stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סרטן השד בגברים
היבטים פסיכו-חברתיים

על אף שמבחינה אונקולוגית, סרטן השד מתפתח אצל גברים ונשים עקב סיבות ביולוגיות דומות, התפיסה החברתית הרווחת כלפי המחלה היא כזאת המזהה אותה כמחלה נשית. העובדה כי המחלה שכיחה יותר אצל נשים תורמת להיעדר מודעות ציבורית ואקטיביזם בדבר חשיבות האבחון המוקדם אצל גברים.
נראה כי להבניות חברתיות סביב תפקידי המגדר "הנורמלים" של נשים וגברים בתרבות יש השפעה על חוויתם של גברים המאובחנים עם המחלה. מחקר מראה כי בשל הציפייה החברתית מגברים להיות חזקים וחסינים כשהם עומדים בפני מחלה או קושי, רבים מתארים כי הם חווים את המחלה כאיום על זהותם הגברית. בנוסף, האיברים בהן פוגעת המחלה, השדיים, מזוהים באופן מובהק עם המין הנשי ואף מהווים סמל למיניות נשית. לעומת זאת, החברה דוחה ואף מגחיכה את הרעיון של שדיים גבריים.
העדר המחקר אודות סרטן השד אצל גברים מקשה על הבנת ההשלכות הפסיכולוגיות והפיזיולוגיות הנוספות של סרטן השד בקרב גברים.
אבחון וטיפול
במקרים רבים בהם גברים פונים להתייעצות רפואית, מיד עם גילוי הסימפטומים, הם נדרשים למספר רב של בדיקות וחוות דעת נוספות, עד שאותם סימפטומים אכן נלקחים בחשבון ככאלה העלולים להיות קשורים לסרטן השד. בעקבות האבחון המאוחר של המחלה, אשר עשוי לפגוע בסיכויי ההחלמה, גברים רבים מבטאים תסכול, חרדה וחרטה על כך שלא יכלו לקבל טיפול בשלב מוקדם יותר. גברים מתארים קושי בשיתוף אחרים בהתמודדותם עם מחלה זו שמזוהה כמחלה נשית, ורבים מדווחים על תחושות של בושה, אי נוחות ומבוכה בעקבות אבחנתם. חלק אף מעדיפים להסתיר את האבחנה מהסביבה נוכח החשש מהתגובות שעשויות להגיע למשמע הבשורה.
גברים החולים בסרטן השד נתקלים בקשיים במהלך הטיפול מעצם העובדה שאין פרוטוקול ייעודי לטיפול בגברים, והוא מתבסס על הידע הרפואי של הטיפול בנשים. במחקר שנערך בשנת 2006, גברים העידו כי נאמר להם על ידי הצוות הרפואי שהם החולים הראשונים ממגדר גברי שבהם הם טיפלו, דבר שהעצים את תחושת חוסר הנוחות, אי הוודאות ותחושת חריגות שהם הרגישו. מחקרים נוספים מראים שתחושותיהם ודאגותיהם של גברים בנוגע לטיפול ולתופעות הלוואי הנלווים אליו, לא מקבלים מענה מספק, זאת על אף שהטיפול זהה לטיפול בנשים.
חלק ניכר מהתפיסה החברתית של מחלת סרטן השד כמחלה נשית נתרם מהפעילות של תנועות אקטיביסטיות להעלאת המודעות למחלה, כמו תנועת הסרט הוורוד. תנועה זו רתמה קהילות שלמות למאבק ותמיכה באותן נשים, אך בכך היא גם תרמה להנצחה של תפיסות מגדריות על המחלה. יש הטוענים כי התנועה המזוהה עם נשיות, מדירה אוכלוסיות אחרות הסובלות מהמחלה כמו גברים. במחקרים שנערכו, גברים החולים במחלה תיארו את הצורך בהעלאת המודעות לכך שהמחלה יכולה לפגוע גם בגברים. בשנת 1996 עוצב סרט ורוד-כחול על מנת להעלות את המודעות לכך שגם גברים יכולים לחלות בסרטן השד, אך הסרט הוורוד הוא עדיין הסמל הנפוץ למודעות למחלה. חלק מהגברים, וגם נשים אשר מרגישות כי אינן עונות לתפיסת הנשיות המסורתית, ציינו שהשימוש בסרט ורוד אשר נתפס כצבע נשי מובהק, כסמל למאבק בסרטן השד, מקשה על רבים מהם ומהן להזדהות איתו.
צחוק הגורל 2

| --- | --- |

 בימוי:  טימור בקממבטוב
 הופק בידי:  קונסטנטין ארנסט טימור בקממבטוב  אנטולי מקסימוב
 תסריט:  Alexey Slapovsky, אנטולי מקסימוב, טימור בקממבטוב, אמיל ברגינסקי, קונסטנטין ארנסט 
 עריכה:  אלכסנדר ווייטינסקי
 שחקנים ראשיים:  קונסטנטין חבנסקי יליזבטה בויארסקאיה סרגיי בזרוקוב  אנדריי מיאחקוב ברברה ברילסקה יורי יאקובלב
 מוזיקה:  יורי פוטיינקו
 צילום:  סרגיי טרופימוב
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 חברת הפקה:  דירקציה קינו Bazelevs
 חברה מפיצה:  ערוץ 1
 הקרנת בכורה:  21 בדצמבר 2007
 משך הקרנה:  115 דקות
 שפת הסרט:  רוסית
 סוגה:  קומדיה רומנטית דרמה קומית
 מקום התרחשות:  מוסקבה, סנקט פטרבורג 
 תקופת התרחשות:  תחילת שנה חדשה 
 תקציב:  5,000,000 מיליון דולר
 הכנסות:  55,635,037 מיליון דולר
 סרט קודם:  צחוק הגורל
 דף הסרט ב־IMDb
 
