stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טינקר בל

ערך זה עוסק בדמות מפיטר פן. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

טינקר בל בפארק דיסנילנד
 יוצרים:  ג'יימס מתיו ברי 
 גילום הדמות:  ג'וליה רוברטס, מרגרט קרי 
 מידע
 גזע:  פיה
 
פסל טינקר בל מעשה ידי דיארמודי ביירון אוקונור עבור בית החולים ברחוב גרייט אורמונד שבלונדון, בשנת 2005
טינקר בל (לעיתים גם טינקרבל, באנגלית: Tinker Bell - פעמון הפחח) היא דמות בדיונית המופיעה בספרו של ג'יימס מתיו ברי, "פיטר פן". טינקר בל היא פיה זדונית ונקמנית לעיתים, אך בדרך כלל ידידותית לפיטר. השינויים הקיצוניים במצבי רוחה ובהתנהגותה מוסברים בכך שהיא כל כך קטנה שאינה יכולה להכיל יותר מרגש אחד בכל פעם.
בספר, הסצנה המפורסמת ביותר שלה היא "סצנת מותה" לאחר ששתתה את הרעל המיועד לפיטר - ובה אומר פיטר שהיא תישאר בחיים אם מספיק אנשים יאמינו בפיות. במחזה פנה פיטר לילדים היושבים בקהל, וביקש מהם למחוא כפיים על מנת להראות את אמונתם - מעשה של שבירת הקיר הרביעי (בדומה לסצנת הסיום ב"חלום ליל קיץ").
על פי הספר, כאשר פיטר שב לבית משפחת דארלינג שנה מאוחר יותר, ונדי שואלת על טינקר בל, הוא אומר שכנראה מתה מאחר ש"פיות אינן חיות זמן רב, אולם הן כל כך קטנות שזמן קצר זה מספיק להן". פיטר אינו חש עצב על מותה, שכן מוות אמיתי ועצב אינם יכולים להתקיים בעולם של ילדות נצחית, והם מהווים למעשה בגרות. כמו כן, פיטר גם לא זוכר את טינקר בל כשם שאינו זוכר את הוק בשנה החולפת.
בתיאטרון, בקולנוע ובטלוויזיה > בתיאטרון

בהצגות תיאטרון, מיוצגת טינקר בל בדרך כלל כקרן אור.
בתיאטרון, בקולנוע ובטלוויזיה > בקולנוע

בקולנוע גילמו את דמותה וירג'יניה בראון פייר בסרט "פיטר פן" של הרברט ברנון משנת 1924, ג'וליה רוברטס בסרטו של סטיבן ספילברג- "הוק" משנת 1991, ולודביני סאנייר בסרטו של פ. ג'. הוגן משנת 2003.
בסרט "פן" מ-2015 נראה שרק פיטר יכול להבין אותה, כנראה בגלל שלפי הסרט הזה הוא חצי-פייה.
בתיאטרון, בקולנוע ובטלוויזיה > בסרטי הנפשה

בסרט ההנפשה של אולפני וולט דיסני "פיטר פן", דמותה של טינקר בל מבוססת על השחקנית מרגרט קרי (ולא כפי שחושבים רבים, מרילין מונרו).
עם השנים הפכה דמותה של טינקר בל המצוירת לסמלה הבלתי רשמי של חברת וולט דיסני, והיא מופיעה בפתח או בסיום כל תוכנית טלוויזיה או פרסומת של החברה ומפזרת אבקת פיות ממטה הקסמים שלה על ארמון דיסני. בתחילת הסרט "אלאדין ומלך הגנבים", הג'יני שהתחפש לטינקר בל פיזר אבקת פיות על ארמון אגרבה בפארודיה על הפתיח הזה.
טינקר בל הופיעה גם בסרט ההמשך בשנת 2002, ובסדרת ההנפשה "בית העכבר".
בשנת 2005 השיקה חברת וולט דיסני זיכיון בשם "פיות דיסני", המבוסס כולו על דמותה של טינקר בל, אליה צורפו דמויות נוספות. החל משנת 2008, הוציאה חברת וולט דיסני את הסרט "טינקרבל" ישירות ל-DVD, ויצאו גם סרטי המשך שלו (חלקם ב-DVD וחלקם בקולנוע): "טינקרבל והאוצר האבוד" (2009), "טינקרבל והסוד הקסום" (2010), "טינקרבל וסוד הכנפיים" (2012), "טינקרבל ופיית הפיראטים" (2014) ו"טינקרבל ואגדת לעולם לא" (2015). הופק גם ספיישל טלוויזיוני בן חצי שעה בשם "משחקי עמק הפיות" (2011), וכן סרט קצר בשם "טינקרבל: תחרות אפייה" (2013).
בתיאטרון, בקולנוע ובטלוויזיה > בטלוויזיה

