stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אה"מ רודני
בנייה וקריירה > מלחמת העולם השנייה > 1941

לאחר שסיימה את השיפוץ שלה ב-13 בינואר 1941, רודני הצטרפה למרדף אחרי סיירות המערכה גנייזנאו ושרנהורסט, שיצאו לפשיטה באוקיינוס האטלנטי. המרדף הסתיים ללא תוצאות, אך לקראת סיום הפשיטה הגרמנית יצרה רודני קשר עין עם שתי האוניות הגרמניות. אלה האחרונות ניתקו מגע עקב כוח האש העדיף של האונייה הבריטית וההוראה שהייתה להן לא להסתבך בקרב עם אוניות שטח בריטיות. האוניות הגרמניות הצליחו לחמוק לברסט. לאחר מכן ליוותה את שיירת HX 108 בין 12 ל-23 בפברואר. ב-16 במרץ, הבחינה האונייה בגנייזנאו בזמן שליוותה את שיירת HX 114 בצפון האוקיינוס האטלנטי; גנייזנאו חילצה ניצולים מאוניית הקירור של 1,831 טון ברוטו (GRT), שהפליגה באופן עצמאי, כאשר רודני הגיחה מעל האופק, בצללית על רקע השמש השוקעת. מוסתרת חלקית מאחורי ספינת הסוחר הבוערת, קצין התותחנים העריך שהספינה הגרמנית הנראית לסירוגין נמצאת במרחק של 15 או 16 מיילים ימיים (28 או 30 ק"מ), קרוב לטווח המקסימלי של התותחים של רודני. דאלירמפל-המילטון סירב לרדוף אחרי גנייזנאו כשהיא פנתה במהירות המרבית שלה של 31 קשרים (57 קמ"ש) ורודני הצליחה לחלץ 27 ניצולים ושני ימאים מתים מסירת הצלה אחת לפני שחזרה לשיירתה. שיירת הכוחות TC 10 עזבה את הליפקס ב-10 באפריל עם ליווי חזק שכלל את רודני. תוך כדי הפלגה דרומה מנהר קלייד בשעות המוקדמות של 19 באפריל, אוניית המערכה נגחה בטעות והטביעה את המכמורת החמושה טופז; רק ארבעה ניצולים נחלצו על ידי משחתות סמוכות (מקורות אחרים מציינים שני ניצולים או שבכלל לא היו ניצולים).
בנייה וקריירה > מלחמת העולם השנייה > כוח H ופעולות הבאות

רודני עזבה את גיברלטר מאוחר יותר באותו יום כדי להצטרף לאחותה בליווי שיירה למלטה במבצע הלברד. במהלך המבצע הפילה האונייה בטעות מטוס קרב פיירי פולמאר של זרוע האוויר של הצי המלכותי ונלסון טורפדה. היא הצליחה בתחילה לעמוד בקצב השיירה, אך נאלצה לחזור ב-28 בספטמבר 1941, וזמן קצר לאחר מכן חזרו גם רודני ופרינס אוף ויילס. כשנלסון נאלצה לחזור הביתה לתיקונים, תת-אדמירל ג'יימס סומרוויל העביר את דגלו לרודני ב-30 בספטמבר. כהונתה של האונייה עם כוח H הייתה קצרה, כאשר משימתה היחידה הייתה ליווי שתי נושאות מטוסים למלטה בין ה-16 ל-19 באוקטובר. ב-30 באוקטובר, היא קיבלה הוראה לחזור הביתה כדי להחליף את פרינס אוף ויילס שעזבה את צי הבית למקרה שאוניית המערכה טירפיץ תנסה לפרוץ לצפון האוקיינוס האטלנטי.
ביציאה ב-2 בנובמבר, היא הגיעה ללוך אווה, סקוטלנד, שישה ימים לאחר מכן, אך נשארה שם רק לכמה שעות כדי להוריד את הנוסעים שלה ולהטעין אספקה מחדש לפני שיצאה להוואלפיורד, איסלנד, לשם הגיעה ב-12 בנובמבר. גולת הכותרת של שהותה הראשונית של רודני באיסלנד הייתה ביקורו של כוכב הקולנוע, דאגלס פיירבנקס ג'וניור, שגם הוצב שם על סיפון אוניית מערכה אמריקאית. האונייה הועברה לסקפה פלו בסוף דצמבר, אך הוזמנה חזרה להוואלפיורד באמצע ינואר 1942, שם שימשה לזמן קצר כספינת מטרה עבור טייסים של צבא ארצות הברית.
בנייה וקריירה > מלחמת העולם השנייה > 1943

