stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלפא רומיאו רומיאו
גלריה

מיניבוס "אלפא רומיאו רומיאו" - דור שני
מיניבוס "אלפא רומיאו רומיאו" - דור שני
מיניבוס "אלפא רומיאו רומיאו"
"אלפא רומיאו רומיאו" - דור שלישי, שנת 1961
"אלפא רומיאו רומיאו" - דור שלישי, שנת 1961
"אלפא רומיאו רומיאו" - משאית מנוף
"אלפא רומיאו רומיאו" - דור שלישי, שנת 1961, משאית גרר
"אלפא רומיאו רומיאו" - מסחרית (מימין), אלפא רומיאו ג'וליה (משמאל)
"אלפא רומיאו רומיאו" - דור שני, אמבולנס, מבט לתא הנהג
"אלפא רומיאו רומיאו" - דור רביעי, מודל "F12" - אמבולנס
ראו גם

אלפא רומיאו
הערות שוליים

↑  דגמי "אלפא רומיאו רומיאו" alfastop.co.uk/romeo
↑  "אלפא רומיאו רומיאו" דגמי F11/F12/A11/A12 alfaklub.dk/index
↑  "אלפא רומיאו רומיאו" דגמי F11/F12/A11/A12 ultimatecarpage.com/forum/showthread
↑  "אלפא רומיאו רומיאו" דגמי F11/F12/A11/A12 - תמונות alfaregister.net
אוטו אוניון 1000 Sp

| --- | --- |

Auto Union 1000 Sp
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Union AG (אנ')
 שנות ייצור:  1958–1965
 יחידות שיוצרו:  6,644
 הרכבה:  גרמניה גרמניה
 מודל אחריו:  אאודי 100 קופה S
 אורך:  4,170 מ"מ
 רוחב:  1,680 מ"מ
 גובה:  1,325–1,335 מ"מ
 משקל:  930–981 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,350 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  3 צילינדרים, בטור, 981 סמ"ק המפיק 55 כ"ס ב-4,500 סל"ד, יחס דחיסה 8.0:1
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות  (הילוך 2 והילוך 4 מסונכרנים)
 מהירות מרבית:  140 קמ"ש
 צריכת דלק:  10.2 ליטר ל-100 ק"מ
אוטו אוניון 1000 Sp (בגרמנית: Auto Union 1000 Sp) היא מכונית ספורט מתוצרת יצרנית הרכב ה-גרמנית Auto Union AG (אנ') אשר יוצרה בין השנים 1958–1965
תצורות

2 דלתות - קופה
2 דלתות - רודסטר
תצורות > דגמים

"1000 Sp Coupé" (יוצר מאפריל 1958 - מרץ 1965)
"1000 Sp Roadster" (יוצר מאוקטובר 1961 - מרץ 1965)
"אוטו אוניון 1000 Sp"

יוצרו 6,644 יחידות
2 דלתות
מספר נוסעים: 2+2
מנוע בנזין
מנוע קדמי אורכי
מנוע קירור מים
סוג הנעה: הנעה קדמית
מכל דלק - 44.3 ליטר
צמיגים: 155x15
תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 16.7 שניות (דגם קופה, שנת 1959)
תמונות

דגמי קופה
"אוטו אוניון 1000 Sp"
"אוטו אוניון 1000 Sp"
"אוטו אוניון 1000 Sp"
"אוטו אוניון 1000 Sp"
"אוטו אוניון 1000 Sp"
"אוטו אוניון 1000 Sp", שנת 1960
"אוטו אוניון 1000 Sp", שנת 1960 - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
לוגו היצרן "Auto Union" על דגם "אוטו אוניון 1000 Sp"
דגמי רודסטר
"אוטו אוניון 1000 Sp"
"אוטו אוניון 1000 Sp", שנת 1963
"אוטו אוניון 1000 Sp"
"אוטו אוניון 1000 Sp"
"אוטו אוניון 1000 Sp" - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים (במרכז לוח המכשירים - שעון אנלוגי)
הערות שוליים

↑  1959 Auto Union AU 1000 Sp Coupe full range specs, www.automobile-catalog.com (באנגלית)
↑  Auto Union 1000 SP-1962, Lane Motor Museum (באנגלית אמריקאית)
↑  1965 Auto Union 1000 - SP Cabriolet. One of 1640 examples ever made., www.classicdriver.com (באנגלית אמריקאית)
↑  1000SP, www.dkw-autos.de
↑  "אוטו אוניון 1000 Sp", שנת 1963 - דגם קופה car.info/en-se/auto-union/1000/1000-sp-coupe
↑  "אוטו אוניון 1000 Sp" קופה - מפרט carfolio.com/specifications/models/car
הנעה אחורית

הנעה אחורית (באנגלית: Rear-wheel drive מקובל לכנות RWD) היא צורת סידור מנוע ותמסורת בכלי רכב מנועיים. בהנעה אחורית המנוע מניע רק את הגלגלים האחוריים. עד סוף המאה ה-20, הנעה אחורית הייתה הקונפיגורציה הנפוצה ביותר במכוניות. ברוב כלי הרכב עם הנעה אחורית, המנוע ממוקם לאורכו בקדמת הרכב.
פריסת כלי הרכב

