stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טום הרקין
ביוגרפיה > תחילת דרכו

הרקין נולד בעיירה קאמינג שבדרום מדינת איווה. אביו, פטריק פרנסיס הארקין, אמריקאי ממוצא אמריקאי ממוצא אירי, היה כורה פחם, ואמו, פרנססקה "פרנסס" ולנטיין (לבית ברצ'יץ'), היגרה אל ארצות הברית מסלובניה. כשהיה בן עשר, התייתם הרקין מאמו. יש לו שלושה אחים למחצה מצד אמו מנישואיה הראשונים למהגר סלובני אחר בשם ולנטיין ברליה, גם הוא תושב איווה. הרקין מתחזק את בית ילדותו גם בהווה, שם גדל לצד חמשת אחיו ללא מי קולחין חמים או תנור. הוא למד בבית הספר התיכון הקתולי "דאולינג" ששוכן במערב העיר דה מוין, בירת איווה.
הרקין למד באוניברסיטת המדינה של איווה תחת תוכנית המלגות ROTC של צי ארצות הברית והיה לחבר באחווה דלתא סיגמא פי. בשנת 1962 השלים לימודי תואר ראשון בממשל וכלכלה, ושירת בצי ארצות הברית כטייס מטוס סילון בשנים 1962–1967. הרקין הוצב שדה התעופה של הצי באצוגי (Naval Air Facility Atsugi) שביפן, שם הטיס מטוסים אל ומבסיס הצי שנפגע במהלך מלחמת וייטנאם וכתוצאה מתאונות מבצעיות ואימונים. הוא גם הוצב תקופה מסוימת במפרץ גואנטנמו, שם טס למשימות תמיכה במטוסי לוקהיד U-2 שריגלו בקובה. לאחר שהשתחרר מהצי בשנת 1967, הוא הוסיף לשרת שלוש שנים נוספות במילואי הכוננות של הצי, ועבר לכוחות המילואים הסדירים ב-1970. ב-1989 פרש בדרגת קומנדר.
ב-6 ביולי 1968 הרקין נישא לרות רדונז, בתם של חקלאי ומורה ממדינת מינסוטה. הזוג חבק שתי ילדות: איימי, ילידת 1976, וג'ני, ילידת 1981. רעייתו עובדת בהווה במגזר הפרטי אחרי קריירה ציבורית בה הייתה התובעת המחוזית במחוז סטורי וסגנית היועץ למחלקת החקלאות של ארצות הברית.
בשנת 1969 עבר הרקין לוושינגטון הבירה, והחל לעבוד כעוזרו של חבר הקונגרס ניל סמית' בגבעת הקפיטול. במהלך עבודתו במשרדו של סמית', ליווה הרקין משלחת של הקונגרס לדרום וייטנאם ב-1970. הרקין פרסם ב-17 ביולי אותה שנה בלייף תמונות שצילם במהלך השליחות ותיאור מפורט של "כלובי הנמר" בכלא קון סון איילנד. צילומיו חשפו תנאי שבייה מזעזעים, לא-אנושיים וטיפול מחפיר בהם היו נתונים האסירים. בשנת 1972 השלים לימודי תואר שני במשפטים מבית הספר קולומבוס למשפטים באוניברסיטה הקתולית של אמריקה.
ביוגרפיה > חבר בית הנבחרים

בשנת 1972, אותה השנה בה השלים את לימודי המשפטים שלו, שב ארקין לאיווה והתמודד על ייצוג מחוז הקונגרס החמישי של איווה בבית הנבחרים של ארצות הברית מול חבר בית הנבחרים המכהן ויליאם ג'וזף שרל. שרל ייצג את החלק הדרום-מערבי של איווה, אשר (למעט חריג אחד) לא נבחר בו מועמד מטעם המפלגה הדמוקרטית לקונגרס מאז תום ימי השפל הגדול. למרות שזכה באחוז קולות גבוה יותר מכל יריביו הקודמים של שרל, הרקין כשל בניסיונו לגבור על שלר ולא נבחר לקונגרס. אחרי הפסדו בבחירות, עסק הרקין בעריכת דין בעיר איימס בטרם שב להתמודד מול שרל בבחירות 1974. שנה זו לא היטיבה עם אנשי המפלגה הרפובליקנית לאור פרשת ווטרגייט, והרעה זו עבור הרפובליקנים סייעה לניצחונו של הרקין ברוב דחוק בן 3,500 קולות בלבד. הוא נבחר מחדש ארבע פעמים נוספות במחוז קונגרס זה ללא התנגדות רצינית.
הערות שוליים

