stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אפריקה דה לאס הראס גאווילן
ביוגרפיה

גאווילן נולדה למשפחה עשירה, בתם של וירטודס גאווילן דה פרו ו-זוילו דה לאס הראס חימנס, פקיד צבאי. קרובת משפחה של שני אישים מסאוטה, החייל מנואל דה לאס הראס חימנס, גנרל הדיוויזיה שנהרג ב-1930 בג'אקה, לאחר שנורה במבצע צבאי נגד המורדים הרפובליקנים, ועורך הדין וראש עיריית סאוטה ג'וליאן פרנסיסקו דה לאס הראס. עד גיל 14 למדה במדריד במכללת הלב הקדוש של ישו, והמשיכה את השכלתה בקולג' המנזר בעיר מלייה.
הנתונים על השנים הראשונות לחייה דלים ולא ידוע עליה הרבה עד 1930, השנה שבה היא מופיעה כחברה במפלגה הקומוניסטית של ספרד (PCE). ארבע שנים מאוחר יותר, היא השתתפה באופן פעיל במהפכת אוקטובר של 1934 באסטוריאס, שם פגשה את המנהיג הקומוניסטי ההיסטורי סנטיאגו קאריו, שעשורים לאחר מכן יהפוך למזכיר הכללי של ה-PCE. נולדה לה בת עם רמון מרקאדר, רוצחו של לאון טרוצקי, שממנה היא התעלמה לאחר שמסרה אותה להוריה אחרי הלידה, כדי להיות פנויה מקשרים ולהתמסר לעשיית המהפכה בספרד באופן שתאם את עקרונותיה.
בשנת 1936, היא הצטרפה לנוער הסוציאליסטי המאוחד של קטלוניה (JSUC), ושנה לאחר מכן פיקדה על אחד מסיורי האזרחים של ברצלונה שבסיסו במועדון הריאל נאוטיקו. בשלב זה היא נישאה ללואיס גרסיה לאגו, עובד בנק לשעבר ולוחם קומוניסטי.
בשנה זו היא חזרה לסאוטה בפעם האחרונה כדי להודיע לדודה ג'וליאן פרנסיסקו על הסכנה שהוא נתון בה.
ריגול עבור ברית המועצות

בשנת 1937 גויסה על ידי סוכני NKVD שונים בספרד - ליאוניד אייטינגון, ארנה גרו ההונגרי ואלכסנדר אורלוב הרוסי - ונשלחה למוסקבה להכשרה נוספת.
מאמינים כי מי שהכניסה אותה לעולם הריגול הייתה קארידד מרקאדר - אמו של רמון מרקאדר, המתנקש של לאון טרוצקי, שהייתה המאהבת של המרגל פאבל סודופלאטוב.
לאחר תקופת ההכשרה שלה, גאווילן קיבלה את המשימה הראשונה שלה ועברה לנורווגיה.
בנורווגיה, משימתה הייתה לבוא במגע עם חמושים טרוצקיסטים. כך, היא יצרה מערכת יחסים עם הצוות של טרוצקי, והצליחה לחדור לארגון ולהפוך להיות מזכירתו במקסיקו. גאווילן היא זו שארגנה את ניסיון ההתנקשות הראשון בטרוצקי. פעולה בה השתתפו האמן הפלסטי דייוויד אלפארו סיקווירו וכ-20 מחברי ה-PCE המקסיקני. היא התמסרה להעברת מידע ל-נ.ק.ו.ד., ובכך סייעה לרמון מרקאדר לארגן את ההתנקשות בקומוניסט הסובייטי בפקודה ישירה של יוסיף סטלין.
גאווילן עזבה את מקסיקו בחיפזון, חומקת משם כנוסעת סמויה במרתף של ספינה אחרי שגילתה שאלכסנדר אורלוב, ראש ה-NKVD בספרד, ערק מחשש לטיהור סטלין והיה בדרכו לארצות הברית.
ריגול עבור ברית המועצות > מלחמת העולם השנייה

בשנת 1941 הגיעה גאווילן לברית המועצות וחזרה ל-נ.ק.ו.ד.. תחילה למדה סיעוד ואחר כך רדיוטלגרפיה, ומונתה לאחראית על שידורי הרדיו. לאחר סיום הלימודים, היא נשלחה במאי 1942 למחלקת הגרילה של לוס ונסדורס. היא צנחה לתוך יערות ויניצה (אוקראינה) מאחורי הקווים הגרמניים, יחד עם ספרדים אחרים, כדי ליירט תקשורת ולשלוח מסרים שגויים לגרמנים.
לאחר שנתיים כלוחמת גרילה עם הפרטיזנים, היא חזרה למוסקבה ב-1944 והשתתפה בקורס ריגול חדש.
המלחמה הקרה

לאחר תום מלחמת העולם השנייה, היא החלה את עבודתה כמרגלת ב-ק.ג.ב. וחתמה על דוחותיה בכינוי "פטריה".
המלחמה הקרה > פריז

