stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מי זה הדליק
ביצועים > בלחן עממי יידי

בין מבצעי השיר: רחל אטאס ולהקת רון עמי, אפרים די-זהב, יעל אילת, מקהלת הדסים, יפה דרורי, מרים אביגל ומקהלת יהלום, צילה דגן, ג'ודי קפלן גינסבורג, עפרה חזה, אסתר שמיר ודפנה ארמוני.
ביצועים > בלחן אדמון

בין מבצעי השיר: דליה עמיהוד, נגה אשד.
הערות שוליים

1 2  מי זה הדליק, באתר זמרשת
↑  מי זה הדליק, באתר הספרייה הלאומית
נאות הכיכר

| --- | --- |

מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הדרום
מועצה אזורית: תמר
גובה ממוצע: ‎-354 מטר
תאריך ייסוד: 1961
תנועה מיישבת: האיחוד החקלאי
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 422 תושבים
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת צפון הנגב מוגדלת) נאות הכיכר(למפת צפון הנגב רגילה) נאות הכיכר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נאות הכיכר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נאות הכיכר30°56′15″N 35°22′44″E﻿ / ﻿30.9376299018418°N 35.378875908795°E﻿ / 30.9376299018418; 35.378875908795  heמפת היישובים של מועצה אזורית תמר (in English: Tamar Regional Council) באדום - נאות הכיכר בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10

רחוב בנאות הכיכר
גן משחקים ביישוב
נאות הכיכר (נְאוֹת הַכִּכָּר) הוא מושב בצפון הערבה, מדרום לים המלח, הנמצא בתחומי מועצה אזורית תמר. המושב נמצא בסמוך לשפך נחל הערבה אל ים המלח.
היישוב נקרא על שם כיכר סדום בה הוא שוכן, מקומן של ערי הכיכר המקראיות. מצפון מזרח ליישוב, בשטח ירדן, נמצאות עתיקות העיר הקדומה צוער מתקופת המקרא.
ביישוב מתגוררים נכון לדצמבר 2015 411 תושבים וכ-500 עובדים זרים. היישוב נמצא בצמוד לגבול עם ירדן.
המושב משתייך לתנועת האיחוד החקלאי.
היסטוריה > חוות הבוקרים

נאות הכיכר יושבה לראשונה בשנת 1959 כחוות בוקרים, על ידי צעירים ממקומות שונים בישראל, חלקם ותיקי הערבה, שעלו על הקרקע בניגוד לעמדת המוסדות המיישבים שהזהירו מפני קדחת. בנוסף לגידול עדר בקר, גודל במקום מטע תמרים נסיוני, ירקות ופרחים שהושקו ממי תהום מלוחים. באוגוסט 1961 הותקן בחווה מכשיר קטן להתפלת מים שייתר את הצורך להביא מים מסדום. בשנת 1964 כבר סופקו המים משני קידוחים מקומיים.
יהדות אוסטרליה תרמו כסף להקמת מבנה מגורים ייחודי המכונה המבצר, המבנה בצורת מרובע סגור והקיפי כלל את דירות תושבי המושב לצד מבני הציבור וחדר האוכל. המבנה תוכנן על ידי נחום זולוטוב. לאחר בניית בתי הקבע, שימש מבנה המבצר כבית הספר של ילדי המושבים נאות הכיכר ועין תמר. לאחר סגירת בית הספר והעברתו לנווה זוהר, ננטש מבנה המבצר. בשנת 2017 שופץ המבנה והוא קולט תוכניות חינוכיות בשיתוף פעולה עם גופי חינוך ציוניים ומשמש כמרכז תנועת האיחוד החקלאי.
בשנת 1962 הוקמה בחווה חברת טיולי המדבר "נאות הכיכר" שהייתה הראשונה בתחום תיירות המדבר, תחילה באזור ים המלח ולאחר מכן גם בכל הערבה עד הרי אילת. באוקטובר 1962, לאחר הצטרפות מתיישבים חדשים, הוחלט שהחווה תוכר כיישוב קבע, אולם ההחלטה לא יצאה אל הפועל בהיעדר מתיישבים בעלי משפחות. עם זאת, המשק הצטרף לתנועת האיחוד החקלאי.
עד שנת 1965 עזבו דור המייסדים, והגיעו במקומם מתיישבים אחרים. עדר הבקר נמכר לאחר שהתברר כגרעוני, ובמקומו הוקמו בריכות דגים. ביישוב הוקמו חדרי־ארוח (צריפים) למטיילים.
היסטוריה > מושב האיחוד החקלאי

