stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפדרציה הבין-לאומית לספורט אלקטרוני
היסטוריה

הפדרציה הבינלאומית לספורט אלקטרוני הוקמה באוגוסט 2008 כדי לקדם את הספורט האלקטרוני ולהביא להכרתו כספורט לכל דבר ברמה הבינלאומית. הפדרציה נוסדה על ידי 9 התאחדויות ספורט אלקטרוני: הולנד, קוריאה הדרומית, דנמרק, גרמניה, וייטנאם, בלגיה, שווייץ, אוסטריה וסין. בנובמבר של אותה השנה, ערכה הפדרציה אספה כללית בהשתתפות כל המדינות החברות, על מנת לדון באמצעים לקידום הספורט האלקטרוני והפיכתו לספורט ברמה הבינלאומית. לאחר מכן החלה הפדרציה בגיוס מדינות חדשות לשורותיה על ידי הקצאת ארגון ספורט אלקטרוני אחד עבור כל מדינה, גם מחוץ לתחומי אירופה ואסיה, באמריקה, אפריקה ואוקיאניה. הפדרציה נוסדה וממוקמת בסיאול, קוריאה הדרומית.
משנת 2009 עורכת הפדרציה את אליפות העולם בספורט אלקטרוני בכותרי ספורט אלקטרוני נבחרים. בשנת 2009 ערכה הפדרציה את הIeSF Challange, בשנת 2010 נערכה אליפות IeSF Grand Final ומשנת 2011 מתקיימת האליפות תחת השם IeSF World Championship. בשונה מאליפויות בינלאומיות אחרות הנערכות באזורים שונים בעולם, בהן משתתפות קבוצות מקצועיות, האליפויות המאורגנות על ידי הפדרציה מיועדות להשתתפות נבחרות לאומיות. לפיכך, כל מדינה יכולה לשלוח רק קבוצה אחת (במסגרת טורניר לכותר קבוצתי, או שחקן יחיד במסגרת טורניר לכותר יחידים), אשר מורכבת משחקנים לאומיים בלבד (בניגוד לקבוצות מקצועיות אשר מורכבות משחקנים ממדינות שונות). אליפות העולם בספורט אלקטרוני של הפדרציה הבינלאומית היא הראשונה לקיים טורנירים עבור נבחרות. בנוסף, משנת 2012 הפדרציה העולמית מקיימת טורנירים נוספים במסגרת אליפות העולם, המיועדים לנשים בלבד.
במהלך תקופת אליפות העולם, מארחת ה-IeSF גם את סימפוזיון הספורט האלקטרוני השנתי, בו עולות סוגיות מפתח לדיון בין המשתתפים. בנוסף, מאחרת הפדרציה את האספה הכללית השנתית, בה משתתפים ראשי ארגוני הספורט האלקטרוני הלאומיים, ובה דנים נציגי המדינות בהתפתחות הספורט האלקטרוני, ומקבלים דיווח על תוצאות התוכניות והפעילויות של ה-IeSF, וכן דיווח על מצב ההתקדמות של הענף בכל מדינה.
בשנת 2010 הגישה העמותה לגיימינג תחרותי בישראל בקשת הצטרפות רשמית ל-IeSF, ולאחר דיון באספה הכללית אושרה הבקשה וישראל צורפה לרשימת המדינות החברות בפדרציה. מאז, נשלחה נבחרת ישראל לאליפויות העולם של ה-IeSF, ונציגים ישראליים השתתפו בדיונים והאסיפות של הפדרציה.
בשנת 2013 הגישה הפדרציה בקשת הצטרפות אל האגודה הכללית לפדרציות הספורט הבינלאומיות. במידה ותתקבל הפדרציה לאגודה, יפתח בפניה ערוץ ישיר לשיתוף פעולה עם פדרציות ספורט בינלאומיות אחרות, כמו הוועדה האולימפית, לצורך הכללת הספורט האלקטרוני באירועי מגה-ספורט בינלאומיים.
אליפויות וטורנירים

