stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רונד'ה קינון טב
הערות שוליים

↑  נהר הטף (Taff) נהגה בוולשית "טב" (Taf), לכן שם הנהר בהגייתו הנהוגה שונה משם המחוז "רונד'ה קינון טב".
↑  נכון לשנת 2022.
1 2 3 4 5  נכון ל-2011.
↑  נכון לשנת 2022.
↑  נכון לשנת 2017.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007469874005171  LCCN: no2002029284  MusicBrainz: 25a70142-c72e-441f-8950-325189c44387   WorldCat (עם LCCN): no2002-029284
סני פראמוט

סני פראמוט (בתאילנדית: หม่อมราชวงศ์เสนีย์ ปราโมช; ‏ 26 במאי 1905 – 28 ביולי 1997) שירת שלוש פעמים כראש ממשלת תאילנד, היה פוליטיקאי במפלגה הדמוקרטית, עורך דין, דיפלומט ופרופסור. כצאצא של משפחת המלוכה התאילנדית, הוא היה נינו של המלך ראמה השני. שתי כהונותיו האחרונות כראש ממשלה היו לפני ואחרי כהונתו היחידה של אחיו, קוקריט פראמוט.
ילדותו וראשית הקריירה

סני פראמוט נולד ב-26 במאי 1905, בן לנסיך קמרוב ולאמו דאנג (בונאג), הוא התחנך בטרנט קולג' בדרבישייר לפני שקיבל תואר ראשון בהצטיינות במשפטים מווסטר קולג' שבאוקספורד. הוא המשיך את לימודיו בגריי'ס אין, לונדון, שם קיבל תואר ראשון בהצטיינות יתרה. לאחר שחזר לתאילנד, הוא למד משפטים ולאחר שישה חודשים כמתמחה בבית המשפט העליון, החל לעבוד בבית המשפט האזרחי. מאוחר יותר, הועבר למשרד החוץ ובשנת 1940 נשלח לארצות הברית כשגריר תאילנד.
תנועת השחרור התאילנדית

בבוקר ה-8 בדצמבר 1941, פלשו כוחות יפן לתאילנד, זמן קצר לאחר ההתקפה על ארצות הברית בפרל הארבור, הוואי. ראש הממשלה, פילדמרשל פלק פיבונסונגרם (פיבון), הורה על הפסקת אש בצהריים, וחתם על הסכם שביתת נשק שאפשר ליפנים להשתמש במתקנים צבאיים תאילנדיים בפלישתם למלאיה ובורמה. ב-21 בדצמבר נחתמה ברית צבאית רשמית עם יפן.
ממשלת פיבון הכריזה מלחמה על בריטניה וארצות הברית ב-25 בינואר 1942. למרות ששגריר תאילנד בלונדון העביר את הכרזת המלחמה של תאילנד לממשלת בריטניה, סני סירב לעשות זאת. במקום זאת, הוא החל לארגן תנועת התנגדות בארצות הברית.
לאחר שיחה בשעות הבוקר המאוחרות עם מזכיר המדינה קורדל הול ב-8 בדצמבר, חזר סני לשגרירותו כדי להתייעץ עם צוותו. השגריר וצוותו החליטו פה אחד לקשור את גורלם עם בעלות הברית. מאוחר יותר אחר הצהריים, הוא חזר למחלקת המדינה כדי להציע את שירותיהם למען בעלות הברית. הוא האשים גורמים פרו-יפניים בכניעה התאילנדית המוקדמת, דיבר עם הול על הפשרת נכסים תאילנדיים בארצות הברית להמשך ניהול המלחמה, והציע שהתאילנדים במדינה עשויים "לארגן ולשמר ממשלה של תאילנדים פטריוטים אמיתיים, אוהבי חירות, בעוד שממשלתו נתונה בציפורני יפן".
מחלקת המדינה החליטה לפעול כאילו סני המשיך לייצג את תאילנד. זה איפשר לו לנצל את הנכסים התאילנדיים הקפואים. כאשר התבקש לערוך רשימה של "אזרחים תאילנדים אמינים ומשפיעים הידועים כפטריוטים מובהקים ואנטי-יפניים" על ידי מחלקת המדינה, סני הגדיר מספר בכירים, ביניהם העוצר פרידי באנומיונג כ"אמינים".
הוא קידם תוכניות לגיוס מתנדבים תאילנדים לתמיכה בבעלות הברית. מעבר לצוותי השגרירות ומשפחותיהם, רוב התושבים התאילנדים האחרים היו סטודנטים שנרשמו למכללות ואוניברסיטאות, כולל מוסדות כמו הרווארד, המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס וקורנל. רבים בחרו להישאר לאחר הכרזת המלחמה התאילנדית בינואר, וסירבו לחזור למולדתם. רובם, כמו סני, ראו את ארצם כקורבן לתוקפנות יפנית.
תנועת השחרור התאילנדית > אחרי המלחמה

