stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ליגת העל הבלארוסית בכדורגל נשים
אלופות

| עונה | אלופה |
| --- | --- |
1992: נאדז'דה מוהילב (1)
1993: נאדז'דה מוהילב (2)
1994: בוברויצ'אנקה בוברויסק (1)
1996: ויקטוריה ברסט (1)
1996: בוברויצ'אנקה בוברויסק (2)
1997: בוברויצ'אנקה בוברויסק (3)
1998: בוברויצ'אנקה בוברויסק (4)
1999: בוברויצ'אנקה בוברויסק (5)
2000: בוברויצ'אנקה בוברויסק (6)
2001: בוברויצ'אנקה בוברויסק (7)
2002: בוברויצ'אנקה בוברויסק (8)
2003: בוברויצ'אנקה בוברויסק (9)
2004: אוניברסיטט ויטבסק (1)
2005: אוניברסיטט ויטבסק (2)
2006: אוניברסיטט ויטבסק (3)
2007: אוניברסיטט ויטבסק (4)
2008: אוניברסיטט ויטבסק (5)
2009: אוניברסיטט ויטבסק (6)
2010: בוברויצ'אנקה בוברויסק (10)
2011: בוברויצ'אנקה בוברויסק (11)
2012: בוברויצ'אנקה בוברויסק (12)
2013: מינסק (1)
2014: מינסק (2)
2015: מינסק (3)
2016: מינסק (4)
2017: מינסק (5)
2018: מינסק (6)
2019: מינסק (7)
2020: דינמו מינסק (1)
2021: דינמו מינסק (2)
2022: דינמו מינסק (3)
2023: דינמו מינסק (4)
אלופות > סטטיסטיקה

| כמות זכיות | קבוצה | שנות זכייה |
| --- | --- | --- |
| 12 | בוברויצ'אנקה בוברויסק | 1994, 1996 — 2003, 2010 — 2012 |
| 7 | מינסק | 2013 — 2019 |
| 6 | אוניברסיטט ויטבסק | 2004 — 2009 |
| 4 | דינמו מינסק | 2020 — 2023 |
| 2 | נאדז'דה מוהילב | 1992 — 1993 |
| 1 | ויקטוריה ברסט | 1995 |
ראו גם

ליגת העל הבלארוסית
אליפות רוסיה בכדורגל נשים
מאט בארנס

| --- | --- |

בארנס במדי לוס אנג'לס לייקרס, 2012
 לידה:  9 במרץ 1980 (בן 44) סנטה קלרה, קליפורניה, ארצות הברית
 עמדה:  סמול פורוורד
 גובה:  2.01
 מספר:  9, 21, 22
 מכללה:  UCLA
 דראפט:  בחירה מספר 46, 2002 ממפיס גריזליס
 קבוצות כשחקן
 2002–2003   2003–2004   2004   2004–2005   2005   2005–2006   2006–2008   2008–2009   2009–2010   2010–2012   2012–2015   2015–2016   2016–2017   2017:  פאייטוויל פטריוטס   לונג ביץ' ג'אם   לוס אנג'לס קליפרס   סקרמנטו קינגס   ניו יורק ניקס   פילדלפיה 76'   גולדן סטייט ווריורס   פיניקס סאנס   אורלנדו מג'יק   לוס אנג'לס לייקרס   לוס אנג'לס קליפרס  ממפיס גריזליס   סקרמנטו קינגס   גולדן סטייט ווריורס
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות ה-NBA‏ (2017)
מאט קלי בארנס (באנגלית: Matt Kelly Barnes; נולד ב-9 במרץ 1980) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, ששיחק בעמדת הסמול פורוורד. לארך 14 עונותיו בליגת ה-NBA העמיד ממוצעים כוללים של 8.2 נקודות, 4.6 ריבאונדים ו-1.8 אסיסטים למשחק.
קריירת מכללות

בארנס נולד בסנטה קלרה שבקליפורניה, ובצעירותו הצטיין הן ככדורסלן והן כשחקן פוטבול. בשנת 1998 החל ללמוד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA), והחליט להתמקד בכדורסל. ב-4 עונותיו בקבוצת הכדורסל של UCLA שיתף פעולה עם שחקני ה-NBA לעתיד בארון דייוויס, ארל ווטסון, דן גדזוריץ' וג'ייסון קאפונו, בין היתר. בעונתו האחרונה בליגת המכללות, 2001/2002, קלע 13.5 נקודות ואסף 6.2 ריבאונדים בממוצע למשחק.
סטטיסטיקות ב-NBA > בעונה הסדירה

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2003/2004 | קליפרס | 38 | 9 | 19.1 | 0.457 | 0.154 | 0.705 | 4.0 | 1.3 | 0.7 | 0.1 | 4.5 |
| 2004/2005 | סקרמנטו | 43 | 9 | 16.6 | 0.411 | 0.227 | 0.603 | 3.1 | 1.3 | 0.7 | 0.2 | 3.8 |
| 2005/2006 | ניו יורק | 6 | 5 | 15.5 | 0.367 | 0.250 | 0.750 | 4.0 | 1.0 | 0.7 | 0.0 | 4.3 |
| 2005/2006 | פילדלפיה | 50 | 0 | 10.8 | 0.536 | 0.182 | 0.674 | 1.9 | 0.4 | 0.3 | 0.1 | 3.0 |
| 2006/2007 | גולדן סטייט | 76 | 23 | 23.9 | 0.438 | 0.366 | 0.732 | 4.6 | 2.1 | 1.0 | 0.5 | 9.8 |
| 2007/2008 | גולדן סטייט | 73 | 18 | 19.4 | 0.423 | 0.293 | 0.747 | 4.4 | 1.9 | 0.7 | 0.5 | 6.7 |
| 2008/2009 | פיניקס | 77 | 40 | 27.0 | 0.423 | 0.343 | 0.743 | 5.5 | 2.8 | 0.7 | 0.3 | 10.2 |
| 2009/2010 | אורלנדו | 81 | 58 | 25.9 | 0.487 | 0.319 | 0.740 | 5.5 | 1.7 | 0.7 | 0.4 | 8.8 |
| 2010/2011 | לייקרס | 53 | 0 | 19.2 | 0.470 | 0.318 | 0.779 | 4.3 | 1.3 | 0.7 | 0.4 | 6.7 |
| 2011/2012 | לייקרס | 63 | 16 | 22.9 | 0.452 | 0.333 | 0.742 | 5.5 | 2.0 | 0.6 | 0.8 | 7.8 |
| 2012/2013 | קליפרס | 80 | 4 | 25.7 | 0.462 | 0.342 | 0.744 | 4.6 | 1.5 | 1.0 | 0.8 | 10.3 |
| 2013/2014 | קליפרס | 63 | 40 | 27.5 | 0.438 | 0.343 | 0.733 | 4.6 | 2.0 | 0.9 | 0.4 | 9.9 |
| 2014/2015 | קליפרס | 76 | 74 | 29.9 | 0.444 | 0.362 | 0.779 | 4.0 | 1.5 | 0.9 | 0.7 | 10.1 |
| 2015/2016 | ממפיס | 76 | 45 | 28.8 | 0.381 | 0.322 | 0.804 | 5.5 | 2.1 | 1.0 | 0.8 | 10.0 |
| 2016/2017 | סקרמנטו | 54 | 13 | 25.3 | 0.384 | 0.327 | 0.758 | 5.5 | 2.8 | 0.7 | 0.3 | 7.6 |
| 2016/2017 | גולדן סטייט | 20 | 5 | 20.5 | 0.422 | 0.346 | 0.870 | 4.6 | 2.3 | 0.6 | 0.5 | 5.7 |
| קריירה |  | 929 | 359 | 23.6 | 0.436 | 0.335 | 0.745 | 4.6 | 1.8 | 0.8 | 0.5 | 8.2 |
סטטיסטיקות ב-NBA > בפלייאוף

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006/2007 | גולדן סטייט | 11 | 3 | 30.0 | 0.450 | 0.422 | 0.722 | 5.7 | 2.4 | 1.5 | 0.4 | 11.1 |
| 2009/2010 | אורלנדו | 14 | 14 | 23.3 | 0.400 | 0.375 | 0.850 | 4.7 | 1.4 | 0.7 | 0.2 | 6.4 |
| 2010/2011 | לייקרס | 10 | 0 | 13.1 | 0.395 | 0.167 | 0.571 | 2.8 | 0.5 | 0.7 | 0.2 | 3.6 |
| 2011/2012 | לייקרס | 11 | 0 | 16.8 | 0.271 | 0.161 | 0.500 | 3.3 | 1.5 | 0.9 | 0.4 | 3.5 |
| 2012/2013 | קליפרס | 6 | 0 | 27.0 | 0.545 | 0.412 | 0.842 | 5.0 | 0.5 | 0.7 | 0.3 | 11.8 |
| 2013/2014 | קליפרס | 13 | 13 | 31.1 | 0.421 | 0.317 | 0.684 | 4.5 | 1.8 | 0.9 | 0.2 | 9.4 |
| 2014/2015 | קליפרס | 14 | 14 | 29.2 | 0.380 | 0.267 | 0.750 | 5.1 | 1.6 | 1.4 | 0.7 | 10.8 |
| 2015/2016 | ממפיס | 4 | 4 | 34.8 | 0.348 | 0.167 | 0.800 | 7.0 | 2.8 | 1.3 | 0.3 | 9.4 |
| 2016/2017 | גולדן סטייט | 12 | 0 | 5.1 | 0.267 | 0.125 | 0.000 | 0.8 | 0.6 | 0.2 | 0.0 | 0.8 |
| קריירה |  | 95 | 48 | 22.6 | 0.399 | 0.297 | 0.752 | 4.1 | 1.4 | 0.9 | 0.3 | 6.7 |
↑  בשל שביתת שחקנים ב-NBA התקיימו בעונת 2011/2012 66 משחקים בלבד
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות הקריירה של בארנס ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות המכללות של בארנס, באתר sports-reference.com
↑  Clippers Place Simmons On IL; Sign Matt Barnes, באתר הלוס אנג'לס קליפרס, 18 בינואר 2004
↑  KINGS ACQUIRE CORLISS WILLIAMSON, KENNY THOMAS, BRIAN SKINNER CHRIS WEBBER, MATT BARNES, AND MICHAEL BRADLEY GO TO PHILADELPHIA TO COMPLETE THE TRADE, באתר הסקרמנטו קינגס, 23 בפברואר 2005
↑  Knicks Waive Barnes, באתר ניו יורק ניקס, 3 בדצמבר 2005
↑  76ers Sign Free Agent Forward Matt Barnes, באתר פילדלפיה 76', 9 בדצמבר 2005
↑  ג'ני הו, Barnes turns Warriors into believers, באתר SFGate‏, 14 בדצמבר 2006
↑  Warriors Re-Sign Free Agent Forward Matt Barnes To Contract, באתר גולדן סטייט ווריורס, 6 באוגוסט 2007
↑  ג'וש גרין, Suns Ink Barnes to a One-Year Deal, באתר פיניקס סאנס, 22 ביולי 2008
↑  Magic Sign Matt Barnes, באתר אורלנדו מג'יק, 23 ביולי 2009
↑  סיכום המשחק בין הגריזליס לפליקנס, באתר ה-NBA
↑  בארנס מודיע על פרישה ממשחק, באתר ESPN,‏ 11 בדצמבר 2017
בארנס בשנת 2010
ליאור חייט

| --- | --- |

 לידה:  23 במאי 1974 (בן 50) פתח תקווה, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1999
 עיסוק:  דובר, דיפלומט
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  LiorHaiat
ליאור חייט (נולד ב-23 במאי 1974) הוא דובר ודיפלומט ישראלי, המכהן כסמנכ"ל משרד החוץ. לשעבר דובר משרד החוץ וקונסול ישראל במיאמי.
ביוגרפיה

חייט נולד וגדל בפתח תקווה. את שירותו הצבאי מילא כקצין שיתוף ארטילרי בחיל הרגלים, והשתחרר בדרגת סרן.
במהלך כהונת הכנסת החמש עשרה שימש דוברו ועוזרו הפרלמנטרי של חבר הכנסת דוד טל.
החל את עבודתו בשירות החוץ הישראלי בשנת 2001. תפקידו הראשון היה דובר ונספח תרבות בשגרירות ישראל בארגנטינה.
עם שובו לישראל בשנת 2007 מונה לסגן דובר משרד החוץ, וב-2009 החל את תפקידו כדובר שגרירות ישראל בספרד. בשנת 2014 מונה לראש מחלקת מקסיקו, אמריקה המרכזית והאיים הקריביים, תפקיד בו כיהן משך כשנתיים. לאחר מכן נשלח לשרת כקונסול הכללי של ישראל במיאמי.
בשנת 2019 החליף את עמנואל נחשון כדובר משרד החוץ. במהלך כהונתו נחתמו הסכמי אברהם והתקיימה פסגת הנגב. בתפקידו זה שבר שיא עולמי במתן ראיונות לכלי תקשורת בינלאומיים, כאשר התראיין במשך 15 שעות רצופות (וכ-100 ראיונות) בנושא הנורמליזציה בין ישראל למדינות ערב.
ביולי 2022, עם מינויו של יאיר לפיד לראש ממשלת ישראל, מונה חייט לראש מערך ההסברה הלאומי, והוא הדיפלומט הראשון שכיהן בתפקיד זה. ימים אחדים לאחר כניסתו לתפקיד, הוביל את מערך ההסברה בביקור נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן בישראל. לאחר כינונה של ממשלת ישראל השלושים ושבע פרש מתפקידו וחזר למשרד החוץ.
באפריל 2024 סיים את כהונתו כדובר משרד החוץ ומונה לסמנכ"ל משרד החוץ וראש חטיבת צפון אמריקה.
השכלה וחיים אישיים

חייט בעל תואר ראשון בתקשורת וכלכלה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני במדיניות ציבורית מהאוניברסיטה העברית בירושלים. דובר אנגלית, ספרדית ופורטוגזית.
נשוי לחני ואב לשלושה.
הערות שוליים

↑  שמו הרשמי של התפקיד הוא "קונסול ישראל בפלורידה, אלבמה, מיסיסיפי ופוארטו ריקו"
1 2 3  Lior Haiat, Israeli American Council
↑  Sergio Carmona, Lior Haiat is region's new Israeli consul general, SunSentinel, ‏04-04-2016 (באנגלית)
↑  איתמר אייכנר, שיא עולם ב"לדבר שלום", באתר ynet, 14 בספטמבר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305761305171  ISNI: 0000 0004 0282 5815  VIAF: 298994906   WorldCat (עם VIAF): 298994906
לוטוס קרלטון

| --- | --- |

Lotus Carlton
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  אופל לוטוס אומגה/ווקסהול לוטוס קרלטון
 יצרן:  לוטוס מכוניות
 שנות ייצור:  1990–1992
 יחידות שיוצרו:  950 
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 מודל קודם:  לוטוס קורטינה
 חברת אם:  ג'נרל מוטורס
 סיווג:  מכונית סלון-ספורט
 מרכב:  4 דלתות
 אורך:  4,787 מ"מ
 רוחב:  1,786 מ"מ
 גובה:  1,455 מ"מ
 משקל:  1,690 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,730 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, בטור, 4 שסתומים לצילינדר, מגדש טורבו כפול, מסוג Garrett T25, מנוע 3,615 סמ"ק, המפיק 377 כ"ס ב-5,200 סל"ד
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 6 מהירויות מסוג ZF S6-40 (לקוחה מדגם "שברולט קורבט ZR1")
 מהירות מרבית:  285 קמ"ש
 קשר:  אופל, ווקסהול מוטורס שברולט קורבט - (תמסורת ידנית זהה)
 
לוטוס קרלטון (באנגלית: Lotus Carlton) היא מכונית סלון - ספורט, 4 דלתות, מתוצרת יצרנית מכוניות המרוץ והספורט לוטוס אשר יוצרו בין השנים 1990–1992 יוצרו 950 יחידות מהם 320 יחידות מסוג "קרלטון" ו-630 יחידות מסוג "אומגה".
דגם הלוטוס קרלטון קרוי גם אופל לוטוס אומגה או ווקסהול לוטוס קרלטון. תאוצת הלוטוס קרלטון מ-0-97 קמ"ש היא 5.2 שניות. למנוע 6 הצילינדרים של הלוטוס קרלטון יש מגדש טורבו כפול מסוג Garrett T25.
היסטוריה חברת לוטוס מכוניות

באוקטובר 1986, 4 שנים לאחר מותו של בעל חברת "לוטוס מכוניות" קולין צ'פמן, חברת ג'נרל מוטורס רכשה 91% ממניות "לוטוס מכוניות" תמורת 22,700,000 לירות שטרלינג. ב-28 באוגוסט 1993 מכרה ג'נרל מוטורס את מניותיה תמורת 30,000,000 לירות שטרלינג לאיש העסקים רומנו ארטיולי, בעל חברת מכוניות היוקרה בוגאטי.
תמונות

לוטוס קרלטון (אומגה)
לוטוס קרלטון (אומגה)
לוטוס קרלטון (אומגה)
לודודקטילוס

| לודודקטילוס |
| --- | --- |
 איור של לודודקטילוס
תקופה
קרטיקון תחתון 112 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: פטרוזאוריה
תת־סדרה:: פטרודקטיליים
משפחה:: ‏
סוג:: לודודקטילוס
שם מדעי
 Ludodactylus

לודודקטילוס (שם מדעי: Ludodactylus; מילולית: "אצבע-משחק") הוא סוג של פטרוזאור שחי בקרטיקון תחתון לפני 112 מיליון שנה ומאובניו התגלו בברזיל בשנת 2003. היצור קיבל את שמו עקב דמיונו לפטרוזאור דמויי-פטרנודון בעל שיניים, דבר שמוכר מצעצועים, אך לא ממאובנים. פטרוזאור זה היה הראשון שדמה לצעצוע הפטרוזאור.
מאפיינים

ללודודקטילוס הייתה גולגולת באורך 66 סנטימטרים שדמתה לגולגולת פטרודקטיל והייתה בעלת שיניים דקות שבלטו החוצה וגם "כרבולת" אחורית גדולה. לא נמצא זיז על החוטם כמו להרבה פטרוזאורים. ליצור היה זנב קצר וכנפי עור גדולים. ייתכן שהוא אף עטה פרווה. הלסתות נמצאו פעורות עם לסת תחתונה פעורה כלפי מטה ובתוכם עלה חד של צמח הדומה ליוקה שנתקע בתוכם. נראה שהעלה גרם למות הפטרוזאור שלא הצליח להוציאו ומת מזיהומים ומרעב.
ככל הנראה הוא היה מאבותיהם של האורניתוקריים מתור הקרטיקון.
הלודודקטילוס ניזון מדגים שהוא חטף בלסתותיו.
מארק זורר

מארק זורר (בגרמנית: Marc Surer; נולד ב-18 בספטמבר 1951 באריסדורף, שווייץ) הוא נהג מרוצים שווייצרי לשעבר ופרשן טלוויזיה.
קריירה

מארק זורר החל להתחרות במרוצי קארטינג בשנת 1972. בשווייץ היה איסור על מרוצי מכוניות ולכן מארק זורר עבר לגרמניה. הוא נקלט בקבוצת צעירים של BMW ואיתה זכה במקום השני במרוצי פורמולה-2 בשנת 1978 ובמקום הראשון באותה תחרות בשנת 1979.
בסוף 1979 הוא לראשונה השתתף בתחרות של פורמולה 1. בשנים 1980 ו-1981 הוא נפצע, אך כבר שנת 1981 הצליח לסיים במקום הרביעי בתחרות שנערכה בברזיל. במהלך המחצית הראשונה של שנות ה-80 של המאה ה-20 מארק זורר התחרה בפורמולה 1 עבור מספר קבוצות.
בשנת 1986 הוא עבר לתחרויות ראלי. בעקבות תאונה קשה בה נהרג השותף שלו במכונית מארק זורר עזב את המרוצים. BMW קלטו אותו מחדש כמאמן ואיש הנהלה. בשנים 1994 ו-1995 הוא חזר למרוצים וזכה לתחרות גרמנית למרוצי מכוניות.
בשנת 1996 מרק זורר התחיל לפרשן בתוכניות מרוצי מכוניות עבור ערוץ גרמני.
חייו האישיים

מארק זורר התחתן פעמיים לדוגמניות פלייבוי - יולנדה אגר וכריסטינה זורר. גם הן היו משתתפות במרוצי מכוניות. בשנת 2011 הוא התחתן בפעם השלישית לסילביה רנה אריאס.
מארק וסטון

| --- | --- |

מארק וסטון לאחר ניתוח להתאמה מגדרית בשנת 1936
 לידה:  30 במרץ 1905
 פטירה:  29 בינואר 1978 (בגיל 72) פלימות', דבונשייר, אנגליה
 מידע כללי
 מדינה:  בריטניה בריטניה
 ספורט
 ענף ספורט:  אתלטיקה
 תת-ענף:  הטלת כידון   זריקת דיסקוס   הדיפת כדור ברזל
מארק וסטון (באנגלית: Mark Weston; ‏ 30 במרץ 1905 - 29 בינואר 1978) היה אתלט בריטי אינטרסקס (בעל איברי מין נקביים וזכריים), שגודל כילדה. בשנות ה-20 כשהיה מוכר כאישה, היה אלוף בריטניה לנשים בהטלת כידון, בזריקת דיסקוס ובהדיפת כדור ברזל. וסטון זכה לכינוי "The Devonshire Wonder" בגלל הישגיו יוצאי הדופן.
באפריל ובמאי 1936 עבר שני ניתוחים להתאמה מגדרית, שינה את שמו הפרטי למארק, ופרש מספורט תחרותי.
ביוגרפיה

וסטון נולד כאינטרסקס (בעל איברי מין נקביים וזכריים), שגודלה כילדה, בשם מארי לואיז אדית' וסטון (Mary Louise Edith Weston).
באליפות בריטניה שנערכה בשנת 1925 זכה וסטון במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשתי ידיים (3.63 ק"ג) בתוצאה של 17.69 מטר.
במשחקי העולם לנשים שנערכו בגטבורג, שוודיה באוגוסט 1926 סיים וסטון במקום שישי בהדיפת כדור ברזל בשתי ידיים (סיכום שתי תוצאות של הדיפת כדור ברזל, אחת ביד ימין והשנייה ביד שמאל) בתוצאה של 18.78 מטר.
באליפות בריטניה שנערכה בשנת 1928 זכה וסטון במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשתי ידיים (3.63 ק"ג) בתוצאה של 18.89 מטר ובשנת 1929 הוא זכה ב-3 מדליות זהב, בהדיפת כדור ברזל בשתי ידיים (3.63 ק"ג) בתוצאה של 19.04 מטר, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 30.50 מטר ובהטלת כידון בתוצאה של 25.91 מטר.
ביולי 1936 נישא וסטון לאלברט מתילדה בריי ונודלו להם 3 ילדים. הוא עבד כמעסה. בשנת 1942 אחיו הארי שבעברו היה מוכר כ"הילדה", סבל מדיכאון לאחר הניתוח להתאמה מגדרית ותלה את עצמו.
וסטון נפטר ב-1978.
ראו גם

טרנסג'נדריות ואינטרסקסואליות בספורט
הערות שוליים

1 2  BRITISH ATHLETICS CHAMPIONSHIPS 1919-1939, gbrathletics.com, (באנגלית)
↑  FSFI WOMEN'S WORLD GAMES, gbrathletics.com, (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1151074713  VIAF: 592151717046113900008   WorldCat (עם VIAF): 592151717046113900008
ליגת העל הבנגלדשית

| --- | --- |

 שם מלא:  בנגלדש פרימייר ליג
 כינוי:  ה-BPL
 תחום:  כדורגל
 ארגון:  התאחדות הכדורגל של בנגלדש 
 מדינות:  בנגלדש בנגלדש
 קונפדרציה:  AFC (אסיה)
 קבוצות:  13
 מירב הזכיות:  דאקה אבאהאני (6)
 תקופת הפעילות:  2 במרץ 2007 – הווה (17 שנים)
 אלופה נוכחית:  באשונדהרה קינגס (5) (2023/2024)
 מפעל מקביל:  גביע הפדרציה של בנגלדש   סופר קאפ הבנגלדשי   גביע העצמאות הבנגלדשי
 מפעל נמוך:  ליגת הצ'מפיונשיפ של בנגלדש
 www.bff.com.bd/bff/
 
ליגת העל הבנגלדשית היא ליגת הכדורגל הבכירה בבנגלדש. הליגה ידועה גם בשמה המסחרי ה-"BPL" (בנגלדש פרימייר ליג).
היסטוריה

עד להקמת הליגה הלאומית בשנת 2000, הליגה הבכירה במדינה הייתה הליגה הבכירה של דאקה שכן המדינה חולקה למחוזות ובכל אחד מהם הונהגה ליגה נפרדת זו מזו.
ליגת הכדורגל הלאומית הוקמה בשנת 2000 במתכונת זמנית עד שהחלה המתכונת הנוכחית, ב-2 במרץ 2007, אז הוקמה ליגה מסודרת שכללה 8 קבוצות מעיר הבירה, דאקה, ועוד ארבע קבוצות משאר רחבי המדינה.
לאחר הקמת הליגה ב-2007, היא נקראה בהתחלה ה-B-League, ולאחר מכן שונה שמה ל"הליגה הבנגלדשית" ב-2009, וב-2012 שמה שונה לשם הנוכחי "ליגת העל הבנגלדשית" (BPL). השינוי האחרון סימן את תחילת העידן המקצועני בכדורגל הבנגלדשי, כאשר נפתחו ליגות מתחת לליגת העל והחלו להתקיים תחרויות כדורגל ברמה ארצית.
הקבוצה המובילה והחזקה בליגה נכון ל-2020 היא דאקה אבאהאני שזכתה ב-6 אליפויות מאז 2007. בעונת 2016 קבעה דאקה אבאהאני שיא כשהייתה הקבוצה הראשונה שזוכה באליפות הליגה בעונה שלמה ללא הפסד.
אלופות הליגה לפי עונות

קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה בגביע הפרדציה הבנגלדשי באותה העונה והשלימה דאבל מקומי
טבלת אליפויות

| קבוצה  | אליפויות | סגנויות | עונות זכייה |
| --- | --- | --- | --- |
| דאקה אבאהאני | 6 | 2 | 2007, 2008/2009, 2009/2010, 2012, 2016, 2017/2018 |
| שייח' ג'מאל דהאמונדי קלוב | 3 | 2 | 2010/2011, 2013/2014, 2015 |
| דאקה מוחמדאן | 2 | 6 | 2001/2002, 2005/2006 |
| מוקטיג'ודה סאנגסאד | 1 | 2 | 2003 |
| שייח' רוסאל קרירה צ'אקרה | 1 | 1 | 2012/2013 |
| באשונדהרה קינגס | 1 | - | 2018/2019 |
| אבאהאני בע"מ | 1 | - | 2000 |
| בראת'רס יוניון | 1 | - | 2004 |
הערות שוליים

↑  הליגה בוטלה עקב התפשטות וירוס הקורונה
ליגת האומות לגברים בכדורעף

ערך זה עוסק בתחרות כדורעף גברים לנבחרות בין לאומיות. אם התכוונתם לליגה של הנשים בכדורעף, ראו .
| --- | --- |

VNL
 ענף:  כדורעף
 תאריך ייסוד:  2017
 ארגון מפעיל:  FIVB
 תקופת התחרות:  2018–הווה (כ־6 שנים)
 מספר מתמודדים:  16 קבוצות
 זוכה:   צרפת (זכייה שנייה)
 הכי הרבה זכיות:   צרפת  רוסיה (זכייה שנייה)
 Volleyball Nations League
 
ליגת האומות לגברים בכדורעף (באנגלית: FIVB Volleyball men's Nations League) היא תחרות כדורעף לנבחרות בין-לאומיות המאורגנת על ידי FIVB, הקונפדרציה הבינלאומית לכדורעף. העונה הראשונה החלה בין חודש מאי ליולי 2018, עם הגמר שהתקיים בעיר ליל, צרפת. רוסיה זכתה בטורניר הראשון, והביסה את צרפת.
ביולי 2018, הכריזה FIVB שארצות הברית תארח את שלוש העונות הבאות של ליגת האומות לגברים בשנים 2019–2021. למרות זאת זה בוטל בגלל התנגשות עם יום העצמאות האמריקני לשנת 2020. לכן התחרות עברה לטורינו, איטליה. אך ב-13 במרץ 2020, FIVB החליטה לדחות את ליגת האומות בכדורעף 2020 לשנת 2021 בעקבות מגפת הקורונה והתקיימה בסוף בעיר רימיני, איטליה.
ליגת האומות התקיימה כמחליפה לליגה העולמית שהתקיימה קודם לכן בשנים 1990 עד לשנת 2017.
במקביל לליגת האומות לגברים בכדורעף יש ליגה זהה לנבחרות הנשים, הליגה נקראת ליגת האומות לנשים בכדורעף.
פרס כספי

על פי FIVB כספי הפרס הן שווים לגברים ולנשים בהתאם למדיניות השווים של FIVB בין שני המינים. בשלב הבתים הקבוצה המנצחת זוכה ב-$9,000 לכל זכייה, ולעומת זאת הקבוצה המפסידה זוכה ב-$4,000 לכל הפסד. הזוכה הגדולה "מקום ראשון" זוכה ב-$1,000,000, סגנית האלופה "מקום שני" זוכה ב-$500,000, והקבוצה במקום השלישי זוכה ב-$300,000. השחקנים שנבחרו לקבוצת החלומות זוכה ב-$10,000 כל אחד, והשחקנים המצטיינים יקבלו $30,000 כל אחד.
מדינות מארחות

להלן רשימת המדינות שאירחו ויארחו את גמר ליגת האומות.
| מספר טורנירים | מארחות | שנים |
| --- | --- | --- |
| 2 | איטליה איטליה | 2021, 2022 |
| 2 | פולין פולין | 2023, 2024 |
| 1 | צרפת צרפת | 2018 |
| 1 | ארצות הברית ארצות הברית | 2019 |
טבלת תוצאות

| שנה> שנה.2018.2019 | מארחת הגמר> מארחת הגמר.צרפת ליל.ארצות הברית שיקגו |  | גמר> אלופה.רוסיה   רוסיה.רוסיה   רוסיה | גמר> תוצאה.3–0.3–1 | גמר> סגנית האלופה.צרפת   צרפת.ארצות הברית   ארצות הברית |  | משחק על המקום השלישי> מקום שלישי.ארצות הברית   ארצות הברית.פולין   פולין | משחק על המקום השלישי> תוצאה.3–0.3–0 | משחק על המקום השלישי> מקום רביעי.ברזיל   ברזיל.ברזיל   ברזיל |  | נבחרות ש"מ / ש"ס> נבחרות ש"מ / ש"ס.16 / 6.16 / 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
2020: תוכנן במקור להתקיים בעיר טורינו, איטליה, בוטל עקב מגפת הקורונה.
| 2021 | איטליה רימיני |  | ברזיל   ברזיל | 3–1 | פולין   פולין |  | צרפת   צרפת | 3–0 | סלובניה   סלובניה |  | 16 / 4 |
| 2022 | איטליה בולוניה |  | צרפת   צרפת | 3–2 | ארצות הברית   ארצות הברית |  | פולין   פולין | 3–0 | איטליה   איטליה |  | 16 / 8 |

| 2023 | פולין גדנסק |  | פולין   פולין | 3–1 | ארצות הברית   ארצות הברית |  | יפן   יפן | 3–2 | איטליה   איטליה |  | 16 / 8 |
| 2024 | פולין לודז' |  | צרפת   צרפת | 3–1 | יפן   יפן |  | פולין   פולין | 3–0 | סלובניה   סלובניה |  | 16 / 8 |
טבלת מדליות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה |  |  |  | סה"כ |
| 1 |  צרפת | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 2 |  רוסיה | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 3 |  פולין | 1 | 1 | 3 | 5 |
| 4 |  ברזיל | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 5 |  ארצות הברית | 0 | 3 | 1 | 4 |
| 6 |  יפן | 0 | 1 | 1 | 2 |
| סה"כ (6 מדינות) | סה"כ (6 מדינות) | 6 | 6 | 6 | 18 |
שחקנים מצטיינים לפי עונה

2018 – מקסים מיכאילוב (רוסיה רוסיה)
2019 – מאט אנדרסון (ארצות הברית ארצות הברית)
2021 – וואלאס דה סוזה (ברזיל) וברטוש קורק (פולין פולין)
2022 – ארווין נ'גפט (צרפת צרפת)
2023 – פאבל זטורסקי (פולין פולין)
2024 – אנטואן בריזארד (צרפת צרפת)
ראו גם

ליגת האומות לנשים בכדורעף
ליגת הכדורעף העולמית
המשחקים הפאן-אמריקאיים
פדרציה הבינלאומית לכדורעף
כדורעף במשחקים האולימפיים
הערות שוליים

1 2  ביולי 2018 ארצות הברית נבחרה לארח את הטורניר בשנים 2019–2021 אך אלה בוטלו בעקבות מגפת הקורונה ופדרציית הכדורעף הבינלאומית FIVB הודיעה כי גמר 2021 יארח באיטליה.
מארק ורה

| --- | --- |

 לידה:  8 במאי 1950 (בן 74) אנסי, צרפת 
 www.marcveyrat.fr
 
מארק ורה (בצרפתית: Marc Veyrat; נולד ב-8 במאי 1950) הוא שף צרפתי.
ביוגרפיה

מארק ורה נולד באנסי וגדל באלפים הצרפתים. היה רועה צאן בכפרו ההררי מאניגו, מזרחה מאגם אנסי, כן שימש כמדריך סקי. בישל להנאתו לרעיו ובגיל שלושים הפך זאת למקצוע. ורה האוטודידקט לא למד בשום בית ספר ולא עשה סטאז' אצל אף שף. החל דרכו בביסטרו קטן, ב-1985 עבר לאנסי, משם עבר לוורייה די לאר שעל אגם אנסי ופתח את מסעדת Auberge de l'Eridan, שנקראה לאחר מכן La Maison de Marc Veyrat. ב-1986 זכה לכוכב ראשון במדריך מישלן, ב-1987 כוכב שני. מדריך הגו מיו העניק לו 19.5 נקודות ואת התואר "טבח השנה" בשנת 1990. ב-1996 הוענק לו הכוכב השלישי.
באמצע שנות התשעים בא אל סיפה של פשיטת רגל בשל אחוזי ריבית גבוהים על הלוואות ענק שלקח להגדלת מסעדתו ולבניית מלון הרלה א שאטו שלו המפואר שלו, אך עובדיו נחלצו לעזרתו, התארגנו והלוו לו מכספם הדל והוא אף הצליח להגיע להסדר עם הבנקים ולפרוש את תשלומיו והוא אף פתח מסעדה שנייה במג'ב Ferme de mon Pere שזכתה אף היא בשלושה כוכבים מהמישלן ונהיה לטבח השני אחרי אלן דיקאס שבבעלותו שתי מסעדות בנות שלושה כוכבי מישלן כל אחת, אך בעוד ששתי מסעדותיו של דיקאס פתוחות לכל אורך השנה, מסעדותיו של ורה הן עונתיות כל אחת פתוחה חצי אחר מהשנה, בשנת 2006 מכר את מסעדת Ferme de mon Pere (שעקב כך מיד נושלה על ידי המישלן מכל כוכביה) ונותר עם מסעדה אחת של שלושה כוכבים.
ורה הוא אשף בישול בצמחים. משתמש בצמחים ובעשבים נדירים על מנת להדהים את לקוחותיו וליצור טעמים שלא נודעו כמותם בעבר כמו מוס חזזית ומוס שוקולד עם סוג נדיר של קורנית. הוא התחתן עם בעלת משרד ליחסי ציבור והשתמש בכישוריה לבנות מסע תעמולה אפקטיבי מאוד לעצמו. הוא בעל אישיות צבעונית וכובע איכרים שחור מדולדל התלוי על ראשו ולא מש ממנו במסעדה או מחוצה לה. ופרסם את עצמו כאומן הבישול הטבעי, בעודו לועג ופוטר את כל המטבח הצרפתי הקלאסי כדבר שאבד עליו הכלח.
למרות הדימוי שיצר ורה על עצמו הרי שמישל בראס קדם לו בהרבה בלהטטנות הצמחים. ורה אף הושפע עמוקות מפראן אדריה בשלן המעבדה הקטלוני. הוא מגיש הרבה מתבשיליו בצורה נוזלית ולא מוצקה, מזריק מרכיבים במזרק לתוך מרכיבים אחרים, לעיתים מציג רטבים צורת קוביות קרח ומשתמש בצלחות המעוצבות בצורה משונה. נותן ללקוחותיו לשתות דרך קשיות אורגניות או מבחנות מעבדה, שם שבבי קרח יבש בתחתית הכוס על מנת ליצור עשן דמוי נחשול עננים.
מסעדתו של ורה היא בין היקרות בצרפת המגיעים לכאלף דולרים לזוג בארוחת הערב, אך למרות זאת הוא מלא כל לילה ורשימת ההמתנה היא בת חודשיים עד ארבעה חודשים.
במרץ 2003 התחוללה סערה במטבח העילי הצרפתי כשורה היה השף הראשון מאז ומעולם שמדריך הגו מיו העניק לו 20/20 נקודות, עד אז לא הוענק כבוד זה אפילו לגדולים מכולם כמו פרדי ז'ירארדה, ז'ואל רובישון ואלן שאפל. המדריכים הקודמים הגבילו את הציון למקסימום 19.5/20, רוב מבקרי המסעדות סבורים שלמרות גדולתו של ורה אין הדבר ראוי.
בפברואר 2009 הודיע ורה כי הוא מתכוון לסגור את מסעדתו.
בין תלמידיו הבולטים ניתן למנות את אדואר לובה.
לקריאה נוספת

אביטל ענבר, התענוגות של צרפת, א. ניר, תל אביב, 1997; עמ' 23, 166, 176-168, 392, 394, 395, 396.
אביטל ענבר, תענוגות פרובאנס, אביטל ענבר, ירושלים, 2000; עמ' 215, 216, 217, 222, 354, 361, 412, 429.
אביטל ענבר, אווז בנוסח אשכנז - זכרונות מאלזאס, הוצאת המחבר, 2011, עמ' 186.
שגיא כהן, מדריך מפה למסעדות הטובות בעולם, הוצאת מפה, תשס"ג 2003, עמ' 109.
Rudolph Chelminski, 2005. The Perfectionist : Life and Death in Haute Cuisine (Gotham/Penguin). pp. 160-161, 209, 257, 280, 292-293, 296, 298, 320, 322-323.
הערות שוליים

↑  Le chef Marc Veyrat cesse son activite a Annecy, 24.2.2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12453161c (data)  GND: 1190043793  ISNI: 0000 0003 6651 5851  LCCN: no2011016266  SUDOC: 033689482  VIAF: 232843366   WorldCat (עם VIAF): 232843366 
מסעדתו של מארק ורה