הפריסה הנפוצה ביותר עבור רכב עם הנעה אחורית היא עם מנוע ותמסורת בקדמת הרכב, הממוקמים לאורך.
פריסות נוספות של כלי רכב עם הנעה אחורית כוללות מנוע קדמי-אמצעי, מנוע אחורי-אמצעי ומנוע אחורי.
יצרנים מסוימים, כמו אלפא רומיאו, לנצ'יה, פורשה (944, 924, 928) ושברולט (קורבט C5, C6, ו-C7), ממקמים את המנוע בקדמת הרכב ואת התמסורת באחורי הרכב, על מנת לספק חלוקת משקל מאוזנת יותר. פריסה זו נקראת לעיתים קרובות "תמסורת" מכיוון שהתמסורת והסרן הם יחידה אחת.
היסטוריה > שנות ה-1890 עד שנות ה-1960

רבים מכלי הרכב שנבנו במאה ה-19 היו עם הנעה אחורית, לעיתים עם מנוע שמוקם באחורי הרכב. הרכב הראשון עם הנעה אחורית והמנוע בקדמתו היה דגם Panhard משנת 1895, ולכן פריסה זו הייתה ידועה בשם "Système Panhard" בשנים הראשונות. לפריסה זו יש יתרון של מינימום מורכבות מכנית, מכיוון שהיא מאפשרת למקם את התמסורת בקו ישר עם פלט המנוע, מה שמפזר את המשקל תחת הרכב. בהשוואה לרכב עם המנוע מעל הגלגלים המניעים, אין צורך בגל הינע (מחליפים אותו בתמסורת עם משקל משולב קל יותר), אבל יש חיסרון של ריכוז כל המשקל במקום אחד.
כדי להפחית את המשקל היחסי של גל ההינע, התמסורת הייתה בדרך כלל מחולקת לשני חלקים: תיבת ההילוכים והנעה סופית. תיבת ההילוכים הייתה מיוצרת בדרך כלל עם ההילוך הגבוה ביותר שלה במצב של 1:1, מה שמציע יתרונות מכניים מסוימים. ההנעה הסופית, בציר האחורי, הייתה מפחיתה זאת למהירות המתאימה ביותר לגלגלים. מכיוון שהכוח הוא המוצר של מומנט ומהירות זוויתית, סיבוב מהיר יותר של הגל עבור כל כוח נתון מפחית את המומנט ומאפשר בנייה קלה יותר של הגל.
בעידן שבו הבנזין היה זול ומשקל כלי הרכב היה כבד, היתרונות המכניים של פריסת הנעה קדמית-הנעה אחורית (FR) התגברו על כל חיסרון במשקל. הפריסה נשארה כמעט אוניברסלית בין עיצובי כלי הרכב עד שנות ה-1970.
היסטוריה > שנות ה-1970 עד ההווה

