stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מצעד החיים

נשיא המדינה, ראובן ריבלין, מוביל את מצעד החיים בפולין כשלצידו הרמטכ"ל, המפכ"ל, ראש המוסד וראש השב"כ. בתמונה תחת השלט "העבודה משחררת" בשער מחנה אושוויץ I, אפריל 2018
מצעד החיים הוא מצעד שנערך במסגרת מסע בני נוער לפולין, מישראל ומהתפוצות, המתקיים מדי שנה ביום הזיכרון לשואה ולגבורה, בעיר אושוויינצ'ים שבפולין. משתתפי המצעד צועדים במסלול שמתחיל מאתר מחנה ההשמדה אושוויץ I שבעיר, וממשיך אל אתר מחנה בירקנאו (אושוויץ II), הסמוך אליו. במצעד משתתפים כעשרת אלפים בני אדם מדי שנה.
משתתפי מצעד החיים הם בעיקר בני נוער יהודי ושאינו יהודי, אך גם מבוגרים וביניהם: מחנכים, מדריכים ואנשי דת וכן מכובדים כגון נשיאים, ראשי ממשלות, קציני צבא, שגרירי מדינות, פוליטיקאים ורבים אחרים. מטרת מצעד החיים היא להנחיל בדור הצעיר את זיכרון השואה ולהנציח את קורבנותיה. המצעד מתקיים מדי שנה ביום הזיכרון לשואה ולגבורה, לפני טקס האזכרה המרכזי הנערך באתר מחנה בירקנאו.
פעילות ומבנה ארגוני

מעשית מצעד החיים הוא מסע חינוכי הנערך מדי שנה בפולין ובישראל, במסגרתו מסיירים משך כשבוע אלפי בני נוער ומבוגרים במחנות המוות הנאציים בפולין, בגטאות ובעיירות שרוקנו מקהילותיהן היהודיות. לאחר מכן רוב המשתתפים טסים לישראל, שם הם מסיירים במשך כ-5 ימים נוספים בין אתרי הגבורה וסמלי בנייתה וחיזוקה של המדינה, אנדרטאות ואתרי זיכרון שונים.
גולת הכותרת של המסע בפולין היא הצעידה הנערכת ביום השואה והגבורה, כ"ז בניסן, לאורך מסילת הרכבת בין מחנות אושוויץ ובירקנאו, מרחק של כשלושה ק"מ, באותה הדרך בה אולצו לצעוד אל מותם בימי השואה רבבות רבות של יהודים, על ידי הנאצים ועוזריהם. גולת הכותרת של הפרק הישראלי הוא אירוע ענק המתקיים במוצאי יום העצמאות באתר חיל השריון בלטרון, לאחר שהמשתתפים התכנסו במרכז העיר ירושלים וצעדו משם אל הכותל המערבי לשמיעת תפילה לשלום המדינה. באירוע הנערך בסופו של היום נוטלים חלק המשתתפים במסע החינוכי, שומעים משיריה של ישראל ורוקדים בשמחה לצליליהם.
מצעד החיים זוכה מאז הקמתו להדים חינוכיים וציבוריים נרחבים בישראל וברחבי העולם והפך לחלק בלתי נפרד מאירועי יום השואה בישראל ובקהילות יהודיות שונות בעולם. הטקס המרכזי של מצעד החיים בבירקנאו ביום השואה מועבר מדי שנה בשידור חי בטלוויזיה, בשידורי רדיו ישירים וכן בשידור חי אינטרנטי למאות אלפי צופים ברחבי העולם.
מצעד החיים השפיע על משרד החינוך לקדם תוכנית להוצאת סיורים של תלמידי בתי הספר בארץ לפולין. המצעד גם פתח את הצוהר למסעות החיילים במדים של צה"ל.
עד שנת 2019 השתתפו במצעד החיים כ-300,000 משתתפים מכ-52 מדינות, בהן: ישראל, ארצות הברית, קנדה, מקסיקו, ארגנטינה, ברזיל, צרפת, בלגיה, קוסטה ריקה, צ'ילה, אורוגוואי, אוסטרליה, דרום אפריקה, שוודיה, דנמרק, יוון, גרמניה, אוסטריה, רוסיה, מרוקו ומדינות אחרות.
ארגונים שונים ואנשים פרטיים, יהודים ולא יהודים, נוטלים חלק בתמיכה בארגון ושותפות בפעילות שלו וביניהם הקרן הקיימת לישראל, קרן היסוד, ועידת התביעות, קרן Legacy Heritage, נדבנים, אומנים ואנשי רוח רבים.
פעילות ומבנה ארגוני > משתתפים בולטים במצעד החיים > ראשי ממשלה

יצחק רבין
בנימין נתניהו
אריאל שרון
נפתלי בנט
פעילות ומבנה ארגוני > משתתפים בולטים במצעד החיים > נשיאים

ראובן ריבלין
שמעון פרס
עזר ויצמן
פעילות ומבנה ארגוני > משתתפים בולטים במצעד החיים > רמטכ"לים

גדי איזנקוט
בני גנץ
גבי אשכנזי
פעילות ומבנה ארגוני > משתתפים בולטים במצעד החיים > משתתפים בולטים נוספים

ראש המוסד, יוסי כהן
ראש השב"כ, נדב ארגמן
מפכ"ל המשטרה, רוני אלשיך
נשיאת בית המשפט העליון, מרים נאור
נשיא בית המשפט העליון, אשר גרוניס
נשיא פולין, אנדז'יי דודה
ראש עיריית ירושלים, משה ליאון
ביקורת

כבר לקראת המצעד הראשון כתב ההיסטוריון ניצול אושוויץ יהודה אלקנה מאמר ביקורת בעיתון הארץ, תחת הכותרת "בזכות השכחה", זאת גם על רקע פרוץ האינתיפדה הראשונה ומשפט דמיאניוק, בו טען אלקנה שעל מנהיגי ישראל, מחנכי הנוער שבה וקובעי הטון בתרבותה להימנע משימת דגש על לקחי השואה כתוכן מרכזי לכל פעולה חינוכית ועליהם להפנות משאבים ומקום להסתכלות לעתיד, לקידום העם החי. הוא התקומם כנגד הפרשנות שניתנה לשואה בישראל, אשר הניבה תחושות חרדה עמוקות, מנטליות של מצור ותסביך קורבן. עוד טען, שלא ניתן ללמוד מהשואה לקחים חיוביים כלשהם. ישראל חייבת לשכוח כדי להיות ל"נורמלית".
ב-2018 טענה העיתונאית אריאנה מלמד כי אין צורך להוביל נוער לזירה של רצח המונים כדי להמחיש את הזוועה, כי רק כך יבינו. שהמצעד פיתח בישראל נראטיב המחייב את פולחן המוות ולא כולל חינוך להומניזם, למה שאנה פרנק קראה לו "אני מאמינה בטוב שבאדם", במטרה ללמוד את לקחי השואה האוניברסליים, כך שדיקטטורה טוטליטרית רצחנית שבבסיסה אידאולוגיה גזענית רצחנית, לא תפרח שוב בשום מקום בעולם. באותה שנה יצרה לי אברמוביץ' בחדשות 12 כתבה על הנוהג לשלב "שופינג" כחלק מהמסע לפולין. בעקבות חקיקת חוק בפולין המטיל מאסר למי שיאשים את הפולנים בשואה, קרא חבר הכנסת יעקב מרגי להפסיק את מצעד החיים ואת כל מסעות הנוער לפולין.
ראו גם

מסע בני נוער לפולין
שחר בוצר

| --- | --- |

שחר בוצר, 2015
 לידה:  2 ביולי 1982 (בן 42) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 תפקיד:  מנהל כללי 
 
שחר בוצר (נולד ב-2 ביולי 1982) הוא מייסד שותף ושותף מנהל ב-Good Company, קרן השקעות הון סיכון עם ייעוד חברתי או סביבתי. לשעבר שותף מנהל בקרן השקעות האימפקט 2B-Community, יושב ראש קבוצת איסתא ליינס, מנכ"ל שח"ם - ארגון השחקנים בישראל, סגן יושב ראש התאחדות הסטודנטים בישראל ויושב ראש אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת תל אביב. בוצר, שנולד עם מחלת ניוון שרירים ומתנייד באמצעות כסא גלגלים, הגיש את "בג"ץ בוצר" שהיווה פריצת דרך בכל הנוגע לזכויות אנשים עם מוגבלות ולנגישות בישראל, והוא האדם עם המוגבלות (המולדת) הראשון בישראל שהצליח להיבחר בבחירות אישיות ולעמוד בראש גוף ציבורי שאינו קשור לזכויות אנשים עם מוגבלות ומאבקם.
ביוגרפיה

