stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחשוב פוטוני
הערות שוליים

↑  Molly Loe, Optical computing: the power of light, TechHQ, ‏2023-05-24 (באנגלית אמריקאית)
↑  Chirag Gupta, The Rise of Photonics in Computing: Next Big Thing for DeepTech VCs The Rise of Photonics in Computing: Next Big Thing for DeepTech VCs, ReadWrite, ‏2023-03-02 (באנגלית אמריקאית)
↑  Peter L. McMahon, The physics of optical computing, Nature Reviews Physics 5, 2023-12, עמ' 717–734 doi: 10.1038/s42254-023-00645-5
| פוטוניקה |
| --- | --- | --- |
| תחומים | ביו-פוטוניקה • ננו-פוטוניקה • מיקרו-פוטוניקה • מחשוב פוטוני |  |
| כלים | ביו פוטון • ODPSK • אינרפרומטר השהייה • EDWA • לייזר • מרבב אופטי • הייבריד אופטי • מעגל משולב פוטוני • גביש פוטוני • סיב גביש פוטוני • מוליך גל חריץ • SDOF • סופר מנסרה • TS-ADC • העברת אנרגיה אלחוטית |  |
| עקרונות | מערך מוליכי גל • סריג עקיפה • סריג הולוגרפי • שיטת מונטה קרלו • מיתוג ארכי גל • קוהרנטיות אטומית • מיקרוגל פוטוניקה • שיבוט אוטומטי • מצב חשוך • דיפוסיה פוטונית |  |
| יישומים | רשת ניורונית אופטית • מפרש שמש • תקשורת אופטית |  |
| ראו גם | אופטיקה • אלקטרואופטיקה |  |
| תקשורת אופטית |
| --- | --- | --- |
| משדר אופטי | לייזר • דיודת לייזר • LED • אור |  |
| תווך שידור | סיב אופטי • מוליך גל • אוויר • ואקום |  |
| מקלט אופטי | פוטודיודה • חיישן |  |
| רכיבי תקשורת אופטית | מגבר אופטי • מעבד אופטי • מתג אופטי • מצמד סיבים אופטיים • מנחת אופטי • מערך מוליכי גל • WDM • מסנן אופטי |  |
| שימושי תקשורת אופטית | תקשורת מבוססת סיב אופטי • הליוגרף • סמפור • מנורת איתות • פוטופון • מיקרופון לייזר |  |
אופטיקה • פוטוניקה • ננופוטוניקה • אלקטרואופטיקה
חיישן

חיישן לזיהוי טביעות אצבעות
חיישן (באנגלית: Sensor) הוא מתמר הממיר ערכים פיזיקליים לצורך בקרה, מדידה או העברת מידע למערכות אחרות. לעיתים מכונה גלאי או מד. בעבר רוב החיישנים היו מכניים. היום בדרך כלל הכוונה היא למכשיר שחש תכונה בעולם הפיזי-מוחשי וממיר אותה לאות חשמלי או אלקטרוני.
חיישנים משמשים במערכות שונות ממגוון תחומים. יישומים נפוצים של חיישנים נמצאים בכלי רכב, במנועים, בלוויינים מלאכותיים, במכשירים רפואיים, בתעשייה וברובוטים.
הטלפונים החכמים מצוידים בחיישנים רבים כגון חיישני אור, צבע, ברומטר, מדחום ומד לחות, חיישן לשדות מגנטיים, מד תאוצה, גירוסקופ, חיישן אינפרא-אדום ו-GPS. חיישנים אלה עוברים תהליך מואץ של מזעור, מחיריהם יורדים וצריכת האנרגיה שלהם פוחתת.
חיישנים מתוכננים לזהות אנרגיות שונות ונגזרות שלהן כגון חום, אלקטרומגנטיות, שינויים מכניים, קרינה וקול. ישנם חיישנים המשמשים לזיהוי תנועה בסביבתם המנוטרת או לזיהוי מאפייני תנועת החיישן עצמו.
חיישנים מתחלקים לשתי קבוצות עיקריות – חיישנים פסיביים (אשר מודדים אנרגיה קיימת, כגון חיישן טמפרטורה), וחיישנים אקטיביים, אשר פולטים אנרגיה ואז קולטים את ההחזר שלה (כגון מכ"ם).
חיישן טמפרטורה (חום) – כמו במדחום
חיישן אור – כגון בגלאי עשן; חיישן אור תת-אדום כגון במקלט של שלט רחוק; מערכים של חיישני אור במצלמה דיגיטלית ובעכבר אופטי
חיישן מכני פשוט – כגון כפתור במקלדת, כפתור מסתובב (פוטנציומטר / נגד משתנה) במשקל אלקטרוני, בברומטר), מד לחות, מד תאוצה, מד ספיקת נוזל/גז
חיישן תנודות אוויר (מכני) – מיקרופון. נמצא גם במד טווח על-קולי
חיישן מגנטי – משמש באזעקות לגילוי פתיחת דלת, ובמצפן אלקטרוני (חיישן שטף מגנטי / Flux gate)
חיישן קרינה אלקטרומגנטית – כגון מכשיר רדיו ברכב, מכ"ם (אנטנה).
חיישן קרבה קיבולי (אלקטרומגנטי) – אחת הטכנולוגיות ליישום מסכי-מגע, לניטור זווית גל הארכובה במנוע (למטרת תזמון הצתה והזרקה), לניטור נוכחות רכב על הכביש (למשל לרמזור אוטומטי), לניטור מצב ברזים במפעל כימי
חיישן ביולוגי
חיישן כימי – משמש אלקטרודות PH, אחוז חמצן מומס ומוליכות
חיישן אקוסטי – חיישן פסיבי הרגיש לתדרי קול ותנודות-אוויר חריגות
חיישן מרחק סיבובי – חיישן למדידת תנועה סיבובית
הערות שוליים

↑  רועי צזנה, החיישנים, בתוך: השולטים בעתיד, ירושלים: כנרת, 2017
מנורת איתות

שימוש במנורת איתות במהלך מלחמת העולם השנייה לצורך תקשורת בין ספינות
מנורת איתות או פנס איתות היא המצאתו של אוטור אלדיס (Authur C W Aldis) ולעיתים אף נקראת על שמו מנורת אלדיס.
המכשיר הוא שכלול של ההליוגרף, זוהי בעצם מנורה עם תריס המאפשרת לאותת בקוד מורס. האיתות נעשה על ידי פתיחה וסגירה של התריס בצורה ידנית או על ידי בקרת מחשב. המנורה נפוצה בחיילות ימיים ונהוגה גם בשדות התעופה במצבי חירום.
ראו גם

תקשורת אופטית
| תקשורת אופטית |
| --- | --- | --- |
| משדר אופטי | לייזר • דיודת לייזר • LED • אור |  |
| תווך שידור | סיב אופטי • מוליך גל • אוויר • ואקום |  |
| מקלט אופטי | פוטודיודה • חיישן |  |
| רכיבי תקשורת אופטית | מגבר אופטי • מעבד אופטי • מתג אופטי • מצמד סיבים אופטיים • מנחת אופטי • מערך מוליכי גל • WDM • מסנן אופטי |  |
| שימושי תקשורת אופטית | תקשורת מבוססת סיב אופטי • הליוגרף • סמפור • מנורת איתות • פוטופון • מיקרופון לייזר |  |
אופטיקה • פוטוניקה • ננופוטוניקה • אלקטרואופטיקה
ערך זה הוא קצרמרבנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סמפור (איתות)

מגדל איתות בשיטת סמפור בצרפת
איור של איתות על ידי סמפור בצרפת במאה ה -18
הסֶמָפוֹר (מיוונית עתיקה: (σῆμα (sêma - סימן, ‏ (φωρος (phoros - נושא, מן (φέρειν (pherein, לשאת) היא שיטת איתות שהומצאה בידי קלוד שאפה (אנ') ואחיו בצרפת של סוף המאה ה-18. היא הקדימה את שיטת האיתות באמצעות דגלים בה נעשה שימוש בחילות ים ואת הטלגרף האלקטרוני. דגלי סמפור (אנ') עדיין בשימוש כאמצעי חירום בחילות ים.
פוטופון

הפוטופון של בל וטיינר
סכמה של מכשיר הפוטופון כפי ששרטט בל במאמר שפרסם ב-1880.
פוטופון (Photophone) הוא מכשיר פרי פיתוח של אלכסנדר גרהם בל, שהוגדר על-ידו כהמצאתו הגדולה ביותר. ב-19 בפברואר 1880 התחיל בל בפיתוח טלפון אלחוטי מבוסס אור. הפוטופון מבוסס על עיקרון שינוי ההתנגדות בעקבות הארה חיצונית של החומר. בל לקח פיסת סלניום ששימשה לו כמקלט ושינה את התנגדותו בעזרת אור השמש. כאשר המקלט מואר התנגדותו יורדת וכאשר הוא ללא תאורה ההתנגדות עולה.
איפנון אור השמש נעשה באמצעות מראה רוטטת. תנודות הקול של הדובר משנות את המראה ממראה קעורה למראה קמורה ובכך משנות את האור מאור ממוקד לאור מפוזר ומשנות את עוצמת ההארה המגיעה למקלט הנמצא במוקד המראה.
המכשיר מתפקד בעצם כטלפון לכל דבר רק שבמקום אות חשמלי המידע הוא אופטי. המכשיר נוסה בהצלחה ב-3 ביוני 1880 בוושינגטון למרחק של 213 מטר כאשר התנגדות המקלט שונתה מ-300 \Omega  ל-100 \Omega .
ראו גם

תקשורת אופטית
באד הונף

בַּאד הוֹנֵף (בגרמנית: Bad Honnef) (עד 26 בינואר 1960 נקראה הונף) היא עיר במחוז ריין-זיג בקצה הדרומי של במדינת נורדריין-וסטפאליה. היא שוכנת בצד המזרחי של הריין וגובלת בצפון-מערב מחוז באד גודסברג של העיר הפדרלית בון ומדינת ריינלנד-פאלץ. על פי ההגדרה של המשרד הפדרלי לבניין ותכנון אזורי, באד הונף היא "עיר בינונית קטנה".
עיירת הספא לשעבר התפרסמה, בין היתר, בזכות המוניטין שלה כ"ריניש ניס "שהעניק אלכסנדר פון הומבולדט בגלל האקלים המתון של כל השנה. קונראד אדנאואר, הקנצלר הפדרלי הראשון של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה, התגורר בעיר עד מותו בשנת 1967. העיר היא מקום מושבה של האוניברסיטה הבינלאומית של IUBH ומספר ארגונים לאומיים וקבוצות אינטרסים.
גאוגרפיה

