stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מאיר נקר
הנצחה

על שמו של נקר נקראו רחובות  בערי ישראל הבאות: תל אביב - יפו, באר שבע וירושלים.
בבית הקברות היהודי העתיק בצפת הוקמה אנדרטה לשבעה עולי הגרדום
בתאריך 22 בדצמבר 1982, דאר ישראל הנפיק גיליון מזכרת  של 20 בולי דאר שכותרתו "הרוגי מלכות בדור התקומה" . אחד מהבולים האלה הוקדש  להנצחת זכרו של נקר שדיוקנו מופיע עליו.  האמנית רות בקמן מלכא עיצבה את  הדיוקן והאמן אריה גלזר עיצב את הגיליון.
לקריאה נוספת

חיה ברנס (עורכת), עולי הגרדום, הוצאת המדרשה הלאומית ע"ש רנה מור.
אריה אשל (עורך), ארבעה צעדים למוות, הוצאת ספרית מעריב, ת"א תשל"ט.
הערות שוליים

↑  אריה אשל, שבירת הגרדומים, זמורה ביתן, 1990, עמ' 12
↑  יעקב צחור (עורך), בולי ישראל תש"ח -  תשס"ב,  קטלוג מס' 14, רשות הדאר - השירות הבולאי, כתר הוצאה לאור, 2008, עמ' 227
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307386805171  ISNI: 0000 0000 7096 9926  VIAF: 97571986   WorldCat (עם VIAF): 97571986 
בול לזכרו
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
המצבה שהונחה על קברו של מאיר נקר. לאחר החלפתה במצבה של משרד הביטחון, הועברה המצבה, יחד עם מצבות שאר חללי הפריצה לכלא עכו, לאתר הנצחה ליד מבצר שוני (שנת הפטירה שנחרתה במצבה שגויה, השנה הנכונה היא תש"ז)
אקו"ם

| --- | --- |


משרדי אקו"ם ברמת גן
 נתונים כלליים
 סוג:  שמירת זכויות יוצרים
 מייסדים:  משה וילנסקי לאה גולדברג אברהם שלונסקי אלכסנדר פן ידידיה אדמון מרדכי זעירא עמנואל עמירן עמנואל הרוסי
 תקופת הפעילות:  1936–הווה (כ־88 שנים)
 מיקום המטה:  רמת גן 
 קואורדינטות:  32°05′15″N 34°48′14″E﻿ / ﻿32.08751°N 34.803818°E﻿ / 32.08751; 34.803818 
 משרד ראשי:  רמת גן
 ענפי תעשייה:  תמלוגים 
 יו"ר:  עובד אפרת
 מנכ"ל:  אסף נחום
  
 תבנית:תבנית מידע/אתר אינטרנט
 he
 
אקו"ם (ראשי תיבות: אגודת קומפוזיטורים, ומחברים ומו"לים) היא אגודה הפועלת לשמירת זכויותיהם של היוצרים הישראלים מתחומי המוזיקה, הספרות והמו"לים הישראליים למוזיקה. מטרת האגודה היא גביית תמלוגים הוגנים וראויים וחלוקתם ליוצרים.
נכון לאוגוסט 2023 חברים באקו"ם מעל 13,000 יוצרים ויוצרות ישראלים, האגודה מייצגת מעל מיליון יוצרים ברחבי העולם, היא הגוף המאגד את מספר היוצרים הרב ביותר בישראל.
אקו"ם חברה באיגוד העולמי של אגודות לשמירת זכויות היוצרים (CISAC, סיסא"ק), ופועלת לשמירת הזכויות בישראל עבור חבריה ועבור יוצרים ומו"לים בעלי רפרטואר היצירות הרשומות באגודות מחוץ לישראל. לאקו"ם הסכמי שיתוף פעולה הדדיים עם אגודות אחיות בעולם, בכפוף לכללים המקצועיים של סיסא"ק אשר נקבעו ביוני 2007.
היסטוריה

