stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גלוסה אורדינריה

העמוד הפותח במהדורת הדפוס הראשונה, שטרסבורג 1481. רק שש השורות בגופן גדול הפזורות במרכז הן הטקסט המקראי (בראשית א', פסוקים א'-ג'); כל היתר הוא פירושי הגלוסה.
גלוסה אורדינריה (בלטינית: Biblia Latina cum Glossa ordinaria, "הביבליה הלטינית עם הפירוש הרגיל") הייתה קובץ ערוך של פרשנות הברית הישנה והברית החדשה מאת אבות הכנסייה שאוגד ועובד בצרפת במאה ה-12. היא הייתה פרשנות הביבליה הנוצרית החשובה והמקיפה ביותר בימי הביניים, והייתה לה השפעה רבה על התאולוגיה וההגות של תקופת הסכולסטיקה. הגלוסה נדפסה בתוך כרכי הביבליה כהגהות סביב ובתוך הטקסט של הוולגטה.
עריכה וקבלה

הגלוסה אורדינריה מורכבת מאסופה עצומה של קטעים שנבחרו מתוך פירושיהם של אבות הכנסייה לספרי הביבליה, משום שנחשבו כמוסמכים וכמתאימים ביותר והוצמדו כל אחד בתורו לטקסט המקראי. חלק מקטעי הפרשנות לוקטו ישירות מתוך כתבי המחברים, ואחרים נלקחו מתוך ספרים מאוחרים יותר שנכתבו בעצמם כהגהות על הפרשנים המקוריים. כפי שציינה אן מאתר, היחס בין המקורות המצוטטים בתוך הגלוסה אורדינריה הוא מדד חשוב להתקבלותם של אבות הכנסייה השונים בעיני מלומדי הכנסייה בימי הביניים. על הסמכויות החשובות ביותר המוזכרות בגלוסה נמנים אוגוסטינוס הקדוש, הירונימוס, בדה ונרביליס, גרגוריוס הגדול וגם – על אף מעמדו השנוי מאוד במחלוקת – אוריגנס, לצד כותבים מאוחרים עד הרנסאנס הקרולינגי, בייחוד רבנוס מאורוס. ההגהות לחומש, לדוגמה, מערבות את מרבית הכותבים העיקריים; בהערות לספר יהושע וספר שופטים מופיעים רבות אוגוסטינוס ואוריגנס. בספר מלכים העורכים ליקטו בעיקר מהגהותיו של מאורוס, עליו הסתמכו גם עבור דברי הימים. בדה ונרביליס מוזכר רבות בעזרא ונחמיה, וגרגוריוס הוא הפרשן העיקרי עבור ספר איוב. בקהלת, שיר השירים ויתר ספרות החוכמה, הגלוסה שואבת מהירונימוס יותר מכל אחד אחר.
בברית החדשה, הפרשנות לבשורה על-פי מתי שואבת בעיקר מעבודתו של אב המנזר הקרולינגי פסכאיוס רדברטוס, בעוד שבמרקוס בדה ונרביליס הוא הנזכר ביותר, ובלוקאס אמברוזיוס ובדה הם המקורות העיקריים. הגלוסה על יוחנן מסתמכת רבות על אוגוסטינוס. באגרות, מופיע באופן בולט לצד הפרשנים הקלאסיים גם הקרולינגי האימו מאוקסר.
קיבוצה ועריכתה של הגלוסה היו תהליך ממושך שפתחו בו התאולוגים והאחים אנסלמוס ורדולפוס, מלומדים בכירים בבית-הספר של קתדרלת העיר לאן שבצרפת, בסוף המאה ה-11 (עד המאה ה-20 יוחס הקובץ למלומד הקרולינגי ולאפריד הפוזל, שמת ב-849, אך הוכח שטענה זו נבדתה בידי יוחנן טריתמיוס ב-1494). עד מותו של אנסלמוס ב-1117 הם ושותפיהם למפעל כיסו רק חלק מספרי הביבליה, אך תלמידיהם המשיכו בכך אחריהם, בייחוד גילברטוס מאוקסר. הלה היא העורך העיקרי של פרשנות הברית הישנה. הגלוסה הייתה מוכנה עד 1140 לכל המאוחר, כשמספר ניכר של כתבי-יד שלה כבר היה מצוי בספריות. כמו טקסטים אחרים מימי הביניים, מעולם לא הייתה גרסה אחת וקאנונית שלה אלא מספר רב של מהדורות שונות. במחצית השנייה של המאה ה-12 הייתה הגלוסה ספר פופולרי בפריז, ממוקדי הלימוד החשובים בכל העולם הנוצרי, ושימשה רבות אישים בולטים כפטרוס הלומברדי וגילברטוס איש פואטייה. משם קודמה הפצתה לספריותיהם של מנזרים, כנסיות ואצילים, שכן בוגרי פריז עוררו את העניין בה כשמונו לתפקידים כנסייתיים או שבו לביתם. מתחילת המאה ה-13 חל פיחות מסוים במעמדה של הגלוסה בחוגים האקדמיים בשל הופעת פרשנויות חדשות יותר ומעבר לעיסוק בתאולוגיה במקום בהערות על המקרא, אך היא נותרה חיבור חשוב ונפוץ ביותר: באותה מאה אף עלה היקף ההעתקה של כתבי-יד ומהדורות שלה יצאו בכל אירופה, מגרמניה עד איטליה.
ב-1480 היא הודפסה לראשונה בשטרסבורג, ומהדורה זו הפכה לטקסט הקאנוני הראשון שלה והייתה הדגם לכל ההדפסות עד 1590. רק הרפורמציה, עם הדגש ששמה על פשט הכתוב (מרטין לותר עצמו השתמש בגלוסה בהרצאותיו על תהילים באוניברסיטת ויטנברג ב-1513), הפכה את האורדינריה לחסרת רלוונטיות ולעיתים אף לספר כפירה. לימוד המקרא מבעד למסננת הפרשנית המסובכת והאלגורית של אבות הכנסייה הותקף על ידי ההומניסטים והרפורמטורים; עותקים של הגלוסה אף הושמדו על ידי הרשויות הפרוטסטנטיות במספר מקרים. המהדורה האחרונה יצאה ב-1634 באנטוורפן; ההדפסה הבאה הייתה רק ב-1860, כזוג כרכים בתוך האנתולוגיה העצומה "פאטרולוגיה לטינה".
הערות שוליים

