stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוסף כרמון
פרסים והוקרה

פרס כינור דוד לשחקן הטוב ביותר על משחקו בהצגה "יסורי איוב" (1981)
פרס "מנורת הכסף" (שקדם לפרס אופיר) על תפקידו בסרט "תל אביב-ברלין" (1988)
פרס משה הלוי לאמנות הבמה על מפעל חיים (2001)
פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה על מפעל חיים (2005)
פרס לנדאו על מפעל חיים (2011)
פרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים על משחקו בסרט "חיותה וברל" (2012)
פרס על מפעל חיים מטעם התיאטרון הקאמרי (2013)
פרס שח"ם על מפעל חיים (2019)
חיים אישיים

ב-1955 התחתן, ונולדו לו 2 ילדים: המורה לדרמה אביטל קורמן והבמאי והשחקן צביקה קורמן. התגרש בשנות השבעים. בסוף שנות השבעים התחתן עם תמי אשל – שחקנית, זמרת ומדבבת; ונולדו להם 2 ילדים: הקולנוען והמוזיקאי אסף קורמן והשחקנית מיכל קורמן.
בשנת 2014 חלה בדמנציה והחל לפרוש בהדרגה ממשחק.
כרמון נפטר ב-2 במרץ 2022 בגיל 88. ונקבר בבית העלמין האזרחי מנוחת עולם בנתניה.
פילמוגרפיה

אף מלה למורגנשטיין (1963)
כלוב הזכוכית (1965)
לאן נעלם דניאל וקס? (1972)
עזית הכלבה הצנחנית (1972)
מאחורי הגדר (1974)
דודה קלרה (1977)
קשר הדבש (1977)
מסע אלונקות (1977)
פנטסיה על נושא רומנטי (1977)
שרגא קטן (1978)
תל אביב ברלין (1987)
פוטו רומן (1987)
קרפיון חי (1988)
זמן אמת (1991)
נפרדנו כך (1991)
רוקד על החוף (1992)
הירושה (1993)
ארץ חדשה (1994)
מר באום (1997)
צדק מוחלט (1998)
לנסקי (1999)
אודות המוניטין (2000)
אינג'יל (2001)
עלילה (2003)
אביגיל (2004)
אדמה משוגעת (2006)
הימנית האחרונה של מקס בר (2006)
מותה של שולה (2007)
וסרמן - איש הגשם (2007)
סגל (2009)
אחרי מותי (2011)
עדות (2011)
ד"ר פומרנץ (2012)
פרפה (2012)
חיותה וברל (2012)
רסן (2012)
מדרגות (2013)
מיתה טובה (2014)
אחרית דבר (2014)
אם וכאשר (2015)
קמטי צחוק (2016)
A Wunder Meisse ‏(2018)
הערות שוליים

↑  שיילוק ליהודים, דבר, 5 באוגוסט 1960
↑  שוש אביגל, שנינו יחד מאותה ביצה, כותרת ראשית, 12 בינואר 1983
דיאנה לם, תיאטרון - יותר ברכט מברכט ־'גדול וקטן" — תמונות מאת בותו שטראוס, כל העיר, 25 במרץ 1983
↑  מנחם פרי, הצגה - המלחמה בשחיתות נכשלה - , חדשות, 24 באוגוסט 1986
↑  שוש אביגל, סליחה בגלל שהשתמשתם בנו לחזון שלכם, חדשות, 17 באוגוסט 1988
רחלה זנדבנק, תיאטרון - נשיאים ורוח - גשם - הקאמרי, כותרת ראשית, 17 באוגוסט 1988
↑  שוש אביגל, בכורה - עובדה, צוחקים - "סוגרים את הלילה" - יוסף מונדי, חדשות, 11 בדצמבר 1989
↑  שוש אביגל, תיאטרון - "פליישר" בתיאטרון הקאמרי, חדשות, 1 ביוני 1993
↑  ציפי שוחט, היום יתכנסו שחקני "כטוב בעיניכם" לדורותיהם, באתר הארץ, 23 בינואר 2002
↑  מיכאל הנדלזלץ, רגעים של גדולה, באתר הארץ, 3 ביוני 2003
↑  שביתת נשק, באתר גלובס, 15 באוקטובר 2006
↑  ירמי עמיר, ‏ים של דמעות, באתר גלובס, 5 במרץ 2007
↑  תמרה שרייבר, ‏מחזה על שכול מאת יהונתן גפן בתיאטרון הקאמרי, באתר גלובס, 17 בפברואר 2009
↑  טל פרי, ‏לא על אלוף לבדו, באתר גלובס, 9 בינואר 2011
מיכאל הנדלזלץ, אביב של פטריארך, באתר הארץ, 29 במרץ 2011
↑  טל אימגור, עכבר העיר, חדשות במה: עדנה מזי"א מביימת רומן משפחתי, באתר הארץ, 13 בנובמבר 2012
↑  פינטר ושיסגאל בערב אחד, דבר, 27 ביולי 1967
↑  בתיה גור, ביג תוחעס בקטן, באתר הארץ, 22 בינואר 2004
↑  נתי אורנן, עכבר העיר תל אביב, יורדים למחתרת, באתר הארץ, 20 באוקטובר 2006
↑  אמיר פלג, "מנורת הכסף" למצטייני הקולנוע הישראלי, חדשות, 19 בספטמבר 1988
↑  תמר רותם, מחווה לשחקן יוסף כרמון במלאות לו 80, באתר הארץ, 9 ביוני 2013
↑  "בגלל הדמנציה, אבי לא זוכר מי אני, אבל הוא עדיין זוכר טקסטים של חנוך לוין", באתר וואלה, 8 בינואר 2015.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007319776205171  BnF: cb169872473 (data)  GND: 1016755813  ISNI: 0000 0004 4884 9118  LCCN: no2008019420  MusicBrainz: badf06de-f271-440f-85e0-7a7dba64af2e  SUDOC: 184680964  VIAF: 191373267   WorldCat (עם VIAF): 191373267
עמית הורסקי

