stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טרנט
הערות שוליים

↑  Trent, Rivers of the World, עמוד 288
↑  Polluted river: River Trent, England, עמודים 489-492
↑  Stone 2005, p. 9, 124.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 315149296   WorldCat (עם VIAF): 315149296
חצי האי ואלדס

חצי האי ואלדס (ספרדית Península Valdés) הוא חצי אי לחופי האוקיינוס האטלנטי בפרובינציית צ'ובוט בפטגוניה, שבארגנטינה. שטחו של חצי האי הוא 3,625 קמ"ר וצורתו כשל מלבן באורך של כ-90 ק"מ וברוחב של עד 50 ק"מ. בשנת 1999 הוכרז חצי האי ואלדס כאתר מורשת עולמית.
גאוגרפיה

חצי האי ואלדס בולט למרחק של כ-100 ק"מ אל תוך מימי האוקיינוס האטלנטי ואורך קו החוף שלו מגיע ל-400 ק"מ לערך. הוא מחובר אל היבשה במצר היבשה קרלוס אמגינו (Istmo Carlos Ameghino). אורכו של מצר אמגינו הוא כ-40 ק"מ ורוחבו בנקודה הצרה ביותר מגיע לכ-6 ק"מ בלבד, דבר שכמעט ומנתק את חצי האי מהיבשה. מצפון למצר היבשה משתרע מפרץ סן חוזה (Golfo San José) ומדרום לו מפרץ נואבו (Golfo Nuevo - "המפרץ החדש"). לשני המפרצים גם יחד מתאר כללי של עיגול ושניהם מחוברים אל האוקיינוס האטלנטי במצרי ים צרים, שכמעט והופכים אותם ללגונות. לאורך קו החוף המזרחי של חצי האי משתרעת לגונת קלטה ואלדס (Caleta Valdés) שאורכה יותר מ-36 ק"מ ורוחבה המקסימלי אינו עולה על 3 ק"מ. זו מופרדת מהאוקיינוס האטלנטי ברצועת יבשה צרה והחיבור היחיד של הלגונה אל האוקיינוס הוא בקצה הדרומי שלה, שם שוכן מפתח ברוחב של 120 מטר בלבד.
חצי האי ואלדס מגיע לשיא גובהו בחלקו המזרחי שם שוכנת גבעת סרו פיאחיו (Cerro Piaggio) הנישאת לגובה של 110 מטר, ולאורך קו החוף הדרומי משתרעים צוקים בגובה של עד 100 מטרים. במרכזו של חצי האי ואלדס שוכנים שקעים שעומקם המקסימלי מגיע ל-41 מטר מתחת לפני הים. על אלה נמנים שקע גואליצ'ו (Bajo del Gualicho) ושקע ואלדס (Bajo Valdés). בשקעים אחרים וקטנים יותר שוכנות מלחות וביניהן סלינאס גראנדס (Salinas Grandes  - "המלחות הגדולות") וצ'יקה (Chica). לאורך חלק מחופי האי משתרעות דיונות המגיעות עד לגבהים של 30 מטר.
החי והצומח

אף שהצמחייה השלטת במקום היא בעלת אופי של מדבר פטגוני, ניתן לאבחן 18 קהילות שונות של צמחים, מתוך סך של 28 קהילות הקיימות בפטגוניה כולה. עושר יחסי זה בשטח כה קטן מבהיר את חשיבותו הפיטוגאוגרפית של חצי האי. בוואלדס מצויים כ-130 מינים השייכים ל-41 משפחות שונות, ו-38 מהם אנדמים לארגנטינה.
החי בחצי האי עשיר גם הוא. לווייתני אובלנה דרומית שוחים במימי שני המפרצים שמדרום ומצפון לחצי האי ומשתמשים בהם כאזור הזדווגות והולדה בין אפריל ליוני. לפי מחקרים גדלה אוכלוסיית האובלנה הדרומית בכל שנה ב-7.1% וכ-1,500 פרטים מגיעים למימי חצי האי בכל שנה. פילי הים הדרומי מגיעים עד לאלף פריטים בתחומי ואלדס וזוהי הקהילה הצפונית ביותר בה הם מתכנסים לרבייה. עוד משמש ואלדס כאזור רבייה חשוב לאריות ים דרום-אמריקניים. נוסף על אלה, מצויים 33 מינים נוספים של יונקים ימיים במימיו ובחופיו של חצי האי ובין אלה ניתן למנות את לווייתני האורקה ולווייתני מזיפות המגיעים אליו בחודשי הקיץ.
היונקים היבשתיים במקום נימנים על 33 מינים וביניהם הגואנקו, המארה האנדמית, השועל המצוי והארמדילים.
באי חיים 181 מיני עופות, כשליש מתוכן נודדות. בין העופות במקום ניתן למצוא פינגווינים לסוגיהם, קורמורנים, שלצדפיים, ריאות ועוד.
נוכחות אנושית

