stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליפות אירופה באתלטיקה באולם 2015
הערות שוליים

↑  אורן קורנפלד‏, אליפות אירופה באולם: מדליית ארד לחנה קנייזבה, שקבעה 14.49 - וואלה ספורט, באתר וואלה, 8 במרץ 2015
1 2  אורי טלשיר, דונלד סנפורד נפסל בחצי גמר אליפות אירופה באולמות, באתר הארץ, 6 במרץ 2015
↑   אורי טלשיר, שיא ישראלי באולם לחנה קנייזבה-מיננקו, העפילה לגמר אליפות אירופה, באתר הארץ, 7 במרץ 2015
|  אליפויות אירופה באתלטיקה |
| --- | --- | --- |
| אליפות אירופה באתלטיקה | טורינו 1934 • פריז/וינה 1938 • אוסלו 1946 • בריסל 1950 • ברן 1954 • סטוקהולם 1958 • בלגרד 1962 • בודפשט 1966 • אתונה 1969 • הלסינקי 1971 • רומא 1974 • פראג 1978 • אתונה 1982 • שטוטגרט 1986 • ספליט 1990 • הלסינקי 1994 • בודפשט 1998 • מינכן 2002 • גטבורג 2006 • ברצלונה 2010 • הלסינקי 2012 • ציריך 2014 • אמסטרדם 2016 • ברלין 2018 • מינכן 2022 • רומא 2024 |  |
| אליפות אירופה באתלטיקה באולם | וינה 1970 • סופיה 1971 • גרנובל 1972 • רוטרדם 1973 • גטבורג 1974 • קטוביץ 1975 • מינכן 1976 • סאן סבסטיאן 1977 • מילאן 1978 • וינה 1979 • סינדלפינגן 1980 • גרנובל 1981 • מילאן 1982 • בודפשט 1983 • גטבורג 1984 • פיראוס 1985 • מדריד 1986 • ליווה 1987 • בודפשט 1988 • האג 1989 • גלאזגו 1990 • ג'נובה 1992 • פריז 1994 • סטוקהולם 1996 • ולנסיה 1998 • גנט 2000 • וינה 2002 • מדריד 2005 • ברמינגהאם 2007 • טורינו 2009 • פריז 2011 • גטבורג 2013 • פראג 2015 • בלגרד 2017 • גלאזגו 2019 • טורון 2021 • איסטנבול 2023 |  |
קתרינה ג'ונסון-תומפסון קבעה שיא אליפות חדש בקרב חמש
פאבל מסלק קבע שיא אליפות חדש בריצת 400 מטר
פסקל מרטינו-לגארד, מנצח ריצת 60 מטר משוכות
אנטי הקנן

אנטי אדוורד הקנן (בפינית: Antti Edvard Häkkänen; נולד ב-16 בינואר 1985) הוא פוליטיקאי פיני ממפלגת הקואליציה הלאומית אשר שימש כשר המשפטים של פינלנד בין 2017 ל-2019. מאז 20 ביוני 2023 הוא משמש כשר ההגנה.
ביוגרפיה

הקנן נולד ב-16 בינואר 1985 במנטהריו שבסאבו הדרומית. הוא למד משפטים באוניברסיטת הלסינקי וסיים תואר שני. הוא הצטרף למפלגת הקואליציה הלאומית, ובשנת 2009 נבחר למועצת העיר מנטהריו מטעמה. בין השנים 2011–2013 הוא שימש כמנהיג תנועת הנוער של המפלגה. שנה לאחר מכן הוא נבחר להתמודד מטעם המפלגה על מושב בפרלמנט האירופי, אולם הפסיד. בבחירות 2015 הוא נבחר לפרלמנט מטעם מחוז דרום-מזרח פינלנד.
ב-5 במאי 2017 הוא מונה לשר המשפטים בממשלתו של יוהה סיפילה. הוא סיים את תפקידו ב-6 ביוני 2019 עם פירוק ממשלתו של סיפילה. ב-20 ביוני 2023 הוא מונה לשר ההגנה בממשלתו של פטרי אורפו.
הקנן נחשב למייצג האגף השמרני-קיצוני בתוך מפלגת הקואליציה הלאומית. הוא מתנגד להגירה לפינלנד מאפריקה ומהמזרח התיכון, ותומך בהגדלתו וחיזוקו של צבא פינלנד. כמו כן הוא תומך במדיניות כלכלית ליברטריאנית.
הערות שוליים

↑  Antti Häkkänen, Kokoomukseen kasvanut.
↑  Tulospalvelu | Eduskuntavaalit 2019 | Iltalehti, www.iltalehti.fi (בפינית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1319206972  VIAF: 4563170868667122930009   WorldCat (עם VIAF): 4563170868667122930009
אנטי-קטלניזם

שלט בשפה קטלאנית בעיר ולנסיה הקורא להחרים את המוצרים הקטלוניים
אנטי-קטלניזם (בקטלאנית: anticatalanisme) הוא כינוי שניתן לאירועים ותקופות בספרד שהיו עוינות את התרבות והמסורות הקטלניות.
המונח משמש גם לביקורת של עמדות פוליטיות, המנוגדות ללאומיות הקטלנית או לעצמאות קטלנית, ביקורת אשר נמצאת בשימוש בתוך קטלוניה ומחוצה לה.
תיאור

