stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ון אדמס (מיני-סדרה)
עלילה > חלק III: אל תרמוס אותי (1777–1781)

אדמס מקבל את שליחות הקונגרס, להצטרף למשלחת הדיפלומטית האמריקנית בצרפת בראשותו של בנג'מין פרנקלין. הוא לוקח עמו את בנו הגדול ג'ון קווינסי, וחוצה את האוקיינוס האטלנטי במסע מפרך שכולל השתלטות על פריגטה בריטית. האצולה הצרפתית, שנמצאת בעשור האחרון לקיומה לפני המהפכה הצרפתית, מוצגת כמנוונת ודקדנטית. פרנקלין הדיפלומט החלקלק משכיל לנצל את הרומנטיקה הצרפתית לצרכיו, אך אדמס הישר והכנה, שאינו דובר צרפתית, מתקשה לנווט באליטה הצרפתית העסוקה בבידור ומין ברוב שעות היממה. אדמס מוצא את עצמו בסכסוך קשה עם פרנקלין, ומנהל משא ומתן קשוח שמחבל בדיפלומטיה העדינה שבאמצעותה מקווה פרנקלין לפתות את הצרפתים. בסופו של דבר מצליח פרנקלין לגרום לפיטוריו של אדמס. גישתו של פרנקלין הצליחה בסופו של דבר, והביאה לניצחון ביורקטאון.
אדמס המאוכזב נוסע לרפובליקה ההולנדית על מנת לגייס תמיכה בארצות הברית, אך למרות ההזדהות עם מטרותיה ההולנדים אינם בוטחים ביכולת ההחזר של הדמוקרטיה הצעירה. בינתיים, ג'ון קווינסי נוסע לסנקט פטרבורג כמזכירו של פרנסיס דיינה, נציגה הדיפלומטי של ארצות הברית ברוסיה, בעוד אדמס נותר בהולנד כשהוא על ערש דווי כתוצאה ממחלה מתקדמת. במקביל בפילדלפיה, אביגייל, מתמודדת בצורה קשה עם העדרו של בעלה, והפרק מסתיים בעודה מקריאה לילדיה על כניעתו של לורד קורנווליס לכוח האמריקני־צרפתי ביורקטאון.
עלילה > חלק IV: איחוד (1781–1789)

הפרק הרביעי נפתח כאשר ג'ון אדמס מתבשר בהולנד על הניצחון האמריקני במלחמה, ונשלח לפריז על מנת להשתתף בניסוחו של חוזה פריז ב־1783. תוך כדי שהוא שוהה בפריז יחד עם תומאס ג'פרסון ובנג'מין פרנקלין, מגיעה אביגייל לצרפת ב־1784. תקופה זו היא ראשיתם של חילוקי הדעות בין אדמס וג'פרסון. פרנקלין מודיע לאדמס כי הוא מונה לשגריר ארצות הברית בבריטניה, והוא נוסע ללונדון יחד עם אביגייל, שם הוא מתקבל בעוינות, כנציגה של מדינה עוינת. הפגישה עם ג'ורג' השלישי אמנם הייתה מוצלחת למדי, אך עיתוני לונדון קוטלים את אדמס. ב־1788 הוא חוזר לארצות הברית לקראת הבחירות לנשיאות שהתקיימו לאחר קבלת החוקה ב־1788, ומתאחד עם ילדיו שגדלו ללא הכר. בבחירות עצמן הוא מקבל את מספר הקולות השני בגובהו (34, לאחר 69 הקולות שקיבל ג'ורג' וושינגטון), ובכך למעשה נבחר לסגן נשיא ארצות הברית. הפרק מסתיים בהשבעתו של וושינגטון לנשיאות בהיכל הפדרלי בניו יורק, כאשר ג'ון אדמס ניצב לצידו.
עלילה > חלק V: התאחד או מות (1789–1797)

