stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרב מפרץ קיברון (56 לפנה"ס)
ההתקפות העקרות ביבשה

קיסר לא המתין לבואו של הצי מן הים התיכון, שהתעכב בשל סערות, ופתח במתקפה על ערי הוונטים מן היבשה. ברם, כל ניסיונותיו לכבוש אותן עלו בתוהו, כי ערי הוונטים היו בנויות – כאמור – על כפים ולשונות יבשה, ועם בוא הגאות הפכו לאיים שהגישה אליהם ברגל חסומה. גם במקומות בהם הצליחו חייליו לבנות שוברי גלים וסוללות ולקרב מכונות מצור אל חומות העיר הסתיימה ההתקפה בכישלון; כי כשראו הוונטים שעירם עומדת ליפול לידי האויבים, "היו מקרבים לחוף מספר רב של אוניות עמוסות צידה ומפליגים בהן, עם כל רכושם, אל הערים הבצורות הקרובות ביותר, שם הגנו על עצמם, נהנים מאותם יתרונות של טבע המקום." ההתקפות ביבשה נמשכו כמעט כל הקיץ, וכשהבין קיסר כי כל עמלו לשווא ולא יוכל בדרך זו להכריע את הוונטים, החליט להמתין לבואו של הצי.
הלחימה בים

הצי בפיקודו של דקימוס ברוטוס הגיע אל ארץ הוונטים לקראת סוף הקיץ. עם בואו יצאו הוונטים מן הנמל ב-220 אוניות לערך, מצוידים בכלי נשק מסוגים שונים, ונערכו מולו. קיסר כותב כי בתחילה לא ידעו מפקדי האוניות הרומיות מה עליהם לעשות ואיזו תוכנית טקטית לנקוט. הם ראו כי לא יוכלו להכריע את האוניות הוונטיות באילי הניגוח, כי היו חסונות מן הרגיל; זאת ועוד, מגדלי הלחימה שהקימו על סיפוני אוניותיהם היו נמוכים מירכתי האוניות הוונטיות, כך שהטלת רמחים וכידונים וירי חצים מעמדה נמוכה היו בלתי יעילים, בעוד שפגיעת אלו שהוטלו על ידי הוונטים הייתה קטלנית יותר. כדי לשתק את תנועת אוניות הוונטים, שהונעו במפרשים, כך שניתן יהיה לפשוט על סיפוניהן ולהכריען בלוחמת סיפונים, הכינו הרומאים – כנראה מבעוד מועד – מגלים חדים מחוברים לכלונסאות ארוכים, אלה הקרויים פאלקס (falx, pl. falces), באמצעותם חתכו תוך כדי חתירה מהירה את חבלי הסקריות של אוניות הוונטים ועל ידי כך הפילו את מפרשיהן. אונייה שהסקריה שלה הופלה, כותרה עד מהרה על ידי שתיים-שלוש אוניות רומיות, שחייליהן עשו כל מאמץ כדי לפשוט אל סיפונה. "מכאן ואילך היו תוצאות הקרב תלויות באומץ הלב, שבו הצטיינו אנשינו, ובמיוחד משום שהקרב התחולל לנגד עיני קיסר והצבא..." שהשקיף על הלחימה מן הגבעות וראשי ההרים. אחרי שכמה מאוניות הוונטים נשבו, ניסו האחרות למצוא מפלט במנוסה, אלא שאיתרע מזלן ולפתע השתררה דממת רוח והן נותרו על עומדן משותקות תנועה. האוניות הרומיות מיהרו לנצל את ההזדמנות שנקרתה להם כדי להכריע בפשיטה על הסיפונים את שאר אוניות הוונטים, שמעטות מהן הצליחו להימלט אל החוף. הקרב נמשך מהשעה הרביעית (עשר בבוקר) עד רדת החשיכה. אין להוציא מכלל אפשרות, שאלמלא דֶּמֶךְ הרוח היו הרומאים עצמם ניגפים או נסוגים מבלי להשיג את יעדם.
תוצאות הקרב

המפלה בקרב הימי חרצה את גורל הוונטים וכל עמי החוף השכנים להם, כי השתתפו בו "לא רק צעיריהם הלוחמים יחד עם הוותיקים, המנוסים והנכבדים, אלא גם כל אוניותיהם מכל מקומותיהם. לאחר שאַבדו רובן ואנשיהן עִמָן, לא היה לנשארים לאן לפנות ובמה להגן על עריהם. לכן נכנעו ומסרו את עצמם ואת כל רכושם בידי קיסר." הגאוגרף היווני סטראבון מוסיף, כי ניצחון קיסר איפשר לו לפלוש לבריטניה שנה אחר כך, משום שהוונטים – שקיימו קשרים מסחריים עם יושבי האי הבריטי ושלטו בים סביב ברטאן, עלולים היו לסכל זאת.
לקריאה נוספת

