stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שדרות הרצל (ירושלים)
תוואי הרחוב וציוני דרך > הר הרצל > היכל הזיכרון הלאומי

בכניסה הראשית אל בית הקברות הצבאי בשדרות הרצל עתיד לקום "היכל הזיכרון הלאומי" שבו יונצחו כל חללי מערכות ישראל משנת 1860 ועד היום. במרכזו של ההיכל מתוכננת אנדרטה לזכר החיילים האלמונים של ישראל.
תוואי הרחוב וציוני דרך > שכונת בית וגן

שכונת בית וגן היא שכונה במערב העיר ירושלים. השכונה גובלת עם השכונות רמת בית הכרם, רמת שרת, גבעת מרדכי וקריית יובל. נוסדה ב-1921 כאחת משכונות הגנים שהוקמו בירושלים בימי המנדט הבריטי על ידי הסתדרות "המזרחי" וארגון בני ברית כשכונה מעורבת - דתית וחילונית. השכונה נמצאת במיקום גבוה יחסית לרוב העיר, בקצהו המזרחי של שלוחת רכס לבן, ולכן הוקם במרכזה מאגר מים עירוני, שהוא מאגר המים המקורה הגדול בישראל.
תוואי הרחוב וציוני דרך > כיכר הולנד

שדרות הרצל מסתיימות בכיכר הולנד, הסמוכה להר הרצל ושכונת בית וגן. בכיכר זו אפשר להמשיך ישר ושם הרחוב משתנה לרחוב קריית היובל שחוצה את השכונה בעלת אותו השם, שבהמשך מחליף את שמו עוד מספר פעמים עד שמגיע ליישוב אורה. פניה שמאלה בכיכר מובילה לרחוב הפסגה בשכונת בית וגן ופניה ימינה מובילה ליד ושם, לשביל ירושלים ולרחוב עין כרם על שם השכונה הסמוכה.
הקו האדום של הרכבת הקלה מסתיים בסמוך לכיכר, וסמוך לה הוקם חניון "חנה וסע" בן 530 מקומות חנייה, לשירות נוסעי הרכבת הקלה.
תוואי הרחוב וציוני דרך > כיכר הולנד > פסלו של אלכסנדר קלדר - מחווה לירושלים

על הצומת הוצב פסלו האחרון של הפסל אלכסנדר קלדר בסגנון אבסטרקטי ובצבע אדום. הקרוי מחווה לירושלים, הפסל הוקם ב־1977. הפסל מורכב משש קשתות פלדה אדומות, מחוברות בהלחמה ובברגים. הקשתות מהוות הד צורני להרים סביב ובאות להזכיר לצופה את נוף הרי ירושלים - תוך שהצופה מסוגל לראות את ההרים מבעד לקשתות. צבע הפסל נועד להוות ניגוד לנוף ההרים הירוק שסביבו.
במשך העבודות לבניית הרכבת הקלה בירושלים בשדרות הרצל הועבר הפסל באופן זמני למגרש פנוי בשדרות הרצל פינת רחוב שמואל בייט הסמוך למרכז הרפואי שערי צדק. באביב 2008 הוחזר הפסל למקומו המקורי, נצבע מחדש וכיום הוא ניצב מעל בניין החניון.
הערות שוליים

↑  יהודה זיו, "חבל הרצל" שנשתכח; פרשיה עלומה, מגינזך ועדת השמות הממשלתית, אופקים בגאוגרפיה 48/49, תשנ"ח - 1998, עמ' 169-180‏, JSTOR 23704669
↑  מידע: נורית בזל על פי מידע היסטורי של שמואל אבן-אור (אורנשטיין) ומידע עכשווי מהרצאה על ציפוף בינוי בעיריית ירושלים.
גשר המיתרים, בניני האומה ושדרות שזר (למעלה), תחילת רחוב הרצל וכביש בגין (מימין), שדרות ויצמן (למטה) ורחוב ירמיהו (משמאל)
קריית משה, שדרות הרצל ומוסך אגד מבט ממלון קראון פלזה
כיכר דניה
יפה נוף, אוגוסט 2007
מבנה בית החולים הנוכחי
בניין יד שרה בשדרות הרצל בירושלים
מכון התלמוד הישראלי השלם
המכון מדעי טכנולוגי להלכה
הכניסה הראשית אל הר הרצל - בשדרות הרצל 1 ליד צומת הכניסה אל יד ושם
מוזיאון הרצל בשדרות הרצל 1 ברחבת הכניסה הראשית
מבנה הכניסה הראשית אל בית הקברות הצבאי בהר הרצל בשדרות הרצל
מחווה לירושלים
הכוכב שמת ותכשיט של ילדה

| --- | --- |
 px202×288  שינה אקירה טקאו וילדי הדרקון 
 סוגה:  פנטזיה אפלה

 מאנגה
 יוצר:  מוהירו קיטו
 מאייר:  מוהירו קיטו
 הוצאה:  יפן Kodansha   ארצות הברית Dark Horse Comics
 התפרסם לראשונה במגזין:  Afternoon, ארצות הברית Super Manga Blast,איטליה Kappa
 קהל יעד:  סיינן
 תקופת הפרסום המקורית:  21 יולי 1998 – 22 דצמבר 2003
 מספר הכרכים שהתפרסמו:  12

