stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
CSI: לאס וגאס
צוות השחקנים והדמויות > דמויות משניות

פול גוילפוי בתפקיד ג'ים בראס (עונה 1)
וואלאס לנגהם בתפקיד דייוויד הודג'ס (עונה 1)
צ'לסי קריספ בתפקיד אמה הודג'ס (עונה 1), אשתו של דייוויד
ג'יימי מקשיין בתור אנסון וויקס (עונה 1), עורך דין אזרחי מושחת
שרה גילמן בתור פנלופה "פני" גיל, CSI
שון ג'יימס בתור וויל קרסון, בלש רצח
קאט פוסטר בתור נורה קרוס, בלשית לענייני פנים
רוברט קרטיס בראון בתפקיד האנדר-שריף קייד וויאט
לוק טני בתור בריאן רובי, בנה של מקסין
קתלין וילהוייט בתור ד"ר דיאן אורבך (עונה 2)
שרה אמיני בתפקיד ד"ר סוניה ניקולייביץ', בודקת רפואית ראשית (עונה 2)
ג'ואל ג'ונסטון בתפקיד ג'ק ניקולייביץ', עוזר בוחן רפואי ואחיה הגדול של סוניה (עונה 2)
שרי סאום בתפקיד ג'ודי וולך, חברת דירקטוריון בקזינו Eclipse (עונה 2)
קייטי סטיבנס בתפקיד לינדזי ווילווס (עונה 2)
דרק וובסטר בתור ד"ר מילטון הדסון, בוחן רפואי מחליף (עונה 2)
רוב מורגן בתור דניאל ג'ורדן, בעלה לשעבר של מקסין (עונה 2)
אריק שמנדה בתפקיד גרג סנדרס (עונה 2)
ג'ודי קין בתור ד"ר הת'ר צ'ומאני, אנתרופולוגית
JP Manoux בתור ג'ין פארו (עונה 2)
לוליטה דוידוביץ' בתור ג'נט פולסום, אמו של ג'וש (עונה 2, 3 פרקים)
סקירת הסדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 10 | 10 | 6 באוקטובר 2021 | 8 בדצמבר 2021 |
|  | 2 | 21 | 21 | 29 בספטמבר 2022 | 18 במאי 2023 |
|  | 3 | 10 | 10 | 18 בפברואר 2024 | 19 במאי 2024 |
הערות שוליים

↑  Andreeva, Nellie (15 בדצמבר 2021). "'CSI: Vegas' Renewed For Season 2 By CBS; William Petersen Won't Return, But Jorja Fox Might". Deadline Hollywood. נבדק ב-15 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "CBS Sets Fall Premiere Dates for FBI, Ghosts, NCIS, Young Sheldon and More". TVLine.com. 23 ביוני 2022. נבדק ב-23 ביוני 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Petski, Denise (21 בפברואר 2023). "'NCIS', 'NCIS: Hawai'i' & 'CSI: Vegas' Renewed At CBS For 2023-2024 Season". Deadline Hollywood. נבדק ב-21 בפברואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kimball, Trevor (21 בפברואר 2023). "CSI: Vegas: Season Three; CBS Renews Sequel Series for 2023-24". TVSeriesFinale.com. נבדק ב-21 בפברואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "CSI: Vegas Finds New Medical Examiner in Wake of Mel Rodriguez' Exit". TVLine.com. 2 באוגוסט 2022. נבדק ב-2 באוגוסט 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "(#204) "Koala"". The Futon Critic. נבדק ב-30 בספטמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "CSI: Vegas Season 2 Episode 14 Review: Third Time's the Charm". 16 בפברואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jacobs, Meredith (9 במרץ 2023). "'CSI: Vegas' Boss on Silver Ink Case: 'It's Wrapped for Now,' But There's 'Potential Future Fun'". TV Insider. נבדק ב-10 במרץ 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ausiello, Michael (15 בדצמבר 2022). "CSI: Vegas: Another Original Cast Member Set to Return in Season 2". TVLine. נבדק ב-16 בדצמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
שולמית אפפל

| --- | --- |

 לידה:  21 בינואר 1948 (בת 77) קפריסין 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 פרסים והוקרה:  פרס היצירה לסופרים עבריים (1987) 
 shulamitapfel.wordpress.com
 
שולמית אפפל (נולדה ב-21 בינואר 1948 בקפריסין) היא משוררת ישראלית.
ביוגרפיה

אפפל נולדה במחנה עקורים בקפריסין, בת להורים ניצולי שואה יוצאי מזרח אירופה. ילדותה עברה עליה בעיר התחתית בחיפה ובהיותה בת עשר עברה עם משפחתה לרמת גן.
ב-1975 הקימה וניהלה את גלריית האמנות "נינווה" בתל אביב. הגלריה הוקמה כמקום מפגש לסופרים ומשוררים בתקופה שלאחר מלחמת יום הכיפורים.
אפפל היא אם לשניים.
פעילות בתחום התיאטרון

בין השנים 1991–1998 פרסמה בשם העט אלינעם שלו. בשנת 1991 כתבה וביצעה את המונודרמה, "מקל של קינמון", בתיאטרונטו במרכז סוזן דלל בתל אביב. את המחזה ביים רוני ניניו. 