בוצר הוא בנם הבכור של דוד (קצין בשירות קבע בעברו ועורך דין) ולאה (בעבר עוזרת ראש שירותי בריאות הנפש במשרד הבריאות ובהמשך המנהלת האדמיניסטרטיבית של המרכז לבריאות הנפש שער מנשה). הוא נולד עם מחלת ניוון שרירים המתבטאת בחולשה בגפיים, ואינה מאפשרת לו לעמוד על רגליו. מילדותו הוא מתנייד בעזרת כיסא גלגלים ממונע. בשנות השמונים התגוררה משפחתו בשכונת רמת אשכול בירושלים. ב-1991 עברה המשפחה להתגורר ביישוב הקהילתי מכבים-רעות. היישוב היה אז בשלבי הקמה, והמבנים הציבוריים בו היו אמורים להיבנות כשהם מונגשים מראש לאנשים עם מוגבלות.
בית הספר בו למד לא הונגש כראוי, ולאחר מספר פניות מצד הוריו שלא זכו להיענות, הגיש בוצר, בסיוע ארגון בזכות, את בג"ץ שחר בוצר נ' מועצה מקומית מכבים-רעות. בוצר יוצג בבג"ץ על ידי אביו, שבאותה עת לא היה עדיין עורך דין. בג"ץ, בהרכב שבראשו עמד נשיא בית המשפט העליון, אהרן ברק, קיבל את העתירה. בפסק הדין, שניתן ב-1996, קבע השופט ברק:
"לא חסד מבקש העותר, אלא על הגשמת זכותו הוא עומד... הבטחת שוויון ההזדמנויות לנכה עולה כסף. חברה האמונה על ברכי כבוד האדם, החירות והשוויון מוכנה לשלם את המחיר הנדרש."
בעקבות פסק הדין חויבו כל מוסדות החינוך בישראל להנגיש עצמם לאנשים עם מוגבלויות. כמו כן, הוא שימש בסיס להצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, שאושר ב-1998 בכנסת. בג"ץ בוצר נלמד כיום בבתי ספר למשפטים, לעבודה סוציאלית ולחינוך במוסדות להשכלה גבוהה.
תקדים נוסף שיצר בוצר היה כאשר ביקש ללמוד נהיגה בגיל 17, כשאר בני גילו. הוא אמור היה ללמוד נהיגה ברכב מיוחד המותאם לנכים עם כיסאות גלגלים, אך על פי תקנות הביטוח הלאומי שהיו בתוקף באותה עת, נכים יכולים היו ללמוד נהיגה רק לאחר גיל 18. בעקבות פנייתו של בוצר שונו התקנות, כך שנכים יוכלו להתחיל ללמוד נהיגה בגיל 17, ככלל האוכלוסייה.
לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון של מכבים-רעות, ואף על פי שהוענק לו פטור מגיוס לצה"ל, התנדב לשירות צבאי והוצב ביחידת המחשוב של פיקוד העורף. הוא השלים את שירותו הצבאי ואף שירת מספר חודשים בשירות קבע.
לאחר שחרורו מצה"ל החל ללמוד באוניברסיטת תל אביב. תחילה למד ראיית חשבון, אך לאחר שנה וחצי שינה את תחום לימודיו לכלכלה ותקשורת. כבר בשנת לימודיו הראשונה הפך לפעיל הן בתא הסטודנטים "הדור החדש", המזוהה עם מפלגת העבודה, והן באגודת הסטודנטים של אוניברסיטת תל אביב, בה כיהן כיו"ר ועדת כספים, כראש מחלקת הסברה וכסגן יו"ר. ב-21 בספטמבר 2009 נבחר לתפקיד יו"ר האגודה, ובכך הפך לאדם עם המוגבלות (מלידה) הראשון בישראל שהצליח להיבחר בבחירות אישיות ולעמוד בראש גוף ציבורי שאינו קשור לזכויות הנכים ומאבקם. בשנים 2013–2010 כיהן כיושב ראש דירקטוריון חברת "ג'וב טוב", חברת כוח אדם, השמה ומיקור חוץ, שהייתה באותה עת בבעלות אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת תל אביב.
בספטמבר 2010 נבחר לכהן כסגן יו"ר התאחדות הסטודנטים בישראל.
במרץ 2011 מונה למנכ"ל שח"ם - ארגון השחקנים בישראל. בספטמבר 2014 סיים את תפקידו בשח"ם ומונה לשותף מנהל ב-2B-Community, קרן השקעות האימפקט של קבוצת 2B. בשנים 2013–2017 כיהן במקביל גם כיושב ראש פעיל של קבוצת איסתא ליינס. ב-2017 נבחר לרשימת 40 הצעירים המבטיחים של מגזין גלובס. החל מנובמבר 2020 הוא מכהן כשותף מנהל של Good Company, קרן השקעות הון סיכון עם ייעוד חברתי או סביבתי. הקרן הוקמה על ידי בוצר בשותפות עם עידו פישלר, והיא משקיעה בסטארטאפים בשלבים מוקדמים עם מיקוד בטכנולוגיות שפותרות את הבעיות החברתיות או הסביבתיות הגדולות של העולם (חקלאות, אנרגיה, בריאות דיגיטלית, עבודה ולימודים וכו').
בוצר נשוי למירי, עובדת סוציאלית, ולהם ארבעה ילדים. הם מתגוררים בשוהם.
לקריאה נוספת

צחי כהן, שחר האדום, מוסף "7 ימים" של "ידיעות אחרונות" (עמ' 48–52), 16 באוקטובר 2009
הערות שוליים