לאחר האמברגו הערבי על הנפט של 1973 ומשברי הדלק של 1979, רוב כלי הרכב האמריקאים הוצאו מהשוק לטובת פריסת הנעה קדמית (FF) – מגמה זו הולידה את שוק ההמרה לרכבי שטח. במהלך שנות ה-1980 וה-1990, רוב החברות האמריקאיות הציבו כעדיפות את הסרת הנעה אחורית מכלי הרכב היוקרתיים והמרכזיים שלהן. קרייזלר הפכה ל-FF ב-100% עד 1990 ו-GM האמריקאית עברה ל-FF באופן מלא עד 1997 למעט הקורבט, פיירבירד וקמארו. המוסטנג של פורד נשאר עם הנעה אחורית, כפי שהוא חייב לשמור על נוכחות ספורטיבית, כמו גם המכוניות הגדולות של פורד שהתבססו על פלטפורמת פורד פנתר (פורד קראון ויקטוריה, מרקורי גרנד מרקיז, ולינקולן טאון קאר) עד שהן הופסקו ב-2011 לטובת פורד טאורוס, שפסק היצור ב-2019, והיה זמין רשמית עם הנעה קדמית או הנעה בכל הגלגלים.
באוסטרליה, רכבי FR נשארו פופולריים במהלך תקופה זו, עם מכירות חזקות ויציבות של הולדן קומודור ופורד פלקון עד שהופסקו בסוף שנות ה-2010. באירופה, הנעה קדמית פופולרית במיוחד במכוניות קטנות כמו מיני, רנו 5 ופולקסווגן גולף ואומצה לכל המכוניות המרכזיות. מותגים יוקרתיים כמו מרצדס-בנץ, BMW, ויגואר נשארו עצמאים למדי ממגמה זו ושמרו על מערך כלי רכב FR לחלוטין או כמעט לחלוטין. מותגים יפניים מרכזיים כמו טויוטה היו כמעט בלעדיים ב-FR עד סוף שנות ה-1970 ותחילת שנות ה-1980. הרכב הראשון של טויוטה עם הנעה קדמית היה טויוטה טארסל, עם הקורולה והסליקה שהפכו ל-FF מאוחר יותר בעוד שהקמארי תוכננה מראש כ-FF. הסופרה, קרסידה, קרואן והסנצ'ורי נשארו ב-FR. מותג היוקרה לקסוס כולל מערך כלי רכב FR בעיקר. סובארו BRZ הוא רכב FR. העובדה שנדרש גל הינע להעברת הכוח לגלגלים האחוריים פירושה שיש מנהרת מרכזית גדולה בין המושבים האחוריים; לכן, מכוניות כמו מאזדה RX8 ופורשה פאנאמרה מוותרים על מושב אחורי מרכזי ומחלקים את המושבים על ידי מנהרת מרכזית.
במאה ה-21, רוב המכוניות הן FF, כולל כל המכוניות עם מנוע קדמי, אך רכבי FR עושים קאמבק כחלופה לרכבי שטח גדולים. בצפון אמריקה, GM חזרה לייצור רכבי יוקרה מבוססי FR עם קדילאק CTS ב-2003. נכון ל-2012, כל כלי הרכב חוץ מה-SRX וה-XTS הם כלי רכב מבוססי FR. שברולט החזירה את הקמארו מבוססת FR ב-2009, ואת קפריס PPV ב-2011. פונטיאק גם כן קיבלה קו קצר של רכבי FR עם G8 ופונטיאק סולסטיס. מחליפת G8 בשם שברולט SS שוחררה ב-2013 ומשתמשת בפריסת FR. קרייזלר ודודג' החזירו את ה-300 והצ'ארג'ר על פלטפורמת FR. הם גם שומרים על פריסת FR על ג'יפ גרנד צ'ירוקי ודודג' דוראנגו שהפכו לשלדת מרכב אחיד. יונדאי וקיה גם כן עובדים עם רכבי FR חדשים בארצות הברית, ג'נסיס קופה וסדאן, אקוס והקיה קווריס החדשה. פורד, מצד שני, נראית כמזניחה רכבי FR עם הפסקת פלטפורמת פנתר ב-2011 והפלקון באוסטרליה בלבד ב-2016. מלבד משאיות, ואנים ורכבי שטח, המוסטנג הוא הרכב היחיד מבוסס FR שנשאר במערך שלהם.
שימוש בהנעה אחורית ברכבי ספורט

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הערות שוליים

↑  Comparison Test: Front-Wheel Drive Vs. Rear-Wheel Drive, Popular Mechanics, ‏2004-09-14 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295696905171  GND: 4113920-3  LCCN: sh85010402 
יונדאי ג'נסיס, דוגמה מודרנית של רכב סדאן עם הנעה אחורית
מיני (מכונית)

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  תאגיד בריטיש מוטור 
 שנות ייצור:  1959–2000
 מודל אחריו:  Austin Metro 
 אורך:  3,050 מ"מ 
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין 
 
מיני (באנגלית: Mini) היא מכונית קטנה וחסכונית עם שתי דלתות וארבעה מושבים אשר יוצרה במקור על ידי יצרנית הרכב הבריטית British Motor Corporation, ובהמשך על ידי חברות נוספות, משנת 1959 ועד שנת 2000.
למכונית המיני היה עיצוב מהפכני, אשר נודע בזכות המנוע הרוחבי שלו שחסך מקום וההנעה הקדמית שלו, והיא השפיעה באופן מהותי על ההתפתחות של המכוניות הקומפקטיות המודרניות.
בשנת 1999 זכתה מכונית המיני במקום השני, אחרי פורד מודל T, בתחרות הבינלאומית היוקרתית "מכונית המאה" אשר ביקשה לזהות את המכונית המשפיעה ביותר במאה ה-20.
היסטוריה

המכונית תוכננה על ידי סר אלק איסיגוניס(אנ') בתגובה למחסור בדלק שנגרם כתוצאה ממשבר סואץ ב-1956. יו"ר חברת British Motor Corporation, לאונרד לורד, הטיל על איסיגוניס את המשימה ליצור מכונית קטנה במחיר סביר שתוכל להכיל ארבעה נוסעים. העיצוב של איסיגוניס מיקם את המרחב הפנימי על ידי הצבת המנוע הצידה ושימוש בהנעה קדמית, מה שאפשר לנצל 80% משטח הרצפה של המכונית לנוסעים ולכבודה. תצורה זו אפשרה גם ממדים קטנים יותר מבלי להקריב מקום לנוסעים.
מכוניות המיני הושקו באופן רשמי ב-26 באוגוסט 1959 תחת השמות "אוסטין סבן" ו"מוריס מיני-מינור". שני הדגמים הללו היו כמעט זהים, עם הבדלים קלים בלבד. המכוניות יוצרו באותה העת באנגליה בלבד.
לאורך השנים מכוניות המיני יצאו לשווקים במספר רב של גרסאות. גרסת המיני קופר וקופר S התפרסמו במיוחד, וזכה להצלחה בתחרויות מירצוים שונות, כולל זכיות במקום הראשון במרוץ ראלי מונטה קרלו בשנים 1964, 1965, ו-1967.
בשנת 1994 BMW רכשה את קבוצת רובר (היורשת של חברת British Motor Corporation), ומכרה את רובה בשנת 2000, אך שמרה על הזכויות ליצור מכוניות עם שם המותג מיני.
מכירות והשפעה

