stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Message in a Bottle (שיר של הפוליס)
גרסאות כיסוי

להקת הקרוסאובר ת'ראש האמריקנית Excel הקליטה גרסת כיסוי שנכללה באלבומם משנת 1989, The Joke's On You.
להקת הגרוב מטאל מאשין הד הקליטה גרסת כיסוי שנכללה באלבומם משנת 1999, The Burning Red.
להקת הרוק האמריקנית American Hi-Fi הקליטה גרסת כיסוי של השיר עבור הסרט "ראגרטס משתוללים" שיצא ב-2003.
הדיג'יי והמפיק ההולנדי סאנדר ואן דורן הוציא בשנת 2006 עיבוד אלקטרוני לשיר בשם S.O.S. (Message in a Bottle). דורן הוציא את השיר תחת שם הבמה "Filterfunk" בלייבל Spinnin'. גרסה זו זכתה למספר רמיקסים ביניהם על ידי Hi-Tack ההולנדיים וטום נובי הגרמני, אף הם בלייבל Spinnin'.
גרסת כיסוי נוספת הוקלטה על ידי הראפר מתיסיהו והופצה תחילה דרך Yahoo! Music. מאוחר יותר היא נכללה באלבומו מ-2006, No Place to Be.
להקת הרוק הפיליפינית The Dawn הקליטה גרסת כיסוי שנכללה באלבומם משנת 2008, The Later Half of Day.
הבסיסט הפולני Kel'Thuz הקליט גרסת כיסוי שנכללה במיני-אלבום שיצא בשנת 2015, The Pessimist.
עיבוד אלקטרוני נוסף יצא בשנת 2017 על ידי הדיג'יי והמפיק מנואל קוסטה והזמרת הלנה בלייבל האיטלקי Southbeat.
סטינג עצמו הקליט ב-2020 גרסת כיסוי לשיר ביחד עם רביעיית הבנות אול סיינטס.
הערות שוליים

↑  Try the TIDAL Web Player, listen.tidal.com (באנגלית)
↑  "All noises by the Police. All arrangements by the Police." במקור
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: c57ba03d-836a-423b-9ba1-2b495531bba3  MusicBrainz work: d4bbeea9-98ed-376d-9d4e-0a33e179a5f2
מרדכי רענן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 בדצמבר 1922 י"א בטבת ה'תרפ"ג קובנה, ליטא
 פטירה:  11 בדצמבר 2003 (בגיל 80) ט"ז בכסלו ה'תשס"ד
 השתייכות:  אצ"ל
 תפקידים בשירות
 מפקד האצ"ל האחרון של מחוז ירושלים
 
מרדכי רענן (30 בדצמבר 1922; י"א בטבת ה'תרפ"ג – 11 בדצמבר 2003; ט"ז בכסלו ה'תשס"ד) היה מפקד האצ"ל בירושלים החל ממרץ 1947, במהלך התקופה הקשה של המצור על ירושלים במלחמת העצמאות, ועד לפירוק האצ"ל.
קורות חיים

מרדכי רענן (קופמן) נולד ב-30 בדצמבר 1922 בקובנה, ליטא, להוריו פניה (לבית לוריא) ואליהו קופמן. בהיותו בן שישה חודשים עלתה המשפחה לארץ-ישראל והתיישבה בנווה-צדק, תל אביב. שם פתח האב אליהו את הליטוגרפיה הראשונה בארץ, שנקראה "ליטוגרפיה א. קופמן וברסון", כשם המפעל שהיה בבעלותו בליטא. בנין הליטוגרפיה שופץ ונשמר עד היום כ- "בית רענן" בנווה-צדק.
מרדכי למד בבית-הספר "אליאנס" בנווה-צדק, תל אביב, והמשיך את לימודיו בפתח-תקווה, כשמשפחתו עברה להתגורר בכפר-גנים ליד פתח-תקווה. ההורים חשבו כי מעבר לכפר יעזור לאחיו הגדול ממנו, זאב, שלקה במחלת כליות קשה, להחלים – אך זאב נפטר בגיל 13.
בעידוד אביו הצטרף מרדכי לבית"ר בגיל צעיר ואחר כך לשורות האצ"ל. בתקופת הסזון (1945) נחטף על ידי ההגנה, נחקר בקיבוץ גבעת השלושה, הועבר לקיבוץ משמר העמק והוחזק בתנאים קשים במערה ליד הקיבוץ.
פעילות באצ"ל ושירות צבאי

