stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קונרד ממונפראטו
קורות חייו > ילדות ונישואים ראשונים

קונרד היה הבן השני של המרקיז גוליילמו החמישי ממונפראטו (איטלקית: Guglielmo V del Monferrato) ובן דודם של פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה (פרידריך ברברוסה), לואי השביעי, מלך צרפת ולאופולד החמישי, דוכס אוסטריה. הוא נולד בתאריך לא ידוע במדויק - ככל הנראה במהלך שנות הארבעים של המאה ה-12 בעיר האיטלקית מונפראטו שבמחוז פיימונטה. שמו מופיע בכתובים במסמך משנת 1160 כבן לוויה של דודו קונרב מבבנברג. ידוע כי הוא היה פעיל הן כדיפלומט וכמפקד צבאי בעיקר בקרבות הליגה הלומברדית, כשהוא מיצג את האינטרסים של משפחתו בברית שנכרתה עם מנואל הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית, במסגרת זו הוא הוביל בשנת 1179 את הצבא של פיימונטה לניצחונות מול הצבא הגרמני של פרידריך ברברוסה. ככל הידוע הוא התחתן לראשונה עוד לפני שנת 1179 עם אשה ששמה לא נשמר על דפי ההיסטוריה. אשתו הראשונה נפטרה - ככל הנראה במהלך שנת 1186 ולבני הזוג לא היו ילדים.
עם מות אשתו של קונרד הציע איסאאקיוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית את ידה של אחותו תיאודורה בנישואים לקונרד. בתקופה שלאחר מות מנואל הראשון החלה הקיסרות הביזנטית בשקיעה שלוותה במלחמות בין פלגים בתוך האימפריה וקיסרים התחלפו בקצב מהיר, איסאאקיוס שהיה קיסר חלש קיווה לקשור אליו את קונרד ולהיעזר בכישוריו המוכחים וקשרי משפחתו על מנת לשמור על כסאו. קונרד נשא את תיאודורה לאישה בשנת 1187 וקיבל דרגת אצולה של "סיזר" (יוונית: καῖσαρ) שהייתה שנייה במעלה רק לתוארו של הקיסר כאימפרטור או אוגוסטוס וניתנה לאציל שהשליט ייעד כיורש עצר.
קונרד הוביל, באותה שנה, את הצבא הקיסרי לניצחון על מתנגדו העיקרי של איסאאקיוס - הגנרל אלכסיוס בראנאס ובמהלך הקרב הרג את אלכסיוס. עם זאת, באותה שנה בחודש יולי 1187 עלה קונרד על ספינה של הצי של ג'נובה בדרכו לארץ הקודש כצלבן בעקבות אביו שהשתתף בקרב קרני חיטין ונפל בשבי המוסלמים. המקורות מעורפלים ולא ידוע מדוע עזב קונרד את תפקידו בחצר הביזנטית. שאלה נוספת הנותרת ללא תשובה היא מה עלה בגורל אשתו הטריה תיאודורה וכיצד, אם בכלל, הותר קשר הנישואים.
קורות חייו > שליט צור

תאריך הגעתו של קונרד לארץ איננו ברור. היסטוריונים צלבנים מהמאה ה-12, המציגים את הגעתו ותפקידו בהצלת ממלכת ירושלים מחורבן מוחלט כנס משמים, מספרים כי קונרד הגיע לעכו שהייתה כבר בידי הצבא המוסלמי של צלאח א-דין ובאורח פלא הצליח להימלט ולנחות בעיר צור שעמדה להיכנע ללא קרב - כמו רוב הערים והמבצרים הצלבנים. בספר תולדות ממלכת הצלבנים בארץ ישראל מציין פרופסור יהושע פראוור כי ככל הנראה הגיע קונרד לחופי הארץ במועד מאוחר יותר, ככל הנראה בתחילת חודש אוגוסט. העיר צור ריכזה לתוכה פליטים נוצרים רבים שברחו מאימת הצבא המוסלמי ובהם גם מספר אבירים שהצליחו להימלט משדה הקטל של קרני חיטין אך המון זה היה חסר מנהיג ואחוז בבהלה ותבוסתנות על רקע זה קיבל קונרד את השלטון בצור והשתכן במצודת העיר. למרות המצב הכללי חסר התקווה ונפילת ירושלים החליט קונרד להילחם באיום המוסלמי: ביצורי העיר חוזקו והחפיר הועמק, וסירות ועליהן בליסטראות הוצבו על מנת לחסום את נתיב הגישה היבשתית לעיר. ההכנות הצלבניות משכו את תשומת לבם של השליטים המוסלמים של צידון וביירות וביום 12 בנובמבר הושמה העיר במצור. הצבא המוסלמי התקשה לנצל את יתרונו הצבאי והצלבנים הצליחו לנהל הגנה יעילה לאורך החזית הצרה, לאחר שבועיים של קרבות הוצבו מול חומות העיר מכונות מצור שפתחו בהרעשה וצי מצרי שסייע בכיבוש אשקלון ועגן בעכו סגר על העיר מהים.
ההתקפה נמשכה 5 ימים ללא תוצאות והביאה את התוקפים לתשישות. מאידך מגיני צור הצלבנים לא היו מוכנים להיכנע למרות הרעב שהחל פושט בעיר. לאחר חודש נוסף של מצור החלו גשמי החורף להכות בצבא המוסלמי. ביום 30 בדצמבר 1187 נטלו הצלבנים את היוזמה, ספינות יצאו מנמל צור ופיתו את הצי המוסלמי לרדוף אחריהן אל תוך הנמל שם נתפסו ותחת פיקוד צלבני חזרו להילחם בגוף העיקרי של הצי המוסלמי. בניסיון לעצור את המומנטום של ההתקפה הצלבנית פתחו המוסלמים בהתקפה יבשתית על החומות, התקפה שנהדפה באבדות קשות למוסלמים. תבוסה זו סיימה 7 שבועות של מצור אינטנסיבי, המוסלמים השמידו את מכונות המצור ונסוגו לעכו.
על פי ההיסטוריוגרפיה הצלבנית - צרפתית ניסה צלאח א-דין לרפות את רוחו של קונרד על ידי כך שהביא את אביו השבוי אל מול חומות העיר והבטיח לשחררו תמורת כניעת צור, על דרישה זו ענה קונרד כי אביו הוא אדם זקן שחי חיים ארוכים וכי העיר לא תיכנע. בסיכומו של דבר שוחרר גוליילמו ממונפראטו בשנת 1188.
קונרד, שראה בעצמו שליט דה פקטו של ממלכת ירושלים, הרשה לעצמו לתת לבני העיר פיזה כתבי זכויות שהעניקו להם רכוש וזכויות ביפו ועכו - שנמצאו באותה עת בידי המוסלמים, במאי 1188 הוא חזר והרחיב את זכויות הפיזאנים בעכו, ולבני ערים נוספות ניתנו זכויות בעיר צור - פרס על השתתפותם בקרבות והמצור על צור.
קורות חייו > מאבק על ממלכת ירושלים

