stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סן מרינו באירוויזיון 2022
לפני האירוויזיון > גמר הקדם

גמר הקדם התקיים ב-19 בפברואר 2022, בתיאטרון נואובו בעיר דוגאנה, סן מרינו. המופע שודר בהנחייתם של סנהיט, נציגת המדינה לאירוויזיון 2011 ואירוויזיון 2021, וג'ונתן קאשניאן. שמונה עשר משתתפים הגיעו לגמר, תשעה שעברו את שלבי הקדם ותשעה נוספים שנבחרו על ידי רשות השידור של המדינה. בחבר המושבעים כיהנו מוגול, כותב שירים; סימון לי, מנצח, מלחין ומעבד; קלריסה מרטינלי, מנחת טלוויזיה; סוזן ז'ורז'י, נציגת אנדורה באירוויזיון 2009 ודינו סטיוארט, מנהלת ב-BMG איטליה.
הזמר האיטלקי אל באנו (נציג איטליה באירוויזיון 1976 ו-1985), סנהיט (נציגת סן מרינו באירוויזיון 2011 ו-2021) וולנטינה מונטה (נציגת סן מרינו באירוויזיון 2012, 2013, 2014 ו-2017) הופיעו בשידור חי בגמר הקדם.
| סדר | אמן | שיר | נקודות | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אלנה ופרנצ'סקו פאגי | "Nothing Can Blow Me Out" | 31 | 11 |
| 2 | מטאו פאוסטיני | "L'ultima parola" | 35 | 5 |
| 3 | אארון סיבלי | "Pressure" | 39 | 3 |
| 4 | איוואנה ספאגנה | "Seriously in Love" | 37 | 4 |
| 5 | וינה רוסה | "Sweet Denial" | 34 | 7 |
| 6 | כריסטינה ראמוס | "Heartless Game" | 31 | 11 |
| 7 | אלסיה לבייטה | "World Falls Down" | 27 | 17 |
| 8 | אקילה לאורו | ‏ "Stripper" | 41 | 1 |
| 9 | מאטה | "DNA" | 27 | 17 |
| 10 | טוני צ'יקו, דשדוס ואלברטו פורטיס | "Sono un uomo" | 33 | 9 |
| 11 | סבסטיאן סקמידט | "Running" | 31 | 11 |
| 12 | פרנצ'סקה מונטה | "Mi ricordo di te (Adrenalina)" | 35 | 5 |
| 13 | קורט קאסר | "Tears of Gold" | 30 | 16 |
| 14 | ולריו סקנו | "Io credo" | 31 | 11 |
| 15 | מריה קיארה לאוני | "Tiramisù" | 33 | 9 |
| 16 | אלסנדרו קולי ובורק יטר | "More Than You" | 40 | 2 |
| 17 | קמילה קאבלטרה | "Move 'Em Like You Never Did" | 34 | 7 |
| 18 | פאברי אנד לאביוסה ומיודיו | "Blu" | 31 | 11 |
באירוויזיון

המהדורה ה-66 של האירוויזיון התקיימה בטורינו, איטליה והורכבה משני חצאי גמר ב-10 במאי וב-12 במאי 2022, ומגמר ב-14 במאי 2022. על פי כללי האירוויזיון, כל מדינה משתתפת, למעט המדינה המארחת וחמש המדינות הגדולות (גרמניה, צרפת, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת), נדרשת להיות אחת מעשר המדינות שיעפילו מאחד משני חצאי הגמר לגמר. ב-25 בינואר 2022 נקבע בהגרלת חצאי הגמר כי סן מרינו תופיע בחלק הראשון של חצי הגמר השני.
לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות 2022, סדר השירים לחצי הגמר הוחלט על ידי מפיקי התוכניות ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. סן מרינו הופיעה שביעית, לאחר מלטה ולפני אוסטרליה. ב-12 במאי 2022 ביצע לאורו את "Stripper" על בימת חצי הגמר השני של אירוויזיון 2022. הוא נכשל בניסיון להעפיל לגמר התחרות, שהתקיים ב-14 במאי. לאחר התחרות התברר כי מיקומו בגמר היה 14 עם 50 נקודות.
ביאורים

1 2 3 4  נעדרו מהמופע
עפרורוניים

| עפרורוניים |
| --- | --- |
 Nannostomus marginatus
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: חריתאים
תת־סדרה:: Characoidei
משפחה:: עפרורוניים
שם מדעי
 Lebiasinidae ‏גיל, 1893