בחודש מרץ 1947, לאחר מעצרו של יצחק אבינועם, מונה למפקד מחוז ירושלים של האצ"ל, בדרגת גונדר, תפקיד בו שימש עד פירוק האצ"ל בספטמבר 1948. רענן שימש בתפקיד זה גם במהלך תקופה הקשה של המצור על ירושלים במלחמת העצמאות. הפעולה הגדולה ביותר שהאצ"ל ביצע באותה תקופה הייתה ההתקפה על הכפר דיר יאסין, ממערב לירושלים, שנערכה בשיתוף עם ה"לח"י" ובהסכמה מפורשת (בכתב) של "ההגנה". מרדכי רענן הדגיש ללוחמים כי חל איסור לפגוע בנשים, ילדים, זקנים ושבויים. רענן אמר גם כי תושבי הכפר יוזהרו בעזרת רמקולים על המתקפה הקרבה על מנת לתת להם הזדמנות לנוס על נפשם, וכי הדרך לעין כארם, שיועדה להיות נתיב מילוט לתושבי הכפר, תישאר פתוחה לשם כך.
בנובמבר 1948 יצא רענן עם משלחת של תנועת החרות לארצות הברית, יחד עם מנחם בגין, עו"ד שמואל תמיר ובצלאל עמיצור, כדי לגייס כספים לשיקום נפגעי האצ"ל. שמואל תמיר הפך לחברו הקרוב. לקראת הנסיעה לארצות הברית, התבקש מרדכי לעברת את שם משפחתו, בהתאם למגמה שרווחה אז בארץ. מרדכי בחר להחליף את שם משפחתו – קופמן, לאחד מכינוייו במחתרת – רענן. (כינויים אחרים היו, בין השאר: חיים שניידרמן, גרינברג, יעקב) מאז נקרא מרדכי בפי כל חבריו בשם רענן, ומשפחתו וידידיו הקרובים קראו לו בשם החיבה – "נני".
עם שובו ארצה התגייס רענן לצה"ל, אשר סירב להעניק לו באופן אוטומטי דרגה מקבילה לזו שהייתה לו באצ"ל. רענן סרב, כמחאה, ללכת לקורס קצינים ולכן נשאר בדרגת סמל.
פעילות באצ"ל ושירות צבאי > עסקי הוצאה לאור וייצוא ספרים

רענן החל את דרכו כשכיר, ואחר כך היה לבעלים של "דפוס ישראל", ששכן ליד גשר רידינג בתל אביב, ושהיה אז מבתי הדפוס הגדולים בארץ. בשנות השישים הקים רענן הוצאת ספרים שנקראה "אותפז" והוצאה נוספת בשם "נתיב". ספרים רבים ראו אור בעברית בהוצאות אלו וחלקם היו רבי מכר, ביניהם – "המלחמה על ירושלים" מאת משה נתן (שיצא בשש מהדורות מיד לאחר מלחמת ששת הימים).
גולת הכותרת של עבודתו המקצועית של רענן הייתה היותו העורך והמוציא לאור של סדרת אלבומים מהודרים, שיצאו לאור בזה אחר זה: "בעקבות ישו", "בעקבות משה", "בעקבות הנביאים" ו"בעקבות סנט פאול". את "בעקבות משה", ו"בעקבות הנביאים" כתב משה (מויש) פרלמן, ואת הטקסטים לספרים הנוצריים כתב כומר פרנציסקני בשם וולפגאנג פאקס, מנהל המכון לחקר המקרא בעיר העתיקה בירושלים, (סניף של אוניברסיטת הוותיקן). הספרים, שכללו תמונות צבעוניות רבות, יצאו לאור באנגלית, צרפתית, גרמנית, הולנדית, איטלקית, שוודית, ספרדית, פורטוגזית וגם בסינית וביפאנית. כל הספרים, פרט למהדורה הסינית והיפנית, הודפסו בארץ בדפוס "מסדה". הספרים נשלחו לחו"ל, והיה זה יצוא הספרים הגדול ביותר בזמנו, שהיווה למדינה מקור הכנסה חשוב של מטבע זר. הספרים זכו להצלחה רבה בכל העולם. הספר "בעקבות ישו" באנגלית, למשל, יצא בלפחות 15 מהדורות, וגם זכה להיות בארצות הברית ספר החודש במועדון היוקרתי "מועדון ספר החודש".
באוקטובר 1970 הוזמן רענן ל"ביקור פרטי" אצל האפיפיור פאולוס השישי בוותיקן, שבמהלכו הגיש לו רענן מתנה - את העותק הראשון של הספר "בעקבות ישו" באיטלקית, בכריכת עור ועליה שם הספר באותיות זהב.
פעילות באצ"ל ושירות צבאי > פעילות ציבורית

