stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אדולף הניג
קורות חיים

אדולף הניג נולד במשפחה יהודית בת שמונה ילדים, כבנם של איגנץ הניג, סוחר זכוכית, ושל אנטוניה רוזנצוויג (1853–1939). את לימודיו התיכוניים השלים בבודפשט ברובע 7 בגימנסיה המלכותית ההונגרית הראשית של הרובע (1891–1899) ולאחר מכן התקבל לפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בודפשט (1900–1905), שמה כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד. בנובמבר 1905, באספה הכללית של איגוד הפוליקליניקה של בודפשט, מונה לאסיסטנט במחלקה לרפואת עיניים. בנובמבר 1906 הפך למתמחה ולאחר מכן גם למרצה במרפאת העיניים של האוניברסיטה. בין השנים 1910–1916 היה הרופא הראשי של המרפאה הציבורית של האגודה האמבולטורית של בודה (Budai Ambulatórium Egyesület Nyilvános Rendelőintézet).
בינואר 1913, כרופא במילואים, הועבר מגדוד חיל הרגלים ה-70 לגדוד חיל הרגלים ה-18 של שופרון. ב-1 במאי 1914 הועלה לדרגת רופא ראשי באותו מקום. במהלך מלחמת העולם הראשונה, ב-18 בנובמבר 1914, קיבל דרגת רופא חטיבה במילואים. בשנת 1915 הוצב בבית חולים והחלמה שדה של הארמייה ההונגרית החמישית. מאוחר יותר ניהל את בית החולים לעיניים של הארמייה השנייה של הצבא האוסטרו-הונגרי בלמברג עם 400 מיטות.
לאחר 1920, מונה כרופא של בית החולים לילדים ברודי ז'יגמונד ואדל של הקהילה היהודית של פשט, אחר כך מונה לרופא הראשי ומנהל המחלקה. הקליניקה הפרטית שלו הייתה תחילה בשדרה הגדולה בקטע של שדרות טרז 5 ומשנת 1929 בכתובת בכיכר על שם פרנץ ליסט 5. במשך יותר מארבעה עשורים מהעשור השני של המאה ה-20, הוא היה רופא העיניים המומחה של בבית החולים והסנטוריום של איגוד העיתונאים.
אשתו הייתה ארז'בט גרוסמן (1897–1981), לה נישא ב-15 ביוני 1924. באוקטובר 1974 היגרה אשתו לארצות הברית של אמריקה והתגוררה בה עד מותה.
הוא הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה.
פרסומיו (חלקי)

המידע על טרכומה. (בריאות טובה, 1930, 16–17)
פזילה בתקופת הילדות. (בריאות טובה, 1936, 21–22)
פרסים והוקרה

עיטור צלב האבירים של מסדר פרנץ יוזף עם עיטור צבאי (1917)
לקריאה נוספת

Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במאגרי המוזיאון הספרותי פטפי)
Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái – új sorozat I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–1944., 1990–2002, a VII. kötettől (1990–) sajtó alá rendezte: Viczián János (פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים - סדרה חדשה I-XIX. בודפשט: אגודת הספרנים והארכיונאים ההונגרים. 1939–1944, 1990–2002)
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת.
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség születési akv. 1188/1881. folyószáma alatt". נבדק ב-2022-12-31.
↑  Testvérei: Janka (1880–1953), Hermina (1881), Hermina (1882), Margit (1883), Samu (1885), Lajos (1887), Zsigmond (1888), Nándor (1891)
↑  Magyarország, 1905. november 18. (12. évfolyam, 283. szám)
↑  Budapesti Közlöny, 1913. január 3. (47. évfolyam, 2. szám)
↑  Rendeleti Közlöny a Magyar Királyi Honvédség számára, 1914. április 27. (41. évfolyam, 18. szám)
↑  Budapesti Orvosi Újság, 1920. november 18. (18. évfolyam, 47. szám)
↑  Pesti Napló, 1924. június 17. (75. évfolyam, 118. szám)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אדולף הניג".
לנדיאלטוטי

לנדיאלטוטי (בהונגרית: Lengyeltóti) היא עיירה במחוז שומוג', בנפת פוניוד, שבהונגריה.
מיקום

לנדיאלטוטי ממוקמת 11 ק"מ דרומית מזרחית לפוניוד כביש 6701, לאורך הכביש 6701 מקאפושוואר דרך שומוג'וואר עד פוניוד. מתוך קווי הרכבת הפנים ארציים עובר קו הרכבת קפושוואר - פוניוד באזור העיירה הקטנה, ויש לו כאן נקודת עצירה. תחנת הרכבת לנדיאלטוטי ממוקמת בחלק המערבי של היישוב, אליה ניגשים בדרך משנית מתוך הסתעפות של כביש 6708.
העיירה נוצרה באזור מוגבה לאורך הדרך הצבאית שהובילה מהגדה הדרומית של אגם בלטון למרכז עיר המחוז העתיק, לשומוג'וואר, ובהמשך לדרומה. האזור מהווה היום חלק מאזור היין של בלטונבוגלאר.
מקור השם

