המחאות בהונג קונג (2014)
אירועים מרכזיים

בספטמבר 2014 החלו הפגנות מול משרדי הממשלה בהונג קונג. המפגינים אף השתלטו על מספר צמתים מרכזיים לאחר שה-NPCSC (ראשי תיבות של China's Standing Committee of the National People's Congress) הודיעה על כוונה ליישם את הרפורמה בשיטת הבחירה הנהוגה בהונג קונג. על ידי ביטול מינויים ציבוריים, הודיעה למעשה ה-NPCSC כי הוועדה המכילה 1,200 חברים תיקבע עם השפעה קטנה יותר באופן משמעותי של הציבור.
ב-13 בספטמבר 2014, ערכו תלמידי בית ספר וסטודנטים מחאה קטנה נגד החלטת NPCSC מחוץ למשרדי הממשלה המרכזית והודיעו על חרם כיתתי לסטודנטים באוניברסיטה לשבוע החל מ-22 בספטמבר. פדרציית הסטודנטים בהונג קונג (HKFS) גייסו סטודנטים לחרם הכיתתי, והחלה בעצרת, בה היו 13,000 סטודנטים, בקמפוס האוניברסיטה הסינית בהונג קונג בשעות אחר הצהריים של 22 בספטמבר.
תנועת "לכבוש את מרכז הונג קונג בשלום ובאהבה" הייתה צפויה להתחיל במחאה ב-1 באוקטובר, אך הוחלט להקדים אותה כדי לנצל את נוכחות הסטודנטים ההמונית במרכז העיר. בשעה 01:40 ביום ראשון, 28 בספטמבר, הודיע בני טאי, ממייסדי התנועה, על תחילתה של העצרת ליד מתחם השלטון המרכזי. מאוחר יותר באותו בוקר, המחאות עלו מדרגה כאשר המשטרה חסמה כבישים וגשרים שנכנסו לשדרות טים מיי. מנהיגי המחאה דחקו באזרחים להגיע לאזור בניין האדמירליות כדי להקיף את המשטרה. המתיחות עלתה בצומת שדרות טים מיי ורחוב הרקורט לאחר שהמשטרה השתמשה בגז פלפל. פעילות השיטור האגרסיבי, כוללו שימוש בגז מדמיע על מפגינים שלווים, ועוררו השראה לעשרות אלפי אזרחים להצטרף להפגנות באותו לילה. המשטרה סגרה את אזור פארק תמר ותחנת האדמירליות, וגרמה להפגנות לעבור לחלקים אחרים בעיר, כולל וואן חי, מפרץ קוזוויי ומונג קוק. 3,000 מפגינים כבשו כביש במונג קוק ו-1,000 נסעו למפרץ קוזוויי. המספר הכולל של המפגינים ברחובות תפח ל-80,000, לעיתים עולה באופן ניכר על 100,000.
ב-29 בספטמבר אימצה המשטרה גישה פחות אגרסיבית, ולעיתים ניהלה משא ומתן כדי להאיץ את המפגינים לעזוב. 89 מפגינים נעצרו; היו 41 נפגעים, בהם 12 שוטרים. המזכירה הראשית למינהל, ראש הרשות המבצעת של הונג קונג קארי לאם, הודיעה כי הסיבוב השני של התייעצויות פומביות בנושא הרפורמה הפוליטית, שתוכנן במקור להסתיים בסוף השנה, יידחה.
הפעילים הקימו שלוש מחנות מחאה. במפרץ קוסוואי, ברובע מונג קוק וסמוך לבנייני הממשל. פעילים רבים נשארו ללון במחנות המחאה באוהלים.
ב-1 באוקטובר 2014, יום העצמאות הסיני, שוב פקדו רבבות מפגינים את רחובות הונג קונג. ההפגנות התפשטו לחלקים נוספים בעיר. זה היה היום החמישי ברציפות שמפגינים חוסמו חלקים בעיר, בכעס על ההנהגה בסין שהחליטה להטיל מגבלות על האזרחים בבחירות 2017.
ב-12 באוקטובר 2014, אמר מושל הונג קונג, לאונג צ'ון-יינג, בראיון טלוויזיוני, כי הסיכוי של ההפגנות לשנות את עמדת בייג'ינג בנוגע להליך הבחירות שיתקיים בעיר ב-2017 - "שואף לאפס".
ב-13 באוקטובר 2014, פרצו עימותים עם המשטרה על רקע ניסיון הרשויות לפרק את מאהלי המחאה, ועל רקע ההאצה בקצב בניית הבריקדות והמחסומים בשבוע שקדם לעימותים. יום אחר כך מאות שוטרים פינו מפגינים ממנהרה סמוך למשרדי ממשלה בהונג קונג, באחד האירועים האלימים ביותר מאז החלו הפגנות.
ב-6 בנובמבר 2014, התחדשו העימותים בין המפגינים לבין המשטרה בשכונת מונג קוק. עשרות שוטרים חמושים באלות ובמגנים שטפו את האזור בו התאספו מאות מפגינים.
ב-26 בנובמבר 2014, המשטרה פינתה את אחד ממחנות המחאה המרכזיים, אך שעות לאחר מכן חזרו המפגינים לשכונה.
ב-15 בדצמבר 2014, פינתה משטרת הונג קונג את האחרון מבין שלושת אתרי המחאה שאוכלסו במשך כמעט שלושה חודשים על ידי פעילי המחאה הפרו־דמוקרטית, בכך הגיעה לסיומה המחאה. המחאה הייתה ההתקוממות העממית החריפה ביותר שידעה הונג קונג מאז העברת השלטון לידי סין ב–1997.