stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תלוליות ניוארק
תלולית רייט

תלולית רייט (Wright Earthworks) כוללות קטע של מתחם ריבועי כמעט מושלם מבחינה גאומטרית וחלק מקיר אחד שיצר במקור מערכת של סוללות מקבילות, שהובילו מהמתחם לחצר סגלגלה גדולה. אורך צלעותיו של ריבוע ניוארק נעו בעבר בין כ-286.5 מטרים ל-289.5 מטרים, והקיפו שטח כולל של כ-80 דונם.
חלק גדול מהמתחם הריבועי והתלוליות הקשורות אליו נהרסו במהלך הפיתוח האירופאי-אמריקאי של המאה התשע-עשרה: בנייה הקשורה לבניית תעלת אירי ואוהיו (אנ'), כמו גם הרחובות והבתים של העיר ניוארק. גם פינוי ועיבוד שדות לחקלאות הרסו חלק ניכר מהמונומנט. החלק הנותר של קיר אחד של הריבוע הוא באורך של פחות מ-60 מטרים.
תלולית רייט נקראות לכבודה של גברת פרנסס ריס רייט (Frances Rees Wright), שתרמה את האתר ב-1934 לאגודה ההיסטורית של אוהיו.
גלריה

נוף פנורמי מתוך המעגל הגדול, שאת חומתו ניתן לראות ברקע.
תיירים בתלולית המעגל הגדול
תלוליות המתומן, ניוארק – מעגל קטן מוקף חומה
תלוליות המתומן – קירות הסוללה העתיקה
תלוליות המתומן – מעגל עתיק קטן וחומות אחרות
תלוליות המתומן
תלוליות המתומן – מעגל מצפה הכוכבים מימין למטה; חלק מקירות ישרים של המתומן במרכז שמאל
תלולית המתומן
תלולית המתומן
תלוליות המתומן – מעגל מצפה הכוכבים בפינה הימנית העליונה, וחלק מהמתומן נראה מתחתיו לאחר סוללה קצרה
תלוליות המתומן – חומות מצפה הכוכבים
לקריאה נוספת

Squier, Ephraim G. and Davis, Edwin H., Ancient Monuments of the Mississippi Valley, Washington D.C.: Smithsonian Institution Press, 1998. (reprint of 1848 book)
Woodward, Susan L. and McDonald, Jerry N., Indian Mounds of the Middle Ohio Valley, Blacksburg, VA: McDonald & Woodward Publishing, 1986.
A. Martin Byers and DeeAnne Wymer, eds. Hopewell Settlement Patterns, Subsistence, and Symbolic Landscapes (University Press of Florida, 2010); 400 pages
Christopher Carr and D. Troy Case, eds. Gathering Hopewell: Society, Ritual, and Ritual Interaction (Interdisciplinary Contributions to Archaeology, Springer Verlag, 2005)' 733 pages
הערות שוליים

1 2  "National Register of Historical Places – Ohio (OH), Licking County". National Register of Historic Places. National Park Service. 2008-01-13.
↑  State Prehistoric Monument
↑  "Secretary Kempthorne Selects New U.S. World Heritage Tentative List", Dept. of Interior, 25 Jan 2008
↑  Hopewell Ceremonial Earthworks
↑  Bradley Lepper, The Newark Earthworks, A Monumental Engine of World Renewal from The Newark Earthworks, Enduring Monuments, Contested Meanings, edited by Lindsay Jones and Richard D. Shiels, University of Virginia Press, Charlottesville & London, 2016, pp.41-61
1 2 3 4  "History". Ohio History Connection.
1 2 3 4 5  Maag, Christopher (2005-11-28). "Ohio Indian Mounds: Hallowed Ground and a Nice Par 3". New York Times.
↑  "Ancient Monuments of the Mississippi Valley". World Digital Library. 1848.
↑  Withrow, Brandon. "The US' 2,000-year-old mystery mounds". BBC.
↑  "Visit". Ohio History Connection.
1 2  Wright Earthworks
תלולית ב"תלוליות המעגל הגדול"
קצה של "תלולית המעגל הגדול", חלק מ"תלוליות ניוארק"
מפה של האתר משנות ה-40 של המאה ה-19
שרולי ברונכר

| --- | --- |

 לידה:  29 ביוני 1994 (בן 30) כ"א בתמוז ה'תשנ"ד ירושלים
 שם לידה:  ירחמיאל ישראל יצחק ברונכר
 שם במה:  שרולי
 תקופת הפעילות:  מ-מאי 2014
 עיסוק:  יוצר, מפיק מוזיקלי ומעבד מוזיקלי, במאי ועורך וידאו
 שיתופי פעולה בולטים:  שרולי ונתנאל
 פרסים והוקרה:  "מעבד השנה" לשנת ה'תשע"ט
שרולי בְּרוֹנְכֶר (שם מלא: ירחמיאל ישראל יצחק ברונכר; נולד בכ"א בתמוז ה'תשנ"ד, 29 ביוני 1994) הוא מוזיקאי, יוצר, מפיק מעבד מוזיקלי, במאי ועורך וידאו דתי ישראלי.
ביוגרפיה

נולד בירושלים למשפחה המשתייכת לחסידות אלכסנדר, להורים חוזרים בתשובה. משפחתו התגוררה באוסטרליה, וסמוך ללידתו עלו לישראל והתגוררו בשכונת הר נוף בירושלים. למד במוסדות של חסידות אלכסנדר בירושלים ובבני ברק. ב-2014, במהלך הלימודים בישיבה החל לעבוד כטכנאי קול באולפני טנור עד 2017.
ברונכר הוא אושיית רשת.
קריירה

ב-2014 החל את הקריירה המוזיקלית שלו כשעיבד את השירים "אין לנו על מי להישען" ו-"ירידה לצורך עליה" עבור הזמר בריו חקשור.
בפברואר 2016 הקים יחד עם נתנאל ישראל את הצמד "שרולי ונתנאל". הצמד פעל עד לפירוקו באוקטובר 2020.
באותה שנה הפיק ועיבוד מוזיקלית את האלבום "בס קול" של חיים שלמה מאייעס, והשתתף בכתיבת חלק המילים והלחנים באלבום.
ב-2016 עיבד והפיק מוזיקלית לזמר קובי ברומר את השיר "טאנץ עם סלסולים". באותה שנה עיבד עבור ההרכב "צמד ילד" את השירים "אעופה אשכונה" ו-"הכל לטובה".
ב-2017 החל בפרויקט בו הוא מארח אמנים שונים לבצע את שירים שכתב והלחין, ברונכר מפיק את הקליפים לשירים אלו. במסגרת הפרויקט, אירח לדואטים את הזמרים דוד אשר, נריה אנג'ל, מידד טסה, אליה והב, חיים ציפל, דוד פרלמן, אברומי וינברג, מאיר גרין, רועי ידיד, משה חבושה, משה עמרן, עמירן דביר, ומענדי טווערסקי{{.
באוגוסט 2017 החל לכתוב, לביים, לערוך ולהפיק וידאו-קליפים, כשכתב וביים את הקליפ לשיר "דספזלטוב" לזמר עמירן דביר.
ב-2018 הלחין 8 מתוך 11 שירי האלבום "The power is you" של חיה קוגן, ועיבד את שירי האלבום. ברונכר עיבד עבור קוגן מספר גרסאות כיסוי שביצעה.
במהלך המשבר הפוליטי בישראל, השתתף ברונכר בעיבוד ובהפקת קליפים של מספר שירים במסגרת הקמפיין של מפלגת ש"ס בבחירות לכנסת.
ביוני 2023 הלחין, לצד נתנאל לייפר, ועיבד את השיר "ירושלים שלי" שביצע דוד בן ארזה, מתוך "הפרויקט של הלב".
קריירה > פרסים והוקרה

במצעד סיכום שנת תשע"ט במוזיקה החסידית שערך מבקר המוזיקה נתנאל לייפר באתר כיכר השבת, זכה ברונכר בתואר "מעבד השנה".
במצעד אנשי השנה במוזיקה לשנת תש"פ של אתר כיכר השבת, זכה במקום השני בתואר מעבד השנה. במצעד של כיכר השבת לשנת תשפ"א זכה במקום השלישי בקטגוריה זו, וכן במצעדים של שנת תשפ"ב ותשפ"ג.
וידאוגרפיה

| שם השיר | אמן | שנה | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| "דספזלטוב" | עמירן דביר | 2017 | גרסת כיסוי לשיר Despacito |
| "סוכהל'ה" | ארי היל | 2019 | גרסת כיסוי לשיר של מרדכי בן דוד ויידל ורדיגר |
| "לא לפחד" | שמחה פרידמן | 2019 |  |
| "בנשל" | מאיר גרין | 2020 |  |
| "ליבי ובשרי" | מוטי ויזל, יענקי היל ומקהלת נשמה | 2020 |  |
| לא ימלט" | שמחה פרידמן | 2020 | במסגרת המופע "עולים לירושלים 5". גרסת כיסוי לשירו של ברוך שלום בלסופסקי. |
| "תדליק את האש" | שמחה פרידמן | 2020 | במסגרת המופע "עולים לירושלים 5". גרסת כיסוי לשירו של יעקב שוואקי. |
| "אבא איתי" | ארי היל | 2020 | במסגרת המופע "עולים לירושלים 5". |
| "מוכנים" | ארי היל ושמחה פרידמן | 2020 | במסגרת המופע "עולים לירושלים 5". גרסת כיסוי לשיר של אורי דוידי. |
| "שיר השמחה" | שוקי סלומון וישי לפידות | 2020 |  |
| "שירת הנשמה" | שוקי סלומון ודייוויד טויב בהשתתפות רולי דיקמן | 2020 |  |
| "אח'שלי יהודי" | שוקי סלומון ואריק דביר | 2020 |  |
| "ויקבץ" | קובי גרינבוים | 2020 |  |
| ימים יפים" | רולי דיקמן | 2020 |  |
| "א קיבוץ פון חסידים" | מוטי ויזל ודודי פלדמן | 2021 | גרסת כיסוי לשירו של יהודה גרין "דער רבי איז דא" |
| "מים בוכים" | דודי קאליש, מוטי ויזל ויוסי פריד | 2021 |  |
| "טוב הבעל שם טוב" | פיני איינהורן | 2021 |  |
| "גרש את העצבות" | ארי היל | 2022 |  |
| "הקהל" | שמחה פרידמן בהשתתפות עמי כהן | 2022 |  |
| "שיר הצדקה" | שוקי סלומון ובני פרידמן | 2022 |  |
| "שיר הרפואה" | שוקי סלומון ושלומי שבת | 2022 |  |
| "כי תעבור במים" | קובי גרינבוים | 2022 |  |
| "לא אמות כי אחיה" | ישיבישיר | 2022 | מיזם שירת המונים של רדיו קול ברמה ועיריית ירושלים |
| "כולם אהובים" | מנדי גולדברג ופיני איינהורן | 2022 |  |
| "לכשיפוצו" | נפתלי קמפה | 2022 | במסגרת פרויקט "Tank You Hashem" |
| "ים של דמעות" | נותי ליברמן | 2023 |  |
| "הכל טוב אחי" | יעקב ישראל | 2023 |  |
| "פיה פתחה" | ישיבישיר | 2023 |  |
| "יהודי אף פעם לא לבד" | קובי ברומר | 2023 |  |
| "מחרוזת שמחת חג" | צביקי לוקר | 2023 |  |
| "פסח עם מלודי" | תזמורת מלודי בהשתתפות שמחה פרידמן ונתנאל ישראל | 2023 |  |
| "מחרוזת פורים 2023" | פיני איינהורן ושמחה אברמצ'יק | 2023 |  |
| "לונה פארק" | נותי ליברמן | 2023 |  |
| "ירושלים שלי" | הפרויקט של הלב | 2023 | השיר בביצוע דוד בן ארזה אך הוא לא מופיע בקליפ |
שרולי ונתנאל

| --- | --- |


 לידה:  29 ביוני 1994 (בן 30) ירושלים 
 תקופת הפעילות:  23 בפברואר 2016 – אוקטובר 2020 (כ־4 שנים)
 פרסים והוקרה:  "הרכב השנה" במצעד השנתי של כאן מורשת, שנת ה'תש"פ
 חברים
 שרולי ברונכר נתנאל ישראל אדרי
 
בפברואר 2016 הקים יחד עם נתנאל ישראל אדרי את הצמד "שרולי ונתנאל", שפעל עד לפירוקו באוקטובר 2020.
שרולי ונתנאל > היסטוריה

הצמד נפגש לראשונה באולפני טנור בשנת 2015, כאשר שרולי שימש כטכנאי ונתנאל הקליט באולפן קולות רקע.
הצמד ביצע בעיקר גרסאות כיסוי לשירים ישראליים, כשאת המילים כתבו יחד. לעיתים הוציאו שירים מקוריים, אותם כתבו והלחינו יחד. ברונכר הפיק את הקליפים שליוו את השירים שהוציאו.
הסגנון המוזיקלי שלהם נחשב חדשני בקרב המוזיקה החסידית, וההתנהלות הכללית של הצמד נחשבה חדשנית וחריגה בקרב הציבור החרדי וגררה לא פעם ביקורת.
הצמד זכה בתואר "הרכב השנה" במצעד השנתי של כאן מורשת לשנת ה'תש"ף.
ההרכב התפרק באוקטובר 2020. בראיון לערוץ 7 סיפר נתנאל כי הפרידה הייתה על רקע כלכלי שנגרם כתוצאה ממשבר נגיף הקורונה, ולא על רקע אישי ביניהם.
שרולי ונתנאל > דיסקוגרפיה

ב-2016 הוציאו את השירים "גשם של אור", "רק שלך" שהיה גרסת כיסוי לשיר "Cheap Thrills"; "חמוץ מתוק", שהיה גרסת כיסוי לשיר "Let Me Love You" והוציאו את השיר "הכל עובר" (גרסת כיסוי לשיר "הכל עובר" של עידן רייכל). לקראת יום ירושלים הוציאו "מחרוזת ירושלים נוסטלגית".
ב-2017 הוציאו את השירים "מלכה" (את הקליפ כתבו שרולי ונתנאל, ושרולי גם ערך) ו"שמור עליי" שהיה גרסת כיסוי לשיר "It Ain't Me".
באותה שנה החלו לשתף פעולה עם ישי לפידות והם היו חברים בהרכב הפופ היהודי "אוומן Omen". ההרכב היה מורכב משני צמדים: צמד האחים הרקדנים איציק וקובי ברוך, ושרולי ונתנאל. הצמדים הכירו כאשר האחים ברוך השתתפו בקליפ של השיר "חמוץ מתוק" של שרולי ונתנאל. במסגרת ההרכב שרולי הפיק מוזיקלית (לצד ישי לפידות), עיבד, תכנת וניגן על סינטיסייזרים בשיר "בסיידר" שכתב והלחין ישי לפידות. ב-2018 הלחינו השניים, ושרולי הפיק מוזיקלית, עיבד ותכנת את השיר "לחיים". באותה שנה שרולי הפיק מוזיקלית, עיבד וביצע את התכנותים בגרסת הכיסוי לשיר "מכתב לאחי". לאחר מכן ההרכב התפרק ושרולי ונתנאל חזרו לעבוד יחד.
ב-2018 הוציאו את השיר "חוזר אליך" שהיה גרסת כיסוי לשיר "חוזרת אליך" של אגם בוחבוט, "מחרוזת חנוכה פופ" ו"לא כזה קשה".
ב-2019 הוציאו את השירים: "כמעט", "השם אלוקינו", "אין עוד מלבדו", "כל הלילה", "גמרא סבבה" (גרסת כיסוי לשיר Bassa Sababa), "אבא" (גרסת כיסוי לשיר "אבא"), "בין קודש לחול" (גרסת כיסוי לשיר בין קודש לחול), "אבא גדול" (גרסת כיסוי לשיר "אבא גדול" של שרית חדד), "נחכה לך" - (גרסת כיסוי לשיר "נחכה לך"), "שמחה רבה" לציון 3 שנים לתחילת פעילותם המשותפת, את השיר "בונה ירושלים" ואת השיר "אהבת חינם". באותה שנה הוציאו את השיר "ענני" ולהפקת הקליפ חברו למרכז קומ"ה העוסק בנוער בסיכון.
ב-2020 הוציאו את השירים: "גשם של אור (גרסת 2020)", "בא לי גם", "אל תדון", "תודה" ו"תיכף יבוא" שהיה גרסת כיסוי ווקאלית לשיר "Love Me Again". באותה שנה הוציאו לקראת חג הפסח "מחרוזת פסח". בעקבות "סערת התפילין" בפברואר 2020 הוציאו את השיר "תפילין". לקראת יציאת הקליפ לשיר ביקשו מהגולשים לשלוח להם סרטונים בהם הם מצולמים מניחים תפילין. הקליפ יצא לאור ולווה בסרטונים של ידוענים מניחים תפילין, ביניהם: ברי סחרוף, יוסי גיספן, מיכה שטרית, טל שגב, דידי הררי, ישי לפידות, עמירן דביר, מאיר גרין, הרב דוד בצרי ועוד. לאחר מכן הוציאו את השירים "יא סאלאם" ו"מסיבת פיג'מות".
ב-2021, לאחר פירוק ההרכב - כתבו, הלחינו וביצעו את השיר "אני כאן" לזכרו של הילד יוסף מרדכי קדוש.
ביום העצמאות 2023 התאחדו למופע קאמבק חד פעמי בכפר יונה.
ביאורים

↑  גרסת כיסוי לשיר "סלסולים" של סטטיק ובן אל תבורי
↑  גרסת כיסוי לשיר "הכל לטובה" של סטטיק ובן אל תבורי
↑  גרסת כיסוי לשיר Despacito
הערות שוליים

↑  נתנאל לייפר, ‏סיכום תשע"ט במוזיקה: נתנאל לייפר מסכם, באתר כיכר השבת, 29 בספטמבר 2019
↑  צביקה קליין, סטטיק ובן-אל, מאחוריכם: הפופ החרדי חוזר, באתר nrg‏, 5 ביוני 2017
↑  הנחמנים ובריו חקשור: "אין לנו על מי להשען" - רדיו גאולה, באתר רדיו גאולה FM, ‏במאי 2014
↑  כיכר השבת, ‏חיים שלמה מאיעס באלבום חדש: "בסקול" • האזינו למיקס, באתר כיכר השבת, 9 בספטמבר 2015
↑  נתנאל לייפר, ‏שרולי ברונכר מארח את מידד טסה - 'ענווה', באתר כיכר השבת, 12 בפברואר 2018
↑  נתנאל לייפר, ‏שרולי ברונכר מארח את אליה והב: "מאמא", באתר כיכר השבת, 29 באוגוסט 2020
↑  יאיר טוקר, ‏שרולי ברונכר וחיים ציפל בסינגל מרגש: אליך, באתר כיכר השבת, 19 באוקטובר 2020
↑  יהונתן גוטליב, שרולי ברונכר מארח את רועי ידיד: הא לחמא עניא, באתר ערוץ 7, 18 במרץ 2021
↑  נתנאל לייפר, ‏סיכום תשע"ט במוזיקה: נתנאל לייפר מסכם, באתר כיכר השבת, 29 בספטמבר 2019
↑  כיכר השבת, ‏כיכר שואו: אלו הזוכים באנשי השנה במוזיקה לשנת תש"פ, באתר כיכר השבת, 5 באוקטובר 2020
↑  הרכב השנה לשנת התש"פ, פוסט באינסטגרם
↑  יהונתן גוטליב, זאת הסיבה לפרידת שרולי ונתנאל, באתר ערוץ 7, 25 ביולי 2021
↑  "גשם של אור" • נתנאל ישראל ושרולי ברונכר - כל הזמן, באתר כל הזמן, ‏3 בינואר 2016
↑  אלי מנדלבאום ולירון נגלר-כהן, אבִּי, מליק איל עאלם: כן, זה שיר חסידי, באתר ynet, 2 בספטמבר 2019
↑  נתנאל לייפר, ‏מדוע נמחק הקליפ החדש של שרולי ונתנאל, באתר כיכר השבת, 3 בספטמבר 2019
↑  נתנאל לייפר, ‏שרולי ונתנאל בביצוע ללהיט 'בין קודש לחול', באתר כיכר השבת, 9 בנובמבר 2019
↑  קוביס, שרולי ונתנאל מובילים נוער: ענני, באתר ערוץ 7, 16 בספטמבר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: ba931cf4-4aa1-486b-9713-932eb08df0e1
ריאטי

ריאטי היא עיר במחוז לאציו שבמרכז איטליה, עם אוכלוסייה של 45,276 נפש. זהו המרכז המנהלי של נפת ריאטי והעיר של הדיוקסיה של ריאטי, כמו גם הבירה המודרנית של אזור סבינה .
מרכז העיר ניצב על ראש גבעה קטנה, השולטת מהקצה הדרומי על עמק ריאטי הרחב, למרגלות גבעות סבינה ומונטי ריטיני, כולל הר טרמינילו. המישור של עמק ריאטי היה פעם אגם גדול, ונוקז על ידי הרומאים הקדמונים, וכיום הוא האגן הפורה של נהר ולינו. רק האגמים הקטנים ריפאסוטילה ולונגו נותרו מהאגם המקורי הגדול.
היסטוריה

לפי האגדה, ריאטה (השם הקדום) נוסדה על ידי ריאה, אלה במיתולוגיה היוונית. היא נוסדה בתחילת תקופת הברזל (המאה ה-9–8 לפני הספירה).
ככל הנראה בתקופות קדומות יותר, האדמות שמסביב לריאטי היו מיושבות על ידי אומברים, אחר כך על ידי אבוריג'ינים (אנ') ומאוחר יותר על ידי סבינים (אנ'), שהגיעו לאדמות שנמצאות בסמוך לנהר הטיבר.
היסטוריה > העידן העתיק

ריאטה הייתה במקור אתר מרכזי של האומה הסבינית הרבה לפני הקמתה של רומא. לפי האגדה, כאשר רומולוס ייסד את רומא, הרומאים חטפו נשים סביניות על מנת לאכלס את העיירה (חטיפת הנשים הסביניות) והדבר הוביל למלחמה בין הרומאים לסבינים. קרב ה"לאקוס קורטיוס" הגיע לסיומו רק כאשר הנשים השליכו עצמן בין הצבאות, והתחננו בפני הגברים שהיו קרובי משפחותיהן להפסיק להילחם. רומולוס וטיטוס טיטוס טאטיוס התרצו והחל שיתוף פעולה בין שני האישים. לפי דיווח המבוסס יותר על מקורות היסטוריים, סבינים התיישבו באזור גבעת קווירינאלה בגלל הצורך המתמשך שלהם באדמות מרעה.
לאחר הכיבוש הרומי הסופי, שהונהג על ידי מניוס קוריוס דנטטוס בתחילת המאה השלישית לפנה"ס (290 לפנה"ס), הפך הכפר לנקודה אסטרטגית ברשת הדרכים האיטלקית הקדומה, השולטת בדרך ה"מלח" (ויה סלריה (אנ')) שקישרה בין רומא לים האדריאטי דרך הרי האפנינים. אדמות רבות של ריאטה ואמיטרנום הוחרמו והוקצו לרומים. מלכתחילה הוצעה לסבינים אזרחות רומית אך ללא זכויות הצבעה, עד שבשנת 268 לפני הספירה הם זכו באזרחות מלאה, והתאגדו בשני שבטים חדשים, ולינה וקווירינה.
קוריוס דנטאטוס ניקז חלק גדול מהאגם על ידי הסטת נהר ולינו לתוך יובלו של הטיבר - נהר נרה (אנ') ובכך הוליד את מפלי מרמורה. השטח הרחב שנכבש בעבר על ידי האגם הפך למישור פורה (עמק ריאטי). על פי המנהג הרומי, פוצלה הקרקע לחלקות מרובעות אופייניות. העיירה עצמה עברה פיתוח משמעותי, אורגנה מחדש על פי סטנדרטים עירוניים רומיים טיפוסיים (למשל, שני כבישים מצטלבים מהווים את עמוד השדרה של היישוב), ובוצרה בחומות חזקות. גשר אבן הונח על פני נהר ולינו, ונבנה ויאדוקט גדול כדי להביא סחורות מוויה סלריה ישירות אל השער הדרומי של ריאטי.
ריאטה הרומית זוכה למספר אזכורים בספרות הלטינית, הודות לאדמתה הפוריה ולנכסיה המוערכים. קיקרו, למשל, מתאר את המתחים בין ריאטה לאינטרמנה (טרני) בעקבות ניקוז האגם, ומתייחס לבית הכפרי (וילה) שהיה בבעלות חברו ק. אקסיוס במישור.
אחת מהמשפחות הסביניות החשובות ביותר שזכו להצלחה ברומא היה בית האב פלאביה (Gens Flavia), ממנה הגיע הקיסר אספסיאנוס שהחל את השושלת הפלאבית ובין היתר דיכא את המרד הגדול ביהודה והחל את בניית הקולוסיאום, הידוע גם בשם האמפיתאטרום פלוויום.
המשורר והסופר הריאטי, מרקוס טרנטיוס וארו, נולד בשנת 116 לפני הספירה ונחשב בדרך כלל לאבי הלימוד הרומאי.
היסטוריה > ימי הביניים

לאחר נפילת האימפריה הרומית המערבית ספגה ריאטי הרס על ידי הברברים, אך מעולם לא חדלה להיות גסטלדאטו (אנ') חשוב במהלך השליטה הלומברדית, כחלק דוכסות ספולטו. תחת הפרנקים, היא הייתה בירת המחוז. היא נכבשה ונהרסה על ידי סרצנים במאה התשיעית והעשירית ועל ידי המלך הנורמני רוג'רו השני, מלך סיציליה ב-1149.
העיר נבנתה מחדש בעזרת הקומונה הרומאית (אנ'), ומשנת 1198 הייתה גם קומונה חופשית, בעלת אוריינטציה גואלפית, עם פודסטה משלה.
בתור מושב האפיפיור המועדף, הייתה ריאטי מקום שבו התרחשו מספר אירועים היסטוריים חשובים: קונסטנצה, מלכת סיציליה נישאה כאן על ידי מיופה כוח לקיסר היינריך השישי (1185). שארל הראשון, מלך נאפולי וסיציליה הוכתר למלך אפוליה, סיציליה וירושלים על ידי האפיפיור ניקולאוס הרביעי ב-1289. האפיפיור גרגוריוס התשיעי העניק לדומיניקוס הקדוש את התואר קדוש בריאטי (1234).
משה בן יצחק מריאיטי (1388–1467) (אנ') היה מלומד ורופא יהודי שחיבר שיר במבנה החריזה טרצינה של דנטי, בשני חלקים הידוע בשל שלל המידע הספרותי-ביוגרפי שבו, ובעיקר כמקור ראשוני ל"שלשלת הקבלה" של גדליה אבן יחיא. שיר זה פורסם כ"מקדש מעט" מאת יעקב גולדנטל (וינה 1851).
לאחר העברת מושב האפיפיור לאביניון, נכבשה ריאטי על ידי מלך נאפולי, בעוד מאבקים פנימיים בין הגואלפים לגיבלינים פרצו. בשנת 1354 זכתה העיר בעצמאותה על ידי הקרדינל אלבורנוז, ולאחר מכן הפך לשלטון פיאודלי של משפחת אלפני במדינות האפיפיור. חלק נוסף מהמישור שמסביב נוקז במאה הבאה, פעולה שהובילה לעימות עם טרני השכנה.
ריאטי הייתה בירת המחוז של מדינות האפיפיור בין השנים 1816 עד 1860. בשנת 1821 נערך קרב ריאטי בין הכוחות האימפריה האוסטרית למורדים מדרום איטליה ממש מחוץ לעיר באנטרודוקו. לאחר איחוד איטליה, היא הייתה בתחילה חלק מאומבריה, וסופחה ללאציו ב-1923. היא הפכה לבירת המחוז ב-2 בינואר 1927.
אקלים

בריאטי שורר אקלים ממוזג לח ( סיווג אקלים Köppen : Cfb ) עם חורפים קרירים וקיץ חם, ומשקעים בשפע לאורך כל השנה.
אתרים בעלי עניין

החלק הרומאי בריאטי היה עמוס במבנים, כולל מרחצאות תרמיים. שרידים מעטים נמצאו בחפירות במאה ה-19 וה-20: יסודות מקדש גדול, רצפת האבן של הכיכר המרכזית (פורום), קירות מבתים פרטיים, קמרונות בטון, פסלים ופריטי חרס. השרידים הבולטים ביותר הם גשר האבן על פני נהר ולינו והוויאדוקט.
פיאצה סן רופו נחשבת באופן מסורתי למרכז המדויק של איטליה (לטינית Umbilicus Italiae ).
נקודות נוספות:
קתדרלת ריאטי: הבנייה החלה בשנת 1109 על בזיליקה קיימת, נחנכה בשנת 1225 ונבנתה כמעט כולה מחדש בשנת 1639. יש בה מגדל פעמונים רומנסקי מרשים משנת 1252. אכסדרת הכניסה מובילה לפורטיקו מהמאה ה-13. בפנים, על תוכנית צלב לטיני עם ספינה אחת ושני מעברים, יש בעיקר עיטורים בארוקיים, כולל ברברה הקדושה שפסלה על ידי ג'אננטוניו מארי (1657), כנראה בעיצובו של ברניני. אנטוניאצו רומנו תרם פרסקו. הוא מכיל גם קנבסים מהמאות ה-16 וה-17. הקריפטה מחוברת לחלק העתיק ביותר של הכנסייה, שנחנכה ב-1157. לבית הטבילה יש אגן טבילה אלגנטי מהמאה ה-15.
פאלאצו וסקובלה ("ארמון הבישופים" או "ארמון האפיפיור"): הבנייה החלה ב-1283. ראויים לציון האכסדרה ושמונה חלונות בסגנון רנסאנס משנת 1532. הקומה התחתונה תפוסה על ידי מה שמכונה "וולטה דל וסקובאדו", אכסדרה גדולה עם שתי ספינות של ארקדות גותיות.
פאלאצו קומונאלה ("בניין העירייה", המאה ה-13, נבנה מחדש במאה ה-18), מול פיאצה ויטוריו עמנואלה השני, שהיא כיכר המתחברת עם הפורום הרומי העתיק. בארמון נמצא מוזיאון העיר ( Museo Civico di Rieti ) המציג יצירות של אנטוניאצו רומנו, אנטוניו קנובה, ברטל תורוואלדסן .
פאלאצו דל גוברנו, עם אכסדרה אצילית משנת 1596.
קשת הבישוף, גשר שנבנה על ידי בוניפאציוס השמיני.
San Pietro Martire - כנסיית פטרוס הקדוש (המאה ה-13), עם עיטורי בארוק יוקרתיים מוזהבים. יש בו את הציור "מצגת של ישו לבית המקדש" מאת ג'ובאני בטיסטה גאולי .
פאלאצו ויצ'נטיני, המיוחס לג'וליאנו דה סנגלו הצעיר .
חומות ריאטי (איט'); החומות מתוארכות למחצית הראשונה של המאה ה-13, החומה כוללת מגדלים מעוגלים ומרובעים אופייניים.
סן אגוסטינו: כנסייה בסגנון גותי מהמאה ה-13 ששוחזרה במאה ה-18). בפורטל יש פרסקו של "מדונה עם הילד והקדושים אוגוסטינוס וניקולס" (1354) מבית הספר סיינז.
סן פרנצ'סקו: בניית הכנסייה החלה ב-1245, שוחזרה באופן קיצוני ב-1636). בפנים יש ספינה אחת. ציורי הקיר המקוריים מהמאות ה-14–15 המתארים סצנות מחייו של פרנסיס הקדוש והבתולה והילד נמצאים כעת במוזיאון הדיוקסיה וב-פאלאצו וסקובילה.
תיאטרו פלביו וספסיאנו הוא בית התיאטרון והאופרה של העיר, שנבנה בסוף המאה ה-19.
פאלאצו וקייארלי: ארמון מתקופת הרנסאנס המאוחרת שתוכנן על ידי קרלו מדרנו .
סן אנטוניו אל מונטה: מנזר וכנסייה מהמאה ה-15
סנטה קיארה
סן דומניקו
אזורים בעלי עניין הסמוכים לעיר הם שמורת הטבע אגם לונגו וריפאסוטיל (איט') והר טרמינילו (אנ').
אישים בולטים

מרקוס טרנטיוס וארו (116–27 לפנה"ס), חוקר וסופר רומי.
משה בן יצחק מריאיטי (1388–1467) (אנ') מלומד ורופא יהודי.
אנטוניו גרארדי (אנ') (1638–1702), צייר, אדריכל ופסל איטלקי (סטוקאי).
ג'וזפה אוטביו פיטוני (אנ') (1657–1743), מלחין.
אליו אוגוסטו די קרלו (אנ') (1918-1998), צפר, היסטוריון ורופא איטלקי.
רנצו דה פליצ'ה (1929–1996), היסטוריון של הפשיזם .
קובי בראיינט (1978-2020), שחקן NBA גדל כשלוש שנים בילדותו בריאטי.
ווילי סוז'ורנר (אנ') (1948–2005), שחקן NBA. שיחק, אימן ומת בריאטי. אולם הכדורסל בעיר, פלאסוז'ורנר נקרא על שמו.
ערים תאומות

איטו יפן (אנ'), מאז 1985
סן פייר לז אלבוף צרפת (אנ'), מאז 2000
נורדהורן גרמניה (אנ'), מאז 2010
תחבורה

את ריאטי לא חוצה אף אחד מרשת הכבישים המהירים של איטליה; לכן כל הכבישים המקשרים את ריאטי עם ערים אחרות הם כבישים מדינתיים, ברוב המקרים כבישים דו נתיביים.
הכביש החשוב ביותר הוא הכביש המדינתי SS4, המחבר את ריאטי עם רומא בדרום ועם אסקולי פיצ'נו והים האדריאטי במזרח, ממש כמו הדרך הרומית העתיקה ויה סלריה. כבישים מרכזיים אחרים כוללים את כביש SS79, המחבר את ריאטי עם טרני ועם מחלף אורטה (אנ') לכביש המהיר A1, כביש SS17 המחבר את ריאטי עם ל'אקווילה וכביש SR578 המחבר את העיר עם אווצאנו.
תחנת הרכבת של ריאטי ממוקמת על מסילת הרכבת טרני-סולמונה האזורית, עם רכבות לטרני לל'אקווילה. אין קשר ישיר של רכבת בין ריאטי לרומא. ניתן להגיע לרומא באוטובוס או באמצעות רכבת לתחנת טרני, שם ניתן למצוא רכבות ישירות לרומא.
ספורט

