stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהדות שווייץ
הערות שוליים

1 2 3  חיים ביינארט, אטלס כרטא לתולדות עם ישראל בימי הביניים, עמ' 57.
↑  מובא בהקדמת הספר קרבן נתנאל
↑  עומר גלאור, הנשיא הרצוג נפגש עם ממשלת קנטון באזל ועם נציגי הקהילה היהודית בשוויץ, באתר חדשות מבזק לייב, ‏2022-08-30
↑  בית ספר נעם (אנגלית)
↑  Jewish Schools and Kindergartens, אתר swissjew
↑  אתר SUJS
↑  אתר SIG
↑  אתר בני ברית שווייץ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  HDS: 011376 
| יהדות אירופה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה (סיציליה) • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בלגיה • בלארוס • בוסניה והרצגובינה • בריטניה (גיברלטר • סקוטלנד) • גאורגיה • גרמניה • דנמרק • הולנד • הונגריה • טורקיה • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונקו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סלובניה • סלובקיה •  סן מרינו • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קפריסין • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ • ברית המועצות • יוגוסלביה |  |
| מדינות שההכרה בהן מוגבלת | אבחזיה • קוסובו • צפון קפריסין • דרום אוסטיה • טרנסניסטריה |  |
| אזורים היסטוריים | אשכנז • מזרח אירופה • אוברלנד • אונטרלנד • אלזס • גליציה • טרנסילבניה • קטלוניה • הקרפטים |  |
רות דרייפוס (2002). האשה הראשונה והיהודייה הראשונה שכיהנה ב-1999 כנשיאת וראשת ממשלת שווייץ
הדלקת מנורת ענק של חנוכה במרכז העיר לוצרן
טריגון לונגה

| טריגון לונגה |
| --- | --- |
 טריגון לונגה
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
סדרה:: טחנאים
משפחה:: טריגוניים
סוג:: טריגון
מין:: טריגון לונגה
שם מדעי
 Dasyatis longa ‏גארמן, 1880
תחום תפוצה


טריגון לונגה (שם מדעי: Bathytoshia longa) הוא מין של דג סחוס ממשפחת הטריגוניים, החי במערב האוקיינוס השקט בתחום שבין באחה קליפורניה שבמקסיקו לקולומביה ואקוודור ולעיתים מופיע גם בסן דייגו, קליפורניה, באיי רבייג'יגדו (אנ') ובאיי גלאפגוס. מין זה מצוי בסכנת הכחדה בטבע.
תיאור

הטריגון מגיע לאורך ממוצע של 1.5 מטר ויכול להגיע לאורך 2.58 מטרים, לרוחב 1.58 מטר בין סנפירי החזה ולמשקל של 46.4 קילוגרם. צבעו חום-אדמדם עד אפור כהה עם בטן לבנה והוא בעל סנפירי חזה רחבים דמויי מעוין בצורתם וסנפירי שת דקים וקצרים. הזנב ארוך ולאורכו מספר עוקצים בעלי ארס. הטריגון משריץ 1 עד 5 צאצאים חיים לאחר היריון של 10 עד 11 חודשים.
הוא מתחפר לאורך קרקעית הים בעומק של עד 50 מטרים בקירוב במים טרופיים של שוניות אלמוגים, חופי סלעים, לגונות ומפרצים לאורך החוף וגם בשפכי נהרות וביערות מנגרובים לחופי אמריקה הפסיפית. הוא ניזון ממינים של דגי גרם קרקעיים, טרפידים, סרטנים ורכיכות שונות שאותם הוא מנפץ עם שיניו הקשות.
טריגון זה נידוג לעיתים במערך חכות לחופי מרכז אמריקה וגם נתפס ברשתות כשלל לוואי. כיום הוא מצוי בסכנת הכחדה בטבע.
הערות שוליים

ערך זה הוא קצרמרבנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יוסי חן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1936 (בן 88 בערך) לחווא, פולין (כיום בשטחה של בלארוס)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   המוסד,  צבא הגנה לישראל
 
יוסי חן (נולד ב-1936) הוא סוכן מוסד ומחבר ספרי מחקר היסטורי על מרדף המוסד אחר הנאצים וספר אוטוביוגרפי "האור בקצה היער".
ביוגרפיה

הוא נולד בשם יוסף חיניץ ב־1936 בעיירה לחווא, אז בפולין וכיום בבלארוס. אביו ברל־דב היה יערן ואמו חיה-שרה הייתה עקרת בית וגידלה את יוסף ואחיו הצעיר משה. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ובעקבות הסכם ריבנטרופ–מולוטוב, פלש הצבא האדום אל העיירה וסיפחה לברית המועצות. ב-1941 פלשו הנאצים לברית המועצות וכבשו בין השאר את העיירה. יום אחד לפני פלישת הגרמנים, ב-21 ביוני 1941, היה יוסי בן 5 וסבל מכאבי תופת בבטנו, שאילצו את משפחתו לאשפזו. זו אולי הסיבה לכך שהמשפחה לא נמלטה מזרחה לברית המועצות, כמו שעשו לא מעט יהודים באזורים שנכבשו בידי הנאצים. הרופאים אבחנו אצלו דלקת תוספתן, ניתחו אותו והצילו את חייו. חודשים אחדים לאחר כיבוש לחווא הקימו בה הנאצים גטו. זה היה גטו קטן של שני רחובות ו־45 בתים, שבו חיו יותר מ־2,000 יהודים, יהודי אחד על מטר רבוע. חלקם היו תושבי העיירה, והשאר הובאו מהעיירות ומהכפרים מסביב.
"חיי ניצלו בזכות אירוע אחד: המרד בגטו לחווא", כתב יוסי חן בספרו "האור בקצה היער" שפרסם ב־2011, שבו סיפר את זיכרונותיו. ב־3 בספטמבר 1942, כשהתברר לראשי היודנראט כי בהוראת הגרמנים חפרו איכרי הסביבה בקרבת העיירה בורות, הם הבינו את המשמעות והורו על התקוממות. למפקד המרד מונה יצחק רוחצ'ין, מפקד בית"ר בעיירה. ראשי היודנראט, דב-ברל לופטין וישראל דרבסקי, החלו להצית בתים. במקביל התנפל רוחצ'ין, כשבידו גרזן, על חייל גרמני וניפץ את גולגולתו. גטו לחווא היה ראשון הגטאות שמרדו ברוצחים הנאצים.
כ־650 יהודים הצליחו לברוח לאזורי הביצות והיערות כשגדר הגטו נפרצה, והיתר נרצחו או נלקחו אל הבורות החפורים ונורו שם. רוחצ'ין נורה ונהרג כשקפץ לתוך נהר. מרבית הבורחים התגלו והוצאו להורג. רק כ־100 הצליחו להצטרף לפרטיזנים שביערות, ושרדו את המלחמה. עם הבורחים והשורדים היה גם יוסי בן ה־6, שבדיעבד הסתבר שהיה הילד הצעיר ביותר שניצל מהגטו.
במהומת הבריחה תחת אש איבד חן את משפחתו, אך לאחר כשעה כשהוא רץ לבדו באורח פלאי פגש את דודו הירש לייב, שהיה חייל בצבא הפולני, ולמחרת התאחד עם אביו. משתף פעולה בלארוסי רצח את הדוד. אמו ואחיו לא הצליחו לנוס על חייהם, נתפסו והוצאו להורג.
חן ואביו הסתתרו בערימות שחת וביערות, שתו מים מנהרות, אכלו מפירות היער ולבסוף הצטרפו לפרטיזנים. "היינו כמו ג'וקים שבורחים ממקום למקום", הוא תיאר את התקופה שבה שרדו את השואה. לחווא והאזור שמסביב לה שוחררו על ידי הצבא האדום ביולי 1944. אחד האירועים שנחרתו בזיכרונו של חן היה הוצאתו להורג בכיכר העיר בתלייה של משתף פעולה. "ראיתי נקמה זאת בשמחה. שמחתי על הנקמה שביצעו במשתף פעולה עם הגרמנים", כתב בזיכרונותיו.
עם סיום מלחמת העולם השנייה במאי 1945, החלו האב והבן את מסעם מערבה. הם עברו לפולין, משם המשיכו לאוסטריה וגרמניה, שבהן שהו במחנות עקורים ופליטים יהודים. משם, בעזרת ארגון הבריחה של ההגנה, הגיעו לנמל סט בצרפת, שם עלו על ספינת הנהרות האמריקאית "פריזדנט וורפילד", ששמה שונה לאקסודוס. יוסי, כמו גם יתר המעפילים, גורשו על ידי הבריטים לאירופה והורדו בכח בנמל המבורג שבגרמניה.
באוגוסט 1948 הפליגו שוב ברל ויוסי בן ה־12 בספינה "עצמאות" לנמל חיפה, והפעם לצמיתות. הם גרו בחולון, שבה גרה אחותו של האב שעלתה לישראל בשנות ה־30. חן הצעיר היה חבר בקן השומר הצעיר בעיר, ובגיל 16 עבר ללמוד בכיתה י"א בבית הספר היוקרתי של אותם ימים, "כדורי".
שירות צבאי וכתיבת היסטוריה

לאחר גמר לימודיו התגייס ב־1955 לנח"ל, הלך לקורס קצינים ופיקד על היאחזות הנח"ל בארותיים (כיום היישוב עזוז) שליד ניצנה בגבול מצרים.
במהלך שירותו הצבאי התוודע לאנשי יחידה 154 של אגף המודיעין (אמ"ן) בצה"ל, שמשימתם הייתה לגייס סוכנים בקרב הבדואים בנגב ובסיני. כך החל הרומן בן 30 השנים שלו עם עולם הריגול והמודיעין.
ההיכרות עם אנשי היחידה הובילה אותו כעבור כשנתיים להצטרף אליהם, לא לפני שלימד עצמו ערבית. כעבור שנתיים נוספות שלח אותו צה"ל ללמוד במחלקה ללימודי המזרח התיכון באוניברסיטה העברית. לאחר שקיבל את התואר הראשון שב ליחידה, שמוכרת יותר במספר 504. על עבודתו ותפקידיו ביחידה, שבה הגיע לתפקיד סגן מפקד בדרגת סגן-אלוף, הוא ממאן לדבר. "זו לא מטרת הראיון", הוא עונה קצרות. בין לבין הוא הספיק להינשא לנחמה, ולבני הזוג יש שלוש בנות ותשעה נכדים ונכדות.
ב־1972 הוא נשלח לשמש כנציג אמ"ן במוסד, וארבע שנים מאוחר יותר הוא הושאל מאמ"ן למוסד ובהמשך היה לעובד מן המניין בארגון ביון החוץ של ישראל. תרמו למעבר הרקע המודיעיני שלו וידיעת כמה שפות, ובהן רוסית, ספרדית, אנגלית, יידיש וערבית.
במוסד הוא שימש במגוון תפקידים, ובהם קצין איסוף (קצ"א) באגף "צומת", שתפקידו לאתר, לגייס ולהפעיל סוכנים. בהמשך עבר לאגף "ביצור" - שאחריותו הייתה העלאת יהודים ממדינות ערביות ומוסלמיות (גם יהודי אתיופיה שעלו דרך סודאן) שלא אפשרו להם לצאת וגם אחריות על ביטחון קהילות יהודיות בעולם. מ־1980 הוטלה על "ביצור" גם האחריות למרדף אחר הפושעים הנאצים, אף שחן לא עסק בכך.
לנושא הוא הגיע במקרה. זה החל בטפיחה על השכם במהלך טיסה מחוץ לישראל, לאחר שפרש ב־1992 לגמלאות והחל לעבוד בחברה שהעניקה ייעוץ ביטחוני לאותה מדינה. הטופח על שכמו היה ראש המוסד שבתי שביט. "אתה יודע ספרדית, ואני צריך אותך לכמה חודשים לאיזשהו תפקיד", הוא אמר לו. לאחר שחזר לישראל, התייצב חן במטה המוסד והחל בעבודה.
תוך הכנת מערכי עבודה והדרכה נכנס לנושא ההיסטוריה וכתב שלשה כרכים הסודיים שמתעדים את הפעילות החשאית של המוסד מ־1959 ועד 1991, שנועדה להשיג מידע, לאתר, להביא להסגרתם ולהעמדתם לדין וגם לחסל את המבוקשים הנאצים. ב־2007 הדפיסה מחלקת "תולדות" את שלושת הכרכים שכתב חן. הכתיבה ארכה כמה שנים. "כל הארכיונים וכל המסמכים של המוסד נפתחו בפניי", הוא מדגיש. הוא עבר על כל מסמך, על כל דין וחשבון של לוחמים שפעלו בשטח, שצילמו ושרטטו את היעדים לחיסול ומקומות מגוריהם, כמו גם את המסמכים שנאספו על ידי קציני המודיעין במטה, פקודות המבצעים ועוד. מה שלא נמצא בכתובים, הוא השלים בראיונות עם המשתתפים באותם מבצעים ועם ראשי המוסד לדורותיהם.
ב-2014 העביר המוסד את הכרכים ליד ושם, בתקווה שיפרסמו וינגישו אותם לציבור. זה קרה בטקס צנוע שהתקיים במטה המוסד בגלילות, בהשתתפות חן, מנהלי יד ושם, ראש המוסד תמיר פרדו וקודמו בתפקיד מאיר דגן, שבני משפחתו נרצחו בשואה והתעניין בנושא מאוד.
הספרים לא זכו לפרסום ומודעות, כל חייו חי יוסי חן במחתרת, באפלוליות של עולם הביון, ושמו מעולם לא הוזכר במרחב הציבורי. אך פרסומו ופרסומם בא לאחר פרסום כתבה ב"מעריב" אודותיו ב-2017.
לקריאה נוספת

יוסי חן, האור בקצה היער
יוסי חן, "המרדף אחר פושעי מלחמה נאציים": מחקר מטעם "המוסד" שנמסר ליד ושם
הערות שוליים

↑  "האנציקלופדיה של הגטאות" בהוצאת יד ושם
↑  יוסי מלמן, ‏"כניצול שואה, הייתי שמח יותר אם היינו מצליחים להרוג אותם", באתר מעריב אונליין, 25 בספטמבר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007463052705171  GND: 1021289019  LCCN: n2012008440  VIAF: 232356754   WorldCat (עם VIAF): 232356754
טריגון מגובשש

| טריגון מגובשש |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
סדרה:: טחנאים
משפחה:: טריגוניים
סוג:: טריגון
מין:: טריגון מגובשש
שם מדעי
 Dasyatis centroura ‏מיצ'יל, 1815
תחום תפוצה


טריגון מגובשש (שם מדעי: Dasyatis centroura) הוא מין של טריגון החי במימי החופים של האוקיינוס האטלנטי ובימים הקשורים אליו כמו הים התיכון.
תפוצה

הוא מצוי ממפרץ ביסקאיה לאנגולה וכן באיים הקנרים ומדיירה במזרח האוקיינוס האטלנטי ובמערב מצוי מניו אינגלנד לפלורידה וצפון מפרץ מקסיקו ומצוי גם לחופי ונצואלה עד ארגנטינה ובמערכת שוניות המחסום בבליז. הטריגון מצוי באזורים טרופיים של 15–20 מעלות ומצוי עד לעומק 50 מ' מתחת למים. בדרך כלל הוא נפוץ סביב אזורי חול ואדמות בוץ ימיות וכן בשוניות אלמוגים כמו בבליז. חלק מהטריגונים נכנסים גם למים מליחים של שפכי נהרות.
מאפיינים

זהו טריגון גדול באורך 4.3 מטר, רוחב 2.6 מטר ומשקל 360 קילוגרם, כשהנקבות גדולות מהזכרים. צבעו כחול-אפור ולעיתים הוא מכוסה בחול, מה שעוזר להסוואתו. יש לו חורי עיניים גדולים ומוגבהים ופתחי זימים מאחורי העיניים. הפה מצוי בתחתית הגוף והוא מלא שיניים חדות. סנפירי החזה הארוכים דומים לכנפיים ונפרשים לאורך הגוף, מזכיר יהלום והזנב ארוך מאוד ובעל שוט דוקרני מאוד. הנקבות יולדות צאצאים חיים.
הטריגון ניזון מדגי גרם (כמו צלופחוליים וספרוסיים), סרטנים, תולעים ורכיכות ימיות שונות שהוא מוצא בחול. הוא מותקף בידי כרישים גדולים יותר ובעיקר פטישן פגום-חרטום. להגנתו הוא מצליף בזנבו הדוקרני.
יהודה ליאון וורמסר

| --- | --- |
 לידה:  וינצנהיים (אנ'), אלזס, צרפת צרפת
 פטירה:  צרפת צרפת
 שם לידה:  יהודה ליאון ווארמזער
 מדינה:  צרפת צרפת
 השכלה:  מורה
 עיסוק:  ממונה על ישוב מטעם הברון
 מעסיק:  הברון רוטשילד
 פקיד הברון בזכרון יעקב
 פקיד הברון בראש פינה
 פקיד הברון ביסוד המעלה
 
יהודה ליאון וורמסר (ווארמזער) מונה על ידי הברון רוטשילד לנהל מטעמו את המושבה זכרון יעקב בשנים 1884–1888. נודע בחוסר אהדתו למפעל הציוני וביחסו העוין למתיישבי זכרון יעקב דבר שהביא לסכסוך ארוך בין המתיישבים לברון ולפקידיו, לפגיעה משמעותית ברוח המתיישבים ובעזיבה של רבים מהם את המושבה.
רקע

בשנות השמונים של המאה ה-19 החל הברון רוטשילד לסייע למושבות העלייה הראשונה שסבלו ממצוקה כלכלית וחברתית. כדי להשגיח על הסיוע ולנתב את כספי התמיכה בצורה האופטימלית מינה רוטשילד פקידים מטעמו שניהלו, בפועל, את המושבות שתחת חסותם. פקידים אלו באו ממקומות שונים בארץ ובעולם והיו נתונים בין הפטיש והסדן כלומר בין לחץ בעל המאה ( הוא הברון שניסה להכתיב לתושבי המושבות איך להתנהל כלכלית וחברתית) ובין הרצונות של האיכרים להתנהל לפי הבנתם. חלק מאותם פקידים לא הזדהה עם המפעל הציוני והכוח הרב שניתן בידיהם נוצל לא פעם להתאנות לאיכרים דבר שגרם במקרים רבים לסכסוכים ומריבות ואף לנטישת איכרים את אדמתם.
בין שאר הפקידים שמונו נמנה גם יהודה ליאון וורמסר.
תקופת השירות בזכרון יעקב

יהודה ליאון וורמסר נולד בעיירה ווינצנהיים (אנ') שבמחוז אלזס, צרפת. עבד בתור מורה בצרפת.
תקופת השירות בזכרון יעקב > המינוי

