stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דייג
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  זה לא רק ספורט, באתר זווית
↑  עדי חשמונאי, ‏שוק הדיג פרוץ: "אנחנו אפילו לא קרובים לסטנדרטים הנמוכים בעולם", באתר מעריב השבוע, 26 במרץ 2014
↑  רישיונות דיג – נוהל, באתר משרד החקלאות ופיתוח הכפר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533782105171  GND: 4140853-6  LCCN: sh85048686  NDL: 00562692  NKC: ph349428 
דייג חובב בפארק הלאומי רמת גן
דייג בחוף חיפה
דייגים מבנגלדש
דייג בבריכות הדגים
לארס הדהגור

| --- | --- |

 לידה:  19 בספטמבר 1942 (בן 82) הורסנס, דנמרק 
 מדינה:  ממלכת דנמרק 
 שפות היצירה:  דנית 
 
לארס הדהגור ינסן (בדנית: Lars Hedegaard Jensen, נולד ב-19 בספטמבר 1942) הוא סופר, היסטוריון, ועיתונאי יהודי-דני, שנודע כאחד מחשובי המתנגדים לאסלאם הרדיקלי, המכונה על ידו אסלאמו-פשיזם, באירופה. מייסד אגודת העיתונות החופשית (דנמרק) (Trykkefrihedsselskabet) ב-2004 ואגודת העיתונות החופשית הבינלאומית ב-2009. עמית מחקר בכיר במכון גייטסטון.
קורות חיים

הדהגור נולד ב-1942 בעיר הורסנס, שבדנמרק. ב-1969 נישא לברברה לוין, יהודייה אמריקאית והתגייר למענה. ב-1971 סיים תואר שני בהיסטוריה באוניברסיטת ארהוס (Aarhus) וב-1973 גם באנגלית באוניברסיטת קופנהגן. היה עד גיל 40 חבר ב"מפלגת העבודה הסוציאליסטית" הדנית ( Socialistisk Arbejderparti), שהייתה מפלגה טרוצקיסטית.
במהלך שנות השבעים היה הדהגור אחד העורכים של סדרת ספרי היסטוריה, Fundamental Historie, שתיארה את קורות העולם במאה העשרים מנקודת מבט שמאלית. אחר כך כיהן כעורך בהוצאת "פוליטיקן" הדנית ובמקביל גם שימש כיועץ לאחת מהסתדרויות העובדים של דנמרק ועורך כתב העת שלה. בשנים 1987–1989 כיהן כאחד משני העורכים הראשיים של העיתון השמאלי - העצמאי הקטן Dagbladet Information (הדהגור היה העורך השמאלי, בעוד פיטר נובו משמש כעורך הימני "המאזן"). במהלך שנות התשעים עבד כעורך עבור גוף בינפרלמנטרי סקנדינבי הקרוי "המועצה הנורדית" (Nordisk Råd) ובשנים 1999–2008 היה עיתונאי ובעל טור קבוע בעיתון הוותיק ביותר בדנמרק ואחד הוותיקים ביותר בעולם - Berlingske Tidende. הטור שכתב ב"ברלינסקה טידנדה" נקרא Groft Sagt - "לדבר בבוטות". את תוכני הטור הזה ודומיהם הוא משמיע וכותב גם כיום (2013) כפרשן פוליטי בעיתונות, ברדיו ובטלוויזיה, בדנמרק וברחבי העולם.
נשוי כיום בפעם השנייה, גר בקופנהגן ויש לו שלושה ילדים ועוד בת מאומצת אחת.
לוחם באסלאם הרדיקלי

