stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יעקב חיים סופר
הערות שוליים

↑  דוד תדהר (עורך), "הרב יעקב חיים סופר", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יא (1961), עמ' 3765; אברהם בן-יעקב, יהודי בבל בארץ ישראל, ירושלים תש"מ, עמ' 366.
↑  לפי בניו ואחרים בהקדמה של המהדורה השנייה של הספר "כף החיים"; יעקב גליס, מגדולי ירושלים, ירושלים תשכ"ז, עמ' רמ"א; הרב יחיאל מיכל שטרן, גדולי הדורות, כרך ג', ירושלים תשנ"ו, עמ' 1076.
↑  המבוא לספרו ישמח ישראל על התורה, חלק א
↑  איגוד עמלי התורה, מדור 'מאורי האומה', הקהילות - גיליון י"ד, ירושלים: הוצאת טקסט רץ, תשפ"א
| פרשני הטור והשולחן ערוך |
| --- | --- | --- |
| על כל החלקים | באר הגולה • באר היטב • ב"ח • ביאור הגר"א • בית יוסף • דרכי משה • כנסת הגדולה • ברכי יוסף |  |
| על אורח חיים | מגן אברהם • ט"ז • פרי חדש • שערי תשובה • מחצית השקל • שולחן גבוה • מטה יהודה • פתח הדביר • תוספת שבת • מחזיק ברכה • פרי מגדים • משנה ברורה • שתילי זיתים • כף החיים •  מור וקציעה |  |
| על יורה דעה | שפתי כהן • ט"ז • מחצית השקל • פרי חדש • פתחי תשובה • כרתי ופלתי • שלחן גבוה • שבט יהודה • דגול מרבבה • מחזיק ברכה • פרי מגדים • כף החיים • בית הלל • חידושי הרי"ם • ערוגות הבושם |  |
| על אבן העזר | חלקת מחוקק • בית שמואל • פתחי תשובה • בית הלל • חידושי הרי"ם • אבני מילואים |  |
| על חושן משפט | סמ"ע • שפתי כהן • ט"ז • פתחי תשובה • אורים ותומים • נתיבות המשפט • קצות החושן • חידושי הרי"ם |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297416405171  ISNI: 0000 0000 7267 3045  LCCN: nr90025831  VIAF: 49078688   WorldCat (עם VIAF): 49078688
אליוט ריצ'רדסון

אליוט לי ריצ'רדסון (באנגלית: Elliot Lee Richardson‏; 20 ביולי 1920 – 31 בדצמבר 1999) היה פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי, אשר היה חבר הקבינט של ארצות הברית בממשלם של הנשיאים ריצ'רד ניקסון וג'רלד פורד. במסגרת תפקידו כתובע הכללי של ארצות הברית, היה דמות מרכזית בפרשת ווטרגייט והתפטר במחאה עם פיטורי התובע המיוחד והעצמאי ארצ'יבלד קוקס.
ריצ'רדסון כיהן כמזכיר הבריאות, החינוך והרווחה בשנים 1970–1977, מזכיר ההגנה מינואר עד מאי 1973, התובע הכללי ממאי עד אוקטובר 1973, ומזכיר המסחר של ארצות הברית בשנים 1976–1977. מגוון התפקידים שמילא הופך אותו לאחד משני האנשים בלבד למלא ארבעה תפקידי קבינט בממשלה הפדרלית של ארצות הברית, לצד ג'ורג' שולץ. התנהלותו של ריצ'רדסון כשליח ציבור, שנחשבה למושלמת, זכתה להכרה טקסית ב-1998 עם עיטורו במדליית החירות הנשיאותית.
תחילת דרכו

ריצ'רדסון נולד בבוסטון, בירת מסצ'וסטס ב-20 ביולי 1920. הוא בנם של קלרה לי (לבית שאטק) ואדוארד פירסון ריצ'רדסון, דוקטור ופרופסור בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת הרווארד. הוא השתייך למעמד העליון של בוסטון, כאחד מצאצאיהם של המתיישבים הפוריטנים הראשונים בניו אינגלנד.
ריצ'רדסון למד בבית הספר פארק (The Park School) שבברוקליין ובאקדמיית מילטון שבמילטון. לאחר מכן היה בוגר בפילוסופיה ממכללת הרווארד. בימי לימודיו במכללת הרווארד, התגורר ריצ'רדסון בבית וינתרופ, אחד משנים עשר מעונות הסטודנטים באוניברסיטת הרווארד, סיים את לימודיו הגבוהים בדרגת "ראוי לשבח" ב-1941, והיה עורך כתב-העת הסאטירי-פוליטי "הרווארד למפון" (Harvard Lampoon).
שירות צבאי וקריירה מקומית

