stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלכסנדר יאנג ג'קסון

| --- | --- |

 לידה:  3 באוקטובר 1882 מונטריאול, קנדה 
 פטירה:  5 באפריל 1974 (בגיל 91) Kleinburg, קנדה 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנות של מכון שיקגו  אקדמיה ז'וליאן 
 תחום יצירה:  ציור 
 הושפע על ידי:  Tom Thomson, French Impressionism, אדוורד מונק 
 פרסים והוקרה:  עמית מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש (1946)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת קרלטון (1957)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת קווינס (1941)  חבר האקדמיה הקנדית המלכותית לאמנויות (1919)  שותף במסדר קנדה (22 בדצמבר 1967)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת מקמסטר (1953) 
 
אלכסנדר יאנג ג'קסון (באנגלית:Alexander Young Jackson‏;  3 באוקטובר 1882 – 5 באפריל 1974) היה צייר קנדי וחבר מייסד בקבוצת השבעה. הקריירה הארוכה שלו כללה שירות כאמן מלחמה במהלך מלחמת העולם הראשונה (1917–1919) והוראה בבית הספר לאמנויות יפות באנף, בשנים 1943 עד 1949.
ראשית חייו

ג'קסון נולד במונטריאול, בנם של אליזה ג'ורג'ינה (יאנג) והנרי אלן ג'קסון.  כצעיר עבד ג'קסון כנער במשרד חברת ליטוגרפיה, לאחר שאביו נטש את משפחתו שמנתה שישה ילדים. דווקא בחברה זו החל ג'קסון את הכשרת האמנות שלו. בערבים השלים אותה בשיעורים באמנות.
בשנת 1905 עבד ג'קסון בדרכו לאירופה על ספינת משא, וחזר באותה דרך ונסע לשיקגו. בשיקגו הוא הצטרף למשרד לאמנות מסחרית ועבר קורסים במכון לאמנות בשיקגו. בשנת 1907 הצליח לבקר בצרפת כדי ללמוד את סגנון האימפרסיוניזם. שם, ג'קסון החליט להיות צייר מקצועי, ולמד באקדמיה ז'וליאן בפריז. התפתחות אמנותית חשובה ביותר שלו הייתה במושבת האמנות אטפלס.
קריירה מקצועית

כשחזר ג'קסון לקנדה, התיישב בסוויטסבורג, קוויבק, שם החל לצייר עבודות בסגנון הנאו-אימפרסיוניסטי. בשנת 1911 ביחד עם אלברט הנרי רובינסון הוא נסע לצרפת. הוא ערך את תערוכת היחיד הראשונה שלו בגלריה לאמנות במונטריאול בשנת 1913. הוא לא יכול היה להסתדר והתייאש מעולם האמנות הקנדי, ושקל לעבור לארצות הברית. עם זאת, הציור שלו "עץ האדר" נרכש על ידי האמן לורן האריס, דבר שעודד את ג'קסון מאוד.
עד מהרה החל ג'קסון לבקר בטורונטו. ד"ר ג'יימס מק'קלום שכנע את ג'קסון להתגורר בטורונטו בכך שהציע לקנות מספיק מציוריו למשך שנה כדי להבטיח לו הכנסה למחיה. הוא עבר לגור בבניין הסטודיו שמומן על ידי לורן האריס וד"ר ג'יימס מקקלום.
ג'קסון היה תוספת מבורכת לעולם האמנות בטורונטו, לאחר שטייל באירופה והביא איתו כישרון מכובד. בינואר 1914 בניין הסטודיו היה מוכן לכניסת הציירים. טום תומסון היה אחד הראשונים בבניין וחלק סטודיו עם ג'קסון במשך שנה. כמו הקבוצה האחרת של שבעה ציירים, ג'קסון אימץ את נושאי הנוף וביקש לפתח סגנון נועז. ג'קסון, התיידד עם טום תומסון, והצמד לעיתים קרובות טיילו ושרטטו יחד, החל בטיול לפארק אלגונקווין בסתיו 1914.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס ג'קסון לגדוד השישי של צבא קנדה בשנת 1915. זמן קצר לאחר שהגיע לחזית הוא נפצע בקרב ביוני 1916 ומצא את עצמו פעם נוספת באטפלס בבית החולים שם.  בזמן שהתאושש מפציעותיו, שמו הגיע לידיעתו של לורד ביברברוק. לאחר מכן הועבר ליחידת אומני המלחמה. כאמן, ג'קסון יצר תמונות חשובות מאירועי המלחמה. בהמשך עבד עבור אנדרטאות המלחמה הקנדיות כאמן מלחמה רשמי משנת 1917 ועד 1919.
עם שובו ממלחמת העולם הראשונה, ג'קסון שוב התגורר בבניין הסטודיו. זמן קצר לאחר שחזר נודע לו כי בהיעדרו הוא נכלל בקבוצה בלתי פורמלית של אמני בניין סטודיו, שהציגה לראשונה, ונקראה קבוצת השבעה.
במהלך השנים ג'קסון שמר על הקשר בין טורונטו למונטריאול, ותמך והמריץ את אמני מונטריאול באמצעות ביקורים קבועים, צייר עם אמנים כמו אלברט רובינסון ואחרים בנופיים שונים וכן עסק בהתכתבויות איתם. הוא הודיע להם על האירועים בטורונטו ודאג שהעבודות שלהם ייכללו בתערוכות של קבוצת השבעה. באמצעות קשר זה הוא התחבר עם האמניות אן סאבאג', שרה רוברטסון וקתלין מוריס.
ג'קסון עזב את בניין הסטודיו בשנת 1955. לורן האריס, כתב לו במכתב מוונקובר, "המעבר שלך מבניין הסטודיו מסמן את סיומו של עידן, עידן האמנות היצירתית שיש לו את המשמעות הגדולה ביותר עבור קנדה ... היית הכוח וההשראה האמיתיים שהובילו את כולנו לתפיסה מודרנית שהתאימה למדינה הזו, והאחרון שעזבת את בסיס הפעילות הביתי."
שנים מאוחרות