בסדרה "עולם הווינX", טינקר בל היא פיה בעלת עוצמה, אשר שולטת בארץ לעולם לא. על פי הסדרה, טינקר בל הייתה חברה של פיטר פן, אשר עזב אותה לטובת וונדי, דבר שגרם לה להפוך למלכה רעה, אפלה וקרה. בהמשך, מאט, בנו של פיטר, מתאהב בה והופך להיות בן זוגה. בשונה מרוב העיבודים טינקר בל היא בגובה של בן אדם ולא ננסית.
בסדרת הטלוויזיה "עד עצם היום הזה" טינקר בל (רוז מקייבר) מוצגת כפיה לשעבר וכתושבת בארץ לעולם לא, טינקר בל גורשה מתפקידה כפיה מכיוון שלמרות פקודות הפיה הכחולה (קיגן קונור טרייסי) היא עזרה למלכה הרעה/ רג'ינה (לאנה פרייה) למצוא נשמה תאומה (מאוחר יותר באותה העונה מתגלה לה ולרג'ינה שזה רובין הוד לאחר שאבק הפיות הגנוב חוזה שהנשמה תאומה שלה זה בעל קעקוע האריה) היא עוזרת לחבורה להיכנס למחנה של פיטר פן והילדים האבודים למרות, או אולי בגלל, שעברה עם רג'ינה ועם קיליאן ג'ונס (קפטן הוק שמגולם על ידי קולין אודונהיו).
בדיג'ימון ישנה דיג'ימונית שנקראת "טינקרמון".
באמנות

בית החולים "גרייט אורמונד סטריט" שבלונדון, שבבעלותו זכויות היוצרים של הספר "פיטר פן", הזמין מהפסל דייארמויד ביירון אוקונור פסל של טינקר בל שיתווסף לפסלו של פיטר פן הקיים במקום. הפסל (שגובהו כ-18 ס"מ) הוא הקטן בפסלי לונדון. הפסל נחנך ב-29 בספטמבר 2005.
דניאל סוויסה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 באפריל 1990 (בן 34) ה' באייר ה'תש"ן
 מדינה:  ישראל
 עיסוק:  שחקן, יוצר
 יצירות בולטות:  "שנות ה-80", "שנות ה-90" בתפקיד מוניה הקווקזי
 מספר צאצאים:  1
 פרופיל ב-IMDb
 
דניאל סויסה (נולד ב-30 באפריל 1990, ה' באייר ה'תש"ן) הוא שחקן ויוצר ישראלי.
ביוגרפיה וקריירה

סוויסה נולד וגדל בעיר חדרה. בן דודו של דניאל הוא השחקן יניב סוויסה. דניאל יצר את הדמות הקומית ואניה. בנוסף הוא בעל ערק בשם "ארק חביבי".
דניאל התפרסם בעיקר מתפקידו בסדרות "שנות ה-80" ו"שנות ה-90".
בשנים 2018–2020 החל את דרכו כשחקן בכך ששיחק בעונה הרביעית והחמישית של הסדרה הקומית של רשת 13 "שנות ה-80" בתפקיד מוניה היועץ הקווקזי.
בשנת 2022 התארח בעונה הראשונה בסדרת דרמת הנוער של כאן חינוכית "מיוחדת" גילם את יגאל.
בשנים 2022–2024 שב לגלם את דמותו של מוניה הקווקזי במשך 2 עונות בסדרת ההמשך של "שנות ה-80" שנקראת "שנות ה-90" ששודרה ברשת 13.
בשנת 2023 השתתף בסרט "ההילולה" המבוסס על הסדרות "שנות ה-80" ו"שנות ה-90" גם בסרט גילם את דמותו של מוניה. באותה השנה גם השתתף לצד אפרת כהן בסדרת הטלוויזיה של HOT "בת אל אביב".
בשנת 2024 גילם את דמותו של ברוך היפה בסרט "תמונות יפואיות" המבוסס על הסדרה.
חיים אישיים

ב-2019 התחתן סוויסה עם חן הראל, הוא אב לילד אחד, ומקיים אורח חיים דתי.
הערות שוליים

↑  הידעתם? ניסים מקופה ראשית , יניב סויסה , בן דוד של חביבי , וגם יודע לספר, באתר tiktok, ‏6 ביוני 2023
↑  דנה גוטרזון, ‏הפיקו סדרת רשת ומוכרים את הזכויות על הפרקים כ-NFT, באתר ‏מאקו‏, 8 בפברואר 2022
↑  מצחיק פה: החתונה של הכוכב ששבר את הרשת, באתר וואלה! מזל טוב, ‏2019-10-31
טיטניום דו-חמצני

| --- | --- |

 
 כתיב כימי:  TiO₂ 
 מסה מולרית:  79.866 גרם/מול
 מראה:  מוצק לבן
 מספר CAS:  13463-67-7
 צפיפות:  4.23 גרם/סמ"ק
 מצב צבירה:  מוצק
 טמפרטורת היתוך:  1,843 °C   2116.15 K
 טמפרטורת רתיחה:  2,972 °C   3245.15 K
 מקדם שבירה:  2.609 (רוטיל) 2.488 (אנטז)
 אנתלפיית התהוות סטנדרטית:  945- קילוג'ול למול
 אנטרופיה מולרית תקנית:  50 ג'ול למול למעלה
 
טיטניום דו-חמצני או תחמוצת טיטניום, הידועה גם בשמות טיטניום דיאוקסיד וטיטניה, היא תרכובת כימית של טיטניום וחמצן שנוסחתה TiO2. צורתה הנפוצה ביותר של טיטניום דו-חמצני הוא רוטיל. רוטיל הוא הכינוי למינרל הנפוץ של התחמוצת, ועל שמו קרוי גם המבנה הגבישי (כינוי המבנה הגבישי על שם המינרל הוא מנהג נפוץ, כאשר דוגמה נוספת בולטת הוא הפרובסקיט). במצבה הנפוץ התרכובת היא אבקה לבנה. טיטניום דו-חמצני הוא זרז המשמש לפירוק תרכובות כימיות, ובעיקר פירוק של תרכובות אורגניות. בתעשייה החומר משמש כמרכיב בצבעים, וכתוסף למשחות שיניים או באיפור מינרלי. בשיטת מספרי ה-E, כצבע מאכל, מסומנת התרכובת E171.
תחמוצת הטיטניום נפוצה בטבע בעיקר במינרלים רוטיל (Rutile), אנטס (Anatase) וברוקיט (Brookit), ובצורות נוספות, נפוצות פחות. לתחמוצת הטיטניום מגוון של פאזות בעלות מבנים גבישיים שונים, בהם מבנה טטרגונלי (רוטיל ואנטס), מבנה אורתורומבי (ברוקיט) ומבנים אחרים, מונוקליניים וקוביים.
ניתן לייצר ננוצינורות וננו-סרטים מפאזת האנטס של טיטניה, באמצעות סינתזה הידרותרמית. למבנים אלה יש פוטנציאל לקטליזה ופוטוקטליזה.
אמצעי זהירות

אף על פי שניתן למצוא חומר זה כצבע מאכל, ב-2006 סווג טיטניום דו-חמצני על ידי הסוכנות הבינלאומית לחקר הסרטן (IARC) כחומר חשוד כמסרטן ברמה הנמוכה ונאסר לשימוש באיחוד האירופי.
הערות שוליים

↑  שינוי סיווג בריאותי לטיטניום דו חמצני, באתר אוש
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538813905171  GND: 4185549-8  LCCN: sh85135627  NKC: ph174613 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תמונת מיקרוסקופ אלקטרונים סורק של ננוצינורות טיטניה
אברהם אלימלך פרלוב

רבי אברהם אלימלך פרלוב מקרלין (ד' באלול ה'תרנ"א – י"ד בחשוון ה'תש"ג; 7 בספטמבר 1891 – 25 באוקטובר 1942) היה האדמו"ר השמיני בשושלת אדמו"רי חסידות קרלין, שעמד בראשה משנת ה'תרפ"א (1921) ועד לרציחתו בשואה בשנת תש"ג (1942).
קורות חייו

רבי אברהם אלימלך, נולד בד' באלול התרנ"ב לרבי ישראל מסטולין ולברכה שיינדל בתו של רבי דוד מזלטיפולי. נישא בד' באדר תרפ"ב לחוה בת דודו רבי מרדכי יוסף מזלטיפולי. לאחר נישואיו נשאר להתגורר כמה שנים אצל חותנו בזלטיפולי ולאחר מכן חזר לסטולין. לאחר פטירת אביו מונה על ידי החסידים למלא את מקומו בסטולין על פי צוואת אביו, אך הוא סירב, ורק לאחר לחצים מצד חותנו ומצד רבי ישראל מטשורטקוב הסכים להתמנות כאדמו"ר מקרלין בקרלין (פינסק).
הקים את ישיבת "אור ישראל" בלונינץ, יחד עם אחיו רבי משה, בה כיהן מספר שנים כראש ישיבה רבי אלעזר מן שך, כמו כן הקים את ישיבת "בית אהרן" בירושלים.
תלמידו רבי משה מרדכי בידרמן מלעלוב התבטא עליו כי הוא הבעל שם טוב של דורו.
על פי עדות חסידיו, שהה בארץ ישראל (בה ביקר ארבע פעמים ביקורים ממושכים) כשהנאצים פלשו לעירו. כששמע זאת רצה לחזור לעירו כדי לעודד את היהודים שם, וחסידיו ניסו לעצור בעדו, אך הרבי התעקש לחזור ולא להשאיר את חסידיו לבד. האדמו"ר אכן חזר בספינה האחרונה שיצאה ונרצח שם.
רבי אברהם אלימלך נרצח בחודש חשוון תש"ג. נסיבות מותו נותרו לוטות בערפל, כיוון שאין עדות אם נרצח על ידי הנאצים או על ידי האוקראינים. חסידי קרלין מציינים את יום השנה (יארצייט) בי"ד בחשוון, אך התאריך המדויק אינו ברור. (ישנה לכאורה עדות מאחד שראה אותו לאחר התאריך הנ״ל)
משפחתו

כל משפחתו נרצחה בשואה
בתו חנה נישאה לרבי שמואל נחמיה פרנקל, אחיה של חיה לאו, אשתו של הרב משה חיים לאו.
בנו דוד
בנו ישראל
בנו מרדכי יוסף
בנו אהרן
לקריאה נוספת