עם כניסת ארצות הברית למלחמת העולם השנייה בעקבות המתקפה על פרל הארבור, התגייס ריצ'רדסון ב-1942 לכוחות המזוינים של ארצות הברית והיה לחובש צבאי בדיוויזיית הרגלים ה-4 של צבא ארצות הברית. הוא השתתף בפלישה לנורמנדי ב-6 ביוני 1944 כמפקד מחלקה. במהלך הפלישה חצה שדה מוקשים על מנת להציל קצין אחר שכף רגלו נפצעה. הוא היה בין הכוחות הצבאיים הראשונים שנחתו בחוף יוטה, שהיו תחת אש ארטילרית גרמנית. כמו רבים מחבריו ללחימה, הבחין כי הרובים הפסיקו לירות. צנחנים של הדיוויזיה המוטסת ה-101 תחת פיקודו של ריצ'רד וינטרס חילצו את הסוללה של ריצ'רדסון. לאחר פרסום הספר "אחים בקרב" מאת סטיבן אמברוז כתב ריצ'רדסון לווינטרס והודה לו על החילוץ.
ריצ'רדסון המשיך להילחם באירופה עם דיוויזיית הרגלים ה-4 ועוטר בכוכב הארד ובלב הארגמן, עליו נוספו אשכול עלי עץ אלון (Oak leaf cluster). הוא שוחרר מהצבא ב-1945 בדרגת לוטננט ראשון. ב-1947 סיים את לימודי המשפטים באוניברסיטת הרווארד. בהרווארד שימש כעורך ונשיא כתב העת המשפטי של בית הספר למשפטים בהרווארד.
לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר למשפטים בהרווארד, ריצ'רדסון התמחה אצל לרנד הנד, שופט בבית המשפט לערעורים של ארצות הברית עבור הסבב השני, ולאחר מכן אצל שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית, פליקס פרנקפורטר. ריצ'רדסון שימש אז כתובע פדרלי במסצ'וסטס מ-1959 עד 1961, ולאחר מכן נבחר לסגן מושל מסצ'וסטס ולתובע הכללי של מסצ'וסטס. הוא נבחר לעמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים ב-1958.
בנו הבכור של ריצ'רדסון, הנרי ס. ריצ'רדסון, הוא פרופסור לפילוסופיה באוניברסיטת ג'ורג'טאון, שם הוא מתמקד במחשבה מדינית ופילוסופיה של המוסר. ריצ'רדסון היה גם פעיל בבונים החופשיים כחבר הלשכה הגדולה של מסצ'וסטס.
קריירה פוליטית פדרלית > מזכיר הבריאות, החינוך והרווחה ותת-מזכיר המדינה

ריצ'רדסון נבדל בקריירת הקבינט שלו בכך שמילא שלושה תפקידים ביצועיים בשנה אחת - 1973 - השנה בה נתגלתה פרשת ווטרגייט והייתה נושא לשיח ברחבי ארצות הברית. הוא כיהן שלוש שנים כמזכיר הבריאות, החינוך והרווחה ומה-23 בינואר 1969 עד ה-23 ביוני 1970 כתת-מזכיר המדינה של ארצות הברית. בראשית מרץ 1970 נועד ריצ'רדסון עם שגריר ישראל בארצות הברית דאז, יצחק רבין, לשיחה על המצב במזרח התיכון. בספטמבר 1970, כתת-מזכיר המדינה של ארצות הברית, נכח ריצ'רדסון בהלוותו של נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר כחבר המשלחת האמריקאית להלוויה. הוא נועד בחשאי עם אנואר סאדאת, יורשו של נאצר ודן עמו בתהליך שלום אפשרי עם ארצות הברית.
בעת ביקור שערך באנקרה באפריל 1970 הביע דאגה נוכח המצב המחמיר במזרח התיכון וקרא לפתיחת משא ומתן בין המעורבים בסכסוך הישראלי-ערבי. דומה היה שבעת ביקורו בן היומיים בטורקיה ביקש ריצ'רדסון ממגבשי מדיניות החוץ הטורקית להיות פעילים במאמצים להשכנת שלום באזור: במסיבת עיתונאים לפני צאתו מטורקיה אמר שטורקיה זוכה ליחס של כבוד מצד כל המעורבים בסכסוך במזרח התיכון, ולכן היא יכולה למלא "תפקיד חיובי". זמן קצר לאחר מכן, עם שובו לוושינגטון, הרתיע ריצ'רדסון את ברית המועצות פן תתערב במלחמת ההתשה, לאחר שחיל האוויר הישראלי צמצם את פעולותיו בעומק מצרים לנוכח הופעת מטוסים סובייטים בשמי מצרים. הוא היה ממנסחי תוכנית רוג'רס ולא פעם התגלעו מחלוקות בינו לבין עמיתיו הישראלים, עם זאת זכה להערכה מצד ישראל.
קריירה פוליטית פדרלית > מזכיר ההגנה

