stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
החיים הם קברט

| --- | --- |

כרזת המחזמר
 בימוי:  עוז מורג
 מדינה:  ישראל ישראל
 סוגה:  מחזמר להיטים
 הצגת בכורה:  6 במרץ 2020
 מספר מערכות:  1
 משך ההצגה:  100 דקות
 שפה:  עברית
החיים הם קברט הוא מחזמר להיטים מקורי של התיאטרון הקאמרי שעלה לרגל חגיגות 75 שנה לתיאטרון.
במחזמר מככב איציק כהן ולצידו דנה פרידר/רונה-לי שמעון, גל פופולר, רויטל זלצמן, עופרי ביטרמן, נוי הלפרין, ירדן ניקפהמה ועוד.
תקציר העלילה

אלברט (איציק כהן), לבוש בפיג'מה, יושב על ספה בדירת אמו המנוחה. תוך שבירת הקיר הרביעי, אלברט משתף את הצופים בסיפורים מילדותו, כבן של שחקנית שבעברה שיחקה בכל מחזות הזמר הגדולים, רגעים אותם הוא משחזר עם אוסף התקליטים ומכשיר הגרמופון שלו.
רשימת המחזות על פי סדר הופעתם

משהו רקוב!
סיפור הפרברים
שיער
כנר על הגג
מצחיקונת
יוסף וכתונת הפסים המשגעת
קזבלן
ינטל
המפיקים
שיגעון המוזיקה (אנ')
שלמה המלך ושלמי הסנדלר
פשוט לאהוב
קברט
שורת המקהלה
עלובי החיים
ראו גם

ברנשים וחלומות
החיים המודרניים של רוקו: קשה להתנתק

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  "החיים המודרניים של רוקו" של ג'ו מארי
 בימוי:  ג'ו מארי קוסמו סרגוסון
 הופק בידי:  ג'ו מארי
 תסריט:  ג'ו מארי מרטין אולסון דאג לורנס
 מדבבים:  קרלוס אלזראקוי טום קני דאג לורנס צ'ארלס אדלר לינדה ואלם
 מוזיקה:  פאט ארווין 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  ג'ו מארי הפקות ניקלודיאון אולפני אנימציה
 חברה מפיצה:  נטפליקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  9 באוגוסט 2019
 משך הקרנה:  45 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  אנימציה קומדיה
 סרט קודם:  החיים המודרניים של רוקו 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
החיים המודרניים של רוקו: קשה להתנתק (באנגלית: Rocko's Modern Life: Static Cling) הוא סרט מצויר אמריקאי שהופק באולפני ניקלודיאון ומבוסס על סדרת האנימציה "החיים המודרניים של רוקו". הסרט מתאר את קורותיהם של רוקו וחבריו הפר ופילברט לאחר 20 שנה בחלל. הסרט עלה לשידור בכל הפלטפורמות של נטפליקס ב-9 באוגוסט 2019.
הפקה ותאריך יציאה

במהלך ספטמבר 2015 הצהירה ניקלודיאון כי בכוונתה להחזיר סדרות שהופקו ושודרו אצלה בעבר, כשביניהם גם החיים המודרניים של רוקו.
ב-11 באוגוסט 2016 אושר כי הסדרה תחזור במתכונת של ספיישל בן שעה, כשג'ו מארי (אנ'), היוצר המקורי, ישוב להיות מפיק בפועל. כמו כן, מארי התראיין לאתר Vice Media שלפיו עלילת הספיישל תתרחש 20 שנה לאחר הנקודה בה הסתיימה הסדרה המקורית, שלפיה רוקו, ספאנקי, פילברט והפר ישובו מהחלל וינסו להסתגל למציאות החדשה שהשתנתה לחלוטין בזמן שלא שהו בכדור הארץ. ב-22 ביוני 2017, הוכרז כי הספיישל ייקרא: "החיים המודרניים של רוקו: קשה להתנתק". כמו כן, אושר כי המדבבים המקוריים אישרו את השתתפותם בספיישל והיו מוכנים לחזור לדמויותיהם, כשאליהם מצטרפים סטיבי ליטל וקוסמו סרגוסון. כמו כן, אישרו כי הספיישל ייצא במהלך 2018 במהלך קומיק קון 2017, שוחררה הצצה לספיישל שאף עלתה ב-20 ביולי 2017
תחילה תוכנן כי הספיישל ייצא ב-8 בפברואר 2018, אך מסתבר כי הסרט טרם יצא ובאותה תקופה מארי טרם אישר או הכחיש, אך החליט לשמור על סודיות תאריך השחרור הרשמי. כשנה וכמה חודשים אחרי, ב-10 במאי 2019, הודיע נשיא ויאקום, רוברט בקיש, הכריז כי נטפליקס לקחה על עצמה את הפצת הסרט בשירות שלה, ביחד עם הסרט של זים הפולש ואף הכריזה כמה ימים מכן כי תפיץ את הסרט במהלך קיץ 2019.
בדף האינסטגרם של התוכנית פורסם קטע בלעדי מהספיישל וכן גם במקורות רבים באינטרנט כי הספיישל ישוחרר ב-9 באוגוסט 2019, בנטפליקס.
במהלך הספיישל נחשף כי דמותו של ראלף ביגהד, יוצר הסדרה "הראש שמנים" (The Fatheads) ובנם של אד ובב (Bev) ביגהד, יוצא מהארון בתור טרנסג'נדר ואף משנה את שמו לרייצ'ל. על סיפור יציאתו מהארון והאופן בו רצה להציג את התהליך במהלך הספיישל, עבד מארי עם הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה בהצעת ניקלודיאון כדי שיוכל להוציא זאת ואף להעביר את מסר השינוי וקבלתו על הצד הטוב ביותר.
הערות שוליים

