stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סרט אימה על-טבעי
היסטוריה

אימה על-טבעית הפכה לנפוצה בשנות העשרים ובתחילת שנות השלושים של המאה העשרים, כאשר הופצו סרטים אקספרסיוניסטים גרמניים; פול מיהאן אמר שהסגנון יצר "עולם שלם של פחד על-טבעי וסיוטים". הסוגה הפכה לפופולרית יותר מבחינה מסחרית, בשנות השלושים בזכות אולפני יוניברסל והפקת סרטי המפלצות שלהם. בראשית שנות הארבעים, היו לסרטי אימה על-טבעיים מסגרות "עכשוויות יותר", אך בסופו של דבר הוחלפה הסוגה באימה פסיכולוגית. בסוף מלחמת העולם השנייה, סוגת האימה העל-טבעית הגיעה לקיצה וזאת, בעקבות זוועות המלחמה. בשנות החמישים סרטי אימה ומדע בדיוני החליפו את סרטי האימה העל-טבעיים, תוך שסרטי אימה פסיכולוגיים הפכו פופולריים יותר באותו העשור, ובסופו של דבר האפילו על אלו העל-טבעיים. סרטי האימה העל-טבעיים המעטים שהופקו בשנות החמישים צולמו לעיתים קרובות בבתים רדופי רוחות.
בשנות השישים סרטי אימה כמו "התמימים" (1961), "הרדיפה" (1963) ו"תינוקה של רוזמרי" (1968) כללו אלמנטים על-טבעיים אך לא הוגדרו כפרנורמליים באופן ישיר. ישנם סרטים שכללו אלמנטים על-טבעיים שצונזרו באמצעות קוד הייז. "הרדיפה" הציג אישה המעוניינת באישה אחרת, אך הדבר צונזר. הדבר היה נפוץ בסרטי אימה על-טבעיים. סו מת'סון כתבה על "התינוק של רוזמרי" כי "הסרט הפך לפופולרי והוביל לגל של סרטי אימה על-טבעיים". בשנות השבעים, הסרטים "מגרש השדים" (1973) ו"אות משמיים" (1976) החיו מחדש את הסוגה. באותה העת, נוצרו סרטי אימה על-טבעיים בהשראת ספרי אימה שונים, כדוגמת "קארי" (1976) ו"הניצוץ" (1980) שהתבססו על ספריו של סטיבן קינג. הסרט "פולטרגייסט" (1982) היה לאחד מהמפורסמים בשנות השמונים.
בשנות האלפיים הפכה הסוגה "פורנו עינויים" לפופולרית ברחבי העולם. בסוף העשור, האימה העל-טבעית חזרה להיות פופולרית גם כן. סרטי פאונד פוטג' כמו "פרויקט המכשפה מבלייר" (1999) ו"פעילות על-טבעית" (2007) זכו להצלחה רבה גם כן, תוך שהשני מביניהם נכלל בסדרה מצליחה בעלת ארבעה סרטי המשך.
הצלחה מסחרית

סרט האימה העל-טבעי הרווחי ביותר המותאם לאינפלציה, הוא "מגרש השדים" (1973). הוא גרף (ביחד עם החידוש משנת 2000) למעלה מ-441 מיליון דולרים; לפי שווי הדולרים בשנת 2019, ישנה הערכה שרווחיו עומדים על למעלה מ-1.04 מיליארד דולרים. סרט האימה העל-טבעי הרווחי ביותר שלא הותאם לאינפלציה הוא "זה" (2017), עם רווחים עולמיים של למעלה מ-701 מיליון דולרים.
בשנת 2013 נכתב במגזין וראייטי כי סרטי אימה על-טבעיים הרוויחו יותר מאשר תת-הסוגות האחרות של סרטי האימה.
הערות שוליים

