stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ידידיה יצחקי
פרסומים

הפסוקים הסמויים מן העין: על יצירת א"ב יהושע, הוצאת בר-אילן, רמת גן 1993
בראש גלוי - התרבות היהודית במבט חדש, הוצאת ספרית פועלים, תל אביב 2011
"האדם שבקצה הכבל", דיוקנו של האדם בספרות המערב, פרסום דיגיטלי, ליטרטורה.
Yedidya Itzhaki, The Uncovered Head: Jewish Culture New Perspectives, The University of Delaware Press, 2011
עריכה

חיפוש הספרות הישראלית, מסות ומאמרים - מאת ברוך קורצווייל, ערך ביחד עם צבי לוז, אוניברסיטת בר-אילן, תשמ"ב, 1981.
בניינים שתכנן

בית לייוויק, רח' דב הוז 30 תל אביב
בית המדרש קוממיות אברהם, רח' מודיליאני, תל אביב
יד למיסדים, זכרון יעקב
הערות שוליים

↑  הספד מאת אברהם עוז על ידידיה יצחקי, באתר "פייסבוק", 20 בנובמבר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007463116205171  BnF: cb137474817 (data)  GND: 1014499976  ISNI: 0000 0000 7173 7254  LCCN: n83184383  NLA: 35089864  NTA: 146063104  VIAF: 100983981   WorldCat (עם VIAF): 100983981
עמק גלמורגן

| --- | --- |

 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 אומת הבית:  ויילס ויילס
 בירת המחוז:  בארי
 תאריך ייסוד:  1996
 שטח:  335 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  132,165 (2018)
  ‑ צפיפות:  403 נפש לקמ"ר (2022)
 קואורדינטות:  51°25′00″N 3°25′00″W﻿ / ﻿51.416666666667°N 3.4166666666667°W﻿ / 51.416666666667; -3.4166666666667 
 אזור זמן:  UTC
 http://www.valeofglamorgan.gov.uk/
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
עמק גלמורגן (בוולשית: Bro Morgannwg; באנגלית: Vale of Glamorgan) הוא אחד ממחוזות ויילס, בדרום ויילס בממלכה המאוחדת.
המחוז הוקם בשנת 1996 על נתוך נפת עמק גלומרגן של מחוז סאות' גלמורגן, עד 1974 אזור זה היה חלק ממחוז גלמורגן (גלמורגנשייר) ההיסטורי שהתקיים בדרום ויילס מאז הסיפוח האנגלי של ויילס במאה ה-16. היישוב העיקרי והבירה האדמיניסטרטיבית של המחוז היא העיירה בארי.
גאוגרפיה

עמק גלמורגן הוא המחוז הדרומי ביותר בוויילס, מצפון-מזרח הוא גובל עם העיר ומחוז קארדיף, מצפון עם מחוז רונד'ה קינון טב, ומצפון-מערב עם מחוז ברידג'אנד. המחוז נמצא בדרום ויילס, הדופן הדרומית שוכנת לאורך חופה של תעלת בריסטול העוברת לאורך דרום ויילס ונשפכת לים האירי.
מלבד בירת המחוז בארי (Barry) עם 51,502 תושבים, ערים ועיירות נוספות במחוז כוללות את פנארת' (Penarth) עם 22,083 תושבים, ל'אנטוייט מייג'ור (Llantwit Major) עם 9,486 תושבים, דינס פוויס (Dinas Powys) עם 7,490 תושבים, סינט את'ן (St Athan) עם 4,495 תושבים, וקאוברידג' (Cowbridge) עם 4,043 תושבים.
הערות שוליים

↑  נתוני האוכלוסייה מתייחסים לשנת 2011.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555358405171  LCCN: n85064445  MusicBrainz: 495c38be-f0cd-4206-a259-7ba778817975   WorldCat (עם LCCN): n85-064445
קתדרלת אנדרו הקדוש (גלאזגו)

קתדרלת אנדרו הקדוש
קתדרלת אנדרו הקדוש היא קתדרלה רומית-קתולית במרכז העיר של גלאזגו, סקוטלנד.
מאז הרפורמציה ב-1560 עד שנות ה-1600 המאוחרות, על פולחן רומי-קתולי היה להתבצע בחשאי. פולחן רומי-קתולי פומבי הורשה רק מ-1778. בסוף המאה ה-18, עקב זרם של מהגרים איריים לגלאזגו, נוצר צורך בכנסייה רומית-קתולית. לשם כך נבנתה כנסיית אנדרו הקדוש, שהושלמה ב-1817 ותוכננה בידי ג'יימס גילספי גרהאם (1776–1855). הכנסייה הציגה נוכחות מחודשת של הכנסייה הרומית-קתולית בעיר. ב-1805 היו רק כ-450 קתולים בגלאזגו, אך בעת שהכנסייה הושלמה היו יותר מ-3,000. העוינות לקתולים בעיר ניכרה היטב בזמן בניית הקתדרלה: המקומיים הרסו בלילה עבודות שהושלמו ביום, דבר שהוביל לכך שעל אתר הבנייה הוצבה שמירה. לעומת זאת, זרמים אחרים בנצרות תרמו להשלמת המבנה במחווה של אקומניזם לאור הקשיים שניצבו בבנייה. הכנסייה נהפכה לקתדרלה ב-1889, ושופצה בידי חברת פוגין את פוגין.
הקתדרלה נמצאת בגדה הצפונית של נהר קלייד ברחוב קלייד. היא בנויה בסגנון גותי ויכולה להכיל 2,000 מאמינים.
מחוזות ויילס

