stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דבורה קרתי דו
ביוגרפיה

קרתי דו נולדה בסן חואן, אמה ניהלה בית ללימוד בלט ודוגמנות ואביה היה צלם. מגיל צעיר החלה ללמוד בלט וכנערה לקחה שיעורי בלט בניו יורק בחופשות הקיץ ואף נבחנה לתיאטרון הבלט הלאומי של פוארטו ריקו.
בעת שהייתה סטודנטית לדרמה ומשחק באוניברסיטת פוארטו ריקו נבחרה למלכת היופי של סן חואן, בירת פוארו ריקו וחודש לאחר מכן זכתה בתואר הארצי מיס פוארטו ריקו ובטקס מיס תבל שנערך בארצות הברית זכתה במקום הראשון.
לאחר שטיילה בעולם כמיס תבל נשארה בארגנטינה שם שיחקה בטלנובלה מקומית ולאחר מכן עבדה כמנחה במספר ערוצי טלוויזיה.
היא עבדה זמן מה בתיאטרון ובקומדיות בטלוויזיה.
היא בעלת בית ספר המלמד בנות ונערות צעירות לפתח כישורים חברתיים והערכה עצמית.
קרתי לו הנחתה מספר פעמים את תחרות מיס פוארו ריקו ושימשה שופטת בתחרות מיס תבל בשנת 2003.
רדיו דרום

| --- | --- |

לוגו רדיו דרום החדש מאז 2021
 פרטי התחנה
 סוג:  רדיו אזורי
 שפה:  עברית
 מדינה:  ישראל 
 בעלות:  גלי הדרום
 אזורי קליטה ותדרים
 אזור קליטה:  מצומת אשדוד במרכז לפאתי אילת בדרום
 נקלט בתדר:  97FM
 אזור קליטה:  אזור הדרום
 נקלט בתדר:  95.8FM
 אזור קליטה:  אזור הדרום והמרכז
 נקלט בתדר:  101.5FM
 www.radiodarom.co.il
 
רדיו דרום היא תחנת רדיו אזורית, אשר הוקמה ב-1997 ומשדרת לאזור באר שבע, הדרום ועד אזור המרכז.
התחנה מנוהלת על ידי חברת "גלי הדרום" המפעילה בנוסף את תחנות הרדיו "רדיו 101.5FM", ו"רדיו גלי ישראל". ואף בשותפות עם תחנות "רדיו תל אביב", "רדיו חיפה" ורדיו חם אש"[דרוש מקור]. מנכ"לית התחנה היא לילך נגיד.
לוח השידורים של "רדיו דרום" מאופיין בתוכניות אקטואליה מקומית, חדשות, ספורט, דיווחי תנועה, בידור, לייף סטייל ומוזיקה.
התחנה משודרת בתדר 95.8fm ו-97fm ובאתר האינטרנט של התחנה, ביישומון התחנה ובטלוויזיה הרב-ערוציות HOT וYES.
לוח השידורים ברדיו דרום: (ימים א'-ה')

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שעות | תוכנית | שם שדרן/נית |
| 06:00-07:00 | הבוקר עם שמעון אלקבץ | שמעון אלקבץ |
| 07:00-08:00 | בוקר טוב דרום | דוד יוסוב / אמנון סופר |
| 08:00-9:00 | שרון גל בבוקר | שרון גל |
| 9:00-10:00 | המגזין | רותם שרון |
| 10:00-12:00 | פתחי וזמרי בעם | נועם פתחי ויותם זמרי |
| 12:00-14:00 | בחצי היורם | יורם סוויסה |
| 14:00-16:00 | דידי בצהריים | דידי הררי |
| 16:00-18:00 | באים בטוב | כפיר ולדמן |
| 18:00-19:00 | תוכנית הספורט – מקומי | דוד יוסוב/ איציק כלפי |
19:00-20:00: מוזיקה ברצף
| 20:00-22:00 | להיטים חמים | מוזיקה ברצף |
| 22:00-23:00 | חכמים בלילה | דוד חכם |
2300-24:00: מוזיקה ברצף
| 24:00-06:00 | טייס לילה | מוזיקה ברצף |
תוכנית האקטואליה של התחנה  "בוקר טוב דרום" זכתה בכנס העיתונות הארצית בשנת 2010 בתואר "תוכנית האקטואליה של השנה".
תוכנית האקטואליה של התחנה "בוקר טוב דרום" זכתה תואר "תוכנית האקטואליה של השנה" בכנס העיתונות הארצית בשנת 2022.
שדרנים בתחנה