לאחר מלחמת ששת הימים היווה היישוב יעד לפעילות חבלנית מכיוון ירדן, כולל ירי מרגמות.
בתרומת יהודים מדרום אפריקה ומניו זילנד הוקם עבור המתיישבים מבנה קבע אבל בהיעדר כמות מספקת הוחלט על הבאת גרעין התיישבות שיקים במקום מושב שיתופי ונמנע ממתיישבי המקום להיכנס למבנה הקבע. בשנת 1969 הושג הסכם עם הסוכנות על פיו שולם למייסדים פיצויים תמורת פינוי המקום, לצורך הקמת היאחזות נח"ל. במקום הוקם בסיס צבאי, בו התרחש אסון נאות הכיכר בדצמבר 1970 עת התמוטט סלע על חדר האוכל של הבסיס. הבסיס הועבר בשנת 1997, ובמקום נותרה אנדרטה לזכר החיילים שנספו באסון.
הגרעין החדש של נאות הכיכר, שעלה לקרקע ביוני 1970 למקומו הנוכחי של היישוב, ליד מוצא נחל הערבה, עלה במסגרת האיחוד החקלאי, שנתן חסות לרעיון ההתיישבות הרב תכליתית. רעיון זה היה אמור להוות בסיס לסוג התיישבות חדש, אשר יאפשר מגוון דעות פוליטיות וצורות עבודה וחברות. לאחר שנה, עקב חילוקי דעות פנימיים, פרש בעל הרעיון ומגבש הגרעין, אורי גלעד (גולדשמידט), וניסה להמשיך את דרכו ביישובים חמרה ואשלים. בקיץ 1974 הוקמה סוללה בגובה של מעל 5 מטרים להגן על שטחי העיבוד של היישוב מפני שיטפונות. אולם בתחילת 1975 בעקבות כמות גשם חריגה התמוטטה הסוללה והשטחים החקלאיים הוצפו. בתי היישוב שהוקמו מחוץ לטווח השיטפון, לא ניזוקו.
במהלך שנות ה-80 שקע המושב בחובות כבדים שגרר עזיבה של משפחות רבות. כחלק מתהליך השיקום פורקה הערבות ההדדית, כוסו חובות של משפחות שונות על ידי יתר התושבים ושדותיהם חלקו מחדש.
במהלך שנות האלפיים התחדש המושב בתשתיות, מבני הציבור שופצו ומשפחות חדשות נקלטו. פרנסת אנשי המושב נשענת על חקלאות, תיירות ומקצועות חופשיים. המושב קולט משפחות בקליטה חקלאית וקליטה קהילתית.
הגידולים החקלאיים העיקריים במושב הם מטעי תמרים, פלפל, עגבניות מזנים שונים, בזיליקום, מלון, אבטיח וגידולי נישה כגון סליקורניה ותרד.
מעין פלוטית

בצד הכביש המוביל לעין תמר ולנאות הכיכר נמצא מעיין בו המים מליחים. סביב המעיין נמצאים עצי דקל וסבך שיחי קנה. השם "פלוטית" ניתן למעין על ידי תושבי נאות הכיכר. במדרש, פלוטית הייתה בתו של לוט ונאמר עליה שהייתה צדיקה. המעיין מכונה לעיתים "מעיין האהבה" ו"המעיין הנסתר".
בסמוך לעין פלוטית נביעות נוספות. כחלק מתוכנית לשיקום מלחת סדום, יוכשרו דרכי גישה למעיינות הנוספים.
תיירות כיכר סדום

