אנטישמיות מודרנית
הגורמים לאנטישמיות המודרנית

מתן אמנציפציה: בארצות שונות (צרפת, גרמניה, איטליה) קיבלו היהודים אמנציפציה – שחרור מהגבלות, קבלת שוויון זכויות. חלק מהיהודים החלו להשתלב במהירות בחברה הנוצרית. אולם, תהליך ההשתלבות לא היה בכוחו לבטל את ההבדלים בין היהודים לבין הנכרים. דווקא משום שמספר גדול של היהודים עבר לחיות בערים ונקלט במקצועות בעלי השפעה ציבורית – החלה להיות מורגשת יותר הימצאותם של היהודים בקרבת הנכרים. כמו כן, האמנציפציה הביאה לתחרות כלכלית בין הנוצרים ליהודים על הון ומקומות עבודה. במקרה של הצלחת יהודים, הדבר גרם לרוגז, קנאה ולשנאה. היהודי הצטייר כבעל הון, כמכשיל או מהפכן, המנצל את העם הפשוט. אנטישמים רבים ביקשו לבטל את האמנציפציה שניתנה ליהודים.
התפתחות הדמוקרטיה: הרחבת זכות הבחירה, התפתחות התודעה הדמוקרטית וצמיחתן של המפלגות הפוליטיות - סייעו לחיזוק האנטישמיות בשל מספר גורמים, שעיקריהם:
שכבות נמוכות, רוויות שנאה ליהודים, השיגו זכויות פוליטיות והחלו להשמיע קולן בגנות היהודים. תעמולה אנטישמית חיזקה את כוחם.
חופש ביטוי והתפתחות תקשורת ההמונים סייעו לאנטישמים (בהחדרת קריקטורות לעיתונים, הפצת מאמרים אנטישמיים, וכו').
על יסוד חופש ההתאחדות, עלו מפלגות אנטישמיות שהתמודדו על קולו של הבוחר, תוך שימוש באנטישמיות כאמצעי לעלות לשלטון.
התפתחות המדע: עליית משמעותו של המדע עבור המודעות הציבורית, וצמיחת ענפי מדע חדשים, הביאו ליצירת ביסוס מדעי לאנטישמיות. עיקר ביסוס זה היה בדרוויניזם החברתי ובתורת הגזע.
התפתחות הרגש הלאומי: התפתחות התודעה הלאומית בין עמי אירופה הייתה מן הגורמים המרכזיים לאנטישמיות. לאחר שהריבונות עברה מן האצולה לעמים והעמים הגדירו עצמם כלאומים, נוצרה מסגרת חדשה, גם לטיפול ב"שאלת היהודים".
המהפכה הצרפתית (1789) הכירה ביהודים כבני הלאום הצרפתי. הדגש בתפיסה הלאומית של ה"מהפכה הצרפתית" הושם על אפשרות הבחירה של היחיד את לאומיותו, בתנאי שיציית לחוק המדינה ויהיה אזרח נאמן לה.
אולם, מגמה אחרת של הלאומיות האירופאית הייתה המגמה הרומנטית, אשר הגדירה את "הלאום" אחרת: אדם נולד לתוך לאום. הלאום מוגדר על פי מוצא, היסטוריה ושפה. אדם אינו יכול לאמץ לעצמו לאומיות. האנטישמים מהזרם הרומנטי טענו, כי אין לקבל את היהודים כאזרחים, בהיותם גוף זר, מבחינה לאומית.
היהודי נתפס כגורם אנטי-לאומי, כפי שכתב וילמנס בספרו "אינטרנציונל הזהב" ב-1876: "…כל ניסיון למיזוג לאומי ייכשל, משום שיהודי מסתייג ממנו - מרובים היהודים בשורות המפלגות, החותרות לערער הארגונים הקיימים."
התעוררות המאבקים המעמדיים: במאה ה–19, עם התגברות המרמור על אי הצדק שבכלכלה המודרנית וצמיחת הסוציאליזם שהתנגד לשיטה הקפיטליסטית, רבו התאוריות הכלכליות להסבר ולהצדקת האנטישמיות. רבים טענו כי היהודים נגועים בקפיטליזם ושהיהודים מצליחים לצבור כספים, רכוש והון רב בזכות השוק הקפיטליסטי. היו שטענו כי היהודים שואפים להשתלט על המדינות השונות ולנצל את העמים הנוצרים.
לדוגמה: שארל פורייה, הוגה דעות צרפתי, מראשי הסוציאליסטים בצרפת (1837 – 1772) ראה ביהודים אומה נחותה שעסוקה בעיקר בפעילות כלכלית מן הסוג הבזוי ביותר – הם מרמים את לקוחותיהם ועושקים את הציבור הנוצרי. לטענתו, "הנח ליהודים להשתכן בצרפת 100 שנה - הם יהיו בצרפת מה שהם בפולין וסופו שייקחו בחוזק יד את מקצוע המסחר מאותם האזרחים, שעסקו בו עד כה בהצלחה, בלעדי היהודים…"
זיוף וחשיפת הפרוטוקולים של זקני ציון והיהודי הבינלאומי: פרסמו וטענו כי ליהודים יש תוכניות מעשיות ועכשוויות להשתלטות על העולם.
חקר ההיסטוריה היהודית: יש שטענו כי ממשיכי הנצרות עודדו התנצרות, אנטישמיות וכן התנזרות ממין לכל החיים על-מנת לדלל אוכלוסייה לא-יהודית ונישואים בין-דתיים. בעוד היהודים ימשיכו להתרבות (כי ההתנזרות אסורה על-פי ההלכה היהודית). בנוסף דבר שימנע נישואים בין יהודים ללא-יהודים, שכן עם פרסום התנ"ך הדבר הוביל לרצונן של נשים וגברים אירופאים ונוצרים רבים ורבות להינשא ליהודים ויהודיות, דבר שהיהודים מתנגדים לו.
חקר ההיסטוריה המקראית: יש הטוענים כי לאור סיפור פרשת פינחס בנוסף לסיפור אשת יפת תואר, פילגש בגבעה, ייבום וחליצה וכו', הנאצים עשו ליהודים את שהיהודים עשו בתקופה המקראית. ואף ייתכן וראו בכך נקמה או הקדמת תרופה למכה, למקרה בו היהודים היו פועלים אם היו בעמדת כח.
נישואים בין-דתיים והנזירות: רצונם של אירופאים לקחת ליהודים את הכסף וההצלחה וכן התמרמרות על כך שאירופאים מוצלחים העדיפו להינשא ליהודים ויהודיות ולא נוצרים שכמותם. רצונם של נוצרים אירופאים כפריים להינשא לנשים יהודיות וסירובן של האחרונות והוריהן, דבר שפגע בכבודם ויצר רצון לנקום.