stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויקטוריה כספי
פעילות מחקרית > בסיס מדעי > תרומתה לתחום

ב-2017, החלה כספי לחקור את נושא זה ("פרצי קרינת רדיו מהירים"(FRBs),) היא הייתה שותפה לבניית טלסקופ שמטרתו הייתה לחבר את האינטרפרומטר למעבר גלי קרינת רדיו החדשני הנקרא The Canadian Hydrogen Intensity Mapping Experiment) CHIME) למחשבים עוצמתיים. בשנת 2019, מאמציה של כספי ועמיתיה השתלמו. CHIME הפך ל"צייד" פרצי הרדיו היעיל והטוב בעולם. המכשיר, הממוקם בדרום קולומביה הבריטית, הבחין במאות הבזקי פרצי רדיו, הרבה יותר מכל טלסקופ אחר. הטלסקופ תוכנן במקור למפות פליטת מימן מגלקסיות רחוקות, כדי לענות על שאלות אודות היקום המוקדם. אך מפני שהפרויקט התחבר בתחילת שנות העשרים[דרושה הבהרה], כך גם היה התחום המתפתח של ה- FRBs, מכיוון שהראשון שבהם התגלה בשנת 2007. בשנת 2013 דיווחו האסטרונומים על ארבע דוגמאות נוספות, שאישרו כי ההבזקים היו תופעה אמיתית הזקוקה להסבר. לכספי היה תפקיד מרכזי במתן יכולות זיהוי של ה- FRBs ל-CHIME.
כספי הוכרה על ידי כתב העת Nature בשנת 2019 בזכות עבודתה בנושא גילוי פרצי רדיו מהירים באמצעות הטלסקופ CHIME.
כמו כן, ביצעה כספי תצפיות מרובות על פולסרים בינאריים (שני פולסרים המקיפים זה את זה). תצפיותיה בנושא אפשרו בדיקות מדויקות יותר של תורת היחסות הכללית של אלברט איינשטיין.
נוסף על כך, כספי הייתה שותפה למחקר האחראי על גילוי המגנטר השני בגלקסיה שלנו. (מגנטר- עצם דחוס עם שדה מגנטי עוצמתי במיוחד). התצפיות על המגנטר הייחודי זכו לתשומת לב רבה.
פרסים חשובים

במהלך הקריירה המלאת גילויים ותגליות של כספי, היא זכתה בפרסים מרובים:
פרס אנני ג'אמפ באסטרונומיה, האגודה האמריקנית לאסטרונומיה (1998)
מדליית הרצברג, איגוד הפיזיקאים הקנדי (2004)
פרס סטייסי למדעי הטבע, המועצה הלאומית למחקר בקנדה (2006)
מדליה לזכרו של רתרפורד בפיזיקה, החברה המלכותית של קנדה (2007)
פרי דו קוויק מארי ויקטורין, גוברנמנט דו קוויבק (2009)
פרס ג'ון סי פולני, המועצה הלאומית למחקר בקנדה (2010)
מלגת המחקר קילאם, המועצה לאמנויות בקנדה (2010)
פרס פיטר ג'י מרטין, האגודה האסטרונומית הקנדית (2013)
פרס קילאם, המועצה לאמנויות בקנדה (2015)
Fonds de recherche du Québec, Prix d’excellence (2017)
מדליית האופה של החברה המלכותית (2021)
פרס שאו לאסטרונומיה (2021)
הערות שוליים

1 2 3 4  Dan Falk, Victoria Kaspi | The Canadian Encyclopedia, www.thecanadianencyclopedia.ca, ‏29.6.2018
↑  Arnold, Janice (2016-06-06). "JEWISH MCGILL PROF FIRST WOMAN TO WIN COVETED GERHARD HERZBERG MEDAL". Canadian Jewish News. נבדק ב-2021-10-04.
↑  Jeff Tollefson, Nature’s 10, www.nature.com (באנגלית)
↑  Emily Chung, Victoria Kaspi, neutron star researcher at McGill, wins $1M Herzberg medal, CBC, 2016
↑  Gary Hinshaw, Canadian Hydrogen Intensity Mapping Experiment (CHIME) Update 233, 2019-01-01, עמ' 383.06
↑  הודעה על זוכי הפרס ב-2021 באתר הפרס.
↑  Victoria Kaspi | Royal Society, royalsociety.org (באנגלית בריטית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1224978293  ISNI: 0000 0000 5021 7567  LCCN: nr94000272  ORCID: 0000-0001-9345-0307  VIAF: 78657161   WorldCat (עם VIAF): 78657161
ז'אק סטוסקופף

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 בנובמבר 1898 הרובע העשירי של פריז, צרפת 
 הוצאה להורג:  1 בספטמבר 1944 (בגיל 45) נאצוויילר-שטרוטהוף, צרפת 
 שם לידה:  Jacques-Camille-Louis Stosskopf 
 מדינה:  צרפת 
 השכלה:  אקול פוליטקניק 
 תפקיד:  vice director 
 פרסים והוקרה:  מפקד בלגיון הכבוד (1945) 
 