המחזה מספר את סיפורו של גבר המקיים שלוש מערכות יחסים במקביל, עם שלוש נשים שונות. את כל הדמויות במחזה גילמה אפפל.
חבר השופטים ב"תיאטרונטו" 1991 (עמו נמנו חנה מרון, ציפי פינס ואהוד מנור) העניק למחזה ולביצוע ציון מיוחד.

 המחזה זכה לביקורות טובות ומבקר התיאטרון מיכאל הנדלזלץ שיבח הן את הטקסט והן את אפפל על הביצוע המרשים.
ספרים

שעת ילדה, שירים. ירושלים: הוצאת עכשיו, 1965
יבשת שבורה, שירים. תל אביב: הוצאת עכשיו, 1972
מרחק, שירים. רמת-גן: הוצאת מסדה, 1981
חישוקים, שירים. תל אביב: ספרית פועלים, 1987
התרה, שירים. תל אביב: הוצאת ביתן, 1989
פחות מאמת אין טעם לכתוב, הוצאת ספרא, 2013.
תדמייני שאת כוכבת, הוצאת פטל, 2017.
זיכרונות מבית החרושת לבגדי ים, הוצאת פטל, 2020.
בעתיד העבר יסתמן כאפשרות, הוצאת פטל, 2023
אנתולוגיות וכתבי עת בהם השתתפה

שירי שנות השבעים, בעריכת חיים עומר, הוצאת הדס
שירי אהבה של משוררות ישראליות בנות זמננו, 1985
מה זאת אהבה, הוצאת ידיעות אחרונות, 2000
וקראתי לכך אהבה, בעריכת רפי וייכרט ומשה דור, הוצאת טובי, 2008
האוניברסיטה של החושך: שירים על קולנוע, בעריכת רפי וייכרט ומשה דור, 2008
מי מפחד מוירג'יניות: נשים כותבות נשיות, בעריכת תמר משמר, 2009
משוררים בעיר 2, בעריכת דרור בורשטיין, הליקון, 2014
"תשמרי בבטן" - פטל 1, כתב עת לספרות 2015.
אנתולוגיות באנגלית, רוסית, איטלקית, וקרואטית; ובכתבי עת : גג, הליקון, דקה, מאזנים, עיתון 77 והמוסך.
פרסים והוקרה

פרס קוגל לשירה על ספרה "מרחק", 1982
פרס היצירה לסופרים ומשוררים ע"ש לוי אשכול, 1987
מקום שלישי ב"תחרות הסיפור הקצר של "הארץ" – על הסיפור "פרטים אישיים", 2012
פרס היצירה לסופרים ומשוררים ע"ש לוי אשכול, 2013
פרס רמת גן לספרות, 2014 - על הספר "פחות מאמת אין טעם לכתוב"
פרס משרד התרבות לאמנים ותיקים ע"ש אריק איינשטיין, 2018
פרס ליצירה ספרותית מטעם קרן קיימת לישראל והקרן ע"ש יצחק לייב ורחל גולדברג בקטגוריית שירה, על ספרה "תדמייני שאת כוכבת", 2018.
פרס רעיית נשיא המדינה לשירה עברית, לשנת 2021 על ספרה "זיכרונות מבית החרושת לבגדי ים", 2020.
הערות שוליים

↑  רן בוקר, הוכרזו זוכי משרד התרבות בפרס לאמנים ותיקים לשנת 2018, באתר ynet, 27 בנובמבר 2018
↑  פרסום הזכייה ליצירה ספרותית טעם הקרן ע"ש יצחק לייב ורחל גולדברג, באתר הקרן הקיימת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309159205171  BnF: cb16743172w (data)  ISNI: 0000 0000 3088 3597  LCCN: n88263833  MusicBrainz: 649b7062-45b9-4365-808d-2fd241d65b38  VIAF: 266191773   WorldCat (עם VIAF): 266191773
בן קרדין

בנג'מין לואיס "בן" קרדין (באנגלית: Benjamin Louis "Ben" Cardin; נולד ב-5 באוקטובר 1943) הוא פוליטיקאי יהודי-אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כסנאטור מטעם מדינת מרילנד משנת 2007 עד לינואר 2025. במשך כשלוש שנים היה הדמוקרט הבכיר ביותר בוועדת יחסי החוץ בסנאט, ובשנתיים האחרונות לכהונתו כיהן כיו"ר ועדה. במשך עשרים שנה קודם לכן היה חבר בית הנבחרים האמריקאי ולפני כן כיהן במשך כעשרים שנה כחבר ושמונה שנים מתוכן אף יו"ר בית הנבחרים המדינתי של מרילנד. הוא אחד הפוליטיקאים האמריקאים הבכירים היחידים שמעולם לא נוצח במערכת בחירות כלשהי.
ראשית חייו

