stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברוך דב דיסקין
ביוגרפיה

נולד בבני ברק לרב יוסף, ר"מ בישיבת תפארת ציון ולברכה בת שמחה זיסל שפירא. למד בישיבות פוניבז' והיה מתלמידי הרב שך. סבו היה הרב יהושע זליג שהיה רבה של פרדס חנה.
בשנת תשנ"ה, 1995, ייסד אברהם רובינשטיין את כולל נחלת משה - ללימוד הש"ס, ומינה אותו לעמוד בראשות הכולל.
בשנת תשנ"ח, 1998, מונה על ידי הרב שטיינמן לעמוד בראשות ישיבת ארחות תורה יחד עם הרב איתמר גרבוז, הרב יחיאל קלרמן והרב צבי יהודה אדלשטיין. הוא מוסר בישיבה שיעור יומי, מלבד שלושה חדשים בשנה בהם הוא מוסר "שיעור כללי".
בשנת תשס"ה, 2005, מונה לעמוד בראשות ארגון "אחיעזר" שפותח שיעורי תורה בבתי עסק ומפעלים.
עורך יחד עם הרב בונים שרייבר את השאלות למבחני הש"ס של ארגון דרשו.
הרב דיסקין מוסר שיעורים בישיבות נוספות בישראל, ב"ישיבת תורת דוד" באשדוד, בישיבת רנה של תורה בכרמיאל, בישיבת נר זרח - עוצם ובישיבת תורת חסד לצעירים באלעד, כולם שייכים לעמותת אורחות תורה. כמו כן בישיבת היכל ברוך בתל אביב, ובעוד ישיבות.
החל משנת תשע"ד, 2014, עומד הרב דיסקין בנוסף בראשות הכולל של הנגיד דן גרטלר.
בשילהי חורף תשע"ג[דרושה הבהרה] הוקמה קהילת אברכים בוגרי ארחות תורה בעיר כרמיאל סביב לישיבת רנה של תורה, הרב דיסקין עומד בראשה.
ספריו

רשימות שיעורים - על המסכתות פסחים, סוכה, יבמות, כתובות, נדרים, גיטין, קידושין, בבא קמא-סנהדרין, בבא מציעא, בבא בתרא ומכות.
שיעורי הדף על כל מסכתות הש"ס
רביד הזהב שני כרכים על התורה ושלושה כרכים על המועדים. נכתב על ידי תלמידו הרב אליהו הופמן.
בנוסף, משנת תשע"ה, מודפס עלון בשם רביד הזהב, ובו דברי תורתו משיעורו השביעי בישיבת ארחות תורה.
משפחתו

נשוי לחוה סימה ממשפחת ברוורמן ולהם שנים עשר ילדים. בין אחיו: הרב אליהו, ראש ישיבת אמרי משה בירושלים ר"מ בישיבת נתיב הדעת ומגיד מישרים, הרב אברהם, ר"מ בישיבת אור שמואל. גיסו הרב צבי ראם, רב בית הכנסת קהל חניכי הישיבות רמב"ם בבני ברק.
הערות שוליים

↑  ישראל כהן, ‏מרן הרב שטיינמן: "החזון איש זכה לעשות קידוש בליל שבת ונפטר", באתר כיכר השבת
↑  מאירים את תל אביב • ישיבת ‘היכל ברוך’ תוקם בעיר. אתר JDN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312539905171  ISNI: 0000 0000 4653 7672  LCCN: no2007112201  VIAF: 44086848   WorldCat (עם VIAF): 44086848
בנג'מין קאופמן

| --- | --- |

 לידה:  10 במרץ 1894 באפלו, ניו יורק ארצות הברית
 פטירה:  5 בפברואר 1981 (בגיל 86) טרנטון, ניו ג'רזי
 מדינה:  ארצות הברית 
 השתייכות:  הצבא האמריקני צבא ארצות הברית
 דרגה:  סמל ראשון
 פעולות ומבצעים
 הקרב ביערות ארגון במלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
   מדליית הכבוד  צלב המלחמה
 
בנג'מין קאופמן (באנגלית: Benjamin Kaufman; ‏10 במרץ 1894 – 5 בפברואר 1981) היה חייל יהודי בצבא ארצות הברית שעוטר על פעולותיו במלחמת העולם הראשונה במדליית הכבוד.
בנג'מין קאופמן נולד ב-10 במרץ 1894, בבאפלו וגדל בברוקלין ניו יורק. הוא למד באוניברסיטת סירקיוז. ב-1917 קאופמן התגייס לצבא ארצות הברית ושירת בתור סמל ראשון בפלוגה K של חטיבת החי"ר ה-308 באוגדה 77. הוא סירב פעמים לצאת לקורס קצינים .
שירותו הצבאי

