stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחסום 300

| --- | --- |
 קואורדינטות:  31°43′33″N 35°12′15″E﻿ / ﻿31.725905°N 35.204146°E﻿ / 31.725905; 35.204146
  (למפת ירושלים מוגדלת) מחסום 300(למפת ירושלים רגילה) מחסום 300(למפת הרי ירושלים רגילה) מחסום 300(למפת הרי ירושלים מוגדלת) מחסום 300 he
 
מחסום 300
מחסום 300 (הידוע גם כמחסום רחל) הוא מחסום בולט בסמוך לגדר ההפרדה בין ירושלים לבית לחם המופעל על ידי המנהל האזרחי, חיל המשטרה הצבאית, משמר הגבול ומשטרת ישראל. המעבר במתכונתו הנוכחית הוקם ב-2005 ומיועד בעיקר למעבר תיירים וצליינים. המחסום פועל במהלך כל ימי השבוע. בנוסף על כך, המחסום מאפשר מעבר של פועלים פלסטינים.
במרץ 2016 העיתון ידיעות אחרונות ביקר את הצפיפות במחסום ואת היחס של הרשויות הישראליות נגד הפלסטינים. ביקורת זו התחזקה עם פרוץ מגפת הקורונה בישראל. בשנת 2020. ארגון השמאל מחסום Watch ביקר אף הוא את ההתנהלות במחסום. לאור הביקורת, המחסום עבר שיפוץ בעלות מיליוני ש"ח באביב 2019.
הערות שוליים

↑  מעברים יבשתיים רחל, באתר המשרד לשיתוף פעולה אזורי (ארכיון)
↑    עודד שלום, מחסום הבושה, באתר "ידיעות אחרונות", 15 במרץ 2016
↑  יניר יגנה‏, תנאים ירודים במעבר רחל מסכנים את בריאותם של אלפים: "התנהלות מכוונת", באתר וואלה, 17 בדצמבר 2020
↑  מחסום בית לחם (300) - "מעבר רחל", באתר מחסוםווטש, ‏16 ביולי 2007
↑  אוהד חמו, ‏מהפכה במחסום: כך "נעלמה" הצפיפות, באתר ‏מאקו‏, 20 במאי 2019
↑  מעבר רחל המשודרג נפתח לתנועה, באתר ערוץ 7, ‏15 באפריל 2019
לפידוליט

| --- | --- |
גביש לפידוליט מברזיל
גביש לפידוליט מברזיל
 תכונות המינרל
 הרכב כימי:  KLi2Al(Al,Si)3O10(F,OH)2
 מערך קריסטלוגרפי:  מונוקליני
 צורת הגביש:  הגבישים דמויי לוחיות פסאודו-משושים פריזמתיים עד 20 ס"מ אורך, מקבץ קשקשי, כמו כן כמסה חסרת צורה או גרגירית.
 צבע:  סגול עד ורוד חיוור, אדום-ורד, אפור-סגלגל, צהבהב, לבן, חסר צבע
 ברק:  זגוגי עד פנינתי
 שקיפות:  שקוף עד שקוף למחצה
 פצילות:  מושלמת בכיוון אחד ({001}) יוצרת "פתיתים"
 שבירה:  בלתי שווה
 קשיות:  3-2.5 בסולם מוס
 משקל סגולי:  2.9-2.8
 שרטוט:  לבן
 מידע נוסף:  הלוחיות הנוצרות בפצילות גמישות ואלסטיות, בכמה דוגמיות נמצאה תופעת טריבולומינסנציה
 מינרלים נלווים:  קוורץ, ספודומן, אמבליגוניט, קולומביט, קסיטריט, טופז, נציצים וטורמלין
לפידוליט הוא מינרל פילוסיליקטי - (סיליקט במבנה בצורת לוחיות) לשעבר, אחד מסוגי הנציצים.
תכונות > הרכב וקריסטלוגרפיה

נוסחת המבנה הכימי של הלפידוליט היא KLi2Al (Al,Si)3O10(F,OH)2. הלפידוליט מכיל כמויות זעירות של המתכות האלקליות רובידיום וצזיום.  בעבר נחשב הלפידוליט כסוג מינרל בפני עצמו, אולם כיום הוא מוגדר כתערובת ביניים בתמיסה המוצקה שבין פוליליתיוניט לטריליתיוניט.
הלפידוליט מתגבש במערכת המונוקלינית, חבורת סימטריות נקודתית "מונוקלינית רגילה"  2/m\ , וחבורת סימטריות מרחבית C2/m. הפרמטרים של תא היחידה הם: Å‏a=5.209‏, b=9.011Å‏, c=10.149Å, וגודלה של זווית β הוא 100:77°.
המבנה הפנימי של הלפידוליט, כמו של המינרלים בקבוצת הנציצים, הוא של לוחיות זעירות ברוחב של מספר אנגסטרם. כל לוחיות בנויה משני סוגי שכבות:
הסוג הראשון הוא שכבה של טטרהדרונים של סיליקה (SiO4). שלושה מתוך ארבעת אטומי החמצן שבסיליקה נמצאים במישור השכבה ומתחברים לאטומי חמצן של הטטרהדרונים האחרים באותה שכבה ויוצרים בכך רשת של משושים. אטום החמצן הרביעי בסיליקה המהווה את הקודקוד הרביעי של הטטרהדרון מתקשר עם השכבה הבאה, כאשר כל אטומי החמצן "מצביעים" באותו כיוון. אלומיניום מחליף לעיתים את הצורן בטטרהדרונים. משום שהצורן הוא ארבע־ערכי בעוד שהאלומיניום הוא שלוש־ערכי נדרש פיצוי חשמלי שבא בצורת קטיון אשלגן.
הסוג השני הוא שכבה הבנויה מאוקטהדרונים (גופים בעלי שמונה מישורים) שבמרכזם אלומיניום או ליתיום המוקפים באטומים של חמצן או בקבוצת ההידרוקסיל (OH).
בלפידוליט שכבה אחת של אוקטהדרונים מקושרת משני צדדיה לשתי שכבות של טטרהדרונים. בין הלוחיות מפרידה שכבת ביניים המכילה יונים ספוחים (בעיקר אשלגן). גביש המינרל בנוי מלוחיות הנערמות זו על גבי זו וביניהן יש שכבות ביניים, הפצילות המושלמת של המינרל מתרחשת לאורך שכבות הביניים אלו.
תכונות > תכונות פיזיקליות

הגבישים דמויי לוחיות פסאודו-משושים פריזמתיים עד 20 ס"מ אורך, כמו כן מופיע המינרל כמקבץ קשקשי, כמסה חסרת צורה או גרגירית. ללפידוליט יש פצילות מושלמת בכיוון אחד ({001}) היוצרת "פתיתים". הקשיות של המינרל נמוכה, 3-2.5 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הממוצע 2.9 גרם לסמ"ק.
תכונות > תכונות אופטיות

אופטית המינרל הוא דו-צירי שלילי. מקדמי השבירה של הלפידוליט הם: nα=1.525–1.548‏, nβ=1.551–1.58‏ ו-nγ=1.554–1.586. גבישי הלפידוליט שקופים עד שקופים למחצה, צבעם בדרך כלל הוא בגוונים של סגול עד ורוד חיוור, אדום-ורד, אפור-סגלגל, צהבהב, לבן, או חסר צבע. הצבע הסגול-ורדרד הוא מאפיין של הלפידוליט ומשמש כאמצעי זיהוי שלו, אבל מוסקוביט ורוד או לפידוליט חיוור מאוד עלולים להקשות על הזיהוי. בשקף מנוסר הלפידוליט חסר צבע. הברק של הלפידוליט הוא זגוגי או פנינתי, והנפיצה שלו חלשה. הלפידוליט ניחן בפליאוכרואיזם (עד כמה משתנה צבע המינרל בהתאם לזווית בה מסתכלים בו) חלש. מזווית אחת (X) המינרל כמעט חסר צבע, ומזוויות אחרות (Y ו-Z) הוא ורוד או סגול חיוור. בכמה דוגמיות נמצאה תופעת טריבולומינסנציה (פליטת אור בעת שהמינרל נשבר).
גילוי ומקור השם

המינרל נתגלה לראשונה ב-1792 בפגמטיט רוזנה (Rožná), ליד העיירה זדאר נד סזאוו (Žďár nad Sázavou) באזור ויסוצ'ינה (Vysočina), במוראביה שבצ'כיה. מקור השם מיוונית: "לפידוס" הוא "קשקש" בהתייחס למבנה הנציצי שלו.
האגודה הבינלאומית למינרלוגיה פסלה את השם לפידוליט כשם של מינרל עצמאי, והוא מוגדר כיום כתערובת ביניים בין פוליליתיוניט לטריליתיוניט, אבל השם ממשיך להתקיים, בייחוד אצל אספני המינרלים. בשם לפידוליט מכנים כיום כל נציץ המכיל ליתיום שגונו בהיר, בטרם נעשתה לו בדיקת מעבדה לקביעה מדויקת של הסוג. לפי כך דוגמיות הנמכרות כ"לפידוליט" עלולות להיות בפועל פלוגופיט או מוסקוביט.
ב-1861 גילו רוברט בונזן וגוסטב קירכהוף את היסוד רובידיום באנליזה של כמות קטנה של מלחי רובידיום שהופקו מזיקוק של 150 קילוגרם לפידוליט.
שימושים

מקור למתכות - הלפידוליט הוא מקור להפקת ליתיום. כמות הליתיום במינרל משתנה במידה רבה, ולכן ניתן לנצל רק לפידוליט עשיר יחסית בליתיום למטרה זו. הלפידוליט הוא גם מקור ראשי להפקת המתכות האלקליות הנדירות רובידיום וצזיום.
אבן לקישוט – הגוון הוורוד-סגול האופייני ללפידוליט הפך אותו לאבן מבוקשת בין אספני המינרלים. סלעים הבנויים מתערובת של לפידוליט וטורמלין ורודים הם מקור לאבנים לגילוף.
מבודד מפני חום – בתכונה זו, הקיימת גם בנציצים אחרים, נעשה שימוש בתעשייה.
מקור ותפוצה

