stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרדכי גלדמן
ספריו > שירה

'זמן הים וזמן היבשה' (הוצאת שוקן, 1970)
'צִפור' (סימן קריאה, 1975)
'חלון' (הקיבוץ המאוחד, סימן קריאה, 1980)
'שירים 1983-1966' (הקיבוץ המאוחד, סימן קריאה, 1983)
'מילנו' (הקיבוץ המאוחד, 1988)
'עין' (הספריה החדשה לשירה, הקיבוץ המאוחד, סימן קריאה, 1993)
'ספר שאל' (הקיבוץ המאוחד, 1997)
'זמן' פואמה ותחריטים של משה גרשוני (הראל מדפיסים, 1997)
'הו קירי יקירי' (קשב לשירה, 2000)
'שירי האבל' בלוויית הדפסי משי של פסח סלבוסקי (הראל מדפיסים, 2000)
'שיר הלב' (הקיבוץ המאוחד, 2004)
'שירי תמיר' (הקיבוץ המאוחד, 2007)
'הלכתי שנים לצדךָ', כרך א', כרך ב' (הקיבוץ המאוחד, מוסד ביאליק, 2011)
'תורת הייחוד' (קשב לשירה, 2013)
'קו לילה' (קשב לשירה, 2015)
'הלכתי שנים לצדך',כרך ג'(הקיבוץ המאוחד, מוסד ביאליק, 2019)
'סהר על סירה'(מקבץ הייקו),(הוצאת 'ביטאון שירה', 2019)
"TEORIA DO UM" ('תורת הייחוד") vol 1, vol2, תרגם לפורטוגלית Joao Paulo Esteves Da Silva. (douda correria, 2016, Portugal
"Years I Walked at Your Side" מבחר משיריו, translated to English: Tsipi Keller. (Execelsior Editions, State University of New York Press,2018
ספריו > תרגום

'תמרים', ז'ואאו פאולו אסטבס דה- סילבה. מפורטוגלית: מרדכי גלדמן עם המשורר. (קשב לשירה, 2017)
ספריו > סיפורת

'שכנים וסוטים אחרים' (הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2014)
ספריו > עיון

'מראה אפלה' (הקיבוץ המאוחד, 1995)
'ספרות ופסיכואנליזה' (הקיבוץ המאוחד, 1998)
'אוכל אש, שותה אש' (הקיבוץ המאוחד, 2002)
'העצמי האמיתי ועצמי-האמת' (הקיבוץ המאוחד, 2006)
'ויהי במראת הכסף' [פסליה וציוריה של ביאנקה אשל גרשוני] (הקיבוץ המאוחד, 2007)
'מראות וכפילים: שייקספיר כפסיכואנליטיקן' (קשב לשירה, 2019)
ספריו > קטלוגים

'נופי השרון' [ציוריה של הלן ברמן] (הוצאה עצמית, 2009)
'הציפור של אבא' [ציוריה של נעמי בריקמן] (הוצאה עצמית, 2012)
'מקור האור' [ספר-אמן ליצירתו של עינן כהן] (הוצאה עצמית, 2016)
ספריו > שירים מולחנים

'לשוב לתל אביב' 26 שירים בהלחנתו של רון וידברג. שירה: עדי אבן-אור וטל אמיר, פסנתר: רויטל חכמוב, חליל: רמי טל. הוצאת המכון למוזיקה ישראלית. וידברג זכה בפרס אנגל על היצירה הזאת ב-2005.
'שירי האבל' 4 שירים לפסנתר ואלט. הלחין רון וידברג, 2002.
'ראי המים' - תוכנית של החלילנית אבי דה קוואנט. שיריו של גלדמן הוקראו בהולנדית עם סרטי וידאו של סיגלית לנדאו. שירה: קריסטינה פוקס, קלרינט: דוד קווקסליבר, אקורדיון: מריקה חרוטנהאוס, קריאה: הוב אוסטרהאוס ומרלן סטולץ.
לקריאה נוספת

מרדכי גלדמן, "חילוני דתי", בתוך רות קרטון-בלום (עורכת), מאין נחלתי את שירי - סופרים ומשוררים מדברים על מקורות השראה, הוצאת ידיעות אחרונות, 2002, עמ' 251–266.
גלעד מאירי, "'עשיתי סקס עם כהני כל הדתות': על תורת הייחוד למרדכי גלדמן", פופואטיקה 1, הוצאת מקום לשירה, 2020, עמ' 197–202.
יובל פז, "גלדמן, מרדכי", לקסיקון הֶקְשֵרִים לסופרים ישראלים (תשע"ד 2014), עמ' 270–271.
ביאורים

↑  לעיון בכתב היד של שיר מיוחד על (חולשתו של) "מנהיג", מתוך הכרך הראשון של "הלכתי שנים לצידך", שפורסם בבלוג של מכון גנזים, עיינו כאן.
הערות שוליים

↑  מס' רישיון 27-16
↑  אלי הירש, מרדכי גלדמן, תורת הייחוד, מוסף 7 לילות של ידיעות אחרונות, 6 בדצמבר 2013
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: ישעיהו קורן, עודד בורלא | פרס ביאליק לספרות יפה לאה איני, שלומית כהן-אסיף, מרדכי גלדמן  2010 | הבא: דן בניה סרי, שרון אס, דתיה בן-דור |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 272685  NLI: 987007261655205171  PLWABN: 9813179847705606  BnF: cb13481046g (data)  CANTIC: a2020825x  GND: 1102230200  ISNI: 0000 0000 7247 9058  LCCN: n85074344  PIC: 388768  SNAC: w6q82vx9  ULAN: 500482644  VIAF: 21552343   WorldCat (עם VIAF): 21552343
משאבת חלב

משאבת חלב ידנית מתוצרת חברת Avent
משאבת חלב היא מכשיר המיועד לשאיבת חלב (אנ').
מבנה ופעולה

משאבת חלב בנויה משתי מערכות: מערכת המובילה את החלב השאוב מהחזה ועד לכלי קיבול, ומערכת המייצרת את הואקום הנדרש לשאיבה.
מבנה ופעולה > מערכת הובלת החלב

מערכת ההובלה בנויה בבסיסה משלושה חלקים:
קונוס - חלק גמיש, לרוב עשוי סיליקון, המותאם לצורת החזה ולגודלו. לקונוס (חרוט) פתח בחלקו הצר אשר דרכו מוזרם הואקום, מצמיד את דפנות הקונוס לחזה תוך יצירת אטימה, ועם יציאת החלב זורם החלב דרך פתח זה לכיוון כלי הקיבול.
מתאם - המתאם הוא הרכיב אליו מחובר הקונוס מצד אחד, ואליו מוזרם הואקום מצד אחר. המתאם מאפשר את מעבר החלב דרכו אל כלי הקיבול, מבלי שזה יכנס למקור הואקום, ומבלי שהואקום ישפיע על כלי הקיבול, באמצעות שסתומים חד כיווניים.
כלי קיבול - כלי הקיבול הנפוצים הם בקבוקים ושקיות.
קיימות מערכות הובלת חלב מורכבות יותר הכוללות רכיבים נוספים, למשל צינורות המאפשרים גמישות במיקום כלי הקיבול, או מערכות המיועדות לשאיבה דו צדדית (להלן).
מבנה ופעולה > יצירת ואקום

יצירת הואקום מתבצעת על ידי שאיבת האוויר מהמתאם. קיימים שני סוגים של משאבות:
משאבה ידנית - השאיבה מתבצעת באמצעות לחיצות כף היד, בדרך כלל על מנוף המפעיל בוכנה שמחוברת למתאם, ושואבת ממנו את האוויר.
משאבה חשמלית - שאיבת האוויר מתבצעת על ידי מנוע חשמלי.
מבנה ופעולה > פעולה

עם חיבור המערכת לחזה ויצירת הואקום, מגורה החזה להזרים חלב. החלב זורם אל תוך הקונוס, משם נשאב באמצעות הואקום אל המתאם וממנו מוזרם אל כלי הקיבול.
סוגי משאבות

כאמור, ההבדל העיקרי בין משאבות חלב נעוץ באמצעי יצירת הואקום. להלן טבלה המשווה בין תכונות בסיסיות:
| סוג | הפעלה | תשומת לב | נשיאה | עלות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ידנית | לחיצה באמצעות כף יד | דורשת הפעלה על ידי יד אחת לפחות, תשומת לב לזרימת החלב | נוחה לנשיאה מבחינת גודל ומשקל | זולה |
| חשמלית | נדרש מתח חשמלי | מאפשרת ביצוע פעולות אחרת בזמן השאיבה | לא נוחה לנשיאה | יקרה |
סוגי משאבות > משאבה ידנית

ישנם מספר סוגים של משאבות ידניות, אך לכולן עיקרון זהה של יצירת ואקום על ידי תנועות לחיצה חוזרות ונשנות של כף היד. למשאבות ידנית יתרון כאשר נדרש לבצע את השאיבה במקומות שונים או במקומות בהם אין גישה למקור מתח חשמלי.
סוגי משאבות > משאבה חשמלית

במשאבות חשמליות המנוע המייצר את הואקום גדול וכבד יחסית, ולכן יתרונן הוא כאשר השאיבה נעשית במקום קבוע. משאבות חשמלית מגיעות ברמות שונות של שכלול, ולכן מאפשרות כיוון של מדדים שונים כעוצמת הואקום, מחזורי שאיבה, ועוד. הבדל מובהק נוסף הוא אפשרות לשאיבה בו זמנית משני הצדדים, ועל ידי כך קיצור משך זמן השאיבה. שאיבה במשאבה חשמלית גם מאפשרת ביצוע מגוון רחב יותר של פעולות בזמן השאיבה (למשל הקלדה בשתי ידיים).
זמינות ומגוון

משאבות חלב הן מוצר נפוץ, וניתנות לרכישה בחנויות ודרך האינטרנט. המשאבות נמכרות בדרך כלל כערכה מושלמת עם קונוסים בגדלים סטנדרטיים, אולם קיים מגוון רחב מאוד של קונוסים, אותם ניתן לרכוש בנפרד כך שיותאמו באופן מרבי לחזה.
בישראל, ניתן להשכיר או להשאיל משאבות חלב. עמותות כגון יד שרה ועזר מציון משאילות מנועים חשמליים בלבד למשאבות חלב, ללא רכיבי מערכת ההובלה, מטעמי שמירה על היגיינה. חלק מקופות החולים בישראל משתתפות עם חבריהן בעלות הרכישה של משאבת חלב.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מרטין ג'רוויס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 באוגוסט 1941 (בן 83) צ'לטנהאם, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1964 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (1962)  Dulwich Prep London 
 פרסים והוקרה:  פרס עולם התיאטרון (2002)  קצין במסדר האימפריה הבריטית 
 פרופיל ב-IMDb
 
מרטין ג'רוויס, OBE (באנגלית: Martin Jarvis; נולד ב-4 באוגוסט 1941) הוא שחקן אנגלי, שהייתה לו קריירה מגוונת בקולנוע ובטלוויזיה, עם זאת הוא מוכר בעיקר בזכות תפקידי הדיבוב והקריינות ברדיו ובספרי שמע.
ביוגרפיה

ג'רוויס נולד בצ'לטנהאם שבגלוסטרשייר, בנם של דניס הארי ג'רוויס ושל מרגוט ליליאן סקוטניי. הוא גדל בסאות' נורווד ובסנדרסטיד שבדרום קרוידון.
ג'רוויס התחנך בבית הספר העצמאי "ויטגיפט סקול" בקרוידון שבדרום לונדון, ולמד משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA). ב-RADA זכה ג'רוויס בפרס ואנברוג ובמדליית כסף.
ג'רוויס הופיע בהפקות תיאטרון רבות בלונדון ובחו"ל. ב-2006 שיחק לצידן של דיאנה ריג ונטשה מקאלהון במחזה "Honour" מאת ג'ואנה מארי-סמית' בתיאטרון ויינדהם שבלונדון.
הוא הקליט את הספר "בין שתי ערים" מאת צ'ארלס דיקנס עבור חברת "Chivers Audio Books" שהוציאה אותו לאור על גבי קלטות אודיו, ומאוחר יותר ההקלטה יצאה לאור בהוצאת ברנס אנד נובל על גבי תקליטורים.
ביוגרפיה > רדיו

ג'רוויס השתתף במשך שנים רבות בתוכניות רבות של רדיו ה-BBC, בעיקר בתוכניות של BBC Radio 4. בשנות השמונים של המאה העשרים קרא ג'רוויס, בתוכנית של רדיו 4, עיבוד לטורים הקומיים שכתב הסופר מייקל פריין (אנ') לעיתונים הגרדיאן והאובזרבר. הוא משחק בקביעות בדרמות רדיופוניות ובקריאה של קטעי ספרות, גם קומיים וגם רציניים. בעיבוד ל"Mind Your Pantheon" מאת דייוויד מאמט גילם ג'רוויס את סטארבו. בין שאר הופעותיו הייתה קריאה של סדרת הסיפורים "Just William" מאת ריצ'מל קרופטון (אנ'), שהבליטה את יכולותיו הקוליות. עוד השתתף בקריאת סדרת "בילי באנטר" מאת פרנק ריצ'רדס. הוא היה מושא לסאטירה בתוכנית החיקויים "Dead Ringers" בביצוע של מארק פרי, שהדגיש את עובדת היותו כביכול בכל מקום ובכל זמן בתוכניות הרדיו של רדיו 4.
בארצות הברית השתתפו ג'רוויס ואשתו רוזלינד איירס בתסכיתים יחד עם "L.A. Theater Works" ועם "Hollywood Theater of the Ear".
ב-2011 הופיע ג'רוויס בעיבוד של רדיו 4 למחזה "In Praise of Love" מאת טרנס רטיגן (אנ').
ביוגרפיה > טלוויזיה

הופעתו הראשונה של ג'רוויס בטלוויזיה הייתה ב-1965 בפרק " The Web Planet" בסדרה המדע בדיוני "דוקטור הו" של ה-BBC בתפקיד היליו, הקפטן של המנופטרה. הוא זכה להכרה כשהופיע בתפקיד ג'ון בסדרת הדרמה של ה-BBC משנת 1967, עיבוד לספרי "ההגדה לבית פורסייט". עוד שיחק בתפקיד הראשי בסדרה "ניקולס ניקלבי" מ-1968 ובתפקיד אוריה היפ בעיבוד משנת 1974 לרומן "דייוויד קופרפילד", ובשנים 1978 - 1980 הופיע בתפקיד הראשי בסיטקום "Rings on Their Fingers" לצדה של דיאן קין. ב-1993 השתתפה בסדרת הדרמה "Scarlet and Black" בכיכובם של יואן מקגרגור ורייצ'ל וייס. ב-2002 שיחק ב-"Bootleg", מיני-סדרה לילדים של ה-BBC.
פעמים אחדות השתתף ג'רוויס בתפקיד אורח בסדרה "דוקטור הו". ב-1965 שיחק לראשונה בפרק "The Web Planet", אחר כך בתפקיד ד"ר באטלר בפרק "Invasion of the Dinosaurs" והתפקיד המועדף עליו היה המושל של כוכב וארוס בפרק "Vengeance on Varos" בשנת 1985. בנוסף הופיע בהפקת אודיו ספין-אוף של "דוקטור הו" בשם "Jubilee" לצדה של אשתו.
בטלוויזיה האמריקאית שיחק בסדרות כמו "רצח במשיכת קולמוס", "ווקר" ומאוחר יותר בסדרה "סטארגייט אטלנטיס" ובסדרה "מספ7ים".
ג'רוויס דיבב דמויות שונות בסדרות אנימציה כמו "ההרפתקאות של בילי ומנדי" (בה החליף את השחקן דייוויד וורנר בתפקיד נרגל) ובסדרה "ג'וניפר לי".
בשנת 2002 דיבב את הדמות ג'ון דרד בסדרת הטלוויזיה "מקס סטיל". עוד דיבב את כל הדמויות בסדרת הסטופ-מושן " Huxley Pig" והיה המספר במחזה "הסערה" מתוך הסדרה המצוירת על מחזותיו של שייקספיר, "Shakespeare: The Animated Tales".
ב-1999 היה ג'רוויס אורח תוכנית הטלוויזיה "אלה הם חייך" של ה-BBC.
ביולי 2008 הופיע ג'רוויס בסדרה "The Bill" של רשת ITV. באפריל 2010 החל לשחק באופרת הסבון של ה-BBC "איסטאנדרס" בתפקיד העיתונאי הארווי פרימן.
ב-2014 הופיע ג'רוויס בפרק בסדרה "חוק וסדר: בריטניה" בתפקיד אריק צ'נדלר, אדם שנעצר והואשם ברצח.
ביוגרפיה > קריינות ודיבוב

ג'רוויס היה המספר בסדרת הטלוויזיה "Just William" של ה-BBC. ב-2011 הקליט את ספר השמע "הנסיך המאושר ואגדות אחרות" מאת אוסקר ויילד.
ב-2007 השתתף בפעם הראשונה בקולות במשחק וידאו, וגילם את הכרוניקאי בסדרת המשחקים "Spyro the Dragon". הוא גילם את הדמות אדמירל זאאל'קוריס ואס קוויב קוויב במשחק "Mass Effect 2" (ב-2010) ובמשחק "Mass Effect 3" (ב-2012). עוד דיבב את אלפרד פניוורת' במשחק הווידאו משנת 2011, "באטמן: ארקהם סיטי", וחזר לגלם את אותה דמות ב-2013 במשחק "באטמן ארקהם אוריג'ינס". ב-2011 השתתף ג'רוויס גם במשחק הרשת "Star Wars: The Old Republic".
ג'רוויס גם הקליט ספרים פרי עטו של פ. ג. וודהאוס, וזכה על עבודתו בפרס "Audie". כן הקליט לספר שמע את שלושה בסירה אחת של ג'רום ק. ג'רום.
בקומדיה "ראלף ההורס" של אולפני ההנפשה של וולט דיסני שיחק ג'רוויס בתפקיד סייטין, אחד מהנבלים בקבוצה עם ראלף (ג'ון סי. ריילי).
ב-2014 גילם ג'רוויס שוב את דמותו של אלפרד פניוורת' בסרט "באטמן: מתקפה על ארקהם", כמו גם במשחק "באטמן ארקהם נייט" האחרון בסדרת המשחקים "באטמן: ארקהם" שיצא ב-2015.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-23 בנובמבר 1974 התחתן ג'רוויס עם השחקנית רוזלינד איירס (אנ'). יש לו שני בנים מנישואים קודמים. את איירס הכיר כששיחקו ביחד במחזה "המלט" והיא גילמה את אופליה. ג'רוויס ואשתו מנהלים חברת הפקה לרדיו "Jarvis & Ayres Productions", שהפקותיה משודרות לעיתים קרובות ברדיו 4 של ה-BBC.
בשנת 2000 הוענק לו תואר קצין מסדר האימפריה הבריטית (OBE). הוא הוציא לאור ספר זכרונות בשם "Acting Strangely: A Funny Kind of Life" ‏(ISBN 0-413-74550-3).
ג'רוויס מתגורר בלונדון ובלוס אנג'לס.
הערות שוליים

↑  "CV for Martin Jarvis" (PDF). Amanda Howard Associates. נבדק ב-2014-03-11.
1 2  "BBC Drama: Much Ado About Nothing". BBC. 2005-04-26. נבדק ב-2007-07-14.
↑  Green, Kris (1 במרץ 2010). "Martin Jarvis joins 'EastEnders'". Digital Spy. נבדק ב-1 במרץ 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007430124905171  BIBSYS: 99068138  BNE: XX1516685  BnF: cb14071296t (data)  GND: 1061535770  ISNI: 0000 0000 6309 6637  LCCN: n84002444  MusicBrainz: 130bc777-1ba1-4c58-bff4-e7105afa87ea  NKC: mzk2013745298  NTA: 070314357  SUDOC: 143104608  VIAF: 34662882   WorldCat (עם VIAF): 34662882
מלחמת הזולו

מלחמת הזולו (באנגלית: Zulu War) היא מלחמה אשר התנהלה בין כוחות האימפריה הבריטית לבין כוחות בני שבט הזולו, בין 11 בינואר ל-4 ביולי 1879. בני הזולו הצליחו להדוף את הפלישה הבריטית הראשונה, שהתאפיינה בזלזול רב של הבריטים בבני הזולו. בהמשך, גייסו הבריטים תגבורות והכריעו את בני הזולו בפלישה השנייה.
רקע

מושבת הכף הייתה קולוניה הולנדית מאמצע המאה ה-17, כשהולנד הייתה בשיא כוחה. עם הזמן, נחלש כוחה הצבאי של הולנד והיא נכבשה על ידי צרפת בעת המלחמות הנפוליאוניות. בריטניה שדגלה במדיניות נוקשה כלפי צרפת כבשה את המושבות של הארצות האירופאיות שנפלו תחת השליטה הצרפתית ובכלל זה את מושבת הכף ההולנדית. לאחר תקופה קצרה שבה הבעלות עברה מיד ליד, התבסס השלטון הבריטי במושבת הכף בשנת 1806, כאשר הבריטים השתלטו סופית על המושבה.
הנוכחות הבריטית באזור הפכה במשך השנים ליקרה שכן הקולוניות בדרום אפריקה היו שרויות במאבקים רבים נגד מתיישבים האירופאים באזור, בעיקרם הבורים שהיו נצר למתיישבים ההולנדים, וכנגד הכוחות השבטיים האפריקאים. חרף זאת, הבריטים החזיקו בבעלות במושבה כי זאת הייתה הדרך הימית הקצרה ביותר להודו (תעלת סואץ נפתחה רק בשנת 1869). יתרה מכך, בשנת 1867 התגלו מרבצי יהלומים עשירים מאוד באזור. מרבצים אלה לא מוצו עד עצם היום הזה.
בשנת 1873, מלך הזולו מפָאנדֶה מת ובנו קטשאויו קמפנדה החליף אותו. קטשאויו היה מלך יותר מיליטנטי ופחות סלחן לנוכחות האירופאית בגבולות ממלכתו היא ממלכת זולו. קטשאויו השקיע בפיתוח ושדרוג צבאו ואף רכש כלי ירייה אירופאים, אך החיילים הזולואים לא היו מיומנים בשימוש בהם. לצד ההשקעה בצבא, הנהיג גישה עוינת כלפי המיסיונים בארצו מה שהעלה את רף המתיחות עם האירופאים באזור ולמרות שהמתיחות לא הגיעה לאלימות ואף מיסיון לא נפגע, גברו הקולות האירופאים כנגדו.
המתיחות גברה כאשר בשנת 1876 טבחו בני הזולו במספר רב של נשים בנות השבט שהתחתנו עם גברים בגילן כנגד המסורת שהכתיבה שהיו אמורות להתחתן עם גברים מבוגרים יותר, טבח זה העלה את הביקורת האירופאית כנגד הזולו ומלכם קטשאויו והעלה את המתיחות בין הצדדים. סכסוך גבולות בין ממלכת הזולו לארץ הבורים באזור המיסיון ברורק'ס דריפט ומספר תקריות גבול קטנות באוגוסט וספטמבר 1878 הביאו את הנציב הבריטי בנטאל, הנרי ברטל פריר, להציב אולטימטום למלך הזולו קטשאויו ב-11 בדצמבר 1878. באולטימטום, דרש הנרי מממלכת הזולו להפסיק שימוש בכלי נשק חמים, לשלם מיסים לבריטניה ולהחזיר רכוש שנגנב על ידי הזולו, דוגמת עדרי בקר. לאחר שראשי שבט הזולו לא הגיבו לאולטימטום, פרצה המלחמה.
צבאות ופיקודם > הצבא הבריטי

הצבא הבריטי בסוף המאה ה-19 היה מבוסס על צבא קבע קטן יחסית למעצמות אירופאית אחרות והיה מאומן היטב. הוא כלל יחידות מכל זרועות הצבא.
חיל רגלים שהיה חמוש ברובה מרטיני-הנרי בקוטר 11.5 מ"מ והיה מסוגל לבצע כ-12 יריות לדקה והיה יעיל לטווח של כ-350 מטר וברובה סניידר-אנפילד שקצב האש שלו היה כ-10 יריות בדקה, אך הטווח היעיל שלו היה כ-550 מטר. מלבד חיל רגלים סדיר, כלל צבא הפלישה הבריטי גם יחידות רבות שגויסו מבני המקום.
הפרשים הבריטים היו חמושים בחרבות כבדות שהיו בשימוש עוד מימי מלחמות נפוליאון שלושה דורות לפני פרוץ מלחמת הזולו ובנשק חם. חלק ניכר מהפרשים הבריטיים במלחמה גויס מבני המקום. כמו כן, היו לבריטים יחידות ארטילריה מודרניות.
חיל הרגלים הבריטי היה לבוש במדים בצבע אדום שהיו בשימוש מסוף המאה ה-17 ועל שמם קיבלו את הכינוי "מעילים אדומים" (Red coats) ולראשו חבש כובע קל עם שוליים להגנה מפני השמש.
בקרבות הבריטים עדיין השתמשו בטקטיקה קווית שמקורה עוד במאה ה-17 שהייתה קשיחה למדי ואפיונה העיקרי הוא ירי לפי פקודה במטחים כבדים ולא ירי אישי.
צבאות ופיקודם > הצבא של בני הזולו

בניגוד ליריביהם הבריטים, לבני הזולו היה רק חיל רגלים ללא פרשים או יחידות סיוע אחרות. החיילים נשאו את ציודם עמם ללא שירותי אספקה מסודרים כלשהם, במקרה הצורך גויסו נערים שנשאו ציוד נוסף.
הצבא היה מאורגן בחטיבות הידועות בשם אימפי. החיילים היו חמושים בעיקר בנשק קר ובמיוחד בחניתות כבדות לדקירה. נשק חם היה בשימוש, אך בני הזולו לא היו מיומנים בשימוש בו והנזק שהוא גרם לבריטים היה זניח.
הטקטיקה של בני הזולו הייתה דומה לפלנקס מהעת העתיקה: החיילים סודרו בשורות צפופות, כאשר התמרון העיקרי היה איגוף היריב בעזרת חיילים קלי רגלים שהוצבו באגפי המערך. טקטיקה זו הייתה יעילה בעיקר נגד שבטים אפריקאים אחרים שלא השתמשו בנשק חם, אך הייתה חסרת תועלת נגד צבא אירופאי מודרני החמוש בכלי ירייה מהירי ירי.
פלישה ראשונה

הפלישה הראשונה החלה ב-11 בינואר 1879 כאשר הכוחות הבריטים בדרום אפריקה לא קיבלו תשובה ממלך בני הזולו קטשאויו קמפנדה. הפלישה הייתה תגובה אוטומטית לאולטימטום שהוצב והתרחשה ללא אישור הממשלה הבריטית.

הכוחות הבריטים תחת פיקודו של לורד צ'למספורד התחלקו לשניים, הראשון אשר מנה כ-1,400 חיילים בריטים וכ-400 חיילים אפריקאים הוצב במחוז אוטרכט, מצפון לארץ בני הזולו. הכוח השני מנה כ-5,000 חיילים בריטים וכ-5,200 חיילים אפריקאים, כוח זה היווה את כוח הפלישה העיקרי אשר התחלק לשלושה טורים, הדרומי יפלוש בגזרת נהר הטוגלה התחתון, הטור המרכזי יפלוש בגזרת רורק'ס דריפט והטור הצפוני יפלוש בגזרת מחוז אוטרכט. כוח נוסף של כ-3,000 חיילים אפריקאים יישאר מאחור לשמור על אזור הגבול בין המחוזות וישמש עתודה. אל מול כוחות אלו, כוח בני הזולו בפיקודו של קטשאויו מנה כ-40,000 לוחמים.
פלישה ראשונה > הטור המרכזי > קרב איסאנדלוואנה

הטור המרכזי אשר כלל כ-4,100 חיילים בפיקודו של קולונל ריצ'רד גלין פלש בציר המרכזי באזור אתר המיסיון ברורק'ס דריפט. הטור התקדם לפנים ממלכת הזולו והגיע ב-20 בינואר לאזור איסאנדלוואנה, שם הקים מחנה ארעי ושלח סיורים כדי לנטר את תנועות כוחות הזולו, אך מספר הסיורים המועט לא מצא את כוח הזולו העיקרי שהיה באזור ורק נתקל בכוחות זולו קטנים. הכוחות הבריטים המעיטו ביכולות בני הזולו ובכוחם, בצורה זו פעלו בזלזול רב עד כדי שהמחנה היה לא יותר מאוסף אוהלים ללא אסטרטגיית הגנה או ביצורי שדה.

ב-22 בינואר פיצל לורד צ'למספורד את המחנה כאשר שלח כוח בפיקודו לתיגבור אחד הסיורים אחרי שעלה חשש שכוח זולו מנסה לאגף את המחנה הבריטי. בשעה שכחצי מהכוח בפיקודו של צ'למספורד היה מחוץ למחנה ועסוק בלחימה, הכוחות הבריטים במחנה באיסאנדלוואנה תחת פיקודו של הנרי פולין נפלו תחת התקפה של בין 20,000 ל-22,000 לוחמי זולו אשר תקפו במבנה האימפי. פולין יצר קו הגנה של חיילים בריטים, חיילים אפריקאים וחיילי נטאל אשר מנה כ-1,400 חיילים במרווחים גדולים, מתוכם כ-1,330 נהרגו בקרב קשה כנגד לוחמי הזולו. הבריטים הובסו בקרב והתקדמות הטור המרכזי, שהיה מיועד למאמץ הלחימה העיקרי, נבלמה.
פלישה ראשונה > הטור המרכזי > קרב רורק'ס דריפט

בזמן הקרב באיסאנדלוואנה ב-22 בינואר 139 חיילים בריטים אשר נשארו מאחור במיסיון רורק'ס דריפט, הותקפו על ידי בין 4,000 ל-5,000 לוחמי זולו. קרב רורק'ס דריפט התנהל בסדרה של התקפות קשות כנגד חומות המיסיון והביצורים המאולתרים של הכוחות הבריטים. לאחר כ-10 שעות של לחימה עיקשת, נהדפו לבסוף כוחות הזולו.
פלישה ראשונה > הטור הדרומי > המצור על אשאו

הטור הדרומי שכלל כ-1,700 חיילים, תחת פיקודו של צ'ארלס פירסון הגיע עד הריסות המיסיון הנורווגי באֶשאוֹ והחל להקים ביצורים כדי להגן על המחנה לקראת התקפה על עיר הבירה אוּלוּנדִי שהייתה יעד ההתקפה של הטור. פירסון קיבל ב-22 בינואר את הדיווח על הקרב שנערך באיסאנדלוואנה והתבוסה של הכוחות הבריטים יחד עם פקודה לביטול ההתקדמות אל עבר אולונדי שכן היו שני הטורים אמורים להגיע ולכבוש יחד את העיר. בעוד פירסון שקל את האפשרות לסגת משום שאיבד את התמיכה מאגפו השמאלי, כוחות הזולו הצליחו לאגף אותו מאחור ולשבור את נתיב האספקה של הטור. הריסות המיסיון המבוצר באשאו הפכו להיות זירה למצור כנגד הכוחות הבריטים על ידי כוחות זולו, כאשר לסירוגין נערכו קרבות קלים כנגד הבריטים.
פלישה ראשונה > הטור הדרומי > קרב גינגינדלובו

לורד צ'למספורד שנסוג עם שארית כוחותיו מהגזרה המרכזית ארגן כוח הצלה לשבירת המצור באשאו ושחרור הכוחות המגינים שם. כוח זה מנה כ-5,670 חיילים בריטים, אירופאים ואפריקאים. הכוח נכנס לממלכת הזולו בדרכו למיסיון ב-29 במרץ ונצפה על ידי מגיני המיסיון ב-1 באפריל. כוחות בריטים שסיירו באזור התקדמות הכוח גילו כוח של כ-11,000 לוחמי זולו אשר חנו ממערב למיסיון וחיכו לארוב לכוח החילוץ. צ'למספורד שהיה בעמדה אסטרטגית ומוגנת, שלח כוח קטן להתגרות בלוחמי הזולו כדי שאלו יתקפו את הבריטים בעמדתם הנוחה, התוצאה הייתה קרב גינגינדלובו ב-2 באפריל 1879. מעמדת הכוח ובאופן מתוכנן, הצליח הכוח של צ'למספורד להביס את כוחות הזולו בקרב, בכך הייתה הדרך פנויה לשחרור פירסון והכוח הנצור שלו מאשאו.
פלישה ראשונה > הטור הצפוני

הטור הצפוני בפיקודו של אוולין ווד התקדם באזור מחוז אוטרכט. תפקיד הטור היה להילחם בשבטי הזולו הצפוניים ולמנוע מהם לתגבר את כוחות הזולו במרכז הממלכה היכן שהטור המרכזי והדרומי היו עתידים לתקוף את עיר הבירה אוּלוּנדִי. ווד תכנן לתקוף כוח זולו בן כ-4,000 לוחמים ב-24 בינואר אך כאשר קיבל את הדיווח על תבוסת הטור המרכזי בקרב באיסאנדלוואנה החליט לסגת אחורה לאזור קראָל. הכוח התמקם בגבעת קמבולה במחנה הגנתי ב-31 בינואר, כאשר קיבל הודעה ממפקד המערכה לורד צ'למספורד שמודיעה על ביטול התוכניות המקוריות והכנה לקראת התקפה של כוחות הזולו.
פלישה ראשונה > הטור הצפוני > קרב הלובאין וקרב קמבולה

הכוח נשאר בעמדה מגננתית על רכס הגבעה כאשר הוא מוקף חפירות וביצורי שדה, למעט מספר אירועים הכוח נשאר במקומו בשקט יחסי במהלך כל חודש פברואר. ב-28 במרץ, צ'למספורד ביקש מווד להילחם בכוחות הזולו בגזרתו כפעולת הסחה בזמן שהוא יפקד על כוח חילוץ לחיילים הנצורים באשאו. ווד שולח כוח של כ-600 חיילים לתקוף מעוז של שבט הזולו בהלובאין בשאיפה למשוך את לוחמי הזולו לכיוון העמדה המבוצרת של כוחותיו. לעזרת כוחות הזולו בהלובאין הגיעו כ-26,000 לוחמי זולו והכוחות הבריטים הובסו באופן מוחץ בהלובאין עם 225 הרוגים ועריקה של הכוחות האפריקאים בשירות הצבא הבריטי.

כוח של לוחמי זולו שמנה כ-25,000 לוחמים תקף, אחרי הצלחתו בקרב הלובאין, את העמדה המבוצרת בקמבולה כנגד הכוחות הבריטים של ווד שמנו 2,068 חיילים ב-29 במרץ. בקרב קמבולה הכוחות הבריטים בפיקודו של אוולין ווד הצליחו להדוף את כוחות הזולו עם 29 הרוגים מהכוח הבריטי וכ-2,000 הרוגים מכוחות הזולו, קרב זה נחשב לנקודת המפנה במלחמת הזולו ואיפשר את חילוץ הכוח הנצור באשאו.
פלישה שנייה

מיד בתום הימים הראשונים של הפלישה, היה ברור לצבא הבריטי שישנו צורך בתגבורות רבות, חיילים וציוד, כדי להשלים את המשימה ולהביס את ממלכת הזולו. נאספו מספר יחידות קטנות מרחבי נטאל, אך לא היה די בכך. צ'למספורד שלח הודעה לממשלת בריטניה בדבר התבוסות והלחימה כנגד שבט הזולו, ראש הממשלה הבריטי בנג'מין דיזראלי, ששמע לראשונה על הלחימה ולמרות כעסו על כניסה לעימות ללא אישור הממשלה, החליט בכל זאת לשלוח כוחות בריטים לדרום אפריקה כדי לשמר את היוקרה של האימפריה הבריטית ולסיים את הקונפליקט מהר ככל שניתן.
תגבורות בריטיות הגיעו במאי 1879. צ'למספורד למד מלקחי הפלישה הראשונה לא לפצל את כוחותיו ואת המשאבים שלו, אך חשש מאיגוף האויב, לכן במקום 3 טורים, הרכיב 2 כוחות. הדיוויזיה הראשונה אשר הורכבה ברובה מכוחות הפלישה הראשונה של פירסון וכוח החילוץ מהמצור על אשאו.
הדיוויזיה השנייה שנקראה גם 'הדיוויזיה המעופפת', הורכבה ברובה מכוחות התגבורת כולל שני רגימנטים של פרשים (רג' 1 דרגוני המלך ורג' 17 נושאי הרומח) שהיו חסרים לצ'למספורד בפלישה הראשונה. תפקיד הדיוויזיה השנייה היה מאמץ הלחימה העיקרי, כלומר התקדמות בציר שיועד בפלישה הראשונה לטור המרכזי, לכיוון אולונדי וכיבוש עיר הבירה, כאשר הדיוויזיה השנייה תתקדם מצפון ותשמש עתודה מהאגף השמאלי של ההתקדמות.
פלישה שנייה > קרב אולונדי

הדיוויזיה השנייה שהייתה כוח המאמץ העיקרי, התחילה להתקדם לעבר הבירה אולונדי ב-3 ביוני 1879. הדיוויזיה כללה כ-17,000 חיילי חי"ר, פרשים וארטילריה, בריטים ואפריקאים. כוחות הזולו נמנעו מלתקוף את צירי האספקה הארוכים של הבריטים בניסיון להביא את הבריטים לכדי הפסקת המערכה, קטשאויו אף שלח הודעות לצ'למספורד בשאלת המשא ומתן לשלום והפסקת הלחימה בממלכתו, ניסיונות הזולו לא צלחו והכוח הבריטי המשיך להתקדם לעבר אולונדי.

הבריטים הגיעו קרוב לאולונדי והרכיבו מבנה הגנתי בעל כוח אש רב, מספר שורות חי"ר עם תותחים הפונים לארבעה כיוונים, בין התותחים היו גם שני מקלעי גאטלינג ששימשו לראשונה במלחמה זו כחלק ממהלך צבאי קרקעי. במהלך תחילת יולי 1879, תקפו כוחות זולו מספר פעמים את הכוח הבריטי, אך מעולם לא הצליחו אפילו להתקרב מעבר לחומת האש ונהדפו כל פעם, כאשר פרשים בריטים רודפים אחריהם. ב-4 ביולי, כוח הזולו אשר מנה כ-15,000 חיילים נשבר והתפזר עם כ-500 הרוגים, בעוד שבצד הבריטי נהרגו עשרה חיילים בלבד. לאחר שבירת צבא הזולו והבריחה של קטשאויו, הכוח הבריטי העלה את העיר אולונדי באש.
אחרית דבר

מלך בני שבט הזולו קטשאויו ברח והסתתר מפני הבריטים, אך לבסוף נתפס ב-28 באוגוסט והוגלה ללונדון. בשנת 1884, הוא הוחזר על ידי הבריטים למלוך על הממלכה תחת המשטר הבריטי העליון. מספר חודשים אחרי כיבוש ממלכת הזולו על ידי הבריטים, הבורים במחוזותיהם החלו במהלכי מרידה כנגד הבריטים מה שהתפתח לכדי מלחמות הבורים בין הבורים לכוחות הבריטים השולטים בדרום אפריקה.

לאחר שנים של תסיסה בין המחוזות והעמים בדרום אפריקה של סוף המאה ה-19, אוחדו המחוזות בשנת 1910 לכדי מדינה אחת – איחוד דרום אפריקה – אשר קיבלה עצמאות מהאימפריה הבריטית אך המשיכה להיות מדינת חבר העמים הבריטי.