stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פליקס דזרז'ינסקי
הערות שוליים

↑  ארמנד האמר וניל לינדון, האוטוביוגרפיה של ארמנד האמר, עמודים 96 - 97
↑  ריצ'רד אוברי, הדיקטטורים, עמ' 114
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279753905171  PLWABN: 9810564106505606  BIBSYS: 90163262  BnF: cb120016788 (data)  CiNii: DA05032616  GND: 118527584  ISNI: 0000 0003 6855 7473  LCCN: n50030197  LNB: 000158671  NKC: jn19990210188  NLA: 35765702  NSK: 000538025  NTA: 070463271  RERO: 02-A013495556  SELIBR: 184265  SNAC: w6bz732c  SUDOC: 031044891  Trove: 1077436  VIAF: 76370202   WorldCat (עם VIAF): 76370202
כוכב ברנרד

| --- | --- |

 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  נושא הנחש
 שמות נוספים:  Proxima Ophiuchi, Velox Barnardi, גליזה 699, LHS 57
 סוג:  ננס אדום
 בהירות נראית:  9.54
 סיווג ספקטרלי:  M4 Ve
 עלייה ישרה:  17ʰ 57ᵐ 48.5ˢ מילי-שניות קשת בשנה
 נטייה:  ‏36″ ‏41′ ‏04°‏+ מילי-שניות קשת בשנה
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  13.22
 מרחק:  5.978  שנות אור 1.83  פארסק
 רדיוס:  0.15-0.20 רדיוסי שמש
 מסה:  0.15-0.17 מסות שמש
 עוצמת הארה:  פי 0.0004 מהשמש
 טמפרטורה:  3,130 (±100) K
 גיל:  10,000 מיליון שנים
 מהירות רדיאלית:  110.51- קילומטר בשנייה
 תנועה עצמית:  10,310 מילי-שניות קשת בשנה
 היסט:  547.4506±0.2899 אלפיות של שניות קשת
 מתכתיות:  −0.26 
 
כוכב ברנרד (באנגלית: Barnard's Star) הוא ננס אדום בקבוצת הכוכבים "נושא הנחש", שהתגלה ב-1916 על ידי האסטרונום האמריקאי אדוארד ברנרד וקרוי על שמו. התנועה העצמית המהירה של הכוכב, כ-10.3 שניות קשת לשנה, היא הגבוהה ביותר שנמדדה עבור כוכב כלשהו, והיא גם הסיבה לכך ששמו הנוסף הוא Velox Barnardi, "הנמלט של ברנרד" בלטינית. מרחקו של כוכב ברנרד מהשמש הוא 5.9 שנות אור (כ-1.8 פרסק), כך שהוא הקרוב ביותר לשמש בקבוצת הכוכבים שלו, ולכוכב השני במרחקו מהשמש, אחרי מערכת אלפא קנטאורי. למרות קרבתו, הכוכב אינו נראה לעין הבלתי מזוינת.
כוכב ברנרד היה מושא למחקרים רבים הודות לקרבתו ומיקומו הנוח לתצפית – סמוך לקו המשווה השמימי. מחקרים התמקדו במאפייני הכוכב, מדידות אסטרומטריות וחיפוש אחר כוכבי לכת אפשריים. למרות גילו המתקדם, תצפיות מהתקופה האחרונה הראו כי הכוכב עדיין עובר אירועי התפרצות, הדומים להתפרצויות שמש. כמו כן, הכוכב הוזכר כיעד אפשרי במחקרים בתחום מסע בין-כוכבי לא-מאויש.
הכוכב היה גם מוקד למחלוקת: במהלך שנות ה-60, הערכותיו של האסטרונום פיטר ואן-קאמפ בדבר קיום כוכב לכת גזי יחיד או יותר במסלול סביב הכוכב היו מקובלות בקרב אסטרונומים. כיום, אף על פי שקיום כוכבי לכת קטנים עדיין אפשרי, קיומם של ענקי גז נפסל ותצפיותיו של ואן קאמפ הופרכו. בנובמבר 2018 התגלה כוכב לכת דמוי ארץ אשר מקיף את כוכב ברנרד.
מאפייני הכוכב