ריצ'רדסון מונה למזכיר ההגנה של ארצות הברית ב-30 בינואר 1973. כאשר הנשיא ניקסון בחר את ריצ'רדסון למזכיר ההגנה, העיתונות תיארה אותו כ"מנהל ופקיד ממשל משכמו ומעלה, אולי הטוב ביותר בממשל". אף שהבטיח לבחון את התקציב בזהירות כדי לזהות היכן ניתן לקצץ, ולמעשה הורה על סגירת מתקנים צבאיים אחדים, הזהיר ריצ'רדסון מפני קיצוצים נרחבים. כפי שאמר לאחת מוועדות הסנאט: "קיצוצים משמעותיים בתקציב הביטחון כעת יחלישו ברצינות את עמדת ארצות הברית במשא ומתן הבינלאומי - שבו יכולות צבאיות אמריקאיות, הן במישור הראלי והן במישור הסמלי, מהוות גורם חשוב". במהלך כהונתו הקצרה, ריצ'רדסון בילה זמן רב במתן עדות בפני ועדות הקונגרס של ארצות הברית בענייני הצעת התקציב של שנת הכספים 1974 וענייני ביטחון אחרים. ריצ'רדסון היה סבור כי אחת המטרות העיקריות של ארצות הברית היא לחתור לסיום הסכסוך הישראלי-ערבי ומחלקת ההגנה בראשותו ראתה במזרח התיכון כאזור הנפיץ והמסוכן בעולם לאחר אזור וייטנאם.
קריירה פוליטית פדרלית > התובע הכללי

ריצ'רדסון כיהן כמזכיר ההגנה במשך ארבעה חודשים עד שמונה לתובע הכללי של ארצות הברית, מינוי שיכניסו לאור הזרקורים של פרשת ווטרגייט. ב-12 ביוני 1973 ערך היועץ המשפטי לממשלה דאז, מאיר שמגר מסע הרצאות מטעם המגבית היהודית המאוחדת, ובמסגרו נפגש עם התובע הכללי ריצ'רדסון.
באוקטובר 1973, לאחר שריצ'רדסון כיהן חמישה חודשים בתפקיד התובע הכללי של ארצות הברית, הורה הנשיא ניקסון לפטר את התובע הראשי שחקר את פרשת ווטרגייט, התובע המיוחד ארצ'יבלד קוקס. ריצ'רדסון הבטיח לקונגרס שלא יפריע לתובע המיוחד, ובמקום להמרות את פיו של הנשיא או לא לקיים את הבטחתו, התפטר (אך יש הגורסים כי פוטר). ניקסון תבע מהמשנה לתובע הכללי, ויליאם ראקלשאוס (אנ'), לבצע את הפיטורים, וגם זה האחרון סירב והתפטר במחאה (על אף שאנשי הבית הלבן טענו שגם רקלשאוס פוטר). פרקליט המדינה של ארצות הברית, רוברט בורק, התכוון להתפטר לאחר שיפטר את קוקס, אך ריצ'רדסון שכנעו לא לעשות זאת כדי להבטיח מנהיגות ראויה במחלקת המשפטים של ארצות הברית במהלך המשבר. בורק ביצע את הוראת הנשיא, ובכך גדע את רצף ההתפטרויות המכונה "טבח מוצאי שבת". העיתונאי פט ביוקנן סיפר על פיטוריו של ריצ'רדסון וכתב כי ניקסון אמר בחדר הסגלגל ביום טבח מוצאי שבת: ”אין לי ברירה, אני לא יכול שברז'נייב יצפה בי מאוים בידי חבר בקבינט שלי, אני חייב לפטר אותו”.
זמן קצר לפני התפטרותו של סגן הנשיא דאז ספירו אגניו, ריצ'רדסון הוצג בקריקטורה עם אגניו וניקסון על שער מגזין טיים מיום 8 באוקטובר 1973, כמי שדוחף את אגניו מחבל דק עליו מתהלך. אגניו צוטט באומרו: "אני חף מההאשמות משוללות הבסיס נגדי, לא אתפטר אם אועמד לדין". מאוחר יותר טען אגניו כי התביעה, אשר בסופו של דבר הובילה לסיום כהונתו, הונעה על ידי ריצ'רדסון, על רקע שאיפתו של ריצ'רדסון להיות מועמדה הבא של המפלגה הרפובליקנית לתפקיד סגן הנשיא, כחלק מדרכו לנשיאות ארצות הברית ב-1976. המשיך אגניו ואמר, לחלופין, שאם ניקסון יתפטר בעקבות פרשת ווטרגייט, תיסלל דרכו לנשיאות. ריצ'רדסון הכחיש בתקיפות את דבריו של אגניו.
קריירה פוליטית פדרלית > ממשל ג'רלד פורד ולאחריו

ב-1974 קיבל ריצ'רדסון את פרס ג'ון היינץ (אנ') עבור השירות הציבורי הטוב ביותר בידי שליח ציבור נבחר או ממונה, פרס שניתן מדי שנה על ידי פרסי ג'פרסון עבור שירות ציבורי.
בימי ממשלו של הנשיא ג'רלד פורד שימש ריצ'רדסון כשגריר ארצות הברית בממלכה המאוחדת בשנים 1975–1976 וכמזכיר המסחר של ארצות הברית בשנים 1976–1977. בראשית נובמבר 1975 נפוצו בארצות הברית ידיעות לפיהן מזכיר המדינה הנרי קיסינג'ר עתיד לפנות את תפקידו לטובת ריצ'רדסון, שהוכחשו על ידי קיסינג'ר. כמזכיר המסחר ציין ריצ'רדסון כי אין לבקשות החרם הערבי על השפעה כלכלית על ישראל. הסכמתו של ריצ'רדסון ב-1975 למינויו כשגריר ארצות הברית בחצר סנט ג'יימס, הוקיעה אותו מהזירה הפנימית במפלגה הרפובליקנית בבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית 1976. מ-1977 עד 1980 כיהן כשגריר עליון ושליח מיוחד של הנשיא ג'ימי קרטר לכינוסי האומות המאוחדות בדבר חוק הים.
ערוב ימיו ומותו

