stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אריק הראשון, מלך דנמרק

טבלה לזכרו של אריק הראשון בפאפוס, קפריסין, מקום מותו וקבורתו
אריק הראשון (בדנית: Erik I; ‏1060 לערך – 10 ביולי 1103) היה מלך דנמרק משנת 1095 ועד מותו. הוא היה בנו של סוון השני, מלך דנמרק וזהות אמו לא ידועה.
חייו

אריק נולד בעיירה סלנגרופ שבצפון שלן. במהלך תקופת מלכותו של אחיו, קנוט הרביעי, הוא נמנה עם תומכיו הנלהבים, אך הוא ניצל במהלך המרד שבו נרצח אחיו. הוא נשאר בחווה המלכותית במקום ללוות את קנוט למנזר סנט אלבן באודנסה, שם נרצח המלך. הוא נמלט מהחווה לשלן ומשם לסקונה, שהייתה אז חלק מדנמרק. לאחר רצח קנוט, נבחר אחיו אולף הראשון, אך תקופת מלכותו הייתה קצרה יחסית. בסופו של דבר נבחר אריק להיות המלך בשנת 1095. הוא התחבב על עמו ותקופות הרעב שהיו מנת חלקה של דנמרק במהלך תקופת מלכותו של אולף, נפסקו. עבור רבים היה זה סימן שבחירתו של אריק כמלך דנמרק הייתה בחירה טובה.
על פי כרוניקנים בני התקופה, כמו סקסו גרמטיקוס ועל פי מיתוסים, מתואר אריק כ"גבר חסון וגבוה" שפנה אל האנשים הפשוטים. הוא הצליח לשמור על מקום עמדו כאשר ארבעה גברים ניסו להזיזו ממקומו. הוא היה נואם מוכשר, ואנשים יצאו מגדרם כדי לשמוע אותו. לאחר שהיה יוצא מישיבות האספה הלאומית הוא היה יוצא לאנשים שהמתינו בחוץ. לאריק יצא מוניטין כאדם קולני שאהב נשפים וניהל חיים הוללים. למרות שהוא תמך בריכוז הסמכות על ידי חצר המלכות, נראה היה שהוא התנהג באופן דיפלומטי כדי להימנע מהתנגשויות עם האצולה. הוא היה ידוע כמי שלא גילה רחמים כלפי שודדים ופיראטים.
בביקור אצל האפיפיור ברומא הוא הצליח להשיג את הקאנוניזציה של אחיו המנוח, קנוט הרביעי, ואת קבלת מעמד הארכיבישופות לדנמרק, במקום היותה כפופה לארכיבישוף של המבורג-ברמן. לתפקיד הארכיבישוף של לונד התמנה אסר תורקליסון.
מותו

באספה של ויבורג הכריז אריק שהוא החליט לצאת לעלייה לרגל לארץ הקודש. על פי כרוניקה דנית הסיבה להחלטה זו הייתה רציחתם של ארבעה מאנשיו במהלך חגיגה בהם הם השתכרו באולם הנשפים שלו. למרות תחינותיהם של נתיניו, הוא לא היה מוכן לחזור בו מהחלטתו והוא מינה את בנו, האראלד ואת הבישוף אסר כעוצרים.
אריק ורעייתו בודיל יצאו עם פמליה גדולה דרך רוסיה לקונסטנטינופול, שם הם היו אורחיו של אלכסיוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית. בעת שהותם שם, חלה אריק, אך הוא הפליג בכל אופן לקפריסין. ביולי 1103 מת אריק הראשון בפאפוס שבקפריסין. המלכה בודיל קברה אותו שם והוא היה המלך הראשון שיצא לעלייה לרגל לאחר כיבוש ירושלים על ידי הצלבנים במהלך מסע הצלב הראשון. המלכה בודיל חלתה אף היא, אך הצליחה להגיע לירושלים, שם היא מתה. היא נטמנה למרגלות הר הזיתים בעמק יהושפט.
משפחתו

אריק ובודיל הביאו לעולם בן חוקי אחד, קנוט לאברד. ילדיו של אריק מחוץ לנישואין היו האראלד קסיה, אריק, בנדיקט ובת בשם רגנהילדה, לימים אמו של אריק השלישי, מלך דנמרק.
קנוט היה נסיך אהוד על עמו והתנהגותו הייתה אבירית. הוא נרצח ב-7 בינואר 1131 על ידי אחיינו של אריק, מגנוס, בנו של נילס, מלך דנמרק, שראה בקנוט כמתחרה על הכתר. רציחתו של קנוט אירעה ימים ספורים לפני לידת בנו ולדמר, שלימים מלך כולדמר הראשון, מלך דנמרק בין השנים 1157 – 1182.
אמנון הורביץ

אין תמונה חופשית
אמנון הורביץ (26 ביולי 1887 – 2 ביולי 1966) היה בכור בני הביל"ויים בגדרה; אגרונום, מומחה לחקלאות ועיתונאי, בעיקר בתחום החקלאות והאגרונומיה. חוקר דברי ימי ביל"ו וגדרה.
קורות חיים