בקרב הראשון בו השתתף בצרפת, בזמן שעזר לחלץ מספר חיילים, קאופמן נפגע מפגז שהכיל גז וזה גרם לעיוורונו הזמני. הוא סירב לעזרה רפואית אך הרופאים הכריחו אותו להתאשפז בבית חולים. לאחר זמן מה ברח קאופמן מבית החולים ושב ליחידתו, על כך הוא הועמד למשפט צבאי אבל הקצינים הבינו לליבו והאישומים בוטלו.
ב-4 באוקטובר 1918 במהלך הקרב ביערות ארגון הוביל קאופמן סיור במטרה להשמיד מכונת ירייה, שניים מאנשיו נפצעו והוא המשיך לבדו, הוא נפצע מכדור בידו הימנית אך המשיך בהסתערות כשהוא זורק רימונים בידו השמאלית ומנופף באקדח ריק, הוא הצליח לכבוש את העמדה, לקחת שבוי ולהבריח את שאר חיילי האויב. לאחר שחזר יחד עם השבוי לפלוגתו נפל על הקרקע והתעלף כתוצאה מאובדן דם.
מדליית הכבוד

על פעולותיו בקרב ביערות ארגון הוענקה לסמל ראשון בנג'מין קאופמן מדליית הכבוד, עיטור הגבורה הגבוה ביותר הנהוג בארצות הברית.
בנוסף הוא קיבל עיטורים על אומץ ליבו מתשע ממשלות שונות, ביניהם צלב המלחמה.
לאחר שחרורו מהצבא

במלחמת העולם השנייה הוא שימש כדירקטור בוועדת כח האדם של המלחמה בניו ג'רזי.
בנוסף היה גם מפקד מועצת נכי מלחמת העולם של ניו ג'רזי וסגן מפקד לאומי של לגיון האומץ הלאומי.
מ-1945 עד 1959 הוא היה היושב ראש של ארגון ותיקי המלחמה היהודים של ארצות הברית.
במשך 10 שנים הוא היה מנהל שירות התעסוקה בטרנטון, ניו ג'רזי.
ב-5 בפברואר 1981 נפטר קאופמן ונקבר בטרנטון. הוא הותיר אחריו אישה, בת, אחות ושני נכדים.
בנגלית

| --- | --- |

 מדינות:  בנגלדש, הודו
 אזורים:  בנגלדש, הודו (מערב בנגל, אסאם, ביהר, אודישה)
 דוברים:  כ-215 מיליון
 שפת אם:  215 מיליון
 כתב:  אלפבית בנגלי, Bengali Braille 
 משפחה:  הודו-אירופית הודו-איראנית הודו-ארית מזרחית בנגלי-אסאמית בנגלית
 לאום:  בנגלדש בנגלדש
 מוסד:  אקדמיית בנגלה, Paschimbanga Bangla Akademi 
 קוד שפה:  bn 
 קוד ISO 639-1:  bn 
 קוד ISO 639-2:  ben 
 קוד ISO 639-3:  ben 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
בנגלית (বাংলা) היא שפה ממשפחת השפות ההודו-אירופיות המדוברת בעיקר בבנגלדש וכן במערב בנגל ובצפון-מזרח הודו.
אלפבית

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
בנגלית - לוח אותיות וערכיהן ביוניקוד בקובץ
|   | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | A | B | C | D | E | F |
| U+098x |   | ঁ | ং | ঃ |   | অ | আ | ই | ঈ | উ | ঊ | ঋ | ঌ |   |   | এ |
| U+099x | ঐ |   |   | ও | ঔ | ক | খ | গ | ঘ | ঙ | চ | ছ | জ | ঝ | ঞ | ট |
| U+09Ax | ঠ | ড | ঢ | ণ | ত | থ | দ | ধ | ন |   | প | ফ | ব | ভ | ম | য |
| U+09Bx | র |   | ল |   |   |   | শ | ষ | স | হ |   |   | ় | ঽ | া | ি |
| U+09Cx | ী | ু | ূ | ৃ | ৄ |   |   | ে | ৈ |   |   | ো | ৌ | ্ | ৎ |   |
| U+09Dx |   |   |   |   |   |   |   | ৗ |   |   |   |   | ড় | ঢ় |   | য় |
| U+09Ex | ৠ | ৡ | ৢ | ৣ |   |   | ০ | ১ | ২ | ৩ | ৪ | ৫ | ৬ | ৭ | ৮ | ৯ |
| U+09Fx | ৰ | ৱ | ৲ | ৳ | ৴ | ৵ | ৶ | ৷ | ৸ | ৹ | ৺ | ৻ |   |   |   |   |
מקורות והתפתחות השפה

השפה הבנגלית, שמקורה בניבים הצפוניים של השפות ההודו-אריות, התגבשה כשפה עצמאית במאה העשירית. היא משמשת כשפה רשמית בבנגלדש והיא אחת השפות המדוברות ביותר בעולם. ההשפעה על התפתחותה של השפה הבנגלית הייתה מגוונת, כולל השפעות מהשפות הערבית, הפרסית והאנגלית, שהותירו חותם על אוצר המילים והדקדוק. למרות השינויים שעברה הבנגלית במהלך ההיסטוריה, היא שמרה על זהות תרבותית ייחודית והפכה לכלי מרכזי להבעת הזהות הבנגלית. למעשה, הבנגלית הייתה מרכיב מרכזי בתנועות הלאומיות של בנגלדש, שכן היא סימלה את הזהות הבנגלית הייחודית והייתה כלי מאחד עבור העם הבנגלי.
חשיבות תרבותית וספרותית

השפה הבנגלית שימשה כלי מרכזי בהתפתחות התרבות והספרות של אזור בנגל. סופרים בנגליים רבים תרמו תרומה משמעותית לספרות העולמית, בהם רבינדרנת טאגור, שזכה בפרס נובל לספרות. הספרות הבנגלית ידועה בעושרה, במגוון הז'אנרים שלה ובנושאים החברתיים והפוליטיים שהיא מעלה. השפה הבנגלית ממשיכה לשמש ככלי לביטוי יצירתי ואינטלקטואלי. היא חיונית לשמירה על הזהות התרבותית של העם הבנגלי. הספרות הבנגלית השפיעה על ספרויות נוספות בדרום אסיה והייתה מקור השראה לסופרים רבים ברחבי העולם.[דרוש מקור]
בנימין פוקס

בנימין פוקס
מפגש בין ביל"ויי גדרה וביל"ויי ראשון לציון בגן הברון בראשון לציון. עומדים מימין לשמאל: ד"ר חיים חיסין, צבי בן-יעקב הורביץ, מנשה מאירוביץ, דב אריאל לייבוביץ', יואל דרובין, בנימין פוקס, שמשון בלקינד. יושבים מימין לשמאל: יעקב שלמה חזנוב, פאני פיינברג, יהודה צלליכין, חסיה צלליכין, אליהו סברדלוב.
בנימין בן ברוך פוקס (שועל) (ה'תרכ"א,1861 – ט"ו בניסן תרצ"ג, 11 בנובמבר 1933) היה חבר תנועת ביל"ו מהקבוצה הראשונה של הביל"ויים שעלו ארצה מניקולייב בשנת 1882, ממייסדי המושבה גדרה.
קורותיו

נולד בחרסון (אוקראינה) לברוך פוקס. בילדותו קיבל חינוך מסורתי אצל הוריו הדתיים, למד ב"תלמוד תורה" ולאחר מכן קיבל חינוך תיכוני. בבגרותו היה חבר של המשורר שמעון פרוג והושפע מאוד ממנו. הוא הצטרף לתנועת ביל"ו והגיע ליפו בשנת 1882 (תרמ"ב), התגורר בבית אנטון איוב שבקרבת יפו ומשם היה הולך יום יום עם יתר חבריו לעבודה במקווה ישראל. הוא השתתף באסיפות בהן חובר תקנון התנועה ששימש אחד הגורמים להרחקת הביל"ויים ממקווה ישראל. הוא זכה להיות בין השבעה שעלו לאדמת קטרה ב-14 בדצמבר 1884 בחג החנוכה וייסדו את גדרה.
פוקס שינה שם משפחתו ל"שועל", ובשם זה הוא חתום על כמה תעודות היסטוריות מהימים ההם בגדרה. גם ברישיון שנתנו השלטונות הטורקיים לבניית בתים בגדרה נזכר שמו. הוא השתתף ברוב המשלחות של בני המושבה למקומות שונים בארץ. ב-29 ביולי 1885 צעד יחד עם מוגילבסקי אל פטרונם יחיאל מיכל פינס בירושלים. ב-25 באוקטובר באותה שנה צעד אליו בשנית וב-6 בנובמבר צעד לעזה יחד עם יעקב שלמה חזנוב ויוסף לייב ליס, לפי הזמנת השלטונות לרגל הקמת האורווה הידועה בגדרה ללא רישיון ממשלתי.
פוקס זכור כאיש הגפן. הגפן היה לדידו לא רק מכניס לצורך החיים, אלא גם לאח ורע ממש קודש. ככל מייסדי גדרה ובוניה במשך כל השנים נפלו בחלקו תלאות וייסורים רבים. הוא מת מהתקף לב ב-11 בנובמבר 1933 (טו ניסן ה'תרצ"ג) ונטמן בגדרה.
משפחתו

פוקס היה נשוי למינצה פוקס בת הרב מרדכי ניימן, מאנשי העלייה הראשונה, מחלוצי החקלאות בארץ ישראל וממקימי מזכרת בתיה. פוקס ואשתו השתקעו בעקרון וביתם נעשה בית לא רק לאנשי המקום אלא גם לבני גדרה, שחיו חיי בדידות עד שנת 1885. לאחר הולדת הבת תמר פלר, עברו לגור בגדרה.
הותיר אחריו שלושה בנים – אמוץ, ירמיהו וצבי, ושלוש בנות – לאה, הדסה ותמר (שנישאה למחנך יצחק פלר).
ראו גם