ב-1946 היא התיישבה בפריז, אחרי שהגיעה מברלין, תחת השם מריה לואיזה דה לאס הראס, כשהיא מתחזה לפליטה ממשטר פרנסיסקו פרנקו. בעיר זו פגשה את הסופר האורוגוואי פליסברטו הרננדס, לו נישאה. בשנת 1947 היא עברה לספרד, ונשלחה לאורוגוואי בשנה שלאחר מכן.
המלחמה הקרה > דרום אמריקה

היא נישאה לפליסברטו ב-1948, וכך הצליחה להגיע למונטווידאו בדצמבר אותה שנה. במונטווידאו עובדה כתופרת שמלות. נישואיה, מלבד הענקת אזרחות אורוגוואית, עזרו לה לחדור למעמד הגבוה של אורוגוואי, ולרכוש חברים חדשים שלימים יעזרו לה בעבודתה הסודית. בשנת 1950, הנישואים התפרקו מבלי שבעלה ידע את המקצוע האמיתי של שלה.
בשנת 1956, היא עברה לבואנוס איירס כדי לשמש כקשרית של מפקד הריגול החדש שמונה בדרום קונוס, בשם ג'ובאני אנטוניו ברטוני ששם הכיסוי שלו היה ולנטינו מרצ'טי מרקו. היא נישאה לו באותה שנה בפקודת הק.ג.ב., שראה בחתונה זו פתרון טוב לשפר ולהקל על עבודתם של שני המרגלים. בני הזוג פתחו עסק לעתיקות בעיר העתיקה של מונטווידאו.
בתקופתה באמריקה הדרומית, היא ביצעה מספר רב של משימות, וגם שימשה כאשת קשר בין המרגלים השונים לבין המטה במוסקבה. מאמינים שהיא זו שהעבירה את המידע על הפלישה למפרץ החזירים לק.ג.ב.
השנים האחרונות ומוות

בשנת 1967, היא חזרה לברית המועצות. לאחר מותו בנסיבות מחשידות של בעלה השלישי היא נאלצה לבצע שלוש משימות חדשות מחוץ למדינה, עד שבשנת 1971 שובצה להכשרת סוכנים חדשים בלוביאנקה, מטה הק.ג.ב, בעיקר לפעילות במדינות דוברות ספרדית.
ב-1985, שלוש שנים לפני מותה, היא עזבה רשמית את הק.ג.ב.
היא נפטרה במוסקבה ב-8 במרץ 1988 עקב בעיות לב, נקברה בהצטיינות צבאית בבית בית העלמין חובנסקויה במוסקבה, ועל מצבתה מופיעה המילה "PATRIA" כתובה בספרדית יחד עם הטקסט "קולונל אפריקה דה לאס הראס, 1909 - 1988" ברוסית.
פרסים

במסגרת עבודתה עבור הק.ג.ב היא הועלתה לדרגת קולונל, לאחר שהייתה אחראית ממלחמת העולם השנייה ועד לשנות ה--70 על מדיניות הסוכנות לאירופה ולאמריקה הלטינית.
על עבודתה קיבלה תריסר עיטורים והיא הספרדייה המעוטרת ביותר על ידי ברית המועצות. הבולטים מבין העיטורים הם:
על השתתפותה הפעילה במלחמה ובתנועת הגרילה, הוענק לה מסדר הכוכב האדום: מדליית גבורה ומדליית פרטיזנים של מלחמה פטריוטית בדרג ראשון.
על התוצאות שהושגו בעבודתה הסמויה ועל היוזמה וההתמדה שהפגינה, הוענק לה מסדר הכוכב האדום השני ועיטור החיל השני.
במרץ 1976, על פי צו הנשיאות של הסובייטי העליון של ברית המועצות, הוענק לה עיטור מסדר לנין על שירותים מיוחדים.
במאי 1985 הוענק לה מסדר המלחמה הפטריוטית של הדרג השני.
היא קיבלה את התואר הסובייטי "משתפת פעולה של כבוד של ארגוני ביטחון המדינה".
ראו גם

אלכסנדר אורלוב
נחום אייטינגון
פאבל סודופלאטוב
לקריאה נוספת

חוארז, חוויאר (2008). מולדת ספרדי בק.ג.ב. ברצלונה: דיון עריכה. מסת"ב 978-84-8306-763-5
ולרינו, ראול (2006). שם המפתח: מולדת. מרגל ק.ג.ב. באורוגוואי. הוצאה לאור בדרום אמריקה. מסת"ב 9974-7974-7-0
הערות שוליים

