stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארוחת ערב באמאוס (קאראווג'ו, לונדון)
היסטוריה

הציור הוזמן על ידי ציריאקו מטיי, אחיו של הקרדינל ג'ירולמו מטיי, אשר שילם 150 סקודי עבורו. מאוחר יותר היה בחזקתו של שיפיונה בורגזה, מייסדה של גלריה בורגזה. בשנת 1801, מכר המרקיז קמיליו בורגזה את הציור לסוחר עתיקות בפריז, והוא הפך לחלק מאוספו של לורד צרפתי, אשר תרם אותו לגלריה הלאומית בלונדון בשנת 1839.
תיאור היצירה

הציור מתאר את הרגע בו "וַתִּפָּקַחְנָה עֵינֵיהֶם וַיַּכִּירֻהוּ". ישו במרכז התמונה, מברך על הלחם, שני תלמידיו משני צידיו, ובעל המקום עומד. התלמיד משמאל ("שמעון") נראה מזנק מכסאו, התלמיד מימין ("קליאופס") פושט את ידיו בפליאה, ידו השמאלית נראית כאילו יוצאת אל מחוץ למרחב התמונה. השימוש באור, האופייני לקאראווג'ו, הוא לא רק לצורכי שיפור אסתטי של התמונה, אלא חיוני להעברת הסיפור. האור הוא גם של הכרה רוחנית, של הבנה. בעל המקום שרוי בחשיכה, גבו מופנה אל האור, המגיע משמאל, ופניו מוחשכות. הוא "לא רואה את האור", תרתי משמע. בדיקה בקרני רנטגן הראתה שבוצע בציור רק שינוי אחד: בירכו של קליאופס הייתה בגרסה הראשונה לפני מפת השולחן, אבל בגרסה הסופית היא מאחוריה, כך האפקט של היד המושטת וסלסלת הפירות המתנודדת מועצם עוד יותר.
ישו מתואר ללא זקן. ייתכן שזו פרשנות לתיאור אחר של אותו הסיפור, בספר הבשורה על-פי מרקוס (16:12), שבו נאמר שישו הופיע לפני תלמידיו "בצורה אחרת". סלסלת הפירות נראית מתנודדת על גבול מרחב התמונה, בסכנת נפילה מהציור אל חלל הצופה (אפקט אשליה אופטית הקרוי טרומפ-לויל). זהו מכשיר דרמטי, חלק מהדרך בה קרוואג'ו יוצר את המתח של הסצנה.
הסלסלה מכילה פירות סתיו, אף על פי שהסיפור התרחש באביב, בתקופת חג הפסחא. הפירות בשלים לחלוטין, בין היתר ישנם שלושה אשכולות של ענבים ללא פגמים, שניים אדומים-שחורים ואחד לבן (זהוב), וכן עלי ענבים עם כתמים פטרייתיים. שלושה תפוחים, שזיף, חבושים נטולי פגמים, ורימון. כל התפוחים פגומים: באחד יש ייצוג מדויק של נזק הנגרם על ידי פטריה מסוג Venturia inaequalis (אנ'), בשני יש חור תולעת, והשלישי מראה נקודה רקובה. אשכול הענבים הזהוב בשל לחלוטין ומכיל לפחות פרי מבוקע אחד. המיקום הבולט של קערת הפירות מהווה ניגודיות לעוף מאחור, בעל רגליים זקופות המרמזות על צפידת מוות. פרשנויות שונות ניתנו גם לפירות וגם לעוף, אך סביר יותר להניח כי קרוואג'ו פשוט הציג לראווה את כישרונו יוצא הדופן.
רמת הגימור ביצירה זו היא בין הגבוהות מבין כל יצירותיו של קאראווג'ו. הוא אמנם ידוע בכך שצייר בשיטת אלה פרימה (ציור ישירות על הבד, ללא רישום מוקדם) ואין אף רישום שלו, אך בחינה מדוקדקת הראתה שביצע רישומים על בד הציור עצמו, למשל לצורך תיאור מרכיבי הטבע הדומם, כמו כוס היין או סלסלת הפירות. עובדה זו, יחד עם מורכבות הקומפוזיציה והעובדה שהדמויות הוצבו במקומן בקפידה וללא חפיפה, מעידות על הכנה מוקדמת קפדנית.
תיאור היצירה > גרסת מילאנו

בשנת 1606, צייר קאראווג'ו גרסה נוספת של הציור, המוצגת במילאנו. בגרסה זו המחוות הרבה יותר מאופקות. ייתכן כי ההבדל הזה משקף את נסיבות חייו של קאראווג'ו באותה תקופה (הוא נמלט מרומא בעקבות האשמה ברצח).
הערות שוליים