שדרנים בהווה: שמעון אלקבץ, אמנון סופר, דוד יוסוב, לאה סולומון יהושע, שרון גל, רותם שרון, נועם פתחי, יותם זמרי, יורם סוויסה, דידי הררי, כפיר ולדמן, איציק כלפי, שרון סיאני, ראם כהן, יניב כהן, אילון בן יוסף.
שדרני ועובדי הרדיו דרום בעבר: רוני סופר, דני קושמרו, אמירה בוזגלו, מירן שפילברג, אלמוג בוקר, תומר טל, דביר אסולין, שרון ניסים, דליה נח, שלומי דניאלי, דני קיפר, שמעון אלקבץ, מתן צורי, לי נעים, ליאור אברבוך, חיים זלקאי, פז שורץ, עדי נגר, רז חסון, רונן טל, אמיר בוחבוט, מיטל יסעור, גל גבאי, איתן גור, נעה כץ, מיטל שוייגר, אבי סופר, עידו חכם, יעלה חברוני, רמי טל,, עידו מרידור, הדר מרקס, רמי שני, חיה גולן.
מחלקת הספורט בעבר: מירן שפילברג, משה ניר, שלומי דניאלי, שי מלול, ליאן וילדאו, ירון קדוש ושרון ניסים.
רדיו 101.5fm

באפריל 2005 קיבלה רדיו דרום מהרשות השנייה תדר נוסף, 101.5fm, לשידור ממוקד של חדשות ותכנים מקומיים בשילוב מוזיקה ישראלית באזור אשדוד, אשקלון והסביבה. בנוסף, מתבצע שידור בסינדיקציה (שידור משותף) עם רדיו דרום מספר שעות ביום.
שדרנים בתחנת רדיו 101.5fm לאורך השנים: אברי סבהט, מינו בר, נוגה זייבל, ראם כהן, חיים סוזנה, חיים טרבלסי, ארז בן שמעון, דניאל מקדאואל, רפי דיבונו, הרב יעקב אביטן, אורי קריספין, בן אקריש, אביעד חודאדי, אפרת אלחדד, אסי רובין, אמנון סופר, מנדי ריזל.
הערות שוליים

1 2 3  רדיו אזורי, באתר www.rashut2.org.il
| ישראל שידור רדיו בישראל |
| --- | --- | --- |
| תאגיד השידור הישראלי (קול ישראל) | כאן תרבות • כאן ב • כאן גימל • רדיו מַכַּאן • VoisFarsi • כאן רק"ע • כאן 88 • כאן קול המוזיקה • כאן מורשת • הרדיו החינוכי |  |
| צה"ל | גלי צה"ל • גלגלצ |  |
| הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו (רדיו אזורי) | אקו 99FM • רדיו א-שמס • רדיו 90FM • רדיו דרום • רדיו חיפה • רדיו ירושלים • רדיו לב המדינה • 103fm • רדיו קול ברמה • רדיו קול הים האדום • רדיו קול חי • רדיו קול רגע • רדיו תל אביב • 104.5FM רדיו צפון • רדיו א-נאס • רדיוס 100FM • תדרי הפיצול: 99.5 חמ-אש • הדיבור החם בדרום • פרוויה רדיו • קול פליי • קול חי מיוזיק |  |
| הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו – איו"ש | גלי ישראל |  |
| שידורי רדיו באינטרנט | הקצה |  |
| תחנות רדיו שנסגרו | תחנות רדיו שנסגרו |  |
| רשות השידור (קול ישראל) | רשת א' • רשת ב' • רשת ג' • רשת ד' (קול ישראל בערבית) • רשת ה' (קול ישראל בפרסית) • רק"ע • 88FM • קול המוסיקה • רשת מורשת • הרדיו החינוכי • קול ציון לגולה • הגל הבטוח |  |
| רדיו פיראטי | ערוץ 7 • קול השלום • רדיו כל האמת |  |
| שידורי רדיו באינטרנט | רדיו ynet |  |
סמליל רדיו 101.5 FM
מליחות (ריכוז מלח)

מליחות פני הים השנתית
תיאור של כמות המים לפי מליחות.
שפך נהר בטאיוואן בו מים מתוקים נשפכים למי הים המלוחים. נקודת המפגש ביניהם יכולה לגרום ליצירת מים מליחים.
מליחות או ריכוז מלח (salinity) הוא מידת המלח המומס במים.
הגדרות

באוקיינוגרפיה הצגת המליחות היא מיליסימאלית (בחלקים מאלף (‰ או ppt) ולא באחוזים), שזה בקירוב גרם של מלח לכל ליטר של תמיסה. בתחומים אחרים משתמשים בניתוח כימי של תמיסות, כך שמליחות מדווחת בדרך כלל במיליגרם לליטר (mg/L) או חלקים למיליון (ppm). לפני שנת 1978, מליחות הוצגה ב-‰, בדרך כלל מבוססת על יחס המוליכות החשמלית של הדגימה ל"מי קופנהגן", מי ים מלאכותיים שיוצרו על מנת לספק "סטנדרט" עולמי. ב-1978, אוקיינוגרפים הגדירו מחדש מליחות בסרגל המליחות הפרקטי (78-PSS) או PSU כיחס שבין מוליכות דגימת מי-ים לבין תמיסת אשלגן כלורי. ליחסים אין יחידות, כך שמליחות של 35 אין פירושה בדיוק 35 גרם מלח לליטר תמיסה. למעשה, הסרגל מיועד על מנת לספק דרך להשוות בין גודלי מליחות באופן שנוח למדידה באמצעות מדידת מוליכות חשמלית.
ייתכן שגישות אזוטריות-לכאורה אלה למדידת ריכוזי מלח נראות כמערפלות שימוש פרקטי בהן, אך יש לזכור כי מליחות היא סכום משקלים של יסודות שונים רבים בנפח מוגדר של מים. המציאות תמיד הייתה שעל מנת לקבל מליחות מדויקת כריכוז ולהמיר אותו לכמות של חומר (נתרן כלורי, למשל) נדרשו ידיעות על הדגימה הרבה מעבר למשקל המוצקים לאחר התאיידות (שיטה אחת לקביעת "מליחות"). לדוגמה, נפח מושפע על ידי טמפרטורת המים; והרכב המלחים אינו קבוע (למרות שהוא די דומה באוקיינוסים ברחבי העולם). למים מלוחים מימות תוך-ארציות יכול להיות הרכב ששונה מזה של הים.
שיקולים סביבתיים

