stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארלטי
פילמוגרפיה

1942:  - L'Amant de Bornéo (המאהב מבורנאו)-  סטלה לוזאנז'
1942: Les visiteurs du soir אורחי הערב  - דומיניק
1942: La Loi du 21 juin 1907 (בחוק מ-21 ביוני 1907)
1945: Les Enfants du paradis (ילדי גן העדן) - קלוד רן, המכונה גאראנס  (Claire Reine, dite Garance)
1947: La Fleur de l'âge
1948: Madame et ses peaux-rouges (Buffalo Bill et la bergère) -העלמה פסקל
1949: Portrait d'un assassin (דיוקן של רוצח)- מרתה
1950: Georges Braque (ז'ורז' בראק)
1951: Gibier de potence  (בן מוות)    - גברת אליס
1952: L'Amour, Madame (האהבה, גברת) - עצמה
1953:  The Father of the Girl (אבי הנערה) - אדית מארס
1954:  Flesh and the Woman - Le Grand Jeu - בלאנש
1954: L'Air de Paris -בלאנש לה גארק Blanche Le Garrec
1954:  Huis clos   בדלתיים סגורות  - לפי המחזה בדלתיים סגורות של ז'אן-פול סארטר - אינס, אישה לסבית
1956: Mon curé chez les pauvres  - נינה (נין) Nine
1957: Vacances explosives - (חופשה פיצוץ)    - ארלט ברנאר
1958: -Le Passager clandestin (הנוסע הסמוי) - The Stowaway - גבריאל
1958: Et ta sœur  - לוקרס דה בוקאז'
1958:  Sunday Encounter -(יום ראשון מוזר) Un drôle de dimanche  - ז'ולייט ארמייה
1958: Maxime (מקסים)- יעלה
1960: Paris la belle (פריז היפה) - מספרת   (קול)
1960: Les Primitifs du XIIIe (הפרימיטיבים מרובע השלושה עשר)  - מספרת (קול)
1962: The Dance (הריקוד) - אמו של אלבר
1962:  Girl on the Road  - גבריאל
1962: La Loi des hommes - לון דה לינדט
1962: The Longest Day - גברת בארו
1962: Tempo di Roma - המרקיזה
1962: Le Voyage à Biarritz  (מסע לביאריץ) - פרננדה
1967: Dina chez les rois - המספרת (קול)
1977: Jacques Prévert (ז'אק פרוור) - עצמה
1985: Carné, l'homme à la caméra (קרנה, האיש עם הקמרה) - עצמה (קול)
להיטים

1939 Comme de bien entendu (כמובן) לחן של ז'ורז' ואן פאריס, מילים מאת ז'אן בואייה - מתוך הסרט "נסיבות מקלות" Circonstances atténuantes - שרו ארלטי, מישל סימון, דורוויל ואנדרקס
1959 - גרסת כיסוי של השיר משנת 1920 Mon homme מאת מוריס איוון, מילים מאת אלבר וילמץ וז'. שארל
לקריאה נוספת

2016 ...David Alliot Arletty - Si mon coeur est français
הערות שוליים

↑  זהרינג השתתף ב-1943 בקרב מונטה קסינו. אחרי המלחמה התמנה ב-1954 לקונסול גרמניה המערבית באנגולה ואחר כך בלאופולדוויל, בירת קונגו הבלגית לשעבר. טבע למוות עם בנו בנהר קונגו ב-9 באוקטובר 1960
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007320072705171  PLWABN: 9810642746205606  BIBSYS: 3113014  BNE: XX1660558  BnF: cb120579715 (data)  GND: 119556421  ISNI: 0000 0001 2017 2211  LCCN: n84016392  MusicBrainz: e1d96a0f-839a-49d6-ae2f-cd66d3b33413  NDL: 00620281  NKC: xx0150142  NLA: 47753266  NLK: KAC2020L8979  NTA: 070621284  RERO: 02-A000009578  SELIBR: 321915  SNAC: w60z859m  SUDOC: 027714691  VIAF: 12328879   WorldCat (עם VIAF): 12328879 
ארלטי ב-1943, בצילום של סטודיו ארקור
לוחית זיכרון על הבית שבו התגוררה ארלטי החל משנת 1969 ועד יום מותה
המחנה החרדי

| --- | --- |

 תדירות:  עיתון שבועי
 פורמט:  שבועון
 בעלים:  קהילת בעלז
 תאריכי הופעה:  1979–הווה (כ־45 שנים)
 שפה:  עברית
 מערכת:  רח' דובר שלום 16, קריית בעלז, ירושלים
 תפוצה:  כ-12,000 עותקים [דרוש מקור]
 מדינה:  ישראל
 
המחנה החרדי (נקרא גם: שבועון קהל מחזיקי הדת) הוא שבועון היוצא לאור על ידי חסידות בעלז.
היסטוריה

בשנות ה-70 של המאה ה-20 החל העיתון להופיע על ידי חסידות בעלז, כירחון מגזיני בשם "קול מחזיקי הדת", על שמו של העיתון "קול מחזיקי הדת" שהופיע בגליציה במאה ה-19 על ידי חברת "מחזיקי הדת" ביוזמתו של רבי יהושע רוקח מבעלז.
בשנות ה-70 המאוחרות פסק הירחון להופיע במתכונת זו והחל להופיע כמגזין בשם "המחנה החרדי" מספר פעמים בשנה, בעריכתו של הרב ישראל אייכלר. בחודש שבט ה'תש"ם החל העיתון להופיע כשבועון.
העיתון הוא שופרה הרשמי של חסידות בעלז. ההוראות על תוכן ואופי המאמרים המתפרסמים בו, מתקבלים לעיתים מאת האדמו"ר. במשך השנים נכתבו בעיתון התבטאויות קיצוניות ויוצאות דופן. עם פתיחתו, ליווה העיתון את המאבק של החסידות בעדה החרדית שממנה פרש, ולאחר מכן את המאבק נגד חסידות מחנובקא-בעלז. לעיתים הובעה בעיתון התנגדות לפעולות חברי הכנסת של אגודת ישראל, אף שהחסידות היא חלק מהמפלגה.
בשנת 2013 שינה העיתון את עיצובו לחדשני יותר והרחיב את מערכת המנויים.
משרדי העיתון ממוקמים בקריית בעלז בירושלים. המנהל הוא מרדכי בריסק, שמכהן גם כיו"ר מערכת הכשרות "מחזיקי הדת" של החסידות.
לעיתון שלוחה בבורו פארק שבארצות הברית, המוציאה את העיתון במהדורה אנגלית.
גליונות ומוספים

"המחנה החרדי" - עיתון חדשותי. בסוף העיתון מדור "קהילות הקודש" שבו חדשות קהילתיות מהחסידות בעולם ולוח של השמחות בחסידות בשבוע הקרוב.
מוסף "עולמות" - כתבות נושא, מדורים פוליטיים, כלכליים ומדיניים. בתחילת המוסף מתפרסמים טורים השקפתיים-פובליציסטיים מאת ישראל אייכלר ודוד דמן.
מוסף תורני "קוראי עונג" - מאמרים, סיפורי צדיקים, ומדור ספרים חדשים. במוסף מתפרסם מאמר תורני שבועי בשם "שבילי פנחס" מאת הרב פנחס פרידמן, שיוצא לאור בסיום כל שנה כספר.
מוסף "משפחתנו" לנשים ולמשפחה
מוסף "ילדים" - לילדים ובני הנוער
כתבי העיתון בעבר ובהווה

ישראל אייכלר - כתב בעיתון מאז 1980, שימש שנים רבות כעורך העיתון. כיום כותב מדורים שבועיים.
שלום חיים פרוש - שימש ככתב מדור קבוע בעיתון
יעקב אייכלר - שימש ככתב פוליטי
יעקב ריבלין - שימש ככתב פוליטי משך כשנתיים
צביקה יעקובזון - שימש ככתב בעיתון
אלחנן לנדסמן - כותב סיפור חסידי שבועי במוסף "קוראי עונג"
מאיר ברגר - עורך חדשותי
דוד דמן - כתב פובליציסטי
רייזל פרידמן - עורכת מדור הילדים ובני הנעורים
המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב

| --- | --- |

בניין רש"י (54), בניין המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב
 מחלקה
 תקופת הפעילות:  1970–הווה (כ־54 שנים) 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°15′49″N 34°48′14″E﻿ / ﻿31.26363611°N 34.80390278°E﻿ / 31.26363611; 34.80390278
 physics.bgu.ac.il
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת באר שבע מוגדלת) המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב (למפת באר שבע רגילה) המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב (למפת צפון הנגב רגילה) המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב (למפת צפון הנגב מוגדלת) המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב   he המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת בן-גוריון בנגבhe המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת בן-גוריון בנגבמפת  __ באר שבע (in English: Beersheba) [‌צפון הנגב‌]מצפון, ממזרח ומערב: __ מועצה אזורית בני שמעון (in English: Bnei Shimon Regional Council) ממזרח: __ עומר (יישוב) (in English: Omer, Israel), __ תל שבע (in English: Tel Sheva) מדרום: __ שגב שלום (in English: Shaqib al-Salam), __ מועצה אזורית מרחבים (in English: Merhavim Regional Council) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב היא מחלקה בפקולטה למדעי הטבע באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. במחלקה כ-20 חברי סגל בכיר וכ-50 תלמידים לתארים מתקדמים. במחלקה גם מספר חוקרים במסגרת פרויט קמע וכן חוקרים המשותפים למכונים על בלאושטיין לחקר המדבר, כ15 תלמידי בתא דוקטורט מרחבי העולם משתתפים בפעילויות קבוצות המחקר השונות במחלקה. המחלקה אמונה על הוראת קורסים בפיזיקה לתלמידי שאר המחלקות באוניברסיטה ומקיימת לימודים מלאים לתואר ראשון (B.Sc) שני (M.Sc) ושלישי (PhD). 
בניין המחלקה לפיזיקה נתרם לאוניברסיטת בן-גוריון על ידי קרן רש"י ונחנך בשנת 2006. הבניין תוכנן על ידי משרד "דני לזר אדריכלים ומתכנני ערים" בשיתוף עם אדריכלית רוני אלרועי. הבניין מחולק לשני חלקים כאשר בחלק המזרחי נמצאים משרדי חברי הסגל, מעבדות המחקר, המשרדים המנהליים ובמרכזו מטוטלת פוקו באורך של יותר מ-20 מטרים. בחלק המערבי של הבניין ממוקמות מעבדות ההוראה ובראשו מרכז אילן רמון לנוער שוחר פיזיקה ומצפה הכוכבים.
ההיסטוריה של המחלקה לפיזיקה

המחלקה לפיזיקה הייתה מן המחלקות הראשונות שנוסדו באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. אמנם רק ב-1967 נוסדה תוכנית ללימודי תואר בפיזיקה וב-1970 הוקמה המחלקה באופן רשמי, אך כבר ב-1964 לימדו קורסים מי שיהיו לימים מרצי המחלקה.
פעילויות לא מחקריות

במסגרת פעילותה המחלקה לפיזיקה מקיימת מפגש לא פורמלי דו־שנתי בשם חגיגות פיזיקה בנגב בו אנשי סגל מציגים את עבודתם ומרצים עליה ועל נושאים אחרים.
בבניין המחלקה לפיזיקה ממוקם מרכז אילן רמון לנוער שוחר פיזיקה שנועד לאפשר לבני נוער מרחבי הנגב נגישות ללימודי הפיזיקה. בני הנוער מבצעים עבודות חקר בהיקף של 2 או 5 יחידות לימוד בהנחיית סגל המחלקה ותלמידיה. מספר תלמידים ותלמידות אף זכו בפרסים.[דרושה הבהרה]  בנוסף, המרכז מקיים מדי חודש הרצאות לבני נוער ולקהל הרחב.
בוגרים בולטים

בין בוגרי המחלקה ד"ר ישראל נדלר - מייסד ומקים OPAL, ד"ר מרק רוזנקרנץ - ראש יחידת הפיתוח באלתא ויצחק מאיו (M.Sc) שהיה אסטרונאוט הגיבוי לאילן רמון.
הערות שוליים

↑  מידע כללי אודות המחלקה לפיזיקה:
↑  דגם המבנה ותמונות נוספות באתר משרד אדריכלים ומתכנני ערים דני לזר:
↑  דף מיוחד על ההיסטוריה והמקימים של המחלקה:
↑  מתוך חוברת מידע של המחלקה.
המחנה הדמוקרטי

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל ישראל
 מייסד:  ניצן הורוביץ, סתיו שפיר ואהוד ברק
 מנהיגים:  ניצן הורוביץ
 תקופת הפעילות:  25 ביולי 2019 – 14 בינואר 2020 (174 ימים)
 אידאולוגיות:  סוציאל-דמוקרטיה   סוציאליזם דמוקרטי   פמיניזם   פתרון שתי המדינות   הפרדת הדת מהמדינה מאבק בשחיתות  גרין ניו דיל
 כנסות:  22
 אותיות:  מרצ
 שיא כוחה:  5 מנדטים (הכנסת העשרים ושתיים)
 נוצרה מתוך:  מרצ, ישראל דמוקרטית והתנועה הירוקה
 סיעות שהתפצלו:  התפרקה למרכיביה
 מיקום במפה הפוליטית:  שמאל פוליטי בישראל
 צבעים רשמיים:  ירוק וכחול
 www.dem.co.il
ניצן הורוביץ, ראש הרשימה
המחנה הדמוקרטי הייתה רשימה משותפת של מפלגות השמאל מרצ, ישראל דמוקרטית והתנועה הירוקה שהוקמה לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים. בראש הרשימה עמדה הנהגה משותפת, שכללה את ניצן הורוביץ יו"ר מרצ, שמוקם במקום הראשון ברשימה, סתיו שפיר יו"ר התנועה הירוקה, שמוקמה במקום השני ברשימה, ואהוד ברק יו"ר ישראל דמוקרטית, שניצב במקום העשירי.
היסטוריה