רודני נשארה בים התיכון עד שיצאה לדבונפורט ב-7 במאי 1943 כדי להתחיל בשיפוץ קצר שנמשך עד 28 במאי. האונייה הגיעה לסקפה פלו ב-3 ביוני כדי להתחיל להתאמן לקראת הפלישה לסיציליה (מבצע האסקי) ולאחר מכן הצטרפה לכוח H. היא לא ראתה שום קרב במהלך הנחיתות, למרות שהיו הרבה התקפות אוויריות בזמן שהיא עגנה בגרנד הארבור, מלטה. ב-31 באוגוסט רודני הצטרפה לאחותה בהפגזת תותחי הגנת החוף ליד רג'ו די קלבריה כהכנה לחציית בעלות הברית את מצר מסינה מסיציליה (מבצע בייטאון) ב-3 בספטמבר, תוך שהיא פוצצה מערום תחמושת במהלך הירי. כוח H סיפק תמיכה בנחיתות בסלרנו (מבצע מפולת שלגים) ב-9 בספטמבר כאשר אוניית המערכה השתמשה רק בתותחי הנ"מ שלה. קפטן רוברט פיצרוי החליף את ריבט-קרנק ב-25 בספטמבר. האונייה חזרה לבריטניה ב-5 בנובמבר, שם הצטרפה מחדש לצי הבית. בעודה בים עם אוניית המערכה הצרפתית רישלייה כדי לבצע תרגיל ירי לילי ב-29 בדצמבר, סבלה רודני מנזקי מזג אוויר במהלך סופה קשה שגרמה להצפות נרחבות בחרטום.
בנייה וקריירה > מלחמת העולם השנייה > לאחר הפלישה

לאחר שבועיים בפורטלנד, האונייה הגיעה לדבונפורט ב-27 באוגוסט לצורך תיקונים שהיו אמורים להימשך במקור חודש או יותר. זמן המספנה שלה צומצם ורודני הצטוותה לצאת צפונה. היא הגיעה לסקפה פלו ב-15 בספטמבר והפליגה למחרת כדי ללוות את שיירת JW 60 למורמנסק. המלווות עגנו בואיינגה ב-23 בספטמבר לאחר שיט חסר אירועים. אדמירל ארסני גולובקו ביקר באונייה שלושה ימים לאחר מכן כדי לתאם סידורים להגנה על השיירות. רודני נפגש עם השיירה החוזרת RA 60 ב-28 בספטמבר. צוללות גרמניות הצליחו להטביע שתי ספינות של השיירה כנגד אובדן אחת משלהן והאונייה הגיעה לסקפה פלו ב-5 באוקטובר. היא הפכה לאוניית הדגל של צי הבית ארבעה ימים לאחר מכן כאשר אדמירל סר הנרי רותבן מור הניף את דגלו עליה. רודני נשארה בדרך כלל בסקפה פלו בשנה לאחר מכן, והשיעמום הוקל בביקור של המלך ג'ורג' השישי, המלכה אליזבת ובנותיהם, אליזבת ומרגרט, בסוף ספטמבר 1945. האונייה יצאה דרומה באמצע נובמבר, לכיוון פורטסמות', שם מור העביר את דגלו לאחותה. היא הגיעה לרוזית' ב-2 בדצמבר, שם עגנה במבדוק היבש מספר 3 מ-8 בדצמבר עד 1 במרץ 1948; במהלך תקופה זו, מצבה של רודני נבדק והדליפות שלה תוקנו. היא הועברה ל-BISCO בתחילת אותה שנה לפירוק והאונייה הוקצתה לת'וס וורד ב-26 במרץ ונגרטה באינברקייתינג.
הערות שוליים

↑  הספק אינדיקטורי (indicated horsepower) הוא ההספק "ברוטו" של המנוע, המחושב על פי הלחץ והנפח המשתנים של הקיטור בצילינדר בזמן עבודת המנוע. נתונים אלה נמדדים באמצעות מכשיר הנקרא "אינדיקטור", ומכאן השם.(אנ')
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nb2008014335  VIAF: 145678770   WorldCat (עם VIAF): 145678770 
תרשים של נלסון כפי שנבנתה
התקנת תותח בצריח 'A' בפברואר 1942
הנפת מטוס דו-כנפי וולרוס על הסיפון
אימון ירי בתותח "פום-פום", אוקטובר 1940
שקיעה על סיפון רודני בפירת' אוף פורת', אוקטובר 1940
המשחתת פנג'בי עוגנת לצד רודני, 1940. תותח נ"מ 4.7 אינץ' Mk VIII מהיר ירי נמצא בחזית.
רודני יורה על ביסמרק, שניתן לראות אותה בוערת מרחוק
רודני ב-1942
השיירה בהתקפה אווירית, 11 באוגוסט; רודני נמצאת בצד שמאל
רודני ליד מרס-אל-כביר, נובמבר 1942
רודני במערב הים התיכון, אפריל 1943
רודני יורה בתותחיה העיקריים מול קן, יוני 1944
אטוליה-אקארנאניה

| --- | --- |
מפרץ קורינתוס ונמל נפפקטוס, העיר השנייה בגודלה באטוליה־אקארנאניה.
מפרץ קורינתוס ונמל נפפקטוס, העיר השנייה בגודלה באטוליה־אקארנאניה.
 מדינה:  יוון יוון
 מחוז:  מערב יוון
 חבל ארץ:  יוון התיכונה
 רשויות מוניציפליות ביחידה האזורית:  1. מיסולונגי 2. אגריניון 3. אקיטון וונטיסה 4. אמפילוביה  5. תרמו  6. נפפקטוס  7. קסירומארו
 בירת היחידה האזורית:  מיסולונגי
 שטח:  5,461 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביחידה האזורית:  235,371 (2021)
  ‑ צפיפות:  39 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  38°39′30″N 21°23′25″E﻿ / ﻿38.6582°N 21.3904°E﻿ / 38.6582; 21.3904 
 אזור זמן:  UTC+2
 http://www.aitoloakarnania.gr
  מפת מיקום  מפה מפורטת   מיקומה של אטוליה־אקארנאניה (מסומנת באדום) ביוון    החלוקה המנהלית של אטוליה־אקארנאניה לרשויות מוניציפליות tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אֵטוֹליָה־אקארנאניה (ביוונית: Αιτωλοακαρνανία) היא יחידה אזורית של יוון, הממוקמת במערבה של יוון התיכונה, ושייכת למחוז מערב יוון. היחידה האזורית המודרנית מורכבת מחבלי הארץ של אטוליה ואקארנאניה העתיקות, חלק קטן משטח דרום אפירוס, וממזרחה של לוקריס ההיסטורית. היחידה גובלת באבריטניה בצפון מזרח, פוקיס במזרח, מפרץ פטרס בדרום, הים היוני במזרח, מפרץ ארטה בצפון מזרח, והיחידות האזוריות של קרדיצה וארטה בצפון.
אֵטוליה־אקארנאניה היא היחידה האזורית הגדולה ביותר בשטחה ביוון, כאשר השטח השיפוטי שלה עומד על 5,461 קמ"ר. אוכלוסייתה מונה, נכון ל־2011, 210,802 נפשות, כאשר בערך מחצית האוכלוסייה שוכנת בתחומי הרשות המוניציפלית של אגריניון, העיר הגדולה באזור, ומרכזה הכלכלי והמסחרי של אטוליה אקארנאינה.
אטוליה־אקארנאניה מחולקת לשבע רשויות מוניציפליות: מיסולונגי, המשמשת כבירה המנהלתית של היחידה, וממוקמת בדרום היחידה, על חוף מפרץ פטרס, אגריניון במרכז, אקיטו וניטסה ואמפילוביה בצפון, נפפקטוס ותרמו במזרח, וקסירומארו במערב.
מאז 2004, ישנו חיבור יבשתי של היחידה עם חצי האי פלופונסוס דרך גשר ריו–אנטיריו, העובר מעל מפרץ פטרס.
גאוגרפיה

היחידה האזורית הררית ברובה, ומתחלקת למספר גושי הרים. הרי אקראנאניה הנמצאים בחלק המערבי ביותר של היחידה, מנותקים מן ההרים המרכזים במערבה על ידי שורת שקעים שנמשכים ממפרץ ארטה עד למפרץ מסולונגי בדרום. בחלק המערבי, אטוליה, שולטת הרצועה ההררית העיקרית, שמגיעה לשיאה בהרי ורדוסיה, איטה, ופרנסוס.
השטח המישורי העיקרי נמצא בחוף הצפוני של מפרץ פטרס, מישור שנוצר על ידי הדלתה של הנהר אכלוס, הנחל הארוך והמרכזי באטוליה־אקארנאניה. נהר אכלוס מרכז אליו את מימי הרי פינדוס הדרומיים, ומסתיים באזור הביצות והדלתה בים היוני.
באזור ישנם מספר אגמים וימות, שימת טריכוניס היא הגדולה בהם, וכן מאגר מים אחד.
אקלים

אקלים האזור נע בין קיץ חם לחורף מתון באזורי השפלות, חורף וקיץ קרים באזורי ההרים, ושלג ומזג אוויר קר בפסגות ההרים.
אורלנדו המטורף

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  לודוביקו אריוסטו 
 שפת המקור:  איטלקית 
 סוגה:  פואמה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1532 
 
"אורלנדו המטורף" (Orlando furioso) הוא אפוס מתקופת הרנסאנס, שנכתב על ידי המשורר האיטלקי לודוביקו אריוסטו. היצירה נחשבת לאבן דרך בספרות המערב. לכאורה מהווה המשך לסיפור המעשה ביצירתו הבלתי גמורה של מאתאו בויארדו, "אורלנדו מאוהב" (Orlando Innamorato), אך בעוד היצירה של בויארדו חותמת את הספרות הרומנסית ונועדה להורות ולהנעים, האפוס של אריוסטו יצירה רומנטית שחוברה על מנת להנעים ולהורות, מצטיינת ביכולת ההמצאה וכישרון-סיפור יוצאי-הדופן של המחבר, ובסגנונה העשיר והבהיר להפליא. היצירה יצאה לאור לראשונה ב-1516, ובמהדורתה הסופית בשנת 1532.
קטע מתוך האפוס (בהוצאה מ-1565)
מבנה

