stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ק רובי
רצח רוצחו של קנדי > מניע לרצח

ישנו ויכוח באשר למניעיו של רובי. ישנם המאמינים כי פעל על פי פקודות מראשי המאפיה ושהיה חלק מן הקשר לרצח הנשיא, ולמעשה היה זה חיסול מוזמן שמטרתו למנוע מאוסוואלד להעיד. ניתנה חשיבות לעובדה כי נכנס בקלות לאזור מאובטח, כשהוא נושא אקדח. אחרים סוברים כי המדובר באדם מעורער בנפשו, אשר חיפש נקמה על רצח הנשיא בו ראה את אלילו. הם מייחסים חשיבות לעובדה שיציאתו של אוסוואלד התעכבה בכמה דקות עקב חקירת השירות החשאי והעובדה כי רצה ללבוש סוודר. אם היה אוסוואלד עוזב את תאו בשעה המתוכננת, רובי לא היה מספיק לבצע את הרצח. כמה ממכריו של רובי טענו בעדויותיהם כי לא היו לו כל מניעים אידאולוגיים וכי הוא פעל מתוך בצע כסף.
עורך דין מצליח בשם מארווין בלי (Belli) הסכים לייצג את רובי בחינם. כמה משפטנים סבורים כי ניתן היה להגיע לעסקה על בסיס של "רצח ללא זדון" המקביל לעבירת ההריגה במשפט הישראלי, ובמקרה זה העונש המקסימלי היה חמש שנות מאסר. בלי בחר בכיוון אחר, וניסה להוכיח כי רובי לא היה שפוי בדעתו. ב-14 במרץ 1964 הורשע רובי ב"רצח בזדון" ונידון לעונש מוות.
רובי ביקש מספר פעמים להעיד בפני ועדת וורן. רק לאחר שאחותו כתבה אל הוועדה מכתבים, ופרסמה אותם בתקשורת, הסכימה הוועדה לשמוע את רובי. בפני הוועדה התחנן רובי כי הוא ומשפחתו יועברו לוושינגטון בשל חשש לחייהם. השופט ארל וורן סירב, בטענה כי אין הדבר בסמכויותיו.
רובי ערער על הרשעתו לבית המשפט העליון של מדינת טקסס, בטענה כי לא יכול היה להתקיים משפט הוגן בעיר דאלאס בשל האווירה התקשורתית השוררת שם. בית המשפט הסכים, ופסק כי על בית המשפט היה להסכים לבקשתו לשינוי מקום הדיון בעת המשפט, ומסיבה זו אין ההרשעה יכולה לעמוד. בעודו ממתין למשפט חדש אושפז רובי ב-9 בדצמבר 1966 בבית החולים פארקלנד ממוריאל בטקסס עקב דלקת ריאות. ביום המחרת הוא אובחן כחולה בסרטן, ומת שם ב-3 בינואר 1967.
הערות שוליים

↑  Ron Capshaw, Inside Jack Ruby’s Jewish Paranoia, www.tabletmag.com, ‏3/12/2018
↑  Jack Ruby sentenced to death for murdering Lee Harvey Oswald | March 14, 1964, HISTORY (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007280417405171  BIBSYS: 90504809  BnF: cb120417144 (data)  GND: 122395425  ISNI: 0000 0004 4459 9975  LCCN: n79063157  NARA: 10583196  SUDOC: 241605253  VIAF: 33274907   WorldCat (עם VIAF): 33274907 
רצח אוסוואלד
ג'יל שטיין

| --- | --- |

ג'יל שטיין
 לידה:  14 במאי 1950 (בת 74) שיקגו, ארצות הברית 
 שם לידה:  Jill Ellen Stein 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  בית הספר לרפואה של הרווארד  הרווארד קולג' 
 מפלגה:  מפלגת הירוקים בארצות הברית 
 בן או בת זוג:  Richard Rohrer 
 www.jillstein2024.com
 
 חתימה:   
 
ג'יל אלן שטיין (באנגלית: Jill Ellen Stein; נולדה ב-14 במאי 1950) היא רופאה יהודייה-אמריקאית, אקטיביסטית ופוליטיקאית. שטיין התמודדה בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 מטעם המפלגה הירוקה וזכתה בכ-1.39 מיליון קולות (1.04%). שטיין התמודדה בעבר כמועמדת לנשיאות ארצות הברית (2012), ולמשרת מושלת מסצ'וסטס (ב-2002 וב-2010). התמודדה בבחירות לנשיאות ארצות הברית גם בשנת 2024 וקיבלה 0.5% מהקולות.
ראשית חייה והשכלה