לאורך 41 שנות הייצור של מכונית המיני נמכרו מעל ל-5.3 מיליון מכוניות מיני ברחבי העולם. העיצוב הייחודי של המכונית הפכו אותה לאחת המכוניות הנמכרות ביותר בתקופתה.
מכוניות המיני הופיעו לאורך השנים במספר רב של סרטים ותוכניות טלוויזיה, בהם הסרט "הג'וב האיטלקי" משנת 1969 והסדרה מיסטר בין בה הדמות הראשית נוהגת במכונית מיני משנת 1977, וכמו גם בסרט "זהות כפולה", ובסדרת סרטי "אוסטין פאוורס".
גלריית תמונות

פנים של מכונית "מוריס מיני מינור" משנת 1959
חתך המראה כיצד מכוניות מיני ממקסמות את החלל בו נמצאים הנוסעים.
מכוניות מיני
מיסטר בין נוהג במכונית המיני שלו בעודו יושב על כורסה המונחת על הגג
ראו גם

מיני (מותג מכוניות)
הערות שוליים

↑  End of an era as Mini production is halted, The Independent, ‏2000-10-03 (באנגלית)
↑  Mini, web.archive.org, ‏2015-08-01
מרקורי קומיוטר

| --- | --- |

Mercury Commuter, שנת 1960
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  מרקורי (רכב)
 שנות ייצור:  1962–1957  1968–1964
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת אם:  פורד
 אורך:  5,359 מ"מ (דור ראשון)  5,448 מ"מ (דור שני)
 רוחב:  2,009 מ"מ (דור ראשון)  2,022 מ"מ (דור שני)
 גובה:  1,435 מ"מ (דור ראשון)  1,443 מ"מ (דור שני)
 משקל:  1,895 ק"ג (ריק) (מנוע 6,384 סמ"ק המפיק 254 כ"ס המשודך לתמסורת ידנית, שנת 1965, בתצורה 4 דלתות)  1,976 ק"ג (ריק) (מנוע 6,384 סמ"ק המפיק 254 כ"ס המשודך לתמסורת אוטומטית, שנת 1965, בתצורה 4 דלתות)  1,977 ק"ג (ריק) (דגמים: מנוע 6,384 סמ"ק המפיק 304 כ"ס, 335 כ"ס, המשודך לתמסורת ידנית, שנת 1965, בתצורה 4 דלתות)  1,988 ק"ג (ריק) (דגמים: מנוע 6,384 סמ"ק המפיק 304 כ"ס, 335 כ"ס, המשודך לתמסורת אוטומטית, שנת 1965, בתצורה 4 דלתות)
 בסיס גלגלים:  3,099 מ"מ (דור ראשון)  3,023 מ"מ (דור שני)
 מפרט טכני
 מנוע:  V8 צילינדרים 5.1 ליטר (דור ראשון)  V8 צילינדרים 6.0 ליטר, המפיק 285 כ"ס, 300 כ"ס, מנוע "לינקולן" סדרה "Lincoln Y-block V8 engine" (אנ')  (דור ראשון, דור שני)  V8 צילינדרים 6.4 ליטר (6,384 סמ"ק המפיק 254 כ"ס, 304 כ"ס, 335 כ"ס) (דור ראשון, דור שני)  V8 צילינדרים 7.0 ליטר (דור ראשון)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות (דור שני)  תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות מסוג "Merc-O-Matic" (דור שני)
 מהירות מרבית:  דגם 4 דלתות 166 קמ"ש (מנוע 6,384 סמ"ק המפיק 254 כ"ס המשודך לתמסורת ידנית, שנת 1965)  182 קמ"ש (מנוע 6,384 סמ"ק המפיק 254 כ"ס המשודך לתמסורת אוטומטית, שנת 1965)  196 קמ"ש (מנוע 6,384 סמ"ק המפיק 304 כ"ס המשודך לתמסורת ידנית, שנת 1965)  194 קמ"ש (מנוע 6,384 סמ"ק המפיק 304 כ"ס המשודך לתמסורת אוטומטית, שנת 1965)  186 קמ"ש (מנוע 6,384 סמ"ק המפיק 335 כ"ס המשודך לתמסורת ידנית, שנת 1965)  201 קמ"ש (מנוע 6,384 סמ"ק המפיק 335 כ"ס המשודך לתמסורת אוטומטית, שנת 1965)
 צריכת דלק:  23.5 ליטר ל-100 ק"מ (מנוע 6,384 סמ"ק המפיק 254 כ"ס המשודך לתמסורת ידנית, שנת 1965)  22.6 ליטר ל-100 ק"מ (מנוע 6,384 סמ"ק המפיק 254 כ"ס המשודך לתמסורת אוטומטית, שנת 1965)  22.1 ליטר ל-100 ק"מ (מנוע 6,384 סמ"ק המפיק 304 כ"ס המשודך לתמסורת ידנית, שנת 1965)  23.6 ליטר ל-100 ק"מ (מנוע 6,384 סמ"ק המפיק 304 כ"ס המשודך לתמסורת אוטומטית, שנת 1965)  24.1 ליטר ל-100 ק"מ (מנוע 6,384 סמ"ק המפיק 335 כ"ס המשודך לתמסורת ידנית, שנת 1965)  23.7 ליטר ל-100 ק"מ (מנוע 6,384 סמ"ק המפיק 335 כ"ס המשודך לתמסורת אוטומטית, שנת 1965)
מרקורי קומיוטר (באנגלית : Mercury Commuter) היא מכונית סטיישן מתוצרת חטיבת מרקורי בקונצרן המכוניות האמריקאית פורד, אשר יוצרה בין השנים 1962–1957 ובין השנים 1968–1964 בארצות הברית
נתונים

