stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרונטו (ספר)
עלילה

עלילת הספר נפתחת בשנות התשעים כאשר מוטל על המרשל הפדרלי רַיילֵן גִיבֵנס, איש בחיל הנחתים לשעבר להגן  על הארי, סוכן הימורים של המאפיה האיטלקית במיאמי ההופך לעד מדינה. גיבנס, קאובוי מודרני המתהלך כשלראשו כובע בוקרים מסוג סטֵטסוֹן, הוא צלף מיומן. במהלך הספר הוא נדרש להתמודד עם מתנקש המאפיה, טומי המחסל, שהרג את חברו של גיבנס לנגד עיניו. העימות ביניהם הופך ללב הספר.
הערות שוליים

↑  רותה קופפר, "צדק פרטי" - הסדרה שהמציאה ז'אנר חדש בטלוויזיה, באתר הארץ, 3 בדצמבר 2010.
↑  אלמור לנארד, "פרונטו", הוצאת מודן, 1997, עמוד 46.
↑  אלמור לנארד, "פרונטו", הוצאת מודן, 1997, עמודים 233-234.
↑  אלמור לנארד, "פרונטו", הוצאת מודן, 1997, עמודים 252-254.
צפע לילי

| צפע לילי |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: צפעיים
תת־משפחה:: צפעי לילה
סוג:: צפע לילי
שם מדעי
 Causus ‏ואגלר, 1830

צפע לילי (שם מדעי: Causus) הוא סוג יחיד בתת-משפחת צפעי הלילה, של נחשים ממשפחת הצפעיים.
הצפע הלילי, אשר כשמו פעיל ביותר בשעות הלילה, מצוי רק באפריקה שמדרום לסהרה ומכיל 6 מינים. אלה נחשים קטנים המגיעים לאורך של 1 מ' לכל היותר והם ארסיים אך לא תוקפניים. ראשם קטן, שיני הארס שלהם מקופלות על ציר והם מוסווים על רקע העשב בו הם חיים.
הנחשים נחים במשך היום במחילות ויוצאים בלילה לצוד יצורים קטנים שונים כמו לטאות או עכברים.
מינים

Causus bilineatus
Causus defilippii
Causus lichtensteinii
Causus maculatus
Causus resimus
צפע לילי מצוי (Causus rhombeatus)
תוכנית פלאגשיפ

תוכנית פלאגשיפ (באנגלית: Flagship Program) היא תוכנית של נאס"א לחקר מערכת השמש. תוכנית זו היא הגדולה והיקרה ביותר מבין שלוש תוכניות המחקר של נאס"א לחקר מערכת השמש – השתיים האחרות הן תוכנית דיסקברי, הזולה, ותוכנית הגבולות החדשים, שעלותה בינונית.
לפי נאס"א, טווח העלויות של משימות בתוכנית פלאגשיפ נע בין 2 מיליארד דולר ל־3 מיליארד דולר. משימות התוכנית הן קריטיות על מנת לאפשר לבני אדם להגיע ולחקור כוכבי לכת אחרים במערכת השמש. משימות פלאגשיפ יכולות לכלול משימות מורכבות לחקר האטמוספירה והקרקע של נוגה, טיטאן, אירופה, נפטון וירחו טריטון.
היסטוריה

תוכנית פלאגשיפ כוללת בתוכה את המשימות Mars Science Laboratory, קאסיני, גלילאו ווויאג'ר. תוכנית וויאג'ר מסמנת את המעבר מתוכנית החלל הבלתי מאוישת של נאס"א, שמומנו ואורגנו כמשימות מקושרות אל מטרה ספציפית כמו גשושיות מרינר, נחתות ויקינג, גשושיות פיוניר, נחתות סרוויור, לווייני ריינג'ר ועוד, לעומת תוכנית המחקר המודרנית שכוללת חלליות פלאגשיפ. בתחילת שנות ה־90, נאס"א החליטה שבמקום משימות בגישה ישירה אל מטרה כלשהי, רעיונות למשימות יתחרו ביניהם. התחרויות יהיו בשלוש קטגוריות: דיסקברי (משימות זולות), גבולות חדשים (עלות בינונית) ופלאגשיפ (עלות גבוהה). בעוד משימות דיסקברי וגבולות חדשים יהיו הצעות של גופים כמו אוניברסיטאות, מכוני מחקר, גופי ממשלה ועוד, תוכנית פלאגשיפ תושפע בראש ובראשונה מהחלטות נאס"א עצמה. עוד הבדל הוא שמשימות דיסקברי וגבולות חדשים יוצאים לדרכם כל תקופה מסוימת כך שמדענים ברחבי העולם יכולים להגיש תוכניות למועמדות בצורה מסודרת ומאורגנות יחסית, לעומתם, לתוכנית פלאגשיפ יש צורת ארגון שונה בכל משימה.
בעתיד > החטיבה למדעים פלנטריים

