stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sea Change
רקע

בעת סיום מסע ההופעות לקידום האלבום הקודם שלו, Midnite Vultures מ-1999, בק וחברתו וארוסתו זה 9 שנים, הסטייליסטית לי לימון, סיימו את מערכת היחסים שלהם. שלושה שבועות לפני יום הולדתו ה-30, הוא גילה שלימון בגדה בו עם חבר מלהקת Whiskey Biscuit שמלוס אנג'לס. בק שקע בתקופה של מלנכוליה והסתכלות עצמית, ותוך כדי הוא כתב את השירים העגומים, והאקוסטיים שיופיעו לאחר מכן באלבום Sea Change‏. הוא כתב את רוב 12 שירי האלבום בשבוע אחד, אבל אז שם אותם במגירה. "שירים יושבים לי בראש לזמן מה" הוא אמר למגזין טיים ב-2002 "יש לי עשרות שם, שירים מלפני שמונה שנים שכתבתי אבל מעולם לא הקלטתי. לאחר זמן מה, אני פשוט סוג של מחליט להקליט אותם". בק גם זנח את השירים כדי למנוע ממנו לדבר על חייו האישיים, כמו כן להתרכז במוזיקה ו"לא לפתוח את המזוודות שלי בלובי הציבורי". בסופו של דבר, עם זאת, הוא גילה שהשירים מדברים על חוויה (סיום מערכת יחסים) שהיא נפוצה, וזה לא יראה כמו התעסקות עצמית להקליט אותם. ב-2001, בק שב אל השירים וקרא למפיקו לעיתים תכופות נייג'ל גודריץ'.
בק התכוון להקליט את האלבום לקראת סוף 2001, אבל בשל פיגועי 11 בספטמבר, "לקח לאנשים זמן להתייצב". לפני שעבד עם גודריץ' בק הקליט קטעים עם Dan "The Automator" Nakamura בינואר 2002 כהכנה לקראת האלבום החדש, אבל בסופו של דבר שום שירים מאותם הסשנים לא הופיעו בSea Change‏. שירים רבים מSea Change נוגנו בהופעות חיות לפני שהאלבום הוקלט כמו "Lost Cause" ו"Evil Things", שהאחרון היה דמו שלא הוקלט מפאת מחסור בזמן.. בהתייחס לביצועים של שירים אישיים בימים שלפני Sea Change, בק מסביר בראיון מ-2008 ש"אילו היו השירים שהייתי מנגן באמצע ההופעה. הייתי מנסה לשים כמה שירים כאילו בפנים. אני רק זוכר שהקהל דיי התעלם מהם, או נדחף אחד בשני, או זרק דברים. רק בגלל שאילו היו אותם האנשים שיצאו."
הקלטה והפקה

בק וקבוצת המוזיקאים שלו נכנסו לאולפן עם כוונה להקליט אלבום עם בסיס אקוסטי, ברוח אלבומו הרגשי משנת 1998 Mutations. בשלב מוקדם של ההקלטות, בק אמר לגודריץ' שהוא מקווה להקליט קטע אחד ביום אחד, בדומה לתהליך העבודה בMutations. אולם, כל שיר בסופו של דבר לקח לפחות יומיים להקליט, בגלל עיבודים תזמורתיים. השותפים מוזיקליים באולפן כללו את הרב נגן ג'ון בריון, המתופף ג'יימס גדסון, והגיטריסט ג'ייסון פלקנר, כמו גם שותפים מוזיקליים וותיקים כגון, הקלידן רוג'ר ג'וזף מנינג ג'וניור, הבסיסט ג'סטין מדל-ג'ונסון, המתופף ג'ואי וורנקר, הגיטריסט סמוקי הורמל, והצ'לנית סוזי קטיאמה. בנוסף, אביו של בק, דייוויד קמבל סיפק עיבודי מיתרים. ג'ואי וורקנר עזב באמצע ההקלטות להוואי; ג'יימס גדסון החליף את מקומו בימים הנותרים.
ההקלטות החלו ברגע שהלהקה נכנסה לאולפני Ocean Way בלוס אנג'לס ב-6 במרץ 2002. רובו של Sea Change הוקלט חי, עם אפקטים נוספים (כולל פעמונים ומיתרים) שהוספו אחר כך. על מנת ללכוד את מידיות החומר, האמנים עבדו עבדו במהירות ובספונטניות, לעיתים קרובות משאירים טייקים שניים לדיסק. במהלך ההפקה, בק הבין שקול השירה שלו נהייה עמוק באופן משמעותי. "לפני שהקלטנו," אמר גודריץ', "הקשבנו לMutations, והקול שלו נשמע כמו מיקי מאוס. הטווח שלו ירד. עכשיו כשהוא פותח את הפה וויברציה כמו קניון יוצאת. זה דיי יוצא דופן. יש לו צליל מדהים."
לקראת סוף ההפקה, קבוצת המוזיקאים נאלצה לעבוד מהר יותר ממה שהתכוונה. "די נגמר לנו הזמן בסוף" אמר בק. "ג'וני מיטשל הגיעה כדי לעשות את האלבום שלה (Travelogue), אבל היא עובדת בצורה מתורבת והיא לוקחת חופש בסוף שבוע, אז אנחנו התגנבנו פנימה בסופי השבוע וניסינו לסיים." בסופו של דבר, ההקלטות נמשכו קצת יותר משלושה שבועות והאלבום מוקסס משם והלאה, עד שהושלם ב-7 במאי. בסשן אחד בק החל לפרוט את הסינגל משנת 1995 "It's All in Your Mind" באפון רנדומלי לפני שהתחיל שיר חדש, וגודריץ' שנהייה אקסטטי, העיר "אנחנו חייבים לעשות את זה". הגרסה המוקלטת מחדש והשונה להפליא מופיעה בSea Change כ"שיר מפותח" לפי בק.
"Ship in a Bottle" היה השיר היחיד שהושלם שהושאר מחוץ לאלבום. "זה היה הסופר-שיר-פופ של האלבום" אמר בק בראיון מ-2002 "אני חושב שהוא היה קצת יותר מדי נדוש. אני מתכוון, הוא היה לבבי, אבל מאז אנשים היו אומרים לי שהם מאוד אהבו אותו. אני חושב שהרגשנו שהאלבום היה ארוך מספיק. אני לא יודע מה יהיה הגורל שלו". בסופו של דבר, "Ship in a Bottle" שוחרר בגרסה היפנית של Sea Change וברימסטרים המאוחרים.
מוזיקה

Sea Change מבוסס סביב סגנון מוזיקלי של שירים רפלקטיביים אקוסטיים אשר מציגים הצד הזמר-יוצר של בק. המונח Sea Change מוגדר כשינוי רחב, אשר משקף את עזיבת הסגנון מהפרויקט האחרון של בק Midnite Vultures וקודמיו, הקלטות מבוססות סאמפלים, בנוסף לשאיפתו של בק לתת לכל אלבום אישיות. מקורות של הסאונד הייחודי והתשוקתי של האלבום נבנו במשך שנים. לפי בק מראיון משנת 2002: "יש חוטים של מה שעשיתי בעבר. אם תקשיב לבי-סיידים המוקדמים שלי, אתה תשמע את האלבום הזה. אני חיכיתי שנים ליצור את האלבום הזה," הוא מסביר. "התקרבתי לקראת הרעיון, ולכן זה פשוט לקח קצת זמן." מקור השם מ"Little One", הרצועה ה-11: "Drown, drown / Sailors run aground / In a sea change nothing is safe".‏
השירים בSea Change כוללים נושאים של שברון לב, עצבות ובדידות. למרות שלעיתים קרובות מושווה לMutations, בק עצמו החשיב את האלבום, בראיון מ-2008, כיותר דומה לאלבום שלו מ-1994 One Foot in the Grave ו"מייצג יותר של מה שעשיתי [בימים המוקדמים]."
קידום ושחרור

לפני השחרור, בעלי החנויות היו מודאגים מהאימפקט המסחרי של Sea Change בשל הסאונד שלו. אנליסטים חזו שהאלבום לא יקבל תמיכה רצינית מהרדיו. "זה באמת אלבום יפה, אבל הוא הולך למשוך קהל שונה ממה שהיה לו קודם" אמר וינס שידלובסקי, מנהל מוצרים בכיר של רשת Virgin Megastores, זמן קצר לפני שחרור Sea Change. "אם אתם רגילים לבק של 'two turntables and a microphone', אז זה לא האלבום בשבילכם. אני חושב שהוא הולך להגיע לזהב. אבל יהיה לו מאבק מעבר לזהב". תאריך שחרור האלבום הוכרז ב-31 במאי 2002. בנוסף, רשימת הרצועות הראשונה של האלבום גם שוחררה, שהציגה שירים בסדר שונה מאוד מהגרסה הרשמית, ובנוסף כללה את השיר "Ship in a Bottle".‏ שם האלבום הוכרז באוגוסט 2002. במסגרת קידום האלבום, שירים חדשים מהאלבום יצא לאורו לפי סדר השירים באלבום באופן שבועי דרך אתר האינטרנט של בק בין יולי לאוגוסט 2002.
Sea Change יצא ב-24 בספטמבר 2002.
בסביבות זמן שחרור האלבום, הופץ סאמפלר של ארבעה שירים שנקרא "Sea Change Album Sampler". הוא היה ארוז כמו סינגל וכלל את הרצועות הבאות:
| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | Lost Cause  | 3:47 |
| 2. | Paper Tiger  | 4:36 |
| 3. | Round The Bend  | 5:15 |
| 4. | Sunday Sun  | 4:44 |
| משך כולל: | משך כולל: | 18:22 |
קבלה

ב-2002, Sea Change היה אחד משני האלבומים שקיבלו מהרולינג סטון דירוג של חמישה כוכבים, השני היה אלבומו של ברוס ספרינגסטין The Rising. בהמשך המגזין הכריז אליו כאלבום הטוב ביותר לשנת 2002. בשנה לאחר מכן, האלבום דורג במקום ה-440 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים של הרולינג סטון. הוא דורג במקום ה־17 ברשימת האלבומים הטובים ביותר בשנות האלפיים אצל הרולינג סטון.
Sea Change הגיע למקום השמיני במצעד הבילבורד ובסופו של דבר קיבל אלבום זהב במרץ 2005. Sea Change' מכר 680,000 עותקים בארצות הברית.
נאמר על האלבום שהסאונד שלו קיבל השראה מהסאונד של האלבום Histoire de Melody Nelson של סרז' גינסבורג. מאוחר יותר בק יפיק אלבום לבתו של גינסבורג שרלוט. בנוסף מבקרים השוו את המלודיות האקוסטיות והרגועות של Sea Change ליצירותיו של הזמר היוצר הבריטי ניק דרייק ולאלבומו של בוב דילן מ-1975 Blood on the Tracks.
מסע ההופעות של Sea Change

Sea Change הניב הרבה מסעי הופעות לתמיכתו, הראשון התחיל כמסע הופעות אקוסטי בפרופיל נמוך בעיקר בתיאטראות באוגוסט 2002. לכל הופעה הייתה אווירה שמחה ואנרגטית, כשבק מספר בדיחות בין ביצועים, והופעת אורח של ג'ק ווייט מהווייט סטרייפס בהופעה מה 11 באוגוסט, ש־MTV News תיאר שקיבלה "תשואות בעמידה מקהל מכור מראש של נערי קולג' וביטניקים". מסע הופעות גדול יותר תוכנן לאוקטובר 2002, עם הפליימינג ליפס כמופע חימום, בנוסף ללהקת הליווי של בק. מסע ההופעות התחיל באוקטובר ונגמר בנובמבר 2002.
בזמן מסע ההופעות של Sea Change, בק גיוון את רשימת השירים לכל הופעה והתנסה במבני השירים, משנה את העיבודים בכל לילה כדרך לברוח מהציפיות. נאמן לשאיפתו לפרש מחדש את שיריו, בק עזב את להקתו הוותיקה שליוותה אותו במסעי ההופעות וגם עבדה איתו על Sea Change זמן קצר לפני תחילת מסע ההופעות. בין שירים מקוריים חדשים וישנים, בק ביצע הרבה גרסאות כיסוי מאולתרות, כמו "No Expectations" של הרולינג סטונז, "Kangaroo" של ביג סטאר, "Beechwood Park" של הזומביס ו"Sunday Morning" של הוולווט אנדרגראונד. תואר כ"עוצר נשימה" על ידי דייוויד פריק מהרולינג סטון, פריק הרחיב על אמירתו : " זו הייתה התאמה מושלמת -- שירים על מחויבות ואובדן, נכתבים ומושרים על ידי הפצועים."
עטיפה

Sea Change שוחרר עם ארבע עטיפות שונות, כל גרסה מכילה יצירות דיגיטליות נפרדות על ה־CD ובחוברת שנוצרו על ידי האמן ג'רמי בלייק. היו הודעות חבויות שונות (קטעי מילות שירים) שכתובות מתחת למגש הדיסק בכל גרסה.
תמונת העטיפה המקורית של האלבום שימשה כבובה בווידאו קליפ של הסינגל המוביל מהאלבום "Lost Cause".
רשימת שירים

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי בק האנסון.
| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | The Golden Age  | 4:35 |
| 2. | Paper Tiger  | 4:36 |
| 3. | Guess I'm Doing Fine  | 4:49 |
| 4. | Lonesome Tears  | 5:38 |
| 5. | Lost Cause  | 3:47 |
| 6. | End of the Day  | 5:03 |
| 7. | It's All in Your Mind  | 3:06 |
| 8. | Round the Bend  | 5:15 |
| 9. | Already Dead  | 2:59 |
| 10. | Sunday Sun  | 4:44 |
| 11. | Little One  | 4:27 |
| 12. | Side of the Road  | 3:23 |
| משך כולל: | משך כולל: | 52:24 |
| הגרסה היפנית> מס' | הגרסה היפנית> שם | הגרסה היפנית> משך | הגרסה היפנית>  | הגרסה היפנית>  | הגרסה היפנית>  | הגרסה היפנית>  | הגרסה היפנית>  | הגרסה היפנית>  | הגרסה היפנית>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 13. | Ship in a Bottle  | 3:11 |  |  |  |  |  |  |  |
משתתפים