חברי מושב נאות הכיכר והמושב השכן עין תמר פועלים לקידום תיירות כיכר סדום, צפון הערבה ודרום ים המלח. במושב היצע תיירות של 50 צימרים, שני חאנים גדולים, מסעדה והיצע עשיר של טיולי מדבר בחווארי כיכר סדום, מעיינות נסתרים, מלחת סדום, ים המלח ומדבר יהודה והערבה.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוגוסט 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  כמסופר בסיפור סדום בספר בראשית, פרק י"ט, פסוק כ"ט
↑  עדר בקר מרודזיה הובא לנמל אילת, דבר, 27 בספטמבר 1959
↑  משולם עד, סביב סדום השוממה, דבר, 8 באפריל 1960
↑  יורחב יישוב הבוקרים נאות הכיכר, דבר, 9 בנובמבר 1959
↑  ביצות כיכר סדום, דבר, 6 ביוני 1960
כרם נסיוני יינטע בנאות הכיכר, דבר, 23 במרץ 1962
↑  שלמה גבעון, הם שתו לחיים - על מי שתייה, מעריב, 8 באוגוסט 1961
↑  עזרא ינוב, מימי המוביל הארצי הגיעו לברזי הנגב, מעריב, 24 ביוני 1964
↑  שלמה גבעון, הם היו שמונה ..., מעריב, 31 באוגוסט 1962
↑  משק מארגן טיולים בהרי אילת, מעריב, 18 בנובמבר 1963
שפי גבאי, בג'יפים לארץ הקסומה שבהר אילת, דבר, 24 בפברואר 1964
↑  חוות נאות הכיכר תיהפך ליישוב קבע, דבר, 5 באוקטובר 1962
↑  מבקשים להפוך את משק נאות הכיכר ליישוב קבע, מעריב, 15 בינואר 1967
↑  שלמה גבעון, מסתמן הסדר לגבי השובתים בנאות הכיכר, מעריב, 31 באוגוסט 1966
↑  רותם אורוצקי, סרט וידאו על מתיישבי חוות נאות הכיכר
↑  עידית זרטל, האנשים הנודדים של נאות הכיכר, דבר, 7 במאי 1965; המשך
↑  שלמה גבעון, שני הצעירים מנאות הכיכר, מעריב, 4 בספטמבר 1966
↑  פגזי מרגמה נורו לעבר נאות הכיכר, מעריב, 26 בינואר 1969
אלי לנדאו, מטוסים שיתקו עמדות החבלנים שהפגיזו אתמול ושלשום בערבה, מעריב, 11 בפברואר 1969
↑  10 יישובים חדשים יוקמו תוך 5 שנים בערבה ובנגב, דבר, 1 ביולי 1968
↑  נאות הכיכר תהיה להיאחזות נח"ל, מעריב, 8 ביוני 1969
↑  מושב נאות הכיכר עולה על הקרקע, דבר, 8 ביוני 1970
↑  יוסי ביילין, בין הר"ת לחמרה, דבר, 12 באפריל 1974
↑  משולם עד, השטפון בערבה הותיר בכיה לדורות, דבר, 28 בפברואר 1975
↑  אריה בינדר, נאות הכיכר שקוע בחובות כבדים, מעריב, 15 בדצמבר 1985
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588154705171  VIAF: 317132602   WorldCat (עם VIAF): 317132602
בא מן השתיקה

| --- | --- |

 סינגל בביצוע קובי אפללו
 יצא לאור:  2006 
 שפה:  עברית 
 אורך:  3:38
 כתיבה:  קובי אפללו 
 לחן:  קובי אפללו 
 עיבוד:  איתן חן
 
אפללו
"בא מן השתיקה" הוא שיר שכתב והלחין קובי אפללו ועיבד איתן חן. השיר יצא לאור בשנת 2005, היה השיר הראשון שאפללו הוציא לרדיו, ושיר הנושא של אלבומו הראשון.
יצירת השיר

הרעיון של הפזמון של "בא מן השתיקה" נולד אצל אפללו כשלמד בכיתה ח'. באותה תקופה הוא לא היה תלמיד טוב וכשהמורה כמעט סילקה אותו מהשיעור עלה למוחו הרעיון לכתיבת השיר. הבית נוצר מתוך חלום משונה שחלם ומתוכו הוא חיבר את השיר.
רקע לשיר

בתחילת 2006 אפללו הוציא את השיר לתחנות הרדיו, אך השיר לא זכה להצלחה גדולה. כשהופץ מחדש בסוף 2006 החלו תחנות הרדיו להשמיעו. השיר הוצג כמועמד למצעדי הפזמונים השבועיים של רשת ג' ב־14 בדצמבר 2006, זכה להצלחה וצעד 12 שבועות, עד 15 במרץ 2007. בשיאו הגיע למקום הרביעי (8.2.2007), ובמצעד השנתי תשס"ז (2007) של התחנה דורג במקום ה־23.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (התשפ"ד)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (התשפ"ד)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (התשפ"ד)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (התשפ"ד)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 45 |  |
הערות שוליים

1 2  בא מן השתיקה – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
↑  צפו: הסיפור המפתיע שעומד מאחורי הלהיט ששינה את חייו של קובי אפללו, באתר "סרוגים", 4 בפברואר 2021
צהבת יילודים

צהבת יילודים מאופיינת בגוון צהוב של לובן העין ושל עור היילוד, הנובע מרמות גבוהות של בילירובין. סימנים אפשריים נוספים הם ישנוניות ואכילה מעטה. סיבוכים נוירולוגיים יכולים להתבטא בפרכוסים, שיתוק מוחין, וצהבת מוחנית של היילוד (kernicterus).
במרבית המקרים הצהבת היא תוצאה של תהליך פיזיולוגי תקין, ולא קיימת מחלת רקע. במקרים שבהם הצהבת היא פתולוגית, הגורמים האפשריים לכך הם פירוק של תאי הדם האדומים, מחלת כבד, זיהום, תת פעילות של בלוטת התריס או בעיה במסלול מטבולי. הגוון הצהוב עשוי להיות ניכר לעין כאשר ערך הבילירובין גבוהה מ-2mg\dL (מיליגרם לדציליטר). בתינוקות בריאים ללא מחלת רקע, החשש לסיבוכים עולה במקרים הבאים: ערך הבילירובין עולה על 18mg/dL, ניתן להבחין בצהבת ב-24 השעות הראשונות לחיים, קיימת עלייה חדה ברמת הבילירובין, הצהבת נמשכת יותר משבועיים, או התינוק נראה חולה.
הצורך בטיפול תלוי ברמת הבילירובין, בגיל היילוד ובגורם למחלה. האכלות תכופות, פוטותרפיה ועירוי חליפין הם מבין האפשרויות הקיימות לטיפול. בתינוקות שנולדו בלידה מוקדמת, המתרחשת לפני השבוע ה-37 להיריון, הטיפול הנדרש הוא לעיתים יותר אינטנסיבי. צהבת פיזיולוגית אורכת פחות משבעה ימים, והיא מופיעה ביותר ממחצית מהתינוקות בשבוע הראשון לחייהם, ובכ-80 אחוז מהפגים.
בעולם, בכל שנה מתים מצהבת מעל ל-100,000 תינוקות המוגדרים "פגים מאוחרים" (שנולדו בין השבוע ה-34 לסוף השבוע ה-36 להיריון) או תינוקות שנולדו במועד (בין השבוע ה-37 לסוף השבוע ה-41 להיריון).
תסמינים

התסמין הבולט בצהבת יילודים הוא הגוון הצהבהב בלובן העין ובעור היילוד. במקרה של צהבת פתולוגית, ייתכנו סימנים נוספים שיעידו על מחלת רקע כמו מיעוט באכילה, תשישות או חום.
ככל שערכי הבילירובין בדם עולים, התסמין מתפשט מכיוון הראש אל הרגליים – בתוך העין ניתן להבחין בצהבת בערכים שמעל ל-2mg/dL ובכפות הרגליים בערכים שסביב 20mg/dL.
גורמים

ברוב המקרים, הצהבת ביילודים היא פיזיולוגית ומתפתחת משני גורמים – הראשון הוא העלייה ברמת הבילירובין בדם. הבילירובין נוצר בתהליך פירוק ההמוגלובין העוברי לצורך החלפתו בהמוגלובין הבוגר. השני הוא יכולתו המוגבלת של הכבד ליצור בילירובין מצומד המסולק במהירות מהגוף בשל חוסר בשלות של המסלולים המטבוליים יחסית לאדם הבוגר. מסיבות אלו ישנה הצטברות של בילירובין בדם (היפרבילירובינמיה) שתוצאתה הופעת תסמיני הצהבת.
אבחון

כל אחד מהבאים יכול להעיד על צהבת פתולוגית:
צהבת המתבטאת במהלך היממה הראשונה שלאחר הלידה, מופיעה לאחר שבוע מהלידה, או שאינה נעלמת בתינוקות בני מעל לשבועיים
עלייה של יותר מ-0.5mg/dL לשעה בערך הבילירובין הכללי, או של יותר מ-5mg/dL ביממה.
ערך בילירובין כללי מעל ל-18mg/dL (היפרבילירובינמיה).
ערך הבילירובין המצומד הוא מעל ל-20 אחוז מערך הבילירובין הכללי.
בנוסף לבדיקת הדם, כאשר מדובר בתינוקות שנולדו לאחר השבוע ה-35 להריון וגילם עולה על יממה, ניתן לבצע מדידה דרך העור באמצעות מכשיר הבילירובינומטר.
טיפול > פוטותרפיה

בפוטותרפיה נעשה שימוש באור צבעוני הפועל לשינוי הצורה המרחבית של מולקולת הבילירובין מטרנס-בילירובין לאיזומר ציס-בילירובין, אשר מסיס במים ולכן מופרש מהגוף. ערך הבילירובין שעל פיו ניתן טיפול בפוטותרפיה תלוי בגילו של היילוד ובמצבו הבריאותי, אך כל יילוד שנמדד אצלו ערך בילירובין כללי של מעל ל-21mg/dL, נדרש לקבל טיפול זה.
טיפול > עירוי חליפין

