stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זאב ספיר
חייו

זאב ספיר עלה ארצה מרוסיה עם הוריו  בגיל 8. המשפחה השתקעה במושבה פתח תקווה, ובהמשך עברה לכפר אוריה. אביו ניהל את החווה החקלאית בכפר אוריה, שנועדה להכשיר את האדמה עבור יהודים שרכשו את הקרקע בשנת 1912.
ספיר קיבל משרה אצל הברון רוטשילד במושבה ראש פינה ושם הקים משפחה. בשנת 1926 עבר לחיפה ושם הקים ממגורות גדולות לתבואה (לימים ממגורות דגון). הממגורות הוקמו בעיר התחתית, מול תחנת הרכבת המרכזית של אז ותחנת המוצא של רכבת העמק, 
( היום חיפה מזרח), באזור בו בנה הברון רוטשילד בשנת 1922, בשיתוף עם יק"א את ה"טחנות הגדולות". הוא קיבל זיכיון לאספקת מספוא לכוחות הביטחון והמשטרה הבריטים בצפון ארץ ישראל.
בשנת 1942 יזם ספיר הקמת בית מלון מרפא באל-חמה, היום חמת גדר. הוא השקיע במלון 24,000 ליש"ט, סכום עתק באותם הימים. המלון, בעל 45 חדרים, פעל בהצלחה כשנתיים. בשנת 1947 ספיר נאלץ לעזוב את המקום. לטענתו, היה הסכם עם הסורים שהוא יוכל להמשיך ולהפעיל את המלון אך תקרית אל-חמה ב-1951 שמה קץ לתקוה זו.
אחרי מלחמת ששת הימים ביקש ספיר לחזור למלון, שציודו נשמר במלואו ערוך לקבלת אורחים. מינהל מקרקעי ישראל החליט כי זכויותיו במקום אינן בתוקף.
זאב נישא לברכה לבית בלום, בתם של זאב וולף בלום ומאלי (לבית גולדנברג) שהיו ממייסדי ראש פינה. לזוג נולדו שלוש בנות, שושנה (לימים ברוש), חרמונה (לימים בר-ציון) ועדינה (לימים אבנר). הוא נפטר שׂבע ימים ב-26 במרץ 1984.
ההיכרות עם אל-חמה

קצינים בריטיים מ"חיל הספר" ( משמר הגבול של המנדט הבריטי), עימם היה בקשרים, עקב היותו ספק מספוא, הזמינו אותו בשנת 1929 לאל-חמה. זאב ספיר רכב לשם על סוסו בחברת הקצינים. בשנת 1977 הוא  סיפר על חוויותיו למנחם תלמי בראיון במעריב:
גיליתי מקום לוהט ומקסים. המון צמחיה, מי הירמוך הסואנים, מעיינות חמים, פה ושם היו אהלים וסככות מחצלת, ומתחתם ישבו משפחות ערביות ודרוזיות. משפחות עשירות בנו להן שם מעין חושות שבחצרותיהן היו בריכות קטנות, אותן היו ממלאים במים שנשאבו ממעיין "הגיהנום" (עין אלמקלה)  ובתוכם התרחצו.
היה במקום בוסתן יפה אותו נטע ערבי עשיר ובעל השפעה, סולימאן נדיף ביה, בעל הזיכיון מטעם הממשל להפעלת המקום.
הקמת השותפות

בשנת 1942  היה זאב ספיר אורחו של נדיף ביה לראש השנה. הם תכננו הקמת "מרכז רפואי מודרני" במקום. נדיף ביה הסכים אבל היתנה זאת בקבלת "רמז" מאת הוועד הערבי העליון, שכן, באותם הימים מי שעשה שותפות עם יהודים נרצח. נערך סיכום, לפיו, ביה  יקים במקום בית קפה קטן, ויבנה את מרכז המרפא בכספי זאב ספיר. על פי ההסכם ערב ביה לעסקה. הבניה החלה בשנת 1944 והמלון נחנך בשנת 1946. למרות שאורחי המלון היו בעיקר ערבים עשירים מהארצות השכנות, הוכשר המלון על ידי הרבנות בטבריה. המלון קצר הצלחה, הנופשים באו ברכבת מדרעא שבסוריה או מתחנת הרכבת סמח (צמח), בעמק הירדן. כמו כן הופעל שירות אוטובוסים יהודי שהגיע מטבריה 3-4 פעמים ביום, וכן תחנת הרכבת סמח (צמח) קו אוטובוסים ערבי מנצרת.
זאב ספיר השקיע במלון 24,000 ליש"ט, סכום נכבד באותן הימים, כאשר הליש"ט הייתה שוות ערך לחמישה דולרים של ארצות הברית. התגבשו  תוכניות לגיוס הון ולהרחבת המרכז. כל זה השתנה בסתיו 1947. המתיחות שהשתררה  בין היהודים לבין הערבים גברה,   ויום אחד   החליט נדיף ביה כי האורחים יישלחו לביתם וזאב ספיר יחזור  לחיפה, בטרם "יהיה מאוחר מדי".
סוף דבר

