stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מפתח ציבורי
היסטוריה > הצפנה סימטרית מול הצפנה אסימטרית

מאז המצאת המפתח הציבורי עלתה לעיתים השאלה מה יותר טוב, הצפנת מפתח ציבורי או הצפנה סימטרית? ברור ששאלה זו אינה במקומה כיוון שלא ניתן כלל להשוות בין השתים. כמו שכתב ויטפילד דיפי:
הצפנה סימטרית והצפנה אסימטרית הן שני סוגי חיות, הן מתמודדות עם בעיות שונות. הצפנה סימטרית טובה במיוחד להצפנת בלוקים של מידע גדולים, היא מהירה פי כמה מהצפנה אסימטרית בכל קנה מידה ואף עמידה מאוד בפני התקפת טקסט מוצפן נבחר. לעומתה הצפנה אסימטרית מסוגלת לבצע דברים שהצפנה סימטרית אינה מסוגלת; היא טובה במיוחד לניהול והעברת מפתחות הצפנה ולחתימה דיגיטלית. להלן מספר השוואות.
יתרונות הצפנה סימטרית:
שיטות סימטריות בדרך כלל מהירות ויעילות, במיוחד בחומרה. בתצורה אופטימלית אפשר להגיע לתפוקה של 10Gbit/s ויותר.
מפתח הצפנה סימטרי בדרך כלל קצר (128 - 256 סיביות נכון ל-2013).
הצפנה סימטרית עשירה באלגוריתמים שמספקים מגוון פתרונות קריפטוגרפיים יעילים, כגון: מחוללי מספרים אקראיים, מנגנוני אימות (אימות מסרים ואימות זהויות), הבטחת שלמות וכן ניתנים לשילוב באופן שמגביר את חוסנם.
לשיטות סימטריות היסטוריה עשירה יותר. הבסיס המתמטי היה ידוע שנים לפני המצאת המחשבים ומרביתן נחקרו היטב במרוצת הזמן, אם כי בעיקר עם המצאת המחשבים. קיימת אף שיטת הצפנה סימטרית הנקראת פנקס חד פעמי, המוכחת כבטוחה מבחינה מתמטית.
חסרונות הצפנה סימטרית:
מפתח ההצפנה חייב להיות סודי בשני הצדדים, מה שמאלץ את הצדדים למצוא דרך בטוחה להעברת המפתח.
ברשתות מרובות משתתפים בעיית תחזוקת וניהול המפתחות הופכת לקריטית, מאחר שכל זוג מתקשרים אפשרי חייב לשתף מפתח סודי נפרד.
בשל מגבלות בטיחות, יישום מעשי של הצפנה סימטרית מחייב החלפת מפתחות לעיתים קרובות מאוד, אפילו בכל התקשרות.
יישומים מסוימים של מפתח סימטרי, מחייבים שימוש במפתח הצפנה גדול מאוד או במעורבות צד שלישי נאמן.
יתרונות מפתח ציבורי
רק המפתח הפרטי צריך להישמר בסוד (אולם נדרש תהליך אימות כלשהו על המפתח הציבורי).
ניהול ותחזוקת מפתחות ציבוריים קל יותר מאשר במפתח סימטרי.
מפתח ההצפנה בעל תוחלת חיים ארוכה יותר בדרך כלל, במערכות מסוימות מפתח ציבורי נשמר אף לתקופה של מספר שנים.
מפתח ציבורי מאפשר יישום מנגנוני חתימה דיגיטלית יעילים מאוד (במערכות מסוימות מפתח אימות החתימה קטן מאוד).
חסרונות מפתח ציבורי
שיטות מפתח ציבורי היעילות ביותר הקיימות כיום, איטיות עשרת מונים בהשוואה לשיטות סימטריות.
מפתח ההצפנה בדרך כלל ארוך מאוד, בסדר גודל של אלפי ספרות בינארית (אם כי קיים יוצא מן הכלל הנקרא מערכת הצפנת ECC).
אף לא אחת מסכמות הצפנת מפתח ציבורי הוכחה כבטוחה מבחינה מתמטית. רוב השיטות הידועות למעשה מסתמכות על מספר מאוד מצומצם של בעיות מתמטיות מתורת המספרים, אשר הוכחת פתירותן היא שאלה פתוחה במתמטיקה.
למפתח ציבורי היסטוריה דלילה יחסית, למעשה משנת 1970 לכל המוקדם. הזמן הקצר יחסית, מעיב על סוגיית בטיחותם. קיים חשש כי בנקודת זמן כלשהי תמצא פריצת הדרך שתוביל לפתרון הבעיות הללו.
שיטות ההצפנה הסימטרית והאסימטרית למעשה משלימות זו את זו, ביתרונותיהן ובחסרונותיהן. מערכות אבטחת המידע המודרניות מנצלות את היתרונות שבשתי השיטות לפי הצורך. מפתח ציבורי משמש להעברת מסרים קצרים וחד פעמיים בדרך כלל מפתחות הצפנה וכן לחתימה דיגיטלית. הצפנה סימטרית משמשת להצפנה מהירה בתעבורת רשת גבוהה ולהבטחת שלמות.
מסיבת חתימה על מפתחות ציבוריים