| --- | --- |

 לידה:  4 במרץ 1975 (בן 49) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מעסיק:  ישראל היום 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  amit.horsky
 
עמית הורסקי (נולד ב-4 במרץ 1975) הוא איש תקשורת, שדרן, מגיש ועורך ספורט. מייסד ומנהל 'קול הספורט' - הכשרה למקצועות התקשורת. שדר ב"ישראל היום", עורך משנה ב-I24NEWS.
קריירה

הורסקי החל את דרכו המקצועית בשנת 1993 ככתב בעיתון חדשות. בהמשך ערך את מדורי הספורט של שתי ערים וערים מרשת שוקן. בשנת 2000 מונה לעורך במדור הספורט היומי של מעריב ומדור הספורט של המקומון זמן מקומי.
את דרכו בתקשורת האלקטרונית החל ב-1995 כשדר ברדיו ללא הפסקה (103FM). ב-1997 עבר לשדר בקול ישראל בתוכניות שירים ושערים ו'אחד על אחד'. הורסקי הגיש תוכנית ספורט יומית ב'רדיו לב המדינה' (91FM) ותוכנית ספורט שבועית ב'רדיוס' (100FM).
בשנת 2002 עבר הורסקי לערוץ 1 של הטלוויזיה הישראלית בו שימש כשדר הספורט הראשי, מגיש, עורך ובמאי כתבות.
בנובמבר 2016 פרש מרשות השידור והצטרף ל'כאן' - תאגיד השידור הישראלי, ושידר את משחקי הפועל ירושלים ביורוקאפ בערוץ 20.
בין 2018 ל-2020 שידר בערוץ הספורט.
ב-2024 החל לשדר כדורסל ב'ישראל היום' שרכש את זכויות השידור של הפועל ירושלים והפועל תל אביב ביורוקאפ.
ב-2024 החל לעבוד בערוץ הטלוויזיה I24NEWS בתפקיד עורך משנה.
בשנת 2013 הקים הורסקי את 'קול הספורט' - קורסים מקצועיים להכשרת שדרים וכתבי ספורט שמתקיימים בבית ציוני אמריקה בתל אביב.
בין שידוריו הבולטים בערוץ הראשון: יורו 2004 ויורו 2016, מכבי תל אביב ביורוליג, אליפויות עולם באתלטיקה, אולימפיאדת בייג'ינג 2008 ואולימפיאדת לונדון 2012, מונדיאל 2010 ומונדיאל 2014, ליגת העל בכדורגל, גמרי גביע בכדורגל ובכדורסל ומשחקי נבחרת ישראל בכדורסל ובכדורגל.
קאטס – דמויות

צוות השחקנים, בתום הצגה באיטליה, 2008.
חתולי Jellicle (או Jellicles) הם דמויות של חתולים, המוזכרות ביצירתו של ת"ס אליוט - "ספרו של פוסום הזקן על חתולים שימושיים". החתולים, אשר מוצגים בשיר The Song of the Jellicles, תוארו במקור על ידי אליוט כחתולים ליליים בצבעי שחור-לבן, כלומר - הם ישנים במשך כל שעות היום, ופעילים במהלך הלילה. באופן ספציפי יותר, אליוט מזכיר כי הם אוהבים להתאסף באירוע בשם "נשף חתולי ה-Jellicle".
הדמויות מופיעות ב-"Cats", מחזמר מאת אנדרו לויד ובר המבוסס על עבודתו של אליוט, שבו נוספה עלילת משנה, העוסקת בהיעלמותו של זקן שבט החתולים - "דברים" הזקן. שמותיהם של רוב החתולים לקוחים משירו של אליוט "The Naming of Cats", והם משמשים רבים מהחתולים שבגרסה הבימתית. בניגוד לשיר, לחתולי ה-Jellicle של יש סוגים רבים של פרוות, תכונות אישיות וכישרונות.
דמויות ראשיות > באמבלורינה