מנוע קדמי
מנוע בנזין
סוג הנעה : הנעה אחורית
דגמי "מרקורי קומיוטר" צולמו לעשרות לסרטי קולנוע
נתונים > תאוצות (דגמים 4 דלתות)

תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 9.3 שניות (מנוע 6,384 סמ"ק המפיק 254 כ"ס המשודך לתמסורת ידנית, שנת 1965)
תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 10.7 שניות (מנוע 6,384 סמ"ק המפיק 254 כ"ס המשודך לתמסורת אוטומטית, שנת 1965)
תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 8.5 שניות (מנוע 6,384 סמ"ק המפיק 304 כ"ס המשודך לתמסורת ידנית, שנת 1965)
תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 9.2 שניות (מנוע 6,384 סמ"ק המפיק 304 כ"ס המשודך לתמסורת אוטומטית, שנת 1965)
תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 7.5 שניות (מנוע 6,384 סמ"ק המפיק 335 כ"ס המשודך לתמסורת ידנית, שנת 1965)
תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 8.8 שניות (מנוע 6,384 סמ"ק המפיק 335 כ"ס המשודך לתמסורת אוטומטית, שנת 1965)
תצורות

2 דלתות + חלק תחתון נפתח של דלת אחורית - סטיישן
4 דלתות + חלק תחתון נפתח של דלת אחורית - סטיישן
דורות "מרקורי קומיוטר"

דור ראשון - יוצר בין השנים 1962-1957
דור שני - יוצר בין השנים 1968-1964
גלריה

"מרקורי קומיוטר"
"מרקורי קומיוטר"
"מרקורי קומיוטר", שנת 1957
"מרקורי קומיוטר", שנת 1957
"מרקורי קומיוטר", שנת 1965
"מרקורי קומיוטר", שנת 1960
"מרקורי קומיוטר", שנת 1965
ראו גם

מרקורי פארק ליין
מרקורי מטאור
הערות שוליים

↑  דגמי "מרקורי" שנת 1957 motorcities.org/story-of-the-week/2018/mercury-s-big-m-was-a-dream-car-design-for-1957
↑  דגמי "מרקורי קומיוטר" בסרטי קולנוע imcdb.org/vehicles.php?make=Mercury&model=Commuter
↑  "מרקורי קומיוטר", שנת 1957 mad4wheels.com/mercury/commuter-station-wagon-1957
↑  "מרקורי קומיוטר", שנת 1965 - מפרט טכני automobile-catalog.com/make/mercury/full-size_mercury_7gen/full-size_mercury_7gen_commuter_wagon/1965
↑  "מרקורי קומיוטר", שנת 1968 - מפרט carfolio.com/specifications/models/car
דוד רויטמן

| --- | --- |

החזן דוד רויטמן
 לידה:  1 בנובמבר 1884 Iosipivka, אוקראינה 
 פטירה:  4 באפריל 1943 (בגיל 58) ניו יורק, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית, האימפריה הרוסית, ברית המועצות 
 תקופת הפעילות:  מ-1904 
 סוג קול:  טנור 
 פרופיל ב-IMDb
 
דוד רויטמן (1 בנובמבר 1884 – 4 באפריל 1943 כ"ח אדר ב' התש"ג) היה חזן ומלחין רוסי-אמריקני. בתחילת דרכו עבד כחזן בכפרים ובערים ברוסיה, כגון וילנה ואודסה. ב-1921 היגר לארצות הברית ולבסוף הצטרף לקהילת שערי צדק.
קורות חיים

נולד בדרזינקה שבפודוליה. כבר בילדותו נמשך למוזיקה ולטעמי המקרא למורת רוחו של אביו, בגיל 12 כך העיד על עצמו, הוא וילדי עיירתו היו עורכים כל ערב שבת 'תפילה' בבית הכנסת כשדוד הילד משמש 'חזן'.
דוד רויטמן שר במקהלתו של המנצח והמלחין זיידל רובנר. ביצירותיו מורגשת מאוד השפעתו של רובנר.
בגיל 18 התקבל רויטמן לחזן בעיר יליזבטגרד (כיום קירובוגרד). שנתיים לאחר מכן עבר במקומות בקווקז, בפטרוזבודסק ובבאחמוט. שנה אחרי כן עבר בווילנה והתפלל שם בשבת. אז מונה לחזן הראשי של וילנה שם כיהן ארבע שנים. מווילנה עבר בשנת 1912 לסנקט פטרבורג, שם היה המרכז היהודי הגדול ברוסיה. בתקופה זו עסק רויטמן בכתיבת יצירות לחברות התקליטים, והיה שבע רצון גשמית ורוחנית. בשנת 1917 כאשר פרצה המהפכה הבולשביקית ברוסיה חרבה הקהילה בסט. פטרבורג. משם עבר לאודסה שם הקים בשנת 1919 בית ספר למוזיקה יהודית.
הקונסול האמריקני בבודפשט התרשם מאמנותו של רויטמן והעניק לו ויזה לכל המשפחה. בשנת 1920, הגיע רויטמן עם משפחתו לארצות הברית. כיהן בתחילה שנתיים בביהכנ"ס "אוהב שלום" בברוקלין מלווה במקהלה בניצוחו של ליאו לוב. לאחר מכן קיבל את תפקיד בבית הכנסת "שערי צדק", שם שימש כשמונה עשרה שנה (עם הפסקה של שנתיים באמצע). במהלך השנים הופיע בקונצרטים ברחבי ארצות הברית, אירופה ודרום אמריקה.
רויטמן היה בעל קול טנור לירי, שהיה בעל מנעד רחב. הוא יצר רוב את החומר שלו בעצמו, ולא נשען על אחרים (גם הוא הקליט את יצירתו של י. שלוסברג, 'רצה'). הוא היה ארכיטקט מוזיקלי, אשר כל יצירה שלו הייתה בנין שנבנה בכישרון רב. בשנת 1923 הוא הופיע בחגיגה בניו יורק שנערכה לכבוד חיים נחמן ביאליק.
בשעת 1925 הקליט רויטמן את הקטע 'ונתנה תוקף', המנצח ליאו ליוב כתב ביקורת נלהבת על הקטע, בציינו שיש בקטע זה שלשה דברים 'לב לב ושוב לב'.
רויטמן הלחין קטעי חזנות גם על קטעים שאינם מושרים בדרך כלל, והדוגמה המיוחדת לכך היא היצירה 'שוכני בתי חומר' הנאמרת בשעת יציאת נשמתו של אדם. (מקור התפילה הוא בספר מעבר יבוק, אך מילות השיר נכתבו על ידי רבי שלמה אבן גבירול).
קיימות שמועות בדבר משפט שהתנהל בארצות הברית בשנות העשרים בדבר זכויות יוצרים על יצירות חזנות. החזן רויטמן טען כי החזן המפורסם יוסף רוזנבלט "גנב" ממנו 2 יצירות, האחת "אשמנו מכל עם" והשנייה "רחל מבכה על בניה". על פי האגדה, בית המשפט הכריע לטובת רויטמן. אך האמת היא, שהתביעה לא הגיעה לבית משפט, משום שיוסל'ה פרסם התנצלות בעיתונות, והשנים אף הפכו לידידים קרובים.
בשנת 1943 בגיל 59, נפטר החזן דוד רויטמן בניו יורק.
הערות שוליים

↑  American Jewish Year Book (PDF). Vol. 45. 1944. p. 392.
1 2 3  החזן דוד רויטמן ז"ל, הארץ, 1 באוגוסט 1943
↑  ערב ר"ח אלול התרס"ט, הזמן, 30 באוגוסט 1909
↑  החזן דקהלת ישרון בווילנה מר דוד רויטמאן, הזמן, 2 במאי 1912
↑  הרמן סויט, בין תיבת הש"ץ והבימה, הארץ, 14 בדצמבר 1930
↑  יובלו של ביאליק, דואר היום, 13 באפריל 1923
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300786005171  BnF: cb13980507k (data)  GND: 134811216  ICCU: DDSV249514  ISNI: 0000 0000 8265 0170  LCCN: n93038706  MusicBrainz: 3667118d-7981-488f-aa26-99a34b5ca79a  VIAF: 73064922   WorldCat (עם VIAF): 73064922
למבורגיני רוולטו

| --- | --- |


 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  למבורגיני רוולטו LB744
 יצרן:  למבורגיני
 שנות ייצור:  2023 - היום
 הרכבה:  איטליה איטליה
 מודל קודם:  למבורגיני אוונטאדור
 חברת אם:  אאודי תחת קבוצת פולקסווגן
 סיווג:  מכונית-על
 מרכב:  מרכב קופה בעלת שתי דלתות
 פלטפורמה:  למבורגיני LB744
 אורך:  4947 מ"מ
 רוחב:  2033 מ"מ
 גובה:  1160 מ"מ
 משקל:  1772 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2779 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין 
 הנעה היברידית:  הנעה היברידית פלאג-אין המשלבת בין מנוע בנזין V12 צילינדרים בנפח 6.5 ליטר אטמוספירי המספק 825 כ"ס ב-9,250 סל"ד ומומנט מרבי של 73.9 קג"מ ב-6,750 סל"ד עם שלושה מנועים חשמליים המספקים יחד 300 כ"ס ומומנט של 51 קג"מ, ארבעת המנועים מספקים יחד 1015 כ"ס.
 הילוכים:  תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שמונה הילוכים
 מהירות מרבית:  350 קמ"ש
 תאוצה:  2.5 שניות
 סוללה:  סוללת ליתיום-יון בקיבולת 3.8 קוט"ש
 טווח נסיעה:  10 ק"מ
 קשר:  למבורגיני אוונטאדור
 מעצב:  Mitja Borkert 
 
למבורגיני רוולטו LB744 (נקראת גם למבורגיני רבואלטו) (באיטלקית: Lamborghini Revuelto LB744) היא מכונית-על היברידית פלאג-אין במרכב קופה, בעלת שני מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי למבורגיני משנת 2023. היא נחשפה ב-29 במרץ 2023. היא מחליפת הלמבורגיני אוונטאדור והמכונית הראשונה של למבורגיני המשתמשת במערכת הנעה היברידית פלאג-אין. היחידות הראשונות צפויים להמסר ללקוחות בסוף שנת 2023.
היא המתחרה של למבורגיני למכונית החזקה ביותר של פרארי, פרארי SF90 סטרדלה, ולא הצליחה לעקוף את פרארי.
למבורגיני LB744

הלמבורגיני LB744 היא פלטפורמת מערכת הנעה היברידית פלאג-אין החדשה של למבורגיני בה יעשו שימוש כל רכבי למבורגיני הבאים, הראשונה לעשות שימוש בפלטפורמה הזו היא למבורגיני רוולטו מחליפת האוונטאדור והמכונית החזקה ביותר של למבורגיני בזכות מערכת ההנעה החדשה. הפלטפורמה החדשה נחשפה ב-7 במרץ 2023.
עיצוב

העיצוב החיצוני ממשיך את מסורת למבורגיני אך עם שינויים מעטים, היא יותר אגרסיבית עם פגוש קדמי מעוצב בצורה שונה עם פנסי תאורה בצורת חץ וכונסי אוויר מודגשים יותר.
ביחס לעיצוב החיצוני תא הנוסעים מציג מראה מעודן יותר. הממשק מבוסס על שלושה מסכים. במרכז מערכת מולטימדיה עם מסך מגע בגודל 8.4 אינץ', לוח המחוונים עושה שימוש במסך בגודל 12.3 אינץ', ומול הנוסע מסך נוסף בגודל 9.1 אינץ' המציג את נתוני הנסיעה והביצועים. כל המסכים מנוהלים על ידי אותה מערכת הפעלה, מה שמאפשר "לדחוף" אליהם אינפורמציה שונה באמצעות החלקת אצבע לכיוונם במסך המרכזי.
מפרט טכני

הלמבורגיני רוולטו כוללת מערכת הנעה היברידית פלאג-אין המשלבת בין מנוע בנזין V12 צילינדרים בנפח 6.5 ליטר אטמוספירי המספק 825 כ"ס ב-9,250 סל"ד ומומנט מרבי של 73.9 קג"מ ב-6,750 סל"ד עם שלושה מנועים חשמליים המספקים יחד 300 כ"ס ומומנט של 51 קג"מ, ארבעת המנועים מספקים יחד 1015 כ"ס. תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שמונה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 2.5 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 350 קילומטרים לשעה.
מפרט טכני > סוללה

הלמבורגיני רוולטו כוללת סוללת ליתיום-יון בקיבולת 3.8 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה מרבי של 10 ק"מ רק בהנעה קדמית לא האחורית ולא הכפולה, הסוללה נטעת אוטומטית ממנוע הבנזין בתוך 6 דקות בלבד ויש אפשרות להטעין אותה חיצונית על ידי מטען בקיבולת מרבית של 7 קילוואט המטעין את הסוללה מ-0 ל-100 אחוז בזמן של חצי שעה.
הערות שוליים

