מתי פלד
קורות חיים > פעילות פוליטית > יעד

פלד, שהיה אופטימי לגבי ממשלתו של רבין בתחילת הדרך, נעשה פסימי, וביקר אותה על שהיא מחזירה את ישראל למדיניות הקיפאון שאפיינה את ממשלות ישראל לפניה. הוא האשים את חוסר היוזמה המדינית שלה ואת דיכוי הפעילות הפוליטית של הפלסטינים בשטחים הכבושים בחיזוק כוחו המקומי והבינלאומי של אש"ף, ובהפיכתו לארגון היציג המרכזי של הפלסטינים, כפי שהתבטא באותה שנה בהחלטת ועידת רבאט של הליגה הערבית להכיר באש"ף כמייצג הבלעדי של העם הפלסטיני, ובהחלטת האו"ם להזמין את יאסר ערפאת לשאת דברים בפני העצרת הכללית של האו"ם, כמו גם להעניק לאש"ף מעמד של משקיפה בעצרת הכללית של האו"ם.
בינואר 1975 כתב פלד כי "בעיית הקשר עם אש"ף אמנם אינה פשוטה" וכי "כרגע ללא ספק טרם נוצרו התנאים המאפשרים לישראל לקיים מגע מדיני עם ארגון זה" מכיוון ש"תורתו המדינית ודרכי פעולתו שוללים ממנו את הזכות להיות מוכר על ידי ישראל, לא רק כמייצג יחיד של העם הפלסטיני, אלא אפילו כאחד הגורמים הפלסטינים", אך הוסיף כי "יש יסוד להניח כי נוכח המציאות הקשה להם עד מאוד, בה הם משמשים כלי משחק בזירה הבין-ערבית והאוכלוסייה אותה הם מתיימרים להנהיג נתונה תחת שלטון צבאי ישראלי, מתהווים לא מעט לחצים פנימיים להתאמת התורה המדינית של אש"ף לתנאי המציאות".
במאי, פרסם עם אליאס תומא, פרופסור לכלכלה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ויליד כפר יאסיף, מסמך משותף בו קראו השניים לממשלת ישראל ולאש"ף לנקוט צעדים בוני אמון, במסגרתם יכריזו הצדדים על כך שהם שוללים מלחמה והתפשטות טריטוריאלית, ומתחייבים לקיים את העיקרון שכל כיבושי המלחמה הם בני החזרה, ישראל תכריז כי היא מכירה בזכות הפלסטינים להקים מדינה משלהם ממערב לירדן בגבולות שיוכרו באורח בינלאומי, ותודיע על נכונותה לקיים משא ומתן ישיר עם אש"ף כנציג העם הפלסטיני, ואש"ף יודיע כי הוא מכיר בזכותו של העם הישראלי לחיות במדינתו בשלום ובביטחון.
כמו כן קראו לעם בישראל ולעם הפלסטיני להבהיר למנהיגיהם את הצורך הדחוף בנקיטת הצעדים הללו כדי לקרב את השלום.
באותו חודש הצטרף פלד, המאוכזב מהמערך, לתנועת יעד קצרת הימים, שהוקמה על ידי רבים מפעילי רצ, אנשי לובה אליאב, שפרש קודם לכן מהמערך, ו"החוג לליבון בעיות חברה ומדינה" שעמד בראשו (חוג שכלל בין חבריו את יגאל עילם, דן יעקובסון, יורם פרי, יוחנן פרס, דוד שחם, צבי כסה ואישים נוספים), ופעילים פורשים משינוי בראשות הפרופ' יונתן שפירא, על בסיס "ראיית הסדר שלום מדיני, ולא החזקת השטחים כיעד לאומי, מאבק לחיסול הפער החברתי-עדתי, הנהגת משטר תקין המתבסס על חוקה כתובה, בניית כלכלה מתוקנת הגומלת לכל אדם כפי תרומתו, ודמוקרטיזציה של החיים הפוליטיים בישראל". עם הצטרפותו אמר פלד כי הוא מקווה ש"יעד" תשמש אלטרנטיבה לשותפים אחרים בקואליציות השלטון כמפד"ל והליברלים העצמאיים כש"המערך" יקים ממשלה חדשה, כמו כן, הוא הביע תקווה כי ל"יעד" יצטרפו גופים נוספים כגון מפלגת מוקד, הפנתרים השחורים, שינוי, ואולי גם ליברלים עצמאיים ומפ"ם.
עם תום כשבעה חודשים מייסוד יעד, החלו להתגלע חילוקי דעות פנימיים בין קבוצת שולמית אלוני ובועז מואב לקבוצת אליאב ומרשה פרידמן (שכללה את פלד). זאת, בין היתר, בשל מגעים סודיים שקוימו, ללא ידיעת אלוני והנהלת התנועה, עם אש"ף. המתחים נבעו גם משאלת היוקרה הפוליטית על הובלת התהליכים הללו ומהעמדות השונות של הפלגים בנושא הסכסוך הישראלי-פלסטיני: כשקבוצת אלוני-מואב ופורשי "שינוי" נטו לעמדה פחות יונית-שמאלית בסוגיה זו מזו של קבוצת אליאב-פרידמן (שאישים מתוכה כמו פלד ודוד שחם היו לחברי "המועצה הישראלית לשלום ישראלי-פלסטיני", בניגוד לעמדת הקבוצה האחרת). בנוסף, היה ידוע גם רצונה של קבוצת אליאב-פרידמן לצרף לסיעה את מפלגת מוקד
חילוקי הדעות הללו הובילו לפירוק הסיעה בדצמבר 1975-ינואר 1976, כאשר אנשי קבוצת פרידמן-אליאב הקימו את "הסיעה הסוציאל-דמוקרטית", וקבוצת אלוני-מואב שינתה את שם סיעתה בחזרה ל"רצ".