Southworth, John Van Duyn. The Ancient Fleets -The story of naval warfare under oars, 2600 B.C. - 1597 A.D.. New York, Twayne Publishers, 1968.
הערות שוליים

↑  קיסר, מלחמת גאליה, 3.7-9 .
↑  קיסר, מלחמת גאליה, 3.9, 3.11 .
↑  קיסר, מלחמת גאליה, 3.14. המגדלים, בלטינית: turres, היו מבני עץ מתפרקים ששימשו כעמדות מוגבהות להטלת רמחים וכידונים על אוניית האויב; מאז סוף המאה ה-2 לפנה"ס הם היו חלק מן הציוד הסטנדרטי של כל אוניות המלחמה הגדולות, ארבע וחמש-חתריות, ומכאן ההשערה שזה היה גודלן של האוניות הרומיות בצי של דקימוס ברוטוס. על השימוש במגדלי לחימה באותה תקופה: מוריסון (1996), עמ' 358.
↑  קיסר, מלחמת גאליה, 3.9 .
↑  קיסר, מלחמת גאליה, 3.13 ; סטראבון, 4.4.1; מוריסון (1996), עמ' 120.
↑  קיסר, מלחמת גאליה, 3.12 (בתרגומו של משה ליפשיץ), 3.14; דיו קסיוס, 39.40; מוריסון (1996), עמ' 120.
↑  קיסר, מלחמת גאליה, 3.14-3.15; דיו קסיוס, 39.42-43; סטראבון, 4.4.1; מוריסון (1996), עמ' 120-121.
↑  קיסר, מלחמת גאליה, 3.16 (בתרגומו של משה ליפשיץ).
↑  סטראבון, 4.4.1 .
| מלחמת גאליה |
| --- | --- | --- |
| אזורים גאוגרפיים | הרפובליקה הרומית • גאליה • גאליה בלגיקה • גאליה אקוויטניה • האי הבריטי • גרמאניה |  |
| קרבות | קרב אראר • קרב ביבראקטה • קרב ווז' • קרב אקסונה • קרב סאביס • המצור על האופידום של האדוואטוקים • קרב אוקטודורוס • קרב מפרץ קיברון (56 לפנה"ס) • כיבוש גאליה אקוויטניה במלחמת גאליה  •  כיבוש שטחי האונלים • פלישות יוליוס קיסר לבריטניה • קרב אטואטוקה • המצור על מחנהו של קיקרו • המצור על אוואריקום • המצור על גרגוביה • קרב לוטטיה • המצור על אלסיה • המצור על אוקסלודונום |  |
| שבטים גאלים, בריטונים וגרמאנים | הלווטים • איידואים • סואבים • נרווים • רמים • בלובאקים • אדוואטוקים • מנפים • מורינים • ונטים • אונלים • קוריוסוליטים • לקסובים • פיקטונים • קטובלאונים • אבורונים • אוסיפטים  • טנקטרים • קארנוטים • ארוורנים • סקוואנים • טרינובנטים |  |
| מנהיגים בולטים | מנהיגים בולטים |  |
| רומאים | יוליוס קיסר • טיטוס לאביינוס • פובליוס וטניוס • אולוס הירטיוס • סרוויוס גלבה • קווינטוס פדיוס • סאבינוס • לוקיוס קוטה • קווינטוס קיקרו • קראסוס • אלבינוס • רבילוס • מרקוס מאמורה • מרקוס קראסוס • מרקוס אנטוניוס • לוקיוס וורנוס  • דיוויקיאקוס • ולריוס פרוקילוס • טאסגטיוס |  |
| גאלים | ורקינגטוריקס • אורגטוריקס • דיוויקו • אריוביסטוס • גלבה • בודואוגנטוס • וירידוביקס • קסיוולאונוס • אינדוטיומארוס • אמביוריקס • קאטיבולקוס • אקו • קומיוס • ליטוויקוס • סדולוס • ורקאסיוולנוס • אפורידוריקס |  |
| ערכים נוספים | מלחמת גאליה (ספר) |  |
מפת העמים הגאלים בחצי האי ברטאן:
  אוסיסמים (Osismii)
  ונטים
  קוריוסוליטים (Coriosolites)
  רדונים (Redones)
  נאמנטים (Namnetes)
קרב מפרץ קיברון, 56 לפנה"ס
קרחון טרה נובה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  77°27′S 167°42′E﻿ / ﻿77.45°S 167.7°E﻿ / -77.45; 167.7
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון טרה נובה(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון טרה נובה
 