סני התמנה לראש ממשלה ב-17 בספטמבר 1945, ביום בו חזר לבנגקוק. עם זאת, הוא מצא את מעמדו כראש קבינט עמוס בנאמני העוצר פרידי לא נוח למדי. פוליטיקאים פופוליסטיים מצפון מזרח המדינה ופוליטיקאים חדשים בבנגקוק כמו סאנגואן טולאראק לא היו אנשים שהאריסטוקרט סני העדיף להתחבר אליהם. הם, בתורם, ראו בסני אליטיסט שהיה מנותק לחלוטין מהמציאות הפוליטית של תאילנד. פרידי המשיך להפעיל כוח מאחורי הקלעים כפי שעשה גם קודם לכן. נוכחותו המתנשאת וסמכותו של העוצר עוררו את כעסו של סני הגאה ודק העור, והזינו איבה אישית שפגעה בפוליטיקה של תאילנד לאחר המלחמה.
האחים פראמוט הצטרפו לאחר מכן למפלגה הדמוקרטית שזה עתה הוקמה ב-1946, שהורכבה ברובה ממלוכנים ושמרנים. סני בילה את השנתיים הבאות בניהול של קמפיין אישי ונמרץ נגד פרידי. מוקדם יותר באותה שנה הוא קרא לחקירה על השימוש ב-500,000 דולר בנכסים תאילנדיים שהופשרו על ידי ממשלת ארצות הברית. הוא רמז שהכסף הועבר למדינאי הבכיר, וקונן על כך ש"רוב הכסף לא נוצל למה שהוא נועד". עם זאת, ועדת חקירה עצמאית לא מצאה כל פגם, וקבעה שהתנועה לשחרור תאילנד "פעלה בצורה יוצאת דופן" ושהעם התאילנדי "חייב להם הרבה". התוצאה גרמה לראש הממשלה לשעבר להיראות טיפש ביותר.
עם זאת, סני נקם במהרה. מיד לאחר מותו של המלך ראמה השמיני, סני ומפלגתו פתחו בהתקפות בלתי פוסקות נגד הממשלה והאשימו את פרידי באחריות להתנקשות במלך, למרות חוסר הסבירות של ההאשמה.
בנובמבר 1947 שיתפה פעולה המפלגה הדמוקרטית עם קציני צבא ממורמרים כדי להדיח את הממשלה. כחלק מהעסקה, סני קיבל תיק בקבינט שהוקם אחרי ההפיכה.
ביום שלישי, 14 ביוני 1949, בהרצאה שנשא בפני אגודת סיאם, סני טען, "[אני] במקרה שייך למין המוזר הזה המכונה פוליטיקאים שיש להם הרגל בלתי ניתן לתיקון לנסות להשיג את הבלתי אפשרי". הוא בחר לדבר על המלך בתפקידו כמחוקק, "כי חקיקה היא התחום שאני מכיר יותר מכל תחום אחר". סני מספק "עדויות רבות כדי להראות שהמלך היה הדמוקרט הראשון והחשוב ביותר במדינה שלנו", ומצטט מחוק המכריז על בחירות לפיהן "כל אדם, אפילו אם הוא עבד, שמאמינים שהוא ניחן בחוכמה ובריסון מספיקים כדי להיות מסוגל לתת שיפוט ברור ומספק בהתאם לאמת, לצדק ולחוק, רשאי להיבחר כשופט". בנוגע לרומן הביוגרפי למחצה משנת 1944 "אנה ומלך סיאם" ולסרט ההוליוודי משנת 1946 באותו שם, סני ציטט מספר חוקים ופסיקות משפטיות שהפריכו את הסיפורת
שנות ה-70

סני חזר לעבודתו כעורך דין, אך נותר פעיל במפלגה הדמוקרטית בתקופת השלטון הצבאי. הוא כיהן שוב לזמן קצר כראש ממשלה מ-15 בפברואר עד 13 במרץ 1975, אז הובס והוחלף על ידי אחיו הצעיר, קוקריט פראמוט. עם זאת, ממשלת אחי החזיקה מעמד רק עד 20 באפריל 1976, אז סני חזר לתפקיד הפוליטי הבכיר.
כהונתו האחרונה של סני הייתה בתקופה של משבר באומה. לאחר תגובה ימנית נגד מפגינים סטודנטים שמאלנים שהגיעה לשיאה בטבח אוניברסיטת תמאסאט ב-6 באוקטובר 1976, הצבא אילץ אותו לסיים את תפקידו ומינה את תאנין קרייביצ'ין, איש מלוכה קיצוני, כראש ממשלה.
פרישתו מהפוליטיקה ומותו

סני החליט להתפטר מראשות המפלגה הדמוקרטית ועזב את הפוליטיקה לצמיתות. הוא עבד כעורך דין עד פרישתו.
פראמוט נפטר ב-26 ביולי 1997 ממחלת לב ואי ספיקת כליות בבית חולים בבנגקוק.
הערות שוליים

