stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עובדיה חזי
ביוגרפיה > פעילות ציבורית

במקביל לשירותו בצה"ל ולאחר ביקור באריתריאה, אז מחוז באתיופיה, ב-1966 במסגרתו פגש בביתא ישראל החל לפעול למען עלייתם. עם חזרתו לישראל ובזכות שליטתו בשפות האמהרית והתגרית ארגן את יוצאי אתיופיה בישראל, בהם עולים בלתי חוקיים ובוגרי כפר בתיה, בוועדים מקומיים והצטרף אל הוועד הציבורי לסיוע לפלשים שבה שימש האחראי על הקהילה בישראל. במסגרת פעילותו דאג להסדיר את מעמדם האזרחי של בני ביתא ישראל שהגיעו, שחרר עולים בלתי חוקיים מהכלא, דאג לפרנסתם, ולהסתרת אלו שנגדם הוצאו צווי גירוש.
במהלך שנת 1971 ובראשית השנה העוקבת ביקר באתיופיה כאורחו של ראש המשמר הקיסרי שבו בין היתר שימש כשליח מטעם הוועד הציבורי כדי לעקוב אחר פעילויות האגודה לרווחת הפלאשים ולגשר בסכסוך שנוצר בין יונה בוגלה, נציג הוועד הציבורי והאגודה באתיופיה, לבין מיכאל אשכול וכהני הקהילה. בביקורו מונה על ידי הליקה כהנת אורי בן ברוך כראשה ונציגה הראשי של הקהילה מול המוסדות בישראל. לאחר ביקורו השתדל אצל הרב עובדיה יוסף, אשר שימש כרב ראשי ספרדי וראש בתי הדין הרבניים בתל אביב-יפו ובהמשך כראשון לציון, כדי שזה יכיר בזכות עלייתה ושייכותה של ביתא ישראל ליהדות. השתדלותו של חזי הניבה תוצאות והרב יוסף הכיר בביתא ישראל ובעלייתה וזאת לאחר שהוצאו צווי גירוש כנגד קבוצה מבני הקהילה. כחלק מפעילותו הקימו יוצאי אתיופיה ב-17 באפריל 1972, ביום העצמאות, ארגון כלל-ארצי בשם "התאחדות יהודי אתיופיה בישראל" ושבו שימש כיושב ראש.
עם שחרורו מצה"ל ב-1974 שבה פרצה המהפכה האתיופית ומלחמת האזרחים באתיופיה מונה כיו"ר ארגון יהודי אתיופיה שהוקם באותה השנה על ידי קבוצת יוצאי אתיופיה ממעגלו של בוגלה, וזאת במקביל להיותו יו"ר ההתאחדות. כמו כן הוקם גם הוועד הישראלי למען יהודי אתיופיה באותה השנה מתוך הוועד הציבורי ובו מונה להיות מזכ"ל. בשנים אלו פעל מול מוסדות העלייה והממשלה בישראל כדי לזרז ולהכיר בשבות ובעליית ביתא ישראל שבמסגרתם הגה תוכנית עלייה באמצעות חברת כור שבאה לסופה באפריל 1975. כמו כן דאג חזי עובדיה שמשרד החינוך יקדם תוכניות לימודים שישלבו את סיפורם של יהודי ביתא ישראל במערכת החינוך. השר יגאל אלון נענה לבקשתו. חזי המשיך לפעול למען העלייה ובאוגוסט 1976 התפטר מהוועד הישראלי כמחאה על הסחבת הממשלתית והמוסדית בנושא. כחצי שנה לאחר מכן, בפברואר 1977, נאלץ לפנות את תפקידו כיו"ר ארגוני יוצאי אתיופיה לאחר שהארגונים התאחדו ואת מקומו תפס זימנה ברהני.
במקביל לפועלו לעלייה ועם שחרורו מהצבא התגייס למשמר האזרחי, שבו שירת במשך עשור, לאחר סדרת גנבות ופריצות לביתו. במסגרת תפקידו, שבו שימש גם כמפקד המשמר בשכונה, עזר לנערים להיגמל מסמים והוריד את רמת הגנבות.
משנות ה-80 ועד מותו פעל למען קליטתם של העולים מאתיופיה במגוון תפקידים ונושאים.
ביוגרפיה > חייו האישיים ופטירתו

