stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רומנטוני
הערות שוליים

↑  "WebVoyage Record View 1"
1 2  "Romanthony, Daft Punk's 'One More Time' Singer, Dead at 45", ספין
↑  Romanthony Songs, Albums, Reviews, Bio & More, AllMusic (באנגלית)
↑  "Daft Punk Discovery Review", AllMusic
↑  "Kris Menace feat. Romanthony – 2Nite4U"
↑  Miriam Coleman, 'One More Time' Singer Romanthony Dead at 45, Rolling Stone, ‏19 במאי 2013 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14012100p (data)  GND: 135203341  ISNI: 0000 0000 9011 6816  LCCN: no2014013642  MusicBrainz: c2be8eb6-c2e6-4051-898a-7d111e1e5784  VIAF: 37114000   WorldCat (עם VIAF): 37114000
קריז קליקו

| --- | --- |

 לידה:  7 במרץ 1974 (בן 50) קנזס סיטי, ארצות הברית 
 שם במה:  Krizz Kaliko 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1999 
 סוגה:  מוזיקת היפ הופ, הארדקור ראפ, הורורקור, היפ הופ אלטרנטיבי, ראפ רוק, היפ הופ של המערב התיכון 
 חברת תקליטים:  Strange Music 
 www.krizzkaliko.com
 
סמואל ויליאם כריסטופר ווטסון (נולד ב-7 במרץ 1974; באנגלית: Samuel William Christopher Watson), הידוע יותר בשם הבמה שלו קריז קליקו (Krizz Kaliko), הוא ראפר, זמר, כותב שירים ושחקן קול אמריקאי.
הוא משתף פעולה ותיק עם טק ניין יליד עיר הולדתו, והוחתם בסטריינג' מיוזיק מראשיתה ב-1999 עד 2021, כשהקים את החברת תקליטים העצמאית שלו Ear House Inc.
קריירה

קריז קליקו החל את הקריירה המוזיקלית שלו בסוף שנות ה-90 כשהחל לעבוד עם המפיק המקומי IcyRoc Kraven. ראפר מקומי אחר בשם טק ניין גם שיתף פעולה עם IcyRoc באותו זמן, מה שהוביל למפגש בין שני הראפרים. באותו זמן, טק ניין עבד על שיר שכותרתו "Who You Came To See" וקליקו העיר שהשיר יכול לקבל הוק טוב יותר. טק הציע לו הזדמנות להוכיח את זה, וטק התפעל כשקליקו עשה זאת. טק צירף את קליקו ל"מעגל הפנימי שלו", מה שהביא בסופו של דבר לחתימה של קליקו בחברת התקליטים החדשה סטריינג' מיוזיק.
מאז, קליקו השתתף לעיתים קרובות באלבומים שהוציא טק ניין, בין אם זה כראפר או פשוט כשאר סיפק קולות רקע לשירים באלבום. אף על פי שרוב עבודתו היא בשיתופי הפעולה שלו עם טק ניין, הוא גם ביצע שיתופי פעולה עבור אמנים נוספים.
אלבום הבכורה שלו, "Vitiligo", שיצא לאור ב-6 במאי 2008, נכנס למספר מצעדי בילבורד, כולל שיא במקום ה-19 במצעד האלבומים העצמאיים בשבוע של ה-28 במאי 2008. באותו שבוע הוא הגיע למקום ה-167 בבילבורד 200. אלבום האולפן השני שלו, "Genius", יצא לאור ב-14 ביולי 2009. ניתן מספר משירו נכללו ברקע סצנות מועדון החשפנות בסרט "Big Fan" בכיכובו של פאטון אוסוולט.
קליקו בחר את הכותרת "Shock Treatment" עבור אלבום האולפן השלישי שלו. כותרים נוספים שהוא שקל היו "Son of Sam" ו-"Walk on Water". ב-17 במאי 2011 יצא לאור המיני אלבום הראשון שלו, "SIC".
ב-15 במאי 2012, קליקו הוציא את אלבום האולפן הרביעי שלו, שכותרתו "'Kickin' and Screamin". באלבום התארחו בין היתר טק ניין, טוויסטה, טי-פיין וקמיליונר. בנובמבר, קליקו הוציא את המיני אלבום השני שלו, "Neh'mind". השיר "Damage" עם סנואו דה פרודקט הפך לסינגל המוביל. סרטון של "Damage" יצא לאור ביוטיוב ב-14 בדצמבר, וזכה ליותר מ-100,000 צפיות תוך שבועיים. ב-27 באוגוסט 2013, קליקו הוציא לאור את אלבומו החמישי,"Son of Sam". האלבום הגיע לראשונה למקום ה-56 במצעד בילבורד 200, עם מכירות של 8,000 עותקים בארצות הברית בשבוע הראשון.
ב-8 באפריל 2016, קליקו הוציא את אלבום האולפן השישי שלו, "GO". בניגוד לאלבומים הקודמים שלו, שהיו בעיקר היפ הופ, GO הוא אלבום ה-R&B/פופ הראשון שלו. ב-6 באוקטובר 2019, קליקו הודיע על כוונתו לעזוב את סטריינג' מיוזיק ברשתות החברתיות. עם זאת, ב-20 באוקטובר 2019, נראה שחל שינוי, וחתם על חוזה חדש עם סטריינג' מיוזיק על הבמה. ב-18 בספטמבר 2020 חזר קליקו עם אלבומו השביעי, "Legend", הפרויקט הראשון שלו מזה ארבע שנים.
ב-15 במאי 2021, הוכרז במהלך אירוע ההופעה הווירטואלית של קליקו "The Reveal" שהוא עזב רשמית את סטריינג' מיוזיק, כדי להקים את הלייבל שלו Ear House Inc. עם אשתו קריסטל.
חיים אישיים