Piabucina erythrinoides
עפרורוניים או לביאסיניים (שם מדעי: Lebiasinidae) היא משפחת דגי גרם שוכני מים מתוקים מסדרת החריתאים. הם שוכנים באמריקה הדרומית ובכמה אגמים בקוסטה ריקה ופנמה. רבים מהם הם דגי נוי נפוצים באקווריום. חלקם מכונים בשם טטרות.
אלו דגים קטנים באורך 2–18 סנטימטרים, והם בעלי גוף מוארך בעל פסים, באופן המזכיר מראה עיפרון ומכאן שמם. הם משייטים במים רדודים וצדים זחלי חרקים כמו יתושים וחסרי חוליות נוספים בחרטומם המוארך.
חלק מהמינים (בעיקר מהסוגים Lebiasina ו-Piabucina) שוכנים במורדות הרי האנדים באגמים קרים, אך רוב המינים מעדיפים אזורים טרופיים וסובטרופיים.
מיון

תת-משפחה Lebiasininae
סוג ומין יחיד Derhamia hoffmannorum
סוג Lebiasina - בו 12 מינים
סוג Piabucina - בו 9 מינים
תת-משפחה Pyrrhulininae
שבט Pyrrhulinini
סוג Copeina - בו 2 מינים
סוג קוֹפְזָנִית (Copella) - בו 9 מינים, ביניהם קופזנית מתזת
סוג Pyrrhulina - בו 17 מינים
תת-משפחה Pyrrhulininae
שבט Nannostomini
סוג Nannostomus - בו 17 מינים
עצמאות (לוגיקה מתמטית)

בלוגיקה מתמטית, טענה שלא ניתן להוכיח אותה, וגם לא את שלילתה, מתוך מערכת נתונה של אקסיומות, היא טענה עצמאית ביחס לאותה מערכת. מערכת הוכחה נתונה היא שלמה, אם אין לה טענות עצמאיות.
ישנן כמה דוגמאות מפורסמות לטענות עצמאיות:
אקסיומת המקבילים, הקובעת שדרך כל נקודה מחוץ לישר עובר קו מקביל אחד ויחיד - עצמאית ביחס לאקסיומות האחרות של גאומטריית המישור (ראו גם גאומטריה לא-אוקלידית).
אקסיומת הבחירה עצמאית מהאקסיומות הרגילות של תורת הקבוצות, אקסיומות צרמלו פרנקל.
השערת הרצף עצמאית מאקסיומות צרמלו פרנקל יחד עם אקסיומת הבחירה.
המתמטיקאי האוסטרי-אמריקאי קורט גדל הוכיח ב-1931 שבכל תורה אפקטיבית עקבית המבוססת על שפה מסדר ראשון שיש בה מספיק מושגים כדי לנסח טענות על כפל במספרים השלמים, יש נוסחאות שלא ניתן להוכיח אותן או את שלילתן. מכאן ששפה אפקטיבית חזקה מספיק, אינה יכולה להיות עקבית ושלמה, וחייבות להיות בה טענות עצמאיות. חוק זה נקרא משפט האי-שלמות הראשון של גדל, ובעקבותיו השתנתה ההתייחסות לתוכנית הילברט לבסס את כל המתמטיקה על קבוצה סופית של אקסיומות.
משפט האי-שלמות השני של גדל טוען שלא ניתן להוכיח את העקביות של תורה (אפקטיבית וחזקה מספיק) במסגרת האקסיומות של התורה עצמה. לפעמים אפשר להוכיח את העקביות של מערכת על ידי בניית מודל שלה במסגרת מערכת אחרת. למשל, אקסיומות פאנו מתארות את המספרים השלמים, וניתן לבנות מודל שלהן במסגרת תורת הקבוצות. לכן, אם תורת הקבוצות חסרת סתירות, אז כך גם מערכת פאנו.
פייטרו גאזרה

| --- | --- |

 לידה:  11 בדצמבר 1879 Bene Vagienna, איטליה 
 פטירה:  30 ביוני 1953 (בגיל 73) Cirié, איטליה 
 מדינה:  איטליה, ממלכת איטליה 
 דרגה:  גנרל 
 פעולות ומבצעים
 המלחמה האיטלקית-עות'מאנית  מלחמת העולם השנייה 
 עיטורים
 עיטור הכוכב של רומניה 
 
פייטרו גאזרה (באיטלקית: Pietro Gazzera;‏ 11 בדצמבר 1879 - 30 ביוני 1956) היה פוליטיקאי איטלקי ששימש גם כקצין בכיר בצבא איטליה הפשיסטית בזמן מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה

גאזרה נולד באיטליה, התגייס לצבא האיטלקי ובמסגרתו לחם במלחמה האיטלקית עות'מאנית ובמלחמת העולם הראשונה.
ב-1928 מונה לתת שר המלחמה, ומ-1929 עד 1933 שימש כשר המלחמה, בדרגת גנרל. ביולי 1933 התפטר, ומסר את תפקידו למוסוליני ששימש במקומו כשר המלחמה.
לאחר כיבוש אתיופיה במסגרת המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה שימש גאזרה, החל מ-1 באוגוסט 1938 ועד 6 ביולי 1941 כמושל מחוז גאלה סידאמו באתיופיה שהייתה חלק מהמושבה מזרח אפריקה האיטלקית.
גאזרה פיקד על הכוחות האיטלקים בגזרה הדרומית במערכה במזרח אפריקה במלחמת העולם השנייה. לאחר פלישת הכוחות הבריטים למזרח אפריקה האיטלקית התבצר בראש אנשיו בעיר ג'ימה שבדרום מזרח אתיופיה. לאחר כניעת המשנה למלך האיטלקי במזרח אפריקה, הדוכס מאאוסטה, שנכנע לבריטים לאחר קרב אמבה אלגי במאי 1941, היה גזארה הקצין האיטלקי הבכיר במזרח אפריקה, והוכרז כמשנה למלך במקומו של הדוכס מאאוסטה.
בג'ימה עמד גאזרה בפני איום המתקפה של כוחותיו הסדירים של הגנרל אלן קנינגהם שפרצו לאתיופיה מדרום, וגם כנגד מתקפות של לוחמים אתיופים בלתי סדירים שמרדו בשלטון האיטלקי. ב-21 ביוני 1941 נסוג מג'ימה בראש 7,000 מחייליו, כשהוא מותיר מאחוריו 15,000 לוחמים שנכנעו. בדרך נסיגתו עמדה חטיבתו של הגנרל אוחוסט אדוארד חיליארט, מצבא בלגיה החופשית. ב-3 ביוני נכנע גאזרה לחיליארט.
בין 1941 ל-1943 היה שבוי מלחמה בתחילה בקניה ולאחר מכן בהודו ובארצות הברית. ב-1943 לאחר נפילת המשטר הפשיסטי באיטליה והסכם הכניעה האיטלקי לבעלות הברית, שימש כאחראי על שבויי המלחמה מטעם ממשלתו של פייטרו באדוליו עד לשנת 1945.
גאזרה מת ב-1956.
הערות שוליים

↑  Italian war minister resigns, פלסטיין פוסט, 28 ביולי 1933
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16257429w (data)  GND: 124327710  ICCU: RAVV076879  ISNI: 0000 0001 1468 8115  LCCN: no2009097610  VIAF: 20612011   WorldCat (עם VIAF): 20612011
ערימה בינומית

במדעי המחשב, ערימה בינומית היא סוג של מבנה הנתונים ערימה. היא ממומשת בעזרת אוסף עצים בינומים. יתרונה הוא שהיא מאפשרת מיזוג שתי ערימות במהירות.
ערימה בינומית מהווה מימוש יעיל של מבנה הנתונים המופשט תור עדיפויות.
מבנה

ערימה בינומית ממומשת כאוסף של עצים בינומיים. כל עץ בינומי מקיים את "כלל הערימה": ערך כל צומת קטן יותר מערכי כל בניו (ערימה כזאת נקראת "ערימת מינימום". ניתן גם לבנות "ערימת מקסימום", בה כל צומת גדול מבניו).
מבנה > תכונת הערימה הבינומית

ערימה בינומית מקיימת את השמורה הבאה: לכל i, יש בערימה לכל היותר עץ אחד מדרגה i.
דרגה של עץ בינומי מוגדרת על ידי מס' הצמתים בעץ, כך שעץ מדרגה 0 הוא שורש בלבד, ובעץ מדרגה i יש  2^{i} קודקודים.
כתוצאה מכך יש מבנה אפשרי יחיד לערימה, הנובע מהייצוג הבינארי של גודלה. (לדוגמה, בערימה מגודל 25 (11001 בבסיס בינארי) יהיה עץ אחד מדרגה 0, עץ אחד מדרגה 3 ועץ אחד מדרגה 4). את שורשי העצים ניתן להחזיק ברשימה מקושרת כפולה (כלומר עם מצביעים אחורה).
מאפיינים

בערימה בינומית יש לכל היותר עץ אחד מכל דרגה. לפיכך, בערימה בינומית בה דרגת העץ המקסימלי היא i יש לכל היותר 2^(i+1) איברים. לפיכך, בערימה בינומית בה יש m איברים- יש לכל היותר  \log m עצים.
פעולות

הפעולה המעניינת והחשובה ביותר בערימה בינומית היא מיזוג:
פעולות > מיזוג

בהינתן שתי ערימות, ממזגים אותן בדומה לחיבור בינארי: עוברים על הדרגות מהקטנה לגדולה, ובכל דרגה, אם יש רק עץ אחד מדרגה כזו מכניסים לערימה המאוחדת. אם יש שניים, מאחדים אותם ומתייחסים אליהם כאל עץ מדרגה גדולה יותר (בדומה לנשא בחיבור רגיל). כיוון שישנם כ-log m עצים בכל ערימה, הסיבוכיות היא  O(\log m).
כעת נבחן כיצד לממש את שאר פעולות הערימה באמצעות פעולות המיזוג:
פעולות > הכנסה

