stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אימרה הרמן
עבודותיו העיקריות

מבוא לחוג החשבה של הפסיכואנליזה (1923)
פסיכואנליזה והיגיון (1924)
האני והחשיבה (1929)
פסיכואנליזה כשיטה 1933, מהדורה מתוקנת 1984)
עקרונות הערכת עבודה ומדיניות שכר הונגרית הלאומית-סוציאליסטית ; לודביג ני., מישקולץ 1941
האינסטינקטים העתיקים של האדם. מחקרים השוואתיים המבוססים על פסיכואנליזה וביולוגיה של פרימטים. 1943
פסיכולוגיה של אנטישמיות (1945, מהדורה מתוקנת 1990)
יאנושס בויאי. הפסיכולוגיה של הולדת הרעיון (1945)
עשר השנים הראשונות. חייו הרוחניים של ילד באוטוביוגרפיותיהם של סופרים, אמנים ומדענים הונגרים (1959)
יצרים קדומים של האדם ; בהוראת עיתונות, הרחבות תרגום מצרפתית.
פסיכואנליזה כשיטה. 1988
סטייה ומוזיקליות. תוספים לדינמיקה של הסטייה ;1999
יאנוס בויאי. הפסיכולוגיה של הולדת רעיון. 2007
מאמרים ומחקרים בהונגרית, 1911-1933 ; 2007
מאמרים ומחקרים בהונגרית, 1934-1971 ; 2007
מחקרים פסיכולוגיים של מחשבה ;2011
לקריאה נוספת

ז'. ויידה (1995). אימרה הרמן: היאחזות, חשיבה. בית הספר לפסיכואנליזה וחינוך בבודפשט (עמ' 80-90). בודפשט.
פ. הרמט (1994). פרויד, פרנצי ופסיכואנליזה בהונגריה. בודפשט.
לקסיקון ביוגרפי הונגרי. אימרה הרמן
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. אימרה הרמן
ס. אוליבה (2018), יאנוש בויאי. מילאנו-אודינה.
סיכום מחזורי

התמרת פורייה ו-3 וריאציות הנגרמות על ידי דגימה מחזורית (במרווח  T) או סיכום מחזורי (במרווח  P) של פונקציית תחום הזמן הבסיסית.
במתמטיקה, סיכום מחזורי היא שיטה ליצירת פונקציה מחזורית  s_{_{P}}(t) עם מחזור  P מכל פונקציה אינטגרבילית  s(t), על ידי סיכום הזזות של הפונקציה  s(t) בכפולות שלמות של  P:
לחלופין, ניתן להציג את  s_{_{P}}(t) על ידי טור פורייה. באופן זה, מקדמי פורייה שווים לערכי התמרת פורייה הרציפה,  S(f)\triangleq {\mathcal {F}}\{s(t)\}, במרווחים של  {\tfrac {1}{P}}. זהות זו היא צורה של נוסחת הסיכום של פואסון.
באופן דומה, טור פורייה שהמקדמים שלו הם דגימות של  s(t) במרווחים קבועים  T, שקול לסיכום מחזורי של  S(f), הידועה בתור התמרת פורייה בזמן בדיד (DTFT).
הסיכום המחזורי של פונקציית דלתא של דיראק הוא מסרק דיראק (רכבת הלמים). באופן דומה, סיכום מחזורי של פונקציה אינטגרבילית הוא קונבולוציה שלה עם מסרק דיראק.
ראו גם

מסרק דיראק
קונבולוציה מעגלית
התמרת פורייה בזמן בדיד
הערות שוליים

↑  Pinsky, Mark (2001). Introduction to Fourier Analysis and Wavelets. Brooks/Cole. ISBN 978-0534376604.
↑  Zygmund, Antoni (1988). Trigonometric Series (2nd ed.). Cambridge University Press. ISBN 978-0521358859.
ליגת העל היוונית בכדורגל

| --- | --- |

 שם מלא:  הסופר ליג היווני
 תחום:  כדורגל
 מדינות:  יוון יוון
 קונפדרציה:  אופ"א
 קבוצות:  14
 תקופת הפעילות:  1959–הווה (כ־65 שנים)
 אלופה נוכחית:  פאוק סלוניקי (2023/2024)
 מירב הזכיות:  אולימפיאקוס (47)
 מפעל מקביל:  הגביע היווני
 מפעל נמוך:  ליגת משנה היוונית בכדורגל 
 slgr.gr
 
הסופר ליג היווני (ביוונית: Σούπερ Λίγκα) היא ליגת הכדורגל הבכירה ביוון. בליגה מתמודדות 14 קבוצות כאשר בתום העונה שתי הקבוצות מתחתית הטבלה יורדות לליגת המשנה ומוחלפות על ידי שתי הקבוצות המובילות בליגה השנייה.
האלופה היוונית וסגניתה מעפילות למוקדמות ליגת האלופות. הקבוצה הזוכה בגביע היווני וכן הקבוצות במקומות השלישי עד החמישי בטבלה מעפילות למוקדמות ליגה האירופית.
היסטוריה > האליפויות הראשונות

