stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הטורקי
בעקבות הטורקי

בזכות הפופולריות של הטורקי והמסתורין שאפף אותו, מספר המצאות וחיקויים קיבלו השראה מהטורקי, ובהם Ajeeb, או "המצרי", חיקוי אמריקאי שנבנה על ידי צ'ארלס הופר, מכונה עמה שיחק נשיא ארצות הברית גרובר קליבלנד בשנת 1885, וכן מכונה בשם "מפיסטו".
בשנת 1784 צפה אדמונד קרטרייט בטורקי משחק בלונדון. הוא כל כך התרשם מהטורקי שלאחר מכן שאל: "האם יותר קשה לבנות מכונה שתוכל לטוות מאשר מכונה שתוכל לבצע את כל המסעים הנדרשים במשחק מסובך זה?". עוד באותה שנה רשם קרטרייט פטנט על אבטיפוס של מכונת טווייה. בשנת 1850 היו באנגליה לבדה 250,000 מכונות טווייה מבוססות על הפטנט של קרטרייט.
מחזה בשם The Automaton Chess Player הוצג בניו יורק בשנת 1845. הפרסומת וכן מאמר שהתפרסם בעיתון הלונדוני The Illustrated London News טוענים שהמחזה מציג את הטורקי של קמפלן.
El Ajedrecista נבנה בשנת 1912 על ידי לאונרדו טורס קואוודו כאוטומט משחק שחמט והוצג לראשונה ביריד העולמי של פריז בשנת 1914. המכונה הייתה מסוגלת לשחק סיומי שחמט באמצעות אלקטרומגנטים והייתה המכונה הראשונה שאכן שיחקה שחמט.
סרטו האילם של ריימונד ברנרד "שחקן השחמט" משנת 1927 טווה אלמנטים מהסיפור האמיתי של הטורקי להרפתקה שמתרחשת בשנת 1772 בפולין. גיבור הסרט הוא הברון קמפלן, אציל מווילנה שבונה אוטומטים כתחביב. הוא עוזר ללאומן פולני צעיר – שהוא במקרה שחמטאי מעולה - הבורח מהכוחות הרוסיים הכובשים בכך שהוא מחביא אותו בתוך אוטומט הקרוי "הטורקי", מבוסס בצורה די מדויקת על המכונה האמיתית של קמפלן. סמוך למועד בריחתם וחציית הגבול, מזומן הברון לסנקט פטרבורג כדי להציג את הטורקי ליקטרינה הגדולה. כהד לאירוע עם נפוליאון, מנסה יקטרינה הגדולה לרמות את הטורקי אשר מעיף את כל הכלים מלוח השחמט כתגובה.
הטורקי גם סיפק השראה לסיפור הקצר "אדון מוקסון" מאת אמברוז בירס שפורסם בשנת 1909, סיפור מוֹרְבִּידִי על אוטומט משחק שחמט הדומה לטורקי. בשנת 1938 פרסם ג'ון דיקסון קאר את הספר "הציר העקום", תעלומה בחדר מסתורי. בין היתר מופיע אוטומט שמתפקד בדרך בלתי-מוסברת לדמויות הספר. הנובלה "עולם הפלאים" משנת 1975 מתארת ילד המבלה את ילדותו בתוך מכונה דמוית הטורקי ומשחק קלפים בקרקס נודד מדרגה שנייה; הילד הופך בהדרגה לקוסם הנודע בעולם. בשנת 1977 הופיע סיפור מדע בדיוני של ג'ן וולף, "האוטומט המופלא מפליז משחק שחמט", המתאר מכונה דומה מאוד לטורקי.
המכונה מתוארת גם באלגוריה בחיבור המפורסם של ולטר בנימין, "על מושג ההיסטוריה".
בשנת 2005 חברת אמזון פתחה אתר אינטרנט שנקרא "הטורקי של אמזון", אתר שמתאם בין משימות תכנותיות לבין אינטליגנציה אנושית, בהשראת הדרך בה הופעל הטורקי של קמפלן. התוכנה נועדה לאפשר לבני אנוש לבצע מטלות שמחשבים מתקשים בהן, כגון השוואת צבעים.
בשנת 2005 התפרסם במינכן הספר Der Schachautomat. בהשראת הטורקי, לקח המחבר רוברט לור את דמותו של קמפלן, ומיקם אותה ברשת של תככים ורומנטיקה. הספר פורסם באנגלית בשם Secrets of the Chess Machine. הספר יצא בעברית בשם "אוטומט השחמט" בהוצאת "כתר", בשנת 2008.
בסדרת המדע הבדיוני האמריקאית שליחות קטלנית: יומני שרה קונור, נבנה מחשב בעל אינטליגנציה מלאכותית שנקרא "הטורקי" ומשחק שחמט. מאוחר יותר בכרונולוגיה הבדיונית, "הטורקי" מתפתח ל"סקיינט".
ישנה תאוריה הגורסת כי הטורקי השאיר את חותמו גם על השפה הגרמנית, עם הניב einen Türken bauen - "לבנות טורקי" - או türken שפירושו "להוליך שולל".
מאמרים