 אנימה: כוכב הצללים נארוטארו Shadow Star Narutaru
 אורך פרק:  23 דקות
 במאי:  טושיאקי אינו
 תסריטאי:  צ'יאקי ג'י קונאקה
 אולפני אנימציה:  Planets
 רשת שידור:  יפן Kids Station
 מדבבים בשפה העברית:  אין
 תקופת שידור מקורית:  7 ביולי 2003 – 29 באוקטובר 2003
 מספר העונות:  1
 מספר הפרקים:  13
הכוכב שמת ותכשיט של ילדה (骸なる星･珠たる子, Mukuro Naru Hoshi·Tama Taru Ko), הידועה יותר בשם כוכב הצללים נארוטארו (שמה של האנימה שיצאה למנגה) או נארוטארו היא מאנגה מאת מוהירו קיטו. המאנגה החלה לצאת ב-1998 והושלמה ב-2003. באותה שנה עובדה גם לאנימה מאת התסריטאי צ'יאקי קונאקה. המאנגה נחשבת לעבודתו המפורסמת ביותר של מוהירו קיטו ולאחת המאנגות היחידות שמשלבות אלמנטים נוגדים לכאורה כמו סגנון השוג'ו ומראה הקודומו על כל החמידות והמתיקות שבו לבין עלילה ונושאים בעלי תכנים בוגרים הקרובים יותר לסיינן כמו אכזריות האדם, רעיונות בנוגע לחברה האידיאלית, אלימות קיצונית (רק במאנגה) וכולה.
תקציר העלילה

סיפור העלילה סובב סביב שתי דמויות מרכזיות. ילדה בגיל תחילת הנעורים בשם שינה ויצור מוזר דמוי כוכב ים בשם הושימארו. השניים נפגשים בזמן שהותה של שינה בבית סבה וסבתה על אי קטן. כאשר שינה כמעט טובעת בעת תחרות שחייה בים עם אחד מחבריה למקום וניצלת באופן לא ברור. בערב של אותו יום שינה נפגשת שוב עם הושימארו. כאשר היא מבינה שהוא בעצם חסר בית היא מחליטה לקחת אותו לביתה בתור תיק הגב שלה. אך מה שמתחיל כעוד הרפתקה תמימה וילדותית לכאורה משתנה מהר מאוד לכיוון של מותחן אכזרי ובדיוני. כשמתברר לשינה שהיא לא לבד ושגורמים מסוימים סימנו אותה ואת הושימארו כמטרה.
דמויות > הדמויות הראשיות

שינה טאמאי - הגיבורה הראשית בסדרה. ילדה מתבגרת בעלת גישה אופטימית לחיים בעלת נטייה להשתלב היטב בחברה ולעזור להקשיב ולהבין את אלה המתקשים בה. חייה עוברים תפנית כאשר היא פוגשת בהושימארו. בעיקר לרעה. בגיליון השביעי, לאחר מותה של חברתה הירוקו, קאיזוקה מתקבלת שינה לאקדמיית באנדה לנשים. שם מתברר לאחר מפגש עם מאמיקו קורי (שמתגלה כצידה השני של שינה) תפקידה בכל הסאגה. תפקידה הוא להיות פן בזיכרונו של כדור הארץ על מנת שזה ישמור על יציבות. היא תמשיך לשמש כך גם לאחר מות האנושות. לקראת סוף המאנגה מתברר שהיא, למעט מאמיקו, האדם היחיד שנשאר על הכוכב כאשר לפני כן האנושות הושמדה בסוג של אפוקליפסה. נחשף גם שהיא נכנסה להריון מטאקאו רמז שאולי האנושות תתחיל מחדש.
הושימארו - הדמות הראשית השנייה בסיפור. משמעות שמו היא "כוכב עגול" (Maru=עגול, Hoshi=כוכב). את שמו נתנה לו שינה לאחר שמצאה אותו בים. בניגוד לשאר ילדי הדרקון שינה לא מסוגלת לתקשר או לדבר בצורה טלפתית עם הושימארו. אך הושימארו מבין אותה. הושימארו עושה כל מה שהתת מודע של שינה לא רוצה את מה שהיא מבקשת בפועל. מאוחר יותר במאנגה בווליומים האחרונים מתברר שהושימארו הוא הדרקון של טקאו לכן שינה לא יכלה לדבר איתו. לאחר שטקאו נרצח הושימארו מנסה להתמזג איתו ולהפוך ל"נסיכת בתולה" (מצב של ישות מתקדמת יותר מזאת של בנאדם, בדרך כלל אליו הופכים ילדי הדרקון בסוף אם הם לא נהרגים קודם). אך נכשל. תוצאה שמסתיימת במותו.
דמויות > דמויות משניות > ילדי הדרקון

