stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'וש סגארה
ביוגרפיה

סגארה נולד ב-3 ביוני 1986 בלונגווד, פלורידה. הוא ממוצא פורטוריקני, והוא דובר ספרדית. הוא למד לשיר בכנסיית הפנטקוסטלית שלו אבל שאף להיות מתאבק מקצועי. סגארה הוא בוגר בית הספר לאמנויות טיש של אוניברסיטת ניו יורק.
קריירה

בין השנים 2009–2011, סגארה גילם את התפקיד הראשי של הקטור רואיז בסדרת הטלוויזיה "The Electric Company". לאחר מכן הוא לוהק לתפקיד של מיק במחזמר "Lysistrata Jones". במאי 2012, סגארה לוהק לתפקיד במחזמר באוף-ברודוויי של "Dogfight", עיבוד מוזיקלי לסרט באותו שם, עם לחן ומילים מאת פאסק ופול על פי ספר מאת פיטר דוצ'ן. המחזמר הוצג לראשונה בתיאטרון טוני סיזר ב-16 ביולי 2012.
שנתיים לאחר מכן, הוא החל לשחק בעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה הקומית "Sirens", לאחר מכן לוהק סגארה לתפקיד חוזר בסדרת הדרמה "שיקגו PD". הוא הופיע גם בסרט הקומדיה של איימי שומר "אסון מהלך" משנת 2015. סגארה שיחק את תפקידו של אמיליו אסטפן במחזמר "On Your Feet!", שהוצג לראשונה בתיאטרון המרקיז בברודוויי ב-5 בנובמבר 2015. הופעתו האחרונה הייתה ב-10 ביולי 2016. לאחר הופעתו האחרונה בסדרת הטלוויזיה "שיקגו PD" הייתה במאי 2016, סגארה לוהק לצוות השחקנית בסדרת גיבורי העל "החץ" בעונתה החמישית, שם הוא גילם את אדריאן צ'ייס. לאחר מכן הוא חזר לשחק בתפקיד אורח במהלך העונות השישית והשמינית של הסדרה.
בשנת 2019 החל לשחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "The Other Two", סדרה קומית מאת קומדי סנטרל. בדצמבר הוא חזר לשחק בקומדיית המצבים "המודיס". הוא גם כיכב בסדרה הקומית של נטפליקס "או. ג'יי והמלכה" לצד רופול, שהוקרנה לראשונה ב-10 בינואר 2020. באותה שנה, הופיע כסוכן מיוחד במהלך העונה השלישית של סדרת דרמת הפשע "FBI" וכיכב ככומר בסרט המוזיקלי "Christmas on the Square". סגארה לוהק לתפקיד טדי ווקר בפיילוט הקומדיה הקרוב "Night School", המבוסס על הסרט מ-2018 בעל אותו השם.
בשנת 2022 הוא גילם את דמותו של אוגוסטוס "פאג" פוגליזה בסדרת גיבורי העל "שי-האלק: עורכת דין בשירות החוק" של דיסני+. ביוני 2022 לוהק סגארה לתפקיד בסרט "צעקה 6", אשר יצא לאקרנים במהלך 2023.
חיים אישיים