היצירה מחולקת ל-46 קאנטי, שכל אחד מהם מכיל מעל 80 בתים מחורזים. אורכה הכולל 38,736 שורות, מה שעושה אותה לאחת הפואמות הארוכות ביותר בספרות האירופאית.
עלילה

עלילת האפוס מתרחשת על רקע מלחמות בין המלך קרל הגדול ואביריו הנוצרים לבין הסרצנים המוסלמים, אך נקודת המוקד אינה האירועים ההיסטוריים כי אם סיפורי האהבה, הכשפים וההרפתקאות של אבירים שונים. בין עלילות המשנה: אהבתו של אורלנדו הנוצרי לנסיכה המוסלמית אנג'ליקה (אהבה חד-צדדית שגורמת לאורלנדו להשתגע); אהבת הלוחמת הנוצרייה ברדמנטה והמוסלמי רוג'ירו, אשר נכלא בארמונה של הקוסמת ארלצ'ינה, מסעו של אסטולפו לירח, משם הוא מחלץ את שכלו האבוד של אורלנדו, ועוד.
דמויות מרכזיות

אורלנדו - אביר, אחד הפאלאדינים של שרלמן, מאבד את שפיותו מרוב אהבתו לאנג'ליקה.
אטלאנטס - מכשף מוסלמי רב עוצמה, מורו של רוג'רו.
אלקינה - מכשפה מרושעת החיה על אי קסום ומפילה גברים ברשתה בעזרת קסמיה ואשליותיה, ולאחר שהיא מואסת בהם הופכת אותם לעצים.
אנג'ליקה - נסיכה מוסלמית, מושא אהבתם של אורלנדו, רינלדו ואבירים רבים אחרים.
אסטולפו - אביר, בנו של אוטו מלך אנגליה ואחד הפאלאדינים של שרלמן. נפל ברשתה של אלקינה וחי תקופה מסוימת בתור עץ על האי שלה.
בארדמנטה - אבירה לוחמת, אחותו של רינלדו ובת דודתו של אורלנדו. מתאהבת ברוג'רו ומצילה אותו משביו של אטלאנטס.
ברונלו - גמד, גנב ערמומי, משרתו של המלך אגרמנטה המוסלמי.
מליסה - קוסמת טובת לב, מסייעת רבות לבארדמנטה ורוג'רו.
מרפיסה - מלכת הודו, אחותו של רוג'רו שהופרדה ממנו בילדות.
רוג'רו - אביר מוסלמי רב עוצמה. הוריו מתו בצעירותו והוא גודל בידי אטלאנטס. במהלך האפוס הוא מתאהב בבארדמנטה.
רודומונטה - מלך סרצה ואלג'יר, עומד בראש ברית המלכים הסרצנים המוסלמים הנלחמים בשרלמן.
רינלדו - אביר, אחד הפאלאדינים של שרלמן, אחיה של בארדמנטה, בן דודו של אורלנדו. מתחרה באחרון על רקע אהבתם לאנג'ליקה.
השפעה

