stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יום רביעי של האפר
התענית

"יום רביעי של האפר" הוא היום הראשון מתוך תקופת אבל של 40 ימים, המכונה "התענית". תקופה זו מציינת את הימים שהובילו לצליבתו של ישו ומסתיימת ביום המיוחס לקימתו לתחייה. יום זה חל 46 יום לפני חג הפסחא, כך שהוא תמיד נחגג ביום רביעי בין 4 בפברואר ל-10 במרץ. 46 הימים שבין יום רביעי של האפר ובין יום הראשון של חג הפסחא כוללים 40 ימי אבל ושישה ימי ראשון שבהם מנהג האבל אינו חל. בתקופה זו על הנוצרים המאמינים לנהוג מנהגי אבלות חלקיים. סיומה של תקופת התענית הוא ביום שישי הטוב, שבו לפי המסורת נצלב ישו, ושלושה ימים אחר כך, בחג הפסחא, שבו שב לתחייה.
עד כינוסה של מועצת הוותיקן השנייה התנזרו במערב 40 יום מבשר. אולם משנת 1966 ואילך מקיימים את ימי הצום וההינזרות מבשר רק ביום רביעי של האפר וביום שישי הטוב, על פי תקנת האפיפיור פאולוס השישי.
מנהגים

לקראת יום רביעי של האפר שורפים את כפות הדקלים שנשמרו מיום ראשון של הדקלים שנחגג שבוע לפני הפסחא אשתקד, ובאפר המתקבל משתמשים בטקס בכנסייה.
"יום רביעי של האפר" מצוין ברחבי העולם הנוצרי ביום שלמחרת "יום שלישי השמן", הוא המרדי גרא. הקרנבלים שנערכים ברחבי אמריקה הלטינית, נערכים בתחילת השבוע של יום רביעי של האפר.
הערות שוליים

↑  Grace Ruiter, The Liturgical Calendar, Faithward.org (באנגלית אמריקאית)
↑  "למה מרקו רוביו הופיע עם סימן צלב על המצח?", דודי קוגן, ישראל היום, 6 למרץ 2025
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007532088805171  GND: 4275831-2  LCCN: sh86007689  NKC: ph904223 
ערך זה הוא קצרמרבנושא נצרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טריאבנה

| --- | --- |
סמל טריאבנהסמל טריאבנה

מרכז העיר
 מדינה:  בולגריה בולגריה
 מחוז:  גברובו
 שטח:  16.122 קמ"ר
 גובה:  434 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  8,970 (15 במרץ 2024)
 קואורדינטות:  42°52′1″N 25°30′0″E﻿ / ﻿42.86694°N 25.50000°E﻿ / 42.86694; 25.50000
 אזור זמן:  UTC+2
 http://www.tryavna.bg/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בולגריה מוגדלת) סופיה פלובדיב וארנה בורגס רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור טריאבנה(למפת בולגריה רגילה) סופיה פלובדיב וארנה בורגס רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור טריאבנה(למפת מחוז גברובו רגילה) גברובו סבליאבו דריאנובו וליקו טרנובו סטארה זאגורה פ. לובץ'טריאבנה(למפת מחוז גברובו מוגדלת) גברובו סבליאבו דריאנובו וליקו טרנובו סטארה זאגורה פ. לובץ'טריאבנה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
טריאבנה (בבולגרית: Трявна) היא עיר במחוז גברובו שבמרכז בולגריה, על המורדות הצפוניים של הרי הבלקן, בעמק נהר הטריאבנה שעל שמו קרויה העיר, בסמוך לגברובו. העיר ידועה בארכיטקטורת התחייה הלאומית הבולגרית, ובה כ-140 אתרי תרבות, מוזיאונים ותערוכות.
נכון לינואר 2011, מתגוררים בה 9,426 תושבים. העיר משמשת כמרכז מועצה מקומית בעלת שם זהה.
היסטוריה

העיר נוסדה עוד בתקופה התראקית, אך המסמך הראשון המתעד את קיומה הוא מהמאה ה-12. במהלך תקופת בולגריה העות'מאנית נהנתה העיר מפריחה, כאשר בולגרים בלבד התגוררו בעיר, ובשל כך זכתה העיר בזכויות מיוחדות. בעת התחייה הלאומית הבולגרית קיבלה העיר צביון מיוחד, ותושביה עסקו בייצור כלים. רישומה של תקופה זו נשאר על בתים רבים בעיר, בעלי סגנון ארכיטקטי מיוחד.
כיום העיר היא יעד תיירותי חשוב, עם מלונות מודרניים ומגוון מסעדות ואתרי בילוי בעיר.
פסגת טריאבנה שבאי ליווינגסטון קרויה על שם העיר.
ראו גם