כוכב ברנרד הוא ננס אדום עמום מטיפוס ספקטרלי M4. הבהירות הנראית שלו היא 9.57, פי 0.037 מהבהירות המינימלית לצפייה בעין בלתי מזוינת. הוא קטן מהשמש פי חמישה בערך, הן במסה והן בקוטר. הטמפרטורה על פניו היא כ-3,130 (±102) קלווין בלבד, ועוצמת ההארה הנראית שלו היא 0.04% מעוצמת ההארה של השמש, מה שמתאים לעוצמת הארה כוללת של 0.34% מעוצמת השמש. עוצמה זו כה נמוכה כך שאם כוכב ברנרד היה מחליף את השמש, הוא היה בהיר רק פי 100 מהירח המלא.
גילו של כוכב ברנרד מוערך ב-7 עד 12 מיליארד שנה, לעומת גיל היקום שהוא 13.819 מיליארד שנים. הוא איבד את מרבית האנרגיה הסיבובית שלו ומחזור הסיבוב שלו מוערך בכ-130 יום (לעומת כ-25 ימים של השמש). בהתחשב בגילו, כוכב ברנרד נחשב במשך זמן רב ככוכב שסיים את פעילותו. עם זאת, ב-1998 תיעדו אסטרונומים אירוע התפרצות על פני הכוכב, וסיווגו שונה לכוכב הבזק.
ניתן לתרגם את התנועה העצמית של הכוכב למהירות משיקה של 90 ק"מ לשנייה. מהירותו הרדיאלית של הכוכב כלפי השמש נמדדה באמצעות היסט לכחול והערכים הם בתחום של 106–111 ק"מ לשנייה. משילוב שני הרכיבים, ניתן לקבל כי כוכב ברנרד נע במהירות של כ-140 ק"מ לשנייה ביחס לשמש. מהירות גבוהה זו תביא לכך שבשנת 11,700 לספירה, כוכב ברנרד יהיה הכוכב הכי קרוב לשמש, במרחק של 3.8 שנות אור. עם זאת, אפילו אז, בגלל עמימותו, הוא עדיין לא יראה בעין בלבד, עם בהירות נראית מדרגה 8.5. לאחר מכן הוא ישוב ויתרחק מהשמש.
הפלנטות של ואן-קאמפ

החל משנת 1963 ובמשך כעשור, מספר לא מבוטל של אסטרונומים קיבלו את טענתו של פיטר ואן-קאמפ (אסטרונום הולנדי שפעל בארצות הברית) בדבר גילוי תנודות בתנועה העצמית של כוכב ברנרד, שאותן הוא הסביר על ידי קיום כוכב לכת, אחד או יותר, בעל מסה דומה למסת צדק. ואן-קאמפ, אשר צפה בכוכב משנת 1938, ניסה, יחד עם עמיתים נוספים, למצוא תזוזות זעירות של הכוכב על גבי לוחות הצילום, שיעידו על כוכב לכת במערכת. ההשערה המקורית הייתה כי קיים כוכב לכת של 1.6 מסות צדק, במרחק של 4.4 יחידות אסטרונומיות מהכוכב. בשנת 1969, הערכה זו שונתה לשני כוכבי לכת, במסות של 1.1 ו-0.8 מסות צדק.
אסטרונומים אחרים חזרו על מדידותיו של ואן-קאמפ, אך ללא תוצאות חיוביות. שתי עבודות שפורסמו ב-1973 ערערו על הטענה לקיום פלנטות. גם מדידות ממצפה נוסף ובעזרת טכניקות מדידה חדשות יותר לא הצליחו לאשר את קיומן. מחקר נוסף שפורסם מס' חודשים מאוחר יותר באותה שנה מצא כי השינויים במדידות האסטרומטריות תואמות בזמן לשינויים וכוונונים שנעשו בעדשות הטלסקופ: מציאת כוכבי הלכת התבררה כתוצאה מלאכותית, שנבעה מתחזוקת ציוד המדידה. למרות זאת, ואן קאמפ מעולם לא הודה בטעות ופרסם אישור לקיום פלנטות אף ב-1982. וולף היינץ, ממשיכו של ואן קאמפ במצפה בו פעל, ומומחה בכוכבים כפולים, הטיל ספק בממצאיו והחל לפרסם ביקורת כלפיו משנת 1976 ואילך, דבר שיצר ניכור בין שני החוקרים.
למרות שקיום כוכבי לכת לא נפסל לחלוטין, מחקרים ששללו פלנטות בעלות מאפיינים מסוימים המשיכו להתפרסם במהלך שנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20, כאשר האחרונים שבהן מבוססות על מדידות אינטרפרומטריות מ-1999 באמצעות טלסקופ החלל האבל.
בעוד שלמחלוקת הייתה עלולה להיות השפעה שלילית על חיפוש פלנטות מחוץ למערכת השמש, היא הגבירה את ההתעניינות בכוכב ברנרד. בתקופה בה האמינו כי הוא בעל כוכבי לכת, תהילתו בקרב קהילת המדע הבדיוני גדלה וכן הוא אומץ כיעד לפרויקט דדלוס.
פרויקט דדלוס

מלבד המחלוקת בנושא כוכבי לכת, המחקר הכי מוכר שנגע לכוכב ברנרד הוא פרויקט דדלוס, אשר נערך בשנים 1973–1978 וחקר את האפשרות למסע מהיר אך בלתי מאויש לכוכב אחר באמצעות טכנולוגיות קיימות או שהוערך כי יפותחו בעתיד הקרוב. כוכב ברנרד נבחר כיעד למשימה כזו בגלל הסברה באותה תקופה כי קיימים סביבו כוכבי לכת.
המחקר הציע כי מנוע היתוך גרעיני (מונע על ידי דאוטריום והליום-3) יאיץ את החללית ל-12% ממהירות האור תוך ארבע שנים ויאפשר לה להגיע ליעדה בפרק זמן כולל של 50 שנה, פחות מאורך חיי אדם. בנוסף לחקר הכוכב והפלנטות שלו, יבוצעו תצפיות ומדידות אסטרומטריות נוספות, וכן ייחקר התווך הבין-כוכבי עצמו. מספר שנים מאוחר יותר, פורסמה עבודה נוספת, שהתבססה על העבודה שנעשתה בפרויקט דדלוס והציעה כי החללית גם תישא איתה תת-מערכת של מפעל רובוטי, שימוקם במערכת כוכב היעד, ירחיב את עצמו ויתחיל בייצור כלי רכב נוספים לחקר מערכות כוכבים אחרות, יכולת אליה יגיע תוך 1,000 שנים.
מחקר

בעוד שמחקרו של ואן קאמפ התמקד בחיפוש כוכבי לכת והוא כנראה הפופולרי ביותר, כוכב ברנרד הוא עצם נחקר ומתועד גם בתחומים אחרים.
מחקר > מאפייני כוכב ואסטרומטריה

פורסמו מס' עבודות בנושא של יחס מסה/בהירות לפני עבודתו האחרונה של דוסון (Dawson) מ-2003. יחד עם פרסום ערכים מדויקים יותר של הטמפרטורה ועוצמת ההארה של הכוכב, מחקר זה מציע כי הערכות קודמות של רדיוס הכוכב היו נמוכות מדי וקובע את גודלו כ-0.2 ((±0.008) מרדיוס השמש.
בסקר מתכתיות של כוכבים ננסים מטיפוס M, מידת המתכתיות של כוכב ברנרד היא בתחום (0.5-)-(1.0-) בסקלה, כלומר 10% עד 32% לעומת זו של השמש. מתכתיות, מדד לכמות היסודות הכבדים המרכיבים את הכוכב, משמשת לסיווג כוכבים יחסית לאוכלוסייה הגלקטית. לכאורה, כוכב ברנרד הוא ננס אדום זקן וטיפוסי לאוכלוסייה II. עם זאת, כוכבי אוכלוסייה II הם בדרך כלל כוכבים הנמצאים בשולי הגלקסיה ועניים ביסודות כבדים ובעוד שמידת המתכתיות של כוכב ברנרד נמוכה מזו של השמש, היא גבוהה מזו של כוכב שוליים ואף גובלת בתחום הערכים של כוכבי הדיסקה הראשית של הגלקסיה. ערך גבולי זה, בנוסף למהירותו הגבוהה, הובילו לסיווגו ככוכב "אוכלוסייה II בינונית", בין כוכב שוליים לכוכב הדיסקה הראשית.
מחקר > חיפוש אחר כוכבי לכת

אסטרומטריה וחקר מאפיינים נוספים של הכוכב מאפשרים ללמוד על נוכחות כוכבי לכת סביבו. מדידות בדיוק יותר ויותר גבוה מאפשרות להקטין את תחומי ערכי המסה והמרחק מהכוכב עבור כוכבי לכת אפשריים. בשיטה זו אסטרונומים יכולים פעמים רבות לומר איזה כוכבי לכת לא יכולים להתקיים במערכת הכוכב. כוכבים ננסיים כמו כוכב ברנרד הם יותר נוחים למחקר בתחום זה מכוכבים מסיביים, מכיוון שכוכב לכת יוצר השפעות משמעותיות יותר על כוכב בעל מסה קטנה.
מחקר משנת 1995 הראה כי כוכב לכת בעל עשר מסות צדק (הגבול התחתון עבור ננס חום) לא יכול להתקיים סביב כוכב ברנרד. תצפיות מ-1999 באמצעות טלסקופ האבל, אפשרו לפסול קיום כוכבי לכת בעלי מסה של 0.8 מסות צדק (ומעלה) ומחזור הקפה של פחות מ-1,000 יום. ב-2003 נקבע כי במרחק מהכוכב בו יכולים להתקיים חיים לא קיימים כוכבי לכת בעלי ערך M*sin(I) של 7.5 מסות כדור הארץ ו-3.1 מסות נפטון (כאשר M היא מסת כוכב הלכת ו-I היא הזווית בין מישור הסיבוב של כוכב הלכת לבין קו הראייה שלנו). ערכים אלה קטנים בהרבה מהערכים שפורסמו על ידי ואן-קאמפ. בעוד שמחקרים אלה הפחיתו משמעותית את הסיכוי למצוא פלנטות מסביב לכוכב ברנרד, הם לא פסלו אפשרות זו לחלוטין, ובמיוחד מכיוון שפלנטות דמויות ארץ קשות לגילוי בטכניקות הקיימות.
בנובמבר 2018 התגלה כי במערכת זו נמצא כוכב לכת דמוי ארץ. השם שניתן לו הוא 'כוכב ברנרד b' ומסתו היא כ-3.2 מסות כדור הארץ. הוא מקיף את כוכב ברנרד בכל 233 ימים, ונמצא סמוך ל"קו השלג" - המרחק מהכוכב שבו הטמפרטורה מגיעה לנקודת הקיפאון של המים. חוקרים סבורים כי לכוכב הלכת אין אטמוספירה, ולכן הטמפרטורה על פני שטחו מגיעה ככל הנראה למינוס 170 מעלות צלזיוס, מה שלא יאפשר למים נוזליים, תנאי חשוב לקיום חיים, להתקיים על פני השטח.
מחקר > ההתפרצות של 1998

תצפית על אירוע של התפרצות כוכב ברנרד רק הוסיפה עניין למחקר שלו. על פי ניתוחים מסוימים, הטמפרטורה בהתפרצות הייתה כ-8,000 מעלות קלווין, יותר מכפול מהטמפרטורה הרגילה של הכוכב (אם כי אין הסכמה מלאה שניתן לדעת את עוצמתה המלאה של ההתפרצות רק על ידי ניתוח הספקטרום).
עצם ההתפרצות היה מפתיע מאוד מכיוון שחוקרים לא מצפים לפעילות מכוכבים בגיל מתקדם כמו של כוכב ברנרד. התהליך המוביל להתפרצויות אינו מובן לגמרי, אך מאמינים כי הן נגרמות על ידי שדות מגנטיים חזקים אשר מדכאים את הולכת הפלזמה בכוכב, מה שמסתיים בהתפרצות פתאומית ואלימה. שדות מגנטיים חזקים מופיעים בכוכבים שמסתובבים מהר, בעוד שכוכבים זקנים נוטים להסתובב לאט. לכן, אירוע בסדר גודל כזה על פני כוכב ברנרד הוא נדיר מאוד, ויצר סביבו התעניינות רבה וגם תקווה לחקור את התהליך בכוכב ברנרד וללמוד ממנו על כוכבים דומים. מדענים מקווים כי תצפיות עליו בתחום קרינת רנטגן ועל-סגול ישפכו אור על אוכלוסיית הננסים הזקנים מטיפוס M ברחבי הגלקסיה. למחקר כזה יש השלכות לתחום האסטרוביולוגיה: בהתחשב בכך שאזור המחיה סביב ננסים מטיפוס M הוא קרוב מאוד לכוכב עצמו, פלנטות בסביבה זו יהיו מושפעות מאוד בהתפרצויות הכוכב, רוח כוכב ואירועים של פליטת פלזמה.
תצפית ושכנים

הודות למיקומו, קרוב לקו המשווה השמימי, ניתן לצפות בכוכב ברנרד כמעט מכל אזור בכדור הארץ (אף על פי שהפרעות אטמוספיריות מקשות על התצפית מאזורי הקטבים).
מלבד השמש, שכניו של כוכב ברנרד הם בעיקר ננסים אדומים, סוג הכוכבים הקטן והנפוץ. שכנו הקרוב ביותר כרגע הוא הננס האדום רוס 154, במרחק 5.4 שנות אור. השמש ואלפא קנטאורי, בהתאמה, הן מערכות הכוכבים הקרובות הבאות בתור. בתצפית מכוכב ברנרד, השמש תיראה ככוכב בהיר למדי עם בהירות נראית של 1.15.
הערות שוליים

↑  SIMBAD: כוכב ברנרד
↑  VizieR: LHS 57, LHS Catalogue, 2nd Edition (Luyten 1979)
↑  proper motion - מהירות התנועה הזוויתית שלו על פני כיפת השמים יחסית לכוכבי הרקע.
↑  אליסף קוסמן, "סופר ארץ" התגלה במרחק של 6 שנות אור מאיתנו, באתר ynet, 14 בנובמבר 2018
מיקומו של כוכב ברנרד לאורך השנים 1985–2005
בעיני אמן: כוכב לכת סביב ננס אדום
השוואת גדלים (משמאל לימין) : השמש, כוכב ברנרד וצדק. קוטרו של כוכב ברנרד הוא 15-20% בלבד מזה של השמש
אליזבת דה רוטשילד

| --- | --- |

אליזבת דה רוטשילד ב-1935
 לידה:  9 במרץ 1902 פריז, צרפת 
 פטירה:  23 במרץ 1945 (בגיל 43) ראוונסבריק, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  צרפת 
 השקפה דתית:  נצרות קתולית 
 בן או בת זוג:  פיליפ דה רוטשילד (1934, 1935–1945) 
 
אליזבת (לילי), הברונית דה רוטשילד, לבית פלטייר דה שאמבר (Pelletier de Chambure); (9 במרץ 1902 – 23 במרץ 1945) הייתה חברה בענף ייצור היין של משפחת רוטשילד .
ביוגרפיה

לילי נולדה בפריז בשם אליזבת פלטייר דה שאמבר, למשפחה קתולית עשירה ששורשיה היו באזור בורגונדי. היא צאצאית בין היתר של לורן אוגוסטין פלטייר דה שאמבר, גנרל בצבא נפוליאון. היא הייתה הידועה בשם לילי, והייתה בתם של אוגוסט פלטייר דה שאמבור, ראש עיריית אסקרנול, ואשתו, לבית קמיל מארי קורטואה דסקייב.
בשנת 1923, נישאה אליזבת לג'ונכר, אריסטוקרט בלגי. נולדו להם בן ובת. הבן, אדואר ז'אק מארי אוגוסטין (1924-1984), ובת, פיליפין מתילד קמיל (1933-2014), אביה הביולוגי של פיליפין היה הברון הצרפתי פיליפ דה רוטשילד שהיה בן למשפחת הבנקאות הבולטת והבעלים של אחד הכרמים המפורסמים בצרפת, שאטו מוטון רוטשילד בפאילאק שבמדוק.
ב-22 בינואר 1934, מיד לאחר גירושיה, נישאה אליזבת לפיליפ דה רוטשילד. היא התגיירה, ואת הטקס הדתי ניהל ז'וליאן וייל, הרב הראשי של פריז. בנוסף לבתם, היה לבני הזוג רוטשילד בן, שארל אנרי שנולד ב-1938 ומת בהיותו תינוק בן פחות משנה. זיכרונותיו של פיליפ מתארים את נישואיו לאליזבת כנישואים של תשוקה גדולה אך גם תקופות סוערות וייאוש עצומים. קשייהם של בני הזוג גברו לאחר מות בנם. בסופו של דבר הם נפרדו בזעף, ובשנת 1939 חזרה הברונית להשתמש בשם הנעורים שלה, פלטייר דה שאמבר.
לאחר הכיבוש הגרמני של צרפת במלחמת העולם השנייה, היא ובעלה לשעבר נעצרו על ידי ממשלת וישי והכרם הוחרם. לאחר מכן הם שוחררו, ופיליפ עזב את צרפת, עבר לאנגליה, כדי להצטרף לכוחות צרפת החופשית ולתמוך בשארל דה גול. בשנת 1941, הגסטפו עצר את אליזבת באשמת ניסיון לחצות את קו הגזרה עם אישור מזויף ושלח אותה למחנה הריכוז רוונסבריק, הממוקם כ-50 מייל צפונית לברלין.
עם שובו לצרפת לאחר שחרור בעלות הברית, נודע לפיליפ דה רוטשילד כי הגסטפו גירש את אשתו לשעבר באשמת ניסיון לחצות גבול באמצעות אישור מזויף ושלח אותה למחנה הריכוז רוונסבריק שם מתה. נסיבות מותה נותרו בלתי פתורים אך קרו ככל הנראה ב-23 במרץ 1945.
על פי הדיווחים, אליזבת נפטרה ממגפת טיפוס ברוונסבריק, אם כי זכרונותיו של פיליפ מציינים שהיא הושלכה לתוך תנור מחנה ריכוז, בחיים.
היא הייתה היחידה ממשפחת רוטשילד שנרצחה בשואה או במהלך מלחמת העולם השנייה.
לקריאה נוספת

Valynseele, Joseph; Mars, Henri-Claude (2004). Le Sang des Rothschild (בצרפתית). Paris: ICC Editions.
Baron Philippe de Rothschild, Milady Vine, Jonathan Cape, London, 1984.
הערות שוליים

https://www.ilpost.it/2024/01/22/india-rama-modi-nazionalismo/
↑  Edouard never married, though he adopted his half-sister Simone's son, Baron Paul-Emmanuel Descamps (born 1954), who took the surname de Becker-Rémy
↑  "Mariage", La Tribune Juive, February 1, 1935, page 88
↑  Schiaparelli, Secrest, Meryle, Alfred A. Knopf, 2014, p. 249-50
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 139295518  VIAF: 100579887   WorldCat (עם VIAF): 100579887
אוריאל אקוסטה

| --- | --- |

 לידה:  1585 פורטוגל 1578 פורטו, פורטוגל 
 התאבד:  אפריל 1640 (בגיל 55 בערך) הרפובליקה ההולנדית אמסטרדם, הולנד 
 שם לידה:  Gabriel da Costa Fiuza 
 זרם:  פילוסופיה מערבית 
 תחומי עניין:  פילוסופיה 
 עיסוק:  פילוסוף 
 מדינה:  הרפובליקה ההולנדית, ממלכת פורטוגל 
 
רשמים מההצגה על אקוסטה בתיאטרון ביפו 1905
אוריאל אקוסטה (מוכר גם בשם אוריאל ד'אקוסטה, בפורטוגזית: Uriel da Costa;‏ 1585 – 1640) היה פילוסוף יהודי פורטוגזי.
השפעתו

בהתבסס על ספרו של אקוסטה "דוגמת חיי אדם", ועל רעיונות של הרדר, חיבר קרל גוצקוב את הטרגדיה "אוריאל" (לייפציג 1817) שתיארה את פרשת חייו. התרגומים לעברית (שלמה רובין, וינה 1856) וליידיש זכו לפופולריות רבה מאז אמצע המאה ה-19 ועד שנות השלושים של המאה ה-20, והתרגום העברי אף הועלה ביפו בשנת 1905. גוצקוב גם חיבר רומן נוסף ופחות מוכר בשם "הצדוקי מאמסטרדם" (1834).
על בסיס ספרו של גוצקוב חיבר ישראל זנגוויל את ספרו "ילדי הגטו" (1892), המספר על יהודי הגר בגטו המטיל ספק בדתו אך למרות זאת ממשיך בערכי היהדות מתוך סיפוק רוחני. בעקבות זנגוויל חיבר פרומקין את הספר "אוריאל אקאסטא" (לונדון 1907).
על שמו קרוי כיום רחוב אוריאל אקוסטה בתל אביב.
ראו גם