ב-17 באוקטובר 2014 הוא נישא לברייס רייס. בנם הבכור נולד ב-30 בספטמבר 2016, ולאחר מכן נולד בנם השני, ב-8 בינואר 2020. הוא ואשתו שניהם חובבי ספורט.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | The Narrows | גנגסטר |  |
| 2009 | Blood Night: The Legend of Mary Hatche | טיילר |  |
| 2009 | The Ministers | לואיס |  |
| 2011 | The Music Never Stopped | מארק פאריס |  |
| 2014 | You Must Be Joking | בחור אידיוט |  |
| 2015 | אסון מהלך | אולי |  |
| 2018 | נשוי בהפתעה | ג'ייסון |  |
| 2020 | דולי פרטון: כריסמס בכיכר | הכומר כריסטיאן האת'ווי |  |
| 2020 | First One In | פרננדו |  |
| 2023 | צעקה 6 | דני ברקט |  |
| 2025 | Friendship | אוסטין |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | ערפדי עטלפים | מיילס | סרט טלוויזיה של CBS |
| 2010–2011 | Drama Queenz | גבריאל | סדרת רשת; 7 פרקים |
| 2009–2011 | The Electric Company | הקטור רואיז | תפקיד ראשי (3 עונות); 52 פרקים |
| 2011 | הומלנד | ג'וש | פרק: "Pilot" |
| 2013 | המעקב | האנק פלין | פרק: "The Siege" |
| 2014 | שוטרים בדם | מייק רוז | פרק: "Knockout Game" |
| 2014–2015 | Sirens | בילי קפדה | תפקיד ראשי; 18 פרקים |
| 2014–2016 | שיקגו PD | ג'סטין וייט | 9 פרקים |
| 2016 | A Bronx Life | פרנקי | סרט טלוויזיה |
| 2016–2019 | החץ | אדריאן צ'ייס / פרומתאוס / סיימון מוריסון | תפקיד ראשי (עונה 5) תפקיד אורח (עונות 6&8); 23 פרקים |
| 2018 | השוטר הטוב | וורן | פרק: "Will Cora Get Married? |
| 2018–2019 | כתום זה השחור החדש | סטפנוביק | 11 פרקים |
| 2019–2021 | שני האחרים | לאנס ארויו | 12 פרקים |
| 2019–2021 | The Moodys | מרקו | 12 פרקים |
| 2019 | אלוהים שלח לי בקשת חברות (אנ') | אוסטין | פרק: "The Fighter" |
| 2020 | איי. ג'יי והמלכה | הקטור רמירז / דמיאן סאנצ'ס | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
| 2020 | קייטי קין | מתאו לופז | 2 פרקים |
| 2020–2021 | FBI | נסטור ורטיס | 5 פרקים |
| 2022 | שי-האלק: עורכת דין בשירות החוק | אוגוסטוס "פאג" פוגליזה | 5 פרקים |
| 2023–הווה | הפרס מאחורי הדלת הגדולה | ג'ורג'יו | 9 פרקים |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | מחזה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | The Boys Upstairs | אריק | SoHo Playhouse, אוף ברודוויי |
| 2009 | Fat Camp | ברנט | The Acorn Theatre, מישיגן |
| 2011 | Lysistrata Jones | ג'ק | The Gym at Judson, ניו יורק |
| 2011–2012 | Lysistrata Jones | מיק | תיאטרון וולטר קר (אנ'), ברודוויי |
| 2012 | Dogfight | בולנד | Tony Kiser Theater, אוף ברודוויי |
| 2013 | מסביב לעולם בשמונים יום | פיליאס פוג (אנ') | YOW! Theater, ברודוויי |
| 2015 | On Your Feet! | אמיליו אסטפן (אנ') | תיאטרון מרקיז (אנ'), ברודוויי |
גד סנדק

| --- | --- |

 לידה:  4 באוגוסט 1932 ולודבה, רפובליקת פולין 
 פטירה:  28 במרץ 1997 (בגיל 64) י"ט באדר ב' ה'תשנ"ז 
 מקום קבורה:  בית הקברות סגולה 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת בר-אילן 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1950–1979 (כ־29 שנים)
 דרגה:   אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד בית הספר הטכני של חיל האוויר בחיפה
 פעולות ומבצעים
   מלחמת סיני   מלחמת ששת הימים   מלחמת יום הכיפורים
 
גד סנדק (4 באוגוסט 1932 - 28 במרץ 1997) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, ממקימי ובכירי המערך הטכני של חיל האוויר.
ביוגרפיה

נולד ב-1932 בעיירה וולודבה שבפולין, בן לנחמן וגניה. בזמן השואה שרד עם משפחתו בהרי אורל, בסיביר ובאוזבקיסטן.
עלה לישראל בשנת 1949 והתגייס לאחר שנה לחיל האוויר כמכונאי מטוסים.
שרת בטייסת ספיטפייר ונשלח בשנת 1954 כסגן ראש המשלחת לאחזקת מטוסי הספיטפייר שרכשה בורמה מישראל (מבצע "אורז").
במסגרת תפקידו שיתף פעולה עם דוד הכהן, אשר שירת באותה עת כציר הראשון של מדינת ישראל בבורמה.
היה קצין טכני בטייסת מטוסי מיסטר, ראש המשלחת לקליטת מטוסי הסמב"ד (סופר מיסטר) וקצין טכני בטייסת 105.
היה מפקד גף מטוסים ומפקד בי"מ 216 בבסיס חיל האוויר בתל נוף.
בשנת 1966 נשלח ללימודים בחיל האוויר הבריטי. עם חזרתו לישראל הקים את טייסת התחזוקה בבסיס חצרים, שהוקם אז בפיקודו של ג'ו אלון, ופיקד עליה עד 1972. משפחתו של סנדק הייתה הראשונה להתגורר בשיכון המשפחות בבסיס.
נשלח מטעם חיל האוויר לפרו ולסינגפור והיה מנהל משלחת הרכש מטעם חיל האוויר של משרד הביטחון בניו יורק. במסגרת תפקידו היה ממונה על רכש, ייצור וניהול פרויקטים עבור חיל האוויר, והיה אחראי בין השאר על הרכבת האווירית של אמצעי לחימה מארצות הברית לישראל במהלך מלחמת יום הכיפורים (מבצע ניקל גראס). כמו כן עסק בקליטת מטוס F-15 איגל ("בז") לראשונה בחיל האוויר, אשר נכנס לשירות ב-1976.
ב-1975 נשלח ללימודי כלכלה ומנהל עסקים באוניברסיטת בר-אילן.
ב-1977 מונה למפקד בית הספר הטכני של חיל האוויר בחיפה (כיום בח"א 21), האחראי גם על המכללה הטכנולוגית של חיל האוויר. בתקופת כהונתו כמפקד הבסיס הושלמה הקמתה של שלוחת בית הספר בבאר שבע, נקלט בית הספר לקצינים של חיל האוויר והורחב שיתוף הפעולה עם חילות אוויר זרים.
בשנת 1979 השתחרר מצה"ל בדרגת אלוף-משנה, ולאחר מכן שימש בתפקידים בכירים בסיב"ט (האגף לייצוא ביטחוני) ובחברות הייעוץ הביטחוניות "אלול" ו"תיל".
ב-1992 חווה אירוע לב קשה. ב-1997 נפטר ונקבר בבית הקברות סגולה בפתח תקווה.
הערות שוליים

↑  חיים שכאלה - דוד הכהן ("הקול התשיעי")
ג'ב קורליס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 במרץ 1976 (בן 48) ניו מקסיקו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  ונציה 
 jebcorliss.net
 
ג׳ב קורליס (באנגלית: Jeb Corliss, נולד ב-25 במרץ 1976) הוא צנחן וקופץ בסיס אמריקאי. בעל הכינוי "הציפור האנושית", קורלניס נחשב לאחד מקופצי הבסיס הטובים בעולם.
תולדות חייו

קורליס נולד בסנטה פה, ניו מקסיקו, ארצות הברית להורים אמידים. בסרט דוקומנטרי על חייו סיפר שכילד, הוא אובחן כלוקה ב"קאונטר-פוביה" (Counterphobic attitude) - תשוקה פאתולוגית להתעמת עם פחד, ולכן בחר באורח חיים זה.
בשנת 1999 כמעט אירעה לקורליס תאונה קטלנית עקב תקלה בפעולת פתיחת המצנח שלו, כאשר ביצע קפיצת בסיס אל מפלי מים בקוואזולו-נטאל, דרום אפריקה, ולבסוף נחת בתוכם.
במהלך שנות ה-2000, קפץ קורליס מאתרים ידועים כגון מגדל אייפל בפריז ומרכז החלל בסיאטל ומלזיה.
באוקטובר 2003 קורליס הצטרף לחברו הטוב ביותר, קופץ בסיס מקצועי אוסטרלי בשם דואיין ווסטון: קורליס היה אמור לעוף מתחת לגשר רויאל ג'ורג' (Royal Gorge Bridge), בזמן שתפקידו של ווטסון היה לחלוף מעל הגשר, אך ווסטון התנגש בגשר במהירות מוערכת של כ-190 קמ״ש ונהרג.
באפריל 2006 ניסה לבצע קפיצת בסיס מנקודת התצפית בקומה ה-86 בבניין אמפייר סטייט בניו יורק, בעודו לבוש בחליפת צניחה ועם מצלמה לראשו. אך הוא הופסק על ידי האבטחה ומשטרת העיר עצרה אותו. קורליס נתבע על המעשה, ולבסוף נגזרו עליו 100 שעות עבודות שירות ונאסר עליו להיכנס לבניין. קורליס, שהיה מארח בתוכנית של ערוץ דיסקברי, פוטר לאחר תקרית זו.
ביולי 2011, בשווייץ, קורליס היה הראשון שעף דרך מפל מים בחליפת כנפיים.
בספטמבר 2011 קפץ מהליקופטר מגובה של כ-1,820 מטר ועף דרך מבנה קשתי בהר טיאנמן שבסין. בסופו של דבר הוא נחת עם מצנחו על גשר.
בינואר 2012, לאחר שקפץ מהר השולחן בקייפטאון, דרום אפריקה, קורליס התנגש בסלע והצליח לפתוח את מצנחו ברגע האחרון, אך נפצע קשה (סרטון של האירוע פורסם). כעבור מספר חודשים החלים וחזר לפעילות.
הערות שוליים

↑  Daredevils - The Human Bird (Jeb Corliss) James Monckton Nov 7, 2009, יוטיוב
↑  סידני בל, אליפות העולם בטיפוס על בניינים - יומן הפקה, באתר ynet, 17 ביולי 2010
↑  איי.פי, תביעת ענק בגין ניסיון צניחה מה"אמפייר סטייט", באתר ynet, 7 באפריל 2007
↑  המעופף הנועז: 160 קמ"ש בחריץ צר בסלע. צפו, באתר וואלה, 29 בספטמבר 2013
↑  זיו גוש, ‏נראה כואב: טייס חליפת הכנפיים התרסק לתוך הר, באתר ‏מאקו‏, 21 בפברואר 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1061678253  VIAF: 311645866   WorldCat (עם VIAF): 311645866
ג'יליאן רובינשטיין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 באוגוסט 1942 (בת 82) פוטן אנד, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 שם עט:  Lian Hearn 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אוקספורד 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 תקופת הפעילות:  מ-1984 
 פרסים והוקרה:  פרס אאוריליס לרומן הפנטזיה הטוב ביותר (2007)  פרס פיטר פן (2004)  דויטשר יוגנדליטרטורפרייס 
 lianhearn.com
 
ג'יליאן רובינשטיין, (באנגלית: Gillian Rubinstein; ידועה בשם העט ליאן הרן;‏ נולדה ב-1942), סופרת ילדים ומחזאית אוסטרלית.
ביוגרפיה

היא נולדה באנגליה, ובילתה את ילדותה באנגליה ובניגריה, עד שלבסוף, ב-1973, עברה לאוסטרליה.
בנוסף לשמונה מחזות, סיפורים קצרים ומאמרים רבים, כתבה רובינשטיין מעל ל-30 ספרים.
בין ספריה המפורסמים של רובינשטיין נמצאת סדרת הספרים המצליחה סיפורי האוטורי, שפורסמה תחת השם הספרותי ליאן הרן. הטרילוגיה היא פנייתה הראשונה לקהל מבוגר יותר.
ג'ובאני סימאונה

ג'ובאני פאבלו סימאונה בלדיני (בספרדית: Giovanni Pablo Simeone Baldini; נולד ב-5 ביולי 1995) הוא כדורגלן ארגנטינאי, המשחק בעמדת החלוץ בנאפולי מהסרייה א' ובנבחרת ארגנטינה. סימאונה הוא בנו של כדורגלן העבר והמאמן דייגו סימאונה.
קריירת מועדונים > ריבר פלייט וההשאלה לבאנפילד

סימאונה החל לשחק במחלקת הנוער של ריבר פלייט בשנת 2008, ובחודש נובמבר 2011 חתם על חוזה מקצועני ראשון במועדון. ב-5 באוגוסט 2013 ערך סימאונה את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כששיחק 90 דקות בהפסד 0–1 לחימנסיה לה פלאטה במסגרת המחזור הראשון בליגת העל הארגנטינאית. ב-8 בספטמבר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-63 בניצחון 0–3 על טיגרה במסגרת המחזור השישי בליגה. הוא שיחק במועדון במשך 4 עונות, בהן ערך 27 הופעות ליגה והבקיע שני שערים. בנוסף, הושאל לבאנפילד, בה ערך 34 הופעות ליגה והבקיע 12 שערים.
קריירת מועדונים > גנואה

ב-18 באוגוסט 2016 חתם סימאונה בגנואה מהסרייה א'. ב-21 בספטמבר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בתיקו 0-0 נגד נאפולי. ב-25 בספטמבר הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בתיקו 1-1 נגד פסקארה. בעונתו היחידה בקבוצה הבקיע 12 שערים ב-35 הופעות בליגה.
קריירת מועדונים > פיורנטינה

ב-16 באוגוסט 2017 חתם סימאונה בפיורנטינה. ב-22 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בהפסד 0–3 לאינטר מילאנו.
קריירת מועדונים > קליארי

ב-30 באוגוסט 2019 הצטרף סימאונה לקליארי בחוזה השאלה לעונה אחת, שכלל סעיף לרכישתו על ידי הקבוצה עם סיומה.
קריירת מועדונים > הלאס ורונה

ב-26 באוגוסט 2021 הושאל סימאונה להלאס ורונה לעונה אחת. ב-26 בספטמבר כבש שער בכורה בתיקו 3-3 עם גנואה. עונתו בוורונה הייתה עונת השיא של סימאונה, הוא כבש 17 שערים ב-35 הופעות בסרייה א'. בסיום העונה נרכש על ידי הקבוצה.
קריירת מועדונים > נאפולי

ב-18 באוגוסט 2022 הושאל לנאפולי לאחר שנרכש על ידי הלאס ורונה.
ב-8 בספטמבר כבש את שערו הראשון במדי נאפולי, במשחק במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות נגד ליברפול. ב-18 בספטמבר כבש שער ראשון בסרייה א' במדי נאפולי, בניצחון 1–2 על מילאן.
נבחרת ארגנטינה

ב-7 בספטמבר 2018 ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת בו הבקיע את שערו הראשון בניצחון 0–3 על גואטמלה.
חיים אישיים

סימאונה נולד במדריד שבספרד כאשר אביו, כדורגלן העבר והמאמן דייגו סימאונה, שיחק באתלטיקו מדריד. בשנת 1997 משפחתו עברה להתגורר באיטליה, אך חזרה לספרד בשנת 2003. לאחר שנתיים עברה המשפחה לארגנטינה, והוא החל לשחק במחלקת הנוער של ריבר פלייט, שאת הקבוצה הבוגרת שלה אימן אביו. לסימאונה אזרחות ארגנטינאית ואזרחות ספרדית.
תארים

