stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יעקב גז
שירות צבאי

בשנת 1970 התגייס לצה"ל והצטרף לקורס חובלים מחזור כ'. לאחר הקורס בשנת 1972 שירת בשייטת ספינות הטילים, כסגן קצין גנ"ק באח"י סער. במלחמת יום כיפור שימש בתפקיד ממלא מקום קצין גנ"ק באח"י סער תחת פיקודו של רב-סרן דוד עזר (דאווה) .בתום המלחמה ,במהלך שנת 1974, עבר לבה"ד לקורס פי"ם שבו שימש כחניך ומדריך בו זמנית ובסיומו חזר לאח"י סער כקצין גנ"ק בדרגת סרן ותיפקד בנוסף כסגן מפקד הספינה תחת פיקודו של סרן רוני איכר. לאחר תקופה מונה על ידי מפקד הפלגה סא"ל אריה רונה לשמש כקצין גנ"ק פלגתי בנוסף לתפקידו בספינה. מאוחר יותר שימש בתפקיד זה באח"י חנית (סער 3) אח"י מזנק.
בשנת 1976 חזר לבה"ד חיל הים כמפקד בית ספר גנ"ק. בתחילת שנת 1977 הוסמך כמפקד ספינת הטילים ונשלח לזירת ים סוף כמפקדה האחרון של אח"י בת ים (ת-83). בסוף אותה שנה קיבל את הפיקוד על אח"י עכו שהייתה חצי שנה ללא מפקד קבוע. בשנת 1978 עבר לפקד על אח"י קשת בים האדום עד מאי1979. אז קיבל את הפיקוד על אח"י קוממיות בתפקיד זה השתתף במאי 1980 במבצע "פעולה מוצלחת"
ביקור ראשון היסטורי של צ.ה.ל וחיל הים בנמל אלכסנדריה.
בשנת 1981 הועלה לדרגת סא"ל והושאל מחיל הים למוסד, שם שימש בתפקידים מיוחדים ומגווניםעד שנת 1985.
עם חזרתו לחיל הוצב בבסיס אשדוד כמפל"ג אג"ם. בשנים 1987–1989 שירת כמפקד פלגת ספינות טילים 31, בבסיס אשדוד. בשנת 1989 יצא ללימודי לתואר ראשון באוניברסיטת בר-אילן במגמת מדעי המדינה אותם סיים בשנת 1991. ביוני 1991 החליף את אל"ם אריה גביש (גמבש) בתפקיד ראש מחלקת מבצעים והועלה לדרגת אל"ם.
במאי 1993 החליף את אל"ם דודו בן בעש"ט כמפקד שייטת 3 ושימש בתפקיד זה עד ספטמבר 1995, אז יצא ללימודים במכללה לביטחון לאומי שבמסגרתה השלים את לימודיו לתואר שני במדעי המדינה.
עם סיום לימודיו במב"ל בספטמבר 1996 חזר לבסיס חיפה כמפקד הבסיס והועלה לדרגת תא"ל.הוא החליף בתפקיד את תא"ל ידידיה (דידי) יערי . בתפקיד זה שירת עד אפריל 1999.
כהמשך טבעי למסלול קיווה להתמנות לראש מספן הים, אך המינוי לא יצא אל הפועל. הוצע לו תפקיד נספח צה"ל בצרפת אך גז החליט לסיים את שירותו הפעיל ובשנת 2000 יצא לחופשת פרישה.
שירות צבאי > גלריה

תמונת סיום מחזור חובלים כ', יוני 1972.
השקת אח"י קוממיות במספנות ישראל, 19 ביולי 1979.
רס"ן יעקב גז מפקד אח"י קוממיות, (שני מימין) עם קציני הספינה ואח"י מולדת, לקראת הפלגתם לאלכסנדריה מאי 1980.
אל"ם יעקב גז מפקד שייטת ספינות הטילים 1994.
החלפת פיקוד בשייטת ספינות הטילים אלי מרום נפרד מיעקב גז, ספטמבר 1995.
אל"ם יעקב גז מקבל תעודת גמר מבנימין נתניהו בעת סיום הלימודים במכללה לביטחון לאומי 1996.
מפקד חיל הים אלוף אלכס טל, מפקד בסיס חיפה יעקב גז ומפקד שייטת ספינות הטילים אלי מרום.
מפקד חיל הים אלכס טל מעביר את הפיקוד על בסיס חיפה מיעקב גז לאלי מרום אפריל 1999.
תפקידים אזרחיים

עבד מספר שנים בחברת זוקו שילובים בישראל.
בשנת 2006 פנה אליו רני פלק, שהכיר את גז מתקופת השירות הצבאי, מנהל המשרד לביטחון פנים, והזמין אותו לשמש כראש אגף מצילה במשרד לביטחון הפנים.
עם הקמת "המועצה למניעת אלימות בספורט", בשנת 2008 מונה גז כחבר במועצה בנוסף לתפקידו ב"אגף מצילה".
יעקב גז 2005.
ישיבת מטה אגף מצילה 2005.
יעקב גז ואשר בן ברוך באגף מצילה 2005.
יעקב גז ברגע של נחת במרינה הרצליה יחד עם אביטל לייבה מנהלת מחוז תל אביב ב"מצילה", 2006.
יעקב גז משמאל עם מנהל המשרד לביטחון הפנים, רני פלק 2010.
חיים אישיים

בשנת 1974 נישא לדורית בלוצ'רקובסקי שאותה פגש כששירתה כחיילת בבסיס חיפה. לזוג נולדו בן יוסף (סער)ושתי בנות אלמוגית ואדוה .
יעקב נפרד מאשתו דורית בשנת 1988 ובעת שרותו בבסיס אשדוד הכיר את ד"ר חלי אריה סקוט, רופאת הבסיס, ונישא לה בשנת 1989. יעקב וחלי גידלו ביחד את ביתה של חלי מנישואיה הקודמים אור, ונולדו להם בת משותפת נעמי -Noam.
יעקב גז ואשתו חלי סקוט גז, 2000.
יעקב גז ובנותיו בביקור בפריז, 2005 מימין אלמוגית משמאל אדוה.
המצבה על קברו של יעקב גז לפי תרשים שהכין בעצמו.
מגדלור באפילה - פינת הנצחה ליעקב גז בגבעת אלה.
פינת תצפית לים האדום שהוקדשה לזכרו של יעקב גז בנמל אילת.
פינת תצפית לים האדום שהוקדשה לזכרו של יעקב גז בנמל אילת.
פרסומים

בסירה אחת ביטחון פנים, גיליון 6 מאי 2014
יעקב גז, הפתרון לפשיעה: מניעתה מראש, באתר ynet, 23 בינואר 2012
קריאה נוספת

אבי בניהו הספד ליעקב גז מניר יפה, מעריב 15 בפברואר 2019
ביאורים

↑  יעקב גז נמצא בצד ימין של התמונה
שורה שלישית מלמטה, שני מימין.
הערות שוליים

↑  חברי המועצה למניעת אלימות בספורט משרד התרבות והספורט.
משפחת גואז בפריז 1955 האב חיים והאם אמיליה. למטה משמאל יעקב גז למטה מימין האחות מרטין והתינוקת אורנה בידי האם.
תמונת סיום מחזור ט"ו של בית הספר לקציני ים עכו.
אלון אולארצ'יק

| --- | --- |

צילום מ-2015
 לידה:  15 ביוני 1950 (בן 74) הרפובליקה העממית הפולנית ורשה, הרפובליקה העממית הפולנית
 שם לידה:  אלכסיי אולארצ'יק
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1968
 מקום לימודים:  מכללת ברקלי למוזיקה 
 סוגה:  רוק • ג'אז • פופ • בלוז
 שפה מועדפת:  עברית, פולנית 
 כלי נגינה:  גיטרה, גיטרה בס, פסנתר
 חברת תקליטים:  התו השמיני
 צאצאים:  מקס אולארצ'יק
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
אלון אולארצ'יק (נולד ב-15 ביוני 1950) הוא זמר, מלחין, פזמונאי, מפיק מוזיקלי, בסיסט ושחקן ישראלי יליד פולין, זוכה פרס אקו"ם למפעל חיים. פעיל בעיקר בסגנונות הרוק והג'אז.
ביוגרפיה > נעוריו ותחילת דרכו