ב-1884 מונה על ידי הברון רוטשילד למנהלן הראשון של המושבות זכרון יעקב וראש פינה תחת ניהולם של אליהו שייד (שהיה הפקיד הראשי בארץ ישראל מטעמו של הברון), מיכאל ארלנגר ושמואל הירש. בעקבות המינוי עזב וורמסר את משפחתו בצרפת ונסע לארץ ישראל. וורמסר לא היה ציוני ולא הזדהה עם המפעל החלוצי וראה עצמו נאמן אך ורק לברון.
בתקופת הגיעו למושבה היו עדיין בני המקום מחולקים בין חיפה לזכרון יעקב (שנקראה אז עדיין "שומרון") כשהגברים עבדו וחיו בחושות בזכרון יעקב והמשפחות חיו בחיפה והתראו רק בסופי שבוע.
תקופת השירות בזכרון יעקב > תחילת היחסים עם האיכרים

עם הגיעו למושבה הגדיר וורמסר שורת חוקים ותקנות שהקשו מאוד על חיי התושבים. בין השאר אסר ביקורי הגברים אצל משפחותיהם בחיפה וקנס את מי שעבר על תקנה זו, תלה פעמון שבו צלצלו לתחילת יום העבודה ולסיומו, ערך מסדרי נוכחות וביצע ביקורי פתע במגורי האיכרים כדי לחפש משתמטים.
בנוסף נקט וורמסר בשיטת הפרד ומשול כשטיפח משפחות מקורבות על ידי מתן טובות הנאה ו"קניית" מלשינים ומשתפי פעולה ובמקביל היפלה לרעה משפחות אחרות. פעולות אלו פגעו באחדות ובסולידריות שהתקיימו בין התושבים ועודדו תרבות של התחנפות, התרפסות, חוסר אמון והלשנות.
תקופת השירות בזכרון יעקב > פרשת צריפי המגורים

עניין נוסף שהקים על וורמסר את זעמם של איכרי זכרון יעקב היה העדפתם של הטמפלרים בכל הנוגע לביצוע פרויקטים. וורמסר, שמוצאו היה מאזור הגובל בגרמניה מצא שפה משותפת עם הטמפלרים והעריך יותר את יכולותיהם הטכניות על פני בני המושבה. העדפה זו בלטה במיוחד בכל הנוגע להקמת הצריפים הראשונים. שייד רכש במאי 1884 ברומניה צריפים מפורקים ושלח אותם לזכרון יעקב. הצריפים הגיעו בדצמבר 1884 לחיפה והובלו באוניות לטנטורה שם חיכו עד סוף עונת הגשמים להובלה במעלה ההר לזכרון יעקב. אלא שאז שכר וורמסר את שירותיהם של הטמפלרים להובלת והקמת הצריפים על אף דרישתם של בני המושבה למסור להם עבודה זו ועל אף שהטמפלרים דרשו מחיר גבוה יותר. האיכרים כעסו אף יותר כשחלק מהעבודות נמסרו להם בקבלנות משנה כשבמקביל רשם וורמסר את ההוצאות האלו כחוב של האיכרים.
תקופת השירות בזכרון יעקב > הקמת ועד "בני איש אחד"

בדצמבר 1885 יזם וורמסר הקמת ועד לתושבי זכרון יעקב בשם "בני איש אחד" אך הוא היה זה שהכתיב את תקנון אותו ועד ואת סמכויותיו. לפי סמכויות אלו המשיך וורמסר להחזיק בידיו כוח רב ואת השליטה במירב התקציב של האיכרים. כמו כן הגדיר התקנון שהחלטותיו של וורמסר סופיות ולא ניתן לערער עליהן. על אף הקמת הוועד המיצג המשיך וורמסר לרדות בבני היישוב כשבין השאר הגביל ביקורים ביישוב כך שכל מבקר קיבל פתק בצבע מסוים שהגדיר את משך הביקור ואיכרים שהפרו תקנון זה נקנסו.
תקופת השירות בזכרון יעקב > פרשת בית הכנסת

באפריל 1886 הסתיימה בניית בית הכנסת אוהל יעקב והחלו להתקיים בו תפילות יומיות אולם וורמסר אסר על תפילה בקול רם והכריח את המתפללים להתפלל בשקט תוך שהוא גוער בהם ”האם חירש הוא האלוהים ?”.
באוקטובר אותה שנה יזמו האיכרים את טקס חנוכת בית הכנסת. וורמסר הזמין לטקס קבוצת טמפלרים שהיו מעורבים בבניית בית הכנסת ולאחר שנאם בגרמנית מסר את מפתח בית הכנסת לנציג הטמפלרים כדי שיפתח אותו ובכך פגע שוב באיכרים בני המקום.
תקופת השירות בזכרון יעקב > הביקורת על וורמסר והתמרדויות

בקרב האיכרים ובקרב הממונים עליו התגבשה עם הזמן דעה שלילית על יחסו הבלתי מתפשר לבני המושבה.
...לא נעלם ממך שלא נקל למצוא אנשים מוכשרים, רציניים וישרים אשר יחליטו לעזוב דבר מה קבוע על מנת ללכת לארץ ישראל. ולראיה: האדון דה רוטשילד היה מוכרח להסתפק בהאדון וורמסר, שאיננו נשר, בשביל זאמארין וראש-פינה. הוא לא יכול למצוא טוב יותר...
.
...וורמסר חושב שצריך להיות רע בכדי שייציתו לי ושיהיה בעל השפעה...
.
פעולותיו של וורמסר כנגד האיכרים והזלזול בהם הביאו לא פעם להתמרדותם של האיכרים כנגדו. במקרים אלו הוזעק למושבה מנהלו אליהו שייד כדי לדכא את המרד, דיכוי שהסתיים לא פעם בגירוש ראשי המורדים ומשפחותיהם מהמושבה. כדי לבצע גירושים אלו היה וורמסר מזעיק לפעמים את חיילי הצבא הטורקי שיוציאו לפועל את הוראותיו.
ידועה במיוחד פרשת גירושה של משפחתו של אפרים פישל הורן שהיה מורה בבית הספר בזכרון יעקב ובין המתנגדים לוורמסר. וורמסר ניצל את היעדרותו של הורן מהישוב ואסר את אשתו וששת ילדיהם בבית בקצה המושבה שנשמר על ידי חיילים טורקים. בני המושבה ששמעו על המקרה נאבקו בחיילים ושחררו את בני המשפחה הכלואים אך בסופו של דבר גורשה המשפחה.
במאי 1887 ביקר הברון רוטשילד בזכרון יעקב והאיכרים שטחו בפניו, בזמן פגישתם, את כל אשר על ליבם כנגד וורמסר. וורמסר, שעמד במפגש ליד רוטשילד, הצליח להפריד בין האיכרים והביא לכך שהברון נזף במגישי המכתב על כפיות הטובה שרחשו לפקידיו אחרי כל העבודה הקשה שלהם.
על אף התוצאות הלא רצויות של ביקור הברון במושבה לא כבה נס המרד והוא אף התגבר עם הגעתו למקום של רופא חדש (ד"ר אליקום גולדברג) שמתייצב לצד המורדים. אלו מתחילים לשלוח מכתבים לברון ולכל הפקידות הבכירה ולא נבהלים מאיום הברון להסיר את תמיכתו מהמושבה. ביולי 1887 נוקטים האיכרים בצעד חריג ומפרסמים את טענותיהם כנגד וורמסר בעיתון "חבצלת" דבר שמביא מחד לעונש של הפסקת קיצבתם אולם מביא מאידך לפרסום כלל ארצי של טענותיהם. המכתבים והפרסום בעיתון מקצינים את הסכסוך בין איכרי המושבה לאליהו שייד וורמסר והמכות הניחתות על גבם של האיכרים הולכות ומתרבות אך אלו מסרבים להיכנע ולחתום על מכתב התנצלות.
...וורמסר הוא פקיד טוב, אך המוות טוב ממנו...
.
תקופת השירות בזכרון יעקב > עזיבתו של וורמסר

בנובמבר 1888, בסופו של מאבק ארוך שנמשך 7 חודשים, נכנע הברון וקרא לוורמסר לחזור לפריז. למחליפו מונה יעקב בן-שימול (שניהל לפני כן את המושבה ראש פינה) שעם כניסתו לתפקיד פעל לקרב בין מתנגדיו של וורמסר לאוהדיו.
לאחר חזרתו לצרפת מונה וורמסר למנהל בית ספר עד 1891. בהמשך שימש כאמרכל במשרד לענייני מושבות בפריז.
לקריאה נוספת

איתי בחור, פעמון סדוק, הוצאת איתי בחור, 2002
אריה סמסונוב, זכרון יעקב: פרשת דברי-ימיה תרמ"ב-תש"ב, הוצאת ועד המושבה זכרון יעקב, 1943.
אליהו שייד, זכרונות על המושבות היהודיות והמסעות בארץ-ישראל ובסוריה, 1883 - 1900, הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1983
הערות שוליים

↑  בכל 5 שנותיו בארץ ישראל לא באה משפחתו לבקרו בארץ
↑  תקנה זו גרמה, בסופו של דבר, לכך שהאיכרים לא ראו את בני משפחתם במשך חצי שנה ואף לא השתתפו בהלוויות בני משפחה שנפטרו ונקברו בחיפה
↑  לדוגמה: כל רכישה שנדרשו האיכרים לעשות עבור עבודת השדה נאלצו להביאה לבית הפקידות כדי שווורמסר ישלם עליה למוכר
↑  מכתב גלוי - זכרון יעקב, חבצלת, 18 במאי 1888
↑  ביקור אליהו שייד בירושלים, חבצלת, 18 במאי 1888
↑  יהודה פעליקס, מהמושבות - זכרון יעקב, חבצלת, 25 במאי 1888
טרילוגיית יוג'ין

טרילוגיית יוג'ין (באנגלית: Eugene Trilogy) הוא שמן המשותף של סדרה של שלושה מחזות (טרילוגיה) שנכתבה על ידי ניל סיימון.
המחזות הם:
יומן חוף ברייטון (Brighton Beach Memoirs - מילולית "זכרונות חוף ברייטון"), הועלה לראשונה ב-22 במרץ 1983 וחנך את תיאטרון ניל סיימון בברודוויי (לשעבר תיאטרון אלווין)
טירונות (Biloxi Blues -מילולית: "בלוז לבילוקסי"), הועלה לראשונה ב-28 במרץ 1985
בדרך לברודוויי (Broadway Bound), הועלה לראשונה ב-4 בדצמבר 1986
הטרילוגיה עוקבת אחר נערותו ובחרותו של יוג'ין ג'רום. המחזה יומן חוף ברייטון מתאר את תקופת נערותו של יוג'ין, אהבתו הראשון ותקופת התבגרותו. המחזה "טירונות" עוקב אחר גיוסו לצבא והטירונות שהוא עובר בבסיס הטירונים בבילוקסי שבמדינת מיסיסיפי במהלך השנה האחרונה של מלחמת העולם השנייה, והמחזה "בדרך לברודוויי" עוקב אחר צעדיו הראשונים ככותב קומדיות לתיאטרון.
הטרילוגיה מהווה למעשה אוטוביוגרפיה של חייו של ניל סיימון.
המחזות "יומן חוף ברייטון" ו"טירונות" הוסרטו לקולנוע, ו"בדרך לברודוויי" הוסרט כסרט טלוויזיה. בסרט "יומן חוף ברייטון" גילם ג'ונתן סילברמן את דמותו של יוג'ין, ובטירונות גילם את הדמות מתיו ברודריק, אשר שיחק בשני המחזות בברודוויי. ב"בדרך לברודוויי" גילם את הדמות קורי פארקר.
טריגון לטה

| טריגון לטה |
| --- | --- |
 טריגון לטה
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
סדרה:: טחנאים
משפחה:: טריגוניים
סוג:: טריגון
מין:: טריגון לטה
שם מדעי
 Dasyatis lata ‏גארמן, 1880

טריגון לטה (שם מדעי: Bathytoshia lata) הוא מין של דג סחוס ממשפחת הטריגוניים, החי במימי הוואי שבמערב האוקיינוס השקט.
תיאור

טריגון זה מגיע בדרך כלל לאורך של 1 מטר ויכול להגיע לאורך של 1.5 מטר ולמשקל 56 קילוגרם בממוצע. הוא בעל סנפירי חזה דמויי יהלום בצורתם עם חוטם מוארך בעל חיישני חשמלי ובעל זנב דק וארוך המכיל שורות של דוקרנים בין עמוד השדרה עד לקצה ועליהם עוקצים בעלי ארס חלש. צבע הטריגון זית עד חום מלמעלה ולבן מלמטה. במראהו הוא מזכיר את המין טריגון דיפטרורה (Dasyatis dipterura), שגם הוא נפוץ סמוך לחופי הוואי. כמו רוב הטריגונים הוא משריץ צאצאים חיים.
הטריגון חי לאורך החופים הטרופיים של הוואי, לרבות במספר מפרצים במאווי ובאואהו ונטען אך לא הוכח שהוא נפוץ גם בטאיוואן. הטריגונים חי על קרקעית הים החולית או הבוצית בעומק 2.5 עד 357 מטרים ולרוב מצוי רק מתחת עומק 15 מטרים.
הוא פעיל לרוב בלילה ומחפש בחולות טרף של סרטנים, תולעים, חלזונות וצדפות. הטורף העיקרי של מין זה הוא פטישן כד-חרטום.
הערות שוליים

ערך זה הוא קצרמרבנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יו סאקס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1964 (בן 60 בערך) מנצ'סטר, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 פרופיל ב-IMDb
 
יו סאקס (באנגלית: Hugh Sachs; נולד ב-1964) הוא שחקן אנגלי, המוכר בעיקר מהופעתו בתפקיד גאווין רמסבוטום בסיטקום "בנידורם" של ITV.
ביוגרפיה

סאקס נולד במנצ'סטר שבלנקשייר. הוא הופיע במספר רב של תוכניות טלוויזיה וקולנוע בהם "אריסטוקרטים", "המלחמה של פויל", "רציחות במידסומר", "המופע של קתרין טייט", "המשפחה שלי" ו"נשות הכדורגלנים". בקולנוע שיחק בסרטים "ליברטין", "נפשות תאומות", "לעצור את ג'וני" ו-"Mad Dogs and Englishmen". ב-2006 הופיע סאקס בתפקיד גודפרי בהפקה של ויקטוריה ווד בסרט "עקרת בית, 49".
ב-2019 הופיע סאקס בתוכנית "Secrets and Words" של BBC Learning אודות אוריינות למבוגרים. ב-2013 שיחק בתפקיד הארי דאנגל במחזה "One Man, Two Guvnors" בתיאטרון היימרקט שבלונדון לצדו של רופוס האונד.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1993 |  | Minder | קני | בפרק "No Way To Treat A Daley" |
| 1993 |  | Demob | סקוט | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 1994 |  | Pie in the Sky | שף 1 | בפרק "The Best of Both Worlds" |
| 1996 |  | Giving Tongue | Crank Heir | סרט טלוויזיה |
| 1999 | אריסטוקרטים | Aristocrats | צ'ארלס ג'יימס פוקס | מיני-סדרה |
| 2001 |  | Perfect Strangers | פקיד | מיני-סדרה |
| 2002 |  | tlc | מר גריי | בפרק "Agency Nurse" |
| 2002 | היה שלום מר צ'יפס | Goodbye Mr Chips | מלונאי | סרט טלוויזיה |
| 2003 | חדר מיון | Casualty | מרטין הרינגטון | בפרק "Keep It in the Family" |
| 2003 | ההגדה לבית פורסייט | The Forsyte Saga | קומבס | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2003 | עדות אילמת | Silent Witness | סדרן | בפרק "Fatal Error" |
| 2003 | החשוד העיקרי 6 | Prime Suspect 6: The Last Witness | מנהל מלון | מיני-סדרה |
| 2003 | מחשבות רצחניות | Wire in the Blood | עוזר הבישוף | בפרק "The Darkness of Light" |
| 2005 | חדר מיון | Casualty | ד"ר צ'ארלס רנפילד | סדרת טלוויזיה (4 פרקים) |
| 2005 | חקירות המפקח לינלי | The Inspector Lynley Mysteries | סטיב | בפרק "The Seed of Cunning" |
| 2005 | נשות הכדורגלנים | Footballer's Wives | ד"ר רוז | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2005 |  | Riot at the Rite | מרסל | סרט טלוויזיה |
| 2005 | רומא | Rome | פקיד | בפרק "Triumph" |
| 2006 | המלחמה של פויל | Foyle's War | הנרי סטיילס | בפרק "Bad Blood" |
| 2006 |  | Him and Us | סידני | סרט טלוויזיה |
| 2006 | המופע של קתרין טייט | The Catherine Tate Show | אבא | בפרק "1951–2006" |
| 2006 | עקרת בית, 49 | Housewife, 49 | גודפרי | סרט טלוויזיה |
| 2006 |  | The Shell Seekers | ברוקנר | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2007 | רציחות במידסומר | Midsomer Murders | הרולד באמסטד | בפרק "King's Crystal" |
| 2007–2012 | בנידורם | Benidorm | גאווין רמסבוטום | סדרת טלוויזיה (34 פרקים) |
| 2008 |  | City of Vice | סמואל דרייבאטר | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2008 |  | Trexx and Flipside | פיטמן | בפרק "B-Ice's New Clothes" |
| 2010 | המשפחה שלי | My Family | רופרט | בפרק "He's Just Not That Into Ben" |
| 2013 |  | Family Tree | רקס מוטרם | בפרק "Treading the Boards" |
| 2015 | המיירט | The Interceptor | דה קרלו | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2019 | אנדוור | Endeavour | הכומר פוסטיל | בפרק "Pylon" |
| 2019 | הולבי סיטי | Holby City | "גאלבו" דניאל קני | בפרק "Kiss Kiss" |
| 2020 | האב בראון | Father Brown | לורנס אשטון | בפרק "The Celestial Choir" |
| 2020 | ברידג'רטון | Bridgerton | ברימסלי | סדרת טלוויזיה |
| 2023 | המלכה שרלוט | Queen Charlotte | ברימסלי | סדרת טלוויזיה עתידית של נטפליקס |
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1995 |  | Mad Dogs and Englishmen | ברוקס |  |
| 2000 | לעצור את ג'וני | Love, Honour and Obey | ללא שם |  |
| 2004 | תרגיל לגלדיאטוריות מתחילות | Gladiatress | הבעל | סרט קצר |
| 2004 | ליברטין | The Libertine | רטקליף |  |
| 2006 |  | Like Minds | הכומר דונלדסון |  |
| 2009 |  | Beyond The Fire | האב ברנדן |  |
| 2010 |  | The Nutcracker in 3D | טינקר |  |
| 2017 | אמדיאוס | National Theatre Live: Amadeus | הרוזן פרנץ אורסיני-רוזנברג | הפקה של התיאטרון הלאומי |
| 2018 |  | Medusa's Ankles | הבעל | סרט קצר |
| 2018 |  | Beauty | סיקל | סרט קצר |
הערות שוליים

↑  Limited, London Theatre Direct (23 באוקטובר 2013). "One Man, Two Guvnors celebrates becoming the longest running show at the Theatre Royal Haymarket". www.londontheatredirect.com (באנגלית). {{cite web}}:  (עזרה)