stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קים ג'ונג-נאם

| --- | --- |

 לידה:  10 במאי 1971 פיונגיאנג, קוריאה הצפונית 
 נרצח:  13 בפברואר 2017 (בגיל 45) קואלה לומפור, מלזיה 
 מדינה:  קוריאה הצפונית, סין 
 השכלה:  אוניברסיטת קים איל-סונג 
 מפלגה:  מפלגת הפועלים של קוריאה 
 בן או בת זוג:  Lee Hye-kyung Shin Jong-hui Myung-ra 
 
קים ג'ונג-נאם (הנג'ה: 金正男 הנגול: 김정남;‏ 10 במאי 1971 – 13 בפברואר 2017) היה בנו הבכור של קים ג'ונג-איל ואחיו-למחצה של קים ג'ונג-און, מנהיגי קוריאה הצפונית. בין השנים 1994–2001 הוא נחשב ליורש העצר הצפוי של קים ג'ונג-איל, עד סדרת תקריות בהן הביע התנגדות לשלטון הצפון קוריאני, וכן ניסיונו הכושל לבקר בדיסנילנד טוקיו על ידי הסתננות ליפן בדרכון מזויף. בשנת 2010 הוכתר אחיו כיורש השלטון.
קים ג'ונג-נאם הוגלה מקוריאה הצפונית בשנת 2003, תוך שהוא נעשה מבקר חריף של המשטר ודרש ביצוע רפורמה במדינה. הוא הורעל בשנת 2017 על ידי גז עצבים בנמל התעופה הבין-לאומי קואלה לומפור במלזיה.
ביוגרפיה

קים ג'ונג-נאם נולד בפיונגיאנג לאמו סונג הייה-רים (Song Hye-rim), אחת משלוש הנשים הידועות שילדו ילדים לקים ג'ונג-איל. קים ג'ונג-איל רצה לשמור את יחסיו עם סונג סודיים, לאור אי-הסכמתו של אביו, קים איל-סונג. בעקבות כך קים ג'ונג-נאם נשמר מחוץ לכותלי בית הספר. הוא עזב את קוריאה הצפונית לבקר את סבתו במוסקבה, בברית המועצות, ובילה את זמנו בבתי ספר בינלאומיים בשווייץ עד לשובו למולדת בשנת 1988.
ג'ונג-נאם תואר כבעל אופי דומה לשל אביו, ותואר על ידי דודתו כ"חם מזג, רגיש ומחונן באמנות". כאביו, גם הוא מצא עניין בתחום הקולנוע: מגיל צעיר כתב תסריטים לסרטים קצרים. אביו יצר עבורו אולפן סרטים קטן לצרכיו.
לאחר שובו לארצו ב-1988, הוא מונה לתפקיד בכיר במשרד לביטחון פנים הצפון קוריאני, מתוקף היותו היורש העתידי. כמו כן, דווח כי עמד בראש הוועדה הממוחשבת של קוריאה הצפונית בתפקיד פיתוח של תעשיית מערכות מידע. בינואר 2001, הוא התלווה אל אביו בביקורו לשאנגחאי, שם דן עם גורמים סיניים רשמיים בתחום מערכות המידע.
גורמים שונים דיווחו כי לקים ג'ונג-נאם היו שתי נשים, פילגש אחת לפחות, ולפחות שישה ילדים. אשתו הראשונה, שין ג'ונג-הוי, חיה כיום בפרווריה הצפוניים של בייג'ניג. אשתו השנייה, לי הייה-קיונג, חיה עם בנו קים האן-סול ובתו קים סול-הוי בדירה בבניין בן 12 קומות במקאו. פילגשו של ג'ונג-נאם, סו יונג-לה, דיילת לשעבר בחברת אייר קוריו, חיה גם היא במקאו.
ביוגרפיה > התקרית ביפן

ג'ונג-נאם ערך כמה ביקורים חשאיים ביפן, שהמוקדמים בהם מתוארכים לשנת 1995. בשנת 2001 הוא נעצר בנמל התעופה הבינלאומי של נריטה, כשהוא מלווה בשתי נשים ובילד בן 4 המזוהה כבנו. הוא עשה שימוש בדרכון מזויף של הרפובליקה הדומיניקנית תחת השם הסיני פאנג שיונג (Pang Xiong). לאחר מעצרו הוא נמסר לרשויות סין, להם אמר כי כוונתו הייתה לבקר בפארק דיסנילנד בטוקיו. בשל המבוכה שנגרמה לו בעקבות התקרית, ביטל אביו קים ג'ונג-איל את ביקורו המתוכנן לסין.
ביוגרפיה > מותו

