stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליעזר הגר (סרט ויז'ניץ)
ביוגרפיה

נולד בגרוסוורדיין שברומניה לרבי ברוך הגר, האדמו"ר מסערט ויז'ניץ, ולרבנית צירל. בשנת תש"ז (1947) עלה לארץ ישראל באוניית מעפילים, נעצר בנמל חיפה ונכלא במחנה המעצר בעתלית.
לאחר שחרורו בהיותו אברך בחיפה התגייס לפלוגה הדתית של ההגנה בעיר. הוא השתתף בין השאר בקרבות מלחמת העצמאות ברמת יוחנן שבהם נפצע ברגלו מקליע, וגם היה שותף לכיבוש הגבעה בחיפה, בה התגורר עם קהילתו לימים. כמו כן היה חשמלאי בהשכלתו המקצועית. חבר הכנסת אביגדור ליברמן הזכיר בנאום שנשא מעל בימת הכנסת בקשר לחוק הגיוס את שירותו הצבאי של הרב הגר.
בשנת תשי"א (1951) נישא לרבנית חיה צירל, בתו של הרב שלום עוזר ברוין (ה'תרצ"ג - כ' באלול ה'תשס"א). בתשכ"ה, כשנה לאחר פטירת אביו, מונה ליורשו. אחיו, הרב משה הגר, מונה במקביל לתפקיד ראש ישיבת "יחל ישראל – סערט ויז'ניץ".
רבי אליעזר הרבה לדבר בדרשותיו על חומרת איסור לשון הרע.
בחודש תמוז ה'תשע"ג (2013) אושפז בבית חולים לאחר בעיות בגבו ומאז נחלש, הוא מיעט להופיע בציבור והנהגת החסידות עברה בפועל לידי בנו היחיד רבי יעקב הגר. שני גיסיו התחילו במאבקי שליטה שלא עלתה בידם.
נפטר בביתו בכ' בתמוז ה'תשע"ה לאחר דום לב פתאומי.
הישיבה הקטנה של חסידי סערט ויז'ניץ בבני ברק נקראה לאחר פטירתו "חכמת אליעזר" על שמו.
ילדיו

בתו הגדולה רחל נשואה לרב נפתלי ראובן קורנרייך. היה רב קהילת סערט ויז'ניץ בבני ברק. בתשס"א מונה בעזרת חותנו לרב של תל ציון, שם פתח את ישיבת קוסוב ויזניץ. בתשע"ג עבר עם בני קהילתו לבית שמש. לאחר פטירת חותנו הוכתר לאדמו"ר מקוסוב-ויזניץ, והקים קריה ברמה ג'2 בבית שמש.
בנו רבי יעקב הגר, האדמו"ר הנוכחי מסערט ויז'ניץ. נשוי לרבנית חוה בת רבי דוד מתתיהו רבינוביץ מביאלה.
בתו הצעירה מרים נשואה לרב אהרן טוביה שפיטץ, בנו של רבי משה אב"ד ביסטריץ. הרב אהרן טוביה כיהן בעבר כרב חסידי סערט ויז'ניץ בארצות הברית, לאחר פטירת חמיו פתח קהילה עצמאית בשם "סערט ויז'ניץ-ארצות הברית" בארצות הברית, וכיהן כרבה. בשנת תשפ"א עבר להתגורר בלייקווד שם פתח ישיבה, והחל להשתמש בכינוי "האדמו"ר מסערט ויז'ניץ לייקווד".
לקריאה נוספת