ז'אק סטוסקופף (27 בנובמבר 1898 - 1 בספטמבר 1944) החזיק במשרת סגן מנהל הבנייה בבסיס הצוללות הגרמני בעיר לוריאן, אך למעשה היה חבר בתנועת ההתנגדות הצרפתית. הוא הוצא להורג בידי הנאצים, ורק לאחר מותו זכה להכרה כגיבור מלחמה.
חיים אישיים

סטוסקופף נולד בפריז למשפחה שמוצאה מאלזס. בשל מוצאו, שלט היטב בגרמנית.
הוא נישא בשנת 1931, והיה אב לשני ילדים.
קריירה צבאית

שירת כקצין ארטילריה בצבא הצרפתי ובמלחמת העולם הראשונה עוטר בצלב המלחמה. הוא התקבל לאוניברסיטת האקול פוליטקניק בשנת 1920, וזכה בתואר מהנדס ימי ב-1924. בשנת 1939 מונה לראש יחידת הבנייה החדשה בנמל הצבאי לוריאן.
תפקידו בתנועת ההתנגדות הצרפתית

בשנת 1940 נפל הבסיס בידי צי המלחמה הגרמני, ואלה השתמשו בו לתיקון צוללות ולחימושן.
הגרמנים הותירו את הקצינים הצרפתיים בתפקידיהם כדי לשמור על המתקנים והאוניות. סטוסקופף שמר על ריחוק מהגרמנים בתחילה, אך לאחר שגויס לרשת ריגול צרפתית שינה את גישתו והצליח לרכוש את אמונם. ב-1942 הוא מונה לסגן מנהל הארסנל. מעמדו אפשר לו לבקר במספנות באופן חופשי, לאסוף מידע בעל ערך על התנועות היומיומיות של הצוללות, ולהעבירו דרך הרשת לידי בעלות הברית. מנגד, בעיני הצרפתים, החל לצבור מוניטין של משתף פעולה קנאי עם הגרמנים.
במהלך 1943 החלה רשת הריגול להיחשף בעקבות בגידה של אחד הסוכנים ברשת, והחלו מעצרים. סטוסטקופף ידע על החשדות המתגברים נגדו, אך למרות זאת סירב לנטוש את תפקידו מחשש שנטישה תסכן את הסוכנים הנותרים. הוא נעצר ב-21 בפברואר 1944 על ידי האס דה. זמן קצר לאחר מכן הועבר לידי הגסטפו, והוגלה במסגרת הוראת לילה וערפל. הוא ושאר חברי הרשת הוצאו להורג במחנה נאצוויילר-שטרוטהוף באלזס ב-1 בספטמבר 1944, זמן קצר לפני הגעת בעלות הברית.
באוגוסט 1945 עוטר סטוסקופף לאחר מותו בלגיון הכבוד, דבר שהדהים את אלה שהאמינו שהוא בוגד. לזכרו הוסב בסיס הצוללות בלוריאן על שמו ביולי 1946.
הערות שוליים

1 2  LE MAITRON, maitron-fusilles, STOSSKOPF Jacques, Camille, Louis
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb135593532 (data)  GND: 124112315  ISNI: 0000 0000 1439 5921  Léonore: 350550  SUDOC: 237227134  VIAF: 57537863   WorldCat (עם VIAF): 57537863
ז'אק מוצרי

ז'אק מוצרי
ז'אק (יעקב) נ' מוֹצרי (Jacques (Jack) N. Mosseri;‏ 1884 – מאי 1934) היה בנקאי עשיר, חוקר ואספן כתבי גניזת קהיר ואחד ממנהיגי הציונות במצרים. כיהן כמזכיר ועד הצירים לארץ ישראל (1918–1920).
קורות חיים