כחלק ממאמציה לקידום הענף בעולם, מארגנת הפדרציה, אחת לשנה, את אליפות העולם בספורט אלקטרוני. העיר אילת נבחרה לארח את אליפות העולם ב-2020:
| שנה | שם רשמי | מיקום | כותר משחקים | מנצחת | נבחרת במקום שני | נבחרת במקום שלישי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009 | IeSF Challenge | טייבק, קוריאה הדרומית | FIFA Online, WarCraft III: The Frozen Throne | קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | הרפובליקה העממית של סין  סין | רומניה רומניה |
| 2010 | IeSF Grand Final | טגו, קוריאה הדרומית | FIFA Online, WarCraft III: The Frozen Throne | קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | הולנד הולנד | רומניה רומניה |
| 2011 | IeSF World Championship | אנדונג, קוריאה הדרומית | StarCraft II, FIFA Online | שוודיה שוודיה | קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | רומניה רומניה |
| 2012 | IeSF World Championship | צ'ונן, קוריאה הדרומית | Alliance of Valiant Arms, StarCraft II, Tekken Tag tournament 2 | קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | אוסטריה אוסטריה | רומניה רומניה |
| 2013 | IeSF World Championship | בוקרשט, רומניה | League of Legends, StarCraft II, Tekken Tag tournament 2 | קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | שוודיה שוודיה | רוסיה רוסיה |
| 2014 | 6th e-Sports World Championship  | באקו, אזרבייג'ן | DOTA 2, StarCraft 2, Tekken Tag Tournament 2, Street Fighter, Hearthstone | קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | הרפובליקה העממית של סין  סין | פינלנד פינלנד |
| 2015 | 7th e-Sports World Championship | סיאול, קוריאה הדרומית | League of Legends, StarCraft 2, Hearthstone | סרביה סרביה | קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | הרפובליקה העממית של סין  סין |
| 2016 | 8th e-Sports World Championship | ג'קרטה, אינדונזיה | League of Legends, StarCraft 2, Hearthstone | קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | פינלנד פינלנד | אוסטריה אוסטריה |
מדינות חברות

המדינות החברות ב-IeSF:
אירופה
אוסטריה אוסטריה
אזרבייג'ן אזרבייג'ן
בלגיה בלגיה
בולגריה בולגריה
דנמרק דנמרק
פינלנד פינלנד
צרפת צרפת
גאורגיה גאורגיה
גרמניה גרמניה
יוון יוון
ישראל ישראל
איטליה איטליה
הולנד הולנד
נורווגיה נורווגיה
פורטוגל פורטוגל
רומניה רומניה
רוסיה רוסיה
סרביה סרביה
ספרד ספרד
שוודיה שוודיה
שווייץ שווייץ
טורקיה טורקיה
בריטניה בריטניה
אסיה
בנגלדש בנגלדש
הרפובליקה העממית של סין  סין
טאיוואן טאיוואן
הודו הודו
מלזיה מלזיה
האיים המלדיביים האיים המלדיביים
מונגוליה מונגוליה
הפיליפינים הפיליפינים
קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית
סינגפור סינגפור
סרי לנקה סרי לנקה
וייטנאם וייטנאם
אפריקה
מצרים מצרים
נמיביה נמיביה
דרום אפריקה דרום אפריקה
אמריקה
ברזיל ברזיל
קנדה קנדה
מקסיקו מקסיקו
ארצות הברית ארצות הברית
הערות שוליים

↑  אליפות העולם בספורט אלקטרוני 2014: ההכרזה הרשמית (עמ' 1), ‏01 ביוני 2014
הנס תילו שמידט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 במאי 1888 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 התאבד:  19 בספטמבר 1943 (בגיל 55) ברלין, גרמניה הנאצית 
 מדינה:  הרייך הגרמני 
 
הנס תילו שמידט (בגרמנית: Hans-Thilo Schmidt;‏ 13 במאי 1888 – 19 בספטמבר 1943) כונה אשֶה או מקור D. פעל כמרגל אשר מכר סודות אודות מכונת האניגמה לצרפתים, במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20. המידע שסיפק סייע למתמטיקאי הפולני מריאן רייבסקי לשחזר את החיווטים ברוטורים ובמשקף של האניגמה. לאחר מכן עלה בידי הפולנים לקרוא נפח משמעותי מתעבורת ההודעות שהוצפנו על ידי האניגמה.
ביוגרפיה

שמידט נולד למשפחה מן המעמד הבינוני. הוכשר ככימאי ונישא ב-1916 לשרלוטה שפר (Speer). אמה הייתה תופרת כובעים וניהלה את העסק המשפחתי המצליח ברחוב פוטסדאם בברלין. בזכות אחיו הבכור, רודולף שמידט, קצין בצבא, שהצליח להישאר בתפקידו, למרות הקיצוצים בצבא בעקבות הסכם ורסאי, זכה למשרה במטה הצופן של הוורמאכט.
בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20, הועסק שמידט במטה הצופן של הכוחות הגרמניים המזוינים. מעט לאחר שהגרסה הצבאית של האניגמה הוכנסה לשימוש, יצר הנס קשר עם המודיעין הצרפתי והציע לספק מידע אודות המכונה החדשה. גוסטאב ברטרנד מהמודיעין הצרפתי אישר את העסקתו והוא קיבל את שם הצופן אשֶה.
בשנים הבאות, נפגש הנס עם מפעיליו הצרפתים בערים אירופאיות שונות והעביר לידיהם עותקים של חוברת ההפעלה של מכונת האניגמה, נוהלי תפעול ורשימות של תצורות מפתחות. ברם, אפילו מידע זה לא הספיק למודיעין הצרפתי על מנת לפענח את ההודעות של האניגמה. גם הבריטים שעמם עמד ברטרנד בקשר לא עשו פריצת דרך כלשהי בנושא.
בדצמבר 1932, ברטרנד חלק את המודיעין שהושג מ"אשֶה" עם הביורו שיפרוב הפולני. מריאן רייבסקי בנה מערכת של משוואות ליצוג חיווטי הרוטורים הסודיים של האניגמה. תצורות המפתחות שסיפק אשֶה עזרו למלא חלק מהנעלמים במשוואות ובכך סייעו בשחזור החיווטים. לאחר הישג זה, עלה בידי הפולנים לקרוא הודעות שהוצפנו על ידי האניגמה במהלך 7 שנים עד פרוץ מלחמת העולם השנייה.
במהלך ניסוי בן שבועיים בשנת 1938 הם קראו ופענחו במלואם 75% מכלל הירוטים שבוצעו להודעות האניגמה של הורמאכט; הישג מרשים בהתחשב בכך שחלק מההודעות היו משובשות או לא מלאות בשל הפרעות קליטה.
לאחר המערכה על צרפת, נעצר מפעילו הצרפתי של "אשה" על ידי הגסטפו. בחקירתו הסגיר את שמידט כמרגל עבור הצרפתים.
שמידט נעצר ב-1 באפריל 1943 בברלין.
הוא התאבד בבליעת רעל, שסיפקה לו בתו, גיזלה, ב-19 בספטמבר 1943.
אחיו, רודולף, היה גנרל בוורמאכט והודח מתפקידו בתחילת אפריל 1943, בעקבות חשיפת אחיו.
ראו גם

אניגמה
ביורו שיפרוב
אולטרה
לקריאה נוספת

Nigel West, Seven Spies Who Changed the World. London: Secker & Warburg, 1991 (hard cover). London: Mandarin, 1992 (paperback).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810564099005606  BnF: cb150542770 (data)  CANTIC: a11191260  GND: 118840096  ISNI: 0000 0000 9518 7533  LCCN: n85301614  SUDOC: 174914997  VIAF: 23594795   WorldCat (עם VIAF): 23594795
הנסי

ערך זה עוסק ביצרנית קוניאק. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 סוג:  עסק 
 אחוז אלכוהול:  40%
 יצרן:  LVMH
 מועד הכנה ראשוני:  1765 
 
בקבוק הנסי 'מיוחד מאוד' (Very Special).
הֶנֵסִי (בצרפתית: Hennessy) היא יצרנית קוניאק בינלאומית מובילה, שבסיסה בקומונה קוניאק שבצרפת. היום מוכרת החברה 50 מיליון בקבוקים בקירוב בשנה ברחבי העולם, המהווים 40% מהצריכה העולמית של קוניאק, נתון שהופך אותה ליצרנית הקוניאק הגדולה בעולם.
היסטוריה

מזקקת הקוניאק של הנסי הוקמה בשנת 1765 בידי האירי רישאר הנסי (Richard Hennessy). במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20, קיליאן הנסי, צאצא ישיר מדור חמישי למשפחת הנסי, מונה לתפקיד נשיא החברה. קיליאן היה זה שהוביל את המיזוג הבולט של החברה בשנת 1971, עם בית השמפניה מואט & שנדון, מה שיצר את חברת 'מואט הנסי'.
בשנת 1987 התמזגה החברה בשנית עם מותג האופנה לואי ויטון, מה שיצר את התאגיד המוכר היום כ-LVMH (ראשי התיבות ל'לואי ויטון • מואט הנסי'). קיליאן הנסי המשיך לפעול כיועץ לחברה עד למותו בשנת 2010, בהגיעו לגיל 103.
פופולריות

בתחילת המאה ה-21 גברה הפופולריות של המשקה בקרב אוכלוסייה צעירה יותר מזו שנהגה לצרוך אותו עד אז, וזאת בזכות ההתייחסות הנרחבת אליו בשירי היפ הופ וראפ שונים. בין הראפרים שהזכירו את המשקה בשיריהם ניתן למנות את אקזיביט, טופאק, נאז, סנופ דוג, אמינם ורבים אחרים. בשירו המכונה "הנסי" התייחס טופאק למשקה בתור "החרא הכהה הזה". המשקה מוזכר גם בשירו של 50 סנט "high all the time" בכינוי "הני".
מנהיג קוריאה הצפונית לשעבר קים ג'ונג איל היה צרכן נודע של המשקה, ונטען כי הוציא על צריכתו סכום של קרוב ל-800,000 דולר בשנה.
משקה ההנסי מוזכר גם בסרט משנת 1993, רשימת שינדלר, כמשקה מבוקש במיוחד בשוק השחור שאוסקר שינדלר (שגולם על ידי ליאם ניסן) השתמש בו כדי לזכות בחיבתם של הבכירים הנאצים. גם בסרט הבוס הגדול משנת 1971 בכיכובו של ברוס לי, אמנם ההנסי לא נזכר בתסריט, אבל אפשר לזהות את הקוניאק המפורסם על השולחן, כאשר אחת הבחורות בארוחה עם הבוס של צ'נג (ברוס לי) ועוד אנשים, המתקיימת קצת פחות משעה מתחילת הסרט, מוזגת להם מהמשקה; וגם כשצ'נג שיכור באותה ארוחה ומוזג לעצמו מהמשקה, אפשר לזהות בבירור את הקוניאק הנסי.
הערות שוליים

↑  Search results for 'hennessy', lyrics.com
↑  https://www.usnews.com/news/articles/2011/12/19/5-strange-things-you-didnt-know-about-kim-jong-il
↑  https://www.theguardian.com/world/shortcuts/2011/dec/19/kim-jong-il-things-never-knew
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb135487213 (data)  GND: 1087474108  LCCN: no2017012931  VIAF: 214844064   WorldCat (עם VIAF): 214844064
הפדרציה הבין-לאומית של ארגוני ספריות ומוסדות

| --- | --- |
סמליל הפדרציה הבין-לאומית של ארגוני ספריות ומוסדות

 תחום:  איגוד מקצועי 
 מדינה:  הולנד הולנד
 מטה הארגון:  האג 
 יושב ראש:  כריסטין מקנזי
 מזכיר כללי:  ג'רלד לייטנר
 תקופת הפעילות:  1927–הווה (כ־97 שנים)
 www.ifla.org
 
הפדרציה הבין-לאומית של ארגוני ספריות ומוסדותיהן (באנגלית: The International Federation of Library Associations and Institutions, בראשי תיבות: IFLA) היא איגוד בין-לאומי של ארגוני ספריות. היא כלי הביטוי הגלובלי של ספריות ומקצוע המידענות, והכינוס השנתי שלה מספק מקום מפגש לספרנים ללמוד אחד מהשני. פורום IFLA מקדם שיתוף פעולה בין-לאומי, מחקר והתפתחות בתחומים הקרובים לפעילות ספרנית.
היסטוריה

IFLA נוסדה באדינבורו סקוטלנד ב-1927 כאשר איגודי ספריות מ-14 מדינות באירופה וארצות הברית חתמו על החלטה בזמן חגיגות היובל של איגוד הספריות של בריטניה. איזק קולין (Isak Collijn) מנהל הספרייה הלאומית של שוודיה נבחר כנשיאה הראשון. החוקה הראשונה אושררה ברומא ב-1929 בזמן הקונגרס העולמי לספרנות וביבליוגרפיה.
בשנות ה-30 הצטרפו הספריות הראשונות שלא באירופה או ארצות הברית: סין, הודו, יפן, מקסיקו והפיליפינים. עד 1958 גדל מספר החברות ל-64 אגודות מ-42 מדינות. הוקמה מזכירות קבועה ב-1962. ב-1970 היו 250 חברים מ-52 מדינות. המזכירות הועברה להאג ב-1971. ב-1974 הפכה IFLA לארגון עולמי עם 600 חברים ב-100 מדינות. החל משנת 1974, הפדרציה חברה עמיתה במועצת המדע הבין-לאומית.
ב-1976 הורחבו הקריטריונים לחברות וכללו גם מוסדות, כלומר, ספריות, בתי ספר לספרנות ומוסדות ביבליוגרפיים. באותה תקופה הוספה המילה מוסדות לשם הארגון. מאז נוספו קטגוריות חדשות לחברות בארגון וכללו גם שלוחות אישיות.
IFLA גדלה ובעשור השני של המאה ה-21 מספר חבריה עולה על 1,500 ואלו מגיעים מ-150 מדינות. המרכז שלה נמצא בספרייה הלאומית של הולנד בהאג.
שותף קרוב של IFLA הוא אונסק"ו. חלק מגילויי הדעת שהוכנו על ידי ועדות של IFLA הוכרו כגילויי דעת של אונסק"ו.
הנשיאה הנוכחית של הארגון היא כריסטין מקנזי (אוסטרליה).
אסטרטגיית האיגוד לשנים 2024-2019.
ייעוד

מטרות IFLA הן:
ייצוג ספריות בנושאים בעלי עניין בין-לאומי
קידום לימודי המשך של עובדים בספריות
פיתוח, שימור וקידום קווים מנחים לשירותי ספרייה
IFLA היא חלק מהוועדה הבין-לאומית של המגן הכחול (International Committee of the Blue Shield - ICBS) שפועלת על מנת להגן על מורשת התרבותית העולמית ומאוימת על ידי מלחמות ואסונות טבע.
ערכי הליבה

היעדים מעודכנים על ידי ערכי הליבה הבאים:
תמיכה בעקרונות חופש הביטוי המגולם בסעיף 19 של ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם
האמונה שאנשים, קהילות וארגונים זקוקים לגישה הוגנת למידע, רעיונות ויצירות דמיוניות עבור רווחתם החברתית, החינוכית, התרבותית, הדמוקרטית והכלכלית.
ההכרה שמתן שירותי ספרייה ומידע ברמה גבוהה מבטיח גישה זו.
ההתחייבות לאפשר לכל חברי הפדרציה לעסוק וליהנות מכל פעילויותיה בלי התייחסות לאזרחות, מוגבלות, מוצא אתני, מגדר, מיקום גאוגרפי, שפה, דעות פוליטיות, גזע או דת.
אחת מפעילויות הליבה של IFLA היא הוועדה לגישה פתוחה למידע וחופש הביטוי (FAIFE) המנטרת את מצב החופש האינטלקטואלי בתוך קהילת הספריות ברחבי העולם, תומכת במדיניות הפיתוח של IFLA ומשתפת פעולה עם ארגוני זכויות אדם אחרים. כמו כן היא מגיבה להפרות של גישה פתוחה למידע ופגיעה בחופש ביטוי.
הארגון מקדם בנייה ופיתוח ספריות במדינות המתפתחות. במסגרת זו ליובה בטן (שפעלה בפרויקט כ-20 שנים) גייסה כ-0.5 מיליון $ וחילקה אותם לפרויקטים ב-54 מדינות.
הערות שוליים

1 2 3  Henry, Carol. "International Federation of Library Associations and Institutions", World Encyclopedia of Library and Information Services ed. Wedgeworth, Robert. 3rd ed. 1993. Pages 378–382. ISBN 0-8389-0609-5, ISBN 978-0-8389-0609-5.
↑  IFLA: The International Federation of Libraries
↑  IFLA, IFLA Strategy 2019 – 2024, ifla.org
| מיסאינפורמציה |
| --- | --- | --- |
| מושגי יסוד | מיסאינפורמציה • דיסאינפורמציה • פוסט-אמת • פסאודו-מדע • אנטי-מדע • תאוריית קשר • שכתוב ההיסטוריה • אמיתנות (אנ') • תעמולה • שמועה • שקר |  |
| תקשורת | פייק ניוז • מפלגתנות (אנ') • חדשות סאטיריות (אנ') • עיתונות צהובה • שערורייה עיתונאית • שופר • תקשורת מגויסת • מסגור • הטיות פוליטיות בתקשורת • ספירלת השתיקה • תיבת תהודה • בועת הפילטר • מידע כוזב על מגפת הקורונה • מערך ההסברה של החמאס |  |
| מכחישנות | הכחשת המציאות • הכחשת שינוי האקלים • התנגדות לחיסונים • הכחשת איידס • הכחשת השואה • הכחשת רצח העם הארמני |  |
| בישראל | תאוריות הקשר על רצח יצחק רבין • תאוריות קשר הקשורות לחיות בישראל • מידע כוזב במלחמת חרבות ברזל • הכחשת מתקפת הפתע על ישראל |  |
| שיווק | תוכן שיווקי • קליקבייט • פרסום סמוי |  |
| אוריינות מידע | אוריינות מידע (אנ') • אוריינות מדיה • אוריינות דיגיטלית • הפדרציה הבין-לאומית של ארגוני ספריות ומוסדות • הערכת מקורות • בדיקת CRAAP • מכון דוידסון לחינוך מדעי |  |
| בדיקת עובדות | בדיקת עובדות • רשת בדיקת העובדות הבין-לאומית • מהצד השני עם גיא זהר • לא רלוונטי • המשרוקית • פייק ריפורטר • סנופס • מכסחי המיתוסים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007364214205171  PLWABN: 9810651413205606  BIBSYS: 1462369657883  BNE: XX97050  BnF: cb11862130m (data)  CANTIC: a11833506  CiNii: DA00321139  GND: 2045279-2  ICCU: CFIV015916  ISNI: 0000 0001 2189 2309  LCCN: n78004438  LNB: 000024794  NDL: 00288625  NKC: ko20010092594  NLA: 35842386  NLG: 44024  NLK: KAB201909319  NSK: 000002085  RERO: 02-A000067695  SUDOC: 02635778X  Trove: 1111763  VcBA: 494/8248  VIAF: 169541415   WorldCat (עם VIAF): 169541415
הסטרי קלוטה

הסטרי שטורבק-קלוטה (באנגלית: Hestrie Storbeck-Cloete; ‏ 26 באוגוסט 1978) היא אתלטית דרום אפריקאית בעבר, פעמיים ברציפות (הראשונה בהיסטוריה) אלופת עולם (אדמונטון 2001 ופריז 2003), פעמיים ברציפות סגנית אלופה אולימפית (סידני 2000 ואתונה 2004) ושיאנית אפריקה בקפיצה לגובה. שיאה האישי (2.06 מטר) מדרג אותה במקום השישי בקפיצה לגובה לנשים בכל הזמנים.
ביוגרפיה

קלוטה נולדה בשם הסטרי שטורבק, בגרמיסטון שבחאוטנג. היא התאמנה בהדרכתו של מרטין מרקס, במשך שנים רבות.
במשחקי אפריקה שנערכו בהארארה שבזימבבואה בשנת 1995 זכתה קלוטה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.85 מטר.
באליפות העולם שנערכה באתונה שביוון בשנת 1997 סיימה קלוטה במקום 10 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.90 מטר, בשלב המוקדמות היא קפצה לגובה של 1.94 מטר.
באליפות אפריקה באתלטיקה שנערכה בדקר שבסנגל בשנת 1998 זכתה קלוטה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.92 מטר, שלושה שבועות לאחר מכן, בגביע העולם באתלטיקה שנערך ביוהנסבורג היא זכתה במדליית כסף בשיא אישי חדש של 1.96 מטר.
באליפות העולם שנערכה בסביליה שבספרד בסוף אוגוסט 1999 סיימה קלוטה במקום 14 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.89 מטר. שבועיים לאחר מכן, במשחקי אפריקה שנערכו ביוהנסבורג בספטמבר אותה שנה היא זכתה פעם שנייה ברציפות במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.96 מטר.
ביוגרפיה > סגנית אלופה אולימפית

באולימפיאדת סידני (2000) זכתה קלוטה במדליית כסף, בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.01 מטר, אחרי ילנה ילסינה מרוסיה (2.01 מטר) ולפני קייסה ברגקוויסט משוודיה ואואנה פנטלימון מרומניה (1.99 מטר).
ביוגרפיה > אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה באדמונטון שבקנדה בשנת 2001 זכתה קלוטה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.00 מטר, לפני אלופת העולם היוצאת אינה בבקובה מאוקראינה (2.00 מטר) וקייסה ברגקוויסט (1.97 מטר).
במשחקי חבר העמים שנערכו במנצ'סטר שבבריטניה ב-30 ביולי 2002 זכתה קלוטה במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא משחקים חדש של 1.96 מטר (הנוכחי 2013). שבוע לאחר מכן, באליפות אפריקה שנערכה בתוניס היא זכתה פעם שנייה ברציפות במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.95 מטר. חודש לאחר מכן, בגביע העולם באתלטיקה היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.02 מטר.
באליפות העולם שנערכה בפריז שבצרפת בשנת 2003 זכתה קלוטה פעם השנייה ברציפות במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא אישי חדש ושיא אפריקה חדש של 2.06 מטר, לפני מרינה קפצובה מרוסיה (2.00 מטר) וקייסה ברגקוויסט (2.00 מטר).
באליפות אפריקה שנערכה בברזוויל שברפובליקה של קונגו ביולי 2004 היא זכתה פעם שלישית ברציפות במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.95 מטר. חודש לאחר מכן, באולימפיאדת אתונה (2004) היא זכתה פעם שנייה ברציפות במדליית כסף, בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.02 מטר, אחרי ילנה סלסרנקו מרוסיה שקבעה שיא אולימפי חדש של 2.06 מטר ולפני ויטה סטיופינה מאוקראינה (2.02 מטר).
חייה האישיים

בשנת 2004 התגרשה קלוטה מבעלה הראשון ובשנת 2007 נישאה בשנית לזמר אפריקאנר, יורי אלס, לזוג נולדה בת והם עברו להתגורר בסוף שנת 2007 בניו זילנד.
תארים והישגים

בשנת 2003 זכתה קלוטה בתואר אתלטית השנה בעולם.
שיאים אישיים

אצטדיון
קפיצה לגובה: 2.06 מטר (2003)
אולם
קפיצה לגובה: 1.97 מטר (2001)
הערות שוליים

↑  Hestrie Cloete | South African History Online, www.sahistory.org.za
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1334790701  World Athletics: 14296141  LCCN: no2020100322  VIAF: 40159939564825252558   WorldCat (עם VIAF): 40159939564825252558
הר מישודאגי

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  3,155 מ' 
 מדינה:  איראן 
 מיקום:  מזרח אזרבייג'ן, איראןאיראן
 קואורדינטות:  38°16′00″N 45°42′00″E﻿ / ﻿38.26666667°N 45.7°E﻿ / 38.26666667; 45.7
 he
 
הר מישודאגי (באזרית: Mişo dağı, בפרסית: میشوداغی) הוא רכס הרים במחוז מזרח אזרבייג'ן שבאיראן. הוא ממוקם בין הערים תסוג'‏, מרנד, ושבסתר. להר מישודאגי מספר פסגות ובהן: "עלי עלמדאר" (הפסגה הגבוהה ביותר 3,155 מ'), "פלכ", "כוסא-באבא" ו"אוזון ינל". אתר הסקי "יאם" ממוקם למרגלות הגבעות הצפוניות של מישודאגי.
הערות שוליים

↑  אתר הסקי (בפרסית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא הרים ובנושא גאוגרפיה של איראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
המיתוס של אנשי פאנפילוב

אש תמיד ליד אנדרטה לזכר אנשי פאנפילוב באלמטי
המיתוס של אנשי פאנפילוב הוא סיפור גבורה שהתרחש, כביכול, במהלך קרב מוסקבה באמצע נובמבר 1941. לפי הסיפור, שפורסם לראשונה בעיתון הסובייטי "הכוכב האדום", 28 לוחמים מדיוויזיית חיל הרגלים ה-316 בפיקוד איוואן פאנפילוב, גרמו אבדות כבדות לכוח שריון גרמני שתקף את עמדותיהם, במהלך קרב עיקש שארך 4 שעות באזור תחנת הרכבת דובסקובו, במבואות מוסקבה. כל הלוחמים הסובייטיים שהשתתפו בקרב נהרגו במהלכו, אך עמידת הגבורה שלהם בלמה את ההתקדמות הגרמנית בגזרה שהוחזקה על ידם. כלי התקשורת הסובייטיים ניפחו את הסיפור, והשתמשו בו כמופת לגבורת לוחמי הצבא האדום בלחימה נגד הצבא הנאצי. במיוחד זכתה לפרסום אמירה, שיוחסה לפוליטרוק קלוצ'קוב, שפיקד על היחידה הסובייטית שהשתתפה בקרב: "רוסיה גדולה, אך אין לאן לסגת. מוסקבה מאחורינו". החיילים שנטלו חלק בקרב, זכו לעיטורי גיבור ברית המועצות לאחר מותם, ולהנצחה בכל רחבי ברית המועצות. המעשה ושאר מעלליה של הדיוויזיה היוו רקע לספר 'אנשי פאנפילוב', שתורגם לעברית ושימש כהשראה ללוחמי הפלמ"ח ולסרט 28 אנשי פאנפילוב שפורסם בשנת 2016. מיתוס הגבורה של "אנשי פאנפילוב" המשיך להתקיים בברית המועצות עד שנות ה-90 של המאה ה-20, אף על פי שכבר בשנת 1948 קבעה חקירה חשאית של הפרקליטות הצבאית הסובייטית, שמרבית הפרטים שפורסמו לגבי הקרב בדובסקובו, כולל שמות הלוחמים שהשתתפו בו, היו המצאה עיתונאית חסרת בסיס עובדתי. שישה מהם נותרו בחיים; אחד נמלט ושירת כמשתף-פעולה במשטרת העזר הגרמנית.
ב-8 ביולי 2015, שנים לאחר שהסיפור נחשף על ידי תחקירנים, הותר לבסוף לפרסום הדו"ח המסווג בו קבע אנדריי ז'דאנוב כי "מדובר בבדיה עיתונאית". ב-2016 מנהל הארכיון הלאומי של רוסיה פוטר מכוון שהוא זה שפרסם את הדו"ח המוכיח כי ברית המועצות ידעה כי הסיפור מפוברק.
המיתוס

ב-27 בנובמבר 1941 התפרסם בעיתון "הכוכב האדום" על ידי כתב בשם קורוטייב, סיפור על 28 לוחמי חיל רגלים מאלמטי, אשר ניהלו קרב גבורה נגד הגרמנים ב-16 בנובמבר 1941, בסביבות מוסקבה. על פי המסופר, הצליחו 28 הלוחמים להשמיד 18 טנקים גרמנים ולמנוע את התקדמות האויב, אך הם נהרגו כולם. 28 החיילים היו על פי הכתבה מהפלוגה החמישית של הגדוד השני של הרגימנט ה-1075 של דיוויזיית החי"ר ה-316 בפיקודו של איוואן פאנפילוב, ועל כן הם כונו "אנשי פאנפילוב".
למחרת פורסמה כתבה גדולה תחת הכותרת "צוואתם של 28 הגיבורים". בכתבה זו נכתב ש-29 לוחמים תחת הנהגתו של הפוליטרוק קלוצ'קוב-דייב הגנו על תחנת רכבת באזור דובוסקובו כ-7 קילומטר דרומית מזרחית לכביש וולוקמסק כנגד יותר מ-50 טנקים גרמניים. על פי המסופר, אחד החיילים נרתע והרים את ידיו אך חבריו ירו בו למוות והמשיכו להילחם עד שנהרגו כולם, תוך כדי שהם משמידים 18 מטנקי האויב ומונעים מהאויב לעבור את קוויהם. הכתבה נכתבה על ידי אחד הכתבים הראשיים של העיתון, העונה לשם קריביצקי. שמות הגיבורים לא פורסמו.
ב-22 בינואר 1942 פרסם קריביצקי בעיתון "הכוכב האדום" כתבת תחקיר גדולה שבה תיאר את מעשה הגבורה. קריביצקי כתב כאחד שהיה עד לאירועים, או לכל הפחות ראיין אישית את משתתפיו. כאן נמסרו לראשונה שמותיהם של הגיבורים. בהמשך הופיעו כתבות נוספות, שירים ואזכורים שונים בעיתונות ובספרות על קרב הגבורה, בעיקרם הם נכתבו על ידי קריביצקי או בהשתתפותו והתבססו על כתבה זו.
באפריל 1942, לאחר שהסיפור התפרסם בצבא האדום, מפקד החזית המערבית (המונח הסובייטי לקבוצת ארמיות) הגיש בקשה רשמית למשרד הביטחון להעניק לכל הלוחמים את אות גיבור ברית המועצות ובקשתו כובדה.
סיפור זה הפך להיות אחד מסיפורי הגבורה הראשיים בברית המועצות במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה הועלתה לדרגת דיוויזיית משמר וקיבלה את שמה של מפקדה המנוח, פאנפילוב, שנהרג בקרבות ב-18 בנובמבר 1941.
הסופר אלכסנדר בק כתב בעקבות המיתוס את הספר אנשי פאנפילוב, שתורגם לראשונה לעברית בשנת 1946 והיווה השראה ללוחמי הפלמ"ח.
בשנת 1966, שינתה עיריית מוסקבה את שמו של אחד מרחובות הבירה ל"רחוב הגיבורים של פאנפילוב" על שם הלוחמים שנפלו בקרב. באזור הקרב שבדובוסקובו נבנתה אנדרטה בשנת 1975. פסלים ואזכורים נוספים של הקרב היו מפוזרים בכל רחבי ברית המועצות. מעשה הגבורה הונצח בשיר "בירתי האהובה" שמשמש כיום כהמנונה של מוסקבה. על שמם של הלוחמים הגיבורים נקראה מודל של אוניית משא.