stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דרורה דרורית
ביוגרפיה

דרורה דרורית נולדה בשנת 1923 בוורשה בירת פולין, אחת מחמש בנותיהן של מלכה ומשה גרינברג. בשנת 1932, כשהייתה בת תשע, עלתה המשפחה לארץ ישראל והשתקעה בתל אביב, ברחוב שינקין 71 פינת ביל"ו. דרורית אהבה לשיר מילדותה. בסוף 1948 הכירה את יעקב (יָשָה) מאירי-קנטורשצ'יק, שהיה לבן-זוגה ולימים לבעלה ואם בתה.
את דרכה כזמרת החלה בראשית שנות ה-40, בטרם מלאו לה עשרים. ב-1944 הופיעה לראשונה באופרה הארצישראלית העממית (להקת האופרה היחידה שפעלה אז בארץ), ב"כרמן", בתפקיד משני של חברתה של כרמן, פְרַסקיטה. במלחמת העצמאות הופיעה בפני חיילי צה"ל.
בסוף שנות ה-40 ובמחצית הראשונה של שנות ה-50 הופיעה במסגרת האופרה הישראלית בהפקות של "פְרָא דיאבולו" (אנ'), "שמשון ודלילה", "כרמן", "סיפורי הופמן" (בתפקיד הבובה אולימפיה), "העטלף", "חוֹבַנשצ'ינה" (אנ') ו"לה בוהם".

בשנת 1956 הצטרפה לתיאטרון המוזיקלי דו-רה-מי, ובו הופיע בהצגה "אבא שלי" (תרגום עברי ל"הזיקוקים" (אנ')) בתפקיד הקרקסנית ואשת בעל הקרקס הצרפתייה, אידוּנָה. בתפקיד זה זכתה לשבח המבקרים: אמיל פוירשטיין מ"הצופה" כתב כי ביצועה של דרורית עשה את "הרושם החזק ביותר של הערב [...] היא מעצבת דמות אחידה, שלמה ומצטיינת בחוש מידה מובהק", ואוליה זילברמן מ"על המשמר" סברה כי היא "מצוינת" ובעלת "כוח אופריטי מצוין, בעלת חן אישי, חופש תנועה, מזג סוער".
כמו כן, הופיעה בזמרה ברדיו ובמסגרות שונות ברחבי ארץ, כשמלווה הקבוע הוא בעלה, שהיה פסנתרן ג'אז וקלאסי. במשך כשנה הופיעו השניים יחד בתוכנית טלוויזיה קבועה בפמגוסטה שבקפריסין.
תקופה ארוכה למדה זמרה במילאנו שבאיטליה.
בשנים 1963–1965 למדה הנהלת חשבונות, ועסקה במקצוע במקביל להופעותיה. לימים הייתה לסמנכ"לית מורשית חתימה בבנק אוצר החייל.
באמצע שנות ה-60 החלה להתנדב באיגוד הארצי של אמני הבמה, המוזיקה והמחול שבראשות המזכיר ד"ר וילי שור. השניים היו לבני זוג עד מותו.
דרורה דרורית נפטרה בשנת 2016 ממחלה קשה, בגיל 92.
בתה של דרורית, אירית מאירי, היא שחקנית וזמרת.
הערות שוליים

1 2  דרורה מאירי באתר חברה קדישא ת"א–יפו; ילקוט הפרסומים, 7324 (18 באוגוסט 2016), עמ' 9173.
1 2 3 4 5 6 7 8 9  אירית מאירי, דרורה דרורית מאירי, זמרת אופרה סופרן קולרטורה ישראלית (1923-2016), בבלוג "חיים ואנשים", 21 באפריל 2018.
↑  הלהקה הדרמטית הלאומית לקראת הופעת הבכורה שלה, המשקיף, 11 ביוני 1942; הערב הצגת הבכורה של הלהקה הדרמטית הלאומית, המשקיף, 14 ביוני 1942; אשר לרנר, הלהקה הדרמתית הלאומית: "בן כלאים", המשקיף, 17 ביוני 1942.
↑  י. גל, שלושים הצגות "כרמן", המשקיף, 31 במאי 1944. המבקר ציין כי "מבחינה קולית בולטות ביותר דמויות שתי הצעירות [...] גב' דרורית זו מהווה חומר בלתי שכיח, שיש לנצלו באופרה שלנו! החומר הקולי העומד לרשותה הוא רחב יכולת, עשיר בגוון, חומר צעיר גמיש ויקר, המבטיח רבות, אם תהא לו ההדרכה המוסיקאלית והדרמטית הדרושה".
↑  "בליל שבת זה הביא למחנה את מיטב המוסיקאים של תל אביב. הזמרת דרורה דרורית הייתה מסמר הערב" (ד. ג., מוסיקאים מנגנים, אמנים מצחיקים את חיילינו, מעריב, 11 באוגוסט 1948).
↑  א. ק., לילות השבוע, מעריב, 12 במרץ 1948.
↑  שמשון ודלילה, קול העם, 25 באפריל 1952.
↑  כרמן, קול העם, 20 במאי 1952.
↑  האופרה הישראלית: "ספורי הופמן", הצופה, 27 באוגוסט 1952
↑  "פלדרמאוז" (העטלף), קול העם, 17 בינואר 1952; "פלדרמאוז" (העטלף), חרות, 14 באוקטובר 1952.
↑  חובאנצינה, הצופה, 7 בינואר 1953.
↑  "פנים חדשות" ב"דו-רה-מי", למרחב, 21 ביוני 1956.
↑  ר. עזריה, נדודי השינה של יוסף מילוא ערב המסע לפאריס, מעריב, 6 ביולי 1956; א. נהור, "אבא שלי..." בתיאטרון "דו-רה-מי", חרות, 20 ביולי 1956.
↑  א. פוירשטין, "אבא שלי" ב"דו-רה-מי", הצופה, 27 ביולי 1956.
↑  אוליה זילברמן, אבא שלי... ב"דו-רה-מי", על המשמר, 20 ביולי 1956.
]
דרוראים