צריף הביל"ויים
בית מינץ - מוזיאון לתולדות גדרה והביל"ויים
בור הבילויים
לקריאה נוספת

בנימין פוקס, "ואלה תולדות גדרה", המוזיאון לתולדות גדרה והביל"ויים, 2004
בנימין פוקס, "ואלה תולדות גדרה ספר שלישי", המוזיאון לתולדות גדרה והביל"ויים, 2004, גרסה אינטרנטית: חלק ראשון, חלק שני, חלק שלישי.
הערות שוליים

↑  הצבי, כ"ט טבת תרמ"ה, (1885), "תשעה עלו לגדרה - השתכנו עם החמור ונרתמו לעבודה", מתוך : שלמה שבא, דן בן אמוץ, "ארץ ציון ירושלים", הוצאת זמורה, ביתן, מודן,  תל אביב, 1973, עמוד 71
בית פוקס
משפחת פוקס, בנימין ומינצה יחד עם בתם תמר
בין הסדינים

| --- | --- |

 נתונים
 מרכיבים:  רום לבן, קוניאק, טריפל סק, מיץ לימון
 אופן ההכנה:  ערבוב של כל הרכיבים בשייקר עם קרח, מזיגה לכוס
 כוס:   כוס קוקטייל
 
בין הסדינים (באנגלית: Between the Sheets) הוא קוקטייל המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי. מורכב מ־30 מ"ל רום לבן, 30 מ"ל קוניאק, 30 מ"ל טריפל סק, ו-20 מ"ל מיץ לימון. שמו של הקוקטייל הוא בעל קונוטציה אירוטית והוא גם מוכר בשם "תפילתה של בתולה" (Maiden's Prayer), בעל קונוטציה מינית אף הוא.
היסטוריה

מקורו של הקוקטייל אינו ידוע בוודאות. לרוב מייחסים את המצאתו לברמן פריזאי הנרי מקאולה (Harry MacElhon), בשנות ה-30 של המאה ה-20. הקוקטייל נוצר כווריאציה של קוקטייל הסיידקאר.
קיימת גם גרסה אחרת, לפיה הקוקטייל הופיע עוד ב-1921 בבית בושת בצרפת והוא שימש באפריטיף בקרב הזונות.
הערות שוליים

↑  between-the-sheets, אתר ifood.tv
↑  between-the-sheets, אתר tasteatlas
| קוקטיילים רשמיים של איגוד הברמנים הבין-לאומי (IBA) |
| --- | --- | --- |
| בלתי נשכחים   The Unforgettables | אלכסנדר •  אמריקנו • אנג'ל פייס • אוויאיישן • בין הסדינים • בולברדייה • ברנדי קרסטה • קזינו • קלווור קלאב • דאקירי • דרי מרטיני • ג'ין פיז • האנקי פאנקי • ג'ון קולינס • מילה אחרונה • מנהטן • מרטינז • מארי פיקארד • בלוטת הקופים • נגרוני • אולד פאשנד • פארדייז • פלאנטרס פאנץ'  • פורטו פליפ • ראמוס פיז • ראסטי נייל • סזראק • סיידקאר • סטינגר • טוקסידו • Vieux Carré •  ויסקי סאוור • וייט ליידי |  |
| קלאסיקות עכשוויות   Contemporary Classics | בליני • רוסי שחור (רוסי לבן) • בלאדי מרי • קאיפיריניה • קוקטייל שמפניה • קורפס רוויוור 2 • קוסמופוליטן • קובה ליברה • פרנץ' 75 • פרנץ' קונקשן • גולדן דרים • גראסהופר • המינגוויי ספיישל • צוואר סוס • אייריש קופי • קיר • לונג איילנד אייסד טי • מאי תאי • מרגריטה • מימוזה • מינט ג'ולפ • מוחיטו • מוסקו מיול • פינה קולדה • פיסקו סאוור • סי בריז • סקס על החוף • סינגפור סלינג • טקילה סאן רייז • וספר •  זומבי |  |
| משקאות עידן חדש   New Era Drinks | ברקודה • ברכי דבורה • ברמבל • קנהנצ'ארה • דארק אנ סטורמי • אספרסו מרטיני • פרננדיטו • פרנץ' מרטיני •  לא חוקי • למון דרופ מרטיני •  עירום ומפורסם  • ניו יורק סאוור • אולד קובן  •  פלומה • מטוס נייר • פניצילין • ראשן ספרינג פאנץ' • סולת'סייד • ספייסי פיפטי • שפריץ • ספרינג באסטרד • טיפררי • טומיס מרגריטה • טרינידד סאוור • VE.N.TO • ציפור צהובה |  |
ביל קאר