טוטי, במינוח ההונגרי הישן, היה שם עממי שחל גם על הסלאבים הדרומיים (ולא על הצפוניים כגון הסלובקים). זה ככל הנראה מרמז כי בתקופת ארפד היה הכפר מיושב בסלאבונים - טוטים.
היסטוריה

שמו של היישוב הוזכר לראשונה בתעודה משנת 1116, לימים מופיע השם בצורת תוטי בשנת 1331. לאורך ימי הביניים היה היישוב הקן והרכוש העתיק של משפחת לנדיאל המפורסמת מטוטי, שממנה קיבל היישוב את שמו הנוכחי לנדיאלטוטי. על משפחה לנדיאל הטוטי אנו שומעים ממסמך מהמאה ה-13, מתקופת בלה הרביעי, מלך הונגריה; השם מוריץ דה טוטי מוזכר בתעודה כבר בשנת 1249. במאה ה-14 היה הכפר הקרוב סיגליגט כבר אחת האחוזות של משפחת טוטי.
לנדיאלטוטי הייתה שייכ לטירת סיגליגט בשנת 1660 עדיין, טירה שהייתה גם בבעלות משפחת לנדיאל דה טוטי. בשנת 1860, האחוזה הגיעה לידי משפחת הרוזן זיצ'י. הכנסייה הרומית-קתולית כאן הורחבה בשנת 1882 על ידי הרוזן יאנוש זיצ'י נפומוק.
אתרים בעלי חשיבות

כנסיית הקהילה הקתולית היא אנדרטה מיוחדת. אפילו בשנות ה-90 של המאה ה-20 לא ידעו על הכנסייה הארפדיאנית (מתקופת ארפד) שהוחבאה בתוך הכנסייה בסגנון אקלקטי שנבנתה בשנת 1882, אך במהלך השיפוץ שהחל בשנת 1989, התברר כי שרידי כנסייה עתיקה בהרבה היוו את חלקה הדרומי של הכנסייה. לאחר החפירה הארכאולוגית ושיקום האנדרטה, נתגלתה כנסייה מהמאה ה-12. בתוכנית הכנסייה ניתן להבחין בשני מגדלים מערביים ובחלק מקדש השילוש הקדוש. הכנסייה נבנתה בשנות ה-1100 על סימני ותווי אדריכלות שלה. מכיוון שרישומי המעשרות האפיפיוריוריות שנערכו בסביבות שנת 1333 לא מציינות את שם המקום, ההנחה היא כי ייתכן שהכנסייה הייתה כנסייה של מסדר נזירים הונגרי כלשהו.
ילידי המקום

הברון יוז'ף סְטֶרֵינִי במקור שטרן (1861 – 1941) היה פוליטיקאי הונגרי-יהודי, שר המסחר, מומחה לפיתוח תעשייתי ולחינוך תעשייתי.
הוגו סטריני במקור שטרן (1857 – 1909) היה דוקטור לפילוסופיה הונגרי-יהודי, מינרלוג, סופר במדעי הטבע, מורה בקולג'.
מידע נוסף

Térkép Kalauz – Lengyeltóti
Képek a Lengyeltóti Árpád-kori templomról
Képek Lengyeltóti régi templomáról
Légi felvételek Lengyeltótiról
http://www.poganyvolgy.hu/
http://lengyeltoti.lap.hu/
מדריך למפות - לנדיאלטוטי
תמונות של הכנסייה הארפדיאן בלנדיאלטוטי
תמונות של הכנסייה הישנה בלנדיאלטוטי
נופים אוויריים של לנדיאלטוטי
האתר http://www.poganyvolgy.hu/
האתר http://lengyeltoti.lap.hu/
לנדיאלטוטי הכנסייה הרומית קתולית
קרל כהנא

| --- | --- |

קארל כהנא, 1962
 לידה:  6 באוגוסט 1900 פולין פולין
 פטירה:  8 ביוני 1974 (בגיל 73) ארץ ישראל ישראל
 תאריך עלייה:  1945
 השתייכות:  הצבא האוסטרו-הונגרי הצבא הבריטי הצבא הבריטי  צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1917–1937 (צבא הקיסרות הגרמנית)  1939–1945 (הצבא הבריטי)  1948 – 1953 (צה"ל)
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה, קרבות ברוסיה, קרבות באיטליה  מלחמת העולם השנייה  המערכה במזרח אפריקה  Operation Roast (אנ')  המערכה בים התיכון   מלחמת העצמאות
 עיטורים
  צלב הברזל
 