אנטי-קטלניזם מתבטא כיחס עוין לשפה הקטלונית, לאנשים קטלונים, המסורת הקטלאנית וכל דבר אשר מזוהה עם קטלוניה, מלבד זאת בהקשר הפוליטי זה עשוי להתבטא כתגובה להתפרצות נתפסת של הלאומיות הפוליטית הקטלאנית לאזור, מלבד זאת בהקשר הפוליטי הוא מוזכר בתגובה לגילויים בולטים של הלאומיות הקטלאנית. במקרים קיצוניים נקרא לעיתים גם "קטלנופוביה", אשר מאפיינת תנועות שמחרימות מוצרים מקטלוניה.
בהתאם לצו שפרסם פיליפ החמישי, הוחלט לבטל את החוקים והמוסדות הקטלוניים לאחר מלחמת הירושה, שהסתיימה בשנת 1714, התרחבה בהדרגה שולי השפה והתרבות הקטלאנית לטובת הקסטיליאנים.
הערות שוליים

↑  https://archive.org/details/deplorablehistor00londuoft/page/n4
אנדרו בודן

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־18 קרלייל, ארצות הברית 
 פטירה:  20 בדצמבר 1835 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מפלגה:  המפלגה הרפובליקנית 
 
אנדרו בודן (באנגלית: Andrew Boden‏; נפטר ב-20 בדצמבר 1835) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר המפלגה הרפובליקנית בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס החמישי של מדינת פנסילבניה.
ביוגרפיה

בודן נולד בקרלייל (אנ') שבפנסילבניה במאה ה-18. הוא למד בבתי ספר ציבוריים בעירו. באוניברסיטה, למד תואר ראשון במשפטים, ולאחר מכן התקבל למשרד עורכי דיון ועסק בנדל"ן.
בודן נבחר לקונגרס ה-15 וה-16 של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית, והיה חבר בו כ-4 שנים, בין השנים 1817–1821. בודן השתתף בקונגרס ב-233 הצבעות, מתוך 253 שהיו בזמן כהונתו. לאחר הקונגרס ה-16 במקומו נכנס ג'יימס מקשרי ובודן חזר לעבודתו בתור עורך דין.
בודן נפטר בקרלייל בשנת 1835. מקום קבורתו אינו ידוע.
הערות שוליים

1 2 3 4  The Political Graveyard: Index to Politicians: Boardwalk to Bodziak, politicalgraveyard.com
1 2 3 4  Andrew BODEN, Congress, PA (1835), www.infoplease.com (באנגלית)
1 2 3 4  United States Congress, Andrew Boden (id: B000583), Biographical Directory of the United States Congress
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקאים אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: B000583
אלכסנדר דימן

אלכסנדר דימן
(Alexandre Dumaine‏, 26 באוגוסט 1895 - 2 באפריל 1974) היה שף צרפתי, ידוע בעיקר על ידי פעלו במסעדה הגסטורנומית היוקרתית "הוסטלרי דה לה קוט ד'אור" בסולייה, בורגונדיה. זכה בשלשה כוכבים במדריך מישלן האדום בעת פעילותו בין השנים 1935–1964.
קורות חיים ותחילת הקריירה

אלכסנדר דימן נולד בשנת 1895 ביישוב דיגואן שבחבל בורגונדיה.
בשנת 1907, בגיל 12 התחיל חניכות במלון "הוטל דה לה פוסט" בפרה-לה-מוניאל באזור הולדתו. מאוחר יותר עבד לעבוד בוישי בחבל אוברן, במלון קרלטון, אחר כך ב"קפה דה פארי" וב"פאלה אליזה".
בגיל 27 יחד עם אשתו, ז'אן דימן, עבד בחברה הכללית למסעדות גסטרונומיות באלג'ריה הצרפתית.
גולת הכותרת של פעילותו: מסעדת "הוסטלרי דה לה קוט ד'אור"