↑  אפריקה דה לאס הראס גאווילן, באתר האקדמיה המלכותית להיסטוריה (בספרדית)
↑  פדרו גרסיה קוארטנגו, אפריקה דה לאס הראס, הקג"ב הספרדית שסייעה ברצח טרוצקי, באתר ABC תרבות, ‏18 פברואר 2019 (בספרדית)
↑  פרנסיסקו סאנצ'ז מונטויה, אישה מסיוטה, קולונל של הצבא הרוסי, באתר אל פארו דה סאוטה, ‏16 אוגוסט 2015 (בספרדית)
↑  פבלו אספרזה, אפריקה דה לאס הראס, הספרדיה שיצרה (מארוגוואי) את רשת הריגול KGB בדרום אמריקה, באתר BBC חדשות עולם, ‏3 באפריל 2017 (בספרדית)
↑  Carnoli, Saturno. L'avventurosa vita del faentino Giovanni Bertoni, tenente colonnello del KGB
↑  Tumba de África de las Heras en el cementerio Jovánskoye de Moscú
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007502502505171  BNE: XX4710051  GND: 137699565  ISNI: 0000 0000 3738 3237  LCCN: n2008062882  SUDOC: 243355882  VIAF: 11783448   WorldCat (עם VIAF): 11783448
ב.מ.וו X6

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  BMW 
 אורך:  4,812 מ"מ 
 
ב.מ.וו X6 הוא רכב פנאי שטח ספורטיבי יוקרתי המיוצר על ידי חברת ב.מ.וו מאז שנת 2008.
רכב ה-X6 מוגדר על ידי ב.מ.וו באופן רשמי כ'רכב קופה פנאי-ספורטיבי', כאשר הוא משלב תכונות של רכב פנאי בהן: גובה הרכב מן הקרקע, גלגלים גדולים, הנעה כפולה ויכולות בתנאי מזג אוויר שונים, לצד עיצוב רכב קופה כגון גג אחורי משופע באופן בולט.
רקע

מכונית הקונספט הוצגה בתערוכת המכוניות בפרנקפורט בשנת 2007 כאשר דגם הייצור הרשמי הוצג בתערוכת הרכב של דטרויט בשנת 2008.
מכונית ה-X6 מיוצרת בעיר גריר בדרום קרוליינה ארצות הברית לצד הב.מ.וו X5 אשר לה פלטפורמה זהה ומשותפת. ה-X6 ארוכה ורחבה יותר מדגם הב.מ.וו X5, אך גם נמוכה יותר באופן משמעותי. בתחילה עוצבה המכונית להכיל ארבעה נוסעים כאשר החל משנת 2011 ניתנת אפשרות גם לחמישה.
בשנת 2009 בתערוכת הרכב הבינלאומית של ניו יורק הוצגה גרסת ה-M ל-X6 אשר נקראת X6M, גרסה קיצונית בעלת ביצועים גבוהים לדגם ה-X6. בנוסף בתערוכת פרנקפורט בשנת 2009 הוצגה ה-ActiveHybridX6, גרסת הנעה היברידית לצד הסדרה 7 היבריד. גרסת הדיזל הוצגה באפריל 2009.
גרסאות > בנזין

הדגמים הראשונים שיוצרו היו שני דגמי בנזין, דגם ה-xDrive35i אשר לו מנוע 6 צילינדרים טורי בנפח 3.0 ליטרים עם מגדש טורבו כפול אשר הספקו 302 כ"ס. מנוע זה נמצא גם בשימוש סדרות 1, 3 ו-5 של החברה. דגם הבנזין הנוסף הוא דגם ה-xDrive50i הבכיר, אשר לו מנוע V8 חדש עם שני מגדשי טורבו בנפח 4.4 ליטרים אשר הספקו 402 כ"ס. המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-5.4 שניות ומהירותה המרבית מוגבלת אלקטרונית ל-250 קמ"ש.
גרסאות > X6 M

גרסת הקצה של הב.מ.וו X6, לה מנוע V8 עם שני מגדשי טורבו בנפח 4.4 ליטרים אשר הספקו 547 כ"ס ב-6000 סל"ד. תיבת ההילוכים של הרכב היא תיבת 6 הילוכים רובוטית כאשר מנופי העברת הילוכים עשויים אלומיניום ונמצאים מאחרי ההגה. לרכב מערכת מיתלים דינמיים וחישוקי סגסוגת בגודל 20 אינץ'. המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-4.7 שניות ומהירותה המרבית מוגבלת אלקטרונית ל-250 קמ"ש.
מכונית ה-X6 M שימשה בשנים 2010-2009 כרכב הבטיחות (Safety Car) של מרוצי אופנועי הגרנד פרי.
גרסאות > דיזל

למכונית ה-X6 שלוש גרסאות מנוע טורבו דיזל בנפח 3 ליטרים. גרסת ה-xDrive30d אשר לה הספק של 231 כ"ס. גרסת ה-xDrive35d לה הספק של 282 כ"ס, וגרסת ה-xDrive40d לה הספק של 301 כ"ס.
גרסאות > היבריד

ל-X6 היבריד מנוע V8 כפול מגדשי טורבו בנפח 4.4 ליטרים אשר הספקו 407 כ"ס, לצד שני מנועים חשמליים, כאשר בסה"כ הספק המכונית הוא 485 כ"ס. המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-5.6 שניות ומהירותה המרבית מוגבלת אלקטרונית ל-250 קמ"ש.
מבט מאחור
פנים המכונית
ב.מ.וו i4

