stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלחמת הכוכבים – פרק 5: האימפריה מכה שנית
צוות השחקנים

מארק המיל – לוק סקייווקר, הגיבור הראשי של הסרט.
האריסון פורד – האן סולו, טייס חלל ומבריח לשעבר, חבר בברית המורדים
קארי פישר – הנסיכה ליאה אורגנה, מנהיגה בברית המורדים
אלק גינס – אובי-ואן קנובי, רוח ג'דיי
את דארת' ויידר – לורד סית' והנבל הראשי של הסרט – גילמו שלושה שחקנים:
ג'יימס ארל ג'ונס – דיבוב
דייוויד פראוז – שחקן והנעת החליפה
בוב אנדרסון – פעלולן בקטעי הדו-קרב
אנתוני דניאלס – הרובוט C-3PO
קני בייקר – הרובוט R2-D2
פיטר מייהו – צ'ובאקה, ווקי וטייס המשנה של האן
פרנק אוז – יודה (קול ובובנאות)
בילי די ויליאמס – לאנדו קלריסיאן
קלייב רוויל – הקיסר פלפטין (קול בלבד) שליט האימפריה הגלקטית. נבל המשנה של הסרט.
איאן מקדרמיד – הקיסר פלפטין (גרסה חדשה)
ג'רמי בולוק – בובה פט, הנבל השלישי של הסרט.
ביקורות

"מלחמת הכוכבים: האימפריה מכה שנית" נחשב לאחד מסרטי ההמשך הטובים ביותר בכל הזמנים, ועם הסרט תקווה חדשה לשני הסרטים הטובים ביותר בסאגת מלחמת הכוכבים. לפי הצבעה שנערכה בין 10,000 קוראים, 150 במאי קולנוע ו-50 מבקרי קולנוע מוערכים הסרט נבחר למקום השלישי ברשימת 500 הסרטים הגדולים של כל הזמנים, לפי מגזין אמפייר. נכון ל-2020, הסרט נמצא במקום ה-14 ברשימת הסרטים הטובים ביותר בכל הזמנים בדירוג גולשי אתר IMDb, עם דירוג של 8.7 מתוך 10. על פי מסקר הנתונים Rotten Tomatoes, הסרט קיבל דירוג חיובי מאת 94% מתוך 102 מבקרים.
קבלת הסרט בישראל

מבקר הקולנוע של 'דבר', אורי קליין, כתב ערב הבכורה של הסרט בישראל: "ב'האימפריה מכה שנית' יש פחות הומור, אם כי C-3PO ו-R2-D2 משעשעים כתמיד... אבל יש הרבה יותר 'כיף'. ההרפתקאה אינטנסיבית יותר, מהירה יותר, וההפתעות באות בקצב רצחני כמעט."
מבקר 'מעריב' אהרן דולב רשם בטורו: "מצד רמתו הטכנית, לפחות, אין הוא נופל מה'אורגינל'. גם שאר מרכיבי הנוסחה המדע-בדיונית – פשטנות סיפורית ילדותית בצד תחכום טכנולוגי, מעשיית שטות בצד פעלולים מדהימים – מצויים בשפע דמיוני... מזלה של "האימפריה"... שבני האדם המגוחכים שבסרט בטלים בשישים, לעומתם של הפעלולים הוויזואליים, מערכות התפאורה האדירות והדמיון הצורני, ולהטי הצילום הווירטואוזי."
גידי אורשר כתב כי "בהפקדת הבימוי בידי ארווין קרשנר... איבד הסרט את מירב החן וההומור שנשא בפרק הראשון והפך לארוך, לעיתים מתיש ולפעמים אף חסר טעם כלשהו. אם 'האימפריה מכה שנית' מצביע על דרכה של הסדרה הגדולה – לא כדאי לצפות ממנה ליותר מדי."
הערות שוליים

↑  עירית שמגר. מלחמת בני אור בבני חושך. מעריב, 26 ביוני 1980, עמ' 44.
↑  https://www.nli.org.il/he/newspapers/mar/1980/06/26/01/page/46
↑  The 500 Greatest Movies of all time, Empire Online
↑  אורי קליין. נעוריה של מיתולוגיה. דבר, 27 ביוני 1980. עמ' 54 - 55.
↑  אהרן דולב. המשכים רבים יבואו. מעריב, 1 ביולי 1980, עמ' 27.
↑  גידי אורשר. בשום מקום. מעריב, 3 ביולי 1980, עמ' 2.
| פרס בחירת הקהל לסרט השנה |
| --- | --- | --- |
| 1975‏-1990 | העוקץ (1975) ‏•‏‏ מלתעות (1976) ‏•‏‏ קן הקוקייה (1977) ‏•‏‏ מלחמת הכוכבים (1978) ‏•‏‏ גריז (1979) ‏•‏‏ רוקי 2 (1980) ‏•‏‏ האימפריה מכה שנית (1981) ‏•‏‏ שודדי התיבה האבודה (1982) ‏•‏‏ אי.טי. - חבר מכוכב אחר (1983) ‏•‏‏ שובו של הג'דיי (1984) ‏•‏‏ השוטר מבוורלי הילס (1985) ‏•‏‏ בחזרה לעתיד (1986) ‏•‏‏ אהבה בשחקים (1987) ‏•‏‏ באטמן (1990) |  |
| 1992‏-2010 | שליחות קטלנית 2: יום הדין (1992) ‏•‏‏ בחורים טובים (1993) ‏•‏‏ פארק היורה (1994) ‏•‏‏ פורסט גאמפ (1995) ‏•‏‏ אפולו 13 (1996) ‏•‏‏ טיטניק (1999) ‏•‏‏ החוש השישי (2000) ‏•‏‏ גרין מייל (2001) ‏•‏‏ שרק (2002) ‏•‏‏ שר הטבעות: אחוות הטבעת (2003) ‏•‏‏ שודדי הקאריביים: קללת הפנינה השחורה (2004) ‏•‏‏ פרנהייט 9/11 (2005) ‏•‏‏ מלחמת הכוכבים - פרק 3: נקמת הסית' (2006) ‏•‏‏ שודדי הקאריביים: תיבה של איש מת (2007) ‏•‏‏ שודדי הקאריביים: סוף העולם (2008) ‏•‏‏ האביר האפל (2009) ‏•‏‏ דמדומים (2010) |  |
| 2011‏-היום | דמדומים 3: ליקוי חמה (2011) ‏•‏‏ הארי פוטר ואוצרות המוות - חלק 2 (2012) ‏•‏‏ משחקי הרעב (2013) ‏•‏‏ איירון מן 3 (2014) ‏•‏‏ מליפיסנט (2015) ‏•‏‏ מהיר ועצבני 7 (2016) ‏•‏‏ מוצאים את דורי (2017) ‏•‏‏ הנוקמים: מלחמת האינסוף (2018) ‏•‏‏ הנוקמים: סוף המשחק (2019) ‏•‏‏ בחורים רעים לתמיד (2020) ‏•‏‏ האלמנה השחורה (2021) ‏•‏‏ דוקטור סטריינג' בממדי הטירוף (2022) ‏•‏‏ ברבי (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007369785805171  BnF: cb14438655w (data)  GND: 4396738-3  LCCN: n80020079  SUDOC: 182088855  VIAF: 186700474   WorldCat (עם VIAF): 186700474 
כרזת הסרט בישראל של המהדורה המיוחדת משנת 1997
הארי פ. בירד

הארי פלאד בירד האב (באנגלית: Harry Flood Byrd, Sr.;‏ 10 ביוני 1887 — 20 באוקטובר 1966) היה פוליטיקאי ומוציא לאור אמריקאי, סנאטור, מושל וירג'יניה, ומנהיג המפלגה הדמוקרטית בווירג'יניה. הוא תפקד כמנהיג "הקואליציה השמרנית" בסנאט של ארצות הברית, שמנע את מרבית החקיקה הליברלית מ-1937.
ביוגרפיה

בירד נולד בעיירה מרטינסבורג שבווירג'יניה המערבית. הוא היה צאצא לאחת המשפחות הראשונות שיישבו את וירג'יניה והקימו בה מטעים רחבי ידיים במאה ה-17. אחיו היה חלוץ התעופה האמריקאי ריצ'רד בירד, חוקר הקוטב הצפוני והדרומי, ומהראשונים שחצו את האוקיינוס האטלנטי בטיסה ישירה.
בירד החל תחילה כמוציא לאור של העיתון של אביו, "Winchester Star", ב-1903, ובהמשך רכש מספר עיתונים נוספים. בתקופה זו עוצבו עמדותיו הכלכליות, שליוו אותו בהמשך דרכו הפוליטית. ב-1908 הפך לנשיא חברת הכבישים "Valley Turnpike". ב-1915 נבחר לראשונה לסנאט של וירג'יניה.
בירד נחשב דמות משמעותית בתהליך הארגון-מחדש והמודרניזציה שעברה ממשלת וירג'יניה, ומהדמויות הדומיננטיות ביותר במפלגה הדמוקרטית של וירג'יניה במחצית הראשונה של המאה ה-20. ב-1925 נבחר למושל וירג'יניה, וב-1933 נבחר לסנאט האמריקאי, שם כיהן עד 1965. הוא הפעיל בסנאט שיטת קבלנות-קולות יעילה, שהשפיעה מאוד על החקיקה והפוליטיקה בתקופתו; היא כונתה על שמו "Byrd Organization".
בירד נודע גם בשל עמדותיו הפוליטיות הגזעניות, והוא תמך בין השאר בהפרדה גזעית בין שחורים ללבנים. הוא התנגד בתוקף לאינטגרציה גזעית בבתי הספר הציבוריים, ודווקא לאחר פסק דין בראון נגד מועצת החינוך פעל במהירות לסגירתם של מספר מערכות בתי ספר ציבוריים מעורבים בווירג'יניה בשנים 1959-1964 (עד שבית המשפט עצר זאת בסוף שנות ה-60, בטענה שהמהלך מנוגד לחוקת ארצות הברית). בעקבות זאת נמנעו לימודים ממספר רב של תלמידים שחורים במחוזות אחדים בווירג'יניה, והם כונו "הדור האבוד".
בירד פרש מהסנאט ב-1965 מסיבות בריאותיות. בנו, הארי פ. בירד הבן, המשיך בעקבותיו והחליף אותו כמייצג וירג'יניה בסנאט.
בירד היה נשוי לאן דגלאס בוורלי, והיו לו 4 ילדים. הוא מת מסרטן המוח ב-1966, בגיל 79.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1659-1660
הערות שוליים