↑  Buffam, Noelle (26 במרץ 2011). "Supernatural-Horror". scriptlab.com. The Script Lab. נבדק ב-19 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Clasen, Mathias (2017). Why Horror Seduces. Oxford University Press. pp. 3–4. ISBN 978-0-19-066651-4.
↑  Meehan, Paul (2010). Horror Noir: Where Cinema’s Dark Sisters Meet. McFarland. pp. 4–6. ISBN 978-0-7864-6219-3.
1 2  Charles Derry, Dark dreams 2.0 : a psychological history of the modern horror film from the 1950s to the 21st century, Jefferson, N.C. : McFarland & Company, Inc., Publishers, 2009, ISBN 978-0-7864-3397-1
↑  Smuts, Aaron. "Cognitive and Philosophical Approaches to Horror". In Benshoff 2017, pp. 6, 18
↑  Meehan, Paul (2010). Horror Noir: Where Cinema’s Dark Sisters Meet. McFarland. pp. 4–6. ISBN 978-0-7864-6219-3.
↑  Chappell, Caitlin (2 במאי 2020). "From the Psychological to the Supernatural: Horror in the 1960s". Comic Book Resources. נבדק ב-5 במאי 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Matheson, Sue (2017). "The Fall of a Domestic Angel: Horror and Hierophany in Rosemary's Baby (1968)".  In Van Riper, A. Bowdoin; Miller, Cynthia J. (eds.). Divine Horror: Essays on the Cinematic Battle Between the Sacred and the Diabolical. McFarland. p. 64. ISBN 978-1-4766-2984-1.
↑  Staff (21 באוקטובר 2015). "How Horror Movies Have Changed Since Their Beginning". nyfa.edu. האקדמיה לקולנוע בניו יורק. נבדק ב-4 בינואר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Blicq, Tom (7 בדצמבר 2014). "15 Great Supernatural Horror Movies Worth Your Time". Taste of Cinema. נבדק ב-4 בינואר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Mendelson, Scott (22 בספטמבר 2017). "Box Office: 'It' Is Now The Highest-Grossing R-Rated Horror Movie Ever". Forbes. נבדק ב-9 באוקטובר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Whitten, Sarah (22 ביולי 2019). "Hollywood doesn't adjust the box office for inflation, but if it did, these would be the top 10 highest-grossing films of all time in the US". CNBC. נבדק ב-21 באפריל 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Supernatural Horror Movies". The Numbers. נבדק ב-21 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
פסלי הארד המוזהבים מקרטוקטו די פרגולה

פסלי הארד המוזהבים מקרטוקטו די פרגולה - השרידים שקיימים כיום
פסלי הארד המוזהבים מקרטוקטו די פרגולה (באיטלקית: Bronzi dorati da Cartoceto di Pergola) היא סדרת פסלים של קבוצת רוכבים, העשויים מארד מוזהב. סדרת הפסלים הזו היא הסדרה הרומית היחידה שקיימת עד היום, אשר עשויה מארד מוזהב. במקור הסריה הייתה מורכבת משני אבירים, שני סוסים, ושתי נשים עומדות. מבין פסלי האבירים והסוסים, נשאר רק פריט אחד מכל סוג. כיום קיימים ארבעה פריטים מהסדרה, וכל אחד מהם במצב שימור שונה.
גילוי ושיקום

ביוני 1946, מאות של חתיכות קטנות של ארד מוזהב, חלקן שוקלות מאות קילוגרמים, נתגלו בסנטה לוסייה די קלמלו (Santa Lucia di Calamello), ליד קרטוקטו די פרגולה שבאיטליה. הגילוי עצמו נזקף לזכותו של קנון ג'ובאני ורנארצ'י (Canon Giovanni Vernarecci), שהיה באותו זמן האחראי הארכאולוגי של פוסומברונה (Fossombrone), ונסיבות ואופן הגילוי ידועים מעדותו הכתובה.
הפסלים שוקמו וחוברו מחדש על ידי ורנארצ'י ונראו אלפירי (Nereo Alfieri), המפקח האזורי על ה- Soprintendenza alle Antichità delle Marche. השיקום החל ב-1949 ונערך בהפסקות, עד שהסתיים ב-1988. בכל שלבי השיקום יחד, חוברו 318 חלקים שהרכיבו את ארבעת הפסלים הקיימים כיום.
מיקום הפסלים

מקום מציאת הפסלים, המבודד מכל מרכז עירוני, הוביל להשערה כי היצירות הוזזו ממקומן המקורי והושלכו למקום מבודד מתישהו בשלהי העת העתיקה, או לפני תקופת האימפריה הביזנטית. שוער כי אם מעשה כזה נעשה, אז הוא נעשה כדומנטיו ממוריאה - פירוש: "הכחדת הזיכרון" - פעולה של חיסול זיכרון של בוגדים ודומיהם שהנהיגו השלטונות הרומיים.
עדיין לא ידוע בוודאות מקום הימצאותם המקורי של הפסלים. ההשערה המקובלת היא שהם נמצאו במקור במקום ציבורי כלשהו, ככל הנראה פורום של עיר רומית שליד מקום גילוי הפסלים. פורומים שהועלו כאפשריים הם: פורום סמפרוני (Forum Sempronii), אשר בפוסומברונה, העיר הקרובה ביותר למקום התגלית; סנטינום (Sentinum), אשר בססופרטו (Sassoferrato), ששם, לפי ממצאים, הוצגו פסלים רבים; או סואסה (Suasa), משום ששם נמצאו חלקים גדולי־ממדים של פסל סוס מארד מוזהב דומה.
זיהוי

