stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
1982 בטלוויזיה
נולדו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
1 בינואר – ימית סול, שחקנית ודוגמנית
11 בפברואר – נטלי דורמר, שחקנית אנגלייה
3 באפריל – דאנה איבגי, שחקנית קולנוע וטלוויזיה ישראלית
3 באפריל – קובי סמולדרס, שחקנית קנדית. ידועה בעיקר בזכות גילומה של רובין שרבטסקי בסיטקום "איך פגשתי את אמא"
5 באפריל – היילי אטוול, שחקנית קולנוע וטלוויזיה בריטית
10 באפריל – קיילר לי, שחקנית אמריקאית
15 באפריל – סת' רוגן, שחקן קולנוע וטלוויזיה, קומיקאי, תסריטאי ומפיק יהודי-קנדי
16 באפריל – ג'ינה קראנו, שחקנית אמריקאית
24 באפריל – קלי קלרקסון, זמרת אמריקאית, זוכת העונה הראשונה של תוכנית המציאות אמריקן איידול
29 באפריל – בר פאלי, דוגמנית ושחקנית ישראלית-אמריקאית
30 באפריל – קירסטן דנסט, שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית
11 במאי – קורי מונטית', שחקן קנדי (נפטר ב-2013)
31 במאי – אליענה בקייר, שחקנית ישראלית
7 ביוני – אניה בוקשטיין, שחקנית, זמרת, דוגמנית ומדבבת ישראלית
12 ביוני – אביב אלוש, שחקן, מוזיקאי, דוגמן ומנחה טלוויזיה ישראלי
7 ביולי – אילנית לוי, דוגמנית, שחקנית ומנחת טלוויזיה ישראלית
8 ביולי – סופיה בוש, שחקנית אמריקאית
23 ביולי – פול ווסלי, שחקן טלוויזיה אמריקאי
24 ביולי – אליזבת מוס, שחקנית אמריקאית
13 באוגוסט – סבסטיאן סטן, שחקן אמריקאי
17 באוגוסט – מארק סאלינג, שחקן ומוזיקאי אמריקאי, אשר היה מוכר בעיקר מדמותו של נח "פאק" פאקרמן, שאותה גילם בסדרת הטלוויזיה המוזיקלית glee (נפטר ב-2018)
28 באוקטובר – מאט סמית, שחקן אנגלי
30 בדצמבר – יאנה גור, דוגמנית ושחקנית ישראלית
נפטרו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
5 במרץ – ג'ון בלושי, שחקן אמריקאי (נולד ב-1949)
30 בנובמבר – אריק תומפסון, שחקן, מנחה טלוויזיה ומפיק אנגלי (נולד ב-1929)
פרסים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הערות שוליים

| שנים בטלוויזיה |
| --- | --- | --- |
| המאה ה-20 | 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 |  |
| המאה ה-21 | 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 • 2025 |  |
פדרו פרידברג

| --- | --- |

 לידה:  11 בינואר 1936 (בן 89) פירנצה, ממלכת איטליה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת איברואמריקנה 
 תחום יצירה:  ציור, פיסול 
 זרם באמנות:  סוריאליזם 
 
תצוגה של אל-סינקו דה מאיו דה-1862. Uriarte Talavera Contemporánea בתערוכה במוזיאון פרנץ מאייר, מקסיקו סיטי. ציור הקיר הוא על ידי האמן.
פדרו פרידברג (בספרדית: Pedro Friedeberg‏, נולד ב-11 בינואר 1936) הוא אמן ומעצב יהודי-מקסיקני. ידוע בזכות עבודתו הסוריאליסטית המאופיינת בקווים וצבעים עתיקים וסמלים דתיים. בין יצירותיו הידועות ביותר, הפסל "יד-הכיסא" (Hand-Chair), שהוא מעין פסל/כיסא שנוצר כך שהיושבים עליו למעשה יושבים על כף יד גדולה, בעזרת האצבעות, כאשר נשענים על הזרוע.
קורות חיים

פרידברג נולד למשפחה יהודית באיטליה הפשיסטית של שנות השלושים. הוריו שנמלטו היגרו עמו בעודו ילד למקסיקו. עם תחילת בגרותו החל ללמוד את מקצוע האדריכלות אך נשר ולא השלים את לימודיו. בשנות החמישים התפרסם בציור עיצובים בצורות לא מקובלות ואף לא הגיוניות, כגון בתים עם גנות ארטישוק. עבודתו תפסה את תשומת הלב של הצייר מתיאס גואריץ (Mathias Goeritz) שעודדו אותו להמשיך כאמן. פרידברג הפך להיות חלק מקבוצה של אמנים סוריאליסטיים במקסיקו, קבוצה אשר כללה את לאונורה קרינגטון ואליס רהון, וחבריה דחו, ביצירותיהם את הקו החברתי והפוליטי באמנות, שהיה דומיננטי באותו זמן. אמנותו של פרידברג ידועה כאקצנטרית, ובאמירתו כי האמנות מתה, מאחר שכבר אין מייצרים דברים חדשים.
חייו