ויילס מחולקת ל-22 מחוזות החל מה-1 באפריל 1996.
מבין מחוזות ויילס, 11 מוגדים מחוזות (Counties) ו-11 נוספים מוגדרים כ-"מחוזות עירוניים" (County Boroughs).
מחוזות ויילס

| # | שם | שם באנגלית | שם בולשית | שטח (קמ"ר) | אוכלוסייה | צפיפות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | האי אנגלסי | Isle of Anglesey | Ynys Môn | 711 | 70,049 | 99 |
| 2 | גוויניד' | Gwynedd |  | 2,535 | 122,142 | 48 |
| 3 | קונווי | Conwy |  | 1,126 | 115,515 | 103 |
| 4 | דנבישייר | Denbighshire | Sir Ddinbych | 837 | 94,066 | 112 |
| 5 | פלינטשייר | Flintshire | Sir y Fflint | 438 | 152,743 | 349 |
| 6 | רקסהאם  | Wrexham | Wrecsam | 504 | 135,919 | 270 |
| 7 | קרדיגיון | Ceredigion |  | 1,785 | 76,046 | 43 |
| 8 | פוויס | Powys |  | 5,181 | 132,952 | 26 |
| 9 | פמברוקשייר | Pembrokeshire | Sir Benfro | 1,619 | 123,035 | 76 |
| 10 | קרמרת'נשייר | Carmarthenshire | Sir Gaerfyrddin | 2,395 | 184,317 | 78 |
| 11 | סוונסי  | Swansea | Abertawe | 378 | 239,633 | 634 |
| 12 | נית' פורט טלבוט  | Neath Port Talbot | Castell-nedd Port Talbot | 441 | 140,108 | 317 |
| 13 | ברידג'אנד  | Bridgend | Pen-y-bont ar Ogwr | 251 | 139,740 | 557 |
| 14 | רונד'ה קינון טב  | Rhondda Cynon Taf |  | 424 | 235,599 | 555 |
| 15 | מרת'ר טידוויל  | מרת'ר טידוויל | Merthyr Tudful | 111 | 58,898 | 532 |
| 16 | קרפילי  | Caerphilly | Caerffili | 277 | 179,022 | 646 |
| 17 | בלייני גוונט  | Blaenau Gwent |  | 109 | 69,822 | 643 |
| 18 | ת'ורפן  | Torfaen |  | 126 | 91,372 | 727 |
| 19 | מונמות'שייר | Monmouthshire | Sir Fynwy | 849 | 91,659 | 108 |
| 20 | עמק גלמורגן  | Vale of Glamorgan | Bro Morgannwg | 331 | 126,831 | 383 |
| 21 | קארדיף  | Cardiff | Caerdydd | 140 | 348,493 | 2,489 |
| 22 | ניופורט  | Newport | Casnewydd | 190 | 146,106 | 767 |
1 2 3 4 5 6 7 8 9  מחוז עירוני
1 2  עיר ומחוז עירוני
↑  עיר
מחוזות שמורים

מעבר לחלוקה למחוזות אדמיניסטרטיביים, מחולקת ויילס גם לשמונה "מחוזות שמורים", אלו היו מחוזות ויילס בשנים 1974–1996 (עם שינויים קלים) והגדרתם נשמרה בעיקר לצרכים טקסיים. מחוזות אלו הם (מצפון לדרום):
קלוויד
גווינד'
פוויס
דיפאד'
גוונט
מערב גלמורגן
מרכז גלמורדן
סאות גלמורגן
מחוזות היסטוריים

בין השנים 1282 (לאחר הכיבוש האנגלי של ויילס) לביסוס שמונת המחוזות השמורים ב-1974, התחלקה ויילס ל-13 מחוזות, אלו מכונים כיום "מחוזות היסטוריים" (Historic Counties). חלק מהמחוזות ההיסטורי נותרו בין המחוזות המודרניים, בעוד אחרים התפצלו או התאחדו, כאשר המגמה בשינויים אלו הייתה בין היתר להוריד מעט מהסממנים האנגליים, מה שבולט במיוחד בכך שהמחוזות לא התייחסו לגודל האוכלוסייה אלא לגודל הגאוגרפי ואופיינו בסיומת "שייר" כנהוג ברחבי אנגליה.
מחוזות אלו היו (מצפון לדרום):
אנגלסי
קרנארבונשייר
פלינטשייר
דנבישייר
מריונת'שייר
מונטגומרישייר
קרדיגנשייר
רדנושייר
ברקונשייר
קרמרת'נשייר
פמברוקשייר
מונמות'שייר
גלמורגנשייר
הערות שוליים

