stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המשטרה הלאומית של קולומביה
הערות שוליים

↑  Articles 216–218, Political Constitution of Colombia
↑  http://www.policia.gov.co/portal/page/portal/Antinarcoticos/boletin_alas/boletin_alas%203.pdf
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007599932305171  GND: 1086920023  ISNI: 0000 0004 0440 909X  LCCN: n83055021  VIAF: 148959449   WorldCat (עם VIAF): 148959449 
רכבי משטרה.
רכב משוריין לפיזור הפגנות עם תותח המים ISBI
מסוק בלקהוק (עם הצוות) של המשטרה הלאומית של קולומביה
המשרד לביטחון המדינה (ברית המועצות)

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מדינה:  ברית המועצות 
 תחום שיפוט:  ברית המועצות ברית המועצות
 תאריך הקמה:  1946
 סוכנות קודמת:  נ.ק.ו.ד.
 תאריך פירוק:  1953
 סוכנות מחליפה:  ק.ג.ב.
 מטה מרכזי:  מוסקבה, ככר דזרז'ינסקי 2
 
המשרד הסובייטי לביטחון המדינה (ברוסית: Министерство государственной безопасности СССР, בראשי תיבות: МГБ СССР) שהוקם במקור כקומיסריון עממי לביטחון המדינה (ברוסית: Народный комиссариат государственной безопасности СССР, נ.ק.ג.ב. בקיצור, НКГБ СССР) היה הגוף המרכזי של ממשלת ברית המועצות המופקד על נושא ביטחון המדינה בפברואר–יולי 1941 ובשנים 1943–1953. יחד עם משרד הפנים של ברית המועצות, משרד ביטחון המדינה היה משרד בעל תחום שיפוט לאומי ופעל בכל הרפובליקות הסובייטיות.
משימות

הנ.ק.ג.ב. של ברית המועצות (ולאחר מכן המ.ג.ב.) הופקד על ביצוע עבודות מודיעין מחוץ למדינה; מאבק נגד חתרנות, ריגול, חבלה, פעילויות טרור של שירותי מודיעין זרים בברית המועצות; פיתוח מבצעי וחיסול שרידי המפלגות האנטי-סובייטיות וארגונים אנטי-מהפכניים בקרב שכבות שונות באוכלוסיית ברית המועצות, במערכת התעשייה, התחבורה, התקשורת, החקלאות ועוד; אבטחה והגנה על מנהיגי המפלגה והממשלה.
על פי המילון האנציקלופדי הצבאי, בעריכת מרשל ברית המועצות סרגיי אכרומייב, המשרד הופקד על המשימה להגן על ביטחון המדינה הסובייטית מפני תככים של שירותי הביון של המדינות האימפריאליסטיות, כהגדרתו.
ראשי ביטחון המדינה

וסבולוד מרקולוב (3 בפברואר–20 ביולי 1941; 14 באפריל 1943–4 במאי 1946)
ויקטור אבאקומוב (4 במאי–4 ביולי 1951)
סרגיי אוגולצוב (ממלא מקום, 4 ביולי–9 באוגוסט 1951)
סמיון איגנטייב (9 באוגוסט 1951–15 במרץ 1953)
הערות שוליים

↑  s:Закон СССР от 01.03.1941 Об изменении и дополнении статей 23, 78 и 83 Конституции (Основного Закона) СССР
1 2  НКГБ — МГБ СССР
↑  НКГБ — МГБ СССР
↑  s:Закон СССР от 15.03.1953 о преобразовании министерств СССР
↑  s:Закон СССР от 15.03.1953 О внесении изменений и дополнений в статьи 70, 77 и 78 Конституции (Основного Закона) СССР
↑  "Очерки по истории — из книги «Верой и правдой»". נבדק ב-2013-03-12.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268364305171  LCCN: n2014068448  VIAF: 126036173   WorldCat (עם VIAF): 126036173 
הוראת הנ.ק.ג.ב. של ברית המועצות בנוגע לארגון המועצה המקומית של הכנסייה הרוסית האורתודוקסית בשנת 1945.
שירות ביטחון המדינה (בלגיה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  בלגיה 
 סוכנות אם:  משרד המשפטים
 תאריך הקמה:  1830
 מטה מרכזי:  בריסל, בלגיה
 עובדים:  600
 תקציב:  50 מיליון אירו
 www.vsse.be
 
שירות ביטחון המדינה (VSSE) (מה שנקרא בהולנדית: Veiligheid van de Staat; בצרפתית: Sûreté de l'État) הוא שירות הביון והביטחון הבלגי. הוקם בשנת 1830, הוא הוותיק שבשירותי המודיעין בעולם, חוץ מאלה של הוותיקן. הגוף מסונף למשרד המשפטים, בעוד סוכנות הביון הפדרלית השנייה, שירות הביון והביטחון הכללי, פועלת בסמכותו של משרד ההגנה.
הערות שוליים

↑  "Jaak Raes nieuwe topman Staatsveiligheid". 28 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא בלגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שאנטי סונדרג'ן

