stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תיבת מכתבים

44 תיבות מכתבים בשוודיה ותיבת דואר אחת, מימין
תיבת מכתבים היא תיבה הממוקמת בפתחי בניינים או בקרבתם, המשמשת לקבלת דברי דואר עבור הדיירים. חלוקת הדואר לתיבות המכתבים נעשית על ידי דוורים. תא דואר (בכתיבה מקוצרת ת.ד. או ת"ד) הוא תיבת מכתבים הממוקמת בבית דואר או במרכז לחלוקת דואר, המאפשרת קבלת דואר שלא ישירות אל המען. יתרון של תא דואר הוא שאינו חייב להשתנות עם שינויי מען של הנמען - המען של תא דואר מורכב בדרך כלל מאותיות, ספרות ושם היישוב בלבד.
תאי דואר בית הדואר המרכזי בפתח תקווה
תחנת אוסטרליץ

| --- | --- |

חזית תחנת אוסטרליץ, 2006
 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  20 בספטמבר 1840  3 במרס 1969  26 בספטמבר 1979
 אדריכל:  פייר-לואי רנו
 מיקום
 מיקום:  הרובע ה-13 של פריז, פריז, צרפת
 מדינה:  צרפת צרפת
 קואורדינטות:  48°50′32″N 2°21′57″E﻿ / ﻿48.842222222222°N 2.3658333333333°E﻿ / 48.842222222222; 2.3658333333333
 תחנות סמוכות:  תחנת ליון
 מידע על התחנה
 מנוהל על ידי:  SNCF
 בעלים:  SNCF
 רציפים:  21 + 4 תת-קרקעיים
 קווים העוברים בתחנה:  מסילת פריז - בורדו, קו רציף אורסיי - תחנת אוסטרליץ 
 נוסעים בשנה:  21.3 מיליון בשנה (2012)
  (למפת פריז מוגדלת) תחנת אוסטרליץ(למפת פריז רגילה) תחנת אוסטרליץ
 
תחנת הרכבת פריז - אוסטרליץ (בצרפתית: gare de Paris-Austerlitz, נקראת בקיצור gare d'Austerlitz - תחנת אוסטרליץ, בעבר נקראה תחנת אורלאן - Gare d'Orléans) היא אחת משש תחנות הקצה המסילתיות הגדולות של פריז, בירת צרפת. התחנה ממוקמת בדרום מזרח פריז, על גדתו השמאלית של נהר הסן, ברובע ה-13. ברמה הארצית משרתת התחנה את הקווים המקשרים את פריז למרכז ודרום צרפת, וברמה האזורית - את הרכבות לפרברים הדרומיים של פריז ושל האיל-דה-פראנס. התחנה נוסדה בשנת 1840, ומאז שופצה והורחבה פעמים רבות עד לגודלה הנוכחי.
לאחר פתיחת הקו האטלנטי (קו 2) של רכבות ה-TGV, היוצא מתחנת מונפרנס, בשנת 1989, איבדה התחנה את תפקידה כמשרתת הראשית של אזור דרום מערב צרפת. מספר הנוסעים בתחנה בשנה צנח ל-21.3 מיליון בשנה, כמחצית ממספר הנוסעים בתחנת מונפרנס. עם זאת, התחנה שמרה על חשיבותה כנקודת המוצא של השירות לאזורי דרום חבל איל-דה-פראנס ומרכז צרפת.
בשנת 2012 החל תהליך של שיפוץ נרחב בתחנה, והוא צפוי להיגמר בשנת 2020.
מבנה התחנה

התחנה מחולת לשני חלקים:
תחנה קרקעית הכוללת 21 רציפים, ומשרתת את קווי הרכבת הארצית ואת הרכבות לפרברים הרחוקים של פריז. מבנה התחנה רשום באופן חלקי כמונומנט היסטורי.
תחנה תת-קרקעית בעלת 4 רציפים ומשמשת את קו C של שירות הרכבות הפרברי RER.
את תחנת הרכבת משרתת תחנת מטרו ואוטובוסים בעלת שם זהה, על יד תחנת הרכבת.
הערות שוליים

1 2  gare, austerlitz, travaux, modernisation | SNCF, www.sncf.com
| תחבורה בפריז |
| --- | --- | --- |
| מפעילים | RATP • SNCF |  |
| מערכות תחבורה מסילתיות | RER • הרכבת התחתית של פריז |  |
| תחנות רכבת מרכזיות | פריז-צפון • פריז-מזרח • תחנת סן לאזאר • תחנת אוסטרליץ • תחנת ליון • תחנת מונפרנאס • תחנת ברסי |  |
| נמלי תעופה | נמל התעופה שארל דה גול • נמל התעופה אורלי • נמל התעופה לה בורז'ה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007288983605171  BnF: cb11964312w (data)  GND: 7618363-4  LCCN: nr97025886  VIAF: 239236395   WorldCat (עם VIAF): 239236395 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פריז ובנושא תחנות רכבת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תחנת אוניברסיטת