בנימין בראון, כספינה מיטלטלת: חסידות קרלין בין עליות למשברים, ירושלים: מרכז זלמן שזר, 2018.
הערות שוליים

↑  בנו של רבי יוחנן טברסקי (רחמסטריווקה)
↑  אלטר אברהם שוורץ, מאורי אש, מכון משנת אברהם, ביתר עילית, עמ' תכט ועמ' תלו
↑  אלטר אברהם שוורץ, מאורי אש, מכון משנת אברהם, ביתר עילית, עמ' תמז
↑  בראשונה בתמוז תרפ"ה, ובשנית בשנת תרפ"ח, בשלישית בתרצ"ג ובאחרונה בתרצ"ט.
↑  ראו: 'הגיע הרבי מקראלין בנמל ת"א', הבוקר, 17 במאי 1939, עמ' 3; 'בין פליטי פולין ברומניה' - לשלום האדמו"רים, הבוקר, 10 באוקטובר 1939, עמ' 4; 'רישיון כניסה לאמריקה לרבי מקארלין', הצופה, 24 בנובמבר 1940, עמ' 4.
↑  בן ר' שמחה נכד הדברי חיים מצאנז
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: רבי ישראל מסטולין | אדמו"רי קרלין | הבא: רבי יוחנן מסטולין |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310590805171  VIAF: 97527109   WorldCat (עם VIAF): 97527109 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אגון מיכאל צווייג

ד"ר אגון מיכאל צווייג. רפרודוקציה מתוך תעודת זהות של משטרת פלשתינה, המחלקה לרישום תנועות, 1938
אגון מיכאל צווייג (בגרמנית: Egon Michael Zweig‏; נולד ב-21 ביולי 1877 באולומואוץ נפטר ב-18 במארס 1949 בירושלים) היה עורך דין, פעיל ציוני, ממייסדי המשרד הארצישראלי בווינה, מוותיקי קרן קיימת לישראל.
חייו

אגון מיכאל צווייג נולד למשפחה יהודית מוכרת מפרוסטיוב (פרוסניץ) בצ'כיה (אז תחת שלטון האימפריה האוסטרו-הונגרית) אליה השתייכו גם הסופרים שטפן צווייג ומקס צווייג והמלחין פריץ צווייג. סבו וסבתו של אגון, מרקוס ונטי צווייג היו בעלי מפעל לייצור לתת (מאלט) באולומואוץ. אביו של אגון, זיגמונד צווייג, הפך את המפעל המשפחתי לאחד המפעלים המובילים לייצור לתת במוראביה. בתום לימודי דוקטור למשפטים בווינה פעל אגון צווייג כעורך דין עצמאי וכפעיל ציוני. ב-1911 נשא לאישה את לואיזה אנגל ולזוג נולדו שלושה ילדים. לאחר מלחמת העולם הראשונה הוזמן צווייג לעבוד בהנהלת הקרן הקיימת בדן האג בהולנד. בתחילת שנות ה-20 עלה עם משפחתו לפלשתינה א"י והתגורר בשכונת תלפיות בירושלים ובהמשך עבר עם משפחתו לשכונת רחביה. צווייג המשיך לעבוד בשרות הקרן הקיימת עד לשנת 1936. הוא נפטר ב-1949 בירושלים.
קריירה ופעילות ציונית

אגון מיכאל צווייג היה בעל מודעות לאומית מפותחת עוד מימיו כתלמיד וכסטודנט. ב-1896 נמנה עם מייסדי האחווה "גאולה" לסטודנטים יהודים באולומואוץ. טרם מלחמת העולם הראשונה היה בהנהגת מספר ארגונים ציוניים ונמנה עם הפעילים הציוניים הבולטים בווינה. בין השאר היה חבר ומזכיר בהסתדרות הציונית, בתנועה הציונית המרכזית באוסטריה, בוועדות קהילתיות ובהנהלת האיגוד הלאומי היהודי בווינה. מתוקף תפקידיו ביקר בקונגרס הציוני העולמי ב-1903, "קונגרס הבוכים" בו התקבלה תוכנית אוגנדה, ושימש ציר בקונגרסים בשנים 1909, 1911 ו-1913. פעילות זו גיבשה את תפיסתו הלאומית כמיישם הציונות הסינתטית. בנובמבר 1918 יסד יחד עם אמיל שטיין ואדולף בוהם את משרד פלשתינה בווינה, שהיה הראשון בין משרדי פלשתינה שמחוץ לארץ ישראל. מ-1920 עד 1922 עבר לפעול בדן האג במועצת המנהלים של הקרן הקיימת לישראל באיסוף כספים לצורך רכישה והכשרת קרקעות בארץ ישראל. באותן שנים התנהלה רוב פעילות הקרן הקיימת בגרמנית אולם בגלל מלחמת העולם נדדה לשכת ההנהלה של הקרן מקלן שבגרמניה לדן האג. צווייג היה בין יוזמי העברת משרדי ההנהלה של הקרן הקיימת לירושלים. כך זכה להגשים את חלום חייו ועלה עם משפחתו לארץ ישראל. במהלך פעילותו סייעה הקרן הקיימת בפיתוח מוסדות חינוך בארץ ישראל ביניהם הטכניון ובצלאל, ובנטיעות ביער הרצל. בשנות ה-20 וה-30 נסע צווייג מספר פעמים לאירופה מטעם קרן קיימת לישראל. הוא ניצל את הכשרתו כעורך-דין ואת היכרותו עם המוסדות הפיננסיים והדמויות המרכזיות בווינה לצורך גיוס משאבים ותמיכה. בשנת 1925, תיווך צווייג בין הקרן הקיימת לבין חברת הביטוח "הפניקס" בווינה לגיבוש הסכם לשיתוף פעולה. ההסכם שירת היטב את הצדדים עד לפרוץ שערוריית הפניקס ב-1936. בפרסומיו כתב בזכותן של קהילות התרבות היהודיות, אודות הפרידה מהרצל, על משרד פלשתינה הוינאי וכן אודות יונה קרמנצקי יושב הראש הראשון של קרן קיימת לישראל. צווייג זכה לראות בהקמת מדינת ישראל כשנה לפני מותו.
עיזבונו של צווייג

