stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אסיסטולה
הערות שוליים

↑  Aksana Baldzizhar, Ekaterina Manuylova, Roman Marchenko, Yury Kryvalap, Ventricular Tachycardias: Characteristics and Management, Critical Care Nursing Clinics of North America, Cardiac Arrhythmias 28, 2016-09-01, עמ' 317–329 doi: 10.1016/j.cnc.2016.04.004
↑  לדוגמה, על פי מחקר זה: Thomas, A., Newgard, C., Fu, R., Zive, D., & Daya, M. (2013). Survival in Out-of-Hospital Cardiac Arrests with Initial Asystole or Pulseless Electrical Activity and Subsequent Shockable Rhythms. Resuscitation, 84(9), 1261–1266. http://doi.org/10.1016/j.resuscitation.2013.02.016
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אנהגוארה (פטרוזאור)

| אנהגוארה |
| --- | --- |
שלד משוחזר של אנהגוארה  השוואה של אנהגוארה לאדם
תקופה
קרטיקון תחתון 112 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: פטרוזאוריה
תת־סדרה:: פטרודקטיליים
משפחה:: אנהגואריים
סוג:: אנהגוארה
מינים
 Anhanguera blittersdorffi  Anhanguera santanae  Anhanguera cuvieri  Anhanguera fittoni
שם מדעי
 Anhanguera ‏Campos & קלנר

אנהגוארה (שם מדעי: Anhanguera; פירוש השם: "שד עתיק") הוא סוג של פטרוזאור מקבוצת הפטרודקטיליים שחי בקרטיקון התחתון לפני כ-112 מיליון שנה והיה קרוב לאורניתוכיריים. בעבר הוא גם השתייך למשפחה אך עבר למשפחה נפרדת.
מאפיינים

מאובני הפטרוזאור נמצאו בסאו פאולו, ברזיל ב-1985 וכללו גולגולת רחבה כמעט שלמה. נמצאו מפטרוזאור זה 4 מינים ומינים נוספים עברו לסוגים אחרים כמו הקולובורינכוס והסנטנדקטילוס. אחרים בוטלו מחמת הספק.
במראהו הפטרוזאור דמה לאורניתוכירוס והוא היה בעל מוטת כנפיים באורך 4.6 מטרים, ארוך יותר מאלבטרוס נודד. הלסתות היו רחבות וישרות והיו מלאות בשיניים חדות שהזכירו את שיני הגאביאל אוכל הדגים. הם שימשו באותה צורה והאנהגוארה היה עף מעל הימים וחוטף דגים קטנים בלסתותיו.
בתרבות

פטרוזאור זה הופיע בסדרה מהפכת הדינוזאורים שם הוא טורף סרטנים.
בנוסף הוא הופיע במשחק פארק היורה 3: בניית פארק.
גלריה

איור אפשרי
אלכסנדר סרגייב

| --- | --- |

 לידה:  2 באוגוסט 1955 (בן 69) Buturlino, רוסיה 
 ענף מדעי:  מדע הלייזר, פיזיקת פלזמה, פיזיקה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הממלכתית של ניז'ני נובגורוד (1977) 
 מנחה לדוקטורט:  אלכסנדר ליטווק 
 מוסדות:  A. V. Gaponov-Grekhov Institute of Applied Physics RAS (1977) 
 פרסים והוקרה:  עיטור הכבוד של הפדרציה הרוסית (2006)  פרס ממשלת רוסיה למדע ולטכנולוגיה (2012)  פרס הפדרציה הרוסית (1999)  עיטור ההצטיינות למען המולדת דרגה רביעית  מסדר הדקל האקדמי  Medal "In Commemoration of the 800th Anniversary of Nizhny Novgorod"  עיטור אלכסנדר נבסקי 
 
אלכסנדר סרגייב  (ברוסית: Александр Михайлович Сергеев‏; נולד ב-2 באוגוסט 1955, בוטורלינו, מחוז ניז'ני נובגורוד) הוא פיזיקאי רוסי . הוא מתמחה בתחום חקר פלסמה. בשנים 2017-2022 סרגייב כיהן כנשיא של האקדמיה הרוסית למדעים.
קורות חיים

