stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אורן יאדגר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 ביוני 1976 (בן 48)
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  סטנדאפיסט
 פרסים והוקרה:  פרס "חביב הקהל" בפסטיבל הצגות יחיד במקדוניה עבור הצגת היחיד "אורפיאוס במטרו".   פרס שרת התרבות והספורט בתחרות סרטונים "ציון U".
 פרופיל ב-IMDb
 
אורן יאדגר (נולד ב-1 ביוני 1976) הוא שחקן וסטנדאפיסט ישראלי.
ביוגרפיה

בנעוריו היה חבר בלהקת השכנים של צ'יץ', והיה הראשון שגילם את תפקיד שמואל הנביא במחזמר "דוד", מ-1992 עד 1994. בצבא שירת בתיאטרון צה"ל. הוא בוגר הסטודיו למשחק ניסן נתיב.
קריירה בטלוויזיה ובקולנוע

בשנת 1987 השתתף ברצועה רואים 6/6 ובשנת 1998 הופיע ברצועה עובר כל גבול. הופיע בסדרה פרנקו וספקטור התארח בפינת הספורט באקזיט. בשנת 2005 הופיע בסרט הקולנוע "ריקי ריקי", השתתף בסרט הסטודנטים מלחמת המלבי בתפקיד ציון ושיחק בסדרה חדר מלחמה.
בשנת 2007 שיחק בסדרה החברים של נאור בתפקיד פיקאסו ושיחק בסדרה מרחק נגיעה בתפקיד אורח בעל החניון. בשנת 2008 שיחק בסרט סוף שבוע בתל אביב בתפקיד שאול ובסדרה לה לה לנד. בשנת 2009 שיחק בסדרה הבורר בתפקיד אורח אמירם.
בשנים 2008-2010 שיחק בסדרת הנוער האי בתפקיד קאיראן, התגלמות השטן ואביה של רומי (רוני הדר). בשנים 2009–2010 השתתף בתוכנית הריאליטי של ניקלודיאון הקרמבויז בתפקיד חבקוק בן ציון / משה שוקי מעשוש. בשנת 2010 שיחק בסדרה חיים אחרים בתפקיד אורח גורו והשתתף בסדרת הנוער מבצע קיפוד בתפקיד רשף.
בשנת 2012 שיחק בסרט הדילרים בתפקיד שאול. בשנת 2014 שיחק תפקיד אורח בסדרה פולישוק בתפקיד טייכמן ובתפקיד אורח בסדרה 70 מיליון סיבות לעושר בתפקיד ימיני וכן שיחק בסרט הסטודנטים עד מתי מאדים בשנת 2060 בתפקיד רס"ל לאוניד.
בשנת 2016 שיחק בתפקיד אורח גילם את מתילדה בסדרת הנוער ״גרעינים״ ששודרה בערוץ הילדים.
בשנים 2017-2018 שיחק בעונות השנייה והשלישית של סדרת הילדים "גינג'י" בתפקיד בראד, ובתפקיד אורח בסדרה "צומת מילר".
בשנת 2019 שיחק בסרט "מראות שבורות".
בשנת 2021 השתתף בסדרת הטלוויזיה ״מלכת היופי של ירושלים״.
קריירה בתיאטרון

תיאטרון מלנקי - "אורפיאוס במטרו" (הצגת יחיד)
תיאטרון הסימטה - "אסקוריאל", "השמשים"
תיאטרון הנגב - "הביתה"
תיאטרון הקאמרי - "עד ראייה", "אחורי הקלעים", "עוץ לי גוץ לי", "כובע הקש האיטלקי", "קוויאר ועדשים"
תיאטרון חיפה - "גבולות", "להיות או לא להיות", "גטו"
תיאטרון הנדנדה - "חוות החיות"
תיאטרון מדיטק - "היצור", "אני והציר הצפוני"
צוותא - מופע בידור "בחברותא"
פרסים והוקרה

זוכה מלגת קרן שרת מטעם "קרן התרבות אמריקה-ישראל".
זוכה פרס "חביב הקהל" בפסטיבל הצגות יחיד במקדוניה עבור הצגת היחיד "אורפיאוס במטרו".
זוכה פרס שרת התרבות והספורט בתחרות סרטונים "ציון U".
בושה (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  סטיב מקווין 
 הופק בידי:  איאן קאנינג אמיל שרמן
 תסריט:  אבי מורגן סטיב מקווין
 עריכה:  ג'ו ווקר 
 שחקנים ראשיים:  מייקל פסבנדר קארי מאליגן
 מוזיקה:  הארי אסקוט 
 צילום:  שון בוביט 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  UK Film Council Film4 See-Saw Films HanWay Films
 חברה מפיצה:  בריטניה Momentum Pictures ארצות הברית Fox Searchlight Pictures
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  איטליה 4 בספטמבר 2011 ארצות הברית 2 בדצמבר 2011 בריטניה 13 בינואר 2011
 משך הקרנה:  101 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט ארוטי 
 מקום התרחשות:  מנהטן 
 תקציב:  כ-$6,500,000
 הכנסות:  $17,693,675
 הכנסות באתר מוג'ו:   shame
 פרסים:  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לצילום (שון בוביט)  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לעריכה (ג'ו ווקר) 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
בושה (באנגלית: Shame) הוא סרט דרמה בריטי משנת 2011 בבימויו של סטיב מקווין ובכיכובם של מייקל פסבנדר וקארי מאליגן. התסריט לסרט נכתב על ידי מק'קווין ואבי מורגן והוא הפקה משותפת של Film4 ו-See-Saw Films. בשל סצנות המין המפורשות שבו, הסרט הוגבל לצפייה לגילאי 17 ומעלה בארצות הברית.
Fox Searchlight Pictures, חברת-בת של פוקס המאה ה-20, שילמה כ-$400,000 בעבור הזכויות להפצת הסרט בארצות-הברית. הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית בתאריך ה-2 בדצמבר 2011 בערים נבחרות.
תקציר העלילה

ברנדון סאליבן (מייקל פסבנדר) הוא גבר בשנות ה-30 לחייו, מצליח, נאה, מתגורר ועובד בניו יורק. ללא ידיעתם של הסובבים אותו, הוא נאבק בהתמכרות שלו למין. ברכבת התחתית הוא מפלרטט עם אישה זרה, אשר מפלרטטת עמו בחזרה. יש לה טבעת נישואין על אצבעה, וכאשר השניים יוצאים מהרכבת - היא נעלמת בהמון.
ברנדון יוצא ביחד עם הבוס שלו דייוויד (ג'יימס באדג' דייל) ועם קולגות נוספים על מנת להכיר נשים במועדון. דייוויד מנסה להתחיל עם אחת מהנשים במועדון, אך היא מסרבת לו ובסופו של דבר מקיימת יחסי מין עם ברנדון בסמטה אפילה. ברנדון חוזר לביתו ומגלה כי מישהו נמצא בתוך דירתו. הוא מניח כי זהו גנב, אולם בסופו של דבר הוא מגלה אישה עירומה במקלחת - אחותו סיסי (קארי מוליגן), צעירה מוטרדת שנרמז כי בעבר ברנדון פגע בה.
למחרת, ברנדון ודייוויד יוצאים למועדון יוקרתי, בו מופיעה סיסי. היא שרה גרסת ג'אז עצובה מאוד לשירו המפורסם של פרנק סינטרה "ניו יורק, ניו יורק". לאחר ההופעה סיסי מצטרפת לשולחנם של ברנדון ודייוויד. דייוויד מתחיל עם סיסי, ובהמשך הערב השניים מקיימים יחסי מין על מיטתו של ברנדון, אשר עוזב בזעם את דירתו ויוצא לרוץ ברחובות העיר, כשהוא מאזין באוזניות לפסנתר המנגן באך.
ברנדון מנסה לחזר אחר מריאן (ניקול בהארי), קולגה במקום עבודתו, ומזמין אותה לארוחת ערב. הם נפרדים בסוף הערב, והולכים כל אחד לביתו לבד. כאשר סיסי חוזרת לדירתו של ברנדון, היא נכנסת לחדר האמבטיה ותופסת אותו כשהוא מאונן. מאוחר יותר היא מוצאת את המחשב הנייד שלו, שעליו סוגים שונים של פורנוגרפיה. ברנדון מתפרץ על סיסי ומאשים אותה בתוקפנות כי היא מרגלת אחריו. סיסי בורחת מן הדירה. לאחר מכן, ברנדון לוקח את כל הפורנוגרפיה שהוא מחזיק בדירתו, ממלא מספר רב של שקיות זבל וזורק הכל החוצה.
למחרת בעבודה, באמצע היום, ברנדון ניגש אל מריאן ומפתה אותה. הוא לוקח אותה לחדר בבית מלון והשניים מנסים לקיים יחסי מין, אולם ברנדון סובל באותו הרגע מהפרעה בזקפה. מריאן עוזבת, וזמן קצר לאחר מן ברנדון מקיים יחסי מין עם אישה אחרת, אלמונית, באותו חדר בית מלון. כאשר ברנדון חוזר הביתה הוא משוחח עם סיסי, אשר אומרת לו שהם בני משפחה ולכן אמורים לעזור אחד לשני. ברנדון, מצידו, אומר שהוא לא רוצה שום קשר איתה, כי כל מה שהיא עושה זה לגרור אותו למטה.
ברנדון מגיע לבר, שם הוא מנסה להתחיל עם אישה על הבר, אך בסופו של דבר הוא חוטף מכות מהחבר שלה. משם הוא ממשיך למועדון, אך השומר בכניסה לא מאפשר לו להיכנס. במקום זאת, הוא נכנס לבר להומואים. בעודו משוטט במסדרונות המקום, ניגש אליו אדם, מנשק אותו ולאחר מכן מבצע בו מין אוראלי. לאחר מכן, ברנדון נראה בחדר בית מלון זול, במהלך קיום יחסי מין עם שתי נשים בו-זמנית. כשהוא יוצא מבית המלון, הוא שומע הודעה קולית שהשאירה לו סיסי. באמצע הדרך, ברנדון נאלץ לרדת מהרכבת התחתית, בשל עיכוב שככל הנראה נגרם כתוצאה מניסיון התאבדות של אדם כלשהו שקפץ על המסילה. ברנדון ממהר לחזור הביתה, ומגלה על רצפת חדר האמבטיה את סיסי, לאחר שזו חתכה את ורידיה. בהמשך, ברנדון נראה כשהוא מבקר את סיסי בחדר בבית חולים, לאחר ששרדה את ניסיון ההתאבדות. ברנדון יוצא מבית החולים, מתמוטט לרצפה ובוכה בגשם.
זמן מה לאחר מכן, ברנדון נראה יושב על מושב ברכבת התחתית, אותה אישה מתחילת הסרט יושבת מולו, עדיין עונדת את טבעת הנישואים שלה. הוא מנסה להסיט את מבטו, אבל היא כל הזמן בוהה בו ומחייכת. היא עומדת לעזוב את הרכבת, מצפה כי ילך בעקבותיה כמו בפעם האחרונה. ברנדון, יושב במקומו, ממשיך להביט בה. הסרט נגמר ללא כל ידיעה אם הלך אחריה או לא.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| מיכאל פסבנדר | ברנדון סאליבן | אחיה של סיסי |
| קארי מאליגן | סיסי סאליבן | אחותו של ברנדון |
| ניקול בהארי | מריאן | קולגה לעבודה של ברנדון |
| ג'יימס באדג' דייל | דייוויד | הבוס של ברנדון |
| האנה וייר | סמנתה |  |
הפקת הסרט > פיתוח