נולד בשם אלכסי אולארצ'יק (בפולנית: Alexey Olearczyk) בפולין, אביו היה המוזיקאי היהודי אדוארד אולארצ'יק. בשנת 1957 עלה לישראל וגר בנתניה ולאחר מכן בבת ים. בילדותו למד לנגן בפסנתר ומאוחר יותר, בזמן לימודיו בפנימייה צבאית בחיפה, למד לנגן גם בגיטרה. אחרי שהפסיק את לימודיו בפנימייה, ניגן בגיטרה בס בלהקת "פרחי הבלוז" ובלהקת "הצבר הדוקרני" עם הסולן אלדד זיו. הלהקה שרה בעיקר את שירי החלונות הגבוהים ושירים שהלחין אביו של אלון, אדוארד. על השהות בבת ים חיבר שני שירים: 'קו 26', קו האוטובוס שבו נסע לבלות בתל אביב, ו'דוקטור, סליחה שאני מעיר אותך – כמה זמן ברציפות מותר לגור בבת ים?' שירים אלה מצטרפים ל'כמה יוסי' של חברו לשכונת רמת יוסף בבת ים, ברי סחרוף.
בשנת 1968 התגייס אולארצ'יק ללהקת הנח"ל, שם הכיר את דני סנדרסון, מאיר פניגשטיין, אפרים שמיר וגידי גוב, לעתיד חבריו ללהקת כוורת. אולארצ'יק היה שותף לתוכניתה של הלהקה "בהיאחזות הנח"ל בסיני", שעלתה ב-1969. בשנת 1969 כתב את שיריו הראשונים, ביניהם השיר "בלי לבקש רשות" ללחן של אפרים שמיר, אשר הוצע לאחר-מכן ללהקה. יאיר רוזנבלום, מנהלה המוזיקלי של הלהקה, דחה את ההצעה, והשיר הוקלט שנים לאחר מכן, בשנת 1977. אולארצ'יק ושמיר הקימו תוך כדי שירותם בלהקה צמד בשם "נו אז מה?", והוציאו תקליטון עם שני שירים: "סופה", שהלחין שמיר למילים של אמוץ ברונטמן, ו"דם לא טוב" שכתב והלחין אולארצ'יק. "דם לא טוב" הושמע מעט ברדיו בטרם גם צונזר שם מחשש לפגיעה ברגשות הנוצרים בארץ.
בשנת 1971 המשיכו אולארצ'יק ודני סנדרסון את שיתוף פעולתם, כאשר ניגנו ביחד בלהקת "השניצלים" של סנדרסון וכתבו יצירה בשם "הילד מברזיל" שהייתה הבסיס לאופרת הרוק "אופרת פוגי". אחרי שחרורו מהצבא ניגן אולארצ'יק בלהקת הג'אז של אהרל'ה קמינסקי, "הפלטינה". לאחר מכן עזב ללונדון וניגן בלהקות מקומיות. ביחד עם סנדרסון, שבא לביקור בלונדון, הקליט סקיצה ליצירה סימפונית על פי "התמנון האיטר" שהלחין סנדרסון. לאחר כחצי שנה חזר אולארצ'יק לישראל.
בשנת 1973 הוקמה להקת כוורת. אולארצ'יק היה אחד הכותבים הראשיים של שירי הלהקה, לצדו של דני סנדרסון. בין היתר השתתף בכתיבת "המגפיים של ברוך", "נתתי לה חיי", "ככה היא באמצע", "יו יה", "גוליית", "טנגו צפרדעים", "ילד מזדקן", "העולם שמח" ו"לו לו". באותה תקופה השתתף אולארצ'יק בהקלטות אלבומיהם של אריק איינשטיין ויוני רכטר, ובהקלטת האלבום "ארבע-עשרה אוקטבות" של אבנר קנר ויוני רכטר. בשנת 1976 התפרקה להקת כוורת, ואולארצ'יק עבר להשתתף כנגן בס בהקלטות שונות: באלבומים "האהבה פנים רבות" ו"ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ב'" של אריק איינשטיין, וכן בהקלטות שירים לאלבום הבכורה של גלי עטרי.
ב-1978 עזב את ישראל לארצות הברית והחל ללמוד ג'אז במכללת ברקלי בבוסטון שבמסצ'וסטס. לאחר שלוש שנים סיים את לימודיו ועבר לניו יורק, שם יצר וניגן במגוון סגנונות: "גל חדש" בלהקת The Hooks, ג'אז עם ג'רום האריס, ג'אז-רוק בלהקת ZINC של אדי ג'ובסון, מוזיקה לתערוכות עם אלדד זיו, וכן שימש כמנהל המוזיקלי של מועדון "הפיקוק" בניו יורק, שאליו הגיעו מישראל כוכבי מוזיקה מזרחית דוגמת זוהר ארגוב, אבנר גדסי, בועז שרעבי, ושימי תבורי. בהשפעת הצליל המזרחי כתב בניו יורק את השירים "בא לשכונה בחור חדש" ו"היא הולכת בדרכים" והציע אותם לבצלאל אלוני ועפרה חזה. הם לא היו מעוניינים, ואולארצ'יק הקליט אותם בעצמו בשנת 1985.
ביוגרפיה > שנות השמונים

בשנת 1984 חזר לישראל והופיע במופע האיחוד הראשון של כוורת. לכבוד המופע כתב והלחין את השיר "מאיר ואלון", על שובם שלו ושל מתופף הלהקה מאיר פניגשטיין מארצות הברית.
כעבור שנה, בשנת 1985 יצא אלבום הסולו הראשון של אולארצ'יק, ובו שירים שהפכו ללהיטים כמו "מאיר ואלון", "היא הולכת בדרכים", "בא לשכונה בחור חדש", "גלים גלים" וחידוש ל"ילד מזדקן" של כוורת. אולארצ'יק, ביחד עם איתן גדרון, שהתפרסם בתור נגן הבס של להקת תמוז והמפיק המוזיקלי של התקליט, ניגנו במרבית השירים בכל הכלים לבדם. בחלק מהשירים השתתפו ז'אן פול זימבריס בתופים וכלי הקשה ואריאל זילבר בחצוצרה. לאחר האלבום יצא אולארצ'יק לסיבוב הופעות עם להקת טנגו, לכבודו נכתב ובוצע השיר "או שאתה שר או שלוקחים אותך מפה". במצעד הפזמונים השנתי של רשת ג' זכה אולארצ'יק בתואר זמר השנה.
בשנת 1986 הצטרף אולארצ'יק לאריאל זילבר, יהודית רביץ, שלמה גרוניך, יצחק קלפטר, גידי גוב ושם טוב לוי להופעות ההרכב "קולות שלובים". ההרכב הקליט בין היתר את עיבודו של אולארצ'יק לשיר הוותיק "לעבודה ולמלאכה" של חיים נחמן ביאליק בלחן של נחום נרדי. באותה שנה, השתתף אולארצ'יק בפסטיגל, בו שר את "שלום סלאם" עם אמל מורקוס ואת "כולם כולם" עם טריפונס. כמו כן, השתתף בהצגה "על הפנים" יחד עם יהונתן גפן.
בשנת 1987 הוציא את אלבומו השני, "שעשועי כאילו", אותו יצר באולפנו הפרטי. באלבום זה שר וניגן אולארצ'יק בכל הכלים (גיטרות, קלידים, מכונת תופים וכלי הקשה), וכתב את מרבית השירים. מהאלבום התפרסמו השירים "בחור אנלוגי בעולם דיגיטלי" ו"כל הליל אני בגנך".
בשנת 1988 החל אולארצ'יק להפיק מוזיקלית גם זמרים אחרים, והפיק מוזיקלית את אלבום שירי הילדים של שרי צוריאל "על הגובה". בדצמבר אותה שנה השתתף בפסטיגל עם השיר "זה הזמר שלי". השתתף בהפקת האלבום Shaday של עפרה חזה.
בשנת 1989 הקים עם יזהר אשדות וגני תמיר הרכב מוזיקלי בשם "אזרחי העולם" (באנגלית: "World Stuff"). הרכב זה הוציא תקליטון אחד ובו שילובים של שירים של אולארצ'יק עם לחנים שונים וגרסה עם מילים למנגינת "התמנון האיטר", שנקרא באנגלית "The Left Handed Octopus".
עוד בשנת 1989 הופיע לראשונה כשחקן בסרטו של יוסי זומר, "רסיסים", לצידה של אתי אנקרי. באותה שנה הלחין את המוזיקה לסרט "אלף נשותיו של נפתלי סימן טוב" בבימויה של מיכל בת-אדם.
ביוגרפיה > העשור הראשון של המאה ה-21