מקור הכדורגל ביוון הוא במועדוני האתלטיקה שהיו קיימים בסוף המאה ה-19 שהתחילו להתחרות בינם לבין עצמם בשנת 1894, עם קבוצות כדורגל מאולתרות שהם בנו מהאתלטים והספורטאים של תחומים אחרים.
תחום זה התפתח מאוד לאחר אולימפיאדת אתונה ב-1896, שכללה גרסאות מסוימות של כדורגל.
בסוף המאה ה-19 נעשו ניסיונות לקיים ליגה שלמעשה הייתה הטורנירי אליפויות הראשונים, בין מועדוני רכיבה ומועדוני ספורט שהקימו מחלקות כדורגל וקיימו אימונים לא סדירים, כמו "מועדון הרכיבה אתונה" שזכה בטורניר של 1898 ו"מועדון הספורט פאנליניוס" שזכה בטורניר של 1899. מעבר לשם הזוכות אין מידע כיום על טורנירים אלו, אשר נחשבים לפריצת דרך בתחום הכדורגל ביוון.
| --- | --- |
אליפות הכדורגל הראשונה ביוון
עונה: אלופה
1898: מועדון הרכיבה אתונה
1899: פאנליניוס
היסטוריה > אליפות איגוד הכדורגל ואיגוד חובבי האתלטיקה היווני

בין 1905 ועד 1912 התקיימה האליפות הפאן-הלנית שאורגנה על ידי "התאחדות האתלטיקה החובבנית ההלנית" ( SEGAS = Hellenic Amateur Athletic Association). התחרות הייתה למעשה תחרות מקומית-אזורית בין מועדונים בולטים בערים הגדולות אתונה ופיראוס.
לאחר מכן המשחקים נפסקו כליל בעקבות מלחמות הבלקן ולאחר מכן מלחמת העולם הראשונה ומלחמת יוון-טורקיה שהתחוללו באזור, ומנעו קיום ליגה סדירה.
היסטוריה > אליפות איגוד הכדורגל ואיגוד חובבי האתלטיקה היווני > אליפות הכדורגל הפאן-הלנית בין השנים 1905 - 1913 (אליפות SEGAS)

| --- | --- |
אליפות סגאס (SEGAS)
עונה: אלופה
1905/1906: אתניקוס אתונה
1906/1907: אתניקוס אתונה
1907/1908: גאודי אתונה
1908/1909: פיראיקוס סינדסמוס
1909/1910: גאודי אתונה
1910/1911: פאנליניוס
1911/1912: גאודי אתונה
1913 - 1921: לא התקיימה
לאחר סיום המלחמות התארגנו שתי ההתאחדויות שפעלו ביוון (ה-SEGAS ו"איגוד הכדורגל היווני" - ה-FCA = Athens-Piraeus Football Club Association) ויצרו מספר ליגות שונות: תחילה ליגה בפיראוס ואתונה שנקראה EPSAP, והחלה ב-1921/1922. עונה לאחר מכן התקיימה אליפות FCA בין אלופת אזור אתונה-פיראוס (פיראיקוס) לבין אלופת אזור סלוניקי (אריס), בה ניצחה פיראיקוס סינדמוס 3-1 את אריס סלוניקי בגמר. גמר זה לא התקיים בשנים הבאות מאחר שליגת ה-EPSAP פוצלה לליגת ה-EPSP (פיראוס) וליגת ה-EPSA (אתונה) בעקבות סכסוכים מתמשכים, ועד לעונת 1927 התקיימו שלוש תחרויות שונות לכל אזור, עם 3 אלופות שונות.
היסטוריה > אליפות איגוד הכדורגל ואיגוד חובבי האתלטיקה היווני > האלופות המחוזיות בין השנים 1921 - 1927 (אליפות ה-FCA)

| עונה | EPSAP (הליגה של פיראוס ואתונה) | EPSAP (הליגה של פיראוס ואתונה) |
| --- | --- | --- |
1921/1922: פאנליניוס
| עונה | אלופת ה-EPSAP | אלופת ה-EPSM |
| 1922/1923 | פיראיקוס סינדסמוס | אריס סלוניקי |
1922/1923: בגמר הארצי מנצחת פיראיקוס את סלוניקי וזוכה באליפות ה-FCA
אזור ה-EPSAP (שכלל את אתונה ופיראוס) התפצל ל-EPSA (אתונה) ו-EPSP (פיראוס).
עד 1927 היו 3 אלופות בכל עונה במקביל שלא התחרו ביניהן.
היסטוריה > הקמת הצ'מפיונשיפ היווני

ב-1927, אורגנה אליפות כלל-ארצית ביוון שהייתה למעשה טורניר אליפות קצר בין אלופות המחוזיות של שלושת הערים הגדולות (פיראוס, אתונה וסלוניקי). פנאתינאיקוס, אולימפיאקוס וא.א.ק. אתונה סירבו בתוקף להצטרף לטורניר הזה, מה שגרם לכך שאריס סלוניקי זכתה באליפות הראשונה שהתקיימה בעונת 1927/1928, כשהקדימה את אתניקוס פיראוס ואטרומיטיס.
שנתיים לאחר מכן ב-1929 אורגנה שוב תחרות כזאת והפעם כבר רוב הקבוצות הגדולות השתתפו בה, ומהשנה העוקבת השתתפו בה כולן ברציפות לאחר שצברה פופולריות והפכה להיות אליפות יוון הפופולרית, המתכונת הייתה שהקבוצות משחקות בליגות המחוזיות להן הם שייכות בבית של 3-8 קבוצות, במשך 2 סיבובים, ולאחר מכן מעפילות אלופות המחוז וסגניותיהן ל"סיבוב הגמר" בו מוכרעת אלופת המדינה בעוד 2 סיבובים, בליגה של 10 קבוצות בסך הכל. כך התקיימה הליגה עד ל-1959.
היסטוריה > הקמת ליגת האלפא אתניקי

רק בשנת 1959 הוקמה ליגת ה"אלפא אתניקי" שהיא הליגה הארצית הבכירה הראשונה שהתקיימה (קדמה לסופר-ליג היווני שיש היום). דרישות המדינה ובעיקר דרישות אופ"א היו כי תתקיים ליגה בכירה אחת ממנה מוכרזת אלופת הליגה, ולא המבנה ששוחק עד אז עם חלוקה לבתים אזוריים (מה שמקובל רק בליגות הנמוכות יותר במדינות אחרות). בעונת הבכורה שיחקו בליגה 16 הקבוצות שסיימו ראשונות בבית המחוז שלהם בעונת 1958/1959:
ארבע הראשונות ממחוז אתונה: פנאתינאיקוס, פאניוניוס, א.א.ק. אתונה, ואפולון סימירניס
ארבע הראשונות ממחוז פיראוס: אולימפיאקוס, אתניקוס פיראוס, AE ניקאיה ופרודפטיקי
ארבע הראשונות ממחוז סלוניקי (מקדוניה): אריס סלוניקי, פאוק סלוניקי, אפולון קלמאריס ואיראקליס
2 הראשונות ממחוז צפון: דוקסה דראמה ומגאס אלכסנדרוס קטראיני
2 הראשונות ממחוז דרום: פנקורינתיאקוס ופאנגיאליוס
ב-25 באוקטובר 1959 יצאה הליגה החדשה האלפא אתניקי לדרך, כאשר פנאתינאיקוס זוכה באליפות בעונת בכורה זו.
ב-1979 החליט הפרלמנט היווני כי קבוצות הכדורגל היווניות יהפכו לחברות תחת מנהלת כדורגל שאיגדה את כולן והייתה תחת ה-HFF (התאחדות הכדורגל היוונית). מנהלת זו אחראית מאז על ליגת הכדורגל העליונה ביוון. מאז נרכשו קבוצות יווניות על ידי אנשי עסקים וחברות מה שמיסחר את הליגה והפכה אותה לריווחית הרבה יותר ממה שהייתה.
למשך עונה אחת ב-2000/2001 כונתה הליגה "הליגה העליונה". בהמשך ביולי 2006 הוקמה ה"סופר-ליג" (ליגת העל) היוונית שהורכבה מחברות שהיו באלפא אתניקי.
מבנה הליגה כיום

כיום ישנם 14 קבוצות המתחרות בליגת הסופר-ליג היוונית, כאשר הן משחקות אחת נגד השנייה במשך 26 מחזורים (בבית ובחוץ). בסוף שני הסיבובים, מחולקת הליגה ל-2 פלייאופים: 6 הקבוצות הראשונות מקיימות פלייאוף אליפות ביניהן, בסיבוב בן 10 סיבובים שיכריע מי היא אלופת המדינה ולקבוע את המיקומים להעפלה לתחרויות האירופאיות ליגת האלופות (האלופה והסגנית) והליגה האירופית (מקומות 3,4 ו-5).
8 הקבוצות האחרונות מקיימות פלייאוף הישרדות לקביעת היורדות ל"סופר ליגה השנייה" במקומן נכנסות שתי הקבוצות שסיימו במקומות הראשונים בליגת המשנה.
קבוצות