קליקו סובל מצורה אוטואימונית של ויטיליגו, מצב עור המאופיין בכתמים חלקים ולבנים בחלקים שונים של הגוף, הנגרמים מאובדן פיגמנט טבעי. כמה מהכתמים הללו נראים בבירור על פניו. הוא השתמש בשם המחלה ככותרת לאלבום הבכורה שלו.
קליקו אובחן גם עם הפרעה דו-קוטבית. הוא קרא לשיר באלבומו השני על שם ההפרעה.
פילמוגרפיה

| שנה | שם הסרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2021 | Transformers: War for Cybertron Trilogy | דינובוט | 4 פרקים |
| 2022 | Tekken: Bloodline | לירוי סמית' | 2 פרקים |
דיסקוגרפיה

Vitiligo - 2008
Genius - 2009
Shock Treatment - 2010
Kickin' and Screamin' - 2012
Son of Sam - 2013
GO - 2016
Legend - 2020
הערות שוליים

1 2 3  Whitlock, Jason (7 ביולי 2009). "Krizz Kaliko: On his way to 'Genius'". InkKC. אורכב מ-המקור ב-11 ביולי 2009. נבדק ב-8 ביולי 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Krizz Kaliko on IMEEM". אורכב מ-המקור ב-17 בדצמבר 2009. נבדק ב-15 ביולי 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Kaliko, Krizz [@KrizzKaliko] (16 במאי 2021). "Who's house? t.co/Q4SPUIvUUo" (Tweet) (באנגלית). ארכיון מ-16 במאי 2021. נבדק ב-31 במאי 2021 – via Twitter. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Krizzkaliko on Instagram: "Who's House? EAR HOUSE! #newchapter #kalikoholics"".
↑  Chris B (2016-01-14), Chris B - Only Human Feat. Krizz Kaliko (Mastered version), נבדק ב-2016-06-25
↑  Tech N9ne interviewed by Rocky Flats live on the K.O.D. tour part 3. 2010-01-12.  Event occurs at 0:58-1:38. נבדק ב-2009-01-15.
↑  "Krizz Kaliko Charts #4 Rap Album With 'GO' - Strange Music, Inc". Strange Music, Inc. 2016-04-18. נבדק ב-2016-05-04.
↑  "Krizzkaliko on Instagram: "Spent half of my life with this guy here. Doin what I was born ta do. Thanks for all the years bro 😢@therealtechn9ne"".
↑  Kaliko, Krizz [@KrizzKaliko] (6 באוקטובר 2019). "All I can say is thank you guys (all the fans) 4 being part of my life. You mean more 2 me than you know" (Tweet) (באנגלית). ארכיון מ-11 בנובמבר 2020. נבדק ב-31 במאי 2021 – via Twitter. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Krizz Kaliko re-signs to Strange Music! | Faygoluvers". 20 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  A., Aron (19 בספטמבר 2020). "Krizz Kaliko Drops Off "Legend" Ft. Tech N9ne, Rittz & More". HotNewHipHop. נבדק ב-20 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Krizz Kaliko Updated Bio". 2009-06-12. אורכב מ-המקור ב-2009-07-06. נבדק ב-2009-06-12.
↑  "Krizz Kaliko (visual voices guide) - Behind The Voice Actors". behindthevoiceactors.com. נבדק ב-26 באוגוסט 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2009127845  MusicBrainz: eacc6d9c-199e-45fb-960b-e21fa503f82b  VIAF: 96862953   WorldCat (עם VIAF): 96862953
רמי יעקב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 בינואר 1975 (בן 50) סטוקהולם, שוודיה 
 מוקד פעילות:  שוודיה, הרשות הפלסטינית
 תקופת הפעילות:  מ-1988 
 סוגה:  מוזיקת פופ, דאנס, רית'ם אנד בלוז 
 שפה מועדפת:  שוודית, אנגלית 
 חברת תקליטים:  ג'ייב רקורדס, לה-פייס רקורדס, קפיטול רקורדס, RCA רקורדס, איילנד רקורדס 
 פרופיל ב-IMDb
 
רמי יעקב (באנגלית: Rami Yacoub; נולד ב-17 בינואר 1975) הידוע גם בשמו הפרטי רמי, הוא מפיק מוזיקלי וכותב שירים שוודי ממוצא פלסטיני וחבר לשעבר באולפני שירון (אנ') ואולפני מרטון (אנ'). יעקב שיתף פעולה עם מקס מרטין בתחילת הקריירה שלו. הוא עבד עם מוזיקאים ושחקנים כמו ליידי גאגא, אריאנה גרנדה, דמי לובאטו, סלינה גומז, בריטני ספירס, ניקי מינאז', מדונה, צ'ארלי XCX, בון ג'ובי, בקסטריט בויז, ואן דיירקשן, וסטלייף, הסאטרדייז, פינק, סלין דיון, אנריקה איגלסיאס, טייסטו, אביצ'י, אן סינק, 5 Seconds of Summer, לינדזי לוהן, ויזר ומונסקין.
קריירה

במהלך הקריירה שלו, עבד יעקב על להיטים בין-לאומיים כדוגמת "...Baby One More Time" ו-"I'm Not a Girl, Not Yet a Woman" של בריטני ספירס, "How It's Done" של קאש דול, קים פטרס, אלמה וסטפלון דון ו-"What Makes You Beautiful" של ואן דיירקשן, כמו גם להיטן של דמי לובאטו ושר לויד, "Really Don't Care".
בנוסף לכך, עבד יעקב על שלושת השירים "Addicted", "Borrowed Time" ו-"Devil Pray" של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה.
הערות שוליים

1 2  Cheiron, web.archive.org, ‏2002-11-25
1 2  hitquarters.com - This website is for sale! - hitquarters Resources and Information., ww1.hitquarters.com
↑  Madonna – Addicted, נבדק ב-2023-03-15
↑  Madonna – Borrowed Time, נבדק ב-2023-03-15
↑  Madonna – Devil Pray, נבדק ב-2023-03-15
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008816738305171  ISNI: 0000 0001 3076 8668  LCCN: no2013109088  MusicBrainz: b13f0288-830a-4ad7-9c60-830f545e5e2b  VIAF: 2163149198287674940006   WorldCat (עם VIAF): 2163149198287674940006
קליפורניה זפר

| --- | --- |
ה"קליפורניה זפר" בסמוך לצוקי בוק ביוטה
ה"קליפורניה זפר" בסמוך לצוקי בוק ביוטה
 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית
 עיר:  קליפורניה 
 מפעיל:  אמטרק
 מידע על ההקמה
 פתיחת הקו:  20 במרץ 1949
 מידע על הקו
 סוג הקו:  רכבת בינעירונית
 אורך הקו:  3,924 קילומטרים
 רוחב המסילה:  1435 מ"מ 
 מספר נוסעים ביום:  1,031 
 מספר נוסעים בשנה:  418,203
 מספר התחנות:  33
 אתר קליפורניה זפר
 
קליפורניה זפר (באנגלית: California Zephyr, מילולית "צפריר קליפורניה") היא רכבת נוסעים בארצות הברית המופעלת על ידי חברת הרכבות הפדרלית אמטרק בין שיקגו ואמריוויל (במקור אוקלנד) דרך מדינות ארצות הברית אילינוי, איווה, נברסקה, קולורדו, יוטה, נבדה וקליפורניה. אורך הקו 3,924 קילומטרים, הקו השני באורכו שמפעילה אמטרק אחרי הטקסס איגל (Texas Eagle) שבין שיקגו ללוס אנג'לס. אמטרק טוענת שהרכבת עוברת בין הנופים היפים ביותר שניתן לצפות בהם מהרכבות שלה, כולל תצפיות על עמק נהר הקולורדו העליון בהרי הרוקי והסיירה נבדה.
לפני שאמטרק הפעילה את קו הרכבת "קליפורניה זפר" הוא הופעל כשיתוף פעולה בין שלוש חברות רכבת: שיקגו, ברלינגטון וקווינסי (Chicago, Burlington and Quincy Railroad), בראשי תיבות CB&Q, דנוור וריו גראנדה (Denver and Rio Grande Western Railroad), בראשי תיבות D&RGW ווסטרן פסיפיק (Western Pacific Railroad), שכולן כינו אותו "הרכבת המדוברת ביותר באמריקה". הרכבת הראשונה יצאה לדרך ב-20 במרץ 1949. היא תוכננה לעבור בנופים המרהיבים ביותר באור יום. הרכבת המקורית הושבתה ב-1970, אם כי D&RGW המשיכה להפעיל את שירות הנוסעים שלה ה"ריו גראנדה זפר" (Rio Grande Zephyr) בין סולט לייק סיטי ודנוור תוך שימוש בציוד המקורי עד 1983. מאז 1983 ניתן הכינוי "קליפורניה זפר" לשירות של אמטרק, הפועל פעם ביום והוא שילוב בין המסלול המקורי של ה"זפר" והקו המתחרה "סיטי אוף סן פרנסיסקו" (City of San Francisco).
היסטוריה

במקור הופעל ה"קליפורניה זפר" על ידי חברת הרכבות שיקגו, ברלינגטון וקווינסי בקטע משיקגו לדנוור בהמשך על ידי חברת הרכבות המערבית דנוור וריו גראנדה בקטע מדנוור ועד סולט לייק סיטי, ועל הקטע האחרון בין סולט לייק סיטי לאוקלנד הייתה אחראית חברת הרכבות וסטרן פסיפיק. קרונות השייכים לחברות השונות הופעלו ביחד, קרונות נותקו מהרכבת וחוברו מחדש בשל תחזוקה, תיקונים ומספר הנוסעים שהשתנה על פי עונות השנה.
הרכבת הראשונה הייתה קרויה סן פרנסיסקו והושקה על ידי השחקנית אלינור פארקר כשסגן מושל קליפורניה גודווין נייט (Goodwin Knight), ראש עיריית סן פרנסיסקו אלמר רובינזון (Elmer Robinson) ונשיא חברת וסטרן פסיפיק הארי מיטשל (Harry A. Mitchell) צופים בטקס. בנסיעת הבכורה קיבלה כל נוסעת סחלבים בגוונים של "כסף" וכתום שהוטסו מהילו שבהוואי. דיילת ששירתה ברכבת כונתה "זפרט" (Zephyrette).
בקיץ 1954 היה זמן הנסיעה לקו באורך 4,074 קילומטרים חמישים שעות ו-50 דקות. ב"קליפורניה זפר" שנסע מזרחה הייתה ב-1 מרץ 1955 הלידה הראשונה כשנולד ריד זארס.
"קליפורניה זפר" לא היה חסין בפני הירידה במספר הנוסעים ברכבות שנות ה-60 של המאה ה-20, ויותר מכך הקו היה הפסדי גם שכל המקומות נמכרו. חברת וסטרן פסיפיק הגישה בקשה להפסיק את חלקה בקו ב-1966, אבל ועדת המסחר הבין-מדינתי (Interstate Commerce Commission) דחתה את הבקשה לאחר מחאות הציבור. ב-1969 הגישה D&RGW בקשה דומה וב-1970 אישרה ועדת המסחר הבין-מדינתי לווסטרן פסיפיק להשבית את הקטע שבאחריותה, בתנאי ששתי החברות האחרות D&RGW ו-CB&Q "יספקו מראית עין של [שירות]" בין שיקגו ואוגדן שביוטה. הרכבת האחרונה בקו "קליפורניה זפר" אל החוף המערבי עזבה את שיקגו ב-22 במרץ 1970 והגיעה לאוקלנד יומיים אחר-כך. "קליפורניה זפר" פעל במשך 21 שנים ויומיים. מזרחית לסולט לייק סיטי צומצמה תדירות הקו לשלוש פעמים בשבוע כשהוא פועל תחת השם "שירות קליפורניה" (California Service) בקטע של CB&Q וכ"ריו גראנדה זפר" (Rio Grande Zephyr) בקטע בבעלות של D&RGW. הקטע של D&RGW הורחב מעבר לסולט לייק סיטי אל אוגדן, שם יכלו נוסעים שיעדם נבדה וקליפורניה לעבור לקו הרכבת סיטי אוף סן פרנסיסקו (City of San Francisco) של סאותרן פסיפיק. סידור זה נמשך עד הקמת אמטרק ב-1 במאי 1971.
היסטוריה > הדיילות של קליפורניה זפר

הדיילות, המכונות באנגלית Zephyrettes, היו פרי יוזמתה של וילמה מקפיק (Velma McPeek), המפקחת על שירותי רכבת נוסעים של ברלינגטון. הן ביצעו מגוון רחב של תפקידים, החל ממדריכות טיולים, עזרה ראשונה ובייביסיטר. הדיילות הראשונות הועסקו בקו "דנוור זפר" (Denver Zephyr) ב-1936. ב"קליפורניה זפר" הן שירתו מיומו הראשון של הקו ב-1949 עד שהושבת ב-1970. הדיילת ג'ולי אן ליימן (Julie Ann Lyman) תיארה את התפקיד כ"תשובה של הרכבת לדיילות אוויר". החובות השונים של העבודה כללו קבלת פני הנוסעים, הודעות לנוסעים, משלוח מברקים, ביצוע הזמנות לארוחת ערב, ובדרך כלל אשת קשר בין נוסעי הרכבת וצוותה. בכל זמן נתון הועסקו בין 10 ל-11 דיילות.
כשאמטרק החייתה את ה"קליפורניה זפר" ב-1983 היא הזמינה דיילת לשעבר בקו, ביולה באומן (Beulah Bauman) להשיק את הרכבת.
צמד קרונות דיזל של וסטרן פסיפיק, כונו גם הם Zephyrette. הם פעלו בין 1950 ל-1960 בקו בין אוקלנד לסולט לייק סיטי.
היסטוריה > תקופת אמטרק

אמטרק התכוונה להחיות את ה"קליפורניה זפר" כחלק מרשת הקווים המקורית שלה ב-1971, תוך שימוש במסילות של חברת הרכבות ברלינגטון נורתרן (Burlington Northern Railroad) מזרחית מדנוור, במסילות של D&RGW בין דנוור לאוגדן, ובמסילות של סאותרן פסיפיק מערבית לאוגדן. ברגע האחרון סירבה D&RGW להצטרף לאמטרק, משום שחששה שרכבות הנוסעים של החברה החדשה יפריעו לתנועת רכבות המשא שהייתה פעילות רווחית. החלטה זו אלצה את אמטרק להשתמש בקו אוורלנד (Overland Route) של יוניון פסיפיק דרך דרום ויומינג במקום קולורדו. לזמן קצר, בין אביב 1971 וקיץ 1972, נאלצו נוסעים בין שיקגו ואוקלנד לנסוע בשתי רכבות ה"דנוור זפר", שפעלה יומית בין שיקגו לדנוור, ו"סיטי אוף סן פרנסיסקו", שפעלה שלוש פעמים בשבוע, בין דנוור ואזור מפרץ סן פרנסיסקו. עם זאת, בסופו של דבר לאחר כמה ניסיונות כושלים מזגה אמטרק את שתי הרכבות לאחת, שכונתה "סן פרנסיסקו זפר" (San Francisco Zephyr), מחווה לקווים "קליפורניה זפר" ו"סן פרנסיסקו צ'יף", בין שיקגו ואוקלנד. D&RGW המשיכה להפעיל את ה"ריו גראנדה זפר" בין דנוור לאוגדן. ב-1977 הוסיפה אמטרק קשר לסיאטל באמצעות הקו פיוניר (Pioneer – "חלוץ") שפעל בין סיאטל לסולט לייק סיטי וב-1979 קשר ללוס אנג'לס באמצעות הקו דזרט וינד (Desert Wind – "רוח מדברית") שפעל בין לוס אנג'לס לסולט לייק סיטי.
ב-1983 החליטה D&RGW להצטרף לאמטרק בשל הפסדים בפעילות רכבות הנוסעים. אמטרק הסיטה את ה"סן פרנסיסקו זפר" למסילת מנהרת מופאט (Moffat Tunnel Route) בין דנוור לסולט לייק סיטי, ההעדפה הראשונה שלה מ-1971. השינוי תוכנן ל-25 באפריל, אבל מפולת בוץ בתיסטל ביוטה השביתה את המסילה ודחתה את השינוי עד 16 ביולי. יחד עם שינוי המסלול שינתה אמטרק את שם הקו ל"קליפורניה זפר".
"קליפורניה זפר" המודרני משתמש בדרך כלל במסלול של קו הרכבת המקורי מזרחית לסולט לייק סיטי. עם זאת, הקטע בנבדה ובקליפורניה הוא במהותו המסלול של הקו לשעבר "סיטי אוף סן פרנסיסקו". ה"קליפורניה זפר" משתמש במסילה של וסטרן פסיפיק לשעבר המכונה המסדרון המרכזי (Central Corridor) מסולט לייק סיטי עד מרכז נבדה, ואז עובר בוינמאקה למסילת אוורלנד (Overland Route) של סאותרן פסיפיק לשעבר. הנקודה שבה הרכבת מחליפה מסילות תלויה בכיוון הנסיעה, מכיוון שחברת הרכבות יוניון פסיפיק נהגה להניח מסילה כפולה לרוחב נבדה, כשבכל מסילה הרכבות נסעו בכיוון אחד בלבד.
ב-1997 סגרה אמטרק את הקווים המפסידים לסיאטל (פיוניר) וללוס אנג'לס (דזרט וינד) כחלק מקיצוץ בתקציבה.
קליפורניה זפר כיום

בקיץ, העונה הבוערת של הנסיעות ב"קליפורניה זפר", כוללת הרכבת עד 20 קרונות נוסעים בעלי קומה כפולה, שאליהם נוספו עד 2004 כמה קרונות משא, וקרונות נגררים בין שיקגו לדנוור. את הרכבת מושכים עד ארבעה קטרים בהספק של 3,090 קילוואט. הרכבת עוברת בשבע ממדינות ארצות הברית ועוצרת ב-33 תחנות. זמן הנסיעה נע בין 52 ל-53 שעות, כשהרכבת עומדת בלוחות הזמנים. לשם השוואה, הרכבת המתחרה "סיטי אוף סן פרנסיסקו", שפעלה מ-1936 עד 1971, עשתה זאת ב-40 שעות. הקליפורניה זפר משתמשת ברשת מסילות הברזל של שני ספקים:
חברת הרכבת BNSF – בין שיקגו לדנוור
יוניון פסיפיק – בין דנוור לאוקלנד.
קרונות הנוסעים בני הקומתיים הם משני סוגים: קרונות מושבים עם גב מתכוונן וקרונות שינה שבהם יש ארבעה סוגים של תאי שינה. בקרונות אלו השירות כולל גם מקלחון. בנוסף יש קרון מסעדה וקרון תצפית, שקומתו העליונה בנויה חלונות רחבים כשהמושבים פונים אל החלונות, ובקומתו התחתונה יש בית קפה.
בשנת הכספים 2018 נסעו בקו הרכבת "קליפורניה זפר" 418,203 נוסעים, גידול של 0.7% בהשוואה ל-2017. ההכנסות מהקו עלו ב-2016 בכ-6% בהשוואה לשנה הקודמת.
לקריאה נוספת

Amtrak 2011 / 2012. America. 40th Anniversary – 1971-2011, S. 46.
Amtrak System Timetable. Effective May 7, 2012 – October 1212, S. 91.
Henry Kisor: Zephyr: Tracking A Dream Across America. HarperCollins Publishers, New York 1995. ISBN 978-1-55850-477-6.
Mike Schafer and Joe Welsh: Streamliners: History of a Railroad Icon. MBI Publishing Co., St. Paul, MN, 1997. ISBN 0-7603-1371-7.
Robert J. Wayner (Editor): Car names, numbers and consists. Wayner Publications, New York, NY, 1972.
הערות שוליים

↑  Amtrak. "California Zephyr".
↑  The Zephyrettes
1 2  Radecki, Alan; Wilson, John. "The Zephyrettes...a History". California Zephyr Virtual Museum.
↑  Lyman, Julie Ann (20 בינואר 1963). "Life of Zephyrette Is Wacky, Wonderful". Chicago Tribune. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "New Amtrak train christened Zephyr". Gadsden Times. 17 ביולי 1983. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  McCann, Gary Garth. "Budd RDC car in National Geographic ad and the Zephyrette and Choctaw Rocket in photos". Streamliner Memories. WordPress.
↑  "Scenic route to be taken by Amtrak". Eugene Register-Guard. 17 במרץ 1983. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Last passenger trains rolling across Wyoming". Spokesman-Review. 13 ביולי 1983. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Amtrak fact sheet: California Zephyr service
↑  Amtrak Reports ‘Exceptional’ FY 2016
↑  "California Zephyr- Time Table August, 1957". Burlington, Rio Grande and Western Pacific Railroads, republished by California Zephyr Museum Online. 15 באוגוסט 1957. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563403905171  LCCN: sh94001226 
הרכבת באלטמונט בקליפורניה לפני הנסיעה הראשונה ב-1949
קרון כיפת התצפית "סייר הכסף"
דיילת (במרכז, במדים כחולים) בעבודה בחלק התחתון של קרון התצפית של ה"קליפורניה זפר" ב-1967
מפת הקו קליפורניה זפר של אמטרק
מפגש בין "קליפורניה זפר" בדרכה מערבה ל"קליפורניה זפר" בדרכה מזרחה בקניון גלנווד של נהר הקולורדו
חגיגות ה-60 לקליפורניה זפר 2009. הקרון האחורי הוא :"סילבר סולאריום" שנבנה 1948–1949
קטר מדגם EMD FP7 ושני קטרים מדגם EMD SDP40F מושכים את ה"סן פרנסיסקו זפר" מזרחה דרך פער יובה (Yuba Gap) ב-1975.
אילאם

