים. אף אחד מהתפקידים הללו לא יכול להתקיים אלא בהסכמת ראש הממשלה. בענייני מלחמה הנשיא משמש כדמות טקסית בלבד, שכן החוקה מעניקה לפרלמנט כל סמכות חוקתית מהותית על השימוש בכוחות המזוינים. למעשה, הדבר הספציפי היחיד שהחוקה מאפשרת לנשיא לעשות ביחס לצבא הוא למנות את הגנרלים שלו – אבל גם זה חייב להיעשות בחתימת ראש הממשלה.
רבות מחובותיו הטקסיות של הנשיא נופלות על פי הוראות החוקה המאפשרות הפעלת סמכויות "שלא מוגדרות במפורש" בחוקה, אך מותרות בחוק. במילים אחרות, לפרלמנט יש את הסמכות לתת לנשיא כל אחריות שהוא יראה לנכון, ללא צורך בתיקון את החוקה. חוק כזה התקבל בשנת 1994 ביחס להענקת עיטורי מדינה, שעד אז הוענקו רק בחתימת ראש הממשלה.
בחירה

עד 2012, תפקיד הנשיא היה מאויש לאחר בחירות עקיפות בפרלמנט הצ'כי (בדומה לבחירת נשיא מדינת ישראל). בפברואר 2012 הועבר בסנאט שינוי לבחירה ישירה, והוא נכנס לתוקף חוקי ב-1 באוקטובר 2012. הנשיא הראשון שנבחר באופן זה היה מילוש זמאן.
בחירה > נוהל הבחירות

תקופת כהונתו של הנשיא היא 5 שנים. נשיא חדש שנבחר יחל את כהונתו בת ביום ההשבעה הרשמי. מועמדים המתמודדים לתפקיד חייבים להיות בני 40 לפחות, ואסור להם להיבחר יותר מפעמיים ברציפות. מכיוון שהגבלת הכהונה מתייחסת לכהונות רצופות, אדם עשוי תאורטית לכהן כנשיא ביותר משתי קדנציות של חמש שנים. מועמדים פוטנציאליים חייבים להגיש עצומות עם חתימות של 50,000 אזרחים, או להיות מועמדים על ידי 20 חברי בית הנבחרים או 10 סנאטורים.
הדחה

מלבד מוות, רק שלושה דברים יכולים להשפיע על סיום תפקידו של נשיא:
נשיא יכול להתפטר על ידי הודעה לנשיא הסנאט.
הנשיא עשוי להיחשב כבלתי כשיר למלא את תפקידו מ"סיבות חמורות" על ידי החלטה משותפת של הסנאט ובית הנבחרים, אך הוא רשאי לערער לבית המשפט לחוקה לביטול החלטה זו.
הנשיא עלול להיות מודח על ידי הסנאט בגין בגידה, אם יורשע גם בבית המשפט לחוקה.
ירושה

במקרה בו הנשיא אינו יכול למלא את תפקידו או אם התפנתה לשכת הנשיאות מסיבה כלשהי, התפקידים והסמכויות של הנשיא מחולקים בין יושב ראש בית הנבחרים לבין ראש הממשלה.
התרועה הנשיאותית

מאז נשיא צ'כוסלובקיה הראשון טומאש מסריק, התרועה הנשיאותית הייתה ההקדמה לאופרה ליבושה של בדז'יך סמטנה, שהיא סמל לפטריוטיות של העם הצ'כי במהלך התחייה הלאומית הצ'כית תחת האימפריה האוסטרו-הונגרית.
מגורים

מעונו הרשמי של נשיא צ'כיה הוא מצודת פראג. עם זאת, חדרי המגורים במצודה קטנים ולא נוחים במיוחד, ולכן הנשיאים המודרניים של המדינה בחרו לגור במקום אחר. הנשיא האחרון שהתגורר רוב הזמן במצודת פראג היה גוסטב הוסאק, שהיה נשיא צ'כוסלובקיה. הנשיא מחזיק גם מעון קיץ בטירה בכפר לאני, 35 ק"מ מערבית לפראג.
רשימת נשיאי צ'כיה

