stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בג"ץ קווטינסקי נגד כנסת ישראל
הליך החקיקה

ב-12 באוגוסט 2016 אישרה הממשלה את תקציב המדינה ו"חוק ההסדרים" לשנות התקציב 2017 ו-2018, ובכלל זה אושרה ההצעה למס ריבוי נכסים.
ב-5 בספטמבר 2016 פרסם משרד האוצר את הפרק "מס ריבוי נכסים" בתזכיר חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה לשנים 2017 ו-2018), התשע"ו-2016.
ההצעה למס ריבוי דירות נכללה בהצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2017 ו-2018), התשע"ז-2016. ב-31 באוקטובר 2016 הגישה הממשלה לכנסת את ההצעה לקריאה ראשונה.
במהלך הדיון בהצעת החוק בוועדת הכספים התריעה היועצת המשפטית של ועדת הכספים, עו"ד שגית אפיק, בפני יו"ר הוועדה, ח"כ משה גפני, שהליך החקיקה אינו תקין, משום ששינויים שהוכנסו בהצעה ברגע האחרון לא איפשרו דיון נאות בהצעה. מיד לאחר אישור ההצעה בוועדת הכספים הצטרף לביקורת היועץ המשפטי לכנסת, עו"ד איל ינון, שציין כי "בהליך החקיקה של פרק מס ריבוי דירות בהצעת חוק ההסדרים נפל פגם היורד לשורש ההליך". גם אחדים מחברי ועדת הכספים ביקשו לדחות מעט את הדיון, הן על מנת לאפשר להם ללמוד את הצעת החוק ופרטיה והן משום שעברו דיונים ארוכים ומייגעים בסעיפים אחרים של הצעת חוק ההסדרים, ואין לצפות שלאחר חצות יהיו צלולים וערניים וילמדו את ההצעה המתוקנת שהוגשה להם.
חרף התרעות ובקשות אלה נמשך הדיון בהצעת החוק במשך הלילה, וועדת הכספים אישרה את ההצעה ב-16 בדצמבר בשעה 7:05 בבוקר. יו"ר הכנסת, יולי אדלשטיין, פנה אל יו"ר ועדת הכספים, משה גפני, וביקשוֹ לשקול בחיוב את כינוס הוועדה לדיון נוסף בנושא מס ריבוי דירות. גפני אישר שהליך החקיקה לא היה תקין, וייחס זאת ללחצו של שר האוצר, משה כחלון, אך לא נענה לבקשתו של אדלשטיין, והחוק אושר בקריאה שנייה ושלישית ב-22 בדצמבר 2016.
בעקבות אישור החוק נערכה רשות המיסים בישראל לגביית המס, ופרסמה הנחיות לציבור על אופן תשלומו.
העתירות נגד המס וההחלטות עד למתן פסק הדין

נגד מס ריבוי דירות הוגשו לבג"ץ חמש עתירות. ארבע מהן הוגשו על ידי אזרחים החייבים במס ריבוי דירות, ועתירה נוספת הוגשה על ידי חברי כנסת וסיעות מהאופוזיציה (המחנה הציוני, מרצ, יש עתיד והרשימה המשותפת), יחד עם עמותת הצלחה - התנועה הצרכנית לקידום חברה כלכלית הוגנת. העתירות הופנו בעיקר נגד שר האוצר, הכנסת וועדת הכספים של הכנסת. העתירות טענו כלפי פגמים שנפלו בהליכי החקיקה, וכן טענו נגד תוכנו של המס, בנימוק שהמס הוא בלתי-חוקתי. הדיון בכל העתירות אוחד לדיון משותף.
ב-28 בפברואר 2017 הוציא בג"ץ צו על תנאי "המורה למשיבים להתייצב וליתן טעם: מדוע לא יבוטל פרק י"ב לחוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2017 ו-2018), התשע"ז-2016 שעניינו מס ריבוי דירות, וזאת בשל פגם מהותי שנפל בהליך החקיקה הנוגע אליו והיורד לשורש ההליך".
אחד מסעיפי החוק דרש מהחייבים במס להצהיר על הדירות שבבעלותם עד ל-31 במרץ 2017. עקב התמשכות הדיון בעתירות דרשו העותרים לדחות מועד זה, ומנהל רשות המיסים נענה לדרישה והודיע על דחיית מועד הדיווח ל-30 ביוני 2017.
בדיון שנערך ב-9 במאי 2017 הציעו שופטי בג"ץ לממשלה לשקול רעיון שהועלה על ידי היועץ המשפטי לכנסת, איל ינון, לפיו יוחזרו הליכי החקיקה לשלב של ליל 15 בדצמבר 2016, הוא הלילה שבו הובא לדיון בוועדת הכספים הנוסח הסופי של הצעת החוק. קבלת הצעה זו על ידי הממשלה הייתה מייתרת את המשך הדיון בבג"ץ, ומאפשרת להמשיך בהליך החקיקה ללא הפגמים שנגדם טענו העותרים. שר האוצר דחה הצעה זו, וגם חלק מהעותרים התנגדו לה.
עקב התמשכות הדיון בעתירות שבו ודרשו העותרים לדחות את המועד שבו על החייבים להצהיר על הדירות שבבעלותם ולשלם את המס, ומנהל רשות המיסים נענה לדרישה זו והודיע על דחיית מועד הדיווח והתשלום ל-31 ביולי 2017. מהלך זה חזר פעם נוספת, ומועד הדיווח והתשלום נדחה ל-1 בספטמבר 2017.
פסק הדין