הקרדיטים לSea Change אומצו מ־Allmusic‏.
| --- | --- |
 מוזיקאים בק האנסון - שירה, גיטרה אקוסטית, קולות ליווי, גיטרה חשמלית, כלי הקשה, סינתיסייזר, גלוקנשפיל, בנג'ו, מפוחית, קלידים, פסנתר, עיבוד כלי מיתר, Wurlitzer.  סמוקי הרומל - גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית, גיטרה אקוסטית סלייד, כלי הקשה, קולות רקע, סקסופון במבוק, פסנתר, megamouth, רשמקול  ג'סטין מלדהל-ג'והנסן - בס חשמלי, קונטרבס, כלי הקשה, קולות רקע, גלוקנשפיל, גיטרה חשמלית, פסנתר.  רוג'ר ג'וזף מאנינג ג'וניור - clavinet, סינטיסייזר, קולות ליווי, כלי הקשה, פסנתר, Wurlitzer, בנג'ו, בנג'ו הודי, גלוקנשפיל, הרמוניים.  ג'ואי וורונקר - תופים, כלי הקשה, קולות רקע, Beatbox  ג'יימס גדסון - תופים  ג'ייסון פלקנר - גיטרה חשמלית, קולות רקע, כלי הקשה  דייוויד קמפבל - עיבודי כלי מיתר, ניצוח  נייג'ל גודריץ' - קלידים, כלי הקשה, סינטיסייזר  סוזי קאטיאמה - צ'לו:  הפקה נייג'ל גודריץ' - הפקה, טכנאי הקלטות, מיקסינג  פול בישו - מפיק בפועל  דארל ת'ורפ - עוזר טכנאי הקלטות  בוב לודוויג - מאסטרינג עטיפה אות'ם דה ויילד - צילום  ג'רמי בלייק - גרפיקה  קווין רייגן, בק - ארט דירקטור, עיצוב  יקטרינה קני - מנהל קריאייטיב
אמיל קנבל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 בפברואר 1934 נובי סונץ', רפובליקת פולין 
 פטירה:  4 בדצמבר 2013 (בגיל 79) 
 ענף מדעי:  קולנוע 
 מקום קבורה:  בית העלמין קריית שאול 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב  בית צבי  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים  בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה 
 מספר צאצאים:  2 
 
אמיל (מילק) קנבל (28 בפברואר 1934 - 4 בדצמבר 2013) היה צלם ובמאי ישראלי, פרופסור בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. משנת 2005 לימד בבצלאל.
אודות

קנבל נולד כבן הצעיר למשה וברוניה בעיירה נובי סונץ' בפולין, במשפחה בורגנית בת שני בנים. אביו היה סוחר יינות. בנערותו היה חבר בתנועת "השומר הצעיר". עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ברחה המשפחה מזרחה לברית המועצות. את שנות המלחמה העבירו בסיביר. את האהבה לקולנוע רכש  בנעוריו. סרטים ביוגרפיים כגון אלכסנדר נבסקי השפיעו עליו. כל בני המשפחה שרדו את השואה ושבו לפולין במסגרת הרפטריאציה ב-1945.
בשנת 1950 עלה ארצה עם הוריו והמשפחה התיישבה בתל אביב. הוא נשלח לקיבוץ ולמד תחילה בעין שמר ואחר כך במשמר העמק.
לאחר שנה שב לתל אביב החל לעבוד ביום וללמוד בבית ספר ערב. דרך אחיו הבכור, אשר, שהיה חבר של הצלם יורם גרוס, החל לעבוד כעוזר צלם של גרוס (שצילם עבור יומני גבע).
בסרט הקצר "4:35" למניעת תאונות דרכים עבור משטרת התנועה משנת 1951 שימש לראשונה כעוזר-צלם של יעקב יונילוביץ'.
התגייס לצה"ל ב-1953 ובזכות יורם גרוס צורף ליחידת ההסרטה הצבאית. בסוף שנות ה-50 נמנה עם צוות צלמי יומני גבע. יחד עם יעקב יונילוביץ' ורולף קנלר שימש כצלם במשפט אייכמן.
הסרט "Come Back Africa" שצילם ב-1959 עבור הבמאי האמריקאי ליונל רוגוזין זכה בפסטיבל ונציה. בהמשך התגורר תקופת מה בניו יורק ויצר  בקולנוע העצמאי שם.
קנבל היה בוגר תואר ראשון במדעי הרוח מאוניברסיטת תל אביב. בתחילת שנות ה-70 נמנה עם צוות ההקמה של החוג לקולנוע באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1974 החל ללמד במחלקה לקולנוע בבית צבי. בין השנים 1989 ל-1996 לימד בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה שבירושלים. בשנת 1994 החל ללמד כפרופסור עמית באוניברסיטת תל אביב ובשנת 1997 מונה לעמוד בראש המחלקה לקולנוע וטלוויזיה, תפקיד שבו החזיק עד לשנת 2001. בשנת 2005 החל ללמד גם בבצלאל. שימש כפרופסור עמית באוניברסיטת ניו יורק, בית הספר Tisch לאמנות, וכמרצה אורח ב-SUNY, ניו יורק.
על תלמידיו נמנים הבמאי דני סירקין והקולנוען מרט פרחומובסקי.
קנבל היה נשוי לד"ר אירית דובלון-קנבל, היסטוריונית. הזוג התגורר בתל אביב, ולהם  בן, בת, ונכדים.
אמיל קנבל נפטר ממחלת הסרטן ונטמן בבית העלמין קריית שאול.
סרטים שצילם

1976: "הבננה השחורה", בימוי: בנימין חיים.
1972: "אדם", בימוי: יונה דאי.
1970: "דוד דוד", תסריט ובימוי: ולדיסלב גרוסמן.
1962: "אשת הגיבור", בימוי: פיטר פריי.
1961, "בנהלל", בימוי, צילם: אדם גרינברג. עבור "שרות הסרטים הישראלי"
1961: "No Plane for Zagreb", בימוי: ליונל רוגוזין .
1961: "Wonderful Times", בימוי: ליונל רוגוזין.
1960: "Killing Time", בימוי: ריצ'רד הילרי - סרט על חיי הסטודנטים באוניברסיטת פרינסטון.
1959-1960: "Come Back Africa", בימוי: ליונל רוגוזין.
קניון עזריאלי מודיעין

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מרכז קניות 
 מיקום:  מודיעין‏־מכבים־רעות 
 מדינה:  ישראל 
 בעלים:  קבוצת עזריאלי 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2008
 תאריך פתיחה רשמי:  2008 
 עלות:  500,000,000 שקל חדש 
 מידות
 קומות:  2 
 
 קואורדינטות:  31°53′59″N 35°00′30″E﻿ / ﻿31.899847581258°N 35.008253731843°E﻿ / 31.899847581258; 35.008253731843
 אתר רשמי
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) קניון עזריאלי מודיעין(למפת גוש דן רגילה) קניון עזריאלי מודיעין(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום קניון עזריאלי מודיעין(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום קניון עזריאלי מודיעין  he קניון עזריאלי מודיעיןhe קניון עזריאלי מודיעיןמפת  __ מודיעין-מכבים-רעות [‌למפה דינמית של השפלה וסביבותיה‌]מצפון וממערב: __ מועצה אזורית חבל מודיעין ממזרח: __ מועצה אזורית מטה בנימין / נפת רמאללה ואל-בירה מדרום וממערב: __ מועצה אזורית גזר tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מפת קניון עזריאלי במודיעין
קניון עזריאלי מודיעין הנקרא גם קניון מודיעין הוא מרכז קניות מקורה אשר משלב עירוב שימושים, נמצא בסמוך לכיכר התחבורה במודיעין מכבים רעות והוא המרכז המסחרי הגדול בעיר ובסביבתה.
היסטוריה

קניון עזריאלי מודיעין הוא הקניון הראשון אשר נבנה במודיעין מכבים רעות. עלות בניית המתחם עלתה כ-500 מיליון שקלים.
הקניון נפתח בשנת 2008 על ידי קבוצת עזריאלי.
מתחם הקניון נמצא בצמידות לתחנה המרכזית של מודיעין ותחנת הרכבת מודיעין-מרכז.
המתחם כולל שתי קומות מסחר, שתי קומות חניון תת-קרקעיות, אולם כנסים, שלושה בנייני משרדים ושלושה מבני מגורים אשר הדירות בהן להשכרה בלבד עקב סירובה של קבוצת עזריאלי לבנות בנייה המיועדת למגורים בניגוד לדרישות תוכנית בניין העיר אך קבוצת עזריאלי חדלה ממדיניות זאת בשנת 2017 עם ההכרזה על בניית מתחם עזריאלי טאון אשר נמצא בתל אביב-יפו.
במהלך שנות פעילות הקניון הקניון הוצף במי גשמים פעמים רבות אשר רובן הגיעו לתקשורת הארצית.
בשנת 2019 הודיעה קבוצת עזריאלי שהמתחם עומד לעבור הרחבה אשר תכלול אגף נוסף לקניון, שני מגדלים בני 14 קומות, במסגרת תוספת שטחי מסחר, משרדים, מגורים להשכרה ולראשונה במודיעין גם בית מלון
וכ-400 מקומות חניה בארבעה מפלסים אשר יחוברו לחניון הקיים של הקניון.
מבני המתחם

המתחם כולל מספר מבנים ואגפים:
מבני המתחם > הקניון

הקניון כולל שתי קומות מסחר.
בין היתר בקניון  רשת אורבניקה, סופרפארם, מועדון הכושר אגו, מאות בתי עסק וחנויות של מותגים מובילים כגון זארה, פול & בר, מנגו, אדידס, אמריקן איגל, קסטרו, פוקס, רנואר לצד רשתות בינלאומיות וארציות נוספות, מספר בתי קפה ומסעדות ביניהן רולדין, ארומה, גרג, ReBar, מאפה נאמן, ג'פניקה, ריבר וסניף של מקדונלד'ס.
מתחם המזון המהיר בקומה העליונה מקושר ישירות אל בית יהונתן שהוא אחד משלושת בנייני המשרדים במתחם.
לקניון שש כניסות להולכי רגל הנקראות שערים: שער מתתיהו, שער המכבים, שער הירידים, שער מודיעין, שער ירושלים, שער חשמונאים.
הקניון דורג בשנת 2018 בין 15 הקניונים המובילים בישראל.
מבני המתחם > חניון

מתחם למתחם ישנו חניון בן שתי קומות הכולל כ-1665 מקומות חנייה. חלק ממקומות החנייה במפלס התחתון מביניהם מוקצה עבור שוכרי דירות המגורים אשר נמצאות במתחם.
החניון תחום לארבעה אזורים אשר לכל אחד מהם צבע אחר וכל אחד מהם מיועד לקשר לאזור שונה במתחם.
מבני המתחם > מבני המשרדים

ישנם שלושה מבני משרדים אשר כוללים בין היתר סניפים של קופות החולים מכבי, כללית ומאוחדת, בית רופאים, מכון כושר ומשרדים.
הבניינים נקראים על שמם של שלושה מבניו של מתתיהו החשמונאי: יהונתן, אלעזר ושמעון.
בתים אלעזר ושמעון כוללים שלוש קומות כל אחד ובית יהונתן אשר מקושר ישירות לקניון כולל קומה נוספת בה נמצא מכון הכושר.
בין מפלס הקרקע לקומה השלישית בבית שמעון ממוקם אולם עינן אשר הוא אולם כנסים אשר נבנה עם המתחם.
מבני המתחם > מבני המגורים

במקום שלושה מבני מגורים אשר הדירות בהם משמשות להשכרה בלבד, עקב מדיניות של קבוצת עזריאלי שלא לבנות בנייה למגורים.
מבני המגורים נקראים על שמות של שלושה צמחים: רותם, אלון ואלה.
הערות שוליים

↑  אלעד זוהר, חזאי, ‏צפו: הצפה בקניון מודיעין, באתר ‏מאקו‏, 15 בנובמבר 2011
↑  נועם דביר ובועז פיילר, ישראל סוערת: קניון מודיעין הוצף, נזק כבד לרכוש, באתר ynet, 7 בינואר 2013
↑  שלומי הלר, [https://www.kolhair-modiin.co.il/news/9351 גשם ירד ללא הפסקה: החניון של קניון מודיעין הוצף, כל העיר מודיעין, 05 במרץ 2019
↑  נווית זומר, קניון עזריאלי מודיעין יתרחב - ויכלול גם מלון ראשון בעיר, באתר ynet, 2 באפריל 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007475357905171
ניקולס קייג'

| --- | --- |

קייג', 2013
 לידה:  7 בינואר 1964 (בן 61) ארצות הברית לונג ביץ', קליפורניה, ארצות הברית 
 שם במה:  ניקולס קייג'
 שם לידה:  Nicholas Kim Coppola 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1980
 מקום לימודים:  בית הספר לתאטרון, סרטים וטלוויזיה של UCLA  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס  תיכון בוורלי הילס  תיכון ג'סטין סיינה 
 בן או בת זוג:  ריקו שיבאטה (16 בפברואר 2021–?)  לורה דרן  כריסטינה פולטון 
 צאצאים:  וסטון קייג', קל-אל קופולה קייג', אוגוסט פרנצ'סקה קופולה קייג' 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (1996)  Blockbuster Entertainment Awards (1997)  Blockbuster Entertainment Awards (1998)  צדפת הכסף לשחקן הטוב ביותר (1995)  Women Film Critics Circle Awards (2005)  Chicago International Film Festival Awards (2003)  St. Louis Film Critics Association Award for Best Actor (2021)  Blockbuster Entertainment Awards (1999)  מצלמת הזהב (2007)  Stinkers Bad Movie Awards (2001)  Blockbuster Entertainment Awards (2001)  פרס יופיטר (1998)  פרס יופיטר (1997)  פרס לשם כבוד פסטיבל הקולנוע של סיטגס (2018)  Dallas-Fort Worth Film Critics Association Award for Best Actor (1996)  פרס אגודת מבקרי הקולנוע של בוסטון לשחקן הטוב ביותר (1995)  פרס מועצת המבקרים הלאומית לשחקן הטוב ביותר (1995)  פרס הסרטים של ה-MTV לצמד הטוב ביותר על המסך (1998)  פרס איגוד מבקרי הקולנוע של טורונטו לשחקן הטוב ביותר (2002)  פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה (1996)  פרס הסרטים של ה-MTV לצמד הטוב ביותר על המסך (1997)  פרס אגודת מבקרי הקולנוע של שיקגו לשחקן הטוב ביותר (1996)  פרס איגוד המבקרים האמריקני לשחקן הטוב ביותר (1996)  פרס מעגל מבקרי הקולנוע של ניו יורק לשחקן הטוב ביותר (1995)  פרס השחקן הטוב ביותר של פסטיבל סיטג'ס (1989)  פרס איגוד מבקרי הקולנוע של טורונטו לשחקן הטוב ביותר (2009)  פרס אגודת מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס לשחקן הטוב ביותר (1995)  פרס גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר (1996)  פרס סאטורן לשחקן המשנה הטוב ביותר (2023) 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
הכוכב של קייג' בשדרת הכוכבים בהוליווד
ניקולס קים קופולה (באנגלית: Nicolas Kim Coppola; נולד ב-7 בינואר 1964), או בשם הבמה שלו ניקולס קייג' (Nicolas Cage), הוא שחקן קולנוע ומפיק אמריקאי. זוכה פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר על תפקידו בסרט "לעזוב את לאס וגאס".
ביוגרפיה

נולד בשם ניקולס קים קופולה בלונג ביץ', קליפורניה שבארצות הברית, למשפחה קתולית. הוא בנו של חוקר הספרות אוגוסט קופולה. מצד אביו הוא דודנה של הבמאית סופיה קופולה ושל השחקן ג'ייסון שוורצמן. קייג' הוא אחיינם של במאי הקולנוע פרנסיס פורד קופולה ושל השחקנית טליה שייר. הורי סבו מצד אביו נולדו בעיר ברנלדה שבחבל בזיליקטה בדרום איטליה. אבי סבו, אוגוסט קופולה, היה פסנתרן שליווה את אנריקו קארוזו והגיע לאמריקה במהלך מסע הופעות של קארוזו. פרנצ'סקו פנינו, אבי סבו מצד האם, היה אף הוא מוזיקאי. סבו, קרמיין קופולה היה נגן חליל בתזמורות רדיו, וסבתו, איטליה קופולה, הייתה שחקנית.
קייג' בחר בקריירה של משחק לאחר שצפה בג'יימס דין בסרטו "קדמת עדן". כבר בשלב מוקדם בקריירה שינה את שם משפחתו "קופולה" ל"קייג'", כמחווה על שם גיבור-העל הקומיקס לוק קייג', וכן על-מנת להישמר מטענות בדבר פרוטקציות משפחתיות פוטנציאליות כנגדו.
קריירה

ב-1976, כאשר היה בן 12, התגרשו הוריו, והוא עבר לסן פרנסיסקו עם אביו, שם בילה ולמד רבות על עולם הקולנוע מדודו פרנסיס פורד קופולה. תפקידו הראשון היה ב-1983 בסרט של דודו. תפקידו המשמעותי הראשון היה בסרט "בירדי". בשנת 1987 התפרסם בסרטים "בייבי אריזונה" ו"מוכת ירח". ב-1996 זכה בפרס האוסקר על תפקידו בסרט "לעזוב את לאס וגאס".
קייג' ידוע בהכנות המדוקדקות שהוא עושה לפני כל תפקיד וביכולת המשחק הרב-גונית ורבת העוצמה שלו. הוא עבד עם מיטב הבמאים בהם, סקורסזה, דייוויד לינץ' וקופולה.
בעשור השני של המאה ה-21 קייג' נקלע לחובות כבדים ונאלץ לשחק בסרטים רבים - אף בסרטים זוטרים עם תקציב נמוך - כדי להמשיך להתפרנס.
חיים אישיים

ניהל רומנים עם שרה ג'סיקה פרקר, אומה תורמן וכריסטינה פולטון (שממנה נולד ב-1990 בנו ווסטון). בין 1995 ל-2001 היה נשוי לשחקנית פטרישה ארקט. ב-2002–2004 היה נשוי לליסה מארי פרסלי, בתו של אלביס פרסלי, ובשנים 2005–2015 היה נשוי לאליס קים, ויש להם בן שנולד באוקטובר 2005.
במרץ 2019 נישא לאריקה קויקה בלאס וגאס. כעבור 4 ימים בלבד הגיש קייג' בקשה לגירושים. ביוני 2019 התגרשו השניים באופן רשמי. בפברואר 2021 נישא לריקו שיבאטה.
לקייג' 3 ילדים: - ווטסון קופולה קייג' (1990) ממנו יש לו 4 נכדים, קאל-אל קופולה קייג' (2005), אוגוסט פרנצ'סקה קופולה קייג' (2022).
פילמוגרפיה חלקית > טלוויזיה

ספיידר נואר (אנ') (TBA) - בתפקיד דיבוב קולו של ספיידרמן נואר (אנ').
הערות שוליים

↑  Nicolas Cage - Movies, Personal Life & Facts, Biography, ‏2024-03-06 (באנגלית אמריקאית)
↑  תמר גלבץ, קולנוע - יא ירח, מה עשית - "מוכת ירח״ (1987), במאי: נורמן ג'ואיסון. שחקנים: שר, ניקולאס קייגי, כל העיר, 25 במרץ 1988
↑  Emmie Martin CFP®, How Nicolas Cage blew $150 million on mansions, a private island — and a real dinosaur skull, CNBC, ‏2017-05-10 (באנגלית)
↑  שרון גולן מאירי, ‏ניקולס קייג' השתתף בזבלונים כדי לכסות את החובות שצבר, באתר ‏מאקו‏, 23 במרץ 2022
↑  ענבל חננאל, ניקולס קייג' מבטל את הנישואים ארבעה ימים אחרי החתונה, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 29 במרץ 2019
↑  Zach Seemayer‍, Nicolas Cage Officially Divorced From Ex-Wife After 4-Day Marriage, Entertainment Tonight, ‏3 ביוני 2019 (באנגלית)
↑  ענבל חייט, בפעם החמישית: ניקולס קייג' התחתן, באתר ישראל היום, ‏7 במרץ 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007454794005171  PLWABN: 9810643328605606  BIBSYS: 90877916  BNE: XX944611  BnF: cb13930667p (data)  CANTIC: a10056622  CiNii: DA12135379  GND: 129454532  ICCU: RAVV092647  ISNI: 0000 0001 2247 8062  LCCN: n88034915  LNB: 000121589  MusicBrainz: f6b92af8-75ab-4f42-83a0-6adf49b34b40  NDL: 00730610  NKC: xx0025179  NLA: 36015370  NLK: KAC2020K7177  NTA: 073163309  RERO: 02-A008902077  SNAC: w6k36fcq  SUDOC: 05941300X  Trove: 1186334  VIAF: 29721097   WorldCat (עם VIAF): 29721097
צ'ואיטל אג'יופור

| --- | --- |

 לידה:  10 ביולי 1977 (בן 47) פורסט גייט, הממלכה המאוחדת 
 סוגה מועדפת:  קומדיה שייקספירית 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, ניגריה 
 תקופת הפעילות:  מ-1995 
 מקום לימודים:  קולג' דאליץ'  האקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון  Dulwich Prep London 
 פרסים והוקרה:  פרס איגוד עיתונאי הקולנוע של אינדיאנה לשחקן הטוב ביותר (2013)  פרס אוליבייה  פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר  קצין במסדר האימפריה הבריטית  מפקד במסדר האימפריה הבריטית 
 פרופיל ב-IMDb
 
צ'יווטל אג'יופור, קומיק-קון 2016
צ'ואיטלו אומדי "צ'ואיטל" אג'יופור (באנגלית: Chiwetelu Umeadi "Chiwetel" Ejiofor; נולד ב-10 ביולי 1977) הוא שחקן, תסריטאי ובמאי קולנוע אנגלי, מועמד פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ופרס גלובוס הזהב לשנת 2013 על הופעתו בסרט "12 שנים של עבדות" ולארבעה פרסי גלובוס זהב נוספים.
ביוגרפיה

אג'יופור נולד בפורסט גייט שברובע ניוהאם, לונדון רבתי לזוג הורים ניגרים משבט האיגבו.
אביו ארינז היה רופא ואמו אוביג'ולו הייתה רוקחת. יש לו אחות צעירה, מגישת החדשות של CNN זאין אשר (אנ'), ואחות בוגרת ממנו, קנדי, שהיא רופאת משפחה. אביו נהרג בתאונת דרכים חזיתית בעת ביקור משפחתי בניגריה. אג'יופור, שהיה לצידו בעת התאונה, נפגע קשה בפניו, אך שרד. הוא למד משחק ב"מכללת דולוויץ" ונרשם לתיאטרון הנוער הלאומי שבלונדון. בפעם הראשונה הוא גילם כשחקן תיאטרון את אותלו במחזה שהוצג ב"תיאטרון בולמסברי" וב"תיאטרון רויאל גלזאזגו".
ב-2008 קיבל את תואר מסדר האימפריה הבריטית על תרומתו לתחום הדרמה.