↑  E. Ann Matter, The Church Fathers and the Glossa Ordinaria, בתוך: The Reception of the Church Fathers in the West: From the Carolingians to the Maurists. עמ' 90-106.
↑  Lesley Smith, The Glossa Ordinaria: The Making of a Medieval Bible Commentary. הוצאת בריל, 2009. עמ' 229-233.
↑  David A. Salomon, An Introduction to the Glossa Ordinaria as Medieval Hypertext, Chicago, 2012. עמ' 51-59.
↑  Periodical of the Modern Language Association of America
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007289699105171  PLWABN: 9810535195905606  BIBSYS: 1542227326462  BNE: XX3697949  BnF: cb121390879 (data)  GND: 1031748504  LCCN: nr98024562  NKC: unn2017943498  SUDOC: 029850940  VcBA: 492/11859  VIAF: 230324977   WorldCat (עם VIAF): 230324977
פרודינוצרס

| פרודינוצרס |
| --- | --- |
 איור של Prodinoceras plantigradum
תקופה
סוף פלאוקן
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: דינוצרטים
משפחה:: Prodinoceratidae
סוג:: פרודינוצרס
שם מדעי
 Prodinoceras ‏מתיו & Granger & סימפסון, 1929

פרודינוצרס בסביבתו הטבעית
פרודינוצרס (שם מדעי: Prodinoceras; מילולית: "לפני קרניים נוראיות") הוא סוג של יונק נכחד בן סדרת הדינוצרטים דמויי-הקרנפים שחיו במהלך הפלאוגן. סוג זה היה הקדום מכל בני קבוצתו והוא התקיים בסוף הפלאוקן במונגוליה. הוא הוגדר ב-1929, אך הוא קיבל שמות נרדפים רבים.
הפרודינוצרס היה יונק מוזר שהיה חסר את הקרניים הגדולות שעל ראשי קרוביו למשפחה, אם כי הכיל את הניבים המאיימים שלהם, אשר הזכירו ניבי שנחרבים, ולמרות מראם הותאמו לאכילת צמחים בלבד וכנראה שימשו ללחימה או להתגוננות. הוא הגיע לגובה מטר, לאורך 2.3 מטרים ולמשקל של 400 קילוגרם. הוא היה בעל מבנה גוף קל יחסית, הדומה ליונקים קדומים מאותה תקופה כמו הפנטולמבדה (אך היה כבד ומגושם בהרבה). במראהו הוא דמה ביותר לפרובתיופיס (Probathyopsis) מאמריקה הצפונית. ייתכן שהיה בעל דו-צורתיות זוויגית בהסתמך על מבנה שלדיו.
כמו מינים רבים מהפלאוקן הוא נכחד עם תחילת האאוקן היבשה יותר.
פיזור מי

פיזור מִי (Mie; נקרא בטעות גם "פיזור מַיי") הוא פתרון למשוואות מקסוול המתאר את פיזור הקרינה האלקטרומגנטית על ידי עצם ספירי.
סרטון הדגמה של פיזור מי מעצם ספרי כאשר איקס הוא מספר הגל כפול רדיוס הספרה ו-m הוא מקדם השבירה היחסי בין הספרה לתווך. כאשר x קטן מתקבל פיזור ריילי ועבור ערכים גדולים של x מתקבל פיזור מי, שמתבטא בפיזור קדמי דומיננטי.
פיזור מי ידוע לעיתים גם בשם תאוריית מי, על שמו של גוסטב מי, על אף שהוא לא מתאר תאוריה פיזיקלית עצמאית.
את תיאור הפיזור מצא מי על ידי פתרון של משוואות מקסוול, ובכך סיפק הסבר תאורטי לספקטרום הבליעה של חלקיקי זהב הכולל את תדירות הפלזמון ואת תלות תדירות זו בממדי החלקיק.
בחלקיקים בעלי ממדים דומים לאורך הגל אין שינויים משמעותיים בפאזה של הגל וניתן להניח שהעצם נמצא תחת שדה אלקטרומגנטי אחיד, בקירוב מסדר ראשון. השפעתו של הגודל על תכונותיו האופטיות של החלקיק מתוארת על ידי פיתוח טור טיילור המהווה את השינויים של השדה בתוך נפח החלקיק.
פיתוח מתמטי זה מאפשר למצוא ביטויים עבור הפולריזבליות של החומר ובהתאם לכך את חתך הפעולה לבליעה ופיזור.
ג'ו וולף

| --- | --- |

 לידה:  17 בדצמבר 1964 קוהלר, ויסקונסין, ארצות הברית
 פטירה:  26 בספטמבר 2024 (בגיל 59) Kohler, ארצות הברית 
 עמדה:  פאוור פורוורד/סנטר
 גובה:  2.11 מטר
 מכללה:  אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל
 דראפט:  בחירה 13, 1987 לוס אנג'לס קליפרס
 קבוצות כשחקן
 1987–1990   1990–1992   1992   1992–1993   1992–1993   1993–1994   1994–1995   1995–1996   1996–1997   1997–1998   1998:  לוס אנג'לס קליפרס   דנוור נאגטס   בוסטון סלטיקס   פורטלנד טרייל בלייזרס   לאון   שרלוט הורנטס   אורלנדו מג'יק   מילווקי באקס   דנוור נאגטס   שרלוט הורנטס
 
ג'וזף (ג'ו) ג'יימס וולף (באנגלית: Joseph James Wolf;‏ 17 בדצמבר 1964 – 26 בספטמבר 2024) היה כדורסלן ומאמן אמריקאי. וולף שיחק במשך 11 עונות בליגת ה-NBA בשבע קבוצות שונות.
קריירה כשחקן

וולף נולד בשנת 1964 בקוהלר, ויסקונסין, ארצות הברית. הוא הוביל את התיכון המקומי לזכייה באליפות המדינה במשך 3 שנים רצופות. שיחק במשך 4 שנים בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל תחת המאמן דין סמית'.
בדראפט של עונת 1987 נבחר במקום ה-13 על ידי הלוס אנג'לס קליפרס. במהלך 11 עונות שיחק בשבע קבוצות שונות, בעיקר כשחקן מחליף שעולה מהספסל. קלע 4.2 נקודות ולקח 3.3 ריבאונדים בממוצע לאורך הקריירה.
כמאמן

לאחר הפרישה ממשחק פנה לקריירת אימון. הוא אימן את איידהו סטאמפיד בליגת ה-CBA ואת קולורדו 14' בליגת הפיתוח של ה-NBA. שימש כעוזר מאמן של סקוט סקיילס בקבוצת מילווקי באקס. לקראת עונת 2014/2015 הצטרף לצוות האימון של ליונל הולינס בברוקלין נטס.
בשנת 2017 שב לליגת המכללות ומונה כעוזר מאמן באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בווילמינגטון. לאחר שנה מונה למאמן גרינסבורו סווארם מליגת הפיתוח, תפקיד אותו מילא במשך שתי עונות. באוקטובר 2023 מונה לעוזר מאמן ויסקונסין הרד.
סטטיסטיקה > בעונה הסדירה ב-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1987/1988 | לוס אנג'לס קליפרס | 42 | 26 | 27.1 | .407 | .200 | .833 | 4.5 | 2.3 | 0.9 | 0.4 | 7.6 |
| 1988/1989 | לוס אנג'לס קליפרס | 66 | 15 | 22.0 | .423 | .143 | .688 | 4.1 | 1.7 | 0.5 | 0.2 | 5.8 |
| 1989/1990 | לוס אנג'לס קליפרס | 77 | 19 | 17.2 | 0.395 | 0.200 | 0.775 | 3.0 | 0.8 | 0.4 | 0.3 | 4.8 |
| 1990/1991 | דנוור | 74 | 38 | 21.5 | 0.451 | 0.133 | 0.831 | 5.4 | 1.4 | 0.8 | 0.4 | 7.3 |
| 1991/1992 | דנוור | 67 | 0 | 17.3 | 0.361 | 0.091 | 0.803 | 3.6 | 0.9 | 0.5 | 0.2 | 3.8 |
| 1992/1993 | בוסטון | 2 | 0 | 4.5 | 0.000 | 0.000 | 0.500 | 1.5 | 0.0 | 0.0 | 0.5 | 0.5 |
| 1992/1993 | פורטלנד | 21 | 0 | 7.4 | 0.465 | 0.000 | 0.857 | 2.1 | 0.2 | 0.3 | 0.0 | 2.5 |
| 1994/1995 | שארלוט | 63 | 6 | 9.3 | 0.469 | 0.333 | 0.750 | 2.0 | 0.6 | 0.1 | 0.1 | 1.4 |
| 1995/1996 | שארלוט | 1 | 0 | 18.0 | 0.000 | 0.000 | 0.000 | 2.0 | 0.0 | 2.0 | 0.0 | 0.0 |
| 1995/1996 | אורלנדו | 63 | 8 | 16.6 | 0.515 | 0.000 | 0.724 | 2.9 | 1.0 | 0.2 | 0.1 | 4.6 |
| 1996/1997 | מילווקי | 56 | 7 | 9.4 | 0.449 | 0.143 | 0.737 | 2.0 | 0.4 | 0.3 | 0.2 | 1.7 |
| 1997/1998 | דנוור | 57 | 8 | 10.9 | 0.331 | 0.200 | 0.500 | 2.2 | 0.5 | 0.4 | 0.1 | 1.5 |
| 1998/1999 | שארלוט | 3 | 0 | 4.0 | 0.000 | 0.000 | 0.000 | 0.3 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 |
| קריירה | קריירה | 592 | 127 | 16.3 | 0.423 | 0.164 | 0.770 | 3.3 | 1.0 | 0.4 | 0.2 | 4.2 |
סטטיסטיקה > בעונה הסדירה ב-NBA > בפלייאוף

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1992/1993 | פורטלנד | 2 | 0 | 10.0 | 0.500 | 0.000 | 0.000 | 2.0 | 0.0 | 0.0 | 0.5 | 1.0 |
| 1994/1995 | שארלוט | 1 | 0 | 3.0 | 0.000 | 0.000 | 0.000 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 |
| 1995/1996 | אורלנדו | 11 | 0 | 7.7 | .348 | .333 | .750 | 0.5 | 0.2 | 0.1 | 0.0 | 1.8 |
| קריירה | קריירה | 14 | 0 | 7.7 | 0.360 | 0.333 | 0.750 | 0.7 | 0.1 | 0.1 | 0.1 | 1.6 |
הערות שוליים

↑  Joe Wolf, who played for North Carolina and 7 NBA teams, dies at 59, AP News, 26 September 2024
↑  Wisconsin mourns the passing of its greatest high school basketball legend, Sports Illustrated, 27 September 2024
↑  Brooklyn Nets Announce Coaching Staff, NBA.com, 30 July 2014
↑  Swarm To Not Extend Contract Of Head Coach Joe Wolf, NBA.com, 30 June 2020
↑  Wisconsin Herd Announce Assistant Coaching Staff for the 2023-24 Season, OurSportsCentral.com, 5 October 2023
Jump in the Fire

"Jump in the Fire" הוא שיר שנכתב על ידי זמר הת'ראש מטאל האמריקאי ג'יימס הטפילד, וזה בוצע לראשונה על ידי להקתו, מטאליקה. השיר יצא לאור כסינגל השני והאחרון מתוך אלבום הבכורה של הלהקה, Kill 'Em All ב-20 בינואר 1984. בצדו השני, נכללו השירים "Phantom Lord" ו-"Seek & Destroy" בגרסאות הופעה מזויפות (השירים הוקלטו באולפן עם קולות רקע שנוספו בעריכה).
במקור, הוקלט השיר בתקופה בה דייב מאסטיין ורון מק'גובני היו חברים בלהקה. גרסתו הראשונה של השיר נכתבה על ידי מאסטיין בגיל 16, וזו כללה מילים ותכנים העוסקים במיניות. כאשר הצטרף למטאליקה, השמיע את השיר להטפילד ולארס אולריך, ואלה סייעו לו בכתיבת השיר. לאחר שפוטר מאסטיין מהלהקה עקב האלימות בה נהג כלפי חברי הלהקה בעת היותו שיכור, מחק הטפילד מן השיר את הקטעים שנכתבו על ידיו, והחל לשנות את תוכן ומילות השיר, שכעת עסקו בנושא הגיהנום.
עטיפת הסינגל

הציור המופיע על עטיפת הסינגל מתאר מפלצת בעלת עור אדום בסביבה העולה בלהבות. במקור, הופיעה המפלצת בכריכת מהדורת 1979 של הספר The Devils of D-Day מאת גרהם מאסטרטון, כאשר זו צוירה על ידי לס אדוארדס. בשנת 2009 שיווקה הלהקה בובת אקשן של המפלצת בגובה של כ-30 סנטימטרים במהדורה מוגבלת בת 1,000 יחידות במחיר של 99.99$.
רשימת השמעה

כל הלחנים לשירים נכתבו על ידי לארס אולריך, ג'יימס הטפילד ודייב מאסטיין (למעט היכן שמצוין אחרת); כל המילים לשירים נכתבו על ידי הטפילד.
| מס' | שם | לחן | משך |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Jump in the Fire  |   | 4:41 |
| 2. | Seek and Destroy (גרסת "הופעה")   | אולריך, הטפילד | 7:05 |
| 3. | Phantom Lord (גרסת "הופעה")   |   | 4:52 |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 16:38 |
משתתפים

ג'יימס הטפילד – זמרה, גיטרת קצב
קירק האמט – גיטרה מובילה
קליף ברטון – בס
לארס אולריך – תופים
יצחק יוליוס פרויס

יצחק ורחל פרויס
ד"ר יצחק (יוליוס) פרויס (בגרמנית: Julius Preuss;‏ 23 בספטמבר 1861–1913, א' בתשרי תרכ"ב - כ"א באלול תרע"ג) היה רופא יהודי-גרמני, ומחבר הספר "הרפואה במקרא ובתלמוד".
חייו

נולד בעיירה הקטנה גרוס-שנבק (Gross-Schoenebeck) בברנדנבורג שבפרוסיה, בן למשפחה יהודית יחידה באזור. למד בגימנסיה בעיר פרנצלאו הסמוכה למקום מגוריו. בנערותו קיבל חינוך יהודי מינימלי, ובהשפעתו של רב העיר, אריה ריטר (לימים רבה של רוטרדם שבהולנד), החל ללמוד את מקורות היהדות. למד רפואה באוניברסיטת ברלין, בין היתר בהנחיית רודולף וירכו, והתקרב לקהילה האורתודוקסית בברלין, ולרב עזריאל הילדסהיימר. בבית המדרש לרבנים היה מבקר לעיתים תכופות, וקנה ידע רחב בהלכה ובספרות חז"ל. בד בבד למד באוניברסיטה היסטוריה רפואית.
לאחר סיום לימודיו נחשב לרופא מצטיין וניהל מרפאה בעיירת הולדתו גרוס-שנבק. באותה תקופה החל לחבר מאמרים בכתבי עת רפואיים. לאחר פטירת אביו חזר פרויס לברלין ופתח שם מרפאה. בשנת 1912 מינה אותו הקיסר וילהלם השני ל"יועץ מלכותי לענייני רפואה" (Königlicher Sanitätsrat).
נפטר בשנת 1913. בעלה של בתו שרלוטה, הרב ד"ר יוסף צבי קרליבך, ספד לו והוציא חוברת לזכרו.
עבודתו

תוך כדי עבודתו כרופא פרסם כשלושים מאמרים בענייני רפואה ויהדות. גולת הכותרת של מפעל חייו היה חיבור מקיף של כל הרפואות המוזכרות בתנ"ך ובספרות חז"ל, תוך הבאת מקבילות מכתבי הרפואה היווניים והלטיניים. הספר יצא לאור בגרמנית בשם "Biblisch-talmudische Medizin" (רפואה תנ"כית-תלמודית) בשנת תרע"א (1911); שנתיים לאחר מכן נפטר המחבר.
למרות שפתו הגרמנית של הספר, זכה הספר לפרסום רב, וכל מי שעסק במחקר היסטורי-הלכתי היה זקוק לו.
הספר מחולק ל-19 פרקים וכולל מעל 700 עמודים. פרויס כלל בו סקירה של עולם הרפואה הקדום (מקיז דם, מיילדת), תיאור של המערכות הביולוגיות, דרכי הטיפול במחלות ופצעים, מחלות נפש, לידה מיתה וקבורה, תזונה ועוד. המידע מבוסס על ספרות חז"ל, כתבי יוסף בן מתתיהו, הברית החדשה וספרות משפטית קדומה, תוך הקבלה לספרות מודרנית.
ארכיונו האישי של יצחק פרויס שמור במחלקת הארכיונים של הספרייה הלאומית בירושלים.
תרגומים

הספר תורגם לאנגלית על ידי ד"ר פרד רוזנר בשנת 1978.
תרגום לעברית יצא בשנת תשע"ב בתרגומו של אורי ורצבורגר, יחד עם אשתו מיכל, נכדתו של פרויס בהוצאת מאגנס.
לקריאה נוספת

הרפואה במקרא ובתלמוד, ספר מקוון באתר הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס.
הערות שוליים

↑  Zur Erinnerungen an Sanitaetsrat Dr. Julius Preuss, 1913
↑  ארכיון יוליוס פרויס בספרייה הלאומית
↑  יש מקיז דם בקהל? - על המהדורה העברית הראשונה של "הרפואה במקרא ובתלמוד", צור ארליך
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309225005171  CiNii: DA05518287  GND: 132949113  ISNI: 0000 0000 8160 6928  LCCN: n93078965  NTA: 068680449  RERO: 02-A003711325  SUDOC: 130153400  VcBA: 495/236677  VIAF: 84821370   WorldCat (עם VIAF): 84821370
מחלף קמה

| --- | --- |

 תאריך הקמה:  2015
 מיקום:  בית קמה
 כבישים במחלף:    כביש 6   כביש 40   כביש 293
 אתרים סמוכים:  בית קמה
 קואורדינטות:  31°26′34″N 34°46′18″E﻿ / ﻿31.4427858°N 34.7717843°E﻿ / 31.4427858; 34.7717843
 he
 
מחלף קמה הוא מחלף המקשר בין כביש 6 ו-כביש 40 לכביש 293.
הוא נקרא על שם היישוב הסמוך למקום בית קמה.
היסטוריה

בעבר המקום היה צומת המחבר בין כביש 293 לכביש 40. עקב הארכת כביש 6 למקום, הוחלט להעתיק את הצומת ולמחלפו ולהאריך את כביש 293 בקילומטר מזרחה.
המחלף נחנך בשנת 2015.
מבנה המחלף

המחלף הוא מחלף מלא מסוג מחלף חצוצרה.
גוסטב מי

| --- | --- |

 לידה:  29 בספטמבר 1869 רוסטוק, הקונפדרציה הגרמנית 
 פטירה:  13 בפברואר 1957  (בגיל 87) פרייבורג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  גרמניה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת רוסטוק  אוניברסיטת גטינגן  אוניברסיטת היידלברג 
 מנחה לדוקטורט:  לאו קניגסברגר 
 מוסדות:  אוניברסיטת פרייבורג  אוניברסיטת גרייפסוואלד  אוניברסיטת האלה-ויטנברג  המכון הטכנולוגי של קרלסרוהה 
 פרסים והוקרה:  פרס לזכר אקרמן-טאובנר (1920)  מדליית גתה לאמנות ומדעים (1943) 
 תרומות עיקריות
 פיזור מי
 
גוסטב מי (בגרמנית: Gustav Adolf Feodor Wilhelm Ludwig Mie; ‏29 בספטמבר 1869 - 13 בפברואר 1957) היה פיזיקאי גרמני, ידוע בזכות עבודתו על חישוב הפיזור של גלים אלקטרומגנטיים על ידי מבנים ספיריים, במאמר שפורסם ב-1908 תחת השם "תרומות לאופטיקה של סביבה טורבידית, בפרט עבור תמיסת קולואידים של מתכות" (“Contributions to the optics of turbid media, particularly of colloidal metal solutions”).
על ידי פתרון של משוואות מקסוול סיפק מי הסבר תאורטי לספקטרום הבליעה של חלקיקי זהב הכולל את תדירות הפלזמון. בתאוריה זו הוא קובע את תלות תדירות הפלזמון בגודל הספירה על ידי פיתוח טור לשינוי השדה האלקטרומגנטי במרחב.
בעקבות זאת, משמש השם "פיזור מי" לציון פיזורן של קרניים אלקטרומגנטיות מחלקיקים בעלי ממדים דומים לאורך הגל.
מריטה פיין

| --- | --- |

 לידה:  7 באוקטובר 1960 (בת 64) ברבדוס
 מידע כללי
 מדינה:  קנדה
 השכלה:  אוניברסיטת המדינה של פלורידה קולג' ווהאן רוד, טורונטו
 גובה:  1.73 מטרים
 בן זוג:  מיטשל ויגינס
 מספר צאצאים:  5
 ספורט
 ענף ספורט:  ריצה
 מועדון:  יורק אופטימיסט/קונקורד
 
מריטה פיין-וויגינס (אנ: Marita Payne, נולדה ב-7 באוקטובר 1960) היא ספורטאית עבר קנדית שהתחרתה בשתי אולימפיאדות קיץ רצופות. היא מחזיקת השיא הקנדי בריצת 400 מטר יחד עם ג'יליאן ריצ'רדסון, ובעבר החזיקה בשיא הקנדי בריצה ל-200 מטר .
ביוגרפיה

פיין נולדה בברבדוס ובילתה את ילדותה המוקדמת ב-כריסט צ'רץ', ברבדוס. כילדה צעירה, הוריה, אינה וקלרנס פיין, עברו לניו יורק ללימודים ולעבודה, והשאירו אותה בברבדוס. בשנת 1970, כאשר פיין הייתה בת תשע, היא הצטרפה להוריה והמשפחה התיישבה בטורונטו, אונטריו, ולאחר מכן בקונקורד, אונטריו. היא למדה ב-קולג' של ווהאן רוד בטורונטו, שם הפכה לאצנית כוכבת, והפכה לאלופת מחוז אונטריו ב-100 מטר וגם ב-200 מטר ב-1979.
בשנת 1980, פיין נרשמה לאוניברסיטת המדינה של פלורידה (FSU), שם התחרתה עם נבחרת המסלול והשדה של סמינול פלורידה עד שסיימה את לימודיה ב-1984. 21 פעמים בארגון ספורט המכללות (NCAA) וקיבלה את אות המכללות אול אמריקה (All-American), היא הייתה אלופה לאומית ב-400 מטר ב-1982 וב-1984; אלופת המדינה ב-4 × 100 מטר מרוץ שליחים ב-1981, 1983 ו-1984; אלופת המדינה ב-4 × 200 מטר במרוץ שליחים ב-1981; ואלופת המדינה ב-4 × 400 מטר מרוץ שליחים ב-1983 וב-1984. פיין פגשה את בעלה מיטשל ויגינס בזמן ששיחק בקבוצת הכדורסל של סמינול (FSU).
קריירה

פיין החלה להתחרות עבור קנדה במשחקים הפאן אמריקאים 1979, שם זכתה במדליית ארד עם נבחרת השליחים ל-4×400 מטר. בשנת 1981, היא הייתה חברה בנבחרת אמריקה ל-4 × 400 מטר, שזכתה במדליית ארד בגביע העולם של IAAF ברומא. בשנה שלאחר מכן, במשחקי חבר העמים הבריטי, היא זכתה במדליית כסף עם נבחרת קנדה בריצת שליחים ל-4 × 100 מטר, והשתתפה בחצי גמר ל-400 מטר.
פיין זכתה במדליית כסף בריצת 200 מטר, באוניברסיאדת הקיץ 1983 ועזרה לקנדה לזכות במדליות כסף גם בריצת 4×100 ו-4×400 מטר. באותה שנה, היא גם זכתה במדליית כסף בריצת שליחים ל-4 × 400 מטר במשחקים הפאן אמריקאים. היא התחרתה באליפות העולם באתלטיקה, פעם ראשונה, שבועיים קודם לכן. באליפות, שנערכה בהלסינקי, היא סיימה במקום החמישי בריצה ל-400 מטר - הביצוע הטוב ביותר של ספורטאי לא אירופאי בענף, ושברה את שיא חבר העמים הבריטי הקיים עם זמן של 50.06 שניות. היא גם שיתפה פעולה עם בני ארצה הקנדיים במרוצי השליחים 4 × 100 ו-4 × 400 מטר, שם הם סיימו במקום החמישי והרביעי בגמר, בהתאמה.
באולימפיאדת הקיץ 1984, שנערכה בלוס אנג'לס, זכתה פיין במדליית כסף במרוץ שליחים ל-4 × 400 מטר עם חברותיה לנבחרת צ'ארמיין קרוקס, ג'יליאן ריצ'רדסון ומולי קילינגבק. היא גם התחרתה עם חברותיה לקבוצה אנג'לה ביילי, אנג'לה טיילור-איסג'נקו ופרנס גארו בריצת שליחים ל-4 × 100 מטר, בו זכתה הקבוצה גם במדליית כסף. היא סיימה רביעית בריצת 400 מטר אישי, וקבעה שיא קנדי חדש של 49.91 שניות.
פיין עזרה לקבוצת השליחים הקנדית במרוץ 4 × 400 מטר לזכות במדליית זהב, וסיימה במקום הרביעי במרוץ ל-400 מטר האישי, במשחקי חבר העמים הבריטי 1986. בשנת 1987, היא זכתה במדליית הכסף השנייה שלה במרוץ שליחים ל-4 × 400 מטר במשחקים הפאן אמריקאים. כמה שבועות לאחר מכן, היא הגיעה לחצי הגמר ב-400 מטר באליפות העולם, ויחד עם קרוקס, קילינגבק וריצ'רדסון, היא לקחה את קנדה למקום הרביעי בריצת השליחים ל-4×400 מטר. הנבחרת התאחדה לאולימפיאדת הקיץ 1988 בסיאול, אך לא הצליחה לסיים בגמר השליחים. היא הגיעה לחצי הגמר במרוץ 400 מטר אישי. זמן קצר לאחר האולימפיאדה פרשה מריצה.
הערכה

פיין הוכנסה להיכל התהילה של FSU בשנת 1991. עשר שנים מאוחר יותר, היא הוכנסה להיכל התהילה האולימפי הקנדי.
העיר ווהן, אונטריו, קראה לפארק על שמה, פארק מריטה פיין, הממוקם בקונקורד, שם גדלה, הפארק נמצא במרחק הליכה ממקום המגורים הנוכחי של משפחתה בווהן.
פיין היא אשתו של שחקן ה-NBA לשעבר מיטשל וויגינס. בנם אנדרו נבחר ראשון בדראפט NBA ב־2014 על ידי קבוצת קליבלנד קאבלירס. לאחר מכן הוא הועבר לקבוצת מינסוטה טימברוולבס. כיום הוא משחק בגולדן סטייט ווריורס. לזוג שני בנים נוספים, ניק, ששיחק כדורסל עבור וויצ'יטה סטייט שוקרס ומיצ'ל השני, ושלוש בנות: סטפני, אנג'ליקה וטאיה. מאז 2002, המשפחה מתגוררת בווהן.
הישגים

פעמיים אלופת קנדה בריצת 400 מטר (1981, 1984)
מחזיקה בשיא הקנדי 400 מטר, יחד עם ג'יליאן ריצ'רדסון (49.91)
בעלת שיא קנדי 200 מטר בעבר (22.62)
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1979 | משחקים פאן אמריקאים | סן חואן, פוארטו ריקו | 3 | 4 × 400 מטר | 3:37.60 |
| 1979 | גביע העולם באתלטיקה | מונטריאול, קנדה | 4 | 400 מטר | 53.01 |
| 1979 | גביע העולם באתלטיקה | מונטריאול, קנדה | 5 | 4 × 400 מטר | 3:28.50 |
| 1981 | גביע העולם באתלטיקה | רומא, איטליה | 3 | 4 × 400 מטר | 3:26.42 |
| 1982 | משחקי חבר העמים באתלטיקה | בריסביין, אוסטרליה | חצי גמר | 400 מטר | 54.06 |
| 1982 | משחקי חבר העמים באתלטיקה | בריסביין, אוסטרליה | 2 | 4 × 100 מטר | 43.66 |
| 1983 | אוניברסיאדה (משחקי סטודנטים בעולם) | אדמונטון, קנדה | 2 | 200 מטר | 22.62 |
| 1983 | אוניברסיאדה (משחקי סטודנטים בעולם) | אדמונטון, קנדה | 2 | 4 × 100 מטר | 43.21 |
| 1983 | אוניברסיאדה (משחקי סטודנטים בעולם) | אדמונטון, קנדה | 2 | 4 × 400 מטר | 3:25.26 |
| 1983 | אליפות העולם באתלטיקה | הלסינקי, פינלנד | 5 | 400 מטר | 50.06 |
| 1983 | אליפות העולם באתלטיקה | הלסינקי, פינלנד | 5 | 4 × 100 מטר | 43.05 |
| 1983 | אליפות העולם באתלטיקה | הלסינקי, פינלנד | 4 | 4 × 400 מטר | 3:27.57 |
| 1983 | משחקים פאן אמריקאים | קראקס, ונצואלה | 2 | 4 × 400 מטר | 3:30.24 |
| 1984 | המשחקים האולימפיים | לוס אנגלס, ארצות הברית | 4 | 400 מטר | 49.91 |
| 1984 | המשחקים האולימפיים | לוס אנגלס, ארצות הברית | 2 | 4 × 100 מטר | 42.77 |
| 1984 | המשחקים האולימפיים | לוס אנגלס, ארצות הברית | 2 | 4 × 400 מטר | 3:21.21 |
| 1986 | משחקי חבר העמים באתלטיקה | אדינבורו, סקוטלנד | 4 | 400 מטר | 52.00 |
| 1986 | משחקי חבר העמים באתלטיקה | אדינבורו, סקוטלנד | 1 | 4 × 400 מטר | 3:28.92 |
| 1987 | משחקים פאן אמריקאים | אינדיאפוליס, ארצות הברית | 2 | 4 × 400 מטר | 3:29.18 |
| 1987 | אליפות העולם באתלטיקה | רומא, איטליה | חצי גמר | 400 מטר | 51.75 |
| 1987 | אליפות העולם באתלטיקה | רומא, איטליה | 4 | 4 × 400 מטר | 3:24.11 |
| 1988 | המשחקים האולימפיים | סיאול, דרום קוריאה | חצי גמר | 400 מטר | 50.29 |
| 1988 | המשחקים האולימפיים | סיאול, דרום קוריאה | לא סיימה | 4 × 400 מטר | 3:27.63 (in heat) |
aהשיא של אנג'לה טיילור-איסג'נקו, 22.25, בוטל מאוחר יותר, עקב הפרות סמים.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  Dodd, Rustin, KU's Andrew Wiggins followed Naismith's path to Lawrence The Kansas City Star., חדשות קנזס סיטי, ‏21 למרץ 2014 (באנגלית)
1 2  Marita Payne Nolefan.org. Accessed on March 21, 2014.
↑  Neff, Craig. The Ducks Did It With Cruz Control Sports Illustrated. Accessed on March 21, 2014.
↑  Past Champions – Girls' Track & Field OFSAA. Accessed on March 21, 2014.
↑  Marita Payne (אורכב 20.02.2014 בארכיון Wayback Machine) Seminoles.com. Accessed on March 21, 2014.
↑  Dodd, Rustin. KU's Andrew Wiggins followed Naismith's path to Lawrence The Kansas City Star. Accessed on March 21, 2014.
↑  Andrew Wiggins: Next superstar? NBADraft.net
↑  "Nick Wiggins Bio". Wichita State University. נבדק ב-1 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14345430
Crazy (שיר של סיל)

| --- | --- |

 סינגל בביצוע סיל
 מתוך האלבום Seal
 יצא לאור:  1990 
 סוגה:  דאנס-רוק, מוזיקת נשמה, R&B עכשווי 
 שפה:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  ZTT רקורדס 
 לחן:  גיא סיגוורת', סיל 
 הפקה:  טרבור הורן 
 
"Crazy" הוא שיר של הזמר-יוצר הבריטי סיל אשר יצא לשווקים במקור כסינגל ב-26 בנובמבר 1990 מתוך אלבום הבכורה שלו "Seal"(אנ') אשר יצא לשווקים ב-1991. השיר הפך ללהיט הגדול הראשון של הזמר, זכה להצלחה מסחרית והגיע לצמרת מצעדי הפזמונים במספר מדינות.