stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לי סטרסברג
קורות חייו

נולד בשם ישראל שטרסברג בבודזאנוב, באימפריה האוסטרו-הונגרית לשעבר (כיום באוקראינה), לאידה וברוך מאיר שטרסברג. המשפחה היגרה לארצות הברית וב-1909 התיישבה במנהטן.
בשנת 1931 היה סטרסברג אחד ממייסדיה של קבוצת תיאטרון שעם חבריה נמנו איליה קאזאן, ג'ון גרפילד, סטלה אדלר, סאנפורד מייזנר, פראנצוט טון ורוברט לואיס. ב-1936 התאזרח סטרסברג בארצות הברית. ב-1949 הוא החל את הקריירה הארוכה שלו בסטודיו השחקנים בניו יורק שפעל להנחלת שיטת המשחק שהתבססה על סטניסלבסקי. כעבור שנתיים התמנה סטרסברג למנהל אמנותי, והמוניטין של המוסד שגשג.
בשנת 1966 ייסד סטרסברג את "סטודיו המערב למשחק" בלוס אנג'לס. ב-1969 הוא יסד את מכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע בניו יורק ובלוס אנג'לס. סטרסברג אף שיחק, הפיק וביים בעשרות מחזות, בעיקר בברודוויי.
סטרסברג הופיע בעצמו כשחקן לעיתים רחוקות, בשבעה סרטים בלבד. תפקידו המפורסם ביותר הוא בסרט "הסנדק 2", בו גילם את דמותו של המאפיונר היהודי הקשיש היימן רות', העומד בראשו של ארגון פשע ומצוי על סף פרישה למיאמי. דמותו של מייקל קורליאונה בסרט זה גולמה בידי תלמידו לשעבר של סטרסברג, אל פאצ'ינו, שהציע לשתף את סטרסברג בסרט כשחקן. בעבור הופעה זו הוענקה לסטרסברג מועמדות לפרס האוסקר. הוא הפסיד את הפרס לתלמיד אחר שלו - רוברט דה נירו.
בשנת 1978 שיחק בסרט הטלוויזיה "הדייר האחרון" לצדם של כריסטין לאטי ודני איילו.
בשנת 1979 שיחק בסרט "וצדק לכל" לצידו של תלמידו, אל פצ'ינו ובסרט "פורשים בסטייל" לצידם של ארט קרני וג'ורג' ברנס.
קורות חייו > חייו הפרטיים

סטרסברג נישא לנורה קרקון (Nora Krecaun) ב-1926, היא נפטרה כעבור שלוש שנים. בשנת 1934 נשא לאישה את אשתו השנייה, שחקנית הדרמה והמורה למשחק פאולה סטרסברג. השניים היו נשואים עד למותה מסרטן בשנת 1966. הם הוריהם של השחקנית סוזן סטרסברג ושל המורה למשחק ג'ון סטרסברג. הוא נישא בשלישית לאנה לבית מזרחי, יהודייה ילידת וונצואלה. היא אמם של שני ילדיו הצעירים דייוויד ואדם.
לי סטרסברג נפטר מהתקף לב בעיר ניו יורק בגיל שמונים. הוא נטמן בבית הקברות "וסטצ'סטר הילס" בהייסטינג שעל גדות נהר האדסון, במחוז וסטצ'סטר, ניו יורק.
השיטה

טכניקת המשחק אותה המציא לי סטרסברג, הקרויה באנגלית "The Method" או "Sensory Method", היא פיתוח שלו (ושל סטלה אדלר) של הטכניקה של סטניסלבסקי. השיטה שמה דגש על הרגש, לפי העיקרון שקובע כי השחקן אינו מנסה לחקות את הדמות, כי אם נכנס לדמות כך שזכרונותיה ורגשותיה הופכים להיות נחלתו. לפי השיטה, על השחקן להבין הבנה עמוקה את הפסיכולוגיה של הדמות ואת מניעיה. כמו כן עליו לבצע תחקיר ולהתעמק בכל הרבדים של הדמות הן הגלויים (צורת ההליכה, סגנון הלבוש) והן הסמויים (זכרונות, רגשות). בין הטכניקות שבהם משתמשים בשיטה היא השלכה מזיכרון אישי של אירוע שקרה לשחקן הנוטע בו תחושות דומות לאלו של הדמות אותה הוא משחק. כך הביא סטרסברג לעולם המשחק בקולנוע ובתיאטרון האמריקאי אלמנט שלא היה בנמצא עד אז ושאיפשר משחק ריאליסטי הרבה יותר ומרכזיות רבה לשחקן האמן.
הופעותיו בברודוויי