נולד לצבי הורביץ, מראשוני הבילויים בגדרה, וללאה, בתו של יהושע דב בנינסון. מאחר שבגדרה עוד לא היו בתי מגורים, הוא נולד במושבה ראשון לציון הסמוכה. למד ב"חדר" של המושבה אצל ותיקי המחנכים, ובהם יוסף ויתקין ויוסף מנחם אשבל. למד בבית הספר למלאכה של חברת כי"ח בירושלים והיה מבאי ביתו של המורה מרדכי אזרחי-קרישבסקי, שלימים היה לחותנו. לאחר מכן למד בבית הספר החקלאי מקוה ישראל.
בשנת 1909 התנחל הורביץ על שטח בן מאה דונם מאדמת "גאולה", שהיה השטח הראשון שנוסף על אדמת גדרה. באותה תקופה התמחה בחקלאות ובאגרונומיה. השתתף במסעות במטעי השקדים בארץ לחקירת גורמי נגע הקפנודיס (Capnodis) שתקף את עצי השקדים, ויחד עם האגרונום עמרם חזנוב גילה את החיפושיות שהיו מקור הנגע.
בין השנים 1912–1927 התגורר במצרים, שם חכר אחוזה גדולה והתמחה בענפי החקלאות המצריים: כותנה, קני סוכר ועצי תמר. כמו כן עסק בניסיונות גידול בננות ובזיבולים שונים מטעם החברה הממלכתית לחקלאות במצרים.
ב-1927 עזב הורביץ את מצרים לצמיתות והתקבל לעבודה בשירות מחלקת ההדרכה שליד תחנת הניסיונות של ההנהלה הציונית כמדריך נודד בהתיישבות החדשה שבעמק יזרעאל. ב-1928 התקבל למנהל המשרד היפואי של חברת "ניטראם" מיסודו של סר אלפרד מונד (הלורד מלצ'ט). בתפקידו זה כתב את הספרות השימושית והמדעית על החומרים הכימיים החקלאיים, שפורסמה בחוברות שהוציאה החברה, וכן במאמרים בכתבי עת שונים, כמו "בוסתנאי" ו"הדר", ואף בעיתונים ערביים. בשנת תר"ץ (1930) הופיע ספרו על "גידול הבננים בארץ ישראל".
פרסם בעיתונות העברית והישראלית ("הפועל הצעיר", "הבוקר", "דבר", "הארץ" ועוד) רשימות וסיפורים מחיי גדרה ומתקופת שהותו במצרים.
לאחר קום המדינה ועד מותו התמסר הורביץ לחקירת דברי ימי ביל"ו וגדרה, וכתב את "ספר גדרה" המכיל מספר כרכים.
אמנון הורביץ נפטר בקיץ 1966, בן 79 במותו. נטמן בבית העלמין בגדרה.
משפחתו

בתקופת מגוריו במצרים היה הורביץ שב מדי פעם לביקורים קצרים בארץ ישראל. באחד מביקוריו בארץ, בשנת 1921, נשא לאישה את רבקה, בתו של מרדכי אזרחי-קרישבסקי. הוא שב איתה למצרים, שם שהו כחמש שנים. למרות הסביבה הערבית חונכו ילדיו באווירה עברית.
ילדיו: יעקב-אורי הורביץ, והפסנתרנית תמירה אריה מתל אביב.
הערות שוליים

↑  אתר "Billiongraves"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306330605171  ISNI: 0000 0001 0842 9010  VIAF: 160938583   WorldCat (עם VIAF): 160938583
בולומטר

בולומטר "קורי עכביש" של JPL
בולומטר הוא מכשיר למדידת הספק של קרינה אלקטרומגנטית פוגעת בעזרת מדידת החימום של החומר על ידי תלות ההתנגדות החשמלית בטמפרטורה. המכשיר הומצא בשנת 1878 על ידי האסטרונום סמואל לנגלי.
עקרון פעולה

בולומטר מורכב מחומר בולע, כגון שכבה דקה של מתכת, שמחובר למקור חום (גוף בעל טמפרטורה קבועה) דרך קישור תרמי. התוצאה היא שכל קרינה שפוגעת בחומר הבולע מעלה את הטמפרטורה מעל הטמפ' של מקור החום - ככל שההספק הנבלע גדול יותר, כך הטמפרטורה גבוהה יותר. קבוע הזמן התרמי, קובע את המהירות של הגלאי, שווה ליחס בין קיבול החום למוליכות החום בין החומר הבולע לבין מקור החום. השינוי בטמפרטורה יכול להימדד בצורה ישירה בעזרת נגד נוסף, או ישירות בעזרת הניגודיות של החומר הבולע עצמו. בולומטרים מתכתיים עובדים לרוב ללא קירור. הם מיוצרים משכבות דקות. כיום, רוב הבולומטרים משתמשים במוליכים למחצה או מוליכי על בתור חומרים בולעים במקום במתכות. מכשירים אלו יכולים לפעול בטמפרטורות מאוד נמוכות, שמאפשרות רגישות גבוהה מאוד.
בולומטרים רגישים באופן ישיר לאנרגיה שנקלטת בתור החומר הבולע. מהסיבה הזאת הם יכולים לשמש לא רק לחלקיקים מיוננים או לפוטונים, אלא גם לחלקיקים לא מיוננים, ולכל סוג של קרינה.
אמנון הררי (עיתונאי)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 במרץ 1987 (בן 37) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיסוק:  עיתונאי
 מעסיק:  הארץ, חברת החדשות
 
אמנון הררי (נולד ב-8 במרץ 1987) הוא עיתונאי ישראלי, עורך החדשות של "הארץ". בעברו היה עורך הספורט של "הארץ" וכותב בעיתון, עורך התכנית "פגוש את העיתונות" בחברת החדשות של קשת 12, סגן העורכת הראשית של מגזין "טיים אאוט תל אביב".
ביוגרפיה

הררי נולד בשנת 1987 בתל אביב, בנם של הפסיכולוג דור הררי ושל העורכת הללי (ללי) שמר, בתה של הפזמונאית והמלחינה נעמי שמר. הוא למד בעירו בבית הספר הגימנסיה העברית "הרצליה", ובמהלך לימודיו נפצע באורח קשה בתאונת דרכים. למרות מצבו הרפואי הוא התנדב לשירות אותו ביצע ביחידת עילית באגף המודיעין, אליה התגייס ב-2006. הררי אף יצא לקצונה, והשתחרר ב-2010 בדרגת סגן.
אחרי שחרורו מהצבא, החל הררי לעבוד באתר "וואלה! NEWS", תחילה בתפקידי עריכה שונים וב-2012 מונה לראש דסק החדשות באתר, אותו מילא עד 2015. במסגרת תפקידו גם כתב הררי מאמרי דעה באתר בנושאים אקטואליים. הוא גם שימש כשליח האתר לסיקור טורנירי הפיינל-פור של היורוליג ב-2011 וב-2014. מיד עם עזיבתו את "וואלה! NEWS", מונה הררי לתפקיד סמנכ"ל התוכן והעורך הראשי של הסטארט-אפ החברתי ePart. בינואר 2017 הצטרף הררי למגזין "טיים אאוט תל אביב", כסגן העורכת הראשית, עורך האתר ועורך המדור העירוני.
באוגוסט 2018 עבר לעיתון "הארץ", שם שימש תחילה כעורך מדור הספורט בעיתון המודפס ובאתר האינטרנט. במקביל לתפקידו ולכתיבה בתחום הספורט, הררי גם כותב מאמרים בנושאים פוליטיים, כותב לסירוגין את הטור המערכתי "היומית", ובמהלך ארבע מערכות הבחירות לכנסת בין השנים 2019–2021 כתב את המדור הפוליטי "הסקרן". במקביל, מפרסם הררי בעיתון גם כתבות בנושאי תרבות, עבור המוספים "גלריה שישי" ו"גלריה". ב-2022 מונה לעורך החדשות של "הארץ". הררי עמד בראש מערכת החדשות בזמן מערכת הבחירות לכנסת ה-25, הרפורמה המשפטית והמחאה שפרצה בעקבותיה, וכן טבח 7 באוקטובר והמלחמה שפרצה בעקבותיו.
בראשית 2020 ובמקביל לעבודתו ב"הארץ" החל הררי לשמש גם כעורך התכנית "פגוש את העיתונות" בחברת החדשות של קשת 12. הררי שימש בתפקיד בזמן מערכות הבחירות לכנסת ב-2020 ו-2021, הבחירות לנשיאות בארצות הברית ב-2020, ומשבר הקורונה. עם תום מערכת הבחירות ב-2021, סיים את תפקידו והמשיך בעבודתו ב"הארץ".
להררי תואר ראשון בהצטיינות במדע המדינה ובתקשורת מאוניברסיטת תל אביב.
משפחה

הררי הוא נכדה של הפזמונאית והמלחינה נעמי שמר, וכן של איש המוסד מייק הררי. אביו, דור, הוא אחיינה של נשיאת בית המשפט העליון בדימוס, דורית ביניש.
הערות שוליים