1 2 3  Bevölkerung, Fläche und Bevölkerungsdichte der Verwaltungsbezirke von Wales am 30. Juni 2012 (ZIP; 832 kB)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ge339020 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ויילס ובנושא גאוגרפיה של הממלכה המאוחדת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מחוזות שמורים
מחוזות היסטוריים (1282–1974)
טייסת 160

| --- | --- |
סמל הטייסת
סמל הטייסת
 –––––––––––––––––––– "לְךָ דֻמִיָּה תְהִלָּה" (תהילים, ס"ה, ב')
 פרטים
 כינוי:  "טייסת ציידי הצללים"
 כינוי עבר:  "טייסת המסק"ר הראשונה" וגם  "טייסת הקוברות הראשונה" וגם "טייסת הקוברות הדרומית"
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   חיל האוויר הישראלי
 סוג:  כלי טיס בלתי מאוישים
 בסיס האם:   בסיס רמת דוד בעבר: פלמחים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 בדצמבר 1977 – הווה (47 שנים)
 מלחמות:  מלחמת לבנון הראשונה 
 נתוני היחידה
 ייעוד:  תקיפת כוחות שריון, סיוע אווירי קרוב, צייד משגרי רקטות ותקיפה 'כירורגית' של מטרות מוגדרות מראש.
 כלי טיס:  כטמ"מים
 כלי טיס בעבר:  AH-1 קוברה ("צפע") MD500 דיפנדר ("להטוט")
 
הרמטכ״ל רב-אלוף אביב כוכבי העניק את אות ההערכה המבצעי לטייסת, דצמבר 2021.
טייסת 160, המכונה "טייסת ציידי הצללים" היא טייסת בחיל האוויר הישראלי, המפעילה כלי טיס בלתי מאוישים החל משנת 2018. בעבר הייתה טייסת מסוקי קרב. טרם סגירתה ב-2 באוגוסט 2013, הפעילה הטייסת מסוקי AH-1 קוברה ("צפע") מבסיס פלמחים. בעבר כונתה "טייסת המסק"ר הראשונה" וגם "טייסת הקוברות הראשונה" וגם "טייסת הקוברות הדרומית".
היסטוריה > הקמת הטייסת

בעקבות מלחמת יום הכיפורים, הוחלט בצה"ל להצטייד במסוקי קרב שיוכלו לתת מענה מהיר למתקפת פתע של כוחות שריון. במאי 1974 יצאו לארצות הברית ארבעה טייסי מסוקי סער מחיל האוויר הישראלי כדי לבחון את האפשרות לרכוש מסוק קרב. חיל האוויר היה קרוב לחתימה על הסכם לרכישת מסוקי קרב מסוג S-67 בלק הוק (אנ') שהציעה חברת סיקורסקי, אך ההתקשרות נעצרה בעקבות התרסקות של אב הטיפוס של המסוק בעת שביצע אירובטיקה בגובה נמוך בסלון האווירי בפארנבורו ב-1974. לבסוף הוחלט לבחון את מסוק ה-AH-1 קוברה מתוצרת בל הליקופטר, והטייסים החלו בקורס הסבה עליו באחד מבסיסי הצבא האמריקני. במקביל רכש חיל האוויר מספר מסוקי יואי־קוברה מדגם AH-1G, מעודפי חיל הנחתים האמריקני לצורך בחינתם בישראל. המסוקים, שהופעלו על ידי האמריקנים במלחמת וייטנאם, עברו שיפוץ מקיף והותקן בהם תותח מיניגאן בקוטר 7.62, רובה רימונים בגחון ומקלע 20 מ"מ בשורש הכנף. מחיר העסקה כולה הסתכם בשני מיליון דולר.
באפריל 1975 הגיעו לישראל מסוקי ה-AH-1G קוברה הראשונים. המסוקים נקלטו ביחידת ניסוי בפיקודו של רס"ן שוקי ליבנת שהוקמה במיוחד למטרה זאת בבסיס תל נוף. לאחר כשמונה חודשים הוגש דו"ח הניסוי שתמך בקליטת מסוקי הקוברה בחיל האוויר למפקד חיל האוויר, האלוף בני פלד, ובפברואר 1976 החליט פלד לאמץ את המסקנות יחידת הניסוי, ולהפוך אותה מיחידת ניסוי לטייסת מבצעית. בנוסף, הוחלט לשדרג את המסוקים לרמה של AH-1Q, על מנת לאפשר למסוקים לשגר טילי טאו נגד טנקים, וכן לרכוש מסוקים נוספים מדגם AH-1S, גרסה משופרת של ה-AH-1Q. 
במאי 1977 נשלחו מסוקי ה-AH-1G וחלק מאנשי הטייסת לארצות הברית. המסוקים עברו שדרוג, ואנשי הטייסת למדו את תורת ההפעלה המבצעית של הקוברה, המצוידת בטילי טאו.
ב-1 בדצמבר 1977 נסגרה יחידת הניסוי והוקמה טייסת 160 כטייסת מסוקי קוברה שקיבלו את הכינוי "צפע". באוגוסט 1978 החלה הטייסת לקלוט את מסוקי הקוברה ששודרגו לרמה של AH-1Q. ב-9 במאי 1979 ביצעה הטייסת את משימת התקיפה הראשונה שלה שבה זוג מסוקי קוברה תקפו בטילים מבנה בלבנון אליו נסוגו מחבלים שתקפו את קיבוץ מנרה.
היסטוריה > קליטת ה"להטוט"

ב-1979 החלה הטייסת לקלוט את מסוקי הקוברה המשופרים מסוג AH-1S שקיבלו את הכינוי "צפע ב'". ב-19 בספטמבר 1979 עברה הטייסת לבסיס פלמחים. בתקופה זאת מנה סד"כ הטייסת 12 מסוקי קוברה בסך הכל ומגבלה שהטיל הממשל האמריקני מנעה רכישתם של מסוקי קוברה נוספים על ידי ישראל. עקב מגבלה זו, הוחלט לבחון מסוק נוסף שיעבה את הסד"כ הדל של מסוקי הקרב בחיל, שנועדו לתת מענה הולם להסתערות מסיבית של כוחות השריון של האויב. לאחר סדרת ניסויי טיסה בישראל ובחינת המסוק, המליץ מפקד חיל האוויר, האלוף דוד עברי, להצטייד בכ-30 מסוקי MD500 דיפנדר. מסוקי הדיפנדר, שזכו לכינוי "להטוט", החלו להיקלט בחיל האוויר הישראלי בנובמבר 1979. תחילה נקלטו המסוקים כגף בטייסת 160, ובהמשך בטייסת 190 ("מגע הקסם") עם פתיחתה במרץ 1980.
היסטוריה > מלחמת לבנון

במהלך מלחמת לבנון הראשונה פעלה הטייסת תחת פיקודו של יאיר קרן באינטנסיביות רבה. בתחילת המלחמה הופעלו הקוברות נגד מטרות מחבלים לכל רוחב החזית והעניקו סיוע אווירי קרוב לכוחות החי"ר והשריון של צה"ל. עם כניסת הצבא הסורי לזירת הלחימה בלבנון, ביום הרביעי למלחמה, הופנו מסוקי הקוברה ללחימה נגדם. מסוקי הטייסת השמידו במהלך המלחמה עשרות טנקים וכלי רכב משוריינים וקלים, עמדות נ"מ, משגרי רקטות ארטילריות ומטרות רבות אחרות של צבא סוריה ושל המחבלים. ב-5 ביוני איבדה הטייסת מסוק במהלך תקיפת עמדת נ"מ. שני אנשי הצוות, סרן יוסי קלר וסרן עמיחי ספקטור נהרגו. ב-11 ביוני נפגע אחד ממסוקי הטייסת מאש כוח צה"ל.
גם לאחר המלחמה התמקדה עיקר הפעילות המבצעית של הטייסת בגזרת לבנון. בשנת 1986 הוקם גף לפריסה ייעודית וקבועה של מסוקי הקוברה בבירנית.
היסטוריה > הקמת טייסת קוברות שנייה

ב-1985 הוקמה בבסיס פלמחים טייסת 161 כטייסת קוברות שנייה בחיל האוויר הישראלי. מאז כונו טייסות 160 ו-161 "טייסת הקוברות הדרומית" ו"טייסת הקוברות הצפונית" בהתאמה על שום מיקומן היחסי בבסיס פלמחים.
היסטוריה > חילוץ רס"ן אבירם ישי

ב-16 באוקטובר 1986, במהלך גיחת תקיפת מטרות מחבלים באזור צידון שבלבנון, נאלצו הטייס רס"ן ישי אבירם והנווט סרן רון ארד מטייסת 69 לנטוש את מטוס ה-F-4 פנטום אותו הטיסו עקב תקלה טכנית שגרמה לפיצוץ תחמושת בקרבת המטוס. רס"ן אבירם חולץ מהמקום תחת אש על ידי צוות מטייסת 161 כשהוא אוחז במגלשי המסוק, אך החיפושים אחר סרן ארד לא צלחו והוא נפל בשבי. לצוות שחילץ את רס"ן אבירם הוענק צל"ש הרמטכ"ל.
היסטוריה > נפילתו של סא"ל ציון בר-אור

ב-18 במרץ 1987 נהרג מפקד הטייסת, סגן-אלוף ציון בר-אור, לאחר שמסוק הקוברה אותו הטיס יחד עם הטייס הקדמי, סג"ם יובל וגנר, נפל מגובה 300 רגל (כ-90 מטרים) והתרסק בפרדס באזור טירת צבי עקב תקלה טכנית חמורה במערכת ההגאים של המסוק. סג"ם וגנר נפצע קשה.
היסטוריה > מבצע כחול וחום

בלילה שבין 8 בדצמבר ל-9 בדצמבר 1988 ערך צה"ל את מבצע כחול וחום במטרה לפגוע במפקדתו של אחמד ג'יבריל, מייסד ומפקד ארגון החזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית בעיירה נועיימה בדרום לבנון. בתום המבצע, החלו הכוחות הרגליים לסגת בעוד שארבעה חיילי גולני נשארו בשטח, שהיה זרוע בכוחות אויב. 10 מסוקי קוברה הוזנקו למקום וחיפשו במשך שעות אחר החיילים. לבסוף אותרו החיילים על ידי זוג מסוקים מהטייסת וחולצו על ידם תחת אש כשהם רכובים על דלתות פתחי תא התותחים עד שהגיעו לספינות חיל הים הסמוכות. לקברניטי המסוקים, סא"ל משה כהן (מפקד הטייסת באותה עת) וסרן ערן פייר הוענק צל"ש הרמטכ"ל. לטייסי המשנה, סגן מרסלו ילין וסגן דן ללוז, הוענק צל"ש מפקד חיל-האוויר.
היסטוריה > מבצע דין וחשבון

במהלך מבצע דין וחשבון, ביולי 1993, ביצעה הטייסת גיחות רבות לתקיפת יעדים בלבנון, בעיקר של חזבאללה. משימות הטייסת היו: תקיפות יעדי חזבאללה, צייד מטולי רקטות (מטל"ר) וליווי למסוקי סער. הטייסת ביצעה בסך הכל 88 גיחות במהלך המבצע, תקפה 36 מבנים ו-6 מטל"רים וכלי רכב.
היסטוריה > מבצע ענבי זעם

הטייסת השתתפה במבצע ענבי זעם שערך צה"ל בלבנון בין 11 באפריל ל-27 באפריל 1996 בעקבות ירי רקטות על ידי ארגון חזבאללה לעבר יישובים בגבול הצפון.
היסטוריה > הלחימה בזירה הפלסטינית

במהלך האינתיפאדה השנייה ביצעה הטייסת גיחות תקיפה רבות כנגד מטרות מחבלים פלסטינים ביהודה, שומרון ועזה. הטייסת ביצעה גם סיכולים ממוקדים באמצעות טילי תמוז, שהיו אז מסווגים.
היסטוריה > סגירת טייסת 161

ב-2005 נסגרה טייסת 161 ומסוקיה פוזרו בין טייסת 160, בית הספר לטיסה וטייסת 115 שהוקמה כטייסת ביום אויב.
היסטוריה > מלחמת לבנון השנייה

במלחמת לבנון השנייה השתתפה הטייסת במספר גיחות רב במשימות שכללו סיוע אווירי קרוב לכוחות הקרקע, ציד משגרי רקטות ותקיפות 'כירורגיות' של מטרות מוגדרות.
היסטוריה > התרסקות הקוברה ב-10 בספטמבר 2008

בערב ה-10 בספטמבר 2008 התרסק מסוק קוברה של הטייסת בסמוך לקיבוץ גניגר כתוצאה מתקלה טכנית מספר דקות לאחר שהמריא מבסיס רמת דוד ביחד עם מסוק קוברה נוסף. בתאונה נהרגו שני טייסי המסוק: רס"ן (מיל') יובל הולצמן ורס"ן (מיל') שי דנור.
היסטוריה > התרסקות הקוברה ב-12 במרץ 2013

סמוך לשעה 01:00 לפנות בוקר ה-12 במרץ 2013, התרסק מסוק קוברה של הטייסת, לא הרחק מקיבוץ רבדים. לפי מסקנות הביניים של ועדת החקירה, התאונה נגרמה משבר באחד מלהבי רוטר הזנב.
המסוק היה בטיסת אימון באזור שפלת יהודה, ובדרכו מבסיס תל נוף לבסיס פלמחים, אבד עמו הקשר. במקביל, דיווח אזרח שנסע על כביש 3 מכיוון ירושלים לעבר אשדוד, כי ראה עצם נופל בשדה חיטה וסביבו ניצוצות. סמוך לשעה 05:15, אותרו שרידי המסוק.
בהתרסקות נהרגו סא"ל (מיל') נועם רון ורס"ן (מיל') ארז פלקסר.
היסטוריה > סגירת הטייסת בשנת 2013

ב-2 באוגוסט 2013, נסגרה הטייסת. מסוקיה, כמו כל מסוקי הקוברה בשירות חיל האוויר הישראלי, יצאו משירות בשנת 2014.
היסטוריה > פתיחת הטייסת מחדש

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בשנת 2018, נפתחה הטייסת מחדש בבסיס רמת דוד והיא מפעילה כטמ"מים מסווגים. לכבוד פתיחתה המחודשת, עוצב לה סמל-טייסת חדש.
מפקדי הטייסת

בין מפקדי הטייסת: יאיר קרן (מלחמת לבנון הראשונה), ציון בר-אור (1987), משה כהן (טייס) (1987–1989), דורון עמיר (1989-1992), שמעיה אביאלי (במהלך מבצע ענבי זעם), גבריאל שחור (1996–1997), נועם אדר (2002-2004), נמרוד שפרוני (מפקדה במלחמת לבנון השנייה), נעם ריף (2010–2014).
הערות שוליים

1 2  כנף 1 - רמת דוד – טייסת 160 - כטמ״מ, באתר Cram.com
1 2  מדליית הוקרה שהונפקה לכבוד פתיחתה מחדש של הטייסת בשנת 2020
1 2  ציידי הצללים  טייסת ציידי הצללים - טייסת 160, באתר Allbadges.net
↑  מטוס דאסו מיסטר IV המוצב בבסיס רמת דוד ועליו סמלה החדש של הטייסת - באתר  פליקר.
↑  ליאור בן ארי, מסוקים, טייסות ופרטי מפקד רמת דוד: חיזבאללה פרסם תיעוד נוסף מהכטב"ם, באתר ynet, 24 ביולי 2024
↑  טייסת 160 – "ציידי הצלילים", באתר Israel-Insignia.com
| טייסות חיל האוויר הישראלי |
| --- | --- | --- |
| מטוסי קרב |  הפטישים (69) •  הקרב הראשונה (101) •  הנמר המעופף (102) •  העקרב (105) •  חוד החנית (106) •  אבירי הזנב הכתום (107) •  העמק (109) •  אבירי הצפון (110) •  הדרקון המעופף/ הטייסת האדומה (115) •  אריות הדרום (116) •  הסילון הראשונה (117) •  העטלף (119) •  אבירי הזנב הכפול (133) •  נשר הזהב (140) •  התוכי המנפץ (149) •  האחת (201) •  הנגב (253) •  מרכז המדינה (254) |  |
| מסוקים |  הצרעה (113) •  מובילי הלילה (114) •  דורסי הלילה (118) •  ציפורי המדבר (123) •  החרב המתהפכת (124) •  המסוקים הקלים (125) •  מגע הקסם (190) •  מגיני המערב (193) |  |
| תובלה, כיבוי, בקרה ומודיעין |  הגמל המעופף/ הטייסת הראשונה (100) •  הפילים (103) •  ענקי המדבר (120) •  הנחשון (122) •  אבירי הציפור הצהובה (131) •  מלכי האוויר (135) •  ההוקאיי (192) •  טייסת הכיבוי (249) |  |
| כלי טיס מאוישים מרחוק |  עוף החול (144) •  האיל הנוגח (147) •   ציידי הצללים (160) •  הנחש השחור (161) •  ציפורי האש (166) •  המל"טים הראשונה (200) •  הנשר הלבן (210) •  הברון האדום |  |
| טייסות מדמי טיסה |  טייסת מאמני כטב"ם ומסוקים (320) •  טייסת מאמני קרב (420) |  |
| ניסוי |  טייסת מרכז ניסויי טיסה (5601) |  |
| כנף 2 | טייסת 150 • טייסת 199 • טייסת 248 |  |
| הטייסות הראשונות | טייסת תל אביב (1) • טייסת הנגב (2) • טייסת הגליל (3) |  |
מסוקי AH-1 קוברה של טייסת 160 בטיסה מעל מצדה
מסוק AH-1 קוברה של הטייסת, בעת טקס חשיפת דרגות, יוני 2011
סריס חמה

בהלכה, סריס חמה הוא כינויו של אדם שנולד כסריס או שהפך כזה בדרך טבעית (ולא על ידי אדם או מחלה). סריס חמה מותר לנישואין לכל אדם.
אישה שאין ביכולתה להרות עקב פגם מולד, בדומה לסריס חמה, נקראת בהלכה "איילונית".
סריס אדם הוא כינויו של אדם שנהפך לסריס על ידי מעשה אדם, ובניגוד לסריס חמה, נאסר עליו 'לבוא בקהל' - נאסר עליו לשאת אישה כשרה, אך מותר לו לשאת גיורת.
מקור

נאמר בתורה:
לֹא יָבֹא פְצוּעַ דַּכָּא וּכְרוּת שָׁפְכָה בִּקְהַל ה'
בתלמוד במסכת יבמות ביארו את הפסוק:”איזהו פצוע דכא? כל שנפצעו ביצים שלו, ואפילו אחת מהן.  איזהו כרות שפכה? כל שנכרת הגיד שלו. ואם נשתייר מן העטרה אפילו כחוט השערה מקיף לכל הגיד  הרי זה כשר.”
אף שבתורה אין חילוק האיך נעשה סריס, אך חז"ל בתלמוד למדו שאיסור זה נאמר רק על אדם שנעשה כרות שופכה או פצוע דכא על ידי אדם, אך אדם שנעשה כך באופן מולד, הוא אינו נכלל באיסור זה והוא מותר לבוא בקהל.
מקור > סריס על ידי מחלה

הראשונים נחלקו בנוגע לאדם שנפצע בידי שמים (כלומר לא בסירוס ישיר על ידי אדם) לאחר לידתו, (לדוגמה, על ידי מחלה) האם סריס כזה נחשב לסריס חמה למרות שכשנולד לא היה סריס, משום שסירוסו התרחש באופן טבעי, או שנחשב לסריס אדם, מפני שהדבר קרה לאחר לידתו.
להלכה, בשולחן ערוך הובאו שתי הדעות, אך רבים מהפוסקים ובכללם בעל הפתחי תשובה פסקו שדינו כסריס חמה, ומותר לו לבוא בקהל.
סימני סריס חמה

לדעת התלמוד אדם שהגיע לגיל עשרים וטרם הביא שתי שערות בשער הערווה, הרי הוא כסריס:
תנו רבנן, איזהו סריס חמה, כל שהוא בן עשרים ולא הביא ב' שערות, ואפילו הביא לאחר מכאן, הרי הוא כסריס לכל דבריו.
לאחר מכן מונה התלמוד סימנים נוספים המלמדים על כך שאדם הוא סריס חמה:
ואלו הן סימניו: כל שאין לו זקן, ושערו לקוי, ובשרו מחליק. רבן שמעון בן גמליאל אומר משום רבי יהודה בן יאיר כל שאין מימיו מעלין רתיחות. ויש אומרים כל המטיל מים ואין עושה כיפה. ויש אומרים כל ששכבת זרעו דוחה. ויש אומרים כל שאין מימי רגליו מחמיצין. אחרים אומרים כל שרוחץ בימות הגשמים ואין בשרו מעלה הבל. רבי שמעון בן אלעזר אומר כל שקולו לקוי ואין ניכר בין איש לאשה.
דינים נוספים

מלבד איסור נישואים שתלוי אם האדם סריס חמה או סריס אדם, בתלמוד נזכרו דיני סריס גם בייחס לדיני ייבום וחליצה, כך למשל נזכר במשנה במסכת יבמות, שם נחלקו התנאים האם סריס אדם מתחייב לייבם וסריס חמה לא, או להפך; סריס חמה מתחייב לייבם וסריס אדם לא:
אָמַר רַבִּי יְהוֹשֻׁעַ: שָׁמַעְתִּי שֶׁהַסָּרִיס חוֹלֵץ, וְחוֹלְצִין לְאִשְׁתּוֹ, וְהַסָּרִיס לֹא חוֹלֵץ וְלֹא חוֹלְצִין לְאִשְׁתּוֹ; וְאֵין לִי לְפָרֵשׁ.
אָמַר רַבִּי עֲקִיבָא, אֲנִי אֲפָרֵשׁ. סְרִיס אָדָם חוֹלֵץ וְחוֹלְצִין לְאִשְׁתּוֹ, מִפְּנֵי שֶׁהָיְתָה לוֹ שְׁעַת הַכֹּשֶׁר. סְרִיס חַמָּה לֹא חוֹלֵץ וְלֹא חוֹלְצִין לְאִשְׁתּוֹ, מִפְּנֵי שֶׁלֹּא הָיְתָה לוֹ שְׁעַת הַכֹּשֶׁר.
רַבִּי אֱלִיעֶזֶר אוֹמֵר, לֹא כִי, אֶלָּא סְרִיס חַמָּה חוֹלֵץ וְחוֹלְצִין לְאִשְׁתּוֹ, מִפְּנֵי שֶׁיֵּשׁ לוֹ רְפוּאָה; סְרִיס אָדָם לֹא חוֹלֵץ וְלֹא חוֹלְצִין לְאִשְׁתּוֹ, מִפְּנֵי שֶׁאֵין לוֹ רְפוּאָה.
הפרובינציות והטריטוריות של קנדה

קנדה מורכבת מעשר פרובינציות ושלוש טריטוריות (באנגלית: Provinces and territories of Canada). ההבדל בין פרובינציה לטריטוריה הוא בהיקף סמכויות השלטון המקומי:
פרובינציה נוצרת על ידי החלטה בעלת תוקף חוקתי (כלומר עדכון החוקה של קנדה), באמצעותה מוענקות לממשלת הפרובינציה זכויות וסמכויות שלטוניות רבות.
טריטוריה של קנדה נוצרת על ידי חוק פדרלי, כך שהממשל הפדרלי (הממשל העליון בקנדה) הוא השולט העיקרי בטריטוריה, ומותיר את השלטון המקומי של הטריטוריה עם סמכויות פחותות יחסית לאלו של פרובינציה. שלוש הטריטוריות הקנדיות נמצאות באזורים דלילי אוכלוסין בצפון המדינה.
למידע נוסף על הפרובינציות והטריטוריות, הקישו על המפה. לתמונה מוגדלת, לחצו כאן.
השלטון הפדרלי והפרובינציות

לפרובינציות סמכויות רבות ביחס לממשל הפדרלי – סמכויות בנושא בריאות, חינוך, סעד. הממשל הפדרלי מעביר חלק מהמסים שהוא גובה לפרובינציות על מנת לממן נושאים אלה, וכן הפרובינציות יכולות לגבות בעצמן מיסים נוספים.
הפרובינציות והטריטוריות הן בעלות בית מחוקקים אחד (בניגוד לבית המחוקקים של קנדה הכולל בית תחתון (בית הנבחרים הקנדי) ובית עליון (הסנאט הקנדי).
במקור היו לחלק מהפרובינציות בתים עליונים, אולם אלה בוטלו במהלך השנים (המועצה האחרונה, זו של קוויבק בוטלה בשנת 1968).
החל מזמן ייסודה של קנדה ועד היום אחת השאלות המרכזיות בפוליטיקה הקנדית היא שאלת היחס בין הממשל הפדרלי לבין הפרובינציות השונות. החוקה של 1867 הגדירה מהם התחומים להם הפרובינציות אחראיות ומהם התחומים להם הממשל הפדרלי אחראי. עם זאת, ביומיום בפועל מתברר כי הגבולות אינם ניתנים תמיד להגדרה ברורה, וכך אף שנושא הבריאות למשל הוא בעיקרו בתחום הפרובינציאלי, מעורבת הממשלה הפדרלית ביוזמות שונות לקידומו בכל קנדה.
תוארי בעלי תפקידים

תארים ושמות גופים בממשל בהשוואה בין הממשל הפדרלי הקנדי לבין הפרובינציות והטריטוריות:
| ממשלת קנדה: | המושל הכללי | ראש הממשלה | פרלמנט קנדה | הסנאט הקנדי ובית הנבחרים של קנדה | סנאטור או חבר בפרלמנט של קנדה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| קוויבק | המשנה למושל | מושל | בית מחוקקים | האספה הלאומית של קוויבק | חבר האספה הלאומית של קוויבק |
| אונטריו | המשנה למושל | מושל | בית מחוקקים | האספה המחוקקת של אונטריו | חבר האספה המחוקקת הפרובינציאלית |
| ניופאונדלנד ולברדור | המשנה למושל | מושל | בית מחוקקים | בית האספה של ניופאונדלנד ולברדור | חבר בית האספה |
| נובה סקוטיה | המשנה למושל | מושל | בית מחוקקים | בית האספה של נובה סקוטיה | חבר בית האספה |
| פרובינציות אחרות | המשנה למושל | מושל | בית מחוקקים | אספה מחוקקת | חבר האספה המחוקקת הפרובינציאלית/טריטוריאלית |
| טריטוריות קנדה | נציב | מושל | בית מחוקקים | אספה מחוקקת | חבר האספה המחוקקת הפרובינציאלית/טריטוריאלית |
פרובינציות קנדה

(אם לא נאמר אחרת - נתוני אוכלוסין הם נכון לשנת 2016).
| פרובינציה | קיצורי דואר | דגל | עיר בירה | תאריך כניסה לקונפדרציה | אוכלוסין (2021) | שטח (בקמ"ר) | אות ראשונה במיקוד | אזור זמן |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ניופאונדלנד ולברדור  | NL(בעבר NF) |  | סנט ג'ונס | 31 במרץ 1949 | 510,550 | 405,212 | A | 3.5-, 4- |
| נובה סקוטיה  | NS |  | הליפקס | 1 ביולי 1867 | 969,383 | 55,284 | B | 4- |
| אי הנסיך אדוארד  | PE |  | שארלוטטאון | 1 ביולי 1873 | 154,331 | 5,660 | C | 4- |
| ניו ברנזוויק  | NB |  | פרדריקטון | 1 ביולי 1867 | 775,610 | 72,908 | D | 4- |
| קוויבק  | QC(בעבר PQ) |  | קוויבק סיטי | 1 ביולי 1867 | 8,501,833 | 1,542,056 | G, H, J | 5- |
| אונטריו  | ON |  | טורונטו | 1 ביולי 1867 | 14,223,942 | 1,076,395 | K, L, M, P | 6-, 5- |
| מניטובה  | MB |  | ויניפג | 15 ביולי 1870 | 1,342,153 | 647,797 | R | 6-, 5- |
| ססקצ'ואן  | SK |  | רג'ינה | 1 בספטמבר 1905 | 1,132,505 | 651,036 | S | 7-, 6- |
| אלברטה  | AB |  | אדמונטון | 1 בספטמבר 1905 | 4,262,635 | 661,848 | T | 7- |
| קולומביה הבריטית | BC |  | ויקטוריה | 20 ביולי 1871 | 5,000,879 | 944,735 | V | 8-, 7- |
הערות:
1 2 3 4 5  ניופאונדלנד, נובה סקוטיה, אי הנסיך אדוארד וניו ברנזוויק היו מושבות נפרדות בזמן איחוד הקונפדרציה של קנדה.
1 2  אונטריו וקוויבק הצטרפו יחד לדומיניון של קנדה.
1 2 3  מניטובה, ססקצ'ואן ואלברטה נוצרו מאוחר יותר מתוך שטחים שהיו חלק מקנדה.
טריטוריות

בקנדה שלוש טריטוריות, כולן נמצאות מערבית למפרץ הדסון וצפוניות לקו רוחב 60° צפון. בעבר הן היוו טריטוריה אחת שנקראה הטריטוריה הצפון-מערבית (אנ').
| טריטוריה | קיצורי דואר | דגל | עיר בירה | תאריך כניסה לקונפדרציה | אוכלוסין | שטח (בקמ"ר) | אות ראשונה במיקוד | אזור זמן |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הטריטוריות הצפון-מערביות | NT |  | ילונייף | 15 ביולי 1870 | 41,070 | 1,346,106 | X | 7- |
| יוקון | YT |  | וייטהורס | 13 ביוני 1898 | 40,232 | 482,443 | Y | 8- |
| נונאווט | NU |  | איקאלואיט | 1 באפריל 1999 | 36,858 | 2,093,190 | X | 7-, 6- 5-, 4- |