בשנת 1969 מונה רענן לנציג ציבור בבית-הדין האזורי לעבודה כנציג המעסיקים, שם שימש שופט (לצידו של השופט נחמיה גוטמן). תוקף מינויו הוארך בשנת 1981.
במשך השנים הוזמן רענן פעמים רבות להרצות על ירושלים במלחמת תש"ח – באוניברסיטאות ובמוסדות שונים להשכלה גבוהה, בבתי-ספר תיכוניים, בפני קצינים וחיילים בצה"ל, בקיבוצים ובאולמות ציבוריים ברחבי הארץ.
על אף התעניינותו העמוקה באירועים פוליטיים בארץ, נמנע רענן מלהצטרף לפעילות פוליטית רשמית, מלבד פעם אחת, כשהצטרף ב-1973 למפלגת המרכז החופשי, שם שימש יו"ר המועצה הארצית וחבר הוועדה המדינית. כמו כן פעל בשנת 1976 לשם איחוד מפלגות המרכז והקמת מפלגת התנועה הדמוקרטית לשינוי.
פעילות באצ"ל ושירות צבאי > אחרית ימיו

בתחילת שנת 1990 חלה במחלת פרקינסון. רענן נפטר ביום ט"ז בכסלו תשס"ד, 11 בדצמבר 2003, ונקבר בחלקת הקבר המשפחתית בבית-העלמין קריית-שאול בתל אביב.
על שמו נקרא כיכר בשכונת תל ברוך הישנה, השכונה שבה גר, בעקבות תרומה של משפחתו לקרן תל אביב לפיתוח בשנת 2008.
חיים אישיים

בגיל 21 (1943), התחתן מרדכי עם חברתו – שרה לבית קסיצקי. לזוג נולדו שלוש בנות. נישואים אלה הסתיימו בגירושין לאחר כ־14 שנה.
בתו הבכורה, אורינא, נמנתה על מייסדי היישוב בית אריה.
בשנת 1960 נשא רענן לאישה את אורה דרור (דרצ'ינסקי). דרור הביאה עמה למשפחה את בתה מנישואין קודמים. לאורה ולרענן נולדו בת ובן.
הערות שוליים

↑  הוצאת אותפז, באתר סימניה
↑  ילקוט הפרסומים, באתר פרסומי רשומות, חוברת מספר 1556, ‏02/10/1969
↑  ילקוט הפרסומים, באתר פרסומי רשומות, חוברת מספר 2765, ‏26/11/1981
רענן עם מנחם בגין ושמואל תמיר, כחלק ממשלחת תנועת החירות לגיוס תרומות לנפגעי האצ"ל, דצמבר 1948
ימים לבנים

"ימים לבנים" הוא שיר עברי מאת לאה גולדברג, שנכתב באפריל 1932 בבון שבגרמניה, התפרסם לראשונה ב-28 ביוני 1932 בשער גיליון ו' של כתב העת הספרותי "פֶּתַח" שראה אור בעיר הולדתה קובנה, ובהמשך הופיע בקובץ שיריה הראשון, "טבעות עשן" (1935).
בשנת 1975 הולחן השיר על ידי שלמה יידוב, ובוצע לראשונה על ידי הזמר אפרים שמיר, ומאז זכה להשמעות רבות באמצעי התקשורת ולביצועים רבים. עם מבצעי השיר נמנים הגבעתרון, גידי גוב, יזהר כהן, נתנאלה ורוחמה רז. שורות הפתיחה של השיר מופיעות על גבי השטר העדכני על סך 100 ש"ח, שנכנס לשימוש בסוף 2017.
חיבור השיר ופרסומו

לאה גולדברג בת ה-21 כתבה את השיר באפריל 1932 בעיר בון בגרמניה, שבאוניברסיטה שלה כתבה את עבודת הדוקטור שלה. השיר התפרסם לראשונה ב-28 ביוני 1932, בגיליון ו' של השבועון "פתח: גיליון לספרות בהוצאת קבוצת סופרים עבריים" בקובנה, עיר הולדתה של המשוררת. בראשית שנת 1935 נכלל השיר בקובץ שיריה הראשון של גולדברג, "טבעות עשן", שיצא לאור בהוצאת "יחדיו". בשנת 1959 נכלל השיר בספר "מוקדם ומאוחר" בשינויים קלים כאשר הבולט שבהם הוא החלפת המילה "רִתמוס" במילה "קצב". בשנת 2018 אותר כתב היד של השיר והוצג בתערוכה בספרייה הלאומית בירושלים, בשיתוף עם האוניברסיטה העברית.
פרשנות