הסדרה מורכבת משני פרשים, שתי נשים ושני סוסים. ארבעת הגברים והנשים ככל הנראה היו כולם ייצוג של אנשי סנאט. זיהוים של האנשים הוא לא־ודאי, והוצעו מספר הנחות לגבי זהותם. בתחילה, הקבוצה קושרה עם השושלת היוליו-קלאודית, והפסלים תוארכו לתקופה שבין השנים 20 ו-30 לספירה: שיערו ששני הפרשים היו נירון קיסר ודרוסוס קיסר, בניו של גרמאניקוס, ושהנשים היו ליוויה ואגריפינה, סבתו ואשתו של גרמאניקוס.
ההשערה המקובלת ביותר כיום מתארכת את זמן פיסול הפסלים לתקופה שבין ה-50 ל-30 לפנה"ס, ומזהה את האנשים כמשפחת של לגאטוס מכובד שמוצאה באזור בו הפסלים נמצאו, אגר גליקוס (Ager Gallicus). האפשרויות שהוצעו לזהותם היו: משפחתו של דומיטיוס אהנוברבוס (Domitius Ahenobarbus); משפחתו של מרקוס סטריוס (Marcus Satrius), חבר-סנאט בסנטינום (Sentinum); ומשפחתו של לוקיוס מינוסיוס בסילוס (Lucius Minucius Basilus), מייסד הקוֹמוּנֶה קופרה מריטימה - Cupra Maritima.
לפי השערה אחרונה, הקבוצה היא משפחתו של מרקוס טוליוס קיקרו, ואחד הפרשים הוא קיקרו עצמו, ובנוסף לכך - מקום מוצאם הוא האי סאמוס.
הערות שוליים

↑  Archeologia nelle Marche, Mario Luni, 2003, ISBN 88-392-0744-9
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16713719g (data)  VIAF: 305312288   WorldCat (עם VIAF): 305312288
פוליקסינידאס

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־3 לפנה״ס רודוס, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  המאה ה־2 לפנה״ס 
 מדינה:  הממלכה הסלאוקית 
 דרגה:  נאוארכוס, סטרטגוס 
 פעולות ומבצעים
 קרב הר לאבוס  קרב מיאונסיס  מלחמת אנטיוכוס  קרב מגנסיה 
 
פוליקסינידאס (ביוונית: Πολυξενιδας; המאה ה-2 לפנה"ס) היה מצביא סלווקי, שיחד עם חניבעל פיקד על הצי הסלווקי בזמן מלחמת אנטיוכוס.
ביוגרפיה

פוליקסינידאס נולד ברודוס, אולם הוגלה משם ונכנס לשירותו של אנטיוכוס השלישי מלך האימפריה הסלווקית. הוא מוזכר לראשונה במהלך מסעו של אנטיוכוס להירקניה בשנת 209 לפנה"ס, אז פיקד על שכירי חרב כרתים. בשנת 192 לפנה"ס בהתאם להצעת היועץ הצבאי של אנטיוכוס חניבעל, נשלח פוליקסינידאס מיוון לאסיה כדי להביא משם תגבורת למלך שאותה עת היה במסע מלחמה ביוון. מאז לא שומעים עליו עד שנת 191 לפנה"ס, אז נסוג אנטיוכוס מיוון וחזר לאסיה. חניבעל חזה מראש שהרומאים אויביו של אנטיוכוס יקימו צי וישלחו אותו בעקבותיו של אנטיוכוס.
ואכן צי רומאי עשה את דרכו לאסיה ועמד להתאחד עם הציים של רודוס ופרגמון. פוליקסינידאס ביקש מאנטיוכוס שירשה לו לתקוף את הצי הרומאי בטרם יספיק להתאחד עם בעלי בריתו. אנטיוכוס הסכים ופוליקסינידאס יצא עם 70 אניות. אולם האדמירל הרומאי גאיוס ליוויוס סלינטור חמק ממנו והצליח להתאחד עם הצי הפרגמוני. הצי הרומאי מנה כעת 150 אניות, בקרב קוריקוס שיטות הלוחמה הסלווקיות התגלו כחסרות תועלת 10 אניות סלאוקיות נלקחו בשבי ועוד 13 טובעו. פוליקסינידאס עם השאר נמלט והתארגן בנמל אפסוס. הוא נשאר שם במשך החורף, ובאביב של שנת 190 לפנה"ס נודע לו שהצי של רודוס תחת פאוסיסטראטוס עומד להתאחד עם השייטת של ליוויוס. הוא הערים עליו והעמיד פנים כביכול רצונו לבגוד באנטיוכוס בתמורה לכך שירשו לו לחזור לרודוס. ובעוד הם מנהלים משא ומתן, תקף פוליקסינידאס בהפתעה והשמיד כמעט את כל הצי הרודי. הוא ניסה אחר כך להגיע אל סאמוס אולם בגלל סערה נאלץ לשוב לאפסוס.
ליוויוס שקיבל תגבורת של 20 אניות מרודוס, חפץ כעת לתקוף את פוליקסינידאס, אולם הוחלף בפיקוד. אותה שנה ניסה פוליקסינידאס לסגור על הצי הרומאי בנמל טאוס, אולם הרומאים הביסו אותו בקרב מיאונסיס שבו השתמשו הרומאים בטקטיקות לחימה חדשות. פוליקסינידאס איבד אניות רבות וחזר לאפסוס. לאחר קרב מגנסיה חזר לסוריה שמו לא נזכר שוב במקורות העתיקים.
לקריאה נוספת

