stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אכסניית ניקולאי
היסטוריה > המנדט הבריטי

לאחר כיבוש ירושלים בידי הבריטים בשנת 1917, הלאימו הבריטים את מבני מגרש הרוסים וביניהם גם את אכסניית ניקולאי והפכו אותם למבני שלטון. מבנה אכסניית ניקולאי הפך להיות המטה הארצי של הבולשת הבריטית בארץ ישראל ותחנת משטרה. בשנת 1937, על מנת לאפשר תנועה נוחה ברחוב יפו, הרסו הבריטים חלק קטן מהמבנה והתאימו את חזיתו שפונה לרחוב יפו לקו שאר החזיתות ברחוב. ב-23 במרץ 1944 פוצץ האצ"ל במקביל את משרדי הבולשת בירושלים, יפו וחיפה. בפיצוץ במטה הבולשת באכסניית ניקולאי נהרס חלק מהמבנה ושוקם על ידי הבריטים לאחר מכן. במהלך הטמנת חומרי הנפץ במקום נפצע לוחם האצ"ל אשר בנזימן ונפטר מפצעיו לאחר כמה שעות. לאחר התקפה זו על בניין הבולשת והתקפות נוספות בהם פיצוץ מלון המלך דוד, גידרו הבריטים את האזור והקימו בו "בווינגרד" סגור ומבוצר.
היסטוריה > לאחר קום המדינה

ב-14 במאי 1948, מיד עם צאת הבריטים מירושלים, נתפס מגרש הרוסים, ובתוכו אכסניית ניקולאי, ללא קרב על ידי כוחות ההגנה והאצ"ל, במסגרת מבצע קלשון, קודם שהספיקו הכוחות הערביים לתופסו בעצמם. לאחר הקמת מדינת ישראל הפך המבנה למטה מחוז ירושלים במשטרת ישראל. עם השנים הבניין הוזנח והוספו לו תוספות ארעיות שונות שפגמו במראו. בשנת 2010 החלו עבודות שיפוץ ושימור במבנה במטרה להחזיר לו את מראהו המקורי ולהתאימו לסטנדרטים מודרניים.
גלריה

מבנה האכסניה בשנותיו הראשונות
מטה הבולשת באכסניית ניקולאי לאחר פיצוצו, 1944
הערות שוליים

↑  תמונת הריסת האגף בבניין
↑  פרטים על מעשי הטרור וההרס, דבר, 26 במרץ 1944
↑  התקפה על מרכז הבולשת בירושלים, באתר "דעת"
איברהים טוראמן

איברהים טוראמן (בטורקית: İbrahim Toraman; נולד ב-20 בנובמבר 1981 בסיוואס) הוא כדורגלן עבר טורקי ששיחק בעמדות הגנה.
קריירת מועדונים

איבריהם טוראמן נולד בסיוואס ושיחק מספר שנים בקבוצת חובבים בעיר בה נולד. בשנת 1997 הוא עבר לגזיאנטפספור ושיחק בה עד לשנת 2004. לקראת עונת 2005 הוא נמכר לבשיקטש בה חתם על חוזה ל-3 שנים. עם קבוצתו החדשה טוראמן זכה במספר תארים במהלך עשר שנים בהן שיחק במועדון. ב-אוקטובר 2013 הוא היה מעורב בקטטה עם סזר אוזטורק, גם הוא שחקן הקבוצה ולאחר תקרית זו הוצא מההרכב. בעונת 2015/2014 הוא שיחק בסיוואספור ופרש לאחר עונה בודדת.
קריירה בינלאומית

בשנת 2002 זומן טוראמן לסגל נבחרת טורקיה. את השער היחיד עבור הנבחרת הוא כבש במשחק נגד נבחרת קזחסטן בכדורגל בשנת 2005 במסגרת מוקדמות למונדיאל 2006.
תארים

אליפות הליגה - 2008/09
הגביע הטורקי - 2005/06, 2006/07, 2008/09, 2010/11
הסופר קאפ הטורקי - 2006
גביע הקונפדרציות 2003 - מקום שלישי
אור ירח (סרט)