ז'אק מוצרי נולד בקהיר בשנת 1884, כבן לשתיים מהמשפחות היהודיות העשירות ביותר במצרים במאה ה-19: משפחת מוצרי מצד אביו נסים ביי ומשפחת קטאווי מצד אמו הלנה. הונה של משפחת מוצרי כלל עסקי בנקאות ומלונאות ענפים (בהם מלון המלך דוד), ובני המשפחה היו בעלי מעמד רם בקהילה היהודית. אביו נסים כיהן כסגן ראש הקהילה.
בנעוריו נסע ללימודים באנגליה והשלים לימודים אקדמיים באוניברסיטת קיימברידג'. עם שובו למצרים לקח חלק בניהול עסקי משפחתו וכן היה פעיל בחיים הציבוריים של הקהילה היהודית. הוא כיהן כחבר במועצה המנהלת של הקהילה, ועד שנת 1917, כיושב ראש ועדת החינוך שלה. בתפקידו כיושב ראש ועדת החינוך הוא היה אחראי לרפורמות בגוון עברי-ציוני בבתי הספר הקהילתיים ויזם את פתיחתם של מוסדות חינוך חדשים.
החל בשנות העשרים לחייו היה מוצרי מעורב בפעילות ציונית באגודה בשם "החוג היהודי הלאומי" (Le Cercle National Juif; נוסדה במרץ 1911), שחבריה היו מקרב בני המעמד הבינוני והגבוה של הקהילה היהודית במצרים. הוא ייצג את יהודי מצרים כציר בקונגרס הציוני העולמי ה-11 בווינה בשנת 1913.
בשנים 1917–1918 כיהן כנשיא ההסתדרות הציונית של מצרים. למינויו היה אפקט חיובי משמעותי על מעמדה של הציונות בקהילה היהודית-מצרית, עקב מעמדו הרם בקהילה. כנשיא ההסתדרות הציונית במצרים הוא ייסד וניהל את ההוצאה לאור של העיתון "ההשקפה הציונית" (La Revue Sioniste;‏ 1918–1923) בצרפתית והביא את העו"ד לאון קסטרו ואחר כך את לוסיאן שיוטו לשמש לו כעורכים. הוא עצמו כתב מספר ממאמרי המערכת של העיתון. מוצרי היה חבר אישי של חיים ויצמן, ולבקשתו ייסד את "הוועד המיוחד לסיוע ליהודי פלשתינה" שגייס כספים רבים מעשירי יהודי מצרים למען היישוב היהודי. בשנים 1918–1920 כיהן מוצרי כמזכיר ועד הצירים, משלחת מנהיגים ציוניים לארץ ישראל בראשות חיים ויצמן שתפקידה היה לסייע לבריטים ליישם את הצהרת בלפור.
מלבד פועלו בתחומים אחרים, מוצרי עסק גם במחקר של כתבי הגניזה הקהירית ואחראי להקמת האוסף הגדול ביותר של כתבי גניזת קהיר המצוי בבעלות פרטית. בעידוד מכרו הרב פרופ' ישראל לוי מצרפת, מוצרי רצה לגלות האם נותרו ממצאים מגניזת קהיר שלא נאספו על ידי שניאור זלמן שכטר. ביחד עם עמיתו הארכאולוג ריימון וייל הוא הצליח לגלות ממצאים רבים נוספים במתחם בית הכנסת בן עזרא ובבית קברות הסמוך לו. הוא ארגן משלחות-מחקר נוספות בשנת 1910 ו-1912 שגם הן איתרו ואספו ממצאים רבים. מספר הממצאים הכולל באוספו עולה על 7,000 מסמכים, שמהווים, כמו שאר ממצאי הגניזה, שרידים מכל תחומי החיים של היהודים במצרים מהמאה ה-9 עד המאה ה-13. בין הממצאים באוסף מכתב בכתב ידו של הרמב"ם, כתבים של ר' סעדיה גאון ועוד. מוצרי שיתף פעולה בחקר והערכה של הממצאים עם החוקר האמריקאי ריצ'רד גוטהייל ועם הספרן והחוקר הצרפתי ברנרד שפירא, שהיה אחראי לקיטלוג הממצאים. הקטלוג שהכין שפירא לא יצא לאור עד היום, ורק בשנות ה-70 ביוזמת ישראל אדלר הוכן קטלוג מלא של האוסף. אוסף מוצרי מהווה עד היום האוסף הפרטי הגדול בעולם של ממצאי גניזת קהיר. בשנת 2006 צאצאי המשפחה הסכימו להשאיל את האוסף לטווח ארוך (20 שנה) לאוניברסיטת קיימברידג', והממצאים באוסף נסרקים באופן הדרגתי ומועלים לארכיון דיגיטלי על ידי האוניברסיטה. על פי צוואתו האוסף אמור לעבור ולשכון בספרייה הלאומית בירושלים.
במהלך חייו מוצרי פרסם מאמרים בכתבי עת שונים, כגון Jewish Review (לונדון) ו"מזרח ומערב" (בעריכת אברהם אלמליח), על ממצאיו בחקר הגניזה או על סוגיות כלליות בנושא יהדות מצרים. בשנותיו האחרונות, מיעט מוצרי בפעילות ציבורית. הוא נפטר בשנת 1935.
דודנו אלברט מוצרי היה רופא, עיתונאי, מעשירי קהילת יהודי מצרים ומנהיג ציוני.
ממאמריו

י. מוסרי, "אוצרות חדשים של כתבי יד יהודים בקאירו", מזרח ומערב א (תר"פ), עמ' 27–31.
J. Mosseri, "The Synagogues of Egypt: Past and Present", The Jewish Review 5 (1914), pp. 31–44.
J. Mosseri, "A news hoard of Jewish MSS in Cairo", The Jewish Review 4 (1913–1914), pp. 204–216.
לקריאה נוספת

קטלוג של אוסף ז'אק מוצרי; נערך בידי המכון לתצלומי כתבי-היד העבריים בשיתוף עם מלומדים רבים אחרים, ירושלים: בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי, 1990.
הערות שוליים

