stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אל-אוואלי

| --- | --- |

 מידע כללי
 אורך:  48 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  10.1625 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  294 קמ"ר
 מוצא:  מיזוג נהר אל-בארוכ היוצא מג'בל ברוך ונהר אל אראי היוצא ממזרח לג'זין
 גובה מוצא הנהר:  1,492 מטרים
 יובלים:  נהר אל אראי, נהר אל-בארוכ 
 שפך:  הים התיכון מצפון לצידון
 מדינות באגן הניקוז:  לבנון
 
 
נהר אל-אוואלי (בערבית: نهر الاولي, תעתיק מדויק: "נהר אלאולי", בעברית נקרא גם: נהר האוואלי) הוא נהר בדרום לבנון. זורם מהר הלבנון מערבה ונשפך לים התיכון מצפון לצידון.
הנהר מנקז אליו את חלקם הדרומי והמזרחי של הרי השוף ואת חלקו המזרחי של הר הלבנון. לנהר שני מקורות עיקריים: היובל הארוך, נהר אל-בארוכ, יוצא מג'בל ברוך וזורם דרום מערבה, שם הוא מתחבר ליובל קצר יותר, נהר אל אראי (Nahr al Aaray), אשר יוצא ממזרח לג'זין וזורם צפונה. שני הנחלים יוצרים את האוואלי אשר זורם מערבה במסלול מפותל.
חלק נכבד ממימיו של האוואלי מוטה מנהר הליטני באמצעות פרויקט מנהרת מרכבה אשר חוצה את הר הלבנון ומנצלת את הפרשי הגובה בין הליטני הזורם בבקאע ובין המורדות המערביים של הר הלבנון. המנהרה מתחילה בקצהו הדרומי של אגם קרעון, עוברת מערבה שישה ק"מ מתחת לאדמה, שם היא מגיעה לתחנת כוח תת-קרקעית. המים נופלים בצינור מגובה של 140 מטר ומפעילים שתי טורבינות המייצרות חשמל. משם ממשיכים המים מערבה במנהרה נוספת באורך של 17 ק"מ ונופלים מגובה של 420 מטר לתחנת כוח נוספת. בהמשך, קיימת תחנת כוח שלישית בה המים יורדים 150 מטר נוספים. סך הכול מופקים מהמפעל ההידרואלקטרי 190 מגוואט המשמשים את ביירות, צידון, צור וחלק גדול מהאזור שבין מקורות האוואלי ורצועת החוף. לאחר תחנת הכוח השלישית מוזרמים מי הליטני אל אפיק נחל האראי, אחד ממקורות האוואלי, הזורם מזרחית לג'זין, ומוסיפים אליו כ-500 מיליון מטר מעוקב מים בשנה. בכך מהווים מי הליטני את עיקר המים הזורמים בערוץ האוואלי. עיקר השימוש במי הליטני הוא בחורף בעת שהקיבולת של אגם קרעון יורדת. מי האוואלי משמשים גם את ביירות ואת ערי החוף, ועל ידי שליטה בהם ובתחנות הכוח של פרויקט מנהרת מרכבה היו לצה"ל כלי נשק אסטרטגיים רבי עוצמה כששלט באזור בשנים 1982–1985.
סכר על האוואלי באזור הכפר ביסרי שמצפון-מערב לג'זין נמצא בתהליכי בנייה.
סמוך לשפך הנהר נמצאים שרידי מקדש אשמון מהתקופה הפיניקית, מקדש המוקדש לאל אשמון. במאה ה-17 השתמש האמיר הדרוזי פח'ר א-דין אל-מעני באבני המקדש כדי לבנות גשר על הנהר. לאחר שנהרס מספר פעמים, נותרו מן הגשר העות'מאני רק אבני הבסיס.
ב-1976, בעת כניסת הצבא הסורי ללבנון, בעקבות מלחמת האזרחים השנייה, הפך אפיק הנהר ל"קו האדום" שחצייתו על ידי הסורים אמורה הייתה לגרור תגובה צבאית ישראלית. לאורך 20 השנה בהן שהו הסורים בלבנון הם לא חצו את קו האוואלי דרומה.
שפך הנהר, מצפון לעיר צידון, היה זירת קרב באחד ממהלכי הפתיחה של מלחמת שלום הגליל. בליל ה-6 ביוני 1982 התבצעה נחיתת סער אמפיבית של כוחות שייטת 13, חטיבת הצנחנים ויחידות שריון של צה"ל. לאחר קרב שנערך באתר הנחיתה מול כוחות של אש"ף, בו השתתפו גם מטוסי חיל האוויר ושייטת ספינות הטילים של צה"ל, השתלטו הכוחות הישראלים על אזור הנחיתה והחלו בתנועה לכיוון דאמור. פעולה זו גרמה לניתוק כוחות אש"ף בדרום לבנון ממפקדותיהם בביירות.
בתחילת ספטמבר 1983 נסוגו כוחות צה"ל מהרי השוף ומאזור ביירות דרומה, וייצבו את עצמם על קו האוואלי. לאחר נסיגה זו החל מאבק מזוין בין הדרוזים והמרונים בהרי השוף. במאבק זה, שכונה מלחמת ההרים, היו מעורבים כוחות של צבא לבנון ושל צבא ארצות הברית. כוחות צה"ל שהו על קו האוואלי עד חודש מאי 1985 עת נסוגו אל רצועת הביטחון.
הערות שוליים