↑  An Impressive Day at M.R. Kukrit's Home (אורכב 27.09.2007 בארכיון Wayback Machine)
↑  Prince Suphasawatwongsanit Sawadiwat. A Memorandum on Certain Aspects of Siamese Politics. Wanthani.
↑  E. Bruce Reynolds. Thailand's Secret War. Cambridge University Press.
↑  Larry Allen Niksch. United States Foreign Policy in Thailand's World War II Peace Settlements. Georgetown University.
↑  Seni Pramoj, M.R, King Mongkut as a Legislator, Journal of the Siam Society 38.1, Siam Heritage Trust
↑  "Seni Pramoj, 92, Is Dead; Thai Defied Japan on War". The New York Times. The Associated Press. 29 ביולי 2020. נבדק ב-30 באוקטובר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "FORMER THAI LEADER SENI PRAMOJ, 92, DIES - the Washington Post". www.washingtonpost.com. אורכב מ-המקור ב-4 באפריל 2019. נבדק ב-30 באוקטובר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "FORMER THAI LEADER SENI PRAMOJ, 92, DIES". The Washington Post. נבדק ב-30 באוקטובר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007339114505171  GND: 119144344  ISNI: 0000 0000 9179 5304  LCCN: n50009791  NTA: 075130629  SUDOC: 078844509  VIAF: 45105287   WorldCat (עם VIAF): 45105287
ויליאם קקסטון

| --- | --- |

 לידה:  1422? Hadlow, ממלכת אנגליה 
 פטירה:  מרץ 1492? (בגיל 70 בערך) לונדון, ממלכת אנגליה 
 מדינה:  ממלכת אנגליה 
 מקום קבורה:  כנסיית סנט מרגרט 
 שפות היצירה:  אנגלית תיכונה 
 יצירות בולטות:  תרגומים לאנגלית של משלי איזופוס, מקראת הזהב, מטמורפוזות של אובידיוס
 
ויליאם קקסטון מציג דוגמה לתוצר המדפסת שלו בפני אדוארד הרביעי מלך אנגליה ובפני המלכה אליזבת וודוויל וילדיהם; ציור של דניאל מקליז
סימון מסחרי של בית הדפוס של ויליאם קקסטון, 1478
ויליאם קקסטון (1422–1491 לערך) היה סוחר, דיפלומט, סופר ומוציא לאור אנגלי. הביא את מכונת הדפוס הראשונה לאנגליה, והביא לכך שהייתה המדינה הראשונה ששווקו בה ספרים מודפסים בקמעונאות.
קורות חייו ופועלו

הפרטים על אודותיו מועטים, שמות הוריו ותאריך לידתו אינם ידועים. משערים שנולד בין השנים 1415–1424.
בשנת 1438 שימש כעוזרו של רוברט לארגה (אנ'), סוחר משי עשיר בלונדון. לאחר מותו של לארגה ב-1441 עבר קקסטון לברוז' שבפלנדריה, עיר מסחר ותרבות עשירה, והשתקע בה בשנת 1450.
קקסטון זכה להצלחה בעסקיו והיה לנגיד החברה הלונדונית של הרפתקני הסחר (אנ').
בנסיעותיו העסקיות נחשף למלאכת הדפסת הספרים ולמד אותה. התרשמותו מתעשיית הדפוס החדשה בקלן, הובילה אותו להקים בעצמו בית דפוס בברוז' בשיתוף עם המוציא לאור הפלמי קולארד מניסיון (אנ'). קקסטון החל לעסוק בתרגום כְתבים שונים לאנגלית והדפסתם בבית הדפוס שלו.
בשובו לאנגליה ב-1475, שב קקסטון לאנגליה והביא עימו מכונת דפוס מאותן המכונות שהמציא גוטנברג, שלא היו כמותן בארצו, ופתח ב-1476
בית דפוס ברובע וסטמינסטר שבלונדון. הוא נחשב למדפיס הראשון על אדמת אנגליה, שבה המשיך לעסוק שם בתרגום ספרים והדפסתם. במהלך שני העשורים הבאים פיתח עסק מצליח להוצאה לאור ולמכירת ספרים.
קקסטון התפרסם בעקבות תרגומיו הרבים והוזמן על ידי אנשי אצולה שונים לתרגם ולפרסם יצירות נודעות. הספר הראשון שהפיק בדפוס היה "סיפורי קנטרברי" של ג'פרי צ'וסר. הגרסה המודפסת הראשונה של משלי איזופוס בשפה האנגלית פורסמה על ידיו ב־1484. תרגומו ל"מקראת הזהב" ב-1483 מכיל, לראשונה בדפוס, פסוקים מהברית החדשה בשפה האנגלית. בסך הכול הפיק קקסטון 100 ספרים, מתוכם 24 תרגם לאנגלית בעצמו, אך משאיפתו לתרגם ספרים כה רבים פעל בפזיזות, ותרגומיו אינם מצטיינים בדיוקם.
ויליאם קקסטון נפטר בלונדון בשנת 1491 ונקבר בכנסיית סנט מרגרט שבמתחם מנזר וסטמינסטר
קקסטון נבחר ב-2002 לאחד מ-100 הבריטים הגדולים ביותר בסקר ה־BBC.
הערות שוליים