↑  על הוריו ראו עמוד באתר "Les Fleurs de l'Orient" לגנאלוגיה של המשפחות הספרדיות באימפריה העות'מאנית.
ז'ירה

ז'ירה (בהונגרית: Zsira) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם בז'ירה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 868 תושבים, ובשנת 2019 רק 842 תושבים.
יהודי ז'ירה

בז'ירה חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1880 | 5 | 959 |
| 1910 | 13 |  |
| 1920 | 3 |  |
| 1930 | 2 |  |
| 1941 | 1 | 1,060 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז גיור-מושון-שופרון |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | שופרון  • גיור  |  |
| ערים |  בלד •  צ'ורנה •  פרטד •  פרטוסנטמיקלוש •  יאנושומוריה •  קאפובאר •  לבן •  מושונמגיארובאר •  פנונהלמה •  טט |  |
| כפרים | סאן • פאראד • אויקר • אשבאנירארו • בבוט • ציראק • דנשפה • אדווה • גיורו • הימוד • הוויי • קישפלוד • מיהאיי • אושלי • ראבקצל • רפצסמרה • סארפלד • ואדושפה • ואשארושפלו • וסקן • ויטנייד • אבדה • בזי • בן • רטלפ • ברץ' • דונסג • דונסנטפאל • אנשה • פהרטו • גניי • גיורלדמר • גיורשאג • גיורשבנהאז • פר • גיוראויפלו • גיוראויבראט • גיורזאמוי • איקרן • קאיארפץ • קישבאיץ' • קורונצו • קונסיגט • מושונסנטמיקלוש • מזארש • נג'בייץ' • ראבפטונה • שוקורופאטקה • טלטשטווה • טניה • ונק • ואמושסבדי • ניול • אטוונן • נאג'סנטיאנוש • אגפלווה • צ'אפורדיאנושפה • צ'פוד • אגיאגושסרגן • צ'ר • אברגץ • אג'האזשפלו • פרטבוז • פרטאנדרד • פרטהומוק • פרטראקוש • פרטספלק • גיאלוקה • הרקה • הג'קה • הידגשג • איוואן • קופהאזה • לווה • נג'צנק • נג'לוז' • נמשקר • פרסטג • פטהאזה • פיניה • פוסטצ'לאד • רפצוויש • רייטקמוז'אי • שרוד • שופרונהורפאץ' • שופרונקבשד • סקון • אונד • ולצ'יי • ז'ירה • אצ'לג • באגיוגסובאט • ברבץ' • בודונהיי • בוגיוסלו • בשארקאן • דר • צקוהאזה • אגייד • יובהאזה • קון • מגלוצה • מגיארקרסטור • מרקוטבדגה • פאלי • פאסטורי • פוטיונד • ראבצ'נק • ראבפורדאן • ראבשבש • ראבסנטאנדראש • ראבטמאשי • ראבצקפי • שובור • שופרונמטי • סיל • סילשארקאן • טארנוקרטי • ז'בהאזה • בזניה • דרנוז'לי  • דונקיליטי • דונרמטה • דונסיגט • פקטארדה • הלאסי • הדרוואר • הגיישהלום • קארויהאזה • קימלה • לבל • קישבודק • מאריאקאלנוק • מושונסולנוק • מושונאודוואר • אוירונפה • וארבלוג • ראיקה • ליפוט • פישקי • מצ'ר • בקונגיירוט • בקונפטרד • בקונסנטלאסלו • אץ' • פנייפה • גייראסונפה • לאזי • ניאלקה • פאזמאנדפאלו • רבזד • טריאנפוסטה • רומאנד • טאפסנטמיקלוש • וספרמוורשאן • שיקאטור • טאפ • ארפאש • צ'יקוואנד • פלפץ • גיארמט • גיימרה • גיירסמרה • קישבבוט • מרגש • ואג • מוריצהידה • ראבצ'צ'ן • ראבסנטמיהאי • סרצ'ן • ראבסנטמיקלוש |  |
| יישובים בנפת שופרון |
| --- | --- | --- |
| יישובים | שופרון • אגיאגושסרגן • אגפלווה • צ'אפורדיאנושפה • צ'פוד • צ'ר • אברגץ • אג'האזשפלו • פרטבוז • פרטד • פרטאנדרד • פרטהומוק • פרטראקוש • פרטוסנטמיקלוש • פרטספלק • גיאלוקה • הרקה • הג'קה • הידגשג • איוואן • קופהאזה • לווה • נג'צנק • נג'לוז' • נמשקר • פרסטג • פטהאזה • פיניה • פוסטצ'לאד • רפצוויש • רייטקמוז'אי • שרוד • שופרונהורפאץ' • שופרונקבשד • סקון • אויקר • אונד • ולצ'יי • ז'ירה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4822552-6  VIAF: 243213486   WorldCat (עם VIAF): 243213486 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ורוניקה לודג'