| דרוראים |
| --- | --- |
 מימין לשמאל ומלמעלה למטה: צוקית חכלילית, זרזיר בקר צהוב-מקור, גדרון מובהק, אמודאי אירופי, ציצנית ססגונית, אדום-גרון סיבירי.
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי-דרור
אינפרא־סדרה:: דרוראים
שם מדעי
 Passerida ‏Nitzsch, 1820

גנובתן אירופי (Aegithalos caudatus)
דרוראים (שם מדעי: Passerida) היא אינפרא-סדרה של ציפורי שיר מתת-סדרת דמויי-דרור. בתוך קבוצה זו מצויה משפחת הדרוריים וממנה שם הקבוצה.
ציפורים אלו קטנות יותר מהעופות מאינפרא-סדרת העורבאים. הן בעלות מקורים שונים, גדלים שונים והרגלים שונים אחד מהשני. חלקן ניזונות בעיקר מזרעים, אחרות בעיקר מחרקים, חלקן אוכלי כל וחלק ניזונים מצוף פרחים.
רבים ממיני ציפורים אלה נפוצים מאוד והן מעופפות בלהקות גדולות היכולות לחסל לעיתים יבולים שלמים. מינים אחרים חיים בבדידות או בזוגות מונוגמיים. בעיקרון רוב הציפורים הן מונוגמיות.
ציפורים אלו משמיעות קולות צייצניים ודקים, ולכן רבות מהן קיבלו שמות הקשורים לשירה. השירה היא דרכם של הזכרים למשוך בנות זוג ולהרתיע יריבים שונים.
מיון

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  אינפרא-סדרה דרוראים (Passerida) משפחה גנובתניים (Aegithalidae)  משפחה ציצניתיים (Bombycillidae)  משפחה טפסי עצים (Certhiidae)  משפחה פוליופטילים (Polioptilidae)  משפחה גדרוניים (Troglodytidae)  משפחה אמודאיים (Cinclidae)  משפחה תפריים (Cisticolidae)  משפחה מוהואיים (Mohoidae) - נכחדה  משפחה ניקטוריים (Nicatoridae)  משפחה אורוקינצ'רמיים (Urocynchramidae)  משפחה טנגרי בננה (Coerebidae)  משפחה בבלרים גדרוניים (Pnoepygidae)  משפחה חטפיות פיה (Stenostiridae)  משפחה בבלרי רלית (Eupetidae)  משפחה סנוניתיים (Hirundinidae)  משפחה בברי אדמה (Pellorneidae)  משפחה פסרליים (Stenostiridae)  משפחה חקייניים (Mimidae)  משפחה חיוורניתיים (Hypocoliidae) |  משפחה סתריים (Prunellidae)  משפחה הילוסיטריים (Hylocitreidae)  משפחה חטפיתיים (Muscicapidae)  משפחה חטפיות משי (Ptiliogonatidae)  משפחה איכטריים (Icteriidae)  משפחה דונקוביוסיים (Donacobiidae)  משפחה שחי-דקלים (Dulidae)  משפחה ירגזיים (Paridae)  משפחה ציפורי סוכר (Promeropidae)  משפחה דרוריים (Passeridae)  משפחה עפרוניים (Alaudidae)  משפחה אריצרוצרסיים (Erythrocercidae)  משפחה רמיזיים (Remizidae)  משפחה צטיות (Cettiidae)  משפחה הליוטאיים (Hyliotidae)  משפחה אסטרילדיים (Estrildidae)  משפחה אלמנתיים (Viduidae)  משפחה בברים אפריקנים (Macrosphenidae)  משפחה גיבתוניים (Emberizidae)  משפחה פרושיים (Fringillidae)  משפחה סבכיי זיתים (Peucedramidae) |  משפחה פזאיים (Icteridae)  משפחה ארקנטוריים (Arcanatoridae)  משפחה נחליאליים (Motacillidae)  משפחה פאינקופיליים (Phaenicophilidae)  משפחה אלצ'וריים (Elachuridae)  משפחה צופיתיים (Nectariniidae)  משפחה אורגיים (Ploceidae)  משפחה בולבוליים (Pycnonotidae)  משפחה טפסני הפיליפינים (Rhabdornithidae)  משפחה סיטיים (Sittidae)  משפחה בברים מלגשים (Bernieridae)  משפחה כותליים (Tichodromadidae)  משפחה זרזיריים (Sturnidae)  משפחה זרזירי בקר (Buphagidae)  משפחה סבכיים (Sylviidae)  משפחה סבכי העולם החדש (Parulidae)  משפחה זנבניים (Leiothrichidae)  משפחה טימליים (Timaliidae)  משפחה קיכליים (Turdidae)  משפחה לבני-עין (Zosteropidae)  משפחה שפמתניים (Panuridae)  משפחה נקרות פרחים (Dicaeidae)  משפחה קלקרידיים (Calcariidae) |  |
תמונות

