stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זכויות להט"ב בלטביה
הורות ואימוץ

החוק הלטבי מאפשר לכל אדם מעל גיל 25 לאמץ. אולם מי שאינם נשואים זה לזה אינם רשאים לאמץ את אותו הילד. המשמעות היא, שעבור זוגות לא נשואים, רק בן זוג אחד רשאי לאמץ ילד. מגבלה זו חלה על זוגות חד-מיניים משום שבלטביה אין הכרה בזוגיות חד-מינית.
הורות עבור זוגות לסביות מוגדרת באופן רחב יותר, ובנות הזוג רשאיות לעבור טיפולי הפריה חוץ גופית והזרעה מלאכותית.
הגנה מפני אפליה

בספטמבר 2006, הפרלמנט של לטביה, העביר תיקונים לחוק העבודה האוסר על אפליה על רקע נטייה מינית במקומות תעסוקה. הסאימה השמיט בתחילה הגנה מסוג זה בתוכן החוק, אך הנשיאה ואירה ויקה-פרייברגה סירבה לחתום על הצעת החוק עד להוספתה.
זהות מגדרית

ישנה הכרה בניתוח להתאמה מגדרית עבור טרנסג'נדרים בלטביה וניתן לשנות זהות במסמכים רשמיים כדי לשקף את שינוי הזהות המגדרית של האזרח. החוק הלטבי אינו מגדיר מהו "שינוי מין", אך ניתן להגיש אישור רפואי לרשויות על מנת לשנות מגדר באופן חוקי.
עם זאת, בשנת 2004 הרשויות דחו הכרה משפטית בשינוי זהות לאדם טרנסג'נדר שעבר שינוי מין חלקי. כתוצאה מכך, הוא נקט בתהליכים משפטיים נגד הרשויות. בית המשפט העליון של לטביה קבע בשנת 2008, כי במקרה הספציפי הזה, היה צריך להכיר בשינוי הזהות המשפטית של העותר שכן הרשות עשתה זאת במקרים דומים, ומאחר שהאדם, אשר ביקש להירשם כגבר, עלול להתמודד עם מגוון סיבוכים משפטיים בעת הגדרתו בחוק כנקבה. האירוע הוביל להצעת חקיקה משנת 2009, לחייב טרנסג'נדרים לעבור עיקור. חקיקה כזאת יכלה לגרום לסיבוכים משפטיים נוספים עבור טרנסג'נדרים מבחינת ההכרה החוקית בשינוי מינם. עם זאת, החקיקה נדחתה על ידי הפרלמנט.
שירות צבאי

לסביות, הומואים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בכוחות המזוינים הלאומיים של לטביה.
תנאי החיים

לצד האוכלוסייה הדלילה בלטביה, סצנת קהילת הלהט"ב הלטבית פעילה באופן פומבי בעיקר בבירה ריגה בעוד ישנם מעט אנשי ציבור בולטים המצהירים על עצמם בגלוי כהומוסקסואלים או לסביות בהם העיתונאית הלטבית קרליס סטריפס, שר החוץ אדגארס רינקביצ'ס וסגנית הרקטור לשעבר של בית הספר למשפטים ללימודים מתקדמים בריגה, לינדה פריימן. בבחירות לפרלמנט של 2018, רינקביצ'ס נבחר מחדש לתפקיד שר החוץ ומריה גולובבה הפכה לפוליטיקאית הלסבית הגלויה הראשונה בהיסטוריית לטביה, שזכתה במושב מטעם המפלגה הליברלית, "!Development/For" אשר הכריזה על עצמה כ"מפלגה התומכת בשוויון זכויות עבור חברי קהילת הלהט"ב".
לרוב האזרחים בלטביה ישנן דעות קדומות נגד הומוסקסואליות, ששורשן בדרך כלל בשמרנות חברתית ובתפיסות מוקדמות ממושכות מהתקופה הסובייטית. דוגמה לכך היא האמונה המוטעית שהומוסקסואליות ופדופיליה הן תופעות קשורות. רגשות אנטי-הומוסקסואליים אלו גברו עד 2008, בעידוד קבוצות דתיות שונות ופוליטיקאים. בשנת 2002, מאריס סאנטס, כומר הומוסקסואל מוצהר, הודח והוצא מהכנסייה האוונגלית לותרנית של לטביה. הארכיבישוף ג'ניס וונאגס הכריז מאוחר יותר בהצהרה פומבית שמריס סאנטס הודח כי קידם בפומבי את "החוטאים" אשר מנהלים "אורח חיים הומוסקסואלי" במקום לגנות אותם, בעוד הכומר יוריס קטליסט, אז גם דקאן הפקולטה לתאולוגיה של אוניברסיטת לטביה, מתח ביקורת פומבית על האופן הפסול שבו טופל האירוע של סנטס על ידי הכנסייה, וכן על כך שמלכתחילה הותר לסנטס לשרת בכנסייה. כתוצאה מכך, קטליסט הודח ממשרדו וגורש מהכנסייה על ידי וונאגס. מקרה זה עוררק דיון ציבורי בלטביה בנוגע לצורך בחקיקת הגנה מפני אפליה כלפי חברי קהילת הלהט"ב מצד מעסיקים.
ב-23 באפריל 2021 נתגלה הנער נורמונדס קינדזוליס כשבגדיו ספוגים בנזין וגופו שרוף ב-85%, ומאוחר יותר הוא מת מפצעיו. קינדזוליס קיבל איומי מוות הומופוביים והותקף פיזית ארבע פעמים לפני אירוע השריפה שגרם למותו. לא היה ברור אם מדובר בהתאבדות או ברצח. עם זאת, סגן מפקד המשטרה הלטבית אמר בתגובה לאירוע כי "להביא מישהו עד סף התאבדות - גם זהו פשע".
תנאי החיים > מצעדי גאווה ומחאות