↑  Senator Tom Harkin (D-IA) Delivers Floor Speech in American Sign Language, בארכיון של אתר C-SPAN‏, 13 ביולי 1990 (באנגלית)
↑  ג'ודית מילר, Tom Harkin's Old-Time Religion, באתר הניו יורק טיימס, 9 בפברואר 1992 (באנגלית)
↑  רות' הרקין, Ruth Harkin reflects on 50 years of marriage: 'Maybe the beginning was never as fragile as it seemed', באתר Des Moines Register‏, 23 בפברואר 2019 (באנגלית)
↑  Senator Tom Harkin (D-Iowa) Official Biography, מסמך ביוגרפי מאת publications.unidosus.org (באנגלית)
↑  הומברטו סנצ'ז, Tom Harkin — From Tiger Cages to Pinochet, באתר Roll Call‏, 1 בדצמבר 2014 (באנגלית)
↑  הבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית 1992, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
↑  ג'ודית מילר, Tom Harkin's Old-Time Religion, באתר הניו יורק טיימס, 9 בפברואר 1992 (באנגלית)
↑  האמפרי הוקסלי, Mali's children in chocolate slavery, באתר BBC‏, 12 באפריל 2001 (באנגלית)
↑  ריק מרטין, Harkin: Repeal of Don't Ask Don't Tell Makes Military and our Country Stronger, More Just, באתר River Cities Reader‏, 20 בדצמבר 2010 (באנגלית)
↑  ג'יימס הוהמן, Harkin retirement: Jump ball in Iowa, באתר פוליטיקו, 26 בינואר 2013 (באנגלית)
↑  ג'ניפר ג'ייקובס, Iowa's Tom Harkin endorses Clinton for president, באתר USA Today‏, 15 באוגוסט 2015 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 2917 8604  LCCN: n89642576  NARA: 10572453  SNAC: w6zb045v  SUDOC: 160264111  US Congress: H000206  VIAF: 50834584   WorldCat (עם VIAF): 50834584 
הרקין בחברת הנשיא ברק אובמה בחדר הסגלגל לאחר העברת חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה בסנאט, מרץ 2010
הרקין נושא דברים בישיבת ועדת ההקצבות של הסנאט, פברואר 2013
טאוריסקי

מפה המציגה את העמים הברברים של פאנוניה לפני הכיבוש הרומי. הטאורסקי נמצאים משמאל
הטאוריסקי (בלטינית: Taurisci) היו פדרציה של שבטים קלטיים ששכנו בקרינתיה ובצפון סלובניה של היום (קרניולה) לפני בוא הרומאים (בערך 200 לפנה"ס). לפי פליניוס הזקן, הם זהים לאנשים הידועים בשם נוריקי.
אטימולוגיה

האטימולוגיה של השם שנויה במחלוקת. טאוריסקי עשויה לנבוע משורש שמשמעותו 'הר' או 'סלע גבוה', אם כי הוכח שהוא אינו קשור להר טאוארן השכן. אטימולוגיה נוספת המוצעת היא השורש הקלטי tarwo 'שור' (כמו taruos הגאלית).
היסטוריה

כמסונפים עם הטאוריני הקלטו-ליגורי, הטאוריסקי התיישבו על נהר הסאווה העליון לאחר תבוסתם בקרב טלאמון (אנ') בשנת 225 לפני הספירה. בעקבות הבואי הם נדדו לצפון איטליה ולחוף הים האדריאטי. הכרוניקן היווני פוליביוס (בערך 203-120 לפנה"ס) הזכיר את כריית הזהב הטאוריסקית באזור אקוויליה. יחד עם חיילי הרפובליקה הרומית, הם הובסו על ידי קימברים והטווטונים הגרמאניים פלישתם בקרב נורייה (אנ') בשנת 112 לפני הספירה.
זהותם של הטאוריסקי והנוריקי עדיין לא נקבעה סופית: לפי ההיסטוריון ההונגרי Géza Alföldy, הנוריקי היו שבט אחד של הפדרציה הרחבה יותר של הטאוריסקי, בעוד ה-Reallexikon der germanischen Altertumskunde מגדיר את הנוריקי כקלטים שהתיישבו ב-Regnum Noricum בקרינתיה של היום עם הטאוריסקי כשכניהם בדרום-מזרח. עמים נוספים שהתיישבו באזור היו הפאנונים בדרום מזרח קרניולה, הלאפידס, שבט אילירי, בדרום מערב, והקרני, שבט ונטים אדריאטים.
Teurisci, שעליו העיד תלמי בדאקיה, היו במקור קבוצה של הטאוריסקי הקלטים מהאלפים האוסטריים שהתיישבו בצפון-מערב דאקיה בסוף תקופת הברזל.
היסטוריה > הכיבוש הדאקי