ערך זה עוסק בסרט דרמה אמריקאי משנת 2016. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  המחזה "באור ירח בחורים שחורים נראים כחולים"
 בימוי:  בארי ג'נקינס 
 הופק בידי:  אדל רומנסקי, דידי גראדנר, ג'רמי קליינר 
 תסריט:  בארי ג'נקינס, Tarell Alvin McCraney 
 עריכה:  נט סנדרס, Joi McMillon 
 שחקנים ראשיים:  טרוונטה רודס  אנדרה הולנד  ג'אנל מונה אשטון סנדרס נעמי האריס  מהרשלה עלי
 מוזיקה:  ניקולס בריטל 
 צילום:  ג'יימס לקסטון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  A24
 חברה מפיצה:  ורטיגו מדיה, נטפליקס, FandangoNow, A24
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 2 בספטמבר 2016 (טליורייד) ארצות הברית 21 באוקטובר 2016 (ארצות הברית)
 משך הקרנה:  111 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט להט"בי, סרט התבגרות 
 תקציב:  1.5 מיליון דולר
 הכנסות:  65.2 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   moonlight2016
 פרסים:  פרס אגודת מבקרי הקולנוע של בוסטון לשחקן המשנה הטוב ביותר (מהרשלה עלי)  Dorian Award for LGBTQ Film of the Year  פרס איגוד מבקרי הקולנוע של דאלאס-פורט וורת' לסרט הטוב ביותר  פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר (מהרשלה עלי)  פרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר (בארי ג'נקינס, Tarell Alvin McCraney)  Dorian Award for Film of the Year  פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר (דידי גראדנר, ג'רמי קליינר, אדל רומנסקי)  פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - דרמה  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 moonlight.movie
 דף הסרט ב־IMDb
 
אור ירח (באנגלית: Moonlight) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2016, בבימויו של בארי ג'נקינס. הסרט מבוסס על מחזה מאת טיירל אלווין מאקרייני בשם "In Moonlight Black Boys Look Blue". הסרט זכה בפרס האוסקר לסרט הטוב ביותר לשנת 2017.
בסרט משחקים טרוונטה רודס, אנדרה הולנד, ג'אנל מונה, אשטון סנדרס, נעמי האריס ומהרשלה עלי.
הסרט צולם במיאמי פלורידה בתחילת שנת 2015, והוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים של טליורייד. הסרט יצא לאקרנים ב-21 באוקטובר 2016 על ידי חברת ההפצה העצמאית "A24".
נכון לפברואר 2017 הסרט גרף כ-18 מיליון דולר ברחבי העולם. הסרט זכה לביקרות מהללות ובפרט המשחק, הבימוי, הצילום, הפסקול ונושא הסרט. בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-74 הסרט זכה בפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - דרמה ואף היה מועמד לחמישה פרסים אחרים. הסרט קיבל 8 מועמדויות לפרסים בטקס פרסי אוסקר ה-89 וזכה ב-3 פרסים כולל פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר. מהרשלה עלי, בתפקיד חואן זכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ובארי ג'נקינס וטארל אלווין מקראני זכו בפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר על עיבוד קולנועי לפרויקט דרמה "באור ירח בחורים שחורים נראים כחולים" מאת טארל אלווין מקראני. זכייתו של הסרט בפרס האוסקר הייתה מלווה בתקרית מביכה - תקלה טכנית הביאה להכרזה על הסרט לה לה לנד כזוכה בפרס הסרט הטוב ביותר ורק לאחר מספר דקות התבררה הטעות והפרס הועבר למפיקי "אור ירח".
עלילה

עלילת הסרט מגוללת את סיפור חייו והתבגרותו של גבר אפרו-אמריקאי צעיר בשם שיירון דרך שלוש תקופות שונות, משמעותיות ומעצבות בחייו: כילד, כנער, וכמבוגר.
עלילה > 1. ליטל

בליברטי סיטי, מיאמי, סוחר סמים בשם חואן מוצא את שיירון, ילד מתבודד שעבר מקרי אלימות ובעל הכינוי "ליטל". חואן לוקח את שיירון לביתו ומרשה לו לבלות את הלילה איתו ועם חברה שלו טרזה. בבוקר למחרת, חואן מחזיר את שיירון לאמו הרגישה והאלימה פאולה.
שיירון ממשיך לבלות את זמנו עם חואן, המלמד אותו לשחות וממליץ לו למצוא את הדרך שמתאימה לו. לילה אחד, חואן מבחין בפאולה מעשנת קראק עם אחד מלקוחותיו. הוא גוער בה על כך שהיא מעשנת והיא גוערת בו חזרה שהוא בכלל מכר לה את זה בעצמו. נבוכה, היא חוזרת הביתה ומוציאה את כעסיה על שיירון הצעיר.
למחרת, שיירון מתוודה בפני חואן וטרזה שהוא שונא את אמו. לאחר מכן, הוא שואל את חואן מה המשמעות של הביטוי "מתרומם", מילה שכינו אותו בה בבית הספר. חואן עונה לו שזה בסדר להיות הומו ושהוא לא צריך לתת לאנשים לרדת עליו בגלל זה. אחר כך, שיירון שואל את חואן אם הוא מכר סמים לפאולה אמו וכשמתגלה לו שכך עשה, הוא עוזב את חואן המלא ברגשות אשמה.
עלילה > 2. שיירון

