stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רשת הכבישים הערבית הבינלאומית משריק
רשימת הכבישים

| מספר | תיאור | מסלול | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
|  | עיראק ומזרח חצי האי ערב | זאכו - מוסול - בגדאד - סמאווה - בצרה - ספוואן - כווית סיטי - חפג'י - דמאם - הופוף - סלוואה - אבו דאבי - דובאי - פוג'יירה - סוחר - מוסקט - ניזווא - סלאלה. | הכביש המהיר בין דמאם להופוף מתוכנן להיות מוחלף בכביש חוף מהיר בין דמאם לסלוואה. |
|  | אבו דאבי - סוחר | אבו דאבי - אל-עין - בוריימי - סוחר. |  |
|  | אל עין - ניזווא | אל עין - מזיאד - חפית - ניזווא. |  |
|  | צפון עיראק - מזרח המזרח התיכון | חאג'י אומראן - ארביל - מוסול - רביע - קמישלי - חלב - לטקיה. |  |
|  | חלב - רמאדי | חלב - דיר א-זור - אל-בוכמאל (מעבר גבול) - רמאדי. |  |
|  | מרכז סוריה | קמישלי - אל-חסכה - דיר א-זור - חומס - טרטוס. |  |
|  | קו צינור נפט | אל-חדיתה - ערר - חפר אל-באטן - כביש אבו חדרייה. |  |
|  | ‏M30 (משריק) (מערב עיראק - מזרח המזרח התיכון) | רוטבה - אל וליד - דמשק - ג'דיידת יאבוס - ביירות. |  |
|  | מרכז חצי האי ערב | רבת-עמון - אל אזראק - עומארי - אל-חדיתה - סככה - חאיל - בוריידה - ריאד - אל חרג'. |  |
|  | עיראק, ירדן, הרשות הפלסטינית, מערב ישראל והחוף הדרומי של הים התיכון | מונתרייה - חנקין - בגדאד - רמאדי - רוטבה - טראביל קראמה - אל אזראק - רבת עמון - גשר אלנבי - ירושלים - עזה - רפיח - אל עריש - גשר תעלת סואץ - פורט סעיד - אלכסנדריה - א-סלום. |  |
|  | סוריה - ירדן - ערב הסעודית - תימן | אל בב - חלב - חומס - דמשק - מעבר הגבול נסיב-ג'אבר - אל סרחאן - רבת עמון - קטרנה - ג'ורף א דרוויש - מעאן - מודוורה חלת עמאר - תבוכ - קליבה - מדינה - מכה - אבהא - איב בקים - צנעא - תעז (במחוז תעז). |  |
|  | מעאן - עקבה | מעאן - עקבה. |  |
|  | בגדאד - קהיר | בגדאד - כרבלא - נוחיב - ערר - סככה - קליבה - תבוכ - מעבר גבול דורה - עקבה - אילת - נואיבה - א-נח'ל - אל שת - קהיר. |  |
|  | החוף המזרחי של הים התיכון | קסב - לטקייה - טרטוס - דבוסייה עבודייה - טריפולי - ביירות - א-נאקורה. |  |
|  | סיני - מזרח הים האדום | אל עריש - א-נח'ל - נואיבה - אילת - עקבה - מעבר גבול דורה - דובא - ינבוע - רביח' - ג'דה - דרב - א טוואל - חרד. |  |
|  | מערב ערב הסעודית - צפון מצרים | דובא  ספגה - קנה - מוט. |  |
|  | הים האדום - החוף המערבי | איסמאעיליה - סואץ - ספגה - חלאיב. |  |
|  | כווית - ינבוע | כווית סיטי - א-סאלמי א-רוקי - חפר אל-באטן - ארתאוויאה - בוריידה - מדינה - ינבוע. | מתוכנן קטע נוסף שיסתעף מכיוון ארתאוויאה, מזרחית לג'ובייל. |
|  | עמק הנילוס | אלכסנדריה - קהיר - קנה - ארקין. |  |
|  | מנאמה - ג'דה | מנאמה - גשר המלך פהד - דמאם - ריאד - מכה - ג'דה. |  |
|  | דוחה - א-דרב | דוחה - אבו סאמרה סלוואה - בת'עא - חרד - אל חרג' - סולייל - אבהה - א-דרב. |  |
|  | דרום חצי האי ערב | תמריד - מאזיונה - שהאן - אל-מוכלא - עדן - תעז - אל-מוחה. |  |
הערות שוליים

