stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הוצאת אנדלוס
הערות שוליים

↑  שירי לב-ארי, האופסימיסטים, באתר הארץ, 12 באפריל 2001
↑  סמי שלום שטרית, פלסטין הולכת ונעשית שיר, באתר הארץ, 8 באוקטובר 2006
חיים גורי, הדם ואבן התכלת, באתר הארץ, 15 ביולי 2003
↑  יצחק לאור, "האדמה זונה היא", באתר הארץ, 24 בינואר 2006
↑  ורד לי, הימים היחפים של בית לחם, באתר הארץ, 9 במרץ 2004
↑  סמי שלום שטרית, המולדת החבויה, באתר הארץ, 11 במרץ 2002
רונית מטלון, קינה על דור שהושחת ואיבד את ילדי, באתר הארץ, 22 באוגוסט 2005
↑  יצחק לאור, ממשי, קטיפה ופשתן מביירות, באתר הארץ, 19 ביולי 2006
↑  ורד לי, מחלת הנפש של לבנון, באתר הארץ, 1 בפברואר 2005
↑  אלמוג בהר, עבד לעבר שחלף ולעתיד שלא ילבש צורה ברורה, באתר הארץ, 16 במאי 2007
↑  קהיר, משל של מסע, באתר הארץ, 21 בנובמבר 2006
↑  שמעון אדף, "רק לחם" - שפה של רעבים, באתר ynet, 20 בספטמבר 2000
↑   איל שגיא ביזאוי, יש סיכוי שהישראלים מתחילים סוף סוף לקרוא ספרות ערבית, באתר הארץ, 13 ביולי 2017
↑  יותם פלדמן, נעמי קליין ומלחמתה בחזירי הקפיטליזם, באתר הארץ, 26 ביוני 2009
הוצאת בריל

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 בורסה:  בורסת אמסטרדם (BRILL) 
 תקופת הפעילות:  1683–הווה (כ־341 שנים) 
 חברות בנות:  הוצאת מרטינוס נייהוף 
 מיקום המטה:  ליידן 
 ענפי תעשייה:  מאמר מדעי 
  
 brill.com
 
הוצאת בריל Brill Publishers נוסדה ב-1683 בליידן, הולנד, בריל (נודעה כ-E. J. Brill, Koninklijke Brill, Brill Academic Publishers) היא הוצאה לאור אקדמית בינלאומית המונפקת בבורסת Euronext שבאמסטרדם. משרדיה נמצאים בליידן ובבוסטון מסצ'וסטס. בריל מוציאה לאור כיום מעל מאה כתבי עת וחמש מאות ספרים חדשים מדי שנה. בנוסף לכך בריל היא ספק של מקורות ראשוניים אונליין ושל מיקרופילם עבור חוקרים במדעי הרוח ומדעי החברה דרך IDC Publishers. כל הפרסומים זמינים בדפוס או במיקרופילם, כמו גם בפורמט אלקטרוני.
פעילות

בריל מוציאים פרסומים בתחומים הבאים:
המזרח הקדום ומצרים העתיקה
חקר המזרח התיכון, אסיה, והאסלאם
חקר ימי הביניים והעת החדשה המוקדמת
מחקר המקרא והדת
לימודים קלאסיים
מדעי החברה
חקר אסיה (Hotei Publishers)
חקר המשפט הבינלאומי (Martinus Nijhoff Publishers)
זכויות אדם וחוק הומניטרי (Martinus Nijhoff Publishers)
ביולוגיה
מדע (VSP Publishers)
נכון ל-1 באוקטובר 2006, פעילויות ההוצאה של Transnational Publishers הצטרפה לתוכנית המשפט הבינלאומית של
Martinus Nijhoff Publishers, ההוצאה לאור של בריל בנושאי החוק הבינלאומי. בריל תמשיך לפרסם תחת השם של Martinus Nijhoff Publishers.
היסטוריה

במאה ה-19 נתבקשה בריל לעיתים קרובות להוציא לאור פרסומים של הוצאות אחרות, שסברו שלבריל היו הגופנים בשפה הערבית ברמה הגבוהה ביותר. בריל הוציאה לאור את האנציקלופדיה של האסלאם (בשפות הגרמנית, צרפתית ואנגלית, בתחילה ב-1913, ואחר כך ב-1987); הם אף הדפיסו כתבי עת רבים בחקר האסלאם והמקרא, וטקסטים ביקורתיים רבים הדנים בכתבי יד מימי הביניים.
ארכף אדום-ראש

| ארכף אדום-ראש |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: חדפי פיל
משפחה:: חדפי פיל
סוג:: ארכף גדול
מין:: ארכף אדום-ראש
שם מדעי
 Rhynchocyon petersi ‏בוקאז', 1880
תחום תפוצה