מליחות היא גורם אקולוגי בעל חשיבות מרובה, המשפיע על יצורים חיים רבים החיים במים. כמו כן, מליחות משפיעה על סוגי הצמחים שיגדלו במים, או בחלקת קרקע הניזונת ממים (או ממי תהום). צמח שהסתגל לתנאי מליחות נקרא הלופיט. אורגנזימים (בעיקר בקטריות) שיכולים לחיות בתנאים של מליחות גבוהה מסווגים כאקסטרמופילים, האלופילים, ליתר דיוק. אורגניזם שיכול לעמוד בקשת רחבה של תנאי מליחות הוא יוריהאליין (אנ').
מסובך להפריד את המלח מתוך המים, ותכולת מלח הוא גורם חשוב בשימוש במים (למשל מי שתייה).
ראו גם

התפלה
מים מתוקים
מים מלוחים
מים מליחים
מי מלח
מי ים
המלחת מי תהום
אוקיינוגרפיה כימית
אמצעי התקשורת בישראל

עיתונים ישראלים, 3 במרץ 1949
המונח אמצעי התקשורת בישראל מתייחס לתקשורת ההמונים (דפוס, רשתות הרדיו והעיתונות המקוונת) אשר קיימים במדינת ישראל. התקשורת בישראל מכילה עשרות עיתונים, מגזינים, טלוויזיה ותחנות רדיו, הממלאים תפקיד חשוב בחיים הפוליטיים, החברתיים והתרבותיים של ישראל.
ישנן למעלה מ-10 שפות שונות בתקשורת הישראלית, והשפה השלטת היא העברית. העיתונות הערבית נצרכת בעיקר על ידי ערביי ישראל. בשנות ה-80 וה-90 עברה העיתונות הישראלית תהליך של שינוי משמעותי, כאשר גופי התקשורת בישראל מנוהלים מאז ואילך על ידי מספר מצומצם של ארגונים, בעוד שהעיתונים שפורסמו על ידי המפלגות הפוליטיות החלו להיעלם. כיום, שלושה תאגידים גדולים שנמצאים בבעלות פרטית וממוקמים בתל אביב שולטים בתקשורת ההמונים בישראל.
הצנזורה בישראל פחות משמעותית ביחס למדינות אחרות, אך היא קיימת כאשר ישנו חשש כי פרסום של ידיעה עשוי לפגוע בביטחון הציבור. כאשר מידע מצונזר רשאי העיתון לערער על החלטת הצנזור לוועדה מיוחדת. החלטות הוועדה מחייבות, אך לאורך השנים הוועדה דחתה במקרים רבים החלטות לצנזור של מידע.
היסטוריה

בשנת 1863, במהלך התקופה העות'מאנית בארץ ישראל הוקמו העיתונים השבועיים הראשונים "הלבנון" (העיתון העברי הראשון בארץ ישראל) וכתב העת העברי "חבצלת".
הצנזורה נאכפה באופן תדיר בשנים שלאחר הקמת מדינת ישראל, במלחמת יום הכיפורים, ובמהלך שנות ה-70.
ב-1986 התירה הממשלה את ההקמה של גופי תקשורת פרטיים ומסחריים שיפעלו בתחרות עם אמצעי התקשורת הממלכתיים.
חופש העיתונות

ממשלת ישראל מכבדת בדרך כלל את חופש העיתונות, המוגן על ידי חוקי היסוד של ישראל ומערכת המשפט. חל איסור על פרסום דברי הסתה, ופרסום שבחים על מעשי אלימות או סוגיות שקשורות לביטחון הלאומי.
פרסום של עיתונים בישראל הוא בלתי חוקי ללא היתר מהממשלה. הממשלה רשאית לסרב לתת היתרים מסיבות שונות. מתחקיר שערך "הארץ" ב-2016 עלה שבמהלך העשור הראשון של המאה ה-21 לפחות 62 בקשות מתוך מעל ל-500 בקשות להיתרים נדחו.
בעקבות המשבר הדיפלומטי הקטרי ב-2017, ישראל נקטה בצעדים לאסור את פעילותה בישראל של רשת השידור הטלוויזיונית אל-ג'זירה, אשר פועלת מקטר, על ידי סגירת משרדיה בירושלים, ודרישה מרשתות הכבלים והלוויין בישראל לאסור לשדר את ערוץ אל-ג'זירה. שר הביטחון אביגדור ליברמן תיאר כמה מדיווחי החדשות של אל-ג'זירה כ"תעמולה בסגנון גרמניה הנאצית".
רשימת כלי התקשורת > דפוס