| # | שם | מפלגה | תחילת כהונה | סיום כהונה | זמן כהונה | תפקידים קודמים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ואצלב האוול | עצמאי | 2 בפברואר 1993 | 2 בפברואר 2003 | 10 שנים | נשיא הרפובליקה הפדרטיבית של הצ'כים והסלובקים (1989–1992) |
| 2 | ואצלב קלאוס | המפלגה הדמוקרטית האזרחית | 7 במרץ 2003 | 7 במרץ 2013 | 10 שנים | ראש הממשלה (1992–1999), נשיא בית הנבחרים (1998–2002) |
| 3 | מילוש זמאן | מפלגת זכויות האזרח | 8 במרץ 2013 | 8 במרץ 2023 | 10 שנים | נשיא בית הנבחרים (1996–1998), ראש הממשלה (1998–2002) |
| 4 | פטר פאבל | עצמאי | 9 במרץ 2023 | מכהן (הכהנה עתידה להסתיים ב-9 במרץ 2028) | 1 שנה ו-350 ימים | ראש המטה הכללי (2012–2015), יושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו (2015–2018) |
הערות שוליים

↑  ויליאם מ. מאהוני (2011). The History of the Czech Republic and Slovakia. ABC-CLIO. p. 7. ISBN 9780313363061.
↑  ויין ק. תומפסון (2008). The World Today Series: Nordic, Central and Southeastern Europe 2008. הרפרס פרי, וירג'יניה המערבית: Stryker-Post Publications. ISBN 978-1-887985-95-6.
↑  סעיף 50 לחוקת צ'כיה
1 2 3  סעיף 62 לחוקת צ'כיה
↑  סעיף 17 לחוקת צ'כיה
1 2  סעיף 35 לחוקת צ'כיה
1 2 3  סעיף 63 לחוקת צ'כיה
↑  סעיף 97 לחוקת צ'כיה
↑  סעיף 65 (2) לחוקת צ'כיה
↑  סעיף 43 לחוקת צ'כיה
↑  סעיף 39 לחוקת צ'כיה
↑  "The Act on the State Decorations of the CR". מצודת פראג. 2 באוגוסט 2008. אורכב מ-המקור ב-2008-08-02. נבדק ב-2023-10-28. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Czech Parliament passes direct presidential elections". Radio.cz. נבדק ב-25 בנובמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  סעיף 55 לחוקת צ'כיה
↑  "Presidential Powers". הבחירות לנשיאות צ'כיה. 2010-10-23. אורכב מ-המקור ב-17 בינואר 2014. נבדק ב-2023-10-28. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  סעיף 57 לחוקת צ'כיה
↑  סעיף 61 לחוקת צ'כיה
↑  סעיף 66 לחוקת צ'כיה
1 2  סעיף 87 לחוקת צ'כיה
כניסה למעונו הרשמי של נשיא צ'כיה, מצודת פראג.
אתא

ערך זה עוסק במפעל טקסטיל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |


אולם הייצור של המפעל, 1947
 נתונים כלליים
 מייסדים:  אריך מולר
 תקופת הפעילות:  1934–1985 (כ־51 שנים)
 ענפי תעשייה:  טקסטיל
 עובדים:  2,600 (1980)
מגדל המים היה אחד המבנים הראשונים שהוקמו במפעל. הקונסטרוקציה הוזמנה במפעל סקודה בצ'כיה. "המרפסת" סביב המכל בקומה העליונה תוכננה מלכתחילה כעמדת שמירה
חנות אתא ברמתיים, סביבות 1940
פועלי אתא מפגינים בחיפה במהלך השביתה הגדולה
הלוגו של החברה על תווית של בגד
אתא חברה לטקסטיל בע"מ הייתה מפעל תעשייתי מהראשונים בארץ ישראל, והפעילה רשת לשיווק תוצרתה. המפעל נחשב עד שנות השבעים לגדול מסוגו בארץ ונסגר בשנת 1985. המותג הוקם מחדש בשנת 2016 והוא מפעיל חנויות בתל אביב, רמת השרון וחיפה.
היסטוריה > הקמת המפעל

