stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קייט אוסטין
תחילת דרכה

קתרין קופר נולדה במחוז לסאל שבאילינוי. כשהייתה בת שש, עברה משפחתה להוקס פוינט שבאיווה. בגיל עשר, נפטרה אמה, והיא נאלצה לגדל את שבעת אחיה ואחיותיה. קופר מצאה מפלט מחייה הקשים בקריאה, וכך רכשה את עיקר השכלתה.
קריירה

באוגוסט 1883, נישאה קייט לבן אכרים צעיר בשם סם אוסטין. בערך באותו הזמן, אביה התוודע ל"לוציפר" - כתב עת אנרכיסטי/בעד אהבה חופשית, שפורסם על ידי מוזס הרמן. אוסטין וכל משפחתה הושפעו מכתביו של הרמון, אך היו אלה מהומות היימרקט שהתרחשו ב-1886 - והתגובות שהן גררו, אשר הביאה אוסטין לאנרכיזם.
המהומות פרצו כאשר התקיימה הפגנה בלתי אלימה למען זכויות עובדים בשיקגו, יום אחרי ששוטרים ירו במספר פעילים למוות. אלמוני זרק פצצה מאולתרת לעבר השוטרים, מעשה שגרר מלחמת חורמה מצד השוטרים והרשויות נגד קבוצות אנרכיסטיות ואיגודי עובדים, במסגרתה נערכו משפטים פליליים מכורים מראש, ונאשמים הוצאו להורג או התאבדו. אירועים אלו נחשבים למכוננים בתנועה האנרכיסטית ובמאבק למען זכויות עובדים בארצות הברית.
המסירות שלה לחירות הפכה אותה לאנרכיסטית; עוינותה לפטריארכיה הפכה אותה לפמיניסטית. היא הייתה יותר מידי אנרכיסטית מכדי להצטרף לארגוני הנשים של זמנה, ויותר מידי פמיניסטית מכדי להתיישר לארגוני האנרכיסטים הפוליטיים מהמיינסטרים - שחבריהם בעיקר גברים, ואשר דבקותם למטרת החירות הסתיימה לפני שחרור נשים.
כחברה באיגוד כתבי העיתונות האמריקאית, אוסטין כתבה עבור כתבי עת ועיתונים רבים של תנועות הפועלים וארגונים רדיקליים. היא גם כתבה עבור "לוציפר" וכתבי-עת אנרכיסטיים, כגון The Firebrand, Free Society, Discontent, ו-The Demonstrator. בין הנושאים שאוסטין קידמה הם רפורמה מינית ומצבו הכלכלי של מעמד הפועלים. ב-1897 ו-1899, אמה גולדמן ביקרה את אוסטין בביתה בקפלינגר מילס שבמיזורי, שם העבירה מספר הרצאות פופולריות.
חיים אישיים

בשנת 1890, אוסטין ובעלה סם עברו מאיווה למיזורי, למקום מבודד במרחק כ-35 ק"מ מתחנת הרכבת הקרובה ביותר. אך אוסטין אהבה את חיי הכפר. במסגרת עבודתה העיתונאית היא באה במגע עם הרבה הוגים וכותבים ידועים מהחוגים הרדיקליים.
ב-28 באוקטובר 1902, אוסטין נפטרה משחפת, והותירה אחריה תשעה ילדים בין הגילאים 10 ל-19. בלווייתה נכח הקהל הגדול ביותר שאי פעם השתתף בלוויה באותו מחוז.
לקריאה נוספת

Avrich, Paul; Avrich, Karen (2012). Sasha and Emma. Harvard University Press. p. 146. ISBN 9780674067677
הערות שוליים

↑  "AUSTIN, Kate, American journalist.- An Anarchist Witness of the Haymarket Drama". Research on Anarchism. אורכב מ-המקור ב-2017-08-30. נבדק ב-2017-09-11.
↑  "APINC - Association pour l'Internet Non Commercial - RIP 2001-2016". raforum.apinc.org. אורכב מ-המקור ב-2006-02-14. נבדק ב-2017-09-11.
↑  "Kate Austin". flag.blackened.net. אורכב מ-המקור ב-2016-03-04. נבדק ב-2017-09-11.
↑  "Kate Austin". www.katesharpleylibrary.net.
↑  Presley, Sharon. "Feminism in Liberty". Feminista! The Journal of Feminist Construction.
1 2  Falk, Candace (2008). Emma Goldman: A Documentary History of the American Years Made for America, 1890-1901. University of Illinois Press. p. 517. ISBN 9780252075414.
↑  "Kate Austin". The Lucy Parsons Project. אורכב מ-המקור ב-2016-03-04. נבדק ב-2017-09-11.
↑  Avrich, Paul; Avrich, Karen (2012). Sasha and Emma. Harvard University Press. p. 146. ISBN 9780674067677.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb177964013 (data)  LCCN: no2017037329  SUDOC: 236797956  VIAF: 648149196584974791472   WorldCat (עם VIAF): 648149196584974791472 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קייט אוסטין".
פרריה