מסיבת חתימה על מפתחות ציבוריים (public key signing party), אירוע המכונה גם מסיבת החלפת מפתחות, הוא כינוי לאירוע בו מתבצע וידוא זהות של אנשים באופן פרטי, מתוך מטרה לבנות או להרחיב רשת אמון. לאחר סיום כל התהליכים הקשורים במסיבה, גדל מספר האנשים אשר יכולים לוודא כי אכן האדם הנכון חתום על נתונים דיגיטליים. ניתן לנהל מסיבת חתימה על מפתחות באופנים שונים, אך המשותפים להם שלושה רכיבים:
המשתתפים מציגים אמצעי זיהוי ממשלתיים תקפים הכוללים תמונה, וכל יתר המשתתפים מוודאים את זהותם ומסמנים לעצמם כי עשו כן.
כל המשתתפים מספקים מידע בקשר למפתח הציבורי שלהם (או מוודאים כי המידע הנמצא בידי המשתתפים האחרים מדויק).
המשתתפים מפרסמים בגלוי כי הם וידאו את זהותם של יתר משתתפי המסיבה, כדי להרחיב את רשת האמון.
כאשר משתתף עיוור במסיבה, הוא אינו יכול לוודא את זהותו של האדם העומד מולו באמצעי זיהוי ממשלתי. השיטה החליפית לעוורים היא מתן מידע אישי ליתר המשתתפים. העיוור לוחש למשתתף אחר מילה (או מעביר לו פתק מקופל בו רשומה מילה). על המשתתף לשלוח לעיוור דואר אלקטרוני חתום בחתימתו הדיגיטלית. כך מזהה העיוור כי האדם אותו פגש פנים אל פנים, הוא האדם בעל הסוד, והוא גם האדם בעל המפתח הפרטי התואם את המפתח הציבורי עליו הוצהר בפגישה. שיטה זו אינה מוודאת את זהותו המוחלטת של האדם, אלא רק כי האדם העומד מאחורי התקשורת האלקטרונית הוא אותו אדם שנפגש עם העיוור פנים אל פנים.
ראו גם

RSA
צופן אל-גמאל
לקריאה נוספת

סיימון סינג, סודות ההצפנה, הוצאת ידיעות אחרונות, 2003.
הערות שוליים

↑  Public Key Cryptography, www.su18.eecs70.org
↑  S. Dasgupta, C. H. Papadimitriou, and U. V. Vazirani, Algorithms, July 18, 2006, עמ' 41-42
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007290951705171  BnF: cb13554544f (data)  GND: 4209133-0  LCCN: sh00004804  NDL: 00966793 
צד השולח
צד המקבל
מחוזות תוניסיה

תוניסיה מחולקת ל-24 מחוזות, הגדול שבהם הוא תטאווין שבדרום והקטן הוא תוניס שבצפון. המחוזות מחולקים לכ-264 נציגויות שבראש כל אחת מהן עומד מושל. הנפות מחולקות גם הן לעיריות ולמועצות מקומיות. כל המחוזות נקראים על שם הערים המרכזיות שבהם, המהוות גם את המרכזים המנהליים שלהם.
| מספר | מיקום על המפה | שם המחוז | עיר בירה | אוכלוסייה (2023) | שטח (בקמ"ר) | מספר נציגויות | עיריות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | אריאנה | אריאנה | 674,025 | 482 | 7 | 6 |
| 2 |  | בז'ה | בז'ה | 308,710 | 3,740 | 9 | 12 |
| 3 |  | בן ערוס | בן ערוס | 721,856 | 761 | 12 | 13 |
| 4 |  | ביזרטה | ביזרטה | 600,012 | 3,750 | 14 | 17 |
| 5 |  | גאבס | גאבס | 407,078 | 7,166 | 10 | 16 |
| 6 |  | גאפסה | גאפסה | 355,341 | 7,807 | 11 | 13 |
| 7 |  | ז'נדובה | ז'נדובה | 405,167 | 3,100 | 9 | 14 |
| 8 |  | קירואן | קירואן | 601,915 | 6,712 | 11 | 19 |
| 9 |  | קסרין | קסרין | 465,832 | 8,260 | 13 | 19 |
| 10 |  | קבילי | קבילי | 171,478 | 22,454 | 6 | 8 |
| 11 |  | אל-כאף | אל-כאף | 247,741 | 5,081 | 11 | 15 |
| 12 |  | מהדיה | מהדיה | 448,273 | 2,878 | 11 | 18 |
| 13 |  | מנובה | מנובה | 426,525 | 1,137 | 8 | 10 |
| 14 |  | מדנין | מדנין | 522,274 | 9,167 | 9 | 10 |
| 15 |  | מונסתיר | מונסתיר | 611,118 | 1,024 | 13 | 31 |
| 16 |  | נאבל | נאבל | 873,824 | 2,840 | 16 | 27 |
| 17 |  | ספקס | ספקס | 1,028,364 | 7,545 | 16 | 23 |
| 18 |  | סידי בוזיד | סידי בוזיד | 459,891 | 7,400 | 12 | 17 |
| 19 |  | סליאנה | סליאנה | 229,153 | 4,642 | 11 | 12 |
| 20 |  | סוסה | סוסה | 753,670 | 2,669 | 16 | 18 |
| 21 |  | תטאווין | תטאווין | 152,069 | 38,889 | 7 | 7 |
| 22 |  | תוזר | תוזר | 116,316 | 5,593 | 5 | 6 |
| 23 |  | תוניס | תוניס | 1,078,412 | 288 | 21 | 8 |
| 24 |  | זגואן | זגואן | 191,066 | 2,820 | 6 | 8 |
הערות שוליים