בישראל פועלים מספר רב של עיתונים יומיים, שבועונים וכתבי עת אשר כולם נמצאים בבעלות פרטית.
בשבע – עיתון דתי חינמי שבועי.
כלכליסט – עיתון יומי לעסקים.
גלובס – עיתון יומי (עם מהדורה אנגלית).
הארץ – העיתון היומי הוותיק ביותר בישראל (עם מהדורה בעברית ובאנגלית)
המודיע – עיתון חרדי יומי (עם מהדורות בעברית, באנגלית ובצרפתית).
ישראל היום – עיתון יומי חינמי בעברית (קיימת גם מהדורה מקוונת לעיתון באנגלית).
מעריב הבוקר – עיתון יומי חינמי בעברית.
אל-איתיחאד – עיתון קומוניסטי יומי בשפה הערבית.
ג'רוזלם פוסט – העיתון הוותיק ביותר בשפה האנגלית.
כל אל-ערב – עיתון שבועי בשפה הערבית.
מעריב – עיתון יומי בעברית.
מקור ראשון – עיתון שבועי בעברית.
TheMarker – עיתון יומי כלכלי בעברית.
וסטי – עיתון יומי בשפה הרוסית.
יתד נאמן – עיתון חרדי יומי (עם מהדורות בעברית ובאנגלית).
ידיעות אחרונות – עיתון יומי בעברית.
רשימת כלי התקשורת > רשתות שידור

תאגיד השידור הישראלי – תאגיד סטטוטורי ישראלי.
כאן 11 – ערוץ טלוויזיה ציבורי ממלכתי בעברית.
כאן חינוכית – ערוץ טלוויזיה לילדים בעברית.
מַכַּאן 33 – ערוץ טלוויזיה ציבורי ממלכתי המיועד לציבור הערבי.
קול ישראל – רשת הרדיו הממלכתית בישראל.
קשת 12 – ערוץ טלוויזיה מסחרי בעברית.
רשת 13 – ערוץ טלוויזיה מסחרי בעברית.
עכשיו 14 – ערוץ טלוויזיה מסחרי בעברית המיועד לקהל היהודי.
גלי צה"ל – תחנת רדיו כללית בעברית שמפעיל צבא ההגנה לישראל.
גלגלצ – תחנת רדיו בעברית שמשדרת מוזיקה, דיווחי תנועה וחדשות.
גלי ישראל – תחנת רדיו אזורית ביהודה ושומרון שנקלטת בכל הארץ, מיועדת לקהל יהודי ודתי.
ערוץ 9 – ערוץ טלוויזיה בשפה הרוסית.
i24news – ערוץ חדשות בטלוויזיה בשפות אנגלית, צרפתית וערבית.
ערוץ הכנסת – ערוץ טלוויזיה פוליטי בשפה העברית.
רדיו קול חי – תחנת רדיו בעברית המיועדת לקהל החרדי.
רשימת כלי התקשורת > באינטרנט

חדשות 0404 – אתר חדשות ומבזקים, בעיקר בנושאי אקטואליה וביטחון.
+972 – מגזין אינטרנט באנגלית.
ערוץ 7 – תחנת רדיו ואתר אינטרנט בעברית, אנגלית ורוסית.
במחנה – הביטאון של צה"ל, מגזין מקוון בעברית בהוצאת צה"ל.
תיק דבקה – אתר חדשות בעברית ובאנגלית.
המחדש - אתר חדשות חרדי בעברית.
כיכר השבת – אתר חרדי בעברית.
כיפה (אתר אינטרנט) – אתר חדשות ותוכן המיועד למגזר הדתי-לאומי.
מידה – אתר חדשות בעברית ובאנגלית. על פי האתר, השקפת עולמו היא שמרנית ליברלית והוא תומך בחירות הפרט לצד מתן מקום לזהות הלאומית.
מעריב אונליין – אתר החדשות של מעריב השבוע.
סרוגים (אתר אינטרנט) – אתר חדשות ותוכן המיועד למגזר הדתי-לאומי.
The Times of Israel – אתר חדשות בשפות אנגלית, ערבית, צרפתית, סינית ופרסית.
וואלה! – פורטל אינטרנט בעברית.
ynet – אתר חדשות ופורטל תכנים ישראלי, הנמנה עם קבוצת ידיעות אחרונות. זמין בעברית ובאנגלית.
דוידסון און-ליין – אתר חדשות המדע, ומגזיני מדע מטעם מכון דוידסון לחינוך מדעי.
ראו גם