↑  "The Supper at Emmaus". הגלריה הלאומית בלונדון. (באנגלית)
↑  
 Caravaggio: His life and style in three paintings, סרטון בערוץ "הגלריה הלאומית בלונדון (הרצאה של Letizia Treves ,אוצרת בגלריה)", באתר יוטיוב (אורך: 30:50) (באנגלית)
↑  
Janick, Jules. "Caravaggio's Fruit: A Mirror on Baroque Horticulture". purdue.edu. Purdue University. (באנגלית)
↑  Keith, Larry. "Three paintings by Caravaggio" (PDF). הגלריה הלאומית בלונדון. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2020-07-12. נבדק ב-2020-06-20. (באנגלית)
| קאראווג'ו |
| --- | --- | --- |
| יצירותיו | ארוחת ערב באמאוס • בכחוס • בכחוס החולה • דוד עם ראשו של גוליית • הירונימוס הקדוש כותב • יהודית והולופרנס • מאסרו של ישו • מגדת העתידות • מדוזה • המדונה של עולי הרגל • המוזיקאים • המרמים במשחק הקלפים • נער עם סל פירות • נער הננשך על ידי לטאה • סלסלת פירות • עקדת יצחק • עריפת ראשו של יוחנן המטביל • שבעת מעשי החסד • שלומית עם ראש יוחנן המטביל (לונדון) |  |
| ראו גם | בארוק • גלריה בורגזה • גלריית אופיצי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14505768b (data)  GND: 7561643-9  LCCN: n98092859  RKDimages ID: 309385  VIAF: 179549555   WorldCat (עם VIAF): 179549555 
תקריב
"ארוחת ערב באמאוס (גרסת מילאנו)", 1606
כ"ג באייר

כ"ג באייר הוא היום העשרים ושלושה בחודש השמיני 
בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום העשרים ושלושה בחודש השני 
למניין החודשים מניסן. כ"ג באייר לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שני, חמישי ושבת, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא בהז" ואף פעם אין בו קריאת התורה.
חגים ואירועים החלים ביום זה

היום השלושים ושמונה של ספירת העומר
יום טוב במגילת תענית על הסרת מצודת החקרא מירושלים בידי החשמונאים בשנת ג'תר"כ
תענית ציבור בקהילת וורמייזא בשל גזרות תתנ"ו (ראו להלן)
יום ההתייחדות עם חללי האצ"ל, בשל הרצחו של מפקדו דוד רזיאל ביום זה.
יום הים – חגה של הימאות העברית שצוין בתקופת היישוב ובראשית ימי מדינת ישראל
אירועים היסטוריים ביום זה

ג'תר"ך – שמעון התרסי כובש את מצודת החקרא הסלאוקית הסמוכה לבית המקדש, ומצווה להרוס אותה עד היסוד
ד'תתנ"ו – הטבח בוורמס: במסגרת פרעות תתנ"ו במסע הצלב הראשון, טובחים הצלבנים ביהודי וורמס
ה'תרל"ג – לוי שטראוס וג'ייקוב דייוויס רושמים פטנט על הג'ינס
ה'תש"ב – השואה: רוב יהודי וולוז'ין נרצחים על ידי הנאצים
ה'תש"ח – האצ"ל והממשלה הזמנית חותמים על הסכם לפירוקו של הארגון ושילוב לוחמיו בצה"ל
ה'תש"ח – מלחמת העצמאות: פריצת דרך בורמה
ה'תשל"א – מאבקם של הפנתרים השחורים מגיע לשיאו בהפגנה אלימה בכיכר ציון
ה'תשל"ד – הפיגוע במעלות: 27 הרוגים, בהם 21 תלמידי בית ספר, בפיגוע טרור של החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין, רובם תוך כדי ניסיון חילוץ של סיירת מטכ"ל
ה'תשל"ז – אסון הנ"ד: מסוק יסעור של חיל האוויר הישראלי מתרסק באזור בקעת הירדן. באסון נהרגים 54 חיילים
ה'תשנ"ד – יצחק רבין ויאסר ערפאת חותמים על הסכם קהיר המפרט את מימוש הסכם אוסלו א' והקמת הרשות הפלסטינית ברצועת עזה ויריחו
ה'תש"ף – הוקמה ממשלת ישראל השלושים וחמש
ה'תשפ"ג – ישראל והג'יהאד האיסלאמי חותמים על הפסקת אש ומסתיים מבצע מגן וחץ
נולדו

