סיגל ברקאי
ביוגרפיה

ברקאי נולדה בקיבוץ רגבים כבת להורים שהגיעו לקיבוץ העולים מצפון אפריקה בסוף שנות החמישים במסגרת גרעין נח"ל. שם נעוריה – מרחב, עוברת מהשם מרקוביץ' והיא בת ליוצאי גרמניה והונגריה, עולי העלייה החמישית שהגיעו לחיפה ב-1934 והיו מבוני הארץ, מגיניה ומייסדיה.
את תואר הבוגר קיבלה ב-1988 מבצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב (ירושלים), במחלקה לאומנות חזותית. בסיום לימודיה בשנת 1988 ילדה את בנה הבכור ואת ביתה ב-1993. היא נשואה לאלי ברקאי מאז שנת 1983.
בין השנים 1993–2005, לימדה תולדות האומנות, פיסול וציור במגמת האומנות החזותית בתיכון אלון רמת השרון ובשנים 2004–2013, הייתה מאמנת הוראה ומרצה במכללה האקדמית בית ברל.
במקביל החזיקה סטודיו, יצרה והציגה במספר תערוכות יחיד ובתערוכות קבוצתיות. עבודותיה עסקו בהווייתה כאמא מעמדה מתריסה ופמיניסטית, היא לקחה חלק ב'מפנה הפמיניסטי' באומנות הישראלית בשנות התשעים של המאה העשרים. באותן שנים גם כתבה ביקורת אומנות בעיתונות המקומית ובכתבי עת.
לאחר שנים רבות כאמנית פעילה ומציגה, אמא לילדים צעירים ומורה לאומנות חזרה ברקאי בגיל 40 ללימודים אקדמיים (2005) וקיבלה את תואר המוסמך בהצטיינות מהפקולטה לאומנויות באוניברסיטת תל אביב. היא התמחתה במחקר בינתחומי באמנויות ונושא עבודת התזה שלה היה ביטויי הומוסקסואליות בתיאטרון הישראלי. מיד עם קבלת התואר השני החלה לעבוד כאוצרת ומפיקת תערוכות במוזיאון פתח תקווה לאמנות עכשווית ובמקביל למדה לדוקטורט שעסק בביטויי דמות החייל בתיאטרון הישראלי מנקודת מבט חברתית העוסקת בריבוי "גברויות" (להבדיל מ-גבריות). את התואר השלישי קיבלה בשנת 2012 והספר שנכתב בעקבות הדוקטורט פורסם בהוצאת האוניברסיטה הפתוחה "למדא" בשנת 2019.
במסגרת תפקידה כאוצרת במוזיאון פתח תקווה לאומנות, בין השנים 2005–2009, קידמה תערוכות שהזמינו אמנים עכשוויים להגיב על האוסף הוותיק במוזיאון פתח תקווה באמצעות יצירה חדשה בטכניקת ההדפס האומנותי, פעולה שהובילה לתערוכות "חריטות ושריטות – דמות החייל בדפוסים משתנים" 2008 ו"נוף חתום" 2009. בשנת 2010 אצרה את הביאנלה לתכשיט ישראלי במוזיאון ארץ ישראל והובילה קו אוצרותי בינתחומי העוסק בריבוי זהויות בחברה הישראלית. התערוכה: "רצפים; זהויות: תכשיט ישראלי 5" הייתה חדשנית לזמנה ועוררה שיח ער בעולם האומנות והעיצוב. בשנת 2020 אצרה במוזיאון לאמנות האסלאם בירושלים את התערוכה "מסיגות גבול" שנתנה במה לאמניות דתיות ומסורתיות יהודיות, דרוזיות ומוסלמיות, תערוכה שזכתה להד תקשורתי נרחב ולשבחים רבים.
החל משנת 2011 מנהלת ברקאי את תחום הדעת אומנות חזותית במשרד החינוך, תפקיד במסגרתו היא כותבת תוכניות לימודים באומנות לכל שכבות הגיל, מובילה את הפיתוח המקצועי של המורים והמורות לאומנות ומנהלת צוות מקצועי שנותן מענה לצורכי בתי הספר, התלמידים והמורים. בתפקיד זה הנהיגה מסורת של תערוכות אומנות לבוגרים מצטיינים של מגמות האומנות במוזיאונים ומוסדות אומנות נחשבים כגון מוזיאון ישראל, מוזיאון חיפה לאמנות וגלריית המדרשה הירקון 19 בתל אביב. היא אוצרת את כל התערוכות בעצמה. תערוכות אלו הפכו לעוגן משמעותי ולגורם העצמה ומצוינות עבור תלמידים ומורים במגמות האומנות והן מתקיימות ברצף החל מ-2012.
במקביל היא ממשיכה להרצות באקדמיה. בין השנים 2013–2017, ניהלה את תוכנית הלימודים לתואר שני באוריינות חזותית ואת תוכנית התעודה באוצרות במכללת סמינר הקיבוצים. כאקדמאית, היא מפרסמת מאמרים רבים ופרקים בספרים בעברית ובאנגלית שעוסקים בחינוך לאומנות ובאומנות ישראלית.
בשנת 2017–2018, זכתה במלגה לפוסט-דוקטורט מאוניברסיטת קונקורדיה במונטריאול, קנדה, שם השלימה מחקר על אמנים ישראלים "נאו-דיאספוריים" שהיגרו מישראל. בשנת 2018, חזרה ללמד בסמינר הקיבוצים במסגרת התואר הראשון באומנות וחינוך לאומנות.
החל מאוקטובר 2022 ברקאי היא מנהלת אגף א' לאומנויות במזכירות הפדגוגית של משרד החינוך.