stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פריצ'ר
תמות והשפעה

פריצ'ר לוקח השראה מסרטי קולנוע, בפרט מערבונים לכמה מהאלמנטים הסגנוניים שבו. כך למשל, ג'ון ויין הוא דמות משנה חוזרת ומשמשת כמורה רוחני או כמצפון לג'סי. מוניומנט ואלי וקרב אלמו משרתים כרקע בחלק מהמסע. למשך זמן מסוים, ג'סי מתפקד כשריף עיירה קטנה בטקסס, וחייב להגן על התושבים מרע. דמותו של קדוש כל הרוצחים - פורע חוק שהשתקם וחזר לצד הרעים, במיטב המסורת כדמותו של ויליאם מוני מהסרט בלתי נסלח של קלינט איסטווד - היא מחווה ישירה לאפיון הנבל במערבונים, כלומר, ישיר, נאמן ואיום.
סדרת הקומיקס שופעת גם ברעיונות מרבי מכר כדם קדוש, גביע קדוש. הטענות לפיהם קיים קשר דם בין ישו למרים המגדלית דומות לאלה שברב המכר. הר סטאר אומר לקאסידי שלישו היו ילדים, ושהוא לא מת על הצלב אלא בגיל המעבר בתאונת פגע וברח. לאחר מותו, שומרי הגביע לקחו את צאצאיו, אשר אולצו להתחתן אחד עם השני כדי לשמור על כוחו האלוהי של ישו דרך קרבת הדם. במשך אלפיים שנה, נישואי התערובת האלה הנציחו גילוי עריות באילן היוחסין, מה שהוביל לאחרון בשושלתו של ישו - ילד בעל עיכוב התפתחותי, שבו תולים השומרים את תקוותיהם.
העלילה המקורית של פריצ'ר התפתחה מכיוון כתיבה אחר של גארת' אניס - הקומיקס הלבלייזר, שהסיק מה יתרחש במידה ומלאך ושד יזדווגו יחדיו, ואשר רוח צאצאם תיפול על בן אנוש. כמו חוברות קומיקס רבות שהמשיכו את יצירותיה של חברת DC משנות ה-90 של המאה ה-20, הסדרה משלבת את הרעיון של אל נוצרי כאנטגוניסט, כיוצר אשר עזב את יצירתו. קומיקסים אחרים שקשורים לנושא הם סנדמן והיצור מן הביצה.
סדרת הטלוויזיה

ב-16 בנובמבר 2013 הכריזה חטיבת הטלוויזיה של רשת AMC האמריקאית על הפקת פיילוט טלוויזיוני לפריצ'ר, הנושא את אותו השם, כאשר סת' רוגן אחראי על הפרויקט. בדצמבר 2014, הפרויקט אושר רשמית. בסדרה מככבים דומיניק קופר כג'סי קאסטר, רות נגה כטוליפ אוהייר, ג'ו גילגן כקאסידי, ויליאם ארל בראון כשריף הוגו רוט, טום ברוק כפיור בתפקידים ראשיים בנוסף לשחקנים איאן קולטי, לוסי גריפית'ס, אליזבת פרקינס, ג'יימי אן אולמן, דרק וילסון וג'קי ארל היילי בתפקידים חוזרים. הסדרה עלתה לשידור במאי 2016.
ביבליוגרפיה

כרך ראשון: עוזבים לטקסס (Volume 1: Gone to Texas) - אוסף המאגד את חוברות מספר 1-7, ISBN 978-1563892615
כרך שני: עד לסוף העולם (Volume 2: Until the End of the World) - אוסף המאגד את חוברות מספר 8-17, ISBN 978-1563893124
כרך שלישי: אמריקאים גאים (Volume 3: Proud Americans) - אוסף המאגד את חוברות מספר 18-26, ISBN 978-1563893278
כרך רביעי: היסטוריה עתיקה (Volume 4: Ancient History) - אוסף המאגד את המיני סדרה Preacher: Saint of Killers ואת חוברות הספיישל The Story of You-Know-Who ו-The Good Old Boys, ‏ISBN 978-1563894053
כרך חמישי: דיקסי צלוי (Volume 5: Dixie Fried) - אוסף המאגד את חוברות מספר 27-33 ואת חוברת הספיישל Cassidy - Blood and Whiskey, ‏ISBN 978-1563894282
כרך שישי: מלחמה בשמש (Volume 6: War in the Sun) - אוסף המאגד את חוברות מספר 34-40 ואת חוברת הספיישל One Man's War, ‏ISBN 978-1563894909
כרך שביעי: ישועה (Volume 7: Salvation) - אוסף המאגד את חוברות מספר 41-50, ISBN 978-1563895197
כרך שמיני: הגיהנום עלי אדמות מגיע (Volume 8: All-Hell's A-Coming) - אוסף המאגד את חוברות מספר 51-58 ואת חוברת הספיישל Tall in the Saddle, ‏ISBN 978-1563896170
כרך תשיעי: אלאמו (Volume 9: Alamo) - אוסף המאגד את חוברות מספר 59-66, ISBN 978-1563897153
הערות שוליים