דוד גולן, תולדות העולם ההלניסטי, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשמ"ג (מהדורה ראשונה) תשמ"ז (מהדורה שנייה).
טיטוס ליוויוס. תולדות רומא. ספרים א, ב, כא, כב, ל. תרגמה מרומית: שרה דבורצקי. ירושלים, מוסד ביאליק, תשל"ב
הרולד למב, חניבעל - האחד נגד רומי, מערכות, 1964.
ישראל שצמן. תולדות הרפובליקה הרומית. ירושלים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תש"ן.
תאודור מומזן, דברי ימי רומא. תרגמו צ’ ויסלבסקי, דוד קלעי, צ’ רודי. עורכים: פ. לחובר, צ’ וויסלבסקי. תל אביב, הוצאת מסדה,
Livius. Translated by F.G. Moore. The Loeb Classical Library. London, William Heinemann, 1919-1959 .
Polybius. Translated by W.R. Paton. The Loeb Classical Library. London, William Heinemann, 1922-1925 .
Appianus. Translated by H. White. The Loeb Classical Library. London, William Heinemann, 1912.
Mommsen, Theodore. History of Rome. Online version in Classic Literature Library.
הערות שוליים

↑  הרולד לם, "חניבעל האחד נגד רומי", עמ' 300.
↑  פוליביוס, ספר עשירי, 29.
↑  דוד גולן, "תולדות העולם ההלניסטי", עמ' 502.
↑  לם, עמ' 299.
↑  גולן עמ' 509.
↑  טיטוס ליוויוס, ספר שלושים ושבעה, 11.
↑  גולן עמ' 512.
פוליצמייסטר

ניקולאי קלינגנברג, מדינאי רוסי, מפקד המשטרה בפלך וילנה, כונה פוליצמייסטר.
האובר-פוליצמייסטר דמיטרי טרפוב, ממפקדי משטרת מוסקבה.
פוליצמייסטר (בגרמנית: Polizeimeister) היה כינוי באימפריה הרוסית למפקד המשטרה בכל הערים המחוזיות והערים הגדולות.
תפקיד הפוליצמייסטר הוצג בשנת 1782 במסגרת "אמנת הפקיד". הפוליצמייסטר עמד בראש מועצת הכספים, והחל מהמחצית השנייה של המאה ה-19 בראש מחלקת משטרת העיר. לפוליצמייסטר היו כפופים כל שוטרי ומוסדות העיר, בעזרתם ביצע את תפקידו, שכללו ציות להוראות של הרשויות הגבוהות ביותר ויישום עונשי בית המשפט. תפקיד הפוליצמייסטר בוטל בעקבות המהפכה בפברואר 1917.
אובר-פוליצמייסטר

בפטרבורג, מוסקבה ובוורשה היו כמה מפקדי משטרה שכונו בשם אובר-פוליצמייסטר או ראש העיר.
אובר-פוליצמייסטר > האובר-פוליצמייסטר המוסקבאי

במוסקבה הוצג התפקיד בשנת 1722, מאז 1727 הוא היה כפוף למושל הכללי. הוא פיקח על פעילותם של אנשי המשטרה, היה אחראי על הסדר בעיר, עמד בראש שירותי כיבוי האש, "פיקח" על הסחר, השיפור העירוני והתנאים התברואתיים של מוסקבה, פיקח על קיום חוקים ותקנות של מוסדות עליונים ומרכזיים ועל יישום החלטות הרשות השופטת. בתחילת המאה העשרים במוסקבה היו 4 פוליצמייסטרים. כל אחד מהם ניהל מחלקת משטרה (יחידת מנהלי טריטוריאלי, אשר היוו 3-4 יחידות משטרה משולבות) שניהלו את תחנות המשטרה והרבעים (משנת 1881 - חולקו למחוזות משטרה עירוניים) פקידי הוצאה לפועל, ניהלו פיקוח על שטחים ציבוריים, ויקלו על המאסרים.
תפקיד האובר-פוליצמייסטר בוטל בשנת 1905 בקשר להקמת ממשלת העיר מוסקבה כגוף ניהולי עליון.
אובר-פוליצמייסטר > האובר-פוליצמייסטר הפטרבורגי

בשנת 1782, תפקיד זה היה למעשה ראש המשטרה בסנקט פטרבורג, לפני כן, שימש התפקיד כעוזר של המושל הכללי.
ביוני 1883 הורה הקיסר אלכסנדר השלישי "להחזיר את צו הניהול הישן של סנקט פטרבורג, להקצותו לראשות משטרת העיר, לאחר שהתפקיד שינה את שמו ממפקד המשטרה הראשי למושל העיר."
פונקציית רווחה חברתית

בתורת המשחקים השיתופיים, פונקציית רווחה חברתית היא פונקציה שנותנת דירוג של מועמדים בהסתמך על יחסי ההעדפות של הבוחרים בבחירה חברתית.
סימונים והגדרות