פרריה באיידהו
תפוצת הפרריות בארצות הברית
הפְּרֶרְיָה (באנגלית: Prairie) היא שטח ערבה גדול ממדים המצוי באמריקה הצפונית, מקנדה בצפון, לאורך מרכז ארצות הברית ועד לצפון מקסיקו (המהווה את גבולה הדרומי של הפרריה). מדובר בשטחי עשב ענקיים בעלי אקלים ממוזג, עם עונה גשומה שלאחריה עונה יבשה. בפרריות גדלים מעט מאוד עצים, אך ישנם עשבים, שיחים נמוכים ופרחים. הטמפרטורה בהם נמוכה יותר מאשר בסוואנה הטרופית ובהרבה מקרים יש בה אזורים הרריים. בחורפים הפרריה יכולה להתכסות בשלג.
ידועה גם בשם "הערבות הגדולות" (Great Plains) (אנ').
הפרריה בקנדה נמצאת במדינות מניטובה, ססקצ'ואן ואלברטה.
הפרריה בארצות הברית נמצאת במדינות דקוטה הצפונית, דקוטה הדרומית, נברסקה, קנזס, אוקלהומה ובחלק ניכר ממדינות מונטנה, ויומינג, קולורדו, ניו מקסיקו, טקסס, מיזורי, איווה, אילינוי, אינדיאנה, ויסקונסין ומערב ודרום מינסוטה. גם סנטרל ואלי בקליפורניה נחשב לפרריה.
באזורי הפרריה חיים ביזון אמריקאי, אנטילוקפרה, דוב גריזלי, אייל קנדי, הזאב האפור וזאב הערבות (קויוט). כמו כן נראים בה אייל פרדי לבן-זנב ואייל פרדי שחור-זנב, וכן נובחניות המושכות חמוס שחור הרגל ואת השועל המהיר. ישנם גם עופות רבות המקננין בפרריה, דוגמת מינים שונים של גבתוניים ושל קלקרידיים, עגור קנדי, שליו קשקשים, שכווי הלענה, כוס המחילות, המשתלט על מאורות של נובחניות, מיני עקב ועיט זהוב. מהזוחלים ישנם כמה עכסנים, איגואנית מקרינה טקסנית ונחש בירית.
הערבה שופעת בצמחים מהמין Bouteloua gracilis ועוד מיני דגניים. בפרריה ישנם גם הרבה פרחים כמו ממשפחת הציפורניים המלבלבים לאחר החורף.
חלק מהאזורים הפכו לאדמות חקלאיות, וכן אדמות מרעה המשמשות עדרי בקר וצאן.
ישנם אזורים נוספים בעולם המכונים "פרריה", בין היתר בשטחי הערבות שבתוך האזור בין רוסיה לקזחסטן.
ראו גם

המישורים הגדולים
הערבות של הפרריה במונטנה
רג'אה עאלם

| --- | --- |

 לידה:  1956 (בת 69 בערך) מכה, ערב הסעודית 
 מדינה:  ערב הסעודית 
 שפות היצירה:  ערבית 
 פרסים והוקרה:  הפרס הבינלאומי לסיפורת ערבית (2011) 
 
רג'אה עאלם (בערבית: رجاء عالم) (נולדה ב-1970) היא סופרת סעודית.
ביוגרפיה

לעאלם יש תואר ראשון בספרות אנגלית,
והיא מלמדת במרכז להכשרת גננות בג'דה, ערב הסעודית. היא סופרת זוכת פרסים, הכותבת בסגנון שהוא תערובת של המודרני עם תמות מסורתיות. עאלם פרסמה מספר מחזות, שלושה רומנים, ואוסף סיפורים קצרים, נהר אל-חיוואן (נהר החיות, 1994).
הסיפור הקצר שלה "One Thousand Braids and a Governess" תורגם לאנגלית ופורסם באנתולוגיה Voices of Change: short stories by Saudi Arabian women writers, בעריכת אבובאקר בגדר, אווה מ. היינריכסדורף, ודברה אקרס.
חלק מן העבודות שלה בערבית נאסרו לפרסום/מכירה. הכתיבה באנגלית הייתה החלטה משמעותית עבור עאלם. היא אמרה:
"העובדה היא שבני עמי נסחפים הרחק מן התרבות שלהם, ורבים מהם כבר לא מבינים כלל על מה אני כותבת. אז אני מוצאת את עצמי מחפשת דרכים חדשות לתקשר, שפות אחרות, ואנגלית הייתה הראשונה שעלתה בדעתי...להציג את עצמך לעולם בשפה אחרת, זו דרך להשיל עכבות. כל הדברים שגרמו לי להרגיש בושה איבדו את אחיזתם המורבידית והפכו למקובלים. אף פעם לא קראתי את הספרים שלי בשפה הערבית; זה גורם לי להרגיש ערומה לגמרי. אך לקרוא אותם בשפה אחרת, זה גורם לי להרגיש שאני חיה, באופן פיוטי."
עאלם נולדה וגדלה במכה, ומתגוררת בג'דה ובפריז.
פרס בוקר הערבי

