stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פיירי אלבקור
היסטוריה מבצעית > תפקידים נוספים בחיל האוויר המלכותי

בזמן שהאלבקור ביצע את טבילת האש הראשונה שלו במסגרת הצי, כבר שירתו מספר מטוסים ביחידות אימונים שהשתייכו לחיל האוויר המלכותי: האלבקור הראשון שנבנה (מס' L7078) הועבר לבית הספר המרכזי לטיסה ב-18 בינואר 1940, והשני (מס' L7079) לטייסת B במרכז לניסויי טיסות וחימוש לבחינת ביצועים. בהמשך השנה הועברו שני אלבקור נוספים (מס' L7131 ו-L7161) ליחידת הניסויים בטורפדו. על אף שכל היחידות השתייכו לחיל האוויר המלכותי, היו אלו למעשה מתקני ניסוי משותפים והאלבקור הראשון שנכנס ליחידה שהשתייכה בלעדית לחיל האוויר המלכותי היה מס' L7166 שהועבר לבית הספר מס' 3 לתותחנות ב-1 ביוני 1941. זוג נוסף שימש לאימון מתקדם של ביחידה מס' 9 בארול (Errol), סקוטלנד, החל ממרץ 1942 ושירתו בה במשך כשנה.
זוג מטוסי אלבקור שירת בקניה במשימות ריסוס כנגד ארבה, בעוד גף הקישור שפעל מעדן הפעיל שבעה-עשר מטוסים החל מאוגוסט 1944 ועד אוגוסט 1946 במשימות סיור ושיטור אווירי, וכולם סופקו מעודפי הצי המלכותי.
היסטוריה מבצעית > שירות בחיל האוויר המלכותי הקנדי ופעילות מבלגיה

בשל הצורך להחליף את טייסות הצי המלכותי שפעלו עד אמצע 1943 בסיוע לספינות הטורפדו והתותחים של הצי בתעלה האנגלית, נבחרה למשימה טייסת מס' 415 של חיל האוויר המלכותי הקנדי, כאשר בספטמבר אותה שנה הצטייד גף אחד שלה מחדש באלבקור שהועברו מטייסת מס' 841 של זרוע האוויר של הצי המלכותי, בעוד גף שני צויד בויקרס ולינגטון. ההסבה הסתיימה בנובמבר, המטוסים נצבעו בשחור וצוידו במכ"ם אוויר-קרקע סימן II, מכשירי רדיו בתדר VHF, נורים וחימוש של ארבע פצצות 114 ק"ג כל אחת. ספינות הטורפדו הגרמניות (שכונו "E-boats") היוו איום משמעותי על תנועת שיירות בעלות הברית שנעו לאורך החוף והיו עלולות לשבש ניסיונות לפלישה לצרפת, וכנגדם פעל גף מפציצי האלבקור של טייסת מס' 415, אשר קיבל הנחיות וכיוונים בתדר VHF מתחנות מכ"ם של פיקוד מטוסי הקרב של חיל האוויר המלכותי שהיו פרושות לאורך חוף האי הבריטי והיה ביכולתן לאתר כלי שיט שנעו בתעלה. מטוסי הגף, אשר טסו עם צוות של שני אנשים (טייס ונווט), היו המטוסים הדו-כנפיים היחידים בשירות מבצעי בחיל האוויר המלכותי הקנדי במהלך מלחמת העולם השנייה, ועד לפלישה לנורמנדי פעלו בהצלחה באמצעות הפצצות צלילה כנגד ספינות טורפדו, שולות מוקשים וכלי שיט אחרים של הצי הגרמני, בעיקר בשעות הלילה.
באפריל 1944, במסגרת ההכנות לפלישה, הועבר הגף לת'ורני איילנד (Thorney Island) שבמחוז מערב סאסקס וכוחו הוגדל לעשרים מטוסים. ב-8 במאי הועברו עשרה מטוסים ותריסר צוותי-אוויר לדבון, שם קיימו סיורים להגנה על אימוני הנחתות בשעות היום ותקפו כלי שיט גרמניים בסמוך לקו החוף הצרפתי בשעות הלילה. בלילות ה-5 וה-6 ביוני פעלו בהצלחה סיורי לילה מעל מיצרי דובר והצליחו למנוע מכלי שיט גרמניים לפגוע בכוחות הנוחתים, כאשר פגעו במספר ספינות טורפדו.
עם השלמתן המוצלחת של הנחיתות על אדמת צרפת, קיים חיל האוויר המלכותי הבטחה קודמת לממשלת קנדה: טייסת מס' 415 הועברה לפיקוד המפציצים ומספר הטייסת הוחלף ל-119 ביולי 1944, עם שינויים קלים במצבת כוח האדם. משימתה הראשונה של הטייסת הייתה פיזור מסך עשן לחיפוי על שיירה שנעה בתעלה. אחד-עשר מפציצי האלבקור של הטייסת יצרו באוגוסט, בצוותא עם מטוסי הסורדפיש של טייסת מס' 819 של הצי המלכותי, את כנף מס' 157 והמשיכו בפעולות ליליות כנגד ספינות. הטייסת סייעה בתקיפת נמלי התעלה של בולון-סור-מר ולה האבר ובאוקטובר הועברה לתקופת אימונים באיתור והשמדת צוללות בשעות הלילה. בסוף אותו חודש הועברה כנף מס' 157 לבלגיה והועסקה בסיורים ימיים ובציד צוללות ננסיות שניסו לשבש את תעבורת בעלות הברית באזור שפך הסכלדה. בשל מחסור בחלפים החלה החלפתם של מטוסי האלבקור של הטייסת בתחילת 1945, ועד פברואר הצטיידה הטייסת מחדש בסורדפיש סימן III המצוידים במכ"ם אוויר-קרקע, אשר הופעל עד סיום המלחמה במאי. שישה מטוסי אלבקור הוסיפו לשרת בחיל האוויר המלכותי הקנדי עד 7 בפברואר 1949.
שירות