↑  אפרת זמר, מבג"ץ ועד ראשות אגודת הסטודנטים: שחר בוצר ממשיך לעשות היסטוריה, באתר nrg
↑  אלכסנדר כץ, שחר בוצר מונה למנכ"ל ארגון השחקנים: על הפרק - חידוש חוזים מול גופי השידור, 14 באפריל 2011
↑  שחר בוצר מונה ליו"ר הדירקטוריון של קבוצת איסתא, באתר מגפון ניוז Megafon News, ‏2013-06-06
↑  שחר בוצר-G40 - ארבעים הצעירים המבטיחים 2017, באתר גלובס
אמליה בלמור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  31 בינואר 1964 (בת 61) צ'לסי, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1987 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מנצ'סטר  Manchester School of Theatre 
 בן או בת זוג:  פול היגינס 
 פרסים והוקרה:  פרס מיוחד של עולם התאטרון (2009) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אמליה בלמור (באנגלית: Amelia Bullmore; נולדה ב-31 בינואר 1964) היא שחקנית, תסריטאית ומחזאית אנגלייה. בתחילת הקריירה שלה הייתה בלמור שחקנית בלבד, אבל ב-1995 התחילה גם לכתוב. בין השאר כתבה תסריטים לפרקים בסדרות "החיים האלה", "Attachments",‏ "Black Cab" ו"סקוט וביילי".
ביוגרפיה

בלמור נולדה בצ'לסי שבלונדון. היא למדה דרמה באוניברסיטת מנצ'סטר.
ביוגרפיה > קריירה

בשנת 2000 הגיעה בלמור לשלב הגמר בהתמודדות על "פרס דניס פוטר" עבור המחזה "The Middle". המחזה הראשון שלה "Mammals" זכה בפרס סוזן סמית' בלקברן, והיה מועמד לפרס הקומדיה החדשה הטובה ביותר של "What's On". בשנים 1990 עד 1995 שיחקה בתפקיד סטף ברנס באופרת הסבון "קורוניישן סטריט". היא גילמה את סוניה, החברה האוקראינית של הדמות הראשית, בעונה השנייה של הסדרה הקומית "אני אלן פרטרידג'". עוד השתתפה בתוכנית הרדיו "Down the Line" של רדיו ה-BBC.
ב-2011 וב-2012 הופיעה בלמור בסדרת פרסומות עבור ביטוח ישיר "Direct Line Insurance" בדמות לקוחה תמהונית. בשנים 2011 עד 2014 כיכבה בסדרת הדרמה "סקוט וביילי" לצדן של לזלי שארפ וסוראן ג'ונס. היא גם כתבה פרקים אחדים של הסדרה בהם שני פרקי סיום העונה של שנת 2014, בהם הדמות שגילמה מתמודדת עם אלכוהוליזם.
ב-2013 כתבה בלמור את המחזה השני שלה "די, ויו ורוז" שהוצג בתיאטרון המפסטד. בתחילת 2015 הוצג המחזה בווסט אנד בתיאטרון וודוויל עד לחודש מרץ. את המחזה תרגם לעברית אלי ביז'אוי בשם "על אהבה וחברות" והוא הוצג בתיאטרון בית לסין בבימויה של עדנה מזי"א החל מספטמבר 2015.
ב-2016 כיכבה בלמור בעונה השנייה של הסדרה "עמק האושר" בדמות המאהבת הקנאית ויקי פלמינג.
ביוגרפיה > חיים אישיים

בלמור נשואה לשחקן הסקוטי פול היגינס אותו הכירה ב-1992 כשהשניים הופיעו במחזה "מראה מעל הגשר" במנצ'סטר. לבני הזוג נולדו שתי בנות מרי ופלורה.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1990–1995 | קורוניישן סטריט | Coronation Street | סטף ברנס |  |
| 1997 | גברת דאלוויי | Mrs Dalloway | רזיה וורן סמית' |  |
| 1997 | הטי ויינתרופ חוקרת | Hetty Wainthropp Investigates | קארן פרמנטר | בפרק "Woman of the Year" |
| 1998 |  | Big Train | תפקידים שונים | סדרת טלוויזיה |
| 1998 | טילי טרוטר | Tilly Trotter | איילין סופווית' |  |
| 2000 |  | Jam | תפקידים שונים | סדרת טלוויזיה |
| 2002 | אני אלן פרטרידג' | I'm Alan Partridge | סוניה | סדרת טלוויזיה |
| 2003 | שם המשחק | State of Play | הלן פרנג'ר |  |
| 2006–2007 | סקס, רובים ופרברים | Suburban Shootout | ג'ויס הייזלדין |  |
| 2008 | אפר לעפר | Ashes to Ashes | קרוליין פרייס |  |
| 2008 | לואיס | Lewis | קרוליין | בפרק "Wild Justice" |
| 2010 | פוארו | Agatha Christie's Poirot | ג'ודית באטלר | בפרק "Hallowe'en Party" |
| 2011–2014 | סקוט וביילי | Scott & Bailey | פקד בילוש גיל מארי |  |
| 2011–2012 | 2012 | Twenty Twelve | קיי הופ ראש מחלקת הקיימות |  |
| 2012 | שרלוק | Sherlock | ד"ר סטייפלטון | בפרק "The Hounds of Baskerville" |
| 2013 |  | It's Kevin | תפקידים שונים |  |
| 2014 | החופשה הסקוטית שלי (אנ') | What We Did on Our Holiday | מרגרט מקלאוד |  |
| 2015 | ג'קיל והייד | Jekyll and Hyde | רנטה ג'זקוויל |  |
| 2016 | עמק האושר | Happy Valley | ויקי פלמינג |  |
| 2018 | הצהרה עמוקה | Deep State | אוליביה קלארק | סדרת טלוויזיה |
| 2019 | ג'נטלמן ג'ק | Gentleman Jack | אלייזה פריסטלי | סדרת טלוויזיה |
| 2019–הווה |  | Vienna Blood | רייצ'ל ליברמן | תפקיד ראשי (4 עונות); 11 פרקים |
| 2021 |  | The Larkins | מיס אדית' פילצ'סטר | תפקיד ראשי; 7 פרקים |
| 2023 |  | The Buccaneers | הדוכסית האלמנה מטינטאג'ל | 6 פרקים |
| 2024 |  | The Jetty |  | מיני-סדרה עתידית של BBC One |
כתיבה

