stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'יימס ג'ונס (סופר)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 בנובמבר 1921 רובינסון, ארצות הברית 
 פטירה:  9 במאי 1977 (בגיל 55) סאות'המפטון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  ארצות הברית 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  מעתה ועד עולם 
 פרסים והוקרה:  פרס הספר הלאומי (1952)  לב הארגמן 
 
ג'יימס ראמון ג'ונס (באנגלית: James Ramon Jones;‏ 6 בנובמבר 1921 – 9 במאי 1977) היה סופר אמריקאי, מחבר "הקו האדום", "מעתה ועד עולם" ושורת ספרים רבי מכר נוספים.
תולדות חייו ויצירתו

ג'ונס נולד וגדל בעיירה רובינסון שבמדינת אילינוי. בשנת 1939 התגייס לצבא ארצות הברית ושובץ לחיל הרגלים. ג'ונס שירת כלוחם ברגימנט ה-27 שבאוגדת חיל הרגלים ה-25. תחילה הוצב ג'ונס  בהוואי, שם חווה על בשרו את המתקפה היפנית על פרל הארבור. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה לחם בגואדלקנאל. ג'ונס נפצע במהלך הלחימה ועוטר בלב הארגמן. בשנת 1944 שוחרר משירות צבאי בדרגת רב-טוראי. כעיתונאי סיקר את מלחמת וייטנאם.
השפעת שירותו הצבאי ניכרת בספריו ובהם "מעתה ועד עולם", בו עסק במתקפה בפרל הארבור, ו"הקו האדום", שתיאר את הלחימה כנגד היפנים בגואדלקנאל.
מספריו

מעתה ועד עולם , 1951 (From Here to Eternity)
יצא בתרגום אליעזר כרמי. תל אביב : א' זלקוביץ, 1954.
יצא בתרגום אריה חשביה. תל אביב : זמורה, ביתן, מודן, תשמ"א 1981.
עובד לסרט קולנוע - מעתה ועד עולם בשנת 1953.
הקו האדום , 1962 (The Thin Red Line)
יצא בתרגום מרים קראוס. לוד : זמורה-ביתן, תשס"ב 2001.
עובד לסרט קולנוע - הקו האדום בשנת 1998.
האקדח , 1959 (The Pistol)
יצא בתרגום שרגא גפני. תל אביב : א' זלקוביץ, 1961.
אחדים באו במרוצה , 1957 (Some Came Running)
יצא בתרגום ר' טל. תל אביב : א' זלקוביץ, תשי"ט 1959.
הערות שוליים

↑  רן, לוחם שייטת, ניר הוא הקו האדום שלי, באתר ynet, 8 במאי 2011.
↑  הקו האדום, באתר הארץ, 6 באפריל 2003.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007504577405171  PLWABN: 9810672893005606  BNE: XX1720725  BnF: cb11908977v (data)  CANTIC: a10903550  CiNii: DA01555383  GND: 118558277  ISNI: 0000 0000 8093 4188  LCCN: n80025861  NDL: 00444874  NKC: jn20010601066  NLA: 35746053  NLK: KAC199614150  NTA: 071338756  SELIBR: 191902  SNAC: w6m04d4p  SUDOC: 026940078  Trove: 1068245  VIAF: 14771646   WorldCat (עם VIAF): 14771646
ג'יימס ג'ול

| --- | --- |

 לידה:  24 בדצמבר 1818 סלפורד, אנגליה, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  11 באוקטובר 1889 (בגיל 70) סייל, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  אנגליה
 מקום קבורה:  Brooklands 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מנצ'סטר 
 פרסים והוקרה:  המדליה המלכותית (1852)  מדליית קופלי (1870)  מדליית אלברט (1880)  עמית החברה המלכותית  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 בן או בת זוג:  Amelia Grimes 
 הערות:  על שמו יחידת מדידת אנרגיה ג'ול
 תרומות עיקריות
 מנסח חוק שימור האנרגיה.
 
ג'יימס פרסקוט ג'ול (באנגלית: James Prescott Joule;‏ 24 בדצמבר 1818 בקרבת מנצ'סטר, אנגליה – 11 באוקטובר 1889 בקרבת לונדון) היה פיזיקאי ומתמטיקאי, מנסח חוק שימור האנרגיה.
ביוגרפיה

ג'ול נולד במנצ'סטר, אנגליה לבעל מבשלת שיכר עשיר. הוא חונך בבית ובגיל 16 החל ללמוד אצל הכימאי הבריטי הידוע ג'ון דלטון. כבעל הון ופנאי הקים ג'ול מעבדה בבית אביו והחל לעסוק במחקרים עצמאיים במקביל לעבודתו בבית המלאכה המשפחתי.
ב-1838 פרסם את הראשון מבין מאמריו המדעיים המרובים. בין השאר כיוון שלא זכה להשכלה אקדמית, התעלמו מדעני בריטניה מתגליותיו הראשונות, והחברה המלכותית הבריטית סירבה לפרסם את מאמריו. אבל לא עברו שנים רבות בטרם התגלה ג'ול ככוח שאין להתעלם ממנו, הוא נעשה עמית בחברה המלכותית, ואף זכה בעיטור הגבוה ביותר שלה.
בשנים 1885–1887 פרסם את כל מחקריו בספר עב כרס. ג'ול גילה בניסוייו כי החום, האנרגיה המכנית, האנרגיה החשמלית וכיוצא באלה, אינם אלא צורות שונות של תופעה אחת, וכולם בני המרה זה לזה. בנוסף, ג'ול קבע גם את היחס בין העבודה ואנרגיה. יחידת האנרגיה והעבודה ג'ול, במערכת הבינלאומית של יחידות מידה, קרויה על שמו.
כבר בנעוריו המציא התקן שנקרא בפיו "מכונה אלקטרומגנטית" - מנוע חשמלי פרימיטיבי - ובאמצעותו התחיל לבדוק את היחס בין האנרגיה לעבודה. הוא גילה כי ניתן לבטא את היחס בין העבודה לחום בנוסחה מתמטית המכילה גורם קבוע.
ב-1843 פרסם מאמר שבו הציג את ערכו של גורם קבוע זה, שנקרא בפיו: "שווה הערך המכני של חום". כשהוכיח כי אפשר להמיר כל עבודה לחום, קבע ג'ול כי החום הוא צורה של אנרגיה, ואין הוא תלוי בטיבו של החומר המתחמם. ג'ול הורה כי בתנאים המתאימים אפשר להמיר כל צורה של אנרגיה לצורה אחרת, ובכך פילס את הדרך לאחד מחוקי היסוד החשובים של הפיזיקה – חוק שימור האנרגיה, או החוק הראשון של התרמודינמיקה - הקובע כי אי אפשר ליצור אנרגיה או להשמידה, אלא רק להמירה מצורה לצורה.
ב-1852 גילה ג'ול, עם עמיתו ויליאם תומסון, כי אם מאפשרים לגז להתפשט בלא שיעשה כל עבודה חיצונית, יורדת הטמפרטורה שלו (אפקט ג'ול-תומסון), גילוי זה היה בעל ערך מרכזי לפיתוח טכנולוגיות הקירור.
ב-1870 זכה ג'ול במדליית קופלי.
ראו גם

יחידות מידה על שם אישים
הערות שוליים

↑  רבים מבטאים את שם משפחתו של המדען גַ'אוּל, כפי שאכן בוטא בעבר השם על ידי בני המשפחה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263502305171  PLWABN: 9810566503205606  BnF: cb12140688b (data)  CANTIC: a11152813  CiNii: DA01820495  GND: 118776436  ICCU: PUVV164051  ISNI: 0000 0000 8107 3121  LCCN: n79007744  NDL: 00620901  NKC: mzk2003202348  NLA: 35724606  NTA: 075184877  RERO: 02-A003432125  SNAC: w64f1v1q  SUDOC: 029871980  Trove: 1059324  VIAF: 27867468   WorldCat (עם VIAF): 27867468
ג'ורג' גרין

| --- | --- |
 לידה:  14 ביולי 1793 נוטינגהאם, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  31 במאי 1841 (בגיל 47) נוטינגהאם, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  אנליזה מתמטית, אופטיקה, אקוסטיקה, פיזיקה, מתמטיקה, הידרודינמיקה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קיימברידג'  קולג' גונוויל וקאיוס 
 מוסדות:  קולג' גונוויל וקאיוס 
 
ג'ורג' גרין (14 ביולי 1793 - 31 במאי 1841) היה מתמטיקאי ופיזיקאי בריטי אשר נודע במיוחד בזכות חיבורו פורץ הדרך "מסה על היישום של ניתוח מתמטי לתאוריות החשמל והמגנטיות" (משנת 1828). בחיבור זה מופיעים מספר מושגים חשובים, ביניהם משפט גרין המודרני, הרעיון של פונקציות פוטנציאל כפי שנעשה בהן שימוש כיום בפיזיקה, והרעיון של מה שכעת אנו מכנים פונקציית גרין. גרין היה הראשון לנסח תאוריה שיטתית של חשמל ומגנטיות והתאוריה שלו הייתה הבסיס לעבודותיהם של מדענים אחרים כמו ג'יימס קלארק מקסוול, לורד קלווין ואחרים. עבודתו על תורת הפוטנציאל הייתה מקבילה לזו של קרל פרידריך גאוס.
סיפורו חייו של גרין יוצא דופן בכך שהוא היה גם כמעט לגמרי אוטודידקט. הוא קיבל שנה אחת של הכשרה פורמלית בילדותו בלבד, בין הגילאים 8 ו-9.
עבודתו > תורת החשמל והמגנטיות

בתחילת חיבורו על חשמל ומגנטיות הוא קושר בין אינטגרלים משטחיים לאינטגרלים נפחיים, תוצאה שכעת ידועה כמשפט הדיברגנץ. משפט זה מוכר יותר בשמו "משפט גאוס" (על אף שהופיע לראשונה בחיבורו של גרין), זאת מכיוון שבתקופתו עבודתו של גרין הייתה כמעט לא ידועה מחוץ לאנגליה, כך שהיה זה מאמרו של גאוס שנתפס כראשון שכונן את תורת הפוטנציאל. חיבורו של גרין מכיל כמעט את כל התוצאות של מאמרו של גאוס, ומוסיף עליהן רבות. הוא מכיל את תכונת הערך הממוצע של פונקציות הרמוניות ואת עקרון המקסימום. הרעיון של פונקציית גרין הופיע באופן בלעדי בחיבורו של גרין, והיה מתקדם למדי לזמנו. משפט גרין המישורי מופיע רבות בחישוב אינטגרלי זרימה דו־ממדיים, ומשמש, בין היתר, בגרסתו הדיסקרטית, בתורת המדידה לצורך חישוב שטחים של מצולעים במישור (ראו גם נוסחת השרוך).
אחד היישומים של המשפטים שלו היה ללטש לכדי שלמות את התאוריה של Leyden phial. הוא הראה גם כיצד ניתן לייצר מספר אינסופי של צורות של קליפות מוליכות, כך שההתפלגות של המטענים עליהם במצב שיווי משקל תהא ניתנת לביטוי במונחים אלגבריים סופיים - זו הייתה התקדמות גדולה בתחום, שכן באותה תקופה היו ידועים רק הפתרון להתפלגות המטען על אליפסואיד והפתרון למקרה של שתי קליפות כדוריות המשפיעות אחת על השנייה (מקרים אלו נפתרו קודם על ידי סימאון דני פואסון), ומתמטיקאים רבים סברו שאלו המקרים היחידים שפתירים במונחים אלגבריים.
עבודתו > תורת הפוטנציאל

גרין פרסם ב-1833 את חיבורו: "On the Determination of the Exterior and Interior Attractions of Ellipsoids of Variable Densities", שזכור כהישג אנליטי יוצא מן הכלל. גרין מספק בחיבור ביטויים לכוח המשיכה שיוצרים אליפסואידים בעלי צפיפות לא אחידה, כאשר כוח המשיכה משתנה בהתאם לחוק חזקה שרירותי; החיבור מכליל תוצאות קודמות על הכבידה שיוצרים אליפסואידים (שמשתנה לפי היפוך ריבוע המרחק) למקרה שכוח המשיכה משתנה לפי ההופכי לחזקה ה-n. בחיבור גרין עבד עם משוואת לפלס ב-n ממדים, השיג תוצאות חשובות על מה שמכונה פונקציות אולטרה-כדוריות, שהן הכללה של ההרמוניות הספיריות. עם זאת, כיוון שפתרונות למקרה המעשי היחיד (כאשר n = 2) היו ידועים קודם, החיבור הוא בעל חשיבות מעשית מעטה, אולם הוא ראוי לציון בגלל הטכניקות המתמטיות השונות שהוא הציג.
עבודתו > אקוסטיקה ואופטיקה

גרין פרסם כמה מאמרים שתרמו מאוד לתאוריות של גלים מכניים, במיוחד לאקוסטיקה ואופטיקה. באקוסטיקה הוא פרסם ב-1838 את מאמרו הקצר "On the Reflexion and Refraction of Sound", ובאופטיקה הוא פרסם כמה מהמאמרים החשובים ביותר שלו: ב-1838 הוא פרסם את "On the Laws of Reflexion and Refraction of Light at the common Surface of two non-crystallized Media" ואילו ב-1839 הוא פרסם את "Supplement to a Memoir on the Reflexion and Refraction of Light" ואת "On the Propagation of Light in Crystallized Media".
עבודתו > אוקיינוגרפיה

האנליזה של גרין את ההתקדמות של גלים בתעלה הולידה את חוק גרין; למעשה האנליזה של גרין הייתה כללית בהרבה וחוק זה מייצג רק את האיבר האסימפטוטי בביטויים שגזר. הכלים המתמטיים בהם השתמש בעבודתו זאת חזו את קירוב WKB של מכניקת הקוונטים.
עבודתו > התאוריה האתרית

מחקרו על גלי אור ותכונות האתר הוביל אותו לגלות את מה שכיום ידוע כטנזור קושי-גרין.
הערות שוליים

↑  An Essay on the Application of Mathematical Analysis to the Theories of Electricity and Magnetism
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007428661205171  BnF: cb123883847 (data)  CANTIC: a11432275  CiNii: DA03535886  GND: 11913246X  ISNI: 0000 0001 1023 129X  LCCN: n81052375  NDL: 00518413  NKC: mub2017964578  NLA: 35147161  NTA: 115375104  SNAC: w66t2hzg  SUDOC: 028939328  Trove: 841961  VIAF: 27148697   WorldCat (עם VIAF): 27148697 
עמוד השער של חיבורו של גרין על חשמל ומגנטיות.
ג'וזף בואקאי

ג'וזף ניומה בואקאי (באנגלית: Joseph Nyumah Boakai; נולד ב-30 בנובמבר 1944) הוא נשיא ליבריה (אנ'). שימש בתפקיד סגן נשיא ליבריה ה-29 מ-2006 עד 2018, תחת הנשיאה אלן ג'ונסון-סירליף. לפני כן כיהן כשר החקלאות בין השנים 1983–1985. בוקאי התמודד לנשיאות ב-2017, אולם הפסיד בבחירות לג'ורג' ואה. ב-2023 הוא התמודד בשנית בבחירות לנשיאות (אנ'), וניצח את הנשיא המכהן, ג'ורג' ואה.
חיים אישיים

ג'וזף בואקאי נולד בכפר וורסונגה בנפת פויה, מחוז לופה, ב-30 בנובמבר 1944, והוא משתייך לקבוצה האתנית קיסי (אנ'). הוא נשוי לקרטומו בואקאי ולהם ארבעה ילדים. בואקאי הוא בפטיסט ודיאקון בכנסייה הבפטיסטית.
חיים אישיים > השכלה

בואקאי למד בבית ספר יסודי ותיכון בסיירה לאון, ליבריה, בהמשך סיים את לימודיו בקולג' מערב אפריקה. בשנת 1972 הוא סיים לימודי בוגר במנהל עסקים מטעם אוניברסיטת ליבריה (אנ') והשתלם באוניברסיטת המדינה של קנזס.
קריירה ציבורית ופרטית

בואקאי, פעיל בפרויקטים פילנתרופיים, הוא פיקח ומימן באופן אישי, סלילת כביש באזור הכפרי באורך 11.2 קילומטרים ליד ורסונגה כפר הולדתו שבמחוז לופה, ליבריה. הוא היה פעיל בפדרציה של הנוער הליברי (FLY) והנוער הדני לבניית בית ספר עבור 150 תלמידים ומרפאה לקהילה שמנתה 10 כפרים. הוא היה פעיל בארגון ובגיוס כספים לחשמול כפרים במחוז לופה, שבצפון ליבריה.
לפני שכיהן כסגן נשיא, בואקאי היה יועץ ראשי למדיניות חקלאית, במשרד החקלאות. הוא סקר והעריך את הצעת המהפכה הירוקה בליבריה משנת 1986 והבנק העולמי של FAO במסמך סקירת המגזר החקלאי משנת 1986. בנוסף, הוא העריך את תוכנית AMSCO, שהייתה תוכנית ההכשרה החקלאית במימון קהילת אמסטרדם לפרויקטים, באוגנדה ב-1994 ובטנזניה ב-1996.
הוא הבעלים של התאגיד, LUSU Resource Corporation ובעלים משותף של חברת AGROMACHINES ליבריה.
בואקאי כיהן במועצות מנהלים רבות, הוא היה יו"ר Liberia Finance and Trust Corporation, יו"ר מועצת המנהלים של Star Radio, חבר מייסד של LOIC, חבר במועצת המנהלים של הסמינר התאולוגי הבפטיסטי בליבריה, חבר מייסד של Bethesda Christian Mission, מארגן ומייסד של האוניברסיטה האפיסקופלית המתודיסטית של אפריקה, מארגנן ומייסד של האוניברסיטה המתודיסטית CWA, שגריר ליבריה ב-YMCA, נשיא LUSU Resource Corporation ונשיא לשעבר של מועדון רוטרי מונרוביה. כסגן נשיא, הוא היה נשיא הסנאט הליברי וניהל את ישיבות המליאה שלו. הוא גם ביצע תפקידי פיקוח על מספר מוסדות וסוכנויות, כולל חברת ההגרלות הלאומיות של ליבריה (LOTTO) המקביל למפעל הפיס הישראלי, איגוד השיווק של ליבריה (LMA), הסוכנות הליברית להעצמה קהילתית (LACE), והוועדה הלאומית לפירוק מנשק (NCDDRR). בין השנים 1973–1982 בואקאי היה מנהל תאגיד השיווק של ליבריה (LPMC). בין השנים 1983–1985 הוא כיהן כשר החקלאות, תחת הנשיא סמואל דו. בעודו שר החקלאות, בואקאי עמד בראש האגודה לפיתוח האורז במערב אפריקה שחברות בה 15 מדינות. בשנת 1992, הוא היה המנהל של חברת Liberia Petroleum Refinery Company (LPRC). בהמשך, הוא היה יועץ לבנק העולמי בוושינגטון ובמקביל הוא הקים חברה העוסקת בציוד חקלאי וייעוץ. הוא כיהן כיו"ר מועצת המנהלים של Liberia Wood Management Corporation ושל חברת Liberia Petroleum Refining Company.
בחירות לנשיאות

בואקאי הודיע על כוונתו להתמודד לנשיאות ליבריה, בבחירות לנשיאות שתוכננו ל-10 באוקטובר 2017. במהלך הסיבוב הראשון של הבחירות בשנת 2017, אף אחד מהמועמדים שהתמודדו לא הצליח להשיג 51% מהקולות כדי להפוך לנשיא הבא של המדינה. הנשיאה אלן ג'ונסון-סירליף הצהירה במספר הזדמנויות שהיא תומכת בסגן הנשיא שלה. לאחר הסיבוב הראשון, היא אמרה בגלוי שהיא לא תומכת באף אחד משני המועמדים שהגיעו לסיבוב השני. ב-21 בדצמבר 2017 היא נראתה עם אחד המועמדים ג'ורג' ואה בטקס לפריצת דרך המובילה לכפר של יריבו, סגן הנשיא ג'וזף בואקאי. התנהלות זו התקבלה בצורה קשה על ידי כמה מחברי מפלגת האחדות הליברית השלטת, שראו את פעולתה של הנשיאה כמסע לעזרת ואה. לאחר שהתמונות הציפו את הרשתות החברתיות, הנשיאה סירליף הבהירה באותו יום: "אמרתי לאיחוד האפריקאי שאני לא תומכת בסנאטור ואה ולא בסגן הנשיא בואקאי, אף על פי שזו זכותי לתמוך בשניהם בשלב ההתמודדות".
כאשר נשאל בואקאי אם הוא הוזמן או לא לטקס, הוא אמר שהוא מעולם לא הוזמן על ידי הנשיאה להשתתף בטקס לפריצת הדרך המובילה לביתו במחוז לופה. כאשר סגן הנשיא הופיע בתוכנית Coasta Show, הוא אמר שאחת הסיבות שבגללן הנשיאה אינה רוצה לתמוך בו משום שהיא הייתה מתואמת עם היו"ר ווילמוט פיי והסנאטור ורני ג'י שרמן (אנ'). בואקאי הובס על ידי שחקן הכדורגל לשעבר, ג'ורג' מ. ואה, בבחירות לנשיאות ב-2017, מאידך הנשיא ואה ביקר ביקור נימוסין במחוז של בואקאי, מחוז לופה.
בואקאי ניצח את הנשיא המכהן ג'ורג' ואה בסיבוב השני של הבחירות לנשיאות 2023, שנערכו ב-14 בנובמבר 2023 והוא הוכרז כנשיא ב-18 נובמבר 2023. השבעתו לנשיאות תתקיים בחודש ינואר 2024.
גלריה דבל

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גלריה לאמנות
 כתובת:  עין כרם, ירושלים
 מיקום:  עין כרם 
 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  רות ואטיין דבל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1973
 תאריך פתיחה רשמי:  1973 
 תאריך פירוק:  1990
 קואורדינטות:  31°46′06″N 35°09′37″E﻿ / ﻿31.768201°N 35.160252°E﻿ / 31.768201; 35.160252
 he
 
גלריה דבל היא גלריה לאמנות שפעלה בירושלים בין השנים 1973–1990. הגלריה הציגה בכ-200 תערוכות של אמנים ישראלים ובינלאומיים, שהפכו את הגלריה למוסד תרבות מרכזי בירושלים. חשיבותה של הגלריה הייתה, לצד הצגת אמנים מוכרים, גם בתמיכה באמנים שוליים באותה עת.
אטיין ורות דבל פתחו את גלריה דבל במרתף ביתם בעין כרם. הגלריה ייצגה אמנים ידועים וגם אמנים צעירים.
בנוסף, הגלריה הציגה אמנות אוונגרדית, דבר ייחודי לתקופה ולהיותה של הגלריה פרטית. בשנת 1974, לדוגמה, הוצגו בגלריה עבודותיו של האמן האוסטרי רודולף שווארצקוגלר (Rudolf Schwarzkogler). תצוגה נוספת הייתה המיצג "נידה" של יוכבד וינפלד, שהתקיים בגלריה בשנת 1976.
בין האמנים שהוצגו בגלריה נמנו מישל חדד, יאיר גרבוז, רפי לביא, זהרה שץ, גבריאל כהן, יוכבד וינפלד, מאיה כהן לוי, רענן לוי, דניאלה פסל ואמנים בינלאומיים כגון אלכסנדר קלדר, דייוויד הוקני ואחרים. בנוסף, גלריה דבל הציגה וקידמה שורה של אמנים שנחשבו כשוליים באותה עת. על אמנים אלו נמנים אמנים שזוהו עם "בצלאל" כגון זאב רבן, מאיר גור אריה, שמואל לוי וג'ורג' גולדשטיין, אמנים פיגורטיביים כגון שמואל בק ונפתלי בזם וכן שורה של אמנים עולים יוצאי ברית המועצות כגון אלכסנדר אוקון, ולנטין שור, אנטולי בסין ואחרים.
במהלך התערוכות שאצרה, ניהלה רות דבל שיחות וראיונות עם האמנים השונים, אותם הקליטה ותמללה. בשנת 2010 יצאו לאור מבחר ראיונות שנערכו בגלריה תחת השם "דיאלוג".
ארכיון גלריה דבל נמצא כיום באוסף מרכז המידע לאמנות ישראלית במוזיאון ישראל, ירושלים.
הערות שוליים

↑  ג'ורג' גולדשטיין הציג בגלריה תערוכה בשם "נוף ים" (sea space), בספטמבר 1983. ראו בכתבה של מאיר רונן, מבקר האמנות של הג'רוזלם פוסט:.Meir Ronnen, "Never Too Late", Jerusalem Post, 23.9.1983
↑  קבוצת סלה - מנקה, מבוא ל’דיאלוג’
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 516010  NLI: 987007260235805171  LCCN: no2015079667  VIAF: 154150553   WorldCat (עם VIAF): 154150553
גלריה דביר

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גלריה לאמנות
 כתובת:  שוקן 27, תל אביב יפו
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 בעלים:  דביר אינטרטור, שפרה שליט-אינטרטור
 מייסדים:  דביר אינטרטור
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1982
 תאריך פתיחה רשמי:  1982 
 קואורדינטות:  32°03′16″N 34°46′24″E﻿ / ﻿32.054472222222°N 34.773472222222°E﻿ / 32.054472222222; 34.773472222222
 www.dvirgallery.com
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) גלריה דביר(למפת גוש דן רגילה) גלריה דביר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גלריה דביר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גלריה דביר  he גלריה דבירhe גלריה דבירמפת  דרום __ תל אביב (in English: Tel Aviv) ויפו (in English: Jaffa) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) מדרום: __ פארק אריאל שרון (in English: Ariel Sharon Park), __ חולון (in English: Holon), __ בת ים (in English: Bat Yam) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
גלריה דביר היא גלריה לאמנות שהוקמה בשנת 1982 במבנה "מעונות עובדים" ח' בתל אביב-יפו. בשנות ה-2000 פתחה הגלריה חללים נוספים ביפו ובנמל יפו. החל משנת בשנת 2013 עברה הגלריה למבנה אחד בדרום תל אביב.
פעילות

הגלריה מתאפיינת בהצגת אמנים ישראלים ובינלאומיים, כגון אלי פטל, נלי אגסי, מירי סגל ואורנה ברומברג, אשר לעיתים קרובות מוזמנים ליצור עבודות ופרויקטים ייחודיים לשטח הגלריה. עבודות של רבים מאמנים אלו מאופיינות בגישה וברוח מינימליסטית ומושגית.
הזמנת האמנים הזרים לשהות בארץ בזמן העבודה על תערוכותיהם מאפשרת היכרות בלתי אמצעית ודיאלוג בין עולם האמנות המקומי לבינלאומי.
הגלריה הוציאה לאור, בין השנים 1997 ועד 2004 את כתב העת "המעורר", בעריכת דביר אינטרטור וארז שוייצר וקיימה, בין השנים 2004-2002, מכירות פומביות לאמנות ישראלית.
ב-2016, הרחיבה גלריה דביר את פעילותה ופתחה סניף בבריסל, בלגיה.
גבול אינדונזיה–פפואה גינאה החדשה

גבול אינדונזיה-פפואה גינאה החדשה הוא הגבול הבינלאומי בין אינדונזיה לפפואה גינאה החדשה. הגבול, המחלק את האי גינאה החדשה לשניים, מורכב משני קווים ישרים מצפון לדרום המחוברים בקטע קצר לאורך נהר ה-Fly[דרושה הבהרה], נהר באורך 824 ק"מ. הגבול מפריד בין שניים ממחוזות אינדונזיה – היילנד פפואה ודרום פפואה לבין מחוזות סנדאון והמערב של פפואה גינאה החדשה.
רקע

הגבול מתחיל בצפון בחוף הצפוני של גינאה החדשה, לאחר מכן הגבול ממשיך בקו אנכי ישר דרומה לאורך קו האורך ה-141 מזרחה. בהגיעו לנהר הזבוב הוא עוקב אחריו בעקומה בצורת C, לפני שהוא ממשיך בקו האורך בציר 141º 01'10" מזרחה, עד לשפך של נהר בנסבך עם מצר טורס על החוף הדרומי של גינאה החדשה.
היסטוריה

הולנד החלה ליישב את אזור אינדונזיה המודרנית (שנקראה אז איי הודו המזרחיים ההולנדיים) במאה ה-17. בשנת 1828 הם תבעו את החוף הצפון-מערבי של גינאה החדשה עד קו האורך ה-140 מזרחה. בשנת 1884 נתבע הרובע הצפון-מזרחי של גינאה החדשה על ידי גרמניה והרובע הדרום-מזרחי על ידי בריטניה, כאשר השניים הסכימו על גבול בין הטריטוריות שלהם בשנה שלאחר מכן. בשנת 1895 חתמו בריטניה והולנד על הסכם גבול שתוחם את הגבול המשותף שלהן באי במיקומו הנוכחי.
השם של גינאה החדשה הבריטית שונה לטריטוריית פפואה בשנת 1905 וניתנה לאוסטרליה בשנה שלאחר מכן. בעקבות תבוסתה של גרמניה במלחמת העולם הראשונה היא איבדה את מושבותיה, כאשר גינאה החדשה הגרמנית ניתנה לבריטניה ב-1920 ולאחר מכן התאחדה עם פפואה ב-1949 כטריטוריה של פפואה וגינאה החדשה. אינדונזיה זכתה בעצמאות מוכרת ב-1949, אולם גינאה החדשה ההולנדית נשמרה תחת שלטון הולנדי בשל אופייה הייחודי, מה שעורר מחלוקת עם אינדונזיה, שתבעה את השטח. השטח הועבר מאוחר יותר לאינדונזיה ב-1963, כאשר ילידים שהתנגדו לשלטון האינדונזי והחלו במרד שנמשך עד היום. בשנת 1973 שונה השם של החצי המזרחי של האי לפפואה גינאה החדשה, פפואה גינאה החדשה קיבלה עצמאות בשנת 1975. הגבול התבסס על הסכם אוסטרלי-אינדונזי שנחתם ב-13 בפברואר 1973, אשר קבע את הגבול במקומו הנוכחי.
המתיחות בין אינדונזיה לפפואה גינאה החדשה הלכה וגברה, כאשר הסכסוך המתמשך בפפואה המערבי ערער את היציבות באזור הגבול וגרם לזרימת פליטים ולפלישות חוצות גבולות של צבא אינדונזיה. ב-1986 נחתם הסכם ידידות בין שתי המדינות, שבאמצעותו הסכימו שני הצדדים להסדיר כל נושא שהיה להם בדרכי שלום.
מעברי גבול

יש כרגע רק נקודת מעבר רשמית דו-לאומית אחת, בין ג'איאפורה (אינדונזיה) ל־Vanimo (פפואה גינאה החדשה). עם זאת, אינדונזיה הקימה עמדת מעבר גבול נוספת והיא גם בונה עוד נקודת מעבר גבול.
הערות שוליים

↑  "Indonesia". CIA World Factbook. נבדק ב-19 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6 7  "International Boundary Study No. 155 – Indonesia – Papua New Guinea Boundary" (PDF). US Department of State. 7 בפברואר 1977. נבדק ב-20 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lintner, Bertil (22 בינואר 2009). "Papuans Try to Keep Cause Alive". Jakarta Globe. אורכב מ-המקור ב-1 באוגוסט 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Pike, John (17 באפריל 2009). "Free Papua Movement". Federation of American Scientists. ארכיון מ-13 במאי 2011. נבדק ב-20 באפריל 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "In office - Gough Whitlam - Australia's PMs - Australia's Prime Ministers". Primeministers.naa.gov.au. אורכב מ-המקור ב-2013-04-19. נבדק ב-2017-10-02.
↑  "THE INDONESIA - PAPUA NEW GUINEA BORDER: IRIANESE NATIONALISM AND SMALL STATE DIPLOMACY" (PDF). CORE. 1979. נבדק ב-20 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Indonesia: A Country Study". Country Studies. US Department of State. 1993. נבדק ב-20 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "PNG Border Crossings". Lonely Planet. נבדק ב-20 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
החלוקה הקולוניאלית של גינאה החדשה מ-1884 עד 1919
עמדת גבול סקאו בג'איאפורה
עמוד גבול MM13 ליד עמדת הגבול של סוטה
ג'יימס מקראקן

| --- | --- |

 לידה:  16 בדצמבר 1926 גארי, ארצות הברית 
 פטירה:  29 באפריל 1988 (בגיל 61) ניו יורק, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 סוג קול:  טנור 
 בן או בת זוג:  Sandra Warfield 
 
ג'יימס מקראקן (באנגלית: James McCracken, ‏16 בדצמבר 1926 - 29 באפריל 1988) היה זמר טנור אמריקאי.
ביוגרפיה

מקראקן נולד בגארי, אינדיאנה והחל לשיר במקהלת הכנסייה בעירו כילד. בעת שירותו בצי של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה, שר במקהלת אנשי הצי. הוא למד מוזיקה באוניברסיטת קולומביה וכן אצל אלזה זייפרט בקונסטנץ, גרמניה.
הופעתו הפומבית הראשונה הייתה בשנת 1952, עם "סנטרל סיטי אופרה" בקולורדו, בתפקיד "רודולפו" בלה בוהם של פוצ'יני. הוא שר תפקידים משניים במטרופוליטן אופרה בניו יורק משנת 1953 עד 1957, כשהיה עדיין סטודנט. ב-1957 יצא לאירופה והופעתו הראשונה שם הייתה באופרה של וינה. הוא נחל הצלחה רבתי באופרה של ציריך, שווייץ.
"אותלו" היה אחד מתפקידיו המובהקים. משנת 1963 היה לאחד הטנורים הדרמטיים הראשיים של המטרופוליטן.
מקראקן נשא לאישה את זמרת המצו-סופרן סנדרה וורפילד, והופיע לצדה באופרה "שמשון ודלילה" של קאמי סן-סנס במטרופוליטן. הוא חזר למטרופוליטן שבועות ספורים לפני מותו בגיל 61. מקראקן השתתף בסיור האחרון של המטרופוליטן אופרה בארצות הברית, שם שר בתפקיד קאניו ב"ליצנים" של לאונקוואלו.
מקראקן השאיר אחריו הקלטות, ביניהן "הנביא" של מאיירבר (עם מרילין הורן ורנאטה סקוטו, משנת 1976 בערך), כרמן של ביזה (בניצוח ליאונרד ברנשטיין, 1972), פידליו של בטהובן (עם בירגיט נילסון, 1964), "אותלו" של ורדי (עם דיים גווינת' ג'ונס, 1968) ו"ליצנים" (1967), וכן שירי גורה של ארנולד שנברג (עם ג'סי נורמן, טטיאנה טרויאנוס ודייוויד ארנולד, 1979).
גורדון פולרטון

| --- | --- |

גורדון פולרטון (1979)
 לידה:  11 באוקטובר 1936 רוצ'סטר, ארצות הברית 
 פטירה:  21 באוגוסט 2013 (בגיל 76) לנקסטר, ארצות הברית 
 מידע כללי
 לאום:  ארצות הברית אמריקאי
 השכלה:  המכון הטכנולוגי של קליפורניה  בית הספר לטייסי ניסוי של חיל האוויר האמריקני  Grant High School 
 עיסוק בעבר:  מהנדס
 עיסוקים נוספים:  טייס
 תקופת השירות:  1966–2007 (כ־41 שנים)
 דרגה:  קולונל בחיל האוויר של ארצות הברית
 זמן שהייה בחלל:  15 ימים 22 שעות  ו-50 דקות
 ביוגרפיה בנאס"א:  גורדון פולרטון
 משימות
 ALT, STS-3, STS-51-F
 , , ,
 עיטורים
  מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה  מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה  צלב התעופה המצוינת (ארצות הברית)   מדליית השירות המצטיין של נאס"א  מדליית נאס"א לשירות יוצא מן הכלל  מדליית הטיסה בחלל של נאס"א (פעמיים)
 
גורדון פולרטון (באנגלית: Charles Gordon Fullerton;‏ 11 באוקטובר 1936, רוצ'סטר – 21 באוגוסט 2013 לנקסטר) היה מהנדס, טייס ניסוי ואסטרונאוט אמריקאי אשר לקח חלק בתוכנית מעבורת החלל.