בית העיתונאים על שם סוקולוב
תרבות ישראלית
ועדת העורכים
לשכת העיתונות הממשלתית
עיתונות יהודית היסטורית
אינטרנט בישראל
תקשורת בישראל
טלוויזיה בישראל
עיתונות בישראל
שידור רדיו בישראל
הערות שוליים

↑  "Recorded Programs". Israel Broadcasting Authority. נבדק ב-24 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Limor, Yehiel. "The Printed Media: Israel's Newspapers". Israel Ministry of Foreign Affairs. נבדק ב-24 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
הכניסה לבית סוקולוב, בית אגודת העיתונאים.
קוראי "ישראל היום" בירושלים
ידיעות אחרונות
רכב שידור של תחנת הרדיו גלי צה"ל
ראיון בערוץ כאן 11
משרדי "The Times of Israel " בירושלים
אריות תחת הנהגת חמורים

אריות תחת הנהגת חמורים הוא ביטוי שמופיע במחקרים בתחום ההיסטוריה הצבאית ומתאר את הפעלת חיל הרגלים של צבא האימפריה הבריטית במהלך מלחמת העולם הראשונה. בבסיס הביטוי נמצאת התאוריה שהחיילים של האימפריה הם האריות שנשלחו אל מותם בשדות הקטל של החזית המערבית על ידי החמורים שהם מנהיגים ומפקדים חסרי כישורים שהיו אדישים לגורלם ולמותם. הביטוי שימש כשם למחקר ביקורתי שפרסם ההיסטוריון הצבאי הבריטי אלן קלארק בשנת 1961 תחת השם "החמורים" The Donkeys שביטא את גישת המחקר ההיסטורי של מלחמת העולם הראשונה בשנות השישים של המאה ה-20, אך זכה גם לביקורות נוקבות.
הביטוי זכה לשימוש נרחב בידי עיתונאים, היסטוריונים והוגי דעות כתמצית הביקורת על המנהיגים וניהול המלחמה מצד כל הצבאות והצדדים שהשתתפו במלחמת העולם הראשונה, וכדרך לציין שהמלחמה הייתה בזבוז של חיים חסר טעם, ללא קשר ליכולת הטכנית או אחרת של הגנרלים משני הצדדים. מנגד, מבקרי הביטוי טענו כי מנקודת המבט הבריטית, המלחמה הייתה "הכרחית ומוצלחת".
מקור הביטוי

הביטוי מבוסס על פתגמים ואמרות-כנף שהשתרשו בתרבות המערב וקדם למלחמת העולם הראשונה. פלוטרכוס ייחס למצביא האתונאי כבריאס את האמירה ש"יש לחשוש יותר מצבא של איילים בפיקודו של אריה מצבא של אריות בפיקודו של צבי". האמרה זכתה לשימוש נרחב במהלך מלחמת קרים בסוף המאה ה-19, ובעיקר לתאר את הקרבות סביב המצור על סבסטופול, שאחד מרגעי השפל שלו בהיבט זה הייתה הסתערות הבריגדה הקלה. אחד הציטוטים המפורסמים יותר נעשה על ידי קרל מרקס ופרידריך אנגלס, במאמר שפורסם ב-Neue Oder-Zeitung, באוקטובר 1855, על הטעויות והמחדלים האסטרטגיים של הצבא הבריטי במהלך נפילת סבסטופול באומרם "הבדיחה הרווחת בצבא הרוסי, ש'הצבא האנגלי הוא צבא של אריות בראשות חמורים', הוּכְחה סופית בקרב על רדן (אנ')".
מקור הביטוי > מלחמת העולם הראשונה

האצילה הגרמנית ממוצא בריטי הנסיכה אוולין בלוכר שהתגוררה בברלין בתקופת מלחמת העולם הראשונה, ציינה בספר זיכרונותיה שיצא לאור ב-1921, כי הגנרל הגרמני אריך לודנדורף ציטט אמירה רווחת במטה הכללי הגרמני, כשהוא משבח את הבריטים על אומץ ליבם: "אני אנסח את זה בדיוק כפי ששמעתי את זה במטה הכללי: הגנרלים האנגלים חסרי יכולת, לא היה לנו סיכוי אם היה להם שכל כמו שיש אומץ לחיילים שלהם, הם אריות שמובלים על ידי חמורים".
הביטוי "אריות בראשות חמורים" שימש ככותרת לספר שיצא לאור ב-1927, מאת קפטן פ.א. תומפסון. כותרת המשנה של ספר זה הייתה "הסבר כיצד הניצחון במלחמה הגדולה הושג על ידי אלה שעשו הכי פחות טעויות".
מקור הביטוי > שימושים מאוחרים יותר בביטוי