↑  נוסח ההסכם, באתר האו"ם. (באנגלית)
The Age of Pleasure

The Age of Pleasure (בעברית: עידן העונג) הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת, הפזמונאית והראפרית האמריקאית ג'אנל מונה. הוא יצא לאור ב-9 ביוני 2023 תחת הוצאת באד בוי רקורדס.
רשימות סוף שנה

| ארגון | רשימה | מיקום | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| רולינג סטון | 100 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2023 | 20 |  |
| בילבורד | 50 האלבומים הטובים ביותר של 2023: רשימת הצוות | 35 |  |
רשימת רצועות

| מס' | שם | כותב(ים) | מפיק(ים) | משך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Float (בהשתתפות סון קוטי ואיג'פט 80)   | ג'אנל מונה, ג'ארט גודלי, ננה קוואבנה תפור ונתניאל אירווין השלישי | נאנה קוואבנה, נייט וונדרפול וסנסאי בואנו | 3:59 |
| 2. | Champagne Shit  | ברינגטון לוי, מונה, גודלי, תפור ואירווין השלישי | מונה, וונדרפול, | 2:23 |
| 3. | Black Sugar Beach  | לוי, מונה, גודלי, תפור, אירווין השלישי, רומן ג'יאן וארתור אירווין | מונה, נאנה קוואבנה, נייט וונדר, ג'יאן ובואנו | 1:05 |
| 4. | Phenomenal (בהשתתפות דואצ'י)   | מונה, גודלי, ג'ילה ג'ימיה היקמון, תפור, אירווין השלישי, ג'יאן ואירווין | נאנה קוואבנה, וונדר, בואנו, | 3:37 |
| 5. | Haute  | מונה, גודלי, תפור ואירווין השלישי | מונה, נאנה קוואבנה, וונדר ובואנו | 1:36 |
| 6. | Oooh La La (בהשתתפות גרייס ג'ונס)   | גרייס ג'ונס, מונה, גודלי, תפור ואירווין השלישי | וונדרפול ובואנו | 0:35 |
| 7. | Lipstick Lover  | בריאן תומפסון, קליפטון דילון, אוארט אברטון בראון, הנדל טאקר, הרברט האריס, מונה, גודלי, לירוי רומנס, תפור, אירווין השלישי, ריצ'רד פולקס, סליי דאנבר וסטיבי וונדר | מונה, נאנה קוואבנה, וונדר ובואנו | 2:49 |
| 8. | The Rush (בהשתתפות ניה לונג ואמאריי)   | אמה סרווה ג'נפי, מונה, גודלי, תפור ואירווין השלישי | מונה, נאנה קוואבנה, וונדר ובואנו | 2:43 |
| 9. | The French 75 (בהשתתפות סיסטר ננסי)   | מונה, גודלי, תפור, אירווין השלישי, אופלין ראסל, ג'יאן, אירווין וסטפני סילבה | מונה, וונדר ובואנו | 1:09 |
| 10. | Water Slide  | אנתוני סנט אובין קלי, דורותי פטרה סמית', אמלי וולקוט, מונה, גודלי, רומנס, תפור, אירווין השלישי, ראסל, טיילה פארקס ווינסטון ריילי | מונה, נאנה קוואבנה ווונדר | 2:44 |
| 11. | Know Better (בהשתתפות סי. קיי, סון קוטי ואיג'פט 80)   | צ'וקוואקה אקוויאני, מונה, מייקל מקיואן ואירווין השלישי | מונה ווונדר | 2:49 |
| 12. | Paid In Pleasure  | וולקוט, מונה, גודלי, תפור ואירווין השלישי | מונה, נאנה קוואבנה, וונדר ובואנו | 1:46 |
| 13. | Only Have Eyes 42  | דריק הריוט, וולקוט, מונה, גודלי, תפור ואירווין השלישי | מונה, נאנה קוואבנה, וונדר ובואנו | 2:50 |
| 14. | A Dry Red  | מונה, גודלי, תפור ואירווין השלישי | וונדר ובואנו | 1:51 |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 32:04 |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים (2023)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | – |
|  אוסטרליה | מצעד אלבומי הויניל | 9 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 17 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ | 5 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 48 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 93 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 49 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד אלבומי ה-R&B | 2 |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 61 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 38 |
|  סקוטלנד | מצעד האלבומים הסקוטי | 17 |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 68 |
|  צרפת | SNEP | 130 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 79 |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 37 |
הערות שוליים