חזי היה השלישי בסדר לידתו מבין שבעה אחים ואחיות. הוא שלט בחמש שפות: איטלקית, ערבית, עברית, תגרית ואמהרית. היחסים בינו לבין אחיו יוסי היו מתוחים מכיוון ששניהם היו חברים במחתרות יריבות בתקופת המרד על המנדט הבריטי - חזי בהגנה ויוסי באצ"ל. לעומת זאת, יחסיו עם אחותו הגדולה, מזל, היו מצוינים והיא אף שידכה בינו לבין אשתו מרגלית רצאבי, אשר נישא לה ב-1948 והיא נפטרה ב-1993. לזוג היו שלושה ילדים: שתי בנות ובן. הבת הגדולה זכתה להערצה עצומה מצד אביה, בעוד שבתו השנייה נפטרה בגיל 44 מסרטן. יחסיו עם בנו הקטן היו מורכבים והוא גירש אותו מביתו בגיל 18, במטרה לעודדו לעצמאות, דבר שלא היה מקובל באותה תקופה.
בזמנו הפנוי, חזי אהב להאזין למוזיקה קלאסית ולעסוק בגננות, כאשר בחצרו גידל זנים שונים של עצי פרי. הוא היה מאוד מעורב בחיי הקהילה בשכונת צהלה, שם התגורר, ותרם רבות לפיתוחה ולאיחוד התושבים. חזי אהב מאכלים תימניים מסורתיים ואיטלקיים, מה שביטא את האהבה שלו לתרבויות השונות שהשפיעו על חייו. ביתו הכיל מזכרות רבות ממסעותיו ביבשת אפריקה ובמיוחד מאתיופיה, שהוא ביקר בה פעמים רבות ונמשך לתרבותה העשירה.
לקריאה נוספת

עובדיה חזי, הגיגים, קרן חזי עובדיה, תשע"ב
פסח רודניק, משימות: דרכה של פלוגה מספר שתיים -- חיל הרגלים -- במלחמת העולם השניה, אגוד החיילים המשוחררים, 1991
יצחק נימצוביץ, בזכותם - דמויות מן הפנקס, משרד הביטחון, 1968, עמ' 271–277
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  חזי, הגיגים, תשע"ב, עמ' 4–7, 12-8
↑  מנחם ולדמן, מעבר לנהרי כוש - יהודי אתיופיה והעם היהודי, עמ' 245-246
↑  David Kessler, The Falashas: A Short History of the Ethiopian Jews, Frank Cass & Co Ltd, 1996, pp. 159-160
↑  "חזי עובדיה - המשמר האזרחי", אתר שכונת צהלה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007587644105171  VIAF: 163147869518674980766   WorldCat (עם VIAF): 163147869518674980766 
תמונת קבוצה מביתא ישראל עם רס"ר חזי עובדיה
ספר שחור (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  פול ורהובן 
 הופק בידי:  Jeroen Beker, San Fu Maltha, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 תסריט:  Gerard Soeteman, פול ורהובן 
 עריכה:  Job ter Burg 
 שחקנים ראשיים:  קאריס ואן האוטן Ronald Armbrust מיכיל האוסמן Peter Blok פרנק לאמרס Xander Straat Johnny de Mol Dolf de Vries ולדמר קובוס כריסטיאן ברקל טום הופמן מתיאס שונארטס סבסטיאן קוך דרק דה לינט הלינה ריין Hugo Metsers גריק הגון Marcel Musters Susan Visser Emile Jansen עודד מנשה Nolan Hemmings Willem de Wolf Reinier Bulder Janni Goslinga Marisa van Eyle Rixt Leddy Pieter Tiddens Seth Kamphuijs Dirk Zeelenberg Diana Dobbelman Gijs Naber Michiel de Jong Wimie Wilhelm Jacqueline Blom Maiko Kemper Jack Vecht Herman Boerman Jobst Schnibbe Lidewij Mahler Bert Luppes Menno van Beekum בפסקה זו 3 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 מוזיקה:  אן דדלי
 צילום:  קרל ולטר לינדנלאוב 
 מדינה:  הולנד, בלגיה, גרמניה, הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  AVRO Television  Clockwork Pictures  ContentFilm International  Egoli Tossell Film  Fu Works  Motion Investment Group  Studio Babelsberg  VIP 4 Medienfonds
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  10 במאי 2007 
 משך הקרנה:  145 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית, עברית, גרמנית, הולנדית 
 סוגה:  סרט מלחמה, סרט מתח, סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  הולנד 
 תקופת התרחשות:  1944, מלחמת העולם השנייה 
 תקציב:  21 מיליון דולרים
 הכנסות באתר מוג'ו:   blackbook
 פרסים:  פרס עגל הזהב לסרט הטוב ביותר (San Fu Maltha, Jeroen Beker)  סרט פלטינה 
 www.zwartboekdefilm.nl
 דף הסרט ב־IMDb
 