הפרק החמישי נפתח בג'ון אדמס, העומד בראש הסנאט בתפקידו כסגן הנשיא, המציע הצעות כיצד יש לפנות לנשיא, הצעות הדומות לפנייה למונרך במדינות אירופה. הצעותיו לא מתקבלות, הוא מכונה מאחורי גבו "הוד מיותרותו", וג'ורג' וושינגטון עצמו מכריע בעד הפנייה "אדוני הנשיא". אדמס מתואר כמתוסכל מחוסר המעש שבתפקידו הטקסי, הוא אינו משתתף בישיבות הקבינט וכוחו היחיד הוא הכרעה בהצבעות הסנאט במקרה של תיקו. במקביל, המהפכה הצרפתית מפלגת את ממשלו של וושינגטון, כאשר אלכסנדר המילטון (מזכיר האוצר) תומך בנייטרליות ושמירה על היחסים עם בריטניה, בעוד תומאס ג'פרסון (מזכיר המדינה) קורא לתמיכה פעילה בצרפת המהפכנית. בתקופה זו, וושינגטון מעדיף את חברתו של אדמס, על פני שני אלו, ומעריך את ייעוצו בנושא. בתקופה זו הולכים ומתחדדים חילוקי הדעות הפוליטיים, כאשר המילטון ואדמס נחשבים לראשי המפלגה הפדרליסטית, בעוד ג'פרסון נחשב לפוליטיקאי הדומיננטי במפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית. למרות זאת, אדמס מתעב את המילטון לאחר שגילה כי תמרן את האלקטורים בבחירות 1789, ובעקבות כך קיבל אדמס מספר כה נמוך של קולות. לאחר שג'פרסון עזב את תפקידו, נשלח ג'ון ג'יי ללונדון על מנת לנסח הסכם שימנע מארצות הברית מעורבות במלחמה באירופה. הסכם ג'יי מגיע ב־1795 לאשרור בסנאט, ואדמס נאלץ להכריע בעדו לאחר תיקו 15–15. ההסכם גורם לזעם בקרב הציבור, הרואה בצרפת המהפכנית שותפה אידאולוגית. בבחירות 1796, לאחר שוושינגטון מסרב לרוץ בפעם השלישית, מקבל אדמס 71 קולות ונבחר לנשיא ארצות הברית. תומאס ג'פרסון, שנחשב ליריבו המפלגתי, מקבל 68 קולות ונבחר לסגנו של אדמס. תומאס פינקני, המועמד השני של הפדרליסטים, קיבל 59 קולות. אדמס נושא את נאום ההשבעה בסנאט, משבח את וושינגטון ומכריז על עיקרי מדיניותו. הפרק מסתיים בהגעתם של ג'ון ואביגייל לאחוזה הנשיאותית בפילדלפיה, שנבזזה כליל בידי אנשיו של וושינגטון.
במקביל, נאבי, בתו של אדמס, נישאת לקולונל ויליאם סטיבנס סמית', מזכירו של אדמס. בנו הגדול ג'ון קווינסי אדמס, נשלח כשגריר להולנד על ידי וושינגטון.
עלילה > חלק VI: מלחמה מיותרת (1797–1801)

הפרק השישי נפתח כאשר הנשיא ג'ון אדמס, מבקש מסגנו תומאס ג'פרסון לנסוע לצרפת על מנת לנהל את המשא ומתן להשבת היחסים הדיפלומטיים על כנם. ג'פרסון מסרב משום שיקוליו המפלגתיים, לאכזבתו הניכרת של אדמס. באותה תקופה הקרע המפלגתי בין הרפובליקנים של ג'פרסון ובין הפדרליסטים של המילטון הופך לעימות של ממש. שני שריו של אדמס, מזכיר המדינה טימות'י פיקרינג ומזכיר המלחמה ג'יימס מקהנרי, הם עושי דברו של המילטון, התומך בהקמת צבא אמריקני לקראת המלחמה הצפויה עם צרפת. לאחר ששליחו של אדמס לצרפת, ג'ון מרשל, מביא עמו מכתב סחיטה משר החוץ הצרפתי טליראן, אדמס מסרב לתנאים והמלחמה הבלתי רשמית פורצת בים. אדמס זוכה לתמיכה ציבורית, הקונגרס מצביע על חוקי הזרים וההמרדה שמגיעים לאישורו של אדמס, אך נתקלים בהתנגדותו העזה של ג'פרסון. לאחר התלבטויות רבות, ולאחר שהרפובליקנים פרסמו נגדו השמצות אישיות, חותם אדמס על הצווים. אדמס מעוניין כי ג'ורג' וושינגטון יעמוד בראשות הצבא, אך וושינגטון, שנשלט בידי המילטון, דורש את מינויו של זה האחרון לסגנו, דבר שאדמס נאלץ להסכים לו. בינתיים, ג'ון קווינסי, המשמש כשגריר בהולנד, מודיע כי נפוליאון בונפרטה, השליט החדש בצרפת, מוכן למשא ומתן דיפלומטי. המילטון פורס בפני אדמס את תוכניותיו ההתקפיות, והוא מוכיח אותו כי הוא חושק באימפריה. המילטון מזכיר לאדמס כי הוא נעשה נשיא בהפרש של שלושה קולות בלבד, ואדמס כתגובה מפטר את פיקרינג ומקהנרי.
אדמס הולך לבקר את בנו צ'ארלס, שהדרדר לאלכוהוליזם ונטש את אשתו ובניו. הוא מתנכר אליו, וצ'ארלס מת מאוחר יותר בבית המשפחה בפיספילד. אדמס, יחד עם אביגייל, עובר לבית הלבן הגמור למחצה, הנבנה על ידי עבדים שחורים בבירה החדשה וושינגטון. אדמס מתוודע לכך שהמילטון פועל על מנת למנוע את בחירתו מחדש בבחירות 1800 בעזרת פמפלטים מלאי השמצות, ולמרבה צערו הבשורה על חתימתו של הסכם עם צרפת הגיעה לאחר שהאלקטורים סיימו להצביע, אך הוא מתנחם בעצם קיומו של השלום. תוצאות הבחירות מגיעות, ג'פרסון וסגנו המיועד ארון בר מהמפלגה הדמוקרטית־רפובליקנית קיבלו שניהם 73 קולות, בעוד אדמס הסתפק ב־65 קולות בלבד. מכיוון שהתיקו בין ג'פרסון ובר אמור להיות מוכרע בבית הנבחרים הנשלט בידי הפדרליסטים, באפשרותם לסכל את הבחירות באמצעות תיקו חוזר ונשנה, כך שאם לא יוכרע עד מועד ההשבעה, תפקיד הנשיא יעבור לנשיא הזמני של הסנאט הפדרליסטי. אדמס אינו מעורב בנעשה, והוא אף מסרב לבקשתו של ג'פרסון לפתור לטובתו את התיקו בבית הנבחרים, ולבסוף ג'פרסון זוכה בנשיאות בהצבעה ה־36. הפרק מסתיים כאשר אדמס עוזב את הבית הלבן לעת ערב, ואינו משתתף בטקס ההשבעה של יורשו.
עלילה > חלק VII: פיספילד (1803–1826)

הפרק האחרון נפתח במותה של נאבי, בתו של אדמס, מסרטן השד, למרות ניתוח כריתת שד שבוצעה על ידי בנג'מין ראש. שנים מאוחר יותר, מתה גם אביגיל, אשתו של אדמס, מותירה אותו בודד ומתייסר בזכרונותיו. למרות הנזק הרב שגרם לשמו הטוב, מחדש אדמס את הקשר עם ידידו־יריבו הוותיק, תומאס ג'פרסון, ובין השניים מתפתחת חליפת מכתבים סוערת לעת זקנה. אדמס זוכה לראות את בנו הגדול, ג'ון קווינסי, נבחר לנשיא השישי, דבר המסב לו גאווה רבה. אדמס מת בביתו בגיל 90 ב־4 ביולי 1826, יום העצמאות ה־50 של ארצות הברית. מילותיו האחרונות היו "תומאס ג'פרסון שרד", כאשר הוא אינו מודע לכך שידידו הטוב מת שעות ספורות לפניו בביתו במונטיצ'לו.
שחקנים

פול ג'יאמטי – ג'ון אדמס
לורה ליני – אביגייל אדמס
סטיבן דיליין – תומאס ג'פרסון
דייוויד מורס – ג'ורג' וושינגטון
טום וילקינסון – בנג'מין פרנקלין
רופוס סוול – אלכסנדר המילטון
ג'סטין ת'רו – ג'ון הנקוק
דני יוסטון – סמואל אדמס
קלנסי או'קונור – אדוארד ראטלדג'
זליקו איבנק – ג'ון דיקינסון
אבון מוס-בכרך – ג'ון קווינסי אדמס
סטיבן הינקל – ג'ון קווינסי אדמס הילד
שרה פולי – אביגייל אדמס סמית' (אנ')
אנדרו סקוט – וויליאם סטיבנס סמית' (אנ')
ג'ון דוסט – בנג'מין ראש
מיימי גאמר – סאלי סמית' אדמס
קרוליין קורי – לואיזה אדמס
סמואל ברנט – תומס אדמס (אנ')
קווין טריינור – צ'ארלס אדמס (אנ')
טום הולנדר – ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת
ג'וליאן פירת' – ג'ון סקוויל, הדוכס השלישי מדורסט (אנ')
דמיאן ז'ואלו – לואי השישה עשר, מלך צרפת
גאי הנרי – ג'ונתן סיואל (אנ')
ברנן בראון – רוברט פיין
פול פיצ'גרלד – ריצ'רד הנרי לי
טום בקט – אלברידג' גרי
דל פנטקוסט – הנרי נוקס
טים פראטי – סיזר רודני
ג׳ון אוקריג – סטפן הופקינס
ג'ון קיטינג – טימות'י פיקרינג
יו או'גורמן – תומאס פינקני
טימי שריל – צ'ארלס לי
ג׳ודית׳ מאגרה – אן-קתרין דה ליגניוויל, מאדאם הלוושיוס (אנ')
ז'אן-הוג אנגלאד – שארל גרבייר, רוזן ורג'ן (אנ')
ז׳ן ברסר – שארל אנרי הקטור ד'אסטן (אנ')
פיפ קרטר – פרנסיס דיינה
שון מקנזי – אדוארד בנקרופט (אנ')
דרק מילמן – ג'יימס ברון (אנ')
פטריס ואלוטה – ז'אן אנטואן אודון
ניקולס וודה – אן-סזאר דה לה לוצרן (אנ')
ברטי קארוול – פרנסיס אוסבורן, הדוכס החמישי מלידס (אנ')
אלכס דרייפר – רוברט ר. ליווינגסטון
קיריל דסקור – אדמונד-שארל ז'נה (אנ')
אלן קוקס – וויליאם מאקליי
שון מהאן – ג'וזף וורן
אריק צוקרמן – תומאס מקיין
אד ג׳ווט – ג'יימס דוויין (אנ')
וינסנט רנארט – אנדרו הולמס (אנ')
ריצ'י קוסטר – תומס פרסטון (אנ')
ליזן מיטשל – סאלי המינגס (אנ')
פמלה סטיוארט – מרתה ג'פרסון רנדולף
באז בובשואו – ג'ון טראמבל
זק אורת' – ג'יימס מקהנרי
ג'ק גוואלטני – ג'ון מרשל
ג'ייסון באטלר הרנר – אוליבר וולקוט, הבן
אי דיוקים היסטוריים

הסדרה חורגת לעיתים מספרו של דייוויד מקולו, תוך שימוש בחופש יצירתי.
אי דיוקים היסטוריים > חלק II

בסצנת הפתיחה, אתר המפגש האחרון של הקונגרס הקונטיננטלי הראשון מוצג באופן שגוי כבית מדינת פנסילבניה (הידוע גם בכינויו היכל העצמאות). למעשה, ישיבותיו של הקונגרס הקונטיננטלי הראשון התקיימו בהיכל הנגרים (אנ'), כ־230 מטרים מזרחית מהיכל העצמאות. היכל הנגרים היה ועודנו בבעלות פרטית של חברת הנגרים של מחוז פילדלפיה, והציע פרטיות גדולה יותר מאשר בית מדינת פנסילבניה. עם זאת, הקונגרס הקונטיננטלי השני אכן נערך בהיכל העצמאות, ומוצג כך כהלכה בפרק.
ג'ון אדמס לא רכב ללקסינגטון וקונקורד בזמן שהקרב היה בעיצומו. הוא ביקר שם רק ב־22 באפריל, מספר ימים לאחר הקרב.
בנג'מין פרנקלין מגיע לקונגרס הקונטיננטלי השני באפריון, אך הוא לא השתמש באמצעי תחבורה זה בפילדלפיה עד לועידת החוקה 11 שנים מאוחר יותר.
שיירת התותחים של גנרל הנרי נוקס (שנלקחה ממבצר טיקונדרוגה) חולפת ליד החווה של משפחת אדמס בבריינטרי, מסצ'וסטס, בדרכה לקיימברידג', מסצ'וסטס. בפועל, שיירתו של נוקס כמעט בוודאות לא עברה דרך בריינטרי. מבצר טיקונדרוגה נמצא בצפון ניו יורק, צפונית-מערבית לקיימברידג', וההנחה המקובלת היא כי נוקס לקח את המסלול הסביר דרך גבולה של ניו יורק עם ניו המפשייר, ואז דרך מערב ומרכז מסצ'וסטס. בריינטרי נמצאת 24 ק"מ דרומית מזרחית לקיימברידג'.
את גנרל נוקס משחק דל פנטקוסט, יליד 1963, שהיה בן 45 בעת הצילומים. נוקס היה בן 25 בלבד בשנת 1775.
אביגייל, בתם הבכורה של ג'ון ואביגייל, חולה באבעבועות שחורות לאחר החיסון. למעשה, היה זה בנם השלישי צ'ארלס שלקה במחלה והיה מחוסר הכרה והוזה במשך 48 שעות.
משפחתו של אדמס מתוארת כקוראת בביתה עותק מודפס של הכרזת העצמאות, אך למעשה היה זה עותק בכתב ידו של אדמס, דבר שהוביל את אביגייל לחשוב כי בעלה כתב את ההכרזה.
אי דיוקים היסטוריים > חלק III

כשאדמס עוזב את ביתו בדרכו לאירופה, נראה כי בנו הצעיר צ'ארלס עצבני שרק ג'ון קווינסי זוכה ללוות את אביו. למעשה, לפי ספרו של דייוויד מקולו, אדמס הפליג מספר פעמים לאירופה, וצ'ארלס זכה ללוות את אביו ואחיו לפריז. לאחר מכן הוא חלה בהולנד וחזר לבדו לארצות הברית במסע של חמישה חודשים. הוא חזר לבריינטרי כשהיה בן 11.
במהלך ההפלגה לצרפת, ספינתו של אדמס מתמודדת בקרב עם פריגטה בריטית, בעוד אדמס עצמו מסייע בכריתת רגלו של פצוע שלמרבה צערו מת על שולחן הניתוחים. בפועל, אדמס סייע לכריתת רגלו של אחד הנוסעים מספר ימים לאחר הקרב, כתוצאה מתאונה שלא הייתה קשורה כלל לקרב. כמו כן, המטופל מת שבוע לאחר הכריתה, ולא בזמן ביצועה כפי שמוצג בפרק.
אי דיוקים היסטוריים > חלק IV

ג'ון אדמס ואשתו אביגייל מתוארים כשהם מתאחדים בפריז לאחר שנים ארוכות. למעשה, הם נפגשו לראשונה (מאז נסע אדמס לאירופה) בלונדון, וביקרו יחד בפריז לאחר מכן.
בפריז, אבייגיל נוזפת בבנג'מין פרנקלין על כך שהוא בוגד באשתו שנותרה בארצות הברית. במציאות, אשתו, דבורה ריד פרנקלין, מתה ב־1774, עשר שנים קודם לכן.
אביגייל וג'ון מתוארים בסדרה כשהם מתאחדים עם ארבעת ילדיהם, נאבי, ג'ון קווינסי, צ'ארלס ותומס, לאחר שחזרו לארצות הברית. בפועל, נאבי ליוותה את אימה כשנסעה ללונדון, שם התאחדו עם ג'ון אדמס, ולאחר שג'ון קווינסי הצטרף אליהם, נסעו הארבעה לפריז. בפריז הם שהו במשך שנה עד 1785, אז הפך אדמס לשגריר ארצות הברית בבריטניה, כאשר נאבי המשיכה עם הוריה ללונדון בעוד ג'ון קווינסי חזר לארצות הברית על מנת ללמוד באוניברסיטת הרווארד.
בפרק ישנם אזכורים בדיאלוגים רבים של ועידת החוקה שהתכנסה בארצות הברית, בזמן שאירועי הפרק התרחשו באירופה. למעשה, ועידת החוקה נקראה כך רק לאחר שהתפזרה, שכן ועידת פילדלפיה, כפי שנקראה בזמן התכנסותה, התכנסה במקור רק על מנת לתקן ולשנות את תקנון הקונפדרציה. רק לאחר שכונסה, ותחת מעטה כבד של סודיות, שינו באי הכנס את מטרתה של הוועידה, מתיקון סעיפי תקנון הקונפדרציה ליצירת חוקה חדשה.
אי דיוקים היסטוריים > חלק V

אדמס מוצג כשובר השוויון בעת שהצביע הסנאט על אשרור הסכם ג'יי. למעשה, הסנאט אשרר את ההסכם בהצבעה שתוצאתה הייתה 20–10 בעד ההסכם, וקולו של אדמס כלל לא היה נדרש. יתר על כן, מכיוון שפרק 2 לחוקת ארצות הברית דורש רוב של שני שלישים בסנאט בעת אשרור אמנות, קולו של סגן הנשיא אינו יכול לעולם להכריע בעת הצבעה על הסכם בינלאומי מסוגו של הסכם ג'יי.
תומאס פינקני מוצג כסנאטור במהלך הדיון בסנאט על סמכותו של הנשיא להדיח חברי קבינט ללא אישור הסנאט. בפועל, פינקני מעולם לא כיהן כסנאטור, ובתאריך שבו הוויכוח ניטש (18 ביולי 1789) הוא לא החזיק באף משרה פוליטית.
נאבי אדמס פוגשת ומתחתנת עם קולונל ויליאם סטיבנס סמית' לאחר שהוריה שבו לאמריקה. ג'ון אדמס מתואר כמסרב לבקשת חתנו, להשתמש בהשפעתו על מנת להשיג לו משרה פוליטית. למעשה, נאבי פגשה את קולונל סמית' באירופה, כשאביה כיהן כשגריר בצרפת ובבריטניה, והזוג התחתן בלונדון לפני סיום תפקידו של ג'ון אדמס בחצר סנט ג'יימס. כמו כן, הן ג'ון והן אשתו אביגייל השתמשו בכוחם ובהשפעתם על מנת להשיג לחתנם משרות פוליטיות.
לאחר שנבחר לנשיא, מוצג ג'ון אדמס כנושא את נאום ההשבעה שלו בחדר הסנאט, בקומה השנייה של היכל הקונגרס בפילדלפיה, בפני קהל מצומצם של סנאטורים. במציאות, הנאום ניתן בחדר של בית הנבחרים הגדול בהרבה בקומה הראשונה של היכל הקונגרס. החדר היה מלא עד אפס מקום בחברי הבית והסנאט, שופטי בית המשפט העליון, פקידי ממשל, דיפלומטים ורבים אחרים.
יואל סטריק

| --- | --- |

 לידה:  1966 (בן 59 בערך) דימונה, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1985–2021 (כ־36 שנים)
 דרגה:    אלוף
 תפקידים בשירות
  מפקד פלנ"ט גבעתי   מפקד גדוד שקד   מפקד גדוד גפן   מפקד חטיבה 5   מפקד החטיבה הצפונית ברצועת עזה   מפקד חטיבת גבעתי   מפקד עוצבת אדום   מפקד עוצבת הגליל   ראש חטיבת המבצעים באמ"ץ  מפקד קורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים   מפקד פיקוד העורף   מפקד פיקוד הצפון   מפקד זרוע היבשה
 פעולות ומבצעים
 האינתיפאדה הראשונה    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן  מבצע גשמי קיץ    מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן  מבצע חשיפה מלאה  מבצע שובו אחים    מבצע צוק איתן  מבצע מגן צפוני  מבצע שומר החומות
 
יואל סטריק (נולד בשנת 1966) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף. שימש מפקד זרוע היבשה, מפקד פיקוד הצפון, מפקד פיקוד העורף, ראש חטיבת המבצעים באמ"ץ, מפקד עוצבת הגליל, מפקד עוצבת אדום, ומפקד חטיבת גבעתי.
ביוגרפיה

סטריק נולד וגדל בדימונה. בשנת 1985 התגייס לצה"ל והחל את שירותו הצבאי בקורס טיס, אך נשר ממנו. הוא התנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 202. עבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר, ושימש במשך מספר חודשים כמפקד כיתה. לאחר קורס קציני חי"ר שב לגדוד 202 ומונה למפקד מחלקה. בשנת 1988 עבר לחטיבת גבעתי ומונה למפקד פלגת הכשרות בפלחה"ן גבעתי. לאחר מכן שימש כמפקד פלוגת מסלול בגדוד שקד. בהמשך מונה למפקד פלוגת החוד בגדוד שקד. לאחר מכן שימש כמפקד פלנ"ט גבעתי. בשנת 1993 יצא לחופשה ללימודי תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1995 מונה לסגן מפקד גדוד שקד. בשנת 1996 הועלה לדרגת סא"ל ומונה לראש ענף נ"ט במל"י, ושימש בתפקיד עד שנת 1997. בהמשך שימש מפקד גדוד שקד בין השנים 1997–1999. לאחר מכן מונה למפקד גדוד גפן בין השנים 1999–2001.
בשנת 2001 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבה 5, ושימש בתפקיד עד שנת 2002. ב-18 במרץ 2002 מונה למפקד החטיבה הצפונית ברצועת עזה, והוביל את החטיבה בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה ברצועת עזה, בשנת 2004 סיים את תפקידו. לאחר מכן יצא ללימודי אסטרטגיה בבית הספר למלחמה של צבא ארצות הברית בקרלייל שבפנסילבניה. ב-20 בספטמבר 2005 מונה למפקד חטיבת גבעתי, והוביל את החטיבה בין היתר במבצע גשמי קיץ ובמלחמת לבנון השנייה, את תפקידו סיים ב-26 ביולי 2007.
ב-9 באוגוסט 2007 הועלה לדרגת תא"ל ומונה למפקד עוצבת אדום, וסיים את תפקידו ב-1 ביולי 2009. ב-9 באוגוסט 2009 מונה למפקד עוצבת הגליל, ושימש בתפקיד עד 6 בנובמבר 2011. ב-25 בדצמבר 2011 מונה לראש חטיבת המבצעים באמ"ץ, וכיהן בתפקיד עד שנת 2014. בספטמבר 2014 מונה למפקד קורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים, ושירת בתפקיד עד מרץ 2015.
ב-23 במרץ 2015 הועלה לדרגת אלוף וב-31 במרץ נכנס לתפקידו כמפקד פיקוד העורף, ושירת בתפקיד עד 5 בפברואר 2017. ב-19 במרץ 2017 מונה למפקד פיקוד הצפון, והוביל את כוחות הפיקוד בין היתר במהלך מבצע מגן צפוני, את תפקידו מילא עד 3 באפריל 2019. ב-6 במאי 2019 מונה למפקד זרוע היבשה. באפריל 2021 ביקר במפקדת צבא ארצות הברית ונפגש עם גנרל ג'יימס מקונוויל. הביקור נועד להידוק שיתוף הפעולה של זרוע היבשה עם צבא ארצות הברית. בנוסף נפגש גם עם מפקד פיקוד כוחות צבא ארצות הברית גנרל מייקל גארט, האחראי לשיגור כוחות משימה מבצעיים לגזרות השונות. שימש בתפקיד מפקד זרוע היבשה עד 12 באוקטובר 2021. בסיום תפקידו עבר לשמש כעמית מחקר במכון היהודי לביטחון לאומי של אמריקה (JINSA) בהמתנה להחלטה לגבי המשך הקריירה הצבאית שלו.
חיים אישיים

סטריק מתגורר בכוכב יאיר, נשוי לשרית ואב לשלושה - דן, ניר ורון. בעל תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון מאוניברסיטת תל אביב, ותואר שני באסטרטגיה ממכללת המלחמה של צבא ארצות הברית בקרלייל שבפנסילבניה.
סטריק בוגר תוכנית קרן וקסנר.
גלריה

המשמר הלאומי של אינדיאנה ופיקוד העורף, בתרגיל חילוץ והצלה משותף "United Front 2016", יוני 2016
סטריק עם מפקד צבא היבשה של ברזיל, גנרל אדסון ליאל פוז'ול (אנ'), דצמבר 2019
סטריק מלווה את גנרל אדסון ליאל פוז'ול במשמר כבוד בהשתתפות צוערי בה"ד 1 במוזיאון השריון בלטרון, דצמבר 2019
סטריק בפגישה עם מפקד צבא ארצות הברית, גנרל ג'יימס מקונוויל, אפריל 2021
הערות שוליים

↑  יואב זיתון, הרמטכ"ל החליט: ארבעה מינויים חדשים בצה"ל, באתר ynet, 17 בפברואר 2019
1 2  יואב זיתון,'"`UNIQ--nowiki-00000004-QINU`"'האלוף נומה לפיקוד מרכז, אלון ראש אג"ם, באתר ynet, 18 בינואר 2015
↑  סתיו שפיר, אנחנו לא אפורים. אנחנו סגולים, במחנה, 2 בדצמבר 2005, עמוד 12, כפי שהועלה באתר "פרש"
1 2  העלאת אלוף-משנה יואל סטריק לדרגת תת-אלוף ומינויו למפקד עוצבת 'אדום', במקור, באתר דובר צה"ל, 9 באוגוסט 2007; כעת, מתוך ארכיון האינטרנט
↑  אמיר זוהר,'"`UNIQ--nowiki-00000008-QINU`"'זה מה יש, ועם זה נפסיד, באתר הארץ, 23 באוגוסט 2006
↑  אמיר בוחבוט‏, הרמטכ"ל הבא? מצעד תתי-האלופים המבטיחים בצה"ל, באתר וואלה, 16 בספטמבר 2012
↑  אמיר בוחבוט,'"`UNIQ--nowiki-0000000C-QINU`"'תא"ל יואל סטריק מונה למפקד עוצבת הגליל, באתר nrg‏, 10 באוגוסט 2009
↑  תא"ל הרצי הלוי נכנס לתפקידו כמפקד עוצבת "הגליל", באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 6 בנובמבר 2011
↑  רותם פסו,'"`UNIQ--nowiki-0000000F-QINU`"'תא"ל סטריק נכנס לתפקידו כראש חטיבת המבצעים באמ"ץ, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 25 בדצמבר 2011
↑  עוזי ברוך, סגן הרמטכ"ל החדש: אלוף אביב כוכבי, באתר ערוץ 7, 3 בנובמבר 2016
↑  עדי חשמונאי‏, הרמטכ"ל מתחייב: "נמשיך למנוע העברת נשק מתקדם לחזבאללה", באתר וואלה, 19 במרץ 2017
↑  גל פרל פינקל,'"`UNIQ--nowiki-00000014-QINU`"'הערכת אמ"ן מזהה אפשרות להסדרה עם חמאס, בדרום בינתיים אין רגיעה, באתר זמן ישראל, 2 ביולי 2020
↑  טל לב רם,'"`UNIQ--nowiki-00000016-QINU`"'‏סבב מינויים בצה"ל: האלוף סטריק מונה למפקד זרוע היבשה, אמיר ברעם יחליפו בפיקוד צפון, באתר מעריב אונליין, 17 בפברואר 2019
↑   "עלייה מתמשכת ברצון לשרת בקרבי. באוגוסט האחרון – הנתונים הגבוהים ב-7 השנים האחרונות", באתר צה"ל, 12 באוקטובר 2021
↑  לילך שובל,'"`UNIQ--nowiki-00000019-QINU`"'שני אלופים ממתינים לתפקיד - דווקא בחו"ל, באתר ישראל היום, 23 בדצמבר 2021
מספר קוונטי

מספר קוונטי (Quantum number) הוא ערך מספרי המתאר כמות נשמרת של גודל פיזיקלי בדינמיקה של מערכת קוונטית – מערכת של חלקיקים קוונטיים, אחד או יותר.
היבט חשוב של הפיזיקה הקוונטית הוא הקוונטיזציה של כמויות נצפות, הנובעת מכך שמספרים קוונטיים הם קבוצות בנות מנייה של סט דיסקרטי של מספרים שלמים, חצי שלמים או שליש שלמים. הקוונטיזציה היא אחד ההבדלים החשובים בין מכניקת הקוונטים לבין המכניקה הקלאסית, בה הערכים המאפיינים את גודלי המערכת רציפים ולא בדידים. מספרים קוונטיים רבים הם גודל חסר מימד. לעומת זאת, חלק מהמספרים הקוונטיים הם ממדיים, כגון מטען חשמלי, הנמדד ביחידות של מטען יסודי, או ספין, הנמדד ביחידות של קבוע פלאנק המצומצם.
כל התהליכים הפיזיקליים מקיימים חוקי שימור: לאחר שחלקיק, או מערכת של חלקיקים, הופכים לחלקיקים אחרים, סכומם של חלק מהמספרים הקוונטיים, שאפיינו את החלקיקים הנכנסים, זהה לסכום אותם מספרים קוונטיים המאפיינים את החלקיקים היוצאים. לדוגמה, אם אלקטרון (בעל מטען חשמלי של מינוס 1) ופוזיטרון (בעל מטען חשמלי של 1) מאיינים זה את זה, סכום המטענים החשמליים של החלקיקים היוצאים מהאירוע חייב להיות 0. אכן, תוצאה שכיחה של התנגשות אלקטרון-פוזיטרון היא שני פוטונים, שמטענם החשמלי הוא 0. לעומת זאת, אפשר שמקצת המספרים הקוונטיים של החלקיקים הנכנסים יהיו שונים מאלו של החלקיקים היוצאים, כלומר, יופר חוק שימור. דוגמה לתהליך כזה היא המרה של קווארקים מסוימים לקווארקים אחרים, כפי שעושה למשל דעיכת בטא, הגורמת לכך שהאיזוספין של החלקיק היוצא יהיה שונה מזה של החלקיק הנכנס. תהליכים אלו מתווכים על ידי הכוח החלש. לפי משפט נתר, חוקי שימור קשורים לסימטריה. לכן, תהליכים המפירים חוק שימור הם דוגמה לשבירת סימטריה, כגון שבירת סימטריה ספונטנית.
עבור כל מערכת קוונטית, קיים מספר קוונטי אחד או יותר המתאר אותה. לכן, קשה למנות את כל המספרים הקוונטיים האפשריים. המספרים הקוונטיים נחלקים לשתי משפחות עיקריות. הראשונה היא מספרים קוונטיים כלליים, העשויים לתאר כל חלקיק קוונטי. רבים מאלו הם מספרים קוונטיים של טעם (flavor quantum numbers), הקובעים את סוג החלקיק. השימוש במספרים אלו נפוץ בתחום פיזיקת החלקיקים. המשפחה השנייה היא מספרים קוונטיים אלקטרוניים, המתארים את רמות האנרגיה של אלקטרונים באטומים. מספרים אלו מוגדרים כ"סט של ערכים מספריים אשר נותנים פתרונות מקובלים של משוואת הגלים של שרדינגר עבור אטום המימן". השימוש במספרים אלו נפוץ בתחום פיזיקת הקוונטים.
מספרים קוונטיים כלליים > מטען חשמלי

מטען חשמלי הוא מספר קוונטי הקובע את אופן ההתנהגות של חלקיקים תחת השפעת הכוח האלקטרומגנטי. מטען חשמלי מסומן Q. מושג המטען החשמלי היה מוכר זמן רב לפני פיתוח התאוריה הקוונטית. למעשה, המטען החשמלי הוא אחת התופעות החשובות ביותר בפיזיקה הקלאסית. בה בעת, הוא מאפיין מרכזי של מערכות קוונטיות – אלו מביניהן הטעונות חשמלית. החלקיקים הידועים ביותר, הנושאים מספר קוונטי זה, הם הפרוטון והאלקטרון, בעלי מטענים חשמליים של 1 ומינוס 1, בהתאמה.
קווארקים נושאים מטען חשמלי שאינו מספר שלם, אלא כפולה של 1⁄3. הקווארקים למעלה, קסום ועליון הם בעלי מטען חשמלי של 2⁄3, בעוד הקווארקים למטה, מוזר ותחתון הם בעלי מטען חשמלי של מינוס 1⁄3. האנטיקווארקים של כל אחד מאלו נושאים את המטען החשמלי הנגדי. קווארקים תמיד מחוברים לכדי חלקיקים מורכבים, האדרונים, שהמטען החשמלי שלהם הוא תמיד מספר שלם. כך, לדוגמה, שני קווארקי למעלה ועוד קווארק למטה מרכיבים את הפרוטון, שמטענו החשמלי 1 (דהיינו, 2⁄3 ועוד 2⁄3 מינוס 1⁄3). שני קווארקי למטה ועוד קווארק למעלה מרכיבים את הנייטרון, שמטענו החשמלי 0 (דהיינו, מינוס 1⁄3 מינוס 1⁄3 ועוד 2⁄3). שני קווארקי אנטי-למעלה ועוד קווארק אנטי-למטה מרכיבים את האנטיפרוטון, שמטענו החשמלי מינוס 1 (דהיינו, מינוס 2⁄3 מינוס 2⁄3 ועוד 1⁄3). קווארק למעלה וקווארק אנטי-למטה מרכיבים את הפאיון החיובי, שמטענו החשמלי 1; האנטי-חלקיקים שלהם מרכיבים את הפאיון השלילי; קווארק למעלה וקווארק אנטי-למעלה, או קווארק למטה וקווארק אנטי-למטה, מרכיבים את הפאיון הנייטרלי.
הפוטון נושא את הכוח האלקטרומגנטי, הפועל בין חלקיקים בעלי מטען חשמלי. לפוטון עצמו יש מטען חשמלי של 0.
לפי חוק שימור המטען החשמלי, שהוא דוגמה לשימור מדויק (exact conservation), המטען החשמלי הוא מספר קוונטי הנשמר תמיד, כלומר, אף תהליך פיזיקלי מוכר אינו משנה את סכום המטענים החשמליים משני צדי התהליך.
מספרים קוונטיים כלליים > ספין

ספין או תנע זוויתי פנימי (spin או intrinsic angular momentum), המסומן s, הוא מספר קוונטי המתאר ערך עצמי של אופרטור תנע זוויתי פנימי, S, באופן הבא:
הספין של חלקיק קובע האם החלקיק הוא בוזון או פרמיון. כאשר הספין הוא מספר שלם, החלקיק הוא בוזון. כאשר הספין הוא מספר חצי שלם, החלקיק הוא פרמיון. פרמיונים מצייתים לעקרון האיסור של פאולי, הקובע ששני פרמיונים אינם יכולים להימצא באותו מצב קוונטי בו זמנית.
ספין אינו מספר קוונטי חיבורי (additive quantum number), כלומר, הספין הוא תמיד חיובי או אפס. כתוצאה מכך, סכום הספינים לפני ואחרי תהליך פיזיקלי אינו בהכרח שווה.
מספרים קוונטיים כלליים > מספר באריוני

מספר באריוני (baryon number) הוא מספר קוונטי המתאר את שליש ההפרש בין כמות הקווארקים לכמות האנטיקווארקים המצויים בחלקיק. מספר באריוני מסומן B.
המספר הבאריוני של כל באריון הוא 1, בעוד המספר הבאריוני של כל אנטי-באריון הוא מינוס 1. לדוגמה, לפרוטון ולנייטרון יש מספר באריוני של 1, בעוד לאנטיפרוטון ולאנטינייטרון יש מספר באריוני של מינוס 1. לכל קווארק יש מספר באריוני של 1⁄3. לכל אנטיקווארק יש מספר באריוני של מינוס 1⁄3. לחלקיקים שאינם באריונים או קווארקים יש מספר באריוני של 0. בהתאם, למזונים – האדרונים המורכבים מקווארק ואנטיקווארק – יש מספר באריוני של 0, זאת ולו מהסיבה הפשוטה שהמספר הבאריוני של הקווארק מבטל את המספר הבאריוני של האנטיקווארק.
בתחום ההאדרונים האקזוטיים, חישוב המספר הבאריוני מאפשר להבחין בין באריונים אקזוטיים, להם מספר באריוני של 1, למזונים אקזוטיים, להם מספר באריוני של 0.