↑  "Great Britons 11-100". BBC. אורכב מ-המקור ב-4 בדצמבר 2002. נבדק ב-1 באוגוסט 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259423405171  PLWABN: 9810584222205606  BIBSYS: 90059651  BNC: 000326658  BNE: XX1202513  BnF: cb12213955g (data)  BPN: 17576238  CANTIC: a11685621  CiNii: DA0208271X  GND: 118667572  ISNI: 0000 0001 1827 5959  LCCN: n79007370  LNB: 000132359  NDL: 00435568  NKC: jx20050920001  NLA: 35026736  NTA: 068578911  RERO: 02-A003085644  RKD: 249524  SELIBR: 180669  SNAC: w6c8277s  SUDOC: 030796423  TePapa: 417  Trove: 800311  ULAN: 500093929  VcBA: 495/98046  VIAF: 68979076   WorldCat (עם VIAF): 68979076 
ויליאם קקסטון בחלון זכוכית צבעונין באולם הגילדות, לונדון
מוחמד חדיד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 בנובמבר 1948 (בן 76) נצרת, ישראל 
 שם לידה:  محمد أنور حديد 
 מדינה:  ארצות הברית, מדינה פלסטינית, ירדן 
 מקום מגורים:  בל אייר 
 ידוע בשל:  פיתוח אחוזות בבל אייר, לוס אנג'לס ובבוורלי הילס, קליפורניה, ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת המדינה של צפון קרוליינה  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס 
 תקופת הפעילות:  מ-העשור של 1970 
 השקפה דתית:  אסלאם 
 בת זוג:  מארי באטלר (?–1992), יולנדה חדיד (1994–2000) שיווה ספאי (2014–2019)
 צאצאים:  בלה חדיד, ג'יג'י חדיד, אנואר חדיד, אלאנה חדיד, מריאל חדיד
 מספר צאצאים:  5 
 www.mohamedhadid.com
 
מוחמד אנואר חדיד (בערבית: محمد أنور حديد; נולד ב-6 בנובמבר 1948) הוא מפתח ויזם נדל"ן אמריקאי יליד-נצרת, ישראל. הוא ידוע בבניית בתי מלון ואחוזות יוקרה, בעיקר בשכונת בל אייר שבלוס אנג'לס ובעיר בוורלי הילס. מוכר גם בשל היותו אביהם של הדוגמניות והדוגמן, ג'יג'י חדיד, בלה חדיד, אנואר חדיד, שנודעים כולם גם עקב האקטיביזם הפרו-מוסלמי, הפרו-פלסטיני והאנטי-ציוני בקרב משפחתם.
ביוגרפיה

חדיד נולד למשפחה ערבית-פלסטינית-מוסלמית בנצרת, ישראל, ב-6 בנובמבר 1948 (חודשים ספורים לאחר קום מדינת ישראל). הוריו הם אנואר מוחמד וח'יריה חדיד, ולו שני אחים וחמש אחיות. עקב מלחמת העצמאות (1949-1947), חדיד ומשפחתו ברחו ללבנון כחלק מהגירוש והבריחה של הפלסטינים ב-1948, ובסופו של דבר התיישבו בסוריה. בשנת 1989, חדיד הצהיר שאביו עזב כי הוא "לא רצה שהמשפחה תחיה תחת הכיבוש הישראלי." עם זאת, בשנת 2015, חדיד במקום זאת הצהיר: "הפכנו לפליטים לסוריה ואיבדנו את ביתנו בצפת למשפחה יהודית שחיסנו עליה... הם הפכו אותנו לפליטים והם העיפו אותנו מהבית שלנו."
אביו למד במכללה למורים בירושלים ולמד באוניברסיטה[דרוש מקור: איזו?] בסוריה כדי ללמוד משפטים, לפני שעבד בהתיישבות קרקעות עבור השלטונות הבריטיים והוראת אנגלית במכללה למורים בארץ ישראל המנדטורית. ב-1948 עברה המשפחה לסוריה. לאחר מכן, חדיד הצטרף לסוכנות המידע של ארצות הברית ולרשת השידור קול אמריקה. חדיד ומשפחתו התגוררו בדמשק (סוריה), תוניסיה, ויוון, לפני שעברו לוושינגטון די.סי. כשהיה בן 14, כיוון שאביו עבד במטה ה-VOA שם ובילה שם את שארית הקריירה שלו בקול אמריקה ובסוכנות ההסברה של ארצות הברית כסופר, עורך ומתרגם.
חדיד סיים את לימודיו בתיכון וושינגטון-לי בארלינגטון (אנ'), וירג'יניה, שם היה הסטודנט הערבי היחיד, לפני שלמד באוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית ובמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
קריירה