לפידוליט מצוי בפגמטיטים גרניטיים, שבהם נוצר בהחלפה מטאסומטית של ביוטיט או מוסקוביט, יחד עם מינרלים אחרים המכילים ליתיום כדוגמת ספודומן אמבליגוניט וטורמלין; בעורקי קוורץ שנוצרה בטמפרטורה גבוהה; בגרייזן, ובסלעי גרניט.
מקומות בהם ניתן למצוא את המינרל כוללים את פגמטיט רוזנה (Rožná), ליד העיירה זדאר נד סזאוו (Žďár nad Sázavou) באזור ויסוצ'ינה (Vysočina), במוראביה שבצ'כיה. (שם נמצא המינרל לראשונה); בהר מיקה (Mica) סמוך לעיירה פאריס במחוז אוקספורד במדינת מיין, בנפות מסה גרנדה (Mesa Grande) ופאלה (Pala) במחוז סן דייגו בקליפורניה, ובמכרה אינגרסול (Ingersoll) בסמול לקיסטון (Keystone) במחוז פנינגטון בדקוטה הדרומית שבארצות הברית; באלאבשקה בהרי אורל שברוסיה; בפגמטיט וארוטרסק (VarutrÄask), 15 ק"מ צפונית מזרחית לסקלפטה (Skellefteå) במחוז וסטרבוטן (Västerbotten) שבשוודיה; במכרה טנקו (Tanco), אגם ברניק (Bernic) במניטובה שבקנדה; בפגמטיט וירגם דה לה לאפה (Virgem da Lapa) במדינת מינאס ז'ראיס שבברזיל; ובהזאריבג בביהר שבהודו.
לקריאה נוספת

Deer, W.A., R.A. Howie, and J. Zussman Rock Forming Minerals 3A: Micas (Second Edition), Pages 651-677
Hurlbut, Cornelius S.; Klein, Cornelis (1985), Manual of Mineralogy, Wiley, (20th ed.) ISBN 0-471-80580-7
הערות שוליים

↑  ראו את פסקת גילוי ומקור השם
↑  H. Nechamkin, The Chemistry of the Elements, McGraw-Hill, New York, 1968.
↑  פרויקט rruff
↑  אתר Webmineral
↑  G. Kirchhoff, R. Bunsen (1861). "Chemische Analyse durch Spectralbeobachtungen". Annalen der Physik und Chemie. 189 (7): 337–381. doi:10.1002/andp.18611890702.
↑  אתר Mineral galaries
↑  לרשימה המלאה ניתן להיעזר בקישור לאתר Mindat.
מטאל קלאסי

מטאל קלאסי (באנגלית: Traditional heavy metal) המכונה גם "מטאל מסורתי", או פשוט "הבי מטאל" הוא הז'אנר המובחן הראשון של מטאל. חלוקת זרם המטאל לסגנונות החלה רק עם הגל החדש של ההבי מטאל הבריטי בשנות השמונים, לפני כן כל להקות המטאל נחשבות ללהקות הבי מטאל קלאסי. בהגדרה הרחבה, ההבי מטאל הקלאסי כולל בתוכו גם את להקות גלאם מטאל ואף חלק מלהקות הת'ראש מטאל הראשונות.
מאפיינים אמנותיים

ההבי מטאל הקלאסי מתאפיין ביצירות ארוכות ומורכבות, נגינה כבדה ואגרסיבית אך מלודית, שירה מלודית בקול חזק וגבוה, מיקוד על הרמוניה בין שתי גיטרות, ריפים אגרסיביים וסולואים ארוכים, טכניים ומהירים של גיטרה חשמלית.
לצד הדגש החזק שניתן לכלי הנגינה, ובמיוחד לגיטרה חשמלית, בולטים במטאל הקלאסי הזמרים בעלי הקול הגבוה. המפורסמים שבהם הם רוב הלפורד (ג'ודס פריסט), ברוס דיקינסון (איירון מיידן), רוני ג'יימס דיו, אריק אדמס (Manowar), קינג דאיימונד (מרסיפול פייט), ולרי קיפלוב (Aria) וקאיי האנסן (Helloween). אולם, יש גם מספר יוצאי דופן כגון אודו, סולנה של אקספט, השר בקול צרוד וצווחני, או כריס בולטדן, סולנה של Grave Digger, הידוע בקולו הנמוך, העבה והמחוספס; אך יחד עם זאת - שירתו מלודית.
היסטוריה

בדור המייסדים של ההבי מטאל, שהדגישו נגינת גיטרה חשמלית וירטואוזית ומקצבים חזקים ניתן לציין את ג'ימי הנדריקס, איגי פופ, לד זפלין, בלאק סבאת' ודיפ פרפל. שלוש האחרונות הן להקות אנגליות אשר החלו את דרכן בשלהי שנות השישים - נחשבות ללהקות האם המייסדות של זרם ההבי מטאל, אם כי מבחינה מוזיקלית הן יותר קרובות להארד רוק מאשר למטאל קלאסי.
בעוד האמנים הללו הביאו את הבשורה האמנותית החדשה, להקות אחרות בשנות השבעים, אשר לקחו אף הן את הרוק לכיוון הכבד והרועש, סחפו את הקהל באמצעות הופעה חיצונית בלתי שגרתית, כגון תלבושת בית ספר אצל AC/DC האוסטרלים ואיפור כבד אצל קיס ואליס קופר, התפרעות על הבמה ושימוש במוטיבים "שטניים" בשירים ובהופעות. יש המצביעים על תקופה זו כתקופת "התמסחרות" שבה להקות כבלו אויסטר קאלט זכו להצלחה מתונה בקרב קהל "אמצע הדרך" וסצנת רוק השיער של לוס אנג'לס החלה לפרוח ולהגיע לקהלי הפופ, במיוחד בשנות השמונים המוקדמות. להקות חשובות נוספות משנות השבעים הן אקספט וסקורפיונז הגרמניות, שתיים מחלוצות הרוק הכבד והבלדות רוק וג'ודס פריסט האנגלית, אשר חבריה אף זכו לכינוי "אלי מטאל" (Gods of Metal).
פריצת המטאל הקלאסי הייתה בשנות השבעים המאוחרות עם תנועת הגל החדש של ההבי מטאל הבריטי, אשר שילבה אלמנטים מהמטאל הבריטי של שנות ה-70 ומהפאנק הבריטי והייתה פופולרית מאוד בזמנה, גם בשוק האמריקאי. הגל החדש של ההבי מטאל הבריטי הקיף מאות להקות שקמו בשנים 1980–1984 (רובן לא שרדו ולא התפרסמו), כשהמפורסמות שבהן הן איירון מיידן, דף לפרד ודיאמונד הד. להקות אלו, ביחד עם מספר להקות לא-בריטיות, כגון ManOWar ווואספ האמריקאיות, Grave Digger ו-Helloween הגרמניות ומרסיפול פייט הדנית, מהוות את הגרעין של ההבי מטאל הקלאסי.
המטאל הקלאסי פרח במהלך שנות השמונים. הפופולריות שלו פחתה בשנות השמונים המאוחרות, לטובת פופולריות רוק השיער מחד והת'ראש מטאל מאידך, ולהקות רבות שינו את סגנונן לאחד מאלו.
במהלך שנות התשעים, עם הופעתם ופריחתם של סגנונות המטאל האירופאי המודרני, רבים הספידו את ההבי מטאל הקלאסי, אך למרות זאת, שב המטאל הקלאסי ושגשג פעם נוספת, בעיקר בגרמניה, בדמותן של להקות חדשות רבות אשר קיבלו השראה לא מלהקות מטאל מודרניות בנות זמנן, אלא דווקא מהלהקות הקלאסיות של שנות השמונים. בין להקות אלה אפשר למנות את פרימל פיר הגרמנית, אשר מנגנת הבי מטאל כבד וטכני במיוחד, המושפע מאוד מהמוזיקה של ג'ודס פריסט. לעומתה, מג'סטי הגרמנית, מנגנת הבי מטאל עדין ומלודי, ומושפעת מאוד ממנוור. להקת הבי מטאל נוספת היא גאמא ריי הגרמנית, להקתו של קאיי האנסן, סולנה הראשון של Helloween.
מספר סולנים של להקות ההבי מטאל המובילות בשנות השבעים והשמונים פרשו מלהקותיהם ויצאו לקריירת סולו בשנות התשעים: רוב הלפורד מג'ודס פריסט, ברוס דיקינסון מאיירון מיידן, אודו מאקספט וקינג דאיימונד ממרסיפול פייט. שני הראשונים חזרו לאחר מספר שנים ללהקותיהם.
רשימת להקות

| --- | --- |
 להקות חלוצות בתחום בלאק סבאת'  לד זפלין  דיפ פרפל  איירון מיידן  ג'ודס פריסט  Manilla Road  Queensryche להקות חדשות (משנות התשעים והלאה) Audiovision  Eidolon  Intense  אנגרה (Angra)  Axel Rudi Pell  Brainstorm  Jacobs Dream  Desert  Distant Thunder  Zimmer's Hole  Kotileplto  יורן (Jorn)  לורדי (Lordi)  מג'סטי (Majesty)  מסטריף  Nightmare  Steel Attack  Sinner  Force of Evil  Feinstein  Pretty Maids  Primal Fear  Cryhavoc  Rebellion  רייג' (Rage)  MVP   :  להקות נוספות 3 Inches of Blood  Evidence One  Udo  אומן (Omen)  Ironsword  Axxis  אריה  Armored Saint  Battleroar  Badlands  ברוס דיקינסון (Bruce Dickinson)  גאמא ריי (Gamma Ray)  The Lord Weird Slough Feg  דוקן (Dokken)  דיו (Dio)  Dream Evil  Hanker  Helloween  וואספ (WASP)  Wizard  White Skull  וייטסנייק (Whitesnake)  Vain  טארוט (Tarot)  Twisted Tower Dire  טוויסטד סיסטר (Twisted Sister)  Loudness  Metal Church  Meliah Rage  Manowar  מרסיפול פייט (Mercyful Fate)  סאקסון (Saxon)  סטלה מאריס  Skullview  Fight  Pegazus  פול די'אנו (Paul Di'anno)  Firewind  פנטרה (Pantera)  Factor Stracha  Paragon  Cauldron Born  קייג' (Cage)  Running Wild  רוב הלפורד (Rob Halford)  Racer X
בלאק סבאת'
מיעוט אחר מיעוט

מיעוט אחר מיעוט היא מידה מדרשית, אחת מ-32 מידות של רבי יוסי הגלילי, ולפיה ניתן להפיק משמעות מן המקרא שאינה כתובה במפורש בכך שהכתוב מביע לשון כפול של שלילה. בכל זאת, אין בכח המידה לנגד את עיקר הבנת פשט המקרא אלא לפרש כוונת המקרא.
במדרש הספרא, התנא רבי יהודה משתמש בלימוד זה יותר משאר חבריו התנאים.
פעולת המידה

עניין המיעוט במקרא הוא ביטוי שבא למעט דבר כללי אל מקרה ספציפי. אמנם, כשיש מיעוט אחד ואחריו בא מיעוט שני, אומרים שהמיעוט השני אינו בא למעט פעם שנית, אלא אדרבה הוא בא לרבות.
המלבי"ם מגדיר את המידה ככלל ההגיוני שכל שלילה אחר שלילה דינה לא לשלול אלא לחייב. בכל זאת, החיוב הנדרש מוגדר להיות סימילרי ומעין הדבר שעליו מדובר במפורש.
מיעוט שלישית

במקרה שבא עוד מיעוט אחר השני, קיימים חילוקי דעות בחז"ל האם המיעוט השלישי בא למעט שוב את השני או שמתחילים לספור מחדש כלומר שאין המיעוט השלישי פועל על השני ולא קשור אליו כלל ועיקר
ההיגיון של מיעוט שלישי פורש על ידי המלבי"ם כבא להגביל את המיעוט השני ולמעט את הריבוי שניתן לדרוש ממנו (מחמת המיעוט שהוא גורם) -ולא נרבה כל דבר שרוצים לרבות.
דוגמאות

המידה מיעוט אחר מיעוט פועלת על לשונות של כפל שלילה כ”וַיֹּאמֶר אַבְרָהָם כִּי אָמַרְתִּי רַק אֵין יִרְאַת אֱלֹהִים בַּמָּקוֹם הַזֶּה וַהֲרָגוּנִי עַל דְּבַר אִשְׁתִּי” (בראשית כ יא), ו”וַיֹּאמְרוּ הֲרַק אַךְ בְּמֹשֶׁה דִּבֶּר ה' הֲלֹא גַּם בָּנוּ דִבֵּר וַיִּשְׁמַע ה'” (במדבר יב ב).
אולם, לימוד יותר מסובך מופיע בסוף חומש ויקרא אודות מצוות חיובו של הכהן להעריך אדם או שדה למעריך שנתדלדל מעושרו שהיה לו בשעת הערכתו -שם מדובר על מיעוט אחר מיעוט בן עשר פעמים;
| דרישת מיעוט אחר מיעוט> סדר הפסוקים | דרישת מיעוט אחר מיעוט> ביטוי המקרא | דרישת מיעוט אחר מיעוט> הערות נוספות |
| --- | --- | --- |
| א (שלש פעמים) | ”וְאִם מָךְ הוּא מֵעֶרְכֶּךָ וְהֶעֱמִידוֹ לִפְנֵי הַכֹּהֵן וְהֶעֱרִיךְ אֹתוֹ הַכֹּהֵן עַל פִּי אֲשֶׁר תַּשִּׂיג יַד הַנֹּדֵר יַעֲרִיכֶנּוּ הַכֹּהֵן” (ויקרא כז ח) | מדובר בערכי אדם |
| ב (שתי פעמים) | ”וְהֶעֱרִיךְ הַכֹּהֵן  אֹתָהּ בֵּין טוֹב וּבֵין רָע כְּעֶרְכְּךָ הַכֹּהֵן  כֵּן יִהְיֶה” (ויקרא כז יב) | מדובר בערכי בהמה |
| ג (שתי פעמים) | ”וְאִישׁ כִּי יַקְדִּשׁ אֶת בֵּיתוֹ קֹדֶשׁ לַ-ה' וְהֶעֱרִיכוֹ הַכֹּהֵן בֵּין טוֹב וּבֵין רָע כַּאֲשֶׁר יַעֲרִיךְ אֹתוֹ הַכֹּהֵן כֵּן יָקוּם” (ויקרא כז יד) | מדובר בערכי בתים (נדל"ן) |
| ד | ”וְאִם אַחַר הַיֹּבֵל יַקְדִּישׁ שָׂדֵהוּ וְחִשַּׁב לוֹ הַכֹּהֵן אֶת הַכֶּסֶף עַל פִּי הַשָּׁנִים הַנּוֹתָרֹת עַד שְׁנַת הַיֹּבֵל וְנִגְרַע מֵעֶרְכֶּךָ” (ויקרא כז יח) | מדובר בערכי שדה אחוזה |
| ה | ”וְהָיָה הַשָּׂדֶה בְּצֵאתוֹ בַיֹּבֵל קֹדֶשׁ לַ-ה' כִּשְׂדֵה הַחֵרֶם לַכֹּהֵן תִּהְיֶה אֲחֻזָּתוֹ” (ויקרא כז כא) | מדובר בערכי שדה אחוזה שלא נפדה טרם בא שנת יובל |
| ו | ”וְחִשַּׁב לוֹ הַכֹּהֵן אֵת מִכְסַת הָעֶרְכְּךָ עַד שְׁנַת הַיֹּבֵל וְנָתַן אֶת הָעֶרְכְּךָ בַּיּוֹם הַהוּא קֹדֶשׁ לַ-ה'” (ויקרא כז כג) | מדובר בשדה מקנה כסף (כמקביל לשדה אחוזה המתקבלת בירושה) |
דוגמאות > מספר הכהנים

אולם, יש חילוקי דעות אודות מספר הכהנים שמזקיקים להיות נוכחים במעמד הערכין, לפי דברי המשנה ופרשנותו של שמואל (אמורא), בערכי שדה ואדם צריכים רק כהן אחד מבין העשר דינים, ואילו לפי דעתו של רב הונא בריה דרב נתן ייתכן לומר שמזמינים חמישה כהנים להיזקק להערכה -כי בעת גמר לימוד שני מיעוטים מתחילים למנות מחדש.
דיון נוסף בשיטת מיעוט אחר מיעוט הוא המחלוקת התנאית אם נתינת הזרוע, לחיים וקיבה לכהנת נחשב כקיום ציווי התורנית. דעתם של דבי רבי אליעזר בן יעקב שניתן לתרום את מתנת הזרוע, לחיים וקיבה אל כהנת על סמך לימוד של מיעוט אחר מיעוט
הערות שוליים

↑  מלבי"ם לספר מלכים א ח ט
↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ט"ו, עמוד א'
↑  "איילת השחר" כלל רל"ז
↑  יכול..כל עיקר (שלא יראו כלל) תלמוד לומר "רק אין", אין מיעוט אחר מיעוט אלר לרבות, הה"ד וייראו האנשים מאד -חזקוני בראשית כ יא
↑  שגם באהרן וגם במרים דיבר הקדוש ברוך הוא -ל"ב מדות, מדה ד
↑  רש"י, מסכת סנהדרין, דף ט"ו, עמוד א', ד"ה אמא חמשה כהנים וחמשה ישראל
↑  תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף קל"ב, עמוד א' על סמך שתי פעמים שכתוב כהן במקרא (וזה יהיה משפט הכהנים..ונתן לכהן -פרשת שופטים)
| מידות שהתורה נדרשת בהן |
| --- | --- | --- |
| שבע מידות של הלל הזקן | קל וחומר • גזרה שווה • בניין אב מכתוב אחד • בניין אב משני כתובים • כלל ופרט • כיוצא בו במקום אחר • דבר הלמד מעניינו |  |
| שלש עשרה מידות של רבי ישמעאל | קל וחומר • גזרה שווה • בניין אב מכתוב אחד • בניין אב משני כתובים • כלל ופרט • פרט וכלל • כלל ופרט וכלל • כלל שהוא צריך לפרט • פרט שהוא צריך לכלל • דבר שהיה בכלל ויצא מן הכלל ללמד • דבר שהיה בכלל ויצא לטעון טעון אחר שהוא כעניינו • יצא לדון בדבר חדש • דבר הלמד מעניינו • דבר הלמד מסופו • שני כתובים המכחישים זה את זה |  |
| שלשים ושתים מידות של רבי אליעזר בן רבי יוסי הגלילי | ריבוי • מיעוט • ריבוי אחר ריבוי • מיעוט אחר מיעוט • קל וחומר מפורש • קל וחומר סתום • גזרה שווה • בניין אב • דרך קצרה • דבר שהוא שנוי • מחבור שנחלק • דבר שבא ללמד ונמצא למד • דבר שאחריו מעשה והוא פרטו של ראשון • דבר גדול שנתלה בקטן הימנו • שני כתובים המכחישים זה את זה • דבר שהוא מיוחד במקומו • דבר שאינו מתפרש במקומו ומתפרש במקום אחר • דבר שנאמר במקצת והוא נוהג בכל • דבר שנאמר בזה והוא הדין בחברו • דבר שנאמר בזה ואינו עניין לו אבל הוא עניין לחברו • דבר שהוקש לשתי מידות • דבר שחברו מוכיח עליו • דבר שהוא מוכיח על חברו • דבר שהיה בכלל ויצא מן הכלל ללמד על עצמו • דבר שהיה בכלל ויצא מן הכלל ללמד על חברו • משל • לשון נופל על לשון • נגד • גימטריה • נוטריקון • מוקדם שהוא מאוחר בעניין • מוקדם שהוא מאוחר בפרשיות |  |
מדליית השירות הכללי (1962)

| --- | --- |

קדמת העיטור (ימין) ואחוריו (שמאל)
 
 פרטים
 מדינה:  בריטניה הממלכה המאוחדת
 סוג:  אות מערכה
 המעניק:  המונרך הבריטי
 למען:  שירות במערכות השונות  בין 2007 - 1962
 זכאות:  חיילי צבא הבריטי
 סטטוס:  לא פעיל
 נוסד:  6 באוקטובר 1964
 החליף את:  מדליית השירות הכללי (1918) מדליית שירות הצי הכללי (1915)
 היררכיה
 הבא:  מדליית השירות הכללי (2008)
מדליית השירות הכללי 1962 (באנגלית: General Service Medal בר"ת: 1962 GSM) הייתה מדליית מערכה אשר הוענקה למשרתים בכוחות המזוינים של בריטניה על השתתפות במערכות השונות בתקופת השנים 1962–2007. העיטור נוסד בשנת 1964 וניתן לחיילים אשר השתתפו בתקופה האמורה במערכות, ביניהם; צפון אירלנד, מלחמת וייטנאם ומלחמת לבנון הראשונה.
המדליה נוסדה כדי להחליף ולאחד את מדליית השירות הכללי (1918) (שהוענק למשרתים בצבא הבריטי וחיל האוויר המלכותי) ומדליית השירות הכללי של הצי (שהוענק למשרתים בצי המלכותי). המדליה הייתה פעילה כאמור עד לשנת 2007 כאשר היא הוחלפה במספר מדליות מערכה (מדליות השירות המבצעי; Operational Service Medal).
תיאור

המדליה מורכבת מדיסק עשוי כסף בקוטר 36 מ"מ. בחלקה הקדמי מוצבת דמותה של המלכה אליזבת', בטבעת סביבה נכתב בראשי תיבות תוארה המלכותי המלא; 'ELIZABETH II DEI GRATIA REGINA FID DEF' (אליבת' השנייה, בחסד אלוהים, מגנת האמונה).
מצידה השני של המדליה נכתב למען שירות מערכה 'FOR CAMPAIGN SERVICE' ומעל הכיתוב מוצב הכתר הבריטי.
המדליה תלויה מסרט המורכב מפס סגול עבה שבשני צדדיו פסים ירוקים דקים. תצורה זו נהוגה גם באות העיטור (גרסה מוקטנת של העיטור אשר נענדת באירועים לא פורמליים).
אבזמים

סך הכל היו 13 אבזמים לציון פעולות ומערכות שונות שניתנו לענידה על סרט העיטור. המספר הרב היותר שניתן לאדם אחד הוא ככל הנראה שישה.
| --- | --- |
 בורנאו (Borneo): העימות האינדונזי-מלזי  רדפן (Radfan): המערכה בתימן  דרום חצי האי ערב (South Arabia): המערכה בתימן  חצי האי המלזי (Malay Peninsula): העימות האינדונזי-מלזי  דרום וייטנאם (South Vietnam): מלחמת וייטנאם  צפון אירלנד (Northern Ireland): העימותים בצפון אירלנד:  דופאר (Dhofar): המערכה בתימן  לבנון (Lebanon): מלחמת לבנון הראשונה  פינוי מוקשים (Mine Clearance): שירות במפרץ סואץ  המפרץ (Gulf): מפרץ סואץ והמפרץ הפרסי  כווית (Kuwait): מלחמת המפרץ  צפון עיראק ודרום טורקיה (N. Iraq & S. Turkey): מלחמת המפרץ  מערכות אוויר בעיראק (Air Operations Iraq): פעילות אווירית לאחר מלחמת המפרץ
מחסום אוטרנטו

המשחתת האוסטרו-הונגרית סנט אישטבן, שטובעה בידי ספינת טורפדו איטלקית בדרכה להתקפה על מחסום אוטרנטו
מחסום אוטרנטו (באנגלית: Otranto Straits Barrage) היה כינויו של ההסגר הימי שהטילו מדינות ההסכמה במצר אוטרנטו במלחמת העולם הראשונה. המחסום התפרש מברינדיזי שבאיטליה לאי קורפו שבצד האלבני של הים האדריאטי ומטרתו למנוע מהצי האוסטרו-הונגרי לצאת לים התיכון ולאיים על פעילות כוחות מדינות ההסכמה. ההסגר היה יעיל במניעת מעברן של ספינות, אך בלתי יעיל במניעת מעברן של צוללות.
המחסום

רוחבו של הים האדריאטי במיצרי אוטרנטו הוא מאה קילומטר. המחסום הורכב מצי של ספינות מכמורת המצוידות "ברשתות אינדיקציה" מפלדה שנועדו ללכוד את הצוללות או לפחות להודיע לספינות שעל פני השטח על נוכחותן ונתמך על ידי משחתות ומטוסים. כאשר הוקם המחסום, ב-1915 פטרלו בו כ-20 ספינות מכמורת אולם מחסור בספינות שהופנו למבצע גליפולי ומבצעים ימיים אחרים השאירו את ההסגר בלא יכולת מספקת להתמודדות עם צוללות מדינות המרכז. מ-1915 ועד 1917 נלכדה צוללת אחת בלבד על ידי רשתות הפלדה.
האוסטרים ארגנו מספר פשיטות ליליות על המחסום - חמש ב-1915, תשע ב-1916 ועשר ב-1917. הפשיטה הגדולה ביותר של האוסטרים התרחשה בין 14 ל-15 במאי 1917, כאשר הסיירות 'נוברה' (Novara), 'הלגולנד' (Helgoland) ו'סיידה' (Saida), המשחתות 'קספל' (Csepel) ו'באלטון' (Balaton) ושלוש צוללות, תחת פיקודו של האדמירל ההונגרי מיקלוש הורטי (לימים העוצר של הונגריה) הטביעו 14 ספינות מכמורת. הסיירות הבריטיות 'דרתמות' (Dartmouth) ו'בריסטול' (Bristol) יחד עם משחתות איטלקיות וצרפתיות, תחת פיקודו של תת-האדמירל אלפרדו אקטון יצאו מברינדיזי אל הצי האוסטרי ונפגשו בקרב המכונה מאז "הקרב במיצרי אוטרנטו". הבריטים פגעו ב'סיידה' והוציאו את ה'נוברה' מכלל פעולה, והורטי המפקד האוסטרי נפצע קשה. הבריטים ניתקו מגע כאשר הבחינו בכוחות אוסטריים גדולים היוצאים מקטארו לעזרת ספינותיהן והסיידה גררה את ה'נוברה' בחזרה לקאטרו. 'דרתמות' נפגעה על ידי צוללת כשחזרה לברינדיזי. לילה קודם לכן הניחה אותה צוללת עצמה מוקשים ביציאה מהנמל של ברינדיזי, המשחתת הצרפתית 'באוטופיו' (Boutefeu) פגעה באחד מהמוקשים האלה באותו היום ממש, התפוצצה וטבעה.
ביוני 1918 החליט מיקלוש הורטי, מפקד הצי האוסטרו-הונגרי על התקפה כנגד המחסום הימי תוך שימוש בארבע ספינות הקרב (דרדנאוט) החדישות ביותר של הצי, אולם בדרך לים האדריאטי הוטבעה ה'סנט אישטבן' (SMS Szent István) על ידי ספינת טורפדו איטלקית וההתקפה בוטלה.
מ-1917 ועד 1918 תוגבר כוחם של הציים האמריקאי והאוסטרלי והגיע לשיא של 35 סיירות, 52 ספינות מכמורת ויותר ממאה כלי שיט נוספים אחרים. למרות זאת, המשיכו צוללות מדינות המרכז לחמוק דרך המחסום עד סוף המלחמה.
מסדר ציון

סמל מסדר ציון
מסדר ציון (בצרפתית Prieuré de Sion) הוא שמה של אגודת סתרים בדויה אשר הייתה במרכזה של תרמית היסטוריוגרפית רחבת היקף בעלת אופי של תאוריית קשר. השמועה בדבר קיומו של הארגון הופצה לראשונה בשנת 1956 על ידי קבוצה צרפתית בשם אילומינטי, בת ארבעה חברים: פייר פלנטאר, אנדרה בונומה, ג'ין דלוואל וארמנד דפה. ככל הנראה מתוך מטרה לקדם עמדות שמרניות ומלוכניות, הקבוצה הפיצה ידיעות בדבר אחווה סודית בשם "מסדר ציון" אשר הוקמה בשנת 1099 ובין חבריה נמנו דמויות היסטוריות בולטות כגון לאונרדו דה וינצ'י, ויקטור הוגו, אייזק ניוטון ובוטיצ'לי. כמו כן, נטען כי הארגון אחראי להתרחשויות היסטוריות שונות ובהן מסעות הצלב והקמת מסדר הטמפלרים (מסדר אבירי ההיכל). מטרתו המוצהרת של המסדר הייתה להגן על צאצאי השושלת המֶרובינגית הקדומה, שהם על פי חברי המסדר למעשה צאצאי ישו ומרים המגדלית, ולפיכך מהווים את השושלת המלכותית הלגיטימית של צרפת.
חברי הקבוצה העמידו פנים כחברים באחווה סודית עתיקה ואף הטמינו מסמכים מזויפים בארכיונים ובכנסיות המאששים את קיומו של המסדר. זיופים אלו הובילו ב-1967 לפרסום הספר "האוצר האבוד של רן לה שאטו", מאת הסופר הצרפתי ג'רלד דה סָדֶה, המתחקה אחר ההיסטוריה של הארגון. הספר הפך לרב מכר בצרפת והקנה אמינות לתרמית. על אף שעדויות לזיוף המסמכים אשר על פיהם נכתב הספר נחשפו מיד לאחר פרסומו, המיתוס סביב המסדר המשיך לצמוח. במהלך שנות ה-70 של המאה העשרים ערך ה-BBC מספר תוכניות תחקיר על המסדר ועל בסיסן אף פורסם ב-1982 הספר "דם קדוש, גביע קדוש", אשר זכה להצלחה ברחבי העולם. הרומן המטוטלת של פוקו מאת אומברטו אקו מושפע מסיפור המסדר ומציג חבורת סופרים והיסטוריונים הממציאים סיפור דומה כדי לגלות לבסוף שיש קורטוב של אמת בסיפור הבדיוני. מיתוס המסדר התעצם מחדש ב-2003, עם הצלחתו של הספר "צופן דה וינצ'י", מאת דן בראון, אשר טווה את עלילתו סביב קיומו לכאורה של הארגון.
ראו גם

צופן דה וינצ'י
מדליית השירות הכללי (2008)

| --- | --- |

קדמת העיטור (ימין) ואחוריו (שמאל)
 
 פרטים
 מדינה:  בריטניה הממלכה המאוחדת
 סוג:  אות מערכה
 המעניק:  המונרך הבריטי
 למען:  שירות במערכות השונות  החל מ-2008
 זכאות:  חיילי צבא הבריטי
 סטטוס:  פעיל
 נוסד:  2015
 החליף את:  מדליית השירות הכללי (1962)
 הענקות
 הוענק לראשונה:  12 ביוני 2016
מדליית השירות הכללי 2008 (באנגלית: General Service Medal בר"ת: 2008 GSM) היא מדליית מערכה אשר מוענקת למשרתים בכוחות המזוינים של בריטניה על השתתפות במערכות ומבצעים קטנים סביב העולם החל משנת 2008. בשונה ממדליית השירות הכללי (1962) אותו הוא החליף, אבזמי המערכה שנוספים למדליה מתייחסים לאזור גאוגרפי ולא למערכה מסוימת.