כל עבודותיו הם מחזות והפקות עצמאיות אלא אם כן מצוין אחרת.
Four Walls (1927 שחקן.
The Vegetable (1929 - במאי.
(1929) Red Rust - שחקן.
(1931) Green Grow the Lilacs - שחקן.
(1931) The House of Connely - במאי משותף.
(1931) 1931 - במאי.
(1932) Success Story - במאי.
(1933) Men in White - במאי.
(1934) Gentlewoman - במאי.
(1934) Gold Eagle Guy - במאי.
(1935) Paradise Lost - הופק בידי קבוצת התיאטרון (השייכת לסטרסברג).
(1936) Case of Clyde Griffiths - במאי, הופק בידי קבוצת התיאטרון.
(1936) Johny Johnson - במאי, הופק בידי קבוצת התיאטרון.
(1937) Many Mansions - במאי.
(1937) Golden Boy - הופק בידי קבוצת התיאטרון.
(1938) Roosty - במאי.
(1938) Casey Jones - הופק בידי קבוצת התיאטרון.
(1938) All the Living - במאי.
(1938) Dance Night - במאי.
(1938) Rockey to the Moon - הופק בידי קבוצת התיאטרון.
(1939) The Gentle People - הופק בידי קבוצת התיאטרון.
(1939) Awake and Sing!, הפקה מחודשת - הופק בידי קבוצת התיאטרון.
(1939) Summer Night - במאי.
(1940) Night Music - במאי.
(1940) The Fifth Column - במאי.
(1941) Clash by Night - במאי.
(1942) A Kiss for Cinderella, הפקה מחודשת - במאי.
(1942) R.U.R. (Rossum's Universal Robots, הפקה מחודשת - במאי.
(1943) Apolgy - מפיק ובמאי.
(1943, South Pacific) - במאי (ככל הנראה אין כל קשר למחזמר בשם זה)
(1948) Skipper Next to God - במאי.
(1949) The Big Knife - במאי.
(1949) The Colsing Door - במאי.
(1950) The Country Girl - מפיק משותף.
(1951) Peer Gynt, הפקה מחודשת - במאי.
(1963) Strange Interlude, הפקה מחודשת - הופק על ידי סטודיו השחקנים - זוכה פרס הטוני למועמדות משותפת עבור המשחק.
(1963) Marathon 33 מפיק בפועל.
(1964) The Three Sisters, הפקה מחודשת - במאי, הופק בידי סטודיו השחקנים.
ארמים

.
ממלכות ארמיות במאות ה-9-10 לפנה"ס
אסטלה ארמית מהמאה ה-7 לפנה"ס
הָאֲרַמִּים (בארמית: ܐܪ̈ܡܝܐ) הם עם שמי אשר מקורם באזורי סוריה ועיראק של היום. האזור שיושב בארמים מעולם לא היווה אימפריה או מסגרת מדינית לכלל הארמים והם היו מפוצלים למספר ממלכות, אף על פי שזאת התרבות הארמית הצליחה להשפיע על עמים אחרים ששכנו באזור כמו האשורים, הבבלים והיהודים בתהליך שנקרא ארמיזציה. למרות הדעה שלא הייתה ממלכה ששמה ארם, במקרא ארם מופיע כשם אזור, וכן בשמות ערים אולי במשמעות עיר גבוהה או במשמעות רמה, וברשימות של שמות אבות האומות שארצותיהם הפכו לארצות.
הארמים במקרא

ארם מופיע במקרא כבנו של שם, כחלק משמות יישובים, וכמלכות או אולי ברית בין ערים או מקומות ישוב וביניהם דמשק, צובא (כיום חלב), בית רחוב (אולי תל רחוב בעמק הירדן). מתעודות עתיקות מן האזור ידוע על ערים נוספות שהיו שייכים לברית זו ועם שחי על פי תרבות זו כעובדי האל הדד.
בנביאים ישעיה ירמיהו יחזקאל הושע ועמוס מופיע ארם בנבואות על חורבנו וגלותו, בדומה לערי פלשתים כברית ערים לוחמות, ובהקשר לערי שדה וצבאות גדודים שבטיים, המתאים לתיאור שבטים נוודים.
בסיפורי האבות שבספר בראשית השם ארם מופיע ברשימה של שמות אבות האומות, ששמותיהם הפכו לשמות עיר. ארם הוא אחד מבניו של שם:
אברהם שולח את אליעזר עבדו לארם נהריים "עיר נחור". ייתכן שארם נהריים הוא שם אזור ובו עיר ששמו נחור, או שזהו שם העיר שבה גר נחור, אחיו של אברהם. בספר שופטים כושן רשעתיים מתואר כמלך ארם נהריים.
פדן-ארם מתואר כמקומו של לבן הארמי. יעקב כורת ברית עם אנשי לבן, והם נותנים לגלעד שם בשפה הארמית: יגר שהדותא.
בספר שמואל מתואר כיצד ארם דמשק הצטרפו להדדעזר מלך צובא (כיום חלב שבסוריה) במלחמתם נגד דוד. יחד הם נקראים "ארם" (שמואל 1:8:5).
בחלק אחר של הספר מתוארת המלחמה של בני-עמון אשר בירתם היא רבת עמון, הנעזרים בערים ארם בית רחוב ואת ארם צובא. מעכה, עיר נוספת או ישוב נוסף, המוזכר יחד עם צובא בספר שמואל, הופך בספר דברי הימים לשם ארם מעכה (דהי"א 19). אך בספר מלכים אליהו מקבל פקודה להמליך את חזאל למלך על ארם, במדבר דמשק, במקום בן-הדד מלך ארם שנלחם קודם באחאב. (מלכים א' יט' 15) כך גם התיאור בסיפורי אלישע של חטיפת הנערה הישראלית בידי נעמן שר צבא ארם, מתוארת מלחמת ארם: "יצאו גדודים", כלומר מלחמת שבטים נוודים. (מלכים ב' ה' 2)
בספר במדבר, בלעם מתאר את מינויו במילים: "מִן אֲרָם יַנְחֵנִי בָלָק מֶלֶךְ מוֹאָב, מֵהַרְרֵי קֶדֶם...". ייתכן שהכוונה למקום המוצא של בלעם אל מסע הקללה, או שזהו המקום בו נתבקש מסע הקללה להתחיל.
בראשית פרק כ"ו של ספר דברים, מובאת מצוות מקרא ביכורים: פירוט הטקס הפולחני אותו האיכר מבצע בליווי הכהן עם הבאת הביכורים לבית המקדש, וכוללת את נוסח הווידוי אותו האיכר נדרש לדקלם במעמד. נוסח הווידוי נפתח בהצהרה "אֲרַמִּי אֹבֵד אָבִי..." (דברים, כ"ו, 5). ביטוי זה סתום ומשמעותו איננה חד-משמעית, וכבר מימי הביניים הפרשני המקרא המסורתיים נחלקו בשאלת פירוש הביטוי. הכוונה, ככל הנראה, היא לדמותו של יעקב.
השפה הארמית