זאב ספיר סיפר כי לאחר חתימת הסכם שביתת הנשק עם סוריה סוכם שמנהל המלון היהודי יחד עם עוד עשרה עובדים ושוטרים ישראליים יורשו לשוב לאל-חמה ולהפעיל את המלון. בשנת 1950 הזמין אותו משה דיין לטבריה והסביר לו כי מוקדם מדי לממש את הזכות. בסוף אותה שנה הוא נסע לאל-חמה במכונית של משקיף האו"ם ונפגש עם נדיף ביה. התקיימה פגישה נוספת וסוכם על חידוש הפעלת המקום. תקרית אל-חמה שמה קץ לתוכניות.
במלחמת ששת הימים הגיעו כוחות צה"ל  לאל-חמה. זאב ספיר תיאר את אשר מצא בהגיעו למקום לאחר המלחמה:
המלון עצמו היה שלם. כאילו רק לפני שעה עזבו אותו. הכל היה בו. אפילו כלי האוכל עם שם המלון.
הוא פינה מהמקום את אלמנתו של הבק, בתה וחתנה אל מחסום קוניטרה והם חזרו לסוריה.
ספיר בקש רשות מהצבא שהחזיק במקום, לשוב למקום ולהפעיל מחדש את המלון. נאמר לו כי ידונו "בבקשה ברוח אוהדת". בסופו של דבר, מינהל מקרקעי ישראל החליט כי לזאב ספיר אין זכויות באתר והמסמכים שבידו אינם תקפים. שיקום המקום נמסר לקיבוצי הסביבה, ששותפות שלהם מפעילה עד היום את האתר.
לקריאה נוספת

מנחם תלמי, חלום יפהפה שנגזל, מעריב, מוסף "ימים ולילות", 30 בספטמבר 1977
עינת גז

| --- | --- |

 לידה:  צרפת
 מדינה:  ישראל 
 תפקיד:  מייסדת שותפה של פאפאיה גלובל
 
עינת גז (נולדה ב-1980, צרפת) היא יזמית ישראלית, מנכ"לית ומייסדת שותפה של פאפאיה גלובל, חברת תוכנה ישראלית העוסקת בניהול שכר בחברות גלובליות. גז היא האשה הראשונה בישראל המנהלת סטארטאפ שנוסד ומנוהל בישראל וששוויו יותר ממיליארד דולר.
ביוגרפיה

עינת גז נולדה בצרפת, השנייה מבין שלושה ילדים. עלתה עם משפחתה לישראל בגיל ארבע, וגרה עם משפחתה בנתניה. אמה חלתה בגיל צעיר ובעקבות סדרת שטפי דם במוח נותרה האם משותקת ומחוסרת יכולות בסיסיות במשך 18 שנה עד לפטירתה. גז למדה לדאוג לעצמה מגיל צעיר, וכבר בגיל 6 נסעה באוטובוס לבדה לקנות לעצמה בגדים. בצעירותה הייתה גז עיתונאית בתוכניות טלוויזיה בערוץ 2, בטלוויזיה החינוכית הישראלית ובעיתון מעריב לנוער. כן עסקה בשחייה תחרותית. שירתה בצה"ל כפקידת לשכה ולאחר מכן שלישה בבסיס רמת דויד.
לגז תואר ראשון במדע המדינה ובמנהל עסקים מהאוניברסיטה הפתוחה. היא מתגוררת בעמק חפר עם בעלה ושלושת ילדיה.
קריירה עסקית

גז שימשה במשך שבע שנים כ-COO של LR Group, חברת אחזקות שבנתה תשתיות והקימה פרויקטים באפריקה. ב-2008, לאחר שבע שנים בקבוצת LR, היא עזבה את עבודתה. בתחילת 2009, בגיל 28, הקימה את החברה הראשונה שלה, רילוקיישן סורס, שתומכת ברילוקיישן בארגונים ובצורכי ניידות של חברות ברחבי העולם. ארבע שנים מאוחר יותר, היא הקימה חברה שנייה, אקספרט סורס, שסייעה לחברות להתרחב למזרח אסיה. בשנת 2016 היא הקימה את פאפאיה גלובל, עם עופר הרמן (CTO) ורובן דרונג (CPO). שווי החברה מוערך ב-3.7 מיליארד דולר. זהו החד קרן הישראלי הראשון בישראל בראשות אישה.
לצד פעילותה העסקית לגז אג'נדה חברתית רחבה, והיא עוסקת גם בתחומים של גיוון בתעסוקה, הכשרות בפריפריה ושוויון מגדרי.
פרסים והכרה