כדי להכניס אלמנט חדש, נבנה ערימה חדשה מדרגה 1 ונמזג אותה עם הערימה הקיימת.
סיבוכיות הפעולה היא  O(\log m) (כש-m הוא גודל הערימה), אך ניתוח לשיעורין מביא לתוצאה של  O(1). (ומכאן שבניית ערימה מ-m איברים לוקחת  O(m))
פעולות > מחיקת המינימום

הואיל וכל אחד משורשי העצים בערימה מקיים את תכונת הערימה, הרי שאיבר המינימום בערימה הוא אחד משורשי העצים. הואיל ובערימה בת m איברים יש log m שורשי עצים, ניתן למצוא את שורש המינימום ב- O(log m)‎. מוצאים את איבר המינימום ומוחקים אותו. (ניתן, כשיפור, להחזיק מצביע לאיבר המינימלי, כך שמציאתו לוקחת  O(1).)
כיוון שילדיו של עץ מדרגה i הם שורשים של עצים מדרגות i-1‏,...,0,1, ניתן להסתכל על שורשיו כערימה בינומית מסדר i-1. כעת מבצעים מיזוג בין הערימה החדשה הזו לשאר הערימה. סיבוכיות:  O(\log m).
פעולות > מחיקה

כיוון שערימה אינה תומכת בחיפוש, מחיקה צריכה לבוא עם מצביע לאיבר הנמחק. כדי למחוק מחליפים את ערך הצומת עם אביו, ואז שוב עד לשורש (פעולה זאת לוקחת כעומק המקסימלי של עץ שהוא כ-log m), ואז מוחקים אותו וממזגים את בניו עם שאר הערימה. סיבוכיות:  O(\log m).
פעולות > הקטנת מפתח

בהינתן מצביע לצומת מסוים, מקטינים את המפתח, ואם הוא קטן מאביו, מחליפים ביניהם, ושוב אם הוא קטן מאביו מחליפים ביניהם עד שהוא גדול מאביו (או מגיע לשורש), סיבוכיות:  O(\log m). שיפור בסיבוכיות של פעולה זו אפשרי על ידי שימוש בערימת פיבונאצ'י, המבוססת על ערמה בינומית, בה עלות הקטנת מפתח בניתוח לשיעורין היא  O(1).
וריאציות > ערימה בינומית עצלה

ערימה בינומית עצלה ממומשת בדומה לערמה, אך היא לא משמרת את המבנה כל הזמן: בפעולות הכנסה ומיזוג פשוט משרשרים את האיבר החדש או הערימה החדשה לקיימת (ב- O(1)) ואילו בפעולת המחיקה מתקנים תוך כדי את הערימה לערימה בינומית תקינה, פעולה זאת לוקחת  O(n), אך בניתוח לשיעורין עלותה הוא  O(\log n).
וריאציות > ערימת פיבונאצ'י

בערימת פיבונאצ'י העצים כלל אינם עצים בינומיים: בכל פעולת הקטנת הערך חותכים את הצומת ויוצרים ממנו עץ חדש, וכאשר מוחקים כך שני בנים של צומת חותכים גם אותו. כתוצאה מכך העלות של פעולת הקטנת המפתח עולה ל- O(n), אך עלותה לשיעורין יורדת ל- O(1). בשל כך היא טובה לאלגוריתמים שדורשים הקטנות רבות של המפתחות (כדוגמת אלגוריתם דייקסטרה שבערימת פיבונאצ'י סיבוכיותו היא  \ O(|E|+|V|\log |V|) לעומת  \ O(|E|\log |V|) בערימה בינארית).
הערות שוליים

↑  O(1)‎ - בניתוח לשיעורין עבור n הכנסות רצופות בדומה למונה בינארי
| מבני נתונים |
| --- | --- | --- |
| מבנים מופשטים | רשימה • מחסנית • קבוצה • מולטי קבוצה • תור • דו-תור • תור עדיפויות • מילון • מחרוזת • איחוד קבוצות זרות |  |
| מימושים ליניאריים | מערך • מערך משונן • טבלת גיבוב • רשימה מקושרת • רשימת דילוגים • חוצץ |  |
| גרפים ועצים | ערימה  (בינארית • בינומית • פיבונאצ'י) • עץ חיפוש  (עץ אדום שחור • עץ 2-3 • עץ 2-3-4) • עץ סיפות • עץ B • עץ +B • עץ AVL • עץ Splay • עץ BSP • עץ kd • עץ R‏ • Trie • X-fast trie • טריי y מהיר• עץ WAVL |  |
| הסתברותיים | מסנן בלום |  |
מיזוג שתי ערימות
עדעד כחול

| עדעד כחול |
| --- | --- |
 עדעד כחול
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: ציפורנאים
משפחה:: עפריתיים
סוג:: עדעד
מין:: עדעד כחול
שם מדעי
 Limonium sinuatum ‏מילר
עַדְעָד כָּחֹל (שם מדעי: Limonium sinuatum) הוא צמח עשבוני חד שנתי או רב-שנתי ים תיכוני מובהק ממשפחת העופריתיים. עדעד כחול מוכר בשם הפופולרי "אלמוות", כצמח בר הגדל בחופים ובגבעות כורכר והן כצמח נוי וגינון. בשל תכונותיו העדעד הכחול נחשב לפרח תרבותי נוח לגידול. מגדלי הפרחים הצליחו ליצור ממנו פרחים עם מגוון רחב של צבעים לעלי גביע. עקב נוחיות גידולו, שימושיו ואופן ריבוי, הוא מומלץ לבעלי הגינות הפרטיות. עיקר הפריחה בחודשים באפריל ומאי. עלי הכותרת לבנים ואילו עלי הגביע כחולים. הפרחים ערוכים בתפרחות מטיפוס שיבולת או מכבד. הפרחים נכונים (בעלי סימטריה רדיאלית) מטיפוס 5, כלומר בעלי 5 עלי כותרת, 5 עלי גביע, 5 אבקנים ו־5 עמודי שחלה. יש המבלבלים בינו ובין עדעד קנרי שהוא צמח נוי בישראל ונבדל בעלי השושנת שלו דמוי דמויי מעוין (רומבוס) או דמויי-ביצה או משולש ולא דמוי כינור.
בית הגדול וההתאמה אליו

בית גידולו הטבעי של המין הוא שפת הים בחול ובכורכר ולעיתים מדבריות ומלחות. ניתן למצוא אותו, בצורתו התרבותית, ברחבי ישראל. ההתאמה לבית הגידול ניתנת לאבחנה בעובדות הבאות:
תפוצתו העולמית משתרעת בארצות הים התיכון.
צמח הבר גדל בשפת הים במדרונות הפונים מזרחה ולא אל הים, על מנת להיפגע כמה שפחות מהרוחות הבאות מהים, הכוללות רסיסי מלח, הפוגעים בגידול צמחים.
העלים והגבעולים נושאים בלוטות, שדרכן מופרשים עודפי מלח שנקלטו מן הקרקע המלוחה או מרוח הים הנושאת רסיסי מלח ומווסתות את כמות המלח ברקמות הצמח.
גבעול הצמח חסר עלים או שהם נושרים לאחר תקופה קצרה ולכן גם ההתאיידות נמוכה. הפטוטרות חובקות בבסיסם את הגבעול ועם נשירת העלים בקיץ נשארים רק הנדנים לאורך הגבעול וההתאיידות מהצמח פוחתת לרמה המינימלית.
לצמח יש עלים רק בבסיסו, עלים בשרניים שצורתם כשושנים. מיקומם קרוב לפני הקרקע מפחית פגיעה מרוחות הים.
השטח החיצוני של העלים בבסיס הצמח ושל הגבעול עטוף בקשקשים סידניים, העושים את פני הצמח עמיד בפני רסיסי מי הים המגיעים מהרוחות הנושבות מהים.
האבקה

בשונה מרוב המינים במשפחת העופריתיים, בעדעד כחול כמו ברוב מיני הסוג עדעד לא קיימת דיסטיליה (שני טיפוסי פרחים הנבדלים זה מזה באורך של עמודי השחלה ביחס לאורכם של האבקנים) וההבדל בין טיפוסי הפרח מתבטא רק בטיפוסים שונים של גרגרי אבקה ובטיפוס שונה של הבליטות והזיזים על גבי הצלקת (למשל עדעד כחול). טיפוס מערכת רבייה זו המכונה אי-תאימות עצמית ספורופיטית (sporophytic self-imcompatibility) מונעת או מפחיתה את שיעור האבקה עצמית ומגדילות את הסיכוי להאבקה זרה. ההפריה אפשרית רק בין צמחים מטיפוס שונה, כלומר בתוך אותו פרח ובאותו פרט קיים אי-תאימות וכן אי-תאימות עם פרטים אחרים בהם קיים אותו צירוף של גרגרי אבקה וצלקת. מינים נוספים שלהם דו-צורתיות זו הם עדעד הביצות (Limonium narbonense) ועדעד מאובק (Limonium pruinosum).
מורפולוגיה

עדעד כחול הוא צמח עשבוני חד-שנתיים או עשבוני רב-שנתיים נמוך וגובהו 30 ס"מ, שעירים או מחוספסים, בעלי עלים מרובים וצפופים בבסיסם (שושנת), והם בני קיימא.
מרבית העלים ערוכים בשושנת והם מפורצים (שסועים), דמויי כינור, האונות והמפרצים מעוגלים. מן האונה הקיצונית שבהן מזדקר זיף. עלי הגבעול דמויי קשקש.
גבעולי הפריחה מכונפים לאורכם. הכנפיים מתרחבות כעלה לקראת הפרחים, ראשן משולש. הגביע כחול, קטוע וחסר אונות,
הגבעולים והעלים מכוסים בבלוטות להפרשת סיד ואינם מכוסים קשקשי סיד.
התפרחת עשויה בצורת מכבד סוככני (הציר הראשי מסתעף לעוקצים נושאי פרחים שמפעים במישור אחד). גבעולי התפרחת מכונפים לאורכם, בעלי 3 עד 5 כנפיים מתרחבות כעלה לקראת הפרחים, ראשן משולש.
הפרחים ערכים על פי רוב בקבוצות (שיבוליות) של 3 עד 5 פרחים. כל השיבוליות מקובצות בשיבולים חד־צדדיות קצרות, שמלוות 3 חפים דמוי קשקש. השיבולים החד־צדדיות מסודרות בתפרחות דמויות אשכול.
הפרחים דו-מיניים, בעלי שחלה עילית, נכונים (בעלי סימטריה רדיאלית), בעלי עטיף כפול, מאוחי עלי כותרת.
הגביע קרומי, כחול, סגול או לבן ודמוי צינור. אוגן הגביע רחב ומפושק, קטוע וחסר אונות. הוא בעל 10 עורקים בבסיסו, חסר שערות בלוטיות ומשתייר גם לאחר נבול הכותרת.
הכותרת אינה בולטת לעין, צבעה לבן-צהבהב (קרם), וקוטרם קטן מס"מ אחד, בעלת 5 עלים מפורדים או העלים מאוחים בבסיסם ויצורים צינור קצר, נובלת אחרי הפריחה.
השחלה עילית ובעלת ביצית אחת.
האבקנים 5, כמספר עלי הכותרת, ערוכים מול עלי הכותרת ולא ביניהם והם מעורים בבסיס עלי הכותרת או לאורך מחציתה התחתונה.
עמודי השחלה 5, מפורדים לכל אורכם ואינם מאוחים בבסיסם. הצלקות דמוי חוט או שרוך אורכה כמחצית עד שני שלישים מעמודי השחלה שנכנסים אל חלקה העליון השחלה.
הפרי מסוג הלקט, חבוי בתוך הגביע, דמוי שקיק מוארך בן זרע אחד. השקיק מוקשה בראשו וקרומי בבסיסו ונפתח על ידי פתח דמוי-עפעף או נסדק באופן בלתי סדיר.
מַחְזוֹר חָזוּתִי (פֵנוֹלוֹגְיָה)

הזרעים נובטים בסתיו לאחר הגשם הראשון ומפתחים שושנת עלים. הפריחה מתחילת מרץ ועד תחילת יוני, החל מחודשי האביב וממשיכה אל תוך הקיץ. כמו לרבים מצמחי השושנת גם לעדעד כחול יש צורך להשלמת "מנות קור" הדרושות לפריחה (קִיּוּט, וֶרנָליזציה). הצמחים בשלב השושנת חשופים לטמפרטורות החורף הקרות והגירוי נקלט על ידי קודקודי הצמיחה. עם השלמת מנות הקור הדרושות לשם פריחה עובר קודקוד הצמיחה ממצב של ייצור עלים בלבד, לפיתוח גבעולי תפרחת.
משך חייו של הפרח יום אחד. הצלקת תופסת כמחצית עד שני שלישים מהאורך המשולב של העליים הנכנסים אל חלקה העליון של השחלה במקביל ואינם מאוחים בבסיסם. השחלה בעלת ביצית אחת בלבד.
ריבוי תרבותי

עדעד כחול כמרבית מיני עדעד הוא צמח אור מלא, עמיד בקרה ובשרב, גדל בכל אזורי ישראל ובקרקעות מוקזות. הריבוי באמצעות זרעים בסתיו ובאמצעות חלוקה בסתיו ובחורף.הזנים התרבותיים נמכרים בחנויות כ"צמחי קש". הצבעים של עלי הגביע הם: כחול (הנפוץ וממנו שמו), תכול, לבן, צהוב, ורוד וקרם.
הזנים הנמכרים במשתלות שמרו על התכונות של הצמח הטבעי ועמידים ליובש ומאפשרים ריבוי עצמי, אחרי הקטיף והייבוש של התפרחות וליקוט הזרעים, שניתן לזרעם בעונה הבאה. זאת יש לבצע רק מצמחי הגינה - צמח הבר הוא צמח מוגן. באזורים מיעוטי מקורות השקיה הצמחים נחשבים למתאימים אפילו לשולי גינות, היכן שההשקיה אינה מגיעה, או כמילוי בין שיחים צעירים בגינות חדשות.
ראו גם

עדעד מדברי
עדעד קנרי
לקריאה נוספת

מיכאל זהרי, מגדיר חדש לצמחי ישראל, עם עובד, תל אביב, 1976, עמוד 282.
אבי שמידע ודוד דרום, פרחי הבר בישראל, בית הוצאה כתר, ירושלים, 1986, עמוד 30
הערות שוליים

↑  .Limonium sinuatum (L.) Mill, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  עדעד כחול, באתר צמחיית ישראל וסביבתה
↑  כהן א חראזי ע ורבינוביץ ח, דו-צורתיות בגרגרי אבקה ובצלקות של פרחי עדעד כחול וביטויה במנגנון ההאבקה וההפרייה, באתר כתב-עת "כלנית" מספר 2, ‏2015
1 2 3 4 5  מיכאל זהרי תל אביב עם עובד 1989, מגדיר חדש לצמחי ישראל, מהדורה חדשה מתוקנת ומורחבת, תל אביב: עם עובד, 1989, עמ' 340-341
1 2 3  א. פאהן, ד. הלר, מ. אבישי, מגדיר לצמחי התרבות בישראל, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998, עמ' 327-330
1 2 3 4  נעמי פינברון-דותן, אבינעם דנין, המגדיר לצמחי בר בארץ ישראל, ירושלים: כנה, 1998, עמ' 501
פילדלפיה יוניון

לוגו המועדון בשנים 2009–2018
פילדלפיה יוניון (באנגלית: Philadelphia Union) היא קבוצת כדורגל מפילדלפיה שבפנסילבניה, ארצות הברית, המשחקת בליגת ה-MLS הצפון-אמריקנית. הקבוצה הוקמה ב-2010, והיא משחקת באצטדיון PPL פארק (מכונה גם אצטדיון סובארו פארק מטעמי חסות) הנמצא בפרבר של פילדלפיה. צבעי הקבוצה הם כחול וזהב.
משחקה הראשון של הקבוצה התקיים ב-25 במרץ 2010 ובו הפסידה לקבוצת סיאטל סאונדרס בתוצאה 0-2.
הערות שוליים

↑  The Union go down in their debut
| MLS |
| --- | --- | --- |
| המחוז המזרחי | אורלנדו סיטי • אטלנטה יונייטד • אינטר מיאמי • די. סי. יונייטד • טורונטו • מונטריאול • ניו אינגלנד רבולושן • ניו יורק סיטי • ניו יורק רד בולס • סינסינטי • פילדלפיה יוניון • קולומבוס קרו • שארלוט • שיקגו פייר |  |
| המחוז המערבי | אוסטין • דאלאס • ונקובר וייטקאפס • יוסטון דינמו • מועדון הכדורגל לוס אנג'לס • לוס אנג'לס גלאקסי • מינסוטה יונייטד • נאשוויל • סיאטל סאונדרס • סנט לואיס סיטי • סן חוזה ארת'קווייקס • ספורטינג קנזס סיטי • פורטלנד טימברס • קולורדו ראפידס • ריאל סולט לייק |  |
| קבוצות עתידיות | סן דייגו |  |
| קבוצות עבר | צ'יבאס ארצות הברית • טמפה ביי מיוטיני • מיאמי פיוז'ן |  |
| שונות | גביע ה-MLS • מגן האוהדים • משחק האולסטאר • USSF • גביע ארצות הברית הפתוח • הסופרדראפט |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פילדלפיה אינקוויירר

| --- | --- |


 סוג:  עיתון יומי
 תדירות:  יומון 
 פורמט:  ברודשיט 
 בעלים:  William White Harding, Philadelphia Media Network 
 עורך ראשי:  גבריאל אסקובר
 מנכ"ל:  אליזבת ה. יוז
 תאריכי הופעה:  1 ביוני 1829 – הווה (195 שנים) 
 שפה:  אנגלית 
 מדינה:  פנסילבניה פילדלפיה, פנסילבניה, ארצות הברית
 ISSN:  0885-6613, 2165-1728
 www.inquirer.com
 
