stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צבי בן-יוסף

| --- | --- |

 לידה:  22 באפריל 1914 סאסוב, פולין
 נהרג:  12 במאי 1948 (בגיל 34) גוש עציון, ישראל
 מדינה:  פלשתינה (א"י) 
 השתייכות:   ההגנה
 תקופת הפעילות:  1947–1948
 דרגה:   סגן
 תפקידים בשירות
 מפקד מחלקה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העצמאות
 תפקידים אזרחיים
 עבד במחלקה המוזיקלית בקול ירושלים
 הנצחה
 אחד משיריו המפורסמים הוא השיר "יש לי כנרת"
 
עטיפת החוברת הורה נהלל
צבי מנחם אליעזר בן-יוסף (22 באפריל 1914 – 12 במאי 1948) היה מלחין ומשורר שנהרג בקרבות על גוש עציון במלחמת העצמאות.
ראשית חייו באירופה ועליה לארץ ישראל

צבי בן-יוסף נולד בסאסוב (Sasow) שבפולין בשם אוטו דרסלר. בגיל שש עברה משפחתו לווינה. האב, יוזף, היה איש עסקים והאם, סבינה, נטתה לעולם המוזיקה והאמנות. כבן למשפחה אמידה חי בילדותו חיי תפנוקים. לאחר שסיים גימנסיה, למד בשנים 1934-1932 באוניברסיטת וינה, באקדמיה הקונסולרית, שם היה היהודי היחיד בין בני האצולה והשכבה הגבוהה של אוסטריה, וכן קיבל שיעורי מוזיקה אצל המלחין והפסנתרן קרל פרילינג. הלימודים באקדמיה הקונסולרית הכשירוהו לקריירה דיפלומטית, אליה ייעד אותו אביו. אולם, נטייתו למוזיקה הכריעה את הכף והוא החל ללמוד נגינה בפסנתר וקומפוזיציה אצל אוטורינו רספיגי באיטליה.
לא ברור מתי הפך לציוני. היה זה צעד שהיה מנוגד לחלוטין לסביבה בה חי ולמסלול חייו עד 1936. מכל מקום, בשנה זו עלה לארץ ישראל והחל ללמוד באוניברסיטה העברית אמנות וספרות עברית, שפה שהייתה לו זרה לחלוטין. באותה עת אף שינה את שמו לצבי מנחם אליעזר (צמ"א) בן-יוסף (בעקבות שם אביו).
השירות בצבא הבריטי

פרוץ מלחמת העולם השנייה ב-1939, הביא להפסקת התמיכה הכספית לה זכה בן-יוסף ממשפחתו שבווינה. הוא נאלץ להתחיל לנגן למחייתו בבארים ובמסעדות בהם בילו חיילי המנדט הבריטי. הרפרטואר שלו כלל ג'אז, שירי עם ומוזיקה קלה. סוגי מוזיקה אלו לא היו המועדפים עליו אך הוא הצליח בנגינתו הודות לחוש המוזיקלי ולכושר האלתור שלו.
מתוך תחושת שליחות חלוצית, הצטרף בן-יוסף באותה עת לקיבוץ מעלה החמישה שעלה על הקרקע זמן קצר לפני כן כיישוב חומה ומגדל. הוא אף הצטרף לארגון ההגנה. בתחילת 1941 התגייס למתנדבי היישוב בצבא הבריטי. הגדוד אליו השתייך עסק במרבית זמנו באבטחת מתקנים צבאיים, נמלים ושדות תעופה. בן-יוסף נשא עמו לכל מקום את האקורדיאון שלו והופיע יחד עם המתנדב-הזמר שלמה דויטשר לפני חבריו לגדוד. אחד מהבסיסים בהם שהו כשומרים היה שדה התעופה של רמת דוד. ערב אחד ניגן בן-יוסף בפני בנות בית הספר החקלאי לבנות של חנה מייזל-שוחט בנהלל הסמוכה ונתבקש על ידי צעיר מקהל המאזינים לכתוב שיר על נהלל לכבוד חג ה-20 למושב. בן-יוסף נרתם למשימה ברצינות וגייס את שלמה דויטשר, שהכיר את ההווי הנהללי, שיסייע לו. השיר, "הורה נהלל" (משתמט אני הייתי ...), נכתב ובוצע בחגיגות ה-20 לנהלל ב-ח' באלול תש"א. כאות הערכה לשיר, הוזמנו בן-יוסף ודרורי לקול ירושלים שם ביצעו את השיר לראשונה ברדיו. השיר התפרסם תחילה בביצועו של דויטשר ולאחר מכן בביצועיהם של שמשון בר-נוי ושל יפה ירקוני. שיר נוסף שחובר באותה תקופה על ידי בן-יוסף היה "הולכים בלילה" אותו חיבר בעת שפלוגתו הוצבה בבת גלים ועסקה בשמירה על נמל חיפה. בחיבור המילים סייע לו חברו לפלוגה, שבתאי פורטוגלי.
ב-1943, לאחר שהוקמו הגדודים הארץ-ישראלים, נשלחה פלוגתו ללוב. תחילה לבנגאזי ומאוחר יותר לאל-אביאר (אנ') שבמדבר לוב, שם שהו תשעה חודשים. במהלך תקופה זו הקים בן-יוסף תזמורת כלי נשיפה בת 30 נגנים. הנגנים היו חבריו לפלוגה שהיו ברובם ללא כל חינוך מוזיקלי. את כלי הנגינה תרמו הבריטים שגם העניקו לבן-יוסף דרגת סרג'נט לאות הערכה על פועלו המוזיקלי.
בסוף 1944 הצטרף ללהקת מעין זה שאך הוקמה והיה למנהלה המוזיקלי. על חברי הלהקה נמנו חנה מרון, יוסי ידין, מרדכי זעירא ואחרים. בן-יוסף ניגן על אקורדיאון ופסנתר והיה מוביל ומארגן את השירה בציבור בהופעות הלהקה. הוא אף חיבר חלק גדול משירי הלהקה, מהם רציניים וגם הומוריסטיים. שירו המפורסם ביותר מאותה תקופה היה "כל הדרכים מובילות לרומא". בעת היותו באירופה נפגש עם אביו שניצל מהשואה. הוריו ואחותו עברו בתחילת המלחמה מאוסטריה לצרפת, אולם האם והאחות נלכדו על ידי הנאצים ונספו במחנה השמדה. אחיו של בן-יוסף היגר בזמן המלחמה לוונצואלה וניצל.
מלחמת העצמאות

מיד עם שחרורו מהבריגדה, במאי 1946, שב לירושלים והחל לעבוד בקול ירושלים. תחילה בספריה ולאחר שעמדו על כישוריו המוזיקליים, במחלקה המוזיקלית. בתקופה זו חיבר חלק נכבד משיריו. חיבר מנגינות לשירי משוררים כביאליק, טשרניחובסקי, משה טבנקין ואחרים, והלחין גם מנגינות לשירים שכתב בעצמו. שני השירים המפורסמים שכתב באותה תקופה הם "ראש פינה" (למילים של שלמה סקולסקי) ו"יש לי כנרת" לו כתב את המילים בסיועו של ידידו, שבתאי פורטוגלי. שני שירים אלו התפרסמו בביצועו של שמשון בר-נוי ששתף פעולה באותה עת עם בן-יוסף. 
למרות הצלחתו, חש בן-יוסף בדידות ותסכול. בצד רצונו העז לשרת את העניין הציוני בארץ ישראל, חפץ לעסוק במוזיקה רצינית ואף כתב לחבר: "הנני מרגיש גלמוד מאוד. שאיפתי הגדולה להיות מלחין גדול של מוזיקה רצינית - מתמוטטת ואובדת". במיוחד עסק במוזיקה של גוסטב מאהלר ובנושא המוות. הוא הספיק לחבר סונטה לקלרינט ופסנתר.
מיד לאחר כ"ט בנובמבר, 1947, היום בו החליטה עצרת האומות המאוחדות (האו"ם) בלייק סקסס על סיום המנדט הבריטי בארץ ישראל, עזב את עבודתו ברדיו והתגייס לחי"ש בירושלים, כמפקד מחלקה בגדוד "מכמש". ב"קול ירושלים" הציעו לו להישאר בעבודתו בטענה כי גם בשידור מוזיקה לחיילים ובליווי אמנים יש משום תרומה למאמץ המלחמתי אך בן-יוסף סבר שאין תרומה זו מספקת.
במרץ 1948, עם הרעת מצבו של גוש עציון, הועברה פלוגתו, בפיקוד אברהם טריינין (טמיר) לגזרת גוש עציון. מחלקתו של בן-יוסף הוצבה במשלט "המנזר הרוסי" והוא קיבל את תפקיד מפקד המשלט. בשבועות בהם שהו במנזר הרוסי המשיך בן-יוסף גם לנגן באקורדיון כאמצעי להעלאת מורל חייליו ואף כתב שם את שירו "שיר על המנזר". בליל 12 במאי ערכו כוחות הלגיון הירדני התקפה כבדה על גוש עציון שכללה חיל רגלים בחיפוי שריוניות. מפקד הגוש, מוש זילברשמידט, ששהה באותה עת במנזר הרוסי, הורה על נסיגה לכיוון משלט "הגבעה הרוסית". תחילה חיפה בן-יוסף על נסיגת חייליו כשהוא יורה במקלע מעמדה בגג המנזר. בעת שניסה לסגת מהמנזר לתעלת הקשר נפצע אנושות ומת מפצעיו. לפי הסיפור, לפני שנפטר לחש קטע משירו האחרון "חיל אל - מוות": "ואם בקרב פול אפולה, רע, אתה את נשקי לנקמתי תיטולה".
רק ב-17 בנובמבר 1949, הובא למנוחות עם שאר חללי גוש עציון, בבית העלמין הצבאי בהר הרצל. המלחין אביאסף ברנע כתב "לזכר בן יוסף" - וריאציות על שירו "יש לי כנרת".
לקריאה נוספת

נחומי הרציון: צבי בן-יוסף הלוחם-המלחין שנפל בגוש-עציון, מתוך "גוש - עציון מראשיתו עד תש"ח : מקורות, סיכומים, פרשיות נבחרות וחומר עזר", הוצאת יד יצחק בן-צבי, המאמר מתוך כתב העת "עידן", מס' 7, יד יצחק בן צבי, תשמ"ו, (עמ' 213-222).
"צבי בן יוסף : דברים שנאמרו על ידי שבתי פטרושקה באזכרה", ארכיון שבתאי פטרושקה, סדרה אי, "מאמרים והרצאות", פריט 19, 1966, may 18th.
"גם חלומות כאנשים : משירי צבי בן-יוסף" - (השירים : הולכים בלילה, שאת אינך, ראי אדמה, ראש פנה, עם שמש, הורה נהלל, רמון זכרונותי, גם חלומות כאנשים, ואת שמך אני אשא, על ילדה בחלק הכחל, כל הדרכים מובילות לרומא, שיר להקת מעין זה, חיל אל מות, אני הולך צפון, טבע דומם, יש לי כנרת, צבי בן יוסף, נחומי הרציון, מיכאל וולפה, עירא שירן, יד יצחק בן-צבי, ירושלים, מוציא לאור לא ידוע, ירושלים, תש"ע, 2010.
דן הורוביץ, שנה בסוגריים, אריאל, ירושלים, 2008, עמ' 50-49.
הערות שוליים

↑  עפר גביש, הורה נהלל, באתר של עפר גביש, אוקטובר 2018
↑  אתר הספרייה הלאומית, ערך : צבי בן יוסף, "צבי בן יוסף : דברים שנאמרו על ידי שבתאי פטרושקה באזכרה", 18.5.1966
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309082805171  ISNI: 0000 0003 6960 9968  LCCN: n2014037900  MusicBrainz: 8cb8b672-4e8d-4d88-829b-9d35bc2a93d7  VIAF: 247893939   WorldCat (עם VIAF): 247893939
ברנדה בלתין

| --- | --- |

ברנדה בלתין, 2008
 לידה:  20 בפברואר 1946 (בת 78) רמסגייט, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1975 
 מקום לימודים:  בית הספר למשחק של גילפורד 
 פרסים והוקרה:  פרס אגאתה (2018)  פרס עולם התיאטרון (1991)  פרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר  קצינה במסדר האימפריה הבריטית 
 פרופיל ב-IMDb
 
ברנדה בלתין (באנגלית: Brenda Blethyn; נולדה ב-20 בפברואר 1946) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלייה.
החלה את הקריירה שלה על הבמה כחברה בתיאטרון המלכותי הלאומי, וב-1980 הופיעה לראשונה בטלוויזיה. בקולנוע השתתפה בתפקידי משנה בסרטים כגון "המכשפות" (1990) ו"נהר זורם ביניהם" (1992) והפריצה הגדולה שלה הייתה בסרט "סודות ושקרים" משנת 1996, עליו זכתה בפרס באפט"א ובפרס גלובוס הזהב והייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. בשנת 1998 שיחקה בסרט "קול קטן", וקיבלה מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, לפרס גלובוס הזהב ולפרס באפט"א.
ביוגרפיה > ילדותה וראשית דרכה

נולדה בשם ברנדה אן בוטל בעיר רמסגייט שבמחוז קנט באנגליה. היא הבת הצעירה מבין תשעת הילדים של משפחה קתולית ממעמד הפועלים. אמה לואיזה קתלין הייתה עקרת בית ועבדה בעבר כמשרתת. הוריה נפגשו בשנת 1922 כשעבדו אצל אותה משפחה בברודסטיירס. אביה, ויליאם צ'ארלס בוטל, היה בתחילה רועה ואחר כך שהה שש שנים בהודו בשירות בצבא הבריטי. כשחזר לאנגליה, עבד כנהג אצל אותה משפחה בה עבדה האם. לפני המלחמה עבד האב כמכונאי במפעל לייצור מכוניות בעיר לוטון.
המשפחה חיה בצמצום רב בביתה של סבתה מצד אמא. רק אחרי 20 שנות אירוסין, ב-1944 בני הזוג התחתנו ועברו לגור בבית שכור ברמסגייט. כשבלתין נולדה ב-1946, שלושה מאחיה ואחיותיה הגדולים כבר עזבו את הבית. הוריה ערכו לה היכרות עם עולם הקולנוע כשנהגו לקחת את בתם הקטנה לראות סרט מדי שבוע.
בלתין למדה בבית ספר טכני, ועבדה בבנק כקצרנית וכמנהלת חשבונות. ב-1964 התחתנה עם אלן ג'יימס בלתין, והתגרשה ממנו ב-1973. עם סיום נישואיה בחרה לנצל את כישרון המשחק שלה ולהפוך אותו מתחביב למקצוע. היא למדה בבית הספר למשחק גילפורד. ב-1976 החלה להופיע על הבמה בלונדון, והייתה חברה במשך כמה עונות בתיאטרון המלכותי הלאומי. בין ההצגות שהשתתפה בהן היו טרוילוס וקרסידה, "Tamburlaine the Great", ‏"Bedroom Farce", ‏"The Passion" ו-"Strife"
ביוגרפיה > שנות השמונים

ב-1980 זכתה בפרס מבקרי התיאטרון של לונדון על תפקידה במחזה "Steaming". באותה שנה הופיעה לראשונה בטלוויזיה בסרט "Grown Ups" שביים מייק לי, שיתוף הפעולה הראשון שלהם שסימן הצלחה מקצועית רבה בהמשך דרכם. בהמשך שחקה בטלוויזיה בעיבודים למחזות שייקספירים, כשגילמה את קורדליה ב"המלך ליר" ואת ז'אן ד'ארק במחזה "הנרי השישי". כמו כן השתתפה בסדרה הקומית של רדיו 4 של ה-BBC "חייג M לפיצה", יחד עם רוברט בת'הרסט ואחרים.
בשנים הבאות ביססה את מעמדה כשחקנית תיאטרון מקצועית כשהיא מופיעה ב"חלום ליל קיץ", "Dalliance" מאת טום סטופארד, "The Beaux' Stratagem" ו-"Born Yesterday". הייתה מועמדת לפרס אוליביה על תפקידה כשילה במחזה "Benefactors". בינתיים המשיכה להופיע גם בטלוויזיה, לצידו של סיימון קאלו בסיטקום "Chance in a Million", ובתפקידי אורח בסדרות קומיות כמו "כן, אדוני השר" ו-"Who Dares Wins". היא גלמה מגוון של תפקידים בקומדיה הרדיופונית של ה-BBC‏ "Delve Special" לצידו של סטיבן פריי.
ב-1989 כיכבה בקומדיית המצבים "The Labours of Erica" שכתבו עבורה כותבי הסדרה "Chance in a Million". בלתין גילמה את אריקה פרסון, אם חד הורית המתקרבת ליום הולדתה ה-40, ורואה איך חייה חולפים לריק. היא מוצאת יומן שכתבה בנעוריה, ובו רשימה של שתים עשרה משימות ושאיפות שקבעה לעצמה, היא מחליטה למלא את המשימות לפני שימלאו לה ארבעים.
ביוגרפיה > שנות התשעים

בלתין הופיעה לראשונה בקולנוע ב-1990, אחרי חמש עשרה שנים של הופעות בתיאטרון ובטלוויזיה, בתפקיד קטן בסרט הפנטסיה "המכשפות". הסרט מבוסס על ספר באותו שם מאת רואלד דאל, בכיכובן של אנג'ליקה יוסטון וג'יין הורוקס. שנתיים אחר כך, שיחקה בלתין בסרטו של רוברט רדפורד "נהר זורם ביניהם" בתפקיד גברת מקלין, אשתו של כומר ואם לשני בנים החיים במונטנה.
במקביל המשיכה בלתין להופיע בתיאטרון ובטלוויזיה הבריטית. בין השנים 1990 עד 1996 כיכבה בחמישה מחזות שונים, בהם "בעל אידיאלי" ב"רויאל אקסצ'נג' תיאטר" שבמנצ'סטר, עם "רויאל שייקספיר קומפני" הופיעה ב-"אגדות מיערות וינה" וב-"Wildest Dreams". הופעת הבכורה שלה בתיאטרון בארצות הברית הייתה במחזה "Absent Friends" עליו זכתה בפרס עולם התיאטרון (Theatre World Award). בטלוויזיה הופיעה במיני סדרה "הבודהה מהפרברים" על פי ספרו של חניף קוריישי, ובדרמה-קומית "Outside Edge" של רשת ITV. כמו כן השתתפה במספר פרקים בסדרות "אלאס סמית וג'ונס" ו"המפקח מגרה".
פריצת הדרך הגדולה שלה הייתה בשנת 1996 כשכיכבה בסרטו של מייק לי "סודות ושקרים". בסרט היא מגלמת את דמותה של סינתיה-רוז פרלי, אשה לבנה ופועלת קשת יום, הפוגשת לראשונה אחרי שנים את בתה השחורה (בגילומה של מריאן ז'אן-בפטיסט), שנמסרה לאימוץ עם לידתה. על עבודת האלתור שלה בסרט הזה (מייק לי מפורסם בתהליך העבודה הייחודי שבו הוא מאלתר עם השחקנים ומשלב את התוצאה בתסריט), זכתה בלתין לשבחים רבים ובפרסים. היא זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל קאן, בפרס באפט"א, בפרס גלובוס הזהב וכן במועמדות לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. הסרט זכה הן לשבחי הביקורת והן להצלחה כלכלית.
מכאן ואילך זרמו לבלתין הצעות עבודה רבות, בשנת 1998 היא השתתפה בחמישה סרטים שונים. היא הייתה שוב מועמדת לאוסקר הפעם בקטגוריה שחקנית המשנה בסרט "קול קטן", כאם השתלטנית של ליטל ווייס, לצידם של מייקל קיין וג'יין הורוקס.
ביוגרפיה > 2000 - 2004

סרטה הראשון בשנות ה-2000 היה "להציל את גרייס" עם קרייג פרגוסון. בלתין גלמה בו אלמנה בגיל העמידה אשר בעלה השאיר אחריו חובות גדולים. בעזרתו של הגנן שלה היא מתחילה לגדל מריחואנה כדי לא לאבד את ביתה. היא קבלה ביקורות טובות על הופעתה בסרט, ובשנה לאחר מכן הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב ובפרס הקולנוע הבריטי העצמאי על תפקידה.
ב-2001 כיכבה בסיטקום של CBS בשם "The Seven Roses", בו גילמה אלמנה בעלת פונדק ואם למשפחה תמהונית. עוד באותה שנה השתתפה במיני סדרה ברשת ABC "אנה פרנק: הסיפור במלואו" המבוסס על ספר מאת מליסה מילר. בסרט גילמה את אוגוסטה ואן פלס. על תפקידה בסדרה הייתה בלתין מועמדת בפעם הראשונה לפרס אמי.
בהמשך הופיעה בסרט "מפגש סוער" של בילי בוב תורנטון בו גילמה דמות של פסיכולוגית אנגליה ונוירוטית, שנשאה לאמריקאי וחשה מנודה ממשפחתו בגלל לאומיותה האנגלית. הסרט קבל ביקורות חיוביות אך לא היה הצלחה קופתית. סרטה הבא "On the Nose", סרט קנדי-אירי, בו שחקה לצידו של רובי קולטריין. בסרט "ממש מושלמות" של הבמאי ניקול הולופסנר היא משחקת בתפקיד אם הנמצאת במערכת יחסים סבוכה עם שלוש בנותיה, לצידם של קתרין קינר, אמילי מורטימר וג'ייק ג'ילנהול. הסרט היה להצלחה קופתית גדולה, אך היא קבלה ביקורות מעורבות על הופעתה.
ב-2002 שיחקה לצידה של כריסטינה ריצ'י בסרט "מתוקה" (Pumpkin), ובסרטו של ניקולס קייג' "סאני". עוד באותה שנה כיכבה לצידו של אלפרד מולינה בקומדיה השחורה "למות על הנוף". ב-2003 כיכבה לצידם של בוב הוסקינס וג'סיקה אלבה בסרט "המילון הישן" עליו קבלה פרס DVDX, אבל הביקורות על הופעתה היו מעורבות. כך היה גם בסרט "Blizzard", סרט לחג המולד, בו גילמה דמות תמהונית של הדודה מילי המספרת את סיפור העלילה. באותה שנה הופיעה במיני סדרה טלוויזיונית "בין הסדינים". ב-2004 הופיעה ב"מעבר לים", סרט ביוגרפי על חייו של הזמר בובי דארין בתפקיד אמו פולי קאסאטו.
ביוגרפיה > 2005 ועד היום

ב-2005 שיחקה בדרמה של הקולנוע העצמאי "איזה יום יפה" לצידו של פיטר מולאן, בו גילמה דמות של עקרת בית מגלאזגו אשר אחרי שבעלה מפוטר מעבודתו, היא נרשמת בסתר ללימודי נהיגה באוטובוס. הסרט לא זכה להצלחה רבה, אך זכה בפרס באפט"א הסקוטי לסרט הטוב ביותר והתסריט הטוב ביותר. באותה שנה הופיעה בסרט המצליח "גאווה ודעה קדומה" על פי ספרה של ג'יין אוסטן ולצידם של קירה נייטלי ודונלד סאת'רלנד. בלתין גילמה את דמותה של מרת בנט, אמא לחמש בנות המשתדלת באופן נואש להשיא אותן לגברים בעלי אמצעים. הסרט זכה להצלחה כלכלית וביקורתית, כמו גם זכה במספר מועמדויות לפרס אוסקר ופרס גלובוס הזהב. בלתין הייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית משנה על תפקידה.
ב-2007 הופיעה בסרט האוסטרלי "מדינת מועדון", תפקיד שנכתב במיוחד עבורה, בו היא מגלמת סטנדאפיסטית שהקריירה שלה בירידה המתמודדת עם חיי האהבה של בנה. הסרט יצא באוסטרליה ביוני 2007 והוקרן בפסטיבל סאנדנס. הסרט הופץ על ידי "Warner Independent Pictures" וזכה לביקורות נלהבות. בלתין הייתה מועמדת פרס הקולנוע האוסטרלי (Australian Film Institute Award) על הופעתה בסרט. עוד השתתפה בתפקיד משנה בסרט עטור השבחים "כפרה" עיבוד לרומן באותו שם של איאן מקיואן.
בלתין שהתגרשה מבעלה ג'יימס בלתין ב-1973 שמרה על שם משפחתו כשמה המקצועי. בן זוגה מזה שלושה עשורים הוא מייקל מייהו, ארט דיירקטור בריטי. ב-2003 קבלה את תואר הכבוד קצין מסדר האימפריה הבריטית (OBE).
סלוטייפ

ערך זה עוסק במותג בריטי של סרט דביק. אם התכוונתם למושג כולל יותר, ראו .
אריזה ישנה של סקוטשטייפ עשוי מצלופן
מתקן סרט דבק מבית Tesa SE
סלוטייפ הוא מותג בריטי של סרט דביק שקוף, שעם השנים הפך לשם גנרי. הסרט מהווה ציוד משרדי תקני ומשמש להדבקה, איחוד, איטום ותיקון. סרט דומה יוצר בארצות הברית תחת המותג סקוטש על ידי חברת Minnesota Mining and Manufacturing company (היום 3M) ומכונה סקוטשטייפ.
מטבע הלשון "סלוטייפ" שהוא שילוב של המילים צלולוזה וטייפ - סרט, הומצא בשנת 1937 על ידי קולין קינינמנת' וג'ורג' גריי. הם הכינו את המוצר על ידי שילוב שרף גומי וסרט צלופן בשיטה המבוססת על פטנט צרפתי, סרט ההדבקה יוצר במקור בדרום לונדון. משנות ה-60 ועד לשנות ה-80, חברת "סלוטייפ" הייתה חלק מקבוצת Dickinson Robinson, תאגיד בריטי לנייר ואריזה. ב-2002 היא נקנתה על ידי Henkel Consumer Adhesives. כיום המותג סלוטייפ כולל מגוון סוגים של סרטי הדבקה. סלוטייפ הוא המותג המוביל לסרט הדבקה שקוף באיים הבריטיים ניו זילנד ודרום אפריקה.
ראו גם

נייר דבק
סרט בידוד
ממלכת ברכיניוג

| --- | --- |

טירת דינס הסמוכה לבירת הממלכה, על רקע הנוף ההררי המאפיין את שטחי ברכיניוג.
  ממלכת בריכניוג (בכחול) בתחילת המאה ה-11.
 ממשל
 משטר:  מונרכיה
 שפה נפוצה:  ולשית
 עיר בירה:  טלגארת' (כיום בפוויס)
 היסטוריה
 הקמה:  סיום השלטון הרומי בבריטניה
 תאריך:  סביב 450
 פירוק:  מות גריפיד' אפ אליסד'
 תאריך:  סביב 1045
 ישות קודמת:  הקיסרות הרומית בריטניה הרומית
 ישות יורשת:   ממלכת דהייברת' אדוניות הספר הוולשי ההנורמניות
 דמוגרפיה
 דת:  נצרות קלטית
 
ממלכת בּרכֶינִיוֹג (בוולשית: Brycheiniog) הייתה ממלכה ולשית עצמאית בימי הביניים המוקדמים אשר שכנה בדרום-מזרח ויילס בין המאה ה-5 למאה ה-11.
ברכיניוג נוסדה על ידי עמים אירים שהיגרו לדרום ויילס במאה ה-5 בהתחלה כחלק ממלכת דאווד והחל מ-450 כממלכה עצמאית תחת המלך בריכן שעל שמו נקראה. היא נותרה עצמאית עד למאה ה-7 כאשר התאחדה שוב לכמאה שנים עם ממלכת דאווד. החל מסוף המאה ה-9 תחת איום הממלכות האנגליות, הפלישות הוויקינגיות והתחזקות הממלכות הוולשיות, ברכיניוג החלה בהדרגה לאבד מכוחה ולבסוף ב-1045 היא אוחדה עם ממלכת דהייברת' ממערב.
היסטוריה

הממלכה נוסדה לאחר סיום השלטון הרומי בבריטניה בתחילת המאה ה-5 כחלק ממלכת דאווד (Dyfed), היא הפכה לממלכה עצמאית סביב 450 ונקראה על שם מלכה הראשון בריכן (Brychen, שמשמעו "המנומש"). הממלכה, בדומה לדאווד, נוסדה על ידי עמים אירים שהגיעו לדרום ויילס בסוף השלטון הרומאי. ממצאים רבים מהאזור מראים השפעה גאלית ניכרת. עיר הבירה הקדומה של הממלכה הוקמה על קראנוג באגם ל'אנגורס (Llangorse), קראנוג זה (סוג של אי מלאכותי) הוא ייחודי בכך שהוא היחיד שנמצא מחוץ לאזורים הגאלים של אירלנד וסקוטלנד.
על פי המסורת, בשנת 470, לאחר ניסיון כושל לתקוף את ממלכת מרסיה, כוחות ממרסיה פלשו לבכיניוג והעלו באש את הקראנוג ששימש מרכז השלטון של הממלכה. עם זאת כיום מקובל לחשוב שמדובר בפלישה של כוחות אירים ושמקור הבלבול הוא בפלישה מרסית שהתרחשה בשנת 916. נפילת הבירה באגם ל'אנגרוס הובילה להקמת בירה חדשה בטלגארת', שנותרה בירת הממלכה עד לסופה במאה ה-11. לאחר מותו של בריכן סביב 490 שושלתו המשיכה למשך כ-350 שנים כאשר מעט ידוע לגבי שמות המלכים או תקופות השלטון שלהם, עד שבשנת 640 המלך ריוואלון אפ איוולון נפטר ללא יורש זכר וביתו סינדרק פארך ריוואלון ירשה את הממלכה. סינדרק נישאת לקלוטן, מלך דאווד (בן-דודה הרחוק), ולמשך כמאה שנה שתי הממלכות התאחדו תחת מלך אחד.
בשנת 730 לערך, כוחות מממלכת קרדיגיון השכנה פלשו לממלכת דאווד. הממלכות המאוחדות של דאווד וברכיניוג נאלצו להתפצל כאשר אווסט אפ קדוואג, אחיו הצעיר של המלך, קיבל את כס ממלכת ברכיניוג. בתקופה זו מאבקים על הירושה הובילו לפיצול גם בממלכת ברכיניוג לשלושה מחוזות, בראשן עמדו שני אחים ובן דוד של המלך החדש אווסט.
בשנת 896, כוחות ויקינגים פלשו לממלכה מכיוון מזרח, אליסד' אפ טוודר מלך ברכיניוג פנה לאלפרד מלך ממלכת וסקס לסיוע, וכתוצאה מכך ברכיניוג הפכה למעשה לממלכת חסות של וסקס. בתחילת המאה ה-10 הממלכות הוולשיות מצפון וממערב החלו להתחזק ולהפעיל לחצים על ברכיניוג שנפגעה קשות מהפלישה הוויקינגית, בנוסף בשנת 916 אתלפלדה, מלכת מרסיה פלשה אף היא לברכיניוג ובזזה את בירת הממלכה. בשנת 1045 נפטר מלך ברכיניוג האחרון גריפיד' אפ אליסד' וממלכת ברכיניוג הפכה לחלק ממלכת דהייברת' החזקה ממערב, בניו של גריפיד' חלקו ביניהם את אחוזות הממלכה ושימשו אדונים לשלושת המחוזות של ברכיניוג.
בעת פלישת הנורמנים לוויילס בשנת 1070, כתבים מזכירים את "מלך בלד'ין" של ברכיניוג, ייתכן שבשלב זה חלק מהמלכה הייתה בעצמאות מסוימת לאחר התפרקות איחוד הממלכות הוולשיות תחת גריפיד' אפ ל'ואלין מממלכת גוויניד' בשנת 1063. סביב שנת 1088 כלל הממלכה נכבשת על ידי הכוחות הנורמנים ובדומה לנהוג ברחבי דרום ויילס ואזורי הספר הוולשי, נוסדות נחלות חצי אוטונומיות של אצילים נורמנים ששלטו באזורי הגבול עם ויילס. אזור ברכיניוג עבר נורמניזציה והפך לברקנוק, ועם ביטול כוחם של נחלות הספר והחלת החוק האנגלי על ויילס במאה ה-16, הפך לחלק העיקרי של מחוז ברקונשייר ההיסטורי.
עם סידור המחוזות מחדש בשנת 1974, ברקונשייר הפכה לחלק הדרומי של מחוז פוויס. שם הממלכה השתמר בעיירה ברקון ששימשה הבירה הנורמנית באזור ובפארק הלאומי ברקון ביקונס ששוכן ברוב שטחי הממלכה ההיסטורית.
ראו גם

ממלכת גוויניד'
ממלכת פוויס
ברקון ביקונס
לזלי שארפ

| --- | --- |

 לידה:  3 באפריל 1960 (בת 64) מנצ'סטר, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Karen Makinson 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1986 
 מקום לימודים:  בית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה (1982) 
 בן או בת זוג:  ניקולס גליבס (1994–?) 
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
לזלי שארפ (באנגלית: Lesley Sharp; נולדה ב-3 באפריל 1960) היא שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אנגלייה. ידועה בעיקר מתפקידיה בטלוויזיה הבריטית בסדרות "לדפוק שעון", "בוב ורוז" ו"החיים שאחרי".
חיים אישיים

ב-1994 נישאה שארפ לשחקן ניקולס גליבס. לזוג שני בנים והם חיים בלונדון. השניים משחקים יחד בסדרה "סקוט וביילי", בה גליבס מגלם את תפקיד הבלש אנדי רופר.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1994 |  | Dandelion Dead | קונסטנס מרטין | מיני סדרה |
| 1995 | החשוד העיקרי | Prime Suspect | אן סאתרלנד | עונה 4 "The Lost Child" |
| 1999–2001 |  | Playing the Field | תרזה מולן | עונות 1–3 |
| 1999 |  | Daylight Robbery | קרול מרפי | ITV |
| 2000–2001 | לדפוק שעון | Clocking Off | טרודי גרהם | עונות 1, 2 |
| 2001 | בוב ורוז | Bob & Rose | רוז קופר |  |
| 2003 |  | The Second Coming | ג'ודית רואץ' | דרמה בשני חלקים |
| 2005–2006 | החיים שאחרי | afterlife | אליסון מונדי |  |
| 2008 | דוקטור הו | Doctor Who | סקיי סילווסטרי | בפרק "Midnight" |
| 2008 | הילדים | The Children | אן | מיני סדרה |
| 2009 | יומנה של אנה פרנק | The Diary of Anne Frank | פטרונלה ואן דאן (אוגוסטה ואן פלס) | BBC One |
| 2009 |  | Red Riding | ג'ואן האנטר | ערוץ 4 בפרק "In the Year of Our Lord 1980" |
| 2009 |  | Moving On | סילבי | בפרק "Butterfly Effect" |
| 2010 | פוארו | Agatha Christie's Poirot | מיס מרטינדייל | בפרק "The Clocks" |
| 2010 |  | Whistle and I'll Come to You | האחות הטי | BBC Two |
| 2011 |  | Leah's Story | המספרת | ITV |
| 2011 | סקוט וביילי | Scott & Bailey | ג'נט סקוט | ITV |
| 2011 | קו אפל ודק | The Shadow Line | ג'ולי ביד |  |
| 2012 |  | Protecting Our Children | מספרת |  |
| 2012 |  | Corfu — A Tale of Two Islands | מספרת |  |
| 2012–2013 | סטארלינגס | Starlings | ג'אן סטארלינג | Sky 1 |
| 2013 |  | Who Do You Think You Are? | בתפקיד עצמה | עונה 10 פרק 4 |
| 2015 | קפיטל | Capital | מרי | BBC One |
| 2016 | פרנואיד | Paranoid | לוסי קנונברי | סדרת דרמה |
| 2021 | גורל: סאגת ווינX | Fate: The Winx Saga | רוזלינד | סדרת דרמה-פנטזיה |
| 2021 | לפני שנמות | Before We Die | האנה ליינג | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| 2021 | עזרה | Help | גיינור | סרט טלוויזיה של ערוץ 4 |
| 2023 | ללכת עד הסוף | The Full Monty | ג'ין הורספול | 7 פרקים |
| 2024 |  | Red Eye | גנרלית דילייני | סדרת טלוויזיה עתידית של ITV |
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1986 | ריטה, סו ובוב גם הוא | מישל |  |
| 1987 | Road | ואלרי |  |
| 1989 | הסיפור שלי עם רייצ'ל | ג'ני |  |
| 1991 | ג'סיקה |  |  |
| 1993 | עירום | לואיז קלנסי |  |
| 1994 | כומר | גברת אנסוורת' |  |
| 1997 | ללכת עד הסוף | ג'ין הורספול |  |
| 2001 | ממעמקי הגיהנום | קתרין אדווס |  |
| 2004 | וירה דרייק | ג'סיקה ברנס |  |
| 2008 | לב של דיו | מורטולה |  |
| 2022 | קתרין, המכונה ציפור קטנה | מורוונה |  |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | שם | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1988 | פרס אוליבייה | ההופעה הטובה ביותר בקומדיה | A Family Affair | מועמדות |
| 1992 | פרס אוליבייה | שחקנית המשנה הטובה ביותר | הדוד וניה | מועמדות |
| 1998 | פרס באפט"א לקולנוע | שחקנית המשנה הטובה ביותר | ללכת עד הסוף | מועמדות |
| 1998 | פרס גילדת שחקני המסך | צוות שחקנים בסרט | ללכת עד הסוף | זכייה |
| 2002 | פרס באפט"א לטלוויזיה | השחקנית הטובה ביותר | בוב ורוז | מועמדות |
| 2002 | Royal Television Society | השחקנית הטובה ביותר | בוב ורוז | מועמדות |
| 2006 | Royal Television Society | השחקנית הטובה ביותר | החיים שאחרי | זכייה |
הערות שוליים

↑  "Lesley Sharpe". Who Do You Think You Are?. Series 10. Episode 4. 14 August 2013. BBC One. http://www.bbc.co.uk/programmes/b038nxx8. Retrieved 17 August 2013.
1 2 3  McLean, Gareth; "A truly visible woman" Guardian.co.uk, 10 September 2005 (Retrieved: 21 July 2009)
↑  "Lesley Sharp". Guildhall School. נבדק ב-8 בנובמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Television | Actress in 2002". Bafta. נבדק ב-8 בנובמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wallis, Sara; "Writer Russell T. Davies backs Lesley Sharp to be first female Doctor Who" DailyRecord.co.uk, 19 December 2008 (Retrieved: 21 July 2009)
↑  Michael Billington "The Rise and Fall of Little Voice – Vaudeville", The Guardian, 21 October 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007454990605171  BNE: XX1168454  BnF: cb155450509 (data)  GND: 1163547999  ISNI: 0000 0000 7823 4844  LCCN: nr2004016095  NTA: 315470402  SUDOC: 083745769  VIAF: 24551205   WorldCat (עם VIAF): 24551205