ב-1974 נשא ריצ'רדסון את הנאום הראשי במכון הטכנולוגי רוז-הולמן (Rose-Hulman Institute of Technology) והוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד במשפטים. ב-1980, קיבל ריצ'רדסון תואר דוקטור לשם כבוד במדעי החברה מטעם מכללת בייטס (אנ'). ב-1983, ריצ'רדסון היה לחבר כבוד באגודת הסינסינטי. ב-1984 התמודד על מושבה של מסצ'וסטס בסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית שהתפנה עם פרישתו של הסנאטור פול סונגאס. אף על פי שריצ'רדסון היה צפוי לזכות במושב (ואף זכה לתמיכת הנשיא לשעבר פורד), הוא הפסיד בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הרפובליקנית למועמד השמרני יותר ריי שאמי, שהפסיד בבחירות הכלליות לג'ון קרי. חוגים שונים במפלגה הרפובליקנית ייחסו את הפסדו של ריצ'רדסון בבחירות המקדימות לעובדה שחי ארבע עשרה שנה מחוץ לגבולות מסצ'וסטס.
בשלהי שנות ה-80 ובראשית שנות ה-90 של המאה ה-20, ריצ'רדסון היה שותף בסניף וושינגטון די. סי. של משרד עורכי הדין הניו יורקי "מילבנק, טוויד, הדליי ומק'קלי". באותן השנים שימש ריצ'רדסון תובע עבור חברת אינסלו (Inslaw), תאגיד טכנולוגיית מידע, שטענה כי מחלקת המשפטים של ארצות הברית עשתה שימוש לא חוקי בתוכנה שפיתחה. ב-1994, צידד ריצ'רדסון בנשיא ביל קלינטון כשהואשם בשורה של עבירות מין. ב-1998 עוטר במדליית החירות הנשיאותית, אחת משני העיטורים האזרחיים הגבוהים ביותר בארצות הברית.
בליל השנה החדשה של 1999, ריצ'רדסון נפטר בבוסטון כתוצאה מדימום מוחי. לאחר מותו נודע ריצ'רדסון כ"קדוש המעונה של פרשת ווטרגייט" על סירובו לפטר את התובע ארצ'יבלד קוקס לפי הוראת הנשיא ניקסון.
לקריאה נוספת

Elliot Richardson, The creative balance: Government, politics, and the individual in America's third century, Holt, Rinehart and Winston, 1976, ISBN 0030137063
Elliot Richardson, Reflections of a Radical Moderate, Pantheon, 1996, ISBN 0679428208
Tom Vance, Elliot Richardson: The Virtue of Politics, CreateSpace Independent Publishing Platform, 2014, ISBN 1484918630
Tom Vance, Selected Speeches of Elliot Richardson: Political Leadership for Today, CreateSpace Independent Publishing Platform, 2017, ISBN 1543074847
חיים נבון

| --- | --- |

הרב חיים נבון בכנס ירושלים תשע"ד
 לידה:  25 ביוני 1973 (בן 51) רמת גן
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  ישיבת הר עציון  האוניברסיטה העברית בירושלים  המכללה האקדמית הרצוג  אמי"ת גוש דן 
 רבותיו:  הרב אהרן ליכטנשטיין, הרב יהודה עמיטל
 
 תפקידים נוספים:  סופר ופובליציסט
 
חיים נבון (נולד ב-25 ביוני 1973) הוא רב, הוגה דעות, סופר ופובליציסט ישראלי.
ביוגרפיה

נולד ברמת גן וגדל באלקנה שבשומרון. בתיכון למד באמי"ת בר-אילן ובשנת תשנ"א החל ללמוד בישיבת ההסדר הר עציון שבאלון שבות, עד לשנת תשס"ד. במקביל ללימודיו בישיבה למד לתואר ראשון בחינוך במכללת הרצוג, ולאחר מכן לתואר שני במחשבת ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים.
הרב נבון מעורב בפעילות תקשורתית מגוונת. בשנים 2001–2006 כתב טור פרשת השבוע בעיתון "מקור ראשון", ובו תובנות תורניות המשולבות באנקדוטות שמחוץ לעולם הדתי. משנת 2001 הוא כתב טור פובליציסטי בשם "טיפול נקודתי" בכתב העת "נקודה" והיה חבר מערכת העיתון. עם סגירתו של כתב העת בשנת 2010 החל הטור להתפרסם במתכונת חודשית בעיתון "מקור ראשון". כתב מאמרים פובליציסטיים גם בעיתון מעריב. בשנת 2014 החל נבון לכתוב טור שבועי במוסף התרבות "מוצש" של העיתון "מקור ראשון". הוא מופיע גם בבמות תקשורתיות נוספות.
הרב נבון מלמד תלמוד, הלכה ומחשבת ישראל בישיבת הר עציון, במדרשת לינדנבאום ובמכללת יעקב הרצוג. בעבר לימד גם במדרשת מגדל עוז והיה ראש בית המדרש החברתי במדרשת נשמת. במשך עשור (2006–2016) כיהן כרב קהילת השמשוני במודיעין. פרסם 17 ספרים, מתוכם 14 ספרים בנושאי יהדות, ושלושה ספרי פרוזה.
הרב נבון הוא תלמידו של הרב אהרן ליכטנשטיין, ראש ישיבת הר עציון. ערך עם אחרים את ספריו של הרב ליכטנשטיין על מסכתות טהרות, פסחים, ובבא בתרא, היה עורך משנה של ספרו קדושת אביב, ועורך של ספר הזיכרון לרב ליכטנשטיין, אשרי אדם עוז לו בך, ושל ספרו בדרשם פניך. תרגם מאנגלית את ספרו של הרב יוסף דוב סולובייצ'יק, בכה תבכה בלילה, ואת ספרו של הרב ליכטנשטיין, תקווה לדורשיך.
ב-2012 השתתף בכנס היסוד של ארגון הרבנים "בית הלל" והיה פעיל בארגון בחודשים הראשונים לקיומו, עד שפרש מפעילות בו. משנת 2014 חבר ב"מועצת רבני צהר" - הגוף הרבני הגבוה של ארגון צהר.
נשוי לעורכת הדין יעל נבון (לבית פירר) ואב לשלושה בנים ולבת.
בן דודו הוא חבר הכנסת מתן כהנא.
ספריו

הגדר הטובה: על משמעותה של ההלכה בחיינו, הוצאת "מוזאיקה", ירושלים, תשס"ג; הוצאה מחודשת: ידיעות אחרונות - ספרי חמד, תל אביב, 2011; מהדורה מורחבת: ידיעות אחרונות - ספרי חמד, ראשון לציון, 2023
פרשות, הוצאת "מעליות", מעלה אדומים, תשס"ה - אוסף של טורי פרשת השבוע שפורסמו בעיתון "מקור ראשון"
נאחז בסבך - שערים להגותו של הרב סולובייצ'יק, הוצאת "מעליות", מעלה אדומים, תשס"ו; הוצאה מחודשת: ידיעות אחרונות - ספרי חמד, תל אביב, 2011
831, הוצאת ידיעות ספרים וספרי חמד, 2010. ספר בלשי-עלילתי.
גשר בנות יעקב: מעמד האישה בהלכה - בין עבר לעתיד, הוצאת ידיעות ספרים, ספרי חמד, תל אביב, 2011
Genesis and Jewish Thought, KTAV Publishing House, New Jersey 2008
חוה לא אכלה תפוח, הוצאת ידיעות ספרים וספרי חמד, 2012. הספר מציג 101 טעויות נפוצות בנושאי יהדות.
ללכת על דגים, הוצאת ידיעות ספרים וספרי חמד, 2013, רומן
תיקו: 101 ויכוחים גדולים של היהדות, הוצאת ידיעות ספרים, 2014
ברכי נפשי: הלכות ברכות הנהנין, הוצאת ידיעות ספרים וספרי חמד, 2015
שיעורי בית - הרב סולובייצ'יק על זוגיות, מיניות ומשפחה בימינו, ידיעות ספרים, 2016
מכים שורשים - ביקורת יהודית על הפירוק הפוסטמודרני, ידיעות ספרים, 2018
חופשי זה, הוצאת ידיעות ספרים וספרי חמד, 2019. ספר מדע בדיוני.
מדינה קטנה לעם גדול, הוצאת ידיעות ספרים וספרי חמד, 2021.
לא תקין - חלופה יהודית לתקינות הפוליטית ולתיאוריות הכוח, הוצאת ידיעות ספרים וספרי חמד, 2022
מתקרבים ורבים: איך ב-75 שנה התגבשה החברה הישראלית, ולמה אנחנו לא מרגישים את זה, הוצאת ידיעות ספרים וספרי חמד, 2023
תתיישנו - שש סיבות למה כדאי ללמוד מהעבר ולהפסיק להתעלם ממנו, ידיעות ספרים, 2024
הערות שוליים

↑  הרב חיים נבון משוחח עם ח"כ מתן כהנא על דת ושמרנות, צבא ופוליטיקה, בפודקאסט "אפשר לחשוב", באתר יוטיוב
↑  חיים נבון, אתחלתא דתקווה - הציבור הדתי-לאומי ומדינת ישראל, הוצאת הקיבוץ הדתי ונאמני תורה ועבודה, תל אביב תש"ע.
↑  הרב חיים נבון: מה הקשר בין הימין לאמונה באלוקים?
↑  הרב חיים נבון, לשמשון היה "תג מחיר" - זה לא עזר, באתר ynet, 1 במרץ 2011
↑  חיים נבון, 'עוד בעניין תורת המלך', אתר ישיבת הר עציון
 יותם ברגר, תורת המלך 2: ספר ההמשך מדריך איך ממנים מלך ומה לעשות עם נתיניו הלא יהודים, באתר הארץ, 21 במרץ 2017
↑  'גשר בנות יעקב, עמ' 133
↑  חיים נבון, 'לשוב אל האמון במסורת', מוסף "שבת", כ"ד אלול תשע"א; הנ"ל, 'יצר הרע לא יצא לגמלאות', מוסף "שבת", ג' חשוון תשע"ג.
↑  הרב חיים נבון, ‏"נלחמים על הבית: המאבק על המשפחה בישראל", השילוח, 3, פברואר 2017
↑  סרטון קצר על משבר המשפחה במאה העשרים ואחת, בעקבות הספר "שיעורי בית"
↑  עפרה לקס וגדעון דוקוב, 'חופשי ולא מאושר', בשבע, י"ב אלול תשע"ט; שלמה פיוטרקובסקי, 'הצד האפל של החופש', ערוץ 7, ט' אלול תשע"ט; תמר פרלשטיין, 'להסתכל בעיניים למציאות הכי מפחידה', מקור ראשון, כ"ג אלול תשע"ט.
↑  יצחק טסלר, החלופה היהודית לתקינות הפוליטית: "חז"ל התגברו על עבדות ופוליגמיה בלי להרוס את החברה", באתר ynet, 12 ביוני 2022
↑  לא תקין / חיים נבון, באתר השילוח, ‏2022-07-11
↑  אשר כהן, "מתקרבים ורבים": ספר אופטימי בתקופה פסימית, באתר מקור ראשון, ‏5/9/2023
↑  אלישיב רייכנר, כשבאולפנים מדברים על "חורבן הבית" הרב חיים נבון טוען שאנחנו מתקרבים אחד לשני, באתר מקור ראשון, ‏1/9/2023
↑  שגיא ברמק, תתיישנו, באתר השילוח, ‏2025-02-02
↑  נדב רט, עם הפנים אחורה, באתר אפוק, ‏9/12/2024
↑  רועי יוזביץ וחיים נבון, "יהיה טוב - מי אמר?", באתר יוטיוב, ‏3/12/2024
↑  תמיר דורטל וחיים נבון, העולם לא תמיד מתקדם, באתר יוטיוב, ‏8/12/2024
↑  צופיה הירשפלד, מוצש, תתפלאו, גן עדן זה לא בשמים, באתר ynet, 16 באוגוסט 2012
↑   דוד זולדן, התיקו התלמודי: כשהיהודים ידעו איך להתווכח, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2014
↑  תומר פרסיקו, האתוס הקפיטליסטי ורוח הציונות הדתית, "פנס", מאי 2021
↑  ד"ר מיכה גודמן על הספר "מדינה קטנה לעם גדול", באתר YOUTUBE, ‏מרץ 2021
↑  מדינה קטנה לעם גדול - יותר יהודית, פחות כופה: הצעה למדינה יהודית רזה / חיים נבון, באתר השילוח, ‏2021-08-11
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307134305171  BnF: cb150639369 (data)  GND: 13618152X  ISNI: 0000 0000 7846 6784  LCCN: no2004013518  NTA: 320899446  VIAF: 80569891   WorldCat (עם VIAF): 80569891
גבריאל דבראשוילי

הרב גבריאל דבראשוילי (תרנ"ו, 1896 – ו' בטבת תשמ"ו, 1985) היה רבה של יהדות סוראמי שבגאורגיה וממנהיגיה הרוחניים של יהדות גאורגיה בישראל.
ביוגרפיה

נולד בעיר צחינוואלי שבגאורגיה, בנם של רחמים ואסתר דבראשוילי. למד אצל הרב אברהם חוולס, תלמידו ושליחו של הרב יצחק אלחנן ספקטור. בהמלצתו נסע אל רבי חיים סולובייצ'יק מבריסק, שם למד כשלוש שנים. הוא שימש את הרב סולובייצ'יק, והוסמך על ידו לשוחט. כשסיים את לימודיו חזר לגאורגיה, שם נשא את נעמי. לאחר נישואיו התמנה כרבה הראשי של העיר סוראמי. הנהיג את הקהילה היהודית בסוראמי למעלה מששים שנה.
בשנת 1973 עלה לישראל, והתיישב בשכונת נווה יעקב בירושלים. היה ממנהיגיה הרוחניים של יהדות גאורגיה בישראל. היה פעיל יחד עם שני אחיו, הרבנים משה דבראשוילי ויעקב דבראשוילי, בפעילות רוחנית ותורנית בקרב עולי גאורגיה בישראל.
נכדו הוא יצחק אילן, סגן ראש השב"כ לשעבר.
נפטר בשנת 1985, ונקבר בחלקת יוצאי גרוזיה בבית הקברות היהודי בהר הזיתים.
הערות שוליים

↑  מודעת אבל: הרב גבריאל דבראשוילי, מעריב, 19 בדצמבר 1985
↑  רבי חיים הלוי סולובייצ'יק, הרב אליעזר רבינוביץ', הרב דוד פראגער, כתבי הסמיכה לשחיטה של הרב גבריאל דבראשוילי, באתר ויקיפדיה
↑  מאיר מיכאלי, " הנער מציחנוואלי שהפך לגדול בישראל ",עיתון "האור", ‏8 בינואר 2015, גיליון 37, עמוד 14. כפי שפורסם במקור בהמודיע בשנת 1976 על ידי ג. אחיהוד.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סקייטים

ערך זה עוסק בברית חברות תעופה. אם התכוונתם לנעליים שבתחתיתן מחוברים גלגלים, ראו .
| --- | --- |


מטה סקאיי טים במרכז הסחר הבין-לאומי,  נמל התעופה סכיפהול, הולנד
 נתונים כלליים
 סוג:  ברית חברות תעופה
 מוטו:  Caring more about you
 מייסדים:  אארומקסיקו, דלתא איירליינס, קוריאן אייר, אייר פראנס, KLM 
 תקופת הפעילות:  22 ביוני 2000 – הווה (24 שנים) 
 מיקום המטה:  נמל התעופה סכיפהול, הארלמרמיר, הולנד
 ענפי תעשייה:  תעשיית התעופה 
 יו"ר:  אנדרס קונסה
 מנכ"ל:  פטריק רו
  
 www.skyteam.com
 
סקייטים (באנגלית: SkyTeam) היא ברית חברות תעופה אשר נוסדה ב־22 ביוני 2000 והיא ברית חברות התעופה השנייה בגודלה בעולם, אחרי סטאר אלייאנס. החל מינואר 2024, סקייטים מורכבת מ־19 חברות תעופה פעילות מחמש יבשות ופועלת עם הסלוגן "דואגים לך יותר". צוות הניהול המרכזי שלה, ממוקם באמסטלפיין, הולנד. מטוסי חברות סקייטים מקיימים 10,770 טיסות ביום בממוצע, ל־1,050 יעדים ב־166 מדינות. נכון ליולי 2024 הטיסה סקייטים 437 מיליון נוסעים בשנה (נכון לשנת 2023).
לצד שירותי הנוסעים, מפעילה סקייטים ברית מטענים בשם "סקייטים קרגו (אנ')", המשותפת לעשר חברות תעופה, ובה חברות כל חברות הברית.
עקרונות הברית ויתרונותיה

איסוף ושימוש במיילים באופן נוח בכל חברות הברית.
הדדיות בנגישות ליותר מ־750 טרקליני שדה תעופה של כל חברות הברית ברחבי העולם.
מקום מובטח ללקוחות העלית של תוכניות הנוסע המתמיד של חברות הברית.
הרחבת היצע הטיסות ללקוחות כל אחת מהחברות החברות.
מעבר נוח בין טיסות.
היצע רחב של תעריפים.
הליכי בידוק אחידים ללקוחות כל החברות.
הנהגת שירות לקוחות ברמה דומה בחברות הברית.
מערך הזמנות מאוחד לכל חברות הברית.
הנוסעים מקבלים מידע מדויק ומתוזמן בטיסה. בנוסף לשפת האם של כל מוביל, מדברים אנגלית בכל טיסה.
חברות בברית > חברות בברית

נכון לספטמבר 2024, חברות התעופה הבאות חברות בסקייטים:
צרפת אייר פראנס – צרפת (חברה מייסדת)
מקסיקו אארומקסיקו – מקסיקו (חברה מייסדת)
ארגנטינה אארולינאס ארחנטינס – ארגנטינה
ארצות הברית דלתא איירליינס – ארצות הברית (חברה מייסדת)
צ'כיה סמארט וינגס – צ'כיה
הולנד KLM – הולנד (חברה מייסדת)
קוריאה הדרומית קוריאן אייר – קוריאה הדרומית (חברה מייסדת)
וייטנאם וייטנאם איירליינס – וייטנאם.
רומניה טארום – רומניה.
ספרד אייר אירופה – ספרד, מקושרת לאייר פראנס.
קניה קניה איירווייז – קניה, מקושרת ל-KLM.
הרפובליקה העממית של סין צ'יינה איסטרן איירליינס – סין
טאיוואן צ'יינה איירליינס – טאיוואן
ערב הסעודית סעודיה – ערב הסעודית
דנמרק נורווגיה שוודיה סקנדינביאן איירליינס – דנמרק, נורווגיה, שוודיה
לבנון מידל איסט איירליינס – לבנון
הרפובליקה העממית של סין שיאמן איירליינס - סין
אינדונזיה גארודה אינדונזיה – אינדונזיה
בריטניה וירג'ין אטלאנטיק  - בריטניה
חברות בברית > חברות שהושעו

רוסיה אירופלוט – רוסיה
חברות בברית > חברות לשעבר

איטליה איי.טי.איי. איירווייז – איטליה
איטליה אליטליה – איטליה
איטליה אליטליה אקספרס – איטליה
איטליה אליטליה סיטיליינר (אנ') – איטליה
ארגנטינה אאוסטרל ליניאס אאריאס – ארגנטינה
צרפת בריט אייר – צרפת
צרפת Joon – צרפת
רוסיה דונאוויה – רוסיה
ארצות הברית נורת'ווסט איירליינס – ארצות הברית
אירלנד סיטיג'ט - אירלנד
הרפובליקה העממית של סין צ'יינה סאות'רן איירליינס – סין
צ'כיה צ'ק איירליינס – צ'כיה
ארצות הברית קונטיננטל איירליינס – ארצות הברית
פנמה קופה איירליינס - פנמה
צרפת רז'יונל – צרפת
ראו גם

שותפות קוד
Oneworld
סטאר אלייאנס
ברית חברות תעופה
הערות שוליים

1 2  Our Management, SkyTeam website
↑  Skyteam, Facts & Figures
↑  Skyteam, Vietnam Airlines
↑  SkyTeam & Members Fact Sheet
↑  עם כניסתה לקבוצת לופטהנזה: ITA עוזבת את SkyTeam; תצטרף ל-Star Alliance, באתר פספורטניוז, ‏2025-02-03
| סקאיי טים |
| --- | --- | --- |
| מייסדות | אארומקסיקו • אייר פראנס • דלתא איירליינס • קוריאן אייר |  |
| חברות | אארולינאס ארחנטינס • איי.טי.איי. איירווייז • אייר אירופה • אירופלוט • גארודה אינדונזיה • וייטנאם איירליינס • טארום • מידל איסט איירליינס • סעודיה • צ'ק איירליינס • צ'יינה איירליינס • צ'יינה איסטרן איירליינס • KLM • קניה איירווייז • שיאמן איירליינס |  |
| חברות שותפות | אייר אירופה אקספרס (אנ') • אייר פראנס הופ • אארומקסיקו קונקט (אנ') • דלתא קונקשן (אנ') • דלתא שאטל (אנ') • KLM Cityhopper • מנדרין איירליינס (אנ') • שנגחאי איירליינס |  |
| חברות עבר | אליטליה • אליטליה אקספרס • אליטליה סיטיליינר (אנ') • אאוסטרל ליניאס אאריאס • בריט אייר • Joon • דונאוויה • נורת'ווסט איירליינס • סיטיג'ט • צ'יינה סאות'רן איירליינס • קונטיננטל איירליינס • קופה איירליינס • רז'יונל |  |
| תעופה אזרחית  • תעופה • תעופה צבאית |
| --- | --- | --- |
| ארגוניםבין-לאומיים | הארגון הבין-לאומי לתעופה אזרחית • יאט"א |  לוח טיסות יוצאות מטוסי KLM |
| נמל תעופה | טרמינל • עלייה למטוס • שער עלייה למטוס • גשר עלייה למטוס • מדרגות ניידות • טרקלין נייד • קרוסלת מטען • הנחיית כלי טיס על הקרקע • שירותי קרקע למטוס נוסעים • מִנחת |  לוח טיסות יוצאות מטוסי KLM |
| חברת תעופה | חברת דגל • חברה לטיסות חסך • חברה לטיסות שכר • מועדון הנוסע המתמיד • בסיס פעולה מרכזי • רשימת חברות תעופה |  לוח טיסות יוצאות מטוסי KLM |
| ברית חברותתעופה | סטאר אלייאנס • Oneworld • סקייטים • התאחדות חברות התעופה הערביות • קבוצת TUI • ונילה אליינס • LATAM |  לוח טיסות יוצאות מטוסי KLM |
| כרטוס | כרטיס טיסה • כרטיס טיסה אלקטרוני • בידוק ביטחוני • כרטיס עלייה למטוס • עמדה אחודה לבידוק עצמי • כרטיס מסביב לעולם • רישום לטיסה • מחלקת טיסה • שותפות קוד • היטל דלק |  לוח טיסות יוצאות מטוסי KLM |
| מטוס נוסעים | עלייה למטוס • הסעה • צוות אוויר • טייס • טייס אוטומטי • מהנדס טיסה • דייל אוויר • ארוחת טיסה • קופסה שחורה • בידור בטיסה • מושב מטוס • בטיחות בטיסה • רשימת מטוסי נוסעים |  לוח טיסות יוצאות מטוסי KLM |
| בקרה | פיקוח טיסה • אזור בקרה מרחבית • מרחב פיקוח תעופתי • נתיב אווירי • מגדל פיקוח |  לוח טיסות יוצאות מטוסי KLM |
| כללי | תעופה כללית • הסכם שמיים פתוחים |  לוח טיסות יוצאות מטוסי KLM |
בואינג 777 של אייר פראנס צבוע בסכימת SkyTeam
בואינג 767-300ER של אליטליה בסכימת SkyTeam
ATR-42-500 של צ'ק איירליינס בסכימת SkyTeam