stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בנו מויסביץ'
חייו

מויסביץ' נולד באודסה שבאימפריה הרוסית (כיום באוקראינה), והחל את לימודיו בגיל שבע אצל דמיטרי קלימוב באקדמיה למוזיקה של אודסה. הוא זכה בפרס אנטון רובינשטיין בגיל תשע. בהמשך למד אצל תאודור לשטיצקי בווינה בשנים 1904 עד 1908, אחר הצטרף למשפחתו באנגליה, והופיע שם לראשונה ברדינג בשנת 1908. הופעת הבכורה שלו בלונדון התקיימה כעבור שנה. הוא סייר בארצות הברית, אוסטרליה, הודו, יפן ודרום אמריקה. יוזף הופמן, מנהל מכון קרטיס למוזיקה, הזמינו להורות במכון בשנת 1927. בהמשך השתקע באנגליה וקיבל אזרחות בריטית ב־1937.
מויסביץ' עוטר בתואר מפקד מסדר האימפריה הבריטית (CBE) בשנת 1946, על תרומותיו המתמידות במהלך מלחמת העולם השנייה, כאשר הופיע במאות רסיטלים לפני חיילים וארגוני צדקה.
הוא נשא לאשה את דייזי קנדי, כנרת קונצרטים אוסטרלית, ונולדו להם שתי בנות. מנישואיו השניים יש לו בן.
סגנון נגינתו

מויסביץ' נודע בעיקר בפרשנויותיו לרפרטואר מתקופת הרומנטיקה המאוחרת, בייחוד יצירות של סרגיי רחמנינוב (שהתפעל מנגינתו וראה בו "יורש רוחני"). כפסנתרן, נודע מויסביץ' באלגנטיות, בפיוטיות, בפיסוק המוזיקלי הלירי, בברק, בחירות הריתמית ובווירטואוזיות חסרת־המאמץ של נגינתו.
מויסביץ' הקליט לחברת קול אדוניו (כיום EMT), החל בתקופת תקליטי ה־78, המשך בתקליטים אריכי־הנגן ואל ראשית תקופת הסטריאו. את סגנונו הייחודי אפשר לשמוע בהקלטותיו ל"רפסודיה על נושא של פגניני" מאת רחמנינוב והברקרולה, הבלדה מס' 4 והנוקטורן אופוס 62 מאת שופן. ב־1950 אמר מבקר המוזיקה והמוזיקולוג אירווינג קולודין על הבלדה בפה מינור מאת שופן בנגינת מויסביץ': "מגע קל כנוצה בקטע הפותח יצירה זו ותחושה נכונה לאיכות המיוחדת של "היה היה" המאפיינת יצירה זו, מייחדים את מויסביץ' מבין הפרשנים של זמננו...", ובכך סיכם את הרגישות המאפיינת את נגינתו של בנו מויסביץ'. הוא עבד בהקפדה ובנועם כנגן מוזיקה קאמרית, כולל "טריו אלגיאק" והסונטה לצ'לו של רחמנינוב. המבקר האמריקאי הרולד ק. שונברג הילל את הטכניקה המדהימה של מויסביץ' ואת גישתו המשוחררת למוזיקה, וציין גם, כי חירות כזאת הייתה "ממוזגת תמיד במוזיקליות ללא דופי."
לקריאה נוספת

MOISEIWITSCH, Maurice. Moiseiwitsch, biography of a Concert Pianist, London: F.Muller, 1965.
פורימה

פורימה (בלטינית: Porrima - שמה של אלה זוטרה במיתולוגיה הרומית) או γ בבתולה הוא הכוכב השני בבהירותו בקבוצת הכוכבים בתולה (אחרי ספיקה), עם בהירות נראית מדרגה 2.74.
תכונות

פורימה הוא כוכב כפול במרחק של כ-38 שנות אור ממערכת השמש. בני הזוג הם כוכבים כמעט זהים, המקיפים זה את זה במרחק זוויתי שנע בין 0.3 שניית קשת ועד ל-5.8 שניות קשת, ושקול למסלול עם אקסצנטריות של 0.88 ומרחק שנע מ-3.5 יחידה אסטרונומית ועד ל-70 יחידות אסטרונומיות - יותר מפי 2 מהמרחק של נפטון מהשמש. זמן ההקפה של בני הזוג זה סביב זה הוא 169 שנים. בשנת 2005 הגיעו בני הזוג לפריאסטרון ומאז הם שוב מתרחקים זה מזה. החל משנת 2020 המרחק הזוויתי ביניהם יאפשר את הפרדתם גם באמצעות טלסקופ חובבים. לזוג תנועה עצמית גדולה למדי של למעלה מחצי שניית קשת בשנה ובשל כך הוכנסו שניהם לקטלוג לויטן (תחת ציונים נפרדים). חישוב של כיוון התנועה של פורימה ושל הכוכב β בבתולה, מראה שבעוד כ-33,000 שנים הם יתקרבו עד למרחק של כשליש שנת אור או כ-18,000 יחידות אסטרונומיות זה מזה. בשל מרחקו הקטן יחסית, הוכנס הזוג גם לקטלוג גליזה לכוכבים קרובים. בשל קרבתו למישור המלקה מוסתר פורימה מדי פעם על ידי הירח ולעיתים נדירות על ידי מאדים.
תכונות > פורימה A

פורימה A הוא הכוכב הבהיר יותר מבין השניים, אך רק במעט. זהו כוכב הסדרה הראשית לבן-צהבהב מסוג ספקטרלי F0 V. מסתו כ-1.4 מסות שמש ורדיוסו כ-2 רדיוסי שמש. טמפרטורת פניו כ-7,100 קלווין והוא מאיר בעוצמה של כמעט פי 5 מעוצמת ההארה של השמש.
תכונות > פורימה B

פורימה B הוא הפחות בהיר מבין השניים בכ-4 מאיות של דרגת בהירות השקולות לעוצמת הארה של פי 4.7 מעוצמת ההארה של השמש. כמו פורימה A, זהו כוכב הסדרה הראשית לבן-צהבהב מסוג ספקטרלי F0 V עם מסה ורדיוס דומים מאוד לאלו של בן זוגו.
הערות שוליים

1 2 3  SIMBAD: Porrima
↑  L. Vican: Age Determination for 346 Nearby Stars in the Herschel DEBRIS Survey, The Astronomical Journal, Vol. 143, Iss. 6, article id. 135 (2012)
1 2  W. J. Luyten: LHS 2604, LHS Catalogue, 2nd Edition (1979)
1 2  W. J. Luyten: LHS 2605, LHS Catalogue, 2nd Edition (1979)
↑  SIMBAD: γ Virginis A
1 2  D. J. Hutter, R. T. Zavala, C. Tycner, J. A. Benson, C. A. Hummel, J. Sanborn, O. G. Franz & K. J. Johnston: Surveying the Bright Stars by Optical Interferometry I: A Search for Multiplicity Among Stars of Spectral Types F - K, The Astrophysical Journal Supplement Series, Vol. 227, Iss. 1, article id. 4, p. 81 (2016)
1 2  D. J. Hutter, R. T. Zavala, C. Tycner, J. A. Benson, C. A. Hummel, J. Sanborn, O. G. Franz & K. J. Johnston: Surveying the Bright Stars by Optical Interferometry I: A Search for Multiplicity Among Stars of Spectral Types F − K, The Astrophysical Journal Supplement Series, Vol. 227, Iss. 1, article id. 4, p. 39 (2016) 
נתון הקוטר הזוויתי באלפיות של שניות קשת, מעבר לרדיוס על ידי המרה לרדיאנים, הכפלה במרחק וחלוקה בפעמיים רדיוס השמש
1 2 3  M. Scardia, R. Argyle, J.-L. Prieur, L. Pansecchi, S. Basso, N. Law, C. MacKay: The Orbit of the Visual Binary ADS 8630, Astronomische Nachrichten, Vol.328, Issue 2, p.146 (2007)
1 2  R. E. Luck & U. Heiter: Dwarfs in the Local Region, The Astronomical Journal, Vol. 131, No. 6, p. 3075 (2006)
↑  SIMBAD: γ Virginis B
↑  I. Y. Potemine: Nemesis encounters of nearby Hipparcos stars, arXiv (2013)
↑  W. Gliese: Gliese 482, Catalogue of Nearby Stars, p. 56 (1969)
↑  G. P. Können & J. Van Maanen: Planetary occultations of bright stars., Journal of the British Astronomical Association, Vol. 91, p. 149 (1981)
ביל בויד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 בינואר 1906 
 פטירה:  21 בנובמבר 1997 (בגיל 91) לאס וגאס, ארצות הברית 
 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית 
 ספורט
 ענף ספורט:  פוקר 
 כניסה להיכל התהילה:  היכל התהילה של הפוקר (1981)
 הישגים
 שיאים אישיים:  4 צמידי אליפות העולם בפוקר
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של בתי ההימורים (1993) 
 
ביל בויד (באנגלית: Bill Boyd;‏ 27 בינואר 1906 – 21 בנובמבר 1997) הוא שחקן פוקר אמריקאי אשר זכה בארבעה צמידי אליפות העולם בפוקר, וחבר בהיכל התהילה של הפוקר מ-1981.
ביוגרפיה

בויד שירת בצעירותו במשמר הלאומי של ארצות הברית, שם גילה את משחק הפוקר. בגיל 24 החל לנהל חדרי פוקר שונים בסן פרנסיסקו. ב-1946 עבר ללאס וגאס והחל לנהל את חדר הפוקר של ה-Golden Nugget, תפקיד אותו מילא עד לסגירתו הזמנית ב-1988 לרגל שיפוצים. בחדר פוקר זה שוחק לראשונה אומהה הולדם באופן קבוע בלאס וגאס, לאחר שרוברט טרנר הציג את המשחק לבויד והוא הוסיף אותו לרשימת המשחקים, במקור תחת השם Nugget Hold'em, ובהמשך שונה שם המשחק לאומהה.
בויד השתתף באליפות העולם בפוקר משנתו השנייה, והוא זכה ב-4 צמידי אליפות העולם בפוקר ב-4 שנים רצופות, כולם במשחק No Limit Five-Card Stud. באותן השנים לא השתתפו שחקנים רבים בטורנירים בעלי עלות כניסה של 10,000 דולר, וזכייתו ב-1972 הייתה מול שחקן אחד בלבד. יוצאת דופן במיוחד הייתה זכייתו שנה לאחר מכן, שאומנם באופן רשמי נחשבת כזכייה בצמיד, אך הוא לא התחרה נגד שחקנים אחרים מכיוון שהיה היחידי שנרשם לטורניר.
ידי הפוקר הראשונות אשר חולקו בחדרי הפוקר של ה-Golden Nugget ב-1946, ושל ה-Mirage ב-1989, היו אליו.
ב-1981 נכנס להיכל התהילה של הפוקר.
ביוגרפיה > צמידי אליפות העולם בפוקר

| שנה | טורניר | פרס |
| --- | --- | --- |
| 1971 | $1,000 No-Limit Five-Card Stud | $10,000 |
| 1972 | $10,000 No-Limit Five-Card Stud | $20,000 |
| 1973 | $10,000 No-Limit Five-Card Stud | $10,000 |
| 1974 | $5,000 No-Limit Five-Card Stud | $40,000 |
הערות שוליים

1 2  Men Of Action - Bill Boyd, באתר CardPlayer, ‏12 במרץ 2013 (באנגלית)
1 2  Will Shillibier,‏ This Player Defeated a Field of 1 to Win a WSOP Bracelet, באתר PokerNews,‏ 12 באוגוסט 2021 (באנגלית)
בית הממשלה (אוקלנד)

| --- | --- |

הכניסה הראשית אל המבנה
 מידע כללי
 מיקום:  אוקלנד 
 מדינה:  ניו זילנד 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1920
 תאריך פתיחה רשמי:  1920 
 קואורדינטות:  36°52′31″S 174°46′05″E﻿ / ﻿36.8753°S 174.768°E﻿ / -36.8753; 174.768
 אתר רשמי
  (למפת ניו זילנד מוגדלת) אוקלנד ולינגטון גיזברן טאורנגה דנידין ואנקה קווינסטאון כרייסטצ'רץ' אינברקרגיל ים טסמןבית הממשלה(למפת ניו זילנד רגילה) אוקלנד ולינגטון גיזברן טאורנגה דנידין ואנקה קווינסטאון כרייסטצ'רץ' אינברקרגיל ים טסמןבית הממשלה
 
בית הממשלה (באנגלית: Government House) הוא מבנה הממוקם בעיר אוקלנד שבניו זילנד, המשמש כבית מגורים משני עבור המושל הכללי של ניו זילנד (לצד בית המגורים הרשמי העיקרי של המושל - בית הממשלה המצוי בוולינגטון).
המבנה הנוכחי נבנה באתר בו הוקם לראשונה בית חווה בשנות ה-80 של המאה ה-19. בשנת 1921 רכשו סר פרנק מאפין (Sir Frank Mappin) ורעייתו את השטח, ובנו במקום בית אחוזה בשם בירצ'לנדס (ארצות השדר). בשנת 1962 העניקו את המבנה במתנה לבית המלוכה. בשטר המתנה, שנחתם ב-23 במאי על ידי סר פרנק מאפין וראש ממשלת ניו זילנד קית' הוליאואק נכתב כי המבנה מוענק במתנה למלכה אליזבת, מלכת ניו זילנד, על מנת לשמש כבית מגוריה שלה ושל נציגה (המושל הכללי) באוקלנד.
בית הממשלה באוקלנד קטן בממדיו מבית הממשלה בוולינגטון.
מבנה זה הוא השלישי מבין המבנים אשר שימשו כבית הממשלה באוקלנד. לאחר שריפת המבנה הראשון בשם זה, הוקם בית הממשלה הישן המהווה כיום חלק ממבני אוניברסיטת אוקלנד ומשמש כחדרי הרצאות.
ראו גם

בית הממשלה
בית הממשלה שבעיר ולינגטון
המושל הכללי של ניו זילנד
פרבוריהאינה

| פרבוריהאינה> תקופה |
| --- | --- |
אוליגוקן 27–26 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: ספרסודונטה
משפחה:: פרובוריהאיניים
סוג:: פרבוריהאינה
מין:: Paraborhyaena boliviana
שם מדעי
 Paraborhyaena

פרבוריהאינה (שם מדעי: Paraborhyaena; מילולית: "קרוב לבוריהאינה") הוא סוג נכחד של יונק טורף גדול ממשפחת הפרובוריהאיניים הנכחדת, אשר היה אחד מגדולי הטורפים של אמריקה הדרומית. הסוג הוגדר בשנת 1983 ונכלל בו מין יחיד - Paraborhyaena boliviana. הממצאים התגלו בסאלה שבבוליביה, לצד מקבץ של מאובנים של יונקים פרהיסטוריים ששגשגו באוליגוקן.
הפרבוריהאינה היה טורף גדול דומה לפרובוריהאינה, והוא הגיע לגודל של דוב שחור אמריקאי באורך של מטר וחצי ומשקל של 100 עד 125 קילוגרם וייתכן שאף מעל 250 קילוגרם. הוא היה בעל גולגולת רחבה וחזקה באורך 40 סנטימטרים שהייתה בעלת חוטם קצר אך לסתות קשיחות עוצמתיות שבלטו מהם זוג ניבים בקדמת הלסת, שדמו לניבי התיילקוסמילוס אך היו פחות דמויי-חרב ובדומה לשיני השד הטסמני צמחו מהלסתות בקצב קבוע. הניבים יועדו לנשוך בעוצמה אדירה והטוחנות הרחבות והמעוגלות שבקצה הלסת הוסיפו לעוצמתה. ואולם מוחו היה קטן בהרבה ביחס לטורפים אחרים.
מבנה הטורף הגדול עשה אותו לטורף-על מאיים בשטחי חיותו והוא כנראה טרף יונקים בינוניים מסדרת הנוטונגולאטויים וטרף דומה. עם זאת הוא היה איטי יחסית והיה עליו להתקרב מאוד לטרף כדי להרוג אותו. אפשרות אחרת היא שהיה אוכל נבלות או שגנב טרף לאחרים.
אקס-מן: מותו של אקס

| --- | --- |

עטיפת החוברת Death of X #1 מאוקטובר 2016, אמנות מאת ארון קאדר ומורי הולוול.
 מידע קומיקס
 יוצר:  ג'ף למיר וצ'ארלס סול (כותבים) ארון קאדר (מאייר)
 סוגה:  קומיקס
 תקופת פרסום מקורית:  אוקטובר 2016 – נובמבר 2016 (כ־32 ימים)
 סינדיקציה:  מארוול קומיקס
 מסת"ב:  מסת"ב 978-1302903374
מותו של אקס (באנגלית: Death of X) היא מיני-סדרת קרוסאובר ביקום מארוול שפורסם בחוברות הקומיקס אקס-מן על ידי חברת מארוול קומיקס בין אוקטובר לנובמבר 2016 למשך ארבע חוברות. את הסיפור כתבו ג'ף למיר וצ'ארלס סול, באיורו של ארון קאדר.
סיפור זה הוא חלק מקשתות סיפור שהשפיעו על כותרי אקס-מן והבלתי אנושיים אחרי אירועי מלחמות סודיות של שנת 2015, בהם יקום מארוול שוחזר מחדש והתאחד עם יקום אולטימייט מארוול - אירוע שמקושר לאירועי "אינסופיות", "בלתי אנושיות" ו"בלתי אנושי" משנים 2013–2015. מיני סדרה זו עונה על השאלה מה התרחש בין סייקלופס לבלתי אנושיים בהפרש הזמן בין המלחמות הסודיות לבין הרצת החוברות של "מארוול החדשה והשונה". הסיפור מהווה פריקוול לחוברות "הבלתי אנושיים המופלאים", "האקס-מן היוצאים מן הכלל" והכרך הרביעי של "אקס-מן המופלאים", כמו גם מהווה השפעה על "מלחמת אזרחים 2: אקס-מן" ומוביל לאירועי "הבלתי אנושיים נגד אקס-מן".
השלכות

המתחים בין הבלתי אנושיים לבין האקס-מן נותרו גבוהים, ומשמשים ככלי עלילתי לסיפורי הקומיקס הבאים בהמשך. כתוצאה ממעשיה של אמה פרוסט, העולם כולו - שכבר מחבב יותר את הבלתי אנושיים על פני האקס-מן - רואה את המוטאנטים כאיום גדול יותר על האנושות.
השלכות > הבלתי אנושיים המופלאים

הבלתי אנושיים ממשיכים לצבור אהדה בקרב הציבור על גבורתם, ויותר בלתי אנושיים חדשים מופיעים ברחבי העולם. חיה עובר לגור עם הבלתי אנושיים כדי לעבוד עמם ולמצוא דרך לשנות את ערפילי טריגן בצורה שתשאיר אותו לא מזיק למוטאנטים אך תחזיר אותו ליעילות לבלתי אנושיים. הוא עובד יחד עם איזו על מציאת פתרון לשני הצדדים, בזמן שמדוזה מתחילה לדאוג בנושא האפשרות למלחמה כוללת עם האקס-מן. חיה הופך לבן ברית מוערך בקרב הבלתי אנושיים והוא מוזמן להצטרף למועצת המלחמה שלהם כאשר קאנג הכובש מנסה לשנות את מהלך ההיסטוריה של הגזע שלהם.
השלכות > אקס-מן היוצאים מן הכלל

בעזרתם של דוקטור סטריינג', מג'יק ומכשפת השני, סטורם משגרת את בית הספר לצעירים מחוננים ע"ש ג'ין גריי אל הלימבו כדי להגן על המוטאנטים הנותרים מפני שאריות של ענן הטריגן. היא מגייסת את קולוסוס, נייטקרולר ואת ג'ין גריי ולוגאן הזקן מתקופות הזמן השונות מתוך מטרה לאתר מוטאנטים שנחשפו לערפילי הטריגן ולהעבירם ללימבו, היכן שיהיו מוגנים מפני בני אדם ששונאים אותם יותר אחרי שאמה ביימה את מעשיו של סייקלופס. סטורם עושה זאת גם כדי לתקן את הנזק אותו עשה "סייקלופס" ולהכריז על האקס-מן כגיבורים עבור מוטאנטים, בני אדם ובלתי אנושיים כאחד, למרות אמונותיהם של אחרים וצרות אופקים.
השלכות > אקס-מן המופלאים, כרך רביעי

מגנטו נוקט בעמדה מיליטנטית יותר ומגייס קבוצת אקס-מן משלו הכוללת את פסיילוק, סייברטות', אם, מיסטיק, פנטומאקס וארכאנג'ל, כדי להגן על המוטאנטים בכל האמצעים הדרושים מפני אויבים חדשים כתוצאה מהסטטוס החדש שלהם כזן העומד בפני הכחדה. הם חוקרים בעיקר ארגונים המנוהלים בידי בני אדם אשר רואים במוטאנטים כמטרות קלות לנוכח מצבם, ונלחמים נגד מוטאנטים אחרים אותם מגנטו קובע כמסכנים את מטרתם. אולם, מתחים גוברים בקרב חברי הקבוצה ומאיימים לפצל אותה. שלא כמו קבוצתה של סטורם, חברי קבוצתו של מגנטו לא חוששת מתיוגם כאויבי הציבור. מטרתו הסופית של מגנטו היא להחיות מחדש את הגזע המוטאנטי ולעשות חרם חברתי על בני אדם ועל בלתי אנושיים.
השלכות > בלתי אנושיים נגד אקס-מן

חיה ואיזו ממשיכים לעמול קשה על מציאת תרופה למוטאנטים שנחשפו לערפילי טריגן, אך מגלים לחרדתם שזה רק עניין של כמה שבועות עד שהערפילים יהפכו את כדור הארץ לבלתי מיושב למוטאנטים. חיה מסיק מכך שעומדות בפניהם שתי אופציות - מוטאנטים יצטרכו לעזוב את כדור הארץ ולמצוא מקום חדש לחיות בו או להישאר ולמצוא תרופה במחיר של הכחדה. בינתיים, אמה וקוקיות סטפורד לא מצטרפות לשאר חברי האקס-מן במשימותיהם, והיא סובלת מטראומה כתוצאה ממותו של סייקלופס. היא מתחילה להאמין בשקר שהיא עצמה המציאה שחזיז שחור הרג אותו, ומתחילה להתאמן בצורה אינטנסיבית לקרב נגד הבלתי אנושיים. היא מפתחת תוכנית למלחמה על הבלתי אנושיים ולהשמדת ערפילי טריגן בתנאים שלהם ואינה מחכה לתגליותיהם של חיה ואיזו. בזמן שמדוזה מנסה באופן רשמי להימנע ממלחמה עם האקס-מן, היא מתכוננת לעובדה שמלחמה היא דבר שאינו מן הנמנע. האקס-מן אינם מעוניינים לעוזב את כדור הארץ, והם מכריזים מלחמה על הבלתי אנושיים, כאשר כל צד נלחם על הזכות של הגזע שלו לשרוד. אמה פרוסט מציגה טקטיקות לוחמה אגרסיביות.
בנו רוסו

| --- | --- |

בנו רוסו (1947)
 לידה:  20 בינואר 1920 ביטולה, ממלכת יוגוסלביה ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים
 פטירה:  18 ביוני 2006 (בגיל 86) סקופיה, מקדוניה מקדוניה
 כינוי:  קיקי
 השכלה:  האקדמיה הצבאית הגבוהה של צבא יוגוסלביה 
 השתייכות:  הצבא העממי היוגוסלבי
 תקופת הפעילות:  1941–1970 (כ־29 שנים)
 דרגה:  גנרל-מאיור
 תפקידים בשירות
 קומיסר של קורפוס בצבא הפרטיזנים של טיטו
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה  מלחמת העולם השנייה ביוגוסלביה 
 עיטורים
 מסדר האחווה והאיחוד  עיטור ההצטיינות של העם היוגוסלבי  עיטור נס המלחמה 
 
בנו איסָאק רוּסוֹ (בסרבו-קרואטית: Beno Isak Ruso, במקדונית: Бeно Исак Русо; ‏20 בינואר 1920, ביטולה, ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים – 18 ביוני 2006, סקופיה, מקדוניה) היה פרטיזן יוגוסלבי ממוצא יהודי, חבר במפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה וגנרל-מאיור בצבא העממי היוגוסלבי.
קורות חייו

בנו רוסו נולד בשנת 1920 במשפחה יהודית בעיר ביטולה שבממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים (כיום במקדוניה). סב המשפחה נמלט משטחי האימפריה הרוסית ככל הנראה לאחר פרעות הסופות בנגב והגיע דרך חצי האי קרים לשטחים העות'מאניים בבלקן. אביו של בנו רוסו, יצחק נולד במונסטיר ב-1887. הם זכו לכינוי לוֹס רוּסוֹס (מלאדינו: הרוסים) וכך התקבע שם משפחתם.
בנו רוסו התחנך בעירו, הצטרף לקן תנועת הנוער השומר הצעיר ובהמשך התגייס לצבא ממלכת יוגוסלביה (אנ'). באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, תקפה גרמניה הנאצית את יוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. רוסו נפל בשבי הגרמנים, אך הצליח להימלט ממחנה המעצר שבו הוחזק. הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה.
לאחר סיפוח מקדוניה לממלכת בולגריה החל רוסו לאגור כלי נשק ותחמושת בביתו לקראת התקוממות חמושה נגד השלטון הבולגרי. הוא ארגן קבוצת לוחמים חמושים יהודים ולא-יהודים, והם מצאו מסתור בבתי בני הקהילה היהודית בביטולה. ב-1942 הצטרפו רוסו ואנשיו לכוחות הפרטיזנים של טיטו. הוא שירת במספר יחידות פרטיזנים. בהמשך מונה לקומיסר של גדוד והתקדם עד לתפקיד קומיסר של קורפוס פרטיזנים. לאחר המלחמה שירת בשורת תפקידים, וב-1960 הועלה לדרגת גנרל-מאיור. ב-1970 פרש משירותו הצבאי. כשנפטר מנהיג יוגוסלביה יוסיף ברוז טיטו ב-1980, היה רוסו אחד מנושאי ארונו במהלך הלווייתו.
משפחתו

רוסו היה נשוי לרוזה קָמחי, אחייניתו של רפאל קמחי. רוזה קמחי כיהנה כשרת המסחר והתעשייה של מקדוניה תחת הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. אחיו הבכור של בנו רוסו, דוד דָריוֹ רוסו (1913–1985) שירת כטייס בצבא ממלכת יוגוסלביה ונפל בשבי הגרמנים. ב-1951 עלה לישראל והשתקע בכפר סירקין. אימו וידה ואחיו הצעיר אלברט בֶּרְטוֹ רוסו (1924, ביטולה – 2021, רייקה, קרואטיה) הוגלו למחנה לעבודות כפייה בבולגריה. בעת שהייתו במחנה העבודה הבריח ברטו נשק לכוחות הפרטיזנים. לאחר המלחמה שירת כקצין בצבא יוגוסלביה, השתחרר בדרגת קולונל ובהמשך השתקע בקרואטיה.
הערות שוליים

↑  שלמה אלבוחר, קהילת מונסטיר (ביטולה), מקדוניה, ירושלים: הספרייה הציונית, 2005, עמ' 117.
↑  "הקהילה היהודית בביטולה", בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות: יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמ' 54.
↑  שלמה אלבוחר, קהילת מונסטיר (ביטולה), מקדוניה, עמ' 105.
| גנרלים יהודים בצבא יוגוסלביה יוגוסלביה |
| --- | --- | --- |
|  | מישה דאנון • אנדריה דיאק • ארווין זלצברגר • וויו טודורוביץ' • מירקו לוי • סלומון לוי • מירקו נחמיאס • איזידור פאפו • רוזה פאפו • משה פיאדה  • הרברט קראוס • סולומון רומנו • בנו רוסו • סטייפן שטיינר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 135748062  VIAF: 3698303   WorldCat (עם VIAF): 3698303
בסיס חלש

בכימיה, בסיס חלש הוא בסיס שכאשר הוא מתמוסס במים, הוא אינו מתנתק לחלוטין, כך שהתמיסה המימית הנוצרת מכילה רק חלק קטן של יוני הידרוקסיד והראדיקל הבסיסי הנוגע בדבר, וחלק גדול של מולקולות בלתי מתפרקות של הבסיס.
התגובה אינה מלאה אך מאוזנת: תמיד יש חומצה AH בתמיסה.
חומצות חלשות מסווגות לפי קבוע החומציות שלהן, כלומר לפי יכולתן להתנתק פחות או יותר בנוכחות מים. חומצה נחשבת חלשה כאשר ה-pKa שלה גדול מ-1.74 ב-25°C (pKa של קטיון ההידרוניום H3O+). עבור pKa גדול מ-14, אומרים שהוא אדיש. חומצה חלשה יותר מכיוון שה-pKa שלה גבוה יותר. לכן הבסיס המצומד שלו חזק יותר ופחות יציב מכיוון שאותו pKa גבוה.
עובדות נוספות