קבוצות הליגה לעונת 2024/2025
| קבוצה | עיר | אצטדיון | קבולת |
| --- | --- | --- | --- |
| א.א.ק. אתונה | אתונה | אצטדיון איה סופיה | 31,100 |
| אולימפיאקוס | פיראוס | אצטדיון קאראיסקאקיס | 33,334 |
| אטרומיטוס | אתונה | אצטדיון פריסטרי | 10,050 |
| אסטרס טריפוליס | טריפולי | אצטדיון קולוקוטרוניס | 7,442 |
| אריס סלוניקי | סלוניקי | אצטדיון קליאנתיס ויקלאידיס | 22,800 |
| אתונה קליתאה | אתונה | אצטדיון אפוסטולוס ניקולאידיס | 16,003 |
| וולוס | וולוס | אצטדיון פנתסליקו | 22,700 |
| OFI כרתים | הרקליון | אצטדיון תיאודורוס ורדינוגניס | 9,088 |
| לאמיה 1964 | לאמיה | האצטדיון העירוני לאמיה | 5,500 |
| לבדיאקוס | ליבאדיה | האצטדיון העירוני ליבאדיה | 5,915 |
| פאוק סלוניקי | סלוניקי | אצטדיון טומבה | 28,703 |
| פאנטוליקוס | אגריניו | אצטדיון פאנטוליקוס | 7,321 |
| פאנסארייקוס | סרס | האצטדיון העירוני סרס | 9,500 |
| פנאתינאיקוס | אתונה | האצטדיון האולימפי | 69,618 |
אליפויות ליגת העל היוונית לפי עונה

קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה בגביע היווני באותה העונה והשלימה דאבל מקומי.
אליפויות ליגת העל לפי קבוצות

| # | קבוצה | אליפויות | סגנויות | מקום שלישי | עונות זכייה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אולימפיאקוס | 47 | 21 | 8 | 1930/1931, 1932/1933, 1933/1934, 1935/1936, 1936/1937, 1937/1938, 1946/1947, 1947/1948, 1950/1951, 1953/1954, 1954/1955, 1955/1956, 1956/1957, 1957/1958, 1958/1959, 1965/1966, 1966/1967, 1972/1973, 1973/1974, 1974/1975, 1979/1980, 1980/1981, 1981/1982, 1982/1983, 1986/1987, 1996/1997, 1997/1998, 1998/1999, 1999/2000, 2000/2001, 2001/2002, 2002/2003, 2004/2005, 2005/2006, 2006/2007, 2007/2008, 2008/2009, 2010/2011, 2011/2012, 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2019/2020, 2020/2021, 2021/2022 |
| 2 | פנאתינאיקוס | 20 | 26 | 16 | 1929/1930, 1948/1949, 1952/1953, 1959/1960, 1960/1961, 1961/1962, 1963/1964, 1964/1965, 1968/1969, 1969/1970, 1971/1972, 1976/1977, 1983/1984, 1985/1986, 1989/1990, 1990/1991, 1994/1995, 1995/1996, 2003/2004, 2009/2010 |
| 3 | א.א.ק. אתונה | 14 | 19 | 20 | 1938/1939, 1939/1940, 1962/1963, 1967/1968, 1970/1971, 1977/1978, 1978/1979, 1988/1989, 1991/1992, 1992/1993, 1993/1994, 2017/2018, 2022/2023 |
| 4 | פאוק סלוניקי | 4 | 10 | 10 | 1975/1976, 1984/1985, 2018/2019, 2023/2024 |
| 5 | אריס סלוניקי | 3 | 4 | 8 | 1927/1928, 1931/1932, 1945/1946 |
| 6 | לאריסה | 1 | 1 | - | 1987/1988 |
אליפויות ליגת העל לפי קבוצות > לפי עיר

| # | עיר | אליפויות | קבוצות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | פיראוס | 47 | אולימפיאקוס (47) |
| 2 | אתונה | 34 | פנאתינאיקוס (20), א.א.ק. אתונה (14) |
| 3 | סלוניקי | 6 | אריס סלוניקי (3), פאוק סלוניקי (3) |
| 4 | לאריסה | 1 | לאריסה (1) |
אליפויות ליגת העל לפי קבוצות > לפי מחוז

| # | מחוז | אליפויות | קבוצות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | אטיקה | 79 | אולימפיאקוס (47), פנאתינאיקוס (20), א.א.ק. אתונה (12) |
| 2 | מרכז מקדוניה | 6 | אריס סלוניקי (3), פאוק סלוניקי (3) |
| 3 | תסליה | 1 | לאריסה (1) |
הערות שוליים

↑  הייתה אחת ממרכיבות אולימפיאקוס בשנת 1925
1 2  שינתה את שמה לפנאתינאיקוס
↑  לא נערכה אליפות בגלל מלחמת העולם הראשונה ומלחמת יוון–טורקיה.
↑  רק שלוש קבוצות השתתפו בליגה
↑  מסיבות כלכליות
↑  הליגה הושעתה בגלל מלחמת העולם השנייה
| כדורגל ביוון יוון |
| --- | --- | --- |
| ניהול | התאחדות הכדורגל היוונית • קבוצות • אצטדיונים • תחרויות |  |
| תחרויות ליגה | סופרליג • פוטבול ליג • פוטבול ליג 2 |  |
| תחרויות גביע | הגביע היווני • הסופר קאפ היווני |  |
| נבחרות | הנבחרת הלאומית • הנבחרת הצעירה • נבחרת הנשים |  |
| ליגות הכדורגל העליונות של אירופה (אופ"א) |
| --- | --- | --- |
| מפעלי הווה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איי פארו • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנגליה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גיברלטר • גרמניה • דנמרק • הולנד • הונגריה • ויילס • טורקיה • יוון • ישראל • לוקסמבורג • לטביה • ליטא •  מולדובה • מונטנגרו • מלטה • צפון מקדוניה • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סקוטלנד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צפון אירלנד • צרפת • קוסובו • קזחסטן • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| מפעלי עבר | הפוטבול ליג (אנגליה) • ברית המועצות • יוגוסלביה • מזרח גרמניה • סרביה ומונטנגרו • צ'כוסלובקיה |  |
בן ציון גרשוני

| --- | --- |

גרשוני ליד קבר שמעון הצדיק, 1986
 לידה:  1909 
 פטירה:  1996 (בגיל 87 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 פרסים והוקרה:  פרס שפירא (1965) 
 
אלתר בן ציון גרשוני (י"א בתשרי תר"ע, 25 בספטמבר 1909 – כ"ט בטבת תשנ"ו, 21 בינואר 1996) היה סופר ומשורר עברי. היה פעיל באגודת הסופרים והמשוררים הדתיים, וכתב שירים וסיפורים קצרים רבים לכתב העת של האגודה, מבוע, לעיתון לנוער "זרקור" ולכתבי-עת אחרים. חיבר ופרסם גם ספרים של סיפוריו ושיריו.
תולדות חייו

נולד כבן ציון רומנוב בכפר ליובוניץ' (ליובוניצ'י (בלא')) שבאזור מינסק, ברוסיה הלבנה (בעת הולדתו בתחום המושב של האימפריה הרוסית), למרים מלכה לבית שטופלר ולישראל גרשון. סבו, הרב שלום שכנא רומנוב, היה רב בקליצ'ב, וחיבר ספר בקבלה בשם "שר שלום". על פי גרסה אחת, בגיל צעיר נתגלה כחולני, ועל כן נוסף לו השם "אלתר" [זקן] כסגולה לאריכות ימים. למד ב"חדר מתוקן", וכך הכיר את העברית מגיל 3. כבר בגיל 8 חיבר שיר, שהוקרא בחתונה. בקטנותו התייתם מאביו, ואמו שלחה אותו (בהיותו בן 15) לישיבת תומכי תמימים בקרמנצ'וג. לאחר מכן למד בישיבה מחתרתית במינסק, שבה לימד ראש הישיבה הרב יהושע צימבליסט, ובה למדו גם הרב משה צבי נריה ואחיו, וכן הרב שאול ישראלי.
עלה לארץ ישראל ב-1932, בסיוע יקטרינה פשקובה, אשתו של מקסים גורקי, ולמד בישיבת חברון, עד נישואיו ב-1943. בישיבה זו היה 'רב פורים' באחת משנות לימודיו שם. באותה תקופה החל לכתוב תחת שם העט בן ציון גרשוני על-שם אביו. לאחר נישואיו עבד כמזכיר בישיבת קמניץ, ועם קום מדינת ישראל נקרא על ידי הרב אברהם חן למשרד החינוך, שבו עבד מ-1949 עד פרישתו לגמלאות. במשרד החינוך כיהן כסגן מנהל המחלקה לתרבות תורנית, ובמסגרת זו ארגן הרצאות בנושאי יהדות ברחבי ישראל, ואף חיבר ספר על תולדות המהר"ל מפראג לתלמידים.
עמד בקשר עם רבנים וכן עם סופרים ומשוררים דתיים.
נפטר בכ"ט בטבת תשנ"ו, והוא בן 86 שנה. היה נשוי לרחל שהאריכה ימים אחריו (נפטרה בגיל 96 בשנת ה'תשע"א ונקברה לצידו). נקבר בהר המנוחות. לזוג נולדו חמישה ילדים.
אישיותו

גרשוני היה חסיד חב"ד, אך לימודיו בישיבת חברון העצימו את פן ה"מוסר" (ה"ליטאי" יותר) אצלו, וכל ימיו שילב בין השניים. היה מושפע ביותר מדרך המוסר של רבנו יונה, וחלק מסיפוריו מעבירים עולם מוסרי-תורני זה.
יצירתו הספרותית

גרשוני כתב במגוון סוגות: סיפורים, שירים, הגיונות, רומנים, וחלק מהם פרסם כספרים:
המהר"ל מפראג - ספר על תולדות חייו של המהר"ל
במצודה הפרושה, תשכ"ג - זכה בפרס שפירא לספרות יפה, ומפרס זה מימן את הוצאת ספר השירים שלו
למשעול הבהיר - בהוצאת קריית ספר
בין תלמידים - סיפורים לנוער
גוילין נשרפין - רומן היסטורי על תקופת השואה
במאבק על הסף - רומן היסטורי על נפילת העיר העתיקה, שאותו כתב במשך 15 שנה
נגלות ונסתרות בחיים" הגיגים ורעיונות (הוצאת משאבים)
השתתף בכתיבת שבת בשבתו, יחד עם העורך הראשי אברהם שטאל.
סגנונו הספרותי רהוט וברור, ובעברית צחה ומשובחת. שיריו עמוקים ולעיתים קשים להבנה.
כתב בשמות עט רבים, ובהם 'גן צבי', 'אבצן' ו'ב. בן גני' - ראשי התיבות של שמו.
הערות שוליים

↑  במחלקה לתרבות תורנית, הַבֹּקֶר, 16 בדצמבר 1949
↑  אב קלמן בלאט, נפילה שלאחר עלייה, הצופה, 29 במרץ 1963
↑  פרס שפירא הוענק לש"ז שרגאי ולב"צ גרשוני במעמד חגיגי, הצופה, 22 באפריל 1965
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311109705171  ISNI: 0000 0000 3228 9348  LCCN: n82232136  VIAF: 1370942   WorldCat (עם VIAF): 1370942 
שיר שכתב הרב קאפח לגרשוני עם קבלת ספר שיריו 'למשעול הבהיר'
בן ציון גרשוני ואשתו רחל יחד עם אחת מנכדותיהם.
הלית לוי

אין תמונה חופשית
הלית לוי (נולדה ב-1977) היא במאית ועורכת ישראלית.
קורות חיים

נודלה וגדלה בבת גלים לאב ימאי ולאם בעלת חנות מוזיקה. בגיל חמש עשרה הייתה ממקימי עיתון הנוער "תדר" שיצא תחת כלבו. בתחילת שנות העשרים לחייה עברה לתל אביב. בילדותה עברה תקיפה מינית מתמשכת, עליה דיווחה למשטרה בבגרותה.
משנת 2009 עובדת כרכזת נוער בבית השנטי.
קורות חיים > קולנוע

ב-2013 ביימה את הסרט הקצר "בינו לבינה". ב-2017 ביימה את הסרט "שמנה". סרט זה הוקרן בפסטיבל חיפה והשתתף בפסטיבלים ברחבי העולם. הסרט שודר בערוץ 8 ובכאן 11.
קורות חיים > טלוויזיה

ב-2002 החלה לעבוד בעורכת במדור התחקירים של ערוץ עשר. ב-2008 ערכה את הישרדות – איי הפנינה. ב-2010 הייתה מיוצרי TLV - עושים את תל אביב והייתה מעורכות התוכנית.
ב-2014 שימשה כעורכת משחקי השף. באותה השנה החלה לערוך את הכוכב הבא, ובהמשך עברה לבימוי התוכנית. ב-2015 יצרה וביימה את "זוגות", ששודרה בערוץ 8 ובהמשך גם בקשת. באותה השנה ביימה את העונה השלישית של בית ספר למוסיקה ושימשה כעורכת של "משפחה בהופעה" ו"ארבע חתונות". ב-2018 יצרה וביימה את סדרת הדוקו "דור ה-WIFI" ששודרה ברשת. ב-2019 ביימה את סדרת הדוקו "טיול שורשים" בכאן 11. ב-2020 יצרה את הסדרה "הפוליטיקה של האוכל" ששודרה בערוץ 8. בין 2021–2023 ערכה וביימה את בואו לאכול איתי. ב-2024 שימשה כעורכת הראשית של הישרדות – באש ובמים.
חיים אישיים

מתגוררת בתל אביב עם בת זוגה, חן אריאלי.
הערות שוליים

1 2  הלית לוי, פודקאסט בספוטיפיי, ‏1 בפברואר 2024
↑  חגית הורנשטיין, שמנה וטוב לה, באתר כלבו – חיפה והצפון, 5 באוקטובר 2017
1 2  הלית לוי, באתר אורית ושדי | תוכן ישראלי מקורי, ‏16 בנובמבר 2019
1 2  הלית לוי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 310740636   WorldCat (עם VIAF): 310740636
משה ענבר (חוקר מקרא ואשורולוגיה)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1937 (בן 87 בערך)
 ענף מדעי:  ביקורת המקרא אשורולוגיה
 מקום מגורים:  תל אביב-יפו 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב האוניברסיטה העברית אוניברסיטת לייז', בלגיה
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב
 הערות:  בנו של האדריכל שלמה ברנשטין
 תרומות עיקריות
 חקר ארכיון העיר מארי
 
משה ענבר (נולד ב-1937) הוא פרופסור אמריטוס למקרא ולאשורולוגיה בחוג למקרא באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה

משה ענבר גדל בתל אביב, למד בבית הספר היסודי תל נורדאו ובתיכון עירוני א'. אביו היה האדריכל שלמה ברנשטין, ואמו ברטה לבית קובארסקי, הייתה בתו של ד"ר הֶרץ קוֹבַארְסקי (Kowarski), רופא ילדים ידוע ועסקן ציבורי בווילנה. בוגר תואר ראשון במקרא, ספרות ולשון מאוניברסיטת תל אביב, ותואר שני במקרא מאוניברסיטת תל אביב, בה החל את לימודיו בשנת 1957, לאחר שנת לימודים באוניברסיטה העברית, בין השאר למד אצל פרופסור נחמה ליבוביץ. היה אחד משני המוסמכים הראשונים לתואר שני של הפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב. בשנים 1964–1966, למד לתואר שני ושלישי באשורולוגיה במכון הגבוה להיסטוריה וספרות המזרח, באוניברסיטת לייז', בלגיה, ובשנת 1971 קיבל דוקטורט מהמכון הגבוה להיסטוריה וספרות המזרח באוניברסיטת לייז', בלגיה בהנחיית פרופסור ג'ורג' דוסין ופרופסור ג'.-ר. קפר. עסק בביקורת המקרא פילולוגית-היסטורית ובאשורולוגיה. לימד באוניברסיטת תל אביב עד ליציאתו לגמלאות בשנת 2005.
חקר את ארכיון העיר מארי מהמחצית הראשונה של המאה ה-18 לפנה"ס.
הערות שוליים

↑  החוג למקרא באוניברסיטת תל אביב
↑  משה ענבר, למשוך את הנוער לתנ"ך, באתר הארץ, 2 בפברואר 2011
1 2 3  משה ענבר, הקדמה, נבואות בריתות ושבטים בתעודות מארי, ירושלים: מוסד ביאליק, 2007
↑  משה ענבר, אני מתכבד בנשיאת תיקה הכבד והיא מרביצה בי תורה, באתר הארץ, 30 בינואר 2009
↑  Jean-Robert Kupper (1920-2009)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271120405171  GND: 1070411507  ISNI: 0000 0001 1661 8575  LCCN: n92014193  NLA: 36043770  NTA: 072253932  SUDOC: 030963060  VIAF: 66518393   WorldCat (עם VIAF): 66518393
בית דרור

| --- | --- |

 פעילות:  בית זמני לנוער הומו, לסבי, ביסקסואל וטרנסג'נדר.
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  2002–הווה (כ־22 שנים)
 האתר הרשמי
 קואורדינטות:  32°03′10″N 34°47′35″E﻿ / ﻿32.052805555556°N 34.793194444444°E﻿ / 32.052805555556; 34.793194444444
 he
 
בית דרור הוא בית מחסה זמני לבני נוער הומואים, לסביות, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים, ללא הבדלי דת, גזע ומגזר. הבית מעניק מזון, קורת גג ועזרה בתחומי החיים השונים בהתאם לצורכי הדיירים. המקום החל את פעילותו במאי 2002 וממוקם ברחוב יחיעם 15 תל אביב (שכונת התקווה). המסגרת פועלת כקורת גג של רשות חסות הנוער שבמשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.
ניתן להגיע לבית דרור בכל עת, ללא הודעה מוקדמת. השהייה בבית מוגבלת לשלושה חודשים אך ניתן להאריך את השהות עד חצי שנה לפי צורך. ההוסטל פתוח 365 ימים בשנה, 24 שעות ביממה. ניתן לקלוט בבית דרור עד ארבעה עשר בני נוער. בית דרור הוא פרויקט ייחודי באופיו בשל היותו היותו פרויקט בקנה מידה ארצי הממומן על ידי מוסדות וגופים ממשלתיים כגון (עיריית תל אביב) ומשרד הרווחה ועל ידי עמותות (עמותת אותות ופרויקט גם וגם) ובעזרת תרומות מהציבור הרחב.
אוכלוסיית היעד של המרכז הם בני נוער מכל מגזרי החברה הישראלית בין הגילאים 13–18, אשר מנותקים ממסגרת משפחתית או חינוכית בשל נטייתם המינית או זהותם המגדרית ונמצאים בסיכון, במשבר או במצוקה.
פעילות

המטרות והיעדים של המרכז הוא לתת מענה מיידי לאלו הנמצאים בדרגת סיכון גבוהה או משבר על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית, ולהביא לעצירת פוטנציאל ההידרדרות. מטרות נוספות של בית דרור הן הפחתת התנהגויות אנטי-חברתיות אצל בני הנוער, הפעלת תוכנית לגישור עם המשפחה, השמה במסגרות חינוכיות או מקצועיות במהירות המרבית, הענקת תמיכה נפשית וחזרה לתפקוד נורמטיבי.
עבור בני נוער המתקרבים לגיל 18 קיימת תוכנית יציאה לעצמאות בה מקבלים ליווי ומיומנות במציאת מקום עבודה, מגורים ועזרה בכל תחומי החיים באופן אקסטרני. בבית דרור תוכנית מיוחדת עבור נוער הנקלע לזנות, ותוכנית שלבים לבירור או תחילה של תהליך לשינוי מגדרי, במסגרת תוכנית זו ניתן לשהות בבית עד שנה.
בבית דרור מושם דגש על תהליך גישור בין הנערים/ות לבין הוריהם ונעשה מאמץ מיוחד למציאת דרכים שיאפשרו לבני הנוער לשוב למסגרת המשפחתית, אם אין אפשרות לנער/ה לחזור לביתם, מסייע צוות ההוסטל באיתור מסגרות המשך המתאימות לצרכיהם הייחודיים, לגילם ולרצונותיהם.
אנשי הצוות הם בעלי מקצוע מגוונים ומתנדבים מכלל האוכלוסייה, אשר חונכים מטפלים ומסייעים לדיירי הבית, כמו כן הבית מלווה על ידי צוות חוקרים מאוניברסיטת תל אביב אשר חוקרים את התפתחות התפקוד של הדיירים בתוך הבית.
דרכי הפניה

פנייה עצמית למרכז החירום על סמך מידע שקיבלו ברחוב עצמו, מחברים או דרך דפי מידע ופרסום.
הפניה על ידי השירותים המטפלים במתבגרים (השרות לנערה במצוקה במחלקות הרווחה, מחלקות לקידום נוער, עו"ס לחוק הנוער, שירות מבחן לנוער וכו'), שירותי חירום (משטרה תחנות מגן דוד אדום וכו'), קווי חירום (ער"ן, יש עם מי לדבר וכו') וכן ניידות על"ם והעמותות בקהילת הלהט"ב (איגי - ארגון נוער גאה, חברותא - הומואים דתיים, כמוך - הומואים דתיים אורתודוקסים).
מן התקשורת

נאומה של מנהלת בית דרור במצעד הגאווה 2012
עשור לבית דרור
ישראל היום, יוני 2012
פרויקט הסטיקרים של בית דרור 2013
סיפורו של כראם, בוגר בית דרור
סרטון בYouTubeנאומה של מנהלת בית דרור במצעד הגאווה 2012
רועי יולדוס רוזנצוייג, ‏פורים קהילתי: מתנדבי איגי למען בית דרור, באתר ‏מאקו‏, 21 בפברואר 2013
שני שחם, ‏בית דרור לצעירים להט"בים: "הצטרפו אלינו במצעד הגאווה", באתר ‏מאקו‏, 1 ביוני 2013
ראו גם

הומואים
לסביות
איגי - ארגון נוער גאה
חברותא - הומואים דתיים
כמוך - הומואים דתיים אורתודוקסים
הערות שוליים

↑  https://www.gov.il/he/Departments/General/molsa-court-assistance-administration-youth-service-beit-dror
↑  http://bethdror.org/team
| להט"ב בישראל |
| --- | --- | --- |
| היסטוריה | בג"ץ אל-על נגד דנילוביץ (1994) • בג"ץ ירוס-חקק נגד מנכ"ל משרד הבריאות (1997) • בג"ץ קלפים פתוחים (1997) • פסק דין ירוס-חקק נגד היועץ המשפטי לממשלה (2005) • בג"ץ יוסי בן-ארי נגד מנהל מינהל האוכלוסין במשרד הפנים (2006) • הרצח בברנוער (2009) • הרצח במצעד הגאווה בירושלים (2015) • בג"ץ ארד-פנקס נגד הוועדה לאישור הסכמים לנשיאת עוברים (2017) • מחאת הלהט"ב (2018) • בג"ץ שי גורטלר נגד שר הרווחה (2023) • מצעד הבהמות |  |
| מעמד אישי וחברתי | זכויות להט"ב בישראל • שירות במערכת הביטחון • נישואים של זוגות מאותו המין • פונדקאות •  הומופוביה |  |
| תרבות | מצעדי גאווה (אילת, חיפה, ירושלים, תל אביב) • TLVFest • טקס פרסי הנוער הגאה "איגי LOVE" • לסבית קטלנית |  |
| ארגונים ומוסדות | אגודת הלהט"ב • האחווה הסטודנטיאלית הגאה • איגי • אל"ף • אסוואת • בית גאה בבאר שבע • בית דרור • הבית הפתוח • בת קול • הו"ד • חברותא • חוש"ן • טרנסיות ישראל • יש עם מי לדבר • כביסה שחורה • כמוך • מעברים • סגול • העשירון האחר • הפורום החיפאי • פרויקט גילה • הצבעים שלנו • הקבוצה הירושלמית • קל"ף • שב"ל • שישה צבעים • תהל"ה • רבני קשת • בלה דואגת • פיות רדיקליות • אלקאוס • A Wider Bridge |  |
| מקומות | המרכז הגאה • יער הגאווה • תיאטרון הקהילה הגאה • גן העצמאות (ירושלים) • גן העצמאות (תל אביב) • האנדרטה לזכר ההומואים והלסביות שנרדפו בשואה • הברנוער |  |
| תקשורת | מגעים • GoGay • WDG • נתיב נוסף • קל"ף חזק • העיר בוורוד • הזמן הוורוד • פנדורה |  |
| ראו גם | פעילים למען זכויות להט"ב • להט"ב ויהדות |  |
לקטגוריה • לפורטל