stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איילון הודי
תפוצה

האיילון ההודי כשמו, אנדמי לתת-היבשת ההודית. טווח תפוצתו משתרע על מרבית שטחה המרכזי של הודו, כולל: טאמיל נאדו, קרלה, קרנטקה, אנדרה פרדש פודוצ'רי, מהאראשטרה, גואה, טלנגאנה, צ'האטיסגאר, אודישה, מאדהיה פרדש, אוטר פרדש וביהר. הגבול הצפוני של תפוצתו מבולבל בעבר ובהווה. חוקר טבע משנת 1929 פקפק בנוכחות איילונים בנפאל, ומרבית החוקרים השמיטו בעקבותיו את נפאל מטווח התפוצה של המין. הזואולוג בריאן הודג'סון לעומת זאת, קבע ב-1841 שהאיילונים מצויים בסוואנות הטאראי שבשפלת נפאל למרגלות ההימלאיה. הפרטים שעליהם נסמך הודג'סון הגיעו למעשה מסיקים ומבהוטן שבהם המין אינו נפוץ באופן ודאי, כך שהסברה היחידה לנוכחותם שם היא שמקורם מנפאל. קביעתו של הודג'סון הוכחה רק ב-1968 על ידי חוקר טבע אחר אשר השיג פגר מפורק של איילון מציידים, ולאחר מכן ראה זוג איילונים חיים משוטטים ביער רובוסטה במחוז בנקה וכן הבחין באיילונים בין העשבים הגבוהים במחוז פארסי נוואל. בשנות האלפיים היו דיווחים של יערנים בנפאל על צפייה באיילונים. אף על פי שבבירור המין היה מצוי בנפאל, כיום, מרבית בית הגידול המתאים לאיילון - שבלאו הכי היה מוגבל - הושמד ברובו בנפאל וייתכן שהוא נכחד ממנה לגמרי; אם המין עדיין נמצא בנפאל, הסבירות הגבוהה ביותר לכך היא בגבעות שבאזור פארק הלאומי צ'יטוואן שבהם החדירה האנושית לבית הגידול מועטה.
בית הגידול של האיילון ההודי מגוון למדי וכולל אזורים מיוערים וסבוכים (יערות נשירים, יערות לחים, יערת ירוקי-עד, יערות טרופיים), גבעות, סוואנות טאראי ושטחי מרעה בעלי עשב גבוה, אגני ניקוז ועל גדות נהרות ונחלים ואפילו מטעים מסחריים, גנים כפריים ויערות עם הפרעה אנושית גבוהה. ישנה העדפה מסוימת לגבעות טרשיות וסבוכות ולאזורים סלעיים. מחקרים הראו כי בחירת בית הגידול קשורה בעיקר לנוכחות מרובה של צמחייה סבוכה לצורך מסתור. הוא מצוי הן במישורים והן ברמות עד גובה של 1,850 מטר מעל פני הים. הטמפרטורות בתחומי מחייתו 20–30 מעלות וכמות המשקעים הממוצעת היא 3,000-250 מילימטר לשנה.
אקולוגיה > פעילות

האיילון ההודי הוא בעל חיים יחידאי הפעיל בגפו ברוב הזמן. הוא חי בשטחים ביתיים קבועים ביערות הטרופיים, וככל הנראה מפגין התנהגות טריטוריאלית. אורח חייו הבודד ושטח פעילותו הקטן מהווה כנראה הסתגלות למשאבי מזון מוגבלים. הוא פעיל לילה ודמדומים, ואת שעות היום החמות יבלה במנוחה בנקיקי סלעים או במאורות מוגנות; לעיתים הוא עשוי לרבוץ על פסולת עלים יבשה על רצפת היער כשלא יהיה ניתן להבחין בו בשל ההסוואה שלו. האיילון ההודי מסוגל לטפס על עצים אנכיים. מעט מאוד ידוע על הביולוגיה שלו, ועל סמך מחקרים המראים שמיני האיילונים דומים זה לזה במחינה מורפולוגית והתנהגותית, ניתן לשער את דפוסי ההתנהגות שלו. הוא ככל הנראה נוהג לטפח את עצמו באמצעות הלשון הארוכה והניידת שלו, ונוקש בקרקע עם רגליו האחוריות בטרם יימלט מפני טורף. התנהגויות רבות של האיילונים נחשבות לדפוסים פרימיטיביים בתוך סדרת מכפילי הפרסה. הזכרים אינם מפגינים את התנהגות פלמן (קימור השפתיים בעת מגע עם פרומונים), אך לעומת זאת הם נוהגים ללקק את השתן של הנקבות כדי לקבוע על פי הריח עם הנקבה מוכנה לרבייה; דפוסים פרימיטיביים אחרים הם דפוסי הלחימה של הזכרים וטקסי החיזור. התקשורת בין האיילונים כמעט ואינה מתרחשת מלבד עונת הרבייה, והיא מבוססת על קולות ציוץ וריח.
כפרסתני יער קטנים אחרים (צביון, אנטילופה ננסית ומונטיאק), האיילון ההודי מסתמך בעיקר על יכולת הסוואה שלו בתוך הצמחייה הצפופה כדי להתחמק מטורפים; הפרווה המחוספסת והחומה שלו בשילוב עם הכתמים הלבנים מתמזגים היטב ביער הטרופי שבו יש כתמי אור בהירים מחדירת קרני השמש. הטורפים העיקריים שלו הם נמרים הודים ודולים, ובמידה פחותה גם טיגריסים, תנים זהובים ואפילו עופות דורסים כאוח יערוני, דלק נילגירי או זוחלים גדולים. כדי להתחמק מטורפים האיילון ההודי עשוי לזחול בשקט בסבך או להימלט בקפיצות גדולות. מעבר לכך שיש לו משמעות אקולוגית כפריט מזון לטורפים גדולים, האיילונים ההודים ממלאים תפקיד אקולוגי חשוב בתור מפזרי זרעים כיוון שתזונתם מבוססת על פירות וזרעים. הזרעים הגדולים או הגרעינים של הפירות כדוגמת פסיפלורה, אינם מתעכלים בקיבת האיילון ובמקום זאת נפלטים עם צואתו לבחוץ ובכך מתפשטים לאזורים נוספים שבהם האיילון משוטט.
אקולוגיה > תזונה

האיילון ההודי הוא אוכל פירות באופן כללי, מחמת העובדה שהפירות נוחים לעיכול ומספקים חלבון גבוה יחסית ופחות חומרים סיביים. מחקרים שנעשו על פירות דומדמנית הודית שנפלו מהעצים, מצאו שכ-95% מהם נאכלים על ידי האיילון ההודי, האייל הנקוד והאווז ההודי. מכיוון שהפירות אינם זמינים יתר על המידה, השיחור אחר המזון נעשה תוך כדי אכילת צמחייה נמוכה על האדמה וחיפוש אחר פירות שנפלו במקביל. פריטי מזון אחרים הם עלים צעירים, שיחים, עשבי תיבול, זרעים, דגניים, אגוזים, עשב, ולעיתים גם מזון מן החי הנמצא על אדמת היער כמו חרקים, חסרי חוליות ופגרים. התזונה בדרך כלל אינה משתנה בין העונות וזמינה בכל השנה. האיילון ההודי הוא בעל חיים מעלה גירה עם מערכת עיכול פשוטה משל אייליים או פריים ובעלת 3 מדורים בלבד: ההמסס (Rumen; המדור הראשון), בית הכוסות (Reticulum; המדור השני) וקיבת המיצים (Abomasum; המדור הרביעי). המדור השלישי, קיבת העלעלים (Ormasum; המדור השלישי), נעדר אצלו בדומה לרובם המכריע של האיילוניים. הסיבה לכך היא שהתזונה שכוללת פריטי מזון הנוחים לעיכול מאפשרת תסיסה מהירה בקיבה ומעבר מהיר דרך הבטן לעיכול מהיר ויעיל ללא צורך בקיבה נוספת.
אקולוגיה > רבייה ומחזור חיים

מעט מאוד ידוע על מערכת הרבייה של האיילון ההודי, ומרבית המידע נלקח מצפייה בפרטים בשבי או על בסיס השוואה לאיילונים אחרים. לאיילון ההודי אין מערכת רבייה קבועה, אולם היא עשויה להיות מוגבלת באזורים שונים לעונות מסוימות. בהודו, היחום מתרחש בחודשי יוני ויולי. למין יש ככל הנראה מערכת רבייה פוליגמית, כששני הזוויגים עשויים להתרבות עם מספר בני זוג. התנהגות החיזור דומה ככל הנראה לאיילון הענק שבו המין עושה שימוש בשילוב של אותות כימיים וחזותיים במהלך החיזור.
המפגשים בין הזכרים בעונת הרבייה עשויים להוביל ללחימה באמצעות דקירות עם הניבים ונשיכות.
בדומה לשאר האיילונים, גם נקבת האיילון ההודי נכנסת ליחום מיד לאחר ההמלטה; בשל כך, המרווח בין ההמלטות הוא 171–289 ימים עם ממוצע של 219 ימים. ההריון של הנקבה נע בין 150 ל-160 ימים. בשבי, כמעט תמיד נצפתה המלטה של עופר יחיד, ולידת תאומים הייתה נדירה ביותר. עם זאת, דווח שאצל מין שכיחים יותר תאומים לעומת איילונים אחרים. העופר של האיילון שוקל בעת הלידה 288–382 גרם ובממוצע 319 גרם. המשקל של העופר קשור מאוד למסת הגוף של האם. משך ההנקה של העופר אצל האיילון ההודי אינו ידוע; אצל איילון המים האפריקני ההנקה נמשכת 157 ימים, ואצל האיילון הזוטר האסייני 91 ימים. ככל הנראה, בדומה לאיילונים אחרים בעת הלידה יש כבר לעופרי האיילון ההודי פרווה כשל ההורים, והם מסוגלים לעמוד על רגליהם בתוך חצי שעה מהלידה. הם מתבגרים במהירות יחסית.
בטבע, האיילון הצעיר נשאר כנראה חבוי בתוך הצמחייה הסבוכה, כשאימו השוהה בקרבת מקום מגיעה מספר פעמים על מנת להניקו, התנהגות זו טרם נצפתה אצל האיילון ההודי אך סביר להניח שהיא דומה לזו של איילונים אחרים. תצפיות על נקבות איילון ענק ואיילון ג'אווני מראות כי הנקבות עומדות בעמדה ייחודית בעת ההנקה כשהן מרימות את הרגל האחורית וחושפות את הפטמות עבור העופר. כאשר הנקבה מבקרת את העופר היא נוהגת ללקק ולטפח אותו, וכאשר העופר יצייץ לה היא לרוב תגיע אליו במהירות. אצל האיילון הענק העופר מגיע לבגרות בגיל 4.5 חודשים ונחשב לבוגר לכל דבר כבר בגיל 5 חודשים; לא ידוע האם נתונים אלה נכונים גם לגבי האיילון ההודי.
תוחלת החיים אצל רוב האיילונים היא 8 עד 12 שנה; אצל האיילון ההודי ספציפית, תוחלת החיים שתועדה עד כה בשבי הייתה של 6 שנים.
מצב

האיילון ההודי מסווג על ידי IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), בשל תפוצה רחבה ואוכלוסייה גדולה מדי עבור סיווג בקטגוריה מאוימת יותר. מגמת האוכלוסייה הנוכחית אינה מעומתת, אולם אין זה סביר להניח שישנן ירידות גבוהות המצדיקות העלאה לקטגוריית קרוב לסיכון (NT). מצב שימורו מבוסס גם על היציבות היחסית של בית הגידול בטווח התפוצה שלו ועל היותו נפוץ עדיין בתחומים שבהם נחקרה השפעת הציד על המספרים. עד שיהא ניטור אוכלוסייה מלא, לא יהיו שינויים משמעותיים במעמדו.
בהודו, האיילוניים ההודיים, הם בין החיות הניצודות בתדירות הגבוהה ביותר ביערות שבהם הם מתרחשים. ציד האיילון על ידי קהילות מקומיות בהודו נפוץ לאורך המעברים ההריים של רמת דקאן במערב ובמזרח ובשרו נמכר בשווקים מקומיים רבים. ביערות הטרופיים של קרנטקה ונגרהול משתמשים מלבד ציד בנשק חם במספר שיטות לציד המין: כלבי ציד שמתפרשים ביער ורודפים אחרי האיילון עד שאחד מהם הורג אותו; בורות נפילה המביאים למותו של האיילון; מלכודות לתפיסת איילונים חיים; חוטי תיל נמוכים הפרושים על רצפת היער על מנת שהאיילון יתפס בהם בהליכתו. יתר על כן, פעמים רבות אפילו נשים וילדים מצטרפים לציידים במהלך היום כשהם מבריחים את האיילון לעבר קבוצת ציידים במארב המחזיקה רשתות גדולות. במחוז קנאדה, 78% מכלל הציידים שהתראיינו דירגו את האיילון כמי שניצוד ביותר על ידם. רובם גם סברו שהציד מוביל לירידה בשפע של המין. בהודו מתרחש כבר שנים רבות חדירה ופלישה לבתי הגידול המיוערים, אם כי לא בהיקפים גדולים כמו ביערות האמזונאס למשל; לא ברור האם האיילון מפגין הסתגלות לאובדן בית הגידול כמו האיילון הזוטר. בנפאל, השטחים שבהם האיילון ההודי מצוי סבלו במשך זמן רב ממלריה כך שההפרעה האנושית הייתה מינימלית. עם דיכוי המלריה אובדן בית הגידול היה מהיר וכעת הוא נמצא בעיקר באזורים מוגנים בהנחה שלא נכחד כבר.
האיילון ההודי רשום בנספח א' של החוק להגנת חיות הבר של הודו משנת 1972, והוא מצוי באזורים מוגנים רבים ברחבי הטווח שלו. חלקם מוגנים באופן מצוין הן מפני ציידים והן מפני אובדן בית גידול. שימור המין מחוץ לאזורים המוגנים מורכב כרגע בשל היעדר כמעט מוחלט על צורכי השימור הספציפיים שלו. פעולות השימור הנדרשות כרגע, הן מחקרים לבדיקת השפעת הציד ואובדן בית הגידול על האיילונים.
הערות שוליים

↑  איילון הודי באתר הרשימה האדומה של IUCN
ראשו של האיילון ההודי במבט מקרוב.
איילון הודי באזור סבוך בהרי גהט המערביים.
שלד של איילון הודי.
איור של איילון הודי בתקופה בה עדיין נקרא בטעות מושק הודי.
עינת ארליך

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 בנובמבר 1968 (בת 56) נתניה, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל
 עיסוק:  מנחת טלוויזיה, שחקנית וזמרת
 בן זוג:  מייק אוקנין
 מספר צאצאים:  2
 
עינת ארליך (נולדה ב-8 בנובמבר 1968) היא מנחת טלוויזיה, שחקנית וזמרת ישראלית.
ביוגרפיה

עינת ארליך נולדה וגדלה בנתניה. אביה חיים הוא יוצא פולין ואמה ריטה יוצאת טריפולי. את לימודיה התיכוניים עשתה בבית הספר התיכון טשרניחובסקי בעיר.
ארליך התגייסה לצה"ל ב-1987; את שירותה הצבאי עשתה בלהקת פיקוד דרום לצידם של חיה סמיר, רמה מסינגר וירון כפכפי.
לאחר שחרורה מהצבא השתתפה ארליך כשחקנית בכמה פרסומות לטלוויזיה ולקולנוע ואף הופיעה כזמרת ליווי של הזמר אלון אולארצ'יק והזמרת ירדנה ארזי.
ב-1992 השתתפה בתשדיר הבחירות של מרצ - "ישראל רוצה שינוי". לחשיפה המשמעותית זכתה ב-1993 כשהחלה להנחות עם דורון נשר בתפקיד "ישראלה" את תוכנית האירוח "שולחן ארוך עם דורון נשר", ששודרה בערוץ 1. באותה שנה, הצטרפה ארליך לצוות מנחי ערוץ הילדים, לצידם של עודד מנשה, מיכל ינאי, שי אביבי ויעל אבקסיס, בו הנחתה עד 1995.
ב-1993 השתתפה ארליך בפרסומת לתפוחי עץ עם הסלוגן "תפוח אדום גדול וזה הכל".
ב-1994 היא הנחתה את הפסטיגל לצד עודד מנשה ויעל אבקסיס והתחרתה עם השיר "שים בננה על הראש" שזכה במקום השלישי.
ב-1995 השתתפה בקלטות הווידאו לילדים "סבתא בישלה דייסה" (מבית "קלסיקלטת") ובאותה השנה החלה להנחות תוכנית ראיונות אישית, "שישי וחצי", בערוץ השני, תחת זכיינית השידור טלעד. ארליך המשיכה להנחות לאורך השנים בערוץ השני תוכניות אירוח ובידור כמו "שלישי וחצי", "נוצץ" ו"בראשית".
ב-1997 הנחתה את תחרות הדוגמנות "סופרמודל" ששודרה בערוץ 2.
ב-2003 החלה להנחות את תוכנית הראיונות "החיים יפים" החושפת את חייהם של הידוענים, ששודרה במשך שתי עונות.
ב-2004 הוציאה קלטת אימון אישית.
ב-2005 הנחתה ארליך תוכנית מציאות של הוט 3 בשם "מכל הבנות בעולם" וכן את התוכנית "ללכת עד הסוף", בערוץ השני.
ב-2006 עלתה סדרה תיעודית בהנחייתה בשם "סיפורים משמיים" שעקבה אחר ישראלים שחיים בחו"ל.
ב-2007 עלתה תוכניתה "עד קצה העולם" ששודרה במסגרת שידורי רשת בערוץ 2 והתמקדה בדינמיקה הבעייתית הקיימת בין מדינות העולם המערבי למדינות העולם השלישי בעידן הגלובליזציה. הסדרה צולמה בגואטמלה, הפיליפינים, קניה ועוד.
ב-2008 השתתפה בתוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים" לצד הרקדן אורון דהן.
ב-2011 הנחתה את היכל התהילה בערוץ 24 לצד זוהר ישראל ובאותה שנה יצרה את הסרט התיעודי "כלה וחמות-סרט מלחמה" העוסק ביחסים המורכבים בין חמיות לכלות.
ב-2012 הגישה את "מפונקים", תוכנית בת שני חלקים המתעדת אנשים בני שלושים שגרים בבית ההורים. התוכנית שודרה בערוץ 2, עבור הזכיינית רשת.
ב-2015 החלה להנחות את תוכנית הבידור ״הבילויים״ לצד אסף אטדגי בערוץ 24.
ב-2016 שודר בערוץ 2 סרטה "מעורבבים", העוסק בבני הדור השני ממוצא מעורב אשכנזי ומזרחי.
ב-2018 הצטלמה לקמפיין הלבשה תחתונה של חברת "דלתא גליל תעשיות".
היא השתתפה בתוכנית "הישרדות VIP עונה 2", ששודרה ב-2019 ברשת 13, והייתה למודחת הרביעית בעונה (מקום 15).
מ-2021 משתתפת בסדרת הנוער "מקיף מילאנו" בתפקיד אלונה כץ.
חיים אישיים

ב-1996 ארליך נישאה לעמית בכור, ולהם שתי בנות. ב-2014 השניים נפרדו.
מ-2019 עד 2024 ארליך הייתה בזוגיות עם איש העסקים מייק אוקנין.
ארליך מתגוררת בשכונת נווה צדק בתל אביב.
הערות שוליים

↑  יוני פרוים,'"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'עינת ארליך: "בגיל 20 לא יכולתי להצטלם בהלבשה תחתונה", במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 6 ביולי 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009165436305171  MusicBrainz: 7a897dd6-2434-4a99-8cdc-11849d247bc8  VIAF: 111160978140317940004   WorldCat (עם VIAF): 111160978140317940004
אשראי

ערך זה עוסק במונח בכלכלה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
בכלכלה, אַשְׁרַאי הוא הלוואה הניתנת לאדם או לחברה על ידי מוסד פיננסי, תמורת התחייבות של הלווה להשיב את ההלוואה, בתוספת ריבית, כעבור זמן קצר (לרוב כחודש) או לשיעורין ("קרדיט", לרוב במהלך מספר חודשים). הלוואת אשראי ניתנת לרוב תמורת ערבונות ישירים (כמו חיסכון 'נעול' בגובה מסוים) או עקיפים, או שניהם.
נטילת הלוואת אשראי נעשית תוך יצירת חוב כלפי המוסד הפיננסי, המבוטא לרוב ברישום חובה בחשבון שיש ללווה במוסד הפיננסי (לדוגמה, 'מינוס' בבנק), או באמצעות מיצוי 'מכסה' המוקצית לנוטל הלוואת אשראי.
מוסד האשראי המודרני גדל בד בבד עם התרחבות הייצור התעשייתי והתפשטותו על פני העולם כולו. כפי שניסח זאת הכלכלן והיסטוריון הכלכלה פרופ' אלפרד בונה: "אין בזה הפרזה אם אומרים שהייצור המודרני לא היה אפשרי אלמלא האשראי, והאשראי בצורתו המודרנית אינו אלא יצירת הבנקים".
כרטיסי אשראי

אצל לקוחות רגילים בבנקים, ניטלת הלוואת אשראי בדרך כלל באמצעות כלי כמו כרטיס אשראי. בישראל, לדוגמה, כאשר אדם משלם באמצעות כרטיס אשראי, הוא נוטל הלוואה מחברת כרטיסי האשראי, אותה הוא פורע בתוך כחודש או לשיעורין.
רוב ההלוואות הניטלות באמצעות כרטיס אשראי הן לצורך תשלום בעבור מוצרי צריכה שונים ועל כן כוללות בדרך כלל תוספת ריבית סמויה בדמות העלאת מחיר, שבאמצעותה מפצה את עצמו העסק המבצע את החיוב על התשלום שהוא נדרש לשלם לחברת כרטיסי האשראי עבור בדיקת העסקה, אישורה ורישומה ("דמי סליקה") ולרוב גם פיצוי על פרק הזמן שבין הרכישה להעברת התשלום מחברת כרטיסי האשראי למוכר. כאשר העסק מציע הנחה למשלמים במזומן, הריבית הסמויה הופכת לגלויה.
אשראי ספקים

סוג נוסף של אשראי מכונה "אשראי ספקים" או "שוטף פלוס", והוא אשראי שספקים נוהגים להעניק ללקוחותיהם. במתכונת אשראי זאת, ספק מוצרים או שירותים מספק את המוצר או מעניק את השירות ללקוח, אך לא מקבל את התשלום בעבורו באופן מידי אלא כעבור זמן. בישראל, מוכר מתן אשראי כזה בשם "שוטף פלוס" ובו התשלום מתבצע מספר הימים המצוין לאחר סוף החודש שבו התבצעה העבודה, כך "שוטף פלוס 30" לעסקאות שבין 1 ל-28 בפברואר ישולמו ב-30 במרץ. מספר ימי האשראי מעבר לשוטף תלוי בהסכם בין הספק ללקוח. במתכונת זו, ספק המוצר או השירות מוותר על תשלומי ריבית אותם היה יכול לקבל אילו היה הכסף מועבר לרשותו מידית. מקבל השירות, לעומתו, נהנה מתשלומי ריבית על סכומי הכסף שאת הוצאתם עיכב. יתר על–כן, הספק מחויב בתשלומים שוטפים אחרים שאין לעכבם. לדוגמה, ספקים נדרשים לשלם את סכום המע"מ שהוסיפו לעסקה, לשלם משכורתם של עובדים, וכדומה.
במרץ 2017 נחקק בישראל חוק מוסר תשלומים לספקים, המגביל את משך הזמן שבו ממשלת ישראל וגופים המתוקצבים על ידה רשאים לדחות תשלום לספקים.
אובליגו

אובליגו (בלטינית "Obligo" פירושו התחייבות, כבילה) הוא מונח מתחום הבנקאות המהווה סיכום כל הסכומים שעסק או לקוח התחייב להחזיר לבנק כולל מסגרות אשראי, הלוואות בכרטיס אשראי, הלוואות נוספות ושעבודים מכל סוג שהם. האובליגו מהווה מדד לבחינת מצב העסק או הלקוח כדי שלא ייווצר מצב בו התחייבויותיו יהיו גדולות בהרבה ממה שהוא יוכל להחזיר בעתיד.
שכר כאשראי

על פי ההלכה בנושא הלנת שכר, יש לשלם תמורת עבודה מיד עם סיום ביצועה. על–פי התפיסה המרקסיסטית, גם עובד המבצע את עבודתו מידית ומקבל את שכרו במועד קבוע (שבועית או חודשית) מעניק למעשה אשראי למעסיק, שכן זה יכול להמשיך ולהחזיק בכסף המיועד לעובד פרק זמן נוסף. מנקודת מבט הפוכה, כמו זו של אויגן פון בהם-באוורק למשל, האשראי ניתן דווקא על–ידי המעסיק, המשלם לעובד באופן רציף עוד לפני שקיבל את התמורה בעבור העבודה מן הצרכן, שלא לדבר על מקרים בהם מושקעת עבודה, משולם שכר עבורה, אך לא מופקת תמורה כלשהי (לדוגמה, כאשר יש עסקה שכשלה).
התמודדות עם סיכון אשראי

קיימות מספר דרכים בסיסיות שבהן חברות יכולות לפעול על מנת להתמודד עם סיכוני אשראי:
גביית חלק ניכר מן הסכום מראש. בשיטה זו משתמשות חברות רבות מול לקוחות בעייתיים.
גביית חובות בהתאם להתקדמות העבודה - נפוצה מאוד בעת ביצוע פרויקטים. באופן זה החשיפה מצטמצמת רק למועדים שבין התשלום האחרון ועד התשלום הבא, עבור חלק מסוים של הפרויקט בביצוע. סוג זה בולט בענף נדל"ן על נגזרותיו.
מכירה במזומנים.
מציאת ערבים לתשלום החוב תמורת עמלה.
ביטחונות שהלקוח סיפק בעצמו.
ביטוח אשראי.
ראו גם

אמות מידה פיננסיות
הערות שוליים

↑  ד"ר א. בונה, "מתולדות הבנקאות", בתוך: הבנקאות להלכה ולמעשה - ספר לאיש-המקצוע ולמעיין, ירושלים, ראובן מס, 1940, עמ' 17.
↑  ט.מ.ל,'"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'הגבלת ה"שוטף פלוס" – הקץ להמתנה הארוכה לתשלומים, ‏13 באפריל 2014
↑  חוק מוסר תשלומים לספקים, התשע"ז-2017, ס"ח 2622 מ-30 במרץ 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531260005171  BNE: XX525588  BnF: cb11950111t (data)  GND: 4032923-9  HDS: 013893  LCCN: sh85033856  NKC: ph128363
קריקטורה

קריקטורה שפורסמה בשנת 1868 בעיתון צרפתי, ומציגה את צ'ארלס דיקנס חוצה עם ספריו את תעלת למאנש
קריקטורה משנת 1871, המציגה את צ'ארלס דרווין כקוף אדם
קריקטורה היא איור שמתאר אדם או מצב בצורה מוגזמת, תוך הבלטה מופרזת של פרטים מסוימים, בדרך כלל מאפיינים חיצוניים או נקודות תורפה, במטרה להצחיק, להוסיף מאפיין הומוריסטי לאדם, ולעיתים גם לעורר ביקורת, כחלק מסאטירה פוליטית או תרבותית.
התפתחות הקריקטורה קשורה להמצאת הדפוס במאה ה-15, אשר איפשרה את הפצתה ברבים. לעיתים גרמו קריקטורה מוצלחות לסערה פוליטית או ניסיונות רדיפה על ידי השלטון, פוליטיקאים או על ידי מוסדות דת.
מקור המילה

מקור המילה באיטלקית: caricatura – מן caricare 'לשאת', 'להעמיס', ומכאן 'להגזים', 'להעמיד פנים' (הפועל האיטלקי עצמו מקורו בפועל הלטיני carricare 'לסחוב', 'לשאת', מן carrus 'עגלה'. מפועל זה גם carry באנגלית).
בשנת 2016 פנתה הוועדה למילים של האקדמיה ללשון העברית אל הציבור בשאלה "האם לדעתך יש לקבוע חלופה עברית למילה קריקטורה?" עוד ביקשה הוועדה הצעות לחלופה עברית למילה קריקטורה ולבעל המקצוע קריקטוריסט.
תוצאות ההצבעה וההצעות הרבות שהתקבלו הועברו לוועדה לקראת המשך הדיון במונח. לאחר עיון נוסף החליטה הוועדה להסיר את המונח מסדר היום (תשע"ז).
יצירת קריקטורה

קריקטורה נבנית כהגזמה של קווי הדמיון של אובייקט שנעשית על ידי הדגשת המאפיינים אשר מבדילים את אותו אובייקט מכל אובייקט אחר. לדוגמה, קריקטורה של פנים אינה עיוות גרפי של תווי הפנים, אלא הגזמה של קווי המתאר האמיתיים של הפנים. למשל, אם במאפייני הפנים האף הגדול הוא פרט בולט המאפיין אותם, ניתן לצייר אותו גדול עוד יותר – להגזים באפיון הפרטים – בכך קווי הדמיון נשמרים תוך הבלטת המציאות. לעומת זאת ציור של אותו האף קטן יותר יהיה עיוות של המציאות.
על אף האמור ישנם יוצאים מן הכלל אשר מצליחים בעזרת עיוות לשמר את תווי הפנים המאפיינים ולהשיג את הדמיון הדרוש ללא הגזמת הפרטים.
אנשים רבים כגון כריסטופר הארט כתבו ספרים שלמים העוסקים בהוראות לציור קריקטורות.
ראו גם

קומיקס
סאטירה
קריקטורה בעולם הערבי
איור עיתונות
לקריאה נוספת

איתן מכטר ואביטל מאיה מכטר, קריקטורה, פרשנות וביקורת, רסלינג, 2014.
עידו נוי, 'חבורת הזבל': על קריקטורה, סאטירה וסירחונות פוליטיים, מחקרי ירושלים בפולקלור יהודי לד (תשפ'א), עמ' 211–254.
הערות שוליים

1 2 3  קציעה אביאלי-טביביאן (2003). מסע אל העבר: עולם מודרני נולד, המאה ה-19. תל אביב: מט"ח – המרכז לטכנולוגיה חינוכית.
↑  קריקטורה בעברית?, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏2016-04-06
1 2 3 4 5  אלי אשד, חרבות לעטים: השנה של הקריקטורה הפוליטית, מגזין ליברל, 13/12/2015
1 2 3  אורן פרסיקו,'"`UNIQ--nowiki-00000005-QINU`"'‏דיוקן האמן כסקנדליסט, באתר גלובס, 15 בפברואר 2006
↑  israel and the palestinians-press and publishing, Guardian, 19.12.2008
↑  "Terrorists Miss Out on 11 Million Dollars"‏, 19 בנובמבר 2012
↑  סוכנויות הידיעות,'"`UNIQ--nowiki-0000000F-QINU`"'אל-קאעידה נטל אחריות לפיגוע בשגרירות הדנית, באתר ynet, 5 ביוני 2008
↑  סוכנויות הידיעות,'"`UNIQ--nowiki-00000011-QINU`"'פקיסטן: 6 הרוגים בפיגוע מחוץ לשגרירות הדנית, באתר ynet, 2 ביוני 2008
↑  סוכנויות הידיעות,'"`UNIQ--nowiki-00000013-QINU`"'הקריקטורה של מוחמד: מאסר לתוקפי העיתון, באתר nrg‏, 4 ביוני 2012.
↑  "כולנו שרלי": קריקטוריסטים בעולם מגיבים לטבח בצרפת, באתר Feeder, ‏8 בינואר 2015
↑  אמיר תיבון, שליחנו לפריז‏, 3.7 מיליון בצעדות הזיכרון לנרצחי מתקפת הטרור בצרפת, באתר וואלה, 11 בינואר 2015
↑  ברחבי העולם זוכרים את נרצחי הפיגוע בפריז, באתר וואלה, 8 בינואר 2015
↑  יאיר אטינגר,'"`UNIQ--nowiki-00000018-QINU`"'התנפלות על דוכנים בצרפת: מהדורת "שארלי הבדו" אזלה בתוך דקות, באתר הארץ, 14 בינואר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283468505171  BNE: XX526067  BnF: cb119777107 (data)  GND: 4029670-2  HDS: 015855  LCCN: sh85020311  LNB: 000263188  NDL: 00563782  NKC: ph121476 
תיאור פניו של לואי פיליפ, מלך הצרפתים כאגס
עמוד השער של הגיליון שיצא לאחר הפיגוע במשרדי העיתון, בו מוצג הנביא מוחמד עם הכיתוב "גם אני שרלי", ומעליו נכתב "הכל נסלח"
הורדוס

ערך זה עוסק במלך יהודה ומייסד שושלת בית הורדוס. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
מטבעות מתקופת שלטון הורדוס, בהם מוטבעות ביוונית המילים "ΒΑΣΙΛΕΩΣ ΗΡΩΔΟΥ" ("המלך הורדוס")
מטבע של הורדוס
הוֹרְדוֹס (ביוונית: Ἡρῴδης (הֵרוֹדֵס), 72 ‏לפנה"ס – ז' בכסלו, 4 לפנה"ס) היה מלך יהודה משנת 37 לפנה"ס עד מותו, ומייסד שושלת בית הורדוס. מכונה גם "הורדוס הגדול", כדי להבדילו מבניו שנקראו על שמו.
הביוגרפיה של הורדוס מבוססת בעיקר על כתביו של יוסף בן מתתיהו (פלאוויוס יוספוס), שהמקור העיקרי שלו לנושא היה חיבורו של ניקולאוס איש דמשק, מקורבו של הורדוס והיסטוריון החצר שלו. ידוע גם על קיומו של חיבור בשם "ההיסטוריה של המלך הורדוס" מאת היסטוריון בשם פטולמאיוס, אולם הוא לא שרד.
ימי שלטונו של הורדוס ביהודה היו תקופת ביניים, בין שלטון מלכי בית חשמונאי לבין שלטון נציבי רומא, כשהארץ נשלטה באופן עקיף על ידי הרומאים באמצעות שלוחם ועושה דברם – הורדוס, כמלך וסאל. מעמד זה הקנה לו ולממלכת יהודה אוטונומיה בנושאי פנים, אך חייבו להיות כפוף במדיניות החוץ ובכלל – לרומא.
הורדוס נודע במפעלי הבנייה האדירים והמפוארים שהקים, הודות להם הוא מכונה גם "המלך הבנאי". הוא בנה מחדש את בית המקדש, והפך אותו למבנה מפואר מאוד, בנה מחדש את העיר שומרון, ושינה את שמה ל"סבסטי", כמחווה לקיסר אוגוסטוס. הקים עיר נמל גדולה בקיסריה, אף היא לכבוד הקיסר אוגוסטוס, ובנה בה אמפיתיאטרון, מהראשונים בעולם שנבנו במישור. שרידים ממפעלי הבנייה של הורדוס ניתן למצוא גם במצדה, שהייתה ארמון-מקלט שבנה לעצמו, בקיסריה, בהרודיון – שבו גם נקבר אחרי מותו באחוזת קבר מפוארת שכרה לעצמו, ובארמונות החורף שבנה לעצמו ליד יריחו.
דמותו בתודעה נשארה כשליט אכזר, ששלט בכוח הזרוע, תוך התנגדות עזה של העם כלפיו ובמיוחד מצד הפרושים, שלקראת סוף ימי בית שני הייתה להם השפעה רבה על העם היהודי, והשקפותיהם באו לידי ביטוי בספרות חז"ל. גם יוסף בן מתתיהו תיאר את מעשי הזוועה שהורדוס ביצע, בספריו בשפה היוונית. בברית החדשה מתואר הורדוס כשליט אכזר, שהורה בין השאר על הרג כל הילדים בבית לחם בשל הידיעה על לידתו של משיח בן דוד (כלומר ישו, מי שאמור להיות מלך היהודים במקומו) בבית לחם, ומאוחר יותר הנחילה הנצרות את מסורותיה במרחב ההלניסטי. כך עיצבו שתי קבוצות אלה, הפרושים והנוצרים, את הזיכרון ההיסטורי של תקופת הורדוס. ועוד, עצם היותו ממוצא אדומי, רדיפתו הקנאית את צאצאי בית חשמונאי ורציחתם בזה אחר זה, התנהגותו המתריסה כלפי הסנהדרין ורציחתם, אכזריותו הפראית כלפי בני משפחתו הקרובים בהם אשתו וילדיו, וחנופתו לרומאים, כל אלה תרמו לשנאה ולהסתייגות מהורדוס.
למרות זאת, תקופת מלכותו של הורדוס על יהודה מנעה שלטון רומאי ישיר. לאחר מותו, כאשר בניו נכשלו לייצב את שלטונם בארץ, החל עידן של דיכוי קשה תחת שלטון נציבים רומים, שהסתיים במרד הגדול ובחורבן בית המקדש השני.
ביוגרפיה > מוצאו של הורדוס

בתקופת הבית השני, ישבו האדומים שהיו עם שמי בעבר הירדן, בצפון הנגב ובהר חברון. כמו שבטים שמיים אחרים, קיבלו האדומים באהדה את עליית בית חשמונאי ואת השפעת ממלכת יהודה באזור ואת ירידת השושלת הסלאוקית מגדולתה. אולם, מדיניות בית חשמונאי כלפי תושבי הארץ הלא יהודים, החלה בניסיונות לגרשם, כגון גירוש תושבי גזר ויפו. לאחר התפרסות הכיבוש בימי יוחנן הורקנוס הראשון על פני שטח נרחב, החל גיור העמים יושבי הארץ שנכנעו מול ממלכת בית חשמונאי. כך קרה לאדומים, וכך קרה גם ליטורים ולאחרים. בין אם ניתן היה לראות בגיור זה כפייה ובין אם לאו, האדומים השתלבו היטב בתוך העם החדש, והפכו לחלק מן הממלכה החשמונאית ובדיעבד לחלק אינטגרלי מהעם היהודי.
הורדוס נולד לאחת המשפחות המכובדות באדום. סבו, אנטיפס, היה מושל אדום מטעם אלכסנדר ינאי, ואביו, אנטיפטרוס הפך ליועצו הראשי והעיקרי של יוחנן הורקנוס השני. אמו של הורדוס, קיפרוס, הייתה נסיכה ערביה נבטית, שילדה לאנטיפטרוס ארבעה בנים – פצאל, הורדוס, יוסף, פירורא, ובת – שלומית.
סקסטוס יוליוס אפריקנוס, מאבות הכנסייה, צוטט על ידי אוסביוס מקיסריה, שכינה אותו "היסטוריון בעל מוניטין", בנוגע למוצאו של אבי הורדוס. אפריקנוס טען כי "לפי מקורות המסתמכים על מידע מדויק אודות הורדוס", אנטיפטרוס, אבי הורדוס, היה בנו של איש בשם "הורדוס" מאשקלון, שהיה "עבד ששירת במקדש אפולו". בהיותו ילד, נשבה על ידי שודדים אֱדוֹמִים וחי איתם, הואיל ולאביו העני לא הייתה האפשרות לשלם את הכופר שדרשו השודדים האדומים, כדי לפדות את בנו. אי לכך, הוא נשאר וגדל אצלם, וקיבל מהם את חינוכו ואת מנהגיהם. על ידיעה זו של אפריקנוס חוזרים סופרים נוצרים נוספים, אך לדעת אברהם שליט, אין ממש במסורת נוצרית זו המדברת בגנותו של הורדוס, ומקורה בסיפור עממי יהודי שנועד לפגום בכבוד משפחתו של הורדוס.