שאנטי סונדרג'ן (בטמילית: சாந்தி சௌந்திரராஜன், באנגלית: Santhi Soundarajan או Shanthi Soundararajan; נולדה ב-17 באפריל 1981) היא אצנית הודית. היא זכתה ב-12 מדליות בינלאומיות וכ-50 מדליות לאומיות. סונדרג'ן היא האישה הטמילית הראשונה שזכתה במדליה במשחקי אסיה. לאחר משחקי אסיה 2006, נאלצה סונדרג'ן לעבור בדיקה לאימות מין, ובעקבות התוצאות נשללו ממנה מדליית הכסף וזכאותה להשתתף במרוצי נשים, והתעוררה מחלוקת ציבורית ומשפטית לגבי מקומן של ספורטאיות אינטרסקס ברמה הבינלאומית.
השכלה וקריירת ספורט

סונדרג'ן נולדה ב-1981 בכפר קתקוריצ'י, במחוז פודוקוטאי אשר בטאמיל נאדו, הודו. סונדרג'ן גדלה בצריף קטן ללא שירותים, מים זורמים או חשמל. היא אחת מחמישה ילדים של משפחת פועלים, מהקאסטה הנמוכה שבהודו, הדלית, והם חיו בעוני רב. כאשר אמה ואביה יצאו לעבוד במפעל לבנים בעיירה הסמוכה, סנדרג'ן גידלה את ארבעת אחיה הקטנים. לפעמים היה בא סבה של סונדרג'ן לעזור לה, והוא, אצן בעברו, קנה לה זוג נעליים ולימד אותה לרוץ כשהיא הייתה בת 13.
בתחרות הראשונה בה השתתפה, בכיתה ח', זכתה סונדרג'ן בגביע; אליו נוספו עוד 13 בתחרויות של בתי ספר. מאמן ספורט מהתיכון הסמוך לבית ספרה האמין שיש לה פוטנציאל וגייס אותה. בית הספר שילם את שכר לימודיה וסיפק לה תלבושת אחידה וארוחות צהריים. זו הייתה הפעם הראשונה בחייה שאכלה סונדרג'ן שלוש ארוחות ביום.
אחרי התיכון, קיבלה סונדרג'ן מלגה למכללת אמנויות בפודוקוטאי הסמוכה, ואחרי שנה עברה למכללה בצ'נאי, בירת המדינה, מרחק שבע שעות נסיעה מביתה.
ב-2005 היא השתתפה באליפות אסיה בדרום קוריאה, וזכתה במדליית כסף. ב-2006 היא נבחרה לייצג את הודו במשחקי אסיה (הנערכים בידי המועצה האולימפית של אסיה) בדוחה, קטר. במירוץ 800 מטר, זכתה סונדרג'ן במדליית הכסף עם תוצאה של 2:3.16, 0.03 שניות יותר מהר מוויקטוריה ילובצבה מקזחסטן. הניצחון הזה הוביל למחלוקת המתמשכת לגבי זהותה המגדרית של סונדרג'ן, חלק מעימות בלתי פתור לגבי מה נחשב ל"מספיק נקבה" כדי להתחרות במרוצי נשים.
סונדרג'ן מחזיקה בשיא הלאומי לנשים בריצת 3000 מטר מכשולים, 10:44.65 דקות. בתחרות לאומית בבנגלור ביולי 2005, היא זכתה במרוצי 800 מטר, 1500 מטר ו-3000 מטר. היא זכתה במדליית כסף בריצת 800 מטר באליפות אסיה 2005 באינצ'ון, דרום קוריאה.
מחלוקת משחקי אסיה

לאחר שזכתה במדליית הכסף במירוץ 800 מטר במשחקי אסיה, היא אולצה לעבור "בדיקה לאימות מין" ועל פי התוצאות נקבע ש"אין לה את המאפיינים המיניים של האישה". באותו זמן, בדיקות אלו לא היו חובה על המתחרות, אך התאחדות האתלטיקה הבינלאומית (IAAF) הייתה רשאית לבקש ממתחרות לעבור בדיקות כאלה בכל זמן נתון. הבדיקות כללו בדיקות גינקולוגיות, כולל מדידת אברי המין, בדיקות אנדוקרינולוגיות, גנטיות, פסיכולוגיות, ורפואה פנימית. בנוסף, הבדיקות כללו תשאול לגבי הרגלי מין, וסת, שיער גוף, פעילות פנאי, ונושאים אחרים. נאמר לסונדרג'ן שהיא סובלת מתסמונת אי-רגישות לאנדרוגן (Androgen insensitivity syndrome). התאחדות הספורט ההודית פרסמה את סברתה כי זה שגדלה בכפר הודי עני בו סבלה מרעב הוא גורם מאחורי תוצאות הבדיקות. טענה בלתי מגובה זו נמנית בין הטענות של חוקרי מגדר וביואתיקאים נגד בדיקות מגדר, שכן ברבים מן המקרים אלה אכן נשים מרקע עני ממדינות לא-לבנות שמתבקשות לעבור את הבדיקות.
תוך מספר ימים, נשללה ממנה המדליה בה זכתה, ונאמר לה מפי מזכיר הוועד האולימפי ההודי שלא תוכל להשתתף באירועי ספורט יותר.
כשהיא תחת מתקפה ציבורית ביחס למגדרה, כולל התייחסויות רבות לגבי גופה, חזרה סונדרג'ן לכפרה, מושפלת ומובסת, ונכנסה לדיכאון עמוק.
המשך חייה וקריירה

