stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קלוטילדה (ספינת עבדים)
היסטוריה

הסקונר 'קלוטילדה", בפיקודו של קפטן ויליאם פוסטר שנשאה של 124 אפריקאים עבדים שנשבו, הגיעה למובייל ביי, אלבמה, ביולי 1860. קפטן פוסטר עבד עבור טימותי מאהר, בעל "מספנות מובייל", שהיה אדם עשיר וקפטן ספינת קיטור, שב-1855 או 1856 בנה את "קלוטילדה", סקונר דו-תורני 86 רגל (26 מטרים). ארוך עם קרן של 23 רגל (7.0 מטרים) וגוף מצופה נחושת, המיועד לסחר בעץ.
למאהר נודע ששבטים ממערב אפריקה נמצאים במלחמה וכי מלך דהומיי (כיום בנין ) היה מוכן למכור שבויי אויב כעבדים. כוחות הצבא של מלך דהומיי פשטו על קהילות בפנים הארץ, והביאו שבויים לשוק העבדים הגדול בנמל הוידה.
ב-4 במרץ 1860, הפליג פוסטר ממובייל עם צוות של 12, כשהוא נושא 9,000 דולר בזהב כדי לרכוש אפריקאים. הוא הגיע לווידה ב-15 במאי 1860, שם הכין את הספינה כדי שתוכל לשאת אפריקאים, תוך שימוש בחומרים שהעביר. הוא הציע לקנות 125 אפריקאים בווידה תמורת 100 דולר כל אחד. העבדים היו משבט "טארקבר", שנלקחו בפשיטה ליד טמאלה בגאנה של היום. מחקר שנעשה במאה ה-21 מצביע על כך שהם היו למעשה אנשי טקפה, קבוצה של אנשי יורובה מפנים הארץ של ניגריה של ימינו.
פוסטר תיאר את פגישתו עם נסיך אפריקאי. הוא נלקח לחצר המלך, וחזה במנהגים דתיים. פוסטר כתב ביומנו ב-1860, "לאחר שניהלנו עניינים עם הנסיך בהסכמה, הלכנו למחסן שבו היו במאסר ארבעת אלפים שבויים במצב של עירום שממנו נתנו לי חירות לבחור מאה עשרים וחמישה עבדים. הוא המשיך וכתב "... התחלתי לקחת על עצמו מטען של כושים, והצלחתי להעלות על הסיפון מאה ועשרה."
כשהם התקרבו לארצות הברית, הם הסוו את הסקונר על ידי הורדת "משטחי המפרשיות והתורן העליון".
ביומנו רשם פוסטר שהוא עגן עם "הקלוטילדה'" ב-9 ביולי ליד פוינט אוף פינס בגרנד ביי, מיסיסיפי (הכוונה כנראה ל-Point Aux Pins בגרנד ביי באלבמה). הוא נסע בכרכרה למובייל כדי להיפגש עם מאהר. מחשש להאשמות פליליות, קפטן פוסטר הביא את הסקונר לנמל מובייל בלילה וגרר אותה במעלה נהר ספניש לנהר אלבמה באי Twelve Mile. הוא העביר את השבויים האפריקאים לספינת קיטור ואז שרף את ה"קלוטילדה" לפני שהטביע אותה. הוא שילם לצוות ואמר להם לחזור צפונה.
השבויים האפריקאים חולקו בעיקר לתומכים הפיננסיים של מיזם "קלוטילדה", כאשר טימותי מאהר קיבל 30 שבויים, כולל קודג'ו (המכונה קודג'ו) לואיס, המכונה "קוסולה" או "קאזולה'. למרות ההיררכיה הגזעית של הדרום העמוק, האפריקאים מ"הקלוטילדה" לא יכלו להירשם כעבדים באופן חוקי מכיוון שהם הוברחו פנימה; עם זאת, התייחסו אליהם כאל מטלטלין. חלק מהשבויים נמכרו למקומות רחוקים יותר, כולל רדושי (שנודע מאוחר יותר גם בשם סאלי סמית') ואדם שנודע מאוחר יותר בשם ויליאם או בילי, לו היא נאלצה להינשא על סיפון הספינה. הם נמכרו לוושינגטון סמית', בעל מטעים ממחוז דאלאס, אלבמה.
בשנת 1861, הממשל הפדרלי העמיד לדין את מהאר ופוסטר במובייל בגין יבוא עבדים בלתי חוקי, אך התיק נדחה בשל היעדר ראיות מהספינה או המניפסט שלה, ואולי בגלל פרוץ מלחמת האזרחים.
מכיוון שקפטן פוסטר דיווח שהוא שרף והטביע את "קלוטילדה" בדלתא מצפון למפרץ מובייל, נמשכו חיפושים ארכאולוגיים עד המאה ה-21 אחר שרידיה. כמה שברים גלויים כונו על ידי המקומיים ספינת העבדים. הריסות מ"הקלוטילדה" נמצאו לכאורה בשנת 2018, אך הוועדה ההיסטורית של אלבמה שללה את הממצאים בגלל "הבדלים עיקריים בין שני כלי השיט", והיעדר לכאורה של נזק אש. במאי 2019, הוועדה ההיסטורית של אלבמה הודיעה שהשרידים סוף סוף נמצאו על ידי החוקר בן ריינס, והראתה "ראיות פיזיות ומשפטיות [המצביעות בעוצמה על כך שמדובר בקלוטילדה".
היסטוריה > אפריקה טאון