אלכסנדר סרגייב נולד בשנת 1955 ביישוב בוטורלינו שבמחוז ניז'ני נובגורוד. אביו היה עובד פרקליטות.
לאחר סיום בית ספר אלכסנדר סרגייב למד באוניברסיטת גורקי אותה סיים בשנת 1977 עם התמחות ברדיופיזיקה.
סרגייב החל לעבוד במכון לפיזיקה שימושית של אקדמיה למדעים של ברית המועצות. בשנת 1982 הוא סיים לימודי תואר שלישי. בשנת 1991 סרגייב מונה למנהל מעבדה לתופעות מהירות במיוחד. בשנת 2000 הוא סיים עבודת פוסט-דוקטורט.
בשנת 2001 סרגייב מונה לסגן מנהל המכון ובשנת 2015 מונה למנהל המכון. במהלך כהונתו המכון התרחב וסופחו אליו מוסדות מחקר אחרים שהיו בניז'ני נובגורוד.
בשנת 2003 סרגייב נבחר לחבר בהתכתבות של האקדמיה הרוסית למדעים. בשנת 2013 סרגייב התנגד לרפורמה של אקדמיה שמתגבשת והיה בין דורשי שינויים ברפורמה. בשנת 2016 סרגייב התקבל כחבר בפעול באקדמיה הרוסית ובשנת 2017 נבחר לנשיא האקדמיה ל-5 שנים. בשנת 2022 זמן קצר לפני הבחירות החדשות הוא הוריד את מעמדותו בגלל לחץ מצד השלטונות.
החל משנת 2022 סרגייב מכהן כמנהל מרכז לאומי למתמטיקה ופיזיקה בעיר סארוב.
במקביל לעבודה במכון סרגייב היה מלמד באוניברסיטה, החל משנת 1991 הוא כיהן בדרגת פרופסור. סרגייב היה מדריך של 19 עבודות תואר שלישי ו-7 עבודות פוסט-דוקטורט.
אלכסנדר סרגייב מומחה בתחומים שונים של חקר פלסמה ולייזרים. ביחד עם יפים חזנוב הוא היה שותף לפרויקט בניית לייזר בעל הספק הגדול בעולם. פרויקט אושר אך בסופו של דבר לא מומש.
על פעילותו המדעים בשנת 1999 הוענק לסרגייב פרס ברית המועצות. בהמשך הוא קיבל פרסים ועיטורים נוספים.
הערות שוליים

↑  סרגייב הוריד את מועמדותו לכהונה שנייה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 452151778199818130001   WorldCat (עם VIAF): 452151778199818130001
אלכסנדר מקסימנקו

אלכסנדר ולדימירוביץ' מקסימנקו (ברוסית: Александр Владимирович Максименко; נולד ב-19 במרץ 1998 ברוסטוב על הדון שברוסיה) הוא כדורגלן רוסי המשחק בעמדת השוער בקבוצת ספרטק מוסקבה מליגת העל הרוסית ובנבחרת רוסיה.
קריירת מועדונים

מקסימנקו גדל באקדמיות לוקומוטיב רוסטוב על הדון, ויקטור פונדלניק וספרטק מוסקבה. בשנת 2017 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של ספרטק מוסקבה במסגרת ליגת העל הרוסית והגביע הרוסי. בעונת 2021/2022 זכה עם המועדון בהגביע הרוסי.
קריירה בינלאומית

ב-7 ביוני 2024 ערך מקסימנקו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת רוסיה, בניצחון 4-0 על נבחרת בלארוס במשחק ידידות.
תארים

הגביע הרוסי (1): 2021/22
הערות שוליים

↑  Spartak 1 – 0 FC Orenburg (Russian Premier League 2018/2019, 1-й тур), eng.premierliga.ru (ברוסית)
↑  Матч: Беларусь 0:4 Россия, Российский футбольный союз (ב־)
↑  Belarus vs. Russia - 7 June 2024 - Soccerway, int.soccerway.com
אלכסנדרה וסטר

| --- | --- |

אלכסנדרה וסטר, 2014
 לידה:  21 במרץ 1994 (בת 30) בקאו, גמביה 
 מידע כללי
 שם לידה:  Alexandra Valerie Wester 
 מדינה:  גרמניה
 השכלה:  אוניברסיטת מיאמי 
 משקל:  64 ק"ג 
 ספורט
 ענף ספורט:  אתלטיקה 
 תת-ענף:  קפיצה לרוחק
 הישגים
 שיאים אישיים:  6.95 מטר (אולם) 6.79 מטר (אצטדיון)
 
אלכסנדרה וסטר (בגרמנית: Alexandra Wester; נולדה ב-21 במרץ 1994) היא אתלטית גרמנייה המתחרה בקפיצה לרוחק.
ביוגרפיה