↑  New 'Rocko's Modern Life' One-Hour Special to Air on Nickelodeon, TheWrap, ‏2016-08-11 (באנגלית)
↑  הריאיון עם מארי על כוונתו להחזיר את החיים המודרניים של רוקו לספיישל
↑  אישורם של המדבבים לחזור לדיבוב
↑  SDCC 'Rocko’s Modern Life: Static Cling' Sneak Peek | Rocko's Modern Life | Nick, נבדק ב-2019-09-16
↑  NickALive!: 'Rocko’s Modern Life: Static Cling' Production Crew Hold Wrap Party In Hollywood, NickALive!, ‏2018-02-13
↑  Many Rumors about Rocko | Joe Murray Studio (באנגלית) (ארכיון)
↑  William Hughes, Netflix to run new Rocko's Modern Life and Invader Zim movies, News (באנגלית)
↑  Rocko's Modern Life on Instagram: “Rocko has returned... from space... 20+ years later! Rocko's Modern Life: Static Cling is coming to @netflix Aug 9th”, Instagram (באנגלית)
↑  תאריך ההכרזה על הספיישל
↑  Exclusive: 'Rocko's Modern Life' Netflix movie will feature prominent trans story arc, EW.com (באנגלית)
הכתר המשולש של הספורט המוטורי

גרהאם היל, הנהג היחיד שזכה בכתר המשולש
הכתר המשולש של הספורט המוטורי הוא הישג לא רשמי המתייחס לנהגי מרוצים שהשיגו ניצחונות בשלושת המרוצים היוקרתיים בעולם הספורט המוטורי: מרוץ 24 השעות של לה מאן, גרנד פרי מונקו ואינדיאנפוליס 500.
במשך 11 שנים (1950–1960) היו גרנד פרי מונקו ומרוץ האינדיאנפוליס 500 חלק מאליפות הפורמולה 1. בשנת 1961 הוצא המרוץ בארצות הברית מהסבב. החל משנת 1987 גרנד פרי מונקו והאינדיאנפוליס 500 מתקיימים באותו התאריך, כך שלא ניתן לנצח את שני המרוצים באותה השנה.
18 נהגים התחרו בשלושת המרוצים וניצחו לפחות אחד מהם. גרהאם היל הוא הנהג היחיד שהצליח לנצח את שלושת המרוצים.
נהגים שזכו בכתר המשולש

| נהג | אינדיאנפוליס 500 | מרוץ 24 השעות של לה מאן | גרנד פרי מונקו | אליפות פורמולה 1 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| בריטניה גרהאם היל | 1966 | 1972 | 1963, 1964, 1965, 1968, 1969 | 1962, 1968 |
נהגים שניצחו בשני מרוצים
|  טאציו נובולארי | — | 1933 | 1932 | — |
| צרפת מוריס טרטינייה | — | 1954 | 1955, 1958 | — |
| בריטניה מייק הות'ורן | — | 1955 | — | 1958 |
| ארצות הברית פיל היל | — | 1958, 1961, 1962 | — | 1961 |
| ארצות הברית א. ג'. פויט | 1961, 1964, 1967, 1977 | 1967 | — | — |
| ניו זילנד ברוס מקלארן | — | 1966 | 1962 | — |
| בריטניה ג'ים קלארק | 1965 | — | — | 1963, 1965 |
| אוסטריה יוכן רינדט | — | 1965 | 1970 | 1970 |
| ארצות הברית מריו אנדרטי | 1969 | — | — | 1978 |
| ברזיל אמרסון פיטיפלדי | 1989, 1993 | — | — | 1972, 1974 |
| קנדה ז'אק וילנב | 1995 | — | — | 1997 |
| קולומביה חואן פאבלו מונטויה | 2000, 2015 | — | 2003 | — |
| ספרד פרננדו אלונסו | — | 2018 | 2006, 2007 | 2005, 2006 |
הגדרות אלטרנטיביות > אינדי

