stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ועידת שפרדסטאון
תוצאות הוועידה

בפועל, נקודת המחלוקת המרכזית נסבה על מיקום קו הגבול בין המדינות. בעוד הסורים התעקשו על קו הגבול שהיה קיים עד פרוץ מלחמת ששת הימים, ישראל דרשה להסתמך על קו הגבול הבינלאומי. חזרה לקווי הגבול של טרום מלחמת ששת הימים הייתה מאפשרת לסורים גישה ישירה למי הכנרת. קו הגבול הבינלאומי, לעומת זאת, עובר כמה מאות מטרים מזרחית לכנרת.
עמדתם של הסורים הייתה שעל השיחות להתחיל מהנקודה שבה הופסקו בימי ממשלת רבין השנייה, שבה, לטענתם, הסכים ראש הממשלה יצחק רבין באופן עקרוני לסגת לקווי הגבול של טרום מלחמת ששת הימים. הצד הישראלי שב וקשר את עומק הנסיגה לעומק השלום ולהסדרי הביטחון הנלווים. למעשה, התעקשותה של סוריה להתחיל מהנקודה שבה הופסק המשא ומתן בסבב הקודם, מנעה את התקדמות השיחות.
התקווה של הצד הישראלי, ובעיקר של ראש הממשלה אהוד ברק, הייתה שהחסות הישירה של נשיא ארצות הברית והפגישות פנים אל פנים יצליחו להפשיר את הקיפאון המדיני ולקדם את התהליך. נוסף על כך, עם תחילת כהונתו של ברק כראש הממשלה, הוא הבטיח לצאת מלבנון בתום שנת כהונתו הראשונה. הגעה להבנות עם סוריה, שלה יש השפעה ישירה על הנעשה בלבנון, הייתה אף היא אמורה לקדם את המהלך.
חרף המאמצים והניסיונות של המתווכים האמריקאים, לא הביא סבב השיחות להתקדמות כלשהי, וב-11 בינואר הסתיימה הוועידה תוך הצהרה של שני הצדדים לשוב ולהיפגש. אלא שפרוץ מהומות אוקטובר והאינתיפאדה השנייה כחצי שנה לאחר מכן סתמו את הגולל על המשך המגעים.
מר וגברת

| --- | --- |

עטיפת הספר "מר דגדוג"
 מידע כללי
 מאת:  רוג'ר הרגריבס 
 איורים:  רוג'ר הרגריבס
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  ספרות ילדים 
 הוצאה בעברית
 תרגום:  יורם טהרלב אפרים סידון שמעון ריקלין עטרה אופק
 סדרה
 מספר ספרים:  92
 
מר וגברת (באנגלית: Mr. Men and Little Miss) היא סדרת ספרי ילדים מאת הסופר הבריטי רוג'ר הרגריבס, אשר פורסמה במהלך שנות ה-70 ושנות ה-80.
לאחר מותו של הרגריבס בשנת 1988, יצר בנו, אדם הרגריבס, סיפורים חדשים בסדרה.
היסטוריה

סדרת הספרים החלה באקראי, לאחר שרוג'ר הרגריבס קופירייטר בריטי, נשאל על ידי בנו אדם בן ה-8, איך נראה "דגדוג". הרגריבס החליט לענות לשאלת בנו באיור של דמות וספור נלווה, וכך נולדו הדמות הראשונה והספר הראשון. הרגריבס הוציא לאור את ספריו בעצמו, כי לא מצא מו"ל לרעיונותיו, ותוך כ-3 שנים, כבר מכר מיליון עותקים, התפטר מעבודתו ועסק ביצירת דמויות וספרים חדשים, 43 דמויות גבריות ו-21 דמויות נשיות.
הרגריבס נפטר משבץ, ובנו אדם המשיך להוציא אור את הספרים, התחקה אחר סגנון האיורים, יצר בעצמו 13 דמויות נוספות, הרחיב את נושאי הספרים ומכר מהסדרה לחברה היפנית "סנריו" בעלת המותג "הלו קיטי". מבין הדמויות שאדם יצר: ב-2011, נוצרה דמותה של "גברת נסיכה", בתקופת החתונה המלכותית של הנסיכה קייט והנסיך ויליאם. "גברת סטלה" נוצרה לכבודה של האופנאית הבריטית סטלה מקרטני, בתו של סר פול מקרטני. להקת הספייס גירלז הונצחה בסדרה בשנת 2019, ולכבוד הקורונה, נוצרה דמותו של "מר רגוע".
ב-2021, בשנת ה-50 לסדרה, התבקש הקהל על ידי אדם, לבחור את הדמויות האהובות עליו ביותר, ולקלאסיקה של "מר וגברת" נבחרו "מר רגוע" ו"גברת אמיצה".
לאורך השנים יצאו כמעט 100 ספרים בסדרה. הסיפורים והאיורים הפשוטים ומלאי ההומור הפכו את סדרת הספרים לפופולריים במיוחד, כאשר לאורך השנים נמכרו מעל למאה מיליון עותקים של הספרים ב-28 מדינות שונות, נכון לשנת 2012, וכרבע מיליארד עותקים בעשרות מדינות ברחבי העולם, נכון לשנת 2021.
תוכני הספרים