בשנת 2000 חידש אולארצ'יק עם דנה אינטרנשיונל את "מוכר הפרחים" של סדנת תיאטרון שכונת התקווה. באותה שנה השתתף באיחוד המיוחד של כוורת לאיסוף כסף למימון ניתוח לחבר הלהקה יצחק קלפטר, כתב את המוזיקה לסרט הילדים "כובע קסמים" על פי שירי משוררים קלאסיים ובהשתתפותם של כוכבי ערוץ הילדים, וכתב את המוזיקה להצגת הילדים "נולד לחופש".
בשנת 2001 הלחין את המוזיקה להצגה "ליזיסטרטה 2001" של ענת גוב. בשנת 2002 הוציא את האלבום "פעם בגליל - מבט מוזיקלי", ובמקביל הוציא אלבום אוסף עם כל להיטיו. באותה שנה הוא גם הופיע בתפקיד אורח בסדרת הדרמה "הבורגנים". בשנת 2003 השתתף בסרט "מיס אנטבה", לו גם הלחין את מוזיקת הרקע.
בשנת 2004 הוציא את השיר "בואי נתחבק", אותו הלחין למילותיה של חנה גולדברג במסגרת תוכנית הטלוויזיה "9 שעות ושיר" בערוץ 24. באותה שנה השתתף בפסטיבל השירים של ישראל בשיר שכתב והלחין, "יהיה שלום", אותו ביצע כדואט עם רון שובל, והגיע למקום השלישי. באותה שנה הלחין את פסקול הסרט "ריקי ריקי" בבימויו של איתן ענר.
בשנת 2005 הפיק ועיבד אולארצ'יק את אלבומו של גידי גוב "בקצה ההר", בו גם הלחין שלושה שירים.
באוקטובר 2007, יותר מעשור מאז צאת אלבומו המקורי האחרון, הוציא אולארצ'יק את האלבום הכפול "רוק & רוך", הכולל תקליטור ובו שירים שקטים ואקוסטיים ותקליטור שני ובו שירים בסגנון קצת יותר "כבד". ביוני 2007 יצא מתוכו סינגל כפול, הכולל שתי גרסאות עיבוד, האחת רכה, "הוא מאוהב", והשנייה רוקיסטית, בהשתתפותה של שורטי, "מאוהב מדי". באוגוסט יצא הסינגל השני מהאלבום, "ארץ מלח", בסמוך לצאת האלבום הסינגל "שיר הבוס", ואחריו הסינגל "מתגעגע לזמר שלך", בו השתתף מיקיאגי. כמו כן כלל האלבום את השיר "בואי נתחבק".
בשנת 2009 שיחק בסדרת הדרמה "מגדלים באוויר" בערוץ 10.
ביוגרפיה > העשור השני של המאה ה-21

באפריל 2011 יצא אלבומו של אולארצ'יק "אולארצ'יק סטייל", ובו גרסאות מחודשות לשיריו המוכרים בעיבודי ג'אז. באלבום נכלל שיר אחד חדש, בשם "אין זמן", שאותו שר אולארצ'יק בדואט עם בתו טסה.
ב-2011 הלחין את פסקול הסרט "סלסה תל אביב".
בשנת 2012 הופיע אולארצ'יק בהרכב מוזיקלי חדש הנקרא הרביעייה ביחד עם אפרים שמיר, שלמה יידוב ושם טוב לוי.
בשנת 2013 השתתף בסיבוב הופעות האיחוד הרביעי של להקת כוורת.
במרץ 2014 הוציא אולארצ'יק את האלבום "יום אחד" במשותף עם אלעד אדר.
במרץ 2015 הוציאו אלון אולארצ'יק ואלי דג'יברי את "תה בשניים", אלבום של סטנדרטי ג'אז, בתרגום ושירה של אולארצ'יק ובעיבודו והפקתו של דג'יברי.
בינואר 2016 הוציא אולארצ'יק עם הצמד קפה שחור חזק את השיר "בתוך עינייך", חידוש לשיר "עינייך" שהקליט 30 שנה קודם לכן.
בשנת 2017 זכה אולארצ'יק בפרס אקו"ם למפעל חיים ע"ש אהוד מנור. מנימוקי השופטים: "את קריירת הסולו שלו החל באמצע שנות ה-80, אחרי שחזר מלימודים בברקלי, ארצות הברית ומאותו רגע הפך אולארצ'יק לאחד היוצרים המעניינים והמקוריים ביותר במוזיקה הישראלית. מלחין, מפיק מוזיקלי, בסיסט לירי המנגן גם בפסנתר ובגיטרה ומצליח לשלב בין ז'אנרים. נוכחותו של אולארצ'יק במוזיקה הישראלית נפרשת על פני 50 שנה ותרומתו להתפתחות הזמר העברי מכרעת. מגע ידו ומקוריותו ניכרים בעבודות הסולו שלו כמו גם באלבומים שהפיק לאחרים". (הערה: למעשה הוא לא למד בברקלי, קליפורניה אלא ב-Berklee College of Music אשר בבוסטון.)
בנובמבר 2019 הוציא אולארצ'יק את האלבום "אולארצ'יק. עכשיו" הכולל שבעה שירים שהופקו בשנה החולפת באולפנו הפרטי. את האלבום הפיק הוד מושונוב ואת ההפקה האלקטרונית עשה עומר לוז ומשתתפים בו: ג'יין בורדו בשיר "נבדה", להקת רבע לאפריקה בשיר "הבלדה על רושדי וחומייני", בנו - מקס אולארצ'יק, איתמר דוארי והמתופף הוותיק אשר פדי. עוד כולל האלבום את השירים "אבינו אברהם" ו"הלב כואב" עם קליפ בכיכובו של השחקן דרור קרן ורופאי מחלקת הקרדיולוגיה של בית החולים "איכילוב".
ביוגרפיה > העשור השלישי של המאה ה-21

בסוף 2020 יצא לאור, בהפקת "הליקון", האלבום "שרים תפילילה", שהוא גרסה מולחנת ומושרת לספר הילדים המצליח "תפילילה". אולארצ'יק הלחין לאלבום את השיר "לילה טוב לכוכבים", אותו ביצעה אסתר רדא. באותה שנה כתב והלחין את השיר "הפיצה שבלב" עבור חבורת זהו זה! שביצעה אותו במסגרת עונת האיחוד.
בתחילת 2024 חידשה חבורת זהו זה! יחד עם אלון אולארצ'יק את שירו "ארץ מלח". ב-3 ביוני של אותה השנה אולארצ'יק הוציא שיר בשם "הכי" אותו כתב והלחין מתוך מיני-אלבום עתידי. את השיר עיבד והפיק מוזיקלית דודו טסה. ב-8 ביולי הוציא את הסינגל "היא תמשיך גם בלעדיך", גם הוא מתוך המיני אלבום. ב-22 ביולי הוציא לאור את המיני-אלבום "מתקרבים הכוכבים".
חיים אישיים

אלון אולארצ'יק נשוי לבמאית דיאנה אולארצ'יק, ילידת ניו יורק, ואב לשחקנית טסה אולארצ'יק ולשחקן והמוזיקאי מקס אולארצ'יק. ילדיו משתפים עמו פעולה בהופעותיו, טסה כזמרת ומקס כנגן קונטרבס.
חיים אישיים > זהות לאומית

אולארצ'יק אינו נחשב יהודי על פי ההלכה משום שאמו הייתה נוצריה ואביו היה יהודי (בפולין, שבה נולד, נחשב על ידי השלטונות הפולנים כיהודי). והוא העדיף להגדיר עצמו כ"ישראלי" בלבד. אולארצ'יק היה אחד העותרים בפסק דין עוזי אורנן נגד משרד הפנים, יחד עם שולמית אלוני, אורי אבנרי ואחרים, בדרישה שמשרד הפנים ירשום אותם כישראלים בסעיף הלאום. העתירה נדחתה בנימוק שהסוגיה אינה שפיטה. העותרים ערערו לבית המשפט העליון וערעורם נדחה ב-2013.
דיסקוגרפיה

| --- | --- |
 אלבומי אולפן 1985: אולארצ'יק  1987: שעשועי כאילו  1993: תגיד לי מה אתה מרגיש  1996: בואי נגיד שאני שלך  1998: אולארצ'יק בשקט (גרסאות חדשות)  2002: פעם בגליל - מבט מוזיקלי  2007: רוק & רוך  2011: אולארצ'יק סטייל (גרסאות חדשות)  2014: יום אחד  2015: תה בשניים  2019: אולארצ'יק. עכשיו מיני-אלבומים 2024: מתקרבים הכוכבים:  אלבומי אוסף 2002: האוסף  2016: המיטב אלבומי הופעה 1999: אולארצ'יק ג'אז  2009: נפגשנו Live  2021: אולארצ'יק הלהקה ואני LIVE
הערות שוליים

↑  ( ביוגרפיה של אלון אולארצ'יק, בארכיון האינטרנט (מאתר MOOMA - המוזיקה של ישראל)
↑  Ofra Haza - Shaday, Discogs (באנגלית)
↑  הוכרזו שמות הזוכים בפרס אקו"ם | אקו"ם, באתר www.acum.org.il
↑  אסתי פרז בן-עמי ואלון פרוכטר, אלון אולארצ'יק לכאן רשת ב: "עדיין מרגש אותי לשמוע שיר שלי ברדיו", באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 4 ביוני 2024
↑  יובל אראל‏, אלון אולארצ׳יק – מתקרבים הכוכבים, בבלוג של יובל אראל, מגזין מוזיקה ותרבות, 23 ביולי 2024
↑  דב אלפון, להאמין זה לא חלטורה, כותרת ראשית, 11 בנובמבר 1987
↑  משה גורלי, העותרים מבקשים מבג"ץ להכיר בזכות הרישום של הלאום הישראלי, באתר הארץ, 27 בדצמבר 2003
↑  ה"פ (י-ם) 6092/07 עוזי אורנן ואחרים נ' משרד הפנים ואחרים, ניתן ב-15 ביולי 2008
↑  ע"א 8573/08 עוזי אורנן ואחרים נ' משרד הפנים ואחרים, ניתן ב־2 באוקטובר 2013
| אלון אולארצ'יק |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | אולארצ'יק • שעשועי כאילו • תגיד לי מה אתה מרגיש • בואי נגיד שאני שלך • אולארצ'יק בשקט • פעם בגליל - מבט מוזיקלי • רוק & רוך • אולארצ'יק סטייל • יום אחד • תה בשניים • אולארצ'יק. עכשיו |  |
| מיני-אלבומים | מתקרבים הכוכבים |  |
| אלבומי הופעה | אולארצ'יק ג'אז • נפגשנו Live • אולארצ'יק הלהקה ואני LIVE |  |
| אלבומי אוסף | האוסף • המיטב |  |
| סינגלים | "בא לשכונה בחור חדש" • "מאיר ואלון" • "היא הולכת בדרכים" • "גלים גלים" • "או שאתה שר או שלוקחים אותך מפה" • "כולם כולם" • "שלום סלאם" • "בחור אנלוגי בעולם דיגיטלי" • "בן בסט" • "החיים קשים" • "בואי נגיד (משחק המונופול)" • "נערה במשקפיים" • "בואי נתחבק" • "מסטיק" • "מחפש אותך" |  |
| השתתפות בסינגלים | "אני לא רוקד כשעצוב" • "מוכר הפרחים" • "מאחורי השער" • "בתוך עינייך" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313054505171  ISNI: 0000 0000 6916 0062  LCCN: n2018016732  MusicBrainz: 7978ffbd-02ec-41c1-8fc4-204a39a171bc  VIAF: 97294344   WorldCat (עם VIAF): 97294344 
אולארצ'יק עם שרה'לה שרון במופע במועדון הזמר עמק הירדן
אולארצ'יק עם צוות הסדרה "מגדלים באוויר", 2008
אלי תבין

| --- | --- |

 לידה:  10 במאי 1919 לוצק פולין 
 פטירה:  23 באוקטובר 1994 (בגיל 75) 
 מקום קבורה:  בית הקברות נחלת יצחק 
 תאריך עלייה:  1938
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:  אצ"ל אצ"ל
 תפקידים בשירות
 מפקד מטה האצ"ל בגולה
 תפקידים אזרחיים
 חבר ההנהלה הציונית, מנהל המחלקה לחינוך ותרבות בגולה יו"ר מכון ז'בוטינסקי
 
ד"ר אלי תבין בצוות שופטי חידון התנ"ך העולמי לשנת 1987
אליעזר יעקב ("אלי") תבין (10 במאי 1919 – 23 באוקטובר 1994) היה מפקד בארגון האצ"ל וחבר ההנהלה הציונית, בעל תואר דוקטור להיסטוריה.
ביוגרפיה

אלי תבין נולד כ"יעקב פרשטיי" בעיר לוצק שבפולין (כיום באוקראינה). לאחר שסיים את לימודיו בגמנסיה עברית עלה בשנת 1938 לארץ ישראל, הצטרף לאצ"ל וקיבל את הכינוי המחתרתי "אליעזר". במקביל החל את לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים במחלקה להיסטוריה והיה פעיל בקרב הסטודנטים. שלטונות המנדט הבריטי עצרו אותו מספר פעמים, עקב חברתו באצ"ל (שראו בו ארגון טרור) והוא שהה במחנות המעצר במזרע וסרפנד במשך כשנה בסך הכל. בשנת 1943 סיים את לימודיו באוניברסיטה העברית.
ביוגרפיה > באצ"ל

