stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משל המכמורת
פרשנות

כמו משל החיטים והזונין, הקודם במתי י"ג, משל זה מתייחס למשפט יום הדין הסופי. הדימוי כאן, מתייחס למיון בין מיני הדגה שנתפסו במכמורת והכשרים למאכל, לבין מיני הדגה אשר עלו במכמורת ואינם כשרים למאכל. כנראה מדובר במכמורת נגררת ופרושה אנכית. קצה אחד של המכמורת מוחזק על החוף, בקצה השני נגרר לתוך הים וחזרה לחוף. לחלופין, אפשרי ששני הקצוות מוחזקים על שתי סירות וכך סורקים את קטעי ים במשותף. פירוש הקטע הוא ש"המלאכים יבואו להפריד בין הרשעים לצדיקים" באופן דומה להפרדה בין עשבים שוטים לבין החיטה את במשל החיטים והזונין.
ארתור פינק הסביר כי הדגים הכשרים מייצגים את המאמינים; היותם "נאספים" רומז על חברותא של אחווה; ואילו "הכלים" מרמזים על היפרדות מן העולם. תחילה, מפרידים הדייגים את המאמינים (מיני דגים כשרים), ולבסוף לוקחים המלאכים את הלא-מאמינים ומשליכים אותם לגיהנום.
על פי ג'יי דאנקן מ' דרט, פרופסור לחוקי המזרח באוניברסיטת לונדון, המשל מדבר על שיטות בישור. הוא מסביר:
"בדיוק כפי שניתן למצוא עשב שוטה (זונין) בחיטה (מתי י"ג 29), כך יכול דייג לדוג ברשת - אם אינו דג בחכה, הרבה פריטי דגים שאינם מתאימים (כשרים). הטפה סלקטיבית, במפגשים של אחד על אחד, כמו שישו העיד לא פעם בעצמו, לא צריכה להיות השיטה הרגילה של הבישור. גם מבין גויים היו כאלה ששמעו את המסר שלו. הדגים האנושיים, המפוזרים לאורך החוף, יהיו אכן מכל מין."
ג'ק דין קינגסבורי, אוברי לי ברוקס, פרופסור לתאולוגיה בסמינר האיחוד הפרסביטריאני בריצ'מונד, וירג'יניה, טען כי המשל נסב על אודות הקציר. הוא הסביר כי העידן הנוכחי שונה מעידן העתיד, אך שניהם כפופים להשגחה העליונה. הכנסייה לא אמורה לנסות לייסד "קהילה קדושה". החיבור בין רשע לצדיק הוא זמני בלבד. בסופו של דבר תחול הפרדה ולכן נדרש כל מאמין לבחון את עצמו, כדי למנוע שיוכרז כרשע.
יוחנן כריסוסטומוס תיאר את המשל כ"משל נורא" ואמר:
במה שונה המשל ממשל החיטים והזונין? שכן גם שם האחד נושע, ואילו השני אובד; אולם שם, בשל בחירת דוקטרינות רשע; ואלה, על שלא שעו לדבריו, אלא בחרו בדרכי חיי חטא; אשר הם האומללים מכול, לאחר שכבר השיגו את הדעת, קלטו, אך לא מסוגלים להיוושע לבסוף..
מהערותיו האחרונות של ישו עולה כי "מורי האמת של מלכות אלוהים מציגים את אוצרות המלכות לפני כולם."
הרפורמטור ז'אן קלווין פירש את המשל כך:
המשיח מודיע לנו, יש לשאת בסבלנות את התערובת של טוב ורע עד קץ העולם; כי עד אז, לא תקום כנסייה משוקמת. שוב, הוא מזהיר אותנו, כי אין די בכך, יתר על כן, זה חסר חשיבות האם התאספנו יחד, אלא אם הללו שהם הכבשים האמתיות שלו, שהם תלמידיו הנבחרים, יכולים להעביר לאחרים את מה שהם קיבלו. בדרך זו [המשיח] מחדד ומאתגר את התשוקה שלהם לרצות עוד ועוד. הוא אומר כי המורים הם כמו בעלי בתים, הנשמרים לא באוכל שלהם בלבד, אלא מספקים מזון גם לאחרים; אותם שאינם חיים בנוחיות לגבי כל יום שעובר, אלא שהם דואגים ומכינים הספקה לעתיד, לתקופה רחוקה. המשמעות, אם כן, היא, כי מורי הכנסייה חייבים להתכונן תוך כדי השקעה בלימוד על מנת שיהיה להם מה לתת לאנשים, כמו מתוך מאגר, מגוון רחב של דברי הוראה בדבר אלוהים, לפי הצורך.
ויליאם ברקלי פירט כי "[המשל] קובע כי שאסור שתהיה סלקטיביות בהטפת הבשורה. עבורנו זו שגרה... אך בעולם העתיק דבר זה היה משהו מדהים. בעולם העתיק בכל מקום היו חסמים, והתנגדויות"
החלק באחרון במשל המדבר על הסופר המוציא מאוצרו חדשות וישנות נחשב בדרך כלל כחלק מהמשל. אולם מלומדים אחדים מחשיבים זאת כמשל נפרד, ולכן, מה שהופך את מספר המשלים לשמונה—לא לשבעה—במשלים של מתי י"ג.
הגרסה הלא קנונית

משל המכמורת נמצא גם בכתביו של קלמנט מאלכסנדריה (150–215 לספירה), ב-Heliand (הפואמה האפית הסקסונית מן המאה התשיעית לספירה), ובבשורה על פי תומא. קווי העלילה דומים, עם שינויים קלים. קלמנט מאלכסנדריה כתב: "מלכות השמים דומה לאדם אשר השליך את מכמורתו אל הים." בפואמה Heliand נכתב: "גם פעולת [מלכות שמים] היא כמו אדם המטיל מכמורת אל לתוך הים, רשת דייגים לתוך שיטפון." לפי הבשורה על פי תומאס (פסוק 8): "והוא אמר: האדם דומה לדייג חכם ש שהשליך את רשתו לתוך הים, הוא שלף אותה מן הים מלאה דגים קטנים; ביניהם הוא מצא דג גדול טוב, הדייג החכם השליך את כל הדגים הקטנים לתוך הים, הוא בוחר את הדגים הגדולים ללא קושי. מי שלו אוזניים לשמוע, ישמע!"
הערות שוליים

1 2  R. T. France, The Gospel According to Matthew: An introduction and commentary, Eerdmans, 1985, ISBN 0-8028-0063-7, p. 230.
1 2  Catholic Encyclopedia: Parables.
1 2  Pink, A.W. "The Parable of the Dragnet". www.pbministries.org. Providence Baptist Ministries. אורכב מ-המקור ב-2018-08-09. נבדק ב-8 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Morrice, W.G. (2016). "The Parable of the Dragnet and the Gospel of Thomas". The Expository Times. 95 (9): 269–273. doi:10.1177/001452468409500904.
1 2  Craig S. Keener, A Commentary on the Gospel of Matthew, Eerdmans, 1999, ISBN 0-8028-3821-9, pp. 392-394.
↑  Collins, Martin G. (2006). "The Parables of Matthew 13 (Part Eight): The Parable of the Dragnet". Church of the Great God. נבדק ב-8 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Scholtz, Jacob J. (2015). "Reading Matthew 13 as a prophetic discourse: The four parables presented in private". In die Skriflig/In Luce Verbi. 49 (1): Online. doi:10.4102/ids.v49i1.1887.
↑  Derrett, J. Duncan M. (1990). "Ἦσαν γὰρ ἁλιεῖς (Mk. I 16): Jesus's Fishermen and the Parable of the Net". Novum Testamentum. 22(2): 108–137. doi:10.2307/1560785. JSTOR 1560785." https://www.jstor.org/stable/1560785?origin=crossref&seq=1#page_scan_tab_contents
↑  Kingsbury, Jack Dean (1969). The parables of Jesus in Matthew 13: a study in redaction-criticism. Virginia: John Knox Press. p. 177.
↑  Patrick J. O'Reilly, Light Divine in Parable and Allegory, Kessinger Publishing, 2003 (originally 1930), ISBN 0-7661-3135-1, p. 116.
↑  (הקישור אינו פעיל, 9.08.2018)John Chrysostom, Homily 47 on Matthew.
↑  "John Calvin, Commentary on Matthew, Mark, Luke - Volume 2". Ccel.org. 2005-06-01. נבדק ב-2014-08-01.
↑  Barclay, William (1999). The Parables of Jesus. Louisville, Ky.: Westminster John Knox Press. pp. 45–46. ISBN 978-0-6642-5828-3.
↑  Wenham, David (2009). "The Structure of Matthew XIII". New Testament Studies. 25 (04): 516–522. doi:10.1017/S0028688500005221.
↑  "Gospel of Thomas Saying 8 - GospelThomas.com". www.earlychristianwritings.com. נבדק ב-8 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007568353605171  LCCN: sh2013001253 
"מלכות השמים היא כמו אל רשת זה היה יצוק לתוך הים, התאספו מכל סוג."
משל חישוב העלויות

חזית הרחבה שאפתנית של קתדרלת סיאנה ( Siena Cathedral). הבנייה ננטשה בשנת-1348.
משל חישוב העלויות , הוא אחד ממשלי ישו שם מתאים אחר: משל חישוב ההוצאות . המשל מופיע בבשורה על פי לוקס י"ד 25–33 בלבד והוא כולל צמד משלים.
סיפור המשל

שני המשלים הם כדלקמן:
25 וַהֲמוֹן עַם־רָב הֹלְכִים אִתּוֹ וַיִּפֶן וַיֹּאמֶר אֲלֵיהֶם׃ 26 אִישׁ כִּי־יָבוֹא אֵלַי וְלֹא יִשְׂנָא אֶת־אָבִיו וְאֶת־אִמּוֹ וְאֶת־אִשְׁתּוֹ וְאֶת־בָּנָיו וְאֶת־אֶחָיו וְאֶת־אַחְיֹתָיו וְאַף גַּם־אֶת־נַפְשׁוֹ לֹא יוּכַל לִהְיוֹת תַּלְמִידִי׃ 27 וַאֲשֶׁר לֹא יִשָׂא אֶת־צְלוּבוֹ וּבָא אַחֲרָי לֹא יוּכַל לִהְיוֹת תַּלְמִידִי׃ 28 כִּי מִי מִכֶּם הֶחָפֵץ לִבְנוֹת מִגְדָּל לֹא יֵשֵׁב רִאשׁוֹנָה וִיחַשֵּׁב אֶת־הַהוֹצָאוֹת אִם־הַשֵׂג תַּשִׂיג יָדוֹ לְהַשְׁלִימוֹ׃ 29 פֶּן־יְיַסֵּד וְלֹא־יוּכַל לְכַלּתוֹ וְהָיָה כָּל־רֹאָיו יָקוּמוּ וְלָעֲגוּ־לוֹ לֵאמֹר׃ 30 הָאִישׁ הַזֶּה הֵחֵל לִבְנוֹת וְלֹא יָכֹל לְכַלּוֹת׃ 31 אוֹ מִי־הוּא הַמֶּלֶךְ הַקָּם לְהִתְגָּרוֹת מִלְחָמָה בְּמֶלֶךְ אַחֵר וְלֹא יֵשֵׁב בָּרִאשׁוֹנָה וְיִתְיָעֵץ אִם־יוּכַל לַעֲרֹךְ בַּעֲשֶׂרֶת אֲלָפִים לִקְרַאת הַבָּא עָלָיו בְּעֶשְׂרִים אָלֶף׃ 32 וְאִם־לֹא יוּכַל וְשָׁלַח אֵלָיו מַלְאָכִים בְּעוֹדֶנּוּ מֵרָחוֹק לְבַקֵּשׁ שָׁלוֹם׃ 33 וְכֵן כָּל־אִישׁ מִכֶּם אֲשֶׁר לֹא־יַעֲזֹב כָּל־קִנְיָנָיו לֹא יוּכַל לִהְיוֹת תַּלְמִידִי׃