האגודה נוסדה בשנת 1936 על ידי יוצרים יהודים מתחום המוזיקה והספרות. עם מייסדי אקו"ם נמנו משוררים, סופרים ומלחינים עבריים חשובים, בהם משה וילנסקי, לאה גולדברג, אברהם שלונסקי, אלכסנדר פן, ידידיה אדמון, מרדכי זעירא, עמנואל עמירן ועמנואל הרוסי.
האדם המרכזי ששמו נקשר בהקמת אקו"ם הוא זאב מרקוביץ', אמרגן מצליח מוורשה שעלה ארצה בראשית שנות ה-30 והשתקע בתל אביב. מרקוביץ' זיהה את הבעיה של אמני התקופה, שזכו אמנם להכרה ומוניטין אך לעומת זאת למעט תמורה חומרית, אם בכלל. מרקוביץ' חבר לווילנסקי, גם הוא בן ורשה, שם התוודע אל ה"זאיאקס" (איגוד מקומי של מלחינים ומחברים), ובתל אביב הכיר את קובלסקי, שהיה הסוכן המקומי של PRS, האגודה הבריטית הגובה תמלוגים, שבאותם הזמנים גבתה תמלוגים מהרדיו המנדטורי בארץ. וילנסקי ומרקוביץ' צירפו אליהם אמנים נוספים ויחד הקימו את אקו"ם.
בשנת 2004 הכריז הממונה על ההגבלים העסקיים דרור שטרום על אקו"ם כמונופול והגבל עסקי, ועל האגודה הושתו תנאים מגבילים לפעילותה מול הלקוחות וביחסיה עם החברים בה. בית הדין להגבלים עסקיים בירושלים קבע בדצמבר 2004 כי "אקו"ם זוכה כיום לבלעדיות בניהול זכויות היוצרים של חבריה וכן בניהול הרפרטואר של האגודות האחיות. בלעדיות זו תבוטל כך שתתאפשרנה עסקאות פרטניות בין המשתמשים לכל אחת מהאגודות הזרות או כל אחד מבעלי זכויות היוצרים, שלא באמצעותה של אקו"ם". ב-2 ביוני 2011 אישר בית הדין את פעילות אקו"ם כהסדר כובל לתקופה של חמש שנים, כפוף לשורה של מגבלות.
ב-2008 תבע הזמר עמיר בניון ועימו עוד 17 זמרים את אקו"ם, בגין חוסר שקיפות וחלוקה לא הוגנת של כספי התמלוגים. התביעה עוררה סערה. בית המשפט המחוזי קיבל את טענת התובעים, אקו"ם ערערה לבית המשפט העליון, ושם הוחלט לאשר את בקשת התובעים לעיין במסמכים לתקופה של שבע שנים אחורה. אם ימצאו אי סדרים יוחלט בבית המשפט כיצד להמשיך הלאה.
בנובמבר 2023, במהלך מלחמת חרבות ברזל, פורסם כי אקו"ם מחלקת מענקים לאמנים המתגוררים באזורים שנפגעו במלחמה בסכום כולל של למעלה ממיליון שקלים. כל אמן זכאי מקבל מענק ראשוני של כ-3,500 שקלים. נכון ל-6 בנובמבר 2023, 100 אמנים קיבלו את המענק.
החברות באקו"ם

על מנת להיות חבר באקו"ם על כל יוצר לעמוד בתנאים הבאים:
יוצר – מלחין או מחבר מילים – אשר יצירה אחת לפחות פרי עטו יצאה לאור במהלך השנתיים האחרונות ברדיו או בטלוויזיה, הוקלטה על גבי דיסק שנמכר בחנויות, הושמעה בטלפונים סלולריים או בוצעה בהופעות שנמכרו אליהן כרטיסים.
מעבד מוזיקלי – בנוסף לאמור, עליו להציג אישור כתוב מהמלחין על העיבוד שעשה.
סופר/משורר יכול להגיש את מועמדותו לאחר שיצא לאור ספר פרי עטו (וזכויות היוצרים נמצאות בידיו) או לאחר ששיר שכתב, או קטע מספר פורסם בכתב עת.
מו"ל למוזיקה – חברת מו"לות המייצגת לפחות יצירה אחת של חבר אקו"ם שהתפרסמה באופן מסחרי.
תחומי היצירה:
יצירה מוזיקלית כגון שיר, פזמון, יצירה קונצרטנטית.
יצירה מוזיקלית קיימת ששולבה במחזמר מקורי.
יצירה מוזיקלית שנכתבה במקור למחזמר, הצגה, אופרה ומוקלטת על גבי מוצר שאינו המחזמר המלא.
יצירה ספרותית כגון: שירה, פרוזה
דקלום/קטעי מלל בקלטות ילדים
דירקטוריון והנהלת אקו"ם

דירקטוריון אקו"ם מורכב משבעה יוצרים וארבעה דירקטורים חיצוניים (דח"צ), בהרכב קבוע, המייצגים את תחומי האחריות השונים של האגודה: שני מלחינים מתחום המוזיקה הפופולרית, שני פזמונאים מתחום המוזיקה הפופולרית, מלחין קונצרטי אחד, סופר אחד ומו"ל אחד.
הדירקטוריון נבחר על ידי חברי אקו"ם בעלי מניה מלאה במעמד אספת בחירות רשמי, אחת לארבע שנים. חבר בדירקטוריון אינו יכול לכהן יותר משתי כהונות רצופות בנות 4 שנים כל אחת.
תפקידו של הדירקטוריון הוא להתוות את דרכו של הארגון ולהחליט החלטות מרכזיות בכל הקשור להתנהלות הארגון בתחומים השונים.
חברי הדירקטוריון הנוכחי המכהן מ-2021: עובד אפרת (מלחין) – יו"ר, מיכה שטרית (פזמונאי) מרגלית מתתיהו (סופרת), יוסי מר חיים (מלחין קונצרטי), פטריק סבג (מלחין), יואב גינאי (פזמונאי), רונלד קול (מו"ל), אתי לוי (דח"צ), ראובן לדיאנסקי (דח"צ), קובי וינוקור (דח"צ) וסתיו שפיר (דח"צ). מנכ"ל אקו"ם הוא אסף נחום.
פרס אקו"ם