ב-13 בפברואר 2017, נרצח קים ג'ונג נאם במהלך התנקשות בנמל התעופה הבין-לאומי קואלה לומפור הוא הותקף על ידי שתי נשים, דואן ת'י הונג מווייטנאם וסיטי אישאה מאינדונזיה, שלצורך ההתנקשות עשו שימוש בגז העצבים VX. קים ג'ונג-נאם הובהל לטיפול בבית חולים סמוך בפוטרג'איה, אך מת בדרכו לשם. כיוון שנסע תחת השם הבדוי קים-שול, לא זוהה בתחילה כקים ג'ונג-נאם. ייתכן כי דף פייסבוק וכתובת דואר אלקטרוני שניהל קים ג'ונג-נאם תחת אותו שם, סייעו לממשל הצפון קוריאני להתחקות אחר פעולותיו. שתי המתנקשות סיפרו לנציגים דיפלומטים מארצותיהם ששילמו להן כדי להשתתף במה שחשבו שאמור להיות חלק מתוכנית מתיחות.
דובר מפלגת החירות בקוריאה הדרומית, קים מיונג-יאון, מסר בעקבות התקרית כי המעשה הוא "דוגמה ברורה לשלטון הטרור של קים ג'ונג-און". ממשלת דרום קוריאה הטילה את האחריות למעשה על ממשל קוריאה הצפונית, תוך השוואת ההתנקשות להוצאתו להורג של דודו של קים ג'ונג-און ואחרים.
הערות שוליים

↑  Bradley K. Martin, Under the Loving Care of the Fatherly Leader, עמ' 697.
↑    Julian Ryall, ‏Profile: Who was Kim Jong-nam, the exiled half-brother of North Korean dictator Kim Jong-un?, The Telegraph, 15 February 2017
↑  Kim Jong-un's half-brother dies after 'attack' at airport in Malaysia, The Guardian, 14 February 2017
↑  מלזיה: שוחרר אחד החשודים בהתנקשות באחיו של מנהיג צפון קוריאה, באתר וואלה, 3 במרץ 2017
↑  Kim Jong-nam killing: 'VX nerve agent' found on his face, BBC, 24 February 2017
↑  Kim Jong-nam death: North Korea asks for return of body, BBC, 15 February 2017
↑    Julian Ryall, ‏Did Kim Jong-nam's Facebook fixation lead to his death?, The Telegraph, 16 February 2017
↑  Kim Jong-un’s Half Brother Is Reported Assassinated in Malaysia, The New York Times, 14 February 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810569959605606  ISNI: 0000 0003 8973 8716  LCCN: n2012070143  NDL: 001098999  NKC: xx0221058  SUDOC: 257912169  VIAF: 283187207   WorldCat (עם VIAF): 283187207
מוחמד-רזא אשתיאני

| --- | --- |

 לידה:  1960 (בן 64 בערך) טהראן, איראן 
 מדינה:  איראן 
 דרגה:  בריגדיר גנרל 
 
מוחמד-רזא קראי אשתיאני (בפרסית: محمدرضا قرایی آشتیانی, תעתיק מדויק: מחמד-רדא קראיי אשתיני; נולד ב-1960) הוא איש צבא איראני בדרגת בריגדיר גנרל (תת-אלוף), אשר כיהן בתפקיד שר ההגנה האיראני בין ה-25 באוגוסט 2021 ועד 21 באוגוסט 2024 לאחר שהחליף את אמיר חאתמי שמילא תפקיד זה מאז 2017. החל מ-28 באוגוסט 2024. משמש כסגן ראש המטה הכללי של הכוחות המזוינים של הרפובליקה האסלאמית של איראן.
ביוגרפיה

אשתיאני נולד ב-1960 בטהרן.
אשתיאני גויס לצבא האיראני (ארתש (פר')) בשנת 1979 ולחם במלחמת איראן-עיראק. בשנת 1980, החל ללמוד באקדמיה לקצונה על שם האימאם עלי (אנ') בטהרן. בשנת 1982 הוא סיים את לימודיו והוצב ביחידת הכוחות המיוחדים מספר 23. בשנת 1984 או בתחילת 1985, הוא מונה לשמש כמדריך באקדמיה לקצונה, ככל הנראה על רקע ניסיונו במלחמת איראן-עיראק ובמאבק נגד בדלנים כורדים, מיליטנטים, בכורדיסטן האיראנית מאבק הידוע באכזריותו, מעצרים נרחבים והוצאות להורג ללא משפט הוגן.
לאחר סיום מלחמת איראן-עיראק ב-1988, אשתיאני סיים תואר שני בנושא ביטחון ולאחר מכן קיבל תואר דוקטור בנושא הגנה באוניברסיטה הגבוהה להגנה לאומית (אנ')
משנת 1999 עד 2005 שימש אשתיאני כסגן מפקד כוחות היבשה של הצבא ומ-2005 עד 2008, סגן מפקד כללי של הצבא. בשנת 2013 החל את דרכו בחיל החימוש, ומ-2019 עד 2021 מונה למפקד חיל החימוש.
קודם לתפקיד סגן הרמטכ"ל של איראן ב-2 ביולי 2019, בעקבות צו של המנהיג העליון עלי חמינאי והוא החליף את מיג'ור גנרל (אלוף) אטאוללה סאלחי.
ביוגרפיה > שר ההגנה

