נוגה ויזל
עבודתה כסנגורית > תחקיר "הצנרת"

בנובמבר 2017, פורסמה בתוכנית הצנרת בהנחיית גיא לרר כתבה של מאיה נהור בשם "האונס השלישי" על ההתעמרות שעוברות נפגעות תקיפה מינית בבתי המשפט בזמן הגשת עדות. הכתבה עקבה אחר הסיפור של לירון תורג'מן, שנפלה קורבן לאונס קבוצתי בבסיס חצרים, וביקרה את טקטיקות החקירה של ויזל, שייצגה את אחד החיילים שהורשעו באונס. זו הכתבה הנצפית ביותר של "הצנרת" בפייסבוק לשנת 2018, עם למעלה ממיליון ציפיות.
בריאיון עם לרר שהופיע בכתבה, ויזל הגיבה על יחסה למתלוננת ואמרה "היא יכולה לבכות, היא יכולה לעשות הכל. המטרה זה למוטט אותה על הדוכן." לשאלתו האם היא מכבדת את המשפט בישראל, ויזל ענתה ש"כן. את בית הדין לא".
בהמשך הראיון, לאחר שלרר חשף את פיטוריה של ויזל מהמשטרה, היא טענה שפוטרה כיוון שהתלוננה על הטרדה מינית כנגד קצין ושהתיק נסגר מחוסר ראיות. לאחר שפוטרה הגישה בג"ץ שקבע "הועלה חשש כי העותרת נוטה להגיש תלונות ללא הצדקה". כשלרר שאל אותה על תלונה אחרת שהגישה נגד תת-ניצב יואב סגלוביץ, ויזל לא זכרה פרטים אלמנטריים. העיתונאי עינב שיף כתב על הראיון:
התרגיל של לרר עירער את שיווי משקלה של ויזל. היא התפתלה, גימגמה וניסתה לקושש הפוגה באמצעות הליכה לתיקה ושליפת מסמך. וכך, כמה דקות בלבד של לחץ הנחילו מסר פשוט: אם פרקליטה מנוסה ומיומנת תקשורתית כמו ויזל כמעט מאבדת את הלשון כשמוטחות בה האשמות אישיות קשות, נותר רק לדמיין מה קורה לנשים שעברו טראומה כה איומה מול דמויות אגרסיביות כמותה. במילים אחרות: גיא לרר עשה לעו"ד נוגה ויזל — את הנוגה ויזל.
ב-25 בדצמבר 2017 ויזל הוציאה צו הרחקה נגד לרר בעקבות תלונה שהגישה במשטרה על מסע הסתה שלטענתה מתנהל נגדה בתוכנית שלו: "לרר משתמש בדברים שאמרתי וחותך אותם, וכשהיו עליי ביקורות טובות הוא נמנע מלהציג אותן בשידור. הוא מצייר אותי כמפלצת. ב-31 בדצמבר צו ההרחקה בוטל.
ב-13 באוגוסט 2018, ויזל פרסמה פוסט בפייסבוק בעקבות פרסום הכתבה בצנרת, בו נכתב: "גיא לרר הוא הפרצוף המכוער של התקשורת החדשה. אפס אינטגריטי מקצועי. אדם שמנצל את כוחו התקשורתי כדי לחסל אנשים. שעשה ביודעין שימוש מזוהם בעבריינית ומתלוננת שווא וסייע לה במהלכי הסחיטה שלה".
ב-21 באוגוסט 2018 ויזל התראיינה שנית אצל לרר בתוכנית "הצנרת" בעקבות ההפסד בערעור בפרשת "האונס בחצרים". ויזל אמרה שפסק הדין לא חלוּט, שהלקוח שלה לא ביצע את העברות המיוחסות לו (על אף שהורשע בשתי ערכאות והפסיד בערעור) ושבכוונתה להגיש ערעור לעליון; בנוסף, היא כינתה את סדרת הכתבות שפורסמה בתוכנית "פייק ניוז" וטענה שלרר שידל את תורג'מן להגיש נגדה תלונה בלשכת עורכי הדין בישראל.
ב-24 ביוני 2019, ועדת האתיקה של לשכת עורכי הדין גנזה את התלונה של תורג'מן מחוסר ראיות, אך הוסיפה כי "אין בהחלטה זו כדי להצביע שהוועדה מעדיפה את גרסת עו"ד ויזל על גרסתך [...] וועדת האתיקה בדעה כי ההתבטאויות מושא תלונתך אינן ראויות ואינן הולמות את כבוד מקצוע עריכת הדין". ויזל פנתה לוועדה בדרישה לשנות את סיבת הגניזה לחוסר אשמה וביקשה לעמוד לדין משמעתי במוסדות הלשכה כדי שתוכל להוכיח את חפותה.
ב-2 ביולי 2019 פורסם בשידור חי בערוץ הפייסבוק של הצינור שתורג'מן הגישה תביעת דיבה אזרחית נגד ויזל על סך 300 אלף שקל. זו הפעם השנייה בישראל שבה נאנסת תובעת את הסנגורית במשפטה. איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית תמך בה בפוסט שפורסם בפייסבוק ובו נכתב "טוב יהיה אם בית המשפט ישתמש בתביעה הזאת בשביל לקבוע נורמה להתנהגות של סנגורים כלפי נפגעות ונפגעים".[דרושה הבהרה]
ב-25 ביולי 2019 פורסם שויזל שלחה מכתב התראה לפני הגשת תביעה ללרר, בו היא דורשת ממנו לפצות אותה במיליון שקל על הפגיעה בשמה הטוב. במכתב נטען שלרר מנהל נגדה מסע הסתה תקשורתי ומתקפה אישית רצופת שקרים, שנועדו לבזות ולהשפיל אותה. בנוסף, ויזל דורשת שהוא יסיר כל פרסום שלו נגדה.[דרושה הבהרה]
תביעות לשון הרע הדדיות בין ויזל לפעילה החברתית שני שטלריד הסתיימו בחיובה של ויזל לשלם לשטלריד פיצויים ושכר טרחה בסך 145,000 ש"ח.. תביעה הוספת של ויזל כנגד העיתונאית ליני בר־גפן הסתיים בחיובה של ויזל לשלם פיצויים בסך 20,000 ש"ח לבר־גפן.