קרחון טרה נובה (באנגלית: Terra Nova Glacier) הוא קרחון במרכזו של האי רוס שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון כ-9 קילומטרים.
הקרחון זורם צפונה מן האוכף שבין הר ארבוס להר טרה נובה.
הקרחון נשפך אל מפרץ לואיס.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

אזור הר טרה נובה מופה לראשונה על ידי משלחת דיסקברי, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904.
היסטוריה > מקור השם

הקרחון נקרא על שם הר טרה נובה הסמוך.
ההר נקרא על שם "טרה נובה", אוניית הסיוע של משלחת דיסקברי ושל משלחת טרה נובה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910–1913.
רב-סנדליים

| רב-סנדליים |
| --- | --- |
 Scophthalmus maximus
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: סוליתאים
תת־סדרה:: Pleuronectoidei
משפחה:: רב-סנדליים
שם מדעי
 Scophthalmidae ‏Chabanaud, 1933

רַב-סַנְדָּלִיִּים (שם מדעי: Scophthalmidae) היא משפחה של דגים שטוחים מסדרת הסוליתאים המצויים בימים של האוקיינוס האטלנטי לרבות הים התיכון, הים השחור, הים הבלטי ובאוקיינוס עצמו. לעיתים הם גם שוחים לעבר מים מליחים בשפכי נהרות. הם קרוביהם של השטחנוניים, ודומים להם אך גדולים יותר ומגיעים עד לאורך של 1 מטר ומשקל 25 ק"ג אצל המין Scophthalmus maximus. חלק מהמינים מהווים דגי מאכל חשובים.
הם מתאימים את עצמם לחיים על קרקעית חולית, ולרבים מהם גוונים מנומרים בירוק-שחור. סנפירי השת שלהם רחבים מאוד וראשם מעוגל עם לסת קצרה אך בעלת שיניים חדות. הם ציידים אורבים התופסים דגים אחרים וסרטנים שנעים בקרבתם. רוב זמנם הם "זוחלים" על החול או האבנים, אך הם יכולים גם לשחות בעזרת זנבם השרירי.
מיון

משפחה רב-סנדליים (Scophthalmidae)
סוג Lepidorhombus - בו 2 מינים
סוג ומין יחיד Phrynorhombus norvegicus
סוג Scophthalmus - בו 4 מינים
סוג Zeugopterus - בו 2 מינים
קיה סורנטו

| --- | --- |

סורנטו דור רביעי
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  קיה
 שנות ייצור:  2003-הווה
 הרכבה:  דרום קוריאה, ארצות הברית, רוסיה, מלזיה, אלג'ריה.
 סיווג:  קרוסאובר
 מרכב:  4 דלתות
 פלטפורמה:  מנוע קדמי
 מפרט טכני
 קשר:  קיה ספורטאז'
קיה סורנטו (באנגלית: Kia Sorento) היא מכונית במרכב קרוסאובר המיוצרת על ידי חברת קיה מוטורס מאז שנת 2003.
דור ראשון (2002–2009)

קיה סורנטו הדור הראשון הוצגה לראשונה בארצות הברית ב-2003, אך המכירות באירופה ובישראל החלו רק בשנת 2004. הסורנטו פותח בשיתוף פעולה עם קיה ספורטאז', והוא מבוסס על מכלולים של אוקטביה וגולף. הוא מבוסס על רכב שטח/ג'יפון.
דור ראשון (2002–2009) > מערכת הנעה

מנוע: V6 בנזין שמספק כ-235 כ"ס. הילוכים: 5 ידני 4 אוטומטי.
דור ראשון (2002–2009) > מידות

אורך: 4,570-4,590 מ"מ. רוחב: 1,865-1,885 מ"מ. גובה: 1,731-1,810 מ"מ. בסיס גלגלים: 2,710 מ"מ.
דור ראשון (2002–2009) > בטיחות

בשנת 2003 זכתה קיה סורנטו לדירוגים נמוכים עד ממוצעים מהמכון לבטיחות בדרכים (IIHS).
דור שני (2014-2010)

הדור השני הוצג באפריל 2009 בדרום קוריאה והייצור היה בארצות הברית. באמצע 2012 עברה הסורנטו מתיחת פנים שכללה בעיקר שינויים פנימיים אבל החזית האחורית שונתה גם היא.
דור שני (2014-2010) > מערכת הנעה

מנוע: V6 בנזין שמספק כ-206 כ"ס. הילוכים: 6 ידני 5 אוטומטי.
דור שני (2014-2010) > מידות

אורך: 4,660-4,684 מ"מ. רוחב: 1,885 מ"מ. גובה: 1,710 מ"מ. בסיס גלגלים: 2,700 מ"מ.
דור שני (2014-2010) > בטיחות

בשנת 2011 קיבלה הסורנטו את הדירוג הגבוה מהמכון לבטיחות בדרכים (IIHS).
דור שלישי (2020-2014)

קיה חשפה את הדור השלישי של הסורנטו בדרום קוריאה ב-28 באוגוסט 2014. העיצוב החיצוני ותא הנוסעים שונו ועודכנו משמעותית מהדגם היוצא.
בספטמבר 2017 עבר הסורנטו מתיחת פנים, שבמסגרתה עוצבו יחידות התאורה מחדש, הגריל הקדמי עודכן, ותיבת ההילוכים האוטומטית הוחלפה בכזאת בעלת 8 הילוכים, נוספה מערכת מולטימדיה משודרגת וכן נוספו מספר מערכות בטיחות אקטיביות.
מנוע: V6 טורבו שמספר כ־290 כ"ס. הילוכים: 6 ידני ו-6 אוטומטי.
דור שלישי (2020-2014) > מידות

אורך: 4,780-4,800 מ"מ. רוחב: 1,890 מ"מ. גובה: 1,685 מ"מ. בסיס גלגלים: 2,780 מ"מ.
דור שלישי (2020-2014) > בטיחות

בשנת 2017 קיבלה הסורנטו את הדירוג הגבוה מהמכון לבטיחות בדרכים (IIHS).
דור שלישי (2020-2014) > במשטרת ישראל

הקיה סורנטו דור שלישי שימשה גם כניידת סיור במשטרת ישראל.
דור רביעי (2020-היום)

הדור הרביעי של קיה סורנטו הוצג ב-17 בפברואר 2020, והיה צפוי להשקה בתערוכת ז'נבה בחודש מרץ, שבוטלה לבסוף בשל התפרצות מגפת הקורונה.
שיווקו בשוק הבית הקוריאני החל ב-17 במרץ 2020, עם מנוע דיזל 2.2 ליטר עם הספק של 202 כוח-סוס ותיבת הילוכים עם 8 הילוכים, כשבהמשך נוספו גם מנועי בנזין, הייבריד ופלאג-אין הייבריד.
הסורנטו הגיעה לישראל ב-17 במרץ 2021.
דור רביעי (2020-היום) > מערכת הנעה

בישראל משווקת הסורנטו עם ארבע יחידות הנעה: מנוע טורבו 2.0 ליטר לצד מנוע חשמלי שמספקים בסה"כ כ־281 כ"ס ותיבת הילוכים אוטומטית עם 8 הילוכים.
דור רביעי (2020-היום) > מידות

בסיס גלגלים: 2,815 מ"מ. אורך: 4,810 מ"מ. רוחב: 1,900 מ"מ. גובה: 1,700 מ"מ. משקל: 1,755-1,885 ק"ג.
מכירות במשך השנים

| שנה | ארצות הברית | קנדה | דרום קוריאה | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2002 | 8,451 | - | 52,963 | 61,414 |
| 2003 | 40,787 | - | 68,051 | 108,838 |
| 2004 | 542,878 | - | 48,082 | 100,960 |
| 2005 | 47,610 | - | 29,521 | 77,131 |
| 2006 | 50,672 | - | 21,589 | 72,261 |
| 2007 | 36,300 | - | 11,963 | 48,263 |
| 2008 | 29,699 | - | 6,137 | 35,836 |
| 2009 | 24,460 | - | 1,039 | 25,499 |
| 2010 | 108,984 | - | 42,480 | 151,464 |
| 2011 | 130,235 | - | 40,602 | 170,837 |
| 2012 | 119,597 | - | 35,002 | 219,154 |
| 2013 | 105,649 | 14,542 | 29,168 | 149,359 |
| 2014 | 102,520 | - | 38,126 | 140,646 |
| 2015 | 116,249 | 14,372 | 77,767 | 208,388 |
| 2016 | 114,733 | - | 80,715 | 195,448 |
| 2017 | 99,684 | - | 78,458 | 178,142 |
| 2018 | 107,846 | - | 67,200 | 175,046 |
| 2019 | 95,951 | - | 52,325 | 148,276 |
גלריה

הדור הראשון
הדור השני
הדור השני אחרי מתיחת פנים
הדור השלישי
הדור הרביעי
קיה סורנטו דור 2 - מבט מאחור
דור 4 לצד דור 3
הערות שוליים

↑  ענת דניאל, מתיחת פנים לקיה סורנטו – תוספת מערכות בטיחות ומולטימדיה, באתר "מלכת הכביש"
↑  באתר קארטיוב, קיה מציגה את הסורנטו 2020 החדש בשוק הבית, ‏17 במרץ 2020
דור 3 לפני מתיחת הפנים
דור 3 מתיחת פנים
קפה הלל

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  קובי ויוסי שרף
 תקופת הפעילות:  1998, ישראל ישראל – הווה
 ענפי תעשייה:  רשת בתי קפה
  
 קפה הלל
 
קפה הלל היא רשת בתי קפה, ואספרסו בר בישראל.
היסטוריה

רשת קפה הלל הוקמה ב־1998, על ידי קובי ויוסי שרף, אב ובנו. הסניף הראשון נפתח ברחוב הלל בירושלים, ונוהל על ידי חנית שרף, אחותו של יוסי שרף וביתו של קובי. לטענתם הם רצו ליצור בית קפה בעל אווירה "ירושלמית" נינוחה המגיש קפה ואוכל ברמה עולמית. בתחילת שנת 2000 נפתח סניף נוסף בבעלות קובי ושרף ושותפים נוספים, אף הוא בירושלים ברחוב יפו.
רוב הסניפים מנוהלים על ידי זיכיונות, כאשר רק שניים או שלושה בתי קפה נמצאים בבעלות ישירה של החברה.
ב-9 בספטמבר 2003 נרצחו שבעה בני אדם ולמעלה מ-50 נפצעו בפיגוע בקפה הלל במושבה הגרמנית בירושלים.
הרשת מפעילה בנוסף לסניפיה, קונדיטוריה מרכזית המספקת מוצרי מאפה ועוגות לסניפים וכן מערך ייבוא של קפה איטלקי המיוצר באופן בלעדי עבור "קפה הלל".
בפברואר 2012 נסגר סניף הרשת ברחוב אבן גבירול בתל אביב בעקבות תחקיר של חדשות ערוץ 10 שהעלה ממצאים חמורים.
הרשת מונה כיום למעלה מ-25 סניפים ברחבי הארץ. קפה הלל מוכר קפה במותג פרטי משלו. בנוסף לכשלים רבים וממצאים חמורים, נודע הסניף הראשי בבעלותו של יוסי שרף כמקום עבודה שניצל ופגע בזכויות עובדים.
ראו גם

ארומה אספרסו בר
קפה קפה
הערות שוליים

↑  גלי לב חיימוב וניב גלבוע, מאחורי הקלעים של המסעדות: מנות שעוברות מלקוח ללקוח ומטבחים מזוהמים, באתר nana10‏, 2 בפברואר 2012
קרחון טריינר

| --- | --- |

מפת אזור כף האלט. קרחון טריינר   נמצא ברביע השני משמאל, בשורה השנייה מלמטה של רביעי המפה
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  72°34′00″S 167°28′59″E﻿ / ﻿72.5667°S 167.483°E﻿ / -72.5667; 167.483
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון טריינר(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון טריינר
 
קרחון טריינר (באנגלית: Trainer Glacier) הוא קרחון בהרי ויקטורי, באזור חוף בורכגרווינק של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
הקרחון ממוקם 13 קילומטרים ממערב לקרחון רודולף.
הקרחון זורם לכיוון צפון-מזרח ונשפך אל קרחון טרפלגר.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

הקרחון מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1962.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הקרחון נקרא על שמו של צ'ארלס פ. טריינר (Charles F Trainer), שהיה מטאורולוג, ונציג בכיר של ארצות הברית בתחנת הולט, בחורף האנטארקטי של 1960.
קרחון טרנץ'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  70°12′00″S 69°11′00″W﻿ / ﻿70.2°S 69.1833°W﻿ / -70.2; -69.1833
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון טרנץ'(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון טרנץ'(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון טרנץ'(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון טרנץ'
 
קרחון טרנץ' או קרחון טרנש (באנגלית: Trench Glacier; מילולית: קרחון התעלה) הוא קרחון עמוק לאורך החוף המזרחי של האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 11 קילומטרים; רוחבו של הקרחון 3.7 קילומטרים.
הקרחון זורם לכיוון מזרח ונשפך אל מדף הקרח ג'ורג' השישי, המכסה את מפרץ ג'ורג' השישי.
הקרחון נשפך אל מדף הקרח מייד בסמוך אל הר אתלסטאן.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

שפכו של הקרחון התגלה ב-23 בנובמבר 1935, על ידי לינקולן אלזוורת', בטיסה הטראנס-אנטארקטית שערך מן האי דנדי אל מדף הקרח רוס.
הקרחון מופה על ידי וולפגנג לואיס גוטפריד יוארג (Wolfgang Louis Gottfried Joerg) בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי אלזוורת'.
ההר נסקר בשנת 1936 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם בהנהגת ג'ון רידוך ריימיל.
הקרחון נסקר מחדש על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנים 1948 ו- 1949.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
שם הקרחון תיאורי, והוא מתאר את הבקע העמוק שהקרחון ממלא.
לקריאה נוספת

• Jane G. Ferrigno, Alison J. Cook, Amy M. Mathie, Richard S. Williams, Jr., Charles Swithinbank, Kevin M. Foley, Adrian J. Fox, Janet W. Thomson, and Jörn Sievers, , U.S. Geological Survey Geologic Investigations Series Map I–2600–C, 1 map sheet, 28-p
קלמנט לזלי סמית'

| --- | --- |

קלמנט לזלי סמית'
 לידה:  17 בינואר 1878 רומסיי (אנ'), המפשייר, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 פטירה:  14 בדצמבר 1927 (בגיל 49) אלאסיו (אנ'), ממלכת איטליה ממלכת איטליה
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השתייכות:  הצבא הבריטי צבא בריטניה
 תקופת הפעילות:  1900–1919 (כ־19 שנים)
 דרגה:   בריגדיר
 תפקידים בשירות
 מפקד קורפוס הגמלים הקיסרי (1916-1918)
 פעולות ומבצעים
 מלחמת הבורים המערכה בסומלילנד הבריטית מלחמת העולם הראשונה • מרד הסנוסים • המערכה על סיני וארץ ישראל
 עיטורים
  צלב ויקטוריה  הצלב הצבאי  מסדר הנילוס  אוזכר בשדרים
 
קלמנט לזלי סמית על גבי גמל מקורפוס הגמלים בתחילת 1918
ציור של קלמנט לזלי סמית שצויר על ידי ג'יימס פיטר קווין (1921)
בריגדיר גנרל קלמנט לזלי סמית' (באנגלית: Clement Leslie Smith;‏ 17 בינואר 1878 - 14 בדצמבר 1927) היה קצין בכיר בצבא בריטניה. השתתף במלחמת הבורים, במערכה בסומלילנד הבריטית ובמלחמת העולם הראשונה, כמפקד קורפוס הגמלים הקיסרי במרד הסנוסים ובמערכה על סיני וארץ ישראל. הוענק לו אות צלב ויקטוריה על פינוי פצועים תחת אש במערכה בסומלילנד.
ביוגרפיה

קלמנט לזלי סמית' נולד ב-1878 בעיר רומסיי (אנ') שבהמפשייר (אנגליה).
קריירה צבאית

סמית' התגייס לצבא בריטניה במאי 1900 והוצב כלוטננט משנה ב"רגימנט הרגלים של הדוכס מקורנוול" (אנ').
ב-1901 יצא עם הרגימנט שלו לדרום אפריקה שם השתתף במלחמת הבורים השנייה. ב-1902, עם סיום המלחמה, הועלה לדרגת לוטננט וחזר עם יחידתו לאנגליה.
ב-1903 יצא עם הרגימנט למערכה בסומלילנד הבריטית שם נלחמה בריטניה כנגד שבטים מוסלמים בהנהגתו של מוחמד עבדאללה חסאן (אנ') כדי לשמר את אחיזתה במדינה. בינואר 1904 השתתף סמית' בקרב שהתחולל במזרח סומלילנד ובמהלך קרב זה נקלע לאש אויב שניתכה על בית חולים צבאי. סמית' וקצין רפואה פעלו לחלץ עוזר רפואי שנקלע לאש האויב אולם על אף המאמצים העוזר הרפואי נהרג. לאחר מכן פעל סמית' על מנת לחלץ את קצין הרפואה אולם הוא נפצע אנוש מהירי וסמית' נשאר לידו עד שנפח נשמתו תוך שהוא הודף את הכוחות התוקפים בעזרת אקדחו. על אומץ ליבו בקרב זה זכה סמית' בצלב ויקטוריה.
ב-1905 שירת סמית' במסגרת צבא מצרים וב-1910 עבר לשירות בסודאן.
ב-1915, לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה הועלה סמית' לדרגת קפטן וחזר לשרת במצרים. בינואר 1916 הועלה לדרגת מייג'ור ובאפריל אותה שנה הועלה לדרגת לוטננט קולונל (כבוד).
בדצמבר 1916 הועלה סמית' לדרגת בריגדיר גנרל ומונה, במצרים, למפקדו של קורפוס הגמלים הקיסרי. בריגדה זו הוקמה על בסיס פלוגות רגלים רכובים על גבי גמלים שפעלו במצרים ובסיני החל מינואר אותה שנה לאחר שפונו ממערכת גליפולי. היקף הכוח שעמד לרשותו של סמית' עם סיום בניית הדיוויזיה היה כ-4,150 חיילים וכ-4,800 גמלים שנחלקו ל-4 בטליונים, יחידות מקלעים ותותחי שדה ויחידות לוגיסטיות.
בראש הבריגדה נלחם סמית' במרד הסנוסים בתחילת 1917 וכן בקרבות רבים במהלך המערכה על סיני וארץ ישראל וביניהם:
קרב מגדבה (דצמבר 1916)
קרב רפיח (ינואר 1917)
קרב עזה הראשון (מרץ 1917)
קרב עזה השני (אפריל 1917)
קרב באר שבע (אוקטובר 1917)
קרב תל חווילפה (נובמבר 1917)
קרב תל א-שריעה ותל הוריירה (נובמבר 1917)
קרב עבר הירדן הראשון (מרץ 1918)
קרב עבר הירדן השני (אפריל-מאי 1918)
ביוני 1918, עם התקדמות הכוחות הבריטים למרכז וצפון הארץ החליט הפיקוד הבריטי שיחידת גמלים אינה מתאימה לתוואי השטח ההרריים והוחלט לפרק את הבריגדה. במסגרת תהליך זה צומצמה היחידה ונשארו בה רק החיילים האנגלים וכן הוחלף סמית' על ידי בריגדיר גנרל קלוד סטיוארט רום (Claude Stuart Rome).
לאחר המלחמה שירת בבריגדת הרגלים ה-24 (אנ') ובדיוויזיה העשירית עד סיום שירותו.
לאחר השירות הצבאי

לאחר סיום שירותו הצבאי עבר סמית' לאיטליה שם נפטר ב-1927 בעיירה אלאסיו (אנ') שבצפון איטליה. צלב ויקטוריה בו זכה שמור במוזיאון של "רגימנט הרגלים של הדוכס מקורנוול" שהוקם ב-1924 בעיר בודמין (אנ') שבקורנוול.
לקריאה נוספת

ג'ון גריינג'ר, "הלחימה על ארץ ישראל-1917", הוצאת מודן והמעבדה התפיסתית באגף המבצעים, 2012.
ערן דולב, אלונקה על גב גמל, תל אביב: מערכות והוצאת מודן, 2017.
פילדמרשל ארצ'יבלד פרסיוול ויוול, מסעי המלחמה בארץ ישראל, הוצאת אריאל, 2007.
Clayton, Anthony; Killingray, David (1989). Khaki and Blue: Military and Police in British Colonial Africa. Africa series. Vol. Monographs in International Studies, Volume 51. Ohio University Center for International Studies. ISBN 978-0-89680-147-9.
Falls, Cyril; G. MacMunn (1930). Military Operations Egypt & Palestine from the Outbreak of War with Germany to June 1917. Official History of the Great War Based on Official Documents by Direction of the Historical Section of the Committee of Imperial Defence. Vol. 1. London: HM Stationery Office. OCLC 610273484.
Langley, G.F. (1976). Sand, Sweat and Camels: The Australian Companies of the Imperial Camel Corps. Lowden Publishing. ISBN 978-0-909706-51-7.
Inchbald, Geoffrey (1970). Imperial Camel Corps. Johnson. ISBN 0-85307-094-6.
Lawrence, T.E. (1962). Seven Pillars of Wisdom. Penguin Books. ISBN 0-14-001696-1.
רכבת משא