שנים ספורות לאחר מותו העבירה משפחתו מסמכים והתכתבות של צווייג עם תאודור הרצל לארכיון הכללי לתולדות ישראל. 
בשנת 2008, בעקבות פינוי בית המשפחה בשכונת רחביה בירושלים טרם הריסה, נמצאו במשרדו הביתי התכתבויות, קטעי עיתונות וחומרים נוספים שנמסרו לארכיון הציוני המרכזי. חלק חשוב מעיזבונו של צווייג התגלה בדרך מקרה ברחוב בירושלים לאחר שכבר יועד לאשפה. שם נחשף תיעוד נדיר של חגיגות ה-20 של קרן קיימת לישראל ומצגת מקורית בת עשרות איורים פרי עטו של צווייג שהוכנה לרגל האירוע. עוד נמצאו סיפורים ואיורים שיצר צווייג וכן תצלומים ותכתובת ענפה - מקצועית ומשפחתית. מסמכים נוספים מעיזבון אגון צווייג מצויים בארכיונים בווינה ובעיר הולדתו אולומואוץ.
מכּתביו

המאבק על קהילות התרבות (Kultusgemeinden), ב: טולו נוסנבלאט (עורך), על הרצל מפי בני זמנו, גרמנית, ברנו (Bruenn) 1929, ע. 253-255.
פרידה מהרצל, ב: טולו נוסנבלאט (עורך) הוצאת היינריך גלנץ, על הרצל מפי בני זמנו, גרמנית, וינה 1937, ע.281-284.
כך נוצר משרד פלשתינה, משרד פלשתינה הוינאי בשנים 1919 ו-1920, ספר המידע החדש של פלשתינה, גרמנית, וינה 1936, ע. 7-21.
יונה קרמנצקי, ב: מגילת האדמה, כרך 2, בהוצאת קרן קיימת לישראל, ירושלים 1951, ע.24-26.
אבי ליברמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע אישי
 לידה:  15 במאי 1955 (בן 69) נס ציונה
 עמדה:  שוער 
 
אבי ליברמן (נולד ב-15 במאי 1955 בנס ציונה) הוא כדורגלן עבר ישראלי, שיחק בליגה הראשונה בעמדת שוער בין השנים 1975-‏1990. עד אז עסק בתחומי ספורט נוספים הכוללים בין היתר כדורסל, קפיצה לגובה, טניס שולחן, התעמלות קרקע ועוד.
קריירה

את הקריירה התחיל ליברמן בקבוצת סקציה נס ציונה והיה שוער נבחרות הנערים והנוער של ישראל בהדרכתו של דויד שוייצר. לאחר מכן, ליברמן התגייס לקורס טיס ושירת בהמשך בגדוד הנחל. באמצע שירותו, הוחתם על ידי קבוצת בית"ר תל אביב שבה שיחק את מרבית שנותיו. הוא החל לשחק בה באוקטובר 1975 כאשר הקבוצה שיחקה בליגה הלאומית, שהייתה אז הליגה הבכירה, ובין השאר עמד בשערה במשחק גמר גביע המדינה ב-1 ביוני 1977, בו הפסידה הקבוצה 0–1 למכבי תל אביב.
בינואר 1986 עבר ליברמן לקבוצת מכבי יפו וסייע לה להישאר בליגה הבכירה. בסוף אותה השנה, נבחר ליברמן על ידי מאמני ושחקני הליגה הראשונה לשחקן היעיל ביותר של השנה. בנובמבר 1986 עבר לקבוצת מכבי שעריים שבה שיחק חצי שנה. בשנת 1988, ליברמן חתם חוזה בקבוצת הפועל באר שבע, שבה שיחק שנתיים ועמה זכה בגביע הטוטו בשנת 1988. בשנתו האחרונה כשוער פעיל, נבחר בתוכנית הספורט של הרדיו כשוער השנה ושבוע לאחר מכן הודיע על פרישתו כשוער. לאחר מכן עבר עם אשתו וארבעת ילדיו לארצות הברית לתקופה של שנתיים, שימש כעוזר מאמן לניסים בכר וזאביק זלצר בין השנים 1992–1994 בעירוני אשדוד, ליגה ראשונה.
בסה"כ שיחק ליברמן 247 משחקים בליגה הבכירה וב-96 מהם לא ספג שער.
ליברמן היה ידוע כשוער בעל אינסטינקטים מצוינים ובעל יכולת גבוהה לעצירת פנדלים. לשיאו הגיע במשחק רבע גמר גביע המדינה בית"ר תל אביב נגד מכבי פתח תקווה שבה עצר ארבע בעיטות עונשין מ-11 מטר.
במהלך הקריירה, ליברמן חזר פעמיים מפציעות קשות אשר גרמו להפסקה של כשנה בקריירה שלו כשוער בכל פעם.
חיים אישיים