מארס 2020 (באנגלית: Mars 2020 – "מאדים 2020") – פרסווירנס (באנגלית: Perseverance) – רובר רובוטי לחקירת המאדים המעוצב על פי הפלטפורמה של רובר קוריוסיטי (Curiosity Rover). הרובר שוגר ביולי 2020 ונחת על פני המאדים בתאריך 18 בפברואר 2021. הרובר כולל התקן לקידוח באדמת מאדים בנוסף למסוק הנקרא אינג'ניואיטי, המחובר לאגן הגחון של הרובר ושתפקידו להנחות ולמפות את השטח לפני תנועת הרובר.
אירופה קליפר (גשושית) (אנ') (באנגלית: Europa Clipper) – משימת גשושית מרובת יעפים לחקירת ירח אירופה של צדק. הגשושית בתכנונה של נאס"א, שוגרה בשנת 2024 ועתידה לחקור את יעדה בשנים 2030–2031.
נחתת אירופה (אנ') (באנגלית: Europa Lander) – הצעה למשימת נחתת אסטרוביולוגית על הירח אירופה, שאם תקבל מימון לפיתוח ובניה, תשוגר בשנת 2027 ותשלים בכך את מחקרי משימת קליפר אירופה.
בעתיד > חטיבת אסטרופיזיקה

טלסקופ החלל ג'יימס וב (באנגלית: JWST‏ - James Webb Space Telescope) – טלסקופ חלל לתצפית באור נראה ותת־אדום, ששוגר לחלל ב־25 בדצמבר 2021. הוא תוכנן ומופעל על ידי נאס"א וסוכנות החלל הקנדית (CSA), סוכנות החלל האירופית (ESA) והמכון המדעי של טלסקופ החלל (אנ') (STScI).
טלסקופ החלל ננסי גרייס רומן (נקרא בעבר WFIRST ‏- Wide Field Infrared Survey Telescope) – טלסקופ חלל של נאס"א לתצפית בתת־אדום, ששיגורו מתוכנן לשנת 2027.
מיזמים מתחרים עבור טלסקופ החלל הגדול הבא: טלסקופ החלל HabEx; טלסקופ החלל OST; טלסקופ החלל Lynx או טלסקופ החלל LUVOIR. ב־4 בנובמבר 2021, סקר העשור באסטרונומיה ואסטרופיזיקה (אנ'), "דרכים לגילוי באסטרונומיה ואסטרופיזיקה לשנות ה־2020", המליץ על פיתוח "טלסקופ חלל אינפרא אדום/אופטי/אולטרה סגול (IR/O/UV) גדול (צמצם של 6 מטר)", עם מטרות מדעיות של חיפוש חתימות של חיים על כוכבי לכת מחוץ למערכת השמש המאפשר מגוון רחב של אסטרופיזיקה טרנספורמטיבית. משימה כזו מסתמכת על המיזמים של LUVOIR וגם של HabEx.
בעתיד > חטיבת אסטרופיזיקה > הצעות למשימות בעתיד

משימת פלאגשיפ הבאה תהיה ככל הנראה משימת החזרת דגימות ממאדים (אנ') (MSR), כך לפי  סקר העשור באסטרונומיה ואסטרופיזיקה.
בעתיד > חטיבת אסטרופיזיקה > הצעות קודמות למשימות

משימה נוספת הייתה תוכנית משותפת של נאס"א וסוכנות החלל האירופית לחקר כוכב הלכת צדק. התוכנית כונתה EJSM/Laplace (אנ') והייתה מתוכננת לשיגור בסביבות 2020. לפי נאס"א מטרת המשימה הייתה שליחת שתי גשושיות שיעבדו יחד כדי לבחון האם הירחים הגליליאניים (ירחי צדק) עשויים לאפשר התפתחות חיים. הגשושיות יועדו לבחון את ארבעת הירחים הגליליאניים ולאחר מכן לחקירה קפדנית של שניים מירחיו של צדק – אירופה וגנימד.
ראו גם