הרב יצחק ליבוביץ, "בהגיגי תבער אש", ה'תשע"ז.
הערות שוליים

↑  צדוק אשל, מערכות ההגנה בחיפה, עמוד 398
↑  יעל רון, עיתון שביעי, ‏עדויות לוחמי תש"ח: כך שיחררנו את העיר עכו, באתר "סרוגים", 9 במאי 2011
↑  יאיר אטינגר, מת האדמו"ר מסערט-ויז'ניץ, הרב אליעזר הגר, מוותיקי המנהיגים החסידיים, באתר הארץ, 7 ביולי 2015
↑  בעריש פילמר, הרה"צ רבי נפתלי ראובן קורנרייך הוכתר לאדמו"ר החדש מקוסוב ויז'ניץ, כ"ח בתמוז תשע"ה, באתר קול חי
↑  שלמה כהן, מרן אדמו”ר מויז’ניץ שליט”א ביקר בבית אב”ד סערט ויז’ניץ ארה”ב, כ"ט במרחשוון תשע"ג, באתר JDN
↑  משה ויסברג, בסערט ויז'ניץ נרגשים המשגיח הוציא ספר על הרבי זצ"ל, באתר בחדרי חרדים, ד' באב ה'תשע"ז (2017)
| שושלת אדמו"רי קוסוב • ויז'ניץ |
| --- | --- | --- |
| אבי השושלת | יעקב קופיל חסיד |  |
| חסידות קוסוב | מנחם מנדל מקוסוב (אהבת שלום) • חיים מקוסוב (תורת חיים) • יעקב שמשון מקוסוב • משה מקוסוב (לקט עני) • חיים הגר השני • אברהם יהושע העשיל מקוסוב–זלישטשיק • שרגא פייבוש הגר |  |
| חסידות זבלטוב | דוד מזבלטוב (צמח דוד) • יעקב הגר מזבלטוב • מנחם מנדל הגר מזבלטוב |  |
| חסידות רדוביץ' | יוסף אלתר מרדוביץ' • משה מרדוביץ' (וייקח משה) • ישראל מרדוביץ' |  |
| חסידות ויז'ניץ | חמשה דורות ראשונים: מנחם מנדל מוויז'ניץ (צמח צדיק) (דור 1) • ברוך מוויז'ניץ (אמרי ברוך) (דור 2) • ישראל מוויז'ניץ (אהבת ישראל) (דור 3) • בניו אליעזר הגר (דמשק אליעזר) (דור 4) • חיים מאיר מוויז'ניץ (אמרי חיים) (דור 4)  אחרי מותו של 'האמרי חיים' התפלגה החסידות: החסידות בישראל: משה יהושע מוויז'ניץ (ישועות משה) (דור 5), בניו ישראל מוויז'ניץ (דור 6) ומנחם מנדל מוויז'ניץ-מרכז (דור 6) ואחיינו ישראל אליעזר אדלר מדז'יקוב-ויז'ניץ (דור 6) החסידות במונסי: מרדכי מוויז'ניץ מונסי (דור 5), בניו; ישראל מוויז'ניץ מונסי (דור 6) • מנחם מנדל הגר מוויז'ניץ קיימישא לייק (דור 6) • יצחק יוחנן מוויז'ניץ ויליאמסבורג (דור 6) • דוד מוויז'ניץ לונדון (דור 6) • אהרן מוויז'ניץ מונטריאול (דור 6) • ברוך שמשון מוויז'ניץ בית שמש (דור 6) • יעקב יוסף מוויז'ניץ בורו פארק (דור 7) |  |
| חסידות סערט ויזניץ' | ברוך מסערט-ויז'ניץ (מקור ברוך) (דור 4) • אליעזר מסערט-ויז'ניץ (חכמת אליעזר) (דור 5) • יעקב הגר (דור 6) |  |
| חסידות וישיווה | מנחם מנדל מוישיווה (שארית מנחם) (דור 4) • ברוך הגר (דור 5) • חיים יהודה מאיר הגר (דור 5) • נפתלי צבי הגר (דור 6) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311549305171  ISNI: 0000 0000 6805 1534  LCCN: no2017159892  VIAF: 97207651   WorldCat (עם VIAF): 97207651 
רבי אליעזר הגר עם בן דודו רבי משה יהושע הגר
רבי אליעזר הגר עם אחיו רבי משה הגר ראש ישיבת יחל ישראל
אניס פריחה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 בספטמבר 1903 לבנון, ראס אל-מתן
 פטירה:  1993 (בגיל 89 בערך) לבנון, ביירות
 שם לידה:  أنيس فريحة
 עיסוק:  חוקר
 מקום לימודים:  האוניברסיטה האמריקאית בביירות, אוניברסיטת שיקגו, אוניברסיטת טיבינגן
 
אניס אליאס פְרֵיחָה (בערבית: أنيس إلياس فريحة; 21 בספטמבר 1903 – 1993) היה חוקר ההיסטוריה של לבנון, חוקר שפות ופולקלור לבנוני. בעל תוארי דוקטור במדע המדינה ובשפות שמיות ומרצה באוניברסיטה. הוא שלט במספר שפות שמיות, כמו: סורית, ארמית, עברית עתיקה, כנענית ואוגריתית. נושאי המחקר שלו התמקדו בכמה היבטים של ההיסטוריה של לבנון, במורשת העממית, בדיאלקטים, פתגמים, אפוסים ומיתוסים עתיקים באזורים השונים בלבנון.
בנוסף, פריחה היה סופר ועיתונאי.
חייו והשכלה

הוא נולד ב-21 בספטמבר 1903 בראס אל-מתן (ער') בהר הלבנון, למשפחה נוצרית אורתודוקסית שהפכה לפרוטסטנטית.
פריחה למד במספר בתי ספר נוצרים זרים בלבנון ולאחר מכן למד באוניברסיטה האמריקאית בביירות ולאחר שסיים תואר ראשון ב-1927, הוא עבר ללמוד באוניברסיטת שיקגו, שם קיבל תואר דוקטור במדעי המדינה. למד באוניברסיטת טיבינגן, גרמניה אצל המזרחן אנו ליטמן (אנ'): שפה ארמית, שפה עברית, ארכאולוגיה ותולדות האמנות.
בהמשך, הוא חזר ללמוד באוניברסיטת שיקגו וקיבל דוקטורט נוסף בשפות שמיות.
קריירה