הפיירי אלבקור שירת במדינות הבאות:
בריטניה הממלכה המאוחדת
קנדה
מפרט טכני (אלבקור) > תכונות כלליות

צוות: 3 (טייס, נווט, מפעיל רדיו/מקלען אחורי)
אורך: 12.14 מטר
מוטת כנפיים: 15.24 מטר
גובה: 4.62 מטר
שטח כנף: 57.9 מ"ר
משקל ריק: 3,295 ק"ג
משקל מלא: 4,755 ק"ג
משקל מקסימלי להמראה: 5,727 ק"ג
מנוע: כוכבי, 1 X בריסטול טאורוס סימן II (או סימן XII) ‏14 צילנדרים, 1,130 כ"ס
מפרט טכני (אלבקור) > ביצועים

מהירות מקסימלית: 259 קמ"ש
מהירות שיוט: 225 קמ"ש
מהירות הזדקרות: 87 קמ"ש (במדפים מורדים)
טווח: 1,497 ק"מ (עם טורפדו)
סייג רום: 6,310 מטר
עומס כנף: 37.1 ק"ג/מ"ר
כוח/מסה: 0.22 קילוואט/ק"ג
זמן נסיקה לגובה 6,000 רגל (1,828 מטר): 8 דקות
מפרט טכני (אלבקור) > חימוש

מקלעים: 1 X ‏7.7 מ"מ בראונינג, בכנף ימין. 2 או 1 X ‏7.7 ויקרס K בתא הטייס האחורי
טורפדו/פצצות: 1 X ‏760 ק"ג טורפדו או עד 907 ק"ג פצצות
אמצעים נוספים: נורים ופצצות עשן
ראו גם

פיירי סורדפיש
לקריאה נוספת

Thomas, Andrew. Light Blue Fishes - Fairey Albacores in RAF and RCAF Service. Air Enthusiast No. 125. September 2006
הערות שוליים

1 2 3  Goebel, FAIREY ALBACORE, Airvectors.net
1 2 3  Pigott, Peter. Wings Across Canada: An Illustrated History of Canadian Aviation. Dundurn, 2002. ISBN 1459712838. עמוד 61
1 2  Bishop, Chris. Chant, Chris. Aircraft Carriers: The World's Greatest Naval Vessels and Their Aircraft. Zenith Imprint, 2004. ISBN 0760320055. עמוד 141
1 2 3  Fleet Air Arm Archive
1 2 3  Thomas, עמוד 57
↑  Thomas, עמודים 57-58
↑  Thomas, עמוד 56
↑  Thomas, עמוד 58
↑  Thomas, עמודים 58-59
↑  Thomas, עמודים 59-60
↑  Thomas, עמוד 60
↑  Skaarup, Harold A. Canadian Warbirds of the Second World War: Fighters, Bombers and Patrol Aircraft. iUniverse, 2001. ISBN 1462048145. עמוד 34
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554212605171  LCCN: sh2006003395  NARA: 10665485 
פיירי אלבקור בטיסה, סביבות 1940
פיירי אלבקור, מס' N4389, מטייסת מס' 827 של זרוע האוויר של הצי המלכותי שהופל במהלך הפשיטה על קירקנס ביולי 1941. חולץ, עבר שיחזור ומוצג בימינו במוזיאון זרוע האוויר.
אלבקור מטייסת מס' 820 ממריא מסיפון נושאת המטוסים אה"מ פורמידבל באוקיינוס ההודי, 29 במאי 1942.
אלבקור של טייסת מס' 820 בפעולה מנושאת המטוסים אה"מ פורמידבל במהלך מבצע לפיד, נובמבר 1942
אלבקור מטייסת 119 בהכנה להמראה לפני משימת לילה בבלגיה, סוף 1944.
צללית פיירי אלבקור
אלבקור מס' N4389 משוחזר במוזיאון זרוע האוויר של הצי המלכותי, 31 בדצמבר 2008
פלוסיום