מעבר שיפקה
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4129459-2  MusicBrainz: 6d6849bd-cddd-4972-9323-c792f90789a8  NKC: ge372130  VIAF: 237297223   WorldCat (עם VIAF): 237297223
המבול (ג'ון מרטין)

| --- | --- |

הגרסה הראשונה של הציור משנת 1826
 מידע כללי
 צייר:  ג'ון מרטין 
 תאריך יצירה:  1834 
 טכניקה וחומרים:  קנבס, צבע שמן 
 ממדים בס"מ
 רוחב:  258.4 ס״מ 
 גובה:  168.3 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  B1978.43.11 (Yale Center for British Art) 
 מיקום:  Yale Center for British Art
 
המבול (באנגלית: The Deluge) הוא ציור שמן על בד מאת האמן הבריטי ג'ון מרטין. הציור עוסק בכוחו הנשגב של הטבע אל מול האדם ומשלב השראה דתית, מדעית וספרותית. קיימות שתי גרסאות עיקריות של הציור: גרסה מוקדמת משנת 1826 וגרסה גדולה ומפורטת יותר משנת 1834.
תיאור הציור ותוכנו > הגרסה הראשונה (1826)

הגרסה הראשונה של המבול הוצגה לראשונה בשנת 1826 במוסד הבריטי (אנ'). ציור זה תיאר את סיפור המבול המקראי מספר בראשית, תוך שימוש באלמנטים דרמטיים להמחשת כוחה ההרסני של הסופה האלוהית. ביצירה זו מופיעים דמויות טובעות ונאבקות, מים שוצפים ורקע המאיים לכלות את העולם. כבר בגרסה זו שילב מרטין בין רעיונות דתיים לבין השפעות מדעיות ואסטרונומיות.
תיאור הציור ותוכנו > הגרסה השנייה (1834)

בשנת 1834 יצר מרטין גרסה גדולה ומפורטת יותר של המבול, שבה הרחיב את הרעיון הקוסמי של הציור. ביצירה זו, מרטין מתאר את המבול כחלק מאירוע אסטרונומי שבו השמש, הירח והשביט מתנגשים, מה שמוביל לשיטפון עולמי הכוחני יותר מכל אסון טבעי רגיל. רעיון זה הושפע מעבודתו של חוקר הטבע הצרפתי, הברון ז'ורז' קיווייה, אשר צפה בציור בסטודיו של מרטין. בנוסף לפן הדתי והאסטרונומי, מרטין שילב בציור תיאור גאולוגי מפורט. לפי דבריו, ביחס לפרופורציות הדמויות והעצים, ההר הגבוה ביותר בציור מגיע לגובה של כחמש עשרה אלף רגל, ההר השני בגובהו עשרה אלף רגל, והסלע האנכי שבמרכז ארבעת אלפים רגל. בצדו האחורי של הסלע מופיעה תיבת נח, כמעט בלתי נראית, מוארת באור השמש השוקעת. במרכז הקומפוזיציה, ברק מכה בכופר, בעוד אשתו מנסה לכסות את פיו בידיה כדי להשתיק את קללותיו.
תיאור הציור ותוכנו > גרסאות והיסטוריה תערוכתית

הגרסה משנת 1834 נחשבת לפיתוח רחב ומפורט של הציור המקורי. היא הוצגה בסלון פריז בשנת 1835, שם זכתה במדליית זהב מטעם המלך לואח-פיליפ. מרטין עצמו תיאר את הגרסה המאוחרת כ"ציורו האהוב ביותר".
תיאור הציור ותוכנו > מאפיינים אמנותיים ומשמעויות

שתי הגרסאות של המבול משקפות את הנטייה הרומנטית להביע את הנשגב ואת אפסות האדם לנוכח כוחות הטבע האדירים. מרטין תיאר בציוריו את הרגע שבו "נבקעו כל מעיינות תהום רבה, ונפתחו ארובות השמיים", כפי שמתואר בספר בראשית. מתוך החורבן, רק נח ובני משפחתו נבחרים להינצל, סמל לתקווה וגאולה, אך בתמונה תיבתו כמעט ואינה נראית, מוקפת בסימנים מאיימים של השמש, הירח והשביט האדום.
הטרילוגיה המקראית של מרטין

במהלך אחד מביקוריו של אלברט בסטודיו של מרטין, העלה הנסיך את הרעיון שהציור "המבול", המתאר את המבול עצמו, יהיה חלק מטרילוגיה שלמה שתתאר את סיפור המבול. כך נוצרו שלושה ציורים: הראשון, "ערב המבול" , מתאר את הרגעים שקדמו לאסון, השני, "המבול", מציג את רגעי המבול עצמו, והשלישי, "שוך המים", מתאר את שוך מי המבול. הציור הראשון בסדרה, ערב המבול, נתלה בתחילה בחדר ההלבשה של הנסיך אלברט בארמון בקינגהאם. בהמשך הופק ממנו תחריט, שהוקדש לנסיך.
הערות שוליים