במשחקים שיתופיים, התחום העוסק בבחירה חברתית מתאר סיטואציות בהן קבוצת אנשים צריכה לבחור אדם אחד מוסכם. נהוג להשתמש בסימונים הבאים: קבוצת המועמדים מסומנת ב- A, קבוצת הבוחרים מסומנת ב- N=\{1,2,\cdots ,n\}. לכל בוחר  i ב- N יש יחס העדפות  P_{i} על  A, כלומר, דירוג של המועמדים האפשריים. יחס ההעדפות הוא יחס סדר מלא שיכול להיות חזק או חלש. קבוצת יחסי ההעדפות החזקים על  A מסומנת ב- P\left(A\right), ואילו קבוצת יחסי ההעדפות החלשים מסומנת ב- P^{*}\left(A\right). אם בוחר  i מעדיף את  x על  y, נסמן  x>_{P_{i}}y. אם בוחר  i מעדיף את  x על  y או אדיש ביניהם, נסמן  x\geq _{P_{i}}y.
פונקציית רווחה חברתית היא שיטה לדרוג המועמדים על-פי העדפותיהם של הבוחרים. באופן פורמלי, זוהי פונקציה  \,F:P(A)^{n}\rightarrow P^{*}(A) המתאימה לכל וקטור  P=\{P_{1},\cdots ,P_{n}\}\in P\left(A\right)^{n} של יחסי העדפות (חזקים) יחס העדפות חלש  F\left(P_{1},\cdots ,P_{n}\right)\in P^{*}\left(A\right).
דוגמאות

פונקציית רווחה חברתית נקראת דיקטטורית אם קיים בוחר  i כך ש- F\left(P_{1},\cdots ,P_{n}\right)=P_{i} לכל  P_{1},\cdots ,P_{n}. כלומר, בפונקציה כזאת הדירוג של המועמדים נקבע על ידי הדירוג של בוחר  i, הדיקטטור.
פונקציית רווחה חברתית מקיימת את תכונת הפה-אחד אם לכל שני מועמדים  a,b\in A ולכל וקטור העדפות  P=\left(P_{1},\cdots ,P_{n}\right) שבו  a>_{P_{i}}b לכל  i, מתקיים  a>_{F\left(P\right)}b. כלומר, בפונקציה כזאת אם כל הבוחרים מעדיפים מועמד אחד על פני חברו, גם הקבוצה כולה תעדיף את המועמד הראשון.
פונקציית רווחה חברתית מקיימת את כלל אי-תלות באפשרויות לא רלוונטיות אם לכל  a,b\in A ולכל  P=\left(P_{1},\cdots ,P_{n}\right) המקיים  a>_{F\left(P\right)}b, מתקיים התנאי הבא: לכל  Q=\left(Q_{1},\cdots ,Q_{n}\right) שבו  a>_{Q_{i}}b\Leftrightarrow a>_{P_{i}}b, מתקיים  a>_{F\left(Q\right)}b. כלומר, בפונקציה כזאת אם אין שינוי בהעדפות של הבוחרים בין שני מועמדים אז גם אין שינוי בהעדפה של קבוצת הבוחרים כולה בין שני מועמדים.
משפט ארו מראה שפונקציית הרווחה החברתית היחידה המקיימת את תכונות הפה אחד והאי תלות באפשרויות לא רלוונטיות, ושהטווח שלה מכיל לפחות שלוש אפשרויות, היא פונקציית הרווחה החברתית הדיקטטורית.
ראו גם

משפט ארו
הקול היחיד הנייד
לקריאה נוספת

שמואל זמיר, מיכאל משלר, אילון סולן, תורת המשחקים, ירושלים: מאגנס, 2008, מסת"ב 9654932946
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4190150-2
עונת 2015/2016 בבונדסליגה

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  14 באוגוסט 2015 – 23 במאי 2016 (284 ימים) 
 מספר משתתפות:  18
 הזוכה:  באיירן מינכן
 מספר משחקים:  306
 מספר שערים:  866 (2.83 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  13,249,778 (43,300 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  פולין רוברט לבנדובסקי   (30 שערים)
 → 2014/20152016/2017 ←
 
עונת 2015/2016 היא העונה ה-53 של הבונדסליגה הגרמנית. העונה החלה ב-14 באוגוסט 2015 והסתיימה ב-14 במאי 2016. באיירן מינכן, אלופת העונה הקודמת, הצליחה לשמור על תוארה, זכתה בתואר והפכה לקבוצה הראשונה הזוכה באליפות 4 שנים ברציפות.
קבוצות ואצטדיונים

18 קבוצות לקחו חלק במשחקי העונה. קבוצת אינגולשטאדט 04, שסיימה את העונה הקודמת בראשות הבונדסליגה 2 וקבוצת דרמשטאדט 98, שסיימה במקום השני, הצטרפו לליגה.
בסיום העונה הקבוצות באיירן מינכן, בורוסיה דורטמונד ובאייר לברקוזן הבטיחו את מקומן בשלב הבתים של ליגת האלופות. בורוסיה מנשנגלדבך הבטיחה את מקומה בשלב הפלייאוף של המפעל. שאלקה 04 ומיינץ 05 הבטיחו את מקומן בשלב הבתים של הליגה האירופית והרטה ברלין הבטיחה את מקומה בסיבוב המוקדמות השלישי.
הנובר 96, שסיימה את הליגה במקום האחרון ושטוטגרט שסיימה במקום ה-17 ירדו בסיום העונה לליגה השנייה. קבוצת המבורג הצליחה לשמור את מקומה בליגה לאחר שניצחה במשחקי הפלייאוף את קרלסרוהה שהתמודדה על העלייה.
| קבוצה | עיר | אצטדיון | תכולה |
| --- | --- | --- | --- |
| אאוגסבורג | אאוגסבורג | WWK ארנה | 30,660 |
| איינטרכט פרנקפורט | פרנקפורט | קומרצבנק ארנה | 51,500 |
| אינגולשטאדט 04 | אינגולשטאדט | אאודי שפורטפארק | 15,000 |
| באייר לברקוזן | לברקוזן | באיי ארנה | 30,210 |
| באיירן מינכן | מינכן | אליאנץ ארנה | 75,000 |
| בורוסיה דורטמונד | דורטמונד | זיגנאל אידונה פארק | 81,360 |
| בורוסיה מנשנגלדבך | מנשנגלדבך | בורוסיה פארק | 54,010 |
| דרמשטאדט 98 | דרמשטאדט | אצטדיון בולנפלטור | 17,000 |
| הופנהיים 1899 | זינסהיים | ריין-נקר ארנה | 30,150 |
| המבורג | המבורג | אימטק ארנה | 57,000 |
| הנובר 96 | הנובר | HDI ארנה | 49,000 |
| הרטה ברלין | ברלין | האצטדיון האולימפי של ברלין | 74,475 |
| וולפסבורג | וולפסבורג | פולקסווגן ארנה | 30,000 |
| ורדר ברמן | ברמן | וזרשטדיון | 42,100 |
| מיינץ 05 | מיינץ | קופאס ארנה | 34,000 |
| פ.צ. קלן | קלן | אצטדיון ריין אנרגי | 50,374 |
| שאלקה 04 | גלזנקירכן | פלטינס ארנה | 62,271 |
| שטוטגרט | שטוטגרט | מרצדס-בנץ ארנה | 60,441 |
שינויי מאמנים