בין השנים 1971–1990 במרוצי האינדי באצרות הברית היה כתר משולש. עד לשנת 1980 הוא כלל שלושה מרוצי 500 מייל: אינדיאנפוליס 500, פוקונו 500 וקליפורניה 500. אל אונסר הוא היחיד שניצח את שלושת המרוצים בעונה אחת (1978). בשנת 1980 בוטל מרוץ בקליפורניה והוחלף על ידי מרוץ מישיגן 500. בשנת 1989 בוטל המרוץ בפוקונו.
הכתר המשולש חזר בשנת 2013 עם המרוצים באינדיאנפוליס, פוקונו ומרוץ ה-MAVTV 500, שהתקיים בקליפורניה. פרס של מיליון דולר הובטח לנהג שיזכה בשלושת המרוצים.
הגדרות אלטרנטיביות > מרוצי סיבולת

הכתר המשולש של מרוצי הסיבולת מתייחס לזכייה במרוץ 24 השעות של לה מאן, מרוץ 24 השעות של דייטונה ומרוץ 12 השעות של סברינג. עשרה נהגים ניצחו את שלושת המרוצים: אי. ג'י. פויט, הנס הרמן, ג'קי אוליבר, ג'קי איקס, אל הולברט, הארלי הייווד, מאורו בלדי, אנדי וולאס, מרקו ורנר וטימו ברנהרד.
לקריאה נוספת

* What is motorsport’s ‘Triple Crown’ and why does it matter?, Top Gear, 27 May 2017
הערות שוליים

↑  2003 Monaco Grand Prix Diary, 5 June 2003
↑  $1 million bonus awaits new Triple Crown winner, 30 September 2012
היימאשקר

היימאשקר (בהונגרית: Hajmáskér) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
יהודי היימאשקר

בהיימאשקר חיו יהודים בתקופות זמן שונות. ובמהלך מלחמת העולם השנייה בשנת 1940 נשלחו אליה יהודים מבונהאד לעבודות כפייה
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 10 |  |
| 1880 | 19 | 880 |
| 1910 | 20 |  |
| 1920 | 74 |  |
| 1930 | 5 |  |
| 1941 | 1 | 4,711 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  יהודי בונהאד, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי"
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז וספרם |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | וספרם  |  |
| ערים |  אייקה •  בדצ'ונטומאי •  בלטונאלמאדי •  בלטונפירד •  בלטונפיזפה •  בלטונקנשה •  ברהידה •  דווצ'ר •  הרנד •  פאפא •  שימג •  טפולצה •  וארפלוטה •  זירץ |  |
| כפרים | סנטגאל • נמשסאלוק • יאשד • אשקי • אשי • פטפירדה • טש • וילוניה • צ'הבאניה • פרקשגייפי • הלימבה • קישלד • מגיארפולאן • ניראד • אץ' • סץ • אורקוט • וארושלד • אדוריאנהאזה • אגראליה • אפאצטורנה • בורסרצ'ק • צ'גלה • דברון • דובה • איסקאז • קמונד • קרקוסרצ'ק • קרטה • קישברז'ן • קישצ'ס • קישפיריט • קישסלש • קולונטאר • נגיאלאשון • נג'פיריט • נוסלופ • אורוסי • פוסטמישקה • שומלוינה • שומלוסלש • שומלובאשארהיי • שומלובצ'ה •  ויד • טישקוואר • אברהאמהג' • בדצ'ונטרדמיץ • בלטונאדריץ' • בלטונהניה • בלטונרנדש • גיולקסי • הגיישד • הג'מגש • קפולץ' • קאפטלנטוטי • קקוט • קישפאטי • קוואגוארש • קוושקאל • לשנצפלו • לשנצאישטוואנד • לשנצטומאי • מונושטורפאטי • נמשוויטה • רפושקה • רוופילפ • שלפלד • שאשקה • סנטבקאלה • סיגליגט • טליאנדרגד • אוז'ה • ויגאנטפטנד • זלהלאפ • בלטונאקרטיה • בלטונקנשה • בלטונפיזפה • צא'יאג • פלשארש • קיראיסנטאישטוואן • טיהאן • קינגש • ליטר • פפקסי • אלשוארש • אסופה • בלטונאקלי • בלטונצ'יצ'ו •  בלטונספזד • בלטונסלש • בלטונאודווארי • צ'ופק • לובאש • מונוסלו • אובודוואר • ארוונייש • פלוזנק • פצ'יי • סנטאנטלפה • סנטיאקבפה • טגיון • ואסוי • זאנקה • באנד • אפלן • היימאשקר • הארשקוט • הרנד • הידגקוט • מארקו • מנצ'היי • נג'וואז'ון • נמשוואמוש • פולה • שוי • סנטקיראיסבדיה • טוטוואז'ון • וספרמפאיס • ורשטו • אדאסטוול • בקוניאקו • בקונקופאן • בקונפלשקה • בקונשאג • בקונסנטאיוואן • בקונסיץ' • בקונטמאשי • בב • בקאש • צ'וט • דאקה • דברנטה • אג'האזשקסה • גנה • גצ'ה • גיץ • הומוקבדגה • קמנשהגייס • קמנשסנטפטר • קופ • קילשווט • לובאספטונה • מגיארגנץ' • מלומשוק • מרצלגרגיי • מרצלטה • מזלק • מיהאיהאזה • נג'אצ'אד • נג'דם • נג'גיימוט • נג'טבל • נמשגרז'ן • נמטבאניה • נוראפ • ניאראד • פאפדרשקה • פאפקובאצ'י • פאפשלמון • פאפטסר • טקאצ'י • אוגוד • ואניולה • וארקסה • וסר • וינאר • בז'י • בודורפה • צ'אברנדק • דברונץ • גוגאנפה • גייפיקאיאן • הטייפה • הוסטוט • קאפטלנפה • מגייר • נמשהן • ריגאץ' • שימגפראגה • סנטאימרפלווה • אוק • וספרמגלשה • זלארדד • זלגיימרה • זלמגייש • זלסגוואר • בקונבל • בקונאנה • בקוניאוסלופ • בקונסנטקיראי • בורזוואר • צ'סנק • צ'טן • דודר • לוקוט • נגייסטרגאר • אולספלו • פנזשגיור • פורווה • סאפאר |  |
| יישובים בנפת וספרם |
| --- | --- | --- |
| יישובים | וספרם • באנד • ברנג • אפלן • היימאשקר • הארשקוט • הרנד • הידגקוט • מארקו • מנצ'היי • נג'וואז'ון • נמשוואמוש • פולה • שוי • סנטגאל • סנטקיראיסבדיה • טוטוואז'ון • וספרמפאיס • ורשטו |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
המלחמה הסורית הרביעית

המלחמה הסורית הרביעית הייתה המלחמה הרביעית שפרצה בין בית סלאוקוס לבית תלמי על השליטה בקוילה סוריה והתרחשה בין השנים 219 לפני הספירה ל-217 לפני הספירה.
רקע

בשנת 219 לפנה"ס, הכריז אנטיוכוס השלישי על מלחמה נוספת עם מצרים התלמיית. ההחלטה לפתוח במלחמה זו, המכונה "המלחמה הסורית הרביעית", נתגבשה לאחר שבחצר אנטיוכוס נוצר הרושם כי תלמי עומד מאחורי אכאיוס, דודו של אנטיוכוס, אשר הכריז עצמו למלך על הטריטוריות של האימפריה הסלאוקית באסיה הקטנה (טורקיה של ימינו) ושאף להילחם באנטיוכוס על השליטה באימפריה.
אנטיוכוס שאף להחזיר לעצמו את השליטה בחלקים שאבדו לאימפריה מימי שלטונו של סלאוקוס הראשון. הוא ביקש לנצל את חולשתה של מצרים, שנבעה מאי שקט ציבורי ומבעיות בחילופי השלטון התלמיי.
מסע כיבושים

אנטיוכוס כבש בחזרה את עיר הנמל סלאוקיה וכן ערים בארץ ישראל ובעבר הירדן המזרחי. במטרה למשוך זמן בו יוכלו המצרים לארגן צבא מתאים למאבק באנטיוכוס, הם החלו בדיוני סרק על הסכם בין הצדדים, תוך העמדת פנים כי בכוונתם להתפשר עם אנטיוכוס. בו אימנו המצרים כ-20,000 ילידים מצרים לשירות במערך הפלנקס בצבא תלמי.
קרב רפיח

בקיץ 217 לפנה"ס, כאשר אנטיוכוס השלישי עוד עסוק בכיבושיו בארץ ישראל, נודע לו על צבאו של תלמי הרביעי, המתעתד להילחם בו, והוא נזדרז לאסוף את צבאו והציבו מול צבאו של תלמי בקרב רפיח. הקרב נערך ביום ה-22 ביוני 217 לפנה"ס, ליד העיר רפיח, ובעקבותיו זכו המצרים לשוב ולשלוט על קוילה-סוריה. אנטיוכוס נחל מפלה קשה שגרמה לו לאבד את כל הישגיו עד כה, והוא נסוג צפונה ללבנון.
לקריאה נוספת

בצלאל בר-כוכבא, "המלחמות הסוריות" - מלחמת מאה השנים בין המעצמות הגדולות על גורל דרום סוריה וארץ ישראל: 200-301  לפנה"ס, זירת קרב - קרבות הכרעה בארץ-ישראל, 2007 (תשסז), עמ' 61-86
היכל מנחם

