stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קהילת יהודי ריגה
הערות שוליים

↑  לטביה: הווי יהודי היסטורי, באתר אתרים יהודים היסטוריים
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22  קהילת יהודי ריגה, באתר בית התפוצות
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22  קהילת ריגה, באתר מכללת הרצוג
↑  ריגה, באתר חב"דפדיה
1 2 3 4  הדסה קליימן, קהילת ריגה בין שתי מלחמות עולם, באתר זכור - אמונה בימי השואה
↑  ברגע האחרון, העם, 4 בספטמבר 1917
↑  העיתונות על נפילת ריגה, העם, 11 בספטמבר 1917
↑  לטלנדיה רוצה לעשות שלום עם הבולשביקים, הצפירה, 19 בפברואר 1920
↑  תנאי השלום של לטלנדיה, הצפירה, 14 באפריל 1920
↑  המשא־ומתז ביז לטלנדיה ורוסיה, הצפירה, 3 במאי 1920
↑  היום, הצפירה, 13 באוגוסט 1920
↑  הכרת ממלכות לטלנדיה ואסטוניה, הצפירה, 28 בינואר 1921
↑  יעקב מאור, ריגה היהודית בעבר ובהווה, באתר ותוליכנו לשלום - תיירות לציבור הדתני, ‏29 באוגוסט 2019
↑  הקהילה היהודית בריגה בירת לטביה, באתר קברי צדיקים
בית הכנסת הגדול
בית הכנסת הגדול
יהודים בריגה נושאים את הטלאי הצהוב, בסביבות 1942
קלווין דמבה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 במאי 1993 (בן 31)
 תקופת הפעילות:  מ-2011
 פרופיל ב-IMDb
 
קלווין ארון א. דמבה (באנגלית: Calvin Arron A. Demba; נולד ב-9 במאי 1993) הוא שחקן, תסריטאי ובמאי בריטי.
ביוגרפיה

דמבה נולד בסטפני, מזרח לונדון וגדל בביתנל גרין. הוא ממוצא גמבי, אפרו-אמריקאי וסקוטי. מגיל 17, דמבה השתתף בהצגות בתיאטרון הנוער "Half Moon" בליימהאוס, לפני שחתם בסוכנות שחקנים בהוקסטון.
קריירה

דמבה התפרסם לראשונה ב-2011, כאשר לוהק לתפקיד סקוט סבקה בסבון של ערוץ 4 "Hollyoaks". דמבה הופיע בסדרה במשך שנה, והצטלם 82 פרקים בתור סבקה.
ב-2013 ערך דמבה את הופעת הבכורה שלו בתיאטרון, במחזה "Routes". ההצגה הועלתה בתיאטרון רויאל קורט בלונדון.
בין השנים 2013–2014, דמבה גילם את ג'יי בסדרת הדרמה הקומית של E4 "Youngers".
בשנת 2015, דמבה היה מועמד לפרס "הכישרון העולה" של המגזין Evening Standard על הופעתו במחזה "The Red Lion" מאת פטריק מרבר בתיאטרון המלכותי הלאומי בלונדון.
בשנת 2020, דמבה שיחק בתפקיד אנדי אוקונקו בדרמה של ה-BBC, "חיים ביחד" לצד אליסון סטדמן, ויקטוריה המילטון ואדריאן לסטר.
בשנת 2022, דמבה כתב וביים את הסרט הקצר, "Babydolls", שהיה הבכורה שלו בבימוי, בתמיכת מכון הסרטים הבריטי.
בשנת 2023, גילם את באז בסדרת המותחן העל-טבעי "האסדה" מבית אמזון פריים וידאו.
בשנת 2024, הופיע בסדרת גיבורי העל של נטפליקס, "סופסל".
חיים אישיים