במהלך מלחמת העולם השנייה צוטט הגנרל הגרמני ארווין רומל משתמש באימרה על מנת לתאר את מהלך המצור על טוברוק בשנת 1942.
במהלך הדיון הציבורי על תהליך הברקסיט בשנת 2019 השתמשו מתנגדי המהלך בהאשטאג #led by donkeies כדי לתאר את צביעותם ואופיים של הפוליטיקאים הבריטים שהובילו את הברקסיט.
"החמורים"

ספרו הראשון של ההיסטוריון הבריטי אלן קלרק, "החמורים" The Donkeys‏ (1961), היה סקירה מהפכנית של מהלכי חיל המשלוח הבריטי במלחמת העולם הראשונה, החל במערכות של החזית המערבית, עבור בקרבות שניטשו בלוס, בנב שאפל ובארמנטייר וכלה בפיטוריו של סר ג'ון פרנץ', המפקד העליון של הכוח, והחלפתו בדאגלס הייג. הספר כלל ביקורת נוקבת על הגנרלים במלחמה ותלה בהם את האשמה לאובדן החיים הרב. שמו של הספר הוא פרפרזה על הביטוי האנגלי "Lions led by donkeys". הספר עוסק באופן נרחב בתככים הפוליטיים מאחורי הקלעים כאשר מפקדים נלחמו על השפעה, לדוגמה יחסיו הרעועים של סר ג'ון פרנץ עם בעלי בריתו הצרפתים ועם הוריישו קיצ'נר. עבודתו הושפעה מאוד מארתור לי, ידיד המשפחה, שזכר את האנדרלמוסיה ואוזלת היד ששררו בשורות חיל המשלוח. במהלך עבודתו התיידד עם ההיסטוריון באזיל לידל הארט, שהיה למנטור שלו ושדחף ללא מצרים את הטענה על האין-אונות של הגנרלים הבריטים בכתביו ומאמריו הרבים. עם צאתה לאור ספגה היצירה קיתונות של רותחין, בעיקר מהיסטוריונים תומכיו של הייג, אך בה בעת לשבחים בין השאר מפי מקס איטקן, הברון הראשון מביוורברוק, הטייקון הבריטי, מהעיתון "הטיימס" וכן מפי ברנרד לו מונטגומרי שציין אותה לטובה על תפישתה המדויקת את הכישלון המהדהד של המנהיגות הצבאית. הספר היה מקור השראה למחזמר הסאטירי "Oh! What a Lovely War", בבימויו של ריצ'רד אטנבורו.
ביקורת

ההיסטוריון הבריטי בריאן בונד (Brian Bond), ערך בשנת 1991 אוסף מאמרים על תולדות מלחמת העולם הראשונה, והביע את הרצון הקולקטיבי של המחברים השונים משנת 1991 לבסס תיאור מורכב ועמוק יותר מעבר ל"סטריאוטיפים הפופולריים של החמורים", תוך הכרה בכך שנעשו טעויות מנהיגות חמורות. ההיסטוריון הבריטי יו סטרכאן (Hew Strachan) מתח ביקורת על עמדתו האקדמית של לידל הארט וטען כי בעוד שהמנהיגות הבריטית בתחילת המלחמה עשה טעויות שעלו בחיי מספר רב של חיילים, החל מ 1915–1916 עשה המטה הכללי מאמצים רבים לצמצם את האבדות הבריטיות באמצעות טקטיקות טובות יותר ושימוש בכלי נשק חדשניים שהבולטים שבהם היו הטנק ושימוש בכלי טיס. טענה נוספת שהועלתה היא שגם הצבאות הרוסיים סבלו קשות במהלך השנים הראשונות של המלחמה, בעיקר בקרב טננברג. הטקטיקות הגרמניות סופגות ביקורת שגרתית על השימוש ללא הבחנה בטקטיקת התקפת-נגד מיידית על מנת להחזיר "קרקע אבודה", פעולה שהביאה בדרך כלל לאובדן חיים גבוה בקרב הצבא הגרמני. הצבאות הלוחמים במלחמת העולם הראשונה היו תחת פיקוד של גנרלים שלחמו מלחמות קולוניאליות במהלך המחצית השנייה של המאה ה-19, שבה המושגים של משמעת וקרבות פנים-אל-פנים נלקחו והתאימו ללחימה במלחמות נפולאון, בעוד שהמלחמה הביאה את הצבאות לעימות שהתאפיין בלחימה מול צבא של מעצמה מתועשת תוך שימוש בטכנולוגיה שווה ולעיתים עדיפה, ודרשה שינוי קיצוני בחשיבה.
מחקרים נוספים והיסטוריונים בריטים של המחצית השנייה של המאה העשרים טוענים כי הביטוי "אריות תחת הנהגת חמורים" יצר תמונה כוזבת, או לפחות חלקית מאוד, של הלחימה במלחמת העולם הראשונה. התיאור המרכזי שבסיס הטענה, שלפיו המפקדים הבריטים (ומפקדים אחרים במלחמה) חיו בפאר בטירות המרוחקות משדה הקרב, אדישים לסבלם של החיילים בשוחות ומעוניינים רק בהסתערויות של חיל הפרשים ובירי בפחדנים – "מופרך שוב ושוב על ידי העובדות, ומתקיים רק משום שכמה פרשנים רוצים להנציח את המיתוס שלגנרלים האלה, המייצגים את המעמדות הגבוהים, לא היה אכפת ממה שיקרה לחיילים בני המעמדות הנמוכים".
לקריאה נוספת