Ricky Jay, "The Automaton Chess Player, the Invisible Girl, and the Telephone," Jay's Journal of Anomalies, vol. 4 no. 4, 2000.
Edgar Allan Poe, "Maelzel's Chess-Player," Southern Literary Journal, April 1836; available on the internet via the Edgar Allan Poe Society of Baltimore, Maryland.
Tom Standage, The Turk: The Life and Times of the Famous Eighteenth-Century Chess-Playing Machine (New York: Walker, 2002), 22–23.
Gerald M. Levitt, The Turk, Chess Automaton (Jefferson, N.C.: McFarland, 2000), 40.
Sound: Standage, 27–9. Facial expressions: George Atkinson, Chess and Machine Intuition (Exeter: Intellect, 1998), 15–16.
Philip Thicknesse, The Speaking Figure and the Automaton Chess Player, Exposed and Detected (London, 1794), quoted in Levitt's The Turk, Chess Automaton.
W. J. Hunneman, Chess. A Selection of Fifty Games, from Those Played by the Automaton Chess-Player, During Its Exhibition in London, in 1820 (1820);
Silas Weir Mitchell, "The Last of a Veteran Chess Player," The Chess Monthly, January 1857; reprinted in Levitt's The Turk, Chess Automaton.
Imitations: Jay, "The Automaton Chess Player, the Invisible Girl, and the Telephone. Ajeeb or the Egyptian: Ramón Jiménez, "The Rook Endgame Machine of Torres y Quevedo."
Maureen Furniss, "Le Joueur d'Echecs/The Chess Player (review)," The Moving Image 4, no. 1, Spring 2004, pp. 149–151.
Time, "Mystery of the Month." 31 October 1938
יוחאי עתריה, האלביתי והטכנולוגיה: בניסיון לחקות את מעשה הבריאה, הוצאת פרדס, 2022.
ספרות נוספת

Atkinson, George. Chess and Machine Intuition. Exeter: Intellect, 1998; ISBN 1871516447.
Ewart, Bradley. Chess: Man vs. Machine. London: Tantivy, 1980; ISBN 049802167X.
Hankins, Thomas Leroy, and Robert J. Silverman. Instruments and the Imagination. Princeton, N.J.: Princeton University Press, 1995; ISBN 0691029970.
Hsu, Feng-hsiung. Behind Deep Blue: Building the Computer that Defeated the World Chess Champion. Princeton, N.J.: Princeton University Press, 2002; ISBN 0691090653.
Levitt, Gerald M. The Turk, Chess Automaton. Jefferson, N.C.: McFarland, 2000; ISBN 0786407786.
Löhr, Robert The Chess Machine. New York: Penguin Press, 2007; ISBN 1594201269.
Rice, Stephen Patrick. Minding the Machine: Languages of Class in Early Industrial America. Berkeley: University of California Press, 2004; ISBN 0520227816.
Standage, Tom. The Turk: The Life and Times of the Famous Eighteenth-Century Chess-Playing Machine. New York: Walker, 2002; ISBN 0802713912.
Wood, Gaby. Living Dolls: a Magical History of the Quest for Mechanical Life. London: Faber and Faber, 2002; ISBN 0571178790.
הטורקי - דרך פעולת מנופי המכונה
פתרון החידה של מסע הפרש
ניסיון להבין את דרך פעולת הטורקי
פרסומת למשחק של הטורקי
שחזור של ג'ון גוגן - הטורקי
הזמנה לתצוגה של Ajeeb
הלב שלי עומד למכירה

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
יוסי חרסונסקי: 
"הלב שלי עומד למכירה" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית מאיה בוסקילה. השיר יצא לאור ב-12 במרץ 2019, על ידי חברת התקליטים של הפי"ל. השיר עתיד להיכלל באלבומה החמישי של בוסקילה, אשר שמו טרם פורסם.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-6 במצעד של מדיה פורסט.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי נועם חורב, הולחן על ידי סתיו שמש והופק על ידי תמיר צור. השיר הוא מעין בלדת פופ, בו בוסקילה מדברת על שברון לב שחוותה ועל כך שלאחר המקרה, הלב של כביכול "עומד למכירה".
יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב והעניק לו ציון של שלושה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכל.
וידאו קליפ