בדומה לפוטותרפיה, ערך הבילירובין שעל פיו נקבע הצורך לטיפול באמצעות עירוי חליפין תלוי בגילו של היילוד ובמצבו הבריאותי, אך כל יילוד עם ערך בילירובין כללי של מעל ל-25mg/dL, נדרש לקבל טיפול זה.
היפרבילירובינמיה ממושכת (צהבת חמורה) עלולה לגרום לפגיעה מוחית (kernicterus), אך טיפול מהיר ונכון בצהבת יילודים מפחית את הסיכון לכך.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  Neonatal Hyperbilirubinemia - Pediatrics, Merck Manual Professional Edition (ב־Canadian English)
↑  צהבת מוחנית של היילוד (kernicterus) - המדריך המלא, באתר Infomed
1 2 3  Context | Jaundice in newborn babies under 28 days | Guidance | NICE, www.nice.org.uk, ‏2010-05-19
1 2  Recommendations | Jaundice in newborn babies under 28 days | Guidance | NICE, www.nice.org.uk, ‏2010-05-19
↑  Olusanya, BO; Teeple, S; Kassebaum, NJ, The Contribution of Neonatal Jaundice to Global Child Mortality: Findings From the GBD 2016 Study, Pediatrics 141(2), 2018
↑  Laura A. Stokowski, FUNDAMENTALS OF PHOTOTHERAPY FOR NEONATAL JAUNDICE, Advances in Neonatal Care 6, 2006-12, עמ' 303 doi: 10.1016/j.adnc.2006.08.004
↑  Separating Fact from Fiction in the Not-So-Normal Newborn Nursery: Newborn Jaundice | Science-Based Medicine, sciencebasedmedicine.org, ‏2014-05-09 (באנגלית אמריקאית)
1 2  Allan W. Wolkoff, The Hyperbilirubinemias, 20, New York, NY: McGraw-Hill Education, 2018
1 2  American Academy of Pediatrics Subcommittee on Hyperbilirubinemia, Management of Hyperbilirubinemia in the Newborn Infant 35 or More Weeks of Gestation, Pediatrics 114(1), 2004, עמ' 297-316
↑  Linda Juretschke, Kernicterus: Still a Concern, Neonatal Network 24, 2005-03-01, עמ' 7–19 doi: 10.1891/0730-0832.24.2.7
↑  James E. Colletti, Samip Kothari, Danielle M. Jackson, Kevin P. Kilgore, Kelly Barringer, An Emergency Medicine Approach to Neonatal Hyperbilirubinemia, Emergency Medicine Clinics of North America 25, 2007-11, עמ' 1117–1135 doi: 10.1016/j.emc.2007.07.007
↑  Jon F. Watchko, Hyperbilirubinemia and Bilirubin Toxicity in the Late Preterm Infant, Clinics in Perinatology 33, 2006-12, עמ' 839–852 doi: 10.1016/j.clp.2006.09.002
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "צהבת יילודים".
טיפול באור (פוטותרפיה)
טוריט

| --- | --- |
חותם טוריטחותם טוריט
 מדינה:  דרום סודאן דרום סודאן
 מחוז:  אקווטוריה המזרחית אקווטוריה המזרחית
 נפה:  נפת טוריט
 גובה:  615 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  17,957 (2008)
 קואורדינטות:  4°25′00″N 32°34′00″E﻿ / ﻿4.4166666666667°N 32.566666666667°E﻿ / 4.4166666666667; 32.566666666667 
 אזור זמן:  UTC +3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת דרום סודאן מוגדלת) ג'ובה רומבק מלקאל ואו יאמביו קוג'וק בור קניה אוגנדה הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו  הרפו. המרכז אפריקאית  סודאן אתיופיהטוריט(למפת דרום סודאן רגילה) ג'ובה רומבק מלקאל ואו יאמביו קוג'וק בור קניה אוגנדה הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו  הרפו. המרכז אפריקאית  סודאן אתיופיהטוריט  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
טוריט היא העיר המרכזית בנפת טוריט ובירת מחוז אקווטוריה המזרחית, אחד מעשרת המחוזות שבדרום סודאן, בסמוך לגבול עם אוגנדה.
מיקום

העיר נמצאת באמצע הדרך המקשרת בין ג'ובה הבירה לעיר לוקיצ'וגיו שבקניה
העיר מרוחקת כ-150 ק"מ מזרחית מהעיר הגדולה במדינה ובירתה, ג'ובה.
הגובה הממוצע מעל פני הים הוא 615 מטר.
רקע

בעיר קיים שדה תעופה, מספר בתי ספר יסודיים, שני בתי ספר תיכוניים ושני בתי חולים.
אוכלוסייה