צחוק הגורל 2 (ברוסית: Ирония судьбы. Продолжение) הוא סרט קולנוע דרמה-קומי רוסי שבוים על ידי טימור בקממבטוב.
הסרט מהווה סרט המשך לסרטו של אלדר ריאזנוב "צחוק הגורל".
הקרנת הבכורה נערכה ב-21 בדצמבר 2007. העלילה היא בו זמנית גם סרט המשך וגם גרסה מחודשת: לדמויות הראשיות של הסרט הקודם כבר יש ילדים (ולכן מהווה את המשכו של הסיפור המקורי), כאשר מתרחשים ביניהם אותם קונפליקטים שהתמודדו גם הוריהם (ומשחזר למעשה את סיפור העלילה הישן אך מותאם בהקשר חדש). ההכרזה על הפקת הסרט יצאה כבר ב-2005, במלאת 30 שנה להקרנת הסרט המקורי. התסריט נכתב על ידי אלכס סלאפובסקי.
הסרט, בדומה לקודמו, משלב סיפור אהבה ודמעות והוא מוקרן באופן מסורתי מדי שנה בערב השנה החדשה ברוסיה ובמדינות נוספות מברית המועצות לשעבר.
הסרט נחשב לשובר קופות הרוסי לשנת 2008, לאחר שהוקרן ברוסיה ובחבר המדינות וגרף סכום הכנסות של 55,63 מיליון דולר אמריקני והוא מהסרטים הבודדים ברוסיה שהכניסו למעלה ממיליארד רובלים.
שחקנים ודמויות

קונסטנטין חבנסקי - קונסטנטין לוקאשין, בנם של יבגני וגליה
יליזבטה בויארסקאיה - נאדז'דה גאורגייביץ', בתם של נאדז'דה ואיפוליט
סרגיי בזרוקוב - איראקלי איזמאילוב
אנדריי מיאחקוב - יבגני לוקאשין
ברברה ברילסקה - נאדז'דה שבליובה
יורי יאקובלב - איפוליט גאורגייביץ'
מיכאיל יפרמוב - דד מורוז
יבגניה דוברובולסקאיה - סנגורוצ'קה
ויקטור ורז'ביצקי - איש בתחנה
רומן מדיאנוב - מייג'ור המשטרה ממונטוב
אלדר ריאזנוב - נוסע במטוס
אנה סמיונוביץ' - אישה עם תינוק בנמל התעופה
וילה האאפסאלו - אזרח פיני עצור
דאטו בחטאדזה - ארתור, שכן
פסקול

פסקול הסרט מורכב משירי פופ מוכרים ומלודיה בהלחנת יורי פוטיינקו.
פסקול > רשימת השירים

קונסטנטין מלאדזה — «Опять метель» [03:46]. מבצעים — אלה פוגצ'ובה, כריסטינה אוברקאיטה
יורי פוטיינקו — «31 декабря» [00:47]
James Lord, Pierpont — «Эй, залётные» [01:01]
מיקאל טאריברדייב — «Ирония судьбы» [01:44]
יורי פוטיינקו — «Город не спит» [01:14]
מיקאל טאריברדייב — «Новый год» [03:20]
מיקאל טאריברדייב — «Тётин вальс» [02:24]
מיקאל טאריברדייב — Лукашин Константин Евгеньевич [02:20]
קונסטנטין חבנסקי — «Если у вас нету тёти» [02:07]
מיקאל טאריברדייב — «Переборы соседские» [04:06]
מיקאל טאריברדייב — «Его больше не будет» [02:15]
James Lord, Pierpont — «С наступающим, товарищ майор!» [02:05]
מיקאל טאריברדייב — «История любви» [02:16]
יורי פוטיינקו — «Первое утро нового года» [03:44]
א. ורטאנוב — «Возвращение любви» [01:30]
יורי פוטיינקו — «Сказка про зайчика» [02:08]
מיקאל טאריברדייב — «Я спросил у ясеня» [03:23]
מיקאל טאריברדייב — «Ирония судьбы» (Оригинальная версия) [03:23]
E.S. Posthumus — «Nara» [04:51]
מיקאל טאריברדייב — «Ирония судьбы» 2008 (Triplex Version Radio Edit) [03:14]
בסטה וגורוד 312 — «Обернись» [03:59]
שיר הפופ "Океан Ельзи. Без бою"
הערות שוליים