| --- | --- |

ורוניקה לודג'
 הוצאה לאור:  ארצ'י קומיקס
 הופעה ראשונה:  Pep Comics #26 (אפריל 1942)
 יוצרים:  ג'ון ל. גולדווטר בוב מונטנה
 גילום הדמות:  קרן קופינס (1990) קמילה מנדס (2017-)
 דיבוב:  גלוריה מאן (1943-1953) ג'יין ווב (1968-1976) אליסון קורט (1987) קמיל שמידט (1999-2002)
 מידע
 מין:  נקבה
 מקצוע:  איש עסקים, צולל, אשת חברה, דוגמן, מעודד, תיכוניסט
 אזרחות:  ארצות הברית 
 דמויות קשורות
 משפחה:  היירם לודג' (אבא) הרמיוני לודג' (אמא) לירוי, מרסי, הארפר וזואי (בני דודים)
 חברים:  בטי קופר ארצ'י אנדרוז ג'אגהד ג'ונס קווין קלר ג'ייסון ושריל בלוסום רג'י מנטל סברינה ספלמן ג'וזי מקוי
 
ורוניקה ססיליה לודג' (באנגלית: Veronica Cecilia Lodge) היא דמות בדיונית ואחת מהדמויות הראשיות שנוצרו עבור "ארצ'י קומיקס" על ידי ג'ון ל. גולדווטר והאמן בוב מונטנה, והופיעה לראשונה בחוברת Pep Comics #26. דמותה של ורוניקה מגולמת על ידי השחקנית קמילה מנדס בסדרה "ריברדייל".
ביוגרפיה בדיונית

ורוניקה לודג' היא בתם היחידה של היירם לודג', האיש העשיר ביותר בריברדייל, ושל אשתו, הרמיוני לודג'. האמן בוב מונטנה יצר את דמותה של ורוניקה בהשארת משפחת לודג', משפחת פוליטיקאים שצייר להם פעם ציור קיר, עם שמה של ורוניקה לייק. דמותה של ורוניקה הופיעה לראשונה ב"ארצ'י קומיקס" בחוברת Pep Comics #26, חודשים ספורים לאחר דמויותיהם של ארצ'י אנדרוז, בטי קופר, וג'אגהד ג'ונס, ומספר חודשים לפני שדמותו של רג'י מנטל הופיעה לראשונה.
דמותה של ורוניקה מתוארת כבחורה מושכת עם שיער שחור, יוקרתית ומעודכנת אפנתית. במספר חוברות של "ארצ'י קומיקס", מר לודג' מספר שהוא בחר להעביר את משפחתו לריברדייל על מנת למנוע מוורוניקה להיות מפונקת, כמו רבים מהנערים אותם היא מכירה. בניגוד לכך, בבירור נראה כי תוכניתו לא הצליחה כפי המצופה שהוא קיווה, לאחר שבמרבית קווי העלילה היא לא חוסכת בהוצאות. למשל, בקו עלילה מסוים, ורוניקה קונה את כל חנויות הנעליים שקיימות בריברדייל כדי למנוע מכל נערה אחרת לקנות זוג נעליים שהיא עצמה רוצה. לפעמים, גישתה הריקנית והגאוותנית של ורוניקה מרגיזה את אביה עד כדי כך שהוא חש צורך ללמד אותה לקח בכך שהיא מכריח אותה להתקבל לכל סוג עבודה או מונע ממנה גישה לארצ'י. במספר חוברות מוקדמות של "ארצ'י קומיקס", ורוניקה אף הוכתה על ידי אביה מספר פעמים בשל התנהגותה, לפעמים לעיני כל מי שהיא מכירה, ושימשה בכך דוגמה קלאסית לשנאת נשים בימיה הראשונים של החברה.
בתחילת הופעותיה ב"ארצ'י קומיקס", ורוניקה קיבלה שני סיפורי מקור שסתרו אחד את השני. בהופעת הבכורה שלה, ב-Pep Comics #26, אפריל 1942, ורוניקה תוארה כ"תת-דביוטנטית", בתו של לודג' העשיר מביקון היל, שבאה זה עתה לחיות בריברדייל. ב-Pep Comics #31, ספטמבר 1942, נחשף שוורוניקה התגוררה בבוסטון לפני בואה לריברדייל, ואביה הוצג כ"פוליטיקאי גדול בבוסטון".
ב-Archie Comics #1 (חורף 1942), הוצגה גרסה נוספת למעבר של ורוניקה לריברדייל. בקו עלילה זה, ורוניקה נקראה "הנערה מניו יורק". לפי עלילה זו, ארצ'י מעולם לא פגש אותה, אף על פי שחלם עליה בהקיץ וכתב לה מכתבים שאף פעם לא נשלחו. באחת הפעמים, ארצ'י כתב לה בקשה לבוא לנשף שהתעתד להתקיים בריברדייל, והמכתב נשלח בטעות. ורוניקה, שהתגוררה אז בניו יורק, קיבלה את ההזמנה, והתחננה בפני אמה לתת לה ללכת לנשף בריברדייל, וכך התחיל משולש האהבה של ארצ'י-בטי-ורוניקה.
ביקורת