ה'תקנ"ב – ג'יימס מאיר רוטשילד, בנקאי צרפתי ובן למשפחת רוטשילד (נפטר ב-ה'תרכ"ט)
ה'תש"ח – אתי לבני, חברת הכנסת מטעם שינוי
נפטרו

ה'תש"א – דוד רזיאל, מפקד האצ"ל וממייסדיו, נהרג בעת פעולת קומנדו בעיראק בשירות הבריטים (נולד ב-ה'תרע"א). בעקבות נפילתו נקבע היום על ידי מפקדו הבא של האצ"ל מנחם בגין כ"יום התייחדות עם חללי האצ"ל"
ה'תשכ"ג – עמי אסף, חבר הכנסת, סגן שר החינוך והתרבות ומזכ"ל תנועת המושבים (נולד ב-ה'תרס"ג)
ה'תשס"א – יוסף ידין, שחקן תיאטרון ישראלי (נולד ב-ה'תר"פ)
ה'תשע"ד – חכם משה מיכאלשווילי, רבם הראשי של יהודי גאורגיה, ונשיא איגוד רבני גאורגיה
ה'תשפ"ב – הרב שמחה הכהן קוק, רב העיר רחובות ואב בית הדין.
כ"ב באייר – כ"ד באייר
אייר
NeXT

ערך זה עוסק בחברת מחשבים אמריקאית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  סטיב ג'ובס
 תקופת הפעילות:  1985–1996 (כ־11 שנים)
 מיקום המטה:  רדווד סיטי 
 משרד ראשי:  ארצות הברית רדווד סיטי, קליפורניה, ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  חומרת מחשב   תוכנות מחשב
 מוצרים עיקריים:  NeXT Computer   NeXTcube   NeXTstation   NeXTdimension   NeXTSTEP   OPENSTEP   WebObjects
 מנכ"ל:  סטיב ג'ובס 
 עובדים:  540 (1992)
  
 אתר רשמי
 
NeXT הייתה חברת מחשבים אמריקאית שפיתחה וייצרה סדרות של תחנות עבודה ממוחשבות, המיועדות למוסדות השכלה גבוהה ולעסקים. מרכזה היה ברדווד סיטי בקליפורניה. החברה התפרקה ב-1996 לאחר שנקנתה על ידי חברת אפל.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
NeXT נוסדה ב-1985 על ידי סטיב ג'ובס, ממייסדי חברת אפל. לאחר שפוטר מאפל בעקבות השתלטותו של ג'ון סקאלי על החברה, הקים ג'ובס את NeXT.
NeXT הציגה את מחשב ה-NeXT הראשון ב-1988 ותחנת עבודה (Nextstation) קטנה יותר ב-1990. מכירות מחשבי ה-NeXT היו מצומצמות יחסית והוערכו בכ-50,000 יחידות שנמכרו בסך הכל.
מחשב החברה אופיין בצורתו הקוביתית המושלמת. בין הפטנטים של החברה ניתן למנות את המעמד למסך שנהיה נפוץ ביותר.
לעומת זאת, מערכת ההפעלה וסביבת הפיתוח מונחית העצמים NeXTSTEP, שהתבססו על יוניקס ונחשבו לחדשניות לזמנן, היו בעלות השפעה רבה.
בהמשך הפיצה NeXT את רבות ממערכות ה-NeXTstep כסביבות פיתוח שנקראו OpenStep, הביצוע העצמאי של OpenStep למספר יצרני ציוד מקורי.
NeXT פיתחה גם את שרת היישומים WebObjects, שהיה אחד משלדי יישומי הרשת הראשונים. WebObjects לא זכתה לפופולריות בשל מחירה היקר - $50,000, אך נשארה כדוגמה בולטת לשרת רשת המבוסס על דף אינטרנט דינמי במקום תוכן סטטי.
אפל קנתה את NeXT ב-20 בדצמבר 1996 תמורת 429 מיליון דולר, ומיליון וחצי מניות של אפל.
רבות ממערכות ההפעלה iOS ו-OS X של אפל נבנו על בסיס OPENSTEP.
לקריאה נוספת

סטיב ג'ובס
הערות שוליים

↑  San Francisco Chronicle‏, "NeXT Inc. to Drop Hardware 300 losing jobs in strategy shift"‏, 9 בפברואר 1993
↑  שמות רשמיים במהלך הזמן Next, Inc. ‏ Next Computer, Inc. ‏ Next Software, Inc.  האותיות מסוגננות בלוגו כ-NeXT
↑  נקראה NeXTstation
↑  "Apple Computer, Inc. Agrees to Acquire NeXT Software Inc."
↑  "Apple Computer, Inc. Finalizes Acquisition of NeXT Software Inc."
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007346769505171  BnF: cb15731661s (data)  GND: 5072175-6  LCCN: n92036508  NDL: 00327128  VIAF: 156080159   WorldCat (עם VIAF): 156080159
ארכיטקטורת MIPS