בתקופה המשתרעת על פני 50–60 לפני הספירה, המלך האדיר בורביסטה מדאקיה יזם מסע בלתי פוסק, ופתח בפלישה תוקפנית נגד הטאוריקי. זה הביא לתבוסה המכריעה של הטאוריקים, שהובילה לסיפוח שטחם על ידי הדאקים. סטראבון מתאר בצורה חיה את התוצאה, וקובע שבורביסטה לא רק כבש את הטֵאוריסקי, אלא הכחיד אותם לחלוטין מקיומם.
לקריאה נוספת

Teurisci
טאורי
קסדת נגאו
רגנום נוריקום
ראו גם

טורינו
נוריקום
הערות שוליים

↑  Pliny the Elder, Naturalis Historia.
↑  James Cowles Prichard (1841). Researches Into the Physical History of Mankind. Houlston & Stoneman. p. 92.
↑  Sergent, Bernard (1991). "Ethnozoonymes indo-européens". Dialogues d'histoire ancienne. 17 (2): 12. doi:10.3406/dha.1991.1932.
↑  Parvan V, Vulpe R, Vulpe A (2002) Dacia Publisher: Editura 100+1 Gramar, page 165 established
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7674124-2
ויליאם מנספילד

| --- | --- |

 לידה:  1956 (בן 68 בערך) גרנד ראפידס, מישיגן, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית
 בת זוג:  פיליס ספילמייקר (1975–1979)
 מספר צאצאים:  2
ויליאם "בילי" מנספילד הבן (באנגלית: William "Billy" Mansfield Junior,‏ נולד ב-1956) הוא רוצח ואנס סדרתי אמריקאי אשר רצח לפחות חמש ילדות ונשים בין השנים 1975–1980 בפלורידה ובקליפורניה. לאחר שנלכד והורשע ברצח האחרון שביצע הודה גם במקרי הרצח הקודמים במסגרת הסדר טיעון עם הפרקליטות כדי להימנע מעונש המוות. מנספילד מרצה כיום ארבעה מאסרי עולם ונותר החשוד העיקרי במספר מקרי רצח לא מפוענחים.
ביוגרפיה

ויליאם "בילי" מנספילד הבן נולד בתאריך לא ידוע ב-1956 בגרנד ראפידס, מישיגן, ארצות הברית, הבכור מבין חמשת ילדיו של ויליאם מנספילד האב, פדופיל מורשע אשר ריצה מספר עונשי מאסר בנבאדה ונהג לעודד את ילדיו לריב זה עם זה. למרות זאת טען מנספילד בשנים מאוחרות יותר כי ילדותו הייתה שמחה למדי, ושהבעיות הראשונות שחווה בחייו החלו להתעורר בסביבות גיל ארבע עשרה, כאשר נשר מבית הספר בכיתה ט' וזייף את תאריך תעודת הלידה שלו כדי שיוכל להתגייס לצבא האמריקאי. בזמן שירותו הפך לאלכוהוליסט ותוך זמן קצר גם החל להשתמש בסמים, ובשל התמכרותו נשלח לקבל טיפול במוסד רפואי צבאי בטמפה, פלורידה, ב-1978 וב-1980.
מנספילד נישא לפיליס ספילמייקר ב-1975 ולשניים נולדו שני ילדים, בן בשם ויליאם מנספילד השלישי ובת ששמה אינו ידוע. הם התגרשו ב-1979 כאשר ספילמייקר קיבלה את המשמורת על ילדיהם והמשיכה להתגורר עמם בגרנד ראפידס. מאוחר יותר סיפרה כי מנספילד היה הומוסקסואל לא מוצהר אשר נהג להביא גברים לביתם ולקיים עמם יחסי מין מולה. כמו כן טענה כי במקרה אחד סיפר לה אודות רצח שביצע. לדבריה היה אדם נעים הליכות במרבית הזמן והפך לאלים רק כשהשתכר.
באחרית שנות ה-70 נעצר מנספילד בגין תקיפה מינית נגד השמרטפית אשר שמרה על ילדיו, וב-31 בינואר 1977 הודה באשמה ונידון לשישה חודשי מאסר בנוסף לשלושים ושישה חודשי מאסר נוספים על-תנאי. זמן קצר לאחר שהשתחרר מבית הסוהר נעצר בשנית לאחר שתקף מינית שתי נערות נוספות, ונכלא שוב בשל הפרת תנאי שחרורו. במהלך מאסרו שהה באותו התא יחד עם אסיר בשנות העשרים לחייו בשם אלברט לי, אשר התוודה בפניו כי רצח ילדה בת אחת עשרה בשם לינדה ואנדרווין. מנספילד דיווח אודות העניין לסגל הסוהרים ואף הסכים להעיד נגד לי בתמורה להמתקת עונשו, ולפיכך שוחרר מבית הסוהר כעבור שנה אחת בלבד.
כעבור שלוש שנים בלבד נעצר מנספילד בשנית לאחר שכפה על אישה בת שמונה עשרה בשם פמלה האריס להיכנס לתוך הקרוואן בו התגורר באותה העת, לפני שתקף אותה וניסה לאנוס אותה. לאחר שנאבקה בו ואיימה להורגו עם סכין הצליחה האריס להימלט ודיווחה אודותיו למשטרה. תחילה הצליח מנספילד להימלט מידי רשויות החוק במשך מספר חודשים עד שלבסוף נעצר בסנטה קרוז (אנ') ב-23 בנובמבר 1980, אולם יצא לחופשי תוך זמן קצר לאחר שעלה בידו לשלם את מלוא סכום הערבות שנדרשה עבור שחרורו.
הרציחות > רנה סיילינג