ילדי הדרקון הם הפעילים העיקריים בסדרה ובמאנגה. הם קראו כך לעצמם בראש ובראשונה מכיוון שהדרקונים בצורתם הלא מושלמת וההתחלתית מתחברים אליהם. (ישנם גם ילדי דרקון אחרים שמסופר עליהם במאנגה ובאנימה אך הם משניים ומופיעים בגיליון אחד לכל היותר). בעיני חלקם השם ניתן גם כדי להדגיש את ייחודם על פני אנשים אחרים. במאנגה מסופר על חבורה ראשית של ילדי דרקון ביפן השואפת להקים תרבות חדשה ואידיאלית (מבחינתם) ולערער את התרבות הישנה. בעוד זו המטרה של קבוצה זו בקבוצה עצמה היו חילוקי דעות באשר לאופייה של החברה, טבעה והדרכים בה תבנה. חלק אחר של ילדי הדרקון שאינו שייך לקבוצה מתנגד לרעיון לשנות את החברה או אדיש לרעיון לחלוטין.
אקירה סאקורה - ילדה מתבודדת ומסתגרת בעלת נטיות אובדניות ומשיכה עזה לחפצים חדים. כמו גם ידידתה הטובה של שינה. בעקבות פגישתה עם הדרקון שלה אינסוף עברה אקירה טראומה (אם כי יש רמזים שגם לפני כן לא הייתה יציבה נפשית). בהתקף טירוף היא רצחה את אביה.
נאוזומי סודו - המנהיג הכריזמטי של חבורת ילדי הדרקון. והמתכנן הראשי שלה. לבסוף מרעיב את עצמו למוות כדי להפוך את עצמו לאדם האידיאלי.
בנגו טאקאנו - אחד משני חסידיו של נאוזומי וסוטה מין בסתר. באנגו מאוהב בסאוטומי אוזאווה עמיתתו לקבוצה.
סאוטומי אוזאווה - אחת משני חסידיו של נאוזומי. ילדה בעלת אגו נפוח ואישיות מגעילה המסתירה טראומות מהעבר. בעקבות מתקפה כושלת על שינה היא נהפכת לצמח ולבסוף מתה.
מאמיקו קורי - ילדה מסתורית וקרת מזג בעלת נטייה נודיסטית היא חלק מהקבוצה של נאוזומי אך אינה חסידה שלו ונראה שהיא אף בדרגה אבולוציונית מעליו. בסוף מתגלה כצידה השני של שינה.
טקאו טסורומארו - אויבו של נאוזומי ובעליו האמיתיים של הושימארו. בתחילה טקאו הוא ידיד של שינה אך לאחר מכן הופך למאהבה. בנוסף הוא שותפו של נוריו.
נוריו קוגה - שותפו של טקאו. בעל נטיות הומוסקסואליות ובעל תחביב להתלבש כמו דראג קווין. כמו גם יוצר הדרקונים של טקאו. הוא מאוהב בטקאו אך מגלה הבנה כלפי רגשותיו לשינה. בסוף המאנגה נאנס ונרצח על ידי כנופיית פושעים.
טומונורי קומורי - תחת פיקודו של נאוזומי אבל לא חסיד שלו. בעל רעיונות דומים לאלה שעמדו מאחוריה טבח החמר רוז'. הוא תכנן להיפרד מהקבוצה ולפעול לבדו. הוא הראשון שמוצא את שינה ואקירה. לאחר קרב איתה (שינה) הוא נעלם. מאוחר יותר מתגלה שהוא היה קורבן לניסויים של הממשלה איבד את הכרתו והשתגע.
הירוקו קאיזוקה - ילדה בעלת מזג טוב והצטיינות יתרה בלימודים. אך בעקבות התעללות חברותיה לכיתה וחוסר הבנתם של הוריה היא איבדה את שפיותה וכנקמה ביצעה טבח בבני כיתתה.
דמויות > דמויות משניות > נסיכות בתולה

נסיכות בתולה הן יצורים בעלי דרגת התפתחות גבוהה יותר מזה של בני אנוש ודרקונים. נראה שהם נוצרים כאשר ילד דרקון מתמזג עם הדרקון שלו. קומורי אמר שהם גם זיכרונותיהם של הכוכבים אם כי לא ברור למה הכוונה. נסיכת בתולה בולטת היא מישו טאמאי שהייתה בעבר אחותה של שינה.
דמויות > דמויות נוספות

בבושקה - מופיעה בגיליון העשירי של המנגה, בעת שהותו של שאנג'י (אביה של שינה) ברוסיה. מחפשת את בנה רוליה שנעלם בעת חיפוש דרקונים.
ג'יון - ילד שנהפך לנסיכת בתולה.
ג'יין פרנקלין - חיילת אמריקאית לשעבר. מגיעה ליפן לחפש אחר בנה חולה הסרטן רוברט.
רוברט - ילד דרקון אמריקאי שברח ליפן מהכלא של ארצות הברית. לפני שהוא מת מתברר שהוא חשב שכל מה שקרה היה רק משחק.
משחק הרפתקאות גרפי

משחק ההרפתקאות הגרפי "Flight of the Amazon Queen" שיצא לשווקים ב-1995 והכיל ממשק הצבע והקלק
משחק הרפתקאות גרפי (באנגלית: Graphic adventure game) הוא תת-ז'אנר של ז'אנר משחקי ההרפתקאות הממוחשבים בהם נדרש השחקן לרוב להוביל דמות ראשית בסיפור אינטראקטיבי, הממוקד בחקר עולם המשחק ו/או בפתרון חידות. בניגוד למשחקי הרפתקאות מבוססי טקסט, משחקי ההרפתקאות הגרפיים כוללים בדרך כלל גרפיקה דו-ממדית או תלת-ממדית, אנימציות וממשק הצבע והקלק המאפשר לשחקנים לקיים אינטראקציה עם עולם המשחק על ידי לחיצה על אובייקטים ודמויות שונות בעולם המשחק על מנת להתקדם במשחק.
משחקיות

משחקי ההרפתקאות הגרפיים כוללים בדרך כלל משחק לא ליניארי אשר מאפשר לשחקנים לחקור את עולם המשחק בקצב שלהם ולקיים אינטראקציה עם מספר גדול של אובייקטים ודמויות בהם הם נתקלים לאורך הדרך באמצעות ממשק הצבע והקלק אינטואיטיבי. במהלך המשחקים השחקנים צריכים לרוב לפתור חידות שונות ולהתגבר על אתגרים שונים על מנת להתקדם במשחק, והדבר נעשה לרוב על ידי איסוף של פריטים שונים הפזורים ברחבי עולם המשחק, ועל ידי השימוש בהם באופן יצירתי על מנת להתגבר על אתגרים שונים לאורך המשחק.
במשחקים מהסוג הזה עולם המשחק לרוב גדוש בדמויות מעניינות, דיאלוגים כתובים היטב, וטוויסטים בלתי צפויים בעלילה.
תתי-סוגות > משחקי הרפתקאות המשלבים קלט טקסט וממשק גרפי

משחקים מהסוג הזה משלבים שימוש אינטראקטיבי בטקסט ובנוסף לכך מציגים גם איורים גרפיים. השחקן צריך לרוב לפתור חידות שונות במשחקים הללו על מנת להתקדם.
בסוף שנות ה-70, בהשפעתו של משחק ההרפתקה הטקסטואלי "Colossal Cave Adventure"(אנ'), יצרו קן (אנ') ורוברטה ויליאמס (אנ') את משחק ההרפתקאות הגרפי הראשון "Mystery House"‏ אשר יצא לשווקים בשנת 1980 וכלל בנוסף לתיאורי הטקסט האופייניים גם תמונה ויזואלית שהציגה תיאור גרפי של המיקום הנוכחי בה נמצאת הדמות הראשית במשחק בכל שלב במשחק. זה היה משחק ההרפתקאות הראשון שכלל גרפיקה, והוא זכה להצלחה גדולה. בעקבות כך בשנת 1980 הקים הזוג את חברת On-Line Systems, שהפכה בשנת 1982 ל-Sierra On-Line. לסיירה היה תפקיד חשוב בהיסטוריה של משחקי ההרפתקה. עוד במהלך שנת 1980 החברה הוציאה לשווקים גם את משחק ההרפתקאות הצבעוני הראשון "Wizard and the Princess". ארבע שנים לאחר מכן החברה הוציאה לשווקים את המשחק המכונן בז'אנר "King's Quest". משחקי ההרפתקה של סיירה הציגו משחק הרפתקה מנקודת מבט של "גוף שלישי" - הדמות הראשית יוצגה באופן גרפי וויזואלי על המסך, וניתן היה לשלוט על תזוזתה בעולם המשחק באמצעות מקשי החצים של המקלדת. כדי לבצע פעולות במשחק עדיין נדרשה הזנת טקסט לשורת-פקודה, שתמיד הייתה נוכחת בתחתית המסך. התגובות לפעולות מצד המשחק כללו לפעמים גם, בנוסף לטקסט, אנימציות גרפיות רלוונטיות – של דמויות אחרות במשחק, של החפצים השונים, או של הדמות הראשית עצמה.
לצורך יצירת המשחק יצרו סיירה מנוע משחק שכונה "AGI"‏ (קיצור של Adventure Game Interpreter). המנוע תמך ב-16 צבעים וברזולוציה של 160x200 ובמשחקים מאוחרים יותר הוחלף אחר-כך במנוע משחק משופר שכונה "SCI" (קיצור של Sierra Creative Interpreter, שבגרסתו הראשונה תמך ברזולוציה של 320x200 וכלל תמיכה בכרטיס קול, ובגרסתו האחרונה תמך ברזולוציה גבוהה מ-640x480 ובמספר צבעים רב מ-256.
משחקים בולטים נוספים מהסוג הזה שיצאו במהלך שנות השמונים למחשב האישי כללו בין היתר את המשחק "The Portopia Serial Murder Case"(אנ') שיצא ב־1983, המשחק "Spellbound"(אנ') שיצא ב-1985, "Heavy on the Magick"(אנ') שיצא ב-1986, והמשחק "Snatcher"(אנ') שיצא ב-1988.
תתי-סוגות > משחקי הרפתקאות גרפיים המתמקדים בפתרון חידות

משחקי הרפתקאות גרפיים בגוף ראשון בהם נעשה גם שימוש בממשק הצבע והקלק אך השחקן נע בהם בעולם תלת-ממדי וראה את עולם המשחק דרך עיניו של הגיבור. במשחקים הללו השחקן צריך להשתמש בהיגיון וביצירתיות על מנת לפענח חידות שונות. לאחר שפותרים במשחקים הללו חידות מסוימות השחקן מקבל גישה לחלקים חדשים בעולם המשחק. לעיתים רבות המשחקים מהסוג הזה לא מכילים דמויות שאינם שחקנים, והשחקן לא צריך לאסוף כמות גדולה של פריטים שהתגלו לאורך הדרך כמו שנהוג במשחקי הרפתקאות גרפיים טיפוסיים מסוג הצבע והקלק.
שניים מהמשחקים הפופולריים ביותר מהסוג הזה הם המשחקים "Myst" ו-"The 7th Guest"(אנ'). משחקים בולטים נוספים מהסוג הזה כוללים את המשחקים "The Witness", "Ghost Trick: Phantom Detective" (אנ') וסדרת משחקי Professor Layton (אנ').
תתי-סוגות > משחקי חדר בריחה

משחקים המתרחשים בחלל קטן ואשר בהם השחקן נדרש לפתור סדרה של חידות על מנת להימלט מהמקום תוך זמן מוגבל.
משחקי חדר בריחה יכולים להתרחש במגוון מיקומים כמו בין היתר בבית רדוף רוחות, בצינוק מימי הביניים, וכדומה. השחקן נדרש במשחקים הללו לחקור היטב את סביבת המשחק, להשתמש בחפצים שונים הנמצאים בחדר, ולפענח רמזים וצפנים שונים על מנת להתקדם במשחק ובסופו של דבר לנצח את המשחק.
תתי-סוגות > סימולטורי הליכה

סימולטורי הליכה הם משחקי הרפתקאות תלת־ממדיים פשוטים המאפשרים לשחקנים לשוטט בחופשיות בעולמות וירטואליים בקצב שלהם. במשחקים מהסוג הזה השחקן לרוב מגלם את הדמות הראשית שצריכה לנווט בעולם וירטואלי עם פרטים רבים. במהלך המשחקים הללו השחקן נחשף לרוב בהדרגה לסיפור של המשחק על ידי אינטראקציה עם דמויות שאינם שחקנים, וכמו גם על ידי מציאת פריטים ויזואליים והקלטות אודיו שונות הפזורים ברחבי עולם המשחק. משחקים מהסוג הזה נמנעים בדרך כלל משימוש במכניקת משחק מורכבת, למרות שלעיתים צריכים לפתור בהם חידות שונות.
משחקים בולטים מהסוג הזה כוללים בין היתר את המשחקים "Outlast" שיצא ב-2013, "The Stanley Parable" (אנ') שיצא ב-2011, והמשחק "Firewatch" (אנ') שיצא ב-2016.
רשימת משחקי הרפתקאות גרפיים בולטים > סדרות משחקים בולטות בתת-סוגה