רכבת משא של רכבת ישראל נושאת כ-30 מכולות במסילת החוף. שינוע מטען דומה בכבישים היה מצריך משאיות כמספר המכולות.
רכבת משא חוצה את גשר סלמון ביי בסיאטל, וושינגטון, ארצות הברית
רכבת משא בנגב
רכבת משא מורכבת מקטר, אחד או יותר, הגורר קרונות משא. חלק ניכר משינוע משאות ביבשה ברחבי העולם נעשה באמצעות רכבות משא. רכבות משא הן הרכבות הארוכות ביותר בעולם, ולעומת רכבות נוסעים, אשר אורכן בדרך כלל אינו עולה על 500 מטר, רכבות משא עשויות להגיע לאורך של קילומטרים אחדים.
שינוע משאות ברכבות הוא אמצעי שינוע זול ביחס לשינוע במשאיות הנעות על כבישים ואף חסכוני יותר בהשפעתו של זיהום האוויר. ככל שרכבות משא נוסעות למרחק גדול יותר ונושאות מטענים גדולים יותר, גדל אף יתרונן הכלכלי על פני שינוע במשאיות. רכבות משא מאבדות יתרון זה בשינוע מטענים קטנים יחסית למרחקים קצרים. בארצות הברית רכבת משא ארוכה, ועליה 3–5 אנשי צוות, יכולה לגרור מאה קרונות עמוסי מכולות בשתי קומות, בעוד שמשאית יכולה לשנע רק מכולה בודדת בכביש.
חסרונותיה העיקריים של רכבת משא נעוצים בחוסר גמישותה באשר ליעדי הנסיעה. מסיבה זו חלק ניכר משינוע משאות נעשה ברכבי משא בכבישים. ממשלות רבות בעולם מעודדות פיתוח תנועת רכבות משא מתוך דאגה לאיכות הסביבה ולאור החיסכון בדלק באמצעי תחבורה זה. שינוע סחורות דרך נמלי הים בעולם גרם לעליה בתנועת רכבות המשא. חברות רכבת רבות בעולם מחשבו את פעולותיהן והצליחו להגדיל את קיבולת המסילות ולשפר את לוחות הזמנים של רכבות משא.
קיים מגוון גדול של רכבות משא לשינוע סוגי מטען שונים באמצעות קרונות המותאמים לסוג המטען. רכבות המשא הנפוצות ביותר הן אלה המשנעות מכולות על גבי קרונות שטוחים, בעלי פיני אחיזה המותאמים לגודל המכולות. השינוע במכולה גרם לירידה חדה בשימוש בקרונות המשא הסגורים המסורתיים, עם דלתות צד נגררות. באירופה נפוצות רכבות משא המצוידות בקרונות שטוחים המותאמים למשאיות. המשאיות עולות בנסיעה על הקרונות בתחנת משא והרכבת נושאת מספר רב של משאיות לתחנת היעד, משם ממשיכות המשאיות ליעדן בנסיעה על הכביש. במסילת מנהרת התעלה עוברות באופן קבוע רכבות הנושאות משאיות בין אנגליה לצרפת. קיימות אף משאיות המצוידות בשתי מערכות גלגלים, האחת לנסיעה על הכביש והשנייה לנסיעה על מסילות. משאיות מסוג זה נרתמות יחד ומרכיבות רכבות משא למרחקים ארוכים.
רכבות משא כוללות סוגים נוספים של קרונות משא כמו קרונות מכלים (חומרים כימיים שונים, דלק וגז) וקרונות תפזורת (גרעינים, חצץ, פחם, מלט וכדומה). רכבות המשא הכבדות ביותר בעולם הן אלה המשנעות עפרת ברזל ופחם. כושר הנשיאה של קרונות משא לנשיאת עופרות מגיע כדי 130 טון לקרון ורכבת משא הנושאת עופרות עשויה לשאת עשרות אלפי טונות מטען בנסיעה אחת. רכבות ענק שכאלה נפוצות באוסטרליה, דרום אפריקה, ברזיל ומאוריטניה.
רוזלינה ליידסטר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 בספטמבר 1962 (בת 62) וייטנאם 
 השכלה:  אוניברסיטת המדינה בסן פרנסיסקו 
 
רוזלינה טראן ליידסטר (באנגלית: Rosalina Tran Lydster; נולדה ב-16 בספטמבר 1962) היא מעצבת תכשיטים וייטנאמית-אמריקאית. היא הייתה מעצבת משותפת של הכתר בתחרות מיס יוניברס 2008.
רוזלינה ליידסטר נולדה בווייטנאם להאי וו, צורפת של הגברת הראשונה של וייטנאם וחברות אחרות מסייגון. אביה היה אדריכל מיומן. המשפחה הייתה בעלת עסק תכשיטים אשר התאים ללקוחות יוקרתיים. בהמשך הם עברו לארצות הברית בשנות ה-70 והמשיכו בעסקי התכשיטים בסן פרנסיסקו. ליידסטר למדה עסקים באוניברסיטת המדינה של סן פרנסיסקו (אנ') והמשיכה בלימודים במכון לאופנה לעיצוב ומרצ'נדייז.
קריירה

לאחר סיום הלימודים, ליידסטר החלה את הקריירה שלה כבנקאית השקעות בחברה גדולה בוול סטריט. היא עיצבה טבעות חתונה ותכשיטים אחרים לחברים עד שהחליטה להקים את חברת התכשיטים שלה בשנת 2001. בשנת 2005 היא נבחרה כאחת התכשיטניות הרשמיות לטקס פרסי אוסקר ה-78 ב-2006. בשנת 2008 נבחר ליידסטר כמעצבת המשותפת לתחרות מיס יוניברס 2008 וכשופטת מקדימה לתחרות מיס יוניברס 2009.