שפמתן
Calendulauda africanoides
Icterus icterus
אדמונית אירופית
Promerops gurneyi
Copsychus saularis
Cecropis semirufa
הליוסטט

הליוסטט באתר SEDC בפארק התעשיות רותם
הליוסטט (מיוונית Ἥλιος - השמש, στατικός - לקבע במקום) הוא מתקן הכולל מראה שעוקב אחרי תנועתה המדומה של השמש על פני השמים כך שאור השמש המוחזר מן המראה מכוון לנקודה קבועה. לשם כך מוזזת המראה כך שהאנך היוצא ממרכזה מכוון תמיד לחוצה הזווית בין הקו המחבר את מרכז המראה והשמש ובין הקו המחבר את מרכז המראה עם המטרה. השימוש העיקרי של הליוסטטים הוא לריכוז קרינת השמש משטחים גדולים אל מגדל שמש לשם הפקת אנרגיה סולארית וכן לשם הארה של מקומות חשוכים באור יום.
השליטה בהליוסטט מבוצעת בדרך כלל באמצעות מחשב, המקבל את המיקום של המראה על פני כדור הארץ, את התאריך והשעה ואת הקואורדינטות של נקודת המטרה, ומחשב בכל מספר שניות את הכיוון אליו צריכה המראה לפנות. תנועת המראה מבוצעת באמצעות מנועים חשמליים בשני צירים: הגבהה וצידוד.
מבנה

מראת ההליוסטט היא בגודל של מספר מטרים רבועים ועשויה בדרך כלל מזכוכית רגילה. כאשר נקודת המטרה קרובה להליוסטט, ניתן להשתמש במראות מישוריות, אבל כאשר המרחק למטרה גדול (מאות או אלפי מטרים) יש צורך במראה קעורה על מנת למקד את האור על המטרה, שכן עם המרחק הולך כתם האור וגדל וצפיפות האנרגיה שלו יורדת. ההליוסטט מוצב על עמוד בגובה שמאפשר את הגבהת המראה ואת הנמכתה מבלי לפגוע בקרקע.
המנועים שמזיזים את המראה הם "מנועי צעד" שאינם מסתובבים ברציפות אלא נעים בפעימות בעלות זווית סיבוב קבועה. מנוע אחד משמש לסיבוב המראה סביב צירה (הנעת אזימוט) והשני משמש להגבהת זווית המראה ולהנמכתה (הנעת הגבהה). המנועים נשלטים על ידי מחשב שבכל מספר שניות מפעיל אותם על מנת לעדכן את כיוון המראה. באמצעות המחשב ניתן גם לשנות את נקודת המטרה של ההליוסטט על פי הצורך. המחשב מחובר באמצעות רשת תקשורת (אלחוטית או קווית) למערכת שליטה ובקרה.
במקרים מסוימים ההליוסטט כולל גם תאים פוטו-וולטאים שמספקים חשמל להפעלת המחשב והמנועים של ההליוסטט וחוסך את הצורך בחיבור ההליוסטט לרשת החשמל.
שדה סולארי

שדה סולארי הוא מערך של אלפי הליוסטטים המרכזים את אור השמש משטח גדול אל מגדל שמש, שבו מחוממים מים ליצירת קיטור, שמשמש ליצור חשמל. השליטה בשדה כזה היא מורכבת, שכן נדרש לשמור על שטף אנרגיה קבוע על המגדל, גם כאשר עוצמת השמש משתנה לאורך היום ובשל עננים או אובך. כמו כן מספר גדול של הליוסטטים דורש מערך תחזוקה על מנת לשמור על תקינותם ועל נקיונם. מספרם הגדול הופך את מחירו של השדה הסולרי ואת עלות הקמתו ותחזוקתו למרכיב משמעותי בהקמת תחנת כוח סולארית ותפעולה ולכן נעשה מאמץ להוזיל את עלותו של הליוסטט בודד ולבנותו בצורה פשוטה וקלה להרכבה ולתחזוקה.
ראו גם