ויליאם "ביל" ארתור קאר (באנגלית: William "Bill" Arthur Carr;‏ 24 באוקטובר 1909 – 14 בינואר 1966) היה אצן אמריקאי. אלוף אולימפי (לוס אנג'לס 1932) ושיאן עולם בריצת 400 מטר.
ביוגרפיה

קאר נולד בפיין בלאף, ארקנסו, ארצות הברית. הוא למד באוניברסיטת פנסילבניה.
ביוגרפיה > אלוף אולימפי

באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) זכה קאר בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר בשיא עולם חדש של 46.28 שניות, לפני חברו לנבחרת שיאן העולם היוצא בן איסטמן (46.50 שניות) ואלכס וילסון מקנדה (47.4 שניות) ובריצת שליחים 4x400 מטר ביחד עם איוון פוקווה, אדגר אבלוויץ' וקרל וורנר בשיא עולם חדש של 3:08.14 דקות, לפני בריטניה (3:11.2 דקות) וקנדה (3:12.8 דקות).
ב-17 במרץ 1933 הקריירה הספורטבית של קאר נקטעה לאחר שהיה מעורב בתאונת דרכים שבה שבר את שני קרסוליו ואגן הירכיים שלו.
בשנת 1966 נפטר קאר מהתקף לב במהלך חופשה בטוקיו, יפן.
שיאים אישיים

ריצת 400 מטר: 46.28 שניות (1932), שיא עולם
ראו גם

התפתחות שיא העולם בריצת 400 מטר (באנגלית)
בין דמיון למציאות

| --- | --- |

 בימוי:  אנתוני הופקינס
 תסריט:  אנתוני הופקינס
 עריכה:  מייקל מילר 
 שחקנים ראשיים:  אנתוני הופקינס פיונולה פלנגן כריסטופר לאופורד מייקל קלארק דאנקן מייקל לרנר ש. אפאתה מרקרסון קמרין מנהיים ג'פרי טמבור כריסטיאן סלייטר ג'ון טורטורו קווין מקארתי 
 מוזיקה:  אנתוני הופקינס
 צילום:  דנטה ספינוטי
 מדינה:  ארצות הברית
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  26 באוקטובר 2007
 משך הקרנה:  96 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מדע בדיוני, סרט דרמה, סרט קומדיה 
 תקציב:  10 מיליון דולר
 הכנסות:  27,769 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   slipstream
 דף הסרט ב־IMDb
 
בין דמיון למציאות הוא סרט עצמאי משנת 2007 שנכתב ובוים על ידי אנתוני הופקינס. הסרט עוסק בתסריטאי גוסס שעלילת סרטו החדש יוצרת מעין אוטוביוגרפיה שלו. כמקובל בסרטים מסוג זה, העלילה של הסרט אינה ליניארית ולא מתגלגלת בסדר המקובל של התפתחויות קולנועיות. לפרקים היא גם מתבססת על תהליך כתיבת הסרט עצמו. הסרט הופק בתקציב זעום והופץ באופן מוגבל. כמו כן, הקאסט כלל גם שחקנים רבים מתחילים, אלמונים או שאינם מקצועיים.
הסרט צולם בהבחנה גבוהה, נערך והוקרן דיגיטלית.
תקציר העלילה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הפקה והפצה

הופקינס הגדיר את התסריט כהרהור פילוסופי על החיים. הוא הראה את טיוטת התסריט הראשונה לסטיבן ספילברג, ששיבח אותו אך הזהירו כי לא יהיה קל להפיק ולהפיץ סרט בעל אופי שכזה. הופקינס ניסה למכור את התסריט לאולפנים שונים. כולם סירבו מאותה סיבה שציין ספילברג. אשתו של הופקינס גייסה את הסכום הנדרש להפקת הסרט באופן עצמאי, 10 מיליון דולר, ושימשה גם כמפיקה הראשית. הופקינס ליהק את השחקנים והצילומים החלו ב-12 ביוני 2006. כאנשי הצוות בסרט שימשו, בעיקר, סטודנטים לקולנוע. הופקינס גם כתב את המוזיקה לסרט וניצח על התזמורת הקאמרית שניגנה אותה.
"בין דמיון למציאות" הוצג בפסטיבל סאנדנס ב-20 בינואר 2007. הסרט הוקרן לראשונה באופן רשמי, לפי תזמון שנקבע מראש עם רשתות בתי הקולנוע שהציגו אותו, ב-26 באוקטובר 2007, והקרנתו ארכה כשבוע. הסרט היה כישלון קופתי כצפוי, לא הוקרן יותר מאז ה־1 בנובמבר 2007 ולא יצא על גבי שום מדיה אחרת באופן חוקי, כאשר סך הכנסותיו בתום הקרנתו היו 27,769 דולר.
ברוך קמין

ברוך קמין (נודע גם כבוריה קמינקר; 15 באפריל 1914 – 10 ביולי 1988) היה מצנחני היישוב וחבר הכנסת מטעם מפא"י.
חייו