וסטר נולדה בגמביה, בתם של אב גרמני ואם מגאנה. בגיל שלוש עברה עם משפחתה לגרמניה ובגיל שש החלה להתאמן באתלטיקה. ב-2008 הצטרפה למועדון האתלטיקה מיינץ וב-2009 שברה את שיא גרמניה לנערות בקרב שבע. בגיל 16 סיימה שנייה בקפיצה לרוחק באליפות גרמניה עד גיל 18. היא עמדה לייצג את גרמניה באליפות העולם לנוער ב-2011 בקרב שבע אך סמוך לפני התחרות נפצעה בעת ריצת משוכות וסבלה מקרע במניסקוס ומקרע ברצועה הצולבת בברכה. היא נאלצה לעבור מספר ניתוחים ותקופת שיקום ממושכת של למעלה משנה, לפני שיכלה לחזור ולהתחרות.
ב-2014 עברה לארצות הברית והחלה ללמוד ולהתאמן באוניברסיטת מיאמי. לאחר שנה חזרה לגרמניה ולמועדון מיינץ. במהלך 2015 עברה למועדון האתלטיקה בקלן והחלה להתאמן אצל צ'ארלס פריידק, אלוף העולם בקפיצה משולשת ב-1999. היא השילה ממשקלה והתמקדה בשיפור מהירותה. באוגוסט 2015 קבעה שיא אישי של 6.59 מטר בתחרות באצטדיון בקאסל. בתחרות שהתקיימה בפברואר 2016 באולם בברלין קבעה שיא אישי של 6.95 מטר, תוצאה שרק שתי קופצות גרמניות השיגו טובה ממנה בעבר באולם, הייקה דרקסלר (7.37) והלגה רדקי (7.09). שבועיים לאחר מכן זכתה באליפות גרמניה באולם כשקבעה תוצאה של 6.75 מטר. באליפות העולם באתלטיקה באולם 2016 סיימה במקום השישי בתוצאה של 6.67 מטר. ביוני 2016 שיפרה את שיאה האישי ל-6.79 מטר. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו סיימה במקום ה-34 במוקדמות. באליפות העולם באתלטיקה 2017 סיימה במקום ה-27 במוקדמות.
מלבד העיסוק באתלטיקה עובדת וסטר גם כדוגמנית.
אסיסט

ג'ייסון קיד, אחד ממוסרי האסיסטים המובילים בתולדות ה-NBA.
אסיסט (באנגלית: Assist, מהמילה Assistance - עזרה) הוא מונח בכדורסל המתאר מסירה לשחקן בדרך לקליעת סל שדה, ונזקף כנתון סטטיסטי לזכות השחקן המוסר. בניגוד לרישום נתונים סטטיסטים כגון נקודות, הגדרת מהלך כאסיסט אינה מוחלטת, ונתונה במידת מה לשיקול דעתו של רשם הסטטיסטיקה. מסירה יכולה להיחשב כאסיסט גם אם השחקן הקולע כדרר בטרם הזריקה לסל, אם כי ההגדרה הראשונית של אסיסט לא כללה מקרים אלה. רק המסירה הישירה לשחקן הקולע נרשמת לאסיסט, כך שלא יכול להירשם יותר מאסיסט אחד עבור כל סל שדה (בניגוד למקובל בענף ההוקי קרח, למשל).
לרוב, שחקנים בעמדת הרכז מוסרים יותר אסיסטים מאשר שחקנים בשאר העמדות, מאחר שתפקידם המרכזי הוא ניהול משחק ההתקפה. עם זאת, גם שחקנים מובילים מעמדות אחרות המשמשים כעוגן ההתקפי של קבוצתם משיגים אסיסטים רבים, ולעיתים אף מובילים בקבוצה בקטגוריה זו. הסמול פורוורד לברון ג'יימס, לדוגמה, הוביל את קבוצתו בממוצע אסיסטים למשחק בכל אחת מעונותיו בליגה, מלבד עונת הרוקי. בעבר, עמדת הסנטר הייתה הדומיננטית ביותר ומשחק ההתקפה של קבוצות רבות נוהל על ידי שחקני הפנים, שצברו אסיסטים רבים. הסנטרים ביל ראסל ו-וילט צ'מברלין, לדוגמה, היו שניים ממוסרי האסיסטים המובילים ב-NBA לאורך שנות ה-60, כשהאחרון אף הוביל את מוסרי הליגה בעונת 1967/1968 עם 702 אסיסטים בסך הכול. במידה מסוימת יש לשחקני פנים יתרון במסירת אסיסטים, מאחר שהם מחזיקים בכדור בקרבת הסל, מה שמעניק להם זווית מסירה רחבה לשאר שחקני קבוצתם.
שיא האסיסטים בליגת ה-NBA למשחק אחד שייך לסקוט סקיילס, שמסר 30 אסיסטים כרכז קבוצת אורלנדו מג'יק בניצחון קבוצתו את דנוור נאגטס ב-30 בדצמבר 1990. שיאן האסיסטים ב-NBA הוא ג'ון סטוקטון, שמסר לאורך הקריירה 15,806 אסיסטים בסך הכול, כולם במדי יוטה ג'אז. ממוצע האסיסטים למשחק הגבוה ביותר שייך לשחקן העבר מג'יק ג'ונסון, שמסר 11.2 אסיסטים בממוצע למשחק לאורך הקריירה.
שיאי אסיסטים ב-NBA