מגדל שמש
תחנת כוח תרמו-סולארית
שדה סולארי באתר SEDC בפארק התעשיות רותם
הליוס דומז'אלה

הליוס דומז'אלה (בסלובנית: Košarkarski klub Helios Domžale) היא קבוצת כדורסל סלובנית מהעיר דומז'אלה, המשחקת בליגה הסלובנית ובליגת האלופות.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1949 והשתתפה בליגה היוגוסלבית/סרבית. ובליגה הסלובנית שהוקמה בשנת 1991. לאחר פירוקה של יוגוסלביה. היריבות העיקריות שלה בצמרת הן קבוצות אולימפיה ליובליאנה וקרקה נובו מסטו. בעונת 2012/13 הגיעה הקבוצה עד לגמר הגביע הסלובני ונוצחה על ידי אולימפיה ליובליאנה 69-52.
מאז עונת 2004/05 משתתפת הקבוצה במסגרת הליגה האדריאטית.
תארים והישגים

הליגה הסלובנית :
אליפות (1): 2007
מקום שני: 2008, 2009, 2024
הגביע הסלובני :
זכייה (1): 2007
גמר: 2008, 2011, 2013
חצי גמר: 2005, 2006, 2009
השתתפות באירופה

1992/93: גביע קוראץ'
1993/94: גביע קוראץ'
1994/95: גביע קוראץ'
1997/98: גביע קוראץ'
1998/99: גביע קוראץ'
2010/11: יורוצ'לנג'
היפוך יציאת כלי הדם הגדולים של הלב

| --- | --- |
איור המתאר היפוך יציאת כלי הדם הגדולים של הלב
איור המתאר היפוך יציאת כלי הדם הגדולים של הלב
 תחום:  גנטיקה רפואית 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  900574 
 DiseasesDB:  13259
 MeSH:  D014188
 MedlinePlus:  001568
 סיווגים
 ICD-10:  Q20.3
 ICD-11:  LA85.1 
 
היפוך יציאת כלי הדם הגדולים של הלב (באנגלית: Transposition of the great vessels, או בקיצור TGV) הוא מום לב מולד הכולל סידור לא תקין של היציאות של כלי הדם הגדולים המספקים דם ללב וכלי הדם הגדולים להם הלב מספק דם. מום הלב הנפוץ ביותר מסוג זה הוא היפוך יציאת העורקים הגדולים של הלב ( transposition of the great arteries או בקיצור TGA). היפוך היציאה יכול להיות בין עורק לוריד, בין עורק לעורק ובין וריד לוריד. ההשפעה של מום זה מגוונת ונעה ממעט לחץ דם גבוה ועד הפרעה משמעותית במחזור הדם.
למרות שהמונח המקצועי מדבר על "היפוך", לעיתים מדובר רק על מיקום לא תקין של כלי הדם. כשמדברים על היפוך של כלי הדם או העורקים לרוב מדברים על היפוך של שני העורקים הגדולים של הלב: אבי העורקים ועורק הריאה, מצב המכונה dextro-TGA. במצב זה, אבי העורקים יוצא מהחדר הימני ואילו עורק הריאה יוצא מן החדר השמאלי (המצב התקין הוא הפוך). מצב זה מביא לכך שדם עני בחמצן מגיע לצד הימני של הלב מהוורידים הגדולים של הגוף, ונזרק חזרה לגוף, ללא חמצן, על ידי אבי העורקים (אשר כאמור, יוצא מן החדר הימני). מנגד, דם עשיר בחמצן מגיע מן הריאות לחדר השמאלי, וחוזר שוב לריאות על ידי מהחדר השמאלי על ידי עורק הריאה במקום להגיע לגוף. בהיעדר ערבוב של דם עני בחמצן ודם עשיר בחמצן, מוות מתרחש במהירות. ערבוב של הדם, בין הדם העני בחמצן לדם העשיר בחמצן, עשוי להציל את חיי המטופל ואפשרי קר אם יש חיבור לא טבעי בין החדרים (פגם במחיצה הבין-חדרית), בין העליות (פגם במחיצה הבין-פרוזדורית), או בין עורק הריאה לאבי העורקים (צינור עורקי פתוח). לעיתים נדירות יותר, המונח המקצועי מתייחס למצב בו הן החדרים והן העורקים הפוכים, מצב המכונה levo-TGA.
מום זה מהווה אמנם רק 5% ממומי הלב המולדים, אולם הוא הסיבה הנפוצה ביותר לכיחלון בתקופה שלאחר הלידה. הקליניקה מתבטאת בכיחלון- ציאנוזיס, אשר דרגת חומרתו תלויה במידה בה יש ערבוב בין דם עני בחמצן לדם עשיר בחמצן. במרבית הפעמים יש טכיפניאה- נשימה מהירה, כדי לפצות על המחסור בחמצן. לתינוקות עם ערבוב של דם הנובע מפגם במחיצה הבין-חדרית, ישנו כיחלון מופחת יחסית, אולם יכולים להופיע סימנים של אי ספיקת לב לאור מחזור היפר דינמי של הלב. בצילום חזה ללב יש מראה קלאסי של "ביצה תלויה על חוט" הנוצר עקב היצרותו של מיצר בית החזה (המדיאסטינום) בגלל השינוי בתנוחת העורקים הגדולים.
הטיפול במום זה הוא מתן פרוסטגלנדין E1, על מנת לשמור על הצינור העורקי פתוח ולשמר ערבוב של דם עני בחמצן ועשיר בחמצן כדי שדם מעורב יגיע לגוף. אם עדיין קיימת היפוקסיה חמורה, למרות מתן פרוסטגלנדין, יש להביא לפתיחת הפגם בין העליות באמצעות בלון, טיפול המכונה balloon atrial septostomy, על מנת להביא לערבוב של דם בין שתי מערכות זרימת הדם. ניתוח לתיקון מלא מכונה arterial switch והוא נעשה במהלך השבועיים הראשונים לחיים, כאשר החדר השמאלי עדיין יכול לשמר לחץ סיסטמי. ילודים לאם סוכרתית נמצאים בסיכון לפתח מום זה.
ראו גם

אנטומיה של הלב
מום מולד
מומי לב מולדים
היפוטרוכואיד

העקומה האדומה היא היפוטרוכואיד המשורטת כשהעיגול השחור הקטן יותר מתגלגל בתוך העיגול הכחול הגדול יותר, על היקפו (הפרמטרים הם R = 5, r = 3, d = 5).
היפוטרוכואיד היא רולטה המתחקה אחרי נקודה המחוברת למעגל ברדיוס r המתגלגל סביב החלק הפנימי של מעגל קבוע ברדיוס R, כאשר הנקודה נמצאת במרחק d ממרכז המעגל הפנימי.
התיאור הפרמטרי עבור היפוטרוכואיד הוא:
כאשר  \theta  היא הזווית שנוצרת מהאופקי והמרכז של המעגל המתגלגל (אלה אינן קואורדינטות קוטביות כי  \theta  אינה הזווית הקוטבית). כאשר  \theta  נמדד ברדיאנים, הוא לוקח ערכים מ  0 עד  2\pi \times {\frac {\operatorname {LCM} (r,R)}{R}} כאשר LCM הוא הכפולה המשותפת המינימלית .
מקרים מיוחדים כוללים את ההיפוציקלואיד כאשר d = r, והאליפסה כאשר R = 2r.
האליפסה (מצוירת באדום) עשויה להתבטא כמקרה מיוחד של ההיפוטרוכואיד, כאשר R = 2r; כאן R = 10, r = 5, d = 1.
כלי הספירוגרף הקלאסי מתחקה אחר עקומות היפוטרוכואידיות ואפיטרוכואידיות .
ראו גם

ציקלואידה
אפיציקלואיד
ספירוגרף
היפוך העולם, ירושלים

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  אניש קאפור
 תאריך יצירה:  2010
 טכניקה וחומרים:  פלדת אל-חלד
 ממדים בס"מ
 גובה:  500 ס״מ 
 קוטר:  500 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  B10.0397 (מוזיאון ישראל) 
 מיקום:  מוזיאון ישראל ירושלים שבישראל
 קואורדינטות:  31°46′19″N 35°12′13″E﻿ / ﻿31.771888888889°N 35.203527777778°E﻿ / 31.771888888889; 35.203527777778
 
היפוך העולם, ירושלים (באנגלית: Turning the World Upside Down, Jerusalem) הוא פסל תלוי-אתר (אנ') של הפסל ההודי-בריטי היהודי אניש קאפור, אשר הוזמן במיוחד עבור מוזיאון ישראל והוצב בו בשנת 2010, לרגל חידוש פני המוזיאון.
תיאור הפסל

הפסל עשוי פלדת אל-חלד, גובהו חמישה מטרים וקוטר ראשו ובסיסו חמישה מטרים. הוא מוצב בנקודה הגבוהה ביותר בחוצות המוזיאון, בראש גרם המדרגות המוביל מן הכניסה אל המבנה העליון.
צורתו היא כשל משפך או שעון חול וכך תואר בניו יורק טיימס לרגל הצבתו במוזיאון ישראל:
16 רגל גובהו, עשוי מפלדה מלוטשת בצורה של שעון חול ... משקף ישר ובהיפוך את שמי ירושלים ושטח המוזיאון, כאזכור לעיר הכפולה – שמימית וארצית, קודש וחול.
הערות שוליים