הארגון מקיים מדי שנה את טקס מפעל פרסי אקו"ם, ומעניק פרסים ליוצרים בקטגוריות שונות. מפעל פרסי אקו"ם החל את דרכו בשנת 1958 כתחרות קטנה של פרסים ליצירות אשר הוגשו בעילום שם. התחרות התפתחה עם השנים, וכיום היא מציעה מגוון רחב של פרסים בתחומי הספרות, המוזיקה הקלאסית והזמר העברי. התחרות פתוחה לחברי אקו"ם בלבד.
חקיקה בתחום התמלוגים בישראל

ועדת הכלכלה של הכנסת מקדמת הצעת חוק להקמת בית משפט לתמלוגים בישראל. על פי הצעת החוק, יוקם בישראל בית דין לתמלוגים, שתחת החלטותיו יפעל תאגיד אחד שיהיה אמון על גביה קולקטיבית של כל התמלוגים הנגבים עבור תאגידי הזכויות השונים: אקו"ם, אשכולות, עיל"ם, תל"י, הפדרציה לתקליטים והפי"ל.
ראו גם

בית היוצר (אקו"ם)
תל"י (חברת תמלוגים)
חוק זכויות יוצרים
לקריאה נוספת

פנחס יורמן, סיפורה של אקו"ם, תל אביב: התאחדות הוצאות ספרים בישראל, תשל"ז 1977.
Michael Birnhack, Colonial Copyright: Intellectual Property in Mandate Palestine (Oxford, 2012)
הערות שוליים

↑  אתר הרשמי של אקו"ם
↑  אמיר הלמר, שטרום הכריז על אקו"ם כמונופול בתחום ניהול זכויות יוצרים, באתר TheMarker‏, 31 במרץ 2004
↑  הודעה לעיתונות של רשות ההגבלים העסקיים, 9 ביוני 2011
↑  דפנה יודוביץ', ‏היגיון אקו"ם, באתר גלובס, 18 בפברואר 2009
↑  גיל משעלי, ‏אקו"ם מחלקת מענקים לאמנים בסך של מיליון שקל, באתר ‏מאקו‏, 6 בנובמבר 2023
↑  הצעת חוק זכויות יוצרים ומבצעים (בית דין לתמלוגים) (הוראת שעה), התשס"ו–2006, באתר הכנסת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305686705171  LCCN: nr91015202  MusicBrainz: 1a4ef578-2416-4275-aa7f-bbce0861dc8f  VIAF: 138817006   WorldCat (עם VIAF): 138817006
סלפיה

.
סַלַפִיַּה או סַלַפיזם (בערבית سلفية) היא פלג אסלאמיסטי מתוך הזרם הסוני בדת האסלאם, המתייחסת אל "האבות הצדיקים" (السلف, א-סַּלַף) כלומר שלושת הדורות הראשונים של האסלאם, כדוגמה וכמופת, שעל פיהם יש לפעול, זאת בניגוד להסתמכות על קביעות דתיות מאוחרות יותר.
המילה "סַלַף" (سلف) פירושה "אב קדמון", והיא מתייחסת בטרמינולוגיה האסלאמית (כקיצור למונח السلف الصالح, א-סלף א-צאלח – "האבות הצדיקים") לשלושת הדורות הראשונים לאסלאם: "בני לווייתו של הנביא" מוחמד (الصحابة, א-צחאבה), דור המוסלמים שבא בעקבותיהם (التابعون, א-תאבעון) והדור השלישי (تابعو التابعين, תאבעו א-תאבעין). זרם הסלפיה מאמין כי האנשים הללו משמשים כדוגמה נעלה לאופן בו צריך לקיים את דת האסלאם. הגדרת הדורות הללו בתור "האבות הצדיקים" מבוססת על חדית' מפי מוחמד:
הטובים שבאנשים הם בני דורי, לאחר מכן אלה שבאו בעקבותיהם ולאחר מכן אלה שבאו בעקבותיהם (של הדור השני).
פירוש המילה "סַלַפִי" (سلفي) הוא "נוהג במנהג האבות הצדיקים" (منهج السلف الصحيح, מנהג' א-סלף א-צחיח, וצורות רבות שנגזרו ממונח זה).
העיקרון המרכזי של הסלפיה הוא שהאסלאם היה מושלם בימיו הראשונים, אך במהלך המאות שעברו, חידושים בלתי רצויים (بدعة, "בִּדעה" – ביחיד) (אנ') התווספו אליו בשל השפעות חיצוניות. הסלפיה היא תנועה מודרנית, המנסה להתנער מהמסורות שהתוספו לאסלאם במהלך השנים ומבקשת לחדש את האסלאם בצורה הקרובה לזו שהייתה קיימת בימיו של מוחמד תוך התאמות לעידן העכשווי.
התנועה הסלפית מתוארת כמקושרת, מכילה או זהה לווהאביזם, אך הסלפים מחשיבים את המושג "והאבי" ככינוי גנאי עבורם. לפעמים מוצג הסלפיזם כהכלאה בין והאביזם לתנועות אחרות מאוחרות יותר מאז 1960. הסלפיות כיום נתפסת כתנועה עם גישה ליטרלית, קשוחה וקנאית ביחס לאסלאם, במיוחד במערב, עם ג'יהאדיסטים סלפים אשר תומכים באלימות נגד אזרחים כביטוי לגיטימי של אסלאם. למרות זאת, משכילים[דרושה הבהרה] סלפים בולטים מגנים פעולות אלו נגד אזרחים, וטוענים כי הסלפים התומכים בהן הם מיעוט.[דרוש מקור]
כיום, סלפים רבים קוראים לעצמם "מייחדי אל" (موحدون, מֻוַחִדוּן), "אנשי החדית'" (اهل الحديث, אהל אל-חדית') או "אנשי ייחוד האל" (اهل التوحيد, אהל א-תוחיד).
לפי דעה, התנועה קמה כחלק מהתעוררות הנהדה[דרוש מקור].
הג'יהאד הסלפי

הג'יהאד הסלפי (בערבית: السلفية الجهادية, א-סלפיה אל-ג'יהאדיה) הוא זרם הדוגל באסלאם קיצוני בתנועת הסלפיה. על פי האידאולוגיה של הזרם, הג'יהאד הוא כלי מרכזי בהפיכת האסלאם לדת יחידה בעולם, ועל כן ישנה חובה לפעול בדרכי מלחמה נגד דתות אחרות, ונגד מוסלמים שלא נוהגים על פי האסלאם.
במזרח התיכון נודעו הסלפים בעיקר בגלל הקשר שלהם לפעולות טרור אסלאמי ועימותים אלימים, דוגמת המהומות במחנה הפליטים נהר אל-בארד בלבנון ותקיפות גורמי ממשל מצריים בסיני. בשנים האחרונות מתלכדות יותר ויותר מיליציות סלפיות בחצי האי סיני, ואחדות מהן ביצעו פעולות טרור נגד ישראל, בהן ירי טילים לשטחה.
ראו גם

אבן תיימיה
כנס גרוזני בצ'צ'ניה
לקריאה נוספת

יצחק ויסמן, "האסלאם הסלפי בין דרך האבות והעולם המודרני", זמנים 148, 2023
תייסיר אל-ג'עברי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 בינואר 1972 
 נהרג:  5 באוגוסט 2022 (בגיל 50) עזה, הרשות הפלסטינית 
 מדינה:  רצועת עזה
 כינוי:  أبو محمود 
 השכלה:  האוניברסיטה האסלאמית בעזה 
 השתייכות:  הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני
 תפקידים בשירות
 מפקד החטיבה הצפונית ברצועת עזה של פלוגות אל-קודס, הזרוע הצבאית של הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני
 → בהאא אבו אל-עטא או חוסאם אבו הרביד ח'ליל אל-בהית'יני ← 
 פעולות ומבצעים
 מבצע שומר החומות 
 
תייסיר אל-ג'עברי (בערבית: تيسير الجعبري; 18 בינואר 1972 – 5 באוגוסט 2022) היה טרוריסט פלסטיני, מפקד החטיבה הצפונית ברצועת עזה של פלוגות אל-קודס, הזרוע הצבאית של ארגון הטרור הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני. ב-5 באוגוסט 2022 נהרג בסיכול ממוקד שביצע חיל האוויר הישראלי בפתיחת מבצע עלות השחר.
קורות חיים

אל-ג'עברי, תושב שכונת שג'אעייה, שימש בעבר כיד ימינו של ראש הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, ובתפקיד ראש מחלקת המבצעים של הארגון ברצועת עזה ואחראי התיאום עם ארגון הטרור חמאס.
ב-17 בנובמבר 2019 מונה למפקד החטיבה הצפונית בזרוע הצבאית של ארגון הטרור הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני לאחר הריגתו של בהאא אבו אל-עטא במבצע חגורה שחורה, חמישה ימים קודם לכן. אל-ג'עברי היה האחראי לכל ההתרעות על פיגועים בימים שלפני הריגתו שגרמו לעוצר של מספר ימים על עוטף עזה.
קורות חיים > ההתנקשות בחייו

ב-5 באוגוסט 2022 הרג צה"ל אל-ג'עברי בסיכול ממוקד שפתח את מבצע עלות השחר. יחד עם אל-ג'עברי נהרגו כ-15 בכירים נוספים מארגון הג'יהאד האסלאמי: סלאמה עבאד ומוחמד אל-באיוק. בימים שלפני המבצע שהה אל-ג'עברי בדירת מסתור בעזה וחשש מניסיון פגיעה בו. המבצע נוהל מחפ"ק המבצעים המיוחדים של השב"כ. ארגון הג'יהאד האסלאמי הוציא הודעה רשמית לאחר מותו: "האויב פתח במלחמה נגד עמנו. על כולנו להגן על עצמנו, לא ניתן לאויב להמשיך במדיניותו, שמטרתה לפגוע בהתנגדות".
לאחר מותו מונה ח'ליל אל-בהיתיני למפקד החטיבה הצפונית של גא"פ. מספר חודשים לאחר מבצע עלות השחר, בתשעה במאי 2023, בהיתני נהרג בסיכול ממוקד על ידי צה"ל ושב"כ עם פרוץ מבצע מגן וחץ.
הערות שוליים

↑  יואב זיתון, מפקד הטייסת שחיסלה את בכיר הג'יהאד: "לא תמיד יודעים את זהות הבכירים שתוקפים", באתר ynet, 18 במאי 2021
↑  טל מרציאנו, ‏מי היה תייסיר אל ג'עברי ראש ארגון הג'יהאד שחוסל, באתר "סרוגים", 5 באוגוסט 2022
1 2   זהו בכיר הגא"פ שסוכל ברצועה, באתר צה"ל, 5 באוגוסט 2022
↑  דיווח: הגא"פ מינה מחליף לאלעטא, באתר המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה
↑  כתבי ynet, שלושה ימים של סגר בעוטף עזה: כוננות הפיגועים נמשכת, ישראל דחתה את דרישות הג'יהאד, באתר ynet, 4 באוגוסט 2022
↑  צה"ל יצא למבצע בעזה; בכיר בג'יהאד האסלאמי - חוסל, באתר כיכר השבת, ‏5 באוגוסט 2022 (בעברית)
↑   ג'קי חורי, שלושה ילדים, שתי אחיות ואב ובנו: האזרחים שנהרגו בתקיפת צה"ל בעזה, באתר הארץ, 9 במאי 2023
מריה אמבר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 באפריל 1931 אבאדסלוק, הונגריה 
 פטירה:  30 בדצמבר 2001 (בגיל 70) בודפשט, הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 צאצאים:  István Hegedűs 
 
מריה אמבר (במקור עד 1950 אלזנר, בהונגרית: Ember Mária; אבאדסלוק, 19 באפריל 1931 – בודפשט, 30 בדצמבר 2001) הייתה סופרת, עיתונאית, מבקרת אמנות, מתרגמת, היסטוריונית וחוקרת הונגרייה-יהודייה. אחותה הצעירה יהודית אמבר הייתה במאית קולנוע.
קורות חיים

אמבר סיימה את הפקולטה למדעי הרוח בבודפשט עם תואר בהונגרית ובגרמנית. משנת 1950 הייתה לקטורית בהוצאת אתנאום ואחר כך חניכה לעיתונות ב"עיתון הספרותי". היא הצטרפה כעמיתה לעיתון הספרותי בשנת 1951.
לאחר אירועי 1956 (המרד ההונגרי) נאסר עליה לעסוק במקצועה במשך זמן רב בגלל סירובה להתכחש לשותפה אנדראש ב. הגדוש. באותן שנים עבדה כמורה בבית הספר יסודי. במשך חצי עשור ממיגור מהפכת 1956,. היא התקיימה מהוראת ספרות גרמנית והונגרית (1957-1961), הייתה עובדת של ה"נויה צייטונג (Neue Zeitung)" (1961) וחברת מערכת בעיתון ה"תכנייה של פשט". אחותה הצעירה יודית אמבר, הייתה במאית קולנוע.
עבודתה