↑  New Lamborghini Revuelto: plug-in hybrid V12 supercar revealed, Auto Express (באנגלית)
↑  Lamborghini Revuelto is 1000bhp PHEV Aventador replacement, Autocar (באנגלית)
↑  Lamborghini Revuelto Configurator Lets You Build Your Dream Supercar, Motor1.com (באנגלית)
↑  cartube, מהפכה היברידית: למבורגיני Revuelto פלאג-אין נחשפת, באתר cartube
↑  cartube, עם 1015 כ"ס: למבורגיני חושפת את מערכת ההנעה ההיברידית פלאג-אין שלה LB744, באתר cartube
↑  2024 Lamborghini Revuelto Debuts: Aerospace-Inspired V12 Hybrid With 1,001 HP, Motor1.com (באנגלית)
↑  This is the new 217mph, hybrid Lamborghini Revuelto hypercar, Top Gear, ‏2023-03-29 (באנגלית)
↑  חזי גורן, למבורגיני רבולטו PHEV יוצאת לאור, באתר פורטל הרכב גיר, ‏30 במרץ 2023
מיהאי צ'יקסנטמיהאיי

| --- | --- |

צילום מ-2010
 לידה:  29 בספטמבר 1934 פיומה (רייקה), ממלכת איטליה, כיום במערב קרואטיה 
 פטירה:  20 באוקטובר 2021 (בגיל 87) קלרמונט, ארצות הברית 
 שם לידה:  Csíkszentmihályi Mihály Robert 
 ענף מדעי:  פסיכולוגיה, פסיכולוגיה חיובית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת שיקגו 
 מוסדות:  אוניברסיטת שיקגו  אוניברסיטת קלרמונט 
 פרסים והוקרה:  פרס עמית ג'יימס מקין קטל (2013)  פרס סצ'ני (2011) 
 צאצאים:  כריסטופר צ'יקסנטמיהאיי, מארק צ'יקסנטמיהאיי 
 
מיהַאי רוברט צִ'יקסֶנְטְמִיהַאיִי (בהונגרית: Csíkszentmihályi Mihály Robert‏; 29 בספטמבר 1934 – 20 באוקטובר 2021) היה פסיכולוג אמריקאי ממוצא הונגרי, פרופסור לפסיכולוגיה חיובית באוניברסיטת קלרמונט. צ'יקסנטמיהאיי ידוע בזכות מחקריו על אושר, יצירתיות ו"זרימה" (Flow).
חייו > שנותיו המוקדמות

צ'יקסנטמיהאיי נולד ב-1934 בעיר הנמל פיומה, אז בממלכת איטליה, כיום –רייקה בקרואטיה, כבן למשפחה הונגרית בעלת שורשים גרמניים וסלובקיים. אביו, אלפרד האוזנבלאס כיהן כקונסול הונגריה ברייקה ושינה באותה שנה את שם משפחתו לצ'יקסנטמיהאי, על רקע ייחוסו למשפחת אצילים בשם זה מחבל הסקלרים שבטרנסילבניה האם, אדית ינקוביץ' יסניציי, בת למשפחת אצילים הונגרית-סלובקית שפעלה גם בפולין ובצרפת, הייתה עקרת בית, ולימים עבדה בשירות האו"ם. הוריו היו די מרוחקים והילד התחנך עם מטפלות גרמניות. למד מילדותו איטלקית וגרמנית. בשנות מלחמת העולם השנייה בתפקידו הדיפלומטי עזר אלפרד צ'יקסנטמיהאי ליהודים רבים להגר על מנת למצוא מקלט במקום אחר. אחד מקרובי המשפחה הרחוקים של צ'יקסנטמיהאי בהונגריה היה יהודי ונספה באושוויץ.
בשנת 1943 בגלל הפגזות ותקיפות חוזרות על הקונסוליה ההונגרית נאלץ בגיל 9 לשוב להונגריה עם אמו ושתי אחיותיו. בסוף שנת 1944 הצליחו לברוח משם זמן קצר לפני כניסת הצבא הסובייטי ולהתאחד עם האב בוונציה. אחר כך נמלטו משם לרומא. אחד מאחיו למחצה של צ'יקסנטמיהאי שהיה סטונדט באוניברסיטה הפוליטכנית, גויס בעת הקרבות נגד המצור הסובייטי על בודפשט ונהרג. האח למחצה הבכור, אב למשפחה, נעצר ברחוב ונלקח למשך שש שנים לעבודות פרך במכרות בברית המועצות.
בתום המלחמה בעת היותם באיטליה נשלחו צ'יקסנטמיהאי ומשפחתו למשך 8 חדשים למחנה פליטים. בתקופה זו הרבה לשחק שחמט. אחרי שחרור מהמחנה התמנה האב כשגריר הונגריה ברומא. אולם כשאחרי התחזקות השלטון הקומוניסטי נקרא ב-1948 לישיבה בבודפשט, החליט האב שלא לחזור למולדתו ונשללה לו האזרחות ההונגרית. הבן למד בגימנסיה הקלאסית "טורקואטו טאסו" ברומא ונהנה פחות מהלימודים כמו מהפעילויות בצופים. עזב את בית הספר בגיל 14 כדי לעזור במסעדה המצליחה "בודפשט הקטנה" שפתח אביו ברומא. בגיל 19 ביקר בשווייץ והזדמן לו לשמוע בציריך הרצאה של קרל גוסטב יונג על האמונה שנפוצה באותה תקופה ב"עצמים הבלתי מזוהים" והוקסם על ידי ניתוחיו. עבד תקופה לפרנסתו כמתרגם, אחר כך בקבלה של בית מלון במילאנו ולמשך מספר שנים ככתב חוץ של העיתון הצרפתי לה מונד.