stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דניאל סיבוני
ספריו

Le nom et le corps (1974)
L'autre incastrable (1978)
La haine du désir (1978)
Le groupe inconscient: Le lien et la peur (1980)
La juive: Une transmission d'inconscient (1983)
L'amour inconscient: au-delà du principe de séduction (1983)
Jouissance du dire: Nouveaux essais sur une transmission d'inconscient (1985)
Le féminin et la Séduction (1987)
Perversions: Dialogues sur des folies actuelles (1987)
Le "racisme", une haine identitaire (1988)
Avec Shakespeare : éclats et passions en douze pièces (1988)
Entre dire et faire : Penser la technique (1989)
Entre-deux: L'origine en partage (1991)
Evénement I: Psychopathologie du quotidien (1991)
Les trois Monothéismes: Juifs, Chrétiens, Musulmans entre leurs sources et leurs destins (1992)
Le peuple "psy": Situation actuelle de la psychanalyse (1993)
Evénement II: Psychopathologie du quotidien (1995)
Le corps et sa danse (1995)
Antonio Segui (1996)
Le jeu et la passe: Identité et théâtre (1997)
Violence: Traversées (1998).
Evénement III : Psychopathologie de l'actuel (1999)
"Don de soi ou partage de soi ?" (2000)
Psychanalyse et judaïsme (2001)
Nom de Dieu: Par-delà les trois monothéismes (2002)
Proche-Orient, psychanalyse d'un conflit (2003)
L'enigme antisémite (2004)
Fous de l'origine: Journal d'intifada (2004)
Création: Essai sur l'art contemporain (2005)
Lectures bibliques: Premières approches (2006)
L'acte thérapeutique: Au-delà du peuple "psy" (2007)
L'enjeu d'exister (2007)
Marrakesh, le départ (2009)
לקריאה נוספת

יאיר אורון (עורך) בין פריס לירושלים, הוצאת שוקן, 1986, עמ' 36–37.
דניאל סיבוני, "בחיפוש אחר שפה 'אחרת'", בספר: יאיר אורון (עורך) בין פריס לירושלים, הוצאת שוקן, 1986, עמ' 182–199.
דן שוורץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 בנובמבר 1918 רומניה 
 פטירה:  21 באפריל 2018 (בגיל 99) ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  ? – 21 באפריל 2018 
 מספר צאצאים:  10 
 
רבי דן שוורץ (בכתיב יידי: שווארץ, כ"ו בכסלו ה'תרע"ט - ו' באייר ה'תשע"ח) הוא מחברם של ספרים הלכתיים בענייני מצוות שילוח הקן וגבולות ארץ ישראל.
ביוגרפיה

נולד ברומניה לרבי חיים ולפֶּסְל פרידה. למד בישיבות דעעש, טאשנאד - אצל רבי מרדכי בריסק, בישיבת בית ישראל בווישווה אצל רבי מנחם מנדל הגר, ובקראלי אצל רבי יואל טייטלבוים.
בשנת ה'תשי"א עלה לארץ ישראל וגר בשכונת מוסררה. לאחר למעלה מעשור נשא את רחל, ממנה היה גדול בכ-23 שנה, ולהם נולדו עשרה ילדים. היה מתלמידי האדמו"ר רבי אהרן ראטה בחבורת שומר אמונים בעת מגוריו בסאטמר שברומניה, והיה משב"ק שלו, והתלווה אליו לבוקרשט לסייע לו להסדיר את הרישיונות לעלייתו לארץ ישראל בראשית שנת ה'ת"ש. ולאחר פטירת רבי אהרן היה רבי דן לחסיד של ממשיכי דרכו בחסידות תולדות אהרן.
מצוות שילוח הקן

עסק רבות בהלכות שילוח הקן; לצורך כך ערך בירור זואולוגי על טבעם ועל אורח חייהם של העופות הכשרים, כדי לעמוד על בירור ההלכה ועל דרכים מעשיות לקיום מצוות שילוח הקן. הוא נסע למדינות שונות על מנת לברר איזה מן העופות המצויים שם ראויים לקיום המצווה. במהלך השנים חיבר על נושא זה מספר ספרים, ובעקבות כך הורחבה ההתעניינות לקיום מצווה זו, וכן התחברו ספרים נוספים על מצוות שילוח הקן בעקבותיו.
סייע לכמה רבנים לקיים את המצווה, בהם רבו האדמו"ר מסאטמר. בשנת ה'תש"ס הוציא לאור את הספר "קן צפור השלם".
בין ההלכות בהן נקט בעמדה ייחודית, היא ההלכה - לדעתו - כי ביצים שיש בהם דם או אפרוחים קטנים, כיוון שאינם ראויים לאכילה, אין לקיים בהם מצות שילוח הקן; אך רבנים רבים אחרים לא קיבלו את דבריו, בהם הרב אלישיב, הרב חיים קניבסקי, הרב ישראל יעקב פישר, הרב חיים פנחס שיינברג והרב ניסים קרליץ. כמו כן סבר כי אין מניעה לקיים את המצווה בכל זמן שהוא, מלבד בשבת ויום טוב.[דרושה הבהרה]
משפחתו