החיים האלה (1996) This Life
(1998) Big Train
(2000) Attachments
(2000) Black Cab
(2000) The Middle
(2005) Mammals – מחזה
סקוט וביילי (2011–2014) Scott & Bailey
רדיו

"Down the Line" ברדיו 4 של ה-BBC – ינואר 2007
"Robin and Wendy's Wet Weekends" ברדיו 4 של ה-BBC – ינואר 2007
"His Master's Voice" – סאטירה פוליטית – יולי 2007
"Craven" (סדרת תסכיתים כתיבה ויצירה) ברדיו 4 של ה-BBC. עונה ראשונה - 2009, עונות 2, 3 ו-4 - 2012, עונה 5 - 2013 (נכתבה על ידי מישל ליפטון), ועונה 6 - ב-2014
"The Bat Man" (כתיבה ויצירה כחלק מהסדרה "Afternoon Play") ברדיו 4 של ה-BBC - ב-20 באפריל 2011 ושידור חוזר ב-26 בספטמבר 2012
"Love Love Love Like The Beatles" (דרמה) ברדיו 4 של ה-BBC – ב-29 ביוני 2012
"דברי מתיקה" מאת איאן מקיואן בתוכנית "Book at Bedtime" ברדיו 4 של ה-BBC – ב-7 בספטמבר 2012
הערות שוליים

1 2 3    Jessamy Calkin, ‏Scott and Bailey's Amelia Bullmore on acting, baking and her love of Bananagrams, The Telegraph, 2 October 2014
↑  Gilbey, Ryan (15 בינואר 2015). "Amelia Bullmore: 'I love choppy waters'". The Guardian. נבדק ב-13 ביולי 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Masters, Tim (13 בפברואר 2013). "Amelia Bullmore explores female friendship in Di and Viv and Rose". BBC News. נבדק ב-19 באוקטובר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Editorial Staff (20 בפברואר 2015). "Di and Viv and Rose announces early closure". WhatsOnStage. אורכב מ-המקור ב-2016-04-04. נבדק ב-13 ביולי 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "על אהבה וחברות", בית לסין, באתר הבמה
↑  Wylie, Ian (29 ביוני 2011). "Back 'home' – former Coronation Street star Amelia Bullmore turned Scott & Bailey cop". Manchester Evening News. נבדק ב-13 ביולי 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 7026432  ISNI: 0000 0000 4581 6725  LCCN: no2004030187  MusicBrainz: c05a3b64-a4ee-4069-9298-1d9540b4a88c  NKC: xx0174459  VIAF: 21850744   WorldCat (עם VIAF): 21850744
שמואל בוטח

| --- | --- |

שמואל בוטח
 לידה:  19 בנובמבר 1966 (בן 58) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  Rabbi Alexander S. Gross Hebrew Academy 
 מקום מגורים:  אנגלווד 
 תקופת הפעילות:  1988–הווה (כ־37 שנים) 
 
 shmuley.com
 
שמואל (שמולי) בוטח (נולד ב-19 בנובמבר 1966 בלוס אנג'לס) הוא רב אורתודוקסי-אמריקאי, מגיש רדיו וטלוויזיה וסופר.
ביוגרפיה

נולד בלוס אנג'לס. בצעירותו למד בישיבת תורת אמת בירושלים. הוסמך לרבנות בשנת 1988 על ידי חסידות חב"ד בניו יורק. באותה שנה יצא כשליח חב"ד לאוניברסיטת אוקספורד, שם הקים ארגון סטודנטים בשם "לחיים", לקידום התרבות היהודית בקמפוס. חלק ממעשיו, שכללו הוראה ללא-יהודים, לא זכו להסכמת מוסדות חב"ד, ובעקבותיהם פסק מלשמש כשליח חב"ד.
קריירה