קרל חיים כהנא (6 באוגוסט 1900 – 8 ביוני 1974) היה לוחם ומפקד מראשוני הצנחנים בצה"ל. לחם במלחמת העולם הראשונה בצבא הקיסרות הגרמנית ובמלחמת העולם השנייה ביחידות מיוחדות בצבא הבריטי. כהנא היה החייל המבוגר ביותר ביחידת ה־SAS במלחמה. לעיתים ביצע פעולות חשאיות בגפו. לאחר האנשלוס תכנן כהנא להתנקש בהיטלר.
קורות חייו

כהנא נולד במיקולינצה שבמזרח גליציה, פולין למשפחה יהודית מבוססת. בשנת 1912 עברה המשפחה לווינה, אוסטריה.
קורות חייו > מלחמת העולם הראשונה ועלייתו לארץ ישראל

במלחמת העולם הראשונה גויס לצבא האוסטרו-הונגרי נלחם בחזית הרוסית ובחזית האיטלקית, נפצע בקרבות וזכה לעיטור על פעילותו. לאחר תום מלחמת העולם הראשונה והתפרקות האימפריה האוסטרו-הונגרית, לחם בשורות מיליציה אוקראינית כנגד הפולנים.
בשנת 1938 לאחר האנשולס בעת ביקרו של היטלר בקלאנגפורט תכנן כהנא להורגו [דרושה הבהרה].
בעקבות האנשלוס יצא כהנא מנמל וינה (אנ') בשייט על ספינה קטנה לאורך הדנובה אל נמל קונסטנצה שלחוף הים השחור ברומניה. משם הפליג יחד עם קבוצת מעפילים דרך טורקיה ויוון לארץ ישראל, אליה הגיע בדצמבר 1938.
קורות חייו > מלחמת העולם הראשונה ועלייתו לארץ ישראל > צבא ההגנה לישראל

במאי 1948 הוחלט בצה"ל להקים פלוגת צנחנים לפעולות מיוחדות. לשם כך גייסו מתנדבים שעברו קורס צניחה בצ'כיה, כהנא עבר את הקורס בגיל 48. לאחר חזרתו לארץ היה בין מייסדי פלוגת הצנחנים הראשונה במחנה אחוזה על הכרמל. יואל פלגי מפקד היחידה מינה את כהנא למפקד המטה של היחידה. כהנא הקים את מגרש האימונים באחוזה ודאג לכל הדרישות הלוגיסטיות שכללו רכישה וטיפול במצנחים, ארגון הצניחות ממחנה רמת דוד ותאום ההדרכות. לאחר המעבר לבסיס תל נוף, הקים בתוך שלושה חודשים את המתקנים הדרושים לבית ספר לצניחה ופתח באוגוסט 1949 את הקורס הראשון למדריכי צניחה שכונה מחזור א'.
כהנא השתחרר מצה"ל בשנת 1953 בדרגת רב־סרן.
קורות חייו > מלחמת העולם הראשונה ועלייתו לארץ ישראל > לאחר השחרור

עבד במגדל שלום בתל אביב. נהרג בתאונת דרכים ביוני 1974 והובא למנוחות בבית העלמין קריית שאול.
הערות שוליים

↑  הנצחת זכרו של קרל כהנא ז'ל, באתר www.202.org.il
↑  מרדכי ברקאי, מלחמתו הפרטית של קארל כהנא: מדונקירק לקומנדו, דבר, 18 במאי 1962
↑  מרדכי ברקאי, מלחמתו הפרטית של קרל כהנא מדנקירק לקומנדו 18 במאי 1962, דבר
↑  ד&;ר אורי מילשטיין, ‏הצנחן המזמר: הסופר ואיש הרוח חיים גורי כפי שלא הכרתם, באתר מעריב אונליין, 3 במרץ 2018
↑  קארל חיים כהנא ז"ל מותיקי הצנחנים – למנוחות, מעריב, 11 ביוני 1974
מור קליין

| --- | --- |

 לידה:  7 ביולי 1842 מישקולץ, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  29 במרץ 1915 (בגיל 72) זרניאנין, סרביה 
 מדינה:  הונגריה 
 
הרב מור קליין (בהונגרית: Klein Mór; מישקולץ, 7 ביולי 1842 – זרניאנין, 29 במרץ 1915) היה רב, תאולוג הונגרי.
ביוגרפיה

מור קליין למד במישקולץ ואחר כך בפראג. הוא קיבל תואר דוקטור במדעי הרוח בפראג בשנת 1863, שם גם קיבל סמיכה לרבנות. משנת 1865 עבד כרב במישקולץ, מאוחר יותר באוז'הורוד, ומשנת 1876 בפאפה. משנת 1880 הוא היה הרב הראשי לנג'בצ'קרק. הוא היה מטפח בולט של מדעי היהדות. בין השנים 1880 עד 1915 היה חבר בוועדת ההיגוי של בית המדרש לרבנים בבודפשט. הוא תרגם להונגרית מכתבי הרמב"ם את מורה נבוכים שפורסם בתמיכת בית המדרש. הוא פרסם מאמרים ומחקרים רבים בכתבי עת יהודיים בהונגריה. על הישגיו הוענק לו עיטור מסדר פרנץ יוזף. בניו היו ארנולד קיש, הרב הראשי של בודה והסופר והעורך לאיוש בורשודי שניספה בשואה.
עבודותיו