בנו הרב בנימין זאב - מחבר ספרים תורניים
בנו הרב נתן דוב מו"ץ בקריית יואל, מחבר הספרים "מאורות נתן" ו"אהל רחל"
מספריו

קן צפור השלם - הלכות וטעמי מצות שילוח הקן, ביאור דעת הפוסקים בעניין שילוח הקן, והדרכות מעשיות לאופן הנכון לקיום מצוות שילוח הקן, ירושלים תשמ"ו.
קונטרסי קן ציפור :
קן ציפור, ירושלים תשמ"ח - ליקוט על תיקונים ופעולות קבליים הנגרמים על ידי מצוות שילוח הקן
קן ציפור, ירושלים תשנ"ב - בירורים ו"השגות" על הרב שמעון מרגליות בספרו "הבנים תיקח לך" (תשנ"א)
קן ציפור, ירושלים תשס"ב - בירורים ו"השגות" על הרב נפתלי יחיאל וינברגר בספרו "שלח תשלח" (תשס"א)
קונטרס הזמנים - על זמנים הראויים לקיים שילוח הקן, ירושלים תשמ"ח
קונטרס עגולים ויושר - ביאורים והערות בעניין עגולים ויושר המובא בספר עץ חיים, ירושלים תשנ"ב
אלה מסעי, על עניין תולדות האבות, יציאת מצרים ומסעות בני ישראל וביאור גבולות הארץ, ירושלים תשנ"ו
קונטרס מפות אלה מסעי - ציון המקומות הכתובים ומיקומם עם מפות וצילומי לוויין, ירושלים תשס"ג
ספר העבודה, ירושלים תשס"א
לקריאה נוספת

הרב שמעון מן, "הערות על ספר אלה מסעי חלק ג'", בתוך: מנחת ערבה, בית שמש תשע"ה, עמ' 410–428
הערות שוליים

↑  אהרן בלום, מחותמו של כהן גדול, ירושלים תשס"ה, עמ' מ"ה ועוד; הרב מרדכי בלום, זמירות וסדר האושפיזין וסדר ההקפות, בית שמש תשע"ג, עמ' מ"ט.
↑  פנחס דוד ווברמן, פרח מטה אהרן, ירושלים תשמ"ה, עמ' ל"ט ואילך.
↑  הרב יואל שוורץ, אם על בנים, ירושלים תשמ"ח, עמ' 9.
↑  ראו אצל הרב נפתלי יחיאל וינברגר, שלח תשלח - מהדורה ד', סעיף י"ח, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום). וראו עוד חזון יחזקאל, על מסכת חולין, פרק י', חידושים, אות ב'.
↑  רבי דן שוורץ, קונטרס הזמנים [דרושה הבהרה]
↑  ספריו, העוסקים בעניין הגבול הדרומי של ארץ ישראל: "שבט מישור", "הגבול הדרומי והערבה", "יסוד טעות המתירים".
דמות חוזרת

דמות חוזרת (באנגלית: Recurring character) היא הופעה קצרה של שחקן כדמות בסדרה או בסרט למשך מספר פרקים קטן יותר מדמות משנה, אך יותר גדול יותר מדמות אורחת. לרוב דמויות המופיעות כך אינם תורמות הרבה לעלילה אך לעיתים כמה פרקי סדרות עוסקות דווקא בדמויות חוזרות. כפי שהשם מרמז, דמות הופכת לחוזרת רק כעבור מספר פרקים ולעיתים לאחר הופעה טובה של השחקן, ההופכת אותו לחלק מהעלילה. לעיתים דמויות שתרמו הרבה בהופעתם הופכים לדמויות קבועות יותר - מה שמכונה באנגלית דמות פורצת (Breakout character), למשל הדמויות אלי גולד מ"האישה הטובה", לאו צ'ינגוויק מ"מופע שנות ה-70", אנג'ל ואוז מ"באפי ציידת הערפדים" ודונה מוס מ"הבית הלבן".
חלק מהופעות אלה חלות רק בסרטי ספין-אוף קצרים, או שמתוכם הדמויות מופיעות. אחרות מתאימות לסיטקומים ולאופרות סבון, בהם דמויות חוזרות יכולות "לרענן" את העלילה הקבועה או להשיב דמויות מצחיקות שאינם חתומות על חוזה (למשל קומיקאים שמשתלבים בתעשייה וכו').
ישנם גם מספר ספרים בהם דמויות יכולות לחזור במספר פרקים. ארתור קונן דויל השתמש מספר פעמים בדמויות חוזרות ב"שרלוק הולמס", בהן גם המפקח לסטרייד, שהפך לדמות מרכזית יותר בעלילה.
ראו גם