אבי ליברמן מתגורר עם אשתו, מימי, ביישוב חד-נס ברמת הגולן. הוא מנהל את פארק הירדן.
הערות שוליים

ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מחוזות מצרים

מבחינה אדמיניסטרטיבית מצרים מחולקת ל-27 מחוזות (محافظة). כול מחוז מחולק לנפות. מחוזות מצרים הם הרמה הגבוהה ביותר בהיררכיית השיפוט של המדינה. מחוז מנוהל על ידי מושל, הממונה על ידי נשיא מצרים.
מפת המחוזות
|  | שם המחוז | בירה | שם המחוז בערבית | אוכלוסייה  נכון לשנת 2023 | שטח |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 5 | א-דקהלייה | מנסורה | الدقهلية | 7,058,212 | 3,538 |
| 12 | א-שרקיה | זקאזיק | الشرقية | 8,032,683 | 4,180 |
| 13 | אסמאעיליה | אסמאעיליה | الإسماعيلية | 1,482,999 | 5,067 |
| 3 | אל-בחירה | דמנהור | البحيرة | 6,940,234 | 9,826 |
| 14 | אל-גיזה | גיזה | الجيزة | 9,534,283 | 13,184 |
| 21 | אל-ואדי אל-גדיד | אל-ח'ארגה | الوادى الجديد | 324,600 | 440,098 |
| 10 | אל-מינופיה | שיבין אל קום | المنوفية | 4,743,341 | 2,499 |
| 20 | אל-מִניא | אל-מניא | المنيا | 6,332,918 | 32,279 |
| 9 | אל-ע'רביה | טנטא | الغربية | 5,483,000 | 1,942 |
| 15 | אל-פַיום | פיום | الفيوم | 4,141,222 | 6,068 |
| 11 | אל-קליוביה | בנהא | القليوبية | 6,137,896 | 1,124 |
| 2 | אלכסנדריה | אלכסנדריה | الإسكندرية | 5,703,824 | 2,818 |
| 27 | אסואן | אסואן | أسوان | 1,698,201 | 62,726 |
| 22 | אסיוט | אסיוט | أسيوط | 5,071,485 | 25,926 |
| 19 | בני סויף | בני סויף | بني سويف | 3,618,395 | 10,954 |
| 6 | דֻמיאט | דֻמיאט | دمياط | 2,023,380 | 910 |
| 18 | דרום סיני | א-טור | جنوب سيناء | 145,934 | 31,272 |
| 23 | הים האדום | ע'רדקה | البحر الأحمر | 409,394 | 119,099 |
| 4 | כפר א-שיח' | כפר א-שיח' | كفر الشيخ | 3,731,540 | 3,467 |
| 1 | מטרוח | מרסא מטרוח | مطروح | 580,304 | 166,563 |
| 26 | לוקסור | לוקסור | الأقصر | 1,429,385 | 460 |
| 17 | סואץ | סואץ | السويس | 749,657 | 17,840 |
| 24 | סוהאג | סוהאג | سوهاج | 5,714,903 | 11,022 |
| 7 | פורט סעיד | פורט סעיד | محافظة بور سعيد | 835,193 | 1,345 |
| 8 | צפון סיני | אל עריש | شمال سيناء | 544,494 | 28,992 |
| 16 | קהיר | קהיר | القاهرة | 10,456,284 | 3,085 |
| 25 | קינא | קינא | قنا | 3,651,215 | 10,798 |
ראו גם

נום (מצרים העתיקה)
טמלה

ערך זה עוסק במאכל מסורתי מסו-אמריקאי. אם התכוונתם לעיר בגאנה, ראו .
| --- | --- |

טמלה עטוף ולא עטוף (מאואחאקה) במילוי מולה ועוף
 
 מאכלים
 מטבח:  מטבחי אמריקה הלטינית 
 מוצא:  מסו-אמריקה
 מרכיבים עיקריים:  תירס ועלי בננה
 