בשנת 1999 יצא ספרו "סקס כשר". באותה שנה הטיימס הבריטי הכריז עליו כ"מטיף השנה".
בשנת 2006 החל להנחות תוכנית מציאות בשם "שלום בבית", שבה הוא עוזר למשפחות להתגבר על בעיות. פרסם 31 ספרים, כשמתוכם רק הספר "סקס כשר" תורגם לעברית.
בשנת 2008 הוא הקים את "This World: The Values Network", אשר מנסה לקדם ערכים יהודיים לכלל האוכלוסייה בארצות הברית, במטרה להילחם בתופעות כמו גירושים, דיכאון וחומרנות.
בשנת 2010, לאחר הופעת ספרם של פרידמן-הלמן על דמותו של הרבי מליובאוויטש, הופיע בכלי תקשורת רבים להוכיח שהספר מגמתי ועובדות רבות המובאות בו אינן תואמות את המציאות. כמו כן השתתף בעימותים טלוויזיוניים עם אנשי דת, ואתאיסטים כגון כריסטופר היצ'נס וסם האריס.
בשנת 2012 התמודד מטעם המפלגה הרפובליקנית על מקום בבית הנבחרים של ארצות הברית והפסיד, כשהשיג רק 25.4% מקולות הבוחרים, לעומת יריבו ביל פסקרל שזכה ב-73.6% מהקולות. באותה שנה הוציא ספר בשם "ישו כשר" שעוסק בזהותו היהודית של ישו.
בשנת 2013 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת דרום יוטה.
במרץ 2015 עורר סערה כאשר עמד מאחורי פרסום מודעה על עמוד שלם ב"ניו יורק טיימס", שהאשימה את היועצת לביטחון לאומי, סוזן רייס, בהתעלמות מרצח עם.
לאורך השנים ניהל קשר חברי קרוב מאוד עם הסנטור קורי בוקר, שאותו הכיר מצעירותו בארגון "לחיים", אך השניים ניתקו כל קשר בעקבות הצבעתו של בוקר בשנת 2015 בעד הסכם הגרעין עם איראן שחתם ממשל אובמה. באוטוביוגרפיה שכתב בוקר לאחר מכן הוא לא הזכיר את בוטח כלל.
בינואר 2018, לאחר ביטול הופעתה של הזמרת לורד בישראל, בעקבות בקשה מתומכי ה-BDS, פרסם מודעה על עמוד שלם ב"וושינגטון פוסט", שקראה להחרימה, וגינתה אותה. במאי 2021 כשהזמרת דואה ליפה פרסמה פוסטים באינסטגרם בגנות ישראל במהלך מבצע שומר החומות פרסם מודעה ב"ניו יורק טיימס" שגינתה את דבריה.
חיים אישיים

בוטח נשוי לדבי ואב לתשעה. מתגורר באנגלווד שבניו ג'רזי.
מספריו

סקס כשר: מתכון לתשוקה ולאינטימיות, מאת רבי שמואל בוטח; מאנגלית - נורית לוינסון. תל אביב: הוצאת מודן, 1999.
הערות שוליים

↑  שמואל בוטח מכשיר את ישו, באתר www.shturem.net
↑  איזה רב זה?, באתר nrg
↑  טלי פרקש, ג'יזס, הרב הכשיר את ישו, באתר ynet, 6 ביוני 2012
↑  הרב שמואל בוטח מקבל תואר דוקטור לשם כבוד, סרטון המסכם את פעילותו של הרב בוטח בחשבון של אוניברסיטת דרום יוטה באתר יוטיוב
↑  רן דגוני, ‏מודעה של רב מאשימה את סוזן רייס בהתעלמות מרצח עם, באתר גלובס, 1 במרץ 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258918605171  PLWABN: 9810663797205606  BIBSYS: 1479731350213  BnF: cb13542239b (data)  CANTIC: a10827626  GND: 123217016  ICCU: TO0V434422  ISNI: 0000 0001 1773 0710  LCCN: n91035857  NDL: 00878506  NKC: xx0013427  NLK: KAC200910842  NTA: 15366505X  RERO: 02-A006147789  SUDOC: 050734199  VIAF: 85386057   WorldCat (עם VIAF): 85386057
אליזבת הרלי

| --- | --- |

הרלי, 2015
 לידה:  10 ביוני 1965 (בת 59) אנגליה בייסינגסטוק, האמפשייר, אנגליה, הממלכה המאוחדת
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1987
 מקום לימודים:  Queen Mary's College  The Costello School  London Studio Centre 
 בן או בת זוג:  ארון נאיאר (2007–2011)  יו גרנט (1987–2000)  שיין וורן (2010–2013)  סטיב בינג 
 צאצאים:  דמיאן הרלי 
 מספר צאצאים:  1 
 https://www.elizabethhurley.com/
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
אליזבת ג'יין "ליז" הרלי (באנגלית: Elizabeth Jane "Liz" Hurley; נולדה ב-10 ביוני 1965) היא שחקנית, דוגמנית ומעצבת אופנה אנגלייה.
ביוגרפיה