בינואר 2007, ראש ממשלת טאמיל נאדו קרוננידי העניק לסונדרג'ן טלוויזיה ופרס כספי (1.5 מיליון רופי הודי, כ-80,000 ש"ח) על ניצחונה בדוחא. עם הכסף היא בנתה לה בית צנוע. סונדרג'ן ניסתה להשיג עבודה במערכת הרכבות, אך נדחתה בשל "היכשלות בבדיקה הרפואית" לה ערכה IAAF.
בספטמבר 2007, סונדרג'ן ניסתה להתאבד על ידי נטילת רעל.
בסוף 2007 התחילה סונדרג'ן לעבוד כמאמנת. תחילה במשרה זמנית עבור הרשות המקומית, ומאוחר יותר הקימה מחנה אימונים משלה, ועד 2009 כבר התאמנו בו כמעט 70 בנים ובנות, ובמסגרתו אף הקימה הוסטל לעשרה מן הבנים. תלמידיה התחרו בהצלחה במרוצי נוער אזוריים, כולל במרתון צ'נאי בו לקחו מקום ראשון ושלישי.
למחייתה, הצטרפה סונדרג'ן להוריה בעבודת לבנים ובניין.
ב-2013 התקבלה ללימודי תעודה באימון מטעם אגודת האתלטיקה ההודית בבנגלור, אותה סיימה ב-2014, אך לא הצליחה למצוא משרה קבועה, מצב שהיורה האולימפית אנג'לי בהגוואט כינתה "מביש", והוסיפה שעל המדינה לדאוג לה למשרה שתאפשר לה לחיות בכבוד, בהתחשב בתרומתה למדינה.
בדצמבר 2014, עם עזרה מגופי שנקר מאדוראי, פעיל/ת אינטרסקס ומגדר בטאמיל נאדו, הצליחה סונדרג'ן להגיש לשר הספורט והתרבות בקשת סיוע באבטחת עבודה קבועה כמאמנת אתלטיקה, ובהחזרת המדליה שלה משנת 2006. לעתירתה, הוסיף שר התחבורה פ. רדהקרישנן, עתירה משלו לתת לה מענק כספי. אך סרבננדה סונוואל, שר הספורט, סירב לבקשה, ואמר שמשרדו לא יכול לתת לה מענק כספי, ושאין המשרד נוהג לתת המלצות למשרות שתחת הנהלתו. בנוסף, הוא ציין בהחלטתו שהיא אינה עומדת בתנאים למשרה קבועה מבחינת השכלתה.
סונדרג'ן הגישה ערעור, על סמך מסמך ממשרד הספורט בו הובטח לה שתוכל לעבוד בשירותי המדינה אם תשלים לימודי תעודה. בריאיון ל-BBC טענה סונדרג'ן שהרשויות ההודיות לא ייצגו אותה כשורה בכל תקרית בדיקת המגדר ושלילת המדליה, וכי הדבר פגע בה רגשית וכלכלית.
ב-29 ביולי 2015, בית המשפט העליון של טאמי נאדו הורה לממשלה לשקול הקלה בדרישות ההשכלה כדי לאפשר לסונדרג'ן להיות מאמנת בשירותי הספורט של המדינה (SDATN).
בינתיים, סונדרג'ן הגישה תלונה גם למשרד ספורט הנוער ב-27 בספטמבר 2016, בעניין אי הצדק שלטענתה חוותה סביב סוגיית בדיקת המגדר.
ב-16 באוקטובר 2016 נמסר כי המדינה החליטה למנות אותה בתור מאמנת קבועה ברשות הספורט, ושר הספורט החדש, ק. פנדיארג'ן הבטיח שהמדינה תייצג אותה בעתירה לבית הדין הבינלאומי לבוררות בספורט בעניין החזרת המדליה. הוא הצהיר גם כי ממשלת טאמיל נאדו תייצג את סונדרג'ן מול הוועד האולימפי ההודי באותו הנושא.
בדצמבר 2016, קיבלה סונדרג'ן מינוי כמאמנת קבועה ברשות הספורט.
ב-3 בינואר 2017 יצאה הודעה מפי גופי שנקר מדוראי שתוגש בשמה של סונדרג'ן תביעת הפרת זכויות אדם נגד אגודת האתלטיקה ההודית והוועד האולימפי ההודי. ב-16 בפברואר 2017 הוועדה הלאומית לזכויות אדם של הודו דחתה את תביעתה בשל התיישנות.
פרסים והישגים

סונדרג'ן זכתה ב-12 מדליות בינלאומיות ו-50 מדליות לאומיות. בנוסף זכתה במספר פרסים, כולל פרס האישה הצעירה מעוררת ההשראה לשנת 2016 מטעם הקונגרס העולמי למנהיגות נשים (WWLC) בשל עבודתה עם בנות ובני נוער בתחום האתלטיקה; וכן פרס Living Phoenix לשנת 2017, מטעם מכללת קורוקשטרה, עבור תרומתה המצטיינת בתחום האתלטיקה.
מדיניות IAAF ותמיכה בספורטאיות אחרות

המקרה של סונדרג'ן העלה השוואות לסיפור של קסטר סמניה מדרום אפריקה, גם היא מתחרה למרחקים בינוניים, שכמעט ונשללה ממנה מדליית הזהב בו זכתה ב-2009 באליפות העולם בברלין, אחרי שהיא נכשלה בבדיקה מגדרית דומה. במקרה של סמניה, הן הממשלה והן הציבור בארצה התלכדו בתמיכה בה ובמעמדה בעולם הספורט, ובהתנגדות להפרת זכויותיה. היא נבחרה כנושאת הדגל של נבחרת דרום אפריקה באולימפיאדת לונדון 2012., בניגוד חריף לסמניה, סונדרג'ן חוותה הדחה מתחום הספורט, השפלות פומביות במשך יותר מעשור, הגבלת יכולתה להתפרנס, והתדרדרות לעוני. סונדרג'ן הביעה תמיכה ציבורית בסמניה מחשש שהיא תחווה את אותה ההשפלה. גם לאחר שהוסרו המגבלות בתקנות הבינלאומיות, לא חזרה סונדרג'ן להתחרות, כשהיא אומרת "אני שבורה מנטלית ופיזית... ולא יכולה לחשוב על זה אפילו".
סונדרג'ן תמכה באופן פעיל גם בבת ארצה, דוטי צ'אנד, והצהירה כי אין לקרבן את הספורטאית הצעירה, והביעה מחאה נגד הטיפול הבלתי-רגיש בה ובעניינה.
כשבית הדין לבוררות בספורט קבע לטובת צ'אנד שיש להשעות את התקנות בנושא היפר-אנדרוגניות, סונדרג'ן הביעה תקווה שזו אבן דרך להשבת מדליית הכסף שלה והמענק הכספי מהממשלה הפדרלית ההודית אשר נמנעה ממנה בעקבות בדיקת המגדר.
הנושא של תחרות נשים בעלות רמות גבוהות של אנדרוגנים הוא גורם במחלוקות בעולם הספורט מאז שנות ה-30 של המאה ה-20, ועדיין לא הושגה הסכמה בין רשויות הספורט, חוקרים רפואיים ואחרים, והמדינות השונות שספורטאיות מייצגות שלהן הושעו בשל כך. הדעה הרווחת בקהילה המדעית היא שאין יתרון לנשים בעלות רמות גבוהות של אנדרוגנים בתחרויות ריצה, וגם IAAF הצליחה להגיש בפני בית הדין לבוררות ספורט רק מחקר אחד שהצביע על יתרון כזה (של 1.8%) במרחקים בינוניים, ואף מחקר זה הופרך. הנושא גם מעלה סוגיות בחקר המגדר ובביואתיקה.
גם מיד לפני המשחקים האולימפיים של 2016, בתגובה למחלוקות ששוב התעוררו בנושא בדיקות אימות מין, הגנטיקאים ז'נל, סימפסון, ודה לה שאפל פרסמו בכתב העת של אגודת הרפואה האמריקאית ש"אחת ההמלצות היסודיות שפורסמו לפני כמעט 25 שנה ... לאפשר לספורטאיות שנולדו עם הפרעות בפיתוח המיני ושגודלו כנקבות להתחרות כנשים, נשארת על כנה".
ראו גם

טרנסג'נדריות ואינטרסקסואליות בספורט
זכויות להט"ב בניגריה

| --- | --- |

ניגריה
 מעמד בחוק:  פלילי בצפון ניגריה מאז 1904 (כחלק מפרוטקטורט ניגריה הצפונית), פלילי בפריסה ארצית מאז 1916 (כחלק מניגריה הקולוניאלית), עונש: מוות בסקילה פומבית באבנים במדינות שרעיות, 14 שנות מאסר במדינות תחת קוד פלילי חילוני
 טרנסג'נדריות:  אין הכרה בשינוי מגדר
 שירות צבאי:  לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים לא רשאים לשרת
 הגנה מפני אפליה:  אין הגנה מפני אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית
 זכויות משפחה
 הכרה בזוגיות חד־מינית:  אין הכרה בזוגיות חד-מינית
 אימוץ:  אין הכרה באימוץ על ידי זוגות חד-מיניים
 
 הצבעה על הצהרת האו"ם:  נגד (תמכה בהצעה הנגדית מטעם סוריה)
זכויותיהם של לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בניגריה כפופות לרדיפה ואפליה רשמית, בעודם מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שלא נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים בעלי תחושת התאמה לזהותם המגדרית. פעילות הומוסקסואלית מוגדרת כעבירה פלילית בניגריה המחולקת בין צפון מוסלמי לדרום נוצרי, ונושאת עונש עד 14 שנות מאסר דה יורה בפריסה ארצית. עם זאת, עונש על קיום פעילות הומוסקסואלית ב-12 ממדינות צפון ניגריה שאימצו את דין האסלאם השרעי בשטחן, מוגדר כמוות בסקילה פומבית באבנים (ראג'ם) (אנ'). בדרום ניגריה ועל פי הקודים הפליליים החילוניים של צפון ניגריה, העונש המרבי על קיום פעילות הומוסקסואלית בהסכמה הוא 14 שנות מאסר. קיום נישואים חד-מיניים נאסר באופן מפורש מאז 2014 לאחר חתימתו של הנשיא גודלאק ג'ונתן על הצעת החוק "חוק נישואים מאותו המין (איסור), 2011" שמטילה עונש מאסר עד 14 שנים עבור מורשעים שביצעו נישואים מאותו מין.
לא קיימת הגנה משפטית על אזרחי להט"ב מאפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית בניגריה, בעוד שהיחס הציבורי כלפי הומוסקסואליות מוגדר כהומופובי בגלוי במדינה המונה מעל 225 מיליון בני אדם. מעט מאוד אזרחי להט"ב ניגרים ידועים כגלויים לגבי נטייתם המינית או זהותם המגדרית האמיתית בקרב האוכלוסייה הקרובה שלהם עקב חשש לקבלת אלימות נגד להט"ב שמוגדרת כתכופה ואף רצח. כתוצאה מכך לאורך השנים להט"ב ניגרים רבים נמלטו למדינות מערביות בעלות הגנה משפטית על זכויות להט"ב.
על פי פרויקט שנערך על ידי מרכז המחקר פיו בשנת 2007, 97% מהנסקרים הצהירו שמערכות יחסים של זוגות מאותו המין "לא צריכות להתקבל על ידי החברה", נתון שהיה השני בגובהו במדד הומופוביה ב-45 המדינות השונות שנבדקו. בשנת 2015, סקר של ארגון שהוקם על ידי פעיל זכויות להט"ב ניגרי בשם ביסי עלימי שבסיסו בלונדון, טען שהנתון ירד ל-94%. בסקר הזה בנוסף כ-30% מהנסקרים הסכימו שאזרחי להט"ב "צריכים להיות בעלי גישה לחינוך, בריאות ודיור". על פי סקר נוסף שנערך על ידי מרכז המחקר פיו בשנת 2019, 12 שנה לאחר הסקר הראשון, 91% מהנסקרים הוגדרו כבעלי תחושת דחייה חברתית כלפי גילויי מערכות יחסים רומנטיות בין זוגות מאותו המין.
מעמד בחוק > הרפובליקה הפדרלית של ניגריה > הקוד הפלילי הפדרלי בכלל המדינות הדרומיות

פעילות הומוסקסואלית בין גברים מוגדרת כעבירה פלילית על פי הקוד הפלילי שחל על כל המדינות בדרום ניגריה ונושאת עונש מרבי של 14 שנות מאסר. פעילות הומוסקסואלית בין נשים אינה מוזכרת במפורש בחוק, אם כי ניתן לטעון כי המונח הנייטרלי מגדרית "אדם" בסעיף 214 כולל גם נשים, באומרו,
סעיף 214.
כל אדם שיש לו - (א) ידע גשמי על אדם כלשהו בניגוד לסדר הטבע; או (ג) מתיר לאדם זכר להיות בעל ידיעה גשמית עליו בניגוד לסדר הטבע; אשם בעבירה פלילית, ודינו - מאסר 14 שנים.
סעיף 215.
מי שמנסה לבצע אחת מהעבירות שהוגדרו בסעיף האחרון, אשם בעבירה פלילית ודינו - מאסר 7 שנים. לא ניתן לעצור את העבריין ללא צו.
סעיף 217.
כל אדם זכר אשר, בין אם בפומבי ובין אם בפרטיות, עושה כל מעשה מגונה באדם זכר אחר, או רוכש אדם אחר לבצע עמו כל מעשה מגונה גס, או מנסה להשיג ביצוע של כל מעשה כזה על ידי זכר כלשהו, עם עצמו או עם גבר אחר, בין בציבור ובין אם בפרטיות, אשם בעבירה פלילית ודינו - מאסר 3 שנים. לא ניתן לעצור את העבריין ללא צו.
מעמד בחוק > הרפובליקה הפדרלית של ניגריה > הקוד הפלילי הפדרלי בכלל המדינות הצפוניות

סעיף 284 לקוד הפלילי הפדרלי (מדינות הצפון), שחל על כל המדינות בצפון ניגריה קובע באומרו,
סעיף 284.
מי שמקיים יחסים גשמיים נגד סדרי הטבע עם איש, אישה או בעל חיים, ייענש במאסר לתקופה שעלולה להתארך עד 14 שנים וכן דינו קנס.
סעיף 405.
אדם המתלבש או לבוש בצורת אישה במקום ציבורי או העוסק במעשי סדום כאמצעי פרנסה או כמקצוע מוגדר כ-"משוטט" וייענש לפי סעיף 407 במקסימום בשנת מאסר אחת או קנס, או שניהם.
סעיף 405.
קובע כי "שוטטות חסרת תקנה" היא "כל אדם אשר לאחר שהורשע כמשוטט מבצע אחת מהעבירות אשר יגרמו לו להיות מורשע שוב ככזה" וייענש לפי סעיף 408 במקסימום שנתיים מאסר או קנס, או שניהם.
מעמד בחוק > הרפובליקה הפדרלית של ניגריה > הדין השרעי במדינות צפוניות מסוימות

במשך השנים 12 מדינות בצפון ניגריה אימצו צורה כלשהי של החלת דין השריעה האסלאמי לחוקים הפליליים שלהן, בהן: באוצ'י, בורנו, גומבה, ג'יגאווה, קדונה, קאנו, קצינה, קבי, ניז'ר, סוקוטו, יובה וזמפרה. החוקים הפליליים השרעים דווחו כמי שחלים על כלל המוסלמים בשטח המדינות ורק על מי ש-"הסכים מרצונו לסמכות השיפוט של בתי הדין השרעים".
מעמד בחוק > הרפובליקה הפדרלית של ניגריה > המשמעות של המונח מעשה סדום

במדינות קדונה ויובה "מעשי סדום" מוגדרים כמבוצעים על ידי "מי שיש לו קויטוס אנאלי עם אדם כלשהו".
במדינות קנו וקצינה "מעשי סדום" מוגדרים כמבוצעים על ידי "מי שמקיים יחסים גשמיים בניגוד לסדר הטבע עם כל גבר או אישה דרך פי הטבעת".
במדינות באוצ'י, גומבה, ג'יגאווה, סוקוטו וזמפרה "מעשי סדום" מוגדרים כמבוצעים על ידי "מי שמקיים יחסים גשמיים נגד סדרי הטבע עם כל גבר או אישה".
מעמד בחוק > הרפובליקה הפדרלית של ניגריה > ענישה על עבירת קיום מעשה סדום

במדינות גומבה, ג'יגאווה, זמפארה וקאנו, רווק שיבצע עבירת "מעשה סדום" ייענש בענישה גופנית של "הלקאת מאה מלקות" ומאסר למשך שנה. אם המורשע מוגדר כנשוי, העונש על ביצוע מעשה סדום הוא הוצאה להורג בסקילה פומבית באבנים (ראג'ם). בקאנו, עונש של מוות בסקילה חל גם אם המורשע היה נשוי בעבר.
במדינת באוכי, מי שיורשע בביצוע עבירת "מעשה סדום" ייענש במוות בסקילה פומבית באבנים (ראג'ם) או בכל אמצעי אחר שתחליט המדינה.
במדינות קדונה, קצינה, קבבי ויובה, אדם שיורשע בביצוע עבירת "מעשה סדום" ייענש במוות בסקילה פומבית באבנים (ראג'ם).
במדינת סוקוטו, מי שיורשע בביצוע עבירת "מעשה סדום" ייענש במוות בסקילה פומבית באבנים. אם קטין מבצע את המעשה בבגיר, הקטין צפוי לעונש מתקן והבגיר צפוי לעונש באמצעות "ת'זיר" (אנ') (אחד משלושת הסוגים העיקריים של עונשים על פי דין השריעה) שעלול להטיל עד הלקאת 100 מלקות. בסוקוטו, ת'זיר משמעו ענישה לפי שיקול הדעת על חומרת עבירה שעונשה לא מצוין.
מעמד בחוק > הרפובליקה הפדרלית של ניגריה > משמעות המונח לסביאניזם

במדינות באוצ'י, גומבה, ג'יגאווה, קדונה, קאנו, קצינה, קבבי, סוקוטו, יובה וזמפרה, לסביאניזם מוגדר כמבוצע כאשר "מי, שבהיותה אישה, מתקשרת עם אישה אחרת לקיום יחסי מין באמצעות איבר המין שלה או באמצעות גירוי או ריגוש מיני אחת של השנייה". המדינות באוצ'י, ג'יגווה, קצינה, קבבי, סוקוטו, יובה וזמפרה כוללות את ההגדרה הרשמית של לסביאניזם כדלקמן: "העבירה נעשית על ידי איחוי לא טבעי של איברי המין הנשיים ו/או על ידי שימוש באמצעים טבעיים או מלאכותיים כדי לעורר או להשיג מין, סיפוק או ריגוש".
מעמד בחוק > הרפובליקה הפדרלית של ניגריה > ענישה על עבירת קיום לסביאניזם

במדינות גומבה, ג'יגאווה, קבבי, סוקוטו, יובה, זמפרה ובאוצ'י, אישה שתמצא אשמה בביצוע עבירה זו תהיה כפופה לענישה גופנית שעלולה לקבוע עד הצלפת 50 מלקות. בנוסף, כל מי שתורשע בביצוע קיום לסביאניזם צפויה להיענש במאסר של עד 6 חודשים, למעט בבאוצ'י, שם המאסר עשוי להימשך עד 5 שנים.
במדינת קדונה, העונש על ביצוע עבירת קיום לסביאניזם הוא ת'זיר שפירושו "כל עונש שלא נקבע בדרך של הודוד (אנ') או קיסאס" (שני סוגי העונשים העיקריים הנוספים משלושת הסוגים העיקריים על פי דין השריעה).  "הודוד" פירושו "עונש שהוא קבוע בחוק האסלאמי" בעוד ש-"קיסאס" כולל "עונשים המוטלים על עבריינים בדרך של שילום תגמול כספי על גרימת מוות/פציעות לאדם".
במדינות קאנו וקצינה, העונש על ביצוע עבירת לסביאניזם הוא מוות בסקילה פומבית באבנים.
מעמד בחוק > הרפובליקה הפדרלית של ניגריה > משמעות המונח מעשה מגונה גס

במדינת קדונה, ההגדרה של איסור קיום "מעשה מגונה גס" מוגדרת כאשר אדם "חושף את עצמו בעירום בפומבי או מבצע מעשים קשורים אחרים בעלי אופי דומה עבור השחתת המוסר הציבורי".
במדינות קאנו וקצינה ההגדרה של איסור קיום "מעשה מגונה גס" זהה למדינת קדונה, אולם החוק כולל גם איסור על ביצוע נשיקה בפומבי.
במדינת גומבה, ההגדרה של איסור קיום "מעשה מגונה גס" כוללת אדם המבצע "כל עבירת מין נגד אמות המידה הנורמליות או הרגילות בדרך כלל של התנהגות".
המדינות באוצ'י, ג'יגאווה, קבבי, סוקוטו, יובה וזמפרה אינן מגדירות במפורש מה כולל תוכן האיסור על קיום "מעשה מגונה גס" בשטחן, אבל החוקים שלהן מצהירים לעומת זאת כי "מי שמבצע מעשה מגונה גס באדם אחר ללא הסכמתו או בשימוש בכוח או איום כופה על אדם להצטרף עמו לביצוע מעשה כזה, ייענש".
מעמד בחוק > הרפובליקה הפדרלית של ניגריה > ענישה על עבירת קיום מעשה מגונה גס

מי שמבצע עבירת קיום "מעשה מגונה גס", "ייענש בהלקאת מקל הליכה שעלול להטיל עד הלקאת 40 מלקות ודינו - מאסר שלא יעלה על שנה וכן קנס". במדינת באוצ'י, המאסר עשוי להימשך לתקופה של עד 7 שנים.
במדינת קדונה, העונש על ביצוע עבירת קיום "מעשה מגונה גס" הוא ת'זיר שפירושו "כל עונש שלא נקבע בדרך של הודוד או קיסאס".
במדינת סוקוטו, מי שמבצע עבירת קיום "מעשה מגנה גס", "ייענש בהלקאצ מקל שעלולה להטיל עד הלקאת 40 מלקות או עלול להיות נידון למאסר לתקופה שלא תעלה על שנה, או שניהם, ועלול להיות צפוי גם לקנס".
מעמד בחוק > הרפובליקה הפדרלית של ניגריה > משמעויות המונחים שוטטות ומשוטט חסר תקנה

במדינות באוצ'י, גומבה, ג'יגווה, קדונה, קאנו, קצינה, קבבי, סוקוטו, יובה וזמפרה, זכר נחשב ל-"משוטט" אם הוא "מתלבש בצורה נשית במקום ציבורי או עוסק במעשי סדום כאמצעי עבודה או מקצוע".
במדינות קאנו וקצינה מתארים נקבה כ-"משוטטת" אם היא "מתלבשת בצורה גברית או לבושה כמו גבר במקום ציבורי".
במדינות באוצ'י, גומבה, ג'יגאווה, קדונה, קאנו, קצינה, קבי, סוקוטו, יובה וזמפרה, "משוטט חסר תקנה" מוגדר כ-"כל אדם שמתנהג שוב כמשוטט לאחר שכבר הורשע כאחד כזה בעבר".
מעמד בחוק > הרפובליקה הפדרלית של ניגריה > עונש על עבירת שוטטות

במדינות באוצ'י, גומבה, ג'יגווה, קצינה, קבבי, סוקוטו, יובה וזמפרה, אדם שהורשע על רקע היותו "משוטט" עומד בפני מאסר של עד שנה וענישה גופנית עד הלקאת 30 מלקות. במדינת קאנו, תקופת המאסר לא תעלה על 8 חודשים, ומספר ההלקאות עשוי להתארך עד ל-35 מלקות.
במדינת קדונה, העונש על מי שמורשע כ-"משוטט או "משוטט חסר תקנה" הוא ת'זיר שפירושו "כל עונש שלא נקבע בדרך של הודוד או קיסאס".
במדינות גומבה, ג'יגאווה, קצינה, קבבי, סוקוטו, יובה וזמפרה, אדם שהורשע כ-"משוטט חסר תקנה" צפוי לשאת בתקופת מאסר של עד שנתיים והלקאה של עד 50 מלקות. במדינת בוצ'י, ייתכן שמספר ההלקאות לא יעלה על 40 מלקות, ובמדינת קאנו, תקופת המאסר לא תעלה על יותר משנה.
מעמד בחוק > הרפובליקה הפדרלית של ניגריה > פעילות הומוסקסואלית

במדינת בורמו, אדם ש-"עוסק בלסביאניזם, אקט הומוסקסואלי במדינה, מבצע עבירה" או "עוסק במגע מיני עם אדם אחר מאותו המין, ייענש במוות".
מעמד בחוק > הרפובליקה הפדרלית של ניגריה > גברים המחקים את התנהגותן של נשים

במדינת קאנו, מי שמוגדר כ-"בהיותו זכר מתנהג או מתלבש באופן המחקה את התנהגותן של נשים, ייאשם בעבירה ועונש של שנת מאסר, קנס של 10,000 נאירות ניגריות או שניהם".
הכרה במערכות יחסים חד-מיניות

ב-18 בינואר 2007 הקבינט של ניגריה (אנ') אישר את ההצעה "חוק נישואים מאותו המין (איסור) 2006" (אנ') ושלח אותה לאספה הלאומית (אנ') לצורך "העברה דחופה". אולם, הצעת החוק לא עברה.
ב-29 בנובמבר 2011, הסנאט של ניגריה (אנ') (הבית העליון) העביר את הצעת "חוק נישואים מאותו המין (איסור), 2011". הצעת החוק התקבלה ב-30 במאי 2013 על ידי בית הנבחרים של ניגריה (אנ') (הבית התחתון) וקובעת כדלקמן:
חוזה נישואים או איחוד אזרחי שנעשו בין זוגות מאותו המין מוגדרים כ-"פסולים, לא חוקיים ולא מוכרים כזכאים להטבות של נישואים תקפים".
הפיכת חוזה נישואים או איחוד אזרחי שנעשו בין זוגות מאותו המין מכוח תעודה שהונפקה על ידי מדינה זרה "בטלים ובלתי ניתנים לאכיפה בניגריה".
איסור חגיגת כל אירוע נישואים או איחוד אזרחי בין זוגות מאותו המין "במקום פולחן, כנסייה או מסגד או כל מקום אחר בניגריה".
איסור רישום של "מועדונים, אגודות, ארגונים הומוסקסואלים, הליכים ופגישות".
איסור על "הצגה פומבית של מערכת יחסים רומנטית מאותו מין באופן ישיר או בעקיפין".
הטלת עונש מאסר עד 14 שנים על "אדם המתאחד בחוזה נישואים חד-מיניים או איחוד אזרחי".
הטלת עונש מאסר עד 10 שנים על אדם ש-"רשום, מפעיל או משתתף במועדונים, אגודות וארגונים הומוסקסואלים, או מפרסם באופן ישיר או בעקיפין הצגה פומבית של מערכת יחסים חד-מינית בניגריה".
הטלת עונש מאסר עד 10 שנים על אדם או קבוצת אנשים ש-"עדים או מסייעים לחגיגת נישואים חד-מיניים או איחוד אזרחי, או תומכים ברישום, תפעול וקיום של מועדונים, אגודות, ארגונים, הליכים או מפגשים של הומוסקסואלים בניגריה".
הגדרת "איחוד אזרחי" בחוק זה משמעותה "כל הסדר בין אנשים מאותו המין לחיות יחד כשותפים לקיום יחסי מין והכללת תיאורים כגון יחסים עצמאיים של מבוגרים, שותפויות אכפתיות, שותפויות אזרחיות, הסכמי סולידריות אזרחיים, שותפויות מקומיות, יחסי הטבות הדדיים, שותפויות רשומות, יחסים משמעותיים, איגודים יציבים וכו'".
ב-7 בינואר 2014, נשיא ניגריה גודלאק ג'ונתן חתם על ההצעה כחוק.
הגנה מפני אפליה

לא קיימים חוקים שמעניקים הגנה משפטית מפני אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית בניגריה.
חוקת ניגריה אינה מזכירה זכויות עבור אזרחים שמוגדרים כלהט"ב בתוכנה, אך היא מכילה הוראות שונות שמבטיחות לכלל האזרחים "זכויות שוות" (סעיף 17(2)(א)) וכן זכויות נוספות לרבות "גישה לטיפול רפואי ובריאות הולם" (סעיף 17(3)(ד)) ו-"שוויון הזדמנויות במקומות תעסוקה" (סעיף 17(3)(א)).