בקיץ של שנת 1188 שוחרר גי דה ליזיניאן המלך המובס של ממלכת ירושלים מהכלא המוסלמי, בהתאם להבטחת צלאח א-דין בעת המצור על אשקלון, ובתחילת שנת 1189 הופיע בלויית פמליה קטנה ובה מפקד מסדר הטמפלרים ז'ראר דה רידפור, וגוליילמו ממונפראטו (אביו של קונרד), מול חומות צור ודרש כי קונרד יעביר את העיר לידיו. קונרד שסירב לדרישה טען כי זכויותיו של גי כמלך ירושלים אבדו עם התבוסה בקרב קרני חיטין וציווה לסגור את חומות העיר.
הדים לאירוע זה נשמעים בחילוקי הדעות בין המקורות הנוצרים, כאשר אלו התומכים בריצ'רד לב הארי שהיה נותן החסות לגי דה ליזיניאן שופטים את קונרד לשבט על יחסו לגי דה ליזיניאן ומתארים בהערכה את המלך לשעבר. פרופסור פראוור מציין כי על רקע זה טופחה הטענה על בגידתו של רמון השלישי מטריפולי בקרב קרני חיטין - על מנת להסיט את האשמה על התבוסה מגי דה ליזיניאן. היסטוריונים צרפתים התומכים בפיליפ השני, מלך צרפת שנתן את חסותו לקונרד מצדיקים את מעשיו וטוענים כי לדרישתו של גי דה ליזיניאן אין כל תוקף מוסרי.
גי דה ליזיניאן חזר לטריפולי למשך החורף ובאפריל 1189 חזר והופיע מול חומות צור בלווית אשתו סיבילה, מלכת ירושלים ושוב סירב קונרד להכניס את המלך לשעבר ופמליתו לתוך העיר. בשלב זה ובתמיכת אבירים אירופאיים שהגיעו לצור החליט גי דה ליזיניאן לצאת לכיוון עכו המוסלמית במטרה לכבוש מחדש את ממלכתו. הוא יצא לכיוון עכו עם גדוד קטן מפליטי טריפולי, מלווה בצי סיציליאני ועליו 200 אבירים וצי פיזאני שלווה אותם לאורך החוף. אל הכוח הקטן הצטרפו אבירים מהמסדרים הצבאיים. בהגיעם אל אזור נחל בצת הגיע הידיעה על תנועתם לצלאח א-דין שהיה צר על מבצר הבופור. כאן עשה צלאח א-דין משגה טקטי ונמנע מליירט את הכוח הצלבני הקטן מתוך מחשבה כי בעת ריכוזם לפני עכו ייקל על המוסלמים להשמיד אותם. ביום 26 באוגוסט הגיע הכוח הצלבני שכלל ככל הנראה 600 פרשים וכ-7000 חיילים רגלים למישור עכו, ובחסות החשיכה עלה גי דה ליזיניאן על תל עכו הידוע גם בשם תל אל-פחאר והתבצר עליו.
זמן קצר לאחר מכן הפך המקום לאבן שואבת לאבירים נוצרים מאירופה. במשך שלוש שנים התחוללו קרבות במישור המקיף את עכו, על חומות העיר ובים כאשר הצבאות הנוצרים שולטים על נקודות אסטרטגיות אך מוקפים ונמצאים במצור חלקי של צבאות צלאח א-דין, במהלך יולי 1190 נפטרו סיבילה ובנותיה במחנה הצלבני שלרגלי עכו. מותה שמט הלכה למעשה את הבסיס מתחת לתביעתו של גי דה ליזיניאן לכתר אך הוא נאחז בתואר אף על פי שהשפעתו במחנה הצלבני הייתה מזערית ובסוף 1190 הועבר הפיקוד רשמית לאנרי השני, רוזן שמפאן, העתיד אף הוא להחזיק לזמן קצר את כתר מלכות ירושלים.
קורות חייו > מאבק על ממלכת ירושלים > נישואים לאיזבל

