stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דמי מפתח
חוק הגנת הדייר

דמי מפתח הם תוצאה של עיוות כלכלי שיצר חוק הגנת הדייר והם מייצגים את הערך הכלכלי של דמי השכירות הנמוכים שמשולמים לבעל הנכס. כבר בשנות ה-40 של המאה הקודמת ייצגו דמי המפתח שוק שחור של סחר בהגנת החוק בין שוכרים. חוקים ראשונים בנושא אסרו על בעלי נכסים לגבות דמי מפתח אך אפשרו לשוכרים למכור את זכותם לשוכרים אחרים. המצב המשפטי בתחום זה נותר לא פתור מבחינה משפטית לאורך שנות ה-50 וה-60 עד שלבסוף הוסדר בחקיקה. חקיקה זאת מוזגה אל תוך חוק הגנת הדייר בשנת 1973.
כדי לצמצם את העיוות הכלכלי נקבע, בין השאר, שכאשר דייר נכנס משלם דמי מפתח לדייר יוצא נחלק הסכום הזה בינו לבין בעל הנכס באופן שבעל הנכס מקבל כשליש מדמי המפתח ושני שלישים משולמים לדייר היוצא. בכל העברת זכויות כזאת יש לבעל הבית זכות סירוב ראשונה, והוא יכול לרכוש את זכות ההגנה (של הנכס שבבעלותו) מן הדייר היוצא באותו סכום שעליו הוסכם עם הדייר שמעוניין להיכנס במקומו.
במחיר ריאלי. העיוות נידון להתדיינויות רבות בבתי משפט, ואף למספר דיונים בכנסת, עד לחקיקתו הסופית ב-1972 של חוק הגנת הדייר.
בהתאם לתכלית של צמצום היקף הדיור המוגן, קיימת "מגמה הנוהגת בפסיקה להעדיף מתן פרשנות מצמצמת להוראות חוק הגנת הדייר בשל פגיעתו הקשה בזכות הקניין של בעל הבית ועל רקע השינויים המהותיים שחלו במציאות הישראלית בתחום זה".
חוק הגנת הדייר > דמי מפתח לעומת דמי שכירות מוגנים

הערך הכלכלי של "דמי מפתח" נובע בעיקר מכך שדמי השכירות של נכסים שחוסים תחת הגנת החוק נמוכים באופן משמעותי מערך דמי השכירות בשוק החופשי, וכן מן העובדה שאי אפשר לפנות דייר מוגן שעומד בתנאי ההסכם אלא לפי עילות שקבועות בחוק הגנת הדייר.
ראו גם

דיור ציבורי בישראל
דמי פינוי
סדר דין מיוחד בתובענה לפינוי מושכר בלתי מוגן
הערות שוליים

↑  אהוד מנירב, חוק הגנת הדייר בישראל, המכון ללימודים אסטרטגיים ופוליטיים בישראל, 1999
↑  לשאלת שכר הדירות, דואר היום, 19 באוגוסט 1919
↑  פקודה העלאת דמי שכירות 1921, דואר היום, 20 במאי 1921
↑  שכר הדירה ומס הדירה, דבר, 2 ביוני 1925
↑  ועדה לענין שכר הדירות, דבר, 6 באוגוסט 1926
↑  המוני ת"א תובעים מהממשלה חוק דירות, מוחים נגד ספסרי הדירות, דבר, 16 במרץ 1934
↑  תקנות ממשלתיות לשכירות דירה, דבר, 8 באפריל 1934
↑  ד"ר א. הורביץ, תוצאותיו הכלכליות של חוק הדירות, דואר היום, 6 במרץ 1935
↑  חוק הדירות נתפרסם בעתון הרשמי, דבר, 28 בפברואר 1935
↑  הצעותיו של ראש עירית ירושלים לחוק הדירות, דבר, 15 במרץ 1935
↑  הגנת הדיירים או הפקרתם?, דבר, 19 באוגוסט 1935
↑  הדיון בחוק הדירות במועצת עירית תל־אביב, דבר, 7 בפברואר 1938
↑  חוק הדירות יחודש, הצופה, 27 בינואר 1939
↑  שכר הדירות ייהבע בהתאם לחוזים מה־1.4.1940, המשקיף, 10 באוקטובר 1940
↑  תביעה משפטית להחזיר דמי מפתח, דבר, 1 בדצמבר 1942
תיקון טעות, דבר, 2 בדצמבר 1942
↑  משוך עניים, הצופה, 7 בפברואר 1943
↑  ראו למשל: נקנס על זריקת תשמישי קדושה מבית כנסת, הצופה, 3 במאי 1942
↑  אילנה כהן, דמי מפתח ושכר דירה מגוחך, מעריב, 1991, עמ' 19
↑  מאמר מערכת, תובעים דמי מפתח, למרחב, 1957, עמ' 3
↑  רע"א 7575/09 עארף עארף עלווי נ' לטיפה חסן אחמד ואח', ניתן ב־12 באפריל 2010, סעיף ד'
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
דראגוש גריגורה

דראגוש גריגורה (ברומנית: Dragoș Grigore, נולד ב-7 בספטמבר 1986) הוא כדורגלן רומני המשחק בעמדת הבלם.
קריירת מועדונים

גריגורה החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת CFR טימישוארה בשנת 2006. לאחר שנתיים, עבר לאחד המועדונים הבכירים ברומניה, דינמו בוקרשט. במדי דינמו שיחק במשך 6 שנים, במהלכן זכה בגביע הרומני, וצבר סך הכל 135 משחקי ליגה בהם כבש 9 שערים. בשנת 2014, עזב את רומניה, לאחר שחתם במועדון הצרפתי טולוז. לאחר עונת בכורה טובה, עזב את אירופה כשחתם במועדון הכדורגל הקטרי אל-סאיליה. בשנת 2018 חתם בלודוגורץ ראזגרד הבולגרית.
קריירה בינלאומית

גריגורה נמנה עם סגל נבחרת רומניה משנת 2011. הוא חלק מסגל הנבחרת לקראת טורניר הגמר של יורו 2016 בצרפת.
תארים > דינמו בוקרשט

הגביע הרומני: 2011-2012.
הסופרקאפ הרומני: 2012.
הארינגיי

רובע הֱארִינְגֵיי של העיר לונדון (באנגלית: The London Borough of Haringey, ‏האזנהקובץ:En-uk-LBHaringey.ogg‏Ⓘ‏) הוא אחד מרובעי העיר לונדון. הרובע נמצא בצפון העיר.
היסטוריה

רובע הארינגיי הוקם בשנת 1965 מכוח חוק השלטון בלונדון 1963 מאיחודם של הרובע המוניציפלי של הורנסי, הרובע המוניציפלי של ווד גרין והרובע המוניציפלי של טוטנהאם שהיו חלק ממחוז מידלסקס.
הרובע קרוי על שם השכונה הארינגיי - אולם אף שההגייה זהה, השם נכתב באופן שונה - שם הרובע הוא "Haringey" בעוד ששם השכונה הוא "Harringay". מקור השם בשם סקסוני של ראש שבט מקומי שנקרא הארינג - "Haering".
שכונות

שכונות הרובע כוללות את:
אזור ארמון אלכסנדרה (Alexandra Palace)
באונדס גרין (Bounds Green)
הארינגיי (Harringay)
גבעת מאסוול (Muswell Hill)
דרום טוטנהאם (South Tottenham)
הורנסי (Hornsey)
הייגייט (Highgate)
ווד גרין (Wood Green)
וסט גרין (West Green)
חוות ברודווטר (Broadwater Farm)
טוטנהאם (Tottenham), טוטנהאם גרין (Tottenham Green) וטוטנהאם הייל (Tottenham Hale)
מאנור האוס (Manor House) (חלק משכונה זו נמצאת ברובע האקני)
שבע האחיות (סוון סיסטרז) (Seven Sisters)
סטראוד גרין (Stroud Green)
פארק נואל (Noel Park)
פארק פינסברי (Finsbury Park) (הנמצא בחלקו ברובע איזלינגטון וברובע האקני)
קראוץ' אנד (Crouch End)
שלטון מקומי

מאז שנת 1971 למפלגת הלייבור רוב במועצת הרובע. 
תוצאות הבחירות למועצת הרובע:
| שנה | שמרנים | לייבור | ליברל-דמוקרטים |
| --- | --- | --- | --- |

| 1994 | 2 | 57 | 0 |
| 1998 | 2 | 54 | 3 |
| 2002 | 0 | 42 | 15 |
| 2006 | 0 | 30 | 27 |
| 2007 | 0 | 31 | 26 |
הערה: בשנת 2002 שינו את גבולות הרובע ובהתאם הופחת מספר חברי המועצה מ-59 חברים ל-57 חברים.
אוכלוסין

ברובע הארינגיי מתגוררים 216,507 תושבים (2001).
מרבית תושבי הרובע לבנים (65.7%), אולם ברובע מיעוטים אתניים גדולים: 20.1% שחורים ממוצא אפריקאי או קריבי, 6.7% ממוצא אסייתי, 4.6% ממוצא מעורב, 1.1% ממוצא סיני ו-2% ממוצא אחר.
46% מתושבי הרובע מחזיקים בבעלותם את הדירות בהם הם מתגוררים. אוכלוסיית הרובע צעירה באופן יחסי - רק 11% מתושבי הרובע הם מעל גיל 65 (בעוד שברחבי הממלכה המאוחדת 18.5% מהתושבים הם מעל גיל זה.
45.3% מהתושבים הלבנים של הרובע הם ממוצא בריטי, ו-20.4% מהתושבים הם ממוצא לבן אחר (בעיקר טורקים, אירים, יוונים או קפריסאים).
.
ספורט

בשכונת טוטנהאם שברובע ממוקם מועדון הכדורגל טוטנהאם הוטספר - מהליגה העליונה האנגלית. כמו כן פועלת ברובע קבוצת הרגבי לונדון סקולארז השייכת לליגת הרגבי הלאומית - הקבוצה פועלת מאצטדיון ניו ריוור שבווד גרין.
ערים תאומות

גרמניה קובלנץ, גרמניה (מ־1969)
טרינידד וטובגו ארימה, טרינידד וטובגו
ג'מייקה קלארנדון, ג'מייקה
קפריסין לרנקה, קפריסין
צרפת ליוורי-גארגן, פריז, צרפת
שוודיה סאנדיברג, שוודיה
הערות שוליים

↑  החלוקה האתנית של אוכלוסיית הארינגיי
| לונדון רבתי • לונדון • הסיטי של לונדון |
| --- | --- | --- |
| רובעי לונדון | איזלינגטון • אילינג • אנפילד • בארנט • בארקינג ודאגנהאם • בקסלי • ברומלי • ברנט • גריניץ' • האונסלו • האמרסמית' ופולהאם • האקני • הארו • הארינגיי • הברינג • הילינגדון • וולת'אם פורסט • וונדסוורת' • וסטמינסטר • טאוור האמלטס • לואישהאם • למבת' • מרטון • ניוהאם • סאטון • סאת'ק • קינגסטון שעל התמזה • קמדן • קנזינגטון וצ'לסי • קרוידון • רדברידג' • ריצ'מונד שעל התמזה |  |
| שטח בעל מעמד נפרד | הסיטי של לונדון |  |
| שטחים מסוגרים | אינר טמפל • מידל טמפל |  |
| ראו גם | רשות לונדון רבתי • אספת לונדון • מועצת לונדון רבתי • ראש עיריית לונדון • הלורד ראש העיר של לונדון • האיגוד של לונדון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0515 1166  MusicBrainz: cd46362d-4a6e-429e-a970-c3a0134e0b10 
אזורי הבחירה של מועצת הרובע
האיחוד השוודי-נורווגי

האיחוד בין שוודיה לנורווגיה (בשוודית: Unionen mellan Sverige och Norge; בנורווגית: Unionen mellom Norge og Sverige) היה איחודן של ממלכות שוודיה ונורווגיה בין 1814 ל-1905 תחת מלך אחד באוניה פרסונלית. ההסכם נחתם לאחר אירועי הסכם קיל, הכרזת העצמאות הנורווגית, המלחמה השוודית-נורווגית וועידת מוס.
במהלך האיחוד, שתי המדינות שמרו על הפרדה בכל הקשור לחוקות, המטבע, הרשות המחוקקת, צבאות וכנסיות. מדיניות החוץ נוהלה על ידי משרד החוץ השוודי. הבדלים ממושכים אלו הובילו לניסיון אף לפצל את מדיניות החוץ. לבסוף, האיחוד פורק בשנת 1905 בהסכם לאחר משא ומתן שנערך ונחתם בעיר קרלסטד שבמחוז ורמלנד, שבשוודיה.
היסטוריה > איחודים סקנדיביים בעבר

איחוד זה הוא לא הפעם הראשונה שמתבצע איחוד בין נורווגיה לשוודיה. הפעם הראשונה התרחשה בשנים 1319–1343. הפעם השנייה התרחשה בשנים 1449–1450. במאות השנים שלאחר מכן התקיים איחוד עם הזמן בין נורווגיה לדנמרק. עד שנת 1524 התקיים איחוד של כל הישויות בסקנדינביה, אשר נקרא איחוד קאלמאר. שוודיה יצאה מאיחוד זה בשנת 1523, ומעמדה עלה באמצע המאה ה-17 לכדי מעצמה אזורית, אחרי התערבותו של גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה במלחמת שלושים השנים. מעמד זה נשחק אחרי המלחמה הצפונית הגדולה ברבע הראשון של המאה ה-18. לאחר פירוק איחוד קלמאר, דנמרק-נורווגיה ושוודיה היו ביריבות רבה, שלעיתים אף הגיעה לכדי עימותים מזוינים בין המדינות. במהלך המאה ה-18 נורווגיה התפתחה מאוד מבחינה כלכלית, דבר שהפך לנדבך מרכזי באיחוד, ובסופו של דבר עד כדי הרגשת עוינות בנורווגיה כלפי השלטון בקופנהגן. שוודיה מצידה, רצתה לחזק את הקשרים עם נורווגיה, ולחזק את רגשי הבדלנות הנורווגיים אל מול דנמרק. בשלב מסוים גוסטב השלישי, מלך שוודיה אף פנה למעגלים מסוימים בנורווגיה בניסיון להציג שותפות עם ארצו כעדיפה על פני דנמרק.
היסטוריה > המלחמות הנפוליאוניות