↑  Tunisia Governorates, www.statoids.com
↑  Monographies régionales - Carte de la Tunisie, web.archive.org, ‏2013-01-06
| חלוקה מנהלית של מדינות אפריקה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אוגנדה • אלג'יריה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בורונדי • בורקינה פאסו • בוטסואנה • בנין • גבון • גאנה • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • לוב • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • מצרים[1] • מרוקו • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניז'ר • ניגריה • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה • סיישל • סיירה לאון • סנגל • צ'אד • קומורו • קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה • תוניסיה |  |
| חבלי ארץ "לא מוכרים" | סומלילנד • סהרה המערבית |  |
[1] חלק משטח המדינה נמצא באסיה
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של תוניסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רחוב השומר

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 על שם:  תל השומר
 מיקום
 מדינה:  ישראל
 עיר:  בני ברק
 קואורדינטות:  32°04′49″N 34°50′28″E﻿ / ﻿32.08027778°N 34.84111111°E﻿ / 32.08027778; 34.84111111
  מפת מיקום  מפה מפורטת   מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) רחוב השומר(למפת גוש דן רגילה) רחוב השומר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רחוב השומר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רחוב השומר  he רחוב השומרhe רחוב השומרמפת  __ בני ברק (in English: Bnei Brak) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ תל אביב-יפו (in English: Tel Aviv) ממזרח: __ פתח תקווה (in English: Petah Tikva), __ גבעת שמואל (in English: Giv'at Shmuel) מדרום וממערב: __ רמת גן (in English: Ramat Gan) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
רחוב השומר, כיום בחלקו רחוב אהרונוביץ' ובחלקו רחוב הרב כהנמן, הוא רחוב מרכזי במזרח בני ברק.
הרחוב חוצה את חלקה המזרחי של בני ברק מצפון לדרום. תחילתו בדרך ז'בוטינסקי והוא מסתיים בשכונת נוה אחיעזר, מדרום למחלף גבעת-שמואל ולמפעל קוקה-קולה. באמצעו הוא נפגש עם קצהו המזרחי של רחוב רבי עקיבא.
הרחוב בשבת
שמו

שמו הראשון של הרחוב, דרך תל ליטוינסקי, נקבע בשל היותו דרך ראשית שהובילה לתל ליטוינסקי. לימים שונה שם המקום לתל השומר, ובעקבות זאת שונה שם הרחוב להשומר.
בשנות ה-80 החליטה ועדת השמות העירונית להסב את שמו, והוא נחצה לשניים: מרחוב ז'בוטינסקי ועד לנקודת המפגש עם רחוב רבי עקיבא הוסב שמו לרחוב אהרונוביץ' (על שם ראש העירייה לשעבר ראובן אהרונוביץ'), ומשם ועד לסוף הרחוב הוסב שמו לרחוב הרב כהנמן (על שם הרב יוסף שלמה כהנמן, ראש ישיבת פוניבז'). שינוי השם התקבל רק באופן חלקי והשם רחוב השומר עדיין נמצא בשימוש נפוץ.
אופי הרחוב

עד שנות ה-70 שימש רחוב השומר כגבול המזרחי של בני ברק. שטחים נרחבים מזרחית לו ועד לכביש 4 לא היו מיושבים. הולכי הרגל ברחוב היו מועטים, והוא שימש בעיקר ככביש חלופי לנהגים שביקשו לקצר את קטע הדרך שבין צומת גהה, לימים מחלף גהה, לצומת גבעת שמואל, לימים מחלף גבעת-שמואל. לאורך מקטע מרכזי של הרחוב היה נטוע "פרדס טריואקס", ומולו מתחם ביתו של שלמה לורינץ. לאורך הרחוב נבנו שני שיכוני הסתדרות ושיכון צה"ל, שהיו מיושבים באוכלוסייה חילונית.
עם הקמת השכונות החרדיות החדשות רמת אהרן ורמת אלחנן יחד עם התחרדות השיכונים הפך הרחוב לרחוב בעל אופי חרדי מובהק.
מפעלים ובתי עסק