אצטדיון ראול גוידובלדי בריאטי מארח מדי שנה מאז 1971 את מפגש ריאטי (אנ'), אירוע אתלטיקה בינלאומי שבעבר השתייך לסבב הגביע העולמי של התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית וכיום שייך לסבב האתגר. האצטדיון ידוע בשל שיאי עולם רבים שנקבעו בו. האצן הבריטי סטיב קראם הגדיר את ריאטי כ"מכה לרצים למרחקים בינוניים המחפשים זמנים מהירים". דוגמה לכך כוללים האצן הג'מייקני אסאפה פאוול, שרץ את זמן שיא העולם דאז של 9.74 שניות בריצת 100 מטר במפגש ריאטי ב-9 בספטמבר 2007 (השיא עמד עד שיוסיין בולט שבר אותו ב-31 במאי 2008) והרץ הקנייתי דייוויד רודישה, שרץ שיא עולמי של 1:41.01 בריצת 800 מטר בתחרות שהתקיימה ב-29 באוגוסט 2010 (השיא עמד עד שרודישה שיפר את שיאו באולימפיאדת לונדון ב-2012, כשרץ 1:40:91 ב-9 באוגוסט 2012).
גם מהדורת 2013 של אליפות אירופה לנוער באתלטיקה נערכה באצטדיון ראול גוידובלדי.
ריאטי היא עיר המצטיינת באורח חיים ספורטיבי, עם ממוצע של ספורטאי אחד לכל ארבעים תושבים. קבוצת האתלטיקה המקומית, שנודעה בעבר בשם "Atletica Studentesca CARIRI", היא קבוצת האתלטיקה הראשית והייתה המקום בו גדלו ספורטאים איטלקיים רבים והפכו לחלק מנבחרת האתלטיקה הלאומית של איטליה. ביניהם אנדרו האו, שנולד בלוס אנג'לס אך גדל בריאטי, אנג'לו צ'יפולוני, פטריציה ספורי, רוברטו דונאטי, לורנצו ולנטיני ורבים אחרים.
ריאטי הייתה ביתה של קבוצת כדורסל חשובה, סבסטיאני ריאטי (אנ'), ששיחקה באולם פלאסוז'ורנר וזכתה גביע קוראץ' בעונת 1979-1980, ששחקניה כללו את וילי סוז'ורנר וג'ו בראיינט (סוז'ורנר (1982-1976) בראיינט (1986-1983)). לאחר פירוק AMG סבסטיאני, הוקמו קבוצות חדשות יותר כמו נובה AMG סבסטיאני, שהצליחה במשך כמה שנים לחזור לליגת העל האיטלקית בכדורסל.
מועדון הכדורגל הגדול ביותר בריאטי הוא קבוצת הסרייה ג', FC ריאטי (אנ'), שמשחקת באצטדיון צ'נטרו איטליה - מנילו סקופיניו. קבוצת הפוטסל, ריאל ריאטי קלצ'ו 5, משחקת בליגת העל של איטליה.
ריאטי היא ביתו של מסלול גולף בן 9 גומות, מועדון הגולף "מרכז איטליה".
יהדות ריאטי

האזכור הראשון של יהודים בריאטי הוא משנת 1311. מוצאה של משפחת ריאטי שהוציאה מקרבה מלומדים ואנשי שם הוא בריאטי במאה ה-14. בהמשך עברו בני המשפחה לערים אחרות באיטליה. על אחד הבולטים שבהם, משה בן יצחק מריאטי, ידוע כי נולד ב-1388 וכי אחרי שלמד רפואה בפרוג'ה שב לריאטי. הוא פתח בנק הלוואות באישור הרשויות והשליט המקומי, רינלדו אלפני ועסק ברפואה. לאחר ההתקוממות העממית ב-1425 שהפילה את אלפני, ידוע כי ריאטי הסכים עם השלטון החדש על שיעור ריבית חדש. משפחתו התגוררה בשכונה שבה התגורר חלק גדול מיהודי ריאטי - Porta Carceraria de foris שמחוץ לחומות (נמצאת כיום ליד Porta d’Arci), ומאוחר יותר עברה אל תוך חומות העיר. ידוע גם כי ריאטי השיג מהשלטונות חלקה לבית עלמין יהודי בעיר.
מתעודה מ-1541 ידוע כי יהודי ריאטי נשדדו על ידי תושבים מקומיים וכי בית הכנסת ניזוק באופן קשה באותם אירועים. סופה של הקהילה היה ב-1569 עם צו האפיפיור פיוס החמישי על גירוש יהודי מדינת האפיפיור.
בריאטי יש רחוב על שמו של משה בן יצחק מריאטי, Via Moisè di Gaio, רחוב החוצה את הרחוב המרכזי Viale Ludovico Canali הנמצא מחוץ לחומה הצפונית של העיר העתיקה.
גלריית תמונות

פאלאצו קומונלה
המקדש של פונטה קולומבו, ליד ריאטי, שנוסד על ידי פרנסיס הקדוש וחלק מדרך הצליינים "קמינו די פרנצ'סקו"
Strada statale 4 Via Salaria, קישור הכביש הראשי בין Rieti לרומא, ליד פוג'ו סן לורנצו
תחנת הרכבת של ריאטי
אצטדיון האתלטיקה ראול גוידובלדי
משחק כדורסל של סבסטיאני ריאטי