stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלון תבור

ערך זה עוסק בעץ המופיע בתנ"ך. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
עץ אלון שגילו הוערך בכ-1000 שנים, צולם ב-2006
אֵלוֹן תָּבוֹר, הוא שמו של עץ המופיע בתנ"ך, בספר שמואל א', בסיפור שלושת האותות שנותן שמואל הנביא לשאול לאחר שמשחו למלך.
תרגום יונתן, מתרגם את אלון תבור למישר תבור כלומר מישור התבור. כך גם רד"ק: ”כתרגומו מישר תבור”. זיהוי מקומו של אלון תבור לפי המקרא הוא מדרום לקבר רחל. לפי תרגום יונתן יש הגורסים כי אֵלוֹן נגזר מהמילים אֵל ואלוהות וזאת מפני שהקדמונים ייחסו גם קדושה לעצים אלו. אחרים סוברים כי אלון תבור הוא בעצם עץ אלה מפורסם, שהיה קיים בין רמה לגבעה.
יש הסוברים כי אלון תבור הוא תומר דבורה (ספר שופטים, פרק ד', פסוק ה') ובעל תמר (ספר שופטים, פרק כ', פסוק ל"ג). אחרים מזהים את מקומו בח'רבת ארחא צפונית לתל אל פול.
השם אלון התפרש גם כעץ אלון שמקום בו צמח היה למרכז פולחני ניחוש. עצים אשר שימשו כמקום מרכזי בו קיבלו הכוונה מהאלים, היה ידוע במרחבי המזרח הקדום.
בדרך כלל שמות בהם מופיע השם אלון היו מורה שם זה על מקום פולחן, עוד מימי התקופה הכנענית. במקרא מוזכרים גם אלון מורה, אלון מעוננים, אלון מוצב, אלון בכות, כל אלה נזכרים בתנ"ך באירועים הקשורים בפולחן.
שם העץ הונצח בשמו של בית ספר שדה של החברה להגנת הטבע בגליל התחתון.
הערות שוליים

↑  שמואל א', י', ג'.
↑  משה צבי סגל, ספרי שמואל, ירושלים, קריית ספר, 1987, דף ע"ה
↑  שמעון בר אפרת, מקרא לישראל: שמואל א', ירושלים, מאגנס, 1996, עמ' 144.
↑  חיים גבריהו, אנציקלופדיה מקראית: כרך א', ירושלים, מוסד ביאליק, 1950, עמ' 329.
↑  אמוץ דפני, עצים מקודשים בישראל, תל אביב, הקיבוץ המאוחד, 2010, עמ' 17.
↑  ראו: זהר עמר, על העצים הקדושים בספרות היהודית, באתר אוניברסיטת בר-אילן.
↑  ראו: אבי שמידע, צבי שמיר ומיכאל וינברג, עצים קדושים וקשישים בישראל, באתר סנונית.
אופל GTC קונספט

| --- | --- |

Opel GTC Concept
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Opel GTC
 יצרן:  אופל
 שנות ייצור:  2007 (מכונית קונספט)
 הרכבה:  גרמניה גרמניה
 מודל אחריו:  אופל Flextreme GT/E
 פלטפורמה:  GM Epsilon II platform (אנ')
 אורך:  4,831 מ"מ
 רוחב:  1,867 מ"מ
 גובה:  1,433 מ"מ
 בסיס גלגלים:  2,737 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  V6 צילינדרים, 2.8 ליטר המפיק 300 כ"ס (מגדש טורבו)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 6 מהירויות
 מהירות מרבית:  250 קמ"ש
אופל GTC קונספט (בגרמנית: Opel GTC Concept, קרויה גם: Opel GTC) היא מכונית קונספט בתצורת קופה, בסגנון גראן טוריסמו אשר הוצגה על ידי יצרן הרכב הגרמני אופל (בגרמנית: Opel Automobile GmbH), חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, בתערוכת הרכב הבינלאומית  של ז'נבה בשנת 2007.
רמזים לעיצוב דגם אופל אינסיגניה A שיצורה החל בשנת 2006 נלקחו מדגם "אופל GTC קונספט". דגם "אופל אינסיגניה A" יוצר בתצורה של 4 דלתות, ולא יוצר בתצורה קופה.
"אופל GTC קונספט"

2 דלתות.
מספר מושבים: 4 (2+2).
מנוע קדמי רוחבי מתוצרת ""ג'נרל מוטורס" מסוג "GM High Feature engine" (אנ').
מנוע בנזין.
הנעה כפולה 4x4.
תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 6.0 שניות.
תמונות

"אופל GTC קונספט"
"אופל GTC קונספט"
"אופל GTC קונספט"
"אופל GTC קונספט"
אופל אינסיגניה A אשר צורת עיצובה החיצוני דומה לדגם הקונספט "אופל GTC קונספט"
ראו גם