ב-2004 ניסה הדהגור להתקבל לאגודת הסופרים הדנית וסורב בשל ספריו ומאמריו האנטי מוסלמים. אגודת הסופרים הדנית איבדה בשל כך תמיכה כספית ממשלתית מסוימת, מכספי הלוטו הדני ואילו הדהגור, בתגובה אישית משלו הקים באותה שנה, יחד עם כמה תומכים, את "אגודת העיתונות החופשית" הדנית. ב-2009 הוקמה אגודת העיתונות החופשית, הבינלאומית, המאגדת את כל הסניפים שיצרה בינתיים האגודה הדנית, ברחבי העולם. הדהגור מכהן כנשיא האגודה הדנית ונשיא האגודה הבינלאומית, עד היום.
בנובמבר 2008 פוטר הדהגור מה"ברלינסקה טידנדה", לאחר עשר שנות כתיבת טור שבועי קבוע שם. על פי ה"פוליטיקן" הדני פיטוריו באו על רקע התנגדותו העזה לאסלאם הרדיקלי והתבטאויותיו הבוטות בטורו בתחום זה.
בדצמבר 2009 נתן הדהגור ראיון ארוך, בו תקף כהרגלו את המוסלמים או לפחות חלקם בהפרות שונות של זכויות האדם, בייחוד כלפי נשותיהם שלהם. הוא הועמד לדין בעקבות זאת בחשד כי ביצע עבירה של השמעת הצהרות גזעניות. בינואר 2011 הוא זוכה, בבית משפט דני בערכאה נמוכה, אך במאי 2011, בערעור המדינה בפני ערכאת ביניים, הוא הורשע ונידון לקנס של 5.000 קרונות דניות (כ-1000$).
בעקבות ההרשעה ובטרם נידון ערעורו בערכאה העליונה הוא אמר: "המפסידים האמיתיים היום הם חופש הדיבור והנשים המוסלמיות. איך נוכל לדבר עבורם אם אנחנו מסתכנים בכך שהמדינה תדביק עלינו תווית של גזענות?".
ב-20 באפריל 2012 זוכה הדהגור מכל אשמה על ידי בית המשפט העליון של דנמרק, בפסק דין שניתן פה אחד על ידי כל שבעת השופטים שישבו לדין. עם זאת, הזיכוי נבע מכך שראו בדבריו משום שיחה פרטית שלא לפרסום ולא מסיבות של הגנה על חופש הדיבור כפי שהוא ביקש וטען.
באוגוסט 2012 הקים הדהגור כתב עת אינטרנטי חדש בשם Dispatch International. החל מינואר 2013 מופיע כתב העת גם כשבועון בשלוש שפות: אנגלית, דנית ושוודית. הדהגור מכהן כאחד משני העורכים הראשיים שלו.
ב-5 בפברואר 2013 דפק מתנקש "בעל מראה זר" על דלת ביתו של הדהגור בקופנהגן, התחזה לדוור וכשהדהגור פתח את הדלת הוא ירה בכיוון ראשו. היריה החטיאה, הדהגור בן ה-70 לא נפגע, נאבק במתנקש והצליח להבריחו. רוב רובה של העיתונות הליברלית תומכת זכויות האדם וחופש העיתונות התעלמה מניסיון הרצח או דיווחה עליו בקיצור נמרץ. המתנקש זוהה, נעצר בטורקיה ודנמרק ביקשה את הסגרתו, אולם באוקטובר 2014 דווח כי בחילופי שבויים בין טורקיה לבין "המדינה האסלאמית" (דאעש) הוא שוחרר יחד עם קבוצת קיצונים אסלאמיים גדולה, כנגד אנשי קונסוליית טורקיה במוסול, שנישבו על ידי דאעש בעת המתקפה בצפון עיראק (2014).
כשהדהגור תוקף כיום את עמדות השמאל כלפי האסלאם הוא משתמש בשיטות ניתוח וויכוח מרקסיסטיות ורואה את עצמו עד היום כמרקסיסט.
ספרים שכתב או ערך

Fundamental historie. Alfabetisk opslagsbog (GEC Gad, 1973)
Fundamental historie. Fra krig til krig. Tiden 1914-45 (GEC Gad, 1974)
Fundamental historie. Den amerikanske Fred. Tiden 1945-62 (GEC Gad, 1975)
Fundamental historie. Produktion og Samfund: Danmarks og Nordens historie (Gad, 1978)
Fundamental historie. Den permanente krise. Tiden 1962-79 (Gad, 1979)
Hvem-Hvad-Hvor 1984 (red.)(Politikens Forlag, 1983)
Fundamental historie: Krise og opbrud : tiden 1945-84 (Gjellerup & Gad, 1984)
Politikens Ruslandshistorie, bind 1-3 (red.) (Politikens Forlag, 1986)
Regionalpolitikken utfordres (med Bjarne Lindström, Noralv Veggeland) (NordREFO, 1992)
Det sterke Norden i et regionalisert Europa (med Noralv Veggeland) (Vett & Viten 1994)
En nordisk mening med Europa (Foreningen Norden, 1994)
Bosnia and the West : a hearing 15-16 January 1996 (Det Udenrigspolitiske Selskab, 1996)
Temaer til tiden, bind 1 (med Jørgen Lerche Nielsen) (Gyldendal Uddannelse, 1997)
I krigens hus : islams kolonisering af Vesten (med Helle Merete Brix og Torben Hansen) (Hovedland, 2006)
Groft sagt : Lars Hedegaards 100 bedste (Trykkefrihedsselskabets Bibliotek, 2009)
1400 års krigen : islams strategi, EU og frihedens endeligt (med Mogens Camre) (Trykkefrihedsselskabets Bibliotek, 2009)
Frihedens væsen: Fra Perikles til Hirsi Ali (red.) (Trykkefrihedsselskabets Bibliotek, 2009)
ראו גם