↑  Rolling Stone, The 100 Best Albums of 2023, Rolling Stone, ‏2023-11-30 (באנגלית אמריקאית)
↑  The 50 Best Albums of 2023: Staff List, Billboard, ‏2023-12-06 (באנגלית אמריקאית)
↑  ARIA Top 20 Vinyl Albums Chart, איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי (באנגלית)
↑  Billboard 200™, בילבורד, ‏24 ביוני 2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Top R&B/Hip-Hop Albums, בילבורד, ‏24 ביוני 2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Offizielle Deutsche Charts - Offizielle Deutsche Charts, www.offiziellecharts.de
↑  Dutch Charts - dutchcharts.nl, dutchcharts.nl
↑  Official Albums Chart Top 100, חברת המצעדים הרשמית, ‏16 ביוני 2023
↑  Official R&B Albums Chart Top 40, חברת המצעדים הרשמית, ‏16 ביוני 2022
↑  Ultratop.be – Janelle Monáe – The Age of Pleasure
↑  NZ Top 40 Albums Chart, THE OFFICIAL NZ MUSIC CHART (באנגלית)
↑  Official Scottish Albums Chart Top 100, חברת המצעדים הרשמית, ‏17 ביוני 2023
↑  Ultratop.be – Janelle Monáe – The Age of Pleasure
↑  Top Albums, SNEP (ב־)
↑  Billboard Canadian Albums, בילבורד, ‏24 ביוני 2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Swisscharts.com – Janelle Monáe – The Age of Pleasure, Hung Medien, ‏18 ביוני 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: b002f5a0-5687-41b5-9042-e455489ca041
לילי דליסה ג'וזף

| --- | --- |

 לידה:  24 ביוני 1863 ברמונדזי, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  27 ביולי 1940 (בגיל 77) 
 מקום לימודים:  הקולג' המלכותי לאמנות, לונדון 
 בן או בת זוג:  Delissa Joseph (1887–ערך בלתי־ידוע) 
 
לילי דליסה ג'וזף, לבית סולומון (באנגלית: Lily Delissa Joseph;‏ 24 ביוני 1863 – 27 ביולי 1940), הייתה אמנית בריטית ופעילה חברתית בתנועת הסופרג'יזם.
ביוגרפיה

ג'וזף נולדה בברמונדסי בלונדון למשפחה יהודית עשירה. אחיה הבכור היה האמן סולומון ג'וזף סולומון, ופלורה ליון הייתה בת דודתה. ג'וזף למדה בבית הספר לאמנות רידלי ובהקולג' המלכותי לאמנות בלונדון. היא ציירה דיוקנאות, חללי פנים ונופים אורבניים בסגנון המושפע אימפרסיוניסטי אך לעיתים קרובות עם לוח צבעים מוגבל.
ג'וזף הייתה גם פעילה בתנועת זכות הבחירה לנשים וגם בתמיכה בעמותות יהודיות. היא הייתה בין מייסדות גילדת הנשים בבית הכנסת האמרסמית' במערב לונדון וניהלה חדרי קריאה באזור וייטצ'אפל. לאחר שפגשה את הצייר איזק רוזנברג בשנת 1911, סייעה בתשלום לימודיו בבית הספר לאמנות סלייד.
ג'וזף נעצרה לפחות פעם אחת במהלך קמפיין למען זכות הבחירה לנשים. כאשר תערוכתה מ-1912 פורסמה בג'ואיש כרוניקל, הופיעה התנצלות לצד הפרסום, על היעדרה מהתצוגה בטענה ש"היא עצורה בהולוואי גול בקשר עם תנועת זכות הבחירה לנשים".
בשנת 1924 קיימו ג'וזף ובעלה האדריכל תערוכה משותפת של ציורים בגלריות רחוב סאפוק. במהלך חייה  הוצגו בקביעות באקדמיה המלכותית לאמנויות כעשרים וחמישה ציורים בין השנים 1904–1938. היא גם הציגה את יצירותיה עם אגודת האומניות, מועדון האמנות האנגלי החדש והחברה המלכותית של אמנים בריטים. ג'וזף הציגה בסלון פריז ובשנת 1929 זכתה במדליית כסף.
בשנת 1946 בגלריה בן אורי בלונדון הוצגה תערוכה משותפת של עבודותיהם של ג'וזף ואחיה סולומון ודוגמאות לציוריה נכללו "בתערוכה היהודית של בריטניה 1845–1945", שהתקיימה בגלריה בלגרב בשנת 1978. גלריית בן אורי מחזיקה את "הדיוקן העצמי" שלה עם נרות המציגה את ג'וזף מחזיקה שני נרות שבת וראשה מכוסה מטפחת. אוסף גלריית טייט המציג את ציוריה כולל תמונה של סצנה לונדונית משנת 1937 בה נראה הנוף הנשקף מהסטודיו שלה לעבר אולד ביילי.
הערות שוליים

1 2 3  Julia Weiner (1996). "Artists in Britain: 1700-1940". Jewish Women's Archive. נבדק ב-24 בספטמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Brian Stewart & Mervyn Cutten (1997). The Dictionary of Portrait Painters in Britain up to 1920. Antique Collectors' Club. ISBN 1 85149 173 2.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: שימוש בפרמטר authors (link)
1 2  Frances Spalding (1990). 20th Century Painters and Sculptors. Antique Collectors' Club. ISBN 1 85149 106 6.
↑  Christopher Wood (1978). The Dictionary of Victorian Painters. Antique Collectors' Club. ISBN 0 902028 72 3.
1 2  Lydia Figes (22 בספטמבר 2020). "Ten women artists of Jewish heritage represented in UK collections". Art UK. נבדק ב-27 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Alicia Foster (2004). Tate Women Artists. Tate Publishing. ISBN 1-85437-311-0.
↑  Grant M. Waters (1975). Dictionary of British Artists Working 1900-1950. Eastbourne Fine Art.
↑  Benezit Dictionary of Artists Volume 7 Herring-Koornstra. Editions Grund, Paris. 2006.
↑  "Self-Portrait with Candles". Art UK. נבדק ב-25 בספטמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Roofs, High Holbern". Tate. נבדק ב-25 בספטמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009754986705171  VIAF: 95782587   WorldCat (עם VIAF): 95782587
ספורטאים זרים בישראל

ספורטאים זרים פעילים בישראל בעיקר בענפי הספורט הקבוצתיים, משחקי הכדור: כדורגל, כדורסל, כדורעף, כדוריד וכדורמים, הן בגברים והן בנשים.
שילובם של ספורטאים זרים בספורט הישראלי החל בענף הכדורסל בעונת 1978/1979 (מאמנים זרים פעלו בישראל עוד קודם לכן). בכדורגל משתתפים שחקנים זרים מעונת 1989/1990, והחל משנת 1991 הותר שיתופם של ספורטאים זרים בענפי ספורט נוספים.
מכסות לשחקנים זרים

מספר השחקנים הזרים שרשאית כל קבוצה לשלב בשורותיה נקבע על ידי איגודי הספורט המתאימים:
כדורגל: כל קבוצה בליגת העל רשאית לרשום בשורותיה שישה שחקנים זרים כאשר בפועל רק חמישה מהם יכולים לשחק בו זמנית בהרכב. בליגה הלאומית רשאית כל קבוצה לרשום עד שלושה שחקנים זרים.
כדורסל: בעבר הונהגו הגבלות שונות על מספר השחקנים הזרים בקבוצה, אולם הן בוטלו בעונת 2006/2007. יחד עם ביטול ההגבלה על מכסת השחקנים הזרים, נקבע חוק המחייב שבכל רגע נתון במשחק לפחות 2 שחקנים מתוך חמשת השחקנים שנמצאים על המגרש יהיו שחקנים מקומיים. חוק זה היה נהוג עוד קודם בליגה הרוסית ולכן זכה לכינוי "החוק הרוסי". הגבלה מסוימת הוחזרה בעונת 2009/10, אז נקבע שלקבוצה מותר לרשום בסגל המשחק עד שישה זרים, ובמהלך העונה מותר לה להגיע בסך הכל למכסה של שמונה זרים שנרשמו בשורותיה למשחקי הליגה. למשחקים באירופה אין הגבלת זרים, וגם "החוק הרוסי" אינו תקף. בעונת 2013/2014 הוחלט על חזרת החוק הרוסי שבו לכל קבוצה מותר לרשום למשחק לכל היותר 5 זרים.
כדוריד: כל קבוצה בליגת העל לגברים ובליגה הלאומית לנשים רשאית לרשום בשורותיה ארבעה שחקנים זרים למשחקי הליגה. כל קבוצה שמשתתפת במשחקי גביע אירופה רשאית לרשום שני שחקנים זרים נוספים, למשחקים אלה בלבד. בליגה הלאומית לגברים ניתן לשלב שלושה שחקנים זרים בקבוצה.
כדורעף: כל קבוצה בליגה לאומית א' לגברים רשאית לרשום בשורותיה שלושה שחקנים זרים, בעוד בליגת הנשים שניים. בליגה לאומית ב' ניתן לשלב שחקן זר אחד בקבוצה.
כדורמים: ניתן לרשום שני שחקנים זרים בליגה הלאומית לגברים ושתי שחקניות זרות בליגה לנשים.
שחקן זר המתאזרח בישראל חדל להיחשב כשחקן זר.
בשנת 2003 הורשע סוכן השחקנים אברהם פלדה בעבירות מרמה אחדות, שנועדו לאפשר קליטתו של השחקן האמריקאי קני ויליאמס בקבוצת הפועל ירושלים על תקן של שחקן בוסמן, תוך עקיפת המגבלות בעניין זה. לאחר ערעור של המדינה הורשע גם יו"ר הקבוצה, דני קליין. על השניים הוטלו עבודות שירות לתועלת הציבור. על קבוצת הפועל ירושלים הוטל קנס.
הסדרה בחקיקה

מבחינת הדין בישראל, ספורטאים זרים המועסקים בישראל הם בגדר עובדים זרים, אך קיימים הסדרים מיוחדים אחדים לספורטאים זרים.
אישור עבודה לספורטאי זר ניתן על ידי משרד הפנים, להבדיל מעובדים זרים בתחומים אחרים, שלהם ניתן אישור עבודה על ידי שירות התעסוקה שבמשרד התעשייה המסחר והתעסוקה. בקבלת האישור מטפלת הקבוצה שהזמינה את הספורטאי. בדומה לעובדים זרים אחרים שאין להם אישור עבודה, גם ספורטאים זרים נעצרים לעיתים על ידי משטרת ההגירה.
הסדרה בחקיקה > הקלת מס

בהתאם לאמנות מס בינלאומיות שחתמה ישראל עם מדינות אחדות, כגון הונגריה, פטורים ספורטאים בני מדינות אלה ממס הכנסה על הכנסתם בישראל. ספורטאים בני מדינות אחרות חייבים במס, אך נהנים מהקלה משמעותית.
תקנות מס הכנסה (ספורטאי חוץ), התשנ"ח-1998, שאותן התקין שר האוצר בהתאם לסמכות שמקנה לו סעיף 75א לפקודת מס הכנסה, מעניקות שתי הקלות במס הכנסה לספורטאי זר:
היתר לנכות מהכנסתו מעיסוק בספורט סכום שהוציא בעד לינה או דמי שכירות והוצאות בשל ארוחות. הקלה זו אינה ייחודית לספורטאים, והיא ניתנת גם למומחים זרים.
על הכנסתו החייבת של ספורטאי חוץ מעיסוק בספורט חל מס בשיעור 25%, במקום השיעורים הרגילים, המגיעים בשנת 2009 ל-46%, ובעבר הגיעו אף לשיעור גבוה יותר.
בהתחשב בכך שרבים מהספורטאים הזרים מגיעים להסכם עם הקבוצה הישראלית על גובה שכרם נטו, הקלות המס הן למעשה סבסוד העסקתם של ספורטאים זרים בספורט הישראלי.
עתירה לבג"ץ, של ארגון שחקני הכדורסל בישראל וארגון שחקני הכדורגל בישראל, לביטול הקלות מס אלה, בנימוק שהן פוגעות בזכויות הספורטאים הישראלים, נדחתה.
בהצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו–2010), התשס"ט-2009‏ נכלל גם סעיף המציע לבטל את הסמכתו של שר האוצר להתקין תקנות אלה, בנימוק:
במהלך הדיונים בהצעת החוק הוצא סעיף זה מהצעת החוק, והתקנות נשארו בתוקף.
ביוני 2012 פסק בית המשפט המחוזי בת"א כי קבוצות הספורט יחויבו לשלם מע"מ על קניה ושאילה של שחקנים זרים, למפרע משנת 2002.
הערות שוליים

↑  אבינעם פורת, קסם זר: הזרים הכי טובים בכדורגל הישראלי, באתר ynet, 28 באפריל 2016
↑  ע"פ 5102/03 מדינת ישראל נ' אברהם פלדה ודני קליין, ניתן ב־4.9.2007
↑  איציק זיאת, ‏קני וויליאמס נעצר בגלל שהות בלתי חוקית, באתר ONE‏, 12 במרץ 2009
↑  בג"ץ 5274/01 ארגון שחקני הכדורסל נ' שר האוצר, ניתן ב-14.1.2002
↑  הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו–2010), התשס"ט-2009, ה"ח הממשלה מיום 16.6.2009
↑  ועדת העבודה החליטה – הטבת המס לספורטאים הזרים תישמר, באתר הכנסת, 30.6.2009
אדריאן פילוט, שמעון מזרחי לחץ והטבת המס לספורטאים זרים לא תבוטל, גלובס, 30.6.2009
שאול אמסטרדמסקי ומיקי פלד, מכבי שוב על המפה: העלאת המס על ספורטאים זרים תפוצל מחוק ההסדרים, באתר כלכליסט, 30 ביוני 2009
↑  רכישת כרטיסי שחקני כדורגל זרים מקבוצות זרות מחייבת בתשלום מע"מ, באתר של דורון, טיקוצקי, צדרבוים, עמיר, מזרחי עורכי דין, 20 ביוני 2012
הנס ואן ברויקלן

יוהאנס פרנסיסקוס "הנס" ואן ברויקלן (בהולנדית: Johannes Franciscus "Hans" van Breukelen; נולד ב-4 באוקטובר 1956 באוטרכט) הוא כדורגלן עבר הולנדי ששיחק בעמדת השוער.
ואן ברויקלן שיחק במהלך הקריירה באוטרכט ובנוטינגהאם פורסט, ומשם עבר לפ.ס.וו. איינדהובן, במדיה זכה בשש אליפויות ושלושה גביעים. הוא היה לחלק משמעותי בזכייתה של הקבוצה בגביע אירופה לאלופות לראשונה בהיסטוריה שלה, כשבמהלך דו-קרב בעיטות עונשין במשחק הגמר מול בנפיקה ליסבון, עצר את הפנדל המכריע.
לזכותו 73 הופעות במדי נבחרת הולנד, עמה זכה כשוער ראשון ביורו 1988, שם עצר פנדל במשחק הגמר מול ברית המועצות. מלבד טורניר זה ייצג ואן ברויקלן את הנבחרת בשתי אליפויות אירופה נוספות ובמונדיאל 1990.
לאחר פרישתו, במקביל להיותו יזם בפרויקטים שונים מחוץ לעולם הכדורגל, שימש ואן ברויקלן בין היתר כמנהלה המקצועי של אוטרכט, והחל משנת 2010 הוא משמש כחבר דירקטוריון בקבוצת פ.ס.וו. איינדהובן.
קריירת משחק > נבחרת הולנד

ואן ברויקלן רשם את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת הולנד ב-11 באוקטובר 1980, במשחק ידידות מול גרמניה המערבית שהסתיים בשוויון 1-1. מספר חודשים קודם לכן, עוד בטרם ערך הופעה אחת במדי הנבחרת, זומן ואן ברויקלן לסגל הנבחרת לקראת יורו 1980 כשוער מחליף, אך לא נטל חלק במשחקים.
ואן ברויקלן היה חלק מהנבחרת בטורנירי מוקדמות מונדיאל 1982, מוקדמות יורו 1984 ומוקדמות מונדיאל 1986, אך שלושתם הסתיימו בכישלון הנבחרת להעפיל לטורניר גדול. במהלך מוקדמות יורו 1988, בהם הושב רינוס מיכלס לתפקיד המאמן, שיחק ואן ברויקלן בשבעה מתוך שמונת משחקיה של הנבחרת, וספג רק שער אחד. הולנד העפילה, ללא הפסדים, לטורניר יורו 1988 בגרמניה המערבית, וחזרה לטורניר גדול לראשונה מזה שמונה שנים.
ואן ברויקלן זומן על ידי מיכלס כשוער ראשון לטורניר, שנפתח בהפסד 1:0 לברית המועצות בשלב הבתים. הולנד הצליחה לחזור ולנצח את אנגליה 3:1 ואת אירלנד 1:0 כדי להתקדם לשלב חצי הגמר, שם פגשו את גרמניה המערבית, מארחת הטורניר. הולנד הצליחה לגבור על גרמניה 2:1, והגיעה לגמר היורו שם פגשה את ברית המועצות, לה הפסידה בפתיחת הטורניר. במשחק הגמר גברה הולנד על ברית המועצות בתוצאה 2:0, לאחר שבדקות הסיום גרם ואן ברויקלן לפנדל לזכות ברית המועצות, אך הציל את הבעיטה של איגור בלאנוב ושמר על רשת נקייה. הולנד זכתה לראשונה בתולדותיה באליפות אירופה, ובזכות יכולתו בטורניר זכה ואן ברויקלן במקום בנבחרת הטורניר, לצד חבריו לנבחרת רונאלד קומאן, פרנק רייקארד, יאן ואוטרס, רוד חוליט ומרקו ואן באסטן.
ואן ברויקלן והולנד הצליחו להעפיל למונדיאל 1990 באיטליה, וחזרו לטורניר מונדיאל לראשונה מאז ההפסד בגמר מונדיאל 1978. ואן ברויקלן זומן לסגל כשוער הראשון של נבחרתו, ופתח בכל משחקיה במהלך הטורניר. הולנד סיימה את הטורניר, שהוגדר על ידי ואן ברויקלן כנקודת השפל בקריירה שלו, ללא ניצחון. הם צברו שלוש תוצאות תיקו בשלב הבתים והצליחו להעפיל לשמינית הגמר מהמקום השלישי בבית. בשלב שמינית הגמר פגשה הולנד את גרמניה המערבית. בדקה ה-20 למשחק, התנגש רודי פלר הגרמני בוואן ברויקלן, שבתגובה התעמת איתו קולנית. במגרש התפתחה תגרה בין הצדדים, במהלכה הורחקו פלר ורייקארד בכרטיס אדום, לאחר שלא נרגעו גם לאחר שליפת כרטיס צהוב לעברם. בסיום גברו הגרמנים על ההולנדים בתוצאה 2:1, והולנד סיימה את דרכה בטורניר.
הטורניר הבינלאומי האחרון של ואן ברויקלן בנבחרת היה טורניר יורו 1992 בשוודיה. ואן ברויקלן עמד בשער הנבחרת בכל משחקיה בטורניר, אליו הגיעה הולנד כאלופת אירופה המכהנת. בשלב הבתים סיימה הולנד ראשונה בבית, לאחר ניצחון 1:0 על סקוטלנד, שוויון 0:0 מול חבר המדינות העצמאיות, וניצחון מרשים של 3:1 על גרמניה, בטורניר הראשון שלה כנבחרת מאוחדת. הולנד הגיעה לחצי הגמר שם פגשה את דנמרק. לאחר שוויון 2:2 בתום הארכה, ניגשו הקבוצות להכרעה בדו-קרב בעיטות עונשין. ואן ברויקלן לא הצליח לעצור אף אחת מחמש הבעיטות של שחקני דנמרק, והחמצה אחת של ואן באסטן העניקה לדנמרק את המקום בגמר.
ההפסד לדנמרק סימן את סיום הקריירה הבינלאומית של ואן ברויקלן, והיה משחקו האחרון במדי הולנד, לאחר 73 הופעות במדי הנבחרת. במהלך מונדיאל 1990, במשחק שלב הבתים מול אנגליה, הגיע ואן ברויקלן ל-54 הופעות במדי הנבחרת ושבר את שיא ההופעות לשוער במדי הולנד – שיא שנשבר 13 שנים אחר כך, עם הופעתו ה-74 של אדווין ואן דר סאר.
לאחר הפרישה

מאז פרישתו ממשחק, שימש ואן ברויקלן בתפקידים שונים בתוך ומחוץ לעולם הכדורגל. בין 1994 ל-1997 היה לסגן נשיא חברת "בריקום", ובכל התקופה חיפש את דרכו חזרה לעולם הכדורגל, ואף דחה הצעה מצד טוונטה להצטרף אליה כמנהל מקצועי.
ב-1997 מונה ואן ברויקלן לתפקיד המנהל המקצועי של אוטרכט, בה החל את הקריירה הבוגרת. על אף שחתם על חוזה ללא הגבלת זמן בינואר 2000, עזב ואן ברויקלן את תפקידו מספר חודשים אחר כך, לאחר שהרגיש כי אינו זוכה לגיבוי מצד הנהלת הקבוצה.
ואן ברויקלן שב לתפקידו כיזם, וייסד בשנת 200 את חברת "HvB ניהול", שהתמחתה במתן אימונים והרצאות לעסקים, ובהמשך הקים שתי חברות נוספות. במקביל, עבר ואן ברויקלן הכשרות בתחום הכדורגל ובאוקטובר 2001 קיבל תעודת אימון שאיפשרה לו להתמנות כעוזר מאמן בקבוצות מקצועניות וכמאמן קבוצות חובבניות. הוא הוסיף להתקדם בתחום העסקי, ובשנת 2005 שימש כמנהל בחברת "ספורט וטכנולוגיות" ההולנדית, המתמחה בשילוב טכנולוגיות בעולם הספורט.
החל מיולי 2010, משמש ואן ברויקלן כחבר דירקטוריון בקבוצתו לשעבר פ.ס.וו. איינדהובן.
תארים

גביע אירופה לאלופות: 1987/1988
אליפות הולנד (6): 1985/1986, 1986/1987, 1987/1988, 1988/1989, 1990/1991, 1991/1992
הגביע ההולנדי (3): 1987/1988, 1988/1989, 1989/1990
הסופר קאפ ההולנדי: 1992
אליפות אירופה: 1988
שוער העונה בהולנד (4): 1987/1987, 1988/1988, 1991, 1992
נבחרת הטורניר של יורו 1988
סטטיסטיקות > מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1976/1977 | אוטרכט | הולנדארדיוויזיה | 1 | 0 |
| 1977/1978 | אוטרכט | הולנדארדיוויזיה | 6 | 0 |
| 1978/1979 | אוטרכט | הולנדארדיוויזיה | 32 | 0 |
| 1979/1980 | אוטרכט | הולנדארדיוויזיה | 34 | 0 |
| 1980/1981 | אוטרכט | הולנדארדיוויזיה | 34 | 0 |
| 1981/1982 | אוטרכט | הולנדארדיוויזיה | 33 | 0 |
| 1982/1983 | אוטרכט | הולנדארדיוויזיה | 2 | 0 |
| 1982/1983 | נוטינגהאם פורסט | אנגליההליגה הראשונה של הפוטבול ליג | 25 | 0 |
| 1983/1984 | נוטינגהאם פורסט | אנגליההליגה הראשונה של הפוטבול ליג | 36 | 0 |
| 1984/1985 | פ.ס.וו. איינדהובן | הולנדארדיוויזיה | 32 | 0 |
| 1985/1986 | פ.ס.וו. איינדהובן | הולנדארדיוויזיה | 34 | 0 |
| 1986/1987 | פ.ס.וו. איינדהובן | הולנדארדיוויזיה | 33 | 0 |
| 1987/1988 | פ.ס.וו. איינדהובן | הולנדארדיוויזיה | 33 | 0 |
| 1988/1989 | פ.ס.וו. איינדהובן | הולנדארדיוויזיה | 22 | 0 |
| 1989/1990 | פ.ס.וו. איינדהובן | הולנדארדיוויזיה | 32 | 0 |
| 1990/1991 | פ.ס.וו. איינדהובן | הולנדארדיוויזיה | 32 | 0 |
| 1991/1992 | פ.ס.וו. איינדהובן | הולנדארדיוויזיה | 32 | 0 |
| 1992/1993 | פ.ס.וו. איינדהובן | הולנדארדיוויזיה | 25 | 0 |
| 1993/1994 | פ.ס.וו. איינדהובן | הולנדארדיוויזיה | 33 | 0 |
| סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | 511 | 0 |
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

| נבחרת הולנד> שנה | נבחרת הולנד> הופעות | נבחרת הולנד> שערים |
| --- | --- | --- |
| 1980 | 1 | 0 |
| 1981 | 3 | 0 |
| 1982 | 5 | 0 |
| 1983 | 2 | 0 |
| 1984 | 3 | 0 |
| 1985 | 6 | 0 |
| 1986 | 6 | 0 |
| 1987 | 7 | 0 |
| 1988 | 10 | 0 |
| 1989 | 5 | 0 |
| 1990 | 12 | 0 |
| 1991 | 5 | 0 |
| 1992 | 8 | 0 |
| סך הכול | 73 | 0 |
ואן ברויקלן, 1987
ואן ברויקלן עם גביע אירופה לאלופות, 1988
ואן ברויקלן במדי אוטרכט מזנק לרגליו של כדורגלן רודה, תיאו דה יונג
יום הנכסה

צילום מהפגנה שנערכה בבית אומר לציון יום הנכסה, 2011
יום הנַּכְּסַה (בערבית: يَوْم النَّكْسَة; "יום התבוסה" או "יום הנסיגה"), 5 ביוני, הוא היום שבו מציינים גורמים בעולם הערבי את פרוץ מלחמת ששת הימים.
"הנכסה" הוא כינוי ערבי להפסד הצבאי של מדינות ערב במלחמת ששת הימים, שהתנהלה בין ישראל לבין שלוש המדינות - מצרים, ירדן וסוריה. בעיני העולם הערבי נחשב אירוע זה כהמשך ליום הנכבה, הקשור במלחמת העצמאות.
אטימולוגיה

על משמעותה של המילה "נכסה" נחלקות הדעות. לפי ד"ר עבד אלרחמן אלמרעי, המילה מופיעה כבר במילונים ערביים מימי הביניים, ופירושה שם: אדם הנופל על ראשו, או בעברית חדשה: "על הפנים". שימוש אחר בפועל "נכס" הוא הורדת הדגל לחצי התורן. שימוש זה נקשר למשמעות כללית יותר של הנכסה: נסיגה זמנית, ביטוי שיש בו דו-משמעות מסוימת. המונח "תנכיס אלאעלאם" מתייחס לאדם שהחלים ממחלתו, אך שב וחלה.
הביטוי "נכסה" היה בשימוש גם לגבי התבוסה הערבית ב-1948, אולם לא היה שכיח. כמו כן, גם התמוטטות איחוד מצרים–סוריה נקראה באותו הזמן בכינוי זה בהודעות הבעת', וב"אמנה הלאומית" המצרית נקרא הפרק הרביעי, המסכם את הלקחים מהכישלונות הלאומיים בשנים 1919–1952, "לקח הנכסה". אולם המונח "נכסה" – נסיגה זמנית, נטבע לראשונה ככינויה של המפלה הערבית במלחמת ששת הימים על ידי נשיא מצרים דאז, גמאל עבד אל נאצר, בנאום ההתפטרות שלו ב-9 ביוני 1967, כמשמעו "הכישלון הקטן", בבקשו להקטין את כישלונו הצבאי מול ישראל ולהפוך אותו ל"כישלון קטן". חוויית ההפסד הנחיתה מהלומה ניצחת על הלכי רוח מהפכניים וסוציאליסטיים שהיו נפוצים החל משנות ה-50. רוח המחאה החברתית הפנים ערבית, כתוצאה מהתבוסה, בעלת גוון אנטי-מערבי, אנטי-ציוני יחד עם תחושת העלבון ההיסטורי תועלו אל האסלאם הפוליטי לסוגיו, כתורה המגלמת תקווה לגאולה, אחדות וניצחון.
אל-נכסה הפך לראשונה למינוח היסטורי, המתאר את פרשת הדרכים אליה הגיעו מדינות ערב שהשתתפו במלחמת ששת הימים נגד ישראל מפאת חוויית התבוסה הגורפת, בשנת 2011, בעקבות ניסיון פריצת גדר הגבול של ישראל ברמת הגולן על ידי סורים, בהם צאצאי פליטים ערבים[דרוש מקור].