לשונם של הארמים הייתה ארמית שהשתייכה למשפחת השפות השמיות מהענף המערבי. הארמים אשר לא הייתה להם מערכת כתב משלהם, השתמשו באלפבית פיניקי (עברי-קדום) והתאימו אותו לצרכיהם במה שיותר מאוחר כונה בשם אלפבית ארמי. האלפבית העברי שאנו מכירים היום הוא למעשה צאצאו של כתב זה.
העדות הראשונה לכתב הארמי היא מהמאה ה-8 לפנה"ס בתקופה שהתחרה עם כתב היתדות האכדי אשר היה נפוץ באשור. הכתב הארמי, אשר היה קל יותר לכתיבה, החל להתפשט יחד עם השפה הארמית ובשנת 500 לפנה"ס נהפך ללינגואה פרנקה של האימפריה האחמנית.
למרות כיבוש האזור על ידי אלכסנדר מוקדון והבאת השפה היוונית, שמרה הארמית על מקומה כשפה השכיחה ביותר בלבנט ובארם נהריים עד לכיבוש האסלאמי של האזור במהלך המאה ה-7.
היסטוריה

מקורם של הארמים לוט בערפל. האזכור הראשון של השם "ארם" הוא באסטלה של נרם סין המתוארכת לשנת 2250 לפנה"ס לערך. באסטלה זו השם "ארם" מופיע כשם מקום ולא כשם של עם, מה שמקשה על היסטוריונים לקבוע אם אכן אלו הארמים. האזכורים הבאים ל"ארם" הם בהירוגליפים במארי (1900 לפנה"ס) ובאוגרית (1300 לפנה"ס).
בתנ"ך מוזכר שהארמים הגיעו מקיר והתיישבו באזור סוריה של היום דבר המתוארך למאה ה-14 לפנה"ס לערך ושלטו על שטחים בצפון ארץ כנען.
במכתבי אל-עמארנה מוזכר העם Ahlamû (שפירושו משוטטים/נודדים) שמזוהה עם הארמים (יותר מאוחר בהילוגריפים מוזכר כ-Ahlamû-Aramaeans), נכתב שם כי עם זה התיישב בניפור, אשור ודילמון. המלך האשורי שלמנאסר הראשון (המאה ה-13 לפנה"ס) הזכיר שהארמים התיישבו באזור אל-ג'זירה, צפונית לנהר הפרת בסוריה.
שלמנאסר הראשון מלך אשור מזכיר שהביס את ממלכת מיתני ואת בעלי בריתה הארמים והחתים. במהלך המאות הבאות הארמים השתלטו על האזור שבין בבל לבין חתושש שבאנטוליה דבר שאיים על אשור, שני הצדדים נלחמו והארמים הפסידו. במהלך המאה ה-12 לפנה"ס הארמים היו ידועים בשם "ארמו" ו"ארימי". בסביבות שנת 1200 לפני הספירה נפלה האימפריה החתית בעקבות פלישת גויי הים ומשבר תקופת הברונזה המאוחרת. שבטים ארמים שמקורם ממערב לפרת חצו אותו והתיישבו בצפון-סוריה וייסדו ממלכות עצמאיות קטנות שמילאו את החלל שנוצר בעקבות נפילת האימפריה החתית. אחת הממלכות שהוקמו הייתה ממלכת בית בח'יאני (Bit Bah'yaani) על שם המלך בח'יאנו (Bakhyaanu) שייסד את השושלת. מרכז ממלכתו הייתה בגוזן שבשנת 808 לפנה"ס הפכה לפחווה אשורית, זאת הייתה אחת הערים אליה הוגלו תושבי ממלכת ישראל בגלות אשור. ממלכה נוספת הייתה חדתה היא נכבשה על ידי שלמנאסר השלישי במאה ה-9 לפנה"ס והפכה לפחווה אשורית.
במהלך המאה ה-11 וה-10 לפנה"ס הארמים שבסוריה נלחמו ללא הרף בבני ישראל, מלחמות בהן הישראלים ניצחו, החולשה של הארמים כנגד ישראל היא גם בגלל הלחימה כנגד הממלכות החתיות החדשות שבאנטוליה שהצליחה לגרום להם לסגת מזרחית לנהר העאסי. במהלך המאות ה-10 וה-9 בגלל הלחץ מהלבנט ומאנטוליה, הארמים החלו להגר מזרחה למסופוטמיה (וכך כנראה קיבלה את שמה העברי "ארם נהריים").
ממלכות