דוגמה לבסיס חלש היא אמוניה. היא אינה מכילה יוני הידרוקסיד, אך היא מגיבה עם מים ליצירת יוני אמוניום ויוני הידרוקסיד.
מיקומו של שיווי המשקל משתנה מבסיס לבסיס כאשר בסיס חלש מגיב עם מים. ככל ששיווי המשקל נוטה שמאלה, הבסיס חלש יותר.
כאשר יש מפל יוני מימן בין שני צידי ממברנה ביולוגית, ריכוזם של חלק מהבסיסים החלשים מתמקד רק בצד אחד של הממברנה. בסיסים חלשים נוטים להצטבר בנוזלים חומציים. חומצת קיבה מכילה ריכוז גבוה יותר של בסיס חלש מאשר פלזמה. שתן חומצי, בהשוואה לשתן בסיסי, מפריש בסיסים חלשים בקצב מהיר יותר.
הערות שוליים

↑  תגובת סתירה
↑  strong and weak bases, www.chemguide.co.uk
1 2 3  M.D. Milne, B.H. Scribner, M.A. Crawford, Non-ionic diffusion and the excretion of weak acids and bases, The American Journal of Medicine 24, 1958-05, עמ' 709–729 doi: 10.1016/0002-9343(58)90376-0
בית הממשלה (מחוז מוסקבה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  ממשלה
 מיקום:  קרסנוגורסק, מחוז מוסקבה
 מדינה:  רוסיהרוסיה
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2007
 תאריך פתיחה רשמי:  2007 
 קואורדינטות:  55°48′58″N 37°22′51″E﻿ / ﻿55.81611111°N 37.38083333°E﻿ / 55.81611111; 37.38083333
 mosreg.ru
  (למפת מחוז מוסקבה מוגדלת) בלאשיחה חימקי פודולסק קורוליוב קולומנה סרפוחוב אורחובו זויבו  סרגייב פוסאד קלין דובנה ולדימיר ריאזאן טולה קלוגה ס. טבר ירוסלבל איוואנובו מוסקבהבית ממשלת מחוז מוסקבה (למפת מחוז מוסקבה רגילה) בלאשיחה חימקי פודולסק קורוליוב קולומנה סרפוחוב אורחובו זויבו  סרגייב פוסאד קלין דובנה ולדימיר ריאזאן טולה קלוגה ס. טבר ירוסלבל איוואנובו מוסקבהבית ממשלת מחוז מוסקבה 
 
בית ממשלת מחוז מוסקבה (ברוסית: Дом Правительства Московской области; מכונה לעיתים בשם עיר הזכוכית במיאקינינו, Стеклянный город в Мякинино) הוא קומפלקס מבנים ממשלתיים על גדותיו המערביים של נהר מוסקבה, במחוז מוסקבה בשטח העיר קרסנוגורסק, לא הרחק ממרכז קרוקוס סיטי ומתחנת המטרו מיאקינינו.
המבנה מאכלס את משרדו של מושל מחוז מוסקבה ומאגד תחת קורת גג אחת את בית המשפט המחוזי של מחוז מוסקבה ואת כל מחלקות ומשרדי הממשלה של מחוז מוסקבה. הבניין נבנה בשנים 2004–2007.
גובה המבנה מגיע ל-82 מטרים והוא כולל 17 קומות שהופכות אותו לבניין הגבוה ביותר בעיר קרסנוגורסק. חזיתות הבניין עשויות מזכוכית על מנת לשקף את הבניין ואת ייעוד הממשלה על מנת שתהיה שקופה לציבור. בתוככי הבניין, המעליות אף הן עשויות זכוכית וישנם גנים מיניאטוריים בתוככי קומפלקס המבנים.
מגדל המושל, שבתוככי הקומפלקס, מגיע לגובה של 90 מטרים והוא בעצם מגדל אליפטי מסיבי שבתוכו מעליות, הנושא את מנחת המסוקים שעל גג המבנה. מנחת זה הוא הפרט הבולט ביותר בקומפלקס המבנים והוא הפך לסימן ההיכר שלו.
מתחת לבניין ישנה חניה תת-קרקעית שביכולתה לאכלס 2,000 רכבים.
ראו גם

בית הממשלה הרוסית במוסקבה
פארוק קדומי

פארוק אל-קדומי (בערבית: فاروق القدومي; 18 באוגוסט 1931 – 22 באוגוסט 2024), ידוע בכינוי אבו ל֫וּטוּף, היה ראש המחלקה המדינית באש"ף ויו"ר פת"ח השני.
ביוגרפיה

פארוק אל-קדומי נולד בכפר ג'ינסאפוט במחוז שומרון בשנת 1931. לאחר מכן עברה משפחתו ליפו, ובמלחמת העצמאות נמלטה לשכם. עבד שלוש שנים עבור חברת הנפט האמריקאית עראמקו הסעודית בערב הסעודית. לאחר מכן בשנים 1954–1958 למד באוניברסיטה האמריקאית בקהיר.
ביוגרפיה > פת"ח

בשנת 1960 עבר למפרץ הפרסי ובאיחוד האמירויות הערביות הצטרף לפת"ח. בשנים 1965–1966 עבד עבור משרד הבריאות בכווית, אולם גורש משם על רקע פעילותו בפת"ח וחתרנות נגד המשטר. בשנת 1983 הצטרף לאבו מוסא בהתנגדותו למנהיגותו של יאסר ערפאת, אולם חזר לפת"ח ותפס שוב תפקיד מרכזי בארגון.
בעת חתימת הסכמי אוסלו היה יושב ראש המחלקה המדינית של אש"ף. קדומי התנגד להסכמים ובעת שההנהגה הפלסטינית עברה לרצועת עזה הוא נשאר בתוניס. עקב כך חל קרע ביחסיו עם ערפאת, שקודם לכן סימן אותו כיורש פוטנציאלי. לאחר מות ערפאת בנובמבר 2004 מונה אל-קדומי ליו"ר פת"ח, אך הוסכם כי מחמוד עבאס יתמנה ליושב ראש הוועד הפועל של אש"ף. עם זאת, נוצרו חיכוכים בין שני האישים, על רקע חילוקי הדעות ביניהם לגבי סמכויות אש"ף והרשות הפלסטינית. ב־2009 נבחר עבאס לעמוד גם בראש התנועה, בעוד קדומי נמנע מהתמודדות לכהונה נוספת.
קדומי נחשב לנוקשה ביותר מבחינה אידאולוגית בין מנהיגי פת"ח. הוא ביקר בחריפות את הגישה שהוביל עבאס, שהייתה מתונה מדי לדעתו. הוא התנגד להפסקת האינתיפאדה השנייה וקרא להמשך המאבק המזוין בישראל. הוא טען ש"חזרת הפליטים חשובה יותר מהקמת מדינה פלסטינית". קדומי ראה את ההבדלים בין הפת"ח לחמאס כהבדלים טקטיים ולא אסטרטגיים. הוא התמסר לצד המדיני-פוליטי של הארגון, ועסק בהפצת רעיונות פת"ח בעולם. עקב נדודיו בעולם, התרחק ממעגל מקבלי ההחלטות, ולא נחשב לאחד מקובעי המדיניות.
בשנת 2002 הוציא ספר בשם: "ההתנגדות – הדרך לשיבה ולמדינה", בהוצאת מרכז זאיד לתיאום ומעקב, שבאיחוד האמירויות.
קדומי נפטר בעמאן שבירדן ב־22 באוגוסט 2024.
הערות שוליים

↑  פארוק קדומי באתר הספרייה היהודית המקוונת
↑  עלי ואקד, ללא מתחרים: אבו מאזן נבחר לראש תנועת פתח, באתר ynet, 8 באוגוסט 2009
↑  ראיון עם פארוק אל-קדומי, באתר ממרי, תרגום ראיון לשבועון הערבי ישראלי "כל אל-ערב", ‏16 בינואר 2003
↑  דוד סירקין, דיווח פלסטיני: בכיר הפת"ח פארוק אל קדומי מת בגיל 93, באתר בחדרי חרדים, 22 באוגוסט 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588066105171  GND: 1200631110  ISNI: 0000 0000 8206 6812  LCCN: nr00011583  VIAF: 24437765   WorldCat (עם VIAF): 24437765
בייבי דול (סרט, 1956)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  איליה קאזאן 
 הופק בידי:  איליה קאזאן, טנסי ויליאמס
 תסריט:  טנסי ויליאמס 
 עריכה:  ג'ין מילפורד 
 שחקנים ראשיים:  קרול בייקר קארל מולדן אלי וולך מילדרד דאנוק
 מוזיקה:  קניון הופקינס 
 צילום:  בוריס קאופמן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  18 בדצמבר 1956
 משך הקרנה:  114 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 הכנסות:  2,300,000‏$
 דף הסרט ב־IMDb
 
בייבי דול (באנגלית: Baby Doll) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה שחורה משנת 1956 בבימויו של איליה קאזאן עם קרול בייקר, קרל מולדן ואיליה קאזאן בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי טנסי ויליאמס והוא מבוסס על מחזה שלו בן מערכה אחת בשם "27 קרונות מלאים בכותנה" משנת 1946.
בעקבות הסרט התפרסמה כתונת הבייבידול שהיא כתונת לילה קצרה ורפויה המשמשת כבגד שינה עבור נשים וחושפת את הירכיים. לאחר הקרנת הבכורה של הסרט החל הבייבידול להיחשב כאביזר מיני מעורר. הכנסייה הקתולית התנגדה לאישור הסרט בגלל המסרים המיניים שבו אך התנגדותה נכשלה.