הנתונים מעודכנים לסוף עונת 2020/2021. השחקנים הפעילים מודגשים.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ממוצע אסיסטים למשחק בקריירה: 1. מג'יק ג'ונסון - 11.19  2. ג'ון סטוקטון - 10.51  3. אוסקר רוברטסון - 9.51  4. כריס פול - 9.43  5. אייזיאה תומאס - 9.26  6. קווין ג'ונסון - 9.13  7. ג'ון וול - 9.07  8. ג'ייסון קיד - 8.69  9. ראסל וסטברוק - 8.55  10. סטיב נאש - 8.49 |  אסיסטים בקריירה: 1. ג'ון סטוקטון - 15,806  2. ג'ייסון קיד - 12,091  3. סטיב נאש - 10,335  4. מארק ג'קסון - 10,334  5. כריס פול - 10,275  6. מג'יק ג'ונסון - 10,141  7. אוסקר רוברטסון - 9,887  8. לברון ג'יימס - 9,696  9. אייזיאה תומאס - 9,061  10. גארי פייטון - 8,966 |  אסיסטים בעונה: 1. ג'ון סטוקטון - 1,164 (1990/1991)  2. ג'ון סטוקטון - 1,134 (1989/1990)  3. ג'ון סטוקטון - 1,128 (1987/1988)  4. ג'ון סטוקטון - 1,126 (1991/1992)  5. אייזיאה תומאס - 1,123 (1984/1985)  6. ג'ון סטוקטון - 1,118 (1988/1989)  7. קווין פורטר - 1,099 (1978/1979)  8. ג'ון סטוקטון - 1,031 (1993/1994)  9. ג'ון סטוקטון - 1,011 (1994/1995)  10. קווין ג'ונסון - 991 (1988/1989) |  אסיסטים במשחק בודד: 1. סקוט סקיילס - 30 (30 בדצמבר 1990)  2. קווין פורטר - 29 (24 בפברואר 1978)  3. בוב קוזי - 28 (27 בפברואר 1959)  3. גאי רוג'רס - 28 (14 במרץ 1963)  3. ג'ון סטוקטון - 28 (15 בינואר 1991)  6. ג'ף יוסטון - 27 (27 בינואר 1982)  6. ג'ון סטוקטון - 27 (19 בדצמבר 1989)  8. ג'ון סטוקטון - 26 (14 באפריל 1988)  9. ארני דיגרגוריו - 25 (1 בינואר 1974)  9. קווין פורטר - 25 (9 במרץ 1979)  9. קווין פורטר - 25 (1 באפריל 1979)  9. אייזיאה תומאס - 25 (13 בפברואר 1985)  9. נייט מקמילן - 25 (23 בפברואר 1987)  9. קווין ג'ונסון - 25 (6 באפריל 1994)  9. ג'ייסון קיד - 25 (8 בפברואר 1996)  9. ראז'ון רונדו - 25 (27 בדצמבר 2017) |  |  |  |  |
ראו גם

מלך האסיסטים של ה-NBA
בישול (כדורגל)
הערות שוליים

↑  הגדרת המונח אסיסט, באתר הרשמי של ה-NBA
↑  הנתונים הסטטיסטיים של לברון ג'יימס ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  המובילים הסטטיסטיים של עונת 1967/1968 ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  דוח המשחק בין אורלנדו לדנוור, באתר basketball-reference.com
↑  טבלת המובילים בממוצע אסיסטים למשחק ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  מובילי טבלת האסיסטים לאורך הקריירה ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  טבלת מובילי מוסרי האסיסטים בעונה אחת ב-NBA, באתר basketball-reference.com
אנדרה ריו

| --- | --- |

 לידה:  1 באוקטובר 1949 (בן 75) מאסטריכט, הולנד 
 שם לידה:  André Léon Marie Nicolas Rieu 
 מוקד פעילות:  ממלכת ארצות השפלה 
 תקופת הפעילות:  מ-1978 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה של מאסטריכט, הקונסרבטוריון המלכותי של בריסל, הקונסרבטוריון המלכותי של ליאז' 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית, ואלס, מחזמר, פסקולים, פופ אופראי, מוזיקה פופולרית
 שפה מועדפת:  הולנדית, איטלקית, ספרדית, צרפתית, אנגלית, גרמנית, לימבורגית 
 כלי נגינה:  כינור 
 חברת תקליטים:  Denon, פיליפס רקורדס 
 שיתופי פעולה בולטים:  תזמורת יוהאן שטראוס
 פרסים והוקרה:  Pablo Neruda Order of Artistic and Cultural Merit (9 בספטמבר 2024)  Goldene Stimmgabel (2005)  אביר במסדר האריה ההולנדי  Goldene Stimmgabel (1998)  Goldene Stimmgabel (2003)  מדליית קרל הגדול למדיה אירופאית (2010)  Classic Brit Awards  אות כבוד מוזהב על שירות הרפובליקה האוסטרית  אביר מסדר האמנויות והספרות 
 www.andrerieu.com
 פרופיל ב-IMDb
 