הארמים אשר פלשו לאזור הלבנט התיישבו בעיקר באזור סוריה של היום והקימו באזור מספר ממלכות:
גשור
ארם דמשק
פדן ארם
ארם רחוב
ארם צובא
ארפד
זהות ארמית בעת המודרנית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בעת המודרנית יש קבוצות מזרח-תיכוניות, בעיקר נוצרים המשתייכים לכנסייה הסורית-אורתודוקסית, ההכנסייה הסורית-הקתולית, הכנסייה האשורית, והכנסייה המרונית, הממשיכים גם בעת החדשה להזדהות כארמים (בארמית: ܐܪ̈ܡܝܐ, בערבית: آراميون), צאצאיו של העם הארמי העתיק.
זהות ארמית בעת המודרנית > בישראל

ב-16 בספטמבר 2014 הכיר משרד הפנים הישראלי בראשותו של השר גדעון סער בלאום הארמי כאחד מהלאומים הרשמיים בישראל, והתיר רישום מתאים ("ארמי" במקום "ערבי") בתעודת הזהות שלהם. ההחלטה באה בעקבות מסע ארוך שניהלו שאדי ח'לול, סרן במילואים, יו"ר העמותה הארמית נוצרית, בתמיכת פורום גיוס העדה הנוצרית, להכרה בנוצרים דוברי-הערבית בישראל כעם נפרד, ארמי, ולהבדילם מהלאום הערבי שאליו היו משויכים. משמעות ההחלטה היא שכל הנוצרים-ערבים בישראל, לא רק כ-13 אלף בני הנוצרים המרונים והאשורים, אלא גם כ-160 אלף המשתייכים לכנסיות השונות בישראל כולל הנוצרים-הלטינים, הנוצרים-היוונים-אורותודוקסים, הנוצרים-היוונים-קתולים, הנוצרים-המלכיתים והנוצרים-האורתודוקסים, אשר היו רשומים עד שנת 2014 כ"ערבים", יוכלו להירשם מעתה במרשם האוכלוסין של משרד הפנים כ"בני הלאום הארמי". באוקטובר 2014 נרשם בנו של ח'לול כאזרח הישראלי הראשון הנושא את ה"לאום הארמי".
הערות שוליים

↑  אדוארד ליפינסקי, (באנגלית) הארמים: תולדותיהם בעת העתיקה, תרבות, דת. בהוצאת פיטרס, 2000. (מסת"ב 9789042908598)
↑  אזור בחריין וחופי המפרץ הפרסי.
↑  אתר חפירות תל חלף
1 2  אמילי עמרוסי, אנחנו לא ערבים - אנחנו ארמים, באתר ישראל היום, 9 באוגוסט 2013
↑  אריק גרינשטיין, הבשורה על-פי סער: הכרה רשמית בעדה הארמית-נוצרית, באתר מידה, 16 בספטמבר 2014.
↑   אריאנה מלמד, הבעיה האמיתית של ספר האזרחות החדש, באתר הארץ, 17 במאי 2016
↑  מורן אזולאי ועומרי אפרים, חדש בתעודת הזהות: הלאום - ארמי, באתר ynet, 16 בספטמבר 2014
↑  עדי חשמונאי‏, לראשונה בישראל: בן שנתיים נרשם כבן הלאום הארמי, באתר וואלה, 21 באוקטובר 2014
| תקופת השופטים |
| --- | --- | --- |
| שופטי ישראל | עתניאל בן קנז • אהוד בן גרא • שמגר בן ענת • דבורה הנביאה • גדעון בן יואש •  תולע בן פואה • יאיר הגלעדי • יפתח הגלעדי • אבצן מבית לחם • אילון הזבולוני • עבדון בן הלל • שמשון  • עלי הכהן • שמואל הנביא • יואל ואביה בני שמואל |  |
| דמויות בולטות נוספות | בני קיני • ברק בן אבינעם • יעל אשת חבר הקיני • אבימלך בן גדעון • יותם בן גדעון • פינחס בן אלעזר הכהן • אלקנה • חנה • פנינה • חפני ופינחס • אשת פינחס • מנוח • אשת מנוח • בת יפתח • משפחת אביעזר • יהונתן בן גרשום |  |
| דמויות במגילת רות | אלימלך • בעז • נעמי • רות • ערפה • מחלון וכליון |  |
| דמויות נוכריות בולטות | עגלון מלך מואב • יבין מלך חצור • סיסרא • דלילה • אם סיסרא • כושן רשעתים • זבח וצלמונע |  |
| אירועים | מלחמת סיסרא • שירת דבורה • פסל מיכה • פילגש בגבעה • מגילת רות |  |
| מקומות | גלגל • משכן שילה • נחלות שבטי ישראל • המצפה • מעברות הירדן • חרושת הגויים •  קריית יערים • אלון מעוננים • אלון מוצב • תומר דבורה • בית אל • מרוז |  |
| עמים | שבעת העממים • כנען • פריזי • יבוסי • אמורי • חיווים • חתים • גרגשי • ארמים • מואב • עמון • עמלק • פלשתים • מדין • בני קדם • הקיני |  |
| קבוצות בחברה הישראלית (ישראלים) |
| --- | --- | --- |
| ישראלים לפי דת | יהודים • נוצרים • מוסלמים  • דרוזים • בהאים  • שומרונים   העבריים מדימונה • עדי יהוה • יהדות משיחית  • סובוטניקים |  |
| יהודים | אשכנזים • ספרדים • מזרחים • הודים  • אתיופים • יוצאי ברית המועצות  חילונים • מסורתיים • דתיים לאומיים • חרדים   אורתודוקסיים • קונסרבטיביים • רפורמים • קראים |  |
| ערבים | בדואים • ערבים-נוצרים • אחמדים • מדנים • פלאחים • עלווים |  |
| מיעוטים | צ'רקסים • צוענים • ארמים |  |
פסל בזלת מעוצב כציפור מ"הארמון המערבי" של המלך הארמי כפרא ממלכת בית בח'יאנו בתל חלף. הפסל היה מוצב במרפסת הארמון. גובה הפסל 1.84 מטר. מאחורי הפסל חלק מעיטורי האורתוסטטים. מוזיאון פרגמון.
חנוך זייברט