הצו שהוציא בג"ץ התמקד רק בטענות לפגמים בהליך החקיקה, וכך נעשה גם בפסק הדין, שניתן ב-6 באוגוסט 2017.
פסק הדין > טענות הצדדים

השופט נעם סולברג הציג בפסק דינו את טענות העותרים:
עוד טענו העותרים כי "חברי הוועדה אשר בתחילה מחו נגד הסדר המס, הצביעו לבסוף בעד אישור הצעת החוק, משום שחלקם זכו לקבל תקציבים ייחודיים בתמורה להצבעתם זו."
עקב פגמים אלה (ופגמים נוספים) ביקשו העותרים להכריז על בטלותו של מס ריבוי דירות, ולחלופין – להחזירו לדיון מחודש בכנסת.
באי-כוח הכנסת בדיון הסכימו שבהליך החקיקה אכן נפל פגם היורד לשורש ההליך, הנובע מהצטברות של תקלות ומחדלים, פגם אשר פגע בעקרון ההשתתפות, ועשוי להצדיק את ביטול החוק. עם כל זאת ביקשו באי-כוח הכנסת שבמישור הסעד, יסתפק בית המשפט בקביעה שנפל פגם היורד לשורש הליך החקיקה, ובעקבות קביעה זו ייתן 'התראת בטלות', שבה יובהר מהם אותם מצבים המצדיקים ביטול חוק בשל פגמים בהליך חקיקתו, ויצוין כי מעתה ואילך חוקים אשר בהליך חקיקתם ייפלו פגמים מעין אלה – יבוטלו.
באי-כוח הממשלה אישרו שבהליך החקיקה נפל פגם חמור, אך זה "לא הגיע עד לאותו רף מאד חריף", ו"אינו יורד לשורשו של ההליך", ולכן נסיבות העניין אינן מקימות עילה להתערבות בית המשפט, ואין הצדקה להורות על ביטול החוק.
פסק הדין > דיון והכרעה - דעת הרוב

בפתח החלטתו ציין השופט סולברג: "בבואנו לבחון הליכי חקיקה של הכנסת, ולהעבירם תחת שבט הביקורת השיפוטית, שומה עלינו לגשת אל המלאכה בדחילו ורחימו, במתינות, בכבוד; בד בבד, עלינו לעמוד על המשמר, לבל תהיה הכנסת כאסקופה הנדרסת בגלגלי הממשלה. ביקורת שיפוטית מעין זו לא נעשית דרך שגרה דבר יום ביומו, ומן הראוי אפוא להציג תחילה את השיקולים כבדי-המשקל המונחים על כפות המאזניים."
תחילה עמד השופט סולברג על מעמדה של הכנסת:
בעקבות דבריו אלה ציין השופט סולברג כי:
בהמשך לכך הביא השופט סולברג שלל פסקי דין שעסקו בסוגיה של ביקורת שיפוטית על הליך החקיקה.
בהמשך דבריו דן השופט סולברג בעקרון ההשתתפות, כפי שתואר בבג"ץ ארגון מגדלי העופות בישראל, שבו נקבע כי יש להצביע על פגיעה קשה וניכרת בעקרון ההשתתפות כדי להביא לבטלותו של חוק. השופט מנה רשימה ארוכה של עתירות שבהן עלו טענות לפגמים שנפלו בהליכי חקיקה, בין היתר לנוכח פגיעה בעקרון ההשתתפות. עתירות אלו נדחו כולן, בהסתמך על אמת המידה שנקבעה בעניין מגדלי העופות, ונפסק בהן כי הפגמים שנפלו בהליכי החקיקה שנדונו אינם מצדיקים התערבות שיפוטית. בשלב זה ניסח השופט סולברג קריטריון לבחינת מימוש עקרון ההשתתפות:
לאור קריטריון זה ניתח השופט סולברג את פרוטוקול ועדת הכספים בלילה שבסיומו אישרה הוועדה את מס ריבוי דירות, וקבע:
בעקבות מסקנתו זו פסק השופט סולברג שאין צורך בביטול מוחלט של החוק, שיצריך התחלה מבראשית של הליך החקיקה לשם הטלה חוזרת של המס, אלא די בקביעה של בטלות יחסית, כלומר החזרת החוק לשלב שבו קרתה התקלה - דיון בוועדת הכספים לשם הכנת הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית.
שלושה שופטים נוספים, מרים נאור, אסתר חיות וניל הנדל, הצטרפו לפסיקתו של השופט סולברג, תוך שהם מוסיפים הערות והבהרות משלהם.
פסק הדין > דיון והכרעה - דעת המיעוט