טָמָלֶה (הומר לאנגלית מ-tamales, צורת הרבים ל-Tamal‏ [ta'mal] בספרדית; מנאוואטל, tamalli) הוא מאכל מסורתי מסו-אמריקאי המורכב ממאסה (בצק עמילני, בדרך כלל מבוסס תירס) שמאודה או מבושלת בעטיפת עלי בננה. לא נהוג לאכול את העטיפה והיא נזרקת לפני האכילה. טמלה יכול להיות ממולא בבשר, גבינות, פירות, ירקות, צ'ילי. המילוי עשוי להיות מתובל.
ישנם עקבות היסטוריים לטמלה עוד בימי שבט המאיה, אשר הכינו אותם עבור משתים עוד בימי התקופה הפרה-קלאסית של בני המאיה (250 - 1200 לפנה״ס). בני המאיה קראו גם לטורטייה וגם לטמלה באותו השם, utah.
ייתכן שמקורו של הטמלה במסו-אמריקה עתיק עד כדי 5000 - 8000 לפנה״ס. האצטקים, בני המאיה, ולפניהם הטולטקים והאולמקים, השתמשו בטמלה כאוכל נוח לנשיאה, ששימש לעיתים עבור צבאותיהם ולעיתים עבור ציידים ומטיילים. שימוש בטמלה דווח באימפריית האינקה הרבה לפני שהכובש הספרדי ביקר בעולם החדש.
הגיוון בשפות הילידים במסו-אמריקה הוביל ליצירת מילים מקומיות רבות לתיאור הטמלה, חלקן בשימוש גם היום. צורת היחיד של Tamales בספרדית היא tamal. המילה האנגלית ״טמלה״ היא גזירה לאחור של tamales.
בניקרגואה מכינים מאכל נקאטמאל במתכון דומה.
מקסיקו > אצטק

בתקופה הפרה קולומביאנית, האצטקים אכלו טמלה הכוללים את המרכיבים הבאים: תרנגול הודו, פלמינגו, צפרדעים, אקסולוטל מקסיקני, גופר כיס, ארנבות, ביצי הודו, דבורים, דבש, קמח תירס, דלעת ושעועית, כמו גם ללא מילוי.
מקסיקו > מאיה

בתקופה הפרה קולומביאנית, בני המאיה אכלו טמלה.
מקסיקו > מקסיקו כיום

במקסיקו, טמלה הוא מאכל ניחומים פופולרי. הוא נאכל כארוחת בוקר או ערב, ולעיתים קרובות מלווה באטולה או מאכלים נוספים.
אנדר גווארה

אנדר גֶוָוארַה לאחו (בספרדית: Ander Guevara Lajo; נולד ב-7 ביולי 1997) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר המרכזי בקבוצת אלאבס מהלה ליגה.
קריירת מועדונים > ריאל סוסיאדד

גווארה נולד בוויטוריה-גסטייז, אלאבה, חבל הבסקים, והצטרף למחלקת הנוער של ריאל סוסיאדד בשנת 2012, מאלאבס. הוא קודם לקבוצת המילואים לקראת עונת 2015/2016.
גווארה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ב-1 באוקטובר 2016, כשנכנס כמחליף במחצית השנייה במשחק בית שהסתיים בהפסד 1-2 בליגה השנייה נגד פוינלבארדה. ב-17 ביוני שלאחר מכן, הוא חידש את חוזהו עד 2020 וקודם באופן סופי לקבוצת המילואים.
גווארה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ב-26 באוקטובר 2017, כשנכנס כמחליף בניצחון 1-0 בחוץ נגד אספורטיו, בגביע המלך. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הספרדית ב-15 במרץ 2019, כשפתח בהרכב בתיקו 1-1 בבית נגד לבאנטה.
ב-7 ביוני 2019, גווארה חידש את חוזהו עד 2024, וקודם באופן סופי לקבוצה הבוגרת יומיים לאחר מכן.
קריירת מועדונים > אלאבס

ב-9 ביולי 2023, גווארה חזר לקבוצתו הראשונה אלאבס בחוזה לארבע שנים.
קריירה בינלאומית

גווארה שיחק עבור נבחרת חבל הבסקים הלא-רשמית, וערך את הופעת הבכורה שלו נגד קוסטה ריקה בנובמבר 2020.
המגדל (קלף טארוט)

המגדל שנקרא גם מגדל בבל, בית האלוהים, טירת פלוטוס, המגדל הנופל, הברק, האש השמימית והמגדל שנפגע על ידי ברק,  הוא הקלף שמספרו 16 בסדרת הארקנה הגדולה של קלפי הטארוט.
קלף המגדל, משנת 1889.
הקלף מתאר  מגדל שנפגע מלהבה שמימית או מברק שבא מכיוון השמש או ממקום לא ידוע וזוג אנשים (בחלק מהגרסאות גבר חבוש כתר ואישה, שמייצגים את נמרוד ואת אחד מנתיניו או את אדם וחווה לאחר החטא הקדמון.) נופלים אל הקרקע או אל התהום או אל הים. גרסה אחרת מתארת רועה שחוזה בברק פוגע בעץ.
משמעות הקלף

הקלף מסמל אירועים חיצוניים המביאים לקריסה מוחלטת בחייו של האדם. עוד הוא מסמל משבר, ניתוק, ושינויים קיצוניים בלתי צפויים.
לפי ה-Pictorial Key to the Tarot של ארתור ווייט, האיור של קלף המגדל בחפיסת Rider-Waite נועד לסמל את חורבן בית המקדש בידי הכשדים.
הערות שוליים