הבמאי סטיב מקווין עבד בעבר עם המפיק איאן קנינג על הסרט "רעב" בשנת 2008. השניים התאחדו שוב לצורך יצירת סרט זה, בשיתוף אמיל שרמן - הבעלים של חברת ההפקות הבריטית "See-Saw Films". השחקן הראשי של מקווין בסרט "רעב", מיכאל פסבנדר עטור השבחים על הופעתו הקודמת, היה הבחירה הראשונה והיחידה לשחק את התפקיד הראשי בסרט "בושה". השחקנים קארי מאליגן וג'יימס באדג' דייל לוהקו בדצמבר 2010, על מנת לגם את הדמויות של האחות והבוס של דמותו של פסבנדר, בהתאמה..
הפקת הסרט > צילומים

הצילומים היו אמורים להתחיל בניו יורק בינואר 2011, אולם בראיון מאוחר יותר ציין פסבנדר כי הצילומים החלו רק בחודש מרץ. בסוף חודש מאי של אותה השנה הסתיימו הצילומים, והחלה עבודת הפוסט-פרודקשן.
ביקורות ותגובות

הסרט קיבל ביקורות חיוביות באופן כללי ולציון 80% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 176 ביקורות.
מועמדויות וזכיות בפרסים

| שנה | פרס | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | מכון הקולנוע האוסטרלי | מיכאל פסבנדר - פרס AACTA International Award לשחקן הטוב ביותר | מועמדות |
| 2012 | פרס באפט"א | מיכאל פסבנדר - שחקן בתפקיד ראשי הטוב ביותר | מועמדות |
| 2012 | פרס באפט"א | הסרט הבריטי הטוב ביותר | מועמדות |
| 2012 | Black Reel Awards | פרס Black Reel לבמאי הטוב ביותר - סטיב מקווין | זכייה |
| 2012 | Black Reel Awards | פרס Black Reel לתסריט הטוב ביותר - סטיב מקווין ואבי מורגן | זכייה |
| 2012 | Black Reel Awards | פרס Black Reel לסרט הטוב ביותר | מועמדות |
| 2012 | Black Reel Awards | פרס Black Reel לפס-קול הטוב ביותר | מועמדות |
| 2011 | פרסי הקולנוע הבריטי העצמאי | מיכאל פסבנדר - השחקן הטוב ביותר | זכייה |
| 2011 | British Independent Film Awards | הסרט הבריטי העצמאי הטוב ביותר | מועמדות |
| 2011 | British Independent Film Awards | הבמאי הטוב ביותר | מועמדות |
| 2011 | British Independent Film Awards | התסריט הטוב ביותר | מועמדות |
| 2011 | British Independent Film Awards | שחקנית המשנה הטובה ביותר | מועמדות |
| 2011 | British Independent Film Awards | הצילום הטוב ביותר | מועמדות |
| 2011 | British Independent Film Awards | העריכה הטובה ביותר | מועמדות |
| 2012 | Broadcast Film Critics Association Award | מיכאל פסבנדר - השחקן הטוב ביותר | מועמדות |
| 2012 | Broadcast Film Critics Association Award | קארי מאליגן - שחקנית המשנה הטובה ביותר | מועמדות |
| 2012 | פרס גלובוס הזהב | מיכאל פסבנדר - השחקן הטוב ביותר | מועמדות |
| 2012 | פסטיבל הסרטים של ונציה | פרס 'CinemAvvenire' Award לסטיב מקווין - הסרט הטוב ביותר | זכייה |
| 2012 | פסטיבל הסרטים של ונציה | פרס FIPRESCI Prize לסטיב מקווין - הסרט הטוב ביותר | זכייה |
| 2012 | פסטיבל הסרטים של ונציה | פרס Golden Lion לסטיב מקווין - הסרט הטוב ביותר | מועמדות |
| 2012 | פסטיבל הסרטים של ונציה | פרס Volpi Cup למיכאל פסבנדר - השחקן הטוב ביותר | זכייה |
הערות שוליים