דמות משנה
הופעת אורח
הופעת קמע
| סיפר |
| --- | --- | --- |
| דמות | פרוטגוניסט • דמות שנייה בחשיבותה (אנ') • דמות שלישית בחשיבותה (אנ') • סיידקיק • אנטגוניסט • נבל-על • דמות משנה • דמות חוזרת • מספר • גיבור • אנטי-גיבור |  |
| עלילה | דיאלוג • מצג • מבנה דרמטי (אנ') • סיפור מסגרת • כלי עלילתי • מקגאפין • נקודת שיא • עימות • תת-עלילה • פלשבק/פלשפורוורד |  |
| רקע | דיסטופיה • אוטופיה • יקום בדיוני • יקום משותף • היסטוריה • היסטוריה בדיונית |  |
| תמה | מוטיב • לייטמוטיב • סאבטקסט • מוסר השכל |  |
| סגנון | אמצעים פיגורטיביים • טכניקות ספרותיות • נקודת תצפית • השעיית הספק • סימבוליזם • אתנחתא קומית |  |
| סיפורת | משל • מעשייה • סיפורת בזק • רומן • נובלה • מחזה • שירה • תסריט • נובליזציה • סיפור קצר |  |
| סוגה | רומן הרפתקאות • רומן פשע • רומן מלחמתי • רומן מערבון • רומן מסתורין • רומן היסטורי • רומן ריאליסטי • רומן רומנטי • רומן ביוגרפי • רומן מכתבים • רומן גרפי • רומן פילוסופי • רומן פוליטי • רומן ארוטי • רומן חניכה • סאגה • פנטזיה (אפלה, חרבות וכשפים) • ספרות בלשית • ספרות אימה • ריאליזם קסום • סאטירה • מדע בדיוני (קשה, צבאי, אופרת חלל, סייברפאנק, סטימפאנק) • מותחן • ספרות ספקולטיבית • ספרות זולה • קומיקס |  |
| נושאים קשורים | זרם התודעה • קהל • מחבר • תורת הספרות • מבנה נרטיבי • נרטולוגיה • רטוריקה |  |
פורטל: ספרות
דיסטוציה

| --- | --- |

 תחום:  מיילדות וגינקולוגיה 
 גורם:  מקרוסומיה 
 תסמינים:  prolonged labor 
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D004420
 סיווגים
 ICD-10:  O66 
 ICD-11:  JB06 
 
דיסטוציה, (אנגלית: Dystocia; ידוע גם בשם לידה חסומה) היא מצב בו העובר אינו יכול לעבור את האגן בעת הלידה, וזאת למרות התכווצויות ההרחם, בשל היותו חסום פיזית. הסיבוכים הרפואיים לתינוק שיכולים להגרם מדיסטוציה כוללים תשניק סב-לידתי (אי ספיקת חמצן לתינוק) אשר עלול לגרום למוות התינוק. כמו כן, דיסטוציה עלולה להגביר את הסיכון של האם לחלות בזיהום, בקרע של הרחם, או בדימום לאחר הלידה. בנוסף, ישנו סיכון לסיבוכים נוספים לטווח הארוך (לאם), כמו למשל פיסטולה מולדת. דיסטוציה עלולה להיגרם מעבודה ממושכת בלידה, כלומר כאשר השלב הפעיל של עבודה עולה על שתים-עשרה שעות.
נסיבות

הגורמים העיקריים של לידה חסומה הם:
תינוק גדול מאוד או ממוקם בצורה לא נכונה, אגן קטן או בעיות עם הנרתיק. גורמי סיכון לאגן קטן כוללים תזונה לקויה וחוסר חשיפה לשמש, מה שגורם למחסור בוויטמין D. בנוסף, דיסטוציה נפוצה יותר אצל נערות בגיל ההתבגרות מכיוון שייתכן והאגן טרם סיים את התפתחותו. מיקום חריג של התינוק כולל בעיית כליאת הכתפיים, מצב בו לאחר יציאת ראש העובר יש כליאה של הכתפיים במעבר תעלת הלידה.בעיות עם תעלת הלידה כוללות נרתיק או חיץ הנקבים צר, עקב מום באיבר המין או גידולים.
אבחון וטיפול

לידה חסומה ניתנת לאבחון על סמך בדיקה גופנית.
ניתן לעקוב אחר התקדמות העבודה ולאבחן בעיות שעלולות להתרחש, בשילוב עם בדיקה גופנית. שני הדברים האלו יכולים לעזור לזיהוי חסמים בעת העבודה.
הטיפול בדיסטוציה עשוי לדרוש ניתוח קיסרי או ואקום, לעיתים עם אפשרות פתיחה כירורגית. ניתן גם לטפל באמצעים נוספים: שמירה ומניעה מהתייבשות היולדת, ומתן אנטיביוטיקה במיקרה של קריעת הקרום יותר מ-18 שעות.
פרוגנוזה

במידה ומתבצע ניתוח קיסרי בזמן מספיק מוקדם, הפרוגנוזה טובה. לעומת זאת, דיסטוציה ממושכת יכולה להוביל לפיסטולה מולדת, מוות היולדת או מות עובר תוך רחמי.
אפידמיולוגיה

ב-2013 נספרו כ-19,000 מקרי מוות אימהי.
ב-2015 התרחשו כ-6.5 מיליון מקרים של דיסטוציה או קרע של הרחם.
באפריקה ואסיה השכיחות ללידה חסומה נעה בין 2 ל-5 אחוז.
בנוסף, נספרו 23,000 מקרי מוות של יולדות, כנגד ל-1990, אז נספרו כ-29,000 מיקרי מוות. מוות האימהות בשל דיסטוציה מהווה כ-8% מכלל מקרי המוות הקשורים להריון. זהו גם אחד הגורמים העיקריים של מות עובר תוך רחמי. בנוסף, רוב מקרי המוות עקב דיסטוציה מתרחשים במדינות המתפתחות.
אטימולוגיה

משמעות המילה dystocia היא לידה קשה. מילת ההפך שלה היא τόκος או לידה קלה.
ישנם מונחים אחרים עבור הפרעות העבודה בילדה, כגון עבודה קשה, לידה חריגה, לידה קשה.
בעלי חיים אחרים

המונח דיסטוציה יכול גם כן לשמש בהקשר של בעלי חיים שונים, וכן בנוגע לציפורים וזוחלים המונח אינו דיסטוציה, אלה egg binding.
אחוז לידות חסומות אצל סוסים מיניאטוריים גבוה יותר משל גזעים אחרים בשל הרחבת הרבייה הסלקטיבית.
ראו גם