עאלם הוכרזה כזוכה משותפת בפרס בוקר הערבי לשנת 2011 עבור הרומן שלה The Doves' Necklace. היא חלקה את הפרס עם הסופר המרוקאי מוחמד אכארי.
אמנות

עאלם משתפת פעולה עם אחותה, שאדיה עאלם, שהיא אמנית חזותית, ביצירת עבודות מיצב. ביצירה In Negative No More ‏(2004), דמותן של האמניות משוקפת על וילון מוזהב, אשר מיוצר מנגטיבים של צילומים משפחתיים מתקופות שונות בחייהן, הארוגים יחד. העבודה הביוגרפית מתארת את מקומה של האמנית-האישה בחברה הערבית, כשהיא משילה מעליה דעות קדומות שליליות וסטריאוטיפים. ב-2011, השתיים ייצגו את ערב הסעודית בביתן הראשון שלה בביאנלה של ונציה, עם עבודתן The Black Arch, עבודה החוקרת את המשמעות של הצבע השחור מבחינה פיזית ונפשית בחייהן - מהצלליות השחורות של נשים סעודיות מכוסות בורקה, ועד הכיסוי השחור של הקעבה - צבע שהן מתארות כצובע את העיר מכה.
עבודות נבחרות

ثقوب في الظهر (Thouqoub fi el-dahr) Beyrouth: Dar al Adab, 2006. רג'אה עאלם, באתר OCLC (באנגלית)
ستر (Sitr) Beyrouth : Dar al Adab, 2006. רג'אה עאלם, באתר OCLC (באנגלית)
الرقص على سن الشوكة (Al-raqs ala sinn al-shouka) Beyrouth: Dar al Adab, 2006. רג'אה עאלם, באתר OCLC (באנגלית)
طريق الحرير (Tariq al-harir) Beyrouth : Dar al Adab, 2006. רג'אה עאלם, באתר OCLC (באנגלית)
خاتم (Khatim) Beyrouth : Dar al-bayda, 2006. רג'אה עאלם, באתר OCLC (באנגלית)
הערות שוליים

↑  "Writing Arabian Style". אורכב מ-המקור ב-25 בינואר 2007. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "9th International Literature Festival, Berlin". 2009.
↑  McDonough, Tom. "Raja Alem". BOMB Magazine Spring 2008.
↑  Top 10 Female Artists From The Middle East, C. A. Xuan Mai Ardia, Culture Trip, 12 January 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312749305171  PLWABN: 9810690199805606  BnF: cb135378499 (data)  CANTIC: a11897351  GND: 151585784  ICCU: BVEV092111  ISNI: 0000 0003 9910 0257  LCCN: nr94035298  NTA: 089301676  SUDOC: 050681109  VIAF: 225123677   WorldCat (עם VIAF): 225123677 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "רג'אה עאלם".
אוליסה אלדרובנדי

| --- | --- |

 לידה:  11 בספטמבר 1522 בולוניה, מדינת האפיפיור 
 פטירה:  4 במאי 1605 (בגיל 82) בולוניה, מדינת האפיפיור 
 ענף מדעי:  רפואה, אנטומולוגיה, בוטניקה, ידיעת הטבע, זואולוגיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פדובה  אוניברסיטת בולוניה 
 מוסדות:  אוניברסיטת בולוניה 
 
שער ספרו "אורניתולוגיה"
אוּלִיסֶה אַלדְרוֹבַנְדִי (באיטלקית: Ulisse Aldrovandi, בלטינית: Aldrovandus, ‏11 בספטמבר 1522, בולוניה איטליה - 4 במאי 1605). בן למשפחת אצילים איטלקית, רופא, חוקר טבע ופילוסוף איטלקי. מקים הגנים הבוטניים בבולוניה, מראשוני הגנים הבוטניים בעולם. קרולוס ליניאוס וז'ורז'-לואי לקלר דה בופון כינו אותו "אבי ידיעת הטבע".
תולדות חייו

נולד בבולוניה למשפחת אצולה, אמו הייתה אחייניתו של האפיפיור גרגוריוס השלושה עשר. למד משפטים ומדעי הרוח (פילוסופיה ולוגיקה) באוניברסיטאות פדובה ובולוניה.
ב-1549 הואשם בכפירה והוגלה לרומא, שם שהה מספטמבר אותה שנה ועד אפריל 1550. בעת גלותו חבר למלומדים מקומיים והחל לגלות עניין בבוטניקה, זואולוגיה וגאולוגיה.
ב-1553 השלים את לימודי הרפואה וב-1554 קיבל גם תואר בלוגיקה מאוניברסיטת בולוניה. ב-1559 התמנה לפרופסור לפילוסופיה וב-1561 קיבל משרת פרופסור לידיעת הטבע.
בשנת 1568 חנך בבולוניה גן בוטני ציבורי.
ב-1575 הסתכסך עם מרפאים ורוקחים עממיים, ועקב סכסוכיו הושעה מכל פעילות ציבורית למשך חמש שנים. עונשו בוטל עקב התערבות האפיפיור גרגוריוס השלושה עשר, בן משפחת אמו, שאלדרובנדי היה גם רופאו.
עבודתו

אלדרובנדי הביע עניין רב בצמחים ובעלי חיים ועבודתו כוללת 3,000 איורים של פירות, פרחים, צמחים ובעלי חיים (בעיקר ציפורים).
הניח את היסודות למדע האורניתולוגיה המודרנית. מפעלו הגדול היה עריכת אנציקלופדיית תולדות הטבע בעלת 14 כרכים, כששלושה מהם על עופות, שפורסמה מ-1599 ועד 1603. האורניתולוגיה שלו לבדה כוללת 2,000 דפים ובהם היבטים רבים, כגון מחקר מפורט של תרנגול הבית וטכניקות ביות עופות.
אלדרובנדי היה אספן נלהב של דוגמאות מתוך המגוון הביולוגי, שהובאו אליו מכל רחבי אירופה והעולם החדש. בפרט אסף בריות משונות ומוזרויות של הטבע ובכלל זה עוברים מעוותים של בני אדם ובעלי חיים. את רישומיו בנושא זה, הכוללים רישומים מדויקים, תיאורים מפורטים וקטעי פולקלור כינס בספר Monstrorum historia cum Paralipomenis historiae omnium animalium  ("היסטוריה של מפלצות עם השלמות להיסטוריה של כל בעלי החיים") שראה אור בדפוס רק ב-1642. במסגרת זו תיעד, בין השאר, את התאומים הסיאמיים מוונציה שנולדו בגטו ונציה ב-1575. חלק מאוספו הציג אלדרובנדי בחדר פלאות.
רוב החיבורים שחיבר ראו אור רק לאחר מותו.
מצב האוסף

אלדרובנדי ציווה את אוסף הדוגמאות הביולוגיות והמינרליות העצום שלו לאחר מותו לסנאט של בולוניה. במהלך המאה ה-19 התפזר האוסף באתרים ומוסדות שונים. ב-1907 נערך מאמץ לרכז את האוסף מחדש ולשכנו בפלאצו פוג'י (Palazzo Poggi) בבולוניה. בשנת 2005, לרגל יובל 400 שנה למותו נערכה תערוכה של האוסף במוזיאון בולוניה.
גלריית רישומים ביולוגיים > מפלצות ובריות משונות

בסיליסק מתוך Monstrorum Historia)
הרפיה (מיתולוגיה) מתוך Monstrorum Historia)
לטאה בעלת שני ראשים מתוך Historia serpentum et draconum)
גלריית רישומים ביולוגיים > בעלי חיים וצמחים

מיני פרות
ינשוף
יונה כחולת ראש
תרנגולת מבויתת מפדובה
תרנגול בית מפדובה
תרנגול
אנטילופה הודית
בובאל הכף ואנטילופה הודית
בובאל הכף וחוטמנית הרים
רפאל בן-ארי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1971 (בן 54 בערך) 
 תחום יצירה:  יצירת קולנוע 
 www.rafaelbenari.com
 
רפאל בן-ארי (נולד בשנת 1971) הוא יוצר תוכן עצמאי בינלאומי יליד ישראל, צלם אמן ויוצר סרטים, המתמחה בצילום עיתונות ובצילומי טיולים. רפאל ידוע בצילומי המלחמה ואזורי הקרבות שלו ובצילומי מסעות מרחבי העולם. בשנת 2019 הוא נבחר לאחד מעשרת הצלמים הטובים ביותר בעולם על ידי מגזין Pouted.
עבודות הצילום של רפאל מוכרות היטב ותמונותיו מופיעות במספר רב של פרסומים, כתבי עת ואתרים על בסיס יומיומי בכל רחבי העולם. ביניהם: מגזין טיים, הנשיונל ג'יאוגרפיק, נסיעות + פנאי, לונלי פלאנט, הניו יורק טיימס, חדשות NBC, וושינגטון פוסט, רולינג סטון, ניוזוויק, הגרדיאן, הטלגרף, מדריכים מחוספסים, מדריכי טיולים של עדי ראייה וספרי טיולים, אנציקלופדיה בריטניקה. רפאל בן ארי הציג את עבודות הצילום שלו בישראל, אוסטרליה, ניו זילנד, צרפת, מקסיקו ואיטליה.
פרסים

2005 - מענק צילום ממשרד החינוך והתרבות של ממשלת ישראל כאמן מצטיין
2006 - מענק צילום ממשרד החינוך והתרבות של ממשלת ישראל כאמן מצטיין
2007 - תמונה פורסמה במגזין Doubletruck "תמונות החדשות הטובות בעולם"
2014 - מקום הראשון בהצבעת קהל ומקום שני בבחירה של המומחים בתחרות התמונות "המונים" מאת מגזין Nikon N-Photo וPhotocrowd
2016 - מקום 3 ליום הצילום של ניקון ניו זילנד
2016 - נבחר לשגריר הצילום של Pond5.
תערוכות

2002 - “חבל דק" - מלבורן, אוסטרליה
2003 - "ללא כותרת" -Paihia, ניו זילנד
2003 - "הרגע המכריע" - Kerikeri, ניו זילנד
2008 - "במהלך 60 שנות ישראל" - מארסיי, צרפת
2008 - "חי בישראל" - מרסיי, צרפת
2008 - "ירושלים - לב ישראל" - מארסיי, צרפת
2010 - "סיפורי ישראל: מסע מצולם לנשמת הארץ" - תערוכה קבוצתית בשגרירויות ישראל ברחבי העולם
2010 - "תל אביב: העיר שעלתה מהדיונות" - מטה הסנאט המקסיקני, מקסיקו סיטי
2010 - "תל אביב: העיר שעלתה מהדיונות" - ארמון לאמנויות יפות, מקסיקו סיטי
2011 - "ישראל הבלתי צפויה" - מילאנו, איטליה
2011 - תערוכת "ידידי תרבות" למנהגים ומסורות ברחבי העולם - פסאו דה לה רפורמה (טיילת הרפורמה) - מקסיקו סיטי, מקסיקו.
יצירות שפורסמו

צילום וביוגרפיה שפורסמו בספר "צלמים בישראל" של Fotografos En La Calle
צילום וכתבה על רפאל בן ארי שפורסמה ב"מגזין סקופ "
חינוך

2003 - צוללן מציל וצלם תת-ימי PADI ניו זילנד
1999 - לימודי תואר ראשון באמנויות יפות (B.F.A) באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל - ירושלים
1995 - צילום עיתונות ותקשורת במכון לצילום מקצועי בניו יורק ארצות הברית
הפניות

" 10 יוצרי התוכן הטובים ביותר בעולם מאת מגזין Pouted "
Doubletruck (2007-08-02). מגזין. קליפורניה: הוצאת ZUMA. עמ '16–17.
Isod Lilana (25/12/2008). Fotografos En La Calle. Cidipal. עמ '16–17.
ליבני, שרית (2007-08-02). מגזין סקופ. ישראל. עמ '50-54.
הערות שוליים

↑  "Top 10 Best content creators in The World by Pouted Magazine"
↑  
Isod, Lilana (2008-12-25). Fotografos En La Calle. Cidipal. pp. 16–17.
↑  Livine, Sarit (2007-08-02). Scoop Magazine. Israel. pp. 50–54.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 271610  NLI: 987007525015705171  PIC: 389713  ULAN: 500484628  VIAF: 308269418   WorldCat (עם VIAF): 308269418 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "רפאל בן-ארי".
חדר החדשות (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

 סוגה:  סדרת דרמה המשכית פוליטית
 יוצרים:  אהרן סורקין
 כותבים:  אהרן סורקין 
 שחקנים:  ג'ף דניאלס דב פאטל אליסון פיל ג'ון גלאגר ג'וניור אוליביה מאן תומאס סדוסקי אמילי מורטימר סם ווטרסטון דייוויד הארבור כריס מסינה ג'יין פונדה
 פסקול:  תומאס ניומן
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  25
 הפקה
 מפיק:  אהרן סורקין סקוט רודין אלאן פול פול ליברשטיין דניס ביגס
 מפיקים בפועל:  אהרן סורקין 
 חברת הפקה:  HBO 
 הפצה:  האחים וורנר טלוויזיה, HBO Max 
 אתר צילומים:  ניו יורק לוס אנג'לס
 צלמים:  טוד מקאלן
 מוזיקה:  אלכס וורמן 
 אורך פרק:  64-52 דקות
 שידור
 רשת שידור:  HBO
 תקופת שידור מקורית:  24 ביוני 2012 – 14 בדצמבר 2014
 קישורים חיצוניים
 www.hbo.com/the-newsroom/
 דף התוכנית ב-IMDb
 
חדר החדשות (באנגלית: The Newsroom) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית העוסקת בממשק שבין התרבות הפופולרית והפוליטיקה בארצות הברית, ששודרה ברשת HBO מ-24 ביוני 2012 ועד 14 בדצמבר 2014. הסדרה היא יצירה נוספת פרי עטו של ארון סורקין, הידוע מסדרה פוליטית-תרבותית אחרת בעלת אופי דומה: 'הבית הלבן', בה ניסה להציג אפשרות של פוליטיקה עניינית, העולה בקנה אחד עם הערכים הקלאסיים של ארצות הברית והחותרת לממשם באופן הגון.
הסדרה מציגה את קורות צוות תוכנית חדשות ותחקירים ברשת הכבלים "אטלנטיס כייבל ניוז" (ACN) המשדרת מניו יורק. ברשות חברת החדשות של ACN עמד צ'ארלי סקינר (סם ווטרסטון), נחת לשעבר ועיתונאי ותיק ומנוסה. את מהדורת החדשות המרכזית מנחה ויל מקאבוי (ג'ף דניאלס), תובע לשעבר במשרד התובע המחוזי של ניו יורק. בראשית הסדרה, במהלך דיון בסגנון פאנל המתקיים באוניברסיטת נורת'ווסטרן, מותח מקאבוי ביקורת חריפה על רמת השיח הציבורי בארצות הברית, ובמסגרת דבריו מעליב את אחת הסטודנטיות. בעקבות האירוע הזה מחליט סקינר לשכור את מקנזי מקהייל (אמילי מורטימר), בת זוגו לשעבר של מקאבוי ועיתונאית מוערכת, כמפיקה החדשה של המהדורה.
עם הגעתה מביאה עמה מקהייל כסגנה את ג'ים הארפר (ג'ון גלאגר ג'וניור), כתב צבאי לשעבר שנפצע כשצורף לכוח נחתים במהלך מלחמת אפגניסטן, וממנה את המזכירה מגי ג'ורדן (אליסון פיל) לעוזרת ההפקה. ג'ורדן היא חברתו של מפיק תוכנית החדשות של השעה עשר, דון קיפר (תומאס סדוסקי), אותה מגיש אליוט הירש (דייוויד הארבור). סלואן סאבת' (אוליביה מאן) היא הפרשנית כלכלית של המהדורה וניל סאמפאט (דב פאטל) אחראי על אתר האינטרנט של המהדורה ועל הבלוג של מקאבוי.
הבעלים של חברת "אטלנטיס כייבל ניוז" (ACN) היא ליאונה לנסינג (ג'יין פונדה), ובנה, ריס (כריס מסינה), הוא נשיא החברה. הסדרה למעשה מתמקדת במתח שבין שאיפת אנשי המקצוע לאמינות מקסימלית והימנעות עד כמה שניתן מסנסציונליזם זול שמשמעותו גידול ברייטינג ובהכנסות של הבעלים, לבין שאיפת הבעלים לשמור על רווחיות אך גם על מכובדות. כך, נפתחת הסדרה בהימנעות הערוץ מלשדר תמונות דרמטיות מאתר אסון בקיעת הנפט מקידוח ימי, ובמקום זאת לבחון לעומק מה היו הסיבות לכך. בהמשך הסדרה יטופלו נושאים אחרים על פי אותו עקרון.
סקירה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה> הפרק הראשון | שודרה לראשונה> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 10 | 10 | 24 ביוני 2012 | 26 באוגוסט 2012 |
|  | 2 | 9 | 9 | 14 ביולי 2013 | 15 בספטמבר 2013 |
|  | 3 | 6 | 6 | 9 בנובמבר 2014 | 14 בדצמבר 2014 |
הערות שוליים

↑  רותם דנון, חמש הדמויות הטלוויזיוניות הטובות של ארון סורקין, ליברל, ‏ 19 בנובמבר 2019.
↑  מארק האריס, ניו יורק מגזין, ‏נאמת לי מאוד, באתר גלובס, 5 ביולי 2012.
פירדוסי

| --- | --- |

 לידה:  940 טוס, האימריה הסמאנית 
 פטירה:  1020? (בגיל 80 בערך) טוס, השושלת הע'זנווית 
 שם לידה:  אבו אל-קאסם פירדוסי טוסי
 מדינה:  האימריה הסמאנית, השושלת הע'זנווית 
 לאום:  פרסי
 מקום קבורה:  טוס 
 שפות היצירה:  פרסית
 סוגה:  שירה אפית, אפוס היסטורי
 יצירות בולטות:  שאהנאמה 
 