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  ב.מ.וו
 שנות ייצור:  2021–הווה
 הרכבה:  גרמניה גרמניה
 סיווג:  מכונית מנהלים יוקרתית
 מרכב:  סדאן עם ארבע דלתות
 פלטפורמה:  ב.מ.וו CLAR
 אורך:  4,783 מ"מ
 רוחב:  1,852 מ"מ
 גובה:  1,448 מ"מ
 משקל:  2,125–2,290 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,856 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  i4 eDrive40: גרסת ההנעה אחורית הכוללת מנוע חשמלי המספק כ-340 כ"ס ומומנט מרבי של 43.8 קג"מ.  i4 M50: גרסת ההנעה כפולה הכוללת שני מנועים חשמליים המספקים יחד 544 כ"ס ומומנט מרבי של 81 קג"מ.  i4 eDrive35: גרסת ההנעה אחורית הכוללת מנוע חשמלי המספק כ-282 כ"ס ומומנט מרבי של 40.8 קג"מ.
 מהירות מרבית:  190 קמ"ש (מנוע i4 eDrive40) 225 קמ"ש (מנוע i4 M50)
 תאוצה:  5.7 שניות או 3.9 שניות, 6.0 שניות (i4 eDrive35)
 סוללה:  סוללת ליתיום-יון בקיבולת 83.9 קוט"ש או 66 קוט"ש (i4 eDrive35)
 טווח נסיעה:  590 ק"מ או 510 ק"מ, 490 ק"מ (i4 eDrive35)
 קשר:  אאודי אי-טרון GT, טסלה מודל 3, ניאו ET5
 צריכת אנרגיה:  16–20 קוט"ש ל-100 ק"מ או 19–24 קוט"ש ל-100 ק"מ
ב.מ.וו i4 (באנגלית: BMW i4) היא מכונית חשמלית יוקרתית במרכב סדאן, בעלת חמישה מקומות, שמיוצרת על ידי ב.מ.וו משנת 2021. היא הוצגה ביוני 2021. במרץ 2020 הציגה ב.מ.וו את דגם הקונספט המקדים. ה-i4 מתחרה ישירות בטסלה מודל 3.
היסטוריה

ה-i4 היא המכונית החשמלית הרביעית ש ב.מ.וו שמיוצרת במסגרת ב.מ.וו i, אך היא המכונית החשמלית העיקרית שלה אף על פי שב.מ.וו נכנסה לעידן המכוניות החשמליות ב-2013 עם הצגת הב.מ.וו i3, ולאחר מכן את הב.מ.וו i8. ה-i4 היא מכונית מנהלים יוקרתית, שלא כמו שלושת דגמי ב.מ.וו האחרים שמיוצרים במרכבים שונים, ב.מ.וו i3 (מיני), ב.מ.וו i8 (ספורט), ב.מ.וו ix (קרוסאובר).
עיצוב

העיצוב החיצוני של ה-i4 דומה מאוד לב.מ.וו סדרה 4 והיא נראית כמו מכונית קופה, הפגוש הקדמי שלה מעוצב כמו שאר הרכבים החשמליים של ב.מ.וו. תא הנוסעים "נלקח" ישירות מסדרה 4 וכולל שינויים קלים בדשבורד כדי להתקין את מערכת iDrive 8, מערכת זו כוללת שני מסכי מגע תחת מסגרת אחת, מסך אחד המציג את המולטימדיה בקוטר 14.9 אינץ' והשני עבור לוח המחוונים בקוטר 12.3 אינץ'.
מפרט טכני

ב.מ.וו משווקת את ה-i4 עם שלושה מערכות הנעה.
i4 eDrive35: גרסת ההנעה אחורית הכוללת מנוע חשמלי המספק כ-282 כ"ס ומומנט מרבי של 40.8 קג"מ. היא מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 6.0 שניות. סוללת ליתיום-יון מפיתוח עצמי מלא של ב.מ.וו בקיבולת 66 קוט"ש (80.7 קוט"ש) המספקת טווח נסיעה חשמלי של 490 ק"מ.
i4 eDrive40: גרסת ההנעה אחורית הכוללת מנוע חשמלי המספק כ-340 כ"ס ומומנט מרבי של 43.8 קג"מ. היא מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 5.7 שניות ומגיעה למהירות מרבית מוגבלת אלקטרונית של 190 קמ"ש. סוללת ליתיום-יון מפיתוח עצמי מלא של ב.מ.וו בקיבולת 83.9 קוט"ש המספקת טווח נסיעה חשמלי של 590 ק"מ. צריכת האנרגיה בדגם עומדת על בין 16 ל-20 קוט"ש ל-100 ק"מ.
i4 M50: גרסת ההנעה כפולה הכוללת שני מנועים חשמליים המספקים יחד 544 כ"ס ומומנט מרבי של 81 קג"מ. היא מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 3.9 שניות ומגיעה למהירות מרבית מוגבלת אלקטרונית של 225 קמ"ש. סוללת ליתיום-יון גם מפיתוח עצמי מלא של ב.מ.וו בקיבולת 83.9 קוט"ש המספקת טווח נסיעה חשמלי של 510 ק"מ. צריכת האנרגיה בדגם עומדת על בין 19 ל-24 קוט"ש ל-100 ק"מ. גרסה זו כוללת גם מתלים בכיול חזק יותר ומערכת בלמים משודרגת.
מפרט טכני > טעינה

את הסוללה ניתן לטעון במטען ביתי בקיבולת 11 קילוואט המאפשרת לטעון את הסוללה מ-0 ל-100 אחוז בתוך 8.5 שעות, או בטעינה מהירה בקיבולת 200 קילוואט המאפשרת לטעון את הסוללה מ-0 ל-100 אחוז בתוך 31 דקות, לפי ב.מ.וו בטעינה מהירה של כ-10 דקות ניתן להוסיף 164 ק"מ בדגם i4 eDrive40 ו-140 ק"מ בדגם i4 M50.
הערות שוליים

↑  חזי גורן, נחשפה ב.מ.וו i4 החשמלית, באתר פורטל הרכב גיר, ‏02 ביוני 2021
↑  ב.מ.וו חושפת את הקונספט החשמלי i4, באתר קארטיוב, ‏04 במרץ 2021
↑  ב.מ.וו i4 חשמלי נגד טסלה מודל 3, באתר מוטור 1, ‏18 באוקטובר 2018
↑  תכירו את תא הנוסעים של ב.מ.וו i4 החשמלית, באתר קארטיוב, ‏31 במאי 2021
↑  2022 ב.מ.וו i4 נחשפת במלוא הדרה - כל הפרטים, באתר קארטיוב, ‏02 ביוני 2021
↑  cartube, גרסת כניסה חדשה: 2023 ב.מ.וו i4 eDrive35 נחשפת, באתר cartube
↑  רועי צוקרמן, ב.מ.וו i4 החשמלית תציע טווח של 600 ק"מ ו-530 כ"ס, באתר אוטו, ‏21 בנובמבר 2019
↑  BMW i4 (2021) mit 530 PS und großer Reichweite offiziell enthüllt, באתר מוטור 1, ‏17 במרץ 2021
דגם הקונספט
בובי ליץ'

בובי ליץ' והחבית שבה חצה את מפלי ניאגרה
בובי ליץ' (באנגלית: Bobby Leach; ‏1858, קורנוול, אנגליה - 26 באפריל 1926, ניו זילנד) היה הגבר הראשון והאדם השני, לאחר אנני טיילור, שחצה את מפלי ניאגרה בתוך חבית. הוא ביצע את הפעלול ב-25 ביולי 1911. בנפילתו, סדק ליץ' את לסתו ושבר את שתי פיקות ברכיו. כתוצאה מכך אושפז למשך שישה חודשים בבית חולים. ליץ' עבד בקרקס של ברנום וביילי (Barnum and Bailey Circus) ולכן פעלולנות לא הייתה זרה לו. קודם לפעלולו במפלי ניאגרה, היה ליץ' בעל מסעדה ברחוב ברידג' והתרברב מול לקוחותיו שכל מה שאנני (טיילור) יכולה לעשות, הוא יכול לעשות יותר טוב.
בניגוד לאנני טיילור לפניו, בובי ליץ' נהנה מהצלחה עקב פעלולו. במשך כמה שנים הוא סייר בקנדה, ארצות הברית ואנגליה, סיפר על הרפתקתו במופעי וודביל ואולמות הרצאה, הציג והצטלם עם החבית בה חצה את המפלים.
ליץ' חזר למפלי ניאגרה, ניו יורק ב-1920 וניהל בריכת שחייה. בשנות השישים שלו ניסה לשחות דרך המערבולות שבתחתית המפלים אבל נכשל לאחר כמה ניסיונות. בניסיונתיו הכושלים, הציל אותו אדם בשם ויליאם "רד" היל, שהכיר את המפלים והיה ידוע באזור לאחר מכן עקב פעולות ההצלה הרבות שביצע.
ב-1926, בזמן סיור פומבי בניו זילנד, ליץ' פצע את רגלו כשהחליק על קליפת תפוז (יש אומרים שהייתה זו קליפת בננה). רגלו הזדהמה, ועקב נמק נאלצו לכרות אותה. למרות הכריתה, ליץ' נפטר מפצעיו חודשיים לאחר מכן.
בילאל אל-עיפה

בילאל אל-עיפה (בערבית: بلال العيفة, בתעתיק: בלאל אלעיפה; נולד ב-9 במרץ 1990 באריאנה שבתוניסיה) הוא כדורגלן תוניסאי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת אבהא מליגת העל הסעודית ובנבחרת תוניסיה.
קריירת מועדונים

בין השנים 2007-2022 שיחק אל-עיפה בקלאב אפריקן מליגת העל התוניסאית. הוא ערך 209 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 14 שערים.
ב-12 בינואר 2022 חתם אל-עיפה באבהא מליגת העל הסעודית.
קריירה בינלאומית

ב-19 בנובמבר 2008 ערך אל-עיפה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת תוניסיה, בתיקו 0-0 נגד נבחרת גאנה במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל נבחרת תוניסיה בטורנירי גביע אפריקה לאומות 2010, 2012, 2013 ו-2021.
נכלל בסגל נבחרת תוניסיה לטורניר מונדיאל 2022.
תארים

אליפות תוניסיה (1): 2014/2015
הגביע התוניסאי (2): 2016/2017, 2017/2018
הערות שוליים

↑  أبها" يُعلن التعاقد مع التونسي بلال عيف באתר Akhbaar24, ‏ 12 בינואר 2022 (בערבית)
↑  القائمة النهائية للمنتخب الوطني التونسي التي ستمثل الراية الوطنية خلال نهائيات كأس العالم قطر 2022 בחשבון הפייסבוק הרשמי של התאחדות הכדורגל התוניסאית, 14 בנובמבר 2022 (בערבית)
| נבחרת תוניסיה – גביע אפריקה לאומות 2021 |
| --- | --- | --- |
|  1 בן מוסטפא •  2 אל-עיפה •  3 א-טאלבי •  4 רקיק •  5 אל-חדאדי •  6 ברון •  7 אל-מסאכני •  8 ח'אוי •  9 טוזגאר •  10 חז'רי •   11 אל-ג'זירי •  12 מעלול • 13 עבדי •  14 אל-מג'ברי • 15 בן רמדאן • 16 דחמאן • 17 צח'ירי • 18 א-שעלאלי • 19 רפיעה • 20 דראגר • 21 אל-מת'לות'י • 22 בן סעיד • 23 סליתי • 24 בן חמידה • 25 בן סלימאן • 26 ג'מאל • 27 ג'באלי • 28 אל-עידוני • מאמן: אל-כביר |  1 בן מוסטפא •  2 אל-עיפה •  3 א-טאלבי •  4 רקיק •  5 אל-חדאדי •  6 ברון •  7 אל-מסאכני •  8 ח'אוי •  9 טוזגאר •  10 חז'רי •   11 אל-ג'זירי •  12 מעלול • 13 עבדי •  14 אל-מג'ברי • 15 בן רמדאן • 16 דחמאן • 17 צח'ירי • 18 א-שעלאלי • 19 רפיעה • 20 דראגר • 21 אל-מת'לות'י • 22 בן סעיד • 23 סליתי • 24 בן חמידה • 25 בן סלימאן • 26 ג'מאל • 27 ג'באלי • 28 אל-עידוני • מאמן: אל-כביר | תוניסיה |
| נבחרת תוניסיה – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 אל-מת'לות'י •  2 אל-עיפה •  3 א-טאלבי •  4 מריאח •  5 אל-ע'נדרי •  6 ברון •  7 אל-מסאכני •  8 אל-מג'ברי •  9 ע. אל-ג'באלי •  10 ח'זרי •   11 אל-ח'ניסי •  12 ע. מעלול • 13 סאסי •  14 אל-עידוני • 15 בן רמדאן • 16 דחמאן • 17 צח'ירי • 18 א-שעלאלי • 19 אל-ג'זירי • 20 דראגר • 21 כשרידה • 22 בן סעיד • 23 סליתי • 24 עבדי • 25 בן סלימאן • 26 חסן • מאמן: אל-קאדרי |  1 אל-מת'לות'י •  2 אל-עיפה •  3 א-טאלבי •  4 מריאח •  5 אל-ע'נדרי •  6 ברון •  7 אל-מסאכני •  8 אל-מג'ברי •  9 ע. אל-ג'באלי •  10 ח'זרי •   11 אל-ח'ניסי •  12 ע. מעלול • 13 סאסי •  14 אל-עידוני • 15 בן רמדאן • 16 דחמאן • 17 צח'ירי • 18 א-שעלאלי • 19 אל-ג'זירי • 20 דראגר • 21 כשרידה • 22 בן סעיד • 23 סליתי • 24 עבדי • 25 בן סלימאן • 26 חסן • מאמן: אל-קאדרי | תוניסיה |
בית הדואר המרכזי (דבלין)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית דואר, מבנה אדריכלי 
 מיקום:  דבלין 
 מדינה:  אירלנד 
 בעלים:  An Post 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 6 בינואר 1814
 תאריך פתיחה רשמי:  6 בינואר 1818 
 אדריכל:  פרנסיס ג'ונסטון 
 סגנון אדריכלי:  התחייה היוונית, אדריכלות ג'ורג'יאנית 
 קואורדינטות:  53°20′58″N 6°15′40″W﻿ / ﻿53.349334°N 6.261075°W﻿ / 53.349334; -6.261075
  (למפת דבלין מוגדלת) בית הדואר המרכזי(למפת דבלין רגילה) בית הדואר המרכזי
 
בית הדואר המרכזי, מבט לחזית
בית הדואר המרכזי (באירית: Ard-Oifig an Phoist; באנגלית: General Post Office) הוא המטה של שירותי הדואר האירי ובית הדואר המרכזי של העיר דבלין. הבניין ממוקם במרכזו של רחוב או'קונל, רחובה המרכזי של העיר, והוא הבניין האחרון אשר נבנה בדבלין בסגנון ג'ורג'יאני.
המבנה

אבן הפינה לבנייתו של המבנה הונחה ב-12 באוגוסט 1814 על ידי הרוזן וייטוורת', מושל אירלנד, ובנייתו ארכה ארבע שנים. הבניין נחנך ב-6 בינואר 1818 עת עבר בית הדואר, אשר שכן בבניין קטן ברחוב דיים, למשכנו החדש.
חזיתו של הבניין בעיצוב הסדר האיוני, פורטיקו באורך 67 מטרים ובגובה של כ-15 מטר, המאכלס שישה עמודים איונים בקוטר של 167 ס"מ. מעליה מופיע אפריז מקושט ובמרכזו של הגמלון הופיע שלט האצולה של הממלכה המאוחדת כטימפנון, עד שהוסר בשנות ה-20 של המאה ה-20. מעל הגמלון מוצבים שלושה פסלים מאת ג'ון סמית': מרקוריוס משמאל, אוחז בקדוקאוס; מימין האנשה של הנאמנות, ידה האחת מונחת על ירכה והשנייה אוחזת במפתח; ובמרכז היברניה - דמותה של אירלנד, אוחזת בחנית ובנבל. האנטבלטורה, למעט הארכיטרב, נמתחת לאורך חזית הבניין, ומעליה קרניז ומעקה מעוטר. למעט הפורטיקו
הבנוי מאבן גיר שאר הבניין בנוי מגרניט.
גלריה

האנשה של הנאמנות
היברניה
מרקוריוס
היסטוריה

הבניין שימש כמפקדה של מנהיגי מרידת חג הפסחא של שנת 1916 ומעל גגו של הבניין התנוסס הטריקולור המהפכני האירי – דגל תלת פסי בצבעי ירוק, לבן וכתום, דגל מהפכני אשר הונף בעת מרידת אירלנד הצעירה בשנת 1848. התקפותיהם של הבריטים אשר עשו שימוש בארטילריה פגעו קשות במבנה, והנזק תוקן  שנים לאחר מכן לאחר הקמת מדינת אירלנד החופשית.
בילאל בן חמודה

בילאל בן חמודה (בערבית: بلال بن حمودة, בתעתיק: בלאל בן חמודה;‏ 23 באוגוסט 1997 – 10 ביוני 2022) היה כדורגלן אלג'יראי, ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
קריירת מועדונים

בן חמודה נולד בחג'וט (אנ') שבאלג'יריה, והחל את הקריירה המקצוענית שלו ב-USMM חג'וט (אנ') המקומית במסגרת ליגת המשנה האלג'יראית (אנ'). הוא ערך עשר הופעות במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון, בהן הבקיע שער אחד.
בחודש יולי 2016 חתם בן חמודה ב-USM אלג'יר מליגת העל האלג'יראית. ב-28 באוקטובר 2017 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 0–4 על CR בלוזדאד במסגרת הליגה. הוא ערך 94 הופעות ליגה והבקיע 11 שערים במשך חמש עונות במדי המועדון, עד למותו. בעונת 2018/2018 זכה עם USM אלג'יר באליפות אלג'יריה.
קריירה בינלאומית

בן חמודה היה קפטן נבחרת אלג'יריה עד גיל 23.
בחודש יוני 2021 זומן בן חמודה לראשונה לסגל נבחרת אלג'יריה A (אנ'), למשחק נגד נבחרת ליבריה, שנגמר בניצחון 1–5 של נבחרת אלג'יריה A. ב-22 באוגוסט 2021 הוא נכלל בסגל נבחרת אלג'יריה A למחנה האימונים בקטר שנערך לקראת טורניר הגביע הערבי 2021. הוא הבקיע שער במשחק הידידות נגד נבחרת בורונדי. עם זאת, הוא לא נכלל בסגל הנבחרת לטורניר. ב-9 ביוני 2022, יום לפני מותו, הבקיע שער בניצחון 0–3 של נבחרת אלג'יריה A על נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו במשחק ידידות.
מותו

ב-10 ביוני 2022, בגיל 24, נהרג בן חמודה בתאונת דרכים.
תארים

אליפות אלג'יריה (1): 2018/2019
הערות שוליים

↑  Football - Amical : victoire de l’Algérie A' devant le Liberia (5-1) באתר radioalgerie, ‏ 17 ביוני 2021 (בצרפתית)
↑  EN A’ : Bougherra convoque 26 joueurs באתר dzfoot, ‏ 22 באוגוסט 2021 (בצרפתית)
↑  Drame : Décès de Billel Benhamouda dans un accident de la route באתר footalgerien, ‏ 10 ביוני 2022 (בצרפתית)
↑  נבחרת הכוללת רק שחקנים המשחקים בליגה המקומית
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "בילאל בן חמודה".
את לא נשארת לבד

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
יוסי חרסונסקי: 
את לא נשארת לבד הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר והמוזיקאי הישראלי עידן רייכל. השיר יצא לאור ב-7 באוקטובר 2018 כסינגל השישי מתוך אלבום הסולו השני של רייכל "ואם תבואי אליי", על ידי חברת התקליטים הליקון.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקומות הראשונים במצעד השבועי של מדיה פורסט ובמצעד הרשמי של גלגלצ.
רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי עידן רייכל והופק על ידי רייכל בשיתוף עם נועם עקרבי. השיר הוא בסגנון הפופ.
יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב, תוך שהעניק לו ארבעה כוכבי זהב מתוך חמישה.
בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי וצבר כ-1.4 מיליון השמעות.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של רייכל ב-7 באוקטובר 2018, בסמוך לצאתו כסינגל. נכון לנובמבר 2019 מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-4.8 מיליון.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 3 |  |
הערות שוליים

1 2  עידן רייכל, את לא נשארת לבד, באתר יוסמיוסיק, ‏2018-10-08
↑  niv the tool, המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר mediaforest-group, 2018, שבוע 42
↑  את לא נשארת לבד, נבדק ב-2019-11-17
1 2  Idan Raichel - At Lo Nish'eret Levad (You Are Not Left On Your Own) עידן רייכל - את לא נשארת לבד, נבדק ב-2019-11-17
| עידן רייכל |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי סולו | היד החמה • רייכל - פסנתר - שירים • ואם תבואי אליי • The Idan Raichel Symphonic Project (Live In Buenos Aires) |  |
| הפרויקט של עידן רייכל | הפרויקט של עידן רייכל • ממעמקים • The Idan Raichel Project ‏• בין קירות ביתי • הביתה, הלוך חזור • רבע לשש • מגדל של אור |  |
| טורה-רייכל קולקטיב | The Tel Aviv Session ‏• The Paris Session |  |
| בוטן מתוק בקרקס | כל מה שנשאר |  |
| סיבובי הופעות | ממעמקים • בין קירות ביתי • מנגנים בשקט 2011 - המופע האקוסטי • Open Door • רבע לשש • רייכל - פסנתר - שירים |  |
| ערכים קשורים | הליקון • קומבנצ'ה • שחור על לבן • הביתה, הלוך חזור |  |
| עידן רייכל – שירים |
| --- | --- | --- |
| הפרויקט של עידן רייכל | הפרויקט של עידן רייכל |  |
| הפרויקט של עידן רייכל | "בואי" • "אם תלך" • "הנך יפה" • "מדברים בשקט" • "שושנים עצובות" |  |
| ממעמקים | "עלה נישא ברוח" • "שובי אל ביתי" • "יש בי עוד כוח" • "ממעמקים" • "מילים יפות מאלה" • "מכל האהבות" |  |
| בין קירות ביתי | "Todas las Palabras" • "שאריות של החיים" • "מי נהר" • "חלומות של אחרים" • "רוב השעות" • "מינהאר לי משיתי" • "הכל עובר" • "מנעי קולך מבכי" |  |
| הביתה, הלוך חזור | "אמא, אבא וכל השאר" • "הביתה, הלוך חזור" • "מחכה" |  |
| רבע לשש | "יורד הערב" • "עכשיו קרוב" • "בלילה" • "Sabe Deus" • "עד שאין יותר לאן" • "בקרוב" • "אם היית רואה" |  |
| מגדל של אור | "תחזור" • "כל יום מחדש" • "עד שתחזרי אליי" |  |
| סינגלים אחרים | "Petit Roi" • "איזה יום טוב" • "על הספסל שבשכונה" |  |
| סולו | סולו |  |
| היד החמה | "היד החמה" • "מעגלים" • "געגוע" • "בחמש שניות" • "לפני שייגמר" |  |
| רייכל - פסנתר - שירים | "לסלוח ולשכוח" |  |
| ואם תבואי אליי | "גלגל מסתובב" • "אהבה כזו" • "ואם תבואי אליי" • "בראשית" • "למה זה מגיע לנו" • "את לא נשארת לבד" |  |
| סינגלים אחרים | "קוצים" • "בובות" • "שבט אחים ואחיות" • "עכשיו נשארנו שנינו" • "כתוב מלמעלה" • "Lumiére" • "אם רק תסכימי" • "למה ככה עצובה" • "מכל הכוכבים בלילה" • "מתגעגעת אותך" • "ככה מיום ליום" • "להאמין" • "אין לך דאגות" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Po co" |  |