↑  "'Shame' (18)". British Board of Film Classification. 26 באוקטובר 2011. נבדק ב-2011-12-14. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Fernandez, Jay A. (6 בספטמבר 2011). "Who Will Take a Chance on Michael Fassbender's Sex-Drenched, Gruesome 'Shame'? (Analysis)". The Hollywood Reporter. נבדק ב-2011-09-12. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Shame (2011)". Box Office Mojo. IMDb. נבדק ב-16 במרץ 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Fleming, Mike (11 בספטמבר 2011). "Toronto: Where Are The Film Deals?". Deadline. נבדק ב-2011-09-12. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Fleming, Mike (9 בספטמבר 2011). "Toronto: Fox Searchlight Acquires 'Shame'". Deadline. נבדק ב-2011-09-12. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Stewart, Andrew (4 December 2011). "'Dawn' tops sluggish weekend". Variety. Retrieved 24 December 2011.
↑  "'Shame': What the Critics Are Saying". The Hollywood Reporter (2 December 2011). Retrieved 24 December 2011.
↑  Lodderhose, Diana (7 בספטמבר 2010). "'Hunger' duo reunite in 'Shame'". Variety. נבדק ב-2011-04-14. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Kemp, Stuart (9 בדצמבר 2010). "Carey Mulligan joins the cast of "Shame"". Reuters. נבדק ב-2011-04-14. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  O'Hehir, Andrew (8 במרץ 2011). "Michael Fassbender, future superstar". Salon.com. נבדק ב-2011-04-14. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Shame‎", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2012063479  MusicBrainz release group: a88ac6e3-579a-4458-b928-b53e2176fbb8   WorldCat (עם LCCN): no2012-063479
שלומי אברהם

| --- | --- |

 לידה:  1982 (בן 43 בערך) פתח תקווה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  סטודיו למשחק ניסן נתיב 
 פרופיל ב-IMDb
 
שלומי אברהם (נולד ב-1982) הוא שחקן ישראלי.
ביוגרפיה

אברהם נולד וגדל בפתח תקווה. בחטיבת ביניים השתתף בחוג תיאטרון, ובכיתות י"א-י"ב למד במגמת תיאטרון בתיכון אחד העם בפתח תקווה. אחד ממוריו היה איתן לונדנר. בסוף י"ב שיחק אברהם בדרמת הטלוויזיה "הבלדה על ארי ודרצ'י", בבימויו של לונדנר. בצבא שירת במשך שלוש שנים בתל-השומר. במהלך שירותו הצבאי שיחק בסרט הסטודנטים "אנדרדוג" בבימויו של ערן מירב. אברהם גילם את דמותו של נתי, נער פנימייה.
בשנים 2005–2008 למד במסלול התלת-שנתי בסטודיו למשחק ניסן נתיב. בין חבריו לכיתה היו יובל שרף, ידידיה ויטל, אבי קורניק, דני איסרליש, איתי חיון, נעמה עמית, אלינור קלוגר ואורטל חאיק. במהלך לימודיו זכה במלגת קרן שרת אמריקה ישראל לשנת 2006/2007. כמו כן זכה במלגת הצטיינות לשנת 2008, מטעם קרן אסתר וד"ר ליאון אלי.
בזמן לימודיו בניסן נתיב שיחק אברהם בסרטו של ערן קולירין "ביקור התזמורת" (2006). הוא מגלם את דמותו של פאפי, נער ביישן שמשדכים לו מישהי שהוא אינו מעוניין בה. באחת הסצנות אחד הנגנים מהתזמורת המצרית מלמד אותו איך להתנהג בדייט.
החל מיולי 2010 משחק שלומי אברהם בהצגה "מעגל הגיר הקווקזי", פרי עטו של ברטולט ברכט, בבימויו של אודי בן-משה, בתיאטרון הקאמרי בתפקיד דמויות רבות. הוא מגלם, בין היתר, את דמותו של שאווה, עוזרו של השופט אצדק (שלמה בר-אבא). בשנת 2011 היה אברהם מועמד על תפקידו לפרס התיאטרון הישראלי בקטגוריית השחקן המבטיח.
החל מיולי 2011 משחק שלומי אברהם בהצגה "אורזי המזוודות" מאת חנוך לוין, בבימויו של אודי בן-משה בקאמרי. הוא מגלם את הגיבן אבנר צחורי, דמות רגישה מאוד שכל אנשי השכונה מתנים צרותיהם בפניו. אבנר גר עם אחיו (יואב לוי) ואשתו (אנדריאה שוורץ) ובמהלך כל ההצגה הוא מעביר מזוודות לבית החדש שלו. אברהם היה מועמד על תפקידו בהצגה לפרס התיאטרון הישראלי לשנת 2012 בקטגוריית השחקן המבטיח. בהצגה משחקים גם דרור קרן, רוזינה קמבוס, חנה מרון, רבקה מיכאלי, גילת אנקורי, עזרא דגן, אבי גרייניק, שירי גדני ואסתי קוסוביצקי.
החל מיוני 2015 משחק שלומי אברהם בהצגה "גם הוא באצילים" מאת מולייר, בבימויו של אודי בן-משה בתיאטרון הקאמרי.
אברהם שיחק בסרט "מאיה" בבימויה של מיכל בת-אדם (2010), שיחק בסרט "הבודדים" בבימויו של רנן שור (2010), בתפקיד אחד הסוהרים בכלא.
בשנת 2016, החל אברהם לשחק בסדרת הטלוויזיה הקומית של Yes הטלוויזיה בלוויין שיצר גורי אלפי "האחיות המוצלחות שלי", בתפקיד מידד.
בשנת 2018 החל לשחק במחזה "הילד חולם" מאת חנוך לוין בתפקידים: שותת דם, נער פיסח ו"משיח".
בשנת 2020 החל לשחק במחזה "מחוברים לחיים" בתיאטרון הקאמרי מאת אלי ביז'אווי ובבימויו של אלון אופיר, שמבוסס על הסרט הצרפתי משנת 2011.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | נויורק | בני | Yes הטלוויזיה בלוויין |
| 2015 | שיחות יוצאות | בחור בטינדר | סדרת אינטרנט |
| 2016–הווה | האחיות המוצלחות שלי | מידד (3 עונות) | Yes הטלוויזיה בלוויין |
| 2017 | נפלת חזק | בעל חנות חיות מחמד | ערוץ עשר |
| 2017 | בית הכלבים | עמי | ניקלודיאון לצופי יס |
| 2023 | סובייצקה | פקיד בביטוח לאומי | כאן 11 |
| 2024 | באש ובמים | דוד | נטפליקס |
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | הפורצת | נירו | סרט קולנוע |
| 2015 | האיש שבקיר | שוטר | סרט קולנוע |
| 2015 | היורד למעלה | נוצה | סרט קולנוע |
| 2010 | מאיה |  | סרט קולנוע |
| 2008 | הבודדים | יקיר | סרט קולנוע |
| 2007 | ביקור התזמורת | פאפי | סרט קולנוע |
| 2006 | חיים היה פה | תפקיד ראשי | סרט סטודנטים של סם שפיגל |
| 2002 | אנדרדוג | נתי | סרט סטודנטים של סם שפיגל |
| 2001 | הבלדה על ארי ודרצ'י | המטיף | סרט דרמה לטלוויזיה |
פילמוגרפיה > בתיאטרון הקאמרי

| הצגת בכורה | מחזה | תפקיד | מחזאי | במאי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 23 ביולי 2010 | מעגל הגיר הקווקזי | שאווה | ברטולט ברכט | אודי בן-משה |
| 21 ביולי 2011 | אורזי מזוודות | אבנר צחורי | חנוך לוין | אודי בן-משה |
| 21 בנובמבר 2012 | קזבלן | שמעון | יגאל מוסינזון | צדי צרפתי |
| 9 במאי 2014 | כולם רוצים לחיות | במבה | חנוך לוין | אודי בן-משה |
| 16 באוגוסט 2014 | תעלת בלאומילך | חולה רוח נמלט | אפרים קישון | גורי אלפי, אלי ביז'אווי |
| 4 במאי 2015 | גם הוא באצילים | מורה למחול מעצב אופנה טורקי אשת הסולטן | מולייר | אודי בן-משה |
| 30 ביוני 2016 | מלון רנדוו | בובו | פדו | אודי בן-משה |
| 16 בפברואר 2016 | הילד חולם | שותת דם, נער פיסח ו"משיח" | חנוך לוין | עמרי ניצן |
חדיד (בית חרושת)

בית החרושת חדיד ולפניו קבוצת פועלים, 1906
ליד בית החרושת, 1906 (המבנה השמאלי הוא מבנה בית החרושת)
"חדיד" היה בית חרושת עברי והמפעל המודרני הראשון בארץ ישראל לייצור סבון משמן. הוקם בסמיכות לכפר דיר טריף ממנו נרכשו האדמות.
רקע

בשנת 1903 הגיע המהנדס נחום וילבושביץ (וילבוש) לארץ, אחד התחומים שעניין אותו היה כבישת שמן זית, הוא גילה שהתהליך נעשה בבתי הבד בארץ ישראל בצורה מכנית על ידי מכבשי עץ, ולכן הציע להקים מפעל בו יפיקו שמן בתהליך של "כבישה חמה" בתהליך כימי העושה שימוש בבנזין.
מאחר ששמן מכבישה חמה נחשב איכותי פחות, ומחירו נמוך יותר מאשר שמן מכבישה קרה, הציע וילבושביץ להפיק הפקה משנית של שמן מגפת (פסולת הזיתים שנשארת אחרי שכובשים אותם בכבישה קרה). על מנת להרחיב את הידע בנושא, וכן על מנת ליצור קשרים מתאימים עם ספקי ציוד, נסע וילבושביץ (שהספיק בינתיים להחליף את שמו לוילבוש) ב-1905 לצ'כוסלובקיה.
רכישת הקרקע

חובבי ציון מצאריצין (וולגוגרד דהיום), שנענו ליוזמתו של וילבוש, רכשו 100 דונם מבנק אפ"ק חלק מ-2400 דונם שרכש הבנק מהכפר דיר טריף ב-1904, והחלה הקמת בית החרושת "חדיד".
מקור השם

שם בית החרושת נלקח מתל חדיד הסמוך, הידוע בתולדות ישראל, מקום מושבם של שבי ציון כנזכר בתנ"ך, עיר חשמונאית, יישוב יהודי שנלכד בימי המרד הגדול ומקום מושבם של חכמים והתנא רבי יקים איש חדיד בתקופת המשנה. בתקופה מאוחרת יותר שכן עליו הכפר הערבי חדיתה.
הקמה ותפעול

המיקום נבחר בזכות קיומם של מטעי זיתים ובתי בד רבים באזור. בתי הבד סיפקו את הגפת לייצור השמן. בבית החרושת הועסקו בין 50 ל-80 פועלים יהודים. בינואר 1906, עם הגעת כל המכונות מאירופה החל הייצור במפעל. העונה הראשונה, שבתחילתה הופקו מ-260 טונות גפת רק כ-10% שמן, לא הייתה רווחית במיוחד. לקראת סוף העונה ירד עוד שיעור השמן המופק. איכרים מפתח תקווה ורחובות העבירו גפת כחומר גלם לבית החרושת.
בית החרושת חדיד לא היה רווחי והצליח למצות רק כ-10 אחוז שמן מהגפת, ולכן נסגר.
בסביבה הקרובה

בסמוך לבית החרושת, הקים ישראל בלקינד בשנת 1905, על שטח של 50 דונם, שרכש מן הקק"ל, בית ספר ליתומי הפרעות ברוסיה (פרעות "המאות השחורות" ופרעות קישינב), על פי חזונו - "יוקם בית ספר שהשפה העברית בהוראה, בעבודה ובבית - היא הציר שעליו יסבו חיי בית הספר והם יגדלו לאכרים עבריים בריאים ברוחם ובנפשם" אולם בית הספר שנקרא "בית הספר הלאומי לעבודת האדמה - קריית ספר" שרד רק שנה אחת ונסגר מחוסר תקציב לקיומו.
סמוך למפעל, על שטח שרכשה קק"ל שתלו עצי זית, עצים אלו היו ראשיתו של "יער הרצל", בשמו הנוכחי - יער בן שמן.
סגירת המפעל

לאחר סגירת המפעל הועבר חלק מהציוד והמכונות ששימשו את בית החרושת למפעל "עתיד" (לימים בית חרושת שמן).
על חלק מאדמותיו הוקמה ב-1909 החווה החקלאית הלאומית בן שמן שנסגרה במהלך מלחמת העולם הראשונה.
ב-1911 הקים בוריס שץ ליד המפעל הנטוש את "מושבת בצלאל" כפר לצורפים מעולי תימן. אולם גם כפר זה ננטש במהלך מלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1915 נשרף בית החרושת.
ב-1919 הקימו במקום תחנת ניסיונות חקלאית, ובצידה הוקם מושב בן שמן. סמוך למושב ייסד ד"ר זיגפריד להמן ב-1927 את כפר הנוער בן שמן הקיים עד היום. ב-1936 הוקם על שטח המפעל משק פועלות.
עדיין ניתן לראות במקום שרידים לבית החרושת ושכונת הצורפים.
הערות שוליים

↑  בן ציון מיכאלי, החוות החקלאיות, ראשית ההתיישבות הלאומית בארץ-ישראל, הוצאת מילוא, 1977, עמ' 18
ארכיון אדריכלות ישראל

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  ארכיון לאדריכלות
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  צבי אלחייני 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2009
 תאריך פתיחה רשמי:  2009 
 
 קואורדינטות:  32°03′51″N 34°46′11″E﻿ / ﻿32.064222222222°N 34.76975°E﻿ / 32.064222222222; 34.76975
 תבנית:לשוניות2
 
חזית בנין הגימנסיה העברית ׳הרצליה׳, תל אביב, שנות ה-30, אוסף מטסון
ארכיון אדריכלות ישראל (הידוע גם בראשי התיבות "אאי") הוא אוסף תיעודי, מהגדולים בעולם, בתחום האדריכלות ישראלית והיהודית ומהווה מאגר מידע ייחודי ומרכזי על הבניה היהודית במרחב הארץ-ישראלי והישראלי מסוף המאה ה-19 ועד ימינו.
משכנו של האוסף בקומת המרתף של מגדל שלום מאיר בתל אביב הוא סמלי, שכן האוסף שוכן בחלל שמעליו ניצב בעבר בניין הגימנסיה העברית הרצליה, מבנה שעם הריסתו נתקבע בזיכרון הקולקטיבי כסמל וכתמרור לשימור אדריכלות ישראל ולתיעודה.
תולדות האוסף

בפרק זה אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפרק באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפרק בצורת הערות שוליים.
ראשיתו של ארכיון אדריכלות ישראל כאוסף ביתי שנוסד על ידי ד"ר צבי אלחייני, אדריכל והיסטוריון של אדריכלות, עוד בהיותו סטודנט לתואר ראשון במחלקה לארכיטקטורה בבצלאל באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20. האוסף התרחב באופן משמעותי במהלך לימודיו של אלחייני לתואר שני ושלישי במסגרת הפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים בטכניון ובעקבות כך הוקצה לו בשנת 2009 באדיבותה של חברת "כיכר הרצל" חלל במגדל שלום מאיר, שמאז התרחב לכדי שטח בן כ-500 מ״ר.
עם השנים גדל האוסף וצבר פרסום ומוניטין. רבבות הפריטים השמורים בו מגיעים אליו הן דרך פנייה יזומה למתכננים פעילים או ליורשיהם, הן דרך קליטת חומרים שמופקדים בו תדיר והן על ידי רכישה ואיסוף של חומרים ממגוון רחב של מקורות. נכון לשנת 2023, מקיף אינוונטר הארכיון אוסף היברידי בן למעלה ממיליון פריטים בהם חומרים אדריכליים מסורתיים (על גבי נייר) או פריטים שנוצרו מראש באמצעות מדיה דיגיטלית.
מטרותיו העיקריות של הארכיון הוא לשמש אכסניה לאוספים בתחומי האדריכלות והוא נוסד על מנת להפיץ את תרבותה של אדריכלות ישראל בארץ ומחוץ לה (באמצעות פרסומים, תערוכות, סרטים, ימי עיון ועוד) ולהרחיב את הגדרת הארכיון כמרכז תיעוד, מידע וידע למורשת הבנייה והאדריכלות בישראל עבור מנעד רחב של משתמשים.
בשנת 2015 החלה המחלקה ליודאיקה של ספריית אוניברסיטת הרווארד לסרוק אוספים נבחרים מאוצרות הארכיון במסגרת תהליך דיגיטציה מקיף שהיא עורכת בשנים האחרונות באוספים פרטיים וציבוריים בישראל. בשנה זו החל גם תהליך מחשוב הארכיון בשיתוף חברת מערכות המידע ׳אידאה׳ מקיבוץ משמר העמק.
אוספים אישיים בארכיון

בארכיון אדריכלות ישראל מתועדת פעילותם המקצועית והאקדמית של למעלה מאלף יוצרים שפעלו ופועלים בארץ מסוף המאה התשע-עשרה ועד ימינו. הארכיון אינו אוסף אך ורק חומרים על אדריכלים ומתכננים אלא מתעד גם את עבודתם של יוצרים מתחומי אדריכלות הנוף, ההנדסה, עיצוב-הפנים, הכתיבה והמחקר האדריכלי, האוצרות האדריכלית, הצילום האדריכלי, עריכה והוצאה-לאור של אדריכלות, ועוד - ובלבד שאלה קשורים לאדריכלות ישראל.
בין הארכיונים האישיים שנקלטו בארכיון אדריכלות ישראל החל מהעשור הראשון של המאה ה-21, ניתן למצוא את אוספי האדריכלים מנחם כהן, אהרון דורון, גרשון צפור, זיוה ארמוני, מנחם באר, מרדכי בן-חורין, משה בן-חורין (מהנדס), אליעזר פרנקל, שמעון פובזנר, משה לופנפלד, מתתיהו (מתי) שילון, האדריכל ובונה הערים מיכאל בונה, צבי תורן, אריק ריסקין, היינץ ראו, האדריכל והמחנך ארטור גולדרייך (שנמנה בין מייסדי המחלקה לארכיטקטורה באקדמיה בצלאל), רעייתו של גולדרייך אדריכלית הפנים תמר דה-שליט, וכן חלקים גדולים מאוסף האמנית והמעצבת ציונה שמשי שפעלה במשך עשרות שנים בשיתוף פעולה עם אדריכלים ומעצבי פנים, פרסמה מאות רשימות ומאמרים על המרחב הציבורי הבנוי והמתוכנן בישראל ואצרה את התערוכה הרטרוספקטיבית על עבודתה של אדריכלית הפנים כלת פרס ישראל לאדריכלות דורה גד, שגם ארכיונה האישי הועבר בשנת 2019 לארכיון אדריכלות ישראל.
כמו כן שמורים בארכיון אדריכלות ישראל חלקים משמעותיים מארכיוניהם האישיים של כמה מהאדריכלים הבולטים בישראל במאה ה-20 ובהם שלמה גלעד, שלמה פלד, נחום זולוטוב, גילה וברוך משולם, שמואל יבין, נחום כהן, משה חת, ביטוש ואיקה קומפורטי, יעקב שלגי ואחרים. בנוסף, שמורים בארכיון אדריכלות ישראל חלקים מעיזבונו האדריכלי של אדריכל הנוף והמשורר ע. הלל, חלקים גדולים מספרייתו ומארכיונו האישי של יהודה גורן, לשעבר איש חטיבת יפתח של הפלמ"ח ולימים איש חברת השיכון "דיור לעולה" והתאחדות הקבלנים והבונים בישראל, אוסף המהנדס והמודד דוד נודל ועוד.
נוסף על אלה נקלטים בארכיון אדריכלות ישראל אוספיהם האישיים של חוקרי אדריכלות בכירים ובעלי זכויות במחקר ההיסטורי של אדריכלות ישראל. בין אלה, הארכיון המקצועי האישי של חוקרת האדריכלות ד"ר עדינה מאיר-מריל, הארכיון האישי של האדריכל וההיסטוריון ד"ר אוריאל אדיב (רבים מהם שימשו את אדיב בעבודת הדוקטורט המקיפה שלו על פועלו של האדריכל ריכרד קאופמן), ארכיונה של האדריכלית, חוקרת האדריכלות והמרצה ד"ר ענת אלמוג, ארכיונו של האדריכל וחוקר האדריכלות ד״ר יהויכין גור ועוד.
קהל היעד של האוסף

מטבע הדברים האוסף משמש בעיקר אנשי מקצוע מתחום האדריכלות: אדריכלים ומתכננים, אדריכלי שימור, חוקרי אדריכלות, סטודנטים, אוצרים ועורכים. עם זאת, גישתו הכוללת, הרב-תחומית והבין-תחומית של אלחייני כחוקר וכהיסטוריון של אדריכלות, מושכת לארכיון סוגי משתמשים נוספים מישראל ומחו"ל, ובהם אנשי תיאטרון, קולנוע (עלילתי ותיעודי), אמנים פלסטיים ואוצרים, סופרים ועיתונאים, משפטנים, כלכלנים, סוציולוגים, חוקרי תרבות ואספנים, פעילי ציבור מתחומים שונים וכן סקרנים ומתעניינים רבים.
קהל היעד של האוסף > סיוע בתחום רשימות שימור והכנת תיקי תיעוד

ליווי גיבוש רשימת השימור של עיריית תל אביב-יפו לבניינים שנבנו בעיר בשנות ה-50, ה-60 וה-70 בסגנון הברוטליזם (2016-2014).
תיק תיעוד לבניין בנק החקלאות לישראל שנחנך ב-1953 בפינת הרחובות קרליבך והחשמונאים בתל אביב בתכנון האדריכלים שולמית נדלר ומיכאל נדלר. תיק התיעוד נערך ב-2015 על ידי אדריכל דן מרקוס ובשנים 2018-19 עודכן על ידי האדריכלית נילי גל-מסטר.
תיעוד שכונת רמת אביב ב׳, "המגוון שבאחידות' - רמת אביב ב': משיכון לדוגמה לשכונה לדוגמה", מאת גל-פלג אדריכלים, בהזמנת המחלקה לשימור מבנים ואתרים, עיריית תל אביב-יפו, (2014).