אופל
הערות שוליים

↑  "אופל GTC קונספט" autoshowimages.com/image/opel-gtc-concept
↑  "אופל GTC קונספט" בתערוכת הרכב הבינלאומית  של ז'נבה, שנת 2007 carmagazine.co.uk/car-news/motor-shows-events/geneva/2007/opel-gtc-concept
↑  "אופל GTC קונספט" - תמונה pinterest.com/pin/604467581212418195
↑  "אופל GTC קונספט" - תמונה istockphoto.com/il/photo/opel-gtc-concept
אופל K 180

| --- | --- |

Opel K 180
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  "General Motors de Argentina (אנ')
 שנות ייצור:  1978–1974
 יחידות שיוצרו:  23,009
 הרכבה:  ארגנטינה ארגנטינה
 מודל קודם:  שברולט 400
 מודל אחריו:  GMC שבט (אנ')
 חברת אם:  ג'נרל מוטורס
 פלטפורמה:  GM T platform (1973) (אנ')
 אורך:  4,124 מ"מ
 רוחב:  1,570 מ"מ
 גובה:  1,324 מ"מ
 משקל:  925 ק"ג (ריק)
 בסיס גלגלים:  2,395 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 1,797 סמ"ק המפיק 83 כ"ס ב-5,200 סל"ד, יחס דחיסה 8.2:1
 מהירות מרבית:  150 קמ"ש
 צריכת דלק:  11.5 ק"מ ל-1 ליטר
אופל K 180 (בגרמנית : Opel K 180) היא מכונית משפחתית, מתוצרת General Motors de Argentina (אנ'), חברת-בת של ג'נרל מוטורס, אשר יוצרה בארגנטינה בין השנים 1978–1974
דגם "אופל K 180" יוצר בשיתוף פעולה עם אופל, לפי פלטפורמה "GM T platform (1973)" (אנ') של ג'נרל מוטורס, פלטפורמה משותפת לדגמי : שברולט שבט, "Opel Kadett" (אנ'), GMC שבט ו-"Isuzu Gemini" (אנ').
"אופל K 180"

הסימון "K" האות הראשונה של "Kadett", והספרה "180" - הצביע על נפח המנוע 1,800 סמ"ק
משנת 1976 יוצרו הגרסאות : "Ople K 180 Rally", "Opel K 180 LX"
יוצרו 23,009 יחידות
5 נוסעים
מנוע קדמי
מנוע בנזין
מאייד - מתוצרת "Zenith" בפוזיציה אנכית
קיבולת מכל דלק - 45 ליטר
מערכת חשמל : 12 וולט, מצבר - סוללת עופרת-חומצה, אלטרנטור - 38 אמפר
צמיגים : "165 R 13"
בלמים קדמיים : דיסק / אחוריים : תוף
מתלים : מתלה קדמי : קפיצי עלים עצמאיים, מתלה אחורי: סרן קשיח, מוט נגד גלילה, באמצעות קפיץ עלים
תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 16.8 שניות (גרסת 4 דלתות סדאן)
"אופל K 180" > תצורות

4 דלתות - סדאן
5 דלתות - סטיישן
תמונות

"אופל K 180"
"אופל K 180"
"אופל K 180" - מבט לתא המטען
"אופל K 180" - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
ראו גם

אופל
אופל קדט C
ווקסהול שבט
הערות שוליים

↑  "אופל K 180" (ספרדית) carburando.com/notas/hace-41-anos-en-rafaela-se-presentaba-el-opel-k-180
↑  "אופל K 180" (ספרדית) testdelayer.com.ar/opelk180
↑  "אופל K 180" - מפרט (ספרדית) cocheargentino.com.ar/coche_argentino2010
↑  "אופל K 180" autocade.net/index.php/Opel_K_180
↑  "אופל K 180" (ספרדית) web.archive.org/web/20171116175010
אופל 5/12 PS

| --- | --- |

Opel 5/12 PS
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Puppchen
 יצרן:  אופל.
 שנות ייצור:  1911–1920
 הרכבה:  גרמניה גרמניה
 סיווג:  Luxury vehicle (אנ')
 אורך:  3,500–3,600 מ"מ
 רוחב:  1,500–1,600 מ"מ
 גובה:  1,800–2,000 מ"מ
 משקל:  500–565 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,330–2,500 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  1 צילינדרים, מחזור ארבע פעימות, 1.2 ליטר המפיק 12 כ"ס ב-1,800 סל"ד (מנוע מסוג "Otto engine" (אנ'))  1 צילינדרים, מחזור ארבע פעימות, 1.3 ליטר המפיק 14.5 כ"ס ב-1,800 סל"ד (מנוע מסוג "Otto engine" (אנ'), יוצר משנת 1914)  1 צילינדרים, מחזור ארבע פעימות, 1.4 ליטר (מנוע מסוג "Otto engine" (אנ')  1 צילינדרים, מחזור ארבע פעימות, 1.5 ליטר המפיק 14.5 כ"ס ב-1,800 סל"ד (מנוע מסוג "Otto engine" (אנ'), יוצר משנת 1916)
 מהירות מרבית:  50–55 קמ"ש
אופל 5/12 PS (בגרמנית: Opel 5/12 PS, קרוי גם: Puppchen) היא מכונית סלון בתצורות: דגם סגור, דגם לנדולט ודגם קבריולה, מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית אופל (בגרמנית: Adam Opel AG) אשר יוצרה בין השנים 1911–1920.
"אופל 5/12 PS"

סגנון גוף עיקרי: "Phaeton" (אנ') (גוף רכב פתוח), סגנונות גוף נוספים: "Torpedo" (אנ'), סדאן-לימוזינה וקבריולה.
מנועים: מנוע בעירה פנימית, 1 צילינדרים, מחזור ארבע פעימות (מנוע מסוג "Otto engine" (אנ')). בארבע הסדרות של מנועי ארבע הפעימות, הורכבו מנועי שורות עם גל ארכובות אלומיניום ושסתומים צמודי צד.
מערכת היגוי: מימין.
קיבולת מכל דלק: 35 ליטר.
מחיר היחידה בשנת 1911 נע בין 4,000–5,200 גולדמרק.
סדרות / דגמים

"5/12 PS (1911)" – בסדרה הורכב מנוע 1.2 ליטר.
"5/12 PS (1912-1914)" – בסדרה הורכב מנוע 1.3 ליטר.
"5/12 (5/14) PS (1914)" – בדגם הורכב מנוע 1.4 ליטר, דגם זה היה זמין כארבעה מושבים עליונים פתוחים. גרסה זו של הדגם זכתה לכינוי "בובה קטנה" ("little doll").
"5/12 (5/14) PS (1916-1920)" - בסדרה הורכב מנוע 1.5 ליטר, בתצורות של 2–4 מושבים.
גלריה

"אופל 5/12 PS", שנת 1912
"אופל 5/12 PS", שנת 1912
"אופל 5/12 PS", שנת 1912
"אופל 5/12 PS", שנת 1912 - מבט לתא הנהג
"אופל 5/12 PS" - מבט לדוושות: מימין: דוושת גז (דוושת האצה), באמצע: דוושת בלם, משמאל: דוושת קלאץ'
ראו גם

אופל (יצרן רכב)
אופל פטנט מוטור ווגן לוטסמן
אופל 4/8 PS
אופל 10/30 PS
הערות שוליים

↑  "אופל 5/12 PS", שנת 1914 – מפרט carfolio.com/opel-5-12-ps-%27puppchen
↑  Oswald, Werner., Deutsche Autos 1920-1945 : alle deutschen Personenwagen der damaligen Zeit, 1. Aufl, Stuttgart: Motorbuch-Verl, 1977, ISBN 3-87943-519-7
↑  דגמי אופל משנת 1899 עד שנת 1995, דגם "אופל 5/12 PS" ראה עמוד 41 historisk-opelklub.dk/wp-content/uploads/2012/06/Opel-Data_1899-1995
↑  סגנון מרכב הטורפדו היה סוג של מרכב רכב ששימש משנת 1908 ועד אמצע שנות ה-30 של המאה ה-20, שהיה בעל פרופיל קבוע וחלק עליון רך מתקפל או נשלף. מכסה המנוע או מצנפת מכסה המנוע המונפת לגובה קו המותניים של המכונית, וכתוצאה מכך קו חגורה ישר מקדימה לאחור
↑  "אופל 5/12 PS", דגם טורפדו 1912 en.wheelsage.org/opel/5_12_-_5_14_ps
↑  גולדמרק היה המטבע של הקיסרות הגרמנית משנת 1873 ועד פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914
אופל RAK

| --- | --- |

Opel-RAK (מספר 3, יוני 1928)
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  אופל
 שנות ייצור:  1928–1929
 הרכבה:  גרמניה גרמניה
 סיווג:  מכונית רקטית
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע רקטי
 מעצב:  Friedrich Wilhelm Sander Max Valier
אופל RAK (בגרמנית: Opel-RAK) היא סדרת רכב רקטי שייצר והפיק פריץ פון אופל, (שם מלא בגרמנית: Fritz Adam Hermann von Opel) מבעלי יצרנית המכוניות הגרמניות אופל, בין השנים 1928–1929, בעיקר כפעילות פרסום.
בהרכבת הרכבים ובניסויים, השתתפו חלוץ הטילים האוסטרי Max Valier ומהנדס הפירוטכניקה Friedrich Wilhelm Sander.
דגם מכונית הקונספט החשמלי, שהציגה "אופל" בשנת 2011 "אופל RAK e" ניתן על שם ה-"אופל RAK".
רכבי "אופל RAK"

"Opel RAK.1" (ב-15 במרץ 1928, הגיע למהירות של 75 קמ"ש).
"Opel RAK.2" (ב-23 במאי 1928, הגיע למהירות של 230 קמ"ש בעזרת 24 רקטות מוצקות.
Opel RAK.3" ("Opel RAK.3 rocket rail vehicle)" - רכבת רקטית, (מכונית רקטית על מסילת הרכבת) הגיעה למהירות 254 או 290 קמ"ש. בניסוי השני הרכב הרקטי קפץ על המסלול ונהרס.
"Opel Rak IV rocket rail vehicle" - נהרס כאשר רקטה מוצקה התפוצצה על המסילה, כל הרקטות האחרות התפוצצו אף הן. בעקבות זאת רשויות הרכבת אסרו על ניסויים נוספים.
מטוס "Opel RAK.1"

"Opel RAK.1" (ידוע גם בשם "Opel RAK.3" ובשם "Opel-Hatry RAK.1"), המטוס הרקטי הראשון בעולם, נבנה על ידי מהנדס האווירונאוטיקה "Julius Hatry", דאה בתאריך 30 בספטמבר 1929.
אזור ניסוי: אזור פרנקפורט
צוות : 1 טייס
מהירות - 150 קמ"ש
מרחק טיסה - 1.5 ק"מ
זמן שיוט - 75 שניות של טיסה
דחף מנוע: 2 × סנדר שחור אבקות רקטות, 0.1962 kN (44.1 lbf) דחף כל אחד
תמונות

"אופל RAK מס' 2"
"אופל RAK מס' 2"
"אופל RAK מס' 2" - מבט לתא הנהג
"אופל RAK מס' 2" - מבט לתא הנהג
"אופל RAK מס' 2"
"אופל RAK מס' 2"
"אופל RAK מס' 2"
"אופל RAK מס' 3"
"אופל RAK מס' 3" (מימין: "פריץ פון אופל", משמאל : "Friedrich Wilhelm Sander")
ראו גם

אופל (יצרן רכב)
מנוע רקטי
הערות שוליים

↑  "אופל RAK"  daviddarling.info/encyclopedia/O/Opel-RAK
↑  "אופל RAK" כולל תמונות strangevehicles.greyfalcon.us/OPEL%20ROCKET%20VEHICLES
↑  "אופל RAK e" media.gm.com/media/us/en/gm/news.detail.html/content/Pages/news/us/en/2011/Sep/0913_opel_lightweight_electric
↑  "אופל RAK" archive.org/details/gov.archives
↑  מטוס "Opel RAK.1 segelflugmuseum.de/rrg_raketen
מטוס "Opel RAK.1"
איילה (אי)

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס האטלנטי 
 קואורדינטות:  55°46′00″N 6°09′00″W﻿ / ﻿55.766666666667°N 6.15°W﻿ / 55.766666666667; -6.15
 שטח:  620 קילומטר רבוע
 אורך:  40 קילומטר
 רוחב:  32 קילומטר
 גובה מרבי:  Beinn Bheigeir
 נתונים מדיניים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 אוכלוסייה:  3,228 (2011)
 אזור זמן:  UTC+0
 עיר ראשית:  Bowmore 
  (למפת סקוטלנד מוגדלת) אדינבורו גלאזגו אברדין פייזלי אייר פרת' אינוורנס לוכגילפהד דנדי איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים  אנגליה צפון אירלנד  אירלנד האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני איילה(למפת סקוטלנד רגילה) אדינבורו גלאזגו אברדין פייזלי אייר פרת' אינוורנס לוכגילפהד דנדי איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים  אנגליה צפון אירלנד  אירלנד האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני איילה
 
אַייְלָה (בגאלית סקוטית: Islay) הוא אי במערב סקוטלנד, הדרומי ביותר בקבוצת האיים ההברידיים.
גאוגרפיה

האי ידוע בכינוי "מלכת האיים ההברידיים" והיה מושבו של "מושל האיים" (Lord of the Isles) ראש שבט מקדונלד בפינלאגן שעל האי, עד שנכבשה סקוטלנד על ידי האנגלים והתואר "נגנב" על ידי משפחת המלוכה הבריטית, (בדומה לתואר Prince of Wales). האי שוכן במחוז (Council Area) ארגייל וביוט דרום-מערבית לאי ג'ורה, ומרוחק כ-45 ק"מ מחופי צפון אירלנד. השפה הגאלית הסקוטית נמצאת עדיין בשימוש באי, בעיקר בחלקו המערבי. בירתו היא העיירה באומור (Bowmore) המפורסמת עקב מזקקת הוויסקי השוכנת בה והכנסייה העגולה הייחודית הבנוי בה. היישוב הגדול ביותר באי הוא פורטנהאבן (Portnahaven).
לאיילה היסטוריה אנושית ארוכה ועשירה מאוד. נמצאו עדויות המוכיחות כי האי איילה היה מיושב על ידי מתנחלים מוקדמים מאוד שהגיעו איילה בתקופות שלאחר עידן הקרח האחרון בסביבות 7500 לפני הספירה כדייגים וכציידים. בתקופות מאוחרות יותר של התקופה הנאוליתית ובראשית תקופת הברונזה הונפו אבנים עומדות וגלופות רבות. האי איילה היה בעבר מקור הכוח העיקרי במערב סקוטלנד ונודע כביתם של לורדי האיים. שרידי היישובים שלהם עדיין נראים ב-Finlaggan שהוא אתר ארכאולוגי חשוב מאוד באי איילה, שרידים מההיסטוריה הדתית של איילה ואבנים מגולפות במספר מוקדים באי. הצלב הגבוה של קילדטון הוא הצלב הסלטי מתוארך לסביבות שנת 800 לאחר הספירה ודוגמה יפה להיסטוריה מוקדמת זו. ניתן למצוא צלבים גבוהים אחרים בקילנייב וקילצ'ומן, וניתן לראות לוחות קבר מגולפים בקילצ'ומאן, קילנאכטון, קילס, ברידנדג', פינלגגן וניירבול.
האי הוא החמישי בגודלו בסקוטלנד, והשישי בגודלו מבין האיים שסביב בריטניה. אורכו 40 ק"מ ורוחבו 24 ק"מ. כ-3,200 תושבים חיים באי. שטחו כ-600 קמ"ר ופרנסת התושבים מגיעה בעיקר מזיקוק ויסקי ותיירות. מרבית התיירים מגיעים לאי כדי לבקר באחת מתוך תשע מזקקות הוויסקי הפועלות בו, ההופכות אותו למרכז בעל חשיבות רבה בתחום זה. הוויסקי המיוצר באיילה נחשב לבעל הטעם המעושן ביותר מבין סוגי הוויסקי הסקוטי.
באי אוכלוסייה גדולה של עופות, והוא מהווה יעד לצפרים חובבים במהלך כל השנה. האקלים באי נוח יחסית לחוף המערבי של סקוטלנד עקב השפעתו של זרם הגולף.
גלריה

מפה טופוגרפית של האי
הכנסייה העגולה, מבנה ידוע השוכן בעיירה באומור שבאי
הערות שוליים

↑  Place names of Islay Meanings and pronunciations. Islay Info. Retrieved November 30, 2021
↑  ISLAYINFO, The Ultimate Online Guide to Islay
| האיים ההברידיים |
| --- | --- | --- |
| ההברידיים הפנימיים | אג • אורונסיי • אסקריב • איילה • איזיי • ג'ורה • גיה • טירי • טרשניש • איונה • ליזמור • מאל • מאק • סאמר • סוי • סטאפה • סלייט • סקאי • קאנה • קארה • קול • קולונסיי • האיים הקטנים • קראולין • קררה • ראזיי • רום | מפת האיים ההברידיים |
| ההברידיים החיצוניים | אריסקיי • בארה • בנבקולה • ברנראי • ברנרה • ויסט הדרומי • ויסט הצפוני • לואיס והאריס • סנט קילדה • סקאלפיי • פלאנן • רוקול | מפת האיים ההברידיים |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007549047905171  GND: 4445602-5  LCCN: sh89003122  MusicBrainz: 2b862c23-508d-47d1-a78f-9b7686bfcf13  VIAF: 234317497   WorldCat (עם VIAF): 234317497 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של סקוטלנד ובנושא איים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אימפרפקטום (בלשנות)

אימפרפקטום (מלטינית Imperfectum - בלתי מושלם) או 'עבר בלתי מושלם' - הוא סוג של פועל הקיים בלשונות רבות, המבטא פעולה בלתי מושלמת ביחד עם זמן עבר. עם זאת, הגדרתו ומשמעותו המדויקות משתנות משפה לשפה.
האימפרפקט קיים ברוב השפות ההודו-אירופיות העתיקות.
דוגמאות > שפות הודו-אירופיות > אנגלית

ניתן לראות את צורת האימפרפקטום האנגלית באמצעות הדוגמה הבאה:
I was eating
I used to eat
למרות שבשני המשפטים שלעיל הכוונה לזמן עבר, הרי הן צורת הפועל Eat והן הצורה Eating אינן נוטות בזמן עבר. נטיית הזמן במשפט נעשית בעזרת הפועל to be. צורת האימפרפקטום לעומת זאת קיימת בנטיית המשפט I ate.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4026650-3
אלדול

אלדול
אלדולים (באנגלית ביחיד: Aldol) הם קבוצה של תרכובות אורגניות.
המילה אלדול היא חיבור של המילים אלדהיד ואלכוהול (כוהל); ואכן, כל האלדולים מכילים שתי קבוצות פונקציונליות - זאת של האלדהידים (CHO) וזאת של הכוהלים (OH, קבוצת הידרוקסיל).
אלדולים נוצרים כשקטון מגיב עם קטון אחר או עם אלדהיד, או כשאלדהיד מגיב עם אלדהיד. התגובה נקראת תגובת אלדול, וחשיבותה בכימיה האורגנית גדולה, שכן היא אחת הדרכים המעטות בה ניתן ליצור קשרי פחמן-פחמן, כלומר - לחבר שתי מולקולות קטנות למולקולה אחת גדולה.
התגובה מכונה תגובת אלדול מוצלבת כששני המגיבים אינם זהים (למשל, תגובה בין האלדהיד מתנל (פורמלין) והקטון פרופנון (אצטון)).
אלי יונס

| --- | --- |

אליעזר יונס
 לידה:  7 באוקטובר 1951 (בן 72) רמלה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
אליעזר (אלי) יונס (נולד בישראל ב-7 באוקטובר 1951), הוא איש עסקים, כיהן כמנכ"ל בנק מזרחי-טפחות, כמנכ"ל בנק הפועלים, כמנכ"ל בנק כללי וכחשב הכללי במשרד האוצר.
ביוגרפיה

