stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
End of Beginning
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 3 |  |
|  עולמי | בילבורד גלובל ללא ארצות הברית | 3 |  |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 10 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 3 |  |
|  אינדונזיה | אינדונזיה הוט 100 | 1 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 4 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 21 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הרדיו | 27 |  |
|  ארצות הברית | מצעד הפופ איירפליי | 14 |  |
|  ארצות הברית | מצעד 40 השירים למבוגרים | 15 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הרוק & האלטרנטיביים | 2 |  |
|  בלגיה | מצעד שירי בלגיה | 30 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 17 |  |
|  דנמרק | היטליסטן | 29 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 22 |  |
|  הונגריה | Rádiós Top 40 | 40 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 4 |  |
|  הפיליפינים | בילבורד הפיליפינים | 8 |  |
|  יוון | IFPI Greece | 11 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 3 |  |
|  ישראל | היטליסט | 40 |  |
|  לוקסמבורג | בילבורד | 11 |  |
|  לטביה | לטביה טופ 40 | 2 |  |
|  ליטא | AGATA | 2 |  |
|  מלזיה | RIM | 11 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 5 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 5 |  |
|  סינגפור | RIAS | 12 |  |
|  סלובקיה | ČNS IFPI | 11 |  |
|  פולין | ZPAV | 25 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 57 |  |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 22 |  |
|  צ'כיה | ČNS IFPI | 2 |  |
|  צרפת | SNEP | 120 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 11 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 21 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 7 |  |
מיקומי שיא > מצעדי סוף שנה

|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 28 |  |
|  עולמי | בילבורד גלובל ללא ארצות הברית | 22 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 47 |  |
|  ארצות הברית | מצעד הפופ איירפליי | 40 |  |
|  ארצות הברית | מצעד הפופ איירפליי למבוגרים | 50 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הרוק & האלטרנטיביים | 7 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הרוק & האלטרנטיביים איירפליי | 15 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הרוק | 5 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים הדיגיטליים – רוק | 15 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הסטרימינג – רוק | 12 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים האלטרנטיביים | 5 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים האלטרנטיביים – איירפליי | 7 |  |
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | פלטינה | 70,000 |
| הממלכה המאוחדת (BPI) | פלטינה | 600,000 |
| ניו זילנד (Recorded Music NZ) | פלטינה | 30,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 700,000 |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך | פורמט (ים) | חברת תקליטים | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 16 בספטמבר 2022 | הורדה דיגיטלית • הזרמת מדיה | Djo • AWAL |  |
| איטליה | 1 במרץ 2024 | איירפליי | Tune Fit |  |
הערות שוליים