פריחה הרצה באוניברסיטה האמריקאית של ביירות, אוניברסיטת פרנקפורט ובאוניברסיטת קליפורניה וכן היה פרופסור אורח במכון ללימודי המזרח ואפריקה באוניברסיטת לונדון.
הוא כתב וחיבר מאמרים ומחקרים רבים בעיתונות ובכתבי עת מקצועיים וחיבר כ-30 ספרים על היבטים שונים בתרבות הלבנונית. הוא התמקד בנושאי שפה וספרות, ובמיוחד בשפה המדוברת.
כתביו

אניס פריחה כתב ופרסם 30 ספרים וביניהם:
"הרצאות על ניבים, סגנונות ולימודם" (محاضرات في اللهجات والأساليب ودراستها), הוצאת א-רסאלה, 1955.
"דקדוק ערבי קל" (نحو عربية ميسّرة), 1955
"הכפר הלבנוני: ציוויליזציה על סף היעלמות" (القرية اللبنانية: حضارة في طريق الزوال), 1957.
"הומור אצל הערבים" (الفكاهة عند العرب), אוניברסיטת מישיגן, 1962.
"האפוסים של אוגרית" (ملاحم أوغاريت), 1980. תרגומים מהשפה האוגריתית. אניס פריחה סבר שזה ספרו החשוב ביותר והצטער על כך שרק מעטים התעניינו בו.
"מילון שמות הערים והכפרים בלבנון" (معجم أسماء المدن والقرى اللبنانية – مكتبة لبنان), ספריית לבנון, 1972.
"מילון מילים בשפה המדוברת" (معجم الألفاظ العامية), ספריית לבנון, 1973.
"מילון פתגמים לבנוניים מודרניים" (معجم الامثال اللبنانية الحديثة).
"הבדיחה הלבנונית היא המשך של ציוויליזציה מתוקה" (النكتة اللبنانية تتمة لحضارة حلوة).
"שמע יא ראדא" (اسمع يا رضا), 1956 – קובץ סיפורים.
"לפני שאשכח" (قبل أن أنسى), 1983. המשך הספר "שמע יא ראדא". סיפורה של משפחה לבנונית ענייה שמתמודדת עם אסונות וייסורים ומבקשת להתפרנס בגאווה, בסבלנות ובהכרת תודה.
הערות שוליים

↑  سليمان بختي, أنيس فريحة في الذكرى الـ 120 لولادته لا يزال صوته يُسمع في الكتب وفي سيرته كأستاذ “غير شكل”, Aleph Lam, ‏2023 (בערבית)
↑  ThemeLooks, At the University of Tubingen, monthlymagazine.com, ‏8 יוני 2015 (באנגלית)
1 2  جريدة البعث, archive.md, ‏2013-04-18
↑  مكتبة لسان العرب اخر تحديث, محاضرات في اللهجات وأسلوب دراستها - أنيس فريحة ، pdf, مكتبة كنوز الكتب, ‏2023-10-08 (בערבית)
↑  نحو عربية ميسرة - د. أنيس فريحة. (בarabic)
↑  القرية اللبنانية: حضارة في طريق الزوال, Goodreads (באנגלית)
↑  فريحة، انيس،, Anīs Furayḥah, الفكاهة عند العرب, مكتبة رأس بيروت،, 1962. (בערבית)
↑  ملاحم وأساطير من أوغاريت, Goodreads (באנגלית)
↑  הספרייה הלאומית: https://www.nli.org.il/ar/books/NNL_ALEPH990022942730205171/NLI
↑  أنيس فريحة, معجم الألفاظ العامية في اللهجة اللبنانية, 1948
↑  انيس فريحة, معجم الامثال اللبنانية الحديثة, مطبعة المساحة بالقاهرة, 2008. (בערבית)
↑  Nwf.com: النكتة اللبنانية - تتمة لحضارة حلوة: أنيس فريحة: كتب, www.neelwafurat.com
↑  Nwf.com: قبل أن أنسى: أنيس فريحة: كتب, www.neelwafurat.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273215105171  BnF: cb11552116b (data)  GND: 1018555838  ISNI: 0000 0001 0937 1260  LCCN: n82268128  NTA: 069875553  SELIBR: 187745  SUDOC: 074334115  VIAF: 113378451   WorldCat (עם VIAF): 113378451
משה אגוזי (קצין)

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  25 במרץ 1928 חדרה, פלשתינה (א"י)
 נהרג:  19 באוקטובר 1973 (בגיל 45) סוריה 
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1948–1973 (כ־25 שנים)
 דרגה:    סגן אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד חרמ"ש
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות   מלחמת סיני   מלחמת ששת הימים   מלחמת יום הכיפורים
 עיטורים
   צל"ש הרמטכ"ל
 
משה אגוזי (25 במרץ 1928 – 19 באוקטובר 1973) היה קצין צה"ל שפיקד על גדוד מילואים של חרמ"ש במערכה בחזית הצפון במלחמת יום הכיפורים. בשלהי המלחמה נפל בקרב. על פעולתו בימי המלחמה עוטר אגוזי בצל"ש הרמטכ"ל.
ביוגרפיה