| --- | --- |

 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  12 בינואר 1959 
 אדריכל:  Nadezhda Bykova, Ivan Taranov, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מיקום
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 קואורדינטות:  55°41′33″N 37°32′05″E﻿ / ﻿55.692527°N 37.534592°E﻿ / 55.692527; 37.534592
 תחנות סמוכות:  תחנת וורוביובי גורי, Prospekt Vernadskogo 
 מידע על התחנה
 רציפים:  2 
 קווים העוברים בתחנה:  קו סוקולניצ'סקאיה 
 קוד התחנה:  017 
  (למפת מוסקבה מוגדלת) תחנת אוניברסיטת(למפת מוסקבה רגילה) תחנת אוניברסיטת
 
תחנת האוניברסיטה (ברוסית: Университет "אוניברסיטט") היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו סוקולניצ'סקאיה.
תחנת אוניברסיטת נפתחה ב-12 בינואר 1959 וממוקמת ברבעים ראמנקי וגגרנסקי.
התחנה קיבלה את שמה מאוניברסיטת מוסקבה שממוקמת בקרבה. הבחירה באתר לתחנה (במרחק יחסית גדול ממתחם האוניברסיטה) נבעה מכך שלא ניתן היה לבנות את יסודות התחנה ומנהרות בסביבה הקרובה לבניין הראשי של אוניברסיטת מוסקבה. בנוסף, מיקום התחנה מספק קירבה לנתיבי תחבורה קרקעית ולאזורי מגורים סמוכים.
גלריה

לובי דרומי
לובי צפוני
הערות שוליים

↑  https://um.mos.ru/houses/stantsiya_universitet/
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שלאק

פתיתים יבשים של שלאק. שלאק בצבעים שונים מופק מסטיקלאק שבא מארצות שונות, מנוקה בתהליכי ניקוי שונים, ומכיל אחוזים שונים של שומן חרקים.
שלאק (Shellac) הוא פולימר טבעי המיוצר על ידי חרקים קטנים (Laccifer lacca ,Kerria lacca [אנ']) בגודל 1–4 מ"מ, הגדלים על עצים בהודו, תאילנד, וארצות סמוכות. נקבות החרקים מוצצות שרף מהעץ עליו הן חיות, מייצרות מהשרף בתוך גופן חומר פלסטי דביק הנקרא סטיקלאק (Sticklac), מוסיפות לסטיקלאק 3%-6% שומן מתוך גופן, ופולטות את הסטיקלאק כחומר הגנה מפני מזיקים וכדבק העוזר להן להיצמד אל פני העץ.
סטיקלאק

הסטיקלאק מכיל בערך 80% חומר פלסטי טבעי המיוצר על ידי החרקים בתוך גופם. הסטיקלאק איננו שרף עץ ואיננו דומה לדבש דבורים. תהליך ייצור הסטיקלאק משרף העץ בתוך גוף החרקים דומה לתהליך ייצור גבינה מחלב. כמו שהחלב הופך לגבינה על ידי תוספת חומר כימי - רנט (rennet), כך שרף העץ הופך לחומר פלסטי על ידי תוספת כימיקלים מתוך גוף החרקים (תהליך כימי הנקרא פילמור).
עיבוד הסטיקלאק לשלאק

נקבת החרקים מטילה ביצים בתוך הסטיקלאק. הזחלים בוקעים מהביצים וגדלים בתוך הסטיקלאק. אחרי שהזחלים גדלים ויוצאים מהסטיקלאק, מגרדים פועלים את הסטיקלאק מעל פני העץ. הסטיקלאק הגולמי מעורב בפירורים של קליפת עץ ובחרקים שלא הספיקו לברוח. את הסטיקלאק הגולמי מנקים על ידי חמום לטמפרטורה בה הסטיקלאק ניתך (בין 80 ל-120 מעלות צלזיוס) ואז אפשר לסנן את הסטיקלאק הנוזל מפירורי העץ ומהחרקים שנשארו בתוכו. תהליך הניקוי כולל גם שטיפה במים והמסת הסטיקלאק באלכוהול. שלב ביניים בתהליך הניקוי יוצר חומר הנקרא סידלאק (Seedlac). עם סיום תהליך הניקוי מקבלים את החומר הפלסטי הנקי הנקרא שלאק (Shellac). את השלאק מייבשים ומוכרים כפתיתים או באבקה אותם ממיסים באתנול כדי ליצור תערובת נוזלית.
לשלאק צבעים רבים החל בגוון בהיר ביותר (פלטינה) ועד לחום כהה, עם גוני ביניים של חום, צהוב ואדום. הצבע מושפע מכמות שאריות החרקים בתערובת ובעונת האסיף.
בתהליך זיקוק נוסף על ידי המסת השלאק באתנול ובנוזלים אחרים, אפשר להמשיך ולנקות את השלאק מחומרים בלתי רצויים ומחומר הצבע שהוא מכיל, עד שמקבלים אבקת שלאק לבנה המשמשת בעיקר לציפוי מאכלים.
שימושים