בשנת 1800, בזמן המלחמות הנפוליאוניות, שוודיה ודנמרק-נורווגיה ניסו להישאר נייטרליות ואף לשם כך כרתו בריתות עם פרוסיה והאימפריה הרוסית. הברית האחרונה הובילה לקריסת הנייטרליות שלהן לאחר ההתנקשות בפאבל הראשון, קיסר רוסיה בשנת 1801. לאחר התקפה בריטית על קופנהגן בשנת 1807, דנמרק-נורווגיה נאלצה לכרות ברית עם נפוליאון כנגד הממלכה המאוחדת, ששוודיה לצידה. ב-29 בפברואר דנמרק-נורווגיה אולצו על ידי נפוליאון להכריז מלחמה על שוודיה. לאחר שהבריטים החלו מצור במרחב הימי בין נורווגיה לדנמרק, הוקם שלטון נורווגי אוטונומי על אדמת נורווגיה.
בשנת 1814, לאחר ניצחון שוודי-פרוסי ותהליך משא ומתן ארוך, הסכים פרדריק השישי, מלך דנמרק למסור את שטחי נורווגיה לשוודיה, זאת על מנת להימנע מסכנת כיבוש יוטלנד. בכך נוצר למעשה האיחוד בין שוודיה לנורווגיה.
היסטוריה > האיחוד

קושי פוליטי מרכזי בשנות קיומו של האיחוד היה כי לנורווגיה הייתה חוקה יותר דמוקרטית משוודיה, אשר שמה דגש נרחב יותר על הפרדת הרשויות וחיזוק הרשות המחוקקת. בניגוד לכך, שוודיה הייתה מנוהלת על ידי אופי שלטון אוטוקרטי יותר. פער זה הקשה מאוד על קיומה של מערכת פוליטית מאוחדת ואפשר לומר כי בסופו של דבר הביא לפירוק האחוד. שיא הפער הגיע בשני העשורים האחרונים לקיום האיחוד. למלך שוודיה היה זכות וטו מוחלטת בארצו בעוד שבנורווגיה זכות זו הייתה חלקית מאוד. בשנת 1884 נורווגיה החילה משטר פרלמנטרי, אשר הביא את המלך לכדי תלות בפרלמנט. לשם השוואה, שוודיה החילה את שיטת ממשל זו רק בשנת 1905, מעט לפני סיום האיחוד.
היסטוריה > פירוק האיחוד

בתקופת שלטונו של אוסקר השני, מלך שוודיה, החלו להישמע קריאות נורווגיות להקמת שירות דיפלומטי נורווגי נפרד. אמנם לנורווגיה הגיעה זכות זו בחוקה של שנת 1814, אך היא לא מימשה זאת בתחילה, בגלל בעיות כספיות. אך בעשורים האחרונים לקיום האיחוד הכלכלה הנורווגית צמחה מאוד, ונשמעו טענות כי שירות דיפלומטי עצמאי יוכל לחזק את הכלכלה המתפתחת. בעשור האחרון של המאה ה-19 נגלו גם מחלוקות כבדות בין המדינות סביב המדיניות הכלכלית המשותפת. בבחירות השוודיות שנערכו בשנת 1900 נחלשו מאוד המפלגות השמרניות שקראו להמשך האיחוד והקולות הליברלים שתמכו בהפרדת השירות הדיפלומטי התחזקו מאוד.
בשנת 1905 בוטל האיחוד בין הממלכות כששוודיה הכירה בעצמאות נורווגיה. ממשלת נורווגיה הציעה את כתר נורווגיה לנסיך הדני קרל. לאחר משאל עם שאישר את המונרכיה, בחר הפרלמנט בקרל למלך פה אחד. קרל שינה את שמו להוקון השביעי (Haakon VII) על שם מלכי נורווגיה העצמאית של ימי הביניים.
ראו גם

היסטוריה של שוודיה
היסטוריה של נורווגיה
יחסי נורווגיה-שוודיה
הערות שוליים

↑  https://www.britannica.com/biography/Magnus-II-Eriksson
דמי סטוקס

| --- | --- |

 מידע אישי
 לידה:  12 בדצמבר 1991 (בת 32) דאדלי, הממלכה המאוחדת 
 שם מלא:  דמי לי קורטני סטוקס
 גובה:  1.62 מטרים
 עמדה:  מגן 
 
דמי לי קורטני סטוקס (נולדה ב-12 בדצמבר 1991) היא כדורגלנית אנגלית שמשחקת במנצ'סטר סיטי ובנבחרת אנגליה. בעבר שיחקה בקבוצת סנדרלנד בליגת העל האנגלית לנשים.
קריירה במועדונים

סטוקס הצטרפה לקבוצת הנוער של סנדרלנד בגיל 8 והחלה לשחק בקבוצת הבוגרות בגיל 16. היא הייתה חלק מההרכב שניצח בליגה הצפונית של גביע ה-FA לנשים בעונת 2008-2009 והפסיד בגמר הגביע ב-2009 בתוצאה 2-1 מול ארסנל. ב-2011 קיבלה סטוקס מלגה לארבע שנים לאוניברסיטת דרום פלורידה. ב-2012 שיחקה סטוקס ב-13 משחקים במדי ונקובר ווייטקאפס בליגת החובבות W-League. בינואר 2015 חתמה סטוקס על חוזה מקצועי לשלוש שנים עם מנצ'סטר סיטי.
קריירה בינלאומית > אנגליה

ביולי 2009 הופיעה סטוקס עם נבחרת אנגליה בכדורגל נשים עד גיל 19 באליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 19 בבלארוס, עם ניצחון 2-0 בגמר על שוודיה. בשנת 2010 היא השתתפה במשחקי הנבחרת שהגיעה לגמר לגמר אליפות אירופה לנשים עד גיל 19 במקדוניה, שהפסידה את התואר שלה לצרפת. מאוחר יותר באותו קיץ סטוקס פתחה בשניים משלושת המשחקים של אנגליה בגביע העולם בכדורגל נשים עד גיל 20 בגרמניה.
לאחר שמארק סמפסון מונה למאמן נבחרת אנגליה הוא צירף את סטוקס לסגל של 30 השחקניות במחנה האימונים השנתי בלה מנגה, שכלל משחק מול נורווגיה ב-17 בינואר 2014. היא פתחה בעמדת המגן השמאלי, והבקיעה את השער הראשון שלה בליגה בכירה והמשחק הסתיים בתיקו 1-1. באפריל 2014 הבקיעה סטוקס שער במשחק מול מונטנגרו באצטדיון פאלמר, במשחק שהסתיים בתוצאה9–0.
סטוקס לא נכללה בסגל של אנגליה לגביע העולם לנשים 2015, אך הוחזרה לסגל לקראת מוקדמות יורו 2017 לנשים. בשלב הבתים של גביע העולם לנשים 2019 סטוקס שיחקה במגן שמאלי מול יפן וסייעה להוביל לניצחון 0-2 של אנגליה. סטוקס שיחקה גם ברבע הגמר מול נורווגיה, ועזרה לאנגליה לנצח את נורווגיה 3–0.
ביוני 2022 נכללה סטוקס בסגל אנגליה שזכה ביורו 2022 לנשים של אופ"א.
קריירה בינלאומית > בריטניה

ביולי 2013 סטוקס הייתה קפטנית בריטניה בזכייה במדליית זהב באוניברסיאדת קאזאן. ב-27 במאי 2021 הוכרז כי סטוקס נבחרה לנבחרת האולימפית של בריטניה בכדורגל לאולימפיאדת 2020.
חיים אישיים

אביה של סטוקס הוא ממוצא ג'מייקני. סטוקס מאורסת לקייטי הרינגטון והשתיים אימהות לבן שנולד ב-2022 בהפריה חוץ גופית, לאחר שנתיים של ניסיונות של הרינגטון להיכנס להריון.
הערות שוליים

1 2  Demi Stokes, www.mancity.com (באנגלית)
1 2  The Football Association, England Women's player profile: Demi Stokes | England Football, https://www.englandfootball.com (באנגלית)
1 2  The Football Association, Demi Stokes says time in USA made her a better player, www.thefa.com (באנגלית)
1 2  Demi Stokes interview: Lionesses defender’s breakout beats with the Bulls – Beats & Rhymes FC (באנגלית אמריקאית)
↑  "Man City Women sign England's Stokes". BBC Sport (באנגלית בריטית). נבדק ב-2022-08-05.
↑  "Sanderson recalled to England squad". BBC Sport (באנגלית בריטית). נבדק ב-2022-08-05.
↑  "England women's boss denied first win". BBC Sport (באנגלית בריטית). נבדק ב-2022-08-05.
↑  "England thrash poor Montenegro". BBC Sport (באנגלית בריטית). נבדק ב-2022-08-05.
↑  FIFA.com. "FIFA Women's World Cup France 2019™ - Matches - Japan - England - FIFA.com". www.fifa.com. אורכב מ-המקור ב-7 ביוני 2019. נבדק ב-2019-06-30. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  FIFA.com. "FIFA Women's World Cup France 2019™ - Matches - Norway - England - FIFA.com". www.fifa.com. אורכב מ-המקור ב-7 ביוני 2019. נבדק ב-2019-06-30. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  The Football Association, England Women's final squad named for EURO 2022 | England Football, https://www.englandfootball.com (באנגלית)
↑  UEFA.com, England - WEURO - Squad, UEFA.com (באנגלית)
↑  "Team GB: Steph Houghton, Sophie Ingle and Caroline Weir in Olympics squad". bbc.co.uk. 27 במאי 2021. נבדק ב-30 במאי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Oatway, Demi Stokes, Caroline. "Letter to My Younger Self: Demi Stokes". www.mancity.com.
↑  Natasha Wynarczyk, Off-pitch lives and loves of England's Lionesses after Women's Euro 2022 triumph, mirror, ‏2022-08-02 (באנגלית)
דרגה (מוזיקה)

בתאוריית המוזיקה, דרגה הוא השם הניתן לתו בסולם מסוים, או לאקורד המבוסס עליו, ביחס לצליל הטוניקה - דהיינו לצליל הבסיס של הסולם. הדרגה היא לעולם יחסית לסולם, ולכן האקורד G (סול מז'ור), לדוגמה, יכול לתפקד כדרגה הרביעית בסולם רה מז'ור וכן כדרגה החמישית בסולם דו מז'ור.
דרגות הסולמות המז'וריים והמינוריים המסורתיים יסומנו בדרך כלל באחת מהדרכים הבאות:
| מספר סודר | ספרות רומיות | שם ייעודי |
| --- | --- | --- |
| ראשונה | I | טוניקה |
| שנייה | II | סופרטוניקה |
| שלישית | III | מדיאנטה |
| רביעית | IV | סובדומיננטה |
| חמישית | V | דומיננטה |
| שישית | VI | סובמדיאנטה |
| שביעית | VII | טון מוביל |
כמו כן, ניתן לכנות את הדרגות באמצעות שיטת הסולפג' של "הדו הנייד", אשר מאפשרת לכנות כל דרגה באמצעות הברה בודדת. בשיטה זו, יכונו הדרגות המרכזיות בפשטות דו (Do), רה (Re), מי (Mi), פה (Fa), סול (Sol), לה (La) וסי (Si), ללא קשר לצליל האמיתי בסולם אותו הן מבטאות.
ראו גם

טונאליות
הארמייה השנייה (בריטניה)

| --- | --- |

סמל הארמייה
 פרטים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שיוך:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1914   1943 – 1918   1945
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה.
 פיקוד
 מפקדים
הארמייה השנייה של הצבא הבריטי הייתה ארמייה בריטית שפעלה במלחמת העולם הראשונה, ולאחר מכן פעלה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה

ב-26 בדצמבר 1914 הורחבו גייסות חיל המשלוח הבריטי לשתי ארמיות, והוראס סמית'-דוריאן מונה למפקד הארמייה השנייה.
הארמייה פעלה בפלנדריה ובצפון צרפת, והשתתפה בקרבות איפר. לאחר המלחמה הפכה הארמייה לארמיית הריין הבריטית.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

בשנת 1943 הוקמה הארמייה השנייה בפיקוד לוטננט גנרל קנת' אנדרסון, שמסר את הפיקוד לאחר תקופה קצרה ללוטננט גנרל מיילס דמפסי.
הארמייה השתתפה בפלישה לנורמנדי כחלק מקבוצת הארמיות ה-21, ולאחר מכן השתתפה בקרבות הקשים בנורמנדי, ובכלל זה הקרב על קן וקרב פאלז. בתחילת ספטמבר השתתפה הארמייה בשחרור אנטוורפן ובריסל, אולם בהמשך החודש כשלה במבצע מרקט גארדן. ב-23 במרץ 1945 צלחה הארמייה את הריין, ולאחר מכן התקדמה במישורי סקסוניה התחתונה. ב-4 באפריל צלחה הארמייה את הווזר, וב-19 באפריל צלחה הארמייה את האלבה. ב-2 במאי הגיעה הארמייה לחופי הים הבלטי בליבק, ולמחרת כבשה את המבורג, וב-7 במאי נפגשה עם כוחות הצבא האדום.
מפקדים > מלחמת העולם הראשונה

גנרל הוראס סמית'-דוריאן (1914 - 1915)
גנרל הרברט פלומר (1915 - 1917, 1918)
גנרל הנרי רולינסון (1917 - 1918)
מפקדים > מלחמת העולם השנייה

לוטננט גנרל קנת' אנדרסון (יולי 1943 - ינואר 1944)
לוטננט גנרל מיילס דמפסי (ינואר 1944 - אוגוסט 1945)
ראו גם

החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה
החזית המערבית במלחמת העולם השנייה
דרגוליוב אוידניץ'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 ביוני 1941 רבני, סרביה תחת הכיבוש הגרמני גרמניה הנאצית
 פטירה:  6 בספטמבר 2020 (בגיל 79) בלגרד, סרביה סרביה
 מדינה:  יוגוסלביה 
 השתייכות:   הצבא העממי היוגוסלבי  צבא סרביה ומונטנגרו
 תקופת הפעילות:  1964–2000 (כ־36 שנים)
 דרגה:   גנרל ארמייה
 תפקידים בשירות
 ראש המטה הכללי
 פעולות ומבצעים
 מלחמות יוגוסלביה
 עיטורים
 מסדר החירות של יוגוסלביה (16 ביוני 1999) 
 
דרגוליוב אוידניץ' (בסרבית: Драгољуб Ојданић‏; 1 ביוני 1941 – 6 בספטמבר 2020) היה גנרל סרבי, אשר שימש כראש המטה הכללי של צבא סרביה ומונטנגרו בין השנים 1998–2000.
ביוגרפיה

אוידניץ' נולד ב-1 ביוני 1941 בכפר רבני. אביו לחם עם הפרטיזנים של טיטו במלחמת העולם השנייה ולאחר מכן היה בכיר במיליציה המקומית. לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים, הוא למד בבית ספר לחי"ר בסרייבו. לאחר מכן למד באקדמיה הצבאית בבלגרד עד 1964, ואז החל לשרת בצבא יוגוסלביה. לאחר מכן למד בבתי ספר צבאיים מתקדמים. הוא שימש כמפקד הבריגדה הפרולטרית ה-549, כסגן מפקד הארמייה ה-1 וכראש מחלקת המבצעים במטה הכללי.
ב-1992 הוא מונה למפקד קורפוס אוז'יצ'ה ולחם עמו במלחמת בוסניה. בין 1993–1994 הוא שימש כראש מטה הארמייה ה-1. ב-1996 הוא מונה לסגן ראש המטה הכללי. ב-26 בנובמבר 1998 הוא מונה לרמטכ"ל החדש. הוא פיקד על הצבא היוגוסלבי במהלך הפצצות נאט"ו על יוגוסלביה. ב-15 בפברואר 2000 הוא מונה באופן זמני לשר ההגנה. הוא כיהן בתפקיד עד 4 בנובמבר של אותה שנה.
ב-25 באפריל 2002, הוסגר אוידניץ' לידי בית הדין הבין-לאומי לצדק (ICJ) באשמת פשעי מלחמה. בפברואר 2009 הוא נידון ל-15 שנות מאסר על פשעי מלחמה בקוסובו ובבוסניה. הוא שוחרר ב-29 באוגוסט 2013 לאחר שריצה שני שלישים מעונשו. הוא נפטר בבלגרד ב-6 בספטמבר 2020.
האריס וופורד

האריס לואלין וופורד הבן (באנגלית: .Harris Llewellyn Wofford Jr‏; 9 באפריל 1926 – 21 בינואר 2019) היה פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם קהיליית פנסילבניה בין השנים 1991–1995. וופורד היה תומך ידוע בשירות לאומי ובהתנדבות, ובשנים 1970–1978 היה נשיאה החמישי של מכללת ברין מאר. במהלך 1986 היה יושב ראש המפלגה הדמוקרטית בפנסילבניה, ולאחר מכן שירת כמזכיר העבודה והתעשייה בקבינט של המושל בוב קייסי האב. לאחר שירותו בסנאט וופורד המשיך בחיים הציבוריים עד למותו בראשית 2019.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

וופורד נולד בשנת 1926 במנהטן שבניו יורק, בנם של אסטל אליסון (לבית גרדנר) והאריס לואלין וופורד. הוא היה נצר למשפחה דרומית אמידה ובולטת. בגיל 11 ליווה את סבתו האלמנה בטיול חוצה-יבשות בן חצי שנה. הם בילו את ערב חג המולד בבית לחם, ביקרו בשאנגחאי זמן קצר לאחר שהצבא היפני הקיסרי כבש אותה, טיילו בהודו שם וופורד העריץ את מהטמה גנדהי וגם ביקרו ברומא, שם צפו בבניטו מוסוליני מכריז על פרישתה של איטליה מחבר הלאומים ובהפיכת האומה האיטלקית לאיטליה הפאשיסטית. במהלך לימודיו בבית הספר התיכון סקארסדייל, וופורד קיבל השראה מקריאותיו של העיתונאי קלרנס סטרייט (אנ') לייסוד ממשלה עולמית, והקים התאחדות סטודנטים בשם "הסטודנטים הפדרליסטיים". כשהיה בן 18 הארגון גדל עד כדי כך שכתב העת "ניוזוויק" ניבא כי ביום מן הימים יהא וופורד נשיא ארצות הברית.
הוא שירת בחילות האוויר של צבא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה והיה לבוגר מחזור 1948 באוניברסיטת שיקגו. לאחר שמונה חודשים בהם שהה בהודו על בסיס מלגה, אותם הקדיש למחקר על אודות גנדי שנרצח זה עתה, רעייתו קלייר והוא שבו לאמריקה. לאחר מכן הוא נרשם לבית הספר למשפטים באוניברסיטת הווארד, הסטודנט הלבן הראשון שנרשם לאוניברסיטה אפרו-אמריקאית זו. לאחר שנה סיים את לימודיו בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ייל, שם קיבל תואר אקדמי במשפטים ביוני 1954. וופורד החל את דרכו בשירות הציבורי כעוזר משפטי של הכומר תיאודור הסבורג במועצת זכויות האזרח של ארצות הברית, תפקיד אשר מילא בשנים 1957–1959. בשנת 1959 התמנה לפרופסור למשפטים באוניברסיטת נוטרדאם. הוא נמנה בין התומכים הראשונים של התנועה האפרו-אמריקאית לזכויות האזרח בשנות ה-50 של המאה ה-20, כשליווה את הפעיל ההודי רם מנוהר לוהיה בסיור בדרום ארצות הברית ב-1951, ובמרוצת הזמן הפך לידיד וליועץ לא-רשמי עבור מרטין לותר קינג.
וופורד גדל על ברכי הנצרות האפיסקופלית, אך המיר את דתו לנצרות קתולית בשנות ה-80 של המאה ה-20.
ביוגרפיה > בממשל קנדי

וופורד פגש לראשונה את ג'ון פיצג'רלד קנדי בשנת 1947 במסיבה בביתה של קלייר בות' לוס בקונטיקט. הקריירה הפוליטית של וופורד החלה בשנת 1960 כאשר קנדי ביקש ממנו להצטרף למסע הבחירות הנשיאותי שלו בבחירות לנשיאות שהתיקימו באותה השנה שלו ולעבוד עם סרג'נט שרייבר למען זכיית הדמוקרטים ב"קולות הכושים".
כאשר מרטין לותר קינג נכלא זמן קצר לפני הבחירות, שכנעו וופורד ושרייבר את קנדי להתקשר לרעייתו של קינג, קורטה סקוט קינג, שהתמודדה עם היות בעלה נידון לעבודת פרך בבית סוהר בג'ורג'יה בגין עבירת תנועה זניחה בשעה שהייתה בשלבי היריון מתקדמים. שיחת הטלפון בין קורטה סקוט קינג לסנאטור קנדי הובילה את מרטין לותר קינג להמיר את תמיכתו בריצ'רד ניקסון, סגן הנשיא ומועמד המפלגה הרפובליקנית לנשיאות, לקנדי. בעקבות שיחת הטלפון, וופורד ועוזרים אחרים בסגל של קנדי ניסחו פמפלט שהאדיר את השיחה והודפס על נייר כחול שכונה "הפצצה הכחולה". כ-2 מיליון עותקים הופצו, בעיקר דרך כנסיות אפרו-אמריקאיות, והדבר סייע רבות לניצחונו של קנדי בקרב האוכלוסייה האפרו-אמריקאית.
בשנת 1961 מונה וופורד בידי קנדי לעוזר מיוחד עבור הנשיא לענייני זכויות האזרח. בבית הלבן כיהן כיושב ראש הקבוצה התת-ממשלתית לזכויות האזרח. וופורד היה שותף לייסוד חיל השלום ושימש כנציג המיוחד של חיל השלום באפריקה ומילא את תפקיד מנהל פעולות החיל באתיופיה. ב-1964 מונה למנהל-עמית של חיל השלום, ומילא את התפקיד עד 1966. בשנת 1965 הוסיף לקחת חלק פעיל במצעדים מסלמה למונטגומרי. ספר זיכרונותיו של וופורד, "על בְּנֵי קנדי ומלכים: להיות הגיוני משנות השישים", מפרט את שנותיו בתנועה לזכויות האזרח והקמת חיל השלום.
ביוגרפיה > באקדמיה ובמגזר הפרטי

בשנת 1966 עזב וופורד את הפוליטיקה של ארצות הברית כדי להיות נשיא אוניברסיטת מדינת ניו יורק באולד וסטברי. במהלך כינוס הוועדה הדמוקרטית הלאומית בשיקגו, וופורד סיכן את הקריירה שלו כאשר נעצר במחאה נלהטת נגד אלימות משטרתית. בשנת 1970 הוא התמנה לנשיא מכללת ברין מאר שבפנסילבניה, ומילא תפקיד זה עד 1978. לאחר שירותו האקדמאי במכללת ברין מאר, וופורד הצטרף אל משרד עורכי הדין "Schnader Harrison Segal & Lewis" שבפילדלפיה. לאחר שהעביר שבע שנים בקליניקה משפטית פרטית בפילדלפיה, כיהן וופורד כיו"ר המפלגה הדמוקרטית בפנסילבניה מיוני עד דצמבר 1986. במרץ 1987 מונה על ידי מושל פנסילבניה בוב קייסי האב למזכיר העבודה והתעשייה של המדינה.