אשתיאני מונה לתפקיד שר ההגנה, על ידי הנשיא ראיסי ולאחר אישור האספה המייעצת האסלאמית, הוא נכנס לתפקיד ונכנס לתפקידו ב-25 באוגוסט 2021. לאחר ההודעה על כניסתו לתפקיד, אשתיאני הקים "מפקדה כלכלית" כדי לתאם ולרכז את יכולות משרד ההגנה לפעילות עסקית ומסחרית יעילה יותר. מההודעה שנמסרה על כך נראה שהכוונה לרכז ולשכלל את יכולות התפקוד של משרד ההגנה, לנוכח הסנקציות של ארצות הברית.
אשתיאני מרבה להתבטא בענייני השעה, הנוגעים לביטחונה ומעמדה של איראן.
סנקציות אמריקאיות

בשנת 2020 הטילה ארצות הברית סנקציות אישיות על אשתיאני, שעה שהיה אז סגן מפקד המטה הכללי של ארתש.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  United Against Nuclear Iran, Brigadier General Mohammad-Reza Ashtiani: Islamic Republic of Iran Minister of Defense, UANI, נצפה: 6 ינואר 2024
↑  , انتصاب جانشین رئیس ستادکل نیروهای مسلح - מינויו של סגן הרמטכ"ל, khamenei.ir, 11 אפריל 2018
↑  Iran's Defense Ministry Sets Up 'Economic Headquarters', Iran International, ‏2024-01-06 (באנגלית)
↑  גיא אלסטר‏, איראן מזהירה מפני הקמת כוח רב-לאומי בים האדום: "צעד לא רציונלי", באתר וואלה, 14 בדצמבר 2023
↑  תא"ל אשתיאני: התמיכה האמריקנית בפשעים הציוניים סיבכה את המצב הביטחוני באזור, באתר nournews, ‏2023-11-08
↑  לקראת מלחמה אזורית? איראן מזהירה את ארה"ב מהקמת צי בינלאומי בים האדום, באתר מעריב אונליין, 14 בדצמבר 2023
↑  Mohammad Reza ASHTIANI, OpenSanctions.org, ‏1960 (באנגלית)
רדיו שטח 2

רדיו שטח 2 הוא אלבום האולפן השמיני של פאר טסי. האלבום יצא ב-26 במאי 2024. זוכה פרס אלבום השנה במצעד השנתי של גלגלצ לשנת תשפ"ד.
רקע והפקה

פאר טסי הוציא את אלבום האולפן השביעי שלו, "רדיו שטח", בנובמבר 2022, שזכה להצלחה מסחרית רבה ומתוכו בלטו השירים "אהבה חולה" ו-"38". רדיו שטח 2 הוא אלבום המשך ל"רדיו שטח". האלבום יצא ללא סינגל מקדים, וכולל בתוכו 20 שירים.
טסי כתב ברשתות החברתיות עם צאת האלבום: "ב"ה, אלבום חדש, ממשיך את המסע שלי אתכם לרדיו שטח 2. מקווה שתיהנו ממנו, תכתבו לי בחזרה, אוהב ומעריך".
בהפקת וכתיבת שירי האלבום לקחו חלק בין היתר טסי, איתן דרמון, טליס, מתן דרור, ואבי אוחיון.
קידום

מתוך האלבום, יצא לאור "רוז" כסינגל לתחנות הרדיו עם צאתו. ביולי 2024 יצא לאור השיר "מלודי" כסינגל שיווקי מתוך האלבום. באוגוסט יצא השיר "מה יהיה מחר" כסינגל שיווקי נוסף מתוך האלבום לתחנות רדיו.
הופעות במצעדים

מאז צאת האלבום נכנסו שיריו למצעדים שונים וזכו להצלחה הן בנתוני השמעות ברדיו, והן מבחינת נתוני השמעות בפלטפורמות הסטרימינג השונות.
| שם | מיקומי שיא> מדיה פורסט  | מיקומי שיא> גלגלצ  | מיקומי שיא> היטליסט  | מיקומי שיא> העשירייה  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| "רוז" | 5 | 1 | 1 | 1 |
| "חייזרית" | — | — | 31 | — |
| "ליבי" | — | — | 49 | — |
| "מלודי" | 19 | 2 | 2 | 2 |
| "נזכרה בי" | — | — | 43 | — |
| "מפת העולם" | — | — | 33 | — |
| "מה יהיה מחר" | — | 3 | 7 | 3 |
| "יוני" | — | — | 67 | — |
| "גפרור" | — | — | 88 | — |
| "סלינה" | — | — | 30 | — |
| "ברסלב משוגעים" | — | — | 93 | — |
| "למה למה" | — | — | 76 | — |
| "העיר החדשה שלי" | — | — | 55 | — |
| "יער לבן" | — | — | 65 | — |
רשימת רצועות