↑  "הקואליציה השמרנית" הוא שיתוף פעולה שהתקיים בין הרוב השמרני במפלגה הרפובליקנית לבין סנאטורים שמרנים במפלגה הדמוקרטית (בעיקר סנאטורים מדרום ארצות הברית), משנות ה-30 עד שנות ה-90 של המאה ה-20.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16002679d (data)  GND: 119403811  ISNI: 0000 0000 2297 7438  LCCN: n82097486  NARA: 10568948  SNAC: w6ks6snb  US Congress: B001208  VIAF: 40187593   WorldCat (עם VIAF): 40187593
דה קולורס

| --- | --- |

 מקום הקמה:  נאפולי 
 מוקד פעילות:  איטליה איטליה
 תקופת הפעילות:  מ-2009 
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 סטאש (אנתוניו) פורדיספינו אלכס פורדיספינו דריו איאצ'ולי
 חברים לשעבר
 אלסנדרו תמרו דניאלה מונה
 
דה קולורס (באיטלקית: The Kolors) היא להקת פופ רוק איטלקייה, שהוקמה בשנת 2009 על ידי הסולן סטאש פורדיספינו, המתופף אלכס פורדיספינו ודניאלה מונה, נגנית הסינתיסייזר. היא התפרסמה בעיקר בזכות הלהיטים "Everytime", הסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן השני שלה, ו-"Pensare male", שיתוף פעולה עם אלודי. בשנת 2023 פורסם "Italodisco", שהגיע לראש מצעד הפזמונים האיטלקי, ואף דורג בכמה מצעדי מוזיקה נוספים באירופה.
דה קולורס זכתה בתחרות הכישרונות Amici di Maria De Filippi. לאחר התוכנית הוציאה שלושה אלבומי אולפן: I Want‏ (2014), Out‏ (2015) ו-You‏ (2017). שלושת היצירות מושרות גם באיטלקית וגם באנגלית. לאורך קריירת המוזיקה שלה מכרה הלהקה למעלה מ-650,000 עותקים באיטליה בלבד. כמו כן, היא זכתה בפרס בחירת הילדים של ניקלודיאון. בנוסף, היא השתתפה פעמיים בפסטיבל סן רמו, הקדם האיטלקי לתחרות הזמר של האירוויזיון: ב-2018 עם השיר "Frida (mai, mai, mai)" וב-2024 עם "Un ragazzo una ragazza".
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס המוזיקה של MTV אירופה | האמן האיטלקי הטוב ביותר | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  Francesco Primerano (2018). "Instagram collection. La società di oggi tra 1000 Selfie, didascalie, Love Story e Pop Rock Revolution (Speciale Sanremo 2018), Volume 2". Youcanprint. p. 23.
↑  Sanna, Andrea (2024-03-17). "No, Stash non è un nome d'arte! Il frontman dei The Kolors si chiama davvero così". Novella 2000 (באיטלקית). נבדק ב-2024-03-20.
↑  "Stash e i The Kolors, dopo il successo di Italodisco, tornano a Sanremo nel 2024". ELLE (באיטלקית). 2024-01-09. נבדק ב-2024-05-03.
↑  Here are all the winners from the 2024 MTV Europe Music Awards, euronews, ‏2024-11-11 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICCU: MODV658947  ISNI: 0000 0004 7027 0620  MusicBrainz: d1ed4ed2-bf33-4348-90cd-83f18732d176
לב (שם פרטי)

לב (ברוסית: Лев, אריה) הוא שם פרטי סלאבי לגברים. נפוץ במדינות מזרח אירופה דוברות שפות סלאביות. זו הגרסה הרוסית של השם הנפוץ באירופה "לאו" או "לאון" שמקורו יווני (Λέων) ולטיני (Leo או Leon), שפירושו "אריה". אצל יהודים במזרח אירופה בתקופת האמנציפציה, בהשפעת המגמות להסתגלות והתבוללות (אקולטורציה) בסביבה התרבותית והלשונית, בא השם "לב" להחליף את השם העברי "אריה" ואת הגרסה היידי שלו "לֵייבּ". אין קשר בין המילה העברית "לב", המציינת איבר בגוף, לבין השם הרוסי.
במספר שפות סלאביות משמש השם "לב" כתחליף לשמות הקיסרים הביזנטיים והאפיפיורים שנקראו "לאון".
בישראל ניתן השם גם לנשים יהודיות, בעקבות המשמעות העברית של המילה, אך שם זה נדיר יחסית.
ראו גם

אישים ששמם הפרטי הוא לב
גאלי (ראפר)

| --- | --- |

 לידה:  21 במאי 1993 (בן 31) מילאנו, איטליה 
 שם לידה:  גאלי עמדוני
 שם במה:  Ghali 
 מוקד פעילות:  איטליה 
 תקופת הפעילות:  מ-2011 
 סוגה:  פופ ‏•‏‏ טראפ
 שפה מועדפת:  איטלקית, אנגלית, ערבית תוניסאית, צרפתית 
 www.ghali.live
 פרופיל ב-IMDb
 
גאלי עמדוני (באיטלקית: Ghali Amdouni; נולד ב-21 במאי 1993), ידוע בשמו הפרטי גאלי, הוא ראפר איטלקי. נולד במילאנו להורים ממוצא תוניסאי. את קריירת המוזיקה שלו החל תחת השם פוביה.
במרוצת השנים הוציא שני אלבומי אולפן, שדורגו בין עשרת המקומות הראשונים של מצעד האלבומים האיטלקי. הוא ניצב חמש פעמים שונות בראש מצעד הסינגלים במדינה עם השירים "Ninna nanna",‏ "Cara Italia",‏ "Peace & Love",‏ "Boogieman" ו-"Good Times". שירו המצליח ביותר, "Ninna nanna", הגיע למקום הראשון למצעד בזכות נתוני סטרימינג בלבד. נכון לשנת 2020 נמכרו יצירותיו של גאלי בכ-1.6 מיליון עותקים ברחבי איטליה. לאורך הקריירה המוזיקלית שלו שיתף פעולה עם יוצרים איטלקיים ידועי-שם, דוגמת פדץ, גואה פקנו וסלמו, וגם עם אמנים בין-לאומיים, כמו אד שירן, סטורמזי וטראוויס סקוט.
גאלי היה אחד משלושים האמנים שהתחרו בפסטיבל סן רמו 2024, הקדם האיטלקי לאירוויזיון 2024, שהתקיים במאלמה שבשוודיה. שירו לתחרות, "Casa mia", סיים בערב הגמר במקום הרביעי.
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס המוזיקה של MTV אירופה | האמן האיטלקי הטוב ביותר | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  "Biography". Rockit.it (באיטלקית).
↑  Rossi, Antonella (3 בדצמבר 2023). "Sanremo 2024: tutti i nomi dei cantanti in gara". Vanity Fair Italia (באיטלקית). נבדק ב-10 בינואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Here are all the winners from the 2024 MTV Europe Music Awards, euronews, ‏2024-11-11 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1207503444  ICCU: PCMV000137  MusicBrainz: cb0e7751-ef0c-48b4-9cf6-2d3d41f976b1  VIAF: 4561158630998423370002   WorldCat (עם VIAF): 4561158630998423370002
מלחמת הכוכבים – פרק 8: אחרוני הג'דיי

| --- | --- |

 מבוסס על:  דמויות מאת ג'ורג' לוקאס
 בימוי:  ריאן ג'ונסון
 הופק בידי:  קתלין קנדי   רם ברגמן   מפיקים בפועל:   ג'יי ג'יי אברהמס   ג'ייסון מק'גטלין   טום קרנובסקי
 תסריט:  ריאן ג'ונסון
 עריכה:  בוב דוקסי 
 שחקנים ראשיים:  ג'ון בויגה דייזי רידלי אדם דרייבר אוסקר אייזק אנדי סירקיס מארק המיל דונל גליסון קארי פישר אנתוני דניאלס ג'ונאס סואוטמו ג'ימי וי לורה דרן
 מוזיקה:  ג'ון ויליאמס
 צילום:  סטיב ידלין
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  אולפני וולט דיסני Lucasfilm Bad Robot Productions
 חברה מפיצה:  סרטי אולפני וולט דיסני
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 9 בדצמבר 2017 (פרימיירה) ישראל 13 בדצמבר 2017 ארצות הברית 15 בדצמבר 2017 (הקרנת בכורה בארצות הברית)
 משך הקרנה:  152 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  מדע בדיוני ופעולה, אופרת חלל
 תקציב:  150 מיליון דולרים
 הכנסות:  1,332,539,889 דולרים
 הכנסות באתר מוג'ו:   starwars8
 סרט קודם:  פרק 7: הכוח מתעורר (2015)
 סרט הבא:  פרק 9: עלייתו של סקייווקר (2019)
 סרטים בסדרה:  מלחמת הכוכבים: הכוח מתעורר רוג אחד: סיפור מלחמת הכוכבים
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
מלחמת הכוכבים: אחרוני הג'דיי (באנגלית: Star Wars: The Last Jedi) או בשמו המלא מלחמת הכוכבים: פרק 8 – אחרוני הג'דיי (באנגלית: Star Wars: Episode VIII – The Last Jedi) הוא סרט קולנוע אמריקאי בסאגת מלחמת הכוכבים מסוגת אופרת חלל אפית, אשר יצא לאקרנים ב-9 בדצמבר 2017, כחלק השמיני בסאגת סרטי מלחמת הכוכבים, והסרט השני בטרילוגיה השלישית של הסאגה, שמתרחשת כרונולוגית אחרי המועד בו התרחשה עלילת הטרילוגיה המקורית של הסדרה. זהו הסרט השני בסאגת מלחמת הכוכבים המופק לאחר רכישת חברת לוקאס פילם על ידי תאגיד הבידור חברת וולט דיסני, שאף אחראית על הפצתו.
בסרט מככבים אנסמבל של שחקנים וביניהם ג'ון בויגה, דייזי רידלי, אדם דרייבר, אוסקר אייזק, אנדי סירקיס, דונל גליסון, לופיטה ניונגו, גוונדלין כריסטי, אנתוני דניאלס, ג׳ונאס סואטמו קני בייקר, לורה דרן, מארק המיל וקארי פישר (בסרטה האחרון). את הסרט ביים ריאן ג'ונסון שגם כתב את התסריט. יוצר הסדרה ג'ורג' לוקאס מעורב בהפקת הסרט כיועץ יצירתי.
הסרט יצא לאקרנים ברחבי העולם ב-3D (תלת-ממד), RealD3D (גרפיקת תלת-ממד שפותחה בידי חברת הקרנת סרטי הקולנוע RealD), דו-מימד (2D) ו-IMAX בשנת 2017. זהו הסרט האחרון בהשתתפותה של קארי פישר, שנפטרה מעט לאחר סיום צילומי הסרט. והסרט הוקדש לזכרה של פישר. בנוסף, לפי IMDb הסרט נחשב לארוך ביותר בסדרה עם זמן ריצה של כ-150 דקות.
תקציב הסרט עמד על 150 מיליון דולרים והוא הרוויח מעל 1.31 מיליארד דולרים, שהופכים אותו לשובר קופות ולאחד הסרטים הרווחיים בקולנוע והסרט הרווחי ביותר לשנת 2017. נכון ל-2019 הסרט נמצא במקום ה-12 ברשימת הסרטים המכניסים ביותר בכל הזמנים.
הסרט היה מועמד לארבעה פרסי אוסקר, עבור האפקטים המיוחדים, הפסקול, עריכת הקול ומיקס הסאונד.
סרט המשך, בשם "מלחמת הכוכבים – פרק 9: עלייתו של סקייווקר", יצא לאקרנים ב-20 בדצמבר 2019.
צוות השחקנים ודמויות

דייזי רידלי – ריי, הגיבורה הראשית של הסרט, בעלת יכולות ב"כוח".
ג'ון בויגה – פין, חייל סער שערק מהמסדר הראשון והצטרף למחתרת המורדים.
אדם דרייבר – קיילו רן, הנבל הראשי של הסרט. תלמידו האישי של המנהיג העליון סנוק, הבן של האן סולו וליאה אורגנה, האחיין של לוק סקייווקר והנכד של דארת' ויידר. אומן כג'דיי על ידי לוק אך עבר לצד האפל. לוחם אפל ורב עוצמה בצד האפל של הכוח והמפקד הצבאי של המסדר הראשון, ולאחר מכן גם מנהיגה העליון.
אוסקר אייזק – פו דמרון, טייס קרב ומפקד חיל הטייסים של המחתרת.
אנדי סירקיס – המנהיג העליון סנוק, הנבל הראשי של הסרט. המייסד והמנהיג העליון המסתורי של המסדר הראשון, מורהו הרוחני של קיילו רן בצד האפל ובעל עוצמה רבה בצד האפל של הכוח.
מארק המיל – לוק סקייווקר, מאסטר ג'דיי שהביס את האימפריה הגלקטית, ואחרי שנכשל עם בן סולו, יוצא לגלות.
דונל גליסון – גנרל האקס, גנרל בכיר במסדר הראשון.
קארי פישר – הגנרלית ליאה אורגנה. קארי פישר נפטרה ב-27 בדצמבר 2016, לאחר סיום צילום החלק שלה בסרט הסרט מוקדש לזכרה.
אנתוני דניאלס – C-3PO, דרואיד פרוטוקול.
יונאס סואוטמו – צ'ובאקה, ווקי וטייס המשנה של המילניום פלקון.
ג'ימי וי – R2-D2, דרואיד אסטרומק.
לורה דרן – אדמירל משנה אמילין הולדו, סגניתה של הגנרלית ליאה.
קלי מארי טראן – רוז טיקו, פעילה במחתרת שאחותה הקריבה את עצמה למען המרד. מתאהבת בפין ומסייעת לו.
לופיטה ניונגו – מאז קנאטה.
הרמיוני קורפילד – טליסן "טלי" לינטרה
גוונדלין כריסטי – קפטן פאזמה, מפקדת בצבא המסדר הראשון.
בניסיו דל טורו – DJ, גנב ושובר צפנים העובד תמורת תשלום.
הפקה

ביוני 2014 ריאן ג'ונסון נשכר כבמאי ותסריטאי הסרט וכמו כן גם יסייע בהפקת הפרק התשיעי בטרילוגיה, כאשר רון ברגמן (שנוטה לעבוד לצד ריאן ג'ונסון) ייטול חלק בהפקה.
באוקטובר 2014 נודע כי צילומי הסרט יתרחשו בלונדון. במרץ 2015 דווח כי הסרט ייצא לאקרנים ב-26 במאי 2017, 40 שנה בדיוק לאחר צאת "מלחמת הכוכבים – פרק 4: תקווה חדשה", אך מאוחר יותר תאריך הבכורה נדחה ל-9 בדצמבר 2017 עקב ההצלחה הקופתית העצומה של "מלחמת הכוכבים – פרק 7: הכוח מתעורר", שיצא לאור ב-2015 בתאריך דומה.
הפקה > צילומים

צילומי הסרט החלו בספטמבר 2015 באירלנד. בפברואר 2016 הצילומים חודשו לאחר הפסקה בת כמה חודשים. ב-16 במרץ נערכו הצילומים בעיר דוברובניק שבקרואטיה. הצילומים לסצנת הקרב הסופית (בה קיילו רן נלחם בלוק) נערכו במדבריות המלח בבוליביה. הצילומים הסתיימו ב-22 ביולי 2016. ב-23 בינואר 2017, הוכרז כי שמו המלא של הסרט יהיה "מלחמת הכוכבים: הג'דיי האחרון" (ב-17 בפברואר 2017 אושר כי שם הסרט מתייחס לצורת הרבים של המילה ג'דיי).
הפקה > שיווק

טריילר ראשון בן שתי דקות לסרט יצא ב-15 באפריל 2017 במהלך חגיגות מלחמת הכוכבים באורלנדו והציג מספר אירועים מתוך הסרט.
הכנסות

הסרט הכניס בסוף השבוע הראשון להקרנתו מעל 450 מיליון דולר, שהופכים אותו לסרט מלחמת הכוכבים השני ברווחיותו.
הערות שוליים

↑  Star Wars: The Last Jedi (2017) The Numbers
1 2  New Star Wars Movies Announced as Disney Enters Agreement to Acquire Lucasfilm Ltd. | StarWars.com
↑  Itzkoff, Dave (2016-12-27). "Carrie Fisher, Child of Hollywood and 'Star Wars' Royalty, Dies at 60". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2017-10-10.
↑  שובר קופות: “מלחמת הכוכבים אחרוני הג’דיי” הכניס מעל מיליארד דולר ממכירות כרטיסים
↑  מלחמת הכוכבים: אחרוני הג'דיי עומד להפוך לסרט המכניס ביותר של שנת 2017 כולה
↑  Desta, Yohana (28 בדצמבר 2016). "These Will Be Carrie Fisher's Final TV and Movie Roles". Vanity Fair. נבדק ב-29 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Schladebeck, Jessica (27 בדצמבר 2016). "Future of 'Star Wars' sequel trilogy unclear after Carrie Fisher's death". NY Daily News. נבדק ב-27 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'Star Wars: The Last Jedi' is dedicated to Carrie Fisher". EW.com (באנגלית). נבדק ב-15 בדצמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Star Wars: Episode VIII has an official title: The Last Jedi
↑   "אחרוני הג'דיי" גרף 450 מיליון דולר ברחבי עולם בסופ"ש הראשון להקרנתו, באתר TheMarker‏, 17 בדצמבר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009957539705171  NKC: unn2018978260
שרי המאה

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  הרב יהודה לייב מימון
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  היסטוריה, סיפורי צדיקים, חינוך
 הוצאה
 הוצאה:  מוסד הרב קוק
 תאריך הוצאה:  תש"ב - תשט"ז (1942–1956)
 מספר עמודים:  1730
 
שרי המאה היא סדרה בת שישה כרכים (בהוצאת מוסד הרב קוק, תש"ב - תשט"ז) שנכתבה בידי הרב יהודה לייב הכהן פישמן מימון.
תוכן הספר

הסדרה מכילה סיפורים על גדולי ישראל האשכנזים החשובים והבולטים שחיו בין השנים ת"ר - ת"ש (1840–1940). בסדרה מוזכרים גם רבנים שקדמו לשנים אלו, כגון החת"ם סופר והגר"א, וזאת על מנת לתת לקוראים רקע על התקופה אותה הספר בא לתאר. הסדרה בנויה בצורה עלילתית ואסוציאציבית כשכל סיפור מתקשר לסיפור הבא אחריו, דבר העוזר להבין את הקשר שבהשתלשלות הרבנים והשפעת התקופה על היהדות.
הסדרה נוגעת גם בחיכוכים הפנימיים ביהדות ובעיקר בוויכוח הגדול בין החסידים למתנגדים. עם זאת, מצליח המחבר להראות בכל ויכוח את הצדדים היפים והאמיתיים שבכל צד תוך גילוי חיבה לרבנים משני הצדדים, מבלי שהקורא יקבל רושם שצד אחד צודק מחברו.
המחבר כותב את ספרו מנקודת מבט של בן למשפחת רבנים ענפה המיוחסת לפלג המתנגדים. עם זאת כיוון שאביו הירבה בהכנסת אורחים זכה המחבר עוד בהיותו צעיר בימים לפגוש רבנים ועסקנים חשובים מכל המגזרים ביהדות האורתודוקסית. לאחר שהמחבר נכנס לעסקנות הציבורית, בהיותו אחד ממנהיגי תנועת המזרחי, הוא הכיר מאות רבנים במזרח אירופה. מפגשים אלה היוו את הבסיס לספרו, בו כתב שזכה להיפגש עם אלף וחמש מאות רבנים. כמו כן, היה הרב מימון אספן גדול של ספרי קודש (הוא החזיק בספרייתו למעלה מ-40,000 ספרים), מה שתרם לקשריו המרובים עם רבנים בני דורו והביא לבקיאותו הרבה בתולדותיהם של מחברי הספרים. דבר נוסף שהיווה רקע לספרו הוא שעוד בהיותו צעיר הרגילו אביו לקרוא סיפורי צדיקים, ודבר זה גרם לו להכיר סיפורים רבים ולהבין את החשיבות שבפרסומם.
כמה פעמים חוזר המחבר בספרו על עצם חשיבות הקריאה בספר. בהקדמה לספרו הוא מביא את דבריו אביו, שאמר
"תולדותיהם של צדיקים מצוות ומעשים טובים, והקריאה בספרי התולדה של גדולי ישראל וחכמיו מסוגלת להשפיע שפע רב גם על הקוראים עצמם, להכניס לתוך לבם אהבת תורה ואהבת ישראל, אמונה וביטחון, חסד וצדקה וכל מידה נכונה."
בכרך השישי מוסיף על כך המחבר את קנאת הסופרים שיחווה הקורא, וקנאה זו תגרום לו מתוך התפעלות לרצות גם הוא ללכת בדרכיו של הצדיק עליו מסופר, וגם אם לא יצליח לחקותו חיקוי שלם, מכל מקום אי אפשר שלא יושפע מכך כלל להתעלות אל מדרגתו של הצדיק.
ייחודו של הספר

הספר 'שרי המאה' מיוחד מרוב סיפורי הצדיקים בכמה נקודות:
בכל סיפור שנכתב בספר קיים הקשר לסיפור שנכתב לפניו ולסיפור שיבוא אחריו. דבר זה נותן את הרושם שהעלילה בכל ששת הכרכים אינה אלא שרשרת ארוכה המורכבת חוליות חוליות. דבר זה גם עוזר במידה רבה להבנת הדמות על ידי הכרת הרקע אליו נולדה הדמות.
הסיפורים אינם מתמקדים רק בפועלה של הדמות המסופרת אלא גם בדברי התורה שלה. המחבר מקדיש חלקים נכבדים מספרו ומתאר את תורתו של הרב המדובר, כך שהקורא זוכה ליהנות לא רק מסיפורים על צדיקים מופלאים אלא גם מתורתם, דבר העוזר במידה רבה להבנת הדמות.
אין המחבר מתמקד אך ורק בגדולי ישראל במושג התורני. דמויות רבות בספר הן דמויות של עסקנים שמכוח מעמדם השפיעו רבות לטובת עם ישראל, אנשים כמשה מונטיפיורי וכברון רוטשילד. הרושם שנוצר לקורא הוא שדמות מופת יכולה גם להיות דמות עסקנית, ובתנאי שיש בה גם תורה ומעשים טובים. המחבר בעצמו היה רב ובנוסף לכך עסקן ציבורי ומראשי תנועת המזרחי.
הספר מתמקד במידה רבה לכל ארכו בנושא הציונות. מגדולי הרבנים שבדורות עברו ועד לרב קוק החותם את הספר מתאר המחבר מה היה יחסם של גדולי הדורות לארץ ישראל ולצורך לעלות אליה, וכן לתנועה הציונית. בתחילת הכרך השישי מספר הרב מימון שהתעכב בהוצאת כרך זה בעקבות הקמת מדינת ישראל ופעולותיו הרבות בתקופה זו (הוא עצמו נעצר בשבת השחורה ולאחר מכן כיהן כשר הדתות). בכרך אחר הוא מביא במשך שלושה עמודים רצופים רשימה של רבנים מכל רחבי אירופה שתמכו בציונות.
ביקורת

חוקרים רבים פקפקו באמינות של הסיפורים שהובא בסדרת הספרים, ובקשר בין נושא הסיפור למעשה עצמו. גרשם שלום כתב בהערותיו לכרך העוסק בחסידות "כרך זה מוקדש כולו ל"זכרונות" על החסידות הקדומה (ח"ב הוקדש להגר"א וחוגו), קצת פולקלור, קצת היסטוריה והרבה שקר".
למעשה, מטרת הספר היא להביא את דמותם של גדולי ישראל בפי העם כפי שסיפרו לו היהודים שפגש במהלך פעילותו הציונית באירופה. במצב כזה ייתכן שסיפורים שונים שסופרו בפי יהודים לא התקיימו, או לא היו כפי שסופרו, וייתכן שהסיפורים היו אצל רבנים אחרים מאלו שסיפרו עליהם. אך אין כאן שקרים מכוונים. ביתו של הרב מימון, הסופרת גאולה בת יהודה כתבה בהקדמתה למהדורה החדשה של הספר כי
"הרב מימון מעולם לא היה חוקר אובייקטיבי קר... מאפיינת את כתיבתו המחקרית גם מגמה חינוכית והרגש החי בוקע מבין השורות העובדתיות. מכאן נוכל ללמוד על ספר כ"שרי המאה", שלא נועד להביא עובדות יבשות ואירועים היסטוריים גרידא. מטרתו היתה למסור את נפש התקופה והרוח שפיעמה בקרב אישיה...
לקריאה נוספת

יהודה אבן-שמואל, בעל "שרי המאה", מחניים⁩, 31 אוגוסט 1962.
הערות שוליים

↑  Biblical Hebrew Grammar Visualized, Penn State University Press, 2012-04-22, עמ' 186–195 (למעט הרב חיים חזקיהו מדיני).
↑  שרי המאה, חלק א, הקדמה.
↑  שרי המאה, כרך א' עמ' 1
↑  הערת גרשם שלום מובאת ברשומה של הספר בקטלוג הספרייה הלאומית
↑  שרי המאה, כרך א' עמ' ט'
עוגת היער השחור

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  עוגת שוקולד, טורט, עוגת ספוג 
 על שם:  היער השחור 
 מוצא:  גרמניה
 אופן הגשה:  קינוח
 מרכיבים עיקריים:  עוגת שוקולד, קצפת, דובדבנים
 
עוגת היער השחור (בגרמנית: Schwarzwälder Kirschtorte - "עוגת דובדבנים של היער השחור") היא עוגה הנפוצה בכל רחבי העולם המערבי. מקור עוגה זו בגרמניה, משם היא נפוצה לארצות הברית וקנדה. שמה העברי הוא תרגום של השם האנגלי: Black Forest gateau או Black Forest cake.
עוגת היער השחור היא עוגת שוקולד בת מספר שכבות שביניהן קצפת ודובדבנים. העוגה מעוטרת בקצפת, פתיתי שוקולד ודובדבנים מסוכרים. נהוג להרטיב את שכבות העוגה בקירש או רום.
היסטוריה

מקורה של העוגה בקינוח שהיה מקובל בדרום גרמניה, באזור היער השחור וכלל דובדבנים, שמנת וקירש. העוגה נוספה לקינוח זה מאוחר יותר, ככל הנראה בשווייץ, בקנטון צוג, שם נעשה הקינוח עם עוגה קשה המורטבת בקירש. גרסה שונה במעט קיימת בקנטון בזל-לנדשאפט. הקונדיטור ג'וזף קלר טוען כי המציא את עוגת היער השחור בצורתה הנוכחית בשנת 1915 והגיש אותה לראשונה בקפה אגנר (Café Agner) שבבאד גודסברג (כיום שכונה בבון), אולם היסטוריונים חלוקים על קביעה זו.
מתכון העוגה הופיע לראשונה בספר הבישול Konditorei-Spezialitäten und wie sie entstehen משנת 1934 שיצא לאור בדרזדן. העוגה הייתה פופולרית בברלין, אוסטריה ושווייץ. במהלך עשר השנים הבאות הפכה העוגה פופולרית ברחבי גרמניה. בשנות ה-50 של המאה ה-20 החלה לצבור פופולריות בצפון אמריקה. בשנות ה-70 הפכה העוגה פופולרית בישראל, אולם פופולריות זו דעכה בשנות ה-90.
בתרבות

במשחק המחשב פּוֹרטָל 1 עוגת היער השחור היא הפרס אותו מבטיחה הבינה המלאכותית המעורערת בנפשה, GLaDOS, לשחקנית אם תצליח לפתור את כל החידות. אחת מליבות הבינה המלאכותית אותן משמידה השחקנית בקרב הסיום מקריאה בקול מונוטוני את המתכון לעוגה.