אריך מולר רכש שטח בגודל 110 דונם במחיר 12.5 לא"י לדונם בדרום היישוב הקטן כופריתא (שמו שונה לאחר מכן ל"כפר עטה" וכיום מדובר בעיר קריית אתא). בני משפחת מולר, אנשי טקסטיל מהעיר באבי שבצ'כוסלובקיה, עלו לישראל ובשנת 1934 החלו בבניית מפעל טקסטיל.
בחודשים מאי-יולי 1934, נקדחה בהצלחה באר מים בהדרכת המהנדס רייך מחיפה, שסייע גם ברכישת האדמה. יחד עם המהנדס בורישנסקי וחבריו הוקם "בית הבאר" ונסלל כביש באורך 1,100 מטרים שחיבר אל האזור בו יוקם בית החרושת עם כביש חיפה-שפרעם, שיצר קשר ישיר בין אזור המפעל והעיר חיפה. בחודשים אוגוסט-ספטמבר שלאחר סלילת הכביש, הונחו במקום קווי חשמל ותשתית לתקשורת טלפון.
בעוד הכנות אלו נערכות בארץ לאורך שנת 1934 ננקטו בצ'כוסלובקיה הצעדים ההכרחיים לקידום הרעיון בשלוש נקודות מרכזיות: המבנה, תוכנו וכוח האדם.
הקונסטרוקציות של המבנה הוזמנו במפעל "סקודה", הטובים באירופה בנושא זה. בעיית המימון סודרה כאשר נחתם הסכם מיוחד לפיו יוקם המפעל כאשר "סקודה" משמשת כקבלן משני להקמה והושג אישור מיוחד לתשלום במטבע צ'כי. גם המכונות הוזמנו בחו"ל ויובאו באותה דרך. ברור היה כי אין כוח אדם מיומן בארץ וכי יש צורך להכשיר אנשים מתאימים. ולכן, עוד בהיותם בצכ'וסלובקיה, הם פרסמו כרוזים בין הארגונים הציוניים במדינה, בקריאה לבוא אליהם ללמוד את עבודת הטקסטיל, לקבל סרטיפיקטים בתום ההכשרה, לעלות ארצה ולעבוד בחברת הבת המקומית שתוקם.
העובדים הראשונים מצ'כיה שהגיעו לשטח המפעל חיו בתנאי קומונה בצריף אחד בחצר המפעל. הצריף חולק לתאים קטנים רבים, שהכילו את כולם - רווקים ומשפחות כאחד. כשירותים שמשו שני תאים בסמוך לצריף, העומד על תילו עד היום. הקשיים היו מרובים, אך מנגד, מעבר לכביש החדש שנסלל, נראו מבני בית החרושת שהולך ונבנה.
שמו של מפעל הטקסטיל נגזר משמו של הכפר הערבי שהיה במקום, כפר עטה, והמפעל נקרא על שם המקום - עטה ATA, וזאת בשל היות השם קצר, צלילו קליט וצורתו הסימטרית קלה לשרטוט גרפי.
הסופר ש"י עגנון הגיע לביקור בביתו של אריך מולר. עגנון התעניין במשמעות השם "אתא". הסבריו של מולר לא סיפקו אותו ולאחר מחשבה אמר: ”אני כבר יודע, 'אתא' אלו הן ראשי התיבות של 'אריגים תוצרת ארצנו' ”.
בשנת 1936, מנה המפעל 115 עובדים, רבים מהם היו חברי הקיבוצים באזור - משמר הים (כיום, קיבוץ אפק), עין המפרץ, כפר מסריק ואחרים.
בשנת 1938, מנה המפעל 205 עובדים וניהולו עבר לידי בן הדוד, הנס מולר, שעלה אז ארצה.
היסטוריה > המפעל בשנות ה-40 של המאה ה-20