קרדין נולד ב-1943 בבולטימור שבמרילנד, בנם השני של דורה (לבית גרין) (נפטרה ב-1972) ומאיר קרדין (1907–2005). שם המשפחה המקורי היה "קרדונסקי". סבו של קרדין, האריס קרדונסקי שינה את שמו ל-קרדין לאחר שהגיע מרוסיה לארצות הברית ב-1905. גם הוריה של האם דורה, בנימין ורחל גרין היגרו מליטא לארצות הברית בראשית המאה העשרים.
משפחתו של קרדין הייתה פוליטית מאוד. האב כיהן כחבר בית הנבחרים המדינתי מטעם העיר בולטימור החל מגיל 27 ובמשך 4 שנים (1935 עד 1939). אחר כך הקים עם אחיו מוריס, דודו של קרדין, משרד עורכי דין והחל מ-1955 עד 1977 ושוב מ-1984 עד 1994 כיהן במישרות שיפוטיות שונות, כשופט בבית המשפט העירוני של בולטימור וכשופט שלום. מוריס, אחיו - שותפו של מאיר קרדין, הידוע באופן רשמי כמוריס קרדונסקי, כיהן גם הוא כחבר בית הנבחרים המדינתי, נציג העיר בולטימור, מ-1951 עד 1966. האווארד, אחיו הבכור של קרדין, היה פרקליט מחוז בבולטימור. ומושל מרילנד וראש עיריית בולטימור לשעבר, הרפובליקני תיאודור מק'קלדין היה אחד האורחים ב"בר מצווה" של קרדין. בשנת 2002, גם האחיין בן ה-32 של קרדין, ג'ון קרדין, בנו של אחיו הבכור האווארד, נבחר לכהן בבית הנבחרים המדינתי של מרילנד. בהשבעתו נכחו סבו, מאיר קרדין, שכיהן כחבר בית הנבחרים המדינתי של מרילנד, והן דודו.
קרדין למד באוניברסיטת פיטסבורג, פנסילבניה, לתואר ראשון וסיים בהצטיינות ב-1964. בתקופת לימודיו זו, הוא השתייך לאחווה הסטודנטיאלית "פי למדא פי" (Pi Lambda Phi), שהיא אחווה יהודית במקורה ורוב חבריה עד היום יהודים. תקופה מסוימת הוא אף כיהן כנשיא האחווה באוניברסיטה. ב-1967 הוא סיים כראשון בשכבה בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת מרילנד וקיבל תואר J.D במשפטים. באותה עת הוא כבר היה חבר בבית הנבחרים המדינתי של מרילנד.
בשנים 1995–1998, בהיותו חבר הקונגרס האמריקאי כיהן גם כיושב ראש תאגיד השירותים המשפטיים של מרילנד (MLSC) (הסניגוריה הציבורית). מ-1998 עד 1999, כיהן בחבר הנאמנים של "קולג' סיינט מרי של מרילנד", ב-1999 מונה לחבר הנאמנים של קולג' גאוצ'ר לאומנות, וב-2002 מונה לוועדת הייעוץ של אוניברסיטת סיינט מרי, ללימודי דמוקרטיה.
קריירה פוליטית > בית הנבחרים המדינתי של מרילנד

ב-1966 החליט מוריס קרדונסקי שלא לרוץ למושב בבית הנבחרים המדינתי המייצג את העיר בולטימור, כדי שהתלמיד שלו למשפטים, אחיינו בן ה-23, בן קרדין יוכל לרוץ. שם המשפחה קרדין הוכח כבלתי ניתן לעצירה וקרדין הצעיר ניצח, ונכנס לתפקידו כחבר בית הנבחרים המדינתי בינואר 1967. קרדין סיים את בית הספר למשפטים מאוחר יותר באותה שנה. הוא המשיך וכיהן עוד עשרים שנה בתפקיד זה, מכהן לבסוף כיושב ראש בית הנבחרים המדינתי (Speaker) בגיל 36, ובמשך שמונה שנים, לפני שהחליט לעבור למישרה במישור הכלל ארצי, בבית הנבחרים האמריקאי.
קריירה פוליטית > בית הנבחרים של ארצות הברית

ב-1986 רץ קרדין לקונגרס האמריקאי. הוא ניצח בבחירות המקדימות בתוך המפלגה הדמוקרטית, כשקיבל 82% מהקולות, ניצח בהמשך את המועמד הרפובליקני עם 79% מהקולות ונכנס לתפקידו החדש בינואר 1987. הוא עתיד היה להיבחר מחדש עוד תשע פעמים ולכהן בקונגרס בסופו של דבר עשרים שנה, מנצח ללא קושי בדרך כלל, בכל מערכות הבחירות הללו.
בהיותו בבית הנבחרים של ארצות הברית הוא כיהן כיו"ר ועדת הסחר של הקונגרס וכן כחבר ועדת הדרכים, חבר תת-הוועדה למשאבי אנוש וחבר ועדת "הארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה" (OSCE). הוא גם היה פעיל בכיר בוועדת ההיגוי של שדולת חברי הסנאט (Caucus) למען המפלגה הדמוקרטית וכיהן כאחד המצליפים הדמוקרטים.
ב-1997 כיהן קרדין כיושב ראש משותף של צוות עבודה בין מפלגתי שהוקם בקונגרס במאמץ לבצע רפורמה בכללי האתיקה בבית הנבחרים של ארצות הברית. בעקבות זאת וכחבר הקונגרס מטעם מרילנד הוא מונה ב-1998, על ידי בית הנבחרים המדינתי, לכהן כיושב ראש הוועדה שהוקמה במדינה זו למחקר מיוחד בחוק האתיקה הציבורית של מרילנד.
קריירה פוליטית > הסנאט