| --- | --- |

 מדינה:  מצרים מצרים
 גובה:  8.0 מטרים
 קואורדינטות:  31°02′35″N 32°32′27″E﻿ / ﻿31.04306°N 32.54083°E﻿ / 31.04306; 32.54083
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סיני מוגדלת) אל-עריש אסמאעיליה שארם א-שייח' סואץ ג'בל קתרינה טאבה נואיבה אבו רודס נח'ל א-טור פורט סעיד ישראל ירדן ערב הסעודית  הים התיכון ים סוףפלוסיום(למפת סיני רגילה) אל-עריש אסמאעיליה שארם א-שייח' סואץ ג'בל קתרינה טאבה נואיבה אבו רודס נח'ל א-טור פורט סעיד ישראל ירדן ערב הסעודית  הים התיכון ים סוףפלוסיום  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פלוסיום (ביוונית: Πηλούσιον) הייתה עיר בקצה המזרחי של הדלתא של הנילוס, כ-30 קילומטר מדרום מזרח לעיר המודרנית פורט סעיד. במהלך ההיסטוריה ניתנו לעיר שמות שונים. בעת מצרים העתיקה נודעה העיר בשם סינה או פר-אמון (מקדש-אמון), בעברית ידועה העיר בשם סין, בערבית ידוע האתר בשם תל אל-פראמא (בערבית: الفرما). האגיפטולוג האנגלי אלן גרדינר, העלה השערה בשנות ה-20 של המאה ה-20 שבפלוסיום שכנה עיר הבירה פר-רעמסס שבנה רעמסס השני, אך בשנות ה-60 של המאה ה-20 נתגלתה ונחפרה פר-רעמסס במיקום אחר, כ-100 ק"מ צפונית-מזרחית לקהיר ו-80 ק"מ מערבית לאיסמעיליה.
היסטוריה

פלוסיום הייתה העיר הגדולה במזרח מצרים התחתונה, ועם בנייתה שימשה כנמל על גדות הזרוע הפלוסית, הזרוע המזרחית של דלתת הנילוס. שמה הקדום נגזר מהמילה המצרית לבוץ. החל מהמאה הראשונה נסתם הנמל בסחף של חול מהדלתה וקו החוף התרחק מהעיר ובמאה השלישית כבר הייתה העיר מרוחקת כ-4 מייל מהים התיכון. מיקומה האסטרטגי של פלוסיום הציב אותה כמבצר גבול השומר על הכניסה למצרים ממזרח, מכוון הסהר הפורה, והעיר הייתה לזירת קרבות מול אויבים שניסו לפלוש למצרים בדרך היבשה. בעת העתיקה התבססה כלכלת העיר וסביבתה על הפשתן שהיה מוצר מבוקש וסיביו, זרעיו וחלקים אחרים שימשו לייצור בד, צבע, נייר, רשתות דייג וסבון. הסופר, חוקר הטבע ואיש הצבא והצי הרומי פליניוס הזקן כותב על פשתן פלוסיום בספרו תולדות הטבע (בלטינית: Historia Naturalis) ואף נתן לו את השם הלטיני linum Pelusiacum. במשנה נאמר שהכהן הגדול היה לובש ביום הכיפורים בגדי פשתן יקרים ומשובחים מפילוסין.
בשנת 525 לפנה"ס נכבשה פלוסיום על ידי הצבא הפרסי בראשותו של המלך כנבוזי השני לאחר קרב מכריע הידוע בשם קרב פלוסיום בו הוכה הצבא המצרי וחיל המצב של פלוסיום שוק על ירך, המבצר נכנע והדרך למצרים נפתחה. על פי הרודוטוס, התנהג כנבוזי באכזריות רבה בהיותו במצרים. הוא הוציא להורג את פרעה פסמתיך השלישי, בנו של יעחמס השני (ביוונית - אמסיס) יחד עם אצילים נוספים, התעלל בשבויים, והרג נשים וילדים. בזז את המקדשים וחילל את קדשי המצרים.
בשנת 333 לפנה"ס פתחה פלוסיום את שערייה בפני אלכסנדר הגדול.
במהלך המלחמה הקואלה-סורית השישית שימשה פלוסיום זירת קרבות עזים בין הצבא הסלאוקי לבית תלמי. במהלך הראשון של המלחמה נפגשו הצבאות ליד פלוסיום, בשנת 169 לפנה"ס והקרב הסתיים בתבוסה מוחצת לצבא המצרי. המצודה נכנעה לפני הצבא הסורי ובעקבות כניעתה נפתחה הדלת ללב הממלכה התלמית. בתקופה הרומית הייתה העיר חלק מפרובינקית ערביה, שירשה את הממלכה הנבטית.
בשנת 48 לפנה"ס ברח גנאיוס פומפיוס מגנוס מרומא לפלוסיום, וביקש מהמלך תלמי ה-13 מקלט מדיני. אנשי תלמי ערפו את ראשו של פומפיוס, והגישו אותו כמתנה ליוליוס קיסר, אשר הגיע לעיר כמה ימים לאחר מכן. מסופר כי למרות יריבותם, ביכה קיסר על אובדן שותפו משכבר, קונסול של רומא, והוציא להורג את הרוצח.
בחודש דצמבר 639 יצא עמר אבן אל-עאץ המצביא המוסלמי מאל עריש, דרך מדבר סיני לכבוש את מצרים עם גדוד של 4,000 חיילים ערבים, וככל הנראה כוח כוח נוסף של חיילים ביזנטים ופרסים שהתאסלמו. בתחילת 640 הופיעו המוסלמים מול חומות פלוסיום. לאחר מצור של כחודשים וחצי נכבשה העיר בהסתערות על החומות, חומות העיר, כנסיות, הנמל והספינות שעגנו בו נשרפו. שורות הצבא המוסלמי שהדלדלו במהלך המצור התמלאו על ידי בדואים תושבי חצי האי סיני שהשמועה על כיבוש פלוסיום והתקווה לבזוז את אוצרות מצרים העבירו את נאמנותם לצד המוסלמי.
בשנת 1117 נכבשה פלוסיום על ידי הצלבנים בראשות בלדווין הראשון, מלך ירושלים שהחריב את העיר. מאז לא שוקמו ביצוריה והאתר שקע בתהום הנשיה ונעלם לחלוטין מדפי ההיסטוריה.
בלוזה

במאה ה-20 נקרא האזור "בלוזה" (שיבוש ערבי של השם היווני). אזור בלוזה היה מוקד לעימותים בין צה"ל וצבא מצרים במלחמות ששת הימים, ההתשה ויום הכיפורים. לאחר הסכם הביניים בין ישראל למצרים ב-1975 נסוג צה"ל לקו חדש ממזרח לבלוזה.
ארכאולוגיה

את החפירות הראשונות באתר ערך בו האגיפטולוג הצרפתי ז'אן קלדאט (Jean Clédat) בשנת 1910.
בשנת 1971, בתקופה שבה היה האזור בשליטה ישראלית, נערך בו סקר ארכאולוגי על ידי אנשי אגף העתיקות.
באתר, הנמצא בשטח מחוז איסמעיליה, נערכו בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20 חפירות חלקיות שחשפו שרידים מהעיר הרומאית-ביזנטית.
הערות שוליים

↑  משנה, מסכת יומא, פרק ג', משנה ז'.
↑  יורם צפריר, הפרובינציות בארץ ישראל, בתוך: "ארץ ישראל מחורבן בית שני ועד הכיבוש המוסלמי - היסטוריה מדינית, חברתית ותרבותית ,כרך א'", מנחם שטרן, שמואל ספראי, יורם צפריר וצבי ברס, ירושלים, יד יצחק בן-צבי, 1982 ,עמוד: 358
↑  יעקב ארז, צה"ל נערך ממזרח לבלוזה וטסה, מעריב, 29 באוגוסט 1975
↑  שאול חזן, הארכיאולוגים נברו בביצות סיני ומצאו עתיקות, מעריב, 15 בפברואר 1971
↑  פלוסיום, באתר www.archaeology.org.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007291738505171  LCCN: sh00005129  VIAF: 247370695   WorldCat (עם VIAF): 247370695
צ'מיילוב

| --- | --- |
סמל צ'מיילובסמל צ'מיילוב

 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  שוויינטוקז'יסקיה שוויינטוקז'יסקיה
 מחוז:  אוסטרובייץ
 שטח:  13.21 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  2,876 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  50°53′N 21°31′E﻿ / ﻿50.883°N 21.517°E﻿ / 50.883; 21.517
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.cmielow.pl/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיצ'מיילוב(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיצ'מיילוב(למפת פרובינציית שוויינטוקז'יסקיה רגילה) קיילצה אוסטרובייץ שוויינטוקז'יסקי  סטרחוביצה סקרז'יסקו-קמיינה לודז' של. לו. פולין קטן פודקרפצקיה מזוביהצ'מיילוב(למפת פרובינציית שוויינטוקז'יסקיה מוגדלת) קיילצה אוסטרובייץ שוויינטוקז'יסקי  סטרחוביצה סקרז'יסקו-קמיינה לודז' שלזיה לובלין פולין קטן פודקרפצקיה מזוביהצ'מיילוב  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
צ'מיילוב (בפולנית: ‏Ćmielówקובץ:Pl-Ćmielów.ogg‏Ⓘ‏) היא עיירה במחוז אוסטרובייץ שבפרובינציית שוויינטוקז'יסקיה בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב

היישוב נזכר מהמאה ה-13, ועד המאה ה-14 נקרא בשם "שידלוב". בשנת 1505 הוענקו ליישוב זכויות עיר, ונבנה בו ארמון. באמצע במאה ה-17 ובראשית המאה ה-18 נפגע היישוב קשות מפלישת האימפריה השוודית.
מראשית המאה ה-18 התפתחה ביישוב תעשיית קדרות ענפה.
יהודי צ'מיילוב

התיעוד הראשון לישיבת יהודים ביישוב הוא מאמצע המאה ה-17. בין מלחמות העולם ישבו בעיירה האדמו"רים אלתר משה אפשטיין ואברהם יוסף אפשטיין (נספו בשואה), וכמו כן, התקיימה במקום פעילות ציונית. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי היישוב מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות מצד שכניהם הפולנים. בתקופה זו נמנו ביישוב כ-500 יהודים.
עם כיבוש היישוב בידי הגרמנים בספטמבר 1939, הוטלו על יהודיו גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע, איסור הליכה על מדרכות, חובת תשלום סכומי כופר גבוהים, חובת מסירת רכוש ואיסור מסחר עם לא יהודים. במהלך 1940 הגיעו ליישוב מאות פליטים יהודים מיישובי הסביבה.
ב-1 ביוני 1942 רוכזו יהודי העיירה בגטו סגור שהוקם בה, בו שוכנו בצפיפות רבה. כתוצאה ממגפת טיפוס הבהרות שפרצה בגטו, מתו רבים מיושביו.
בסוף אוקטובר 1942 חוסל הגטו שבעיירה, עם שילוח כ-900 היהודים שנותרו בו (כולל יהודי איווניסקה שהגיעו בתחילת אוקטובר) למחנה ההשמדה טרבלינקה, ורצח 24 יהודים בשעת האקציה. בינואר 1943 רוכזו היהודים שנמצאו מסתתרים בעיירה ובסביבתו במחנה עבודה שהוקם בו, וממנו שולחו כעבור זמן מה לטרבלינקה.
פסיפיק רים (אזור)

מדינות הגובלות באוקיינוס השקט
שפת האוקיינוס השקט (באנגלית: Pacific Rim) היא קבוצת יבשה הממוקמת באוקיינוס השקט, כולל איי אוקיינוס.
רשימת מדינות הגובלות באוקיינוס השקט

רשימה של מדינות הנחשבות בדרך כלל לחלק משפת האוקיינוס השקט, שכן הן ממוקמות לאורך האוקיינוס השקט.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|   |  מזרח אסיה רוסיה רוסיה  יפן יפן  צפון קוריאה צפון קוריאה  דרום קוריאה דרום קוריאה  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין הונג קונג הונג קונג  מקאו מקאו  טייוואן טייוואן  דרום מזרח אסיה וייטנאם וייטנאם  קמבודיה קמבודיה  תאילנד תאילנד  מלזיה מלזיה  סינגפור סינגפור  ברוניי ברוניי  אינדונזיה אינדונזיה  הפיליפינים הפיליפינים  מזרח טימור מזרח טימור  |  אוקיאניה (מדינה ריבונית) אוסטרליה אוסטרליה  פלאו פלאו  מיקרונזיה מיקרונזיה  פפואה גינאה החדשה פפואה גינאה החדשה  איי שלמה איי שלמה  נאורו נאורו  איי מרשל איי מרשל  ונואטו ונואטו  ניו זילנד ניו זילנד  טובאלו טובאלו  פיג'י פיג'י  קיריבטי קיריבטי  טונגה טונגה  סמואה סמואה  ניואה ניואה  איי קוק איי קוק  |  אוקיאניה (טריטוריה תלויה) אוסטרליה המדינות והטריטוריות של אוסטרליה נורפוק (אי) נורפוק  ניו זילנד ממלכת ניו זילנד טוקלאו טוקלאו  צרפת צרפת מעבר לים קלדוניה החדשה קלדוניה החדשה  ואליס ופוטונה ואליס ופוטונה  פולינזיה הצרפתית פולינזיה הצרפתית  בריטניה הטריטוריות הבריטיות שמעבר לים פיטקרן פיטקרן  ארצות הברית אזורים מבודדים (ארצות הברית) איי מריאנה הצפוניים איי מריאנה הצפוניים  גואם גואם  סמואה האמריקנית סמואה האמריקנית  ארצות הברית ארצות הברית הוואי הוואי  צ'ילה צ'ילה מבודדת אי הפסחא אי הפסחא  |  צפון אמריקה קנדה קנדה  ארצות הברית ארצות הברית  מקסיקו מקסיקו  מרכז אמריקה גואטמלה גואטמלה  אל סלוודור אל סלוודור  הונדורס הונדורס  ניקרגואה ניקרגואה  קוסטה ריקה קוסטה ריקה  פנמה פנמה  דרום אמריקה קולומביה קולומביה  אקוודור אקוודור  פרו פרו  צ'ילה צ'ילה |
מסחר

האוקיינוס השקט, האוקיינוס השקט, הוא אזור פעולה מרכזי עבור ספינות משא בין מדינות העולם. זו הסיבה ששפת האוקיינוס השקט היא ביתם של 29 מתוך 50 נמלי המכולות העמוסים ביותר בעולם. יציאות אלה מפורטות להלן.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|   |  דרום קוריאה דרום קוריאה פוסאן (5 מרכז)  יפן יפן יוקוהמה (36 מרכז)  טוקיו (25 מרכז)  נאגויה (47 מרכז)  קובה (49 מרכז)  טייוואן טייוואן קאושיונג (12 מרכז)  הונג קונג הונג קונג הונג קונג (3 מרכז)  |  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין שאנגחאי (1 מרכז)  שנזן (4 מרכז)  נינגבו (6 מרכז)  גואנגג'ואו (7 מרכז)  צ'ינגדאו (8 מרכז)  טיאנג'ין (10 מרכז)  שיאמן (19 מרכז)  דאליאן (21 מרכז)  ליאניונגנג (30 מרכז)  ינגקו (34 מרכז)  |  הפיליפינים הפיליפינים מנילה (37 מרכז)  וייטנאם וייטנאם סייגון (28 מרכז)  תאילנד תאילנד ליים צ'באנג (22 מרכז)  מלזיה מלזיה פורט קלאנג (13 מרכז)  טנג'ונג בליפאס (16 מרכז)  סינגפור סינגפור סינגפור (2 מרכז)  |  אינדונזיה אינדונזיה ג'קרטה (24 מרכז)  סורבאיה (38 מרכז)  קנדה קנדה ונקובר (50 מרכז)  ארצות הברית ארצות הברית לוס אנג'לס (17 מרכז)  לונג ביץ' (18 מרכז)  סיאטל (48 מרכז)  פנמה פנמה בלבואה (43 מרכז) |
הערות שוליים

↑  רק המזרח הרחוק הרוסי, שנמצא בחלקו על שפת האוקיינוס השקט
צרתן

צָרְתָן (גם: צָרְתַנָה, צְרֵרָתָה ו-צְרֵדָתָה) הייתה עיר מקראית בעבר הירדן, ששכנה בסמוך לשפך נחל יבוק לנהר הירדן ובקרבת העיר אדם.
העיר נזכרת לראשונה בתיאור מעבר הירדן בספר יהושע: ”וַיַּעַמְדוּ הַמַּיִם הַיֹּרְדִים מִלְמַעְלָה קָמוּ נֵד אֶחָד הַרְחֵק מְאֹד באדם (מֵאָדָם) הָעִיר אֲשֶׁר מִצַּד צָרְתָן”.
לאחר מכן, העיר נזכרת בסיפור רדיפת גדעון בן יואש אחרי המדיינים: ”וַיָּנָס הַמַּחֲנֶה עַד בֵּית הַשִּׁטָּה צְרֵרָתָה עַד שְׂפַת אָבֵל מְחוֹלָה עַל טַבָּת”.
כמו כן, נזכרת העיר כמקום שבו יצק שלמה המלך את כלי בית המקדש הראשון: ”בְּכִכַּר הַיַּרְדֵּן יְצָקָם הַמֶּלֶךְ בְּמַעֲבֵה הָאֲדָמָה בֵּין סֻכּוֹת וּבֵין צָרְתָן”.
בתיאור מקביל של האירוע בספר דברי הימים נזכרת העיר בצורה "צרדתה": ”בְּכִכַּר הַיַּרְדֵּן יְצָקָם הַמֶּלֶךְ בַּעֲבִי הָאֲדָמָה בֵּין סֻכּוֹת וּבֵין צְרֵדָתָה”.
כמו כן, נזכרת העיר בצורה "צרתנה", בתיאור נפות שלמה המלך: ”בַּעֲנָא בֶּן אֲחִילוּד תַּעְנַךְ וּמְגִדּוֹ וְכָל בֵּית שְׁאָן אֲשֶׁר אֵצֶל צָרְתַנָה מִתַּחַת לְיִזְרְעֶאל מִבֵּית שְׁאָן עַד אָבֵל מְחוֹלָה עַד מֵעֵבֶר לְיָקְמְעָם”.
כמו כן, העיר נזכרת אצל חז"ל בדיון על סיפור חציית הירדן במקום: ”אמר ר' יוחנן אדם קרייה וצרתן קרייה - שנים עשר מיל מזו לזו”.
לעיר הקדומה מספר הצעות זיהוי כיום:
החוקר ויליאם פוקסוול אולברייט הציע לזהות את העיר הקדומה עם "תל צליחאת", כ- 15 ק"מ צפונית לתל דיר עלא (המזוהה עם סוכות המקראית).
החוקר בנימין מזר הציע לזהותה עם "תל אם-חמאד", כשישה ק"מ צפונית מערבית לגשר דאמיה (המזוהה עם אדם המקראית).
החוקר נלסון גליק הציע לזהות את העיר עם "תל א-סעידיה", כ- 18 ק"מ צפונית לגשר דאמיה, ותשעה ק"מ צפונית מערבית ל"תל דיר עלא". זאת, באופן התואם לתיאור חז"ל בדבר המרחק בין אדם וצרתן - 12 מיל.
במדריך ישראל החדש נקראה בקעת צרתן האזור בבקעת הירדן הישראלית  ה'צרה ' בין מחולה לגשר אדם  והנמצא אל מול  הזיהויים האפשריים במזרח הירדן .
הערות שוליים

↑  ספר יהושע, פרק ג', פסוק ט"ז.
↑  ספר שופטים, פרק ז', פסוק כ"ב.
↑  ספר מלכים א', פרק ז', פסוק מ"ו.
↑  ספר דברי הימים ב', פרק ד', פסוק י"ז.
↑  ספר מלכים א', פרק ד', פסוק י"ב.
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת סוטה,  פרק ז', הלכה ה'.
↑  אנציקלופדיה מקראית - אוצר הידיעות על המקרא ותקופתו, הוצאת מוסד ביאליק, כרך ו', 765-768.
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת סוטה,  פרק ז', הלכה ה'.
ערך זה הוא קצרמרבנושא תנ"ך ובנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פנדליס פנדלידיס

| --- | --- |

פָּנְדֶלִֿיס פָּנְדֶלִֿידִיס במהלך הופעה
 לידה:  23 בנובמבר 1983 אֶלִינִיקֿוֹ (אנ'), מחוז אַטִיקָה (אנ'), אתונה, יוון
 פטירה:  18 בפברואר 2016 (בגיל 32) אֶלִינִיקֿוֹ, אתונה, יוון
 מקום קבורה:  Municipal Cemetery of Metamorfosis 
 מוקד פעילות:  יוון 
 תקופת הפעילות:  2012–2016 (כ־4 שנים)
 עיסוק:  כדורגלן.  מפקד שאינו קצין בצי היווני.  זמר, מלחין ופזמונאי.
 זרם:  לאיקו 
 סוגה:  לאיקו, פופ יווני יוון
 שפה מועדפת:  יוונית מודרנית 
 כלי נגינה:  קול, גיטרה
 חברת תקליטים:  Minos EMI (אנ'), המשמשת כשלוחה היוונית של חברת התקליטים הכלל עולמית: "יוניברסל מיוזיק גרופ". דף הפייסבוק הרשמי של חברת התקליטים: "Minos EMI", (ביוונית).
 שיתופי פעולה בולטים:  וַאסִֿילִיס קַארַֿאס (אנ'), דֶסְפִּֿינָה וַאנְדִֿי (אנ'), פָּֿאוֹלָה (אנ') ועוד.
 פרסים והוקרה:  האמן החדש הטוב ביותר (2013), בטקס פרסי המוזיקה היוונית של MAD TV.  הזמר היווני הטוב ביותר (2015), בטקס פרסי המוזיקה היוונית של MAD TV.  הזמר היווני הטוב ביותר (2016), לאחר מותו.
 פרופיל ב-IMDb
 
פָּנְדֶלִֿיס פָּנְדֶלִֿידִיס (ביוונית: Παντελής Παντελίδης;‏ 23 בנובמבר 1983 – 18 בפברואר 2016) היה זמר, מלחין ופזמונאי יווני. רבים משיריו זכו להצלחה רבה ביוטיוב. בהיותו בן 32, נספה בתאונת דרכים.
קורות חייו

פנדלידיס נולד לאַתִ'ינָֿה פַּנְדֶלִֿידוּ ולסְטָֿאוְורוֹס פַּנְדֶלִֿידִיס, וגדל בפרוור נֶאָה אִיוֹנִֿיָה (אנ') השוכן צפונית לאתונה.
החל מגיל 7 שיחק פנדלידיס כדורגל בעמדת החלוץ, והגיע לרמת משחק מקצוענית. בגיל 17 גילו רופאיו כי סבל מקרדיומיופתיה. בעקבות ממצא זה, החליט פנדלידיס לחדול ממשחק פעיל. בהיותו תלמיד מצטיין, עבר פנדלידיס את המבחנים הפאן-הלניים (אנ'), והתקבל לבית הספר הימי למש"קי קבע, שם עבד כמש"ק. לאחר עשר שנות שירות צבאי בצי היווני, החליט לפרוש מצבא יוון, כדי להגשים את חלומו הגדול משחר ילדותו - להיות זמר. זאת - אף על פי שבעת פרישתו מהצבא, היה נטול השכלה וכישורים מוזיקליים, החיוניים לצורך הגשמת מטרה זו. בהיותו אוטודידקט, למד לבדו לנגן בגיטרה, אותה קיבל כמתנה מאביו, בשל הצטיינותו בלימודיו.
פנדלידיס החל לנגן בגיטרה עוד בהיותו בן 11. בגיל 13 החל לכתוב את שיריו הראשונים, ובגיל 14–15 הלחין וניגן אותם בגיטרה. במקביל, עבד בדוכן הימורים מטעם הארגון היווני להימורים בכדורגל (אנ') שהיה בבעלות משפחתו בנֶאָה איוֹנִֿיָה, והמשיך בכך גם לאחר שהתפרסם. נוסף על עבודתו שהייתה בעלת זיקה לכדורגל, אהד פנדלידיס את קבוצת א.א.ק. אתונה. הוא נקשר לבני משפחתו, ובמסגרת ראיון שנערך עמו זמן מה לפני מותו, הודה בקרבתו הרבה לאמו.
קורות חייו > קריירה

במשך כארבע שנים שר פנדלידיס במרכזי בילוי קטנים, בעודו עובד במקביל בצי היווני. כמו כן, הקליט באופן עצמאי הקלטות ביתיות, במסגרתן שר וניגן בגיטרה את שיריו, שאותם כתב קודם לכן. חבריו העלו סרטונים אלו ליוטיוב; באמצעות פלטפורמה זו, רכש פנדלידיס הכרה ופרסום הולכים וגוברים, בחלוף הזמן.
ב-2012, קישר איש העסקים קֿוֹסְטַאס בֶּרְטַֿאקִיס את פנדלידיס עם הזמר וַאסִֿילִיס קַארַֿאס (אנ'), והקריירה של פנדלידיס החלה לנסוק. לאחר פגישה משותפת, חתמו השניים על חוזה הופעות, במסגרתו נקבע כי שני הזמרים ישתפו פעולה עם הזמרת פָּֿאוֹלָה (אנ'), במסגרת סדרת הופעות, אשר כונתה "קַארַֿאס - פָּֿאוֹלָה - פנדלידיס". סדרת הופעות זו עתידה הייתה להיערך באולם "Teatro Music Hall", השוכן באתונה, והמהווה במה עבור בכירי הזמרים היווניים, המקיימים בו לעיתים קרובות הופעות ענק בנוכחות קהל רב. בעקבות מאורע זה, החליט פנדלידיס לפרוש משירותו הצבאי בצי היווני, כדי להגשים את חלומו, אשר החל לרקום זה מכבר עור וגידים. הוא חתם על חוזה עם חברת התקליטים "Minos EMI" (אנ'), במסגרתו הקליט והוציא לאור את אלבום הבכורה שלו, אשר כונה: "לילות אלכוהוליים". אלבום זה ראה אור ב-2012, והגיע למעמד של פלטינה כפולה, בעבור מכירות של[דרושה הבהרה] עותקים. מתוך אלבום זה, נחל השיר "את לא מתאימה (לי), אני אומר לך (זאת)" הצלחה גדולה. סינגלים נוספים אשר נכללו באלבום זה היו: "מישהו מלווה אותי" (או: "אני בדייט"), "בואי נתערב שתחזרי", "האשליה שלי" (או: "אני משלה את עצמי") ו"שיכור על הצוק", אשר נחלו הצלחה בתחנות הרדיו היווניות השונות.
פנדלידיס עצמו הודה, כי טרם כתיבתם של שיריו, קיבל השראה מחוויות וממאורעות שחווה במהלך חייו, או מסיפוריהם של האנשים הקרובים לו. אהבתו לאמו אַתִ'ינָֿה הייתה כה רבה, עד אשר הקדיש עבורה שיר, הנושא את שמה.
פנדלידיס הופיע תמיד בליווי הגיטריסט סְטֶֿלְיוֹס בִּינִיאָֿרִיס, ועם חברו, דימיטריס כוֹרִינֿוֹס, שניגן בטוּבֶּלֶֿקִי (אנ'). ב-31 באוקטובר 2013, יצא לאור אלבומו השני: "קשת שחסרים בה שני צבעים". ב-2014, יצא לאור אלבומו השלישי: "ירח מלא ו (עוד) משהו - שאיפה (חלק ראשון)". ב-2015, יצא לאור אלבומו הרביעי: "ירח מלא ו (עוד) משהו - נשיפה (חלק שני)".
במהלך תקופת פעילותו המוזיקלית הקצרה של פנדלידיס, הוקלטו 48 שירים, כולם פרי עטו, כאשר שישה מהם הקדיש לזמרים אחרים, הנמנים עם בכירי האמנים היווניים של ימינו: פָּֿאוֹלָה (אנ'), יָֿאנִיס פְּלֿוּטַארְכוֹס (אנ'), אֶלֶֿנִי חַאטְזִֿידוּ, אַמָארִילִֿיס ואִירִֿינִי פַּאפַּאדוֹפּֿוּלוּ.
סדרה של שישה שירים שכתב והלחין פנדלידיס - ראו אור לאחר מותו. חמישה מהם, אשר בוצעו על ידו, הוקלטו טרם מותו, ושיר אחד בוצע על ידי אַמָארִילִֿיס.
ארבעה חודשים לאחר מותו, ראה אור השיר הראשון: "אני זוכר". עשרה חודשים מאוחר יותר, ראה אור השיר השני בסדרה: "הזדמנות אחת נוספת". ב-18 בפברואר 2017, ביום השנה הראשון למותו, ראה אור השיר השלישי בסדרה: "ספינות על קרקעית הים", אשר קבע שיא צפיות חדש, בגרסתו היוונית של יוטיוב - עבור שיר פאן-הלני כלשהו: לאחר יום אחד בלבד מרגע פרסומו באתר, צבר השיר למעלה ממיליון צפיות. מספר חודשים לאחר מכן, ב-27 באוקטובר, ראה אור השיר הרביעי בסדרה: "אני אחיה", אשר נכתב והולחן על ידי פנדלידיס, ובוצע על ידי "אַמָארִילִֿיס". ב-1 בדצמבר, ראה אור השיר החמישי בסדרה: "שמרי על עצמך". ב-25 במאי 2018, ראה אור השיר השישי והאחרון בסדרת השירים: "שוב ושוב".