מבנה מעבד MIPS פשוט
MIPS (ראשי תיבות של Microprocessor without Interlocked Pipeline Stages) היא ארכיטקטורת סט פקודות עבור מעבדים מסוג RISC שפותחה על ידי חברת MIPS Technologies. מעבדי ה-MIPS הראשונים היו מעבדי 32 סיביות אך מעבדים מאוחרים יותר עובדים עם מילה בגודל 64 סיביות. מעבדי MIPS היו בשימוש בתחנות עבודה ושרתים שונים בשנות ה-80 של המאה ה-20 ואחר כך היו נפוצות בעיקר במערכות משובצות. חלק ממעבדי MIPS פועלים בשיטת Big endian וחלק בשיטת Little endian.
מעבד ה-MIPS התחלק ל-3 סוגי מעבדים עיקריים, אשר עבדו בצורות שונות.
מעבד חד-מחזורי (Single Cycle) - בכל פעם קיבל פקודה אחת, וביצע אותה מחזור אחר מחזור עד לקבלת התוצאה.
מעבד רב-מחזורי (Multi Cycle) - בכל פעם קיבל כמה פקודות, ובכמה מחזורים ביצע את התהליך, עד לקבלת תוצאה.
מעבד "צינור זרימה" (Pipe Line) - מעין שילוב מתוחכם בין מעבד חד-מחזורי לרב-מחזורי.
(מעבד רב-מחזורי היה יכול לעשות יותר פקודות ממעבד חד-מחזורי משום שהוא מורכב מיותר חלקים)
היסטוריה

MIPS החל את דרכו כפרויקט מחקר באוניברסיטת סטנפורד של צוות בראשות ג'ון הנסי (John L. Hennessy). בהמשך ייסד הנסי חברה בשם MIPS Computer Systems (אחר כך MIPS Technologies) שייצרה את המעבדים. החברה נקנתה על ידי סיליקון גרפיקס בשנת 1992. החברה נרכשה על ידי חברת Imagination Technologies ב-2012.
כמו ARM, גם MIPS מספקת רישיונות למימוש המעבד כחלק ממעבדים אחרים, ומעבדי MIPS נפוצים למדי במערכות משובצות.
מחשבי MIPS

תחנות עבודה ושרתים של סיליקון גרפיקס. מערכת ההפעלה IRIX רצה רק על המעבדים הללו.
פלייסטיישן 1 ו־2.
מכונות ארקייד ישנות של Namco, כמו Namco System 23 או System 246 (מבוססת מעבד הפלייסטיישן 2).
מחשבי כף-יד (PDA) (היו נפוצים יותר בעבר, כיום מעבדי ARM יותר פופולריים בתחום).
מערכות משובצות: חלק ניכר מהנתבים, מודמים ושאר המערכות המשובצות מבוססים על MIPS.
Loongson - גרסה סינית של MIPS64. משמש במחשבים ניידים פשוטים, תחנות עבודה פשוטות, ושרתים.
נתבים מודרניים עדיין מבוססים על MIPS.
הערות שוליים

↑  רוני ליפשיץ, TechTime, התחרות על רכישת MIPS: הצעתה של CEVA הישראלית נתקלה בהתנגדות הדירקטוריון, באתר TheMarker‏, 26 בנובמבר 2012
↑  יאיר מור, חברת המעבדים MIPS נרכשת ע"י Imagination Technologies; הפטנטים נרכשים ע"י ARM, באתר TheMarker‏, 7 בנובמבר 2012
↑  אור הירשאוגה, CEVA רוצה להיות ARM הישראלית, באתר TheMarker‏, 13 בדצמבר 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007556392005171  LCCN: sh99000179
אבו סלמאן

| --- | --- |

"ח'רבת זכור", מיקומו המקורי של הכפר, כ-700 מטר ממערב לכפר הנוכחי
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  קלקיליה
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  899 (2016)
 קואורדינטות:  32°08′24″N 34°59′56″E﻿ / ﻿32.140027777778°N 34.998972222222°E﻿ / 32.140027777778; 34.998972222222 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גוש דן מוגדלת) אבו סלמאן(למפת גוש דן רגילה) אבו סלמאן(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אבו סלמאן(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אבו סלמאן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אבו סלמאן ידוע גם בשם עזבת אבו סלמאן, או עזבת סלמאן (בערבית:  أبو سلمان) הוא כפר פלסטיני בשומרון, השוכן 7 ק"מ מדרום לקלקיליה. בכפר חיים 899 תושבים. הכפר צמוד ליישוב אורנית מצידה הצפוני.
היסטוריה