5 קבוצות החליפו מאמנים במהלך העונה. הופנהיים והנובר החליפו מאמן פעמיים במהלך העונה. יוליאן נגלסמן מונה למאמנה של קבוצת הופנהיים בגיל 28 והיה למאמן הצעיר ביותר בתולדות הבונדסליגה.
| קבוצה | מאמן יוצא | סיבת עזיבה | תאריך עזיבה | מיקום | מאמן נכנס | תאריך המינוי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בורוסיה דורטמונד | גרמניה יורגן קלופ | התפטרות | 30 ביוני 2015 | טרום עונה | גרמניה תומאס טוכל | 1 ביולי 2015 |
| שטוטגרט | הולנד הוב סטיבנס | סיום חוזה | 30 ביוני 2015 | טרום עונה | גרמניה אלכסנדר צורינגר | 1 ביולי 2015 |
| שאלקה 04 | איטליה רוברטו די מטאו | התפטרות | 30 ביוני 2015 | טרום עונה | גרמניה אנדרה ברייטנרייטר | 1 ביולי 2015 |
| איינטרכט פרנקפורט | גרמניה תומאס שאף | התפטרות | 30 ביוני 2015 | טרום עונה | גרמניה ארמין פה | 1 ביולי 2015 |
| בורוסיה מנשנגלדבך | שווייץ לוסיאן פאבר | התפטרות | 20 בספטמבר 2015 | 18 | גרמניה אנדרה שוברט | 21 בספטמבר 2015 |
| הופנהיים | גרמניה מרקוס גיזדול | פיטורים | 26 באוקטובר 2015 | 17 | הולנד הוב סטיבנס | 26 באוקטובר 2015 |
| שטוטגרט | גרמניה אלכסנדר צורינגר | פיטורים | 24 בנובמבר 2015 | 16 | גרמניה יורגן קרמני | 24 בנובמבר 2015 |
| הנובר | גרמניה מיכאל פרונטצק | התפטרות | 21 בדצמבר 2015 | 17 | גרמניה תומאס שאף | 4 בינואר 2016 |
| הופנהיים | הולנד הוב סטיבנס | התפטרות | 10 בפברואר 2016 | 17 | גרמניה יוליאן נגלסמן | 11 בפברואר 2016 |
| איינטרכט פנקפורט | גרמניה ארמין פה | פטורים | 6 במרץ 2016 | 16 | קרואטיה ניקו קובאץ' | 8 במרץ 2016 |
| הנובר | גרמניה תומאס שאף | פיטורים | 3 באפריל 2016 | 18 | גרמניה דניאל שטנדל | 3 באפריל 2016 |
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | באיירן מינכן | 34 | 28 | 4 | 2 | 80 | 17 | 63 | 88 |
| 2 | בורוסיה דורטמונד | 34 | 24 | 6 | 4 | 82 | 34 | 48 | 78 |
| 3 | באייר לברקוזן | 34 | 18 | 6 | 10 | 56 | 40 | 16 | 60 |
| 4 | בורוסיה מנשנגלדבך | 34 | 17 | 4 | 13 | 67 | 50 | 17 | 55 |
| 5 | שאלקה 04 | 34 | 15 | 7 | 12 | 51 | 49 | 2 | 52 |
| 6 | מיינץ 05 | 34 | 14 | 8 | 12 | 46 | 42 | 4 | 50 |
| 7 | הרטה ברלין | 34 | 14 | 8 | 12 | 42 | 42 | 0 | 50 |
| 8 | וולפסבורג | 34 | 12 | 9 | 13 | 47 | 49 | 2- | 45 |
| 9 | פ.צ. קלן | 34 | 10 | 13 | 11 | 38 | 42 | 4- | 43 |
| 10 | המבורג | 34 | 11 | 8 | 15 | 40 | 46 | 6- | 41 |
| 11 | אינגולשטאדט 04 | 34 | 10 | 10 | 14 | 33 | 42 | 9- | 40 |
| 12 | אאוגסבורג | 34 | 9 | 11 | 14 | 42 | 52 | 10- | 38 |
| 13 | ורדר ברמן | 34 | 10 | 8 | 16 | 50 | 65 | 15- | 38 |
| 14 | דרמשטאדט 98 | 34 | 9 | 11 | 14 | 38 | 53 | 15- | 38 |
| 15 | הופנהיים | 34 | 9 | 10 | 15 | 39 | 54 | 15- | 37 |
| 16 | איינטרכט פרנקפורט | 34 | 9 | 9 | 16 | 34 | 52 | 18- | 36 |
| 17 | שטוטגרט | 34 | 9 | 6 | 19 | 50 | 75 | 25- | 33 |
| 18 | הנובר 96 | 34 | 7 | 4 | 23 | 31 | 62 | 31- | 25 |
| מיקום | תוצאה |
| --- | --- |
מקום 1-3: שלב הבתים בליגת האלופות
מקום 4: שלב הפלייאוף בליגת האלופות
מקום 5-6: שלב הבתים בליגה האירופית
מקום 7: סיבוב המוקדמות השלישי בליגה האירופית
מקום 16: פלייאוף ההישארות
מקום 17-18: ירידה לליגה השנייה
סטטיסטיקה > מלך השערים

| מיקום | שחקן | קבוצה | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | פולין רוברט לבנדובסקי | באיירן מינכן | 30 |
| 2 | גבון פייר-אמריק אובאמיינג | בורוסיה דורטמונד | 25 |
| 3 | גרמניה תומאס מילר | באיירן מינכן | 20 |
| 4 | מקסיקו חאבייר הרננדס | באייר לברקוזן | 17 |
| 5 | צרפת אנתוני מודסט | פ.צ. קלן | 15 |
| 6 | חוף השנהב סלומון קאלו | הרטה ברלין | 14 |
| 6 | פרו קלאודיו פיסארו | ורדר ברמן | 14 |
| 6 | גרמניה סנדרו וגנר | דרמשטאדט 98 | 14 |
| 9 | גרמניה דניאל דידאבי | שטוטגרט | 13 |
| 9 | ברזיל רפאל | בורוסיה מנשנגלדבך | 13 |
סטטיסטיקה > מלך הבישולים

| מיקום | שחקן | קבוצה | בישולים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ארמניה הנריך מחיתריאן | בורוסיה דורטמונד | 15 |
| 2 | גרמניה כרים בלערבי | באייר לברקוזן | 11 |
| 3 | אוסטריה זלטקו יונוזוביץ' | ורדר ברמן | 10 |
| 3 | ברזיל רפאל | בורוסיה מנשנגלדבך | 10 |
| 5 | ברזיל דוגלאס קוסטה | באיירן מינכן | 9 |
| 6 | גרמניה מחמוד דאוד | בורוסיה מנשנגלדבך |  |
| 6 | גרמניה לארס שטינדל | בורוסיה מנשנגלדבך |  |
| 8 | גרמניה גונזלו קסטרו | בורוסיה דורטמונד | 7 |
| 8 | יפן שינג'י קגאווה | בורוסיה דורטמונד | 7 |
| 8 | גרמניה קווין פולאנד | הופנהיים | 7 |
הערות שוליים

↑  באיירן מינכן זכתה באליפות ה-26 שלה והרביעית ברציפות, באתר וואלה, 7 במאי 2016
1 2 3  הצעיר בהיסטוריה: יוליאן נגלסמן בן ה-28 מונה למאמן הופנהיים, באתר וואלה, 11 בפברואר 2016
↑  הוב סטיבנס מונה למאמן הופנהיים במקום גיזדול, באתר ONE‏, 26 באוקטובר 2015
↑  גרמניה: מיכאל פרונצק התפטר מאימון האנובר, באתר וואלה, 21 בדצמבר 2015
↑  גרמניה: תומאס שאף פוטר מהאנובר אחרי שלושה חודשים, באתר וואלה, 3 באפריל 2016
פיצ'י אלונסו

אנחל "פיצ'י" אלונסו הררה (בספרדית: Àngel "Pichi" Alonso Herrera, נולד ב-17 בדצמבר 1954 בבניקרלו שבספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי שהיה פעיל במהלך שנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20 ושיחק בעמדת החלוץ. במהלך הקריירה שלו שיחק אלונסו בקבוצות קאסטיון, ריאל סרגוסה, ברצלונה ואספניול. לאורך 11 עונות בלה ליגה הבקיע 108 שערים ב-265 הופעות.
תארים > כשחקן

אליפות ספרד (1): 1984/85
הגביע הספרדי (1): 1982/83
הסופר קאפ הספרדי (1): 1984
גביע הליגה הספרדית (2): 1983, 1986
עין גנים (עיר מקראית בשפלה)

נחלות שבטי ישראל
עֵין גַּנִּים הייתה עיר מקראית בשפלת יהודה, הנזכרת פעם אחת בתנ"ך (עיר נוספת בשם "עין גנים" הייתה בנחלת שבט יששכר).העיר נזכרת בספר יהושע בתיאור ערי השפלה שבנחלת שבט יהודה: ”בַּשְּׁפֵלָה אֶשְׁתָּאוֹל וְצָרְעָה וְאַשְׁנָה וְזָנוֹחַ וְעֵין גַּנִּים תַּפּוּחַ וְהָעֵינָם”. והיא ממוקמת בסמוך למושב ישעי הוא מקומה המשוער של עין גנים המקראית. ועדת השמות הממשלתית העניקה לחורבה זו את השם "חורבת גנים". בחפירות שנערכו במקום, נתגלו חרסים מהתקופה החשמונאית, מקווה טהרה ומערות קבורה.
היסטוריה

את ראשית ההתיישבות בחורבת גנים יש לייחס לימי הבית הראשון תקופת הברזל הב׳. כאשר ממצאי הסקרים והחפירות במקום מצביעים על פעילות בשלוש תקופות עיקריות מעבר לתקופת הברזל. תקופת בית שני – המחצית השנייה של המאה השנייה לפנה"ס ועד למחצית הראשונה של המאה השנייה לסה"נ. כאשר לתקופה זו יש לייחס את חלקי מבנים, את מקווה הטהרה וקברי הכוכים שנמצאו במקום. לאחר מכן מתקיים יישוב בתקופה הביזנטית, בעיקר המאה השישית והשביעית, להן ניתן לייחס את הממצאים של גת שבה מגרעת לבורג, שהיה נפוץ במכבשי יין בתקופה הזו. לאחר מכן מתקיים יישוב גם בתקופה הממלוכית, המאות ה – 13 וה – 14 זאת על פי ממצאים קרמיים במקום.
היישוב היהודי בחורבת גנים בתקופת הבית השני מהווה חלק מהיישוב היהודי בצפון שפלת יהודה. ברדיוס של 10 ק״מ סביב האתר, נסקרו למעלה מעשרים אתרים כפריים שבהם עדויות לזהותם היהודית של התושבים. ראשית היישוב במקום הייתה כבר בימי החשמונאים, ככל הנראה במחצית השנייה של המאה הב׳ לפסה״נ. לא מן הנמנע כי יישוב זה נועד להרחיב את היישוב הקדום. שטחו הבנוי השתרע על פני כ-15 דונם, שנכללו בהם שטחים פתוחים.
מיקום האתר — סמוך למפגש הנחלים ישעי, שמש ושורק, ולא הרחק מנחל ירמות — הקנה לו נגישות לקרקעות פוריות שנמצאו בעמקי הנחלים מחד ולדרך הראשית בנחל שורק מאידך. בשל מספרם המצומצם של מקורות המים הקבועים בסביבה, נדרשו המתיישבים לאגור מים בבורות, שמאות כמותם נמצאו בשפלת יהודה.
עדות להתיישבות בחורבת גנים בתקופה הממלוכית היא הממצא הקרמי ממכלול הגתות, המלמד שלפחות בגת אחת נעשה שימוש משני, אולי להפקת שמן זית. דומה כי בתקופה זו היה היישוב באתר דליל, כפי שעולה מנתוני הסקר באתרים אחרים בשפלת יהודה.