סמל סניף ירושלים
היכל מנחם הוא ארגון חב"די הכולל הוצאת ספרים בעלת שלושה סניפים: ירושלים, בני ברק ובורו פארק, חנות דיגיטלית לספרים, מתנות ותשמישי קדושה, ומכוני הפצת תורת החסידות בריכוזים חרדיים. ל"מכון היכל מנחם - להפצת תורת החסידות" חמישה סניפים: בירושלים, בני ברק, ביתר עילית, מונסי ובורו פארק, וכל אחד מהם כולל את חנות הספרים החב"דית המרכזית ביישוב, ספריית קריאה ולימוד, מכון לשיעורים, הרצאות והתוועדויות ועוד.
סניפי הארגון > ירושלים

מבנה מכון היכל מנחם בירושלים שוכן ברחוב ישעיהו שבשכונת גאולה והוא בן קומה וחצי. הסניף הוקם בה'תש"ן (1990) בתרומת המיליונר החב"די יוסף יצחק גוטניק, ממייסדיו נמנה אליעזר ננס שהחנות בסניף קרויה על שמו. מנהלי המכון הם הרב יוסף יצחק הבלין והרב בנימין זילברשטרום. את חנות הספרים והספרייה מנהלים כיום משה משי זהב ואבינועם שטרן, את מערך שיעורי החסידות במקום מארגן הרב ישראל ליפסקר.
במכון שוכנת ספריית קריאה ולימוד וחנות ספרים גדולה המוכרת ספרי חב"ד ועוד ממגוון הוצאות ספרים. במכון מתקיימים שיעורים והרצאות בדרך קבע, כשבין המרצים נמנים הרבנים: נועם ישראל הרפז, חיים שלום דייטש, יקותיאל פרקש, עדין אבן ישראל ויחזקאל סופר.
בשנת ה'תשמ"ח (1988) הוקם בסניף ירושלים מכון הוצאת ספרים, ובשנת תשמ"ט הוציא המכון לראשונה את ספר התניא עם ציוני השיעור היומי בשולי הגיליון. עד כה יצאו לאור בידי המכון כ-50 ספרים, מהם סדרות בנות עשרות כרכים הנחשבים ספרי יסוד בחסידות חב"ד, כגון סדרת ה"אוצרות", סדרת "שערי המועדים", ועשרות ספרי סיפורי חסידים.
סניפי הארגון > בני ברק

סניף היכל מנחם - בני ברק, הוא כולל ספרייה גדולה ומפוארת בת מספר קומות וכן חנות ספרים גדולה המוכרת ספרי חסידות. הספרייה הוקמה על ידי הרב אליהו וילהלם ומנהל המכון הוא הרב שמואל אנגלסמן.
מדי שנה בג' בתמוז מקיים המכון ערב עיון גדול בבית הכנסת הגדול של בני ברק שברחוב רבי עקיבא, בין המשתתפים הקבועים נמנים האדמו"ר מטאלנה, האדמו"ר ממחנובקה, הרב אברהם צבי קלוגר, הרב משה יהודא ליב לנדא ועוד. נאומיו של האדמו"ר מטאלנה בערבי העיון בין השנים ה'תש"ס - ה'תשס"ט במשנת הרבי מלובביץ' נכתבו ויצאו בהוצאת הספרים 'היכל מנחם - בני ברק' בספר "רוחו בקרבנו".
סניפי הארגון > ביתר עילית

סניף 'היכל מנחם - ביתר עילית' ממוקם בשכונת "גבעה A" בין הרחובות רוז'ין ובעל התניא, המרכז הוקם בה'תשע"א (2011). קיימת בו ספרייה וכן חנות הספרים המרכזית של חסידות חב"ד בעיר. מנהל המכון הוא הרב חיים גרינברג יו"ר מרכז חב"ד וממנהלי מוסדות חב"ד בביתר.
המכון מפעיל את פרויקט "טעמו וראו" המאפשר הורדה אלקטרונית וחינמית של חומר חב"די, סרטים והקלטות. במתחם מצוי גם אולם המכונה "אור וחום ההתקשרות", באגף זה שמונה מסכים לצפייה חופשית בדברי תורתו של הרבי מלובביץ'.
סניפי הארגון > בורו פארק

מכון 'היכל מנחם - בורו פארק' נחשב המכון המרכזי ברובע ברוקלין בניו יורק להפצת ולחקר תורת החסידות. הוא ממוקם בשדרה 16 רחוב 52, וקיימת בו ספרייה וחנות ספרים גדולה. המרכז הוקם בה'תש"ן (1990), ראש המכון הוא הרב יעקב יהודה לייב אלטיין ומנהל המכון הוא הרב ישראל שטערן. המיליונר החב"די יוסף יצחק גוטניק נחשב ל"יו"ר כבוד" של המכון.
כן קיימת למכון הוצאת ספרים גדולה, הכוללת את "מכון אליעזר יצחק" המוציא את סדרת הספרים 'חסידות מבוארת' הנפוצה מאוד בחסידות חב"ד וכוללת כ-10 כרכים. ההוצאה מוציאה גם חוברות, עלונים ותשורות שונות. בעבר הוציאה את הקובץ התורני–מחקרי "היכל הבעש"ט" ואת העלון "באור החסידות". החל מחודש שבט ה'תשפ"ב מוציא לאור את הירחון "שיח חסידים".
סניפי הארגון > מונסי