דמבה נמצא במערכת יחסים עם השחקנית האירית לואיזה הרלנד.
הערות שוליים

↑  "Calvin Demba". BFI. אורכב מ-המקור ב-13 באוקטובר 2019. נבדק ב-23 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Curtis, Nick (10 בנובמבר 2015). "Evening Standard Theatre Awards: Stars of the future take the spotlight". Evening Standard. נבדק ב-23 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hamilton, Davina (1 באוקטובר 2013). "'We Might Be Typecast, But We're Getting Cast'". The Voice. נבדק ב-4 ביולי 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Boyd-Wallis, Rebecca (8 בדצמבר 2015). "actor, calvin demba, says "fuck that, take me back to the old and golden days"". i-D. נבדק ב-23 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Interview With…Calvin Demba". Pride. 20 בדצמבר 2011. נבדק ב-23 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Demba announces Hollyoaks exit". RTE. 16 ביולי 2012. נבדק ב-23 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Hollyoaks' Demba debuts in Routes". Official London Theatre. 19 באוגוסט 2013. נבדק ב-23 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Routes, Royal Court Upstairs - theatre review". Evening Standard. 26 בספטמבר 2013. נבדק ב-23 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'Youngers': The stars of E4's new drama speak to Digital Spy - video". Digital Spy. 19 במרץ 2013. נבדק ב-23 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Youngers (TV series)". Radio Times. נבדק ב-23 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Youngers cast on new series, Idris Elba and 1D cameo". Independent IE. 7 במאי 2014. נבדק ב-23 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Findlater, Deborah (12 במרץ 2013). "Interview: Calvin Demba". The National Student. נבדק ב-23 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Trueman, Matt (11 ביוני 2015). "London Theater Review: Patrick Marber's 'The Red Lion'". Variety. נבדק ב-23 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bley Griffiths, Eleanor (27 באוקטובר 2020). "Meet the cast of BBC drama Life". Radio Times. נבדק ב-23 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Who is in the cast of Life and where have you seen them before?". Heart. 29 בספטמבר 2020. נבדק ב-23 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "FILM LONDON LODESTARS: Calvin Demba". Film London. נבדק ב-23 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Film London announce 2022 Lodestars". British Cinematographer. 4 ביולי 2022. נבדק ב-23 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bamigboye, Baz (11 באוגוסט 2022). "Netflix's 'Supacell': '61st Street' Star Tosin Cole To Lead 'Blue Story' Creator Rapman's Superhero Drama". Deadline. נבדק ב-23 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Trainor, Julie Ann (23 באפריל 2023). "'I love London but I miss home so much' – Derry Girls star Louisa Harland on life, love and her latest project". נבדק ב-19 באוגוסט 2023. {{cite web}}:  (עזרה)(נדרשת הרשמה)
רדווילישקיס (מחוז משנה)

רדווילישקיס (בליטאית: Radviliškio rajono savivaldybė, ‏האזנהקובץ:Radviliskis.ogg‏Ⓘ‏) הוא אחד מ-60 מחוזות משנה של ליטא, הוא ממוקם בצפון המדינה, ובחלוקה המנהלית של ליטא הוא מחוז-משנה של מחוז שאולאי.
מחוז-המשנה גובל במחוזות משנה של מחוזות אחרים: במזרח הוא גובל במחוז-משנה פוניבז' שבמחוז פוניבז'; ובדרום הוא גובל במחוזות-המשנה ראסייני וקדאייני שבמחוז קובנה.
מחוז-משנה רדווילישקיס משתרע על פני 1,635 קמ"ר, ואוכלוסייתו מנתה בשנת 2014, קרוב ל-40,000 תושבים. העיירה רדווילישקיס היא היישוב הגדול ביותר במחוז-המשנה, ומשמשת כמרכז המנהלי שלו.
קופה אמריקה 1983

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  10 באוגוסט 1983 – 4 בנובמבר 1983 (87 ימים)
 מספר משתתפות:  10
 הזוכה:   אורוגוואי
 מספר משחקים:  24
 מספר שערים:  55 (2.29 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  1,127,000 (46,958 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  ארגנטינה חורחה בורוצ'גה   אורוגוואי קרלוס אגילרה   ברזיל רוברטו דינמיטה
 השחקן המצטיין:  אורוגוואי אנסו פרנצ'סקולי
 → 19791987 ←
 
תחרות הקופה אמריקה 1983 (1983 Campeonato Sudamericano Copa América), הוא גביע אליפות אמריקה הדרומית בכדורגל ה-32. הטורניר נערך בין ה-27 ביוני ל-12 ביולי 1983, ואורגן על ידי התאחדות הכדורגל הדרום אמריקאית (CONMEBOL). כל עשר הנבחרות החברות בהתאחדות השתתפו בטורניר.
בפעם השלישית ברציפות, והאחרונה עד כה, לא הייתה מדינה מארחת לטורניר, והוא נפרש על פני היבשת. בשלב הבתים חולק הטורניר לשלושה בתים בני שלוש נבחרות כל אחד. הנבחרות נפגשו ביניהן פעמיים (בית וחוץ), ומכל בית העפילה הנבחרת המובילה לחצי הגמר, שם המתינה מחזיקת קופה אמריקה 1979, פרגוואי, שמתוקף זכייתה קיבלה כרטיס חופשי לחצי הגמר. אורוגוואי זכתה בטורניר לאחר שגברה בצמד מפגשי הגמר (בית וחוץ) בתוצאה המצטברת 3–1 על ברזיל.
סיבוב ראשון

בשלב זה, מחולקות הנבחרות לשלושה בתים בני שלוש נבחרות כל אחד. הנבחרות נפגשות אחת עם השנייה פעמיים (בית וחוץ), והראשונה מכל בית מעפילה לחצי הגמר.
עבור כל ניצחון זוכה הנבחרת בשתי נקודות, ועבור כל תוצאת תיקו זוכה הנבחרת בנקודה אחת. במקרה של שוויון בנקודות, תדורג גבוה יותר:
הנבחרת בעלת פער השערים הטוב יותר
הנבחרת בעלת מספר שערי הזכות הגבוה יותר
הנבחרת המנצחת במשחק בין השתיים
הנבחרת שתנצח בהגרלה שתיערך ביניהן
פרגוואי, האלופה המכהנת, העפילה אוטומטית לחצי הגמר
סיבוב ראשון > בית א'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  אורוגוואי | 6 | 4 | 3 | 0 | 1 | 7 | 4 | 3 |
|  צ'ילה | 5 | 4 | 2 | 1 | 1 | 8 | 2 | 6 |
|  ונצואלה | 1 | 4 | 0 | 1 | 3 | 1 | 10 | -9 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  אורוגוואי | 2 – 1 | צ'ילה   |
|  אורוגוואי | 3 – 0 | ונצואלה   |
|  צ'ילה | 5 – 0 | ונצואלה   |
|  צ'ילה | 2 – 0 | אורוגוואי   |
|  ונצואלה | 1 – 2 | אורוגוואי   |
|  ונצואלה | 0 – 0 | צ'ילה   |
סיבוב ראשון > בית ב'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ברזיל | 5 | 4 | 2 | 1 | 1 | 6 | 1 | 5 |
|  ארגנטינה | 5 | 4 | 1 | 3 | 0 | 5 | 4 | 1 |
|  אקוודור | 2 | 4 | 0 | 2 | 2 | 4 | 10 | -6 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  אקוודור | 2 – 2 | ארגנטינה   |
|  אקוודור | 0 – 1 | ברזיל   |
|  ארגנטינה | 1 – 0 | ברזיל   |
|  ברזיל | 5 – 0 | אקוודור   |
|  ארגנטינה | 2 – 2 | אקוודור   |
|  ברזיל | 0 – 0 | ארגנטינה   |
סיבוב ראשון > בית ג'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  פרו | 6 | 4 | 2 | 2 | 0 | 6 | 4 | 2 |
|  קולומביה | 4 | 4 | 1 | 2 | 1 | 5 | 5 | 0 |
|  בוליביה | 2 | 4 | 0 | 2 | 2 | 4 | 6 | -2 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  בוליביה | 0 – 1 | קולומביה   |
|  פרו | 1 – 0 | קולומביה   |
|  בוליביה | 1 – 1 | פרו   |
|  קולומביה | 2 – 2 | פרו   |
|  קולומביה | 2 – 2 | בוליביה   |
|  פרו | 2 – 1 | בוליביה   |
שלב הנוק-אאוט > חצי הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 13 באוקטובר 1983 |  פרו | 0 - 1 |  אורוגוואי | האצטדיון הלאומי, לימה |
| 13 באוקטובר 1983 |  |  | קרלוס אגילרה  65' | האצטדיון הלאומי, לימה |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 20 באוקטובר 1983 |  אורוגוואי | 1 - 1 |  פרו | אצטדיון סנטנאריו, מונטווידאו |
| 20 באוקטובר 1983 | וילמר קבררה  49' |  | אדוארדו מלסקס  24' | אצטדיון סנטנאריו, מונטווידאו |
2 - 1 לאורוגוואי בסיכום שני המשחקים
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 13 באוקטובר 1983 |  פרגוואי | 1 - 1 |  ברזיל | אצטדיון דפנסורס דל צ'אקו, אסונסיון |
| 13 באוקטובר 1983 | מילסיאדס מורל  70' |  | אדר  88' | אצטדיון דפנסורס דל צ'אקו, אסונסיון |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 20 באוקטובר 1983 |  ברזיל | 0 - 0 |  פרגוואי | אצטדיון פארקה דו סאביה, אוברלאנדיה |
| 20 באוקטובר 1983 |  |  |  | אצטדיון פארקה דו סאביה, אוברלאנדיה |
1 - 1 בסיכום שני המשחקים; ברזיל ניצחה בזכות חוק שערי חוץ
שלב הנוק-אאוט > הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 27 באוקטובר 1983 |  אורוגוואי | 2 - 0 |  ברזיל | אצטדיון סנטנאריו, מונטווידאו |
| 27 באוקטובר 1983 | אנסו פרנצ'סקולי  41'   ויקטור דיוגו  80' |  |  | אצטדיון סנטנאריו, מונטווידאו |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 4 בנובמבר 1983 |  ברזיל | 1 - 1 |  אורוגוואי | אצטדיון פונטה נובה, סלבדור |
| 4 בנובמבר 1983 | ג'ורג'יניו פוטינאטי  23' |  | קרלוס אגילרה  77' | אצטדיון פונטה נובה, סלבדור |
3 - 1 לאורוגוואי בסיכום שני המשחקים
מלך השערים

ארגנטינה חורחה בורוצ'גה
ברזיל רוברטו דינמיטה
אורוגוואי קרלוס אגילרה
חורחה בורוצ'גה, אחד ממלכי השערים
רדובן הרומאדקו

רדובן הרומאדקו (בצ'כית: Radovan Hromádko; נולד ב-16 במאי 1969) הוא כדורגלן עבר צ'כי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירת משחק

הרומאדקו החל את קריירת המשחק בקבוצות קטנות שנעו ונדו בין הליגה הראשונה בצ'כיה לליגות המשנה. בתחילת הקריירה שיחק בקבוצת נאחוד-דשטנה, עבר לקבוצת בוהמיאס פראג ולאחר שנשרה לליגה השלישית שב לקבוצתו הקודמת, שהייתה תחנה בדרך למשכן הקבע בקבוצת יבלונץ שבה שיחק בין השנים 1991–1998. במדי יבלונץ היה שותף להעפלה לליגה הבכירה ולזכייה בגביע הצ'כי. את אחת העונות אף סיים כמלך השערים של הקבוצה.
בשנת 1995 זומן לראשונה לנבחרת צ'כיה על ידי המאמן דושאן אוהרין ורשם במדיה שתי הופעות.
לקראת עונת 1998/1999 מונה אוהרין, שהגיע שנתיים קודם לכן עם נבחרת צ'כיה לגמר היורו למאמנה של מכבי חיפה, והרומאדקו, בן ארצו, היה אחד משחקני הרכש הזרים שהגיעו עמו לקבוצה שהייתה מבוססת ברובה על שחקנים ישראלים צעירים. בזירה המקומית נחלה חיפה אכזבה כשסיימה את העונה במקום השלישי בליגה הלאומית, אז הליגה הראשונה. אולם, כמחזיקת גביע המדינה, השתתפה חיפה בגביע אירופה למחזיקות גביע ורשמה קמפיין מוצלח - חיפה הודחה רק בשלב רבע הגמר לאחר שניצחה בשלבים הקודמים את גלנטורן, ס.ו. ריד ופריס סן ז'רמן כשהרומאדקו שותף בכל המשחקים. בישראל שובש שמו והוא נקרא בטעות בפי האוהדים והתקשורת רדובן רומטקו.
לאחר שעזב את חיפה שב לצ'כיה ושוב נע בין הליגה הראשונה לליגות המשנה; תחילה שיחק בוויקטוריה ז'יז'קוב ובהמשך בפרדוביצה, בסמילי ובדוברוביצה, שם סיים את הקריירה.
קתרין לנגהורן אדמס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1885 פליינפילד, ארצות הברית 
 פטירה:  1977 (בגיל 92 בערך) Annandale, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  ליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק 
 
קתרין לנגהורן אדמס, באנגלית: Katherine Langhorne Adams ‏ (1885–1977) הייתה ציירת ויוצרת הדפסים אמריקאית.
ביוגרפיה

נולדה בפליינפילד, ניו ג'רזי. אדמס למדה בליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק, שם המדריכים שלה כללו את ג'ון הנרי טוואצ'טמן ופרנק דומונד. ידוע שהיא הציגה עבודות עם אמנים מהמושבה Cos Cob בשנים 1912 ו-1913. היא הייתה גם במושבת האמנים ליים הישנה, קונטיקט.
כנראה ב־1916 היא נישאה לבנג'מין פטנגיל אדמס, איתו עברה לניו יורק. לאחר מכן היא החלה להציג עבודות תחת שמה לאחר הנישואים. במהלך שנות ה-20 הופיעו עבודותיה בשלוש גלריות בניו יורק. עד סוף שנות ה-20, היא ובעלה עברו ל-Sneden's Landing באזור ניו יורק. שם היא עיצבה את ביתם, שזכה בפרס הראשון בתחרות הבית היפה ממזרח המיסיסיפי. מאוחר יותר היא עברה לווושינגטון די.סי.
במהלך הקריירה שלה הציגה עבודות במכון לאמנות של שיקגו, במוזיאון קליבלנד לאמנות, בגלריה לאמנות אולברייט, במוזיאון לאמנות בפילדלפיה ובגלריה לאמנות קורקורן.
ציורים שלה הופיעו בתערוכות באקדמיה הלאומית לעיצוב, באגודת האמנים העצמאיים ובאיגוד הציירים והפסלים הלאומיים, וקיבלה את פרס מרסיה טאקר מארגון הציירים והפסלים ב-1935 וציון כבוד ב-1936. שניים מציוריה הוגשו לתערוכה הבינלאומית של פנמה-פסיפיק בשנת 1915.
היא טיילה רבות בצעירותה, וביקרה באזורים רבים באירופה וביפן. בשנות ה-30 היא התגוררה בבואנוס איירס.
כציירת, אדמס העדיפה נושאי נוף, שאותם נטתה לתאר בצורה מופשטת שהזכירה את סגנון המורה שלה טוואצ'טמן. ציור שמן על בד מ-1934, "אדם וחיה", נמצא כעת באוסף של האקדמיה לאמנויות יפות של פנסילבניה.  היא הייתה נושא של ציור משנת 1906 של צ'יילד האסאם, "הכיסא הוויקטוריאני".
אדמס גם התגוררה תקופה בפיירפילד, קונטיקט.
היא מתה באלכסנדריה, וירג'יניה.
הערות שוליים

1 2  Virgil E. McMahan, The Artists of Washington, D.C., 1796-1996, Artists of Washington, 1995, ISBN 978-0-9649101-0-2. (באנגלית)
1 2  Katherine Langhorne ADAMS (1890-1977) Estimate, Auction prices, Value, Worth, Buy, Sell – Artprice, Artprice.com (ב־)
↑  "Man and Beast – PAFA – Pennsylvania Academy of the Fine Arts"
↑  Helene Barbara Weinberg, Childe Hassam, American Impressionist, Metropolitan Museum of Art, 2004, ISBN 978-1-58839-119-3. (באנגלית)
קסאבייה ולה

| --- | --- |

 לידה:  23 בדצמבר 1891 Villedieu, צרפת 
 פטירה:  6 בינואר 1972 (בגיל 80) אנוניי, צרפת 
 שם לידה:  Xavier Joseph Vallat 
 מדינה:  צרפת 
 מפלגה:  Republican Federation 
 פרסים והוקרה
 מסדר פרנציסקה 
 
קסאבְיֶיה וָלָה (בצרפתית - Xavier Vallat‏; 7 ביולי 1891 - 6 בינואר 1972) היה פוליטיקאי צרפתי אנטישמי ששימש כראש הקומיסריאט הכללי לענייני יהודים בתקופת צרפת של וישי ונמנה עם האחראים העיקריים לשואת יהודי צרפת, מבין הצרפתים משתפי הפעולה. על חלקו ברדיפת היהודים נדון ולה לאחר המלחמה לעשר שנות מאסר.
עד מלחמת העולם השנייה

ולה נולד במחוז ווקלוז למשפחה קתולית ושמרנית. בצעירותו היה פעיל בארגונים קתוליים, ואף הצטרף לקבוצת "הפעולה הצרפתית" (Action Française) המונרכיסטית, אחת הקבוצות החשובות בימין הקיצוני בפוליטיקה הצרפתית של אותה התקופה. הוא היה למורה בבתי ספר קתוליים, ולאחר מכן הצטרף לצבא. במהלך מלחמת העולם הראשונה נפצע קשה, איבד את רגלו השמאלית ועינו הימנית. בשנת 1919 נבחר, כמועמד עצמאי, לחבר האספה הלאומית הצרפתית מטעם מחוז ארדש. הוא שימש כחבר האספה עד לפיזורה בשנת 1940. בשנות השלושים נחשב לנציג מוביל של הימין הקתולי והאנטישמי בפרלמנט. הוא טען כנגד הפרוטסטנטים, הבונים החופשיים ובמיוחד כנגד היהודים, בטענה שהם חלק מקשר קושרים כנגד צרפת הקתולית. הוא התנגד לליברליזם, סוציאליזם וקומוניזם. עם זאת, בניגוד לרבים בימין הקיצוני לא תמך בהשבת המונרכיה, ועל אף שהיה מקורב אידאולוגית לפשיזם לא גילה אהדה לגרמניה, אלא הטיף ל"הגוש הלטיני" בו תהיינה חברות צרפת, ספרד, איטליה ופורטוגל. בשנת 1936 כאשר נבחר לראשות הממשלה לאון בלום, סוציאליסט יהודי, התקיף אותו ולה בסדרת מתקפות אישיות רטוריות, על רקע יהדותו.
צרפת של וישי

לאחר התבוסה הצרפתית במערכה על צרפת ביוני 1940, נמנה ולה על תומכיו של המרשל אנרי פיליפ פטן, שהיה לראש משטר וישי האנטישמי ומשתף הפעולה עם הנאצים. במרץ 1941 מונה ולה כראש הקומיסריאט הכללי לענייני יהודים, גוף עצמאי שירכז את הטיפול ביהודים על פי החקיקה האנטישמית כנגד יהודים שהתקבלה במשטר וישי. בעמדה זו דאג ולה ל"אריזציה" של הכלכלה הצרפתית, החינוך הצרפתי, השירות הממשלתי והמקצועות החופשיים, שפירושה הרחקת היהודים מעמדות כוח, חילוט רכושם, והרחקתם מן החיים הציבוריים. פעולות אלו היו יוזמה עצמאית של המשטר, ולא היו תוצאה של כניעה ללחץ גרמני, כפי שטענו ולה ופטן לאחר המלחמה. בין פעולותיו של ולה באותה התקופה, ייזום חקיקה מחמירה יותר כנגד יהודים, שהתגברה על 'פרצות' בחקיקה הקודמת, מסע מקיף להחרמת רכוש יהודי, שהביא להחרמת 42,000 עסקים יהודיים לטובת המדינה, וחיוב היהודים להירשם בתחנות המשטרה, צעד שלימים הקל מאוד על משלוחם של יהודי האזור החופשי להשמדה במזרח.
על אף שהיה אנטישמי מוצהר, קשר ולה בין 'מחוות' לגרמניה בתחום הפעולה האנטי יהודית, ובין הקלות שציפה לקבל מהגרמנים שהחזיקו שלטון כיבוש בצפון צרפת ובמערבה, והחזיקו במחנות שני מיליון שבויי מלחמה צרפתים. על רקע זה הסתכסך עם הגרמנים, ובסופו של דבר, במאי 1942, לחץ השגריר הגרמני בוישי, אוטו אבץ, והביא להחלפתו בלואי דרקייה דה פלפואה.
ולה נותר בין הפעילים והתומכים במשטר וישי, וביוני 1944 לאחר הפלישה לנורמנדי עמד בראש תחנת הרדיו של משטר וישי, לאחר רציחתו של פיליפ אנריו, על ידי הרזיסטאנס. שידוריו נמשכו עד כיבוש התחנה באוגוסט על ידי בעלות הברית, וכללו מוטיבים אנטישמיים ניכרים.
לאחר המלחמה

במשפטו שנערך בדצמבר 1947 דבק ולה באנטישמיות לה הטיף, ודרש כי אחד השופטים, מוריס קריגל-ואלרימון ייפסל בשל יהדותו. הוא הכחיש קשר ישיר לגירוש יהודי צרפת, וטען כי בפעולותיו הביא דווקא להצלת יותר מחצי מהיהודים מגירוש. כן טען כי מדיניותה האנטי יהודית של צרפת של וישי התבצעה רק כתוצאה מלחץ גרמני. ולה נדון לעשר שנות מאסר, ובית הדין ציין כי התחשב בו בשל פציעתו הקשה במלחמת העולם הראשונה. הוא שוחרר ברישיון בשנת 1949, וקיבל חנינה מוחלטת בשנת 1954. כאדם חופשי שב לפעילות אנטישמית, אך התקשה למצוא תומכים בצרפת שלאחר המלחמה. בין 1962 ל-1966 שימש כעורכו של עיתון ימני קיצוני בשם "Aspects de la France".
ולה מת בשנת 1972. ציידי הנאצים סרז' קלרספלד וביאטה קלרספלד יצרו מהומה בהלווייתו, אליה הגיעו כשטלאי צהוב גדול תפור למעילם.
הערות שוליים

↑  המשרד הכללי לענייני יהודים אתר יד ושם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269334505171  BIBSYS: 10068177  BnF: cb119274947 (data)  GND: 119505592  ISNI: 0000 0000 8343 4621  LCCN: n87152995  NLG: 155914  NTA: 071388818  SNAC: w6bd98n9  SUDOC: 02717476X  Trove: 888626  VcBA: 495/268348  VIAF: 49232517   WorldCat (עם VIAF): 49232517
רדוגה (סדרת לוויינים)

רדוגה (ברוסית:Радуга, קשת בענן) הייתה סדרת לווייני תקשורת שפותחה בברית המועצות. השיגורים בוצעו בשנים 1975–2013. החלליות נוצלו בעיקר לצרכים צבאיים. החל משנת 1979 הם היו חלק של מערכת קשר לוויינית של צבא ברית המעוצות. כמן כן הם נוצלו לצורכי המשק הסובייטי. השיגורים בוצעו בעיקר מקוסמודרום בייקונור בעזרת משגר מדגם "פרוטון K".
בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 בברית המועצות הוחלט לפתח רשת תקשורת לוויינית על בסיס לוויינים במסלול גאוסטציונרי במקום לווייני תקשורת מדגם "מולניה" שפעלו במסלול מולניה. תכנון הלוויינים הועבר ל"מערכות המידע הלווייניות רשטניוב". התכנון הסתיים בשנת 1975. במקביל פותח משגר מדגם "פרוטון K". במרץ 1974 שוגרה חללית "קוסומוס 637" שהייתה דגם של לוויין תקשורת החדש. הלוויין המבצעי הראשון שוגר ב-22 בדצמבר 1975.
מערכת תקשורת הופעלה לראשונה בשנת 1979 על בסיס שני לווייני "רדוגה". בשנת 1982 הוחלט לעבור למערכת מתקדמת שכוללת 4 לווייני מדגם מולניה 3 ו-4 לווייני "רדוגה".
הלוויין היה במשקל כ-1950 ק"ג וצויד בפאנלים סולאריים בשטח 25 מ"ר. על הלוויין היו מותקנים ממסרים שפעלו ב-C band. אורך חיים של הלוויין היה 3 שנים.
בשנת 1985 החל פיתוח דגם "רדוגה 1". דגמים אלו היו במשקל 2420 ק"ג. על הלוויין היו מתוקנים ממסרים שפעלו ב-C band, X band ו-L band. הלוויין הראשון שוגר בשנת 1989 והשמיני ואחרון בשנת 2009. אורך חיים של הלוויין היה 3 שנים.
בשנת 2007 שוגר לראשונה לוויין מדגם "רדוגה 1M". דגמים אלו היו במשקל 2420 ק"ג. על הלוויין היו מתוקנים ממסרים שפעלו ב-C band, X band, L band ו-Ka-band. הלוויין השלישי ואחרון בשנת 2013. אורך חיים של הלוויין היה 10-12 שנים.
על בסיס לווייני הסדרה פותחו לווייני "גוריזונט" ו-"אקרן" לצרכים אזרחיים.
כיום לווייני הסדרה מוחלפים על ידי לוויינים מסדרה "מרידיאן".
רשימת שיגורים

כל השיגורים בוצעו מקוסמודרום בייקונור בעזרת משגר לוויינים וחלליות מסדרת פרוטון
| רדוגה‏,1975-1999 |  |
| --- | --- |
תאריך שיגור: לוויין
22 בדצמבר 1975: רדוגה 1
11 בספטמבר 1976: רדוגה 2
23 ביולי 1977: רדוגה 3
18 ביולי 1978: רדוגה 4
25 באפריל 1979: רדוגה 5
20 בפברואר 1980: רדוגה 6
5 באוקטובר 1980: רדוגה 7
18 במרץ 1981: רדוגה 8
30 ביולי 1981: רדוגה 9
9 באוקטובר 1981: רדוגה 10
26 בנובמבר 1982: רדוגה 11
24 בנובמבר 1982: השיגור נכשל
8 באפריל 1983: רדוגה 12
25 באוגוסט 1983: רדוגה 13
15 בפברואר 1984: רדוגה 14
22 ביוני 1984: רדוגה 15
8 באוגוסט 1985: רדוגה 16
15 בנובמבר 1985: רדוגה 17
17 בינואר 1986: רדוגה 18
20 באוקטובר 1986: רדוגה 19
19 במרץ 1987: רדוגה 20
10 בדצמבר 1987: רדוגה 21
20 באוקטובר 1988: רדוגה 22
14 באפריל 1989: רדוגה 23
15 בדצמבר 1989: רדוגה 24
15 בפברואר 1990: רדוגה 25
20 בדצמבר 1990: רדוגה 26
28 בפברואר 1991: רדוגה 27
19 בדצמבר 1991: רדוגה 28
25 במרץ 1993: רדוגה 29
30 בספטמבר 1993: רדוגה 30
18 בפברואר 1994: רדוגה 31
28 בדצמבר 1994: רדוגה 32
19 בפברואר 1996: רדוגה 33
5 ביולי 1999: השיגור נכשל
| רדוגה 1‏,1989-2009 |  |
| --- | --- |
תאריך שיגור: לוויין
21 ביוני 1989: רדוגה 1-1
27 בדצמבר 1990: רדוגה 2-1
5 בפברואר 1994: רדוגה 3-1
28 בפברואר 1999: רדוגה 4-1
28 באוגוסט 2000: רדוגה 5-1
6 באוקטובר 2001: רדוגה 6-1
27 במרץ 2004: רדוגה 7-1
28 בפברואר 2009: רדוגה 8-1
| רדוגה 1M‏,2007-2013 |  |
| --- | --- |
תאריך שיגור: לוויין
9 בדצמבר 2007: רדוגה 1-1M
28 בינואר 2010: רדוגה 2-1M
11 בנובמבר 2013: רדוגה 3-1M
קהילה רצונית

המושג קהילות רצוניות הוא שם כולל לצורת חיים בשיתוף. הצורות הנפוצות הן קומונה או קואופרטיב. בקהילות אלו, לחברים יש בדרך כלל חזון משותף והם מתחלקים בדרך כלל בתחומי האחריות ובמשאבים. קיימים צירופים רבים של שיטות שונות כדוגמת ההתיישבות העובדת.
קיימות צורות שונות ורבות של קהילות רצוניות, המובדלות על בסיס צורה, עיקרון מכונן, מבנה חברתי, יחס לסביבה, ומאפיינים נוספים. אין קשר הכרחי בין קהילות רצוניות לסוציאליזם או אנארכיזם, אולם חברים רבים מחזיקים בדעות אלו ואף משתתפים בתנועות פוליטיות אלו.
צורה נפוצה של קהילה רצונית היא ניהול בתי-עסק או פרנסה בצורה שבטית על ידי לקיחת חלק בקואופרטיב עובדים ברמה זו או אחרת של שיתוף (לדוגמה: הקואופרטיב אגד לפני הפיכתו לחברה), החל מבעלות משותפת וכלה בחברה אוטונומית מבחינה כלכלית ותרבותית (כדוגמת תנועות הבוגרים בישראל). צורה אחרת היא המעבר להתיישבות קהילתית, גם היא ברמה משתנה של שיתוף (כדוגמת הקיבוץ).
בראשית המאה ה-21, הוקמו בישראל הקהילות הרצוניות: כפר אקולוגי, בתיף ואחרות.
הגישה הנטורליסטית

על פי תפיסה זו בני אדם חיו בצורה שבטית במשך מיליוני שנים לפני שמרביתם עברו לחיים מאורגנים בערך לפני עשרת אלפים שנים. לטענתם, החיים בחברה הסדרית אינם טבעיים ולא משרתים את צרכיו של המין האנושי או של כדור הארץ ומנסים לפתח צורות חיים חדשות הדמות לצורת החיים השבטית. לרוב קהילות רצוניות המבוססות על תפיסה זו בלבד אינן נוטות להתחבר לקהילות נוספות.
תפיסה נטורליסטית קיצונית שואפת להחזיר גם את שיטות הייצור לצורתן הקדומה, וקוראות לסיפוק הצרכים ישירות מן הטבע. גישות מתונות יותר משאירות את צורות הייצור על כנן, אך משתיתות את מערכות היחסים ביניהן על קשרים בלתי פורמליים במידה משתנה.
גישה זו נכללת במושג המטריה פרימיטיביזם.
הגישה השיתופית

על פי התפיסה השיתופית, החברה האנושית הקיימת יצרה דפוסי חיים מוטעים שונים, הקשורים לאופייה התחרותי, כדוגמת יצירת היררכיה, יצירת מערכי שליטה וסמכות וכו'. מחזיקי גישה זו מנסים להשתית את החברה האנושית על יסודות אחרים, שלא מתוך התחרות החיצונית שלטענתם יביאו לצמיחה ועושר רב יותר עבור חבריהן ואנושות ככלל. לעיתים, קהילות רצוניות המושתתות על גישה זו, נוטות לחבור לקהילות דומות על מנת לקדם את תפישת עולמם ולהרחיב את צורת חיים זו. לאור זאת הוקמו מספר תנועות, לדוגמה התנועה הקיבוצית ותנועות שיתופיות נוספות בארץ ובעולם.
צרפת (עיר פיניקית)

| --- | --- |

אתרהּ של צרפת (צרפנד) בציורו של דייוויד רוברטס מ-1839
 מדינה:  לבנון לבנון
 תאריך ייסוד:  המאה ה-14 לפנה"ס
 קואורדינטות:  33°27′27″N 35°17′45″E﻿ / ﻿33.45750°N 35.29583°E﻿ / 33.45750; 35.29583
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לבנון מוגדלת) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןצרפת (צרפנד)(למפת לבנון רגילה) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןצרפת (צרפנד)  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
צרפת היא עיר פיניקית המוזכרת במקרא. העיר ממוקמת בין הערים צור וצידון שבלבנון של ימינו. כיום נקראת העיר בערבית "סַרַפַנְד".
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.