ב-25 ביולי 2019 הודיעו מרצ, ישראל דמוקרטית והתנועה הירוקה על התמודדות משותפת בבחירות לכנסת העשרים ושתיים. מיד לאחר מכן, הודיעה סתיו שפיר על הצטרפותה לרשימה ועל פרישתה ממפלגת העבודה, והיא הוצבה בראש התנועה הירוקה. במסיבת עיתונאים שכינסו שלושת המייסדים אמר אהוד ברק שייתכנו חיבורים נוספים.
בנוסח ההסכם שנחתם בין הצדדים נקבע כי האותיות שעל הפתק של הרשימה תהיינה "מרצ" וכי הרשימה או מי מחלקיה לא יצטרפו לממשלת ימין. כמו כן, סוכמו הקווים האידאולוגיים המנחים של הגעה להסדר מדיני תוך שמירת האינטרסים הביטחוניים של מדינת ישראל, ביטול חוק הלאום, צמצום פערים כלכליים והגברת השוויון בחברה הישראלית, הגנה על אופייה הדמוקרטי של מדינת ישראל וקידום חוקה לישראל.
ב-26 ביולי 2019 אישרה ועידת התנועה הירוקה את חבירת התנועה הירוקה לרשימה ובחרה בסתיו שפיר כיו"ר. ב-28 ביולי 2019 אישרה ועידת מרצ את חבירת מרצ לרשימה.
בבחירות עצמן קיבל המחנה הדמוקרטי 5 מנדטים.
הרשימה התפרקה לפני הבחירות לכנסת ה-23. לקראת הגשת הרשימות מרצ הצטרפה לרשימת העבודה-גשר-מרצ בראשות עמיר פרץ, עם יאיר גולן במקום השביעי מטעם מרצ. המפלגה הירוקה לא נכללה באיחוד, ולבסוף לא התמודדה לכנסת.
בעקבות התפרקות הרשימה דרש חשב הכנסת מהתנועה הירוקה להחזיר הלוואה שנטלה בסך כ־3.9 מיליון ש"ח, ומפלגת עצמאות נדרשה להחזיר לכנסת הלוואה בהיקף של כ־4 מיליון ש"ח.
נבחרי הרשימה בכנסת

| כנסת | נבחרו לכנסת ה-22 | הערות |
| --- | --- | --- |

| הכנסת ה-22 |  מרצ: ניצן הורוביץ, תמר זנדברג, אילן גילאון  התנועה הירוקה: סתיו שפיר  ישראל דמוקרטית: יאיר גולן | מועמדים בולטים שלא נבחרו: עיסאווי פריג', יפעת ביטון, יעל כהן-פארן, נעה רוטמן ואהוד ברק, מיכל רוזין, מוסי רז, גבי לסקי |
הערות שוליים

↑  התכנית החברתית הכלכלית
↑  התכנית להפרדת הדת מהפוליטיקה
↑  התכנית להגנה על הדמוקרטיה
↑  תוכנית כלכלה ירוקה לישראל
↑  דני זקן, ‏איחוד בשמאל: הורוביץ ושפיר בראש, אהוד ברק במקום העשירי, באתר גלובס, 25 ביולי 2019
↑  שחר חי, ברק: הקמת המחנה הדמוקרטי - צעד ראשון בדרך לאיחודים נוספים, באתר ynet, 25 ביולי 2019
↑  נוסח ההסכם, באתר של ועדת הבחירות המרכזית (נצפה ב-2 באוגוסט 2019)
↑  ערוץ 7, מרצ אישרה את הריצה עם המחנה הדמוקרטי, באתר ערוץ 7, 28 ביולי 2019
↑  צבי זרחיה, חשב הכנסת דורש מאהוד ברק וסתיו שפיר 8 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 9 בפברואר 2020
| סיעות הכנסת העשרים ושתיים |
| --- | --- | --- |
|  | הליכוד (הליכוד, כולנו) • כחול לבן (חוסן לישראל, יש עתיד, תל"ם) • הרשימה המשותפת (חד"ש, בל"ד, תע"ל, רע"מ) • ש"ס • ישראל ביתנו • יהדות התורה (אגודת ישראל, דגל התורה) • ימינה (הימין החדש, הבית היהודי האיחוד הלאומי – תקומה) • העבודה-גשר (העבודה, גשר) • המחנה הדמוקרטי (מרצ, התנועה הירוקה, ישראל דמוקרטית) |  |
| רשימות שהתמודדו בבחירות לכנסת העשרים ושתיים |
| --- | --- | --- |
| מיוצגות בכנסת ה-21 | הליכוד (כ-הליכוד וכולנו) • כחול לבן • העבודה-גשר (כ-העבודה) • הרשימה המשותפת (כ-רע"מ-בל"ד וחד"ש-תע"ל) • ימינה (כ-איחוד מפלגות הימין)  • ש"ס • ישראל ביתנו • יהדות התורה • המחנה הדמוקרטי (כ-מרצ) |  |
| לא מיוצגות בכנסת ה-21 | עוצמה יהודית (פרשה מאיחוד מפלגות הימין) • אדום לבן הבלתי משוחדים • איחוד בני הברית • דעם • האחדות העממית • הגוש התנ"כי • הדמוקראטורה • הימין החילוני • הפיראטים • זכויותינו בקולנו • כבוד האדם • כראמה ומוסאוא – כבוד ושוויון • מנהיגות חברתית • מתקדמת • סדר חדש • עוצמה כלכלית • צדק • צומת • צפון • קמ"ה |  |
רשימות המועמדים לכנסת - באתר הכנסת • מפלגות בישראל • הכנסת • פוליטיקה של ישראל
הכנסת השנייה

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל ישראל
 ממשלות:  הממשלה השלישית הממשלה הרביעית הממשלה החמישית הממשלה השישית
 תקופת כהונה:  20 באוגוסט 1951 – 15 באוגוסט 1955  (4 שנים)
 מערכת בחירות:  30 ביולי 1951
 הנהגה
 יו"ר הכנסת:  יוסף שפרינצק
 סגני יו"ר הכנסת:  חנה למדן בנימין מינץ יוסף סרלין יעקב קליבנוב זאב שפר
 ראש הממשלה:  דוד בן-גוריון משה שרת
 ראש הקואליציה:  יעקב שמשון שפירא, עקיבא גוברין
 ראש האופוזיציה:  מאיר יערי, פרץ ברנשטיין
 הרכב הכנסת
 
 סיעות הקואליציה:  מספר חברי הקואליציה - 66   מפא"י (47)   הפועל המזרחי (8)   המפלגה הפרוגרסיבית (4)   הרשימה הדמוקרטית לערביי ישראל (3)   המזרחי (2)   קידמה ועבודה (1)   חקלאות ופיתוח (1)
 מספר חברי הקואליציה:  66 / 120
 סיעות האופוזיציה:  מספר חברי האופוזיציה - 54   הציונים הכלליים (23)   חרות (8)   מפ"ם (7)   מק"י  (7)   אחדות העבודה - פועלי ציון (4)   אגודת ישראל (3)   פועלי אגודת ישראל (2)
 מספר חברי האופוזיציה:  54 / 120
 מפלגת השלטון:  מפא"י
 → הכנסת הראשונה הכנסת השלישית ← 
הכנסת השנייה הושבעה ב-20 באוגוסט 1951 (י"ח באב תשי"א). הרכבה נקבע בבחירות שנערכו ב-30 ביולי 1951. כהונת הכנסת נמשכה מעל 4 שנים עבריות, ו-5 ימים בלבד פחות מ4 שנים לועזיות מלאות, והסתיימה ב-15 באוגוסט 1955 (כ"ז באב תשט"ו), עם התכנסות הכנסת השלישית.
יושב-ראש הכנסת היה יוסף שפרינצק. סגני יושב-ראש היו זאב שפר, בנימין מינץ, חנה למדן ויוסף סרלין.
מזכיר הכנסת היה משה רוזטי.
הרכב פוליטי

| שם הסיעה | שם הסיעה | מספר מושבים |
| --- | --- | --- |
|  | מפא"י | 45 |
|  | הציונים הכלליים | 20 |
|  | מפ"ם | 15 |
|  | הפועל המזרחי | 8 |
|  | תנועת החרות | 8 |
|  | מק"י | 5 |
|  | המפלגה הפרוגרסיבית | 4 |
|  | רשימה דמוקרטית לערביי ישראל | 3 |
|  | אגודת ישראל | 3 |
|  | ספרדים ועדות מזרח | 2 |
|  | פועלי אגודת ישראל | 2 |
|  | המזרחי | 2 |
|  | קידמה ועבודה | 1 |
|  | התאחדות התימנים | 1 |
|  | חקלאות ופיתוח | 1 |
אירועים מרכזיים

הסכם השילומים שנחתם במהלך כהונתה של הכנסת השנייה, לווה באירועים סוערים. ב-6 בינואר 1952 עלה ההסכם לסדר יומה של הכנסת השנייה, ולאחר שלושה ימי דיון נערכה הצבעה במליאה. ההחלטה שהתקבלה הייתה לייפות את כוחה של הממשלה לנהל את המשא ומתן. ההחלטה התקבלה ברוב של 61 חברי כנסת מול 50 מתנגדים ו-6 נמנעים. 3 חברי כנסת נעדרו. בייפוי כוחה של הממשלה תמכו 45 חברי הכנסת של מפא"י, 6 מתוך שמונת החברים בהפועל המזרחי 3 מהמפלגה הפרוגרסיבית, אחד מהמזרחי (דוד צבי פנקס) ואחד מאגודת ישראל (אברהם דויטש) וחמשת נציגי המיעוטים (הרשימה הדמוקרטית לערביי ישראל, קידמה ועבודה וחקלאות ופיתוח). הקואליציה ככלל, ומפלגות מפא"י ו"הפועל המזרחי" בנפרד, נתנו לחברים ניצולי השואה חופש הצבעה, כדי לא להעמידם בדילמה מוסרית. חופש ההצבעה ניתן רק לאחר שהתברר לבן-גוריון שקיים רוב התומך בהחלטה.
ב-7 בינואר 1952, במהלך הדיון בכנסת, קיימו מתנגדי ההסכם הפגנה גדולה, שהחלה בכיכר ציון בירושלים, וצעדה לבניין הכנסת (אז בבית פרומין, מרחק דקות הליכה מהכיכר). יושב-ראש מפלגת חרות, חבר הכנסת מנחם בגין, שנאם בהפגנה, דיבר בחריפות רבה נגד הממשלה. לאחר דבריו של בגין החל ההמון לצעוד לעבר הכנסת. על הכנסת הופקדו שוטרים רבים שפרסו סביבה גדרות תיל והציבו ברחובות מחסומים רבים. חרף ניסיונות המשטרה לבלום את המפגינים באלות ובגז מדמיע, הגיעו המפגינים למפתן הכנסת והשליכו אבנים לתוך אולם המליאה. במהלך ההפגנה נפצעו כמאתיים אזרחים וכמאה וארבעים שוטרים. ח"כ חנן רובין נפגע מאבן בראשו ועוד מספר חברי כנסת שרסיסי החלונות המנופצים פגעו בהם. עיתון "הארץ" תיאר את רחבת הכנסת באותו היום כ"שדה קרב". בגין נשא נאום חריף מאוד בתוך המליאה, במהלכו כינה את בן-גוריון "פשיסט" ו"חוליגן".
חברי הכנסת

חברי הכנסת שכיהנו בכנסת זו:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| מפא"י |  | דוד בן-גוריון, יוסף שפרינצק, משה שרת, אליעזר קפלן, גולדה מאיר, דב יוסף, פנחס לבון, בכור-שלום שטרית, יצחק בן-צבי, זלמן שזר, שלמה לביא, אברהם הרצפלד, לוי אשכול, עדה מימון, זלמן ארן, מרדכי נמיר, מאיר ארגוב, פרץ נפתלי, בבה אידלסון, יוסף אפרתי, יעקב אורי, זאב שפר, שמואל דיין, עקיבא גוברין, אליעזר ליבנה, ראובן שרי, דוד הכהן, אליהו הכרמלי, קדיש לוז, שרה כפרי, ישראל גורי, ישראל ישעיהו-שרעבי, יעקב שמשון שפירא, יחזקאל הן, הרצל ברגר, יונה כסה, ז'ניה טברסקי, ברוך אזניה, עמי אסף, ראובן פלדמן, דוד בר-רב-האי, דבורה נצר, אפרים תבורי, חיים בן אשר, יזהר סמילנסקי, רחל צברי, אברהם כלפון, יעקב ניצני, שלמה הלל, ברוך קמין |
| הציונים הכלליים |  | פרץ ברנשטיין, ישראל רוקח, שושנה פרסיץ, יוסף ספיר, יעקב קליבנוב, יוסף סרלין, חיים בוגר, שמעון בז'רנו, אלימלך-שמעון רימלט, בן-ציון הראל, חיים אריאב, עזרא איכילוב, שמחה בבה, זלמן סוזאיב, בת-שבע כצנלסון, אברהם סטופ, נחום חת, ג'ורג' פלש, שלום זיסמן, שלמה פרלשטיין |
| מפ"ם |  | מאיר יערי, ישראל בר-יהודה, יעקב חזן, יעקב ריפתין, אהרן ציזלינג, משה סנה, דוד ליבשיץ, מרדכי בנטוב, משה ארם, רוסתם בסתוני, אליעזר פרי, חנה למדן, אברהם ברמן, יצחק בן-אהרן, חנן רובין |
| הפועל המזרחי |  | חיים משה שפירא, משה אונא, יצחק רפאל, יוסף בורג, זרח ורהפטיג, אליהו-משה גנחובסקי, משה קלמר, מיכאל חזני |
| תנועת החרות |  | מנחם בגין, יעקב מרידור, יוחנן בדר, בנימין אבניאל, אריה אלטמן, אריה בן-אליעזר, חיים לנדאו, אסתר רזיאל-נאור, אליעזר שוסטק, חיים כהן-מגורי |
| מק"י |  | שמואל מיקוניס, תופיק טובי, מאיר וילנר, אסתר וילנסקה, אמיל חביבי |
| המפלגה הפרוגרסיבית |  | פנחס רוזן, אברהם גרנות, משה קול, יזהר הררי, אידוב כהן, ישעיהו פורדר |
| רשימה דמוקרטית לערביי ישראל |  | סיף א-דין א-זועבי, ג'בר מועדי, מסעד קסיס |
| אגודת ישראל |  | יצחק מאיר לוין, אברהם דויטש, שלמה לורינץ, זלמן יענקלביץ |
| ספרדים ועדות המזרח |  | אליהו אלישר, בנימין ששון |
| פועלי אגודת ישראל |  | בנימין מינץ, קלמן כהנא |
| המזרחי |  | דוד צבי פנקס, מרדכי נורוק, שלמה ישראל בן-מאיר |
| קידמה ועבודה |  | סאלח-חסן ח'ניפס |
| התאחדות התימנים בישראל |  | שמעון גרידי |
| חקלאות ופיתוח |  | פארס חמדאן |
חברי הכנסת > חילופי גברי

| תאריך | חבר הכנסת היוצא | חבר הכנסת המחליף | רשימה | סיבה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 10 בספטמבר 1951 | משה קול | אידוב כהן | המפלגה הפרוגרסיבית | התפטרות |
| 10 בספטמבר 1951 | אברהם גרנות | ישעיהו פורדר | המפלגה הפרוגרסיבית | התפטרות |
| 2 בנובמבר 1951 | יעקב מרידור | אליעזר שוסטק | תנועת החרות | התפטרות |
| 4 באפריל 1952 | יחזקאל הן | רחל צברי | מפא"י | נפטרו |
| 13 ביולי 1952 | אליעזר קפלן | אברהם כלפון | מפא"י | נפטרו |
| 14 באוגוסט 1952 | דוד צבי פנקס | ישראל שלמה בן-מאיר | הפועל המזרחי | נפטרו |
| 8 בדצמבר 1952 | יצחק בן-צבי | יעקב ניצני | מפא"י | התפטרות (מונה לנשיא המדינה) |
| 21 בדצמבר 1952 | אליהו הכרמלי | שלמה הלל | מפא"י | נפטרו |
| 25 במאי 1953 | אברהם דויטש | זלמן בן-יעקב | אגודת ישראל | נפטרו |
| 6 ביולי 1953 | אריה בן-אליעזר | חיים כהן-מגורי | תנועת החרות | התפטרות |
| 1 בדצמבר 1953 | דוד הכהן | ברוך קמין | מפא"י | התפטרות (עקב מינויו לשגריר ישראל בבורמה) |
בעלי תפקידים