אחרי עשור באלג'ריה, התגעגע לצרפת. בשנת 1932 פתח, שוב בעזרת אשתו, את המלון והמסעדה "הוסטלרי דה לה קוט ד'אור" ביישוב סולייה Saulieu, בחבל ילדותו, בורגונדיה, על הכביש RN6, לא רחוק מהכביש RN7 המוביל מפריז לקוט ד'אזור.
תוך זמן קצר הגיע, עם שלשה כוכבים ב"מישלן", לפסגות המקצוע והפך לאחד משלושת השפים הגדולים של צרפת שבין שתי מלחמות העולם, לצידם של פרנאן פואן בוייאן ואנדרה פיק בוולאנס.
עם לקוחותיו המפורסמים שנהגו לעצור לא פעם במסעדתו בדרך מפריז לריביירה נמנו אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד, רנייה השלישי, הנסיך של מונקו, אדית פיאף, סלבדור דאלי, סשה גיטרי, אורסון וולס, אגה חאן הרביעי, הגנרל ז'ואן, צ'ארלי צ'פלין, ויוויאן לי, מיסטנגט, גרי קופר ואחרים.
אחרי שפרש בשנת 1964, בגיל 69, כתב יחד עם אנרי קלו- ז'וב ועם הפאטיסייה רוז'ה ארנו, את הספר "המטבח שלי", ספר מתכונים וזכרונות. במתכונים שמופיעים בספר אפשר למצוא את ה"טרין דה בקאס שוד או שמברטן", (ה"בקאס" הוא סוג של צפורים חרטומנים, שמברטן הוא מין יין אדום מבורגונדיה) "טמבאל דה ברושה" (ברושה = סוג של דג טורף החי במים מתוקים, Esox). "אמינאנס", וכו'.
מסעדתו, "לה קוט ד'אור" עברה מידיו לבעלות השף קלוד ורז'ה (מ"לה בארייר דה קלישי" בפאריז) ומשנת 1982 לניהולו של ברנאר לואזו. היא נותרה אחד ממוסדות המופת של האמנות הקולינארית הצרפתית, עם 3 כוכבים ב"מישלן" בשנת 1991. אחרי התאבדותו של ברנאר לואזו שרביט הניהול עבר לידי תלמידו ועוזרו, פטריק ברטרון.
דימן לא הסתיר את העובדה שסוד ה"גראן קויזין" הצרפתי נמצא במסורת המטבח הכפרי של ארצו.
הנצחתו

ככר ביישוב סולייה נקרא לכבודו - Square Alexandre Dumaine.
ביישוב מאקון בחבל בורגונדיה הוקם בית ספר תיכון מקצועי ע"ש אלכסנדר דימן עם התמחות בעיקר בענפי שירותים, כולל מלונאות, תיירות וטבחות.
לקריאה נוספת

Rudolph Chelminski, 2005. The Perfectionist : Life and Death in Haute Cuisine (Gotham/Penguin). pp. 16-23, 89, 115-116, 121, 145.
הערות שוליים

↑  ציטוטים ברשת - באנגלית
↑  אתר התיכון דימן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12759750b (data)  ISNI: 0000 0000 7921 3922  NTA: 070156999  VIAF: 120734397   WorldCat (עם VIAF): 120734397 
המסעדה "לה קוט ד'אור" בסולייה, חבל בורגונדיה, שהייתה במשך 30 שנה בניהולו של אלכסנדר דימן, ואחרי פרישתו נוהלה על ידי ברנאר לואזו ומשנת 2003 על ידי פטריק ברטרון
אמפולקס קומפרסה

| אמפולקס קומפרסה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: דבוראים
תת־סדרה:: Apocrita
משפחה:: Ampulicidae
סוג:: אמפולקס
מין:: אמפולקס קומפרסה
שם מדעי
 Ampulex compressa ‏פבריציוס, 1781

אמפולקס קומפרסה (שם מדעי: Ampulex compressa) היא צרעה פרזיטואידית ממשפחת Ampulicidae. מין זה נודע בהתנהגות הרבייה שלו, העושה שימוש בתיקנים חיים - באופן ספציפי בתיקנים אמריקנים - כפונדקאים לזחליה.
תפוצה

תפוצתה העיקרית של צרעה זו באזורים הטרופים של דרום אסיה ואפריקה, ובאיים באוקיינוס השקט. צרעה זו תמצא במספרים גדולים יותר בעונות החמות של השנה. אמפולקס קומפרסה הובאה להוואי על ידי F. X. Williams ב-1941 כאמצעי להדברה ביולוגית. ניסיון זה לא הצליח בשל נטיותיה הטריטוריאליות של הצרעה והשיעור הקטן שהן צדות.
תיאור

לצרעת אמפולקס קומפרסה גוף בצבע כחול-ירקרק מתכתי, כאשר הפרק הראשון של הרגלים האחוריות בצבע אדום. הנקבה באורך של כ-22 מ"מ, הזכר קטן ממנה וללא מערכת עוקץ.
התנהגות רבייה ומחזור חיים