השופט מני מזוז, בעמדת מיעוט, התנגד לפסיקת הרוב. תחילה התייחס לגישתו של השופט סולברג לעקרון ההשתתפות וציין:
עמדת השופט מזוז היא כי: "על הטוען לביטולו או לבטלותו של חוק בגין פגם בהליכי חקיקתו להצביע על הנורמה החוקתית שהופרה - נורמה המעוגנת בחוק יסוד, או למצער על פגיעה מהותית וקשה בעקרונות יסוד של משטרנו החוקתי הנוגעים להליך החקיקה המשתמעים מחוקי היסוד", ולעומת זאת "טענות העותרים מכוונות כולן לכך שהדיון המסכם בהצעת החוק בוועדת הכספים של הכנסת, שהכינה את הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית, היה חפוז ופגום, בהיעדר מתן שהות מספקת לחברי הוועדה ללמוד את פרטי הצעת החוק ואת התיקונים לה לעומקם בטרם ההצבעה בוועדה. יודגש כבר עתה כי כללים ואמות מידה באשר למשך או לאופן הדיון בוועדה או לגבי לוח זמנים להגשת נוסח מתוקן של הצעת חוק לוועדה, אינם מעוגנים לא בחוקי היסוד, לא בחוק ואף לא בתקנון הכנסת."
ביחס לעקרון ההשתתפות כתב השופט מזוז:
לאחר בחינת לוח הזמנים של הטיפול בהצעת החוק, שארך קרוב לחמישה חודשים, קבע השופט מזוז כי הלה "מפריך את הטענה כי נשללה מחברי-הכנסת ההשתתפות בדיון ובהצבעה או 'כל אפשרות מעשית' לדעת על מה הם מצביעים ולגבש עמדה".
בעקבות דבריו אלה קבע השופט מזוז:
בהתאם לכך הציע השופט מזוז לדחות את העתירות.
בקשה לדיון נוסף

בעקבות פסק הדין, שבו שונתה ההלכה שקבע בג"ץ ארגון מגדלי העופות בעניין התנאים לביטול חקיקה עקב פגם בהליך החקיקה, הגישה המדינה בקשה לדיון נוסף בשינוי זה. בבקשתה ציינה המדינה שבדיון הנוסף אינה מבקשת לדון במס ריבוי דירות, שלגביו תפעל כפי שנקבע בפסק הדין, אלא רק בנושא העקרוני של ההלכה. עם זאת, המדינה ציינה בבקשתה כי "ביטול חוק בשל פגם בהליכי החקיקה אמור להיעשות במקרים חריגים ונדירים ביותר, כאשר הליך החקיקה של חוק מס דירה שלישית אינו בא בגדרם".
בבג"ץ ארגון מגדלי העופות נקבע מבחן מצמצם, לפיו "על מנת להביא להתערבות שיפוטית בהליך החקיקה אין די בהוכחת פגיעה בעקרון יסוד של הליך החקיקה, כגון עיקרון ההשתתפות, אלא יש להצביע על פגיעה קשה וניכרת באותו עיקרון. על כן אף אם יוכח כי הליך החקיקה מנע קיומו של דיון מעמיק וממצה ופגע ביכולתם של חברי הכנסת לגבש עמדה מבוססת לגבי כל אחד מהנושאים המופיעים בהצעת החוק, אין די בכך כדי להצדיק התערבות שיפוטית". בג"ץ מס ריבוי דירות קבע מבחן רחב יותר, לפיו "הליך החקיקה צריך להתקיים באופן שיאפשר לחברי הכנסת לקיים דיון, ולגבש עמדה בנוגע להצעת החוק הנדונה. כאמור, עקרון ההשתתפות איננו אך היכולת ה'פסיבית' של חברי הכנסת להבין על מה הם מצביעים, אלא טומן בחובו מתן אפשרות לחברי הכנסת להשתתף 'אקטיבית' בדיון, ולקיים מהלך מחשבתי של גיבוש עמדה מוּשׂכּלת, ולוּ באופן מינימלי."
פסק הדין בבג"ץ מס ריבוי דירות ניתן בהרכב של חמישה שופטים. בתולדות בית המשפט העליון ישנו רק מקרה אחד, פרשת נחמני, שבו נערך דיון נוסף בפסק דין שניתן בהרכב מורחב כזה.
ב-19 במאי 2021 דחה המשנה לנשיאה (בדימוס), חנן מלצר, את הבקשה לדיון נוסף.
סיבוך משפטי

על מנת לעודד מכירתן של דירות חייבות נקבעו בחוק הטבות מסוימות למי שימכור דירה חייבת מ-1 בינואר 2017 ועד 1 באוקטובר 2017. אחת מהטבות אלה היא מענק, שגובהו עד 85,000 ש"ח, לתשלום מס השבח החל על מכירת הדירה. עד אמצע יולי 2017 נמכרו 776 דירות תוך ניצול הטבה זו. עם ביטול החוק בטלה גם ההטבה, ומוכרי הדירות, שהסתמכו על קיום ההטבה, עלולים להידרש להחזירה.
הערות שוליים