↑  תחנת הכוח עבד אל עאל שבין הכפרים יוחמור ועין א-טינה, שהופצצה על ידי חיל האוויר הישראלי באוגוסט 2006, במלחמת לבנון השנייה, Police:Israelis bomb major power station in Lebanon, באתר Energy Daily, 4 באוגוסט 2006
↑  הנחיתה בחוף אוואלי, באתר חיל הים הישראלי, 1
רובע ג'וברה

| --- | --- |
 מדינה:  איראן איראן
 גובה:  1,572 מטרים
 קואורדינטות:  32°40′08″N 51°41′22″E﻿ / ﻿32.668888888889°N 51.689444444444°E﻿ / 32.668888888889; 51.689444444444 
 אזור זמן:  Asia/Tehran
 he
 
רובע ג'וברה (בפרסית: محله جویباره) הוא הרובע העתיק ביותר של איספהאן, איראן. מקורו של המחוז בראשית תקופת האימפריה הפרסית האחמנית, והוא הוקם על ידי יהודי בבל בתקופתו של כורש הגדול. מחוז זה כונה עד המאה ה-12 דאר אול-ג'הוד (אזור מגורים של יהודים), אך מאוחר יותר הוא נודע בשם ג'האנבארה וג'ואיבה והפך לאחד ממחוזות איספהאן. בעידן השושלת הסלג'וקית הפך הרובע למרכז העיר איספהאן.
בית הכנסת העתיק ביותר ברובע ג'וברה
היסטוריה

על פי המסורת בתלמוד,[דרוש מקור] נוסדה אספהאן על ידי יהודים בראשית האימפריה הפרסית האחמנית בתקופת המלך הפרסי כורש השני. בשנים 539 לפני הספירה בבל נכבשה וכך גלות בבל של היהודים הסתיימה. אולם ההיסטוריון והגאוגרף אבן אל-פקח אל-המדאני, כתב על כך במאה ה-10 בשפה הערבית שהיסוד כבר התקיים קודם לכן, כלומר שתחת נבוכדנצר היו יהודים, ההנחה היא שמכאן צמחו רובע ג'הנבאר, ג'ובר או ג'וברה, שממנו התפתחה העיר.
לפי האמונה יהודים שגורשו מירושלים לקחו עמם מים ואדמה ממולדתם. הם התיישבו רק היכן שהמים והאדמה נראו כמו אלה שבירושלים. את זה הם מצאו באזור אספהאן, והקימו את היישוב שנקרא לימים אל-יהודיה ("המקום היהודי"). היישוב היהודי הזה של יהודיה (אל-יהודיה) או דראולאהוד התמזג מאוחר יותר עם היישוב אספהאן.
הרובע היהודי שכן סמוך למסג'ד-י ג'אמע, שם גרו רוב היהודים ונבנו רוב בתי הכנסת. רובע ג'וברה בו גרו רוב היהודים כלל בתים מלבנים עם חצר פנימית. בתי הכנסת של ג'וברה אינם מבנים מונומנטליים ונועדו להשתלב עם שאר חלקי העיר. הדבר נעשה בעיקר בשל תנאי עומר שדרשו שבתי הכנסת לא יבלטו או יהיו גבוהים יותר מהמסגדים המוסלמיים הסמוכים אליהם.
ברובע כיום יש שמונה בתי כנסת בלבד, שלושה מהם מהווים מתחם מבנים משותף. יש עוד שישה בתי כנסת ברחובות אחרים ברובע זה. למעט בית הכנסת מושי חג'ה, שנבנה במאה ה-18, כל בתי הכנסת הם מהמאה ה-19 או ה-20. רק שני בתי כנסת באספהאן אינם נמצאים בג'וברה. כמו רוב הבניינים של אספהן והבתים בג'וברה, גם בתי הכנסת עשויים מלבנים ואינם בולטים מהנוף העירוני. בשל הציווי ההיסטורי של איפוק חיצוני, לא נראים סמלים דתיים מבחוץ לבתי הכנסת. לכמה מבתי הכנסת חצר פנימית שסביבה מסודרים חדרי התפילה וחדרים נוספים. מאחר שהיהודים לא הורשו לבנות מבנים גבוהים, נחפרה הקרקע כדי לספק מספיק מקום כך שחלק הפנימי של בתי הכנסת הללו נמצא מתחת למפלס הרחוב.
בתי הכנסת באספהאן כללו לרוב בימה הבנויה כפלטפורמה מרובעת עשויה עץ, אבן או לבנים ומכוסה בדרך כלל באריחים צבעוניים. אותם בתי כנסת בעלי כיפה כגג כללו לרוב כיפה מרכזית מעל הבימה. כמו כן, קומת הקרקע של בתי הכנסת הייתה מלאה לעיתים קרובות במקומות ישיבה לגברים בעוד מרפסות תוכננו להושיב נשים. בתי כנסת רבים באספהאן נבנו סביב חצר מרכזית; עם זאת, עקב הרס חלק גדול מהשכונות היהודיות הללו, רבות מהחצרות הללו פתוחות כעת לרחובות הסמוכים.
סקירה כללית של בתי הכנסת ברובע

שמונת בתי הכנסת הבאים ממוקמים במאהי-פורוש-הא (רחוב הדייגים) והרחבה הדרומית-מערבית שלו, רחוב מלאת (הנתונים כאן מצפון-מזרח לדרום-מערב, כולם בצד הצפון-מערבי של הרחוב):
בית הכנסת מולה דוד (1865)
מתחם מבנים המורכב משלושת בתי הכנסת הללו (בסביבות 1908):
בית הכנסת בוזורג (בית הכנסת הגדול)
בית הכנסת דג'ימאטי
בית הכנסת מולה רבי
מתחם מבנים המורכב משני בתי הכנסת הללו:
בית הכנסת משה חג'ה (בסביבות 1700 או 1792)
בית הכנסת יוסף שמואל שמעון (1909)
בית הכנסת שמואל גולי (1814)
בית הכנסת מולה ניסן (1915)
חמשת בתי הכנסת הבאים ממוקמים ברחובות מרכזיים נוספים ברובע:
בית הכנסת חג' אליהו (1888)
בית הכנסת באסיה (1908)
בית הכנסת מולה יעקב (1919)
בית הכנסת שוקללה (1809)
בית הכנסת חורשידי (1942)
בית הכנסת הבא אינו נמצא ברחובות מרכזיים:
בית הכנסת סנגבאסט (1914)
בית גולבהאר בגולבהר ובית הכנסת כתר דוד אינם נמצאים ברובע זה.
הערות שוליים

↑  "محور تاريخي, فرهنگي, گردشگري جويباره". אורכב מ-המקור ב-2014-12-11. נבדק ב-2015-09-21.
↑  Jubareh (Jewish Quarter), Isfahan, Iran | Archive | Diarna.org, archive.diarna.org
↑  Die Jüdische Anlage in Isfahan, Iran, www.journal-ethnologie.de
↑  Molla (Mulla) Yaghoob (Jacub) Synagogue, Isfahan, Iran | Archive | Diarna.org, archive.diarna.org
א-שמס (עיתון מצרי)

| --- | --- |
 סוגה:  שבועון
 תאריכי הופעה:  1934 – מאי 1948 (כ־14 שנים)
 שפה:  ערבית 
 מדינה:  מצרים 
 
א-שמס (בערבית: الشمس; השמש) היה שבועון יהודי בשפה הערבית שיצא לאור במצרים. השבועון נוסד בשנת 1934. עורך העיתון היה סעד מלכי, יהודי מצרי לאומני וציוני מתון. השבועון נסגר בהוראת הממשלה המצרית במאי 1948 בתגובה להכרזת הקמת מדינת ישראל ומלחמת העצמאות.
הערות שוליים

↑  Joel Beinin (2005) [https://books.google.co.il/books?id=ENfjCk1IZBcC&redir_esc=y The Dispersion of Egyptian Jewry: Culture, Politics, and the Formation of a Modern Diaspora. Cairo: American University in Cairo Press. pp. 245–246. ISBN 978-977-424-890-0.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מצרים ובנושא עיתונים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שה-ג'יאג'וואנג