השלאק משמש לטיפול במשטחי עץ, בתעשיית המזון (למשל, בזיגוג תפוחי עץ לשמירת הברק והטריות) ובמלאכות יד. הוא משמש כחומר זיגוג בכמוסות רפואיות.
הלכה

סביב השימוש בשלאק המופק מהפרשות חרקים לצורך ציפוי מאכלים התעורר דיון הלכתי אם הדבר מותר כפי שמותר לאכול דבש אותו מפיקה הדבורה (אגרות משה ועוד), או שמא תהליך ייצור הסטיקלאק בגוף החרקים הוא תהליך עמוק יותר בו ישנה התערבות משמעותית יותר של גוף החרק בייצור, ועל כן דינו כפי הכלל 'היוצא מן הטמא - טמא' (הרב אלישיב, הרב מרדכי אליהו ועוד).
כיום רוב גופי הכשרות לא נותנים כשרות למאכלים שצופו בשלאק.
לקריאה נוספת

הרב חיים אדלר, של-לק מותר או אסור?, הליכות : בטאון המועצה הדתית בתל אביב יפו, גיליון 9–88, תשרי תשמ"א, עמ' 15–17.
הערות שוליים

↑  "How and why to mix fresh shellac", StewMac.
↑  "Shellac as a Woodworking Finish", Woodwork Details, Mar 26, 2021.
↑  Fruit Coatings (Wax), Northwest Horticultural Council, 8/16/18.
↑  George O'Hanlon, "Shellac—Applications and Use in Art", Natural Pigments, June 10, 2013.
↑  Barbosa, J. & Conway, B. & Merchant, H., (2017) “Going Natural: Using polymers from nature for gastroresistant applications”, British Journal of Pharmacy 2(1). doi: https://doi.org/10.5920/bjpharm.2017.01
↑  כשרות השלאק באתר פניני הלכה מאת הרב אליעזר מלמד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536315005171  GND: 4595748-4  LCCN: sh85121283  NDL: 00570813  NKC: ph560429 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תנ"ך רם

תנ"ך רם, עמוד מספר בראשית
תנ"ך רם - התורה
ספרוני תנ"ך רם לבתי הספר
תנ"ך רם הוא תרגום של התנ"ך מעברית מקראית לעברית ישראלית, שנעשה על ידי חוקר המקרא והמחנך אברהם אהוביה ביוזמת המו"ל רפי מוזס, והתנ"ך נקרא כראשי התיבות של שמו.
כל עמוד בספר מחולק לשני טורים: בטור הימני מופיע הטקסט המקראי כלשונו (בגופן קורן), ובטור השמאלי התרגום לעברית של אהוביה (בגופן פרנק-ריהל), פסוק מול פסוק. הטקסט מנוקד כולו. הטקסט המקראי המקורי אינו כולל את טעמי המקרא וסימני פיסוק, והטקסט בעברית ישראלית מפוסק. צעד פרשני נוסף הוא חלוקת הטקסט לסעיפים, שלכל אחד מהם ניתנה כותרת המתארת את נושאו של הסעיף.
היסטוריה

את הרעיון לתרגם את התנ"ך הגה המו"ל רפי מוזס. בשנת 1999 פנה אל אהוביה כדי לגייס אותו למיזם. אהוביה החל לעסוק בכך, והשלים את המלאכה בסוף ינואר 2004, ארבע שנים לאחר תחילתה.
ביוני 2008 ראו אור, בשיתוף פעולה בין "רם - הוצאה לאור" של מוזס ובין הוצאת רכס, 14 ספרוני "תנ"ך רם לבתי הספר", המיועדים לתלמידי בית הספר היסודי, חטיבת הביניים והחטיבה העליונה (עד כיתה י' ועד בכלל). הפרקים המתורגמים בספרונים אלה תאמו את תוכנית הלימודים במקרא שנקבעה למערכת החינוך הממלכתית בשנת תשס"ג. לקראת שנת הלימודים תשע"א שונתה תוכנית הלימודים במקרא, והספרונים הותאמו לכך ומספרם שוּנה ל-13.
בשנת 2010 ראה אור התרגום המלא של התורה לעברית בת ימינו, ובשנת 2011 - נביאים ראשונים, שניהם על ידי "רם - הוצאה לאור" בשיתוף הוצאת ידיעות אחרונות. עתידים לראות אור עוד שני כרכים: נביאים אחרונים וכתובים.
מאז פרסומו של התרגום לתורה התעורר פולמוס גדול סביבו. נטען כנגדו כי הוא בלתי מדויק, מונע מהתלמידים להכיר את שפתם ותרבותם לעומקה, ומעודד בורות ועצלות מחשבתית. ביוני 2010 אסר משרד החינוך את השימוש בחוברות.
דבר העוסקים במיזם

