stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יעל בזואר

| יעל בזואר |
| --- | --- |
 יעל בזואר (זכר)
מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: יעלים
שבט:: יעלים
סוג:: יעל
מין:: עז הבר
תת־מין:: יעל בזואר
שם מדעי
 Capra aegagrus aegagrus ‏ארקסלבן, 1777
תחום תפוצה


יעל בֶּזואר (שם מדעי: Capra aegagrus aegagrus; מוכר גם כעז בר בזוארית או כעז בזואר) הוא אחד מ-6 תת-המינים של עז הבר המצוי ברחבי המזרח התיכון ובאסיה הקטנה - מטורקיה ועד פקיסטן. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1777 על ידי הזואולוג הבריטי ג'והן כריסטיאן ארסלבן. פירוש שמו המדעי (aegagrus) ביוונית הוא "עז פראי". היעל הבזוארי הוא תת-המין הנפוץ ביותר של עז הבר, ובתקופות מוקדמות הוא כנראה היה מצוי גם בישראל. יש הסוברים כי תת-מין זה הוא האב של עז הבית. תת-המין יעל כרתים דומה לו מאוד מבחינה חיצונית, והזיהוי ביניהם קשה למדי בגיל מבוגר. עם זאת, יעל כרתים נוטה לרוב להיות בהיר יותר.
למרות היותו תת-מין של עז הבר, הוא מכונה לעיתים קרובות "יעל" בדומה לתת-מין אחרים בשל הדמיון של הזכרים ליעל מאשר לעז הבית. השם הרשמי של המין - "בזואר", ניתן לו עקב ההימצאות של אבני בזואר בקיבתו לעיתים קרובות (חומר קשה דמוי אבן שנוצר בקיבה משילוב של סידן עם גורם חיצוני כמו שיער), ואשר היו נחשבים בעבר כתרופות טבעיות לניקוי רעלים מהגוף. מקור השם הוא מהמילה הפרסית "פאדזאר" שפירושה אנטי-רעלי. בפרסית היעל גם מכונה "פסנג" שפירושו "רגל סלעים". ליעל הבזוארי יש שמות נוספים על פני תפוצתו, כמו "יעל אנטולי", "יעל פרסי", "יעל טורקי" ו"ג'ייק".
אנטומיה ומראה

זכרי יעל בזואר מתאפיינים בזוג קרניים גדולות וארוכות במיוחד בצורת סהר, עם מבנה אופייני לשאר עיזי הבר: הקרן צומחת לכיוון מעלה תוך כדי זווית אלכסונית לצדדים, ומתעגלת בהדרגה עם הזמן עד שיוצרת 3 רבעי עיגול - בצורת "C" בדרך כלל. הרווח בין הקרניים גדול יותר בקצוות מבבסיס ומוטת הקרן גדולה למדי. הקרניים של יעל בזואר צרות יותר משל היעל "האמיתי", ותחת כפתורים יש להם שידרה בולטת לאורך חזית הקרן עם בליטות ושקעים שמזכירים במעט את קרני היעל. המשטח הקדמי של הקרן מעוגל במעט עם שקע סמוך לשידרה והמשטח האחורי שטוח. צבע הקרניים של היעל הוא ברזל, אפור כהה או שחור.

ניתן להבדיל בקלות בין הזכרים לנקבות; קרני הנקבות צרות, דקות וישרות יותר עם קימור קל לצדדים או לאחור כפגיון, ואין להם כלל שידרה בולטת. צבע קרניהן בהיר יותר. אורך הקרניים של הזכרים הוא 100-55 ס"מ, ושל הנקבות 11 ס"מ בלבד.
הפרווה של היעל הבזוארי נוטה להיות עבה ושעירה בחורף ודקה ודלילה יותר בקיץ בהתאם לשינויי הטמפרטורה. צבע הפרווה של זכר היעל בקיץ הוא חום אדמדם או צהבהב שנוטה להיות אפרפר יותר בחורף. הפרווה של הזכרים המבוגרים מתבהרת עם הגיל לצבע אפרפר חיוור עד לבנבן בצלעות, בגב, בעורף ובצדדי הצוואר. בנוסף, למבוגרים יש סימונים כהים בצבע שחור, חום מהגוני או חום שוקולד כהה - המנוגדים לצבע הפרווה הבהיר. הסימונים הכהים כוללים פס דק לאורך הגב, פס עבה מעל המותניים, כתם גדול סביב כל בית החזה והכתף, וכתמים כהים סביב כל החלק העליון של הרגליים. הנקבות נוטות להיות במשך כל השנה בצבע חום-זהוב עם גוון אדמוני, ומלבד פסים דקיקים כהים בחזה, בכתף ובמותניים - מרבית הסימונים של הזכרים נעדרים אצלם ועל כן הזיהוי ביניהם קל מאוד. בנוסף הזכרים מתאפיינים בזקן שחור עבה וארוך שנעדר אצל הנקבות. הן לזכרים והן לנקבות יש זנב שחור, מותניים, עכוז וגחון לבנבנים, ורגליים בהירות עם רצועות שחורות בחזית שמופרדות על ידי הברכיים הבהירות.