תוכנית החלל האמריקאית
נאס"א
פרפילטיות

הזוחלים הם קבוצה פרפילטית, משום שהאב הקדמון שלהם הוא גם אב קדמון של העופות (Aves), שאינם חלק מקבוצת הזוחלים.
קבוצה פרפילטית (Paraphyletic group) היא קבוצת יצורים חיים שבה כלול אב הטיפוס אך לא חלק מצאצאיו, הנמצאים בקבוצה אחרת. במילים אחרות קבוצה פאראפילטית היא קבוצה טקסונומית הכוללת את האב המשותף של כל חבריה אך לא את כל הצאצאים שהתפתחו ממנו.
זהו מונח בפילוגנטיקה – מדע מיון היצורים בטבע על פי התורשה. קבוצת אורגניזמים נקראת "פָּרָפִילֵטית" (מיוונית – פרה = קרוב, פילה = גזע) אם האב הקדמון המשותף המאוחר ביותר של האורגניזמים בקבוצה נכלל בה, אך לא כל צאצאיו נכללים בקבוצה.
קבוצות המכילות את כל הצאצאים של האב הקדמון המשותף שלהן נקראות קבוצות "מונופילטיות" (קבוצת גזע אחיד) או "הולופילטיות" (קבוצת גזע מלא). קבוצות הנגזרות מכמה ענפים שונים ושאינן כוללות אב קדמון משותף נקראות "פוליפילטיות" (קבוצה רב גזעית).
רבים מהמיונים הישנים כוללים קבוצות שהן קרוב לוודאי פרפילטיות, למשל מחלקת הזוחלים, אשר אינה כוללת את העופות למרות שהאבות הקדמוניים של העופות היו זוחלים. הגדרת קבוצה טקסונומית פרפילטית נובעת לרוב מקיבוץ על-פי דמיון קדום (plesiomorphies) במקום דמיון נגזר (apomorphies).
רוב האסכולות של חוקרי הטקסונומיה מאמינות שקיום קבוצות פרפילטיות במיון הוא טעות, ולכן אם קבוצה מתגלה כפרפילטית, יש לערוך מחדש את המיון שלה. אסכולות אחרות מאמינות כי קיום קבוצות פרפילטיות במיון הוא קורבן שיש לעשות על מנת להפוך את המיון למובן יותר.
המונח "פרפילטיות" קיים גם בבלשנות היסטורית ואף תנ"כית, במשמעות דומה.
תמר'ל ברגסון

| --- | --- |

 לידה:  1764 ורשה, האיחוד הפולני-ליטאי 
 פטירה:  1830 (בגיל 66 בערך) 
 מדינה:  האיחוד הפולני-ליטאי, האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בוורשה 
 מקום מגורים:  ורשה 
 בן או בת זוג:  בר ברגסון 
 
תמר "תמר'ל" ברגסון-זוננברג (נכתב גם תמריל, טעמערל, בערעקסון וברקסון; ? – ג' באב תק"ץ, 23 ביולי 1830) הייתה אשת עסקים ונדבנית יהודייה, מגדולות הפטרונים של החסידות בפולין.
הערות שוליים

↑  היה חברו של החידושי הרי"ם, ובהמשך הלך עמו לרבי שמחה בונים מפשיסחה. שניהם היו מהשליחים של רבי בונים לחתונה הגדולה באוסטילה, לייצג את שיטתו, ה"חידושי הרי"ם" כ"גאון" ורבי ישכר כ"נגיד".
↑  צבי מאיר רבינוביץ, המגיד מקוז'ניץ, אתר היברובוקס.
↑  מאיר עיני הגולה, תולדות החידושי הרי"ם.
↑  מגלה טמירין, עמ' נב ב.
↑  חיים פנט, דרך יבחר, מונקאטש תרנ"ג. עמ' 3.
↑  הערך כולו, כולל מראי המקום למקורות הנוספים, מתבסס על: Glenn Dynner, Men of Silk: The Hasidic Conquest of Polish Jewish Society, Oxford University Press, 2006. עמ' 104-109.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810691223905606  VIAF: 1430149844941802960001   WorldCat (עם VIAF): 1430149844941802960001
דניאל קארפי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 באוגוסט 1926 מילאנו, ממלכת איטליה 
 פטירה:  3 בדצמבר 2005 (בגיל 79) 
 ענף מדעי:  היסטוריה
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 תלמידי דוקטורט:  יצחק ארד, אניטה שפירא 
 תרומות עיקריות
 חקר יהדות איטליה
 
דניאל קארפי (Carpi;‏ 3 באוגוסט 1926 – 3 בדצמבר 2005) היה היסטוריון של יהודי איטליה, פרופסור בחוג להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה > תולדות משפחתו

עם הקמת הגטאות באיטליה בסוף המאה ה-16, נאלצה המשפחה לצאת מקארפי (מקור שמה) לצ'נטו שבאזור אמיליה בצפון איטליה.
סב-סבו של דניאל קארפי, זארו (אליעזר) קארפי, היה חבר באגודת הקרבונארים ומפעילי ההתקוממות של שנת 1821. משנתגלו קשריו עם המהפכנים נאלצה המשפחה לעזוב את צ'נטו ולעבור לבולוניה, שם הקימו בית כנסת והיו ממייסדי הקהילה.
אבי סבו של דניאל היה ליאונה קארפי, פעיל בתנועת התחייה האיטלקית ומקורב לגריבלדי ולג'וזפה מציני. הוא זכה לאותות הצטיינות רבים לאחר איחוד איטליה. היה חבר הפרלמנט הראשון מטעם העיר פרארה. כתב מחקרים רבים על ההיסטוריה הכלכלית של איטליה והיה מקורב למלכה מרגריטה.
אביו של דניאל, אריה ליאונה קארפי, היה קצין תותחנים במלחמת העולם הראשונה, שזכה לאותות הצטיינות רבים. היה יושב ראש המפלגה הרוויזיוניסטית ונציג בית"ר באיטליה. היה דוקטור למשפטים ולפילוסופיה. הוא ערך ירחון בשם "רעיון הציונות" ופעל לארגון עליה ב', היה מיודד עם זאב ז'בוטינסקי.
ביוגרפיה > ילדתו ונעוריו