ב-12 בספטמבר 2006, התמודד קרדין בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הדמוקרטית, לקראת קבלת מועמדות המפלגה לסנאט. הוא זכה במועמדות כנגד מספר רב של מועמדים דמוקרטים אחרים, עם 44% מהקולות, כ-4% יותר מהמועמד שהגיע אחריו, קוואיסי אמפומיי, ובבחירות הכלליות הביס את יריבו הרפובליקני ברוב של 54% ממניין הקולות. בבחירות נובמבר 2012 ניצח קרדין במירוץ משולש, ברוב עצום. הוא זכה ב-56% מהקולות, בעוד המועמד הרפובליקני זוכה ב-26% בלבד ומועמד עצמאי בכ-16%. בבחירות נובמבר 2018 ניצח קרדין שוב ברוב עצום.
קרדין חבר בוועדת הסביבה והעבודות הציבוריות (תת הוועדה למימון על לפסולת סביבתית ובריאות הסביבה, תת-הוועדה לבטיחות תחבורה, וביטחון תשתיות, ותת הוועדה לתחבורה ותשתיות), בוועדת החוץ (תת הוועדה לענייני אפריקה, תת-הוועדה לענייני אירופה, תת-הוועדה לענייני המזרח הקרוב ודרום ומרכז אסיה), בוועדת העסקים הקטנים והיזמות, בוועדת המשפט (תת הוועדה לאי אמון במונופולי שוק, מדיניות תחרותית וזכויות הצרכן, תת-הוועדה לזכויות אדם והחוק, תת-הוועדה לטרור, טכנולוגיה וביטחון פנים, ותת הוועדה לחוקה), ובוועדת התקציב וכן מכהן כיו"ר משותף של משלחת הארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה (OSCE) ("ועדת הלסינקי"), בה הוא חבר מאז 1993 (חבר בכיר משנת 2003 ועד 2006). כיום הוא מכהן כסגן נשיא האספה הפרלמנטרית של משלחת הארגון.
עמדותיו

קרדין היה מעורב בנושאים פיסקליים, רפורמת הפנסיות וביטוח בריאות, כמעט תמיד מהכיוון השמאלי ביותר של המפה הפוליטית האמריקאית. בין השאר הוא הצליח להעביר למשל חוקים שונים להרחבת הביטוח הרפואי, חוק למימון לימודים לבוגרי רפואה, חוק להגדלת ההשקעות בחינוך, חוק להרחבת תשלומי מזונות, חוק לשיפור תוכנית ויסקונסין, חוק להגדלת הזיכוי ממס בגין הוצאות טיפול בילדים, ועוד.
בתחום החוץ תמך בשיתוף פעולה בנושאים גרעיניים אזרחיים עם הודו. כמו כן, באוקטובר 2002 היה קרדין בין חברי המיעוט בקונגרס האמריקאי, שהצביעו נגד הסמכת הנשיא ג'ורג' ווקר בוש להשתמש בכוח כנגד עיראק.
עמדותיו > יחסו לישראל

באוגוסט 2009 היה קרדין אחד משלושה סנאטורים שקראו לנשיא ברק אובמה, שלא להסתפק בהחלטה נוספת של מועצת הביטחון נגד איראן, אלא ליישם ביתר שאת את ההחלטות הקודמות, בנוסף לקבלת ההחלטה החדשה. השלושה דרשו שמועצת הביטחון תמנה ועדה עצמאית מקצועית, שתפקח על יישום הסנקציות, כמו אלה שמונו ופעלו כדי לוודא את יישום החלטות מועצת הביטחון נגד עיראק בעת שלטונו של סדאם חוסיין. שני הסנאטורים האחרים שהצטרפו לקרדין בקריאה זו היו ג'ו ליברמן עצמאי ודמוקרט לשעבר, יהודי אף הוא, וג'ון קאיל הרפובליקני.
בדצמבר 2012 השתתף עם חברי סנאט וקונגרס יהודים אמריקאים נוספים בטקס מיוחד של הדלקת נרות חנוכה וכתיבת אותיות בספר התורה של אל על לאחדות ישראל, בבניין הסנאט בגבעת הקפיטול בוושינגטון. בינואר 2013 היה בין הסנאטורים הדמוקרטים הבודדים שהתלבטו אם לתמוך במינויו של צ'אק הייגל למזכיר ההגנה, עקב התבטאיותיו בעבר שנתפסו כאנטי ישראליות, אך לבסוף תמך במינוי. בפברואר 2013 הוא עמד בראש משלחת משותפת של חברי הסנאט האמריקאי מטעם שתי המפלגות, בביקור בישראל.
ב-23 בנובמבר 2012 פנה קרדין, יחד עם הסנאטורית הרפובליקנית סוזן קולינס, ליו"ר הרשות הפלסטינית אבו מאזן, ודחק בו לא להמשיך במאמציו לקבלת הכרה חד צדדית במדינה פלסטינית. ביוני 2014, יזם יחד עם קולינס מכתב לנשיא ברק אובמה, עליו חתמו בסופו של דבר 88 מתוך 100 הסנאטורים משתי המפלגות האמריקאיות, בו קראו לו להימנע מסיוע לממשלת האחדות הפלסטינית, הנתמכת בין השאר על ידי החמאס.
בספטמבר 2015 היה אחד מארבעה סנאטורים מן הסיעה הדמוקרטית שהתנגדו להסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית.
חייו האישיים

