stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סקלרודרמה
טיפול

אין טיפול ישיר במחלה עצמה אלא בסימפטומים שלה. כך למשל, חולים הסובלים מתופעת ריינו יטופלו בתרופות שמטרתן להגדיל את זרימת הדם לאצבעות – לרבות ניפדיפין, דיליטאזם וכו'. 
פיברוזיס של העור מטופל בחומרים כגון d-penicillamine, קולכיצין, PUVA, רלקסין וציקלוספורין. 
בכליות – מטפלים ביתר לחץ דם, כגון מעכבי ACE ו-ARB. 
ביתר לחץ דם ריאתי – ניתן חמצן ונוגדי קרישה, ומנסים להרחיב את כלי הדם בתכשירים שונים. 
מאחר שסקלרודרמה היא מחלה אוטואימונית, חלק מהתרופות הן תרופות מדכאות מערכת חיסון עצמית כגון מתוטרקסט, ציקלופוספמיד, אזתיופרין ומיקופנולט.
לקריאה נוספת

ויקירפואה
הערות שוליים

1 2  ברק פרצוב, סקלרודרמה: מסימנים באצבעות עד להשתלת ריאות, באתר מרכז רפואי רבין  בילינסון השרון
↑  תנועתיות הושט - הפרעה (Esophageal motility Disorder), באתר גסטרומד, ‏2022-04-07
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563224505171  BnF: cb122613096 (data)  LCCN: sh85118731  NDL: 00567132  NKC: ph125587 
ידיים של חולה סקלרודרמה עם טלנגיאקטזיות מפושטות וכיבים מוגלתיים בקצות האצבעות
אופירה אסייג

| --- | --- |

 לידה:  6 באוקטובר 1973 (בת 51) דימונה, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מעסיק:  ONE רדיו תל אביב
 סוג כתב:  שדרנית רדיו ומנחת טלוויזיה
 תחום סיקור:  ספורט
 בן זוג:  גילי מנקין (2008-2024)  קשת 12
 
אופירה אסייג (נולדה ב-6 באוקטובר 1973) היא מגישת רדיו, מנחת טלוויזיה, עיתונאית, וכתבת ספורט ישראלית. שימשה בעבר גם כמגישת תוכניות ספורט בטלוויזיה.
ביוגרפיה

אופירה אסייג נולדה ביומה הראשון של מלחמת יום הכיפורים וגדלה בדימונה. היא רביעית בין שישה אחים ואחיות להורים שעלו ממרוקו. למדה בבית ספר הממלכתי-דתי "אפלמן". לאחר שירותה הצבאי עבדה במספרה, ולאחר מכן עבדה במשרד הרישוי בבאר שבע.
אסייג החלה את הקריירה שלה בשידורי ספורט כשדרנית קווים ברשות השידור, שם עבדה בין השנים 1996–2002, בעיקר בתוכנית הרדיו "שירים ושערים" ושידורי טלוויזיה של משחקי כדורגל וכדורסל. באוקטובר 2002 החלה לעבוד גם בשידורי הספורט של ערוץ 2. היא ביקשה מרשות השידור להמשיך לעבוד במקביל, אך סורבה. היא תבעה את רשות השידור בבית הדין לעבודה והפסידה, מאחר שנקבע כי עבדה כפרילנסרית ולא היו לה יחסי עובד-מעביד עם הרשות. בערוץ 2 הגישה, בין השאר, את פינת הספורט בתוכנית הבוקר "קפה טלעד" של ירדנה ארזי ודב גילהר.
בשנת 2000 הצטרפה אסייג לאתר הספורט ONE ככתבת מבזקים ואחראית על מדור "גליצ'ים", העוסק ברכילות ספורט. עד מהרה הפכה לרכזת הכתבים ואחר כך מנהלת התוכן של האתר. תפקיד אותו היא ממלאת מאז.
בתחילת 2004 יצרה והגישה את הסרט התיעודי "ההחמצה הגדולה", על שחקן הכדורגל שהורשע בפלילים פליקס חלפון.
בשנת 2006 גייס איש העסקים ארקדי גאידמק את אסייג כמנהלת מחלקת הספורט ומגישה בתחנת הרדיו רדיו 99. אסייג החלה להגיש תוכנית יחד עם אייל ברקוביץ'. בנוסף החלה להגיש תוכנית בערוץ הטלוויזיה של קבוצת בית"ר ירושלים (שגם הייתה בבעלות גאידמק) והפיקה סרט תיעודי על הקבוצה. אחרי כשנתיים רדיו 99 נקלע לקשיים כלכליים ונמכר ל"רדיו ללא הפסקה". ב"רדיו ללא הפסקה" המשיכה להגיש את תוכנית הרדיו יחד עם ברקוביץ'. באוגוסט 2010 עזבו השניים, עקב חילוקי דעות עם הנהלת התחנה.
בפברואר 2010, יצרה והגישה סרט תיעודי על מוני פנאן, ששודר בערוץ 2.
ביוני 2011 החלה להגיש תוכנית יחד עם ברקוביץ' ב"רדיו תל אביב". בהמשך החלה התוכנית להיות משודרת בסינדיקציה ארצית מורחבת גם בתחנות גלי ישראל, רדיו דרום, רדיו חיפה רדיו ירושלים ועוד.
בפברואר 2015 זכתה בתביעת לשון הרע שהגישה נגד העיתונאים שלמה מן, עודד קרמר ורביב שכטר, ונפסק שקרמר ושכטר יחדיו ישלמו לה פיצוי של 30 אלף ש"ח בתוספת 10,000 ש"ח הוצאות משפט, ומן ישלם פיצוי של 75 אלף ש"ח בתוספת 15 אלף ש"ח הוצאות. בעקבות תביעת דיבה שהוגשה נגדה ונגד אייל ברקוביץ' נפסק שעל השניים לפצות בעשרות אלפי ש"ח שני שופטי כדורגל בליגת הנוער עקב ביזויים בשידור חי ברדיו.
ב-2016 הצטרפה לפאנל השופטים של העונה הרביעית של התוכנית אייל גולן קורא לך.
בנובמבר 2017 החלה להגיש יחד עם אייל ברקוביץ' תוכנית טלוויזיה שבועית בימי שישי, "אופירה וברקוביץ'", בערוץ קשת 12. במהלך מונדיאל 2018 הנחתה יחד עם ברקוביץ' את התוכנית "לילה חם" באותו ערוץ, בימי ראשון עד חמישי.
משנת 2018 משמשת כפרזנטורית של רשת הסופרמרקטים "מחסני השוק".
בשנת 2019 השתתפה בספיישל VIP של התוכנית בישול ״מאסטר שף״ והגיעה למקום השני.
בשנת 2020 החלה לשמש כשופטת בתוכנית הריאליטי "הזמר במסכה" בערוץ קשת 12.
בשנת 2021 השתתפה במסע פרסום של בנק הפועלים.
בדצמבר 2023 התוכנית שלה ושל ברקוביץ אופירה וברקוביץ הגיעה לסיומה לאחר מחלוקת בין השניים.
מ-22 במרץ 2024 היא מגישה תוכנית עם חיים לוינסון בקשת 12 ביום שישי ב-18:00 בערב.
חיים אישיים

אסייג הייתה נשואה לגילי מנקין, מבעלי אתר וערוץ ONE, הם הכירו כשאסייג שימשה כעורכת התוכן של האתר, ונישאו בשנת 2008, ולהם שלושה ילדים. ב-2018 נפרדו, וב-2019 חזרו לחיות ביחד. ב-2024 השניים התגרשו.
בריאיון למגזין את בספטמבר 2020 אמרה אסייג: "היום אני לא מאמינה במוסד הנישואים, זה מיותר להתחתן, ואם להתחתן אז אזרחי, לא ברבנות. אדם שכל חייו ישב בכולל והוא יגיד לי מה לעשות? אני מקווה שהבת שלי לא תתחתן ברבנות".
אסייג מתגוררת ברמת אביב שבתל אביב.
הערות שוליים

↑  גל ניסים, ‏ביהמ"ש: אופירה אסייג העדיפה את ערוץ 2 ולא פוטרה, באתר גלובס, 17 באוקטובר 2004
↑  מעיין כהן, ‏"בחורה לא מעניינת כי היא יפה, אלא כי יצאה עם אריק בנאדו", באתר גלובס, 14 במאי 2007
1 2  אמיר זוהר, מלכה, נשמה, כפרה, באתר הארץ, 30 באוקטובר 2007
↑  יפעת הללי אברהם, ‏אופירה אסייג תמשיך לנהל את אתר ONE, באתר ‏מאקו‏, 3 באוקטובר 2018
↑  אביבה קרול, ‏"ההחמצה הגדולה" - הפקה ראשונה של ONE, באתר גלובס, 7 באפריל 2004
נועם יורן, הישג עיתונאי בספק, באתר הארץ, 15 באפריל 2004
↑  נימני מצטרף, באתר הארץ, 12 באפריל 2007
↑  אופיר בר-זהר, גאידמק שילם - העיתונאים לקחו, באתר הארץ, 7 בדצמבר 2008
↑  לי-אור אברבך, ‏רדיו ללא הפסקה: פיטרנו את אופירה אסייג, ברקוביץ' ורביבו, באתר גלובס, 29 באוגוסט 2010
↑  לי-אור אברבך, ‏סרטה של אופירה אסייג על מוני פנאן הניב רייטינג של 20.4%, באתר גלובס, 3 בפברואר 2010
↑  רועי ברק, ‏אופירה אסייג ואייל ברקוביץ' עוברים לרדיו ת"א, באתר גלובס, 5 ביוני 2011
↑  מערכת גלובספורט, ‏אופירה אסייג ואייל ברקוביץ' מנצחים את מאיר איינשטיין ורון קופמן, באתר גלובס, 16 בינואר 2012
↑  מערכת גלובספורט, ‏אופירה אסייג ואיל ברקוביץ' - מעכשיו גם ברדיו ירושלים, באתר גלובס, 13 בדצמבר 2011
↑  אורן פרסיקו, פגיעה מצטברת ומועצמת, באתר העין השביעית, 23 בפברואר 2015
↑  אורן פרסיקו, הפסקת מים, באתר העין השביעית, 25 בפברואר 2015
↑   ניב הדס, אופירה אסייג לא מסתפקת בספורט ויוצאת לכבוש גם את עולם המוזיקה הישראלית, באתר הארץ, 22 בספטמבר 2016
↑   ניר גונטז', מבחינה עיתונאית ערכה של "אופירה וברקו" שואף לאפס, באתר הארץ, 11 באוקטובר 2020
↑   אריאנה מלמד, חשבתם שנפטרתם מהטורטלים? קבלו את אופירה וברקו, באתר הארץ, 14 ביוני 2018
↑  ענת ביין-לובוביץ', ‏מסתמן: תקציב הפרסום של רמי לוי, בהיקף של 12 מיליון שקל, יטופל במקאן ת"א, באתר גלובס, 27 במרץ 2018
↑  עקף את אופירה אסייג: זה הזוכה של מאסטר שף VIP, באתר "סרוגים", 17 בנובמבר 2019
↑   רוגל אלפר, "הזמר במסכה" מצפה מהקהל שלה לעמדה רגשית של חיות שצריכות מענה לקריז, באתר הארץ, 26 באוקטובר 2021
↑  ענת ביין-לובוביץ', ‏גם כשהשיח ברשתות רחב, לפעמים מרוב פרזנטורים לא רואים את המותג, באתר גלובס, 14 בדצמבר 2021
↑  גיל משעלי‏, אופירה אסייג נשואה, באתר וואלה, 1 ביולי 2008
↑  סלבס, ‏אופירה אסייג וגילי מנקין נפרדים, באתר ‏מאקו‏, 18 בספטמבר 2018
↑  יוני פרוים, קאמבק? אופירה והפרוד בדרך לחופשה עם הילדים במיאמי, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 12 באפריל 2018
↑  יוסי דלאל, הבוקר: אופירה אסייג התגרשה, באתר www.israelhayom.co.il
↑  הדס בשן, אופירה אסייג: "מי שלא דואג לעצמו לא יכול לחיות בישראל", באתר "את", 6 בספטמבר 2020
סיקורסקי UH-60 בלאק הוק