גופתה של רנה סיילינג בת העשרים ותשע נמצאה ב-7 בדצמבר 1980 בתוך תעלת ניקוז בצדי דרך הקרויה "בואנה ויסטה" בוטסונוויל (אנ'), קליפורניה, בידי עוברים ושבים. היא נראתה לאחרונה בחיים בליל אמש בידי בעלה ושלושת ילדיה. גופתה אותרה כשבגדיה קרועים ומכנסייה מופשטים עד לאזור קרסוליה, דבר המרמז על כך שנאנסה, והנתיחה שלאחר המוות קבעה את סיבת מותה כחנק.
מנספילד ואחיו הצעיר ג'ו נעצרו כעבור ארבעה ימים בידי שוטר מקומי אשר ביקש לתחקרם. השניים שיקרו בנוגע לזהותם וגילם, אך עוררו את חשדו של השוטר אשר הבחין בדמיון ביניהם לבין התיאור החיצוני שהופץ בקרב רשויות החוק בחיפוש אחר החשודים ברצח של סיילינג, ועצר אותם בבית הכלא המחוזי של הומבולדט (אנ'), נבאדה. לאחר שכתב האישום בגין הרצח הוגש נגדם הם נלקחו לבית המשפט כשהם נאלצים לעטות שקים על ראשם מחשש כי חשיפה מוקדמת של זהותם תפגע בתהליך בחירת חבר המושבעים, ובשל כך קיבלו השניים את הכינוי "אחי השק".
הרציחות > אליין זיגלר

מספר חודשים לאחר מעצרו של מנספילד השיג משרד השריף של מחוז הרננדרו (אנ') בפלורידה צו חיפוש שהתיר לאנשיו לבצע חפירה בשטח בית משפחתו בספרינג היל (אנ') על בסיס מודיעין שהתקבל אודות גופה שנקברה תחת אדמותיה. במהלך החיפושים שנערכו בשבועות הבאים נמצאו גולגולת ומספר עצמות עטופות בשמיכה אשר זוהו כשייכות לאישה צעירה בת עשרים שזהותה אינה ידועה. לבסוף שויכו השרידים לנעדרת אליין זיגלר, שעקבותיה נעלמו ב-31 בדצמבר 1975.
זיגלר נעלמה במהלך טיול מחנאות עם הוריה בפארקמן (אנ'), אוהיו, ונראתה לאחרונה בידי מספר עדים בשעה שצעדה לכיוון מתחם המלתחות. למחרת היום נערך חיפוש נרחב אחריה מתוך מחשבה כי רצתה לברוח ממשפחתה. מספר עדויות טענו כי נראתה רוכבת על אופנוע לאחר שהודיעה כי בכוונתה לשוב לאוהיו, בשעה שדיווחים אחרים הציעו כי עלתה לרכב מסוג פורד פיירליין (אנ') בו נהג אדם בשנות העשרים לחייו. החיפושים אחריה העלו חרס וכעבור מספר ימים נאלצו הוריה לשוב לביתם בלעדיה.
הרציחות > תרזה פילינגהים