אנדרה ליאון מארי ניקולס ריו (בהולנדית: André Léon Marie Nicolas Rieu; נולד ב-1 באוקטובר 1949) הוא כנר, מלחין ומנצח הולנדי. התפרסם במתכונת הייחודית של הקונצרטים שלו המשלהבים את הקהל בין השאר בעזרת גימיקים מעולם הרוק והמוזיקה הפופולרית. בקונצרטים שלו הוא מנגן יצירות ממגוון סוגות: מוזיקה קלאסית, ואלס, מחזמר, פסקולים, פופ אופראי ומוזיקה פופולרית.
ביוגרפיה

ריו נולד למשפחה מוזיקלית במאסטריכט שבהולנד, שם הוא מתגורר עד היום. בעידוד אביו, שהיה המנצח של תזמורת לימבורג, החל לקבל שיעורי כינור בגיל חמש. בשנת 1967, לאחר סיום בית הספר, החל ללמוד בקונסרבטוריון המלכותי בלייז' ומאוחר יותר במאסטריכט (עד 1973). בין מוריו שם היו כנר בתזמורת הסימפונית ההולנדית הרמן קרברס ויו יודה. מ-1974 ועד 1977 הוא למד באקדמיה למוזיקה בבריסל, שם קיבל הדרכה מהכנר ההונגרי המפורסם אנדרה גרטלר. הוא סיים במקום הראשון.
באוניברסיטה ביצע ריו את "ואלס הזהב והכסף" (Gold And Silver Waltz) של פרנץ להאר. מעודד מתגובת הקהל, הוא החליט להמשיך לנגן ואלסים.
קריירה

בשנת 1978 גיבש ריו את התזמורת הראשונה שלו, "סלון התזמורת של מאסטריכט", איתה הוא הופיע בהולנד, גרמניה ואף בארצות הברית. באותו זמן, ועד 1989, הוא הועסק ככנר בתזמורת הסימפונית של לימבורג.
ב-1987 הקים ריו את חברת ההפקות שלו, ואת תזמורתו הנוכחית, "תזמורת יוהאן שטראוס". התזמורת, שהחלה עם 12 מוזיקאים, מונה כיום כ-50 נגנים.
הקונצרט הראשון, בראש השנה האזרחית 1988, גרר סבב הופעות קצר במדינות הבנלוקס וגרמניה. במקביל, זכה ביצועו לסוויטה לתזמורת במה (סוויטת ג'אז מס' 2, אופ. 38) מאת דמיטרי שוסטקוביץ' להצלחה רבה מאוד בהולנד, בשם "הוואלס השני", וריו זיהה התעניינות מחודשת במוזיקת ואלס, אותה מיהר לנצל.
האלבום הראשון שלו, "מהולנד באהבה" שהתפרסם ב-1994, זכה להצלחה כבירה והיווה את פריצת הדרך הגדולה של ריו. האלבום שהה ברשימת עשרת האלבומים הטובים בהולנד (Top 10) יותר מעשר שנים. בגרמניה האלבום טיפס לרשימת ה-Top 5 והשיג כמה אלבומי זהב ופלטינה תוך זמן קצר.
בשנים הבאות, ריו מקיים עם תזמורתו קונצרטי-ענק בכל רחבי אירופה, ארצות הברית, קנדה, יפן ואוסטרליה ואלבומיו הבאים שוברים שיאים ונמצאים בטבלאות אפילו מעל סמלי פופ בינלאומי כמו מדונה.
ב-2001 הקים ריו אולפן הקלטות פרטי, בו הוא הפיק מאז את כל אלבומיו ואת סרטי ההופעות והקליפים.
עד היום זכה ריו במספר פרסים, בהם שני פרסי מוזיקת עולם, והוציא אלבומי זהב ופלטינה במדינות רבות. הוא קיבל גם, יחד עם תזמורתו, מדליית זהב-של-כבוד מאת עיריית מאסטריכט.
כמה מהופעותיו שודרו בבריטניה ובארצות הברית על ידי רשת PBS, בהן הופעות בדבלין שבאירלנד ובכיכר המרכזית של קורטונה, טוסקנה.
ריו מנגן בכינור סטרדיוואריוס יקר ערך ועתיק, שיוצר בשנת 1667.
באפריל 2018 ערך ריו ארבע הופעות בהיכל מנורה מבטחים בתל אביב.
בנובמבר 2022 ערך ריו עוד 3 הופעות נוספות בתל אביב, שהיו אמורות להיות במקור בשנת 2020 ונדחו עקב מגפת הקורונה.
הפולמוס סביב אנדרה ריו > סגנונו