צרעת אמפולקס קומפרסה נודעת בהתנהגות הרבייה שלה, העושה שימוש בתיקנים חיים - באופן ספציפי בתיקנים אמריקנים - כפונדקאים לזחליה. מספר בעלי חיים ארסיים אחרים המשתמשים באוכל חי לזחליהם משתקים את קורבנם. בניגוד אליהם, צרעת האמפולקס קומפרסה מותירה בתחילה את התיקן נייד, אך משנה את התנהגותו באופן ייחודי.
כבר בשנות ה-40 של המאה ה-20 התפרסם שצרעות ממין זה עוקצות את התיקנים פעמיים, ומשנות את התנהגות קורבנן. מחקר שנערך ב-2003 שהשתמש בסימון רדיואקטיבי הוכיח שהצרעה עוקצת בדיוק בגנגליון מסוים. צרעת האמפולקס קומפרסה מעבירה עקיצה תחילית לגנגליון בית החזה של תיקן כדי לשתק באופן עדין את רגליו הקדמיות של החרק. עקיצה זו מקלה את העקיצה השנייה בנקודה שנבחרת בקפידה בגנגליון הראש של התיקן (מוח) בקטע ששולט על רפלקס הבריחה (אנ'). עקיצה זו מזריקה סוג נוסף של רעל לקטע זה והתיקן לא ינסה לברוח עוד. לפני שהתיקן הופך להיות זומבי הוא פוצח בשלושים דקות של ניקוי עצמי, בהשפעת המוליך העצבי דופמין שנמצא בארס הצרעה. להשערת החוקר פרופ' פרדריק ליברסאט מנגנון הניקוי יבטיח לזחל של הצרעה, מזון נקי ככל האפשר מפטריות ומטפילים אחרים.
הצרעה, שקטנה מכדי לשאת את התיקן (התיקן גדול פי שלושה), מובילה את קורבנה למחילה, באמצעות משיכת אחד ממחושיו של התיקן. כאשר הם מגיעים למחילה הצרעה מטילה ביצה על בטן התיקן וממשיכה במילוי כניסת המחילה עם אבנים קטנות יותר, כדי לשמור את התיקן בתוך המחילה, הרחק מהישג ידם של טורפים אחרים מחוץ למחילה.
התיקן, שרפלקס הבריחה שלו מנוטרל לצמיתות יישאר במחילה כשביצת הצרעה תבקע. הזחל הבוקע לועס את דרכו לבטן התיקן וממשיך לחיות כאנדופרזיטואיד. במשך תקופה בת שמונה ימים זחל הצרעה יאכל את איבריו הפנימיים של התיקן בצורה שתבטיח שהתיקן יישאר חי לפחות עד שהזחל יגיע לשלב ההתגלמות ויצור קליפת גולם בתוך גופו של התיקן. לאחר כ-4 שבועות, הצרעה הבוגרת באופן מלא תופיע מגופו של התיקן כדי להתחיל את חייה הבוגרים.
קבוצת המחקר של פרופ' פרדריק ליברסאט, מאוניברסיטת בן-גוריון שחוקרת את פעילותה של צרעה זו, מצאה כי תיקנים שנעקצו בידי הצרעה שורדים טוב יותר ללא מזון ומים מתיקנים שלא נעקצו או שהוזרק להם רעלן משתק אחר. מכאן הם לומדים, שעקיצת הצרעה משפיעה על תהליך חילוף החומרים ועל צריכת החמצן של התיקן, כדי לשמרו במצב טוב לצאצאים.
משום שהתיקנים חשים תקיפות מן האוויר באמצעות תנועת האוויר של עצם מתקרב, הם אינם מותאמים להגן על עצמם מהתקפה כזו, ומתחילים להיאבק כשהצרעה כבר הצליחה להגן על עצמה באמצעות לסתותיה.
הערות שוליים

↑  Gal Haspel, Lior Ann Rosenberg and Frederic Libersat (2003): Direct Injection of Venom by a Predatory Wasp into Cockroach Brain, Journal of Neurobiology, 56 (4):287–292
צרעה משתקת תיקן.
אנטי-קומוניזם

אנטי-קומוניזם הוא מושג המתאר התנגדות לקומוניזם, שהתפתח בעולם המערבי לאחר מהפכת אוקטובר מתוך חשש שברית המועצות מתכננת להפיץ את הקומוניזם בכל העולם. כאשר התעצם האנטי-קומוניזם התרחבה גם האנטישמיות, בגלל קונספירציות אנטישמיות שנוצרו בעקבות הנוכחות היהודית הרבה במפלגות קומוניסטיות.
סמל הצבא הלבן, צבא אנטי-קומוניסטי רוסי אשר נלחם בצבא האדום במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה.
היסטוריה

אנטי קומוניזם קיים באירופה כבר מאז המאה ה-19, אך צבר תאוצה ברחבי העולם רק במהלך מהפכת אוקטובר בברית המועצות, מה שהוביל להתחלת סכסוך בין ארצות הברית לברית המועצות, כאשר ברית המועצות הייתה תחת שלטון קומוניסטי וארצות הברית התנגדה לו. אנטי-קומוניזם היה פופולרי בעיקר בקרב תנועות ימניות, מה שיצר סיבוך היות שבאותה תקופה, מפלגה ימנית (המפלגה הרפובליקנית) שלטה בארצות הברית.
גם מהצד השמאלי של המפה הפוליטית הייתה התנגדות לקומוניזם, בעיקר מצד האנרכיסטים והפשיסטים, שהיוו את היריבים האידאולוגיים הראשיים של הקומוניסטים בתוך השמאל. בספרד הקומוניסטים נלחמו בשלוש חזיתות: כנגד הלאומנים (שכללו את הפלנחה הפשיסטית משמאל ומלוכנים מימין כמו הקרליסטים, תנועה שלה היסטוריה ארוכה של אנטי מהפכנות), האנרכיסטים (CNT) ובינם לבין עצמם (הסטליניסטים נגד הטרוצקיסטים), מה שהביא בין היתר להפסד הקומוניסטים ובעלי בריתם. האנרכיסטים ברוסיה פעלו באופן עצמאי במאכנובשצ'ינה ולחמו גם נגד הצבא האדום וגם נגד הצבא הלבן. הפשיסטים בגרמניה והאנרכיסטים בספרד היוו במהלך שנות העשרים והשלושים לא רק איום אידאולוגי אלא גם איום אלקטורלי, שכן הם פנו לאותו קהל מצביעים כמו הקומוניסטים. למעשה, במשך רוב שנות השלושים, מספר החברים בCNT עלה על מספר החברים הן במפלגה הקומוניסטית והן במפלגה הסוציאליסטית בספרד. באיטליה שלאחר מלחמת העולם השנייה, התנועה החברתית האיטלקית הפשיסטית והמפלגה הקומוניסטית האיטלקית תמכו בהקמה ארגוני טרור שפתחו במלחמת אזרחים קטנה בתוך המדינה במהלך שנות ה-70 וה-80.
התנועה האנטי קומוניסטית הראשונה הייתה התנועה הלבנה הרוסית. התנועה תוארה כימנית, אנטי-קומוניסטית ושמרנית. התנועה הקימה לעצמה צבא בשם הצבא הלבן, אשר נלחם במלחמת האזרחים ברוסיה, ולבסוף הובס על ידי הצבא האדום. עם זאת, מספר אזרחים בברית המועצות נקטו דעות אנטי קומוניסטיות ורעיון להקים את התנועה הלבנה מחדש, רעיון אשר לא יצא לפועל.
שנתיים לאחר סיום מלחמת העולם השנייה פרצה המלחמה הקרה, בין המדינות האנטי-קומוניסטיות לברית המועצות ובעלות בריתה.
בין המדינות אשר תמכו באנטי קומוניזם נמנו גם ארצות הברית, הממלכה המאוחדת, אוסטרליה, צרפת, איטליה, קוריאה הדרומית, יפן, קנדה, גרמניה המערבית, צ'ילה, ספרד, פורטוגל, ברזיל וישראל.
בין המדינות הקומוניסטיות אשר נמנו לצד ברית המועצות נמנו גם קובה, הרפובליקה העממית הפולנית, רומניה, הונגריה, הרפובליקה העממית של בולגריה, וגרמניה המזרחית.
במהלך המלחמה הקרה הוקמו תנועות אנטי-קומוניסטיות רבות ברחבי העולם, על מנת להתנגד ולמנוע את התפשטות הקומוניזם. חלק מחברי אותן תנועות יהפכו לאחר המלחמה לראשי מדינות, ביניהם ויקטור אורבן, ואצלב האוול ולך ולנסה.
אנטי קומוניזם ואנטישמיות

בעקבות התעצמות האנטי קומוניזם, התעצמה גם האנטישמיות (בעיקר בארצות הברית) בגלל הקונספירציה היודאו-קומוניסטיות, שמאשימות את היהודים בהמצאת הקומוניזם. הדעות נוצרו בעקבות עליית המפלגה הנאצית לשלטון גרמניה, אשר הייתה מזוהה כפשיסטית ואנטי-קומוניסטית.
מספר ארגונים נאו-נאציים אמריקאים היו מזוהים גם כאנטי-קומונסטיים, בדגש על ארגון Hells Angels, ומנהיגו דאז סוני ברגר. עם זאת, נשיא ארצות הברית במהלך המאבק בקומוניזם, רונלד רייגן, היה ידוע כאנטי-קומוניסטי והאחראי לתום המלחמה הקרה, וגם כאוהד ישראל ותומך ביהודים.
האשמת היהודים בקומוניזם הייתה פופולרית אך ורק במהלך המאה ה-20, והופרכה במאה ה-21.
הערות שוליים

↑  Anticommunism in the 1950s (article), Khan Academy (באנגלית)
↑  Anti-Comintern Pact | German-Japanese alliance [1936 | Britannica], www.britannica.com (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295599405171  BNE: XX529066  BnF: cb11970825v (data)  GND: 4002291-2  HDS: 027836  LCCN: sh85005609  LNB: 000052929  NKC: ph118502 
כרזת בחירות אנטי-קומוניסטית של המפלגה הנוצרית-דמוקרטית
אנטי ניימי

אנטי מיקו ניימי (בפינית: Antti Mikko Niemi; נולד ב-31 במאי 1972) הוא כדורגלן עבר פיני ששיחק בעמדת השוער. בעבר היה ניימי שוערן של קבוצות מהפרמייר ליג - סאות'המפטון ופולהאם, ואף שוערה של נבחרת פינלנד. ניימי זכה בתואר כדורגלן השנה בפינלנד ב-2004.
קריירת המועדונים

ניימי החל את הקריירה שלו בשנת 1991 בקבוצת ה.י.ק. הלסינקי מליגת העל הפינית, ושיחק בשער הקבוצה למעלה מ-100 פעמים במשך ארבע שנים. הוא זכה עם הקבוצה באליפות פינלנד ב-1992. בשנת 1995 הוא עבר לפ.צ. קופנהגן הדנית, ולאחר שהפגין יכולת מרשימה במדי קבוצה זו בשתי עונות בהן שימש כשוערה, הוא הועבר למועדון הסקוטי גלאזגו ריינג'רס. ניימי הציג יכולת לא טובה במדי ריינג'רס, כולל ספיגת חמישייה בהפסד ליריבה העירונית סלטיק, ואיבד במהרה את מקומו כשוער הראשון של הקבוצה. הוא עזב את ריינג'רס לאחר שנתיים.
בקיץ 1999 חתם ניימי בקבוצת הארט אוף מידלות'יאן מאדינבורו, ששיחקה גם היא בליגה הסקוטית. ניימי הציג בתקופתו בהארט מספר תצוגות מרשימות שסייעו לקבוצה לבסס עת מעמדה כקבוצה הטובה ביותר בסקוטלנד מחוץ ל"אולד פירם". במשך שלוש שנות המשחק שלו בהארט הוא הפך לגיבור של אוהדי המועדון, ונודע בסקוטלנד בשל יכולתו המצוינת לעצור בעיטות עונשין. בנוסף, הוא השתתף עם הארט בתחרויות האירופיות של אופ"א.
לאחר שלוש עונות בהארט אוף מידלות'יאן, החליט ניימי לעבור לפרמייר ליג האנגלית והצטרף לסאות'המפטון בשנת 2002. הוא העפיל עם קבוצתו לגמר גביע ה-FA ב-2003 מול ארסנל, שבו הפסידה הקבוצה 1-0; ניימי הוחלף במהלך המשחק לאחר שנפצע מפגיעה של פול ג'ונס. במשחק מול פולהאם באותה עונה הוא עלה לכדור קרן של קבוצתו בתוספת הזמן בפיגור 2-1, והביא לשער של מיכאל סוונסון שהשווה את התוצאה. בעקבות יכולתו הטובה במדי סאות'המפטון מספר קבוצות בכירות בפרמייר ליג התעניינו בשירותיו של ניימי.
לאחר שסאות'המפטון ירדה לאליפות הפוטבול ליג בשנת 2005 וכשלה לחזור לליגה הבכירה בעונה שלאחר מכן, החליט ניימי לעזוב את הקבוצה. בינואר 2006 הוא חתם בפולהאם, ששיחקה בפרמייר ליג. הוא היה השוער הבכיר של הקבוצה עד לסיום אותה עונה.
גם בעונת 2006/2007 המשיך ניימי להיות השוער הראשון של פולהאם. במהלך עונה זו, בחודש ינואר 2007, הוא נפגע בראשו במהלך משחק כאשר התנגש עם חברו לקבוצה קרלוס בוקאנגרה, בעת שניסה להציל כדור. הוא נלקח לבית החולים ושוחרר ממנו באותו הלילה, ונקבע כי הוא יכול לחזור לשחק במהירות ושנגרמו לו נזקים קטנים בגיד ובשריר הצוואר בלבד. הוא נשאר כאופצייה הראשונה בעמדת השוער של פולהאם עד למרץ 2008, אז הוחלף על ידי קייסי קלר בשל פציעה. בספטמבר אותה שנה הודיע ניימי על פרישתו ממשחק בשל פציעה נוספת, הפעם בשורש כף היד.
באוגוסט 2009 חזר ניימי למגרשים באופן חלקי, כאשר חתם על חוזה בפורטסמות'. בפורטסמות' יועד ניימי לשמש כמחליפו של דייוויד ג'יימס בלבד, וכן לעבוד עם צוות מאמני השוערים של המועדון. במרץ 2010 עזב את הקבוצה מבלי ששיחק אף משחק במדיה.
נבחרת לאומית

ניימי שיחק לראשונה עבור הנבחרת הלאומית של פינלנד בשנת 1992, והיה חבר בסגל שלה למשך כ-15 שנים. במשך כמעט עשור הוא היה השוער הראשון של הנבחרת הלאומית. הוא הודיע על פרישה מהנבחרת בשנת 2005, אך חזר ב-2007 על מנת להשתתף במשחק ידידות של פינלנד מול נבחרת ספרד, שהסתיים בתיקו 0-0. בתקופתו בנבחרת הוא לא הצליח להעפיל עמה לאף גביע העולם או אליפות אירופה.
תארים

אליפות פינלנד: 1992
הגביע הפיני: 1993
הגביע הדני: 1997
הסופר קאפ הדני: 1995
כדורגלן השנה בפינלנד: 2003
שחקן השנה של קופנהגן: 1997
שחקן השנה של סאות'המפטון: 2003, 2004
אמפדוקלס

| --- | --- |

 לידה:  494 לפנה"ס אקרגס, איטליה 
 התאבד:  433 לפנה"ס (בגיל 61 בערך) אטנה, איטליה 
 זרם:  האסכולה הפלורליסטית
 תחומי עניין:  מיסטיקה, רפואה
 עיסוק:  רופא, משורר, סופר, פילוסוף, פוליטיקאי 
 השפיע על:  אנכסגורס, אריסטו, ניטשה
 מדינה:  אקרגס 
 יצירות ידועות:  Purifications, On Nature 
 