| מס' | שם | מילים | לחן | הפקה | משך |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | רוז  | פאר טסי, איתן דרמון וטל בן נון | פאר טסי, איתן דרמון וטל בן נון | מרקו וטליס | 3:44 |
| 2. | חייזרית  | טסי ודרמון | טסי ודרמון | מתן דרור | 3:01 |
| 3. | ליבי  | דרמון | טסי ודרמון | גל ג'ו כהן | 2:57 |
| 4. | מלודי  | טסי, דרמון וגל ג'ו כהן | טסי, דרמון וגל ג'ו כהן | כהן ודרור | 3:27 |
| 5. | נזכרה בי  | דרמון | דרמון | דרור | 3:07 |
| 6. | מפת העולם  | בן נון וגלעד מרקוביץ' | בן נון וגלעד מרקוביץ' | מרקו וטליס | 4:20 |
| 7. | מה יהיה מחר  | טסי, דרמון, אבי אוחיון ומתן דרור | טסי, דרמון, אבי אוחיון ומתן דרור | דרור | 3:07 |
| 8. | יוני  | טסי, דרמון ואוחיון | טסי, דרמון ואוחיון | דרור | 3:23 |
| 9. | גפרור  | בן נון, דרמון וטום פורמן | טסי, בן נון, דרמון וטום פורמן | טליס, מרקו וטום פורמן | 3:12 |
| 10. | סלינה  | דרמון | דרמון | דרור | 4:15 |
| 11. | ברסלב משוגעים  | דרמון | דרמון | טליס ופורמן | 3:22 |
| 12. | בן ובת  | בן נון ופורמן | בן נון ופורמן | טליס ופורמן | 3:15 |
| 13. | שיר לטל  | אוחיון | אוחיון, מור אוזן ודרור | דרור | 3:34 |
| 14. | ציפור  | טסי,  דרמון, אוחיון ודרור | טסי, דרמון, אוחיון ודרור | דרור | 2:30 |
| 15. | ניגונים  | טסי ודרמון | טסי ודרמון | דרור | 3:10 |
| 16. | המדומיין  | טסי, דרמון ואוחיון | טסי, דרמון, אוחיון ודרור | דרור | 3:29 |
| 17. | למה למה  | דרמון | דרמון | דרור | 3:49 |
| 18. | העיר החדשה שלי  | נדב אסולין | טסי ונדב אסולין | אלון פרץ | 3:10 |
| 19. | יער לבן  | טסי, כהן ודרמון | כהן | כהן | 3:19 |
| 20. | שעות ריקות  | דרמון ואריאל סגל | דרמון | דרור | 3:15 |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 67:33 |
ביאורים

↑  בעזרת השם
הערות שוליים

↑  מרקו, טליס, מתן דרור, גל ג'ו כהן, טום פורמן, אלון פרץ
1 2  חוזר בענק: אחרי "רדיו שטח" המצליח - פאר טסי מוציא אלבום המשך, באתר וואלה, 26 במאי 2024
1 2 3  גיל משעלי, ‏פאר טסי משחרר אלבום חדש בהפתעה: "רדיו שטח 2", באתר ‏מאקו‏, 26 במאי 2024
↑  Facebook, www.facebook.com
↑  Instagram, www.instagram.com
↑  3.7.pdf, Google Docs
↑  6.8.pdf, Google Docs
↑  המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר מדיה פורסט, יש לבחור בשבוע ה-23 של שנת 2024, ‏9 ביוני 2024
↑  המצעד השבועי 04.07.2024, באתר גלגלצ, ‏04 יולי 2024
↑ מיקומי שיא – המצעד השבועי: מצעד השירים השבועי, להיטים ישראלים ולועזיים, באתר היטליסט:
הכל, אלא אם צוין אחרת: השבוע ה-24 של שנת 2024.
"רוז", "מלודי", "מה יהיה מחר", "חייזרית", "נזכרה בי": השבוע ה-25 של שנת 2024.
↑  כאן גימל, עומר, שרק ואודיה עדיין במקום הראשון..., באתר אינסטגרם, ‏13 ביוני 2024
מסגד אל-ג'רינה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מסגד 
 מיקום:  חיפה 
 מדינה:  ישראל 
 
 קואורדינטות:  32°49′00″N 35°00′08″E﻿ / ﻿32.81663747°N 35.0022161°E﻿ / 32.81663747; 35.0022161
  (למפת חיפה מוגדלת) מסגד אל-ג'רינה(למפת חיפה רגילה) מסגד אל-ג'רינה(למפת הגליל המערבי רגילה) מסגד אל-ג'רינה(למפת הגליל המערבי מוגדלת) מסגד אל-ג'רינה
 
מגדל השעון על גבי גלויה משנת 1905. ניתן לראות בצילום את המינרט, השעון על הקיר הדרומי וכן סמל מגן דוד בחלון העגול בקומה השנייה של המגדל.
מסגד אל-גְ'רֵינֵה (ערבית: مسجد الجرينة, תעתיק מדויק: מסג'ד אלג'רינה), שנקרא גם מסגד חיפה הגדול (مسجد حيفا الكبير, בתעתיק מדויק: מסג'ד חיפא אלכביר) היה המסגד הראשי של ערביי חיפה עד מלחמת העצמאות. המסגד נבנה בסוף המאה ה-18 בתקופת השלטון העות'מאני, ושמו היה "א-נצר" (مسجد النصر, "מסגד הניצחון"), שם שניתן לו לכבוד ניצחונו של האדמירל חסן פאשה אל-ג'זאירלי על דאהר אל-עומר באוגוסט 1775. שמו "אל-ג'רינה" ("הגורן") ניתן לו בשל קרבתו לשוק הפתוח, שהכיכר שלפניו נקראה "ג'רינה". המסגד שוכן בעיר התחתית ברחוב נתנזון (לשעבר רחוב אל-אומייה), ליד מגדל המפרש שבקריית הממשלה.
מבנה המסגד

המסגד מורכב ממספר מבנים הבנויים סביב חצר פנימית גדולה מרובעת ומרוצפת. בחלק הצפוני של רצף המבנים נמצא אולם תפילה מלבני המשתרע בכיוון מזרח-מערב. המחראב פונה למזרח. עד שנת 1948 כלל המסגד מינרט קטן שממנו קרא המואזין לתפילה. מינרט זה נהרס.
בתקופה העות'מאנית ובתקופת המנדט הבריטי שימשה הרחבה שבחזית המסגד מרכז החיים המסחריים והציבוריים של תושבי חיפה הערבים מוסלמים, וסביבה נמצאו חנויות רבות. בין המסגד וכיכר חמרה שבמערבו עבר רחוב השוק, שהיה הרחוב הראשי. בשנת 1958 בוצע שיפוץ במסגד בעלות של מעל 25,000 ל"י. טקס הסרת הלוט מעל לוח הזיכרון לציון שיפוץ המסגד נערך ב-21 באפריל 1958 בנוכחות נכבדים. בשנת 1964 תכננה עיריית חיפה להפוך את המסגד למרכז תרבותי בו יפעלו ספרייה ומועדון, זאת בנוסף להיותו מקום תפילה.
הצריח של המסגד נהרס בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20. בחודש יוני 2024 פורסם כי משרד הפנים הקצה תקציב לשיקום הצריח.
מגדל השעון

בסוף המאה ה-19 נבנה בצידו הדרומי של המסגד מגדל שעון העשוי מאבן כורכר. המגדל נבנה על פי הוראתו של הסולטאן עבד אל-חמיד להקים מגדלי שעון בערים שונות ברחבי האימפריה העות'מאנית לציון חצי יובל למלכותו וביניהם שבעה מגדלים בארץ ישראל. את המגדל בחיפה בנה ראש העירייה הרביעי של חיפה, מוסטפא פאשה אל-ח'ליל.
המגדל הוא מרובע בעל שש קומות. מעל הקומה השישית נבנתה כיפה עשויה בטון, ומעליה מתנשא עמוד ומעליו סמל חצי סהר. בקומה העליונה נמצאת מרפסת ברזל המקיפה את כל המגדל. בקומה השנייה והרביעית נבנו חלונות עגולים בכל ארבעת צידי המגדל, ובכל החלונות העגולים של הקומה הרביעית הוצב שעון. השריד האחרון לשעונים אלה הוא השעון בקיר הדרומי, שנותרו בו אותיות לטיניות מברזל. ספרות השעון בשעונים המקוריים היו ספרות ערביות. שביל הכניסה הראשי לחצר המסגד עובר דרך הקומה הראשונה של המגדל. מעל שער הכניסה הוצב לוח עם הכתובת: "חג לרגל שעברו חמש שנים אחרי עשרים שנה. החלה השנה המאושרת שביטויה הנאמן יחי הסולטאן עבד אל-חמיד". ליד הכתובת חקוקה השנה 1316. שנה זו היא השנה 1898/9 לפי לוח השנה הלועזי. בצילום משנת 1905 מופיע בחלון העגול שבקומה השנייה סמל מגן דוד. הסמל הוסר במהלך השנים.
ב-3 במאי 2004 הנפיק השירות הבולאי סדרת בולים בשם "מגדלי שעון עות'מאניים בישראל". בול בערך נקוב של 1.30 ש"ח הוקדש למגדל השעון בחיפה.
לקריאה נוספת

יהודה לבנוני, מגדל השעון העות'מאני בחיפה, חיפה - ביטאון העמותה לתולדות חיפה, גיליון 5, דצמבר 2007, עמוד 2
יעקב שורר, לטייל בחיפה בין כרמל לים, הוצאת משרד הביטחון, 2003, עמ' 38–39
הערות שוליים

↑  זאב וילנאי, חיפה של ימי נעורי,חיפה בהתפתחותה, 1918 - 1948, הוצאת יד בן צבי, 1989
↑  מ' קפל, שיחות פוליטיות ברכבת מהירה, דבר, 29 בדצמבר 1937
↑  155,000 ל"י הוצאו לתיקון מסגדים, דבר, 14 באפריל 1958
↑  מפה ומפה, דבר, 22 באפריל 1958
↑  מסגד ג'רינה מרכז תרבותי, מעריב, 23 בפברואר 1964
↑  סמר עודה - כרנתינג'י, הצריח בחיפה שנהרס לפני עשרות שנים ייבנה מחדש, באתר חי פּה, 13 ביוני 2024
↑  יהודה לבנוני, עלון מגדלי שעון עות'מאניים בישראל, באתר התאחדות בולאי ישראל
↑  תרגום רפי סיטון, יהודה לבנוני, מגדל השעון העו'תמאני בחיפה, עמ' 2
↑  השנה ה-25 לשלטונו של עבדול חמיד השני היא 1901, על פי יהודה לבנוני במאמרו, אם הולכים על פי השנה החקוקה, מגדל השעון זה נבנה שנתיים לפני מגדלי השעון האחרים שנבנו לכבוד הסולטאן ברחבי האימפריה העות'מאנית
↑  מידע על בול בסדרה מגדלי שעון עותמניים בישראל - חיפה, באתר התאחדות בולאי ישראל
איאד מח'לוף

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 בינואר 1973 (בן 51) 
 מדינה:  סוריה 
 מעסיק:  מינהל הביטחון הכללי הסורי 
 
איאד מח'לוף (בערבית: إياد مخلوف; נולד ב-21 בינואר 1973) הוא אזרח סורי שהיה קצין בדרגת מייג'ור במינהל הביטחון הכללי, אחיו של איש העסקים ראמי מח'לוף ובן דודו של נשיא סוריה לשעבר, בשאר אל-אסד.
היסטוריה

איאד נולד למשפחת מח'לוף, אחת המשפחות המשפיעות ביותר בסוריה.
אביו, מוחמד מח'לוף, היה מקורב למשטר הסורי, ואמו, ע'אדה עדיב מהנא, הייתה חלק מהאליטה הפוליטית והחברתית במדינה, משפחתו נחשבה למקורבת ביותר למשפחת אסד, ואיאד היה בן דודו מצד אמו של הנשיא לשעבר בשאר אל-אסד.
מח'לוף נמצא תחת סנקציות של האיחוד האירופי, משרד האוצר האמריקני ומשרד האוצר הבריטי. סנקציות אלו הוטלו בשל מעורבותו במעשי אלימות נגד אוכלוסייה אזרחית במהלך מלחמת האזרחים בסוריה ובסיוע לאחיו ראמי ולממשלת סוריה לעקוף את הסנקציות הבינלאומיות.
מלחמת האזרחים

לאחר נפילת דמשק לידי כוחות האופוזיציה הסורית בחודש דצמבר 2024, נפצע איאד בתקרית ירי שבה נהרגו אחיו איהאב ואמם, ע'אדה עדיב מהנא.
הערות שוליים

↑  The Panama papers : breaking the story of how the rich and powerful hide their money, search.worldcat.org
↑  Cornish, Chloe; Foy, Henry (2019-11-11). "Syria: Assad, his cousins and a Moscow skyscraper". Financial Times. נבדק ב-2024-12-15.
↑  مقتل إيهاب مخلوف وإصابة إياد مخلوف شقيقا رامي وأبناء خالة بشار الأسد خلال محاولتهما الهروب من دمشق إلى بيروت, ChoufTV :: TV شوف (בערבית)
דמי משמרת

דמי משמרת הוא כינוי נפוץ לעמלה שנגבית על ידי בנק על ניהול תיק השקעות, שהחל משנת 2000 נקראת "דמי ניהול חשבון ניירות ערך". שם העמלה הוא שריד היסטורי לתקופה בה בנקים שמרו על ניירות ערך פיזיים בכספת והעמלה היוותה תשלום על שירות השמירה. הכינוי "דמי משמרת" עדיין בשימוש רחב, אולי מכיוון שדמי ניהול הם מונח רחב.
העמלה נגבית באופן יחסי כאחוז משווי תיק ניירות הערך של הלקוח. העמלה המקסימלית מפורסמת בתעריפון הבנק. העמלה בפועל וניתנת למשא ומתן, בין השאר בהתאם להיקף הפעילות של הלקוח ולגודל התיק. על פי דיווח בנק ישראל לשנת 2020 גובה העמלה השנתית הממוצעת לתיק בשווי של 100 עד 200 אלף שקלים עומד על בין 0.13% בבנק הזול ביותר ל-0.61% בבנק היקר ביותר.
בשנת 2020 עמלה זו הכניסה לכלל הבנקים 1.8 מיליארד שקל, שליש מסך הכנסות הבנקים בעמלות.
לפי מחקר של בנק ישראל מ-2015 קיימים פערים משמעותיים בין דמי המשמרת הנקובים בתעריפון הבנק לבין אלו המשולמים בפועל על ידי לקוחות הבנק.
הערות שוליים

↑  אודות מחירי השירותים תקופתי דיווח הבנקאיים הנפוצים למשקי הבית, באתר בנק ישראל, ‏18 באוגוסט 2021
↑   ג'ניה וולינסקי, הציבור שסחר בניירות ערך בבנקים סידר להם הכנסות של 1.8 מיליארד שקל, באתר TheMarker‏, 18 באוגוסט 2021
↑  הפיקוח על הבנקים בבנק ישראל, השוואת תעריפי פעולות בני"ע 2015, ‏16 ביולי 2015
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כל הקצר קודם

"כל הקצר קודם" הוא כינוי לעיקרון לשוני, שעל פיו נסדרות רשימות מלאי או סדרות מנייה של חפצים, כלים או מושגים. עיקרון לשוני זה, הוא, בה בעת, גם עיקרון ספרותי-אמנותי, ומופעל, למשל, בספרות המשנה והתלמוד בסוגיות העוסקות במנייה כלשהי. לפי עיקרון זה, נזכרים קודם הפריטים בעלי מספר ההברות המועט ביותר, ולאחריהם הפריטים מרובי ההברות, וכך נוצר סדר הקל לזכירה. עיקרון זה התפתח בתקופה בה היה מקובל הלימוד בעל פה, ומצטרף לעקרונות לוגיים לשוניים מנמוטכניים אחרים, המקלים על הזכירה.
בדיעבד מצאו חוקרים בעיקרון זה גם ערכים לשוניים אמנותיים, המבוססים על המוזיקליות של הצטברות ההברות. ידועים שירי ילדים בכל הלשונות, שבהם המשחק הוא הוספת הברות לשם או למילה. לדוגמה: "בר, שדה וגורן". הברה אחת, שתי הברות ולאחר מכן שלוש הברות.
 דוגמה נוספת: האליטרציה התנכ"ית הידועה "גד גדוד יגודנו". הברה אחת - גד; שתי הברות - גדוד; וארבע הברות - יגודנו. לאליטרציה זו יש גם מצלול מוזיקלי מושך וקל לזכירה.

בשיר "ציפה" מאת דרור וידמן ויניב רווה, מצוינים שמות של שלושה אחים ושל שלוש אחיות, כאשר השם של האח או האחות הבא בתור, מכיל את השם הקודם בתוספת שם נוסף מתחרז וארוך יותר.
 
"כל הקצר קודם" מצוי לא רק בעברית אלא גם בלשונות אחרות.

יש הקוראים לעקרון הזה "אחרון אחרון ארוך", כיון שברוב המקרים המילה האחרונה מבין השלוש היא הארוכה ביותר, ולאו דווקא הראשונה היא הקצרה ביותר.
לקריאה נוספת

שמא פרידמן, "כל הקצר קודם", לשוננו לה (תשל"א), עמ' 117–129, 192–206.
רונית שושני, "תפקידם המקורי של טעמי המקרא", מ' בר-אשר וח"א כהן (עורכים), מַשְׂאַת אַהֲרֹן: מחקרים בלשון מוגשים לאהרן דותן, ירושלים תש"ע, עמ' 469–486.
W. E. Cooper and J. R. Ross, "World Order", Papers from the Parasession on Functionalism, eds. R. E. Grossman et al., Chicago 1975, pp. 63–111
חאפז מח'לוף

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 באפריל 1971 (בן 53) דמשק, סוריה 
 מדינה:  סוריה 
 השתייכות:  הצבא הסורי
 דרגה:   עקיד (קולונל)
 תפקידים בשירות
 ראש מחוז דמשק במינהל הביטחון הכללי הסורי
 
חאפז מח'לוף (בערבית: حافظ مخلوف; 2 באפריל 1971) הוא קולונל סורי ששימש כאחראי על מחוז דמשק במינהל הביטחון הכללי הסורי.
ביוגרפיה

מח'לוף נולד בדמשק בשנת 1971. הוא בן דודו של הנשיא בשאר אל-אסד מצד אמו, ואחיו של ראמי מח'לוף, אחד מאנשי העסקים המצליחים בסוריה. חאפז מח'לוף נודע יותר מכל כאחד משני הניצולים בתאונת דרכים בה נהרג אחיו הבכור של בשאר, באסל אל-אסד, שיועד לרשת את אביו, הנשיא חאפז אל-אסד.
בשנת 2007 הוטלו על מח'לוף סנקציות על ידי מחלקת האוצר של ארצות הברית בשל תפקידו בערעור היציבות השלטונית בלבנון ובתהליכים הדמוקרטיים שלה ובמוסדותיה. הסנקציות כללו הקפאה של כל הנכסים שעשויים להיות בארצות הברית. בשנת 2011 מחלקת האוצר החמירה את הסנקציות עליו והאיחוד האירופי הטיל עליו סנקציות גם כן בגין השפעתו באלימות שהופגן כלפי המפגינים בסוריה. האופוזיציה בסוריה אף טענה שהשפעתו רבה יותר מזה של ראש מינהל הביטחון הכללי, עלי ממלוכ. הוא נחשב לחלק מהחוג הפנימי הנשיא אסד.
השלטונות בשווייץ הקפיאו 3 מיליון אירו מחשבונו בחשד להלבנת כסף. הוא עתר נגד ההחלטה וזכה, אולם עקב אי יכולתו להיכנס לשווייץ לפגוש את פרקליטיו, עתירתו נדחתה על ידי בית המשפט העליון של שווייץ.
ב-18 ביולי 2012, רשת אל-ערביה דיווחה שהוא נהרג בפיגוע התאבדות במהלך ישיבה במטה הביטחון הלאומי בדמשק, המשמש את שירותי המודיעין הסורי, ומקורות אחרים ציינו כי הוא רק נפגע. בספטמבר 2014 התפרסמו דיווחים שהוא עזב את סוריה לבלארוס.
לקריאה נוספת

סמדר פרי, סופם של הרוצחים מדמשק, ידיעות אחרונות, 19 ביולי 2012
הערות שוליים

↑  עיתון The Daily Star, ביירות, לבנון, Assad cousin relocates to Belorussia, פורסם בגרסה המודפסת של העיתון ב-29 בספטמבר, 2014 (באנגלית)
מוחמד רזא נקדי

| --- | --- |

 לידה:  1953 (בן 71 בערך) נג'ף, עיראק 
 מדינה:  עיראק 
 דרגה:  בריגדיר גנרל 
 תפקידים בשירות
 מפקד הבסיג'
 פעולות ומבצעים
 מלחמת איראן–עיראק  ההפגנות באיראן (2019–2020)
 
מוחמד רזא נקדי (בפרסית: محمدرضا نقدی; נולד ב-1953) הוא קצין צבא איראני ששימש בתפקידים בכירים במשמרות המהפכה האסלאמית ובהם מפקד הבסיג'.
ביוגרפיה

לפי הביוגרפיה שפרסמה סוכנות הידיעות הרשמית למחצה פארס, נקדי נולד במרץ 1961 במשפחה דתית ממעמד הביניים בשכונת שפור בטהראן. בגיל 16, הוא נרשם לאוניברסיטת גוילאן ב-1977 והקים את אגודת הסטודנטים שלה. הוא סייע בהקמת ג'יהאד הבנייה ביוני 1979 (אחד הארגונים שהשתתפו במהפכה האיראנית), לפני שהצטרף לארגון המודיעין של משמרות המהפכה האסלאמית.
העיתון אלמג'אלה טוען כי נקדי הוא אזרח עיראקי ממוצא איראני ופרסי, בנו של עלי אכבר ת'מחני שמס, שגורש ב-1980 בין שיירות מואבדים (אזרחים עיראקאים ממוצא פרסי) והוצב עם משפחתו בעיר נקדה. הוא היה מזוהה לכאורה עם המועצה האיסלאמית העליונה של עיראק.
מוקדם יותר בקריירה שלו שימש נקדי כמפקד המודיעין הנגדי של המשטרה האיראנית וכן דווח כי היה מעורב בפיגועים במהלך הממשל של חאתמי בשנים 1997–2005, כולל מחאות הסטודנטים ב-1999. אמנסטי אינטרנשיונל דיווח כי במרץ 1999 הודיעו הרשויות האיראניות כי הגנרל נקדי, ראש מודיעין המשטרה יישפט במאי בבית משפט צבאי יחד עם 10 פקודיו. "האישומים נגדם מאמינים כוללים 'מעצר בלתי חוקי' ו'שימוש בעינויים כדי לעורר הודאות'." הוא נמצא לא אשם.
נקדי מונה על ידי המנהיג העליון עלי ח'אמנאי למפקד הבסיג' באוקטובר 2009, במקום חוסיין טאיב. הוא תואר כבעל "אישורים שמרניים" ומינויו נאמר (על ידי מוחסן סזגרה) כ"ניפץ את התקוות והתוכניות של אלה שחשבו שהם יכולים להקל" על התסיסה והמחאה בעקבות בחירתו מחדש של הנשיא אחמדינז'אד.
ביוגרפיה > מחאות 2009

ב-14 בפברואר 2011 נקדי צוטט על ידי סוכנות הידיעות החצי-רשמית פארס כאומר שהוא מאמין שהמחאות באיראן החלו על ידי "מרגלים מערביים" וכי "סוכנויות הביון המערביות מחפשות אדם מתמודד נפשית שיכול להסתבך אש בטהראן כדי להפעיל התפתחויות כמו אלה במצרים ובתוניסיה." נקדי צוטט גם כאומר שהבסיג' "מוכנים להקריב את חייהם" כדי להגן על המשטר האסלאמי, והשווה את ההתנגדות ל"מפלגת השטן".
שבועיים לאחר מכן, ב-23 בפברואר 2011, הטילה מחלקת האוצר האמריקאית סנקציות על נקדי, "על היותו אחראי או שותף להפרות חמורות של זכויות אדם באיראן", והוסיפה אותו לרשימה השחורה של המשרד לבקרת נכסים זרים. הפעולה מטילה עליו איסור כניסה והקפאת נכסים שיהיו לו בסמכות השיפוט של ארצות הברית, ואוסרת על אזרחי ארצות הברית לבצע עסקאות פיננסיות עימם.