stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צרפת במשחקים האולימפיים
היסטוריה > אולימפיאדת אמסטרדם (1928)

באולימפיאדת אמסטרדם (1928) זכו הספורטאים הצרפתים ב-21 מדליות, מהן 6 מדליות זהב, וצרפת דורגה במקום השביעי בטבלת המדליות.
גם במשחקים אלה היה הסיף הענף הבולט, עם 5 מדליות, מהן שתי מדליות זהב. לוסיאן גודין זכה בשתי מדליות הזהב, ברומח ובדקר, והיה שותף לזכייה הקבוצתית במדליית הכסף ברומח. דוקרה וקטיו היו אף הם שותפים לזכייה זו. סגנו של גודין בדקר היה חברו לנבחרת ז'ורז' בושאר. באתלטיקה, זכה רץ המרתון יליד אלג'יריה בוגרה אל ואפי במדליית הזהב, ז'ול לאדומג זכה במדליית כסף בריצת 1500 מטר וקלוד מנאר זכה במדליית ארד בקפיצה לגובה. מרים המשקולות רוז'ה פרנסואה זכה במדליית זהב, לואי אוסטן זכה במדליית כסף ופרנאן ארנו זכה במדליית ארד. ביתר מדליות הזהב זכו רוכב האופניים רוז'ה בופראן במרוץ הספרינט וצוות שייטי ה-8 מטר.
שני רוכבים צרפתים זכו במדליות כסף, שארל מריון בדרסאז' ופייר ברטראן דה בלאנדה בקפיצות. המתאבק שארל פאקום זכה במדליית כסף, ושני מתאבקים נוספים, אנרי לאפבר ואדמונד דאם, זכו במדליות ארד. במדליות כסף נוספות זכו המתאגרף ארמאן אפל זכה במדליית כסף וצמד החותרים עם הגאי. נבחרת הכדורמים הסתפקה הפעם במדליית הארד, לאחר שהפסידה בחצי הגמר 3–5 להונגריה, והביסה 1–8 את בריטניה במשחק על המקום השלישי.
היסטוריה > אולימפיאדת לוס אנג'לס (1932)

באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) דורגה צרפת במקום השלישי, אחרי ארצות הברית ואיטליה, לאחר שספורטאיה זכו ב-19 מדליות, מהן 10 מדליות זהב.
הענף הבולט ביותר היה הפעם הרמת משקולות, בו זכו הצרפתים ב-3 מתוך 5 מדליות זהב אפשריות. לואי אוסטן שיפר את הישגו מאמסטרדם, ומחבדו זכו במדליות זהב גם ריימונד סוביני ורנה דוברז'ה. הסייפים זכו ב-3 מדליות, בהן שתי מדליות זהב, בתחרויות הקבוצתיות ברומח ובדקר, ובין הזוכים היה פיליפ קטיו. חבר נבחרת הדקר ז'ורז' בושאר זכה במדליית כסף שנייה ברציפות בתחרות היחידים. גם הרוכבים זכו ב-3 מדליות. קסאבייר לסאז' זכה בשתי מדליות זהב, בתחרות האישית ובתחרות הקבוצתית ברכיבה אומנותית, וסגנו, בפעם השנייה ברציפות, היה שארל מריון. רוכבי האופניים צברו 4 מדליות, בהן מדליית זהב אחת, בה זכו לואי שאיו ומוריס פרין, באופני הטנדם. שאיו זכה גם במדליית כסף במרוץ הספרינט. במרוץ המרדף זכתה הנבחרת הצרפתית במדליית כסף, ושארל ראמפלברג זכה במדליית ארד במרוץ נגד השעון.
המתאבק שארל פאקום שיפר את הישגו מאמסטרדם, וזכה במדליית זהב. מתאבק נוסף, לואי פרנסואה, זכה במדליית ארד. במדליית זהב נוספת זכה השייט ז'אק לברון, בדגם סנוברד. לראשונה מזה 32 שנה, זכה שחיין צרפתי במדליה אולימפית, ז'אן טארי, שזכה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי. האתלט פול וינטר זכה במדליית ארד בזריקת דיסקוס, ובמדליית ארד נוספת זכה צמד החותרים עם הגאי.
היסטוריה > אולימפיאדת ברלין (1936)

השתתפותם של הספורטאים הצרפתים באולימפיאדת ברלין (1936) הייתה שנויה במחלוקת, שכן כמה מהם הצדיעו במועל יד בטקס הפתיחה שנערך באצטדיון האולימפי של ברלין. מאוחר יותר טענו הצרפתים כי אין מדובר בהצדעה במועל יד, כי אם בהצדעה האולימפית. האדריכל אלברט שפר, מראשי שלטונו של היטלר וידידו האישי, כתב בזיכרונותיו כי היטלר הביע מורת רוח מכך שהקהל הגרמני מריע לספורטאים הצרפתים שצעדו באצטדיון.
מבחינה ספורטיבית, הגיעו הצרפתים להישג נאה של 19 מדליות, מהן 7 מדליות זהב, והם דורגו במקום החמישי בטבלת המדליות, אחרי גרמניה, ארצות הברית, הונגריה ואיטליה. רוכבי האופניים צברו 7 מהמדליות, בהן 3 מדליות זהב. הבולט ברוכבים היה רובר שרפנטייה, שזכה ב-3 מדליות הזהב - במרוץ הכביש האישי, במרוץ הכביש הקבוצתי ובמרוץ המרדף הקבוצתי ל-4,000 מטר. גי לאפבי היה שותף לזכיות הקבוצתיות, וזכה במדליית כסף במרוץ אופני הכביש האישי. אילו פייר ז'ורז'ה זכה בשתי מדליות - מדליית כסף במרוץ ל-1,000 מטר נגד השעון ומדליית ארד באופני טנדם (יחד עם ז'ורז' מאטון). לואי שאיו לא שחזר את הישגיו מלוס אנג'לס, אך זכה במדליית ארד במרוץ הספרינט.
לואי אוסטן זכה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב אולימפית בהרמת משקולות. בשלוש מדליות הזהב הנותרות זכו המתאגרפים ז'אן דפו ורוז'ר מישלו והמתאבק אמיל פואלבה. סייף הרומח אדוארד גארדר זכה בשתי מדליות כסף, בתחרות האישית והקבוצתית. נבחרת הדקר זכתה במדליית ארד, ולפיליפ קטיו שהיה חבר בה הייתה זו מדליה אולימפית שמינית בחמש אולימפיאדות. במשחקים אלה נערכו לראשונה תחרויות בענף הקאנו/קיאק, והקיאקיסט אנרי אברהרדט זכה במדליית כסף במקצה ל-10,000 מטר. במדליית כסף נוספת זכתה נבחרת הרכיבה האמנותית. צמד החותרים עם הגאי ורביעיית החותרים עם הגאי זכו במדליית ארד, ובמדליית ארד נוספת זכה הקלע שארל דה ז'מונייר, בירי באקדח.
נבחרת ההוקי סיימה במקום הרביעי, לאחר שהפסידה בחצי הגמר לנבחרת הודו ובמשחק על המקום השלישי לנבחרת הולנד. נבחרת הכדורמים סיימה במקום הרביעי בבית הגמר, לאחר שהפסידה לנבחרותיהן של הונגריה, גרמניה ובלגיה.
היסטוריה > אולימפיאדת לונדון (1948)

המשלחת הצרפתית הייתה מהבולטות באולימפיאדת לונדון (1948). הספורטאים הצרפתים זכו ב-29 מדליות, מהן 10 מדליות זהב, ודורגו במקום השלישי, אחרי ארצות הברית ושוודיה.
רוכבי האופניים זכו ב-5 מדליות, בהן 3 מדליות זהב. ז'וסה ביארט ניצח במרוץ אופני הכביש, ז'אק דופונט ניצח במרוץ נגד השעון ל-1,000 מטר, ושניהם ביחד זכו במדליית הארד במרוץ הכביש הקבוצתי. במדליית הזהב השלישית זכתה הנבחרת הצרפתית במרוץ המרדף. גם הסייפים הגיעו להישגים נאים, כשזכו ב-4 מדליות, מהן 3 מדליות זהב. ז'אן בואן ניצח בתחרות הרומח, וסגנו היה כריסטיאן דוריולה. שניהם זכו במדליית זהב יחד עם הנבחרת בתחרות הרומח הקבוצתית, וגם נבחרת החרב זכתה במדליית זהב.
גם באתלטיקה הגיעו הצרפתים להישגים רבים - 8 מדליות, מהן שתי מדליות זהב. מישלין אוסטרמייה הייתה האתלטית הבולטת במשלחת. היא זכתה ב-3 מדליות, מהן שתי מדליות זהב בהדיפת כדור ברזל ובזריקת דיסקוס, ובמדליית ארד בקפיצה לגובה. אלן מימון, יליד אלג'יריה, זכה במדליית הכסף בריצת 10,000 מטר. איגנאס היינריך זכה אף הוא במדליית כסף, בקרב עשר, וכך גם נבחרת השליחים בריצת 400X4 מטר. מרסל הנסן זכה במדליית ארד בריצת 800 מטר וז'קלין מאזאה זכתה במדליית ארד בזריקת דיסקוס.
רוכבי הסוסים זכו בארבע מדליות, בהן שתי מדליות זהב. אנדרה ז'וסום, שהיה שותף לזכייתה של נבחרת הרכיבה האומנותית במדליית הזהב באולימפיאדת לוס אנג'לס, שב ושחזר את ההישג, 16 שנים מאוחר יותר. בנוסף, זכה במדליית כסף במקצה היחידים. ברנאר שוואליה זכה במדליית זהב באיוונטינג וז'אן-פרנסואה ד'אורז'ה זכה במדליית ארד בקפיצות. חותרי הקאנו והקיאק זכו בארבע מדליות ארד. צמד חותרי הקאנו ז'ורז' דרנסאר וז'ורז' גנדיל זכה בשתיים מהם, במקצי הזוגות ל-1,000 ו-10,000 מטר. רוברט בוטיני עשה זאת במקצה היחידים ל-1,000 מטר ואנרי אברהארדט זכה במדליית ארד במקצה המקביל בקיאקים, 12 שנה לאחר שזכה במדליית כסף בברלין. בשחייה זכה ז'ורז' ואלרה במדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב, וגם נבחרת השליחים ל-200X4 מטר חופשי זכתה במדליית ארד. במדליית ארד נוספת זכה המתאבק שארל קויו.
נבחרת הכדורסל זכתה במדליית הכסף, לאחר שהובסה במשחק הגמר בידי נבחרת ארצות הברית בתוצאה 21–65. נבחרת הכדורגל הודחה ברבע הגמר בידי נבחרת בריטניה, ונבחרת הכדורמים סיימה במקום השישי.
היסטוריה > אולימפיאדת הלסינקי (1952)

הישגיהם של הצרפתים באולימפיאדת הלסינקי (1952) ירדו ל-18 מדליות, ב-9 ענפים שונים, 6 מכל סוג. בסיום המשחקים דורגה צרפת במקום השביעי.
הסייפים זכו ב-3 מדליות. כריסטיאן דוריולה זכה במקום הראשון ברומח, והיה שותף לזכייה הקבוצתית ברומח, הישג לו היה שותף גם ז'אן בואן. נבחרת החרב זכתה במדליית ארד. בן דודו של דוריולה, רוכב הסוסים פייר ז'ונקר דוריולה, זכה במדליית זהב בתחרות הקפיצות, גי לפראן זכה במדליית כסף באיוונטינג, ואנדרה ז'וסום בן ה-58 זכה במדליית ארד ברכיבה אומנותית.
בשחייה, קבע ז'אן בואטו שיא אולימפי במשחה ל-400 מטר חופשי (4:30.7 דקות) והיה שותף לזכייתה של נבחרת השליחים ל-200X4 מטר חופשי במדליית ארד. בכך היה לשחיין הצרפתי הראשון שזכה במדליית זהב אולימפית. שחיין צרפתי נוסף, ז'ילבר בוזון, זכה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב. צמד החותרים עם הגאי זכה במדליית זהב, ורביעיית החותרים ללא הגאי זכתה במדליית כסף. באתלטיקה, זכה אלן מימון בשתי מדליות כסף, בריצת 5,000 מטר ובריצת 10,000 מטר. מדלן מורו זכתה אף היא במדליית כסף, בקפיצה למים מ-3 מטר, המדליה הראשונה בענף זה. המתאגרף ז'וזף ונטאז'ה זכה במדליית ארד, וכך גם נבחרת רוכבי האופניים במרוץ אופני כביש.
בענפי הכדור לא רשמה צרפת הישגים גבוהים. נבחרת ההוקי הודחה בשלב רבע הגמר בידי נבחרת פקיסטן, נבחרת הכדורסל דורגה במקום השמיני, ונבחרת הכדורגל נוצחה כבר בסיבוב הראשון בידי נבחרת פולין.
היסטוריה > אולימפיאדת מלבורן (1956)

באולימפיאדת מלבורן (1956) ירדו הישגיהם של הצרפתים עוד יותר. הם זכו ב-14 מדליות, בהן 4 מדליות זהב, ודורגו במקום ה-11, לראשונה לא בין עשר המשלחות הבולטות במשחקים.
נבחרת רוכבי האופניים זכתה במדליית זהב במרוץ אופני הכביש, וארנו גייר זכה גם במדליית כסף אישית. במרוץ אופני מסלול זכה מישל רוסו במדליית הזהב בספרינט, והנבחרת זכתה במדליית כסף במרוץ המרדף. הסייף כריסטיאן דוריולה, שמר על תוארו ברומח, וזכה גם במדליית כסף עם הנבחרת. רנה גרילה זכתה במדליית ארד בטורניר הרומח לנשים, ונבחרת הדקר זכתה אף היא במדליית ארד.
אלן מימון, שהתחרה לראשונה בריצת המרתון, וזכה במדליית זהב. חותרי הקאנו ז'ורז' דרנסאר ומרסל רנו זכו במדליית כסף במקצה הזוגות ל-10,000 מטר. שני מתאגרפים זכו במדליות ארד, רנה ליבר וז'ילבר שפרון, ובמדליות ארד נוספות זכו מרים המשקולות ז'אן דבוף ורביעיית החותרים ללא הגאי. נבחרת הכדורסל סיימה במקום הרביעי, לאחר שהפסידה בחצי הגמר 49–56 לנבחרת ברית המועצות ובמשחק על מדליית הארד הפסידה 62–71 לנבחרת אורוגוואי.
היסטוריה > אולימפיאדת רומא (1960)

באולימפיאדת רומא (1960) רשמה צרפת את ההישגים החלשים בתולדותיה. הספורטאים הצרפתים צברו 5 מדליות, אף אחת מהן לא מדליית זהב. מישל ז'אזי זכה במדליית כסף בריצת 1500 מטר, ולהישג דומה הגיעה רביעיית החותרים. במדליות ארד זכו נבחרת הרכיבה באיוונטינג, המתאבק רנה שיירמייר והאתלט עבדולאיה סייה, יליד סנגאל, בריצת 200 מטר. נבחרת הכדורמים דורגה במקום התשיעי, נבחרת הכדורסל סיימה במקום העשירי ונבחרות הכדורגל וההוקי הודחו בשלב הבתים.
היסטוריה > אולימפיאדת טוקיו (1964)

באולימפיאדת טוקיו (1964) עלה מספר המדליות בהן זכו הספורטאים הצרפתים ל-15, אך רק אחד מהם זכה במדליית זהב, הרוכב פייר ז'ונקר ד'אוריולה, בתחרות הקפיצות. ד'אוריולה היה שותף גם לזכייה הקבוצתית במדליית הכסף. הסייפים זכו ב-5 מדליות. סייפי הרומח ז'אן קלוד מניאן ודניאל רוונו זכו במדליית הארד הקבוצתית, ובתחרות היחידים זכו במדליות הכסף והארד, בהתאמה. סייף החרב קלוד אראבו זכה במדליית כסף ונבחרת הדקר זכתה במדליית ארד. באתלטיקה, זכתה מאריבון דופרור במדליית כסף בריצת 800 מטר, ונבחרת השליחים ב-100X4 מטר זכתה במדליית ארד.
חותרי הקאנו ז'אן בודהאן ומישל שפואה זכו במדליית כסף במקצה ל-1000 מטר, וכך גם המתאגרף ז'וזף גונזלס, צמד החותרים עם הגאי והשחיינית קיקי קרון, במשחה ל-100 מטר גב. רוכב האופניים פייר טרנטן זכה במדליית ארד במרוץ נגד השעון, ודניאל מורלון רשם הישג דומה בספרינט.
היסטוריה > אולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)

באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) השתפרו הישגיהם של הצרפתים. הם זכו ב-15 מדליות, מהן 7 מדליות זהב, ודורגו במקום השישי בטבלת המדליות.
הענף הבולט ביותר היה האופניים, בו זכו הצרפתים ב-5 מדליות, מהן 4 מדליות זהב. דניאל מורלון ניצח במרוץ הספרינט, פייר טרנטן ניצח במרוץ נגד השעון ל-1,000 מטר וזכה במדליית ארד במרוץ הספרינט, ושניהם זכו במדליית הזהב באופני טנדם. רוכב אופניים שלישי, דניאל רבילאר ניצח במרוץ המרדף ל-4,000 מטר.
הרוכב ז'אן-ז'אק גויון זכה במדליית זהב באיוונטינג, ונבחרת הקפיצות זכתה במדליית כסף. עבור אחד החברים בה, פייר ז'ונקר ד'אוריולה, הייתה זו מדליה אולימפית רביעית בשלוש אולימפיאדות. באתלטיקה, זכתה קולט בסו במדליית הזהב בריצת 400 מטר, ונבחרת השליחים בריצת 100X4 מטר זכתה במדליית ארד. נבחרת סייפי הרומח זכתה אף היא במדליית זהב, ואחד החברים בה, דניאל רוונו, זכה גם במדליית ארד אישית.
המתאבק דניאל רובין זכה בשתי מדליות כסף, הן בסגנון חופשי והן בסגנון יווני-רומי. השחיין אלן מוסקוני זכה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי, ובמדליית ארד נוספת זכתה הנבחרת הצרפתית בקרב חמש מודרני, לראשונה בענף זה. נבחרת הכדורגל הודחה בשלב רבע הגמר לאחר שהפסידה לנבחרת יפן ונבחרת ההוקי סיימה במקום העשירי.
היסטוריה > אולימפיאדת מינכן (1972)

227 ספורטאים צרפתים השתתפו באולימפיאדת מינכן (1972). הם זכו ב-13 מדליות, בהן שתי מדליות זהב.
דניאל מורלון שמר על תוארו במרוץ הספרינט, והאלוף האולימפי השני היה השייט סרז' מורי, בדגם פין. שייטים נוספים, האחרים איב ומארק פאז'ו, זכו במדליית כסף בדגם הולנדי מעופף. סייף הדקר ז'אק לדאגלרי זכה במדליית כסף, וסייף הרומח כריסטיאן נואל זכה בשתי מדליות ארד, אישית וקבוצתית. גם דניאל רוונו היה שותף לזכייה הקבוצתית. באתלטיקה זכה גי דרו במדליית כסף בריצת 110 מטר משוכות, ונבחרת השליחים בריצת 400X4 מטר זכתה במדליית ארד. הקלע מישל קארגה זכה במדליית כסף בטראפ, והאחים ז'אן-לואי וז'אן-קלוד אולרי זכו במדליית ארד במקצה הסלאלום בקאנו. שלושה ג'ודאים זכו במדליות ראשונות בענף, מדליות ארד: ז'אן-ז'אק מוניה, ז'אן-פול קוש וז'אן-קלוד ברונדאני.
היסטוריה > אולימפיאדת מונטריאול (1976)

באולימפיאדת מונטריאול (1976) ירד מספר הספורטאים הצרפתים ל-206, ומספר המדליות ירד ל-9, בהן שתי מדליות זהב. גי דרו שיפר את הישגו וזכה במדליית הזהב בריצת 110 משוכות. במדליית הזהב השנייה זכתה נבחרת הרוכבים בתחרות הקפיצות. דניאל מורלון איבד את תוארו במרוץ הספרינט, והסתפק במדליית הכסף. נבחרת הנשים ברומח זכתה במדליית כסף, ונבחרת הגברים זכתה במדליית ארד. גם הפעם התחרו בשורותיה נואל ורוונו. עבור רוונו הייתה זו המדליה האולימפית השישית בארבע אולימפיאדות. חבר הנבחרת ברנאר טלוואר זכה גם במדליית ארד אישית. מרים המשקולות דניאל סנה זכה במדליית כסף, הג'ודוקא פטריק ויאל זכה במדליית ארד, ובמדליית ארד נוספת זכה המתעמל אנרי בואריו, בתרגיל המתח.
נבחרת הכדורגל, בשורותיה שיחק מישל פלאטיני (שגם הבקיע שער במשחק התיקו מול נבחרת ישראל בשלב הבתים) הודחה בשלב רבע הגמר, לאחר שהובסה בידי נבחרת גרמניה המזרחית בתוצאה 0–4.
היסטוריה > אולימפיאדת מוסקבה (1980)

צרפת הצטרפה לחרם האמריקאי על אולימפיאדת מוסקבה (1980) בעקבות הפלישה הסובייטית לאפגניסטן, אך בדומה למדינות מערביות אחרות אפשרה לספורטאים שהיו מעוניינים בכך להשתתף במשחקים. עם זאת, ספורטאיה לא התחרו תחת דגל צרפת כי אם תחת הדגל האולימפי, וכשזכה ספורטאי צרפתי במדליית זהב נוגן ההמנון האולימפי ולא המרסייז. 123 ספורטאים צרפתים בחרו להשתתף במשחקים. הם זכו ב-14 מדליות, בהן 6 מדליות זהב, ודורגו במקום השמיני בטבלת המדליות.
הענף הבולט ביותר היה הסיף, עם 6 מדליות, בהן 4 מדליות זהב. סייפי הרומח זכו במדליית הזהב בטורניר הקבוצתי, ופסקל ז'וליו הוסיף לזכייתו גם מדליית כסף בטורניר היחידים. סייפי הדקר זכו אף הם במדליית הזהב בטורניר הקבוצתי, ובמקצה היחידים זכה פיליפ ריבו במדליית ארד. פסקל טרינקה זכתה במדליית הזהב ברומח, הן בטורניר היחידות והן כחלק מהנבחרת בטורניר הקבוצתי.
גם בג'ודו הגיעו הצרפתים להישגים נאים - 4 מדליות בהן שתי מדליות זהב. אנג'לו פאריזי זכה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל הכבד (95 ק"ג ומעלה) ובמדליית כסף בקטגוריית המשקל הפתוחה. תיירי ריי זכה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל של עד 60 ק"ג, וברנאר טשולויאן זכה במדליית ארד בקטגוריית המשקל של עד 78 ק"ג. רוכב האופניים יאווה קאאר זכה במדליית כסף בספרינט, ואלן בונדו זכה במדליית כסף במרוץ המרדף. במדליית כסף נוספת זכה הקיאקיסט אלאן לבה, במקצה ל-1000 מטר. נבחרת השליחים בריצת 100X4 מטר זכתה במדליית ארד. פיליפ אוביון, שהגיע למשחקים כשיאן העולם בקפיצה במוט ותיירי ויניירו, שהיה שיאן העולם לפניו, הסתפקו במקומות הרביעי והשביעי בהתאמה.
היסטוריה > אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984)

238 ספורטאים ייצגו את צרפת באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). הם זכו ב-28 מדליות, המספר הגבוה ביותר מזה 36 שנים, אך רק 5 מהן היו מדליות זהב.
הסייפים זכו ב-7 מהמדליות, בהן שתי מדליות זהב. פיליפ בואס זכה במדליית הזהב בדקר, והיה שותף לזכיית הנבחרת במדליית הכסף. חברו לנבחרת, פיליפ ריבו, זכה במדליית ארד בטורניר היחידים. ז'אן-פרנסואה לאמור זכה במדליית הזהב בחרב, והיה שותף לזכיית הנבחרת במדליית הכסף. נבחרת הגברים בחרב זכתה במדליית כסף, ונבחרת הנשים ברומח זכתה במדליית ארד.
באתלטיקה זכו הצרפתים בארבע מדליות. בקפיצה במוט זכה פייר קינו במדליית הזהב, ותיירי ויניירו זכה במדליית ארד. ז'וזף מחמוד זכה במדליית כסף בריצת 300 מטר מכשולים ומישל שרדונה זכתה במדליית ארד בריצת 100 מטר משוכות. הקלע פיליפ אברלה זכה במדליית זהב בירי ברובה אוויר מ-10 מטר, ומישל בורי זכה במדליית כסף בירי בשכיבה.
חותר הקיאק ברנר ברז'ו, זכה במדליית הכסף במקצה הזוגות ל-1,000 מטר, יחד עם בן-זוגו פטריק לפולו, ובמדליית ארד במקצה היחידים ל-500 מטר. במקצה הרביעיות ל-500 מטר זכו הצרפתים במדליית ארד, ובמדליית ארד נוספת זכו חותרי הקאנו דידיה אויה ואריק רנו, במקצה הזוגות ל-1,000 מטר. הג'ודוקא אנג'לו פאריזי, שנשא את הדגל הצרפתי בטקס הפתיחה של המשחקים, איבד את תוארו והסתפק במדליית כסף בקטגוריית המשקל הכבד. שני ג'ודאים נוספים, מארק אלכסנדר ומישל נובאק, זכו במדליות ארד. בשחייה זכה פרדריק דלקור במדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב, וקתרין פוארו זכתה במדליית ארד במשחה ל-100 מטר חזה. המתעמל פיליפ וטואון זכה במדליית ארד בתרגיל הקרקע, והישג דומה רשם רוכב האופניים פבריס קולה במרוץ נגד השעון. במדליות ארד נוספות זכו המתאגרף כריסטוף טיוזו, שייטי ה-470 תיירי פפונה ולוק פילו והנבחרת בקרב חמש מודרני.
נבחרת הכדורגל זכתה לראשונה בתולדותיה בתואר האולימפי, לאחר שגברה במשחק הגמר על נבחרת ברזיל בתוצאה 0–2. שחקן הנבחרת דניאל קסוארב היה אחד משלושה שחקנים שהיו למלכי השערים של הטורניר, עם חמישה שערים כל אחד.
היסטוריה > אולימפיאדת סיאול (1988)

באולימפיאדת סיאול (1988) השתתפו 266 ספורטאים צרפתים. הם זכו ב-16 מדליות, בהן 6 מדליות זהב, ודורגו במקום התשיעי בטבלת המדליות.
סייף החרב ז'אן-פרנסואה לאמור זכה במדליית זהב, וכך גם נבחרת הדקר. אחד מחברי הנבחרת, פיליפ ריבו, זכה גם במדליית כסף אישית. שייטי ה-470 פפונה ופילו שיפרו את הישגם מלוס אנג'לס וזכו במדליית זהב. במדליית זהב נוספת זכו שייטי הטורנדו, ז'אן-איב לה דרוף וניקולה הנארד. הרוכב פייר דוראן זכה במדליית זהב בתחרות הקפיצות, ובמדליית ארד בתחרות הקבוצתית. מרגיט אוטו-קרפן זכתה במדליית כסף ברכיבה אומנותית. במדליית הזהב השישית זכה הג'ודוקא מארק אלכסנדר. ג'ודוקא נוסף, ברונו קראבטה, זכה במדליית ארד.
הקלע ניקולה ברתלו זכה במדליית כסף בירי ברובה אוויר, והישג דומה רשם המתאגרף לוראן בודואני. בשחייה זכו צרפתים בשתי מדליות הארד במשחים ל-100 מטר חופשי: סטפן קארון אצל הגברים וקתרין פלווינסקי אצל הנשים. חותרי הקאנו ז'ואל בטאן ופיליפ רנו זכו במדליית ארד במקצה הזוגות ל-500 מטר. הייתה זו המדליה האולימפית השלישית של משפחת רנו, לאחר שהאב, מרסל, זכה במדליית כסף במלבורן, והאח, אריק, זכה במדליית ארד בלוס אנג'לס. במדליית ארד נוספת זכתה נבחרת השליחים ל-100X4 מטר. נבחרת הכדורעף סיימה במקום השמיני.
היסטוריה > אולימפיאדת ברצלונה (1992)

339 הספורטאים הצרפתים שהשתתפו באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכו ב-29 מדליות, בהן 8 מדליות זהב, והם דורגו במקום התשיעי בטבלת המדליות.
הענף הבולט ביותר היה הג'ודו, עם 7 מדליות. שתי ג'ודאיות זכו במדליות זהב - ססיל נובאק (עד 48 ק"ג) וקתרין פלורי (עד 61 ק"ג; קרב הגמר מול יעל ארד הסתיים בשוויון והוכרע על ידי השופטים). פסקל טאיו זכה במדליית כסף, ואילו ברטראן דמסן, דויד דוייה, לטיסיה מאיניין ונטלי לופינו זכו במדליות ארד. הסייפים זכו בחמש מדליות, בהן שתי מדליות זהב. בדקר זכה אריק סרקי במדליית זהב וז'אן-מישל אנרי זכה במדליית ארד, פיליפ אומנה זכה במדליית זהב ברומח, וז'אן-פראנסואה לאמור זכה בשתי מדליות ארד, בתחרויות החרב ליחידים ולקבוצות. בשיט, זכה ניקולא אנארד במדליית זהב שנייה ברציפות בדגם טורנדו, הפעם עם איב לודה, ופרנק דוד ניצח בגלשן בדגם לכנר. בשתי מדליות הזהב הנותרות זכו האתלטית מארי-ז'וזה פרק (בריצת 400 מטר) והקשת סבסטיאן פלוט.
הקיאקיסט סילבן קוריניה זכה במדליית כסף בסלאלום, וז'אקי אווריל זכה במדליית ארד במקצה המקביל בקאנו. במקצה הסלאלום בקאנו לזוגות זכו וילפריד פורגה ופרנק אדיסון במדליית ארד, ובמדליית ארד נוספת זכו דידיה אויה ואוליביה בואוון, במקצה הזוגות ל-1,000 מטר. רוכבת האופניים ז'ני לונגו זכתה במדליית כסף במרוץ אופני כביש, ונבחרת הרוכבים הצרפתית זכתה במדליית ארד במרוץ נגד השעון. הקלע פרנק בדיו זכה במדליית כסף בירי ברובה אוויר ובמדליית כסף נוספת זכה טניסאי השולחן ז'אן-פיליפ גאטיין, לראשונה בענף זה. בשחייה זכו הצרפתים בשלוש מדליות ארד: סבסטיאן קרון שחזר את הישגו מסיאול במשחה ל-100 מטר חופשי, קתרין פלווינסקי זכתה אף היא במדליית ארד שנייה ברציפות, הפעם במשחה ל-100 מטר פרפר, ופרנק אספוסיטו זכה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר. במדליית ארד נוספת זכתה נבחרת הרכיבה, בתחרות הקפיצות.
נבחרת הכדוריד זכתה במדליית הארד, לאחר שהפסידה בחצי הגמר 22–25 לנבחרת שוודיה וגברה במשחק על המקום השלישי 20–24 על נבחרת איסלנד. נבחרות הכדורמים והכדורעף דורגו שתיהן במקום ה-11.
היסטוריה > אולימפיאדת אטלנטה (1996)

באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכו הצרפתים ב-37 מדליות, בהן 15 מדליות זהב - המספר הגבוה ביותר פרט לאולימפיאדת פריז הראשונה. בטבלת המדליות דורגה צרפת במקום החמישי, אחרי ארצות הברית, רוסיה, גרמניה וסין.
רוכבי האופניים צברו 9 מדליות, בהן 5 מדליות זהב. ז'ני לונגו ניצחה במרוץ אופני הכביש וזכתה במדליית הכסף במרוץ נגד השעון. פלוריאן רוסו ניצח במרוץ נגד השעון ל-1,000 מ', נטלי לנסיאן ניצחה במרוץ נקודות, פליסיה בלאנז'ה ניצחה במרוץ הספרינט ל-1,000 מ' ובמדליית הזהב החמישית זכתה רביעיית הרוכבים במרוץ הרדיפה ל-4,000 מ'. אחד הזוכים במדליה זו, פיליפ ארמנו, זכה גם במדליית כסף במרוץ המרדף ליחידים. מריון קליניה זכתה במדליית כסף במרוץ המרדף ל-3,000 מטר לנשים ומיגל מרטינז זכה במדליית ארד במרוץ אופני הרים.
בג'ודו, זכו הצרפתים ב-6 מדליות, בהן 3 מדליות זהב. מארי-קלייר רסטו ניצחה בקטגוריית המשקל של עד 52 ק"ג, ג'מאל בוראס ניצח בקטגוריית המשקל של עד 78 ק"ג ודויד דוייה ניצח בקטגוריית המשקל של 95 ק"ג ומעלה. שלושה ג'ודאים נוספים זכו במדליות ארד: כריסטוף גליאנו, סטפן טרנו וכריסטין סיקו. באתלטיקה זכו הצרפתים ב-4 מדליות, בהן 3 מדליות זהב. מארי-ז'וזה פרק ניצחה הן בריצת 200 מטר והן בריצת 400 מטר, באחרונה קבעה שיא אולימפי חדש (48.25 שניות). ז'אן גאלפיון זכה במדליית הזהב השלישית, בקפיצה במוט, ופטריסיה ז'יראר זכתה במדליית ארד בריצת 100 מטר משוכות.
הסייפים זכו ב-7 מדליות, בהן שתי מדליות זהב. בתחרות הדקר לנשים זכתה לורה פלסל במדליית הזהב וואלרי ברלואה זכתה במדליית הכסף, ושתיהן היו שותפות לזכייתה של הנבחרת הצרפתית במדליית הזהב. בתחרות הרומח לגברים זכה ליונל פלומנל במדליית כסף, ופרנק בואדן זכה במדליית ארד. דמיאן טויה זכה במדליית ארד בחרב, והישג דומה רשמה נבחרת הדקר. חותרי הקאנו וילפריד פורגה ופרנק אדיסון שיפרו את הישגם מברצלונה, וזכו במדליית הזהב בסלאלום. במקצה היחידים זכה פטריס אסטנגה במדליית ארד ובמקצה הסלאלום בקיאקים לנשים זכתה מרים פוקס-ירושלמי במדליית ארד. הקלע ז'אן-פייר אמה זכה במדליית זהב בירי בשלושה מצבים, עם שיא אולימפי חדש (1273.9 נקודות), וכן זכה במדליית ארד בירי ברובה אוויר.
בחתירה זכו הצרפתים בארבע מדליות רביעיית החותרים ללא הגאי זכתה במדליית כסף, ושלושה צמדי חותרים זכו במדליות ארד: פרדריק קוואל וסמואל בראתה, מישל אנדריו וז'אן-כריסטוף רולאן, וכריסטין גוס והלן קורטן. המתאבק גאני יאלוז זכה במדליית כסף, והרוכבת אלכסנדרה לדרמן זכתה במדליית ארד בתחרות הקפיצות.
נבחרת הכדוריד סיימה במקום הרביעי, לאחר שהפסידה בחצי הגמר לנבחרת קרואטיה 24-20, ובמשחק על מדליית הארד הפסידה 25–27 לנבחרת ספרד. נבחרת הכדורגל, בשורותיה שיחקו, בין היתר, פטריק ויירה, קלוד מקאללה ורובר פירס, הודחה בשלב רבע הגמר, לאחר שנוצחה בהארכה 1–2 בידי נבחרת פורטוגל.