חתולה אדומה. אין לה שיר משל עצמה, אך היא ממלאת תפקיד מרכזי בהצגתם של מספר חתולים אחרים, הבולט מביניהם - מקאוויטי.
דמויות ראשיות > באסטפור ג'ונס

חתול שמן, השוקל למעלה מ-11 ק"ג. צבעיו שחור-לבן, והוא נראה כ-"לבוש" בטוקסידו שחור, עם חותלות בצבע לבן. נחשב למכובד על ידי כולם, כמשתייך לאליטה. ברוב ההפקות, השחקן ששיחק גאס משחק גם את ג'ונס, אולי בגלל ששניהם נראים על הבמה רק במהלך השיר שלהם, אם כי בהפקות מוקדמות, תפקיד זה היה מבוצע על ידי השחקן המגלם את דמותו של "דברים" הזקן.
דמויות ראשיות > גאס

חתול התיאטרון. אחד מבני שבט המבוגרים ביותר. בעברו, היה שחקן בתיאטרון. הוא אחד משני חתולים בלבד שנראים על הבמה רק במהלך ביצוע השיר שלהם.
דמויות ראשיות > דמיטר

חתולה שובבה. אין לה שיר משל עצמה, אך היא ממלאת תפקיד מרכזי בהצגתם של מספר חתולים אחרים.
דמויות ראשיות > גריזבלה

חתולה זוהרת בעברה, אשר כיום איבדה את הניצוץ שלה ורק רוצה להיות מקובלת בחברה. גריזבלה עזבה את שבט החתולים כשהייתה צעירה יותר, מאחר שרצתה לראות את העולם בעצמה. היא חוותה את אכזריותו של העולם, וכיום היא מנודה מחברתם של שבט החתולים.
דמויות ראשיות > גרידלבון

חתולה פרסית לבנה. אהובתו של גראולטיגר ב-Growltiger's Last Stand, שבו היא שרה את השיר The Ballad of Billy M'Caw או את האריה In Una Tepida Notte (תלוי בהפקה), יחד עם גראולטיגר. דמות זו כמעט תמיד מגולמת על ידי אותה שחקנית שמגלמת את ג'לילורום, בכמה הפקות היא מגולמת על ידי מי שמגלמת גם את ג'ני-אני-דוטס. Growltiger's Last Stand היה מחזה שבו שיחק גאס, חתול התיאטרון, וסצנה מתוכו מופיעה בהצגה כחלום, אך מושמטת מכמה מההפקות. ידוע כי מקאוויטי מפעיל סוכנת בשם גרידלבון, אך לא ידוע אם מדובר באותה החתולה.
דמויות ראשיות > גראולטיגר

חתול התיאטרון גאס נזכר כי לפני שנים רבות השתתף במחזה Growltiger's Last Stand, בו שיחק דמותו של גראולטיגר, שמופיעה כעת על הבמה כזיכרון של גאס. בחלק מהפקות הוא מוצג כפיראט אכזרי, במקרים אחרים, הוא מצחיק יותר.
דמויות ראשיות > ג'לילורום

חתולה אשר משגיחה על הגורים, יחד עם ג'ני-אני-דוטס. היא חברתו של גאס. שמה הוא על שם של חתולתו של ת"ס אליוט. בדרך כלל, השחקנית שמשחקת את דמותה של ג'לילורום משחקת גם את דמותה של גרידלבון ב-Growltiger's Last Stand.
דמויות ראשיות > ג'מימה

חתלתולה צעירה ששרה את פזמון השיר Memory, יחד עם גריזבלה. היא החתולה הראשונה שמקבלת את גריזבלה בחזרה אל השבט, בכך שהיא שרה ביחד איתה ולא שופטת אותה, כמו יתר החתולים.
דמויות ראשיות > ג'ני-אני-דוטס

חתולה היושבת ומתבטלת במשך כל שעות היום, בעוד במהלך הלילה היא פעילה מאוד - שולטת בעכברים ובמקקים, ומאלצת אותן לבצע משימות מועילות ולקחת חלק בפרויקטים יצירתיים, וזאת על מנת לרסן את ההרגלים ההרסניים-הטבעיים שלהם.
דמויות ראשיות > מקאוויטי

הנבל היחידי בהצגה, המופיע לזמן קצר בלבד. אין לו דיאלוג. דמות זו היא רמיזה ספרותית לדמות פרופסור מוריארטי מתוך סדרת ספרי שרלוק הולמס. בדרך כלל, השחקן שמגלם דמות זו מגלם גם את דמות של פלטו או של אדמטוס.
דמויות ראשיות > מר מיסטופליס

קוסם. יש לו שיר משלו אך הוא אינו שר, בהפקה בברודוויי הוא שר על מנגוג'רי וראמפלטיזר בגוף שלישי. הוא חתול שחור עם פנים לבנות. בחלק מן ההפקות ובסרט משנת 1998, השחקן של מר מיסטופליס משחק דמות בשם קוואקסו. תאוריות מעריצים אומרות שמר מיסטופליס זהו האלטר אגו של קוואקסו.
דמויות ראשיות > מונגוג'רי