↑  סך כל ההכנסות ברובל רוסי מגיע לכדי 1,230,612,892 מיליארד
↑  Назван самый кассовый в России и СНГ фильм года — bigmir)net
| טימור בקממבטוב |
| --- | --- | --- |
| סרטים שביים | ואלס פשאוור (1994) • הארנה (2001) • גא"ז - רכבים רוסיים (2002) • משמר הלילה (2004) ‏• משמר היום (2006) • צחוק הגורל 2 (2007) • מבוקש (2008) • עצי אשוח (2010) • אברהם לינקולן: צייד הערפדים (2011)  • בן חור (2016) • עצי אשוח 5 (2016) • פרופיל (2018) • עצי אשוח אחרונים (2018) • דביאטאייב (2021) |  |
| סרטים שהפיק | 9 (2009) • ברק שחור (2009) • שעת האופל (2011) • אפולו 18 (2011) • עצי אשוח 2 (2011) • עצי אשוח 3 (2013) • מלכת השלג (2012) • בהצלחה, רבותיי! (2013) • מתנשקים (2013) • עצי אשוח 1914 (2014) • הוא, דרקון (2015) • הארדקור הנרי (2015) • מעבר לכוכבים (2017) • עצי אשוח חדשים (2017) דניוחה (2018) • חיפוש 2 (2021) |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
משיכה מינית

משיכה מינית היא תשומת לב ארוטית או מינית המתעוררת באדם כלפי רעהו. המשיכה יכולה להיות למאפייניו הפיזיים של האדם – למראהו, לתנועותיו, לקולו או לניחוח שלו, או לתכונות אחרות שלו כגון אופיו ומצבו החברתי.
אנשים שונים נמשכים לנתונים פיזיים שונים, וייתכן שיש לכך הסברים גנטיים אבולוציוניים. המשיכה המינית לאדם מסוים היא סובייקטיבית ולא אחידה, והיא תלויה בהעדפותיו של כל בן-אדם. האופי של האדם השני ומערכת היחסים לרבות זוגיות איתו משפיעים גם הם על המשיכה המינית, ובשל כך היא יכולה להשתנות באותו מושך ונמשך לאורך זמן. המשיכה הזאת מושפעת מההתאמה בין שני האנשים ומנתונים פסיכולוגיים ותרבותיים של הנמשך, כמו גם מנתונים יותר מופשטים, לא מוחשיים שלו. בנוסף אדם יכול להימשך לסיטואציות מסוימות, כלומר שהסיטואציות האלו יגבירו את המשיכה כלפי אדם שמצוי בהן.
בני אדם רבים נמשכים רק לבני אדם ממין מסוים, אדם שנמשך אל בני מינו נקרא הומוסקסואל ואילו אדם שנמשך למין אחר נקרא הטרוסקסואל. בן אדם שנמשך ליותר ממין אחד נקרא ביסקסואל, או פוליסקסואל אדם הנמשך ללא קשר למגדר נקרא פאנסקסואל ואדם הנמשך לפי רגש ואופי נקרא דמיסקסואל. אדם שאינו חווה משיכה מינית כלל, ברמה נמוכה או לעיתים רחוקות נקרא א-מיני.
משיכה מינית יכולה להתעורר במבט ראשון, אך עשויה גם להגיע מאוחר יותר. על אף הרושם שמשיכה מינית אינה בשליטה, ישנם חוקרים הטוענים שלבני אדם יש השפעה רבה והם מסוגלים להתגבר על משיכה ראשונית, גם אם היא חזקה ומאידך להימשך לבני זוג, גם אם לא הייתה משיכה מיידית.
הגדרת המונח

בחקר המיניות למונח משיכה מינית יש משקל רב. השימוש במונח לרוב נועד לבחון היבטים של מושא משיכה, רמת משיכה, פרקטיקה ותדירות. לעיתים משיכה מינית נמצאת במרכז, כאשר נחקרים רגשות ותחושות העולים בזמן קיום יחסי מין. עם זאת, אין הסכמה לגבי הגדרת התחושה של משיכה מינית וממה היא מורכבת. מחקרים מראים כי אנשים שונים עונים תשובות אחרות - רגשות קרבה, חוויות של התנסות, הערכה קוגניטיבית האם הם נמשכים למישהו או לא. התשובות המגוונות מעידות על שונות בפרשנות של משמעות המושג. חוסר הקוהרנטיות של המושג מהווה מגבלה לשימוש בו. חקר ביקורתי של המיניות מניח שלמושג משיכה מינית אין הגדרה אוניברסלית, ולצד מרכיבים אבולוציוניים המשפיעים על משיכה מינית, ישנם מרכיבים משמעותיים אחרים המשפיעים על התפתחותה.
משיכה ככלי להישרדות

בגישה האבולוציונית, קיימות אמות מידה אוניברסליות של משיכה, והן אינן קשורות למראה חיצוני אלא לבעיות הסתגלותיות שגברים ונשים צריכים לפתור בכל הקשור לבחירת בני-זוג. הבעיה המרכזית של גברים, מבחינה אבולוציונית, היא העובדה שכמעט אין סימנים ברורים לביוץ אצל הנקבה. בעוד שנקבות של פרימטים אחרים מאותתות על פוריותן בדרכים גלויות יותר, הזכר האנושי אינו נהנה מאיתותים כאלה. עובדה זו שינתה את כללי ההזדווגות אצל בני האדם, והזכרים האנושיים צריכים לזהות פוריות לפי אותות גופניים המרמזים עליה. לפי גישה זו, מכיוון שפוריותן של הנקבות מגיעה לשיא באמצע שנות העשרים לחייהן וצונחת לאפס בסביבות גיל חמישים, סימנים המעידים על נעורים ועל בריאות התפתחו והפכו לאמת מידה אוניברסלית לאטרקטיביות נקבית. בהתאם לכך נמצא כי גברים נוטים להימשך לנשים המפגינות סממנים של נעורים ובריאות – עיניים בורקות, עור נקי, שפתיים מלאות, תווי פנים סימטריים, הליכה נמרצת, מותניים צרים בהשוואה לירכיים.
מחקר משנת 2017 בחן את השערת הפוריות ובדק תכונה המכונה "מאפיין הכשירות" (fitness relevant trait) של קימורי המותניים הנשיים. על פי השערת החוקרים מכיוון שהיריון מזיז את מרכז הכובד של האישה קדימה, גברים יימשכו לנשים בעלות קימורי-גב נמוכים יותר שימזערו את הלחץ שמשקל העובר מפעיל על עמוד השדרה, וכך יפחיתו את האיומים האפשריים על כשירותה ללדת. במסגרת המחקר הם השתמשו בתוכנת 'פוטושופ' כדי לשנות את קימוריהן של נשים. התוצאות הראו כי רמת העניין של הגברים גוברת ככל שקימור הגב מתקרב למידה האופטימלית.
אמות המידה האוניברסליות למשיכה פועלות בשני הכיוונים ונשים נמשכות לגברים בעלי מאפיינים גופניים המעידים על בריאות טובה ועל יכולת לפרנס ולהגן – כתפיים רחבות וירכיים צרות, אתלטיוּת, לסת מסותתת וקול עמוק.
משיכה על בסיס מראה חיצוני

למראה הפיזי של אדם יש השפעה קריטית על האטרקטיביות המינית שלו. זה קשור להשפעה שיש למראה החיצוני על החושים, במיוחד בתחילת מערכת יחסים. ההשפעה יכולה להתקיים במגוון אופנים, ביניהם:
תפיסה חזותית: הסימטריה של הפנים, האטרקטיביות הפיזית, הבריאות והאופן שבו אנשים פועלים או זזים (למשל תוך כדי ריקוד)
מבחן השמיעה: איך נשמע הקול של אדם
ריח: איך האדם האחר מריח, באופן טבעי או מלאכותי (הריח הלא נכון עבור אדם מסוים עשוי להיות דוחה)
מערכת סומטו-סנסורית: למשל מגע וטמפרטורה.
כוחות המשיכה המינית בין בני אדם עשויים להיראות אקראיים, חסרי בסיס ובלתי ניתנים להסבר, אך הם נחווים כמסתוריים רק משום שהם פועלים באופן תת-מודע. משיכה למראה חיצוני היא נדבך בסיסי של האבולוציה האנושית והחברה המודרנית מחזקת את ההטיה הזאת. האידיאל שהתקשורת מציגה הוא של אדם מושך מאוד מבחינה חיצונית, אך בפועל, מספיק להיות רק מעט מושך כדי להיראות מושך בעיני רוב האוכלוסייה.
בסקירת מחקרים בתחום המשיכה המינית, שנערכה בשנת 2010 על ידי פסיכולוגים אבולוציונים נמצא קשר בין אטרקטיביות והבדלים בבריאות, חיוּת ופריון. למשל, לגברים שאת פניהם נשים דירגו כמושכות יש זרע פורה ואיכותי יותר, וגברים ונשים שדורגו כמושכים חיים בממוצע זמן ארוך יותר ממי שאינם נחשבים מושכים. בקרב זוגות בני אותו מין כוחות המשיכה נותרו זהים, ללא קשר לאפשרות להוליד צאצא.
לפרומונים עשויה להיות השפעה על המשיכה המינית, אם כי פחות משמעותית בקרב בני אדם, לעומת בעלי חיים אחרים. פרומון "שגוי" עלול לגרום לאדם לא להמשך לאחר, גם כאשר האדם נראה מושך. לעיתים קרובות נעשה שימוש בבושם בעל ריח נעים כדי לעודד אדם לשאוף עמוק יותר את האוויר מסביב לאדם שהשתמש בו. משום כך השימוש בבושם מגביר את ההסתברות שפרומונים של אדם יישאפו. קיים בסיס מדעי לגבי חשיבותם של פרומונים ביחסים בין בני אדם, למרות זאת נראה כי חשיבותם מוגבלת וישנה מחלוקת רחבה לגבי השפעתם.
מחקרים מראים שמשיכה גופנית אינה קשורה רק לפנים או לגוף כפי שהם במצב סטטי, אלא גם לאופן שהאדם משתמש בנתונים הגופניים שלו - תנועות, מחוות ומבעים רגשיים מייצרים מה שמכונה "המשיכה הדינמית". מחקר שבחן את הבחירות שאנשים עשו באפליקציות דייטינג שונות מצא שיש סיכוי גבוה פי שניים לבחור בבני זוג שעומדים בתמונתם ב"תנוחה פתוחה, כלומר מרחיבים את גופם במרחב". המאפיין הזה התגלה כגורם המנבא החזק ביותר למשיכה.
משיכה על בסיס היכרות מתמשכת

משיכה מינית אינה רק תגובה לגירוי חזותי ראשוני, וככל שההיכרות עם האדם מתארכת, יכולה להיות מושפעת גם מהאישיות שלו, מעמדו, עיסוקו או עמדת כוח, מידת הקרבה המתפתחת ואם יש הדדיות בין שני הצדדים. במסגרת מחקר שבדק את השפעת הקרבה הורו החוקרים לזוגות נבדקים לשאול זה את זה שאלות, וכל שאלה דרשה מהם לחשוף את עצמם יותר ויותר. במילים אחרות, השיחות תוכננו כך שייעשו יותר ויותר אינטימיות. עורך המחקר רצה לבדוק אם הוא יוכל לייצר קרבה. לאחר שיחה בת שלושת-רבעי שעה, רבים מהזוגות הרגישו קרובים יותר זה לזה, וחלקם אף נמשכו זה לזה.
היעדר משיכה מינית

א-מיניות היא היעדר משיכה מינית לאחר, חוסר של עניין מיני, עניין נמוך או היעדר תשוקה לפעילות מינית. א-מיניות עשויה להיחשב כנטייה מינית או היעדר של נטייה מינית. אנשים א-מיניים עשויים לחוות צורות משיכה שיכולות להיות רומנטיות, אסתטיות או חושיות בטבען, אך אינן מובילות לצורך לפעול בהתאם למשיכה מינית זו. במקום זאת, מערכות יחסים א-מיניות מתקיימות ללא קיום יחסים מיניים ומתבססות על סמך סוגים אחרים של משיכה. ניתן גם לסווג א-מיניות בצורה רחבה יותר, כדי לכלול קשת רחבה של תת-זהויות א-מיניות.
א-מיניות אפורה נחשבת לאזור האפור בין א-מיניות למיניות ומשמשת כספקטרום רחב לסוגים שונים של א-מיניות. אנשים שמזדהים עם א-מיניות אפורה מרכיבים את מה שמכונה "מטריית האס". בתוך ספקטרום זה נכללים מונחים כגון דמיסקסואליות, א-מיניות ומיניות.
משיכה וקשרי משפחה

כמו כל בעלי החיים, בני אדם נמשכים לבני זוג הדומים להם, תופעה המכונה בביולוגיה זיווג בררני (אנ'). בעלי חיים בעלי תכונות דומות מזדווגים בשיעור שלא ניתן להסבירו כמקרי, וגם בקרב זוגות של בני אדם יש רבים שדומים זה לזה. אמנם זיווגי קרובים עלולים להגדיל את חלקם של גנים רצסיביים (נשלטים) מסוכנים ולייצר צאצאים בעלי מערכת חיסון חלשה ומספר רב של מומים מולדים, אבל זיווגים רחוקים יתר על המידה עלולים להכשיל את הסיכוי להוליד, משום שהם מפרידים בין גנים שפעולתם המשותפת מוצלחת, ופוגמים בהתאמה לסביבה המקומית. ממספר מחקרים בבני אדם ובחיות אחרות עולה כי רמת קירבה בינונית היא המוצלחת ביותר. למשל מחקר שעקב אחרי כל הזוגות המוכרים באיסלנד ב-165 השנים האחרונות מצא כי רמת הקרבה האופטימלית היא בין דרגה שלישית לרביעית.
מחקר שנעשה ב-2018 והתבסס על נתונים מ-86 מיליון פרופילים באתרי אילנות יוחסין, רובם ממערב אירופה וצפון אמריקה, הראה כי בשנת 1850, הזוג הממוצע נשא הרכב גנטי התואם דודנים מדרגה רביעית. רק במאה ה-19 החלו עצי משפחה לפרוש ענפים לכל עבר. בשנת 1950 בני זוג ממוצעים היו בני דודים מקרבה שביעית.
היחס לנישואי קרובים שונה בתרבויות שונות, אך ברבות מאוד הוא עדיין מלווה בסטיגמה. מחקר שנערך ב-2015 בקרב קהילות לטיניות בארצות הברית, מקסיקו ופוארטו ריקו גילה כי הזוג הממוצע נושא מטען גנטי של בני דודים בדרגה שלישית או רביעית. למעשה, החוקרים מצאו כי גנים משותפים היו גורם חשוב יותר בבחירת בני זוג מאשר מעמד סוציואקונומי ורמת השכלה.
במחקר משנת 2017 נבדקים צפו בתמונות של גברים, ביניהן תמונות של בני זוג של נשים הטרוסקסואליות ותמונות של אחיהן, ודירגו את מידת הדמיון ביניהם. תוצאות המחקר הראו כי קיים דמיון חזותי בפנים בין בני הזוג של הנשים לפנים של אחיהן. על פי המחקר יש אומנם דחייה מינית בין אחים לאחיות (אפקט וסטרמרק), אך דמיון לאח אינו מונע משיכה מינית.
משיכה של הפכים

אף על פי שיש יתרונות לזיווג עם מישהו דומה, יש גם יתרונות בבחירה של בן זוג שמאגר הגנים שלו שונה, בעיקר בהיבט של הצאצאים. בני תערובת נחשבים מושכים יותר מילדים שנולדו להורים מאותו גזע. אנשים מעורבי גזע הם אמנם חלק קטן באוכלוסייה, אבל תצפיות מראות שיש להם נוכחות מוגברת ברמה העליונה של מקצועות נחשבים.
תכונות קיצוניות, כמו גובה רב מעל או מתחת לממוצע, הן בדרך כלל חיסרון מבחינת פריון. מחקרים מראים גם כי אנשים בעלי תכונות ממוצעות נחשבים מושכים יותר.
ראו גם

משיכה מינית לטרנסים
שירים לאילאיל

"שירים לאילאיל (קטע מפואמה)" הוא מחזור שירי אהבה שכתב שאול טשרניחובסקי בשנת 1925. השירים נכתבו בתל אביב, שווינואוישצ'ה, ברלין ופיכטנגרונד. המחזור כולל 11 שירים. "אילאיל" הוא שם שהמציא טשרניחובסקי לאהובתו רחל רוזה רוזנשטיין, זמרת אופרה ומורה לפיתוח קול, עימה ניהל רומן ברוסיה, בגרמניה ובארץ ישראל. הרומן בין רוזנשטיין לבין טשרניחובסקי היה סוד שנשמר שנים עד שנחשף, התגלה ופורסם בירחון "את" באוגוסט 1975 בידי הכתבת אולי כהן.
הרקע לכתיבת השירים

רוזה רחל אלכסנדר נולדה בסנקט פטרבורג שברוסיה בראשית המאה ה-20, בת שלישית לאביה י. אלכסנדר לבית שניאורסון, תעשיין ובעל מכרות עשיר. בבית המשפחה המרווח בסנקט פטרבורג התארחו אמנים ואנשי-שם בחיי התרבות הרוסית, וכך התפתחה נטייתה של רחל לאמנות, והיא בחרה בלימודי מוזיקה בקונסרבטוריון המלכותי הרוסי. ש. אנ-סקי מחזאי ציוני, כותב "הדיבוק", הזמין אותה לערב תרבות במטרה שתכיר את טשרניחובסקי, באחד הלילות של שנת 1917. אז לראשונה נפגשה רחל, בת ה-17, עם המשורר שהיה אז בן 42. הפגישה הולידה את סיפור האהבה המסתורי של אותם ימים. אהבה שתחילתה ברוסיה, המשכה בגרמניה וסופה בתל אביב הקטנה שבארץ ישראל.
כעבור כמה שנים, כשרחל הייתה אישה נשואה וביקרה בברלין לרגל ועידה של הוועד הפועל הציוני יחד עם בעלה, ד"ר משה רוזנשטיין, עורך-דין וכלכלן ציוני, פגשה בשנית את שאול טשרניחובסקי, בנשף שהתקיים לכבוד הצייר מרק שאגאל, ובפגישה זאת ניצת הרומן ביניהם.
בשנת 1923 עלו רחל, בעלה ומשפחתה לארץ-ישראל והשתקעו בתל אביב. בזכות בעלה התקרבה אל הציונות ואף למדה עברית. רק אז קראה את שירתו של טשרניחובסקי והרבתה לשיר את שיריו הראשונים, שהולחנו על ידי יואל אנגל ואחרים. המפורסמים ביותר מבין השירים אותם שרה היו הלחן הראשון של "אומרים ישנה ארץ", " ויהי בישורון מלך" (שנכתב במיוחד לכבודה של רחל) ו"אלגיה (גלים נעים)". רחל לא הסתפקה ברמת הזמרה שלה, ונסעה לאיטליה להשתלם אצל טובי המורים. מאיטליה הרבתה לנסוע ברחבי אירופה, נפגשה עם טשרניחובסקי וקיימה עמו קשר הדוק.
טשרניחובסקי לא הרפה. הוא כתב לה על נושאים שונים ולא רק מכתבי אהבה וגעגועים. באחד ממכתביו התלונן (ברלין 1927) כי מצבו הכספי גרוע, ואף כתב לביאליק על כך. אף על פי שהודיע לו שיאלץ למשכן אחד מחפציו, לא קיבל ממנו תשובה. באותם ימים ישב טשרניחובסקי בטירה עתיקה של ידידו שמואל ריבקין ואשתו בשווינואוישצ'ה (סווינימונדה) על חוף הים הבלטי וכתב ל"כוהנת הכרמל" שירים רבים. היה נוהג להיוועץ בה אודות שיריו והגיש לה אותם כתובים ברוסית. וכפי שמתברר בשיר השמיני במחרוזת ה"שירים לאילאיל", היא הייתה המוזה שלו:
הֲמִשִׁגְיוֹנִי בְּאַהֲבָתֵךְ הַמַּקְסַמְתֵּנִי

אֲקַו לְשִׁיר?