בין המיזמים הראשונים שלו הייתה חברה שייצאה ציוד למזרח התיכון. הוא החל את הקריירה שלו בשחזור ומכירת מכוניות בשכונת ג'ורג'טאון בוושינגטון הבירה, לפני שעבר ליוון, שם פתח מועדון לילה על אי, ועם הרווחים החל לפתח נדל"ן בארצות הברית.
בשנות ה-80, חלק ניכר מהכוח הפיננסי שלו הגיע מקרן SAAR (אנ'), קרן הממוקמת בעיירת הרנדון עם שורשים סעודיים. הקרן הייתה שותפה 50-50 ברבים מהמיזמים של חדיד. בסוף שנות ה-80, הוא התמודד עם לפחות 30 תביעות מתובעים ובנקים שונים בטענה שלא מילא התחייבויות כספיות שונות. הוא שילם 150 מיליון דולר עבור מלונות ריץ-קרלטון בוושינגטון ובניו יורק. הוא גם החליף מלון ביוסטון למלון ריץ-קרלטון ופיתח אתר נופש של ריץ-קרלטון בסקוטסדייל, אריזונה. הוא תמרן את נשיא ארצות הברית לשעבר דונלד טראמפ, שילם 42.9 מיליון דולר עבור מספר חבילות באספן והכריז על תוכניות לאתר נופש עם 292 חדרים במלונות ריץ' קרלטון.
בשנת 1992, הושג הסכם בין שני הצדדים בתביעה של בנק ריגס נגד יושב ראש בנק קולומביה פירסט מלווין לנקין, שותף של חדיד בפרויקט בנייה בוושינגטון, שכלל הלוואה שחדיד לא עמד בה. כתוצאה מכך, חדיד סגר את משרדו המקומי, איבד את ביתו בווירג'יניה עקב עיקול ועזב את אזור וושינגטון.
בשנת 2010, הוא פיתח את "Le Belvedere" (לה בלוודר), אחוזה בבל אייר, לוס אנג'לס, ובשנת 2012 הוא פיתח את "The Crescent Palace" (ארמון הסהר) בית בשטח של 48,000 רגל מרובע (אנ') על מגרש בסמוך למלון בוורלי הילס, אותו פרסם למכירה ב-58 מיליון דולר.
קריירה > סכסוכים משפטיים > אחוזה ברחוב סטרדה וקיה, לוס אנג'לס

זמן קצר לאחר שחדיד קיבל אישור לבניית אחוזה בבל אייר, הוקם ברית הבתים של בל אייר, בראשות איש העסקים פרד רוזן, כדי להתנגד לבנייה זו. בינואר 2015, ננסי וולטון לורי, יורשת הון חברת וולמארט ותושבת בל אייר, הגישה תביעה באמצעות החברה שלה, "LW Partnership", נגד חדיד. לורי האשימה את חדיד בפגיעה בשורשי עץ האקליפטוס בשטחה באמצעות קיר תומך שבנה ליד ביתה.
בדצמבר 2015, מועצת העיר של לוס אנג'לס הצביעה בעד הגשת כתב אישום פלילי בטענה שחדיד הפר את חוקי תהליך חלוקת הקרקעות. המועצה טענה שהוא בנה את ביתו בניגוד לצווי תכנון מרובים ועשה אותו פי שניים מהגודל המותר. במאי 2017, חדיד לא הגיש התנגדות לאישומי עבירות או הפרות כללים שנגזרו מבעיות בנייה של אחוזה שבגינן לא קיבל את אישור העירייה, והוא הובא חודש לאחר לעבודות שירות וקנסות.
ביולי 2017, הוא נידון ל-200 שעות של עבודות שירות, זומן להחזיר 14,191 דולר לעיריית לוס אנג'לס בפיצויים, וקיבל קנס של 3,000 דולר. כמו כן, ניתנה לו תקופת מאסר של שלוש שנים על מנת להבטיח שהרכוש יעמוד בתקנות הקיימות, או שיעמוד בפני עונש מאסר של 180 יום.
בעקבות תובענה ייצוגית משנת 2018 שהוגשה על ידי שכנים רבים, חדיד נאלץ לשלם קנס של 3 מיליון דולר. בשנת 2019, שופט בית המשפט העליון של מחוז לוס אנג'לס, קרייג קרלן, ציווה להרוס את המבנה בגודל 2,800 מ"ר, והכריז שהוא מעמיד את השכנים בסיכון לגיטימי לסבול נזק ולפגיעה בביתם. הנכס הוסר על ידי חדיד במכירה פומבית, לאחר שהמציע שזכה שילם 5 מיליון דולר.
קריירה > קריירה אתלטית

בשנת 1992, בגיל 43, הוא קידם את ספורט ההדגמה (אנ') סקי מהירות באולימפיאדת החורף אלברוויל, כשחדיד עצמו התחרה בו כנציג מטעם ירדן. הוא קיבל תמיכה ועידוד להשתתף על ידי חברו, הגולש האולימפי האוסטרי פרנץ וובר. חדיד היה החבר הראשון והיחיד במשלחת הירדנית, ונותר עד כה כיחידי שייצג את ירדן במשחקי החורף האולימפיים.
עמדות פוליטיות

משפחתו של מוחמד חדיד נודעת בהשקפתה האנטי-ציונית, הפרו-פלסטינית והפרו-מוסלמית. שנים רבות הוא עצמו מתבטא נגד מדינת ישראל, ובעיקר נגד פעולות צה"ל.
באוקטובר 2023, במהלך מלחמת חרבות ברזל של מדינת ישראל, העלה חדיד פוסט בעמוד האינסטגרם שלו, בו התבטא באנטישמיות והשווה בין מדינת ישראל לנאצים. זמן קצר לאחר מכן הפוסט הוסר, עקב דיווחים וביקורות קשות.
כמו כן, הוא טוען רבות שישראל מבצעת "רצח עם" בפלסטינים ובפרט בתושבי עזה, וכחודש לאחר מכן סוקרה המחאה שלו ברשתות, כשפנה חדיד נגד ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו: ”עשית מספיק נזק למאה הזו, אתה עוד תישפט”.
הופעות בטלוויזיה

חדיד הופיע בתוכנית הריאליטי "עקרות הבית האמיתיות מבוורלי הילס" (אנ'), כבעלה לשעבר של יולנדה חדיד. הוא הופיע גם ב-"Shahs of Sunset" (אנ'), וב"מועדון הנשים השניות" (אנ') בערוץ E! עם ארוסתו שיווה ספאי, דוגמנית ילידת-איראן, בשנת 2017.
חיים אישיים

חדיד נישא לראשונה עם מארי באטלר, ולהם נולדו שתי בנות, אלאנה ומריאל חדיד. אולם הם סיימו את נישואיהם בשנת 1992.
משנת 1994 עד גירושיהם בשנת 2000, הוא היה נשוי לדוגמנית העבר ההולנדית-אמריקאית, יולנדה חדיד (לבית ואן דן הריק), ולהם נולדו שתי בנות ובן שכולם עוסקים גם כן בדוגמנות: ג'יג'י (ילידת 1995), בלה (ילידת 1996), ואנואר חדיד (יליד 1999).
בשנת 2014, חדיד התארס לשיווה ספאי, דוגמנית ילידת-איראן, ואשת עסקים. סאפאי, הצעירה ממנו בכ-33 שנה, החלה להופיע בתוכנית הריאליטי בערוץ E!, "מועדון הנשים השניות" (אנ') ב-2017. כחמש שנים לאחר מכן, בדצמבר 2019, השניים נפרדו.
לו אזרחות כפולה – ירדנית ואמריקאית. הוא לא מחשיב את עצמו מוסלמי אדוק, אם כי סיפר שמעולם לא-שתה אלכוהול.
נירטורה

נירטורה (בהונגרית: Nyírtura) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג, בנפת נירג'האזה.
מיקום

הכפר ממוקם ליד הכביש הראשי 4 והכביש הראשי 403, 4 ק"מ משֵנִיֶה, 8 ק"מ מקמצ'ה, 10 ק"מ מהעיר נירג'האזה ו-8 ק"מ מסֵקֶיְי.
היסטוריה

בתחילת המאה ה-13 הכפר היה רשום במרשם אורדיאה כיישוב מאוכלס. הממצאים הארכאולוגיים החשובים שנמצאו בפאתי היישוב נשמרים במוזיאון אנדרש יושה (András Jósa) שבנירג'האזה. איננו יודעים דבר על ההיסטוריה של הכנסייה מימי הביניים, למרות העובדה שאנו רואים את שנת 1488 בשער הגותי המאוחר של הכנסייה. הכפר קיבל את השם נירטורה רק בשנת 1898. מוקדם יותר, על פי מקורות זמינים, שמו מופיע כטורא, טורה, ומכונה לעיתים ואראליה.
יש מעט מקורות אותנטיים שבהם מוזכרת טורה באופן ספציפי. בשנת 1222 נכתב מסמך בו רשום לראשונה רשמית השם טורה. זוהי רשימת בדיקת האש של אורדיאה, בו אנו יכולים לקרוא לראשונה על אדם מכפר טורה, על בנשה דומונקוש בקשר לתביעה. זה מאפיין גם את הנתונים שנמצאו במועד מאוחר יותר שהם נותרו כתיק רשמי של כל כמה הליכי בית המשפט. כך גם, מכתב הענקה משנת 1318, מיום ה-19 בפברואר, לפיו קארוי הראשון, מלך הונגריה, העניק לאדייד קאלאי, ולבניו שימון ואישטוואן, חלקת אדמה בשם סלש במחוז סאבולץ' עבור נאמנותם, "חלקת סלש שגובלת באחוזה הנקראת טורא". בשנת 1342 הורה השופט העליון פאל על חלוקת רכוש חדשה. גם טורה נמצאת שוב בתעודה.
בשנות 1900, על פי המונוגרפיה של מחוז סאבולץ טורה הוא כפר קטן עם 150 בתים ו 973 תושבים. סניף הדואר נמצא בניר-בוגדני, והטלגרף בקמצ'ה. היו שתי אחוזות אצילים ליד הכפר קאלאי וסיץ'. בשנת 1929 סיפק בלה מרטון גם נתונים על אזורי הגבול של הכפר בשמות המקומות של נירים (Nyírség). המצב של אוכלוסיית הכפר נעשה קשה יותר ויותר. רוב האנשים עסקו בחקלאות והתגוררו כאריסים חסרי כל.
אתרים בעלי חשיבות

הכנסייה ההקלוויניסטית: האנדרטה החשובה של הכפר הוקמה בשנת 1488 השנה מופיעה בשער המערבי של הכנסייה. זוהי כנסייה גותית עם הרבה עמודים ותומכות. הוא שימש את הקלוויניסטים מהמאה ה-16, כפי שמעידים כלי הכנסייה של המאה ה-17. הכנסייה עברה שיפוץ גדול בין 1821 ל־1833, אז פורקה החזית המערבית שלה, חלונותיה הורחבו, ומגדל העץ לשעבר הוקם מגדל בנוי מחומרי בניה מודרניים אז. בקיר המערבי נבנה שער פנימי, הכנסייה היא אחת הדוגמאות הכפריות המשמעותיות ביותר של הסגנון הגותי המאוחר, עם קונסולות מעוטרות ועם סמליהם של הבונים. תקרת העץ המקורית שלה פורקה גם היא. קמרון האזור המקודש הוא ככל הנראה מהמאה ה-18. ריהוט הכנסייה משנת 1833.
האחוזה סיץ', מבנה שנחשב על ידי המקומיים כמנזר היא בסמוך לכנסייה. במחצית השנייה של המאה ה-18, בנתה אותה משפחת סיץ' (Szűcs). בניין בן קומת קרקע בלבד עם קמרון ומבנה בסגנון הבארוק ובו שורת מרתפים למטה. החזית הראשית שלה הייתה במקור ארקדה בצורת קשת סל. הוא הוסב לממגורה בסביבות 1900 והיא עדיין משמשת למטרה זו כיום.
אחוזת קאלאי-פופר לשעבר הוקמה על ידי משפחת קאלאי בשנת 1822. זה הפך לנחלתם של הפופרים בסוף המאה ה-19. בניין קלאסי חד-קומתי, שנבנה מחדש בראשית המאה העשרים ואז הוסב לבית תרבות.
קהילה יהודית

יהודים חיו בנירטורה בזמנים שונים, במקום קיים בית קברות יהודי עתיק. רבים מיהודי הכפר נרצחו בשואה.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 17 |  |
| 1880 | 89 | 814 |
| 1910 | 56 |  |
| 1920 | 45 |  |
| 1930 | 40 |  |
| 1941 | 18 | 1,433 |
ילידי המקום

מיקשה סאבולצ'י (נולד בשם ויינשטיין) (נירטורה, 27 אוגוסט, 1857–1915) עיתונאי, הונגרי-יהודי עורך עיתונים, ממקימי העיתונאות היהודית ההונגרית. הוא אביהם של בנצה סאבולצקי (1899–1973) אסתטיקן במוזיקה וכן של הסופר לאיוש סאבולצ'י (1889–1943).
לקריאה נוספת

Nyírtura az utazom.com honlapján
Nyírtura honlapja אתר הבית
הערות שוליים

↑  בית הקברות בנירטורה
↑  תיעוד יהודים מנירטורה שנרצחו בשואה באתר יד ושם
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | נירג'האזה  |  |
| ערים |  איאק •  בקטלוראנטהאזה •  בלקאן •  צ'נגר •  דמצ'ר •  דומבראד •  פהרגיארמט •  איבראן •  קמצ'ה •  קישווארדה •  מאנדוק •  מאריאפוץ' •  מאטסלקה •  נאג'אצ'ד •  נג'הלאס •  נאג'קאלו •  נירבאטור •  נירלוגוש •  נירמדה •  נירטלק •  רקמז •  טיסלק •  טיסוושווארי •  אויפהרטו •  ואיה •  ואשארושנמן •  זאהון |  |
| כפרים | קנטוריאנושי • נירקאראס • אופאי • אפג' • הודאס • נירטורה • יאנד • נירבוגדאני • פאביאנהאזה • פילפשדרוץ • גבריין • גיורטלק • יארמי • קוצ'ורד • מרק • נאג'דובוש • נירצ'הוי • נירקאטה • נירמגייש • נירפרסניה • אקריטופילפש • פפוש • ראפולט • סמושסג • טיבורסאלאש • ואלאי • אנרץ' • דגה • פניישליטקה • גיולהאזה • יקה • קקצ'ה • לוופטרי • מזלדאן • נירלווה • נירטש • פפ • פאטרוהה • רטקזברנץ' • סבולצ'באקה • סבולצ'וורשמרט • טיסקניאר • אוידומבראד • אויקנז • נג'צ'רקס • נפקור • נירפזון • שנייה • סבולץ' • טימאר • טיסנג'פלו • בשנייד • לשקוד • לוולק • מג' • ניריברון • ניריאקו • נירקרץ' • פטנהאזה • רמוצ'האזה • רוהוד • ברבאש • ברגדרוץ • ברגשוראן • צ'רודה • גלנש • גמז'ה • גולאץ' • גיירה • הטפיירצ'ה • אילק • קישוורשאן • לוניה • מארוקפפי • מאטיוש • נג'וורשאן • אולצ'ווה • פוסטדובוש • טאקוש • טרפה • טיסאדון • טיסקרצ'ן • טיססלקה • טיסוויד • ואמושאטיה • ברקס • בסטרץ • גגן • קק • נירטט • סקיי • טיסראד • ושמגייר • בוטפלאד • צגנדאניאד • צ'הולץ • צ'אסלו • צ'גלד • דרנו • פילשד • גצ'אי • גרבולץ • גיגייה • יאנקמאיטיש • קרשמיין • קישר • קישהודוש • קישנמן • קישפלאד • קישסקרש • קלצ'ה • קמרה • מגושליגט • מאנד • מהטלק • מילוטה • נאבראד • נגיאר • נג'הודוש • נג'סקרש • נמשבורזובה • אולצ'וואפאטי • פניולה • פניגה • רוז'אי • שונקאד • סמושאיי • סמושאוילק • סטמארצ'קה • טיסבץ' • טיסצ'צ'ה • טיסקורוד • טיסטברק • טוניוגמטולץ' • טיוודר • טורישטוואנדי • טוריצ'ה • ואמושורוסי • זייטה • ז'רויאן • באטורליגט • אנצ'נץ' • קישלטה • נירבלטק • נירבוגאט • נירצ'אסארי • נירדרז' • נירגלשה • נירגיולאי • נירפיליש • נירוושווארי • אמביי • פנסלק • פיריצ'ה • פוצ'פטרי • טרם • בלשה • בוי • גאוואוונצ'לה • פסב • פורצ'למה • טיסברצל • טיסטלק • צ'נגרשימה • צ'נגראויפלו • קומלודטוטפלו • פאטיוד • סמושאנגיאלוש • סמושבץ' • סמושטטארפלווה • טיוקוד • אורה • בלקאן • בירי • בקן • ארפטק • גסטרד • קאלושמיין • סקוי • בנק • אפריישקה • גיירצ'קה • קומורו • טיסבזדד • טיסמוגיורוש • טיססנטמארטון • טוז'ר • ז'ורק • סורגלמטוש • טיסדדה • טיסדוב • טיסאסלאר |  |
| יישובים בנפת נירג'האזה |
| --- | --- | --- |
| יישובים | נירג'האזה • אפג' • קאלמאנהאזה • קוטאי • נג'צ'רקס • נפקור • נירפזון • נירטלק • נירטורה • רקמז • שנייה • סבולץ' • טימאר • טיסנג'פלו • אויפהרטו |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012965176705171
ארכובה

התקן ארכובה המשמש להפעלת מחדד עפרונות
אַרְכֻּבָּה היא מילה נרדפת לברך, המשמשת גם לתיאור התקנים שנבנו בצורה כפופה המזכירה ברך. טעות נפוצה בעברית היא החלפת ארכובה בארכוף, ככל הנראה בשל הדמיון בצליל.
מסופר על בר כוכבא שהיה מצליח להחזיר לרומאים את האבנים שזרקו על היהודים באמצעות ארכובותיו (איכה רבה, פרשה ב', פסקה ד'): "ומה היה עושה בן כוזיבא היה מקבל אבני בליסטרא באחד מארכובותיו וזורקן והורג מהן כמה נפשות ועל זה אמר רבי עקיבא כך".
ארכובה כהתקן מכני

התקני ארכובה, המזכירים בצורתם ברך כפופה, משמשים בדרך כלל להפעלה של מנגנונים מכניים. התקני ארכובה ידועים כבר מהעת העתיקה. דוגמה להתקן ארכובה ניתן למצוא בהתקן המָנוּאֵלָה (בצרפתית: manivelle, כַּנֶּנֶת) ששימש בין היתר להתנעתם של כלי רכב ישנים, בדוושת אופניים ולהפעלתם של גרמופונים. התקני ארכובה או מנואלה ידועים כבר מהעת העתיקה ושימשו בדרך כלל להפעלה של מכשירים מורכבים.
ראו גם

גל ארכובה
התקן ארכובה מהתקופה הרומית, שנמצא בשווייץ. השימוש של התקן זה עדיין אינו ידוע
התקן ארכובה ששימש לדריכת קשת אופקית
גרמופון עם ידית מנואלה לסיבוב התקליט
לונה 24

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוכנות חלל:  תוכנית החלל הסובייטית
 יצרן:  לבוצ'קין
 תאריך שיגור:  9 באוגוסט 1976, 15:04:12 UTC
 משגר:  פרוטון K
 אתר שיגור:  קוסמודרום בייקונור
 משימה
 סוג משימה:  נחתת
 מסלול:  מסלול סביב הירח 
 נטייה:  120 מעלה 
 זמן הקפה:  119 דק' 
 גרם שמיים:  הירח
 תאריך נחיתה:  18 באוגוסט 1976 (נחיתה בירח)
 משך המשימה הכולל:  9 באוגוסט 1976 – 22 באוגוסט 1976 (נחיתה בכדור הארץ) (13 ימים) 
 סיבת סיום משימה:  סיום התוכנית
 משך המשימה:  13 ימים
 מידע טכני
 משקל בשיגור:  5,800 ק"ג
 משקל:  5,800 ק"ג 
 קישורים חיצוניים
 מספר קטלוג לוויינים:  09272
 מאגר המידע הלאומי:  1976-081A
 
לונה 24 הייתה גשושית לחקר הירח ששוגרה על ידי ברית המועצות כחלק מתוכנית לונה. הגשושית שוגרה ב-9 באוגוסט 1976, נחתה על הירח ב-18 באוגוסט וחזרה לכדור הארץ ב-22 באוגוסט. בקפסולה שחזרה לכדור הארץ היו דגימות מקרקעית הירח. זו הייתה הגשושית האחרונה בתוכנית לונה.