העיר ממוקמת בגדה הימנית והמזרחית של הריין שבין Königswinter ל Rheinbreitbach לרגלי Siebengebirge, המסמנת את הקצה הצפוני של הרי הצפחה (גרמנית: Rheinisches Schiefergebirge) ובכך את תחילת המעבר מהריין התיכון לריין התחתון. את הקצה המערבי של השטח העירוני בקוטר 48.3 קמ"ר ניתן לשייך באופן טבעי לשלוחה של עמק הונפר, שגבולו הצפוני נוצר על ידי הדרכנפלס ליד רנדורף. הוא מאופיין בגדה השמאלית של הריין על ידי גדה תלולה בגובה 100 מטר, בגדה הימנית של הריין על ידי אזור עמק רחב הרבה יותר, דמוי סהר, ומאכלס את שני האיים Grafenwerth ו- Nonnenwerth. החלק המרכזי של האזור העירוני מאוכלס על ידי Siebengebirge והרכסים הגעשיים ריינווסטרוואלד, והשלישית המזרחית עם מחוז אגידינברג נמצאת על מישור אסבאך, מה שהופך אותו לאחד מההנחאות הצפון-מערביות של ווסטרוולד. האזור העירוני כולל את החלק הדרומי של שמורת הטבע ושמורת הטבע זיבנגבירג, השייכת ליער העיר הונף. בנוסף לדרכנפלס, ששייך כבר לקניגסווינטר עם פסגתו, ישנם גם ההרים לוונבורג, הימריץ ', גרוסר ברייטברג, לייברג ואלנדר.
היסטוריה > גרמניה הנאצית

במהלך התקופה הלאומית-סוציאליסטית, ראש העיר החדש פיתח מספר רעיונות שיעזרו לעיר מתוך סבל כלכלי. לפי הצעתו, בית הספר Gauführer של Gaues Köln-Aachen הועבר מוואן להונף בשנת 1934 ב"טירת האש "הריקה שנקראה בבונדורף. תוכניותיו לאנדרטת הגנה בדלנית בהימריץ' וכיכר חפצים בלוונבורג התפרצו לאחר פעילויות ראשוניות. קידוח מעיין מינרלים שני באי גרפנורת' בשנת 1938 ובניית בריכה חיצונית שם הביאו גידול לספא.
במהלך המלחמה, נחסך מהעיר הונף תקיפות אוויר מבעלות הברית. אחת ההריסות הבודדות הייתה זו של מפעל פנאתן. מסיבה זו, הרשויות הזרות העבירו את מטהן לעיר, כולל חלקים מהפרלמנט העליון של פרובינציית הריין מקובלנץ, NSKOV ללינזר שטראסה 108, הנציגות של הארכיבישוף הכללי, שהופצצה בקלן ב־29 ביוני 1943, עם הממשל והדיוקסן. המשרד הרשמי בסנט אנטוניוס-היים. כדי לתקן את הנזקים האישי עבדו בהונף מספר שבויי מלחמה ובהמשך עובדי כפייה, בעיקר נשים מברית המועצות. מיולי 1941 התאכסנו בהונף כמה טייסים פצועים מקלן וערים גדולות אחרות, תחילה בסביבות 150 בעיקר במלונות סגורים ובאכסניות ושוב בסביבות 120 איש באפריל 1943. פשיטת אוויר על הונף עם פצצות על Lohfelder Straße התרחשה בנובמבר 1944. לאחר מעבר של חיילים אמריקנים מעל גשר רמגן לודנדורף, התרחשו קטטות על הונף בין ה-9 ל-10 במרץ 1945, כאשר התקדמה טנק גרמני נגד ראש הגשר. גדוד החי"ר האמריקני 331 של דיוויזיית החי"ר האמריקני 78 כבש את הונף בערב ה-10. ב-13 במרץ הגיעו כוחות הלחימה האמריקניים להוהנונף ולריין בסמוך לרנדורף, למחרת לאחר הכיבוש לאחר מכן פון רנדורף והלוונבורג. האש של התותחנים הגרמניים נמשכה בהונף עד 22 במרץ.
היסטוריה > לאחר מלחמת העולם השנייה

הקבוצה הפרלמנטרית של ה-SPD של המועצה הפרלמנטרית (גרמנית: Parlamentarischer Rat) שהיה גוף מכונן שהשתתף בעיצוב חוקתה של גרמניה המערבית, הגיעה להונף בשנת 1948/49. לאחר החלטת המועצה הפרלמנטרית ובונדסטאג לבון כמקום מושבם הזמני של ממשלת הרפובליקה הפדרלית של גרמניה, הפך הונף לחלק מ"אזור הבירה" החדש. בשנים 1949–1955 הייתה העיר שייכת למובלעת בון, אזור מיוחד תחת נציבות עליונה של בעלות הברית סביב מושב הממשלה. עבור חברי הנציבות הבריטית, 14 בתים צמודי קרקע (כל 160 מ"ר) עם שטחי קרקע גדולים הוקמו בהונף וברנדורף. הקבוצה הפרלמנטרית של SPD במועצה הפרלמנטרית הגיעה גם להונף בשנת 1948/49. בשנת 1935 עבר הקנצלר קונרד אדנאואר לרנדורף. בשנת 1949 התקיים בביתו מה שנקרא "ועידת רנדורפר", בו הונחו היסודות למבנה הפוליטי של מערב גרמניה לאחר הבחירות הפדרליות הראשונות. לאחר פרישתו מהחיים הפוליטיים המשיך להתגורר בעיר עד לפטירתו ב-1967. בשנת 1970 הוצעו הסיורים הראשונים בבית. בשנת 1975 פורסמה תערוכה על חייו בבניין חדש מתחת לבית. בשנת 1997 תוכנן בניין התערוכה מחדש.
הגימנסיה העירונית הראשונה נבנתה בברגשטראסה בשנת 1953. מחדש ליד קו הרכבת בגדה הימנית של הריין, אשר דרש הקמתם של שלושה גשרי הולכי רגל מעל הכביש הפדרלי וקו הרכבת סביב אזור הגדה הריין. עם תחנות החשמלית (היום Stadtbahn) שלא להיפרד משאר העיר. תחנת הרכבת רנדורף, שנבנתה מחדש מתחת לגשר הכביש, נאלצה לפנות מקום לבנייה החדשה של הכביש הפדרלי. גם בקשר לבניית כבישים, תחנת הרכבת הונף שונתה בהרחבה בשנת 1957, לפיה איבד הבניין את הסגנון הקלאסי שלו.
יהודים

בנובמבר 1938 הועלה באש בית הכנסת של הונף ברחוב לינזר סמוך לאוחבך, לשעבר כנסייה אוונגלית, והושמד. תושבים יהודים רבים היגרו. היהודים שחיו בהונף לאחר 1939 נאלצו לעזוב את בתיהם וכולם היו מרוכזים בשני בתים (כיום יהודיים גרידא) בהונף. מכאן הם נאלצו לעבור למחנה בעיר מוך (Internierungs-Sammellager Much) שעד 1941 נודע בשם Arbeitsdienstlager, Dienstabteilung 5/213. ביולי 1941 הועברו מזרחה שם נרצחו.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552496105171  GND: 4025827-0  LCCN: n80086515  MusicBrainz: fe0f4a5c-350c-4056-a1aa-5b500bee3280  NKC: xx0033806  VIAF: 134866333   WorldCat (עם VIAF): 134866333 
בניין העירייה
מרטין אומנסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 במאי 1972 (בן 52) ארגנטינה ארגנטינה
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיסוק:  שחקן, במאי, קריין, מפיק, זמר, עורך דין
 פרופיל ב-IMDb
מרטין אומנסקי (נולד ב-19 במאי 1972) הוא שחקן, במאי, קריין, מפיק, זמר, ועורך דין ישראלי.
ביוגרפיה

אומנסקי עלה בגיל 7 מארגנטינה לישראל. בעבר אומנסקי התגורר באנגליה במשך 3 שנים. אומנסקי דובר עברית, ספרדית, ואנגלית. אומנסקי למד משחק אצל גלית רוזנשטיין, ורות דייכס, וגם למד בבה"ס לאמנויות הבמה "הדרך".
קריירה > כשחקן