פילדלפיה אינקוויירר (באנגלית: The Philadelphia Inquirer) היא חברה לתועלת הציבור, העוסקת בעיקר בנושאי אקטואליה, ומפרסמת באופן קבוע שני עיתונים יומיים (The Philadelphia Inquirer ו-Daily News) ואתר אינטרנט פעיל (Inquirer.com). המהדורה המודפסת של העיתון מפורסמת ומופצת במטרופולין פילדלפיה, שבארצות הברית. העיתון הוקם על ידי ג'ון ר. ווקר וג'ון נורוול ביוני 1829 בשם "פנסילבניה אינקוויירר", ולאחר מכן שונה שמו בהתאם לריכוז האוכלוסייה ותפוצת העיתון בעיר פילדלפיה. כיום, פילדלפיה אינקוויירר הוא העיתון היומי השלישי בגודלו בארצות הברית. העיתון מוחזק בבעלות מכון לנפסט, חברת בת של קרן פילדלפיה, וככזה הוא העיתון הגדול ביותר בארצות הברית הממומן על ידי מוסד ללא כוונת רווח. נכון לשנת 2007 היה הפילדלפיה אינקוויירר העיתון ה-17 הכי גדול בכמות העותקים שהדפיס מדי שבוע בארצות הברית. נכון לשנת 2021 עד כה זכו עיתונאים שונים ב-20 פרסי פוליצר על כתבות ומאמרים שפורסמו בעיתון. בנוסף, פילדלפיה אינקוויירר הוא העיתון המתעד של דלאוור.
העיתון הפך לראשונה לעיתון מרכזי במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית כאשר סיקור המלחמה שלו נתפס כאובייקטיבי ואמין, ועל כן זכה לפופולריות משני צידי המלחמה. תפוצת העיתון ירדה לאחר המלחמה, אך עלתה בשנית בסוף המאה ה-19. במקורו, העיתון שייך את דעותיו לתמיכה במפלגה הדמוקרטית, אולם מאוחר יותר הוצהר כי תמיכת העיתון מוענקת למפלגה הוויגית, מעט לפני שעברה למפלגה הרפובליקנית. לבסוף, באמצע המאה ה-20, הסירה הנהלת העיתון את השתייכותו למפלגה כלשהי וקיבעה לו מעמד של עצמאות פוליטית. בסוף שנות ה-60, הפילדלפיה אינקוויירר צנח מעט עקב התחרות עם העיתון המתחרה: הפילדלפיה בולטין. אולם הוא זינק בחזרה בשנות השבעים כאשר בעלים חדשים קנו אותו והביאו ציוד מתקדם ותוותים מנוסים יותר.
המו"ל והמנכ"לית הנוכחית היא אליזבת ה. יוז, והעורך הוא גבריאל אסקובר.
הערות שוליים

↑  The Philadelphia Press Association, www.phillyppa.com
↑  About, Lenfest Institute for Journalism (באנגלית אמריקאית)
↑  Top 100 Newspapers in the United States, www.infoplease.com (באנגלית)
↑  BurrellesLuce, "2013 Top Media Outlets: Newspapers, Blogs, Consumer Magazines, Social Networks, Websites, and Broadcast Media"
↑  Inquirer's New Headquarters Won't Have 'Daily News' on the Marquee, ‏2012 (מאורכב)
↑  About Us | The Philadelphia Inquirer, https://www.inquirer.com (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2019087951  VIAF: 66156130952258311171   WorldCat (עם VIAF): 66156130952258311171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא עיתונים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פייטרו דומניקו פאראדיזי

| --- | --- |
 לידה:  1707 נאפולי, ממלכת נאפולי 
 פטירה:  25 באוגוסט 1791 (בגיל 84 בערך) ונציה, הרפובליקה של ונציה 
 מוקד פעילות:  הרפובליקה של ונציה 
 זרם:  המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק 
 סוגה:  אופרה 
 כלי נגינה:  צ'מבלו 
 
פייטרו דומניקו פאראדיזי (באיטלקית: Pietro Domenico Paradisi;‏ 1707, נאפולי - 25 באוגוסט 1791, בוונציה) היה מלחין, נגן צ'מבלו ומורה איטלקי  לזמרה ולצ'מבלו, נודע בעיקר ביצירה שכינויה הפופולרי הוא "טוקאטה בלה מז'ור".
חייו ויצירתו

פאראדיזי, שהיה כנראה תלמידו של ניקולא פורפורה, התמסר תחילה לחיבור מוזיקה לתיאטרון. ב-1746 עבר ללונדון, שם עשה לו שם כמורה לצ'מבלו ולזמרה. ב-1770 חזר לאיטליה.
מוזיקה כלית וקולית

למוניטין של פאראדיזי אחראית בעיקר המוזיקה שלו לצ'מבלו, שזכתה להערכת חוקרים בתולדות המוזיקה.
סגנונו המוזיקלי הושפע מזה של אלסנדרו ודומניקו סקרלטי. לעיקר ההתפעלות זכו שתים-עשרה הסונאטות שלו לגראוויצ'מבלו (לונדון, 1754). הטוקאטה בלה מז'ור, שעודנה מושמעת כיום - שום יצירה אחרת שלו לא הושבה עד כה לחיים - היא פרק אלגרו מתוך הסונאטה השישית שלו בלה מז'ור, שזכתה כשלעצמה להקלטות משמעותיות. כמו כן חיבר קונצ'רטי לעוגב ולצ'מבלו, יצירות בודדות לצ'מבלו, אריות וקנטטות.
מוזיקה דרמטית

"אלכסנדר בפרס", לוקה, 1738
"גזירות הגורל", ונציה, 1740
"המוזה בכד", ונציה 1740
"פטונטה", לונדון, 1747
"כוחה של אהבה", לונדון, 1751
"אנטיוכוס"