stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סורת אל-קדר
הערות שוליים

↑  מובא אצל אורי רובין, "נספח א: סדר התגלות פרקי הקוראן", הקוראן, תרגם מערבית אורי רובין, אוניברסיטת תל אביב, 2005, עמ' 552. כל הציטוטים להלן הם מתרגום זה.
↑  רובין, שם, עמ' 528.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הסורה הקודמת: סורת אל-עלק | הקוראן | הסורה הבאה: סורת אל-בינה |
| הסורה הקודמת: סורת אל-עלק | סורה 97 | הסורה הבאה: סורת אל-בינה |
 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70 71 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92 93 94 95 96 97 98 99 100 101 102 103 104 105 106 107 108 109 110 111 112 113 114
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008877445505171  LCCN: n79127314  TDVİA: kadr-suresi  VIAF: 185884020   WorldCat (עם VIAF): 185884020
סיף באולימפיאדת פריז (2024)

| --- | --- |

 היכל:  מוזיאון הגראן פאלה, פריז, צרפת
 תאריך התחלה:  27 ביולי 2024
 תאריך סיום:  4 באוגוסט 2024
 מתחרים:  212 (106 גברים ו-106 נשים)
 → טוקיו 2020 לוס אנג'לס 2028 ← 
מדליות רומח קבוצתי נשים. אוקראינה עם מדליית הזהב, קוריאה הדרומית עם מדליית הזהב, יפן עם מדליית הארד.
תחרויות הסיף באולימפיאדת פריז 2024 נערכו מ-27 ביולי עד 4 באוגוסט 2024 במוזיאון הגראן פאלה. זו תהיה המהדורה ה-16 של תחרויות הסיף במשחקים האולימפיים. 212 סייפים וסייפות ייתחרו ב-12 קטגוריות שונות: 3 אישיות לגברים ולנשים (רומח, דקר וחרב) ובהם המנצח נקבע לפי כמות ניקוד גבוהה יותר בסיום הקרב (או שמגיע ל-15 נקודות ואז הקרב נגמר והוא מנצח), ובאותם קטגוריות יהיו גם מקצים קבוצתיים (4 סייפים לכל נבחרת) וגם בהם הנבחרת המנצחת נקבעת לפי כמות ניקוד גבוהה יותר בסיום הקרב (או שמגיע ל-45 נקודות והנבחרת מנצחת).
זוכים > גברים

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| סגנון | זהב | כסף | ארד |
| דקר אישי | קוקי קאנו   יפן יפן | יאניק בורל   צרפת צרפת | מוחמד אל סייד   מצרים מצרים |
דקר קבוצתי: 
| רומח אישי | צ'אנג קא לונג   הונג קונג הונג קונג | פיליפו מאצ'י   איטליה איטליה | ניק איטקין   ארצות הברית ארצות הברית |
| רומח קבוצתי | יפן | איטליה |  |
| חרב אישי | או סאנג אוק   קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | פאראס פרג'ני   תוניסיה תוניסיה | לואיג'י סמלה   איטליה איטליה |
חרב קבוצתי:
זוכים > נשים

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| סגנון | זהב | כסף | ארד |
| דקר אישי | ויויאן קונג   הונג קונג הונג קונג | אוריאן מאלו   צרפת צרפת | אסתר מוהארי   הונגריה הונגריה |
| דקר קבוצתי | איטליה איטליה   רוזלה פיאמינגו   מארה נבאריה   ג'וליה ריזי   אלברטה סנטוצ'יו | צרפת צרפת   מארי פלורנס קנדסמי   אלכסנדרה לואיז מארי   אוריאן מאלו   קורלין ויטאליס | פולין פולין   אלכסנדרה ג'רקה   אלישיה קלאזיק   רנטה רנאפיק מיאזגה   מרטינה סבטובסקה וונגלרצ'יק |
| רומח אישי | לי קאייפר   ארצות הברית ארצות הברית | לורן סקראגז   ארצות הברית ארצות הברית | אלנור הארווי   קנדה קנדה |
| רומח קבוצתי | אוקראינה | דרום קוריאה | יפן |
| חרב אישי | מאנון ברונט   צרפת צרפת | שרה בלאזר   צרפת צרפת | אולגה קהרלאן   אוקראינה אוקראינה |
חרב קבוצתי:
טבלת המדליות