ארכף אדום-ראש (שם מדעי: Rhynchocyon petersi) קרוי גם סנג'י שחור הוא מין של חדף פיל במשפחת חדפי פיל (Macroscelididae) ובסוג ארכף גדול החי במזרח אפריקה. זהו הארכף הססגוני ביותר במשפחת חדפי הפיל.
תיאור

הארכף אדום-הראש הוא מהגדולים שבחדפי הפיל: אורך ראשו וגופו 22–27 ס"מ, אורך זנבו 25 ס"מ, ומשקלו 482–595 גרם. רגליו האחוריות ארוכות יותר מהקדמיות. צבע פרוותו שחור, ראשו ופלג גופו הקדמי בצבע חום אדמדם-ערמוני וחוטמו דק וארוך וצבעו כתום. יש לארכף זה עיגול לבן מסביב לעיניו ואילו אוזניו, זנבו וקצה חוטמו בצבע ורדרד-לבן.
כשאר החדפי פיל, הארכף אדום-הראש נמצא רק ביבשת אפריקה, והוא תת-אנדמי (מוגבל לאזור מסוים המצוי בטריטוריה של מספר מדינות) לטנזניה ולדרום מזרח קניה.
בית גידולו כולל יערות נשירים ויערות טרופים, ולעיתים גם שטחים חקלאיים נטושים. שני בני הזוג מגינים על שטחם המשתרע על 1-1.7 דונם, ובונים עד כ-עשרה קינים המשמשים למקלט.
אף על פי שהארכפיים הם בעלי חיים מונגמיים, בדרך כלל הם יחיו בנפרד והזכר גם אינו משתתף בטיפול הצאצאים.
הארכף אדום-הראש פעיל בשעות היום ומבלה את זמנו בחיפוש אחר מזון. בעזרת חוטמו הארוך הוא מחטט בפסולת וצמחייה כדי להגיע למזונו האהוב - חיפושיות, נמלים, זבובים וחסרי חוליות אחרים. לארכף חוש ריח טוב, ומדי כמה שניות הוא עוצר ומרחרח את האוויר כדי לוודא שלא נשקפת לו סכנה. בין טורפיו נמנים עופות דורסים ונחשים, ולכן מדי פעם הוא יביט למעלה או למטה כדי לראות אם נשקף לו איום. כאשר הארכף חש בסכנה הוא ימלט במהירות למאורתו או לקן אחר שהכין למקרה חרום, ולעיתות צרה הוא גם מכין מראש רשת שבילים מסועפת על ידי ניקוי פסולת ועלים.
מצבו של הארכף אדום-הראש מוגדר על ידי IUCN בקטגוריית השימור "פגיע" (VU), בשל הרס בית גידול למטרות חקלאיות. באזורים מסוימים בהם יש מחסור באוכל הארכפיים אדומי-הראש עלולים להיות ניצודים לאכילה. עד שנת 2006 מצבו היה מוגדר כמין בסכנת הכחדה (EN). קיימים גרעיני רבייה בגני חיות בצפון אמריקה המשחררים ארכפיים לטבע, וכמו כן קיימים מספר אזורים מוגנים בהם הוא יכול לחיות ללא הפרעה.
תוחלת חייו של הארכף אדום-הראש 4–5 שנים.
גלריה

ארכף אדום-ראש מחטט באדמה כדי למצוא מזון.
ארכף אדום-ראש בגן חיות.
הערות שוליים

↑  ארכף אדום-ראש באתר הרשימה האדומה של IUCN
| חדפי פיל |
| --- | --- | --- |
| ארכף | ארכף קצר-אף • ארכף הכף • ארכף שחור-רגל • ארכף שחור • ארכף הסבך • ארכף סלע מזרחי • ארכף קארו • ארכף סומלי • ארכף אדמוני • ארכף סלע מערבי |  |
| ארכף צפון-אפריקני | ארכף צפון-אפריקני |  |
| ארכף עגול-אוזן | ארכף עגול-אוזן נמיבי • ארכף עגול-אוזן קארו • ארכף עגול-אוזן אטנדקה |  |
| ארכף ארבע אצבעי | ארכף ארבע אצבעי |  |
| ארכף גדול | ארכף זהוב-גב • ארכף משובץ • ארכף אדום-ראש  • ארכף אפור-פנים |  |
הילינגדון (רובע)

רובע הִילִינְגְדוֹן של העיר לונדון (באנגלית: London Borough of Hillingdon, ‏האזנהקובץ:En-uk-LBHillingdon.ogg‏Ⓘ‏) הוא אחד מרובעי לונדון. הרובע מצוי במערב העיר ולמעשה הוא הרובע המערבי ביותר של לונדון. כמו כן ברובע נמצא נמל התעופה לונדון הית'רו.
היסטוריה

רובע הילינגדון הוקם בשנת 1965 מכוח חוק השלטון בלונדון 1963 מאיחודם של הרובע המוניציפלי של אוקסברידג', הרובע העירוני של הייז והארלינגטון, הרובע העירוני של רואיסליפ - נורת'ווד והרובע העירוני של יוסלי ומערב דרייטון שהיו חלק ממחוז מידלסקס.
עם הקמת הרובע הוצע שיקרא בשם "אוקסברידג'". זמן קצר מאוחר יותר שונה שם הרובע להילינגדון.
גאוגרפיה

הרובע גובל ברובע אילינג במזרח.
גאוגרפיה > שכונות

שכונות רובע הילינגדון כוללות את
קוולי (Cowley),
איסטקוט (Eastcote),
האטון (Hatton),
הארלינגטון (Harlington),
הייז (Hayes),
הרפילד (Harefield),
הארמונדסוורת (Harmondsworth),
הית'רו (Heathrow),
הילינגדון (Hillingdon),
איקנהאם (Ickenham),
לונגפורד (Longford),
ניואירס גרין (Newyears Green),
נורתווד (Northwood),
רואיסליפ (Ruislip),
סיפסון (Sipson),
אקסברידג' (Uxbridge),
ווסט דרייטון (West Drayton),
יידינג (Yeading),
יוסלי (Yiewsley)
גאוגרפיה > פארקים

ברובע 239 פארקים ושטחים ציבוריים, מרביתם מצויים בשטח החגורה הירוקה של העיר.
אוכלוסין

ברובע מספר התושבים הנמוך ביותר מבין כל רובעי לונדון, ואחוז השטחים הבנויים הנמוך ביותר.
הילית כהן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1974 (בת 50 בערך) ניו יורק, ארצות הברית 
 לאום:  ישראל ישראל
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת פאביה
 התמחות:  כירורגיית לב-חזה
 תפקידים:  רופאה 
 מחלקות ובתי חולים:  המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא – תל השומר
 
הילית כהן (נולדה ב-1974) היא הרופאה הראשונה לניתוחי לב בישראל, מנתחת לב בכירה במרכז הרפואי שיבא בתל השומר.
ביוגרפיה

כהן נולדה בניו-יורק ועלתה עם הוריה אחותה ואחיה לישראל בגיל תשע. כשהייתה בת 14 התגרשו הוריה. אביה חזר לארצות הברית וכעבור מספר שנים גם אמה.
כהן בוגרת בית הספר אליאנס (תל אביב) במגמת כימיה.
בסיום השירות בצה"ל ביחידה 8200, למדה במשך שנה ביולוגיה באוניברסיטת תל אביב ויצאה ללמוד רפואה באיטליה.
בשנת 2004 כהן סיימה לימודי רפואה באוניברסיטת פאביה באיטליה.
את שנת הסטאז' עשתה כהן בבית החולים איכילוב.
בין השנים 2007–2014, התמחתה בניתוחי לב-חזה, במרכז רפואי רבין.
בכירורגיה כללית במרכז רפואי מאיר, בכפר סבא.
ובכירורגיית לב מרכז הרפואי שיבא בתל השומר.
בין השנים 2016–2017 עברה כהן התמחות על בניתוחי לב מבוגרים במרכז הרפואי סניברוק (אנ') טורונטו, קנדה.
כהן חברה ב-"האיגוד הישראלי לכירורגיית לב-חזה".
פרסים

בשנת 2015 הוענק לכהן פרס המתמחה של השנה בכירורגיית לב-חזה, של האיגוד הקרדיו-כירורגי הישראלי.
בשנת 2015 הוענק לכהן פרס "נשים בחזית המדע והרפואה" של אתר הנשים והבלוגים סלונה.
משפחה

כהן אם חד-הורית ל-2 בנים.
ראו גם

נשים חלוצות במקצועות כירורגיים ביישוב ובמדינת ישראל
הערות שוליים

↑  ד"ר הילית כהן / המחלקה לניתוחי לב אתר המרכז הרפואי שיבא
↑  כשהיא נושקת לגיל 40 וחובקת תינוק ראשון כאם חד הורית, ד"ר הילית כהן עושה מהלך היסטורי קטן והופכת למנתחת הלב הראשונה בישראל. הזירה שהייתה שמורה עד כה לגברים בלבד, מצרפת כעת לשורותיה בפעם הראשונה מנתחת לב מוערכת ופורצת דרך של ממש לב אמיץ, מרכז רפואי שיבא, 3 בפברואר 2015
↑  יואב אבן, ‏הכירו: מנתחת הלב הראשונה בישראל, באתר ‏מאקו‏, 29 בינואר 2015
↑  טקס פרסי נשים בחזית 2015 של סלונה ד"ר הילית כהן בסרטון יוטיוב ראו מהדקה 21:43 עד לדקה 24:34
↑  ד"ר לב: המירוץ לצמרת של ד"ר הילית כהן, מנתחת הלב הראשונה והיחידה בישראל רות עבור - מגזין לנשים בנות 40 פלוס, מריאנה אולצקי, 3 באוקטובר 2019
בני לם