חנוך זייברט (נולד ב-30 ביולי 1960) הוא ראש עיריית בני ברק והמזכיר הכללי של תנועת אגודת ישראל ומשתייך לחסידות גור.
ביוגרפיה

נולד בבני ברק, לשאול דב זייברט, יליד קרקוב וניצול מחנה בוכניה, ורינה זייברט (לבית ארשטר), מחסידי גור.
למד בישיבות גור 'אמרי אמת' בבני ברק וחידושי הרי"ם בתל אביב. לאחר נישואיו התגורר באשדוד שם היה פעיל ציבור ועסק בנושאי חינוך, שיכון, שיקום שכונות ודירות להשכרה. בהמשך, הקים וניהל את בית הספר "מגן הלב", לחינוך מיוחד במגזר החרדי, וניהל את סמינר גור אשדוד.
בשנת 2008 כיהן לזמן קצר כחבר בהנהלת החינוך העצמאי.
בשנת 2009 חזר להתגורר בבני ברק וכיהן כממלא מקום ראש העירייה מטעם יהדות התורה ויו"ר ועדת המשנה לתכנון ולבנייה.
בבחירות לרשויות המקומיות שנערכו באוקטובר 2013, בעקבות הסכם רוטציה הנהוג בעיר בין אגודת ישראל לדגל התורה, ראש העירייה אברהם רובינשטיין לא התמודד לכהונה נוספת, וזייברט זכה לתמיכתן של כלל המפלגות החרדיות. זייברט זכה בכ־95% לעומת כ־4.25% ליגאל אלוש שהתמודד מולו.
ב־2018 לא התמודד זייברט, עקב ההסכם הרוטציה, לראשות העירייה, ואברהם רובינשטיין נבחר בשנית לראש העירייה. זייברט שימש במהלך קדנציה זו כסגן ראש העירייה.
בבחירות לכנסת העשרים וארבע הוצב כמועמד אחרון ברשימת יהדות התורה לכנסת.
בבחירות לרשויות המקומיות בישראל שנערכו בפברואר 2024 זכה לתמיכתן של דגל התורה ואגודת ישראל ונבחר ברוב של 59%, כשהוא גובר על מועמד מפלגת ש"ס אוריאל בוסו שזכה בכ־36%.
פעילות בעיריית בני ברק > בינוי

זייברט פועל לפיתוח צפון העיר ומרכז העסקים הראשי שבה, באמצעות בניית מגדלי משרדים ואזורי מסחר נרחבים על גדות הירקון ובגבול רמת גן. במהלך כהונתו נחנך מרכז העסקים BBC - בני ברק ביזנס סנטר, שתכנונו והקמתו החלו קודם לכהונתו.
גישתו בתכנון העיר התירה הרחבת בניינים והוספת קומות, בשל המצוקה בשטחי בנייה חדשים בבני ברק, אולם הוא התנגד לתוספת דיירים ופיצול דירות.
פעילות בעיריית בני ברק > תחבורה