טרם יצא הווידאו קליפ המלא של השיר, העלתה מאיה בוסקילה לערוץ היוטיוב של את האודיו הרשמי של השיר, בו ניתן לראות את עטיפתו של הסינגל. בנוסף לכך, ניתן לראות באודיו את מילותיו של השיר.
נכון לינואר 2022, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-860 אלף צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 6 |  |
הערות שוליים

↑  יוסי חרסונסקי, מאיה בוסקילה, הלב שלי עומד למכירה, באתר חרסונסקי מיוסיק, מרץ 2019
1 2 3 4 5  Maya Buskila (2019-03-12), מאיה בוסקילה - הלב שלי עומד למכירה Maya Buskila, נבדק ב-2019-04-03
↑  מאיה בוסקילה – הלב שלי עומד למכירה, באתר ‏מאקו‏, 12 במרץ 2019
↑  Media Forest, mediaforest.biz (ארכיון)
1 2  יוסי חרסונסקי, הלב שלי עומד למכירה - סינגל, באתר יוסמיוסיק, ‏מרץ 2019
| מאיה בוסקילה |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | סיפור מכור • ימים של אהבה • שוברת שתיקה • נושמת |  |
| ערכים קשורים | ימים של אהבה • חי ב-LA LA לנד • הכוכב הבא לאירוויזיון |  |
| מאיה בוסקילה – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| סיפור מכור | "יש בליבי כינור" • "סיפור מכור" • "הלב" • "זה רק בינינו" • "כשאתה נשבר" |  |
| ימים של אהבה | "חופים" • "רק אותך רוצה" • "רק אל תגיד" • "בלעדיך" • "ימים של אהבה" |  |
| שוברת שתיקה | "שוברת שתיקה" • "לנשום" • "שלום" • "רכבת אקספרס" |  |
| נושמת | "מה שהיה היה" • "מצפן" • "לעבור את היום" • "תקשיבי לי" • "מגדל" • "זיכרון ישן" • "השתגעתי" • "באמצע יום" • "נושמת" |  |
| אלבום חדש | "הלב שלי עומד למכירה" • "אני רואה אותך" • "ממך וממני" • "חד קרן" • "עם ישראל חי (יש לנו אור)" • "עד אחרי הנצח" • "לא לבד" • "2 דקות" |  |
| סינגלים אחרים | "נשמתי" • "לא מתביישת לאהוב" • "הזמן שלך" • "אל תוותר עלי" • "אהבה אחרת" • "חי ב-La La לנד" • "סלח לי" • "לראות אותך מאושר" • "פרידום" |  |
| השתתפות בסינגלים | "חברים בכל מיני צבעים" • "בוא נראה" • "הדרך אל הכפר" |  |
הלב על השולחן

הלב על השולחן הוא אלבומו ה-16 של הזמר אייל גולן, שיצא לאור ב-18 במרץ 2013. לאחר חודשיים האלבום הגיע למעמד אלבום פלטינה משולשת על מכירות של למעלה מ-120 אלף עותקים.
מרבית שירי האלבום הופקו מוזיקלית ועובדו על ידי יעקב למאי, ותמיר צור, כשהביצוע ל"אשאל אלוהיי" עובד במשותף על ידי ינון יהל, עופר ניסים ואסי טל.
סינגלים

הסינגל הראשון מהאלבום נקרא "את", בלדה שקטה בניחוח שאנסוני, נכתב והולחן בידי צ'ולי זכאי ואלי קשת לעיבוד והפקה מוזיקלית של יעקב למאי. השיר הגיע לראש מצעדי ההשמעות ברדיו ובהורדות בסלולרי, וליותר מ-7 מיליון צפיות באתר יוטיוב. למצעד השבועי של רשת ג' הגיע למקום ה-2 ובגלגלצ הגיע למקום ה-5. במצעד העשור השני של שנות ה-2000 של תחנת כאן גימל דורג השיר במקום השלישי.
הסינגל השני מהאלבום בשם "סטטוס מאוהב". את השיר כתב רמי לב והלחין עדי לאון, ועיבוד של טל פורר. השיר הגיע למקום הראשון במצעד ההשמעות השבועי ב-130 השמעות בשבוע הראשון של צאת השיר, והיה במקום הראשון במשך חודש וחצי. השיר נכנס למקום ה-9 בגלגלצ ואל המקום ה-1 במצעד של רשת ג' ושהה 4 שבועות בראש. השיר הגיע ל-3 מיליון צפיות באתר יוטיוב.
שירים בולטים