מלאכתו של אהוביה מתוארת בעמוד השער של הספר: "העתיק מלשון המקרא ללשון ימינו - אברהם אהוביה" - לא נעשה שימוש במילה "תרגום", המשמשת לתיאור העברה משפה אחת לשפה אחרת. את הקדמתו לספר הכתיר אהוביה בכותרת דברים בפתח ה"תרגום", כלומר המילה "תרגום" ניתנה במירכאות, כדי להדגיש שאין מדובר בתרגום כפשוטו.
את התמיהה שהמיזם עלול לעורר מיישב אהוביה בהקדמתו:
גם העורך, רפי מוזס, עומד על כך בהקדמתו:
על מלאכת התרגום כותב אהוביה:
אהוביה מציג דרך מומלצת לשימוש בספר:
הערות שוליים

↑  אורה ערמוני, ויהי תרגום, אתר הקיבוצים, 23 במאי 2008
↑  חיים א' כהן, "לשון המקרא - שפה זרה?", העברית, מחזור ס, חוברת ג-ד, תשע"ב
↑  דרורה הלוי, מפקחת מרכזת להוראת התנ"ך, הודעות המפמ"ר, באתר משרד החינוך, הפיקוח על הוראת התנ"ך בחינוך הממלכתי, ‏2010-06-16
תירוש (משקה)

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מיץ פירות 
 מרכיבים עיקריים:  גפת ענבים 
 
תירוש הוא נוזל שמופק מפרי המכיל את המים, הסוכרים, החומצות האורגניות, המינרלים וחומרים נוספים שנמצאים בפרי, נטול שומנים המצויים בפרי מהם מופק שמן.
שימושים

השימוש העיקרי במונח תירוש הוא עבור נוזלים המיועדים להתססה להכנת משקאות אלכוהוליים. כאשר תירוש משמש לשתייה כמות שהוא או לאחר הליך פסטור, הוא נקרא מיץ.
הכנה > סחיטה

הדרך הנפוצה להכנת תירוש היא באמצעות סחיטה (מיצוי). בעת העתיקה נסחטו ענבים ליין על ידי דריכת ענבים.
הכנה > בישול

כאשר חומר הגלם להכנת התירוש דל בנוזלים (למשל דגנים) הפקת התירוש מתבצעת על ידי בישול החומר במים.
הכנה > סינון

לאחר הסחיטה או הבישול, מסונן לעיתים התירוש מחלק מהחומרים ששימשו להכנתו או מכולם.
הערות שוליים

↑  https://members.wto.org/crnattachments/2020/TBT/ISR/20_3205_00_x.pdf
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph335985 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שלום זיסמן

שלום זיסמן (14 במרץ 1914 – 12 בפברואר 1967) היה חבר הכנסת השנייה מטעם הציונים הכלליים, יושב ראש תנועת מכבי ישראל, ממלא מקום ראש עיריית רמת גן ויושב ראש הוועד האולימפי בישראל.
ילדותו

נולד בז'לחוב שבפולין. אביו, שמואל יהודה היה דמות מרכזית בקהילה וכיהן בתור חבר מועצת העיירה ויו"ר הבנק המסחרי. שלום זיסמן נסע ללמוד משפטים בוורשה בהיותו בן 16, אולם היותו ציוני נלהב, וכן האנטישמיות החריפה של אותה העת, הביאוהו לעלייה בגפו לארץ ישראל בגיל 19.
בתקופת המנדט הבריטי, נכנס לפעילות ספורטיבית במכבי צעיר מתוך אמונה בערכו העצום של החינוך הגופני לנוער היהודי, ותוך זמן קצר התמנה למפקד המכבי הצעיר בחיפה. בתנועת "המכבי", הכיר זיסמן את ציונה, מי שעתידה לימים להיות אשתו.
בימי המנדט הבריטי

ב-1936, בהתקרב ימי המאורעות, הצטרף לשורות ההגנה. בפרוץ מלחמת העולם השנייה, התגייס זיסמן לצבא הבריטי, לגדוד השני של הבריגדה היהודית, שם לחם בקרבות המערכה במדבר המערבי ובחזית איטליה. אחרי המלחמה נשלח למזרח אירופה לפעולות בתחומי העלייה, רכש והצלת שארית הפליטה, והצליח לאתר בין היתר את שתי אחיותיו, שריד אחרון למשפחתו הענפה.
עם התגברות המאבק כנגד המנדט הבריטי, חזר זיסמן לפעילות בהגנה, ופרסם סדרת מאמרים בעיתונים מעריב והארץ על כל סוגי הנשק ואופן שמושם. פרסם גם ספר בשם "דע את נשקך", אשר היה בעל מטרה זהה למאמריו, הכנת היישוב היהודי בארץ ישראל ליום פקודה. במלחמת העצמאות היה רב-סרן שלום זיסמן סגן ראש מחלקת ההסברה וממייסדי עיתון צה"ל במחנה.
פעילותו הציבורית