1 2  בג"ץ 4885/03 ארגון מגדלי העופות בישראל נ' ממשלת ישראל, ניתן ב־27 בספטמבר 2004
↑   מוטי בסוק, הממשלה אישרה את תקציב המדינה וחוק ההסדרים לשנתיים הקרובות; מס על בעלי 3 דירות ויותר, באתר TheMarker‏, 12 באוגוסט 2016
מס ריבוי נכסים, באתר של משרד ראש הממשלה, 11 באוגוסט 2016
↑  תזכיר חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה לשנים 2017 ו-2018), התשע"ו-2016 פרק _': מס ריבוי נכסים, הופץ ב-5 בספטמבר 2016 על ידי משרד האוצר באתר החקיקה הממשלתי
↑  הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2017 ו-2018), התשע"ז-2016, ה"ח הממשלה 1083 מ-31 באוקטובר 2016
↑   צבי זרחיה, נמרוד בוסו, האופוזיציה ועשרות משקיעי נדל"ן עתרו לבג"ץ לביטול חוק מס דירה שלישית, באתר TheMarker‏, 25 בדצמבר 2016
↑  פרק מס ריבוי דירות בהצעת חוק ההסדרים לשנים 2017–2018 - הליך החקיקה, באתר הכנסת, 18 בדצמבר 2016
↑  יוסי פינק, חוק מיסוי דירה שלישית אושר בוועדת הכספים - הנה השינויים שהוכנסו, באתר ביזפורטל, 16 בדצמבר 2016
↑  חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2017 ו-2018), התשע"ז-2016, ס"ח 2592 מ-29 בדצמבר 2016
↑  מס ריבוי דירות, באתר רשות המיסים
↑  בג"ץ 10042/16 קווטינסקי צחי ואחרים נ' כנסת ישראל ואחרים, ניתן ב־28 בפברואר 2017
↑  בג"ץ 10042/16 קווטינסקי צחי ואחרים נ' כנסת ישראל ואחרים, ניתן ב־19 במרץ 2017
נדחה מועד הדיווח לרשות המיסים על פי חוק מיסוי ריבוי נכסים, באתר רשות המיסים, 15 במרץ 2017
↑  בג"ץ 10042/16 קווטינסקי צחי ואחרים נ' כנסת ישראל ואחרים, ניתן ב־9 במאי 2017
↑  אורי חודי, ‏כחלון לבג"ץ: לא להחזיר את חוק מס דירה שלישית לדיון בכנסת, באתר גלובס, 14 במאי 2017
↑  בג"ץ 10042/16 קווטינסקי צחי ואחרים נ' כנסת ישראל ואחרים, ניתן ב־14 ביוני 2017
מס ריבוי דירות, באתר רשות המיסים, 14 ביוני 2017
↑  בג"ץ 10042/16 קווטינסקי צחי ואחרים נ' כנסת ישראל ואחרים, ניתן ב־27 ביולי 2017
דחיית המועד האחרון להגשת הצהרה על דירת מגורים ותשלום המס לפי חוק מס ריבוי דירות, באתר רשות המיסים, 1 באוגוסט 2017
↑  בג"ץ 10042/16 קווטינסקי צחי ואחרים נ' כנסת ישראל ואחרים, ניתן ב־6 באוגוסט 2017
↑  חן מענית, אורי חודי, ‏אחרי ביטול מס דירה 3: "לקיים דיון בהתערבות בג"ץ בחקיקה", באתר גלובס, 21 באוגוסט 2017
↑  דנ"א 2401/95  רותי נחמני נ' דניאל נחמני, ניתן ב-12 בספטמבר 1996
↑  לילך דניאל, דיון נוסף בביטול מס דירה שלישית – מה עומד מאחורי המהלך של המדינה?, באתר "תקדין", 22 באוגוסט 2017
↑  דנג"ץ 6571/17 היועץ המשפטי לממשלה ואחרים נ' צחי קוונטינסקי ואחרים, ניתן ב־19 במאי 2021
↑  אלה לוי-וינריב, ‏מס דירה שלישית: בעלי דירות שמכרו יחזירו המענק למדינה?, באתר גלובס, 16 ביולי 2017
בג"ץ רוזנצוויג מויסה נגד הרשות לשירותים ציבוריים חשמל

| --- | --- |

 מידע החלטה
 ערכאה:  בית המשפט העליון
 תאריך החלטה:  9 באוגוסט 2022
 החלטה
 קבלת העתירה - הזכות לאספקת חשמל היא חלק מהזכות לקיום מינימלי בכבוד
 חברי המותב
 חברי המותב:  דפנה ברק-ארז, יצחק עמית, דוד מינץ
 
בג"ץ רוזנצוויג מויסה (20 בינואר 2022) הוא החלטה בעתירה נגד הפרקטיקה של ניתוק מאספקת חשמל של צרכנים החיים בעוני, כאמצעי לגביית חובם. בית המשפט העליון קבע שהזכות לאספקת חשמל היא חלק מהזכות לקיום מינימלי בכבוד.
רקע

העתירה הוגשה על ידי ארבע עותרים פרטיים, בעזרת ארגונים חברתיים (הארגונים רופאים לזכויות אדם, האגודה לזכויות האזרח בישראל ואיגוד העובדים הסוציאליים). העותרת הראשונה, סיגלית מויסה, אם משפחה חד-הורית מאלעד, נותקה מחשמל בביתה עקב חוב.
המחלוקת המשפטית

בית המשפט העליון דן בהסדרים החלים על גביית חובות של צרכנים ביתיים בגין צריכת חשמל, ובכלל זה באפשרות לנתק את אספקת החשמל בשל צבירת חוב, כפי שזו נקבעה באמות המידה שהותקנו על-ידי רשות החשמל. זאת, על רקע החשש לפגיעה באוכלוסיות מוחלשות והטענה שאין לנתק מאספקת חשמל כאמצעי גבייה ביחס למי שידו אינה משגת לשלם את חשבון החשמל.
בעתירה נדונו שלש סוגיות:
הניתוק כאמצעי בלתי מידתי לגביית חוב: העותרים טענו שניתוק מאספקת החשמל פוגע בזכויות יסוד חוקתיות, ולכן את גביית החוב יש לעשות באמצעים מידתיים יותר מאשר ניתוק אספקת החשמל. העותרים טענו שהקבוצה "צרכנים שאספקת החשמל חיונית להם" כאמור באמות המידה – שלא ניתן לנתקם – היא קבוצה הכוללת רק את מי שמשתמשים במכשיר הנשמה או בלב מלאכותי, ובכך היא צרה בלתי סבירה באופן קיצוני. במהלך העתירה הורחבה קבוצת הזכאים למשתמשים במכשירים נוספים. עמדת המדינה הייתה שההוראות הקבועות באמות המידה מבטאות מדיניות סבירה ומידתית ושאין מקום להרחיב את רשימת הצרכנים שאספקת החשמל חיונית להם.
שיקול הדעת בהחלטה בדבר ניתוק: העותרים טענו שהפקדת שיקול הדעת לגבי ניתוק בידי ספק השירות (חברת החשמל) אינה סבירה באופן קיצוני נוכח הפגיעה בזכויות המוטלת על הכף, בעת שספק השירות מונע משיקולי רווח ויעילות כלכלית. לדברי המדינה, די בזכות הטיעון הקיימת במסגרת הליכי גבייה לגבי פריסת חובות.
שימוש במונה תשלום מראש (מת"מ) לתשלום חובות: העותרים טענו שהשימוש במת"מ עבור תשלום חובות עבר, באופן שניתן לקזז מהסכום הנטען במכשיר עד 20% לכיסוי החובות, מכביד במיוחד על צרכנים מאוכלוסיות מוחלשות. המדינה השיבה שזהו הסדר מידתי ומאוזן, אשר מיטיב עם הצרכנים ומאפשר להם להסדיר את חובם ולשלוט בצריכת החשמל מבלי להעמיק את החוב, ואף לפרוס את החזר החוב על פני תקופה ממושכת.
ההכרעה

בית המשפט (מפי השופטת דפנה ברק-ארז ובהסכמת השופטים יצחק עמית ודוד מינץ) קיבל את העתירה בשתי הסוגיות הראשונות.
ההכרעה > אספקת חשמל כזכות יסוד כשהיא קשורה להגנה על זכויות יסוד אחרות