בשנת 2002 הופיע לראשונה בסרט "כנפיים שבורות" בתור צלם וידאו דייט.
בשנת 2005 התארח במספר פרקים בסדרת הדרמה של הוט 3 "טלנובלה בע"מ" גילם את דוקטור סער לחמי.
בשנת 2006 שיחק בסרט "ימים קפואים" בתפקיד שומר בקניון.
בשנים 2006–2007 זכה לחשיפה משמעותית כששיחק בטלנובלה של HOT "האלופה" במשך 2 עונות גילם את טוקו. גילם גם את טוקו בשנת 2006 בסדרת הספין אוף של "האלופה" שנקראת "האבודה" הסדרה הושקה על ידי חברת אורנג' ושודרה לאחר שירדה העונה הראשונה מהמסך.
בשנת 2009 הופיע בסדרת הטלוויזיה "גירושים נפלאים" ששודרה ב-Yes, בה גילם את חבר של יואב.
בשנת 2010 שיחק בסדרת הטלוויזיה של HOT "חסמבה דור 3" גילם את דמותו של אושרי ג'מאלי, חבר ושותף של פרדי זורקין (יהודה לוי). באותה השנה גילם שוטר בסדרת הטלוויזיה של Yes "בלו נטלי".
בשנת 2011 השתתף כמתמודד בגרסה הישראלית של הסדרה "וייפאאוט". באותה השנה גם שיחק בסדרת הטלוויזיה "סימני שאלה" ששודרה בערוץ 2 שיחק את אריק. בנוסף באותה השנה גם הופיע בסדרת הטלוויזיה "אנחנו לא משוגעים" גילם בחור שמחפש שותף לדירה.
בשנת 2013 גילם את מיכה המורה לספורט בסרט "ההיא שחוזרת הביתה". בנוסף באותה השנה השתתף בקליפ של מירב פלדמן שנקרא "da loca".
בשנת 2014 הופיע בסדרת הטלוויזיה "70 מיליון סיבות לעושר" ששודרה בערוץ 2 בתפקיד מוכר מכוניות.
בשנת 2015 התארח בעונה השנייה של הסדרה הקומית של ערוץ 2 "שנות ה-80" שיחק את המורה לספורט נמרוד. באותה השנה גם גילם את אריק בנטל בסדרת הטלוויזיה של Yes "השוטר הטוב".
בשנת 2016 התארח בסדרת הטלוויזיה של ערוץ הילדים "גרעינים" גילם את גורו מהגוני דרמפון.
בשנת 2017 הופיע בסדרת הטלוויזיה "המסעדה של מיקי" בתור נסיך. באותה השנה השתתף בקליפ של יהודית רביץ ואהובה עוזרי שנקרא ״האיש ההוא״.
בשנת 2018 השתתף בסדרת הנוער של ערוץ הילדים "אילת" גילם את אילן שחר.
בשנת 2019 גילם את אייל בסדרת הטלוויזיה "עיר מקלט" ששודרה ב־Yes.
בשנת 2021 גילם את דמות של כהנא בסדרת הנוער "זיגי" ששודרה ב־TeenNick.
בשנת 2023 שיחק את אבי בסדרת דרמת הפשע "המדובב" ששודרה ב־Yes.
השתתף גם בכמה פרסומות בהם: פרסומות ל -"ברק 013", "דיאט קולה", "ביטוח ישיר", "שופרסל חגים" 2016, "שופרסל ווגאס", "דיאט מאלט", "אל-על", "תפוצ’יפס", ובפרסומת של סרט ההדרכה של המוזיאון האולימפי: בדמות של הברון הצרפתי, וגם בפרסומת של סרט אינטראקטיבי למוזיאון "היכל הדעת" לכותל, ועוד.
קריירה > בתיאטרון

שיחק בהצגות: "אורזי המזוודות" גילם את מונייה וביים את הצגה אייל כהן, "היובל שלי" שיחק בתפקיד ראשי וניהול הצגה בימוי: מלכה מרין, "פוקר" בימוי: מוטי אברבוך, "קרום" גילם את "תוגתי" בימוי: אייל כהן, "היובל שלי", "קולאז", "פוקר", "סצנות מן התנ"ך", "קרום", ו"פויזן".
אומנסקי השתתף גם במחזות זמר ביניהם:
"פיטר פן – המחזמר" בימוי: ירון כפכפי (2004), "הרפתקאות נמו בספארי, בתפקיד אחמדינידג בימוי אמיר פרישר גוטמן (2012), "אלאדין ויסמין" בתפקיד ג’אפר בימוי: אמיר פרישר גוטמן (2013) ,"ממלכת טוביהו" (סבא טוביה) בתפקיד זרח היועץ בימוי: עופר שפריר (2013), "רוי בוי והיער הסודי" שיחק את הקוסם קרלוס בימוי: אבי דור (2018), "מיקי בארץ הפלאות" גילם את החתול בימוי: אבי דור (חנוכה 2017), "פינוקיו" בתפקיד שמשון בימוי: אודי גוטשלק (2017), "שילגיה" בתפקיד הנסיך בימוי והפקה: משגב-עורי הפקות (2016), "סבא של פעם" בתפקיד סבא ישראל ברלינר הפקות בפארק מיני ישראל (2016), "הדרקון המתוק שלי 2" בתפקיד דולארס בימוי: אמיר פרישר גוטמן (2015), "יובל ומיקי בקרקס" בתפקיד מנהל הקרקס בימוי: אמיר פרישר גוטמן (2015), "ספר הג'ונגל – המחזמר" בתפקיד שירחאן הנמר בימוי: אודי גוטשלק (2015 + חנוכה 2016), "ספר הג'ונגל – חברים לנצח" בתפקיד שירחאן הנמר בימוי: אמיר פרישר גוטמן (2009–2015), "הנסיכה והצפרדע" בימוי: אמיר פרישר גוטמן, "מאה שירים ראשונים" ביים ושיחק במחזר, ועוד.
קריירה > כבמאי

ביים את סדרת דוקו-דרמה של שעה המספר את סיפורה של נבחרת האמנים של ישראל בכדורגל. שנקראת "רפובליקה יזראל", וביים גם את ההצגות: "מאה שירים ראשונים", ו"משה בתיבה".
קריירה > כקריין

קריין לפרסומת "פסק זמן רול", ולפרסומת ל"האגיס".
קריירה > כמפיק

מפיק: וידאו: מפיק הבית לשעבר של "משפחת תאקט" – "סאבלימינל" ועוד.
תיאטרון: מפיק הבית של בית ספר לביטוי בימתי "הדרך" במשך שנתיים.
בנוסף לכך אומנסקי הוא גם מדריך ומכין שחקנים לאודישנים, צילומים ותיאטרון.
חיים אישיים

אומנסקי ניהל בעבר מערכת יחסים עם השחקנית מיכל גבריאלוב שאיתה שיחק בסדרה "האלופה". בנוסף להיותו שחקן אומנסקי עוסק כעורך דין, והוא גם בעל חברה ליבוא ושיווק קוסמטיקה מקצועית. מלבד זאת הוא גם זמר ומנגן בקלידים וגיטרה. בשנת 2021 התחתן.
הערות שוליים

1 2 3 4  מרטין אומנסקי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
↑  טוקו (מרטין אומנסקי), באתר ynet, 9 ביוני 2006
1 2 3 4 5 6 7 8 9  מרטין אומנסקי, באתר ADD
↑   מירב פלדמן TLVda loca, סרטון בערוץ "Meyrav Feldman", באתר יוטיוב (אורך: 03:03)
↑   יהודית רביץ ואהובה עוזרי // האיש ההוא // קליפ, סרטון בערוץ "הקופסא - ארכיון מוסיקה ישראלית", באתר יוטיוב (אורך: 04:23)
1 2 3 4  ynet, טוקו (מרטין אומנסקי), באתר ynet, 15 במרץ 2007
↑  לי-אור אברבך, פרומו, ההמומה 2, באתר nrg‏, 30 במרץ 2007
↑  מרטין אומנסקי, ממרטין למיכל באהבה: יום הולדת שמח!, באתר ynet, 25 ביוני 2006
↑  מיכל רז-חיימוביץ', ‏“העבודה נעצרה. נקברה, ואין שום דבר באופק”, באתר גלובס, 7 באפריל 2020
↑  ההבטחה של עומר דרור: "בקרוב אצעד אל החופה", באתר וואלה! מזל טוב, ‏2023-08-17
בליעה (קרינה אלקטרומגנטית)

גרף של בליעת קרינה אלקטרומגנטית באטמוספירה כתלות באורך הגל
בְּלִיעָה של קרינה אלקטרומגנטית מתרחשת כאשר גל אלקטרומגנטי פוגע בחומר, והאנרגיה שלו נספגת בחומר באופן חלקי או מלא. האנרגיה של הקרינה הנבלעת מומרת לאנרגיה אחרת, בדרך כלל לאנרגיית חום. תכונה זו מהווה את עקרון הפעולה של דוד שמש ותנור מיקרוגל. הבליעה ההדרגתית של קרינה במהלך התפשטות גל בתווך נקראת גם ניחות של הקרינה המועברת. בדרך כלל ספיגת האנרגיה, הבליעה, נעשית על ידי מעבר בין רמות אנרגיה של אטומים או מולקולות בחומר. רמות האנרגיה יכולות להיות אלקטרוניות, ויברציוניות או רוטציוניות.
בליעה היא אחד המנגנונים של מעבר קרינה, שפועלים על אור שפוגע בחומר. מנגנונים אחרים הם העברה (האור הממשיך בכיוון ההתקדמות ללא שינוי), החזרה, פיזור והגברה.
התהליך הפיזיקלי

אם קרני אור פוגעות בחומר כלשהו, הפוטונים שבקרניים יכולים לגרום למעבר בין רמות אנרגיה בחומר. כאשר מדובר ברמת אנרגיה אלקטרונית, אלקטרונים באטום או במולקולה קולטים את האנרגיה. אם האנרגיה חוזרת ונפלטת מיידית כפוטון באותו אורך גל התוצאה היא של החזרה של הפוטון (וכך מתקבלת החזרת אור) ואם האנרגיה מומרת לאנרגיה אחרת התוצאה בליעה. בעת בליעה, האלקטרון בולע את האנרגיה שבפוטון ובכך למעשה משמיד אותו, ועובר לרמת אנרגיה גבוהה יותר בשל האנרגיה הנוספת שהוא ספג. בהתאם לכמות האנרגיה שהאלקטרון קיבל, ייתכנו כעת מספר תופעות:
שחרור האנרגיה שנבלעה באמצעות פליטת אור וחזרה לאחת מרמות האנרגיה של האטום. תופעה זו גורמת ללומיניסנציה.
הישארות ברמת האנרגיה הגבוהה יותר אליה עבר האלקטרון.
בריחת האלקטרון מהאטום אליו הוא קשור, אם הוא ספג מספיק אנרגיה. תופעה הנקראת יינון
במקרה של מולקולות בליעה הפוטון יכולה לגרום לעליה ברמת אנרגיה ויברציונית ( הבאה לידי ביטוי בתנודה של אטומים הקשורים זה לזה) או רוטציונית ( הבאה לידי ביטוי בסיבוב המולקולה סביב מרכז הכובד שלה).
בכל המקרים הנ"ל רמות האנרגיה קיימות, לפי מכניקת הקוונטים, כרמות בדידות ולכן הבליעה היא בספקטרום בליעה שבו אורכי גל בדידים (שבהם אנרגיית הפוטון שווה לאנרגיית המעבר בין רמות אנרגיה).
בליעת קרינה באטמוספירה

באטמוספירה של כדור הארץ עיקר הבליעה נובע מאדי מים, פחמן דו-חמצני ואוזון. תחומי תדרים שבהם קרינה חודרת את האטמוספירה למרחק של מספר קילומטרים נקראים חלונות אטמוספיריים. התחום של אור נראה הוא כולו חלון אטמוספירי, וקיימים חלונות רבים נוספים בתחום התת-אדום ושאר חלקי הספקטרום. ראות אטמוספירית היא גודל המתאר בממוצע את המרחק אליו חודר אור באטמוספירה בתחום האור הנראה, והיא נמצאת ביחס הפוך לבליעה באטמוספירה.
מדידת הבליעה

כושר הבליעה האופטית הוא תכונה של החומר המכמתת את הקרינה האלקטרומגנטית שהחומר מסוגל לבלוע. תכונה זו קשורה גם לתכונות אחרות של החומר, כפי שמאפשר לחשב חוק בר-למברט. מדידת כושר הבליעה של החומר באורכי גל שונים מאפשרת לזהות את החומר הנבדק. המדידה נעשית על ידי הארת החומר באור ומדידת סך כמות האור המוחזרת ממנו בכל הכיוונים, ומשמשת לספקטרוסקופיה.
מקדם בליעה (absorption coefficient) הוא מאפיין של החומר המאפיין את הקלות שבה ניתן לחדור באמצעות קרן אור, צליל, חלקיקים או אנרגיה אחרת או חומר. מקדם הנחתה גדול פירושו כי הקרן "נחלשת" במהירות (מוחלשת) כשהיא עוברת דרך המדיום, ומקדם הנחתה קטן פירושו שהמדיום "שקוף" יחסית לקרן ולא גורם לה להיחלש. יחידת SI של מקדם attenuation הוא מד הדדי (m-1).
ראו גם

חושך
החזרת אור
כללי ברירה
משוואות הקצב של איינשטיין
חוק בר-למברט
חוקי וודוורד
גרף של העברה באטמוספירה, עם ציון מקורות הבליעה (הגזים באטמוספירה שגורמים לבליעה)
מתאו פיאנטדוסי

מתאו פיאנטדוסי (נולד ב-20 באפריל 1963) הוא פוליטיקאי איטלקי המכהן כשר הפנים של איטליה מאז 22 באוקטובר 2022. מתאו הוא פוליטיקאי עצמאי המקורב למתאו סלביני.
הוא היה בעבר מושל המחוזות לודי (2011–2012), בולוניה (2017–2018) ורומא (2020–2022).
ביוגרפיה

פיאנטדוסי נולד בנאפולי לאב מנהל ולאמא מורה. הוא סיים לימודי משפטים באוניברסיטת בולוניה. בפברואר 2007 מונה לסגן מושל מחוז בולוניה, וב-2009 מונה לעמוד בראש המחלקה לענייני חקיקה במשרד הפנים.
באוגוסט 2011 מונה פיאנטדוסי למושל מחוז לודי. בינואר 2012 הוא מונה למנהל מטה שר הפנים. ב-16 בנובמבר 2012 הוא מונה לסגן המנהל הכללי לביטחון פנים לתיאום ותכנון כוחות המשטרה. במאי 2017, הוא חזר למחוז בולוניה וכיהן כמושל המחוז. שנה לאחר מכן הוא חזר למשרד הפנים, וכיהן כראש הסגל של שר הפנים מתאו סאלוויני. פיאנטדוסי נשאר בתפקיד זה גם לאחר שסאלוויני הוחלף על ידי לוסיאנה למורגזה (אנ'). באוגוסט 2020 מונה למושל מחוז רומא.
בתקופתו במשרדו של סאלוויני, פיאנטדוסי והשר הואשמו בשנת 2019 בגין ניצול לרעה של תפקידם עקב סירובם לאפשר לנוסעים על סירת המהגרים אלן כורדי (אנ') לעגון באיטליה. בנובמבר של אותה שנה נסגר התיק נגד שניהם, שכן בית המשפט קבע כי לא בוצע פשע. הוא קבעה כי איטליה אינה "מדינת המגע הראשון" הנדרשת לקלוט את הנוסעים, שכן הספינה הייתה רשומה בגרמניה.
ביוגרפיה > שר הפנים

פיאנטדוסי הושבע ב-22 באוקטובר 2022 לשר הפנים בממשל ג'ורג'יה מלוני.
פחות מ-48 שעות לאחר מינויו לשר הפנים, פיאנטדוסי חוקק הנחיות שאסרו על ספינות ה-Ocean Viking (אנ') ו-Humanity One NGO, שהובילו מהגרים, להיכנס לנמלי איטליה.
חיים אישיים

פיאנטדוסי נשוי לפאולה בררדינו ואב לשתי בנות. הוא גדל בכפר של אביו במחוז אוולינו בקמפניה, שם הוא קיבל אזרחות כבוד. הוא תומך של בולוניה 1909.
ב-10 באוקטובר 2016 הוא קיבל את מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה.
הערות שוליים

↑  ישראל לפקוביץ, איטליה: הושבעה הממשלה הימנית בראשות מלוני - בחדרי חרדים, באתר בחדרי חרדים, 23 באוקטובר 2022
פיאנטדוסי עם הנשיא סרג'ו מטרלה והשרים גווידו קרוזטו ואנטוניו טאיאני
הליוגרף

הליוגרף בריטי מסוג Mance Mark V
צוות הליוגרף טורקי באזור מפקדת המחנה הטורקי ליד הכפר הוג', (דורות) 1917, מלחמת העולם הראשונה
לוחית זיכרון במקום בו הייתה תחנת איתות ראשית (פנסים והליוגרף) בתל אביב, רחוב אחד העם 84
הליוגרף (מיוונית: הליוס - השמש, גראפין - כתיבה) הוא מכשיר המשמש ליצירת קשר על ידי הטלת הבזקי אור קצרים של קרני השמש באמצעות מראה. שפת הקשר היא קוד מורס.
פעולה

הבזקי האור נוצרו על ידי שינוי מהיר של זווית המראה שבמכשיר או על ידי הסתרת המראה וגילויה בעזרת מנוף שהפעיל תריס מכני. זה מכשיר קשר פשוט, נייד ויעיל ביותר לטווח של עד כ-50 ק"מ. שפת הקשר הייתה כאמור קוד המורס שהתבסס על קווים ונקודות או בהמרה להליוגרף - בהבזקי אור קצרים וארוכים.
המכשיר היה נפוץ ביותר בכלי שיט שונים לתקשורת פשוטה מהירה ויעילה. באניות השתמשו באותו עיקרון גם בתנאי ראות קשים או ללא שמש עם הפעלת מקור אור מלאכותי.
המכשיר מכיל כמתואר מראה הניתנת להזזה (או להסתרה) על ידי מנוף ידני (נוח לפעולה מהירה) וכמו כן כוונת כלשהי המאפשרת כיוון מדויק של אור השמש המוחזר מהמראה אל הנקודה בה נמצא הצופה. עוצמת אור השמש המוחזר מאפשרת לתקשר באור יום לטווח של עד כ-50 קילומטר בעזרת אנשים מאומנים בשידור וקליטה של אותות מורס.
המשתמשים העיקריים במכשיר היו יחידות צבאיות, אזרחים שעשו בו שימוש לצורך סקרים שונים, כלי שיט וכן שימש בצורה טובה יערנים.
תנופה גדולה לשימוש במכשיר נעשתה בתקופת מלחמת העולם הראשונה, בעיקר ממספר סיבות: 1) מכשירי האלחוט עדיין לא היו קיימים. 2) השימוש בו היה פשוט ולא הצריך מקורות אנרגיה מלאכותיים. 3) המכשיר היה זול יחסית לבנייה ופשוט לשימוש.
ציוד זה היה תקני בצבא בריטניה מסוף המאה ה-19 ועד 1960, ובצבא פקיסטן עד 1975. שיא המרחק לתקשורת הליוגרף הושג בארצות הברית והגיע לכ-300 ק"מ.
להליוגרף יתרונות חשובים לתקשורת צבאית:
תקשורת לטווח רחוק.
ציוד קל משקל.
אין צורך במקור אנרגיה מלאכותי.
אין כמעט אפשרות של האזנת סתר (רק מי שנמצא במסלול הקרן יכול לקבל את המידע).
היסטוריה והרקע לשימוש במכשיר

כבר בתקופת בית שני היה נוהג להודיע באמצעות משואות אור מירושלים עד בבל על תחילת מועדים שונים. השימוש באור להעברת מידע התפתח במיוחד ערב מלחמת העולם הראשונה.
בתקופה זו, במלחמת העולם הראשונה נזקקו הצבאות לתקשורת בטווחים שונים. בטווחים הקרובים הקשר התבסס על תקשורת קווית של טלפוני שדה. התקשורת האלחוטית לטווחים הרחוקים עדיין לא הייתה קיימת ואת מקומה תפס מכשיר ההליוגרף.
שימוש צה"לי

רוב האלחוטנים שהוכשרו בקורסי האלחוט של ההגנה למדו את השימוש במכשיר ההליוגרף. המכשיר היה בקיבוצים רבים בתחילת שנות ה-40 ושימש ליצירת קשר בצורה יעילה מאוד.
כך, למשל, במלחמת העצמאות, ביום השלישי לקרבות ביד מרדכי, כאשר לא הייתה אפשרות להטעין את המצברים של מכשיר הקשר האלחוטי, עלו הקשריות למגדל המים וביצעו את התקשורת בעזרת פנס צבאי פשוט עם מטה חטיבת הנגב בניר עם במרחק של כ-10 ק"מ.
דוגמה נוספת - על גג מגדל המים (בית הספר ויצמן) בהרצליה הוקמה תחנת תקשורת של סניף ההגנה בהרצליה, בה נעשה שימוש בהליוגרף לשם איתות אור. התחנה הופעלה על ידי צעירי המושבה והפכה את הרצליה לחוליה חשובה ברשת הקשר של ההגנה. בימי חירום או מתיחות פעלה התחנה במשך כל שעות היממה.
עיריית תל אביב הציבה לוחית זיכרון במקום בו הייתה תחנת איתות ראשית בתל אביב (פנסים והליוגרף) בשנים 1936–1939 על גג בית שהיה אז המקום הגבוה ביותר בתל אביב ברחוב אחד העם 84.