stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ההגמוניה הספרטנית
יוון בימי ההגמוניה הספרטנית > מסע המלחמה הספרטני לפרס

בשנת 448 לפנה"ס הגיעה אתונה להסכם שלום עם פרס (שלום קאליאס), וספרטה הגיעה להסכם כזה בשנת 411 לפנה"ס. לאחר המלחמה הפלופונסית, קיבלה פרס מידיה של ספרטה את כל נחלותיה של אתונה באסיה. בשנת 401 לפנה"ס, מרד הנסיך הפרסי כורש הצעיר בשלטונו של אחיו ארתחששתא השני. לכורש היו קשרים מעולים עם היוונים, והוא הכיר היטב את יתרונותיהם כלוחמים. למזלו, המלחמה הפלופונסית הותירה יוונים רבים מובטלים, והללו היו נכונים להשכיר עצמם כשכירי חרב לכל המרבה במחיר. עד מהרה קיבץ כורש צבא של 12,000 שכירי חרב יוונים בפיקודו של קלארכוס, לשעבר ההרמוסטס הספרטני של ביזנטיון. אף ספרטה שלחה לעזרתו 700 לוחמים. כורש הובס בקרב קונקסה, וחייליו היוונים מצאו עצמם ללא פרנסה וללא פיקוד. היות שנותרו מנותקים בארץ זרה ועוינת, בחרו לצאת למסע ארוך במטרה לעבר הים כדי להגיע לשטחים יוונים, מסע שנודע בעברית בשם "מסע הרבבה".
בטווח הקרוב, השפעתו של מסע הרבבה הייתה מעטה, אולם הוא שינה לחלוטין את דעות היוונים בנוגע לפרסים. רבבת יוונים, ללא מורי דרך, כסף או מזון, הצליחו לחצות את פרס תוך שהם מקיימים את עצמם ולהגיע בשלום. עם זאת, הערים היווניות שתמכו בכורש, חששו מפני נקמה, והם פנו לספרטה בבקשה לעזרה. בתגובה, שיגרו הספרטנים בסתיו 400 לפנה"ס או בראשית 399 לפנה"ס צבא שכלל כ-5,000 חיילים רגלים ו-400 פרשים בראשותו של המצביא תיברון. על הצבא הפרסי בזירה זו פיקד הסטראפ טיספרנס, אשר נחשב למצביא ומדינאי מוכשר. תיברון הובס בידי טיספרנס, וגורל דומה פקד את מחליפו דקרילידס. בשנת 398 לפנה"ס החליט אגסילאוס השני מלך ספרטה לצאת בעצמו לאסיה עם 8,000 חיילים נוספים. אלא שאז נתנה הרודנות הספרטנית לראשונה את אותותיה, כאשר תבאי אתונה וקורינתוס סירבו להשתתף במסע המלחמה. התבנים הגדילו לעשות, וכאשר אגסילאוס רצה להקריב לארטמיס על אדמתם קודם יציאתו, הם הפכו את המזבח עם הקורבנות עליו. אגסילאוס לא סלח על העלבון.
אגסילאוס הביס את טיספרנס בקרב והגיע עד סרדיס. טיספרנס הוצא להורג. ומחליפו טיתראוסטס הצליח לשכנע את אגסילאוס לנוע צפונה אל הסטראפיה של אויבו פרנבזוס. פרנבזוס הבין שאגסילאוס לא יעזוב את אסיה מרצונו הטוב, אך גם ידע שיקשה עליו לנצח אותו. לפיכך, הוא שלח את טימוקרטס מרודוס אל יוון, כדי שיעניק מתנות כסף לערי יוון לצורך מרד בספרטה. ואכן, עד מהרה החלו קורינתוס, ארגוס ואתונה לנקוט במדיניות אנטי-ספרטנית.
יוון בימי ההגמוניה הספרטנית > המלחמה הקורינתית

העילה המיידית למלחמה הייתה סכסוך שולי בין פוקיס ללוקריס. תבאי תמכה בלוקריס, וספרטה מיהרה לנצל זאת כדי להכריז עליה מלחמה. תבאי שיגרה משלחת לאתונה, שמיהרה להתייצב לימינה של תבאי. הספרטנים הובסו בשנת 395 לפנה"ס בקרב הליארטוס (שבו נהרג גם ליסנדרוס), ועקב כך מיהרו להצטרף לברית האנטי-ספרטנית גם קורינתוס וארגוס, ועוד כמה ערים קטנות יותר. הספרטנים הזעיקו את אגסילאוס מאסיה, והוא מצדו אמר שהפרסים גירשו אותו באמצעות "אלף קשתים" (על המטבעות הפרסיים באותה תקופה הייתה מוטבעת דמות של קשת). בעלות הברית, בסיוע כסף פרסי, הקימו צי גדול והביסו את הספרטנים בקרב קנידוס. לאחר הקרב עברו האתונאים בין הערים הספרטנים באיוניה, גירשו את ההרמוסטסים וחידשו את המשטרים הקודמים. לספרטנים נותרו רק שני בסיסים באזור ההלספונטוס, אבידוס וססטוס. הדבר לא הטריד את ספרטה יתר על המידה, שכן כוחה תמיד היה בצבא היבשה ולא בצי. מנגד הספרטנים ניצחו בקרבות נמאה וקורונאה.
באמצעות הכסף הפרסי, אתונה שיקמה מחדש את החומות הארוכות, שחיברו את העיר עם נמל פיראוס. במשך רוב המלחמה נותרו הספרטנים כשידם על העליונה ביבשה אך חלשים בים. חברות הקואליציה לא יכלו לגבור על הפלנקס הספרטני בשדה הקרב, אך הן הוסיפו לשמור על שלמות הברית ביניהן ומנעו מן הספרטנים לנוע כחפצם במרחבי מרכז יוון. במהלך השנים הבאות ניסו הספרטנים להוציא את קורינתוס ואת ארגוס ממעגל הלחימה, אך חברות הקואליציה האנטי-ספרטנית שמרו על חזית מאוחדת, בעוד אתונה ותבאי מנצלות את טרדותיה של ספרטה כדי לחזק את כוחן בשטחים שהיו נתונים בעבר להשפעתן ונשמטו מידיהם בגלל התעצמותה של ספרטה.  קרב יוצא דופן במלחמה היה קרב לכאיון במהלך שנת 391 לפנה"ס, שבמהלכו נהרגו כ-250 הופליטים ספרטנים על ידי כוח אתונאי בהנהגתו של איפיקרטס.
עם זאת, בהדרגה החליטו הפרסים שהם מחזקים את האתונאים יותר מדי, והאתונאים כבר החלו לתמוך בכמה מאויביה של פרס. על כן החליטו הפרסים, כי אין עוד תועלת במדיניות החלשת ספרטה על ידי תמיכה באויבותיה. הפרסים סברו שהטוב ביותר מבחינתם הוא להביא את שני הצדדים להסכם שלום כעת, כאשר שניהם מותשים ואינם מסוגלים עוד להוות איום על פרס. הסטראפ הפרסי טיריבזוס הגיע להסכם עם המצביא הספרטני אנטלקידס על פיו תציע ספרטה הסכם שלום לבעלות הברית, ובאם אלה יסרבו תתמוך פרס בספרטה. אתונה החליטה שמיצתה את המלחמה, והסכימה למשא ומתן. שאר בעלות הברית לא השתוקקו להילחם ללא התמיכה האתונאית, ונאלצו גם הן להגיע לפשרה. בשלהי שנת 398 לפנה"ס נחתם בסרדיס "שלום אנטלקידס", הידוע גם בשם "שלום המלך" (על שם מלך פרס).
אחרית דבר

התבנים לא הסתפקו בניצחון בלאוקטרה, אלא פלשו לתוך פלופונסוס עצמו בחורף שנת 370\369 לפנה"ס. המדינות האחרות חששו מעליית כוחה של תבאי. אתונה ניתקה את עצמה מהברית עם תבאי וצידדה בספרטה. מעשי האיבה חודשו בשנת 362 לפנה"ס בהתנגשות גדולה בקרב מנטינאה. שוב התבנים ניצחו, אך המצביא אפמינונדס נהרג בקרב. אף על פי שתבאי נותרה הפוליס החזקה ביותר ביוון, מותו של אפמינונדס, החליש אותה מאוד, כיוון שהוא היה הגורם העיקרי להצלחותיה. כך נפתח עידן "ההגמוניה התבנית". ההגמוניה הסתיימה למעשה עם הפסדה של תבאי למוקדון במלחמת הקודש השלישית בשנת 346 לפנה"ס, ונשברה סופית עם התבוסה המשותפת של אתונה ותבאי בקרב כירונאה (338 לפנה"ס).
ראו גם

האימפריה האתונאית
ההגמוניה התבנית
יוון הקלאסית
יוון הארכאית
יוון ההלניסטית
לקריאה נוספת

פלוטארכוס, חיי אישים - אנשי יוון, תרגם מיוונית והוסיף הערות א"א הלוי. ירושלים, מוסד ביאליק, תשל"א.
משה עמית, תולדות יוון הקלאסית, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 1984. (הספר בקטלוג ULI)
מיכאל רוסטובצף, דברי ימי יוון, הוצאת יהושע צ'צ'יק, 1958.
ג. ב. ברי, דברי ימי יוון, שני כרכים, הוצאת ש. פרידמן, 1976.
Xenophon. Hellenica. Translated by C.L. Brownson. The Loeb Classical Library. Cambridge. (MA), Harvard University Press and London, William Heinemann Ltd, 1918.
Xenophon. History of My Times (Hellenica). Translated with an introduction by Rex Warner. Penguin Books, 1966.
Diodorus. Translated by C.H. Oldfather. The Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press and London, William Heinemann Ltd, 1954.
Pausanias. Description of Greece. Translated by Jones, W. H. S. and Omerod, H. A. Loeb Classical Library. Cambridge, MA, Harvard University Press; London, William Heinemann, 1918. Digitized copy in: Theoi.
Fine, John V.A. The Ancient Greeks: A critical history. Harvard University Press, 1983.
Hornblower, Simon and Anthony Spawforth (editors). The Oxford Classical Dictionary. Oxford University Press, 2003.
Rhodes, P.J. A history of the classical Greek world: 478–323 B.C.. London, Blackwell, 2010.
הערות שוליים

↑  עמית, עמ' 306–307. רוסטובצף, עמ' 108.
↑  Rhodes, p. 224
↑  עמית, עמ' 405.
↑  עמית, עמ' 421.
↑  עמית, עמ' 422.
↑  השוו למשל: פלוטרכוס, "חיי ליסנדרוס", 15.
↑  פאוסניאס, "תיאורה של יוון", 10.9.9. פלוטרכוס, "חיי ליסנדרוס", 15.
↑  עמית, עמ' 410.
↑  בסביבות חודש ספטמבר.
↑  עמית, עמ' 411.
↑  ישנם תאריכים מקובלים נוספים. לפרטים אודות התאריכים האחרים ראו: C. Falkner, Sparta and the Elean War, ca 401/400 B. C.: Revenge or Imperialism?, Phoenix, Vol. 50, No. 1, Spring 1996, pp. 17-25
↑  C. Falkner, Sparta and the Elean War, ca 401/400 B. C.: Revenge or Imperialism?, Phoenix, Vol. 50, No. 1, Spring 1996, p. 17
↑  Rhodes, p. 242
1 2  עמית, עמ' 427.
↑  Robin Lane Fox, The Classical World, Penguin Books, 2006, p. 86
↑  במהלך המאה ה-3 לפנה"ס, נעשו שני ניסיונות לתקן את המצב. הראשון בידי אגיס הרביעי, והשני בידי קלאומנס השלישי. אגיס שילם על כך בחייו, וקלאומנס במלכותו.
↑  לדיון על משמעות הקשר, ראו: E. David, "The Conspiracy of Cinadon". Athenæeum 57 (1979), p. 239–259
↑  במטרה לקבל זהב פרסי לצורך המלחמה באתונה.
↑  פלוטרכוס, "חיי ארתחששתא", 4.
↑  Rhodes, p. 226
↑  לטענת קסנופון (הלניקה, 3.5.1), היה זה טיתראוסטס אך על פי החיבור "הלניקה מאוקסירינכוס" היה זה פרנבזוס. גרסה זו עדיפה מסיבות כרונולוגיות. ראו: Fine, p. 548
↑  Rhodes, p. 227
↑  Fine, pp. 548-549
↑  פלוטרכוס, "חיי אגסילאוס", 15.
↑  Fine, pp. 546-547
↑  קסנופון, "הלניקה", ספר רביעי, 5, 11-18.
↑  Fine, pp. 554-555
↑  Cambridge Ancient History, Vol 6, 2008, p. 156
↑  עמית, עמ' 437.
↑  עמית, עמ' 438.
↑  עמית, עמ' 439.
↑  עמית, עמ' 439-440.
1 2  עמית, עמ' 440.
↑  למוקדונים הייתה סיבה טובה לרצות בצמצום כוחם של האולינתים. רק באותה שנה נבזזה בידיהם עיר הבירה המוקדונית פלה.
↑  עמית, עמ' 440-441.
↑  מורה היא יחידה צבאית גדולה בצבא ספרטה, שבה כ-700 לוחמים. בסך הכל היו 6 מורות בצבא ספרטה, כך שתבוסה של שתי מורות היא משמעותית.
↑  Rhodes, p. 291
הירידה הדרסטית במספרי האזרחים בספרטה הייתה גורם מכריע לחולשתה
הצדדים היריבים במלחמה הקורינתית; הספרטנים בסגול ויריבותיה באדום
שיין וסט

| --- | --- |

שיין וסט (2010)
 לידה:  10 ביוני 1978 (בן 46) לואיזיאנה שבארצות הברית
 שם לידה:  Shannon Bruce Snaith 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1995
 פרופיל ב-IMDb
 
שאנון ברוס סניית' (באנגלית: Shannon Bruce Snaith; נולד ב-10 ביוני 1978) הוא שחקן וזמר-יוצר אמריקאי. הוא ידוע בדמותו של איליי סאמלר בדרמה המשפחתית של ABC,‏ "להתחיל מחדש" (אנ') (1999–2002), בתור ד"ר ריי בארנט בדרמה הרפואית "ER" ‏(2004–2009), בתור מייקל בישופ (אנ') בדרמה הריגול "ניקיטה" (2010–2013), ובשל הופעתו בתור ג'ון אלדן בסדרת האימה העל-טבעית "סיילם" (אנ') (2014–2017).
בקולנוע, הוא גילם את לנדון קרטר בסרט "סיפור אהבה בלתי נשכח" (2002). וסט זכה לשבחי המבקרים על הופעתו בתור הזמר דרבי קראש (אנ') בסרט הביוגרפי "What We Do Is Secret" משנת 2007.
בנוסף למשחק, וסט הוא זמר שהופיע עם להקות הפאנק רוק "הג'רמס", "Jonny Was" ו-"Twilight Creeps".
ביוגרפיה

שאנון ברוס סניית' נולד בבאטון רוז', לואיזיאנה, בנם של לאה קתרין (לבית לאוני), עורכת דין, ודון סניית', בעל בית מרקחת. שני הוריו הם מוזיקאים והיו חברים בלהקות פאנק. אמו היא ממוצא צרפתי המשתייכת לקייג'ון ואביו יליד ג'מייקה, הוא ממוצא בריטי ופורטוגזי-יהודי. הוא הבכור מבין שלושה אחים עם אחות, סימון, ואחות למחצה בשם מרלי אן מנישואיו השניים של אביו. הוריו התגרשו בשנת 1982 כשהיה בן ארבע. בהשפעת הוריו, הוא גדל והאזין בין היתר לקלאש, הג'אם, בלונדי, אלביס קוסטלו והקינקס.
בגיל עשר עברו וסט ואחותו סימון לקומפטון, קליפורניה עם אמם על מנת לחפש עבודה טובה יותר. מאוחר יותר הם עברו לנורווק, קליפורניה. שנים הרגיש מבוכה בשל שמו הפרטי הנשי, וסט קרא בשם האמצעי שלו ברוס אבל שינה את שמו לשיין וסט בתיכון כשפתח בקריירת משחק. בגיל חמש עשרה עבר להתגורר במערב לוס אנג'לס כדי לפצוח בקריירת משחק, והתגורר במשך שנתיים בבית של הסוכן שלו.
קריירה > משחק

הופיע לראשונה בשנת 1995 בעונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה "סודות העיר" שם גילם את דמותו של דייב. לאחר מכן התארח בסדרות "קליפורניה דרימס", "הצוות", "מר רודס", "מיגו", "באפי ציידת הערפדים" ו"גולשים בזמן".
בשנת 1997, הופיע בסרט "Get a Clue".
בשנת 1999, הופיע לראשונה בתפקיד משמעותי הייתה בסדרת הטלוויזיה "להתחיל מחדש" כששיחק את אלי סמלר למשך 3 עונות בתפקיד ראשי, בנוסף שיחק באותה שנה בסרט "ליברטי הייטס" בבימויו של בארי לוינסון.
בשנת 2000, הופיע בסרטים "כל מה שצריך" ו-"דרקולה 2000".
בשנת 2001, שיחק בסרטים "אושן 11" ו"אהבה לאורך כל הדרך".
בשנת 2002, כיכב לצד מנדי מור בסרט "סיפור אהבה בלתי נשכח", תפקיד עליו קיבל את פרס בחירת הנוער של רשת הטלוויזיה "פוקס".
בשנת 2003 שיחק בסרט גיבורי העל "ג'נטלמנים מובחרים" לצדו של שון קונרי. שנה מאוחר יותר הצטרף לסדרת הטלוויזיה הוותיקה "ER" למשך ארבע עונות.
בשנת 2006 שיחק בתור בו בסרט "האח הגדול".
בשנת 2009, שיחק בסרטים "קונספירציה הדרגתית", "הדייר" ו"חולות אדומים".
בשנת 2010 שיחק במיני-סדרה "החיפוש אחר אל דוראדו". באותה שנה החל לשחק בסדרה "ניקיטה" עד שנת 2013.
בשנת 2014 שיחק בתפקיד טום בסרט "שמיים אדומים". באותה שנה החל לככב בסדרת הטלוויזיה העל-טבעית"סיילם" שיצר בראנון בראגה, בדמותו של ג'ון אלדן למשך שלוש עונות.
בשנת 2019 גילם את דמותו של ביין בעונה החמישית של הסדרה "גות'האם".
בשנת 2022 שיחק לצד ג'ון מלקוביץ' בסרט הקומדיה והמדע-בדיוני "Chariot".
קריירה > מוזיקה

וסט היה הסולן של להקת הפאנק רוק 'Jonny Was' במשך "שבע או שמונה שנים". הלהקה הייתה ידועה במקור בשם 'Average Joe' אך נאלצה לשנות את שמה מסיבות משפטיות. הלהקה תרמה לפסקול "סיפור אהבה בלתי נשכח", והופיעה בין היתר תחת השם "West, Gould, and Fitzgerald" מכיוון שעדיין לא החליטו על שם חדש. וסט תיאר את הסגנון שלהם כ"להקה מסוג פופ-פאנק, בסגנון של גרין דיי".
בנובמבר 2005, הוכרז כי וסט הצטרף לאיחוד של להקת הפאנק המיתולוגית הג'רמס בסיבוב ההופעות. הוא הופיע עם הלהקה במשך כמעט חמש שנים, וערך עימם סיבובי הופעות ברחבי אמריקה (כולל סיבוב הופעות בואנס וארפד טור 2006) וסיבוב הופעות באירופה. הוא תיאר את החוויה כ"מרגשת יותר" מאשר משחק. עם זאת, לאחר שקיבל את התפקיד הראשי בסדרה "ניקיטה", לוסט היה פחות זמן ללהקה. ההופעה האחרונה שלו הייתה בדצמבר 2009.
ב-2015, וסט התאחד עם כמה מחבריו הוותיקים ללהקה מג'וני וואס כדי להקים להקה חדשה בשם "טווילייט קריפס". באוקטובר 2016, הם הוציאו את אלבום הבכורה שלהם. ב-1 בפברואר 2019, הם הוציאו את אלבומם השני. בדצמבר 2020, ה-Twilight Creeps הוציאו את שיר חג המולד הראשון שלהם בשם "Poison in the Mistletoe".
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן > עם Jonny Was

Just Shy Of The Ride‏ (2011)
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן > עם Twilight Creeps

Twilight Creeps‏ (2016)
Along Came a Spider‏ (2019)
Ghouls, Ghouls, Ghouls‏ (2021)
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | ליברטי הייטס (אנ') | טד |  |
| 2000 | כל מה שצריך (אנ') | ריאן וודמן |  |
| 2000 | דרקולה 2000 (אנ') | ג'יי טי |  |
| 2001 | אהבה לאורך כל הדרך (אנ') | בנטלי "סטרייקר" סקראמפלד |  |
| 2001 | אושן 11 | שחקן פוקר |  |
| 2002 | A Time for Dancing | פול |  |
| 2002 | סיפור אהבה בלתי נשכח | לנדון קרטר |  |
| 2003 | ג'נטלמנים מובחרים | תום סויר |  |
| 2006 | The Elder Son | בו |  |
| 2007 | What We Do Is Secret | דרבי קראש (אנ') | גם מפיק בפועל |
| 2009 | The Lodger | 'סטריט' ווילקינסון |  |
| 2009 | Red Sands | ג'ף קלר | גם מפיק-שותף |
| 2009 | Echelon Conspiracy | ג'ק |  |
| 2010 | The Presence | רוח |  |
| 2014 | שמיים אדומים (אנ') | טום קרייג |  |
| 2016 | Here Alone | ג'ייסון |  |
| 2017 | להעיר את הזודיאק (אנ') | מיק ברנסון |  |
| 2020 | Gossamer Folds | בילי מיליקין |  |
| 2022 | Escape the Field | ריאן |  |
| 2022 | Outsiders | שריף אוה'ר |  |
| 2022 | Chariot | רורי קלאהון |  |
| 2022 | Maneater | וויל קולטר |  |
| 2022 | Mid-Century | טום לוין | גם מפיק בפועל |
| 2023 | La Usurpadora: The Musical | צ'אד |  |
| 2023 | The Dirty South | דיון |  |
| 2023 | Walden | הבלש ביל קיין |  |
| 2024 | Last Night on Earth | ג'יני |  |
| TBA | Theater is Dead | מת'יו | גם מפיק |
| TBA | You Don't Belong Here | ריינג'ר |  |
| TBA | Pig Hill | אנדי |  |
| TBA | Queen of Manhattan | פיל |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1995 | סודות העיר (אנ') | דייב לאטימור | פרק: "Heart of Saturday Night" |
| 1995 | קליפורניה דרימס | דאג | פרק: "Community Service" |
| 1996 | The Crew | מנהל חנות | פרק: "Retail Slut" |
| 1996 | ילד פוגש עולם | ניק | פרק: "A Kiss Is More Than a Kiss" |
| 1997 | The Westing Game | כריס תאודוראקיס | סרט טלוויזיה של שואוטיים |
| 1997 | Mr. Rhodes | מיק | פרק: "The Valentine Show" |
| 1997 | מיגו (אנ') | בחור עם כובע ענק | פרק: "Saturday Night Fever" |
| 1998 | באפי ציידת הערפדים | שון | פרק: "The Zeppo" |
| 1998 | גולשים בזמן | קירק | פרק: "California Reich" |
| 1998 | The Closer | טד | פרק: "Morality Bites" |
| 1998 | To Have & to Hold | מיטצ' מלוני | פרק: "Tangled Up in You" |
| 1999–2002 | להתחיל מחדש (אנ') | איליי סאמלר | תפקיד ראשי (3 עונות); 55 פרקים |
| 2004–2009 | ER | ד"ר ריי בארנט | תפקיד ראשי (עונות 11–13) תפקיד חוזר (עונה 15); 70 פרקים |
| 2010 | The Search for El Dorado | ג'ק ויילדר | מיני-סדרה |
| 2010–2013 | ניקיטה | מייקל בישופ (אנ') | תפקיד ראשי (4 עונות); 73 פרקים |
| 2014–2017 | סיילם (אנ') | ג'ון אלדן | תפקיד ראשי (3 עונות); 36 פרקים |
| 2019 | גות'האם | אדאורדו דוראנס / ביין | 4 פרקים |
משה מוסק

| --- | --- |

 לידה:  8 ביוני 1941 (בן 83) ימבול, ממלכת בולגריה 
 ענף מדעי:  היסטוריה, ארכיונאות
 מקום מגורים:  ירושלים 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  בית הספר לכלכלה של לונדון 
 מנחה לדוקטורט:  אלי כדורי 
 תרומות עיקריות
 חקר תולדות היישוב, יהדות בולגריה ומדעי הארכיונאות
 
משה מוסק (נולד ב-8 ביוני 1941, ימבול, ממלכת בולגריה) הוא ארכיונאי, היסטוריון, חוקר תולדות היישוב, יהדות בולגריה ומדעי הארכיונאות, סופר ילדים ופובליציסט ישראלי. כיהן כגנז המדינה, הממונה על גנזך המדינה וכיושב ראש האיגוד הישראלי לארכיונאות ולמידע.
משה מוסק מרצה על איתור ארכיונים אישיים ביום עיון של האיגוד הישראלי לארכיונאות ומידע בבית ציוני אמריקה
קורות חייו > ראשית חייו והשכלה

נולד בעיר ימבול בשם משה מוסקונה לאלברט נסים מוסקונה יליד קאזאנלק ולאסתר מפאנו–בסן מימבול. ב-4 בנובמבר 1948 עלה לישראל והתיישב עם משפחתו בירושלים.
רכש השכלה תיכונית בבית חינוך - תיכון עירוני ג' (ירושלים). שירת בנח"ל והיה חבר קיבוץ יד מרדכי. לאחר שחרורו, רכש תואר ראשון במדע המדינה ולימודים רוסיים ותואר שני ביהדות זמננו מהאוניברסיטה העברית. ב-1974 רכש דוקטורט מבית הספר לכלכלה ומדע המדינה של לונדון. נושא עבודת הדוקטורט: "הרברט סמואל ומדיניות העלייה – הגישה הבריטית, הציונית והערבית", בהדרכת פרופ' אלי כדורי.
קורות חייו > קריירה מקצועית

בין 1969–2008 הועסק מוסק בארכיון המדינה. בין 1984–2008 כיהן כסגן גנז המדינה והממונה על הארכיון, ובין 1994–1995, כיהן כגנז המדינה. במקביל, בין 1992–2005 כיהן כחבר ועדת ההוראה ומרצה לתואר מוסמך אוניברסיטה, בבית הספר לספרנות ארכיונאות ומידע, של האוניברסיטה העברית. ב-1996 ייסד את המגמה ללימודי ארכיונאות במכללה האקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין וניהל אותה עד 2006. בין 2009–2016 ניהל מוסק את מכון גנזים.
מוסק היה חבר בוועדות מקצועיות של המועצה הבינלאומית לארכיונאות, המסונפת לאונסק"ו:
הוועדה לניהול רשומות (1989 – 1994)
הוועדה לתחיקה ארכיונית (1989 – 1994)
הוועדה לתכנון פעילות הארגון (1994 – 1998)
נציג ישראל וחבר הנהלה במכון הבינ"ל למדעי הארכיונאות, מריבור, סלובניה-טריאסט, איטליה (1992–1998).
כן כיהן כ:
נציג ישראל בארגון סיב"ל (באנגלית: CIBAL – International Information Center for Balkan Studies), סופיה, הארגון לחקר המקורות לתולדות ארצות הבלקן והים התיכון (1989–1990).
נציג ישראל בקולוקוויום חוקרים בינ"ל לחקר ההיסטוריה המשותפת של ארצות מזרח ומרכז אירופה (בפולנית: Colloquia Jerzy Skowronek Dedicata), ורשה, (1996–2003).
קורות חייו > פעילות ציבורית

בין 1976–2006 כיהן משה מוסק כחבר הנהלת האיגוד הישראלי לארכיונאות ומידע, בין 1976–1982 כיהן כמזכיר האיגוד ובין 1989–1994 כיהן כיושב ראש האיגוד. במקביל, כיהן כחבר הנהלת האגודה לשיתוף פעולה ואחווה ישראל בולגריה, ובין 2010–2016 כיהן כיו"ר האגודה. ב-1999 נמנה עם מייסדי וחברי הנהלת עמותת סלבדור למורשת יהודי בולגריה. נמנה עם מייסדי, חברי הנהלה וכיהן כמזכיר "קרן רחל (רשקה) דניאלובה למען יהודי בולגריה בישראל" (2001–2016). ב-2021 נמנה עם מייסדי וחברי הנהלת עמותת "בית מורשת יהדות בולגריה ביפו". בין 2006–2013 כיהן כיו"ר האגודה הישראלית לתיעוד בעל פה, ובהמשך כיהן בוועד המנהל של האגודה.
החל מ-2023 מעניק האיגוד הישראלי לארכיונאות ומידע מדי שנה את "פרס משה מוסק" לעבודות מחקר נבחרות בארכיונאות.
מבחר מפרסומיו > ספרים

Mossek, Moshe, Palestine Immigration Policy Under Sir Herbert Samuel: British, Zionist And Arab Attitudes, U.s.a.: Frank Cass, 1978, ISBN 9789655984590
הרברט סמואל ומדיניות העלייה: הגישה הבריטית, הציונית והפלסטינית, הוצאת סטימצקי, 2019
עיצוב המדיניות הארכיונית בישראל בפועל ובהיבט אישי, האיגוד הישראלי לארכיונאות ולמידע, 2021
הנסיך מירון ועלילות לאונרד ארמנדו דה-פרסיה מלך פרנויה, הוצאת ירון גולן, 1995
יוני קנטי בעקבות האוצר, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2001
משה מוסק, מוטי כנרי, הישרדות או הצלה?, יהודי בולגריה בתקופת השואה–היסטוריה וכתיבת היסטוריה, הוצאת בית מורשת יהדות בולגריה–ביפו, ישראל, 2023, ISBN 9789655984590
מבחר מפרסומיו > מאמרים

"המאבק על הנהגת יהודי בולגריה לאחר השחרור", יהדות מזרח אירופה בין שואה לתקומה, 1944 -1948, עורך בנימין פינקוס (אוניברסיטת בן-גוריון,1987)
"כולנו בולגרים – יהודי בולגריה בין מורשת ספרד לתרבות אשכנז", עדות – עדות לישראל, גלות עלייה, קליטה תרומה ומיזוג. (לא צוינה הוצאה, 2001)
"גנזך המדינה וארכיוני הרשויות המקומית", ארכיון, מקראות לארכיונאות ולתיעוד, גיליון 10–11, איגוד הארכיונאים בישראל, 1999.
"גנזך המדינה ימים של טרם בראשית", ארכיון, כתב עת ישראלי לארכיונאות ולתיעוד, גיליון 14–15, גנזך המדינה בשיתוף איגוד הארכיונאים בישראל, 2007.
"הצלת ארכיון הסרטים של נתן אקסלרוד", ארכיון, כתב עת ישראלי לארכיונאות ומידע, גיליון 16, 2010.
"ארכיונים של סופרים, האם הם עלולים לגלות מארצנו? על פרשת ארכיון כתבי היד של יהודה עמיחי", מאזניים, דו-ירחון לספרות, אגודת הסופרים העברים. גיליון מיוחד, מוקדש למכון "גנזים", מס' 6, 2012.
The Bulgarian Church and the Jews during the Second World War, Shvut, Studies in Russian and East European Jewish History and Culture, Ed. Benjamin Pinkus, Ben Gurion and Tel Aviv Universities, 2001
חיים אישיים

מוסק מתגורר בירושלים, נשוי למרלין לבית רוקר, אב ל-3 ילדים וסב ל-8 נכדים. אחיו הצעיר ניסים מוסק הוא במאי קולנוע דוקומנטרי.
הערות שוליים

1 2  משה מוסק, באתר jewish-theatre.
↑  משה מוסק, באתר prabook.com (באנגלית).
↑  International Institute for Archival Science of Trieste and Maribor (IIAS), (באנגלית).
↑  אתר ארגון סיב"ל.
↑  Colloquia Jerzy Skowronek Dedicata, באתר archiwa.net (בפולנית).
↑  מידע על קרן רשקה דניאלובה, באתר guidestar.
↑  האגודה הישראלית לתיעוד בעל פה, באתר האוניברסיטה העברית.
↑  פרס לכבוד ד"ר משה מוסק לשנת תשפ"ד, 2024, באתר האיגוד הישראלי לארכיונאות ומידע.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275453005171  GND: 1132256844  ISNI: 0000 0000 2345 0291  LCCN: n82271883  VIAF: 60448459   WorldCat (עם VIAF): 60448459
אהבה וידידות

| --- | --- |

 מבוסס על:  ליידי סוזן מאת ג'יין אוסטן
 בימוי:  ויט סטילמן 
 הופק בידי:  ויט סטילמן קייטי הולי לוראן בוראשוט
 תסריט:  ויט סטילמן 
 עריכה:  סופי קורה
 שחקנים ראשיים:  קייט בקינסייל זאווייר סמואל אמה גרינוול מורוויד' קלארק ג'מה רדגרייב טום בנט ג'יימס פליט ג'סטין אדוארדס ג'ן מארי סטיבן פריי קלואי סביני
 מוזיקה:  מארק סואוזו
 צילום:  ריצ'רד ואן אוסטרהוט
 מדינה:  אירלנד צרפת הולנד
 חברת הפקה:  Blinder Films Chic Films Revolver Films Westerly Films
 חברה מפיצה:  Amazon Studios Roadside Attractions
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  23 בינואר 2016 (פסטיבל סאנדנס) 13 במאי 2013 (ארצות הברית)
 משך הקרנה:  92 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט היסטורי, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  אנגליה 
 תקציב:  3 מיליון דולר
 הכנסות:  19.7 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   lovefriendship
 loveandfriendshipmovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
אהבה וידידות (באנגלית: Love & Friendship) הוא סרט תקופתי קומי משנת 2016 שכתב וביים ויט סטילמן. הסרט מבוסס על רומן המכתבים "ליידי סוזן" מאת ג'יין אוסטן שנכתב בסביבות 1794. בתפקידים הראשיים מככבים קייט בקינסייל, קלואי סביני, זאווייר סמואל וסטיבן פריי. הסרט עוקב אחר מעלליה של ליידי סוזן הערמומית המנסה לגרום לסר ג'יימס העשיר לשאת את בתה לאשה, ולבסוף מתחנת איתו בעצמה. על אף שהסרט הוא עיבוד של הנובלה "ליידי סוזן" שמו נלקח מאחד הסיפורים הקצרים שכתבה ג'יין אוסטן בנעוריה.
הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בפסטיבל סאנדנס בינואר 2016. הוא הופץ להקרנה בבתי הקולנוע ב-13 במאי 2016 על ידי Roadside Attractions ו-Amazon Studios. הסרט זכה לשבחי הביקורת ונחל הצלחה מסחרית בצפון אמריקה.
תקציר עלילה

העלילה מתרחשת בשנות התשעים של המאה ה-18. ליידי סוזן ורנון התאלמנה לא מכבר מבעלה. היא מחפשת שידוך הולם לבתה פרדריקה, ובהיותה צעירה למדי היא מחפשת גם לעצמה בעל אמיד. אחרי שסולקה ללא גינונים מאחוזתם של בני משפחת מנוורינג, בשל רומן שניהלה עם לורד מנוורינג, מגיע ליידי סוזן עם בת לווייתה מיס קרוס לאחוזת צ'רצ'יל, ביתם של אחי בעלה צ'ארלס ורנון ואשתו קתרין (לבית דה קורסי).
קתרין ואחיה, רג'ינלד דה קורסי, מודעים להיותה של ליידי סוזן פלרטטנית ידועה. אבל רג'ינלד, בהשפעתו של צ'ארלס החביב וקשה תפיסה, מבטיח לשמור על ראש פתוח. עד מהרה הוא נופל בקסמיה של ליידי סוזן. כשאביו של רג'ינלד שומע על ההתרחשויות הוא ממהר לנסוע לצ'רצ'יל כדי להזהיר את בנו מפני נישואים עם ליידי סוזן, שמא יוכתם שם משפחתם. רג'ינלד מבטיח לאביו שיחסיהם אינם רומנטיים.
בתה של ליידי סוזן, פרדריקה, לומדת בפנימייה יוקרתית שליידי סוזן אינה יכולה להרשות לעצמה. פרדריקה בורחת מהפנימייה ואחר כך מסולקת משם. היא מגיעה לצ'רצ'יל, וזמן קצר אחר כך מגיע לשם גם סר ג'יימס מרטין, שהוא עשיר מאוד, בעל כוונות טובות אבל אידיוט מושלם. למשל, הוא מסביר שאיבד את דרכו לצ'רצ'יל (Churchill) כי הוא חיפש את "גבעת הכנסייה", ולא מצא לא כנסייה (church) ולא גבעה (hill). בהמשך הוא מזכיר את שנים עשר הדברות, וכשנאמר לו שיש רק עשרה דברות, הוא תוהה מאילו דברות אפשר להתעלם.
בלונדון פורצת שערורייה בגלל הרומן שבין לורד מנוורינג לליידי סוזן. ליידי מנוורינג זועמת על בגידתו של בעלה ועל הפלירטוטים שלהם בפומבי. ליידי סוזן מצליחה בקסמיה לשכנע את כולם שתוכניתה תועיל לכולם. כשסר ג'יימס מבקר אצלה בלונדון, היא משכנעת אותו שהם זיווג משמיים, ושהוא צריך לוותר על חיזוריו אחרי פרדריקה, ולשאת אותה במקומה.
סר ג'יימס מסכים, ומיד הם מתחתנים. בינתיים בכפר פרדריקה מתאהבת ברג'ינלד דה קורסי, וגם הם מתחתנים. באירוע מתברר שליידי סוזן בהריון, וסר ג'יימס מתמלא אושר מהסיכוי להיות אבא.
לפני כן ליידי סוזן הזמינה את לורד מנוורינג להתארח בביתה החדש עם סר ג'יימס. סר ג'יימס מדבר בחיבה על החבר החדש שגילה ולהם תחומי עניין משותפים כגון ציד. סר ג'יימס נהנה מחברותו של לורד מנוורינג שמתארח בביתם זמן רב.