ספר שחור (בהולנדית: Zwartboek) הוא סרט מתח ודרמה הולנדי משנת 2006 שכתב וביים פול ורהובן ובכיכובם של קאריס ואן האוטן, סבסטיאן קוך, תום הופמן והלינה ריין. הסרט מבוסס על מספר אירועים ודמויות אמיתיים ומגולל את סיפורה של צעירה יהודייה, אשתו של הולנדי אשר הופכת למרגלת עבור תנועת ההתנגדות במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר שאירע אסון במפגש עם הנאצים. הסרט הוקרן בבכורה עולמית ב-1 בספטמבר 2006 בפסטיבל ונציה ויצא לאקרנים ב-14 בספטמבר 2006 בהולנד. זהו הסרט הראשון שוורוהן עשה בהולנד מאז האיש הרביעי, שצולם בשנת 1983 לפני שעבר לארצות הברית.
הביקורת בהולנד הייתה חיובית; עם שלושה עגלי זהב, הסרט זכה בפרסים רבים ביותר בפסטיבל הקולנוע בהולנד בשנת 2006. העיתונות הבינלאומית הגיבה בחיוב גם כן, במיוחד על משחקה של ואן האוטן. הסרט היה מועמד לפרס BAFTA בקטגוריית הסרט הטוב ביותר שלא בשפה האנגלית, והיה המועמד ההולנדי לפרס האוסקר בקטגוריית הסרט הזר הטוב בשנת 2007, אבל לא נכלל ברשימת המועמדים הסופית.
בזמן הפצתו, זה היה הסרט ההולנדי היקר ביותר שנוצר אי פעם, וגם המצליח ביותר מבחינה מסחרית בהולנד, עם הקופות הגבוהה ביותר במדינה בשנת 2006. בשנת 2008, הציבור ההולנדי בחר בו לסרט ההולנדי הטוב ביותר אי פעם.
שחקנים ודמויות

קאריס ואן האוטן כרחל שטיין/אליס
סבסטיאן קוך כלודוויג מונטזה מהאס אס
תום הופמן כהנס אקרמנס
הלינה ריין כרוני
ולדמאר קובוס כגונתר פרנקן
דרק דה לינט כגרבן קויפרס
כריסטיאן ברקל כקאוטנר
דולף דה וריס כסמאל, משפטן ששמר על הספר השחור
פטר בלוק כמר ואן גיין
מתיאס שונארטס כיואופ, חבר המחתרת
הפקה > כתיבה

לאחר 20 שנות עשייה בסרטים בארצות הברית, חזר ורהובן למולדתו, הולנד, להפקת "ספר שחור". הסיפור נכתב על ידי ורהובן והתסריטאי ג'רארד סוטמן, איתו הוא עשה סרטים מצליחים כמו תענוג טורקי (1973) וחייל כתום (1977). שני הגברים עבדו על התסריט במשך חמש עשרה שנה, אך הם פתרו את בעיות הסיפור שלהם בתחילת שנות האלפיים על ידי שינוי הדמות הראשית מזכר לנקבה. על פי ורהובן, הסרט נולד מתוך אלמנטים שלא השתלבו באף אחד מסרטיו הקודמים, וניתן לראות בכך תוספת לסרטו הקודם "חייל כתום", על מלחמת העולם השנייה.
ורהובן הדגיש כי הסיפור אינו מראה ניגוד מוסרי ברור בין הדמויות, לנושא של רלטיביזם מוסרי: "בסרט, לכל דבר יש גוון אפור. אין אנשים שהם טובים לגמרי ואין אנשים שהם רעים לגמרי. זה כמו בחיים. זה לא ממש הוליוודי.
הסרט אינו סיפור אמיתי, אך ורהובן קובע שרבים מהאירועים נכונים. כמו בסרט, המטה הגרמני היה בהאג. בשנת 1944 נכלאו יהודים רבים שניסו לעבור לחלקים משוחררים בדרום הולנד על ידי שוטרים הולנדים. כמו בסרט, ניסיונות מעבר התרחשו בשמורת ביסבוש. שולבו אירועים קשורים לחייו של ורהובן, שנולד בשנת 1938 וגדל בהאג במהלך מלחמת העולם השנייה. הוצאתו להורג של מונטזה על ידי כיתת יורים גרמנית לאחר סיום המלחמה מהדהדת את אירוע ההוצאה להורג של עריק גרמני במאי 1945.
הפקה > מימון

האומדן הראשוני של התקציב היה 12,000,000 אירו. לדברי מפיק הסרטים רוב רובר, שעבד עם פול ורהובן על סרטים קודמים, לא ניתן היה לבצע את העבודה תמורת סכום כסף זה. סן פו מלטה הפיק את הסרט יחד עם שלושה מפיקים אחרים. הוא ניסה לחסוך בחלקים שונים כמו הסצנות בישראל, שאפשר היה להשאירן בחוץ מבלי לשנות את העלילה, אבל פול ורהובן סירב.
בשל בעיות מימון, הצילומים לא החלו כמתוכנן בשנת 2004 והתעכבו עד אוגוסט 2005. בחודש זה פורסם כי הסרט קיבל כ-2,000,000 אירו תמיכה מקרן השידור הציבורי בהולנד, מקרן CoBO וממשרד החינוך, התרבות והמדע ההולנדי. היו גם כמה משקיעים זרים, בעיקר מבלגיה, בריטניה וגרמניה ובכך היה הסרט לקופרודוקציה עם מדינות אלה. בתקציב מוערך של 18,000,000 אירו הסרט היה הסרט ההולנדי היקר ביותר אי פעם, בזמן צאתו לאקרנים.
באוקטובר 2006 פתחו שנים עשר אנשי צוות ואנשי עסקים בתביעה בה הם דרשו את פשיטת הרגל של חברת Zwartboek Productie BV, הישות המשפטית שהוקמה לצורך הפקת סרט. חלקם כבר חיכו יותר משנה לקבל את כספם, בסך הכל עשרות אלפי אירו. חברת ההפקה Fu Works הסדירה את התיק והבטיחה לשלם לנושים.
הפקה > צילומים