זייברט הקשיח מאוד את אכיפת עבירות החנייה בבני ברק ובפרט ברחוב כהנמן, זאת בשל עומס רב בכבישי העיר שלטענתו, מושפע מעבירות החניה. צעד זה גרר מחאות מצד התושבים.
במהלך כהונתו כראש עיר פעל לייעול נושא התחבורה הציבורית בעיר. רחוב אברהם בן דוד שהיה חד סטרי נפתח לכיוון היציאה מעיר, מה שאיפשר להסיט אליו חלק מקווי האוטובוסים הבין–עירוניים ולהקטין את העומס מרחוב כהנמן. בנוסף מסלולי האוטובוסים תוכננו מחדש, במקום אוטובוסים שחולפים על פני כל העיר במסלול ארוך וזהה, פוצלו הקווים למסלולים נפרדים באזורים השונים של העיר, כך חלק מהאוטובוסים יוצאים מרחוב אהרונוביץ וחלקם מקיפים את העיר על ציר זבוטינסקי–גהה בלי להיכנס לשכונות כלל. כמו כן, נוספו קווים ייעודיים הפועלים בערבי ומוצאי שבתות וחגים. התוכנית הושלמה בשנת 2020 כשכיהן כסגן ראש עיר.
בספטמבר 2018 בעקבות חילולי שבת במהלך העבודות לבניית קו הרכבת הקלה בתחום העיר בני ברק, יזם הפגנה בליל שבת בסמוך לאתר העבודה במימון העירייה, ליוזמתו הצטרפו גם רבנים חסידיים וספרדים, בעוד שהרבנים הליטאים התנגדו לה בטענה שעצם קיום ההפגנה יגרום לחילולי שבת נוספים על ידי כוחות החירום, המשטרה וצוותי תקשורת.
חיים אישיים

זייברט נשוי ואב ל־11 ילדים.
הערות שוליים

↑  ישראל גראדווהל, ‏תוצאות האמת בערים החרדיות המרכזיות | כל הנתונים לאחר ספירת הקולות, באתר כיכר השבת, 28 בפברואר 2024
↑  ישראל כהן, ‏בני ברק: מצלמות תנועה הותקנו לאורך רחוב השומר, באתר כיכר השבת, 26 בפברואר 2017; תקדים: מצלמות אוטומטיות ישלחו דוחות חנייה בבני ברק - ביזנעס, באתר ביזנעס, ‏21 בפברואר 2017
↑  פרויקט המצלמות • הנתונים נחשפים: זה מספר הדו"חות שניתנו לכלי רכב בבני ברק, באתר בחדרי חרדים, 22 במאי 2018
↑  דניאל הרץ, ‏ציר חדש נפתח ביציאה מהעיר בני ברק, באתר כיכר השבת, 25 באפריל 2017
↑  הסוף לפקקים? נפתחה יציאה חדשה מבני-ברק לכביש גהה! - ביזנעס, באתר ביזנעס, ‏25 באפריל 2017
↑  השינוי בתחבורה הציבורית בבני ברק - הרשות הארצית לתחבורה ציבורית, באתר pti.org.il
↑  כיכר השבת, ‏ממחר: שינויים מפתיעים בתחבורה בבני ברק, באתר כיכר השבת, 3 בנובמבר 2020
↑  החסידים והספרדים - יפגינו ברחוב; הליטאים - בבתי הכנסת באתר כל רגע
| דגל העיר ראשי מועצת ועיריית בני ברק |
| --- | --- | --- |
| ראשי ועד המושבה | יצחק גרשטנקורן 1924–1934 • רב העיר הרב נחמן שמואל יעקב מיודסר 1937–1934 |  |
| ראשי מועצה מקומית | יעקב פרבשטין 1939–1937 • יצחק גרשטנקורן 1949–1954 |  |
| ראשי עירייה | יצחק גרשטנקורן 1949–1954 • משה בגנו 1954 • ראובן אהרונוביץ' 1957–1954 • משה בגנו 1957–1959 • ראובן אהרונוביץ' 1959–1966 • שמואל וינברג 1966–1968 • שמעון סירוקה 1968–1969 • ישראל גוטליב 1969–1974 • יצחק מאיר 1974–1976 • ישראל גוטליב 1976–1978 • שמואל וינברג 1978–1983 • משה אירנשטיין 1983–1991 • ירחמיאל בויאר 1991–1993 • משה אירנשטיין 1993–1995 • עמוס מר-חיים (יו"ר ועדה קרואה) 1995–1998 • מרדכי קרליץ 1998–2003 • ישכר פרנקנטהל 2003–2008 • יעקב אשר 2008–2013 • אברהם רובינשטיין (מ"מ) 2013 • חנוך זייברט 2013–2018 • אברהם רובינשטיין 2018–2024 • חנוך זייברט 2024–מכהן |  |
זייברט נואם בטקס יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל בבני ברק, 2024
פאולה וולף-קלמר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 באפריל 1880 זאגרב, ממלכת קרואטיה-סלבוניה 
 פטירה:  29 בספטמבר 1931 (בגיל 51) וינה, הרפובליקה האוסטרית הראשונה 
 מדינה:  אוסטריה 
 
פאולה וולף-קלמר (בגרמנית: Paula Wolf-Kalmar;‏ 1 באפריל 1881, זאגרב – 29 בספטמבר 1931, וינה) הייתה שחמטאית יהודיה אוסטרית, שלוש פעמים מועמדת לאלופת העולם בשחמט לנשים. חברה בהיכל התהילה העולמי של השחמט (אנ').
קורות חיים

וולף-קלמר נולדה בזגרב למשפחה יהודית. בעלה היה היינריך וולף, גם הוא שחמטאי חזק.
בשנת 1927 באליפות העולם בשחמט לנשים הגיעה וולף-קלמר למקום השלישי, אחרי ורה מנצ'יק וקטרינה בסקוב. באליפויות של שנת 1930 ו-1931 הגיעה למקום השני‏.
הערות שוליים

↑
↑
↑
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1230450165  VIAF: 6445161763132722560006   WorldCat (עם VIAF): 6445161763132722560006 
ערך זה הוא קצרמרבנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נחל לכיש

| --- | --- |

 מידע כללי
 אורך:  70 קילומטרים
 אגן ניקוז:  1,000 קמ"ר 
 יובלים:  נחל דגנים, נחל מרשה, נחל נועם, נחל רוך, נחל שחריה, נחל קומם, נחל גוברין, נחל יואב, נחל גת, נחל האלה 
 שפך:  הים התיכון 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת אשדוד מוגדלת) נחל לכיש(למפת אשדוד רגילה) נחל לכיש(למפת השפלה רגילה) נחל לכיש(למפת השפלה מוגדלת) נחל לכיש  he נחל לכישhe נחל לכישמפת  __ אשדוד  __ גן יבנה [‌למפה דינמית של השפלה וסביבותיה‌]מצפון וממזרח: __ מועצה אזורית חבל יבנה ממזרח ומדרום: __ מועצה אזורית באר טוביה ממערב: הים התיכון tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
נחל לכיש סמוך לגשר עד הלום
נחל לכיש למרגלות תל לכיש, תצפית מהתל
נַחַל לָכִישׁ (נקרא בעבר גם ואדי סוכריר) הוא נחל אכזב ברובו, אורך הנחל הוא כ-70 קילומטר ואגן הניקוז שלו הוא בגודל כ-1000 קמ"ר.
גאוגרפיה

ראשיתו של נחל לכיש לרגלי חבל יהודה כ-10 קילומטר מערבית לחברון, הוא עובר לרגלי תל לכיש (ומכאן שמו), נמשך צפונה בשפלה, עובר מתחת לגשר עד הלום שעליו עובר כביש 4 תל אביב-אשדוד, נכנס לתחום העיר אשדוד ובא אל הים התיכון דרומית לנמל אשדוד.
לנחל לכיש יובלים רבים, מתפשטים על פני השפלה ובהר. החשובים שביניהם – נחל האלה, הבא מהרי ירושלים, נחל ברקאי ונחל גוברין. פארק לכיש (פל"א) נמצא בגדה הדרומית מערבית של נחל לכיש, בתחום העיר אשדוד, מול הנמל, לפני שהנחל נשפך לים. על גדתו הצפונית של הנחל נמצא האתר ארכאולוגי תל מור.
החל משנת 1996 הוקמה מנהלת ייעודית לפרויקט שיקום הנחל במשרדי איגוד ערים לאיכות הסביבה אשדוד וחבל יבנה. במסגרת פעולות השיקום הופסקה הזרמת השפכים לנחל, האפיק נוקה והגדה הדרומית של הנחל יוצבה וטופחה. ביוני 2014, משרד הבריאות אישר שיט בנחל לאחר שעמד בתקני הזיהום. למעשה רק בקיץ 2020 הסירות חזרו בפועל לנחל, ולאחר הפסקה בת 50 שנה ניתן שוב לשוט בנחל.
נחל לכיש נקרא בחלקו שבאזור לכיש – בשם הערבי ואדי קביבה (Qubeiba), כשם כפר שהיה על גדותיו, ובחלקו שבאזור אשדוד – ואדי סוכריר (Sukreir), כשם הכפר שהיה בקרבתו, ערב סוכריר.
גאוגרפיה > יובליו של נחל לכיש

נַחַל מָרֵאשָׁה
נַחַל גַּת
נַחַל יוֹאָב
נַחַל גֻּבְרִין
נַחַל הָאֵלָה
נַחַל בַּרְקַאי
נחל דגנים
נחל נועם
נחל רוך
נחל שחריה
נחל קומם
תמונות

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
פארק לכיש אשדוד – מבט למערב לשפך לים התיכון
פארק לכיש אשדוד – מבט לצפון-מזרח במעלה הנחל
מבט מן הגשר במרכזו של פארק לכיש אשדוד
מבט מגשר הכניסה לאשדוד (שדרות בני ברית) מזרחה על נחל לכיש
שפך נחל לכיש
גשר עד הלום:בפארק עד הלום הוא גשר על הנחל הבנוי במקביל לכביש 4 ליד אשדוד, סמוך למחלף עד הלום. גשר עד הלום הוא הנקודה הצפונית ביותר אליה הגיע חיל המשלוח המצרי שפלש לארץ ישראל במלחמת העצמאות ומכאן שמו העברי. הגשר הוא אתר מורשת
תמונות היסטוריות
גשר מעל נחל לכיש, 1917
חיל העבודה המצרי וכוחות אוסטרלים, פורקים ציוד ואספקה לצבא אוסטרליה, ליד שפך הנחל, ינואר 1918
ראו גם

גשר הקשתות (נחל לכיש)
אסון נחל לכיש (1965)
לקריאה נוספת

כל מקום ואתר, משרד הביטחון – ההוצאה לאור והוצאת כרטא, תשל"ח 1978. עמוד 323.
הערות שוליים

↑  עופר אשטוקר, היסטוריה: משרד הבריאות אישר את השייט בנחל לכיש!, באתר אשדוד נט, ‏11 ביוני 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007475798105171  VIAF: 316601970   WorldCat (עם VIAF): 316601970 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הנחל בראשית 1918, צולם על ידי שירות האוויר הגרמני
סאלו וייסלברגר

סמלו של וייסלברגר משנת 1916
סאלו וייסלברגר או סאלו פון וייסלברגר, שמו במקור סלומון וייסלברגר (בגרמנית: 
Salomon Weisselberger או 
Dr. Salo Edler von Weisselberger;‏ 1867 - 20 במרץ 1931) היה פוליטיקאי ומשפטן יהודי מבוקובינה תחת השלטון האוסטרי ואחר כך הרומני בחבל ארץ זה.
כיהן כחבר הפרלמנט המקומי של בוקובינה וכראש עיריית צ'רנוביץ בשנים 1912–1914 בתקופת האימפריה האוסטרו-הונגרית, לאחר מכן היה חבר בסנאט ובפרלמנט של רומניה.
קורות חייו

סאלו וייסלברגר נולד בכפר דרצ'ינץ (Drăcineţ, כיום דרצ'ינצי, במחוז קוצמן באוקראינה) הסמוך לצ'רנוביץ והיה בנם של בעל האחוזה יואל וייסלברגר ושל ינטה לבית רוזנצווייג.
הוא למד משפטים באוניברסיטת צ'רנוביץ. על סמך ציוניו היוצאים מן הכלל מונה למשפטן בבית הדין של מסילות הברזל וב-1892 לשופט מחוזי. אחרי שנת 1907 עבד בעירייה ועסק, בין השאר, בתחום טיפוח גני העיר והרחבת רשת החשמל. בהמשך היה חבר בית הנבחרים המקומי, הלאנדטאג, מטעם המפלגה היהודית "מפלגת העם הלאומית" (Nationale Volkspartei) בראשות בנו שטראוכר וחבר ב"מועדון היהודי" בשנים 1911 - 1914. 
הוא שימש מספר שנים כסגן ראש עיריית צ'רנוביץ, אדוארד רייס (Eduard Reiss), גם הוא יהודי דובר גרמנית, ובשנת 1913 נבחר בעצמו לראשות העיר.
בתחילת מלחמת העולם הראשונה עזר וייסלברגר לתושבי העיר להתגבר על המחסור במטבעות על ידי הדפסת קופוני נייר. 
אחרי שב-2 בספטמבר 1914 כבש הצבא הרוסי הקיסרי את צ'רנוביץ. וייסלברגר עשה מאמצים כד למנוע הרס בעיר. ב-16 בספטמבר הרוסים מינו את ס. אבריינוב למושל אזרחי לעיר ווייסלברגר נעצר יחד עם עוד 22 אישים (ביניהם מאיר אבנר, פיליפ מנצל, אדוארד ביברינג והחזן הראשי שכטר ויהודים אחרים, וניקו פלונדור הרומני). כל העצורים הוגלו בשנת 1915 לסיביר.
וייסלברגר ואישים אחרים שבו לאוסטריה לאחר כ-14 חודשים ב-1916, בעקבות הסכם החלפת שבויים שנחתם בשלהי שנת 1915 בין רוסיה ובין אוסטרו-הונגריה הגיע וייסלברגר לווינה, דרך פטרסבורג וסטוקהולם. לאחר שובו נרתם לסיוע לפליטים עד תום המלחמה.
על התנהגותו האמיצה ב-13 בפברואר 1916  העניק לו הקיסר פרנץ יוזף תואר אצולה, התעודה נמסרה לו אחרי מות הקיסר, ב-2 בספטמבר 1917
לאחר פירוק אוסטרו-הונגריה וצירוף בוקובינה לרומניה, שב וייסלברגר לצ'רנוביץ ב-1920 ונבחר לסנאט הרומני במרץ 1922. בתפקידו זה נותר עד 1926. בשנים 1927-1928 שימש כחבר בית הנבחרים הרומני מטעם המפלגה הלאומית ליברלית (PNL).
סאלו וייסלברגר נפטר בסנטוריום בווינה לאחר מחלה ממושכת בשנת 1931. הובא לקבורה בווינה.
וייסלברגר פרסם זכרונות ברומנית ובצרפתית.
לקריאה נוספת

Memoriu asupra evenimentelor petrecute în Bucovina în luna lui Septemvrie 1914, Cernăuți 1916
ׁ(דו"ח על המאורעות בבוקובינה בחודש ספטמבר 1914]
הערות שוליים

↑  הוגו
גולד (עורך) (1962) ע' 193-197 Bukoviner of the past
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011001261705171  VIAF: 790164913181518980008   WorldCat (עם VIAF): 790164913181518980008