תאו ואן גוך
סלמאן רושדי
בת יאור
פרנק גפני
חרט וילדרס
שבאנה רחמאן
הערות שוליים

1 2  Information, ינואר 2008
↑  אתר האגודה הדנית
↑  ציטוט הפוליטיקן כפי שהובא ב- News Library, ב-14 בנובמבר 2008
↑  מאי 2011, Europe News
↑  Danish Supreme Court Acquits Hedegaard, אן שניידר, The Legal Project, אפריל 2012
↑  "Free Speech Found Guilty by Europe", באתר Gatestone Institute
↑  אתר העיתון
↑  Europenews
↑  BBC News, פברואר 2013
↑  The Disturbing Anonymity Of Lars Hedegaard, באתר IBTimes, פברואר 2013
↑  "קפה הפוך", 7 בפברואר 2013
↑  דאגלס מוריי, 8 בפברואר 2013, ספקטייטור
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 137334559  ISNI: 0000 0000 7885 4226  LCCN: nb2007013372  SELIBR: 316701  SUDOC: 18471656X  VIAF: 90790660   WorldCat (עם VIAF): 90790660
קרב שוויבה (1915)

מקלענים הודים בקרב שוויבה
קרב שוויבה (Shaibah, Shu'aiba) היה התקפת נגד של הצבא העות'מאני, שנערכה באפריל 1915 בקרבת העיירה שוויבה (אנ'), כנגד כוחות בריטים שהגנו על העיר בצרה במהלך המערכה במסופוטמיה במלחמת העולם הראשונה. הקרב הסתיים בניצחון מוחץ של הבריטים.
רקע

עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה שלטו העות'מאנים במסופוטמיה מזה כ-400 שנה. שלטון זה היה רופף והשלטון המרכזי באיסטנבול התבסס על נציגים מקומיים להם הוענקה סמכות בתמורה לשתוף פעולה.
מנגד שלטו הבריטים במתקני הפקה וייצור נפט בפרס דרך חברת הנפט האנגלו-איראנית וראו במפרץ הפרסי גזרה אסטרגית בו יש לשמור את מתקני היצור וקווי ההולכה בכל מחיר.
עם פרוץ המלחמה, בספטמבר 1914, התייצבו הבריטים והטורקים משני עברי המתרס ומשום כך מיהרו הבריטים לשלוח כוחות להגן על מתקני הנפט בנמל הנפט באבאדאן. הטורקים, לעומתם, ייחסו חשיבות נמוכה למסופוטמיה ולכן דיללו את כוחותיהם בגזרה זו לטובת תגבור כוחותיהם במערכה על סיני וארץ ישראל ומערכה בקווקז.
קרבות מקדימים

המערכה במסופוטמיה החלה ב-6 בנובמבר 1946 כשכוחות בריטיים פלשו לעיירה פאו שבשפך נהר הפרת והתקדמו משם לכוון צפון מערבה לאורך הנהרות פרת וחידקל. בהמשך אותו חודש כבשו הכוחות הבריטים את העיר בצרה במהלך קרב בצרה. במהלך דצמבר כבשו הבריטים, בקרב אל-קורנה גם את העיירה אל קורנה (אנ') עקב מיקומה האסטרטגי על מפגש הנהרות פרת וחידקל.
פעולות אלו חיזקו את אחיזתה של בריטניה באזור שאט אל ערב והבטיחו את אספקת הנפט מפרס דרך עיר הנפט אבאדאן.
מטרות הקרב

הפיקוד הטורקי שאף לעצור את התקדמות הבריטים לתוככי מסופוטמיה וראה בעיר בצרה נקודת מפתח לסיכול פעילותם של הבריטים. לשם כך החל לטוות תוכנית להתקפת נגד לכיבוש בצרה וסילוק הבריטים מהאזור.
זירת הקרב

העיירה שוויבה נמצאת כ-10 ק"מ מדרום מערב לבצרה. לאחר שהבריטים אבטחו את צידה המזרחי והצפוני של בצרה הפך צידה הדרום מערבי ל"בטן הרכה" של העיר וזאת על אף שביצות חצצו בין שוויבה לבצרה.
הכוחות הלוחמים > צבא בריטניה

בעיירה שוויבה התבצרו כ-7,000 חיילים בריטים כשרובם מהבריגדה ההודית ה-30 (אנ') (של הדיוויזיה ה-12) בפיקודו של מייג'ור גנרל צארלס מליס (אנ'). חיילים אלו הקימו מערך של תעלות וגדרות תיל.
הכוחות הלוחמים > הצבא העות'מאני

בעקבות צמצום הכוחות בגזרת מסופוטמיה הצליח הפיקוד הטורקי להציב למשימה זו רק כ-4,000 חיילים סדירים בפיקודו של לוטננט קולונל סולימאן אסקרי ביי. לכן פנה הפיקוד לעזרתם של שבטים ערבים וכורדים שהעמידו לרשות הצבא הטורקי כ-14,000 לוחמים. הכח הטורקי תוגבר בסוללות תותחים.
מהלך הקרב > 12 באפריל