ב-24 בנובמבר 1964, נישא קרדין למירנה (לבית אדלמן), מורה, אותה הכיר עוד כשלמדו ביחד בבית הספר היסודי. הם החלו "לצאת" בהיותם בני 15 ומאז לא נפרדו. יש להם כיום בת אחת, דברה, המשמשת כמנהלת החינוך במוזיאון היהודי של מרילנד. בנם מייקל התאבד ב-1998 בהיותו בן 30. מירנה קרדין מכהנת כיום (2013) בהנהלת בית החולים "סיני" של בולטימור ובהנהלת הפדרציה הקהילתית היהודית של בולטימור. הוא מחזיק בתוארי כבוד אחדים מכמה מוסדות, בהם בית הספר למשפטים של אוניברסיטת בולטימור (1990), אוניברסיטת מרילנד בבולטימור (1993), האוניברסיטה העברית בבולטימור (1994), וגאוצ'ר קולג' לאומנות (1996).
משפחתו הייתה קשורה לקהילה האורתודוקסית המודרנית במשך שלושה דורות, וקרדין הצעיר ומשפחתו נהגו, וקרדין עצמו נוהג עד היום, להתפלל בבית הכנסת "קהילת בית תפילות", בית הכנסת האורתודוקסי הגדול ביותר בצפון אמריקה, ליד ביתם. הוא תומך נלהב בציונות ובמדינת ישראל.
הערות שוליים

↑  שושלת משפחתית
↑  בחירות 2006, מועצת הבחירות של מדינת מרילינד
↑  המרוצים של מרילנד, פוקס ניוז, פוליטיקה - ההחלטה שלך 2006
↑  תוצאות סופיות של ההצבעה הגלויה 541, אתר בית הנבחרים, משרד הפקידות, 8 בדצמבר 2006
↑  יצחק בן-חורין, וושינגטון, סנאטורים לאובמה על איראן: מה עם האכיפה?, באתר ynet, 24 באוגוסט 2009
↑  "מנכ"ל אל על: ספר התורה מאחד כל יהודי בעולם" - 24 בדצמבר 2012, באתר "עולם הזה"
↑  "צ’אק הייגל – המועמד של אובמה לתפקיד שר ההגנה" - 7 בינואר 2013, באתר JDN
↑  " נשיא המדינה נפגש עם משלחת סנאטורים דמוקרטים ורפובליקנים מארצות הברית, בראשותו של הסנאטור בן קרדין" - 17 בפברואר 2013, באתר בית הנשיא
↑  מייקל אי. רואין, עבור מר' קרדין ממרילנד התענוג הוא בפרטים, וושינגטון פוסט, 3 בספטמבר 2006
↑  "Profile of Sen. Ben Cardin of Maryland", באתר USLiberals
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 4274 8042  LCCN: no2005027106  SNAC: w6186mgw  US Congress: C000141  VIAF: 12034966   WorldCat (עם VIAF): 12034966 
קרדין נואם במליאת בית הנבחרים של ארצות הברית, יוני 2006
הדיוקן הרשמי של קרדין כסנאטור, 2007
כריסטיאן בייל