חתול קטן, שגונב יחד עם שותפתו ראמפלטיזר. מנגוג'רי שר דואט יחד עם ראמפלטיזר ללא כל חתול אחר שרוקד או שר עד הסוף בוא כל החתולים חוזרים לבמה מלבד ההפקה בברודוויי שבה שניהם נשלטים על ידי מיסטופליס שהוא גם שר עליהם בגוף שלישי. מנגוג'רי מופיע כמו כל חתול השירים הקבוצתיים ולכן לרב השחקן אינו משחק תפקיד אחר
דמויות ראשיות > מאנקוסטראפ

חתול שחור כסוף, המנהיג והמגן של החתולים, משמש כדמות המספר של המחזמר. אחיו הגדול של ראם טאם טאגר.
דמויות ראשיות > דברימימוס הזקן

הפטריארך האהוב של שבט החתולים. הוא זקן מאוד ובדרך כלל איטי.
דמויות ראשיות > ראמפלטיזר

חתולה ידועה לשמצה כחלק מצמד חתולים מזיק, יחד עם מונגוג'רי.
דמויות ראשיות > ראם טאם טאגר

חתול צעיר ופרוע. יש לו שיר משלו אך בגרסאות הרבות הוא שר את השיר של מיסתופליס אך עם זאת הוא שר הרבה שירים על חתולים אחרים בהצגה. הוא חתול שחור עם רעמה ואיפור לבן.
דמויות ראשיות > סקימבלשאנקס

"חתול הרכבת". חתול טאבי כתום, מתגורר ברכבת, חושב שהוא המפקח על רכבת הלילה לגלאזגו. || מדובב על ידי דייוויד ארניל.
דמויות ראשיות > ויקטוריה

חתלתולה לבנה וצעירה, מחוננת מאוד בריקוד. מבצעת פה דה דה יחד עם פלטו.
דמויות ראשיות > אלונזו

חתול אלגנטי בשחור-לבן, נחשב לעיתים קרובות כסגנו של מונקוסטראפ. הוא פלרטטן, אך עדיין יכול להיות רציני, נאמן ואמיץ.
דמויות משנה > אדמיטוס

חתול מפוספס, צבעיו שחור, לבן, חום ובז'.
דמויות משנה > ביל ביילי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
דמויות משנה > קרבוקטי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
דמויות משנה > קסנדרה

חתולה אביסינית בצבע חום ושמנת, עם זנב קלוע ושיער אסוף, וללא מחממי רגליים.
דמויות משנה > קוריקופאט

תאום של תנטומיל. השניים מסונכרנים כמעט לחלוטין בתנועותיהם וכמעט זהים במראהם החיצוני. נחשבים לבעלי תפיסה על-חושית, שכן הם הראשונים מבין כל החתולים שחשים בנוכחותם של זרים.
דמויות משנה > אלקטרה

חתלתולה שקטה ומרוסנת. היא נקבת טאבי צעירה, כתומה ושחורה, מיודדת עם אטסטרה. כמו כן, ממעריצות ראם טאם טאגר.
דמויות משנה > אתקטרה

חתלתולה שמחה, אנרגטית בעלת נטייה להתרגש. מעריצה גדולה של ראם טאם טאגר.
דמויות משנה > אקזוטיקה

חתולה חלקלקה בצבעים כהים של חום וקרם, דומה לקסנדרה במראה החיצוני שלה.
דמויות משנה > גינגס

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
דמויות משנה > גילברט

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
דמויות משנה > ג'ורג'

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
דמויות משנה > פלטו

תפקידו כולל ריקוד בלבד. מבצע פה דה דה יחד עם ויקטוריה.
דמויות משנה > פאונסיבל

חתול שובב בגיל ההתבגרות. הוא אוהב לעצבן את החתולים המבוגרים יותר ולשחק עם הגורים הקטנים.
דמויות משנה > ראמפוס

חתול אגדי בעל עיניים אדומות זוהרות. נחשב כדמות גיבור-על בקרב שאר החתולים.
דמויות משנה > סיליאבוב

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
דמויות משנה > תאמבלברוטוס

חתול צעיר וקופצני.
דמויות משנה > תנטומיל

תאומה של קוריקופט. השניים מסונכרנים כמעט לחלוטין בתנועותיהם וכמעט זהים במראהם החיצוני. נחשבים לבעלי תפיסה על-חושית, שכן הם הראשונים מבין כל החתולים שחשים בנוכחותם של זרים.
הערות שוליים

↑  יש במחזמר חתולים ששמותיהם לקוחים מיצירות אחרות של ת"ס אליוט, או ששמותיהם אינם נגזרים כלל משיריו, באופן ישיר.
| מבחר מיצירותיו של אנדרו לויד ובר |
| --- | --- | --- |
| יוסף וכתונת הפסים המשגעת | המחזמר (1968) • לחלום מוכן • דלת סיגרו עלי |  |
| ישו כוכב עליון | האלבום (1970) • המחזמר (1972) • הסרט (1973) |  |
| אוויטה | האלבום (1976) ‏ • ‏ Another Suitcase in Another Hall ‏ • ‏ Don't Cry for Me Argentina ‏ • ‏ Oh What a Circus ‏ • ‏ You Must Love Me ‏ • ‏ המחזמר (1978) • הסרט (1996) • הפסקול (1996) |  |
| קאטס | ספרו של פוסום הזקן על חתולים שימושיים (1939) • המחזמר (1981) • הדמויות • Memory • סרט, 1998 • סרט, 2019 |  |
| סטארלייט אקספרס | המחזמר (1984) |  |
| פנטום האופרה | הרומן (1909-1910) • המחזמר (1986) • השיר ‏•‏ The Music of the Night ‏•‏ All I Ask of You ‏• Wishing You Were Somehow Here Again •‏ הסרט (2004) |  |
| שדרות סאנסט | הסרט (1950) • המחזמר (1993) ‏ • ‏ As If We Never Said Goodbye |  |
| האהבה לעולם לא מתה | המחזמר (2010) |  |
התנגשות הטיטאנים (סרט, 2010)

| --- | --- |
כרזת הסרט בעברית
כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  התנגשות הטיטאנים (1981) בידי בוורלי קרוס
 בימוי:  לואי לטריה 
 הופק בידי:  בסיל אייוואניק קווין דה-לה נוי ריצ'רד ד. זאנוק
 תסריט:  טראוויס באכהאם, Phil Hay, מאט מאנפרדי 
 עריכה:  וינסנט טאבאיילון   מרטין וולש
 שחקנים ראשיים:  סאם וורת'ינגטון ג'מה ארטרטון   מאדס מיקלסן   אלכסה דבאלוס   דני יוסטון   פיט פוסלתווייט   רייף פיינס   ליאם ניסן
 מוזיקה:  ראמין דג'וואדי
 צילום:  פיטר מנזיס 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Legendary Pictures
 חברה מפיצה:  Warner Bros. Pictures
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 2 באפריל 2010   ישראל 15 באפריל 2010
 משך הקרנה:  96 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט דרמה, סרט פעולה, סרט חרבות וסנדלים 
 תקציב:  $125,000,000
 הכנסות:  $493,214,993 (30 במרץ 2015)
 הכנסות באתר מוג'ו:   clashofthetitans10
 סרט קודם:  התנגשות הטיטאנים 
 סרט הבא:  זעם הטיטאנים (2012)
 דף הסרט ב־IMDb
 
התנגשות הטיטאנים (באנגלית: Clash of the Titans) הוא סרט פעולה ופנטזיה אמריקאי משנת 2010, בבימויו של לואי לטריה ובכיכובם של סאם וורת'ינגטון וג'מה ארטרטון. הסרט מבוסס על סרט בעל אותו שם משנת 1981. במהלך הפקת הסרט הוחלט להמיר את סוג הסרט לגרסת "3D". לסרט יצא סרט המשך בשם "זעם הטיטאנים" באביב 2012.
עלילה

עלילת הסרט מתבססת באופן חופשי על המיתולוגיה היוונית ומציגה דמויות מיתולוגיות, בהן האלים זאוס והאדס, הגיבור פרסאוס ויצורי פלא כמו פגאסוס ומדוזה.
בסצנת הפתיחה נראה דייג בשם ספירוס המוצא ארון קבורה שבו טמונים ילד חי, פרסאוס, ואישה מתה, דאנאה. הוא מחליט לגדל את הילד. בבגרותו פרסאוס ומשפחתו עדים להריסת פסלו של זאוס על ידי חיילים מארגוס הקוראים מלחמה נגד האלים. האל האדס מופיע ומשמיד את כל הנוכחים מלבד פרסאוס שנלקח מאוחר יותר לארגוס. שם מתנהל דיון בין המלכה לבתה על המלחמה כנגד האלים שבעיצומה המלכה מתחצפת כלפי האלים. האדס מופיע שנית ומודיע שעקב התחצפותה של המלכה, הוא יהרוס את העיר אם לא תוקרב בתה תוך עשרה ימים לקראקן. בנוסף הוא חושף שפרסאוס הוא בן אלים. בעקבות זאת פרסאוס נשלח עם קבוצת חיילים למכשפות הסטייג'ין כדי שהן תוכלנה לגלות לו איך להביס את הקראקן. בדרך זאוס מציע לבנו מקלט על ידי הפיכתו לאל, אך הוא מסרב. כשהוא מגיע למכשפות הן אומרות לו שכדי להרוג את הקראקן צריך לערוף את ראשה של מדוזה. כמו כן הן אומרות לו שבמהלך המלחמה הוא ייהרג. כשהאדס שחרר את הקראקן הוא חשף את מזימתו להפלת זאוס שבעבר כלא אותו בשאול. לבסוף פרסאוס מנצח את הקראקן ומגלה את האדס בחזרה לשאול.
שחקנים

סאם וורת'ינגטון - פרסאוס
ליאם ניסן - זאוס
רייף פיינס - האדס
ג'מה ארטרטון - איו
אלכסה דבאלוס - אנדרומדה
מאדס מיקלסן - דראקו
ג'ייסון פלמינג - אקרסיאס
ניקולס הואלט - יוסיביוס
האנס מאתסון - איקסס
ליאם קנינגהם - סולון
דני יוסטון - פוסידון
וינסנט רייגן - קאפוס
איזבלה מיקו - אתנה
טאמר האסון - ארס
לוק אוונס - אפולו
קאיה סקודלריו - פשט
נטלי קוקס - ארטמיס
נינה יאנג - הרה
אג'ינס דיין - אפרודיטה
פול קינמן - הפיסטוס
אלכסנדר סידינג - הרמס
שרלוט קורמר - דמטר
אוטו פארנט - פרסאוס הצעיר
ג'יין מארץ' - הסטיה
נטליה וודיאנובה- מדוזה
רורי מק'קאן - בלו
הפקה

הסרט צולם בכמה מיקומים, כולל בפארק הלאומי טיידה בספרד.
הכנסות

בשבוע הראשון הסרט הכניס כ-61 מיליון דולר תוך כדי עקיפת הסרט "הדרקון הראשון שלי". בנוסף הסרט שמר על מקומו עוד שבוע נוסף ואף הביס את הסרט "דייט לילי". נכון ל-30 במרץ 2015 הסרט הכניס בארצות הברית כ-163,214,888 דולר וכ-330,000,105 דולר מחוץ לארצות הברית. נכון ל-ספטמבר 2010, הסרט היה השביעי המכניס ביותר ב-2010.
הערות שוליים

↑  ליבי בגנו, עכבר העיר, שוברי קופות: "התנגשות הטיטאנים" כובש את הצמרת, באתר הארץ, 5 באפריל 2010
↑   "התנגשות הטיטאנים", במסד הנתונים Box Office Mojo (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2010116755  VIAF: 176903689   WorldCat (עם VIAF): 176903689 
הפארק הלאומי טיידה
מאור זגורי

| --- | --- |

מאור זגורי, 2013
 לידה:  5 במרץ 1981 (בן 43) באר שבע, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  במאי, מחזאי, תסריטאי ושחקן
 יצירות בולטות:  זגורי אימפריה, שבאבניקים, מישהו ימות בסוף
 בן או בת זוג:  חן אמסלם (3 באוקטובר 2017–אין ערך) 
 מספר צאצאים:  2
 פרסים והוקרה:  פרס המחזאי ע"ש נסים אלוני (2010)  מחזאי השנה 2010 (טקס פרסי הפרינג')  פרס הבמאי 2010 (פסטיבל עכו)
 פרופיל ב-IMDb
 
מאור זגורי (נולד בשם מאור מימון זגורי ב-5 במרץ 1981) הוא במאי, מחזאי, תסריטאי, שחקן ומורה למשחק ישראלי.
ביוגרפיה

זגורי נולד, גדל והתחנך בבאר שבע ובמרכז ספיר בערבה, ולמד במגמת אומנות בתיכון מוסינזון שבהוד השרון. שירת בחיל התותחנים. בשנת 2008 סיים את לימודי המשחק בבית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים. החל לכתוב ולביים באופן עצמאי את ההצגה "בתולים", העוסקת בזכרונות נעורים, אובדן התמימות והבתולים. לאחר מכן ביים את המחזה "אבסינט" במסגרת פסטיבל מחזאות פולנית עכשווית של תיאטרון "הבימה". באותה שנה עיבד וביים את ההצגה "הקרב הראשון בנחל קשישון", על פי ספר מאת אפרים סידון, והיא זכתה במקום הראשון בפסטיבל תיאטרונטו לילדים.
בשנת 2010 זכה בפרס המחזאי על שם נסים אלוני על מחזותיו "הרדופים" ו"מישהו ימות בסוף". באותה שנה זכה בתואר מחזאי השנה בטקס פרסי הפרינג' על המחזה "בתולים". בספטמבר 2010 זכתה ההצגה "25", אותה כתב וביים, בפרס ההצגה המצטיינת בפסטיבל עכו, והוא זכה בפרס הבמאי. על עבודתו נכתב בנימוקי ועדת הפרס על שם נסים אלוני:
במחזותיו מצליח זגורי להעלות לבמה פסיפס של עלילות ודמויוית הפועלות על רקע המציאות הישראלית האלימה והכואבת. כתיבתו מורכבת ומלאת השראה הן בנושאיה והן בתבניתה. התמונות הקצרות חדות, מדויקות ונטולות ראווה. הוא מערב הזיות, פחדים וסודות מעולמן הפנימי של הדמויות עם תיאורה של מלחמת הישרדות נטולת רחמים. שפתו היומיומית מדויקת, מחוספסת ואכזרית. התוצאה היא מחזות כואבים ומכאיבים ובהצגותיהם נעים הצופים בין פענוח להכרה, בין פליאה להתרגשות. כתיבתו הדרמטית של זגורי המביים את מחזותיו בעצמו, מתרחשת במהלך החזרות עם השחקנים והיוצרים האחרים, צורת הכתיבה זו משתפת ומחברת בין הכתיבה לביצוע בצורה מעוררת השתאות.
במקביל לכתיבה ולבימוי, זגורי מלמד משחק בבית הספר לאמנויות הבמה של מכללת סמינר הקיבוצים.
בשנת 2014 יצר את סדרת הטלוויזיה "זגורי אימפריה", המבוססת על מחזה יווני אדיפוס ואנטיגונה, בכיכובם של משה איבגי, עוז זהבי, נינט טייב, שרה פון שוורצה, קובי מימון, יפית אסולין וחן אמסלם. זגורי עצמו משחק בסדרה בתפקיד צ'או, עבריין מבאר שבע. כשנשאל האם יש קשר בין משפחתו הביולוגית לבין המשפחה המוצגת בסדרה, אמר כי ישנו קשר רב.
בספטמבר 2015 החל לכתוב טור קבוע במוסף "7 ימים" בעיתון ידיעות אחרונות.
בשנת 2016 ביים מאור זגורי את המחזה המוכר של שייקספיר, "המלט" בתיאטרון הלאומי הבימה.
בדצמבר 2017 עלתה ב-HOT הסדרה "שבאבניקים", בבימוי של זגורי ובכיכובם של עומר פרלמן, ישראל אטיאס, דניאל גד ואורי לייזרוביץ'.
ב-2018 שימש זגורי כשופט בגרסה הישראלית של התוכנית "גוט טאלנט", ברשת 13.
ב-2022 עלה סרטו הקולנועי הראשון, "בתולים". גם בסרט זה, בדומה לסדרה "זגורי אימפריה", ישנו מוטיב חוזר של גילוי עריות.
חייו האישיים

מאוקטובר 2017 נשוי לשחקנית והדוגמנית חן אמסלם-זגורי. בני הזוג הכירו על סט הצילומים בעונה הראשונה של הסדרה "זגורי אימפריה". לזוג בן ובת.
יצירותיו

כתיבה ובימוי:
בתולים (סמינר הקיבוצים, תיאטרון "צוותא")
הרדופים (סמינר הקיבוצים, תיאטרון "צוותא")
מישהו ימות בסוף (תיאטרון "הבימה")
אלף לילה ולילה (מדיטק קדימה)
25 (פסטיבל עכו, סמינר הקיבוצים)
נתתי לה חיי (מחזמר המבוסס על שירי דני סנדרסון, תיאטרון "הבימה")
אושרי (תיאטרון הבימה ומתנ"ס שדרות)
הומאז' (תיאטרון הקאמרי וסמינר הקיבוצים)
סיפורי אלף לילה (מופע מחול לילדים ונוער, מדיטק חולון)
זגורי אימפריה (סדרת טלוויזיה משודרת בערוץ HOT3)
אנחנו המהפכה (סרט טלוויזיה ששודר בקשת 12)
בתולים (סרט קולנוע)
כתיבה:
זה אני (מחזמר להיטים המבוסס על שירי אייל גולן, התיאטרון הקאמרי‏)
עיבודים בימתיים:
הקרב הראשון בנחל קשישון / אפרים סידון (המדיטק בחולון)
שלג ויער / אורי צבי גרינברג (מעבדת תרבות דימונה)
המחברת הגדולה/ אגוטה קריסטוף (בביצוע מגמת התיאטרון בתיכון א' לאמנויות תל אביב)
"המלט" מאת ויליאם שייקספיר (סמינר הקיבוצים, הבימה)
בימוי:
"אבסינט" מאת מגדה פרטאץ' (תיאטרון "הבימה", תיאטרון "תמונע")
"לשמור על הכדור" מאת אביב לוז (תיאטרון אורנה פורת לילדים ונוער)
"שבאבניקים" (סדרת טלוויזיה משודרת בערוץ HOT3)
פרי עטו:
עורך הביוגרפיה על חייו של מוריס קאהן (מאת רענן שקד, 2020)
ספר הילדים "חיים שלי" (2021)
הערות שוליים

↑  מאור זגורי, צבא הגנה לעצמי, ידיעות אחרונות, מוסף 7 ימים, 20 באפריל 2018, עמודים 36-38
↑  רון שוורץ, מאור זגורי, יוצר "זגורי אימפריה", חוזר לתיאטרון עם עיבוד אמיץ וחתרני ל"המלט", תרבות גלובס, 13 באוגוסט 2018
↑  שמוליק דובדבני, מאור זגורי כובש את פסטיבל חיפה בסרט ביכורים נועז שטלטל את הקהל, באתר ynet, 11 באוקטובר 2022
רינה מצליח, ‏הולך עד הקצה: מאור זגורי על הבתולים - בסרט ובמציאות, באתר ‏מאקו‏, 18 בנובמבר 2022
↑  איריס חפץ, משהו רקוב באימפריית זגורי, באתר "העוקץ", 11 במאי 2014
 קובי ניב, "זגורי אימפריה" מנתצת עריות, באתר הארץ, 2 ביוני 2014
ענבל יפה, הטרגדיה היוונית שמאחורי זגורי אימפריה, באתר nrg‏, 6 ביוני 2014
עמית הרשקוביץ, ‏הרגעים הגדולים של "זגורי אימפריה", באתר ‏מאקו‏, 2 באפריל 2015
יובל ריבלין, לאן נעלם הגיבור מהקולנוע הישראלי?, באתר מידה, 22 באפריל 2015
↑  יוני פרוים, פרק החתונה: חן אמסלם ומאור זגורי נשואים, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 3 באוקטובר 2017
↑  שגיא בן נון‏, "כתם מוסרי? לא מתעסק בכך": בקרוב - מחזמר משירי אייל גולן, באתר וואלה, 29 במאי 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007580975205171  VIAF: 34147869656874981597   WorldCat (עם VIAF): 34147869656874981597
קוסטנאי

קוסטנאי (בקזחית: ‏Қостанайקובץ:Kk-kostanay.ogg‏Ⓘ‏; ברוסית: Костанай) היא עיר בצפון קזחסטן ובירת מחוז בעל שם זהה. העיר שוכנת על גדת נהר טובול (אנ'), כ-580 ק"מ צפון-מערבית לבירה אסטנה וכ-260 ק"מ דרום-מזרחית לעיר הרוסית צ'ליאבינסק. על פי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2023, התגוררו בקוסטנאי 264,466 בני אדם.
היסטוריה

קוסטנאי נוסדה על ידי מתיישבים רוסים בשנת 1879 ונקראה ניקולאייבסק, על שמו של ניקולאי השני, קיסר רוסיה. בשנת 1888, היו בעיר יותר מ-3,000 תושבים מעורבים בבניית טחנה ומבשלת בירה, שעדיין פועלים. בשנת 1893, קוסטנאי קיבלה מעמד של עיר. בשנת 1918, הצבא האדום השתלט על העיר ושינה את שמה לקוּסְטָנָאי. שש שנים לאחר התפרקות ברית המועצות, שמה שונה לקוֹסְטָנָאי.
מוסדות ציבור

בקוסטנאי, ישנם חמישה מוסדות להשכלה גבוהה. ישנם גם 22 בתי ספר תיכוניים, המחנכים למעלה מ-12,200 תלמידים. רשת התרבות הממלכתית מונה 381 ספריות, 201 מועדונים, 8 מוזיאונים ושני תיאטרונים. מתקני האתלטיקה כוללים 2 זירות ספורט, 26 אצטדיונים, 10 מתחמי ספורט ו-567 אולמות ספורט.
בקוסטנאי נבנה בית הכנסת ומרכז יהודי בית רחל חב"ד ליובאוויטש, עבור יהודי העיר והמחוז. רב המחוז ובית הכנסת הרב מנחם מענדל זלמנוב.
תחבורה

קוסטנאי מקושרת בדרכים לערים הבאות ברוסיה: צ'ליאבינסק, מגניטוגורסק, טרויצק (אנ'), יקטרינבורג, קורגן וטיומן. היא גם מקושרת לקוקשטאו, אסטנה ואלמטי שבקזחסטן. 53 תחנות רכבת נושאות נוסעים ומטענים מהעיר. נפט מועבר ברכבת מרוסיה וכן מבתי זיקוק בקזחסטן.
נמל התעופה קוסטנאי (אנ') מטפל בטיסות משותפות ובטיסות שכר לערים רבות בקזחסטן, רפובליקות סובייטיות לשעבר, גרמניה (פרנקפורט והנובר), איחוד האמירויות הערביות, טורקיה ומדינות נוספות. שדה התעופה מתפקד גם כנמל כניסה מקומי ונקודת ביקורת מכס.
ספורט

קוסטנאי היא ביתו של מועדון הכדורגל טובול, שבסיסו באצטדיון המרכזי בעיר, המשתתף בליגת העל הקזחית. לקוסטנאי יש גם קבוצת כדורסל, BK טובול קוסטנאי, המשתתפת בגביע קזחסטן בכדורסל. בעיר יש משטח החלקה על הקרח לספורט חורף, ובשנת 2016 השתתפה קבוצה באליפות הבנדי הלאומית בחרומטאו לשחקנים צעירים ילידי 1999–2000.
ערים תאומות

אנגליה קירקליס (אנ'), יורקשייר והאמבר, אנגליה
הערות שוליים

↑  New Governor of Kostanay named | Kazakhstan Today, kt.kz
↑  Kazakhstan: Administrative Division (Regions and Districts) - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de
↑  Есть ли побратимы у Актау и других городов Казахстана, tumba.kz
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7500876-2  VIAF: 248754147   WorldCat (עם VIAF): 248754147 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בקזחסטן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.