בנימין לם (נולד ב-9 באפריל 1959) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר וכיום משמש כמנהל המקצועי בנוער של מכבי נתניה.
קריירה ככדורגלן

לם נולד בנתניה. למשפחתו קשר משפחתי למגן באיירן מינכן בעבר פיליפ לאם. לם התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי נתניה. בעונת 1977/1978 עלה לקבוצה הבוגרת וזכה עם המועדון באליפות המדינה ובגביע המדינה. לם שיחק בנתניה במשך 13 עונות, שותף ב-250 משחקים וכבש 72 שערים, וזכה עם המועדון בשלוש אליפויות, בנוסף לשתי זכיות בגביע הטוטו ושתי זכיות בתואר אלוף האלופים. בסיום עונת 1989/1990 עזב את נתניה וחתם בהפועל אשדוד מהליגה הארצית (אז הליגה השנייה). במהלך העונה עבר למכבי שעריים, אך במדיה לא זכה לדקות משחק רבות. בעונת 1992/1993 חתם בהפועל טייבה, עמה עלה לליגה הארצית, ועונה לאחר מכן פרש ממשחק פעיל.
לזכותו של לם שתי הופעות בנבחרת ישראל.
קריירת אימון

בשנת 1995 מונה לם למאמן מכבי נתניה בצוותא עם אלברט גזל, כשהקבוצה שיחקה בליגת המשנה, אך השניים לא נחלו הצלחה ועזבו את המועדון לאחר חודשים ספורים. בדצמבר 1996 מונה למאמן הפועל טייבה, אך לאחר שני הפסדים עזב את המועדון ומונה למאמן מחלקת הנוער של בית"ר טוברוק. במהלך שנותיו בטוברוק אימן שחקנים רבים שישחקו לימים בליגת העל, וביניהם שמעון אבו חצירא, שלומי ארבייטמן, שי בירוק, אלירן דנין, אלמוג כהן, זאב חיימוביץ' ואבי כנפו. לאחר 13 שנה כמאמן במחלקת הנוער של טוברוק עזב את המועדון, וחזר למכבי נתניה כמנהל מקצועי במחלקת הנוער של המועדון. לאחר שנתיים בנתניה מונה למאמנה של מכבי עירוני כפר יונה ששיחקה אז בליגה א'. בשנת 2011 חזר לקדנציה שנה כמנהל מקצועי במחלקת הנוער של מכבי נתניה. לאחר שלוש שנים בתפקיד, הפך למאמן ראשי בקבוצת הנוער.
ב-4 באוקטובר 2021 מונה למאמנה של מכבי נתניה. ב-6 בנובמבר 2022 התפטר מאימון הקבוצה. ב-26 בדצמבר 2022 מונה למאמנה של מכבי פתח תקווה. בסיום העונה העפיל עם הקבוצה לליגת העל. ב-2 בינואר 2024 פוטר מתפקידו.ב-12 בפברואר 2024 מונה למאמן הפועל פתח תקווה.
ב-30 במאי מונה למנהל מקצועי בנוער של מכבי נתניה.
כדורגל חופים

בשנת 2007 מונה למאמן נבחרת ישראל בכדורגל חופים שהוקמה באותה עת, ובמקביל גם למאמנה של מכבי נתניה. בסיום העונה הראשונה של הליגה הישראלית בכדורגל חופים זכה עם המועדון באליפות ראשונה. שנה לאחר מכן זכה עם נבחרת ישראל בגביע האתגר, המפעל השני בחשיבותו באירופה, לאחר ניצחון 3–4 בגמר נגד גרמניה. ב-15 במרץ 2009 הודח מתפקידו כמאמן הנבחרת לאחר שהורשע על ידי ההתאחדות לכדורגל בזיוף חתימה. לאחר שנה חזר לתפקיד.
תארים > ככדורגלן

אליפות: 1977/1978, 1979/1980, 1982/1983
אלוף האלופים: 1980, 1983
גביע הטוטו: 1982/1983, 1983/1984
גביע האינטרטוטו: 1980, 1983
תארים > כמאמן כדורגל חופים

אליפות: 2007, 2014
גביע האתגר בכדורגל חופים: 2008
הערות שוליים

↑  רז זהבי, ‏נעים להכיר: פיליפ לאם ובני לם, קרובי משפחה, באתר ערוץ הספורט, 11 באפריל 2014
↑  יגאל גולדשטיין, ‏רשמי: בני לם מונה למאמן במכבי נתניה, באתר ערוץ הספורט, 4 באוקטובר 2021
↑  רענן ברנובסקי‏, זעזוע במכבי נתניה: בני לם התפטר, באתר וואלה, 6 בנובמבר 2022
↑  תומר חבז, ‏שי ברדה פוטר ממכבי פ"ת, בני לם יחליפו, באתר ONE‏, 26 בדצמבר 2022
↑  תומר חבז, ‏לם התפטר ממכבי פתח תקווה, רן קוז'וק מועמד, באתר ONE‏, 2 בינואר 2024
↑  שלמה וייס‏, המחליף של טסלפפה: בני לם מונה למאמן הפועל פתח תקוה, באתר וואלה, 12 בפברואר 2024
↑  איציק יצחקי‏, בני לם הורחק מתפקידו כמאמן נבחרת כדורגל החופים, באתר וואלה, 15 במרץ 2009
הילמה גרנקוויסט

| --- | --- |

 לידה:  17 ביולי 1890 סיפו, פינלנד 
 פטירה:  25 בפברואר 1972 (בגיל 81) הלסינקי, פינלנד 
 ענף מדעי:  אנתרופולוגיה, סוציולוגיה
 עיסוק:  חקר החברה הכפרית הפלסטינית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הלסינקי
 מוסדות:  האוניברסיטה האקדמית של אובו 
 
הילמה גרנקוויסט, ארטאס, 1926
הילמה גרנקוויסט בעת הקציר בארטאס, אביב 1927
הילמה נטליה גרנקוויסט (בשוודית: Hilma Natalia Granqvist;‏ 17 ביולי 1890, סיפּוֹ (אנ'), הדוכסות הגדולה של פינלנד, האימפריה הרוסית – 25 בפברואר 1972, הלסינקי, פינלנד) הייתה אנתרופולוגית פֿינו-שוודית שערכה בשנות ה-20 מחקרי שדה בכפרים ערביים בארץ ישראל המנדטורית. נחשבת לחלוצת המחקר האנתרופולוגי המודרני בארץ ישראל.
קורות חייה

בלימודיה לתואר ראשון בפילוסופיה, פדגוגיה והיסטוריה באוניברסיטת הלסינקי הייתה תלמידתו של הסוציולוג אדוורד ווסטרמרק (Edvard Westermark), שפעל גם בבית הספר לכלכלה ולמדע המדינה של לונדון. ב-1921 עקרה לברלין להשתלמות בלימודי דת באוניברסיטת פרידריך וילהלם והתכוונה לחבֵּר ספר על נשים במקרא. מתוך כך ביקשה להגיע לארץ ישראל כדי להכיר את חייה של האישה הערבייה המקומית. דחפה לכך ההנחה הנפוצה בזמנהּ לפיה הווי החיים במזרח לא השתנה במרוצת הדורות ולכן יש בו לשקף את הווי החיים בימי קדם. גרנקוויסט הגיעה לירושלים בשלהי קיץ 1925 והשתתפה בקורסים בארכאולוגיה של המכון הגרמני האוונגלי למדע קדמוניות ארץ הקודש (גר') בהנהלת חוקר המקרא אלברכט אלט.
גרנקוויסט בחרה כמושא למחקריהּ את הכפר ארטאס שמדרום לבית לחם, סמוך לבריכות שלמה. הבחירה בארטאס נפלה בשל הקשר עם לואיזה בלדנספרגר (Baldensperger), שחיה במקום ודיברה ערבית. לואיזה ("סית לואיזה" בפי המקומיים) העמידה את בית המשפחה לרשותה של גרנקוויסט וכן את היומנים והרשימות שלה. גרנקוויסט הסתייעה בשתים מבנות המקום, עאליה וחמידה, שהועסקו במשק הבית ובשמירה עליו. הן הקלו על שילובהּ בחיי הכפר. בזכות קשריה רכשה את אמונם של התושבים, בעיקר הנשים, שסיפקו את התנאים לעבודתה. גרנקוויסט, בכינויהּ "סית הלימה", שהתה בארטאס במשך 20 חודשים עד מרץ 1927. כעבור שלוש שנים חזרה למקום למשך 15 חודשים נוספים. בתקופות אלה תיעדה בפרוטרוט היבטים שונים של החיים בכפר והפיקה למעלה מאלף תצלומים. היא זנחה את מחקרהּ הראשון על נשים במקרא והתמקדה בתיעוד תצפיות בנושאי משפחה ומחזור חיי אדם מהלידה עד המוות במציאות המקומית.
בשנים הבאות עיבדה ופרסמה את מחקריה. רובם ראו אור בשפה האנגלית, ובכך הוקלה הגישה אליהם. את תואר הדוקטור קיבלה ב-1932 באוניברסיטה האקדמית של אובו בטורקו. למרות ההכרה לה זכתה בקהילת האנתרופולוגים העולמית, עבודתה נתקלה בביקורת ובדחייה מצד מנחיה בפינלנד, שהתקשו לקבל את הגישה הפונקציונליסטית שנקטה במחקרה, והיא לא הצליחה להשתלב בממסד האקדמי בארצהּ.
בשהותה בארץ נכחה בבקיעים הרעיוניים והאישיים אצל בני המושבה האמריקאית-שוודית בירושלים. ברבות הימים החלה לעסוק בתולדות המושבה וטענה שהרומן "ירושלים" של סלמה לגרלף מכיל שורה של שגיאות עובדתיות. גרנקוויסט אף נסעה לכפר Nås בדלרנה, שממנו יצאו ב-1896 האיכרים השוודים לירושלים, וראיינה את קרוביהם. גרסתה לתולדות הקהילה ולהווי חייה, "חולמים ומדמיינים במציאות ובשירה", לא זכתה לראות אור בדפוס.
ב-1958 חזרה בפעם האחרונה לארץ ישראל. הביקור היה מתסכל עבורה. ירושלים השתנתה מן היסוד ומעטים זכרו אותה בכפר ארטאס.
גרנקוויסט לא הקימה משפחה. רוב חייה נתמכה בידי אחיה ולטר וכן במלגות מחקר. היא מתה ב-1972 בהלסינקי ונקברה בחלקה המשפחתית בבית העלמין הייטאניימי (Hietaniemi).
מחקריה

גרנקוויסט ערכה עבודת שדה בשיטה שפיתח האתנולוג ברוניסלב מלינובסקי במחקריו באיי טרוֹבּריינד (אנ'), מול חופי גינאה החדשה, ואשר זכתה לתהודה גדולה ולחסידים. עיקריה היו חיים בקרב בני הקבוצה הנחקרת תוך תצפית משתתפת בשגרת חייהם ובתרבותם, ובבסיסהּ עמדה התפיסה הידועה כפונקציונליזם, לפיה התרבות פועלת כדי לענות על צורכיהם של יחידים ולא דווקא של החברה. יודגש כי גרנקוויסט מיעטה מאוד בדיונים תאורטיים בכתביה. דני רבינוביץ טוען שבניתוח ממצאיה לא נמצא שימוש של ממש ברעיונות הפונקציונליסטים מבית מדרשם של ברוניסלב מלינובסקי וריימונד פירת (אנ'), אצלם למדה ב-LSE ב-1938.
ב-1931 פרסמה גרנקוויסט את הכרך הראשון של ספרהּ "חיי נישואין בכפר פלסטיני". הכרך השני, שהוקדש אף הוא לנושא השידוכים, הנישואים, הגירושים וכו', ראה אור ב-1935. ב-1939 ראה אור בסטוקהולם ספרהּ (בשפה השוודית) "חיי המשפחה הערבית", שזיכה אותה בפרס בתחום הספרות המדעית הפופולרית מטעם האגודה לספרות שוודית בפינלנד (אנ'). עבודתה של גרנקוויסט התעכבה במהלך מלחמות החורף וההמשך בפינלנד ובשנות המצוקה אחריהן. ב-1947 פרסמה את "לידה וילדוּת בקרב הערבים", וב-1950 – את "בעיות של ילדים בקרב הערבים".
בסוף 1959, 28 שנים לאחר שעזבה את ארטאס, והיא בת 69, חזרה גרנקוויסט לכפר למשך ארבעה חודשים. לאחר מכן פרסמה את ספרה האחרון על המקום, "מוות וקבורה אצל המוסלמים". מלבד חיבורים אלה כתבה שני ספרים כלליים על ארץ ישראל ועל עבודתה בה. מאמרים פרי עטה פורסמו בעיתונות מדעית, בהם רבעון הקרן לחקר ארץ ישראל ושנתון המכון האוונגלי הגרמני (Palästinajahrbuch).
גרנקוויסט הרבתה לצלם. יותר מ-1000 תצלומים אצורים בארכיב הקרן לחקר ארץ ישראל בלונדון.
ב-1981 פורסם לקט מהתצלומים שיצרה בכפר ארטאס, והם מעמידים תמונה של כפר פלסטיני מסורתי לפני חדירת מודרניזציה מערבית.
בשנותיה האחרונות עסקה גרנקוויסט במיון רשימותיה, מאמריה ומכתביה במטרה לרכזם לארכיב שיהיה זמין לחוקרים. מסמכיה בפינית ובשוודית אצורים באוניברסיטה האקדמית של אובו. התצלומים והרשימות באנגלית, גרמנית וערבית הופקדו במחלקה לאתנוגרפיה של המוזיאון הבריטי והועברו בחלקם לארכיון הקרן לחקר ארץ ישראל (PEF) בלונדון. עבודת המיון הראשונית של עזבונה נערכה ב-1973, סמוך למותה של גרנקוויסט, על ידי החוקר הישראלי עמנואל מרקס.
חיבוריה של גרנקוויסט כוללים דיווחים מפורטים של מַסרָניהָ ומאפשרים גישה לחומר הגולמי שעליו ביססה את מסקנותיה. ערכם של מחקריה הוא בראשוניות של תצפיות פרטניות באורחות החיים והמנהגים של קהילה קטנה יחסית בתקופת זמן ארוכה יחסית. יצוין כי ההיבט הכלכלי והפוליטי בעבודתה היה שולי. גרנקוויסט סיפקה עושר של ממצאים, אך נמנעה מהכללות ומדיון תאורטי. החוקרים הישראלים שבחנו את עבודתה עמדו על החיסרון במחקר משווה. בסקירתו על ספרהּ מ-1965 ("מוות וקבורה אצל המוסלמים") כתב עמנואל מרקס כי גרנקוויסט "אינה מגלה עניין בדיון השוואתי בנושא שלה". על דרך מחקרה של גרנקוויסט (כגון ביחס למנהגי המוהר בחברה המוסלמית) ציין האנתרופולוג גדעון קרסל ש"ראויה לבחינה מיוחדת עבודתה הסגולית של הילמה גרנקויסט אשר לפי שעה אין כמותה לעושר אתנולוגי – – – גרנקויסט מפרטת – – – ומלווה כל מקרה בניתוח ענייני עדין של זוויות המבט האישיות השונות של הצדדים לעסקות הנישואין. עם זאת (ואולי משום כך) איננו רואים את המכלול, את המבנה החברתי בשלמותו, את ההיגיון השיטתי שבקיום המינהג".
לקריאה נוספת

דני רבינוביץ, "סית הלימה, סית לואיזה: עבודת שדה מודרנית בארטאס", בתוך: אנתרופולוגיה והפלסטינים, רעננה: המרכז לחקר החברה הערבית, 1998, עמ' 39–51
יהושע בן אריה, "אורחות חיים ומנהגים של האוכלוסייה המקומית הארץ־ישראלית כפי שנתפסו ונלמדו במאה התשע־עשרה ועד 1948", בתוך: יהושע בן אריה ואלחנן ריינר (עורכים), וזאת ליהודה: מחקרים בתולדות ארץ ישראל ויישובה מוגשים ליהודה בן-פורת, ירושלים: יד יצחק בן צבי, תשס"ג–2003, עמ' 393–452
Karen Seger (ed.), Portrait of a Palestinian Village: The Photographs of Hilma Granqvist, London: Third World Centre for Research and Publishing, 1981
Sofia Haeggman, Dedicated to Palestine: The Life and Work of Ethnologist Hilma Granqvist, Bethlehem: Dar al-Kalima University, 2023
הערות שוליים

↑  בתו של המיסיונר הנרי בלדנספרגר ואחותו של פיליפ בלדנספרגר, מחבר הספר "המזרח הבלתי משתנה" (עברית: דוד קרסיק, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1982)
↑  מעיכוב לדחייה: המכשולים בדרכה של גרנקוויסט במוסדות האקדמיים בפינלנד (באנגלית)
↑  כתב-היד זמין לקריאה ברשת
Drömmare och fantaster i verklighet och dikt (בשוודית)
↑  מצבת קברה של הילמה גרנקוויסט בהלסינקי
↑  "סית הלימה, סית לואיזה: עבודת שדה מודרנית בארטאס", בתוך: אנתרופולוגיה והפלסטינים, רעננה: המרכז לחקר החברה הערבית, 1998, עמ' 50
↑  Marriage Conditions in a Palestinian Village, Helsinki: Societas scientiarum fennica, commentationes humanarum litterarum,
Vol.I 1931,
Vol.II 1935
↑  Arabiskt familjeliv, Stockholm: Åhlén, 1939
↑  Birth and Childhood among the Arabs: Studies in a Muhammadan village in Palestine, Helsingfors: Sӧderstrӧm & Co. Fӧrlagsaktiebolag, 1947
(Reprinted 1975, New York: AMS Press) ISBN 0-404-57447-5
↑  Child problems among the Arabs: Studies in a Muhammadan village in Palestine, Helsingfors: Söderström, Copenhagen: Ejnar Munksgaard, 1950
↑  Muslim Death and Burial: Arab Customs and Traditions Studied in a Village in Jordan , Helsinki-Helsingfors: Societas Scientiarum Fennica, Commentationes Humanarum Litterarum, 1965
↑  על ספרה זה של גרנקוויסט מ-1965 ראו: עמנואל מרקס, "
מחקר נוסף על סדרת המחקרים בכפר ארטאס", המזרח החדש, כרך ט״ז (2), 1966, עמ' 252–253
↑  על אודות התצלומים של גרנקוויסט באתר האגודה לספרות שוודית בפינלנד (באנגלית)
↑  Karen Seger (ed.), Portrait of a Palestinian village: the photographs of Hilma Granqvist (foreword by Shelagh Weir}, London: Third World Centre for Research and Publishing, 1981
 ISBN 0-86199-006-4
↑  הפריטים מעזבונה של גרנקוויסט באוספי המוזיאון הבריטי
↑  "מחקר נוסף על סדרת המחקרים בכפר ארטאס", המזרח החדש, כרך ט״ז (2), 1966, עמ' 252–253
↑  "המוהר: בחינה חוזרת", המזרח החדש כ"ו (3–4), 1976, עמ' 224
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262073305171  BIBSYS: 90098795  BnF: cb13168793p (data)  CiNii: DA02862402  GND: 119540290  ISNI: 0000 0001 0934 0616  LCCN: n82101616  NLA: 36533483  NTA: 067778518  RERO: 02-A003314756  SELIBR: 223499  SUDOC: 035125411  Trove: 1277144  VcBA: 495/130327  VIAF: 110025882   WorldCat (עם VIAF): 110025882
הילמן 16

| --- | --- |

Hillman 16
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Hillman (שם מלא: "Hillman Motor Car Company")
 שנות ייצור:  1934-1937
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 מודל קודם:  Hillman 14 (אנ')
 מודל אחריו:  Hillman "Sixteen", "Hawk" and "80" 
 בסיס גלגלים:  2,760 מ"מ  2,800 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, 2,100 סמ"ק המפיק 15.9 כ"ס  6 צילינדרים, 2,576 סמ"ק המפיק 20.9 כ"ס (יוצר מאוקטובר 1935)
 
הילמן 16 (באנגלית: Hillman 16) היא מכונית משפחתית, שיוצרה על ידי יצרנית הרכב הבריטית הילמן ("Hillman" (אנ')) (שם מלא: Hillman Motor Car Company) במספר גרסאות, בין השנים 1934–1937.
יוצרו כ-4,100 יחידות.
יצרנית הרכב "הילמן"

חברת הילמן נוסדה בשנת 1907, ליד קובנטרי, אנגליה. לפני 1907 בנתה החברה אופניים. חברת הילמן החדשה שנשלטה על ידי Rootes נרכשה על ידי האמבר ב-1928. האחים Rootes הגיעו לאחזקה של שישים אחוז של האמבר בשנת 1932. שליטה זו נשמרה עד 1967, כאשר קרייזלר קנתה את Rootes, ואת ארבעים האחוזים של בעלי המניות בהאמבר. הסמל המסחרי המשיך לשמש תחת קרייזלר עד שנת 1976.
גרסאות

"משפחתית סלון" (family saloon).
"דה-לוקס סלון" (de luxe saloon).
"ספורט סלון" (sports saloon).
"קופה" (foursome drophead coupé).
"קבריולה" (Wingham cabriolet)
"5 מושבים טורר" (5-seater tourer) ("Touring car" (אנ'))
ראו גם

הילמן מינקס
הילמן סופר מינקס
הילמן אימפ
הילמן גאזל
הילמן הנטר
הילמן הסקי
לקריאה נוספת

ספר הדרכה  על הילמן 16 והילמן 20 שהונפק על ידי הילמן מוטור רכב בע"מ (Instruction book for the Hillman Sixteen and Twenty-70 / issued by the Hillman Motor Car Co. Ltd)
הערות שוליים

↑  Sedgwick, M. (1989). A-Z of Cars of the 1930s. Devon, UK: Bay View Books. ISBN 1-870979-38-9
↑  דגמי הילמן שנת 1936 classiccarcatalogue.com/HILLMAN
↑  Culshaw; Horrobin (1974). Complete Catalogue of British Cars. London: Macmillan. ISBN 0-333-16689-2
↑  הילמן 16 hillman16.wixsite
ארכנופוביה

ערך זה עוסק בפחד מעכבישים. אם התכוונתם לסרט בשם זה, ראו .
| --- | --- |

איור השיר "העלמה מאפט הקטנה" מתוך "שירי אמא אווזה"
 גורם:  עכבישאים 
 סיווגים
 ICD-10:  F40.2 
 
אָרַכְנוֹפוֹבְּיָה היא פוביה ספציפית (בעברית: בעת) מעכבישים או יצורים אחרים ממחלקת העכבישנים. זהו פחד מוגזם שגורם לבעתה בעת מגע עם עכבישים או אף ראייתם בלבד. בשל כך עשויים הלוקים בארכנופוביה לחוש אי נוחות רבה במקומות בהם הם מניחים שעלולים להופיע עכבישים, או להימנע כליל ממקומות כאלה. תגובותיהם הקיצוניות של הלוקים בארכנופוביה, עשויות להיראות לאנשים אחרים כבלתי-רציונליות.
מקור השם

השם "ארכנופוביה" מורכב מהמילים היווניות "ארכנו" (עכביש) ו"פוביה" (פחד מוגזם). מקורו בסיפור מהמיתולוגיה היוונית, על תחרות אריגה שנערכה בין האלה אתנה, אלת החוכמה, לבין הנסיכה ארכנה, שהתפרסמה כאורגת המוכשרת ביותר ביוון. ארכנה טוותה אריג המספר על כל הדברים המבישים שעשו האלים בעוד שאתנה היללה את האלים, כשראתה אתנה את האריג של ארכנה האלה כעסה והפכה אותה לעכביש.