stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קונטרבס
הערות שוליים

↑  על המילה בַּטְנוּן, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  בדומה לכיוון המיתרים בגיטרה קלאסית בה המיתרים הם מי לה רה סול סי מי.
| כלי נגינה מרכזיים במוזיקה המערבית |
| --- | --- | --- |
| כלי נשיפה ממתכת | חצוצרה • קרן יער • טרומבון • בריטון • טובה |  |
| כלי נשיפה מעץ | פיקולו • חליל צד • אבוב • קלרינט • בסון • סקסופון • קרן אנגלית |  |
| כלי פריטה | נבל • גיטרה • גיטרה בס |  |
| כלי קשת | כינור • ויולה • צ'לו • קונטרבס |  |
| כלי הקשה | תופים • מצלתיים • קסילופון • טימפני • צ'יימס |  |
| כלי מקלדת | פסנתר • עוגב • צ'מבלו • אורגן חשמלי • מקלדת אלקטרונית |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560317305171  BNE: XX536873  BnF: cb119600781 (data)  GND: 4032300-6  LCCN: sh85039150  MusicBrainz: 7bd32b95-416f-4244-a98b-1311ec69c7db  NARA: 10647753  NDL: 00659674  NKC: ph303212 
קשת צרפתית (למעלה) וקשת גרמנית (למטה)
וירטואוז הקונטרבס והמלחין בן המאה ה־19 ג'ובאני בוטזיני, אשר כונה "פאגאניני של הקונטרבס".
צ'ארלס מינגוס – בסיסט, מוביל תזמורת ומלחין אשר השפיע רבות על הג'אז ועל הקונטרבס
ﻯ

האות אליף מקסורה (בערבית: ألف مقصورة, בתעתיק מדויק לעברית: אַלִף מַקְצוּרַה, בתרגום מילולי: "אליף מקוצרת") היא אחת הצורות של האות ا (אליף) בכתב הערבי. האות, שאינה נמנית עם 28 האותיות בשפה הערבית, נכתבת בצורתה של האות ي (יא), אך ללא שתי הנקודות הדיאקריטיות שמתחתיה.
האות ממוקמת תמיד בסוף המילה ומשמשת כאם קריאה לתנועה a, בדומה לאות אליף, אך בעיקר בשורשים המסתיימים באות יא. לדוגמה, הפועל "בנה" נכתב בערבית بَنَى, ונהגה "בַּנַא". ברוב המקרים, ההטעמה של מילה המסתיימת באליף מקצורה לא תהיה על ההברה האחרונה. לעיתים, כאשר האות אינה עדות ליא שורשית, היא יכולה לשמש כסיומת לצורת נקבה.
בעת הוספת סיומת למילה המסתיימת באליף מקצורה הופכת האליף המקצורה ליא עיצורית או לאליף כאם קריאה. לדוגמה, ריבוי המילה ذِكْرَى ("יום זיכרון") הוא ذِكْرَيَات, והטיית המילה قُرَى ("כפרים") עם כינוי השייכות "שלנו" היא قُرَانَا.
אליף מקצורה יכולה להופיע גם לאחר תנוין פתחה בשמות לא מיודעים הנגזרים משורשים המסתיימים באות יא. לדוגמה, مُسْتَشْفًى (בית חולים). ביידוע שם כזה יהפוך תנוין הפתחה לפתחה רגילה ללא השפעה על האליף המקצורה – أَلْمُسْتَشْفَى ("בית החולים").
שימוש נוסף בסימן זה נעשה גם בשפה הפרסית, שם התו ی הוא אחת הצורות לכתיבת האות ي (יא).
ערך זה הוא קצרמרבנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קישוור נאהיד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1940 (בת 85 בערך) Bulandshahr, הודו 
 מדינה:  פקיסטן, הראג' הבריטי 
 השכלה:  אוניברסיטת פנג'אב 
 פרסים והוקרה:  פרס אונסק"ו לספרות ילדים פרס עדמג'י לספרות פרס סיטארה א-אימטיאז
 
קישוור נאהיד (באורדו: کشور ناہید; נולדה ב-1940) היא משוררת אורדו פמיניסטית ופעילה חברתית מפקיסטן. היא כתבה ספרי שירה רבים, תרגמה טקסטים פמיניסטיים ורדיקליים משפות אחרות, וכן פרסמה ספרי ושירי ילדים. בין הפרסים בהם זכתה הם פרס סיטארה א-אימטיאז על תרומתה לספרות אורדו, הפרס האזרחי השלישי בחשיבותו מטעם ממשלת פקיסטן, וכן בפרס אונסק"ו לספרות ילדים.
תחילת דרכה