| --- | --- |

בייל בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין, 2019
 לידה:  30 בינואר 1974 (בן 51) הממלכה המאוחדת הוורפורדווסט, ויילס, הממלכה המאוחדת
 שם לידה:  כריסטיאן צ'ארלס פיליפ בייל
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1982
 מקום לימודים:  Bournemouth School 
 בן או בת זוג:  סנדרה בלייזיק (2000–?) 
 צאצאים:  Luka Bale, Rex Bale 
 מספר צאצאים:  2
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר   פרס גלובוס הזהב   פרס סאטורן   פרס גילדת שחקני המסך
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
צילום של בייל בן ה-14 בסטוקהולם במהלך מסע יחסי הציבור לסרט "אימפריית השמש" בפברואר 1988
כריסטיאן צ'ארלס פיליפ בייל (באנגלית: Christian Charles Philip Bale; נולד ב-30 בינואר 1974) הוא שחקן קולנוע אנגלי זוכה פרס אוסקר, פרס גלובוס הזהב ופרס גילדת שחקני המסך על תפקידו בדרמת האגרוף "פייטר" (2010), מוכר גם בזכות סרטיו "אמריקן פסיכו" (2000), "חלום אמריקאי" (2013), "שליחות קטלנית: התעוררות" (2009) ובתפקיד באטמן בטרילוגיית הסרטים "באטמן מתחיל", "האביר האפל" ו"עלייתו של האביר האפל". בייל הוא שחקן "שיטת המשחק" שניחן גם ברב-צדדיות כשחקן, הכוללת בין היתר כישרון כחקיין של מבטאים שונים של השפה האנגלית, משטרים נוקשים של השמנה והרזיה הבולטים בעיקר בסרטיו "פייטר", "המכונאי", "באטמן מתחיל" ו"סגן הנשיא", וכן הטמעה מלאה של הדמות אותה הוא משחק.
ביוגרפיה

בייל נולד בהוורפורדווסט, פמברוקשייר, ויילס שבממלכה המאוחדת לג'ני (לבית ג'יימס), ליצנית קרקס ואמנית ולדייוויד בייל, טייס מסחרי וסוכן כישרונות. אימו אנגלייה, ואביו נולד בדרום אפריקה. בעקבות כך בייל מגדיר עצמו כאנגלי גם כן, וזאת למרות שנולד בוויילס. מלבד ויילס, העביר את ילדותו גם במחוזות דורסט וסארי שבאנגליה ובפורטוגל. כשהיה בן שנתיים משפחתו עזבה את ויילס והשתקעה בבורנמות' בדרום אנגליה למשך ארבע השנים הבאות. בגיל 17 הוריו התגרשו, ובזמן שאימו ואחותו נשארו לגור בבורנמות' שבאנגליה, עבר עם אביו ללוס אנג'לס שבארצות הברית. בשנת 2000, בייל הפך לבנה החורג של הפמיניסטית גלוריה סטיינם בעקבות נישואיה לאביו, שמת בשנת 2003 מלימפומה במוח.
בילדותו בייל למד בלט ונגינה בגיטרה. לבייל שלוש אחיות המבוגרות ממנו: אֶרין בייל, מוזיקאית; שרון בייל, העוסקת במחשבים; ולואיז בייל, שחקנית ובמאית תיאטרון. הייתה זו עבודתה של אחותו לואיז בתיאטרון שהשפיעה עליו להיות שחקן, תוך עידוד מצד אביו. בייל לא למד מעולם משחק באופן רשמי.
חיים אישיים

בייל מתגורר בלוס אנג'לס מאז 1992. הוא מחזיק באזרחות אמריקאית בנוסף לאזרחותו הבריטית מלידה.
ב-29 בינואר 2000 בייל נישא לדוגמנית האמריקאית סנדרה "סיבי" בלייזיק, בטקס שנערך בלאס וגאס; לזוג יש בת ובן.
בייל הפך לצמחוני בגיל שבע אבל ב-2009 אמר שהוא "מחוץ לצמחונות כיום". הוא הפסיק לאכול בשר אדום לאחר שקרא את ספר הילדים "חוות הקסמים". בתור פעיל למען זכויות בעלי חיים, הוא תומך בארגונים כמו גרינפיס והקרן העולמית לשימור חיות הבר. בזמן קידום הסרט "פרחי מלחמה" בדצמבר 2011, בייל וצוות מרשת הטלוויזיה CNN ניסו לבקר את צ'ן גואנגצ'נג, "עורך הדין היחף" בכפר במזרח סין, אך ויתרו לאחר עימות עם שומרים במחסום. לבסוף פגש בייל את צ'ן בארוחת ערב שערכה העמותה "זכויות אדם קודם כל" בשנה שלאחר מכן.
ב-22 ביולי 2008, בייל נעצר בלונדון לאחר שאמו ואחותו שרון דיווחו עליו למשטרה בגין תקיפה לכאורה בבית מלון. הוא שוחרר בערבות. בייל הכחיש את ההאשמות ומאוחר יותר כינה את האירוע "עניין אישי עמוק". ב-14 באוגוסט, שירות התביעה של הכתר הכריזו שלא ינקטו נגד בייל צעדים נוספים בשל "חוסר ראיות".
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1986 | אנסטסיה: המסתורין של אנה | אלכסיי ניקולאייביץ', הצארביץ' של רוסיה | סרט טלוויזיה של NBC |
| 1987 | Heart of the Country | בן האריס | מיני-סדרה |
| 1990 | אי המטמון (אנ') | ג'ים הוקינס (אנ') | סרט טלוויזיה של TNT |
| 1991 | A Murder of Quality (אנ') | טים פרקינס | סרט טלוויזיה של A&E |
| 1999 | Mary, Mother of Jesus (אנ') | ישו | סרט טלוויזיה של NBC |
הערות שוליים

1 2  הניו יורק טיימס, כריסטיאן בייל מציג: כישרון להיעלמויות בלתי נשכחות, באתר הארץ, 10 בדצמבר 2010
↑  אמיר רותם, אינדיאנה על הק - "אימפריית תשמש״ (1987), במאי: סטיבן ספילברג, שחקנים: כריסטיאן בייל, ג'ון מלקוביץ׳, מיראנה ריציארדסון, כל העיר, 25 במרץ 1988
↑  ניסים דיין, ‏ככה מפרקים לגבר את הצורה, באתר גלובס, 26 ביולי 2000
↑  הניו יורק טיימס, הצד האפל של האביר השחור, באתר הארץ, 8 ביוני 2005
↑  מאיה פנחסי, עכבר העיר תל אביב, בעבור חופן דולרים, באתר הארץ, 3 בדצמבר 2007
↑  חן חדד, עכבר העיר, כריסטיאן בייל מאבד שליטה ומוקלט בסתר, באתר הארץ, 3 בפברואר 2009
↑  איתמר זהר, כריסטיאן בייל מגלם את סגן נשיא ארה"ב לשעבר דיק צ'ייני בסרט חדש, באתר הארץ, 3 באוקטובר 2018
↑  כשכריסטיאן בייל הודה לשטן: רגעי השיא מטקס גלובוס הזהב, באתר הארץ, 7 בינואר 2019
↑  עכבר העיר, כוכב האביר האפל תקף את אמו ונעצר, באתר הארץ, 22 ביולי 2008
↑  הניו יורק טיימס, כריסטיאן בייל הכחיש שתקף את אמו ואת אחותו, באתר הארץ, 24 ביולי 2008
↑  אורי קליין, שמישהו ירגיע את כריסטיאן בייל, באתר הארץ, 13 בדצמבר 2013
↑  הניו יורק טיימס, כריסטיאן בייל: "אני מקווה שבעתיד יגלם את משה שחקן שחור", באתר הארץ, 9 בדצמבר 2014
| סדרת שליחות קטלנית |
| --- | --- | --- |
| סרטים | שליחות קטלנית (1984) • שליחות קטלנית 2: יום הדין (1991) • שליחות קטלנית 3: עלייתן של המכונות (2003) • שליחות קטלנית: התעוררות (2009) • שליחות קטלנית: ג'נסיס (2015) • שליחות קטלנית: גורל אפל (2019) |  |
| דמויות | המחסל • T-1000 • שרה קונור • ג'ון קונור • קייל ריס • סקיינט |  |
| שחקנים | ארנולד שוורצנגר • לינדה המילטון • מייקל בין • אדוארד פרלונג • רוברט פטריק • ניק סטאל • קלייר דיינס • קריסטנה לוקן • לנה הידי • תומאס דקר • כריסטיאן בייל • אנטון ילצ'ין • סם וורת'ינגטון • אמיליה קלארק • ג'ייסון קלארק • ג'יי קורטני • לי ביונג-הון • ג'יי קיי סימונס |  |
| סדרות טלוויזיה | שליחות קטלנית: יומני שרה קונור • שליחות קטלנית: ההתחלה |  |
| שונות | T2 3-D: Battle Across Time • משחקי וידאו • קומיקס • ספרים |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: ג'ורג' קלוני | שחקנים שגילמו את "באטמן"  2005–2012 | הבא: בן אפלק |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007429243405171  PLWABN: 9810560092605606  BIBSYS: 1024813  BNE: XX1096939  BnF: cb14054094w (data)  CANTIC: a12189534  CiNii: DA1262571X  GND: 137877951  ICCU: UBOV485414  ISNI: 0000 0001 2148 6597  LCCN: no99076012  LNB: 000309017  MusicBrainz: 44dba390-3da6-46fb-86e1-efbdb642e7b8  NKC: xx0036090  NLA: 35321822  NLK: KAC2020K3383  NTA: 074263382  SNAC: w6zs3sfx  SUDOC: 080690424  Trove: 911084  VIAF: 116979537   WorldCat (עם VIAF): 116979537
נתן זך

| --- | --- |

נתן זך, 1991
 לידה:  13 בדצמבר 1930 כ"ג בכסלו ה'תרצ"א רפובליקת ויימאר ברלין, גרמניה 
 פטירה:  6 בנובמבר 2020 (בגיל 89) י"ט בחשוון ה'תשפ"א ישראל רמת גן, ישראל 
 שם לידה:  הארי זייטלבך
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  קיבוץ עינת
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אסקס, האוניברסיטה העברית בירושלים 
 שפות היצירה:  עברית
 תחום כתיבה:  שירה
 יצירות בולטות:  שירים שונים, כי האדם עץ השדה, ציפור שנייה
 תקופת הפעילות:  1944–2016 (כ־72 שנים)
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל, פרס ביאליק, פרס אקו"ם, פרס עקביהו, פרס שירה בינלאומי באיטליה
 
נָתָן זַךְ (כ"ג בכסלו ה'תרצ"א, 13 בדצמבר 1930, ברלין, רפובליקת ויימאר − י"ט בחשוון ה'תשפ"א, 6 בנובמבר 2020, רמת גן, ישראל) היה משורר, עורך, מתרגם, מבקר שירה, סופר, פזמונאי ומחזאי ישראלי. חתן פרס ישראל לשנת 1995, פרופסור בחוג לספרות עברית והשוואתית באוניברסיטת חיפה. זך נחשב לפורץ דרך בשירה העברית ולאחד המשוררים העבריים החשובים במחצית השנייה של המאה ה־20 וראשית המאה ה־21.
ביוגרפיה

נתן זך נולד בשנת 1930 בברלין בשם הארי זייטלבך (בגרמנית: Harry Seitelbach) לנח (נורברט), יהודי גרמני יליד פשמישל, ולקלמנטינה (טינה) לבית קבלצי (Cavallazzi), איטלקייה ילידת טורינו. זך עלה לארץ ישראל ב־1936, לאחר עליית הנאצים לשלטון, ובהמשך שירת בצה"ל כקצין מודיעין וכקצין ביטחון בחטיבה 8 והשתתף במלחמת העצמאות. הוא המשיך לשרת עד 1951 והשתחרר בדרגת סרן.
בצעירותו של זך, אביו התאבד מאחר שירד מכל נכסיו ומאחר שלא הסתגל לחיים ולתרבות בישראל.
זך היה בעל תואר ראשון בפילוסופיה ומדע המדינה מהאוניברסיטה העברית. בשנים 1960–1967 לימד באוניברסיטאות בישראל. בשנים 1968–1978 חי באנגליה והשלים דוקטורט באוניברסיטת אסקס. לאחר חזרתו לישראל לימד באוניברסיטת תל אביב, ומונה לפרופסור באוניברסיטת חיפה.
קריירה מקצועית > בנעוריו

כנער עיבד זך סיפורים לילדים וכתבות שהתפרסמו בעיתונים "הבוקר לילדים" ו"הצופה לילדים".
קריירה מקצועית > כמשורר ומתרגם

אוסף שיריו הראשון יצא לאור ב־1953 בקובץ "בשלושה" בשיתוף עם משה דור ואריה סיון, בהוצאת 'לקראת'.
בשנת 1955 פרסם אוסף שירים שני, "שירים ראשונים". לאחר מכן, בספרו השלישי "שירים שונים", הנחשב על ידי רבים להישגו החשוב ביותר, הופיע מבחר שירים מ"שירים ראשונים" בנוסף לשירים חדשים.
בשנים שלאחר מכן, הוציא זך את ספרי השירה: "כל החלב והדבש" (1966), "במקום חלום" (1966), "צפונית מזרחית" (1979), "אנטי־מחיקון" (1984), "בית־ספר לריקודים" (1985), "שירים על כלב וכלבה" (1990), "כיוון שאני בסביבה" (1996) ו"כי האדם עץ השדה" (1999).
ב-2004 יצא ספר שיריו "הזמיר כבר לא גר כאן יותר", בהוצאת הקיבוץ המאוחד. בשנת 2008 התפרסמה מהדורת "כל השירים ושירים חדשים" וב־2013 ראה אור ספר שירה בשם "מן המקום שבו לא היינו אל המקום שבו לא נהיה" בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
ב־2016 פרסם זך את ספר השירה האחרון שלו "אומרים שממש יפה שם".
בנוסף עסק זך בתרגום שירה ומחזות, בהם "מעגל הגיר הקווקזי".
קריירה מקצועית > כמחזאי

בדצמבר 1984 הועלה בתיאטרון הקאמרי המחזה היחיד שכתב זך, "בית ספר לריקודים", בבימויו של שמואל בונים ללחנים של סשה ארגוב.
המחזה, כולל בתוכו קטעי שירה פרי עטו של זך, ונחשב ליוצא דופן במבנה כתיבתו. המחזה לא זכה להכרה מצד הקהל, וירד מן הבמות כעבור זמן קצר.
קריירה מקצועית > כעורך וסופר

בשנים 1995–1998 ערך ופרסם זך 25 קונטרסים בשם "הנה", המציגים משוררים לקהל הרחב. זך פרסם גם ספרי פרוזה: ספר שכתב על מות אמו "מות אמי", שיצא בהוצאת הקיבוץ המאוחד ב־1997. בשנת 2001 פרסם שלושה סיפורים לילדים שכתב: "הדבורה דבורה", "הנשר הגדול" ו"הסיפור הקטן על האנשים הגדולים", שיצאו בהוצאת ספריית פועלים. בשנת 2004 התפרסם "קוף המחט", אוסף סיפורים בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
פעילות ציבורית

בבחירות לכנסת העשירית ב־1981 הוצב במקום ה־119 ברשימת רצ. בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2013 הוצב נתן זך במקום הסמלי 59 ברשימת מרצ למועצת עיריית תל אביב.