תחושת הבדידות של המחברת עומדת במרכזו של השיר, דבר המאפיין את כתיבתה של גולדברג לאורך השנים. אדיר כהן מציין כי כבר בכתיבת המחברת הראשונה של יומנה בגיל 10 מתבלטת תחושת הבדידות של גולדברג. הספר בו פורסם השיר, "טבעות עשן", "רווי כולו, בדידות והסתגרות, מצוקה אישית, עצב, תוגה והשלמה."
חוקר הספרות דן מירון, בניתוחו את השיר, מציין כי השיר לכאורה מתאר ימים שלווים ומלאי חמימות אך למעשה מתגלות בשיר תחושות של אכזבה וריקנות שבאות לידי ביטוי בצירוף המילים "ימים לבנים וריקים". מירון טוען כי ריקותם של הימים מסתמנת עוד בתחילת השיר. ימי הקיץ המתוארים בו הם ארוכים ומשעממים והשלווה היא "שלוות בדידות" בעוד התכלת הנשקפת בחלון היא "תכלת דממה". הלב שסער ויתר על תשוקותיו ו"התרגל אל עצמו" ובהיעדר שיר הערש של אמו, מרדים את עצמו. הימים הם גשרים ישרים וארוכים המוליכים מאתמול למחר היות שהם אינם מציעים דבר המעורר עניין או רגש, אלא רק מחברים את מה שהיה אל עבר מה שיהיה. עוד מציין מירון כי הביטוי "עיניי שלמדו לחייך" מלמד על כך שהחיוך הוא כפוי, מאולץ, וכן העיניים חדלו "לזרז על לוח שעון את מרוץ הדקים", כלומר הפסיקו לשאוף לדבר מה ורק מצפות להתכלות מהירה של הזמן. הבדידות של המחברת דומה לבדידות של תינוק שאפילו אמו נטשה אותו ונרדמה. חמוטל בר-יוסף טוענת גם כן כי אותם גשרים ישרים וגבוהים הם ביטוי לפסימיות וייאוש, ושורות אלה "רומזות שזרם החיים הוא מעבר להשיג ידינו ולתפיסתנו, הוא נע מעל ראשינו מן האתמול אל המחר, לאו דווקא אל עתיד טוב יותר."
לעומתם, רואה דניאל עוז את השיר כמפויס דווקא: "הפיוס עומד במרכזו ומהווה דוגמה עקבית של התמודדות עם הזמן, עם הבדידות ועם האינוּת." לדעתו של עוז השיר מציג שלווה ורוגע בהתמודדות מול הכליון העצמי. עמיה ליבליך גם כן נוטה להתייחס יותר למימד השלווה שבשיר בעיקר על רקע תיאורי הטבע: "בתיאורי היומן שלה, נזכרת לפעמים תחושת השלווה שאפפה אותה בהיותה בחיק הטבע, שפיצתה על הבדידות והעדר האהבה שחוותה בהיותה בעיר".
ענת ויסמן טוענת כי ניתן למצוא בשיר יחס אמביוולנטי כלפי הבדידות. מצד אחד השיר מבטא "בעיקר בוז למרחביה המדומים של הבדידות אך לעיתים מופיעה בו גם התפעלות מטעמה המר-מתוק". יחס אמביוולנטי זה בא לידי ביטוי בתגובות השונות ללחנו של שלמה יידוב לשיר. מצד אחד טענו דן מירון וטוביה ריבנר כי הלחן מתאר רק את הרוגע ואת השלווה שבבדידות ללא התייחסות לתחושות האכזבה והייאוש. לעומתם טוען מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי כי הלחן דווקא מטיב להעביר את יחסה האמביוולנטי של המחברת לבדידות; מצד אחד יש בשיר סלידה מן הבדידות, אך מצד שני, האירוני המחברת "מוצאת משענת גם בסיטואציה הכואבת עד כדי כך שהיא מצליחה לחבב את אותו הרגש הרע".
פרשנות > פרשנות השם "ימים לבנים"