הרלי נולדה בבייסינגסטוק, המפשייר שבאנגליה. הייתה הבת האמצעית במשפחה בת שלושה ילדים. אביה היה איש צבא ואמה מורה לגיל הרך. אחותה הבכורה דבי היא מוציאה לאור ואחיה מייקל מהנדס.
הרלי למדה בבית הספר קמפשוט בבייסינגסטוק ובבית הספר הטכנולוגי על שם הארייט קוסטלו. לאחר מכן למדה שנה אחת ב-Queen Mary's College בבייסינגסטוק ובמכללת הטכנולוגיה של בייסינגסטוק. בגיל ההתבגרות נחשבה לנערה פרועה. בין היתר, צבעה את שיערה בוורוד, עשתה פירסינג באפה, וחברה לקבוצת נוודים ששכנה סמוך למקום מגוריה.
בילדותה למדה בלט ובבגרותה זכתה במלגה ל-London Studio Centre, בית ספר למחול ומשחק.
קריירה > שנים ראשונות

בתחילת שנות השמונים זכתה הרלי בתחרות "הפנים של השנה" שערך עיתון מקומי בווינצ'סטר. הדבר הבטיח לה חוזה דוגמנות עם חברה לונדונית יוקרתית. בשנת 1987 השתתפה לראשונה בסרט קולנוע, הסרט "אריה". באותה שנה, במהלך הפקת סרט ספרדי בשם Remando Al Viento פגשה את יו גרנט, ומערכת היחסים הרומנטית שנרקמה ביניהם נמשכה שנים רבות. בשלהי שנות השמונים השתתפה בדרמה הטלוויזיונית בארבעה-פרקים "כריסטאבל" (מאת דניס פוטר).
הרלי השתתפה בסרטים בריטים ואמריקאים דלי תקציב, לרבות הסרט נוסע 57 (בו שיחקה דיילת).
כמו כן השתתפה במספר סדרות טלוויזיה - באנגליה ("ראמפול") ובארצות הברית ("אינדיאנה ג'ונס הצעיר" של ג'ורג' לוקאס).
בשנת 1994 זכה סרטו של גרנט "ארבע חתונות ולוויה אחת" להצלחה רבה. גרנט זכה לסיקור תקשורתי נרחב, וכאשר הגיע עם הרלי להקרנת הבכורה של הסרט בלונדון ניצבה אף היא תחת אור הזרקורים. הופעתה באירוע בשמלת ורסצ'ה ייחודית זיכתה אותה בתשומת לב מיידית ולכדה את עיני חברת הקוסמטיקה אסתי לאודר.
קריירה > דוגמנות

בשנת 1995 החלה הרלי לעבוד כדוגמנית הבית של חברת התמרוקים אסתי לאודר. במהלך החודש הראשון לעבודתה השתתפה בהשקת הבושם המצליח ביותר של החברה, Pleasures. בשנת 2007 חודש והוארך החוזה של הרלי עם חברת אסתי לאודר פעם נוספת. הרלי הופיעה מספר פעמים על שער עיתון האופנה הידוע ווג והנחתה את העונה הראשונה של תוכנית הריאליטי הבריטית Project Catwalk העוסקת במעצבי אופנה בראשית דרכם.
קריירה > קולנוע

הרלי לוהקה לתפקיד ונסה קנסינגטון בסרטו הקומי של מייק מאיירס אוסטין פאוורס: מרגל עם סגנון (1997) ולאחר הצלחתו של הסרט - שיחקה את אותה הדמות בסרט ההמשך (1999). הרלי השתתפה בתפקידים ראשיים גם בשורה של סרטים נוספים כגון EDtv (קומדיה של רון הווארד משנת 1999), Bedazzled (משנת 2000, עם ברנדן פרייז'ר), Double Whammy (משנת 2001), Serving Sara (מ-2002, עם מת'יו פרי; סרטה ההוליוודי האחרון), ו-Method (מ-2004, סרט אנגלי).
בשנת 2000 עוררה הרלי ביקורת כאשר שברה שביתה בת חמישה חודשים של איגוד השחקנים האמריקני והשתתפה בפרסומת מטעם חברת אסתי לאודר. היא נקנסה בסך של 70,000 לירה שטרלינג על ידי האיגוד. הרלי התנצלה על התקרית וטענה כי לא הייתה מודעת לשביתה משום שהתגוררה באנגליה באותה העת. בעקבות המקרה אורגנה כנגדה הפגנת מחאה בשעת הקרנת הבכורה של סרטה Bedazzled.
להרלי יש ניסיון מסוים גם כמפיקה. בשנת 1994 הקים יו גרנט חברת הפקות בשם Simian Films Ltd שבסיסה באנגליה. הוא עצמו עמד בראש החברה ומינה את הרלי, שהייתה אז זוגתו לחיים, למנהלת פיתוח כדי לסייע בידו. הרלי הפיקה בפועל שני סרטים בהשתתפותו של גרנט: Extreme Measures (בשנת 1996) ו-Mickey Blue Eyes (בשנת 1999). גרנט צמצם את מעורבותו בפעילות החברה בהדרגה בשל חוסר עניין, סגר את משרדיה בארצות הברית בשנת 2002 והודיע על התפטרותו מראשות החברה ב-2005.
קריירה > עיצוב