מכון היכל מנחם במונסי שבניו יורק, בו קיימת קהילה חרדית גדולה, הוא סניף גדול הכולל ספרייה חסידית וחנות ספרים מרכזית לתושבי האזור. המכון מפעיל גם בית מדרש בשם "נר ישראל", בבית המדרש מתקיים כולל לימוד מדי ערב המחלק מלגות ללומדים. בראש המכון ובית המדרש עומד הרב והסופר גדליה אוברלנדר. כמו שאר הסניפים, נחשב מכון היכל מנחם מונסי למרכז החסידותי המרכזי באזור של חסידות חב"ד.
הערות שוליים

↑  חנוכת הבית של היכל מנחם ביתר עילית. באתר חב"ד און ליין, ה'תשע"א.
↑  שיח חסידים א, חודש שבט ה'תשפ"ב.
סמל החנות הדיגיטלית (של סניף ירושלים)
ספריית היכל מנחם בבני ברק
הסמל של סניף בורו פארק
סמל סניף מונסי
הנרייטה מאי

הנרייטה מי, תצלום משנות העשרים של המאה העשרים. פורטרט מאוסף שבדרון, הספרייה הלאומית, ירושלים.
הנרייטה מאי (בגרמנית: Henriette May;‏ 25 במרץ 1862–1928), פמיניסטית ופעילה חברתית יהודיה גרמנית, בתחום זכויות הנשים היהודיות בברלין.
קורות חיים

מאי נולדה בברלין שבגרמניה. היא למדה בבית הספר המלכותי על שם אוגוסטה (בגרמנית: Königliche Augustaschule), ובהמשך בסמינר למורות, ועבדה כמורה בברלין ובלונדון.
בשנת 1907, לאחר שהוקמה ליגת הנשים היהודיות (בגרמנית: Jüdischer Frauenbund), הפכה מאי לחברת ועד ועורכת בליגה. פועלה החברתי התמקד בהגנה על נשים וילדים, לחימה נגד סחר בנשים והקמת בתי יתומים לילדים שהתייתמו בפוגרומים. בנוסף, הקימה קרן שתאפשר לנשים מעוטות יכולת לצאת לחופשה. לאחר פטירתה נקראה הקרן על שמה.
בהמשך לפועלה למען נשים עובדות, הקימה מאי בית אבות למורות יהודיות חסרות אמצעים בברלין.
בנוסף לפועלה בליגת הנשים היהודיות, מאי הייתה חברה בארגוני צדקה רבים: חברת ועד בעמותת מקלטים לחסרי בית בברלין, חברת תת-ועדה תפעולית בעמותת סיוע לגרמנים יהודים, יו"ר ארגון תמיכה בנשים יהודיות ושותפה מייסדת בקרן צדקה למען ילדים יהודים.
מאי ייסדה והייתה חברת הוועד של האגודה המרכזית של אזרחים גרמנים בני הדת היהודית (Central Verein Deutscher Staatsbürger Jüdischen Glaubens). היא הייתה האישה הראשונה שכיהנה בוועד ובשנת 1918 הפכה לחברת כבוד.
לאחר מותה בשנת 1929 הוצא לאור ספר לזכרה על ידי משפחתה וליגת הנשים היהודיות. בשנת 2006 פרסמה בריטה קונץ (Britta Konz) ביוגרפיה על דמותה, תחת הכותרת "רק בגרימת אושר לאחרים ניתן להיות מאושרים", משפט אותו נהגה לומר.
לקריאה נוספת

Henriette May zum Gedächtnis: Gewidm. von ihrer Familie in Gemeinschaft mit d. entralwohlfahrtsstelle d. deutschen Juden u. d. jüd. Frauenbund, Berlin 1929. ( פרטים על הספר, בקטלוג הספרייה הלאומית)
Britta Konz, "Nur durch Glücklichmachen gelangt man zum Glücklichsein" : Henriette May (1862-1928)., Jüdische Wohlfahrt im Spiegel von Biographien, 2006, עמ' 284–294 (מידע בקטלוג רמב"י)
הסכם גג

"הסכם גג" הוא הסכם שנערך בין מדינת ישראל, רשות מקרקעי ישראל, משרד האוצר ומשרד הבינוי והשיכון לבין רשויות מקומיות, על מנת להגדיל את היצע הדירות.
ההסכם מאפשר הקמת שכונות חדשות בנות אלפי יחידות דיור בתחום הרשויות המקומיות איתן נחתם ההסכם. במסגרת ההסכם מתחייבת המדינה בפני הרשות המקומית להעמיד קדם-מימון להקמה של מבני ציבור, מוסדות חינוך ותשתיות, עוד טרם שיווק הפרויקט. הרשות המקומית מתחייבת להעניק ליזמים היתר בנייה תוך 90 ימים. במסגרת ההסכם, נקבע לוח זמנים מוגדר לקידום הפרויקט.
מודל הסכמי הגג היה בשימוש עד לשנות ה-90, בעקבות גלי העלייה ממדינות ברית המועצות לשעבר. המודל חודש בשנת 2013, כאשר נחתם ההסכם הראשון עם עיריית קריית גת, לצורך הקמת שכונת "כרמי גת", בה אמורות היו להיבנות כ-7,000 יחידות דיור. נכון לחודש אפריל 2017, נחתמו הסכמים עם 14 רשויות מקומיות, לצורך בניית כ-160 אלף יחידות דיור. חלק מן הדירות בשכונות החדשות ייבנו במסגרת מודל "מחיר למשתכן".
התוכנית נתקלה בקשיים. בקריית גת חל עיכוב בהוצאת היתרי הבנייה ופיתוח התשתיות בשכונה החדשה. בראש העין נוצרו קשיים במימוש ההסכם. לטענת תושבים בראש העין, בשכונות חדשות שאוכלסו לא נבנו תשתיות ראויות, ובכך לא מילאה המדינה את חלקה, לו התחייבה בהסכם.
בספטמבר 2021 נחתם לראשונה הסכם גג ביישוב ערבי. במסגרת הסכם ייבנו באום אל-פחם כ-15000 דירות חדשות, לצד שטחי תעסוקה ומסחר.
הערות שוליים

↑  הילה ציאון, לפיד ואריאל חתמו על "הסכם גג" בקריית גת, באתר ynet, 5 בדצמבר 2013
↑  דותן לוי, נחתם הסכם גג עם עיריית באר שבע: ייבנו 20 אלף דירות, באתר כלכליסט, 6 באוקטובר 2015
↑   יעל דראל‏, פרויקט הדגל בקריית גת מקרטע: אלפי דירות תקועות, באתר וואלה, 31 בדצמבר 2016
↑  אביב גוטר, ראש העין מאיימת לעצור את מחיר למשתכן, באתר כלכליסט, 29 באוגוסט 2016
↑  הילה ציאון, תושבי ראש העין: "העיר לקראת אסון אורבני", באתר ynet, 7 בנובמבר 2016
↑  אוכלוסיית אום אל פחם תוכפל כחלק מתכנית בנייה חדשה, באתר וואלה, 13 בספטמבר 2021
הסכם גואדלופה אידלגו

| --- | --- |

 מקום יצירה:  Villa de Guadalupe Hidalgo 
 תאריך יצירה:  2 בפברואר 1848 
 שפות:  ספרדית, אנגלית 
 
שטחים שעברו לארצות הברית במלחמת ארצות הברית–מקסיקו (אדום), וברכישת גדסדן ב-1853 (כתום)

הסכם גואדלופה אידלגו (באנגלית: Treaty of Guadalupe Hidalgo, בספרדית: Tratado de Guadalupe Hidalgo) היה הסכם שלום שנחתם בין ארצות הברית למקסיקו ב-2 בפברואר 1848, לאחר ניצחונה של ארצות הברית במלחמת ארצות הברית–מקסיקו.
בהסכם ויתרה מקסיקו על שטחה הצפוני, כ-1.36 מיליון קמ"ר, שהיווה מעל שליש משטחה עד אותו זמן, תמורת פיצוי שהעבירה אליה ארצות הברית בגובה של כ-18 מיליון דולר. ארצות הברית סיפחה שטחים שכללו (לפי הגבולות של היום) את המדינות קליפורניה, נבדה, יוטה, וחלקים מאריזונה, ויומינג, קולורדו, וניו מקסיקו.
בהסכם נקבע בנוסף, שנהר הריו גראנדה יהיה נתיב הגבול שבין טקסס שבארצות הברית למקסיקו, הובטחה הגנה לתושבים ולרכוש המקסיקני בשטחים שעברו לשליטת ארצות הברית, הגנה משטרתית אמריקנית לאורך כל אזור הגבול, ובוררות חובה בכל סכסוך גבול עתידי בין שתי המדינות.
ההסכם נחתם בעיר גואדלופה אידלגו (צפונית למקסיקו סיטי), אליה נמלטה הממשלה המקסיקנית בעקבות התבוסות בשדה הקרב. ניקולס טריסט, מזכיר במחלקת המדינה האמריקאית שהיה נציגו הדיפלומטי האישי של הנשיא ג'יימס פולק ונלווה לגנרל וינפילד סקוט, ניסה פעמיים להגיע לחתימת ההסכם עם הנשיא המקסיקני אנטוניו לופס דה סנטה אנה, אך ללא הצלחה. כתוצאה, החליטו סקוט וטריסט לכפות משא ומתן, כצבא מנצח וכובש, על נציגי הממשלה המקסיקנית המובסת. בסופו של דבר נוהל משא ומתן, וההסכם נחתם על ידי ניקולס טריסט מצד ארצות הברית, ומהצד המקסיקני על ידי ועדה שייצגה את הממשלה המקסיקנית המובסת וכללה את דון ברנרדו קואוטו, דון מיגל אטריסטיין, ודון לואיס גונזגה קואבאס. ההסכם אושר בסנאט האמריקאי ב-10 במרץ 1848. מיד לאחר האישור בסנאט יצאו הכוחות האמריקאים מהבירה מקסיקו סיטי, ויושמו שאר סעיפי ההסכם.
ראו גם

רכישת גדסדן
הסנאט הלגיונרי

פרופסור קורנליו שומולאנו, מי שעמד בראש הסנאט הלגיונרי
הסנאט הלגיונרי (ברומנית: Senatul legionar) היה גוף מייעץ של התנועה הלגיונרית, שהוקם במפגש הראשון של ראשי הקינים הלגיונרים, ביאשי, בתחילת ינואר 1929.
את הסנאט הלגיונרי יזם קורנליו זליה קודריאנו, מנהיג התנועה הלגיונרית, שחש צורך בגוף בעל יכולת להקרין מכובדות וסמכות אקדמית, שחסרו לתנועתו לאחר הקרע בינו ובין פרופסור אלכסנדרו יואן קוזה. חברי הסנאט לא נבחרו, מנהיג התנועה הציע אותם ומליאת הסנאט קיבלה אותם. קודריאנו קבע שהסנאט צריך להיות מורכב מאינטלקטואלים, איכרים ופועלים בני חמישים ויותר, שניהלו חיים קורקטיים מאוד והוכיחו אמונה בעתיד הלגיונרי וחוכמה. את הסנאט הלגיונרי כינסו כשהמנהיג חש צורך בעצתם.
למעשה האפיונים, שקודריאנו קבע לסנאטרוים לא נשמרו ובמיוחד לא מחסום הגיל וכך מונו סנאטורים צעירים יותר, אפילו בגיל 25 וקודריאנו עצמו, שהיה בן 29, מינה עצמו בתקופה מסוימת בראש הסנאט.
בין הסנאטורים הראשונים היו חריסטקה סולומון (Hristache Solomon), הרופא, גנרל, יון מקרידסקו (Ion Macridescu), גנרל יון טרנוסקי (Ion Tarnoschi), ספירו פצ'לי (Spiru Peceli), קולונל פאול קמבוראנו (Paul Cambureanu) ויון בוטנרו (Ion Butnaru). בהמשך נקלטו בסנאט גם דוקטור קונסטנטין פאפאנאצ'ה (Constantin Papanace), פרופסור נאיה יונסקו, פרופסור קורנליו שומולאנו (Corneliu Șumuleanu) (תקופת מה עמד בראש הסנאט), פרופסור טראיאן בראילאנו (Traian Brăileanu), הלשונאי סקסטיל פושקריו (Sextil Pușcariu), דקאן הפקולטה לספרות ופילוסופיה של אוניברסיטת יאשי, יון גבנסקו (Ion Găvănescu) ורבים נוספים.
האנגג'ואו

| --- | --- |

פוטומונטז' של האנגג'ואו
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 מחוז:  ג'ג'יאנג
 ראש העיר:  קאי קי
 בירת התת-המחוז העירוני:  Shangcheng District 
 שטח:  16,821 קמ"ר
 גובה:  19 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בתת-המחוז העירוני:  11,936,010 (2020)
  ‑ במטרופולין:  10,711,238 (2020)
  ‑ צפיפות:  709.6 נפש לקמ"ר (2020)
 קואורדינטות:  30°15′00″N 120°10′00″E﻿ / ﻿30.25°N 120.166667°E﻿ / 30.25; 120.166667
 אזור זמן:  UTC +8
 http://www.hangzhou.gov.cn/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרפובליקה העממית של סין מוגדלת) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןהאנגג'ואו(למפת הרפובליקה העממית של סין רגילה) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןהאנגג'ואו    מיקומה של האנגג'ואו במחוז ג'ג'יאנג tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הַאנְגְג'וֹאוּ (בסינית: ‏杭州קובץ:Zh-Hangzhou.ogg‏Ⓘ‏; בפין־יין: Hángzhōu) היא תת־מחוז עירוני, עיר הבירה והעיר המאוכלסת ביותר במחוז ג'ג'יאנג שבמזרח הרפובליקה העממית של סין. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 התגוררו בתת־המחוז העירוני כ־11.936 מיליון תושבים, מתוכם כ־10.7 מיליון בשטח האורבני. האנגג'ואו היא אחת הערים המפורסמות והמשגשגות בסין באלף השנים האחרונות. היא ידועה בנופי הטבע שסביבה, ובראשם האגם המערבי (שִׂי חוּ, Xī Hú ,西湖).