הֲמַנְגִּינָתִי וּבַחֲרוּזִים קוֹלֶטֶת אוֹתָךְ

כְּטַל-נִיר?
השם אילאיל אינו שם עברי. לצליל יש רקע רוסי. טשרניחובסקי קרא למושא אהבתו ותשוקתו רקיל והיה כותב "רק-איל". מאוחר יותר נולד הכינוי "אילאיל". במכתב שכתב לה מסווינימונדה סיפר, שכשכתב את שמה מתוך געגוע על חוף הים הבלטי, גלי הים מחקו את האות הראשונה ונותרה רק ההברה "איל" אותה הכפיל וכך יצר את השם "אילאיל".
לקריאה נוספת

עוזי שביט, סודה של אילאיל: "שירים לאילאיל" של שאול טשרניחובסקי, מאזנים מח/4 (תשלט), עמ' 263–265. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
אריאל הירשפלד, "תפוסה ולא תפוסה: 'שירים לאילאיל' מאת טשרניחובסקי כשיח אהבה", מאזנים צב/5, אוקטובר 2018, עמ' 4–21.
פרוצות

| --- | --- |

 סוגה:  דרמה היסטורית
 יוצרים:  אליסון ניומן מוירה בופיני
 שחקנים:  סמנתה מורטון לזלי מנוויל ג'סיקה בראון פינדלי
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת 
 שפות:  אנגלית 
 מקום התרחשות:  לונדון 
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  16
 הפקה
 חברת הפקה:  Monumental Pictures 
 הפצה:  HULU
 אתר צילומים:  לונדון, הרטפורדשייר 
 שידור
 רשת שידור:  הולו 
 תקופת שידור מקורית:  29 במרץ 2017 – 28 באוגוסט 2019 
 קישורים חיצוניים
 www.hulu.com/harlots
 דף התוכנית ב-IMDb
 
פרוצות (באנגלית: Harlots) היא סדרת דרמה תקופתית בריטית-אמריקאית, שנוצרה על ידי אליסון ניומן ומוירה בופיני, בהשראת הרומן The Covent Garden Ladies מאת הולי רובנהולד. הסדרה מתמקדת במרגרט ולס, שמנהלת בית זונות באנגליה במאה ה-18.
בכורת הסדרה שודרה ברשת ITV Encore ב-27 במרץ 2017 בממלכה המאוחדת, וב-29 במרץ 2017 ברשת Hulu בארצות הברית.
הסדרה חודשה לעונה שנייה, שבכורתה שודרה ב-11 ביולי 2018 בארצות הברית וב-14 בפברואר 2019 בבריטניה בשירות של וידאו על פי דרישה בשל סגירת הערוץ ITV Encore. ב-24 בספטמבר 2018 חודשה הסדרה לעונה שלישית אשר עלתה בבכורה ב-10 ביולי 2019 בארצות הברית ויום למחרת בבריטניה. ב-10 ביוני 2020 רשת הולו הודיעה כי הסדרה בוטלה, ולא תהיה לה עונה רביעית.
עלילה

בלונדון שנת 1763, אחת מכל חמש נשים מתפרנסת ממכירת סקס. בפני נשים האפשרות להתקדם כלכלית היא דרך נישואים או זנות. בתי הבושת בעיר מנוהלות על ידי נשות עסקים ממולחות, לפעמים אכזריות, כגון מרגרט ולס ולידיה קוויגלי. הזונות עצמן נסקרות ב"רשימת האריס של נשות קובנט גארדן", וחלק מהנשים נראות קוראות את הרשימה בפרק הבכורה.
אבל רוח חדשה של מוסריות נושבת, ופעילי דת דורשים סגירת בתי הבושת, והשוטרים שמחים לבצע פשיטות על המוסדות.
מרגרט ולס נחטפה ונמכרה בילדותה כזונה לגב' קוויגלי. כעת, בבגרותה ועם ילדות משלה, היא נחושה לשפר את מצבה הכלכלי, ולהתחרות על הלקוחות מהמעמד הגבוה - דבר ששם אותה בתחרות ישירה עם קוויגלי, ממנה היא גם רוצה את נקמתה, ואשר הפכה לאויבתה הגדולה ביותר. בין יתר מאמציה, היא מוכרת את בתוליה של בתה לוסי במכירה פומבית, כפי שעשתה בעבר עם בתה הבכורה, שארלוט, כשהיא הייתה בת 12.
בנותיה של מרגרט שואפות להשיג "חוזים", לפיהם הן יהיו המאהבות של גברים עשירים באופן בלעדי, עבור סכומי כסף גדולים. אך המתחים בין בעלות העסקים, הנשים שעובדות עבורן, הגברים המעורבים, והחוק מגיעים לנקודת רתיחה, והמזימות הופכות ליותר ויותר מורכבות ומסוכנות.
השחקנים והדמויות > ראשיים

סמנתה מורטון - מרגרט ולס, בעלת בית בושת פשוט, שמבקשת לטפס בסולם המעמדי. היא הייתה זונה בשירותיה של לידיה קוויגלי מילדותה.
לזלי מנוויל - לידיה קוויגלי, בעלת בית בושת המשרת את האליטה של האצולה ובעלי הכוח של לונדון.
ג'סיקה בראון פינדלי - שארלוט ולס, בתה הבכורה של מרגרט ולס. שארלוט היא יפהפייה מבוקשת. לימים, היא עוברת לעבוד כיד ימינה של גב' קוויגלי, במזימה לבצע בה נקמה.
פיפה בנט-וורנר - הארייט לנוקס, אשה שחורה שמגיעה לאנגליה מאמריקה בתור אשתו של נתנאל, בעל מטע, ועם שני ילדיה.
קייט פליטווד - ננסי בירץ', השכנה של מרגרט ולס, מומחית בהצלפות.
הולי דמפסי – אמילי לייסי, זונה שנוטשת את מרגרט ולס כדי לחפש קידום אצל גב' קוויגלי. היא עוזבת גם אותה, ולוקחת איתה את בנה הלא-יוצלח של קוויגלי, צ'ארלס.
דאגי מקמיקן - צ'ארלס קוויגלי, בנה ויד ימינה של לידיה קוויגלי, עד שהוא מסתכסך עם אמו.
אדוארד הוג - תומאס הקסבי, המשרת של סר ג'ורג' (עונה 1)
ריצ'רד מקייב - השופט קנליף (עונה 1)
ניקולה קוכלן - האנה דלתון
דני ספאני - ויליאם נורת, שותפה לחיים ובעסק של מרגרט וולס, גבר שחור שנולד כאדם חופשי באנגליה
יו סקינר - סר ג'ורג' הווארד, בקרוב חבר פרלמנט, מאוהב בשרלוט ולס (עונה 1)
אלואיז סמית - לוסי ולס, בתה הצעירה של מרגרט ולס, צעירה הלומדת את המקצוע
סבסטיאן ארמסטו - ג'וסיה האנט (עונה 2)
ליב טיילר - ליידי איזבלה פיצוויליאם (עונה 2)
השחקנים והדמויות > חוזרים

רוי בק - מר אבדון.
רוזלינד אלעזר - ויולד קרוס, זונה, אחת העובדות של ננסי
רורי פלק בירן - דניאל Marney (עונה 1)
טים מקינרני - לורד רפטון (עונה 1)
פנלה וולגר - גב' רפטון (עונה 1)
קון אוניל - נתנאל לנוקס, בעל מטע ועבדים, מאהב לשעבר של מרגרט ולס (עונה 1)
ברונווין ג'יימס - פאני למברט, זונה של מרגרט ולס, המתוארת ב"רשימת האריס" כשמנה ועליזה
דורותי אטקינסון - פלורנס סקנוול, פעילה דתית
ג'וג'ו מקארי - הנסיך הנרי
ג'ורדן סטיבנס - אמיליה סקנוול, בתה של פלורנס סקנוול, מתאהבת בוויולט
אלקסה דייוויס - בטסי פלטשר, זונה בביתה של ננסי (עונה 1)
פופי קורבי-טוץ' - מארי-לואיז דובין, זונה דוברת צרפתית בביתה של לידיה קוויגלי (עונה 1)
ג'וזף אלטין - פרינס רסלאס, צעיר בזנות ברחובות של קובנט גארדן
ג'ורדן א. נאש - ג'ייקוב ולס נורת, בנם של ויליאם נורת ומרגרט ולס
אלי היידון - אן פטיפר, אחת העובדות של לידיה קוויגלי
סטיבן רוברטסון - רוברט אוסוולד
טימותי אינס - בנג'מין לנוקס, הבן הבכור של נתנאל מנישואיו נישואים (עונה 1)
בן למברט - לורד פאלון, אריסטוקרט בעל טעמים אפלים, המתעניין בלוסי, בתה הצעירה של מרגרט
אלינור ייטס - ליידי קרוליין הווארד, אשתו של סר ג'ורג', המבינה שסיפורי האהבהבים שלו יכולים לשמש ליתרונה (עונה 1)
לוטי טולהרסט - קיטי קרטר, זונה בביתה של מרגרט וולס
סקירת הסדרה

| עונה | פרקים | שידור בכורה | שידור סיום |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 8 | 27 במרץ 2017 | 15 במאי 2017 |
| 2 | 8 | 11 ביולי 2018 | 22 באוגוסט 2018 |
| 3 | 8 | 10 ביולי 2019 | 28 באוגוסט 2019 |
ביקורות

העונה הראשונה של "פרוצות" זכה לתגובות חיוביות מהמבקרים. באתר Rotten Tomatoes, העונה מחזיקה ברייטינג של 95% עם ממוצע דירוג של 7.05 מתוך 10 המבוסס על 41 ביקורות. בקונצנזוס הביקורת באתר נכתב,"'פרוצות' משתמשת בנושא המסקרן שלה כדי למשוך את הצופה עמוק יותר לתוך הדרמה שמתרחשת בהצטלבות של הישרדות, עסקים ומשפחה." Metacritic, אשר משתמש בממוצע משוקלל, נתן לעונה ציון של 74 מתוך 100 במבוסס על 17 חוות דעת.
הערות שוליים

↑  Alison, Graham. "Radio Times".
↑  "Harlots: Season 1 - Rotten Tomatoes". Rotten Tomatoes.
↑  "Harlots: Season 1 - Metacritic". Metacritic.