סדרת משחקי King's Quest - בין השנים 1984 ל-1998 יצאו לשווקים בסך הכל 8 משחקים בסדרה.
סדרת משחקי Space Quest - בין השנים 1986 ל-1995 יצאו לשווקים בסך הכל 6 משחקים בסדרה.
סדרת משחקי Leisure Suit Larry - בין השנים 1987 ל-2004 יצאו לשווקים בסך הכל 8 משחקים בסדרה.
סדרת משחקי Police Quest - בין השנים 1987 ל-1998 יצאו לשווקים בסך הכל 6 משחקים בסדרה.
סדרת משחקי אחוזת המטורפים - בין השנים 1987 עד 1993 יצאו לשווקים בסך הכל 2 משחקים בסדרה.
סדרת משחקי הרצון לעוצמה - בין השנים 1989 ל-1998 יצאו לשווקים בסך הכל 5 משחקים בסדרה.
סדרת משחקי אינדיאנה ג'ונס - בין השנים 1989 עד 1999 יצאו לשווקים בסך הכל 3 משחקים בסדרה.
סדרת משחקי טקס מרפי - בין השנים 1989 עד 1998 יצאו לשווקים בסך הכל 5 משחקים בסדרה.
סדרת משחקי אי הקופים - בין השנים 1990 עד 2009 יצאו לשווקים בסך הכל 6 משחקים בסדרה.
סדרת משחקי הגובלינים - בין השנים 1991 עד 2023 יצאו לשווקים בסך הכל 5 משחקים בסדרה.
סדרת משחקי שוליית המכשף - בין השנים 1993 עד 2010 יצאו לשווקים בסך הכל 5 משחקים בסדרה.
סדרת משחקי דברי ימי קירנדיה - בין השנים 1992 עד 1994 יצאו לשווקים בסך הכל 3 משחקים בסדרה.
סדרת משחקי Alone In The Dark (אנ')- בין השנים 1992 עד 2008 יצאו לשווקים בסך הכל 5 משחקים בסדרה.
סדרת משחקי גבריאל נייט (אנ')- בין השנים 1993 עד 1999 יצאו לשווקים בסך הכל 3 משחקים בסדרה.
סדרת משחקי סם ומקס - המשחק המרכזי יצא בשנת 1993, ובנוסף לכך ארבעה משחקונים יצאו לשווקים בין השנים 2006 ל-2021
סדרת משחקי מיסט - בין השנים 1994 עד 2005 יצאו לשווקים בסך הכל 5 משחקים בסדרה.
סדרת משחקי פנטסמגוריה (אנ') - בין השנים 1995 ל-1997 יצאו לשווקים בסך הכל 3 משחקים בסדרה.
סדרת משחקי עולם הדיסק - בין השנים 1995 עד 1999 יצאו לשווקים בסך הכל 3 משחקים בסדרה.
סדרת משחקי סיבריה (אנ') - בין השנים 2002 עד 2017 יצאו לשווקים בסך הכל 3 משחקים בסדרה.
סדרת משחקי שרלוק הולמס - בין השנים 2002 עד 2023 יצאו לשווקים בסך הכל 10 משחקים בסדרה.
סדרת משחקי המתים המהלכים (אנ') - בין השנים 2012 עד 2019 יצאו לשווקים בסך הכל 6 משחקים בסדרה.
סדרת משחקי Life Is Strange (אנ') - בין השנים 2015 עד 2022 יצאו לשווקים בסך הכל 4 משחקים בסדרה.
רשימת משחקי הרפתקאות גרפיים בולטים > משחקים בודדים בולטים בתת-סוגה

| --- | --- |
 שנות ה-80 של המאה ה-20 Mystery House (אנ') ‏(סיירה, 1980)  The Black Cauldron ‏(אנ') (סיירה, 1985)  זאק מקראקן (לוקאספילם גיימס,‏ 1987)  Gold Rush! ‏(אנ') (סיירה, 1988)  Manhunter: New York ‏(אנ') (סיירה, 1988)  Future Wars ‏(אנ') (Delphine Software,‏ 1989) שנות ה-90 של המאה ה-20 האורגים ‏(לוקאספילם גיימס, 1990)  Dark Seed ‏(אנ') (Cyberdreams,‏ 1992)  The 7th Guest ‏(אנ') (Trilobyte,‏ 1993)  Beneath a Steel Sky ‏(אנ') (Revolution Software,‏ 1994)  הרפתקה קטנה גדולה ‏(אנ') (Adeline Software International,‏ 1994)  Full Throttle (לוקאס ארטס, 1995)  The Dig ‏(אנ') (לוקאס ארטס, 1995)  מסעותיו של טורין (סיירה, 1995)  Beavis and Butt-Head in Virtual Stupidity ‏(אנ') (ICOM Simulations,‏ 1995)  The Neverhood (The Neverhood, Inc.,‏ 1996)  Titanic: Adventure Out of Time ‏ (CyberFlix,‏ 1996)  Blade Runner ‏(אנ') (Westwood Studios,‏ 1997)  גרים פנדנגו (לוקאס ארטס, 1998):  העשור הראשון של המאה ה-21 Bone: Out from Boneville ‏(אנ') (Telltale Games,‏ 2005)  Wallace & Gromit's Grand Adventures ‏(אנ') (Telltale Games,‏ 2009) העשור השני של המאה ה-21 בחזרה לעתיד: המשחק (Telltale Games,‏ 2010)  פארק היורה: המשחק (Telltale Games,‏ 2011)  The Wolf Among Us ‏(אנ') (Telltale Games,‏ 2013)  Broken Age ‏(אנ') (Double Fine Productions,‏ 2014)  Armikrog (Pencil Test Studios,‏ 2015)  Thimbleweed Park ‏(אנ') (Terrible Toybox,‏ 2017) שנות ה-20 של המאה ה-21 Twelve Minutes ‏(אנ') (Luís António,‏ 2021)
רשימת משחקי הרפתקאות גרפיים בולטים > משחקי הרפתקאות גרפיים ישראלים

שליט המימדים (מחשבת, 1996)
אלימלך אגוז בתככי הרייטינג (גיליוטין, 1996)
סדרת משחקי פיפוש - בין השנים 1999 ל-2021 יצאו לשווקים בסך הכל 5 משחקים בסדרה אשר פותחו על ידי חברת גיליוטין.
אושר בלי גבולות (2007) - משחק עם ממשק גרפי תלת־ממדי מבוסס עכבר שנוצר על ידי אורי וכטל ויונתן ילון
ראו גם

ערכים על משחקי הרפתקאות גרפיים מסוג הצבע והקלק
משחק הרפתקה ממוחשב
סמליל

.
סמליל ויקיפדיה העברית
סַמְלִיל (בלועזית: לוֹגוֹ) הוא אלמנט גרפי, איור או עיבוד טקסט שנוצר או עובד במטרה לסמל ולייצג גורם מסוים (בדרך כלל, ארגון או מוצר) ולהיות מזוהה עמו בתודעת הציבור.
ברוב המקרים, ילווה הסמליל במלל. לעיתים, ישולב המלל כחלק מהאלמנט הגרפי ולעיתים הסמליל יכיל טקסט בלבד, ללא אובייקט גרפי נלווה.
הסמליל יכול להופיע על נייר המכתבים של הארגון, על המוצרים שלו, על המבנים שבהם הוא שוכן, על מדי עובדיו ובמקומות נוספים שבהם יש לזהות את הארגון, כמו בפלטפורמה דיגיטלית כמו אתר אינטרנט, חתימה לדואר אלקטרוני של עובדי הארגון ועוד.
עקרונות עיצוב הסמליל

העיצוב הגרפי של הסמליל הוא חלק מהליך מיתוג המוצר, הארגון או החברה, ועל-כן על הסמליל לשדר ערכים מסוימים שיובנו בבהירות וכהלכה בקרב הצרכנים. דוגמה לכך הוא סמליל ה"סווש" של נייקי אשר נועד להתחבר בתודעת הצרכן למהירות ולפיכך לבטא גם הצלחה והישגיות. דוגמה נוספת מהווה סמליל ויקיפדיה, שנועד להעביר את הרעיון של עבודה שיתופית כלל-עולמית ליצירת דבר שלם. הסמליל משמש את הוויקיפדיות השונות בכל השפות, כאשר האלמנט המשתנה הוא הכיתוב מתחת לסמל הכדור בהתאם לשפה.
דוגמה להלך רוחו של מעצב סמליל והשיקולים העומדים לפתחו, ניתן למצוא בדבריו של דוד טרטקובר, מעצב הסמליל של תנועת "שלום עכשיו", שתיאר כך את ייחודו של הסמליל:
שינוי הסמליל

לעיתים מחליט הארגון לשנות את הסמליל שלו, כחלק משינוי נרחב יותר שעובר הארגון, כגון שינוי בעלות, במסגרת מהלך לרענון תדמית הארגון או כתוצאה ממיזוג חברות. שינוי זה כרוך לעיתים בהשקעה רבה:
החלפת נייר המכתבים, מעטפות, אריזות מוצרים וכדומה, שעליהם מודפס הסמליל.
החלפת הסמליל המופיע בחזית סניפי הארגון, על כלי רכב שלו, על בגדי עבודה של עובדיו וכדומה.
פעולת מיתוג שתחדיר את הסמליל החדש לתודעת הלקוחות.
כמו כן, מעבר להשקעה הדרושה, ישנו הסיכון ששינוי מהותי מידי בסמליל עלול להביא לבלבול בקרב הלקוחות וכך לחוסר זיהוי, מה שעלול להשפיע באופן שלילי על הארגון. לרוב יש יתרון בהצגת סמליל קבוע לאורך זמן שייחרט בזיכרון האנשים ויהיה סימן מזהה עבור הארגון.
ראו גם

סמל
מותג
סמליל גוגל
סימן מסחר - על ההיבטים החוקיים
תווי סימון ותקינה
צלמית
הערות שוליים

↑  לוגו "שלום עכשיו", באתר הארץ, 26 באפריל 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007542010005171  GND: 4280200-3  LCCN: sh96010921  NARA: 10633180  NDL: 001135771  NKC: ph558795 
הסמליל של שירותי בריאות כללית מוטבע בגדר המקיפה את המרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה בבאר שבע
הסמליל של בנק לאומי מוצג פעמים רבות בחזית הסניף
אלה פיצג'רלד

| --- | --- |

אלה פיצג'רלד, 1968
 לידה:  25 באפריל 1917 ניופורט ניוז, וירג'יניה, ארצות הברית
 פטירה:  15 ביוני 1996 (בגיל 79) בוורלי הילס, קליפורניה, ארצות הברית
 שם לידה:  אלה ג'יין פיצג'רלד
 מקום קבורה:  בית הקברות אינגלווד פארק 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1934–1993 (כ־59 שנים)
 סוגה:  סווינג, בי בופ, פופ מסורתי, ג'אז ווקאלי
 סוג קול:  מצו-סופרן 
 שפה מועדפת:  אנגלית אמריקאית, אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  קפיטול, דקה, Pablo, Reprise, ורב
 בן או בת זוג:  ריי בראון (10 בדצמבר 1947–28 באוגוסט 1953) 
 צאצאים:  Ray Brown, Jr. 
 פרסים והוקרה:  Hasty Pudding Woman of the Year (1982)  אמני הג'אז של NEA (1985)  היכל התהילה הלאומי לנשים (1995)  פרס מרכז קנדי (1979)  פרס גראמי למפעל חיים (1967)  גביע הכסף לנשות השנה של לוס אנג'לס טיימס  אביר מסדר האמנויות והספרות  המדליה הלאומית לאומנויות  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת פרינסטון  מדליית החירות הנשיאותית 
 www.ellafitzgerald.com
 פרופיל ב-IMDb
 