מדינה מארחת (צרפת)
ראו גם

סיף במשחקים האולימפיים
הערות שוליים

↑  טבלת המדליות בסיף, מתוך אתר אולימפיאדת פריז 2024
סיסיליוס הראשון

סיסיליוס הראשון (באנגלית: Sisillius I, בוולשית: Seisyll; מת בשנת 721 לפנה"ס לערך) היה מלך בריטניה, על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה".
אין כל תעוד היסטורי למלכותו של סיסיליוס, והוא נחשב לאחד המלכים האגדיים של בריטניה.
סיסיליוס עלה לשלטון לאחר מות אביו, גארגאסטיוס, בשנת 735 לפנה"ס לערך. לאחר מותו עלה לשלטון יאגו, אחיו.
לסיסיליוס היו שני בנים קינמרק ואנטוניוס מדוכסי קורנוול האגדיים.
סיסיליוס מת בשנת 721 לפנה"ס לערך.
סטפנוס השמיני

האפיפיור סטפנוס השמיני (בלטינית: Stephanus VIII; נפטר באוקטובר 942) היה האפיפיור מ-14 ביולי 939 עד מותו בשנת 942. לעיתים מכונה סטפנוס התשיעי, בשל הבלבול שנוצר עם החישוב של האפיפיור הנבחר סטפנוס.
ביוגרפיה

סטפנוס נולד ברומא, וכנראה היה הכומר הראשי של סאנטי סילבסטרו א מרטינו איי מונטי. בחירתו כאפיפיור התקיימה בהשפעת הנסיך הרומאי אלבריק השני מספולטו, והוא היה האפיפיור השני, שחייב את בחירתו להתערבותו של הנסיך הזה. בגלל התלות שניתנה לו, הוא שלט על מדינת האפיפיור רק באופן פורמלי. מתקופת שלטונו ידועים רק כמה אירועים. סטפנוס אמר כי הוא תומך יחד עם אלבריק ברפורמות של נזירי קלוני וגם ראש המנזר, אודו מקלוני קיבלו.[דרושה הבהרה] בסכסוך הצרפתי, הוא עמד לצידו של לואי הרביעי, מלך צרפת.
לדברי מקורות מאוחרים היה סטפנוס השמיני מעורב בקרבות בין אלבריק להוגו מפרובאנס, ולקח חלק במרד נגד אלבריק. כתוצאה מכך, הוא נכלא ונענש על ידי אלבריק בהטלת מום ונפטר באוקטובר 942. ובמקומו נבחר מרינוס השני.
ניק בלקמן

ניקולס אלכסנדר "ניק" בלקמן (באנגלית: Nicholas Alexander "Nick" Blackman; נולד ב-11 בנובמבר 1989) הוא כדורגלן אנגלי-ברבדוסי-ישראלי המשחק בעמדת החלוץ בנבחרת ברבדוס.
ביוגרפיה

בלקמן נולד בסלפורד שבאנגליה, לאב יליד ברבדוס, ולאם אנגלייה. סבתו מצד אמו, כילדה יתומה בהולנד אומצה על ידי משפחה יהודית בזמן מלחמת העולם השנייה, וכך הפכה גם היא ליהודייה. בגיל 13 ייצג בלקמן את נבחרת בתי הספר מבריטניה במשחקי המכביה.
קריירת מועדונים

