stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לה לה לנד (סרט)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  דמיאן שאזל 
 הופק בידי:  גורדון הורוויץ מארק פלאט גארי גילברט פרד ברגר
 תסריט:  דמיאן שאזל 
 עריכה:  טום קרוֹס 
 שחקנים ראשיים:  ראיין גוסלינג אמה סטון
 מוזיקה:  ג'סטין הורוויץ 
 צילום:  לינוס סאנדגרין 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Gilbert Films Impostor Pictures Marc Platt Productions
 חברה מפיצה:  Summit Entertainment
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  איטליה 31 באוגוסט 2016 (פסטיבל ונציה) ישראל 8 בדצמבר 2016 ארצות הברית 9 בדצמבר 2016 (הפצה מוגבלת בארצות הברית) ארצות הברית 25 בדצמבר 2016 (הפצה רחבה)
 משך הקרנה:  128 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  דרמה קומית סרט מוזיקלי סרט רומנטי
 מקום התרחשות:  לוס אנג'לס, בולדר סיטי 
 תקופת התרחשות:  העשור השני של המאה ה-21 
 תקציב:  30 מיליון דולר
 הכנסות:  446 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   lalaland
 פרסים:  זוכה 7 פרסי גלובוס הזהב, 6 פרסי אוסקר
 www.lalaland.movie
 דף הסרט ב־IMDb
 
לה לה לנד (באנגלית: La La Land) הוא סרט מוזיקלי רומנטי אמריקאי משנת 2016, אותו כתב וביים דמיאן שאזל ובו מככבים ראיין גוסלינג ואמה סטון. העלילה עוקבת אחר מוזיקאי ושחקנית שאפתנית שמתאהבים בלוס אנג'לס. כותרת הסרט היא התייחסות לכינוי של העיר לוס אנג'לס ולביטוי המתאר מקום שמאכלס אנשים מנותקים מהמציאות. הסרט זכה לשבחים ממבקרי הקולנוע, זכה בשבעה פרסי גלובוס הזהב, כולל לסרט המוזיקלי הטוב ביותר ובשישה פרסי אוסקר מתוך שיא של 14 מועמדויות.
עלילה

הסרט עוקב אחר סיפור התאהבותם של מיה דולן (אמה סטון) וסבסטיאן "סב" וילדר (ראיין גוסלינג). מיה עובדת כבריסטה בדוכן קפה בחצר אולפני וורנר, היא שואפת להיות שחקנית בהוליווד ומחזאית, ומנסה מזלה באודישנים רבים ללא הצלחה. סבסטיאן הוא פסנתרן ג'אז מתוסכל החולם לפתוח מועדון ג'אז משלו, הוא מפוטר ממקום עבודתו בערב חג המולד לאחר שניגן יצירות מקוריות בניגוד להנחיית מנהלו. השניים נפגשים בסצנה הראשונה של הסרט במהלך פקק תנועה בלוס אנג'לס, לאחר מכן במסעדה בה ניגן סבסטיאן אליה נקלעת מיה ועדה לפיטוריו, ובפעם השלישית במהלך מסיבה בה נאלץ סבסטיאן לנגן למורת רוחו שירי שנות השמונים. לאחר המסיבה השניים יוצאים בחיפוש אחר מכוניותיהם והקשר הרומנטי מתחיל להירקם. סבסטיאן מעודד את מיה לכתוב מחזה לעצמה, היא מעודדת אותו להקים את המועדון והשניים הופכים לזוג. סבסטיאן חש לחץ לדאוג לפרנסה קבועה והוא מצטרף ללהקת ג'אז פופולרית בהנהגת חבר ילדותו קית' ויוצא עמה לסבב הופעות. המחזה של מיה נכשל והשניים מגלים כי הגשמת חלומותיהם מתנגשת עם יחסיהם האישים ו"נתקלת במהמורות רבות, חלקן נוגעות בהבדלי השאיפות ביניהם, בניסיונם לעזור זה לזה במימוש שאיפות אלה, ובפער הבלתי נמנע בין המחויבות לאמנותם לבין ההכרח שלהם להתפשר, שפירושו להתמסחר."
לאחר שמיה נואשת וחוזרת לבית הוריה בנבדה, מגיעה אל סבסטיאן הזמנה ללהק אותה לסרט של במאית מפורסמת. הוא משכנע את מיה להיענות להזמנה, ומיה יוצאת לצילומי הסרט בפריז. דרכיהם של מיה וסבסטיאן נפרדות. מיה הופכת לשחקנית מצליחה, נישאת לגבר אחר ויולדת בת. ערב אחד מיה ובעלה יוצאים לבילוי, ועקב פקק תנועה משנים את יעדם ומגיעים באקראי למועדון ג'אז. מיה מגלה כי זהו המועדון של סבסטיאן, שהגשים את חלומו. סבסטיאן מזהה את מיה בקהל, ושניהם מדמיינים לעצמם התפתחות שונה לחלוטין של קורות חייהם, שבה סבסטיאן מצטרף אל מיה במסעה לפריז ומקים עמה משפחה. בסיום השיר ששימש רקע למחשבות אלה מיה ובעלה יוצאים מהמועדון אך קודם לכן היא חולקת עם סבסטיאן רגע אחרון של חיוך.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/נית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ראיין גוסלינג | סבסטיאן "סב" וילדר |  |
| אמה סטון | מיה דולן |  |
| ג'יי. קיי. סימונס | ביל | מנהל המועדון המפטר את סב |
| פין ויטרוק | גרג | בן זוגה של מיה, ממנו נפרדת לטובת סב |
| רוזמרי דה ויט | לורה וילדר | אחותו של סבסטיאן |
| ג'ון לג'נד | קית' | חבר ילדות ומנהיג להקת ג'אז מודרני מצליחה אליה מצטרף וילדר |
| טום אוורט סקוט | דייוויד | בעלה של מיה לאחר הצלחתה |
| ג'סיקה רות' | אלקסיס |  |
| ג'וש פנס | ג'וש |  |
הפקה