פֿירדוסי (בפרסית: فردوسی; 940–1019 או 1025) הוא הכינוי הספרותי שקיבל המשורר הלאומי הפרסי, חכים אבואלקאסם פירדוסי טוסי (בפרסית: حکیم ابوالقاسم فردوسی طوسی; 934–1020), מחבר האפוס הנודע השאהנאמה.
קורות חייו

מעט מאוד ידוע על פירדוסי ועל קורות חייו. מקורות שונים מציינים עבורו שמות שונים, אך נראה שהמדויק והאמין שבהם מובא אצל פתח בן עלי בונדארי, שתרגם את השאהנאמה לערבית ב-1223: "אל-אמיר אל-חכים אבו אל-קאסם מנצור בן אל-חסן אל-פירדוסי א-טוסי". גם מקורו של שם העט "פירדוסי" אינו ידוע בוודאות. באחד מכתבי היד של השאהנאמה (כ"י פלורנס) מובאת אגדה לפיה כאשר ביקר פירדוסי בחצרו של סולטאן מחמוד מע'זנה, הסולטאן התרשם עמוקות מן המשורר וכינה אותו "איש גן העדן" (= פירדוסי). פירדוסי נולד בכפר טוס שליד משהד לאב עשיר בעל קרקעות, והשתייך למעמד המכובד של "דהקאנים". הוא היה נשוי ואב לבן אחד, שנולד בשנת 970. בשנת 1006 נפטר בנו, כפי שפירדוסי עצמו מציין בשאהנאמה.
יחסיו של פירדוסי עם סולטאן מחמוד ידעו עליות ומורדות. הסולטאן מעולם לא היה הפטרון הרשמי של פירדוסי, אך הסכים להעניק לו תמורה כספית עבור יצירתו. הסכום שהובטח לו בתחילה היה גבוה יחסית (60,000 דינאר) אך בפועל פירדוסי קיבל ממנו סכום נמוך בהרבה - 20,000 דרהם. פירדוסי חילק את מעט הכסף הזה לבלן בית המרחץ ולנער המוזג ואז ברח להראת. אחרי כחצי שנה בהראת, פירדוסי עבר להתגורר בטברסתאן ושם נפטר. מסופר כי לפני מותו של פירדוסי, הסולטאן מחמוד התחרט על יחסו המשפיל אל המשורר וביקש להעביר לו פיצוי נדיב; שיירת הגמלים נושאת המתנות הגיעה בדיוק כאשר מסע ההלוויה של פירדוסי עזב את העיר. עוד מסופר כי בגלל שהיה שיעי, סירבו לקבור אותו בבית הקברות המוסלמי בעיר, ופירדוסי נקבר לבסוף במטע העצים של משפחתו.
יצירתו

פירדוסי התחיל לכתוב את השאהנאמה בשנת 77–976, לאחר מותו של המשורר הנודע אבו מנצור דקיקי. בזכות פטרון נדיב בטוס, יכול היה פירדוסי להתחיל לכתוב בעיר הולדתו ולא להזדקק לתמיכת חצר המלך. כתיבת היצירה נמשכה כ-35 שנים, עד שנת 1010.
פירדוסי נודע בכתיבתו בשפה הפרסית וניסיונו לקרוא תגר על התרבות הערבית, תוך שימוש במילים שמקורן פרסי במקום במילים ערביות שנכנסו בזמנו לשפה הפרסית. בגיל 23 מצא רשימה של מלכי פרס ובעקבות זאת כתב פואמה אפית ארוכה, שכללה 60,000 בתי שיר מחורזים, בשם "רישומים מלכותיים" (שאהנאמה אשר משמעו רישומים בעלי חשיבות ממעלה עליונה ולא כפי הנהוג לחשוב "רישומי מלכים"). הפואמה מספרת את תולדותיהם של 50 מלכי פרס, כשהאחרון ביניהם הוא הנביא מוחמד. הספר נכתב במסגרת מאמציהם של הפרסים להחדיר את תרבותם לתרבות המוסלמית, שעד אז אופיינה בהגמוניה ערבית, במסגרת תנועת השעוביה. הפואמה נכתבה במשך 30 שנות עבודה אשר לאחריהן הגיש פירדוסי את עבודתו לשליט מחמוד מע'זנה. הלה לא גילה עניין רב בשיר, ואכזב את פירדוסי בסכום המועט שהיה מוכן לשלם עבורו.
למעשה, המשורר החיה את השפה הפרסית בעידן של כיבוש ערבי-מוסלמי שבו אט-אט דעכה כמעט השפה הפרסית.
כפי שכתב בשורות: "بسی رنج بردم در این سال سی عجم زنده کردم بدین پارسی" - "רבות סבלתי בשלושים השנים ובזו הפרסית החייתי הפרסים".
בנוסף, ישנה אמירה מפורסמת נוספת שלו, שיש הרואים בה רלוונטית לימים אלה ולשלטון באיראן אחרי המהפכה האסלאמית:
"دریغ است ایران که ویران شود کنام پلنگان و شیران شود" - בתרגום חופשי: "כה חבל שאיראן תחרב, תהפוך לגוב נמרים ואריות".
לאחר מותו, הפואמה זכתה לפופולריות רבה, ובמאות האחרונות תורגם הספר לשפות שונות ובהן גם עברית.
מלבד השאהנאמה, מיוחס לפירדוסי גם חיבור פואמה סאטירית, הג'ו נאמה (هجونامه), בעיקר על ידי המשורר ומחבר הביוגרפיה של פירדוסי נט'אמי ערוצ'י. לפי טענה זו, לאחר שפירדוסי קיבל מהסולטאן סכום פעוט, פירדוסי חיבר שיר לעג סאטירי כנקמה.
הוקרה והנצחה

לפי המסורת, פירדוסי נקבר בחצר משפחתו בטוס, ולמרות נזק רב שספגה העיר לאורך השנים, הקבר של פירדוסי נותר עומד ללא פגע. בשנת 1934 נחנך מאוזוליאום גדול לזכרו של פירדוסי על מבנה הקבר הישן. את הרעיון להקמת המאוזוליאום יזמו קבוצת אנשי רוח והוגים לאומיים, שקראו לרזא ח'אן לפעול להקמת המבנה. קירות המאוזוליאום מעוטרים בקליגרפיה ובכתובות, בעיקר ציטוטים מתוך השאהנאמה.
בשנת 1966 עבר המבנה שיפוץ גדול, שכלל גם שיפוץ והרחבה של החצר המקיפה, ופיתוח הסביבה לתיירות.
בשנת 1934 צוין באיראן מילניום להולדתו של פירדוסי. החגיגות נערכו בערים משהד, טוס וטהראן ונמשכו כחודש. בין המוזמנים היו חוקרים ידועי שם מרחבי העולם, ביניהם יאן ריפקה, ולדימיר מינורסקי, מהמט פואט קפרולו (אנ') ועוד רבים.
אחד המכתשים על פני כוכב חמה נקרא על שמו של פירדוסי.
ה-14 במאי נקבע באיראן כ"יום פירדוסי", ביום זה עורכים כנסים אקדמיים ועממיים לזכר המשורר הלאומי.
הוקרה והנצחה > מקומות ומוסדות הקרויים על שם פירדוסי

(רשימה חלקית ביותר)
הספרייה הלאומית של טג'יקיסטן
אוניברסיטת פרדובי במשהד
כיכר פירדוסי בטהראן
פירדוסי כמקור השראה

היינריך היינה, כמחאה על קמצנותו של דודו, כתב את השיר "המשורר פירדוסי" (Der Dichter Firdusi)‏, שבו הוא מתאר בפרוטרוט את כפיות הטובה של מחמוד מע'זנה כלפי המשורר (על פי השיר, מחמוד הבטיח לשלם לו במטבעות זהב, אך נתן לו מטבעות של כסף, והמשורר מת משברון-לב).
לקריאה נוספת

שאול שקד, "ספר המלכים ורקעו", פרק 6: "פירדוסי", בתוך: שָׁאהּ-נָאמֶה, ספר המלכים, מאת פִירְדּוֹסִי, תרגם מפרסית אליעזר כגן, כרך א', ירושלים: מוסד ביאליק, תשנ"ג-1992, עמ' מ' - מ"ג.
אליעזר כגן, מבוא: פירדוסי ויצירתו, "תולדות פירדוסי", בתוך: שאה-נאמה (ספר-המלכים) מאת פירדוסי, תרגם והוסיף מבוא ונספחים אליעזר כגן, העורך המדעי, פרופ' שאול שקד, רמת גן: ספרית פועלים, 1977, עמ' ט' - י"ד.
בנציון בנשלום, מבוא, פרק ג': "חיי פירדוסי", בתוך: אהבת זל ורודבה מאת פירדוסי, מתוך שאה-נאמה, מהמקור הפרסי בצירוף מבוא והערות, תל אביב: הוצאת גזית, תש"א (מהדורה שנייה: תשי"א), עמ' 11 - 15.
Ī. Ṣadīq, ed., Ketāb-e hezāra-ye Ferdowsī/The Millenium of Firdawsi, the Great National Poet of Iran, Tehran, 1322 Š./1943