| --- | --- |

 מדינה:  איראן איראן
 נפות בפרובינציה:  8
 בירת הפרובינציה:  אילאם 
 שפה רשמית:  פרסית, כורדית, לאקית, לורית
 תאריך ייסוד:  1973 
 שטח:  20,133 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בפרובינציה:  580,158 (2016)
  ‑ צפיפות:  29 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  33°38′18″N 46°25′21″E﻿ / ﻿33.6384°N 46.4226°E﻿ / 33.6384; 46.4226 
 אזור זמן:  UTC +3:30
 http://www.portal-il.ir/
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה        (למפת פרובינציית אילאם מוגדלת) דהלורן איוון אבדאנאן דאררה שהר מהראן סרבלה ארקוואז באדראילאם(למפת פרובינציית אילאם רגילה) דהלורן איוון אבדאנאן דאררה שהר מהראן סרבלה ארקוואז באדראילאם  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז אילאם (בפרסית: استان ایلام) היא אחת מ-31 פרובינציות איראן, ובירתו העיר אילאם.
שטחה 20,133 קמ"ר, כ-1.2 אחוז משטח איראן והיא נמצאת במערב המדינה. פרובינציית אילאם גובלת בפרובינציות לורסתאן, ח'וזסתאן וכרמאנשאה, וחולקת גבול משותף עם עיראק. ב-2005 מנתה אוכלוסיית הפרובינציה כ־545,093 תושבים.
היסטוריה מודרנית

במהלך מלחמת איראן–עיראק, פרובינציית אילאם ספגה נזקים כבדים. הפצצות עיראקיות כבדות הרסו את המערכת הכלכלית באזור, ומאז פרובינציית אילאם נשארה אחת הפרובינציות הנחשלות ביותר באיראן.
אחוז האבטלה בה עמד, בשנת 2003, על 19.9% .
לאחרונה החלה ממשלת איראן להשקיע בפיתוח ובקידום של תעשיות מתקדמות בפרובינציה, כדוגמת המפעל הפטרו-כימי שנבנה בשיתוף פעולה עם ממשלת יפן.
תחום אחר בו הפרובינציה צפויה להתפתח הוא תיירות: בפרובינציית אילאם יש יותר מ-170 אתרים היסטוריים, אף כי חלקם עדיין זקוק לפיתוח ולהסדרה.
אוניברסיטאות ומוסדות חינוך

אוניברסיטת אילאם
אוניברסיטת אילאם למדעי הרפואה
האוניברסיטה האסלאמית אזאד באילאם
אוניברסיטת פּיאם-י נור
אתרי תיירות

מעיין זפת טבעי (ליד העיר דהלוראן) - לפני כשלושת אלפים שנה, השתמשו תושבי האזור בזפת לציפוי ואיטום ספינות וגגות. המעיין נמצא בקרבת העיירה אבּגרם (בפרסית: "מיים חמים"). הפולקלור המקומי מספר כי הזפת היא דמו של הדרקון שהרג הגיבור האיראני אספאנדיאר.
אמאם-זאדה - מבנים מקודשים הקשורים לצאצאי האמאמים
מקדשי אש - שרידי מקדשים זורואסטריים מהתקופה הסאסאנית
אחוזות, מבצרים וטירות - כתשעים מבנים מתקופות שונות
גשרים מהתקופה הסאסאנית
אתרים ושרידים ארכאולוגיים שונים מהתקופה הסאסאנית
אישים מפורסמים

הגנרל מוסא ח'מיס - מפקד בצבא האיראני בזמן המלחמה בין פרס לאימפריה העותמאנית (1821-3)
פראמרז אסדי - מושל המחוז בזמן מלחמת העולם השנייה
איתוללה עבד א-רחמן חידרי אילאמי - איש דת וחבר מועצת המומחים האיראנית
דריוש רזאינז'אד - סטודנט להנדסה, נהרג מירי צלף בשנת 2011
הערות שוליים

↑  אתר המפעל הפטרו-כימי באילאם.
↑  תיאור האתר.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007496645405171  GND: 4394218-0  LCCN: n2001119905  NKC: ge633871  VIAF: 135061368   WorldCat (עם VIAF): 135061368 
ערך זה הוא קצרמרבנושא איראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שוגייז

| --- | --- |

 מקורות סגנוניים:  פוסט-פאנק • דרים פופ • מוזיקה פסיכדלית • נאו-פסיכדליה • אינדי רוק • רוק אלטרנטיבי • אמביינט
 מקורות תרבותיים:  שנות ה-80 המאוחרות, בריטניה
 מוצא:  הממלכה המאוחדת 
 נגזרות:  Nu gaze
 סוגות היתוך
 Blackgaze
 נושאים קרובים
 דרים פופ • רוק אלטרנטיבי • רוק פסיכדלי • פוסט-רוק • נויז רוק
 
ההרכב האירי My Bloody Valentine
שוגייז (מאנגלית: Shoegaze, Shoegazing - מילולית: "לבהות בנעליים") הוא תת-ז'אנר מוזיקלי של רוק אלטרנטיבי ואינדי, שהתפתח בבריטניה ואירלנד בסוף שנות השמונים. הז'אנר מתאפיין בשירה עדינה וחלומית, לעיתים לא מובנת, העטופה ב"חומת צליל" של דיסטורשן ומגוון אפקטי גיטרה נוספים, פידבק וכן ווליום גבוה במיוחד. השם "שוגייזינג" נטבע על ידי מגזיני המוזיקה NME ומלודי מייקר, כדי לתאר סצנת להקות בריטיות חדשה בה הנגנים הופיעו בצורה סטטית ומופנמת, שקועים בנגינה עם מבט מושפל ארצה. הצורך של הנגנים לתפעל את מגוון פדאלי האפקטים שמוקמו על רצפת הבמה בצמוד לרגליהם, יצר את הרושם שהם בוהים בנעליים שלהם, ומכאן הביטוי. הז'אנר החל לדעוך באמצע שנות ה-90, עם עליית זרמי רוק חדשים שסחפו את בריטניה, ביניהם הבריטפופ המקומי והגראנג' שהגיע מארצות הברית. עם זאת, בעשור השני של המאה ה-21 זכה הז'אנר לפופולריות מחודשת, שבאה לידי ביטוי בהקמתן של להקות שוגייז חדשות וכן היווצרותם של תת-ז'אנרים חדשים השואבים ישירות ממנו. ז'אנר מקביל לשוגייז הוא דרים פופ, ומבקרי מוזיקה השתמשו בביטוי שוגייז כדי לתאר להקות דרים פופ בעבר.
היסטוריה

הלהקה האירית מאי בלאדי ונלטיין (My Bloody Valentine) נחשבת למי שהניחה את אבני היסוד של הז'אנר, ממנה שאר הלהקות שאבו את עיקר השראתן. אלבומם Loveless מ-1991 נחשב בעיניי מבקרים ומעריצים רבים כיצירת המופת המובהקת של הז'אנר. להקות נוספות שהיוו השראה ללהקות בסצנה הן להקות פוסט-פאנק בריטיות כמו הקיור, סוזי והבנשיז, דה ג'יזס אנד מרי צ'יין, קוקטו טווינס וכן להקות אלטרנטיביות כמו סוניק יות', דינוזאור ג'וניור, Hüsker Dü והוולווט אנדרגראונד. עוד להקות המזוהות עם הז'אנר הן Slowdive,‏ Ride,‏ Lush,‏ Pale Saints ו-Chapterhouse.
בהשוואה לרוב להקות הרוק האלטרנטיבי באותה תקופה, שהיו מורכבות ברובם המוחלט מגברים, מאפיין ייחודי לסצנת השוגייז היא הכמות הגבוהה יחסית של נשים שהיו חברות בה בתפקידי נגינה, שירה וכן בכתיבת שירים.
The Scene That celebrates itself (מילולית: "הסצנה שמהללת את עצמה") הוא ביטוי שטבע מארק סאת'רלנד ממלודי מייקר, בהתייחס לסצנת השוגייז הלונדונית, שתיאר בנימה סרקסטית איך הלהקות הללו נהגו לבקר בהופעות אחת של השנייה, החליפו ביניהן חברי להקה ונהגו לצאת לשתות יחד. הדימוי האליטיסטי שדבק בלהקות הללו, ובמקביל עליית זרמים חדשים של רוק שנתפסו כעממיים יותר, כמו הגראנג' מאמריקה והבריטפופ המקומי, גרמו לדעיכת הפופולריות של הז'אנר באמצע שנות התשעים, מה שאילץ להקות רבות לאמץ סגנון אחר או להתפרק כליל. עם זאת, הז'אנר זכה להתעניינות מחודשת בתחילת המאה ה-21, שהובילה ליצירת גל להקות שוגייז חדשות, ברובן אמריקאיות, תחת הכינוי "Nu gaze" (הלחם של שוגייז ו-Nu (חדש)). "Blackgaze" הוא תת-ז'אנר המשלב בין שוגייז לבלאק מטאל, שיצר המוזיקאי הצרפתי Neige וההרכבים שלו Alcest ו-Amesoeurs.