הופעותיו של ריו ייחודיות בנוף המוזיקה הקלאסית, ומכוונות במיוחד לקהל שלא היה מתעניין בז'אנר כלל לולא כן. בין המאפיינים ניתן למנות את העובדה שריו עומד עם פניו אל הקהל כל משך ההופעה, תוך כדי ניצוח על המקהלה ונגינה בכינורו. מלבד ואלסים ואופרות מפורסמות, מנוגנים גם שירים פופולריים, שירי עם, מחזמרים ונעימות מסרטים, ולא נדיר לראות את הקהל המשולהב קם לריקודים המוניים. בנגינה עצמה משולב באופן בולט בידור ואפילו הומור סלפסטיק, ולעיתים ריו משלב קטעים קלאסיים מפורסמים עם סגנונות מוזיקה קלה, כגון סלסה עם הסימפוניה החמישית של בטהובן, או ביצוע "אולַה וואלס" שהוא שיר רוק לפי מנגינת הדנובה הכחולה של יוהאן שטראוס, יחד עם הזמר האוסטרי DJ Ötzi.
הופעותיו מרהיבות עין, ומושקעים בהן סכומי כסף עצומים. לדוגמה, בדנמרק השתתפו בהופעה שלוש-מאות נגני חמת חלילים ובקנדה הוקמה רחבת החלקה על קרח בה הופיעו מחליקים-אקרובטים לצלילי נעימת הסרט טיטניק.
פעמים רבות התפאורה היא ארמון בגודל טבעי, שהקמתה אורכת כשבוע על ידי מאה פועלים ובסיוע מנופי ענק.
בין השאר, הוא הופיע בארמון שנברון בווינה, פארק אפטלינג, הרוג'רס סנטר שבקנדה, הרדיו סיטי מיוזיק הול בניו יורק, אצטדיון דוקלנדס שבאוסטרליה, ועוד. נוכחות השיא בקונצרט של ריו באוסטרליה הייתה במלבורן: 38,000 איש.
התנהגות כוכב-הרוק שלו לא מצטמצמת רק לתחומי ההופעות: הוא משווק גם מוצרים הנושאים את שמו או תמונתו כמו חולצות, ספלים, לוחות שנה ותליון זהב בצורת חתימתו. כמו כן הוא הוציא שלשה ספרים, בהם אוטוביוגרפיה בשם "My Music, My Life", וארבעה אלבומי תמונות.
הפולמוס סביב אנדרה ריו > הביקורת

סגנון ההופעה המתואר לעיל, במה שהוא לפחות להלכה קונצרט מוזיקה קלאסית, הקים נגד אנדרה ריו ביקורת חריפה מאוד, בכל העולם.
המנהל האומנותי של התזמורת הקאמרית האוסטרלית, ריצ'רד טוגנטי (Richard Tognetti), כינה את המוזיקה של ריו "מוזיקת שלאגר" ולמעשה הגדיר את ריו, המחשיב עצמו כמוזיקאי קלאסי, כבדרן.
מבקר המוזיקה סטפן וויטינגטון כתב עליו, בין השאר, שנגינתו לא עולה על רמה של בן 10 מוכשר, והצלחתו נובעת אך ורק משיווק מוצלח, ומכך שהוא מביא סטנדרטים של הפקות פופ אל תוך המוזיקה הקלאסית ב"מופעים, שריו מעדיף לקרוא להם קונצרטים".
דיסקוגרפיה חלקית

Live in Australia 2008
Waltzing Matilda 2008
The 100 Most Beautiful Melodies 2008
In Wonderland 2007
Live in Vienna 2007
Auf Schönbrunn 2006
New York Memories 2006
Songs from My Heart 2005
Christmas Around the World 2005
Live in Tuscany 2004
The Flying Dutchman 2004
New Year's Eve in Vienna 2003
André Rieu at the Movies 2003
Live in Dublin 2003
Romantic Paradise 2003
Maastricht Salon Orkest - Serenata 2003
Love Around the World 2002
Dreaming 2002
Live at the Royal Albert Hall 2001
Musik Zum Träumen 2001
La Vie Est Belle 2000
Fiesta! 1999
100 Years of Strauss 1999
Romantic Moments 1998
The Christmas I Love 1997
The Vienna I Love 1997
In Concert 1996
Strauss gala 1995
D'n blauwen aovond 1995
Hieringe biete 1 & 2 1995
Strauss & Co 1994
Hieringe biete 1993
Merry Christmas 1992
הערות שוליים