דניאל נולד במילאנו לאריה ליאונה קארפי וללואיזה לבית מודנה. הוא למד בגימנסיה העברית במילאנו. בספטמבר 1943, כשפלשו הגרמנים לאיטליה, התפזרה משפחת קארפי. דניאל ואביו עברו את הגבול והצטרפו לכוחות בעלות הברית. אביו הפך לרב הראשי של החיילים הארצישראלים[דרוש מקור] וכיהן כיועץ משפטי של ממשלת איטליה החופשית.
בשלהי מלחמת העולם השנייה הגיע דניאל קארפי לפירנצה, הצטרף ל"בית החלוץ" והיה אחד ממזכיריו. הוא עלה ארצה במרץ 1945, התיישב בשדה אליהו כחלק מקבוצת החלוץ והצטרף מאוחר יותר לגרעין של בני עקיבא. בשנת 1946 ירדה הקבוצה לנגב והקימה את תקומה. משם נשלח להדריך בקבוצת יבנה, שם הכיר את יהודית טרייטל, שהייתה נצר למשפחת רבנים ידועה מצ'כוסלובקיה.
עם פרוץ מלחמת העצמאות הצטרף לגבעתי ולחם בנגב כחייל רגלים. הוא הצטרף לחטיבת ירושלים ומונה לסגן מפקד נוטרדם. לאחר המלחמה יצא לקורס קציני תותחנים. ב-1950 השתחרר מהצבא ונשא את יהודית טרייטל לאישה.
ביוגרפיה > קריירה אקדמית

במהלך שנות החמישים החל ללמוד תנ"ך, ספרות עברית והיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית. במקביל לכך לימד במכון למדריכי חו"ל. ב-1967 סיים את עבודת הדוקטורט שלו בהנחיית ישראל הלפרין, חיים ביינארט ויצחק בער. נושא הדיסרטציה היה היהודים בפדובה בתקופת הרנסאנס.
החל ללמד באוניברסיטת תל אביב החל משנת 1962 ועד לפרישתו בשנת 1994. ב-1972 מונה לדיקאן הפקולטה למדעי הרוח. החל משנת 1975 עמד בראש הקתדרה לחקר השואה ומונה לדיקן הפקולטה למדעי הרוח. מ-1988 כיהן כראש החוג להיסטוריה של עם ישראל. עמד גם בראש המכון לחקר הציונות ושימש כראש בית הספר למדעי היהדות.
קארפי היה פרופסור אורח במכון ללימודים מתקדמים בירושלים, בישיבה יוניברסיטי, בסורבון, בקולג' סנט אנטוני, ובסמינר התאולוגי של מרכז אוקספורד ללימודים יהודים. כן היה יו"ר הוועדה האקדמית של מכון ז'בוטינסקי בישראל, יזם וערך את כרכי איגרות זאב ז'בוטינסקי והביבליוגרפיה של כל כתביו.
קארפי היה היהודי הראשון אשר הוזמן לפתוח מגמה ללימודי היהדות וללמד באוניברסיטה הגריגוריאנית שבוותיקן.
הוא זכה על מחקריו בשני עיטורי כבוד של הרפובליקה האיטלקית, פעמיים זכה בפרס יפה ופעמיים בפרס ורבורג.
ספריו

היהודים בפאדובה בתקופת הרנסאנס 1369-1509. ירושלים, 1967.
פעולת ק"ק איטאליאני שבוויניציאה למען עניי ארץ ישראל: בשנים שלו"ו-תצ"ג. תל אביב: אוניברסיטת תל אביב. בית הספר למדעי היהדות ע"ש חיים רוזנברג, תשל"ט.
בתרבות הרנסאנס ובין חומות הגיטו: מחקרים בתולדות היהודים באיטליה במאות הי"ד-הי"ז. תל אביב: מפעלים אוניברסיטאיים, תשמ"ט.
בין שבט לחסד: השלטונות האיטלקיים ויהודי צרפת ותוניסיה בימי מלחמת העולם השנייה. ירושלים, מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל, תשנ"ג.
בלכתי בדרך: זכרונות מן השנים 1938-1945. ירושלים: הספרייה הציונית, תש"ס 1999.
ספריו > ספרים שערך וההדיר

Scritti in memoria di Leone Carpi: Saggi sull'ebraismo italiano, a cura di Daniel Carpi, Attilio Milano, Alexander Rofe. Milano-Gerusalemme: Fondazione Sally Mayer, Scuola Superiore di Studi Ebraici, 1967
מפתח לכתבי עת של התנועה הקיבוצית: חוברת לדוגמה/ ועדת המערכת: מאיר בוכסווילר (העורך), דניאל קארפי. אפעל, מפעל הביבליוגרפיה הקיבוצית, תשכ"ח.
Scritti in memoria di Enzo Sereni: Saggi sull'ebraismo romano, a cura di Daniel Carpi, Attilio Milano, Umberto Nahon. Gerusalemme: Fondazione Sally Mayer, 1970
הציונות: מאסף לתולדות התנועה הציונית והישוב היהודי בארץ-ישראל. כרך ג', 1973.
פנקס ועד ק"ק פאדוואה/ הוציא לאור על פי כתב יד והוסיף מבוא, הערות ומפתחות: דניאל קארפי. ירושלים, האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים והארכיון המרכזי לתולדות העם היהודי, תשל"ד, 1973-תש"ם.
ספר חיי יהודה/ לר' יהודה אריה ממודינא, ההדיר על פי כתב היד דניאל קארפי. תל אביב: אוניברסיטת תל אביב, תשמ"ה.
מדבר תהפוכות: חיבור אוטוביוגרפי מן המאה הי"ז של משמש בקודש בגיטו של ויניציאה/ מאת יצחק מן הלויים. ההדיר על פי כתב היד דניאל קארפי. תל אביב: אוניברסיטה, תשמ"ה.
איגרות זאב ז'בוטינסקי/ העורך דניאל קארפי; עורך משנה: משה הלוי. ירושלים: מכון ז'בוטינסקי בישראל, תשנ"ב-תשס"ו.
פנקס ועד ק"ק איטאליאני בוויניציאה, ת"ד-תע"א/ ההדיר והוסיף מבוא והערות: דניאל קארפי. ירושלים: מכון בן-צבי, לחקר קהילות ישראל במזרח, תשס"ג 2003.
ספר יובל לכבודו

דינה פורת, מינה רוזן ואניטה שפירא (עורכות), ספר יובל לדניאל קארפי: אשכול: מחקרים בתולדות העם היהודי מוגש לדניאל קארפי במלאת לו שבעים שנה על ידי רעיו ותלמידיו, תל אביב: אוניברסיטת תל אביב, הפקולטה למדעי הרוח ע"ש לסטר וסאלי אנטין, בית הספר למדעי היהדות ע"ש חיים רוזנברג, תשנ"ו.
לקריאה נוספת

דן מכמן, (על) דניאל קרפי, "בין שבט לחסד: השלטונות האיטלקיים ויהודי צרפת ותוניסיה בימי מלחמת העולם השנייה" (תשנג), ציון ס,א (תשנ"ה), 111–116.
אניטה שפירא, מינה רוזן, דינה פורת, "פתח דבר" בתוך ספר יובל לדניאל קארפי, עמ' ט–יב.
ביבליוגרפיה:
יהודית קארפי, 'כתבי דניאל קארפי', בתוך: ספר יובל לדניאל קארפי (תשנ"ו), עמ' רנז–רסז.
Mauro Perani, 'Bibliografia di Daniel Carpi,' Materia Giudaica 10,2 (2005) 223-232.
הערות שוליים

↑  מינויים באוניברסיטת ת"א, דבר, 20 במרץ 1966
↑  פרם לייב יפה לפרופ' ד.הארפי, דבר, 3 ביוני 1975
↑  יוחנן ארנון, "ציונות" מעניינת, מעריב, 19 באפריל 1974
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275663805171  BnF: cb12027367n (data)  CiNii: DA06543166  GND: 104366966  ISNI: 0000 0000 6634 5811  LCCN: n82033165  NLA: 36217095  NTA: 105181382  RERO: 02-A003078779  SUDOC: 028438558  VIAF: 36932204   WorldCat (עם VIAF): 36932204
כיכר נתן מיליקובסקי

| --- | --- |
הכניסה הראשית אל מתחם בית הקברות הצבאי בהר הרצל בכיכר מיליקובסקי
הכניסה הראשית אל מתחם בית הקברות הצבאי בהר הרצל בכיכר מיליקובסקי
 מידע כללי
 על שם:  הרב נתן מיליקובסקי
 מיקום
 מדינה:  ישראל
 עיר:  ירושלים
 שכונה:  יפה נוף (ירושלים), בית הכרם
 רחובות מסתעפים:  שדרות הרצל, רחוב שמואל בייט, רחוב יפה נוף
 אתרים:  בית הקברות הצבאי בהר הרצל, בניין הנהלת יד שרה, המרכז הרפואי שערי צדק, ספורטק שכונת בית הכרם, תחנת הרכבת הקלה - יפה נוף
 קואורדינטות:  31°46′33.03″N 35°11′3.44″E﻿ / ﻿31.7758417°N 35.1842889°E﻿ / 31.7758417; 35.1842889
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ירושלים מוגדלת) כיכר נתן מיליקובסקי(למפת ירושלים רגילה) כיכר נתן מיליקובסקי(למפת הרי ירושלים רגילה) כיכר נתן מיליקובסקי(למפת הרי ירושלים מוגדלת) כיכר נתן מיליקובסקי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כיכר נתן מיליקובסקי היא כיכר בשכונת בית הכרם שבירושלים. הכיכר קרויה על שם הרב נתן מיליקובסקי (סבו של ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו) שהיה רב ומחנך ציוני בארץ ובעולם. הכיכר ממוקמת בצומת הרחובות שדרות הרצל, רחוב שמואל בייט ורחוב יפה נוף ובמפגש השכונות בית הכרם, יפה נוף ומתחם הר הרצל. בצידה המערבי של הכיכר נמצאים בניין הנהלת יד שרה והכניסה הראשית אל בית הקברות הצבאי בהר הרצל ובצמוד אליו היכל הזיכרון הלאומי. בצידה המזרחי נמצאים המרכז הרפואי שערי צדק וספורטק שכונת בית הכרם. בצפון הכיכר נמצאת תחנת הרכבת הקלה "יפה נוף", המשמשת את תושבי האזור ומבקרי בית החולים.
גלריה

אתר הבנייה של היכל הזיכרון הלאומי
בניין הנהלת יד שרה
המרכז הרפואי שערי צדק
ראו גם

מחלף בנציון נתניהו - מחלף על שם בנו של מיליקובסקי, שאף הוא הוקם בירושלים
מבצר כפרלט

| --- | --- |

 היסטוריה
 תקופות:  ימי הביניים 
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  32°38′14″N 34°56′04″E﻿ / ﻿32.63719444°N 34.93433333°E﻿ / 32.63719444; 34.93433333
  (למפת הכרמל מוגדלת) מבצר כפרלט(למפת הכרמל רגילה) מבצר כפרלט(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מבצר כפרלט(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מבצר כפרלט
 
מבצר כפרלט, צילום פנורמי של החזית הדרומית
מבצר כפרלט (ידוע גם כמבצר הבונים) הוא שמו של מבצר קדום מתקופת ימי הביניים, שנמצא בתחומי מושב הבונים שבמישור החוף. המבצר בנוי על גבעת כורכר שגובהה כשלושים מטרים, הנמצאת כ-800 מטרים ממזרח לקו החוף, כשמונה קילומטר מדרום לעתלית וכחמישה עשר קילומטרים מצפון לעיר קיסריה.
היסטוריה > הקמת המבצר

אין עדויות בהיסטוריה הכתובה על בנייתו של מבצר כפרלט, וקביעת התקופה בה הוקם מתבססת בעיקר על סגנונו האדריכלי. זהו אחד המבצרים הבודדים ששרדו בארץ ישראל בעל מגדלים עגולים. מרבית המבצרים שנבנו בתקופת ממלכת ירושלים הצלבנית מתאפיינים במגדלים רבועים, סגנון שיובא על ידי הצלבנים האירופאים מארצות מוצאם. מגדלים העגולים הם מהמאפיינים הבולטים של הבניה הערבית בתקופה שקדמה לכיבוש ארץ ישראל בידי הצלבנים.
הממצאים הארכאולוגיים, כמו גם דמיונו של המבצר למצודות ערביות אחרות, הביאו את החוקרים לכדי הסכמה כי מדובר במצודה שנבנתה בתקופת השלטון הערבי בארץ ישראל, ככל הנראה במאה ה-8 או ה-9. כיום ידוע כי בתקופה זו נבנו מספר מצודות לאורך חופי הארץ שנועדו למנוע פלישה ביזנטית חוזרת שמטרתה להשיב את שנלקח מהם על ידי הכובש המוסלמי.
לאחר הכיבוש הערבי של ארץ ישראל נהרסו מרבית היישובים לאורך מישור החוף, והאזור, שהפך לאזור ביצות נטוש מתושבים, התגלה עד מהרה על ידי הביזנטים כאזור חסר הגנה צבאית שניתן לפלוש אליו בקלות יחסית. המבצרים המוסלמים היו המענה הטוב ביותר לו היו מסוגלים הערבים, ששליטתם בים הייתה דלה ביותר ולא החזיקו כל צי שהוא (אף לא צי סוחר). מצודות אלו נבנו באזורים בהם הייתה הגישה אל החוף קלה ואשר היוו נקודות החפה אפשריות לצי הביזנטי המפותח.
היסטוריונים ערבים מסוף האלף הראשון מציינים בכתבייהם כי הח'ליף עבד אלמלכ החל בבניית עיר בשם כפרלט בקרבת קיסריה. כיום מקובלת ההנחה כי הכוונה לאחוזה המבוצרת שבתחומה נבנה המבצר הנושא שם זה גם כיום.
היסטוריה > המבצר בתקופת הצלבנים

לאחר כיבוש מישור החוף על ידי הצלבנים בסוף המאה ה-11 נפלה גם כפרלט בידיהם. בתקופת שלטון הערבים היה מישור החוף אזור ספר בעל חשיבות צבאית ואזרחית מועטה בשל ריחוקו ממוקדי האוכלוסייה בערי ההר המרכזי. אולם, לממלכת הצלבנים, שקיומה היה תלוי בקשר הימי עם ארצות אירופה, היה האזור בעל חשיבות עליונה הן בשל היותו המוצא לנתיבי הסחר הימיים שקישרו בין המדינות הצלבניות המבודדות לאירופה, והן בשל היותו נתיב תנועה חשוב בין המדינות הצלבניות הצפוניות ובין ירושלים.
סיבות אלה הביאו את הצלבנים לבצר את ערי מישור החוף עד למאוד, ומקומו של מבצר כפרלט לא נפקד מרשימת הערים אותן ביצרו הצלבנים. את המבצר כפי שאנו מכירים אותו כיום, אמנם לא בנו הצלבנים, אולם הם שיפצו וחיזקו את המבצר המוסלמי ללא הכר.
תולדות מבצר כפרלט בתקופת הצלבנים שרויות תחת ערפל היסטורי כבד. ההיסטוריונים בני התקופה ממעטים להזכירו והמידע המצוי כיום אודות מבצר זה מועט ומקוטע, וזאת חרף היותו ממוקם על הדרך הראשית שחצתה את ממלכת ירושלים, ואשר מבצרים אחרים שנבנו לאורכה, דוגמת מבצר דור זכו לפרסום רב.
במעט המידע המצוי בידינו כיום נזכר כפרלט לא כמקום מבוצר אלא דווקא ככפר אזרחי שהיה מצוי בנחלתם של נסיכי קיסריה הצלבניים. מחוזי בעלות שנשתמרו ידוע כי המקום נמסר באופן זמני לידי אבירי המסדר ההוספיטלרי בשנת 1213, בתמורה להלוואה אותה העניקו לשליטי קיסריה.
בשנת 1232 מכרו האבירים ההוספיטלרים את המקום לאבירים הטמפלרים תמורת 16,000 ביזנטים (סוג המטבע שהיה נהוג בממלכת ירושלים). לאחר המכירה שוב לא מוזכר המבצר כלל, אולם ידוע כי בשנת 1256 עדיין היה ברשותם של הטמפלרים.
בשנת 1265 נפל המקום בידי המצביא הממלוכי ביברס, שנלחם למיגור הנוכחות הנוצרית בארץ ישראל. משברי מידע הידועים כיום ניתן להסיק כי המבצר ואדמותיו הושבו לתקופה מסוימת לידי הטמפלרים, ככל הנראה בשנת 1283 עת נחתם חוזה בין הצלבנים לממלוכים, חוזה שהבטיח בין היתר את שלומו של מבצר עתלית.
בשנת 1291, עם חידוש ההתקפות הממלוכיות על מעוזי הצלבנים נפל גם המבצר בידי המוסלמים ונחרב.
היסטוריה > המבצר לאחר תקופת הצלבנים

לאחר הכיבוש הממלוכי השני של האזור נחרב המבצר והיישוב בקרבתו חדל מלהתקיים. במרוצת השנים הוקם במקום כפר ערבי בשם כפר לאם. הכפר הקטן על כשלוש מאות תושביו התקיים במקום עד לפרוץ מלחמת העצמאות. ב-16 ביולי 1948, במסגרת מבצע כיבוש הכפרים הערביים בחוף הכרמל, תקפו האוניות "חנה סנש" ו"התקווה" את הכפר, והוא נכבש כעבור זמן קצר לאחר שמרבית תושביו נטשו את המקום.
בשנת 1949 הוקם במקום מושב הבונים ובתחומו נמצא המבצר כיום. המבצר פתוח למבקרים ללא תשלום, אולם המקום אינו נמצא תחת תחזוקה שוטפת והגישה אליו אינה מוסדרת.
מבנה המבצר

מבצר כפרלט הוא מבצר מסוג "קסטרום": מצודה מלבנית שבארבעת פינותיה מגדלי שמירה בולטים. ממדיו של המבצר 50X58 מטרים, והוא בנוי אבן כורכר מקומית. בתוך המבצר קמרונות מקושתים, רובם במפלס נמוך ממפלס הקרקע שמחוץ לחומת המבצר ועל כן נדמים כמרתפים. גובה חומות המבצר הוא כחמישה מטרים, ולאורכן נבנו תומכות חיצוניות.
המבצר היה בעל כניסה אחת, שנמצאה בחומה הדרומית. משני צידיו של שער הכניסה הוקמו מגדלים עגולים, דומים בממדיהם לאלו שבפינות המבצר. תוכנית הבנייה של המבצר מזכירה מאוד את תוכניתו של מבצר אשדוד ים, הן בממדים והן בסידור הפנימי ובסידור המגדלים בפינות החומות.
בתחומי המבצר נערכו חפירות ארכאולוגיות מצומצמות ביותר, ועל כן המידע אודות פנים המבצר מועט.
שער הכניסה
קמרון 1
תרשים סכמטי של המבצר כיום
צילום פנורמי (110°~) של המבצר כפי שנראה ממרומי המגדל הדרום מזרחי
Soft Cell

| --- | --- |

 מקום הקמה:  לידס 
 תקופת הפעילות:  1978–1984 2000–2005 2018–הווה
 סוגה:  סינת'-פופ • גל חדש • אלקטרונית • דארק ווייב
 חברת תקליטים:  סאם ביזאר רקורדס 
 חברים
 מארק אלמונד 
 
Soft Cell (סופט סל; בעברית: תא רך) הוא צמד סינת'-פופ בריטי, שזכה להצלחה רבה במחצית הראשונה של שנות השמונים. הצמד היה פעיל בשנים 1984–1978, ולאחר מכן התאחד וחזר לפעול בין השנים 2000–2005. להיטם המפורסם ביותר הוא גרסת הכיסוי שלהם לשיר "Tainted Love" משנת 1981. חברי ההרכב הם הסולן מארק אלמונד ודייוויד בול שמנגן על סינתיסייזר.
היסטוריה > השנים הראשונות

Soft Cell החלו לפעול ב-1978 בלידס, אנגליה. באותה שנה הם הוציאו מיני-אלבום בשם "Mutant Moments", אותו מימנו באמצעות הלוואה של 2,000 לירות שטרלינג שקיבלו מאמו של דייוויד בול. האלבום יצא באופן עצמאי ב-2,000 עותקי ויניל בלבד, ועם השנים הפך לפריט אספנים מבוקש בקרב מעריצי הצמד. המיני-אלבום והופעותיהם המוקדמות משכו את תשומת לבן של כמה מחברות התקליטים העצמאיות, דוגמת Mute Records ו-Some Bizzare Records, שתיהן מחלוצי הגל החדש. הצמד הקליט את השיר "The Girl with the Patent Leather Face", שהופיע באלבום "Some Bizzare Album", האלבום הראשון שהוציאה חברת התקליטים Some Bizzare Records, ובו השתתפו גם להקות לא מוכרות בשעתו כגון דפש מוד, The The ו-Blancmange. שני הסינגלים הראשונים של Soft Cell, ‏"A Man Can Get Lost" ו-"Memorabilia", הופקו על ידי דניאל מילר, המייסד של חברת Mute Records. ‏ "Memorabilia" הפך אומנם ללהיט מועדונים, אך הצמד נותר אלמוני.
היסטוריה > Tainted Love

לאחר כישלונו במצעדים של הסינגל "Memorabilia", חברת התקליטים פונוגרם נתנה ל-Soft Cell הזדמנות שנייה ואחרונה להקליט סינגל שיצליח במצעדים. הצמד בחר להקליט גרסת כיסוי לשיר לא מוכר משנת 1964, שבוצע במקור על ידי גלוריה ג'ונס. השיר, "Tainted Love" (בתרגום מילולי: "אהבה מזוהמת" או "אהבה מוכתמת"), יצא כסינגל ב-1981 והגיע למקום הראשון במצעדי המכירות של 17 מדינות, כולל מצעד הסינגלים הבריטי. כמו כן הגיע השיר במהלך 1982 למקום השמיני במצעד הסינגלים האמריקאי, וקבע שיא גינס חדש לאותו זמן, כששהה במשך 43 שבועות רצופים ברשימת "100 הסינגלים הגדולים" של המגזין "בילבורד". השיר צבר תאוצה באופן איטי, ורק לאחר 19 שבועות במצעד נכנס לרשימת 40 הגדולים. היה זה הסינגל היחיד של הצמד שהצליח להיכנס לרשימת 40 הגדולים של המצעד האמריקאי, והוא היה הסינגל הבריטי הנמכר ביותר בארצות הברית ב-1981.
גרסת ה-12 אינץ' של הסינגל הורכבה בעצם ממחרוזת של שני שירים, כשהשיר "Tainted Love" התמזג עם הלהיט הקלאסי של מוטאון, "Where Did Our Love Go", שבוצע במקור על ידי הסופרימס. בשיא הפופולריות של השיר, תחנות רדיו רבות ערכו מחדש את המחרוזת, שאורכה היה 9 דקות, כדי להתאימה להשמעה ברדיו.
על פי ספרו האוטוביוגרפי של מארק אלמונד, "Tainted Life", לצמד היו ציפיות צנועות מהסינגל שהקליטו, והם קיוו שהוא יצליח להיכנס לרשימת 50 הגדולים במצעד הבריטי.
בדרך כלל, כאשר אומן מוציא גרסת כיסוי כסינגל, הוא מקפיד שלפחות השיר המופיע בצדו השני של הסינגל יהיה שיר מקורי שלו, כך שיזכה לקבל לפחות חלק מהתמלוגים שמקבלים היוצרים ממכירות הסינגל. במקרה של "Tainted Love", מאחר שאף אחד משני השירים שהופיעו בסינגל לא נכתבו על ידי Soft Cell עצמם ("Where Did Our Love Go" הופיע בצדו השני של הסינגל בגרסת ה-7 אינץ' שלו), הצמד הפסיד כסף רב שיכול היה להגיע להם מתמלוגים כיוצרים, על סינגל שהיה אחד הפופולריים ביותר בשנות השמונים. אלמונד הביע בספרו את צערו על כך, וייחס את הטעות לנאיביות שלו ושל בול באותה תקופה.