משה אגוזי נולד בחדרה. בילדותו חלה בדלקת קרום המוח והיה בחוסר הכרה, אך החלים. למד בבית הספר התיכון בקיבוץ מזרע, שהיה לביתו משנת 1942 ולכל יתר ימי חייו. לאחר שירותו הצבאי למד בטכניון. בקיבוצו היה לדמות בולטת. הוא ריכז את עבודות החשמל ואחר כך מונה למרכז הבנייה במשק. בשנים 1960-‏1963 שימש כמזכיר הקיבוץ. בהמשך שובץ לעבודה במפעל ההידראוליקה של הקיבוץ, תעמ"ל, והתקדם בו עד לתפקיד מנהל המפעל.
אגוזי היה פעיל מנעוריו בתנועת השומר הצעיר, וב-1966 הוטל עליו לעמוד בראש המטה להכנת כינוס השומריה הרביעית, תפקיד לו הקדיש כשנה. כמו כן היה חבר הוועד הפועל של השומר הצעיר מ-1965 ועד מותו.
ב-1951 נישא אגוזי לירדנה, שאותה הכיר במהלך מלחמת העצמאות. נולדו להם חמישה ילדים.
ביוגרפיה > בצה"ל

אגוזי שירת בהגנה מ-1947 וגויס לצה"ל בעיצומה של מלחמת העצמאות. הוא סיים את שירותו בדרגת רב-סמל.
בשירות המילואים סיים אגוזי קורס קצינים וקורס מפקדי פלוגות בחיל הרגלים, ולאחר הסבה לחרמ"ש סיים קורס מפקדי פלוגות של חיל השריון. הוא שירת תקופות ארוכות במילואים והתקדם עד לדרגת סגן אלוף. השתתף במלחמת סיני ובמלחמת ששת הימים.
במלחמת יום הכיפורים, בגיל 45, שירת אגוזי כמפקד גדוד החרמ"ש 91 וכוח פליקס שהיה בפיקודו של פליקס חנין בחטיבת המילואים 9, אשר השתתפה בקרבות בחזית הצפון. אף על פי שגדודו היה רכוב על גבי זחל"מים מיושנים התעקש אגוזי על כך שהוא ישולב בפעילות המבצעית. לאחר פריצת צה"ל למובלעת הסורית השתתף גדודו בטיהור הכפר חאן ארנבה. ב-19 באוקטובר נקרא כוח גדודי בפיקודו להחליף גדוד צנחנים שכבש בלילה מידי הצבא הסורי את הכפר אום בוטנה שבגזרה הדרומית של המובלעת. מיד לאחר ההחלפה הותקף כוחו של אגוזי בהתקפת נגד של הסורים. במהלך ההתקפה נפגע הזחל"ם של אגוזי בפגיעה ישירה של פגז. הוא נפצע קשה והועף ממנו. התקפת הנגד הסורית נהדפה בדי עמל בסיוע טנקים. אגוזי פונה לבית החולים רמב"ם בחיפה, שם מת מפצעיו.
לאחר המלחמה הובא משה אגוזי לקבורה בקיבוצו. צעיר ילדיו היה בן חמש בנפלו. כל נכדיו נולדו אחרי מותו.
בשנת 1974 עוטר אגוזי לאחר מותו בצל"ש הרמטכ"ל, כאות הערכה לאומץ הלב שגילה והדוגמה האישית שנתן לחייליו במהלך המלחמה.
הנצחה

שמו של משה אגוזי הונצח על גבי אנדרטת יד לשריון ועל גבי אנדרטה בקיבוצו, אנדרטה בחדרה והאנדרטה לזכר נופלי התנועה הקיבוצית ביערות מנשה, וכן בהיכל הזיכרון הממלכתי לחללי מערכות ישראל.
משפחתו של אגוזי הוציאה חוברת לזכרו. דברים לזכרו נכללו בחוברת שיצאה לאור לזכר שבעת חללי קיבוץ מזרע שנפלו במלחמת יום הכיפורים. בניין המשרדים החדש של חברת תעמ"ל נקרא על שמו.
לקריאה נוספת

משה אגוזי: נפל במלחמת יום-כיפור ב-19 באוקטובר 1973, היה בן ארבעים וחמש במותו, מזרע, תשל"ו
במקום בו נעקר האילן בוכה הרוח..., מזרע, 1973
הערות שוליים

↑  חיים הרצוג, מלחמת יום הדין, ירושלים: עידנים, 1975, עמ' 135.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007430524005171  LCCN: nr93037272  VIAF: 76191480   WorldCat (עם VIAF): 76191480 
שמו של משה אגוזי בהיכל הזיכרון הממלכתי
Hello, Goodbye