| --- | --- |

מסוק בלאק הוק ("ינשוף") של חיל האוויר הישראלי
 מאפיינים כלליים
 סוג:  תעופה צבאית 
 יצרן:  סיקורסקי 
 תקופת שירות:  1979–הווה (כ־46 שנים) 
 יחידות שיוצרו:  4,000 
 משתמש ראשי:  חיל האוויר האמריקאי   הצי האמריקאי
 משתמשים משניים:  ראו מפעילות
 תרשים
 
 
UH-60 בלאק הוק (באנגלית: UH-60 Black Hawk; בחיל האוויר הישראלי: "ינשוף") הוא מסוק סער בינוני מתוצרת חברת סיקורסקי האמריקנית. נמצא בשירות צבאות רבים, ומשמש כמסוק הסער העיקרי של צבא ארצות הברית. המסוק נכנס לשירות בחיל האוויר הישראלי בשנת 1994.
בלאק הוק מדגם UH-60 בטיסה מעל אפגניסטן
פיתוח

כבר ב-1971, עוד לפני תום מלחמת וייטנאם, הוציא הצבא האמריקאי מכרז להספקת מסוק תובלה טקטי, שבו ניתן דגש רב על כושר השרידות והנשיאה שלו.
המסוק פותח משנת 1972, בהתאם לדרישה של הצבא האמריקני למסוק סער מתקדם שיחליף את הבל 205, בעקבות מלחמת וייטנאם. אב הטיפוס הראשון (YUH-60) טס באוקטובר 1974, והתמודד מול אב טיפוס של חברת בואינג (YUH-61). הבלאק הוק (UH-60A) נבחר ונכנס לשירות בשנת 1979. תקופה קצרה לאחר מכן, החל הפיתוח של דגמים שונים של המסוק המיועדים למשימות ייחודיות, כמו גם גרסאות ימיות.
הבלאק הוק הוא בעל קיבולת גדולה, המאפשרת נשיאה של עד 14 לוחמים על ציודם כאשר מורכבים כיסאות, ויותר לוחמים בתצורה חלקה (ללא כיסאות). לבלאק הוק דלתות החלקה בשני צידיו, המאפשרות טעינה ופריקה מהירה של חיילים בשדה הקרב. בתצורות שונות, תא המטען מאפשר שימוש כאמבולנס מעופף וכן למטרות אספקה או ביון.
מבנה המסוק מקנה לו שרידות גבוהה בשדה הקרב. להבי הרוטור הראשי עמידים בפני פגיעת קליעים בקוטר של עד 23 מ"מ, מערכות ההנעה שמישות לפרק זמן של עד 30 דקות לאחר אובדן כל השמן, מערכת טורבינות כפולה, מכלי דלק עמידים בפני התרסקות ומושבי טייס וטייס משנה חסיני כדורים.
מסוף שנות השמונים יוצר דגם משופר (UH-60L), עם מנועים חדשים. הדגם החדש ביותר UH-60M נכנס לשירות ב-2008.
דגמים עיקריים

במהלך השנים יוצרו דגמים רבים ושונים של מסוק ה-UH-60. את הדגם הבסיסי של המסוק, המשרת בחיל האוויר האמריקני, ניתן לצייד בכנפיים קצרות המכונות: "ESSS (External Stores Support System)" ומאפשרות תליית אמצעים חיצוניים ובידוני דלק (מכלי דלק חיצוניים ונתיקים).
הדגמים השונים של המסוק מצוידים בהתאם למשימות אשר אותן הם מיועדים למלא:
UH-60 Black Hawk - הדגם הבסיסי של חיל-האוויר האמריקני. דגם זה מופעל בידי צוות של 4 אנשי צוות אוויר ומסוגל לשאת 14 לוחמים עם התקנת כיסאות, ויותר בתצורה חלקה (ללא כיסאות). הוא מצויד במנועי T-700-GE-701.
UH-60A - הדגם הישן ביותר (יצורו החל ב-1979) ועבר לא מעט שדרוגים. הוצא משימוש בארצות הברית.
UH-60L - הדגם הפעיל בעיקר בצבא ארצות הברית.
HH/MH-60G Pave Hawk - דגם לחילוץ, הצלה ומבצעים מיוחדים של חיל האוויר האמריקאי.
SH-60 Sea Hawk - דגם ימי (קיימות תתי-גרסאות של דגם זה), בשירות חיל הים האמריקאי מאז שנת 1983.
UH-60Q Medevac - דגם מיוחד עם ציוד רפואי לחילוץ ופינוי פצועים.
MH-60K - דגם המשרת בצבא ארצות הברית. בעל יכולת חדירה בגובה נמוך בכל מזג אוויר ועמידות גבוהה.
HH-60J Jay Hawk - דגם מיוחד עבור משמר החופים האמריקאי מאז שנת 1999.
S-70A Fire Hawk - דגם מיוחד לכיבוי שריפות.
VH-60N - דגם מיוחד לתובלת אח"מים.
UH-60M - דגם שנכנס לשירות ב-2007, בעל מנוע, מערכות ויכולות משופרים.
CH-60 (נייט הוק) - בשירות חיל הים האמריקני וחיל הנחתים האמריקני.
S-70 - גרסת הייצוא של ה-UH-60L.
MH-60 Black Hawk stealth helicopter - דגם משודרג וסודי שהשתתף במבצע חנית נפטון לחיסול אוסאמה בן לאדן ב-2 במאי 2011 בפקיסטן. אחד משני המסוקים מדגם זה שהשתתפו במבצע, נפגע בזמן הנחיתה ולוחמי "אריות הים" פוצצו אותו על מנת שלא ייפול בידי זרים. על פי הערכות, שלא אושרו על ידי ארצות הברית, דגם מיוחד זה שונה כדי להקנות לו חתימת רעש נמוכה במיוחד ומאפיינים חמקניים. בין השינויים המדוברים, המוסיפים ככל הנראה כמה מאות קילוגרמים למשקלו של המסוק, ניתן למנות הוספת פאנלים מיוחדים ליישור הזוויות בשוליים וציפוי מיוחד. שינוי נוסף הוא מבנה רוטור הזנב, אשר נמצא על ידי המקומיים באתר הפיצוץ ומציג עיצוב ייחודי, המרמז על חתימת רעש נמוכה ועל עיצובו החמקני של המסוק. על פי דיווחים בתקשורת, פקיסטן מכרה את שרידי המסוק לסין.
מנוע > משפחת מנועי T700/CT7

את המנועים ממשפחת מנועי ה-T700/CT7 ניתן למצוא כיום בלמעלה מ-21 כלי טיס שונים, בעלי כנף קבועה או רוטור, אצל יותר מ-150 לקוחות ב-61 מדינות, והיא נחשבת למשפחת המנועים המתקדמת מסוגה.
הדגם הבסיסי של המנוע, T700/CT7, פותח במקור עבור מסוקי הבלאק הוק UH-60A של חיל-האוויר האמריקני, תוך יישום לקחים שנלמדו מהפעלת מסוקים במלחמת וייטנאם. הדרישות העיקריות שהוצגו בפני צוות המתכננים כללו עמידות, בטיחות ופעולה אמינה בתנאים סביבתיים קשים בתחזוקה מינימלית.
בתקופה מאוחרת יותר, בחר צבא ארצות הברית להשתמש בדגמים מתקדמים של מנועים ממשפחה זו (701 ו-701C) למסוקים מתקדמים כמו האפאצ'י וה-UH-60L.
מנוע > משפחת מנועי T700-701C

בשונה ממנועי T700, מנועי T701 מצוידים במערכת בקרה דיגיטלית חדשה הנקראת DECU (Digital Electronic Control Unit) במקום במערכת ה-ECU (Electronic Control Unit) המיושנת. מערכת זו שולטת בתפקוד המנוע השונה.
בנוסף, מנועי T701 מסוגלים לספק 1900 כ"ס, בניגוד ל-T700 שמספקים 1500 כ"ס.
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הינשוף בשירות חיל-האוויר הישראלי > טייסות בלאק הוק בחיל-האוויר

טייסת 124, "טייסת החרב המתהפכת", פועלת מבסיס חיל-האוויר בפלמחים.
בשנת 1994 הייתה טייסת 124 לטייסת הראשונה בחיל-האוויר שמפעילה מסוקי ינשוף-1 (בלאק הוק, UH-60A). ביחד עם מסוקי הינשוף-1, הפעילה הטייסת את מסוקי הבל 212 הישנים.
ביולי 1998 קיבלה הטייסת 15 מסוקי S-70A-50, שנקראים בחיל-האוויר הישראלי ינשוף-2. עם קבלת המסוקים הועברו מסוקי הבל-212 לטייסות אחרות והטייסת הפעילה את 15 מסוקי הינשוף-2 לצד 10 מסוקי הינשוף-1.
במלחמת לבנון השנייה פעלה הטייסת לחילוץ פצועים ופינוי נפגעים וזכתה על כך לצל"ש יחידתי.
טייסת 123, "טייסת ציפורי המדבר", פועלת מבסיס חיל-האוויר בפלמחים (בח"א 30). בעבר נקראה הטייסת "טייסת הבלים הדרומית".
ב-8 באוגוסט 2002 נפתחה באופן רשמי הטייסת, לאחר קליטת 5 מסוקי הינשוף הראשונים. במלחמת לבנון השנייה פעלה הטייסת לחילוץ פצועים ופינוי נפגעים וזכתה על כך לצל"ש יחידתי.
בשנת 2015 נבחר דגם הסי-הוק להחליף את מסוק עטלף אשר נמצא בשירות טייסת 193.
הינשוף בשירות חיל-האוויר הישראלי > סכימות הצביעה של המסוקים בטייסות השונות

בקיץ 2000 חשף חיל-האוויר הישראלי סכימת צביעה חדשה למסוקי הינשוף-1. מספר מסוקי ינשוף-1, כמו גם מספר מסוקי AH-64 אפאצ'י, נצבעו בסכימה החדשה. צבעים אלו נועדו להקשות על זיהוי המסוק, הצבוע כולו בשחור במקור, במהלך פעילות בשעות היום. שתי טייסות (טייסת 123 וטייסת 124) מפעילות מסוקי ינשוף הצבועים בצבעי הסוואה (ב־2 גוני חום בהיר), כאשר הבחירה בהפעלת המסוקים היא בהתאם לאופי המשימה.
עד סוף שנת 2011 נצבעו כל מסוקי הינשוף בשתי הטייסות בצבעי ההסוואה החומים.
הינשוף בשירות חיל-האוויר הישראלי > דגמי הינשוף בחיל-האוויר הישראלי > ינשוף 1

ב-1994 נקלטו מסוקי UH-60A מעודפי צבא ארצות הברית. בצה"ל מסוקים אלו נקראים ינשוף-1.
יחידת האחזקה האווירית של חיל-האוויר פועלת במהלך השנים להתאים ככל שניתן את מפרט חליפת ה-UH-60A לנתוני
ה-UH-60L שנרכשו מאוחר יותר ולעדכן את כל הינשופים במערכות ייחודיות על פי דרישות חיל האוויר.
מסוקי הינשוף 1 של חיל-האוויר היו צבועים בצבע שחור עד 2011.
הינשוף בשירות חיל-האוויר הישראלי > דגמי הינשוף בחיל-האוויר הישראלי > ינשוף 2

ב-1998 נקלטו מסוקי UH-60L S70A-50 שנרכשו ישירות מסיקורסקי (המטוסים נרכשו בשנת 1997). בצה"ל מסוקים אלו נקראים ינשוף-2.
מסוקי UH-60L מצוידים במנועים בעלי הספק הגבוה ב-24% מאשר המנועים שבהם מצוידים מסוקי ה-UH-60A (ינשוף 1). פרט לכך מסוקים אלו הם בעלי ממסר ומערכות אוויוניקה שונות מאלו שהיו בדגמים הישנים וכן שיפורים פנימיים, יכולת תדלוק אווירי, נשיאת מכלי דלק נתיקים או טילי נ"ט. 15 ממסוקי הינשוף 2 עברו השבחה במסגרת פרויקט "ינשוף משופר" שהחל בשנת 1999.
מסוקי הינשוף-2 של חיל-האוויר צבועים בצבע שחור.
הינשוף בשירות חיל-האוויר הישראלי > דגמי הינשוף בחיל-האוויר הישראלי > ינשוף 3

בשנת 2000 נחתמה עסקת רכש נוספת בין חיל-האוויר הישראלי וחברת סיקורסקי האמריקנית. ראשוני הינשופים אשר סופקו לחיל האוויר במסגרת עסקה זו הגיעו לבסיס נבטים, בבטנם של מטוסי גלקסי אמריקניים בחודשים יולי-אוגוסט 2002. המסוקים הם מדגם לימה UH-60L, ונרכשו ישירות מסיקורסקי, ונקראים ינשוף-3.
במהלך טקס קליטת המסוקים, שהתקיים בבסיס חיל-האוויר בחצרים, בח"א 6, נפתחה מחדש טייסת 123 ("טייסת צפורי המדבר").
מסוקי ינשוף 3 מאפשרים התקנה של מכלי דלק נתיקים עיליים, וצבועים בצבעי הסוואה מדבריים.
הינשוף בשירות חיל-האוויר הישראלי > דגמי הינשוף בחיל-האוויר הישראלי > הבדלים ויזואליים בין הדגמים

ניתן להבחין בין ינשוף 1 לבין ינשופים מדגמי 2 ו-3 על פי מבנה חלון הטייס. בינשוף 1, ניתן להבחין בחלון הזזה מלבני בעוד שבינשוף 2 ו-3 ישנם פתחי אוורור עגולים.
ינשוף 1 אינו נושא מכלי דלק נתיקים, בעוד שחלק מינשופי דגם 2 ו-3 נושאים מכלי דלק נתיקים עיליים, התלויים על כנפונים מעל דלתות תא הנוסעים.
הינשוף בשירות חיל-האוויר הישראלי > השבחה

באוקטובר 1999 דיווח חיל-האוויר על ביצוע עבודות באב-טיפוס ראשון של מסוק ינשוף-2 משופר, בעל יכולת תדלוק אווירי וטווח טיסה מוגדל. העבודות התבצעו ביחידת האחזקה האווירית של חיל-האוויר ועל-פי התוכנית, השלמת העבודה על המסוק הייתה מתוכננת לסוף השנה (כתוצאה מכך, המסוק היה אמור להיות מוכרז כמבצעי עד סוף השנה). המסוק המושבח כונה ינשוף משופר.
התקנת השיפורים השונים החלה בתחילת 1999. במסוק הותקנו, בין השאר, מערכת לתדלוק אווירי, הדומה לזו הקיימת במסוקי היסעור מאותה התקופה, ומינשאים מיוחדים למכלי דלק נתיקים (ETS). המינשאים, המצויים בצידי המסוק, מותקנים בזווית מיוחדת, המאפשרת יציאה וכניסה מהירה של לוחמים, תפעול נוח של מנוף ההצלה וירי במקלע מאג.
השיפורים התבצעו ב-15 מסוקי הבלאק הוק מסוג UH-60L (ינשוף-2), שנרכשו מארצות הברית ב-1997. במהלך שנת 2000 הותקנו המערכות במרבית המסוקים.
אב-הטיפוס של הינשוף המשופר הגיע לטווח של מסוקי היסעור, והיווה קפיצת מדרגה מבחינה מבצעית. השיפורים הפכו את הבלאק הוק למסוק מהשורה הראשונה של מסוקי החילוץ בתקופת ביצוע השדרוג. השדרוג של כל מסוקי הינשוף בחיל הסתיים בשנת 2005.
מסוקי ה-UH-60A עברו אף הם שדרוג שכלל התקנה של מערכות קשר חדשות, מערכות לוחמה אלקטרונית, מערכת ניווט, מערכת תצוגה לילית ומערכות חילוץ.
הינשוף בשירות חיל-האוויר הישראלי > נקודות ציון ואבני דרך בשירותו המבצעי של המסוק בחיל-האוויר > תאריכים חשובים

23 במרץ 1998 - מסירת המסוק החדש הראשון, מספר 912, לידי חיל-האוויר הישראלי, במפעלי חברת סיקורסקי שבקונטיקט, ארצות הברית.
27 במאי 1998 - הגעת חמישה מסוקים ראשונים לישראל (המסוקים הגיעו לנתב"ג בתוך מטוס גלאקסי C-5 של חיל-האוויר האמריקני) במסגרת עסקת הרכש הראשונה (לא כולל המסוקים שנתקבלו במתנה).
1999 - במסגרת תוכנית ההשבחה "ינשוף משופר", מותקן מוט תדלוק אווירי והתקנים לנשיאת מכלי דלק נתיקים ב-15 מסוקי ינשוף-2.
מרץ 2000 - ביצוע תדלוק אווירי ראשון במסוקי ינשוף-2 ("ינשוף משופר") ביחידת הניסויים של חיל-האוויר.
מאי 2000 - העברת מסוקי ינשוף-2 לטורקיה, תוך שימוש ביכולות התדלוק האווירי.
8 באוגוסט 2002 - פתיחת טייסת 123, "ציפורי המדבר" כטייסת ינשוף שנייה בחיל-האוויר הישראלי.
7 בספטמבר 2003 - חילוץ ימי ראשון של ינשוף בארץ (טייסת 123, "ציפורי המדבר").
31 ביולי 2005 - תיעוד ראשון של נחיתת מסוק ינשוף על גג המנחת של המטה הכללי שבקרייה.
15 יולי 2015 - מעבר טייסת 123 מבסיס חצרים אל בסיס פלמחים.
11 בספטמבר 2024 - תאונה קטלנית ראשונה של מסוק ינשוף בישראל.
הינשוף בשירות חיל-האוויר הישראלי > נקודות ציון ואבני דרך בשירותו המבצעי של המסוק בחיל-האוויר > מבצע "ענבי זעם"

מבצע ענבי זעם, שהחל ב-11 באפריל 1996, היה טבילת-האש המבצעית הראשונה של מסוקי הבלאק הוק, כמעט שנתיים לאחר קליטתם בחיל. המסוקים ביצעו בהצלחה משימות רבות בזמן המבצע, חלקם בתנאי לילה ובמזג-אוויר קשה.
הינשוף בשירות חיל-האוויר הישראלי > נקודות ציון ואבני דרך בשירותו המבצעי של המסוק בחיל-האוויר > הובלת האפיפיור יוחנן פאולוס השני

במרץ 2000, שלושה מסוקי בלאק הוק שירתו את פמלייתו של האפיפיור יוחנן פאולוס השני בביקורו בארץ. אחד המסוקים הוביל את האפיפיור עצמו, מסוק שני הוביל ציוד רפואי ומסוק שלישי היווה גיבוי לשניים האחרים. במסגרת ההכנות לביקור, עבר אחד המסוקים שינוי שכלל את הסרת חלק מהמושבים, ריפוד המושבים שנותרו והנחת שטיח מקיר-לקיר בתא הנוסעים. במהלך הביקור הטיס את האפיפיור מפקד הטייסת.
הינשוף בשירות חיל-האוויר הישראלי > נקודות ציון ואבני דרך בשירותו המבצעי של המסוק בחיל-האוויר > החילוץ הימי הראשון של מסוק ינשוף בארץ

ביום ראשון, 7 בספטמבר 2003, ביצע צוות חילוץ של יחידת 669 את החילוץ הימי הראשון של מסוקי הינשוף בארץ, בעזרת מסוק ינשוף של טייסת 124. חילוצו של אחד הנוסעים של אוניית הפאר "קליפסו", התבצע במרחק של כ-40 מייל מחיפה.
הינשוף בשירות חיל-האוויר הישראלי > נקודות ציון ואבני דרך בשירותו המבצעי של המסוק בחיל-האוויר > התאונה הקטלנית במלחמת ״חרבות ברזל״

בליל יום רביעי, 11 בספטמבר 2024, במסגרת מלחמת חרבות ברזל מסוק ינשוף ועליו צוות חילוץ של יחידת 669 הגיע לנחיתה במגנן באזור ציר פילדלפי והתרסק, ככל הידוע בעקבות תקלה טכנית. בתאונה נהרגו שני לוחמים ונפצעו שמונה חיילים נוספים. זו התאונה הקטלנית הראשונה של מסוק ינשוף מאז כניסתו לשירות בחיל האוויר.
נתונים כלליים

הנתונים מתייחסים לדגמים המופעלים על ידי חיל-האוויר הישראלי:
יצרן: סיקורסקי, ארצות הברית
אורך: 15.26 מטר
גובה: 5.13 מטר
משקל: ריק: 5,700 ק"ג, מלא: 10,000 ק"ג
קוטר הרוטור הראשי: 16.23 מטר
הנעה: שני מנועים מתוצרת ג'נרל אלקטריק (GE-T700-701), בעלי הספק של 1,560 כ"ס כל אחד.
מהירות מרבית: 357 קמ"ש
טווח טיסה (ללא מכלי דלק חיצוניים): 468 ק"מ
סייג רום: 5.8 ק"מ
חימוש כללי: שני מקלעים בינוניים (בקוטר 7.62 מ"מ) או כבדים (בקוטר 0.5 אינץ')
אנשי צוות: שלושה או ארבעה
תכולה: 22 חיילים
מחיר: 6 עד 10 מיליון דולר
תאונות

ב-29 ביוני 1992 - מסוק בלאק הוק של צבא אוסטרליה התרסק ליד אוקיי (אנ') בקווינסלנד. 2 נהרגו.
ב-14 באפריל 1994 הפילו מטוסי F-15 של חיל האוויר האמריקני שני מסוקי בלאק הוק של צבא ארצות הברית בצפון עיראק. 26 נוסעים ואנשי צוות נספו.
ב-12 ביוני 1996 התנגשו שני מסוקי בלאק הוק של צבא אוסטרליה זה בזה והתרסקו. באסון נספו 18 בני אדם, 15 מהם אנשי SASR (אנ').
ב-10 במרץ 2015 התרסק בלאק הוק של חיל האוויר האמריקאי בסמוך לבסיס אגלין (אנ') מול חופי הפנהנדל של פלורידה (אנ') ("ידית המחבת", כינוי של אזור בפלורידה על שם צורתו הגאוגרפית). כל 11 הלוחמים שהיו על סיפון המסוק נהרגו.
ב-5 בדצמבר 2019 התרסק מסוק בלאק הוק של המשמר הלאומי במינסוטה. 3 אנשי הצוות נהרגו.
ב-2 בינואר 2020 התרסק מסוק בלאק הוק של צבא טאיוואן. רמטכ"ל צבא טאיוואן שן יימינג ושבעה קצינים נוספים נהרגו.
ב-12 בנובמבר 2020 התרסק בסיני מסוק בלאק הוק של כוח המשקיפים הרב-לאומי ושמונה מנוסעיו נהרגו.
ב-11 בספטמבר 2024 התרסק ברפיח מסוק בלאק הוק של חיל האוויר הישראלי, שני לוחמים נהרגו ושמונה נפצעו.
ב-29 בינואר באסון האווירי מעל נהר הפוטומק, התנגש מסוק בלאק-הוק של צבא ארצות הברית במטוס נוסעים מדגם בומברדייה CRJ-701ER, טיסה מספר 5342 של אמריקן איגל מויצ'יטה, קנזס, באסון ניספו 67 בני אדם, על סיפון המטוס היו בין היתר 15 מחברי נבחרת ארצות הברית לאליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח 2025.
מפעילות

ארצות הברית ארצות הברית
ישראל ישראל
מקסיקו מקסיקו
ארגנטינה ארגנטינה
קולומביה קולומביה - יותר מ-90 מסוקים נמצאים בשירות.
ברזיל ברזיל
אוסטריה אוסטריה - 9 מסוקים נמצאים בשירות.
טורקיה טורקיה - 126 מסוקים נמצאים בשירות.
אוסטרליה אוסטרליה
הרפובליקה העממית של סין סין
יפן יפן
הפיליפינים הפיליפינים
מלזיה מלזיה
קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית
טאיוואן טאיוואן
בחריין בחריין
ברוניי ברוניי
מצרים מצרים
ירדן ירדן
צ'ילה צ'ילה
ערב הסעודית ערב הסעודית
אפגניסטן אפגניסטן - שני מסוקים ראשונים נקלטו בחיל האוויר האפגני באוקטובר 2017
הערות שוליים

↑  'Stealth helicopters' used in Bin Laden raid, bbc, מאי 2011
↑  Bin Laden raid: China 'viewed US helicopter wreckage', bbc, 2011
↑  מסוק בלק-הוק של הצבא האמריקאי מגיע לביקור מבחן בישראל, באתר חיל האוויר הישראלי
↑  המסוקים הראשונים נקלטים בחיל-האוויר, באתר חיל האויר, סיקורסקי UH-60 בלק-הוק (ינשוף)
↑  אודי עציון, מסוקי הבלאק-הוק החדשים נמסרו לחיל-האוויר, באתר חיל האוויר הישראלי
↑  סיון גזית, הינשוף החמוש יוצא לדרך, באתר חיל האוויר הישראלי
↑  אמיר בוחבוט‏, משומש, לאחר שיפוץ ומתיחה: ביקורת בצה"ל על רכש המסוק החדש שיחליף את ה"עטלף", באתר וואלה, 5 בינואר 2022
↑  ליאור שליין, ‏הבלק-הוק המשופר: אב-טיפוס ראשון, באתר חיל האוויר הישראלי
↑  ליאור שליין וענת וושלר, הבלק-הוק כבר מתדלק באוויר, באתר חיל האוויר הישראלי
↑  ענת וושלר, קרוב לשמיים, באתר חיל האוויר הישראלי
↑  גיל שני, לראשונה: מסוק ינשוף ביצע חילוץ מכלי שיט, באתר חיל האוויר הישראלי
↑  אודי עציון‏, בלק הוק: תאונה קטלנית ראשונה אחרי 30 שנה בחיל האוויר, באתר וואלה, 11 בספטמבר 2024
↑  Egypt: Several dead in Sinai helicopter crash
↑  שובל, לילך (11 בספטמבר 2024). "שני לוחמים נהרגו בהתרסקות מסוק בפילדלפי, עוד ארבעה נפצעו קשה". ישראל היום. נבדק ב-11 בספטמבר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
| מסוקים של חיל האוויר הישראלי |
| --- | --- | --- |
על פי שנת הכניסה לשירות
| 1950-1959 | הילר 360 • איירוספסיאל אלואט II • סיקורסקי S-55 • סיקורסקי S-58 |  |
| 1960–1969 | בל 47 • איירוספסיאל סופר פרלון צרעה • בל 205 • סיקורסקי CH-53 סי סטליון יסעור |  |
| 1970–1979 | בל 206 סייפן • בל 212 אנפה • בל AH-1 קוברה צפע • יוז MD 500 דיפנדר להטוט |  |
| 1980–1989 | יורוקופטר HH-65 דולפין |  |
| 1990 - 1999 | סיקורסקי UH-60 בלאק הוק ינשוף • יורוקופטר AS-565 פנתר עטלף • יוז AH-64 אפאצ'י פתן |  |
| 2000 - 2009 | בואינג AH-64D אפאצ'י שרף |  |
| 2020 - 2029 | אגוסטה וסטלנד AW119 קואלה עופר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563679405171  GND: 7702814-4  LCCN: sh94001340  NKC: ph538401 
HH-60 בשירות משמר החופים האמריקאי
סי-הוק - SH-60B - יורה טיל נגד ספינות מדגם AGM-119 פינגווין
בלאק הוק מדגם MH-60K בעל חדק לתדלוק אווירי
SH-60F של צי ארצות הברית בעל אמצעים נגד צוללות
VH-60 בשירות חיל הנחתים האמריקאי, המשמש כ-מארין 1, להטסת נשיא ארצות הברית
פייב הוק - HH-60G - בעת תרגיל בעיראק
צנחנים עולים ל"ינשוף"
לוחמי גולני עולים ל"ינשוף"
מסוקי ינשוף של צה"ל
מסוק מדגם "ינשוף 3" בסכימת צביעה מדברית
תרשים של דגם ה-UH-60A
תרשים צבאי של ה-UH-60A
S-70 של חיל האוויר האוסטרי
בתולית

גופי חדירה עיקריים: 1 – לקולית; 2 – דייק קטן; 3 – בתולית; 4 – דייק; 5 – סיל; 6 – פקק געשי; 7 – לופולית
בָּתוֹלִית (מיוונית: "באתוס", עמוק  + "ליתוס", אבן) הוא מחדר פלוטוני גדול של סלע יסוד הנוצר ממאגמה שהתקררה באיטיות עמוק בתוך קרום כדור הארץ. בתוליתים מורכבים בעיקר מגרניט, הנוצר מהתקררות של מאגמה עתירת סיליקה.