צילומי הסרט עוכבו בשנת 2004 עקב בעיות כלכליות ובעיותיו הבריאותיות של פול ורהובן עצמו. בגלל העיכוב התנהלה תביעה בנוגע לשחקנית הראשית קאריס ואן האוטן, שהסכימה לשחק בהצגה. כשואן האוטן נאלצה לחזור לתפאורה, חברת התיאטרון תבעה את העיכוב היקר בהפקה שלהם. תוצאת התביעה הייתה שחברת ההפקה נאלצה לשלם 60,000 אירו בגין חוסר זמינותה של השחקנית.
הצילומים העיקריים נערכו בין התאריכים 24 באוגוסט עד 19 בדצמבר 2005 במיקומים בהולנד, כולל הרדנברך, חיטהורן, האג, דלפט ודורדרכט ובישראל. בסצנת הפתיחה פוצצה חווה אמיתית שהייתה קיימת לפני המלחמה בעיר הארדנברך. החווה כבר הוכרזה כבלתי ראויה למגורים ומוכנה להריסה. כמה פיצוצים תת-מימיים צולמו באגם ליד חיטהורן. במרכז האג בנו בונקרים כדי לכסות על חפצים מודרניים כמו הכניסה לחניון תת-קרקעי. בניין הסגל לכימיה לשעבר של האוניברסיטת הטכנולוגית של דלפט שימש לצילומי סצנות כלא. תשומת לב רבה לפרטים הוקדשה בסרט. כמה אביזרי במה הועתקו משנות הארבעים, כמו שלטים, פוסטרים והספר השחור עצמו. יתר על כן, באחת מסצנות השחרור בהאג הופיעו עד 1,200 ניצבים.
במהלך הצילומים, הציבור הרחב הצליח לראות את אופן הפקת הסצנות בטלפונים הניידים ובאינטרנט, שהודלפו על ידי עוברי אורח.
העיתונות הבינלאומית כתבה ביקורות חיוביות על הסרט ובמיוחד על ואן האוטן. לדברי ג'ייסון סולומונס מ"האובזרבר", "הספר השחור" הוא כיף גדול, סרט מלחמה מיושן בחלקו, אך עם זרמים עמוקים על יהודים נמלטים, המחתרת, משתפי פעולה ופוליטיקת המלחמה המבולגנת. בהיותו ורהובן, יש המון סקס וסצנה שבה הכוכבת האטרקטיבית ביותר (קלאריס ואן האוטן) מלבינה את שיער הערווה שלה. מלבד זאת, היא הופעת כוכבים, שמציבה אפילו את סקרלט [ג'והנסון] בצל." ב"Frankfurter Allgemeine Zeitung" דירק שומר כתב שקריס ואן האוטן לא רק יפה יותר, אלא גם שחקנית טובה יותר מסקרלט ג'והנסון. יתר על כן, הוא כותב בביקורתו: "ההוליווד של אירופה יכולה להיות ממש טובה יותר מהמקור. כשהאינסטינקט הבסיסי שלו התחדד בקליפורניה, ורהובן מדגים כאן את הקולנוע כמדיום של טרגדיה אינדיבידואלית." ז'אק מנדלבאום כותב בביקורתו בלה מונד: "השיעור הזה על האנושות ועל הפחד יכול להיות ממוקם בעקבות כמה יצירות מופת נדירות, שמתמודדות בחגיגיות עם הסיפור הזה"; הוא משווה גם את הסרט עם קלאסיקות כמו "הדיקטטור הגדול", "להיות או לא להיות" ו"מר קליין".
ריצ'רד שיקל ממגזין טיים ציין את הסרט כאחד מעשרת הסרטים הטובים לשנת 2007 וכינה אותו "סרט אפל ועשיר". בעוד שיקל ראה בסרט אולי "מיושן מבחינה סגנונית ודי מניפולטיבית בעלילתו", הוא רואה גם "משהו מספק מאוד באופן שבו הוא מביא את גורל דמויותיו הבעייתיות, אך האמינות."
הפקה > הצלחה מסחרית