↑  קלף המגדל בטארוט - פירוש, משמעויות ומסרים, באתר טאו TAO
↑  הילה טארוט, פשוטארוט
↑  קלף המגדל– מבואר על ידי יוצר חפיסת הריידר-ווייט. (באנגלית) שמה הוא מצטט, לדבריו "את האמת המקורית והאמיתית", כפי שהיא מתועדת בספר תהילים ”אִם ה' לֹא יִבְנֶה בַיִת, שָׁוְא עָמְלוּ בוֹנָיו בּוֹ” (תהילים קכ"ז, פסוק א')
| קלפי טארוט |
| --- | --- | --- |
| הארקנה הגדולה | השוטה, הקוסם, הכוהנת, הקיסרית, הקיסר, הכהן הגדול, הנאהבים, המרכבה, הצדק, הנזיר, גלגל המזל, כוח, התלוי, המוות, המיזוג, השטן, המגדל, הכוכב, הירח, השמש, יום הדין, העולם |  |
רפאל קירכהיים

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1804 פרנקפורט, האימפריה הרומית הקדושה 
 פטירה:  6 בספטמבר 1889 (בגיל 85 בערך) פרנקפורט, הקיסרות הגרמנית 
 ענף מדעי:  מדעי היהדות, ספרות חז"ל, ביקורת המקרא, תרגום, יהדות 
 
רפאל קִירְכְהַיים (בגרמנית: Raphael Kirchheim;‏ 1804, פרנקפורט – 6 בספטמבר 1889, שם) היה חוקר יהדות יהודי גרמני. מוכר בין היתר בשל מחקריו וחיבוריו על השומרונים.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
נולד בפרנקפורט בשנת 1804. שימש זמן מה שוחט בקהילה האורתודוקסית של הרב שמשון רפאל הירש בעיר פרנקפורט, שבה התגורר כל חייו; לאחר שאברהם גייגר היה לרב בפרנקפורט, הפך קירכהיים לרפורמי קיצוני, וכתוצאה מכך נאלץ להתפטר ממשרתו כשוחט, אך נכנס כשותף בפירמה בנקאית והצליח בעסקיו.
קירכהיים ההדיר כתבי יד עבריים, כמו פירוש לספר דברי הימים של אחד מתלמידי רבי סעדיה גאון. כמו כן הוא הוציא לאור מהדורה של "שבע מסכתות קטנות" מתוך התלמוד הירושלמי.
בנוסף, עסק רבות בשומרונים ובכתביהם, תרגם לעברית חלק מחיבוריהם, ואף חיבר ספר על אודותיהם בשם "כרמי שומרון".
הוא אף הוציא לאור מהדורה מחודשת לחיבור "שם הגדולים" לחיד"א בתוספת הערות וסקירת תולדות המחבר.
מספריו

רפאל קירכהיים, כרמי שומרון: פתיחה למסכת כותים, כוללת קורות ואמונות וספרי הכותים, הוצאת איזאק קויפמאן, פרנקפורט תרי"א 1851; (דפוס צילום: הוצאת קדם, ירושלים תש"ל [1969/70]). (116 עמודים) (גרסה מקוונת באתר Hebrewbooks)
מספריו > ספרים שההדיר

שבע מסכתות קטנות ירושלמיות, (מכתב יד), הוצאת איזאק קויפמאן, פרנקפורט תשי"א 1851. (50 עמודים) (גרסה מקוונת באתר Hebrewbooks)
ספר הרקמה, חיבר בערבית: יונה מרון אבן גנאח, בתרגומו של יהודה אבן תיבון, (מכתב יד), פרנקפורט תרי"ו (1856). (דפוס צילום: ברוקלין, ניו יורק, אחים גאלדענבערג, תשס"ג). (289 עמודים)
(יחד עם חיים פולק ואהרן פולד), שם הגדולים, (3 כרכים), (כרך א בגוגל ספרים), קראטאשין, תר"ג 1843.
פירוש על דברי הימים: מיוחס לאחד מתלמידי סעדיה הגאון (אולי ליראם המגדיאלי), (מכתב יד) פרנקפורט דמיין תרל"ד 1874; (דפוס צילום: ירושלים תשכ"ו). (גרסה מקוונת באתר Hebrewbooks)‏ (68 עמודים)
קבוצת מאמרים בשפת עברית אשר נדפסו בכתבי עתים, והם מלאכת אברהם גייגער, ברלין 1877. (172 עמודים)
לקריאה נוספת

"קִירְכְהַים, רְפָאֵל", האנציקלופדיה העברית (כרך כט, עמ' 687), חברה להוצאת אנציקלופדיות, תשל"ז.
בן-ציון דינור (עורך), אגרות שי"ר: לרפאל קירכה"ם זכריה פראנקל ואחרים, יצאו לאור מכ"י של בית הספרים הלאומי בירושלים על ידי בן ציון דינבורג [=דינור]. ירושלים: דפוס הפועלים, תרפ"ז. (50 עמודים)