בשנת 2005 הוצג לראשונה קו בגדי הים של הרלי - "אליזבת הרלי ביץ'" בחנויות Saks Fifth Avenue ברחבי ארצות הברית, הארודס בממלכה המאוחדת ובמקומות נוספים.
בשנת 2006 החלה הפצת בגדי הים ביתר מדינות אירופה, במזרח התיכון, באוסטרליה ובאסיה.
חיים אישיים

הרלי ניהלה מערכת יחסים ממושכת ומתוקשרת עם השחקן הבריטי יו גרנט (בין 1987 ל-2000). גרנט היה מעורב בשערורייה ידועה בשנת 1995 כאשר נעצר עם זונה בשם דיוויין בראון בלוס אנג'לס. הרלי עמדה לצדו בשעתו הקשה ואף הופיעה עמו להקרנת הבכורה של סרטו Nine Months, שבועות ספורים לאחר האירוע. לאחר שלוש עשרה שנים של זוגיות הודיעו השניים ב-23 במאי 2000 על החלטה הדדית להיפרד.
באוקטובר 2000 החלה הרלי לנהל מערכת יחסים זוגית עם איש העסקים והמפיק האמריקאי ממוצא יהודי סטיב בינג. ב-2001, זמן קצר לאחר פרידתה מבינג, הודיעה הרלי כי היא הרה ממנו. בינג הטיל ספק באבהותו. בנם, השחקן והדוגמן דמיאן הרלי(אנ') נולד ביום 4 באפריל 2002, ובדיקת אבהות שנערכה לאחר סכסוך מתוקשר בין הרלי לבינג גילתה כי הילד הוא אכן בנו של בינג.
ב-2 במרץ 2007 נישאה הרלי לאיש העסקים ההודי איירון נאייאר. חגיגות החתונה נמשכו במומבאי, הודו. השניים ערכו טקס הינדי פרטי בארמון אומייד בהאוואן שבג'ודפור, ראג'סטאן, שבו לבשה הרלי סארי שעוצב במיוחד על ידי חברתה דונטלה ורסצ'ה. ב-2011 הם התגרשו.
בסוף שנת 2011, שלושה חודשים לאחר שהתגרשה, היא התארסה עם שיין וורן (אנ'), שחקן קריקט אוסטרלי בעברו. ב-16 בדצמבר 2013 מגזין Hello דיווח שהזוג החליט להיפרד.
חיים אישיים > פעילות צדקה

מראשית עבודתה עם אסתי לאודר השתתפה הרלי בפעילות הצדקה של החברה בתחום סרטן השד. היא סיפרה כי סבתה נפטרה מסרטן השד משום שסירבה לחשוף את קיומו של גוש בשדה במשך שנים, וכי בשלב שבו הודתה בקיומו בפני משפחתה היה זה מאוחר מדי להצילה. הרלי הייתה מנהלת הטקס באירוע שנערך במלון וולדורף-אסטוריה בניו יורק לרגל עשר שנים לקרן המחקר של סרטן השד. חברת אסתי לאודר אף השיקה שפתון בשם "אליזבת פינק" שהרווחים ממכירתו הוקדשו לקרן המחקר.
הרלי אף סייעה לשחקן הקריקט עמראן ח'אן ניאזי לגייס כספים להקמת בית חולים לחולי סרטן בפקיסטן. כמו כן, עמדה בראש קרן הנסיך, ארגון צדקה שהקים הנסיך צ'ארלס לסיוע לנוער במצוקה ברחבי בריטניה.
פילמוגרפיה

אריאה (1987)
לריב עם הרוח (1988)
כוח הרצון (1989, סרט טלוויזיה)
למוות יש שם רע (1990, סרט טלוויזיה)
להרוג את השיט (1990)
בית הסחלבים (1991, סרט טלוויזיה)
החורף הארוך (1992)
נוסע 57 (1992)
מעבר לתוהו-ובוהו (1993)
אויבו של שארפ (1994, סרט טלוויזיה)
מזימת התלתן (1995, סרט טלוויזיה)
כלבים מטורפים ובריטים (1995)
האריסון: זעקת העיר (1996, סרט טלוויזיה)
שמשון ודלילה (1996, סרט טלוויזיה)
אדמה מסוכנת (1997)
אוסטין פאוורס: מרגל עם סגנון (1997)
חצות קבוע (1998)
החייזר האהוב עליי (1999)
EDTV (1999)
אוסטין פאוורס: המרגל שתקע אותי (1999)
הרי את מכושפת לי (2000)
משקלם של המים (2000)
מסנוור (2000)
צרות כפולות (2001)
ילד רע (2002)
לשרת את שרה (2002)
שיטה (2004)
Father Christmas Is Back‏ (2021)
Strictly Confidential ‏ (2024)
פילמוגרפיה > טלוויזיה

אחת שיודעת
רויאלס (2018-2015)
הבורחים (2019)