↑  The Complete List of Eisner Award Winners
↑  Top 100 Comic Book Heroes: #34 - Jesse Custer, IGN
↑  The 50 Greatest Comic Book Characters
↑  Top 100 Comic Book Villains of All Time: #74 - Saint of Killers
↑  Top 100 Comic Book Villains of All Time: #66 - Herr Starr
↑  Wizard's Top 100 Greatest Villains of All Time
↑  , forbiddenplanet.com
↑  מערכת ערוץ התרבות, ‏השערורייה הבאה? הכומר שרצה להרוג את אלוהים מגיע לטלוויזיה, באתר ‏מאקו‏, 17 בנובמבר 2013
↑  ‘Preacher’ Drama From Seth Rogen & Evan Goldberg Gets AMC Pilot Order
יצחק ויץ

| --- | --- |

 לידה:  7 בנובמבר 1934 (בן 90) וינה, אוסטריה אוסטריה 
 עיסוק:  אימונולוג וחוקר סרטן
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים (30 בספטמבר 1965) 
 מנחה לדוקטורט:  ג'ק גרוס
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב (1 באוקטובר 1968) 
 תלמידי דוקטורט:  יונה קיסרי, עדית בן-ברוך
 פרסים והוקרה:  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת וינה (2018)  פרס סנט-גיירגי (2023)
 https://www.witzlab.com/
 תרומות עיקריות
 חלוץ בחקר המיקרו-סביבה הסרטנית
 
יצחק פטר (איציק) וִיץ (נולד ב-7 בנובמבר 1934) הוא אימונולוג וחוקר סרטן ישראלי, פרופסור אמריטוס בבית הספר שמוניס למחקר ביו-רפואי וחקר הסרטן באוניברסיטת תל אביב. לשעבר סגן נשיא האוניברסיטה למחקר ופיתוח ודקאן הפקולטה למדעי החיים ע"ש ג'ורג' ס. וייז. חתן פרס סנט-גיירגי לשנת 2023.
ביוגרפיה

יצחק ויץ נולד בווינה, אוסטריה, בן לפרידה (לבית גרסטמן) והרמן-צבי ויץ.
בספטמבר 1939, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה וכשנה וחצי לאחר האנשלוס, עלה ויץ לארץ ישראל המנדטורית יחד עם משפחתו, והשתקעו בשכונת כרם אברהם בירושלים.
את לימודיו היסודיים עשה בבית הספר תחכמוני, ואת לימודיו התיכוניים בתיכון בית הכרם (לימים התיכון ליד האוניברסיטה).
בשנת 1952 התגייס ויץ לצה"ל ושירת כקצין בחיל השריון. את שירות המילואים ביצע בחיל הרפואה.
את לימודיו באוניברסיטה העברית עשה במסלול ישיר לתואר שני במיקרוביולוגיה, ביוכימיה ופרזיטולוגיה והשלים אותו בשנת 1959. המשיך ללימודי תואר שלישי באימונולוגיה ובחקר הסרטן, בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 1965 הגיש ויץ את עבודת הדוקטורט, ומיד לאחר מכן יצא לארצות הברית. הוא שהה משך כשלוש שנים כעמית בתר-דוקטורי ב-Roswell Park Memorial Institute בבאפלו, ניו יורק.
בשנת 1968 שב לישראל, הצטרף כמרצה לאימונולוגיה באוניברסיטת תל אביב וכן מונה לראש המחלקה למיקרוביולוגיה. עם הצטרפותו זו, זכה למענק בגובה 125 אלף לירות ישראליות לצורך מחקר אימונולוגי בחולי סכיזופרניה.
לאחר כשנה קודם לדרגת מרצה בכיר, ובשנת 1972 לדרגת פרופסור חבר. באותה שנה הוביל את העברת המחלקה למיקרוביולוגיה מהקמפוס האוניברסיטאי באבו כביר, אל הקמפוס ברמת אביב. בשנת 1975 הועלה לדרגת ויץ לפרופסור מן המניין.
בשנת 1979 נבחר לדקאן הפקולטה למדעי החיים ע"ש ג'ורג' ס' וייז, וכן ייסד את המרכז לחקר הביולוגיה של הסרטן ועמד בראשו. בשני תפקידים אלה, כיהן עד לשנת 1984, אז מונה לסגן נשיא אוניברסיטת תל אביב למחקר ופיתוח וליושב ראש "רמות", חברת מסחור הטכנולוגיות של האוניברסיטה. בתפקידים אלה כיהן כשלוש שנים. בשנות ה-80 וה-90 כיהן בתפקידים שונים בחבר הנאמנים של האוניברסיטה.
ויץ מלא תפקידים שונים הן בישראל והן בפורומים בינלאומיים. בישראל כיהן כנשיא האגודה לאימונולוגיה (בשנים 1986–1989), וכנשיא מייסד של האגודה הישראלית לחקר הסרטן (בשנים 2008–2011) וכן כיהן בוועדות לאומיות לשיתוף פעולה מדעי בין ישראל לגרמניה ובין ישראל לצרפת.
בשנת 2003 יצא ויץ לגמלאות, מאז ועד היום (2021) הוא עומד בראש קבוצת מחקר פעילה. עם תלמידיו לאורך השנים נמנים הפרופסורים עדית בן-ברוך ויונה קיסרי מאוניברסיטת תל אביב.
ויץ אב לשניים, ולו חמישה נכדים ושני נינים.
מחקר

יצחק ויץ הוא חוקר הסרטן הוותיק ביותר באוניברסיטת תל אביב. ברבות השנים פרסם מעל 220 מאמרים בכתבי עת מדעיים מובילים, ערך 11 ספרים וכתב פרקים רבים נוספים. הוא חבר בשורה של אגודות וחברות מדעיות בתחומי האימונולוגיה וחקר הסרטן, וכן שימש חוקר אורח באוניברסיטאות בארצות הברית, ובאוסטריה. בשוודיה כהן כפרופסור אורח במכון קרולינסקה. היה עורכם של כתבי עת אחדים העוסקים אף הם בחקר הסרטן.
בראשית שנותיו כחוקר, הוביל צוות שהצליח להבין מדוע חולי סרטן אינם דוחים את הגידולים הסרטניים שאותם הם נושאים.
בהמשך היה לחלוץ חקר המיקרו-סביבה הסרטנית (Microenvironment) ופיתח תחום זה. הוא כיהן במשך למעלה מעשור כנשיא המייסד של החברה הבינלאומית למיקרו-סביבת הסרטן. במסגרת תפקיד זה ארגן 7 כנסים בינלאומיים: בבית גבריאל (1995), בווינה (2002), בפראג (2004) בפירנצה (2007), בוורסאי (2009), בסוג'ואו (2012) ובתל אביב (2015). כנסים אלה התמקדו בחקר המיקרו-סביבה הסרטנית.
תרומתו המדעית העיקרית של ויץ הייתה בכך שזיהה לראשונה כי המיקרו-סביבה התאית והמולקולרית מהווה נקודת מפתח ביצירתם של גידולים סרטניים וגרורות.
בעת הנוכחית חוקרת מעבדתו של ויץ את המנגנונים התאיים והמולקולריים של גרורות סרטניות, המהוות את הגורם הקטלני ביותר במחלת הסרטן, במטרה לפתח דרכי טיפול חדשות. הוא עוסק בלמידת האינטראקציות בין תאי הסרטן לבין המיקרו-סביבה המקיפה אותם, ואשר משפיעות על התפתחות הגידול והיווצרות גרורות. יחסי הגומלין הדו-כיווניים בין הגידול לבין המיקרו-סביבה שלו, מתבטאים בין היתר ביכולת של כל אחד מהם להשפיע על התבטאות הגנים של האחר ולווסתה, ומהווים מרכיב קריטי ב"צומת קבלת ההחלטות" של התאים הסרטניים לקראת התפתחותה או אי-התפתחותה של גרורה.
פרסים והוקרה

פרס גורביץ מטעם האוניברסיטה העברית (1960)
עמית אנה פרנק בווילז'ואיף, צרפת (1961)
עמית אלינור רוזוולט לחקר הסרטן (1974)
ראש הקתדרה לאימונוביולוגיה על שם דייוויד פורמן (1980–2003)
מלגת פוגרטי מטעם המכונים הלאומיים לבריאות בארצות הברית (1990)
חבר נבחר של האקדמיה העולמית לאמנות ומדע (1996)
פרס ז'קלין סרוסי לחקר הסרטן (2003)
פרס מפעל חיים לתרומות מדעיות מטעם המכון לווירולוגיה הומנית בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת מרילנד (2008)
הרצאה לזכר אוטו הרץ בחקר הסרטן, אוניברסיטת תל אביב (2014)
סימפוזיון באוניברסיטת תל אביב לרגל הגיעו לגבורות (2014)
דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת וינה (2018)
ההרצאה השנתית על שם מרלן וסטיוארט גרינבאום, המכון לווירולוגיה הומנית בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת מרילנד (2019)
פרס מפעל חיים מטעם הארגון הישראלי לחקר הסרטן (2022)
חבר כבוד באקדמיה האירופית לאימונולוגיה של סרטן (2022)
פרס מפעל חיים מטעם בית הספר שמוניס למחקר ביו-רפואי וחקר הסרטן (2023)
פרס סנט-גיירגי להתקדמות בחקר הסרטן (2023)
פרופסור לשם כבוד מטעם האוניברסיטה הרפואית של וינה (2024)
סימפוזיון באוניברסיטת תל אביב לרגל הגיעו לגיל תשעים (2024)
הערות שוליים

↑  מענק של 125 אלף ל"י מארה"ב לד"ר ויץ מאוניברסיטת תל אביב, באתר על המשמר, ‏13 בדצמבר 1968
↑  אברהם פלג, חוקרים ישראליים פתרו תעלומה: מדוע הגוף לא דוחה סרטן, באתר מעריב, ‏21 באפריל 1971
↑  Scientific Symposium in Honor of Prof. Isaac P. Witz, אוניברסיטת תל אביב, ‏13 בנובמבר 2014
↑  Isaac P. Witz, Prof., Ph.D., Universität Wien
1 2  הישג כפול לפרופ' יצחק ויץ: פרס מפעל חיים מהארגון הישראלי לחקר הסרטן ומינוי לאקדמיה האירופית לאימונולוגיה של סרטן, באתר אוניברסיטת תל אביב, ‏19 ביוני 2022
↑  Prof. Isaac P. Witz to to receive the 2023 Szent-Györgyi Prize for Progress in Cancer Research, The George S. Wise Faculty of Life Sciences, ‏2023-06-08
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007366844605171  CiNii: DA16548188  GND: 118494086X  ISNI: 0000 0003 8591 7725  LCCN: n81019172  NKC: js20060224015  NTA: 068340389  ORCID: 0000-0002-0341-4343  VIAF: 248073117   WorldCat (עם VIAF): 248073117
בן-ציון תומר

| --- | --- |

 לידה:  1928 בילגוריי, רפובליקת פולין 
 פטירה:  21 באפריל 1998 (בגיל 70 בערך) תל אביב-יפו, ישראל 
 שם לידה:  בן-ציון טייטלבוים 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 מקום לימודים:  שומריה (מוסד חינוכי), האוניברסיטה העברית בירושלים 
 שפות היצירה:  עברית 
 יצירות בולטות:  ילדי הצל 
 
בן-ציון תומר (טייטלבוים) (1928 – 21 באפריל 1998) היה משורר, מחזאי עברי ומתרגם.
ביוגרפיה

תומר נולד בבילגוריי שבפולין בשנת תרפ"ח (1928). גלה עם משפחתו לברית המועצות בשל מלחמת העולם השנייה. הגיע כנער לסמרקנד שבאוזבקיסטן. עלה לארץ ישראל במסגרת עליית "ילדי טהראן" – ילדים יהודים בגילים שונים שהורשו בשנת 1943 לעלות ארצה, דרך טהראן, במסגרת עסקה עם האמריקאים והג'וינט. הוא הגיע בתחילה עם עוד 54 ילדים לבית הספר החקלאי עיינות לתקופת מעבר. לאחר מכן למד בשומריה שבקיבוץ משמר העמק, ונמנה עם מייסדי קיבוץ רבדים של "השומר הצעיר" בגוש עציון. נפל בשבי הלגיון הערבי עם מגיני הגוש, ושהה בשבי הירדני כתשעה חודשים. לאחר שחרורו השלים לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים. במקביל ליצירתו שירת בתפקידים של נספח תרבות ויועץ תרבות במשרד החוץ וכהן כיו"ר התאחדות הסופרים בישראל.
ספר שיריו הראשון, "נהר חוזר", יצא לאור בשנת 1959. בשנת 1961 כתב את מחזהו המפורסם, "ילדי הצל", שהוצג בתיאטרון הבימה בשנים 1962–1963 ויצא לאור בהמשך אותה שנה. המחזה זכה להצלחה רבה, והוא נלמד כיום בישראל כחלק מתוכנית הלימודים בספרות. המחזה עוסק בחברה הישראלית בשנות החמישים, ונמצאת בו תשתית אוטוביוגרפית מסוימת, שכן בדומה לתומר, גיבור המחזה (יורם) הוא ניצול השואה שהגיע ארצה עם ילדי טהראן. במחזה מובע רגש אשמה חריף, שככל הנראה שאוב מתחושותיו של תומר עצמו. המחזה התפרסם מאוד, הועלה מעל בימות שונות אלפי פעמים, ומוצג עד היום במסגרות תיאטרליות וטלוויזיוניות שונות. הוא תורגם לאנגלית, לצרפתית ולספרדית.
נפטר בתל אביב בגיל 70 ונטמן בבית העלמין ירקון.
יצירה מפורסמת נוספת של תומר היא השיר נוסח, שעוסק בקשריו עם עברו, ונכלל גם הוא בתוכנית לימודי הספרות בישראל.
מבין שיריו התפרסם בארץ שירו: "בעוד שעה אחזור" שהולחן על ידי יוחנן זראי.
אמרה מפורסמת שלו היא: חשוב לזכור שהייתי אדם אבל מה  שיותר נורא זה שגם הם היו בני אדם.
ספריו

נהר חוזר (1954)
ילדי הצל (1963)
על קו המשווה: שירים(1969)
אדום ולבן וריח תפוחי הזהב (על ילדי טהרן) (הספרייה הציונית, 1970)
דרך מלח (1978)
מלאך עיניים (1999)
כמו כן פרסם תרגומים, ובהם גם ספרי ילדים.
הערות שוליים

↑  רשימת ילדי טהרן בעיינות מאוסף המדריך משה נובופריצקי, באתר סיפור מקומי כפר הנוער עיינות
↑  ראו ביקורת: עזרא זוסמן, נסיון בביקורת שלא הצליח, דבר, 27 בנובמבר 1959, המשך.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303838405171  PLWABN: 9810633314805606  BnF: cb150021865 (data)  GND: 114667595X  ISNI: 0000 0003 6634 8037  LCCN: n86010209  MusicBrainz: 845c0c35-35bf-4b98-8471-1877caeb37d4  NSK: 000294377  SUDOC: 259779954  VIAF: 231676206   WorldCat (עם VIAF): 231676206
Y: האיש האחרון

| --- | --- |

יוריק בראון, כפי שנראה על עטיפת החוברת Y: The Last Man #23 מאוגוסט 2004, אמנות מאת ארון וייזנפלד.
 מידע קומיקס
 יוצר:  בריאן ק. ווהן פיה גוארה
 סוגה:  הרפתקאות פוסט-אפוקליפטי דרמה
 תקופת פרסום מקורית:  ספטמבר 2002 – מרץ 2008 (כ־5 שנים)
 ארץ מקור:  ארצות הברית
 שפת המקור:  אנגלית
 מספר החוברות:  60
Y: האיש האחרון (באנגלית Y: The Last Man) היא סדרת קומיקס בכתיבתו של בריאן ק. ווהן ואיורה של פיה גוארה, אשר פורסמה על ידי חותם ורטיגו מבית DC קומיקס. הסדרה ראתה אור מספטמבר 2002 עד מרץ 2008 למשך 60 חוברות, ונאספה מאוחר יותר בעשרה אוגדנים. הסדרה מספרת את קורותיו של יוריק בראון, הגבר האחרון עלי אדמות אחרי שכל יצור עם כרומוזום Y מת.
דמותו של יוריק בראון מדורגת במקום ה-24 ברשימת גיבורי-העל הגדולים, לפי IGN. הסדרה זכתה בשלושה פרסי אייזנר לשנים 2008 ו-2005 בקטגוריות הסדרה הרצה הטובה ביותר, צוות האיור/דיו הטוב ביותר (פיה גוארה, חוסה מרזן ג'וניור) והכותב הטוב ביותר (בריאן ק. ווהן).
חנות הספרים "Forbidden Planet" מיקמה את הכרך הראשון של הסדרה במקום ה-26 ברשימת 50 הרומנים הגרפיים הטובים ביותר שלה.
ב-13 בספטמבר 2021 עלה לשידור בערוץ FX עיבוד טלוויזיוני של הקומיקס.
תקציר עלילה

ב-17 ביולי 2002, מגפה מסתורית הורגת בבת אחת כל יצור חי בעל כרומוזום Y, פרט לאמן הימלטות ניו יורקי בשם יוריק בראון וקוף הקפוצ'ין שלו אמפרסנד. בנוסף, נשים רבות נהרגות מהאסונות שנגרמים בעקבות מותם של הגברים.
החברה הדרדרה למצב של כאוס, השירותים האזרחיים לא זמינים והתשתית מתמוטטת, הנשים ששרדו צריכות להתמודד עם העולם החדש, רגשות האשמה שלהן מכיוון שהן שרדו, ועצם הידיעה שללא כל פריצת דרך מדעית, האנושות נועדה להיכחד. במהלך המסע שלהם יוריק וחבורתו מגלים איך החברה התמודדה עם המגפה.
תקציר עלילה > מצב פוליטי

למרות שהקומיקס מתמקד בקורותיו של יוריק וחבריו, מתגלה מעט על המצב הפוליטי בעולם שאחרי המגפה.
ישראל - בגלל אחוז הנשים הגבוה ששירתו בצה"ל בעולם שאחרי המגפה ישראל הופכת לאחת המדינות החזקות בעולם, אחרי המגפה הפלסטיניות מאמינות שצה"ל היה אחראי למגפה וממשיכות את המלחמה בשטחים אבל צה"ל מצליח להביס אותן ואת שאר הערבים ולהסיר כל איום שלהן על ישראל, דבר שיוצר מתחים בחברה הישראלית.
ארצות הברית - כמה חודשים אחרי המגפה ממשלת ארצות הברית הוקמה שוב. זאת ממשלה חלשה הנעדרת שליטה אמיתית על פני חלקים גדולים של המדינה ופגיעה לאיומים צבאיים חיצוניים.
אוסטרליה - בגלל שאוסטרליה הייתה אחת המדינות המעטות שהרשו לנשים לשרת בצי בתפקידים קרביים, אחרי המגפה היא הפכה לאימפריה ימית, למרות שיש רמזים שמבחינה פוליטית היא הפכה להיות תלויה בבריטניה, מאז המגפה באו לאוסטרליה זרמים של פליטות אפגניות והיא מתמודדת עם מכה של שימוש בסמים.
דמויות > הדמויות הראשיות

יוריק בראון - אמן הימלטות צעיר והגבר האחרון בעולם. למרות שהוא לא שאפתן ובטלן הוא די חכם, יש לו תואר בספרות וידע נרחב בתרבות הפופ. כמה חודשים לפני הנגיף הוא התנדב לאמן את אמפרסנד ומאז הוא הולך איתו לכל מקום.
סוכנת 355 - הייתה בתו של חייט, שמשפחתה נהרגה בתאונת דרכים כאשר הייתה ילדה והיא גדלה בבית יתומים עד שגויסה לטבעת הקאלפר, ארגון ביון מסתורי של ממשלת ארצות הברית. סוכנת 355 מתפקדת כשומרת ראשו של יוריק, היא מונתה לתפקיד על ידי נשיאת ארצות הברית. היא אישה קשוחה, אינטליגנטית ומסתורית.
ד"ר אליסון מאן - נולדה ביפן לאב יפני ולאם סינית, שניהם מדענים. כאשר הייתה ילדה קטנה, המשפחה אולצה לעבור לארצות הברית, שם היא פיתחה התנהגות מרדנית וגילתה שהיא לסבית. שמה המקורי היה איוקו מטשומורי, אותו היא שינתה לאליסון מאן כדי לעצבן את אביה. היא הפכה להיות גנטיקאית מבריקה ולימדה גנטיקה בעצמה. בעזרת אחד הסטודנטים שלה היא ניסתה לשבט את עצמה, ניסיון שנכשל. אחרי המגפה היא חברה ליוריק ולסוכנת 355 בניסיון למצוא את הסיבה להתרחשותה. אחרי שהיא מצאה את הסיבה וגם את התרופה היא עכשיו מנסה ליצור שיבוטים של גברים כדי לאכלס מחדש את העולם.
אמפרסנד - קופיף הקפוצ'ין של יוריק, שקיבל אותו אחרי שהוא התנדב לאמן קופיף לעזרה בשביל אנשים נכים. הוא הזכר היחיד ששרד את המגפה מלבד יוריק.
בת' דוויל - חברתו של יוריק. בזמן המגפה היא הייתה במשלחת אנתרופולוגית לערבות אוסטרליה וכעת היא עושה את דרכה לפריז במחשבה שיוריק נמצא שם.
הירו בראון - אחותו הבכורה של יוריק, אשר לא הסתדרה עם משפחתה ויש אפילו רמזים שהיא סבלה מהתעללות מינית מצד סבה. היא למדה בבית ספר לאמנויות "שרה לוראנס" במטרה להפוך לסופרת אבל בסופו של דבר החליטה להפוך לפרמדיק. אחרי המגפה היא הצטרפה לבנות האמזונה, אולם אחרי מותה של מנהיגתן ויקטוריה במארשוויל נראה שהיא השתחררה מהשפעתן למרות שהיא עדיין סובלת מחוסר יציבות כללית והזיות.
דמויות > דמויות משנה

ויקטוריה - מנהיגתן המבריקה והמניפולטיבית של האמזונות, הייתה שחקנית שחמט לפני המגפה אבל טוענת שהסקסיזם הגברי מנע ממנה את ההכרה כשחקנית השח הגדולה בעולם. היא נהרגה במארשוויל מפגיעת גרזן בראש.
אלתר צאלון - נולדה וגדלה למשפחת חקלאים. לאלתר אחות בוגרת בשם רחל. משום ששני אחיה הבכורים נולדו מתים, הוריה החליטו שלא לומר את שמה האמיתי על מנת לבלבל את מלאך המוות. אחותה הגדולה נהרגה בטעות מפגיעת בולדוזר צה"לי בעת שהיא השתתפה במחאה על הריסת בתים בשטחים. מגיל צעיר אלתר הראתה נטיות מיליטריסטיות, כשהיא התגייסה לצה"ל היא הרוויחה מוניטין של חיילת מעולה ונחשבה אפילו לפני המגפה כמי שתוכל להיות האישה הראשונה שתכהן כרמטכ"ל. אחרי המגפה היא מונתה להיות הרמטכ"ל והתחילה להחליף את המפקדים הגברים שמתו מהמגפה בנשים. לפי מידע שניתן לה על ידי ג'ניפר בראון, היא הובילה צוות קומנדו בניסיון ללכוד את יוריק בראון. אחרי כישלון הפעולה היא נעצרה והוחזרה להישפט בישראל. במהלך המשפט היא הצליחה לשכנע חלק מהחיילות לשמור לה אמונים והן שחררו אותה. היא שוב נסעה לארצות הברית מלווה בכוח צבאי ישראלי בניסיון נוסף ללכוד את יוריק. במהלך נסיעתה השנייה היא רצחה את ג'ניפר בראון.
ג'ניפר בראון - אמם של יוריק והירו בראון. פוליטיקאית אמריקאית וחברת בית הנבחרים של ארצות הברית. לאחר שלמדה שיוריק חי ושהנשיאה הפקידה אותו בידי סוכנת 355 שבה היא לא בטחה, היא יצרה קשר עם אלתר צאלון וביקשה ממנה לאתר את בנה יוריק. לאחר שצאלון בגדה בה ונכלאה בשל כך, היא מינתה את הירו למשימת המעקב אחר יוריק. לאחר שצאלון השתחררה והגיעה לאמריקה היא דרשה לדעת את מיקומו של יוריק וכאשר ג'ניפר סירבה לתת לה את המידע הזה, צאלון הרגה אותה.
טויוטה - נינג'ה שעובדת כשכירת חרב. היא עקבה אחרי יוריק וחטפה את אמפרסנד בשביל מעבידתה "דוקטור M". טויוטה בעלת פיוז קצר ומזג עצבני.
רוז קופר - מרגלת ומלחית בצי האוסטרלי המלכותי. פגשה את יוריק וחבורתו כאשר ריגלה בספינה שהבריחה סמים לאוסטרליה. לאחר שהיא עזרה להם להיחלץ ולהגיע לנמל מבטחים, היא "פוטרה" מן הצי והחליטה להצטרף למסעו של יוריק. למעשה היא נשלחה על ידי הצי כדי לפקח על מעשיהם. בהמשך רוז נכנסת למערכת יחסים עם אליסון מאן.
בת' - דיילת לשעבר. פגשה את יוריק בכנסייה נטושה וקיימה יחסי מין איתו. כעבור תשעה חודשים היא ילדה את בתם, לה היא גם קראה בת'.
ביבליוגרפיה וקשתות עלילה

כרך ראשון: ללא גברים (Volume 1: Unmanned) - אוסף המאגד את חוברות מספר 1–5, ISBN 1-56389-980-9
כרך שני: מחזורים (Volume 2: Cycles) - אוסף המאגד את חוברות מספר 6–10, ISBN 1-4012-0076-1
כרך שלישי: צעד אחד קטן (Volume 3: One Small Step) - אוסף המאגד את חוברות מספר 11–17, ISBN 1-4012-0201-2
כרך רביעי: מילת ביטחון (Volume 4: Safeword) - אוסף המאגד את חוברות מספר 18–23, ISBN 1-4012-0232-2
כרך חמישי: טבעת האמת (Volume 5: Ring of Truth) - אוסף המאגד את חוברות מספר 24–31, ISBN 1-4012-0487-2
כרך שישי: בחורה על בחורה (Volume 6: Girl On Girl) - אוסף המאגד את חוברות מספר 32–36, ISBN 1-4012-0501-1
כרך שביעי: בובות נייר (Volume 7: Paper Dolls) - אוסף המאגד את חוברות מספר 37–42, ISBN 1-4012-1009-0
כרך שמיני: דרקוני קימונו (Volume 8: Kimono Dragons) - אוסף המאגד את חוברות מספר 43–48, ISBN 1-4012-1010-4
כרך תשיעי: אם המולדת (Volume 9: Motherland) - אוסף המאגד את חוברות מספר 49–54, ISBN 1-4012-1351-0
כרך עשירי: סיבות וגורמים (Volume 10: Whys and Wherefores) - אוסף המאגד את חוברות מספר 55–60, ISBN 1-4012-1813-X
הערות שוליים

↑  Top 100 Comic Book Heroes: #24 - Yorick Brown, IGN
↑  The Complete List of Eisner Award Winners
↑  https://www.listchallenges.com/forbidden-planets-50-best-graphic-novels], forbiddenplanet.com
↑  Review by Brian Lowry CNN, Review: 'Y: The Last Man' envisions an apocalyptic world without (well, almost) males, CNN
דלמור שוורץ

| --- | --- |

 לידה:  8 בדצמבר 1913 ברוקלין, ארצות הברית 
 פטירה:  11 ביולי 1966 (בגיל 52) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Cedar Park Cemetery 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ניו יורק, אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון, אוניברסיטת ניו יורק, אוניברסיטת קולומביה, הקמפוס החינוכי ג'ורג' וושינגטון 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 הושפע מ:  סידני הוק 
 בן או בת זוג:  Elizabeth Pollet 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1940)  פרס בולינגן (1959)  הפרס להנצחת שלי (1960) 
 
דלמור שוורץ (באנגלית: Delmore Schwartz;‏ 8 בדצמבר 1913 – 11 ביולי 1966) היה משורר יהודי-אמריקאי מברוקלין, ניו יורק. מחברי קבוצת האינטלקטואלים של ניו יורק.
ביוגרפיה

שוורץ נולד ב-1913 בברוקלין, ניו יורק ושם גדל. הוריו, הארי ורוז, שניהם יהודים ממוצא רומני, נפרדו כשוורץ היה בן תשע, ובשנת 1930 אביו נפטר בגיל 49. למרות שהאב צבר הון רב מעסקאות הנדל"ן, דלמור ירש רק סכום קטן. לפי הביוגרף של שוורץ, ג'יימס אטלס, "דלמור המשיך לקוות שבסופו של דבר יקבל את ירושתו עד 1946."
ב-1937 יצירתו הראשונה של שוורץ, סיפור קצר בשם "בחלומות מתחילות אחראויות" ("In Dreams Begin Responsibilities"), הופיעה בגיליון הבכורה של רבעון ה"פרטיזן ריוו" (Partisan Review). הסיפור התקבל היטב ופרסם אותו בקרב החוגים האינטלקטואליים של ניו יורק. באותה השנה נישא לגרטרוד בקמן, אשר עבדה כמבקרת ספרים ברבעון. במשך שלושת העשורים הבאים פרסם מספר סיפורים, שירים ומחזות, וב-1959 הפך לזוכה הצעיר ביותר בפרס בולינגן על אוסף השירים "Summer Knowledge: New and Selected Poems". שוורץ התגרש מאשתו הראשונה ב-1943 וב-1948 נישא בשנית, לסופרת אליזבת פולט (Pollet), אשר הייתה צעירה ממנו משמעותית. גם נישואין אלה הסתיימו בגירושין.
ב-1962 החל שוורץ ללמד כתיבה יוצרת באוניברסיטת סירקיוז. אחד מתלמידיו היה הזמר היוצר לעתיד לו ריד, שהקדיש מאז מספר שירים למורו ורבו (הבולט ביותר הוא "European Son"). ישנו ציטוט מפורסם של שוורץ בו פנה אל ריד במילים "אתה יכול לכתוב - אך אם אי פעם תמכור את עצמך וקיים גן עדן ממנו אוכל לרדוף אותך, אעשה זאת". שנים לאחר פטירתו של שוורץ ב-1966 סיפר ריד בשירו "My House" על רוח הרפאים של שוורץ שהופיעה בביתו החדש והעניקה לו השראה במקום להפחיד אותו.
שוורץ לא הצליח לשחזר את ההצלחה שהייתה לו בשנות חייו המוקדמות בשל התמודדות עם אלכוהוליזם ושיגעון, ובשנות חייו האחרונות חי בבדידות במלון מרלון בניו יורק (תקופה זו היוותה השראה לרומן "מתנת הומבולדט" שכתב ידידו סול בלו). שוורץ מת ב-11 ביולי 1966 בחדרו במלון, ובשל בידודו המוחלט עברו יומיים שלמים עד שגופתו נמצאה על ידי הנהלת המלון.
שוורץ זכה לתיאור "גדול הכותבים האמריקאים, שליצירתו מקום בליבו ובראשו של כל אדם פשוט המוצף בכאב המודרניות". הוא נטמן בבית העלמין סידר פארק באמרסון, ניו ג'רזי.
אוניברסיטת ניו יורק מעניקה פרס שנתי שתחום השירה על שם דלמור שוורץ למשוררים אמריקאים (בשנת 1991 הפרס הוענק לג'וי הרג'ו).
כתביו בעברית

שירים אחדים בתוך: איתמר יעוז-קסט, בסימן כוכב, שירי 100 משוררים יהודים בספרות העולם. תל אביב: עקד, 2003)
בידודה של השירה המודרנית - מסה (מאנגלית: רעואל שועלי), דחק, כרך טו', 2022.
הערות שוליים

↑  J. Kredell: "A Smudge on the American Cultural Panorama", 2000
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299213505171  PLWABN: 9810698748305606  BnF: cb120350306 (data)  CANTIC: a10996163  GND: 118795678  ISNI: 0000 0001 0887 865X  LCCN: n79100468  NKC: js20030317014  NTA: 071197761  SNAC: w6rj4nb1  SUDOC: 028533216  VIAF: 36934167   WorldCat (עם VIAF): 36934167 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.