stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דגל אורוגוואי

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל לאומי ודגל ימי לאומי
 יחס אורך/גובה:  2:3
 הונף לראשונה:  12 ביולי 1830
 מוטיבים עיצוביים:  תשעה פסים לבנים ותכלת, שמש מאי בקנטון
 שם המעצב:  חואקין סוארז דה רונדלו
דגל אורוגוואי (בספרדית: Pabellón Nacional - "הדגל הלאומי") הוא דגלה הלאומי של אורוגוואי. הוא אומץ לראשונה ב-16 בדצמבר 1828. לדגל המקורי היו 17 פסים עד 12 ביולי 1830, עת צומצם המספר לתשעה על מנת לייצג את תשעת המחוזות המקוריים של המדינה עם עצמאותה בשנת 1828. בשנת 1830 שונו צבע הפסים מתכלת לכחול. בקנטון הדגל (הרבע העליון הקרוב לניצב) מצוירת שמש מאי (שמש האביב) על רקע לבן. שמש מאי מופיעה גם בדגל ארגנטינה, והיא מציינת את המהפכה שהתחוללה במאי 1810 נגד השלטון הקולוניאלי הספרדי. ייתכן ביותר שצבעי הדגל והשמש הזהובה מקורם בדגל ארגנטינה שהניפה אותו בעת מאבקה בשלטון הספרדי.
דגל ארטיגאס
דגל השלושים ושלושה
דגלים רשמיים נוספים

אורוגוואי היא ייחודית בין מדינות העולם בכך שיש לה שלושה "דגלי מולדת" (Banderas Patrias) בעלי מעמד רשמי בו זמנית. יחד עם הדגל הלאומי המתואר לעיל מונפים גם דגל ארטיגאס ודגל טריינטה אי טרס (השלושים ושלושה) בחגיגות לאומיות ועל בנייני הממשל ובתי הספר
דגל ארטיגאס הוא מחווה לזכרו של הגיבור הלאומי חוסה חרוַאסיו ארטיגַס. דגל השלושים השלושה, שבמרכזו המוטו הלאומי "חירות או מוות", Libertad o Muerte, מונף לזכרם של שלושים ושלושה הלוחמים שהגיעו ב-1825 בספינה מארגנטינה, ופתחו את המערכה לשחרור אורוגוואי מן הכיבוש הברזילאי.
ראו גם

סמל אורוגוואי
המנון אורוגוואי
דגל אזור מורסיה

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל מדיני ואזרחי
 קבלת מעמד רשמי:  9 ביוני 1982
 מוטיבים עיצוביים:  שדה, castle triple towered, royal crown 
 
דגל אזור מורסיה (בספרדית: Bandera de la Región de Murcia) הוא דגלה של הקהילה האוטונומית הספרדית מורסיה, והוא הוגדר בסעיף 4.1 של חוק האוטונומיה של מורסיה, שקבע:
דגל מחוז מורסיה הוא מלבני ומורכב מארבע טירות עם צריחי אור, בפינה השמאלית העליונה, מסודרים בשורות של שניים, ושבעה כתרים מלכותיים בפינה הימנית התחתונה, מסודרים בארבע שורות, בשורות של אחד, שלושה, שניים ואחד, בהתאמה; על רקע אדום ארגמן או כרמין
ארבע הטירות מזכירות את ההיסטוריה של האזור כאזור גבול בין כתר אראגון וממלכת קסטיליה, לבין האמירות הנאסרידית של גרנדה והים התיכון: ארבע שטחים של יבשה וים, נוצרים ומוסלמים, אשר כולם יצרו תרבות מורסיאנית מובהקת. ארבע הטירות גם יכולות להתייחס לארבע האדונויות ששלטו בתחילה באזור לאחר שנכבש על ידי אלפונסו העשירי מלך קסטיליה.
שבעת הכתרים הוענקו לממלכת מורסיה על ידי הכתר הקסטיליאני. חמשת הכתרים הראשונים הוענקו על ידי אלפונסו העשירי ב-14 במאי 1281, כאשר העניק את החותם העירוני לעיר הבירה מורסיה. הכתר השישי הוענק על ידי פדרו הראשון ב-4 במאי 1361, לכבוד נאמנותה של מורסיה במהלך מלחמת שני הפדרואים.
הכתר השביעי הוענק על ידי פליפה החמישי מלך ספרד ב-16 בספטמבר 1709 לכבוד נאמנותה של מורסיה לפליפה במהלך מלחמת הירושה הספרדית.
דגלים לשעבר

הדגל הראשון של מורסיה (לפני 1361)
דגל ממלכת מורסיה כחלק מכתר קסטיליה (1266-1361)
דגל ממלכת מורסיה כחלק מכתר קסטיליה (1361)
דגל ממלכת מורסיה כחלק מכתר קסטיליה (1361-1575)
דגל מחוז מורסיה (1976–1982)
ראו גם

סמל מורסיה
דגלי הקהילות האוטונומיות של ספרד
דגל אזאד קשמיר

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל מדיני ואזרחי
 יחס אורך/גובה:  23:31
 קבלת מעמד רשמי:  24 בספטמבר 1975
 מוטיבים עיצוביים:  דגל ירוק בעל ארבעה פסים לבנים, מלבן זהוב בצדו השמאלי וסהר בצדו הימני
דגל אזאד קשמיר (באורדו: پرچم آزاد کشمی) הוא דגל מדינה המייצג את הטריטוריה העצמאית של אזאד קשמיר בפקיסטן. הדגל בעל רקע ירוק, ארבעה פסים לבנים אופקיים לבנים, כוכב וסהר על צדו העליון הימני וקנטון מוזהב בצדו העליון השמאלי.
הדגל אומץ ב-24 בספטמבר 1975, באמצעות פקודה שאושרה על ידי מייסד הטריטוריה, מוחמד אבראהים קאן (אנ'). הדגל תוכנן על ידי עבדול חאק מירזה, סגן-אלוף פקיסטני. הדגל מסמל היבטים שונים של הטריטוריה. לדברי ממשלת אזאד קשמיר, הרקע הירוק מייצגת את רוב האוכלוסייה המוסלמית באזור, קנטון הזהב מייצג את המיעוטים הדתיים, הפסים הלבנים מייצגים את ההרים המושלגים של המדינה, הפסים הירוקים מייצגים את עמק קשמיר והכוכב והסהר הם סמל לאומי המופיעים גם על גבי דגל פקיסטן.
ראו גם

דגל פקיסטן
הערות שוליים

↑  James Minahan, Encyclopedia of the Stateless Nations: D-K, Greenwood Publishing Group, 2002. (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא סמלים ובנושא פקיסטן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דירוג (צי מסחרי)

בצי הסוחר דירוג (באנגלית: Rating) הוא איש צוות שאינו קצין. המלחים בצי הסוחר מתחלקים לכמה קבוצות בהתאם לתפקיד ולהכשרה. על המלחים מפקד רב המלחים שכפוף לחובל הראשון (חובל בכיר).
בישראל

תקנות הספנות (ימאים), תשס"ב-2002, קובעות חובת הסמכה לדירוגים שהם חלק ממשמרת הגשר באוניה או חלק ממשמרת המכונה. בסוגי ההסמכה נכללים: ימאי רב תכליתי, מלח משמרת, מלח כשיר, מכונן בכיר, עובד מנוע, עובד קיטור. בהסמכה עוסקת רשות הספנות והנמלים.
הימאים הדירוגים בישראל היו מאוגדים באיגוד הימאים הדירוגים.[דרושה הבהרה] במרוצת השנים הוחלפו הימאים הדירוגים הישראלים בצי הסוחר הישראלי במאים זרים (נותרו עדיין קציני ים ישראלים).
ערך זה הוא קצרמרבנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דירהוליי

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  120 מ' 
 מדינה:  איסלנד איסלנד
 מיקום:  דרום האי
 קואורדינטות:  63°23′59″N 19°07′35″W﻿ / ﻿63.399722222222°N 19.126388888889°W﻿ / 63.399722222222; -19.126388888889
  (למפת איסלנד מוגדלת) רייקיאוויק אקוריירי קפלאוויק אקרנס איסאפיירד'ור סאוד'אורקרוקור איילססטאד'יר סלפוסדירהוליי(למפת איסלנד רגילה) רייקיאוויק אקוריירי קפלאוויק אקרנס איסאפיירד'ור סאוד'אורקרוקור איילססטאד'יר סלפוסדירהוליי
 
תצפית מהדירהוליי על הרייניסדראנגר
תוכי ים ממריא מהצוק
דירהוליי (באיסלנדית: Dyrhólaey; בתרגום חופשי: "אי הגבעה עם החור בדלת", מוכר על ידי הימאים גם כקייפ פורטלנד) הוא לשון יבשה המתנשאת לגובה 120 מטרים, הממוקמת סמוך לחוף העיירה ויק, העיר הדרומית ביותר והגשומה ביותר באיסלנד.
לשון היבשה היא צוק ממקור געשי, ובראשה שוכן "מגדלור דירהוליי", הקיים משנת 1927. אזור הצוק הוכרז כשמורת טבע בשנת 1978.
הנוף מהצוק הוא מגוון: מצפון ניתן לראות מספר קרחונים מפורסמים, ממזרח רואים את צוקי הבזלת "רייניסדראנגר" ואת החוף השחור הסמוך, וממערב ניתן לראות את חופי העיר סלפוס.
בקיץ ישנן במקום מושבות קינון גדולות של תוכי ים אטלנטי.
הערות שוליים

↑  Dyrholaey - דירהוליי | אקספלורר, באתר www.xplorer.co.il (ב־)
↑  Journey to the Center of the Earth: Chapter IX. Iceland! But What Next?
↑  Harlow, Cathy (2004). Iceland (באנגלית). Hunter Publishing, Inc. ISBN 978-1-84306-134-2. נבדק ב-23 במאי 2018. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  העיירה Vik וצוק Dyrholaey, באתר bartravel.com
↑  "Foghorn Publishing ... Lighthouse Explorer Database ... Dyrhólaey Light > Lighthouse Digest". Lighthouse Digest. נבדק ב-20 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  צוק דירהוליי - Dyrhólaey, באתר Another Iceland (באנגלית)
↑  Dalton, Anthony (2003). Wayward Sailor: In Search of the Real Tristan Jones (באנגלית). McGraw Hill Professional. ISBN 978-0-07-140251-4. נבדק ב-23 במאי 2018. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Evans, Andrew (2008). Iceland (באנגלית). Bradt Travel Guides. ISBN 978-1-84162-215-6. נבדק ב-23 במאי 2018. {{cite book}}:  (עזרה)
גמר ליגת האלופות 1995

גמר ליגת האלופות 1995 התקיים באצטדיון ארנסט האפל בווינה, אוסטריה ב-24 במאי 1995, ובו נקבע כי הזוכה בטורניר ליגת האלופות לעונת 1994/1995 היא אייאקס אמסטרדם ההולנדית, שניצחה במשחק את האלופה המכהנת מילאן האיטלקית בתוצאה 1–0.
הגמר היה שחזור של גמר 1969 בו ניצחה מילאן 4–1 את אייאקס. היה זה גמר שמיני עבור מילאן ושלישי ברציפות, הישג שטרם נשבר (בעידן ליגת האלופות) והושג פעמיים נוספות בלבד (יובנטוס 1996–1998, ריאל מדריד 2016–2018). כמו כן, היה זה גמר רביעי מתוך שבעה גמרים רצופים בו שיחקה קבוצה איטלקית. עבור אייאקס היה זה גמר חמישי, וראשון מזה 22 שנים. אייאקס העפילה לגמר לאחר שלא הפסידה אף לא פעם אחת בטורניר. בגמר עצמו, מילאן שאפה להשוות את שיא הזכיות של ריאל מדריד עם שש זכיות, אך לאחר 85 דקות נטולות שערים כבש פטריק קלויברט בן ה־19 שער לזכות אייאקס, שזכתה בגביע הרביעי בתולדותיה. קלויברט הוא השחקן הצעיר ביותר שכבש בגמר ליגת האלופות.
שתי הקבוצות העפילו לטורניר עקב זכייתן באליפות בארצן בעונת 1993/1994. מילאן זכתה באליפות איטליה בפער של שלוש נקודות מיריבתה יובנטוס, בעוד אייאקס זכתה באליפות הולנד בפער של שלוש נקודות מיריבתה פיינורד. שתי הקבוצות הוגרלו יחדיו בשלב הבתים של ליגת האלופות, כך שנפגשו במהלך הטורניר פעמיים בטרם הגמר. בשני מפגשי שלב הבתים גברה אייאקס על מילאן בתוצאה זהה, 2–0.
הקבוצות

| מועדון | הופעות קודמות בגמר (בכתב מודגש: זכיות) |
| --- | --- |
הולנד אייאקס: 4 (1969, 1971, 1972, 1973)
איטליה מילאן: 7 (1958, 1963, 1969, 1989, 1990, 1993, 1994)
הדרך אל הגמר

1 2  למילאן הורדו 2 נקודות עקב התפרעות קהל במשחק הבית מול קזינו זלצבורג, שגרמה לפציעתו של השוער אוטו קונרד.
בהגרלת שלב הבתים, אליו הגיעה אייאקס לראשונה מאז הקמת ליגת האלופות, שובצו שתי הקבוצות יחדיו בבית ד', יחד עם קזינו זלצבורג וא.א.ק. אתונה.
המשחק הראשון בשלב הבתים הפגיש בין אייאקס למילאן באצטדיון האולימפי באמסטרדם, ואייאקס גברה על יריבתה בתוצאה 2–0, משערים של רונאלד דה בור ויארי ליטמאנן. בשלושת המשחקים הבאים שמרו הקבוצות על מאזן נקי מהפסדים, כשאייאקס מנצחת פעם אחת ומסיימת פעמיים נוספות בתיקו, ומילאן מסיימת משחק אחד בתיקו ומנצחת פעמיים. אמנם, במהלך ניצחונה של מילאן 3–0 על קזינו זלצבורג, הושלך בקבוק פלסטיק ופגע בשוערה של זלצבורג, שנזקק לטיפול רפואי. עקב כך, הורדו שתי נקודות ממאזנה, ונאסר עליה לארח משחקים בסן סירו בהמשך שלב הבתים, כך שהמשחק השני בין אייאקס למילאן נערך באצטדיון בטריאסטה. במשחק גברה אייאקס על מילאן בשנית, בתוצאה זהה של 2–0, משערים של ליטמאנן ופרנקו בארזי (עצמי). לאחר הניצחון הבטיחה אייאקס את המקום הראשון בבית ערב המחזור האחרון, בעוד מילאן נזקקה לניצחון במחזור הנעילה על קזינו זלצבורג על מנת להעפיל לשלב הבא. דניאלה מסארו כבש את השער היחיד באותו משחק, ומילאן העפילה מהמקום השני בבית.
| שלב הבתים> קבוצה | שלב הבתים> משחקים | שלב הבתים> ניצחונות | שלב הבתים> תיקו | שלב הבתים> הפסדים | שלב הבתים> שערי זכות | שלב הבתים> שערי חובה | שלב הבתים> הפרש שערים | שלב הבתים> נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הולנד אייאקס אמסטרדם | 6 | 4 | 2 | 0 | 9 | 2 | 7+ | 10 |
| איטליה מילאן | 6 | 3 | 1 | 2 | 6 | 5 | 1+ | 5* |
| אוסטריה קזינו זלצבורג | 6 | 1 | 3 | 2 | 4 | 6 | 2- | 5 |
| יוון א.א.ק. אתונה | 6 | 0 | 2 | 4 | 3 | 9 | 6- | 2 |
* למילאן הורדו שתי נקודות בעקבות התנהגות הקהל במשחק מול קזינו זלצבורג במחזור השני
הדרך אל הגמר > אייאקס

בשלב רבע הגמר פגשה אייאקס את היידוק ספליט הקרואטית. במשחק הראשון בספליט נפרדו הקבוצות בשוויון 0–0, וההכרעה עברה לאמסטרדם. משחק הגומלין היה פשוט יותר עבור ההולנדים, שעלו ליתרון כפול כבר במחצית הראשונה משערים של נוואנקוו קאנו ופרנק דה בור. האחרון אף השלים צמד במחצית השנייה בדרך לניצחון 3–0 והעפלה לחצי הגמר.
בשלב חצי הגמר פגשה אייאקס את באיירן מינכן מגרמניה. כמו בשלב הקודם, גם הפעם משחקה הראשון של אייאקס היה משחק חוץ, באצטדיון האולימפי במינכן, וגם הפעם הסתיים בשוויון 0–0. לאחר שעלתה ליתרון כבר ברבע השעה הראשונה, משער של יארי ליטמאנן, ספגה אייאקס שער שוויון, שהציב אותה בסכנת הדחה, אך בארבע הדקות האחרונות של המחצית הראשונה כבשה אייאקס פעמיים נוספות, מרגליהם של פינידי ג'ורג' ורונאלד דה בור, וירדה להפסקה ביתרון 3–1. עם פתיחת המחצית השנייה השלים ליטמאנן צמד, ולאחר שער מצמק בפנדל של באיירן, כבש מארק אוברמארס שתי דקות לסיום וקבע את תוצאת המשחק, 5–2 לאייאקס שהעפילה לגמר לראשונה מזה 22 שנים.
הדרך אל הגמר > מילאן

ברבע הגמר פגשה מילאן את בנפיקה ליסבון מפורטוגל. המשחק הראשון, שהיה הראשון שלה בסן סירו לאחר שני משחקים בהם נאסר עליה לארח בביתה, הסתיים בניצחונה של מילאן 2–0 מצמד של מרקו סימונה במחצית השנייה. הגומלין בליסבון הסתיים בשוויון 0–0, ומילאן העפילה לשלב הבא.
בחצי הגמר פגשה מילאן את פריז סן-ז'רמן מצרפת. במשחק הראשון בפארק דה פראנס בפריז רשמה מילאן ניצחון דרמטי, כשזבונימיר בובאן כבש בתוך תוספת הזמן של המשחק את שער הניצחון לאיטלקים. במשחק הגומלין הביתי כבש דז'אן סביצ'ביץ' צמד שערים וקבע את תוצאת המשחק, 2–0, ו־3–0 בסיכום שני המשחקים, שהעלו את אלופת אירופה המכהנת לגמר ליגת האלופות בפעם השלישית ברציפות.
המשחק > סיכום

למרות שאייאקס ניצחה פעמיים במפגש בין הקבוצות בשלב הבתים, הגיעה מילאן אל הגמר כפייבוריטית, עם העפלה שלישית ברציפות לגמר וחמישית בשבע השנים האחרונות. בהרכבה הפותח של מילאן היו שמונה שחקנים שפתחו במשחק הגמר הקודם, בעוד אייאקס הגיעה עם סגל צעיר מאוד שממוצע גילו 23.
המשחק > סיכום > מחצית ראשונה

ההזדמנות הראשונה במשחק הייתה של אייאקס, לאחר שהגבהת כדור קרן של פינידי ג'ורג' מצאה את ראשו של פרנק דה בור ברחבה, אך האחרון נגח אל מעל השער של סבסטיאנו רוסי. מן העבר השני, מסירת עקב של מרקו סימונה באגף שמאל של התקפת מילאן מצאה את פאולו מלדיני. המגן הגביה לרחבה, הכדור הגיע עד לאגף הימני ממנו הגיעה מסירה למרכז הרחבה, שמצאה את כריסטיאן פאנוצ'י במצב נוח, אך הוא בעט אל מעל  השער. מילאן הוסיפה לחפש את השער, ובעיטת יעף של סימונה מתוך הרחבה לאחר הגבהה של רוברטו דונאדוני נהדפה לקרן על ידי אדווין ואן דר סאר. המחצית הראשונה הסתיימה בתוצאת שוויון, 0–0.
המשחק > סיכום > מחצית שנייה

המחצית השנייה החלה ללא מצבים מסוכנים מצד שתי הקבוצות. בדקה ה־70 של המשחק ערך מאמנה של אייאקס, לואי ואן חאל, את החילוף השני בקבוצתו, כשהכניס את פטריק קלויברט הצעיר על חשבונו של יארי ליטמאנן. כמה דקות אחר כך, בעט סימונה תוך כדי סיבוב כדור חד מחוץ לרחבה, אך מצא את ואן דר סאר מוכן, והשוער קלט את הכדור. בדקה ה-85 התנהל קשרה של אייאקס, פרנק רייקארד עם הכדור מחוץ לרחבה, עד שמצא במסירה מדויקת את קלויברט. החלוץ פרץ לרחבה, התחמק מהשומר שלו ותוך כדי נפילה גלגל את הכדור ברגל שמאל אל הרשת, 1–0 לאייאקס. מילאן חיפשה שער שוויון, וכדור גבוה נשלח לתוך הרחבה של אייאקס, לכיוונו של סימונה. ואן דר סאר נכשל בהדיפת הכדור שעבר אותו ופגע בידו של פרנק דה בור, אך הנגיעה הייתה לא מכוונת והכדור הורחק על ידי דה בור מהרחבה. אייאקס כמעט והבקיעה את השער השני בהתקפה מתפרצת, כשהמחליף נוואנקוו קאנו השתלט על כדור באגף ימין ומסר מדויק לדני בלינד לתוך הרחבה. בלינד בעט מקרוב בעוצמה בנגיעה אחת, אך רוסי הגיב מצוין והדף את הכדור. התוצאה נשמרה עד לסיום, אייאקס ניצחה בתוצאה 1–0, והקפטן דני בלינד הניף את הגביע הרביעי בתולדותיה של אייאקס.
המשחק > פרטים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 24 במאי 1995 | הולנד אייאקס | 1–0 | איטליה מילאן | אצטדיון ארנסט האפל, וינה, אוסטריה צופים: 49,700 שיפוט: יון קראצונסקו (רומניה) |
| 24 במאי 1995 | פטריק קלויברט  85' | (סיקור) |  | אצטדיון ארנסט האפל, וינה, אוסטריה צופים: 49,700 שיפוט: יון קראצונסקו (רומניה) |
המשחק > הרכבי הקבוצות

| --- | --- |
              אייאקס אמסטרדם :               מילאן
דיאנה ראסל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 בנובמבר 1938 קייפטאון, איחוד דרום אפריקה 
 פטירה:  28 ביולי 2020 (בגיל 81) אוקלנד, ארצות הברית 
 שם לידה:  Diana Elizabeth Hamilton Russell 
 מדינה:  דרום אפריקה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת קייפטאון, בית הספר לכלכלה של לונדון, Herschel Girls' School 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 www.dianarussell.com
 
דיאנה א. ה. ראסל (באנגלית: Diana E. H. Russell; 6 בנובמבר 1938 – 28 ביולי 2020) הייתה אקטיביסטית וסופרת פמיניסטית. ראסל נולדה וגדלה בקייפטאון שבדרום אפריקה. ב-1957 היא עברה לאנגליה, וב-1961 לארצות הברית. במשך כ-45 שנים היא עסקה במחקר בנוגע לאלימות מינית כלפי נשים וילדות. היא כתבה מאמרים וספרים רבים על אונס, כולל אונס בנישואים, רצח נשים, גילוי עריות, רציחות מיזוגיניות של נשים ופורנוגרפיה.
דן גבתון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 במרץ 1960 
 פטירה:  30 בינואר 2022 (בגיל 61) 
 מדינה:  ישראל 
 
דן גבתון (25 במרץ 1960 – 30 בינואר 2022) היה פרופסור לחינוך, מומחה למדיניות ולמשפט של החינוך, ראש החוג למדיניות ומינהל בחינוך, בבית הספר לחינוך שבאוניברסיטת תל אביב. שימש כפרופסור אורח באוניברסיטת University College London
ביוגרפיה

גבתון נולד וגדל ברחובות. למד לתואר, ראשון, שני ושלישי באוניברסיטת תל אביב בתחומי המשפטים, תכנון לימודים ומינהל ומדיניות החינוך.
תחומי המחקר העיקריים של גבתון היו מדיניות החינוך ומשפט החינוך (educational law) בגישה השוואתית וכן רפורמות חינוכיות בישראל ובריטניה.
בין השנים 2003 ל-2005, היה חבר מליאת כוח המשימה הלאומי במערכת החינוך (ועדת דברת) ויו"ר ועדת המשנה לחקיקה של הוועדה.
נפטר ב-30 בינואר 2022, ל' בשבט תשפ"ב, לאחר מחלה ארוכה. הובא למנוחות בבית העלמין ירקון .
הערות שוליים

↑  פרופ' דן גבתון התמנה כפרופ' אורח באוניברסיטה בלונדון, באתר education.tau.ac.il
↑  בית הספר לחינוך והחוג למדיניות ומנהל בחינוך מרכינים ראש לזכרו של חברנו, פרופ' דן גבתון ז"ל, באתר education.tau.ac.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007516733305171  BIBSYS: 1523345889948  ISNI: 0000 0004 1897 0072  LCCN: no2013102077  SUDOC: 08837176X  VIAF: 305283695   WorldCat (עם VIAF): 305283695 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דומר (אי)

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס הדרומי 
 קואורדינטות:  64°51′00″S 63°35′00″W﻿ / ﻿64.85°S 63.583333333333°W﻿ / -64.85; -63.583333333333
 אורך:  8.3 קילומטר
 רוחב:  3.6 קילומטר
 גובה מרבי:  Doumer Hill
 נתונים מדיניים
 אוכלוסייה:  0
 על שם:  פול דומר 
 מגלה:  אדריאן דה ז'רלאש 
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומידומר(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומידומר
 
האי דוּמֶרּ (בצרפתית: Doumer Island) הוא אי באורך 8.1 ק"מ וברוחב 3.6 ק"מ, שעליו חולשת פסגה פירמידלית מכוסה שלג, בגובה 515 מטר, והוא שוכן בין חלקיהם הדרומיים של האי אנוורס והאי וינצקה בארכיפלג פלמר, אנטארקטיקה. הוא נצפה לראשונה על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית 1899-1897, בהנהגת אדריאן דה ז'רלאש. המשלחת הצרפתית לאנטארקטיקה, 1905-1903, בהנהגת ז'אן-בטיסט שארקו צפתה שוב באי ומיפתה אותו, וקראה לו על שמו של פול דומר, נשיא בית הנבחרים הצרפתי התחתון ובהמשך נשיא צרפת.
תחנת המחקר הצ'יליאנית ילכו, הפעילה בקיץ בלבד בניהול המכון האנטארקטי של צ'ילה, ניצבת על חופו הדרומי של סאות' ביי של האי דומר.
הערות שוליים

↑  http://www.polarconservation.org
דגל אוקראינה

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל לאומי, דגל הצי האזרחי והמדיני
 יחס אורך/גובה:  2:3
 הונף לראשונה:  1918
 קבלת מעמד רשמי:  28 בינואר 1992
 מוטיבים עיצוביים:  ביקולור צהוב וכחול
 גרסאות נוספות

 
  דגל הצי הצבאי
 גרסאות היסטוריות
 דגל הרפובליקה הסובייטית של אוקראינה
 
   דגל מדיני ואזרחי  היסטורי
דגל אוקראינה (באוקראינית: Державний Прапор України, בעברית: דגלה הממלכתי של אוקראינה) הוא דגלה הלאומי של אוקראינה. מורכב משני פסים אופקיים בצבעים תכלת (למעלה) וצהוב. הצבעים הם הצבעים הלאומיים והם צבעי סמל גליציה, שתוארו לראשונה בקרב גרונוולד.
השורשים ההיסטוריים של הצבעים מגיעים מהמאה ה-13, כאשר העיר לבוב נוסדה. העיר קיבלה במתנה שלט הרלדי עם איור של אריה זהב על רקע כחול. במהלך מלחמות ומאבקים קשים, הדגל הוחלף ועבר שינויים רבים עד שבשנת 1848 קיבל את צורתו המודרנית.
לפי גרסה אחרת מקור הצבעים בצבעי שלט אצולה של אחת הממלכות האוקראיניות מתקופת ימי הביניים, הצבעים שימשו גם בדגלים שהונפו בקרב נגד המונגולים במאה ה-13, ובשנת 1848 כחלק מגל הלאומיות שסחף את אירופה באביב העמים.
דגל אוקראינה אומץ רשמית בשנת 1918 על ידי הרפובליקה העממית של אוקראינה ומפורש כשמיים תכולים (המסמלים שלום) מעל שדות חיטה (המסמלים שגשוג), הגדלים במישורים הפוריים של אוקראינה.
תחת השלטון הסובייטי נאסרה הצגת הדגל, כסימן ללאומנות, ולרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אוקראינה היה דגל אחר שהיה וריאציה של הדגל הקומוניסטי. לאחר החזרת העצמאות האוקראינית היו שזיהו את הדגל בעיקר עם קבוצות ששיתפו פעולה עם הנאצים במהלך מלחמת העולם השנייה, אולם הרוב הכיר במסורת העתיקה יותר. הפרלמנט האוקראיני החל להניפו שוב בשנת 1991, והדגל הוחזר באופן רשמי להיות הדגל הלאומי בשנת 1992.
יום הדגל הלאומי של אוקראינה חל מדי שנה ב-23 באוגוסט, יום לפני יום העצמאות האוקראיני.
במהלך ההפגנות של האוקראינים בשנת 2014 במטרה לשמור על זכותם לעתיד דמוקרטי ואירופאי, היה ניתן לראות בכל מקום את הדגל מתנוסס. בנוסף במהלך המלחמה מול רוסיה, ניתן לראות את דגל אוקראינה מתנופף ומייצג סמל של העם האוקראיני יחד עם תחושת הזדהות חזקה של כל מנהיגי העולם המגנים את המלחמה.
ראו גם

סמל אוקראינה
המנון אוקראינה
הערות שוליים

↑  The history of the formation and adoption of the state flag of Ukraine. To the 20th anniversary of Ukraine's independence | Igor Sikorsky Kyiv Polytechnic Institute, kpi.ua
1 2 3  WHAT IS THE HISTORY AND MEANING BEHIND THE UKRAINIAN FLAG?, Ukraine Now, ‏15.03.2023
↑  The flag of Ukraine: history, records and the most interesting facts about the yellow-blue symbol, visitukraine.today
| דגלי מדינות אירופה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • בריטניה • גאורגיה • גרמניה • דנמרק • הולנד • הונגריה • ותיקן • טורקיה • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונקו • מונטנגרו • מלטה • מקדוניה • נורווגיה • סלובניה • סלובקיה • סן מרינו • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קזחסטן • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| שטחים תלויים | אבחזיה • אג'ריה • אולדרני • אולנד • איי פארו • גגאוזיה • גיברלטר • ג'רזי • גרנזי • דרום אוסטיה • האי מאן • הרם • טרנסניסטריה • סרק • קוסובו • קטלוניה • צפון קפריסין |  |
| נוספים | דגל אירופה • דגל הסאמים |  |
אירופה • אפריקה • אסיה • אוקיאניה • אמריקה הדרומית • אמריקה הצפונית
דן גדזוריץ'

| --- | --- |

 לידה:  2 בפברואר 1978 (בן 46) האג שבהולנד
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.11 מטר
 מספר:  50
 מכללה:  UCLA
 דראפט:  בחירה מספר 34, 2002 מילווקי באקס
 קבוצות כשחקן
 2002–2010   2010–2011   2011   2011   2012   2012   2013   2013   2014:  מילווקי באקס   גולדן סטייט ווריורס   ניו ג'רזי נטס   ג'יאנגסו דרגונס   טקסס לג'נדס   ניו יורק ניקס   מרינוס דה אנסואטגי (ונצואלה)   לוס אנג'לס לייקרס   פטרוכימי בנדר אימאם (איראן)
דניאל "דן" גדזוריץ' (בהולנדית: Daniel "Dan" Gadzuric; נולד ב-2 בפברואר 1978 בהאג) הוא כדורסלן עבר הולנדי ששיחק בעמדת הסנטר.
קריירה מקצועית

גדזוריץ' החל את הקריירה כששיחק ארבע עונות במדי אוניברסיטת UCLA וסיים אותן עם ממוצעים של 10.5 נקודות, 7.3 ריבאונדים ו-1.5 חסימות ב-24.1 דקות למשחק. הוא נבחר בדראפט 2002 במקום ה-34 על ידי מילווקי באקס. גדזוריץ' שיחק 8 עונות במדי מילווקי ובשנת 2010 הועבר בטרייד לקבוצת גולדן סטייט ווריורס. במהלך עונת 2010/2011 הועבר פעם נוספת בטרייד, לקבוצת ניו ג'רזי נטס.
חייו האישיים

אביו של גדזוריץ' הוא מסנט וינסנט והגרנדינים ואימו מסרביה. הוא נשוי לליזט ויש להם שני ילדים. הוא הקים יחד איתה את קרן גדזוריץ' (Gadzuric Foundation).
ד'תרס"ה

ד'תרס"ה (4665)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-13 בספטמבר 904 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 1 בספטמבר 905. שנה מסוג הכז, איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים. זו שנה שלישית לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג הכז, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
גמר ליגת האלופות 1998

גמר ליגת האלופות 1998 התקיים באמסטרדם ארנה באמסטרדם, הולנד ב-20 במאי 1998, ובו נקבע כי הזוכה בטורניר ליגת האלופות לעונת 1997/1998 היא ריאל מדריד הספרדית, שניצחה במשחק את יובנטוס מאיטליה בתוצאה 1–0.
ריאל מדריד זכתה בתואר בפעם השביעית בתולדותיה, בהופעתה העשירית במשחק הגמר. בכך, שיפרה את מעמדה כשיאנית הזכיות במפעל וההופעות בגמר. זכייה זו הייתה הראשונה של המועדון מאז 1966, 32 שנים קודם לכן. בנוסף, הייתה זו הופעה ראשונה בגמר מאז 1981, 17 שנים קודם לכן, אז הפסידה לליברפול, והופעה ראשונה בגמר בעידן ליגת האלופות. עבור יובנטוס, הייתה זו ההופעה השלישית ברציפות שלה במשחק גמר ליגת האלופות. היא הייתה הקבוצה האיטלקית השנייה בהיסטוריה שמגיעה לרצף כזה, אחרי מילאן (1993–1995). היה זה לאחר הניצחון בגמר 1996 וההפסד בגמר 1997. היה זה משחק גמר שביעי ברציפות בו משחקת קבוצה איטלקית (סמפדוריה 1992, מילאן 1993–1995, יובנטוס 1996–1998).
שתי הקבוצות העפילו לטורניר עקב זכייתן באליפות בליגות המקומיות בעונת 1996/1997. ריאל מדריד סיימה כאלופת ספרד אחרי שצברה שתי נקודות יותר מיריבתה ברצלונה. יובנטוס זכתה באליפות איטליה אחרי שצברה שתי נקודות יותר מסגניתה פארמה.
המשחק, שהיה שקול והתאפיין במצבים טובים לשתי הקבוצות, הוכרע משער של פרדראג מיאטוביץ' בדקה ה־66.
אצטדיון

אצטדיון אמסטרדם ארנה היה מגרשה הביתי של אייאקס מאז 1996. ביתה הקודם של אייאקס, האצטדיון האולימפי, אירח בעבר מספר גמרים אירופיים: גמר גביע אירופה לאלופות 1962, בו ניצחה בנפיקה ליסבון 5–3 את ריאל מדריד נערך בו, וכמו כן גמר גביע המחזיקות 1977 בו ניצחה המבורג 2–0 את אנדרלכט. בנוסף הוא אירח משחקי גמר שנערכו בשיטת בית-חוץ: הסיבוב השני של גמר גביע אופ"א 1981 בו ניצחה א.ז. אלקמאר 4–2 את איפסוויץ' טאון (אך הפסידה 5–4 בסיכום שני המשחקים), והסיבוב השני של גמר גביע אופ"א 1992 שהסתיים בתיקו מאופס בין אייאקס לטורינו (אייאקס זכתה בגביע בזכות חוק שערי חוץ).
הקבוצות

| מועדון | הופעות קודמות בגמר (בכתב מודגש: זכיות) |
| --- | --- |
איטליה יובנטוס: 5 (1973, 1983, 1985, 1996, 1997)
ספרד ריאל מדריד: 9 (1956, 1957, 1958, 1959, 1960, 1962, 1964, 1966, 1981)