לפני שהסרט יצא לאקרנים, הזכויות להפצה נמכרו למפיצים ב-52 מדינות. על פי חברת ההפקה Fu Works המכירות הללו הפכו את הסרט להפקת הסרטים ההולנדית המצליחה ביותר אי פעם, בעת צאתו לאקרנים.
הסרט מכר 100,000 כרטיסים בשיא של שלושה ימים ו-400,000 כרטיסים לאחר שלושה שבועות. ב-12 בינואר 2007 הגיע הסרט למיליון כרטיסים שנמכרו. "ספר שחור" היה לשובר קופות ההולנדי של שנת 2006 והגיע למקום השלישי בשנת 2006 בהולנד, אחרי הסרטים האמריקאיים "שודדי הקאריביים: תיבה של איש מת" ו"צופן דה וינצ'י". נכון ליום 31 בדצמבר 2006, הקופה ברוטו בהולנד הייתה 6,953,118 אירו.
עידית הרמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 באוקטובר 1971 (בת 53) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  תלמה ילין 
 פרסים והוקרה:  פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה (2002)  פרס לנדאו (2009) 
 
עידית הרמן (נולדה ב-2 באוקטובר 1971) היא מייסדת תיאטרון קליפה, במאית תיאטרון, רקדנית ויוצרת ישראלית.
ביוגרפיה

נולדה ב-1971 בתל אביב, למשה ורבקה הרמן. למדה בבית הספר תלמה ילין במגמת מחול. בסיום לימודיה נישאה לחבר קרוב כדי לקבל פטור משירות צבאי ובין השנים 1989–1991 רקדה בלהקת המחול בת-שבע.
בגיל 19, בעיצומה של מלחמת המפרץ, נפרדה מבעלה ועברה לארצות הברית בעקבות אהבה חדשה לרקדן אמריקני. היא רקדה בלהקות בניו יורק ובלוס אנג'לס, ונישאה לאהובה כדי לקבל גרין קארד.
הם נפרדו לאחר כמה שנים והיא עברה להולנד ושם פגשה את בן זוגה דמיטרי טולפנוב, שהגיע להופיע באמסטרדם עם קבוצה מסנט פטרבורג. השניים התאהבו וטולפנוב עבר עם עידית לישראל והותיר בסנט פטרבורג אישה וילדה.
ב-1995 הקימו בני הזוג את תיאטרון קליפה ברחוב הרכבת בתל אביב, ויצרו עשרות מופעים בשפה תיאטרונית ייחודית, שזכתה להכרה בפסטיבלים בארצות הברית, יפן, הודו ועוד.
ב-2015 נפטר טולפנוב במפתיע מהתקף לב בעת שהיה בסיבוב הופעות בהודו. הרמן המשיכה לנהל את התיאטרון עם אריאל ברונז, שותפה החדש ליצירה.
בשנת 2019 החליטה הרמן להעתיק את "קליפה" למתחם חדש בבניין ששימש בעבר כבית כנסת ברחוב הרב קוק, וכתבה כי "מאז שנפטר, אני מאוד לא אוהבת להיות שם ולמרות החיות הרבה שהכניסו בו חברי קבוצת קליפה בשנים האחרונות, עבורי הוא עול, מציבה מתפוררת, מצבורים של עצב ולכלוך, לא משנה כמה מנסים לנקות - לא נטהר".
הישגים

זוכת פרס רוזנבלום לאמנים ויוצרים מצטיינים לשנת 2002 (לצד תיקי דיין, יאיר ורדי, אוהד שחר ודן אטינגר)
נבחרת הקרן למצוינות בתרבות בתחום התיאטרון לשנת 2003.
זוכת פרס לנדאו לבימוי לשנת 2009.
בשנת 2010 מונתה הרמן למנהלת האומנותית של התחרות "גוונים במחול", מינוי שהיה סגירת מעגל עבורה, משום שבתחילת דרכה זכתה יצירה שלה במקום הראשון בפסטיבל.
קריירה מקצועית