Beth-El oder die jüdische Synagoge. Rede zur Vertheidigung des Miskolczer israel. Gotteshauses. Szegedin, 1865. (נספח לכתב העת בן חנניה).
האושר של העם. דרשה, בטקס השבת חוקת הוהגריה. מישקולץ, 1867.
Denk - und Redefreiheit im Judenthum. Rede, gehalten in Miskolcz. U. ott, 1867.
Imre-Sohab, oder Charakter ist Gold. Rede, gehalten in Miskolcz. U. ott, 1867.
קולות שמחה! דרשה בטקס לרגל מתן שוויון זכויות ליהודים. קושיצה, 30 בינואר 1868 (נספח לעיתון "היהודי ההונגרי").
Trauungsrede, gehalten bei der Vermählungsfeier des Herrn Julius Schlesinger mit Fräulein Louise Polatschek am 33. Omer-Tage des Jahres 5629. Ungvár, 1869..
לרגל חנוכת בית הכנסת של הבש. מישקולץ, 1870.
כבוד אמיתי ומזויף. דרשה ביום הולדתה של הוד מעלתו באוגוסט 1870 אוז'הורוד.
נאום אבל, לזכרו של הברון יוז'ף אטווש, פברואר 1871.
הקישוט ואור הכתר. דרשת בית כנסת, יום הולדתו של הוד מלכותו. 1871.
דרשת בית כנסת שנשא לחתונת הארכידוכסית גיזלה באפריל 1873
Einleitung in den maimunischen Mischna-Commentar, frei bearbeitet und mit erläuternden literarhistorischenund kritischen Anmerkungen versehen. Bpest, 1874. (Különnyomat a Jüdische Gemeinde - und Schulzeitungból).
נאום הספד במותו של ד"ר אהרון קצנדר. מישקולץ, 1875.
נאום הספד במותו של ד"ר לאופולד לעף. 14 ב-נובמבר 1875. סגד.
מה רציתי? איך הם זכו לתגמול? ומה אתה רוצה? להתראות, אמר... אַפִּיפיוֹר. מאי 1880 1. האפיפיור, 1880. (ליטוגרפיה של המחבר.)
לזכרו של אדולף קרמיו. נגי-בקרסקרק, 1881.
נאום הכנסייה. הוא סיפר לקינג ערב טקס הלידה של הוד מלכותו באוגוסט 1882. 17. שם שם, 1882.
Worte der Trauer gesprochen an der Bahre des gs. איגנז שנק אם 18 בפברואר 1883 שם, 1883.
צדק והגינות! דרשת בית כנסת ערב טקס לידתו של הוד מלכותו באוגוסט 1885
Worte der Trauer ... gesprochen an der Bahre der Frau Susanne Berger, Präsidentin des israelitischen Frauenvereines zu Gr.-Becskerek. Gestorben zu Arad am 23. יולי 1886.... שם, 1886.
Moses Montefiore. Denkrede am. 9. Aug. 1885. U. ott, 1885.
וWorte der Trauer... gesprochen an der Bahre der Frau Susanne Berger, Präsidentin des israelitischen Frauenvereines zu Gr.-Becskerek. Gestorben zu Arad am 23. Juli 1886. ... U. ott, 1886.
נאום אבלות על ארכידוכס רודולף יורש העצר בפברואר 1889.
תרגומיו הספרותיים

הרמב"ם : מורה נבוכים. תרגום, הערות הסבר וספרות מאת מור קליין. כרך א'. פאפה, 1879-1880.
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-19 היה בדפוס תרגומו: "כאב עולמי" (אחרי פיניני, ספר לימוד בן 41 פרקים) Lélek tragédiája, mandadb.hu (בהונגרית)
ראו גם

Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái – új sorozat I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–1944., 1990–2002., a VII. kötettől (1990–) sajtó alá rendezte: Viczián János
Kalapis Zoltán: Életrajzi kalauz. Ezer magyar biográfia a délszláv országokból. Újvidék, Fórum Könyvkiadó, 2002.
Keresztyén Balázs: Kárpátaljai művelődéstörténeti kislexikon. Bp.-Beregszász, Hatodik Síp Alapítvány-Mandátum Kiadó, 2001.
Dobrossy István–Eszenyi Miklós–Zahuczky László: Miskolci életrajzi lexikon; Pfliegler J. Ferenc Emlékére a BAZ Megyei Levéltárért Alapítvány–Miskolc Megyei Jogú Város, Miskolc, 2008.
Szinnyei József: Magyar írók élete és munkái I–XIV. Budapest: Hornyánszky. 1891–1914.
Veszprém megyei életrajzi lexikon. Főszerk. Varga Béla. Veszprém, Veszprém Megyei Önkormányzatok Közgyűlése, 1998.
לקריאה נוספת

לקסיקון יהוגי הונגרי. 1929. מור קליין
ספרנות הונגרית כרך 2, 1876–1885. בודפשט, 1890.
מור קליין בבסיס הנתונים של המוזיאון הספרותי פטפי.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263885205171  ISNI: 0000 0000 7912 4508  VIAF: 97962935   WorldCat (עם VIAF): 97962935
יז'י פיטלברג

יז'י פיטלברג (בפולנית: Jerzy Fitelberg ‏ 20 במאי 1903 - 25 באפריל 1951) היה מלחין יהודי-פולני-אמריקאי.
חייו

יז'י, בנו של המנצח גז'גוז' פיטלברג, נולד בוורשה. הוא החל את לימודי המוזיקה עם אביו. בגיל צעיר הכניס אותו אביו לנגינת כלי הקשה בתזמורת התיאטרון הלאומי של ורשה, כדי לרכוש ניסיון. בשנים הבאות למד במוסקבה.
מ-1922 עד 1926 למד פיטלברג הלחנה אצל ולטר גמאינדי ופרנץ שרקר באונטיברסיטה לאמנויות של ברלין. ב-1923 עזרה לו האוניברסיטה לקבל פטור מגיוס לצבא הפולני.
בשנת 1927 תזמר מחדש את המוזיקה של ארתור סאליבן למחזמר "המיקדו" להפקה המחודשת של אריק צ'ארל כאופרטה-רוויו בברלין.
ב=1928 זכתה רביעיית המיתרים מס' 2 שלו בפרס ראשון בתחרות, שארגן איגוד המוזיקאים הפולנים הצעירים בפריז.
הקונצ'רטו הראשון שלו לכינור הטביע את חותמו בקונצרט של האגודה הבינלאומית למוזיקה בת-זמננו. מבקר המוזיקה אנרי פרונייר העיר, "הקונצ'רטו לכינור ... [היה] עדין, רגיש ומצטיין ברגישות למשאב תזמורתי." יצירותיו נוגנו בקונצרטים הבאים של האגודה בשנים 1931, 1937, 1946 ו-1951.
כדי להימלט מן הנאצים, נסע תחילה לפריז בשנת 1933. שם יצאו יצירותיו לאור בהוצאת מקס אשיג. רביעיית המיתרים מס' 4 שלו זכתה בפרס אליזבת ספראג קולידג', שהעניקה ספריית הקונגרס. ביצע הבכורה של הרביעייה היה ב-9 באפריל 1937 בספריית הקונגרס.
לאחר זאת היגר פיטלברג לארצות הברית וב-15 במאי 1940 הגיע לניו יורק. בין היצירות הראשונות שחיבר בעירו החדשה, היו כאלה שהתרפקו על זכרונות מפולין. ב-1945 קיבלה רביעיית המיתרים החמישית שלו פרס מן האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולספרות.
בקשתו לאזרחות אמריקאית הוגשה ב-26 במאי 1947. הוא מת בניו יורק ב-1951.
סגנון

פיטלברג אמר, שבסגנון ההלחנה שלו יש דמיון ל"אנרגיה ולמתח הגבוה שבמוזיקה של סטרווינסקי, להתמקדות במורכבות קווית והרמונית של הינדמית, ולצבעי המוזיקה הצרפתית המודרנית (כזו של מיו, כמו גם סגנונות סאטיריים.
מורשת

כתבי היד של יז'י פיטלברג שמורים בMusic Division of The New York Public Library for the Performing Arts בספרייה הציבורית לאמנויות הבמה בניו יורק]
רשימת יצירות > אופרה

"הני פני"
רשימת יצירות > יצירות תזמורתיות

סוויטה מס' 1 (1925)
סוויטה מס' 2 (1928)
קונצ'רטו לכלי מיתר (1930) - עיבוד של רביעיית המיתרים מס' 2
יצירה קונצרטית (1937)
"קרן הזהב" (1942)
"פתגם" (Epitaph) (1943)
"נוקטורן" (1944)
"תמונות פולניות", סוויטה (1946)
סימפוניה לכלי מיתר (1946)
סינפונייטה (1946)
אוברטורה קונצרטית (תזמורת כלי נשיפה מעץ)
Der schlechtgefesselte Prometheus, (סוויטה מתוך בלט)
סימפוניה מס' 1 (?)
סימפוניה מס' 2 (?)
רשימת יצירות > קונצ'רטי

קונצ'רטו לכינור מס' 1 (1928; עיבוד 1947)
קונצ'רטו לפסנתר מס' 1 (1929)
קונצ'רטו לצ'לו (1931)
קונצ'רטו לפסנתר מס' 2 (1934; עיבוד 1950)
קונצ'רטו לכינור מס' 2 (1934; (1938)
קונצ'רטו לטרומבון, פסנתר וכלי מיתר (1947)
קונצ'רטו לקלרינט (1948)
רשימת יצירות > יצירות מקהלתיות