מיקומו המקורי של הכפר היה על ראש גבעה, כ-700 מטר ממערב, בשם "ח'רבת זכור". בתקופת המנדט הבריטי השתייך הכפר לנפת טולכרם. לפי תוכנית החלוקה, שהתקבלה ברוב קולות בעצרת הכללית של האו"ם ב-29 בנובמבר 1947, הכפר היה אומר להיכלל בשטח המדינה הערבית. אך במסגרת הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות ב-1949, הוסכם שקו הגבול בין ישראל לירדן ("הקו הירוק") יעבור ממזרח לכפר. תושבי הכפר קיבלו את האפשרות להישאר בשטח ישראל או לעבור לצד הירדני. מאחר שרוב האדמות החקלאיות שלהם נכללו בשטח ירדן, הם החליטו לעבור ולהקים את הכפר מחדש על האדמות שהחזיקו. אדמות פוריות שממוקמת סמוך לתוואי נחל קנה שהכפר הוקם בגבעה שמעליהם.
לפי עדויות ארכאולוגיות "ח'רבת זכור" הייתה מיושבת כמעט ברציפות מאז תקופת הברונזה הקדומה. במקום נערכו מספר חפירות וסקרים ארכאולוגים. השרידים הקדומים ביותר נתגלו במערות קבורה. עיקר השרידים במקום הם מהתקופה הביזנטית בארץ ישראל והתקופה המוסלמית המוקדמת בארץ ישראל וכוללים מבני מגורים, מצודה, בית בד, בורות מים רבים וגתות. על אדמות "ח'רבת זכור" ניטע יער חורשים והוקמו היישובים קיבוץ חורשים בינואר 1955, ונירית ב-1981.
היסטוריה > לאחר 1967

מאז מלחמת ששת הימים ב-1967, אבו סלמאן נמצאת תחת שלטון ישראלי. בשנת 1983 החלה הקמת של ההתנחלות אורנית מדרום לכפר, על ידי יזמים פרטיים שלטענתם רכשו קרקעות באזור. בשל מחלוקת על הבעלות על הקרקעות הם נרשמו אחר כך כאדמות מדינה.
בהסכם אוסלו ב' השטח הבנוי של הכפר סווג כשטח B וכל אדמותיו החקלאיות כשטח C.
בזמן האינתיפדה השנייה בשנת 2002, החלה ישראל בהקמתה של גדר הפרדה, שתחצוץ בין השטחים שבהם מתגוררים הפלסטינים ביהודה ושומרון ובין השטחים הישראלים. ב-5 בספטמבר 2002, השאירו חיילי צה"ל במסגד הכפר מפה וצו תפיסת אדמות לצרכים צבאיים. הצו הודיע רשמית לתושבי הכפר כי גדר ההפרדה תעבור באדמותיהם, ולצורך כך הופקעו כמה מאות דונם של תושבי הכפר. כדי לכלול את שטח אורנית מצדה המערבי של הגדר, באזור אבו סלמאן היא נבנתה בין 1 ל-3 ק"מ ממזרח, כך ששטחים חקלאיים נרחבים של תושבי אבו סלמאן נמצאים ממערב לגדר, והגישה אליהם לא מתאפשרת רוב הזמן, כולל מטעי זיתים שדות וחממות שפורקו. בינואר 2004 אשרה מועצת התכנון העליונה במנהל האזרחי את תוואי כביש 5250 שצפוי להיסלל על אדמות הכפר, ככביש גישה נוסף להתנחלות אלפי מנשה.
לצורך, מעבר לשטחים החקלאיים שמצידה המערבי של הגדר, הוקם סמוך לכפר "מחסום אבו סלמאן – 1419" הנפתח בבוקר ובערב לכ-15 דקות כל פעם לצורך מעבר.
הערות שוליים

1 2  מפקד אוכלוסין 2016, באתר של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה
↑  צבי אילן, יער החורשים וחורבת זכור, דבר, 26 במרץ 1975
1 2  עמירה הס, הגדר הזאת רק תפגע בביטחון שלכם, כי אתם משאירים אותנו בלי כלום, באתר הארץ, 30 בספטמבר 2002
↑  דניאל ויינברגר, ‏חורבת זכור, באתר "חדשות ארכיאולוגיות", גיליון 123, 3 באפריל 2011
↑  תנועת השומר הצעיר , על המשמר, 21 בינואר 1955
↑  עמירם אורן, במרחב התפר בין "הכפרים", כפר סבא וכפר קאסם, באתר "עמירם במשעולי ישראל", 7 בנובמבר 2016
↑  מרדכי אלקן, אלפי משפחות יגורו בישובים שיזמים פרטיים מקימים בשומרון, מעריב, 15 במאי 1983
↑  ע"א 8361/09 דלתא להשקעות ולמסחר (קרני שומרון) בע"מ נ' מפקד כוחות צה"ל באזור יהודה ושומרון, ניתן ב־16 באוגוסט 2012
↑  נעה ווסרמן-עמיר, ‏השטחים לא רשומים, באתר גלובס, 21 בדצמבר 1998
↑  צחר רותם, בין קרני שומרון לשרון אפשר, מתברר, להעביר יותר מכביש אחד וזה יעלה הון, באתר הארץ, 27 בינואר 2004
↑  עזבת סלמאן - רוצים אישור לאדמה הפרטית? בתנאי שיחלקו בין היורשים!, באתר מחסום Watch,‏9 באוקטובר 2018
| Flag of Senegalיישובי נפת קלקיליה |
| --- | --- | --- |
| ערים | קלקיליה |  |
| מועצות מקומיות | חבלה • כפר ת'ולת' • עזון |  |
| כפרים | אבו סלמאן • אימאתין • אל-פונדוק • באקת אל-חטב • בית אמין • ג'יוס • ג'ינסאפוט • ג'ית • עזון • חג'ה • כפר לאקף • כפר קדום • נבי אליאס • סניריא • עזון עתמה • עיזבת א-טביב • ערב א-רמאדין • פלאמה • פרעתא • ראס א-טירה • ראס עטייה |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007584246605171
אגודת דנטה אליגיירי

הלוגו הישן של אגודת דאנטה אליגיירי העולמית
אגודת דאנטה אליגיירי (באיטלקית: Società Dante Alighieri) עוסקת בהפצת השפה והתרבות האיטלקית בעולם.
הלוגו החדש של אגודת דאנטה אליגיירי העולמית מאז שנת 2021
את האגודה ייסד ברומא ארנסטו נתן (Ernesto Nathan) בשנת 1889. נתן, שכיהן מאוחר יותר כראש עיריית רומא, היה מדינאי יהודי איטלקי, בנה של שרה לוי Sara Levi.
מטה האגודה ממוקם ברומא ולו יותר מ-500 סניפים ברחבי איטליה ובמרבית מדינות העולם.
מרכז הפעילות של האגודה סובב סביב הוראת השפה האיטלקית ברמות שונות. מתקיימים קורסים מרמת מתחילים ועד למתקדמים השואפים להתמודד עם הספרות הקלאסית והמודרנית. כמו כן, ישנם קורסים למעוניינים ללמוד באוניברסיטאות באיטליה או לאלה השואפים לרכוש ידע באחד מתחומי האומנויות ואף קורסים בסיסיים למטיילים.
את הקורסים ללשון האיטלקית משלימים ערבי תרבות, המציגים את איטליה על היבטיה השונים בתחומי האמנות, הספרות, המוזיקה, הקולנוע ועוד.
בישראל

בישראל פועל סניף של האגודה בירושלים אשר הוקם בשנת 1949 ופועל מאז ברציפות במרכז העיר וידוע בשם "מכון דאנטה". בנוסף להוראת האיטלקית ופעילויות התרבות, קיימת ספרייה לעיון ולהשאלה בת כ-4,000 ספרים בשפה האיטלקית.
הלוגו החדש של אגודת דאנטה אליגיירי בישראל - מכון דאנטה
ניקולאי בסקוב

| --- | --- |

 לידה:  15 באוקטובר 1976 (בן 48) מוסקבה, ברית המועצות
 שם לידה:  ניקולאי ויקטורוביץ' בסקוב
 מוקד פעילות:  ברית המועצות, רוסיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1989
 מקום לימודים:  האקדמיה הרוסית למוזיקה על שם גנסין, הקונסרבטוריון של מוסקבה 
 עיסוק:  זמר
 סוגה:  פופ, אופרה
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  רוסית, איטלקית 
 בן או בת זוג:  אוקסנה פדורובה ויקטוריה לופירבה 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  אמן העם של הפדרציה הרוסית (2009)  עיטור הידידות (רוסיה) (2017)  דרך האמנות - לשלום והבנה הדדית (2021)  אמן העם של אוקראינה (2004)  מסדר פרנציסק סקורינה (2006)  מדליה על הישגים למען המולדת דרגה שנייה (2006)  אמן כבוד של הפדרציה הרוסית (2001)  עיטור הכבוד של הפדרציה הרוסית  People's Artist of the Chechen Republic  פרס גרמופון הזהב  פרס משרד הפנים של רוסיה  מסדר הכבוד והתהילה  אמן העם של הרפובליקה של בשורטוסטן 
 http://baskov.ru
 פרופיל ב-IMDb
 
ניקולאי ויקטורוביץ' בסקוב (ברוסית: Николай Викторович Басков; נולד ב-15 באוקטובר 1976) הוא זמר אסטרדה ואופרה רוסי פופולרי. בשנת 2009 הוענק לו תואר אמן העם של הפדרציה הרוסית, בשנת 2004 תואר אמן העם של אוקראינה.
ביוגרפיה

בסקוב למד באקדמיה הרוסית למוזיקה בגנסין ובקונסרבטוריון במוסקבה. בשנת 1998 הוא במקום הראשון בתחרות הזמרים הצעירים הכל-רוסים, ובמקום השני בתחרות גרנד ווס ב-1999 בספרד. באותה שנה הוזמן ניקולאי בסקוב לתיאטרון בולשוי, שם ביצע את האריות הגדולות באופרה כמו יבגני אונגין, הנסיך איגור, בוריס גודונוב, לה טרוויאטה ואחרים.
בשנת 2000 הוא מצלם קליפ עבור הקומפוזיציה המוזיקלית "Caruso", שמגיעה במהירות לראש מצעד פזמונים של תחנת הרדיו אירופה +. מאז אותה תקופה הקריירה של בסקוב חרגה מהאולמות האקדמיים.
מאז שנת 2000, לאחר שנפגש ודיבר עם מונסראט קאבאייה על במת הקרח בסנט פטרסבורג, ניקולאי הופך לסטודנט שלה. בסקוב השתתף בהופעות אופרה בברצלונה ובמדריד עם הבת של קאבאייה - מרטי.
ב-1 בנובמבר 2008 בהיכל הקרח בסנט פטרסבורג נערך קונצרט סולו של בסקוב "ספינת הגורל" בהשתתפות מונסראט קאבאייה.
בשנים 2016–2017 הוא היה מנחה התוכנית "ערב שבת" לצד נונה גרישאייבה.
במהלך הבחירות לנשיאות רוסיה 2018 בסקוב הפך לחלק מתנועת "Putin Team", שתמכה בוולדימיר פוטין.
בנובמבר 2024 נשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי שלל את התואר אמן העם של אוקראינה מבסקוב על תמיכתו בפלישה הרוסית לאוקראינה.
הערות שוליים

↑  http://www.trud.ru/article/07-11-2008/135189_rastopil_ledovyj.html
↑  https://iz.ru/676422/2017-11-28/nikolai-baskov-prisoedinilsia-k-putin-team
↑  https://novyny.live/ru/zirki/dvokh-ukrayinskikh-spivachok-pozbavili-derzhnagorod-khto-shche-v-spisku-214629.html
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012502465205171  GND: 137538138  ISNI: 0000 0000 8335 3143  LCCN: no2005045457  LNB: 000118112  MusicBrainz: 507d6b65-f914-4a01-b020-e61e6c9c7661  NKC: pna2009505061  VIAF: 119506536   WorldCat (עם VIAF): 119506536
דייוויד בארלו

דיווידי בארלו
דייוויד הריסון בארלו (David Harrison Barlow; נולד ב-1942, נידהם, מסצ'וסטס), הוא פסיכולוג אמריקני. התפרסם בעבודותיו בתחום הפרעות החרדה, הבנתן, סיווגן וטיפולן בשיטות התנהגותיות-קוגניטיביות וקבוצתיות.
פיתח את המושגים האבחנתיים של הפרעת פאניקה והפרעת חרדה מוכללת, תרם להבנתן ועיצב שיטה רב שלבית ואינטגרטיבית של טיפול פסיכולוגי בהפרעות החרדה בכלל, ובהפרעת הפאניקה בפרט.
רקע ושנות הילדות

נולד בשנת 1942, בנידהם, אחד מפרברי בוסטון. אביו נהרג במלחמת העולם השנייה לפני לידת בנו, כשמטוסו הופל בעת שהשתתף בהפצצות מהאוויר על פסי הרכבות בגרמניה. משום כך נאלץ לגור יחד עם אמו אצל הוריה בבוסטון. בילדותו זכה לצפות במשחקי הקבוצות המקומיות לבייסבול "בוסטון רד סוקס" (Boston Red Sox) ובוסטון ברואינס" (Boston Bruins) ושיחק בייסבול בעצמו מתוך שאיפה להפוך בעתיד לשחקן מקצועי. עם קבוצת הנוער שלו הגיע פעם להשתתף בתחרות הכל ארצית Little League World Series. התחנך בבית ספר קתולי ובחופשות בילה ימים רבים אצל קרוביו באי ננטקט שם יתגורר בעתיד ויכתוב רבים מספריו. בעת לימודיו באוניברסיטה הקתולית נוטר דאם שבסאות בנד, אינדיאנה, המשיך בפעילותו הספורטיבית.
לימודיו במדעי ההתנהגות

תוך כדי התעניינות בגיבורי הספרים שקרא התרשם עד כמה גורלם הוכרע על ידי נטייתם להרס עצמי. הרהוריו על כך הביאו אותו, בין השאר, להימשך לתחום הפסיכולוגיה .[דרוש מקור] בעת היותו תלמיד קיץ במעבדה לפסיכולוגיה ניסויית של ג'וזף קאוטלה (1999-1927), שהתמחה בתחום הביסוס המדעי של הטיפולים הביהביוריסטים למד בארלו את חשיבות המחקר בקידום הבנת ההתנהגות.
אחרי ש- ב-1964 סיים תואר BA באוניברסיטת נוטר דאם, המשיך לימודיו אצל קאוטלה במכללת בוסטון . שם סיים עם תואר MA במכללת בוסטון ב-1966.
הודות להתערבותו של קאוטלה, התאפשר לו בשנת 1966 להישלח במשך 3 חדשים לאוניברסיטת טמפל בפילדלפיה ולעבוד שם במחיצתו של ג'וזף וולפי, ממציא הטיפול ההתנהגותי לפי עקרון דסנזיטיזציה מודרגת (Systematic desensitization) המיועד לפוביות.
אחרי שהתחתן עבר לגור בורמונט שם המשיך בלימודיו בפסיכולוגיה קלינית באוניברסיטה המקומית. היה תלמיד של הווארד לייטנברג, מומחה בפסיכולוגיית בעלי החיים וסטיוארט אגראס, חוקר מוערך שהתחנך במסורת של הפסיכיאטריה הבריטית.
סיים דוקטורט במדעים באוניברסיטת ורמונט בשנת 1969.
פעילותו כחוקר, קלינאי ומורה

לפי הזמנתו של סטיוארט אגרס, כיהן כשש שנים כפרופסור לפסיכיאטריה באוניברסיטה של המרכז הרפואי מיסיסיפי בעיר ג'קסון שם ארגן את ההתמחות בפסיכולוגיה קלינית. יחד עם א.בלנשאר ואחרים חקר שם היבטים שונים של הפרעות בתפקוד המיני וכמו כן את הנטיות המיניות מנקודת מבט של הפסיכולוגיה ההתנהגותית.
מאוחר יותר עבר ללמד כפרופסור לפסיכיאטריה ופסיכולוגיה באוניברטת בראון. היה גם פרופסור מחקר במחלקה לפסיכולוגיה של אובינרסיטת אולבני, אוניברסיטת מדינת ניו יורק.
כעת הוא פרופסור לפסיכולוגיה, פרופסור מחקר לפסיכיאטריה ומנהל אמריטוס של המרכז לחרדה והפרעות נלוות CARD באוניברסיטת בוסטון, אותו הקים.
בשנים 1997 -1998 היה חוקר אורח במרכז למחקרים מתקדמים במדעי ההתנהגות בפאלו אלטו, קליפורניה
בעבר היה עורך שותף של כתב העת לייעוץ פסיכולוגיה קלינית ערך את כתבי העת "טיפול התנהגותי" Behavior Therapy, הג'ורנל לאנליזה התנהגותית יישומית Journal of Applied Behavior Analysis
"פסיכולוגיה קלינית:מדע ופרקטיקה Clinical Psychology: Science and Practice, כמו כן עורך את הסדרה "Treatments that Work" "טיפולים יעילים" של ההוצאה לאור " אוקספורד יוניברסיטי פרס" Oxford University Press.
דייוויד בארלו נשוי לבוורלי קולבי ויש לו שני ילדים.
פעילותו כחוקר, קלינאי ומורה > תרומתו לחקר ההפרעות בתפקוד המיני ויחסם לחרדה

בארלו חקר במיוחד את נושא הערכת העוררות המינית הגברית ואת הבנת הממשק בין הפרעות בתפקוד המיני ובין החרדה.