אליפות ארגנטינה: (פינאל 2014)
קופה קמפאונאטו: 2013/2014
גביע סודאמריקנה: 2014
גביע רקופה סודאמריקנה: 2015
גביע ליברטדורס: 2015
נאפולי
אליפות איטליה: 2022/2023
אליפות אמריקה הדרומית בכדורגל עד גיל 20: (2015)
מלך השערים של אליפות אמריקה הדרומית בכדורגל עד גיל 20: 2015
ג'יין נסמית'

| --- | --- |

לוך נס
 לידה:  29 במרץ 1788 אדינבורו, ממלכת בריטניה הגדולה 
 פטירה:  1867 (בגיל 78 בערך) 
 
ג'יין נסמית' (באנגלית: Jane Nasmyth;‏ 29 במרץ 1788 – 11 במאי 1867) הייתה ציירת נוף סקוטית באדינבורו. היא הייתה בתו ותלמידתו של צייר הדיוקן והנוף אלכסנדר נסמית'.
ביוגרפיה

ג'יין נסמית' נולדה באדינבורו ב-29 במרץ 1788, לברברה פוליס ואלכסנדר נסמית'. אלכסנדר נסמית' וברברה פוליס (אחותו של סר ג'יימס פוליס, הברון השביעי מוודהול) נישאו ב-3 בינואר 1786, והתגוררו באדינבורו, שם עבד אלכסנדר כצייר. ג'יין הייתה הבכורה השנייה מבין אחד עשר ילדים: פטריק, ברברה, מרגרט, אליזבת', אן, שרלוט, ג'ורג', ג'יימס ומרי. אלכסנדר נסמית' עבד כאמן דיוקנאות וצייר נוף בסוף שנות ה-80. הוא התיידד עם המשורר רוברט ברנס והקים את בית הספר לציורי נוף נסמית' בביתו אדינבורו. ג'יין נסמית' גדלה בבית ששימש כמרכז אמנותי ותרבותי של אדינבורו. היא עזרה לגדל את אחיה, לייעץ להוריה בענייני בית וכספים, ולהכשיר אמנים בבית הספר "נסמית'".
קריירה

ג'יין נסמית' ואחיה הוכשרו כאמנים על ידי אביהם, שהשתמש בטכניקות הוראה חדשניות על ידי עידוד שרטוט נופים בחוץ. היא עבדה בשיתוף פעולה הדוק עם אביה, שעודד את בנותיו להפוך לאמניות מקצועיות. כל האחיות נסמית' וכן פטריק נסמית' הציגו את עבודותיהן וציירו בצורה מקצועית בלונדון, מנצ'סטר ואדינבורו. בשנים הראשונות לעיסוקה האמנותי, ג'יין נסמית' שיתפה פעולה עם אביה ועבדה תחת פיקוחו הצמוד, ויצרה נופים שנחשבו בלתי ניתנים להבדלה משלו ונמכרו כתמונות "על ידי מיס ג'יין, עם חלק מהציור שנעשה כל ידי אלכסנדר נסמית'", אולי כדי להגדיל את הרווח.
גיין המשיכה להיות מוכרת כציירת נוף בולטת והשתתפה בתערוכות רבות. בין השנים 29–1826 היא הציגה במוסד הבריטי. היא הציגה את הציור לוך קטרין - מנקודת המערב דראמברג בתערוכה של האקדמיה של ליברפול בשנת 1837, שבה הוצגו גם ציורי בני משפחתה אן, שרלוט ואלכסנדר נסמית.
היא השתתפה באקדמיה המלכותית היברניאן בשנת 1843. בשנות הארבעים של המאה ה-20, היא הציגה את "נופי היילנד" בתערוכת יצירותיהם של אמנים מודרניים במנצ'סטר.
מ-1839 עד 1866, הציגה אן נסמית' בחברה המלכותית של אמנים בריטים; מ-1830 עד 1862, באקדמיה הסקוטית המלכותית; מ-1862 עד 1865, במכון המלכותי של גלאזגו.
גלריה

טחנת מים
עץ אלון
נוף בפונטי
הערות שוליים

↑  Ewan, Elizabeth L; Innes, Sue; Reynolds, Sian; Pipes, Rose (2006). The Biographical Dictionary of Scottish Women. p. 280.
1 2  Nasmyth, James (1885). James Nasmyth, Engineer: An Autobiography. London: John Murray, Albemarle Street. p. 32.
↑  Macmillan, Duncan (1986). Painting in Scotland: The Golden Age. Oxford: Phaidon in association with the Talbot Rice Art Centre and the Tate Gallery. p. 142.
↑  Greer, Germaine (2001). Obstacle Race: The Fortunes of Women Painters and Their Work. London: Tauris Parke Paperbacks. pp. 19–20.
↑  Gray, Sara (2009). The Dictionary of British Women Artists. Cambridge, England: Lutterworth Press.
↑  "The Art Union, Issue 72". The Art-Union (72): 285. 1 September 1844.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  RKD: 58887  ULAN: 500017779  VIAF: 95790208   WorldCat (עם VIAF): 95790208
ג'ון ארתור פרייזר

| --- | --- |

 לידה:  9 בינואר 1838 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  1 בינואר 1898 (בגיל 59) ניו יורק, ארצות הברית 
 
ג'ון ארתור פרייזר (באנגלית:John Arthur Fraser‏; 9 בינואר 1838 – 1 בינואר 1898) היה אמן בריטי, יזם צילום ומורה. הוא ביצע ציורים שונים עבור הרכבת הקנדית. הוא ידוע בנופיו של קנדה וארצות הברית, רבים מהם ציורי צבעי מים.
שנים ראשונות

ג'ון ארתור פרייזר נולד ב־9 בינואר 1838 בלונדון, אנגליה. הוריו היו ג'ון פרייזר, מסקוטלנד ואיזבלה וורן מלונדון. אביו היה חייט. הוריו של אביו עברו לסטנסטד בקוויבק כחלוצים בשנת 1831. ייתכן שפרייזר למד שיעורי ערב בציור בבתי הספר המלכותיים של האקדמיה המלכותית בסביבות 1852, ובהמשך כתלמיד בקנזינגטון, אך לאף בית ספר אין שום תיעוד שלו. ב־4 באפריל 1858 נישא בלונדון, ותיאר את עצמו כאמן בתעודת הנישואין שלו. היו להם שלושה בנים ושלוש בנות. זמן קצר מאוד לאחר נישואיו עבר עם אשתו והוריו לסטנסטד, קנדה, שם איבדה סבתו את בעלה שנתיים קודם לכן.
מונטריאול

ג'ון ארתור עבר למונטריאול בשנת 1860 וחיפש עבודה כצייר דקורטיבי. אביו עבר גם למונטריאול ועבד כסוכן ספרים בעת שכתב על פוליטיקה עד מותו בשנת 1872. פרייזר הפך לצלם עם בחברת ויליאם נוטמן. שם הועסק בשנת 1860 כאמן הראשי של החברה, עם הנרי סנדהם הצעיר כעוזרו. לפרייזר שולם שכר של 125 דולר לחודש.
עם הזמן מחלקת האמנות של פרייזר גדלה והעסיקה צוות גדול שצבע תצלומים, ריטש נגטיבים וצייר רקעים. יצירתם של פרייזר וסנדהאם נכללה בספרו הראשון של נוטמן בחירות צילום (1863), שכלל גם עבודות של אמני מונטריאול כמו אוטו ריינהולד ייקובי, ורוברט סטיוארט דאנקנסון.
פרייזר הציג גם ציורי שמן של נופים של ניו המפשייר עם אגודת האמנות במונטריאול, ומכר ציורים אלה באמצעות סוחרים. הסטודיו שלו הפך למרכז לחברי הקהילה האמנותית של מונטריאול ולמבקרים ממקומות אחרים. בשנת 1867 היו פרייזר, סנדהאם ואחיו של פרייזר ויליאם לואיס פרייזר חברים באגודת האמנים הקנדים, שאורגנה באולפן של נוטמן. במאי 1868 נבחר פרייזר לחבר באגודה האמריקאית לציירים בצבעי מים בניו יורק.
טורונטו

פרייזר עזב את משרד נוטמן במונטריאול באוקטובר 1868 ופתח את השותפות של נוטמן ופרייזר בטורונטו. בטורונטו העסיק פרייזר ציירים צעירים כמו הורציו ווקר, הומר ווטסון, כדי לספק עבודות אמנותיות איכותיות. [9] בשנת 1876 הקימו נוטמן ואדוארד וילסון את חברת צילום שהשיגה מונופול על צילום בתערוכת המאה בשנת 1876 בפילדלפיה. פרייזר הועסק כמפקח אמנותי על ידי החברה, שהייתה עם 100 עובדים שעבדו בבניין גדול בגני התערוכה.
פרייזר היה הכוח המניע ביצירת אגודת האמנים באונטריו. ב־25 ביוני 1872 הוא קבע פגישה בביתו עם שישה אמנים נוספים שהחליטו להקים את האגודה המייסדים: ג'יי וו ברידגמן, רוברט פורד גגן, ג'יימס הוך, מרמדוק מתיוס, צ'ארלס סטיוארט מילארד ותומאס מרטין. החברה קיימה את התערוכה הראשונה שלה ב־14 באפריל 1873 בחצר נוטמן ופרייזר. כבר בשנת 1874 לאור סכסוכים על ניהול האגודה פרייזר התפטר מתפקידיו ובמקומו מונה לושיוס ריצ'רד אובראיין.
באוקטובר 1876 הסכימה ממשלת אונטריו לתת לאגודת הציירים של אונטריו מענק של 1,000 דולר לפתיחת בית הספר הראשון לאמנות בטורונטו. פרייזר נבחר למועצת בית הספר לאמנות באונטריו בשנת 1878, ובספטמבר אותה שנה הפך למפקח כללי על לימודי ציור בבית הספר.
פרייזר היה חבר באקדמיה המלכותית לאמנויות בקנדה בשנת 1880. בקיץ 1883 פרייזר הועסק על ידי מו"ל בשיקגו בנסיעה של שבועיים בצפון ויסקונסין כדי להכין סקיצות הממחישות מאמר שכתב על המשלחת. שותפות נוטמן ופרייזר התפרקה בשנת 1883 וביוני 1884 הוקמה חברת פרייזר ובניו כמשרד צילום בטורונטו.
שנים אחרונות

בתחילת 1885 עבר פרייזר לבוסטון כדי להצטרף לאשתו ולבנותיו, והשאיר את בניו לנהל את עסק הצילום. הוא הפך לחבר במועדון האמנות של בוסטון והיה ממייסדי חברת צבעי המים של בוסטון. הוא מצא עבודה מתמדת בהכנת איורים למגזינים בניו יורק. חברת פרייזר ובניו נמכרה במרץ 1886.
באביב בשנת 1888 שב פרייזר לבריטניה, ביקר בסקוטלנד ובקנט, ואז עבד על תמונותיו בלונדון עד שבריאותו נכשלה בקיץ 1889.
האקדמיה המלכותית לאמנויות קיבלה את אחד מציורי צבעי המים הסקוטיים שלו לתערוכת 1889.
פרייזר ואשתו התיישבו בעיר ניו יורק, ובשנת 1890 החל להציג באגודת האמנים האמריקאיים, במועדון צבעי המים בניו יורק ובאקדמיה הלאומית לעיצוב. הוא הראה בעיקר את צבעי המים הבריטיים שלו, אך כלל גם כמה נושאים אמריקאים.
פרייזר נפטר בעיר ניו יורק ב -1 ינואר 1898.
יצירה

עבודתו המוקדמת של פרייזר עבור נוטמן הייתה מיומנת ורגישה, ומעניקה רושם של ציורים מיניאטוריים. אחד הנופים הידועים הראשונים שלו היה ציור העיר קוויבק (1866), שהוכיח שהוא כבר אמן מוכשר. שניים מציורי השמן משנת 1873 דומים לעבודתם של הציירים הפרה-רפאליטים שהיו פופולריים באותה תקופה. יש בהם קומפוזיציה וצבע חזקים ומקוריים, עם בהירות ופירוט צילומי.
נופי 1878 של ניו ברונזוויק, גדולים ומקוריים יותר הן בהרכב והן בשימוש בצבע מאשר ציורי הנוף הקודמים שלו.
עבודתו זכתה לשבחים בזכות הריאליזם הצילומי שלה, תשומת הלב לפרטים ושליטה בצבע ובאור.
מעטים יחסית מציוריו של פרייזר שרדו. חלקם מוחזקים על ידי הגלריה הלאומית של קנדה (אוטווה), ואוספים קטנים יותר מוחזקים על ידי מוזיאון מונטריאול לאמנויות יפות, גלריית האמנות של המילטון (המילטון, אונטריו), הגלריה לאמנות של אונטריו, בטורונטו ועוד.
גלריה

חוף בשפל
מעבר רוג'רס
דיוקן אשה
בוקר בחוף בקוויבק
נוף סתווי
הערות שוליים

↑  Reid, Dennis (1990), "FRASER, JOHN ARTHUR", in Francess G. Halpenny (ed.), Dictionary of Canadian Biography, Springer Science & Business Media, pp. 335
↑  John Arthur Fraser – The Canadian Encyclopedia
↑  English, John (2011), Canada's Entrepreneurs: From the Fur Trade to the 1929 Stock Market Crash : Portraits from the Dictionary of Canadian Biography Under the Direction of John English and Réal Bélanger, University of Toronto Press,
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 174387512  ISNI: 0000 0000 7378 6682  LCCN: n86818441  PIC: 270015  ULAN: 500006673  VIAF: 33492124   WorldCat (עם VIAF): 33492124
גיבון לבן-גבות מזרחי

| גיבון לבן-גבות מזרחי |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: בעלי אף יבש
משפחה:: גיבונים
סוג:: גיבון הולוק
מין:: גיבון לבן-גבות מזרחי
שם מדעי
 Hoolock leuconedys ‏גרובס, 1967
תחום תפוצה


גיבון לבן-גבות מזרחי (שם מדעי: Hoolock leuconedys) הוא מין פרימט ממשפחת הגיבונים המצוי ביערות מזרח הודו וגם במינמאר ובמחוז יונאן שבסין.
מין זה קרוב למין גיבון לבן-גבות מערבי ובעבר היה תת-מין שלו.[דרושה הבהרה] הוא יכול להגיע לאורך 81 ס"מ ולמשקל 6-9 ק"ג. הוא נראה דומה לגיבון לבן הגבות וכשמו האזור שמעל העיניים לבן.
גיבונים אלה חיים בין ענפי העצים ביער ומחפשי פירות או פרחים, בעיקר של עצי הפיקוס. כמו כן הם ניזונים מחרקים וחסרי חוליות, ביצים ומעלים. אלו גיבונים קולניים המשמיעים רעשים חזקים כדי להבריח יריבים מהטריטוריה שלהם. כמו כן הם מגינים על מזונם מסנאים, עורביים ועופות דרונגו.
המין נמצא בסכנה עקב פגיעה ביערות בהם הוא חי וגם כתוצאה מציד. הם עלולים להיטרף גם על ידי כלבים משוטטים, טיגריסים, נמרים ונחשי פיתון. הצעירים מצויים בסכנת טריפה על ידי לטאות כוח ועיט נצי טרופי.
הערות שוליים

↑  גיבון לבן-גבות מזרחי באתר הרשימה האדומה של IUCN
גזה טולדי

גזה טולדי (בהונגרית: Géza Toldi;‏ 11 בפברואר 1909 – 16 באוגוסט 1985) היה כדורגלן ומאמן הונגרי, ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה כשחקן

טולדי החל את דרכו בשנת 1927 בקבוצה פרנצווארוש בה שיחק במשך רוב הקריירה, וביסס את מעמדו שם תחת המאמן איסטוואן טות'-פוטיה. יחד עם ג'רג' שארושי ששיחק איתו יחדיו בנבחרת ההונגרית הם זכו במספר אליפויות ובגביע מיטרופה ב-1937. אף על פי שנכשלו לזכות בגביע ב-1935 כשהפסידו בגמר, בטורניר של 1937 הוא כבש שער בשני משחקי הגמר נגד לאציו. ב-1939 עזב טולדי את פרנצווארוש ליריבתה, גאמה, שם שיחק עונה אחת לפני שעבר לשנתיים נוספות לשחק ב-Szegedi. ב-1942 חזר לפרנצווארוש עימה זכה בגביע נוסף. בסך טולדי ערך 324 הופעות בליגה ההונגרית בהם כבש 271 שערים.
באפריל 1929 ערך טולדי את הופעת הבכורה במדי הנבחרת ההונגרית במשחק נגד שווייץ שנגמר בניצחון 4–5 לטובתם. בשנים שלאחר מכן לקח חלק במונדיאל 1934, בו כבש שני שערים במשחק שמינית הגמר נגד מצרים. בשלב רבע הגמר הודחו טולדי ונבחרתו על ידי אוסטריה. שנתיים אחר כך כבש חמישה שערים בטורניר גביע מרכז אירופה, שני לחבר נבחרתו שארושי. במונדיאל 1938 בו הונגריה הגיעה עד לגמר הטורניר כבש טולדי נגד הודו ההולנדית בשמינית הגמר אך לא שיחק במשחק הגמר, אותו החליף במקומו ג'נס וינצ'ה. משחקו האחרון במדים הלאומיים היה ב-1940 נגד רומניה. בסך טולדי ערך 46 הופעות בהן כבש 25 שערים.
קריירה כמאמן

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
לאחר פרישתו מקריירת משחק היה טולדי למאמן בקבוצה הדנית ארהוס, עימה זכה בדאבל ראשון בהיסטורית הקבוצה בעונת 1954/55. עונה אחר כך הם זכו פעם נוספת באליפות. ב-1958 עבר לאמן בבלגיה בקבוצה K. Berchem Sport, לפני ששב לארהוס וזכה עימה בדאבל נוסף ובכך הפך למאמן המצליח ביותר בהיסטוריה הארוכה של המועדון. בנוסף לכך טולדי היה למאמן נבחרת בלגיה בין השנים 1957–1958.
תארים > כשחקן

אליפות הונגריה (4): 1928, 1932, 1934, 1938
הגביע ההונגרי (4): 1928, 1933, 1935, 1943
גביע מיטרופה: 1937
סגנית גביע העולם: 1938
מלך השערים בליגה ההונגרית: 1934 (25 שערים)
תארים > כמאמן

אליפות דנמרק (3): 1955, 1956, 1960
הגביע הדני (3): 1955, 1960, 1961