stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלכסנדר הייג
קריירה מאוחרת

ב-1984 יצא לאור הספר "Caveat: Realism, Reagan, and Foreign Policy", שכתב הייג על ממשל רייגן. הספר זכה להצלחה שעודדה אותו לחזור ולנסות את מזלו בפוליטיקה הנשיאותית. אולם משלא הצליח לזכות במועמדות לנשיאות המפלגה הרפובליקנית ב-1988 פרש מן החיים הפוליטיים ופנה לעסקים. הוא היה לחבר במועצת המנהלים של מספר חברות אמריקאיות גדולות. בין היתר היה יועצה של חברת המחשבים קומודור.
בשנת 1985, קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת חיפה.
ב-1992 ראה אור ספר זכרונותיו "Inner Circles: How America Changed The World". מ-2005 הוא מנחה תוכנית טלוויזיה עסקית אשר למעשה אינה אלא תוכנית פרסומית הממומנת על ידי החברות הנידונות בה. בנוסף הוא אחד מראשי ועד אמריקאי הפועל למען שלום בצ'צ'ניה.
על שירותו הצבאי עוטר הייג באותות ועיטורים רבים בהם: צלב השירות המצוין, מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה, מדליית השירות המצוין, כוכב הכסף, אות לגיון ההצטיינות, צלב התעופה המצוינת, כוכב הארד, לב הארגמן, ומדליית האוויר.
הייג נפטר ב-20 בפברואר 2010 בגיל 86.
על שמו ולזכרו נקרא רחוב בשכונת רמות ב' בירושלים.
בנו בריאן הייג הוא סופר מתח מצליח.
הערות שוליים

↑  מקס הייסטינגס, "וייטנאם", הוצאת מודן, 2021, עמ' 271, "בסוף חודש מרס, כשקולונל אלכסנדר הייג (לימים שר החוץ של ארצות הברית) הביס חטיבה של הווייטקונג".
↑  מקבלי התואר דוקטור כבוד מאוניברסיטת חיפה, אוניברסיטת חיפה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272438105171  PLWABN: 9810633099905606  BnF: cb12664334t (data)  CiNii: DA00162137  GND: 118719912  ISNI: 0000 0000 8357 4464  LCCN: n81017000  NARA: 10569246  NDL: 00442159  NKC: jn20000700659  NLK: KAC201601178  NTA: 102060029  SNAC: w6z03j1q  SUDOC: 077243722  Trove: 1299693  VIAF: 12428572   WorldCat (עם VIAF): 12428572
אלונסו אדוורד

אלונסו אדוורד (בספרדית: Alonso Edward; נולד ב-8 בדצמבר 1989) הוא אצן פנמי, סגן אלוף העולם, המחזיק בשיאי ארצו בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר ובשיא דרום אמריקה בריצת 200 מטר.
חייו

אדוורד נולד בעיירה פדרו מיגל לאב פנמי ולאם ממוצא ג'מייקני. בשנת 2007 רשם את הישגיו הראשונים בזירה הבינלאומית, כשזכה באליפות דרום אמריקה עד גיל 18, הן בריצת 100 מטר והן בריצת 200 מטר. באותה שנה זכה גם באליפות היבשת עד גיל 19 בריצת 100 מטר. התוצאה שקבע באליפות זו, 10.28 שניות, היוותה גם שיא גילאים דרום אמריקאי חדש. בהמשך השנה עבר להתאמן בברזיל, בדומה לאתלט פנמי נוסף, אירווינג סלדינו, אך פציעה מנעה ממנו את האפשרות להתמודד על מקום באולימפיאדת בייג'ינג (2008). לאחר החלמתו מהפציעה עבר להתאמן בארצות הברית. הוא השתתף באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 19 שנערכה בבידגושץ' ב-2008, אך לא הצליח לעבור את שלב המוקדמות.
בשנת 2009 שיפר אדוורד את הישגיו באופן משמעותי. בריצת 100 מטר ירד לראשונה ממחסום 10 השניות, וקבע תוצאה של 9.97 שניות, אך תוצאה זו אינה מוכרת על ידי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית, מאחר שנהנה מרוח גבית חזקה מהמותר (2.3 מטר לשנייה). בתחרות שנערכה בהאצ'ינסון שבקנזס רשם תוצאות של 10.09 שניות בריצת 100 מטר ו-20.34 שניות בריצת 200 מטר. שתי התוצאות היו לשיאים פנמיים לאומיים חדשים. לאחר מכן זכה לראשונה בתחרות גדולה לבוגרים, כשניצח בשני המרוצים באליפות דרום אמריקה לבוגרים שנערכה בלימה. זמן קצר אחר כך שיפר שוב את שיאו בריצת 200 מטר, בתחרות שנערכה ברתימנו, כשקבע זמן של 20 שניות. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין ב-2009 רשם את הישג השיא שלו, כשזכה במדליית הכסף, כסגנו של יוסיין בולט. התוצאה שקבע בגמר, 19.81, הייתה לשיא לאומי חדש, וגם לשיא דרום אמריקה. אדוורד, שטרם מלאו לו 20, היה לאצן הצעיר בהיסטוריה שזוכה במדליה בריצת 200 מטר באליפות העולם.
במהלך 2010 סבל אדוורד מפציעה, שמנעה את השתתפותו בתחרויות שונות. באליפות העולם שנערכה בטגו ב-2011 העפיל לגמר ה-200 מטר מהמקום השישי, אך נפצע במהלך ריצת הגמר, ולא השלים אותה.
בשנת 2023 שוהא הגיע למקום השני בריצת 200 מ' באליפות אמריקה הדרומית (ניצח עיסאם אסינחה).
אלכסנדר ביין