במקביל לכריתת ברית עם אנרי משמפן, חבר קונרד למשפחת איבלין במטרה לקדם את הכתרתו כאשר הכלי להגשמת שאיפותיו הייתה איזבל הראשונה, מלכת ירושלים, בתו של אמלריך הראשון, מלך ירושלים ואשתו (השנייה) מריה קומננה, שהייתה נשואה לאונפרוא הרביעי מטורון. בסתיו של שנת 1190 נחטפה איזבל מבית בעלה על ידי שליחים של האם ואיבלין, הובאה לשכם ושם בוטלו נישואיה בטענה כי היא נישאה בגיל צעיר מדי וכי הנישואים נערכו בכפייה תחת איום של המלך באלווין הרביעי. האירוע לא עבר ללא התנגדות מצד הבעל המופתע, אך הוא כרע תחת הלחץ שהופעל עליו והסכים לביטול הנישואים ובתמורה קיבל כנחלה את מבצר טורון והשטחים הסמוכים לו.
ביום 24 בנובמבר נישאו איזבל - אשה צעירה בת עשרים וקונרד - לוחם מנוסה בן 45, אף.על פי שהועלו טענות כי קונראד לא גירש את אשתו השנייה - תיאודורה - שחייתה בקונסטנטינופול. כך זכה קונרד, בזכות ייחוס אשתו איזבל לתבוע את זכותו לכיסא ממלכת ירושלים, טענה שהועלתה בעבר בזכות היותו מציל שרידי הממלכה לאחר קרב חיטין. המחנה הצלבני התפלג, בעוד פיליפ השני מלך צרפת תומך בקונראד המשיך גי דה ליזיניאן לתבוע את זכויותיו בעזרת תמיכתו של ריצ'רד לב הארי, הסכסוך התלהט והתנהל במקביל למצור הצלבני על עכו ועם כיבוש העיר הוחלט על ידי המלכים האירופיים כי גי דה ליזיניאן ישא את תואר מלך ירושלים עד מותו - ללא זכות להוריש את הכתר ובמותו יעבור התואר לקונארד או ליורשיו. לקונרד ואיזבל הובטחה אוטונומיה בצור ובביירות וצידון - לכשייפלו מחדש לידי הצלבנים. החלטות אלו היו משפטיות בלבד לאור העובדה כי לכל אורך השנים 1191- 1193 ניהל ריצ'רד לב הארי את רצועת החוף שבשליטת הצלבנים בעוד הצבאות המוסלמיים מקדישים את עיקר זמנם להרס שיטתי של ערי ומבצרי הארץ למנוע מהצבא הנוצרי אחיזה בהם.
המשא ומתן שהתנהל לסירוגין בין ריצ'רד לב הארי לצלאח א-דין ידע עליות ומורדות, ובמקביל ניהל קונרד משא ומתן נפרד עם צלאח א-דין מתוך מטרה לקבל את הסכמתו של השליט המוסלמי להכיר בשליטתו של קונרד בצור, צידון, ביירות וחלקים מירושלים. צלאח א-דין הביע נכונות עקרונית לדרישות אך התנה את הסכמתו בניתוק הקשר בין קונרד ממונפראטו לריצ'רד לב הארי. צעד שללא ספק היה יוצר קרע מוחלט במחנה הנוצרי, בסיכומו של דבר עלו סיכויי החוזה על שרטון משהחליט צלאח א-דין למקד את נסיונותיו להגיע לפשרה עם המלך האנגלי.
מסעות המלחמה של ריצ'רד בדרום ארץ ישראל במטרה להשיג רצף שלטוני במישור החוף הפכו את עכו לשדה קרבות של ממש בין תומכי קונרד כשליט עתידי של ממלכת ירושלים לתומכי גי דה ליזיניאן, ריצ'רד נאלץ לחזור ממלחמתו על מנת להשכין שלום בין הניצים והקרע בינו לבין קונרד התרחב בעוד ריצ'רד מאבד את השליטה במועצת האצילים הצלבנים.
על רקע זה, בעוד צבאו של ריצ'רד לב הארי ממשיך לדשדש בקרבות חסרי הכרעה בארץ הקודש, הגיעו ביום 20 בינואר 1191 לחורבות אשקלון גדודים צלבנים והחלו להקים את חורבות ביצוריה. במהלך עבודת הביצורים נאלץ ריצ'רד להתמודד עם נטישה של הגדודים הצרפתים שתקופת שירותם תמה וגרוע מכך - עם חדשות קשות מאנגליה לפיהן אחיו ג'ון העוצר ניצב מול מרד גלוי. מועצה של אצילים התכנסה באשקלון ושמעה את ריצ'רד מכריז על עזיבתו. המועצה החליטה כי מלך ירושלים בקרב קרני חיטין גי דה ליזיניאן - איש אמונו של ריצ'רד איננו ראוי לשאת את כתר ממלכת ירושלים וכי הכתר יימסר לקונרד ממונפראטו.
קורות חייו > מותו של קונרד

הבשורה על החלטת מועצת האצילים הגיע לקונרד בצור על ידי שליחים בראשות אנרי משמפן אך בטרם הוסדרו אירועי ההכתרה נרצח קונרד ביום 28 באפריל על ידי שני רוצחים מכת החשישיון. פרטי הרצח אינם ברורים די צרכם אך ככל הנראה נרצח קונרד ברחוב בדקירות סכין לפני ששומרי ראשו הספיקו להגיב. אחד הרוצחים נהרג והשני נתפס ועונה למוות. העדויות מעורפלות לגבי השאלה האם קונרד מת במקום או נלקח לארמונו שם נפטר מפצעיו. זהות שולח המתנקשים מעולם לא נודעה, טענה אחת מיחסת את היוזמה לכת החשישיון עצמה שקונרד, ככל הנראה, שדד מטען השייך לה.
אצבע מאשימה גם הופנתה לצלאח א-דין וריצ'רד לב הארי. קונרד נקבר בכנסייה של העיר צור שנהרסה במהלך כיבוש העיר על ידי הממלוכים.
מחקר בשם "The Assassination of Conrad of Montferrat: Another Suspect" מאת פטריק ווליאמס טוען כי אנרי משמפן, העתיד לתפוס את השלטון במדינה הצלבנית המשתקמת, הוא חשוד נוסף וכי הרצח בוצע בהסכמה אם לא בתמיכה של ריצ'רד לב הארי. עובדה אחת ברורה, שבעה ימים לאחר הרצח ומחשש כי בהיעדר שליט לממלכת ירושלים תתפשט האנרכיה ויאבדו הישגי מסע הצלב, נישא אנרי משמפן לאיזבל והיא בהריון מקונרד.
קונרד ממונפראטו כדמות ספרותית

דמותו של קונרד ממונפראטו מופיעה במספר לא מבוטל של ספרים וסרטים העוסקים במסעי הצלב ובחייו של ריצ'רד לב הארי.
קונרד ממונפראטו כדמות ספרותית > בספרות

וולטר סקוט (באנגלית: Walter Scott)‏ (14 באוגוסט 1771 - 21 בספטמבר 1832) שהיה משורר וסופר סקוטי פורה שנודע בעיקר בזכות הרומנים ההיסטוריים, כתב ספר בשם הקמיע (אנגלית: The Talisman) המתאר את מסע הצלב השלישי ובו מופיעה דמות בשם קונרד ממונסראט המתוארת כ"קופיף פטפטן" ("marmoset" and "popinjay")
קונרד מופיע כנבל גם בספרו של הסופר הבריטי בן זמננו (נולד ב-1939) גרהם שלבי - המלכים של תוכניות שווא.
בספר זה מתואר קונרד כארכי-נבל דמוני ובפרק המופיע במהדורה האמריקאית של הספר מתוארת סצנה בה תוקף קונרד את איזבל ואונס אותה.
דמות זו של קונרד חופפת סטראוטיפ האופייני לרומאנים גותים בהם מופיע האיטלקי כדמות מושחתת, משחיתה וסאדיסטית.
אלן גורדון סופר נוסף בן זמננו (יליד 1959) משלב את קונרד ממונפרטו בעלילת הרומן ההיסטורי "האלמנה מירושלים" (אנגלית: The Widow of Jerusalem) המתאר את תולדות מסע הצלב השלישי ומנסה לרדת לחקר פרשית הרצחו של קונרד ממונפראטו.
קונרד ממונפראטו כדמות ספרותית > בסרטים

בסרטו של ססיל ב. דה-מיל מסעי הצלב משנת 1935 מגלם השחקן האוסטרי גוז'ף שילדקראוט את דמותו של קונרד כתככן בוגדני הזומם לרצוח את ריצ'רד לב הארי.
בסרט "צלאח א-דין" (1963) הבמאי המצרי יוסף שאהין מתאר את קונרד כדמות שלילית החותרת ביחד עם בן בריתו - המלך הצרפתי פיליפ תחת מאמציו של ריצ'רד לב הארי.
ראו גם