ב-1944 התמנה למפקד "דלק" - שירות המודיעין של הארגון, וצורף למפקדה הארצית.
ב-27 בפברואר 1945, בתקופת ה"סזון", נחטף בידי ארגון "ההגנה", ונחקר ארוכות. לאחר מספר שבועות שבהם היה עצור בידי "ההגנה" ועם תחילת המשא ומתן להקמת "תנועת המרי העברי" שוחרר, ומיד לאחר השחרור נשלח לאירופה לארגן שם את סניפי האצ"ל, לפתוח "חזית שנייה" נגד הבריטים ולעסוק בהברחת נשק ועולים לארץ ישראל.
לאחר תקופה של עבודה אינטנסיבית ביבשת, בעיקר באיטליה שם שכן מטה האצ"ל בגולה, הוא נעצר באיטליה לאחר שעמד בראש הפעולה לפיצוץ השגרירות הבריטית ברומא, וכעבור חודשיים גורש מאיטליה והעביר את מטה האצ"ל בגולה לפריז.
ב-27 בספטמבר 1947 הוביל את ניסיון השתלטות על מחנה העולים גנדנוואלד ליד אינסברוק שבאוסטריה (מחנה של תנועת הבריחה), שהוקם כדי לסייע בהעברת היהודים בשבילי האלפים לאיטליה. המחנה הופעל על ידי הסוכנות היהודית והמוסד לעלייה ב' של ארגון ההגנה. באותה תקופה היה ארגון ההגנה מסוכסך עם ארגון האצ"ל על השליטה במסלולי הבריחה, שהיה ספיח של המאבק בין ההגנה לארגוני הפורשים בארץ ישראל. תבין הוביל קבוצה של 100 אנשי אצ"ל שפרצו למחנה השתלטו עליו וגנבו כסף ומכשירי קשר. בתקרית נהרג מירית אקדח איש ההגנה איתן אבידוב (בנו של יעקב אבידוב) ונפצעו שלושה נוספים, מהם אחד קשה.
בקיץ 1948 היה פעיל בארגון הפלגתה של האנייה אלטלנה, והיה שותף בהעמסת האנשים והציוד עליה טרם הפלגתה לישראל. בתגובה למעצר חמישה חברי אצ"ל בעקבות אירועי אלטלנה, תכנן תבין פעולה לחטיפת קונסול ישראל אליהו ששון בפריז, אולם הפעולה בוטלה לאחר שהחמישה שוחררו. לאחר הקמת המדינה נשאר תבין באירופה עוד כשנה, שם האצ"ל המשיך לפעול אף על פי שבישראל פורק הארגון. לבסוף בינואר 1949 פקדה עליו ההנהגה לפרק את פעילות האצ"ל באירופה. במקום זאת מונה לנציג תנועת החרות באירופה, תפקיד בו שימש עד 1952.
ביוגרפיה > לאחר הקמת המדינה

לאחר שחזר לישראל שינה את שמו באופן רשמי ל"אליעזר יעקב תבין" והיה חבר הנהלת תנועת החרות. תבין חזר ללמוד היסטוריה באוניברסיטה העברית. כתב תזה לתואר שני בנושא "ההגנה העצמאית של היהודים ברוסיה 1880–1906" ובשנת 1969 קיבל תואר דוקטור, על עבודה שכותרתה "המאבק הצבאי והמדיני של הארגון הצבאי הלאומי באירופה: ינואר 1946 - ינואר 1949". על בסיס עבודת הדוקטורט פרסם את הספר "החזית השנייה, האצ"ל בארצות אירופה 1948-1946" (הוצאת רון, 1973). על ספרו זה הוענק לו פרס ז'בוטינסקי לספרות ולמחקר.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 היה חבר בוועד המנהל של רשות השידור. בתוקף תפקידו פעל נגד שידור יצירות של ריכרד וגנר וריכרד שטראוס בקול ישראל, תבע להפסיק את שידור תוכנית הרדיו "בירה ומצב רוח" של יעקב אגמון בשל פגיעה בערכים מקודשים, ותבע לא לשדר את העיבוד הטלוויזיוני של הספר "חרבת חזעה".
כיהן כחבר ההנהלה הציונית ומנהל המחלקה לחינוך ותרבות בגולה. בנוסף כיהן כיו"ר מכון ז'בוטינסקי בין השנים 1984–1994.
בשנת 1992 קיבל את אות יקיר תל אביב.
תבין נפטר בגיל 75. על שמו נקראו רחובות בערים ירושלים ותל אביב-יפו.
משפחתו

בנו של תבין, בני תבין, היה חוקר פרטי וחבר מרכז הליכוד, הסתבך כמה פעמים בפלילים (היה מקורב של אהוד אולמרט ושולה זקן). באוקטובר 1986 הורשע על־פי הודאתו בעבירות של סחיטה בכוח ובאיומים, ונדון לשלושה חודשי מאסר בפועל. במאי 1989, נעצר בחשד שפרץ לבניין מועצת הוד השרון, גנב מסמכים, וביצע האזנות סתר בבתי־אישים בכירים. בנוסף נחשד בהפצת חשבוניות מס פיקטיביות, ושהוציא במרמה מיליון וחצי שקל מהליכוד. במרץ 1993 הורשע במירמה. בתחילת שנות ה-2000 היה שותף של איש העסקים דוד אפל, וב-2003 הואשם בזיוף צ'קים של חברה בבעלות אפל בסכום של 1.4 מיליון שקל וב-2010 הורשע יחד עם אפל במתן שוחד לראש עיריית לוד בני רגב ונידון לשנתיים וחצי שנות מאסר. בנובמבר 2014 שם קץ לחייו.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  גונדר אליעזר משדר, "העולם הזה", גיליון 2078 מ-29 ביוני 1977, עמוד 11
↑  יחידת אצ"ל באירופה פוצצה השגרירות הבריטית ברומא, חרות, 8 באפריל 1958
↑  ישעיהו אביעם, "הבריטים נלחמו בעליה בחו"ל - החלטנו להילחם בהם באירופה", מעריב, 31 באוקטובר 1966
↑  נקם: למה הרגו  את איתן אבידוב, כותרת ראשית, 22 בינואר 1986
יגאל סרנה, האם גם מ.ד. ירה?, חדשות, 24 בינואר 1986
 גילי חסקין, פרשת גנדנוואלד
↑  אורי דרומי, ניצול שואה ופעיל באצ"ל, באתר הארץ, 31 באוגוסט 2008
↑  פרס ז'בוטינסקי לשמואל כ"ץ וד"ר אלי תבין, מעריב, 4 בדצמבר 1974
↑  יוסף וקסמן, לא ישדרו יצירות  של ואגנר ושטראוס, מעריב, 14 במרץ 1977
↑  תובעים להפסיק  שידור "בירה ומצב רוח', מעריב, 29 במרץ 1976
↑  יוסף וקסמן, למרות התנגדות ח"כים יוקרן "חירבת חיזעה" בטלוויזיה, מעריב, 30 בינואר 1978
↑  טוביה מנדלסון, "ועדת עשרה תחליט על איוש 4 התיקים בהנהלת הסוכנות, דבר, 13 באפריל 1978
מחלקות לחינוך, כותרת ראשית, 14 בנובמבר 1984
↑  אבי רז, דיוקנו של ארגון טרור, מעריב, 13 ביולי 1990
↑  רשימת מקבלי האותות באתר עיריית תל אביב
↑  רחובות ירושלים, עיריית ירושלים
↑  רחובות תל אביב, עיריית תל אביב
↑  יוסי ורטר, עונשי מאסר קלים לחוקרים הפרטיים שסחטו, חדשות, 27 באוקטובר 1986
משה פרל, הוארך מעצרם של החוקרים הפרטיים החשודים בסחיטה, חדשות, 11 באוגוסט 1986
↑  בוקי נאה, תמיר שפר, איש העסקים בני תבין נעצר נחקרים עורכי־דין ואישי ציבור, חדשות, 5 במאי 1989
↑  אירית ורד, החוקר תבין חשוד בהפצת חשבוניות מס פיקטיביות, חדשות, 13 ביוני 1989
↑  בוקי נאה, תבין חשוד שהוציא במרמה מיליון וחצי שקל מהליכוד, חדשות, 29 בנובמבר 1989
↑  חן דגן, פעיל בליכוד הורשע במירמה, חדשות, 10 במרץ 1993
↑  החוקר הפרטי בני תבין מואשם בזיוף צ'קים של חברה בבעלות אפל ב-1.4 מיליון שקל, באתר גלובס, 10 בספטמבר 2003
↑  חן מענית, ‏השוחד לא משתלם: 3.5 שנות מאסר ומיליון שקל קנס לדודי אפל, באתר גלובס, 13 ביולי 2010
↑  גידי וייץ, בני תבין הוא המקורב לאולמרט וזקן שנמצא ירוי ברכבו, באתר הארץ, 13 בנובמבר 2014
לילך ויסמן, ‏בני תבין - המקורב לאולמרט וזקן שנמצא ירוי בג'יפ בת"א, באתר גלובס, 13 בנובמבר 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312356905171  BIBSYS: 90162620  GND: 1158463251  ISNI: 0000 0001 0853 9973  LCCN: n81140002  NLA: 36363400  NTA: 070894086  RERO: 02-A003889725  SUDOC: 078633761  VIAF: 18554395   WorldCat (עם VIAF): 18554395
Ammoniacum

Ammoniacum או the gum ammoniac הוא שרף גומי (אנ') המופרש ממספר עשבים רב-שנתיים בסוג כלך ממשפחת הסוככיים. ישנם שלושה סוגים של ammoniacum: ה־gum-ammoniac של קירנאיקה, של פרס (הסוג המסחרי כיום), ושל מרוקו.
ה־Ammoniac של קירנאיקה

Ammoniacum תועד לראשונה במאה ה-1 על ידי דיוסקורידס ב-De materia medica (אנ') שלו. הוא קיבל את שמו ממקדש יופיטר אמון(אנ') בלוב העתיקה (הנמצא כיום בנווה המדבר סיווה במצרים ) שלידו הופק. הוא נקרא the gum ammoniac של קירנאיקה כדי להבדיל אותו מהסוג המסחרי המשמש כיום, וצמח המקור שלו זוהה כ-Ferula marmarica שמקורו בלוב ובמצרים. יצוא ה־gum ammoniac של קירנאיקה לאירופה פחת לאחר השליטה הערבית והטורקית במזרח התיכון, אך כנראה נמשך לפחות עד המאה ה-18, שכן לינאוס עדיין ציין את לוב ומצרים כמקומות המוצא של ה־ammoniacum ב-Materia medica שלו.