האפריקאים מ"הקלוטילדה" שוחררו למעשה בסוף מלחמת האזרחים. כמו בני חורין רבים, ויליאם ורדושי נשארו עם בתם במטע בבוג צ'יטו והמשיכו לעבוד שם.
רבים מאנשיו לשעבר המשועבדים של מאהר חזרו לעיירה מגזין פוינט, ולקרקעות בבעלותו של מאהר על הדלתא של נהר המובייל-טנסו ממש צפונית למוביל ובגדה המערבית של נהר המובייל. הם הקימו את הקהילה אפריקאטאון, ומשכו אפריקאים ממקומות אחרים להצטרף אליהם לקהילה העצמאית. הם אימצו חוקים קהילתיים המבוססים בעיקר על מנהגי שבט הטקפה, ובחרו מנהיגים, תוך שמירה על השימוש בשפת היורובה ובמסורות התרבותיות שלהם עד שנות ה-50.
ילדים שנולדו בקהילה החלו ללמוד אנגלית, תחילה בכנסייה, ולאחר מכן בבתי ספר שנוסדו בסוף המאה התשע-עשרה. קודג'ו לואיס חי עד 1935 ונחשב זמן רב שהוא השורד האחרון מ"הקלוטילדה". בשנת 2019, מחקר חדש קבע כי רדושי (סאלי סמית') גרה עד 1937 בבוג צ'יטו, ולכן היא נחשבה לשורדת האחרונה. אבל ב-2020 הוכרז שמתילדה מק'קר שרדה עד 1940, אז מתה בסלמה, אלבמה.
קהילת אפריקאטאון גדלה ל-12,000 תושבים כאשר תעשייה חדשה משכה עובדים לנהר העליון, כולל מפעלי נייר שנבנו לאחר מלחמת העולם השנייה. אבל עם סגירת מבני תעשייה ואובדן מקומות עבודה, האוכלוסייה ירדה לכ-2,000 בתחילת המאה העשרים ואחת. בתקופה שלאחר המלחמה, האזור נקלט ברובו בשכונה של מובייל, שחלקה בעיירה השכנה פריצ'רד. בשנת 2012 הוכר הרובע ההיסטורי של אפריקאטאון ונרשם במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים. גם בית הקברות שלהם רשום.
מציאת השרידים

ב-24 בינואר 2018, הכתב בן ריינס טען שגילה את שברי "הקלוטילדה'" בדלתא התחתית של נהר מובייל-טנסו, כמה קילומטרים צפונית לעיר מובייל. בשפל, שנגרם על ידי מערכת סערה שיצרה את סופת השלגים של צפון אמריקה בינואר 2018, הותירו חלקים של שרידי הספינה גלויים מעל הבוץ. בהתבסס על סקירתם המוקדמת, צוות של ארכאולוגים אמר, "בהתבסס על ממדי ההריסות ותכולתו... השרידים היו ככל הנראה אלו של ספינת העבדים". אנשים באפריקה טאון החלו לדון במה שצריך לעשות עם ההריסות אם מדובר ב"קלוטילדה", וכיצד ניתן לספר את הסיפור שלהם.
ב-5 במרץ 2018, ריינס דיווח כי השרידים שגילה לא הייתה ככל הנראה "הקלוטילדה". חוקרים הגיעו למסקנה שהשרידים נראים "פשוט גדולים מדי, עם חלק ניכר מוסתר מתחת לבוץ ומים עמוקים".
כמה שבועות לאחר מכן, ריינס וצוות מאוניברסיטת דרום מיסיסיפי חזרו לנהר וביצעו את הסקר הראשון של קטע האי 12 מייל של נהר מובייל. שבוע לאחר מכן, ריינס ומונטי גרהאם, ראש מדעי הים באוניברסיטת דרום מיסיסיפי, חקרו כמה מ-11 השרידים שזוהו בסקר, יחד עם ג'ו טרנר וצוות מחנות הצלילה התת-מימית וורקס. הקואורדינטות ונתוני הסקר שותפו עם הוועדה ההיסטורית של אלבמה, ששכרה את חברת "Search Inc", כדי לאמת את הממצאים. התגלית נשמרה בסוד במשך שנה, עד להשלמת תהליך האימות.
ב-22 במאי 2019, הוועדה ההיסטורית של אלבמה הודיעה כי נמצאו שברי '"הקלוטילדה".
ייצוג בתקשורת