באזור התגוררה אוכלוסייה אינדיאנית לפני בוא האירופים. פרדיננד מגלן היה האירופי הראשון שגילה את חצי האי ב-1520. במקום קמו מעוזים ספרדיים, אך יושביהם גורשו בידי המקומיים ב-1810, ויישוב קבע התחדש בחצי האי רק באמצע המאה ה-19.
כיום הנוכחות האנושית בחצי האי זעומה, ושוכן בו רק יישוב אחד - פורטו פירמידס (Puerto Pirámides) הממוקם לחופו של מפרץ נואבו, סמוך למקום בו מצר היבשה מתחבר אל חצי האי. בוואלדס כולו מתגוררים רק 220 איש ויש בו 56 חוות ובהן כ-8,000 כבשים. עם זאת משק הכבשים נמצא בנסיגה וחלק מהחוואים עברו לעסוק בתיירות. כ-100,000 איש מבקרים בוואלדס מדי שנה, מספר שאינו מאיים על האיזון הסביבתי.
עם זאת, קיימים מספר סיכונים אפשריים למרקם הסביבתי הכוללים תחרות על שטחי מרעה בין כבשי הבית ליונקים אחרים. איום זה הולך וקטן עם הנסיגה במספר הכבשים, אך הפיתוח התיירותי, הבא, בין היתר, על חשבונו, תופס תאוצה כגורם סיכון סביבתי חדש. קיימים איומים נוספים על הסביבה, בעיקר בדמות זיהום ממיכליות נפט החולפות בסמוך לחופי ואלדס, ומישובים השוכנים על חופי היבשת הסמוכים.
גלריה

מראה בואלדס
ארמדיל ארגנטיני
היישוב היחיד בחצי האי - פורטו פירמידס
פינגוויני הומבולדט
אובלנה דרומית
אריות ים דרום אמריקאים בחצי האי ואלדס
הערות שוליים

↑  מסמך ההערכה של אונסק"ו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007539275805171  BnF: cb137346121 (data)  LCCN: sh87007518  NKC: ge579407  SUDOC: 146171195  VIAF: 315129738   WorldCat (עם VIAF): 315129738
חואן ד'אריינסו

| --- | --- |

צילום מסביבות שנת 1960
 לידה:  14 בדצמבר 1900 בואנוס איירס
 פטירה:  14 בינואר 1976 (בגיל 75) בואנוס איירס
 מקום קבורה:  בית הקברות לה צ'קריטה 
 מוקד פעילות:  בואנוס איירס
 תקופת הפעילות:  1917–1976 (כ־59 שנים)
 עיסוק:  מנצח, מלחין, כנר
 סוגה:  טנגו ארגנטיני, מילונגה, ואלס
 כלי נגינה:  כינור, ניצוח, פסנתר
 חברת תקליטים:  RCA Victor
 פרופיל ב-IMDb
 
חואן ד'אריינסו אמנדולה (בספרדית: Juan D'Arienzo Améndola,‏ 14 בדצמבר 1900 בואנוס איירס – 14 בינואר 1976 בואנוס איירס) היה מנצח, מלחין, מעבד וכנר ארגנטינאי, נודע כמנהל תזמורת עצמית וכיוצר ומבצע של מוזיקת טנגו. כונה "המלך של המקצב" ("El Rey del Compás").
ביוגרפיה > ילדות וצעירות

חואן ד'אריינסו אמנדולה נולד בשנת 1900 ברובע "קונגרסו" שבדרום-מזרחה של שכונת בלוואנרה של בואנוס איירס. הוא היה הבכור מבין שלושת ילדיהם של מהגרים מאיטליה: דון אלברטו ד'אריינצו ואמליה אמנדולה. על אף כישוריו המוזיקליים של חואן, התנגד האב בחריפות לבחירת הבן בעולם הטנגו ורצה שהוא ילמד משפטים ושיירש את המפעל המשפחתי למוצרים חקלאיים. גם שאר הילדים נמשכו למוזיקה: האח הצעיר ארנאני היה לימים לפסנתרן ומתופף ואחותו חוספינה - הייתה לימים זמרת לירית ופסנתרנית.
בעידוד האם בגיל 8 התחיל חואן לנגן בכינור ואחר כך בפסנתר ונרשם לקונסרבטוריון ע"ש מסקאני מיסודה של אדלחיסה פאנה. מאוחר יותר למד בקונסרבטוריון אלטיבן-פיאזיני. אחר כך היה תלמיד מצליח בבית הספר היסודי "קורנליו סאוודרה" ובתיכון "נסיונאל מריאנו מורנו". תקופה עזר לאביו בעסקים כסוכן מכירות מצוין.
ביוגרפיה > תחילת הקריירה המוזיקלית

ד'אריינסו היה זמן-מה חבר בשלישייה כלית, יחד עם נער בגילו, אנחל דומינגו ד'אגוסטינו בפסנתר ועם עוד נגן צעיר בחליל, ארנסטו ביאנצ'י (ביאנקי). הם הנעימו בימי ראשון אחרי הצהרים את אוזני המבקרים בגן החיות של בואנוס איירס. הם קראו לשלישייה שלהם Ases del Tango ונהגו לנגן גם על יד תיאטרון בובות "גיניול" שבגן החיות תמורת 4 פסוס מהעוברים ושבים. יחד עם חברים אלה, שאליהם הצטרף הצ'לן אניו בולוניני, ניגן אחר כך ד'אריינסו בתיאטרון אפולו ובאולמות אחרים בעיר, בתזמורות של סרסואלות וכו'.
ב-1917 פגש ד'אריינסו את המלחין, הכנר והמנצח קרלוס פוסאדס (1874–1918) (אנ'), מגדולי הגוארדיה הישנה של הטנגו. הודות לפוסאדס, שהפך למנטור שלו, התקבל ד'אריינסו לתזמורת של תיאטרו אוונידה. אולם מותו של פוסאדס כעבור שנה בגיל 44 פגע מאוד בכנר הצעיר.
הופעתו המשמעותית הראשונה של ד'אריינסו ככנר אירעה בשנת 1919. אז הרכב טנגו קטן בניהול שלו ושל ד'אגוסטינו החליף את התזמורת של רוברטו פירפו בליווי קטע ריקוד במופע קומי מסוג "סיינֶטֶה" שנקרא "קברט מונמארטר" והולחן על ידי אלברטו נוביון. המופע בוצע ב"תיאטרו נסיונאל" על ידי להקת התיאטרון אראטה -סימארי- פרנקו. הריקוד היה קטע טנגו קנז'נגה שבוצע על ידי הצמד "אל מורוצ'ו פורטוגסה". תזמורתם, שנקראה "Orquestra tipica Angel D'Agostini", ניגנה באופן קבוע בשנים 1919–1920 ב"תיאטרו נסיונאל".
עם ד'אוגוסטיני הוא ליווה את זמרת הטנגו אוויטה פרנקו. אחר כך ניגן בכינור בתזמורת הג'אז פרדריקסון והקים, שוב עם ד'אגוסטיני בשישייה "Aieta y sus ases" (אייטה והאסים שלו, 1927) שבה השתתפו הכנר אלפרדו מאסאו (Mazeo), נגני הבנדונאון אנסלמו אייטה (Aieta) ושוב ארנסטו ביאנקי ונגן הקונטרבס חוסה פוליסי (Puglisi). מאוחר יותר לואיס ויסקה החליף את ד'אגוסטיני.
ביוגרפיה > שנות ה-1920

בשנות ה-1920 עבד ד'אריינסו בכמה הרכבי ג'אז, ביניהם La Jazz Select Lavalle ותמוזרות של ניקולס ורונה ב-Real Cine. ניגן בתזמורות של תיאטראות, בליווי המוזיקלי של סרטים אילמים, למשל ב-1927, בפתיחת קולנוע הינדו. באותה תקופה כינו אותו "El Grillo" או El Grillito, כלומר "הצרצר" מכיוון שנחשב לכנר בינוני עם צליל צורם. החל משנת 1924 כיכב בשידורי תחנת הרדיו El Mundo של פבלו אוסוולדו ואייה ודעת הקהל השתנתה לטובה.
ב-1926 חזר לנגן טנגו ככנר ב-Orquesta Típica Paramount.
חייו הפרטיים

ד'אריינסו ניהל חיים פרטיים דיסקרטיים, לא היה נשוי ולא היו לו ילדים.
אחרי מותו של קרלוס גרדל בתאונת מטוס נמנע לטוס כל חייו.
מורשתו

יורשי סגנונו בימינו הם התזמורת של ארנסטו פרנקו והתזמורת הקרויה "הסולנים של ד'אריינסו".
פרסים ואותות הוקרה

פסלון מטעם חברת התקליטים האמריקאית RCA Victor ‏ (RCA)
הנצחה

2008 - מופיע בסרט התיעודי Café de los maestros
אחרי פרישתו של ד'אריינסו - נגניו בראשות קרלוס לזארו הקימו את התזמורת "סלניו של חואן ד'אריינסו"
2012 -בהמשך ל"סולניו של ד'אריינסו" הוקמה התזמורת "חואן ד'אריינסו" - שנועדה לשמר את סגנון האמן. היא כוללת 4 בנדונאונים, 3 כינורות, פסנתר וקנוטרבס. זמריה הם פרנאנדו רודאס, אלברטו ביאנקו ואלברטו מדינה.
ציטוטים

בשבילי לטנגו יש שלושה דברים:מקצב, השפעה וניואנסים
מבחר לחנים ומנגינות

ד'אריינסו הלחין קטעי טנגו, ואלסים מהירים, מילונגות.
Milonga brava
Chirusa
El vino triste;
No no veremos
Garronero
Apache'
Paciencia;
Bailate un tango;
Ricardo;
Nada más.
Ya lo ves
דיסקוגרפיה (מבחר)

ד'אריינסו הקליט בסך הכל 1007 הקלטות.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  El Triunfo / Unión cívica (1943)  Filicia / Vino triste (1943)  Qué importa (1944)  El Tarta / Se apagó una estrella (1953)  Tangos de todos los tiempos (1956, Ø 20 cm)  Bien porteño (1959, עם הזמרים חורחה ואלדס ומריו בוסטוס)  Más grande que nunca (1959)  Juan D’Arienzo (1959, עם הזמר אלברטו אצ'אגואה  D’Arienzo for export (1959)  Don Juan el Irresistible (1959)  Adiós Chantecler (1960, עם הזמרים חורחה ואלדוס ומריוס בוסטוס)  Pasajera (1960)  Oro de ley en las rosas de orquesta (1960)  Tangos (1960)  Grandes éxitos de Juan D’Arienzo (1963)  Academia del Lunfardo (1964)  Evocando el ayer - Vol. 1 (1964)  Evocando el ayer - Vol. 2 (1965)  El vals de los 17 años (1966)  Juan D’Arienzo - Alberto Echagüe (1966, עם הזמר אלברטו אצ'אגואה)  Juan D’Arienzo - Héctor Mauré (1966, עם הזמר הקטור מאורה)  D’Arienzo interpreta a Juan de Dios Filiberto (1966)  Juan D’Arienzo for export - Vol. 1 (1966)  Estampas de antaño (1966)  Mi noche triste (1966)  Juan D’Arienzo (1966)  Juan D’Arienzo y su Orquesta Típica (1966)  Corrientes y Esmeralda (1966)  Lo mejor de Juan D’Arienzo (1967)  D’Arienzo for export - Vol. 2 (1967)  Evocando el ayer - Vol. 3 (1967)  De ayer y de hoy (1967)  Barrio Reo (1968)  Con tu compás (1968)  D’Arienzo - Echagüe (1968, עם הזמר אלברטו אצ'אגואה) |  Tigre viejo (1969)  Armenonville (1969)  Cartón Junao (1970)  Evocando el ayer - Vol. 4 (1970)  Bueno, derecho y varón (1970)  A mí me llaman Juan Tango (1970, עם אניבל טרוילו)  Sácala chispas (1971)  La Pañalada (1971)  Bien porteño (1971)  Evocando el ayer - Vol. 5 (1972)  Juan D’Arienzo 1928 (1972)  Viejo smoking (1973)  El bar de Rosendo (1973)  Juan D’Arienzo - Alberto Echagüe (1973, עם הזמר אלברטו אצ'אגואה)  Don Juan el Irresistible (1973)  Juan D’Arienzo for export - Vol. 4 (1973)  Bien portado (1973)  Chirusa (1975, עם הזמר חורחה ואלדס)  Evocando el ayer - Vol. 6 (1975)  Tiempos viejos (1975)  Bueno, derecho y varón (1975)  Grandes creaciones de D’Arienzo - Mauré (1976, עם הזמר הקטור מאורה)  Milongas y valses (1977)  Bueno, derecho y varón - Vol. 2 (1977)  Bailarín compadrito (1978)  Hotel Victoria (1978)  Desde el alma (1979)  El Rey del Tango (1981)  Juan D’Arienzo y su Orquesta Típica (1981)  El vals de los quince años (1984)  Juan D’Arienzo - Vol. 3 (1940-1955) (1988)  El Rey del Compás (1936-1939) (1992)  D’Arienzo for export - Vol. 1 (1996)  D’Arienzo for export - Vol. 2 (1996)  D’Arienzo for export - Vol. 3 (1996)  La Cumparsita (1935-1939) (1997)  40 grandes éxitos (1999)  Juan D’Arienzo Y Su Orquesta Tipica 1928-1929 (2005)  El Vals de Los Quince Años (2005) |  |
פילמוגרפיה

ד'אריינסו השתתף במספר סרטים כמלחין או כשחקן
Tango (1933) - משחק
Melodías Porteñas (1937) - מוזיקה ומשחק
Gente Bien (1939) - מוזיקה
Yo Quiero Ser Bataclana (1941) בתפקיד עצמו
El Cantor Del Pueblo (1948) - משחק
Otra Cosa Es Con Guitarra (1949)
Alma De Bohemio (1949)
Al compás De Tu Mentira (1950)
La Voz De Mi Ciudad (1953) - משחק
Una Ventana Al Éxito (1966) - משחק
(1973) - בסדרת הטלוויזיה - El tango del milión - משחק
The Tango Lesson (1997)
מוזיקה שלו מופיעה כפסקול בסרטים:
2013 - הפרק הראשון בסדרת הטלוויזיה So You Think You Can Dance - ביצוע המנגינה "Este es el Rey"
1997 - The Tango Lesson - המנגינות El Flete ו־Pensalo bien
Milonga de mis amores
1993 - I Don't Want to Talk About - המנגינה El Flete
הזמרים ששרו בניצוחו

קרלוס דאנטה (1928)
פרנסיסקו פיורנטינו (1929)
ולטר קבראל (1936)
אנריקה קארבל (1937)
אלברטו אצ'אגואה (1938-1940), (1944-1957) (1968-1975)
אלברטו ריינאל (1940-1942)
קרלוס קסארס (1940)
הקטור מאורה (1940-1944)
חואן קרלוס לאמאס (1942-1944)
ארמנדו לבורדה (1944-1950), (1952-1957) (1964-1975)
רוברטו למוס (1950-1952)
מריו בוסטוס (1957-1960)
חורחה ואלדס (1957-1965)
הוראסיו פלמה (1960-1964)
הקטור מייאן (1962-1964)
אוסוולדו ראמוס (1965-1975)
מבחר הרקדנים

חורחה מארקס
פטרופלאו
פיניטו ריוורה
אל נגרו טז'ואירה
וירולאסו
אל פטיסו גרסיה
אנטוניטו
אל פיבה דה וייה קרספו
פסנתרניו

רודולפו ביאג'י
חואן פוליטו (בשלוש תקופות שונות)
רנה קוספיטו
קרלוס די סארלי
לואיס ויסקה
פוביו סלמנקה
(
נגני בנדונאון

קרלוס לזארי
לקריאה נוספת

José Lino Grünewald,, Gardel, Lunfardo e Tango. Editora Nova Fronteira, Rio de Janeiro, 1994.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  very tango
↑  todotango הפורום
↑  D'Arienzo 1993
1 2 3 4 5  La Nacion 2000
1 2 3 4 5  J.Gobello 1997
↑  P.Manzi, F.Baroncini
1 2  אתר התזמורת חואן אריינסו (הקישור אינו פעיל, 31 בדצמבר 2023)
↑  1993 D'Arienzo
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX1275810  BnF: cb140088852 (data)  GND: 135437326  ISNI: 0000 0000 5936 5582  LCCN: no2002057037  MusicBrainz: d09ac963-025f-4eb6-853c-cc383838ee60  SUDOC: 134464095  VIAF: 37113607   WorldCat (עם VIAF): 37113607
טרייסי מורגן

| --- | --- |

טרייסי מורגן, 2009
 לידה:  10 בנובמבר 1968 (בן 55) הברונקס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1989 
 מקום לימודים:  תיכון דוויט קלינטון 
 פרסים והוקרה:  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 tracymorgan.com
 פרופיל ב-IMDb
 
טרייסי ג'אמל מורגן (באנגלית: Tracy Jamel Morgan; נולד ב-10 בנובמבר 1968) הוא קומיקאי, סטנדאפיסט ושחקן אמריקאי. מורגן נודע בעיקר כחבר צוות השחקנים בסדרת המערכונים המצליחה "סאטרדיי נייט לייב" בין השנים 1996 עד 2003, ובזכות גילום הדמות טרייסי ג'ורדן בקומדיית המצבים של NBC "רוק 30" בין השנים 2006 עד 2013.
ביוגרפיה

מורגן נולד ברובע הברונקס שבניו יורק, וגדל בשכונת בדפורד סטיובסנט שבברוקלין. מגיל צעיר גילה עניין רב בקומדיה. בהשראת קומיקאים כמו ריצ'רד פריור ואדי מרפי בסוף שנות ה-80 החל מורגן להופיע במועדוני סטנד-אפ שונים בעיר ניו יורק.
קריירת הסטנדאפ של מורגן תפסה תאוצה בשנות ה-90 והובילה לפריצת הדרך שלו כאשר כיכב בתוכנית הסטנד-אפ "Def Comedy Jam".
בשנת 1996 מורגן הצטרף לצוות השחקנים של תוכנית המערכונים "סאטרדיי נייט לייב". מורגן היה חבר קבוע בצוות התוכנית במשך שבע עונות.
בין השנים 2006 עד 2013 מורגן זכה להכרה נרחבת כאשר גילם את דמותו של כוכב הקולנוע הילדותי טרייסי ג'ורדן בקומדיית המצבים האמריקנית המצליחה "רוק 30" של רשת NBC. על תפקיד זה היה מורגן מועמד בשנת 2009 לפרס אמי.
לאורך השנים כיכב מורגן גם בסרטים שונים, כולל "משחק מכור" (2005), "Cop Out" ‏(2010), וסרט האנימציה "ריו" (2011).
ב-20 באוקטובר 2009 פרסם את ספרו האוטוביוגרפי "I Am the New Black".
ב-10 באפריל 2018 קיבל מורגן כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
חיים אישיים

בשנת 1987, בעודו בתיכון, התחתן מורגן עם חברתו סבינה. לזוג נולדו שלושה בנים. הזוג התגרש באוגוסט 2009 לאחר שהם היו פרודים במשך שמונה שנים.
במרץ 2011 התארס לדוגמנית מייגן וולובר. בתם נולדה ב-2 ביולי 2013. בני הזוג נישאו ב-23 באוגוסט 2015. הזוג התגרש ביולי 2020.
ב-7 ביוני 2014 מורגן היה מעורב בתאונת דרכים קשה לאחר שמשאית של וולמרט התנגשה במיניבוס שלו בכביש המהיר. בתאונה נהרג חברו הטוב הקומיקאי ג'יימס מקנייר. מורגן סבל מפציעות קשות, כולל רגל שבורה, שבר בעצם הירך, שבר באף, ושברים במספר רב של צלעות. לאחר שעבר ניתוח ותקופת שיקום ממושכת הגיש מורגן תביעה נגד וולמארט בטענה לרשלנות וטען כי נהג המשאית נסע שעות רבות מדיי מבלי שהייתה לו טווח שעות סביר למנוחה. המאבק המשפטי הסתיים בהסדר אשר במסגרתו וולמרט שילמה למורגן במאי 2015 מיליוני דולרים. לאחר תקופת התאוששות ממושכת מורגן חזר לבמה ולמסך.
הערות שוליים

↑  "Tracy Morgan Born in Brooklyn". Youtube. Jimmy Kimmel Live. 2022-09-27. נבדק ב-2022-09-28. Yeah, I was born in Brooklyn
↑  Lipton, Michael A. (12 בינואר 2004). "Bowling 'em Over". People. ארכיון מ-22 בנובמבר 2014. נבדק ב-24 בפברואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Fretts, Bruce (27 בנובמבר 2003). "Is Tracy Morgan NBC's next breakout star?". Entertainment Weekly. נבדק ב-12 באפריל 2010. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Tracy Morgan Emmy Award Nominee". emmys.com. נבדק ב-10 בספטמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810579051505606  BnF: cb15771947w (data)  GND: 139991506  ISNI: 0000 0001 1496 4706  LCCN: no2005048497  MusicBrainz: 2d0523b9-816f-4b4e-bae1-6a4beff50c0f  SUDOC: 087236230  Trove: 844506  VIAF: 91623632   WorldCat (עם VIAF): 91623632
טום טומסק (כדורגל נשים)

טום טומסק הוא מועדון כדורגל נשים מהעיר טומסק, המהווה חלק מועדון הכדורגל טום טומסק.
היסטוריה

הקבוצה נוצרה לראשונה ב-2011, אך בשל תוצאה סופית לא מספקת, היא פורקה בסוף העונה.
בספטמבר 2020, הוחלט על הקמת קבוצת נשים שתשתתף בתחרויות הליגה הראשונה.
ב-3 באוקטובר 2020, הקבוצה שיחקה את המשחק הראשון שלה נגד מועדון צ'יטה (1:1). את השער הראשון כבשה אמנדה חומושקה מבישול של ויקטוריה רוגילו.
ב-9 במאי 2021, הקבוצה שיחקה את משחק הבכורה גביע הרוסי אך הפסידה למועדון קוזבאס-SShOR (0:1).
הערות שוליים

↑  "ЖФК «Томь» взяла старт в первой лиге среди женщин" (ברוסית). fctomtomsk.ru. נבדק ב-2020-10-03.
חצי האי טאבארין

| --- | --- |

מצוק בראון בצד המזרחי של חצי האי
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  63°32′00″S 57°00′00″W﻿ / ﻿63.5333°S 57°W﻿ / -63.5333; -57
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהחצי האי טאבארין(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהחצי האי טאבארין(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיחצי האי טאבארין(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיחצי האי טאבארין
 
קרחונים במפרץ התקווה, שבצפון חצי האי טאבארין
חצי האי טאבארין או חצי האי טברין (באנגלית: Tabarin Peninsula) הוא חצי אי גדול, בקצהו המזרחי של חצי האי טריניטי, שבקצה הצפוני של חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
גאוגרפיה

אורכו של חצי האי 28 קילומטרים, ורוחבו של חצי האי בין 9 קילומטרים (בחלק הצר ביותר) ל-22 קילומטרים (בחלקו הרחב ביותר).
חצי האי ממוקם בין מפרץ התקווה שמצפון לו, למפרץ דוז שמדרום לו, ויוצר את הקצה המזרחי של חצי האי טריניטי. ממזרח לחצי האי מצוי המצר האנטארקטי.
חצי האי משתרע מהנקודה הצפונית ביותר של חצי האי אנטארקטיקה לכיוון דרום, ובולט לתוך ים ודל .
מצר יבשה שרוחבו 12 קילומטרים מקשר בין חצי האי טאבארין לחצי האי טריניטי.
הגובה הממוצע של חצי האי הוא 250 מטרים מעל פני הים; שיא גובהו של חצי האי הוא לגובה של 1,000 מטרים מעל פני הים (בהר טיילור, המצוי בסמוך מצפון למצר היבשה המקשר בין חצי האי טאבארין לחצי האי טריניטי).
מפרץ טרפאסי ממוקם באמצע החוף המזרחי של חצי האי טאבארין. לחוף המפרץ מצוי מצוק בראון - קיר מצוק של טויה בזלתית.
בקצה הדרומי של חצי האי מצויים כף גרין (Cape Green) וכף ברד (Cape Burd), ומעבר להם מצוי מפרץ דוז.
על חצי האי ממוקמות גבעת קיירן, וגבעת מינרל.
היסטוריה > גילוי ומיפוי חצי האי

חצי האי התגלה ומופה באופן גס בשנת 1902 על ידי המשלחת השוודית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904, בפיקוד אוטו נורדנשלד וקרל אנטון לארסן.
חצי האי מופה בשנית בשנת 1946 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד (FIDS).
היסטוריה > מקור השם

חצי האי נקרא על שם מבצע טאבארין (Operation Tabarin), שם הקוד הימי של סקר שטחי חסות איי פוקלנד (FIDS) בין השנים 1943–1945 (במהלך מלחמת העולם השנייה).
מבצע טאבארין נקרא על שם מועדון הלילה "Bal Tabarin" בפריז.
חי וצומח

הצוקים המתפוררים של מצוק בראון מתנשאים מעל מפרץ טרפסי, יוצרים ערמות סלעים על החוף שלרגלי המצוקים ומדרונות מבותרים. מדרונות וסלעים אלה מאפשרים תנאי גידול לכמה מיני צומח: על הסלעים גדלים כמה סוגי חזזיות, ובמעלה המדרונת צומחים כמה מיני טחבים, בחצי האי לא מצויים צמחים וסקולריים.
כלבי הים מסוג ודל לעיתים עולים על החוף וכלבי ים נמרים צדים במפרץ בסמוך לחופי חצי האי.
חצי האי מהווה אתר גידול ורבייה לפינגוויני אדלי ולפינגווינים לבני־אוזן, וכן ליסעורי הכף, יסעורי שלג, חמסניים ושחפי הקלפ.
ציפורים אחרות המתרבות בחצי האי הן יסעור ענק דרומי, פוולמאר דרומי ויסעורון וילסון.
לקריאה נוספת

• del Valle, Rodolfo & Morelli, Jorge & Rinaldi, Carlos. (2001), , Antarctic Science - ANTARCT SCI. 13. 10.1017/S0954102001000451
• William James Mills, , P. 662
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  מידע היסטורי וגאוגרפי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 246766360   WorldCat (עם VIAF): 246766360 
מצוק בראון הוא אתר רבייה לפינגווינים לבני־אוזן
טום יודול

תומאס סטיוארט "טום" יודול (באנגלית: Thomas Stewart "Tom" Udall; נולד ב-18 במאי 1948) הוא פוליטיקאי ודיפלומט אמריקאי, המכהן כשגריר ארצות הברית בניו זילנד ובסמואה. בשנים 2021-2009 כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת ניו מקסיקו, וקודם לכן הוסיף לייצג את מחוז הקונגרס השלישי של ניו מקסיקו בבית הנבחרים של ארצות הברית. יודול, חבר המפלגה הדמוקרטית, מונה לשירותו הדיפלומטי בידי נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן, לאחר שהודיע על פרישה מהסנאט בבחירות 2020.
ביוגרפיה

יודול נולד בטוסון שבאריזונה, כבנם של ארמלי לנורה (לבית ווב) וסטיוארט יודול, מזכיר הפנים של ארצות הברית (1961-1969 תחת הנשיאים ג'ון פיצג'רלד קנדי ולינדון ג'ונסון). הוא למד בקולג' פרסקוט (Prescott College) וסיים עם תואר ראשון באומנות ב-1970. לאחר מכן המשיך ללימודי משפטים באוניברסיטת קיימברידג' שבאנגליה, שם סיים את לימודיו ב-1975. ב-1977 סיים תואר J.D במשפטים באוניברסיטת ניו מקסיקו, והוסמך כעורך דין. בהמשך התחמה כפרקליט שופט בבית משפט הפדרלי מן המחוז העשירי, והמשיך לשרת בתפקידים משפטיים שונים, בהם היה לעוזר התובע במחלקה לפשיעה וכיועץ בממשל ניו מקסיקו.
בשנים 1982 ו-1988 התמודד יודול ללא הצלחה לבית הנבחרים של ארצות הברית. ב-1990 נבחר כתובע הכללי של ניו מקסיקו, ושירת בתפקיד זה עד שנת 1999.
ב-1998 התמודד יודול בפעם השלישית לבית הנבחרים, והפעם גבר על יריבו הרפובליקני. הוא נבחר על תקן המחוז השלישי של ניו מקסיקו, המכסה את צפונה של המדינה ואת בירתה סנטה פה. הוא נבחר לארבע כהונות נוספות ושירת כחבר בית הנבחרים עד 2009.
בנובמבר 2007 הכריז יודול על כוונתו להתמודד לסנאט, על מנת לרשת את מושבו של הסנאטור הרפובליקני המכהן, פיט דומיניצ'י. בנובמבר 2008, לאחר שזכה ללא התנגדות בפריימריז הדמוקרטים, הביס את יריבו הרפובליקני ברוב של 61% ממניין הקולות, ונבחר לסנאט. בנובמבר 2014 זכה לכהונה נוספת. במרץ 2019 הודיע כי לא יתמודד בבחירות לסנאט של ארצות הברית ב-2020.
ב-16 ביולי 2021 הכריז נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן על מינויו של יודול לשגריר ארצות הברית בניו זילנד ובסמואה. ב-22 בספטמבר אותה שנה התקיים שימוע בדבר המינוי בפני ועדת החוץ של הסנאט של ארצות הברית. ב-19 באוקטובר לאחר מכן המליצה הוועדה לשלוח את בחינת המינוי למליאת הסנאט, שאישרה בתורה את המינוי ב-26 באוקטובר 2021. ב-2 בדצמבר 2021 הגיש יודול את כתב האמנתו למושלת הכללית של ניו זילנד סינדי קירו, והחל את שליחותו בוולינגטון. את שירותו באפיה החל מאוחר יותר, כאשר הציג את כתב האמנתו לראש מדינת סמואה טואימאליפאנו ואלטואה סואלובי השני ב-17 בפברואר 2022.
יודול נשוי לג'יל ואב לילדה. הם מתגוררים בסנטה פה. ליודול קרובי משפחה אחדים שמשרתים או ששירתו בקונגרס, בהם הסנאטור לשעבר מקולורדו, מארק יודול, שכיהן בתפקיד זה בשנים 2009–2015, והסנאטור הרפובליקני מייק לי מיוטה.
הערות שוליים

↑  Sen. Tom Udall wins reelection in NM, 5 בנובמבר 2014
↑  מייקל בלסמו, Biden picks former Sen. Tom Udall for New Zealand ambassador, באתר AP‏, 17 ביולי 2021 (באנגלית)
↑  לורה קלי, Flake, Cindy McCain among latest Biden ambassadors confirmed after delay, באתר The Hill‏, 26 באוקטובר 2021 (באנגלית)
↑  לוסי קריימר, US ambassador Tom Udall excited to be in New Zealand, ready to engage, באתר Stuff‏, 2 בדצמבר 2021 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 3099 3403  LCCN: n93074895  SUDOC: 144649829  US Congress: U000039  VIAF: 36129801   WorldCat (עם VIAF): 36129801
טוואדה

טוֹוַאדַה (ביפנית: 十和田市) היא עיר במחוז אאומורי שביפן. באזור פועל המרכז לאומניות טוואדה (אנ').
גאוגרפיה

העיר ממוקמת כ-562 ק"מ מבירת יפן, טוקיו, וכ-46 ק"מ מבירת המחוז אאומורי, אאומורי. בנוסף, ליד העיר נמצא אגם טוואדה (אנ').
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 8 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא יולי (20 מעלות צלזיוס), והחודש הקר ביותר הוא ינואר (-6 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,394 מילימטרים בשנה. חודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (175 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (77 מ"מ גשם).
ערים תאומות

קנדה לת'ברידג', קנדה (מ־2002)