stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אקו-אנרכיזם
לקריאה נוספת

אברהם יסעור (עורך), אנרכיזם - אנתולוגיה, הוצאת רסלינג, 2004.
| אנרכיזם |
| --- | --- | --- |
| זרמים | אנרכו-אגואיזם • אנרכו-אקזיסטנציאליזם • אנרכו-אפיסטמולוגיזם • אנרכיזם יהודי • אנרכו-קומוניזם • אנרכו-סינדיקליזם • אנרכיזם פוסט-קולוניאלי • אנרכו-פרימיטיביזם • אנרכה-פמיניזם • אנרכו-פציפיזם • אנרכיזם אינדיבידואליסטי • אקו-אנרכיזם • אנרכיזם לאומי • אנרכו-סינתזה • אנרכו-קפיטליזם • אנרכיזם-קווירי • אנרכיזם קולקטיביסטי • אנרכיזם ללא תארים • פוסט-אנרכיזם |  |
| מסביב לעולם | אנרכיזם בישראל • אנרכיזם בספרד • אנרכיזם באפריקה • אנרכיזם באנגליה • קהילות אנרכיסטיות |  |
| בתרבות | אנרכיזם וחברה • אנרכיזם ודת • אנרכיזם ואמנות • אנרכיזם שחור • אנרכיזם נוצרי • אנרכיזם בודהיסטי • סמלים אנרכיסטיים |  |
| בהיסטוריה | הקומונה הפריזאית • מהומות היימרקט • מרד קרונשטאדט • נסטור מאכנו • מאי 1968 |  |
| קיימות |
| --- | --- | --- |
| מושגי מפתח | איכות הסביבה • אקולוגיה • סביבתנות • טביעת רגל אקולוגית • מאזן אקולוגי • צדק בין-דורי |  |
| איומים | משבר האקלים • התחממות עולמית • הידלדלות שכבת האוזון • הכחדה המונית |  |
| אסטרטגיות סביבתיות | חשיבה סביבתית • קיימות מקומית • חינוך סביבתי • אקו-אנרכיזם • אקולוגיה עמוקה • עירוניות חדשה |  |
| פסולת | הפחתה במקור • קומפוסט (התכלות) • שימוש חוזר • מיחזור (מיחזור בישראל) • מדרג הפסולת • שטח הפסולת של האוקיינוס השקט  • שטח הפסולת של האוקיינוס ההודי  • שטח הפסולת הצפון אטלנטי |  |
| תשתיות ובנייה | תחבורה בת קיימא • בנייה ירוקה • תכנון רגיש למים • בנייה באדמה • בנייה תואמת אקלים |  |
| גינון וחקלאות | גינה קהילתית • גינון יובשני • חקלאות אורגנית • גידול ביו-אינטנסיבי • מזון מקומי • גינון גרילה • פרמקלצ'ר • יער מאכל • חקלאות עירונית |  |
| אנרגיה | אנרגיה חלופית • אנרגיה ירוקה • אנרגיה מתחדשת • אנרגיה סולארית • אנרגיית רוח • אנרגיה הידרואלקטרית • RDF |  |
| כלכלה | תרבות הצריכה • מזון מהיר • שיווק ערכי • שיווק ירוק • גרינווש • פיתוח בר-קיימא • תיירות בת קיימא • השקעה אחראית • כלכלה אקולוגית • התיישנות מתוכננת |  |
| ארגונים בישראל | החברה להגנת הטבע • המשרד להגנת הסביבה • אדם טבע ודין • אקו-ויקי • חיים וסביבה • מגמה ירוקה • המרד בהכחדה • צלול |  |
| מיזמים נבחרים | אג'נדה 21 • יום ללא קניות • תערוכת קלינטק • תחבורה היום ומחר • פרויקט עדן • ביוספירה 2 • BedZED • יום איכות הסביבה העולמי • שמיטה ישראלית |  |
אליפות קוריאה הפתוחה

| --- | --- |
 מיקום:  קוריאה הדרומיתסיאול, קוריאה הדרומית
 מקום הטורניר:  מרכז הטניס של הפארק האולימפי בסיאול
 קטגוריה:  בינלאומית
 משטח:  קשה/ פתוח
 הגרלה:  32M/32Q/16D
 סך פרסים:  $220,000
 
אליפות קוריאה הפתוחה היא טורניר טניס מהקטגוריה הבינלאומית בסבב ה-WTA הנערך מאז שנת 2004 בעיר סיאול שבקוריאה הדרומית. הטורניר משוחק במרכז הטניס של הפארק האולימפי בסיאול על מגרשים קשים ופתוחים.
בין הזוכות המפורסמות בעבר: מריה שראפובה וונוס ויליאמס.
אלופות עבר > יחידות

| שנה | אלופה | יריבה בגמר | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | רוסיה מריה שראפובה | פולין מרטה דומחובסקה | 1-6, 1-6 |
| 2005 | צ'כיה ניקול ואידישובה | סרביה ילנה יאנקוביץ' | 5-7, 3-6 |
| 2006 | יוון אלני דנילידו | יפן אי סוגיאמה | 3-6, 6-2, 6-7(3) |
| 2007 | ארצות הברית ונוס ויליאמס | רוסיה מריה קירילנקו | 3-6, 6-1, 4-6 |
| 2008 | רוסיה מריה קירילנקו | אוסטרליה סמנתה סטוסור | 6-2, 1-6, 4-6 |
| 2009 | יפן קימיקו דאטה קרום | ספרד אנבל מדינה גאריגס | 3-6, 3-6 |
| 2010 | רוסיה אליסה קלייבאנובה | צ'כיה קלרה זאקופלובה | 1-6, 3-6 |
אלופות עבר > זוגות

| שנה | אלופות | יריבות בגמר | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | קוריאה הדרומית מי-רה ג'און  קוריאה הדרומית יון-יונג צ'ו | הרפובליקה הסינית צ'יה-ג'ונג צ'ואנג  הרפובליקה הסינית שו-וויי שיאה | 3-6, 6-1, 5-7 |
| 2005 | הרפובליקה הסינית יונג-ג'אן צ'אן  הרפובליקה הסינית צ'יה-ג'ונג צ'ואנג | ארצות הברית ג'יל קרייבאס  דרום אפריקה נטלי גראנדין | 2-6, 4-6 |
| 2006 | ספרד וירחיניה רואנו פסקואל  ארגנטינה פאולה סוארס | הרפובליקה הסינית צ'יה-ג'ונג צ'ואנג  ארגנטינה מריאנה דיאז-אוליבה | 2-6, 3-6 |
| 2007 | הרפובליקה הסינית צ'יה-ג'ונג צ'ואנג  הרפובליקה הסינית שו-וויי שיאה | יוון אלני דנילידו  גרמניה יסמין וור | 2-6, 2-6 |
| 2008 | הרפובליקה הסינית צ'יה-ג'ונג צ'ואנג  הרפובליקה הסינית שו-וויי שיאה | רוסיה מריה קירילנקו  רוסיה ורה דושבינה | 3-6, 0-6 |
| 2009 | הרפובליקה הסינית צ'יה-ג'ונג צ'ואנג  הרפובליקה העממית של סין דזה יאן | ארצות הברית קארלי גאליקסון  אוסטרליה ניקול קריז | 3-6, 4-6 |
| 2010 | גרמניה יוליה גורגס  סלובניה פולונה הרצוג | דרום אפריקה נטלי גראנדין  צ'כיה ולדימירה אולירובה | 3-6, 4-6 |
אנטילופות סבך

| אנטילופות סבך |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
תת־סדרה:: מעלי גרה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: צבאיים
שבט:: אנטילופות סבך
שם מדעי
 Neotragini ‏סקלטר ותומאס, 1894

אנטילופות סבך (שם מדעי: Neotragini) הם שבט של אנטילופות בתת-משפחת הצבאיים, הכוללים 6 סוגים החיים ביבשת אפריקה בלבד. הם שונים משבט אנטילופות ערבה בכך שמרבית המינים ננסיים יחסית, חיים ביחידות או בקבוצות קטנות, ובית גידולם הוא בעיקר אזורים הררים, יערות טרופיים וסוואנות סבוכות. רובם של המינים בשבט מצטיינים בקפיצות וניתורים, ובשעת סכנה הם מעדיפים להתחבא בסבך מאשר לרוץ. לכל המינים בשבט קרניים קצרות וישרות כקוצים. תזונתם מבוססת בעיקר על שיחים ועלים בניגוד לאנטילופות הערבה שאוכלות בעיקר עשב. המין הגדול בשבט הוא האוריבי שדומה יותר לצבי, והמינים הקטנים הם אנטילופה מלכותית ואנטילופת בייטס הדומים לאיילוניים.
מיון

סוג ומין יחיד: אוריבי (Ourebia ourebi)
סוג ומין יחיד: צבי הסלעים (Oreotragus oreotragus)
סוג: אנטילופה ננסית (Neotragus )
מין: אנטילופה מלכותית (Neotragus pygmaeus)
מין: אנטילופת בייטס (Neotragus batesi)
מין: דלקרן המושק (Neotragus moschatus)
סוג: דיקדיק (Madoqua )
מין: דיקדיק גינתר (Madoqua guentheri)
מין: דיקדיק קירקי (Madoqua kirkii)
מין: דיקדיק כסוף (Madoqua piacentinii)
מין: דיקדיק סולט (Madoqua saltiana)
סוג: דוקרן (Raphicerus )
מין: דוקרן הכף (Raphicerus melanotis)
מין: דוקרן הסטינבוק (Raphicerus campestris)
מין: דוקרן שארפי (Raphicerus sharpei)
סוג ומין יחיד: אנטילופת ביירה (Dorcatragus megalotis)
אנליזה ממדית

אנליזה ממדית היא כלי שימושי במדעים מדויקים ובהנדסה לצורך חישובים. בהקשר זה, ממד מוגדר כגודל פיזיקלי, כמו מסה, אורך או זמן. אנליזה ממדית משמשת בעיקר ככלי עזר ובקרה בפיתוח משוואות ובהבנת משמעותן.
שימושים

מקובל לבחור את הממדים בתור הגדלים הבסיסיים של מערכת היחידות אשר נמצאת בשימוש. כך למשל, במכניקה אם נשתמש במערכת SI אז הגדלים הבסיסיים (הממדים) הם מסה, אורך וזמן, אשר מסומנים בעזרת האותיות  \,T,L,M, בהתאמה. גדלים נוספים יכולים להיות מוגדרים באמצעות הגדלים הבסיסיים. כך למשל מהירות מוגדרת על ידי:  \,v={\frac {dx}{dt}}, כאשר  \,v היא המהירות,  \,x הוא האורך ו- \,t הוא הזמן. ממשוואה זו ניתן להסיק שהמהירות היא גודל בעל ממדים של  {\frac {L}{T}}.
בצורה דומה, כוח מוגדר באמצעות החוק השני של ניוטון:
 F=ma=m{\frac {dv}{dt}}, כאשר  \,F הוא הכוח,  \,m המסה ו- \,a התאוצה. מכאן ניתן לראות שלכוח יש ממדים של:  {\frac {ML}{T^{2}}}.
אנליזה ממדית, מהווה בדרך-כלל את השלב הראשון בבדיקת נכונותם של חישובים. לדוגמה, פעולות חיבור או חיסור בעת עריכת חישובים יבוצעו תמיד על גדלים בעלי אותם ממדים, כך שאם התקבל ביטוי שהתבצע בו חיבור של גדלים בעלי ממדים שונים אז הוא מצביע על שגיאה. כלל זה לא חל על פעולות כפל וחילוק, ומותר לכפול ולחלק גדלים בעלי ממדים שונים. אם במהלך החישובים מופיע ביטוי הכולל פונקציות כמו  \ \log(x),\sin(x),\cos(x),e^{x}, אז הארגומנט של הפונקציה יהיה בהכרח חסר ממדים.
בכל משוואה ניתן לבצע העברת אגף, או במילים אחרות, המשוואה  \,a=b שקולה למשוואה  \,a-b=0. על-כן, שיקולי האנליזה הממדית דורשים שהממדים של שני האגפים יהיו זהים. בצורה זו ניתן לוודא באופן ראשוני את היתכנותן של משוואות, ולבדוק ביטויים המתארים גדלים. כך למשל, אם נקבל משוואה שבה הכוח מקבל ממדים שאינם  {\frac {ML}{T^{2}}}, אז תוצאה זו מקורה בטעות.
אנליזה ממדית משמשת גם ככלי עזר לבחינת כיווני התקדמות תאורטיים, ולמציאת סדרי גודל של תופעות.
אחת הדוגמאות היפות והאפקטיביות לשימוש באנליזה ממדית היא החוק של קולמוגורוב לפיזור האנרגיה בנוזל הנמצא בתנועה טורבולנטית תחת לחץ קבוע (למשל, תנועת הגלים בסערה). נסמן ב- \ \epsilon  הוא זרימת האנרגיה (השינוי באנרגיה האצורה ביחידת מסה, לאורך יחידת זמן). קולמוגורוב הראה שמן ההנחה (הלא מוכחת) שזרימת האנרגיה אינה תלויה בגודל הגל, נובע שהתפלגות האנרגיה מתאימה לנוסחה  \ E(k)\approx C\epsilon ^{2/3}k^{-5/3}, כאשר C קבוע, ו-k הוא גודל הגל.
דוגמה לפתרון בעיה פיזיקלית בעזרת אנליזה ממדית

ניתן למצוא את זמן המחזור של מטוטלת באופן הבא:
הפרמטרים הפיזיקליים בבעיה הם:
מסת המטוטלת m. זהו גודל בעל ממד  M.
אורך החוט l. זהו גודל בעל ממד  L.
תאוצת הכובד g. זהו גודל בעל ממד  {\frac {L}{T^{2}}}.
זמן המחזור של המטוטלת הוא גודל בעל ממד T, שצריך להיות פונקציה של הפרמטרים הנ"ל. אם מניחים שהפונקציה היא מהצורה  \ \lambda m^{a}l^{b}g^{c} כאשר a,b,c הם פרמטרים לא ידועים ו-  \ \lambda  הוא קבוע, אז השוואת הממדים נותנת  \ M^{a}L^{b}(L/T^{2})^{c}=T, ואם כך  \ a=0,b=1/2,c=-1/2. מכאן שזמן המחזור הוא  \lambda {\sqrt {\frac {l}{g}}}. אף על פי שאת ערכו של הקבוע החסר יש להשלים בדרך אחרת, התלות של זמן המחזור בנתוני הבעיה הושגה כמעט ללא מאמץ תאורטי, וללא כל ניסויים.
ראו גם