↑  מוזיאון ישראל, על אודות המוזיאון, באתר מוזיאון ישראל (ארכיון)
↑  רחל סוקמן, טרמינל, כתב עת לאמנות המאה ה21. יוני 2010, מוזיאון ישראל מתחדש בעלות של 100 מליון $
↑  Bronner Eitan, Cleaning Up Intersection of Ancient and Modern, כתבה בעיתון הניו יורק טיימס, 20.7.2010
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הישראלים (הרכב)

| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  2004 – 2005 2008 (הקמה שנייה) (כשנה)
 סוגה:  פופ ראפ
 חברת תקליטים:  בן-צור הפקות  הד ארצי (הקמה שנייה)
 חברים
 ביגי שורטי (2004-2005) שורט (2008)
 
הישראלים, מוכרים גם כביגי ושורטי ובהמשך ביגי ושורט, היה צמד מוזיקלי ישראלי.
היסטוריה

ב-2004 הקימו גילי "ביגי" מסמי ואמיתי "שורטי" צברי את ההרכב. באותה שנה, הוציאו את שיר הפריצה שלהם, "תזיזי ת'ישבן". מאוחר יותר הכריזו חברי ההרכב כי השקיעו את כל הונם בו. השיר, ששילב את ז'אנרי ההיפ הופ והפופ, הפך ללהיט, זכה ברינגטון פלטינה כפולה ואף גרר שיר תגובה מהזמרת רוני דואני בשם "תזיז את הישבן", אשר מחה על היחס של השיר לנשים. השיר "ריקוד השורטי ביגי" מתוך האלבום זכה להצלחה גם הוא, כאשר זכה בתואר רינגטון פלטינה. להיט נוסף המזוהה עם ההרכב הוא "המורה", שאף הופק עבורו וידאו קליפ.
בהמשך שנת 2004, הוציא ההרכב את אלבומו היחיד, "תזיזי ת'ישבן", תחת חסותו של הלייבל "בן-צור הפקות". האלבום זכה להצלחה רבה, אך ההרכב התפרק תוך שנה.
ב-2005 שודרה בערוץ 2 התוכנית "פעם בחיים", בה השתתף ההרכב.
ב-2008, חתם מסמי בחברת התקליטים הד ארצי, על מנת להקים את ההרכב מחדש, והחליף את צברי בטל "שורט" שרון (טל שרעבי), אך הקמת ההרכב מחדש לא הצליחה והצמד המחודש הוציא סינגל אחד בלבד, בשם "עד אור הבוקר".
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2004: תזיזי ת'ישבן
הערות שוליים

1 2  גואל פינטו, "מי אוהב אותך יותר ממני" ו"תזיזי ת'ישבן" - הרינגטונים הכי פופולריים, באתר הארץ, 4 ביולי 2005
↑  עושים בית ספר למורה, באתר ynet, 24 במרץ 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306058705171  VIAF: 128378788   WorldCat (עם VIAF): 128378788
האימפריה הרוסית במשחקים האולימפיים

האימפריה הרוסית השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת פריז (1900). היא נעדרה מאולימפיאדת סנט לואיס (1904), ושבה והשתתפה באולימפיאדת לונדון (1908) ובאולימפיאדת סטוקהולם (1912), שהייתה האחרונה בה נטלה חלק. לאחר מהפכת אוקטובר ב-1917 הפכה האימפריה לחלק הארי של ברית המועצות, שבתחילה לא נטלה חלק במשחקים, והחלה לשלוח משלחת מטעמה רק באולימפיאדת הלסינקי (1952). לאחר פירוק ברית המועצות ל-15 מדינות שונות ב-1991 נפרדו גם דרכיהם של הוועדים האולימפיים שלהן ומשלחת רוסית החלה להשתתף במשחקים החל מאולימפיאדת לילהאמר (1994).
היסטוריה

במשחקים הראשונים בהם השתתפה האימפריה הרוסית, ייצגו אותה שני רוכבים ושני סייפים. להישג הגבוה ביותר הגיע סייף החרב יוליאן מישו, שסיים במקום החמישי. באולימפיאדת לונדון (1908) היו הישגיהם של הרוסים טובים יותר. המשלחת כללה שישה ספורטאים, ושלושה מהם זכו במדליות. ניקולאי פאנין זכה במדליית זהב בהחלקה אמנותית, ושני מתאבקים זכו במדליות כסף, ניקולאי אורלוב ואלכסנדר פטרוב.
באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זינק מספר הספורטאים ל-159. המשלחת צברה 5 מדליות, ללא מדליות זהב. נבחרת הקליעה זכתה במדליית כסף בירי מ-30 מטר באקדח צבאי, סיימה במקום הרביעי בירי מ-50 מטר ובמקום החמישי בירי מ-100 מטר במטרה נעה דמוית-אייל. הקלע הלטבי הארי בלאו זכה במדליית ארד בטראפ. המתאבק האסטוני מרטין קליין זכה במדליית כסף, ואסטוני אחר, מארט קוסיק, זכה במדליית ארד בחתירה. במדליית ארד נוספת זכה צוות שייטי ה-10 מטר, בתחרות בה השתתפו ארבעה צוותים. נבחרת הכדורגל ספגה את התבוסה הגדולה בתולדותיה, 16-0 לגרמניה.
מדליות

| --- | --- |
 :  ראו גם – מדליות במשחקים האולימפיים
מדליות > לפי אולימפיאדה

באולימפיאדות הקיץ:
| אולימפיאדה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
אולימפיאדת פריז (1900): 0
אולימפיאדת סנט לואיס (1904): לא השתתפה
| אולימפיאדת לונדון (1908) | 1 | 2 | 0 | 3 |
| אולימפיאדת סטוקהולם (1912) | 0 | 2 | 3 | 5 |
| סך הכל | 1 | 4 | 3 | 8 |
מדליות > לפי ענף

בענפי הקיץ:
| ענף | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  היאבקות | 0 | 3 | 0 | 3 |
|  קליעה | 0 | 1 | 1 | 2 |
|  חתירה | 0 | 0 | 1 | 1 |
|  שיט | 0 | 0 | 1 | 1 |
| סך הכל | 0 | 4 | 3 | 7 |
בענפי החורף:
| ענף | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  החלקה אמנותית | 1 | 0 | 0 | 1 |
| סך הכל | 1 | 0 | 0 | 1 |
1 2  אי ההתאמה בין מספר המדליות לפי אולימפיאדות למספר המדליות לפי ענפים נובע ממדליית זהב בהחלקה אמנותית שהוענקה במסגרת אולימפיאדות הקיץ ב-1908
ראו גם

ברית המועצות במשחקים האולימפיים
רוסיה במשחקים האולימפיים
הערות שוליים

↑  באותה העת טרם הוחל בעריכת אולימפיאדות חורף, ותחרויות ההחלקה האמנותית נערכו במסגרת משחקי הקיץ.
↑  "Medals by Games" [מדליות לפי משחקים]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-23 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
1 2  "Medals by Sports" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-23 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
המחליק האמנותי ניקולאי פאנין, שזכה במדליית זהב באולימפיאדת לונדון
הזמרת הקרחת

הזמרת הקרחת (לעיתים קרוי הזמרת בעלת הקרחת; בצרפתית: La Cantatrice Chauve) הוא מחזהו הראשון של המחזאי אז'ן יונסקו. המחזה, מסוגת תיאטרון האבסורד, נכתב בצרפתית והוצג לראשונה בפריז ב-11 במאי 1950.
מאז 1957 המחזה מוצג בקביעות בתיאטרון Théâtre de la Huchette בפריז.
תולדות המחזה

יונסקו כתב שירה וביקורת ספרותית עוד בשנות העשרים לחייו ברומניה, אך לתחום המחזאות, שעליו תהילתו, נכנס בשלב מאוחר, כשכתב ב-1948 את "הזמרת הקרחת". הדבר החל כאשר בגיל 40 החליט יונסקו ללמוד אנגלית בשיטת "אסימיל" (Assimil) – העתקת משפטים שלמים ושינונם. תוך קריאה חוזרת ונשנית של המשפטים הבנאליים הוא גילה להפתעתו שהוא אינו לומד אנגלית כלל וכלל, אלא מגלה אמיתות מדהימות על החיים, כגון העובדה שישנם שבעה ימים בשבוע, או שהתקרה נמצאת למעלה בעוד הרצפה נמצאת למטה. דברים אלה הוא ידע כבר, אך הם היממו אותו בהיותם מטופשים לחלוטין, ועם זאת נכונים מעל לכל ספק.
תחושה זו התחזקה בו עם הפגישה בשיעורים מתקדמים יותר בדמויות מר ומרת סמית'. לתדהמתו, מרת סמית' הודיעה לבעלה כי יש להם שבעה ילדים, כי הם מתגוררים בסביבות לונדון, כי שמם הוא סמית', כי מר סמית' הוא זבן, וכי יש להם משרתת, מרי, שהיא אנגלייה כמותם. מה שהדהים את יונסקו במרת, היא השיטה המוקפדת שבה היא עורכת את חיפושה אחר האמת. עבור יונסקו, הקלישאות והאמיתות הידועות של ספר הלימוד התפרקו לקריקטורה ופארודיה, ופירקו איתם גם את השפה עצמה לפירורי ביטויים ומילים.
יונסקו החל להעתיק משפטים מספר הלימוד ולהופכם למחזה, שנכתב תחילה בשפת האם של יונסקו, רומנית, ותורגם על ידו לצרפתית, למחזה בשם L'anglais sans peine ("אנגלית ללא יגיעה"). השם "הזמרת הקרחת" ניתן למחזה בעקבות פליטת פה של אחד השחקנים במהלך החזרות.
יונסקו ראה את המחזה כעגום וקודר, והופתע לגלות כי חבריו, כמו הקהל שיבוא בהמשך, מצאו את המחזה מצחיק עד דמעות. המחזה הוצג לראשונה ב-1950 בבימויו של ניקולא באטיי. ההצגה הייתה כישלון מוחלט, ולא זכתה לכל תשומת לב ציבורית, עד אשר קמו מספר מבקרים וכותבים מוכרים וציינו את גדולתו של המחזה.
תמצית העלילה

מר ומרת סמית', זוג אנגלי המתגורר בפרוור של לונדון, מארחים את מר ומרת מרטין. אליהם מצטרפים במהלך הביקור מרי, המשרתת של מר ומרת סמית', ומפקד הכבאים, המתגלה כמאהבה של מרי. תחילה, קודם שמר ומרת מרטין מגיעים, מנהלים מר ומרת סמית' שיחה טרחנית על זוטות כגון הארוחה שאכלו. אגב שיחה על אדם שמת בעקבות ניתוח, אומר מר סמית': "רופא בעל מצפון חייב למות יחד עם החולה אם הם לא יכולים להתרפא ביחד. הקברניט יורד למצולות עם הספינה, לא מאריך ימים אחריה."
מר ומרת מרטין מנהלים ביניהם שיחה כאילו הם שני זרים שנפגשו זה עתה, ובמהלכה מתברר להם שיש ביניהם הרבה מן המשותף. "כמה מפליא! כמה מוזר! ואיזה צירוף נסיבות!" הם קוראים עם כל פרט משותף שמתגלה להם. לאחר שהם מגלים שלכל אחד מהם יש בת שלה עין אחת לבנה ועין אחת אדומה, הם מגיעים למסקנה שהם נשואים זה לזה, מסקנה שאליה הגיע הצופה זמן רב קודם לכן. בשלב זה מגיעה מרי ומסבירה לצופים שהמסקנה משוללת יסוד: אמנם לכל אחד מהם יש בת שלה עין אחת לבנה ועין אחת אדומה, אך לבתו של מר מרטין עין אדומה משמאל, ואילו לבתה של מרת מרטין עין אדומה מימין. מרי מסכמת: "למי, אם כן, יש עניין להתמיד בבלבול הזה? אין לי מושג. כדאי שלא ננסה לדעת. כדאי להניח לדברים כמות שהם."
נשמע צלצול בדלת, אך כשמרת סמית' פותחת אותה היא מגלה שאין איש. לאחר שלושה ניסיונות כושלים כאלה, היא מסרבת לגשת אל הדלת בצלצול הרביעי ומסבירה: "הניסיון מלמד אותנו שכאשר שומעים צלצול בדלת אף פעם אין שם איש". מר סמית' ניגש ומגלה שבפתח ניצב מפקד הכבאים, הטוען שעמד שם חצי שעה, אך צלצל רק פעם אחת ולא ראה איש מלבדו. מפקד הכבאים מצטרף לשיחה, אך כאשר מרי מנסה להצטרף אף היא, הנוכחים דוחים אותה, שהרי היא רק משרתת. לפתע מתברר שמרי היא אהובתו של מפקד הכבאים. קודם עזיבתו שואל מפקד הכבאים, במנותק מכל הקשר: "א-פרופו, מה עם הזמרת הקרחת?" ומרת סמית' עונה לו: "עדיין יש לה אותה תסרוקת".
לאחר עזיבתו של מפקד הכבאים השיחה הופכת לרצף של משפטים חסרי קשר ביניהם, ולעיתים אף חסרי היגיון פנימי, כגון "אני מעדיף ציפור בשדה על זוג גרביים בתלת אופניים".
בתום המחזה מציינות הוראות הבימוי שיש להתחיל את המחזה מחדש, תוך שמר ומרת סמית' מתחלפים בתפקידיהם עם מר ומרת מרטין (ההנחיה לחילופי התפקידים נוספה רק לאחר שהמחזה הועלה 100 פעמים).
פרשנות

רחל אורן ציינה ב"דבר" כי במחזה ”יונסקו שם לצחוק את המלודרמות בנוסח הישן, את האהבה, ובעיקר את הריקנות בחיי הנישואין, הגורמת לבעל ולאשתו לחיות זה בצד זו ולא להכיר זה את זו”. בסקירה אחרת ב"דבר" תואר המחזה כ"חסר עלילה לחלוטין", שגיבוריו "אינם עושים דבר בלתי אם מדברים. הם מדברים על הכל - ועל שום דבר". אף שיונסקו הגדיר את יצירתו כ"אנטי-מחזה", מוצא "דבר" כי זהו "מחזה, אם כי מוזר. אפילו מוסר ההשכל לא נעדר ממנו ועיקרו - מחאה נגד השאננות והטמטום המחשבתי המחריד, האופייני לחוגים מסוימים של החברה המודרנית".
מור פרנק, שביימה את המחזה בתיאטרון החאן, מתארת את מעמדה של מרי, המשרתת: