stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חרדה
הבסיס הביולוגי

במצב של דחק וחרדה, מופעלות שתי מערכות עיקריות: מערכת העצבים הסימפתטית וציר ה־HPA.
מערכת העצבים הסימפתטית בתגובה לסכנה. בעת חשיפה לאיום, מציפה מערכת זו את המוח בנוראדרנלין (הורמון שתפקידו להורות על מיקוד והאצה של הפעילות המנטלית והמוטורית). במקביל מוצף הגוף באדרנלין ובקורטיזול, הורמונים שתפקידם בין היתר להזרים אנרגיה זמינה אל תאי השרירים האוטונומיים והרצוניים.
תגובת הגוף להופעה של גירוי מאיים היא הפעלה של ציר ה-HPA. גרעין האמיגדלה מפעיל את ההיפותלמוס, שבתורו מפריש את ההורמונים CRH וזופרסין אל ההיפופיזה שבתגובה מפריש את ההורמון ACTH שמגיע עם זרם הדם אל בלוטת יותרת הכליה, כשהתוצר הסופי הוא הפרשה של קורטיזול מבלוטת יותרת הכליה. הקורטיזול מוכר כ"הורמון הדחק", היות שהוא משפיע על המטבוליזם בגוף, מעודד עליה ברמת הגלוקוז בדם, מסייע בפירוק של גליקוגן בכבד, מעלה לחץ דם ומפחית את תגובות מערכת החיסון. בנוסף יש הפרשה של הורמונים קטכולאמינים (אדרנלין ונוראדרנלין) מבלוטת יותרת הכליה. הקורטיזול וההורמונים הנוספים המשתחררים מבלוטת יותרת הכליה מובילים לעלייה בקצב פעימות הלב וקצב הנשימה (על מנת שיגיע יותר דם עשיר בחמצן אל השרירים), הגברה של מערכות קשב וירידה בתפקוד של פונקציות גופניות לא חיוניות (כגון מערכת העיכול). כלומר, הורמונים אלה מכינים את הגוף לתגובה אופטימלית למצבי חירום על ידי הפניית משאבים לתפקודים חיוניים וצמצום משאבים לתפקודים שאינם דחופים.
הפרעות חרדה

חרדה היא תגובה נורמלית ללחץ, ורמות נמוכות של חרדה יכולות אף להועיל בכך שהן מזהירות מפני סכנה. בניגוד לחרדה, בהפרעות חרדה החרדה מוגזמת או שאינה תואמת־גיל, והיא פוגעת בתפקוד התקין.
הפרעת חרדה מוכללת היא מצב בו ישנה דאגה עקבית ומוגזמת המפריעה לפעילות היומיומית.
הפרעת פאניקה כוללת התקפי חרדה חוזרים.
הפרעת חרדה חברתית כוללת חרדה ואי נוחות משמעותיים מפני מבוכה, השפלה, דחייה או התנשאות באינטראקציות חברתיות.
פוביה ספציפית היא פחד עקבי ומוגזם מפני אובייקט, מצב או פעילות ספציפית שבדרך כלל אינם מזיקים (למשל, פחד מעכבישים או מטיסה).
אגורפוביה היא הפחד להימצא במצבים שקשה או מביך להימלט מהם, או שקשה להשיג בהם עזרה במקרה של התקף חרדה.
הפרעת חרדה מפרידה היא פחד או חרדה מוגזמים מפרידה מאנשים קרובים.
אילמות סלקטיבית היא מצב בו ילד לא מדבר במצבים חברתיים מסוימים, למשל בבית הספר.
סוגי חרדה

מעבר להפרעות החרדה המופיעות בספר האבחנות הפסיכיאטרי DSM-5, קיימים כמה סוגים נוספים של חרדות.
סוגי חרדה > חרדה קיומית

בתחילת המאה ה-20 אפיין התאולוג פאול טיליך את החרדה הקיומית כ"מצב שבו יצור נעשה מודע לאפשרות של אי-הקיום שלו". הוא מנה שלוש קטגוריות של חרדה קיומית: חרדת מוות, חרדה מוסרית (שכוללת רגש אשמה), וחרדה רוחנית (שכוללת תחושת ריקנות וחוסר משמעות). לטענתו, חרדה רוחנית נפוצה יחסית בתקופה המודרנית, בעוד שבעבר היו חרדת מוות וחרדה מוסרית נפוצות יותר. עוד טען טיליך כי יש לקבל את החרדה הקיומית כחלק טבעי במצבו של האדם, וכי התנגדות לה עלולה להביא להשלכות שליליות.
ויקטור פראנקל, בספרו "האדם מחפש משמעות", טוען כי כשאדם ניצב מול סכנת מוות משאלתו הבסיסית היא למצוא משמעות לחייו, על מנת שיוכל להתמודד עם "טראומת אי-הקיום" של המוות הקרוב. אבי האקזיסטנציאליזם, סרן קירקגור, מדבר על הייאוש שלתוכו נולדים כלל בני האדם בשל "העצמי המזויף" שלהם, וטוען כי העצמי האמיתי הוא יחסי האדם עם אלוהים.
סוגי חרדה > חרדות התפתחותיות

בשנת החיים הראשונה מופיעים אצל ילדים רבים חרדת פרידה וחרדת זרים. חרדות אלה הן חרדות נורמליות, הקשורות להתפתחותם התקינה של הילדים. בקרב פעוטות וילדים נפוצה תחושת חרדה כאשר הם פוגשים אדם זר, כחלק מהתפתחותם. הפעוט עשוי לפרוץ בבכי למראה פרצוף זר, מתוך חוסר ביטחון טבעי שהוא חש בנוכחותו של אדם לא מוכר. הפסיכולוגית מרי איינסוורת פיתחה על סמך תחושה נפוצה זו את הליך "מצב הזר", הבודק את סגנון ההתקשרות של ילד להוריו בהתאם להתנהגותו בנוכחות זר בחדר, ותגובתו בעת חזרת אימו לחדר לאחר מכן. חרדת זרים נפוצה בעיקר בגילאי חצי שנה עד שנה, בהם התינוק חסר מיומנויות מוטוריות ושפתיות שמאפשרות לו שליטה על מידת התקרבות הזר, ולכן מצוקתו גדולה יחסית והוא מביע אותה בבכי. לאחר התפתחות יכולות הדיבור וההליכה, פוחתת לרוב התופעה במידה ניכרת.
סוגי חרדה > חרדת בחינות

תחושת חרדה נוצרת לעיתים אצל תלמידים, סטודנטים, או עובדים במצבים של מבחן או הערכת ביצועים מסוגים שונים. חרדה זו נובעת מחשש מכישלון במבחן ומתבטאת בתחושת אי נוחות, עצבנות ותחושות פיזיולוגיות המאפיינות חרדה (הזעה, סחרחורת, הגברת קצב לב ועוד). חשש זה עשוי לנבוע ממקורות שונים, כגון קישור הציון במבחן לערך העצמי הכולל של הנבחן, פחד מהשפלה, בושה מהמורה או המעביד, חשש מדחייה על ידי ההורים או החברים בעקבות כישלון במבחן, תחושת לחץ זמן או פחד מאיבוד שליטה במצב מסוג זה. נראה כי מידה מסוימת של עוררות במצב דחק זה דווקא נחוצה לביצוע מוצלח של המשימה, אך ברמות גבוהות נוצרת חרדה שעשויה לפגום בביצוע.
סוגי חרדה > השתנקות תחת לחץ

תופעה הנוצרת במצבים בהם לרמת הביצוע של האדם יש השלכות בעלות משמעות על ההזדמנויות וההצלחה העתידית של האדם. התופעה מאופיינת בכך שהביצועים של אדם הנתון בלחץ רב גרועים במידה ניכרת מהמצופה ממנו בהתחשב ברמת המיומנות שלו.
התמודדות

ההתמודדות עם חרדה דומה להתמודדות עם לחץ. ניתן להיעזר בטיפול פסיכולוגי, ובמיוחד טיפול קוגניטיבי־התנהגותי. פעילות גופנית היא כלי אחר היעיל בהפחתת חרדה ולחץ. גם טכניקות הרפיה ותרגול קשיבות יכולים לסייע להתמודדות עם לחץ וחרדה. במקרה של הפרעות חרדה, אפשר להיעזר גם בטיפול תרופתי.
נשימה סרעפתית היא סוג של טכניקת הרפיה שנועדה להפחית את פעילות המערכת הסימפטתית ולהרגיע את הגוף. על מנת לבצע אותה יש לשבת בתנוחה נוחה, לעצום עיניים, לשחרר את הלסת והזרועות. מניחים יד אחת על החזה ויד אחת על הבטן, ומנסים לנשום כך שעיקר התנועה מהנשימה היא מהבטן. מתרגלים מספר דקות ביום.
התמודדות עם מחשבות שליליות היא כלי מתוך הטיפול הקוגניטיבי. על מנת לתרגל אותו בוחנים את הדיבור הפנימי ומזהים דפוסים שליליים. מחפשים ציפיות לא מציאותיות כלפי העצמי (לדוגמה, "אני חייב"), חשיבה בשחור ולבן (לדוגמה, "תמיד", "אף פעם"), חשיבה קטסטרופלית (לדוגמה, "נורא", "אסון"), ותוויות שליליות (לדוגמה, "אידיוט"). אחרי שמזהים את דפוסי החשיבה השליליים, מנסים לשנות אותם. על מנת לעשות זאת על האדם להיעזר בשאלות כמו: האם המחשבה הגיונית, מה הדבר הכי נורא שיכול לקרות. לבסוף מנסים לשנות את דפוס החשיבה, או להסיח את הדעת לפעילות שלא תייצר את המחשבות הללו.
ראו גם

דחק
הפרעת חרדה
נפגע חרדה
חרדה פרודקטיבית
השתנקות תחת לחץ
לקריאה נוספת

עודד מבורך, חרדה היא הזדמנות, מטר, 2016
Susan M. Orsillo and Lizabeth Roemer. Worry Less, Live More: The Mindful Way through Anxiety Workbook. Guilford Press 2016
הערות שוליים

1 2 3 4  anxiety, APA Dictionary of Psychology
↑  Anxiety, medlineplus.gov
↑  stress, APA Dictionary of Psychology
1 2  fear, APA Dictionary of Psychology
↑  worry, APA Dictionary of Psychology
↑  anxiety disorder, APA Dictionary of Psychology
↑  I’m So Stressed Out! Fact Sheet, National Institute of Mental Health (NIMH) (באנגלית)
1 2 3 4 5  Anxiety, Center for Integrated Healthcare, Department of Veteran Affairs, USA, ‏יולי 2013
↑  רן אלמוג ואנה גולדברט, טיפול בחרדה על פי גישת תרפיה בקבלה ומחויבות (ACT), באתר פסיכולוגיה עברית
↑  מכון חיבורים, טיפול בחרדות, באתר https://hiburimnamal.co.il/, ‏2020
↑  What Is Capiophobia (The Fear of the Police)?, באתר YouTube
↑  Why you might feel paranoid and guilty when you see a police officer - even if you've done nothing wrong, באתר Edinburgh Live
↑  Gesa Berretz, Julian Packheiser, Robert Kumsta, Oliver T. Wolf, Sebastian Ocklenburg, The brain under stress—A systematic review and activation likelihood estimation meta-analysis of changes in BOLD signal associated with acute stress exposure, Neuroscience & Biobehavioral Reviews 124, 2021-05, עמ' 89–99 doi: 10.1016/j.neubiorev.2021.01.001
1 2 3 4 5 6 7 8  What are Anxiety Disorders?, American Psychiatric Association, ‏יוני 2023
↑  שרית סגל ושרה שמעוני (2000), "חרדת בחינות: דגם לקשר שבין רגשות לבין למידה והשלכותיו בתחום ההוראה". מכון מופ"ת
| טראומה נפשית |
| --- | --- | --- |
| מצבי טראומה | סכנת חיים • אלימות • התעללות • אונס • אלימות מינית • מלחמה • טרור  • קרב • תאונת דרכים • טראומה גופנית • שכול • שוד  • אסון טבע • שרפה • הגירה |  |
| מאפייני טראומה | מצוקה נפשית • חרדה • פחד • דאגה • בכי • חוסר אונים • אימה • תבהלה • עוררות • טריגר •  הימנעות • התמודדות ממוקדת הימנעות • רומינציה • מחשבות פולשניות • מחשבות אילו • אשמת שורדים • האשמה עצמית (אנ') • האשמה (אנ') • אשמה (רגש) |  |
| תגובת דחק | דחק • תגובת הילחם או ברח • מערכת העצבים הסימפתטית • ציר ה-HPA • עומס אלוסטטי |  |
| הפרעות | הפרעות הקשורות לטראומה וגורמי דחק • נפגע חרדה • הפרעת דחק חריפה • הפרעת דחק פוסט-טראומטית • הפרעה פוסט-טראומטית מורכבת • טראומה משנית • הפרעת הסתגלות • הפרעת חרדה • התקף חרדה • ביעותי לילה • נדודי שינה • דיסוציאציה • פלשבק • הפרעת דה-פרסונליזציה • הפרעת דה-ריאליזציה |  |
| גורמי חוסן | חוסן נפשי • רשת חברתית • דתיות • מודל רגישות-דחק • מודלים של תורשה, סביבה והתפתחות • סטטוס חברתי • שונות קצב לב |  |
| התמודדות | התמודדות • צמיחה פוסט-טראומטית • תמיכה חברתית • עזרה עצמית • פעילות גופנית • טכניקות הרפיה • מדיטציה טרנסצנדנטלית • אימוני נשימה • הסחת דעת • אסקפיזם |  |
| תרופות | תרופות נוגדות דיכאון • סרטרלין • פרוקסטין • ונלפקסין • פלואוקסטין • קנאביס |  |
| טיפול נפשי | טיפול בהפרעת דחק פוסט-טראומטית • עזרה ראשונה פסיכולוגית • מודל מעש"ה • קבוצת תמיכה • טיפול קוגניטיבי-התנהגותי • טיפול קוגניטיבי-התנהגותי ממוקד בטראומה (אנ') • טיפול בעיבוד קוגניטיבי • EMDR • תרפיית חשיפה ממושכת |  |
| עמותות | ער"ן • נט"ל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295563405171  BnF: cb11938918z (data)  GND: 4002053-8  LCCN: sh85005835  NDL: 00563573  NKC: ph128368  SUDOC: 040664368 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
"חרדה" מאת אלפרד קובין (1903)
רבי יונתן בן הרכינס

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה-1 פרובינקיה יודיאה, האימפריה הרומית
 פטירה:  המאה ה-1 פרובינקיה יודיאה, האימפריה הרומית
 כינוי:  בן הרכינס, בכור שטן
 מקום קבורה:  ישראל בין נבוריה לעין זיתים (זיהוי מסורתי מהמאה ה-16)
 מקום פעילות:  ארץ ישראל
 תקופת הפעילות:  סוף תקופת הזוגות – הדור השני לתנאים
 השתייכות:  חז"ל, תנאים, בית שמאי
 רבותיו:  שמאי הזקן
 בני דורו:  יהושע בן חנניה, אלעזר בן עזריה, עקיבא בן יוסף
 אב:  הרכינס
 
(רבי) יונתן בן הרכינס היה תנא ארץ-ישראלי מתלמידי שמאי הזקן, אחיו הצעיר של רבי דוסא בן הרכינס, חי בדור הראשון והשני של התנאים (המאה הראשונה לספירה). מופיע פעם אחת בתלמוד הירושלמי ובתלמוד הבבלי.
קברו

רבי חיים ויטאל (1570 לערך) מציין לראשונה בספרו "שער הגלגולים", בשם רבו האר"י, את קבורת יונתן בין נבוריה לעין זיתים לצד האמורא רבי יצחק בן אלישיב, אך עד היום לא נמצא המקום המתואר.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ט"ז, עמוד א'.
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת יבמות,  פרק א', הלכה ו'.
ביאורים

↑  ככל הנראה הוסמך ונקרא "רבי", אך השערה זו אינה ודאית - היות שהוזכר פעם אחת על ידי אחיו בשמו הפרטי
| תנאים |
| --- | --- | --- |
| תקופת הזוגות | שמעון הצדיק • אנטיגנוס איש סוכו • יוחנן כהן גדול • יוסי בן יועזר ויוסי בן יוחנן • יהושע בן פרחיה ונתאי הארבלי • יהודה בן טבאי ושמעון בן שטח • חוני המעגל • שמעיה ואבטליון • אבא • רבי מיאשא • בני בתירה • הלל הזקן ושמאי הזקן • מנחם |  |
| דור ראשון | אדמון • רבי אליעזר בן יעקב • אבא שאול בן בטנית • אבא חלקיה  • רבי אלעזר בן פרטא • רבי אלעזר בן חנניה • בבא בן בוטא •  רבן גמליאל הזקן • רבי דוסא בן הרכינס • רבי זכריה בן הקצב • רבי חנינא בן דוסא • רבי חנינא סגן הכהנים • חנן בן אבישלום • חנניה בן חזקיה • רבי יוחנן בן החורני • רבי ישמעאל בן אלישע כהן גדול • רבן יוחנן בן זכאי • יונתן בן עוזיאל • רבי יונתן בן הרכינס • יועזר איש הבירה • רבי יהודה בן בתירא • נחום הלבלר • רבי פפייס • עקביא בן מהללאל • רבן שמעון בן גמליאל הזקן • שמעון בן הלל |  |
| דור שני | רבי אליעזר בן הורקנוס • אבא יוסי חליקופרי איש טבעון • רבי אלעזר בן ערך • רבן גמליאל דיבנה • רבי זכריה בן אבקולס •  רבי יהושע בן חנניה • רבי יוחנן בן גודגדא • רבי יוסי הכהן • רבי יקים איש חדיד • רבי נחוניה בן הקנה • נחום המדי •  נחמיה העמסוני • נחום איש גמזו • רבי צדוק • רבי שמעון בן נתנאל • רבי שמעון בן הסגן • שמעון הפקולי |  |
| דור שלישי | אבטולמוס • רבי אלעזר חסמא • אלישע בן אבויה • רבי אלעזר ברבי צדוק •  רבי אלעאי • רבי אלעזר המודעי • אונקלוס • רבי אלעזר בן עזריה • רבי אלעזר בן יהודה איש ברתותא • בן זומא • בן עזאי • בן פטורי • רבי חנינא בן תרדיון • רבי חנינא בן אנטיגנוס • רבי חנינא בן חכינאי • רבי חוצפית המתורגמן • רבי חנינא בן גמליאל • חנן המצרי • רבי חלפתא • רבי חנינא איש אונו •  חנניה בן אחי רבי יהושע • רבי טרפון • רבי יוחנן בן ברוקה • רבי יהודה בן בתירא השני •  רבי יהודה בן בבא •  רבי יהודה הנחתום • רבי יוסי בן דורמסקית • רבי ישמעאל • רבי יוחנן בן תורתא • רבי יוסי הגלילי • רבי יוחנן בן נורי •  רבי יוסי בן קיסמא • רבי ישבב הסופר • רבי לויטס איש יבנה • רבי מתיא בן חרש • נחמיה איש שיחין •  רבי עקיבא • עקילס הגר •  שמעון בן ננס • שמעון התימני |  |
| דור רביעי | רבי אחא • רבי אליעזר בן יעקב (השני) • אבא גוריון איש צידן • אבא שאול • רבי אליעזר בן רבי יוסי הגלילי • רבי אלעזר בן שמוע • רבי חנינא בן רבי יוסי הגלילי • רבי חנניא בן עקביא • רבי חנניה בן עקשיא • רבי שמעון בן עקשיא • רבי יהודה • רבי יוסי בן החוטף אפרתי • רבי יהושע הגרסי • רבי יוסי • רבי יהושע בן קרחה • רבי יוחנן הסנדלר • רבי יונתן • רבי יאשיה • רבי יצחק • רבי ינאי • רבי מאיר (ואשתו ברוריה) • רבי נהוראי • רבי נחמיה • רבי נתן • רבי פינחס בן יאיר • רבן שמעון בן גמליאל • רבי שמעון בר יוחאי • רבי שמעון שזורי |  |
| דור חמישי | רבי אלעזר ברבי שמעון • רבי אלעזר הקפר • אבא כהן ברדלא • אבא יוסי בן חנן • איסי בן יהודה • רבי אחי ברבי יאשיה • בר קפרא • רבי בנאה • רבי דוסתאי ברבי ינאי  • רב הונא קמא בבבל • רבי זוטרא • רבי חייא • רבי יהודה הנשיא • רבי ירמיה • יהודה בן גרים • רבי יוסי ברבי יהודה • רבי ישמעאל ברבי יוסי • רבי ישמעאל בנו של רבי יוחנן בן ברוקה • רבי יוסי בן זמרה • רבי יוסי בן כיפר • ידוע הבבלי • לוי בר סיסי • רבי מנחם ברבי יוסי • סומכוס •  רבי שמעון בן מנסיא • רבי שמעון בן אלעזר • רבי שמעון בן יהודה •  רבי שמעון בן חלפתא • רבי שמעון בן יהוצדק • רבי שמעון בן יוסי בן לקוניא |  |
| זמנם לא ידוע | שמואל הקטן • יהודה בן תימא |  |
אנה צ'נסלור

| --- | --- |

 לידה:  27 באפריל 1965 (בת 59) ריצ'מונד, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1990 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון  St Mary's School 
 בן או בת זוג:  Nigel Willoughby (1993–1998)  Redha Debbah (2010–?) 
 צאצאים:  Poppy Chancellor 
 פרופיל ב-IMDb
 
אנה תיאודורה צ'נסלור (באנגלית: Anna Theodora Chancellor; נולדה ב-27 באפריל 1965) היא שחקנית אנגלייה.
ביוגרפיה

צ'נסלור נולדה בריצ'מונד, פרוור של לונדון, אנגליה.
קריירה

היה לה תפקיד בולט בסדרה "קוואנה QC" (בכיכובו של ג'ון ת'או). היא מוכרת מתפקידה כ"פרצוף ברווז", חברתו של יו גרנט, בסרט "ארבע חתונות ולוויה אחת. תפקידים מוכרים נוספים שלה הם קרוליין בינגלי בעיבוד של ה-BBC לרומן "גאווה ודעה קדומה" משנת 1995, וקווסטולר רונטוק ב"מדריך הטרמפיסט לגלקסיה. בשנת 2005 היה לה תפקיד קבוע, כג'ולייט שו, בסדרת הדרמה הפופולרית "ספוקס של ערוץ BBC One. עוד השתתפה בסדרת הטלוויזיה "The Vice", ב-"Jupiter Moon", בסדרות "קריוקי" ו"לזרוס הקר" מאת דניס פוטר, בסרטו של ברנרדו ברטולוצ'י "החולמים".
בשנת 2002 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "מגעים אסורים", עיבוד לרומן "לגעת בקטיפה" מאת שרה ווטרס.
בשנת 2006 כיכבה בקומדיה השחורה "סקס, רובים ופרברים".
ב-2011 שיחקה בתפקיד משנה בסדרת המתח "The Hour" עליו הייתה מועמדת לפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
ב-2013 זכתה בפרס אוליבייה על תפקידה במחזה "Private Lives" מאת נואל קאוורד.
חיים אישיים

בין השנים 1993 ל-1998 הייתה צ'נסלור נשואה לנייג'ל וילובי. ב-2010 התחתנה עם רדה דבה (Redha Debbah). יש לה בת אחת.
היא פטרונית של ארגון הצדקה לילדים "Scene & Heard".
הופעות בתיאטרון

"Boston Marriage", תיאטרון דונמר ורהאוס - מרץ - אפריל 2001; דונמר בווסט אנד - נובמבר 2001 - פברואר 2002
"Mammals", תיאטרון אוקספורד פלייהאוס וסיור הופעות - לורנה, ינואר 2006
"Never So Good", התיאטרון המלכותי הלאומי - קיץ 2008
"The Observer", התיאטרון המלכותי הלאומי - אביב 2009
"The Last of the Duchess", תיאטרון המפסטד - אוקטובר - נובמבר 2011
"Private Lives" (בתפקיד אמנדה), בפסטיבל צ'יצ'סטר, ספטמבר 2012, ובתיאטרון גילגוד בלונדון יולי - ספטמבר 2013)
"The Wolf From the Door", תיאטרון רויאל קורט, ספטמבר - נובמבר 2014
הערות שוליים

↑  The Hour at IMDb
↑  Patrons
↑  "Review of Private Lives". Time Out. נבדק ב-15 ביולי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Anna Chancellor leads Royal Court revolution, bbc news
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007449304505171  PLWABN: 9811988761705606  BIBSYS: 5016523  BnF: cb15584620m (data)  GND: 1019015349  ISNI: 0000 0001 1458 3479  LCCN: no2001011448  NKC: pna2006334497  NLK: KAC2020Q9398  NTA: 297193996  SUDOC: 243072856  VIAF: 164240574   WorldCat (עם VIAF): 164240574
מרכבה

ערך זה עוסק בכלי רכב הנמשך באמצעות סוסים. אם התכוונתם לטנק, ראו .
דגם מיניאטורי של מרכבה מזהב המוצג במוזיאון הבריטי. מטמון נהר אוקסוס, השושלת האחמנית
מרכבה היא כלי רכב דו-גלגלי בעל גלגלי חישור, הנמשך באמצעות סוסים נהוגים ברֶסֶן. בעבר שימשה המרכבה להתניידות מהירה, בעיקר בתקופת הברונזה ותקופת הברזל. גם לאחר שמקומה בשדה הקרב נתפס על ידי פרשים, המשיכה המרכבה לשמש בתחבורה, טקסים, תהלוכות ותחרויות.
היסטוריה > קרונות ועגלות מוקדמים

שורשיה הקדומים של המרכבה מצויים בקרונות (ארבעה גלגלים) ועגלות (שני גלגלים) - עם גלגלים מעץ מלא (עץ טָמוּם). נדירותם של עצים אשר היו עבים מספיק לעשיית גלגלים אלו הביאה נגרים מעידנים קדומים לנסות לבנות את הגלגל מכמה חלקים. משקלן של עגלות ראשוניות אלו היה רב ביותר, עד חצי הטון, ולכן נמשכו אך ורק על ידי שוורים, אשר היו רתומים ליצול בעול ורצועה עבה לצוואר. השימוש המתועד הראשון בעגלות אלו החל בשנים 3100-3200 לפנה"ס. השימוש הצבאי בעגלות אלה מתוארך לסביבות שנת 2700 לפנה"ס.
השפעתה של המצאת התחבורה הגלגלית עצומה וקשה לאומדן, אך ההישג המיידי והמורגש ביותר טמון ביכולת החדשה שמצאו רועים לניוד כמויות גדולות של כדים, מזון וציוד, על מנת לנדוד עם עדריהם עמוק אל תוך היבשה למשך שבועות וחודשים, הרחק מעמקי הנהרות לצידם חיו בעבר בשל הצורך במים. צרכים חדשים הביאו לניסיונות למצוא שימושים חדשים לקרונות הגלגלים וכן נעשו ניסויים בבעלי חיים שונים, בעיקר ממשפחת הסוסיים, למשיכת עגלות למטרות שונות וחדשות אלו. תיעוד לכך ניתן למצוא בנס המלכותי של אור בו בהמות דמויות-סוס - ככל הנראה ערוד או פרא - נראות מושכות קרון עם גלגלים לקרב. "מרכבות" מוקדמות כגון אלו הסיעו לקרב צוותים אשר הורכבו מלוחם משליך כידונים (שאוחסנו באשפה על גבי העגלה) בעודו עומד בירכתי הקרון ואוחז בכתפיו של הנהג. ניסיונות ראשוניים אלו במשיכת עגלות כבדות על ידי בהמות קטנות הבהירו את הצורך בקרון שיהלום את כח הגרירה שלהן.
חלקי המרכבה > קרון המרכבה

גוף המרכבה הורכב בעיקר מרצפה (פלטפורמה) ומעקה.
אחת הפונקציות החשובות במרכבה הייתה יכולת תמרון גבוהה - האפשרות לבצע פניה חדה או במהירות גבוהה. מרכבה טובה אופיינה, בין השאר, ביכולות התמרון הללו.
חלקי המרכבה > הגלגל

לפי העדויות שבידי הארכאולוגים, כלי רכב בעלי גלגלים הומצאו לאחר שנת 4000 לפנה"ס. על פי הממצאים, ככל הנראה בסביבות שנת 3500 לפנה"ס. עקרון השימוש בגלגל עם ציר לתחבורה התפשט במהירות ברחבי אירופה והמזרח הקדום במהלך השנים 3400-3000 לפנה"ס וקשה לקבוע בוודאות היכן, עקב התפשטותו המהירה.
מרכבה מהירה דורשת גלגל חישור חזק ובעל משקל נמוך. יש הטוענים שהמרכבה התפתחה במזרח הקדום, בהמשך ישיר לכלי רכב בעלי גלגל עץ-מלא. אחרים טוענים ששורשיה עוברים בהמצאת גלגל החישור, באירופה, אך הממצאים שם מועטים מדי כדי לקבוע עובדה זאת בוודאות.
תיעוד היסטורי מוקדם של שימוש בכלי-רכב ללחימה ניתן למצוא אצל הנס המלכותי של אור, שתוארך לסביבות 2500 לפנה"ס, אם כי אלו הן כרכרות או עגלות שנמשכו על ידי שוורים או פרדות. בקבר של המלכה פואבי מאור, 2400 לפנה"ס, נתגלתה מרכבה וגם קבורת סוס. סוסים הופיעו לראשונה כבהמות משא רק כ-500 שנים אחר-כך, כאשר הממצאים המוקדמים ביותר הקיימים הם קברי מרכבות אשר נחפרו במעלה נהר הטובול, בחפירות תרבות סינטשטה, אשר סמוכות לעיר מגניטוגורסק שברוסיה המודרנית.
התיעוד המוקדם ביותר, שניתן להגדיר בוודאות כמרכבה, מופיע בסוריה בחותמות מהמאה ה-18 לפנה"ס. הממצא הארכאולוגי הממשי הקדום ביותר, מחופי דרום ימת סוואן שבארמניה, מתוארך לסביבות 1500 לפנה"ס - זהו אוסף של כלי רכב מתקדמים, בהם כרכרות ומרכבות עם אופנים מחושקים בעלי 28 חישורים.
חלקי המרכבה > הסוס

ממצאים ארכאולוגיים של שלדי סוסים במטמונות קבורה בחְבלינְסְק (מחוז סראטוב, רוסיה) שבאזור המרכז של נהר הוולגה תוארכו לזמן מוקדם ביותר - סביבות 4600-4800 לפנה"ס. בנוסף לאלו, ממצאי קבורה רבים הכוללים סוסים, נמצאו במקומות שונים ברחבי אירואסיה עם תיארוכים לשנים מאוחרות יותר. כמו כן, פסלונים ועדויות טקסטואליות ממסופוטמיה ממהלך האלף השלישי לפנה"ס מעידים על התייחסות תרבותית הולכת וגוברת הניתנת לסוסים (ולמשפחת הסוסיים בכלל). ניתוח קפדני של חלקי עצמות ושיני סוסים אשר נמצאו באתר דראיבקה שבמחוז קירובוגרד באוקראינה מצביע על סימנים אפשריים לשימוש קדום במתג. מכאן עלתה הטענה שהשימוש במתג בסוסים הוחל כבר בסביבות 4000 לפנה"ס. הארכאולוגיה אכן מראה כי עד סוף האלף הרביעי לפנה"ס נפוץ הסוס ברחבי אירופה. מאידך, ספקות רבים הועלו, הנוגעים לכך שלא נובע מהממצאים באופן ישיר שימוש וודאי במתג למטרות של רכיבה או של הובלת סוסים ויתרה מזאת- תיארוך כה מוקדם של רכיבה על סוסים מעלה שאלות רבות ובלתי פתורות לגבי מהות הסיבות האפשריות שמנעו את תפוצתו המהירה ברחבי העולם הקדום. בהתאם לכך, נוטים רוב החוקרים להסכים שעיקרו של השימוש בסוסים בתקופות קדומות אלו היה למטרות אכילה.
הסוס בתחילה היה קטן למדי, אך בשל היותו חיית להקה, נוח היה לנהוג קבוצות של סוסים שנרתמו יחדיו. סוסי פרא קטנים מקרוביהם המבויתים וגובהם הממוצע כ-130 ס"מ. גודל הסוס היווה אחד המאפיינים המבוקשים יותר ברבייה מבוקרת ובהתאם לכך, גובהו של סוס ממוצע בימי הביניים היה כ-140 ס"מ. בימינו ממוצע גובהו סוס רכיבה מבוית הוא 150–160 ס"מ וסוס משא עשוי להגיע לגובה של 190 ס"מ.
פרסות הסוס עשויות מחומר דמוי ציפורן ונשחקות בקלות רבה מפרסות חמורים ועגלים. דבר זה מנע רכיבה ממושכת על גבי קרקע שאיננה רכה, עד להמצאת הפרסות. הרומאים השתמשו במעין מתקנים לפרסות הסוסים שלהם, אך פרסאות מפורזלות אמיתיות הגיעו רק לאחר נפילתה של רומי באמצע האלף הראשונה לספירה.
חלקי המרכבה > ציוד רכיבה

בעגלות הראשוניות שקדמו למרכבות, חוברו המושכות לבהמות המשא באַפְסָר עשוי מרצועה לאף בלבד, דבר אשר הקנה מעט מאוד יכולת תמרון ושליטה בחיות. העומס הרב שנבע ממשקלם הכבד של קרונות מוקדמים אלו, בשילוב עם אמצעי השליטה המוגבלים אשר עדיין לא כללו את המתג, הגבילו מאוד את השימוש בכלי-רכב. לפי שיטה מוקדמת אותה אף ניתן לראות מודגמת בדגל של אור - כדי לגרום לסוסים, חיות עדר מטבען, למשוך את העגלה בקצב אחיד, נרתם צמד סוסים מהצוואר באמצעות עול למרכז קדמת העגלה ולכל אחד נוסף סוס נפרד מצדו החיצוני, אשר נקשר אליו ולמושכות בלבד ולא משך את הקרון. הסוסים החיצוניים נשלטו ביתר קלות על ידי הרכּב בשל היותם חופשיים מנטל המשא וכך דהרו בקלות ושימשו כמובילי הקצב והכיוון עבור הסוסים הנושאים בעול. סבבי החלפה בין ארבעתם איפשרו מיצוי יכולות גבוה יותר. רק על ידי ההתקדמות בהבנה של אנטומיית הסוס, שהובילה לשילוב המושכות עם מתג לכדי יצירת רסן, כשבמקביל לזאת חידושים בטכניקות עיבוד עץ הפחיתו בקצב מתמיד את משקלם של העול והקרון, התאפשרה לבסוף הרכיבה המהירה וקלת התמרון במרכבה בת שני סוסים.
ניסיונות ברכיבה קרבית החלו להחליף בהדרגה את המרכבה, החל במאה ה-9 לפנה"ס, תחילה עם צוותים של זוגות פרשים (פרש אחד החזיק במושכות שני הסוסים בעוד בן-זוגו ירה בקשת), דבר המדגים את הקשיים הרבים בתפעול קרבי יעיל של סוסים. שכלולים טכנולוגים בתחום הרכיבה המשיכו להוות גורם משפיע על היכולות הקרביות. כך, נמשכו עוד כ-700 שנים עד להמצאת אוכף עם שדרת עץ (שושלת האן שבסין השתמשה באוכף כזה החל במאה ה-2 לפנה"ס וכך גם הרומאים, החל במאה ה-1 לפנה"ס) ועוד כ-500 שנים נוספות עד שנפוץ השימוש במשוורת (ארכוף).
שימושים > לוחמת מרכבות

השימוש במרכבות בלוחמה נעשה בעיקר בתקופת הברונזה ותקופת הברזל המוקדמת. למרות הקשיים בנהיגה במרכבה, יתרונותיה עלו על החסרונות בזמנים בהם שימשה לקרבות. בתקופה העתיקה לא היה ציוד עזר הולם ללוחמה מעל סוסים - הרוכב ישב על כיסוי עור פשוט שהיה מאוד לא נוח. פרשים היו בשימוש, אך תפקידם הוגבל בדרך כלל לסיור והעברת מסרים. לפיכך, המרכבה הייתה אמצעי התחבורה המהיר היחיד שעמד להכשרת חילות הרכב של הצבאות בסהר הפורה ובשאר העולם.
על מנת למקסם את יעילותה של המרכבה בשדה הקרב היה דרוש איזון בין שתי דרישות סותרות - מהירות ועוצמה. צרכים סותרים אלו יצרו טווח רחב של כלי רכב קרביים מסוגים שונים, זאת מכיוון שמבנה המרכבה השפיע במידה רבה על הטקטיקה הקרבית. מרכבה כבדה יכלה לשאת יותר לוחמים ותחמושת אל שדה הקרב, או אף לשמש כלי ממוגן להסתערות ישירה אל תוך שורות האויב (אם כי ישנם מומחים לא-מעטים שמפקפקים ביעילות של הסתערות מעין זו) - אך הוגבלה במהירות וביכולות התמרון. יתרה מזו, קשה היה להניע צבא לחצות גבולות טבעיים, כגון רכסי הרים ונחלים, עם חילות רכב כבד. מאידך, מרכבה קלה איפשרה מהירות ותמרון גבוהים בשדה הקרב - ובעת הצורך פירוקה מצוות הסוסים ונשיאה על גב הצוות או השטה בסירה קלה. "זריזותה" של המרכבה הקלה גבתה את המחיר בכמות החימוש, ובעיקר המיגון, שיכלה לשאת לקרב והמרכבות הקלות שימשו לרוב כפלטפורמות גבוהות וניידות לירי חיצים - מורמות משדה הקרב הרגלי וככל שהתאפשר הדבר - מרוחקות ממנו. יחידות "רצים" שליוו לעיתים את המרכבות הקלות מעידות על הצורך בחיפוי רגלי, בשל הפגיעות הרבה שנובעת מהמיגון הקל.
דעה נוספת שרווחת בקרב חלק מהחוקרים, היא שהשימוש במרכבות בקרב נעשה אך ורק בתחילתו - כאשר המרחק בין הצבאות הקרבים זה לזה איפשר עדיין רק שימוש בנשק טווח. לאחר מכן יכלו המרכבות לשמש לפינוי פצועים או למיגור יחידות אויב נמלטות או כאלו שבודדו מאזור הלחימה העיקרי.
שימושים > לוחמת מרכבות > הסתערות וניגוח

מרכבת חרמש - מרכבה בעלת להבים על גלגליה. מרכבה זו נועדה לקצור בשורות האויב. למרות תיאור מאיים זה, בפועל הייתה התקפת מרכבות החרמש מוצלחת לעיתים רחוקות (שוב בגלל חוסר יכולת התמרון).