2021 - נבחרה למספר 8 ב-50 היהודים המשפיעים ביותר של הג'רוזלם פוסט.
2021 – נבחרה למספר 82 באנשים המשפיעים ביותר של TheMarker.
2021 – נבחרה למקום ה-49 באנשים המשפיעים ביותר של כלכליסט.
2022 - נבחרה למקום ה-31 ב-Forbes Israel Power Women.
2022 – נבחרה לאחת מ-50 הנשים המשפיעות של גלובס.
2022 - נבחרה לרשימת עשרת המייסדים-מנכ"לים המובילים של מגזין Fintech.
2022 – נבחרה למספר 9 ברשימת 15 הנשים החזקות בעולם הסטארטפים במגזין Fortune.
הערות שוליים

↑  
"This Israeli Tech Firm Is Making Sure Workers Worldwide Get Paid Despite Coronavirus". Haaretz (באנגלית). נבדק ב-2023-03-18.
↑  דורון אביגד, ‏מהילדות הכואבת ועד לגיוס של 45 מ' ד', סיפורה המדהים של עינת גז, באתר גלובס, 9 בנובמבר 2019
↑  דפנה ארד, איך הן עושות את זה? נשים מצליחניות מספרות בכנות על האיזון העדין בין עבודה למשפחה, באתר ynet, 25 באוגוסט 2021
↑   רותי לוי, מאפס ל-1.2 מיליארד דולר בחמש שנים: הסיפור הלא ייאמן של עינת גז, באתר TheMarker‏, 5 במרץ 2021
↑  10 Questions with Eynat Guez | Startup for Startup, Startup for Startup - Powered by monday.com
↑   רותי לוי, מאפס ל-1.2 מיליארד דולר בחמש שנים: הסיפור הלא ייאמן של עינת גז, באתר TheMarker‏, 5 במרץ 2021
↑  אילון נופר, ‏רעיונות טובים נולדים דווקא כשאנחנו כנועים, באתר גלובס, 6 בדצמבר 2016
↑  
"Papaya Global raises $250m at $3.7b valuation". Globes (באנגלית). 2021-11-09. נבדק ב-2023-03-18.
↑  
Team v2, Papaya Global (באנגלית אמריקאית)
↑  
מאיר אורבך, פאפאיה גלובל של עינת גז - היוניקורן הישראלי הראשון בהובלת יזמית, באתר כלכליסט - www.calcalist.co.il, ‏2021-03-04
1 2  "עינת גז". TheMarker. נבדק ב-2023-03-18.
↑  
THE JERUSALEM POST’S 50 Most Influential Jews of 2021, www.jpost.com
↑  100-2020, 100-2020.webflow.io
↑  
Forbes' Power Women, Forbes, June 30, 2022.
↑  
דור, אופיר (2022-03-24). "50 הנשים המשפיעות של גלובס 2022". Globes. נבדק ב-2023-03-18.
↑  
From bootstraps to jetpacks: fintech's top 10 founder-CEOs, fintechmagazine.com, ‏2022-10-03 (באנגלית)
↑  
The 15 Most Powerful Women in Startups, Fortune (באנגלית)
לינה אסקו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 במאי 1985 (בת 39) מיאמי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2003 
 http://www.freethenipple.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
לינה אסקו (באנגלית: Lina Esco; נולדה ב־14 במאי 1985) היא שחקנית, מפיקה, במאית ופעילה אמריקאית. היא זכתה להכרה ב-2007 על גילום הבת של ג'ימי סמיטס בדרמת הטלוויזיה של ה-CBS, "קיין". אסקו גם הופיעה בסרטים, כולל "לונדון" Kingshighway LOL וחופש הפטמה. היא ידועה גם בזכות גילום קצינת הימ"מ כריסטינה "כריס" אלונסו בסדרת הטלוויזיה "S.W.A.T." בנוסף היא שיחקה בפרסומות שונות, בקליפים, והופיעה במגזינים ובפרסומות.
ביוגרפיה

אסקו נולדה ב-1985 במיאמי, פלורידה, ארצות הברית למשפחה ממוצא קולומביאני.
אסקו התגוררה במקום הולדתה, מיאמי, עד גיל 14 אז עברה לצרפת כדי לעסוק בעבודה כדוגמנית. לאחר מכן עברה ללונדון כדי להיות בתיאטרון, ולאחר מכן לניו יורק וללוס אנג'לס, שם היא מתגוררת כיום.
קריירה > משחק