הוכחה למשפט פיתגורס בעזרת אנליזה ממדית
אנסמבל ארס נובה

| --- | --- |

 תאריך ייסוד:  1963 
 מדינה:  צרפת 
 ars-nova.fr
 
אנסמבל ארס נובה (בצרפתית: ensemble Ars nova, הוא הרכב קאמרי אינסטרומנטלי עכשווי, שנוסד בצרפת בשנת 1963. מייסד ההרכב הוא המנצח מריוס קונסטן. המנהל הנוכחי הוא פיליפ נאהון.
האנסמבל עובד עם מלחינים בני זמננו, כגון פסקל דוזאפן, ברנרד קאוואנה, אנדי אמלר, ז'ורז' אברגיז, קלוד ברתלמי, לוק פרארי, ז'אן-פייר דרואה, אלכסנדרוס מרקס ונגויין-תיאן דאו. האנסמבל פועל בתמיכת משרד התרבות והתקשורת הצרפתי, עיריית פואטייה ואגודת הסופרים, המלחינים והמוציאים לאור של מוזיקה (SACEM).
אנטילוקפריים

| אנטילוקפריים |
| --- | --- |
 אנטילוקפרה אמריקאית בילוסטון
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
תת־סדרה:: מעלי גירה
על־משפחה:: ג'ירפואידים
משפחה:: אנטילוקפריים
שם מדעי
 Antilocapridae ‏גריי, 1866

שלד של מריקודוס.
אנטילוקפריים (שם מדעי: Antilocapridae) היא משפחה של פרסתנים מכפילי פרסה החיים רק בערבות אמריקה הצפונית. בעבר היו מינים שונים במשפחה אך כיום רובם נכחדו ורק מין אחד שרד - אנטילוקפרה אמריקאית (Antilocapra americana). הם התפתחו בתקופת המיוקן ושגשגו במיוקן ובפליוקן אך רובם נכחדו לאחר מכן.
בני משפחה זו הם בעלי גפיים חזקות העוזרות להם לרוץ במהירות, קרניים קטנות הנושרות מדי שנה ו-4 מדורים בקיבתם העוזרים להם להעלות גירה ולעכל את ארוחתם בשנית.
האנטילוקפרה המודרנית מזכירה במראה צבי בעל קרניים רחבות וציצה המזכירים את ראש הג'ירפה. למעשה האנטילוקפרות הם קרובותיהם הרחוקות של הג'ירפות וקרובות גם לאיילים. מינים נכחדים רבים דמו במראם לאיילים והיו בעלי קרניים מסועפות. הקשר בינם לצבאים ולשאר הפריים אינו קרוב.
מיון

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  תת-משפחה Antilocaprinae שבט Antilocaprini סוג ומין יחיד אנטילוקפרה אמריקאית (Antilocapra americana)  סוג Texoceros  שבט Ilingoceratini סוג Ilingoceros  סוג Ottoceros  סוג Plioceros  סוג Sphenophalos  שבט Proantilocaprini סוג Proantilocapra  סוג Osbornoceros  שבט Stockoceratini סוג Capromeryx |  סוג Ceratomeryx  סוג Hayoceros  סוג הקסמריקס (Hexameryx)  סוג Hexobelomeryx  סוג Stockoceros  סוג Tetrameryx  תת-משפחה Merycodontinae סוג Cosoryx  סוג Meryceros  סוג מריקודוס (Merycodus)  סוג Paracosoryx  סוג רמוצ'רוס (Ramoceros)  סוג Submeryceros |  |
אכזר מכול המלך

כרזה של הצגת הבכורה, 1953
אכזר מכול המלך (בכתיב המקורי: אכזר מכֹּל המלך; נכתב לעיתים בתוספת קו מפריד במקום אוגד: אכזר מכל – המלך) הוא מחזה הביכורים של נסים אלוני. זהו מחזה מקראי, המתבסס על סיפור מרידת ירבעם בן נבט ברחבעם, וכתוב בעברית מקראית. הוא הוצג לראשונה בתיאטרון הבימה בדצמבר 1953, וזיכה את אלוני בשנת 1955 בפרס נחום צמח למחזה ישראלי מקורי (מטעם "הבימה").
הכתיבה

שרית פוקס מספרת בביוגרפיה שכתבה על אלוני על הרקע לכתיבת המחזה: "הכול דיכא אותו:
"הנפילה מהזינוק ההרואי של מלחמת ההצלה והעצמאות אל החוויה היומיומית הטפלה של מלחמת קיום כלכלית. מבטו הסוציאליסטי של בן-גוריון המופנה דווקא לעבר אמריקה החומרנית והשטחית, האחראית לתרבות של קונפקציה. הפקידות של בן-גוריון, שניסתה לבלוע לתוכה גם את האמנים."
אלוני כתב את המחזה במקביל ללימודיו האקדמיים באוניברסיטה העברית.
לצורך כתיבת המחזה קרא אלוני בתנ"ך ובמחזות מקראיים. אחר-כך עבד ביחד עם הבמאי שרגא פרידמן על סינון משפטים מסורבלים ועיצוב הדמויות. תהליך הכתיבה נמשך כשנתיים. יושב ראש ועדת הרפרטואר של תיאטרון הבימה, יעקב מלכין (שאביו, דב בר מלכין, מרצה לספרות ותיאטרון, היה הקורא הראשון ביצירותיו של אלוני), הכניס את אלוני לתיאטרון עם מחזה זה, שהוצג כשאלוני היה בן 27.
המחזה ראה אור לראשונה בכתב העת "מסך" שערכו דב בר ויעקב מלכין.
הבמאי והשחקן שרגא פרידמן, שביים את המחזה, קיצר אותו, מה שהרגיז מאוד את אלוני.
אלוני כתב לימים על תגובתו לכך:
"יום אחד הזמינו אותי לבוא ולחזות באחת החזרות... סצינה אחת מתוך המחזה... לא הייתה בכלל.
 שאלתי: "איפה הסצנה?"
 "הוצאנו"...
 עקרתי שורת מושבים – אז אפשר היה – והטלתי אותה על הבמה. הסצנה נשארה."
במסיבה שנערכה בערב הבכורה בתיאטרון הבימה התווכחו אינטלקטואלים מי בפוליטיקה הישראלית הוא רחבעם ומיהו ירבעם, ומהן דעותיו הפוליטיות של אלוני. פנחס לבון, שר הביטחון דאז, התכוון להזמין את אלוני ללשכתו ולשאול אותו מה יש לו נגד דוד בן-גוריון.
הנפשות (לפי סדר הופעתן)

מקהלה
צרועה – אם ירבעם
יונתן
ירבעם בן נבט
שמעי
שומר בית ירבעם
מעכה בת אבישלום – אשת רחבעם בן שלמה
רחבעם בן שלמה
סופר
מחוללת
יועצים צעירים לרחבעם
קצין בית רחבעם
אלה
אנשי אפרים
תקציר העלילה

ירבעם בן נבט שב מגלות בת עשר שנים בארץ מצרים, אחרי ששבט אפרים, שרואה בו את מנהיגו, קורא לו לשוב. העם, שהמלך רחבעם מקשה עליהם במיסים כבדים, מוכנים לצאת למרד ובכיוון זה גם מעודדת אותו אמו, צרועה. ירבעם שוחר השלום הולך לדבר עם רחבעם, מתוך תקווה שבדרכי נועם ייטיב את דרכיו, אולם רחבעם אינו מוכן לשמוע.
ירבעם מנהל רומן עם מעכה, אשת המלך רחבעם, המאוהבת בו עמוקות, בלי ידיעת בעלה ולמול התנגדות אמו. ירבעם מסיים את הקשר עם מעכה. מעכה הפגועה הולכת לבעלה המלך ומבקשת ממנו שיאסור את צרועה באשמת ביצוע כשפים. ירבעם הולך לרחבעם בניסיון לדבר על לבו לשחרר את אמו. רחבעם מסכים לעשות זאת, רק אם ירבעם ישוב למצרים, אחרת יתלה את צרועה. ירבעם אומר "אכזר מכל המלך" ועוזב את הארמון.
שמעי, יועצו של ירבעם, מייעץ לו לקבל את מרותו של רחבעם. מסתבר ששמעי משמש בסתר כיועץ ומרגל לרחבעם, בלי שירבעם יודע.
הנביא אחיה השילוני, שתמך עד עתה בירבעם, מחליט להמליך את רחבעם. אמו צרועה, שבינתיים שוחררה, מחליטה לתמוך באחיה, איש האלוהים. לבסוף ירבעם מחליט לצאת למלחמה ברחבעם, אנשיו הורגים את שמעי.
דיון וביקורת

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
המחזה בדפוס

נסים אלוני, אכזר מכל המלך, תל אביב: משכל, 1997.
הפקות > הפקות בישראל > תיאטרון הבימה (1953)

הצגת בכורה: 19 בדצמבר 1953; מספר הצגות: 57.
במאי: שרגא פרידמן.
עוזר במאי: מנחם גולן.
ציור: משה מוקדי.
תפאורה: ברוך קדרי.
מוזיקה: בן-ציון אורגד.
כוריאוגרפיה: רות הריס.
תאורה: אברהם קופילביץ.
הקריין – יהושע ברטונוב.
המקהלה - מנחם גולן, שמואל עצמון, אליעזר פלוטניק, אריה גרשון, גדעון זינגר, ברוך דוד, פרץ הלוי.
צרועה - חנה רובינא.
ירבעם בן נבט :- נחום בוכמן.
יונתן - שמואל עצמון, מישא אשרוב.
שמעי - חיים אמיתי, שרגא פרידמן.
שומר בית ירבעם - אריה גרשון, שמואל עצמון.
מעכה – טובה פרדו.
רחבעם בן שלמה - שמעון פינקל.
סופר - שלמה ברטונוב.
מחוללת - נירה סוסלבסקי.
אלה - דוד ורדי, ברוך דוד.
הפקות > הפקות בישראל > תיאטרון חיפה (1975)

הצגת בכורה: 2 ביולי 1975.
במאי: עודד קוטלר.
תפאורה ותלבושות: רות דר.
מוזיקה: בן-ציון אורגד.
תנועה: רחל כפרי.
תאורה: יחיאל אורגל.
צרועה – עדנה פלידל.
ירבעם – מיכאל כפיר.
יונתן – עזרא כפרי.
שמעי – אילן דר.
מעכה – לאורה ריבלין.
רחבעם – אילן תורן.
הסופר – שמואל וולף.
מחוללת צידונית – סמדר ברנר.
מתופפים – יעקב קליין, אריה שמשון.
ראש המקהלה – יוסף באשי.
מקהלה, אנשי העם, אנשי ירבעם, אנשי רחבעם - משה אוסם, מוחמד בכרי, שי ברס, סמדר ברנר, רפי חזי, מכראם חורי, אלון לב, שמואל קלדרון, יוסי קלמן, סנדרה שדה.
הפקות > הפקות בישראל > פסטיבל עכו (1989)

הצגת בכורה: 1989.
עיבוד ובימוי: יגאל עזרתי.
עוזר במאי: יהונדב פרלמן.
עיצוב: אריה ברקוביץ.
מוזיקה: דורי פרנס.
תפאורה: משה הדרי.
תאורה: אורי רובינשטיין.
צרועה – מיקי מרמור.
ירבעם – צ'רלי בוזגלו.
מעכה – אלונה קמחי.
רחבעם – שלום שמואלוב.
קולות מקהלה – מוטי וינגרד, אורה זיטנר, פביאנה מיוחס, יהויכין פרידלנדר, אסתי קוסוביצקי.
הפקות > הפקות בישראל > תיאטרון הבימה (1997)

הצגת בכורה: 1 בפברואר 1997; מספר הצגות: 41.
נוסח הצגה ובימוי: חנן שניר.
עוזרת במאי: שרית ינאי.
תפאורה: רוני תורן.
מוזיקה: אורי וידיסלבסקי.
תנועה: ענבל פינטו, שרון אייל.
תלבושות: רקפת לוי.
תאורה: אבי-יונה בואנו (במבי).
צרועה - אורנה פורת.
ירבעם בן נבט - דורון תבורי.
יונתן - דני לרנר.
שמעי - יוסי יבלונקה.
מעכה – שרה פון שוורצה.
רחבעם בן שלמה – יגאל נאור.
סופר לרחבעם : מיכאל כורש.
ראש המקהלה : אייל נחמיאס.
מקהלה : אסף לויטין, אבי שילה, אורי בדר, עמית קליימן, רוזיטה צ'רבוני, רונית זלטין, שאול קונטיני, ירונה הראל, גיא שגיא, ישראל כסיף.
הפקות > הפקות בחו"ל

ב-6 בספטמבר 1960 הועלה המחזה בפולין (בפולנית: Ponad wszystko, najokrutniejszy jest król), בטֶיאַטְר לוּדוֹבִי (Teatr Ludowy)(אנ') שברובע נובה הוטה (אנ') של העיר קרקוב – תיאטרון האוונגרד המוביל של העיר – בתרגומה של אנה דרֶסנֶר ובבימויה של מנהלת התיאטרון קריסטינה סקוּשַנקה (Krystyna Skuszanka).
לקריאה נוספת

רחל אהרוני, 'רצף ומפנה: על שני מחזות מוקדמים של נסים אלוני', החינוך וסביבו יט (תשנ"ז), 13–27. (נדפס שוב בתוך: נורית יערי (עורכת), על מלכים, שחקנים וצוענים: מחקרים ביצירתו התיאטרונית של נסים אלוני, בני ברק: הקיבוץ המאוחד, 2005, עמ' 56–71.)
גד קינר, 'האסטרטגיה הרטורית של "אכזר מכל המלך"', בתוך: על מלכים, שחקנים וצוענים (2005), עמ' 166–181.
הערות שוליים

↑  פרס לח. רובינא, בוכמן ואלוני, מעריב, 17 במרץ 1955; רובינה בוכמן ואלוני זכו בפרסי "הבימה", דבר, 18 במרץ 1955.
↑  שרית פוקס, נמר בוער: מותו וחייו של נסים אלוני; עריכה: עינת יקיר, תל אביב: הוצאת ידיעות אחרונות, 2008, עמ' 104.
↑  פוקס, נמר בוער, עמ' 108.
↑  פוקס, נמר בוער, עמ' 152, 155, 204.
↑  פוקס, נמר בוער, 153.
↑  שרית פוקס, נמר בוער, עמ' 105.
↑  נסים אלוני, אכזר מכל המלך, תל אביב: משכל, 1997, עמ' 7.
↑  פוקס, נמר בוער, עמ' 205.
↑  Ponad wszystko, najokrutniejszy jest król באתר e-teatr.pl (בפולנית); Teatr Ludowy Nowa Huta Program Nr 1, Sezon 1960/61; "אכזר מכל המלך" – בתיאטרון פולני, מעריב, טור 1, 19 בפברואר 1960; תיאטרון פולני רוצה לבוא, מעריב, 20 בינואר 1961.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012597755705171
אי ידיעת החוק במשפט העברי

אי ידיעת החוק, או בשמה המשפטי: "טעות במצב משפטי", היא טענת הגנה במשפט הפלילי לפטור אדם מאחריות למעשה פלילי, לאור העובדה שלא ידע או שלא הייתה לו דרך לדעת שמעשהו איננו חוקי. שיטות משפט רבות, בהן המשפט הישראלי אינן מכירות בטענה זו וקובעות ש"אי-ידיעת החוק אינה פוטרת", כלומר, אדם לא יוכל לחמוק מאשמה למעשה פלילי שביצע בטענה שלא ידע את החוק הנוגע לאותו מעשה. הסיבה לכך היא "חזקת ידיעת הדין", כלומר ההנחה שהחוקים מבוססים על נורמות אנושיות טבעיות שאמורות להיות ידועות לכל אדם גם מבלי היכרות עם החוק הספציפי.
לפי הגישה הרווחת בחקר המשפט העברי, לרוב הוא אינו מקבל את חזקת ידיעת הדין, אלא דורש התראה כתנאי להפעלת ענישה פלילית, כדי להבטיח את ידיעת החוק על ידי העבריין. עם זאת, ישנן עבירות חריגות בחומרתן שניתן להעניש עליהן גם ללא התראה, מתוך הנחה שכל אדם מכיר בכך שמבחינה אנושית הן מהוות עוול מוסרי.
דרישת ההתראה במשפט העברי

מן המשנה והתלמוד עולה שהמשפט העברי מאפשר ענישה גופנית כגון מוות ומלקות על ידי בית דין (להבדיל ממיתה בידי שמיים) רק אם בוצעה התראה לפני עשיית העבירה, כלומר ששני עדים הודיעו לעבריין שהמעשה אותו הוא מבצע אסור, וכן ציינו בפניו את העונש שיוטל עליו אם יעשה אותו. העבריין אף צריך לאשר שהוא יודע שהוא עובר עבירה ומודע לעונש שעתיד להיות מוטל עליו.
גם ביחס לנידוי הרמב"ם קובע שאין מנדים אדם אם לא ידע על קיומה של העבירה, ולעיתים, גם בעונשים ממוניים על עבירה, דוגמת קנסות, נדרשת ידיעתו של העבריין.
בתלמוד בבלי מובאת דעת רבי יוסי ברבי יהודה ש"לא ניתנה התראה להבחין בין שוגג למזיד", כלומר שמטרת ההתראה היא לוודא שהנאשם אכן ידע את החוק והעונש שיוטל עליו, ובלעדיה הוא יכול להגן על עצמו בטענה שלא ידע שמעשהו אסור. על פי זה פוסק רבי יוסי שההתראה אינה נדרשת כאשר העבריין מוכר כתלמיד חכם שוודאי בקי בהלכה, ואילו לדעת חכמים ההתראה נדרשת גם כאשר העבריין הוא תלמיד חכם. הרמב"ם פסק כחכמים, אולם השתמש בנימוק של רבי יוסי, "שלא ניתנה התראה אלא להבחין בין שוגג למזיד". הגישה הרווחת בנושאי כליו של הרמב"ם היא שלדעתו ההתראה נדרשת גם בתלמיד חכם אף על פי שהוא אמור לדעת את ההלכה, מפני שהוא יכול לטעון ששכח אותה בשעת המעשה, או שטעה במצב הדברים.
משיטת הרמב"ם עולה שגם לדעת חכמים מטרת ההתראה היא לוודא שהנאשם ידע את החוק, ובהתאם לכך חוקרים רבים סבורים שבמשפט העברי טענת אי ידיעת החוק פוטרת את הנאשם מענישה פלילית כיוון שככלל, המשפט העברי אינו מכיר בחזקת ידיעות הדין. גם במקרים החריגים בהם בית הדין מפעיל ענישה פלילית בלא התראה, הוא מוודא קודם כי הנאשם ידע את הדין. למשל, ניתן לענוש מסית לעבודה זרה ללא התראה, אך צריך שיתברר לבית הדין בדרך אחרת שהוא היה מזיד והכיר את איסור עבודה זרה.
לעומת הגישה הרווחת, פרופסור אהרון אנקר סבור שדרישת ההתראה אפילו אצל תלמיד חכם מלמדת שההתראה אינה דרישה להבטיח את ידיעת החוק ואינה קשורה לסוגיית ידיעת החוק, אלא מטרת היא "לבחון אם עבר העבריין את העבירה תוך חילול שם שמיים", כלומר לבחון אם העבירה נעשתה מתוך מרד או התרסה כלפי אלוהים, ולכן העבריין צריך לומר "אף על פי כן אני עושה".
חריגים – הכרה חלקית בחזקת ידיעת הדין

מאחר שלדעת רוב הפוסקים, תפקידה של דרישת ההתראה הוא לוודא את ידיעת הדין, הרי שכאשר מדובר בעברות על נורמות יסוד, עבירות מסוג "רע כשלעצמן" (mala per se), אשר הם מעשים האסורים מטבעם, מתקיימת חזקת ידיעת הדין, ולא נדרשת התראה כתנאי לענישה.
חריגים – הכרה חלקית בחזקת ידיעת הדין > דוגמאות

דוגמאות לעבירות מסוג "רע כשלעצמן" אשר אינן מצריכות התראה:
חריגים – הכרה חלקית בחזקת ידיעת הדין > דוגמאות > עדים זוממים