נולדה באילינוי, למשפחה יהודית-רפורמית להורים ממוצא רוסי. בשנת 1973, שטיין סיימה בהצטיינות לימודי פסיכולוגיה, סוציולוגיה, ואנתרופולוגיה באוניברסיטת הרווארד. נשואה לרופא וחיה כיום במסצ'וסטס. היא מגדירה את עצמה כאגנוסטית. לאחר מכן המשיכה באוניברסיטה זו לימודי רפואה ולאחר שסיימה את לימודיה, שטיין עסקה ברפואה פנימית במשך 25 שנה. היא פרשה מהעיסוק ברפואה בשנת 2006.
קריירה פוליטית

בשנת 1998 החלה באקטיביזם הקשור לקיימות, ואף פרסמה מחקרים רפואיים בנושא. שטיין טענה שהיא התרחקה מהמפלגה הדמוקרטית לאחר שחוק שניסתה להעביר במסצ'וסטס דרך משאל עם, לגבי הגינות הבחירות ונגד השפעתם של לוביסטים, בוטל על ידי בית המחוקקים של המדינה, שנשלט על ידי הדמוקרטים. ב-2002 הוצע לה להתמודד מטעם המפלגה הירוקה לתפקיד מושלת מסצ'וסטס והיא הסכימה.
בשנת 2012 התמודדה לראשונה מטעם המפלגה הירוקה לנשיאות ארצות הברית. שטיין זכתה בבחירות ב-469,627	קולות וב-0 אלקטורים. היא התמודדה שוב בבחירות בשנת 2016, בהם היא זכתה ב-	1,457,218 קולות (1.07%). לאחר הבחירות עלו טענות מצד דמוקרטים, שהילרי קלינטון הייתה מנצחת את דונלד טראמפ אם שטיין לא הייתה מתמודדת. אם כל המצביעים שהצביעו לשטיין בפנסילבניה, מישיגן, וויסקונסין היו מצביעים לקלינטון, קלינטון אכן הייתה מנצחת. עם זאת, במחקר שנערך לאחר הבחירות נטען שרוב המצביעים שהצביעו לה (ולגרי ג'ונסון מהמפלגה הליברטריאנית) היו בוחרים להימנע מלהצביע אם המועמד המועדף עליהם לא היה רץ.
שטיין התמודדה שוב לנשיאות בבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2024 וקיבלה 0.5% מהקולות.
יחסה לישראל

שטיין האשימה את ממשלת ישראל ב"אפרטהייד", רצח, התנחלויות בלתי חוקיות, הטלת מצורים, בניית פצצות גרעיניות, מעצר ללא הגבלת זמן, עונש קולקטיבי והפרת החוק הבינלאומי.
היא תומכת במאבק החרם של תנועת ה-BDS נגד ישראל ורואה בראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו "פושע מלחמה".
עם זאת, כאשר נשאלה בספטמבר 2016 על עמדתה לגבי עדיפותו של פתרון שתי מדינות על פני פתרון של מדינה אחת, שטיין השיבה: "אני מרגישה שאיני מצויה בנושא כפי שאני צריכה להיות כדי להביע דעה באמת".
עם מותו של ניצול השואה וזוכה פרס נובל לשלום, אלי ויזל, שטיין כתבה לשבחו בדף הפייסבוק שלה, אך מחקה את הפוסט שלה לאחר שפעילים אנטי-ישראלים בטוויטר תקפו את הפוסט בשל הציונות של ויזל.
הערות שוליים

↑  Corky Siemaszko, Meet Jill Stein, the Green Party Candidate for President, NBC News, ‏26 March 2016
↑  Christopher J. Devine and Kyle C. Kopko, "Did Gary Johnson and Jill Stein Cost Hillary Clinton the Presidency? A Counterfactual Analysis of Minor Party Voting in the 2016 US Presidential Election, The Forum (2021)
↑  Dr. Jill Stein on Israel, Palestine and The Middle East, "The Peace Resource"
↑  Statement on US Foreign Policy, Palestine-Israel, and BDS, "Jill2016"
↑  Patrick Martin, Green Party candidate launches US presidential campaign, 27 June 2015
↑  Nicholas Goldberg, Jill Stein tells The Times editorial board why she thinks voting Democrat or Republican makes little difference, Los Angeles Times, 6 September 2016
↑  Yair Rosenberg, Friends Don’t Let Friends Vote for Jill Stein, Tablet
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810589529705606  GND: 1266714022  ISNI: 0000 0000 6854 3723  LCCN: n2009182862  MusicBrainz: 212953df-ccb6-4982-bbda-dc713eeab4ac  VIAF: 96765510   WorldCat (עם VIAF): 96765510
כימיה תאורטית

כימיה תאורטית היא ענף רחב בכימיה ותת-תחום בפיזיקה כימית שבוחנת את האנרגיה, הדינמיקה והתגובתיות של מערכות כימיות וביולוגיות. היא שואפת להציע השערות והצדקות לתצפיות כימיות ובמקביל להעלות שאלות שניסויים עתידיים יכולים לספק להן מענה. בדרך כלל, פיזיקה, מתמטיקה וקודי מחשב הם התחומים והשיטות שמסבירים את כל ההיבטים של הכימיה: התכונות של חומרים, התכונות של יסודות ומולקולות והאינטראקציות שלהם, הדמיה של תופעות מולקולריות, או חיזוי התכונות של מולקולות.
כימיה תאורטית למעשה קשורה לפיזיקה תאורטית ולכן זהו תחום מדעי מהמאה ה-19. מתחילת המאה ה-20, עם פיתוחה של משוואת שרדינגר והתאוריה הקוונטית להסבר אטומים, התפתחה מאוד ההבנה של אטומים ומולקולות וחומרים ברמה המיקרוסקופית, כמו כן הבנה של ריאקציות. דוגמאות להישגיה של הכימיה התאורטית נייטרינו ובוזון היגס, בוזונים ופרמיונים, ראקציות רדיקליות, כמו בפצצה גרעינית (דוגמאות אלו קשורות גם לפיזיקה תאורטית). כמו גם קצב הראקציה של קרמר, הסבר הדיפוזיה הנורמלית של איינשטיין, תאוריה של פולמרים, תאוריית מעברי הפאזות, רשתות (דוגמאות אלו קשורות גם לפיזיקה וביופיזיקה).
דרך שימוש במכניקת הקוונטים, במכניקה קלאסית ובמכניקה סטטיסטית, ובעזרת מגוון טכניקות, החל משיטות אמפיריות וסמי-אמפיריות (אמפיריות למחצה) ועד לכאלה המבוססות על כימיה קוונטית קומבינטורית, בהתאם לגודל ומורכבות המערכת הכימית, ניתן להסביר את המבנים והדינמיקה של מערכות כימיות, וכתוצאה, לתאם ולחזות את התכונות התרמודינמיות והקינטיות של המולקולות והמערכות. באופן כללי, ניתן להבחין בין שתי מגמות בכימיה תאורטית:
השימוש במחשב לפתרון משוואות מורכבות השולטות בהתנהגות המולקולרית, ועוזרות לדמות מולקולות ומאפייניהן.
ניסוח משוואות שמתארות התנהגותם של חומרים או מערכות כימיות בשימוש במכניקה קלאסית או קוונטית, כגון קצבי תגובות כימיות ותכונות ספקטרליות. אינטראקציה כימית מתרחשת בין מולקולות שניתן לתאר באמצעות תופעות קוונטיות. לפיכך, הנטייה הכללית היא להשתמש במונח "כימיה תאורטית" כמילה נרדפת ליישומים מכניים קוונטיים בכימיה.
ענפי הכימיה התאורטית > כימיה קוונטית

כימיה קוונטית מטפלת בבעיות ובנושאים בכימיה באמצעות מכניקת הקוונטים ותורת השדות הקוונטית. אחד היישומים של כימיה קוונטית הוא תיאור ההתנהגות האלקטרונית של אטומים ומולקולות ביחס לסביבתם, היא חוקרת את המעברים המתרחשים במהלך תגובות כימיות, מצבים מעוררים ומצבי היסוד של אטומים ומולקולות בודדים. מדענים - פיזיקאים וכימאים - תורמים תרומה משמעותית לחקר הכימיה הקוונטית, הנמצאת בצומת של שתי הדיסציפלינות. כך שישנה חפיפה משמעותית ומתמשכת עם תחומי הכימיה הפיזיקלית, הפיזיקה האטומית והפיזיקה המולקולרית. מכיוון שלאטומים ולמולקולות יש אנרגיות שונות, כימיה קוונטית תאורטית שואפת לפתח תחזיות תאורטיות כמותיות. מינים רב-אטומיים מהווים אתגר לביצוע חישובים, וכתוצאה מכך, נהוג להשתמש בתוכנות מחשב כדי להתמודד עם אתגר זה.
ענפי הכימיה התאורטית > כימיה חישובית

בתחום הכימיה החישובית ישנו שימוש בסימולציה ממוחשבת כדי לסייע בפתרון בעיות כימיות מורכבות. בה משתמשים בשיטות כימיות תאורטיות, המשולבות בתוכנות מחשב יעילות, כדי לחשב ולהבין את צורת האורביטלים האטומיים והמולקולריים, את המבנים, האינטראקציות והתכונות של המולקולות והאטומים.
בכימיה חישובית ישנו יישום של מחשוב מדעי לכימיה, שיטות הכימיה החישובית נעות בין משוערות מאוד למדויקות מאוד; כך שבדרך כלל שיטות מדויקות משומשות עבור מערכות קטנות בלבד. שיטות ה־ab initio (אנ') מסתמכות לחלוטין על מכניקת הקוונטים ועל קבועים פיזיקליים בסיסיים. שיטות אלה כגון Hartree-Fock (אנ'),‏ Post-Hartree-Fock (אנ'), תורת פונקציונל הצפיפות (DFT), שיטות סמי-אמפיריות (כמו PM3) או שיטות שדה כוח. הצורה המולקולרית היא המאפיין הצפוי ביותר.
ענפי הכימיה התאורטית > מידול מולקולרי

המידול המולקולרי (אנ') מתאר את הדור, הייצוג והמניפולציה של המבנה התלת־ממדי של מולקולות כימיות וביולוגיות, יחד עם קביעת תכונות פיזיו-כימיות שעוזרות להסביר את יחסי הפעילות המבנית (SAR) של המולקולות הביולוגיות. כך שהתאמת הצורה והפוטנציאל החשמלי הם הכוחות המניעים בגישה גרפית זו. מידול מולקולרי כולל מגוון רחב של שיטות תאורטיות וחישוביות המשמשות לייצג ולחקות את ההתנהגות והמבנה של מולקולות, יונים וחלקיקים. בדרך כלל, השיטות משמשות בתחומי הכימיה החישובית, עיצוב תרופות, ביולוגיה חישובית ומדעי החומרים כדי לחקור מערכות מולקולריות הנעות ממערכות כימיות קטנות למולקולות ביולוגיות גדולות.
ענפי הכימיה התאורטית > דינמיקה מולקולרית

דינמיקה מולקולרית היא טכניקה המשתמשת בסימולציה ממוחשבת שקובעת את התנועה ואת שיווי המשקל של כל אטום או מולקולה בודדים במגוון תחומי הנדסה ומדע, טכניקת סימולציה ממוחשבת זו בוחנת את התנועות הממשיות של אטומים ומולקולות. במשך פרק זמן קבוע מראש, האטומים והמולקולות מקיימים אינטראקציות ביניהם על מנת לספק תובנה על "האבולוציה" הדינמית של המערכת.
בכדי לקבוע את המסלול של האטומים והמולקולות, פותרים את משוואות התנועה של ניוטון עבור מערכת של חלקיקים הפועלים באינטראקציה. ובכדי לחשב את הכוחות בין החלקיקים לבין האנרגיות הפוטנציאליות שלהם, עושים שימוש בפוטנציאלים בין-אטומיים או בשדות כוח מכניים מולקולריים. פיזיקה כימית, מדע החומרים, וביופיזיקה הם התחומים העיקריים שבהם נעשה שימוש בגישה זו.
ענפי הכימיה התאורטית > מכניקה מולקולרית

במכניקה מולקולרית (Molecular mechanics), פונקציות פוטנציאליות שנגזרות מהפיזיקה הקלאסית משמשות לחישוב משטח האנרגיה הפוטנציאלית של סידור אטומים מסוים, משוואות אלו ידועות בתור שדה כוח. ההנחות של מכניקה מולקולרית:
הגרעין והאלקטרונים מסביבו הם כדור מושלם.
קשרים בין מולקולות דמויי קפיצים.
פונקציות פוטנציאליות מסתמכות על פרמטרים ניסיוניים.
פונקציית האנרגיה הפוטנציאלית היא הסכום של פונקציות בודדות עבור מתיחה של קשר, כיפוף זווית, אנרגיות סיבוב ואינטראקציות לא-קושרות.
ענפי הכימיה התאורטית > כימיה מתמטית

כימיה מתמטית (Mathematical chemistry) תחום בו מיישמים טכניקות מתמטיות בכדי לחקור מערכות כימיות החל ממולקולות בודדות ועד למערכות כימיות מורכבות, ללא שימוש במכניקה קוונטית בהכרח. ניתן לחזות ולאפיין מבנה מולקולרי בעזרת שימוש בשיטות הנגזרות ממתמטיקה בדידה, כגון תורת הגרפים הכימיים וטופולוגיה, המאפשרים לחזות תכונות של גופים גמישים בגודל סופי. כימיה מתמטית מספקת בסיס תאורטי להבנת העקרונות שעומדות מאחורי האינטראקציות הכימיות. כמו כן, עוזרת לתכנן ולחזות תהליכים כימיים (אנ').
ענפי הכימיה התאורטית > קינטיקה כימית תאורטית