אירוע הגאווה הראשון בלטביה התקיים בשנת 2005 תחת השם "Riga Pride", כמקביל המקומי למצעדי גאווה ברחבי העולם. לאחר שהמארגנים קיבלו אישור לקיים את האירוע, התעוררה התנגדות פוליטית לקיומו. ראש ממשלת לטביה אייגרס קלביטיס ממפלגת הימין השמרנית, המפלגה העממית, התנגד בפומבי לאירוע. האירוע אושר רשמית רק לאחר שבית משפט ביטל את איסורו על ידי העירייה. סגן ראש עיריית ריגה יוריס לוג'נס התפטר במחאה על התרת קיומו. בעקבות גילויים פומביים של הומופוביה סביב האירוע הראשון באותה שנה, קבוצת אזרחים התאגדה וייסדה את ארגון הלהט"ב מוזאיקה, בניסיון לשפר את ההבנה והסובלנות כלפי להט"ב בלטביה.
בשנת 2006, האירוע נודע רשמית כ"ימי הגאווה והידידות של ריגה", והרחיב את תוכניתו כך שתכלול נוסף על המצעד גם דרשה בכנסייה האנגליקנית של סנט גואל וסמינרים בנושא סובלנות וזכויות להט"ב. האירועים הופרעו באופן משמעותי על ידי מפגינים שמרנים. הפרלמנט האירופי הביע את אכזבתו מ"הכישלון של הרשויות בלטביה להגן כראוי על המצעד".
האירוע התקיים באופן שנתי גם בין השנים 2007 ו-2008 בלטביה. בשנת 2009 קיום המצעד הותר על ידי בית המשפט לעניינים מנהליים של ריגה. ציונו היה לראשון שנקרא תחת השם "הגאווה בלטית" אשר החל ברוטציה מדי שנה בין כל בירות המדינות הבלטיות, בשיתוף עם הליגה הליטאית הגאה, אגודת הלהט"ב האסטונית ומארגני אירועי גאווה מקומיים. בציון המצעד בשנת 2012 בריגה, כ-400 איש צעדו לתמיכה בזכויות להט"ב, והצטרפו אליהם דיפלומטים אמריקאים. בשנת 2015 התקיים המצעד כחלק מאירועי הגאווה האירופיים "Europride" בריגה, והייתה זו הפעם הראשונה שיורופרייד התקיים במדינה מברית המועצות לשעבר. בשנת 2018, מספר הצועדים בריגה גדל משמעותית והגיע לפי אחד הדיווחים ל-8,000 איש. עם זאת, מספר זה שנוי במחלוקת כיוון שבמצעד הגאווה ב-2023 צעדו כ-5,000 איש, ובתקשורת נמסר שהיה זה המצעד הגדול ביותר בתולדות ריגה.
טבלת סיכום

| --- | --- |
פעילות הומוסקסואלית חוקית:  (מאז 1991)
גיל הסכמה שווה לזוגות הטרוסקסואלים:  (מאז 1991)
חוקים נגד אפליה בתעסוקה:  (מאז 2006)
חוקים נגד אפליה במתן סחורות ושירותים: 
חוקים נגד אפליה בכל התחומים האחרים (כולל אפליה עקיפה, דברי שנאה):  (מאז 2021)
נישואים חד-מיניים: /  (איסור חוקתי מאז 2006, נישואים חד-מיניים שבוצעו במדינות האיחוד האירופי מוכרים לצורכי תושבות מאז 2018)
הכרה בזוגות חד-מיניים (איחוד אזרחי, שותפות לחיים):  (מאז 2022)
אימוץ משותף של זוגות חד-מיניים: 
אימוץ ילד חורג על ידי זוגות חד-מיניים: 
אימוץ על ידי יחידים ללא קשר לנטייה מינית: 
לסביות, הומואים וביסקסואלים מוצהרים רשאיים לשרת בצבא: 
זכות לשינוי מגדר בחוק: 
גישה להפריה חוץ-גופית לזוגות לסביות: 
טיפולי המרה אסורים בחוק: 
פונדקאות מסחרית לזוגות גברים הומוסקסואלים: (לא חוקי עבור זוגות הטרוסקסואלים גם כן)
גברים המקיימים יחסי מין עם גברים רשאיים לתרום דם:
חנניה בן ישועה

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה-13
 פטירה:  המאה ה-13
 מקום פעילות:  תימן
 השתייכות:  בעלי אלשרח, ראשונים
 תחומי עיסוק:  תלמוד, הלכה
 חיבוריו:  פירוש על מסכת חולין ועל הלכות שחיטה ומאכלות אסורות מתוך משנה תורה לרמב"ם
 