הטקסט המלא של הספר "החמורים" מאת אלו קלארק באתר ארכיון האינטרנט
פרויקט מחקר מ"אריות תחת הנהגת חמורים" אוניברסיטת בירמינגהם
שמואל ורגון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 בפברואר 1940 (בן 84) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בר-אילן 
 
שמואל ורגון (נולד בא' באדר ת"ש, 10 בפברואר 1940, בתל אביב) הוא פרופסור אמריטוס במחלקה לתנ"ך באוניברסיטת בר־אילן.
ביוגרפיה

ורגון למד בבית הספר ביל"ו בתל אביב ובמדרשית נעם בפרדס־חנה. לאחר שירותו הצבאי למד באוניברסיטת בר־אילן תואר ראשון בתנ"ך, תולדות ישראל וחינוך, כולל תעודת הוראה (תשכ"א־תשכ"ה), ולאחר מכן רכש שם תואר שני בתנ"ך (תשכ"ז־תשכ"ט).
בשנת תשל"א השתלם באוניברסיטה העברית בירושלים בתחומים גאוגרפיה היסטורית ונבואה, ובשנת תשל"ב השתלם באוניברסיטת תל אביב בתחומים גאוגרפיה היסטורית וארכאולוגיה. לאחר מכן כתב את עבודת הדוקטור שלו באוניברסיטת בר־אילן. העבודה עסקה בנושא "נאומי התוכחה בספר מיכה: עיונים בנבואות לאור הריאליה וההיסטוריה של התקופה", והוגשה בשנת תשל"ט.
כיהן כמרצה במחלקה לתנ"ך באוניברסיטת בר־אילן – בחלק מהשנים כראש המחלקה – החל משנת תשכ"ו ועד פרישתו בשנת תשס"ט. נוסף על כך שימש מרצה לתנ"ך, ובחלק מהשנים גם ראש החוג לתנ"ך, במכללת תלפיות, במכללת מורשת יעקב ברחובות ובמכללת אורות ישראל באלקנה (לפני איחודן של שתי המכללות האחרונות). החל משנת תשע"ב הוא מכהן כראש היחידה ללימודי היצירה היהודית במכללת אשקלון.
תחומי מחקרו העיקריים הם אלה: גאוגרפיה היסטורית והיסטוריוגרפיה מקראית; ספרות הנבואה; הפואטיקה של הסיפור המקראי; הפרשנות היהודית של המקרא במאה ה־19.
משפחתו

ורגון נשוי להדסה בתו של העיתונאי ברוך שיין ואב לארבעה.
ספר יובל לכבודו

עיוני מקרא ופרשנות, י, מנחות ידידות והוקרה לשמואל ורגון, בעריכת משה גרסיאל ואחרים, רמת גן תשע"א
ספריו

ספר מיכה – עיונים ופירושים, רמת גן תשנ"ד
ספר מיכה, בתוך: עולם התנ"ך, תרי עשר ב (עורך ראשי: זאב ויסמן), תל אביב תשנ"ה
שמואל דוד לוצאטו – ביקורתיות מתונה בפירוש המקרא, רמת גן תשע"ג
בארצות המקרא – מחקרים בנבואה, בהיסטוריה ובהיסטוריוגרפיה נבואית, רמת גן 2015
ספרים שערך

מחקרי מורשתנו, עיוני מחקר במדעי היהדות והחינוך, המכללה האקדמית "מורשת יעקב", א (תשנ"ט), בעריכת שמואל ורגון, שלמה זלמן הבלין וצבי בצר
עיוני מקרא ופרשנות, ה,  מנחות ידידות והוקרה לאוריאל סימון, בעריכת משה גרסיאל ואחרים, רמת גן תש"ס
עיוני מקרא ופרשנות, ז, מנחות ידידות והוקרה למנחם כהן, בעריכת שמואל ורגון ואחרים, רמת גן תשס"ה
עיוני מקרא ופרשנות, ח, מנחות ידידות והוקרה לאלעזר טויטו, בעריכת שמואל ורגון, עמוס פריש ומשה רחימי, רמת גן תשס"ח
עיוני מקרא ופרשנות, ט, מנחות ידידות והוקרה למשה גרסיאל, בעריכת שמואל ורגון ואחרים, רמת גן תשס"ט
הערות שוליים