| --- | --- |

 לידה:  21 בינואר 1903 שטיינאך, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  20 ביוני 1988 (בגיל 85) סטוקהולם, שוודיה 
 מדינה:  גרמניה, ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 שפות היצירה:  גרמנית 
 צאצאים:  יוחנן ביין 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (1987) 
 
אלכסנדר (אלכס) ביין (21 בינואר 1903 – 20 ביוני 1988) היה היסטוריון וביוגרף ישראלי, חתן פרס ישראל להיסטוריוגרפיה ציונית.
ביוגרפיה

ביין נולד בגרמניה, בוגר אוניברסיטת ברלין ואוניברסיטת ארלנגן ובעל דוקטורט בפילוסופיה. ביין כתב את עבודת הדוקטורט על אלכסנדר המילטון תחת הדרכתו של ההיסטוריון פרידריך מיינקה. בשנים 1927–1933 עבד כארכיונאי בארכיון הממלכתי של פוטסדאם. עלה לארץ ישראל והחל לעסוק בעריכת כתביו של בנימין זאב הרצל וכתיבת ביוגרפיה שלו. בשנת 1936 מונה לסגן מנהל הארכיון הציוני המרכזי, תפקיד בו החזיק עד מינויו למנהל הארכיון ב-1955.
עבד כמנהל הארכיון הציוני עד 1971, נוסף להיותו יו"ר האיגוד הארכיוני בישראל וחבר הנהלה בארגון הבינלאומי לארכיונים וכמרצה לארכיונאות באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1956 מונה לגנז המדינה הראשון, מקום בו הטביע את חותמו על ארגון ארכיונים בישראל כולה (1956–1971). ישב גם כחבר הנהלה במכון לחקר הציונות של אוניברסיטת תל אביב, חבר הנהלת החברה ההיסטורית הישראלית, חבר הנהלת מכון בק וחבר במועצת "יד ושם".
זכה בפרס ישראל ב-1987 על היסטוריוגרפיה ציונית.
בנו הבכור של ביין, יוחנן, כיהן כשגריר ישראל באו"ם. נכדתו, בתו של יוחנן ביין, היא המורה למשחק והשחקנית ליאת ביין. בנו השני, נחמיה ביין, עבד בשרות המדינה ומתנדב שנים רבות בעמותות פרקינסון בישראל ובחו"ל. ששת נכדיו, ילדיו של נחמיה, מיכל, רונית, ענת, אמיר, עמית ולילך עוסקים במחקר, חינוך, תקשורת ומקצועות טיפוליים.
מפרסומיו