נאהיד נולדה בשנת 1940 למשפחה סיידית בבולנדשאהר, באוטר פרדש שבהודו. היא עברה עם משפחתה ללאהור, פקיסטן, לאחר החלוקה של הודו ב-1949. אביה חילק ממתקים לכבוד החלוקה, ונעצר. נאהיד הייתה עדה לאלימות רבה בהקשר של החלוקה, כולל אונס וחטיפה של נשים. שפיכת הדמים של התקופה השאירה עליה את חותמה. היא נאלצה ללבוש בורקה החל מגיל שבע. כנערה, נאהיד שאבה השראה מהנערות שהחלו ללמוד באוניברסיטה המוסלמית אליגרה. היא התרשמה מהקורטה או הגהררה הלבנה (בגדים מסורתיים לנשים מוסלמיות באזור) שלבשו מתחת לבורקה השחורה, והיא החליטה שברצונה ללמוד באוניברסיטה.
היא סיימה את לימודיה באדיב (כמו תיכון) באורדו ולמדה פרסית. היא החלה לקרוא במרץ כל מה שהצליחה להשיג ידה—החל מיצירות של דוסטויבסקי ועד למילון.
היא נאבקה לקבל חינוך כאשר רוב הנשים לא הורשו ללמוד בבתי הספר. את רוב לימודיה למדה בבית, וקיבלה תעודת בגרות באמצעות קורסים בהתכתבות. הייתה התנגדות רבה במשפחתה בנוגע להמשך לימודיה באוניברסיטה, אך אחיה סייד אפתחאר זאידי שילם את שכר לימודיה, וסייע לה להמשיך בהשכלתה הפורמלית. היא סיימה תואר ראשון ב-1959 ותואר שני בכלכלה בשנת 1961 באוניברסיטת פנג'ב בלאהור.
היא נישאה למי שהיה חבר ועמית, המשורר יוסוף קמראן ונולדו לזוג שני בנים. לאחר מותו של קמראן, היא עבדה קשה כדי לגדל את ילדיה ולפרנס את המשפחה.
קריירה

נאהיד פרסמה 12 ספרי שירה בפקיסטן ובהודו. שירת האורדו שלה פורסמה גם בשפות זרות ברחבי העולם. השיר המפורסם שלה, "אנו הנשים החוטאות" (באורדו: ہم گنہگار عورتیں), הפך להמנון נשים בקרב הפמיניסטיות הפקיסטניות, נתן את שמו לכותרת האנתולוגיה פורצת הדרך של שירת אורדו עכשווית פמיניסטית, אשר תורגם ונערך על ידי רוקסנה אחמד ופורסם בלונדון על ידי The Women's Press ב-1991.
נאהיד כתבה גם שמונה ספרים לילדים וזכתה בפרס אונסק"ו לספרות ילדים. היא פעילה למען זכויות ילדים באותה מידה שהיא פעילה למען זכויות נשים. גישתה מבוטאת בשיר "אסין בוריאן ווה לוקו", אשר נוגע למצוקתן של נשים בחברה תחת שליטה גברית.
נאהיד מונה משוררות אורדו אחרות, דוגמ, אדא ג'עפרי, כסוללות הדרך שלה, על אף ההבדלים הגדולים בגישתן ובשירתן. היא מעידה שעדיין קשה לנשים להתבטא באופן חופשי בחברה הפקיסטנית, על אף התקדמות מסוימת. היא סיפרה שאפילו בעלה, שהיה מגדולי תומכיה, היה מנסה להניא אותה מכתיבת נאזמים (סוג שירה פילוסופית) ולהסתפק בכתיבת גאזאלים (סוג שירה מסורתית).
נאהיד שמשה בתפקידים שונים במוסדות לאומיים. היא הייתה מנכ"לית המועצה הלאומית לאמנויות של פקיסטן, והייתה עורכת של כתב העת הספרותי מאהה נאו. היא גם הקימה את ארגון "חווא" (חוה) שמטרתו לעזור לנשים ללא הכנסה עצמאית להגיע לעצמאות כלכלית דרך תעשיות ביתיות ומכירה של עבודות יד.
פוליטיקה ופמיניזם

נאהיד הייתה במהלך חייה והקריירה שלה עדה למאבקים ולשאיפות של פקיסטן כאומה. בכתביה, המשתרעים על פני יותר מארבעה עשורים, היא מתעדת את חוויותיה כסופרת-אישה העוסקת בזירות היצירתיות והאזרחיות, כשהיא גם מתמודדת עם התנגדות ואלימות בפן האישי, החברתי, והרשמי-ממסדי.
מספר חודשים לאחר חלוקת הודו – קצת לפני שמשפחתה עברה ללאהור – נאהיד ראתה מעשה אשר השאיר את חותמו והשפיע על המשך פעילותה במהלך חייה. מספר נערות מוסלמיות מעירה נחטפו במהלך המהומות בעקבות החלוקה. הן הצליחו להימלט, או שניצלו, והגיעו חזרה לביתן. משפחתה הכירה חלק מן הנערות, והיא ליוותה את אמה ואחיותיה בביקור אצל משפחותיהן של הנערות. היא ראתה אותן שבורות, פצועות ומותשות, מוקפות קרובות משפחה המנסות לנחמן, כשהן שכובות על הרצפה, או נשענות על הקיר. היא זוכרת בפרט את רגליהן החבולות והמדממות של הנערות. נאהיד מספרת שברגע זה היא הפכה, בעל כורחה, לילדה-אישה. היא הבינה את הסכנה הייחודית לנשים וילדות, וכתבה על כך: "רגליהן של נשים ונערות בכל מקום ספוגות בדם. מעט מאוד השתנה במהלך השנים. זה חייב להיגמר".
בתחילת דרכה, נאהיד הושפעה מתנועת הסופרים הפרוגרסיביים של דרום אסיה, ומהאידיאלים של הסוציאליזם; היא מונה שתי השפעות גדולות של התקופה: פקיסטן הייתה אז תחת משטר צבאי ורעיונות חדשים וסגנונות ספרותיים חדשים הוצגו בספרות האורדו, בעיקר דרך התרגומים הרבים של הספרות הרוסית והסובייטית אשר נהיו אז זמינים. נאהיד וחבריה רוא את עצמם כחלק מכל החידושים של התקופה. יום אחד הם היו משתתפים בצעדה בתמיכה בנאצר והשליטה המצרית על תעלת סואץ, ולמחרת הם היו מארגנים בעצרת בעד וייטנאם או פלסטין או אמריקה הלטינית.
נאהיד פעילה גם למען שלום בדרום אסיה, ושיחקה תפקיד משמעותי בקידום פורום עמי פקיסטן הודו, ופורום הסופרים של אגודת דרום אסיה לשיתוף פעולה אזורי (SAARC). היא השתתפה בתנועות ספרותיות ותרבותיות בינלאומית לקירוב סופרים ואמנים, המאמינים בסדר פוליטי עולמי צודק ושוויוני. שיריה העוצמתיים נגד קיצוניות דתית, אלימות, טרור, והסבל המוגבר של נשים ונערות בשל הקצנה דתית ופוליטית מוכרים הן מקומית והן במרחב הבינלאומי.
כתביה

בתחילת שנות ה-1960, הייתה לנאהיד תקופה קצרה של כתיבת שירה מסורתית. אך לאחר מכן, היא ועמיתה המשורר אפתחאר ג'ליב התחילו לכתוב ולהתנסות בצורות חדשות, ביניהן שירה חופשית ושירת פרוזה.
בנוסף לשמונה כרכי שירה, נאהיד פרסמה גם ספר זיכרונות, דיוקנאות של סופרות ואמניות, ותרגומים של טקסטים פמיניסטיים לאורדו. היא גם כותבת טור שבועי בעיתון היומי "ג'אנג". טוריה בנושאים פוליטיים, חברתיים וספרותיים לוקטו ויצאו לאור כספר בשם "וארק וארק אעינה" (עלי התבוננות).
שישה מספרי שירתה יצאו לאור בין 1969 ל-1990, אז הקול שלה "התעצם, נהיה חזק יותר, דורש יותר, ואיכשהו יותר אינטימי". אוסף השירים הראשון שלה היה לאב-י גויה (שפתיים שמדברות), אשר יצא ב-1968, וזכה בפרס עדמג'י לספרות.
בנוסף לגוף עבודתה הגדול, מעמדה כאם שירת האורדו העכשווית נטוע בחידושים שלה לשירה הלירית (הגאזאל) וכן תרגומיה הרבים של משוררים רדיקליים משפות אחרות.
ספר הזיכרונות הראשון שלה, "בורי עוורת קי קאת'ה", תורגם על ידי דורדנה סומרו לאנגלית בכותרת "A Bad Woman’s Story" (סיפורה של אישה רעה).
ציטוטים

"אי אפשר למשטר יצירתיות, וכך גם צריך להיות. ומי יכול לדעת זאת יותר מאשר סופרת או אמנית שהייתה צריכה להיאבק כל חייה כדי להיות מסוגלת להביע את מה שהיא מרגישה וחושבת, כדי להיות מסוגלת להתבטא באופן שבו היא מבקשת להתבטא, להיות מסוגל להציג לעולם את מה שהיא רוצה להציג בדרכה הייחודית."
"החופש הזה לכתוב ולהתבטא הגיע דרך מאבק שטוף בדמעות".
פרסים

| שנה | פרס | מטעם | עבור |
| --- | --- | --- | --- |
| 1968 | פרס עמדג'י לספרות |  | אוסף השירים הראשון שלה, לאב-י גויה (1968) |
|  | פרס אונסק"ו לספרות ילדים | אונסק"ו | דאיס דאיס קי קהניאן |
|  | פרס התרגום הטוב ביותר | אוניברסיטת קולומביה |  |
| 1997 | פרס מנדלה |  |  |
| 2000 | סיטרה א-אימטיאז | ממשלת פקיסטן | מפעל חיים |
לקריאה נוספת

Jane Eldridge Miller, ed., Who's Who in Contemporary Women's Writing. 2001.
הערות שוליים

↑  , Sitara-i-Imtiaz awards announced-2005, Dawn Karachi newspaper, published 23 January 2014
↑  "Kishwar Naheed A Great Woman from the Punjab". Old.Dr.Sohial.com. אורכב מ-המקור ב-2017-04-15. נבדק ב-2018-07-30.
↑  "I BELIEVE IN HUMANISTIC PHILOSOPHY". Uddari.Word Press.com. נבדק ב-2012-09-26.
↑  Mahwash, Shoaib (2009). "Vocabulary of Resistance: A Conversation with Kishwar Naheed". Pakistaniaat: A Journal of Pakistan Studies. 1 (2): 1.
1 2 3  Khalique, Harris (2015-06-18). "An interview with feminist poet Kishwar Naheed". Herald Magazine (באנגלית).
↑  "Kishwar Naheed (poet) - Pakistan - Poetry International". www.poetryinternationalweb.net (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-2018-07-30.
↑  Laurel, Steele (2002). Review of Kishwar Naheed’s The Distance of a Shout: Urdu Poems with English Translations. Annual of Urdu Studies 17. pp. 337–46.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810654103405606  BIBSYS: 2094596  BnF: cb15037795m (data)  CiNii: DA15291891  GND: 143422227  ISNI: 0000 0001 1437 4335  LCCN: n84053593  MusicBrainz: 292ba2e0-2019-4bda-8fbf-e39535dc3f19  NTA: 34450204X  SUDOC: 070319677  VIAF: 7669467   WorldCat (עם VIAF): 7669467 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קישוור נאהיד".
קתרין סיאצ'וקה

| --- | --- |

 לידה:  21 בינואר 1972 (בת 53) קולומביה
 שם לידה:  María Alexandra Catherine Siachoque Gaete AliasHilda 
 מדינה:  קולומביה 
 תקופת הפעילות:  מ-1994 
 עיסוק:  דוגמנית
 בן זוג:  מיגל ורוני
 פרופיל ב-IMDb
 
קתרין סיאצ'וקה (בספרדית: Catherine Siachoque, נולדה ב-21 בינואר 1972) היא שחקנית ודוגמנית קולומביאנית הידועה בשל תפקידיה בטלנובלות רבות.
ביוגרפיה

קתרין סיאצ'וקה נולדה בקולומביה לפליקס סיאצ'וקה וולנטה ג'נט.
קריירה

היא שיחקה בטלנובלות רבות של טלמונדו כמו Pecados Ajenos ("חטאים קטנים"), "עמק התשוקות", Venganza ("נקמה"), אלמד אותך לאהוב ,Amantes del desierto (אוהבי המדבר). למרות שהיא גלמה לרוב דמויות של נבליות היא הייתה לאחת מחביבות הקהל.
בשנת 2010 גילמה את הנבלית בסדרה "איפה אליסיה".
בשנים 2011 -2012 שיחקה בסדרה "הבית הסמוך" לצד בילה מיגל ורנו.
בשנת 2014 גילמה את הנבלית בטלנובלה "מלכת הלבבות" לצד פאולה נונייס, אאוחניו סייר, לאורה פלורס וחואן סולר.
בשנת 2024 שיחקה סיאצ'וקה בסדרת הקומדיה המקסיקנית "Consuelo" בדמותה של אולגה.
פילמוגרפיה

| שנה | שם הסדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994 | Mambo | ולטינה |  |
| 1995 | Sobrevivir | פרלה |  |
| 1996 | La sombra del deseo | לורנה נונייז |  |
| 1997 | Las Juanas | חואנה קרידד |  |
| 1998 | La sombra del arco iris | סילביה סטלה גרניאני |  |
| 1999 | La guerra de las Rosas | רוזה אמיליה קארילו |  |
| 2001 | Amantes del desierto | מיכאלה פרננדז |  |
| 2002 | La venganza | גרציה פונטנה |  |
| 2004 | Te voy a enseñar a querer | דבורה בוארוסטרו |  |
| 2005–2006 | החלטות | אלמה / גבריאלה / מריאנה ולנסיה | שני פרקים |
| 2006 | עמק התשוקות | מריסה הרננדז |  |
| 2007–2008 | Pecados ajenos | אינס |  |
| 2008–2009 | אין שטוחות בגן עדן | דונה הילדה סנטנה | תפקיד ראשי; 167 פרקים |
| 2010 | ¿Dónde está Elisa? | סיסיליה אלטמירה |  |
| 2011–2012 | La casa de al lado | איגנסיה |  |
| 2014 | מלכת הלבבות | אסטפניה פרז הידלגו |  |
| 2016–2018 | Sin senos sí hay paraíso | דונה הילדה סנטנה | תפקיד ראשי (3 עונות); 240 פרקים |
| 2017 | La Fan | איזבל | שני פרקים |
| 2019 | El final del paraíso | דונה הילדה סנטנה | תפקיד ראשי; 82 פרקים |
| 2022 | הצד האפל של התשוקה | ליז אנטואן | תפקיד ראשי (עונה 2); 15 פרקים |
| 2022 | Mujeres asesinas | בלנקה | פרק: "Bodas de plata" |
| 2024 | Consuelo | אולגה פונטון דה אסבדו | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
| TBA | La mujer de mi vida | מרסלה חימנז מלו | סדרת טלוויזיה עתידית טלמונדו |
רובן דישדישיאן

| --- | --- |

 לידה:  15 במרץ 1959 (בן 65) קאזאן, ברה"מ 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 השכלה:  האוניברסיטה הפוליטכנית הלאומית של ארמניה (1981) 
 בן או בת זוג:  אנה מליקיאן 
 פרסים והוקרה:  מדליית חורנאצי 
 
רובן לבונוביץ' דישדישיאן (בארמנית: Ռուբեն Լևոնի Դիշդիշյան; נולד ב-15 במרץ 1959, קאזאן, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הטטרית, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות) הוא מפיק קולנוע וטלוויזיה רוסי ממוצא ארמני.
בשנת 1995 הקים את חברת הסרטים הרוסית Central Partnership, שבה שימש כמנכ"ל עד 2011. בנובמבר 2011 עזב את החברה והקים את חברת ההפקות Mars Media (‏Марс Медиа Энтертейнмент), המתמקדת בהפקות קולנוע וטלוויזיה.
ביוגרפיה

בשנת 1981 סיים את לימודיו בפקולטה לאדריכלות ולבנייה של המכון הפוליטכני בירוואן, ולאחר מכן עבד שבע שנים בתחום. בשנת 1988 הקים קואופרטיב לעיצוב אדריכלי ובנייה בירוואן.
בשנת 1991 עבר למוסקבה, שם החל לעסוק ביזמות. בשנת 1996 הקים ועמד בראש חברת הפקת הסרטים Central Partnership, שהפכה לאחת הגדולות במדינה. הוא עזב בשנת 2011 כדי להקים את חברת הסרטים Mars Media Entertainment.‏
בשנת 2005 הוא הפך לאחד מחמשת מפיקי הסרטים המבטיחים ברוסיה על פי מגזין פורבס. בשנת 2007 הוענק לו פרס הגראנד פרי של מנהל המדיה של רוסיה לשנת 2007 על תרומתו לפיתוח תעשיית הקולנוע והטלוויזיה, כמו גם הפרס האישי הראשי ותואר מפיק השנה בעסקי הקולנוע בטקס פרסי XI Blockbuster.
הוא אביר מסדר האמנויות והספרות. בשנת 2010 הוא נבחר כמפיק השנה על פי מגזין GQ רוסיה. בשנת 2011 הוענקה לו מדליית מוסס חורנאצי, הפרס הלאומי של ארמניה.
בשנת 2010, תחת רובן דישדישיאן, הפכה Central Partnership לאחד משמונה האולפנים שקיבלו תמיכה ממלכתית בהפקת סרטים מהקרן הפדרלית לתמיכה חברתית וכלכלית בקולנוע המקומי בשנים 2010–2011. בשנת 2009 הפכה החברה למפיצה רשמית ברוסיה ובחבר מדינות (למעט אוקראינה) של סרטים בהפקת Paramount Pictures International. בשנים 2010 ו-2011 הפכה החברה למובילת שוק הפצת הסרטים הרוסי. בטקס פרסי נשר הזהב 2012, סרטים שהפיק דישדישיאן היו מועמדים באחת עשרה קטגוריות וקיבלו פרסים בחמישה מהם.
הערות שוליים