את התסריט לסרט כתב דמיאן שאזל ב-2010, הוא הושפע מסרטי הקולנוע "כובע צילינדר", "מטריות שרבורג", "לילות בוגי" ו"שיר אשיר בגשם". שאזל התקשה למצוא מימון להפקת הסרט והומלץ לו לשנות את דמותו של הגיבור הראשי מנגן ג'אז לזמר רוק, לשנות את סצנת הפתיחה המורכבת ואת הסיום האמביוולנטי, המלצות שאת כולן דחה. רק לאחר הצלחת סרטו "ויפלאש" נרכשו זכויות ההפקה וההפצה שלו על ידי "ליונסגייט" (Lionsgate) ו-Black Label Media.
תקציב הסרט הוערך בכ-30 מיליון דולר. מפיקי הסרט עודדו את שאזל להגדיל את ההוצאות המתוכננות, ותמיכתם תרמה לליהוק שחקנים ראשיים יקרים יותר, להגדלת כמות ימי הצילום מ-24 ל-40, הגדלת כמות הניצבים, אתרי הצילום והתפאורות.
לתפקידים הראשים לוהקו תחילה אמה ווטסון ומיילס טלר, ווטסון נסוגה בעקבות ליהוקה לסרט "היפה והחיה" ועם טלר לא הגיעה ההפקה להבנות. לבסוף לוהקו במקומם אמה סטון וראיין גוסלינג, זהו שיתוף הפעולה השלישי של השניים כזוג נאהבים, לאחר "טיפש, מטורף, מאוהב" ו"יחידת גנגסטרים". השניים התאמנו במשך שלושה חודשים בחזרות בנגינה, בשירה ובריקודים. המוזיקאי ג'ון לג'נד לוהק לתפקיד מפתח נוסף ולקראת הצילומים למד לראשונה לנגן בגיטרה. בסרט השתתפו כ-1,600 ניצבים.
צילומי הסרט נעשו בשתי מצלמות, בפורמט אנמורפיק תוך שימוש בסרט צילום 35 מ"מ וביחס 1:2.55 על מנת לשוות לסרט מראה קלאסי. לשם כך התאימה חברת Panavision במיוחד לסרט את העדשות בהן נעשה שימוש.
הצילומים החלו באוגוסט 2015 בלוס אנג'לס ונמשכו כ-40 ימים בלמעלה מ-60 אתרים ברחבי המטרופולין. האתרים כללו את הפוניקולר "מעוף המלאכים", שאף על פי שהיה סגור לתחזוקה כבר מספר שנים נפתח במיוחד לצילומי הסרט, מגדלי ווטס, שוק "גראנד סנטרל מרקט", מלון שאטו-מרמון (אנ'), המזח בהרמוסה ביץ', מועדון "Lighthouse Café" בהרמוסה ביץ' (אליו לוקח סב את מיה על מנת ללמד אותה על ג'אז), אולם הקולנוע ריאלטו בסאות' פאסדינה (בו הזוג עומד להתנשק על רקע הקרנת הסרט "מרד הנעורים"), ומצפה הכוכבים גריפית' (בסצנה שמקורה בסרט "מרד הנעורים", ובה צמד הגיבורים מתעופף באוויר). סצנת הפתיחה של הסרט צולמה במשך יומיים במחלף המחבר בין כביש מהיר 105 לכביש מהיר 110. המחלף נסגר במיוחד למספר שעות לצורכי ההפקה, והסצנה כללה מאות מכוניות ורקדנים.
עריכת הסרט נעשתה במשך קרוב לשנה על ידי טום קרוס, ששיתף פעולה עם שאזל גם בסרט "ויפלאש". את הכוריאוגרפיה ביימה מנדי מור.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ב-31 באוגוסט 2016 בפסטיבל הסרטים של ונציה, הפצה מוגבלת של הסרט בחמישה בתי קולנוע בארצות הברית החלה ב-9 בדצמבר 2016 והפצה רחבה ב-16 בדצמבר.
מצפה הכוכבים גריפית'
הפוניקולר מעוף המלאכים
מחלף התנועה בו צולמה סצנת הפתיחה
מגדלי ווטס
אולם הקולנוע ריאלטו
מוזיקה

את המוזיקה לסרט הלחין ג'סטין הורוויץ, בן כיתתו של שאזל באוניברסיטת הרווארד, ששיתף עמו פעולה גם בסרט "ויפלאש", להורוויץ נדרשו 31 סקיצות עד להשגת הגרסה הסופית שיר הנושא של הסרט "City of Stars". את המילים לשירים חיברו בנג' פאסק וג'סטין פול. את האלבום עם פסקול הסרט הפיקו הורוויץ, מריוס דה פריס וסטיבן גזיקי.
פסקול הסרט זכה בשני פרסי גראמי בטקס בינואר 2018.
פסקול הסרט:
"Another Day of Sun" - בביצוע צוות השחקנים של הסרט
"Someone in the Crowd" - בביצוע אמה סטון
"Mia and Sebastian's Theme" - בביצוע ג'סטין הורוויץ
"A Lovely Night" - בביצוע אמה סטון וראיין גוסלינג
"Herman's Habit" - בביצוע ג'סטין הורוויץ
"City of Stars" בביצוע ראיין גוסלינג
"Planetarium" - בביצוע ג'סטין הורוויץ
"Summer Montage/Madeline" - בביצוע ג'סטין הורוויץ
"City of Stars" - בביצוע אמה סטון וראיין גוסלינג
"Start a Fire" - בביצוע ג'ון לג'נד
"Engagement Party" - בביצוע ג'סטין הורוויץ
Audition ‏(The Fools Who Dream)" - בביצוע אמה סטון
"Epilogue" - בביצוע ג'סטין הורוויץ
"The End" - בביצוע ג'סטין הורוויץ
"City of Stars" (זמזום) - בביצוע ג'סטין הורוויץ עם אמה סטון
פרסים

טקס פרסי אוסקר ה-89 - הסרט היה מועמד ל-14 פרסי אוסקר, כולל בכל הקטגוריות המרכזיות, שיא במספר המועמדויות (יחד עם "הכל אודות חוה" ו"טיטניק"). הסרט זכה בשישה פרסים: פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר, פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר, פרס אוסקר לפסקול הטוב ביותר, פרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר, פרס אוסקר לעיצוב התפאורה הטוב ביותר.
פרסי גלובוס הזהב - הסרט זכה בכל שבע הקטגוריות להן היה מועמד: פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי, פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי, פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי, פרס גלובוס הזהב לבמאי הטוב ביותר - סרט קולנוע, פרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר, פרס גלובוס הזהב לפסקול הטוב ביותר ופרס גלובוס הזהב לשיר הטוב ביותר. זהו הסרט השני בתולדות גלובוס הזהב, שזוכה בכל 5 הקטגוריות הנחשבות ביותר (הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר, השחקן הטוב ביותר, השחקנית הטובה ביותר, התסריט הטוב ביותר) והסרט עם כמות הזכיות הגבוהה ביותר בתולדות הטקס.
פרסי איגוד מבקרי הקולנוע - זכייה בשמונה פרסים: הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר, התסריט הטוב ביותר, הצילום הטוב ביותר, העריכה הטובה ביותר, עיצוב אומנותי, פסקול ושיר. היה מועמד לארבעה פרסים נוספים: השחקן והשחקנית הטובים ביותר, עיצוב ההלבשה ושיר נוסף.
פרס באפט"א לקולנוע - זכייה בפרס הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר, השחקנית הטובה ביותר, הצילום הטוב ביותר, המוזיקה הטובה ביותר. היה מועמד לעוד שישה פרסים.
פסטיבל הסרטים של ונציה - היה מועמד לפרס אריה הזהב, ואמה סטון זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר.
פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו - פרס אהוב הקהל.
פסטיבל הסרטים בהמפטונס - פרס אהוב הקהל.
איגוד מבקרי הקולנוע של ניו יורק - פרס הסרט הטוב ביותר.
איגוד מבקרי הקולנוע באזור וושינגטון די. סי. - פרס הסרט הטוב ביותר.
מכון הסרטים האמריקאי - נבחר לאחד מסרטי השנה.
פרס גילדת שחקני המסך - אמה סטון זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר, ראיין גוסלינג היה מועמד לפרס השחקן הטוב ביותר.
פרסי סטלייט - זכה בסרט הטוב ביותר, הפסקול הטוב ביותר, שיר הנושא הטוב ביותר, והעיצוב האומנותי הטוב ביותר.
פרסי האקדמיה האוסטרלית לקולנוע וטלוויזיה - הסרט הטוב ביותר והשחקנית הטובה ביותר.
פרס איגוד המפיקים האמריקאי - זכה בפרס הסרט הטוב ביותר
פרסי גילדת הבמאים - הסרט הטוב ביותר
פרס גראמי - אוסף הפסקול הטוב ביותר למדיה חזותית, והפסקול הטוב ביותר
מונראל

ערך זה עוסק במבצר בהרי אדום. אם התכוונתם לעיר בקנדה, ראו .
| --- | --- |

 היסטוריה
 נבנה:  1115 
 מיקום
 מדינה:  ירדן ירדן
 קואורדינטות:  30°31′53″N 35°33′39″E﻿ / ﻿30.531389°N 35.560833°E﻿ / 30.531389; 35.560833
  (למפת ירדן מוגדלת) עמאן אירביד סלט ג'רש זרקא טפילה כרכ מידבא מעאן עקבה סוריה לבנון ע י ר א ק  ערב הסעודית  ישראלמונראל(למפת ירדן רגילה) עמאן אירביד סלט ג'רש זרקא טפילה כרכ מידבא מעאן עקבה סוריה לבנון ע י ר א ק  ערב הסעודית  ישראלמונראל
 
המצודה ומרכז המבקרים
מראה כללי
מראה במצודה
מונראל או קראק דה מונראל (צרפתית Crac de Montréal; לטינית Mons Regalis - "ההר המלכותי". בערבית: קַלְעַת מוֹנְתְרִיַאל قلعة مونتريال) הוא מבצר צלבני השוכן בעיר שובכ, בהרי אדום שבירדן. המצודה ניצבת על תל בצורת חרוט, סמוך לדרך המלך, במרחק של 75 ק"מ מדרום לכרכ וכ-20 ק"מ מצפון לפטרה.
היסטוריה

המצודה הוקמה בשנת 1115 על ידי בלדווין הראשון, לאחר שכבש את האזור, והייתה המצודה הצלבנית הראשונה שהוקמה בעבר הירדן. בשנה שלאחר מכן כבש בלדווין את עקבה לחופי מפרץ אילת, והדבר הקנה לו שליטה על הדרך הימית והיבשתית מחצי האי ערב וממצרים, נתיב ששימש כעורק מסחרי וכציר חשוב של עולי רגל למכה. המצודה שמשה כעמדה לגביית מכסים ונותרה בחזקת ממלכת ירושלים עד שנת 1142, עת נמסרה לסניוריית נסיכות עבר הירדן (Oultrejordain). באותה שנה החלה הקמתה של מצודת כרכ מצפון למונראל, וזו הייתה למרכז השלטוני והצבאי של הנסיכות.
המצודה עברה בשנת 1176 לרשותו של רנו משטיון כאשר נשא לאשה את סטפני דה מילי, שליטת הנסיכות. שטיון הפך את המצודה, בדומה למצודת כרכ, לבסיס להרפתקאות השוד והביזה שלו, ולמרות הסכם השלום שנחתם בין צלאח א-דין לבין ממלכת ירושלים, תקף שטיון שיירות שעשו את דרכן למכה לקיום מצוות החאג'. ב-1187 הכריע צלאח א-דין את ממלכת ירושלים בקרב קרני חיטין והוציא להורג את רנו משטיון. הוא כבש את המצודה בחודש מאי 1189 לאחר מצור בן 18 חודשים. לפי האגדה מכרו מגיני המצודה את נשותיהם וילדיהם לצרים בתמורה למזון, וחלקם איבדו את ראייתם בשל הרעב.
הממלוכים כבשו את המצודה בסוף המאה ה-13 והקימו בה מבנים שטשטשו חלק מהשרידים הצלבניים.
המצודה

האתר לא נחקר במלואו עד שנת 2008, עת החל במקום מחקר ארכאולוגי מטעם אוניברסיטת פירנצה. הקמת המצודה על ידי בולדווין בזמן כה קצר, עשויה להעיד על כך שהוקמה במקום בו שכנו ביצורים קודמים, אולי נבטים. אם כך הוא הדבר, שימשו ביצורים קודמים אלה את הצלבנים בהתחלה, והקמת המבנים הצלבנים נעשתה רק לאחר מכן.
אורכו של התל הוא 200 מטר מצפון לדרום ורוחבו 100 מטר ממזרח למערב. צורתו כשל אליפסה. סביב המצודה הוקמו שלוש חומות היקפיות, ועקבותיהן של שתיים מהן ניכרות כיום בבירור. באתר שוכנות שתי כנסיות - כנסייה משוחזרת ובה שלוש ספינות ובפטיסטריום נמצאת במזרח התל, וקפלה קטנה נמצאת בצידו הדרום-מזרחי. מתחת לקפלה שוכנות קטקומבות. בקצה הצפוני של המצודה נמצא מגדל שמירה חצי עגול ולידו בית מאסר. עוד שוכן בחלק זה הארמון שהקימו האיובים. סמוך לשם שוכן אולם הכס של המלך בולדווין הראשון, שהממלוכים הפכו מאוחר יותר לבית ספר. אולם הממצא המרשים ביותר בתל הוא פיר ובו 375 מדרגות, המוליך אל מעיין תת-קרקעי. הפיר מוביל בסופו של דבר אל מחוץ למצודה.
לקריאה נוספת

Denys Pringle, "Montreal" (No. 157), in Secular Buildings in the Crusader Kingdom of Jerusalem: an Archaeological Gazetteer, Cambridge University Press, 1997, pp. 75-76
חיל האוויר המלכותי התאילנדי

| --- | --- |

 
 זרועות
  הצבא המלכותי של תאילנד
  הצי המלכותי התאילנדי
  חיל האוויר המלכותי התאילנדי
 עיטורים ומבנה פיקודי
 עיטורי הכוחות המזוינים המלכותיים של תאילנד
 דרגות הכוחות המזוינים של תאילנד
 היסטוריה צבאית
 היסטוריה צבאית של תאילנד
 היסטוריה של תאילנד
דגל חיל האוויר המלכותי התאילנדי
רונדל החיל
חיל האוויר המלכותי התאילנדי (בתאית: กองทัพอากาศไทย, באנגלית: Royal Thai Air Force- RTAF), הוא חיל האוויר של ממלכת תאילנד ואחד מהזרועות של הכוחות המזוינים של תאילנד. מאז הקמתו ב-1913, כאחד מחילות האוויר הראשונים באסיה, לקח החיל חלק במספר רב של פעולות קרביות גדולות וקטנות. במהלך מלחמת וייטנאם השתמש החיל בציוד שנמסר לו על ידי חיל האוויר של ארצות הברית.
היסטוריה

בפברואר 1911 הנחית טייס בלגי בשם שארל ואן דר בורן (Charles Van Den Born) את המטוס הראשון שהגיע לסיאם על גבי מסלול מרוצי סוסים. השלטונות התרשמו מההמצאה החדשה וב-28 בפברואר 1912 נשלחו שלושה קצינים לצרפת, שהייתה אז מרכז התעופה העולמי, לצורך לימודי טיסה. בנובמבר 1913, לאחר שסיימו את הכשרתם, שבו הקצינים למולדתם עם שמונה מטוסים (ארבע מטוסי Breguet וארבע מטוסי Nieuport IV). בחודש מרץ 1914 הועברו המטוסים לשדה התעופה דון מואנג, 40 ק"מ מבנגקוק, שמשמש כיום כבסיס הראשי של חיל האוויר.
משרד ההגנה התאילנדי הכפיף את "גיס התעופה הסיאמי" (Siamese Flying Corps) תחת פיקודו של המהנדס הראשי של הצבא המלכותי של תאילנד. הנסיך פורצ'אטרה (Purachatra) ואחיו הנסיך צ'קרבונגסי בהובנאדה (Chakrabongse Bhuvanadh) היו התורמים העיקריים להקמתו של "שירות האוויר המלכותי הסיאמי" (Royal Siamese Aeronautical Service) כפי שנקרא בעת הקמתו בשנת 1919. ב-1937 שונה שמו שוב ל"לחיל האוויר המלכותי הסיאמי" (Royal Siamese Air Force) ובשנת 1939, בעקבות שינוי שמה של הממלכה מ"סיאם" ל"תאילנד", שונה שמו של החיל ל"חיל האוויר המלכותי התאילנדי". במהלך מלחמת צרפת-תאילנד השיג החיל כמה ניצחונות במהלך קרבות האוויר כנגד חיל האוויר של צרפת של וישי. במהלך מלחמת העולם השנייה ביצע החיל משימות תמיכה בצבא המלכותי של תאילנד במסגרת כיבושן של המדינות השאניות בבורמה כבעל ברית של יפן ב-1942 והגן על בנגקוק בזמן שהופצצה על ידי בעלות הברית בשלביה האחרונים של המלחמה. חלק מהטייסים של החיל סייעו לתנועת ההתנגדות כנגד היפנים. לאחר המלחמה שלח החיל שלושה מטוסי C-47 Skytrain לסיוע לכוחות האו"ם במלחמת קוריאה. כוחות אלה השתתפו גם במלחמת וייטנאם. בהמשך השתתף החיל בפשיטות כנגד הכוחות הקומוניסטים באזורי הגבול, כמו הפשיטות האוויריות ללאוס ובלחימה כנגד הכוחות הוייטנאמים לאורך הגבול עם קמבודיה. לאחר המלחמה הקרה השתתף החיל בפעולות לאורך גבול תאילנד-בורמה ב-1999 ושיגר משלחת לפינוי אזרחים זרים מקמבודיה במהלך המהומות בפנום פן ב- 2003.
בסיסים

חיל האוויר המלכותי התאילנדי מחזיק כמה בסיסים טיסה מודרניים שנבנו בין השנים 1954-1968. כולם פרט לאחד נבנו והיו בשימושם של הכוחות המזוינים של ארצות הברית עד אשר התפנו מתאילנד ב-1976 והם הועברו לשימושו של חיל האוויר המלכותי התאילנדי. בסיסים אלה, בתקהלי (Takhli Royal Thai Air Force Base, ממוקם 240 ק"מ מצפון לבנגקוק) ובקורט (Korat Royal Thai Air Force Base, שממוקם 250 ק"מ מצפון-מזרח לבנגקוק), יחד עם הבסיס הראשי בדון מואנג, שאותו חולק החיל עם גופי התעופה האזרחית, הם בסיסיו הראשיים של החיל. תחזוקת הבסיסים לאחר עזיבת הכוחות האמריקנים התבררה כיקרה ומעבר לצרכים של החיל. עם זאת, המסלולים בבסיסים פעילים לצורכי מבצעיים והדרכתיים.
מבנה החיל

בראש החיל עומד מפקד חיל האוויר, כשהחל משנת 2012 התפקיד מאויש על ידי מרשל אוויר ראשי פראג'ין ג'אנטונג (Prajin Jantong). מפקדת החיל ממוקמת בבסיס דון מואנג שבפרברי בנגקוק.
המבנה הפיקודי של החיל מורכב מחמש קבוצות:
ריגמנט 11 של חיל האוויר המשרת כמשמר מלך תאילנדמפקדת החיל בבנגקוק – אחראית על תכנון ופיקוד על הגופים המבצעיים.
ריגמנט 11 של משמר המלך.
קבוצת התמיכה – מספקת שירותי הנדסה, תקשורת, חימוש, תחבורה, אפסנאות, ורפואה.
קבוצת ההדרכה
קבוצת השירותים המיוחדים – אחראית על רווחתו של כוח האדם של החיל ועל תיאום הפעולות עם רשויות התעופה האזרחיות.
הקבוצה המבצעית – כוללת 11 כנפות שאחראיות על 18 טייסות, בית הספר לטיסה וכמה גופים עצמאיים:
| טייסת | כנף | ציוד | בסיס | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| טייסת 102 (קרב) | כנף 1 | F-16A/B ADF | קורט |  |
| טייסת 102 (קרב) | כנף 1 | F-16A/B | קורט |  |
| טייסת 201 (מסוקים) | כנף 2 | S-92/Bell 412 | Khok Ka Thiem | טייסת משמר מלכותי |
| טייסת 203 (מסוקים) | כנף 2 | UH-1H | Khok Ka Thiem |  |
| טייסת 401 (תקיפה קלה) | כנף 4 | L-39 | Takhli |  |
| טייסת 402 (איסוף מודיעין) | כנף 4 | Learjet 35, IAI Arava | Takhli |  |
| טייסת 403 (קרב) | כנף 4 | F-16A/B | Takhli | מיועדת לשדרוג |
| טייסת 601 (תובלה) | כנף 6 | C-130H/H-30 | דון מואנג |  |
| טייסת 602 (טיסות מלכותיות) | כנף 6 | A310, A319, B737 | דון מואנג | טייסת משמר מלכותי |
| טייסת 603 (תובלה) | כנף 6 | ATR72 | דון מואנג |  |
| טייסת 604 (אימון טייסים אזרחיים) | כנף 6 | CT-4A, T-41D | דון מואנג |  |
| טייסת 701 (קרב) | כנף 7 | JAS-39 Gripen | Surat Thani |  |
| טייסת 702 | כנף 7 | Saab 340 | Surat Thani |  |
| טייסת 211 (קרב) | כנף 21 | F-5T Tigris | Ubon |  |
| טייסת 231 (תקיפה) | כנף 23 | Alpha Jet | Ubon |  |
| טייסת 411 (קרב) | כנף 41 | L-39 | Chiang Mai |  |
| טייסת 461 (תובלה) | כנף 46 | Nomad, Basler BT-67 | Phitsanulok | מבצעת גם טיסות לזריעת עננים |
| טייסות 561/562/563 (קרב) | כנף 56 | JAS-39 Gripen | Hat Yai |  |
| טייסת 904 (ביום אויב) | - | F-5E | דון מואנג |  |
| טייסת טנגו   (Tango Sqn) | - | - | Chiang Mai | יחידת מטוסים היסטוריים, לא בשליטת החיל |
| טייסת 1 (אימונים) | בית הספר לטיסה | PAC CT/4E | Kamphang Saen | אימון ראשוני |
| טייסת 2 (אימונים) | בית הספר לטיסה | Pilatus PC-9M | Kamphang Saen | אימון בסיסי |
| טייסת 3 (אימונים) | בית הספר לטיסה | Bell 206B | Kamphang Saen | אימון מסוקים |
מבנה החיל > פלוגת הקומנדו של חיל האוויר המלכותי התאילנדי