בשנת 1954 הוא היה אחד משמונה עשרה אמנים קנדיים שהוזמנו על ידי הנהלת חברת הרכבת הפסיפית הקנדית לצייר ציור עבור פנים אחת מקרונות הפארק החדשות שנכנסו לשירות ברכבת הטרנס-יבשתית הקנדית החדשה. בכל ציור תוארו נופי פארק לאומי או אחר. ג'קסון צייר את פארק המחוז של קרחון קוקאני.
ג'קסון עבר לאזור אוטווה בשנת 1955, והתיישב במנוטיק.
ג'קסון נפטר בשנת 1974, במהלך חופשת הפסחא בבית אבות בטורונטו.
הוא נקבר בשטח אוסף האמנות הקנדי של מקמייקל.
אחייניתו נעמי ג'קסון גרובס פרסמה כמה ספרים על חייו ויצירתו.
הערות שוליים

↑  "A.Y. Jackson – National Gallery of Canada | National Gallery of Canada", www.gallery.ca (באנגלית)
↑  Wayne Larsen, A.Y. Jackson: The Life of a Landscape Painter, Dundurn, 2009-09-21, ISBN 978-1-4597-1527-1. (באנגלית)
↑  MacDonald, Colin S. (1977). A Dictionary of Canadian Artists, vol. 2 (Third ed.). Ottawa: Canadian Paperbacks Publishing p. 521
↑  Ross King, Defiant Spirits: The Modernist Revolution of the Group of Seven, D & M Publishers, 2010-09-25, ISBN 978-1-55365-807-8. (באנגלית)
↑  Gallatin, Albert Eugene (1919). Art and the Great War. E.P. Dutton & Company. p. 141.
↑  "The Beaver Hall Group". Canadian Paintings in the Thirties. National Gallery of Canada. 1975. Archived from the original on May 10, 2017
↑  "Two Jacksons Abroad", www.penumbrapress.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007346999605171  BnF: cb12022563m (data)  GND: 118992449  ISNI: 0000 0000 8380 1866  LCCN: n83219803  NLA: 35239089  NTA: 29114294X  RKD: 41280  SNAC: w6nw122s  SUDOC: 028378261  TePapa: 1171  Trove: 877473  ULAN: 500022432  VIAF: 47561937   WorldCat (עם VIAF): 47561937 
ג'קסון בסטודיו, 1918
אלכסנדר יגיילו

אלכסנדר יגיילו (בפולנית: Aleksander Jagiellończyk - אלכסנדר יגיילונצ'יק, בליטאית: Aleksandras Jogailaitis, ‏ 5 באוגוסט 1461 - 19 באוגוסט 1506) היה החל משנת 1492 דוכס גדול של ליטא ואחר כך, בשנים 1506-1501- מלך פולין. אלכסנדר היה בנם של המלך קז'ימייז' הרביעי יגיילו ושל אשתו, אליזבת מאוסטריה.
ביוגרפיה

אלכסנדר יגיילו נולד ב-5 באוגוסט 1461 בקרקוב, כבנם הרביעי של קז'ימייז' הרביעי, מלך פולין, ושל אליזבת מאוסטריה, בתו של אלברכט השני, מלך גרמניה והונגריה מבית הבסבורג. אלכסנדר היה אחיהם של אולסלו השני, מלך הונגריה ויאן הראשון אולברכט, מלך פולין.
אחרי מות אביו ב-20 ביולי 1492 עלה אלכסנדר על כס הדוכסות הגדולה של ליטא, שהייתה באוניה פרסונלית עם הכתר הפולני. בשנת 1501 מת אחיו יאן הראשון אולברכט, מלך פולין, ואלכסנדר עלה לשלטון גם בממלכת פולין.
המחסור הכספי של הכתר גרמה לתלותו של אלכסנדר בחסדי הסנאט הפולני והאצולה, השלאכטה, שהשתלטו על מטבעות המדינה, שהיו עד אז אחד המקורות העיקריים לפרנסת המלכים הפולנים. בימי שלטונו גם סמכויותיו קוצצו ומעמדו היה לנחות.
מחוסר משאבים, לא היה מסוגל אלכסנדר לעמוד מול לחצי המגיסטר הגדול של האבירים הטבטונים ולא יכול היה למנוע מאיוואן השלישי, הנסיך הגדול של מוסקבה לפלוש יחד עם הטטרים לתחומי הדוכסות הגדולה של ליטא.
אלכסנדר הסתפק בלהציב חיל מצב ליטאי בעיר סמולנסק ובעוד כמה מבצרים ולהיעזר לשירותי התיווך של אשתו, הלנה, בתו של איוואן השלישי על מנת להגיע אחרי התבוסה הקשה בקרב ודרושה, לשביתת נשק עם חמיו. לפי תנאי אותו הסכם נאלצה ליטא לוותר על שליש משטחה לטובת המדינה הרוסית שעוצמתה עלתה והלכה.
בימי שלטונו, ספגה פולין השפלה מידי נסיכות מולדובה שבגבולה הדרומי. רק אחרי מות שטפן הגדול בשנת 1504, הנסיך הנערץ של המולדבים, הייתה מסוגלת פולין להחזיר את השפעתה על נסיכויות הדנובה. התערבות האפיפיור יוליוס השני על ידי לא פחות מ-29 בולות לטובת פולין ועל ידי סיוע כספי, כולל מדמי פטרוס, יכלו להגביל במשהו את שחצנות המסדר הטבטוני.
אלכסנדר יגיילו מעולם לא הרגיש בבית בפולין והסתמך קודם כל על נתיניו הליטאים.
ידו הימנית הייתה המגנט האמיד הליטאי מיכאל גלינסקי, שהצדיק את אמון מלכו בו על ידי ניצחונו הגדול על הטטרים בקרב קלצק ב-5 באוגוסט 1506. בשורת הניצחון הגיעה אל אלכסנדר ברגעיו האחרונים לפני מותו בווילנה.
לפי מקורות מסוימים היה לו לפחות בן אחד, שהמשיך את השושלת, אך הדבר לא וודאי.
אלכסנדר יגיילו היה השליט האחרון מבית גדמינים, שושלת ששמרה על השימוש בשפה הליטאית של אבותיה.
אחרי מותו בית יגלו היה דובר  פולנית בלבד.
תאריו

z łaski Bożej król Polski, a także ziemi krakowskiej, sandomierskiej, sieradzkiej, łęczyckiej, kujawskiej, wielki książę litewski, ruski, pruski oraz Chełmna, Elbląga i Pomorza, etc. pan i dziedzic
בחסד האל מלך פולין, וגם של ארץ קרקוב, סנדומיר, שראדזייה, לנצ'יץ, קויאוויה, דוכס גדול של ליטא, ואדון ויורש של רוס, פרוסיה, חלמנו, אלבלונג ופומרניה, וכו'
אלכסנדר פון וגנר

| --- | --- |

 לידה:  16 באפריל 1838 פשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  19 בינואר 1919 (בגיל 80) מינכן, רפובליקת ויימאר 
 מקום קבורה:  מינכן 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנות יפה, מינכן (1864)  האקדמיה לאמנויות בווינה (1856) 
 תקופת הפעילות:  1853–1919 (כ־66 שנים) 
 תחום יצירה:  ציור 
 הושפע על ידי:  הנריק ויבר, קארל פון פילוטי 
 פרסים והוקרה:  מסדר מיכאל הקדוש 
 
אלכסנדר פון וגנר (באנגלית: Alexander von Wagner; ‏16 באפריל 1838 – 19 בינואר 1919) היה צייר הונגרי.
ביוגרפיה

וגנר נולד בפשט. לאחר שסיים את לימודיו בגימנסיה הריאלית בעיר הולדתו בגיל תשע-עשרה, הוא נכנס לאקדמיה לאמנויות יפות בווינה, שם היה תלמידו של הנריק ובר. בשנה שלאחר מכן, הוא עבר לאקדמיה לאמנויות יפות במינכן ולמד אצל פרופסור קארל פון פיילוטי בין השנים 1856–1864. בין השנים 1869–1910 היה פרופסור לציור היסטוריה באקדמיה של מינכן. זדזיסלב יאסינסקי ולודוויק סטשאק היו בין תלמידיו.
הנושאים שלו היו ציורי היסטוריה וסצנות חיים הונגריות בפרט.
פון וגנר מת במינכן, שם הוא קבור בבית הקברות הדרומי הישן.
ביוגרפיה > יצירה