בשנת 2011, דמותה של ורוניקה דורגה במקום ה -87 ברשימת "100 הנשים הסקסיות ביותר בקומיקס" של "Comics Buyer's Guide", שנכתבה על ידי ברנט פרנקנהוף.
במדיות אחרות > אנימציה

דמותה של ורוניקה לודג' הופיעה בתפקיד ראשי ב"המופע של ארצ'י", סדרת קריקטורות משנת 1968 שהופקה על ידי חברת ההפקות "Filmation", וכמו כן, גם בסדרות ספין-אוף שונות שהופקו באותו פורמט בין השנים 1969–1977 שכללו בין היתר את הסדרות "Archie's TV Funnies" ו-"The U.S. of Archie", ואחרים. בכל אלו, דמותה דובבה על ידי ג'יין ווב, שדיבבתה גם את דמותה של בטי.
ורוניקה הופיעה בסדרה "החברים של ארצ'י", עיבוד מחודש של ארצ'י והחבורה. בסדרה זו, ורוניקה תוארה כנערה צעירה בחטיבת הביניים, ודובבה על ידי אליסון קורט.
בסדרה "התעלומות המוזרות של ארצ'י" ובסרט המבוסס עלייה "ארצ'י והאדם הקדמון", דמותה של ורוניקה דובבה על ידי המדבבת קמיל שמידט.
במדיות אחרות > לייב-אקשן

ב-6 במאי 1990, רשת "NBC" שידרה את הסרט "ארצ'י: לריברדייל ושוב בחזרה", סרט טלוויזיה (ולאחר מכן עיבוד קומיקסי) המתרחש 15 שנה לאחר שארצ'י וחבריו סיימו את לימודיהם בתיכון ריברדייל. בסרט זה דמותה של ורוניקה גולמה על ידי קרן קופינס.
בדרמת הנעורים "ריברדייל", המשודרת ברשת The CW, דמותה של ורוניקה מגולמת על ידי השחקנית קמילה מנדס.
הערות שוליים

↑  "When Comic Book 'Heroes' Were Sexist Women Beaters". Dangerous Minds. 7 February 2017.
↑  Frankenhoff, Brent (2011). Comics Buyer's Guide Presents: 100 Sexiest Women in Comics. Krause Publications. p. 44. ISBN 1-4402-2988-0.
↑  Andreeva, Nellie (26 February 2016). "'Riverdale' CW Pilot Finds Veronica". Deadline.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007597612005171  LCCN: nb2017015713   WorldCat (עם LCCN): nb2017-015713 
דמותה של ורוניקה לודג' בגילומה של קמילה מנדס.
ויקיפדיה במיננגקבאו

| --- | --- |
סמל ויקיפדיה במיננגקבאו

 סוג:  אנציקלופדיית אינטרנט חופשית
 הקמה:  7 בפברואר 2013
 בעלות:  קרן ויקימדיה
 שפה:  מיננגקבאו
 הרשמה:  לא חובה
 ערכים:  224,012
 min.wikipedia.org
 הסטטיסטיקה של ויקיפדיה במיננגקבאו
  סטטיסטיקת צפיות של ויקיפדיה במיננגקבאו ב-30 הימים האחרונים   קטגוריה:דפים עם גרפים מושבתים באופן זמני –  ההרחבה Graph להצגת תרשימים שיחת תבנית:גרף#שימו לב: הגרפים לא מוצגים בוויקיפדיה!!!.
 
ויקיפדיה במיננגקבאו (במיננגקבאו: Wikipedia Minangkabau) היא הגרסה בשפת מיננגקבאו של ויקיפדיה, האנציקלופדיה החופשית. ויקיפדיה במיננגקבאו אושרה על ידי ועדת השפה של קרן ויקימדיה ב-29 בינואר 2013. האתר הושק באופן רשמי ב-7 בפברואר באותה שנה.
נכון ל-9 ביולי 2020, בוויקיפדיה במיננגקבאו יש 224,012 ערכים ו-72 עורכים פעילים.
הישגים

ויקיפדיה במיננגקבאו הגיעה ל-1,000 ערכים ב-24 במרץ 2013, 10,000 ערכים ב-3 בספטמבר 2013, 100,000 ערכים ב-7 בספטמבר 2013 ו-200,000 ערכים ב-10 בספטמבר 2013.
ויקיפדיה במיננגקבאו הגיעה ל-1,000,000 עריכות ב-22 ביולי 2015.
ויקיפדיה במיננגקבאו הגיעה ל-10,000 משתמשים רשומים ב-2 בנובמבר 2019.
תורמים