צבע הראש של הזכר הוא שחור מבריק או חום שוקולד כהה. יש להם גבות קרמיות מעל העיניים ופסים דהויים ובהירים על הלחיים. האוזניים שלהם אף הם בצבע צהבהב קרמי עם קצוות שחורות. לנקבות לעומת זאת צבע הראש הוא חום-צהבהב כהה עם שילוב של שערות שחרחרות ואדמדמות, כשהמצח נוטה להיות כהה יותר מהלחיים. יש להן פסים שחורים מהעיניים עד ללוע וגבות קרמיות מעל כל עין. הלוע שלהן לבנבן בניגוד לאף השחור. האוזניים בצבע צהבהב-אדמדם עם פסים שחרחרים דקיקים בקצוות.
מבנה גופו של יעל בזואר ארוך, כבד ומוצק, ויש לו צוואר קצר וראש משולש. אוזניו צרות וארוכות בדומה לעיזים רבות, וזנבו קצרצר. רגליו קצרות יחסית לגופו ומוצקות, וכתפיו שריריות וגבוהות מעט. פרסותיו חזקות וקצרות ומותאמות לטיפוס באזור הררי. יש לו עיניים ואף בינוניים ונחיריים מחורצים. גובה כתף הזכר 94-67 ס"מ ומשקלו 90-45 ק"ג. הנקבות קטנות במעט.
תפוצה ואקולוגיה

יעל בזואר נפוץ ברחבי המזרח התיכון. תפוצתו העיקרית משתרעת לאורך דרום ומערב טורקיה, דרום ארמניה, אזרבייג'ן וגאורגיה, מרבית חלקי איראן (לבד ממרכז מדבר המלח דשתי כוויר), מערב פקיסטן ואולי גם עדיין בצפון עיראק. אוכלוסיות מבודדות נמצאות במרכז ומערב הרי הקווקז הגדול בתחומי אזרבייג'ן, גאורגיה ורוסיה (רפובליקות: דאגסטן וצ'צ'ניה), וכן במרכז אפגניסטן. בעבר יעל בזואר היה מצוי בצורה נרחבת גם ברחבי כורדיסטן, בצפון ומערב סוריה וכן בצפון לבנון. בתקופות מוקדמות יותר היה מצוי כנראה גם בישראל. גבולות התפוצה בין היעל הבזוארי ליעל סינדי וליעל טורקמני אינם ברורים לגמרי.

יעל בזואר הובאה גם לאזורים הרריים בניו מקסיקו, בפלורידה ובויומינג, וכן לאזור מורביה בצ'כיה סמוך לגבול האוסטרי.
התפוצה הגאוגרפית ההיסטורית של תת-המין הייתה לאורך רכסי ההרים האסייתים: הרי זגרוס, הרי אלבורז, הרי הינדו-כוש, הרי הקווקז, הרי קלמון, הרי אררט, הרי אמנוס, הרי אכרד, הרי הלבנון, מול הלבנון, הר החרמון, הרי אנסריה (ליד לטקיה), הרי הטאורוס, הרי הפונטוס, הרי נור, ועוד.
בית הגידול של יעל בזואר נמצא בתחומי האקלים הים-תיכוני ומורכב ממדרונות הרריים תלולים וטרשיים עם פסיפס של סלעים, גבעות, שיחים, צוקים, חלוקי נחל, מחשופי סלע, חורש ים תיכוני כרי דשא ויערות נשירים דלילים או עבותים. הוא מצוי גם בבתי גידול צחיחים יחסית ובגבהים של עד 3,250 מטר מעל פני הים. הטמפרטורות בתחומי המחייה שלו משתנות על פני התפוצה שלו ובהתאם לעונה: 20 מעלות חום עד מינוס 8 בחורף, ובסביבות 36-12 מעלות בקיץ. כמות המשקעים הממוצעת היא 2,000-100 מילימטר לשנה.
יעלי בזואר הם בעלי חיים חברותיים החיים בקבוצות או בעדרים, אם כי זכרים מבוגרים נוטים לחיות בבדידות בדרך כלל. בעדרי זכרים בוגרים ומתבגרים יש היררכיה דומיננטית המבוססת על גיל, גודל וקרניים. עונת הרבייה של היעלים היא בסוף הסתיו ולאחר תקופת הריון של כ-5 חודשים נולדים בדרך כלל תאומים.
היעל הבזוארי חי בשטח פעילות קבוע קטן יחסית. השטח לרוב יכלול צוקים, גבעות, סלעים ואזור מיוער בבתי גידול שאינם צחיחים. היעל הוא בעל חיים יומי או לילי בהתאם לנוכחות טורפים ופעילות אנושית. זכרים מבוגרים נוטים לנוח במקומות מוגנים כמו מערות במשך היום ולחפש מזון בלילה. היעל הבזוארי ניזון מעשבים ועשבי תיבול, והוא נוהג לעיתים קרובות לטפס על עצים על מנת להגיע לעלים; היעלים נצפו על ענפי עצים בגובה של 6 מטר מהקרקע. כאשר יהיה בסביבתם מקור מים זמין היעלים ישתו באופן קבוע - בדרך כלל בשעות הבוקר והערב או אפילו לאחר רדת החשיכה. לטענת מספר חוקרי טבע יעל בזואר מסוגל להתקיים ללא מים למשך זמן רב מאוד.

ליעל בזואר יש חפיפה עם אוכלי עשב רבים בתחומי תפוצתו כמו צבי פרסי, צבי הודי, צפיר האלפים, כבש אוריאל, יחמור פרסי, אייל הכרמל, ואייל אדום, ובהרי הקווקז הוא מצוי במקביל לחלק מהטווח של יעל קווקזי מזרחי. עם זאת הוא אינו נוטה להתחרות עם האחרון על מקורות מזון מכיוון שהוא מאכלס אזורים נמוכים יותר.
היעל הבזוארי זריז מאוד על פני בית הגידול הסלעי והתלול, והוא מנצל זאת כדי להימלט מטורפיו. בנוסף יש לו חושים חדים של ראייה ושמיעה. בין טורפיו העיקריים ניתן למנות נמר פרסי, נמר אנטולי, זאב הודי, ברדלס אסייתי ובעבר אף טיגריס כספי ואריה אסייתי, והגדיים עלולים להיטרף גם על ידי קרקלים, שועלים ותנים זהובים.
איומים ושימור

היעל הבזוארי מסווג על ידי IUCN במצב השימור "פגיע" (VU), בשל ירידת משמעותית של האוכלוסייה ששיעורה הוא בלמעלה מ-30% על פני 21 שנים, כתוצאה מהרס בית הגידול, מהפרעה אנושית ומציד.
האיומים העיקריים כיום ליעל בזואר בטורקיה, איראן ואפגניסטן, הם ציד לא חוקי, תחרות על מזון עם בעלי חיים מקומיים, ואובדן בית גידול על ידי ניצול הקרקע לחקלאות או מרעה של עדרי צאן. באזור הקווקז יש השפעה שלילית על היעל גם בשל המלחמה המתמשכת בין ארמניה לאזרבייג'ן סביב חבל נגורנו קרבאך, או בשל המוג'אהדין הקווקזי הפעיל בגבול רוסיה-גאורגיה וגרורות של מלחמת האזרחים הגאורגית. בלבנון ובסוריה הייתה תוכנית משותפת להחזרת היעל להרי קלמון, אך בשל מלחמת האזרחים בסוריה סביר להניח שהתוכנית אינה ישימה כיום.
יעל בזואר מצוי במספר אזורים מוגנים באיראן, רוסיה, גאורגיה, ארמניה, טורקיה ואזרבייג'ן.
אין אומדן אוכלוסייה עולמי ליעלי בזואר. למרות טווח התפוצה הרחב שלו, הוא כנראה נדיר מאוד או נפוץ בדלילות בחלקים רבים מהטווח ההיסטורי שלו כמו באפגניסטן ועיראק. עם זאת, יש עדויות על התאוששות של האוכלוסייה באזורים מסוימים שבהם יש הגנה נאותה עליו. המספרים גבוהים בוודאות מ-20,000 פרטים.
היעל הבזוארי והאדם

יעל בזואר הוא בין בעלי החיים הפופולרים בציד-חובבים במזרח התיכון ובאמריקה וניצוד במיוחד עבור קרניו הגדולות. עונת הציד של תת-המין היא בדרך כלל מ-1 באוגוסט עד 30 במרץ. מכיוון שהיעל נוטה לחיות גם באזורים סלעיים נגישים, קל יותר לצודו ממיני יעלים אחרים. שיטת הציד העיקרית היא שכיבה במארב וקריאה ליעל באמצעות חיקוי קול של זכר.
ישנם כלאיים בין יעל בזואר לעז הבית (בדומה ליעז) שהוכרו כתת-מינים נפרדים במועדוני ציד בינלאומיים. ניתן למצוא יעלי כלאיים כאלו סביב אזורים מיושבים בטורקיה, ולעיתים הם חיים בעדרים משלהם ולא מתערבבים עם עיזי הבית. הכלאיים נוטה להיות דומה יותר ליעל הבזוארי, אולם יש לו אוזניים ארוכות יותר בדומה לעז והשיער שלו נוטה להיות ארוך ושעיר בהשוואה לפרטי פרא טהורים. ההבדל העיקרי בין פרטי הכלאיים לפרטי הבר הוא הקרניים שצומחות לצדדים בצורה משמעותית.
יעל כרתים, תת-המין הדומה מאוד ליעל בזואר.
זוג נקבות של יעל בזואר מוסוות היטב במדרון מושלג.
עדר מעורב של יעלי בזואר על מורדות הרי זגרוס באזור ח'וזסתאן שבאיראן.
קרניים של יעל בזואר מוצגות לראווה.
יעל בזואר על מטבע ארמני.
ישעיהו פורת

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1936 תל אביב, ישראל
 פטירה:  7 באפריל 2018 (בגיל 82 בערך)
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיסוק:  עיתונאי, שדרן ספורט
 מעסיק:  מעריב, חדשות הספורט, גלי צה"ל
 תחום סיקור:  ספורט
 
ישעיהו פורת רפפורט (1936 – 7 באפריל 2018) היה עיתונאי, עורך, שדרן ספורט ומבכירי פרשני הספורט בישראל.
קורות חייו

ישעיהו פורת נולד בתל אביב. היה ידוע בכינוי "שייע". בצעירותו היה כדורגלן בגדנ"ע יהודה. לאחר מכן עבר להפועל תל אביב.
את הקריירה העיתונאית שלו החל בעיתון חדשות הספורט. היה עורך הספורט הראשון במעריב לנוער, והיה יד ימינו של נחמיה בן אברהם.
בהמשך הצטרף למדור הספורט של מעריב, ושימש שם כפרשן ובהמשך היה עורך המדור. הוא סיקר עבור העיתון אירועי ספורט בינלאומיים, ובהם את אולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968), מונדיאל 1970 בהשתתפות נבחרת ישראל, אולימפיאדת מינכן (1972), שבה אירע טבח הספורטאים, אליפות אסיה למועדונים בהשתתפות קבוצות כדורגל ישראליות, ואת משחקי עמי אסיה שנערכו בטהראן 1974 בהשתתפות משלחת ישראל שזכתה ב-19 מדליות.
בהמשך עזב את מדור הספורט במעריב, הקים בעיתון את מוסף הכלכלה השבועי "עסקים", ושימש כעורכו במשך שנים. במסגרת עבודתו בעיתון היה אחראי על הכשרת מאות עיתונאים, בתחום ספורט ובתחומים אחרים.
אחרי 30 שנות עבודה במעריב, הוא פרש מהעיתון והקים הוצאה לאור, והוציא בין השאר, יחד עם משה לרר את הספר היובל ה-50 לספורט בישראל, "ספורט 50", אלבום שמקיף את התפתחות הספורט ההשגי בישראל במשך 50 שנה מהקמת המדינה בשנת 1948 ועד 1998.
פורת הגיש בגלי צה"ל במשך שנים רבות יחד עם משה לרר תוכנית ספורט שבועית, "רדיו ספורט" והיה עורך ספורט של התחנה במשך 16 שנים.
בעונת 1988/1989 בליגה הלאומית הצטרף למועדון מכבי חיפה בתפקיד יועץ תקשורת.
בשנת 2005 החל לשמש נציגו של דניאל יאמר בישראל, כאשר יאמר ניהל משא ומתן לרכישת מועדון הכדורגל מכבי נתניה והפך לבעליו.
ספריו

"כדורגל אמנות תחבולה וטאקטיקה", בהודאת "מדסה"(הספר בקטלוג ULI)
"ספורט 50", הוצאת גלי אלפא תקשורת, בשנת 1988
הערות שוליים

↑  שלמה מן, דרך ארץ קדמה לכתיבה, באתר העין השביעית, 21 באפריל 2009
↑  הספר "ספורט 50" באתר סימניה
↑  התלבושות באתר מכבי חיפה
↑  מוטי פשכצקי, דניאל יאמר רכש את מכבי נתניה, באתר nrg‏, 21 בדצמבר 2005
↑  רותם גרוסמן ותומר גנור, מכבי נתניה: קרופניק החרים אימון הקבוצה, באתר ynet, 13 בינואר 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007526273205171  LCCN: n2020016259  VIAF: 310741517   WorldCat (עם VIAF): 310741517
ימצרטופס

| ימצרטופס |
| --- | --- |

תקופה
קרטיקון עליון 99.6–70.6 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: צרטופסים
סוג:: ימצרטופס
מין:: Yamaceratops dorngobiensis
שם מדעי
 Yamaceratops

איור אפשרי
ימצרטופס (שם מדעי: Yamaceratops; מילולית: "הפרצוף של יאמה") הוא סוג דינוזאור מסדרת בעלי אגן דמוי עוף אשר חי באסיה בתחילת הקרטיקון שלפני מיליון שנה מימינו והוא מקרוביו הקדומים של הצרטופסיים.
סוג זה תואר בשנת 2006 בידי החוקרים Makovicky ו-Norell ונכלל בו מין יחיד: Yamaceratops dorngobiensis. הממצאים המאובנים התגלו בשטחי Javkhlant Formation, בשטחי מדבר גובי שבמונגוליה.
דינוזאור זה דמה מעט לפסיטקוזאורוס והיה קטן בהרבה מקרוביו הצרטופסיים, כשאורכו מוערך ב-50 ס"מ ומשקלו כ-2 ק"ג בקירוב. הוא היה דו-רגלי מהיר ובעל עטרה קצרה. הסיווג שלו שנוי במחלוקת מסוימת אף שמרבית החוקרים רואים בו קרוב של הארכיאוצרטופס והסוג Liaoceratops.
הממצאים שלו מעטים וכוללים גולגולת חלקית שנמצאה במונגוליה ב-2002. ממצאי ביצים מ-2008 שנחשבו כשייכות לסוג נחשבים כיום למאובני ביצי עופות. בנוסף החוקר Minyoung Son תיאר ב-2020 ממצאים שהתגלו ב-2014 ושייכים כנראה לסוג.
לאטונדאן

| בננה לאטונדאן |
| --- | --- |

מיון מדעי
על־ממלכה:: איקריוטים
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: חד-פסיגיים
סדרה:: זנגבילאים
משפחה:: מוזיים
שם מדעי
 Musa Acuminata
בננה לטונדאן (באנגלית: Latundan Banana; שם מדעי: Musa Acuminata) היא זן פופולרי של בננה מיניאטורית המגודלת בפיליפינים ונפוצה בדרום מזרח אסיה.
אורכה הממוצע של בננת הלטונדאן הוא כ-20 ס"מ, היא בעלת קליפה עבה, צבעה צהוב וטעמה מתוק.
הפרי משמש כקינוח פופולרי, אך לעיתים גם כצמח נוי.
ראו גם

עכביש הבננות
בננה רוטי
הערות שוליים

↑  Banana Bible: 12 Banana Types in the Philippines | Pepper.ph, pepper.ph
↑  M.M.P.N.D. - Sorting Musa names, www.plantnames.unimelb.edu.au
↑  Latundan, Improving the understanding of banana (באנגלית)
↑  Learn2Grow, web.archive.org, ‏2012-03-08
לאטינה (נפה)

נפת לאטינה (באיטלקית: Provincia di Latina) היא נפה בדרומו של מחוז לאציו שבאיטליה. היא משתרעת על שטח של 2,251 קמ"ר, ובשנת 2005 התגוררו בה 519,850 נפש. בירתה של הנפה בעיר לאטינה.
הנפה גובלת בנפת פרוזינונה במחוז לאציו בצפון, בנפת רומא במחוז לאציו בצפון-מערב, בנפת קזרטה במחוז קמפניה בדרום-מזרח ובים הטירני בדרום.
ראו גם

פונדי
יצחק בראלי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 באוקטובר 1887 סמרגון, בלארוס 
 פטירה:  14 באפריל 1956 (בגיל 68) תל אביב-יפו, ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות נחלת יצחק 
 תפקיד:  חבר סיימאס 
 
יצחק בראלי (אייזיק ברודני) (19 באוקטובר 1887 – 13 באפריל 1956) היה פעיל ציוני, בנקאי, מנהל משותף של בנק הפועלים (1929–1950), יו"ר בנק הפועלים (1951–1955), ממעצבי דמותם של מוסדות הכלכלה והמשק של תנועת הפועלים בארץ ישראל.
קורות חיים

נולד בשם אייזיק ברודני ב-א' בחשוון, תרמ"ח, לשינה ומאיר בעיר סמרגון שבליטא.
בראלי קיבל חינוך מסורתי וכללי, בחדר, בישיבת סלובודקה, בין השנים 1908–1909 למד בקולג' האמריקאי בביירות, ובין השנים 1910–1914 למד באוניברסיטת ברן בשווייץ (כלכלה מדינית, פילוסופיה ומזרחנות). בזמן לימודיו בברן נתמנה בראלי ליושב-ראש האגודה האקדמית הציונית בברן.
בראלי היה ממיסדי "החבר" וחבר המרכז הראשון שלו, וממייסדי "צעירי ציון" וראשיה ברוסיה ובליטא.
בין השנים 1917–1919 היה בראלי מנהל הבנק העממי וסגן יו"ר ועד הקהילה בחרקוב.
בהמשך דרכו בראלי היה בין מייסדי המפלגה הציונית-סוציאליסטית (צ"ס).
בין השנים 1921–1926 היה מנהל הבנק היהודי המרכזי בקובנה (ליטא).
בראלי התחתן עם ד"ר חוה לבית יהלום (1889–1965), רופאה במקצועה.
ב-5 במאי 1926 עלה לארץ ישראל מלווה ברעייתו ובנו.
בשנת 1927 נתמנה בראלי לחבר הנהלת בנק הפועלים.
בראלי נתמנה לחבר ההנהלה של "המשביר" עד שנת 1929.
בין השנים 1929–1949 כיהן כמנהל משותף של "בנק הפועלים בע"מ" (בין השנים 1929 - 1937 עם יוסף אהרונוביץ', משנת 1938 עם פרץ נפתלי).
בשנת 1950 כיהן כמנהל משותף של "בנק הפועלים בע"מ" (עם אברהם זברסקי).
בין השנים 1951–1955 כיהן כיו"ר בנק הפועלים.
בין השנים 1921–1931 היה בראלי חבר וסגן חבר הוועד הפועל הציוני.
בראלי היה ציר הקונגרסים הציוניים מה-11 עד ה-19.
בראלי היה מעסקני ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל ומפא"י וחבר ההנהלה במוסדות הכלכליים של הסתדרות העובדים.
בראלי מונה לשופט עירוני בתל אביב.
בראלי מונה לחבר הנהלות : בנק אנגלו-פלשתינה בע"מ, הבנק האופותיקאי הכללי של א"י בע"מ.
נפטר ב-13 באפריל 1956, נטמן בבית הקברות נחלת יצחק.
משפחה

אביו מאיר שהיה בנקאי היה בנו של הרב שלמה מרדכי, ואימו שינה בת בן-ציון לבית סוחר (ספיר).
בנו מאיר בראלי היה עיתונאי, עורך "אשמורת", ביטאון הנוער של מפא"י, חבר מערכת "דבר". משנת 1961 חבר מזכירות מערכת "דבר" בתל אביב
נכדיו: נאווה והפרופ' אבי בראלי.
הנצחה

על שמו של בראלי קרוי רחוב בראלי בשכונת למד בצפון תל אביב.
הקמת קרן מייסדים ע"ש יעקב אפטר, יצחק בראלי, שרגא גורן (גורוחובסקי), אברהם זברסקי, יהודה חורין וראובן שנקר. עמותה שנוסדה בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 כתוצאה מאיחודן של מספר עמותות שהוקמו בשנות ה-60 וה-70 ביזמתו של אברהם זברסקי, מנכ"ל בנק הפועלים דאז, כדי להנציח את זכרם של כמה ממייסדי משק העובדים. הקרן הקדישה את כספיה בעיקר לסיוע למימון מחקרים ופרסום ספרים הנוגעים לתולדות תנועת העבודה בכלל ומשק העובדים בפרט וכן להקמת אתר אינטרנט שיהיה מוקדש לתנועת העבודה ההיסטורית. בשנת 2013 פורקה הקרן.
בשנת 2000 הוציא לאור בנו, מאיר בראלי את הספר "נבון לב" מחייו של יצחק בראלי במחברות לספרות.
לקריאה נוספת

'ברודני, יצחק איזיק', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 102–103. (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  בנק הפועלים, דוחות היסטוריים משנת 1920 bankhapoalim.co.il/wps
↑  יצחק בראלי (אייזיק ברודני) דוד תדהר, אנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך 3, עמוד 1413
↑  במדריך רחובות תל אביב יפו (רחוב יצחק בראלי) : "מראשי המשק ההסתדרותי. נולד בליטא היה ממייסדי צעירי ציון ומנהל בנק בחארקוב ואחר כך בקובנה. עלה לארץ־ישראל ב־1926 והיה למנהל המשביר המרכזי. מאז 1928 ועד מותו היה מנהל בנק הפועלים וחבר ההנהלה במוסדות הכלכליים של הסתדרות העובדים"
↑  יצחק בראלי ממייסדי "צעירי ציון" ברוסיה וליטא. 1917–1919 מנהל הבנק העממי בחרקוב מתוך יומן העבודה - ירושלים, 23 ביוני 1937, העמותה למורשת שרת
↑  חוה יהלום בראלי, מספר רישיון רופא 555, רח' בן יהודה 202 ילקוט הפרסומים 556, 16 בספטמבר 1957, פקודת המתעסקים ברפואה, 1947, רשימת רופאים המורשים לעסוק במקצועם, עמוד 1386
↑  חוה בראלי אתר חברה קדישא תל אביב יפו והמחוז
↑  בנק הפועלים - מאזן לשנת 1951 יצחק בראלי - יו"ר
↑  בראלי מאיר תנועת העבודה הישראלית: אישים
↑  מאיר בראלי דוד תדהר, אנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך 17, עמוד 5127
↑  "נבון לב" מחייו של יצחק בראלי מאיר בראלי, הוצאת מחברות לספרות, שנת 2000
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305624305171  VIAF: 297840985   WorldCat (עם VIAF): 297840985
ייעוץ הדדי להערכה מחדש

ייעוץ הדדי להערכה מחדש (באנגלית: Re-evaluation Counseling, ובראשי תיבות RC) הוא ארגון הדוגל בהליך פסאודו-מדעי בשם זהה, "ייעוץ הדדי להערכה מחדש", הליך שבו אנשים טוענים שהם עוזרים זה לזה להתמודד עם ההשפעות של פגיעה רגשית. הארגון מופעל על ידי תאגיד למטרות רווח בשם Personal Counselors (יועצים אישיים), עסק בשליטת משפחת ג'קינס (Jackins). הארגון שנוי במחלוקת, עקב קיומה של מנהיגות אוטוקרטית, היסטוריה של התעללות מינית בחברות הארגון על ידי המנהיג המייסד הארווי ג'קינס, והיסטוריה של טיפולי המרה. ארגון זה נחשב כת על ידי חברים-לשעבר בו, וכן מומחים. התהליך והתיאוריה של הייעוץ ההדדי פותחו בשנות ה-50 בסיאטל, לאחר שהארווי ג'קינס נפרד מהסיינטולוגיה של ל. רון האברד, ממנה שאל הייעוץ ההדדי כמה מושגים ללא ייחוס למקור.
בתחילת שנות ה-70 הוקם ארגון הייעוץ להערכה מחדש, מקבוצות מקומיות של משתתפים שנקראו "יועצים משותפים" (בשלוחה הישראלית נטבע השם "דועץ", הלחם של "דעת" ו"עצה"). הארגון היה בשליטת ארגון בשם "יועצים אישיים" (Personal Counselors) בסיאטל, וושינגטון. את הארגון הנהיג הארווי ג'קינס עד מותו ב-1999. כיום מנהל הארגון הוא בנו, טים ג'קינס.
ביקורת

הפסיכיאטר ריצ'רד מ' צ'יילדס טען שספרו של ג'קינס The Human Side of Human Beings (1965) מכיל פלאגיאט מדיאנטיקה של האברד (1950), ואמר שג'קינס פרש את המונחים של האברד על ידי ניסוחם מחדש בז'רגון שלו. "אנגראמות (Engrams)" של האברד הפכו ל"דפוסי המצוקה" של ג'קינס, "שחרור" הפך ל"פורקן", ו"להיות צלול" הפך ל"להגיח מחדש" של "ייעוץ הדדי להערכה מחדש".
דניס טוריש ופאולין אירווינג השוו במאמר משנת 1995 את שיטת הניהול של "ייעוץ הדדי להערכה מחדש" למודל המדינה הקומוניסטי של ריכוזיות דמוקרטית.
קיימים מאמרים מעטים על "ייעוץ הדדי להערכה מחדש" בכתבי עת אקדמיים, ו"ייעוץ הדדי להערכה מחדש" נוטה לא לשתף פעולה עם ניסיונות חקירה עצמאית.
הארגון רגיש לביקורת, בין אם חיצונית ובין פנימית, שהוא רואה בה מתקפה על הארגון.[דרוש מקור] ג'קינס האמין שביקורת רבה נוצרה מהעוינות של ממשלת ארצות הברית ל"טבעו המתקדם והאפקטיבי של 'ייעוץ הדדי להערכה מחדש' וליעילותו". "ייעוץ הדדי להערכה מחדש" מורה לחברים "להתערב במהירות הן בהתקפות והן ברכילות", שהן "דרמטיזציות של מצוקה" והתנהגויות לא מקובלות בתוך קהילת "ייעוץ הדדי להערכה מחדש". הוא קובע כי "מתקפה אינה דרך יעילה לפתור אי הסכמות או קשיים". הארגון דורש ש"אנשים המשתתפים בהתקפה צריכים קודם כל להפסיק זאת ולהתנצל על שהשתתפו בה", ולאחר מכן יש להציע להם ייעוץ. מבקרים שמתמידים "צריכים לעזוב את הקבוצה ויש להתעלם מהתקפותיהם". סטיב קאר מתח ביקורת על "ייעוץ הדדי להערכה מחדש", עקב מניעה זו של דיון פנימי.
במאמר המנתח את מה שמכונה "תאוריית ההתקפות" של "ייעוץ הדדי להערכה מחדש", טען קאר כי "כדי להתמודד עם התקפות על 'ייעוץ הדדי להערכה מחדש' ומנהיגיה, חברי הארגון מקבלים הוראה להתערב בדבריו של האדם, לגשת להאשמה שהוא משמיע בתור בעיה אישית של המאשים ולבוא במרץ להגנת האדם או האנשים המותקפים".
מערכת השליטה הריכוזית של "ייעוץ הדדי להערכה מחדש" בוטלה על ידי חברים לשעבר שדגלו במנהיגות אחראית יותר. ג'ון הרון, מנהיג ומורה לשעבר ב"ייעוץ הדדי להערכה מחדש", שעזב את הארגון ב-1974 כדי להקים ארגון ייעוץ הדדי משלו, Co-Counselling International, אמר שהוא נפרד מ"ייעוץ הדדי להערכה מחדש" מכיוון שארגון זה "התנה באופן שיטתי את חבריו לחבר בין סוג מסוים של פיתוח אנושי מועיל לבין שליטה סמכותית מרכזית בתיאוריה ובמדיניות הקהילה. היה לי ברור שזהו פסאודו-שחרור". הרון סבר שהסמכותיות של "ייעוץ הדדי להערכה מחדש" נגזרת בחלקה מהדוקטרינה הלניניסטית של שליטה מרכזית שלמד ג'קינס במפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית ובחלקה מהדוגמה האוטוקרטית של מקורבו לשעבר, ל. רון האברד.
"ייעוץ הדדי להערכה מחדש" תואר ככת. טוריש ואירווינג סברו ש"ייעוץ הדדי להערכה מחדש" חולק מספר מאפיינים עם כתות פסיכו-תרפיות, כלומר מנהיג כריזמטי, אידיאליזציה של המנהיג, חסידים המתייחסים למערכת האמונות שלהם כנעלה על אחרות, מצטרפים לקבוצה בזמנים של לחץ, והפיכת המטפל למרכזי בחיי החסיד. הקבוצה שואבת זמן רב יותר ויותר, היא מטפחת אשליות של עליונות על קבוצות אחרות ומתחילה לחשוד בקבוצות אחרות. "בהתחשב בעוינותה למושגים פלורליסטיים של השתתפות ודמוקרטיה, ל'ייעוץ הדדי להערכה מחדש' יש פוטנציאל להפוך לכת מלאה ומזיקה, למרות מטרותיה ההומניסטיות המקוריות".
לקריאה נוספת

Edwards, D. J., "The effect on self-actualization of personal growth programme based on co-counseling", South African Journal of Psychology, 1984, 14(2), 54–56.
Evison, R. and Horobin, R., "Co-counseling", in Innovative therapy in Britain, Ed. by Rowan, J. and Dryden, W., Milton Keynes: Open University
Heron, J., "Re-evaluation Counseling", British Journal of Guidance and Counseling, 1972.
Heron, J., "Re-evaluation counseling: Personal growth through mutual aid", British Journal of Guidance & Counseling, 1973, 1(2), 26–36
Heron, J., Re-evaluation Counseling: A Theoretical Review, 1973, Guildford: HPRP, University of Surrey
Jackins, H., Fundamentals of co-counseling manual, 1970, Seattle: Rational Island ISBN 1-58429-073-0
Jackins, H., The human situation, 1973, Seattle: Rational Island ISBN 0-911214-04-6
Jackins, Harvey, The List, Seattle: Rational Island Publishers, 1997 ISBN 1-88535-748-6
New, Caroline and Kauffman, Katie, Co-Counselling: The Theory and Practice of Re-Evaluation Counselling, Brunner-Routledge, 2004 ISBN 1-58391-210-X
Rosen, R.D., Psychobabble, Avon Books, 1979 ISBN 0-380-42291-3
Scheff, T.J., "Re-evaluation counseling: social implications", Journal of Humanistic Psychology, April 1972, vol.12, no.1, 58–71
Somers, B.J., "Re-evaluation therapy: the theoretical framework", Journal of Humanistic Psychology, April 1972, vol.12, no.1, 42–57
Somers, B. J., "The cocounseling class: People learning to exchange effective help with their distresses", Journal of Human Relations, 1972, 20(4), 475–490
Wolf, R. B. and Hirsch, B. J., "Outcomes of parent education programs based on reevaluation counseling". Journal of Child and Family Studies, 2003, 12(1), 61–76
יחסי מוזמביק–מקסיקו

| יחסי מוזמביק–מקסיקו |
| --- | --- |
מוזמביק: מקסיקו


מוזמביק: מקסיקו
שטח (בקילומטר רבוע)
799,380: 1,964,375
אוכלוסייה
34,881,116: 131,133,866
תמ"ג (במיליוני דולרים)
20,625: 1,788,887
תמ"ג לנפש (בדולרים)
591: 13,642
משטר
רפובליקה: רפובליקה פדרלית

יחסי מוזמביק–מקסיקו הם היחסים הדיפלומטיים בין מדינות מקסיקו המאוחדות לרפובליקה של מוזמביק. שתי המדינות חברות באו"ם.