מריה אמבר לא הייתה סופרת במשרה מלאה, היא הייתה צריכה להתפרנס תמיד גם מעיתונאות ומעריכה, שמה נקשר גם לביקורות אמנות מעולות ולספרי הדרכה. הרומן הראשון שלה, "אני מספרת לעצמי" בשנת 1968, הרומן הקצר הראשון שלה "באקראי", ראו אור בשנת 1971. הרומן "עיקול סיכת הראש" פורסם בשנת 1974, בו היא למעשה יצרה ז'אנר חדש באמצעות ארגון בדיוני עם מסמכים היסטוריים.
הרומן הראשון שלה (אני מספרת לעצמי; 1968) עוסק בתחילתה של דרך מוטעית טרגית, רומן נערות, סיפור מחנה קיץ עם קצת אהבות. מחנה האימונים עבור מנהיגות תנועת הנוער של התיכוניסטים לביצוע צייתני של צעדים חסרי נשמה. מעטות העבודות שסיפרו בראיה כה צלולה את הסכנות של העידן הקומוניסטי החדש, של הקהילה והשכבה החדשה המתהווה. הקונפליקט הבסיסי בין יצירותיה של מריה אמבר הוא הדואליות של הפרט והקהילה, של הקבלה ושל ההדרה.
היא הייתה המבשרת הראשונה של הופעת ספרות השואה בהונגריה בשנת 1974, בעקבות ספרה עיקול סיכת הראש, שגרמה להד בלתי רגיל באופן יוצא דופן - בתחילה הזכירו אותה כסופרת של ספר יחיד או כאמנית לנושא אחד. היא תיארה את סיפור הגירוש, הדחיה והבריחה של המשפחות היהודיות בדברצן בשואה.
המוטו הבולט של מריה אמבר היה שהיא לא קיבלה על עצמה לספר על "ה"גורל היהודי, אלא לספר את ההיסטוריה ההונגרית.
עד 1991 עבדה כעורכת הקריאה של העיתון "מאדיאר נמזט" (Magyar Nemzet) "האומה ההונגרית". מגזין החיים התרבותי והציבורי "ידידות", שנועד להכיר הדדית את עמי הונגריה, נוסד כיוזמה אזרחית בשנת 1994 על ידי מריה אמבר ואווה מאייר.
בסוף שנות השמונים החלה במחקר בעקבות משפט הראווה לראול ולנברג משנת 1953. אחד מקורבנות התביעה, פאל סאלאי, שינה את שמו לפאול סטרלינג (Paul Sterling) בארצות הברית, ביקר בבודפשט מארצות הברית, חיפש ופגש את מריה אמבר. בעקבות השיחה שהתפרסמה במדיאר נמזט, ביצעה מריה אמבר מחקר בארכיוני בודפשט ומוסקבה. ספרה משנת 1992 ("הם רצו להפליל אותנו" בהוצאת Héttorony Könyvkiadó) מתעד את משפט הראווה משנת 1953.
ספריה

בשפת המקור:
München, útikönyv, 1971
Hajtűkanyar (1974), ISBN 9637467173 Katalizator Iroda 1994,
Aktavers és egyéb történetek (1979), Magvető, Budapest
Nevetséges Kozmosz Kiadó (1979 - Kaján Tibor illusztrációival.)
Bajorországi utazások, Budapest, (1980), Panoráma
Kutyát küldött a tenger, Budapest, (1982), Móra Ferenc Ifjúsági Könyvkiadó
Nyugat-Berlin, útikönyv, 1985;
Viccgyűjtemény, 1985, 2. bőv. kiad. (1988)
Berlin, az NDK fővárosa, útikönyv (1969), átdolg. kiadás, 1977, 3. jav., bőv. kiad. 1988;
Jár-kel, mint zsidóban a fájdalom (1988)
A halálvonat artistái és más történelmi interjúk, 1989;
Politikai viccgyűjtemény, 1989
Ránk akarták kenni, Héttorony Könyvkiadó, 1992
Wallenberg Budapesten. Városháza, Budapest, 2000
Mindent késve (1956-os napló, Budapest, 2006)
Bárszék az éjszakában (Magvető, Budapest, 1983)
2000-ben fogunk még élni? (Múlt és Jövő, Budapest, 2001)
El a faluból (Múlt és Jövő, Budapest, 2002)
בתרגום לעברית:
מינכן, מדריך טיולים, 1971
עיקול סיכת הראש (1974), ISBN 9637467173 Office ISBN 9637467173 Converter 1994,
סיפורי שירים ואחרים (1979), מגבט, בודפשט
הוצאת קוסמוס המגוחכת (1979 - עם איורים מאת טיבור קווין)
מסעות בבוואריה, בודפשט, (1980), פנורמה
הים שלח כלב, בודפשט, (1982), הוצאת הנוער פרנץ מורא
מערב ברלין, מדריך טיולים, 1985;
אוסף הבדיחות, 1985, סיומת ב '. ed. (1988)
ברלין, GDR Capital, מדריך טיולים (1969), מהדורה מעודכנת, 1977, מהדורה שלישית, 1988;
הולך ושב כמו הכאב של היהודי (1988)
אמני רכבת המוות וראיונות היסטוריים אחרים, 1989;
אוסף הבדיחות הפוליטיות, 1989
הם רצו להפליל אותנו, Héttorony Könyvkiadó, 1992
ולנברג בבודפשט. העירייה, בודפשט, 2000
הכול באיחור (יומן 1956, בודפשט, 2006)
כיסא של בר בלילה (Magvető, בודפשט, 1983)
האם עדיין נחיה בשנת 2000? (עבר ועתיד, בודפשט, 2001)
הרחק מהכפר (עבר ועתיד, בודפשט, 2002)
הנצחה

אזרחות כבוד של עיר הולדתה, אבאדסלוק.
פסלה נחנך באבאדסלוק בשנת 2004, בספרייה המקומית. בטקס ספד אותה ארפאד גנץ, סופר ולוחם נשיא הונגריה בשנים 1990–2000.
במאי 2006 הוצב לוח זיכרון לזכרה באויבודה (רובע 11). לרגל חגיגות 75 שנה להולדתו, ארגנו עמיתיה, חברים ומעריצים אחר צהריים לשירה ספרותית ב"סלון קארינתי" ב־25 באפריל 2006.
"עולם ילדותי הרחוקה" פגישה מאוחרת עם מריה אמבר/ מיקלוש קובאץ'. [עורכת עיריית אבאדסלוק], 2003
בשנת 2017 הקימה עמותת ראול וולנברג את פרס מריה אמבר עבור "מי שהציגו בצורה יוצאת מן הכלל את ההיסטוריה של דו-קיום הונגרי-יהודי בעבודתם, הציגו את האירועים הטרגיים כחלק מההיסטוריה והתרבות ההונגרית ותרמו תרומות משמעותיות למאבק בגזענות ובזכויות אדם."
מאמרים קשורים

קארוי סאבו
ראול ולנברג
לקריאה נוספת

תולדות הספרות ההונגרית. מריה אמבר A magyar irodalom története 1945–1975 / Ember Mária (1931)
מריה אמבר הלכה לעולמה Meghalt Ember Mária, Népszabadság, Murányi Gábor, 2002. január 2.
מריה אמבר, ההיסטריונית של השואה. Ember Mária, a magyar holokauszt történésze
החטיפה של ראול ולנברג (בהונגרית) Ember Mária: Wallenberg elrablása Budapesti Negyed 8. 1995/2
כתב העת ,ידידות" נוסדה על ידי מריה אמבר ואווה מאייר ב 1994 A Barátság című kulturális és közéleti folyóiratot 1994-ben alapította Ember Mária és Mayer Éva
ספריית מריה אמבר ופסלה באבאדסלוק Ember Mária könyvtár és Ember Mária szobor Abádszalókon
הערות שוליים

↑  Ember Mária: Hajtűkanyar ISBN 9637467173 Katalizator Iroda 1994
↑  Nemzetiségek.hu - Barátság folyóirat honlapja
↑  http://www.nemzetisegek.hu/repertorium/2003/05/Bar03.pdf
↑  Átadták az Ember Mária-díjakat
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260692305171  BnF: cb121184198 (data)  GND: 119379848  ISNI: 0000 0001 0902 1244  LCCN: n85132417  NTA: 072720263  SUDOC: 059555211  VIAF: 54180299   WorldCat (עם VIAF): 54180299 
לוח זיכרון על בית מגוריה בבודפשט
פולין באיחוד האירופי

נשיאת הנציבות האירופית אורסולה פון דר ליין עם ראש ממשלת פולין מתאוש מורבייצקי ב-13 ביולי 2021
פולין היא מדינה חברה באיחוד האירופי מאז 1 במאי 2004, כאשר חתמה על אמנת ההצטרפות 2003 ב-16 באפריל 2003 באתונה. התהליך בפועל של שילוב פולין באיחוד האירופי החל עם בקשתה של פולין לחברות באתונה ב-8 באפריל 1994, ולאחר מכן אישור הבקשה על ידי כל המדינות החברות באסן, גרמניה בין ה-9 ל-10 בדצמבר 1994. ההשתלבות של פולין באיחוד האירופי היא תהליך דינמי ומתמשך הממשיך עד היום.
יחסים מוקדמים בין פולין לאיחוד האירופי (1988–1993)

היחסים הדיפלומטיים בין פולין לקהילה הכלכלית האירופית החלו ב-16 בספטמבר 1988. שנה לאחר מכן, ב-19 בספטמבר 1989, במהלך הביקור הראשון של יו"ר ועדת השרים של הקהילה הכלכלית האירופית בפולין, נחתם הסכם על סחר ושיתוף פעולה מסחרי וכלכלי בוורשה.
שינויים בפוליטיקה הפולנית במהלך ואחרי 1989 אפשרו שיחות דיפלומטיות בנוגע להשתתפותה של פולין בקהילה הכלכלית האירופית. המשא ומתן הרשמי החל ב-22 בדצמבר 1990, והסתיים ב-16 בדצמבר 1991, כשפולין חתמה על הסכם עם מדינות האיחוד האירופי. במקביל, יחד עם ההסכם האירופי, חתמה פולין על הסכם סחר שנכלל בהסכם הביניים בתוקף מהראשון במרץ 1992.
ההסכם של פולין עם הקהילה הכלכלית האירופאית נכנס לתוקף ב-1 בפברואר 1994, שלושה חודשים לאחר כניסת אמנת מאסטריכט לתוקף. הצעד הראשון היה הקמת הוועדה לאיחוד הרפובליקה של פולין עם האיחוד האירופי, שתפקידה היה לפקח על יישום ההסכמים החדשים. במסגרת ועדה זו התנהלו שיחות ברמות השרים בפרלמנט הפולני. ועדת האיחוד הפרלמנטרית פעלה כפורום ליחסים בין הפרלמנט הפולני לפרלמנט של האיחוד האירופי.
יחסים מוקדמים בין פולין לאיחוד האירופי (1988–1993) > לקראת הצטרפות (1993–1997)

עוד לפני שהחל משא ומתן ההצטרפות ביוני 1993, במהלך פגישה של המועצה האירופית בקופנהגן, אישרו המדינות החברות באיחוד האירופי רשמית כי מדינות הנמצאות במרכז ובמזרח אירופה, המזוהות עם האיחוד האירופי, יצטרפו לאיחוד האירופי לאחר שיעמדו בקריטריונים כלכליים ופוליטיים. ב-8 באפריל 1994 הגישה ממשלת הרפובליקה של פולין בקשה רשמית באתונה לחברות באיחוד האירופי. במהלך פסגת המועצה האירופית שהתקיימה באסן שבגרמניה בתאריכים 9–10 בדצמבר 1994, אימצו המדינות החברות אסטרטגיית טרום-הצטרפות, המגדירה את התחומים ואת צורות שיתוף הפעולה המוכרות על ידי האיחוד האירופי כחיוניות להאצת האינטגרציה. אישור רשמי של האסטרטגיה המתוארת בספר הלבן (על התאמת מדינות לדרישות השוק החופשי הפנימי) אשר אומצה בפסגת המועצה האירופית בקאן ביוני 1995. הספר הלבן, ותוכניות ההכנה השנתיות שאומצו על ידי ממשלת פולין, קבעו את המסגרת ואת היחסים של פולין עם האיחוד האירופי. ב-3 באוקטובר 1996, על פי ההחלטה שהתקבלה על ידי מועצת השרים ב-26 בינואר 1991, נכנס לתוקפו המשרד לשילוב אירופי במטרה לתאם ולסייע לכל המשרדים והמוסדות המעורבים ישירות בתהליך האינטגרציה הפולנית עם האיחוד האירופי. התפקיד העיקרי של המשרד לשילוב אירופי היה להבטיח את יישום המשימות הקשורות לתיאום מדיניות בנושאים הקשורים לשילוב פולין באיחוד האירופי. בנוסף, המשרד היה אחראי על תיאום הצעדים להתאמת פולין לסטנדרטים אירופיים, וכן על ניהול סיוע החוץ שקיבלה פולין מהאיחוד האירופי.
בינואר 1997 אימצה פולין את האסטרטגיה הלאומית לשילוב (NSI) שהתקבלה בפרלמנט במאי 1997. ה-NSI קבע את המשימות הספציפיות שעומדות בפני פולין בדרך לחברות מלאה באיחוד האירופי ואת רצף היישום שלהן. תפקידו של ה-NSI היה בעיקר, להאיץ ולכוון את עבודתם של מוסדות ממשלתיים וכן לסייע בהעלאת המודעות החברתית להשלכות האפשריות של חברות פולנית באיחוד האירופי. פעולות ההתאמה לחברות בוצעו בהתאם לתוכנית הלאומית להכנה לחברות באיחוד האירופי (NPPC) שפותחה על ידי הממשלה והתקבלה ב-23 ביוני 1998. ה-NPPC שונתה מדי שנה (עד 2001 כולל) כדי להתאים את התוכנית לאסטרטגיות המשא ומתן של ממשלת פולין. התוכנית הגדירה את הדרכים להשגת סדרי העדיפויות הכלולים במסמך השותפות לחברות. שותפות לחברות והתוכנית הלאומית להכנה לחברות באיחוד האירופי היו קשורות ישירות להחלטת הנציבות האירופית לספק מימון של האיחוד האירופי באמצעות Phare, SAPARD ו־ISPA, בהיותם שלושת הכלים הפיננסיים של האיחוד האירופי לסייע למדינות המועמדות.