יצירתו המפורסמת ביותר היא "מרוץ המרכבות" (בגלריה לאמנות של מנצ'סטר),  שאותה צייר עבור התערוכה העולמית של וינה (1873) ולאחר מכן הרחיב לגודל גדול יותר עבור התערוכה הקולומביאנית (בשיקגו) 1893.  הציור מתאר את סיום מרוץ המרכבות ברומא העתיקה, בראשותו של הקיסר דומיטיאנוס. ציור מרוץ המרכבה הושלם ב-1882 רק שנתיים לאחר פרסום הציור "בן-חור". הציור מתאר אובדן גלגל של מרכבה בשיא המירוץ.
בציור "אחרי הצייד" (1864) צייר וגנר את אשתו ברטה פון אולדנבורג בחבורה של ציידים אלגנטית, לבושים בתלבושות ההיסטוריות מתקופת מתיאס קורווינוס. יצירה מפורסמת נוספת היא של פנורמה עגולה של רומא העתיקה בשם "רומא העתיקה עם ניצחון הקיסר קונסטנטינוס בשנת 312 לספירה" שאותה צייר בשיתוף עם יוזף בולמן במינכן בשנת 1888. הציור נהרס, וצויר מחדש על ידי יאדגר אסיסי בפנומטר של לייפציג.
הערות שוליים

↑  Matrikeldatenbank - Akademie der Bildenden Künste München, matrikel.adbk.de
↑  Festakt der Stadt Rain am 200. Geburtstag Franz Lachners
↑  "The Chariot Race". Manchester Art Gallery.
↑  Catalogue of the paintings in the art gallery of the Inter-State Industrial Exposition of Chicago (1877)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810676318005606  BNE: XX1518467  GND: 117093874  ISNI: 0000 0000 7985 2863  LCCN: n2001060991  NKC: pna20231184503  NTA: 070521697  RERO: 02-A017638549  RKD: 82431  SNAC: w6k652q9  ULAN: 500025291  VIAF: 17990535   WorldCat (עם VIAF): 17990535 
אחרי הצייד
מרוץ המרכבות
אימפלה שחורת-פנים

| אימפלה שחורת-פנים |
| --- | --- |
 אימפלה שחורת-פנים (זכר)
מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: אימפלים
סוג:: אימפלה
מין:: אימפלה
תת־מין:: אימפלה שחורת-פנים
שם מדעי
 Aepyceros melampus petersi ‏ליכטנשטיין, 1812
תחום תפוצה
   קיימת בוודאות   ייתכן שקיימת   הובאה על ידי האדם 

אימפלה שחורת-פנים (שם מדעי: Aepyceros melampus petersi), היא אנטילופה בינונית-גדולה המהווה תת-מין של האימפלה, אשר חיה באפריקה הדרומית. היא תוארה מדעית לראשונה בשנת 1879 על ידי הזואולוג הפורטוגזי חוסה ויסנטה ברבוסה דו בוקאז' שהיה אוצר במוזיאון הטבע של ליסבון ולאחר מכן שר החוץ של פורטוגל; עבודתו של חוסה במוזיאון כללה בדיקה ותיוג של דגימות יונקים ועופות - אשר רבים מהם הגיעו מהמושבות של האימפריה הפורטוגזית באפריקה כמו אנגולה ומוזמביק. האימפלה שחורת הפנים נדירה יותר מקרובתה האימפלה המצויה, וטווח התפוצה שלה מצומצם יחסית לעומת קרובתה. בדרך כלל, מוכרים שני תת-מינים בלבד של האימפלה, על בסיס נתונים מולקולריים.
תיאור > אנטומיה ומורפולוגיה

לזכרי האימפלה שחורת הפנים, יש זוג קרניים גדולות ארוכות ומרהיבות, והמבנה שלהם מעוקם וספירלי בדומה לאנטילופות רבות: הקרן צומחת לכיוון מעלה תוך כדי הטיה אלכסונית לצדדים, מתעגלת לאחור וממשיכה לצדדים, ואז חוזרת בחדות כלפי פנים תוך כדי עקומה חדה וישרה לכיוון מעלה. במבט מהצד הקרניים מזכירות בצורתן S עדינה, ובמבט מלפנים הן נראות כצבת של סרטן. הקרניים עבות בבסיס וחדות בקצוות, ולאורכן יש רכסים טבעתיים בולטים שמגיעים במספרם עד ל-20. צבע הקרניים הוא אפורה כהה או שחור כחלחל כשהקצוות כהות יותר. אורך הקרניים הוא עד 92 ס"מ.
האימפלה שחורת הפנים היא אנטילופה חיננית וזריזה המפורסמת בזינוקים הגבוהים שלה, והיא גדולה באופן משמעותי מהאימפלה המצויה. יש לה מבנה גוף ארוך, צר ורזה, צוואר ארוך ודק, וראש צר ומוארך המזכיר במקצת את הבובאל; הצוואר של הזכרים נוטה להיות עבה וקצר יותר. הפנים של האימפלה עדינות וחלקות, הלוע מעוגל והאף מחורץ בדומה לצבי. מעל העיניים יש לה ריסים שחורים קצרים. האוזניים שלה גדולות וארוכות באופן בולט, והקצוות שלהן מעוגלות. הרגליים של האימפלה דקות וארוכות, ומאפשרות לה לבצע את הזינוקים המרהיבים שלה למרחקים ארוכים. הזנב שלה ארוך למדי ודומה בצורתו למניפה מקושטת. בגב הרגליים האחוריות, יש לאימפלה ציצה שחורה המכסה בלוטת ריח ייחודית; בעת זינוק, הבלוטה פולטת גל ריח המשמש כנראה לארגן את העדרים לריצה מסודרת בעקבות המובילים. הפרסות קצרות, צרות וחדות. הדו-צורתיות הזוויגית ניכרת בכך שהנקבות קטנות מהזכרים והן חסרות קרניים. גובה הכתפיים של האימפלה שחורת הפנים עד 95 ס"מ, אורך ראש וגופה 120–160 ס"מ, ואורך זנב 30–45 ס"מ; משקל הגוף הממוצע נע בין 40 ל-80 ק"ג.
תיאור > מראה חיצוני

הפרווה של האימפלה שחורת הפנים דקה וחלקה, והיא מורכבת משערות צפופות. צבע הפרווה דומה באופן כללי לאימפלה המצויה: פלג הגוף העליון הכולל את הגב, הכתפיים, החלק העליון של העכוז והצלעות בצבע חום אדמדם כהה שנראה מרחוק כמעין שמיכה כהה שנפרשה על גבה של האימפלה; לעומת זאת, פלג הגוף התחתון הכולל את המותניים, החלק התחתון של הצלעות והעכוז, החזה, הגרון, הצוואר והרגליים, בצבע חום כתמתם או חולי. הגחון, המפשעה ופנים הרגליים בצבע לבן בוהק, וישנם כתמים לבנים גם על החזה ומעל הפרסות. בצידי העכוז יש זוג פסים שחורים. הזנב בולט בססגוניותו: צבעו הוא חום בהיר, אך את רובו חוצה פס שחור עבה, שלעיתים ממשיך גם לעבר הגב. החלק התחתון של הזנב וציצת השיער בחלק העליון, בצבע לבנבן אפרפר.
ראשה של האימפלה בצבע כתמתם זהבהב, עם נטייה לאדמדם באזור המצח והלחיים. סימוני הפנים של האימפלה שחורת הפנים, ייחודים ונעדרים אצל קרובתה, והם גם המקור לשמה: על פני החרטום יש כתם שחור צר וארוך שמתחבר בפס שחרחר דקיק לכתם שחור קטנטן נוסף במצח. מעל העיניים יש לה גבות לבנות גדולות בדומה לקרובתה, אך היא מתאפיינת נוסף לכך גם בפס שחור שחוצה את העין מעלה ומטה בדומה לצבי. השפתיים לבנות, ויש כתם לבן סביב הסנטר והחלק העליון של הגרון. האוזניים אף הן ססגוניות: בחלק האחורי הן חומות, ובחלק הפנימי לבנון, ויש להן כתם שחור גדול בקצה האוזן, וכתם קטן יותר בבסיס.
תפוצה וסביבת מחיה

האימפלה שחורת הפנים, מוגבלת בתפוצתה לדרום-מערב אפריקה. האוכלוסייה המרכזית שלה משתרעת על צפון מערב נמיביה (בעיקר במחוז אומוסטי, אושנה וקוננה) ובאופן פחות יותר במחוזות קוננה ונמיבה בדרום מערב אנגולה, כאשר בנמיביה, האימפלה הוכנסה על ידי האדם לאזורים נוספים במרכז. באנגולה, יש אזורים מדבריים עם סבירות גבוהה לנוכחות האימפלות הללו, וטרם ידוע בבירור האם הן נפוצות שם. בית הגידול של האימפלה שחורת הפנים, צחיח יותר מבית הגידול של האימפלה מצויה, וממוקם באזור ה"בושוולד" העשיר בשיחים ובסוואנות דוקרניות, בקרבת מדבר נמיב ממערב ומדבר קלהארי ממזרח. האימפלה מעדיפה צמחייה צפופה בקרבת מקורות מים הגובלת בחורש פתוח. הטמפרטורות בתחומי המחייה שלה למעלה מ-30 מעלות, וכמות המשקעים הממוצעת נמוכה למדי ועומדת על כ-500 מ"מ לכל היותר.
אקולוגיה