לאחר צאת האלבום בלטו השירים "היא לא את", שהגיע למיליון צפיות באתר יוטיוב בשבועיים הראשונים. השיר "כל החלומות" הגיע למיליון צפיות בזמן קצר והצליח בהשמעות ברדיו. שיר הנושא של האלבום "הלב על השולחן" זכה גם הוא למיליון צפיות בזמן קצר מאוד, בין השירים הבולטים היו "אוקיינוס", "כשאת אינך","ישראל", "מנגנת את חיי", "אל תאמרי", "געגועים" והחידוש לשיר של חוליו איגלסיאס "La Nave del Olvido" ‏(ESPERA UN POCO), בגרסה העברית "אתן לך" למילים של רותם כהן אותו הפיק מוזיקלית יוסי מור.
ההצלחה

כבר בשבועיים הראשונים הגיע האלבום למעמד אלבום פלטינה כפולה על מכירות של 60-אלף מכירות וכעבור חודשיים למעמד פלטינה משולשת על מכירות של למעלה מ-120 אלף עותקים, בחודש הראשון נצפה האלבום מעל ל-400-אלף צפיות באתר יוטיוב, ושירי האלבום נצפו מעל ל-10 מיליון צפיות באתר יוטיוב.
בניגוד לאלבומו הקודם של גולן "נגעת לי בלב", אלבום זה זכה לביקורות אוהדות בקרב מבקרי המוזיקה השונים.
רשימת רצועות

| הלב על השולחן> מס' | הלב על השולחן> שם | הלב על השולחן> מילים | הלב על השולחן> לחן | הלב על השולחן> משך | הלב על השולחן>  | הלב על השולחן>  | הלב על השולחן>  | הלב על השולחן>  | הלב על השולחן>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | היא לא את  | נעם חורב | לורן בנג'מין | 3:58 |  |  |  |  |  |
| 2. | סטטוס מאוהב  | רמי לב | עדי לאון | 3:50 |  |  |  |  |  |
| 3. | כל החלומות  | אופיר כהן | אופיר כהן | 4:39 |  |  |  |  |  |
| 4. | געגועים  | יוסי גיספן | יוסי גיספן | 3:59 |  |  |  |  |  |
| 5. | כשאת אינך  | אופיר כהן | אופיר כהן | 4:13 |  |  |  |  |  |
| 6. | חזק ממני  | יוסי גיספן | יוסי גיספן ותמיר צור | 3:21 |  |  |  |  |  |
| 7. | הלב על השולחן  | פאר טסי | פאר טסי | 4:05 |  |  |  |  |  |
| 8. | אוקיינוס  | אורי מארק | אורי מארק | 3:34 |  |  |  |  |  |
| 9. | אתן לך  | רותם כהן | פרנסיסיקו דינו לופז ראמוס | 4:22 |  |  |  |  |  |
| 10. | אין אמת במזלות  | יוסי גיספן | עדי לאון | 3:35 |  |  |  |  |  |
| 11. | אל תאמרי  | אופיר כהן | אופיר כהן | 4:24 |  |  |  |  |  |
| 12. | מנגנת את חיי  | אופיר כהן | אופיר כהן | 4:35 |  |  |  |  |  |
| 13. | העץ שבגן  | דודו מתנה | דודו מתנה | 3:20 |  |  |  |  |  |
| 14. | ישראל  | אביגדור קהלני | עדי לאון | 3:54 |  |  |  |  |  |
| 15. | את  | צ'ולי זכאי ואלי קשת | צ'ולי זכאי ואלי קשת | 4:08 |  |  |  |  |  |
| 16. | רק תחייכי  | רותם כהן | רותם כהן | 3:18 |  |  |  |  |  |
| 17. | אשאל אלוהייך  | מן המקורות | אביהו מדינה | 6:08 |  |  |  |  |  |
היינריך וילהלם ולדייר

| --- | --- |

צילום משנת 1891
 לידה:  6 באוקטובר 1836 ההלן אן דר וזר   דוכסות בראונשווייג, גרמניה (הקונפדרציה הגרמנית) 
 פטירה:  23 בינואר 1921 (בגיל 84) ברלין, ממלכת פרוסיה, הקיסרות הגרמנית 
 שם לידה:  Heinrich Wilhelm Gottfried Waldeyer 
 ענף מדעי:  אנטומיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת גטינגן (1859)  אוניברסיטת פרידריך וילהלם (1861)  אוניברסיטת גרייפסוואלד  Gymnasium Theodorianum  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 מוסדות:  אוניברסיטת פרידריך-וילהלם של ברלין   המרכז לאנטומיה של בית החולים שריטה בברלין (1917-1883)
 תלמידי דוקטורט:  פאול גרשון אונא 
 פרסים והוקרה:  מדליית קוטניוס (1916)  ennoblement (1916) 
 בת זוג:  אמילי דילנבורגר
 הערות:  שם לידה: Heinrich Wilhelm Gottfried von Waldeyer
 תרומות עיקריות
 חיזוק תורת הנוירונים   השם "כרומוזום"
 