פדרו פרידברג נולד בפירנצה, איטליה, בנם של מהגרים גרמנים-יהודים. הוריו נמלטו מגזירות הנאצים בגרמניה לאיטליה, ומשם נמלטו למקסיקו בתחילת מלחמת העולם השנייה. הוא הגיע למקסיקו בגיל שלוש. רוב קרובי משפחתו שנותרו באירופה לא שרדו את השואה. ילדותו בצל השואה באירופה ובדיעבד בצל רצח המשפחה המורחבת הייתה מתוחה. כבן למשפחה בורגנית הוא למד לנגן בכינור ולדבר בכמה שפות. הוא לא גדל כיהודי אלא כאתאיסט. לדבריו הוא מאמין בשבע דתות, אחת לכל יום בשבוע.
כבר כילד, הוא הביע עניין רב באמנות. בזיכרונותיו סיפר שכבר בגיל שנתיים אהב לשבת מול כנסיית סנטה מריה נובלה בפירנצה, וניסה לצייר אותה. בצעירותו נשבה על ידי קסם אדריכלות הרנסאנס של כנסיות, ועל ידי המגדל הנטוי של פיזה. מאוחר יותר העריץ את הפרספקטיבות בציוריו של מ. ק. אשר.
עם סיום לימודיו, ובזכות שליטתו בשפות, כולל באנגלית, החל ללמוד במשך זמן מה בבוסטון ולאחר מכן, בשנת 1957, החל ללמוד אדריכלות באוניברסיטת איברו אמריקנה שבמקסיקו סיטי, בלחץ הוריו. במהלך לימודיו התרשם מאוד מהאמן אנטוני גאודי, ומאמנים נוספים בסגנונו. החל לתכנן עבודות בלתי אפשריות כגון בתים עם גגות ארטישוק וגורדי שחקים מצופים באגסים, אשר זיכו אותו בציוני נכשל. בשנה השלישית ללימודיו פרש מהלימודים.
עם זאת, בתקופת לימודיו באוניברסיטת איברו אמריקנה פגש לראשונה את האמן מתיאס גואריץ, שהעריך מאוד את עבודתו, ועודדו להמשיך עם האמנות שלו ולהתעלם מדרישות הוריו לגבי הלימודים.
דרך משפחה וחברים, הוא פגש אמנים סוריאליסטיים כגון רמדיוס וארו ואחרים, שהמליצו על עבודותיו, זכה להכרה והערכה. עוד בתחילת לימודיו, כבר בגיל 19, הציג לראשונה בתערוכה. בשנת 1961 התחבר לקבוצת אמנים שהתבססה על עקרונות הדאדא: יצירת אנטי-אמנות לשם אמנות, ודחיית הציור המקדם אג'נדות פוליטיות וחברתיות.
המוניטין האקסצנטרי של פרידברג נמשך במהלך חייו.
פרידברג היה נשוי ארבע פעמים, ויש לו מספר ילדים. מתגורר כיום במקסיקו סיטי.
קריירה

יצירתו של פרידברג ענפה ופוריה. יצר ציורי קיר למוסדות במקסיקו ובחו"ל, אייר ספרים, עטיפות ספרים, יצר רהיטים והגדיר עיצובים. את דרכו הוא החל בעיצוב רהיטים בשנות הששים, ועיצב כיסאות, שולחנות, ספות, ועוד. אחת מיצירותיו הידועות, היא ה"יד-כיסא", כורסה דמוית יד גדולה, עליה יושבים, שיצר בשנת 1962 ומכר ב-5,000 עותקים. הכיסא המקורי היה עשוי מעץ, מצופה בזהב. עיצב מאות כיסאות ורהיטים נוספים.
זכה בפרסים שונים, הציג בתערוכות יחיד ובתערוכות קבוצתיות רבות. את עבודותיו ניתן למצוא באוספים הקבועים של Museo de Arte Moderno, ובמוזיאונים אחרים במקסיקו סיטי, המוזיאון לאמנות עכשווית בטולוקה, המוזיאון לאמנות עכשווית בקוליאקן, המוזיאון לאמנות עכשווית ב-Pátzcuaro, המוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק, המוזיאון לאמנות עכשווית בשיקגו, מוזיאון לאמנות מודרנית בניו-אורלינס, בספריית הקונגרס בוושינגטון, במוזיאון רוז לאמנות שבאוניברסיטת ברנדייס בבוסטון, הספרייה הלאומית למחקר ב-אוטווה, מוזיאון הלובר בפריז, במוזיאון ישראל בירושלים, במוזיאון הלאומי לאמנות מודרנית בבגדד, במוזיאון פונסה לאמנות בפוארטו ריקו, בסמית'סוניאן בוושינגטון, די. סי., ועוד.
כיסא ידני, פסל מונומנטלי מאת פדרו פרידברג הממוקם במרכז אלמדה במקסיקו סיטי
בורג' ח'ליפה

| --- | --- |


בורג' ח'ליפה ולפניו הבריכה עם המזרקות הגדולות, 2012
 הבניין הגבוה בעולם בתקופה:  2010–נוכחי
 בניין קודם:  טאיפיי 101
 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים, אטרקציה תיירותית, סימן נוף 
 על שם:  ח'ליפה בן זאיד אאל נהיאן 
 כתובת:  1 Sheikh Mohammed bin Rashid Boulevard, 1 بوليفارد الشيخ محمد بن راشد 
 מיקום:  דובאי
 מדינה:  איחוד האמירויות הערביות
 בעלים:  אמאר פרופרטיס 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  2004–2010 (כ־6 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  4 בינואר 2010 
 חומרי בנייה:  בטון מזוין, אלומיניום, פלדה, זכוכית 
 עלות:  1,500,000,000 דולר אמריקאי 
 אדריכל:  אדריאן סמית', ויליאם פ. בייקר, George J. Efstathiou, Marshall Strabala, סקידמור, אווינגס ומריל 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות הייטק, נאו-פוטוריזם 
 מידות
 גובה:  828.8 מטר
 שטח:  344,000 מ"ר 
 קומות:  163
 
 קואורדינטות:  25°11′50″N 55°16′27″E﻿ / ﻿25.197222222222°N 55.274166666667°E﻿ / 25.197222222222; 55.274166666667
 www.burjkhalifa.ae
  (למפת דובאי מוגדלת) בורג' קאליפה(למפת דובאי רגילה) בורג' קאליפה
 
בורג' ח'ליפה (בערבית: برج خليفة – מגדל ח'ליפה, היה ידוע בעבר כבורג' דובאי – برج دبي, או מגדל דובאי) הוא מגדל וגורד השחקים, הבניין והמבנה הגבוה בעולם, אשר שוכן בעיר דובאי שבאמירות דובאי, איחוד האמירויות הערביות. הבניין מתנשא לגובה של 828.8 מטרים (2,719 רגל), והוא המבנה בעל מספר הקומות הגדול בעולם, עם 163 קומות. עלות הקמתו מוערכת בכ-1.5 מיליארד דולר.
רקע

יוזמת הפרויקט היא חברת עמר מדובאי, האדריכל הראשי הוא האמריקני אדריאן סמית' והוא נבנה על ידי חברת סמסונג הנדסה ובנייה מקוריאה הדרומית.
המגדל נקרא במקור "בורג' דובאי", אך שמו שונה ל"בורג' ח'ליפה" על שם נשיא איחוד האמירויות הערביות ושליט אבו דאבי, ש'ייח' ח'ליפה בן זאיד אל נהיאן, בשל הכספים הרבים שהזרים לדובאי בעקבות המשבר הכלכלי שבגינו נקלע האיחוד לחובות של מיליארדי דולרים.
בורג' ח'ליפה הגיע לגובהו המרבי ב-17 בינואר 2009, ועם חנוכתו ב-4 בינואר 2010 הוא החליף את בניין טאיפיי 101 (509 מטר) בתור הבניין הגבוה ביותר בעולם. בורג' ח'ליפה הפך גם למבנה הגבוה בעולם מכל סוג, והחליף את אנטנת הרדיו של ורשה, שגובהה היה 646 מטר לפני שקרסה ב־1991.
המבנה עומד במרכזו של פרויקט מעורב המשלב אזורי מסחר, מגורים ובידור. עלות בנייתו של הבניין הייתה כ-1.5 מיליארד דולר, ועלותו של הפרויקט בשלמותו היא 8 מיליארד דולר. את המבנה משרתות 57 מעליות ושמונה דרגנועים. עיצוב המגדל מבוסס על ליבה מרכזית הנמתחת מן הקרקע עד לגובהו המרבי, ומסביבה אלמנטים הבנויים לגבהים שונים ויוצרים יחד מבנה ספירלי. עיצוב זה מסייע להתמודד עם רוחות חזקות בראש המגדל ואף מקל על תכנון התשתיות המיועדות לקומות גבוהות, כגון צינורות ומעליות.
את 37 הקומות התחתונות של הבניין מאכלס בית מלון, בעיצובו של ג'ורג'ו ארמני, הכולל 160 סוויטות,[דרושה הבהרה] ואת הקומות 45 עד 108 מאכלסות כ-700 דירות. בקומות 124–125 ו-148 ממוקמים מצפים (מרפסת אחת נמצאת בקומה 124 ונקראת The Top ומרפסת גבוהה אף יותר נמצאת בקומה 148 הנקראת Burj Khalifa SKY), בקומה ה-76 נבנתה בריכת שחייה חיצונית, ושאר קומות הבניין משמשות למשרדים. מסביב למגדל הוקם פארק בן 110 דונם, הכולל בריכות נוי ומזרקות. "המזרקה של דובאי", הממוקמת בפארק, היא אחת המזרקות הגדולות בעולם. רוחבה 275 מטרים, וסילוני המים שלה מגיעים לגובה של כ-150 מטרים. במזרקה משולבת תאורה מתחלפת של 6,600 נורות, נעימות מוזיקליות נשמעות ברקע, והיא מציגה מופעים בשעות קבועות.
המגדל נבנה בשטח חולי, ללא מצע אדמה סלעי או יציב עליו ניתן לבנות ללא תנועת המצע. על כן, נבנו 194 עמודי יסודות עבור הבניין, בעומק של 45 מטרים בלבד. מערך זה של יסודות נסמך על החיכוך הרב שהם יוצרים יחד עם החול, ובכך מהווים יסוד יציב למגדל.
בתרבות

בסרט "משימה בלתי אפשרית 4" מתרחשות מספר סצנות בבורג' ח'ליפה.
המגדל משמש כמוטיב עלילה בולט בסרט "מהיר ועצבני 7".
בסדרה סופר סטרייקה מתקיים פרק שלם בבורג' חליפה.
גלריה

בורג' ח'ליפה בהשוואה לגורדי שחקים ומבנים אחרים
צולם ב־1 בפברואר 2006
צולם ב־29 באוגוסט 2006
צולם ב־19 בנובמבר 2006
צולם ב־2 בינואר 2007
צולם ב־3 בינואר 2007
צולם ב־22 באוגוסט 2007
צולם ב־13 בנובמבר 2007
תצלום בניית האנטנה, צולם ב־19 בדצמבר 2008
בורג' חליפה ב-2010
ראו גם

רשימת המבנים והבניינים הגבוהים ביותר בעולם
גורדי השחקים הגבוהים בעולם
רשימת המגדלים הגבוהים בעולם
רשימת הבניינים הגבוהים בעולם על פי גובה הגג
הערות שוליים

↑  "דובאי פותחת את הבניין הגבוה בעולם" - 2 בינואר 2010
↑  בורג' חליפה - המגדל הגבוה בעולם, באתר civileng.co.il
Foundations and Geotechnical Engineering for the Burj Dubai – World’s Tallest Building, באתר geoprac.net, ‏5 בינואר 2010 (באנגלית)
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 528 מטר | 530 מטר | 530 מטר | 541.3 מטר | 554.5 מטר | 599 מטר | 601 מטר | 632 מטר | 678.9 מטר | 828 מטר |  {\begin{bmatrix}900\\800\\700\\600\\500\\400\\300\\200\\100\\0\end{bmatrix}} |
| צ'יינה זון | מרכז צ'ו טאי פוק בינהאי טיינג'ין | המרכז הפיננסי CTF | מגדל החירות | מגדל העולם לוטה | מרכז פיננסי פינג אן | אבראג' אל-בית | מגדל שנגחאי | מרדקה 118 | בורג' ח'ליפה | שם |
| הרפובליקה העממית של סין בייג'ינג | הרפובליקה העממית של סין טיינג'ין | הרפובליקה העממית של סין גואנגג'ואו | ארצות הברית ניו יורק | קוריאה הדרומית סיאול | הרפובליקה העממית של סין שנג'ן | ערב הסעודית מכה | הרפובליקה העממית של סין שאנגחאי | מלזיה קואלה לומפור | איחוד האמירויות הערביות דובאי | מיקום |
עדכון נתונים: 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1110912366  LCCN: sh2010000040  VIAF: 1461154983529267860004   WorldCat (עם VIAF): 1461154983529267860004
ארגון תעשיות האלקטרוניקה של איראן

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ממשלתית
 תקופת הפעילות:  1972–הווה (כ־53 שנים) 
 חברות בנות:  Shiraz Electronics Industries 
 מיקום המטה:  טהראן 
 קואורדינטות:  29°42′03″N 52°26′44″E﻿ / ﻿29.700941374846°N 52.445574091238°E﻿ / 29.700941374846; 52.445574091238 
 ענפי תעשייה:  תעשיית הנשק, תעשיית האלקטרוניקה 
  
 he
 
ארגון תעשיות האלקטרוניקה של איראן (בפרסית: صنایع الکترونیک ایران, בקיצור: IEI) הוא חברה בת בבעלות ממשלתית של משרד ההגנה האיראני. זהו ארגון מגוון עם פעילות בתחום האלקטרוניקה, אופטיקה, אלקטרו-אופטיקה, ציוד רפואי, תקשורת, מחשבים ומוליכים למחצה.
מערכות בדיקת רכב ומכולות מטען
היסטוריה

הארגון הוקם כחברה ממשלתית בשנת 1972 במטרה לפתח חומרים צבאיים עבור הצבא האיראני. IEI מרכז בתוכו מפעלי ייצור וחברות שונות באזורים שונים באיראן. במהלך שלטונו של השאה מוחמד רזא פהלווי, החברה השתמשה במתקן הטילים בשיראז.
בעקבות המהפכה האיראנית ופרוץ מלחמת איראן-עיראק, איראן החלה לארגן מחדש את תעשיותיה כדי לבסס מוקד ייצור ומחקר מוכוון מלחמה. הדור החדש של לווייני הסיור הלאומיים של איראן בשם Toloo תוכננו ויוצרו על ידי IEI בשנת 2010.
מצב נוכחי

הארגון מספק מוצרים ושירותים הן לממשלת איראן והן לציבור והוא נחשב לקונגלומרט האלקטרוני הגדול ביותר באיראן. הארגון מיישם את תקני ISO 9000 ומוצריו עומדים בתקנים צבאיים בינלאומיים.
פעילויות

כיום מחזיק הארגון 6 חברות בנות אשר אחראיות כל אחת על פעילות בתחומי ההייטק.
החברות הבנות והענפים שלהן הם:
תעשיות האלקטרוניקה בשיראז (SEI)
תעשיית לוחמה אלקטרונית
תעשיית אוויוניקה
תעשיית מכ"ם ומיקרוגל
תעשיית האלקטרוניקה הימית
תעשיית חלקים מכניים
תעשיית האלקטרו-אופטיקה
הנדסה וטכנולוגיה
תעשיית ציוד היקפי למחשבים
תעשיית אלקטרוניקה לטילים
תעשיות התקשורת של איראן (IEI)
תעשיית תקשורת טקטית
תעשיית אבטחת תקשורת
תעשיית הטלקומוניקציה
תעשיית חלקים מכניים
תעשיית הרכיבים האלקטרוניים
מערכות מידע של איראן (ISI)
הקמת אתרי מחשב
עיצוב והקמת רשתות
תחזוקת מסגרות ראשיות ומחשבי מיני
פיתוח ושירותי LAN (X.25)
בסיס נתוני על (SUPRA)
טיפול בפרויקטים של פתרון כולל (turn-key)
תוכניות אימון ברמה גבוהה
העברת תוכנה
טיפול בפרויקטים בקנה מידה גדול
שירותי ייעוץ
תעשיות רכיבים אלקטרוניים (ECI)
מוליכים למחצה (טרנזיסטורים ו-ICs)
כרטיסי אשראי אלקטרוניים
PCB רב שכבתי, חד ודו צדדי
מעגלים היברידיים
גבישי קוורץ ומתנדים
גזי חמצן וחנקן
מיקרומודולים
קרמיקה אלקטרונית
תעשיות אופטיקה איספהאן (IOI)
עיצוב בעזרת מחשב של אלמנטים אופטיים
תכנון ממוחשב של מערכות אופטיות
עיצוב בעזרת מחשב של ציפויים רב שכבתיים
ייצור מסנני הפרעות שונים
ייצור משקפות לטווח ארוך
ייצור פריסקופים צבאיים לטנקים
עיצוב וייצור רשתות
בדיקות ומדידות אופטיות מתקדמות
ציפוי מוליך שקוף
תכנון וייצור של כוונות אופטיות לאקדחים
ניתוח מערכות אופטיות
מרכז המחקר האלקטרוני של איראן (IERC)
ראו גם

סוכנות החלל האיראנית
ארגון התעשיות הביטחוניות
הערות שוליים

↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2012-10-13. נבדק ב-2010-08-25. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Tehran times : Iran unveils, launches 20 electronic and optical military systems". ארכיון מ-2011-06-14. נבדק ב-2010-10-05.
1 2 3 4 5  "Overview". Iran Electronics Industries. 2005. אורכב מ-המקור ב-2009-01-29. נבדק ב-2009-11-05.
↑  "Country Overviews - Iran - Missile Facilities". NTI. באפריל 2004. אורכב מ-המקור ב-15 באוקטובר 2008. נבדק ב-2009-11-05. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Iran to unveil new home-built satellite: Report - Yahoo! News". ארכיון מ-2009-12-29. נבדק ב-2020-01-06.
↑  "AFP: Iran to unveil three new home-built satellites: Report". ארכיון מ-2011-04-29. נבדק ב-2020-01-06.
↑  "Iran Electronics Industries (IEI) | Iran Watch". אורכב מ-המקור ב-2016-11-22. נבדק ב-2020-01-06.
ליהי צלניק-מנור

| --- | --- |

ליהי צלניק מנור בשנת 2013
 ענף מדעי:  הנדסת חשמל
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  מכון ויצמן למדע 
 מנחה לדוקטורט:  מיכל אירני 
 מוסדות:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 תלמידי דוקטורט:  יוני לוי 
 פרסים והוקרה:  פרס הקרן של הנרי גוטווירט עבור קידום המחקר ב-2011  פרס המאמר המצטיין של כנס IEEE ב-2005  פרס המאמר המצטיין של AIM@SHAPE פרס 2005
 תרומות עיקריות
 מודלים ואלגוריתמים למערכות ראייה ממוחשבת.
 
ליהי צלניק-מנור (באנגלית: Lihi Zelnik-Manor) היא מדענית בתחום הנדסת חשמל, פרופסור מן המניין בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון. תחום המחקר העיקרי שלה הוא ראייה ממוחשבת. צלניק מנור משמשת כמשנה לנשיא לחדשנות וקשרי תעשיה בטכניון.
ביוגרפיה והשכלה

ביוני 1995, סיימה צלניק-מנור תואר ראשון בהנדסת מכונות בטכניון.
בשנים 1994–1996, עבדה בחברת Tecnomatix Technologies בהרצליה כמהנדסת תוכנה. עבדה על מספר פרויקטים הכוללים סימולציה לרובוטים ותוכנה לסנכרון בין רובוטים שונים.
במרץ 1999, סיימה תואר שני בהצטיינות במתמטיקה שימושית במכון ויצמן. נושא המחקר היה "Multi-Frame Alignment of Planes" תחת הדרכתה של פרופסור מיכל אירני.
באוקטובר 2004, קיבלה תואר PhD במתמטיקה שימושית ומדעי המחשב במכון ויצמן. נושא מחקר היה "Space-Time Analysis of Dynamic Scenes" תחת הדרכתה של פרופסור מיכל אירני.
באוקטובר 2003 – אוגוסט 2007, עשתה פוסט-דוקטורט במחלקה להנדסת חשמל במכון הטכנולוגי של קליפורניה.
באוגוסט 2007, התמנתה להיות פרופסור חבר בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון.
באוגוסט 2013, התמנתה לפרופסור משנה בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון. בשנים 2018–2021 ניהלה את מרכז הפיתוח של קבוצת עליבאבא בישראל. בשנת 2021 קיבלה דרגת פרופסור מן המניין.
בילדותה צלניק-מנור שחתה בקבוצת שחייה מקצוענית והייתי תקופה קצרה חלק מנבחרת ישראל, אם כי פרשה לפני שזכתה להתחרות במדי הנבחרת. כיום היא חברה בקבוצת השחייה אקוותיקים, בראשות גרשון שפע, ומשתתפת מדי פעם בתחרויות שחייה וטריאתלון במסגרת אירועי המאסטרס.
שירותים אקדמיים

שפטה באירועים של כתב העת הבינלאומי לראייה ממוחשבת: IEEE : EUROGRAPHICS'05, SIGGRAPH'09,10,12,13,14, SIGGRAPH-Asia'10,12, ISF grants, BSF grants.
הייתה חלק מועדת האירוע באירועים: CVPR'04,05,07,08,09,10,11, ICCV'07,09,13, ECCV'08,10.
הייתה Area chair באירועים: CVPR'10, ECCV'12, CVPR'13, CVPR'14, ECCV'14.
ארגנה את הסמינר ל-Computational Video באוקטובר 2010 בעיר Dagstuhl.
פרסים והוקרות

ב-2011 זכתה בפרס הקרן של הנרי גוטווירט עבור קידום המחקר.
ב-2008 זכתה בפרס הסוקר המצטיין של IEEE CVPR.
ב-2005 זכתה בפרס המאמר המצטיין של AIM@SHAPE.
אוקטובר 2005 – מרץ 2006 זכתה במענק על שם סלואן-שוורץ.
ב-2005 זכתה בפרס המאמר המצטיין של כנס IEEE.
בשנים 2000–2003 זכתה במלגת ות"ת לסטודנטים מצטיינים לדוקטורט.
ב-1999 זכתה בפרס פיינברג להצטיינות בתואר שני.
ב-1995 זכתה בתואר מצטיינת נשיא לבוגרים מצטיינים לתואר ראשון.
בשנים 1992–1995 זכתה בתואר מצטיינת נשיא של הטכניון.
רשימת מאמרים מרכזיים

Context-Aware Saliency Detection, IEEE International Conference on Computer Vision and Pattern Recognition (CVPR'10) 2010
Statistical Analysis of Dynamic Actions, IEEE Trans. on Pattern Analysis and Machine Intelligence (PAMI), 28(9): 1530{1535, September 2006
Hybrid Models for Human Motion Recognition, IEEE Conference on Computer Vision and Pattern Recognition, (CVPR'05), Vol. 1, 1166{1173, June 2005
Beyond Pairwise Clustering, IEEE Conference on Computer Vision and Pattern Recognition (CVPR'05), Vol. 2, 838{845, June 2005
Self-Tuning Spectral Clustering, Advances in Neural Information Processing Systems 17 (NIPS'04),1601{1608, 2004
Event-Based Analysis of Video, IEEE Conference on Computer Vision and Pattern Recognition (CVPR'01), Vol. 2, 123{130, December 2001
ספרים

Video Processing and Computational Video, Lecture Notes in Computer Science, Vol. 7082, VII, 2011
פטנטים

2010 – "Automated collage formation from photographic images" בקשה לפטנט מספר 2010/0322521 בארצות הברית.
2005 – "Minimal-Cut Model Composition" בקשות לפטנט מספרים 60/681,052 ו-0/682,401 בארצות הברית.
הערות שוליים

↑  אנשים - אתר המעבדה לגרפיקה ממוחשבת ומולטימדיה הפקולטה להנדסת חשמל בטכניון
↑  אתר הפקולטה למתמטיקה במכון ויצמן
↑  אתר הבית של פרופסור מיכל אירני
↑  Lihi Zelnik-Manor - The Mathematics Genealogy Project, www.genealogy.math.ndsu.nodak.edu
↑  Perona Lab - Team, www.vision.caltech.edu
↑  מאיר אורבך, הפיטורים בהייטק: עליבאבא סוגרת את מרכז הפיתוח בישראל, באתר ynet, 27 ביוני 2022
↑  לפי דברי פרופסור צלניק-מנור
↑  אתר הפטנטים של ארצות הברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007356263405171  MGP: 121001  VIAF: 25150940008226602048   WorldCat (עם VIAF): 25150940008226602048
מטריצת אחדות

מטריצת אחדות במתמטיקה היא מטריצה שבה כל האיברים הם אחדות. לדוגמה:
יש להבחין בין מטריצת אחדות לבין מטריצת היחידה, אף על פי שבמקרים מסוימים השימוש הוא במונחים מתחלף.
תכונות מתמטיות

למטריצת אחדות ריבועית מגודל n×n שנסמנה U, מתקיימות התכונות הבאות:
העקבה של U היא n.
הדטרמיננטה של U היא 1 אם n הוא 1 או 0. לכן המטריצה הפיכה רק במקרה החד-ממדי.
הדרגה של U היא 1, והערכים העצמיים הם n פעם אחת ו-0 בn-1 פעמים.
U^{k}=n^{k-1}U,{\mbox{ for }}k=1,2,\ldots .\,
המטריצה  {\tfrac {1}{n}}U היא אידמפוטנט (נגזר ישירות מהתכונה הקודמת).
\operatorname {exp} (U)=I+{\frac {e^{n}-1}{n}}U, כאשר  \operatorname {exp} (U) הוא אקספוננט מטריציאלי.
פרס גילדת שחקני המסך למפעל חיים

| --- | --- |
 מדינה:  ארצות הברית 
 הגוף המעניק:  איגוד השחקנים 
 תקופת הפרס:  1962–הווה (כ־63 שנים) 
 www.sagawards.org
 
פרס גילדת שחקני המסך למפעל חיים הוא פרס מפעל חיים שמוענק לשחקנים על ידי ועדת ההוקרה הלאומית של גילדת שחקני המסך. הפרס נוסד ב-1962, כדי להוקיר אדם על "הישגים יוצאי דופן בטיפוח האידיאלים הטובים ביותר של מקצוע המשחק". מאז 1994 הוא מוענק במסגרת טקס פרסי גילדת שחקני המסך.
בשתי הזדמנויות, שני אנשים קיבלו את הפרס באותה שנה: ב-1985, כשהוענק לבני הזוג פול ניומן וג'ואן וודוורד, ובשנת 2000, כשהוענק לפעילי זכויות האזרח אוזי דייוויס ורובי די. שישה מהזוכים שימשו כנשיאי גילדת שחקני המסך בעברם - אדי קנטור (1933-35), ג'יימס קאגני (1942-44), וולטר פידג'ן (1952-57), ליאון איימס (1957-58), צ'רלטון הסטון (1965-71) ואדוארד אסנר (1981-85).
הזוכה הצעיר ביותר בפרס היה צ'רלטון הסטון, שבשנת זכייתו (1971) היה בן 48. הזוכה המבוגר ביותר היה ג'ורג' ברנס, בגיל 99 ב-1995. נכון לשנת 2024, 62 מצטיינים קיבלו את הפרס: 23 נשים ו-39 גברים.
רשימת זוכים

| שנה | תמונה | זוכה | מגיש הפרס |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1962 |  | אדי קנטור |  |  |  |

1963: לא הוענק
| 1964 |  | סטן לורל |  |  |  |

| 1965 |  | בוב הופ | צ'רלטון הסטון |  |  |
| 1966 |  | ברברה סטנוויק | רונלד רייגן |  |  |
| 1967 |  | ויליאם גארגן |  |  |  |

| 1968 |  | ג'יימס סטיוארט | הנרי פונדה |  |  |
| 1969 |  | אדוארד ג'י רובינסון |  |  |  |

| 1970 |  | גרגורי פק | צ'רלטון הסטון |  |  |
| 1971 |  | צ'רלטון הסטון |  |  |  |

| 1972 |  | פרנק סינטרה |  |  |  |

| 1973 |  | מרתה ריי |  |  |  |

| 1974 |  | וולטר פידג'ן |  |  |  |

| 1975 |  | רוזלינד ראסל |  |  |  |

| 1976 |  | פרל ביילי |  |  |  |

| 1977 |  | ג'יימס קאגני |  |  |  |

| 1978 |  | אדגר ברגן |  |  |  |

| 1979 |  | קתרין הפבורן |  |  |  |

| 1980 |  | ליאון איימס |  |  |  |

1981: לא הוענק
| 1982 |  | דני קיי |  |  |  |

| 1983 |  | ראלף בלאמי |  |  |  |

| 1984 |  | איגי וולפינגטון |  |  |  |

| 1985 |  | פול ניומן |  |  |  |
1985: 
|  | ג'ואן וודוורד |  |  |  |  |

| 1986 |  | נאנט פברי |  |  |  |

| 1987 |  | רד סקלטון |  |  |  |

| 1988 |  | ג'ין קלי |  |  |  |

| 1989 |  | ג'ק למון |  |  |  |

| 1990 |  | ברוק פיטרס |  |  |  |

| 1991 |  | ברט לנקסטר |  |  |  |

| 1992 |  | אודרי הפבורן |  |  |  |

| 1993 |  | ריקרדו מונטלבן | ג'דסון סקוט |  |  |
| 1994 |  | ג'ורג' ברנס | אן-מרגרט |  |  |
| 1995 |  | רוברט רדפורד | טום סקריט |  |  |
| 1996 |  | אנג'לה לאנסברי | גלן קלוז |  |  |
| 1997 |  | אליזבת טיילור | גרגורי פק קיבל את הפרס בשמה של טיילור מכיוון שאושפזה בבית חולים ולא יכלה להשתתף בטקס. |  |  |
| 1998 |  | קירק דאגלס | מייקל דאגלס |  |  |
| 1999 |  | סידני פואטייה | דנזל וושינגטון |  |  |
| 2000 |  | אוזי דייוויס | וופי גולדברג |  |  |
| 2000 |  | רובי די | וופי גולדברג |  |  |
| 2001 |  | אדוארד אסנר | טום סלק |  |  |
| 2002 |  | קלינט איסטווד | מורגן פרימן וריי רומנו |  |  |
| 2003 |  | קארל מולדן | מייקל דאגלס |  |  |
חרטום בולבוסי

חרטום בולבוסי של אוניית מכולות
חרטום בולבוסי של האונייה "מרקו פולו"
חרטום בולבוסי הוא מאפיין מבני של גופי אוניות רבים. זוהי בליטה עגלגלה, דמוית בולבוס, בחרטום (קדמת האונייה) מתחת לקו המים. החרטום נראה לעין רק כאשר האונייה נמצאת במבדוק, או כאשר היא צפה ללא זבורית. החרטום הבולבוסי משנה את תבנית זרימת המים סביב גוף האונייה, מפחית את הגרר, מגביר את מהירות האונייה וטווח הנסיעה שלה, ומייעל את צריכת הדלק. באוניות שבהן חרטום בולבוסי צריכת הדלק יעילה ב-12 עד 15 אחוז מאוניות דומות ללא מאפיין מבני זה.
יעילותו של החרטום הבולבוסי היא מרבית מעל מהירות של 6 קשר. במהירויות נמוכות יותר חרטום כזה עשוי להגביר את הגרר. לחרטום בולבוסי השפעה רבה יותר על אוניות גדולות, כגון אוניות משא ונוסעים, הנוסעות למרחקים גדולים במהירות קבועה. מאפיין זה נדיר בין ספינות קטנות.