↑  רשימת מסיימי המחזור האחד עשר - התש"ל מוסמך במדעי הרוח, מעריב, 9 במרץ 1970
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269416905171  GND: 108121354X  ISNI: 0000 0000 6654 3551  LCCN: nr94022011  VIAF: 41722514   WorldCat (עם VIAF): 41722514
מכללת תלפיות

| --- | --- |

בניין גימנסיה ומכללת תלפיות עד 1975
 מכללה
 תקופת הפעילות:  1926–הווה (כ־98 שנים) 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°00′34″N 34°45′48″E﻿ / ﻿32.0095°N 34.7633°E﻿ / 32.0095; 34.7633
 www.talpiot.ac.il
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) מכללת תלפיות(למפת גוש דן רגילה) מכללת תלפיות(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מכללת תלפיות(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מכללת תלפיות  he מכללת תלפיותhe מכללת תלפיותמפת  __ חולון (in English: Holon)  __ אזור (in English: Area) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ תל אביב-יפו (in English: Tel Aviv), __ פארק אריאל שרון (in English: Ariel Sharon Park) ממזרח: __ מועצה אזורית שדות דן (in English: Sdot Dan Regional Council) ממזרח ומדרום: __ ראשון לציון (in English: Rishon LeZion) ממערב: __ בת ים (in English: Bat Yam)  ^ כיום שטחי מקוה ישראל (in English: Mikveh Israel) הם חלק מפארק אריאל שרון   tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית הספר תלפיות בשנת 1926
תלפיות - המכללה האקדמית לחינוך או מכללת תלפיות לחינוך בחולון, היא מכללה דתית להכשרת מורות וגננות בחולון. בשנת תשנ"ה (1995) הוכרה המכללה כמכללה אקדמית להשכלה גבוהה, הרשאית להעניק תואר ראשון בהוראה.
המכללה מעניקה כיום תואר ראשון בחינוך (.B.Ed) ותואר שני בחינוך (.M.Ed).
בית ספר יסודי לבנות

לאחר מלחמת העולם הראשונה הוקם בית ספר יסודי לבנות תלפיות.
בשנת 1926 נבנה מבנה לבית הספר על מגרש (2,218 ממ"ר) שהקציבה העירייה ברחוב העבודה 25–27. המבנה הוקם בעזרת תרומתו של מר בוים על פי תוכניות האדריכל דב הרשקוביץ.
גימנסיה תלפיות

בקיץ תרפ"ט (1929) החליטו הורים של בנות שסיימו כיתה ח' בבית הספר היסודי תלפיות בתל אביב להקים בית ספר תיכון לבנות. בין המקימים היו אברהם ברוך ארטן, זלמן מייזל ודניאל סירקיס. לאחר שנתיים של גירעונות, העבירו ההורים את הבעלות בגימנסיה לידי המנהל ושני מורים. לעזרת בית הספר באו שני תורמים, צבי יעקב לוין ויעקב אלחנן רוטנברג שמימנו את בניית שני החדרים הראשונים לבית הספר. בשנה השלישית לקיום בית הספר הקציבה העירייה לבית הספר מגרש בשטח של דונם ברחוב מלצ'ט 29 פינת רחוב העבודה ועליו נבנה בתרומת אחיו של לוין, משה אליעזר לוין, מבנה לבית הספר, שהיה בבעלות העירייה. המבנה נחנך ב-6 באפריל 1932. נשי מזרחי בתל אביב סייעו לתקציב המוסד, בבניית חדר אוכל וברכישת ציוד כמו פסנתר ומכונות תפירה.
הגימנסיה כללה שמונה כיתות והכשירה את הבנות לקבלת תעודת בגרות המאפשרת לימודים באוניברסיטה. מנהל הגמנסיה היה יעקב אלישקובסקי ואחד המורים היה פנחס שיפמן.
סמינר למורות וגננות

במהלך שנות ה-30 נוסף ליד הגימנסיה סמינר לגננות אליו עברו מסיימות כיתה י"א שרצו בכך. בשנת 1940, הסמינר לגננות היה בתקופת ניסיון מבחינת ההכרה של מחלקת החינוך של הוועד הלאומי. נסיונותיו של אלישקובסקי להקים גם סמינר למורות לא צלחו ורק בתחילת שנות ה-50 נפתח מסלול למורות. בשנים 1949–1950 קיימה המכללה קורסים מקוצרים להכשרת גננות במסגרת המאמץ של משרד החינוך להכשיר  גננות עבור העולים. בשנים 1951–1952 קיימה מכללת תלפיות קורסים מקוצרים למורות בבית צעירות מזרחי, במסגרת מאמץ של משרד החינוך להכשיר כמות מספקת של מורים. המכללה קיימה אז גם כיתת מכינה למורות לתלמידות שלא סיימו י"ב.
בשנת 1959 נבנתה קומה למבנה של בית המדרש למורים, שהושלמה בתחילת 1961. בשנת 1975 עברה המכללה למבנה של בית צעירות מזרחי, בה היא פעלה עד שנת 1999.
בשנת ה-50 וה-60 ניהל יהודה מוריאל את בית המדרש למורות,  לאחר מכן מילא את מקומו יוסף ולק.
בשנת 2008 עברה המכללה לעיר חולון.
המכללה מפרסמת כתב עת שפיט בשם "כעת" בנושאי חינוך, חברה ומורשת החל משנת 2014.