האימפלה שחורת הפנים היא פעילת יום בדומה לאנטילופות רבות, ואת הלילה היא תבלה במנוחה או בהעלאת גירה. שיא הפעילות מתרחשת בשעות הקרירות בעלות השחר ובדמדומים. לאימפלה יש מבנה חברתי התלוי בעונה. הזכרים הבוגרים טריטוריאליים בעונת הגשמים, כאשר הם מגינים בקנאות על שטחם עקב עונת הרבייה. הזכר מנסה לשלוט על עדר נקבות שיחלוף בשטחו וימנע גישה מזכרים אחרים. זכרים צעירים חיים בקבוצות משלהם ואינם טריטוריאליים, והנקבות חיות בעדרים גדולים של 15–100 פרטים הכוללים גם עופרים צעירים ומתבגרים (עד גיל 4). גם לעדר הנקבות יש שטח מחיה קבוע הנע בגודלו מ-80 ל-180 דונם, ובעוד שבעונת הגשמים הן ימנעו מנקבות אחרות לשהות בשטחן, בעונה היבשה תיתכן חפיפה גבוהה בין פרטים מעדרים שונים או אפילו בין עדרים. בעונה היבשה, הזכרים מצטרפים בדרך כלל לעדרי הנקבות. האימפלה היא יונק לוחך עשב, ותזונתה מורכבת בעיקר מדשא בעונת הגשמים, אך בעונה היבשה היא תגלוש גם לעבר מקורות צמחיים אחרים כמו עלים, פרחים, ופירות.
התכונה הידועה ביותר של האימפלה היא הזינוקים המרהיבים שלה: היא מסוגלת לקפוץ לגובה של 2.5 מטר ולמרחק של 9 מטרים, ובכך היא אחת הקפצניות הטובות ביותר במשפחת הפריים; היא מסוגלת לקפוץ מעל שיחים גבוהים או אפילו מעל אימפלה אחרת. על מנת לבצע קפיצות גבוהות כאלו, האימפלה משתמשת באנרגיה האצורה בגידים הארוכים ברגליה ובעמוד השדרה כאשר היא מתכופפת טרם הקפיצה, ובאמצעותה היא מזניקה את עצמה לגובה פעם אחר פעם כשבהיותה באוויר הרגליים נמתחות ועמוד השדרה מתיישר; ייחודי לאימפלה הוא הבעיטה האחורית שהיא נותנת במהלך הקפיצה. האמפלה מבצעת את הזינוקים הגבוהים הללו לצד סדרת דילוגים קטנה יותר בעיקר לנוכח סכנה קרובה, בתופעה המכונה דלגנות - ייתכן על מנת לאותת לעדר להיזהר. טורפיה של האימפלה שחורת הפנים הם זאב טלוא, אריה טרנסוואל, נמר אפריקאי, צבוע נקוד ותנין היאור. אף על פי שהאימפלה נוכחת גם באזורים מישוריים ופתוחים, כאשר טורף רודף אחריה היא תימלט לאזור סבוך בניגוד לצבאיים.
עונת הרבייה של האימפלה היא ממרץ עד מאי, ותקופת ההריון נמשכת 194–200 ימים (כ-6.5 חודשים). לפני הלידה, הנקבה מבודדת את עצמה מהעדר, וההמלטה מתרחשת בדרך כלל בצהריים. לרוב נולד רק עופר אחד, אשר יצטרף לצד אימו לעדר לאחר יום או יומיים. האימפלות ממקמות את העופרים בקבוצות במרכז העדר שבהם העופרים משחקים זה עם זה. הגמילה מתרחשת בגיל 4.5 חודשים. הנקבה יכולה להמליט כבר בגיל שנה וחצי, אך הזכר יצליח להתרבות רק בסביבות גיל 4 שאז הוא חזק מספיק כדי להתמודד עם זכרים אחרים.
תוחלת החיים של האימפלה היא עד 13 שנים בטבע.
מצב

בניגוד לאימפלה המצויה שמצבה שפיר, האימפלה שחורת הפנים מסווגת על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע (VU), על בסיס מפקד האוכלוסייה האחרון שנעשה בטווח התפוצה של המין ובו נמנו כ-1,000 אנשים בוגרים בלבד (אם כי יש הסוברים שהאוכלוסייה העולמית היא בסביבות 2,200 פרטים). עד 1994, מצבה היה חמור אף יותר והיא נחשב למין בסכנת הכחדה, אך התאוששה מעט מאז, וכיום מגמת האוכלוסייה שלה יציבה. מאחר שהמין הוכנס בשנים האחרונות לאזורים שטרם היה קיים בהם בנמיביה, ישנה סבירות שמצבה של אימפלה זאת טוב יותר ונופל בקריטריון של קרוב לסיכון (NT). האזור המוגן היחיד בטווח התפוצה שלה הוא הפארק הלאומי אטושה שמאכלס כ-1,500 פרטים. היא מאוימת על ידי ציד, בצורות, והכלאה עם האימפלה המצויה. לממשלת נמיביה יש תוכנית ניהול מסודרת למניעת הכלאות, ואגודת הציידים המקצועית של נמיביה מנהלת תוכניות ארוכות טווח באזורים המוגנים שבהם היא נמצאת.
לקריאה נוספת

William B. Karesh, Aron Rothstein, Wendy Green, H. O. Reuter, W. Emmett Braselton, Alfonso Torres and Robert A. Cook ‏ Health Evaluation of Black-Faced Impala (Aepyceros melampus petersi) Using Blood Chemistry and Serology Journal of Zoo and Wildlife MedicineVol. 28, No. 4 (Dec., 1997), pp. 361-367
‏ Blackwell Publishing, Ltd. No suggestion of hybridization between the vulnerableblack-faced impala (Aepyceros melampus petersi) andthe common impala (A. m. melampus) in Etosha National Park, Namibia ELINE D. LORENZEN and HANS R. SIEGISMUNDInstitute of Biology, Department of Evolutionary Biology, University of Copenhagen, Universitetsparken 15,DK-2100 Copenhagen Ø, Denmark
הערות שוליים

↑  אימפלה שחורת-פנים באתר הרשימה האדומה של IUCN
נקבת אימפלה שחורת פנים מניקה את עופר שלה.
קבוצת נקבות אימפלה על שפת אגם בתוך הפארק הלאומי אטושה בנמיביה.
אימפלות שחורות פנים בזינוק אופייני יחד עם הבעיטה האחורית הייחודית.
אנאיס מאלי

| --- | --- |

 לידה:  22 בינואר 1988  (בת 36) טולון, צרפת 
 מדינה:  צרפת צרפת
 
אנאיס מוקנגר מאלי (נולדה ב-22 בינואר 1988) היא דוגמנית ומעצבת אופנה צרפתית.
ביוגרפיה

אנאיס נולדה בטולון שבצרפת לאם מצ'אד ואבא פולני.
קריירה

בשנת 2009 היא חתמה עם Wilhelmina Models. ספטמבר 2009 היא דגמנה ל L.A.M.B. מצגת בעיר ניו יורק וגם הלכה בשביל סופי תיללט ובטסי ג'ונסון.
אנאיס מאלי
אלכס מאריץ'

| --- | --- |

 לידה:  22 באוקטובר 1984 (בן 39) סידני שבאוסטרליה
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.11
 מספר:  44
 מכללה:  נברסקה (2005–2008)
 קבוצות כשחקן
 2009–2008   2010–2009   2012–2010   2014–2012   2014   2014–2015   2015   2015   2015–2016   2016   2016–2017   2017   2017:  גרנדה   פרטיזן בלגרד   פנאתינייקוס   לוקומוטיב קובאן   מכבי תל אביב   גלאטסראיי   פטרוכימי בנדר   גראן קנריה   בודוצ'נוסט פודגוריצה   אוברדוירו   סידני קינגס  אוברדוירו   אל-מוחראק
 הישגים כשחקן
 יורוליג (2011)   יורוקאפ (2013)   חמישיית העונה ביורוליג (2010)   אליפות יוון (2011)   גביע יוון (2012)   הליגה האדריאטית (2010)   אליפות סרביה (2010)   הגביע הסרבי (2010)
אלכס (אלכסנדר) מאריץ' (נולד ב-22 באוקטובר 1984, סידני, אוסטרליה) הוא כדורסלן עבר אוסטרלי-סרבי ששיחק בעמדת הסנטר.
קריירה

מאריץ' התחיל את דרכו באקדמיית הכדורסל הארצית של אוסטרליה. בשנת 2003 עבר לשחק בתיכון בברלינגטון שנמצא בניו ג'רזי, ארצות הברית. בשנת 2005 עבר לשחק במכללת נברסקה ובה הוא התחיל את עונת המכללות הראשונה שלו.
בעונת 2007/08 בהיותו בן 23 החל את דרכו באירופה בליגה הספרדית וחתם בגרנדה לשנתיים. את העונה הראשונה סיים בממוצע נמוך מאוד: 12 דקות ו-4.6 נקודות למשחק בלבד.
בעונת 2009/10 קיבל מאריץ' הצעה מקבוצת פרטיזן בלגרד, מאריץ' קיבל את ההצעה וביטל את החוזה שהיה לו לשנה נוספת בגרנדה, באותה שנה מאריץ' הוביל את פרטיזן כבר מהרגע הראשון ולאחר 6 מחזורי יורוליג בלבד ממוצעו היה: 15.5 נקודות ו-9 ריבאונדים למשחק, ובסיום נבחר לחמישיית העונה ביורוליג. באותה עונה הוביל את הקבוצה לפיינל פור ומקום רביעי ביורוליג, לאליפות הליגה האדריאטית, לאליפות סרביה ולזכייה בגביע הסרבי.
בעונת 2010/11 שיחק מאריץ' בקבוצת הכדורסל היוונית פנאתינייקוס, הוא נפצע בתחילת העונה וחזר לקראת סיום העונה, ועמה זכה באליפות יוון וביורוליג.
בקיץ 2012 חתם לשנתיים בלוקומוטיב קובאן, עמה זכה ביורוקאפ שבעונת 2012/13 נתן לקבוצה מקום ביורוליג בפעם הראשונה בתולדותיה.
בקיץ 2014 חתם במכבי תל אביב עד חודש דצמבר עם אופציה לסוף העונה כמחליף לסופוקליס שחורציאניטיס שהיה פצוע באותה עת.
בסיום חוזהו עם מכבי חתם בגלאטסראיי עד לסיום העונה, אך שוחרר ממנה לאחר חודשיים עקב קשיים כלכליים וחתם בקבוצת פטרוכימי האירנית שגם ממנה שוחרר לאחר חודשיים, ולבסוף חתם עד לסיום העונה בגראן קנריה.
בספטמבר 2015 חתם בבודוצ'נוסט פודגוריצה.
בקיץ 2017 פרש ומונה לעוזר מאמן סידני קינגס מליגת העל האוסטרלית.
הערות שוליים

↑  יעל שחרור, פרסום ראשון: אלכס מאריץ' חתם במכבי ת"א, באתר ynet, 2 בספטמבר 2014.
| נבחרת אוסטרליה – אולימפיאדת לונדון (2012) |
| --- | --- | --- |
|  1  •  2  •  3  •  4 קרופורד •  5 מילס •  6 גיבסון •  7 אינגלס‏ •  8 ניולי •  9 דלאבדובה •  10 ברלו •   11 ורת'ינגטון •  12 ביינס • 13 אנדרסן •  14 נילסן • 15 מאריץ' • מאמן: בראון |  1  •  2  •  3  •  4 קרופורד •  5 מילס •  6 גיבסון •  7 אינגלס‏ •  8 ניולי •  9 דלאבדובה •  10 ברלו •   11 ורת'ינגטון •  12 ביינס • 13 אנדרסן •  14 נילסן • 15 מאריץ' • מאמן: בראון | אוסטרליה |
אמריקן סקולר

אמרסון, תחריט, 1878
אמריקן סקולר  (באנגלית: The American Scholar) הוא רבעון ספרותי אמריקאי.
אמריקן סקולר מוצא לאור בידי אגודת פי בטא קפא (Phi Beta Kappa Society), החל מ-1933. כתב העת זכה בארבעה פרסי כתבי עת לאומיים National Magazine Awards מידי האגודה האמריקאית לעורכי כתבי עת American Society of Magazine Editors. בנושאי מסות ב-1999 ו-2003, פרס מצוינות כללי (בקטגוריית תפוצת קוראים מתחת ל-100,000) בשנת 2000 ועבור טורים קבועים בשנת 2006.


בנוסף לכך זכה אמריקן סקולר בארבעה פרסי עיתונות עצמאית מידי Utne Reader.
כתב העת נקרא על שם נאום שנשא ראלף וולדו אמרסון לפני אגודת פי בטא קפא בשנת 1837.
הערות שוליים

↑  "2003 National Magazine Awards".
Information Please Database. Pearson Education.
↑  2006 NATIONAL MAGAZINE AWARD WINNERS ANNOUNCED AT 40th ANNIVERSARY CELEBRATION
אליפות העולם בראלי עונת 2019

| --- | --- |

 סוג תחרות:  אליפות העולם בראלי
 תאריך התחלה:  24 בינואר 2019
 תאריך סיום:  17 בנובמבר 2019
 מספר עונה:  47
 מספר מרוצים בעונה:  14
 זוכה באליפות הנהגים:  אסטוניה אוט טאנק
 נקודות הנהג הזוכה:  263
 זוכה באליפות היצרנים:  יונדאי מוטורספורט
 נקודות היצרן הזוכה:  380
 → אליפות העולם בראלי עונת 2018 אליפות העולם בראלי עונת 2020 ← 
 
עונת 2019 באליפות העולם בראלי היא העונה ה-47 בה התקיימה האליפות. האליפות מוכרת על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA) כאליפות הבכירה בקטגוריית הראלי. במהלך העונה התקיימו 13 מרוצים בהם התחרו על אליפות נהגים, אליפות נהגי המשנה ואליפות היצרנים. במקביל לאליפות בקטגוריה הבכירה התקיימו גם תחרויות בקטגוריית ה-WRC2 ואליפות העולם לנוער (JWRC). קטגוריית WRC3 בוטלה. אוט טאנק, נהגה של קבוצת טויוטה, זכה באליפות הנהגים בפעם הראשונה בקריירה. קבוצת יונדאי מוטורספורט זכתה באליפות היצרנים, גם היא לראשונה.
ראלי אוסטרליה, שתוכנן להיות מרוץ סיום העונה, בוטל בשל שריפות ענק שפרצו במזרח המדינה.