החוקר חזי עמיאור מביא מספר פרשנויות לכותרת השיר. הוא מציין כי הפרשנות הרווחת למילים "ימים לבנים" היא של ימים מושלגים או מוארים במיוחד. אך, לטענתו, מילות הפתיחה של השיר מרמזות דווקא על ימות הקיץ. בימי הקיץ, בחצי הצפוני של כדור הארץ, ובפרט בליטא, מולדתה של לאה גולדברג, השמש שוקעת לזמן קצר בלבד, ואילו ברוב שעות היממה שורר אור, והם מכונים לעיתים “לילות-לבנים”. הימים הללו אֲרֻכִּים, כְּמוֹ קַרְנֵי-הַחַמָּה הארוכות יותר בַּקַּיִץ, והם גם בהירים יותר ולבנים יותר מימי שאר עונות השנה
פרשנות שלישית שמציע עמיאור, קשורה במאורע היסטורי אשר התרחש בתקופתה של גולדברג. באותה עת התבקש גוף בינלאומי בשם  "חבר הלאומים" להתמודד עם בעיה שאתה התמודד העולם הנוצרי, הקשורה לחג הפסחא. מועדו של חג זה מבוסס על שנת ירח, ודורש לבצע תיאום מתמיד של הלוח השמשי עם הלוח הירחי. בפברואר 1925 הציע חבר הלאומים הצעה שמטרתה לדייק יותר את לוח השנה השמשי המקובל, ולהכניס לתוכו באופן שיטתי את יתרת השעות העודפת בכל שנת שמש בת 365 ימים. הפתרון שהציעו היה להוסיף בסוף כל שנה יום אחד או שניים שלא יימנו עם שבעת ימות השבוע. כלומר – היום שלאחר השבת יהיה יום ללא מספר סידורי, והיום שלאחריו יהיה יום ראשון. כמו כן, לאחר שנים מעוברות (שבהן נוסף גם יום ה-29 בפברואר) יהיו אלה יומיים ללא שם ומספר סידורי. ההצעה הזו עוררה חששות כבדים בעולם היהודי. רבנים ומנהיגים חרדו מכך שהמבנה המקודש של ששת ימי מעשה ובסיומם שבת, עומד בפני סכנה. יציבותו של לוח השנה העברי, ושל יום השבת יותר מכל, היה ונותר סמל לאומי ממדרגה ראשונה, המקובל על כל חלקי העם היהודי. אילו התקבלה ההצעה, מסלולי החיים המשותפים של יהודים ונוצרים היו עלולים להתפצל במובן עמוק וחריף. רבני אירופה הרכיבו משלחת שהופיעה בפני ועדת הלוח בז'נבה, והציגה בפניה את ההסתייגות העמוקה של העם היהודי מהרפורמה המוצעת. לבסוף, נמנעה הוועדה מלקבל החלטה על קבלת השינוי, והעניין המשיך להתברר בעשורים הבאים. הימים חסרי המקום משלהם בסדר ימות השבוע, זכו לכינוי "blank days" או "white days". בשנת 1931 התחדשו הדיונים בוועדה בז'נבה, ואיתם הדיווחים בעיתונות העברית על אותם הימים הלבנים והריקים. לדברי עמיאור, "האוזן הפקוחה והנפש הרגישה של המשוררת מצאו ביצור הדמיוני הזה, האסטרונומי מצד אחד והיומיומי מצד שני – שמים וארץ בד בבד – ממד אחר לגמרי של הקיום האנושי". הוא מוסיף וטוען כי הצירוף יָמִים לְבָנִים וְרֵיקִים בתחילת הבית האחרון מסגיר את ההקשר ההיסטורי הברור לאותם ימים המרחפים מחוץ למניין ימות השבוע.
הלחנת השיר

בריאיון ל-nrg ב-2010 סיפר יידוב לשדרן הרדיו בועז כהן כי הטקסט של השיר נמסר לו במסגרת הפקת תוכנית הרדיו "פגישות מוזיקליות" בקול ישראל. בתחילה לא ידע יידוב כיצד לגשת אל השיר אך בעת ששהה בבית הוריו בשכונת קריית יובל בירושלים בזמן חג הפסח, קיבל לפתע השראה ותוך זמן קצר סיים להלחין את השיר: "אני הבנתי את השיר הזה רק כשהתחלתי להלחין אותו. 'גשרים ישרים וגבוהים בין אתמול ומחר' ו"האם הלאה נרדמה' - וחשבתי: כן, לאה. גולדברג. שכתבה את השיר...ואני שומע את אמא שלי עורכת את השולחן ואני מקריא לעצמי את הטקסט של גולדברג בקול רם, ופתאום, בא הלחן. כמו אור שנדלק. תוך עשר דקות הלחנתי את כל השיר. עשר דקות. כאילו המוזיקה הייתה מונחת בתוכי". יידוב סיפר שבחר באפרים שמיר לבצע את השיר והוא הזמר שהקליט את השיר לראשונה כשמלווה אותו שלישיית "קצת אחרת" (ששלמה יידוב, המלחין, היה חלק ממנה). 
הזמרת נתנאלה שהשתתפה בערב שירי המשוררים (עם שיר אחר) התאהבה בשיר, ביקשה וקיבלה את הסכמתו של יידוב להקליט את השיר לאלבום הסולו שלה, והשיר זכה להצלחה מינורית בביצועה. 
"ימים לבנים" הוקלט שוב על ידי להקת צליל מכוון (שגם בה לקח יידוב חלק), ונכלל בתקליט שנשא את שם ההרכב ב-1979. באותה שנה הקליטה אותו גם הזמרת רוחמה רז. השיר הוקלט (בפעם החמישית תוך 4 שנים) גם על ידי המלחין עצמו, ונכלל באלבום הסולו של שלמה יידוב "הפעם הראשונה" (דצמבר 1979).
מאז זכה השיר לביצועים רבים והשמעות רבות באמצעי התקשורת. נמצא כי בשנים 1993–2002 השיר היה בין השירים המושמעים ביותר ביום השואה לצד שירים כמו: דמעות של מלאכים, הליכה לקיסריה ועץ השדה.
ביצועים נוספים של השיר והכללתו באוספים

לאחר שהזמרת מרסדס סוסה התרשמה מהשיר בהופעה של יידוב בצוותא, תרגם יידוב את השיר לספרדית וביצע אותו ביחד עם סוסה בהופעה בהיכל התרבות.
השיר כלול באוסף שיריו של יידוב "ימים לבנים - האוסף" שיצא ב-1999 בהוצאת הליקון.
השיר כלול בתקליט האוסף "קוץ בלב: שירים ששרים יחד" בהוצאת סי.בי.אס, 1978.
השיר כלול בתקליט האוסף "נעימות עם רדת יום" בהוצאת סי.בי.אס, 1985.
השיר כלול בתקליט האוסף "שירים שנשארים - השירים היפים של העשור" בהוצאת הד ארצי, 1985.
השיר כלול באוסף "השירים שלנו - 40 שנות זמר" בהוצאת הד ארצי, 1988.
השיר פותח את האוסף "קצת אחר" בהוצאת הד ארצי, 1989.
השיר בוצע על ידי הגבעטרון ומופיע באוסף "עוד ממשיך הזמר" בהוצאת התקליט, 1990.
השיר כלול באוסף "פרח הלילך" שיצא ב-1991 בהוצאת NMC.
השיר כלול באוסף "הכל זהב" בהוצאת ספרית מעריב, 1993.
השיר בוצע על ידי הזמרת רונית אופיר וכלול באוסף "שירים לנגה" בהוצאת הד ארצי, 1996.
השיר בוצע על ידי גידי גוב בתוכנית הטלוויזיה לילה גוב וכלול באוסף "גידי גוב - שירים מלילה גוב", "האוסף השני", בהוצאת הד ארצי, 1997.
השיר בוצע על ידי יזהר כהן וכלול בתקליט "אגדה ישראלית" בהוצאת בן מוש, 2000.
השיר מופיע בפסקול סדרת הטלוויזיה בנות בראון ומופיע באוסף "בנות בראון: פסקול הסדרה" בהוצאת הד ארצי, 2002.
השיר הוקלט על ידי הזמרת נתנאלה ונכלל בביצועה באוסף "שרות לאה גולדברג" בהוצאת נענע דיסק מ-2003. כמן כן כלול השיר באוסף שיריה של נתנאלה "גבוה" שיצא לאור ב-2014 בהוצאת NMC.
השיר כלול באוסף "במקום פרידה: אוסף שירי משוררים", בהוצאת הד ארצי, 2004.
השיר נכלל באלבום שהופק במלאת 25 שנים לתוכנית הרדיו ארבע אחרי הצהריים שנשא את שם התוכנית ויצא בהוצאת NMC ב-2005. כמו כן בוצע השיר על ידי רועי בר נתן במופע לציון 35 שנה לתוכנית במסגרת פסטיבל ראשון לציון.
השיר בוצע על ידי איתן מסורי וכלול באוסף "כמו צמח בר: 14 נעימות ממבחר שירת הארץ", בהוצאת התקליט, 2005.
ביצוע אינסטרומנטלי של השיר מופיע בתקליטור ניחוח ישראלי של צמד הרמוניקס בהוצאת התו השמיני, 2005.
השיר כלול באוסף שירי הערש "לילה טוב עם רינת גבאי" בהוצאת Play Records ב-2006.
השיר כלול באוסף "התשמע קולי - נוסטלגיה ישראלית", בהוצאת הליקון, 2007.
השיר כלול באוסף "אני הולכת אלי" המורכב משירי לאה גולדברג, שיצא לאור בהוצאת NMC ב-2007.
השיר, בביצועו של אפרים שמיר כלול באוסף המשולש "ימים לבנים: היוצרים האהובים במיטב השירים" שיצא בהוצאת פונוקול ב-2008.
השיר בוצע על ידי רוחמה רז וכלול באוסף "נפשי כלתה לחרוזים : מבחר שירי משוררים בזמר העברי" בהוצאת סקאיטון, 2011.
השיר בוצע בעונה העשירית של התוכנית כוכב נולד ב-2012 על ידי המתמודדת שרון קידושין.
השיר כלול באוסף המשולש "שירי ערש לילדים הגדולים בכל הזמנים", שיצא ב-2013 בהוצאת NMC.
ביצוע אינסטרומנטלי של השיר כלול באוסף של ירוסלב יעקובוביץ' "בכל זאת זה צובט בלב" בהוצאת התו השמיני, 2015.
השיר בוצע בקיץ 2021, על ידי אניה בוקשטיין והתזמורת הפילהרמונית הישראלית, במסגרת הסדרה ״מנגנים שירה", מחווה למשוררים ומשוררות ישראלים.
הזמרת שי המבר הקליטה את השיר ב-2023 והביצוע שלה נכלל באלבומה השני, "כל החלומות".
אזכורים נוספים

השורה הראשונה של השיר מופיעה על גבי השטר בן 100 ש"ח מסדרה ג', שהונפק ב-2017, הנושא את דיוקנה של לאה גולדברג.
לקריאה נוספת

ענת ויסמן, ייסורי 'הסינתזה האנושית הגדולה': דיאלקטיקה של אי-הכרעה ביצירת לאה גולדברג, 'דפים למחקר בספרות', 18 (תשע"ב), עמ' 11–14, באתר JSTOR (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
חזי עמיאור, כָּל-כָּךְ קַל לָשֵׂאת שְׁתִיקַתְכֶם, יָמִים לְבָנִים וְרֵיקִים!, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 13 בינואר 2020
הערות שוליים

↑  הספרייה הלאומית, שלום לשטר החדש ע"ס מאה ש"ח עליו תמונתה של לאה גולדברג. על השטר מופיע הציטוט מהשיר "ימים לבנים", באתר Twitter, ‏23/11/2017.
1 2  חמוטל בר-יוסף, לאה גולדברג, מרכז זלמן שז"ר, 2012
1 2 3  ענת ויסמן, ייסורי 'הסינתזה האנושית הגדולה': דיאלקטיקה של אי-הכרעה ביצירת לאה גולדברג, 'דפים למחקר בספרות', 18 (תשע"ב), עמ' 11–14, באתר JSTOR (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה).
↑    אלעד זרט, דברי הימים, באתר "ידיעות אחרונות", 15 בנובמבר 2018
↑  יעקב בר-און, ‏התיקים האישיים של מרטין בובר ולאה גולדברג יוצאים ממרתפי האוניברסיטה, באתר מעריב אונליין, 26 בנובמבר 2018
↑  אדיר כהן, רחל והיא לאה: על בדידות בשירתן של משוררות, נפש 7, עמ' 31-38
1 2  דן מירון, אמהות מייסדות, אחיות חורגות: על ראשית שירת הנשים העברית, הקיבוץ המאוחד, 2004
↑  דניאל עוז, ללכת אל החושך: מרה שחורה בשירת ראובן דותן, עמדה: ביטאון לספרות 30, עמ' 176-188
↑  עמיה ליבליך, אל לאה, חדשה ומורחבת, הקיבוץ המאוחד, 2011
↑  חזי עמיאור, כָּל-כָּךְ קַל לָשֵׂאת שְׁתִיקַתְכֶם, יָמִים לְבָנִים וְרֵיקִים!, באתר הספרנים, הספרייה הלאומית, ‏13 בינואר 2020
1 2  בועז כהן. קצת אחרת: ריאיון עם שלמה יידוב. 5 בפברואר 2010 באתר nrg
↑  מוטי נייגר, אורן מאיירס, אייל זנדברג, אתם זוכרים עם השירים: תרבות פופולרית, זיכרון קולקטיבי ושידורי הרדיו בישראל ביום הזיכרון לשואה ולגבורה 1993–2002, מגמות מו, עמ' 254-280
↑  אלעד בילו, "דרך הלחן הבנתי את הרגש שיש בשיר": להלחין את לאה גולדברג, באתר הארץ, 27 במאי 2011
↑  אסף נבו, ‏עוד חוזר הניגון: מחווה מרהיבה ל"ארבע אחרי הצהריים", באתר ‏מאקו‏, 13 באוקטובר 2014
↑   Playing Poetry - Ania Bukstein sings White Days by Leah Goldberg, בביצוע אניה בוקשטיין, סרטון בערוץ "התזמורת הפילהרמונית הישראלית", באתר יוטיוב, 3 בספטמבר 2021
↑  אריאל פייגלין, נחמה בימים שקשה לנשום בהם לפעמים מרוב כאב - ביצוע חדש לימים לבנים, באתר ערוץ 7, ‏16 באפריל, 2023
↑  השטרות הבאים בסדרת השטרות החדשה – בעריכים של 20 ש"ח ו-100 ש"ח, באתר בנק ישראל, ‏23 בנובמבר 2017
לאה גולדברג, מחברת השיר
שלמה יידוב, מלחין השיר
אפרים שמיר, הזמר הראשון שהקליט את השיר
Every Breath You Take