כל ספר בסדרה מתמקד בהרפתקאותיה ההומוריסטיות של דמות שונה בעלת תכונת אישיות דומיננטית (מר מגושם, מר שמח, גברת שובבה, מר חמדן, מר גאוותן, וכו') המוצגת באופן מוגזם במטרה להעביר שיעור מוסרי פשוט. במהלך הסיפור, הדמות מתמודדת עם התכונה המיוחדת לה, מעדנת אותה ולעיתים משלימה איתה.
הספרים ריבועיים ודקים, ועל עטיפתם מצוירת הדמות עליה מספר הסיפור. הדמויות מאוירות בקו עבה וברור עם צבעים חלקים ועם פנים גדולות. לדעת מומחי ספרי ילדים, הצלחת הספרים היא בזכות הנגשה ישירה ופשוטה של רגשות וצורות התנהגות.
ישנה סדרה שנוצרה בסגנון של הספרים שקוראים לה "שכונת השעשועים".
במקדונלד'ס

בשנת 2018 הגיעו הספרים למקדונלד'ס בשלושה גלגולים: הגלגול הראשון יצא בשנת 2018 וכולל שמונה ספרים: גברת נסיכה, גברת מזל, גברת מפקדת, גברת סקרנית, מר דגדוג, מר חזק, מר מרעיש ומר שמח, הגלגול השני יצא בשנת 2021 וכולל שישה ספרים: מר בום, גברת כיף, מר אפצ'י, גברת פצפונת, מר ג'לי וגברת מאושרת והגלוגול השלישי והאחרון יצא בשנת 2022 לכבוד חודש הספר וכלל שבעה ספרים: מר בלגן, מר חטטן, גברת כוכבת, גברת מתלבטת, מר קפיץ, מר מגניב וגברת חכמה.
תרגום לעברית

עם מתרגמי הספרים לעברית נמנו: הוצאת "מודן" בתרגומם של יורם טהרלב, יעקב שבתאי, אפרים סידון, שמעון ריקלין והוצאת תכלת בתרגומה של עטרה אופק.
עיבודים לטלוויזיה

מספר עיבודים לטלוויזיה הופקו לסדרת הספרים, ביניהם "אדון וגברת בשינוי אדרת" ו"המופע של מר שמח" אשר דובבו לעברית.
הוקרה

עם ציון 45 שנים לסדרה, הנפיק שירות הדואר הבריטי ב-2016, בולים עם דמויות הסדרה.
ספרים > סדרת "מר"

| --- | --- |
 מר דגדוג/מר דיגידוג (Mr. Tickle; אוגוסט 1971)  מר חמדן/מר בולמוס (Mr. Greedy; אוגוסט 1971)  מר שמח (Mr. Happy; אוגוסט 1971)  מר חטטן/מר חוטם/מר יואף (Mr. Nosey; אוגוסט 1971)  מר אפצ'י (Mr. Sneeze; אוגוסט 1971)  מר בום/מר נזק (Mr. Bump; אוגוסט 1971)  מר שלג (Mr. Snow; נובמבר 1971)  מר לכלוך/מר שלומפר (Mr. Messy; אוגוסט 1972)  מר הפוך/מר איפכא (Mr. Topsy-Turvy; אוגוסט 1972)  מר טיפשי/מר טמבל (Mr. Silly; אוגוסט 1972)  מר גאוותן/מר גדליהו (Mr. Uppity; אוגוסט 1972)  מר קצר/מר קטינא (Mr. Small; אוגוסט 1972)  מר חלמן/מר בעננים (Mr. Daydream; אוגוסט 1972)  מר שכחן/מר שכיחא (Mr. Forgetful; ינואר 1976)  מר ג'לי/מר שקשוק (Mr. Jelly; ינואר 1976)  מר מרעיש/מר קולרם (Mr. Noisy; ינואר 1976)  מר עצלן/מר נמנם (Mr. Lazy; ינואר 1976)  מר מצחיק/מר שעשוע (Mr. Funny; ינואר 1976)  מר קמצן/מר קמצא (Mr. Mean/Stingy; ינואר 1976)  מר דברן/מר ברבור (Mr. Chatterbox; ינואר 1976)  מר קפדן/מר טרחן (Mr. Fussy; אפריל 1976)  מר קפיץ (Mr. Bounce; אפריל 1976):  מר בלבול/מר בולבול (Mr. Muddle; אפריל 1976)  מר סחרחר/מר טושטוש (Mr. Dizzy; אפריל 1976)  מר בלתי אפשרי/מר כל-יכול (Mr. Impossible; אפריל 1976)  מר חזק/מר שריר (Mr. Strong; אפריל 1976)  מר זועף/מר כעסן (Mr. Grumpy; מרץ 1978)  מר מגושם/מר שלומיאל (Mr. Clumsy; מרץ 1978)  מר שקט/מר הס (Mr. Quiet; מרץ 1978)  מר חיש/מר אץרץ (Mr. Rush; מרץ 1978)  מר ארוך/מר אריכא (Mr. Tall; מרץ 1978)  מר מודאג/מר חששן (Mr. Worry; מרץ 1978)  מר שטות (Mr. Nonsense; מרץ 1978)  מר טעות (Mr. Wrong; מרץ 1978)  מר דקיק/מר שחיף (Mr. Skinny; מרץ 1978)  מר קל דעת/מר תעלול (Mr. Mischief; מרץ 1978)  מר חכם (Mr. Clever; מרץ 1978)  מר עסוק/מר נמרץ (Mr. Busy; מרץ 1978)  מר לאט (Mr. Slow; מרץ 1978)  מר אמיץ (Mr. Brave; ‏1990)  מר מקטר (Mr. Grumble; מאי 1990)  מר מושלם (Mr. Perfect; מאי 1990)  מר ששון (Mr. Cheerful; מאי 1990)  מר מגניב (Mr. Cool; אפריל 2003)
ספרים > סדרת "גברת"

גברת שובבה, תרגום: אפרים סידון, הוצאת מודן, 2004 (Little Miss Naughty; ספטמבר 1981)
גברת פגע, תרגום: אפרים סידון, הוצאת מודן, 2004 (Little Miss Trouble; ספטמבר 1981)
גברת תאומות, תרגום: אפרים סידון, הוצאת מודן, 2004 (Little Miss Twins; ‏1984)
גברת מזל, תרגום: אפרים סידון, הוצאת מודן, 2004; תרגום: עטרה אופק, הוצאת תכלת, 2018 (Little Miss Lucky; ‏1984)
גברת שכל, תרגום: אפרים סידון, הוצאת מודן, 2004 (Little Miss Brainy; ינואר 1990)
גברת סקרנית, תרגום: אפרים סידון, הוצאת מודן, 2004; תרגום: עטרה אופק, הוצאת תכלת, 2018 (Little Miss Curious; ‏1990)
גברת מפקדת, תרגום: שמעון ריקלין, הוצאת מודן, 2013 (Little Miss Bossy; ספטמבר 1981)
גברת מתק, תרגום: שמעון ריקלין, הוצאת מודן, 2013 (Little Miss Sunshine; ספטמבר 1981)
גברת נסיכה, תרגום: שמעון ריקלין, הוצאת מודן, 2013; תרגום: עטרה אופק, הוצאת תכלת,2018 (Little Miss Princess; מרץ 2011)
גברת חיבוק, תרגום: עטרה אופק, הוצאת תכלת, 2019 (Little Miss Hug; מאי 2014)
גברת ממציאה, תרגום: עטרה אופק, הוצאת תכלת, 2019 (Little Miss Inventor; ‏2018)
גברת מתלבטת, תרגום: עטרה אופק, הוצאת תכלת, 2019 (Little miss Fickle; ‏1984)
גברת יום הולדת/גברת חגיגה, תרגום: עטרה אופק, הוצאת תכלת, 2019 (Little Miss Birthday; ‏2006)
גברת קסם, תרגום: עטרה אופק, הוצאת תכלת, 2019 (Little Miss Magic; ספטמבר 1981)
גברת חכמה, תרגום: עטרה אופק, הוצאת תכלת, 2019 (Little Miss Wise; ‏1990)
גברת כוכבת, תרגום: עטרה אופק, הוצאת תכלת, 2019 (Little Miss Star; ‏1984)
גברת כיף, תרגום: עטרה אופק, הוצאת תכלת, 2020 (Little Miss Fun; ‏1990)
גברת עסוקה (Little Miss Busy; ינואר 1990)
גברת ניקיו (Little Miss Neat; ספטמבר 1981)
גברת ביישנית (Little Miss Shy; ספטמבר 1981)
גברת מגונדרת  (Little Miss Splendid; ספטמבר 1981)
גברת פטפטנית (Little Miss Chatterbox; ינואר 1984)
גברת נסיכה (2011)
השפעה

יורם טהרלב כתב, בהשראת הסדרה, את הפזמון "מר אפצ'י", שהגיע שבוצע על ידי ציפי שביט בפסטיבל שירי הילדים של שנת 1977 והגיע למקום השני.
הערות שוליים

1 2 3  ענת לב-אדלר, ספר הזהב, ידיעות אחרונות המוסף היומי, 24 שעות 30.12.2021, עמ' 4
↑  McClintock, Pamela (7 בפברואר 2011). "Fox Sets 'Mr. Men' Animated Feature With Producer Shawn Levy (EXCLUSIVE)". The Hollywood Reporter. נבדק ב-24 באוקטובר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
סינדי אקסני

סינת'יה לין "סינדי" אקסני (באנגלית: Cynthia Lynne "Cindy" Axne; נולדה ב-20 באפריל 1965) היא פוליטיקאית ואשת עסקים אמריקאית, שכיהנה כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של מדינת איווה. אקסני היא חברת המפלגה הדמוקרטית, ובתחום מחוז הקונגרס שייצגה שוכנת בירת איווה דה מוין.
ביוגרפיה

אקסני נולדה בגראנד ראפידס שבמישיגן ב-1965 בשם סינת'יה לין ויידל לטרי וג'ואן ויידל. באוניברסיטת איווה סיימה לימודי תואר ראשון בעיתונאות, והיא בנוסף מוסמכת במנהל עסקים מאוניברסיטת נורת'ווסטרן. אחרי שסיימה את לימודיה הגבוהים, עבדה אקסני בפיתוח מנהיגות ותכנון אסטרטגי עבור חברת טריביון שבשיקגו. בשנים 2005–2014 עבדה עבור ממשלת איווה, שם סייעה ליותר מעשרים סוכנויות של הרשות המבצעת לספק את שרותיהן.
במהלך בחירות 2018 בארצות הברית התמודדה אקסני על ייצוג מחוז הקונגרס השלישי של איווה בבית הנבחרים האמריקאי. אחרי שניצחה בבחירות המקדימות במפלגה הדמוקרטית, הביסה בבחירות הכלליות את חבר בית הנבחרים המכהן מטעם מחוז זה דייוויד יאנג. כאשר הושבעה לתפקידה בינואר 2019, נהפכה אקסני לאישה הראשונה המכהנת בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם איווה, לצד עמיתתה אבי פינקנאוור, שהושבעה לתפקידה באותו היום. בבית הנבחרים היא חברה בוועדת החקלאות ובוועדת השירותים הפיננסיים.
בבחירות 2022 הפסידה בבחירות לתקופת כהונה שלישית, ובמקומה נבחר מועמד המפלגה הרפובליקנית זאק נון. כהונתה של אקסני בקונגרס תמה בראשית ינואר 2023.
אקסני ובעלה, ג'ון, מפעילים כיום חברת עיצוב דיגיטלית. יש להם שני בנים בגיל ההתבגרות והם מתגוררים בעיר דה מוין המערבית.
הערות שוליים

↑  William Petroski, Cindy Axne, 3rd District Democrat: 'I have pretty sharp elbows' to do what's right, Des Moines Register (באנגלית אמריקאית)
↑  ויליאם פטרוסקי וקים נורוול, Democrat Cindy Axne wins primary to run against Republican Rep. David Young in Iowa's 3rd District, באתר The Des Moines Register‏, 5 ביוני 2018 (באנגלית)
↑  סטיבן גרבר-מילר, Cindy Axne will serve on House agriculture committee, again giving Iowa a spot after Steve King removed, באתר The Des Moines Register‏, 17 בינואר 2019 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SNAC: w6sr9r1h  US Congress: A000378
אלפונזו טאפט

אלפונזו טאפט (באנגלית: Alphonso Taft;‏ 5 בנובמבר 1810 – 21 במאי 1891) היה משפטן, דיפלומט ופוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כתובע הכללי וכמזכיר המלחמה של ארצות הברית בתקופת ממשלו של נשיא ארצות הברית יוליסס ס. גרנט. הוא גם היה אביה של משפחת הפוליטיקאים טאפט, ואביו של מי שלימים כיהן כנשיא ארצות הברית ונשיא בית המשפט העליון, ויליאם הווארד טאפט.
כמזכיר המלחמה יזם טאפט רפורמות במחלקת המלחמה, כאשר אפשר למפקדי המבצרים מול האינדיאנים לבחור את מי שיקים וינהל את תחנות הסחר. בעת כהונתו כתובע הכללי הוא דאג שלא תישלל מהאפרו-אמריקאים זכות הבחירה באמצעות איומים ומעשי אלימות. כתובע הכללי הוא גם היה שותף בניסוח הצעת החוק, שהוגשה לקונגרס, ונחתמה כחוק על ידי הנשיא גרנט, שעל פיה הוקמה הוועדה שפתרה את המחלוקת בין רתרפורד הייז לבין סמואל טילדן בבחירות לנשיאות ב-1876.
ב-1882 מונה טאפט כשגריר ארצות הברית באימפריה האוסטרו-הונגרית. בתפקיד זה הוא כיהן עד 4 ביולי 1884, ואז עבר לשמש כשגריר ארצות הברית ברוסיה עד אוגוסט 1885. טאפט רכש לעצמו מוניטין כפוליטיקאי בעל יושרה ואופי.
ראשית חייו

אלפונזו טאפט נולד ב-5 בנובמבר 1810 בטאונסהנד שבורמונט כילדם היחיד של פיטר ראוסון טאפט, בן למשפחת טאפט רבת ההשפעה, ושל סילביה האוורד. הוא היה צאצא של רוברט טאפט האב שהיגר לאמריקה ממחוז לאות' שבאירלנד. סילביה, אמו של אלפונזו טאפט, הייתה ממוצא סקוטי או אירי. משפחת טאפט הייתה משפחה איכותית ומשכילה, אך לא נחשבה למשפחה עשירה. אלפונזו טאפט התחנך בבתי ספר מקומיים עד שהגיע לגיל 16. לאחר מכן הוא החל ללמד בבית ספר כדי לחסוך כסף ללימודיו באמרסט קולג'. ב-1829 החל טאפט את לימודיו בקולג' של אוניברסיטת ייל, שם הוא למד עד 1833. הוא נמנה עם מייסדי אחוות אחוות הגולגולת והעצמות יחד עם ויליאם הנטינגטון ראסל.
עם סיום לימודיו שימש טאפט, שוב כדי לחסוך כסף להמשך לימודיו, כמורה באלינגטון, קונטיקט בין השנים 1835 – 1837. לאחר מכן הוא למד משפטים בבית הספר למשפטים של ייל וב-1838 התקבל ללשכת עורכי הדין של קונטיקט. בעת לימודי המשפטים הוא עבד כמדריך בייל. הוא לא שאף להישאר בניו אינגלנד ובמכתב ששלח לאביו ב-22 ביולי 1837 הוא אמר לו שוורמונט הייתה "מדינה טובה כדי להגר ממנה". הוא לא רצה לעסוק בעריכת דין בניו יורק, שכן הוא האמין שהאנשים שם מושפעים מאווירת השחיתות שהקנה העושר. ב-1839 עבר טאפט לסינסינטי, שם הוא היה חבר מועצת העיר והיה לאחד האזרחים בעלי ההשפעה באוהיו. הוא היה חבר במועצות הנאמנים של אוניברסיטת סינסינטי ושל קולג' ייל.
קריירה משפטית

ב-1856 היה טאפט נציג בוועידה הארצית של המפלגה הרפובליקנית ובאותה שנה גם התמודד ללא הצלחה על מושב בבית הנבחרים של ארצות הברית מול ג'ורג' ה. פנדלנטון. במהלך מלחמת האזרחים הוא לא שירת בצבא האיחוד. בין השנים 1866 – 1872 הוא כיהן כשופט בבית המשפט העליון של סינסינטי ולאחר מכן פרש כדי לעסוק בעריכת דין יחד עם שניים מבניו. הוא היה הנשיא הראשון של לשכת עורכי הדין של סינסינטי, תפקידו בו הוא כיהן בשנת 1872.
בתיק המשפטי "מועצת החינוך של סינסינטי נגד מינור" שהתנהל ב-1872 חלק טאפט על ההחלטה שהתקבלה על ידי בית המשפט העליון של סינסינטי בנוגע לקריאת התנ"ך בבתי הספר הציבוריים. הוא סבר שלמועצת החינוך הייתה הסמכות להפסיק את הנוהג של קריאת התנ"ך בבית הספר הציבוריים על בסיס הטענה שחופש הדת מתבסס על כך ש"הממשלה היא גוף נייטרלי ובשל העובדה שהיא מגינה על כל האמונות הדתיות, היא לא יכולה להעדיף אף אחת מהן או לזלזל באף אחת מהן". דעתו של טאפט סללה את הדרך להחלטתו של בית המשפט העליון של אוהיו שפסק לטובת מועצת החינוך והפך על פיה את החלטת בית המשפט העליון. בגילוי דעת זה התייחס טאפט לקהילות יהודיות שהתנגדו לקריאת התנ"ך בבית הספר הציבוריים. כמשלמי מיסים, טען טאפט, גם ליהודים מוקנית הזכות ליהנות מהיתרונות של מערכת החינוך הציבורית החילונית. בנוסף, מבחינתו של טאפט, הדת הייתה מוגנת על ידי מגילת הזכויות והעלאת הטענה שהיא משקפת רק ערכים של הנצרות הפרוטסטנטית אינה ראויה, שכן חופש הדת ניתן לכל האמונות הדתיות "ואין להתייחס לנצרות כדת המדינה שלנו".
רבים האמינו שעמדתו זו של טאפט הייתה הגורם המרכזי להתנגדות כלפיו ושהיא גרמה להפסד שלו ב-1875 לרתרפורד הייז בהתמודדות על מועמדות המפלגה הרפובליקנית על משרת מושל אוהיו. עם זאת, עמדתו זו זכתה להכרה פה אחד על ידי בית המשפט העליון של אוהיו. דעתו העצמאית של טאפט זיכתה אותו בכבוד רב, ובעקבות כך הוא מונה במרץ 1876 על ידי הנשיא יוליסס ס. גרנט למזכיר המלחמה ושלושה חודשים לאחר מכן לתובע הכללי.
מזכיר המלחמה

ב-1876, כאשר התפטר מזכיר המלחמה ויליאם בלקנאפ על רקע קבלת רווחים אישיים מתחנת הסחר בפורט סיל, חיפש הנשיא גרנט מחליף. בתחילה ניהל מזכיר הצי ג'ורג' רובסון הן את מחלקתו, מחלקת הצי, והן את מחלקת המלחמה. עם זאת, רובסון אמר לגרנט שניהולן של שתי המחלקות היא משימה קשה מדי עבור אדם אחד. גרנט ביקש מטאפט לקחת על עצמו את משרת מזכיר המלחמה. לאחר התייעצות, טאפט, שהיה בעל מוניטין חיובי, קיבל על עצמו את התפקיד ומינויו אושר ללא התנגדויות בסנאט. הוא מצא שתפקיד זה גזל זמן רב מזמנו ושהוא לא יוכל להשתתף בוועידת המפלגה בניו יורק. כאשר הוא נכנס לתפקידו היה צבא ארצות הברית עסוק בלחימה במערכת בלק הילס.
טאפט ביצע שורה של רפורמות במחלקת המלחמה כדי לשקם את שמה הטוב וכדי להוציאה מהתסבוכת שנגרמה בל התפטרותו המשפילה של בלקנאפ. בניגוד למדיניות שהייתה קיימת אז, הוא העניק למפקדי המחנות במערב את הסמכות לבחור מי ינהל את תחנות הסחר. בנוסף, הוא הורה לראשי המשרדים של מחלקתו ולמפקדים לצמצם את הוצאותיהם. השיטה הקודמת, על פי דברים רבים התנהלו ללא ידיעתם של בלקנאפ ורובסון, הגיעה לקיצה כאשר טאפט נכנס לתפקידו והדבר התקבל באופן חיובי על ידי העיתונות.
התובע הכללי

במסגרת חילופי גברי בקבינט שלו, מינה גרנט את התובע הכללי אדוארדס פיירפונט לשגריר בלונדון. במקומו הוא מינה את טאפט שהוחלף בתפקידו כמזכיר המלחמה על ידי גיימס קמרון. באוקטובר 1876, לאחר שהיה טרוד במחלוקת סביב הבחירות לנשיאות בין רתרפורד הייז לבין סמואל טילדן, תמך טאפט בהחלטתו של הנשיא גרנט להפעיל את הצבא בקרוליינה הדרומית ובמיסיסיפי כדי לרסן את מעשי האלימות נגד האפרו-אמריקאים בדרום. הוא נשא נאום ארוך בניו יורק בו הוא תיאר את מעשי הזוועה שבוצעו בדרום כלפי השחורים. כדי למנוע את פריצתה של מלחמת אזרחים שנייה, הוא תמך בקבלתו של חוק, שנחתם על ידי הנשיא גרנט, שהסדיר בדרכי שלום את תוצאות הבחירות לנשיאות של 1876 באמצעות הקמת ועדה.
קריירה דיפלומטית

בבחירות למשרת מושל אוהיו שהתקיימו ב-1879, נחל טאפט תבוסה פעם נוספת בהתמודדות מול צ'ארלס פוסטר.
ב-1882 הוא מונה לשגריר ארצות הברית באימפריה האוסטרו-הונגרית וב-1884 הוא עבר לשמש כשגריר ארצות הברית ברוסיה עד 1885.
משפחתו

טאפט נישא פעמיים. ב-1841 הוא נשא לאישה את פאני פלפס, בתו של השופט צ'ארלס פלפס ויחד הם הביאו לעולם חמישה ילדים שמתוכם רק שניים הגיעו לבגרות. הבן הבכור היה צ'ארלס פלפס טאפט, לימים חבר בית הנבחרים של ארצות הברית.
פאני טאפט נפטרה ב-2 ביוני 1852, ימים ספורים לפני מותו של ילדה האחרון. ב-26 בדצמבר 1853 נשא טאפט לאישה את לואיזה מריה טוריי שהייתה קרובת משפחה רחוקה שלו ובתו של סמואל דוונפורט טוריי ממילברי, מסצ'וסטס. גם להם נולדו חמישה ילדים שהבכור מביניהם מת בינקותו.
שאר ילדיהם היו:
ויליאם הווארד טאפט (1930-1857), לימים נשיא ארצות הברית ה-27 ונשיא בית המשפט העליון.
הנרי ווטרס טאפט (1945-1859), עורך דין וסופר.
הוראס דטון טאפט (1943-1861), איש חינוך.
פרנסס לואיז "פאני" טאפט (1950-1865).
אחוזת המשפחה, מאונט אוברן, הניצבת כקילומטר וחצי מצפון למרכז סינסינטי, שוחזרה למצבה המקורי, פתוחה לציבור וקרויה כיום "האתר הלאומי ההיסטורי על שם ויליאם הווארד טאפט".
טאפט הלך לעולמו בקליפורניה ב-21 במאי 1891. הוא היה אח בלשכת קילווינינג מספר 356 של הבונים החופשיים באוהיו.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  Pringle, Henry F. (1936). Dumas Malone (ed.). Dictionary of American Biography Taft, Alphonso. New York: Charles Scribner's Sons. pp. 264–265.
↑  רוברט טאפט האב באתר Find a Grave
1 2 3   Wilson, J. G.; Fiske, J., eds. (1889). "Taft, Alphonso" . Appletons' Cyclopædia of American Biography. New York: D. Appleton.
↑  Richard A. Harris, Daniel J. Tichenor, A History of the U.S. Political System: Ideas, Interests, and Institutions: Ideas, Interests, and Institutions, ABC-CLIO, 2009, p. 154.
↑  Mark A. Noll, A Documentary History of Religion in America since 1877, 3 ed. (Grand Rapids: William B. Eerdmans Publishing Company, 2003), pp. 24-25.
↑  Leonard, Lewis Alexander (1920). Life of Alphonso Taft. New York: Hawke Publishing Company, pp. 156-162.
↑  "William Howard Taft - National Historic Site". National Park Service. February 23, 2010. Archived from the original on August 28, 2010.
↑  Today in Masonic History - Alphonso Taft Passes Away, www.masonrytoday.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007388940805171  ISNI: 0000 0000 3461 8037  LCCN: n85363307  NARA: 10568528  SNAC: w6ks6zhm  VIAF: 1472156   WorldCat (עם VIAF): 1472156
רז קרני

| --- | --- |

צולם ב-12 ינואר 2023
 לידה:  23 באוגוסט 1971 (בן 53) ב באלול ה'תשל"א צפת/ כפר סאלד
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1989–2018 (כ־29 שנים)
 דרגה:   אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד בית הספר להכשרות של יחידת מגלן  מפקד מגמת עולים במחו"ה אלון  מפקד מרחב מרכז במערך מג"ן  מפקד בסיס חוות השומר  מפקד בסיס מחו"ה אלון  מפקד מערך מג"ן - מערך קידום אוכלוסיות משרת במילואים כמפקד נפת גליל מערבי בפיקוד העורף. במהלך חופשת השחרור מהשירות הצבאי היה מהמייסדים של "העמותה למנהיגות ישראלית משותפת" שמפעילה במכללת עמק יזרעאל תוכנית מדרשה (מכינה) לבוגרי תיכון מכלל החברה הישראלית. בנובמבר 24 מונה למנהל כפר הנוער נירים לנוער בקצה רצף הסיכון
 פעולות ומבצעים
 האינתיפאדה הראשונה    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה   מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן  מבצע צוק איתן
 תפקידים אזרחיים
 יו"ר "העמותה למנהיגות ישראלית משותפת" co-leaders.org יושב ראש תוכנית "בחברת אחיי" - תוכנית מנטורים מניעת נשירה מצה"ל בקרב חיילים. חבר מליאה מטעם היישוב שמשית במועצה אזורית עמק יזרעאל. בעלים של חברה לאנרגיה מתחדשת אנרגיה סולארית  "עוצמה סולארית" מנהל כפר הנוער נירים בבוסתן הגליל החל מדצמבר 24
 
רז קרני (נולד ב-23 באוגוסט 1971) הוא קצין צה"ל במילואים ששירת כאלוף-משנה המפקד על מערך מגן. היה הקצין היחיד שפיקד על שני בסיסי החינוך, חוות השומר ומחו"ה אלון, במשך שבע שנים ברצף.
ביוגרפיה

קרני נולד לאסנת ויורם בקיבוץ כפר סאלד, נכד למרים ויוסל לשם ממייסדי הקיבוץ. גדל והתחנך כילד בקיבוץ רמת השופט וכנער בנצרת עילית. בנובמבר 1989 התגייס לצה"ל, התנדב לצנחנים, ושובץ בגדוד 202. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קצינים. בתום הקורס חזר לבה"ד 1 ושימש כמפקד מחלקה וכמפקד פלוגה בהשלמה חילית, וכמפקד בית הספר להכשרות של יחידת מגלן.
לאחר מכן עבר לחיל החינוך והנוער בדחיפתו של אלעזר שטרן שכיהן אז כקצין חינוך ראשי ושימש במספר תפקידים ובהם מפקד הגדנ"ע במרחב מרכז ובסיס גדנע ג'וערה, מפקד בסיס חוות השומר ובסיס מחו"ה אלון. קרני הוא הקצין היחידי שפיקד על שני הבסיסים המיוחדים של חיל החינוך.
במקביל לשירותו בחיל החינוך החזיק במינוי חירום כמפקד קרבי, מפקד פלוגה ג בגדוד 7002 בחטיבת כרמלי, והוביל אותה במלחמת לבנון השנייה.
בשנים בהן היה מפקד מחו"ה אלון ולפני קידומו לדרגת אל"ם המשיך קרני להחזיק במינוי חירום במילואים כראש מטה נפה במחוז הצפון של פיקוד העורף. בשנת שנת 2014 הוחלט למנותו למפקד מערך מג"ן בדרגת אל"ם. בשנת 2017 שונה ביוזמתו שמו של המערך ממערך מגן למערך קידום אוכלוסיות. לאחר שפרש מצבא הקבע מונה בחופשת השחרור למפקד נפה צפונית בפיקוד העורף.
לקראת הבחירות לכנסת ה-25 התמודד בבחירות המקדימות של מפלגת העבודה, קיבל 3,093 קולות ובשל שיטת השריון המגדרי שהופעלה במפלגה העבודה בבניית הרשימה לכנסת, שובץ במקום ה-13 ברשימת המפלגה לכנסת.
נשוי ללימור ואב לארבעה. מתגורר בשמשית.
לקריאה נוספת

שיר חורי, בסיס לשינוי, במחנה, גיליון 35, 4 בספטמבר 2014
הערות שוליים

↑  מיכל גלברד, אתר צה"ל, בוחרים בנתיב הנכון: מפקדי צה"ל יעודדו שירות משמעותי בקרב נוער במצוקה, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 27 בינואר 2015
↑  חנן גרינברג, לראשונה: קצין דרוזי יפקד על "נערי רפול", באתר ynet, 28 באוקטובר 2010
1 2  דנה ויילר-פולק, נערי רפול של צה"ל 2010 - המסלול המפרך מתא המעצר לסיירת צנחנים, באתר הארץ, 1 באפריל 2010
↑  עמוס הראל, "תדע כל אם עברייה", כנרת זמורה-ביתן דביר, 2013, עמוד 155
↑  אנשיל פפר, נערי רפול: הפרוייקט הכי חברתי של צה"ל חוגג 30, באתר הארץ, 27 באוגוסט 2010
↑  אמיר בוחבוט, נבחרת הלוחמים של נערי רפול, באתר nrg‏, 26 באפריל 2009
↑  דני ברנר, לא שפה קשה: החיילים הבודדים קבעו שיא עברי חדש, באתר ישראל היום, 28 בפברואר 2014
↑  אלישיב שמשי, "עוד ניצחון כזה... על רוח לחימה במלחמת לבנון השנייה", הוצאת מודן והוצאת משרד הביטחון, 2013, עמודים 54–56
↑  שורת מינויים חדשים בצה"ל, באתר ערוץ 7, 2 בדצמבר 2013
↑  טלי סטמבולצ'יק, מכל קצוות תבל: "תמונת הניצחון של הציונות", באתר צה"ל, ‏28 בפברואר 2017
דרכי הורוס

דרכי הורוס היו דרכים בצפון סיני, שקשרו בין ארץ ישראל ומצרים העתיקה. דרכי הורוס  נזכרו לראשונה בטקסט המצרי "סיפורו של שאנהת". הטקסט כנראה מתוארך לשלטונו של ססוסתריס הראשון (1943-1898 לפנה"ס). שנהאת היה פקיד מצרי שברח ממצרים לארץ רצ'נו (שמה של ארץ כנען במצרית קלאסית). בערוב ימיו הוא חזר למצרים ונעצר בדרכי הורוס, שם מפקד המשמר מבקש אישור מהמלך להכניס אותו למצרים.
ישנם חוקרים שסבורים שבממלכה המצרית התיכונה התייחס המושג דרכי הורוס לנקודה על הגבול בין מצרים לסיני, שבה התבצע הרישום והאישור של הנכנסים והיוצאים ממצרים. אותה נקודה מזוהה עם מצודת הגבול בעיר סילה (סמוך לקנטרה של ימינו).
בתקופת הממלכה המצרית החדשה ציין המושג דרכי הורוס את כל מערך הגבול בצפון סיני. בתקופה זו עברו בדרכי הורוס מלכי מצרים בדרכם לכיבושים באסיה. תחותימס השלישי עבר בדרכי הורוס בעשרה ימים והגיע לעזה, ומשם הוא המשיך וכבש את מגידו. בפפירוס אנסטאזי 1 מימיו של סתי הראשון, ובתבליט מקדש אמון בכרנך מימיו של רעמסס השני נזכרים יותר מעשרים תחנות- מצודות, ערים בצורות ובארות, שנבנו בצפון סיני בין סילה לעזה. חלק מהאתרים נחפרו ונסקרו כמו תל הבואה, חרובית ודיר אל בלח.
חוות קיימא חוקוק

| --- | --- |

 פעילות:  לייצר סביבת עבודה ייחודית רב גילאית לבני ובנות נוער שמחפשים מסגרת.
 התאגדות:  עמותה
 תחום:  חקלאות מקיימת, תעסוקה לבני נוער
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  חוקוק 
 מנכ"ל:  אסף זיידן
 תקופת הפעילות:  2015–הווה (כ־9 שנים) 
 פרסים והוקרה:  פרס עמק הירדן 2023
 www.kaimahukuk.org.il
 
חוות קיימא חוקוק היא עמותה המפעילה יוזמות חינוכיות וחברתיות ומתמקדת בקידום בני נוער שנשרו ממסגרות החינוך הפורמליות באמצעות העסקתם בחקלאות אורגנית. עיקר פעילות החווה מתמקד בגידולי שדה של ירקות מגוונים ללא הדברת מזיקים, על ידי בני נוער שעובדים בשכר.
העמותה הוקמה בשנת 2015 בחוקוק. את החווה הקימו חברים בקהילה האקולוגית בחוקוק, קבוצה של משפחות שבסיסה באחת משכונות ההרחבה של קיבוץ חוקוק. קיבוץ חוקוק מאפשר ומשתף פעולה עם חוות קיימא הממוקמת בשטח חקלאי של הקיבוץ.