"Hello, Goodbye" ("שלום, להתראות") הוא שיר של להקת הרוק הבריטית הביטלס, שנכתב על ידי פול מקרטני תחת הקרדיט לנון-מקרטני. השיר יצא בנובמבר 1967 ביחד עם השיר "I Am the Walrus של ג'ון לנון. "Hello, Goodbye" היה השיר הראשון שפורסם מאז מאז מותו של אמרגן הלהקה, בריאן אפשטיין. הסינגל זכה להצלחה מסחרית ברחבי העולם, והגיע לראש המצעדים בארצות הברית, בריטניה, ניו זילנד, קנדה, אוסטרליה ומדינות נוספות.
השיר נכלל במהדורה האמריקאית המורחבת של האלבום "Magical Mystery Tour" (בהוצאת קפיטול רקורדס), ולאחר מכן באלבומי אוסף כמו "The Beatles 1967-1970" ו-"1".
רקע

אף על פי ש"Hello, Goodbye" רשום תחת הקרדיט לנון-מקרטני, השיר נכתב אך ורק על ידי פול מקרטני. יצירת השיר באה בתקופה שלאחר השלמת אלבומם "Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band" באפריל 1967, תקופה שהתאפיינה ביצירה אקראית ופשוטה.
בשנות ה-90 טען מקרטני כי השיר מתייחס לדואליות שבחיים ולמזל שלו, מזל תאומים. הוא הוסיף וטען כי השיר מנסה לקדם את הצד הטוב שבדואליות.
ישנה הערכה כי השיר נכתב בסוף ספטמבר 1967, בעוד שישנה טענה אחרת כי מקרטני הציע את השיר לשידור הלווין של הלהקה ביוני (כשבסופו של דבר בוצע השיר All You Need Is Love של לנון).
הקלטה

הביטלס החלו להקליט את "Hello, Goodbye" באולפני EMI (כיום אולפני אבי רוד) באוקטובר 1967,  לקראת סוף הצילומים לסרט הטלוויזיה "Magical Mystery Tour". סרט זה היה הפרויקט הקולנועי האחרון שמקרטני יזם, במאמץ להוציא את הלהקה מהמשבר של מותו של אפשטיין.  ההקלטה הראשונה התרחשה ב-2 באוקטובר ובתחילה נקראה "Hello Hello".  ההקלטות הופקו על ידי ג'ורג' מרטין והטכנאים ג'ף אמריק וקן סקוט. הסופר ריצ'י אונטרברגר טוען כי ההקלטות היו פשוטות ביותר, בדומה לשאר שירי הלהקה בתקופה זו. במהלך ההקלטות נוספו גם הקלטת תופי בונגו ותופי קונגה. הביטלס חזרו לשיר ב-19 באוקטובר, יומיים לאחר שהשתתפו בטקס זיכרון לאפשטיין בבית הכנסת החדש של לונדון. בסשן זה האריסון הוסיף את קטעי הגיטרה שלו, מקרטני הקליט את השירה המובילה לנון, מקרטני והאריסון הקליטו את קולות רקע והעצימו את מחיאות הכפיים. הטייקים מיום זה הופיעו באלבום האוסף "Anthology 2".
שתי ויולות נוספו על ידי הנגנים קנת'ס אסקס וליאו ברינבאום ל-"Hello, Goodbye" ב-20 באוקטובר. הקלטות הבס של מקרטני בוצעו ב-25 באוקטובר, ולאחר צילומי הקליפ ל-"Fool on the Hill" בתחילת נובמבר. בסופו של דבר, ההקלטות הסתיימו ב-6 בנובמבר.
פרסום

"Hello, Goodbye" נבחר כסינגל של הביטלס לקראת חג המולד של 1967, ובכך היה הסינגל הראשון מאז מותו של אפשטיין. השיר יצא בשיתוף עם השיר של לנון, I Am the Walrus, ובתוך הלהקה היו ריבים משמעותיים איזה שיר יהיה ראשון. לנון זלזל ב-"Hello, Goodbye", ורצה ששירו יהיה הראשון. בסופו של דבר, "Hello, Goodbye" נבחר להיות בצד א'.
בבריטניה, פרלופון פרסמה את "Hello, Goodbye" ו- "I Am the Walrus" ב-24 בנובמבר 1967. בימיו הראשונים השיר נמכר בלמעלה מ-300,000 עותקים שם.  הוא המשיך לפסגת מצעד הסינגלים הבריטי למשך שבעה שבועות, עד ל-23 בינואר 1968. מבחינה זו, היה זה ההישג המשמעותי ביותר מאז "She Loves You" ב-1963.
בארצות הברית השיר פורסם ב-27 בנובמבר והגיע למקום הראשון לבילבורד הוט 100 במשך שלושה שבועות. מאוחר יותר השיר דורג על ידי מגזין בילבורד כלהיט השביעי בפרסומו של הלהקה. הסינגל זכה להצלחה במדינות רבות אחרות, והגיע לראש המצעדים באוסטרליה, קנדה, מערב גרמניה, הולנד ונורווגיה. השיר הגיע גם במקום ה-2 במצעדים באירלנד, אוסטריה, בלגיה ושווייץ.
השיר יצא כסינגל חדש בנובמבר 1987 והגיע לשיא במקום ה-63 במצעד הסינגלים הבריטי.
קליפ

הביטלס הפיקו שלושה קליפים לשיר, אשר בוימו על ידי מקרטני. אחד הקליפים צולם ב-10 בנובמבר 1967 בתיאטרון סאוויל בלונדון,  שהושכר על ידי אפשטיין מאז 1966. בקליפ נראים חברי הלהקה לבושים בחליפותיהם מהאלבום Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band.
הקליפ השני הופיע במופע של אד סאליבן ב-26 בנובמבר.
שני הקליפים הללו לא הופיעו בטלוויזיה הבריטית, בשל התקנות נגד ליפ סינק. כתוצאה מכך מכן הביטלס אפשרו ל-BBC לצלם אותם בעבודה על "Magical Mystery Tour" ב-21 בנובמבר, בתקווה שהצילומים יותרו לשידור. בסופו של דבר הצילומים מהחזרו שודרו כקליפ שלישי לשיר.
ביקורת

"Hello, Goodbye" זכה לביקורות מעורבות. בחלק מהמבקרים שיבחו את איכויות השיר, וחלק טענו שהוא חסר משמעות ביחס לשירי הביטלס האחרים. בביקורת משנת 2005, האתר Sputnikmusic שיבח את השיר. גם האתרים AllMusic ופיצ'פורק פרסמו ביקורות חיוביות.
הרולינג סטון דירג את השיר ברשימת 100 השירים הגדולים ביותר של הלהקה.
גרסאות כיסוי וביצועים בהופעות

בשנת 2010 השיר בוצע באלבום של התוכנית Glee, והפך ללהיט בפני עצמו.  השיר הוקלט על ידי להקת הקיור ובנו של מקרטני, ג'יימס. סולנית אוונסנס, איימי לי, ביצעה אף היא את השיר באלבום הילדים שלה מ-2016 "Dream Too Much", שיצא באמזון מיוזיק.
מקרטני ביצע את "Hello, Goodbye" ברבות מהופעותיו.
קרדיטים

הביטלס
פול מקרטני - שירה כפולה, קול רקע, פסנתר, בס, בונגו, קונגה
ג'ון לנון - קול רקע, גיטרה מובילה, אורגן המונד
ג'ורג' הריסון - קול רקע, גיטרה מובילה
רינגו סטאר - תופים, מרקאס, טמבורין, קול רקע (מעל קודה)
מוזיקאים נוספים
קנת אסקס - ויולה
ליאו בירנבאום – ויולה
ג'ורג' מרטין - מפיק
ג'ף אמריק - טכנאי סאונד
קן סקוט - טכנאי סאונד
הערות שוליים

↑  Billboard Staff (7 בפברואר 2014). "The Beatles' 50 Biggest Billboard Hits: 10–1". billboard.com. נבדק ב-22 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "The Beatles – Hello, Good Bye". dutchcharts.nl. נבדק ב-26 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Beatles" > "Singles". Official Charts Company. נבדק ב-9 ביולי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Med57 (14 באפריל 2005). "The Beatles Magical Mystery Tour". Sputnikmusic. נבדק ב-22 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Unterberger, Richie. "The Beatles Magical Mystery Tour". AllMusic. נבדק ב-22 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Payne, Chris. "Watch The Cure Cover 'Hello, Goodbye' for Star-Studded Paul McCartney Tribute Album". billboard.com. נבדק ב-22 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Plagenhoef, Scott (9 בספטמבר 2009). "The Beatles – Magical Mystery Tour". Pitchfork. נבדק ב-22 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "100 Greatest Beatles Songs: 100 – 'Hello, Goodbye'". rollingstone.com. 19 בספטמבר 2011. נבדק ב-25 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Leahey, Andrew. "Glee Glee: The Music, Vol. 3 – Showstoppers". AllMusic. נבדק ב-27 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  O'Donnell, Kevin (7 באוקטובר 2010). "'Glee' Cast Smashes Beatles Chart Record". Spin. נבדק ב-27 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Discography Glee Cast". irish-charts.com. נבדק ב-27 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Guardianmusic (9 בספטמבר 2014). "Hear the Cure cover the Beatles on their first new recording for six years – exclusive". guardian.com. נבדק ב-27 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Weingarten, Christopher R. (17 באוגוסט 2016). "Evanescence's Amy Lee Details Kids Album 'Dream Too Much'". rollingstone.com. נבדק ב-9 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: fbd56819-db07-35c1-b445-b57b809138c3
פלורה מקדונלד

| --- | --- |

 לידה:  1722 Milton, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  4 במרץ 1790 (בגיל 68 בערך) סקאי, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  ממלכת בריטניה הגדולה 
 בן או בת זוג:  Alan MacDonald, 7th of Kingsburgh 
 חתימה:   
 
פלורה מקדונלד (גאלית: Fionnghal nic Dhòmhnaill) (1722 עד 5 במרץ 1790) היא חברה במשפחת Macdonalds of Sleat, זכורה בעיקר בזכות הסיוע אשר העניקה לצ'ארלס אדוארד סטיוארט וכן בהתחמקות מכוחות הממשלה לאחר קרב קלודן באפריל 1746. משפחתה של מקדונלד תמכה בממשלה במהלך ההתקוממות של 1745 ומקדונלד טענה מאוחר יותר שהיא זו שסייעה לצ'ארלס מתוך אהדה למצבו.
פלורה מקדונלד נעצרה והוחזקה במצודת לונדון אך שוחררה במסגרת חנינה כללית ביוני 1747. מאוחר יותר נישאה לאלן מקדונלד והזוג היגר לקרוליינה הצפונית ב-1773. תמיכת בני הזוג בממשלה הבריטית במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית הוביל לאובדן האחוזות האמריקאיות שבבעלותם והם נאלצו לחזור לסקוטלנד. שם נפטרה פלורה בשנת 1790.
ראשית חיים

פלורה מקדונלד נולדה בשנת 1722, ביישוב מילטון באי סאות' אויסט שנמצא באיים ההברידיים שבסקוטלנד. פלורה הייתה בתם הצעירה של רנאלד מקדונלד (נפטר ב-1723) ואשתו השנייה מריון. אביה היה בן המשפחה המיוחסת של מקדונלד מקלנרנאלד, ושימש כחוכר אדמות של מילטון והכפר באליבניץ'. לפלורה היו שני אחים בוגרים, אנגוס, אשר ירש מאוחר יותר את ה-Milton tack ורונלד, אשר נפטר בצעירותו.  בעוד שחלק ממשפחת מקדונלד נותרו קתולים, במיוחד באיים ההברידיים, משפחתה של פלורה הייתה חלק מהמיעוט הפרוטסטנטי של דרום אויסט.
בן דודה של פלורה היה משורר המלחמה היעקובי אלסדיר מק מהאייגסטיר אלסדיר, שלצד סורלי מאגדייר, נחשב לאחת משתי הדמויות החשובות ביותר בספרות הגאלית הסקוטית. .
אביה של פלורה נפטר זמן קצר לאחר לידתה ובשנת 1728, אמה נישאה מחדש ל-יו מקדונלד, חוכר אדמות מארמדייל, שבאי סקיי, בן למשפחת מקדונלד מסליט. בינתיים, סר אלכסנדר מקדונלד, ראש סליט, בן הדוד של אביה, גידל אותה. ההשערות כי היא התחנכה באדינבורו טרם אומתו עד היום.
הבריחה של הנסיך צ'ארלס אדוארד סטיוארט

פלורה מקדונלד ביקרה בבנבקולה שבאיים ההברידיים בזמן שהנסיך צ'ארלס ועוזריו מצאו שם מקלט לאחר קרב קלודן ביוני 1746. אחד מחבריו של הנסיך, קפטן קון אוניל ממחוז אנטרים, היה קרוב למקדונלד וביקש את עזרתה. שבט מקדונלד מסליט לא הצטרף למרד ובנבקולה נשלטה על ידי מיליציה פרו-ממשלתית בפיקוד אביה החורג של פלורה, יו מקדונלד. הקשר הזה אפשר לפלורה להשיג את האישורים הנדרשים אבל היא ככל הנראה היססה וחששה מההשלכות על משפחתה אם ייתפסו. ייתכן שלקחה פחות סיכון ממה שנראה; עדים טענו מאוחר יותר ש-יו ייעץ לנסיך צ'ארלס היכן להתחבא מפני אלו שחיפשו אחריו.
בהמשך, הונפקו אישורי מעבר ליבשת עבור פלורה וכן צוות סירה של שישה אנשים ושני משרתים אישיים, כולל הנסיך צ'ארלס שהתחפש למשרתת אירית בשם בטי בורק. ב-27 ביוני, הם הגיעו סמוך לביתו של סר אלכסנדר במונקשטאדט, שנמצא ליד קילברייד, סקאי. בהיעדרו, אשתו, ליידי מרגרט ארגנה לינה אצל העוזר שלה, מקדונלד מקינגסבורג, שאמר לצ'ארלס להסיר את התחפושת שלו, מכיוון שעשתה את הפעולה ההפוכה וגרמה לו לבלוט. למחרת, צ'ארלס נלקח מפורטי לאי ראסאי; מקדונלד נשארה בסקאי והם לא נפגשו שוב.
כעבור שבועיים נעצרו אנשי צוות הסירה והתוודו. כתוצאה מכך נעצרו מקדונלד וקינגסבורג ונלקחו למצודת לונדון. לאחר שליידי מרגרט התערבה לטובתה בסיועו של היועץ המשפטי הסקוטי הראשי, דאנקן פורבס מקולודן, פלורה הורשתה לחיות מחוץ למצודה תחת פיקוחו של "שליח המלך" ושוחררה לאחר חוק השיפוי של יוני 1747.  תומכי האריסטוקרטיה אספו עבורה למעלה מ-1,500 פאונד, כשאחד התורמים היה פרדריק, נסיך ויילס, יורש העצר; היא ככל הנראה אמרה לו שסייעה לצ'ארלס והייתה עושה אותו הדבר בשבילו.
ב-6 בנובמבר 1750, בגיל 28, נישאה פלורה לאלן מקדונלד, קפטן בצבא הבריטי.  בני הזוג התגוררו תחילה בפלודיגרי, סקאי וירשו את האחוזה המשפחתית לאחר מותו של קינגסבורג ב-1772. הסופר היעקובי, סמואל ג'ונסון, פגש אותה ב-1773 במהלך ביקורו באי, ולאחר מכן תיאר אותה כ"אישה בעלת תווי פנים רכים, נימוסים עדינים, נשמה טובה ונוכחות אלגנטית". הוא גם היה זה שחיבר את הכתובת באנדרטה שלה בקילמויר: "שם שייזכר בהיסטוריה, אם אומץ ונאמנות הן מידות טובות, אז שמה יצוין עם כבוד".
הגירתה לצפון קרוליינה

בעלה של פלורה, אלן מקדונלד, שירת בגדודים ה-114 וה-62 של חיל הרגלים במהלך מלחמת שבע השנים 1756–1763 והיה איש עסקים כושל. לאחר שהסתכסך עם בעל האדמות שלו על חובות ושכירות, אלן ופלורה נאלצו להגר ב-1774 למחוז אנסון, שבצפון קרוליינה, שם התיישבו במטע ליד מאונטן קריק, אשר נקרא 'קילגריי'.  כשהחלה מלחמת העצמאות האמריקנית ב-1775, הקים אלן מקדונלד את גדוד אנסון של המליציה הנאמנה של צפון קרוליינה, שמנה בסך הכל כ-1,000 איש, בהם גם שני בניהם של פלורה ואלן, אלכסנדר וג'יימס.
על פי המסורת, בזמן שהגאלים הנאמנים של צפון קרוליינה התאספו סביב הדגל המלכותי של הממלכה המאוחדת בכיכר הציבורית של קרוס קריק ב-15 בפברואר 1776, פלורה מקדונלד, "נאמה להם בשפתם הגאלית והלהיבה אותם לקראת הקרב", מסורת המכונה בקרב שבטים סקוטים בשם, "ברוסנצ'אד-קתה"  או "הסתה לקרב".
הגאלים פנו לחוף על מנת לחבור לתגבורת של יותר מ-2,000 חיילים בריטים בפיקודו של הגנרל הנרי קלינטון, שהפליג זה עתה מקורק, אירלנד. בשעות הבוקר המוקדמות של 27 בפברואר 1776 הגאלים הנאמנים נקלעו למארב של מליציה של פטריוטים בפיקודו של ריצ'רד קאסוול שבעקבותיו אלן מקדונלד וחייליו נפלו בשבי.
לאחר הקרב, פלורה נחקרה על ידי ועדת הבטיחות של צפון קרוליינה, שם הפגינה "התנהגות רוחנית".
באפריל 1777, הקונגרס המחוזי של צפון קרוליינה החרים את כל הרכוש ש"בבעלות הנאמנים" ופלורה מקדונלד סולקה מקילגרי, שם איבדה את כל רכושה.  בספטמבר 1777, לאחר 18 חודשים בשבי, אלן שוחרר במסגרת חילופי שבויים. לאחר מכן הוצב בפורט אדוארד, כמפקד גדוד 84 של חיל הרגלים, שם הצטרפה אליו פלורה באוגוסט 1778.
חזרה לסקאי

לאחר חורף קשה בהליפקס, נובה סקוטיה, בספטמבר 1779 יצאה מקדונלד ללונדון בדונמור, פרייבט בריטי; במהלך ההפלגה, היא שברה את ידה ובריאותה הלקויה עיכבה את חזרתה לסקוטלנד עד לאביב 1780.  את השנים הבאות היא בילתה עם בני משפחה שונים, כולל דונווגן, בביתו של חתנה, מייג'ור גנרל אלכסנדר מקלאוד, בעל הקרקע הגדול ביותר בסקאי אחרי מקדונלד.  הפיצוי שהתקבל על אובדן המטעים בצפון קרוליינה לא הספיקו כדי לאפשר לזוג מקדונלד להתיישב מחדש בנובה סקוטיה ואלן נאלץ לחזור לסקוטלנד ב-1784.
לפי ההיסטוריון JP MacLean, פלורה הקפידה לומר שהיא שירתה תחילה את בית סטיוארט ולאחר מכן את בית האנובר ושהיא הייתה לא מוצלחת בכל אחד מהם.
פלורה מקדונלד נפטרה בשנת 1790 בגיל 68 ונקברה בבית הקברות קילמויר. בעלה נפטר כשנתיים אחריה, בספטמבר 1792. לזוג היו שבעה ילדים- שתי בנות וחמישה בנים, שניים מהם אבדו בים ב-1781 וב-1782; הבן השלישי ג'ון עשה את הונו בהודו, מה שאפשר להוריו לבלות את שנותיהם האחרונות בנוחות.