מלחמת העולם השנייה גרמה לנתק בין בית החרושת לחברת האם סקודה. המפעל נאלץ לפעול באופן עצמאי, מצד שני הפכה "אתא" לספק הגדול ביותר של אוהלים, מדים, לבנים וגרביים לצבא הבריטי במזרח התיכון. בזמן המלחמה הייתה ארץ ישראל מרכז חשוב לצבא הבריטי אשר הוצב להגן על המעבר להודו דרך תעלת סואץ. התחבורה הימית (התחבורה האווירית טרם התפתחה) לצורך הובלת האספקה מבריטניה הייתה נתונה למתקפות הצוללות הגרמניות אשר שלטו על נתיבי התחבורה בים התיכון ופגעו שוב ושוב בצי הבריטי. בשל כך צבאות בעלות הברית שחנו במזרח התיכון קיבלו את רוב אספקת המזון והביגוד ממפעלים בארץ ישראל. הייתה זו תקופת צמיחה לתעשייה הארצישראלית ורוב מפעלי התעשייה הוותיקים הוקמו באותם הימים.
הנס ואריך מולר הקימו חברה-בת לשיווק התוצרת. שמה של החברה היה "תטא". לחברה היו חנויות בבעלותה וכן חנויות שהופעלו בזכיינות. לזכיינים הוכתבה דרך התצוגה של המוצרים, כך שהתצוגה תהיה אחידה בכל רחבי הארץ. כך, מראה חלונות הראווה של כל חנויות "תטא" היה אחיד. בזכות בקרת האיכות של החברה וטיב השירות בחנויות, נהרו אליהם רבים והמכירות בהן שגשגו.
אתא העניקה לעובדיה הטבות סוציאליות רבות: בשטח המפעל הוקמה צרכניה שמכרה מוצרי מזון במחירים מוזלים, העובדים נהנו מבונוסים ונהנו גם הם מרווחי המפעל. כדי להקל על האמהות העובדות הוקם בשנת 1942 גן לילדי העובדים. בנוסף הקימה אתא שיכונים לפועלים - ראשית את "בתי חנה" ואחר מכן את גבעת אתא א', ב' ו-ג'. שכונת "בתי חנה", שהוקמה בשנים 1935–1947, נקראה על שם אשתו הראשונה של הנס מולר. המשתכנים הראשונים היו העולים מ"מכבי צעיר" שבאו עם אריך מולר, ובמשך הזמן התקבלו לשיכונים תושבים נוספים. חלק גדול מהמתיישבים בשיכונים הגיע מקיבוצי הסביבה ומקריית חיים. הם נבחרו בעיקר על פי עבודתם במפעל וזכו להתגורר במקום בעבור דמי שכירות סמליים, שכן לא עמד לרשותם הממון הנדרש לרכישת הבתים.
מנהלים ועובדים קיבלו שכר דומה. האווירה הייתה אווירה משפחתית, משפחת עובדי "אתא".ב־1946 מנה המפעל 921 עובדים המפעל התרחב ומבנים נוספים הוקמו באזור כורדני (שטח עליו הוקם לימים הקריון).
עם הקמת המדינה והקמת צה"ל הפך המפעל לספק הביגוד הראשי שלו (מדים, גרביים, לבנים). בנוסף רכש צה"ל מ"אתא" עשרות סוגי פריטים, בין הפריטים: אוהלים, אלונקות, רצועות למקלעים. "אתא" היה המפעל הראשון שהעניק לעובדיו בונוס ובכך למעשה שיתפם ברווחיו.
בשנת 1949 מנה המפעל 1,128 עובדים, באותה שנה איבדה אתא את צביונה כחברה משפחתית בעקבות רכישת חלק נכבד ממניותיה על ידי חברת אפריקה-ישראל. האווירה המשפחתית במפעל נעלמה ואת מקומה תפסו יחסי עבודה של עובד-מעביד. "מיוחדים" קראו למנהלים אלו שנמנו ברובם על ותיקי המפעל ומקימיו. הם נהנו מתנאי עבודה מיוחדים. הנס מולר ניהל את המפעל בדרך פאטרנליסטית (בשיטת המרכוז). הוא העניק לעובדיו תנאים טובים והיה מוכן לשלם שכר גבוה מן המקובל בארץ בענף הטקסטיל, כל זאת בתנאי שיוכל לנהלו ללא התערבות ועד עובדים, הסתדרות ואפילו תעשיינים עמיתים. הוא הקים מטבח משוכלל וחדר אוכל לנוחיות העובדים וסירב לשתפם בניהולו. הוא לא היה חבר בהסתדרות בעלי התעשייה ולפיכך סירב לקבל מהם תכתיבים
בין אריך מולר לבין בן דודו הנס פרצו חילוקי דעות והם נפרדו.
הנס מולר נותר לעמוד בראש הנהלת "אתא".
בסתיו אותה שנה פרש אריך מולר מההנהלה והקים מאוחר יותר מפעל לחוטי אריגה בנהריה ומפעל טקסטיל בקריית שמונה (מוליטן).
היסטוריה > שנות ה-50 של המאה ה-20 - מוניטין ואיכות

בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 הפכה "אתא" גם לספק המרכזי של ביגוד לסקטור האזרחי במסגרת תוכנית הצנע. כל משפחה בישראל הייתה מקבלת הקצבה של נקודות ובאמצעותם רכשה צורכי לבוש בחנויות הרשת (חלק מן החנויות היו בבעלות אתא והשאר פעלו בזיכיון).
בתחילה היצור התרכז בבגדי חאקי - הכובע המפורסם, מכנסים וחולצות אשר היוו שם נרדף לתוצרת אתא. בגדים אלו נחשבו לבגדים המקובלים בחברה ומי שלבש בגדים אחרים נחשב לחריג, כלומר יהודי גלותי או סנוב. לפי המקובל באותם הימים, היו בגדי עבודה בצבע כחול כהה, והם נקנו בדרך כלל תמורת תלושים שסיפקו מקומות העבודה. בחנויות הוצעו החולצות למיניהן: הלבנות, התכלת והכחולות בהתאם לגוון החברתי ביישוב.
בתקופת הצנע למרות השפל הכלכלי, פרח המפעל. תוצרתו נמכרה היטב בארץ וערך היצוא בשנת 1954 הגיע לסביבות מיליון דולר. מחומר הגלם, הלוא הוא הכותנה, טוו חוטים, ארגו בדים ותפרו בגדים.
בשנת 1956 הוחל בייצור בדי קורדרוי והוכנסו חידושים רבים. מעצבי אופנה נתנו את הטון ושינו את הקו הצנוע שאפיין עד אז את תוצרת "אתא" שנחשבה למעולה.
בחנויות "אתא" היו כל סוגי הביגוד הדרושים ולעיתים הייתה "אתא" משווקת בחנויותיה מוצרים של חברות אחרות, כמו גרביים של לודז'יה. אך גם על אלה היא נטלה את האחריות לטיב ולא הפנתה את הלקוחות לספק. בהמשך ייצרה "אתא" גם בגדים בסגנונות אחרים. ידועים היו מכנסי הגברדין, אשר שימשו את הגברים לטקסים חגיגיים.
במודעות של "אתא" הוצגה ססמת החברה: "מסורת באיכות ותנופה באופנה". על החלק הראשון של הסיסמה לא היו עוררים. אשר לחלקה השני של הסיסמה, ל"אתא" הייתה בעיה: רמת החיים בארץ עלתה, דרישות האופנה הגיעו לרמה גבוהה יותר ו"אתא" לא התאימה את תוצרתה לכך.
רכישת בגדים ב"אתא "הייתה חלק מתהליך ההתערות של חלק מהעולים החדשים. בתקופה מסוימת, היה נוהג אצל ילדים ונערים עולים חדשים ולעיתים גם אצל נערות, לקנות בלוויית תושב ותיק בחנות אתא את כל הביגוד הדרוש ליום חול, וחולצה לבנה לשבת.
באמצע שנות ה-50 החל המשק הישראלי לקבל שילומים מגרמניה. באזורי הפיתוח בארץ, בעיקר בצפון ובדרום, הייתה אבטלה רבה. שר המסחר והתעשייה דאז פנחס ספיר החליט לעודד הקמת מפעלי טקסטיל. המפעלים היו עתירי עבודת יד והתאימו להעסקת עובדים רבים. כתוצאה מכך גברה התחרות בענף ומצבה של "אתא" הורע.
בסוף שנות ה-50 הוקם קו לעיצוב וייצור בגדי נשים בשם "ספלנדיד מודל", אך לא זכה להצלחה רבה.
היסטוריה > שנות ה-50 של המאה ה-20 - מוניטין ואיכות > השביתה הגדולה

ב-1956 רצה הנס מולר, מנכ"ל אתא, לבצע פיטורי ייעול במפעל ולהגביל את עליית השכר. באפריל 1956, החל סכסוך עבודה, כאשר עובדי המפעל דרשו תוספות שכר, מעבר לאלו שהנהלת המפעל הסכימה להן. הסכסוך נמשך זמן רב ובמאי 1957‏ פרצה שביתה שעוררה הדים בכל הארץ. השביתה נמשכה שלושה חודשים. בראש ועד העובדים עמד אלכס מנדל, שביתה נתמכה על ידי מועצת פועלי חיפה שבראשה עמד יוסף אלמוגי וראש הממשלה דוד בן-גוריון התערב בסכסוך.
היסטוריה > משנות ה-60 ועד סגירתו

בשנת 1962 נפטר מנהל המפעל, הנס מולר ולמשפחה היו קשיים בניהולו, לכן הוא נמכר לקבוצת משקיעים בראשות טיבור רוזנבאום, שמינתה את עמוס בן-גוריון לנהל את המפעל.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 מכרה ישראל לגרמניה מדים מתוצרת אתא.
עקב קריסת עסקיו של רוזנבאום ב-1974, מונה למפעל כונס נכסים שווייצרי שמכר אותו בשנת 1977 לחברה לישראל שהייתה אז בבעלות שאול אייזנברג.
בשנת 1980 החליף דוד ארבל את עמוס בן-גוריון בהנהלת המפעל והיה המנכ"ל האחרון בו עד סגירתו.
ביולי 1983, הודיעה רשת החנויות הבריטית מרקס אנד ספנסר, שתפסיק לרכוש את תוצרת המפעל. רשת "מרקס אנד ספנסר" רכשה באותן שנים כ-85% מתוצרת המפעל, בעקבות זאת הודיע המפעל מיד על פיטורי 550 עובדים מתוך 2,600. יו"ר ונשיא מרקס אנד ספנסר מרקוס זיו היה ציוני תומך ישראל, אך איכות המוצרים של המפעל לא עמדה בסטנדרט של הרשת, לאחר שנים של חוסר השקעה בציוד מודרני במפעל. בהמשך שנת 1983 ו-1984 המפעל הפסיד כ-1.5 מיליון דולר כל חודש, וביולי 1984 מלאי הכותנה שלו אזל והוא לא יכל לשלם על מלאי חדש. שאול אייזנברג וממשלת ישראל מגיעים להסכם להזרמת הון בסך 10 מיליון דולר. המפעל המשיך להפסיד, וניסיון מכירה שלו נכשל, מאחר שהציוד המיושן שלו הרתיע קונים פוטנציאלים. ב-29 באוקטובר 1984 מונה למפעל כונס נכסים, שהתבקש לנסות להמשיך להפעיל אותו במתכונת מצומצמת.
היסטוריה > המאבק למניעת סגירת המפעל