סוכריות שנארזו זה עתה - מופע מחול של דייוויד טיצ'נל בביצוען של הרמן, מלני ברסון, תמי ויניג, ארז לוי ועידו תדמור. בת שבע, 1990
הדיבוק - עיצוב תנועה. הבימה, 1998
דאוס אקס מכינה - כוריאוגרפיה ותלבושות. קליפה, 2001
לבירינט - יצירה של הרמן וטולפנוב על סיפור מסע חיי האדם מלידתו ועד מותו. קליפה, 2002
לב כלב - עיבוד לעברית לספרו של בולגקוב. קליפה, 2003
אזוב מתכת / עונש התשוקה - מופע מחול שיצרו הרמן וטולפנוב במסגרת חגיגות העשור לתיאטרון קליפה, שבו צמדי רקדנים ביצעו את ארבע העונות של ויוואלדי. קליפה, 2005
חבר צעצוע - ייעוץ אמנותי, עיצוב וכוריאוגרפיה ליצירה של נועה גור ובבימויה. קליפה, 2006
אורפיאוס של הפרוורים - הצגה בכיכובם של הרמן וטולפנוב על פי סיפורו של אורפאוס. ההצגה הועלתה במשך 7 שנים למעלה מ-100 פעמים בישראל ומחוצה לה. קליפה, 2008
סאלטו מורטלה - בימוי משותף עם אדם ז'יאסקי לפרויקט משותף עם קבוצת התיאטרון הפולנית Strefs Ciszy. קליפה, 2008
מה קורה עם שבתאי - עיצוב תלבושות להצגת הילדים בכיכובם של מיכל הרמן ואלון שוובה. קליפה, 2009
פולחן האביב - פרויקט משותף עם התזמורת הפילהרמונית לעיבוד של הרמן ליצירה של סטרווינסקי. קליפה, 2009
ק - מופע לפי סיפורים קצרים של קפקא, 2010
ללא כוחות מזוינים - הפקה משותפת של תיאטרון קליפה וקבוצת נובוגה פרונטה הצ'כית של תיאטרון מחול, חפצים ומוזיקה, שעוסק בקשר בין מלחמה ומין. קליפה, 2013 והוצגה גם בפסטיבל BRM בניו דלהי, 2015.
Forever/Never - מופע מחול המשתמש בחלל התיאטרלי של מוזיאון תל אביב בשישה מתחמים במקביל. 2014
מתכננת חופשה מעצמי - בודקת עלויות - יצירה אוטוביוגרפית מאת אורין יוחנן ובהשתתפופתה לצד הרמן, במופע שבוחן את רגע הטראומה, בו נדמה שהכל קופא סביבך ואין לך יכולת לנוע. קליפה, 2018
Look - יצירה לזכרו של דמיטרי טולפנוב שבה קבוצת יוצרים מנסה לעטוף, לקלף, לקשט ולהשיל זכרונות בחדר מלא בבצלים. פסטיבל סנט פטרבורג, 2018
מישהו בבית - בימוי, תלבושות וסטיילינג למופע על בסיס שירי ביאליק. בית ביאליק, 2019
חלום ליל קיץ בחלל - עיצוב תלבושות ותפאורה. קליפה, 2019
We Could Be Heroes - מופע חוצות שבו חמישה שחקנים מגלמים פסלים המתעוררים לחיים. 2019
השדה - מופע חוצות שהתקיים בכיכר ספרא בירושלים במסגרת פסטיבל ישראל 2019
באתי, ראיתי - מופע ווקאלי לחמישה מבצעים במוזיאון תל אביב, 2021
כאן-גרים - ליווי אומנותי, תפאורה ותלבושות להצגת ילדים לגילאי 3 ומעלה, 2021
חיים אישיים

הרמן מתגוררת בתל אביב עם ביתה היחידה לילה, שנולדה לאחר שלוש שנות טיפולים. היא נמצאת גם בקשר עם בתו מנישואיו הקודמים של טולפנוב, סשה. אחותה היא השחקנית והכוריאוגרפית מיכל הרמן.
הערות שוליים

1 2  ורדה הורוביץ, עידית הרמן מתגעגעת לבן זוגה שמת בפתאומיות: "היה לי בבית הרקולס", באתר Xnet‏, 7 ביולי 2005
↑  אמנים - עידית הרמן, באתר www.habama.co.il
↑   שני ליטמן, מת דמיטרי טולפנוב, מייסד תיאטרון קליפה, באתר הארץ, 11 בפברואר 2015
↑  Idit Herman, בעוד ימים ספורים, תיאטרון קליפה - Clipa Theater ינעל שעריו של הבית ברחוב הרכבת 38, באתר www.facebook.com, ‏16 ביוני 2019
↑  IcExcellence, web.archive.org, ‏2010-08-10
↑  אלעד סמורזיק, עידית הרמן מונתה למנהלת האמנותית של התחרות "גוונים במחול", באתר הארץ, 14 בדצמבר 2010
↑  עידית הרמן, באתר archive.batsheva.co.il
↑  הדיבוק - בין שני עולמות, באתר archive.habima.co.il
↑  נילי ברקן, ‏רגעים של קסם טהור, באתר גלובס, 29 במאי 2001
↑  במה - החיים כמבוך / תמר ויס, באתר נאמני תורה ועבודה
↑  שירי לב-ארי, כלב אינטלקטואל ורודף בצע, באתר הארץ, 1 בינואר 2003
↑  גלעד רייך, ‏החגיגה נמשכת, באתר גלובס, 6 בדצמבר 2005
↑  מופעים לילדים, הצגות לילדים - חבר צעצוע, באתר www.habama.co.il
↑  עליס בליטנטל, אורפיאוס של הפרוורים, באתר News1 מחלקה ראשונה, 22 במאי 2012
↑  יונתן אסתרקין, סאלטו מורטלה ללא תשלום, באתר nrg
↑  תיאטרון - מה קורה עם שבתאי?, באתר www.habama.co.il
↑  רות אשל, התזמורת תופסת לרקדנים את הבמה, באתר הארץ, 19 בפברואר 2009
↑  מיכל בעדני בן-שישו, תיאטרון קליפה לא מאכזב, באתר הארץ, 8 ביוני 2009
↑  marthayodaat, מופע המלחמה, באתר מרתה יודעת, ‏2013-08-12
↑  לעולם ואף פעם, שוב ושוב, באתר ערב רב Erev Rav
↑  המופע מתכננת חופשה מעצמי – בודקת עלויות / בתיאטרון קליפה, באתר "רק תרבות"
↑  פסטיבל סנט פטרבורג, באתר mivtza-veteran (באנגלית)
↑  marthayodaat, כקליפת השום?, באתר מרתה יודעת, ‏2019-04-13
↑  תיאטרון קליפה: 'חלום ליל קיץ בחלל'., באתר ריקודיבור / DanceTalk
↑  המופע “We Could Be Heroes” בסוכות ברחבי הארץ | התרשמות של איטו אבירם, ‏2019-10-06
↑  השדה - תיאטרון קליפה, הופעה בכיכר ספרא - GoingOut, באתר www.goingout.co.il
↑  yuval saar, עידית הרמן: הבנתי שמה שצריך להיות שם זה קולות מהדהדים בחלל הריק, באתר מגזין פורטפוליו, ‏2021-07-19
↑  אפי טריגר, וידאו: כאן גרים, באתר אפי טריגר - פופ טארטס, ‏2021-07-27
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010204360205171  VIAF: 16162982744386062733   WorldCat (עם VIAF): 16162982744386062733
אלמטוזומאב