בית המשפט התייחס לחשיבותה של אספקת חשמל בסיסית כשירות חיוני הנדרש לצורך קיום שגרת החיים היום-יומית. הוא ציין שבין הגישה הגורסת שאין להכיר בזכות לצרוך חשמל, שכן חשמל הוא מצרך שיש לשלם תמרתו, לבין הגישה שחשמל הוא זכות יסוד לכל דבר, מצויה גישת ביניים, לפיה יש בסיס להכרה בזכות לאספקת חשמל במקרים שבהם אספקה זו קשורה באופן הדוק להגנה על זכויות יסוד כגון הזכות לחיים, הזכות לבריאות או הזכות לקיום מינימלי. בית המשפט קבע שגישת ביניים זו היא נקודת המוצא לדיון. הוא ציין שהיא באה לידי ביטוי בתיקון לחוק משק החשמל הקובע את ההסדר לתעריף מופחת. דברי ההסבר לתיקון מציינים ש"חשמל הוא מצרך יסודי, ובלתי אפשרי לנהל אורח חיים סביר בלעדיו". בית המשפט הדגיש שהשאלה בפניו איננה ביקורת על המחוקק אלא ביקורת על יישום המסגרת הנורמטיבית שקבע המחוקק.
בית המשפט קבע שהזכות לאספקת חשמל היא בעלת זיקה מובהקת לזכות לקיום מינימלי בכבוד שכן היא נחוצה לקיום בסיסי יום יומי. הוא ציין את הפגיעות המיוחדת של אנשים החיים בעוני בהקשר של אספקת חשמל, כחלק מההקשר הרחב של "עוני אנרגטי", כלומר היעדר נגישות לצריכת אנרגיה בסיסית. קבוצה נוספת הזכאית להגנה מיחדת היא ילדים, אשר ניתוק מאספקת חשמל עלולה לפגוע ישירות בהבטחת סטנדרט בסיסי של חיים בכבוד עבורם, לרבות יכולתם לתפקד כתלמידים. הדברים חשובים במיוחד בהתחשב בכך שמצד אחד לא ניתן לזקוף לחובת הילדים את אי תשלום החוב, ומהצד האחר רכישת השכלה היא מפתח ליציאה ממעגל העוני. בית המשפט הדגיש שעניינו בשאלה של דרכי הגבייה, כאשר אין חולק של עצם קיומו של החוב. אמות המידה הקיימות לגביית חוב קושרות בין מי שזכאי לתשלום מופחת לבין מי שלא ניתן לנתקו מאספקת החשמל. עם זאת, יש אנשים שחיים בעוני מבלי שהם זכאים לתשלום מופחת, זכאות שנגזרת לא רק מקריטריונים כלכליים. אמות המידה הקיימות לא נותנות מענה למצבים רפואיים שעשויים להיות אקוטיים בשל חוסר גישה לחשמל, ולמצבי קצה של מצוקה הנובעת מעוני וממחסור. בית המשפט הדגיש שאין מתפקידו לקבוע אמות מידה חלופיות אלא רק להתוות עקרונות. האופן שבו יינתן מענה למצבים המתוארים לעיל עשוי להיות באמות מידה חדשות, בוועדת חריגים ועוד – הכל כפי שתקבע רשות החשמל. עוד קבע בית המשפט כי קבלת החלטה לגבי ניתוק מחייבת הליך פרטני, שלא קיים.
ההכרעה > אמות מידה צרות באופן בלתי סביר להגנה מפני ניתוק

בית המשפט קבע כי לא ניתן להסתפק במתכונתן הנוכחית של אמות המידה כדי להבטיח את מימושה של הזכות לאספקת חשמל באותם הקשרים שנמצאים בזיקה לזכות לקיום מינימלי בכבוד. נוכח זאת הורה בית המשפט לרשות החשמל לתקן את אמות המידה כך שצרכנים לא ינותקו מאספקת חשמל סדירה לביתם אם יוכיחו שהם נתונים במצב של עוני קשה או נתונים בקשיים כלכליים המשתלבים עם מצב רפואי, באופן המצדיק להימנע מניתוק. כמו כן נפסק כי על רשות החשמל להסדיר הליך לשמיעת טענותיו של הצרכן ולבחינת נסיבותיו הפרטניות בטרם תתקבל קבלת החלטה בדבר ניתוקו מאספקת חשמל. זאת כמתחייב מההגנה על זכות הטיעון במשפט המנהלי. על כן הוטל על חברת החשמל לאמץ נוהל מסודר ומפורט שיקבע את העקרונות המעשיים ליישום ההסדר המתוקן כפי שיעוגן באמות המידה.
ההכרעה > שימוש במת"מ

בית המשפט קבע שהפעלת המת"מ נעשית בסמכות מכוח סעיף 17(ד) לחוק משק החשמל, והשימוש באמצעי זה אינו בהכרח מרע את מצבו של הצרכן בעל החוב. הוא מאפשר שליטה בצריכת החשמל ועשוי למנוע הליכי הוצאה לפועל יקרים וארוכים. לפיכך זהו אמצעי מידתי.
ההכרעה > סעדים

בית המשפט פסק שעל רשות החשמל:
לתקן את אמות המידה באופן שיכיר באפשרות להוכיח מצב כלכלי חריג או קושי כלכלי המשתלב עם מצב רפואי כטעם לאי-ניתוקו של צרכן מאספקת החשמל.
לתקן את אמות המידה באופן שיסדיר הליך לשמיעת טענותיו של הצרכן בטרם קבלת ההחלטה על ניתוק מאספקת החשמל.
לאמץ נוהל מסודר ומפורט לקביעת העקרונות המעשיים ליישום ההסדר.
בעקבות פסק הדין

מאז פסק הדין גיבשה רשות החשמל נוהל בנושא, המונע ניתוק של מאות אלפי חייבים נזקקים.
ראו גם

הזכות למים
כבוד האדם וחירותו בדרכי ההוצאה לפועל
עילת הסבירות
הערות שוליים

↑  נינה פוקס, אדם קוטב, אם שנותקה מחשמל, אב שרצה להסיע את בתו העיוורת: הפסיקות מנאום חיות, באתר ynet, 13 בינואר 2023
↑  רשות החשמל, ספר אמות המידה.
↑  רשות החשמל, מדריך למת"מ - חשמל בתשלום מראש
↑  הצעת חוק משק החשמל (תיקון מס' 6) (תעריפים מופחתים), התשס"ז-2007.
↑   חן מענית, הפסיקות מלמדות: המיעוטים יהיו הראשונים להיפגע מהחלשת מערכת המשפט, באתר הארץ, 22 בינואר 2023
ג'ון פיל

| --- | --- |

 לידה:  30 באוגוסט 1939 הסוול, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  25 באוקטובר 2004 (בגיל 65) קוסקו, פרו 
 כינוי:  John Peel, Eddie Lee Beppeaux 
 שם לידה:  John Robert Parker Ravenscroft 
 מקום קבורה:  סאפוק 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 השכלה:  בית ספר שרוסברי 
 צאצאים:  טום רייבנסקרופט 
 פרסים והוקרה:  קצין במסדר האימפריה הבריטית (1998) 
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 
ג'ון רוברט פארקר רייבנסקרופט, הידוע בשם המקצועי שלו ג'ון פיל (באנגלית: John Peel‏; 30 באוגוסט 1939 - 25 באוקטובר 2004), היה שדרן רדיו בריטי.
ביוגרפיה

ג'ון פיל נולד בעיירה הסוול שבחצי האי וירל, ליד ליברפול. הבכור מבין שלושת בניו של רוברט לסלי רוונסקרופט, סוחר כותנה מצליח, ואשתו ג'ואן מרי (לבית סווינסון).  הוא גדל בכפר הסמוך ברטון. בבית הספר לפנימיית שרוסברי, שם אחד למד באותה עת חבר מונטי פיתון מייקל פיילין.
פיל נהג להתבודד כנער והיה מאזין רדיו נלהב ואספן תקליטים מגיל צעיר. מאוחר יותר הוא נזכר ברצון מוקדם להנחות תוכנית רדיו משלו "כדי שאוכל לנגן מוזיקה ששמעתי ורציתי שאחרים ישמעו". לאחר שסיים את שירותו הצבאי בשנת 1959 ביחידת הארטילריה המלכותית כמפעיל מכ"ם, עבד כפעיל במתוית כותמה בעיר רוצ'דייל ונסע הביתה בכל סוף שבוע להסוול על קטנוע שהושאל מאחותו.
ביוגרפיה > קריירה

ג'ון פיל היה השדר הוותיק ביותר של רשת ה־BBC האנגלית ושידר במשך 40 שנה ברדיו 1 שלה. במשך 40 שנותיו ברדיו גילה וטיפח ג'ון פיל עשרות להקות רוק אלטרנטיבי. בתוכניתו, שהייתה מהנשמעות ביותר בבריטניה, ערך את מה שכונה "פיל סשן", בו בכל תוכנית להקה אחרת מהתחום האלטרנטיבי הייתה מגיעה ומבצעת מספר שירים בשידור חי. בין אלו שהופיעו בתוכניתו: הביטלס, ג'ימי הנדריקס, פינק פלויד, נירוונה, הסקס פיסטולס, ניק דרייק ועוד. ג'ון פיל היה הראשון שהשמיע את האלבום "מועדון הלבבות השבורים של סרג'נט פפר" של הביטלס, אלבום שנחשב לפורץ דרך לרוק האלטרנטיבי.
מדי שנה היו בוחרים מאזיניו ב־"festive 50" את 50 השירים הגדולים של השנה ומרשימת השירים הזו ניתן ללמוד על הגיוון העצום של האיש, שבתוכנית אחת יכול היה להשמיע שיר פאנק ולאחריו שיר דת' מטאל ולשלב ניו קאנטרי יחד עם הארד רוק. יחד עם אהבתו העצומה לרוק אלטרנטיבי באשר הוא החל פיל להחדיר את ההיפ הופ לרדיו הבריטי והיה מהראשונים שהשמיעו להקות כמו הפוג'יס. עם תום האלף שידר ג'ון פיל את אחת מתוכניות הרדיו החשובות בבריטניה: הוא בחר מכל שנה מאז שנות השישים את ארבעת השירים המעניינים ביותר באותה שנה והשידור הארוך משך מיליוני מאזינים בבריטניה.
בשנת 2004 נפטר ג'ון פיל מהתקף לב והוא בן 65. בכל העולם ציינו תחנות רדיו את מותו וגם בישראל שודר שידור מיוחד לכבודו בן שני חלקים (בתאריכים 31 באוקטובר ו-1 בנובמבר) בתוכנית "הקצה" בגלגלצ. במהלך התוכנית שידרו קטעים נבחרים משידוריו.
הערות שוליים

↑  סוכנויות הידיעות, משדרים מיוחדים לזכר השדרן ג'ון פיל, באתר הארץ, 19 באוקטובר 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810635769005606  BIBSYS: 7057384  BNE: XX1229099  BnF: cb14634077x (data)  GND: 129544809  ISNI: 0000 0003 6854 885X  LCCN: no2005075896  MusicBrainz: 65ddc5dd-6e1c-4f70-bee3-b67703bbf4c8  NKC: xx0078434  NTA: 197620426  Trove: 1456570  VIAF: 29788442   WorldCat (עם VIAF): 29788442
ג'ון מקפרסון

| --- | --- |

 לידה:  1898 
 פטירה:  1971 (בגיל 73 בערך) 
 השכלה:  אוניברסיטת אדינבורו 
 תפקיד:  Governor of Nigeria (5 בפברואר 1948–1 באוקטובר 1954)  Governor-General of Nigeria (1 באוקטובר 1954–15 ביוני 1955) 
 
ג'ון סטיוארט מקפרסון (באנגלית:  John Stuart Macpherson;‏ 1898–1971) היה איש צבא ופקיד קולוניאלי בריטי שכיהן כמזכיר הראשי של ממשלת המנדט הבריטי בארץ ישראל.
ביוגרפיה

ג'ון סטיוארט מקפרסון נולד בסקוטלנד בשנת 1898 ולמד באוניברסיטת אדינבורו. מקפרסון שירת בצבא הבריטי, בשנת 1918, בסופה של מלחמת העולם הראשונה, כסגן משנה ברגימנט  Argyll and Sutherland Highlanders (אנ'), רגימט סקוטי של חיל רגלים במסגרת הצבא הבריטי.
בשנת 1919 המשיך בשירותו הצבאי בצרפת. בחודש מרץ 1921 החל לשרת כצוער במינהל האזרחי של הפדרציה של מלאיה. התקדם בתפקידיו לדרגת עוזר שר ולאחר מכן בשנת 1928 נתמנה לתפקיד קצין מחוז באחד ממחוזותיה של הפדרציה. בשנת 1933 הצטרף למשרד המושבות הבריטי ושב למלאיה כנציג קולוניאלי. בשנת 1937 הגיע לניגריה למלא תפקיד של עוזר המזכיר הקולוניאלי של המושבה.
בחודש מרץ 1939 נתמנה מקפרסון לתפקיד המזכיר הראשי של ממשלת המנדט הבריטי בארץ ישראל. התפקיד נחשב אז כקשה במיוחד, אולם באותה עת דעך ונסתיים המרד הערבי הגדול, ובאותה שנה החלה מלחמת העולם השנייה והשקט חדר והשתרר בארץ ישראל. במהלך המלחמה, באוקטובר 1943, הוא נשלח לוושינגטון לכהן כראש נציגות משלחת הרכש של מושבות בריטניה. לאחר מכן נתמנה לתפקיד מבקר שירותי הרווחה והפיתוח של איי הודו המערבית.
בשנת 1948 נתמנה מקפרסון לתפקיד המושל הכללי של ניגריה ומילא תפקיד זה עד לשנת 1955. בשנת 1956 הוא נתמנה לתפקיד תת-שר המושבות. בשנת 1959 פרש מקפרסון משירות הממלכה. בשנת 1960 נתמנה לתפקיד סגן היו"ר ולאחר מכן היו"ר של החברה לפיתוח העיר בסילדון. בשנת 1962 נתמנה לתפקיד יו"ר חברת תקשורת ובמקביל שימש סגן הנשיא של החברה המלכותית של חבר העמים (אנ').
ג'ון סטיוארט מקפרסון נפטר בשנת 1971.
הערות שוליים

↑  ראו כאן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2008081386  VIAF: 29344993   WorldCat (עם VIAF): 29344993
ג'יימס קיי קיירד

| --- | --- |

 לידה:  7 בינואר 1837 דנדי, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  6 במרץ 1916 (בגיל 79) דנדי, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  סקוטלנד 
 מקום קבורה:  בית קברות דין 
 השכלה:  אוניברסיטת סנט אנדרוז 
 בן או בת זוג:  Sophy Gray (1873–?) 
 
קברו של קיירד בבית הקברות דן
סר ג'יימס קיי קיירד (באנגלית: Sir James Key Caird, 1st Baronet;‏ 7 בינואר 1837 – 9 במרץ 1916) היה ברון ומתמטיקאי סקוטי. אחד היזמים המצליחים ביותר בדנדי בין יצרני היוטה, שהשתמש בטכנולוגיה החדישה ביותר במפעליו באשטון ובקרייגי.
קיירד נודע בעניין שגילה במתן סיוע כספי למחקר מדעי. הוא היה אחד המממנים של המשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית הכושלת של סר ארנסט שקלטון בשנים 1916-1914. סירת ההצלה של האונייה, הג'יימס קיירד, שבה הפליגו שקלטון ועוד חמישה מאנשי צוותו במסע אפי של 1500 ק"מ מאי הפיל אל ג'ורג'יה הדרומית, נקראה על שמו כאות הוקרה לתרומתו.
חייו

ג'יימס קיירד נולד בדאנדי, בנו של אדוארד קיירד (1889-1806), שייסד את הפירמה קיירד (דרנדי) בע"מ בשנת 1832.
קיירד האב היה אחד מיצרני הטקסטיל הראשונים שייצרו אריג מורכב משתי וערב של יוטה. ככל שהשימוש ביוטה נעשה פופולרי יותר, כן התרחבו ושגשגו עסקיה של משפחת קיירד.