ברוך קמין נולד באקרמן, בסרביה, אז תחת שלטון האימפריה הרוסית ואחרי כמה שנים חלק מרומניה. הוא היה חבר ההנהגה הראשית ברומניה של תנועת הנוער הציונית "גורדוניה". קמין למד חקלאות באוניברסיטאות קישינב ויאשי ובשנת 1939 עלה לארץ ישראל.
בין השנים 1939–1947 היה חבר קיבוץ ניר עם. כחבר הפלמ"ח התנדב לצנוח באירופה הכבושה. הוא הוצנח ביום 31 ביולי 1944 יחד עם דב הררי (לשעבר ברגר) ברומניה. השניים ארגנו, בברכת ההנהגה הציונית המקומית ובידיעתם של וילהלם פילדרמן והרב שפרן, את צעירי היהודים להגנה עצמית ואספו ידיעות עבור בעלות הברית. גם אחרי סיום מלחמת העולם, נשאר קמין ברומניה כשליח הבריחה.
בשנים 1948–1949 הוא היה בשליחות בצ'כוסלובקיה ובאוסטריה ומאוחר יותר בשנים 1964–1965 בשליחות בארצות הברית. בין השליחויות הספיק קמין לכהן בכנסת השנייה מטעם מפא"י ולאחר מכן כמזכיר מועצת הפועלים בהרצליה. גם אחרי חזרתו מארצות הברית היה פעיל בתחום הפוליטי ושימש כמנהל מחלקה במרכז לתרבות של הוועד הפועל של ההסתדרות.
בשנת 1969 פרש ממפא"י ועבר לליברלים העצמאיים, מפלגה בה היה חבר עד שנת 1981 כשחזר למפלגתו הקודמת.
ספריו

הצניחה והבריחה - עם יהודי רומניה בתקופת השואה ולאחריה, תל אביב: בהוצאת ארגון יוצאי גורדוניה - רומניה בישראל, תשמ"ו - 1986.
הערות שוליים

↑  ברוך קמין, הצניחה והבריחה - עם יהודי רומניה בתקופת השואה ולאחריה, תל אביב: ארגון יוצאי גורדוניה - רומניה בישראל, תשמ"ו - 1986 (עמוד 124)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311024605171  ISNI: 0000 0001 0782 4625  LCCN: nr92019334  VIAF: 61408247   WorldCat (עם VIAF): 61408247
בית האחוזה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית מגורים שהוסב למוזיאון, אחוזה 
 מיקום:  הסיטי של לונדון 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1758
 תאריך פתיחה רשמי:  1758 
 אדריכל:  ג'ורג' דאנס האב 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות פלדיאנית 
 קואורדינטות:  51°30′48″N 0°05′22″W﻿ / ﻿51.51325°N 0.089361111111111°W﻿ / 51.51325; -0.089361111111111
 אתר רשמי
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסבית האחוזה(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסבית האחוזה(למפת הסיטי של לונדון רגילה) בית האחוזה(למפת הסיטי של לונדון מוגדלת) בית האחוזה
 
חזית המבנה
בית האחוזה (באנגלית: Mansion House) הוא מעונו הרשמי של הלורד ראש העיר של לונדון. המבנה גם משמש את עיריית לונדון לצרכים שונים, בין היתר עבור הנאום השנתי של שר האוצר הבריטי (Chancellor of the Exchequer), העוסק במצבה של הכלכלה הבריטית.
היסטוריה

תוכנית לבניית מבנה רשמי שישמש לצורכי מגוריו ועבודתו של לורד ראש העיר וגם לצרכים טקסיים של העירייה תוכננה לאחר השרפה הגדולה ב-1666. מסיבות שונות הבנייה התעכבה עד 1739.
בית האחוזה נבנה בין השנים 1739 - 1752 בסגנון פלדיאני שהיה אופנתי באותם ימים. המשימה לתכנון המבנה הוטלה על המודד והאדריכל של עיריית לונדון, ג'ורג' דאנס האב.
בית האחוזה כולל שלוש קומות, הבנויות מעל מרתף. בחזית המבנה פורטיקו מרשים, הכולל שישה עמודים קורינתיים.
מארק טוויין הזכיר את המבנה בספרו ינקי מקונטיקט בחצר המלך ארתור.
בית האחוזה הוא מבנה היסטורי רב חשיבות, אך הוא אינו פתוח לציבור באופן חופשי. יש אפשרות לערוך סיור מודרך במקום, בתיאום מראש בלבד.
בית האופרה של ציריך