אֶמְפֵּדוֹקְלֶס (ביוונית: Εμπεδοκλής; כנראה 493-433 לפנה"ס), פילוסוף יווני, מחשובי האסכולה הפלורליסטית.
חייו ופועלו

אמפדוקלס נולד באקראגאס שבסיציליה (כיום אגריג'נטו). במהלך חייו הרבה לנדוד בנכר.
אמפדוקלס התעניין רבות במיסטיקה וברפואה, והאמין בגלגול נשמות.
תגליתו החשובה של אמפדוקלס הייתה שהאוויר הוא חומר. הוא הכניס כד ריק למים כשפתח הכד כלפי מטה, וסתם באצבעו חור בתחתית הכד. המים לא יכלו להיכנס לכד כל עוד סתם את החור. אמפדוקלס הסביר שהאוויר בתוך הכד לוחץ על המים ולא נותן להם להיכנס. רק כאשר סילק את האצבע מהחור יצא האוויר מהכד, ומים בנפח שווה נכנסו לתוכו.
אמפדוקלס כתב שני ספרים:
מתוך ספריו של אמפדוקלס נשארו רק חלקים בודדים. שני ספריו של אמפדוקלס כתובים במשקל של שירה (הקסמטר).
דיוגנס לארטיוס מספר כי אמפדוקלס התאבד בקפיצה ללועו של הר הגעש אטנה במטרה להיעלם מבלי להשאיר אחריו גופה, ובכך להוכיח שהוא נהפך לאל. לאגדה זו אין אישוש, אך היא היוותה מקור השראה ליצירות ספרותיות כמו המחזה "מות אמפדוקלס" של פרידריך הלדרלין והשיר "לקורא החושב" של ויליאם מרדית'.
בהשפעת האסכולה הפיתגוראית, אמפדוקלס ניהל אורח חיים צמחוני.
עיקרי תורתו

אחת השאלות העיקריות שהעסיקו את הפילוסופיה בזמנו של אמפדוקלס הייתה "ממה מורכב העולם". תשובתו של אמפדוקלס לשאלה זו הייתה כי כל המצוי בעולם מורכב מתערובות של ארבעת היסודות הראשוניים (כפי שהאמינו בתקופתו): אש, אוויר, אדמה ומים. יסודות אלה, טען אמפדוקלס, הם כשלעצמם נצחיים ובלתי משתנים - התקיימו מעולם ויתקיימו לנצח. כתוצאה מכך טען אמפדוקלס כי כל השינויים הנראים בעולמנו הם שינויים כמותיים ולא איכותיים.
כגורם לשינויים המתרחשים בעולמנו הציע אמפדוקלס שני כוחות אותם כינה "אהבה" ו"מריבה". כוחות אלו הם הגורמים להתקרבות ולהתרחקות בין היסודות הבסיסיים ובכך ליצירת התופעות השונות הנצפות בעולמנו.
תורתו של אמפדוקלס בדבר ארבעת היסודות התקבלה מאוחר יותר על ידי אריסטו, ובעקבותיו אומצה גם בפילוסופיה היוונית המאוחרת ובזו של ימי הביניים. בין השאר ניתן למצוא אזכורים לתפישה זו גם אצל הוגים יהודיים כרמב"ם, ריה"ל ומהר"ל.
בראשית ימי הביניים, ככל הנראה בראשית המאה ה-10, נפוצו בקרב הפילוסופים הערבים חיבורים פסבדו-אמפדוקליים רבים. פרסומו של אמפדוקלס גרם לכך שזייפנים תלו בו את חיבוריהם כדי להקנות להם פרסום ואמינות. הוא נקרא בערבית "בנדקליס", והיו בין הערבים שטענו שהוא למד פילוסופיה אצל דוד המלך. בין החיבורים הללו נמנים "כתאב מא בעד אלטכיעה לארסטו ולבנדקליס כאן פי זמן דאוד", כלומר - פילוסופיה מעין זו של אריסטו; ו"כתאב אלמעאד אל רוחאני ובטלאנה פצלא ען אלג'סמאני לבנדקליס אלחכים כאן פי עצר דאוד", כלומר - ספר שלילת שיבתן הרוחנית, לא כל שכן הגופנית (של הנפשות). שם טוב בן יוסף אבן פלקירה מעיד על חיבור פסבדו-אמפדוקלי נוסף (בלי לדעת שאינו מקורי), ושמו בעברית "חמשת העצמים", וטוען שממנו הושפע שלמה אבן גבירול בספרו "מקור חיים". העתקות נוספות בשמו של חיבור זה נמצאו בכתבי יד בספריות שונות.
לקריאה נוספת

פליקס דותן, אל הכוכבים – מאטומים עד חורים שחורים, הוצאת מאגנס, פרק שני
הערות שוליים

↑  https://www.jstor.org/stable/23350099?seq=1#page_scan_tab_contents
↑  דיוגנס לארטיוס, חיי הפילוסופים, 8.69
↑  Spencer, Colin. The heretic's feast: A history of vegetarianism. UPNE, 1996. p. 63-64
↑  מוחמד א-שהרסתאני, II, 90
↑  דוד קאופמן, מחקרים בספרות העברית של ימי הביניים, עמוד 83 הערה 23
↑  דוד קאופמן, מחקרים בספרות העברית של ימי הביניים, עמוד 85 והלאה
| פילוסופיה קדם-סוקרטית |
| --- | --- | --- |
| האסכולה המילטית | תאלס • אנכסימנדרוס • אנכסימנס |  |
| האסכולה הפיתגוראית | פיתגורס • אלקמאון מקרוטון • היפאסוס • פילולאוס • ארכיטאס |  |
| אפסוס | הרקליטוס |  |
| האסכולה האלאטית | קסנופנס • פרמנידס • זנון מאליאה • מליסוס |  |
| האסכולה הפלורליסטית | אנכסגורס • ארכלאוס • אמפדוקלס |  |
| האסכולה האטומיסטית | לוקיפוס • דמוקריטוס |  |
| סופיזם | פרוטגורס • גורגיאס פרודיקוס • היפיאס • פרקידס • היפון • דיוגנס מאפולוניה |  |
ראו גם קטגוריה:פילוסופים קדם-סוקרטים
| תרבות יוון העתיקה |
| --- | --- | --- |
| תרבות יוון העתיקה | מיתולוגיה • אמנות • פיסול • קדרות • הומוסקסואליות • זנות • חקלאות • כלכלה • מטבח • משפט • עבדות  • פדרסטיה • רפואה • מלחמה |  |
| פילוסופיה ביוון העתיקה | פיתגורס • הרקליטוס • פארמנידס  • פרוטגורס • אמפדוקלס • דמוקריטוס • סוקרטס • אפלטון • אריסטו • זנון מכתיון • אפיקורוס |  |
| מתמטיקה | ארכימדס • אוקלידס • תאלס • פיתגורס • דיופנטוס • ארטוסתנס • תלמי |  |
| ספרות | הומרוס • האיליאדה • האודיסאה • הסיודוס • פינדארוס • הרודוטוס • תוקידידס • קסנופון • פוליביוס |  |
| תיאטרון | אייסכילוס • סופוקלס • אוריפידס • אריסטופאנס • מושגים |  |
| ספורט | המשחקים האולימפיים • תרבות הגוף • המשחקים הפיתיים • המשחקים האיסתמיים • המשחקים הנמאיים • המשחקים הפאן-אתנאיים • גימנסיון |  |
| אדריכלות | מקדש יווני • הסדרים הקלאסיים • הפרתנון • מקדש ארטמיס • אקרופוליס • האגורה • מקדש זאוס באולימפיה • מקדש הפייסטוס • מקדש ארטמיס |  |
פורטל יוון העתיקה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260864205171  PLWABN: 9810600001205606  BIBSYS: 90248468  BNE: XX1154313  BnF: cb11929776m (data)  CANTIC: a10077601  CiNii: DA05811088  GND: 118530224  ICCU: CFIV070337  ISNI: 0000 0003 8281 6072  LCCN: n79134944  NDL: 00620630  NKC: jn19981000978  NLA: 35064362  NLG: 18269  NSK: 000079904  NTA: 068879369  RERO: 02-A003216547  SELIBR: 185100  SUDOC: 027205134  Trove: 816126  ULAN: 500212584  VcBA: 495/42018  VIAF: 297576907   WorldCat (עם VIAF): 297576907
אמלי מורסמו

אמלי סימון מורסמו (בצרפתית: Amélie Simone Mauresmo; נולדה ב-5 ביולי 1979) היא טניסאית עבר צרפתייה. בשיאה דורגה במקום הראשון בעולם. בשנות פעילותה זכתה ב-25 תוארי יחידות ושני תוארי זוגות.
בשנת 2006 זכתה בשני תוארי גראנד סלאם, באליפות אוסטרליה הפתוחה ובאליפות וימבלדון.
לאחר שפרשה מטניס תחרותי עבדה כמאמנת טניס ובין יתר שחקניה נמנו אנדי מארי מבריטניה.
תחילת הקריירה

כשהייתה בת 4 צפתה בשחקן הטניס הצרפתי יאניק נואה זוכה באליפות צרפת הפתוחה ובעקבות כך החלה לשחק טניס. בשנת 1996 כבר זכתה ברולאן גארוס ובטורניר ווימבלדון בטורנירי הנוער, ודורגה ראשונה בסבב הנערות. ב-1999 העפילה לגמר אליפות אוסטרליה לאחר שניצחה בחצי הגמר את לינדזי דבנפורט, אך הפסידה בגמר למדורגת ראשונה, מרטינה הינגיס, שלפני המשחק כינתה אותה "חצי גבר". אחרי האליפות הכריזה מורסמו בפומבי כי היא לסבית.