אלה ג'יין פיצג'רלד (באנגלית: Ella Fitzgerald‏; 25 באפריל 1917 - 15 ביוני 1996) הייתה זמרת אמריקאית. נחשבת לאחת מזמרות הג'אז המשפיעות ביותר של המאה ה-20.
התבלטה בצליל טהור ומדויק, יכולת קולית מרשימה, עם מנעד קולי של שלוש אוקטבות, ויכולת אלתור מבריקה, בעיקר בשירת סקאט. פיצג'רלד שרה מגוון רב של סגנונות, משירי ילדים מסורתיים ועד ליצירות ג'אז מודרניות, והציגה פרשנות חדשה לשירים מוכרים. איירה גרשווין אמר עליה: "לא ידעתי כמה השירים שלנו טובים עד ששמעתי את אלה שרה אותם".
בקריירה של יותר מחמישים ושבע שנים מכרה פיצג'רלד יותר מ-40 מיליון אלבומים, זכתה ב-13 פרסי גראמי, והוענקו לה "המדליה הלאומית לאומנות" מרונלד רייגן, ו"מדליית החירות הנשיאותית" מידי ג'ורג' וו. בוש (האב).
נעוריה

אלה ג'יין פיצג'רלד נולדה בניופורט ניוז וירג'יניה ב-25 באפריל 1917, פרי נישואים לא רשמיים בין ויליאם וטמפרנס "טמפי" פיצג'רלד.
זמן קצר אחרי הלידה נפרדו בני הזוג, ואלה ואמה עברו ליונקרס, ניו יורק, יחד עם בן הזוג החדש של טמפי, ג'וסף דה-סילבה. לאלה נולדה אחות למחצה, פרנסס דה-סילבה, ב-1923. לפרנסת המשפחה עבדה אמה ככובסת וכטבחית, ודה סילבה עבד כנהג במשרה חלקית וחופר תעלות ניקוז, ואלה, אולי מתוך נאיביות, עבדה בעסק להימורים המקושר עם המאפייה.
בילדותה רצתה אלה להיות רקדנית, אף שאהבה להאזין לתקליטי ג'אז של לואי ארמסטרונג, בינג קרוסבי וה-Boswell Sisters (האחיות בוסוול). היא העריצה את סולנית ה-Boswell Sisters קוני בוסוול, ובראיון אמרה: "אמא הביאה הביתה את אחד התקליטים שלה ואני התאהבתי בו... ניסיתי כל כך להשמע בדיוק כמוה".
אלה נהגה לשחק בייסבול עם חבריה מהשכונה המעורבת שבה התגוררו, וללכת עמם להופעות בתיאטרון אפולו בהארלם.
ב-1932 נפטרה אמה מפציעות שנגרמו בתאונת דרכים. אלה נשארה זמן קצר אצל דה-סילבה, ואז עברה לאחות של אמה, וירג'ינה. זמן קצר מאוד לאחר מכן נפטר דה-סילבה מהתקף לב, ואחותה פרנסס הצטרפה אליה לוירג'ינה.
בעקבות הטרגדיות שפקדו אותה, החלו ציוניה בלימודים לצנוח, והיא החלה להיעדר תכופות מבית הספר. היא עבדה כתצפיתנית נגד פשיטות משטרה בבית בושת. לאחר שנתפסה על ידי המשטרה, נשלחה למוסד לעבריינים צעירים. החיים במוסד היו קשים, ואלה ספגה מכות מהאחראיות עליה. בסופו של דבר נמלטה ממנו והייתה חסרת בית לזמן מה.
את פריצת הדרך שלה עשתה אלה ב-21 בנובמבר 1934 בגיל שבע עשרה בתיאטרון אפולו בהארלם, ניו יורק. שמה עלה בהגרלה השבועית של התיאטרון, והיא זכתה בהזדמנות להופיע בערב "כישרונות צעירים" של התיאטרון. אלה תכננה לרקוד, אבל נרתעה מ"האחיות אדוורדס", צמד רקדניות מקומי, והחליטה במקום זאת לשיר, בסגנון קוני בוסוול. היא שרה את "Judy" של הוגי קרמייקל ואת The Object of My Affection של ה-Boswell Sisters וזכתה בפרס הראשון, בסך 25 דולר.
אלה סיפרה על ההופעה: "מהרגע שהייתי למעלה על הבמה, הרגשתי את הקהל מקבל ואוהב אותי, וידעתי שאני רוצה לשיר מול קהל למשך שארית חיי".
עם התזמורת אותו הערב הופיע הסקסופוניסט בני קרטר שהתרשם מכשרונה הטבעי של אלה. הוא החל להכיר אותה לאנשים שיוכלו לקדם את הקריירה המוזיקלית שלה, ובמהלך הזמן נעשו השניים חברים קרובים ואף הופיעו יחד מספר פעמים.