↑  מערכת וואלה! NEWS‏, תכירו את אמנון הררי, באתר וואלה, 20 בפברואר 2014
↑  ynet, סטארט-אפ חדש: להשפיע על מה שקורה בכנסת, באתר ynet, 20 בינואר 2016
↑  מדריך השכונות של תל אביב-יפו | כל מה שצריך לדעת, באתר טיים אאוט (ארכיון)
↑  אלכסנדר כץ, אחרי המונדיאל: אמנון הררי יערוך את מדור הספורט בהארץ, באתר אייס, 3 ביולי 2018
↑   אמנון הררי, 17 מנדטים יכולים לטלטל את המערכת הפוליטית – ואיש לא מדבר עליהם, באתר הארץ, 7 בפברואר 2019
↑  טורי "הסקרן", באתר הארץ
↑   אמנון הררי, מהו סוד שליטתה של שוודיה בשוק הפופ העולמי?, באתר הארץ, 16 בינואר 2019
↑  טלטלה ב"הארץ": ראש מערכת החדשות עוזב, מי המחליף?, באתר אייס, 16 במרץ 2022
↑  אייס, אמנון הררי מונה לעורך התוכנית "פגוש את העיתונות", באתר אייס, 5 בפברואר 2020
↑  עמרי מניב, נפתרה התעלומה מאחורי שירה המפורסם של נעמי שמר, באתר nrg‏, 4 בדצמבר 2012
↑  מאות ליוו את בכיר המוסד מייק הררי בדרכו האחרונה, באתר וואלה, 23 בספטמבר 2014
אריק השישי, מלך דנמרק

אריק השישי מנווד (בדנית: Erik VI Menved; ‏1274 – 13 בנובמבר 1319) היה מלך דנמרק מ-1286 ועד למותו. הוא היה בנם של אריק החמישי, מלך דנמרק ושל רעייתו, אגנס מברנדנבורג. בעת עלותו לכס המלוכה הוא היה בן 12, לאחר שאביו נרצח על ידי קושרים בלתי ידועים. עקב גילו הצעיר משלה אמו בשמו עד 1294.
מלך > תקופת העוצרות

תקופת מלכותו של אריק הייתה תקופה מרכזית במהלך עידן של דעיכה בהיסטוריה של דנמרק בין השנים 1241 – 1340. ראשית תקופת מלכותו, שבה משלו אמו וקרוביה הגרמנים, עמדה בסימן של אי שקט ומלחמות שבאו בעקבות רצח אביו.
הצעד הראשון של הממשל החדש היה ליישב את פרשת הרצח של המלך לשעבר על ידי בית משפט שהתכנס בחג הפנטקוסט של שנת 1287 בנייבורג. 27 אצילים מונו להחליט במקרה. הנאשמים הראשיים היו מרשל סטיג אנדרסון ויקוב נילסן, רוזן הלנד, יחד עם שבעה אחרים. לאחר יום אחד של דיונים, מצא בית המשפט את כולם אשמים. רכושם והכנסותיהם חולטו והם הוגלו מדנמרק. אפילו האפיפיור היה מעורב כאשר הוא הטיל נידוי על הנאשמים.
פסק הדין עורר כמה שאלות. לא ניתן היה להוכיח שאף אחד מהנאשמים נכח בסביבה הקרובה לאתר הרצח כאשר המלך נדקר למוות. לנאשמים לא הותר להישבע על חפותם לפני בית המשפט או להביא עדים מכובדים שיעידו על חפותם, זכות שהוקנתה להם על פי החוק. למרות הנסיבות הבלתי ברורות של מותו של אריק החמישי, לקח לחבר השופטים יום אחד בלבד כדי להגיע לפסק דין. כל הנאשמים השתייכו למעגל הפנימי של אריק החמישי ולא היה ברור במה היה מותו יכול להועיל להם. מסיבות אלו הגדירו ההיסטוריונים אריק ארופ והוגו אירווינג את פסק הדין כעינוי דין. הם רואים ברצח תוצאה של מאבק כוחות בין שני פלגים של האצולה, אחד בראשות המרשל סטיג והני בראשותו של ולדמר, דוכס דרום יוטלנד. הדוכס ולדמר ירד מגדולתו ב-1283 אך לאחר 1288 הוא שב למעמדו במהרה. החוקרים גורסים שוולדמר ובעלי בריתו קשרו קשר לרצוח את המלך ולאחר מכין להטיל את החשד בבית המשפט על יריביהם. היסטוריון אחר, קאי הורבי, ציין שהרצח היה עשוי להיות על רקע מאבק שושלתי על כס המלכות הדני. היו אחרים שסברו שהייתה להם טענה שוות ערך או חזקה יותר לכתר מאשר אריק החמישי, כמו אריק השני, מלך נורווגיה ואחיו ויורשו, הוקון החמישי, שהיו נכדיו של אריק הרביעי, מלך דנמרק.
אנדרסן והאחרים נמלטו לנורווגיה שם הם התקבלו בברכה על ידי המלך אריק שבשמחה תמך באויביו של מלך דנמרק. הוא העניק לאנדרסן מבצר בקונגסהלה שליד הגבול עם דנמרק. אנדרסן החל לעסוק בשוד ימי והטריד את רצועת החוף הדנית במשך שנים. הגולים הצליחו לבנות מבצרים בסמסו, בהילם, בספרוגו ובהלגנס. שום ספינה לא הייתה בטוחה ושום עיירת חוף לא הייתה חסינה מפניו של סטיג אנדרסון. מעשי הביזה שלו הגיעו לשיאם ב-1289 כאשר הוא נחת עם צבא נורווגי קטן בסטובקובינג שבאי פלסטר. ויטסלב השני, נסיך ריגן, עשה שימוש בצי הונדי שלו כדי להדוף את אנדרסן בחזרה לנורווגיה. פעולותיו של אנדרסן הציתו ארבעה עשורים של עימותים ומלחמות בין שתי הממלכות הנורדיות.
מורשתו

באופן מסורתי היחס לתקופת מלכותו של אריק השישי הוא כאחת מתקופות הזוהר בשל ניסיונו לשקם את האימפריה הנרחבת שלה. הוא זכה לתשבחות בספרות הרומנטית הדנית. במבט לאחור כיום, צעדי המדיניות שלו היוו את תחילת תהליך הפירוק של האימפריה הדנית בים הבלטי ובצפון אירופה שהמשיך בדורות הבאים.
כינוי של אריק השישי, Menved, הוא נושא שזכה להרבה דיונים. הסבר עממי הוא שמדובר על ראשי תיבות של נוסח השבוע שהיה חביב עליו: ved alle hellige mænd ("בשם כל האנשים הקדושים"). הסבר אחר לקוח מהמילה הדנית העתיקה menvett ("ציפור המבשרת את הרעות").
נישואין ומשפחה

אריק השישי נשא לאישה ביוני 1296 את אינגבורג, בתו של מגנוס השלישי, מלך שוודיה. הזוג הביא לעולם שמונה בנים שמתו בילדותם. בנוסף היו לאינגבורג שישה הריונות שהסתיימו בהפלה. ב-1318 ילדה אינגבורג בן חי ובריא. המלכה הציגה אותו בפני הציבור כאשר היא אוחזת בו מחוץ לכרכרה בה היא נסעה. ברגע מסוים היא איבדה את אחיזתה בו והוא נפל לארץ, שבר את מפרקתו ומת. עקב יגונה הכבד, נכנסה אינגבורג למנזר. על פי אחת האגדות היא אולצה לעשות זאת על ידי בעלה, שהאשים אותה במות בנם. על פי גרסה אחרת, הסיבה לכניסתה למנזר הייתה הצער שלה על מות שני אחיו, אריק ומגנוס. ב-1319 היא חזתה את מותה הקרב וסיפרה על כך לבעלה ולארכיבישוף וזמן קצר לאחר הלכה לעולמה, זמן קצר לפני בעלה.
בהג'אן לאל שרמה

בהג'אן לאל שרמה (בהינדי: भजन लाल शर्मा; נולד ב-15 בדצמבר 1967) הוא פוליטיקאי הודי וראש השרים של ראג'סטאן מטעם מפלגת העם ההודית.
ביוגרפיה

בהג'אן לאל שרמה נולד ב-15 בדצמבר 1967 בכפר אטרי שבראג'סטן, והוא בעל תואר שני במדעי המדינה מאוניברסיטת ראג'סטאן.
שרמה התמודד על מושב באספה המחוקקת של ראג'סטאן ב-2003 מטעם סמג'יק ניי מנץ (אנ'), סיעה פורשת של מפלגת העם ההודית, והפסיד למועמדה של מפלגת העם ההודית.
שרמה כיהן במשך ארבע פעמים כנשיא מפלגת העם ההודית בראג'סטאן.
שרמה נבחר לאספה המחוקקת של ראג'סטן בנובמבר 2023, ומפלגת העם ההודית הודיעה כי יכהן כראש השרים מטעמה במדינה. הוא הושבע לתפקיד ב-15 בדצמבר 2023.
הערות שוליים

↑  Bhajan Lal Sharma to take oath as Rajasthan Chief Minister on his birthday today, India Today, ‏15 בדצמבר 2023
1 2  Deep Mukherjee, Meet BJP’s new Rajasthan CM Bhajan Lal Sharma: Debutant MLA, party man close to RSS, The Indian Express, ‏12 בדצמבר 2023
↑  Sharat Kumar, Meet Bhajan Lal Sharma, debutant MLA and Rajasthan Chief Minister-designate, India Today, ‏12 בדצמבר 2023
↑  Dev Ankur Wadhawan, Bhajan Lal Sharma is next Rajasthan Chief Minister, Vasundhara Raje proposes name, India Today, ‏12 בדצמבר 2023
↑  Bhajan Lal Sharma sworn in as Rajasthan Chief Minister, PM Modi present, India Today, ‏15 בדצמבר 2023
באניק אוסטרבה

מועדון הכדורגל באניק אוסטרבה (צ'כית: FC Baník Ostrava) הוא מועדון כדורגל צ'כי מן העיר אוסטרבה שבשלזיה. המועדון שנוסד ב-1922, הוא אחד מן המועדונים בעלי המסורת העשירה ביותר בתולדות הכדורגל הצ'כי, וזכה בתארים לאומיים רבים וגביעים בינלאומיים. מגרשו הביתי של המועדון הוא אצטדיון באזאלי וצבעי המועדון הם כחול ולבן. יריבתו העיקרית היא ספרטה פראג, כמו כן, לקבוצה יש שני מועדונים איתם היא נמצאת בקשר הדוק - GKS קטוביצה מפולין ו-ספרטק טרנבה מסלובקיה.
הישגים > הישגים לאומיים

אליפות צ'כיה/צ'כוסלובקיה: (4) 1975/1976, 1979/1980, 1980/1981 וב-2003/2004.
הגביע הצ'כי/הגביע הצ'כוסלובקי: (5) 1972/1973, 1977/1978, 1978/1979, 1990/1991 וב-2004/2005.
הישגים > הישגים בינלאומיים

גביע מיטרופה: 1989
רבע גמר ליגת האלופות: 1980
חצי גמר גביע אירופה למחזיקות גביע: 1978
רבע גמר גביע אופ"א: 1974.
מאמני עבר

ולאסטימיל פטרז'לה
שחקני עבר

אבז'ן האדמצ'יק
רוטיסלאב וויאצ'ק
וורנר ליקה
ליבור ראדימץ
ואצלב דאנק
לודק מיקלושקו
תומאס פוספיחל
מילאן בארוש
תומאש גאלאשק
תומאס רפקה
מארק יאנקולובסקי
יז'י קריצ'אק
פראניצק שומקר
מירוסלב ויצ'ק
פטר סאמק
מיכל פאפאדופולוס
באק ג'ונס

| --- | --- |

 לידה:  12 בדצמבר 1890 וינסנס, ארצות הברית 
 פטירה:  30 בנובמבר 1942 (בגיל 51) בוסטון, ארצות הברית 
 שם לידה:  Charles Frederick Gebhart 
 סוגה מועדפת:  מערבון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 פרסים והוקרה:  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 
באק ג'ונס בכרזה לסרט "הפרש המעופף", 1926
באק ג'ונס (באנגלית: Buck Jones;‏ 12 בדצמבר 1891 - 30 בנובמבר 1942) היה שחקן קולנוע אמריקאי. התפרסם בהופעותיו במערבונים זולים (בי מובי) בשנות ה-20 וה-30. בישראל היה מוכר בשם בּוּק ג'ונס.
ביוגרפיה

נולד בשם צ'ארלס פרדריק גבהרט (Gebhart), וגדל בחווה באוקלהומה שם רכש מיומנות ברכיבה על סוסים ובשימוש באקדח, דבר שעזר לו בתפקידיו במערבונים. בגיל 16 התגייס לצבא ארצות הברית ונשלח לפיליפינים שם נפצע בקרב עם מורדים מוסלמים.
במלחמת העולם הראשונה שימש כמאמן סוסים לצבא. לאחר שחרורו עבד כבוקר. הוא החל לעבוד כפעלולן במערבונים אילמים ובמהרה החל לקבל תפקידים ראשיים. הוא הרוויח אז כ-3,500 דולר לשבוע. ג'ונס הקים חברת הפקות משלו שהתמוטטה במשבר הכלכלי של 1929.
ב-1930 חזר לשחק במערבונים דלי תקציב בשכר של כ-300 דולר לשבוע.
הוא צלח בהצלחה את המעבר מהסרט האילם לסרט מדבר. קול הבריטון המחוספס שלו התאים לתפקידיו במערבונים רבים בהפקת סרטי קולומביה וסרטי יוניברסל. סוגת הסרטים הזאת הייתה פופולרית בארצות הברית, באק ג'ונס התפרסם ושכרו הועלה. ב-1937 הרוויח 137,000 דולר, סכום נכבד לאותה תקופה. הוא נקרא בהתחלה Charles Jones, אחר כך Charles "Buck" Jones ולבסוף Buck Jones.
ב-28 בנובמבר 1942 הוזמן להופעה במועדון הלילה Coconut Grove בבוסטון. אש שפרצה במקום גרמה למותם של כ-500 איש במה שנחשב עד היום לאחד מהאסונות הגדולים בארצות הברית. ג'ונס נכווה קשות, הוחש לבית החולים ומת כעבור יומיים.
בוק ג'ונס בישראל

בארץ ישראל ביטאו את שמו בטעות כ-בוק ג'ונס וכך הוא נשאר עד ימינו. דמותו כגיבור מסוקס המגיע לכל מקום על סוסו "סילבר", נלחם בהצלחה נגד הרעים בעזרת אקדחיו ואגרופיו, קסמה לצעירים שראו את סרטיו ורצו להידמות לו.
ממטבעות הלשון דאז: "אל תהיה לי בוק ג'ונס" כלומר - אל תהיה גיבור.
חיים חפר הזכיר אותו בשיר "החופש תם" שכתב לצ'יזבטרון: "...החופש בא פלמחני"ק וחיילת/זוכרים את אקדחיך, הו בוק ג'ונס...".
בישראל היו פופולריות חוברות "בוק ג'ונס" שנכתבו על ידי מירון אוריאל. חוץ מהשם בוק ג'ונס, כל העלילות היו פרי דמיונו של אוריאל.
בסרט "חסמבה ונערי ההפקר" (1971), אחד מחברי חבורת "המטפחת השחורה" מכונה "בוק ג'ונס" ומתואר כ"שתקן" (את דמותו מגלם השחקן שלמה תרשיש).
הערות שוליים

↑  למשל בספרו של יורם קניוק, תש"ח, עמ' 56: "הבוק ג'ונס עם הכאפייה".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14685003n (data)  GND: 11907544X  ISNI: 0000 0000 4278 8327  LCCN: no90003811  SNAC: w6jm2bwj  VIAF: 12568234   WorldCat (עם VIAF): 12568234
אנדרטת מזרקת בקסטון

| --- | --- |

אנדרטת מזרקת בקסטון
 מידע כללי
 סוג:  drinking fountain, אתר הנצחה 
 על שם:  איסור העבדות באימפריה הבריטית בשנת 1834 
 מיקום:  גני מגדל ויקטוריה, לונדון
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1865
 תאריך פתיחה רשמי:  1865 
 אדריכל:  צ'ארלס בקסטון, סמיואל סאנדרס טאולון 
 קואורדינטות:  51°29′46″N 0°07′29.25″W﻿ / ﻿51.49611°N 0.1247917°W﻿ / 51.49611; -0.1247917
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסאנדרטת מזרקת בקסטון (למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסאנדרטת מזרקת בקסטון (למפת הסיטי של וסטמינסטר רגילה) הפרלמנט הבריטיאנדרטת מזרקת בקסטון (למפת הסיטי של וסטמינסטר מוגדלת) הפרלמנט הבריטיאנדרטת מזרקת בקסטון 
 
אנדרטת מזרקת בקסטון (באנגלית: Buxton Memorial Fountain) היא אנדרטה המנציחה את שחרורם של העבדים באימפריה הבריטית בשנת 1834. האנדרטה ממוקמת בגני מגדל ויקטוריה באזור מילבנק שברובע וסטמינסטר בלונדון.
האנדרטה הוקמה במימונו של חבר הפרלמנט הבריטי צ'ארלס בקסטון והוקדשה לאביו - תומאס פוול בקסוטון ולוויליאם וילברפורס, תומאס קלרקסון, תומאס באבינגטון מקוליי, הנרי ברוגהאם וסטיבן לוושינגטון, אשר בזכות פועלם בוטלה העבדות באימפריה.
האנדרטה תוכננה בסגנון נאו-גותי על ידי האדריכל סמיואל סאנדרס טאולון בשנת 1865.
במקור עמדה האנדרטה בכיכר פרלמנט, אולם הוסרה בשנת 1940 והוצבה במקומה הנוכחי בשנת 1957.
האנדרטה כללה שמונה פסלים של שליטי בריטניה, אולם ארבעה נגנבו בשנת 1960 והארבעה הנותרים נגנבו בשנת 1971. בשנת 1980 הוחלפו הפסלים החסרים בפסלים מפיברגלס, אולם גם אלה נגנבו בשנת 2005.
בשנת 1989 הוסף במקום שלט המציין את יובל ה-150 של האגודה נגד העבדות.
אריק השני, מלך דנמרק

אריק השני (בדנית: Erik II; ‏1090 לערך – 18 ביולי 1137) היה מלך דנמרק מ-1134 ועד למותו. אריק היה בנו הבלתי חוקי של אריק הראשון שמלך על דנמרק מ-1095 ועד 1103. אריק מרד נגד דודו, נילס, מלך דנמרק וב-1134 הוא הוכרז כמלך. הוא העניש את יריביו בחומרה וגמל לתומכיו בנדיבות. הוא נרצח על ידי אחד מנתיניו ואחריו מלך אחיינו, אריק השלישי.
ראשית חייו

אריק היה בנו של אריק הראשון, מלך דנמרק מפילגש ששמה לא ידוע. אחיו, קנוט לאברד, העניק לו כמה איים בדנמרק והוא היה לרוזן (jarl) של מון (Møn), לולנד (Lolland) ופלסטר (Falster). כאשר נרצח קנוט ב-1131, הצטרף אריק לאחיו למחצה, האראלד, למרד כנגד האחראי לרצח, המלך נילס. באפריל אותה שנה נבחר אריק להיות אנטי-מלך בסקונה, מהלך שגרם להאראלד לקנא ולתמוך בנילס.
צבא תומכיו של אריק הובס בכמה קרבות כנגד נילס וכנגד בנו, מגנוס, כולל ביילין, ביוטלנד ובשלן ונמלט לסקונה. נסיגתו הקנתה לו את הכינוי "היחף". הוא ניסה ללא הצלחה לשכנע את לותאר השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לתמוך בשאיפתו להיות מלך ובקשתו ממגנוס הרביעי, מלך נורווגיה לתמוך בו, הושבה אף היא ריקם. ב-1134 הוא שב לסקונה, שם הצטרף אליו אסר, הארכיבישוף של לונד ובסופו של דבר הוא גם קיבל את תמיכתו של לותאר השלישי. באותה שנה הוא הביס את צבאו של נילס בקרב פוטביק, בסיועם של פרשים שכירי חרב גרמנים. בקרב זה נהרג בנו של נילס, מגנוס ונילס עצמו נרצח שלושה שבועות לאחר מכן.
מלך

אריק הוכרז כמלך באספה שהתכנסה בסקונה והפך את לונד לבירתו. עקב הניצחון המזהיר שלו בפוטביק, שונה כינויו מ"היחף" ל"בלתי נשכח" (בדנית: Emune). האראלד שב לדנמרק והוכרז שם כמלך באספה שהתכנסה בשלזוויג. אריק רדף אחריו והרג אותו ואת בניו, שמהם שרד רק הבן אולף.
מכאן והלאה שאף אריק לייצב ולהכשיר את שלטונו. הוא העניק תארים וזכויות לתומכיו והכריז על אסקיל, אחיינו של אסר כבישוף של רוסקילדה. הוא יזם תהליך לקאנוניזציה של אחיו למחצה, קנוט לאברד והקים מנזר ברינגסטד כדי להוכיח את קיומם של ניסים שהתרחשו בקברו של קנוט. אריק שאף למסד את זכותם האלוהית של מלכי דנמרק וקאנוניזציה של קנוט הרביעי הייתה תומכת בתביעתו לכתר. בסופו של דבר הוקדש קנוט ב-1170.
אריק היה ידוע כמלך שגילה קשיחות כלפי אויביו. בקיץ 1136 הוא יצא למסע צלב כנגד האוכלוסייה הפגנית באי ריגן בים הבלטי ובירתם ארקונה. הוא הורה לאנשיו לחפור תעלה בין העיר לבין יתר שטחי האי. מהלך זה השפיע על שפיעת המעיינות שסיפקו מים לעיר ותושבי ארקונה נאלצו להיכנע. הוא הצטרף למגנוס למערכה בלתי מוצלחת בנורווגיה, שם הוא העלה באש את העיר אוסלו. כאשר נודע לו שהארכיבישוף אסקיל הסית את אצילי שלן נגדו, יצא אריק במהירות צפונה כדי לדכא את המרד שפשט במהירות ברחבי פין ויוטלנד והטיל קנס כבד על אסקיל.
מותו

אריק השני נרצח על ידי אציל בשם סורטה פולב. אחיינו של המלך הנרצח, אריק האקונסון צעד קדימה עם חרבו שלופה בידו, אך המתנקש נמלט על נפשו. אריק נקבר בקתדרלת ריבה ואחיינו מלך תחתיו כאריק השלישי.
נישואין ומשפחה

במועד כל שהוא לפני 1130, נשא אריק לאישה את מלפרידה, בתו של מסטיסלאב הראשון, נסיך קייב. מלפרידה הייתה אלמנתו של זיגורד הראשון, מלך נורווגיה. יחד עם פילגשו, תונה, הביא אריק לעולם את בנו סוון, שמאוחר יותר מלך כסוון השלישי, מלך דנמרק.
אנדרטת מחנה המעצר בלטרון

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אנדרטה 
 מיקום:  לטרון 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – ספטמבר 2016
 תאריך פתיחה רשמי:  ספטמבר 2016 
 יוצר:  חן וינקלר 
 אדריכל:  יהודה יהב 
 קואורדינטות:  31°49′39″N 34°57′51″E﻿ / ﻿31.827527777778°N 34.964194444444°E﻿ / 31.827527777778; 34.964194444444
  (למפת השפלה מוגדלת) אנדרטת מחנה המעצר בלטרון(למפת השפלה רגילה) אנדרטת מחנה המעצר בלטרון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אנדרטת מחנה המעצר בלטרון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אנדרטת מחנה המעצר בלטרון
 
אנדרטת מחנה המעצר בלטרון היא אנדרטה לזכר עצורי המחתרות העבריות בארץ ישראל, שהיו במחנה המעצר בלטרון.
האנדרטה נמצאת לצד הכביש, המחבר את כביש 3 לנווה שלום וצמודה לאתר ההנצחה של גדוד 32 בחטיבת אלכסנדרוני. האנדרטה הוצבה במקום בספטמבר 2016. היא בוצעה על ידי האמן חן וינקלר ותוכננה על ידי האדריכל יהודה יהב, שתכנן גם את אנדרטת חטיבת אלכסנדרוני במקום. האנדרטה הוקמה בסיוע המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ונציגי ההגנה, האצ"ל והלח"י.
בבסיס האנדרטה מתוארת ההיסטוריה של כליאת אסירי המחתרות במחנה. במרכז יש תרשים של מחנה המעצר לטרון א' מ-1945 ומעליו סמלי שלוש המחתרות. למעלה יש אלמנט פיסולי של גדר תיל המסמל את המעצר וציפור המסמלת את הרצון לחופש.