קינטיקה כימית תאורטית כוללת מחקר תאורטי המסביר כיצד תגובות כימיות מתרחשות, מתאר את המנגנון שלהן, איך קצב התגובה הכימית מושפע ממשתנים שונים, ואיך ניתן למדוד אותו. בנוסף לזה, תורת ההתנגשויות של מולקולות היא נושא בסיסי בהבנת הקינטיקה הכימית. הגורמים המשפיעים על קצב התגובה הכימית: הטמפרטורה, ריכוז המגיבים, המצב הפיזי של המגיבים ופיזורם, הממס והנוכחות של זרזים (קטליזטורים). ככל שריכוז המגיבים עולה קצב התגובה עולה, מכיוון שיש יותר חלקיקים מגיבים מתנגשים ביחידת זמן (אנ'), תדירות התרחשות התגובה תעלה. העלאת הטמפרטורה של המערכת הכימית מגבירה את האנרגיה הקינטית הממוצעת של החלקיקים המרכיבים אותה, ובכך קצב התגובה עולה.
מגיבים שנמצאים בפאזה נוזלית מתנגשים בתדירות גבוהה יותר מאשר מגיבים מוצקים, ולכן קצב התגובה יהיה גבוה בפאזה הנוזלית לעומת המוצקה. בנוסף, פיזור המגיבים כן משנה את קצב התגובה במקרה של תגובה הטרוגנית, כאשר בו מספר ההתנגשויות מצטמצם באופן משמעותי ביחס למקרה ההומוגני, ולכן קצב התגובה ירד.
אופי הממס של התגובה גם משפיע על קצב התגובה, בעיקר כאשר הצמיגות של הממס היא גבוהה משמע שיש פחות התנגשויות בין המגיבים, דבר שמוביל לקצב תגובה נמוך יותר. לבסוף, הכרת והבנת הקינטיקה של התגובה הכימית עוזרת להבין איך לשלוט בתנאי הניסוי בכדי להשיג את התוצאות הרצויות.
ענפי הכימיה התאורטית > כימואינפורמטיקה

כימואינפורמטיקה (Chemoinformatics) היא תחום שבעזרת מחשב מתמקד באיסוף, אחסון וניתוח מידע כימי, בשביל לפתור בעיות בתחום הכימיה וגם הביולוגיה. בדרך כלל, המידע הכימי כולל מידע על נוסחאות כימיות, תכונות, מבנים של מולקולות וכו'. בעזרת הכימיאנפורמטיקה משתמשים בנתונים ובמידע על מנת לבצע תחזיות לגבי תופעות כימיות.
ישנם שלושה סוגים של מסדי נתונים בכימיאינפורמטיקה: מסדי נתונים גלובליים, מאגרי מידע מיוחדים ומאגרי מידע מבניים.
אולם הקונכייה

| --- | --- |


 כתובת:  רחוב האצ"ל 6
 מיקום:  ישראל באר שבע, ישראל
 קואורדינטות:  31°16′18″N 34°46′39″E﻿ / ﻿31.27178889°N 34.77746111°E﻿ / 31.27178889; 34.77746111
 תקופת הפעילות:  2013–הווה (כ־12 שנים)
 עלות הבנייה:  50 מיליון ש"ח
 בעלים:  החברה הכלכלית לפיתוח באר שבע
 מפעיל:  חברת "כיוונים"
 משטח:  פרקט
 אדריכל:  גדעון פובזנר 
 קבוצות:  הפועל באר שבע (2014-היום)
 מושבים:  3,000
 [[:#תנאי: (למפת באר שבע מוגדלת) אולם הקונכייה(למפת באר שבע רגילה) אולם הקונכייה(למפת צפון הנגב רגילה) אולם הקונכייה(למפת צפון הנגב מוגדלת) אולם הקונכייה]]
 
אולם הקונכייה הוא היכל ספורט רב תכליתי הממוקם בבאר שבע ומונה 3,000 מקומות ישיבה. ההיכל משמש כאולמה הביתי של קבוצת הכדורסל של הפועל באר שבע. הוא הוקם במסגרת קריית ספורט חדשה הכוללת גם את אצטדיון טרנר.
היסטוריה

אולם הקונכייה פתח את שעריו בדצמבר 2013 במופעים של הפסטיגל, וב-25 בפברואר 2014 הוא נחנך על ידי רוביק דנילוביץ', ראש העיר של באר שבע, שמואל פרנקל, יו"ר מנהלת הליגה, ואיציק לארי, יו"ר וינר, לפני משחק האולסטאר המסורתי של ליגת העל.
אולם הקונכייה תוכנן על ידי האדריכל גדעון פובזנר.
ההיכל כולל 5,000 מ"ר בנוי והוקם בהשקעה של כ-50 מיליון ש"ח, כשחלק מהמימון בסיוע מפעל הפיס. ההיכל נבנה באמצעות החברה הכלכלית לפיתוח באר שבע ונוהל על ידי חברת "כיוונים".
החל מינואר 2021, במהלך התפרצות מגפת הקורונה בישראל, שימש ההיכל לפרקים כמתחם חיסונים נגד COVID-19 של שירותי בריאות כללית.
ראו גם

אצטדיון טרנר
הערות שוליים

↑  ערן ויצמן, אולסטאר: הזרים גברו על הישראלים 103:111, ישראל פוסט, 25 בפברואר 2014
↑  רון עמיקם , ‏370 מיליון שקל על מתחם ספורט: הפרויקט של עיריית ב"ש, באתר גלובס, 21 במאי 2014
↑  דובר עיריית באר שבע, חברי שירותי בריאות כללית יתחסנו לקורונה בהיכל הקונכייה, באתר עיריית באר שבע, ‏25 בדצמבר 2020, בדיקה אחרונה ב־13 בספטמבר 2021
↑  עודד בר-מאיר, "המאבק בקורונה: מתחם החיסונים בהיכל ה"קונכייה" יפתח מחדש", mynet באר שבע, 4 באוגוסט 2021
אליה סולימאן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 ביולי 1960 (בן 64) נצרת, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1990 
 עיסוק:  קולנוען
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ביר זית 
 בן או בת זוג:  יסמין חמדאן 
 פרסים והוקרה:  פרס הישג בקולנוע העולמי של האקדמיה האירופית לקולנוע (2022)  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לסרט הזר (2002)  פרס הנסיך קלאוס 
 פרופיל ב-IMDb
 
אליה סולימאן (בערבית: إيليا سليمان, בתעתיק מדויק: איליא סלימאן; נולד ב-28 ביולי 1960) הוא במאי קולנוע ערבי-ישראלי-פלסטיני. מלמד קולנוע ב-European Graduate School בשווייץ. סולימאן נשוי לזמרת הלבנונית יסמין חמדאן.
ביוגרפיה

סולימאן נולד בנצרת, ישראל, לאב חרט ולאם מורה. בשלהי נעוריו, עזב ללונדון ולצרפת, אך מאוחר יותר שב לעיר הולדתו.
עם שובו התחיל להתעניין בקולנוע, לקרוא ספרים ולצלם במצלמה ביתית. בין השנים 1982 ל-1993 התגורר סולימאן בניו יורק בה פיתח התעניינות באופן בו מוצגים הערבים בתקשורת המערבית והישראלית. בניו יורק ביים שני סרטים קצרים "הקדמה לסוף הוויכוח", שזכה בפרס הסרט הניסיוני הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע של אטלנטה באותה שנה, ו"מחווה על ידי התנקשות" בו מופיע גיבור בשם .E.S (ראשי התיבות של שמו באנגלית, אליה סלימאן) והוא מתבונן בשקט בהתרחשות. דמות זו חוזרת גם בסרטיו המלאים.
בשנת 1994 עבר להתגורר במזרח ירושלים, על מנת ללמד קולנוע ותקשורת באוניברסיטת ביר זית שברשות הפלסטינית. בשנת 1996 ביים את סרטו הארוך הראשון, "כרוניקה של העלמות", שזכה בפרס סרט הביכורים בפסטיבל הסרטים של ונציה - אך התקבל בתגובות נסערות והוחרם בעולם הערבי כולו. הביקורת האשימה את הבמאי בבגידה, בעמדה ציונית ובשיתוף פעולה עם האויב.
בשנת 2002 ביים את הסרט "התערבות אלוהית", אשר זכה בפרס חבר השופטים ובפרס פיפרסקי בפסטיבל הקולנוע בקאן ובפרס הסרט הזר בטקס פרסי הקולנוע האירופאי.
בשנת 2009 ביים את הסרט "הזמן שנותר". זהו סרט אוטוביוגרפי למחצה, בהשראת יומני אביו ואמו, שפרוסים על פני ארבע תקופות משנת 1948 ועד לימינו. הסרט השתתף בתחרות הרשמית על פרס דקל הזהב, אך לא-זכה.
ב-2019 סרטו "It Must Be Heaven" ("כנראה שזה גן עדן") התחרה על פרס דקל הזה, אך זכה רק בציון לשבח מיוחד.
מסרטיו

כרוניקה של היעלמות (1996)
מלחמה ושלום בווזול (תיעודי, במשותף עם עמוס גיתאי, 1997)
התערבות אלוהית (2002)
הזמן שנותר (2009)
זה בטח גן עדן (2019)
הערות שוליים

↑   Divine Intervention, קדימון הסרט  באתר יוטיוב
↑   The Time that Remains, קדימון הסרט  באתר יוטיוב
↑   It Must Be Heaven, קדימון הסרט  באתר יוטיוב
↑  Peter Debruge, Peter Debruge, Bong Joon-ho’s ‘Parasite’ Wins the Palme d’Or at Cannes, Variety, ‏2019-05-25 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007522654905171  PLWABN: 9810669230705606  BIBSYS: 4048310  BNE: XX1668117  BnF: cb14477980h (data)  GND: 130884979  ISNI: 0000 0000 7841 8651  LCCN: no2001038273  NKC: jo2003170231  NLK: KAC201116282  NTA: 166767239  SNAC: w6t16mmd  SUDOC: 077251652  ULAN: 500474985  VIAF: 30654906   WorldCat (עם VIAF): 30654906
קנדיד

ערך זה עוסק בספרו של וולטר. אם התכוונתם לאופרטה על פי הספר, ראו .
| --- | --- |

עמוד הפתיחה למהדורת פריז 1759. הכיתוב: "קנדיד או האופטימיות, מתורגם מגרמנית על ידי דוקטור ראלף"
 מידע כללי
 מאת:  וולטר
 איורים:  ז'אן מישל מורו 
 שפת המקור:  צרפתית
 סוגה:  סאטירה, רומן פיקרסקי, רומן חניכה
 נושא:  הטוב בכל העולמות האפשריים, אירוניה, נדידת עמים, עושר, אכילה, חברה, היגיון, אדם, הרפתקה, אסון, sociability, אהבה, עבדות, האינקוויזיציה הפורטוגזית, רעידת האדמה בליסבון, שיקום מאובדן, מלחמה, מסע, פילוסופיה, unhappiness, אופטימיות 
 מקום התרחשות:  האימפריה הרומית הקדושה, Paraguay Governorate, Río de la Plata Governorate, ממלכת צרפת, בריטניה הגדולה, קונסטנטינופול, מלכות המשנה של פרו, ברזיל, פורטוגל, אל דוראדו, האימפריה העות'מאנית, ונציה, בולגריה 
 תקופת התרחשות:  שנות החמישים של המאה ה-18 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1759
 הוצאה בעברית
 תרגום:  קיימים ארבעה
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  000892217, 002519009, 001040275, 003476792, 001894545, 002759630
 
קַנדיד, או האופטימיות (בצרפתית: Candide, ou l'optimisme) היא נובלה סאטירית שחיבר הפילוסוף והסופר הצרפתי בן תקופת הנאורות ווֹלטֶר. הספר, שיצא לאור בינואר 1759, נפתח בסיפורו של צעיר בשם קנדיד, שמחונך בגן העדן המוגן שבו הוא חי על פי ערכי האופטימיות של גוטפריד וילהלם לייבניץ בידי מורהו, פנגלוס. בהמשך הסיפור מתוארת הקטיעה הפתאומית של אורח החיים השלו, וקנדיד עד לתלאות העולם, ומתפכח לאט מן האמונה התמימה. הספר מסתיים במסקנה פרקטית למדי: וולטר מטיף לקוראים "לטפח את הגן שלהם", במקום המנטרה שמשנן פנגלוס, לפיה "הכל לטובה" ב"טוב בכל העולמות האפשריים".
סגנונו של הספר פנטסטי, ועלילתו מתקדמת במהירות ממקום למקום. זהו רומן פיקרסקי שעלילתו מעוצבת בצורה דומה לזו של רומן חניכה רציני יותר, והוא מציג בצורה פארודית קלישאות רומנטיות והרפתקניות רבות, המתוארות בספר בצורה מרירה ויבשה. האירועים המוצגים בספר מבוססים לרוב על מאורעות היסטוריים, כמו מלחמת שבע השנים ורעידת האדמה שהתרחשה בליסבון ב-1755, שנים מעטות קודם לכן. כמו פילוסופים רבים אחרים בתקופתו שהתחבטו עם בעיית הרוע, מציג וולטר בספרון תאולוגי זה את גישתו לשאלה, בצורה הומוריסטית וישירה. וולטר מגחיך את הדת, תאולוגים, ממשלות וצבאות, את הפילוסופיה ופילוסופים. באמצעות "קנדיד", הוא תוקף את לייבניץ ואת האופטימיות הפילוסופית שלו.
"קנדיד" זכה להצלחה גדולה, ועורר גם פולמוס רב. מיד לאחר יציאתו החשאית, נאסר הספר לפרסום במקומות רבים, כיוון שהוא כלל חילול הקודש, הסתה פוליטית ועוינות אינטלקטואלית שנחבאו תחת מעטה דק של נאיביות. עם זאת, הרומן, שנינותו העוקצנית ותובנותיו על המצב האנושי, היוו השראה לסופרים ואמנים בדורות העתידיים, שאימצו אותו לחיקם וחיקו אותו. כיום נחשב הספר למגנום אופוס של וולטר ולחלק מהקאנון הספרותי של התרבות המערבית.
מבנה הספר ומסריו העיקריים

בספר הקצר לועג וולטר לפילוסופיה של גוטפריד לייבניץ לפיה אלוהים, בהיותו מושלם, ברא את העולם הזה כ"טוב מכל העולמות האפשריים". את העיקרון הזה מסבירה בראשית הספר דמותו של ד"ר פנגלוס (שנוצר כבן דמותו של לייבניץ) לנער הנאיבי קנדיד. במהלך הספר מגלה קנדיד עד כמה העולם רחוק מתיאור אידיאלי זה כשהוא נקלע לשרשרת אינסופית של קטסטרופות איומות, ובסופו של דבר מגלה שהאושר טמון בטיפוח הגינה שלו. הספר כתוב במסורת הפיקרסקית: הדמויות, שביסודן אינן אלא בובות על חוט, ללא עומק פסיכולוגי, מושלכות במרץ ברחבי הגלובוס על ידי כוחות הגורל, נעלמות וחוזרות ומופיעות בעלילה על ידי צירופי מקרים בלתי מסתברים. בכל מפגש שב פנגלוס ומטעים את אמונתו בטובו היסודי של העולם.
לא רק לייבניץ והפילוסופים מושמים לצחוק: וולטר לועג בחריפות לדת הממוסדת ולנצרות הקתולית בפרט, לאצולה המנוונת, למלחמה, למלכים, ולשלל מוסדות פוליטיים וטיפוסים חברתיים. הוא מזכיר את תאוריית התרת ההתאבדות של יוהאן רובק.
נחום סוקולוב כתב על הספר: "האירוניה של וולטייר היא שנונה, קוצית, קלה ומחלחלת, והקו המסמן שבה הוא – ההיתממות המעוותת, החוש הבריא התופס את האמת שבחיים בצבת השקר. תוסס באמנות זו ארס הכעס והמרירות כנגד האופטימיות. אין כאן זלזול וקלס. יש תוגה חשאית ועדינות-בתולה פיוטית."
לעומת זאת, לאונרד ברנשטיין, שהלחין אופרטה על-פי "קנדיד", אמר בפתיחת קונצרט בניצוחו, כי יצירתו זו של וולטר היא בעיניו מופת להומניזם, ולכן נמשך להלחין אותה.
נסיבות חיבורו של הספר

את הספר כתב וולטר ב-1758, והוציאו לאור בינואר 1759 בשווייץ. תחילה התכחש להיותו מחבר היצירה, כפי שעשה גם במקרים אחרים, וטען שהיא תרגום מכתב יד בגרמנית שהותיר אחריו  "ד"ר ראלף".
 בשלב זה של חייו, למוד אכזבות, זנח את האופטימיות שאפיינה חלק מכתביו המוקדמים, ואת האמונה בכוחה המאיר של התבונה. רעידת האדמה הקשה שהתרחשה בליסבון ב-1755, אשר מופיעה גם בספר, זעזעה את וולטר (ומשכילים רבים אחרים) והיוותה בעיניו תזכורת לאכזריות וחוסר הפשר של הקיום האנושי. גם מלחמת שבע השנים, שפרצה ב-1756, תרמה לביקורת של וולטר על החברה האנושית, ובספר מתוארת המלחמה בצורה סאטירית, וזוועותיה אף משמשות קולב נאה לתלות בו את הביקורת על התפישה האופטימית הרואה בעולמנו מקום רציונלי ומוסדר היטב:
מעולם לא נראה דבר יפה יותר, מזהיר יותר, מופתי יותר משני הצבאות הללו... במערכה הראשונה הפילו התותחים כששת אלפים לוחמים בכל אחד משני הצדדים, לאחר מכן מחתה אש הרובים מעל פני האדמה כתשעת אלפים עד עשרת אלפים מנוולים שזיהמו בנוכחותם את הטוב שבכל העולמות. כידוני הרובים שימשו אף הם טעם ונימוק מספקים למותם של כמה אלפים...
מאורעות נוספים ותופעות רבות מן התקופה מונצחים בספר - למשל עליית כוחם של הישועים בדרום אמריקה תחת השלטון הספרדי, התככים בחצר הסולטאן באיסטנבול, או מנהגי החברה הגבוהה בפריז. וולטר אינו חושך שבטו מאיש.
הסאטירה החריפה גרמה לכך שהרשויות בצרפת, מולדתו של וולטר, ובמדינות וערים נוספות הטילו צנזורה רשמית על הספר, אך ללא הועיל: הוא היה לרב-מכר מיידי, תורגם בתוך שנה לאנגלית ולאיטלקית, ונותר פופולרי וקריא עד ימינו. בניגוד לחיבורים אחרים, כבדי ראש יותר, של וולטר, ספק אם ציפה בעצמו שדווקא הספרון הקומי יקנה לו תהילה רבת שנים.
תרגומים לעברית

הספר תורגם לעברית ארבע פעמים:
קנדיד, או, ספר האופטימיות, עברית עזרא זוסמן, תל אביב: ספרית השעות, תש"ג.
קאנדיד, או, האופטימיות: התם תרגם מצרפתית והעיר הערות: אביטל ענבר, רמת גן: מסדה, 1987.
קאנדיד, תרגום א.[הרן] ראובני, תל אביב: צ'ריקובר, 1993.
קנדיד, או: האופטימיות, תרגם מצרפתית והוסיף הערות דורי מנור, תל אביב : פן; המפעל לתרגום ספרות מופת, 2006.
הערות שוליים

↑  Davidson, Ian (2016). Voltaire in Exile. New York: Atlantic Books. p. 56. ISBN 9781786490070.
↑  נחום סוקולוב, אירוניה, (פרקים בפסיכולוגיה הסגנונית וערך האירוניה בספרות ובחיים), התרצ"ה, באתר פרויקט בן-יהודה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007595288905171  BnF: cb11957478m (data)  CANTIC: a20008776  GND: 4284773-4  LCCN: n2003077472  SELIBR: 345264  SUDOC: 027560600  VIAF: 176620251   WorldCat (עם VIAF): 176620251