ב-1951 נבחר לכנסת השנייה מטעם מפלגת הציונים הכלליים והיה חבר בוועדת החוץ והביטחון. לצד עבודתו בהיבט הביטחוני, התאפיינה כהונתו ביוזמות רבות ביניהם בתחום הכלכלה, שהאמין כי עליה להיות חופשית, ואף בתחום בטיחות הדרכים שכבר אז זיהה בו פוטנציאל נזק משמעותי.
ב-1953 נבחר לתפקיד יושב ראש מכבי ישראל, תפקיד שמילא מתוך אמונה שהספורט, לצד מעלותיו הרבות לאדם בכלל, משמעותו חשובה ביותר גם עבור מדינת ישראל החדשה. האמין כי הדגלים של מדינת ישראל, המתנופפים במגרשי ספורט בבירות העולם, מפגינים את קומתה הזקופה של מדינת ישראל המתחדשת לקהל רב, וההמנון הלאומי המנוגן במגרשי ספורט - מפלס דרך אל לב יהדות התפוצות.
ב-1955 בתום כהונת הכנסת השנייה, נבחר זיסמן למועצת עיריית רמת גן, וכיהן בה כממלא מקומו של ראש העירייה אברהם קריניצי. במסגרת זו יזם את הקמת בורסת היהלומים בשטחה של רמת גן, נמנה עם מייסדיו של כפר המכביה, הכפר האולימפי של האולימפיאדה היהודית, וכן נמנה עם מקימי אצטדיון רמת גן והפארק הלאומי.
נבחר ליושב ראש הוועד האולימפי הישראלי, ונאבק על זכותה של ישראל להשתתף באירועי הספורט השונים בזירה האסיאתית. ב-1966 במהלך משחקי בנגקוק שם שהה עם המשלחת הישראלית, נבחר לכהן בדירקטוריון פדרציית אסיה לספורט, ונטל את התפקיד למרות היותו במצב בריאותי ירוד.
נפטר ב-12 בפברואר 1967.
בנו, עורך דין שמואל זיסמן, היה שחקן נבחרת ישראל ומכבי תל אביב בכדורסל.
הערות שוליים

↑  עיטור 'עמית כבוד' – לחמישה מבכירי עסקני הספורט בישראל, דבר, 9 בינואר 1977
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293357205171  ISNI: 0000 0003 7715 9717  LCCN: n2018031304  VIAF: 254002177   WorldCat (עם VIAF): 254002177
תחנת אוחוטני ריאד

| --- | --- |

 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  15 במאי 1935 
 אדריכל:  דמיטרי צ'צ'ולין 
 מיקום
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 קואורדינטות:  55°45′26″N 37°36′57″E﻿ / ﻿55.75735374°N 37.61591946°E﻿ / 55.75735374; 37.61591946
 תחנות סמוכות:  תחנת לוביאנקה, תחנת ביבליאוטקה אימני לנינה 
 מידע על התחנה
 רציפים:  2 
 קווים העוברים בתחנה:  קו סוקולניצ'סקאיה 
 קוד התחנה:  010 
  (למפת מוסקבה מוגדלת) תחנת אוחוטני ריאד(למפת מוסקבה רגילה) תחנת אוחוטני ריאד
 
תחנת אוחוטני ריאד (ברוסית: Охотный Ряд) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו סוקולניצ'סקאיה.
התחנה ממוקמת ברובע טברסקוי וקרויה על שם כיכר אוחוטני ריאד שהחל מ-1956 הפכה לרחוב אוחוטני ריאד.
תחנת אוחוטני ריאד נפתחה ב-15 במאי 1935, והיא התחנה הקרובה ביותר לכיכר האדומה.
בעבר התחנה נקראה בשם "אימני קגנוביצ'ה" ו"פרוספקט מרקסה". המעבר התת-קרקעי המערבי של התחנה מוביל לכיכר מנז'נאיה.
גלריה

לובי התחנה ברחוב בולשאיה דמיטרובקה 2
הערות שוליים

↑  https://um.mos.ru/houses/stantsiya-metro-okhotnyy-ryad/
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תוצאתנות

תוצאתנות (באנגלית: Consequentialism) היא שם מאגד לתאוריות פילוסופיות בתחום האתיקה הנורמטיבית הגורסת כי ערכה של פעולה מוסרית נקבע אך ורק על פי התוצאות שלה, ובכך היא מפרידה בין המעשה לבין תוצאתו. על פי תורה זו, מטרת המוסר היא להפיק את התוצאות הטובות ביותר מתוך מעשי המוסר (כולל המעשים עצמם); להבדיל מתורות מוסר דאונטולוגיות שרואות ערך במעשים עצמם ולא רק בתוצאות שלהם.
בפילוסופיה התוצאתנית, אבן הבוחן לשאלה האם מעשה נחשב מוסרי תלויה אך ורק בתוצאותיו של המעשה ולא בדברים הקשורים למעשה כמו הסיבה לעשיית המעשה.
סוגי תוצאתנות > תועלתנות

תועלתנות היא תורה פילוסופית, הנוגעת לתחום האתיקה וקובעת כי ערכה של פעולה נקבע על פי תרומתה לתועלת הכללית. על פי תורה זו, מעשה ייחשב מוסרי אם הוא מפיק את האושר הרב ביותר לכמות מקסימלית של אנשים.
סוגי תוצאתנות > נהנתנות

נהנתנות היא תורה פילוספית, הנוגעת לתחום האתיקה וההתנהגות האנושית וקובעת כי המטרה העליונה של האדם היא ההנאה, ושעל כל יחיד לשאוף להגדיל סך העונג שלו.
סוגי תוצאתנות > אנוכיות

אנוכיות היא תורה פילוסופית, הנוגעת לתחום האתיקה וקובעת כי ערכה המוסרי של פעולה נמדד על פי התועלת שלה ליחיד המבצע אותה. אבן הבוחן לשאלה האם המעשה X נחשב טוב, על פי שיטה זו, היא האם המעשה מגדיל את סך הטוב בשביל מבצע הפעולה.
סוגי תוצאתנות > סיגוף

סיגוף הוא הימנעות מהנאות פיזיות וצרכים שונים או הכאבה או פגיעה בגוף המסתגף. לרוב, פעולת הסיגוף היא למטרות רוחניות שונות: מצווה דתית או ככפרה על עבירות.
סוגי תוצאתנות > זולתנות

זולתנות (אלטרואיזם) היא כאשר אדם מבצע פעולה אשר תוצאותיה יהיו הטובות ביותר עבור כולם חוץ מעצמו, מבצע הפעולה. לפיכך, על פי תורה המבוססת על זולתנות, לאדם יש חובה מוסרית לעזור לאחרים, אף במחיר של ויתור על אינטרסים עצמאיים או הקרבה.
סוגי תוצאתנות > תוצאתנות מבוססת כללים

תוצאתנות מבוססת כללים היא תאוריה בתחום האתיקה הנורמטיבית הקובעת כי התנהגות מוסרית ראויה כוללת שמירה על כללים מסוימים כאשר כללים אלו נקבעים על פי התוצאות של הבחירה באותם הכללים. יש הרואים בתורה זו ניסיון ליישב בין תוצאתנות לתורות מוסר דאונטולוגיות.
סוגי תוצאתנות > תוצאתנות שלילית

תוצאתנות שלילית היא תורת מוסר טלאולוגית המאמינה שמעשה ייחשב מוסרי אם תוצאתו היא שהוא מצמצם את כמות הרע בעולם, לעומת תורות אחרות המתמקדות בהגדלת הטוב בעולם. על פי תורה זו, לעיתים יצטרך האדם להתערב באופן אקטיבי כדי למנוע מעשה שתוצאתו תהיה רוע, ולעיתים יצטרך לקבוע גדר פאסיבי על מנת למנוע תוצאה עתידית של רוע.
לקריאה נוספת

תוצאתנות, באתר האנציקלופדיה של אוניברסיטת סטנפורד לפילוסופיה (באנגלית)
תוצאתנות, באתר האנציקלופדיה האינטרנטית לפילוסופיה (באנגלית)
הערות שוליים

↑  אלעזר וינריב, האוניברסיטה הפתוחה, בעיות בפילוסופיה של המוסר, Open University of Israel, 2008, עמ' 176. (בעברית)
↑  Walter Sinnott-Armstrong, The Stanford Encyclopedia of Philosophy, Winter 2015, Metaphysics Research Lab, Stanford University, 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555410005171  GND: 4327570-9  LCCN: sh85031247  NKC: ph481717
תפילת הרוסים

תפילת הרוסים (Молитва русских) היה ההמנון הרשמי הראשון בתולדות רוסיה, שנוגן בשנים 1816–1833. מילות השיר הושפעו מוואסילי ז'וקובסקי, שפרסם לראשונה את המילים על דפי העיתון "בן המולדת".
בסוף שנת 1816 הצאר אלכסנדר הראשון חתם על צו קיסרי שהורה להוסיף את מנגינת המנון בריטניה (שעד היום לא ידוע מי הלחין) ולנגן כך את ההמנון בפגישות של הצאר ולראשונה הוענק לשיר מעמד לאומי. נעשה שימוש בשיר כהמנון לאומי עד לשנת 1833.
מילות ההמנון

| --- | --- |
 מקור  Боже, Царя храни!  Славному долги дн  Дай на земли!  Гордых смирителю,  Слабых хранителю,  Всех утешителю —  Всё ниспошли!  Перводержавную  Русь православную  Боже, храни!  Царство ей стройное,  В силе спокойное!  Всё ж недостойное  Прочь отжени!  О, Провидение!  Благословение  Нам ниспошли!  К благу стремление,  В счастье смирение,  В скорби терпение  Дай на земли!    :  תרגום האל, נצור את הצאר!  לימים מפוארים וארוכים,  תן על פני האדמה.  למכניע הגאים,  לתומך הדלים,  למנחם את כולם,  חון את כולנו!  ארץ הכס הראשון,  רוסיה האורתודוקסית,  האל, נצור!  הממלכה לה השלמות,  בכוח ובשלווה,  כל אשר אינם ראויים,  הלאה השלך!  הו, ההשגחה העליונה!  ברכה  הורד לנו!  בזכות השאיפה לטוב,  ענווה בעת אושר,  סבלנות בעת עצב,  תן על פני האדמה!
הערות שוליים

↑  תרגום חופשי מרוסית
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: תנו לרעם הניצחון להישמע | המנוני רוסיה וברית המועצות   1816–1833 | הבא: האל, נצור הצאר |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: cdcc5e74-d7fe-439b-9218-7f2d56899401 
הצאר אלכסנדר הראשון, אשר הפך את השיר להמנון של רוסיה
תיבת הילוכים רציפה

תיבת הילוכים CVT של ניסאן מוטורס
תיבת הילוכים רציפה (באנגלית: CVT - Continuously Variable Transmission, תמסורת משתנה רציפה) היא תיבת הילוכים המאפשרת שינוי רציף בין יחסי ההעברה, המוגבלים בשני יחסי ההעברה הקיצוניים - הנמוך והגבוה ביותר.
תיבת ההילוכים הרציפה חסרת הילוכים מובנים. רוב התצורות מתבססות על מנגנון המכיל רכיבים כדוגמת חרוטים או כדורים, המעבירים ביניהם כוח באמצעות רצועות או במגע ישיר. תזוזת רכיבים אלו ושינוי נקודות המגע ביניהם, מאפשרת שינוי ביחסי ההעברה.
גמישות תיבת ההילוכים הרציפה מאפשרת חיבור תמידי בין ההתקן המניע להתקן המונע, בכך שמבטלת את הצורך בניתוק וחיבור התמסורת, על מנת להחליף בין הילוכים מובנים. בנוסף, מאפשרת להתקן המניע לפעול במהירות קבועה, לאורך טווח מהירויות פלט. שני יתרונות אלה, יכולים להביא לביצועים טובים יותר, ולניצול אנרגיה משופר, בהשוואה לתמסורות אחרות.
ברכבים ממונעים, ניתן להשתמש בה לביצועים מרביים - תאוצה מקסימלית, על ידי שמירת סל"ד המנוע (מספר סיבובים לדקה) בטווח בו הוא יוצר את המומנט הגבוה ביותר, עד לשימוש בסל"ד נמוך יותר, בו הספק המנוע לכל ליטר דלק הוא הגדול ביותר, לחיסכון מרבי בדלק.
עד היום נבנו מנגנונים רבים, המתבססים על מספר תצורות ומנגנונים שונים. תיבות הילוכים אלה, משמשים בין היתר טרקטורים קטנים, אופנועי שלג, קטנועים, קומבייני תבואות, מקדחות לחץ, אופניים, דגמי מכוניות מסוימים, ואף טנקים.
ראו גם

תיבת הילוכים חצי־אוטומטית
תנ"ך מורגן

תנ"ך מורגן (באנגלית: Morgan Bible), המכונה גם התנ"ך הצלבני (the Crusader Bible) או תנ"ך מצ'יופסקי (Maciejowski Bible), הוא ספר תנ"ך מאויר בכתב יד מימי הביניים ממנו שרדו 46 עמודים. הספר מורכב מציורים מיניאטוריים של אירועים מהתנ"ך, שנקבעו בנוף ובמנהגים של צרפת מהמאה השלוש עשרה, המתוארים מנקודת מבט נוצרית. האיורים מוקפים בטקסט בחמש שפות: לטינית, פרסית, ערבית, יהודית-פרסית ועברית.
ארבעים ושלושה דפים עמודים נמצאים בספריית מורגן בניו יורק (סימון Ms M. 638), שני עמודים בספרייה הלאומית של צרפת (סימון MS nouv. Acq. Lat. 2294). ועמוד בודד נמצא במוזיאון פול גטי, לוס אנג'לס (סימון MS 16). על פי החשד, שני עמודים חסרים מהיצירה המקורית.
תיאור

ציורי הספר מתרכזים בסיפורי מלכים, ובמיוחד דוד. במקור הספר כלל רק תמונות המאורגנות בקצב ויזואלי עקבי מדף לדף, אך הספר התגלגל לידיים שונות שהוסיפו לתמונות תיאורים בחמש שפות: לטינית, פרסית, ערבית, יהודית-פרסית ועברית. חלק מהתיאורים אינם תואמים לציורים.
מחבר

המחשבה המקובלת היא שהספר נוצר בפריז באמצע שנות ה-1240 עבור לואי התשיעי, מלך צרפת. הצעה של אליסון סטונס, בה תמכו מומחים נוספים כמו פרנסואה אבריל, לפיה הספר אויר בצפון צרפת, בסביבות 1250 לא זכתה לתמיכה רחבה.
איורים מהספר

אבנר בן נר (בירוק) לוקח את מיכל מפלטיאל בן ליש
רצח איש בושת
יואב בן צרויה צר על העיר אבל בית מעכה ובא בדברים עם האישה החכמה מהעיר כדי שתסגיר את שבע בן בכרי
בני בנימין חוטפים את בנות ישראל המחוללות בכרמים בשילה, בהתאם להסכמה שהושגה עם יתר השבטים
מנוח ואשתו העקרה מעלים קורבן
דוד בורח מירושלים וציבא נער מפיבושת בא לקראתו
הערות שוליים

↑  Inscriptions
↑  about
↑  inscriptions
↑  patronage
↑  Stones, Allison (2005), "Questions of style and provenance in the Morgan Bible", Between the Word and the Picture, Princeton
תפר (אנטומיה)

| --- | --- |

 שיוך:  מפרק תפר, ישות אנטומית מסוימת 
 מיקום אנטומי:  גולגולת 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (284) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  suturae cranii 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A03.1.02.001 
 TA2 (2019):  1574 
 קוד MeSH:  A02.835.232.781.200 
 מזהה MeSH:  D003393 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0502420 
 
עצמות הגולגולת והתפרים ביניהן
תֶּפֶר (TA: Sutura. גם שֶׁלֶב) הוא מפרק פיברוטי הייחודי לעצמות הגולגולת. תפרי הגולגולת או שִׁלְבֵי הגולגולת (Suturae cranii) מצמידים את עצמות הגולגולת הסמוכות זו לזו. לעיתים העצמות חופפות מעט בתפר קשקשתי (Sutura squamosa) ולעיתים הן משולבות זו בזו בתצורה מורכבת בתפר משונן (Sutura serrata). את העצמות מחברים סיבים חזקים של רקמת חיבור המסודרים במספר שכבות.
עצמות הגולגולת העליונות של תינוק אינן מחוברות בתפרים רגילים אלא במפרקים רחבים יותר הכוללים מרווחים בין עצמות הגולגולת המכונים מרפסים. המרפסים והתפרים הגמישים של גולגולת התינוק מאפשרים את גדילת המוח והגולגולת העוטפת אותו במהלך השנים הראשונות להתפתחות. תפרי הגולגולת מתאחים ומתגרמים החל מתחילת העשור השלישי לחיים ובמהלך העשורים שבאים אחריו. בגיל מבוגר, אפשר שכל עצמות הגולגולת יתאחו זו לזו ולא ייוותרו עוד תפרים. תכונות אלו של התפתחות תפרי הגולגולת, משמשות להערכת גיל המוות של פרטים שנמצאו על ידי אנתרופולוגים או חוקרי זיהוי פלילי.
תפרי הגולגולת הבולטים של הגולגולת הם תפר הכתר (Sutura coronalis) בין עצם המצח לעצמות הקודקוד, תפר החץ (Sutura sagittalis) בין עצמות הקודקוד, תפר קשקשתי (Sutura squamosa) בין עצם הקודקוד לחלק הקשקשתי של עצם הרקה ותפר הלמדא (Sutura lambdoidea) בין עצמות הקודקוד לעצם העורף.
הערות שוליים

↑  Richard S. Meindl, C. Owen Lovejoy. Ectocranial suture closure: A revised method for the determination of skeletal age at death based on the lateral-anterior sutures. American Journal of Physical Anthropology. Volume 68, Issue 1, pages 57–66, September 1985
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531385505171  NKC: ph921672  TA98: A03.1.02.001
תירס חם

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  מרים רות
 איורים:  אורה איל
 שפת המקור:  עברית
 תורגם לשפות:  ערבית
 סוגה:  ספר ילדים
 הוצאה
 הוצאה:  ספרית פועלים
 תאריך הוצאה:  1978
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002071511, 003012096, 003862053, 002107678, 003940893
גן סיפור "תירס חם" בחולון
תִּירָס חַם הוא ספר ילדים עברי לגיל הרך מאת מרים רות, מלווה באיוריה של אורה איל, שראה אור בהוצאת ספרית פועלים בקיץ 1978. הספר נחשב לנכס צאן ברזל של ספרות הילדים בישראל ומאז צאתו נמכר במאות אלפי עותקים.