שלושה שירי עם פולניים
רשימת יצירות > מוזיקה קאמרית

"קווינטטו" (חליל, אבוב, קלרינט, בס קלרינט, טרומבון) (1929)
סונאטינה לשני כינורות (1935)
סונאטה, 2 כינורות, 2 פסנתרים (1938)
רביעיית מיתרים מס' 1 (1926)
רביעיית מיתרים מס' 2 (1928)
רביעיית מיתרים מס' 3 (1936)
רביעיית מיתרים מס' 4 (1936)
רביעיית מיתרים מס' 5 (1946)
סרנדה (ויולה, פסנתר) (1943)
סרנדה (כינור, קונטרבס)
שבעה קפריסי לוויולה ופסנתר (1944)
קפריצ'ו (חליל, אבוב, קלרינט בסי במול, בס קלרינט, טרומבון ובסון (1948)
"קונצ'רטה דה קאמרה" (כינור ופסנתר)
דואו (כינור, צ'לו) (1948)
סונאטה (צ'לו סולו) (1948)
סונאטה מס' 1 לפסנתר (1933)
סוויטה מס' 1 לעוגב (1949)
3 מזורקות (פסנתר) (1932)
"מה זה בנג'מין?: סיפור מוזיקלי לילדים לקרוא ולנגן בפסנתר" (1950)
רשימת יצירות > מוזיקה לסרטים

"על קרבות פולין" (1943)
"פולין שלפני המלחמה" (1945)
כתבים

Fitelberg, Jerzy. "Aspects of instrumentation today." Modern Music vol. 9, no. 31 (Nov.-Dec. 1931), p. 28-30.
Fitelberg, Jerzy. "News from overseas." Modern Music vol. 23, no. 1 (Winter 1946), p. 42-44.
Fitelberg, Jerzy. "Forecast and review." Modern Music vol. 9, no. 4 (May – Jun. 1932), p. 184-87.
לקריאה נוספת

Cadenbach, Rainer. "Jerzy Fitelberg" in Franz Schrekers Schüler in Berlin: biographische Beiträge und Dokumente. Schriften aus dem Archiv der Universität der Künste Berlin, Band 8. Berlin: Universität der Künste Berlin, 2005, p. 25-28.
הערות שוליים

↑  הניו יורק טיימס, הספד, "יז'י פיטלברג, 48, מלחין פולני" (27 באפריל 1951), עמ' 23
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007286037905171  PLWABN: 9810543036405606  GND: 124767567  ISNI: 0000 0000 5541 4797  LCCN: n88144497  MusicBrainz: 63fdda48-58f9-43d7-b1a4-885be587a74f  NKC: xx0161728  NTA: 315455004  SNAC: w6rv1qr6  VIAF: 40320645   WorldCat (עם VIAF): 40320645
בית הכנסת בעאליי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 מיקום:  עאליי 
 מדינה:  לבנון 
 
 קואורדינטות:  33°48′27″N 35°35′56″E﻿ / ﻿33.8074°N 35.5989°E﻿ / 33.8074; 35.5989
 he
 
בית הכנסת בעאליי, הידוע גם בשם בית הכנסת אהל יעקב, הוא בית כנסת שנבנה בעאליי (במחוז עאליי, לבנון) בשנת 1895.
היסטוריה

התיישבות יהודית בעאליי החלה ב-1860, כאשר היגרו לעיירה יהודים מהקהילה בדיר אל-קמר, עקב המתיחות בין הנוצרים והדרוזים.
לאחר פתיחת מסילת הרכבת ביירות–דמשק באוגוסט 1895, החלו יהודי ביירות לבלות את חופשות הקיץ בהר הלבנון, בין השאר בעאליי.
הנדיב עזרא, בנו של יעקב אנצרות, בנה בשנת 1895 את בית הכנסת לקהילה היהודית, וקרא לו על שם אביו.
ב-27 ביולי 1922 פרסם העיתון היהודי "אל-עלם אל-ישראלי", שבית הכנס נצבע בצבע שמן ובבית הכנסת הותקן לראשונה חשמל.
.ב - 1983 השתלטו סורים על בית הכנסת וחיללו אותו
באוגוסט 1983 בזמן מלחמת לבנון הראשונה הגיעה סיירת של חב"ד ניקתה את בית הכנסת והכשירה מחדש את המקווה שצמוד אליו
לקריאה נוספת

בן-דב, מאיר, "בית-הכנסת בעליי", ספר זאב וילנאי (בעריכת אלי שילר), ירושלים 1984, עמ' 301–303.
הערות שוליים

↑  "Uncovering Lebanon's Jewish past". aljazeera.com.
↑  "Aley Synagogue". aley.gov.lb.
↑  "The Jews from Aley ( Lebanon) by Nagi Georges ZEIDAN". discoverlebanon.com/.
↑  בית הכנסת בעאליי, באתר העירייה
הטיית האישוש

הטית האישוש (Confirmation bias) היא הנטייה לחפש, לפרש, להעדיף, ולזכור מידע המאשש אמונות או השערות קודמות, תוך התעלמות ממידע סותר או כזה שתומך באפשרויות חלופיות. זהו סוג של הטיה קוגניטיבית ושגיאה שיטתית בחשיבה אינדוקטיבית. הטיה זו באה לידי ביטוי כשאנשים נוטים לאסוף או לזכור מידע באופן סלקטיבי, או כאשר הם מפרשים את המידע בצורה מגמתית. ההשפעה חזקה יותר בנושאים טעונים רגשית וכאשר מדובר באמונות שמושרשות עמוק. אנשים גם נוטים לפרש ראיות דו-משמעיות כאילו הן תומכות רק בעמדה שלהם. חיפוש, פרשנות וזיכרון מוטים הם גורמים התורמים לקיטוב גישה (כאשר מחלוקת הופכת להיות קיצונית יותר אף על פי שגורמים שונים נחשפים לאותם נתונים), היאחזות באמונות (כאשר אמונה נמשכת גם לאחר שמוצגות נגדה ראיות סותרות), השפעה אי-רציונלית של ההתחלה (הטית העיגון והתיקון הסתמכות גדולה יותר על המידע בו נתקלים בתחילת סדרה ראיות), ומתאם מדומה (כאשר אנשים תופסים שיש קשר בין שני אירועים או מצבים למרות שאין כזה קשר).
סדרת ניסויים משנות ה-1960 מעלה את הטענה כי אנשים בעלי דעות קדומות מעדיפים לאשר את אמונותיהם. עבודה מאוחרת יותר פירשה מחדש את התוצאות הללו כנטייה של אנשים לבחון את הרעיונות באופן חד-צדדי, תוך התמקדות באפשרות אחת והתעלמות מחלופות. במצבים מסוימים גישה זו יכולה להטות את מסקנותיהם. הסברים להטיות הנצפות כוללים 'משאלת לב' ויכולת אנושית מוגבלת לעבד מידע. הסבר נוסף להטית אישוש הוא כתוצאה מחישוב כלכלי קר של העלויות של שגיאה מול עלותה של בחינה מחדש, של חקירה מחדש של הראיות באופן נייטרלי ומדעי עם כל המשתמע מכך.
הטיות אישוש תורמות לביטחון עצמי מופרז באמונות אישיות ויכולות לשמור או לחזק אמונות למרות קיום ראיות מנוגדות. החלטות גרועות עקב הטיות כאלה נפוצות בהקשרים פוליטיים וארגוניים.
סוגים

הטית אישוש היא תופעה בתחום עיבוד מידע. בכך היא שונה ממה שמכונה לעיתים אפקט 'אישוש ההטיה ההתנהגותית', הידוע בכינוי "נבואה המגשימה את עצמה", שבה ציפיותיו של האדם משפיעות על התנהגותו שלו, ומייצרת את התוצאה הצפויה.
ישנן שתי אסכולות. כמה פסיכולוגים מגבילים את הטווח של הטית האישוש לאיסוף סלקטיבי של ראיות התומך במה שכבר החוקר מאמין, תוך התעלמות או דחיית ראיות שתומכות במסקנות הפוכות. פסיכולוגים אחרים משתמשים במונח באופן רחב יותר לנטייה לשמר אמונות קיימות של חוקר כאשר הוא מחפש ראיות, מפרש אותן, או נזכר בתוצאות אלו שראה בעבר.
סוגים > חיפוש מוטה של מידע

ניסויים מצאו כי אנשים נוטים לבחון השערות באופן חד-צדדי, על ידי חיפוש ראיות התומכות או עולות בקנה אחד עם ההשערה שלהם. במקום לחפש את כל הראיות הרלוונטיות, גם התומכות וגם המפריכות, הם מנסחים את השאלה כך שיקבלו תשובה שתומכת בהשערה שלהם. הם מחפשים את התוצאות להן היו מצפים אילו השערתם הייתה נכונה, ולא את מה שהיה קורה אילו ההשערה הייתה שגויה.
לדוגמה, אדם המשתמש בשאלות "כן ולא" כדי למצוא מספר שהוא משער שהוא 3, ייטה לשאול "האם זה מספר אי זוגי?". אנשים נוטים להעדיף סוג כזה של שאלה, הנקרא "בדיקה חיובית", גם כאשר בדיקה שלילית, כגון "האם זה מספר זוגי?", תניב בדיוק את אותו המידע. במחקרים בהם הנבדקים יכלו לבחור בין שאלה חיובית שדומה לאבחון או באמת אבחון אמת, הם העדיפו את האבחון האמיתי. כך שלא ניתן לומר שאנשים מחפשים בדיקות שמבטיחות תשובה חיובית, אלא רק שיש להם העדפה לשאלות מסוג זה.
ההעדפה לבדיקות חיוביות כשלעצמה אינה מהווה הטיה, מכיוון שבדיקות חיוביות יכולות להיות מאוד אינפורמטיביות. אך בשילוב עם אפקטים אחרים, אסטרטגיה כזו יכולה לאשר אמונות או הנחות קיימות, בלי קשר לכך אם הם נכונות. במצבים בעולם אמיתי, ראיות הן לעיתים מורכבות ומעורבות.
לדוגמה, רעיונות סותרים על אדם מסוים יכולים לקבל חיזוק על ידי התמקדות בהיבט מסוים של התנהגותו. יוצא מכך שבכל חיפוש יש לראיות התומכות בהשערה סיכוי להצליח.
סוגים > פרשנות מגמתית

הטיות אישוש אינן מוגבלות לאיסוף ראיות. גם אם יש לשני אנשים שונים את אותן העובדות, האופן בו הם מפרשים אותן יכול להיות מוטה לכיוונים שונים.
צוות באוניברסיטת סטנפורד ערך ניסוי, בו נכללו משתתפים עם דעות קיצוניות בעד ונגד עונש מוות, כאשר חצי מאוכלוסיית המדגם הורכבה מתומכים והחצי השני ממתנגדים לעונש. המשתתפים קראו תיאורים של שני מחקרים: השוואה של מדינות בארצות הברית עם ובלי עונש המוות, והשוואה של שיעורי רצח במדינה לפני ואחרי החלתו של עונש המוות. לאחר קריאת תיאור קצר של כל מחקר, המשתתפים נשאלו האם דעותיהם השתנו. לאחר מכן, המשתתפים קראו תיאור מפורט יותר של המחקר כולו ונדרשו לדרג האם הוא נערך היטב ועד כמה התוצאות משכנעות. בעצם, המחקרים היו בדיוניים ולכל קבוצה ניתנו מסקנות הפוכות. למחצית מהמשתתפים נאמר שהמחקר תמך באפקט ההרתעה של עונש מוות ולקבוצה השנייה נאמר שתוצאות המחקר ערערו את אפקט ההרתעה של עונש המוות.[דרושה הבהרה]
סוגים > זיכרון מוטה

אפילו אם אנשים אוספים ומפרשים ראיות באופן נייטרלי, הם עדיין מסוגלים לזכור אותן באופן סלקטיבי וכך לחזק את הציפיות שלהם.
סוגים > המחקר של וויסון בבדיקת השערה

המושג "הטית האישוש" נטבע על ידי הפסיכולוג האנגלי פיטר וויסון (אנ'). בניסוי שפורסם בשנת 1960 המשתתפים נדרשו לזהות כלל החל על שלשות של מספרים. בהתחלת הניסוי נאמר להם שהשלשה (2,4,6) תואמת את הכלל. המטרה של הנחקר הייתה על סמך דוגמה זו לחשוף את הכלל ולהציע שלשה משלו שתואמת את הכלל לדעתו. הנסיין לו נאמרה השלשה, אמר לנחקר האם השלשה תואמת את הכלל או לא.
למרות שבפועל הכלל היה פשוט "כל סדרה עולה", המשתתפים הפגינו קושי רב במציאתו, והציעו מגוון כללים הרבה יותר ספציפיים, כגון "המספר האמצעי הוא הממוצע של הראשון ואחרון". נראה כי מקור הקושי של המשתתפים היה כי הם נהגו לבדוק רק שלשות שתאמו את הכלל בו בחרו - ולא ניסו שלשות שמפריכות כלל זה.
הסברים

הטית אישוש מתוארת לעיתים קרובות כתוצאה מאסטרטגיה אוטומטיות, בלתי מכוונת, ולא כהונאה מכוונת. לפי דברי רוברט מַקוּן(אנ'), עיבוד הראיות המוטה מתרחש לרוב בשילוב של מנגנונים "קרים" (קוגניטיביים) ו"חמים" (מניעים).
דוגמאות

אדם המאמין ב"קארמה" יזכור לטובה אירועים אשר מעשה רע הוביל לתוצאה רעה וישמיט אירועים אחרים.
לדוגמה אדם עקף אותנו בתור לקופה, ולאחר מכן הקופאית ביצעה טעות בחשבונו והשאירה אותו זמן רב בקופה. ההטיה תגרום לכך שנזכור את המקרה הזה בצורה סלקטיבית כדוגמה לקארמה.
אך למעשה, זהו אירוע שקורה מעט פעמים, כאשר ברוב המקרים בהם עוקפים אותנו בסופר לא קורה דבר לעוקף. המקרים השכיחים הללו בהם עוקפים אותנו בתור ולא קורה כלום ישכחו, ואילו המקרה המיוחד שכן קרה משהו כן ייזכר.