לקהילה ויקיפדיה במיננגקבאו יש מרחב עבודה משותף לפעילויות ויקיפדיה ווויקימדיה בפאדאנג. הקהילה מפעילה תוכניות כתיבה עבור ויקיפדים חדשים.
תורמים > סדנאות וסמינרים

בין ה-28 ל-29 ביולי 2015, ארגנו הוויקיפדים דוברי השפה, סדנה, בשיתוף פעולה עם הסוכנות לפיתוח וטיפוח שפה ועם וויקימדיה אינדונזיה בבוגור.
ב-16 בספטמבר 2018, ויקיפדים דוברי השפה ארגנו סדנת WikiGap לקידום נשים בוויקיפדיה, בשיתוף פעולה עם ויקימדיה אינדונזיה ושגרירות שוודיה בג'קרטה.
תורמים > תוכנית חינוך

ויקיפדיה סמיננגקבאו היא אחת מכמה מהדורות הוויקיפדיה היחידות באינדונזיה שביצעו תוכניות חינוך, בשיתוף פעולה עם הפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת אנדלס, פדאנג.
זכריה בנאי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1934 ירושלים, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  מרץ 2020 (בגיל 86 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   משטרת ישראל
 דרגה:    תת ניצב
 תפקידים בשירות
 מפקד היחידה המרכזית במחוז תל אביב  סגן ראש אגף החקירות  ראש היחידה הארצית לחקירות הונאה
 
זכריה בנאי (1934 - מרץ 2020) היה קצין משטרה ישראלי בדרגת תת-ניצב. כיהן כראש היחידה הארצית לחקירות הונאה.
ביוגרפיה

בנאי נולד וגדל בשכונת שמעון הצדיק שבירושלים, למד בתלמוד תורה בשכונה. שירת בצה"ל בנח"ל.
ב-1958 התגייס למשטרת ישראל. שירת ביחידת העיקוב הסמויה. שימש ראש מחלק איסוף, ראש מפלג מודיעין עיקוב ואמצעים טכניים וראש מדור מודיעין במחוז תל אביב. כמו כן, שימש מפקד תחנת רפיח. ב-1976 מונה לסגן מפקד היחידה המרכזית של המחוז ובספטמבר 1977 מונה למפקדה. ב-1981 מונה לסגן ראש מחלקת המודיעין, ב-1984 נקרא לחזור ולפקד על היחידה המרכזית של מחוז תל אביב, לאחר שמפקדיה אסף חפץ ומשה פרידמן הושעו. ב-1986 מונה לעוזר ראש אגף החקירות. הוא היה חבר בצוות בראשות המפכ"ל דוד קראוס שחקר את פרשת קו 300. ב-1988 מונה לראש היחידה הארצית לחקירות הונאה.
נפטר במרץ 2020.
הערות שוליים

↑  פרופסורים לענייני הונאה, מעריב, 6 בספטמבר 1990
| היחידה הארצית לחקירות הונאה |
| --- | --- | --- |
| ראשי היחידה | בנימין זיגל (עד 1985) • יורם גונן (1985–1988) • זכריה בנאי (1988–1991) • יוסי לוי (1991–1993) • זאב אבן-חן • ירחמיאל הלפרין • מירי גולן (1998–2006) • שלומי איילון (2006–2010) • זיוה אגמי-כהן (2010–2013) • אפרים ברכה (2013–2015) • כורש ברנור (2016–2018) • יואב תלם (2018–2021) • אלי מקמל (2021-) |  |
| מפלגים ביחידה | מפלג חקירות כלכליות • מפלג חקירות א' • מפלג חקירות ב' • מפלג המודיעין |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חטיבת פולגורה

| --- | --- |

 בימוי:  דואיליו קולטי 
 תסריט:  דואיליו קולטי, Angelo Pannacciò, מרקנטוניו ברגאדין, Marcello Giannini, Oreste Biancoli, אניו דה קונצ'יני, Marcello Giannini, Nino Giannini 
 שחקנים ראשיים:  טרנס היל קרלו טמברלאני Rosita Pisano אלדו בופי לנדי חוסה ג'ספה לאה פדובני Marco Vicario Beatrice Mancini מרקו גוליאלמי Sandro Moretti Nando Cicero פבריציו מיוני פאוסטו טוזי אטורה מני Paolo Panelli 
 מוזיקה:  נינו רוטה 
 צילום:  Luciano Trasatti 
 מדינה:  איטליה 
 הקרנת בכורה:  1954 
 משך הקרנה:  104 דק' 
 שפת הסרט:  איטלקית 
 סוגה:  סרט מלחמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
חטיבת פולגורה (באיטלקית: Divisione Folgore) הוא סרט מלחמה איטלקי משנת 1954, שביים דואיליו קולטי. הסרט מבוסס על אירועים אמיתיים ומתארת את הדיוויזיה ה-185 פולגורה במהלך קרב על אל-עלמיין. במלחמת העולם השנייה. התסריטאי והיועץ הצבאי היה האדימרל מרקנטוניו ברגאדין.
הסרט מתרחש בקיץ 1942, במהלך מלחמת העולם השנייה, מועברת קבוצה של צנחנים צעירים מדיוויזיית פולגור, לאחר הכשרה ארוכה ומייגעת באיטליה, לחזית במדבר לוב.
ליהוק