בלקמן התחיל את הקריירה המקצועית שלו במקלספילד טאון מהליגה החמישית באנגליה. ב-8 במרץ 2007 חתם על החוזה הראשון שלו בקריירה, וב-23 בנובמבר 2007 הבקיע את שער הבכורה שלו, בתיקו 1–1 נגד דאגנהאם אנד רדברידג'.
ב-12 בינואר 2009 חתם בלקמן לשנתיים וחצי בבלקברן רוברס מהפרמייר ליג, ממנה הושאל לבלקפול מליגת המשנה חודשיים לאחר מכן.
ב-20 באוגוסט 2009 הושאל לחודש לאולדהאם אתלטיק מהליגה השלישית. יומיים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בתיקו 2–2 נגד סווינדון טאון. הסכם ההשאלה הוארך עד ינואר 2010 ולאחר מכן חזר בלקמן לבלקברן אך לא שותף במשחקי הקבוצה.
באוגוסט 2010 הושאל בלקמן למאת'רוול מליגת העל הסקוטית לחצי שנה. בנובמבר 2010 כבש שלושער ראשון בקריירה, בניצחון 4–0 נגד סט. ג'ונסטון. את תקופתו במאת'רוול סיים עם 10 שערים ב-18 משחקי ליגה. ב-13 בינואר 2011 חתם באברדין עד לסיום העונה, בה התאחד עם קרייג בראון, מאמנו במאת'רוול.
בעונת 2011/2012 חזר לסגל בלקברן ושותף בשישה משחקים בפרמייר ליג. באוגוסט 2012 חתם בלקמן לשנתיים בשפילד יונייטד מהליגה השלישית. למחרת הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במהלך משחק גביע הליגה האנגלי נגד בורטון אלביון. בשפילד רשם בלקמן את תקופת השיא שלו בקריירה כאשר עד ינואר 2013 הבקיע 14 שערים ב-33 משחקים בכל המסגרות.
בינואר 2013 בלקמן חתם ברדינג מהפרמייר ליג תמורת 1.2 מיליון ליש"ט ל-3 וחצי שנים. עד תום עונת 2012/2013 שותף ב-11 משחקים וירד עמה לליגת המשנה, ולאחר מכן שיחק עוד שנתיים וחצי במדי הקבוצה בליגת המשנה.
בינואר 2016 חתם לשלוש וחצי שנים בדרבי קאונטי מליגת המשנה האנגלית תמורת 3 מיליון ליש"ט. ב-27 בספטמבר 2016 הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 2–0 נגד קארדיף סיטי הוולשית. זמן קצר לאחר מכן, נפצע בברכו ולא שיחק ברוב שלבי העונה.
ב-18 באוגוסט 2017 עזב לראשונה את האי הבריטי, הגיע לישראל והושאל למכבי תל אביב עד לסיום העונה. חודש לאחר מכן כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 3–2 על מכבי נתניה. במשחק האחרון במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית כבש את שער הניצחון מול ויאריאל הספרדית, השער היחידי אותו כבשה הקבוצה בשלב הבתים בעונה זו. במהלך עונת 2017/2018 כבש עשרה שערי ליגה, ובסופה הוחלט שלא להאריך את חוזה ההשאלה.
ב-15 באוגוסט 2018 הושאל בלקמן לספורטינג חיחון מהליגה הספרדית השנייה.
ב-14 ביולי 2019 חזר בלקמן למכבי תל אביב וחתם לשנתיים. הוא נכלל בהרכב הקבוצה בפתיחת העונה, אך איבד את מקומו לאחר מספר משחקים ולא שותף במהלך מרבית העונה הסדירה. בשלב הפלייאוף חזר להרכב, שותף בכל עשרת המשחקים וכבש את השער היחיד שלו בעונה. בסיומה של העונה זכה עם הקבוצה בגביע המדינה, אך לא שותף במשחק הגמר בו ניצחה מכבי 2–1 את הפועל תל אביב.
נבחרת ברבדוס

ב-5 בספטמבר 2019, בלקמן ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ברבדוס בניצחון 0-4 נגד סנט מרטין.
תארים

אליפות: 2019/2020
גביע המדינה: 2020/2021
גביע הטוטו: 2017/2018, 2020/2021
אלוף האלופים: 2019/2020, 2020/2021
הערות שוליים

↑  https://www.football.org.il/players/player/?player_id=190447
↑  כתבה, באתר Daily Record, ‏1 ביולי 2012
↑  רז אמיר, ‏רשמי: ניק בלקמן הושאל לעונה אחת למכבי ת"א, באתר ONE‏, 18 באוגוסט 2017
↑  ליגה אירופית: מכבי תל אביב ניצחה 0:1 את ויאריאל ונמנעה משיא שלילי, באתר וואלה, 7 בדצמבר 2017
↑  מכבי תל אביב הודיעה: באבין, דוידזאדה, בלקמן וקאניוק עוזבים, באתר וואלה, 22 במאי 2018
↑  רז אמיר, ‏מכבי תל אביב החזירה את ניק בלקמן, באתר ONE‏, 14 ביולי 2019
סטפנוס השישי

האפיפיור סטפנוס השישי (בלטינית: Stephanus VI; מת באוגוסט 897) היה האפיפיור מ-22 במאי 896 עד למותו ב-897. לעיתים מכונה סטפנוס השביעי, בשל הבלבול שנוצר עם החישוב של האפיפיור הנבחר סטפנוס.
ביוגרפיה

הוא נעשה בישוף אנאני(אנ') על ידי האפיפיור פורמוסוס, אולי בניגוד לרצונו.
נסיבות בחירתו כאפיפיור אינן ברורות, אבל הוא נתמך על ידי אחת המשפחות הרומאיות החזקות, בית ספולטו, אשר ערערו על האפיפיורות באותה עת. סטפנוס מפורסם בכך שהוציא את פורמוסוס מקברו תשעה חודשים לאחר מותו, כדי לעמוד ל"משפט", שנודע מאוחר יותר כ"מועצת הגופה" או "Cadaver Synod". פורמוסוס הואשם בהפרה של חוק הכנסייה, כששימש כבישוף של רומא (האפיפיורות), וגם כבישוף של מחוז אחר.
פורמוסוס שהוצא מקברו, נוקה והולבש בבגדי אפיפיור, הושב על כיסאו, נשפט על ידי סטפנוס השישי ונמצא אשם. גזר הדין היה ביטול כל הצווים שהוצאו על-ידו. בגדי האפיפיור נקרעו מעל גופו ושלוש מאצבעותיו נכרתו. לאחר אירועים אלו הושלכה גופתו אל נהר הטיבר. הגופה נמצאה מאוחר יותר על ידי נזיר ולאחר מותו של סטפנוס השביעי הוחזרה לבזיליקת פטרוס הקדוש.
המשפט עורר מהומה. אם כי המניעים של המעשה היו למעשה אויביו של פורמוסוס מבית ספולטו (בעיקר גידו הרביעי, דוכס ספולטו), שהחזירו את סמכותם ברומא בתחילת 897, על ידי ויתור על טענותיהם הרחבות יותר במרכז איטליה, השערורייה הסתיימה במאסרו של סטפנוס ובמותו בחנק באותו קיץ.
הערות שוליים

↑  Platina, Bartolomeo (1479), The Lives of the Popes From The Time Of Our Saviour Jesus Christ to the Accession of Gregory VII, vol. I, London: Griffith Farran & Co., pp. 237–238, נבדק ב-2013-04-25
↑  Mann, Horace. "Pope Stephen (VI) VII." The Catholic Encyclopedia Vol. 14. New York: Robert Appleton Company, 1912. 21 September 2017
↑  O'Malley, John W., A History of the Popes, New York, Sheed & Ward, 2010
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: בוניפקיוס השישי | אפיפיור (רשימת האפיפיורים) | הבא: רומנוס |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007397569305171  GND: 100961436  ISNI: 0000 0000 7907 7801  LCCN: nb2007020054  NKC: skuk0005504  VcBA: 495/45951  VIAF: 6920867   WorldCat (עם VIAF): 6920867
נמאן גרודנו (כדורגל)

נמאן גרודנו (בבלארוסית: ФК Нёман Гродна; ברוסית: ФК Неман Гродно) הוא מועדון כדורגל בלארוסי מהעיר גרודנו, הנקרא על שמו של נהר ניימן ונוסד בשנת 1964. מאז 1992 הקבוצה השתתפה בכל עונות הליגה העליונה של בלארוס.
היסטוריה

מאז 1964, הקבוצה שיחקה בליגה השלישית בחשיבותה במערך ליגות הכדורגל הסובייטיות כמעט כל הזמן, למעט שתי עונות (1968 ו-1969) כשהתמודדה בליגה השנייה. הקבוצה הייתה קרובה להעפיל לליגה הראשונה בשנת 1966 וב-1980, אבל איבד את הסיכויים לקראת סוף העונה, בשני המקרים.
מאז 1992 נמאן משתתפת בליגת העל הבלארוסית. בשנת 1993, הקבוצה זכתה בגביע הבלארוסי. השנים המוצלחות ביותר של הקבוצה היו בתחילת שנות ה-2000, כאשר אחרי שסיימה במקום הרביעי ברציפות, סיימה את עונת 2002 במקום השני, כשהיא שנייה רק לבאטה בוריסוב.
בעונת 2024 זכתה בגביע השני שלה כשגברה על איסלוץ' בגמר.
תארים

ליגת העל הבלארוסית
סגנות (1): 2002
הגביע הבלארוסי
זכייה (2): 1993, 2024
גמר (2): 2011, 2014
ראו גם

נמאן גרודנו (הוקי קרח)
סנטרם (ברזיל)

סנטרם (בפורטוגזית: Santarém; מבוטא "סַנְטָרֵיְין") היא עיר במדינת פארה שבצפון ברזיל, בסמוך לשפך נהר טפז'וס לאמזונאס. זוהי העיר החמישית בגודלה לאורך האמזונאס, אחרי מנאוס, בלם, איקיטוס (שבפרו) ומקאפה, ובשנת 2011 התגוררו בה כ-297 אלף תושבים.
היסטוריה

העיר נוסדה ב-22 ביוני 1661, והייתה העיר השנייה שהקימו הפורטוגלים בצפון ברזיל, אחרי בלם. היא נקראה בתחילה אלדיאה דוס טפז'וס (Aldeia dos Tapajós, "כפר טפז'וס"). בשנים הבאות הגיעו לאזור מיסיונרים ישועים, שהחלו לפעול בקרב התושבים האינדיאנים באזור. ב-1697 הושלמה בניית מבצר לשם הגנה על היישוב. מבצר זה אינו קיים עוד. ב-14 במרץ 1758 העניק לה מושל גראו פארה מעמד של עיירה, ושמה שונה לסנטרם, על שם העיר סנטרם שבפורטוגל. ב-24 באוקטובר 1948 הוכרזה כעיר.
מיקומה של סנטרם, במפגשם של שני נהרות המהווים עורקי תחבורה חשובים, ובאמצע הדרך בין מנאוס לבלם, הפכו אותה למרכז כלכלי ותעבורתי חשוב. עיקר כלכלתה מבוססת על מסחר ושירותים, ואולם יש בה גם תעשייה (בעיקר עץ ומוצריו ומוצרי מזון המבוססים על תוצרת חקלאית ודגים). בסביבתה של העיר גידולים חקלאיים רבים כאורז, סויה ומניהוט מצוי.
העיר מהווה גם יעד תיירותי, בשל מספר מוקדי משיכה לתיירים המצויים בסביבתה. בתחום שיפוטה נמצאת העיירה אלטר דו שאו הידועה בשל חוף הנהר שלה, המזכיר במראהו חוף ים. חופים נוספים מצויים הן לאורך נהר האמזונאס והן לאורך נהר טפז'וס. סנטרם היא גם שער הכניסה ליער הלאומי טפז'וס, המשתרע על פני כ-5,450 קמ"ר ולפארק הלאומי אמזוניה, המשתרע על פני 9,940 קמ"ר. במרחק הפלגה של שעות ספורות מהעיר מצויות העיירות מונטה אלגרה, שבסמוך לה ציורי הסלע הקדומים ביותר שנמצאו בברזיל, והם בני כ-11 אלף שנים, ואלנקר, שבסביבתה מפלים מרשימים ותצורות סלע נאות.
פרט לנמל, משרת את סנטרם גם נמל התעופה סנטרם-מאסטרו וילסון פונסקו, בו פועלות חמש חברות תעופה המקיימות טיסות סדירות לערים שונות בברזיל. כבישים מחברים את סנטרם עם כמה מהערים הסמוכות לה, וכביש 163 מחבר אותה עם העיר קויאבה, 1,780 ק"מ דרומית ממנה. עם זאת, רק 44% מהכביש סלולים, ובעונה הגשומה הדרך בלתי עבירה עקב הבוץ.
מוזיאון סנטרם
סאלי גנל

סאלי ג'יין ג'נט גנל-ביג, קצינה (באנגלית:  Sally Jane Janet Gunnell-Bigg, OBE; נולדה ב-29 ביולי 1966) היא אתלטית עבר מבריטניה. היא אלופה אולימפית (ברצלונה 1992), אלופת עולם (שטוטגרט 1993), אלופת אירופה (הלסינקי 1994), פעמיים ברציפות אלופת חבר העמים ושיאנית העולם בריצת 400 מטר משוכות.
ביוגרפיה

גנל נולדה בצ'יגוול שבאסקס. היא החלה את קריירת האתלטיקה שלה בקפיצה לרוחק ובקרב חמש.
במשחקי חבר העמים שנערכו באדינבורו, סקוטלנד בשנת 1986 זכתה גנל במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.29 שניות.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1987 סיימה גנל במקום עשירי בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.06 שניות, בשלב רבע הגמר היא קבעה תוצאה של 13.02 שניות.
באולימפיאדת סיאול (1988) סיימה גנל במקום חמישי בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 54.03 שניות, במקום שישי בריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:26.89 דקות, הזמן שנימדד לה היה 51.04 שניות ובמקום 11 בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.13 שניות. בשלב רבע הגמר היא קבעה תוצאה של 13.04 שניות.
בתחרות הגביע הביניבשתי של IAAF שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 1989 זכתה גנל במדליית ארד בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 55.25 שניות.
במשחקי חבר העמים שנערכו באוקלנד, ניו זילנד בסוף ינואר 1990 זכתה גנל ב-3 מדליית, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 55.38 שניות ובריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:28.08 דקות ומדליית כסף בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.12 שניות. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בספליט, קרואטיה (אז יוגוסלביה) בספטמבר אותה שנה היא זכתה במדליית ארד בריצת שליחות 4X400 מטר בתוצאה של 3:24.78 דקות, אחרי מזרח גרמניה (3:21.02 דקות) וברית המועצות (3:23.34 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 55.45 שניות. בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 55.35 שניות.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1991 זכתה גנל במדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 53.16 שניות, אחרי טטיאנה לדובסקאיה מברית המועצות שקבעה שיא אליפות חדש של 53.11 שניות ולפני ג'נין ויקרס מארצות הברית (53.47 שניות) ובמקום רביעי בריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:22.01 דקות.
ביוגרפיה > אלופה אולימפית

באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכתה גנל בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 53.23 שניות, לפני סנדרה פרמר-פטריק מארצות הברית (53.69 שניות) וג'נין ויקרס (54.31 שניות) ומדליית ארד בריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:24.23 דקות, אחרי המשלחת המאוחדת (3:20.20 דקות) וארצות הברית (3:20.92 דקות), הזמן שנמדד לה היה 50.4 שניות.
ביוגרפיה > אלופה ושיאנית עולם

באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בשנת 1993 זכתה גנל בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בשיא עולם חדש של 52.74 שניות, לפני יריבתה הגדולה סנדרה פרמר-פטריק שאף היא שברה את שיא העולם (52.79 שניות) ומרגריטה פונומריובה מרוסיה (53.48 שניות), היא שיפרה את שיאה העולמי בן ה-7 שנים של מרינה סטפנובה מברית המועצות (52.94 שניות) ומדליית ארד בריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:23.41 דקות, אחרי ארצות הברית (3:16.71 דקות) ורוסיה (3:18.38 דקות). שיא זה החזיק מעמד כשנתיים ונשבר על ידי קים באטן מארצות הברית (52.61 שניות).
ביוגרפיה > אלופת אירופה

באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד באוגוסט 1994 זכתה גנל במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 53.33 שניות, לפני סילביה ריגר מגרמניה (54.68 שניות) ואנה קנורוז מרוסיה (54.68 שניות). שבועיים לאחר מכן במשחקי חבר העמים שנערכו בוויקטוריה, קנדה היא זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 54.51 שניות ובריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:27.06 דקות ובכך הגנה על תאריה. שבועיים לאחר מכן, בגביע הביניבשתי של IAAF שנערך בלונדון היא זכתה בשתי מדליות זהב בריצת 400 מטר משוכות (54.80 שניות) ובריצת שליחות 4x400 מטר (3:27.36 דקות).
באולימפיאדת אטלנטה (1996) סיימה גנל במקום 16 בריצת 400 מטר משוכות לאחר שבשלב חצי הגמר לא הצליח לסיים את הריצה ובכך לא הצליחה להגן על תוארה.
בשנת 1996 עבדה גנל כשגרירת הצלב האדום באנגולה.
באליפות העולם שנערכה באתונה, יוון בשנת 1997 סיימה גנל במקום בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 54.53 שניות. לאחר התחרות היא פרשה מספורט תחרותי בשל פציעה בגיד אכילס.
חייה האישיים

גנל נשואה לאתלט ג'ונתן ביג ולהם שלושה בנים. היא מתגוררת עם משפחתה בסטיינינג שבסאסקס מערב.
תארים והישגים

בשנת 1993 זכתה גנל בחברות במסדר האימפריה הבריטית (MBE) ובשנת 1998 קיבלה תואר קצונה במסדר האימפריה הבריטית (OBE).
שיאים אישיים

ריצת 100 מטר משוכות: 12.82 שניות (1988)
ריצת 400 מטר: 51.04 שניות (1994)
ריצת 400 מטר משוכות: 52.74 שניות (1993) שיא עולם
סורת אל-קמר

| --- | --- |

שם ומספר הסורה בערבית
 שם מתורגם:  סורת הירח
 מספר הסורה:  54
 מספר פסוקים:  55
 מיקום:  מכה
 ויקיטקסט:  סורה 54
סורת אל-קמר (בערבית: سورة القمر, "הירח") היא הסורה ה-54 בקוראן, והיא מונה 55 פסוקים.
תוכן הסורה

פסוקים 1–8 מתמקדים בהתנגדותם של הפוליתאיסטים למוחמד. פסוקים 9–17 עוסקים בנח ובמבול. פסוקים 18–22 מזכירים את שבט עאד. פסוקים 23–32 מגוללים את סיפורם של שבט ת'מוד. פסוקים 33–40 עוסקים בלוט ובבני עמו. פסוקים 41–42 מתארים כיצד הושמדו לכאורה אנשיו של פרעה. פסוקים 43–55 מתארים חלק האירועים שלכאורה עתידים להתרחש באחרית הימים.
תוכן הסורה > ביקוע הירח

בפסוק הראשון בסורת אל-קמר נאמר "אכן קרובה השעה והירח יבקע". חלק מהמסורות האסלאמיות מסבירות את הפסוק הזה כנס שביצע מוחמד, כמענה לבקשתם של שבט קורייש. מרבית הפרשנים המוסלמים הקדומים ואלו מתקופת ימי הביניים קיבלו את האותנטיות של מסורות אלה, המרמזות על פיצול הירח כאירוע היסטורי. לעומת זאת, פרשנים הדוגלים בלוגיקה ורציונליזם גורסים כי לא מדובר באירוע היסטורי, אלא במטפורה.
הערות שוליים

↑  Tafsir Ibn Kathir, Surah Al Qamar, Arabic English, HTMl, PDF, Free Download, www.quran4u.com
↑  TheLastDialogue, Surah Al Qamar Summary, The Last Dialogue, ‏7 במרץ 2019 (באנגלית)
↑  Sura al-Qamar, WikiShia (באנגלית)
↑  הקוראן / תרגם צבי רקנדורף, באתר old.benyehuda.org
↑  Allameh Tabatabaei, 54, Tafsir al-Mizan
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הסורה הקודמת: סורת א-נג'ם | הקוראן | הסורה הבאה: סורת א-רחמן |
| הסורה הקודמת: סורת א-נג'ם | סורה 54 | הסורה הבאה: סורת א-רחמן |
 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70 71 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92 93 94 95 96 97 98 99 100 101 102 103 104 105 106 107 108 109 110 111 112 113 114
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010327358105171  SUDOC: 241155053  TDVİA: kamer-suresi  VIAF: 103157581574533780177   WorldCat (עם VIAF): 103157581574533780177
סורת אל-קלם

| --- | --- |

שם ומספר הסורה בערבית
 שם מתורגם:  סורת הקולמוס
 מספר הסורה:  68
 מספר פסוקים:  52
 מיקום:  מכה
 ויקיטקסט:  אל-קלם (תרגום רקנדורף)
 → סורת אל-מלכסורת אל-חאקה ←
סורת אל-קלם (בערבית: سورة القلم) היא סורה מספר 68 בקוראן, המונה 52 פסוקים.
תוכן הסורה

סורת אל-קלם עוסקת בעיקר בנושאים הבאים:
תכונותיו המוסריות לכאורה של הנביא מוחמד.
תכונותיהם הלכאורה לא מוסריות של אויביו ומתנגדיו של מוחמד.
הסיפור על בעלי הגן.
יום הדין.
תוכן הסורה > הסיפור על בעלי הגן

הסורה מגוללת את סיפורו של אדם עשיר אשר היה בבעלותו גן משגשג, שאת הפירות שלו הוא היה נותן לנזקקים ולעניים.
לאחר שבעל הגן נפטר, ילדיו קיבלו את הגן בירושה, אך הם לא רצו לתת מפירותיו דבר לעניים ולמסכנים, אלא העדיפו לשמור הכל לעצמם. בעקבות כך, אללה החריב כביכול את הגן שלהם, לכאורה כעונש על חמדנותם.
הערות שוליים

↑  TheLastDialogue, Surah Al Qalam Summary, The Last Dialogue, ‏7 במרץ 2019 (באנגלית)
↑  Sura al-Qalam, WikiShia (באנגלית)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הסורה הקודמת: סורת אל-מולכ | הקוראן | הסורה הבאה: סורת אל-חאקה |
| הסורה הקודמת: סורת אל-מולכ | סורה 68 | הסורה הבאה: סורת אל-חאקה |
 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70 71 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92 93 94 95 96 97 98 99 100 101 102 103 104 105 106 107 108 109 110 111 112 113 114
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010327358205171  NDL: 01194647  SUDOC: 241157285  TDVİA: kalem-suresi  VIAF: 9050159478315727990001   WorldCat (עם VIAF): 9050159478315727990001
סטפנוס השביעי

האפיפיור סטפנוס השביעי (בלטינית: Stephanus VII; מת ב-15 במרץ 931) היה האפיפיור מפברואר 929 עד מותו ב-931. לעיתים מכונה סטפנוס השמיני, בשל הבלבול שנוצר עם החישוב של האפיפיור הנבחר סטפנוס.
ביוגרפיה