היינריך וילהלם ולדייר-הארץ, או בשמו המלא: היינריך וילהלם גוטפריד פון ולדייר-הארץ (Heinrich Wilhelm Gottfried von Waldeyer-Hartz;‏ 6 באוקטובר 1836, דוכסות בראונשווייג - 23 בינואר 1921, ברלין), היה רופא, אנטומיסט והיסטולוג גרמני. הוא כיהן כפרופסור לאנטומיה פתולוגית באוניברסיטאות ורוצלב (אז ברלסאו), שטרסבורג וברלין. נודע בתרומתו לתאוריה הנוירונית של ארגון מערכת העצבים וכמי שטבע את המונחים "נוירון" ו"כרומוזום" (1888). שני מבנים אנטומיים בגוף האדם שתאר, נושאים את שמו: "בלוטת ולדייר" ו"החגורה הלימפטית על שם ולדייר", המוכרת בשם "שקדים" במובן הרחב. ולדייר נודע גם כחוקר האנטומיה וההתפתחות של איברי המין, כולל בגילוי האפיתל הנבטי המבטן את אבוביות נושאי הזרע  באשכים, ובחקר הגידולים.
שנותיו המוקדמות

היינריך וילהלם ולדייר נולד בכפר הקטן ההלן על הנחל וזר (Hehlen) (ההלן אן דר וזר) על יד העיר בראונשווייג (בימינו במדינת סקסוניה התחתונה) כאחד משלשת הבנים של יוהאן גוטפריד ולדייר, פקיד מדינה, ושל וילהלמינה פון הארץ, בת של מורה וצאצאית למשפחה אוונגלית. מצד אביו היה צאצא למשפחה של איכרים קתולים מווסטפאליה.
אחרי שלמד בבית ספר יסודי בכפר בקנדורף, סיים ולדייר את בית הספר התיכון "תאודוריאנום" בפאדרבורן ואחרי מבחני הבגרות נרשם בשנת 1856 ללימודי מתמטיקה ומדעי הטבע באוניברסיטת גטינגן. בהשפעתו של יאקוב הנלה נמשך ללימודי רפואה. החל מאוקטובר 1858 למד רפואה באוניברסיטת גרייפסוולד, שבה עבד כעוזר מחקר של יוליוס בודגס במסגרת המכון לאנטומיה ובקליניקות אחרות. לאחר מכן עבר לברלין, בה למד אצל הפיזיולוג דו בואה-רמון, אצל הכירורג ורופא העיניים יוהאן יונקן ואצל הפתולוג פרריכס. הוא השתלם בהמשך באמבריולוגיה במעבדתו של האנטומיסט קרל רייכרט וחיבר תחת הדרכתו את עבודת הדוקטורט שלו בנושא המבנה והתפקוד של עצם הבריח (1861).
הקריירה האקדמית והמשך פעילותו המדעית

מפני שמשרת ה"פרוסקטור" האחראי על המחקר הפתולוגי בגופות הייתה תפוסה בברלין על ידי לאופולד גולץ, ארווין קלבס יצר עבור ולדייר משרת מדריך במכון הפיזיולוגי של אוניברסיטה אלברטינה בקניגסברג (בימינו קלינינגרד). כאן יכול ולדייר, שכבר קנה בגרייפסוולד ידע מעמיק באנטומיה פתולוגית, לעסוק כאוות נפשו במחקר על דגימות פתולוגיות ולבצע נתיחות שלאחר המוות בבתי החולים של העיר. בנוסף העביר שיעורי אנטומיה פתולוגית לרופאים המתחילים. בכל זאת הממסד הפרוטסטנטי שראה בו קתולי לא עודד את קידומו בהיררכיה האקדמית, ובנסיבות אלה חיפש ולדייר עבודה במקומות אחרים.
בהשפעת רודולף פירכו קמו באותה תקופה בגרמניה הקתדרות הראשונות לאנטומיה פתולוגית. ב-1864 קיבל ולדייר באוניברסיטת ברלסאו הסמכה באנטומיה ובפיזיולוגיה. ב-1865 הוא התקבל כפרופסור שלא מן המניין לפתולוגיה באוניברסיטה זו, לצידו של רודולף היידנהיין. הוא מילא את התפקיד של ראש הקתדרה ובנוסף התאפשר לו לנהל מכון פתולוגי משלו. בהתחלה נאלץ לערוך את שיעוריו כולל ההדגמות המעשיות בתוך חמישה חדרים של בית פרטי. את ההרצאות העביר באודיטוריום של הפקולטה לזואולוגיה ואת מחקריו ביצע במכון הפיזיולוגי. ב-1867 היה לפרופסור מן המניין לפתולוגיה בעיר ורוצלב, שם ביצע את כל הנתיחות שלאחר המוות בארבעת בתי החולים של העיר.
החל מ-1864 ולדייר הקדיש את רוב מחקריו לאבחון גידולים, בעיקר בשלבים מוקדמים. בשל המוניטין שיצאו לו, נבחר לטפל בקיסר פרידריך השלישי, ואיבחן אצלו את סרטן הגרון.
ב-1871 בעקבות סיפוח אלזס לגרמניה כתוצאה מהניצחון במלחמה עם צרפת הסגל הצרפתי באוניברסיטת שטרסבורג הוחלף במורים גרמנים. ב-1872 גם ולדייר וגולץ הובאו ללמד באוניברסיטה זו. הם לימדו שם לצד מורים דגולים אחרים כמו רקלינגהאוזן וקוסמאול.
שובו לברלין. תגליותיו

באותה תקופה, ב-1875 ולדייר תיאר את תאי הפלסמה.
עם תלמידיו בשטרסבורג נמנו לודוויג אדינגר וברנהרד זאקס. אחרי 11 שנות עבודה באלזס, ב-1883 עבר לנהל במקומו של רייכרט את המכון לאנטומיה בברלין ולעבוד בבית החולים שאריטה. כראש המחלקה לאנטומיה ולדייר הקדיש בברלין 33 שנים להוראת האנטומיה השיטתית והטופוגרפית.
בשנים 1898–1899 כיהן כרקטור של אוניברסיטת פרדריך וילהלם של ברלין. נשאר פעיל באוניברסיטת ברלין עד גיל שמונים.
הוא מת בברלין בשנת 1921 בעקבות שבץ.
ולדייר חקר את ההיסטולוגיה של העצבים, את איברי השמיעה, העיניים והשחלות.
ב-1863 הנהיג את השימוש בהמטוקסילין (haematoxylin) כחומר צבע במחקר הביולוגי.
גילה את האפיתל הקובייתי הפשוט, הקרוי "אפיתל ולדייר" ובטעות קרא לו "גרמינלי" ("מוליד"), שכבת התאים המכסה את השחלה. ולדייר סבר שסרטן השחלה נוצר מהרקמה האפיתלית ולא מרקמת החיבור כפי ששיער רודולף פירכו.
בשנת 1870 ב"Eierstock und Ei" הוכיח ולדייר שאפילו אברי המין של בעלי החוליות הם בראשיתם דו-מיניים.ב-1869 העלה השערה לגבי היווצרות זגוגית השן על ידי הסתיידות של "תאי זגוגית". ב-1884 תיאר את הטבעת הלימפית שבלוע האפי, הקרויה משום כך טבעת ולדייר-פירוגוב, ובשנת 1888 הנהיג את המונח "כרומוזום". בשנים 1893-1894,1897-1899 ו-1901–1905 ו-1905–1910 מילא ולדייר את התפקיד של סגן יושב ראש החברה הברליאנית לאנתרופולוגיה, אתנולוגיה ופרהיסטוריה. בשנים 1892,1896,1900 ובין השנים 1903–1904 היה ליושב הראש שלה והחל מ-1909 היה בה חבר לשם כבוד. אחרי מותו של מקס שולץ ב-1874, הוציא לאור יחד עם וולט סנט ג'ורג' את העיתון המדעי Archiv für Mikroskopische Anatomie
(ארכיון לאנטומיה מיקרוסקופית).
עם תלמידיו נמנה יוהנס זובוטה, מחבר אטלס ידוע לאנטומיה של האדם בגרמנית. הוא עורך בשותפות של Archiv für mikroskopische Anatomie
פרש מעבודתו בגיל 80 בשנת 1917. הוכר אז כבן לאריסטוקרטיה התורשתית והוסיף לתארו את שם המשפחה של אימו - הָארץ.
שובו לברלין. תגליותיו > ולדייר ותורת הנוירון

שמו של ולדייר נקשר במדעי המוח לתורת הנוירון כשהוא זה שקבע את השם "נוירון" עבור התא העצבי .
ולדייר תמצת את תגליות הנוירו-אנטומיסטים קמילו גולג'י (1925-1843) וסנטיאגו רמון אי קחאל, לימים חתני פרס נובל לרפואה, שהשתמשו בכסף ניטראט כדי לצבוע את הרקמה העצבית - שיטת גולג'י. ולדייר למד אפילו את השפה הספרדית כדי להתעמק במחקרים המפורטים של רמון אי קחאל על השימוש בשיטת גולג'י והפך לחבר ולמנטור של המדען הספרדי, ולמקדם תורתו בתחום האנטומיה המיקרסקופית  שנשלט באותה תקופה על ידי חוקרים גרמנים. תורת הנוירון פורסמה בשורה של מאמרים בשבועון הרפואי העיקרי של גרמניה - Deutsche Medizinische Wochenschrift. יחד עם זאת, כפי שציין רמון אי קחאל, על אף תמיכתו של ולדייר בתאוריה זו עם כל משקל סמכותו, למעשה הוא לא תרם לנושא אף תצפית אישית אחת. הוא הסתפק בלהציג בצורה מבריקה את ההוכחות האובייקטיביות שאותן סיפקו וילהלם היס, אלברט פון קליקר, גוסטב רציוס, ארתור ואן גהוכטן וראמון אי קחאל עצמו, והמציא את השם המוצלח "נוירון". 
לפי תאוריית הנוירון, מערכת העצבים מורכבת מתאים בעלי דנדריטים ארוכים ומסתעפים - הנוירונים (1891). לפי הגרסה שתיאר (או "תאוריית המגע", שבימינו הוחלפה בתאוריית הרצף), הנוירונים מהווים היחידות המבניות היסודיות של מערכת העצבים. אחד המסלולים העצביים שתיאר ולדייר נקרא מסלול ולדייר-ליסאואר.
שובו לברלין. תגליותיו > חייו הפרטיים

ולדייר היה נשוי לאמילי תרזיה דילנבורגר, ילידת אאכן, ונולדו להם שישה ילדים, שניים מתוכם נפטרו בשנה הראשונה ללידתם. ארבעת ילדיו ששרדו לא עסקו במקצועות רפואיים ומדעיים.
לולדייר היו 12 נינים. אחד הם מהם, אנטון יוהנס ולדייר, הוא אנטומיסט ופרסם בגרמניה ספר לימוד לאנטומיה ששימש דורות של סטודנטים.
פרסים ואותות כבוד

1869 - חבר בחברה הגרמנית לאנתרופולוגיה
1879 - חבר האקדמיה לאופולדינה לחקר הטבע
1884 - חבר בחברה הברלינאית לחקר הטבע והרפואה
1884 - חבר האקדמיה המלכותית הפרוסית למדעים, בברלין
1894 - חבר בהתכתבות של האקדמיה הרוסית למדעים בסנקט פטרבורג
1896–1919 היה מזכיר המחלקה למדעים ומתמטיקה של האקדמיה למדעים של ברלין-ברנדנבורג
1904 - חבר באיגוד האמריקאי לפילוסופיה
1908 - חבר האקדמיה השוודית למדעים
1910 - חבר זר של האקדמיה דיי לינצ'אי
1916 - קיבל תואר אצולה
הנצחה

רחובות בברלין, קלן, מינסטר (וסטפאליה), פאדרבורן ובראקל (וסטפאליה) נושאים את שמו
המרכז לאנטומיה של בית החולים שריטה בברלין נקרא "בית ולדייר".
2009 - שמו מוזכר כאחד התלמידים המפורסמים בלוח זיכרון שהוצב בבית הספר התיכון תאודוריאנום בפדאבורן
ספרים

בין השנים 1920-1862 פרסם ולדייר 270 פרסומים מדעיים.
Eierstock und Ei, Leipzig, 1870 (השחלה והביצה)
Hörnerv und Schnecke. 1872. (עצב השמיעה והשבלול)
Das Becken: topographisch-anatomisch mit besonderer Berücksichtigung der Chirurgie und Gynäkologie. Bonn 1899. XXVII,690 S., Abb.4° Wa 40 648
("האגן")
Die Geschlechtszellen. Jena 1903 (מתוך:Handbuch der vergleichenden und experimentellen
("תאי המין")Entwickelungsgeschichte der Wirbeltiere . S.86-476,Abb.) Die Geschlechtszellen. 1901–1903.
Darwins Lehre, ihr heutiger Stand und ihre wissenschaftliche und kulturelle Bedeutung. Berlin [u.a.] 1909
(תורת דרווין)
(בתוך: Deutsche Medizinische Wochenschrift. 1909, Nr.8. 15 S.) in: Sammelband Wa 40 635. Darwins Lehre. 1909.
Lebenserinnerungen (זכרונות). Bonn 1920. XI, 419 S
מקורות נוספים

,Walter Killy (ed) et al. - De Gruyter Dictionary of German Biography,vol.10, Saur Verlag Munchen, 2006
הערות שוליים

↑  Hubert Scheuerlein, Frank Henschke, and Ferdinand Köckerling, Wilhelm von Waldeyer-Hartz—A Great Forefather: His Contributions to Anatomy with Particular Attention to “His” Fascia, https://www.ncbi.nlm.nih.gov/, ‏4/12/2017
↑  Find a Grave
↑  De Gruyter עמוד 318
↑  Andreas Winkelmann, Wilhelm von Waldeyer-Hartz (1836-1921): an anatomist who left his mark, Clinical Anatomy (New York, N.Y.) 20, 2007-04, עמ' 231–234 doi: 10.1002/ca.20400
↑  Find a Grave
↑  Scheuerlein 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273433005171  PLWABN: 9810546675105606  BIBSYS: 98029893  BNE: XX1485591  BnF: cb10742913h (data)  CiNii: DA13025525  GND: 119034522  ISNI: 0000 0001 1062 7622  LCCN: n87134766  NKC: nlk20000084800  NTA: 071522662  RERO: 02-A003954456  SUDOC: 126061297  VcBA: 495/340520  VIAF: 52490501   WorldCat (עם VIAF): 52490501 
לוח זיכרון בתיכון תאודוריאנום בפדרבורן המציין את ולדייר כאחד התלמידים המפורסמים של בית הספר
המצור על ברצלונה (1706)

המצור על ברצלונה התרחש בין 3 ל-27 באפריל 1706 במהלך מלחמת הירושה הספרדית, כאשר צבא צרפתי-ספרדי הטיל מצור על ברצלונה בניסיון לכבוש מחדש את העיר בעקבות נפילתה בשנה הקודמת, לצבא הברית הגדולה בראשות אנגליה.
לאחר שהרוזן מפיטרבורו (אנ') נכנס לולנסיה בניצחון בינואר 1706, ברצלונה נותרה פגיעה. בעקבות זאת הצרפתים החליטו לשנות את תוכניות התקיפה של ולנסיה ולנסות לצור על ברצלונה במקום זאת, בזמן שהעיר נחסמה מחוף הים על ידי הרוזן מטולוז. הכוחות הספרדים הונהגו על ידי פיליפה החמישי, ואילו הרוזן רנה דה פלוראי דה טסה (אנ'), הופקד על כוחות היבשה הצרפתיים במהלך המצור.
למרות שהיו להם כוחות ארטילריה מועטים וההטרדה המתמדת מפיטרבורו, שצעד צפונה עם 3,000 איש ותקף את הנצורים מההרים, הצליחו לבסוף הכוחות הצרפתיים-ספרדים לבקע שלוש פרצות בחומות. אך לפני שהתקבלה ההחלטה להסתער על העיר, נזנח המצור, בעקבות הופעתו של צי אנגלי גדול בפיקודו של ג'ון ליק (אנ') עם תגבורת.
הצבא הצרפתי-ספרדי נטש את ציודו והארטילריה שלו ונסוג במהירות. פיליפ נותר מנותק ולא יכול היה לחזור למדריד, וכך הוא חצה לצרפת. ברצלונה וכל אזור קטלוניה נשארו בידי בעלות הברית עד 1714.
לאחר ניצחון הברית הגדולה בברצלונה, ליקוי החמה ב-12 במאי 1706 (אנ') התפרש באופן נרחב כ"ליקוי מלך השמש", כלומר, הטלת פקפוק בלואי הארבעה עשר, מלך צרפת, בעוד בית המשפט הצרפתי ראה רשמית את הליקוי רק כתופעה מדעית.
הערות שוליים

↑  Alcoberro i Pericay, Agustí (2010). "The War of the Spanish Succession in the Catalan-speaking Lands". Catalan Historical Review. 3: 69–86. doi:10.2436/20.1000.01.40. ISSN 2013-4088.
1 2  "The Spanish Succession 1706". www.spanishsuccession.nl. Retrieved 5 January 2019.
↑  Freind, John (1707). An account of the Earl of Peterborough's conduct in Spain: chiefly since the raising the siege of Barcelona, 1706 : to which is added the campagne of Valencia, with original papers. London: W. Wise.
↑  "The Relief of Barcelona, 30 April 1706 - National Maritime Museum". Royal Museum Greenwich. Retrieved 5 January 2019.
↑  "The Sun in an Eclipse" (1707) − from the University of Western Ontario site, with historical notes.
↑  Liberation of Barcelona 1706
↑  Hendrik Ziegler "Image Battles under Louis XIV: Some Reflections" pp. 32–35, from Claydon, Tony ; Levillain, Charles-Édouard (Eds.): "Louis XIV outside in: images of the Sun King beyond France", 1661–1715, Farnham 2015.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מצורים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.