אגן
רחם
תשניק סב-לידתי
ניתוח קיסרי
פיסטולה מולדת
תעלת הלידה
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  Education material for teachers of midwifery : midwifery education modules, 2nd ed, Geneva [Switzerland]: World Health Organization, 2008
1 2 3 4 5  J. P. Neilson, T. Lavender, S. Quenby, S. Wray, Obstructed labour, British Medical Bulletin 67, 2003, עמ' 191–204
↑  Education material for teachers of midwifery : midwifery education modules, 2nd ed, Geneva [Switzerland]: World Health Organization, 2008
↑  Education material for teachers of midwifery : midwifery education modules, 2nd ed, Geneva [Switzerland]: World Health Organization, 2008
1 2  Education material for teachers of midwifery : midwifery education modules, 2nd ed, Geneva [Switzerland]: World Health Organization, 2008
↑  Carmen Dolea1 and Carla AbouZahr2, Global burden of obstructed labour in the year 2000, 2003
↑  K. Gotsch, W. W. Klein, G. Leb, P. Pavek, [Comparative hemodynamic studies on various heart glycosides], Zeitschrift Fur Kreislaufforschung 61, July 1972, עמ' 577–587
↑  Pregnancy at risk : current concepts, New Delhi: Jaypee Bros, 2004
↑  S. Murai, [Severe unilateral perceptive deafness. 3. Clinical observations on juvenile unilateral deafness], Nihon Jibiinkoka Gakkai Kaiho 72, 1969-07-20, עמ' 1140–1146
↑  GBD 2013 Mortality and Causes of Death Collaborators, Global, regional, and national age-sex specific all-cause and cause-specific mortality for 240 causes of death, 1990-2013: a systematic analysis for the Global Burden of Disease Study 2013, Lancet (London, England) 385, 2015-01-10, עמ' 117–171 doi: 10.1016/S0140-6736(14)61682-2
↑  Robert L. Goldenberg, Elizabeth M. McClure, Zulfiqar A. Bhutta, José M. Belizán, Stillbirths: the vision for 2020, Lancet (London, England) 377, 2011-05-21, עמ' 1798–1805 doi: 10.1016/S0140-6736(10)62235-0
| היריון ולידה |
| --- | --- | --- |
| מונחים הקשורים להיריון | עובר • שליה • חבל הטבור • שק החלמון • שק שפיר • מי שפיר • הפריה • הפקק הרירי • פיזיולוגיה של ההיריון • תנועות עובר |  |
| מונחים הקשורים ללידה | לידה פעילה • צירי הלידה • השראת לידה • לידה בהלכה • סטריפינג • מגע עור לעור • אפידורל • ירידת מים |  |
| מצבים מיוחדים בהיריון | היריון בסיכון • היריון רב-עוברים • שליית פתח • שליה נעוצה • מיעוט מי שפיר • ריבוי מי שפיר • היפרדות שליה • מחלת בלוטת התריס בהיריון • רעלת היריון |  |
| מצבים מיוחדים בלידה | מצג עכוז • כריכת חבל הטבור • צניחת חבל הטבור • תסמונת שאיפת מקוניום • זיהום מי שפיר • חתך חיץ • ניתוח קיסרי • לידה מוקדמת • לידה מכשירנית • לידה שקטה • דיסטוציה • פקיעת קרומים מלאכותית • דמם שלאחר לידה (PPH) |  |
| בדיקות במהלך ההיריון | בדיקת היריון • בדיקות סקר בהיריון • בדיקת העמסת סוכר • בדיקת שקיפות עורפית • בדיקת אולטרה סאונד להיריון • מוניטור עוברי • תבחין משולש • בדיקת סיסי שליה • בדיקת מי שפיר • פטוסקופיה |  |
| מונחים נוספים הקשורים להיריון ולידה | קורס הכנה ללידה • לידת בית • לידה טבעית • לידה במים • תמיכת לידה • בית יולדות • עקומת פרידמן • שמירת היריון • דימום מיילדותי • טומאת יולדת • לידה ביהדות |  |
Education material for teachers of midwifery : midwifery education modules (PDF) (2nd ed.). Geneva [Switzerland]: World Health Organisation. 2008. ISBN 9789241546669.
דורבן ארוך-זנב

| דורבן ארוך-זנב |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: Hystricognatha
משפחה:: דורבניים
סוג:: Trichys
מין:: דורבן ארוך-זנב
שם מדעי
 Trichys fasciculata ‏שו, 1801
תחום תפוצה


דוֹרבָּן ארוך-זנב או דורבן זִיפָנִי (שם מדעי: Trichys fasciculata) הוא מין של דורבן החי בדרום-מזרח אסיה והוא המין היחיד בסוגו כשהוא קרוב לבני הסוג דורבן עב-זנב. זהו המין הקטן ביותר במשפחתו.
מאפיינים

הדורבן מצוי בטבע בג'ונגלים של אינדונזיה, מלזיה וברוניי שבבורנאו. אורכו עד 48 סנטימטרים, אורך הזנב 23 סנטימטרים והוא שוקל 1.7–2.3 קילוגרם בממוצע. צבעו של הדורבן חום כהה עם קוצים לבנים-אפורים קצרים. מראהו מזכיר מראה חולדתי יותר משאר הדורבנים. הזנב ארוך ובעל שערות לבנות עם קצוות קוצניים קצרים.
הוא מצוי ביערות גשם, יערות הרריים ונמצא גם בקרבת מגורים ובביצות מנגרובים בסביבתו. הוא פעיל בשעות הלילה, אז הוא מחפש מזון על הקרקע. הוא ניזון מעלים, עשבים, נצרים, זרעים, פקעות וגם מחסרי חוליות. ביום הוא נח במאורות. קוציו של הדורבן מגוננים עליו מטורפים אפשריים כמו עופות דורסים, נחשים או טיגריסים.
הדורבנים מתחרים בעונת הרבייה על נקבות, והזכר הגדול והחזק ביותר מזדווג. הנקבות ממליטות 2 גורים והם מטפלים בהם במשך 8 שבועות. דורבנים ממין זה יכולים להגיע עד גיל 10 בשבי.
הדורבן לא נמצא בסכנה בטבע אך הוא ניצוד בידי כמה שבטים בתחומי מחייתו.
הערות שוליים