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית אופרה, אולם תיאטרון 
 מיקום:  ציריך 
 מדינה:  שווייץ 
 מפעיל:  בית האופרה של ציריך 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1965
 תאריך פתיחה רשמי:  1 באוקטובר 1891 
 אדריכל:  פלנר והלמר 
 קואורדינטות:  47°21′54″N 8°32′49″E﻿ / ﻿47.365°N 8.5469444444444°E﻿ / 47.365; 8.5469444444444
  (למפת ציריך מוגדלת) ציריך וינטרטור אוסטר דובנדורף וידנסויל בולאךבית האופרה של ציריך(למפת ציריך רגילה) ציריך וינטרטור אוסטר דובנדורף וידנסויל בולאךבית האופרה של ציריך
 
בית האופרה של ציריך
בית האופרה של ציריך הוא בית אופרה בעיר ציריך שבשווייץ בכיכר Sechseläuten. הבניין משמש את האופרה של ציריך משנת 1891 ובנוסף הוא גם משכנם של תיאטרון ברנהרד והבלט של ציריך.
היסטוריה

בית התיאטרון הראשון בציריך, ה Aktientheater, נוסד בשנת 1834 והיה מרכז היצירה של ריכרד וגנר בזמן שהוגלה מגרמניה.
ה Aktientheater נשרף בשנת 1890. והתיאטרון העירוני של ציריך החדש של ציריך תוכנן על ידי צמד הארכיטקטים פלנר והלמר, על בסיס התכנון של התיאטרון הממלכתי של ויסבאדן, התיאטרון החדש נפתח כבר בשנת 1891. התיאטרון החדש היה מרכז ההופעות המרכזי של העיר וניתן היה לצפות בו בהצגות, אופרה ומופעים מוזיקליים עד שנת 1925, כאשר בשנה זו בית התיאטרון הפך להיות בית האופרה ומבנה חדש הוקם להצגות, אולם בשנת 1981, מבנה התיאטרון נהרס והוקם המבנה הנוכחי שמשלב הן אופרה והן תיאטרון.
בשנות השבעים בית האופרה נזקק לשיפוץ, והיו שחשבו שאין טעם בשיקום ויש לבנות מבנה חדש. אולם בין השנים 1982 ו-1984 החל שיקום נרחב. בעקבות ההשקעה בשיפוץ נערכה במאי 1980 הפגנה גדולה של צעירים בעיר שטענו כי התמיכה העירונית בבניין האופרה גבוהה מדי ובאה על חשבון השקעה בתרבות הצעירים בעיר. ההפגנות נקראו: "הפגנות הצעירים" ותועדו בסרט השווייצרי "באותו השם".
הבניין המשוקם נחנך עם יצירתו של וגנר אמני השירה מנירנברג ובבכורה עולמית של האופרה "גן הדובדבנים" של רודולף קלטרבורן המבוסס על ספרו של אנטון צ'כוב.
חזיתו של התיאטרון המשוקם מקושטת באבן אפורה עם פסלים של ובר, וגנר, מוצארט, שילר, שייקספיר וגתה. האודיטוריום נבנה בסגנון ניאו רוקוקו ויכול להכיל 1,200 איש.
בפרדס ליד השוקת

| --- | --- |
 סינגל בביצוע יהורם גאון
 יצא לאור:  1983 
 סוגה:  זמר עברי 
 שפה:  עברית 
 אורך:  3.17 דק' 
 כתיבה:  יורם טהרלב 
 לחן:  נורית הירש 
 
בפרדס ליד השוקת הוא פזמון שכתב יורם טהרלב, הלחינה נורית הירש וביצע יהורם גאון. השיר יצא לאור בשנת 1983.
רקע

השיר נכלל באלבום "אמצע הדרך" שיצא לאור בשנת 1984. הוא הוצע תחילה על די גברי מזור לירדנה ארזי, אך זו לא רצתה להקליטו במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת התשמ"ד (1984) של רשת ג' ובמצעד של גלי צה"ל הגיע השיר למקום השני.
השיר מדבר על הפרדס, שהיה בעבר מקום מפגש עבור זוגות אוהבים.
הערות שוליים

↑  מוזיקה נשארת: ירדנה ארזי חוגגת 60, באתר ynet, 25 בספטמבר 2011
↑  מבחר שירים, באתר האינטרנט של יורם טהרלב
ערך זה הוא קצרמרבנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ברוך דובדבני

| --- | --- |

ברוך דובדבני
 לידה:  11 ביולי 1916 לובלין, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  28 במרץ 1984 (בגיל 67) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 
יחיאל ברוך דובדבני (י' בתמוז תרע"ו, 11 ביולי 1916 - כ"ד באדר ב' תשמ"ד, 28 במרץ 1984) היה מראשי תנועת ברית החשמונאים, מנהל מחלקת העלייה של הסוכנות היהודית, חבר מועצת עיריית ירושלים ויו"ר המרכז לחינוך דתי בישראל.
תולדות חייו

דובדבני נולד בשנת 1916 בראדום שבפולין לאסתר ויצחק יוסף קירשנבוים. מצד אמו היה דור שמיני לרבי אלימלך מליזנסק. בשנת 1928 עלה עם הוריו וסבו, שהיו ציונים-דתיים, לארץ ישראל. במצוות רבי יחזקאל טאוב, האדמו"ר מיבלונה, התגוררה המשפחה תחילה בכפר הנוער הדתי חסידים, ליד חיפה, אולם בשל קשיי הקליטה עברה המשפחה לירושלים, וסייעה ביסוד שכונת אבן יהושוע. למד בישיבת עץ חיים ואחר כך בישיבת מרכז הרב אצל הרב קוק. בנוסף למד באוניברסיטה העברית בירושלים היסטוריה של עם ישראל וספרות עברית. היה ממשתתפי חוג הראי"ה (בין השנים ת"ש - תש"ה), קבוצת לימוד להעמקה בכתבי הראי"ה קוק זצ"ל, חוג בו השתתפו מחשובי תלמידי הראי"ה.
תולדות חייו > פעילות ציבורית

בשנת 1937 היה ממייסדי תנועת ברית החשמונאים. בין השנים 1939–1956 כיהן כסגן מפקד התנועה בארץ ישראל, וערך את ביטאון התנועה "החשמונאי". היה חבר באצ"ל ומראשוני העצורים על ידי הבריטים בשנת 1939. בהמשך נעצר פעמיים נוספות.
ב-1945 הצטרף לארגון ההגנה. ב-1946 יצא בשליחות הסוכנות היהודית למחנות העקורים באיטליה. בין השאר עמד בראש מבצע העלאת יהודי לוב לישראל וזכה לאהבתם והערצתם. ב-1950 חזר לישראל ועבד כפקיד בכיר במחלקת העלייה של הסוכנות בירושלים. בשנת 1953 יצא דובדבני, הפעם עם משפחתו, בשליחות הסוכנות היהודית לפריז, לשמש כמנהל מחלקת העלייה באירופה ובצפון אפריקה. הוא הרבה לנסוע לארצות צפון אפריקה מרוקו, אלג'יר ותוניס, תוך סיכון נפשו, כדי להבטיח יציאה מְרבית של היהודים מארצות אלו, בטרם יקבלו עצמאות וינעלו את שעריהן בפני העלייה החופשית של יהודים לישראל.
משנת 1956 ועד שנת 1968 עמד דובדבני בראש מחלקת העלייה של הסוכנות היהודית, אז הוחלף על ידי עוזי נרקיס. בבחירות 1965 התמודד בראש רשימת המפד"ל לעיריית ירושלים והוביל את מפלגתו לקואליציה בראשות טדי קולק.
משנת 1969 ועד למותו כיהן כיו"ר המרכז לחינוך דתי בישראל.
ב-1984, בהיותו בן 67, נהרג בתאונת דרכים ונטמן בהר המנוחות בירושלים.
עיריית ירושלים קראה על שמו רחוב בשכונת בית וגן, ובית ספר בשכונת בית הכרם.
בנו הוא אברהם דובדבני, יו"ר קק"ל, ששימש גם כיושב ראש ההסתדרות הציונית העולמית בין השנים 2010–2020.
מציאת כתביו של האדמו"ר מפיאסצנה

בשנת 1956, במסגרת תפקידו בסוכנות, היה האחראי לגילוי ספר דרשותיו של הרב קלונימוס קלמיש שפירא, הידוע בשם "אש קודש". ספר דרשות זה נכתב על ידי האדמו"ר בעת שהותו בגטו ורשה, והוטמן בכדי חלב יחד עם ארכיון "עונג שבת", עם פינוי הריסות הגטו אחרי המלחמה אותר הארכיון ועימו הספר. על מציאת הספר ועל תוכנו העיד דובדבני במהלך משפט אייכמן.
לקריאה נוספת

זבולון בוארון, לבלוב הדובדבן, אסופת דברים על זיקת יהודי לוב לארץ ישראל מוקדשת לזכרו של ר' ברוך דובדבני, נתניה: ערב ראש חודש אלול, תשנ"ג (השנה העשירית להסתלקותו). החוברת כוללת את הפרק: קחי כינור, דברים לזכרו של ברוך דובדבני ז"ל ומדבריו על יהודי קהילת לוב (בעמ' 19 - 44); והפרק: "...וירושלים לדור ודור", מאת ברוך דובדני ז"ל (בעמ' 45 - 52).
פריג'א זוארץ, "קחי כינור", יהדות לוב, עורכים: פריג'א זוארץ ו-4 אחרים, תל אביב: בהוצאת ועד קהלות לוב, אלול התש"ך-1960 (להלן: "יהדות לוב"), עמ' 294. שיר שחיבר הרב זוארץ לכבוד דובדבני, על מפעלו בהעלאת יהודי לוב לישראל. הוא פורסם שוב בחוברת לזכרו, "לבלוב הדובדבן", עמ' 20.
ברוך דובדבני, "פרקים בעליית גולת לוב", יהדות לוב, עמ' 297 - 316.