בעקבות מציאת עצמותיה של זיגלר החליט צוות החקירה להמשיך בחפירות לאורך השבועות הבאים, במהלכם נמצאו מספר גופות נוספות. שק מלא בעצמות אותר ב-24 במרץ תחת האח של הבית, וכמה שלדים נוספים חולצו מתוך האדמה לאחר שתשתיות החשמל והמים פורקו.
עצמותיה של תרזה פילינגהים, בת שש עשרה אשר נראתה לאחרונה ב-16 במאי 1980, נמצאו תחת שטח הבית ב-17 במרץ 1981. על אף שתחילה לא שויכו אליה, ולדעת הסברה הרווחת דאז היו השרידים שייכים למלינדה הארדר בת העשרים ואחת, נעדרת אחרת אשר נעלמה מביתה בסיינט פיטרסברג ב-27 ביולי 1980, השערות אלו הוכחו כשגויות לאחר שגופתה של הארדר זוהתה לבסוף ב-2008. רק לאחר יותר מארבעה עשורים, ביולי 2022, נתגלה כי העצמות היו שייכות הלכה למעשה לפילינגהים בעזרת שימוש חדשני בטכנולוגיית בדיקת דנ"א של גנאלוגיה גנטית.
הרציחות > סנדרה ג'ין גרהם

סנדרה ג'ין גרהם נראתה לאחרונה בחיים ב-27 באפריל 1980 במגרש חנייה בטמפה, פלורידה, בחברתו של אלמוני שמספר עדים תיארו את מראהו כשל "אופנוען". השניים בילו יחדיו בפאב מקומי בו השאירה הלה את המפתחות, הסיגריות והמשקפיים שלה.
שרידי גופתה נמצאו תחת בית משפחת מנספילד ב-7 באפריל 1981 והצביעו על זהותה מאוחר יותר כאשר נעשתה השוואה בין חלקי השיניים שאותרו לבין תיקיה הרפואיים של גרהם. מציאת הגופה לא היוותה הפתעה מוחלטת לרשויות החוק, אשר קיבלו מודיעין שהציע כי ייתכן וגרהם הייתה אחת מקורבנותיו של מנספילד.
הרציחות > ג'יין דואו

שתיים מהגופות שנמצאו לא זוהו באופן מידי ולכן נקראו בשם ג'יין דואו. אחת מהן שויכה כאמור לתרזה פילינגהים רק כעבור ארבעה עשורים, אשר נותרה לא מזוהה במשך כל אותה העת, וזהותה של הגופה השנייה נותרה לא ברורה עד היום. בדיקה של שרידי העצמות העלו שתי הערכות שונות אשר הציעו כי האלמונית הייתה בת שלוש עשרה או פחות מכך בשעת מותה, או בין הגילאים שש עשרה ושמונה עשרה. גולגולתה נשלחה לאוניברסיטה המדינית של קולורדו בניסיון ליצור קלסתרון של פניה המשוחזרים.
משפט

כמעט שנה חלפה בין מעצרו הראשוני של מנספילד לבין תחילת המשפט, בין השאר בשל תהליך החפירה וחילוץ הגופות מאדמת בית משפחתו. המשפט הועבר לסן רפאל (אנ'), קליפורניה, מאחר שכותרות הפרשה הדהדו ברחבי התקשורת ובשל כך התעורר חשש כי הדבר יפגע בתהליך בחירת חבר המושבעים. בשבועות הבאים המושבעים אכן לא הצליחו להגיע להסכמה בנוגע לקבלת החלטות רבות, ובית המשפט הורה לקיים משפט חדש.
במהלך הפגרה שבין שני המשפטים שתוקפה נמשך כחצי שנה בהוראתו של השופט, הצליח מנספילד להימלט מבין כותלי בית הסוהר בו הוחזק ב-27 באוקטובר 1981, בסיועו של אסיר בשם בן באריגן אשר עזר לו להשתחרר מאזיקיו בשעה שהשניים שהו בחצר בית הכלא ולטפס אל הגג, ממנו קפצו מעבר לגדר ונמלטו. מספר עדים הבחינו בהם תוך זמן קצר, ביניהם אישה אשר טעתה לחשוב כי היו עסוקים בריצה קלה ולכן דיווחה אודותיהם למשטרה רק מאוחר יותר. כוחות פטרול החלו לחפש אחריהם בעזרתם של כלבי חיפוש והצלה, ובעקבות דיווח שהתקבל בשעה 23:45 באותו הלילה מידי אדם אשר הבחין בהם מסתובבים בקרבת ביתו, אותר לבסוף מנספילד כעבור אחת עשרה שעות של חיפושים בסמוך לפרדייס פארק (אנ') ונעצר ללא כל מאבק. באריגן נעצר אף הוא כעבור חצי שעה, והשניים הוחזרו לבית הסוהר.
עם תחילת השימועים הקדם-משפטיים של משפטו השני של מנספילד הוגש נגדו כתב אישום בגין מקרה הרצח של רנה סיילינג שגופתה נמצאה בצדי הדרך בוטסונוויל (אנ'), על אף שמספר פרסומים טענו כי האישום עסק דווקא באחד הקורבנות שנמצאו קבורים תחת בית משפחתו. המשפט החל ב-8 בפברואר 1982 לאחר שנודע כי אחיו של מנספילד, ג'ו, בנוסף לאישה בשם סינדי אשר שימשה כעדה מרכזית בידי התביעה, נעתרו שניהם לבקשת הפרקליטות והסכימו להעיד נגדו. כעבור שבועיים הוא הורשע במקרה הרצח של סיילינג ונידון לתקופת מאסר בת עשרים וחמש שנים עד מאסר עולם. בעניין הגופות שנמצאו תחת בית משפטו טען תחילה לחפות מפשע, אך לבסוף הסכים להודות באשמה במסגרת הסדר טיעון ונידון לארבעה מאסרי עולם נוספים. בהצהרתו אמר, ”אני מודה באשמה משום שאני אשם ולא מאף סיבה אחרת”.
תרבות > קולנוע

הסרט האיש ברכב הלבן בבימויו של וארן סקילס מ-2023 מבוסס על פשעיו של מנספילד.
תרבות > טלוויזיה

סדרת הטלוויזיה הרוצחים המרושעים ביותר (אנ') שידרה תוכנית אשר עסקה בחייו ופשעיו של מנספילד בפרק השביעי של העונה השמינית שלה.
תרבות > ספרות

הספר כשהמלאכים בוכים: רציחות הווייקי-וואצ'י מאת וו. ר. לנגסטון מ-2007 עוסק בפשעיו של מנספילד ומתמקד בשתי הקורבנות אשר שרידיהן נמצאו קבורים תחת בית משפחתו ועד לכתיבתו טרם זוהו. אחת מהן, תרזה פילינגהים, זוהתה כאמור רק כעבור ארבעה עשורים ב-2022, והשנייה לא זוהתה עד היום.
ביאורים

↑  בארצות הברית גופה לא מזוהה מכונה "ג'ון דו" במקרה של גבר ו"ג'יין דו" במקרה של אישה.
↑  אין זה ברור האם שמו המלא של האסיר הוא "בן בריגאן" או "בן פריגה".
חסידים ואנשי מעשה

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  הרב אליהו כי טוב
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  סיפורי חסידים
 הוצאה
 הוצאה:  א - מכון להוצאת ספרים, יד אליהו כי טוב
 תאריך הוצאה:  1996 
 תאריך הופעה ראשונה:  ה'תשט"ו, ה'תשט"ז, ה'תשכ"ו
 סדרה
 סדרת ספרים:  במעונונת אריות, כחודו של מחט, בחסד עליון, הפותח שער, כתר מלכות
 מספר ספרים:  5
 
חסידים ואנשי מעשה היא סדרת ספרים העוסקת בסיפורי חסידים שהוציא לאור הרב אליהו כי טוב.
כתיבה והוצאה לאור

את מלאכת כתיבת הסדרה החל המחבר בשנת ה'תשט"ו והוציא ארבעה כרכים, אחר כך בשל עיסוק בהוצאת ספר הפרשיות עצר מכתיבת הסדרה ואת הכרך החמישי והאחרון בסדרה הוציא בשנת ה'תשכ"ו.
את סיבת הכתיבה בסיפורי חסידים נימק המחבר כך: ”התחלתי בסיפורי חסידות, ולא בלי טעם לדבר זה. מאז יצאתי מפולין, מקום מגורי הראשון שגדלתי שם בין ישרים ותמימים באמת וצנועים בהליכותיהם עד ששום איש לא יוכל להכירם אם אינו קרוב להם מאד, מאז עזבתי המחצבה הזו ובאתי לכאן והכרתי חוגים חדשים, את שיחם ושיגם, וידעתי ולמדתי את מושגיהם על העולם שחייתי בו לפנים, שהללו אינם יודעים ולא כלום ופחות ממה שהם יודעים על האסקימוסים. איש כמו אבא שלי ז"ל ורבו רבי צדוק הכהן מלובלין, וכל העולם העשיר הזה, אינם יודעים עליו אפילו כסומא בארובה – לכן אמרתי, הבה ואספר מן העולם הזה שאפילו מצבה לא נשארה ממנו.”
הספרים יצאו לאור בהוצאת הספרים "א" ירושלים. לאחר הקמת "יד אליהו כי טוב" הספרים נערכו חדש ונדפסים במהדורה גדולה בכריכה קשה ובשני כרכים ובמהדורה נוספת בחמישה כרכים בכריכה רכה.
ספרי הסדרה > חלק א

במעונות אריות יצא לאור בשנת ה'תשט"ו ובתוכו עשרה סיפורים על חסידים הראשונים תלמידי הבעל שם טוב והליכותיהם.
ספרי הסדרה > חלק ב

כחודו של מחט יצא לאור בשנת ה'תשט"ו ובתוכו שבעה סיפורים מעולמם של חסידי פשיסחא וקוצק
ספרי הסדרה > חלק ג

בחסד עליון יצא לאור בשנת ה'תשט"ז והוא עוסק בגבורותיו ומעלליו של רבי משה ליב ססובר, פרקי הספר: א) תחילת עניינו של משה ליב. ב) בשעה שהצדיקים מתפללים. ג) סוד גמילות חסדים. ד) משל לבן מלך תינוק. ה) ר' משה ליב נעשה ראש ישיבה. ו) המתנהג בתמימות אינו מפסיד.
ספרי הסדרה > חלק ד

הכרך הרביעי בסדרה נקרא בשם הפותח שער יצא לאור בשנת ה'תשט"ז עוסק בדמותו רבי זלמן בהר"ן, תולדותיו, חייו ומפעלו
ספרי הסדרה > חלק ה

הכרך האחרון בסדרה כתר מלכות יצא לאור בשנת ה'תשכ"ו (1996) בהוצאת הספרים "א" ירושלים והוא כולל ארבעה פרקים העוסקים בדמותו וסודו של רבי ישראלצ'י ריז'ינר והם: א) פסק דינו של משיח צדקנו - עוסק בדרכה של חסידות רוז'ין, שיטתו של רבי ישראל ריז'ינער, סיפורים וההבדל מחסידי קוצק. ב) אידישע פעטש (משמעות המילה "פעטש" מיידיש: מחיאות כפיים, ספיקת כפיים (כתוצאה מצער) וסטירת לחי - משמעות הביטי "אידישע פעטש" - הנוסח היהודי של כל אלו) - בפרק זה מספר סיפור אודות הסבא משפולה שסיפר בנושא זה רבי ישראל מרוזין. ג) באור פני מלך - חיים - סיפורים על יראת שמיים ומינוי שוחטים על ידי רבי ישראל. ד) אמרות אחרונות - אוסף של אמרותיו ודברים מדברי תורתו של רבי ישראל ריז'ינער בנושאי לימוד תורה, יראת שמיים חזרה בתשובה ומשיח.
כהוספה לספר נדפסו בו עוד שבעה סיפורים שונים: א) על מה הוא בוכה ולמה הוא בוכה. ב) מעשה בחייט אומן. ג) מי האיש החפץ עושר - הסיפור עוסק בדמותו של חסיד בשם ר' יצחק ורבו רבי משה מקוברין. ד) בשביל חלקי לעולם הבא - הסיפור עוסק במסירות נפשם של הקנטוניסטים. ה) לבל ידח ממנו נדח - מעשה בחסידי קוצק. ו) וחלקך בעולם הזה היכן - עוסק בחסיד של החוזה מלובלין. ז) מעשה בחסיד אחד - סיפור שסיפר האדמו"ר מראדזין על חסיד שגדל בפשיסחא וקוצק שעבר לאיזביציא.
שם הספר מתאים עם דרכה של חסידות רוז'ין שתואמת את ספירת המלכות ומתנהגת בהנהגות מלוכה.
הערות שוליים

↑  חנוך בן ארזה, על כתבי אליהו כי טוב באתר "יד אליהו כי טוב".
טמו קייסטרי

| --- | --- |

 לידה:  22 באוגוסט 1985 (בן 39) פינלנד פינלנד 
 מוקד פעילות:  פינלנד פינלנד
 מקום לימודים:  Lahti Institute of Design 
 עיסוק:  זמר
 סוגה:  ראפ רוק, מוזיקה אלקטרונית
 שפה מועדפת:  פינית
 כלי נגינה:  קול
 www.teemukeisteri.net
 פרופיל ב-IMDb
 
טמו קייסטרי (בפינית: Teemu Keisteri; נולד ב-22 באוגוסט 1985; הידוע בשם הבמה Windows95man) הוא די ג'יי, ראפר, זמר וכותב שירים פיני. ייצג יחד עם הנרי פיספנן את פינלנד באירוויזיון 2024 שהתקיים במאלמה שבשוודיה עם השיר "No Rules!".
ביוגרפיה

קייסטרי למד צילום בלאהטי והוא בעל גלריה לאמנות בשם Kalleria בהלסינקי.
קייסטרי השתתף, יחד עם הנרי פיספנן בתחרות הפינית לבחירת נציג המדינה לאירוויזיון עם השיר "No Rules!". על אף שבהצבעה בקרב שופטי התחרות סיימו אחרונים, הם זכו ב-313 קולות המצביעים וזכו במקום הראשון בתחרות. לפיכך, נבחרו השניים לייצג את פינלנד באירוויזיון 2024.
הערות שוליים

↑  Teemu Keisteri, AV-arkki
↑  Nikola Stojanović, Windows95man will represent Finland at Eurovision 2024!, ESCBubble, ‏10 בפברואר 2024 (באנגלית בריטית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: a4a2d0b3-95eb-4891-a144-b9b46797748d 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טוליו סראפין

| --- | --- |

 לידה:  1 בספטמבר 1878 רוטנובה, איטליה 
 פטירה:  2 בפברואר 1968 (בגיל 89) רומא, איטליה 
 מוקד פעילות:  מילאנו, שיקגו, ניו יורק, רומא 
 תקופת הפעילות:  מ-1898 
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון של מילאנו 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 כלי נגינה:  כינור, ויולה 
 בן או בת זוג:  Elena Rakowska 
 פרופיל ב-IMDb
 
טוליו סראפין (באיטלקית: Tullio Serafin‏; 1 בספטמבר 1878 - 2 בפברואר 1968) היה מנצח אופרה איטלקי.
ביוגרפיה

טוליו סראפין היה מנצח אופרה איטלקי מן השורה הראשונה, בעל קריירה ארוכה ורפרטואר רחב ביותר, שהשיב רבות מאופרות הבל קאנטו של המאה ה-19, פרי עטם של בליני, רוסיני ודוניצטי, אל הרפרטואר האופראי הקבוע של המאה ה-20. יצא לו שם כמאמן שאין שני לו לזמרי אופרה צעירים וכמי שניתב בהצלחה את כשרונותיה הסוערים של מריה קאלאס.
סראפין נולד בוונציה והשתלם במוזיקה במילאנו, שם ניגן בוויולה בתזמורת של לה סקאלה, בניצוח טוסקניני. בהמשך התמנה לעוזר מנצח בלה סקאלה. כאשר טוסקניני פרש מתפקידו ועבר לניו יורק, תפס סראפין את מקומו כמנהל מוזיקלי. בתפקיד זה כיהן משנת 1909 עד 1914 ובעונת  1917-18 וחזר לתקופה קצרה אחרי מלחמת העולם השנייה, בעונת 1946-47.
סראפין הצטרף לסגל המנצחים של המטרופוליטן אופרה בשנת 1924 ונשאר שם למשך עשר שנים, שאחריהן התמנה למנהלך אמנותי של התיאטרו ריאלה ברומא. במשך הקריירה הממושכת שלו עזר לקדם את הקריירות של זמרים חשובים רבים, ביניהם רוזה פונסל וג'ואן סאת'רלנד, והרבה בהקלטות, ביניהן אחדות עם מריה קאלאס. הוא ניצח על תזמורת האופרה של רומא בהקלטה הראשונה, עתירת השבחים, של הטנור ג'ון ויקרס בתפקיד אותלו של ורדי, שהקליטה חברת RCA ויקטור בשנת 1960. סראפין מילא תפקיד חשוב בהרחבת הרפרטואר כשניצח על הצגות הבכורה באיטליה של יצירות מאת אלבן ברג, פול דיקא ובנג'מין בריטן.
עוד ניצח סראפין על בכורות עולמיות חשובות ליצירותיהם של מלחינים איטלקיים ואמריקאים כגון פרנקו אלפאנו, איטלו מונטמצי, דימס טיילור והווארד הנסון.
הוא מת ברומא בשנת 1968.
חיל הנחתים הארגנטינאי

סמל חיל הנחתים הארגנטינאי
חיל הנחתים הארגנטינאי (ספרדית: Comando de la Infantería de Marina, ראשי תיבות: COIM. השם הנפוץ יותר הוא Infantería de Marina de la Armada de la República Argentina, בראשי תיבות: IMARA, מילולית: חיל הרגלים הימי של הצי של הרפובליקה של ארגנטינה) הוא חיל נחתים, הכוח מצויד בין היתר בכליי רכב אמפיביים של הצי הארגנטינאי ואחד מארבעת הפיקודים המבצעיים שלו.
לחיל הנחתים הארגנטינאי אותה מערכת דרגות כמו שאר הצי.