"Descendant" (בעברית: "הספינה האחרונה"), סרט תיעודי שמתאר את קהילת אפריקאטאון כיום, כולל אי השוויון הסביבתי והחברתי שעדיין קיימים לאחר 160 שנה, וההשפעה שהייתה למציאת ה"קלוטילדה" ב-2019 על האזור. הופק על ידי נטפליקס, הוקרן בבכורה בפסטיבל סאנדנס 2022.
צוות חדשות מקומי של טלוויזיה ניידת הפיק תוכנית, "AfricaTown, ארצות הברית", על היישוב ותולדותיו.
בשנת 2018 יצא לאור ספרה של זורה ניל הרסטון "Barracoon", לאחר שחסר לו מו"ל מאז השלמתו ב-1931. תיאור של סיפור חייו של קודג'ו לואיס, הוא גם דן ברגשותיה כחוקרת אפרו-אמריקאית שמראיינת ומכירה אותו. זוהי דוגמה ל"טקסט עדות".
השיר "Clotilda's on fire", באלבומה של שמקיה קופלנד משנת 2020, עוסק בספינה ובמטען האנושי שלה.
רמון טורלבה

רמון טורלבה אי לרס (בקטלאנית: Ramon Torralba i Larraz; ‏1895–1986) היה כדורגלן קטלאני שנודע בזכות תקופתו במדי ברצלונה, שם שיחק במשך 14 שנים, מ-1914 ועד 1928. בזכות הוותק הרב שלו בקבוצה נודע בשם "הזקן" (La Vella בקטלאנית).
ביוגרפיה

אף על פי שנולד בארדיסה, כפר קטן באראגון, עבר טורלבה עם משפחתו כחצי שנה לאחר לידתו לקטלוניה. בתחילה שיחק במועדון קטן בעיר ברצלונה, וב-1914 החל לשחק במועדון הבכיר בעיר, ברצלונה. טורלבה שיחק כקשר, לצדם של אגוסטי סאנצ'ו וז'וזפ סמיטייר בעיקר. נאמנותו לקבוצה הייתה חזקה והוא המשיך לשחק גם לאחר גיל 30, שנחשב באותה תקופה לעניין נדיר למדי. בשל כך כונה "הזקן". עם 475 הופעות במשחקים רשמיים ולא רשמיים, בהם הבקיע 16 שערים, היה טורלבה שיאן ההופעות של המועדון עד שנות ה-60 של המאה ה-20, אז ז'ואן סגרה שבר את שיאו.
טורלבה זכה עם ברצלונה 10 פעמים באליפות קטלוניה. ב-1919 הגיע עם ברצלונה לגמר הגביע הספרדי, אך קבוצתו, עם טורלבה בהרכבה, הפסידה במשחק הגמר לארנס גצ'ו. כעבור שנה הצליחה הקבוצה לזכות בגביע, עם ניצחון 2-0 על אתלטיק בילבאו בגמר, בו פתח טורלבה בהרכב. ב-1922 זכה עם ברצלונה בפעם השנייה בגביע, כשהוא אף כובש במשחק הגמר בו הביסה ברצלונה את ריאל אוניון בתוצאה 5-1. ב-1925 וב-1926 היה שותף לשתי זכיות רצופות בגביע, כשגם במשחקי הגמר, בהם ניצחה ברצלונה את ארנס גצ'ו ואתלטיקו מדריד בהתאמה, פתח בהרכב. ב-1928 היה בסגל הקבוצה עת ניצחה את ריאל סוסיאדד בגמר וזכתה בגביע פעם נוספת, אך טורלבה לא שותף במשחק הגמר הראשון או בשני המשחקים החוזרים שנערכו.
טורלבה היה שחקן ברצלונה הראשון שנערך לכבודו משחק הוקרה. הראשון היה ב-4 בפברואר 1917 באצטדיון של ברצלונה, קרר אינדוסטריה. ברצלונה ניצחה את טראסה בתוצאה 6-2. השני נערך בלס קורטס ב-1 ביולי 1928 לרגל פרישתו ממשחק. לאחר פרישתו היגר למקסיקו. למעט תקופה במהלך שנות ה-60 בה חזר לקטלוניה, הוא בילה שם את שארית חייו, וב-1986 נפטר שם.
תארים > ברצלונה

הגביע הספרדי (5): 1919/1920, 1921/1922, 1924/1925, 1925/1926, 1927/1928
אליפות קטלוניה (10): 1915/1916, 1918/1919, 1919/1920, 1920/1921, 1921/1922, 1923/1924, 1924/1925, 1925/1926, 1926/1927, 1927/1928
רנו Type MG