↑  למשל- "אנדרה ריו: ההולנדי המעופף" מ-2005 (סיקור באתר הניו יורק טיימס)
↑  מאתרו הרשמי של אנדרה ריו(הקישור אינו פעיל, 16.11.2019)
↑  עמית סלונים‏, קחי עוד ואלס: אנדרה ריו הוכיח שאפשר לעשות קונצרט מוזיקה קלאסית שגם מירי רגב יכולה ליהנות בו, באתר וואלה, 4 באפריל 2018
↑  ynet, רוקסטאר קלאסי: המופע של אנדרה ריו, באתר ynet, 4 באפריל 2018
↑  'Tis The Last Rose Of Summer sung by Suzan, Carmen and Carla - YouTube
↑  על פי כתבות בתחנות הטלוויזיה המקומיות, ערב ההופעות.
↑  ראיון ברדיו ABC
↑  The Advertiser | Latest Adelaide and South Australia News | The Advertiser, www.adelaidenow.com.au
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007342377405171  PLWABN: 9810598271105606  BNC: 000560939  BNE: XX4580286  BnF: cb135657611 (data)  CiNii: DA12315177  GND: 119520966  ISNI: 0000 0001 1470 295X  LCCN: no99080748  LNB: 000325942  MusicBrainz: 0eaa4a38-6bc3-46aa-91be-563f1fa86e16  NKC: xx0040285  NLA: 42289262  NLK: KAC201401141  NSK: 000614336  NTA: 071537112  RERO: 02-A005611698  SUDOC: 052578968  VIAF: 32165140   WorldCat (עם VIAF): 32165140
אנדור לילינטל

| --- | --- |

אנדור לילינטל באולימפיאדת השחמט 2006 בטורינו
 לידה:  5 במאי 1911 מוסקבה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  8 במאי 2010 (בגיל 99) בודפשט, הונגריה 
 הישג בולט:  היה מס' 6 בעולם בתקופות שונות בשנים 1934–1935
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב-אמן
 מד כושר מרבי:  2710 (דצמבר 1934)
 מד כושר נוכחי:  2,385 (נכון ל־מרץ 2010) 
 מדינה:  הונגריה, ברית המועצות
 פרסים והוקרה:  עיטור אות הכבוד  מאסטר מוסמך לספורט של ברית המועצות  אות מסדר ההצטיינות של הונגריה בדרגת קצין 
 הערות:  יהודי
 
אנדור לילינטל (בהונגרית: Andor Arnoldovich Lilienthal;‏ 5 במאי 1911 - 8 במאי 2010) היה שחמטאי יהודי-הונגרי בדרגת רב-אמן.
קורות חיים

במהלך הקריירה הארוכה שלו שיחק נגד עשרה אלופי עולם וניצח את עמנואל לסקר, חוסה ראול קפבלנקה, אלכסנדר אלכין, מקס אויבה, מיכאל בוטביניק ווסילי סמיסלוב.
לילינטל היה שחמטאי פעיל, וכתב מאמרים לבטאוני שחמט עד לשנת חייו האחרונה.
לילינטל נולד במוסקבה להורים יהודים ממוצא הונגרי שחזרו להונגריה בהיותו בן שנתיים. הוא שיחק בנבחרת הונגריה בשלוש אולימפיאדות, בשנים 1933, 1935 ו-1937. בשנת 1935 היגר לברית המועצות, והתאזרח ב-1939.
|  |  | 01 | 02 | 03 | 04 | 05 | 06 | 07 | 08 | 09 | 10 | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | חוסה ראול קפבלנקה | x | 1½ | ½½ | 1½ | 1½ | ½1 | ½½ | 1½ | ½1 | 11 | 13 |
| 2 | מיכאל בוטביניק | 0½ | x | 1½ | 1½ | 1½ | 1½ | ½½ | ½½ | 11 | 1½ | 12 |
| 3 | סאלו פלור | ½½ | 0½ | x | 1½ | ½0 | 1½ | ½0 | 11 | ½0 | ½1 | 9.5 |
| 4 | אנדור לילינטל | 0½ | 0½ | 0½ | x | ½½ | 1½ | ½1 | ½½ | ½1 | ½½ | 9 |
| 5 | ויאצ'סלאב רגוזין | 0½ | 0½ | ½1 | ½½ | x | 1½ | ½1 | 0½ | 0½ | ½½ | 8.5 |
| 6 | עמנואל לסקר | ½0 | 0½ | 0½ | 0½ | 0½ | x | 1½ | ½1 | ½½ | 1½ | 8 |
| 7 | גריגורי לבנפיש | ½½ | ½½ | ½1 | ½0 | ½0 | 0½ | x | 10 | ½½ | ½0 | 7.5 |
| 8 | אריך אליסקסיס | 0½ | ½½ | 00 | ½½ | 1½ | ½0 | 10 | x | ½½ | ½½ | 7.5 |
| 9 | איליה קאן אברמוביץ' | ½0 | 00 | ½1 | ½0 | 1½ | ½½ | ½½ | ½½ | x | ½0 | 7.5 |
| 10 | ניקולאי ריומין | 00 | 0½ | ½0 | ½½ | ½½ | 0½ | ½1 | ½½ | ½1 | x | 7.5 |
לילינטל השתתף שמונה פעמים בגמר אליפות ברית המועצות בשחמט ותוצאתו הטובה ביותר היא מקום ראשון משותף עם איגור בונדרבסקי באליפות שנת 1940 - לפני סמיסלוב, בולסלבסקי, בוטביניק ופאול קרס. הוא העפיל פעם אחת לתחרות המועמדים על אליפות העולם, בשנת 1948.
בשנים 1951–1960 שימש לילינטל כמאמנו של אלוף העולם לעתיד טיגראן פטרוסיאן. לילינטל פיתח יחסי חברות עם סמיסלוב בשנת 1938, והיה עוזרו בדו-קרבות בין סמיסלוב לבין בוטביניק על אליפות העולם.
לילינטל פרש משחמט תחרותי בשנת 1965 וחזר להונגריה בשנת 1976.
לילינטל הוא אחד השחמטאים הבודדים עם תוצאה מאוזנת מול קפבלנקה. להלן ניצחונו על קפבלנקה בתחרות הייסטינגס משנת 1935:
הופעות באולימפיאדות