1 2  The Deluge | Yale Center For British Art, interactive.britishart.yale.edu
1 2 3  The Deluge - YCBA Collections Search, collections.britishart.yale.edu
↑  John Martin, The Assuaging of the Waters by John Martin, Genesis 8:1-14, Bible.Gallery, Bible.Gallery, ‏2023-08-08 (באנגלית)
הגרסה השנייה משנת 1834
יוסף ברוידה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1922  (בן 103 בערך) 
 מדינה:  בלארוס 
 תפקידים בשירות
 מפקד פלוגת פרטיזנים יהודים
 
יוסף ברוידה (גם ברוידע; בבלארוסית: Josef Brojde; נולד ב-1922) היה מפקד פלוגת פרטיזנים יהודית בביילורוסיה.
ברוידה שמעולם לא התאמן בלוחמה, לאט התקדם, לחם באזור בריאנסק (Bryansk), ביערות בריינסק (Białowieża Forest) עם בחורים יהודים נוספים שהשתייכו לגדוד "ז'וקוב" (Zhukov).
מלבד הצבת מכשולים לגרמנים הנאצים, היחידה גם פעלה מעשי נקם בפולנים שהתאכזרו ליהודים, כמו שומרי היער קושק ודז'סטר. הפעולות נעשו לאחר עריכת משפט.
"גורלו המר של הפרטיזן היהודי אשר נוסף למלחמתו הקשה נגד האויב הגרמני, צריך היה לנהל מאבקים בלתי פוסקים נגד ה- א.ק. הפולני, היא "הארמייה קריובה" (Armia Krajowa) - הצבא הארצי שהיה תחת פיקודו של הגנרל טדאוש בור-קומורובסקי (Tadeusz Bór-Komorowski). אלה רצחו יהודים בלי רחם וגם אחרי השחרור המשיכו ברצח יהודים. כך רצחו אנשי ה- א.ק. בצורה זוועתית כבר לאחר השחרור את אחיו ויהודים אחרים בבריינסק והסביבה".
היחידה גם עזרה למזון ומחסה לפליטים. במשך הזמן נתמנה ברוידה למפקד ביחידה היהודית. "היחידה היהודית" קיבלה אותות הצטיינות מהסובייטים. (נקראה פרטיזן אורטיאד еврейский отряд / partisan otryad).
ביולי 1944 שחרר הצבא האדום את האזור ורוב אנשיו של ברוידה ואלו במחנה המשפחות שרדו. (ביום שבו התאחדו הפרטיזנים עם הצבא האדום, היה מספר הפרטיזנים הכולל שפעלו באזורי פולסי ודרום ביילורוסיה - כולל מחוזות ברסט-ליטובסק, פינסק, פולסי ובביאליסטוק - 35,500, מתוכם 2,500 ל"לאומים אחרים". כך לפי המודל של מינסק, ובהתחשב במספר יהודים שמצאו מחסה במחנות משפחות או שהתחבאו ביערות ובכפרים הסמוכים).
לאחר המלחמה, ברוידה היה חבר בקיבוץ 'נגבה' בגרמניה ופעיל ב'עלייה ב'. לאחר מיכן היגר לאמריקה הלטינית.
ברוידה ואברם אולנדצקי האשימו את מפקד המיליציה הפולנית, פייטרזק (Pietrzak, Josef), ב"הכאת יהודים ותלוש את זקנם".
ב-1969 הוציא את ספרו אודות מעשיהם ביידיש "זכרונות פון א יידישן פארטיזאן",
וב-1974 בעברית. במכון משואה הורחב אודותיהם, סיפורי הגבורה.
הספר גם הוצא לאור בספרדית.
הערות שוליים

↑  שמו הפרטי עשוי להיכתב גם Jose ו־Yosef ושם משפחתו נכתב גם Broide ו־Broyde.
↑  Broide, Jose, 1922- בארכיון הלאומי
↑  יוסף ברוידה, מפקד פלוגת פרטיזנים בביילורוסיה.
יוסף ברוידה, מפקד פלוגת פרטיזנים בביילורוסיה, נבדק ב-2025-02-14
IDEA - ALM : Josef Brojde, Jewish commander of a partisan company in Belorussia.
↑  Engelking, B. (2016). Such a Beautiful Sunny Day ...: Jews Seeking Refuge in the Polish Countryside, 1942-1945. Israel: Yad Vashem.
1 2  Gutman, I., Krakowski, S. (1986). Unequal victims : Poles and Jews during World War Two. New York: Holocaust Library, p.131

The Jewish unit commanded by Yosef Brojde, which operated in the Bransk forests in the Bransk Podlaski region also suffered many casualties in clashes with the Home Army.
1 2 3 4  משואה. Volumes 7-10. משואה (המכון) · 1979. עמ' 223–225.
משואה (המכון), משואה, 1979
↑  על שם גאורגי ז'וקוב
1 2  Arad, Y. (2010). In the Shadow of the Red Banner: Soviet Jews in the War Against Nazi Gemany. Israel: Gefen Publishing House, pp. 317-318
↑  Bi-yea̓rot Briyansk: zikhronot shel partizan Yehudi.Jose Broide. Publisher Orli, 1974, p.11
↑  Broide, Josef | Los Angeles Museum of the Holocaust, lamoth.info
↑  Tryczyk, M. (2021). The Towns of Death: Pogroms Against Jews by Their Neighbors. United Kingdom: Lexington Books, p.343.
some witnesses, such as Józef Brojde, claimed that Józef Pietrzak remained the commandant of the Polish militia as late as December 1941.
↑  Cited in: Polemics with Barbara Engelking regarding the text "Bielsko County". Joanna Tokarska-Bakir. 2018, "Teksty Drugie".
↑  יוסף ברוידע, זכרונות פון א יידישן פארטיזאן : אין די בריינסקער וועלדער / יוסף ברוידע, באתר ארכיון הלאומי, ‏תשכ"ט
↑  
Zikhroynes fun a Yidishn partizan in di Braynsker velder / Yosef Broyde., Holocaust Museum
↑  Broide, Jose, 1922- https://www.nli.org.il/en/search?projectName=NLI#&q=creator,contains,Broide%2c%20Jose%2c%201922-
נבחרת סרי לנקה בכדורגל

נבחרת סרי לנקה בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של סרי לנקה. הנבחרת הייתה ידועה כ"נבחרת ציילון בכדורגל" עד לשנת 1972, אז שונה שמה של ציילון לסרי לנקה.
נבחרת זו נחשבת לאחת החלשות ביותר ביבשת אסיה והסיבה היא ככל הנראה חוזקו של ענף הקריקט בסרי לנקה, על חשבון הכדורגל. הדירוג הנוכחי של נבחרת סרי לנקה ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-200 בעולם, נכון ל-19 בדצמבר 2024; הניקוד הוא 832.80 – ללא שינוי לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 122 נמדד לראשונה באוגוסט 1998, והדירוג הנמוך ביותר 207 נמדד לראשונה ביוני 2022.
כל גביעי העולם

1930 עד 1970 - לא נכנסה
1974 - פרשה
1978 - פרשה
1982 עד 1990 - לא נכנסה
1994 עד 2026 - לא העפילה
כל גביעי אסיה

1956 עד 1968 - לא נכנסה
1972 - לא העפילה
1976 - לא נכנסה
1980 - לא העפילה
1984 - לא העפילה
1988 - לא נכנסה
1992 - לא נכנסה
1996 עד 2004 - לא העפילה
2007 - פרשה
2011 עד 2023 - לא העפילה
כל גביעי האתגר של ה-AFC

2006 - מקום שני
2008 - שלב הבתים
2010 - שלב הבתים (מארחת)
2012 עד 2014 - לא העפילה
כל גביעי פדרציית הכדורגל של דרום אסיה

1993 - מקום שני
1995 - מקום ראשון
1997 - מקום רביעי
1999 עד 2005 - סיבוב ראשון
2008 - חצי גמר
2009 - חצי גמר
2011 - סיבוב ראשון
2013 - שלב הבתים
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א
1 2  החל מאוגוסט 1993 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות גברים בכלל
יוסף יצחק וילשנסקי

| --- | --- |

 לידה:  מרץ 1951 ג' באדר ב' ה'תשי"א
 פטירה:  8 במרץ 2025 (בגיל 74) ח' באדר ה'תשפ"ה
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  צפת
 השתייכות:  חסידות חב"ד 
 תחומי עיסוק:  ראש ישיבת חב"ד בצפת
 רבותיו:  הרבי מלובביץ', הרב מרדכי מנטליק, הרב יוסף גולדברג, הרב ניסן נמנוב
 חיבוריו:  "שערי ישיבה - שיעורים", על בבא קמא ופסחים
 
הרב יוסף יצחק בהתוועדות
הרב יוסף יצחק וילשנסקי (ג' באדר ב' ה'תשי"א, מרץ 1951 – ח' באדר ה'תשפ"ה, 8 במרץ 2025) היה ראש ישיבת "חסידי חב"ד ליובאוויטש" בצפת, הישיבה החב"דית הגדולה בישראל.
ביוגרפיה

נולד בצרפת לזלטה ולרפאל וילשנסקי, שהיה מזכיר 'לשכת ליובאוויטש האירופאית', תחילה בצרפת ומתשל"ב בקראון הייטס. אמו נפטרה בהיותו כבן שלוש והוא חונך אצל אביו וסבו, הרב אלכסנדר סנדר מנקין דודנו של הרב פתחיה מנקין אביו של הרב משה צבי נריה.
למד בישיבת חב"ד בברינואה בצרפת, אצל ראש הישיבה הרב יוסף גולדברג שממנו רכש את הלימוד בשיטת בריסק שאותה אימץ. בשנת תשכ"ט עבר ללמוד במרכז חב"ד העולמי - 770 בניו יורק.
בשנת תשל"א נשלח לישיבת חב"ד במלבורן. לאחר מכן חזר למרכז חב"ד, שם סייע במשך כמה שנים לחברי 'ועד להפצת שיחות' שערך את שיחותיו של הרבי מליובאוויטש שהפכו לסדרת לקוטי שיחות. באלול תשל"ד נישא למלכה, בתו של הרב משה אשכנזי, רב קהילת חב"ד בתל אביב.
בשנת ה'תשל"ו היה אחד מקבוצת השלוחים ששלח הרבי מלובביץ' לישראל. התיישב בעיר צפת. בשנת ה'תשל"ז ייסד הרב אריה ליב קפלן עם הרב אליהו אריה פרידמן את ישיבת חסידי חב"ד ליובאוויטש בעיר העתיקה שם והחל לכהן בראשותה. הישיבה הייתה מהראשונות שבהן למדו תלמידים מבית חרדי עם תלמידים חוזרים בתשובה. היא הפכה לישיבה החב"דית הגדולה בישראל ובה מאות תלמידים. הישיבה מזוהה עם הזרם המשיחיסטי בחב"ד, מסונפים אליה ישיבה גדולה בחיפה ובנוף הגליל, וכן ישיבה גדולה נוספת בשכונת התקווה בתל אביב. כמו כן קשורים אליה ישיבה קטנה, ישיבת חנוך לנער ומכון תורני-טכנולוגי-אורט בצפת.
ב-2001 מונה הרב וילשנסקי על ידי שלמה מיידנצ'יק, יו"ר אגודת חסידי חב"ד בישראל, לחבר באגודה. ב-2002 התנגד בית דין רבני חב"ד למינוי, ובשנת 2004 הסכים לו. הרב וילשנסקי היה חבר גם בהנהלת ארגון מטה משיח בארץ הקודש.
הנחה מדי שנה את מעמד סיום הרמב"ם המרכזי בטבריה.
בשנותיו האחרונות סבל מסוכרת ומצבו הבריאותי היה מעורער. נפטר בח' באדר ה'תשפ"ה, בגיל 74 שנים, במרכז הרפואי שערי צדק, נטמן בצד הצפוני שבבית העלמין הישן בצפת.
שיטת לימודו ושיעוריו

הרב וילשנסקי בשיעוריו הביא בנוגע לסוגיות הנלמדות את חידושי הרבי מלובביץ' שבשיחותיו. חלק משיעוריו התפרסמו בכתב העת של הישיבה, "שערי ישיבה" שיוצא מאז ה'תש"ס, וחוברות 'הערות התמימים ואנ"ש' היוצאות מספר פעמים בשנה מאז תשל"ז.
משפחתו

אחיו הרב שניאור זלמן היה ראש ישיבת חב"ד במוריסטאון בניו ג'רזי. גיסו הרב מרדכי שמואל אשכנזי היה הרב של כפר חב"ד. גיסו הרב נחמן יוסף טברסקי, ר"מ בישיבת אהלי תורה בקראון הייטס.
משפחתו > ילדיו

הרב מנחם מנדל, ראש ישיבת תומכי תמימים בחיפה
בתו זלטה אשת הרב שמואל שלמה ליפשיץ (בן הרב שלום דוב ליפשיץ) ר"מ בישיבת תומכי תמימים במגדל העמק וחבר הנהלת יד לאחים
הרב מאיר, ראש ה'ישיבה גדולה' בצפת ושליח חב"ד בעמוקה
הרב חיים אליעזר, ראש ישיבה ומנהל מוסדות "חנוך לנער" בצפת ובאופקים (הכוללים ישיבה קטנה וכפר נוער חרדי מטעם אורט ישראל)
הרב שמואל אלכסנדר סנדר, ראש ישיבת חב"ד במילאנו
הרב ישראל, ראש ה'ישיבה קטנה' בצפת
הרב בצלאל, ר"מ בישיבה בקרית שמואל ושליח בעיר חיפה
בתו חיה מושקא אשת הרב לוי יצחק ניסלביץ', משפיע וממנהלי הישיבה הקטנה בצפת
הערות שוליים

↑  בלעדי: סקירה מקיפה של מפת הישיבות החב"דית, באתר https://chabad.info, כל החידושים והשינויים: מפת ישיבות חב"ד בישראל תשפ"ד, באתר https://col.org.il
↑  ה’לשכה’, שהוקמה בתחילה במטרה לסייע לפליטים חסידי חב"ד - הייתה גם כעין השלוחה של מזכירות הרבי באירופה. היא ניהלה את מערך השלוחים למדינות צפון אפריקה וכן הפיקה ספרים וחוברות בצרפתית. (מתוך כתבה בשבועון בית משיח)
↑  קובץ תורתו של משיח עמוד 22
↑  הישיבה לא תיסגר! • ישיבת חסידי חב"ד ליובאוויטש צפת אתר יוטיוב.
↑  צילום הודעת בית הדין באתר COL
↑  חברים חדשים באגו"ח.
↑  אבל כבד בחסידות חב"ד: הגאון רבי יוסף יצחק וילשאנסקי זצ"ל - בחדרי חרדים, באתר www.bhol.co.il, ‏2025-03-08
↑  אבריימקה אייזנשטיין, אבל וזעזוע בחב"ד: שליח הרבי הרב יוסף יצחק ווילשאנסקי ע"ה, באתר חב"ד אינפו, ‏2025-03-08
↑  חב"ד אינפו, עד מתי?! הרב וילשאנסקי נטמן בבית החיים הישן בצפת, באתר חב"ד אינפו, ‏2025-03-09
הרב בעת מסירת שיעור כללי בישיבה
יואב רבינוביץ'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 במרץ 1987 (בן 38) רחובות, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 פרופיל ב-IMDb
 
יואב רבינוביץ' (נולד ב-10 במרץ 1987) הוא קומיקאי, סטנדאפיסט ותסריטאי ישראלי.
ביוגרפיה

לרבינוביץ' תואר ראשון במשפטים ומדע המדינה מהאוניברסיטה העברית.
רבינוביץ' הופיע בעבר כסטנדאפיסט, ובמשך תקופה היה חבר בצוות הכותבים של התוכנית "גב האומה".
ב-2009 השתתף בתוכנית הרדיו "ץ סופית", ששודרה ברדיו תל אביב, וגילם בה דמויות שונות.
ב-2016 השתתף בתוכנית "עוד כותרות" בערוץ 2 - תחילה ככותב ולאחר מכן כשחקן בתפקיד עצמו. מלבד זה, כתב ושיחק בתוכנית "לילה טוב עם אסף הראל" ששודרה בערוץ 10, והשתתף בתוכנית האקטואליה "היום שהיה" בפינת "המועדון", כחלק מצוות בדרנים המביעים את דעתם על ענייני היום באופן סאטירי. בנוסף, הגיש פינה בתוכנית בשם "קיר הברזל", בה סקר באופן סאטירי את פעילותם של פוליטיקאים ישראלים ברשתות החברתיות.
ביולי 2017 יצר, כתב והגיש יחד עם אריאל ויסמן וניב מג'ר את התוכנית "טלוויזיה מהעתיד" ששודרה ברשת 13.
באפריל 2018 החל להגיש את תוכנית הריאלטי "אף פעם לא מאוחר", בהשתתפות שלמה בראבא, הפרופסור רפי קרסו, מפקד חיל האוויר לשעבר איתן בן אליהו ומאמן הכדורסל פיני גרשון. בהמשך הוא גם הגיש את העונה השנייה, עונת הבנות בכיכובן של ציפי פינס, שרה'לה שרון, רבקה מיכאלי ונורית גפן.
ב-2019 עד 2022 ערך רבינוביץ' את התוכנית "מהצד השני עם גיא זהר" בהגשת גיא זהר בערוץ כאן 11 ואף שימש מספר פעמים כמגיש מחליף.
מפברואר 2020 עד סוף 2021 הגיש רבינוביץ' את הפודקאסט "יואב על החדשות" עם קומיקאים אורחים ב"כאן הסכתים". החל מ-2021 מגיש עם שיר ראובן את חלק מהפרקים של הפודקאסט "זינוק לאתמול" בכאן תרבות, והחל מאוקטובר 2024 מגיש את פודקאסט האקטואליה היומי ״הקרנף״.
חיים אישיים

יואב רבינוביץ׳ נולד ברחובות וגדל בנס ציונה.
הערות שוליים

↑  עבודה מצחוק: הסטנדאפיסטים הם הרוקסטארים החדשים, באתר Time Out תל אביב, 15 בספטמבר 2016
↑  ץ סופית, באתר אישים
↑  יואב רבינוביץ', במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
↑  קיר הברזל: יואב רבינוביץ', באתר YouTube
↑  טלוויזיה מהעתיד, באתר חדשות 13, 5 ביולי 2017
↑  סמדר שילוני, "אף פעם לא מאוחר": תל אביביות נגד קיבוצניקית, באתר ynet, 30 ביולי 2018
↑  גדעון דוקוב, עורך "מהצד השני" יואב רבינוביץ' רוצה לנער אתכם, באתר מקור ראשון, ‏23/10/2021
↑  הקרנף-עם יואב רבינוביץ׳, הקרנף - עם יואב רבינוביץ׳ – Podcast, באתר Podtail, ‏2024-12-19 (באנגלית)
סקיפיוניקס

| סקיפיוניקס |
| --- | --- |
 
תקופה
קרטיקון תחתון, 113 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
משפחה:: קומפסוגנתוסיים
סוג:: סקיפיוניקס
מין:: Scipionyx samniticus
שם מדעי
 Scipionyx ‏סאסו, 1998

סקיפיוניקס (שם מדעי: Scipionyx) הוא סוג של דינוזאור קטן ממשפחת הקומפסוגנתוסיים אשר חי בקרטיקון התחתון לפני 115 מיליון שנה, בתחילת תור הקרטיקון. הדינוזאור קרוי על שם החוקר האיטלקי-גרמני שיפיונה ברייסלאק (Scipione Breislak) וגם על שם המדינאי הרומי סקיפיו אפריקנוס. הסיומת "onyx" משמעה - "טופר".
הדינוזאור ידוע רק ממאובן אחד שנמצא ב-1981 בקמפניה שבאיטליה בידי החוקר קריסטיאנו דל סאסו (Cristiano Dal Sasso). מאובנים אלה הם ראשוני המאובנים של דינוזאור באיטליה ובעלי שימור טוב ביותר, אשר השתמרו בו גם שרידי שרירים וכמה איברים פנימיים. הם השתייכו לפרט צעיר יחסית באורך חצי מטר.
מאפיינים

הסקיפיוניקס דמה במראהו לקרובו הקומפסוגנתוס והגיע לאורך שני מטרים. הוא היה דו-רגלי בעל זנב ארוך ששימש לאיזון וטפרים ארוכים בידיו. ככל הנראה הוא ניזון מלטאות, מחרקים ומדגים. ייתכן מאוד שכמו קרובו הסינוזאורופטריקס הוא היה מכוסה נוצות. עם זאת זה לא השתמר במאובנים.
בעבר סברו שדינוזאור זה היה אב-קדום של העופות אך הוא יותר קרוב לטירנוזאורים הענקיים.
מני אסייג

| --- | --- |

מני אסייג, 2023
 לידה:  25 באוקטובר 1970 (בן 54) ישראל טירת כרמל, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1999
 עיסוק:  תסריטאי
 מקום לימודים:  קמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות 
 מספר צאצאים:  3 
 פרופיל ב-IMDb
 
מנחם (מני) אסייג (נולד ב-25 באוקטובר 1970) הוא תסריטאי, סאטיריקן ופובליציסט ישראלי.
ביוגרפיה

מני אסייג נולד וגדל בטירת כרמל לאליס ומכלוף (מקס), במשפחה מסורתית בת שמונה ילדים ממוצא מרוקאי. הוא אחיו של הקומיקאי שלום אסייג.
בגיל הנעורים, שיחק כדורסל בקבוצת הנוער של הפועל חיפה, אך הפסיק לשחק בעקבות פציעה בברך.
את השירות בצה"ל עשה בחיל החימוש כחשמלאי טנקים. לאחר מכן, עבד בחברת "בזק".
ב-1999 נקרא על ידי אחיו, שלום אסייג, לכתוב עמו את מופע הסטנדאפ "שלום עם אסייג" שעלה ב-2000. בהמשך למד תסריטאות בקמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות. אסייג שימש ככותב בכל תוכניות הטלוויזיה בהן הופיע אחיו, כגון "יאיר לפיד", "מועדון לילה", "שולחן החכמים" ו"כישרון או כישלון". כן היה בין הכותבים לתוכניות "קצר משפחתי", "הפרויקט הירוק", "קומדי בר" ו"לילה צחוק".
ב-2015 שימש כתסריטאי ראשי בתוכנית "מלחמת המינים". בין 2008–2012 שימש כתסריטאי ראשי בתוכנית "צחוק מעבודה", בה גם כתב לקומיקאים אחרים שהשתתפו בתוכנית כמו ליטל שוורץ, יעקב כהן, חנה לסלאו, רועי לוי, קובי מימון וחן מזרחי.
בין 2013–2020 שימש אסייג כתסריטאי ראשי בסדרת הטלוויזיה "שנות ה-80", המבוססת על ילדותו שלו, וכן על זו של אחיו שלום אסייג, בה השחקן עדי אלון גילם את דמותו של מני.
בספטמבר 2018 זכה בתואר "איש השנה בטלוויזיה" ברדיו חיפה.
ב-2020 שימש כתסריטאי ראשי בתוכנית "צחוק מהמצב". באוקטובר אותה השנה פורסם שהוא יצטרף לצוות התסריט לעונה החמישית של "לאטמה" בערוץ 20.
במקביל לעבודתו הטלוויזיונית כתב אסייג מופעי במה לאמנים שלום אסייג אחיו - שני מופעי במה, רותם אבוהב, ניקי גולדשטיין, ננסי ברנדס, אחיינו דניאל אסייג,
ענת מגן-שבו, רונן גרמה ויוסי וידר.
ביוגרפיה > פעילות נוספת בעולם הבידור

השתתף גם בתוכנית "דוקוסלב" בפרק שעשו על אחיו שלום אסייג ששודרה בערוצים HOT בידור ישראלי, ערוץ 8.
בינואר 2019 הופיע בתוכנית הטלוויזיה "המרדף".
ב-2019 שימש אסייג פעמיים בשבוע כחבר פאנל ב"העולם הבוקר", תוכנית הבוקר של רשת 13.
ב-2021 הגיש את תוכנית "הבוקר עם מני אסייג" בערוץ 20, ששודרה בשעות הבוקר.
באפריל 2023 מינה אותו שר התרבות והספורט מיקי זוהר לחבר במועצה הישראלית לקולנוע. חודשיים לאחר המינוי פרש אסייג מהתפקיד מחשש לניגוד עניינים על רקע סרט קולנוע שאסייג הוא התסריטאי הראשי ועתיד לצאת לאקרנים. בהמשך השנה עלה לאקרנים הסרט "ההילולה" שכאמור, אסייג הוא התסריטאי הראשי.
ביולי 2023 פרסם בטוויטר ציוץ, בו הוא קורא למפגינים נגד הרפורמה המשפטית שלא לצפות בסרט "ההילולה": "לא מעוניין להתפרנס ממי שהורס את המדינה", כתב אסייג. הציוץ הוסר כעבור זמן.
בשנת 2024 יצר מופע חדש "מני TIME" מופע קומי אישי בשילוב הקומיקאי איתן בוכריס.
חיים אישיים

אסייג נשוי למיכל ואב לשלושה. הוא מתגורר בקריית מוצקין. בנו הוא תומר אסייג, שחקן כדורסל המשחק בליגת העל.
הערות שוליים

↑   נירית אנדרמן, התסריטאי מני אסייג מונה למועצת הקולנוע. פורום היוצרים הדוקומנטרים מתנגד, באתר הארץ, 3 באפריל 2023
↑   נירית אנדרמן, מני אסייג פרש ממועצת הקולנוע, כפעולה נגד "אנשי ההשחרה והדיבה", באתר הארץ, 6 ביוני 2023
↑  עמית אטיאס, ‏מני אסייג קרא ל"אנרכיסטים" לא לצפות בסרט "ההילולה", אחיו שלום: "כולם מוזמנים", באתר ‏מאקו‏, 18 ביולי 2023
החורף

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  ניקולא פוסן 
 תאריך יצירה:  שנות ה־60 של המאה ה־17 
 טכניקה וחומרים:  קנבס, צבע שמן 
 ממדים בס"מ
 רוחב:  160 ס״מ 
 גובה:  118 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  קלאסיציזם 
 מספר יצירה:  INV 7306 (מחלקת הציורים של הלובר) 
 מיקום:  Room 825
 
החורף (בצרפתית: L'Hiver, שם נוסף: Le Déluge – "המבול") הוא ציור שמן על בד מאת הצייר הצרפתי ניקולא פוסן, אשר צויר בין השנים 1660–1664 ונמצא כיום במוזיאון הלובר בפריז.
ביצירה מקורית וייחודית זו מציג פוסן באיפוק את שלביו האחרונים של אסון המבול. הסצנה מתארת את הרגע שבו השיטפון כמעט ומציף לחלוטין את המישור, בעוד השרידים האחרונים של סלעים הולכים ונעלמים תחת המים. זהו לילה חיוור, צבוע בגוונים שונים של אפור-כחלחל, אותם חוצים ברקים. באופק ניתן להבחין בקווי המתאר הקודרים של תיבת נוח, צפה על פני המים השקטים יותר. בניגוד לצורותיהם האורגניות של הסלעים והעצים, המפל במרכז היצירה יוצר רקע אופקי עבור קבוצת הניצולים התקועים בחזית התמונה, החרדים לגורלם הקרב.
פוסן הוסיף אלמנט מאיים נוסף: נחש המתגנב על פני הסלע בצדה השמאלי של היצירה, סמל המופיע לעיתים קרובות ביצירותיו כדי לעורר תחושת אימה. בנוסף, הופעתו של הנחש ממלאת תפקיד איקונוגרפי מיוחד בתוך מחזור ארבעת הציורים בני זמנו, משום שהיא משמשת גם כתזכורת להיעדרותה יוצאת הדופן של הנחש מגן העדן.
רקע

"החורף", או בשמו הנוסף "המבול", הוא אחד מארבעה ציורי שמן הידועים כ"ארבע העונות" (בצרפתית: "Les Quatre Saisons"), אשר היו היצירות האחרונות שהשלים פוסן. הציורים הוזמנו על ידי דוכס רישלייה, אחיינו של הקרדינל רישלייה, ונוצרו ברומא בין 1660 ל-1664. כל אחת מארבע היצירות היא נוף אלגי הכולל דמויות מהתנ"ך, המסמלות את עונות השנה ואת שלבי היממה.
הציורים נוצרו כאשר פוסן כבר סבל מרעד בידיו, ומהווים הגות פילוסופית על הסדר הקיים בעולם הטבע. האיקונוגרפיה ביצירות אלה מתייחסת לא רק לנושאים נוצריים של מוות ותחייה, אלא גם לדימויים פגאניים מהעת העתיקה: העולמות הפואטיים של גן העדן האבוד מאת ג'ון מילטון ושל הגאורגיקה מאת ורגיליוס. ארבעת הציורים מוצגים כיום באולם ייחודי במוזיאון הלובר בפריז.
תיאור היצירה

המגיסטרט הצרפתי, הכומר והמלומד לואי גוז'נו, שהיה גם פטרון האמנויות, זיהה ארבעה מאפיינים מרכזיים ביצירה זו של פוסן: