stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זהר שביט
תרגומים ספרותיים

יו לופטינג. עלילות דוליטל הרופא. מסדה, תל אביב, 1975.
א.ב. וייט. סטיוארט קטינא. זמורה ביתן מודן, תל אביב, 1977.
א.ב. וייט. חוות הקסמים. זמורה ביתן מודן, תל אביב, 1977 (עיטור אנדרסן לתרגומי מופת). מהדורה חדשה של תרגום ערוך 2007.
רוברט לוסון. הגנרל של אמורי הצעיר. זמורה ביתן מודן, תל אביב, 1978.
לורה אינגלס וילדר. לחופי אגם הכסף. זמורה ביתן מודן, תל אביב, 1982.
רואלד דאל. דני אלוף העולם. זמורה ביתן, תל אביב, 1984.
הערות שוליים

↑   גילי איזיקוביץ, פרופ' זהר שביט זכתה בפרס ישראל בחקר התרבות והאמנות, באתר הארץ, 6 במרץ 2025
↑  ציפי שוחט, זהר שביט מונתה ליועצת לענייני תרבות לראש העיר תל אביב, באתר TheMarker‏, 18 בינואר 2004
↑  מרב יודילוביץ', שירה ברחובות, באתר ynet, 26 באוקטובר 2004
↑  עמיחי שלו, כולם רוצים שירים קצוצים?, באתר ynet, 11 באוגוסט 2008
↑  מרגלית שילה, "נדבך נוסף בכתיבת תולדות היישוב". "קתדרה", 96, יולי 2000, 175–179.
↑  Ruth B. Bottigheimer, Eighteenth Century Life. Nov. 1993, 99.
M.Bortolussi, Canadian Review. Dec 1991, 627-630.
↑  Innovation through Tradition?, German Historical Institute, Washington DC.
↑  Winfred Kaminski, "Shavit Zohar: A Past without Shadow". 'Beiträge Jugendliteratur und Medie, 3, 2006, 220-221.
Hamida Bosmajian, "Ever-Present Shadows of the Past". Children's Literature, 34, 2006, 231-238.
Nicole Colin, "La Shoah dans la littérature de jeunesse en langue allemande: face au récit dominant un autre récit?" revue d'histoire de la shoah, 201, 2014, 341-362.
↑  Roger Boyes, "President Weizman tells Germans he cannot forgive". The Times, 17.1.1996.
Michael Maier, "Die späten Folgen der frühen Lektüre". Frankfurter Allgemeine Zeitung, 2.3.2000.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267939605171  PLWABN: 9810552698205606  BIBSYS: 90659526  BnF: cb12067554p (data)  CiNii: DA02471380  GND: 115172211  ISNI: 0000 0001 1804 3234  LCCN: n82240689  NKC: uk2017937971  NLA: 35210110  NTA: 072013060  RERO: 02-A008816880  SUDOC: 028944690  Trove: 866662  VIAF: 73875616   WorldCat (עם VIAF): 73875616
ישראל פלג

| --- | --- |
ישראל פלג
ישראל פלג
 לידה:  5 ביוני 1949 (בן 75) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תפקיד:  מנהל כללי 
 
ישראל פלג (נולד ב-5 ביוני 1949) הוא מנהל ודיפלומט ישראלי שכיהן כמנכ"ל המשרד להגנת הסביבה, קונסול כללי של ישראל בפילדלפיה ומנהל לשכת העיתונות הממשלתית. כיהן ומכהן בדירקטוריונים בחברות עסקיות גדולות, וניהל ארגונים ציבוריים גדולים.
ביוגרפיה

נולד ב-1949 ברמת השרון לבת-ציון, ילידת תל אביב ולנח פולצ'ק, שהיה מזכ"ל איגוד מגדלי הירקות ומראשוני "אגרקסקו". נשוי לד"ר ענת פלג, אשר הייתה כתבת לענייני משפט של "קול ישראל", מרצה למשפט ותקשורת, מנהלת המכון לתקשורת ומשפט באוניברסיטת בר-אילן ואב לשניים.
ביוגרפיה > משרות ציבוריות, ממשלתיות ודיפלומטיות

בין השנים 1976-1973 עבד כעוזר למנהל מרכז ההסברה יהודה אילן, במסגרת תפקיד זה ריכז את חגיגות שנת ה-25 לעצמאות ישראל, והיה אחראי על ארגון סיורי ראש הממשלה יצחק רבין בישראל.
כאשר עבר המערך לאופוזיציה ב-1977, מונה פלג למרכז ודובר סיעת המערך בכנסת. פלג יזם והקים את מערך העוזרים הפרלמנטריים בכנסת, ובמסגרת זו גייס "צעירים מבטיחים" שסייעו לחברי הכנסת שלראשונה עברו מהממשלה לאופוזיציה. 
ב-1981 היה פלג דובר מטה הבחירות של המערך. כאשר הגיעו תוצאות המדגם זימן את מסיבת העיתונאים שבה הציג את שמעון פרס  כ"ראש הממשלה הבא של ישראל", אך תוך זמן קצר התברר כי על פי תוצאות הבחירות מנחם בגין הוא שיקים את הממשלה הבאה.
ב-1984 מונה למנהל לשכת העיתונות הממשלתית. בתפקידו זה יזם והקים את מערכת הטלטקסט בישראל, והיה חבר בצוות יועצי ראש הממשלה שמעון פרס (שכונה "חבורת הבלייזרים").
בעת כהונתו כקונסול כללי של ישראל בפילדלפיה (בשנים 1992-1988) היה אחראי על הקשר עם מדינות המיד-אטלנטיק (פנסילבניה, דרום ניו ג'רזי, קנטקי, דלאוור ומערב וירג'יניה) – הן מול הקהילה היהודית והן מול הממסד הפוליטי והמדיני בארצות הברית. היה נשיא הקורפוס הדיפלומטי בפילדלפיה. הוביל את "משלחת ה-1000" של פילדלפיה – המשלחת הגדולה ביותר שיצאה מקהילה יהודית אחת בארצות הברית לישראל. יזם את "שבוע האופנה הישראלי" ו"שבוע הסרט הישראלי" בפילדלפיה. היה בעל טור, שנקרא "Just-A- Minute", שפורסם ב-21 עיתונים יהודים בארצות הברית.
כמנכ"ל המשרד להגנת הסביבה (בשנים 1996-1992) יזם את פרויקט המטמנות – הקמת אתרי סילוק פסולת מוסדרים וסגירתן של כ-400 מזבלות ביחד עם סגירת אתר חירייה. הוא טבע את המונח "מטמנה", כדי להבחין בין אתרי הסילוק המוסדרים לבין המזבלות "הפראיות" שפוגעות בסביבה. היה חבר המועצה הארצית לתכנון ולבנייה, יזם את איחודן של רשות הגנים הלאומיים ורשות שמורות הטבע. יזם את תו התקן הירוק למוצרים ושירותים השומרים על איכות הסביבה. יזם והוביל את "שנת איכות הסביבה" בתשנ"ד (1993-4).
היה ראש המשלחת הישראלית לשיחות השלום הרב-צדדיות בנושא איכות הסביבה, מיוזמי "אמנת בחריין" לשיתוף פעולה אזורי להגנת הסביבה. היה סגן נשיא איחוד מדינות הים התיכון להגנת הסביבה (לפי אמנת ברצלונה). היה יו"ר צוות ההיגוי להכנת התוכנית הלאומית לפיתוח בר-קיימא – להכנת תוכניות פיתוח תשתיות לאומיות תוך התחשבות בצרכי הסביבה. שימש כמרכז צוות בית הנשיא לקיימות ומודעות סביבתית. כמו כן, פלג כיהן כדירקטור בחברת גאון-אגרו העוסקת בפרויקטים סביבתיים (תשתיות מים, אנרגיה וכו'). כיהן כדירקטור באיסתא, ובחברה הממשלתית למדליות ומטבעות.
ביוגרפיה > פעילות אקדמאית

פלג קיבל תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית ביוני 1982 בנושא "אובייקטיביות בחדשות הטלוויזיה". היה מרצה לתקשורת פוליטית במכון לקומוניקציה באוניברסיטה העברית, ובבית הספר לעיתונות באוניברסיטת תל אביב. פלג היה מרצה לתקשורת שיווקית (MarCom) לתואר MBA במנהל עסקים, במרכז ללימודים אקדמיים. פלג חבר בחבר הנאמנים של האקדמית תל אביב-יפו ויזם את העברתה למתחם בו נמצאת המכללה כיום.
ביוגרפיה > פעילות עסקית, ניהולית וציבורית

בשנים 1981–1984 היה בעלים של שני משרדי פרסום ויחסי ציבור: "מעוף"- בשותפות עם פרסום טל-ארויו, ו"אתגרים" בשותפות עם פרסום פלד.
פלג כיהן במספר דירקטוריונים של חברות עסקיות, ביניהן אל על (1993–1999), קואופ הריבוע הכחול (1996–2001), פולאר השקעות כדמ"צ ויו"ר ועדת ביקורת (1996–2001). הוא חבר בחבר הנאמנים של המכללה האקדמית תל אביב-יפו, חבר הנהלת הקרן לשמירת הטבע והמורשת - לשימור אתרי מורשת וגנים לאומיים ולטיפוח חיות בר, ערכי טבע ונוף בישראל. שימש כנציג מסחרי של מדינת קונטיקט בישראל. חבר הנהלת ליגת הידידות אמריקה-ישראל (AIFL) וחבר לשכת המסחר ישראל-פולין.
שימש (2007–2008) כיו"ר הוועדה הציבורית לבחינת השירות והמוצר התיירותי בישראל. הוועדה מונתה על ידי השר יצחק הרצוג והגישה מסקנותיה למ"מ שר התיירות והשר לאיכות הסביבה, גדעון עזרא במאי 2008. בין יתר המלצותיה: הנהגת שיטת דירוג חדשה לבתי מלון, החלת "גילוי נאות" על פרסומי מידע תיירותי בכל מגזרי הענף, ניסוח אמנת שירות בתחום זה, והסדרת ענף האירוח הכפרי ומיתוגו מחדש[דרוש מקור].
בעקבות פנייתו של ראש עיריית תל אביב רון חולדאי (ב-1999) הכין פלג מסמך להקמת מינהלה מיוחדת לשיקום ופיתוח יפו. הוא קרא לה: "המישלמה ליפו", היה מייסדה ומנהלה הראשון. גיבש את תוכניות השיקום – הפיזי והחברתי – של יפו ובין היתר פעל להקמת הקמפוס של המכללה האקדמית תל אביב-יפו ב"מתחם אייזנברג" ביפו. היה חבר דירקטוריון מוזיאון ארץ ישראל בתל אביב. שימש כיו"ר דירקטוריון חברת "גני יהושע" של עיריית תל אביב המנהלת את פארק הירקון, פארק דרום (פארק בגין) והגנים הזואולוגיים ביפו-תל אביב[דרוש מקור].
כסמנכ"ל מפעל הפיס לשיווק ופרסום (בשנים 2000–2003) היה ממונה על כ-2,400 נקודות מכירה. בתקופתו חצה מפעל הפיס לראשונה את רף ההכנסות של 3 מיליארד ש"ח. הוא יזם ושיווק את משחק ההגרלות החדש "פיס 777". טבע את המונח השיווקי "פנקנות" (Retailtanment) שמשקף את תרבות הפנאי והקניות.
בראשית 2003 פלג נכנס לתפקידו כיו"ר רשת האופנה H&O.  פלג הוביל את המפנה העסקי, את המיתוג והמיצוב מחדש של החברה. בתקופת כהונתו של פלג כיו"ר החברה, גדלו הכנסות החברה מכ-280 מיליון ש"ח לכ-465 מיליון ש"ח. ב-2007 רכשה H&O את רשת האופנה TAGWOMAN ופלג שימש גם כיו"ר רשת אופנה זו. במרץ 2009, בתום 6 שנים לכהונתו, פרש פלג מתפקידו. ממחצית 2009 עמד פלג בראש ישפל בע"מ, ובמסגרת זו עסק בייעוץ וניהול סביבתי, קיימות ובנייה ירוקה, ייעוץ וניהול תקשורת שיווקית.
ב-1 בינואר 2012, נכנס פלג לתפקיד מנכ"ל החברה לאיתור ולהשבת נכסים של נספי השואה - זאת לאחר שדו"ח מבקר המדינה שפרסם בינואר 2011 חשף שורה של ליקויים בתפקודה של החברה. עם כניסתו לתפקיד, הוביל מהלך של רה-ארגון והתייעלות, ביחד עם תיקוני חקיקה, שאפשרו את יוזמתו להקדמת סגירתה של החברה. החברה השיבה ליורשים של נספי שואה נכסים בשווי של כ-700 מיליון ש"ח וסייעה לניצולי שואה בהיקף של למעלה ממיליארד ש"ח. בנוסף, פלג היה חבר דירקטוריון "אוצר התיישבות היהודים".
פלג הוא נבחר "נבחרת הדירקטורים" של רשות החברות הממשלתיות.  מכהן כדירקטור ויו"ר ועדת האסטרטגיה של "שירותי בריאות כללית". חבר בחבר הנאמנים של המכללה האקדמית תל אביב-יפו. פלג משמש כחבר מועצת הנאמנות של תיאטרון הקאמרי.
פלג הוא קונסול הכבוד של כף ורדה בישראל החל משנת 2010.
הערות שוליים

↑  מימין לשמאל: תא"ל יצחק שני - הצנזור הראשי, איתן הבר - יועץ התקשורת של שר הביטחון יצחק רבין, תא"ל אפרים לפיד - דובר צה"ל, אבי פזנר - יועץ התקשורת לראש הממשלה יצחק שמיר, וישראל פלג -  מנהל לשכת העיתונות הממשלתית. צילום : דובר צה"ל.
↑  מיכל מירון-שקד, נערי פרס, מעריב, 26 בדצמבר 1980
↑  דליה טל, ‏אושרה המישלמה: נמל יפו לא יופרט, באתר גלובס, 6 במרץ 2000
↑  מאת אביבה קרול, ‏ישראל פלג מונה סמנכ"ל שיווק ופרסום במפעל הפיס, באתר גלובס, 20 במרץ 2000
↑  ורד שרון-ריבלין, ‏ישראל פלג פורש ממפעל הפיס; ימונה ליו"ר פעיל של רשת האופנה, באתר גלובס, 9 בפברואר 2003
↑  דנה ויילר פולק, דו"ח מבקר המדינה: עובד אחד במחלקה לאיתור יורשי נספי השואה, באתר הארץ, 3 בינואר 2011
↑  אורלי וילנאי, דו"ח מבקר המדינה על החברה להשבת רכוש נספי השואה: מורשת שהנחילה המדינה, באתר הארץ, 4 בינואר 2011
מפגש בכירי התקשורת הממלכתית ינואר 1987.
מדון

| --- | --- |
הר קרני חיטין, מקום אתר העיר העתיקה מדון במבט מהאוויר
הר קרני חיטין, מקום אתר העיר העתיקה מדון במבט מהאוויר
 מידות
 גובה מעל פני הים:  326 מטר
 היסטוריה
 תקופות:  ברונזה מאוחרת תקופת הברזל
 סוג:  עיר מבוצרת
 אתר ארכאולוגי
 חפירות:  1976
 גישה לציבור:  פתוח
 מיקום
 מדינה:  ישראל
 מיקום:  הגליל התחתון
 קואורדינטות:  32°48′16″N 35°27′41″E﻿ / ﻿32.8044923°N 35.4614438°E﻿ / 32.8044923; 35.4614438
 קרני חיטין (למפת הגליל העליון מוגדלת) קרני חיטין(למפת הגליל העליון רגילה) קרני חיטין(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום קרני חיטין(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום קרני חיטין
 אתר מדון על הר קרני חיטין
מדון היא עיר כנענית המוזכרת בספר יהושע כעיר חברה בקואליציה של ערים כנעניות מצפון ארץ ישראל שהתאגדו על מנת להילחם בשבטי ישראל תחת פיקודו של יהושע בן נון על השליטה בארץ כנען. מדון זוהתה במחקר הארכאולוגי המודרני בחורבת מִדין שבקרני חיטין משמרת ככל הנראה את השם העתיק, שלמרות צורתו הבלתי שגרתית השתמר לאורך ההיסטוריה.
פירוש השם

ככל הנראה שם העיר מדון נובע מהשורש דין או דון שמשמעותו, בין היתר, שליטה ובמשמעות זו נגזרים מן השורש השמות אדון, אדנות במשמעות של שליטה ושלטון. לפיכך השם מדון הוא שם הולם לקרני–חיטין, מודן משקף את כוחה של העיר הנמצאת במרומי הר בולט ותלול, שם המבוסס על צורת ההר השולט קרני חיטין ועל התנשאותו כמשלט על כל סביבותיו.
כאמור המחקר הארכאולוגי המודרני מזהה את מדון עם חרבת מדין שבקרני חיטין אך יש החולקים על זיהוי זה. הסיבה לחילוקי הדעות נובעת מההנחה כי מדון הייתה עיר גדולה וחשובה, בסדר גודל דומה לחצור הכנענית מאחר שרק שמות מלכי ערים אלו מוזכרים בברית הכנענית שהתעמתה עם יהושע בן-נון וככל הנראה אינדיקציה לכך שמלכים אלו ועריהן היו שוות במעלה אך הממצאים הארכאולגים מצביעים כי היישוב הכנעני בקרני חיטין היה קטן מידות בכלל ובהשווה לממצאים של חצור שהוא התל הגדול בארץ ישראל. יש השערה שמדון היא תל בית ירח על סמך גודלו וחשיבותו של האתר השערות נוספות הן ששמה של העיר מדון היה כנראה מרון או מרום שהשתבש בגלל חילוף אותיות וייתכן ששמה היה מי מרום, השערות אלו ממקמות את מדון בבקעת הלבנון הדרומית או באזור דמשקאו אולי מדובר בשִׁמְרוֹן שהייתה אחת הערים החשובות בצפון ארץ ישראל בעת העתיקה. התל שוכן מצפון-מזרח למושב נהלל, בגבול עמק יזרעאל והגליל התחתון, ליד כביש הכניסה לתמרת. העיר ידועה גם כשימרון מראון וההנחה היא שמראון הוא שיבוש של מרון-מרום-מדון
יוחנן אהרוני מן הארכאולוגים הבולטים בישראל, במיוחד בתחום הארכאולוגיה המקראית והגאוגרפיה-ההיסטורית של ארץ ישראל. ראה בשם מדין שם עתיק שנשתבש, ושנתחלפו בו האותיות, וזיהה חורבת מדין עם אדמה שבנחלת נפתלי או עם שמש–אדם הכנענית. בשנת 1976 נערכו באתר חפירות שחשפו שרידי יישוב מבוצר מהתקופה הכנענית המאוחרת ומהתקופה הישראלית הנזכר ככל הנראה כבר ברשימת הערים של תחותמס השלישי.
גלגול נוסף, אפשרי של השם מדון נובע מתהליך התפתחותן של מסורות קבורה יהודיות ומוסלמיות ניתנו שמות חדשים
לאתרים ישנים, והשמות הקדומים נעלמו לחלוטין. כך, למשל, ניתן השם 'שועיב' ליתרו, ככל הנראה, בעקבות שיבוש השם המקראי 'מדון' ל'מדיין', ומכאן קצרה הייתה הדרך לקריאת האתר נבי שועייב על-שם כהן מדיין.
הסיפור המקראי

המלך היחיד הידוע כשליט העיר הוא יובב, שהשתתף בקרב בין יהושע בן נון לבין צבא בית יבין. ככל הנראה לעיר מדון ולמלכה היה מעמד נכבד בקרב מלכי ערי הגליל שנלחמו בבני ישראל. כך עולה מן העובדה שמכל המלכים בקבוצה נזכרו בשמם רק מלכי חצור ומדון, יבין ויובב.
וַיְהִ֕י כִּשְׁמֹ֖עַ יָבִ֣ין מֶלֶךְ־חָצ֑וֹר וַיִּשְׁלַ֗ח אֶל־יוֹבָב֙ מֶ֣לֶךְ מָד֔וֹן.
צבא שבטי ישראל הצליח להפתיע את הכנענים במקום חנייתם ובמתקפת פתע ניצח את יבין ויובב ובני בריתם ניצחון מוחץ:
”א וַיְהִי כִּשְׁמֹעַ יָבִין מֶלֶךְ חָצוֹר וַיִּשְׁלַח אֶל יוֹבָב מֶלֶךְ מָדוֹן וְאֶל מֶלֶךְ שִׁמְרוֹן וְאֶל מֶלֶךְ אַכְשָׁף. ב וְאֶל הַמְּלָכִים אֲשֶׁר מִצְּפוֹן בָּהָר וּבָעֲרָבָה נֶגֶב כִּנֲרוֹת וּבַשְּׁפֵלָה וּבְנָפוֹת דּוֹר מִיָּם. ג הַכְּנַעֲנִי מִמִּזְרָח וּמִיָּם וְהָאֱמֹרִי וְהַחִתִּי וְהַפְּרִזִּי וְהַיְבוּסִי בָּהָר וְהַחִוִּי תַּחַת חֶרְמוֹן בְּאֶרֶץ הַמִּצְפָּה. ד וַיֵּצְאוּ הֵם וְכָל מַחֲנֵיהֶם עִמָּם עַם רָב כַּחוֹל אֲשֶׁר עַל שְׂפַת הַיָּם לָרֹב וְסוּס וָרֶכֶב רַב מְאֹד. ה וַיִּוָּעֲדוּ כֹּל הַמְּלָכִים הָאֵלֶּה וַיָּבֹאוּ וַיַּחֲנוּ יַחְדָּו אֶל מֵי מֵרוֹם לְהִלָּחֵם עִם יִשְׂרָאֵל. ו וַיֹּאמֶר ה' אֶל יְהוֹשֻׁעַ אַל תִּירָא מִפְּנֵיהֶם כִּי מָחָר כָּעֵת הַזֹּאת אָנֹכִי נֹתֵן אֶת כֻּלָּם חֲלָלִים לִפְנֵי יִשְׂרָאֵל אֶת סוּסֵיהֶם תְּעַקֵּר וְאֶת מַרְכְּבֹתֵיהֶם תִּשְׂרֹף בָּאֵשׁ. ז וַיָּבֹא יְהוֹשֻׁעַ וְכָל עַם הַמִּלְחָמָה עִמּוֹ עֲלֵיהֶם עַל מֵי מֵרוֹם פִּתְאֹם וַיִּפְּלוּ בָּהֶם. ח וַיִּתְּנֵם ה' בְּיַד יִשְׂרָאֵל וַיַּכּוּם וַיִּרְדְּפוּם עַד צִידוֹן רַבָּה וְעַד מִשְׂרְפוֹת מַיִם וְעַד בִּקְעַת מִצְפֶּה מִזְרָחָה וַיַּכֻּם עַד בִּלְתִּי הִשְׁאִיר לָהֶם שָׂרִיד. ט וַיַּעַשׂ לָהֶם יְהוֹשֻׁעַ כַּאֲשֶׁר אָמַר לוֹ ה' אֶת סוּסֵיהֶם עִקֵּר וְאֶת מַרְכְּבֹתֵיהֶם שָׂרַף בָּאֵשׁ.”
במחקר היסטורי מקיף על סיפורי המקרא על המלחמות של הישראלים מול חצור "מלחמת ברק ודבורה קובע סא"ל אלחנן אורן כי המחקר מצביע על שתי מלחמות עיקריות בגליל בין בני ישראל לכנענים, מלחמה אחת הוא מכנה "מלחמת דבורה" על שם דבורה הנביאה, ומלחמה נוספת הוא מכנה "מלחמת חצור" שתחילתה בקרב על מי- מרום וסופו בכיבוש ושריפת חצור. המחקר מציג את מסקנות החוקרים העיקריים של התקופה: ידין קובע שמלחמת חצור קדמה להתנחלות בגליל בעוד אהרוני מגיע למסקנה כי מספר דורות של התנחלות קדמו למלחמת מרום. הסיפור המקראי מצביע על הנטייה של הכנענים לכרות בריתות על בסיס אזורי וכי ממקורות המקרא ברור שחצור הייתה עיר המדינה העיקרית של אזור הגליל. על פי המחקר סיפור המלחמה הרבתי במי מרום הוא למעשה תיאור של אירוע מוגבל, לעזרתה של חצור נענו 3 ערים - ככל הנראה הקשורות יותר לחצור ואולי המאוימות יותר על ידי פלישת בני ישראל. ע"פ הסיפור, תקפו הישראלים את הכנענים במפתיע על מנת לשלול מהם את היכולת להפעיל את מרכבות הברזל שלהם בשדה קרב פתוח. אמנם הטקסט בספר יהושע מתאר תבוסה רבתית של הכנענים אך בין השורות מתוארת מציאות לפיה רק חצור נלכדה. אך בספר שופטים פרק א' מתואר כי שבט נפתלי לא הצליח לתפוס את הערים הסמוכות לחצור בית ענת ובית שמש, מסקנת המחקר היא שהמלחמה במי מרום הייתה עימות מוגבל מול מלך חצור ובני בריתו המיידיים.
ממצאים ארכאולוגיים

קרני חיטין הוא שמו של הר געש כבוי בגליל התחתון בקרבת הר ארבל; גובהו המרבי 326 מטר, והוא כ-5 ק"מ ממערב לטבריה, ומעליה. ההר זכה לשמו בשל שתי פסגותיו, שצורתן כשל קרניים. קיימת סברה כי שתי פסגותיו – הידועות כ"קרניים" – הן פקקים געשיים שנחשפו באמצעות סחיפה. השליטה מן ההר על הדרך העולה מהכנרת הקנתה לו חשיבות מיוחדת. דרך זו עברה בנחל רקת, ומשני צדיה חולשים עליה הרי געש: בקצה התחתון תל רקת ובקצה העליון קרני חיטין.
בקרני חיטין התקיימו יישובים בכמה תקופות, וב-1976 נערכו במקום חפירות מטעם רשות העתיקות. בחפירות שארכו עונה אחת ב 3 אזורים שהיו למעשה חפירות דגימה של האתר. באופן סכמתי האתר הוא בן 2 אזורים עיקריים: אזור גדול מוקף חומה שנשתמרה האופן חלקי בלבד, סביב היקף הר קרני חיטין ואזור סביב הפסגה הדרומית סביבו נחשפה מערה ביצורים כפולה, אחת, תחתונה, מקיפה את כל הכיפה והשנייה, עליונה, יוצרת טבעת סביב החלק העליון של הפסגה.
ממצאי החפירה חשפו מבצר מתקופת הברונזה המאוחרת שעליו נבנתה עיר מבוצרת בתקופת הברזל המאוחרת שהשתרעה על כל ההר הוולקני, בתקופה זו נבנה אקרופוליס מבוצר על הכיפה הדרומית של ההר. עיר זאת נהרסה ככל הנראה בעת מסע המלחמה של תגלת-פלאסר השלישי בין השנים 733 ל 732.
ממצאים ארכאולוגיים > אזור חפירה A

אזור זה נחפר בקצה הטבעת החיצונית של מערכת הביצורים הכפולה על הכיפה הדרומית. בחפירה נחשפו שרידי חומה בעובי 2.6 מטר. החומה נבנתה מסלעי בזלת גדולים ונשתמרה לגובה של 1.6 מטרים במד הפנימי של החומה נחשף ריצוף מחלוקי בזלת וקיר צמוד שרידים אלו היו מכוסים בשכבת אפר שנותרה לאחר הריסת הביצורים ושריפתם. בחפירות נמצאו חרסים המתוארכים למאות ה13 וה 14 לפני הספירה.
ממצאים ארכאולוגיים > אזור חפירה B

אזור חפירה B הוא בור בדיקה שנחפר בצד הדרומי של טבעת הביצורים העליונה בביצור הכפול. נחשף בסיס הרחב של החומה העליונה נמצאו מספר חרסים מהמאות העשירית והשמינית לפני הספירה.
ממצאים ארכאולוגיים > אזור חפירה C

אזור זה נמצא בקצה הצפוני של ההר, בחפירות הבדיקה מנצא מגדל שמירה שחלקו העליון היה חשוף מעל פני הקרקע של המכתש נמצאו חרסים שונים מהמאות העשירית והשמינית לפני הספירה.
לקריאה נוספת

יוחנן אהרוני, "מלחמת מי מרום ומלחמת דבורה", היסטוריה צבאית של ארץ ישראל בימי המקרא, מערכות, תל אביב, 1965
סרן דוד השביט. חשיבה מחוץ לקופסה. מלחמת דבורה-סיסרא מערכות 445
הערות שוליים

↑  Ephraim Stern. (editor) The New Encyclopedia of Archaeological Excavations in the Holy Land. Carta 1993 page 452
↑  עמנואל דמתי. צורות נוף בשמות יישובים ואתרים מראיים. קתדרה126 עמוד 36
↑  דניאל משה לוי יוסף רוטשטיין. מקרא וארכאולוגיה הכתוב בתנ"ך? האם תואמות תגליות המחקר את הכתוב בתנ"ך הוצאת ראובן מס, ירושלים תשע"א עמוד 46
↑  את המהדורה עדכן זאב ענר, כל מקום ואתר: מדריך לכל מקום ואתר בארץ ישראל, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2005 ׁ(מהדורה 20 מחודשת)
↑  גרשון גליל ויאיר זקוביץ. עולם התנ"ך - יהושע דברי הימים הוצאה לאור בע"מ 1993–1996 עמוד 119
↑  עמנואל דמתי. צורות נוף בשמות יישובים ואתרים מקראיים. קתדרה126 עמוד 35
↑  יגאל טפר ויובל שחר. ארבל הגלילית. קתדרה 61 1991 יד בן צבי
↑  סא"ל (מיל') אלחנן אורן. מלחמת דבורה וברק. "מערכות" גיליון 35 1972
↑  שלמה שובאל, צפונות כדור הארץ, רעננה: האוניברסיטה הפתוחה, 2006, עמ' 293, מסת"ב 965-06-0872-9
שרידי האקרופוליס המבוצרת על פסגת הכיפה הדרומית
שרידי החומה ההיקפית של העיר הכנענית
שרידי הביצורים באתר קרני חיטין
שרידי הביצורים באתר קרני חיטין - מדון
מבצע ארבעת המינים

אוניית המשא "פרנקופ" (לשעבר ה-"Travastland") בנמל המבורג, אוגוסט 2006
מבצע "ארבעת המינים" היה מבצע צבאי שנערך בנובמבר 2009 על ידי שייטת ספינות הטילים של חיל הים הישראלי, שבמהלכו נתפסה אוניית המשא "פרנקופ" (Francop), שהובילה נשק, תחמושת ואמצעי לחימה מאיראן בדרכה לארגון חזבאללה שבלבנון.
המבצע הסתמך מבחינת החוק הבינלאומי על החלטה 1803 של מועצת הביטחון של האו"ם שקבעה בין היתר כי: המדינות נקראות גם לבדוק את המטען מאיראן או אליה של מטוסים וכלי שיט שבבעלות או המופעלים על ידי Iran Air Cargo ו-Islamic Republic of Iran Shipping Line בתנאי שקיים "יסוד סביר" להאמין כי כלי הטיס או השיט שימש להעביר סחורה אסורה.
מהלך המבצע > תשאול ועיכוב בלב ים

המבצע נערך ב-3 בנובמבר 2009. על סמך מידע מצטבר התבררה כוונה להברחת נשק איראני דרך מצרים לארגון החזבאללה בלבנון. במהלך המבצע נתפסה אוניית המשא "פרנקופ", שנשאה דגל אנטיגואה. מכולות הנשק והתחמושת הועמסו על האונייה בנמל דמיאט שבמצרים, אליו הגיעו באונייה אחרת מנמל בנדר עבאס שבאיראן. ממצרים הפליגה האונייה לכיוון סוריה. ובדרכה ליד קפריסין במרחק של כ-180 ק"מ מחופי ישראל, נעצרה על ידי אח"י אילת (סער 5) בפיקוד סא"ל יואב אברג'יל, סגן מפקד שייטת ספינות הטילים.
אח"י אילת (סער 5) הקימה קשר עם האנייה באלחוט דיבור, בעורק בינלאומי וביצעה תשאול מקובל:
מה שם האנייה? - FRANCOP
מה דגל? - אנטיגואה וברבודה
מאין - נמל דמיאט במצרים
ולאן? - נמל ביירות.
למבצעים היה ברור שהאירוע יקבל חשיפה והייתה חשיבות להקפיד על נוהל בינלאומי מקובל. אף כי התשובות לתשאול היו סטנדרטיות, הועברה הודעה לרב החובל כי מרגע זה ואילך האנייה מעוכבת על ידי חיל הים. ניתנו הפקודות לרב החובל לשנות את כיוון ההפלגה לדרום מזרח ולשמור את המהירות. כמו כן נדרש לרכז את הצוות על הסיפון.
אח"י אילת ביצעה סריקה היקפית מסביב ל"פרנקופ" עם מערכות תצפית מתקדמות על מנת לשלול ניסיון לפגוע בספינת הטילים או לתחבולה מצד אנשי הספינה נגד לוחמים שעתידים לעלות לבידוק. רב החובל שהיה אזרח פולין פעל במקצועיות, קיים את ההוראות כלשונן ולא ניסה להפריע. למקום הגיעה ספינת טילים נוספת. עם הגעתה עלה כוח של שייטת 13, עליו פיקד סגן מפקד השייטת, סא"ל גור שרייבמן, על הפרנקופ ואיתר את אמצעי הלחימה. תחת פיקוח כוחות צה"ל האונייה הפליגה לנמל אשדוד.
מהלך המבצע > חיפושים בנמל וגילוי החימוש

בנמל אשדוד בדקו לוחמי יחידת סילוק פצצות של יהל"ם את המכולות באניה וב-36 מהן נמצא נשק ותחמושת בתוך מטען הפוליאתילן. במכולות נמצאו כ-500 טונות של תחמושת ואמצעי לחימה. על פי ספירת צה"ל כלל המשלוח שהוסלק בתוך סחורה אזרחית במכולות, את הפריטים הבאים:
566,220 כדורים לרובה סער "קלשניקוב";
20,100 רימוני רסס;
3,046 פגזי תותח ללא רתע בקוטר 106 מ"מ;
774 פצצות מרגמה 120 מ"מ;
2,136 פצצות מרגמה 81 מ"מ;
5,680 פצצות מרגמה 60 מ"מ;
690 רקטות בקוטר 122 מ"מ מסוג גראד;
ו-2,125 קטיושות בקוטר 107 מ"מ.
במערכת הביטחון הגיעו למסקנה שמקור הנשק שעל הספינה הוא איראני והוא יועד לארגון חזבאללה שבלבנון. לאחר פריקת הנשק והתחמושת, שוחררו האונייה ואנשי צוותה, שלא ידעו כי יש עליה נשק.
תגובות לתפיסת הנשק

בעקבות תפיסת הנשק ב-5 בנובמבר 2009 הגישה ישראל לאו"ם תלונה כנגד איראן, על הפרת שתי החלטות של מועצת הביטחון של האו"ם: החלטה 1373, האוסרת על תמיכה בטרור, והחלטה 1701, האוסרת על חימוש חזבאללה.
איראן וסוריה הכחישו את הימצאותו של נשק על הספינה, גם המצרים טענו כי בנמל דמיאט, הנקודה האחרונה שבה עגנה הספינה, הוטען על הספינה מטען אזרחי בלבד. ארגון חזבאללה הכחיש קשר לנשק, וגינה את "הפיראטים הישראלים הפועלים במים בינלאומיים".
ראו גם

קארין איי - "מבצע תיבת נוח" בה נתפסה האונייה בה הוברחו אמצעי לחימה לרצועת עזה.
ויקטוריה - "מבצע חוק ברזל" בה נתפסה האונייה בה הוברחו אמצעי לחימה איראניים ויועדו לארגון החמאס בעזה.
קלוס סי – "מבצע חשיפה מלאה" בו נתפסה האונייה בה הוברחו אמצעי לחימה איראניים לרצועת עזה.
לקריאה נוספת

יועז הנדל ויעקב כץ, "ישראל נגד איראן, מלחמת הצללים", כנרת זמורה-ביתן, 2011.
הערות שוליים

↑  Israeli naval force intercepts Iranian weapon ship, משרד החוץ
↑  יועז הנדל ויעקב כץ, "ישראל נגד איראן", כנרת זמורה-ביתן, 2011, עמודים 222-221.
↑  יועז הנדל ויעקב כץ, "ישראל נגד איראן", כנרת זמורה-ביתן, 2011, עמוד 232.
↑  איתמר שגב, לכידת אוניית הנשק "פרנקופ"- גרסת יהל"ם, אתר זרוע היבשה
↑  קצין שהשתתף בלכידת הספינה: סיפוק גדול, אתר nrg
↑  הדיפלומטים הזרים סקרו האמל"ח מספינת הנשק האיראני באתר צה"ל
↑  בן שאול, ספינת האמל"ח שוחררה, באתר ערוץ 7, 5 בנובמבר 2009
1 2  יצחק בן חורין, ישראל התלוננה באו"ם: הספינה - הפרת החלטות, באתר ynet, 6 בנובמבר 2009
↑  אמיר בוחבוט, צה"ל עשוי להשתמש בנשק שנתפס באונייה, 5.11.2009, אתר nrg
↑  רועי נחמיאס, חיזבאללה מכחיש קשר ומגנה את ה"פיראטים", באתר ynet, 5 בנובמבר 2009
תצוגה של חלק מהנשק שהיה על סיפונה של ה"פרנקופ".
טורי אנדרסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 בדצמבר 1988 (בת 36) אדמונטון, קנדה 
 מדינה:  קנדה 
 השכלה:  אוניברסיטת יורק 
 תקופת הפעילות:  מ-2002 
 
ויקטוריה אנדרסון (באנגלית: Victoria Anderson; נולדה ב-29 בדצמבר 1988) היא שחקנית קנדית. היא ידועה בתפקידים שונים בטלוויזיה כגון ד"ר לונדון בלייק בסדרת "Open Heart" של TeenNick, המלכה טיטאניה בסדרה של ניקלודיאון "הממלכה האחרת", ואיווי בסדרה "No Tomorrow". מאז 2021, היא מגלמת את קייט ויסלר בסדרה "NCIS: הוואי".
חיים וקריירה

אנדרסון נולדה וגדלה באדמונטון, אלברטה, קנדה. היא סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון פרנסס קלסי במיל ביי, קולומביה הבריטית. היא בעלת תואר באמנויות יפות מאוניברסיטת יורק, וסיימה בהצטיינות תואר במשחק ב-2011.
בשנת 2014 לוהקה אנדרסון לסדרה "Open Heart" שם גילמה את התפקיד של ד"ר לונדון בלייק, האחות הגדולה של הדמות הראשית. היא גם שיחקה את מומחית יחסי הציבור דרו בסדרת האינטרנט "MsLabeld". בשנת 2016 היה לאנדרסון תפקיד חוזר בסדרה של ניקלודיאון "הממלכה האחרת", שם גילמה את מלכת הפיות טיטאניה, אמה של הדמות הראשית.
ב-2016 כיכבה בתפקיד איווי בסדרה "No Tomorrow" בשנת 2017 היא החלה לשחק את התפקיד החוזר של בלייק קרופורד בסדרת הטלוויזיה "שטח מת" של NBC. ביוני 2021, אנדרסון לוהקה לתפקיד הקבוע של סוכנת ה-FBI קייט ויסלר בסדרת הדרמה "NCIS: הוואי" של CBS.