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Renault 18 CV, Renault 18/22 CV
 יצרן:  רנו
 שנות ייצור:  1923–1926
 הרכבה:  צרפת צרפת
 מודל קודם:  Renault Type JY
 מודל אחריו:  Renault Type PI
 פלטפורמה:  מנוע קדמי
 אורך:  4,690-4,930 מ"מ
 רוחב:  1,700 מ"מ
 משקל:  1,600 ק"ג
 בסיס גלגלים:  3,560-3,753מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, בטור, מקורר מים, 4,766 סמ"ק
 הילוכים:  תמסורת ידנית
 מהירות מרבית:  82 קמ"ש
 
רנו Type MG, דגם Landaulet
רנו Type MG (בצרפתית: Renault Type MG) היא מכונית סלון מהודרת מסוג טורפדו מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית רנו אשר יוצרה בין השנים 1923–1926, בתצורות לנדולט וקבריולה.
ב-1924 עבר הדגם מתיחת פנים, והדגם המחודש נקרא "Type MG 1".
תצורות

קבריולה
לנדולט (Landaulet - הגג נפתח בחלקו)
תמונות

לוגו רנו על דגם "רנו Type MG"
רנו Type MG
ראו גם

רנו
לואי רנו
רנו Type A
רנו Type B
רנו Type C
רנו Type D
רנו Type E
רנו Type G
רנו Type E
רנו Type EU
רנו Type EF
רנו Type AX
רנו Type IG
רנו Type II
רנו Type MT
רנו Type KR
הערות שוליים

↑  סגנון גוף הטורפדו היה סוג של גוף רכב ששימש בתחילת המאה העשרים עד אמצע שנות השלושים
רנו Type KJ

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Renault 6 CV
 יצרן:  רנו (Renault)
 שנות ייצור:  1923–1924
 הרכבה:  צרפת צרפת
 מודל קודם:  רנו Type FD
 מודל אחריו:  רנו Type MT
 פלטפורמה:  מנוע קדמי
 אורך:  3,350 מ"מ
 רוחב:  1,370 מ"מ
 גובה:  1,720 מ"מ
 משקל:  543 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,450 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, בטור, מקורר מים, 951 סמ"ק המפיק 15 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות
 מהירות מרבית:  70 קמ"ש
 מעצב:  לואי רנו
 
רנו Type KJ טורפדו - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
רנו Type KJ טורפדו, שנת 1923
רנו Type KJ טורפדו, שנת 1923
רנו Type KJ היא מכונית סדאן קומפקטית, מסוג טורפדו, מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית רנו אשר יוצרה בין השנים 1923–1924.
מספר המושבים נע בין 3 ל-4 מושבים. הדגם יוצר במספר תצורות: טורפדו, קופה, קבריולה וואן. דגם ה"רנו Type KJ" הוצג לראשונה במונדיאל המכוניות בפריז בשנת 1923.
תצורות

טורפדו - 3 מושבים
טורפדו - לוקסוס סדאן (4 מושבים)
קבריולה
קופה
ואן (טנדר)
תמונות

רנו Type KJ, טורפדו
רנו Type KJ, טורפדו
רנו Type KJ
רנו Type KJ, טורפדו, 4 מושבים, שנת 1923
רנו Type KJ מסוג ואן (טנדר)
ראו גם

רנו
לואי רנו
רנו Type A
רנו Type B
רנו Type C
רנו Type D
רנו Type E
רנו Type G
רנו Type E
רנו Type EU
רנו Type EF
רנו Type AX
רנו Type IG
רנו Type II
רנו Type MG
רנו NN
הערות שוליים

↑  סגנון גוף הטורפדו היה סוג של גוף רכב ששימש בתחילת המאה העשרים עד אמצע שנות השלושים
רנו Type IG

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Renault 10 CV
 יצרן:  רנו
 שנות ייצור:  1920–1921
 הרכבה:  צרפת צרפת
 מודל קודם:  Renault Type GS
 מודל אחריו:  רנו Type II
 פלטפורמה:  מנוע קדמי
 אורך:  3,708 מ"מ
 רוחב:  1,640 מ"מ
 משקל:  670 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,808 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, בטור, מקורר מים, 2,100 סמ"ק
 הילוכים:  תמסורת ידנית
 מהירות מרבית:  67 קמ"ש
 
רנו Type IG, טורפדו, שנת 1921
רנו Type IG (בצרפתית: Renault Type IG) היא מכונית משפחתית, מסוג טורפדו, מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית רנו אשר יוצרה בין השנים 1920–1921.
רנו Type IG, שנת 1921
תצורות

סדאן
קבריולה
תמונות

רנו Type IG, טורפדו
ראו גם

רנו
לואי רנו
רנו Type A
רנו Type B
רנו Type C
רנו Type D
רנו Type E
רנו Type G
רנו Type E
רנו Type EU
רנו Type EF
רנו Type AX
רנו Type HG
רנו Type II
הערות שוליים

↑  סגנון גוף הטורפדו היה סוג של גוף רכב ששימש בתחילת המאה העשרים עד אמצע שנות השלושים
רגאדה

רקדני רגאדה
רגאדה (בברברית: ⴰⵕⴻⴳⴰⴷⴰ) הוא ז'אנר במוזיקה המרוקאית, הכולל ריקוד אמזיגי מסורתי של שבטי בני-זנסן שבצפון-מזרח מרוקו.
אודות והיסטוריה

מוזיקת הרגאדה והריקוד הנלווה לה מקורם בריקוד מלחמה עתיק של לוחמים אמזיגים, ושם הז'אנר נגזר משמם של שני כפרים במרוקו עם שם דומה.
בני שבט הזנאתי, שביצעו במקור את המוזיקה הזו, היו נוהגים לערוך ריקוד מלחמה מסורתי הכולל מוזיקה לאחר ניצחון על האויב. זה מתבטא עד היום בז'אנר באמצעות השימוש בכלי נשק ובנקישות רגליים במקצב המוזיקה.
ריקוד הרגאדה מאופיין במאסטרים המכונים שייח'ים. הם מנגנים מוזיקה ורוקדים עם מספר כלים כמו בנדרי, ראיטה, וזמ׳אר שהוא סוג של חליל. הרקדנים מניעים את כתפיהם לקצב התופים, מחזיקים בידיהם רובה או מקל, ומכים איתו בין היתר ברצפה.
תוכן המוזיקה מספר לעיתים קרובות סיפורים על נושאים כמו אהבה ורגשות של עצב ואושר. הרגאדה ידוע באזורי צפון-מזרח מרוקו, ובעיקר במחוזות אוג'דה, ברקנה, תאורירת, נאדור, אל חוסימה, תאזה, בן טייב ועוד.
מסוף שנות ה-80 של המאה ה-20, נעשה בז'אנר שימוש נרחב בסינתיסייזר מוזיקלי לצד הכלים המסורתיים. זמר פופולרי בז'אנר כיום הוא טלבי וואן.
רנו Type II

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Renault 10 CV
 יצרן:  רנו
 שנות ייצור:  1921–1923
 הרכבה:  צרפת צרפת
 מודל קודם:  רנו Type IG
 מודל אחריו:  Renault Type KZ
 פלטפורמה:  מנוע קדמי
 אורך:  3,708 מ"מ
 רוחב:  1,640 מ"מ
 משקל:  1,300 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,808 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, בטור, מקורר מים, 2,124 סמ"ק
 הילוכים:  תמסורת ידנית
 מהירות מרבית:  56 קמ"ש
רנו Type II, ואן (טנדר)
רנו Type II (בצרפתית: Renault Type II) היא מכונית סלון, מסוג טורפדו, מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית רנו אשר יוצרה בין השנים 1921–1923.
תצורות

טורפדו - 3 מושבים
טורפדו - 4 מושבים
לימוזינה - 3 מושבים
לימוזינה - 4 מושבים
לנדולט (Landaulet - הגג נפתח בחלקו)
לנדולט (Landaulet - הגג נפתח בחלקו) - 4 מושבים
קבריולה
קופה
ואן
ראו גם

רנו
לואי רנו
רנו Type A
רנו Type B
רנו Type C
רנו Type D
רנו Type E
רנו Type G
רנו Type E
רנו Type EU
רנו Type EF
רנו Type AX
רנו Type HG
רנו Type JP
רנו Type MG
רנו Type MT
רנו Type KJ
רנו NN
לקריאה נוספת

רנו Type II ( Renault Type II | Renault Classic)
רנו Type II
הערות שוליים

↑  סגנון גוף הטורפדו היה סוג של גוף רכב ששימש בתחילת המאה העשרים עד אמצע שנות השלושים
↑  René Bellu: Toutes les Renault. Des origines à nos jours. Éditions Jean-Pierre Delville, Paris 1979, ISBN 2-85922-023-2
רגאטה

תהלוכת וינדימר בשבוע קייל בגרמניה, אירוע הרגאטה והשיט הגדול בעולם
רגאטה של מפרשיות 420 באגם מוביסון בצרפת
רגאטה (מוונטית: Regatta) היא סדרה של מרוצי סירות. מקור המונח באיטלקית ונציאנית שמשמעותו "תחרות", ומתאר בדרך כלל אירועי מרוץ של סירות חתירה, מפרשיות, סירות דרקון או גלשני רוח, אם כי כמה סדרות מרוצים של סירות מנוע נקראות גם הן רגאטות. רגאטה כוללת לעיתים קרובות פעילויות חברתיות וקידום מכירות סביב אירוע המרוצים, ולמעט במקרה של אליפויות של סוג הסירה נקראת בדרך כלל על שם העיר או המקום בו האירוע מתקיים.
אף על פי שרגאטות הן בדרך כלל תחרויות חובבים, בדרך כלל מדובר באירועים מאורגנים באופן רשמי, עם כללים מקיפים המתארים את לוח הזמנים והנהלים של האירוע. רגאטות עשויות להיות מאורגנות כאליפויות לאזור או סוג סירה מסוים, אך לרוב נערכות רק לשם שמחת התחרות, האחווה והקידום הכללי של הספורט.
אירועי מרוץ שיט מתקיימים בדרך כלל עבור מחלקה יחידה (דגם יחיד של סירה, כמו Islander 36 (אנ')) ונמשכים בדרך כלל יותר מיום אחד. רגאטות עשויות להיות מאורגנות על ידי מועדון יאכטות, עמותת שייט, עיירה או בית ספר, כמו במקרה של הרגאטות המאורגנות על ידי האגודה הלאומית לשיט של בתי הספר (National School Sailing Association) בבריטניה, והאגודה לשיט בין בתי הספר התיכונים (Interscholastic Sailing Association) או האגודה לשיט בין מכללות ואוניברסיטאות (Intercollegiate Sailing Association) בארצות הברית.
הרגאטה של ברקולנה (אנ') המאורגנת על ידי מועדון היאכטות "אגודת השייט של ברקולה וגריניאנו" (Società Velica di Barcola e Grignano) בטריאסטה שבאיטליה מחזיקה בשיא העולם של גינס כ"מרוץ השיט הגדול ביותר" עם 2,689 סירות ומעל 16,000 שייטים בקו הזינוק. "פיאסקו שלושת הגשרים" (The Three Bridge Fiasco), בארגון "אגודת השיט העצמאית" (Singlehanded Sailing Society) במפרץ סן פרנסיסקו עם יותר מ-350 מתחרים, הוא מרוץ המפרשיות הגדול ביותר בארצות הברית.
הרגאטה הגדולה והפופולרית ביותר של סירות חתירה היא הרגאטה המלכותית של הנלי (אנ') שנערכת על נהר התמזה באנגליה. אחת מרגאטות היאכטות הגדולות והוותיקות בעולם היא שבוע קאוז (אנ'), שמתקיימת מדי שנה ומאורגנת על ידי מועדון היאכטות "פלגת היאכטות המלכותית" (Royal Yacht Squadron) בקאוז (אנ') באי וייט באנגליה, ומושכת בדרך כלל מעל 900 סירות מפרש. לשבוע קאוז קדמו גביע קמברלנד (Cumberland Cup‏; 1775), "הרגאטה המלכותית של נמל דרטמות'" (Port of Dartmouth Royal Regatta‏; 1822) ו"הרגאטה של נמל פלימות'" (Port of Plymouth Regatta‏; 1823). הרגאטה הוותיקה ביותר באמריקה הצפונית היא הרגאטה המלכותית של סנט ג'ון (Royal St. John's Regatta) שנערכת באגם קווידי וידי (אנ') בסנט ג'ונס בניופאונדלנד בקנדה מדי שנה מאז 1818.
מקורו של המונח רגאטה מהמילה regatta בוונטית שמשמעותה "תחרות על בקיאות", וששימשה לתיאור תחרויות של גונדולות בוונציה. מקורה של מילה זו מהמילה regatare ("להתחרות, להתמקח, למכור בקמעונאות"), ייתכן מ-recatare.
הערות שוליים

↑  Barcolana, the largest regatta in the world is presented in London
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529445005171  GND: 4177366-4  LCCN: sh85112340  NARA: 10648079
רואוסקה

| --- | --- |

 תקופת הפעילות:  מ-2002 
 סוגה:  אינדסטריאל מטאל, הקשיחות הגרמנית החדשה, מטאל אלטרנטיבי 
 חברת תקליטים:  EMI 
 www.ruoska.net
 חברים
 Patrik Mennander Kai Ahvenranta 
 
רוּאוֹסְקָה ("שוט") היא להקת אינדסטריאל מטאל פינית מהעיר יובה. ללהקה 5 אלבומי סטודיו.
היסטוריה

רואוסקה נוסדה בשנת 2002 על ידי פטריק מננדר, מיקה קאמפי, קאי אהוונראנטה, אנסי אאובינן וסאמי קארפינן, חלק מחברי להקת הרוק הקומדי "Natsipaska" ("Nazishit"), והוציאו את אלבום הבכורה שלהם, "Kuori", באותה שנה.
שנה לאחר מכן, הוציאו את האלבום "Riisu".
ב-2005, הוציאה הלהקה את אלבומם השלישי "Radium". אלבום זה זכה להצלחה רבה משני האלבומים הראשונים. עבור אלבומם הרביעי, "Amortem", שיצא בשנת 2006, חתמה הלהקה לחברת התקליטים EMI. "Amortem" הגיע למקום השישי במצעד הפיני והחזיק בעמדה הזו כמעט עשרה שבועות.
בשנת 2008 הוציאה הלהקה את האלבום "Rabies" ושנה לאחר מכן יצאה להפסקה עד להודעה חדשה.
בשנת 2020 הוציאה הלהקה את הסינגל "Runno", וב-2022 את הסינגלים "Kade" ו-"Silti Syntinen", ובכך שברה שתיקה של כמעט 13 שנה.
חברי הלהקה > חברים נוכחיים