בשנת 1970 הוקמה בחלק הצפוני של הרחוב תחנת כיבוי אש המשרתת את אזור בני ברק. מאז שנות ה-50 ועד שנות ה-90 שכן בצפון רחוב השומר מפעל אסם. בשנות ה-90 עבר המפעל לפתח תקווה, ולאחר מכן ליקנעם עלית ולשוהם, והייצור במפעל בבני ברק הידלדל. בשנת 2002 מוזגה פעילות המפעל עם מפעל אסם בשדרות והמפעל בבני ברק נסגר. בשנת 2004 נמכר המתחם ליזמים פרטיים בכ-15 מיליון דולר ובית המשפט המחוזי דחה תביעה לביטול העסקה. באוקטובר 2007 אישרה הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה את הסבת ייעוד שטח המפעל מתעשייה למגורים. בתחילת 2010 נהרס מבנה המפעל והחלה בניית שכונה חדשה על השטח בשם "צמרת העיר", הכוללת שמונה בניינים ובהם כ-200 דירות. בחלק ממבנה המפעל עצמו שוכן בית כנסת וישיבה של חסידות טשרנוביל.
בדרומו של הרחוב, סמוך ליציאה הדרום-מזרחית מעיר, שוכן המפעל המרכזי של החברה המרכזית לייצור משקאות קלים, יצרני קוקה-קולה בישראל.
בצומת הרחובות השומר-ז'בוטינסקי נבנה בשנות ה-90 קומפלקס בניינים רבי-קומות על ידי חברת "קני ברק". על פי התוכנית המקורית, הבניינים היו אמורים לשמש כקניון, אולם בשל התנגדות רבני העיר הוסב ייעודם למשרדים. בסוף 2010 נמכרו הבניינים לחברה אמריקאית תמורת 30 מיליון דולר.
בסמוך למגדלי שקל שכנו בעבר בית החרושת לאריגים "פיק" ומחסני חברת "דובק". על שטחיהם נבנה מרכז מסחרי "רימונים", הכולל חנויות ושטחי מסחר, אולם שמחות, בית אבות ותחנת דלק. תחנת דלק נוספת נמצאת בקצה הדרומי של הרחוב, בסמוך למפעל קוקה-קולה. כמו כן שכן בעבר בסמוך למפעל קוקה-קולה מפעל "פיקנטי" שבבעלות משה בדש. בשנת 1992 נרצח גיסו של בדש, אריה שרגר, בידי שודדים בדרכו להפקיד את הפדיון היומי בסניף בנק ששכן בסמוך. במקום הרצח הוצבה אנדרטה לזכרו. בסמוך לה הוקם בניין משרדים "גרנד הול", ובצמוד לו היה המוסך המרכזי של חברת פז'ו. מולו מוקם מפעל "עוף בני ברק". בקרבת מקום שוכנת 'מאפיית ויז'ניץ' אחת המאפיות הוותיקות בבני ברק הפועלת ברצף 24 שעות ביממה (פרט לשבתות וחגי ישראל).
במרכז רחוב כהנמן, בקטע שבין רחוב רבי עקיבא ורחוב עזרא, ניצבת "כיכר אדלר" ובה שורת חנויות ובתי עסק. הכיכר קרויה על שם יהודה לייב (לייבוש) אדלר, מראשוני בני ברק, בונה הבית הראשון בעיר. בנו, הקבלן ישראל אדלר, בנה מטעם צעירי אגודת ישראל את השכונות החדשות לאורך רחוב השומר: רמת אהרון, רמת אלחנן ונחלת משה. שכונת נחלת משה נבנתה על שטחו של פרדס טריואקס.
מוסדות תורה וחינוך

לאורך הרחוב פרוסים מספר מוסדות תורה וחינוך. בפינת הרחובות אהרונוביץ' - השלושה שוכנת ישיבת נתיבות עולם לחוזרים בתשובה, בראשות הרב יוסף ברוק. בקצה הדרומי של הרחוב, סמוך למפעל קוקה-קולה, שוכנת ישיבה נוספת לחוזרים בתשובה - "אורייתא", בראשות הרב משה דיסלר, גיסו של הרב ברוק. בצמוד לישיבת נתיבות עולם הקים בשנות התשעים האדמו"ר מקאליב, רבי מנחם מנדל טאוב, את המרכז העולמי של חסידות קאליב. בתחילת המאה ה-21 העביר האדמו"ר את מוסדותיו לירושלים, והבניין נמכר.
מול ישיבת נתיבות עולם שכן מגרש הכדורגל העירוני. במשך שנים הוא שימש את קבוצת הכדורגל "אליצור בני ברק", והוא כונה "מגרש אליצור". בשנות ה-80, עם שינוי צביון העיר והגירת האוכלוסייה הדתית-לאומית ממנה, הופסקה פעילותו של המגרש, והוקם עליו סמינר עירוני לבנות, בהנהלת הרב שמואל מאיר. בצמוד אליו שכן בית הספר הממלכתי-דתי-תורני "סגולה". בין בוגריו: הרב ד"ר בני לאו, הרב שמואל טל ואחיו נחום לנגנטל. עם הידלדלות האוכלוסייה הדתית-לאומית באזור התאחד בית הספר עם בית הספר "מוהליבר" שבצפון-מערב העיר, ובניין בית הספר "סגולה" הוסב לסמינר "בית יעקב" לבנות עדות המזרח, בהנהלת הרבנית אלקיים. בשבתות פועלת במקום קהילה דתית-לאומית ותיקה, ורבה הוא הרב אברהם שרמן. בקצה הדרומי של הרחוב, סמוך למפעל קוקה-קולה, שוכן סמינר "בית יעקב" נוסף, בהנהלת הרב אברהם כהנא.
בצומת הרחובות כהנמן-עזרא שוכן מבנה שהקים הרב ישעיהו פרנקל-תאומים להנצחת יהודי קהילת קרקוב (קראקא), שרבים מבניה נספו בשואה. אביו, הרב שמעון פרנקל-תאומים, היה מרבני קרקוב, ובארץ שימש כרבה של קריית אונו. בצמוד לבניין על שם קדושי קראקא שכנה בעבר ישיבת אורחות תורה, וכעבור זמן היא העתיקה את משכנה למבנה סמוך, שבעבר פעל בו מפעל המנעולים "ירדני". עם התרחבות הישיבה נבנה בניין נוסף בסמוך, ונרכש שטח ברחוב השומר, בסמוך למתחם הישיבה, שבו ייבנה המבנה המרכזי שלה.
מלחמות השבת

עד שנות ה-70 שימש רחוב השומר עורק תנועה מרכזי לנהגים מחוץ לעיר שהשתמשו בו כדרך קיצור חלופית לקטע-דרך בכביש 4, והייתה בו תנועה ערה של כלי רכב בכל ימות השבוע, כולל שבת. ממזרח לרחוב השומר נבנה בשנות ה-50 שיכון ההסתדרות והוא אוכלס על ידי עולים חדשים לא-דתיים. בשנות ה-70, לאחר הקמת השכונות החרדיות החדשות במזרח העיר, שינה האזור את צביונו. הדיירים החילונים בשיכון ההסתדרות עזבו ברובם את העיר ובמקומם באו זוגות צעירים חרדים. בעקבות השינויים הדמוגרפיים עלתה קריאה מצד תושבי האזור לסגור את רחוב השומר לתנועת כלי רכב בשבת. במשך תקופה ארוכה, מדי שבת התקיימו ברחוב הפגנות של חרדים תושבי המקום, והתפתחו עימותים קשים מול כוחות משטרה וקבוצת תושבי המקום החילונים, שקיבלו תגבור מארגונים ופעילים חילונים. העירייה תלתה במקום שלטים המבקשים מהנהגים שלא לעבור ברחוב בשבת ופעילים חילוניים הסירו אותם. על מנת להרגיע את הרוחות ביקשה המשטרה ממשרד התחבורה לסגור את הרחוב לתנועה, אולם המשרד סירב. העירייה פעלה על דעת עצמה והציבה מחסומים לפני כניסת השבת כדי למנוע מעבר כלי רכב ברחוב בשבת. באחת השבתות נתקל ג'יפ שנסע ברחוב בליל שבת בשרשרת שהוצבה בערב שבת. כתוצאה מכך התהפך הג'יפ ונוסעו נהרג. האירוע הטראגי העלה את המתח לשיא. ראש העירייה, ישראל גוטליב, שנתן את ההוראה להציב את מחסום השבת, הורשע בגרימת מוות ברשלנות.
זמן קצר לאחר התאונה הסכים המפקח על התעבורה לסגור את הכביש בשבתות ובג"ץ אישר את ההחלטה. בשנת 1985 התפתחו הפגנות בקצה הדרומי של רחוב השומר בדרישה לסגור גם צד זה לתנועה בשבת.
עם הזמן הפך המקום חרדי כולו, והמאבק שכך. כיום חוק העזר העירוני אוסר תנועה של כלי רכב ברחוב השומר בשבת.
הערות שוליים

↑  בני ברק, אתר שירותי כיבוי והצלה
↑  בנין חדש למכבי אש, דבר, 17 בדצמבר 1970
↑  שנים של עשייה: 1995-2006, אתר אסם
↑  יצחק דנון, ‏ביהמ"ש דחה תביעה נגד מכירת מתחם מפעל אסם בבני-ברק ב-15 מיליון דולר, באתר גלובס, 30 ביוני 2005
↑  תלונות על התנהגות שוטרים בעת מעצר חשודים בבני ברק, דבר, 14 ביוני 1976
↑  ראש עיריית בני ברק תובע מהמשטרה לחקור, דבר, 30 באוגוסט 1976
↑  הלל: המשטרה חייבת להגן על הנהגים, דבר, 9 בספטמבר 1976
↑  אלפי חרדים הפגינו בשבת בצומת השומר בבני ברק, דבר, 20 ביוני 1976
↑  מלחמת השבת בבני ברק, בית יעקב, סיון תשל"ו, עמ' 21, באתר היברובוקס
↑  ראש עיריית בני ברק הוזהר מראש, מעריב, 18 בדצמבר 1978
↑  רק בית משפט ימנע החלטתינו לסגור בשבת רחוב השומר, דבר, 1 ביולי 1977
↑  צעיר נהרג ממחסום של חרדים בבני ברק, דבר, 3 ביולי 1977; המשך
↑  New outlook, Volume 23, Hashkafah Hadashah, 1980, page 44
↑  החילוניים בבני ברק פונים לבג"ץ, דבר, 4 בספטמבר 1977
↑  בג"ץ אישר ההחלטה לסגור קטע ברחוב השומר בבני ברק, דבר, 31 במרץ 1978
↑  בוקי נאה, ילדי בני ברק לא צייתו לקריאת הרבנים לשמור על הסדר, מעריב, 29 בדצמבר 1985

תחנת כיבוי אש - איגוד ערים בני ברק
מגדלי מניבים (לשעבר מגדלי שקל)
מרכז רימונים
לוסי סטנטון

| --- | --- |

 לידה:  16 באוקטובר 1831 אוהיו, ארצות הברית 
 פטירה:  18 בפברואר 1910 (בגיל 78) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית העלמין אנג'לוס רוזדייל 
 השכלה:  אוברלין קולג' 
 בן או בת זוג:  William H. Day 
 
לוסי סטנטון (באנגלית: Lucy Stanton; 1831–1910) הייתה פעילה בתנועה לביטול העבדות בארה״ב, פעילה פמיניסטית והאישה האפרו-אמריקאית הראשונה שהשלימה ארבע שנות לימודים אקדמאיים באוברלין קולג' בשנת 1850. סטנטון נחשבת לדמות בולטת במאבקן של נשים שחורות לעצמאות, הן בהיבט של שחרור העבדים והן בפעילות מוקדמת של תנועות פמיניסטיות.
ביוגרפיה

לוסי סטנטון נולדה חופשייה מעבדות, בתם היחידה של מרגרט וסמואל סטנטון. אביה, שהיה ספר, מת כאשר הייתה בת 18 חודשים ואמה התחתנה בשנית עם ג'ון בראון, משחרר העבדים המפורסם שפעל באזור קליבלנד, אוהיו במסגרת מסילת הרכבת המחתרתית. סטנטון צוטטה כמי שסיפרה על ג'ון בראון, שהיה מסתיר לפחות 13 עבדים נמלטים בביתם הפרטי בכל רגע נתון.
ביוגרפיה > השכלה

אביה החורג של סטנטון, ג'ון בראון, פעל רבות גם למען השכלה עבור אפרו-אמריקאים ושלח את סטנטון ללמוד בקליבלנד פרי סקול, בית הספר החופשי של קליבלנד. בשנת 1846 נרשמה סטנטון ללימודים באוברלין קולג' והשלימה תואר בתחום הספרות במסגרת התוכנית 'לימודי הגברות'. סטנטון המוערכת זומנה לשאת את נאום הבוגרים בשנת לימודיה והיא כתבה את 'תחינה למען המדוכאים', טקסט שכלל התייחסות מקיפה לתחושת פעילה למען השחרור מן העבדות, זאת על אף שנולדה חופשית. נאומה נישא כתגובה לחוק העבד הנמלט 1850, שעמד להיכנס לתוקף. היא קראה לנוכחים, במיוחד לנשים שביניהם, לדמות את עצמם במצב של העבדים, להצטרף לפעילות למען שחרור העבדים ולהביא לביטול העבדות בארצות הברית. נאומה של סטנטון התקבל היטב, הודפס ופורסם במגזינים ועיתוני התקופה.
ביוגרפיה > אקטיביזם

סטנטון עבדה כספרנית ועורכת משנה של העיתון האפרו-אמריקאי הראשון בקליבלנד, שנערך על ידי בעלה, ויליאם ה. דיי. בעותק המגזין הראשון שיצא לאור ב-9 באפריל 1853, סטנטון הייתה לאישה האפרו-אמריקאית הראשונה שפרסמה סיפור עלילתי בשם 'צ'ארלס וקלרה הייס'.
בתם של סטנטון ודיי, פלורנס דיי, נולדה בשנת 1858. זמן לא רב לאחר מכן, דיי עזב לאנגליה וב-1872 הזוג התגרש. סטנטון עזבה את עבודת הספרנות והעריכה והחלה לעבוד כתופרת בקליבלנד. בתקופה הזו הצטרפה לפעילות בארגון סיוע בקליבלנד וב 1866 נשלחה לג'ורג'יה ולמיסיסיפי כדי ללמד ולהדריך עבדים ששוחררו. במיסיסיפי פגשה סטנטון את לוי סשיינס ונישאה לו. בני הזוג עברו למדינת טנסי, שם המשיכה סטנטון בעבודה אקטיביסטית בארגונים למען זכויות נשים אפרו-אמריקאיות. בשנת 1900, אחרי מות אמה, עברה סטנטון לגור בלוס אנג'לס וב-1904 ייסדה את ארגון 'המועדון התעשייתי' למענן של מאות נשים אפרו-אמריקאיות שהיגרו לעיר בחיפושן אחר עבודה בתעשייה.
סטנטון מתה בלוס אנג'לס ב-18 בפברואר 1910.
אלכסנדר דוברינין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 במרץ 1957 (בן 67) ממדיש, Mamadyshsky District, ברית המועצות 
 שם לידה:  Александр Юрьевич Добрынин 
 מוקד פעילות:  ברית המועצות, רוסיה 
 שפה מועדפת:  רוסית 
 
אלכסנדר יורביץ' דוברינין (רוסית:  Александр Юрьевич Добрынинн; נולד ב-27 במרץ 1957) הוא זמר, משורר ומוזיקאי רוסי. חבר בקבוצות זודצ'יה, מיראז', זדרסטבוי, פסניה, וסיוליה רביאטה, קולנוע.
ביוגרפיה

דוברינין נולד בממדיש ב-27 במרץ 1957 במשפחת מורים. אמו, דוברינה מרגריטה מקסימובנה הייתה מורה לרוסית וספרות רוסית. אביה, יורי קרימוביץ 'דוברינין – מורה לעבודה[דרושה הבהרה], רישום[דרושה הבהרה] ותרבות הגוף.
אלכסנדר החל ללמוד מוזיקה בילדותו והתעניין במבצעים זרים. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר ושירת בצבא, הוא נכנס ל- GMPI על שמו M. M. איפוליטוב-איבנוב, אך לא נכנס[דרושה הבהרה].
קריירה

בשנת 1982 עלה לבמה המקצועית. השתתף בקבוצות האדריכלים[דרושה הבהרה], מיראז', שלום שלום, וסיוליה רביאטה, קולנוע[דרושה הבהרה]. הוא עבד עם המלחינים איגור מטטה ("צחוק", "לעולם", "הישאר"), ארקדי אוקופניק ("פרחי לילה", "ריטה-מרגריטה") ועוד. ביצע להיטים "אטלנטיס" (מוזיקה. ו. מתווינקו), בקבוצה וסיוליה רביאטה הופיעו: "הליצן האדום", "המדבר" (מוזיקה. ויאצ'סלב דוברינין דוברין), "באיים הקנריים" (מוזיקה. ט. אפימוב), "ספינת כוכבים", "נערת הכיסוי" (מוזיקה. פ. סלובודקין) ועוד. כל השירים האלה קיבלו צליל חדש[דרושה הבהרה].
בסוף שנות ה -90 דוברינין עוסק בקריירת סולו[דרושה הבהרה].
בשנת 1992 הוא הוציא את הדיסק "פרחי הלילה".
בשנת 1997 האולפן Gala Records הוציא את אלבומו החדש, "Take and Buy".
בשנות התשעים קיבל אלכסנדר דוברינין הכרה ציבורית כאמן סולו. נכון לעכשיו הוא נותן בהצלחה קונצרטים סולניים ברוסיה, אזורים ומדינות חבר העמים. הוא משתתף בקונצרטים משותפים עם כוכבי הפופ הרוסי והזר, משתתף בתוכניות טלוויזיה, מופיע בפסטיבלים ובאירועים במקומות שונים.
דיסקוגרפיה

"נערת שער. שירים לפסוקיה של נטליה פרוסטורובה ”- חברת מנגינה (С60 30329-30 007) (ענק)[דרושה הבהרה], 1990
"פרחי לילה" (ענק), 1992
קח וקנה CD תקליטי גאלה, 1997
שירים

"פרחי לילה"
ריטה מרגריטה
שירים > וסיוליה רביאטה

אטלנטיס
"הליצן האדום"
"מדבר"
"באיים הקנריים"
Stargazer
"נערת כיסוי"
"ורדים ורודים" (רוזוויה רוזי)
הערות שוליים

↑  "Александр Добрынин: «Светку Соколову» у меня не отнимет никто!"". אורכב מ-המקור ב-2014-11-29. נבדק ב-2014-11-20.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: cbe059b7-8681-4e32-84c9-9933c601cbbb
שיר הייחוד

שער "שיר הייחוד" טיהינגן, שכ (1560)
שיר הייחוד הוא פיוט העוסק בעיקרי האמונה היהודית בחרוזים, ומכיל תארים ושבחים רבים לקב"ה. הפיוט נחלק לשבעה פרקים כנגד ימי השבוע, כשכל פרק עוסק בנושא אחר. אחרי שיר הייחוד נוהגים לשיר את שיר הכבוד (אנעים זמירות) שגם הוא עוסק באי היכולת האנושית לתאר את הקב"ה.
מחבר הפיוט

לא ידוע בוודאות מיהו מחבר הפיוט. יש מייחסים אותו לר' יצחק החסיד או לר' יהודה החסיד, יש המייחסים אותו לר' ברכיה הנקדן, ויש הטוענים שהוא ר' שמואל בר קלונימוס אביו של ר' יהודה החסיד, כשההוכחה שלהם היא השם 'שמואל' המופיע בסוף השיר ליום רביעי בחרוז ש'די מ'לכי ואל'י. מכל מקום נראה כי מחברו הוא מתקופת חסידי אשכנז במאה ה-12 או מהמאה ה-13.
כל החרוזים מחולקים לשניים, והם בנויים על פסוקי מקרא. הרבה מהם מקורם בספר אמונות ודעות לרב סעדיה גאון, על פי תרגום לא ידוע לעברית (ולא תרגומו הידוע של יהודה בן שאול אבן תיבון), ויש גם שימוש רב בלשון ר' אלעזר בעל הרוקח בשורש קדושת הייחוד.
אמירתו

היו קהילות שנהגו לומר בכל יום את שיר הייחוד של אותו יום, אחרי עלינו לשבח, ויש פוסקים שהתנגדו לכך. יש קהילות האומרות בשבת בסוף התפילה או במקום אחר את שיר הייחוד ליום שבת, ובימים טובים אומרים את חלק השיר השייך לאותו היום בשבוע. המנהג הרווח ברוב קהילות האשכנזים, לאמרו בליל יום הכיפורים אחרי תפלת מעריב בשלמות (כלומר לכל ימי השבוע), חזן וקהל פסוק בפסוק.
נושאי הפיוט

הפיוט מתחיל: "אשירה ואזמרה לאלהי בעודי". שלושה החרוזים הראשונים הם פתיחה, וגוף הפיוט מתחיל "אלהי מרום במה אקדם".
נושאי הפיוט > יום ראשון

השיר ליום ראשון עוסק במוגבלות יכולתו של האדם לדבר עם ה' ולעבוד אותו:
נושאי הפיוט > יום שני

השיר ליום שני עוסק באי יכולתו של האדם לספר במעשיו של האלוהים, אלא רק מקצתם:
נושאי הפיוט > יום שלישי

השיר ליום שלישי עוסק במוגבלות האדם להבין את מהותו של ה' ואת תכונותיו, שהוא בורא ואינו נברא, שהוא היה לפני הזמן ויהיה אחריו:
נושאי הפיוט > יום רביעי

השיר ליום רביעי עוסק בכוחו ובהשגחתו הנצחית ובלתי מוגבלת של ה', ללא גבולות מרחב או זמן:
נושאי הפיוט > יום חמישי

השיר ליום חמישי עוסק בקדמות הבורא, ייחודו והתגלות רצונו בעולם נברא, העולים מעל כל חוכמה גשמית בעולם שברא:
נושאי הפיוט > יום שישי

השיר ליום שישי עוסק בהשתלשלות הבריאה כפי שמתוארת בתורה:
נושאי הפיוט > יום שבת

השיר ליום שבת עוסק בהתגלות של הקב"ה דרך תולדות עם ישראל, המגיעה לשיא בבניית משכנו בבית המקדש, שבו קיים מפגש תמידי בין הבורא לנברא:
דברים אלו הם רק על דרך הפשט של הפיוט, ולשיר יש רבדים נוספים ונסתרים, ולא לחינם נהגו לומר את השיר בשלמותו דווקא בליל יום הכיפורים.
ראו גם

שיר הכבוד
זיקר
לקריאה נוספת

אברהם מאיר הברמן, שירי היחוד והכבוד - יוצאים לאור על פי כתבי יד ודפוסים עתיקים, מוסד הרב קוק, ירושלים, תש"ח
יהודה מנחם שטראוס, שיר היחוד - נוסח מתוקן ע"פ כ"י, בני ברק תשע"ח.