עדים זוממים הם עדי שקר אשר העידו על אדם שביצע עבירה מסוימת, שעה שישנה עדות כנגדם לפיה בשעת המעשה נשוא העדות הם שהו במקום אחר. העונש המוטל על אותם עדים הוא העונש שהתכוונו שיוטל על האדם מושא עדותם.
על מנת להענישם בעונש זה לא נדרשת התראה. לפי רבי שמעון שקופ, עדות שקר המכוונת להרע לשווא לאדם אחר, היא מעשה המנוגד לנורמה אנושית בסיסית, ולכן עדים זוממים נענשים על עצם הרצון להרע לאחר, גם אם לא ידעו שהמעשה אסור על פי החוק.
חריגים – הכרה חלקית בחזקת ידיעת הדין > דוגמאות > אשת איש שזינתה

אישה איש שזינתה, היא אישה נשואה שקיימה יחסי אישות עם גבר שאיננו בעלה. אם עשתה כן במזיד, היא נאסרת לבעלה בעוד אם עשתה זאת בשוגג, היא מותרת לבעלה.
לדעת מהרי"ק, שוגג מתייחס לטעות במצב דברים ולא לטעות במצב המשפטי. דהיינו, אישה שזינתה מתוך טעות במצב דברים ('כגון שהיא סבורה שהוא בעלה ונמצא שהוא אדם אחר') תיחשב לשוגגת ולא תיאסר לבעלה.
מנגד, אישה שסברה שהזנות מותרת מבחינה הלכתית תיחשב למזידה. לדברי המהרי"ק, הסיבה לכך היא שעבירת הזנות היא בגדר מעשה האסור מטבעו, ולכן ניתן להניח לגביה כי העובר עליה מקיים את חזקת ידיעת הדין.
חריגים – הכרה חלקית בחזקת ידיעת הדין > דוגמאות > מצוות בני נוח

שבע מצוות בני נח הן מצוות שע"פ חז"ל נצטוו עליהם הגויים, והן נחשבות לנורמות יסוד טבעיות. לכן העובר על שבע מצוות בני נח נענש גם ללא התראה וגם אם ידוע לנו בוודאות שלא הכיר את החוק, "מפני שהיה לו ללמוד ולא למד".
לדעת חלק מהפוסקים, הרמב"ם מתייחס לאיסורי רצח או אשת איש כדוגמאות בלבד, אולם עמדתו העקרונית היא שלא תתקבל טענת אי ידיעת הדין על ידי בן נח לגבי כלל שבע מצוות בני נח.
טעות בלתי נמנעת באורח סביר

במשפט הישראלי, סעיף 34יט לחוק העונשין מעגן, כאמור, את חזקת ידיעת הדין, ומסייג את החזקה, בקובעו שהיא לא תחול במקום בו הטעות במצב המשפטי הייתה "בלתי נמנעת באורח סביר".
במשפט העברי, נדרשת ידיעתו של העבריין על קיומה של העבירה כתנאי לענישתו, למעט עבירות על נורמות מוסריות בסיסיות כמו ניאוף או רצח. בעברות אלו, לא תעמוד לעבריין הגנה של טעות בלתי נמנעת באורח סביר, משום "שהיה עליו ללמוד ולא למד".
מנגד, ההגנה הנזכרת תחול בעבירות שאינן מתייחסות לנורמה אנושית בסיסית. בעבירות אלו, מי שטעה טעות סבירה וחשב שאין במעשה שעשה משום עבירה, עשוי להיות פטור מן העונש, לפי דעות מסוימות.
כך, למשל, נחלקו ראשונים באשר לעונשו של "תינוק שנשבה": אדם שנשבה בין הגויים כאשר היה תינוק, ולכן לא ידע מעולם על איסור שבת. הרמב"ם סבור שטעות בדין בנסיבות אלה היא סבירה, ולכן העבירה תוגדר כשגגה (ותחייב קרבן חטאת). רש"י חולק על כך. לדעתו, בנסיבות אלה הטעות בדין היא הכרח ואילוץ, ולכן עובר העבירה נחשב לאנוס ופטור לגמרי (לרבות פטור מקרבן).
האחריות הפלילית בהיעדר התראה

אף כי דרישת ההתראה נצרכת לצורך ווידוא ידיעת הדין על ידי העבריין, העובדה שאדם לא הותרה בטרם ביצוע עבירה, אין משמעותה פטור מוחלט מאחריות פלילית, אלא רואים את העבריין כשוגג, בהתאם לדין הרלוונטי ולרמת האשמה. לעיתים, עלולות להיות לכך תוצאות חמורות יותר מאשר הרשעה במזיד.
כך, למשל, ההורג אדם מבלי שידע שאסור להרוג, נחשב "קרוב למזיד", ולכן אינו זכאי להגנת עיר המקלט. מנגד, לא ניתן להעמידו לדין. כך, הוא נאלץ לשהות מחוץ לעיר המקלט, תוך שהוא נתון לחסדיו של גואל הדם, כדברי הרמב"ם: