stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרפתקאות פינוקיו (סרט, 1996)
הפקה

כמעט עשור לפני שהסרט יצא, במאי סטיב בארון וג'ים הנסון שקלו לעשות גרסת לייב-אקשן לפינוקיו. הם פנו אל חברת וולט דיסני עם הרעיון, אך דיסני דחו אותו. שנים לאחר מכן, המפיק לורנס מורטורף שלח לסטיב בארון תסריט לסרט המבוסס על הרומן "הרפתקאותיו של פינוקיו", וכך העבודה על הסרט התחילה.
הסרט צולם בקרואטיה, בפראג, בצ'סקי קרומלוב וב-High Force. דמותו של פינוקיו היא אנימטרוניקה שנוצרה על ידי Jim Henson's Creature Shop. פפה הצרצר הוא הנפשה ממוחשבת. אחד השינויים הגדולים ביותר בצילומים היו שהחליפו את וואלאס שון בדייוויד דויל כדמותו של פפה הצרצר. עם זאת, קולו של וואלאס שון נשמע בטריילר הסרט.
בגרסה העברית של הסרט, טוביה צפיר דיבב את סבא ג'פטו, כשאת פינוקיו דיבב בנו, יוני צפיר.
קופות

הסרט נעשה בתקציב של 25 מיליון דולר. בארצות הברית לא הצליח הסרט, והוא הכניס בסה"כ 15,094,530 דולר ממכירות הכרטיסים.
ביקורות

הסרט קיבל את הדירוג "רקוב" מאתר "Rotten Tomatoes". בסדרת הביקורות הטלוויזיונית, Siskel & Ebert, רוג'ר איברט הביע אכזבה מן הסרט, ואילו ג'ין סיסקל שיבח את האפקטים. בנוסף ג'ין סיסקל העיר שהוא מאמין שהסרט הוא עיבוד נאמן לספר, לעומת הסרט של דיסני, פינוקיו, שסטה ממנו בצורה משמעותית.
בכתבה "The Persistent Puppet: Pinocchio's Heirs in Contemporary Fiction and Film", מצאו שהסרט נאמן יחסית לרומן המקורי, למרות שיש בו הבדלים גדולים כמו החלפת הפיה בדמותה של לאונה.
פסקול

לסרט יצא פסקול מוזיקלי באורך 64:38 דקות הכולל 14 שירים שבוצעו על ידי משתתפי הסרט. מנהל המוזיקה של הסרט בגרסה העברית היה שרון כהן.
המשכים

לסרט יצא סרט המשך בשם "הרפתקאותיו החדשות של פינוקיו" אשר הופץ ב-DVD. הסרט הופץ לראשונה בארצות הברית ב-15 בנובמבר 1999. בישראל הסרט הופץ לראשונה בדיבוב לעברית בשנת 2003. בסרט ג'פטו הופך לבובה לאחר ששתה משיקוי שקיבל מפינוקיו מקרנבל בודד. רק שני שחקנים חזרו לשחק את דמותם, מרטין לנדאו חזר לשחק את דמותו של ג'פטו, ואודו קייר חזר לשחק את דמותו של לורנזיני. גבריאל תומסון שיחק את פינוקיו במקום ג'ונתן טיילור תומאס. הסרט צולם בעיר לוקסמבורג שבלוקסמבורג.
ראו גם

הרפתקאותיו של פינוקיו
א-רווייס

| --- | --- |
 מדינה / טריטוריה:  המנדט הבריטי
 מחוז:  מחוז הגליל
 נפה:  נפת עכו
 שפה רשמית:  ערבית
 שטח:  1,163 דונם עות'מאני (1945)
 גובה:  35 מטרים
 סיבת נטישה:  מבצע דקל
 דת:  מוסלמים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב לשעבר:  330 (1945)
 קואורדינטות:  32°51′50″N 35°10′41″E﻿ / ﻿32.86389°N 35.17806°E﻿ / 32.86389; 35.17806
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הגליל המערבי מוגדלת) א-רווייס(למפת הגליל המערבי רגילה) א-רווייס(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום א-רווייס(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום א-רווייס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
א-רווייס (בערבית: الرويس, בתעתיק מדויק: אלרויס) היה כפר ערבי פלסטיני, ששכן על גבעה סלעית כ-12 ק"מ מדרום-מזרח לעכו ומדרום לכפר א-דאמון. אוכלוסיית הכפר ב-1945 מנתה 330 בני אדם. א-רווייס התרוקן מתושביו בעקבות הפצצה של צה"ל במהלך מלחמת העצמאות.
היסטוריה > ימי הביניים

א-רווייס עמד במקום שבו שכנה העיירה הצלבנית Careblier, שהצלבנים כינו אותה גם Roeis. ב-1220 ביאטריס דה קורטניי ובעלה הרוזן אוטו פון בוטנלאובן לבית הנברג מכרו את אדמתם, כולל Roeis, למסדר הטבטוני. עם זאת, נראה שלא הייתה להם בעלות בלעדית, שכן ב-1253 ג'ון אלמאן, הלורד של קיסריה, מכר כמה כפרים, כולל Roeis, להוספיטלרים. ב-1266, חלוץ צלבני שחזר לעכו מפשיטה בטבריה הותקף במארב ממלוכי מכוחות שהתבססו בצפת. ב-1283 הכפר אוזכר כחלק מהתחום הצלבני בהודנה בין הצלבנים שהתבססו בעכו לבין הסולטאן הממלוכי קלאוון.
לפי המסורת של בני הכפר, יש להם קשר דם לחוסאם א-דין אבו אל-היג'א. חוסאם א-דין היה פקיד רם-דרג בצבאו של צלאח א-דין.
היסטוריה > התקופה העות'מאנית

החוקר הצרפתי ויקטור גרן ביקר בא-רווייס ב-1875, וציין כי בכפר "150 איש לכל היותר, שבתיהם ממוקמים על גבעה, בין גנים מלאים בעצי תאנה, רימון וזית, ופה ושם ישנם עצי דקל".
סקר הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל מ-1881 תיאר את א-רווייס כממוקם בשטח פתוח עם מטעי זיתים לצפונו של הכפר. אוכלוסיית הכפר מנתה 400 בני אדם, כולם מוסלמים.
רישום אוכלוסין מ-1887 מראה שברוויס שהיו בסביבות 190 תושבים, כולם מוסלמים.
היסטוריה > שלטון המנדט הבריטי

תחת המנדט הבריטי בראשית המאה העשרים, א-רווייס היה מהכפרים הקטנים ביותר בנפת עכו. במפקד האוכלוסין של 1922 מנתה אוכלוסיית הכפר 154 בני אדם, כולם מוסלמים. המספר גדל במפקד האוכלוסין של 1931 ל-217 בני אדם, כולם מוסלמים, וכן היו בכפר 44 בתים.
בכפר היה מסגד. ילדי הכפר למדו בבית ספר בכפר א-דאמון הסמוך. תושבי הכפר שתו מים מבארות ביתיים, וגידלו בעיקר חיטה, תירס, סומסום, אבטיחים וזיתים.
בסקר הכפרים של 1945 מנתה אוכלוסיית הכפר 330 מוסלמים, שהיו בבעלותם 1,163 דונם אדמה. 222 דונמים היוו קרקע לנטיעות והשקיה, 844 דונמים שימשו לדגנים, ואילו השטח הבנוי תפס 15 דונמים.
היסטוריה > במדינת ישראל

ב-18 ביולי 1948, יומיים לאחר כיבוש נצרת בידי חטיבה 7 במבצע דקל, כמה יחידות התקדמו לתוך הגליל המערבי וכבשו מספר כפרים ערביים, כשאחד מהם היה א-רווייס. תושביו ברחו לאחר הפצצה ונפילת שתי הערים המרכזיות בסביבתו, שפרעם ונצרת. בעקבות המלחמה הפך השטח לחלק מישראל. לפי ההיסטוריון הפלסטיני וליד ח'אלידי, "האתר נטוש. חורבות בארות ישנים וגגות בטון מפוזרים באתר, שמכוסים ביער עצי אקליפטוס וקקטוסים". על אדמתו של א-רווייס לא נבנו יישובים ישראליים, אך קיבוץ יסעור משתמש בה לחקלאות.
ביבליוגרפיה

בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים 1947–1949, הוצאת עם עובד, תל אביב, 2005.
וליד ח'אלידי, All That Remains: The Palestinian Villages Occupied and Depopulated by Israel in 1948, Institute for Palestine Studies, וושינגטון די. סי., 1992.
ויקטור גרן, Description Géographique Historique et Archéologique de la Palestine, L'Imprimerie Nationale, פריז, 1880.
מירון בנבנישתי, Sacred Landscape: The Buried History of the Holy Land since 1948, הוצאת אוניברסיטת קליפורניה, 2000.
הערות שוליים

1 2  ח'אלידי, 1992, עמ' 28
↑  Strehlke, 1869, עמ' 44: 43-44; מצוטט אצל Röhricht, 1893, RRH, עמ' 248
↑  Delaville Le Roulx, 1883, עמ' 184; מצוטט אצל Clermont-Ganneau, 1888, עמ' 309-310; וכן אצל Röhricht, 1893, RRH, עמ' 319
↑  Bronstein, 2005, עמ' 46
↑  בנבנישתי, 2000, עמ' 195
↑  גרן, 1880, עמ' 431
↑  Conder and Kitchener, 1881, SWP I, עמ' 271; מצוטט אצל ח'אלידי, 1992, עמ' 28
↑  שומאכר, 1888, עמ' 176
↑  Barron, 1923, טבלה XI, תת-מחוז עכו, עמ' 37
↑  Mills, 1932, עמ' 102
↑  ממשלת פלשתינה, מחלקת הסטטיסטיקה, 1945, עמ' 4
↑  ח'אלידי, 1992, עמ' 29; מוריס, 2005, עמ' 268–269
↑  ח'אלידי, 1992, עמ' 29
פיות דיסני

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  זיכיון
 תקופת הפעילות:  2005–הווה (כ־20 שנה)
 חברת אם:  חברת וולט דיסני
 בעלות:  חברת וולט דיסני
 ענפי תעשייה:  קולנוע, מוזיקה, ספרים, צעצועים, ביגוד
  
 www.disneyfairies.com
 
פיות דיסני (באנגלית: Disney Fairies) הוא זיכיון בבעלות חברת וולט דיסני שנוצר בשנת 2005 על ידי אנדי מוני. הזיכיון מבוסס על דמותה של טינקרבל שיצר ג'יימס מתיו ברי במחזה "פיטר וונדי", והוצגה בשנת 1953 בסרט האנימציה "פיטר פן" של חברת וולט דיסני. הזיכיון כולל בנוסף לדמותה של טינקרבל דמויות נוספות שהן פיות. הזיכיון כולל ספרים, סרטים, שירים, אתר אינטרנט, בובות, ביגוד, משחקי וידאו ועוד.
היסטוריה

טינקרבל הופיעה במקור במחזה "פיטר וונדי" שכתב ג'יימס מתיו ברי בשנת 1904. הזכויות של המחזה הועברו מאוחר יותר לבית החולים הגדול ביותר ברחוב אורמונד, ולאחר מכן נמכרו ישירות לוולט דיסני. עם הזכויות של המחזה, נוצר על ידי אולפני ההנפשה של וולט דיסני בשנת 1953 סרט אנימציה בשם "פיטר פן" המציג את הסיפור. בסרט הופיע המראה האייקוני לדמותה של טינקרבל שבשימוש של חברת וולט דיסני כיום. דמותה של טינקרבל הופיעה במוצרים רבים של החברה, בטלוויזיה, בפארקי שעשועים ובמוצרים נלווים.
בשנת 2005, ביריד ספרי הילדים באיטליה, חברת וולט דיסני הודיעה שהיא הולכת לפרסם ספרים לילדות בגילאי 6 עד 10 בהשראת דמותה של טינקרבל. בחודש ספטמבר של אותה שנה, פורסם הספר הראשון בשם "אבק-פיות והמסע להצלת הביצה" ("Fairy Dust and the Quest for the Egg") שנכתב על ידי גייל קרסון לוין, ומשמש כסימן הבכורה של הזיכיון. הספר פורסם ב-32 שפות וב-45 מדינות ברחבי העולם עם פרסום שיווקי של למעלה ממיליון דולר. הספר הפך לרב מכר, והופיע ברשימת רבי המכר של עיתון "הניו יורק טיימס". הספר נמכר ביותר ממיליון עותקים ברחבי העולם, בין היתר בישראל.
בינואר 2006, הושקו המוצרים הראשונים של הזיכיון הכוללים עשר בובות של דמויות הזיכיון. בחודש יוני של אותה שנה, הושק מגזין חודשי של פיות דיסני באנגליה המיועד לגילאי 5 עד 7. המגזין יצא לאור עם שחרור ראשוני של 110,000 עותקים. כל גיליון התמקד בסיפור אחר של טינקרבל וחברותיה, כמו כן היו בו גם משחקים, פעילויות, פוסטרים ועוד. המגזין נמכר מאוחר יותר בספרד, איטליה, מלזיה, פולין, פורטוגל, סינגפור, סקנדינביה ובנלוקס. בישראל המגזין אינו נמכר.
בשנת 2008, נוצר סרט הבכורה של הזיכיון על ידי אולפני דיסניטון, "טינקרבל". באותה שנה, יצא משחק מקוון בשם "Pixie Hollow". המשחק נסגר על ידי חברת דיסני, דבר שהותיר קהל כועס מפני שהמשחק היה נהדר. היו ניסיונות שניסו למנוע את הסגירה, אך הן כשלו. בשנת 2012 יצא הסרט "טינקרבל וסוד הכנפיים", כאשר על מנת לקדם אותו יצא אלבום האוסף "Disney Fairies: Faith, Trust, and Pixie Dust".
בשנת 2015 יצא סרט ההנפשה האחרון של הזיכיון, "טינקרבל ואגדת לעולם לא", מפני שאולפני דיסניטון המייצרים את הסרטים נסגרו. בפברואר 2018 הוכרז שלזיכיון יצא סרט לייב אקשן, ושריס וית'רספון תשחק בו בתפקיד טינקרבל.
הדמויות הראשיות בזיכיון

רוב הדמויות בזיכיון הן פיות צעירות. מסופר שהפיות נוצרות מצחוק ראשון של תינוק, בכל פעם שתינוק צוחק בפעם הראשונה בעולם האחר הצחוק שלו מגיע לעולם הפיות (במקור נקרא "Pixie Hollow", בתעתיק לעברית: פיקסי הולו; בחלק מהדיבובים לעברית נקרא גם עמק הפיות) שבארץ לעולם לא וכך נוצרת פיה. הפיות מתגוררות בבית שנמצא בתוך עץ הממוקם בעולם הפיות, ולכל אחת יש כישרון. הפיות ממין זכר מכונים "פיונים". מפני שהזיכיון כולל רק פיות מארץ לעולם לא, הוא אינו כולל פיות מסרטי דיסני אחרים, למשל: הפיה הטובה (סינדרלה), פלורה, פאונה, מריוות'ר (היפהפייה הנרדמת), ודולי (הקדירה השחורה).
טינקרבל (Tinker Bell) - פיית הטינקר.
רוזטה (Rosetta) - פיית הגינה.
סילברמיסט (Silvermist) - פיית המים.
אירידסה (Iridessa) - פיית האור.
פוון (Fawn) - פיית החיות.
וידיה (Vidia) - פיית הרוח.
פריווינקל (Periwinkle) - פיית הקרח.
טרנס (Terence) - פיית האבקה.
בובל (Bobble) - פיית הטינקר.
קלנק (Clank) - פיית הטינקר.
זארינה (zarina) - פיית האבקה.
קלריון (queen clarion) - מלכת עולם הפיות.
הפייה מרי (fairy mary) - האחראית על פיות הטינקר.
הפייה גארי (Fairy Gary) - האחראי על פיות האבקה.
מילורי (Lord Milori) - לורד חורשת החורף.
הסרטים בזיכיון

לזיכיון יצאו שישה סרטי 3D באורך מלא אשר הופקו באולפני דיסניטון, בנוסף נוצרו לו שני סרטי טלוויזיה ששודרו בערוץ דיסני. הסרטים מתמקדים בהרפתקאות של טינקרבל וחברותיה בארץ לעולם לא. לזיכיון מתוכנן סרט לייב אקשן שתשחק בו ריס וית'רספון בתפקיד טינקרבל.
הסרטים בזיכיון > סרטים באורך מלא

טינקרבל - הסרט יצא בשנת 2008. הסרט מספר על טינקרבל עוד לפני שהיא פגשה את פיטר פן. שיר הנושא של הסרט הוא "Fly to Your Heart" אשר בוצע על ידי סלינה גומז מהסדרה "המכשפים מוויברלי פלייס".
טינקרבל והאוצר האבוד - הסרט יצא בשנת 2009. הסרט מספר על טינקרבל שיוצאת צפונה מארץ לעולם לא עם חברה טרנס כדי למצוא דרך להחיות את עץ אבקת הפיות כפיצוי לתאונה שהיא עשתה. שיר הנושא של הסרט הוא "The Gift of a Friend" אשר בוצע על ידי דמי לובאטו מהסדרה "תנו לסוני צ'אנס".
טינקרבל והסוד הקסום - הסרט יצא בשנת 2010. הסרט מספר על טינקרבל שמשתפת פעולה עם יריבתה וידיה על מנת לשמור בסוד את קיומן של הפיות מפני בני האדם. שיר הנושא של הסרט הוא "How to Believe" אשר בוצע על ידי ברידג'יט מנדלר מהסדרה "גוד לאק צ'ארלי".
טינקרבל וסוד הכנפיים - הסרט יצא בשנת 2012. הסרט מספר על טינקרבל שמתיידדת עם פיית השלג פריווינקל, וביחד עם חבריהן הן יוצאות אל יערות החורף בחיפוש אחר סוד כנפי הפיות. שיר הנושא של הסרט הוא "Great Divide" אשר בוצע על ידי להקת McClain Sisters (הזמרת צ'יינה אן מקליין שלוקחת חלק בלהקה הופיעה בסדרה "החרשנים").
טינקרבל ופיית הפיראטים - הסרט יצא בשנת 2014. הסרט מספר על טינקרבל וחברותיה שיוצאות למסע אחר זארינה הפיה, פיה שגנבה אבקת קסמים חשובה ושחברה לקבוצה של פיראטים. שיר הנושא של הסרט הוא "Who I Am" אשר בוצע על ידי נטשה בדינגפילד.
טינקרבל ואגדת לעולם לא - הסרט יצא בסוף 2014. הסרט מספר על טינקרבל וחברותיה שהתיידדו עם מפלצת ענקית בזמן שפיות לוחמות מנסות ללכוד את המפלצת כדי להגן על ביתן. שיר הנושא של הסרט הוא "1,000 Years" אשר בוצע על ידי Bleu וקיי.טי. טאנסטול.
הסרטים בזיכיון > סרטי טלוויזיה

משחקי עמק הפיות - הסרט יצא בשנת 2011. הסרט מספר על טינקרבל והפיות המשתתפות בתחרות אולימפית בארץ לעולם לא. שיר הנושא של הסרט הוא "Dig Down Deeper" אשר בוצע על ידי זנדאיה מהסדרה "שייק".
טינקרבל: תחרות אפייה - הסרט יצא בשנת 2013. הסרט מספר על תחרות אפיה של הפיות בשביל לראות מי יכולה לאפות את העוגה הטובה ביותר למלכה.
אטרקציות בפארק השעשועים

בחודש אוקטובר 2008, נפתחו שתי אטרקציות של "עמק הפיות" בפארקים של דיסני. אחת נפתחה בדיסנילנד ליד מזחלות מטרהורן, במקום שבו הייתה בעבר המערה של אריאל, והשנייה נפתחה בממלכת הקסם בדיסניוורלד, בעיר ההנפשה של מיקי. גרסה נוספת נפתחה בדיסנילנד הונג קונג ב-21 בינואר 2011, כאחד מדרכי החגיגה של יום השנה חמישי של הפארק. במקומות אלו, למבקרים ניתנה הזדמנות לברך את טינקרבל וחברותיה הפיות ולאכול איתן.
המיקום של ממלכת הקסם נסגר בפברואר 2011 כחלק מהרחבת הפנטזלאנד המתמשכת. עמק הפיות נכלל בתוכנית ההרחבה המקורית, אך הוא ננטש. ב-28 ביולי 2011, טינקרבל וחברותיה חזרו לממלכת הקסמים ב"פינת הקסם של טינקרבל" (Tinker Bell's Magical Nook) שנמצאת במרפסת ההרפתקאות. עם זאת, בשנת 2014, המתחם נסגר וטינקרבל עברה לתיאטרון טאון סקוור, שם היא יכלה לברך את האורחים לבד.
הופעות בטלוויזיה

בסדרה "ג'ייק והפיראטים מארץ לעולם לא" טינקרבל השתתפה במספר פרקים, ביניהם "ג'ייק מציל את ארץ לעולם לא", "ג'ייק והפיראטים מארץ לעולם לא: הקרב על הספר" ו"ההפתעה מדהימה של ג'ייק".
בסדרה "עד עצם היום הזה" טינקרבל מופיעה כדמות חוזרת בגילומה של רוז מקייבר החל מהפרק השלישי בעונה השלישית. בסדרת ההמשך של הסדרה, "ארץ הפלאות", הפיה סילברמיסט הופיעה בפרק השני של העונה הראשונה, שם גילמה אותה ירדנה לרגי.
אפלה מוחלטת, אין כוכבים

| --- | --- |

 1922  Fair Extension  Big Driver  A Good Marriage 
 מידע כללי
 מאת:  סטיבן קינג
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  ספרות אימה
 הוצאה
 הוצאה:  Scribner
 תאריך הוצאה:  2010
 מספר עמודים:  372
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת מודן
 תאריך:  2011
 תרגום:  כנרת היגינס דוידי
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003582238
 
אפלה מוחלטת, אין כוכבים (באנגלית: Full Dark, No Stars) הוא אוסף של ארבע נובלות מאת הסופר סטיבן קינג, שכולן עוסקות בנושא של שכר ועונש. האוסף זכה בפרס "בראם סטוקר עבור האוסף הטוב ביותר" לשנת 2010 והיה מועמד ל"פרס הפנטזיה הבריטי עבור האוסף הטוב ביותר" לשנת 2011. כמו כן, 1922 היה מועמד ל"פרס הפנטזיה הבריטי עבור הנובלה הטובה ביותר" לשנת 2011.
תוכן

ארבע הנובלות הן:
1922 - מתרחשת בהמינגפורד הום, נברסקה. עיירה דמיונית המופיעה בסיפורים אחרים של קינג: עירה של אמא אביגייל מן הרומן האפי של קינג העמדה (1978), העיר אליה עובר בן הנסקום הבוגר בזה (1986), וכן מיקום ההתרחשות של הסיפור הקצר "השלב האחרון בסולם" (1978).
ביג דרייבר
תוספת הוגנת
נישואים טובים
רקע

השמות של הנובלות ותקצירי הסיפור הוכרזו באתר הרשמי של המחבר ב-2 באפריל 2010. זה אוסף הארבע הנובלות השלישי של קינג, לפניו הוציא את "עונות מתחלפות" (1982) ו"ארבע אחרי חצות" (1990).
הוצאה לאור

הספר הוכרז באתר הרשמי של קינג ב-16 בפברואר 2010, ויצא לאור ב-9 בנובמבר 2010. הוצאת סמנטרי דנס פרסמה מספר מהדורות מוגבלות של הספר: מהדורה קופסאת מתנה, מהדורה מוגבלת חתומה, ומהדורה ממוספרת שיצאו לאור זמן קצר לאחר המהדורה המקורית בכריכה קשה. המהדורה בכריכה רכה ששוחררה ב-24 במאי 2011, מכילה סיפור קצר חדש נוסף "תחת מזג האוויר", שנכתב ב-2011 (ISBN 978-1451648386).
תגובת המבקרים

ה"וושינגטון פוסט", בסקירה של הספר, כינה את "אפלה מוחלטת, אין כוכבים" כספר "עגום, מטריד ומרתק". אמזון דירג את הספר במקום ה־25 מתוך 100 ברשימת "הספרים הטובים ביותר של 2010".
עיבודים

"נישואים טובים" ו"ביג דרייבר" עובדו על ידי סטיבן קינג לתסריטים. ב-2014 "נישואים טובים" עלה לתיאטרון ו"ביג דרייבר" שודר בטלוויזיה.
הערות שוליים

↑  אפלה מוחלטת, אין כוכבים סטיבן קינג האתר הרשמי
↑  "הפרויקט הבא של סטיבן קינג נקרא אפלה מוחלטת, אין כוכבים".
↑  http://www.tor.com/blogs/2011/06/2010-bram-stoker-award-winners
↑  http://www.britishfantasysociety.co.uk/british-fantasy-awards/bfs_fantasy_awards_2011_shortlist/
↑  "עטיפת הספר הבריטית של סטיבן קינג אפלה מוחלטת, אין כוכבים".
↑  "עטיפת הספר של סטיבן קינג אפלה מוחלטת, אין כוכבים".
↑  "פרסום הספר הבא".
↑  "סמנטרי דנס אפלה מוחלטת, אין כוכבים מהדורות מיוחדות".
↑  http://www.stephenking.com/news.html
↑  Bill Sheehan (27 באוקטובר 2010). ""Full Dark, No Stars," four novellas by horror writer Stephen King". The Washington Post. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  http://www.omnivoracious.com/2010/11/best-books-of-2010-continued-29-through-11.html
בית חוניו

ערך זה עוסק במשפחה של כהנים מימי בית שני. אם התכוונתם למקדש במצרים, ראו .
בית חוניו הייתה משפחת כהנים גדולים שנמנו על הכהנים בני צדוק, אשר פעלה בבית המקדש השני בתקופה ההלניסטית ממחצית המאה ה-4 לפנה"ס ועד המחצית הראשונה של המאה ה-2 לפנה"ס, מתקופתו של אלכסנדר הגדול ועד תקופתו של אנטיוכוס הרביעי (אפיפאנס).
שורשי המשפחה מבית צדוק ממשמרת ידעיה מהכהן הגדול יהושע בן יהוצדק הכהן הגדול של תקופת שיבת ציון, וממקימי בית המקדש השני. יהושע בן יהוצדק היה מצאצאיו של צדוק הכהן הגדול הראשון לאחר בניית בית המקדש הראשון.
הכהן הגדול האחרון המוזכר במקרא הוא ידוע הכהן המופיע בספר נחמיה. והוא היה אביו של חוניו הראשון. הכוהן הגדול שרת בתפקידו עד מותו, ולאחר מותו התפקיד היה מועבר לבנו. אם הבן היה צעיר לימים נמסר התפקיד לידי אחד מאחי אביו או דודיו. מסורת זו הופרה לראשונה בימי אנטיוכוס הרביעי.
בין בית חוניו, בית טוביה והכהנים ממשמרת בילגה התנהלו מאבקים על כוח ושררה ועל עמדת הבכורה. הכהן הגדול בנוסף להיותו מנהיג דתי היה גם בעל כח כלכלי, הוא עסק בגביית מיסים, שלט באוצרות בית המקדש וניהל את השוק בירושלים.
בני משפחת חוניו לפי סדר כהונתם בתפקיד כהן גדול

חוניו הראשון - בנו של ידוע הכהן. היה כהן גדול בסוף המאה ה-4 לפנה"ס החל משנת 330 לפנה"ס ועד לשנת 310 לפנה"ס.
שמעון הראשון - בנו של חוניו הראשון. ישנם חוקרים הרואים בו את שמעון הצדיק המוזכר בכתבי חז"ל. כשנפטר היה בנו חוניו צעיר לימים ולכן לא ירש אותו בתפקיד. פעל החל משנת 310 לפנה"ס ובתחילת המאה ה-3 לפנה"ס.
אלעזר אחי שמעון הראשון – ירש את תפקיד הכהן הגדול.
מנשה - אחיו של חוניו הראשון ודודם של שמעון הראשון ואלעזר. ירש את התפקיד לאחר מות אלעזר.
חוניו השני – בנו של שמעון הראשון. כהן במחצית השנייה של המאה ה-3 לפנה"ס. נתמנה לתפקיד לאחר מות מנשה. בתקופתו הייתה ירידה במעמד תפקיד הכהן הגדול. הוא איבד את הזכות לגביית מיסים ואת הקשרים לבית תלמי לטובת יוסף בן טוביה בבית טוביה שהיה גיסו.
שמעון השני - בנו של חוניו השני. היה כהן גדול בשלהי המאה ה-3 לפנה"ס. פעל בתקופת המאבקים על ארץ ישראל בין בית תלמי לבית סלאוקוס. שיקם את ירושלים לאחר פרעות צבאו של תלמי הרביעי. בתקופתו עברה ארץ ישראל משליטת בית תלמי לשליטת בית סלאוקוס.
חוניו השלישי - בנו של שמעון השני. היה אוהד של בית תלמי ויריבם הפוליטי של בית טוביה ששאפו לשלוט בסמכויות החילוניות בירושלים. לאחר מספר מאבקים נסע חוניו בשנת 175 לפנה"ס לאנטיוכיה אל סלאוקוס הרביעי כדי להגן על עצמו. סלאוקוס נפטר ואנטיוכוס הרביעי עלה לשלטון. בני טוביה ביחד עם יאסון אחי חוניו ניצלו את המצב והשתלטו על משרת הכהן הגדול תוך מתן שוחד לאנטיוכוס הרביעי. חוניו נרצח בעת שבתו בגלות בשנת 171 לפנה"ס.
יאסון - אחיו המתיוון של חוניו השלישי. הדיח אותו מתפקידו וירש אותו. שימש בתפקיד כהן גדול 3 שנים. פעולותיו של יאסון לפני עלייתו לכס הכהונה הגדולה ובמהלך כהונתו היו מהגורמים העיקריים להתמוטטות האוטונומיה היהודית בממלכה הסלאוקית. היה הכהן הגדול הראשון שירש את אחיו בתפקיד בעודו בחיים. יאסון הודח לאחר שלוש שנים על ידי מנלאוס שלא היה מבית חוניו. יאסון היה הכהן הגדול האחרון בירושלים מבית חוניו.
בני חוניו נוספים

חוניו הרביעי שהיה בנו של חוניו השלישי היה אמור לרשת אותו בתפקיד הכהן הגדול. לאחר הדחת אביו מתפקידו ומינוי כהנים גדולים שקנו את תפקידם בכסף על ידי בית סלאוקוס (יאסון, מנלאוס ואלקימוס) נואש חוניו מקבלת התפקיד והחליט לעבור למצרים. שם קשר קשרים עם תלמי השישי, הקים צבא, קיבל ממנו שטח אדמה ליישב את חייליו. השטח נקרא ארץ חוניו. הוא הקים שם את מקדש חוניו ששרת את תושבי האזור.
בתקופת שלטונה של קלאופטרה השלישית (101-116 לפנה"ס) מונו בניו של חוניו הרביעי חלקיה וחנניה למפקדים צבאיים בכירים בצבאה של קלאופטרה. חלקיה נהרג בשנת 103 לפנה"ס בקרב שהתקיים בארץ ישראל במסגרת מאבקה של קלאופטרה בבנה המורד תלמי התשיעי. חנניה התנגד לכוונתה של קלאופטרה לכבוש מחדש את ארץ ישראל מידי אלכסנדר ינאי וייעץ לה שמהלך כזה יהפוך את כל היהודים לאויביה.
לקריאה נוספת

טל אילן, "בית חוניו", בתוך: טל אילן וורד נעם, בין יוספוס לחז"ל, יד בן צבי, תשע"ז; כרך א: האגדות האבודות של ימי הבית שני, עמ' 197–230.
הערות שוליים

↑  אוריאל רפפורט,תולדות ישראל בתקופת הבית השני, הוצאת עמיחי 1984, עמ' 94
↑  ההיסטוריה של ארץ-ישראל התקופה ההלניסטית ומדינת החשמונאים (332 - 37 לפני הספירה), בעריכת מנחם שטרן, הוצאת יד בן צבי, 1981, עמ' 105
↑  אריה כשר, דור לדור: משלהי תקופת המקרא ועד חתימת התלמוד, קובץ מאמרים לכבוד יהושע אפרון, הוצאת אוניברסיטת תל אביב, 1995, עמ' 84-83
ארמין קצ'קמטי

| --- | --- |

 לידה:  21 באפריל 1874 קצ'קמט, הונגריה 
 פטירה:  15 ביולי 1944 (בגיל 70) Strasshof (Sager und Wörner) concentration camp, אוסטריה 
 מדינה:  הונגריה 
 
לוח זיכרון בעיר מאקו
ארמין קצ'קמטי (בהונגרית: Kecskeméti Ármin; קצ'קמט, 21 באפריל 1874 – מחנה ריכוז בשטרסהוף, אוסטריה (Strasshof an der Nordbahn), 15 ביולי 1944) היה רב הונגרי, היסטוריון של הספרות, היסטוריון, פרופסור באוניברסיטה, אחיו של הרב ליפוט קצ'קמטי. נספה בשואה.
ביוגרפיה

ארמין קצ'קמטי היה תלמיד בשנים 1887 עד 1897 בבית המדרש לרבנים בבודפשט ובמקביל למד גם באוניברסיטת בודפשט (כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד), שם קיבל תואר דוקטור למדעי הרוח בשנת 1896. בשנת 1897 קיבל סמיכה לרבנות. משנת 1898 ועד מותו הוא היה הרב הראשי של הקהילה הניאולוגית בעיר מאקו. משנת 1921 הפך לחבר בוועדת הניהול של בית המדרש לרבנים בבודפשט. ב-21 ביוני 1931 קיבל תואר פרופסור באוניברסיטת סגד. לאחר מכן במשך תשע שנים העביר הרצאות בנושא ההביליטציה (תשעה עשר סמסטרים). הוא היה חבר מערכת של מגזינים ועיתונים יהודיים שונים, נחשב לנואם ודרשן מצוין. קצ'קמטי גורש ביוני 1944 למחנה ריכוז, וכעבור כחודש מת במחנה הריכוז בשטרסהוף (אוסטריה).
משפחתו

הוריו היו יאקאב קצ'קמטי ורוזליה וייס. אשתו הייתה אירמה מדיאר (1888–1944). בין שני בניו התאומים עבד פאל קצ'קמטי כעיתונאי, ואחר כך הפך לפרופסור לסוציולוגיה בקליפורניה והתיידד מאוד עם המלחין בלה ברטוק. בנו השני, ג'רג' קצ'קמטי, היה עורך העיתון בשפה הגרמנית הפסטר לויד. נכדיו של הרב הראשי המלומד הם הסוציולוגית ז'וז'ה פרגה, חברה קבועה באקדמיה ההונגרית למדעים וקארוי קצ'קמטי, היסטוריון וארכיונאי.
הנצחה

זכרו נשמר באמצעות שם רחוב ולוח זיכרון בעיר מאקו, במרכז העיר. בליל 26 באוקטובר 2009 צעיר בן 22 ניפץ את לוח הזיכרון. הלוח החדש נחנך ב-11 בנובמבר. לאסלו שויום, נשיא הרפובליקה של הונגריה, השתתף גם הוא באירוע. הצעיר נתפס על ידי המשטרה ובית המשפט גזר עליו 20 ימי עבודות שירות בגין מעשהו.
עבודותיו

"היהודי" בשירה ובדרמה העממית ההונגרית (בודפשט, 1896)
"היהודי" בספרות היפה ההונגרית (בודפשט, 1897)
תולדות הספרות היהודית (I - II. בודפשט, 1908–1909) באינטרנט
נאום חנוכת בית הכנסת (מאקו, 1914)
ההיסטוריה האוניברסלית של היהודים (I - II. בודפשט, 1927), כרך מקוון א ', ב'. נפח מקוון
היסטוריה של יהודי מחוז צ'נאד (מאקו, 1929)
תולדות ישראל בעידן המקרא (בודפשט, 1942)
לקריאה נוספת

על ההביליטציה של ארמין קצ'קמטי
פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים.
מגדה הורק: הפסדי האינטליגנציה ההונגרית בשנות הארבעים. [1996].
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. ארמין קצ'קמטי
ספר זיכרון לרגל חגיגות 50 שנה לבית המדרש לרבנים בבודפשט 1877–1927. 1-2. פורסם על ידי לאיוש בלאו, שמעון הבשי, דינש פרידמן. 1927.
שבעים שנה. כרטיסי זיכרון ליום השנה של בית המדרש לרבנים בבודפשט 1877–1947. 1948
אלמנאך מאוניברסיטת סגד 1921–1970. סגד, הונגריה 1971.
לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש. 1967–1994
תולדות מאקו מ-1920 עד 1944. 2004. ISBN 963 03 3391 0
"ארמין קצ'קמטי". המוזיאון הספרותי פטפי.
הערות שוליים

↑  Halálesete bejegyezve a makói állami halotti akv. 442/1949. folyószáma alatt a makói járásbíróság Pk. 8136/1948-3. sz. holtnak nyilvánító végzése alapján.
↑  http://www.sulinet.hu/oroksegtar/data/telepulesek_ertekei/szeged/a_szegedi_bolcseszkar_radnoti_miklos_diakeveiben/pages/010_kecskemeti_armin_magantanari_habilitaciojarol.htm
↑  The Central Database of Shoah Victims' Names
↑  Összetörték a makói főrabbi emléktábláját - Index.hu
↑  Sólyom László a barbárság ellen tiltakozott Makón - Delmagyar.hu
↑  Közérdekű munka a főrabbi emléktáblájának megrongálásáért - Delmagyar.hu
↑
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263645605171  BnF: cb13174492r (data)  GND: 1070613584  ISNI: 0000 0000 7835 9807  LCCN: no2009065702  SUDOC: 03520902X  VIAF: 27205645   WorldCat (עם VIAF): 27205645