רחלי רוגל
אודות יצירתה > הנצחת השואה

"התקווה מתה אחרונה" משנת 2005 הייתה הראשונה בסדרת יצירות הנצחת השואה, שהוצגו בתערוכה "כפתור וקרע". שירה פרידמן אוצרת גלריית נווה שכטר כותבת אודות השואה וההגשמה ביצירה זו:
"רוגל היא אשפית הלולאה והתך, היא יוצרת עולמות שלמים בעזרת כפתורים, חרוזים ולולאות על מצע בד....העיסוק של רוגל בשואה התחיל, כאשר התבקשה לעשות יצירה עבור תערוכה בארצות הברית שעסקה באמהות ובנות. רוגל, שהייתה קרובה לחמותה - רבקה וייס לבית טאובר, בחרה להנציח את זכרה, והשתמשה לשם כך בשמלה שהייתה שייכת לה. השמלה תפורה על בד ועליה מאות כפתורים בדגמים שונים. לפרטים ביצירה יש משמעות: הכפתורים יוצרים מפה במבט על של מחנה אושוויץ. בד הרקע הוא של פסי רכבת שהולכים ונעשים דהויים בהשראת שירו של אבנר טריינין "בחזרה לאושוויץ". אזור אחד של הכפתורים בצבעי כחול ולבן מסמל את ההגשמה הציונית בחייה של רבקה טאובר. ארבע מאות לולאות צהובות הן כמספר הביתנים במחנה. הרושם הראשוני הוא צבעוני ומפתה אך מבט קרוב מבהיר שכל לולאה היא קרע בבד, כמו הצלקות שנשאה כל חייה טאובר"
"קריעה - ברגן בלזן 1945" רוגל מרבה לכלול ביצירותיה פריט אישי של אדם שקשור לאירוע הטרגי אותו היא מנציחה. היצירה כוללת את סיפורו של שלום דני (וייס), בנו של קלמן חיים שניצל על ידי מריה גראוזנבורגר, חסידת אומות עולם אוסטרית, וכאיש המוסד השתתף בלכידת אייכמן ב-1960 והבאתו למשפט בירושלים.שירה פרידמן כותבת אודות הקשר בין הדורות וסגירת המעגלים:
לאחר מותו של חמיה, יצרה רוגל יצירה המאחדת בין דורות במשפחה. יצירתה הוקדשה לזכרו של קלמן חיים וייס, סבו של בעלה, שנספה בברגן בלזן ולא זכה לתכריכים,לקריעה ולשבעה. כדי לתת לו את אלה, לפחות בזיכרון המשפחתי, היא השתמשה בחולצת האבלות של בעלה לאחר שהאחרון ישב שבעה על אביו יעקב וייס. את החולצה עם הקרע היא כיסתה בכפתורים שבמקור נרכסו רק במעילים, כדי להעניק חום מטאפורי לקלמן חיים. הכפתורים אורגנו לפי המפה של ברגן בלזן. שאר הסיפור מסופר בעזרת חרוזים עם אותיות היוצרות משפטים, כך שהנרטיב מתקיים בתוך היצירה עצמה
"הצעקה - לבוב 1941" בדיסרטציה לתואר דוקטור כותב מור פרסיאדו אודות הנצחת האישה האנונימית מהתמונה המוכרת מהפוגרום בלבוב:
רוגל מעבירה ביצירה "הצעקה - לבוב 1941" בעזרת סמלים ודימויים את הרגשות שמתעוררים מצפיה בצילום הפוגרום בלבוב. כותונת הנשים בעזרתה עשתה זאת היא נשית, אינטימית וטעונה מינית. כך היא מייצגת את החדירה האלימה לפרטיותה של האשה המותקפת. תחושת החדירה למרחב הפרטי מועצמת על ידי כפתורים שמשמשים לרכיסת לבוש תחתון ומצעי מיטה. הטול השחור על בד הסטן מדמה וילון תיאטרון ומסמל את הקהל שנאסף מסביב לאשה, צופה בהשפלתה ואף נהנה. כאילו ההתעללות היא חלק מהצגת תיאטרון..." ברקע פנים גזורות מטול ובהם פיות פעורים בזעקה אילמת. זו מטפורה להבעת הפנים המעוותת מסבל של הנשים שבתצלומים. הפנים הן בהשראת הגולגולות במיצב "שלכת" של מנשה קדישמן במוזיאון היהודי בברלין. הפנים נעלמות בהדרגה מלמעלה למטה. אפקט העלמות זה מושג באמצעות התפרים שיוצרים את הפיות, מחוט כפול לחוט עבה, לחוט דק יותר ובתחתית ללא חוט כלל. הפנים הנעלמות הן סמל לזעקות ההולכות ונשכחות של הקורבנות אשר רוגל מעולם לא שכחה.
"תנו לי את ילדיכם - גטו לודז' 1942" רוגל שילבה על שק תפוחי אדמה חלק מנאום מרדכי רומקובסקי סביב מפת הגטו הריק. ילדי הגטו הועסקו בתפירת כפתורים. ביצירה כפתורים שונים זה מזה המשמשים בביגוד ילדים וכפתורים בלויים ושבורים. ארבעת הפרחים אינם אלא ארבעה קברי המונים ביער ז'וחוב שבמחנה ההשמדה חלמנו אליו הובלו הילדים באקצית ה"שפרה". חלק מהכפתורים שבמרכזם זהים לאלה שנאספו בחלמנו ומוצגים במוזיאון "יד ושם".
בזמן שהעולם צפה בסרט "הקוסם מארץ עוץ" בו דרך האבנים הצהובות הובילה את דורותי לארץ האיזמרגד, הטלאי הצהוב הוביל את יהודי וילנה והאזור לסוף המר בדרך חד כיוונית, כמו במסלול לבירינתי בדרך למלתעות המינוטאור. ליהודים לא ניתן חוט הצלה, כפי שנתנה אריאדנה לתזיאוס. סדר התמונות מימין לשמאל בהתאם להתפתחות הסיפור
1. דורותי - הקוסם מארץ עוץ. 2005
2. הדחליל מבקש מוח. 2005
3. איש הפח מבקש לב. 2005
4. האריה מבקש אומץ לב. 2005
5. ארץ האיזמרגד. 2005
"פונאר - סרט נע", עניינה של היצירה הוא הטעייה. מה שנראה במבט ראשון כצבעוני ומרנין לב מתגלה כתיעוד פריים אחר פריים, כמו בסרט קולנוע, של התחנות בסרט הנע, בפס הייצור ההמוני של המוות בפונאר. כך נחשף הצופה ל - "מנין" אנשים המופשטים מבגדיהם וכבודם בדרך למרכז הבור. בתחתית היצירה, ערמות הבגדים שהוסרו ושמשו את המקומיים להפקת רווחים. ברקע נקבי יריות שנוצרו במלחם. שבעה בורות הריגה מייצגים שבעת מדורי גיהנום. בובות הדאגה כאן עוברות תהליכים: תחילה הן לבושות, אחר כך עירומות, ירויות, ולבסוף נראות רק העצמות..
"פונאר - סרט נע". 2009