↑  "Рубен Дишдишян: мы хотим стать первопроходцами в производстве фильмов для интернета". טאס"ס. 25 ביולי 2016. נבדק ב-2016-07-26. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Интервью: Рубен Дишдишян, гендиректор «Централ Партнершип». // Ведомости. — 13 ноября 2006.
↑  חברת אינטרוס שילמה לרובן דישדישיאן כמה מיליוני דולרים עבור חלקו בסנטרל פרטנרשיפ // ודומוסטי, 25 ביולי 2014
↑  «Централ партнершип» вернет имя своего бывшего президента в титры фильмов. // Ведомости. — 4 апреля 2013.
↑  «Марс Медиа»: Рубен Дишдишян начинает с «нуля» // Filmpro.ru.
↑  XI Церемония вручения профессиональной премии по итогам года в кино- и видеобизнесе «Блокбастер». // ProfiCinema, 30 января 2008.
↑  Рубен Дишдишян. // «Марс Медиа Энтертейнмент».
↑  Все победители премии «GQ Человек года» разных лет. // GQ. — 12 сентября 2014.
↑  Президент Армении наградил ряд российских детятелей. // Armenia Today, 25 октября 2011.
↑  Централ Партнершип. // РИА Новости.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007394004105171  PLWABN: 9810620951105606  GND: 1061796256  ISNI: 0000 0000 5346 1987  LCCN: no2006094499  SUDOC: 243910665  VIAF: 2227568   WorldCat (עם VIAF): 2227568
קימברלי קלארק

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בניו יורק (2 בינואר 1990–KMB) 
 מייסדים:  John A. Kimberly, Havilah Babcock, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 תקופת הפעילות:  1872–הווה (כ־153 שנים) 
 חברות בנות:  Kimberly-Clark (Canada) 
 מיקום המטה:  אירווין 
 ענפי תעשייה:  מוצרים לטיפוח אישי 
 מוצרים עיקריים:  Kotex, האגיס (מותג חיתולים), קלינקס, Andrex 
 שווי שוק:  3.90 טריליון רופי הודי (18 בפברואר 2025)
 הכנסות:  20,175,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2022) 
 רווח תפעולי:  2,681,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2022) 
 רווח:  1,934,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2022) 
 מנכ"ל:  Thomas J. Falk 
  
 www.kimberly-clark.com
 
קימברלי-קלארק (באנגלית: Kimberly-Clark) הוא תאגיד אמריקאי רב-לאומי שמייצר מוצרי ניקיון, טיפוח אישי והיגיינה. כולל: מגבוני קלינקס, מוצרי היגיינה נשית קוטקס, נייר טואלט Andrex, מגבונים לניקוי, חיתולי "האגיס" ומוצרים נוספים.
מטה התאגיד שוכן באירווינג, טקסס, ארצות הברית, נכון לשנת 2020 החברה מעסיקה כ-40,000 עובדים. התאגיד כלול בדירוג פורצ'ן 500, של התאגידים הגדולים ביותר בארצות הברית.
היסטוריה > במאה ה-19

קימברלי, קלארק ושות' נוסדה בשנת 1872 על ידי ג'ון א' קימברלי, חווילה בבקוק, צ'ארלס ב' קלארק ופרנקלין סי שאטוק בנינה, ויסקונסין, עם הון של 42,000 דולר (שווה ערך ל-1,025,967 דולר ארצות הברית ב-2022). הפעילות הראשונה של החברה הייתה הפעלת טחנות נייר, שהתאגיד הרחיב אותם במהלך העשורים הבאים.
בשנת 1888, החברה הצעירה עמדה בפני כישלון משמעותי כאשר נשרפה טחנת הנייר "אטלס" שלה. באמצעות מאמץ נרחב של העובדים וההנהלה, תוך חמישה חודשים נבנתה המטחנה מחדש בהספק גדול יותר. באותה שנה החברה החלה בהתרחבות מהירה, ורכשה קרקע בעיירה סמוכה עבור מפעל עיסת עץ. בשנת 1889 שונה שמה של העיירה לקימברלי (אנ') על שם ג'ון א. קימברלי.
היסטוריה > במאה ה-20

החברה פיתחה בשנת 1914, תחליף כותנה ששימש את צבא ארצות הברית ככותנה כירורגית במהלך מלחמת העולם הראשונה. אחיות הצבא השתמשו בתחליף הכותנה כרפידות היגייניות חד פעמיות, ושש שנים לאחר מכן השיקה החברה את "Kotex", מוצר ההיגיינה הנשי החד פעמי הראשון. אחריו השיקה ב-1924 את "קלינקס", ממחטה חד פעמית. ב-1926 הקימה מיזם משותף עם תאגיד הניו יורק טיימס במטרה לבנות מפעל נייר עיתון בקפוסקאסינג, אונטריו, קנדה.
ב-1928 קימברלי קלארק ביצעה הנפקה ראשונה של מניות לציבור בבורסה לניירות ערך בניו יורק.
התאגיד החל בפעילות בינלאומית במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20, ופתח מפעלים במקסיקו, מערב גרמניה ובבריטניה. הוא החל לפעול ב-17 מדינות נוספות במהלך בשנות ה-60. בסוף שנות ה-60 הציגה החברה חיתול חד פעמי עם מדבקה, אבל הוא זכה לתחרות עזה מצד פרוקטר אנד גמבל. ב-1978 השיקה החברה חיתולים משופרים תחת המותג האגיס, שזכו להצלחה.
ב-1984 הקימה את קימברלי קלארק את חברת התעופה "מידווסט אקספרס איירליינס" על בסיס ממחלקת הטיסות הארגונית שלה, שהפעילה מספר מטוסים פרטיים. מטה התאגיד עבר מנינה, ויסקונסין לאירווינג, טקסס בשנה שלאחר מכן.
ב-1995 קימברלי קלארק רכשה את תאגיד הנייר "סקוט" תמורת 9.4 מיליארד דולר. ב-1997 מכרה קימברלי קלארק את 50% ממניותיה ב"סקוט" הקנדית לחברת מוצרי Kruger Inc, רכשה מפעלי חיתולים בספרד ובפורטוגל, ויצרנית מסכות כירורגיות חד פעמיות. ב-1999 הגדילה את נוכחותה בגרמניה, שווייץ ואוסטריה, שרכשה חברה שווייצרית.
היסטוריה > במאה ה-21

בתחילת שנות ה-2000 סבלה החברה מירידה במכירות וברווחיות שלה, עקב תחרות גוברת וירידת מחירי המוצרים. ביולי 2005 הודיעה החברה על קיצוץ של כ-6,000 משרות, 10% מכלל כוח העבודה העולמי שלה, ועל סגירה או מכירה של 20 מפעלי ייצור, כחלק מתוכנית ארגון מחדש.
בינואר 2018 הודיעה קימברלי קלארק על תוכנית ארגון מחדש במסגרתה תפטר כ-13% מכוח העבודה העולמי שלה, או לפחות 5,000 משרות. ועל סגירת 10 מתוך 91 מפעליה בעולם. זאת על רקע ירידה בשיעור הילודה בארצות הברית שהביא לירידה בביקוש לחיתולים, אחד המוצרים הנמכרים ביותר של התאגיד, וגם במכירות של מוצרים נלווים הקשורים לגידול תינוקות כמו ממחטות ומגבונים חד פעמיות.
השפעה על הסביבה

למוצרי החברה השפעה על הסביבה בכמה אופנים:
המוצרים החד פעמים של החברה והמתחרים שלה, גרמו לעלייה חדה בכמות הפסולת בעולם. בעיקר חיתולים חד פעמיים, התופסים לבד 2% מכל הזבל שמושלך למזבלות בארצות הברית (מיליארדי חיתולים כאלה מושלכים). בישראל, לפי נתוני המשרד להגנת הסביבה, שיעור החיתולים בכלל הזבל המושלך למזבלות הוא 3.5% בנפח, ויותר מ-4% במשקל. החומר שממנו עשויים החיתולים מתכלה לאט והחיתולים המושלכים לזבל אחראים להפצת מחלות. בעיות אלו הביאו לעלייה בשימוש בחיתולי בד רב-פעמיים.
לצורך ייצור מוצרי הנייר של החברה עשרות אלפי דונם של יערות בקנדה נכרתים מדי שנה. אוכלוסיית ארצות הברית מהווה רק 4% מאוכלוסיית העולם, אבל היא אחראית ליותר מ-20% מהצריכה הגלובלית של נייר טואלט וממחטות נייר. קימברלי קלארק והיצרניות הגדולות האחרות טוענות כי השימוש בסיבי עץ בתולי נדרש מכיוון שבזכותו הנייר רך יותר. קימברלי קלארק, שהיא יצרנית נייר הטואלט הגדולה בעולם, כחלק ממאמציה לצמצם את הסתמכותה על עצים ערכה מחקרים לייצור נייר שעשוי מבמבוק. שיש לו השפעה סביבתית שלילית קטנה יותר על פני כמה מדדים, כולל פליטות פחמן, מאשר העץ הרך המשמש את התעשייה. הסיבה העיקרית לכך היא שבמבוק הוא אחד הצמחים שגדלים הכי מהר בעולם, בעוד לעצים המשמשים בנייר טואלט יכול לקחת 70 שנה לצמוח בחזרה.
מוצרים ומותגים

Scottonelle - מותג למוצרי אמבטיה. צורות מוצר כוללות רקמת פרמיה אמבטיה ולחה flushable לנגב מוצרים.
Depend - מותג למוצרי בריחת שתן (חיתולים) למבוגרים.
GoodNites - תחתונים סופגים חד-פעמיים, בעיקר לילדים ובני נוער שעדיין מרטיבים במיטה בלילה. הם גם יכולים לשמש להגנה בשעות היום.
Huggies האגיס - חיתולים חד-פעמיים לתינוקות ופעוטים. מוצרי מותג נוספים האגיס כוללים מוצרים "האגיס הנקי צוות" לפעוטות כגון שמפו, סבון ידיים, לשטוף כפפה, וכו'
Little Swimmers - מותג של חיתול חד פעמי לשחייה.
Kleenex קלינקס - מותג של נייר טישיו.
Kotex - קו מוצרי היגיינה נשי, הכולל ספינות תחתונים, תחבושות היגייניות וטמפונים.
Scott - מותג של מפיות נייר, מגבות נייר, טישיו ומגבוני אמבטיה.
VIVA - מותג של מגבות נייר כבדות.
KimWipes - מטלית ניקוי נפוצה במעבדות. המטלית מיועדים ליישומים שבהם השארת המוך או סיבים על פני השטח הוא דבר בלתי רצוי, כגון מגלשות וטפטפות. לפעמים המטליות משמשות לניקוי עדשות.
DryNites היא גרסה פשוטה יותר, לשני המינים של GoodNites נמכרת באירופה ובאוסטרליה. שינוי גודל גם שונה מזו של Goodnites.
פעילות בישראל > קימברלי קלארק ישראל

ב-1996 רכשה קימברלי קלארק את רוב כמחצית ממניות חברת "חוגלה" הישראלית, כשהיתר נותרו בידי חברת האם של נייר חדרה, והיא החלה לפעול בשם "חוגלה-קימברלי". עם כניסתה לישראל הודיעה קימברלי קלארק כי לאור ההתקדמות בתהליך השלום, בכוונתה להפוך את חוגלה לאתר יצור מרכזי לאזור המזרח התיכון, לרבות טורקיה, יוון, קפריסין, ומדינות ערב. "חוגלה-קימברלי" החלה לשווק את מוצרי קימברלי בישראל. בשנת 1997 הוחל בייצור מקומי של מוצרי מותגי קלינקס. במרץ 2003 חוגלה קימברלי קיבלה אישור לייצר חיתולים תחת המותג האגיס בישראל, בנוסף למותג הוותיק שלה "טיטולים". בעת כניסתה לישראל, קימברלי קלארק גם ביטלה הסכם שהיה לחברת "שניר תעשיות נייר" לייצר ולשווק בישראל את מותגי תאגיד "סקוט" (אותו רכשה קימברלי קלארק ב-1995).
בשנת 1999 נכנסה חוגלה קימברלי, בשותפות עם קימברלי קלארק להשקעה במפעל חיתולים בטורקיה, תמורת 16 מיליון דולר. בהמשך רכשה מפעל חיתולים נוסף ומפעל מגבונים, ו"חוגלה קימברלי" הישראלית הפכה לאחראית לניהול פעילות תאגיד קימברלי קלארק בטורקיה.
במרץ 2015 מכרה נייר חדרה את חלקה בחברה לקימברלי קלארק. ביוני 2016 שונה שם החברה לקימברלי קלארק ישראל.
החברה מוגדרת כספק גדול על פי חוק קידום התחרות בענף המזון. בפברואר 2025 הודיעה הממונה על התחרות על כוונה להטיל על החברה עיצומים של כמעט 14 מיליון ש"ח בגין הפרות סעיפים של החוק.
פעילות בישראל > רכישת חומרי גלם

תאגיד קימברלי קלארק גם רוכש מחברות ישראליות חומרי גלם עבור מפעליו ברחבי העולם. בעיקר בד לא ארוג, מחברת אבגול המייצרת עבורו גם במפעלים בארצות הברית, הודו וסין, ומחברת "עלבד משואות יצחק".