בשנת 2001, היא הופיעה בקליפ "Jealous" של שינייד או'קונור. היא הופיעה לזמן קצר בקליפ של מובי ל-"Southside" בהשתתפות גוון סטפאני. היא הופיעה בסדרת פרסומות של המותג אקס, אחת מהן עם ניק לאשיי עבור מסע הפרסום "קליקס" ב-2007. אסקו הופיעה גם בקליפ של האלוס "אמלגרם" ב-2010.
אסקו לוהקה לתפקיד הטלוויזיה הראשון שלה בשנת 2006, בתור אנג'י ווטסון בסדרה "CSI: ניו יורק".
במרץ, 2007 אסקו הצטרף לקאסט של הדרמה "Cane" של CBS. היא הופיעה ב-13 פרקים בסדרה בדמותה של קייטי וגה.
בשנת 2009 היא התארחה בפרק בסדרה "גדולה מהחיים" שם גילמה דוגמנית הלבשה תחתונה שפוטרה בגלל שפרסמה את סיפור ההישרדות שלה מסרטן השד.
בקולנוע הופעת הבכורה של אסקו הייתה ב-2005 בסרט "לונדון" לצדם של כריס אוונס וג'סיקה בייל.
ב-2012 הופיעה כדמות משנה בסרט-קומדיה "לול".
ב-2015 שיחקה בסרט "אסטרטגיית יציאה" עם אית'ן הוק בבימוי אנטואן פוקואה.
ב-2016 הופיעה בסרט קצר בשם "Fairy Dust" עם הזמרת טובה לו. בסרט בן ה-30 דקות היא משחקת את לורנה, בחורה במערכת יחסים לסבית עם לו.
אסקו החלה לשחק בסדרה "S.W.A.T" מאז העונה הראשונה שלה ב-2017 בתור הקצינה השלישית כריסטינה "כריס" אלונסו. בסדרה היא ביסקסואלית מוצהרת, היא נכנסת למערכת יחסים פוליאמורית בעונה השנייה, אבל מסיימת אותה מאוחר יותר. לאחר סיום העונה החמישית ב-2022, אסקו אישרה שהיא עוזבת את הסדרה כדי להמשיך בפרויקטים אחרים.
קריירה > דוגמנות

ב-2011, הציגה בקמפיין קולקציית התכשיטים של לואי ויטון לאביב/קיץ 2011. הקמפיין כלל שש עשרה בנות "It" מרחבי העולם.
ב-16 במאי 2011, אסקו הופיעה במסע הפרסום של Ketel One "רבותי, זו וודקה". בבימויו של המועמד לפרס האוסקר, דייוויד או. ראסל.
ב-2013 הופיעה בפרסומת טלוויזיה של בגדי נשים ב-NFL.
בשנת 2017, אסקו הופיעה בפרסומת של חטיף חצות של רשת Audience במסך מלא (What's Underneath), שם האורחים מסירים את בגדיהם במצלמה תוך שהם מדברים על חייהם.
קריירה > הפקה ובימוי

באפריל 2010, הפיקה אסקו את "החבר שלי הוא...", עבור הסרטון היא שיתפה פעולה עם מספר מפורסמים כדי להביא למודעות על ההרג השנתי של דולפינים בטאיג'י, יפן. הסרטון נעשה לקראת יציאת הסרט התיעודי "The Cove" זוכה פרס האוסקר אשר עוסק בהרג דולפינים. סרטון נוסף שביימה עבור הסרט היה "Kids Speak Out Against Dolphin Captivity" – ילדים מדברים נגד החזקת דולפינים בשבי.
ב-2014 היא ביימה וכיכבה בסרט חופש הפטמה שיצא לאקרנים בבתי קולנוע נבחרים, בווידאו לפי דרישה וב-iTunes, הסרט יצא במטרה לעקוף את צנזורה של פטמות נשיות.
אקטיביזם ופילנתרופיה

אסקו תמכה בקרנות וארגונים רבים לאורך הקריירה שלה. היא מעורבת מאוד בשני ארגונים. פרויקט דולפינים, שזכה לתמיכה רבה מסלבריטאים רבים, הוא ארגון בראשות ריצ'רד או'בארי ומטרתו למנוע שחיטת דולפינים והחזקתם בשבי. ב-9 בספטמבר 2009, אסקו ערכה הקרנה פרטית של The Cove בניו יורק, לצד ראסל סימונס ופישר סטיבנס שאירחו את האירוע כדי להביא למודעות לסרט.
אסקו ידועה בעיקר בזכות מעורבותה בזכויות נשים ובכך שהייתה היוזמת מאחורי הקמפיין "שחררו את הפטמה". הארגון שהקימה נועד לקדם שוויון מיני והוא משך תשומת לב ממספר סלבריטאים, כולל קורטני לאב ומיילי סיירוס, שיש לה שיר בפסקול של הסרט וממשיכה לתמוך מאוד בארגון.
בדצמבר 2018, אסקו החלה בקמפיין לביטול ההרשעה ברצח של סינטויה בראון, עליה נעשה סרט בנטפליקס.
אסקו התבטאה רבות נגד הטרדה מינית, כולל וידוי איך הוטרדה מינית על ידי הארווי ויינסטין, וקוראת בפומבי למדינות ארצות הברית להעביר את תיקון שוויון הזכויות שיעגן שוויון מגדרי בחוקת ארצות הברית.
חיים פרטיים

ב-2017 היא הצהירה שהארווי ויינסטין הטריד אותה מינית, ושזו לא הייתה החוויה היחידה שלה בהטרדה מינית. היא סיפרה בגילוי לב על שני מקרי אונס שעברה כחלק מתנועת Me Too. אסקו היא ביסקסואלית מוצהרת.
פילמוגרפיה > בקולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | לונדון | קלי |  |
| 2008 | The Evening Journey | מרלה | סרט קצר |
| 2010 | Kingshighway | לנה קפריוליני |  |
| 2010 | Where the Road Meets the Sun | נטשה |  |
| 2012 | LOL | ג'ניס |  |
| 2011 | Low Fidelity |  |  |
| 2014 | Free the Nipple | עִם | גם כבמאית ותסריטאית |
| 2016 | Fairy Dust | לורנה |  |
| 2021 | Doors | בקי |  |
| 2025 | RIP | קפטן ג'קי ולז | פוסט פרודקשן |
פילמוגרפיה > בטלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | CSI: ניו יורק | אנג'י ווטסון | "Live or Let Die" (עונה 2, פרק 18) |
| 2007 | Cane | קייטי וגה | 13 פרקים |
| 2008 | Heroes: Destiny | אליסה | 4 פרקים |
| 2009 | גדולה מהחיים | לינה מרטינז | "Grayson Anatomy" (עונה 1, פרק 13) |
| 2009 | CSI | אנג'לה פולסון | "Death and Maiden" (עונה 10, פרק 6) |
| 2011 | Exit Strategy | מיה | פיילוט |
| 2016 | Flakes | קארה | 7 פרקים |
| 2016 | ממלכה | אווה פלורס | 8 פרקים |
| 2017–2022 | S.W.A.T. | כריסטינה "כריס" אלונסו | תפקיד ראשי |
הערות שוליים

↑  Actress Lina Esco Talks About Her Badass Character on “S.W.A.T.”, LatinBoston.com, ‏8 בינואר 2018 (באנגלית)
↑  Martin Holmes, Lina Esco Exits 'S.W.A.T.' After 5 Seasons, TV Insider (באנגלית)
↑  למה כולן רוצות לשחרר את הפטמות?, באתר און לייף, ‏17 בדתמבר 2013
↑  "שמלת רחם", באתר ‏מאקו‏, 23 בנובמבר 2016
↑  S.W.A.T. Actress Lina Esco Talks Human Campaign and Opens Up about Alleged Sexual Harassment by Harvey Weinstein, יאהו (באנגלית)
↑  Liz Flynn, 10 Things You Didn’t Know About Lina Esco, TVOvermind, ‏11 באוקטובר 2019 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1088341527  VIAF: 202145857880023020748   WorldCat (עם VIAF): 202145857880023020748
אדם נוימן

| --- | --- |

 לידה:  25 באפריל 1979 (בן 45) ישראל ישראל 
 מדינה:  ישראל
 השכלה:  קולג' ברוך  Zicklin School of Business 
 מעסיק:  WeWork, 166 2nd Financial Services, Flow 
 השקפה דתית:  יהדות 
 בן או בת זוג:  רבקה נוימן 
 פרסים והוקרה:  טיים 100 (2018)  Entrepreneur of the Year (2015) 
 
אדם נוימן (באנגלית: Adam Neumann; נולד ב-25 באפריל 1979) הוא יזם ואיש עסקים ישראלי. מייסד חברת WeWork, בה כיהן בתפקיד המנכ"ל בשנים 2010–2019.
הונו האישי של נוימן, מוערך נכון לדצמבר 2024, בכ-2.3 מיליארד דולר ע"פ המגזין העסקי פורבס.
קורות חיים

נוימן נולד בבאר שבע, לזוג הרופאים אביבית ודורון נוימן. כשהיה בן שבע התגרשו הוריו. הוא ואחותו, הדוגמנית לעתיד עדי נוימן, עברו להתגורר בארצות הברית יחד עם אמם, לצורך התמחותה ברפואה. לאחר ארבע שנים, ב-1990, שבו לישראל וגרו בקיבוץ ניר עם, משם עברו בהמשך לכפר סבא, שם למד נוימן בתיכון. ב-1998 התנדב לקורס חובלים וסיים אותו בהצלחה, ולאחר חמש שנות שירות בחיל הים השתחרר. דודתו מצד אביו היא גליה אלבין.
קריירה > WeWork

ב-2008 הקים נוימן עם שותפו מיגל מקלבי את "GreenDesk", חברה שהציעה שטחי עבודה משותפים "ירוקים". שנתיים לאחר מכן הם מכרו את החברה והקימו את "WeWork". מתחם העבודה הראשון שפתחה החברה היה בסוהו שבניו יורק, ובמהלך השנים הבאות נפתחו 156 סניפים ברחבי העולם, שישה מהם בישראל.
בשנת 2019 נקלעה החברה למשבר. שווייה המוערך, שעמד בינואר 2019 על 47 מיליארד דולר, ירד בהמשך השנה ל-15 מיליארד דולר. בספטמבר 2019 הודיע נוימן על פרישתו מתפקיד המנכ"ל לאחר קבלת "מצנח זהב" של 1.7 מיליארד דולר מהתאגיד היפני סופטבנק בתמורה לרוב מניותיו בחברה. נוימן נשאר בחברה כמשקיף בעל החזקה מינורית.
בנובמבר 2023 החברה הודיעה על פשיטת רגל וכניסה להליך פירוק צ'אפטר 11.
בשנת 2020 רכש שליש ממניות חברת "גו טו גלובל" (Go To Global), העוסקת בתחבורה שיתופית.
קריירה > הפועל פתח תקווה

בסוף שנת 2021 החל נוימן במגעים להשקעה כספית ותמיכה כלכלית בקבוצת הכדורגל הפועל פתח תקווה, בעיקר בגלל קרבתו המשפחתית למנכ״ל המועדון אבי יחיאל (יחיאל נשוי לאחותו של נוימן, עדי). בשנת 2022 פורסם כי נוימן מתכנן להרחיב את השקעתו במועדון ואף נפגש יחד עם אבי יחיאל ועם ראש עיריית פתח תקווה רמי גרינברג, כשהם שוחחו בעיקר על עתיד המועדון. נוימן אף חילק מענקי עלייה לפלייאוף העליון לשחקני הקבוצה. ב-6 ביוני 2022 נכנס לשיתוף פעולה עם המועדון עד שנת 2025.
חיים אישיים

הוא נשוי לאשת העסקים האמריקאית יהודייה, רבקה ויקטוריה פלטרו (בת דודתה של גווינת' פלטרו), ולהם שישה ילדים (כולל זוג תאומים).
ב-2019 סיפרה אמו שהוא חזר בתשובה.
ב-18 במרץ 2022 עלתה המיני-סדרת דרמה בשירות "אפל TV פלוס" בשם "WeCrashed", המתארת את עלייתה ונפילתה של חברת הסטארט-אפ WeWork מנקודת מבטם של נוימן ואשתו, בה דמותו מגולמת על ידי ג'ארד לטו.
לקריאה נוספת

Reeves Wiedeman, Billion Dollar Loser: The Epic Rise and Spectacular Fall of Adam Neumann and WeWork, Little, Brown and Company, 2020
הערות שוליים

↑  Adam Neumann, Forbes, 8 December 2024
↑  סופי שולמן, סופטבנק סידרה לאדם נוימן הדחה מפוארת, באתר כלכליסט, 23 באוקטובר 2019
↑  צלי גרינברג והגר רבט, אדם נוימן משקיע 10 מיליון דולר ועובר מחללי עבודה לכלי רכב, באתר כלכליסט, 15 ביולי 2020
↑  תומר חבז, אדם נוימן והפועל פ"ת סיכמו על שת"פ עד 2025, באתר ynet, 6 ביוני 2022
↑  Lauren Kranc (24 במרץ 2022). "Where Rebekah Paltrow Neumann Is Now" (באנגלית). Esquire. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  גיא בן סימון, ‏אמא של אדם נוימן: "יש הפי אנד, הוא חזר בתשובה", באתר גלובס, 23 באוקטובר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012399671005171  VIAF: 2484160791830602860006   WorldCat (עם VIAF): 2484160791830602860006
קרייג ניומרק

| --- | --- |

קרייג ניומרק, 2011
 לידה:  6 בדצמבר 1952 (בן 72) מוריסטאון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  קול ואלי 
 השכלה:  אוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב  תיכון מוריסטאון 
 מעסיק:  קרייגסליסט 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של האינטרנט (2012) 
 
קרייג אלכסנדר ניומרק (באנגלית: Craig Alexander Newmark, נולד ב-6 בספטמבר 1952) הוא יזם אינטרנט אמריקאי יהודי, אשר ידוע בעיקר בזכות הקמת אתר לוח המודעות הפופולרי קרייגסליסט.
קורות חייו > שנותיו הראשונות

ניומרק נולד ב-1952 במוריסטאון שבניו ג'רזי, בן להורים יהודים. הוא הלך לבית ספר יהודי משלים ואף חגג בר מצווה. אביו, שעבד בתור מוכר ביטוח, נפטר בעודו בן 12. הדבר הביא לכך שאמו נאבקה כלכלית ועברה עם ניומרק ואחיו לדירה קטנה. בשנת 1971 הוא סיים את לימודי התיכון, ובזכות מלגות שקיבל, הלך ללמוד באוניברסיטה. הוא קיבל תואר בוגר אוניברסיטה במדעים ב-1975 ותואר מוסמך אוניברסיטה שנתיים אחר כך.
קורות חייו > קריירה

כאשר גמר את לימודיו בקולג', עבד ניומרק בחברת IBM לתקופה של 17 שנים כמתכנת, ונאלץ לעבור לגור בפלורידה ולאחר מכן בדטרויט.
בשנת 1993 עבר לסן פרנסיסקו, שם הכיר לראשונה את עולם האינטרנט. בשנת 1995 הקים את אתר האינטרנט "קרייגסליסט" כאתר ללא מטרות רווח אשר שלח לרשימת תפוצה מצומצמת של כתובות דואר אלקטרוני מודעות בנושא אירועים מקומיים באזור מפרץ סן פרנסיסקו בלבד. בהדרגה האתר הפך ללוח מודעות מקוון מקיף ובעל מדורים למציאת עבודה קבועה או זמנית, דירות ובתים להשכרה וקנייה, היכרויות, מוצרים למכירה, אירועים ושירותים קהילתיים והפצת קורות חיים. עם השנים האתר הפך לאחד מאתרי לוחות המודעות המקוונים הפופולריים ביותר במרשתת, כאשר הוא פעיל במעל ל-700 ערים ב-70 מדינות. אחד המאפיינים שגרמו להצלחה האדירה של האתר הייתה העובדה שפרסום המודעות באתר לא כרוכה בתשלום.
ניומרק עצמו עבד שנים רבות באתר שהקים, והתמקד במיוחד בסוגיות הקשורות לדואר זבל ותרגילי עוקץ למיניהם.
קורות חייו > פילנתרופיה וערבות פוליטית

ניומרק תרם לקמפיין הבחירות לנשיאות של המועמדים הדמוקרטים ג'ון קרי. וברק אובמה.
ניומרק הוא תומך גדול בעיקרון שימור האינטרנט כמקום חופשי וחינמי, וב-2006 תרם 10,000 דולר לארגון ללא כוונת רווח בעל דעות ומטרות דומות בנושא.
קורות חייו > חיים אישיים

מגזין פורבס הציג אותו ברשימתם בשנת 2010, שם צוין שהונו מוערך בכ-400 מיליון דולר. עם זאת, כשנשאל על כך ב-2017, אמר שהדיווח על סכום זה הוא "כוזב", ובראיון אחר הוסיף שבחר בכוונה במודל עסקי שמניב מינימום רווח - למרות שיכל לבחור אחרת - ושהוא מרוצה מהתוצאות וכיום מסוגל לתרום לארגונים שהוא מאמין בהם.
קורות חייו > השתייכות

בין פעולותיו של ניומרק, הוא שימש בעברו כחבר בוועדה היועצת של קרן ויקימדיה, והיה במועצת המנהלים של קרן החזית האלקטרונית.
הערות שוליים

↑  craigslist | about > press > morristown
↑  Craig Newmark, Tech Genius, Is an Obama Man | Observer
↑  Newsonomics: Craig Newmark, journalism’s new Six Million Dollar Man
↑  Advisory Board - Wikimedia Foundation
↑  Organizations | craigconnects
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1212147642  VIAF: 4301159279144908160008   WorldCat (עם VIAF): 4301159279144908160008 
קרייג ניומרק, 2014
חזיר יבלות ויסאיאני

| חזיר יבלות ויסאיאני |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: סכנת הכחדה חמורה סכנת הכחדה חמורה (CR) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
תת־סדרה:: דמויי חזיר
משפחה:: חזיריים
סוג:: חזיר
מין:: חזיר יבלות ויסאיאני
שם מדעי
 Sus cebifrons ‏ליניאוס, 1758
תחום תפוצה


חזיר יבלות ויסאיאני (שם מדעי: Sus cebifrons) הוא מין בסוג חזיר האנדמי לשני איים מקבוצת איי ויסאיאן שבפיליפינים. הוא מצוי בסכנת הכחדה חמורה, וזאת מפאת הרס בתי-גידול, מחסור במזון וציד. בשל מספרם המועט של חזירי יבלות ויסאיאניים, מעט מאוד ידוע על התנהגותם והמאפיינים שלהם בטבע.
בעבר כללה תפוצתו שישה איים בפיליפינים, אך הוא נכחד מארבעה מהם.
חזיר היבלות הוויסאיאני קיבל את שמו מה"יבלות" הבשרניות שעל פניו. ביולוגים משערים שהיבלות משמשות כהגנה טבעית מחזירים אחרים בעת קרב. לחזירים אלה יש גם שיער נוקשה וקוצני.
חזרזירים נראים בזמן העונה היבשה בין ינואר למרץ בסביבתם הטבעית, מערב איי ויסאיאן. מספר החזרזירים בהמלטה הוא בין שלושה לארבעה.
הערות שוליים

↑  חזיר יבלות ויסאיאני באתר הרשימה האדומה של IUCN
חאתים

החאתים או ההאנתים היו עם עתיק, שאכלס את האזור שנקרא "ארץ החאתי" (כיום באזור אסיה הקטנה).
החאתים היו קיימים כבר בתקופת האימפריה של סרגון מאכד (שנת 2300 לפנה"ס לערך), עד שנטמעו בהדרגה בין השנים 2000–1700 לפנה"ס לתוך החתים. לעם החאתי לא היה כתב. חוקרים מסתמכים במחקריהם על מקורות וכתובות שהופיעו בכתבי עמים אחרים.
מנהיגי החאתים כתבו כנראה באכדית כדי לנהל עסקים עם אשור. השם העתיק "ארץ החאתי" לאסיה הקטנה, שהוא השם המוכר הקדום ביותר לאנטוליה, נמצא על לוחות בכתב יתדות מתקופת סרגון הגדול מאכד (2350–2150 לפנה"ס). על פי מסמכים, סרגון הגדול נלחם במלך החאתי.
החאתים דיברו בשפה שאינה הודו-אירופית, הנקראת חאתית. חוקרים רבים חושבים שהשפה החאתית קשורה לקבוצת השפות הקווקזיות הצפון-מערביות (צ'רקסית, אבחזית, אוביחית ואבזינית). במשפחות צ'רקסיות רבות שם המשפחה מתחיל ב"חאת" או "האת", ולאחד השבטים הצ'רקסיים הידועים קוראים "חתוקאי" (באדיגית: Хьатыкъуай) שפירושו "בני חאתי" (Хьаты = חאתי, Къуэ = בן).
משה קרסו

משה קרסו ורעייתו ציפורה (פלומבה לבית פילוסוף, סוף שנות ה-30 לערך
משה קרסו (26 באפריל 1885 – 31 באוגוסט 1962) היה איש עסקים ופעיל ציבור ישראלי ממוצא יווני אשר  עשה את עיקר הונו מייבוא כלי רכב. מייסד משפחת קרסו בישראל.
קורות חיים

משה (מואיז) נולד בי"א באייר תרמ"ה בסלוניקי לחיים ולמרים לבית חיים אנג'ל. משפחת אביו מוצאה מסביבות אגם קומו (שם המשפחה קרסו משמר את שם עיירת מוצאם Carasso, כ-50 ק"מ מצפון לעיר קומו, כיום בתחומי שווייץ). אביו היה סוחר סיטונאי ובעל מכולת וממנהיגי קהילת סלוניקי. בילדותו קיבל משה חינוך מסורתי והיה פעיל באגודה הציונית קדימה. בגיל 14 קיבל לידיו את ניהול המכולת המשפחתית כיוון שאביו החליט להקדיש את זמנו ללימוד תורה.
ב-1914 נשא לאשה את ציפורה (פלומבה), לזוג נולדו שני בנים: חיים (1914) ואריה (1915). ב-1917 עברה המשפחה לפיראוס ושם התרחבו עסקי המסחר הענפים של משה והוא הפך לאחד מעשירי העיר. בפיראוס נולדו גם מרים, ובלה (אמו של איש העסקים יוסף דוד חכמי).
ב-1924, עקב מלחמת יוון–טורקיה, עלו בני המשפחה לארץ ישראל והשתקעו ביפו. ילדי המשפחה, שידעו עברית עוד מבית הוריהם, נשלחו ללמוד בגימנסיה הרצליה. בהמשך נולדו לבני הזוג הבנים שלמה ובנימין.
בשנת 1925 פתח בשותפות עם משה אהרון רוטלוי, שעלה מפולין, את מפעל הטקסטיל "רוטקס", בשכונת פלורנטין.
בשנת 1925 רכש קרסו מד”ר אברהם רוזנשטיין מגרש בפינת הרחובות נחלת-בנימין והשומר בתל אביב. בסוף 1927 הסתיימה בניית בית בן שלוש קומות במגרש, אותו תכנן האדריכל אמיל טיינר. בקומת הקרקע בבניין נבנו ארבע חנויות. בית זה מוכר כיום בשם "בית משה קרסו". קרסו צירף אליו את  אחיו הצעיר, אנג’ל קרסו (1891-1971), כשותף זוטר.
בשנת 1928, בעקבות בקשת ראש העיר, מאיר דיזנגוף, בנה קרסו את קולנוע אופיר,
הראינוע השני בתל אביב. בנוסף הוא קיבל גם זיכיון להפצת סרטים ומכונות ראינוע וקולנוע במזרח הקרוב.
בשנת 1933 נכנס קרסו אל תחום עסקי הרכב, אז עלה לארץ מאלכסנדריה שבמצרים יצחק ארדיטי, שקיבל את זיכיון הייבוא והשיווק של חברת ג'נרל מוטורס בארץ ישראל. הוא פתח בשדרות ירושלים (רחוב קינג ג'ורג' דאז) ביפו סוכנות שיווק מכוניות פרטיות בשותפות עם משה שנקראה "מואיז קרסו, מחלקת מכוניות".
ב-1935 ייסד עם ידידו ליאון רקנאטי את בנק דיסקונט.
בשנת 1945 הקים עם בניו את חברת "משה קרסו ובניו בע"מ" אשר עסקה בייבוא חלקי חילוף לרכבים, משאיות, אוטובוסים. בשנת 1947 היא החלה לייבא כלי רכב מתוצרת "הילמן" הבריטית. ב-1948 קיבלה החברה את הזיכיון למכירת מכוניות רנו במדינת ישראל הצעירה, במקום היבואן הערבי של רנו שנמלט מן הארץ.
מניותיו בקבוצת קרסו חולקו בין ארבעת ילדיו בחלקים שווים.