Every Breath You Take (בעברית: כל נשימה שאת נושמת) הוא פזמון שהקליטה להקת פוליס, עבור אלבומה Synchronicity (אנ'), שיצא בשנת 1983 – האלבום החמישי של הלהקה – שהוקלט לקראת התפרקותה.
הפזמון נכתב בידי סטינג, סולן הלהקה. סינגל הפזמון היה הנמכר ביותר בארצות הברית ובבריטניה בשנת הוצאתו, וצעד במשך מספר שבועות בראש מצעדי הפזמונים במדינות אלו. היו לו גם השמעות רבות בתחנות הרדיו בישראל. השיר היה מועמד לשלושה פרסי גראמי, וזכה בשניים מהם.
הפקה

המלודיה הרומנטית והטקסט שמצהיר על כך שהאהבה חסרת המעצורים תימשך גם לאחר הפרידה, מטעות לחשוב שמדובר בשיר אהבה, וכך השיר מובן לרוב. אך למעשה הדובר מודיע לאהובתו שאף על פי שלא תהיה שלו, הוא ימשיך לעקוב אחרי כל תנועה שלה, כל נשימה, כל חיוך וכל צעד, במה שהוא למעשה הטרדה מאיימת, כשיא האובססיה מובע במשפט "Oh can't you see, you belong to me" (בתרגום חופשי "איך את לא מבינה שאת שייכת לי").
סטינג טען בראיונות שהופתע מכך שהשיר התקבל כשיר אהבה, בעוד שהוא למעשה שיר על אובססיה וקנאה, וכי לאחר מכן כמעין תיקון, הרגיש צורך לכתוב את השיר בעל המסר ההפוך "If You Love Somebody Set Them Free" (אם אתה אוהב מישהו – שלח אותו לחופשי).
את הוידאו קליפ של הפזמון ביימו זוג הבמאים גולדי וקרים (אנ'). הוא התבסס על הסרט של Gjon Mili (אנ'), משנת 1944.
ביקורות > רשימות כל הזמנים

| ארגון | רשימה | מיקום | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| בילבורד | 500 שירי הפופ של כל הזמנים | 287 |  |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 46 |  |
|  עולמי | בילבורד גלובל ללא ארצות הברית | 91 |  |
מיקומי שיא > מצעדי סוף שנה

|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 155 |  |
|  עולמי | בילבורד גלובל ללא ארצות הברית | 93 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 94 |  |
|  עולמי | בילבורד גלובל ללא ארצות הברית | 65 |  |
הערות שוליים

↑  The Story of... 'Every Breath You Take' by The Police, Smooth (באנגלית)
↑  The 500 Best Pop Songs (Nos. 500-301): Staff List, בילבורד, ‏17 באוקטובר 2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  R. J. Cabral, Billboard Global 200, Billboard, ‏2020-09-15 (באנגלית אמריקאית)
↑  Billboard Global 200, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Billboard Global Excl. U.S., Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Year-end Charts 2024 – Billboard Global 200 Songs, בילבורד, ‏2024
↑  Year-end Charts 2024 – Billboard Global Excl. U.S. Songs, בילבורד, ‏2024
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 1983: "Up Where We Belong" – ג'ו קוקר וג'ניפר וורנס | פרס גראמי לביצוע הפופ הווקאלי הטוב ביותר של צמד או להקה   1984: "Every Breath You Take" – הפוליס  | הבא: 1985: "Jump (For My Love) – "האחיות פוינטר |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: | פרס הווידאו קליפים של MTV לצילום הטוב ביותר  1984: "Every Breath You Take" – הפוליס | הבא: 1985: "The Boys of Summer" – דון הנלי |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 8c102670-f3d4-45e9-be3b-72c96ef69c88 
ערך זה הוא קצרמרבנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.