אטורה מני: הקפטן
פאוסטו טוזי: הסמל
חוסה ג'ספה: סלבי
מרקו גוללימי: סגן קורסיני
אלדו בופי לנדי: פרייר גבריאל
מוניקה קליי: אשת הקפטן
לאה פדובני: אשתו של סלבי
מריו ג'ירוטי טרנס היל: צנחן
פבריציו מיוני: ג'אנלואיג'י קורסיני
פרננדו קיקרו
קרלו טמברלאני
הערות שוליים

↑  Roberto Chiti; Roberto Poppi; Enrico Lancia. Dizionario del cinema italiano: I film. Gremese, 1991. ISBN 978-88-7605-548-5.
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ז'ירארדוב

ז'ירארדוב (בפולנית: ‏Żyrardówקובץ:Pl-Żyrardów-2.ogg‏Ⓘ‏; ביידיש: זשיראַרדאָוו או זיראדאוו) היא עיר מחוז בפרובינציית מזוביה שבפולין, כ-45 ק"מ מערבית לוורשה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב

ז'ירארדוב (זשירארדאוו) החלה להתפתח בשנות השלושים של המאה ה-19, ונקראה על שם פיליפ דה ז'יראר (Philippe de Girard), מהנדס צרפתי שהקים בה מפעל ראשון לאריגת פשתן. במהלך המאה ה-19 הפכה העיר למרכז תעשיית טקסטיל.
יהודי זשירארדאוו

יהודים ישבו בעיר מראשיתה, ונטלו חלק מרכזי בפיתוחה התעשייתי. בשנת 1909 נחנכו בעיר בית כנסת ובית מדרש, ובתקופה זו פעלו בה חסידויות שונות. בשל גלי אנטישמיות שהחלו בשנת 1905, עזבו את העיר רבים מיהודיה, חלקם לארצות הברית ולארגנטינה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה גירשו הרוסים את יהודי העיר, לאחר שהואשמו על ידם בסיוע לגרמנים.
בין מלחמות העולם השתקמה הקהילה היהודית בעיר, והתגברה בה הפעילות הציונית, תוך הפעלת תנועות נוער רבות ומרכזי הכשרה. כמו כן, פעלו בעיר בתי ספר עבריים ובית ספר מרשת בית יעקב. בתקופה זו חיו בעיר כ-2,700 יהודים.
יהודי זשירארדאוו > בשואה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלטו מהעיר יהודים רבים, ובמקביל, הגיעו אליה אלפי פליטים יהודים. עם כניסת הגרמנים לעיר ב-12 בספטמבר 1939, החלו לבצע מעשי שוד של רכוש היהודים בה, בשיתוף פולנים מקומיים, ולחטוף יהודים בה לעבודות כפייה. בהמשך, הוטלו על יהודי העיר גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע, חובת תשלום סכומי כופר, וחובת מסירת דירות מרווחות לגרמנים. בערב יום כיפור תש"א רצחו הגרמנים כמה מנכבדי הקהילה בעיר, ובהם רב הקהילה, יחיאל מאיר קרמסקי.
באמצע דצמבר 1940 רוכזו כ-5,000 יהודי העיר בגטו סגור שהוקם בה, אליו צורפו כעבור זמן מה כ-900 פליטים יהודים נוספים מסוכצ'ב. ב-2 בפברואר 1941 גורשו כל יושבי הגטו שבעיר לגטו ורשה, וממנו הועברו בהמשך למחנה ההשמדה טרבלינקה. לאחר הגירוש, השתמשו הגרמנים בגטו ז'ירארדוב כתחנת מעבר ליהודים נוספים מהסביבה בדרכם לגטו ורשה.
אובליסק לזכר קורבנות השואה בבית הקברות היהודי בז'ירארדוב.
ז'אן מוולואה, מלכת נווארה

| --- | --- |

 לידה:  24 ביוני 1343 שאטונף-סור-לואר, צרפת 
 פטירה:  3 בנובמבר 1373 (בגיל 30) אוורה, צרפת 
 מקום קבורה:  בזיליקת סן-דני 
 בן או בת זוג:  שארל השני, מלך נווארה (פברואר 1352–?) 
 
 
ז'אן מצרפת, הידועה גם בשם ז'ואנה מואלואה (24 ביוני 1343, שאטונאף-סור-לואר – 3 בנובמבר 1373, אוורה), הייתה מלכת נווארה בעקבות נישואיה עם שארל השני, מלך נווארה (המכונה הרע). היא הייתה בתם של ז'אן השני, מלך צרפת (המכונה הטוב), ובון מלוקסמבורג. היא שימשה כעוצרת של נווארה בהיעדרו של שארל השני בין 1369 ל-1372