פלוגת הקומנדו היא היחידה המיוחדת של החיל והוקמה בסוף שנות השבעים. היחידה ממוקמת ליד בסיס דון מואנג והיא בעלת יכולות ללוחמה בחטיפות מטוסים. הפלוגה כולל שלוש מחלקות תקיפה כשכל אחת מהן מחולקת לשני צוותים.
כלי הטיס

| תמונה | מטוס | ארץ מוצא | ייעוד | כמות   בשירות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | F-16 פייטינג פלקון | ארצות הברית   ארצות הברית | קרב רב תכליתי | 14 דגם ADF   42 דגם A/B |  |
|  | JAS-39 גריפן | שוודיה   שוודיה | קרב רב תכליתי | 8 דגם C   4 דגם D |  |
|  | נורת'רופ F-5 טייגר II | ארצות הברית   ארצות הברית | קרב-הפצצה | 16 דגם T   17 דגם E/F |  |
|  | Dornier Alpha Jet A | גרמניה   גרמניה | תקיפה | 19 | לשעבר מחיל האוויר הגרמני |
|  | Aero L-39ZA/ART | צ'כיה   צ'כיה | תקיפה/אימון | 36 |  |
|  | Pilatus PC-9M | שווייץ   שווייץ | אימון מתקדם | 23 |  |
|  | Diamond DA42 | אוסטריה   אוסטריה | אימון מתקדם | 6 |  |
|  | RTAF-2 | תאילנד   תאילנד | אימון מתקדם | 1 |  |
|  | RTAF-6 | תאילנד   תאילנד | אימון מתקדם | 0 |  |
|  | Cessna T-41D | ארצות הברית   ארצות הברית | אימון בסיסי | 6 |  |
|  | PAC CT/4E | ניו זילנד   ניו זילנד | אימון בסיסי | 23 |  |
|  | DA42 MPP | אוסטריה   אוסטריה | סיור | 2 |  |
|  | Saab 340 S-100B Argus | שוודיה   שוודיה | שליטה ובקרה | 2 |  |
|  | ערבה | ישראל   ישראל | תובלה\לוחמה אלקטרונית | 2 |  |
|  | C-130 הרקולס | ארצות הברית   ארצות הברית | תובלה | 12 |  |
|  | Basler BT-67 | ארצות הברית   ארצות הברית | תובלה | 8 |  |
|  | GAF N.22B Nomad | אוסטרליה   אוסטרליה | תובלה | 19 |  |
|  | סאאב 340 | שוודיה   שוודיה | תובלה | 2 |  |
|  | בואינג 737 - 8Z6 | ארצות הברית   ארצות הברית | הטסת אח"מ | 1 |  |
|  | בואינג 737 - 4Z6 | ארצות הברית   ארצות הברית | הטסת אח"מ | 1 |  |
|  | איירבוס A310 - 324 | האיחוד האירופי   האיחוד האירופי | הטסת אח"מ | 1 | משמש בעיקר להטסת קצינים בכירים |
|  | איירבוס A320 - 115X CJ | האיחוד האירופי   האיחוד האירופי | הטסת אח"מ | 1 | משמש בעיקר להטסת פקידי ממשלה בכירים |
|  | ATR 72 - 500 | צרפת   צרפת | הטסת אח"מ | 4 | 1 למשפחה המלכותית   1 רזרבי   2 להטסת אח"מ |
|  | AU-23A | ארצות הברית   ארצות הברית | צילום | 14 |  |
|  | GAF N.22B Nomad | אוסטרליה   אוסטרליה | צילום | 3 |  |
|  | Learjet 35A | ארצות הברית   ארצות הברית | צילום | 1 |  |
|  | ADS Aerostar | ישראל   ישראל | כלי טיס בלתי מאויש | 2 | 4 בהזמנה |
|  | GFC Tigershark II | תאילנד   תאילנד | כלי טיס בלתי מאויש | 0 |  |
|  | GFC UAV G-Star | תאילנד   תאילנד | כלי טיס בלתי מאויש | 1 |  |
|  | בל UH-1 | ארצות הברית   ארצות הברית | מסוק כללי/חיפוש והצלה | 19 |  |
|  | Eurocopter EC725 | האיחוד האירופי   האיחוד האירופי | מסוק כללי/חיפוש והצלה | 0 | 4 בהזמנה   מתוכננים 16 |
|  | Bell 412EP/SP | קנדה   קנדה | הטסת אח"מ | 11 |  |
|  | Sikorsky S-92 | ארצות הברית   ארצות הברית | הטסת אח"מ | 3 |  |
ראו גם

הכוחות המזוינים המלכותיים של תאילנד
הערות שוליים

↑  מידע על מפקד החיל באתר הבית (באנגלית)
↑  "WORLD AIR FORCES 2011/12". Flightglobal Insight. 2013. Retrieved 17 March 2013. עמוד 25
↑  "Delivery of Gripen fighter aircraft to Thailand". www.fmv.se. Retrieved 2011-11-19.
↑  Goebel, Greg. "Pilatus Turbo-Trainers." airvectors.net. Retrieved: 9 November 2012.
1 2  Diamond Aircraft Industries Royal Thai Air Force chooses 6 DA42 for it's (sic) training program
↑  Air force swaps 3 planes for 1, Bangkok Post, 14 May 2012
1 2 3 4 5 6  Royal Thai Air Force Fleet Details and History, planesportters.net
↑  מתוך אתר מוזיאון חיל האוויר של ארצות הברית
↑  Thailand Orders Eurocopter’s EC725 for SAR Missions, Defense Industry Daily, 23 September 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0563 4408
שחור על לבן (סרט, 2018)

| --- | --- |

 מבוסס על:  Black Klansman
 בימוי:  ספייק לי 
 הופק בידי:   ג'ייסון בלאם ספייק לי ריימונד מנספילד שון מקטריק ג'ורדן פיל שון רדיק
 תסריט:  ספייק לי דוד רבינוביץ' צ'רלי וכטל קווין וילמות'
 עריכה:  בארי אלכסנדר בראון 
 שחקנים ראשיים:  ג'ון דייוויד וושינגטון  אדם דרייבר לורה הרייר טופר גרייס
 מוזיקה:  טרנס בלנשרד 
 צילום:  צ'ייסי איירווין
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Focus Features, אולפני לג'נדרי, בלאמהאוס הפקות 
 חברה מפיצה:  אולפני יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  10 במאי 2018 (פסטיבל קאן)
 משך הקרנה:  135 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט ביוגרפי, סרט פשע, סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  קולורדו ספרינגס 
 תקופת התרחשות:  שנות ה-70 של המאה ה-20 
 תקציב:  13-17 מיליון דולר
 הכנסות:  91 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   blackkklansman
 פרסים:  גרנד פרי   פרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר
 www.blackkklansman.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
שחור על לבן (באנגלית: BlacKkKlansman) היא דרמת פשע אמריקאית שכתב וביים ספייק לי המבוססת על האוטוביוגרפיה "Black Klansman" שנכתבה על ידי רון סטולוורת'. בסרט משחקים ג'ון דייוויד וושינגטון (בנו של דנזל וושינגטון), אדם דרייבר, לורה הרייר וטופר גרייס. עלילת הסרט מתרחשת בקולורדו של שנות ה-70 ועוקבת אחר שוטר ממוצא אפרו אמריקאי שמנסה להסתנן לשורות הקו קלוקס קלאן. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל קאן ב-14 במאי 2018, בו זכה בפרס הגרנד פרי. הוא יצא לאקרנים בישראל ב-9 באוגוסט 2018. הסרט זכה בפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר.
תקציר העלילה

רון סטולוורת' (ג'ון דייוויד וושינגטון), שוטר בקולורדו ספרינגס, קולורדו, ממוצא אפרו אמריקאי מצליח לחדור לאיגוד המקומי של הקו קלוקס קלאן. את רוב התקשורת שלו עם הקלאן הוא מבצע דרך הטלפון בעוד במפגש פנים אל פנים, הוא שולח שוטר אחר, יהודי, בשם פליפ צימרמן (אדם דרייבר), כדי לגלם את עצמו.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/ית | שם הדמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| ג'ון דייוויד וושינגטון | רון סטולוורת' | השוטר האפרו אמריקאי הראשון במשטרת קולורדו ספרינגס, קולורדו |
| אדם דרייבר | פליפ צימרמן | בלש משטרה |
| לורה הרייר | פטריס דומאס | נשיאת אגודת הסטודנטים השחורים |
| טופר גרייס | דייוויד דיוק | ראש הקו קלוקס קלאן |
| ג'ספר פאקונן | פליקס קנדריקסון |  |
| ראיין אגולד | וולטר בריצ'וויי |  |
| פול וולטר האוזר | אייבנהו |  |
| אשלי אטקינסון | קוני קנדריקסון | אשתו של פליקס |
| קורי הוקינס | סטוקלי קרמייקל/קוואמה טורה |  |
| מייקל בושמי | ג'ימי קריק | שוטר |
| רוברט ג'ון ברוק | ברידג'ס | מפקד המשטרה |
| הארי בלפונטה | ג'רום טרנר |  |
| אלק בולדווין | ד"ר קנברו בורגרד |  |
הפקה > פיתוח וליהוק

בשנת 2015, הביא מפיק הסרטים שון רדיק את הזכויות על ספרו של רון סטולוורת', Black Klansman, למשרדי QC אנרטיימנט והם החלו לעבד את סיפור לתסריט. בעקבות הצלחתו של הסרט תברח ב-2017 חברו QC למפיקי הסרט כדי לעזור בפיתוחו. בספטמבר של אותה שנה, חתמו ספייק לי וג'ון דייוויד וושינגטון על העסקתם בסרט. חודש לאחר מכן, אדם דרייבר, לורה הרייר וטופר גרייס חתמו גם הם.
הפקה > צילומים

הצילמום החלו בספטמבר 2017.
הפצת הסרט

ב-12 באפריל נבחר הסרט להתחרות בפסטיבל קאן והוקרן בבכורה ב-14 במאי 2018. הפצתו הרחבה בישראל התקיימה ב-9 באוגוסט באותה השנה, ולמחרת בארצות הברית, ביום השנה לאירועי שארלוטסוויל.