↑  Djo tops Official Trending Chart with End of Beginning, Official Charts, ‏2024-02-27 (באנגלית)
↑  Zellner, Xander (27 בפברואר 2024). "Hot 100 First-Timers: Djo (Joe Keery From Stranger Things) Debuts With Viral Hit "End of Beginning"". Billboard. נבדק ב-2 במרץ 2024. {{cite journal}}:  (עזרה)
1 2  Smith, Carl (21 בפברואר 2024). "Djo's End of Beginning: Joe Keery's synth-pop track goes viral with TikTok trend". Official Charts Company. נבדק ב-2 במרץ 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Driever, Natalie (23 בפברואר 2024). "Djo - "End of Beginning"". WDR 1 (בגרמנית). נבדק ב-2 במרץ 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Katie Atkinson,Eric Renner Brown,Hannah Dailey,Stephen Daw,Angel Diaz,James Dinh,Frank DiGiacomo,Thom Duffy,Griselda Flores,Josh Glicksman,Paul Grein,Lyndsey Havens,Rylee Johnston,Elias Leight,Meghan Mahar,Taylor Mims,Gail Mitchell,Jessica Nicholson,Danielle Pascual,Isabela Raygoza,Dan Rys,Michael Saponara,Damien Scott,Andrew Unterberger,Christine Werthman, Katie Atkinson, Eric Renner Brown, Hannah Dailey, Stephen Daw, Angel Diaz, James Dinh, Frank DiGiacomo, Thom Duffy, Griselda Flores, Josh Glicksman, Paul Grein, Lyndsey Havens, Rylee Johnston, Elias Leight, Meghan Mahar, Taylor Mims, Gail Mitchell, Jessica Nicholson, Danielle Pascual, Isabela Raygoza, Dan Rys, Michael Saponara, Damien Scott, Andrew Unterberger, Christine Werthman, The 50 Best Songs of 2024 (So Far): Staff List, Billboard, ‏2024-06-18 (באנגלית אמריקאית)
↑  Katie Atkinson, Here Are the 2024 Billboard Music Awards Winners: Full List, Billboard, ‏2024-12-13 (באנגלית אמריקאית)
1 2  ARIA Top 50 Singles Chart, ARIA, ‏5 באוגוסט 2023 (באנגלית)
↑  Radio Songs, בילבורד, ‏1 ביוני 2024
↑  Pop Airplay, בילבורד, ‏27 ביולי 2024
↑  Adult Pop Airplay, בילבורד, ‏27 ביולי 2024
↑  Hot Rock & Alternative Songs, בילבורד, ‏25 במאי 2024
↑  Year-end Charts 2024 – Billboard Global 200 Songs, בילבורד, ‏2024
↑  Year-end Charts 2024 – Billboard Global Excl. U.S. Songs, בילבורד, ‏2024
↑  Year-end Charts 2024 – Hot 100 Songs, בילבורד
↑  Year-end Charts – Pop Airplay Songs, בילבורד, ‏2024
↑  Year-end Charts – Adult Pop Airplay Songs, בילבורד, ‏2024
↑  Year-end Charts – Hot Rock & Alternative Songs, בילבורד, ‏2024
↑  Year-end Charts – Rock & Alternative Airplay Songs, בילבורד, ‏2024
↑  Year-end Charts – Hot Rock Songs, בילבורד, ‏2024
↑  Year-end Charts – Rock Digital Song Sales, בילבורד, ‏2024
↑  Year-end Charts – Rock Streaming Songs, בילבורד, ‏2024
↑  Year-end Charts – Hot Alternative Songs, בילבורד, ‏2024
↑  Year-end Charts – Alternative Airplay Songs, בילבורד, ‏2024
↑  Djo – End Of Beginning, BPI
↑  NZ Top 40 Singles Chart, מצעד המוזיקה הרשמי של ניו זילנד, ‏12 באוגוסט 2024
↑  Anderson, Carys (16 בספטמבר 2022). "Djo (Stranger Things' Joe Keery) Releases New Album Decide: Stream". Consequence. נבדק ב-2 במרץ 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Predolin, Stefano (28 בפברואר 2024). "Djo - End of Beginning (Radio Date: 01-03-2024)". EarOne (באיטלקית). נבדק ב-2 במרץ 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 319a2975-177c-4d77-9ada-e4215b216807  MusicBrainz work: ce07e6c4-2bf5-4701-ba3f-f7bf7ab0e19c
גוסטב קרפלס

| --- | --- |

איור מתוך האנציקלופדיה היהודית של ברוקהאוז ואפרון (1906–1913)
 לידה:  11 בנובמבר 1848 איבנוביצה נה הנה, צ'כיה 
 פטירה:  21 ביולי 1909 (בגיל 60) נאוהיים, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בווייסנזה 
 שפות היצירה:  גרמנית 
 
המצבה על קברו של גוסטב קרפלס
גוּסְטַב (גֵּרְשׁוֹן) קַרְפֶּלֶס (בגרמנית: Gustav Karpeles;‏ ט"ו בחשון תר"ט, 11 בנובמבר 1848 איוונוביץ אין דר האנה (אנ') במוראביה – 21 ביולי 1909 נאוהיים (אנ')) היה היסטוריון ספרותי, סופר, מבקר ופובליציסט יהודי. הוא כתב כמה ספרים על היינריך היינה ופרסם את הספר הפופולרי "ההיסטוריה של הספרות היהודית" ב-1885.
קורות חיים

גוסטב קרפלס נולד למשפחת רבנים, אביו היה הרב אליהו (אליאס) קרפלס (1822–1889) מתלמידי החת"ם סופר, סביו הרבנים המוראביים אלעזר קרפלס ודוד בוכהיים; שושלת האבות הקדמונים מתחילה עם הסבים שלו משה פרגר-קרפלס וגרשון בוכהיים. הוא למד בתיכון בניקולסבורג ובאולומואוץ, נרשם ב-1867 כסטודנט לתאולוגיה באוניברסיטת ברסלאו, ובמקביל למד בבית המדרש לרבנים בברסלאו, אך מהר מאוד פנה ללימודי ספרות. לאחר לימודים באוניברסיטה נסע קרפלס ללונדון לשנה, חזר לגרמניה וב-1870 בברלין הפך למייסד שותף ויחד עם שמואל חנוך, עורך העיתון השבועי "Jüdische Presse" (עיתונות יהודית). בת דודתו הייתה זמרת האופרה סופי קניג (גר'). בין השנים 1873 ל-1877 היה עורך המדורים של ה-"Breslauer Zeitung" (העיתון של ברסלאו [כיום ורוצלב בפולין]) ובשנת 1878 הוא קיבל על עצמו את עריכת "Westermanns Monatshefte (גר')" (הירחון של וסטרמן), והנהיג את הירחון עד 1883. כעורך של כתב העת הפופולרי, הוא גם התכתב עם תאודור פונטאנה, שדגל בעבודתו. מ-1890 ועד מותו היה לבסוף עורך ומוציא לאור של ה-"Allgemeine Zeitung des Judentums" (עיתונה הכללי של היהדות), שיצא לאור ברציפות מ-1837 עד 1922, בעריכת לודוויג פיליפסון, ולאחר מכן על ידי גוסטב קרפלס, לודוויג גייגר (אנ'), אלברט כץ. בחסות קרפלס נכללו בכתב העת נושאים יהודיים ממזרח אירופה והסתיימה ההתרכזות המוחלטת במערב ובמרכז אירופה.
בשנת 1893 היה מייסד שותף של "התאחדות האגודות להיסטוריה וספרות יהודית" (Verbands der Vereine für jüdische Geschichte und Literatur) (ההתאחדות הוציאה גם את "ספר השנה להיסטוריה וספרות יהודית" (Jahrbuch für jüdische Geschichte und Literatur) מאז 1898; בשנים 1898 עד 1920 התפרסמו "ההודעות מהתאחדות האגודות להיסטוריה וספרות יהודית בגרמניה" [Mitteilungen aus dem Verband der Vereine für jüdische Geschichte und Literatur in Deutschland]).
כחוקר היינה, הוא פרסם ביוגרפיה של היינריך היינה כבר ב-1869, פרסם את יצירותיו של היינה ב-1884 וכתב את הספר "היינריך היינה ובני דורו" ב-1888. אבל הוא כתב גם עבודות ביוגרפית על לודוויג ברנה ועל ניקולאוס לנאו וב-1889 כתב חיבור ספרותי חשוב על פרידריך שפילהגן (אנ').
קרפלס התנגד לציונות וראה בה ביטוי של ייאוש. הוא העדיף לפעול למען תחייה יהודית, והקים אגודות להיסטוריה וספרות יהודית במקומות רבים בגרמניה ובאוסטריה.
קרפלס מת מהתקף לב ב-21 ביולי 1909 בבאד נאוהיים. קברו נמצא בבית הקברות היהודי בווייסנזה בברלין. המצבה נחשפה מעל הקריפטה לאחר שנה בדיוק, כלומר ב-21 ביולי 1910, והיא כוללת את המוטו הבא: "ליבו היה מקור חוכמתו" (Sein Herz war der Quell seiner Weisheit).
מבחר מספריו

Heinrich Heine und das Judenthum. Bruno Heidenfeld, Breslau 1868.
Heinrich Heine. Biographische Skizzen. Hausfreund-Expedition, Berlin 1869.
Israel Hildesheimer. Eine biographische Skizze. J. Kauffmanns Verlagsbuchhandlung, Frankfurt am Main 1870, (anonym erschienen, Karpeles zugeschrieben); Digitalisat der 2. Auflage (im Jahr der Erstausgabe).
Geschichte der jüdischen Literatur 2 Bände. Oppenheim, Berlin 1886, Digitalisat Bd. 1; Digitalisat Bd. 2.
Heinrich Heine und seine Zeitgenossen. Lehmann, Berlin 1888,
Goethe in Polen. Ein Beitrag zur allgemeinen Litteraturgeschichte. Fontane, Berlin 1890, Digitalisat.
Allgemeine Geschichte der Literatur von ihren Anfängen bis auf die Gegenwart. 2 Bände. Grote, Berlin 1891, Neue Ausgabe, fortgeführt bis Ende des 19. Jahrhunderts. 2 (in 3) Bände. Baumgaertel, Berlin 1901, Digitalisat Bd. 1; Digitalisat Bd. 2, 1; Digitalisat Bd. 2, 2.
Heinrich Heine und Der Rabbi von Bacharach (= Collection des „Freien Blattes“. 3). Verlag des „Freien Blattes“, Wien 1895.
Heinrich Heine. Aus seinem Leben und aus seiner Zeit. Titze, Leipzig 1899.
לקריאה נוספת

"קַרְפֶּלֶס, גוּסְטַו [גֵּרְשׁוֹן]", האנציקלופדיה העברית (כרך ל), חברה להוצאת אנציקלופדיות, תשל"ח, עמ' 297
ראובן בריינין, "ד"ר גרשון קארפעלעס", לוח אחיאסף לשנת תרנ"ט, תרנ"ח, עמ' 302-312. עם תמונתו.
John F. Oppenheimer (Red.) u ;a.: Lexikon des Judentums. 2. Auflage. Bertelsmann Lexikon Verlag, Gütersloh u ;a. 1971, ISBN 3-570-05964-2, Sp. 368.
Julius H. Schoeps (Hrsg.): Neues Lexikon des Judentums. Gütersloher Verlagshaus, Gütersloh 1992, ISBN 3-579-02305-5, S. 256
Karpeles, Gustav. In: Lexikon deutsch-jüdischer Autoren. Band 13: Jaco–Kerr. Hrsg. vom Archiv Bibliographia Judaica. K. G. Saur, München 2005, ISBN 3-598-22693-4, S. 267–281.
הערות שוליים

↑  הערך קַרְפֶּלֶס, גוּסְטַו (גֵּרְשׁוֹן) באנציקלופדיה העברית כרך ל' עמוד 297
↑  Der Gemeindebote: Enthüllung des Grabsteins für Karpeles 1910.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263780105171  PLWABN: 9810542726805606  GND: 116060433  ISNI: 0000 0001 0887 3402  LCCN: n86815886  NKC: ola200201356  NLA: 35260371  NTA: 067720676  SNAC: w6x99zsm  SUDOC: 069143285  Trove: 886633  VcBA: 495/199584  VIAF: 35198309   WorldCat (עם VIAF): 35198309
ארז קיטה

ארז קיטה (נולד ב-31 בדצמבר 1970) הוא מנכ"ל הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים לשעבר. שימש בין השנים 2017–2022 כמנכ"ל עמותת אור ירוק.
ביוגרפיה

ד"ר ארז קיטה נולד בטירת הכרמל לזיוה ויחזקאל ילידי עיראק. שירת בצה"ל בחיל הים כלוחם בספינת טילים. שירת במילואים כיועץ ארגוני באוגדה 366.
לאחר שחרורו מצה"ל החל ללמוד באוניברסיטת חיפה לקראת תואר ראשון בחוג לסוציולוגיה ובחוג לאנתרופולוגיה, בשנת 2002 סיים את לימודי תואר מוסמך באוניברסיטת חיפה בחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה, ובשנת 2021 קיבל תואר דוקטור מהחוג לשירותי אנוש באוניברסיטת חיפה. עבודת הדוקטורט שלו עסקה ב"התערבות פרטנית להפחתת השימוש בטלפון החכם בזמן נהיגה: מחקר משולב שיטות" בהנחיית פרופ' גיל לוריא.
בשנת 1996 החל לעבוד כמנהל משאבי אנוש במועצה מקומית קריית טבעון, במסגרת תפקידו ניהל את אגף משאבי אנוש, מחלקת תרבות הדיור, פיקוח ודוברות. בנוסף הוביל את הליכי קבלת הסמכה לתו תקן iso.
בשנת 2005 מונה לראש מטה מנכ"ל במשרד הבינוי והשיכון תחת השרים יצחק הרצוג וזאב בוים. בעבודתו תכלל את עבודת המטה מול משרדי הממשל השונים, עבודה מול אגף התקציבים במשרד האוצר והחשב הכללי, הוציא לפועל תוכניות המשרד בנושא סיוע, בינוי ותכנון, קידום והובלת שיתופי פעולה עם חברות ממשלתיות וגופים פיננסיים.
בשנת 2009 מונה לסמנכ"ל עמותת אור ירוק ומנהל תחום חינוך וקהילה. בתפקיד זה ניהל את תחום החינוך, קהילה, התנדבות, פיתוח הדרכה וגיוס משאבים, כמו כן ניהל את שיתופי הפעולה של העמותה עם ראשויות מקומיות, משרדי ממשלה, המגזר העסקי והמגזר השלישי. בשנת 2017 נבחר על ידי הוועד המנהל של עמותת אור ירוק לתפקיד מנכ"ל העמותה, בתפקידו גיבש אסטרטגיה חדשה לארגון והפך אותו לראשונה לגוף בעל הכנסות עצמיות הפועלות כעסק חברתי.
ביוני 2022 נבחר על ידי ועדת האיתור בראשות יו"ר מועצת הרלב"ד אבי נאור לתפקיד מנכ"ל הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, המינוי אושר על ידי שרת התחבורה והבטיחות בדרכים מרב מיכאלי.
במהלך כהונתו הוביל החלטת ממשלה שאישרה את יעדי תוכנית החומש לבטיחות בדרכים שהגישה הרשות, וכן הושג תקציב ממשלתי למימון שלב הפיילוט של התוכנית על סך 80 מיליון שקלים, שייושם באשכול יישובי המפרץ.
קיטה הודיע לשרת התחבורה, מירי רגב כי יעזוב את תפקידו בסוף דצמבר 2023 ויתמנה לאחד מחברי המועצה של הרלב"ד.
במאי 2024 קיבל את "אות יקיר הפקולטה למדעי הרווחה והבריאות" של אוניברסיטת חיפה על "תרומתו הייחודית לחברת הישראלית ופועלו לקידום הרווחה הבריאות בישראל.
השכלה

ד"ר קיטה בעל תואר ראשון ושני מהחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת חיפה, ובשנת 2021 אושרה עבודת הדוקטורת שהגיש בתחום הבטיחות בדרכים בהנחיית פרופ' גיל לוריא בחוג לשירותי אנוש בפקולטה לבריאות ורווחה באוניברסיטת חיפה. במסגרת עבודת הדוקטורט חקר ד"ר קיטה את נושא היסחי דעת בנהיגה הנגרם כתוצאה משימוש בטלפון חכם. עבודת הדוקטורט משלבת מחקר כמותי ומחקר איכותני במסגרתו פיתח ד"ר קיטה מודל להפחתת היסח דעת בנהיגה במהירות נמוכה, ומרחיב את תיאורית "Risk Homeostasis" בתחום הבטיחות בדרכים. כמו כן, ד"ר קיטה פרסם שלושה מאמרים אקדמיים בכתבי עת מובילים בעולם בתחום הבטיחות בדרכים.
קיטה הוא חבר פורום העילית של בוגרי ובוגרות אוניברסיטת חיפה.
חיים אישיים

קיטה נשוי ליעל, פסיכולוגית קלינית מומחית, ואב לארבעה בנים, מתגורר בחיפה.
הערות שוליים

↑  זה שהולך וזה שבא: ארז קיטה מונה למנכ"ל 'אור ירוק', באתר ביזנעס
↑  אושר מינויו של ד"ר ארז קיטה לתפקיד מנכ"ל הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, באתר גלובס
↑  תוכנית לאומית רב שנתית להגברת הבטיחות בדרכים, מספר החלטה 1864, באתר GOV.IL
↑   יפעת ראובן, גל העזיבות במשרד התחבורה: מנכ"ל הרלב"ד הודיע על סיום תפקידו בסוף השנה, באתר TheMarker‏, 30 בנובמבר 2023
↑  ארז קיטה, אות יקיר הפקולטה, באתר Facebook
↑  ברכות חמות לארז קיטה על קבלת תואר דוקטור מטעם החוג לשירותי אנוש, באתר פייסבוק
↑  1. Kita, E., &. Luria, G. (2018). The mediating role of smartphone addiction on the relationship between personality and young drivers' smartphone use while driving. Transportation research part F: traffic psychology and behaviour, 59, 203-211
↑  2. Kita, E., & Luria, G. (2020). Differences between males and females in the prediction of smartphone use while driving: mindfulness and income. Accident Analysis & Prevention, 140, 105514
↑  3. Kita, E., Luria, G., Pindek, S., Albert, G., & Lotan, T. (2022). The use of risk homeostasis theory to reduce smartphone use during low-speed driving. Accident Analysis & Prevention, 168, 106596
↑  ארז קיטה, באתר פורום העילית של בוגרי ובוגרות אוניברסיטת חיפה
נוגע בדרכון

נוגע בדרכון הוא אלבום האולפן השישי של הזמר עמיר לב, אשר יצא בשנת 2014. האלבום כולל, בין היתר, את השירים "הצלצול ההוא", "חמישה כוכבים", "לאן עפים הברווזים" ו"מצית כחול לבן".
ביקורת

בן זילכה מ"Time Out תל אביב" כתב על האלבום: "שאר המאפיינים בקולו של לב נשמרים גם הפעם. בהם גם החדגוניות המהפנטת שלו, שמחזיקה אלבום אחרי אלבום ולא רק בזכות הגוון העמוק הייחודי שמלווה אותה, אלא כמובן בזכות המילים, שפעם בכמה רגעים מתחברות למשפט שמהמם את המאזין ושואב אותו אל תוך התמונה שלב בורא. בשיר הנושא "נוגע בדרכון", הוא מתבונן בקבוצה של ילדים בכיכר המרכזית של ברצלונה ואז, ברגע של חולשה, אולי מתוך געגוע לאהובתו, הוא "שולח יד בפעם השנייה/ נוגע בדרכון". האיכות של לב גלומה בכישרון שלו לבקע חלקיקים מזעריים של חומר, מחוות עדינות שיוצרות התפוצצות אדירה."
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | נוגע בדרכון  | 3:53 |
| 2. | רכבת  | 3:05 |
| 3. | הצלצול ההוא  | 3:08 |
| 4. | חמישה כוכבים  | 4:44 |
| 5. | בוא אותי  | 4:14 |
| 6. | לאן עפים הברווזים  | 4:00 |
| 7. | מצית כחול לבן  | 3:55 |
| 8. | Tonight  | 3:53 |
| 9. | סמי  | 3:46 |
| 10. | חזי ורות  | 4:59 |
| 11. | יכולנו לראות  | 3:14 |
| משך כולל: | משך כולל: | 42:55 |
הערות שוליים

1 2  בן זילכה, ‏לב שבור הוא לב שלם, באתר "Time Out ישראל", 9 במרץ 2014
המהפכה בתוניסיה (2011)

הצבא מבצע חיפוש על אזרחים שבמכוניתם נמצא אקדח ליד בית הספרים הלאומי
הפגנות תמיכה בנאנט, צרפת. 15 בינואר 2011
המהפכה בתוניסיה או מהפכת היסמין (בערבית: ثورة الياسمين) החלה ב-18 בדצמבר 2010 כסדרה של הפגנות ומהומות רחבות היקף נגד השלטון הדיקטטורי של נשיא תוניסיה, זין אל-עאבדין בן עלי, שנמשך 23 שנים ברציפות. המפגינים מחו על השחיתות, האבטלה, תנאי החיים הקשים ודיכוי חופש הביטוי וזכויות יסוד אחרות. ההפגנות והמהומות שהפכו להתקוממות עממית ברחבי המדינה, הביאו את בן עלי ומשפחתו לטוס לערב הסעודית ב-14 בינואר 2011, ובסמוך לאחר מכן, להדחת בן עלי מתפקיד הנשיא.
חלק גדול מהפרשנים סבורים, כי במבט לאחור, ניתן לדבר על כישלון של האביב הערבי. לפי מגזין Foreign Affairs, כעשור לאחר התחלת האביב הערבי תוניסיה היא "המדינה היחידה שאפשר לומר שהצליחה להפוך מרודנות מוסלמית טיפוסית לדמוקרטיה חדשה".
מהלך האירועים

האירועים החלו ב-18 בדצמבר 2010. במספר ערים בתוניסיה היו מחאות של סטודנטים ושל צעירים מתוסכלים שהפגינו נגד עליית המחירים, האבטלה הגואה במדינה והמשבר הכלכלי הקשה שפגע בכלכלת המדינה. בתקשורת כונו האירועים גם בשם מהפכת היסמין בניסיון לשייכם לסדרת המהפכות הקרויות "מהפכות הצבע", אך השם והשיוך הנ"ל שנויים במחלוקת. המדיה השתמשה לעיתים גם בכינוי "מהפכת ויקיליקס" לתיאור המאורעות בתוניסיה, בשל העובדה שבאתר "ויקיליקס" נחשפו, קודם לאירועים אלה, מברקים דיפלומטיים של מחלקת המדינה של ארצות הברית, בהם תואר בן עלי כאדם מושחת ביותר.
המאורעות החלו בעקבות תקרית שאירעה בעיירה סידי בוזיד, הנמצאת כ-200 קילומטרים מדרום-מזרח לתוניס הבירה. צעיר מקומי בשם מוחמד בועזיזי, בן 26, ניסה להתפרנס ממכירת ירקות ופירות בדוכן לא חוקי. הדוכן פונה על ידי השלטונות, ובתסכולו הצית את עצמו בועזיזי ומת מפצעיו. בהזדהות עם מצבו, צעירים תוניסאים רבים יצאו להפגין, והמחאות התפשטו לערים נוספות במדינה. ב-22 בדצמבר התאבד חוסיין נאג'י, אף הוא בשל חוסר יכולתו למצוא עבודה. ב-24 בדצמבר, בעיצומה של הפגנה, שוטרים תוניסאים ירו למוות במפגין, מוחמד עמארי שמו.
ההפגנות האלימות הלכו והתגברו והנשיא זין אל-עאבדין בן עלי הורה על תגבור כוחות הביטחון במטרה לדכא את ההפגנות. בד בבד עם ניסיונות הדיכוי התגברו ההפגנות ולבסוף הובילו ב-14 בינואר 2011 לבריחתו של הנשיא בן עלי מהמדינה: בליווי מטוסי קרב לוביים הוא הוברח לערב הסעודית, לאחר שצרפת סירבה להעניק לו מקלט מדיני. את מקומו על כס הנשיאות תפס ראש הממשלה מוחמד ע'אנושי, שהוחלף ביו"ר הפרלמנט, פואד מבזע.
גם לאחר הימלטותו של בן עלי נמשכו המחאות ועל פי נתוני האו"ם, גרמו עד ה-1 בפברואר 2011 למותם של לפחות 219 איש, מתוכם 72 שנהרגו בזמן מהומות בבית סוהר.
השפעות על מדינות אחרות

המהומות בתוניסיה פתחו את האביב הערבי, במהלכו התחוללו הפגנות ומהומות גם באלג'יריה, תימן, ירדן, סוריה, מצרים, בחריין, לוב ומדינות אחרות, בהן נערכו מחאות רחבות היקף, ולעיתים גם התקוממויות עממיות כנגד השלטונות. הפגנות המחאה הנרחבות במצרים, שהובילו אל ההפיכה במצרים (2011), היוו את גל המחאות הראשון במדינה ערבית נוספת, שהחל בעקבות ההפגנות רחבות ההיקף שהובילו להפיכה בתוניסיה.
משפטו של הנשיא בן עלי

ב-14 ביוני 2011 הודיע ראש הממשלה הזמני של תוניסיה כי בן עלי יישפט שלא בפניו בבית דין צבאי ובבית משפט אזרחי. ב-20 ביוני פסק בית המשפט כי הנשיא ורעייתו אשמים בשורת עבירות פליליות, ודינם נגזר ל-35 שנות מאסר ותשלום קנס של כ-65 מיליוני דולרים.
לאחר המהפכה

ב-23 באוקטובר 2011 נערכו הבחירות הכלליות הראשונות לפרלמנט בתוניסיה, מאז שהמדינה זכתה בעצמאות, והמפלגה האסלאמיסטית "התחייה" ("א-נהדה") זכתה במירב הקולות והמושבים לפרלמנט. בתגובה לכך יצאו נציגי המפלגות החילוניות להפגנות מחשש להפיכת המדינה למדינה אסלאמית קיצונית, חרף הכרזת ראשי המפלגה כי תנסה ליישם את מודל הדמוקרטיה הטורקית.
ב-28 באוקטובר 2011 יצאו מאות מפגינים לרחובות העיר סידי-בוזיד, התעמתו עם המשטרה והציתו בנייני ממשל.
מפלגת א-נהדה הקימה קואליציה שתי מפלגות חילוניות קטנות והצהירה שתשמור על האופי החילוני של השלטון. לאחר הקמת הממשלה אירעו שתי התנקשויות במנהיגי שמאל, שעליהן הממשלה לא הגיבה, ובמחאה פרצו הפגנות ענק. בניסיון למנוע הידרדרות הקימו איגוד העובדים, איגוד המעסיקים, לשכת עורכי הדין וארגון זכויות אדם מקומי את "רביעיית הדיאלוג הלאומי", שקראה להחלפת הממשלה ויצירת חוקה, ובינואר 2014 הוקמה ממשלת מומחים עד השלמת חקיקת החוקה. במהלך שנת 2014 נערכו בחירות חדשות ולאחריהם הוקמה ממשלת אחדות בראשות מפלגת 'נידא תוניס' ובהשתתפות מפלגת א-נהדה הדתית.
נשים שהשתתפו במהפכה

לינה בן מאני: בלוגרית ופעילה הידועה בתיעוד המהפכה ובהגנה על חופש הביטוי.
סיהם בנסדרין (אנ'): עיתונאית ופעילת זכויות אדם. הייתה מעורבת במהפכה וממשיכה לתמוך ברפורמות דמוקרטיות.
אמירה יחיאווי: פעילת זכויות אדם, בלוגרית, נאבקת למען שקיפות ואחריות בממשלה.
בושרה בלחאג' חמידה (אנ'): עורכת דין, פוליטיקאית ופעילת זכויות נשים. מילא תפקיד משמעותי בניסוח החוקה של תוניסיה, לאחר המהפכה.
ראג'ה בן סלמה (צר'): פעילה ופמיניסטית. הייתה מעורבת במהפכה וממשיכה לתמוך בשוויון מגדרי וזכויות נשים.
ראו גם

ההפיכה במצרים (2011)
בצלאל (זמר) - מחבר השיר "תוניסיה" המנון ההפיכה
לקריאה נוספת

דניאל זיסנויין, "תוניסיה: חלוצת האביב הערבי", בתוך: אלי פודה, און וינקלר (עורכים), הגל השלישי: מחאה ומהפכה במזרח התיכון, הוצאת כרמל, 2017, עמ' 107–130.
הערות שוליים

↑  גיא אלסטר‏, 5 שנים אחרי: מה שנותר מהאביב הערבי הוא כאוס, דאעש וקרן אור אחת - וואלה חדשות, באתר וואלה, 17 בדצמבר 2015
↑  אלכס גרינברג, כישלון האביב הערבי, בגלל ישראל והמערב, אתר "מידה", 31 בדצמבר 2013
↑  ישי פלג, ‏"מגדלור האביב הערבי", השילוח, גיליון 17, דצמבר 2019
↑  Tunisia protests against Ben Ali left 200 dead, says UN, BBC, February 1st 2011
↑  עימותים לתוך הלילה בקהיר: אלפים פוזרו בכוח, באתר ynet, 26 בינואר 2011
↑  תוניסיה: הנשיא המודח בן עלי יישפט שלא בפניו עוד שבוע - וואלה חדשות, באתר וואלה, 14 ביוני 2011
↑  שי כהן וסוכנויות הידיעות, נשיא תוניסיה המודח ורעייתו נשפטו ל-35 שנות מאסר, באתר nana10‏, 20 ביוני 2011
↑  ישי פלג, ‏"מגדלור האביב הערבי", השילוח, גיליון 17, דצמבר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7751768-4  LCCN: sh2011003228 
הפגנה בתוניס, ינואר 2011
קריקטורה של חוסני מובארכ אל מול תוצאות אפקט הדומינו של המהפכה בתוניסיה
התפוצצות מכלית הדלק בבוקסבורג

| --- | --- |

 תאריך:  24 בדצמבר 2022
 שעה:  07:05–07:30
 מיקום:  בוקסבורג (Boksburg)
 גורם:  תאונת דרכים
 קואורדינטות:  26°13′08″S 28°14′37″E﻿ / ﻿26.219°S 28.243527777778°E﻿ / -26.219; 28.243527777778
 הרוגים:  41
  (למפת מטרופולין יוהנסבורג מוגדלת) התפוצצות מכלית הדלק בבוקסבורג(למפת מטרופולין יוהנסבורג רגילה) התפוצצות מכלית הדלק בבוקסבורג he
 
התפוצצות מכלית הדלק בבוקסבורג היא אסון שאירע ב-24 בדצמבר 2022 בעיר בוקסבורג (אנ') שבפרובינציית חאוטנג שבדרום אפריקה. פיצוץ מכלית דלק והשרפה שפרצה בעקבותיו הרגו לפחות 41 אנשים, ופצעו רבים נוספים.