- לוקס י"ד 25–33 (ברית חדשה, תרגום דליטש)
פרשנות

מטרתו של ישו בספרו את שני המשלים היא להבהיר לתלמידיו מה המחיר שיידרשו לשלם בתמורה להיותם תלמידיו הנאמנים. שני המשלים מתארים שני מצבים בהם נדרש לחשב מראש את ההוצאות או העלויות של משימה, לפני ביצועה.
במשל הראשון (לוקס י"ד 28–30) מבקש אדם לבנות מגדל, אך הוא לא חישב מספיק את ההוצאות הכרוכות בכך. הוא מתחיל בבנית המגדל ולא מצליח להשלים את המשימה בשל העדר המימון המתאים, לפיכך הפך ללעג וקלס בעיני מכריו.
במשל השני (לוקס י"ד 31–32) מסופר על מלך אשר יוצא למלחמה נגד מלך אחר, מחשב בעזרת יועציו תחילה האם אוצר המדינה מספיק להוצאות המלחמה, ואם חישוביו העלו שאין לו די באוצר המדינה לכיסוי הוצאות המלחמה, הוא יעשה כל מאמץ להימנע ממלחמה על ידי כך שישלח שליחי פיוס ושלום למלך האויב.
שני המשלים משרתים את ההבהרות שישו מבקש להעביר לתלמידיו, והמסקנה הסופית שהוא מעביר להם היא - שעליהם לדעת מראש, שאם הם בוחרים להיות תלמידיו וללכת בדרכו, על פי הלימוד שהוא לימד, עליהם לכחש בעצמם, לאהוב אותו (את ישו) יותר מאשר את הוריהם, אחיהם, בניהם ובנותם, ושאר קרובי משפחתם ואף את עצמם, קניינם וכל אשר להם, ובעצם לעזוב הכל ולהיות נאמנים לו ולדברו.
ג'ואל ב. גרין מציע בפרשנותו כי לא ברור איזה סוג של מגדל הוא זה הנזכר במשל הראשון [ייתכן שמדובר באיכר שביקש לבנות מגדל שמירה של כרם או מקשה שהיה נפוץ בכפרים בארץ ישראל העתיקה. ניתן לראות זאת גם לפי מתי כ"א 33 (שִׁמְעוּ מָשָׁל אַחֵר אִישׁ בַּעַל־בַּיִת הָיָה אֲשֶׁר נָטַע כֶּרֶם וַיַּעַשׂ גָּדֵר סָבִיב לוֹ וַיַּחְצֹב יֶקֶב וַיִּבֶן מִגְדָּל בְּתוֹכוֹ וַיִּתְּנֵהוּ אֶל־כֹּרְמִים וַיֵּלֶךְ בְּדֶּרֶךְ מֵרָחוֹק׃)]. אך הוא מציין כי המסר של ישו הוא שעל מנת להיות ראוי להחשב כתלמידו, נדרשת נאמנות מוחלטת, ללא גבול לאלוהים ולישועתו של הקב"ה, גם כשהדבר בא על חשבון המשפחה והרכוש כמו שהדבר מובע גם בבשורת מתי ח' 18–22 (18 וַיְהִי כִּרְאוֹת יֵשׁוּעַ הֲמוֹן עַם רַב סְבִיבֹתָיו וַיְצַו לַעֲבֹר מִשָׁם אֶל־עֵבֶר הַיָּם׃ 19 וַיִּגַּשׁ אֵלָיו אַחַד הַסּוֹפְרִים וַיֹּאמֶר אֵלָיו רַבִּי אֵלְכָה אַחֲרֶיךָ אֶל כָּל־אֲשֶׁר תֵּלֵךְ׃ 20 וַיֹּאמֶר אֵלָיו יֵשׁוּעַ לַשׂוּעָלִים יֵשׁ־חוֹרִים וּלְעוֹף הַשָׁמַיִם קִנִּים וּבֶן־הָאָדָם אֵין לוֹ מָקוֹם לְהַנִּיחַ אֶת־רֹאשׁוֹ׃ 21 וְאִישׁ אַחֵר מִן־הַתַּלְמִידִים אָמַר אֵלָיו אֲדֹנִי הַנִּיחָה־לִּי וְאֵלֵךְ בָּרִאשׁוֹנָה לִקְבֹּר אֶת־אָבִי׃ 22 וַיֹּאמֶר אֵלָיו יֵשׁוּעַ לֵךְ אַחֲרָי וְהַנַּח לַמֵּתִים לִקְבֹּר אֶת־מֵתֵיהֶם׃) ובבשורת לוקס ט' 57–62 (57 וַיְהִי בְּלֶכְתָּם בַּדֶּרֶךְ וַיֹּאמֶר אֵלָיו אִישׁ אֲדֹנִי אֵלְכָה אַחֲרֶיךָ אֶל־כָּל־אֲשֶׁר תֵּלֵךְ׃ 58 וַיֹּאמֶר אֵלָיו יֵשׁוּעַ לַשּׁוּעָלִים יֵשׁ מְאוּרוֹת וּלְעוֹף הַשָּׁמַיִם קִנִּים וּבֶן־הָאָדָם אֵין־לוֹ מָקוֹם לְהָנִיחַ רֹאשׁוֹ׃ 59 וְאֶל־אִישׁ אַחֵר אָמַר לֵךְ אַחֲרָי וְהוּא אָמַר אֲדֹנִי תֶּן־לִי וְאֵלְכָה בָרִאשׁוֹנָה לִקְבֹּר אֶת־אָבִי׃ 60 וַיֹּאמֶר אֵלָיו יֵשׁוּעַ הַנַּח לַמֵּתִים לִקְבֹּר אֶת־מֵתֵיהֶם וְאַתָּה לֵךְ הוֹדַע אֶת־מַלְכוּת הָאֱלֹהִים׃ 61 וַיֹּאמֶר עוֹד אִישׁ אַחֵר אֵלְכָה אַחֲרֶיךָ אֲדֹנִי רַק הַנִּיחָה־לִּי בָרִאשׁוֹנָה לְהִפָּטֵר מִבְּנֵי בֵיתִי׃ 62 וַיֹּאמֶר יֵשׁוּעַ הַשָּׂם יָדוֹ עַל־הַמַּחֲרֵשָׁה וּמַבִּיט אַחֲרָיו לֹא יִכְשַׁר לְמַלְכוּת הָאֱלֹהִים׃)
.על סמך פסוקים ומשלים אלה פרשו קבוצות כמו האנבפטיסטים (Anabaptist) ההוטריטים וקומונת ברודרהוף (Bruderhof) שעליהם לחיות ללא רכוש פרטי או קניין. עבורם, "לעזוב כל קנייניו" היא הנחיה, לוותר על הכול למען השירות והאמונה בדרכו של ישו.
ראו גם

הברית החדשה
משלי ישו
ישו.
הערות שוליים

↑  Joel B. Green, The Gospel of Luke, Eerdmans, 1997, ISBN 0-8028-2315-7, pp. 566-567.
↑  Charles McCollough, The Art Of Parables: Reinterpreting the Teaching Stories of Jesus in Word and Scripture, Wood Lake Publishing, 2008, ISBN 1-55145-563-3, pp. 94-95.
↑  Pete Ascosi, Learning from the Bruderhof: An Intentional Christian Community, ChristLife
משל העבד הנאמן

תחריט על ידי יאן לאוקן הממחיש את המשל, מתוך התנ"ך של Bowyer
משל העבד הנאמן או משל שומר הסף הוא אחד ממשלי ישו המופיע בכל הבשורות הקנוניות: בבשורת מתי כ"ד 42–51, בבשורת מרקוס י"ג 34–37 ובבשורת לוקס י"ב 35–48, נושא המשל נסוב על כמה חשוב שהתלמידים, המאמינים בבשורתו ובשליחותו של ישו, להמשיך לצפות ולהתכונן לביאתו השנייה של ישו. בבשורת מתי, מופיע המשל לפני משל עשר העלמות, בהקשר לנושא אחרית הימים (אסכטולוגי). הוא דומה במשמעות של התכוננות חסידי ישו לקראת בואו ביום המיוחל - יום שובו של ישו.
סיפור המשל

בבשורת מתי המשל נכתב כדלקמן:
42 לָכֵן שְׁקֹדוּ כִּי אֵינְכֶם יוֹדְעִים בְּאֵי־זוֹ שָׁעָה יָבֹא אֲדֹנֵיכֶם׃ 43 וְאֶת־זֹאת דְּעוּ אֲשֶׁר לוּ־יָדַע בַּעַל הַבַּיִת בְּאֵי־זוֹ אַשְׁמוּרָה יָבֹא הַגַּנָּב כִּי־עַתָּה שָׁקַד וְלֹא הִנִּיחַ לַחְתֹּר אֶת־בֵּיתוֹ׃ 44 לָכֵן הֱיוּ נְכוֹנִים גַּם־אַתֶּם כִּי בְשָׁעָה אֲשֶׁר לֹא תְדַמּוּ יָבוֹא בֶּן־הָאָדָם׃ 45 מִי הוּא אֵפוֹא הָעֶבֶד הַנֶּאֱמַן וְהַנָּבוֹן אֲשֶׁר הִפְקִידוֹ אֲדֹנָיו עַל־עֲבָדָיו לָתֵת לָהֶם אֶת־אָכְלָם בְּעִתּוֹ׃ 46 אַשְׁרֵי הָעֶבֶד אֲשֶׁר יָבוֹא אֲדֹנָיו וְיִמְצָאֵהוּ עֹשֶׂה כֵּן׃ 47 אָמֵן אֹמֵר אֲנִי לָכֶם כִּי יַפְקִידֵהוּ עַל־כָּל־אֲשֶׁר־לוֹ׃ 48וְאִם־יֹאמַר הָעֶבֶד הָרַע בְּלִבּוֹ מְאַחֵר אֲדֹנִי לָבוֹא׃ 49 וְהִכָּה אֶת־חֲבֵרָיו וְאָכַל וְשָׁתָה עִם־הַסּוֹבְאִים׃ 50 בּוֹא יָבוֹא אֲדֹנֵי הָעֶבֶד הַהוּא בְּיוֹם לֹא יְצַפֶּה וּבְשָׁעָה לֹא יֵדָע׃ 51 וִישַׁסֵּף אֹתוֹ וַיָשִׂים אֶת־חֶלְקוֹ עִם־הַחֲנֵפִים שָׁם תִּהְיֶה הַיְלָלָה וַחֲרֹק הַשִׁנָּיִם׃
בבשורת מרקוס המש נכתב כדלקמן:
34 וְהָיָה כְּאִישׁ הוֹלֵךְ לַמֶּרְחָק אֲשֶׁר עָזַב אֶת־בֵּיתוֹ וַיִּתֵּן רָשׁוּת לַעֲבָדָיו וּלְאִישׁ אֶת־מְלַאכְתּוֹ וְאֶת־הַשׂוֹעֵר צִוָּה לִשְׁקֹד׃ 35 לָכֵן שִׁקְדוּ כִּי לֹא יְדַעְתֶּם מָתַי יָבוֹא בַּעַל הַבָּיִת אִם־בָּעֶרֶב אוֹ־בַחֲצוֹת הַלַּיְלָה אִם־בְּעֵת קְרִיאַת הַתַּרְנְגוֹל אוֹ בַבֹּקֶר׃ 36 פֶּן־יָבוֹא פִתְאֹם וּמָצָא אֶתְכֶם יְשֵׁנִים׃ 37 וְאֵת אֲשֶׁר אָמַרְתִּי לָכֶם הִנְנִי אֹמֵר לַכֹּל שְׁקֹדוּ׃
בבשורת לוקס, המשל נכתב כדלקמן:
36 וְאַתֶּם הֱיוּ דֹמִים לָאֲנָשִׁים הַמְחַכִּים לָאֲדֹנֵיהֶם מָתַי יָשׁוּב מִן־הַחֲתֻנָּה וְכַאֲשֶׁר יָבוֹא וְדָפַק יִפְתְּחוּ־לוֹ כְּרָגַע׃ 37 אַשְׁרֵי הָעֲבָדִים הָהֵם אֲשֶׁר הָאָדוֹן בְּבוֹאוֹ יִמְצָאֵם שֹׁקְדִים אָמֵן אֹמֵר אֲנִי לָכֶם כִּי יִתְאַזֵּר וְיוֹשִׁיבֵם וְהָלַךְ וְשֵׁרֵת אוֹתָם׃ 38 וְאִם־יָבוֹא בָּאַשְׁמֻרָה הַשֵּׁנִית אוֹ בָּאַשְׁמֻרָה הַשְּׁלִישִׁית וְיִמְצָא כֵן אַשְׁרֵי הָעֲבָדִים הָהֵם׃
פרשנות

המשל פותח בבשורת מתי עם האזהרה לתלמידים: "לָכֵן שְׁקֹדוּ כִּי אֵינְכֶם יוֹדְעִים בְּאֵי־זוֹ שָׁעָה יָבֹא אֲדֹנֵיכֶם׃" (מתי כ"ד 42). במילים אחרות, "המאמין חייב לשקוד כל העת ולהיות מוכן כל רגע ליום שובו של אדונו. עליו להישאר ער (כשומר סף) ולא להירדם במשמרתו". על אף שייתכנו סימנים מקדימים כלליים המציינים את הביאה שנייה של ישו, את זמן שובו המדויק איש אינו יודע, לרבות המלאכים וישו עצמו. נושא זה גם נדון גם קודם לכן בלוקס י"ב. ההפניה לאירועי החתונה נזכרים כבר במשתה החתונה השמיימי בלוקס י"ב 36 (ראו בקטע המצוטט מבשורת לוקס לעיל), והוא מזכיר גם את משל עשר העלמות, המופיע מיד לאחר משל זה בבשורת מתי כ"ה 1–13).
החלק השני של המשל מדגיש את תשומת הלב המרבית הנדרשת מכל אדם ש"הרבה נימסר בידו" (הכוונה למנהיגים ורועי עדה שהופקדו על הנהגה רוחנית של קהילות המאמינים). גי' דווייט פנטקוסט כותב כי משל זה "מדגיש שהזכות הזאת - להנהיג ולהורות - מחייבת גם אחריות כבדה והיא מצריכה מתן דין וחשבון לפני האדון". הדבר חל בעיקר על רועי העדה ומנהיגי הדת.
"עדי יהוה" מזהים את העבד אשר בתרגום שלהם למקרא מכונה "העבד הדיסקרטי והנאמן", עם הגוף המנהל ומנהיג את "עדי יהוה" בתפקידם בחלוקת מזון רוחני לחסידיו של ישו.
מזמורים

המשל היה לנושא במספר מזמורי דת, לרבות המזמורים של פיליפ דודרידג "אתם עבדי ה'," המסתיים כך:
המשיח יערוך את המשתה
בידיו שהם ידי מלך,
וירומם את משרתיו הנאמנים
בתוך קהל המלאכים.
ראו גם

הברית החדשה
משלי ישו
משל האדון והעבד
משל הסעודה הגדולה
משל סעודת החתונה
משל עשר הבתולות.
הערות שוליים

↑  Craig S. Keener, A Commentary on the Gospel of Matthew, Eerdmans, 1999,
↑  Joel B. Green, The Gospel of Luke, Eerdmans, 1997, ISBN 0-8028-2315-7, pp. 497-501.
↑  J. Dwight Pentecost, The Parables of Jesus: Lessons in life from the Master Teacher, Kregel Publications, 1998, ISBN 0-8254-3458-0, p. 175.
↑  Joel B. Green, The Gospel of Luke, Eerdmans, 1997, ISBN 0-8028-2315-7, p. 506.
↑  The Watchtower, July 15, 2013
משל לבלוב התאנה בקיץ

עץ תאנה
משל לבלוב תאנה בקיץ הוא אחד ממשלי ישו בברית החדשה. הוא מופיע בבשורות מתי, מרקוס ולוקס. משל זה עוסק בבואה הקרב של מלכות השמיים, בדומה לסיפורים אחרים הכוללים את סמל התאנה, כמו משל התאנה ללא פרי וקללת עץ התאנה.
סיפור המשל

על פי בשורת מתי:
וּמִן־הַתְּאֵנָה לִמְדוּ אֶת־הַמָּשָׁל הַזֶּה כַּאֲשֶׁר יִרְטַב עֲנָפָהּ וּפָרְחוּ עָלֶיהָ יְדַעְתֶּם כִּי קָרוֹב הַקָּיִץ. כֵּן גַּם־אַתֶּם בִּרְאוֹתְכֶם אֶת־כָּל־אֵלֶּה דְּעוּ כִּי־קָרוֹב הוּא בַּפָּתַח. אָמֵן אֹמֵר אֲנִי לָכֶם כִּי לֹא יַעֲבֹר הַדּוֹר הַזֶּה עַד אֲשֶׁר־יִהְיוּ כָל־אֵלֶּה. הַשָׁמַיִם וְהָאָרֶץ יַעֲבֹרוּ וּדְבָרַי לֹא יַעֲבֹרוּן.
על פי בשורת מרקוס:
וּמִן־הַתְּאֵנָה לִמְדוּ־נָא אֶת־מְשַׁל הַדָּבָר כְּשֶׁיִּרְטַב עֲנָפָהּ וּפָרַח עָלֶהָ יְדַעְתֶּם כִּי קָרוֹב הַקָּיִץ. כֵּן גַּם־אַתֶּם בִּרְאֹתְכֶם כִּי־הָיוּ אֵלֶּה דְּעוּ כִּי־קָרוֹב הוּא בַּפָּתַח. אָמֵן אֹמֵר אֲנִי לָכֶם לֹא יַעֲבֹר הַדּוֹר הַזֶּה עַד אֲשֶׁר־יִהְיוּ כָּל־אֵלֶּה. הַשָּׁמַיִם וְהָאָרֶץ יַעֲבֹרוּ וּדְבָרַי לֹא יַעֲבֹרוּן.
על פי בשורת לוקס:
וַיְדַבֵּר אֲלֵיהֶם בְּמָשָׁל לֵאמֹר רְאוּ אֶת־הַתְּאֵנָה וְאֵת כָּל־הָעֵצִים. כִּי־תִרְאוּ אֹתָם מוֹצִיאִים אֶת־פִּרְחָם הֲלֹא יְדַעְתֶּם כִּי קָרַב הַקָּיִץ. כֵּן גַּם־אַתֶּם בִּהְיוֹת אֵלֶּה לְנֶגְדְּכֶם דְּעוּ כִּי קְרוֹבָה מַלְכוּת הָאֱלֹהִים. אָמֵן אֹמֵר אֲנִי לָכֶם לֹא יַעֲבֹר הַדּוֹר הַזֶּה עַד כִּי־יִהְיוּ כָּל־אֵלֶּה. הַשָּׁמַיִם וְהָאָרֶץ יַעֲבֹרוּ וּדְבָרַי לֹא יַעֲבֹרוּן.
פרשנויות

ישו מתייחס לדברי תלמידיו המתגאים בבנייני המקדש והפאר שבהם ואומר להם שבעתיד הלא רחוק עתיד המקדש להיחרב. התלמידים שואלים למתי הנבואה, בהתכוונם לאחרית הימים ובחשבם שחורבן המקדש ושובו של ישו באחרית הימים מתרחשים בו זמנית. תשובתו של ישו היא כי אל להם לחשוב שהקץ קרב, אירועים רבים עוד צפויים בהיסטוריה עד הגיע המועד, ושעליהם להיזהר מכל מחשבי הקיצין ונביאי השקר, משיחי השקר ומורי השקר, המנבאים שהוא, ישו, כבר חזר והוא מצוי כאן או שם. אבל כשיגיע המועד הם יוכלו לזהותו על פי סימנים, בדומה לחקלאים המזהים את הקיץ הקרב (קיץ וקץ הן מילים קרובות) על פי הופעת הפריחה-הלבלוב של עץ התאנה.
הקטעים המצוטטים לעיל מן הבשורות מציגים את אחרית הימים בהמשלה לטבע: כפי שעלי עץ התאנה, רומזים על סימני אחרית הימים כמתואר באפוקליפסה הסינופטית של לוקס כ"א 28-5 כן גם הפריחה ולבלוב עץ התאנה במשל מצביעים על כך שמלכות אלוהים קרבה ובאה.
פרשנות חלופית מודרנית, היא הפרשנות האומרת שעץ התאנה מייצג את עם ישראל, כאשר הקמתה של מדינת ישראל היא הישות הפוליטית המתחדשת בארץ ישראל. לפי פרשנות זו, הקמתה של מדינת ישראל מבשרת את תחילת אחרית הימים והתמלאות נבואות התנ"ך והברית החדשה בדבר הקמת מלכות אלוהים, ושובו של המשיח. בהתאם לכך, כאשר מדינת ישראל הוקמה ב-14 במאי 1948, הגיע הל לינדסי למסקנה, כי אנחנו חיים בדור האחרון.
בהקשר לכך ניתן למנות את נבואת חזון העצמות היבשות של יחזקאל פרק ל"ז כולו ובמיוחד את הפסוקים כ"א -כ"ז, המתאר את תקומתו של עם ישראל, שובו מן הגלות לארצו, והקמת ישות מדינית (עד כאן התמלא) וישות מלוכה רוחנית עם ברית עולם עם אלוהי ישראל והקמת מקדש (טרם התמלא).
בהקשר למשל זה, מן הראוי לציין כנגד זאת, את נס קללת עץ התאנה שבו עם ישראל משול לעץ התאנה שקוללה כי לא היה בה פרי, כך שנים לא רבות לאחר צליבתו של ישו ותקופת פעילותו הגיע חורבן בית המקדש השני וראשית הגלות בת האלפיים שנים עם ישראל.
ראו גם

ישו
משלי ישו
הנסים של ישו
קללת עץ התאנה
הברית החדשה (בשורות מתי, מרקוס ולוקס)
תנ"ך - ספר יחזקאל
משל הכבש האובד

תחריט של יאן לאוקן המדגים את שובו המנצח של הרועה, מהתנ"ך של באוויר (Boyer Bible)
משל הכבש האובד הוא אחד ממשלי ישו. מופיע בבשורות של מתי פרק י"ח 12–14 ולוקס ט"ו 3–7. המשל מדבר על רועה העוזב את עדר הכבשים שלו המונה תשעים ותשעה כבשים על מנת למצוא כבש אחד אשר אבד. זהו המשל הראשון מבין טרילוגיה של משלים על הגאולה שישו מספר לאחר שהפרושים והסופרים, מנהיגי הדת, מאשימים אותו בכך שקיבל בברכה "חוטאים" ואף סעד עמהם. שני המשלים האחרים (בבשורת לוקס) הם משל המטבע שאבד ומשל הבן האובד. משל הרועה הטוב, שנמצא בבשורת יוחנן י' 1–21, נובע ממנה.
סיפור המשל

לפי הבשורה על פי לוקס, המשל הוא כדלקמן:
4 וַיִּשָׂא אֶת־הַמָּשָׁל הַזֶּה וַיֹּאמַר אֲלֵיהֶם׃ 4 מִי בָכֶם הָאִישׁ אֲשֶׁר־לוֹ מֵאָה כְבָשִׂים וְאָבַד לוֹ אֶחָד מֵהֶם וְלֹא יִטּוֹשׁ אֶת־הַתִּשְׁעִים וְתִשְׁעָה בַּמִּדְבָּר וְהָלַךְ אַחֲרֵי הָאֹבֵד עַד כִּי־יִמְצָאֵהוּ׃ 5 וְהָיָה כְּמָצְאוֹ אֹתוֹ יְשִׂימֶנּוּ עַל־כְּתֵפָיו בְּשִׂמְחָה׃ 6 וּבָא אֶל־בֵּיתוֹ וְקָרָא לְאֹהֲבָיו וְלִשְׁכֵנָיו יַחַד לֵאמֹר שִׂמְחוּ אִתִּי כִּי מָצָאתִי אֶת־שֵׂיִי הָאֹבֵד׃ 7 אֹמֵר אֲנִי לָכֶם כֵּן שִׂמְחָה תִהְיֶה בַּשָּׁמַיִם עַל־חוֹטֵא אֶחָד אֲשֶׁר שָׁב יוֹתֵר מֵעַל־תִּשְׁעִים וְתִשְׁעָה צַדִּיקִים אֲשֶׁר לֹא־יִצְטָרְכוּ לִתְשׁוּבָה׃
לפי בשורת מתי המשל הוא כדלקמן:
רְאוּ פֶּן־תִּבְזוּ אַחַד הַקְּטַנִּים הָאֵלֶּה כִּי אֹמֵר אֲנִי לָכֶם מַלְאֲכֵיהֶם רֹאִים תָּמִיד אֶת־פְּנֵי אָבִי שֶׁבַּשָׁמָיִם׃ 11 (כִּי בֶן־הָאָדָם בָּא לְהוֹשִׁיעַ אֶת־הָאֹבֵד׃) 12 מַה־דַּעְתְּכֶם כִּי־יִהְיוּ לְאִישׁ מֵאָה כְבָשִׂים וְאָבַד אֶחָד מֵהֶם הֲלֹא יַעֲזֹב אֶת־הַתִּשְׁעִים וְתִשְׁעָה עַל־הֶהָרִים וְהָלַךְ לְבַקֵּשׁ אֶת־הָאֹבֵד׃ 13 וְהָיָה כַּאֲשֶׁר יִמְצָאֵהוּ אָמֵן אֹמֵר אֲנִי לָכֶם כִּי־יִשְׂמַח עָלָיו יוֹתֵר מֵעַל הַתִּשְׁעִים וְתִשְׁעָה אֲשֶׁר לֹא אָבָדוּ׃ 14 כֵּן אֵינֶנּוּ רָצוֹן מִלִּפְנֵי אֲבִיכֶם שֶׁבַּשָׁמָיִם שֶׁיֹּאבַד אֶחָד מִן־הַקְּטַנִּים
פרשנות

במשל זה קיימים נושאים משותפים בנושאי אובדן, חיפוש האובד והשמחה על מציאתו עם משל המטבע שאבד. הכבש האובד או המטבע שאבד מייצגים אובדן (מבחינת חיי נצח) של בן אנוש לקרבת אלוהים.
כמו באנלוגיה של הרועה טוב, ישו הוא הרועה, ובכך מזהה את עצמו כאדם שהוא צלם אלוהים, אלוהים שגם הוא מתואר בספר יחזקאל כרועה המחפש אחר כבשה תועה (יחזקאל ל"ד: 16-11).
בגרסת המשל לפי בשורת מתי, קדמה לסיפור המשל שאלה שהפנו אליו תלמידיו שרצו לדעת מי הוא הגדול במלכות שמים, ענה להם ישו בהציגו לפניהם ילד קטן מתוך הקהל והשיב "מי שלא יחזור להיות כילד הקטן הזה (באמונתו המוחלטת באלוהים, וכן בהיותו תלוי לחלוטין בהוריו, ובאמונה והביטחון שלו בהם, בתמימות שלו) לא יכנס למלכות השמים. ואז הוא מתרה בקהל שומעיו לבל יכשילו את אמונתם של אותם ילדים המאמינים בו. מכאן ואילך הוא מספר להם את משל הכבש האובד. גם הכבש כמו הילד, תמים ובוטח לחלוטין ברועה הטוב שלו. בגרסת המשל לפי בשורת לוקס, קדמה לסיפור המשל הכבש האובד, ביקורתם הלא מוצדקת והצבועה של הפרושים והסופרים, אנשי הדת, שהתרעמו על כך שישו מתרועע עם החוטאים. סיפור המשל הוא זהה בשתי הגרסאות, ייתכן שישו סיפר אותו משל פעמיים, בהזדמנויות שונות. בכל מקרה המשל מדגים את אהבתו הרבה של ישו כרועה הטוב לעמו ישראל, ולכל שאר בני אדם השייכים "לעדר שלו".
ג'ואל ב. גרין כותב כי " משלים אלה הם ביסודם על הטבע האלוהי ... מטרתם לחשוף את הטבע האלוהי בתגובה לחזרה בתשובה של בני אדם "אובדים".
חדוות הרועה עם רעיו, מייצגת את שמחת אלוהים עם מלאכיו. הרועה שהוא כמו האדם הראשון צלם האלוהים, שמח על חזרתם של חוטאים, אובדים, בתשובה. כל זאת כנגד הביקורת הצבועה של הפרושים והסופרים שהובילה לסיפור המשל.
תיאור באמנות

הדמות מתוך המשל הזה של הרועה הנושא על כתפיו את הכבש האובד שימש כר נרחב ליצירות אמנות בתיאורים של הרועה הטוב. כתוצאה מכך, משל זה מופיע באומנות בעיקר מושפעים מהתיאורים של רועה טוב ולא כנושא בפני עצמו.
מזמורים

בעוד שישנם אינספור אזכורים לדמות הרועה הטוב במזמורים נוצריים, ניתן לייחס למשל זה באופן מיוחד אזכורם של תשעים ותשעה הכבשים האחרים.
הידוע מביניהם הוא אולי המזמור "תשעים ותשעה" מאת אליזבת סי. סלפיין (1868), אשר מתחיל כך:
תשעים ותשעה כבשים רבצו בגיא בבטחה
הרחק בגבעות אחת מהן אבדה
הרחק משערי הזהב
הרחק בגבעה שוממה וחשופה
הרחק מהרועה המשגיח באהבה
ראו גם

הברית החדשה
הערות שוליים

↑  Richard N. Longenecker, The Challenge of Jesus' Parables, Eerdmans, 2000, ISBN 0-8028-4638-6, pp. 201–204.
↑  Joel B. Green, The Gospel of Luke, Eerdmans, 1997, ISBN 0-8028-2315-7, p. 526.
↑  Walter Lowrie, Art in the Early Church, Pantheon Books, 1947, ISBN 1-4067-5291-6, p. 69.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536142305171  BnF: cb16502908k (data)  LCCN: sh85078445 
תיאור של הרועה הטוב על ידי ז'אן-בפטיסט דה שמפיין מדגים את השפעתו של משל זה.
ג'יימס טיסו - (Le bon pasteur) הרועה הטוב- מוזיאון ברוקלין
משל שני הבנים

ישו, ויוחנן המטביל (המאה ה-15).
משל שני הבנים הוא אחד ממשלי ישו, שסופר על ידיו בברית החדשה. המשל מופיע בבשורת מתי כ"א 32-28. המשל מעמיד אלה מול אלה את המוכסים (גובי המס) והזונות שקיבלו והאמינו במסר שהעביר ולימד יוחנן המטביל, לעומת ה"אנשי הדת" לכאורה, שלא קיבלו ולא האמינו לו.
העילה למשל

קדם למשל הסיפור במתי כ"א 23–27 בו ישו הגיע למקדש ולימד. ראשי הכוהנים וזקני העם התרעמו עליו ושאלו אותו באיזו רשות הוא עושה זאת, והוא עונה להם בשאלה: "טְבִילַת יוֹחָנָן מֵאַיִן הָיְתָה הֲמִּשָׁמַיִם אִם־מִבְּנֵי אָדָם?" על כך מסרבים הם להשיב מפחד העם החושבים את יוחנן המטביל לנביא, "אִם־נֹאמַר מִשָׁמַיִם וְאָמַר אֵלֵינוּ מַדּוּעַ אֵפוֹא לֹא הֶאֱמַנְתֶּם בּוֹ וְאִם־נֹאמַר מִבְּנֵי אָדָם יְרֵאִים אֲנַחְנוּ אֶת־הֲמוֹן הָעָם כִּי־כֻלָּם חֹשְׁבִים אֶת־יוֹחָנָן לְנָבִיא". לכן עונה להם ישו, שגם הוא לא יענה להם, אך הוא מספר את המשל על שני הבנים.
סיפור המשל

המשל הוא כדלקמן:
28 אֲבָל מַה־דַּעְתְּכֶם אִישׁ הָיָה וְלוֹ שְׁנֵי בָנִים וַיִּגַּשׁ אֶל־הָרִאשׁוֹן וַיֹּאמֶר בְּנִי לֵךְ הַיּוֹם וַעֲבֹד בְּכַרְמִי׃ 29 וַיַּעַן וַיֹּאמֶר לֹא חָפַצְתִּי וְאַחֲרֵי־כֵן נִחַם וַיֵּלַךְ׃ 30 וַיִּגַּשׁ אֶל־הַשֵׁנִי וַיְדַבֵּר כָּזֹאת גַּם־אֵלָיו וַיַּעַן וַיֹּאמֶר הִנְנִי אֲדֹנִי וְלֹא הָלָךְ׃ 31 מִי מִשְׁנֵיהֶם עָשָׂה אֶת־רְצוֹן אָבִיו וַיֹּאמְרוּ אֵלָיו הָרִאשׁוֹן וַיֹּאמֶר לָהֶם יֵשׁוּעַ אָמֵן אֹמֵר אֲנִי לָכֶם הַמּוֹכְסִים וְהַזּוֹנוֹת יְקַדְּמוּ אֶתְכֶם לָבוֹא אֶל־מַלְכוּת הָאֱלֹהִים׃ 32 כִּי יוֹחָנָן בָּא אֲלֵיכֶם בְּדֶרֶך צְדָקָה וְלֹא הֶאֱמַנְתֶּם לוֹ וְהַמּוֹכְסִים וְהַזּוֹנוֹת הֵם הֶאֱמִינוּ לוֹ וְאַתֶּם רְאִיתֶם וְלֹא נִחַמְתֶּם אַחֲרֵי־כֵן לְהַאֲמִין לוֹ׃