פטריק מננדר – שירה
מיקה קאמפי – בס, קולות רקע
טמו קארפינן – תופים
אנסי אאובינן – גיטרה, קולות רקע
חברי הלהקה > חברים לשעבר

סאמי קארפינן – תופים
קאי אהוונראנטה – גיטרה, קולות רקע
טימו לאטיקאיינן – תופים, כלי הקשה
דיסקוגרפיה > אלבומים

Kuori (2002)
Riisu (2003)
Radium (2005)
Amortem (2006)
Rabies (2008)
דיסקוגרפיה > סינגלים

Aurinko ei Nouse (2002)
Darmstadt (2003)
Veriura (2004)
Tuonen Viemää (2005)
Mies yli Laidan (2006)
Pure minua (2006)
Alasin (2006)
Pirunkieli (2007)
Helvettiin Jäätynyt (2008)
Lihaa Vasten Lihaa (2008)
Ei Koskaan (2008)
Runno (2021)
Kade (2022)
Silti Syntinen (2022)
רנו Type JP

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Renault 40 CV
 יצרן:  רנו (Renault)
 שנות ייצור:  1921–1922
 הרכבה:  צרפת צרפת
 פלטפורמה:  מנוע קדמי
 אורך:  4,883 - 5,075 מ"מ
 רוחב:  1,795 מ"מ
 משקל:  1,680 ק"ג
 בסיס גלגלים:  3,802 - 3,994 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, בטור, מקורר מים, 9,100 סמ"ק המפיק 40 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית
 מהירות מרבית:  92 קמ"ש
 
רנו Type JP, שנת 1922
רנו Type JP (בצרפתית: Renault Type JP) היא מכונית סלון מהודרת, מסוג טורפדו, מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית רנו אשר יוצר בין השנים 1921–1922.
תצורות

סדאן
קבריולה
תמונות

רנו Type JP טורפדו, שנת 1922
רנו Type JP טורפדו, שנת 1922
ראו גם

רנו
לואי רנו
רנו Type A
רנו Type B
רנו Type C
רנו Type D
רנו Type E
רנו Type G
רנו Type E
רנו Type EU
רנו Type EF
רנו Type AX
רנו Type IG
רנו Type II
הערות שוליים

↑  סגנון גוף הטורפדו היה סוג של גוף רכב ששימש בתחילת המאה העשרים עד אמצע שנות השלושים
↑  Gilbert Hatry, Claude Le Maître: Dossiers Chronologiques Renault. Voitures Particulières. Tome 4: 1919–1923. Editions Lafourcade, Paris 1980, ISBN 2-902667-05-1, S. 83–115
ראזיה

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  נביל עיוש
 הופק בידי:  ברונו נהון, פטריק קינה, נביל עיוש
 תסריט:  מרים טוזאני, נביל עיוש
 עריכה:  סופי רן, מארי-הלן דוזו
 שחקנים ראשיים:  מרים טוזאני אריה וורתהאלטר אמינה אנאג'י סעדיה לדיב עבדלילה ראשיד דוניה בינבין
 מוזיקה:  קרולין שאספול, אדוארדו הנריקס, גיום פונסלה
 צילום:  וירז'יני סורדז'
 מדינה:  מרוקו מרוקו
 הקרנת בכורה:  קנדה 9 בספטמבר 2017 (פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו) ישראל 22 בספטמבר 2018 (פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה)
 משך הקרנה:  119 דקות
 שפת הסרט:  ערבית, צרפתית, ברבריות
 סוגה:  סרט דרמה סרט עלילתי
 דף הסרט ב־IMDb
ראזיה (בצרפתית: Razzia) הוא סרט דרמה עלילתי מרוקאי באורך מלא, שבוים על ידי נביל עיוש ונכתב על ידיו יחד עם מרים טוזאני, השחקנית הראשית של הסרט. הסרט מספר על עבדאללה, יטו ועוד מספר דמויות הנפגשים בקזבלנקה, שם אורח החיים המדוני מתנגש בכל מיני דרכים במסורת המוסלמית של העיר. הסרט מציג אהבה אבודה, תשוקה אסורה וחלומות שבירים במרוקו של ימינו, ועוסק באופי של התושבים מקזבלנקה משנת 1942.
הסרט הוקרן לראשונה ב-9 בספטמבר 2017 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו שבקנדה. בישראל הסרט הוקרן לראשונה ב-22 בספטמבר 2018 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה ה-34‏. שפות הסרט הן ערבית, צרפתית וברברית ואורכו כ-119 דקות.
בשנת 2018, הסרט היה מועמד למועמדות לפרס אוסקר בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-90, אך לבסוף אינו נבחר‏.
תקציר העלילה

הסרט מתחיל בשנת 1982 בהרי האטלס, שם המורה עבדאללה, עקב לחץ של נציגי השלטון, צריך להפסיק ללמד בשפה הברברית בה מדברים תושבי המקום. שהוא מרגיש מאוכזב, מבואס וכאוב, הוא מחליט להיפרד מאהובתו יטו ולעזוב את המקום. הסרט ממשיך בשנת 2015, בה עבדאללה, יטו ועוד מספר דמויות נפגשים בקזבלנקה, שם אורח החיים המודרני מתנגש בכל מיני דרכים במסורת המוסלמית של העיר.
דמויות ושחקנים

סלימה (מרים טוזאני) - אישה יפה, עצמאית ושוברת מוסכמות.
מסייה ג'ו (אריה וורתהאלטר) - בעל בית קפה יהודי שנקרע בין עברו לשאיפות שלו.
עבדאללה (אמינה אנאג'י) - מורה, עקב בעיות עם השלטון הוא עזב את הרי האטלס ואת אהובתו, יטו.
יטו (סעדיה לדיב) - אהובתו של עבדאללה.
חאקים (עבדלילה ראשיד) - זמר ומעריץ של הזמר פרדי מרקיורי.
אינז (דוניה בינבין) - נערה מתבגרת בת עשרה. בורגנית ובעייתית.
פרסים ומועמדויות

2017: פרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של דובאי (מועמדות)
2017: פרס הקרנת הבכורה של השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של דובאי (מועמדות)
2017: פרס עבור הבמאי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של דובאי (מועמדות)
2017: פרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של דובאי (מועמדות)
2017: פרס חבר המושבעים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של דובאי (מועמדות)
הערות שוליים

↑  Toronto: Director Nabil Ayouch's 'Razzia' Is a Response to Intolerance,‏ Vourlias, באתר "Variety"‏, 14 בספטמבר 2017
↑  ראזיה, באתר "פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה"
↑  פסטיבל הסרטים בחיפה ייפתח מחר, וזה מה שמחכה לכם, שי אילן, באתר "כלבו – חיפה והצפון", 21 בספטמבר 2018
↑  Oscars 2018: Le dernier film de Nabil Ayouch représentera le Maroc, באתר "lesiteinfo"‏, 15 בספטמבר 2017
↑  Nabil Ayouch’s ‘Razzia’ is Morocco’s Foreign-Language Academy Awards Entry,‏ MARTIN DALE, באתר "Variety",‏ 16 בספטמבר 2017
↑  אוסקר 2018/19: כל המתמודדים בקטגוריית הסרט הטוב ביותר בשפה זרה – חלק ג', אור סיגולי, באתר "סריטה", 22 בספטמבר 2018
ריכרד מילר

| --- | --- |

הגנרל ריכרד מילר (משמאל), יחד עם בנו, הנסי מולר, שנפל ב-4 ביולי 1944, בדרגת לויטננט
 לידה:  4 בנובמבר 1891 אמזלך, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  16 ביולי 1943 (בגיל 51) אוריול, ברית המועצות ברית המועצות 
 מדינה:  הרייך הגרמני 
 השתייכות:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1911–1943 (כ־32 שנים)
 דרגה:   גנרל לויטננט (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-211
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה
 
ריכרד מילר (בגרמנית: Richard Müller‏; 4 בנובמבר 1891 – 16 ביולי 1943) היה היה מפקד בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

מילר נולד ב-4 בנובמבר 1891 באמזלך, שהשתייכה לקיסרות הגרמנית. בשנת 1908 התגייס מילר לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לגדוד ההנדסה ה-9, עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות הוא קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף מילר לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 ביוני 1933 הוא הועלה לדרגת מיור, וב-1 במרץ 1936 הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט. ב-1 באוגוסט 1938 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-20 בנובמבר אותה שנה מונה למפקד גדוד ההנדסה ה-62.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה מונה מילר למפקד רגימנט ההנדסה ה-511, ופיקד עליו במהלך הקרבות השונים. ב-4 בפברואר 1942 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-211 בחזית המזרחית, וב-1 במרץ אותה שנה הועלה לדרגת גנרל-מיור. ב-1 בינואר 1943 הוא הועלה לדרגת גנרל-לויטננט, וב-7 במרץ 1943 הוא קיבל על פעולותיו בקרבות את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. מילר נהרג ב-16 ביולי 1943 צפונית מזרחית לאוריול, במהלך קרב קורסק.