כעת כמתבגר, שיירון רץ ממקום למקום בניסיון לברוח מבחור בכיתתו בשם טרל, שמתעלל בו באופן תדיר. הוא מבלה עם טרזה שגרה כעת לבד לאחר שחואן מת. פאולה הופכת למכורה לקראק ועובדת בזנות כדי לממן את התמכרותה, לעיתים קרובות היא מכריחה את שיירון להביא לה כסף שטרזה נתנה לו.
לילה אחד, שיירון חולם חלום שבו חברו הטוב ביותר קווין שוכב עם אישה. בלילה אחר, קווין מבקר את שיירון בחוף ליד ביתו. בזמן שהם מעשנים מריחואנה, הם דנים על השאיפות שלהם ועל הכינוי "שחור", כינוי שקווין כינה את שיירון בו. לאחר רגע טעון ביניהם, הם מגיעים לסיטואציה אינטימית.
בבוקר למחרת, טרל לוחץ על קווין להשתתף בטקס זובור נגד שיירון. קווין חובט בשיירון עד שהוא לא יכול לקום מהרצפה, לפני שטרל ועוד מספר בחורים חובטים בו. שיירון מאוחר יותר נפגש עם עובדת סוציאלית, שדוחקת בו לחשוף את זהותם של תוקפיו. הוא מסרב, מכיוון שהוא לא מאמין שחשיפת שמותיהם תעזור במשהו. למחרת, שיירון מרסק כיסא בגבו של טרל. כאשר המשטרה אוסרת אותו, שיירון מסתכל על קווין שמביט בו חזרה במבט חסר תועלת.
עלילה > 3. בלאק

עכשיו בעודו מזדהה בשם "שחור", שיירון הבוגר מוכר סמים מחוץ לאטלנטה. הוא מקבל שיחות תדירות מפאולה, שמבקשת ממנו לבקר אותה במכון לגמילה שעכשיו היא גרה בו. לילה אחד, הוא מקבל שיחה מקווין, שמתנצל על התנהגותו ומזמין אותו לבקר אותו במיאמי. ביום למחרת, הוא מתעורר לאחר שחלם על קווין ומגלה שהיה לו חלום רטוב.
בזמן שהוא מבקר את אמו במרכז לגמילה מסמים, שיירון מודה שהוא מרגיש ייסורי מצפון על חוסר האמפתייה שהוא מרגיש כלפיה. לבסוף פאולה מתנצלת בפניו שהיא לא הייתה שם בשבילו כשהוא היה צריך אותה ושיירון בוחר לסלוח לה.
שיירון נוסע למיאמי ונפגש מחדש עם קווין, שעכשיו עובד במסעדה. שיירון מסרב לדבר ולשתות איתו. קווין מודה שהוא מופתע ממראהו של שיירון, מעיסוקו ומרצונו העז להיפגש איתו. לאחר שהם אוכלים ארוחת ערב יחדיו, הם נוסעים לביתו של קווין. קווין מספר לשיירון שאף על פי שחייו לא פנו בדרך שהוא ציפה שהם יפנו, הוא עדיין מאושר. שיירון מודה בפני קווין שהוא לא הגיע למצב אינטימי עם מישהו מאז ששניהם היו יחד בחוף הים. הם מתפייסים וקווין מחבק בעדינות את שיירון.
הסרט נגמר בפלאשבק לאחור, שבו רואים את שיירון הצעיר עומד על חוף הים המואר באור הירח.
שחקנים ודמויות

| שם הדמות | שם השחקן | הערות |
| --- | --- | --- |
| שיירון | טרוונטה רודס | שיירון כאדם בוגר ("בלאק") |
| שיירון | אשטון סנדרס | שיירון כנער מתבגר |
| שיירון | אלכס היברט | שיירון כילד ("ליטל") |
| קווין | אנדרה הולנד | קווין כאדם בוגר |
| קווין | ג'ארל ג'רום | קווין כנער מתבגר |
| קווין | ג'יידן פינר | קווין כילד |
| פולה | נעמי האריס |  |
| חואן | מהרשלה עלי |  |
| טרזה | ג'אנל מונה |  |
| טרל | פאטריק דסיל |  |
איסלנד באירוויזיון 2020

איסלנד תכננה להשתתף באירוויזיון 2020 שנועד להתקיים באולם אהוי רוטרדם בעיר רוטרדם בהולנד, עם השיר "Think About Things" שנכתב והולחן על ידי הזמר דאדי פרייר, שנבחר לייצג את מדינתו בקדם האירוויזיון האיסלנדי, "Söngvakeppnin 2020" שאורגנה על ידי רשות השידור האיסלנדית, "RÚV".
לפני האירוויזיון > בחירת המבצע

בקדם האיסלנדי התחרו עשרה שירים. המנצח הוכרע לאחר שני חצאי גמר, גמר והגמר הסופי. חצי הגמר הראשון נערך ב-8 בפברואר 2020 וחצי הגמר השני נערך ב-15 בפברואר באותה השנה. בחצאי הגמר, משתתפי התחרות התבקשו לשיר את שיריהם בשפה האיסלנדית, ובגמר ניתן להחליף את שפת השיר. הגמר והגמר הסופי נערכו ב-29 בפברואר באולם הספורט "Laugardalshöll", רייקיאוויק, בירת איסלנד.
לפני האירוויזיון > חצי הגמר הראשון