ביין החל לעסוק בכתיבה היסטורית במהלך שהותו בגרמניה. הוא לקח חלק בעריכת אנציקלופדיית ברוקהאוס (1927–1934) ובאנציקלופדיה יודאיקה והאנציקלופדיה העברית. באותה תקופה החלו להתפרסם ספריו וביניהם:
"רעיון המדינה של אלכסנדר המילטון", 1927.
"פרידריך האמאכר", 1932.
"הציונות ומפעלה", 1939.
"תולדות ההתיישבות הציונית", הוצאת מסדה, ירושלים, תש"ג 1942.
"ההתיישבות החקלאית בארץ ישראל" 1944.
"תיאודור הרצל : ספר תולדותיו" (או: "תיאודור הרצל ביוגרפיה"), 1934 (מהדורות נוספות ומורחבות: 1961, 1977).
"הרצל ודרייפוס", 1945.
"עם הרצל ובעקבותיו - מאמרים ותעודות", 1954.
"האנטישמיות המודרנית" 1958.
מתוך: "כתבי הרצל בעשרה כרכים", (כרך ט: איגרות מראשית הפעולה הציונית ועד הקונגרס הראשון < מאי 1895 - אוגוסט 1897 >), החומר המקורי נערך על ידי אלכסנדר ביין, האיגרות תורגמו בידי פרופ' דב סדן, ירושלים, הספרייה הציונית, תשכ"א, 1960, (375 עמודים).
"הפרזיט היהודי".
"שאלת היהודים - ביוגרפיה של בעיה עולמית" 1986.
עיקר פרסומו היה כביוגרף של בנימין זאב הרצל, לאו מוצקין, פרנץ אופנהיימר וארתור רופין.
לקריאה נוספת

'בין, אלכסנדר', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 78. (הספר בקטלוג ULI)
פ"א אלסברג, "אלכס ביין ז"ל", ידיעון האיגוד העולמי למדעי היהדות 29, תשמ"ט. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
הערות שוליים

↑  נציג ישראל נבחר להנהלת המועצה הבינלאומית לארכיונים, הצופה, 15 בספטמבר 1968
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258482705171  PLWABN: 9810552318505606  GND: 119305097  ISNI: 0000 0001 1002 7213  LCCN: n80013282  NKC: zmp2012706228  NTA: 069159335  SELIBR: 172304  SNAC: w6nm6cth  SUDOC: 060154039  VcBA: 495/183608  VIAF: 108237322   WorldCat (עם VIAF): 108237322
אמברגו (עיתונות)

בעיתונאות וביחסי ציבור, אמברגו הוא בקשה או דרישה של מקור מידע, שהמידע שמסר אותו מקור לא יפורסם עד לתאריך מסוים או להתקיימות תנאי מסוים. אמברגו מופעל לעיתים קרובות על ידי עסקים המכריזים על מוצר, על ידי כתבי עת רפואיים ועל ידי פקידי ממשל המכריזים על יוזמות מדיניות. לתקשורת ניתן ידע מוקדם על הפרטים המוחזקים בסוד, כך שניתן יהיה להכין דיווחים שיתאימו למועד ההכרזה. מושג דומה הוא אמברגו בביקורת על משחקי וידאו, חומרת מחשב, תוכנה וסרטים; באלה, סוקרים מקבלים גישה מוקדמת לתוכן או למוצרים בתמורה לשמירת תוצאות הביקורת בסוד עד להסרת האמברגו, לשם מניעת אי דיוקים בביקורות או מכירות חסרות בהשקה או כדי לאפשר תיקון של פגמים, באגים או אי עקביות אחרים שהתגלו על ידי סוקרים לפני ההשקה, מניעת בעיות לאחר ההשקה.
בתאוריה, אמברגו מפחית את חוסר הדיוק בדיווח על חדשות, באמצעות הפחתת התמריץ לעיתונאים לכתיבה חפוזה ולא מדויקת, בתקווה לנצח בתחרות על פרסום הראשוני.
ההבנה היא שאם האמברגו יופר בדיווח לפני הזמן, המקור יגמול על ידי הגבלת גישה למידע נוסף של אותו עיתונאי או עיתון, מה שייתן להם חיסרון ארוך טווח ביחס לפעולה שיתופית יותר. האמברגו בדרך כלל מוסדר מראש כהסכם ג'נטלמני. עם זאת, לפעמים יחצנים ישלחו לחדרי חדשות הודעה לעיתונות עם אמברגו שלא ניתנה לו הסכמה מראש, בתקווה שהם יכבדו את בקשת האמברגו. הביטוי "לפרסום מיידי" שנמצא לעיתים קרובות בראש ההודעות לעיתונות מצביע על כך שהמידע בהן הוא ללא אמברגו.
אמצעי תקשורת מפרים לפעמים אמברגו ומדווחים על מידע לפני שהאמברגו יפוג, בטעות (עקב תקשורת שגויה בחדר החדשות) או בכוונה (כדי להשיג יתרון על פני המתחרים). הפירת אמברגו נחשבת בדרך כלל כהפרת אמונים חמורה ויכולה לגרום לכך שהמקור ימנע מכלי החדשות הפוגעים לקבל מידע מוקדם למשך תקופה ארוכה.
בישראל

אמצעי התקשורת בישראל נוהגים לכבד דרישת אמברגו שנמסרה להם. סעיף 12 לתקנון האתיקה המקצועית של העיתונות הקובע "עיתונאים לא יפרסמו מידע שנמסר להם בתנאי שלא יפורסם" מתפרש גם כחובה לציית לאמברגו. סוגיית האמברגו נדונה בהרחבה בהחלטות של בית הדין לאתיקה של מועצת העיתונות בישראל בשנת 2012, שעסקו בתלונה של בנק ישראל נגד העיתון "כלכליסט", לאחר שזה פרסם מידע שנמסר לו מבנק ישראל לפני המועד שקבע הבנק לפרסום המידע. בדיון ראשון בתלונה נקבע שהעיתון הפר את תקנות האתיקה. בערעור על החלטה זו נקבע שעקב אי־בהירות מסוימת העיתון לא הפר את תקנות האתיקה, אך נקבע שאמברגו יש לכבד, וכי עיתון או עיתונאי שיעשה שימוש במידע שקיבל תחת אמברגו בניגוד להוראות המפורטות בו ייראה מכאן ואילך, לאחר שהובהר נושא האמברגו על ידי בית הדין, כמפר את כללי האתיקה של מועצת העיתונות.
לקריאה נוספת

אורי רוזן, העורך העירום - איך תורת המשחקים קובעת על מה כולם ידברו מחר, דביר, 2015, הפרק "הסכמי אמברגו: מי פה לא אתי?", עמ' 207–210.
הערות שוליים

↑  תקנון האתיקה המקצועית של העיתונות, באתר של מועצת העיתונות בישראל
↑  תלונת בנק ישראל נגד כלכליסט" בפני בית הדין לאתיקה של מועצת העיתונות, באתר של מועצת העיתונות בישראל, 27 בספטמבר 2012
↑  בית הדין לאתיקה של מועצת העיתונות בשיבתו כערכאת ערעור בעניין תלונתו של בנק ישראל נגד עיתון "כלכליסט", באתר של מועצת העיתונות בישראל, 27 בדצמבר 2012;
נתי טוקר, מועצת העיתונות: "כלכליסט" לא הפר כללי אתיקה, אך לפי התקנון היה עליו לכבד אמברגו, באתר TheMarker‏, 30 בדצמבר 2012
אנאיזוטרופיות

אָנְאִיזוטרופיות (מיוונית: ανισοτροπία; אנ = תחילית שלילה, איזו = שווה, טרופוס = כיוון) היא תכונה של תלות בכיוון. לאנאיזוטרופיות יש משמעות במספר תחומים כגון מתמטיקה, פיזיקה, אופטיקה, פיזיולוגיה ותכונות חומרים.
תופעת קיטוב האור במשקפי שמש מְקָטְבים למשל היא אנאיזוטרופית היות שהאור העובר דרך משקפיים אלה אינו מתפשט לכל הכיוונים באותו אופן.
התכונה ההפוכה היא איזוטרופיות.
אנאטו

פרי העץ ממנו מופק אנאטו
אנאטו (Annatto) הוא צבע מאכל טבעי בגוון הנע בין כתום לאדום. אנאטו מופק ממרכיב בשם ביקסין (Bixa orellana) שבקליפת פרי העץ הטרופי אנאטו שצומח בר באזורים הטרופיים של אמריקה, ממקסיקו עד ברזיל.
הצבע של אנאטו מגיע מפיגמנטים קרוטנואידים שונים, בעיקר ביקסין ונורביקסין, הנמצאים בציפוי השעווה האדמדם של הזרעים. את התבלין מכינים בדרך כלל על ידי טחינת הזרעים לאבקה או למשחה. השפעות דומות ניתן להשיג על ידי מיצוי הצבע והטעם מהזרעים באמצעות מים חמים, שמן או שומן, אשר לאחר מכן מתווספים למזון.
אנאטו ותמציותיו נמצאים בשימוש נרחב בקנה מידה תעשייתי כחומר צביעה במוצרי מזון מעובדים רבים, כגון גבינות, ממרחי חלב, חמאה ומרגרינה, פודינג, עוגות ומוצרי מאפה אחרים, תפוחי אדמה, חטיפים, דגני בוקר, דגים מעושנים, נקניקיות ועוד.
הערות שוליים

↑  צבעי מאכל
אלפא רומיאו 85

| --- | --- |

Alfa Romeo 85
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  אלפא רומיאו
 שנות ייצור:  1934–1939
 הרכבה:  איטליה איטליה
 מודל קודם:  אלפא רומיאו 50
 מודל אחריו:  Alfa Romeo 800 (אנ')
 סיווג:  משאית
 אורך:  5.2 מטר (דגם "85")  4.6 מטר (דגם "85 G")
 משקל:  8 טון
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, 11,560 סמ"ק המפיק 110 כ"ס (מנוע דיזל, מסוג "type F6M 317E")  6 צילינדרים, 11,560 סמ"ק המפיק 125 כ"ס (מנוע דיזל, מסוג "type F6M 317E")  מנוע גז - 12,517 סמ"ק המפיק 110 כ"ס (סוג "AG6", יוצר משנת 1935)
 מהירות מרבית:  35 קמ"ש
 צריכת דלק:  מנוע גז - 140-180 ק"ג עץ ל-100 ק"מ
אלפא רומיאו 85 (באיטלקית Alfa Romeo 85) היא משאית אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב אלפא רומיאו האיטלקית בין השנים 1934–1939. המשאית יוצרה בשני דגמים בעלי מנוע בנזין (85 ו-85C) ודגמם 85G, שהיה בעל מנוע גז. סה"כ יוצרו כ-100 יחידות.
המשאית הופיעה בסרט האיטלקי "The Search" בשנת 1948
הערות שוליים

↑  "אלפא רומיאו 85" - Alfa Romeo 85 / 110 (Commercial vehicles) - Trucksplanet trucksplanet.com/catalog/model
↑  "אלפא רומיאו 85" בסרט The Search imcdb.org
אלוניים

| אלוניים |
| --- | --- |
 עצי אשור
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: צמחים וסקולריים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: אלונאים
משפחה:: אלוניים
שם מדעי
 Fagaceae ‏דומורטייה, 1829
תחום תפוצה


אלוניים (שם מדעי: Fagaceae) היא משפחה של צמחים בעלי פרחים בסדרת אלונאים. היא כוללת כ-600 מינים של עצים ושיחים, חלקם ירוקי עד וחלקם נשירים. מיני המשפחה מאופיינים בעלים פשוטים, מסורגים ומנוצים ובדרך כלל בעלי טרף ופטוטרת, פרחים חד מיניים בצורת עגיל ופירות בצורת בלוט וספלול שמכילים עד שבעה זרעים.

לכמה ממיני המשפחה יש ערך כלכלי לאדם: עצי אלון, אשור וערמון משמשים כחומר גלם לבנייה ולמוצרי עץ אחרים. מאלון השעם מפיקים את השעם ליצירת פקקים ולמוצרים נוספים, ופירות הערמון משמשים למאכל.
מיון

המשפחה מחולקת לשש תת-משפחות וכוללת שישה או שמונה סוגים (תלוי בשיטת המיון) והיא נחשבת מונופילטית.
הסוג אשור דרומי נמנה בעבר על משפחה זו, אך לאור הבדלים במורפולוגיית העלים והאבקנים, ומחקרים מולקולריים שמצאו הבדלי כרומוזומים, הוא ממוין היום במשפחה נפרדת ומקבילה.
במשפחה נכללים כיום הסוגים הבאים:
אלון (Quercus), כולל למעלה ממאה מינים, נפוץ בכל חצי הכדור הצפוני
ערמון (Castanea), כולל שמונה מינים, נפוץ במזרח ודרום אסיה, בדרום אירופה וצפון-מזרח אירופה
אשור (Fagus), כולל 10–13 מינים, נפוץ במזרח אסיה, באירופה ובמזרח אמריקה הצפונית
קסטנופסיס (Castanopsis) הכולל 125–130 מינים, נפוץ בדרום-מזרח אסיה
Chrysolepis הכולל שני מינים, נפוץ במערב ארצות הברית
Trigonobalanus הכולל שלושה מינים, באמריקה הדרומית ובדרום-מזרח אסיה
Lithocarpus הכולל 330–340 מינים, נפוץ באזורים טרופיים באסיה
Notholithocarpus או Lithocarpus densiflorus, מין אחד, אנדמי לקליפורניה ודרום אורגון
הערות שוליים

↑  להרחבת המושגים ראו מורפולוגיה של הצמח - מונחים#הגבעול והעלה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565460205171  BNE: XX538358  BnF: cb122693570 (data)  GND: 4146807-7  LCCN: sh85046871  NKC: ph203160
אלוניסוס

| --- | --- |

מראה העיר
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  הים האגאי 
 קואורדינטות:  39°12′38″N 23°54′31″E﻿ / ﻿39.210555555556°N 23.908611111111°E﻿ / 39.210555555556; 23.908611111111
 שטח:  64.5 קילומטר רבוע
 אורך:  20 קילומטר
 רוחב:  4.5 קילומטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  יוון 
 אוכלוסייה:  117 (2001)
  (למפת יוון מוגדלת) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןאלוניסוס(למפת יוון רגילה) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןאלוניסוס
 
אלוניסוס (ביוונית: Αλόννησος) הוא אי בקבוצת האיים הספורדיים שבצפון הים האגאי ביוון. אלוניסוס הוא האי השלישי בגודלו באיים (אחרי סקיאתוס וסקופלוס). האי ממוקם 3 קילומטרים מזרחית לסקופלוס.
בדרום האי ממוקמת העיירה אלוניסוס, הקרויה על שם האי. תושבי העיר מכנים אותה בשם כורה. מעבורת מקשרת את האי לוולוס, אכיוס, קונסטנטינוס ותסלוניקי, וכן לאיים סקיאתוס, סקופלוס וסקירוס הסמוכים.
שטחה המוניציפלי של העיר אלוניסוס כולל גם את שטחי איוני אדלפי, גיורה, קירה פאנאגיה, פריסטרה, פיפרי, פסאתורה וסקאנצורה.
גאוגרפיה

רוחבו המרבי של האי 4.5 ק"מ (מצפון מערב לדרום מזרח) ואורכו 20 ק"מ (מדרום מערב לצפון מזרח). האי מכוסה אבני גיר. כביש ראשי מקשר בין אלוניסוס לבין הכפרים שבמערב האי. שטח האי 65 קמ"ר ומתגוררים בו, נכון לשנת 2011 2,750 תושבים (צפיפות אוכלוסין של 27 נפשות לקמ"ר).
מרבית שטחי האי הם שטחים חקלאיים בהם מגדלים בעיקר גפנים אך גם שקדים, תאנים, וזיתים. עיקר כלכלת העיר מתבססת כיום על התיירות. בעבר עיקר הכלכלה התבססה על הדיג.
היסטוריה

עד שנת 1965 התגוררו מרבית תושבי האי סביב מצודת האי באלוניסוס. רעידת אדמה שפגעה באי הביאה להרס רב בעירה, ולמעבר תושבים רבים לפאטיטירי. בשנת 1992 הוקם הפארק הימי אלוניסוס במטרה להגן על בעלי החיים הימיים בסמוך לאי ובמיוחד על כלב ים נזירי.
אלוס

אלוס או האלוס (ביוונית: Ἀλος או Ἅλος) היא עיר עתיקה בתסאליה, בצפון מזרחה של יוון, השוכנת 10 קילומטרים דרומית לאלמירוס (Almyros) של ימינו.
אלוס נזכרת על ידי הרודוטוס כאחד המקומות בהם עבר צבא קסרקסס מלך פרס בקיץ 480 לפנה"ס בעת פלישתו ליוון. הוא אף מספר על מסורת קדומה של הקרבת קורבן אדם שנהגה במקום. אתרה של העיר מן התקופה הקלאסית, שהוחרבה בשנת 346 לפנה"ס על ידי פרמניון במהלך מלחמת הקודש השלישית, נתגלה אך לא נחפר.
העיר הוקמה מחדש בשנת 302 לפנה"ס על ידי דמטריוס פוליורקטס, אך נותרו ממנה שרידים מעטים בלבד. בתים אחדים של העיר ההלניסטית נחפרו על ידי ארכאולוגים מהולנד וחלק מחומותיה נחקרו על ידי ארכאולוגים מיוון. אלוס ננטשה באמצע המאה השלישית לפנה"ס, כפי הנראה בעקבות רעידת אדמה.
השריד האחרון מימי קדם המצוי במקום הוא מבצר ביזנטי.
לקריאה נוספת

R. Reinders, New Halos. A Hellenistic Town in Thessalía, Greece (1988).
R. Reinders and W. Prummel (eds.), Housing in New Halos. A Hellenistic Town in Thessaly, Greece (2003).
הערות שוליים

↑  הרודוטוס, ספר ז', 173, 197.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb121586514 (data)  VIAF: 26144647647597062033   WorldCat (עם VIAF): 26144647647597062033 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יוון העתיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אמברגו

ערך זה עוסק בחרם כלכלי המוטל על מדינה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
אֶמְבַּרְגוֹ (Embargo; בתרגום: חרם, הסגר, בידוד) או הֶחְסֵם הוא חרם כלכלי המוטל על מדינה מסוימת, כלומר, איסור על מסחר וסחר עם אותה מדינה וניתוק היחסים הדיפלומטיים והכלכליים עמה. מטרתו של האמברגו הוא בבידודה של המדינה המוחרמת והפעלת לחץ על שליטיה, מתוך הנחה שבידוד כלכלי גורם נזק לכלכלת המדינה המוחרמת.
ככלל, משמש האמברגו ככלי ענישה בידי המדינה המחרימה, על מדיניות או פעילות לא רצויה לה, בה נקטה המדינה המוחרמת. עם זאת, משום שהאמברגו הוא באופיו מכשיר כלכלי, קיים ספק בדבר המטרות האמיתיות המשרתות את המדינות המחרימות בהפעילן אמברגו.
תמיד לפני הטלת חרם כלכלי על מדינה מסוימת נשקלים הרווח וההפסד שיבוא מכך שכן לעיתים אין תועלת בחרם מכיוון שכלכלת הפנים של המדינה המוחרמת היא מספיק חזקה כדי להתמודד איתו או משום שהקהילה הבינלאומית עלולה גם היא להיפגע מן החרם לא מעט, לדוגמה, קשה מאוד יהיה להחליט על הטלת חרם כלכלי גורף על מדינה המשופעת באוצרות טבע כגון נפט בשל העובדה שמחיר הנפט עלול לעלות מאוד, מה שיפגע מאוד בעולם כולו.
היסטוריה

אחת הדוגמאות הוותיקות לשימוש באמברגו, בעת החדשה, התרחשה בתחילת המאה ה-19, בזמן המלחמות הנפוליאוניות, בהן עשו ניסיון מדינות היבשת האירופית להחרים כלכלית את בריטניה. ניסיון אמברגו זה לא הצליח לחסום לחלוטין את המסחר בין אירופה היבשתית לבריטניה, וכמו כן פגע כלכלית במדינות המחרימות לא פחות משפגע בבריטניה.
אמברגו מפורסם המונהג כיום הוא האמברגו אותו הטילה ארצות הברית על קובה  משנת 1960, כענישה על תוצאות המהפכה הסוציאליסטית והתקרבותו של שליטה, פידל קסטרו, לברית המועצות, אשר הייתה נתונה במלחמה קרה עם ארצות הברית. כתוצאה מהאמברגו, נדחפה קובה לקשר הדוק יותר עם ברית המועצות. ב-1992, לאחר נפילת הגוש הסובייטי, הידק הממשל האמריקאי את האמברגו על קובה, מתוך כוונה להפיל את משטרו של קסטרו. עד היום, על אף הקשיים הכלכליים העצומים בהם נמצאת קובה, לא הצליח האמברגו האמריקאי להפיל את משטרו של קסטרו או לשנות את שיטת הממשל בקובה.
בפברואר 2011 הוטל אמברגו על לוב על מנת ללחוץ על השליט מועמר קדאפי לעזוב את השלטון עקב מהפכת עמו הנלוות בדיכוי שלטוני.
בעקבות לחץ של מדינות ערב ודרישתן מחברות אמריקאיות להחרים את ישראל, נחקק חוק בארצות הברית האוסר על השתתפות באמברגו משני, כלומר אסור לעסקים אמריקאיים להשתתף באמברגו שאינו מיועד להשגת אינטרסים אמריקאיים, ומכוון על ידי ממשלתם שלהם.
אמברגו יכול להיות חלקי, ולכלול החרמת סחר במוצרים מסוימים בלבד. דוגמה מובהקת לאמברגו חלקי הוא אמברגו נשק, האוסר על סחר בנשק. ב-1967, מעט לפני מלחמת ששת הימים, הטילה ממשלת צרפת על ישראל אמברגו על סחר בנשק.
לעיתים האמברגו איננו מדיניות רשמית של מדינה מסוימת אלא חרם צרכנים מצד אזרחים על מוצרים של מדינה מסוימת. דוגמה כזו היא חרם על ההתנחלויות מצד אזרחים במדינות אירופה, או חרם שמטילים אזרחים ישראלים מסוימים על מוצרים המיוצרים בגרמניה.
ראו גם

עיצומים נגד איראן
הערות שוליים

↑  החלטות האקדמיה בישיבתה האחרונה (אייר תשפ"ב, מאי 2022), באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏9 ביוני 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540951505171  BnF: cb11983191n (data)  GND: 4132646-5  LCCN: sh85042665  NKC: ph136778
אמיל סמית' רו

אמיל סמית' רו (באנגלית: Emile Smith Rowe; נולד ב-28 ביולי 2000) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בפולהאם מהפרמייר ליג, בנבחרת אנגליה הצעירה ובנבחרת אנגליה הבוגרת.
קריירה

רו עבר להתגורר בצפון לונדון עם הוריו ואחיו לאחר שהוחתם על ידי ארסנל בשנת 2010.
בגיל 17 הצטרף לסגל הקבוצה הבוגרת בסבב משחקי הקדם עונה שנערכו בסינגפור ביולי 2018. ב-31 ביולי 2018 חתם על חוזה ארוך טווח במועדון.
הוא ערך את הופעת הכורה הרשמית שלו בקבוצה הבוגרת ב-10 בספטמבר 2018 נגד וורסקלה פולטבה במסגרת הליגה האירופית. רו השחקן הראשון יליד שנות ה-2000 אשר משחק במדי הקבוצה הבוגרת של ארסנל. הוא כבש שער בכורה במועדון במסגרת הליגה האירופית נגד קרבאך בניצחון 0–3, והפך לכובש השערים הצעיר ביותר במשחק רשמי מאז אלכס אוקסלייד צ'מברלין שעשה זאת בשנת 2011, והשחקן הראשון במועדון שכובש שער רשמי יליד שנות ה-2000.
ב-31 בינואר 2019 הצטרף לר.ב. לייפציג מהבונדסליגה בהשאלה עד לסיום עונת 2018/2019. לאחר ההחתמה על עסקת ההשאלה, גילה המועדון הגרמני כי רו לא התאושש לחלוטין מפציעה במפשעה. עקב הפציעה, הוא שיחק בסך הכל 28 דקות בשלוש הופעות בכל תקופתו בגרמניה.
ב-10 בינואר 2020 הושאל להאדרספילד טאון מהצ'מפיונשיפ עד לסיום עונת 2020/2021. בסך הכל הופיע 19 פעמים בתקופת ההשאלה במהלכן כבש שני שערים.
בפתיחת עונת 2020/2021 חזר לארסנל והחל לקבל יותר קרדיט מהמאמן מיקל ארטטה. ב-9 במאי 2021 כבש שער בכורה בפרמייר ליג בניצחון קבוצתו 1–3 על וסט ברומיץ' אלביון.
עונת 2021/2022 הייתה הפורה ביותר עבור סמית' רו מבחינת כיבוש שערים, והוא סיים את העונה עם עשרה שערי ליגה.
ב-2 באוגוסט 2024 חתם לחמש שנים בפולהאם.
קריירה > קריירה בינלאומית

באפריל 2017 נכלל סמית' רו בסגל נבחרת אנגליה עד גיל 17 באליפות אירופה עד גיל 17 בו סיימה הנבחרת במקום השני. באוקטובר 2017 היה רו חלק מהסגל שזכה בגביע העולם עד גיל 17. ב-14 בנובמבר 2019, כבש שער בכורה בנבחרת אנגליה עד גיל 20.
ב-12 בנובמבר 2021 ערך הופעת בכורה בנבחרת אנגליה הבוגרת בניצחון 0–5 על אלבניה, ושלושה ימים לאחר מכן כבש שער בכורה בניצחון 0–10 על סן מרינו.
תארים > ארסנל

מגן הקהילה: 2020, 2023
תארים > נבחרת אנגליה עד גיל 17

גביע העולם עד גיל 17: 2017
סגנית אלופת אירופה עד גיל 17: 2017
הערות שוליים

↑    Charlie Eccleshare, ‏Meet Emile Smith Rowe: Nurtured by Arsenal, chased by Barcelona, World Cup winner with England, The Telegraph, 5 October 2018
↑  Emile Smith Rowe signs new contract, www.arsenal.com (באנגלית)
↑  RasenBallsport Leipzig - Leihe-Emile-Smith-Rowe, redbulls (בגרמנית)
↑  Dan Critchlow, Ralf Rangnick sets targets for Emile Smith Rowe's injury recovery and team intergration (באנגלית)
↑  LOAN: EMILE SMITH ROWE ARRIVES FROM ARSENAL!, www.htafc.com (באנגלית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אמיל סמית' רו".
אלכסנדר הרכבי

| --- | --- |

 לידה:  5 במאי 1863 נבהרדק, בלארוס 
 פטירה:  1939  (בגיל 75 בערך) ניו יורק, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  מילונאות, פילולוגיה
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 תרומות עיקריות
 חבור מילון יידיש-עברית-אנגלית
 
אלכסנדר הַרכָּבִי (ביידיש: אַלעקסאַנדר האַרקאַווי, ברוסית: Александр Гаркави;‏ 5 במאי 1863, נבהרדק, האימפריה הרוסית (בלארוס) – ‏ 1939, ניו יורק) היה מילונאי ופילולוג יידיש יהודי אמריקאי.