ממלכת ירושלים
היסטוריה של ממלכת ירושלים
לקריאה נוספת

יהושע פראוור, תולדות ממלכת הצלבנים בארץ ישראל, כרך א, מוסד ביאליק, מהדורה ראשונה, 1963, מהדורה שלישית מורחבת ומתוקנת, 1973, הדפסה שישית, 2005; הספר זכה בפרס ישראל ובתרגומו לצרפתית בפרס האקדמיה הצרפתית
הערות שוליים

↑  Kazhdan, Alexander, ed (1991). Oxford Dictionary of Byzantium. Oxford University Press. p. 363.
↑  יהושע פראוור, תולדות ממלכת הצלבנים בארץ ישראל, כרך א, מוסד ביאליק, מהדורה ראשונה, 1963, עמ' 559
↑  יהושע פראוור, תולדות ממלכת הצלבנים בארץ ישראל, כרך ב, מוסד ביאליק, מהדורה ראשונה, 1963 עמוד 35
↑  David Nicolle, Christa Hook. The Third Crusade 1191: Richard the Lionheart, Saladin and the Struggle for Jerusalem. Osprey Publishing 2006 ISBN 1841768685, 9781841768687 p. 46
↑  Thomas F. Madden. The new concise history of the Crusades Rowman & Littlefield 2005 ISBN 0742538222, 9780742538221 p. 83.
↑  יהושע פראוור, תולדות ממלכת הצלבנים בארץ ישראל, כרך ב, מוסד ביאליק, מהדורה ראשונה, 1963 עמוד 84
↑  Conrad de Montferrat (1145 - 1192) - Find A Grave Memorial
↑  Williams, Patrick A. "The Assassination of Conrad of Montferrat: Another Suspect?", Traditio, vol. XXVI, 1970.
↑  Daniel S. Burt The biography book: a reader's guide to nonfiction, fictional, and film biographies of more than 500 of the most fascinating individuals of all time Greenwood Publishing Group, 2001 page 357
↑  Graham Shelby - 'Knights of Dark Renown' & 'Kings of Vain Intent'
↑  Review: The Widow of Jerusalem
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811300095505606  GND: 136945228  VcBA: 495/347115  VIAF: 81205195   WorldCat (עם VIAF): 81205195 
המצור על העיר צור בשנת 1187, ציור צרפתי מהמאה ה-15
גי דה ליזיניאן מופיע מול חומות צור
עטיפת הספר "מלכים של תוכניות השווא"
כרזת הסרט "מסעי הצלב" מאת ססיל דה מיל
אורי דאובה

| --- | --- |

דאובה, יולי 2022
 לידה:  1982 (בן 43 בערך) עין צורים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד פלנ"ט צנחנים  מפקד גדס"ר צנחנים  קצין אג"ם של עוצבת האש  מפקד חטיבה 226  מפקד עוצבת ברעם  ראש מטה פיקוד צפון
 פעולות ומבצעים
 האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן    מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן  מבצע שובו אחים    מבצע צוק איתן  מלחמת חרבות ברזל
 
אורי דאובה הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף, המשמש ראש מטה פיקוד הצפון. לפני כן,שימש מפקד עוצבת ברעם. בתפקידיו הקודמים היה מפקד חטיבה 226, קצין אג"ם של עוצבת האש ומפקד גדס"ר צנחנים.
ביוגרפיה

דאובה נולד גדל וגר בקיבוץ עין צורים. עם גיוסו לצה"ל בשנת 2001, התנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 890. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לגדוד 890 ומונה למפקד מחלקה והוביל אותה בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. בהמשך מונה למפקד פלוגה בגדוד ולחם במלחמת לבנון השנייה. בין השנים 2009–2011 שימש כמפקד פלנ"ט צנחנים ובהמשך לחם במבצע צוק איתן. בשנים 2015–2017 שימש מפקד גדס"ר צנחנים. לאחר מכן שימש כקצין אג"ם של עוצבת האש. באוגוסט 2019 מונה למפקד חטיבה 226. ב-27 ביולי 2022 מונה למפקד עוצבת ברעם. ב-5 בספטמבר 2024 סיים את תפקידו ויצא ללימודים.
במהלך חרבות ברזל נשמע נגד דאובה ביקורת חריפה מצד לוחמים בחטיבה, בעקבות פגיעת כטב"ם במחנה שדאובה התעקש לאייד על אף אזהרות.
ב-22 בנובמבר 2024 הוכרז כי ימונה לראש מטה פיקוד הצפון ויועלה לדרגת תת-אלוף.
שלושת אחיו גם הם קצינים: חנוך דאובה, קצין שריון בדרגת אל"ם, כיהן כמפקד חטיבת קרייתי ובעל עיטור העוז. ניב דאובה קצין בדרגת אל"ם המשמש מפקד חטיבת קרייתי. ועידן דאובה קצין בדרגת רס"ן.
חיים אישיים

דאובה נשוי ואב לארבעה. בעל תואר ראשון ושני במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה.
הערות שוליים

↑  טקס החלפת מפקדי חטיבת הצנחנים במילואים ״עוצבת הנשר״, דף הפייסבוק של העמותה להנחלת מורשת הצנחנים, 13 באוגוסט 2019
↑  טל זגרבה, כשהעלינו את הגופה על המסוק, חשבנו שהרע מאחורינו. טעינו , במחנה, 21 בדצמבר 2007
↑  אריאל שנבל, "חגי היה מומחה בהפלת מחיצות. נזכור אותו חי ומחייך", מקור ראשון, 29 באפריל 2017
↑  כבוד למגזר: בדיון השיבוצים מונו מח"טים סרוגים, באתר "סרוגים", 29 באוקטובר 2018
↑   אל"ם עמרי רוזנקרנץ נכנס לתפקיד מפקד עוצבת "ברעם", באתר צה"ל, 5 בספטמבר 2024
↑  יאיר קראוס, "היינו כמו ברווזים במטווח": הזלזול שהוביל לאסון בחורפיש | ההתכתבויות שחושפות את המחדל, באתר ynet, 18 ביולי 2024
↑  שיחה צפופה, דף הפייסבוק של דובר צה"ל, 26 ביוני 2016, "שיחה צפופה עם סא"ל אורי דאובה, מפקד גדוד הסיור של חטיבת הצנחנים הבוקר ברמת הגולן. צנחן רציני דאובה, כמו אחיו השריונר"
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הופה היי

| --- | --- |

 סוגה:  ילדים, מוזיקלי
 מנחים:  יגאל בשן, עוזי חיטמן, יונתן מילר אבי דור ואהרון פררה
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  5
 מספר פרקים:  63
 הפקה
 אורך פרק:  35 דקות
 שידור
 רשת שידור:  הערוץ הראשון
 תקופת שידור מקורית:  22 ביוני 1986 – יוני 1996
הופה היי הייתה להקה ותוכנית טלוויזיה ישראלית מצליחה לילדים ולכל המשפחה אשר הופיעה וצולמה ברחבי ישראל במהלך שנות השמונים ושנות התשעים של המאה העשרים.
סדרת הטלוויזיה של הופה היי הופקה לטלוויזיה מיוני 1986 עד יוני 1996 והכילה 63 פרקים. הסדרה שודרה בערוץ הראשון במסגרת מחלקת התוכניות לילדים ונוער.
את העיבוד לעונה הראשונה של תוכנית הטלוויזיה יצר השחקן והקומיקאי מאיר סוויסה.
בעקבות הצלחת סדרת הטלוויזיה בקרב ילדי ישראל, במהלך שנות פעילותה הופיעה הלהקה ברחבי ישראל בשמונה מופעים מצליחים והוציאה שבעה אלבומים. מוצרים נלווים נוספים של הופה היי אשר נמכרו לאורך השנים כוללים ספרים, קלטות וידאו וחטיף שוקולד.
את התכנית וההופעות ניהלו מוזיקלית יורם צדוק, אילן הראל ואבנר חודורוב.
ההרכב המקורי

| --- | --- |
 מוקד פעילות:  תל אביב, ישראל
 תקופת הפעילות:  1985–1988 (כ־3 שנים)
 סוגה:  זמר עברי, זמר ילדים
 חברים
 יגאל בשן עוזי חיטמן יונתן מילר
 
הלהקה הוקמה בשנת 1985 לאחר שעוזי חיטמן כתב את השיר "כמו צועני" לקדם האירוויזיון, ופנה אל יגאל בשן בבקשה שיבצע אותו. בשן, אשר סירב בתחילה, הסכים לבצע את השיר בתנאי שעוזי חיטמן יצטרף אליו לביצוע. בחזרות למופע הם צירפו אליהם את הכנר יונתן מילר, וביחד השלישייה שנקראה בהתחלה "כמו צועני" על פי שם השיר שאותו ביצעה בקדם-אירוויזיון של אותה שנה. אף על פי שהשיר זכה רק במקום השני בתחרות (אחרי השיר "עולה עולה" של יזהר כהן), והשלישייה נשארה בארץ, הוא הפך ללהיט גדול. מעודדים מההצלחה, כתבו בשן וחיטמן את השיר "אנחנו נשארים בארץ", אשר הפך ללהיט גדול והוכתר כ"שיר השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי ה'תשמ"ה-1985 של רשת ג'. הצלחת השיר הביאה את השלישייה לצאת במופע מצליח בישראל. לאחר הקדם הם השתתפו בפסטיגל 1985 עם אותו השם הזמני, "כמו צועני", וביצעו את השיר "ארץ הצבר", שזכה במקום השני.
שנה לאחר מכן פנתה מנהלת תוכניות הילדים והנוער של הערוץ הראשון אל השלישייה עם הצעה לככב בתוכנית לכל המשפחה, וכך התוכנית "הופה היי" עלתה לשידור ב-22 ביוני 1986, בהשתתפות אותה שלישיית "כמו צועני" - יגאל בשן, יונתן מילר ועוזי חיטמן. כמו כן, באותה השנה שווק הספר הראשון של הלהקה.
שם התוכנית ושיר הנושא "הופה היי" הפך לבסוף גם לשמה של השלישייה. במקור יגאל בשן כתב והלחין את השיר עבור גידי גוב אשר ביצע אותו לראשונה עם מילים אחרות בפסטיבל שירי הילדים ב-1983 וזכה עמו במקום השני.
בכל שבוע הופיעה השלישייה במקום אחר בארץ, והתוכנית הייתה מבוססת על תקלות וההרפתקאות שקורות להם בדרך. ציפי שביט השתתפה כאורחת קבועה בעונה הראשונה של התוכנית כ"ציפי קפיץ", שתמיד מופיעה משום מקום ומנסה לשכנע את חברי השלישייה שיתנו לה להצטרף אליהם להופעה. במהלך התוכנית יחד עם חברי הלהקה הייתה העז לילוש שנסעה עם "הופה היי" בכל רחבי הארץ לכל ההופעות, כשבפרק אחד הייתה אם לגדי שלא היה לו שם (שהוא היה במציאות בנה האמיתי של לילוש), ובסוף העונה השנייה שדכו אותה לתיש שניתן לו השם "צ'ופצ'יק".
התוכנית "הופה היי" זכתה להצלחה עצומה בקרב הילדים גם בטלוויזיה וגם על הבמה. בשנת 1987 עלתה הצגה שנקראה "הופה היי" והשתתפו בה חברי השלישייה עם איגור בוריסוב וצמד קוסמים. במשך שנתיים התקיימו כ-600 הופעות. לחנויות יצאו שני אלבומים מצליחים: "הופה היי" ב-1986 ו"הופה היי 2 - כמו צועני" ב-1987 ובאותה שנה אף יצאו שני ספרים של הלהקה. בין השנים 1987–1988 עלתה העונה השנייה של הסדרה, שבה היה ספי ריבלין אורח קבוע שגילם תפקידים שונים, לרוב עם שותפה, כשבין השחקניות שהופיעו איתו היו: עירית ענבי, שרי צוריאל, אסנת וישינסקי וטליה שפירא. במקביל, השלישייה יצאה בהצגה חדשה לילדים יחד עם ספי ריבלין ועירית ענבי. השלישייה הוציאה באותה שנה אלבום חדש למבוגרים (בתור שלישיית "כמו צועני"), כדי להזכיר שהלהקה אינה מופיעה ומקליטה רק לשכבת הגיל הצעיר, ובאותה שנה אף יצאו שני ספרים נוספים של הלהקה.
"הופה היי" כיכבו גם בפסטיבל בצבעים טבעיים ב-1986 וזכו במקום הראשון עם השיר "שוטרים וגנבים" שכתב אהוד מנור והלחינו יגאל בשן ועוזי חיטמן. בפסטיבל שירי ילדים ב-1987 זכתה השלישייה במקום הראשון עם השיר "בוא נחזור הביתה בשלום".
בסוף שנת 1988 השלישייה התפרקה.
בחנוכה 1988 הופיעו בשן וחיטמן במופע מיוחד הנקרא "מה יהיה חביבי? יהיה הופה היי!",יחד עם להקת "הכל עובר חביבי", עזרא דגן, עירית דגן ואייל גפן.
ההרכב השני

| --- | --- |

ההרכב השני של "הופה היי" בפסטיגל 1995
 מוקד פעילות:  תל אביב, ישראל
 תקופת הפעילות:  1989–2000 (כ־11 שנים)
 סוגה:  זמר עברי, זמר ילדים, רוק
 חברים
 יגאל בשן אבי דור אהרון פררה
 חברים לשעבר
 עוזי חיטמן יונתן מילר
בשנת 1989, בעקבות הביקוש הרב, הוחלט להחזיר את "הופה היי" עם יגאל בשן. את מקומם של חיטמן ומילר תפסו אבי דור (שהופיע לפני כן בתפקיד אורח, באחד מפרקי העונה הראשונה) ואהרון פררה, ואילו את לילוש החליף כלב לבן קטן בשם דומדום.
התוכנית עם הצוות החדש עלתה לשידור ב-24 במאי 1990 וזכתה להצלחה רבה.
בתוכנית טיילו המנחים ברחבי ארץ ישראל כאשר בכל תוכנית רוב המקומות בהם הגיעו היו מחולקים לשניים או שלושה פרקים, בשונה מתוכניות ההרכב הראשון שכללה פרק יחיד.
התוכנית בהרכבה השני שעלתה לשידור בשנת 1990 שודרה עד 1995.
גם הפעם ההרכב זכה להצלחה גדולה בטלוויזיה (6 עונות), בחנויות (הוציאו 5 אלבומים) ועל הבמה (6 הצגות מצליחות מאוד).
השלישייה נחלה הצלחה גם בפסטיגל: בשנת 1992 זכתה במקום הראשון עם השיר "היי עצור", בשנת 1993 במקום השני עם השיר "עושים שמח", ובשנת 1995 במקום השני עם השיר "כשיש לך חבר".
"הופה היי" החדשה הוציאה חמישה אלבומים:
בשנת 1990 הוציאה את "הופה היי 3".
בשנת 1992 את "הופה היי 4"- אלבום כפול א' ו-ב'.
בשנת 1994 את "הופה היי- יופי של שירים".
בשנת 1996 את "הופה היי עשור", שהיה אוסף להיטים.
בשנת 1998 את "הופה היי - עצור!", בסימן זהירות בדרכים.
"הופה היי" החדשה כיכבה גם בשש הצגות:
בין השנים 1990–1991 כיכבו בהצגה שנקראת "הופה היי", יחד איתם השתתפו האחיות יוספי, אייל גפן והמוקיון והלוליין שיגניו.
ב-1991 כיכבה השלישייה במופע לפסח שנקרא "זהו הופה", יחד איתם השתתפו שלמה בראבא, מוני מושונוב, גידי גוב, והאחיות יוספי.
בין השנים 1992–1994 כיכבו בהצגה שנקראת "שלושה בעגלה אחת", יחד איתם השתתפה חני נחמיאס.
בין השנים 1994–1995 כיכבו בהצגה שנקראת "יופי של שכנים", יחד איתם השתתפו אסנת וישינסקי ודרור טפליצקי.
בין השנים 1996–1997 חברי הלהקה חגגו עשור לקיומה וציינו זאת בהופעה שכללה שירים מכל ההופעות ונקראה "הופה היי-עשור".
בין השנים 1998–2000 כיכבו בהצגה שנקראה "הופה היי עצור!"
בנוסף יצאו בדצמבר 1991 ארבע קלטות וידאו עם פרקים נבחרים מהסדרה.
ב-1993 לקחו חברי הלהקה חלק בפרסום של המעדן לילדים "דני" של שטראוס גרופ.
מ-1993 עד 1994 חברת "אסם" ייצרה שוקולד חדש וקראה לו "הופה היי". בפרסומות בטלוויזיה ובשלטי החוצות כיכב יגאל בשן.
בשנת 1999 כיכבה השלישייה בתוכנית "חלום של נסיעה", בנושא זהירות בדרכים, בהפקת הערוץ הראשון.
ב-26 באוקטובר 2000 השלישייה התפרקה סופית.
חידוש ומחלוקת זכויות יוצרים

בספטמבר 2024, המפיק יגאל בן דוד הכריז על חזרתה של התוכנית בגרסה חדשה שצפויה לעלות בשנת 2025. בתגובה, מיקה בשן, אלמנתו של יגאל בשן, שהקים את הלהקה עם עוזי חיטמן, טענה כי לא עודכנה על הפרויקט ומתכוונת לברר את המצב המשפטי עם עידו חיטמן, עורך דין לזכויות יוצרים (עידו הוא גם למעשה בנו של עוזי חיטמן). בנוסף, תאגיד השידור הישראלי טען שהזכויות על "הופה היי" שייכות לו, ולא ניתן אישור לשימוש בשם או בפורמט לתוכנית חדשה. מאידך, "בנדה הפקות" טענו שהזכויות על המותג בבעלות בן דוד, מפיק פרטי.
במרץ 2025 נחשף ההרכב החדש של הסדרה שיכלול את השחקנים יונתן ווקס, ראם קופלוביץ וטימוטי סניקוב ובסדרה עצמה ישחקו גם מעיין רחימה ויוצרת התוכן נויה גבאי. ההרכב צפוי לצאת עם מופעים נלווים לשידור הסדרה.
מוצרים נלווים

ל"הופה היי" יצאו ארבעה ספרים, 2 קסטות טייפ (בהן מסופרים פרקים של השלישייה הראשונה), ארבע קלטות וידאו בהפצת קלסיקלטת וחטיף שוקולד.
ב-1994 הופקו שני פוגים של "הופה היי" במסגרת פוגים של "הורוספוג" (של יגאל בשן ושל הכלב דום דום) שהייתה סדרת הפוגים של חברת "אוסם".
מוצרים נלווים > שחקנים אורחים

לאורך שנותיה, הופיעו בסדרה עשרות שחקנים אורחים רבים, בין האורחים ניתן למנות את: אבי פניני, אוהד שחר, אוליביה אפלבאום, איגור בוריסוב, אייל גפן, אלינור אהרון, אסנת וישינסקי, אריה מוסקונה, ג'וליאן שגרן, גדי פור, גני תמיר, דובי גל, דודו דותן, דיקו, דרור טפליצקי, ורד כהן, חני נחמיאס, טליה שפירא, יואב לוי, מאיר סוויסה, מיכאל כורש, מתי סרי, ניר גבע, נתן נתנזון, סיגי חזמה, ספי ריבלין, עירית ענבי, עירית שלג, עמי אושפיץ, עמי ויינברג, ציפי שביט, צחי נוי, רוני בליץ, רפי קישון, שולה חן, שלמה גולדברג, שרי צוריאל, אורי אברהמי, מנחם זילברמן, ודין זילברמן.
הערות שוליים

↑  גיל משעלי, ‏אלמנתו של יגאל בשן על הקאמבק של "הופה היי": "לא קשורה לזה. אני בשוק", באתר ‏מאקו‏, 8 בספטמבר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303812705171 
הופה היי ברמת הגולן, הקלטות מתוך ארכיון הטלוויזיה הישראלית
הפרסומת של חטיף "הופה היי", 1993