ברוך שפינוזה
לקריאה נוספת

יוסף קפלן, הפזורה הספרדית המערבית, תל אביב: משרד הביטחון,1994, במיוחד פרק י"א "יהודים ללא יהדות", עמ' 109–114.
משה אורפלי, "אמונה ושררה במאבק על היהדות הרבניה בוונציה במקופה הברוק", פעמים גיליון 80 (תשנ"ט) הוצאת יד יצחק בן צבי, ירושלים.
גספאר גראציאני

גספאר גראציאני (ברומנית: Gaspar Graţiani), נולד בערך ב-1575–1620, שליט נסיכות מולדובה בתקופה שבין 4 בפברואר 1619 - 20 בספטמבר 1620.
גספאר נולד בעיירה בוסנית בשם מילוסטיץ (Milostič). הוא התגורר בעיר גראדאצ'אץ (Gradačac) ומכאן נגזר שמו, גראדזאנין (Gradezanin), שלאחר לטיניזציה הפך ל"גראציאני". בראשית דרכו הוא נע ונד ועבד כמשרת אצל כמה אנשים ולבסוף נסע לוונציה. בנדודיו ובעבודותיו למד שפות וידע בוסנית, קרואטית, גרמנית, אנגלית וטורקית. התחיל לעבוד בשירות השער הנשגב כמתורגמן והצטיין בכמה משאים ומתנים, בתמורה קיבל את הדוכסות של איי נקסוס ופארוס.
השלטון בנסיכות מולדובה

גראציאני שאף לכס השלטון בנסיכות מולדובה, למרות שלא ידע רומנית והיה קתולי. בפברואר 1619, לאחר שהשליט ראדו מיכניה ויתר מרצונו על השלטון, קיבל אותו גראציאני, שהמיר את הקתוליות שלו לנצרות אורתודוקסית בנוסח הרומני. בראשית שלטונו התמודד עם מרד שהונהג על ידי מי שתבע את הכס לעצמו. התובע נלכד וראשו נערף וגם ראשיהם של כמה מתומכיו.
למרות שהומלך על ידי העות'מאנים, גרציאני לא היה נאמן להם ועסק בתככים בתקווה להגיע למצב בו ישלוט על כל הנסיכויות המיושבות ברומנים (ולאכיה וטרנסילבניה). גרציאני שם ידו על איגרות ששלח שליט טרנסילבניה לחאן של הטטרים ובו ניסה לתאם התקפה על הפולנים - גרציאני שלח איגרות אלה לפולנים. הדבר נודע לשליט טרנסילבניה ובתגובה הלשין על גרציאני בפני השער הנשגב ובעקבות זאת החליט הסולטאן לבטל את מינויו של גרציאני ולמנות במקומו בפעם נוספת את אלכסנדרו איליאש.
אבדן השלטון

בתחילת ספטמבר 1620 הגיע ליאשי השליח העות'מאני עם הצו לביטול מינויו של גרציאני, כשהוא מלווה במשמר טורקי ובכמה בויארים ממקורבי איליאש, שבאו להכין את עלייתו לכס השלטון. גרציאני לא נכנע וציווה להוציא להורג את השליח האימפיאלי ולהרוג את המשמר הטורקי, את הבויארים של איליאש וגם את יתר הטורקים שהיו באותה עת ביאשי.
גרציאני הכין את צבאו לקראת ההתמודדות הבלתי נמנעת נגד הצבא העות'מאני. צבא פולני, שכלל פרשים כבדים משוריינים, בראשותו של ההאטמן Zolkiewski, חצה את הדניסטר ונכנס למולדובה, שם הצטרף לצבא המולדבי לקראת ההתמודדות. הפאשה Skender הגיע עם צבא עות'מאני וחילות סיוע ולאכים, טטרים והונגרים. צבא זה מנה כשישים אלף לוחמים ועוד אלף יניצ'רים.
אבדן השלטון > קרב צוצורה

גרציאני והפולנים התבצרו בצוצורה (Ţuţora), באתר שכבר שימש בעבר כמחנה של Zamoyski. לאחר תחילת הקרב, ב-19 בספטמבר 1620, המגינים עשו טעות ראשונה, כשהפרשים הכבדים יצאו מבין התעלות למרדף אחר הפרשים הטטרים - הטטרים מהירי התנועה, שמספרם עלה על מספר הפרשים הפולנים, הצליחו לשבור את שורות הפולנים ולהביא למפלה מולדובנית. במהלך הלילה פשתה הבהלה במחנה הפולני והם החליטו לצאת במחנה מאורגן ומתגונן, בתנועה אל הגבול הפולני.
גראציאני העדיף להיפרד מהפולני ועבר את הפרוט, כשהוא מלווה בידי כמה לוחמים וכמה בויארים. לאחר שהגיע לאזור ברנישטה (Branişte) נרצח על ידי מלוויו, ההאטמן שפטליצ'י (Şeptelici) והפוסטלניק גויה (Goia).
המחנה הפולני נסוג אל הדניסטר, כשהטטרים מציקים לא ללא הרף. בלילה האחרון, כשהגיעו לחוף הנהר, נוצרה מהומה גדולה במחנה הפולני, כשהכל נדחפו להיות ראשונים במעבר הדניסטר ומשום כך סבלו אבדות כבדות. ההאטמן Zolkiewski נהרג על ידי טטרי וסגנו, Koniecpolski, נפל בשבי.
גורל הרוצחים

השליט החדש, אלכסנדרו איליאש, לא ראה בעין יפה את מעשי ההאטמן שפטליצ'י והפוסטלניק גויה, שרצחו את השליט הקודם. איליאש ציווה להוציא להורג את הרוצחים וגופותיהם החתוכות הושלכו ללא קבורה.
לקריאה נוספת

Constantin C. Giurescu, Istoria Românilor, volumul III pag' 33 - 35
אדי כהן

| --- | --- |

כהן באוגוסט 2014
 לידה:  18 בפברואר 1972 (בן 53) ביירות, לבנון 
 ענף מדעי:  מזרחנות
 מקום מגורים:  ישראל ישראל
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בר-אילן (2014) 
 מוסדות:  אוניברסיטת בר-אילן 
 www.edycohen.com
 
אדי כהן (נולד ב-18 בפברואר 1972) הוא ד"ר מזרחן, עיתונאי ישראלי ומשפיען ברשתות החברתיות בשפה הערבית. מתמחה בסכסוך הישראלי-ערבי מנקודת המבט של העולם הערבי.
ביוגרפיה

כהן נולד ב-1972 בביירות, בירת לבנון, למשפחה יהודית אמידה בשם אדוארד כהן חללה. התחנך בבית הספר הנוצרי בעיר עד שגורמים אנטי-יהודים, בעיקר חזבאללה החלו לפעול ולפגוע בקהילה היהודית בעיר, ובין השאר חטפו ורצחו את אביו. כהן ומשפחתו נאלצו להגר מהמדינה בהדרגה. לאחר סיום התיכון עזב לצרפת וממנה למקסיקו, ובשנת 1995 עלה לישראל.
לכהן תואר בוגר במדע המדינה, תואר מוסמך ותואר דוקטור בהיסטוריה של המזרח התיכון, כולם מאוניברסיטת בר-אילן. כמו כן, עסק במחקר במסגרת בתר-דוקטורט במכון לחקר המחתרות על שם מנחם בגין, אוניברסיטת בר-אילן. כהן דובר עברית, ערבית וצרפתית ברמת שפת אם, ואנגלית וספרדית ברמה גבוהה.
הוא מתמחה ביחסי ערבים-ישראלים ובסכסוך הערבי-ישראלי, בטרור ובקהילות יהודיות בעולם הערבי. ספרו "השואה בעיני מחמוד עבאס" עוסק בהכחשת שואה של מנהיג הרשות הפלסטינית. כהן הוא גם יו"ר עמותת "פורום קדם למזרחנות והסברה" שפועלת להסברה של מדינת ישראל בעולם הערבי.
כהן מופיע תכופות בערוצים מרכזיים בעולם הערבי כגון אל-ג'זירה, BBC בערבית ואל-ערביה, ויחד עם אביחי אדרעי, מרדכי קידר ואחרים פועל להסברתה של מדינת ישראל בשפה הערבית לקהל ערבי.
באוגוסט 2017, הביע תמיכה בעצמאות כורדיסטן העיראקית.
ב-4 באוקטובר 2020 הכריז על מועמדותו לרשימת מפלגת הליכוד לכנסת.
בדצמבר 2021 הגדיר אותו העיתון הסעודי Arab News כפרשן השני המשפיע ביותר בעולם הערבי.
לקראת הבחירות לכנסת ה-25 התמודד אדי כהן בפריימריז של רשימת הליכוד, אך לא נבחר למקום ריאלי.
החל מיולי 2024 הוא משתתף קבוע בפאנל התוכנית "הערביסטים" המשודרת בערוץ I24NEWS, בהנחייתו של צבי יחזקאלי.
ב-2024 הצטרף למרכז לאסטרטגיה רבתי לישראל (ICGS) והוא כותב בנושאי המזרח התיכון והעולם הערבי.
חיים אישיים

כהן נשוי ואב לשלושה. מתגורר ברעננה.
ספריו

השואה בעיני מחמוד עבאס, ספר העוסק בעבודת הדוקטורט של מחמוד עבאס העוסקת בקשרים בין הציונות לנאציזם, 2017.
המופתי והיהודים, ספר העוסק בפעילות האנטי-יהודית של חאג' אמין אל-חוסייני בפלשתינה, עיראק, לבנון וגרמניה ושיתוף הפעולה שלו עם הממשל הנאצי בהשמדת יהודי אירופה, 2021.
לקריאה נוספת

אדי כהן, ד"ר אדי כהן, "נכבה" שלנו: לזכור את יהודי לבנון, באתר ישראל היום, 3 בדצמבר 2018
הערות שוליים

↑  אדי כהן באתר מרכז בגין-סאדאת למחקרים אסטרטגיים
↑  ריאיון עם ד"ר אדי כהן. לגבי מספר החטופים באותו לילה, יש כמה גרסאות
↑  יוסף ארנפלד, עניין אישי עם ד"ר אדי (אדוארד) כהן, באתר ערוץ 7, 7 בנובמבר 2024]
↑  الكلمة لسيد ايدي كوهين من تل أبيب لدعم استقلال كوردستان, בדף הפייסבוק كوردستان وإسرائيل Kurdistan &Israel
↑  ציוץ של הד"ר מאותו תאריך המראה על הכרזת מועמדותו, באתר Twitter
↑  Top MENA-based political pundits of 2021 - Edy Cohen, Arab News, ‏2021-12-01 (באנגלית)
↑  רשימת מועמדי רשימת הליכוד בבחירות לכנסת ה-25
↑  הערביסטים" עם צבי יחזקאלי, באתר www.i24news.tv, ‏12 באוקטובר 2024
↑  ד״ר אדי כהן במרכז לאסטרטגיה רבתי לישראל, באתר ICGS
↑   הספר "המופתי והיהודים", ברשת החברתית פייסבוק
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283777205171  ISNI: 0000 0000 6805 6618  LCCN: n2020071459  VIAF: 260383060   WorldCat (עם VIAF): 260383060 
כריכת הספר המופתי והיהודים, 2021
כריכת הספר השואה בעיני מחמוד עבאס, 2017
יקטרינה הראשונה, קיסרית רוסיה

יקטרינה הראשונה (ברוסית: Екатерина I Алексеевна;‏ 15 באפריל 1684 – 17 במאי 1727), שהייתה אשתו השנייה של פיוטר הגדול, שלטה כקיסרית רוסיה מ-1725 לתקופה בת שנתיים בלבד, עד מותה ב-1727. ב-1724 שלטה באימפריה בשיתוף עם בעלה עד מותו בחלוף שנה. לאורך תקופת כהונתה כקיסרית יחידה העבירה את רוב סמכויות השלטון לידי המועצה הסודית העליונה בראשות הנסיך אלכסנדר מנשיקוב.
יקטרינה הייתה אמה של יליזבטה, קיסרית רוסיה ואנה פטרובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה (אמו של פיוטר השלישי, קיסר רוסיה). במותה ירש אותה פיוטר השני, קיסר רוסיה, שהיה בנו של אלכסיי פטרוביץ', הצארביץ' של רוסיה ונכדו של פיוטר הגדול דרך אשתו הראשונה, יבדוקיה לופוחינה.
ביוגרפיה > שנותיה הראשונות

אין מסמכים או תיעוד רשמי שיכולים לאשר בוודאות את הביוגרפיה של יקטרינה, אולם היא נולדה ברינגן, השייכת כיום לאסטוניה ב-15 באפריל 1684. שמה הראשון היה מרטה סקאברונסקה, בת לאיכר ליטאי ממוצא פולני ודתה המקורית הייתה נצרות קתולית. שמה השני, סקאברונסקה (Skowronska), נובע מהמילה הפולנית של ערפדית. על פי השמועות, הוריה הם צמיתים בורחים ואביה היה קברן.
כשאביה נפטר מהתפרצות מגפה, עברה אמה לליבוניה (כיום שטח לטביה ודרום אסטוניה) ושם גם היא נפטרה במהרה בטרם עת מאותה מחלה, והותירה אחריה ארבעה ילדים. יתומה בגיל שלוש, מרתה סקאברונסקה התגוררה תחילה עם דודתה, מריה וסילבסקאיה, ולאחר מכן נשלחה לביתו של כומר בשם דאוט, ומאוחר יותר, במריאנבורג (אלוקסנה של ימינו, לטביה) לביתו של כומר לותרני אחר, ארנסט גלוק.
ביוגרפיה > גלוק, שרמטב ומנשיקוב

ארנסט גלוק היה מטיף ומחנך פרוטסטנטי, שהיה הראשון שתרגם את התנ"ך ללטבית, במאריינבורג. בגיל 17 היא נישאה לפרש שוודי. באותם ימים הרוסים כבשו את מאריינבורג מידי השוודים, וכתוצאה מכך 'סופחה' גם מרטה למדינה החדשה, שם עבדה במכבסה.
מרתה עבדה במשק ביתו של פילדמרשל שרמטב. לא ידוע אם היא הייתה פילגשו, או שפשוט הייתה עקרת בית, אך שרמטב מסר אותה לידי הרוזן אלכסנדר מנשיקוב, יועץ קרוב של פיוטר הראשון. ייתכן והשניים היו מאהבים, אך מנשיקוב כבר היה מאורס לאשתו לעתיד בעת פגש במרתה. בביתו של מנשיקוב בסתיו 1705 ראה הקיסר הרוסי פיוטר בפעם הראשונה את מרתה והתאהב בה. אין עוררין על כך שמנשיקוב ומרתה נותרו חברים קרובים לכל חייהם, וייתכן שמנשיקוב ניסה לשמר את מעמדו בראי פיוטר בכך שהציג בפניו את מרתה. זמן קצר לאחר מכן מרטה ופיוטר הפכו לאוהבים ומרתה הובאה להתגורר בחצר המלוכה עם פיוטר. שנה לאחר שנפגשו מרתה ילדה ילד שקראו לו פיוטר, ולאחר שנה נוספת ילדה ילד אחר, פאבל. שני הילדים לא שרדו יותר משנה. לקיסר פיוטר ומרתה נולדו בסך הכל 12 ילדים, שניים מהם שלטו בסופו של דבר ברוסיה.