| --- | --- |

דיאגרמת סרט של הנוגדן (כחול) הקשור לאנטיגן סינתטי קטן (כתום).
 שמות מסחריים בישראל
 למטרדה,  Campath, MedCampath ו Campath 1H
 נתונים כימיים
 מסה מולרית:  145,453.8 יחידת מסה אטומית מאוחדת 
 בטיחות
 מעמד חוקי:  בישראל כלולה בסל הבריאות
 קטגוריית סיכון בהריון:  קטגוריית סיכון B2 (אוסטרליה), קטגוריית סיכון C 
 מזהים
 קוד ATC:  L04AA34 
 מספר CAS:  216503-57-0
 
אלמטוזומאב היא תרופה המשמשת לטיפול בלוקמיה לימפוציטית כרונית (CLL), לימפומות עור של תאי T‏(CTCL) ולימפומה של תאי T, ונמכרת תחת השמות המסחריים Campath, MedCampath ו Campath 1H. כמו כן התרופה משמשת לטיפול בטרשת נפוצה ולאנמיה אפלסטית ונמכרת תחת השם המסחרי למטרדה (Lemtrada).
אלמטוזומאב הוא נוגדן חד־שבטי והוא פועל על לימפוציטים מסוג B ו T אשר על פניהם מצוי חלבון CD-52. התקשרות התרופה לחלבון, גורמת למערכת החיסון של הגוף להגיב ולתקוף את התאים הסרטניים. הואיל והתרופה נקשרת גם ללימפוציטים בריאים, הטיפול גורם לירידה במספר תאי הדם הלבנים. ירידה זו גורמת להחלשות מערכת החיסון.
בשנת 2014 אישר מנהל המזון והתרופות האמריקאי, ה-FDA, את השימוש בלמטרדה לחולי טרשת נפוצה. בשנת 2015 התרופה הוכללה בסל הבריאות בישראל. התרופה פותחה ומשווקת על ידי חברת סאנופי ג'נזיים (Sanofi Genzyme). היא תרופת מרשם המשמשת לטיפול בטרשת נפוצה התקפית הפוגתית במבוגרים. התרופה הוכיחה את יעילותה ביכולת להפחית באופן משמעותי את התקפי המחלה ואף להביא לשיפור בנכות.
שימוש רפואי

אלמטוזומאב היא תרופה בקו טיפולי שני עבור חולים בלוקמיה לימפוציטית כרונית (CLL) אשר לא הגיבו לטיפול בחומרים אלקליים אנטינאופלסטיים (Alkylating antineoplastic agents) או לטיפול בפלודארבין (Fludarabine).
למטרדה היא תרופה בקו טיפול מתקדם (שלישי), לטיפול בטרשת נפוצה התקפית (RRMS). לפי הוראות משרד הבריאות, התרופה מוגבלת לחולים אשר הציגו תגובה בלתי מספקת לטיפול בשתי תרופות שונות לפחות לטיפול בטרשת נפוצה. על פי ההוראות למתן התרופה בֿֿֿחוזר המנהל הכללי של משרד הבריאות, במסגרת הרחבת סל שירותי הבריאות (2017), נקבע כי למטרדה תינתן כטיפול יחידני לחולי טרשת נפוצה התקפית הפוגתית בהתוויה הבאה:
כקו טיפול שני ואילך, לאחר כישלון בטיפול קודם למשך שנה לפחות בחולים העונים על אחד מאלה:
מטופלים שחוו התקף אחד לפחות במהלך השנה האחרונה תחת הטיפול הקודם ובבדיקת MRI נצפו 9 נגעים מסוג T2 או לפחות נגע אחד העובר האדרה בגדוליניום.
חולים אשר שיעור ההתקפים השנתי שווה או גדול יותר בעת הטיפול בתכשיר נוכחי, ביחס לשנה שקדמה לתחילת הטיפול.
כקו ראשון בחולים עם מחלה סוערת המאופיינת ב-2 התקפים או יותר בשנה אחת ולפחות נגע אחד העובר האדרה בגדוליניום או עליה בנגעים מסוג T2 בבדיקת MRI ביחס לממצאי MRI קודמים.
בחולים, אשר פיתחו תופעות לוואי קשות כתוצאה מטיפול קודם הן בתכשיר beta Interferon - והן ב-Glatiramer acetate, אשר לדעת הרופא המטפל לא מאפשרות את המשך הטיפול.
הטיפול בלמטרדה יינתן אך ורק במרשם החתום על ידי רופא נוירולוג מומחה.
שימוש רפואי > התווית נגד

עבור חולים עם זיהום מערכתי פעיל, מערכת חיסונית נמוכה (סרופוזיטיב ל-HIV) ותגובת רגישות יתר מסוג 1 לתרופה.
שימוש רפואי > תופעות לוואי

תופעות לוואי בעת קבלת העירוי וזמן קצר לאחר מכן כוללות: תגובות אלרגיות, חום, חולשה, עייפות, בחילה, לחץ דם נמוך.
תופעות לוואי מאוחרות – מספר שבועות לאחר הטיפול - כוללות: ירידה במספר תאי הדם הלבנים, דבר המגדיל את הסיכון לזיהומים.
שימוש רפואי > תופעות לוואי- למטרדה

פרופיל הבטיחות של למטרדה כולל תופעות לוואי הקשורות לעירוי, עלייה בשיעור הזיהומים בחודשים הראשונים לאחר העירוי ומחלות אוטואימוניות (בין היתר סיכוי להפרעות בבלוטת התריס, ירידה בספירת טסיות הדם ומחלת כליה). תופעות לוואי אלו, ברובן נחשבות לנדירות, ניתנות לזיהוי מוקדם וברות טיפול.
כחלק מפרופיל הבטיחות של למטרדה, במקביל פותחה תוכנית המדריכה הן את המטופלים והן את הרופאים המטפלים, לרבות רופא המשפחה, לזיהוי מוקדם של התפתחות תופעות לוואי. לכל החולים נערך מעקב חודשי צמוד, הכולל בדיקות דם ושתן, אחת לחודש, ובדיקת פעילות בלוטת התריס אחת ל-3 חודשים, במשך 4 שנים ממועד העירוי האחרון.
אופן מתן התרופה הוא ייחודי:
התרופה ניתנת בעירוי תוך-ורידי בשני מחזורי טיפול: המחזור הראשון של הטיפול נמשך 5 ימים עוקבים וכעבור שנה, ניתן המחזור השני, הנמשך ל-3 ימים עוקבים נוספים. במידת הצורך ניתן לחזור על הטיפול במרווחים של שנה.
בניגוד לתרופות אחרות, כגון ֿֿגילניה (טיפול פומי כרוני הנלקח על ידי המטופל פעם ביום), או ֿֿטיסברי (עירוי חודשי הנעשה במסגרת אשפוז יום במרכזים הרפואיים), דרך הטיפול הייחודית של למטרדה משחררת את החולים מהצורך בלקיחה יומית, שבועית או חודשית של תרופה או תכשיר.
עבור רוב החולים, די בשני מחזורי הטיפול על מנת לקבל את האפקט המלא והשפעת התרופה נמשכת שנים ללא צורך בטיפול נוסף. לכן, נחשבת התרופה כטיפול אשר ״מאפס" של מערכת החיסון ומשנה את מהלך המחלה.
מנגנון הפעולה

טרשת נפוצה מתאפיינת בתהליך דלקתי מתמשך במערכת העצבים המרכזית. תאי דם לבנים מסוג לימפוציטים הורסים את המעטפת העצבית (המיאלין) ובכך גורמים לנזק המתבטא בחסרים נוירולוגים שונים, כאשר עם הזמן יש צבירה של נכות בדרגות חומרה שונות.
אלמטוזומאב הוא נוגדן חד שבטי ספציפי לרצפטור CD52 המבוטא בעיקר על גבי תאי B ו- T (לימפוציטים). קישור הנוגדן לרצפטור גורם למוות תאי ובעקבות כך לירידה חדה ברמת הלימפוציטים בדם. לאחר מכן, מגיע שלב איטי יותר של שיקום המערכת החיסונית ואכלוס מחדש בלימפוציטים חדשים, שברובם לא מוכוונים כנגד מערכת העצבים המרכזית.
למעשה, נוצר שיווי משקל בין התאים שאחראיים לתהליך הדלקתי לבין תאים שממתנים אותה, לטובת האחרונים. מנגנון פעולה זה אחראי להשפעה המיטיבה של התרופה. ייצור מחדש של תאי B נמשך עד 6 חודשים ותאי T כשנה, כאשר לרוב האפקט של התרופה נשמר לאורך זמן ממושך של שנים.