סטפנוס היה רומאי, בנו של תאודמונדוס. הוא נבחר על ידי מרוזיה ממשפחת טוסקולאני, כעמדת ביניים עד שבנה ג'ובאני יהיה מוכן לשבת על כסאו של פטרוס הקדוש. לקראת הבחירות שלו, סטפנוס היה הקרדינל-הכומר של סנט אנסטסיה ברומא.
מעט מאוד ידוע על כהונתו של סטפנוס. במהלך שנתיים כאפיפיור, סטפנוס אישר את הזכויות של כמה מוסדות דתיים בצרפת ואיטליה. כתגמול על סיוע לסטפנוס להשתחרר מהדיכוי של הוגו מפרובאנס, הוא העניק לקנטה די גבריאלי את משרת המושל של גוביו, ושליטה על מספר מצודות מפתח. סטפנוס גם התייחס מאוד בחומרה לעמדה המוסרית של אנשי הכנסייה. הוא גם היה, ככל הנראה, על פי מקור יווני עוין מהמאה ה-12, האפיפיור הראשון שהלך מגולח בזמן שלטונו.
סטפנוס נפטר ב-15 במרץ 931, ובמקומו נבחר האפיפיור יוחנן האחד עשר.
הערות שוליים

↑  Archibald Bower, The History of the Popes: from the foundation of the See of Rome to A.D. 1758 (1845), pg. 311
↑  Platina, Bartolomeo (1479), The Lives of the Popes From The Time Of Our Saviour Jesus Christ to the Accession of Gregory VII, vol. I, London: Griffith Farran & Co., pp. 247–248, נבדק ב-2013-04-25
1 2 3  Mann, pg. 189
↑  Collegio araldico, Rivista, Volume 5 (1907), pg. 49
↑  DeCormenin, Louis Marie; Gihon, James L., A Complete History of the Popes of Rome, from Saint Peter, the First Bishop to Pius the Ninth (1857), pg. 287
↑  Mann, pg. 190
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: לאו השישי | אפיפיור (רשימת האפיפיורים) | הבא: יוחנן האחד עשר |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007397415305171  GND: 100961444  ISNI: 0000 0000 0492 9707  LCCN: nb2007020002  NKC: skuk0005505  NTA: 074418270  VcBA: 495/45972  VIAF: 24957012   WorldCat (עם VIAF): 24957012
סולפט

| --- | --- |

 שם סיסטמטי:  Sulfate
 שמות נוספים:  Sulphate
 מסה מולרית:  96.06 גרם/מול
 מספר CAS:  14808-79-8
בכימיה, סולפט (בעברית: גופרה) הוא מלח, רדיקל או אסטר של חומצה גופרתית.
תכונות כימיות

יון הסולפט הוא אניון רב-אטומי (פוליאטומי), בעל נוסחת המבנה 2−SO4 ומשקל מולקולרי 96.06 דלטון; הוא מורכב מאטום גופרית מרכזי, המוקף ארבעה אטומי חמצן שקולים (אקוויוולנטיים) בתצורה טטרהדרלית. יון הסולפט נושא מטען שלילי 2-, והוא הבסיס המצומד של יון הביסולפט (מימן סולפט) −HSO4, שהוא בעצמו הבסיס המצומד של חומצה גופרתית, H2SO4. סולפטים אורגניים, כמו דימתיל סולפט, הן תרכובות קוולנטיות, אסטרים של חומצה גופרתית.
הכנה

קיימות מספר שיטות להכנת סולפטים יוניים, ביניהן:
המסת מתכת בחומצה גופרתית
תגובה של חומצה גופרתית עם הידרוקסיד מתכת, או תחמוצת מתכת
חמצון של סולפיד או סולפיט מתכת
תכונות

קיימות דוגמאות רבות לסולפטים יוניים, ולרבים מהם מסיסות גבוהה במים. בין היוצאים מן הכלל ניתן למנות את סידן סולפט, סטרונציום סולפט ובריום סולפט, להם מסיסות נמוכה. תרכובת הבריום שימושית במיוחד לאנליזה גרווימטרית של סולפט: מוסיפים, לדוגמה, תמיסת בריום כלוריד לתמיסה שאולי מכילה יוני סולפט. הופעת משקע לבן, בריום סולפט, מעידה על נוכחות יוני סולפט בתמיסה (ייתכנו גם משקעים אחרים, ולכן זו אינה בדיקה חד משמעית). בעזרת סינון, ייבוש ושקילת המשקע ניתן למצוא את ריכוז הסולפט בתמיסה.
יון הסולפט יכול להגיב כליגנד, וליצור קשר אטום חמצן אחד (ליגנד מונודנטטי) או שניים (בידנטטי), בתור קלאטור או גשר. דוגמה לכך היא הקומפלקס המתכתי הנייטרלי PtSO4P(C6H5)32, בו יון הסולפט פועל כליגנד בידינטטי. לקשר המתכת-חמצן בקומפלקסי סולפט אופי קוולנטי משמעותי.