יונס נולד ברמלה. אמו הייתה מורה. אביו, אליהו, יליד וילנה, עבר להתגורר בלבוב, ובמלחמת העולם השנייה הצטרף ליחידה פרטיזנית שפעלה באזור. הוא גויס לצבא האדום, נלחם בקרבות נגד הגרמנים ונפצע קשה ברגלו. עלה ב-1950 לישראל ועבד כעיתונאי וכמנהל בקול ישראל. פרסם מספר מחקרים על יהדות לבוב. אלי היה בן שנתיים כשהמשפחה עברה להתגורר בירושלים.
בשנת 1974, בהיותו סטודנט באוניברסיטה העברית בירושלים, החל לעבוד במשרד האוצר. בשנת 1983 מונה לסגן החשב הכללי, ובשנים 1989–1993 כיהן בתפקיד החשב הכללי במשרד האוצר. בסיום תפקידו עבר לשוק הפרטי, וכיהן כשש שנים כמנכ"ל בנק כללי שהיה אז בבעלות הברון אדמונד אדולף דה רוטשילד. יונס פרש מהבנק בסוף 1999, השליטה בבנק עברה לקבוצה הבנקאות הדרום אפריקאית אינווסטק בשנת 1996.
בשנת 1999, מונה לסגן נשיא קבוצת דיסקונט השקעות אך עזב אחרי זמן קצר לתפקיד משנה למנכ"ל ואחראי החטיבה הפיננסית של בנק הפועלים. ב-1 באפריל 2002 החליף את עמירם סיון בתפקיד מנכ"ל בנק הפועלים, כהונתו בבנק הייתה סוערת כיוון שהוביל מהלך התייעלות גורף שכלל פיטורי 800 עובדי הבנק. יונס התפטר מתפקידו באפריל 2003 לאור חילוקי דעות עם בעלי השליטה בבנק. יונס המשיך לכהן כמנכל עד אוקטובר 2003 עת מונה צבי זיו להחליפו.
באפריל 2004 מונה למנכ"ל בנק מזרחי-טפחות והחליף את ויקטור מדינה. בתפקיד המנכ"ל הוביל את המיזוג הבנק בין בנק המזרחי לבנק טפחות. ב-24 באפריל 2013 הודיע יונס כי יפרוש מתפקידו כמנכ"ל בנק מזרחי-טפחות באפריל 2014. עלות העסקתו של יונס במשך השנים בבנק הוערכה בכ–250 מיליון שקל (כולל שכר, בונוסים ושווי האופציות שקיבל).
יונס משמש מאז 2016 כשותף ויועץ מיוחד לקרנות סנטרברידג' וגאלטין בפעילותם, כמשקיעים בתחום השירותים הפיננסיים, בישראל ובחו"ל. בשנת 2019 הוביל עבורם את רכישת קבוצת הביטוח הפניקס ומונה לדירקטור שלה.
אלי יונס שימש בעבר כיו"ר הוועד המנהל של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה. כיו"ר אגודת הידידים של אוניברסיטת בר-אילן, יו"ר המכון לחדשנות של הטכניון ומרצה באוניברסיטה העברית.
חיים אישיים

יונס נשוי בשנית לחנה. לשניים שני בנים. מרעייתו הראשונה נירה יש לו בת אחת. מתגורר בתל אביב. הוא בעל תואר שני במנהל עסקים מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
הערות שוליים

↑   טלי חרותי-סובר, למה אתם משלמים את חשבונות הטלפון של אלי יונס, יו"ר לאומי והשופטת לשעבר ורדה אלשיך?, באתר TheMarker‏, 8 ביולי 2015
↑  שי שלו, ‏על חשבון הברון: מענק פרידה של 600 אלף ד' לאלי יונס מאדמונד דה-רוטשילד, באתר גלובס, 20 באפריל 1997
↑  שי שלו, ‏חגיגת השכר של אלי יונס - אקורד הסיום, באתר גלובס, 25 בפברואר 1999
↑  ג'ודי מלץ, ‏סבב מינויים בצמרת בנק הפועלים: אלי יונס מצטרף; רביד ואבנד פורשים, באתר גלובס, 30 בנובמבר 1999
↑  דפנה צוקר, ‏והמשיך לכהן כמנכל עד אוקטובר 2003 עת מונה לו ממלא מקום.מנכ"ל בנק הפועלים, אלי יונס, התפטר בנק ישראל עשוי לבדוק את הנסיבות, באתר גלובס, 6 באפריל 2003
↑   סיון איזסקו, יונס פורש ממזרחי עם רבע מיליארד שקל בכיס, באתר TheMarker‏, 24 באפריל 2013
↑   סמי פרץ, אסא ששון, ברקת עצר בונוס של מיליוני דולרים לאלי יונס על חשבון הפניקס, באתר TheMarker‏, 2 בנובמבר 2019
↑   אסא ששון, רשות שוק ההון אישרה את מינוי אלי יונס לדירקטור בפניקס, באתר TheMarker‏, 11 בנובמבר 2019
אלברטו פוגלמן

| --- | --- |

 לידה:  13 באוקטובר 1923 בואנוס איירס, ארגנטינה 
 פטירה:  9 בדצמבר 2013 (בגיל 90) בואנוס איירס, ארגנטינה 
 הדרגה הגבוהה ביותר:  אמן בינלאומי משנת 1963
 מד כושר נוכחי:  2,310 (נכון ל־דצמבר 2013) 
 מקצוע נוסף:  פרובלמאי 
 מדינה:  ארגנטינה
 
אלברטו פוגלמן (בספרדית: Alberto Foguelman; ‏ 13 באוקטובר 1923 בואנוס איירס – 9 בדצמבר 2013 בואנוס איירס) היה שחמטאי יהודי-ארגנטינאי.
ביוגרפיה

אלברטו פוגלמן נולד בבואנוס איירס למשפחה יהודית. הוא שיחק פעמים רבות באליפות ארגנטינה בשחמט, ופעמיים (ב-1959 וב-1962) זכה במקום השני.
בשנת 1964 הוא השתתף בתחרות בין-אזורית (חלק של תהליך העפלה למפגש עם אלוף העולם בשחמט) וסיים במקומות 17–19.
בשנת 1965 בתחרות בצ'ילה הוא סיים במקום השלישי לאחר וסילי סמיסלוב ויפים גלר.
במהלך הקריירה הוא השתתף בתחרויות בעיקר בדרום אמריקה.
בשנת 1963 הוענק לו תואר אמן בינלאומי.
אלברטו פוגלמן במשחקי אולימפיאדת השחמט

בין השנים 1960 ל-1962 השתתף אלברטו פוגלמן ב-2 אולימפיאדות שחמט:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | קבוצה | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
| 1960 | 2 עת | ארגנטינה |  | 5.5 מ-10 | 5+ 1= 4- | 55.0 | 7 קבוצתי, 7 אישי |
| 1962 | 2 עת | ארגנטינה |  | 5 מ-6 | 4+ 2= 0- | 83.3 | 3 קבוצתי |
הערות שוליים

↑  Foguelman, Alberto - Men's Chess Olympiads, באתר אולימפבייס (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 3045 9614  LCCN: n88620881  NTA: 071277498  VIAF: 16341896   WorldCat (עם VIAF): 16341896 
ערך זה הוא קצרמרבנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלי טסמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1949 (בן 75 בערך) ברית המועצות ברית המועצות ברית המועצות
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל חיל המודיעין חיל המודיעין
 תקופת הפעילות:  1968–1990 (כ־22 שנים)
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 רמ"ט יחידה 8200
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ההתשה    מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון הראשונה
 תפקידים אזרחיים
 שגריר ישראל בקזחסטן ובקירגיזסטן
 
אלי טסמן (נולד בשנת 1949) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה, דיפלומט ומנהל ישראלי. בתפקידו האחרון בצה"ל כיהן כראש מטה יחידה 8200, ולאחר שחרורו שירת כשגריר ישראל בקזחסטן ובקירגיזסטן.
ביוגרפיה

טסמן נולד בעיר מינסק ועלה לארץ ישראל דרך פולין יחד עם הוריו, בוריס והינדה, בשנת 1957.
הוא בוגר בית הספר בסמ"ת בחיפה, התגייס לצה"ל בשנת 1968 לקורס טיס (צה"ל). בשנת 1969 עבר ליחידה 8200, בה עבר מסלול מקצועי ופיקודי, במהלכו פיקד על בסיסים ומרחבים, בצפון, המרכז ובסיני. בשנת 1988 מונה לראש מטה היחידה בדרגת אלוף-משנה.
לאחר שחרורו יצא לשליחות מטעם ארגון נתיב (לשכת הקשר) והסוכנות היהודית במדינות ברית המועצות לשעבר, והיה שותף למבצעי הגדולים של העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90.
בשנות האלפיים עבד במטה "נתיב" בתפקידי ראש חטיבה.
בין השנים 2012–2015 שימש כשגריר ישראל בקזחסטן וכשגריר לא תושב בקירגיזסטן.
בתפקידו זה חיזק את הקשרים בין המדינות ויזם פרויקטים משותפים בין הממשלות.
טסמן בעל תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב ובוגר קורס מנהלים בכירים מטעם הטכניון.
חיים אישיים

אימו, הינדה נחמצ'יק-טסמן, הייתה בתקופת מלחמת העולם השנייה לוחמת בגדוד הפרטיזנים היהודי של שלום זורין, "יחידת זורין (קבוצת התנגדות)", שפעל ביערות ובביצות בלארוס, והצילה עשרות רבות של בני עירה ממוות.
הרומן הביוגרפי "מרק עורב" נכתב על פי יומניה הכתובים של הינדה טסמן ועל פי סיפורו של בוריס טסמן.
לקריאה נוספת

בוריס זיידמן, "מרק עורב", בהוצאת: נהרייה: האדם הכותב, תשע"ב 2012, (330 עמודים).
הערות שוליים

↑  הינדה-טסמן, באתר יד ושם
↑  הינדה-טסמן, באתר "הלוחם היהודי"
אלדו פאריזוט

| --- | --- |

 לידה:  30 בספטמבר 1918 נאטאל, ברזיל 
 פטירה:  29 בדצמבר 2018  (בגיל 100) גילפורד, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ברזיל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ייל, האוניברסיטה הפדרלית של ריו דה ז'ניירו 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 כלי נגינה:  צ'לו 
 חברת תקליטים:  Albany Records 
 צאצאים:  דין פריסוט 
 
אלדו סימוס פאריזוט (בפורטוגזית: Aldo Simões Parisot‏ 30 בספטמבר 1920 - 29 בדצמבר 2018)היה צ'לן ומורה לצ'לו אמריקאי יליד ברזיל, חבר בסגל המורים בבית הספר ג'וליארד ופרופסור למוזיקה בבית הספר למוזיקה של אוניברסיטת ייל.
ילדות, נעורים והכשרה מוזיקלית

פאריזוט נולד בנאטאל, ברזיל והחל ללמוד נגינה בצ'לו בגיל שבע, אצל סבו החורג, טומאזו באביני. מבאביני למד את חשיבות הנגינה ללא מתח מיותר, הדרכה שהניחה, כך הוא סבור, את היסודות לשאר הקריירה שלו.בגיל 12 הופיע לראשונה כצ'לן ובהמשך היה לצ'לן ראשי של תזמורת ריו דה ז'ניירו. בשנת 1946 החל פאריזוט ללמוד במלגה באוניברסיטת ייל, לאחר שתוכנית קודמת ללמוד במכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה, אצל עמנואל פוירמן, התבטלה עקב מותו של פויירמן.
קריירה כסולן

בגיל 26, סמוך לראשית לימודיו בייל, הופיע פאריזוט לראשונה בארצות הברית עם התזמורת הסימפונית של בוסטון בטנגלווד. כעבור שנה יצא למסע ההופעות הראשון שלו באירופה. אחרי קבלת התואר מייל יצא למסע קונצרטים בארצות הברית, קנדה ודרום אמריקה..
לפי מרגרט קמבל, בספרה "גדולי הצ'לנים", פאריזוט היה סולן מבריק והצטיין גם בהרכבי מוזיקה קאמרית וכמורה, שביסס את רעיונותיו על נגינתו של עמנואל פויירמן.
בשנות ה-50' של המאה ה-20 הופיע פאריזוט במספר רב של רסיטלים וכסולן בקונצ'רטי עם תזמורות. כן ניגן בתקופה זו בביצועי בכורה של יצירות מאת מלחינים כמו הייטור וילה לובוס, קאמארגו גוארניירי, קווינסי פורטר ועוד, נוסף ליצירות שנכתבו והוקדשו לו. פאריזו נודע במוזיקליות שלו, במזגו ובנגינתו הווירטואוזית כמו גם בכישורי ההוראה שלו. כן יצא לו שם של צ'לן, ששם לו למטרה להרחיב את רפרטואר הצ'לו. הקונצ'רטו השני לצ'לו ותזמורת של וילה לובוס נכתב למענו והוקדש לו והוא ניגן אותו בביצוע בכורה בהופעתו הראשונה עם הפילהרמונית של ניו יורק. במשך השנים הופיע פאריזו עם תזמורות מן החשובות בעולם, באמסטרדם, ברלין, שיקגו, לונדון, לוס אנג'לס, מינכן, פריז, פיטסבורג, ריו דה ז'ניירו ווורשה תחת שרביטיהם של מנצחים ידועי-שם עמו לאופולד סטוקובסקי, ג'ון ברבירולי, ליאונרד ברנשטיין, זובין מהטה, פייר מונטה, פול פאריי, ויקטור דה סאבאטה, וולפגנג זאוואליש, פאול הינדמית והייטור וילה לובוס.
משנת 1956 עד 1996 החזיק פאריזוט באחד הצ'לי המשובחים ביותר בעולם: סטרדיוואריוס דה מונק.