| --- | --- |

פוטומונטז' של שה-ג'יאג'וואנג
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 מחוז:  חֶבֵּיי
 בירת הנציבות העירונית:  Chang'an District 
 שטח:  14,072 קמ"ר
 גובה:  83 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בנציבות העירונית:  11,235,086 (2020)
  ‑ במטרופולין:  5,758,403 (2020)
  ‑ צפיפות:  798.4 נפש לקמ"ר (2020)
 קואורדינטות:  38°04′00″N 114°29′00″E﻿ / ﻿38.066667°N 114.483333°E﻿ / 38.066667; 114.483333
 אזור זמן:  UTC +8
 אתר שה-ג'יאג'וואנג
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרפובליקה העממית של סין מוגדלת) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןשה-ג'יאג'וואנג(למפת הרפובליקה העממית של סין רגילה) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןשה-ג'יאג'וואנג(למפת חביי רגילה) האנדאן באודינגשה-ג'יאג'וואנג(למפת חביי מוגדלת) האנדאן באודינגשה-ג'יאג'וואנג    מיקומה של שה-ג'יאג'וואנג במחוז חביי tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
שְׁה-גְ'יָאגְ'וָאנְג (בסינית מפושטת: 石家庄; בסינית מסורתית: 石家莊; בפין-יין: Shíjiāzhuāng; מילולית: "הכפר של משפחת שְׁה (האבן)") היא נציבות עירונית ובירת מחוז חֶבֵּיי שבצפון-מזרח הרפובליקה העממית של סין. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 מספר התושבים הכולל בנציבות היה כ-11.235 מיליון תושבים, מתוכם כ-5.758 מיליון בשטח האורבני.
בשנות החמישים, הפכה מעיר משנית לעיר חשובה ומרכזית בסין כאשר עברה תהליך תיעוש נרחב במסגרת התפתחות קיצונית שעברה לאחר ייסוד הרפובליקה העממית של סין בשנת 1949. אוכלוסיית לב-מרכז העיר לבדה הוכפלה פי ארבעה תוך 30 שנים.
העיר מהווה מוקד מרכזי של עורקי תחבורה. לצד העיר באודינג העתיקה ממנה ושנמצאת מצפון לה במחוז חביי, משמשת שה-ג'יאג'וואנג כמקום לגיסות חילות מצב גדולים למקרה שיש צורך להגן על בייג'ינג.
היסטוריה > התפתחות האזור העירוני

עד לפני שנת 206 לפנה"ס של תקופת שושלת האן, היה האזור מקום העיר "שְׁה" במדינת "ג'או", שהייתה מדינה חשובה בתקופת המדינות הלוחמות. בין השנים 206 לפנה"ס עד 220 לספירה של תקופת שושלת האן, ושנים 581–618 בתקופת שושלת סווי, נהיה האזור עיר-נפה עם אותו השם "שיהי", שתפקדה כ"עיר שוק" (עיר בעלת זכות לקיים שווקים לשם סחר, להבדיל מערים וכפרים רגילים). האזור בוטל בתפקוד "נפה" עם התארגנות מחודשת של הממשל המקומי בשנים 618–907 של תקופת שושלת טאנג, והפך להיות אזור עירוני בולט יותר מאשר עיר-שוק מקומית, כשהוא כפוף לעיר המשגשגת "ג'נגדינג" שנמצאת מספר קילומטרים מצפון לו.
היסטוריה > פיתוח עירוני במאה ה-20

תחילת צמיחתה של העיר לאחת הערים המרכזיות בסין כיום החלה בשנת 1905, כשמסילת הרכבת הקרויה כיום "ג'ינגגוואנג" (ונמשכת כיום מבייג'ינג עד העיר ווהאן שבדרום סין), המשיכה להתרחב באותה שנה והגיעה מבייג'ינג עד לאזור שה-ג'יאג'וואנג. פיתוח המסילה בתחילת המאה ה-20 הביא להרבה סחר ותחומי מסחר חדשים בעיר כמו גם עידוד חקלאים רבים לגדל יבולים למכירה, ולא עוד רק לשם אספקת מזון לביתם שלהם. בשנים שלפני מלחמת העולם השנייה, כבר הייתה עיירת-מסילה גדולה כמו גם מרכז מסחר עם איסוף סחורות ממחוז שאנשי הגובל במחוז חביי ממערב וממחוזות רחוקים יותר במערב סין ומרכז למסחר בגידול יבולי החקלאות בכל "מישור צפון סין", בייחוד של דגן, טבק וכותנה. בשנת 1935 כבר תפקדה כמרכז כלכלי גדול וחשוב בהרבה מהעיר ג'נגדינג. בסוף מלחמת העולם השנייה השתנה שוב אופייה של העיר עם המשך העלאת מעמדה, כאשר אף הפכה להיות העיר הראשית מבחינה מנהלית במערב מחוז חביי והתפתחה לעיר תעשייתית. עוד לפני מלחמת העולם השנייה הייתה בעיר תעשייה מבוססת כגון ייצור גפרורים, עיבוד טבק וייצור זכוכית.
אולם רק בשנת 1949 הפכה לעיר מרכזית מבחינה תעשייתית. בין השנים 1948–1958, גדלה אוכלוסייתה ליותר מפי 3 ממספר תושביה עד לשנת 1948. בשנות החמישים נעשה פיתוח רחב-היקף בתעשיית הטקסטיל בעיר, עם פיתוח מלאכת טווייה של כותנה, אריגה, הדפס על אריגים וצביעת אריגים. בנוסף, החל ייצור של עיבוד צמחים במגוון חוות מקומיות. בשנות השישים הפכה העיר גם מקום לתעשייה כימית חדשה, עם הפקה מצמחים של חומר הדשן להפריית הקרקע, והפקת התרכובת נתרן הידרוקסידי.
כנציבות עירונית, מורכבת שה-ג'יאג'וואנג מ-22 אזורים: 8 מועצות עירוניות, 3 נפות עירוניות ו-11 נפות:
גאוגרפיה

הנציבות העירונית משתרעת על פני 14,072 קמ"ר בקצה המערבי של מחוז חביי וגובלת בבאודינג מצפון, בשינגטאי מדרום, בחנגשווי ממזרח ובמחוז שאנשי ממערב. העיר ניצבת בשולי "מישור צפון סין", למרגלות הצד המזרחי של רכס הרי טאיחאנג, ומדרום לנהר "חוטוו" במרחק של כ-265 קמ"ר דרום-מערבית לבייג'ינג בירת סין.
לשה-ג'יאג'וואנג טמפרטורה ממוצעת של -1.5 מעלות צלזיוס, ולפי שיטת קפן הממיינת אזורים בעולם על פי האקלים השורר בהן, ממוקמת העיר בגבול שבין אזור אקלים סובטרופי גשום לבין אזור אקלים יבשתי לח. החורף יבש ודי קר בהשפעת רוחות האנטי ציקלון הסיבירי, ואילו הקיץ חם מאוד ולח בהשפעת רוחות המונסון במזרח אסיה; מסיבה זו מרבית הגשמים הם בחודשי הקיץ.
כלכלה

במשך הזמן התפתחה העיר למרכז כלכלי גדול בצפון סין וכיום נחשבת למרכז הכלכלי של מחוז חביי. היא המרכז הראשי לתעשיית הרוקחות בסין ואחד המרכזים הראשיים לתעשיית הטקסטיל. תעשיות עיקריות נוספות בעיר הן טכנולוגיית נתונים אלקטרוניים, ייצור חומרי בנייה, פיתוח מדע המֵטַלוּרגִיָה - חקר תכונותיהן של מתכות, ייצור במפעלים כימיקליים, והיקף גדול של סחר ומסחר. בשנת 2008 היה התוצר הלאומי הגולמי של העיר 283.8 מיליארד יואן, עלייה של 11 אחוזים מהשנה שלפני.
בשנת 1991 הוקם בעיר אזור טכנולוגיית היי-טק, כאזור פיתוח בעל חשיבות מדינית לפיתוח התעשייה בסין. מאז הקמתו נבנו בו 2,560 מפעלים שמתוכם 185 בבעלות של משקיעים ממדינות אחרות, כאשר יש בו מפעלים שהוקמו על ידי חברות מיפן, קוריאה הדרומית, מלזיה, הונג-קונג, מקאו, טאיוואן, גרמניה, איטליה, ארצות הברית וקנדה. האזור מחולק לשלושה רבעים בעיר, הכפופים כולם לאותם נוהלי מדיניות:
"הרובע המזרחי" - מכונה כך במיקומו במזרח העיר. האזור הראשי מבין השלושה שמתמקד בהקמת מפעלי היי-טק נוספים. מתפרש על-פני שטח של 5.8 קילומטרים רבועים עם תוכניות להרחיבו לשטח של 9.8 קילומטרים רבועים לשם הקמת מפעלים נוספים. בית-זיקוק הקיים באזור מפעיל קו רכבת מיוחד לנסיעה לאורך האזור בכיווני צפון-דרום, ובכך גם מאפשר להקים קווי רכבת נוספים מהמפעלים השונים שבו בעתיד במקרה הצורך.
"הרובע המערבי" - ממוקם בדרום-מערב העיר. מתמקד במפעלי טכנולוגיה בינוניים וקטנים ובטכנולוגיה ומכשור לאינקובטורים. מתפרש על-פני שטח של 8.2 קילומטרים רבועים.
"רובע לְיָאנְגְצוּן" - גובל ב-"רובע המערבי", מתמקד בתעשיית רוקחות בייצור תרופות, ובתעשייה פֶּטְרוֹכִימִית בייצור מוצרי נפט. מתפרש על-פני שטח של 4 קילומטרים רבועים.
תרבות > אמנות

מרכז האמנות של מחוז חביי נמצא בעיר.
בשה-ג'יאג'וואנג תרבות עשירה של מוזיקת רוק. יש בה מספר להקות רוק בסגנון מחתרתי שמופיעות בעיקר בפאבים. בעיר מייצרים שניים מכתבי-העת המובילים בסין בנושא מוזיקת רוק, הנקראים "סו-רוק" ו-"אקס-מיוזיק", הנדפסים לתפוצה ארצית ומהווים במה עיקרית לקידום מוזיקת הרוק בסין.
תרבות > אתרים

כעיר שעברה בעיקר פיתוח תעשייתי במאה ה-20 וכך גם התפתחה בעשורים האחרונים בעיקר בתחום הכלכלי, במרכז העיר יש בעיר אתרי היסטוריה ותרבות מעטים ביחס לערים אחרות בסין, המרכזיים שבהם:
אתר ההנצחה לנופלים בקרבות צבא השחרור העממי בצפון סין ("אנדרטת הקדושים")
מוזיאון חביי
אולם יש מספר אתרים בעלי חשיבות היסטורית ותרבותית באזור הסובב את מרכז העיר, שתחת שטחה המנהלי הכללי של העיר:
מנזר "לונגשינג" – בנפת דזהאנגדינג, 15 קילומטרים מצפון למרכז העיר.
הר "צ'אנגין" – 50 קילומטרים מדרום-מערב למרכז העיר.
גשר "ג'אוג'ואו" – 40 קילומטרים-מזרח למרכז העיר.
מקדש "ביילין" – (משמעות מילולית: "מקדש זן יער ברושים") – פגודה גבוהה שנבנתה בשנת 1330 בתקופת הקיסר "וונדזונג", נחשב לאחד מעשרת המקדשים הבודהיסטיים המפורסמים בסין. 40 קילומטרים מדרום-מזרח למרכז העיר.
תרבות > השכלה

אוניברסיטת חביי לכלכלה ולעסקים – מכילה ארבעה מבני קמפוס וכפופה לממשל מחוז חביי.
אוניברסיטה לכלכלה - כפופה לממשל מחוז חביי.
מכללת שה-ג'יאג'וואנג – מכילה שני מבני קמפוס וכפופה לממשל העיר, נוסדה בשנת 1956.
מכון המסילה של שה-ג'יאג'וואנג – במועצה העירונית צ'יאודונג.
ערים תאומות

קוריאה הדרומית צ'ונאן (אנ'), קוריאה הדרומית
יפן נאגנו, צ'ובו, יפן
פולין ביילסקו-ביאלה, פולין
שוודיה פלקנברי (אנ'), שוודיה
הונגריה נג'קניז'ה, הונגריה
ספרד סוריה, קסטיליה ולאון, ספרד
ארצות הברית אדיסון, ניו ג'רזי, ארצות הברית
ארצות הברית דה מוין, איווה, ארצות הברית
קנדה ססקטון, ססקצ'ואן, קנדה
אוסטרליה בנקסטאון (אנ'), ניו סאות' ויילס, אוסטרליה (לפי הסכם מיוחד בין שתי הערים, בשונה משאר הקשרים המצוינים מעלה.)
הערות שוליים

↑  China: Hébĕi (Prefectures, Cities, Districts and Counties) - Population Statistics, Charts and Map, www.citypopulation.de
↑  http://www.starmass.com/china_review/city_overview/shijiazhuang.htm
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559595105171  GND: 4370253-3  LCCN: n81125071  MusicBrainz: 4299d1c4-a3c7-446b-9a17-a9570b3e4cf3  VIAF: 123168923   WorldCat (עם VIAF): 123168923 
רחוב בלב מרכז העיר
תחנת הרכבת של שה-ג'יאג'וואנג
תצלום לוויין של שה-ג'יאג'וואנג
מרכז האמנות של חביי
פגודת מקדש ביילין
יחסי ישראל – מזרח טימור

| יחסי ישראל – מזרח טימור |
| --- | --- |
ישראל: מזרח טימור


ישראל: מזרח טימור
שטח (בקילומטר רבוע)
22,072: 14,874
אוכלוסייה
10,023,983: 1,409,623
תמ"ג (במיליוני דולרים)
509,901: 2,243
תמ"ג לנפש (בדולרים)
50,868: 1,591
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה

יחסי ישראל–מזרח טימור הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שמתקיימים בין מדינת ישראל לבין הרפובליקה הדמוקרטית של מזרח טימור מאז מאי 2002.
ישראל מיוצגת במזרח טימור על ידי שגריר לא-תושב היושב בשגרירות ישראל בסינגפור. השגריר הנוכחי הוא אלי ורד חזן שהחל את תפקידו ביולי 2023.
היסטוריה

ז'וזה רמוס הורטה, לימים נשיאה השני של מזרח טימור, נועד בשנת 2002 עם שר החוץ שמעון פרס בעצרת הכללית של האו"ם זמן קצר לפני שמדינתו קיבלה עצמאות מאינדונזיה ב-20 במאי אותה שנה.
מזרח טימור הכירה במדינת ישראל ב-29 באוגוסט 2002.
בשנת 2005 ישראל ומזרח טימור הפעילו קורסים ופרויקטים בתחום החקלאות ובוצעה שליחות אחת של מומחה ישראלי למזרח טימור.
בפברואר 2011 ערך רמוס הורטה ביקור רשמי בישראל, בתפקידו כנשיא מזרח טימור, ונפגש בשנית עם פרס, בתפקיד נשיא מדינת ישראל. משלחתו שביקרה בארץ מצאה עניין בשיתוף פעולה וסיוע בתחום הביטחון הימי והחקלאות. רמוס הורטה גם העביר הרצאה במכון ליחסים בינלאומיים על שם לאונרד דייוויס שבאוניברסיטה העברית בירושלים.
Sour

Sour (מעוצב באותיות גדולות; SOUR, בעברית: "חמוץ") הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת האמריקאית אוליביה רודריגו. האלבום יצא לאור ב-21 במאי 2021, על ידי חברת התקליטים גפן רקורדס. האלבום הופק על ידי דניאל ניגרו, ונכתב יחד עם רודריגו. רודריגו, שתכננה במקור להוציא מיני-אלבום, הרחיבה את Sour לאלבום באורך מלא בעקבות ההצלחה הוויראלית של סינגל הבכורה שלה, "Drivers License".
האלבום בהשפעת הסוגות המוזיקליות האהובות על רודריגו והוא בעיקר אלבום פופ הכולל שירי פופ-פאנק ובלדות פופ בסגנון לו-פיי. שירי האלבום מתמקדים בגיל ההתבגרות ושברון לב. לדבריה, האלבום בוחן את הזיכונים והתגליות שלה שנערה בת 17, כשהכותרת שלו מתייחסת לרגשות ה"חמוצים" שצעירים חווים כמו כעס, קנאה ואומללות.
מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים שנכנסו כולם לבילבורד הוט 100; הסינגל המוביל, "Drivers License", זכה להצלחה ושבחים עולמיים, והגיע היישר למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100. אחריו יצא הסינגל השני "Deja Vu", שהגיע למקום השלישי במצעד הבילבורד הוט 100. הסינגל השלישי, "Good 4 U", שיצא שבוע לפני צאת האלבום, הגיע למקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100 והפך את האלבום לאלבום הבכורה הראשון בהיסטוריה ששני שירים מתוכו הגיעו היישר אל המקום הראשון. האלבום שבר את שיא ספוטיפיי העולמי לשבוע הפתיחה הגדול ביותר לאלבום של זמרת. הוא עמד בראש המצעדים בכמה מדינות, כולל בילבורד 200 האמריקאי. "Traitor", לפני שהפך לסינגל הרביעי, הגיע למקום התשיעי במצעד ההוט 100. Sour היה אחד האלבומים הנמכרים ביותר של שנת 2021.
Sour זכה לשבחים נרחבים עם צאתו, כשהוא נחשב לאלבום בכורה מגובש, המדגיש את הליריקה של רודריגו ואת ההתייחסויות של לדור ה-Z. כלי תקשורת שונים ציינו אותו כאחד האלבומים הטובים ביותר של שנת 2021, כולל בילבורד ורולינג סטון שדירגו אותו במקום הראשון ברשימת סוף השנה שלהם. בטקס פרסי הגראמי ה-64, Sour ו-"Drivers License" זכו בקטגוריות אלבום הפופ הווקאלי הטוב ביותר והביצוע סולו הפופ הטוב ביותר, בהתאמה; רודריגו זכתה גם בפרס תגלית השנה. סרט הופעה ביוטיוב וסרט תיעודי של דיסני+, בשמות Sour Prom ו-Driving Home 2 U בהתאמה, משלימים את האלבום. רודריגו יצאה לסיבוב ההופעות Sour Tour, סיבוב ההופעות הראשון שלה, ב-5 באפריל 2022.
ביולי 2022, מגזין התרבות רולינג סטון דירג את האלבום הבכורה זה ברשימתם "100 אלבומי הבכורה הטובים ביותר בכל הזמנים" במקום ה-39.
רקע והכרזה

במהלך שנת 2021, הוחתמה רודריגו בחברת התקליטים גפן רקורדס, וחשפה במקביל כי בכוונתה להוציא מיני-אלבום בשנת 2021. בינואר 2021, הוציאה רודריגו את סינגל הבכורה שלה "Drivers License" שנכתב על ידה יחד עם דן ניגרו, השיר זכה להצלחה מסחרית רבה; במגזין בילבורד תיארו אותו כ"אחד הלהיטים הדומיננטיים ביותר" בהיסטוריה של הבילבורד הוט 100. רודריגו התראיינה למגזין ניילון ואמרה על אלבום בכורתה:
"אני רוצה שהאלבום יהיה מאוד תכליתי. החלום שלי הוא שיהיה שילוב בין מוזיקת פופ, פולק ורוק אלטרנטיבי באלבום. אני אוהבת את סגנון כתיבת השירים, הליריקה והמנגינות של המוזיקה העממית. אני אוהבת את הרעיונות הסובבים את סוגת האלט-רוק. ברור שאני אובססיבית לאומני פופ ומוזיקת פופ. אז אני אנסה לקחת את כל ההשפעות שלי... ולהכין משהו שאני אוהבת".
במהלך חודש מרץ של אותה השנה, החלה רודריגו להסיר מחשבון האינסטגרם את התמונות הישנות שלה, ופרסמה טיזרים שונים לאלבום; ב-29 במרץ, הכריזה על צאת הסינגל "Deja Vu", שיצא לאור ב-1 באפריל. באותו הפרסום הרגיעה רודריגו את מעריציה שההכרזה איננה בדיחה של אחד באפריל, וחשפה את עטיפת הסינגל. רודריגו פרסמה שלוש הצצות שהכילו קטעים שונים מתוך הווידאו קליפ הרשמי של השיר, הכוללים פריימים של גלידה, עננים ומכונית הנוסעת לאורך האוקיינוס. ב-1 באפריל 2021, נחשף כי רודריגו תוציא אלבום שיצא לאור ב-21 במאי 2021. השם השיווקי של האלבום בעת ההכרזה עליו הוא *O*R, אך רודריגו אישרה בשידור חי בחשבון האינסטגרם שלה כי שמו האמיתי של האלבום יפורסם בהמשך. ב-13 באפריל, חשפה רודריגו את שמו של האלבום, Sour, עטיפתו ורשימת רצועות.
קונספט

משהו שאני ממש גאה בו הוא שהאלבום הזה מדבר על רגשות שקשה לדבר עליהם או שאינם ממש מקובלים חברתית, לנשים בפרט: כעס, קנאה, טינה, עצב, הם נתקלים בפרצוף מעוקם ו[האישה] נתפסת כ"כלבה" ונרגזת או מתלוננת או משהו כזה. אבל אני חושבת שאלו רגשות מקובלים ביותר.
המקור באנגלית
something I'm really proud of is that this record talks about emotions that are hard to talk about or aren't really socially acceptable especially for girls: anger, jealousy, spite, sadness, they're frowned-upon as bitchy and moaning and complaining or whatever. But I think they're such valid emotions.
רודריגו תיארה את אלבום הבכורה שלה כפרויקט מאוד "מגוון" שיכלול סגנונות פופ מיינסטרים, פולק, רוק אלטרנטיבי ומרכיבים של פופ-פאנק, קאנטרי וגראנג'. היא ציינה כי פרויקטים מאת האמניות המוזיקליות האהובות עליה - ביניהן אלאניס מוריסט, טיילור סוויפט וקייסי מאסגרייבס היוו השראה לאלבום, בנוסף לסגנון הרוק המאפיין מבצעים כמו נו דאוט והווייט סטרייפס. רודריגו גם ציינה את המוזיקה שאמה, ג'ניפר, נהגה לשמוע בביתם כשהייתה צעירה - מוזיקת מטאל ופאנק משנות ה-90.
החזון של רודריגו לאלבום היה לבחון מגוון רגשות "חמוצים" שנשים צעירות "לעיתים מתביישות בהם", כמו כעס, קנאה ועצב. לדבריה, למילה "חמוץ" יש הרבה משמעויות שונות. היא סיפרה כי ניסתה לכתוב שיר ששמו "Sour" במשך זמן רב אך לא הצליחה בכך, ולכן הבינה שמדובר במילת תואר החובקת את החלק בחייה בו עוסק האלבום. בראיון למגזין בילבורד סיפרה רודריגו שניסתה לאזן בין שירי "החמצמצים" של האלבום לכמה שירי אהבה, על מנת להימנע מלהיות מוכרת בשל השירים העצובים שלה. אולם בסופו של דבר היא התחרטה, כדי לשמר את האותנטיות שלה ככותבת שירים. היא טענה כי אהבה ואושר אינם רגשות שהרגישה בעת העבודה על האלבום.
קידום

Sour הוא אחד מהאלבומים הכי מצופים ביותר לשנת 2021. ב-4 בפברואר 2021, ביצעה לראשונה רודריגו את הופעת הבכורה שלה לסינגל "Drivers License", בתוכנית The Tonight Show בכיכובו של ג'ימי פאלון. ב-1 באפריל, העלתה רודריגו טיזר שהכריז על תאריך הוצאת האלבום. ב-13 באפריל, פרסמה רודריגו את שמו, Sour, ברשתות החברתיות שלה. באותו יום פרסמה רודריגו את רשימת הרצועות ואת עטיפת האלבום. עם סיום מגפת הקורונה, רודריגו מתכננת לערוך סיבוב הופעות על מנת לקדם את האלבום. הצצה להפקת האלבום הוצגה בהקרנות IMAX של הסרט "שכונה על הגובה" ביום האם.
ב-29 ביוני 2021, סרט הופעה בשידור חי בשם "Sour Prom" שודר בערוץ היוטיוב של רודריגו. הוא כלל שירים מהאלבום שבוצעו במקומות שונים, כגון "המושב האחורי של לימוזינה, על רחבת הריקודים בנשף, בחדר חושך, ובליווי תזמורת במגרש פוטבול." היא גם הנחתה קטע הכלל שאלות ותשובות בו ענתה על שאלות על יצירת האלבום. לאחר מכן ביצעה כמה ביצועים חיים של שירים מהאלבום, כולל "Drivers License" ו"Good 4 U". הסרט תואר כ"חווית הנשף האלטרנטיבית האולטימטיבית", לאחר שרודריגו עצמה סיימה את לימודיה בתיכון זמן קצר לפני כן.