"אורלנדו המטורף" הוא מיצירות הספרות המשפיעות ביותר במהלך הדורות. אריוסטו היה הסופר הראשון שזכה להצלחה בינלאומית בחייו. עד שנת 1600 ספרו כבר יצא ב-154 מהדורות, ביותר עותקים מכל ספר אחר שבזמנו. השפעתו על הספרות האירופאית עצומה. באיטליה, טורקוואטו טאסו באפוס "ירושלים המשוחררת" שאל סיפורים ודמויות מהיצירה, גליליאו ידע את "אורלנדו המטורף" בעל-פה, לאופרדי החשיב את אריוסטו במעלת המשוררים הקלאסיים העתיקים. בספרד, אריוסטו השפיע על חיבור האפוס "אראוקנה" מאת אלנסו דה ארסילה, וליצירה של אריוסטו נכתבו אפוסי המשך על ידי לואיס סוטו באראונה וע"י לופה דה וגה, לואיס דה גונגורה חיבר בעקבותיה את השיר "במחסה פסטורלי", ברנרדו דה בלבואנה חיבר בהשראתה ובהשראת היצירה של בויארדו את האפוס "ברנרדו", והשפעתו של אריוסטו ניכרת על הרומן "דון קישוט" של סרוונטס. בפורטוגל, לואיש דה קמואש הושפע מאריוסטו בחיבור האפוס "הלוזיטאנים". באנגליה, האפוס "מלכת הפיות" מאת ספנסר נכתב בהשראת "אורלנדו המטורף", רוברט גרין חיבר מחזה המבוסס עליה - מקור למחזה "מהומה רבה על לא דבר" מאת שייקספיר, מילטון הצעיר הושפע בדמיונו מ-"אורלנדו המטורף" ובעקבות אריוסטו החליט לחבר את שיריו בלשון אנגלית ולא בלטינית, ואף כלל באפוס "גן העדן האבוד" מחוות ליצירה, הסופר וולטר סקוט היה קורא מדי שנה את "אורלנדו המאוהב" ואת "אורלנדו המטורף", וליצירה הייתה השפעה גדולה על המשוררים הרומנטיים סאות'י, ביירון ו-וורדסוורת'. בצרפת, ליצירה הייתה השפעה גדולה על רונסאר, די בלה, לה פונטן. בתקופה המודרנית הסופר הארגנטינאי חורחה לואיס בורחס והסופר האיטלקי איטלו קאלווינו היו חסידים של אריוסטו. כן היצירה הייתה מקור השראה להרבה מלחינים קלאסיים, ובהם לולי, סקרלטי, ראמו, אלבינוני, ויולדי, הנדל, פיצ'יני, היידן; ולהרבה ציירים, כגון קראצ'י, ורונזה, ריינולדס, טייפולו, אנגר, דלקרואה, ברטון, דורה, ואחרים.
ראו גם

אדמונד ספנסר
מיקרוקוסמוס (פילוסופיה)
לקריאה נוספת

יהושע פינקל, לתורה ולתעודה (ע' 39), בתוך "חורב, מאסף מוקדש לתולדות ישראל וספרותו", כרך ח, ניו יורק תש"ד
שולמית פורסטנברג-לוי, "הפולמוס הביקורתי בספרות הרנסאנס האיטלקי", בתוך: ציוני דרך בביקורת המערב (רעננה: האוניברסיטה הפתוחה, 2005).
"העזיבה של אנג'ליקה ומדורו" - ציור מאת רנה תאודור ברטון, 1810
There's Something About Marrying

| פרק מ"משפחת סימפסון" |
| --- | --- |

 מספר פרק:  10
 מספר עונה:  16
 קוד הפקה:  GABF04
 תאריך שידור מקורי:  20 בפברואר 2005
 שפה:  אנגלית 
 תסריט:  ג'יי סטיוארט ברנס
 בימוי:  ננסי קרוזה
 דף הפרק ב-IMDb
 
"There's Something About Marrying" (בתרגום חופשי: "יש משהו בחיי הנישואין") הוא הפרק העשירי בעונה השש-עשרה של משפחת סימפסון. בפרק, ספרינגפילד מאשרת בחוק נישואים של בני-זוג מאותו המין כדי להגדיל את התיירות. אחרי שהפך לכומר, הומר מתחיל לחתן אנשים כדי להרוויח כסף. בינתיים, אחותה של מארג', פטי, יוצאת מהארון כלסבית וחושפת שהיא הולכת להתחתן עם אישה בשם ורוניקה. בתחילה, מארג' שוללת זאת, מה שהופך את פטי למתוסכלת. כשמארג' מגלה בטעות שוורוניקה היא גבר שלבוש כאישה, היא מחליטה לשתוק על כך בידיעה שפטי תתחתן עם גבר. למרות זאת, בטקס, מארג' נרגשת מאוד מנדרי הנישואים של פטי ומחליטה לחשוף את סודה של ורוניקה. כתוצאה מכך, טקס החתונה בוטל. לאחר התרחשויות אלה, מארג' אומרת לפטי שכעת היא מקבלת את המיניות שלה.
זו הייתה הפעם השלישית שפרק של משפחת סימפסון התמקד בהומוסקסואליות. הפרק – שכתב ג'יי סטיוארט ברנס וביימה ננסי קרוזה – נוצר בהשראת החתונות מאותו המין שהתרחשו בסן פרנסיסקו ב-2004. לדברי המפיק בפועל אל ג'ין, הצוות רצה שהפרק יחקור את עמדות הדמויות השונות על נישואין מאותו המין. בערך בזמן תאריך השידור המקורי של הפרק, 20 בפברואר 2005, שאלת הנישואין מאותו המין הייתה סוגיה פוליטית לוהטת בארצות הברית והפרק נעשה שנוי במחלוקת. "There's Something About Marrying" זכה לביקורות רבות מצד קבוצות שמרניות, כולל Parents Television Council ו-American Family Association, שטענו שהיא מקדמת נישואים חד-מיניים. ז'אן הצהיר בתגובה כי הצוות לא נוקט בעניין וכי הם רק בוחנים את כל צדדיו. התגובה החיובית לפרק הגיעה בין השאר מהליגה ההומו-לסבית נגד השמצה ואתר האינטרנט הגאה AfterEllen.com.
במהלך השידור המקורי, 10.5 מיליון אנשים צפו בפרק "There's Something About Marrying" והוא הפך לפרק הנצפה ביותר של העונה. הפרק זכה לפרסום רב בתקשורת לפני שידורו – לא רק בגלל מחלוקת הנישואין מאותו המין, אלא גם בגלל היציאה מהארון של פטי. ביולי 2004 נחשף כי דמות תצא מהארון כלסבית בפרק, מה שהוביל לספקולציות רבות מצד המעריצים והתקשורת. אתרים רבים של סוכני הימורים אפילו פרסמו סיכויים לגבי הדמות שזאת תהיה, ופטי קיבלה את הסיכויים הטובים ביותר.
תקציר העלילה

בארט ומילהאוס מייסרים תייר בשם האוול הוזר (פרודיה על אישיות הטלוויזיה הואל האוסר), שנרדף אחר כך מהעיר על ידי הבריונים דולף, ג'ימבו וקירני. מאוחר יותר מתגלה שהוזר הוא אישיות תקשורתית, והוא מופיע בתוכנית הבוקר שלו המזהירה את התיירים מפני ביקור בספרינגפילד, מה שגורם לעסקי התיירות של ספרינגפילד להתמוטט. ראש העיר קווימבי מקיים ישיבת חירום בבניין העירייה כדי לפתור את הבעיה, ואחרי הצעות רבות וחסרות טעם, ליסה מציעה לספרינגפילד לאשר על פי החוק נישואין חד-מיניים כדי לפתות את המבקרים להגיע לעירם. כל ספרינגפילד מסכימה בשמחה עם הרעיון של ליסה, והעיירה מפיקה פרסומת המשודרת ברחבי אמריקה ומשכנעת מאות זוגות הומוסקסואלים להגיע לספרינגפילד. עם זאת, הכומר לאבג'וי מתעקש שהתנ"ך אוסר על נישואים חד-מיניים ומסרב לחתן זוגות גאים. הומר, לאחר שלמד שמשלמים לכהני דת 200 דולר לזוג, זונח את התנגדותו בפני התהליך והופך לכהן דת בעצמו בעזרת הכנסייה המקוונת "e-Piscopal", ולאחר מכן מחתן כל זוג גאה בעיר.
בינתיים, בבית משפחת סימפסון, פטי יוצאת מהארון כלסבית ואומרת שהיא מאוהבת בשחקנית גולף מקצוענית בשם ורוניקה ומבקשת מהומר לחתן אותן. בעוד שהומר מקבל את המיניות של פטי (ובכך משפר בקטנה את מערכת היחסים ביניהם), מארג' נוזפת בה על כך שלא סיפרה למשפחתם ומתעקשת שפטי תינשא לגבר. פטי נרגזת ואומרת למארג' שהיא צבועה בהתנהלותה הליברלית בנושאים, ואומרת שהיא לא יכולה לקבל את המיניות של בני משפחתה כפי שהם. לפני החתונה, מארג' מגלה בטעות כי ורוניקה היא למעשה זכר. היא מחליטה לשתוק מכיוון שפטי תתחתן עם גבר. אולם במהלך הטקס מארג' מתרגשת כל כך מהצהרת האהבה האמיצה של פטי לוורוניקה, עד שהיא חושפת את המגדר האמיתי של ורוניקה. "ורוניקה" מסבירה כי בתור הסטרייט לזלי רובין סווישר, הוא התחזה לאישה לצאת לסיור הגולף של LPGA. לאחר מכן הוא שואל את פטי אם היא עדיין תתחתן איתו, אך היא מסרבת. לאחר מכן מארג' משלימה עם פטי לאחר שאמרה לה שלמדה לקח וקיבלה את העובדה שפטי היא לסבית. בקריינות-המטה לנטייתה של התוכנית לחזור באופן קבוע בכל פרק לסטטוס קוו, ליסה מציינת שזהו סיום עסק החתונות של הומר, ובארט שואל "למה?".
פטי ואחותה הנוספת, סלמה, הולכות כדי להשאיר תיק בשדה התעופה ללא השגחה, כדרך לפגוש אנשי ביטחון שהן יכולות לצאת איתם.
שם הפרק

שם הפרק באנגלית, "There's Something About Marrying", הוא משחק מילים על שמו של סרט הקולנוע "משתגעים על מרי" משנת 1998, שנקרא באנגלית: "There's Something About Mary".
הפקה

"There's Something About Marrying" נכתב על ידי המפיק המשנה בפועל ג'יי סטיוארט ברנס ובוים על ידי ננסי קרוזה כחלק מהעונה השש עשרה של משפחת סימפסון. העבודה על הפרק החלה במרץ 2004, לאחר החתונות מאותו המין בסן פרנסיסקו ב-2004, פרק זמן במהלך פברואר 2004, בו העיר הוציאה רישיונות נישואין לזוגות מאותו המין. זה שימש השראה לצוות משפחת סימפסון עבור "There's Something About Marrying".‏ נקודת העלילה בה ספרינגפילד מנסה להגדיל את התיירות על ידי שיווק לעבר הקהילה הלהט"בית (דבר אשר נקרא לעיתים תיירות גאה), גם לה היה בסיס במציאות. דוגמה לכך היא פורט לודרדייל, שהפך ליעד תיירותי פופולרי בקרב הומואים ולסביות באמצע שנות האלפיים. המפיק בפועל, אל ג'ין, אמר כי הם מעוניינים לעשות את הפרק מכיוון שהם יכולים לחקור את עמדותיהם השונות של הדמויות השונות בנושא הנישואין הגאים תוך שמירה על נייטרליות. "ליסה חושבת שזה טוב לזכויות האזרח. הכומר של הכנסייה הפרוטסטנטית המקומית מתנגד לה. אנשים אחרים חושבים שתיירים יגיעו לעיר. ראש העיר קווימבי רוצה את הכסף. אנחנו לא נוקטים עמדה אבל אנחנו בוחנים את העמדות של כולם", הגיב.
מאט גריינינג, יוצר "משפחת סימפסון", הצהיר כי הצוות רצה להוציא את פטי כלסבית מכיוון שלהציג אותה כ"רווקה מורעבת אהבה [...] נדמה ישן" בתוכנית. היו בעבר רמזים לגבי נטייתה של פטי. לדוגמה, בפרק "Jaws Wired Shut" בעונה השלוש עשרה היא חלק ממצעד הגאווה של ספרינגפילד על בימת "להישאר בארון", למרות שרק קולה נשמע והיא לא נראתה.
נושא וניתוח

עלילתו של הפרק סבבה סביב הומוסקסואליות – הפעם השלישית עבור משפחת סימפסון. הראשונה הייתה "הפוביה של הומר" בעונה שמונה, והשנייה הייתה "Three Gays of the Condo" בעונה ארבע עשרה, שניהם זכו בפרסי אמי לבידור בפריים טיים לפרס אמי לסדרת האנימציה הטובה ביותר. הפעם הפרק התרכז סביב זכות ההומואים להינשא ויציאת הדמויות מהארון. בפרק מוצג הומר שהוא סובלני כלפי הומוסקסואליות, ואילו ב"הפוביה של הומר" הוא מוצג כהומופוב חזק. בפרק ההוא, משפחת סימפסון מקבלת חבר חדש שהומר מתנתק ממנו לאחר שגילה שהוא הומו. הוא גם חושש כי לחבר תהיה השפעה שלילית על בארט ומחליט להבטיח את ההטרוסקסואליות של בארט בכך שהוא לוקח אותו לעשות דברים גבריים כמו ציד. כפי שכותב ג'יימס דילינגפול מ"הדיילי טלגרף", "זו הייתה הפעם הראשונה אחרי 'הפוביה של הומר' שהומר החל להצטייר כנאור על הומוסקסואליות". מארג', לעומת זאת, שהוצגה בעבר כתומכת בהומואים בתוכנית, נתפסת כמאמידה את נטייה המינית של אחותה.
על פי הפרסומים Zeek: A Jewish Journal of Thought and Culture and Value War: Public Opinion and the Politics of Gay Rights,היציאה מהארון השנויה במחלוקת של הדמות הראשית (בגילומה של אלן דג'נרס) בפרק The Puppy Episode של הסיטקום אלן היא זו שזירזה את תהליך יציאתה מהארון של פטי בפרק הזה, זאת בדומה להרבה דמויות הומוסקסואליות בתוכניות טלוויזיה אחרות. בספרו Queers in American Popular Culture, ג'ים אלדג' ציין שבניגוד לפרקים רבים של משפחת סימפסון שעוברים סיטואציה ואז הכל חוזר לשגרה במהלך הסיום, זה לא עושה זאת. הוא הגיב כי צוות התוכנית יכול היה להפוך את פטי להטרוסקסואלית שוב בסוף הפרק ולהשאיר את המצב כקודמו בכך שהיא תתחתן עם לסלי. במקום זאת, הם סיימו את הפרק בדרך שאפשר לחוות אותה כמעשה חסר תועלת לקהל ההטרונורמטיבי בכך שפטי הצהירה "ממש לא! אני אוהבת בנות!" להצעת הנישואין של לסלי. המחבר גם ציין כי הצוות של משפחת סימפסון בחרו בפטי לצאת מהארון במקום דמות גברית כי לסביות היו "נחשבות באופן מסורתי מקובלות יותר" בטלוויזיה. עם זאת, היא לא "דבקה בפנטזיה הלסבית הגברית הארוטית או השתלבה במסווה האהוב והלא מיני של הקומדיה הלסבית" שנראתה בעבר בתוכניות כמו אלן. במקום זאת, פטי היא "חצופה, גסה ולא מתביישת בהצהרת העדפותיה המיניות", וזה עלול, על פי אלדג' לגרום לחלק מהצופים להיות לא מרוצים מהתנהגותה של פטי.
סביב השידור המקורי של הפרק בתחילת 2005, שאלת הנישואין מאותו המין הייתה אחד הנושאים הפוליטיים החמים ביותר באמריקה. זה היה נושא חם במיוחד במהלך הבחירות לנשיאות שנערכו אז בארצות הברית. מרטי קפלן, פרופסור בבית ספר אננברג לתקשורת ומנחה רדיו ברדיו אייר אמריקה, העיר כי הפרק מספר "למי שמייחס תכונות שטניות להומוסקסואליות, או מה ש"האנשים האלו" מכנים סדר היום ההומוסקסואלי, "כל דבר מ"תרגע" ועד "צא מהעיר". זו לא הייתה הפעם הראשונה שפרק מהתוכנית העלה נושא אקטואלי. שרון וקסמן כתב במאמר על "There's Something About Marrying" ל"ניו יורק טיימס" ואמר כי "בתור קומדיית המצבים הכי ארוכה בטלוויזיה, משפחת סימפסון אינה זרה לנושאים חברתיים, דתיים ופוליטיים המעוררים נקודה רגישה, לועגים לתקלות במלתחה, ליברלים הוליוודיים ונוצרים שנולדו מחדש, בנוסף למטרות אחרות."
ראו גם

Rejoined
לכוד בארון
אומיד כוכבי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1982 (בן 42 בערך) גונבאד-י קאבוס, איראן 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טקסס באוסטין 
 מוסדות:  ICFO 
 פרסים והוקרה:  פרס האגודה האמריקאית לקידום המדע לחופש ואחריות במדע (2014)  פרס אנדריי סחרוב (2014) 
 
אומיד כוכבי (בפרסית: امید کوکبی; נולד ב-1982) הוא פיזיקאי ניסויי איראני באוניברסיטת טקסס באוסטין אשר נעצר באיראן כאשר חזר מארצות הברית כדי לבקר את משפחתו ב-30 בינואר 2011. תחילה הוא הואשם ב"איסוף מידע ושיתוף פעולה נגד הביטחון הלאומי", אך לאחר שזוכה מהאשמות העיקריות הוא נשפט על "התקשרות עם מדינה עוינת (ארצות הברית)" ו"הכנסות לא חוקיות". על אף שהכחיש את ההאשמות נגדו, נידון כוכבי בסופו של דבר למאסר של 10 שנים.
בספטמבר 2013 האגודה הפיזיקאית האמריקאית הודיעה שכוכבי יחלוק את פרס אנדריי סחרוב לשנת 2014 על "האומץ שלו לסרב להשתמש בידע שלו בפיזיקה כדי לעבוד על פרויקטים שמסוכנים לאנושות ועל עמידתו בפני לחץ פיזי ופסיכולוגי קיצוני".
בנובמבר 2013 ארגון אמנסטי אינטרנשיונל הפיץ הודעה לעיתונות על כך שהם רואים בכוכבי כ"אסיר מצפוני, שנאסם אך ורק בשל סירובו לעבוד בפרויקטים צבאיים של איראן וכתוצאה מהאשמות מזויפות הקשורות לקשרי ההשכלה הלגיטימיים שלו עם מוסדות אקדמאיים מחוץ לאיראן". הארגון דרש את שחרורו המיידי וללא תנאי.
באוקטובר 2014 האגודה האמריקאית לקידום המדע (AAAS) העניקה לכוכבי את אות המדע החופשי והאחראי "על עמידתו האמיצה ומוכנותו לשאת מאסר ולא לפגוע בהשקפה המוסרית שהמומחיות המדעית שלו לא תשמש לשימושים הרסניים ועל מאמציו לספק תקווה וחינוך לאסירים דומים".
חייו והשכלה

כוכבי שייך לטורקמנים, קבוצה אתנית מוסלמית סונית ברובה. הוא דורג במקום ה-29 במבחן הכניסה לאוניברסיטאות באיראן, שמתקיים מדי שנה ובו מיליון משתתפים. הוא החל את לימודיו באוניברסיטת שריף לטכנולוגיה ב-2000 והשלים תואר ראשון כפול בפיזיקה יישומית והנדסה מכנית. ב-2007 עבר לספרד, שם למד לתואר שני בפוטוניקה באוניברסיטה הפוליטכנית של קטלוניה במכון למדעי הפוטוניקה (ICFO) בברצלונה. אומיד החל את לימודי הדוקטורט שלו באוניברסיטת טקסס באוסטין ב-2010. הוא פרסם יותר מעשרים מאמרים משותפים, בהם 7 בכתבי עת מדעיים.