הקרב החל לפנות בוקר בהפגזה מסיבית על ביצורי הבריטים כשלקראת ערב החלו חיילי הרגלים לזחול לכוון המאחזים הבריטים אך נהדפו בירי בריטי ונסוגו לאחור.
מהלך הקרב > 13 באפריל

במהלך היום הבחינו הבריטים בניסיון של כוחות טורקים לאגף את שוויבה ולהתקדם לכוון בצרה. המפקד הבריטי, מילס, שלח 2 רגימנטים לתקוף את הכוחות הטורקים אך אלו נהדפו. מילס מיהר לתגבר את הכח בתוקף בעוד שני רגימנטים וכן בסוללות ארטילריה. עיקר המאמץ היה כנגד לוחמי השבטים הערבים ובסוף היום פוזרו כוחות אלו ורבים מהם נשבו.
מהלך הקרב > 14 באפריל

המאמץ הבריטי הופנה כעת לכוחות הטורקים הסדירים. חילופי האש נמשכו כל היום ללא תפנית לצד כלשהו. בשעות אחר הצהריים הובילו חיילי הרגלים הבריטים של רגימנט "דורסט" מתקפת כידונים על העמדות הטורקיות כשהחיילים ההודים בעקבותיהם. לאחר קרב פנים אל פנים נטשו הטורקים את עמדותיהם ונסוגו כ-120 ק"מ צפון מערבה לכוון אל-כות. בגלל תשישות הכוחות הבריטים ומחסור בתחמושת ובמים הם לא נערכו למרדף אחר הנסוגים.
תוצאות הקרב

עם נסיגת הטורקים אובטח האגף הדרום מערבי של בצרה ולא עשה עוד ניסיון לתקוף את העיר.
תבוסת השבטים הערבים והכורדים הביאו לכך שהם לא פעלו יותר כנגד הבריטים.
נפגעים:
בצד הבריטי: כ-1,600 פצועים וחללים.
בצד הטורקי: כ-2,400 פצועים וחללים. מפקד הכח סולימאן אסקרי ביי, שנפצע בקרב, האשים את עצמו בתבוסת כוחותיו והתאבד.
הקצין הבריטי מייג'ור ג'ורג' ווילר (אנ'), שנהרג בזמן שהוביל את אנשיו ב-2 ימי הקרבות הראשונים, זכה על אומץ ליבו בצלב ויקטוריה
לקריאה נוספת

Charles Townsend, Desert Hell, The British Invasion of Mesopotamia (Harvard University Press, Cambridge, Massachusetts, 2010).
A.J. Barker, The First Iraq War, 1914-1918, Britain's Mesopotamian Campaign,(Enigma, New York, 2009; originally published in 1967 as The Bastard War(US)/The Neglected War(UK)).
הערות שוליים

↑  רגימנט רמחי "האריאנה" ה-7 ורגימנט רובאי "וולסלי" ה-104
↑  רגימנט הרגלים "דורסט" ה-2 ורגימנט הרגלים "פונג'אב" ה-24
| המערכה במסופוטמיה במלחמת העולם הראשונה |
| --- | --- | --- |
| כללי | מסילת הברזל ברלין-בגדאד | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| קרבות | 1914: קרב בצרה • קרב אל-קורנה 1915: קרב שוויבה • קרב עמארה • קרב נאסריה • קרב א-סין • קרב קטסיפון 1916: המצור על כות • קרב שייח' סעד • קרב ואדי • קרב אום-אל-האנה • קרב דוג'יילה 1917: קרב כות השני • כיבוש בגדאד • קרב סאמארה • קרב רמאדי הראשון • קרב רמאדי השני 1918: קרב חאן בגדאדי • קרב שרקט • האוטונומיה של נג'ף במלחמת העולם הראשונה | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| יחידות | צבא בריטניה: הצבא הבריטי • חיל המשלוח ההודי • הדיוויזיה השלישית "לאהור" • הדיוויזיה השישית "פונה" • הדיוויזיה השביעית "מירוט" • הדיוויזיה ה-12 ההודית • הדיוויזיה ה-13 "המערבית" • הדיוויזיה ה-14 ההודית • הדיוויזיה ה-15 ההודית • הדיוויזיה ה-17 ההודית • הדיוויזיה ה-18 ההודית הצבא העות'מאני: הארמייה השישית | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| אישים | צבא בריטניה: ג'ון ניקסון • צ'ארלס טאונסנד • ג'ורג' פרדריק גורינג • פרסי לייק • פנטון איילמאר • פרדריק סטנלי מוד • ג'ורג יאנגהאזבנד • אלכסנדר קוב • ויליאם מרשל הצבא העות'מאני: אנוור פאשה • קולמר פון דר גולץ • נוראדין איברהים פאשה • סולימאן אסקרי ביי • חליל כות • מוסה קזם קראבקיר • עלי איחסן סביס • איסמעיל האקי ביי (אנ') | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| אתרים | אנדרטת בצרה • בית הקברות הצבאי הבריטי בעמארה • בית הקברות הצבאי הבריטי בבצרה • בית הקברות הצבאי הבריטי בבגדאד • בית הקברות הצבאי הבריטי בכות • שער הודו | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| תוצאות | הפסקת האש של מודרוס • הסכם סוור | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
פרסי ג'קסון ותקוות האולימפוס

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ריק ריירדן
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  פנטזיה
 הוצאה
 הוצאה:  Hyperion Books גרף (בעברית)
 תאריך הוצאה:  2009
 מספר עמודים:  381 (בגרסה המקורית)
 הוצאה בעברית
 תרגום:  יעל אכמון
 סדרה
 סדרת ספרים:  פרסי ג'קסון והאולימפיים
 ספר קודם:  פרסי ג'קסון והקרב על המבוך
 הספר הבא:  פרסי ג'קסון וגביע האלים
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002703480
פֶּרְסִי ג'קסון ותקוות האולימפוס (באנגלית: The Last Olympian) הוא רומן פנטזיה המבוסס על המיתולוגיה היוונית. הספר הוא החמישי בסדרת פרסי ג'קסון והאולימפיים שכתב ריק ריירדן. בספר, מנסים האל למחצה הבדיוני פרסי ג'קסון ואלי האולימפוס לעצור את קרונוס מלהשמיד את האולימפוס. הספר יצא לאור ב-2009, קיבל ביקורות חיוביות, והיה רב-מכר לנוער.
עלילה > המשימה ב'נסיכה אנדרומדה'

הספר מתחיל בפגישה של פרסי עם רייצ'ל אליזבת דר - בת תמותה שפרסי פגש בספר השלישי שמסוגלת לראות דרך הערפול. הפגישה נקטעת כאשר צ'ארלס בקנדורף, חצוי מביתן הפייסטוס, קורא לפרסי למשימה על ספינתו של קרונוס, 'הנסיכה אנדרומדה'. על הספינה הם מגלים שלוק ידע כבר שהם באים מכיוון שיש לו מרגל במחנה החצויים. בקנדורף ופרסי מפוצצים את הספינה, בקנדורף לא שרד את הפיצוץ. ופרסי מצליח להימלט ומאבד את הכרתו. פרסי מתעורר בממלכתו התת-ימית של פוסידון ומגלה שהוא נמצא תחת מצור של הטיטאן אוקיינוס. הוא מגלה שם את אחיו, הקיקלופ טייסון. פוסידון שולח אותו חזרה ליבשה, ואומר שפרסי יכול לראות את הנבואה הגדולה במלואה. פרסי חוזר למחנה ומספר על מות בקנדורף. בת זוגו של בקנדורף, סילנה בוריגרד, ביתה של אפרודיטה, מוצאת את נחמותיה דווקא לצד חברתה מביתן ארס, קלאריס לה רו.
עלילה > הנבואה

במחנה החצויים, לקראת המלחמה, מתכנסים כירון וראשי הביתנים: פרסי, אנבת', קלאריס, סילנה, ג'ייק מייסון (מחליפו של בקנדורף), האחים שוד, פולוקס מביתן דיוניסוס, קייטי גרנדר מביתן דמטר ומייקל יו מביתן אפולו. פרסי מספר להם מה קרה על 'הנסיכה אנדרומדה' ועל המרגל ואז קורא את הנבואה הגדולה לאחר שלקחה מן האורקל של דלפי:
שש עשרה שנים ימלאו חרף כל המכשולים
לצאצאם החצוי של האלים הגדולים,
סביבו ישקע עולם בשינה שאין לה סוף,
להב מקולל את נפש הגיבור יקטוף,
בחירה גורלית את חייו תקפד,
את משכן האלים לקומם או לאבד
עלילה > הטבילה בנהר הסטיקס וההכנה למלחמה

פרסי משוטט ביער ופוגש את ניקו, דפנה נימפת היער ואת הסאטיר לנאוס שלא מבינים לאן גרובר נעלם. ניקו ופרסי יוצאים לשאול כדי שפרסי ייטבל בנהר הסטיקס ויהפוך לבלתי פגיע, כדי שיוכל לנצח את לוק/קרונוס שעשה את אותו דבר. בדרך לשאול פרסי וניקו עוצרים אצל אמו המשוגעת של לוק, מאי קסטלאן ,שמספרת להם שלוק ביקש את ברכתה. פרסי וניקו עוצרים גם אצל אמו של פרסי והיא מברכת אותו. פרסי וניקו נכנסים לשאול דרך שער אורפאוס ואז ניקו לוקח אותו לאביו האדס בלי לספר לפרסי, כי אביו הבטיח לספר לו על המשפחה שלו. האדס כולא את פרסי בניגוד לעסקה שהוא עשה עם ניקו, אולם ניקו מחלץ אותו. הם עוברים את האדס, ופרסי טובל בסטיקס. פרסי חושב על אנבת' בתור משהו שייקשר בינו לבין עולם בני האנוש. פרסי נשאר פגיע רק בנקודה קטנה בגבו התחתון. פרסי יוצא מהשאול, בעוד ניקו נשאר שם. פרסי אוסף חצויים להילחם בקרונוס והציידות באות לעזרתם אך ביתן ארס נשאר במחנה בגלל סכסוך בינם לבין ביתן אפולו.
עלילה > התעצמות צבא קרונוס

קרונוס מתכנן להשתלט על תרבות המערב ומעיר את טיפון המפלץ בהר סנט הלן. אל החלומות מורפיאוס מרדים בפקודת קרונוס את כל בני התמותה, האדס נשאר בשאול ולא יוצא למלחמה, דמטר ופרספונה נשארות איתו, פוסידון לא מצטרף בגלל המצור של אוקיינוס, ביתן ארס מחליטים לא להילחם בגלל הסכסוך עם ביתן אפולו, וקרונוס מצליח להשיג את כל המידע ממחנה החצויים בעזרת המרגל.
עלילה > חלוקת הביתנים לגשרים

החצויים נלחמים בצבא קרונוס. צבא קרונוס פוגע ברבים מצבא החצויים, והורג חלק מהם. פרסי אינו פגיע מכיוון שטבל בנהר הסטיקס. פרסי מבין שהחצויים, וציידות ארטמיס שהצטרפו אליהם, צריכים להגן על מנהטן לבדם. הוא משכנע את אלי נהרות ההדסון והאיסט לוודא שצבאו של קרונוס לא עובר בשטחם, בפקודת פרסי, כל אחד מהביתנים שומר על גשר או מנהרה אחר שמוביל למנהטן:
מייקל יו וביתן אפולו על גשר ויליאמסבורג
קייטי גרנדר וביתן דמטר על מנהרת ברוקלין-באטרי
קונור שוד וחצי ביתן הרמס אחד על גשר מנהטן
טראוויס שוד וחצי ביתן הרמס השני על גשר ברוקלין
סילנה בוריגרד וביתן אפרודיטה על מנהרת קווינס-מידטאון
ג'ייק מייסון וביתן הפייסטוס על מנהרת הולנד
מלקולם פייס וביתן אתנה על גשר קווינסבורו
תאליה גרייס והציידות על מנהרת לינקולן
אנבת' ופרסי הפעילו את תוכנית 23 - התעוררות לחיים של פסלי העיר, שנלחמים לצידם.
עלילה > הקרב על גשר ויליאמסבורג

אלי נהרות ההדסון והאיסט עושים עסקה עם פרסי: הטבעת מפלצות העוברות מדרכם תמורת ניקוי נהרותיהם. הוא מגיע לגשר ויליאמסבורג על מנת לעזור למייקל יו. פרסי מביס בשנית את המינוטאור. אית'ן נקמורה, בן נמסיס הלוחם לצד צבאו של קרונוס, מנסה לפגוע בפרסי, ופוגע במקום זה פגיעה קשה באנבת'. פרסי מציל אותה ונלחם בקרונוס. הוא שובר את גשר ויליאמסבורג ובורח מהמקום. פרסי מנצח בקרב, אבל מייקל יו נופל.
עלילה > מלון פלאזה

פרסי והחצויים מתבצרים במלון פלאזה. אנבת' מספרת לפרסי שלוק פגש אתה בעצמו לפני עלילת הספר הקודם. גרובר מגיע למלון ומספר לפרסי שגייס את מרבית רוחות הטבע בעיר, ועל קרבות שונים שראה, בהם איבד כמעט 40 חברים בצבאו. הוא מספר על טיטאן נוסף שנכנס לעיר - היפריון. בחלומו רואה פרסי את ניקו מנסה לזמן את רוחה של אימו, ואביו מראה לו חיזיון בו נראים האדס, ניקו, אחותו ביאנקה ואימם מריה. זאוס מפוצץ את המקום והאדס מספיק להציל את ילדיו, אך לא את אשתו. התמונה מתחלפת ופרסי רואה את רייצ'ל אליזבת דר, חברתו בת התמותה שרואה בערפול, מסכימה ללכת לבית הספר השנוא עליה, ובתמורה אביה לוקח אותה למנהטן, שם היא עוזרת לחבריה.
עלילה > חזרתו של ביתן ארס

לקראת סוף המלחמה, ביתן ארס מחליט להצטרף למלחמה, אולם מי שמנהיגה אותם היא למעשה סילנה בתחפושת של קלאריס. היא מנסה לעמוד מול הדרקון הלידי, אך הוא הורג אותה. קלאריס מגיעה למקום והורגת את הדרקון, אך לא מספיקה להציל את חברתה. סילנה מודה שהיא המרגלת, כי לוק הבטיח לה שאם היא תעשה את זה הוא לא יהרוג את בקנדורף.
עלילה > קרבות אחרונים במלחמה

פרסי מביס את היפריון. כירון מארגן צבא קנטאורים שמבריח את המפלצות. קרונוס כמעט מגיע לאולימפוס, אבל האדס מופיע עם דמטר, פרספונה, ניקו, וצבא המתים שלו, להילחם בצבאו של קרונוס.
עלילה > הקרב הסופי

פרסי מספר לאנבת' שלוק, שקרונוס שולט בגופו, מנסה להיאבק בקרונוס, ובאולימפוס אנבת' נותנת לו את הסכין שלה להביא ללוק. פרסי מביא בחשש את הסכין ללוק, והוא תוקע אותו בנקודת התורפה שלו, ובכך מתאבד יחד עם קרונוס. כאשר הוא גוסס הוא מבקש מפרסי שידאג לחצויים הלא רצויים. בסכין הזאת הבטיח לוק לאנבת' שיגן עליה לפני שנים רבות, כאשר היו חברים, וכשבגד בה, הסכין הפכה מקוללת.
עלילה > לאחר הקרב

אלי האולימפוס מצליחים להביס את המפלץ טיפון בעזרת פוסידון, ומצליחים להציל את האולימפוס. אלות הגורל באות לשאת את התכריכים של לוק, וזאוס נותן לתאליה עזרה בגיוס ציידות חדשות, ובקבורת הציידות שמתו במלחמה (האדס הבטיח שהן יגיעו לאליסיום). הוא נותן לטייסון אלה חדשה, ואת משרת גנרל צבאות האולימפוס. גרובר מקבל מדיוניסוס את משרת אדון הפרא, יורשו של האל פאן שהתפוגג, ומשרה במועצת זקני הפרסות. אנבת' מקבלת מאתנה את משרת אדריכלית האולימפוס, ומשקמת אותו לאחר שנהרס. פרסי מקבל מפוסידון ומזאוס את ההזדמנות להפוך לאל, אך דוחה את ההצעה. במקום זאת הוא מבקש שילדי האלים הזוטרים יקבלו כבוד כמו ילדי האולימפיים, שכל החצויים יוכרו על ידי האלים, והופך להיות בן הזוג של אנבת'. רייצ'ל, ידידתו של פרסי הופכת להיות האורקל החדשה. נבואתה הראשונה הייתה הנבואה הגדולה השנייה:
שבעה חצויים יענו לאתגר.
עולם ומלואו יסער או יבער.
נדרים לקיים עד כלות הנשימה,
בשערי המוות תגעש מלחמה.
עמאר יונס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1969 (בן 55 בערך) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת חיפה 
 תחום יצירה:  צילום 
 
עמאר יונס (נולד ב-1969) הוא אמן, צלם, איש עסקים ומדריך צלילה ערבי-ישראלי.
ביוגרפיה

עמאר יונס הוא בוגר בית הספר לצילום גליץ ובעל תואר בספרות אנגלית וייעוץ חינוכי מאוניברסיטת חיפה. ממקימי בית הספר לצילום ״עדשות״ במגזר הערבי, מלמד צילום בגליץ ומוביל את פרויקט צילום הזקנים בגלריה לאמנות אום אל פחם.
יונס הציג בתערוכות יחיד בגלריה לאמנות אום אל פחם והשתתף בתערוכות קבוצתיות, בין היתר: במוזיאון ארץ ישראל, מוזיאון האסלאם, גלריה גאורדיני בברלין ועוד.
הוא פעיל בפיתוח תחום הצילום במגזר הערבי ובהעלת המודעות בנושא שמירת הטבע. בשנים האחרונות הוא זכה בתחרויות צילום בינלאומיות, ביניהן בתחרות אילת הים האדום שנערכת מזה מספר שנים.
יונאס לא הגיע במקור מתחום האומנות ורגלו לא דרכה במוזיאון עד הרגע בו עבודותיו הוצגו שם בשנת 2010, הוריו ייעדו אותו להיות רופא, לאחר שמגיל צעיר בלט בכישוריו ולמד בתיכון האורתודוקסי היוקרתי בחיפה. הוא נסע ללמוד רפואה בגרמניה, ואחרי שלמד גרמנית במשך כמה חודשים, ביום הראשון ללימודי הרפואה, ארז את חפציו וחזר לישראל. בגלל רצונו לפרוש מהלימודים משפחתו ניתקה עימו קשר והוא עבר לתל אביב שם נשאר כשנה וחצי שאחריהן חזר לכפר והחל ללמוד ספרות ואחר כך מנהל עסקים.
בשנת 1988 הקים יונאס, ביחד עם אחיו, את פארק המים ״תל-אלמרח״, שפירושו גבעת השמחה. הפארק, שממוקם סמוך לכפרו כולל מגלשות מים, מתקנים, בריכה בגודל של אלף מ״ר וגם אולם אירועים גדול. כיוון שפארק המים פתוח רק כמה חודשים בשנה, יונס מצא את עצמו עם זמן פנוי והחל לצלול בים, בדרכו ההישגית הוא הפך עם הזמן לעוזר מדריך ואחרי כן למדריך צלילה. בעקבות הצלילה נחשף לראשונה לעולם הצילום. במהלך צלילה, אחת החניכות ביקשה שיצלם אותה מתחת למים וכך התחיל להתעניין בצילום והשקיע בציוד צילום מתחת למים והתמקד בעיקר בצילום מאקרו תת- ימי.
התחרות הראשונה שבה השתתף זיכתה אותו במקום הראשון. הוא שלח תמונה של סוסי ים שצילם בנמל קיסריה לתחרות צילום תת-מימי מטעם המגזין ״ים״ ובית הספר הימי״רופין״. הזכייה דרבנה אותו להמשיך להשקיע בצילום והוא החל לצלם גם מחוץ למים.
"בתחילת דרכי כצולל, הייתי חושב יותר על ציד דגים אבל עברתי מהפך. מצולל שדג דגים הפכתי לצלם של דגים ושאר בעלי חיים ימיים. מאז אני מנסה לשכנע גם צוללים אחרים שלא להמשיך בציד של דגים בים. הנושא של שמירת טבע נמצא אצלי גבוה מאוד ובכל ההדרכות עם החניכים שלי בקורס צלילה וצילום, אני מלמד על החשיבות של איסוף אשפה ולא לפגוע בסביבה הטבעית של החיות המצולמות".
חיים אישיים

חי ויוצר בכפר עארה.
תערוכות

2012 - עדות מקומית, התערוכה העולמית והישראלית לצילומי עיתונות, מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב
2012 - צללי הזמן, תיעוד של זקני ואדי עארה- תערוכה קבוצתיתי, גלריית אום אל פחם
2014 - תערוכת צילום אוצר: גיא רז בתיאטרון יפו, יפו- עיר עתיקה.
2017 - "ים האש". אוצר: גיא רז. הגלריה לאמנות עכשווית אום אל פחם
2018 - ״עמוד ענן״,מוזיאון הרצן שטרוק, חיפה.
פרסים

2009 - במקום שלישי בתחרות היוקרתית לצילום עיתונות,״עדות מקומית״
2010 - מקום ראשון בתחרות הצילום ״אפסון העולמית״ באילת.
2010 - פעמיים מקום ראשון + מקום שלישי בקטגוריות שונות בתחרות היוקרתית לצילום עיתונות,״עדות מקומית״.
ביבליוגרפיה > ספרים וקטלוגים

פרופ׳ מוסטפא כבהא, גיא רוז, צלילי הזמן, תיעוד של זקני ואדי עארה, הגלריה לאומנות און אל- פחם, 2007-2012, עמ 53–55.
ביבליוגרפיה > כתבות

אלעזר ג׳ני, ככלות הכל והתמונה, ידיעות השרון-כפר סבא, 10 בפברואר 2012, עמוד 70
ניב טל, חיות רעות, הארץ- מוסף הארץ, 27 בדצמבר 2013 עמוד 47
סתר שאול, הארץ- גלריה, תמונות מכינונה של אומה, 22 במרץ 2017, עמוד 6
הערות שוליים

↑  ארז ארליכמן, קליק לדג: הצצה לעולם הצילום של עמאר יונס, ynet סביבה ומדע, 26.11.14
↑  ידיעות השרון-כפר סבא, ככלות הכל והתמונה, ג׳ני אלעזרי, עמוד 70 10.2.2012
↑  סובינסקי יעל, "אכלתי מהזבל כדי לרכוש את אמונם", כלכליסט, 09.12.2013
↑  סתר שאול, תמונות מכינונה של אומה, הארץ- גלריה, 22.03.2017, עמוד 6.
↑  פרופ׳ מוסטפא כבהא, גיא רוז, צלילי הזמן, תיעוד של זקני ואדי עארה, הגלריה לאומנות אום אל- פחם, 2007-2012 עמוד 53
↑  סובינסקי יעל, "אכלתי מהזבל כדי לרכוש את אמונם", כלכליסט, 09.12.2013
↑  סובינסקי יעל, "אכלתי מהזבל כדי לרכוש את אמונם", כלכליסט, 09.12.2013
↑  פרופ׳ מוסטפא כבהא, גיא רוז, צלילי הזמן, תיעוד של זקני ואדי עארה, הגלריה לאומנות אום אל-פחם, 2007-2012 עמוד 55
↑  אלעזרי ג׳ני,  ככלות הכל והתמונה, ידיעות השרון-כפר סבא, 10.2.2012, עמוד 70