בראשית 1985 החליטה הנהלת המפעל למכור אותו לקבוצת משקיעי נדל"ן בראשות מיכאל אלבין, לסגור אותו כמפעל ייצור ולפטר את עובדיו. היה זה המפעל הגדול הראשון של חברת העובדים [דרוש מקור] שעבר תהליך של הפרטה. בתגובה פנה ועד העובדים בראשות פיני גרוב להסתדרות אך לא זכה לסיוע של ממש ולמעשה נתנה ההסתדרות בראשותו של ישראל קיסר "אור ירוק" לסגירת המפעל והתייצבה לצד המעסיקים ולא לצד הפועלים. עקב כך התארגנו העובדים במסגרת "ועד 1 - מועצת ועדי העובדים", איגוד חליפי בראשות גרוב ובהדרכת מפ"ם יצאו למאבק ציבורי מר, שכלל התבצרות בחצר המפעל. במסגרת המאבק טבע גרוב את הסיסמה: היום זה "אתא" - מחר זה אתה. המאבק הסתיים אמנם בסגירת המפעל אך גם הפנה את עין התקשורת והציבור אל אזלת ידה של ההסתדרות ואל כוחה של ההתאגדות המקצועית מחוצה לה. דמות המנהיג של גרוב ונאומיו היו לסמלו של המאבק והוא כונה בתקשורת "לך ואלנסה של הצפון". בין היתר אמר עם סגירת המפעל: "זהו יום שחור לפועלי ישראל, שמשקף את חורבן היצירה ומסמל את תקומתה של קבוצה מתעשרת שעלתה לראש הסולם".
על שטח המפעל בכורדני הוקם הקריון, ועל שטח המפעל בקריית אתא הוקמה שכונת מגורים הכוללת מרכז מסחרי גדול. לפני בניית השכונה נערך סקר שימור שקבע את חלק מהמבנים של המפעל, בהם צריף ישן אשר שימש למגורי הפועלים הראשונים של מפעל אתא, כמבנים לשימור. כן נשאר מהמפעל מגדל המים, אשר סיפק מים לתעשיית הטקסטיל.
ב-2016 החזיר איש הקולנוע והפרסום שחר סגל לתחייה את מותג הבגדים "אתא", ביחד עם המעצבת יעל שנברגר, אשר לו שלוש חנויות בתל אביב.
לקריאה נוספת

גניה דורון דולב, מוניקה לוין, ערן ליטוין; אתא : סיפור על מפעל, אופנה וחלום; תל אביב : מוזיאון ארץ ישראל, תשע"ב 2011.
הערות שוליים

↑  אריך מולר, אריג חיי, אוקטובר 2007, עמ' 181. הספר הובא לדפוס על ידי בנו יונתן מולר באופן פרטי
↑  מפת 'חיפה מזרח' בהוצאת מחלקת המדידות, 1958, עם סימון 'מפעל כורדני', באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  דיוויד סלע, 70 שנים אחרי, באתר ישראל היום, 20 ביולי 2018
↑  "הרבה לפני הסיילים בקניונים: רשת הטקסטיל "אתא" מתפתחת" ישראל היום, "70 שנים אחרי", דייוויד סלע, מוסף שישבת, עמוד 21, 22 ביוני 2018
↑  השביתה ב"אתא", פרו"ס שהוגש לד"ר נתן ינאי על ידי רוחי ליפשיץ, אוני' חיפה ,תשמ"ד יולי 1984, עמ' 4,5
↑  שנת 1957 - יומן אירועים, באתר הכנסת
↑  ניסים משעל, ישראל 70 – להיות ישראלי, עמוד 67, ידיעות אחרונות
↑  תום שגב, המיליון השביעי: הישראלים והשואה, ה, 5, עמ' 301.
↑  אתא: הפועלים מודאגים, כותרת ראשית, 22 בפברואר 1984
↑  ירון לונדון, עם המכנסיים למטה, כותרת ראשית, 19 באוקטובר 1983
↑  שלמה אברמוביץ, יומן הבלוף הגדול, כותרת ראשית, 26 בדצמבר 1984
↑  לב גרינברג, עובדים חלשים, עובדים חזקים, זרמים בכלכלה הפוליטית הישראלית 1967 - 1994 בתוך יוסף גורני, יצחק גרינברג, אבי בראלי, מחברת עבודה לארגון עובדים: לקט מאמרים על הסתדרות העובדים בימי היישוב והמדינה, שדה בוקר: המכון למורשת בן-גוריון, 2000 עמ' 720–735
↑  אביאל מגנזי, נפטר פיני גרוב, מנהיג המאבק נגד סגירת 'אתא', באתר ynet, 16 באוגוסט 2011
↑  עע"ם 7063/12 רבקה בוטבול נ' הוועדה המחוזית לתכנון ולבניה חיפה, ניתן ב־17 בספטמבר 2015
↑  מיכל מרגלית, ‏קרית אתא: 700 יח"ד יוקמו על המתחם הקהילתי של מפעל אתא, באתר גלובס, 20 בינואר 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310218105171 
פיני גרוב
חנות אתא, מותג שחודש, בשדרות רוטשילד בתל אביב, דצמבר 2024
הפרעת אישיות טורדנית-כפייתית

ערך זה עוסק בהפרעת אישיות. אם התכוונתם להפרעת חרדה בשם דומה, ראו .
| --- | --- |

אחד מהסימפטומים של OCPD היא הקפדה יתרה על פרטים
 תחום:  פסיכיאטריה 
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D003193
 סיווגים
 DSM-5:  301.4
 ICD-10:  F 60.5
 ICD-11:  6D11.4 
 
הפרעת אישיות טורדנית-כפייתית (באנגלית: Obsessive–compulsive personality disorder, או הפרעת אישיות אובססיבית-קומפולסיבית, בראשי תיבות: OCPD) היא הפרעת אישיות מאשכול ג'. הפרעת אישיות טורדנית-כפייתית היא דפוס כרוני ולא אדפטיבי של פרפקציוניזם קיצוני, התעסקות בפרטים קטנים וצורך מופרז בשליטה על סביבתו של האדם, הגורמים למצוקה ופגיעה בתפקוד, בפרט בתחום של יחסים בינאישיים. הפרעה זו שונה מהפרעה טורדנית-כפייתית, אך חולקת עמה קווי דמיון. אנשים הסובלים מהפרעה זו מאופיינים בצמצום רגשי, חוש סדר מפותח, עקשנות, צורך מופרז בשליטה, פרפקציוניזם וחוסר גמישות.
אבחנה

האבחנה להפרעה זו ניתנת על ידי פסיכיאטר. על פי ה-DSM V, הפרעה זו מאופיינת על ידי דפוס חוזר של עיסוק יתר בסדר, פרפקציוניזם, שליטה נפשית ובינאישית על חשבון גמישות, פתיחות ויעילות. דפוס זה מתחיל בבגרות המוקדמת ומתקיים במגוון קשרים כפי שמתאפיין בארבעה או יותר מהבאים:
עסוקים יתר על המידה בפרטים, בחוקים, ברשימות, בסדר, בארגון או בלוחות זמנים – במידה שבה הנקודה העיקרית של הפעילות אובדת.
מבטאים פרפקציוניזם המפריע לביצוע משימה, כלומר לא מצליחים להשלים מיזם מאחר שהסטנדרטים שקבעו לעצמם נוקשים מכדי להגשימם.
מסורים בצורה מוגזמת לעבודתם עד להדרת פעילויות פנאי וחברויות (לא כולל דפוס כזה של עבודה מכורח כלכלי).
מבטאים דפוס קשיח של מוסרנות ומצפוניות לגבי ענייני מוסר, אתיקה או ערכים (לא כולל הזדהויות דתיות או תרבותיות).
מתקשים להפטר מחפצים ישנים או חסרי ערך אפילו כאשר אין לאלו ערך רגשי.
מסרבים לבצע משימות או עבודות משותפות עם אחרים למעט אם אלו מוכנים להיות כפופים לעשותן בדיוק בדרך בה הם רוצים שהדברים ייעשו.
ממעטים לבזבז כסף עבור עצמם ועבור אחרים; מאמינים כי יש לחסוך כסף לאסונות עתידיים.
עקשנים ונוקשים.
מאפיינים קליניים

אנשים החיים עם הפרעת אישיות טורדנית-כפייתית עסוקים מאוד בחוקים, תקנות, סדר וניקיון, פרטים והגעה לשלמות. תכונות אלו מובילות לצמצום הכללי של אישיותם ככלל. פעמים רבות הם מתארים סגנון חינוך קפדני למשמעת בילדותם. אנשים החיים עם הפרעה זו חווים טווח מצומצם יחסית של רגשות ומבטאים טווח מצומצם מהנורמלי של רגשות כלפי הסביבה. הם יכולים להביע חמימות ורוך אך במידה פחותה מאנשים ללא ההפרעה. החוויה הרגשית של החיים עם הפרעה זו היא חיים במתח מתמיד וקושי להגיע למצב של רגיעה ונינוחות. אנשים אלה ייתפסו על ידי סביבתם כרציניים מאוד ומסורים בצורה קיצונית לעבודתם. עם זאת חלק מהאנשים מסביב יהיו מתחים בין אנשים עם הפרעת אישיות זו לבין סביבתם, מתח הנובע בין השאר מחוסר נכונות להתפשר על דברים.
אנשים עם הפרעת אישיות זו עשויים להצליח מאוד בסוגי עבודה הדורשים אחריות, סדר, התמדה והקפדה על פרטים. הם יבצעו משימות תוך תשומת לב רבה מאוד לפרטים הקטנים ביותר. לעיתים הדבר גורם לכך שהם עסוקים יותר בפרטים שוליים וטכניים של לוחות זמנים, ופרטים טכניים אחרים, וישכחו את התמונה הגדולה (המשימה שיש לבצע). הנוקשות החשיבתית והגישה לפיה דברים חייבים להתרחש רק בדרך המסוימת שהם מוצאים כנכונה, תגרום לכך שיחסיהם של אנשים החיים עם הפרעה זו עם הסביבה יהיו גרועים במקרים רבים. מעשיהם של אנשים החיים עם הפרעה זו מתוכננים והם אינם נוטים לספונטניות או אימפולסיביות, להפך. אנשים החיים עם הפרעה זו יתקשו לעיתים קרובות בקבלת החלטות בצורה עצמאית, הן בשל התפיסה שההחלטה חייבת להיות על פי הכללים והנוהלים המקובלים, והן מפני שההחלטה חייבת להיות ההחלטה הנכונה והמדויקת ביותר האפשרית. אנשים החיים עם הפרעה זו נוטים להיות מחושבים ורציניים, עם מידה מסויגת של אדיבות, ונימוסים טובים. עם זאת מתחת לנימוסים אלה עלולים להתקיים מתח, כעס ותוקפנות היכולים להתפרץ בעוצמה.
מהלך ופרוגנוזה

אנשים החיים עם הפרעה זו יוכלו להצליח מאוד בתפקידים הדורשים סדר משמעת ואחריות. עם זאת היחסים עם הזולת הם בחלק מהמקרים קשים וסבוכים. כשיש שינויים לרעה ומשברים (בפרט משברים לא צפויים) בנסיבות החיים יש סכנה מוגברת להתפתחות הפרעה דיכאונית.
תחלואה נלווית

ממצאי עדכניים על תחלואה נלווית מצביעים על שכיחות תחלואה נלוית של דיכאון, אנורקסיה נרבוזה, היפוכונדריה וכן מחלת פרקינסון. כמו כן יש שיעור גבוה של הפרעות חרדה שונות, והפרעות בוויסות רגשות.
שכיחות ואפידמיולוגיה

השכיחות של הפרעת אישיות טורדנית כפייתית היא מהגבוהות מבין הפרעות האישיות בקרב האוכלוסייה הכללית עם אומדן ממוצע הנע בין 2.1% ל-7.9%. ו-3%-10% בקרב מטופלים פסיכיאטריים. הפרעת אישיות טורדנית-כפייתית שכיחה פי שניים בקרב גברים מאשר בקרב נשים. ולרוב מאובחנת בילדים הבכורים במשפחתם. ישנה שכיחות גבוהה יותר של ההפרעה בקרובי משפחה מדרגה ראשונה של הסובלים ממנה מאשר באוכלוסייה הכללית, דבר המצביע על מרכיב גנטי.