חצי הגמר הראשון נערך ב-8 בפברואר 2020. מתוך חמשת השירים שבוצעו בחצי הגמר, שניים עלו לגמר.
| חצי גמר ראשון - 8 בפברואר 2020> סדר | חצי גמר ראשון - 8 בפברואר 2020> מבצע | חצי גמר ראשון - 8 בפברואר 2020> שיר | חצי גמר ראשון - 8 בפברואר 2020> ניקוד | חצי גמר ראשון - 8 בפברואר 2020> מקום | חצי גמר ראשון - 8 בפברואר 2020>  | חצי גמר ראשון - 8 בפברואר 2020>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | קיד איסק | "Ævintýri" | 3,651 | 3 |  |  |
| 2 | אליזבת | "Elta þig" | 1,989 | 5 |  |  |
| 3 | בריינג'ה מרי | "Augun þín" | 3,374 | 4 |  |  |
| 4 | איזולד והלגה | "Klukkan tifar" | 6,654 | 2 |  |  |
| 5 | דימה | "Almyrkvi" | 14,984 | 1 |  |  |
לפני האירוויזיון > חצי הגמר השני

חצי הגמר השני התקיים ב-15 בפברואר 2020. מתוך חמשת השירים שבוצעו בחצי הגמר, שניים עלו לגמר, והשיר "Ekkó" שבוצע על ידי הזמרת נינה, עלה בהחלטת השופטים בניגוד לחצי הגמר הראשון.
| חצי גמר 2 - 15 בפברואר 2020> סדר | חצי גמר 2 - 15 בפברואר 2020> מבצע | חצי גמר 2 - 15 בפברואר 2020> שיר | חצי גמר 2 - 15 בפברואר 2020> ניקוד | חצי גמר 2 - 15 בפברואר 2020> מיקום | חצי גמר 2 - 15 בפברואר 2020>  | חצי גמר 2 - 15 בפברואר 2020>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | דאדי פרייר | "Gagnamagnið" | 11,218 | 1 |  |  |
| 2 | הילדור ואלה | "Fellibylur" | 1,336 | 5 |  |  |
| 3 | איווה | "Oculis Videre" | 10,924 | 2 |  |  |
| 4 | נינה | "Ekkó" | 5,905 | 3 |  |  |
| 5 | מתי מאט | "Dreyma" | 5,634 | 4 |  |  |
לפני האירוויזיון > גמר

הגמר התקיים ב-29 בפברואר 2020 עם חמשת השירים שזכו לכרטיס הכניסה לגמר בחצאי הגמר. בניגוד לחצאי הגמר, בגמר, הניקוד התחלק בין הקהל לשופטים ביחס של 50:50. בשל בעיות טכניות שאירעו בעת ההופעה של דאדי פרייר, הוא הורשה להופיע מחדש לאחר סיום רצף ההופעות שנקבע.
| גמר - 29 בפברואר 2020> סדר | גמר - 29 בפברואר 2020> מבצע | גמר - 29 בפברואר 2020> שיר | גמר - 29 בפברואר 2020> מיקום | גמר - 29 בפברואר 2020> ניקוד | גמר - 29 בפברואר 2020> שופטים | גמר - 29 בפברואר 2020> קהל | גמר - 29 בפברואר 2020>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | איזולד והלגה | "Meet Me Halfway" | 4 | 22,738 | 17,170 | 5,568 |  |
| 2 | דאדי פרייר | "Think About Things" | 1 | 60,324 | 24,289 | 36,035 |  |
| 3 | נינה | "Echo" | 5 | 21,801 | 15,286 | 6,515 |  |
| 4 | איווה | "Oculis Videre" | 3 | 37,498 | 18,426 | 19,072 |  |
| 5 | דימה | "Almyrkvi" | 2 | 37,715 | 14,867 22,848 | 22,848 |  |
לפני האירוויזיון > הגמר הסופי

שני השירים שסיימו במקומות הראשונים בגמר עלו לשלב הגמר הסופי. שיטת החישוב בגמר הסופי זהה לגמר פרט להוספה של הניקוד בסיבוב הקודם (בגמר). בסופו של השלב הוחלט כי הנציג האיסלנדי לאירוויזיון 2020 הוא דאדי פרייר עם השיר "Thing About Things".
| הגמר הסופי - 29 בפברואר 2020> סדר | הגמר הסופי - 29 בפברואר 2020> מבצע | הגמר הסופי - 29 בפברואר 2020> שיר | הגמר הסופי - 29 בפברואר 2020> מיקום | הגמר הסופי - 29 בפברואר 2020> ניקוד כולל | הגמר הסופי - 29 בפברואר 2020> ניקוד בסיבוב הגמר הסופי | הגמר הסופי - 29 בפברואר 2020> ניקוד בסיבוב הגמר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 1 | דאדי פרייר | Think About Things | 1 | 118,643 | 58,319 | 60,324 |
| 2 | דימה | "Almyrkvi" | 2 | 80,183 | 42,468 | 37,715 |
באירוויזיון

איסלנד הייתה אמרה להשתתף בחצי הגמר השני של התחרות, אך עקב מגפת הקורונה, בוטלה התחרות ב-18 במרץ 2020. אחרי ביטול התחרות, רשות השידור האיסלנדית פרסמה כי פרייר ייצג את איסלנד באירוויזיון 2021.
הערות שוליים

↑  Iceland: Here are the participants of Söngvakeppnin 2020!
↑  Iceland chooses Daði & Gagnamagnið!, אתר תחרות האירוויזיון, 29 בפברואר 2020
↑  ליאון קיכלר, ‏סופית: אירוויזיון 2020 בהולנד בוטל עקב התפרצות נגיף הקורונה, באתר ‏מאקו‏, 18 במרץ 2020
↑  Daði Freyr Will Represent Iceland In 2021 Eurovision, אוקטובר 2020
| איסלנד איסלנד באירוויזיון |
| --- | --- | --- |
Söngvakeppnin
| השתתפויות | 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1999 • 2000 • 2001 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 |  |
| נציגי המדינה | ICY • הלה מרגרט ארנדוטיר • סטפן הילמרסון • דניאל אוגוסט • סטיורנין • טפן הילמרסון ואיולפור כריסטיאנסון • הארט 2 הארט • אינגיביורג סטפנסדוטיר • סיגריור בינטינסדוטיר • בו הלדורסון • אנה מיול • פול אוסקר • סלמה ביורנסדוטיר • אוגוסט ותלמה • טו טריקי • בירגיטה האוקדל • יון יוסף סנייביינסון • סלמה ביורנסדוטיר • סילביה נייט • איריקור הוקסון • יורובאנד • יוהאנה • הרה ביורק • שוני'ז פרינדס • גרטה סלומה ויון יוסף סנייביינסון • אית'ור ינגי גונלחסון • פולאפונק • מריה אולפסדוטיר • גרטה סלמה • סוואלה ביורגווינסדוטיר • ארי אולפסון • הטארי • דאדי פרייר • דאדי פרייר • סיסטיר • טיליאו • הרה ביורק |  |
| שירי המדינה | "Gleðibankinn" • "Hægt og hljótt" • "Þú og þeir" • "Það sem enginn sér" • "Eitt lag enn" • "Draumur um Nínu" • "Nei eða já" • "Þá veistu svarið" • "Nætur" • "Núna" • "Sjúbídú" • "Minn hinsti dans" • "All Out of Luck" • "Tell Me!" • "Angel" • "Open Your Heart" • "Heaven" • "If I Had Your Love" • "Congratulations" • "Valentine Lost" • "This Is My Life" • "Is It True?" • "Je ne sais quoi" • "Coming Home" • "Never Forget" • "Ég á Líf" • "No Prejudice" • "Unbroken" • "Hear Them Calling" • "Paper" • "Our Choice" • "Hatrið mun sigra" • "Think About Things" • "10 Years" • "Með hækkandi sól" • "Power" • "Scared of Heights" |  |
| ערכים קשורים | RÚV |  |
בשנים שלא מופיעות ברשימה נעדרה איסלנד מהתחרות.
אופרה סריה

קריקטורה של הצגת "פלאוויו" של הנדל, המציגה שלוש מזמרי האופרה סריה הנודעים ביותר בתקופתם: סנסינו משמאל הדיווה פרנצ'סקה קוצוני במרכז, והקסטראטו אוהב האמנות גאטנו ברנשטאדט מימין.
אופרה סריה (באיטלקית: Opera seria), שנקראה בדרך כלל "דרמה פר מוזיקה" או "מלודרמה סריו", הוא מונח מוזיקלי איטלקי שמתייחס לסגנון ה"כבד" וה"רציני" של האופרה, שעמדה במקום הראשון באירופה מסביבות 1710 עד 1770, בקירוב, להבדיל מאופרה בופה, שהיא אופרה קומית וקלילה. האופרה סריה היא הצורה העיקרית של האופרה האיטלקית עד סוף המאה ה-18. אחרי שהאידיאל של פייטרו מטסטאזיו נקלט והתבסס כיאות, הוגבלה הקומדיה באופרה הבארוקית למה שכונה עם הזמן אופרה בופה, שהסתמכה על הקומדיה דל'ארטה האלתורית. המונח "אופרה סריה" לא היה מקובל בשנים ההן ונכנס לשימוש רק כשהפופולריות של הסוגה דעכה והייתה להיסטוריה.
האופרה סריה הייתה נשגבת בצלילה ומסוגננת מאוד בצורתה. בדרך כלל הייתה בנויה מריצ'יטאטיבו סקו, משולב לסירוגין באריות דה קאפו ארוכות. אלה נתנו הזדמנות מצוינת לשירה וירטואוזית, ובעידן הזהב של האופרה סריה נאצל לזמר מעמד של כוכב אמיתי. תפקיד הגיבור נכתב בדרך כלל לקול קסטראטו; קסטראטי כדוגמת פארינלי וסנסינו, לצד זמרות סופרן כמו פאוסטינה בורדוני, היו מבוקשים מאוד ברחבי אירופה כשהאופרה סריה שלטה בבימה בכל הארצות מלבד צרפת. האופרה האיטלקית קבעה את אמות המידה הבארוקיות. לבריות איטלקיות היו הנורמה, גם כאשר מלחין גרמני כמו הנדל מצא עצמו כותב לקהל מאזינים לונדוני. הליבריות האיטלקיות שמרו על עליונותן גם בתקופה הקלאסית, למשל באופרות של מוצרט, שכתב בווינה סמוך לסוף המאה. מלחיני אופרה סריה חשובים, ילידי איטליה, הם אלסנדרו סקרלטי, אנטוניו ויוואלדי, לאונרדו וינצ'י, וניקולא פורפורה. אחרים היו יוהאן אדולף האסה, כריסטוף ויליבלד גלוק והנדל הגרמנים ומוצרט האוסטרי.
בניגוד לפופולריות של האופרה סריה באוסטריה, גרמניה, אנגליה, ספרד ועוד, הרי בצרפת ביכרו על פניה את סוגת האופרה הצרפתית.
מבנה

ה"אופרה סריה" נבנתה בהתאם למוסכמות של שיא תקופת הבארוק, בפיתוח ושימוש באריה דה קאפו, שצורתה א-ב-א. החלק הראשון הציג נושא, השני הציג נושא משלים, והשלישי חזרה על הנושא הראשון עם עיטורים והרחבת המוזיקה בשירת הזמר או הזמרת. ככל שהסוגה התפתחה והאריות התארכו, נוצרה מסגרת של לא יותר משלושים פרקי מוזיקה ל"אופרה סריה" טיפוסית.
אופרה טיפוסית הייתה מתחילה באוברטורה אינסטרומנטלית בשלושה פרקים (מהיר-איטי-מהיר) ואחריה סדרה של רצ'יטאטיבים הכילים דיאלוג וביניהם אריות, המבטאות את רגשות הדמות, מתכונת שהופרה רק בדואט מזומן לזוג האוהבים בתפקידים הראשיים. רצ'יטאטיב טיפוסי היה "סקו" - יבש - דהיינו, בליווי קונטינואו בלבד (צ'מבלו או צ'לו). ברגעים של להט יצרים סוער במיוחד תפס את מקום ה"סקו" רצ'יטאטיב "סטרומנטאטו", שבו נמסר ליווי הזמר/ת לכל קבוצת כלי המיתר. אחרי שירת אריה, בליווי כלי מיתר ואבוב (ולפעמים קרנות או חלילים, הייתה הדמות יוצאת מן הבמה, פעולה שעודדה את תשואות הקהל. כך נמשך הדבר לאורך שלוש מערכות, לפני שהסתיים בקטע מקהלה מרומם רוח, לחגוג בשמחה ורינה את שיאה של האופרה. כל אחד מן הזמרים הראשיים ציפה לחלק הוגן באריות בהלכי נפש שונים - נוגות, זועמות, הרואיות או מהורהרות.
מחזאות האופרה סריה התפתחה ברובה הגדול כתגובה לביקורת הצרפתית על מה שהצטייר לא אחת כלבריות נגועות באי-טוהר ובשחיתות. במענה לכך, ביקשה האקדמיה של ארקדיה ברומא להשיב לאופרה האיטלקית את מה שנתפס על ידם כעקרונות נאו-קלאסיים, הממלאים אחר אחדויות הדרמה של אריסטו ומחליפים עלילות "לא-מוסריות", כגון "בוזנלו" ב"הכתרת פופיאה", עם סיפורי עלילה עתירי מוסר השכל, שנועדו להדריך ולהנחות, לא רק לבדר. מכל מקום, הסיומים הטרגיים, במקרים רבים, של הדרמה הקלאסית נדחו מתוך תחושת מחויבות להגינות: ראשוני הכותבים של הלבריות לאופרה סריה, כמו אפוסטולו זנו, סברו, שמידות טובות צריכות לבוא על גמולן ולחגוג את ניצחונן. חזיונות הראווה והבלט, המקובלים כל כך באופרה הצרפתית, נתפסו כמיותרים והושמטו.
קולות

עידן האופרה סריה מקביל להתבלטות הקסטרטי, במקרים רבים זמרים מחוננים מילדות, שעברו ניתוח סירוס לפני הגיעם לבגרות מינית כדי לשמר קול סופרן או אלט גבוה וחזק, שמאחוריו עשרות שנים של אימון מוזיקלי נמרץ. לקסטרטי ניתנו תפקידי גברים הרואיים, לצד זן חדש של יציר אופראי, הפרימדונה. עלייתם של כוכבי שירה אלה, על כישוריהם הטכניים המרהיבים, המריצה מלחינים לכתיבת מוזיקה ווקאלית שמורכבותה גדלה והולכת, ואופרות רבות מאותה תקופה נכתבו לקידומם ולתהילתם של זמרים מסוימים. המפורסם ביותר בהם הוא אולי פארינלי, שהופיע לראשונה בשנת 1722 בחסות ניקולא פורפורה. אם פארינלי לא שר בשביל הנדל, הרי יריבו העיקרי, סנסינו, שר גם שר בשבילו.
1720–1740

האופרה סריה הגיעה לצורתה הסופית כבר במהלך שנות ה-20' של המאה ה-18. אף כי אפוסטולו זנו ואלסנדרו סקרלטי סללו את הדרך, את הבשלות האמיתית חבה הסוגה למטאסטזיו ולמלחינים מאוחרים יותר. הקריירה של מטאסטזיו החלה בסרנדה "גני ההספרידות". ניקולא פורפורה (שיהיה כעבור שנים למורו של היידן), כתב מוזיקה ליצירה וכה גדולה הייתה הצלחתה, שה"פרימדונה" הרומאית המהוללת מריאנה בולגרלי, "לה רומאנינה", פנתה אל מטאסטזיו ועשתה אותו לבן-טיפוחיה. בחסותה כתב מטאסטזיו לברית אחר לברית. לכולן כתבו מוזיקה גדולי המלחינים באיטליה ובאוסטריה, ונתנו טון חוצה-גבולות לאופרה סריה: "דידו הנטושה", "קאטונה באוטיקה", "אציו", "אלכסנדר בהודו" "סמיראמידה ריקונושוטה", "סירואה" ו"ארטסרסה". אחרי 1730 השתקע מטאסטזיו בווינה והוציא מתחת ידו עוד לבריות לתיאטרון הקיסרי, עד אמצע שנות ה-40' של המאה ה-18: "אדריאנו", "דמטריו", "איסיפילה", "דמופואונטה", "אולימפיאדה", "חסדו של טיטוס", "אכילס בשירו", :"טמיסטוקלה", "מלך האיכרים" וזו שראה כטובה ביותר ביצירותיו, "Attilio Regolo". את החומר ללבריות שלהם שאבו מטאסטזיו ומחקי דרכו מדרמות, שהציגו דמויות קלאסיות מימי קדם, שהצטיינו בערכיהן הנעלים ובמוסריותן ונאבקו להכריע בין אהבה, כבוד וחובה, בלשון הדורה ונמלצת, שהתאימה באותה מידה של הצלחה הן לביצוע כאופרה והן כדרמה ללא מוזיקה. הנדל, לעומת זאת, שפעל הרחק מן הסוגה המרכזית, כתב מוזיקה רק למספר קטן מן הלבריות של מטאסטזיו לקהל מאזיניו הלונדוני, משום שהעדיף גיוון רב יותר בטקסטים.
1740–1770

אחרי שהאידיאל של מטסטאזיו הגיע לשיאו בשנות ה-50' של המאה ה-18, חלה ירידה בפופולריות של מודל האופרה סריה שפיתח. מגמות חדשות, שקנו פופולריות הודות למלחינים כמו ניקולו יומלי ותומאזו טראאטה, החלו לחלחל אל תוך האופרה סריה. מתכונת הסגנון האיטלקי של חילופי סירוגין, בניגוד חד, בין רצ'יטטיב ואריה החלו להיחלש לנוכח רעיונות, שמקורם במסורת האופרה הצרפתית. ביצירותיו של יומלי, משנת 1740 ואילך, החלו להופיע רמות גבוהות יותר של רצ'יטטיבים בליווי כלי ושל ניגודי דינמיקה. במקביל גם החל יומלי להבליט יותר את חשיבות התזמורת ולהגביל את הווירטואוזיות הווקאלית. טרטה החזיר את הבלט לאופרות שלו והסיומים הטרגיים והמלודרמטיים של הדרמה הקלאסית הופיעו גם הם מחדש. האופרות שלו, בעיקר אלה שנכתבו מ-1760 ואילך, גם השיבו את המקהלה למקומה המכובד משכבר הימים.
לפסגת השינויים הללו הגיעו אופרות הרפורמה של כריסטוף ויליבלד גלוק. החל באורפיאו ואאורידיצ'ה קיצץ גלוק באופן דרסטי באפשרויות לווירטואוזיות ווקאלית שניתנו לזמרים, ביטל כליל את הרצ'יטטיבו סקו (ובכך צמצם ביותר את ההפרדה בין אריה לרצ'יטטיב), והקפיד מאוד לאחד דרמה, מחול, מוזיקה ונהלים תיאטרליים בסינתזה של מסורות איטלקיות וצרפתיות. גלוק המשיך ברפורמה שלו באלצ'סטה וב"פארידה ואלנה". הוא הקדיש תשומת לב מרובה לתזמור והגדיל במידה רבה את תפקיד המקהלה: במקביל צמצם מאוד את המסורת הקודמת של אריות של יציאה מן הבמה. העלילות המשנה הסבוכות כמבוך, שאופרות בארוק מוקדמות יותר היו נגועות בהן, נעלמו. בשנת 1768, השנה שלאחר "אלצ'סטה" של גלוק, יצאו יומלי והלבריתן שלו וראצי ב"פטונטה". אנסמבל ומקהלה שולטים כאן ברמה: המספר המקובל של אריות יציאה קוצץ בחצי. עם זאת, מגמות אלה לא תפסו, על פי רוב, מקום מרכזי בתחום עד שנות ה-90' של המאה ה-18, והמודל המטסטאזי המשיך למשול בכיפה.
1770–1800

עם הרפורמות של גלוק אבד הכלח על רוב מלחיני האופרה סריה בעשורים הקודמים. הקריירות של האסה, ניקולה ג'ומלי, גאלופי וטרטה באו למעשה על קצן. במקומם הופיע גל חדש של מלחינים כמו מוצרט, היידן, סליירי (תלמיד של גלוק), אנטוניו סאקיני, ג'וזפה סארטי ודומניקו צ'ימרוזה. הפופולריות של האריה דה קאפו החלה לדעוך ואת מקומה תפס הרונדו. תזמורות גדלו, אריות התארכו, אנסמבלים קיבלו מקום בולט יותר ורצ'יטטיב אובליגאטו נעשה הן נפוץ והן משוכלל יותר. במשך שנות ה-80' של המאה ה-18 תפסו עדיין הלבריות של מטסטאזיו את המקום העיקרי ברפרטואר, אך קבוצה חדשה של לבריתנים ונציאנים דחפה את האופרה סריה בכיוון חדש. יצירותיו של גטאנו סרטור והקבוצה שהקיפה אותו ניפצו לבסוף את השליטה המוחלטת של הזמרים והעניקו לאופרה סריה תנופה חדשה לקראת היסודות הראוותניים והדרמטיים האופייניים לאופרה הרומנטית של המאה ה-19. סיומים טרגיים, מוות על הבמה והרג מלכים היו לנורמה ולא עוד חריגה ממנה. בעשור האחרון של המאה מתה ביסודו של דבר האופרה סריה, בהגדרתה המסורתית, והסערות הפוליטיות שחוללה המהפכה הצרפתית טאטאו אותה הצידה אחת ולתמיד.
הקשר חברתי

פרט לחריגות מעטות, האופרה סריה הייתה אופרת החצר, האופרה של המלוכה והאצולה. זו איננה תמונה אוניברסלית: הנדל, כשהיה בלונדון, חיבר לא לחצר המלוכה אלא לקהל מגוון הרבה יותר מבחינה חברתית, וברפובליקה הוונציאנית התאימו מלחינים את האופרות שלהם לטעם הציבור הרחב ולא לטעם החצר. אבל ברוב המקרים, המושג "אופרה סריה" היה מילה נרדפת לאופרת חצר. היו כרוכים בכך לא מעט תנאים: היה צורך בכך, שהחצר, ובמיוחד משפחת המלוכה, יראו השתקפות של האצולה שלהן עצמן על הבמה. קווי העלילה של האופרה סריה עוצבו באופן בולט על פי קריטריון זה: "המלך הרועה" מציגה את תהילת אלכסנדר הגדול, וגם "חסדי טיטוס" בנויה על פי קווים דומים. הדיקטטור היושב בקהל היה צופה במקביליו בני העולם העתיק ורואה את האוטוקרטיה שוחרת הטוב שלהם משתקפת בו עצמו.
היבטי ביום רבים תרמו לרושם הזה: האולם והבמה היו מוארים למעשה במידה שווה והתפאורות שיקפו, כמעט עד לפרט האחרון, את אדריכלות הארמון שאירח את האופרה. הקשרים בין האופרה לקהל היו לעיתים צמודים עוד יותר: הסרנדה של גלוק Il Parnasso Confuso בוצעה בפעם הראשונה בווינה עם צוות שחקנים-זמרים שכולו בני משפחת המלוכה. עם זאת, המהפכה הצרפתית חוללה מהומות פוליטיות רציניות ברחבי איטליה ולנוכח הופעתן של רפובליקות שוויוניות חדשות ונפילתן של האוטוקרטיות הישנות, איבדו האידיאלים הארקדיים של האופרה סריה את הרלוונטיות שלהם. שליטים לא היו חסינים עוד למיתות אלימות, ולאורם של אידיאלים חברתיים חדשים התפוררה ההיררכיה של הזמרים. לאופרה סריה, המחוברת כל כך למעמד השליט, בישרה התמורה הסוציו-פוליטית המשמעותית את קצה המוחלט.