רבי חנניה בן ישועה היה מגדולי חכמי תימן הראשונים. כפי הנראה חי במאה ה-13 כיוון שהוא מזכיר את הרמב"ם בין החכמים שכבר נפטרו. מכונה גם בשם "נניה בן ישוע".
הוא כתב חיבור מקיף על מסכת חולין ועל הלכות שחיטה ומאכלות אסורות במשנה תורה לרמב"ם. פירושו (בערבית הוא נקרא שׂרח) נכתב בערבית ומסודר בצורה של שאלה ותשובה. הספר מחולק לשני חלקים: החלק הראשון שהוא פירוש על התלמוד (מסכת חולין) כולל הקדמות בפרשנות סוגיות התלמוד למסכת חולין בדיני בעלי החיים הכשרים. החלק השני הוא פירוש על הלכות הרמב"ם הנ"ל, וכן פירוש מבואות. מבין מקורותיו (מלבד המקרא, התלמוד והרמב"ם) נמנים גם הערוך וחיבורי הגאונים שתורתם שרדה רק בתימן. את רב אשי מחבר התלמוד הוא מכנה בתואר "סיידנא (=אדוננו) רב אשי". ישנה חשיבות רבה בנוסחאות התלמוד שלו שכן ידועים יהודי תימן בדיוק גרסאותיהם. הרב חנניה בן ישועה נמנה עם ראשוני בעלי אלשרח בתימן.
מתוך הקדמתו לפירושיו: "המטרה הכללית בספר זה לבאר בו ענייני הלכות שחיטה לאחר שנזכיר את הכללים המפורסמים ועליהם מיוסדים מה שכתב רב אשי, בלשון ערבית. ואין מנוס מלהעלות דבריו עליו השלום... וקבעתי פרקיו ארבעה עשר... וקיבצתי לך הכל ואפילו ספק ספק נבילה למען יהיה זה ברור לך... אמר התלמיד הקל חנניה בר' ישעיה רי"ת (=רוח ה' תניחנו)... לא ראיתי ללמדך אלא במה שחיבר הגאון הגדול הזה ר' משה בר' מימון ז"ל... אך אבאר בכל הלכה עניינים והלכות בתלמוד שלא הזכירם רבנו משה"...
חסידות פשעווארסק

רבי יעקב לייזר, האדמו"ר השני מפשעווארסק
רבי לייבוש לייזר, האדמו"ר הנוכחי
חסידות פשעווארסק.
תולדות החסידות

רבי משה יצחק (ר' איציק'ל, תרמ"ב - תשל"ז), היה תלמידו של רבי שמחה ישכר בער הלברשטאם מצישינוב, מגזע חסידות צאנז. אחרי מלחמת העולם השנייה היה גר בפריז ואחר כך בהמלצת האדמו"ר ר' אהרן מבעלז עבר בשנת תשט"ז להתגורר באנטוורפן והקים בית מדרשו ברחוב מרקטור המפורסם, ושימש כנשיא כולל גליציה - חבת ירושלים.
לאחר פטירתו הכתירו החסידים (ובראשם רבי אלחנן היילפרין מרבני לונדון) את חתנו רבי יעקב לייזר (המכונה "ר' יענק'לה") לשמש כממשיך דרכו. נפטר בכ"ז בחשוון תשנ"ט.
כיום משמש כרבי בנו, רבי אריה לייביש לייזר. בנו הגדול של רבי לייביש, בנו רבי נפתלי אלימלך הוא רב הקהילה של החסידות בלונדון ובנו רבי אלטר הוא הרב של הקהילה בוויליאמסבורג. אחיינו הרב צבי כהנא הוא רב הקהילה במונסי.
מרכז החסידות הוא באנטוורפן. קהילות נוספות קיימות בלונדון ובמנצ'סטר שבאנגליה, בווילאמסבורג ובבורו פארק שבברוקלין, במונסי ובירושלים.
ממנהגי החסידות

מדי שבוע מתקיימת סעודת מלוה מלכה בראשות האדמו"ר, שבמהלכה מחלק האדמו"ר שום כסגולה להצלחה במשך השבוע.
חסידי פשעווארסק מקפידים על המנהג לתת צידה ליוצא לדרך, ורבים מהם לא יוצאים לדרכם לפני שיקבלו עוגיות ברכה מידו של הרבי.
ספרי החסידות

אבות על בנים - קונטרס חידושי תורה, סיפורים ומכתבים מרבי יעקב לייזר
זכות אבות - על המועדים, ליקוט מהקלטות ומנהגים, מרבי יעקב לייזר
כתבי קודש (ארבעה חלקים) - מכתבי רבי משה יצחק ורבי יעקב, יצא לאור על ידי נפתלי אלימלך רייך.
י"ג אורות (שלושה חלקים) - סיפורים שסיפר רבי יעקב. חלק ראשון בעיקר על בית צאנז. חלק שני ושלישי בעיקר על צדיקי פולין וגליציה. יצא לאור על ידי הרב יוסף נפתלי ווגשל
אמרי יעקב-דברי תורה על פרשיות השבוע ועל המועדים.
חידת חמיצר

חידון אוצר הנגב
חידת חמיצר היא חידת דמיון אסוציאטיבי ישראלית. שפותחה בתחילת שנות השמונים, והוגשה לציבור במדיה התקשורתית: רדיו, טלוויזיה, אינטרנט ובעיתונות כתובה.
בסיס השיטה > עקרונות הגישה

השאלה וחיפוש הפתרון במרכז הלימוד – לאו דווקא התשובה.
לגיטימציה מוחלטת למשאבי הדמיון שטמונים בכל אחד מאתנו.
בכל אחד מאתנו קיים הפחד לדעת מול הסקרנות לגעת.
כל אדם הוא "מחונן טבעי" במשאבי הדמיון ואסוציאציות.
הצבת אתגר והבטחת תגמול הן טכניקות ההנעה הבסיסיות בכל תחום.
פיתוח מתבקש של שיטות מחקר מקוריות הוא תוצר מתבקש בכל תהליך התמודדות על פיצוח תעלומות.
המדריך/המורה/ההורה משמש חונך משרה – מרכז להקניית כלים לחיזוק הביטחון.
לחידת דמיון אסוציאטיבי יש אין סוף פתרונות.
התפתחות החידה > החידה ברדיו

חידת חמיצר הפכה למותג עממי מוכר בתחילת שנות ה-90 באמצעות תוכנית הרדיו של רזי ברקאי ושלי יחימוביץ', "הכל דיבורים" ברשת ב', שבה הייתה לדן חמיצר פינת חידה יומית.
החידה הייתה קשה לפיצוח, משום שלשם פתרונה היה צורך "להיכנס" לראש של חמיצר על מנת לזהות את האסוציאציות הפרטיות שלו ולהצליח לעלות לשידור. הפרס הלך וגדל כל עוד החידה לא פוצחה כך שלפותר החידה המתין סכום בן עשרות אלפי שקלים, הפרס הגדול משך את המאזינים לחשוב לפענח את החידה ולעלות לשידור כדי לזכות בפרס, דבר שהעלה את המדרוג של התוכנית לממדים חסרי תקדים בתולדות הרדיו.
במשך הזמן הפך המושג חידת חמיצר להיות שם נרדף לחידה קשה לפתרון, מעין חידת שמשון מודרנית.
משפט חמיצר – חידה מסוג מעט שונה שהועלתה ברדיו,  כונתה בשם "משפט חמיצר". כתב החידה הוביל לחיפוש צמד מילים בעברית שמוצפן בחידה וממתין לשולח המסרון הראשון עם הצמד הנכון.
דוגמה לאחת החידות: סטארט-אפ מקורי שמסתיים באקזיט מלכותי? פתרונה של החידה היה צמד המילים: בראשית - ויעל. הפותרת זכתה בפרס מצטבר של 240,000 שקלים, הפרס הגדול ביותר שחולק אי פעם בישראל עבור פיצוח חידה.
התפתחות החידה > חידת חמיצר בחינוך

הצלחת החידה האסוציאטיבית להנעת הקוראים לרכוש ידע במדיות התקשורתיות, הביאה ב-1992 את חמיצר לנסות לפתח שיטת לימוד באמצעות ”חיד"א” ( חידת דמיון אסוציאטיבי) ולהופכה חלק מתוכניות הלימודים בבתי הספר בישראל. בעשורים האחרונים הופעלו מעל חצי מיליון תלמידים בשלל מיזמים מבוססי  חיד"א.
חמיצר מתייחס לחידות כשיטה חדשנית לפיתוח "חשיבה המצאתית". שיטת חמיצר מופעלת כיום במערכות החינוך ונחקרת על ידי מוסדות האקדמיה. לפחות שתי עבודות דוקטורט חקרו את יעילות השיטה ככלי מהפכני בהנעת תלמידים יעילה וגירוי יצירתיותם.  עבודתה של נועה שקד, אוניברסיטת חיפה, החוג לחינוך 2019  "מה טמון בחידת חמיצר".
התפתחות החידה > אוצר החידות הלאומי

חמיצר בנה, בשיתוף מכללת סמינר הקיבוצים את מאגר החידות הלאומי שמכיל אלפי חידות דמיון בתחומי דעת מגוונים.
גלריה

מושג חדש לילדים "חידניות".
מיצג חידת חמיצר האוצר האקדמי במכללת בראודה.
ילדי אילת מוזמנים לחידון חמיצר.
מנהלים בנתניה מתמודדים בהפעלת חמיצר.
תעודת גמר לקורס החידות.
מיצג של חמיצר חידון צה"ל.
אוצר החידות הלאומי.
דוגמאות ממיזמי חינוך והדרכה

אוצרות בריאות הלב
מלידה לבגרות – ילדי חיפה
הפעלת עובדי אלביט
מורשת ברל כצנלסון
חידון גדולי האומה
הפעלת משפחות אמדוקס(הקישור אינו פעיל)
ילדים עולים במערכות החינוך
תולדות משטרת ישראל(הקישור אינו פעיל)
שבעים שנות כנסת ישראל
הנחלת תולדות עתלית לתלמידיה ותושביה
הנחלת אוצרות אור יהודה לתושביה
אוצרות בשמורות הטבע והגנים
תעשייה כחול לבן
מגלים את יופיה – הפרויקט האתיופי
תולדות אילת – הפעלת ילדי העיר
לומדי סוציולוגיה בתיכוני ישראל
שנת העברית במערכת החינוך
הערות שוליים

↑  כפי שחמיצר תיאר את עקרונות השיטה:

מציאות חיינו רצופה חידות – לכן הדרך הטבעית והיעילה להטמעה מיטבית של ידע ועניין, לדעתי הנה באמצעות החידה, שהרי כל המאגר האנושי התרבותי שיצרו, המציאו, קידמו וגילו, בני אדם מאז ומעולם – נולד מהצורך לפצח בעיה או לענות על שאלה. ואולי, כמו בחיים, לכל בעיה/חידה/שאלה ישנן אין ספור (ויש אומרים אין סוף) פתרונים – לכן התמודדות מול חידות הדמיון היא סימולציה מדויקת לדרכי ניצול מאגרי היצירה ופיתוח כושר ההמצאה.

החשיבה האנושית היא עניין מורכב ביותר ואינו מוגדר. היא מייצרת פתרונות מרובים, מערבת פירוש ושיפוט שונים בקריטריונים מרובים לעיתים סותרים. החשיבה מאופיינת בחוסר ודאות, בדילוג אסוציאטיבי ובאי סדר שדורש מאמץ וביטחון עצמי להפיק ממנו תוצר והחלטה.

פתרון חידות דמיון מצריך שימוש בחשיבה יצירתית ואסוציאטיבית. ליצירתיות אין הגדרה אחת מוסכמת אולם חוקרים רבים מתייחסים אליה כיכולת ליצור דבר חדש, מקורי, מיוחד, לא צפוי, דבר שנתפס כבעל ערך מהותי, מועיל ומתאים לאילוצי המשימה.

מאפיינים משותפים לבעלי חשיבה יצירתית, משמעת עצמית, מוטיבציה ונחרצות, פתיחות להתנסויות, נטילת סיכונים, סבילות לדו משמעות, אמון בשיתוף פעולה.

השימוש בחידות דמיון נועד לתת לגיטימציה למערך הדמיון האסוציאטיבי של התלמיד ובכך להשפיע על היתכנות ומהירות השגת פוטנציאל הפתרונות היצירתיים החבויים בו.
↑  שהן המילה הראשונה והמילה האחרונה בתנ"ך. 
האסוציאציה: סטארט=בראשית, אפ=למעלה, מקורי=במקורות, אקזיט=שיבת ציון מבבל בהכרזת כורש.
חידונאי בחדר עבודתו
חיים יהודה אליעזר

| --- | --- |

 מקום קבורה:  אזמיר
 פטירה:  1789 י"ד באלול תקמ"ט 
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית
 מקום מגורים:  אזמיר
 תקופת הפעילות:  ?–1789 
 רבותיו:  רבי יצחק נוניס בילמונטי
 תלמידיו:  רבי יצחק גאטינייו
 חיבוריו:  ספר שמחת יאודה
 צאצאים:  יהושע אברהם יהודה 
 
הרב חיים יהודה (יאודה) אליעזר (נפטר ב-5 בספטמבר 1789) היה רב, דיין, מלמד ופוסק באזמיר.
תולדותיו

היה צאצאו של הרב ברזילי יעבץ, וחתנו של רבי יעקב אלבעלי. רבי יהודה למד תורה מפי הגאון רבי יצחק נוניס בילמונטי, מתורתו מצטט רבות בספרו כתלמיד מפי רבו. מתלמידיו היה הרב יצחק גאטינייו. גיסו, הרב רפאל אשכנזי, מספר עליו ש"העמיד תלמידים הרבה".
על מסירותו ללימוד התורה מספר החבי"ף:
וזכור אזכרינו לטוב להרב המובהק השקדן בתורה במה"ר יאודה אליעזר ז"ל בעל ספר שמחת יאודה דכמה שבתות לא היה מביא פירות לביתו ובליל שבת היו מקפידים אשתו ובניו למה לא הביא פירות אפילו מעט בשבוע זאת והיה משיב להם "מה אעשה לכם דזאת השבוע בא לידי ב' וג' ספרי הפוסקים הצריכים לי ללמוד וזה קודם לאכילת פירות"
עוד נזכר אודותיו שהיה שוקד תמיד לחזור על תלמודו וקבע לו חזרה גם בשבת קודש, כי ”אם בתוך לימודו בחידושיו ערבה שנתו ושואלין לנשמתו מה חידש בלימודו ידע להשיב כי שמעתתיה בפומיה שגור בפיו בעת ההיא כספר זכרון לפניו” (רבי רחמים נסים יצחק פלאג'י, אבות הראש, הקדמה לחלק ב')
נפטר בי"ד באלול ה'תקמ"ט ונקבר באזמיר. הספידו הרב רפאל אשכנזי בספרו מראה הגדול.
תולדותיו > צאאציו

בנו הוא רבי יהושע אברהם יהודה, מחבר ספר עבודת משא,  בתו של רבי חיים יהודה, נישאה ל "חכם המעולה במוה"ר אברהם המכונה מירקאדו בונמו ז"ל" ונפטרה בשנת התרכ"ג.נכדיו היו רבי חיים יהודה אברהם, בעל ספר אחי וראש, ורבי יהודה בנבנישתי, מחבר ספר תושע יאודה.
חיבורו

שו"ת שמחת יאודה (שאלוניקי תקס"ה) - 128 סימנים בפלפול וחריפות וכן דרשות בנושאים שונים כמו הספד, חתונה, לצדקה ועוד. בספר הסכמה משותפת מאת רבני אזמיר, הרב רפאל יוסף חזן, והרב יצחק מאיו. נדפס לאחר פטירתו.
הערות שוליים

↑  במשפחות ספרדיות רבות וכן מעט מיחידי קהלות אשכנז, איטליה ופולניה אין להם שם משפחה קבוע כי אם הם נקראים "מאב לבן או "די פאדרי אה איז'ו" כלומר שכינוי הבן הוא השם הפרטי של האב וכן הלאה למשל: בנו הבכור של ר' חיים בן שבתאי (המהרח"ש) נקרא שבתי חיים. ודון מינה ואוקי באתרין
↑  שמחת יאודה סימן קיח, דף קמ"ז עמוד ב
1 2  מראה הגדול, דרוש ב' להספד
1 2  ראה ברכת מועדיך לחיים לרבי חיים פאלאג'י חלק א' דרוש י''א לתשובה
חסד רומי

קאראווג'ו – מתוך שבעת מעשי החסד - סיפורם של פרו וקימון
חסד רומי (Carità Romana) הוא מוטיב אמנותי המגולל את סיפורה של בת בשם פֵּרוֹ המיניקה בחשאי את אביה, קימוֹן, לאחר שנאסר ונגזר דינו למות ברעב. היא נתפסת בשעת מעשה על ידי אחד מסוהרי אביה, אך המעשה המיטיב והבלתי-אנוכי שלה מרשים את שופטי אביה והיא זוכה להשתחרר.
הסיפור מובא בספרו של ההיסטוריון הרומי ולריוס מקסימוס "תשעה ספרים של מעשים ומימרות ראויים לציון של בני רומא העתיקים" ("De Factis Dictisque Memorabilibus Libri IX"), והוא מובא בתור מעשה נשגב ומכובד של חמלת בת על אביה. במקדש האלה פיאטס (Pietas; אלת הנאמנות הרומית) הוצב ציור של המעשה. הסיפור הדהד בקרב בני רומא העתיקה את הסיפור מן המיתולוגיה האטרוסקית על יונו המיניקה את הרקולס המבוגר.
בנצרות מתאר הסיפור שניים מתוך שבעת מעשי החסד - ביקור האסיר והזנת הרעב.
במהלך המאה השבע עשרה והמאה השמונה עשרה שימש המוטיב בציוריהם של ציירים אירופאיים רבים. בהם פטר פאול רובנס, שיצר כמה גרסאות לציור המעשה, ואמן הבארוק קאראווג'ו. חלק מן האמנים בחרו לתת לסיפור פרשנות נועזת וכמו-אירוטית, ואחרים בחרו בהצגה צנועה יותר.
הסיפור זכה לפרשנויות ספרותיות שונות, בהן ב"ענבי זעם" של ג'ון סטיינבק וב"חסד ספרדי" של א. ב. יהושע.
באמנות

ציור קיר מפומפיי, אמן לא ידוע, המאה הראשונה לספירה
חסד רומי, אמן לא ידוע, 1500-1520 בקירוב
קימון ופרו, הנס זבאלד בהם
חסד רומי, דירק ואן באבורן
חסד רומי, ברנרדינו מיי
חסד רומי, רובנס
חסד רומי, שארל מלין
חסד רומי, יוהאן צופני
חסד רומי, ז'אן-בטיסט גרז, 1767 בקירוב
הערות שוליים

↑  ציור המזבח "Sette opere di Misericordiais" מהמאה ה-17 הנמצא בכנסיית פיו מונטה דלה-מיסריקורדיה (Pio Monte della Misericordia) שבנאפולי של מיכאלאנג'לו מריזי דה-קרווג'ו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007537363505171  BNE: XX5008303  BnF: cb17095728h (data)  GND: 4813120-9  LCCN: sh99004123  SUDOC: 197785867
חנני הרואה

חֲנָנִי הָרֹאֶה, דמות מקראית, נביא אשר ניבא בסוף ימיו של בעשא, מלך ישראל ובזמנו של אסא מלך יהודה. חֲנָנִי הוא אביו של יהוא אשר גם הוא נקרא רֹאֶה.
בספר דברי הימים ב' מסופר שהוכיח את אסא מלך יהודה על שכרת ברית עם מלך ארם במלחמתו עם בעשא. דבר זה הכעיס את המלך וזה העניש את חנני ”וַיִּתְּנֵהוּ בֵּית הַמַּהְפֶּכֶת”
אסא משליך את הנביא לבית המהפכת. לפי רש"י ”בית הסוהר שעשוי מלאכת המהפכת” . יש הסוברים כי הנביא מילא תפקיד של דובר רצון העם ובהמרצתו.
התנהגותו של אסא אל חנני היא אחד הגורמים למחלתו. חנני בנאומו נוזף באסא על מעשיו. הוא טוען כי הוא נכשל במלחמתו. דבריו כוללים הסבר לשתי המלחמות וזאת לפי הכתוב : ”בְּהִשָּׁעֶנְךָ עַל-מֶלֶךְ אֲרָם וְלֹא נִשְׁעַנְתָּ עַל-ה' אֱלֹהֶיךָ, עַל-כֵּן נִמְלַט חֵיל מֶלֶךְ-אֲרָם, מִיָּדֶךָ.  ח: הֲלֹא הַכּוּשִׁים וְהַלּוּבִים, הָיוּ לְחַיִל לָרֹב לְרֶכֶב וּלְפָרָשִׁים--לְהַרְבֵּה מְאֹד; וּבְהִשָּׁעֶנְךָ עַל-ה', נְתָנָם בְּיָדֶךָ. ט: כִּי ה', עֵינָיו מְשֹׁטְטוֹת בְּכָל-הָאָרֶץ לְהִתְחַזֵּק עִם-לְבָבָם שָׁלֵם אֵלָיו--נִסְכַּלְתָּ עַל-זֹאת: כִּי מֵעַתָּה, יֵשׁ עִמְּךָ מִלְחָמוֹת.”
הערות שוליים

↑  בוסתנאי עודד, עולם התנ"ך: מלכים א', תל אביב, דוידזון עתי, 1994, עמ' 161.
↑  ספר דברי הימים ב', פרק ט"ז, פסוק י'
↑  חנוך רביב, החברה בממלכות ישראל ויהודה, ירושלים, מוסד ביאליק, 1993, עמ' 141.
↑  שרה יפת, אמונות ודעות בספר דברי הימים, ירושלים, מוסד ביאליק, 1995, עמ' 157.
↑  שרה יפת, אמונות ודעות בספר דברי הימים, ירושלים, מוסד ביאליק, 1995, עמ' 171-170.
↑  ספר דברי הימים ב', פרק ט"ז, פסוקים ז'–ט'
חינוך מיוחד בישראל

החינוך המיוחד בישראל חל על ילדים ובני נוער עם צרכים מיוחדים בגילאי 3 עד 21. לפי חוק חינוך מיוחד, שנחקק ב-1988, הם זכאים לשירותי חינוך מיוחדים חינם.
מטרות החינוך המיוחד בישראל

המטרות מוגדרות בחוק חינוך מיוחד:
מטרות שירותי החינוך המיוחדים הן –
ההנחה המקובלת היא שיש לשאוף להשאיר את הילד החריג בחברת ילדים רגילים בני גילו בסביבתו המוכרת ולסייע לו באמצעי חינוך שונים (כמו שיעורי עזר וטיפול פרטני). שילוב זה תורם לילד החריג בכך שהוא ממריץ את תהליכי הלמידה שלו. הוא גם תורם לילד הרגיל משום שהוא מחנך אותו לפתיחות ולסובלנות כלפי השונה ומטפח בו הרגלי סיוע ועזרה הדדית.
חקיקה ופסיקה > ועדת כהן רז

בשנת 1976 החליטה ועדה בראשות חוקר החינוך המיוחד ראובן כהן רז כי יש למיין תלמידים עם לקות למסגרות חינוך שונות בהתאם למה שמומחים קובעים שיכול לסייע לכל תלמיד באופן אישי. זאת, בניגוד למקובל לפני כן - מיון תלמידים על פי שם הלקות שלהם (כל מי שיש לו לקות ראייה קשה הלך אז לבית ספר לעיוורים, כל מי שיש לו שיתוק מוחין למד במקום המתמחה בשיתוק מוחין וכיוצא בזה).
חקיקה ופסיקה > חוק חינוך מיוחד

החינוך המיוחד בישראל מוסדר בחוק חינוך מיוחד, התשמ"ח-1988. לפי החוק, זכאי כל ילד בישראל בגילאים 3–21 שאובחנה אצלו מוגבלות כלשהי לטיפולים מיוחדים במימון המדינה. בנוסף לטיפולים שונים, קובעת ועדת השמה האם על הילד ללמוד במסגרת חינוך מיוחד או להיות משולב במסגרת של חינוך כללי.
ועדת השמה מורכבת ממספר בעלי תפקידים (פסיכולוג, מפקח על החינוך המיוחד, עובד סוציאלי, נציג הורים לגבי החינוך המיוחד, נציג בית הספר בו לומד התלמיד, יושב ראש ועדת השמה והורי התלמיד). בוועדה מתאר בית הספר ומעלה את תפקוד התלמיד, ואת התכנית הלימודית-טיפולית בה עבדו עמו, וכן נמסר דו"ח חינוכי. הפסיכולוג מסכם בקצרה את האבחון הפסיכולוגי שנערך לתלמיד ואת המלצותיו לגבי המשך לימודיו. ההורים מתארים את תפקוד הילד ואת ציפיותיהם לקידומו בהמשך. הוועדה דנה ומחליטה כיצד לסייע לתלמיד, ובהתאם לצורך ניתן לו אישור זכאות ללמוד במסגרת החינוך המיוחד (כיתת חינוך מיוחד בבית ספר רגיל, בית ספר לחינוך מיוחד וכו').
חקיקה ופסיקה > ועדת מרגלית

בשנת 2000 מינה שר החינוך, יוסי שריד, ועדה לבדיקת מצב החינוך המיוחד. הוועדה ביקרה את מצב החינוך המיוחד בארץ באותה התקופה, בטענה שחוק החינוך המיוחד אינו ממומש כראוי, והציעה מספר רב של שינויים, ביניהם שינויים רבים בפעילות ועדות ההשמה.
חקיקה ופסיקה > עתירות לבג"ץ

בשנת 2002 עתר ארגון ית"ד (ילדי תסמונת דאון) לבג"ץ בעניין החינוך המיוחד. בית המשפט, בראשות השופטים תיאודור אור, דליה דורנר ואדמונד לוי, קבע שילדים בעלי צרכים מיוחדים שלומדים בבתי ספר רגילים יהיו זכאים לאותם תנאים ותקציבים שלהם זכאים תלמידי בתי ספר ייעודיים לחינוך מיוחד. בעקבות הפסיקה תוקן חוק החינוך המיוחד (תיקון מספר 7), אולם לא הועבר תקציב למימון התיקון עד שבשנת 2003 חייב בג"ץ את המדינה לתקצב את החוק.
שיטות לחינוך מיוחד הנהוגות בישראל > תוכניות לימוד אישיות (תל"א)

תוכנית לימוד אישית היא תוכנית עבודה רב תחומית המתוכננת עבור ילד מסוים בחינוך המיוחד באופן אישי. התכנית כוללת עבודה עם הילד בתחומי לימוד שונים במקביל לתחומים טיפוליים. תוכנית לימוד אישית, לדוגמה, יכולה לכלול תגבור לימודי מתמטיקה, טיפול בריפוי בעיסוק ושיחה שבועית עם יועץ בית הספר.
את התוכנית מתכננים עבור הילד כל אנשי המקצוע המעורבים בטיפול בו - מחנך/ת, מורים, יועצים, מטפלים ועוד, עם מעורבות של הורי הילד ובמידת האפשר גם הילד עצמו.
בנוסף, קיימת תח"י- תוכנית חינוכית יחידנית, אשר מיועדת לתלמידים בעלי קשיי למידה מאובחנים אשר לומדים בבי"ס רגיל וזקוקים לשעות שילוב (על ידי מורת סל שילוב מטעם המתי"א). את התח"י בונות יחד מורת השילוב ומחנכת הכיתה של התלמיד.
שיטות לחינוך מיוחד הנהוגות בישראל > מתי"אות

מתי"א (מרכז תמיכה אזורי) או מת"י (מרכז תמיכה יישובי) הוא מרכז חינוכי-מקצועי האחראי על ריכוז התמיכה בתלמידים בעלי צרכים מיוחדים במוסדות החינוך השונים. כחלק מתפקיד זה אחראי המרכז ליזום פרויקטים של חינוך מיוחד באזורו ולהקצות משאבי הוראה וטיפול, הדרכות מקצועיות והשתלמויות לצוותי ההוראה והטיפול. המתי"א אמור לתמוך בפרויקטים שונים של חינוך מיוחד בבתי הספר ובגני ילדים באזור או להקים פרויקטים כאלה בעצמו. פעילות המתי"אות כוללת:
קיום פעילויות מיוחדות עבור תלמידים משולבים במסגרת חינוך רגילות.
ביצוע התאמות של חומרי למידה וסביבת למידה על ידי עובדי הוראה מומחים לתחום.
שירות מערכתי למוסדות חינוך רגילים הכוללים תגבור המסגרות בעת הצורך בהתאם להיקף התמיכות וההתאמות המקצועיות הנדרשות.
הנחיית המורים והגננות בגני-הילדים ובבתי-הספר במיפוי הצרכים של התלמידים המשולבים בכיתות הרגילות ושל תלמידים בכיתות חינוך מיוחד, ביצירת תוכניות שילוב ותוכניות חינוכיות-טיפוליות.
סיוע למנהלי המוסדות בפיקוח על מורי השילוב ובביצוע התוכניות.
הפעלה וביצוע של יזמות על-פי הנחיות הביצוע של מפקח החינוך המיוחד על המתי"א.
עבודה משותפת עם מרכזים טיפוליים.
ריכוז עבודתה של ועדת השילוב הישובית וביצוע החלטותיה.
ייזום וריכוז יזמות לשילוב חלקי או הדרגתי של תלמידים (יחידים וקבוצות) הלומדים במסגרות לחינוך מיוחד - במסגרות החינוך הרגיל ובמסגרות החינוך הלא פורמלי בקהילה.
שיטות לחינוך מיוחד הנהוגות בישראל > ארגוני סיוע בישראל

בנוסף לממשלה ולרשויות המקומיות קיימים בישראל ארגונים שנועדו לסייע בדרכים שונות לאוכלוסיית החינוך המיוחד. למשל: אקים, אלו"ט, אגודת ניצן, שיח סוד, אלי"ע ועוד.