↑  דורבן ארוך-זנב באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  ע"פ האקדמיה ללשון
| דורבניים |
| --- | --- | --- |
| דורבן | דורבן מצוי • דורבן הכף • דורבן מלאי • דורבן ג'אווה • דורבן מצויץ • דורבן עב-קוצים • דורבן פיליפיני • דורבן סומטרי |  |
| דורבן עב-זנב | דורבן עב-זנב אסייתי • דורבן עב-זנב אפריקני |  |
| דורבן ארוך-זנב (סוג ומין יחיד) | דורבן ארוך-זנב |  |
דורבן ג'אווה

| דורבן ג'אווה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: Hystricognatha
משפחה:: דורבניים
סוג:: דורבן
מין:: דורבן ג'אווה
שם מדעי
 Hystrix javanica ‏קיוויה, 1823
תחום תפוצה


דורבן ג'אווה
דוֹרבָּן ג'אווה (שם מדעי: Hystrix javanica) הוא מין של מכרסם מהסוג דורבן המצוי בטבע רק באינדונזיה באיים: ג'אווה, באלי, פלורס, לומבוק, סומבאווה, מדורה ועוד כמה איים קטנים מאיי סונדה. אין לו תת-מינים מוכרים. המין תואר לראשונה ב-1823.
מאפיינים

זהו דורבן בגודל בינוני, אם כי ביחס למכרסם זה גדול מאוד. הדורבן באורך 45–60 ס"מ ועם זנב באורך 6–17 ס"מ. הדורבן בעל שערות חומות עם קוצים ארוכים בצבע לבן ושחור בקצה. הראש שלו לעיתים בעל גוונים כתומים.
הדורבן הוא שוכן של יערות פתוחים, יערות ראשוניים או שניונים ומצוי גם בביצות ויערות מנגרובים. כמו שאר הדורבנים הוא אוהב לחפור באדמה ולחפש צמחייה, שכן הוא אוכל צמחים בעיקרו.
לדורבן תפוצה קטנה מאוד בטבע ובעבר הוא ניצוד והיה בסכנה. כיום הוא מוגן בידי ממשלת אינדונזיה ומצב שימורו הוא "ללא חשש".
הערות שוליים

↑  דורבן ג'אווה באתר הרשימה האדומה של IUCN
| דורבניים |
| --- | --- | --- |
| דורבן | דורבן מצוי • דורבן הכף • דורבן מלאי • דורבן ג'אווה • דורבן מצויץ • דורבן עב-קוצים • דורבן פיליפיני • דורבן סומטרי |  |
| דורבן עב-זנב | דורבן עב-זנב אסייתי • דורבן עב-זנב אפריקני |  |
| דורבן ארוך-זנב (סוג ומין יחיד) | דורבן ארוך-זנב |  |
דיו סת"ם

דיו וקולמוס - משמשים סופרי סת"ם לכתיבת ספרי תורה, תפילין ומזוזות
דיו סת"ם (ספרי-תורה, תפילין, מזוזות) הוא דיו המשמש סופרי סת"ם לכתיבת ספרי תורה, תפילין ומזוזות.
רקע היסטורי

מאז תקופת השופטים (המאה ה-12 לפנה"ס), היו הסופרים משתמשים לפחות בשני מיני דיו - דיו שצבעה חום, שנראה שהייתה עשויה מתרכובת ברזלנית, ודיו שחורה עשויה מחומר פחמני. דיו אדומה הייתה נעשית מסקרה אוכרה אדומה. גם הדיו הידועה בארץ ישראל בתקופת המקרא לא הייתה נוזלית, משום שהנביא יחזקאל מוסר על נשיאת קסת הסופר במותניו, ודבר זה לא היה אפשרי אלא אם כן הייתה הדיו גוש מלוכד. דיו כזו ידועה בארצות המזרח גם בימינו. בדיקות הדיו שעל גבי חרסי לכיש העלו שהיא תערובת של תרכובת פחמנית וחומר ברזלני.
בסוף ימי תקופת בית שני כתבו סופרי סת"ם בדיו עשן, דיו העשוי מפיח מעורב בשרף עצים. הדיו הזה נשאר שחור על הקלף במשך יותר מ-2,000 שנה, כפי שמעידות תפילין ששרדו מימי בית שני.
רבי מאיר, כ-100 שנה אחרי חורבן בית שני, ראה צורך לשפר את שחוֹרוּת הדיו ועמידותו והוסיף לו קנקנתום (גופרת הברזל FeSO4), חומר שנחצב מן האדמה ומורכב מתרכובות של ברזל, גופרית, חמצן, וחומרים נוספים בכמויות קטנות. רבי מאיר היה הראשון שהוסיף את הקנקנתום לדיו סת"ם, כמו שאמר ”דבר אחד יש לי וקנקנתום שמו, שאני מטיל לתוך הדיו.”. רבי מאיר לא עשה דיו מקנקנתום אלא עשה קודם דיו שחור בלי קנקנתום, ואחר כך הוסיף קנקנתום לדיו הקיים כדי לשפרו.
ביוון כתבו היוונים בתחילה בדיו עשן. מכיוון שהדיו שלהם לא נדבק היטב לקלף, המציאו היוונים בתקופה שאחרי חורבן בית שני דיו שחור בלי עשן שהיה מורכב רק מקנקנתום ומי עפצים. הצבע השחור של הדיו הזה התקבל באופן מלאכותי מתרכובת כימית בין הקנקנתום לבין החומצה הטאנית והחומצה הגאלית במי העפצים. רבי מאיר שנסע תכופות לאירופה, למד שם את השימוש בקנקנתום והביא עמו את הקנקנתום לארץ ישראל.
הרמב"ם מתאר כיצד להכין דיו עשן מסורתי בלי קנקנתום. לפי הרמב"ם, דיו עשן עשוי מפיח עשן מעורב בשרף עצים ודבש. לשמירת התערובת מייבשים אותה כדי שלא תעלה עובש. לפני הכתיבה שורים את הדיו המיובש במי עפצים שמכילים דבק (או בנוזל אחר עם תכונות דומות) ועוזרים לשפר את הדבקת הדיו לקלף כדי שהכתב לא יתקלקל עם הזמן.
כדי לשפר את הדבקת הדיו לקלף הוסיפו לדיו היווני גם גומא. כשהדיו מתייבש, הדיו נעשה שביר ונסדק בקלות. רוב הפגמים והפסולים שנמצאים כיום בסת"ם נגרמים על ידי סדקים ושברים בדיו היווני עם גומא.[דרוש מקור]
הדיו היווני מאבד את צבעו השחור עם הזמן ונעשה אדום. הסיבה היא שהקנקנתום מכיל תרכובת ברזל. הברזל מתחבר עם החמצן באוויר והופך לחלודה בצבע אדום/חום. לעומת זאת, בסת"ם כתובים בדיו עשן, הדיו נשאר שחור לפרק זמן ארוך יותר.
מאז ימי קדם היה צורך בדיו עשן באיכות טובה, שאינו מתקלקל. גם דיו עשן שהוכן לפי המרשם של הרמב"ם היה מתקלקל לעיתים קרובות. החיד"א וערוך השלחן מסבירים שאין נוהגים לכתוב בדיו עשן מפני שהוא מתקלקל ונמחק בקלות. נוסחאות טובות לא היו מצויות לכלל צבור הסופרים, ואלה שהיו מצויות נשכחו או אבדו. מחוסר דיו טוב יותר, כתבו רוב הסופרים בדיו היווני המבוסס על מי-עפצים וקנקנתום.
התחלת השימוש בדיו היווני עוררה הרבה מחלוקות הלכתיות. רוב הראשונים אוסרים כתיבה בדיו שאינו מכיל עשן. יש שאוסרים ופוסלים דיו עם קנקנתום ויש שאוסרים ופוסלים דיו עם מי עפצים. גדולי הפוסקים מסכימים שלכתחילה אסור להוסיף קנקנתום לדיו. אך, בדיעבד, הדיו היווני עם הקנקנתום כשר, ומשתמשים בו גם לכתחילה כשאין דיו טוב יותר. הפוסקים שהתירו את הדיו היווני התירו אותו מפני שדיו עשן טוב לא היה מצוי בזמנם, וגם הם פסקו שדיו עשן עדיף לכתחילה - למצווה מן המובחר.
המקורות לכתיבה בדיו

כתיבת הסת"ם בדיו היא הלכה למשה מסיני.
בגמרא ופוסקים, ראשונים ואחרונים, קיימות דעות שונות על הרכב הדיו ודרך עשייתה. מכל מקום, שתי הדרישות העיקריות לדיו, הן:
שיהיה שחור
שיתקיים לאורך זמן (הן בשלימות האותיות והן בצבע)
לפי הגמרא, המלה "דיו" בלשון-קודש מתייחסת רק לצבע שחור, לכן הדיו חייב להיות שחור. דרישה נוספת לדיו נלמדת מפרשת סוטה, והיא "שאם תמחקנו יהיה נמחק", כלומר שלא יישאר רושם שחרחר על משטח הכתיבה לאחר פעולת מחיקה. דרישה זאת אינה עקרונית לכשרות הדיו, אלא מוסיפה מעלה נוספת (מצווה מן המובחר).
מרכיבי הדיו

עשן - פיח עשן נאסף מלהבת נר שמן. "כל העשנים יפים לדיו ושל שמן זית מן המובחר".
אבקת פחם-עץ - פחם עץ, הקרוי גם פחם (אין להתבלבל בינו ובין פחם אבן), מתקבל משריפת עצים. הפחם נוצר משריפה חלקית של גזרי עץ. פחם-עץ ידוע גם כ- ארמינט, אידרמונט, Atramentum.
קומוס, קומא, גומא, גומי - הגמרא (שבת ק"ד ע' ב) מבארת: "קומוס – קומא", ופירש רש"י: "קומא – גומ"א, שרף אילן", וכן (סוטה יז ע' ב): "קומוס – שרף האילן ומתיכו במים וכותב הימנו", וכן פירשו רוב הראשונים. זהו החומר הקרוי כיום גומי ערבי, וכך כתב פרופ' יהודה פליקס:
ממיני שטה טרופיים הפיקו שרף הידוע בשם Gumi Arabicum, השם גומי מקורו במצרית: קומי או קמי, שמובנו שרף השטה, מכאן הועבר השם ליוונית Kommos בלשון המשנה: קומוס, בארמית: קומא. השתמשו בו לצורכי כתיבה וצביעה.
שרף - הוא שם אחר של הקומוס שכתבנו לעיל. הגמרא (שבת כג ע' א) "כל השרפים יפים לדיו, ושרף קטף יפה מכולם". ופירש רש"י: "שרף – גומא, קטף – פרונייל של יער כמו שאנו עושים משל שרף". (המלה "פרונייל" באה מן הצרפתית העתיקה prunelier - שזיף בר).
קנקנתום – הגמרא מבארת (שבת קד ע' ב): "קנקנתום – אמר רבה בר בר חנה אמר שמואל: חרתא דאושכפי". ופרש"י "חרתא דאושכפי – סם שצובעין בו מנעלים שחורין (מגילה יט ע' א)".
עפצים, עפצא – רש"י (גיטין יט ע' א) ביאר: "עפצים – גל"ש בלע"ז" ועדין שטיינזלץ כתב: "גל"ש מן הצרפתית העתיקה gales – עפצים, בעיקר עפצי אלון". רוב השימוש לדיו נעשה בבישול עפצי האלון. העפצים גדלים על ענפי העץ בגלל חרקים שחודרים לעץ וחיים בתוכו. עפצים אינם גדלים מעצמם בלי חרקים.
מי-עפצים - נעשים על ידי בשול עפצים במים. מי עפצים מכילים תערובת של חומרי דבק וטאנין (Tannic acid). הדבק עוזר להדביק את הדיו לקלף. בבישול עובר הטאנין שבעצים הידרוליזה ומשתחררת חומצה גאלית (gallic acid) היוצרת קומפלקס עם הברזל והופכת אותו לשחור. בלי החומצה יישאר הקנקנתום לבן-ירוק ולא ישחיר, כמו שכתב הרמב"ם: "שהקלקנתוס לא יועיל לקיים אלא בהצטרפותו לעפץ". החומצה, עם הזמן, מזיקה לקלף ושורפת את ההדבקה בין הדיו לקלף. זו אחת הסיבות לכך שבספרי תורה ישנים הרבה אותיות מתקלפות ונופלות. זו כנראה גם הסיבה לכך שרבנו תם אוסר שימוש במי עפצים - "דיו של עפצים אסור לכתוב ממנו ספר תורה" (ספר התרומה הלכות ספר תורה קצ"ה).
חומץ - יש סופרים המוסיפים חומץ לדיו. חומץ הוא גם כן חומצה (Acetic acid) בדומה לחומצה במי העפצים. החומץ מקל על הכתיבה ועושה את הדיו שחור יותר. מאידך, החומץ מגדיל את הנזק שנגרם עי החומצה של מי העפצים, וגורם לכך שההדבקה בין הדיו לקלף נשרפת מהר יותר.
המחלוקת על הרכב הדיו

דיו סת"ם חיב להכיל לפחות שני חומרים - האחד משחיר והשני מדביק. המחלוקת היא בשתי שאלות: האחת - כיצד משחירין את הדיו, והשנייה - כיצד מדביקין את הדיו לקלף.
בגמרא נאמר "כל העשנים יפין לדיו" ו"כל השרפין יפין לדיו". השחרת הדיו הייתה מאז ומעולם רק בעשן והדבקת הדיו הייתה בסוגים שונים של שרף.
ר' עקיבא ור' ישמעאל נחלקו האם מותר להוסיף קנקנתום לדיו כדי להשחירו. לפי ר' עקיבא מותר ולפי ר' ישמעאל אסור.