אוכלוסיית העיר טוריט מוערכת בכ-20,050 נפש נכון לשנת 2004.
ראו גם

שדה התעופה טוריט
אקווטוריה המזרחית
אקווטוריה
הערות שוליים

↑  Estimated Road Distance Between Juba And Torit With Maap
↑  Estimated Population In 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533231005171  LCCN: n95004259  VIAF: 139713405   WorldCat (עם VIAF): 139713405
אבייל

| --- | --- |

אבייל, מראה מהאוויר (2007)
 מדינה:  דרום סודאן דרום סודאן
 מחוז:  צפון בחר אל-ע'זאל צפון בחר אל-ע'זאל
 נפה:  נפת מרכז אבייל
 גובה:  425 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  100,000מוערך (2008)
 קואורדינטות:  8°47′N 27°24′E﻿ / ﻿8.78°N 27.40°E﻿ / 8.78; 27.40
 אזור זמן:  UTC +3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת דרום סודאן מוגדלת) ג'ובה רומבק מלקאל ואו יאמביו קוג'וק בור קניה אוגנדה הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו  הרפו. המרכז אפריקאית  סודאן אתיופיהאבייל(למפת דרום סודאן רגילה) ג'ובה רומבק מלקאל ואו יאמביו קוג'וק בור קניה אוגנדה הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו  הרפו. המרכז אפריקאית  סודאן אתיופיהאבייל  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אבייל (באנגלית: Aweil; בערבית: أويل) היא עיר הבירה של מדינת צפון בחר אל-ע'זאל, אחת מעשר המדינות בדרום סודאן.
מיקום

העיר אבייל נמצאת בנפת מרכז אבייל במחוז צפון בחר אל-ע'זאל שבצפון מערב דרום סודאן ובסמוך לגבול הבינלאומי עם סודאן. העיר נמצאת 800 ק"מ צפונית לעיר הבירה, ג'ובה.
סקירה

התשתיות בעיר מפותחות יחסית לשאר הערים בדרום סודאן וכוללות תחנת רכבת פעילה, בית מלון, שדה תעופה, אצטדיון כדורגל, אוניברסיטת צפון בחר אל-ע'זאל ובית חולים ציבורי. העיר משמשת כבסיס מרכזי לצוותים שנשלחים על ידי האו"ם וארגונים פרטיים המספקים עזרה ותמיכה במדינה כולה.
בשל העובדה שהעיר ממוקמת בסמוך להתמזגות של נהר הלול (Lol River) עם נהר הפונגו (Pongo River) והטופוגרפיה המישורית שלה, היא נוטה להצפות. גובהה הממוצע של העיר הוא 425 מטרים מעל פני הים.
דמוגרפיה

כמות האוכלוסייה בעיר אבייל משתנה בהתאם לעונות השנה. במשך עונת הקיץ עוזבים התושבים לבתיהם הסמוכים לשדות המקיפים את העיר ובחורף חוזרים אליה בגלל ההצפות. בנובמבר 2008 העריך ארגון רופאים ללא גבולות את אוכלוסיית העיר בכ-100,000 נפש.
תחבורה

לעיר תחנת רכבת פעילה המחברת אותה עם העיר ואו עוד משנות השישים של המאה העשרים. לאחר תקופת מלחמת האזרחים הסודאנית השנייה שופצה התחנה וחזרה לפעול בשנת 2010. לאחרונה נפתחה דרך חדשה ולא סלולה שעוברת בעיר ומקשרת בין ח'רטום לג'ובה. בנוסף, שדה התעופה אבייל משרת את העיר.
ראו גם

שדה התעופה אבייל
צפון בחר אל-ע'זאל
בחר אל-ע'זאל
הערות שוליים

↑  Map Showing Juba And Aweil With Distance Marker
↑  Aweil Area Prone To Flooding
↑  Average Elevation of 1,394 Feet Above Sea Level
↑  Estimated Population of Aweil In November 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2009054803  VIAF: 133927100   WorldCat (עם VIAF): 133927100
יוסף רייך

יוסף רייך (1902 – 17 בנובמבר 1979) היה שופט בבית הדין הארצי לעבודה.
נולד ברוזבדוב שבגליציה, פולין בשנת 1902. בשנת 1926 סיים לימודי משפטים באוניברסיטת למברג, ובשנת 1928 קיבל תואר דוקטור במשפטים. בין השנים 1928–1933 עבד כמתמחה בבתי המשפט בפולין ובמשרדי עורכי דין פרטיים. בשנת 1933 פתח משרד עורכי דין עצמאי בביליץ אותו ניהל עד פרוץ מלחמת העולם השנייה.
עם פרוץ המלחמה גיוס לצבא הפולני ושירת בשירות המשפטי הצבאי כשופט. לאחר שחרורו עבד במשרד המשפטים הפולני כסגן פרליט בית המשפט לערעורים בשטטין.
בשנת 1950 עלה ארצה והחל לעבוד במשרד העבודה כמפרק אגודות שיתופיות. בשנת 1954 אושר רישיונו לעריכת דין בישראל. בשנת 1959 מונה לתפקיד אב בית דין בבית הדין לביטוח לאומי בירושלים, תל אביב-יפו וחיפה. בשנת 1969, עם הקמת בתי הדין לעבודה, מונה לשופט בית דין אזורי לעבודה בתל אביב. בשנת 1971 מונה לכהונת שופט בבית הדין הארצי לעבודה. ב-23 באוגוסט 1972 פרש לגמלאות.
נפטר בנובמבר 1979 ונקבר בבית העלמין בקרית שאול.
הערות שוליים

↑  מודעת אבל, מעריב, 18 בנובמבר 1979
↑  רשימת עורכי הדין החדשים שהוסמכו אתמול, מעריב, 21 בנובמבר 1979
↑  מי ומי, על המשמר, 11 בינואר 1960
↑  בתי דין לעבודה ־ מהיום, הצופה, 1 בספטמבר 1969
↑  א. שיינבאום נתמנה לשופט בית דין מחוזי, כן נתמנו 3 שופטים לבית דין לעבודה, הצופה, 1 בספטמבר 1969
↑  נפתח בית הדין לעבודה, הצופה, 3 בספטמבר 1969
↑  מודעת אבל של הביטוח הלאומי על מותו, מעריב, 21 בנובמבר 1979
↑  מודעת אבל על מותו, מעריב, 18 בנובמבר 1979
| שופטי בית הדין הארצי לעבודה |
| --- | --- | --- |
| שופטים קבועים מכהנים | נשיאה: ורדה וירט לבנה • סגן הנשיאה: אילן איטח חנה אופק-גנדלר • לאה גליקסמן • סיגל דוידוב-מוטולה • אילן סופר • רועי פוליאק |  |
| נשיאים בדימוס | יגאל פליטמן • נילי ארד • סטיב אדלר • מנחם גולדברג • צבי בר-ניב |  |
| סגני נשיאים בדימוס | אלישבע ברק-אוסוסקין • יצחק אליאסוף • שאול קובובי • ישראל לוין |  |
| שופטים קבועים בדימוס | צבי טרלו • זאב נגבי • עדינה פורת • שמואל צור • עמירם רבינוביץ' • רונית רוזנפלד • מרטין אלטס • יוסף רייך |  |
ראו גם נציגי ציבור בבית הדין הארצי לעבודה
הקהילה היהודית של פשט

| --- | --- |
 מדינה:  הונגריה 
 תקופת הפעילות:  1793–הווה (כ־231 שנים) 
 
הקהילה היהודית של פשט (בהונגרית: Pesti Izraelita Hitközség, מילולית: "האגודה הדתית לבני ישראל בפשט"; בראשי תיבות: PIH) הייתה המסגרת הארגונית של יהודי העיר פשט, שאוחדה ב-1873 עם העיר בודה לבירת הונגריה בודפשט. בפשט נותרה הקהילה האמורה כגוף היהודי המרכזי. רוב מוחלט של האוכלוסייה היהודית בבירה התגורר בפשט והשתייך אליה. קהילות בודה ואובודה שהיו קטנות בהרבה נותרו עצמאיות.
ארגון הקהילה היהודית של פשט קם ב-1793, לאחר היפרדותו מקהילת אובודה. מאחר ששכנה בעיר שישיבת יהודים נאסרה בה לחלוטין (בערך עד אותו הזמן) הפכה פשט למוקד מודרניסטי. בשנות ה-1830 הייתה לחלוצת המגמה הנאולוגית תחת הרב ליב שוואב, ובמהלך הקרע ביהדות הונגריה ב-1870 הנהיגו ראשיה את המחנה הנאולוגי במדינה כולה. הקהילה התפתחה במהירות, ובסוף המאה ה-19 הפכה לקהילה היהודית הגדולה והעשירה ביותר בהונגריה ואחת הגדולות בעולם כולו. בתקופה מסוימת, כ-25% מאוכלוסיית בודפשט הייתה יהודית. ארגון הקהילה היהודית של פשט חדל להתקיים בשנת 1944, עם הכיבוש הגרמני, והוחלף על ידי הגרמנים במועצה יהודית או מועצת יהודים (יודנראט) כפי שנהגו הנאצים בכל מקום. הקהילה שוקמה בשנת 1945, אך ב-1950 איחד השלטון הקומוניסטי את הקהילה היהודית של פשט עם יתר הקהילות היהודיות בבירה במסגרת הקהילה היהודית של בודפשט, שהייתה נתונה לפיקוח צמוד.
היסטוריה > עד שנת 1836

יהודים חיו בפשט ההיסטורית כבר בימי הביניים, אך עם הזמן מגוריהם בתוך העיר נאסר שוב ושוב באופן חלקי או מלא. לאחר סיום השלטון הטורקי (1686, כיבוש בודה מחדש), השלטון ההונגרי שחזר לשלוט בעיר אסר שוב התיישבות יהודית בעיר במשך יותר ממאה שנה; מפעם לפעם אף נאסר עליהם לבקר בירידים בעיר, והותר להם ללון בעיר רק למען מטרה רשמית מוסמכת (אפילו זה נאסר עד סוף שנות ה-1720).
האיסור הגורף הוסר רק בשנת 1783 על ידי יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בכתב הסובלנות של הקיסר, שהכריז על שוויון מלא בין העדות הנוצריות ובאותו מעמד הסדיר לאחר מכן גם את מצב היהודים. יהודים עברו לפשט בעיקר מאובודה. מכאן ואילך הם יכלו לא רק להיכנס, אלא גם להתיישב בעיר, לעסוק בתעשייה ובמסחר ולקיים בחופשיות את פולחנם הדתי, אף כי הממשל העירוני ביקש למנוע מהם את זה עד תום העשורים הראשונים של המאה ה-19 ומדי פעם יזמה גירושם לפרברים. בשנת 1787 נפתח בית התפילה הראשון של היהודים ברחוב קיראי (Király utca) של היום.
מאותה תקופה, קרי שנת 1787, כפו יהודי פשט את הניתוק מקהילת אובודה, מה שקרה לבסוף בשנת 1793. יהודי פשט בחרו אז ברב בנימין זאב וולף בוסקוביץ כרב הראשי שלהם. בשל כך פרץ הסכסוך בין משה מינץ, מנהיג קהילת אובודה ואחד הרבנים היוקרתיים ביותר בהונגריה באותה תקופה לבין בוסקוביץ שהביא לכך שבוסקוביץ הודח מכהונתו בשנת 1796 על פי הצעת חברי מועצת העיר שהתבקשו לחקור את הנושא. המועצה ביקשה מיהודי פשט לבחור ברב ראשי אחר, שיכול היה להיות מישהו חוץ ממינץ. הבחירה נפלה על הרב ישראל ורמן מאובודה ובכך הושלמה ההיפרדות מקהילת אובודה, וקהילת פשט הפכה לעצמאית. ביוזמתו של ורמן הושלם התקנון הראשון של הקהילה בשנים 1799–1800 .
הקהילה קנתה תחילה מקום לבית קברות ואחר כך הקימה בית חולים בשנת 1805 ובית ספר בשנת 1814. לאחר מותו של ורמן, שמעון אופנהיימר, עזריאל בריל משה קוניצר, ויוסף באך היו מנהיגיה הרוחניים והרבנים הראשיים של הקהילה.
כיוון ששלטונות העיר ניסו לדחוק את היהודים מפשט, רובם התיישבו מחוץ לחומות העיר, בשולי ארז'בטווארוש (כיום רובע 7), אשר היה אז מחוץ לחומות העיר. הירידים של היהודים נערכו בחצר הבניין בבעלות משפחת אורצי. המשפחה, שהכירה בהזדמנות העסקית, פתחה אותו כמעט מיד בפני יהודים שהתקבלו לעיר ולסביבותיה. הבניין, שהיה שייך למעשה לתחום יהודי אובודה מאז הקמתו היה המבנה הגדול ביותר בפשט מחוץ לחומות העיר. גודלו מאופיין היטב בכך שהיו בו 48 דירות (עם 140 חדרים), מקווה, איטליז כשר, 37 מחסני קמרון ומערכת מרתפים ענקית. בנוסף לכך, נפתח במקום בית תפילה בשנת 1796. הבניין נבנה בשנות ה-30 של המאה ה-18, בסגנון צופּף, ברוקי כמו פיאה. הבניין נהרס בשנת 1936 והוחלף על ידי מה שנקרא בבודפשט "בתי מדאץ'". בית הקפה אורצי פעל בו בין השנים 1825 עד 1936 על פי תקנות כשרות אורתודוקסיות קפדניות. במהלך 111 שנות פעילותו, המקום תפקד גם כמרכז עסקים לסחר בעור תוצרת הונגריה (התעשייה היחידה שלא נאסרה על יהודים מהתחלה). בעקבות תפקידו החשוב של הבניין אוכלס כל רחוב קיראי וסביבתו ביהודים, והיווה את הרובע היהודי של פשט.