אנדור לילינטל השתתף בנבחרתה האולימפית של הונגריה בשלוש אולימפיאדות.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | קבוצה | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
| 1933 | 1 עת | הונגריה |  | 10 מ-13 | 7+ 6= 0- | 76.9 | 5 קבוצתי, 1 אישי |
| 1935 | 2 | הונגריה |  | 15 מ-19 | 11+ 8= 0- | 78.9 | 4 קבוצתי, 1 אישי |
| 1937 | 1 | הונגריה |  | 12 מ-17 | 9+ 6= 2- | 70.6 | - |
תחרות לדוגמה בה השתתף

תחרות השחמט הייסטינגס 1934–1935
ספר שכתב

Schach war mein Leben (השם המקורי בהונגרית: Életem, a sakk, übersetzt von Árpád Földeák). Verlag Harry Deutsch, Frankfurt a.M. 1988. ISBN 3-8171-1048-0
משחקים מוסברים (באנגלית) > 1935

אנדור לילינטל מול חוסה ראול קפבלנקה, 1.1.1935, Bobby Fischer Praised Lilienthal for This Victory over Capablanca
משחקים מוסברים (באנגלית) > 1936

מיכאל בוטביניק מול אנדור לילינטל, 16.5.1936,  Slaying The Giant   Botvinnik vs Lilienthal   Moscow 1936.
חוסה ראול קפבלנקה מול אנדור לילינטל, 23.5.1936, Fortune Favors The Strong   Capablanca vs Lilienthal   Moscow 1936.
משחקים מוסברים (באנגלית) > 1951

אנדור לילינטל מול Rashid Gibyatovich Nezhmetdinov, 6.1951, A Clash of Chess Legends - Lilienthal vs Nezhmetdinov
הערות שוליים

↑  Grandmaster Andor Lilienthal dies at 99
↑  1.d4 Nf6 2.c4 e6 3.Nc3 Bb4 4.a3 Bxc3+ 5.bxc3 b6 6.f3 d5 7.Bg5 h6 8.Bh4 Ba6 9.e4 Bxc4 10.Bxc4 dxc4 11.Qa4+ Qd7 12.Qxc4 Qc6 13.Qd3 Nbd7 14.Ne2 Rd8 15.O-O a5 16.Qc2 Qc4 17.f4 Rc8 18.f5 e5 19.dxe5 Qxe4 20.exf6 Qxc2 21.fxg7 Rg8 22.Nd4 Qe4 23.Rae1 Nc5 24.Rxe4+ Nxe4 25.Re1 Rxg7 26.Rxe4+ Kd7 1-0
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 118842854  ISNI: 0000 0000 7860 2053  LCCN: n91095815  NKC: mzk2003182998  NTA: 352631252  VIAF: 45099339   WorldCat (עם VIAF): 45099339
אלכסנדר סרברוב

| --- | --- |

 לידה:  15 בפברואר 1944 מוסקבה
 פטירה:  12 בנובמבר 2013 (בגיל 69) מוסקבה
 מידע כללי
 בשירות:  קוסמונאוט בשירות תוכנית החלל הסובייטית ורוסקוסמוס
 לאום:  ברית המועצות סובייטי/רוסיה רוסיה
 השכלה:  המכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה (1967) 
 עיסוקים נוספים:  פיזיקאי
 תקופת השירות:  1978–1995 (כ־17 שנים)
 זמן שהייה בחלל:  322 ימים, 22 שעות, 54 דקות
 מספר פעילות חוץ-רכבית:  10
 זמן שהייה בפעילות חוץ-רכבית:  31 שעות, 49 דקות
 משימות
 סויוז T-7, סויוז T-8,  סויוז TM-8, סויוז TM-17
 עיטורים
    (פעמיים)    
 
אלכסנדר אלכסנדרוביץ' סרברוב (ברוסית: Александр Александрович Серебров; 15 בפברואר 1944 –  12 בנובמבר 2013) הוא קוסמונאוט סובייטי שטס לחלל כחבר צוות תחנת החלל סאליוט 7 ותחנת החלל מיר.