| התפקיד> נשיאות הכנסת | שם> נשיאות הכנסת | סיעה> נשיאות הכנסת | סיעה> נשיאות הכנסת | הערות> נשיאות הכנסת |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| יושב ראש הכנסת | יוסף שפרינצק |  | מפא"י |  |
| סגני יושב ראש הכנסת | זאב שפר |  | מפא"י |  |
| סגני יושב ראש הכנסת | בנימין מינץ |  | פועלי אגודת ישראל |  |
| סגני יושב ראש הכנסת | חנה למדן |  | מפ"ם |  |
| סגני יושב ראש הכנסת | יוסף סרלין |  | הציונים הכלליים |  |
יושבי ראש הוועדות הקבועות
| ועדת הכנסת | דוד בר-רב-האי |  | מפא"י |  |
| ועדת הכספים | ישראל גורי |  | מפא"י |  |
| ועדת החוץ והביטחון | מאיר ארגוב |  | מפא"י |  |
| ועדת הפנים | יוסף ספיר |  | הציונים הכלליים | 18 בספטמבר 1951 - 3 בנובמבר 1952 |
| ועדת הפנים | נחום חת |  | הציונים הכלליים | 3 בנובמבר 1952 - 15 באוגוסט 1955 |
| ועדת החוקה, חוק ומשפט | משה אונא |  | הפועל המזרחי |  |
| ועדת החינוך | שושנה פרסיץ |  | הציונים הכלליים |  |
| ועדת הכלכלה | מרדכי בנטוב |  | מפ"ם |  |
| ועדת העבודה | עקיבא גוברין |  | מפא"י |  |
| ועדת השירותים החברתיים | בנימין אבניאל |  | תנועת החירות | 18 בספטמבר 1951 – 3 בנובמבר 1953 |
| ועדת השירותים החברתיים | אריה אלטמן |  | תנועת החירות | 18 בספטמבר 1951 – 3 בנובמבר 1953 |
| ועדת השירותים הציבוריים | אריה אלטמן |  | תנועת החירות | 18 בספטמבר 1951 – 3 בנובמבר 1953 |
| ועדת השירותים הציבוריים | בנימין אבניאל |  | תנועת החירות | 3 בנובמבר 1953 – 15 באוגוסט 1955 |
| ראש האופוזיציה | פרץ ברנשטיין |  | הציונים הכלליים | 8 באוקטובר 1951 – 24 בדצמבר 1952 |
| ראש האופוזיציה | מאיר יערי |  | מפ"ם | 24 בדצמבר 1952 – 29 ביוני 1955 |
| ראש האופוזיציה | פרץ ברנשטיין |  | הציונים הכלליים | 29 ביוני 1955 – 15 באוגוסט 1955 |
בעלי תפקידים
| מזכיר הכנסת | משה רוזטי |  |  |  |
הערות שוליים

↑  הכנסת אישרה הצעת הממשלה בדבר השילומים, הארץ, 10 בינואר 1952
| חברי הכנסת השנייה |
| --- | --- | --- |
| מפא"י | דוד בן-גוריון • יוסף שפרינצק* • משה שרת • (אליעזר קפלן) • גולדה מאיר • דב יוסף • פנחס לבון • בכור-שלום שטרית • (יצחק בן-צבי) • זלמן שזר • שלמה לביא • אברהם הרצפלד • לוי אשכול • עדה מימון • זלמן ארן • מרדכי נמיר • מאיר ארגוב • פרץ נפתלי • בבה אידלסון • יוסף אפרתי • יעקב אורי • זאב שפר • שמואל דיין • עקיבא גוברין • אליעזר ליבנה • ראובן שרי • (דוד הכהן) • (אליהו הכרמלי) • קדיש לוז • שרה כפרי • ישראל גורי • ישראל ישעיהו-שרעבי • יעקב שמשון שפירא • (יחזקאל הן) • הרצל ברגר • יונה כסה • ז'ניה טברסקי • ברוך אזניה • עמי אסף • ראובן פלדמן • דוד בר-רב-האי • דבורה נצר • אפרים תבורי • חיים בן אשר • יזהר סמילנסקי • (רחל צברי) • (אברהם כלפון) • (יעקב ניצני) • (שלמה הלל) • (ברוך קמין) |  |
| הציונים הכלליים | פרץ ברנשטיין • ישראל רוקח • שושנה פרסיץ • יוסף ספיר • יעקב קליבנוב • יוסף סרלין • חיים בוגר • שמעון בז'רנו • אלימלך-שמעון רימלט • בן-ציון הראל • חיים אריאב • עזרא איכילוב • שמחה בבה • זלמן סוזאיב • בת-שבע כצנלסון • אברהם סטופ • נחום חת • ג'ורג' פלש • שלום זיסמן • שלמה פרלשטיין |  |
| מפ"ם | מאיר יערי • ישראל בר-יהודה • יעקב חזן • יעקב ריפתין • אהרן ציזלינג • משה סנה • דוד ליבשיץ • מרדכי בנטוב • משה ארם • רוסתם בסתוני • אליעזר פרי • חנה למדן • חנן רובין • אברהם ברמן • יצחק בן-אהרן • חנן רובין |  |
| הפועל המזרחי | חיים משה שפירא • משה אונא • יצחק רפאל • יוסף בורג • זרח ורהפטיג • אליהו-משה גנחובסקי • משה קלמר • מיכאל חזני |  |
| תנועת החירות | מנחם בגין • (יעקב מרידור) • יוחנן בדר • בנימין אבניאל • אריה אלטמן • (אריה בן-אליעזר) • חיים לנדאו • אסתר רזיאל-נאור • (אליעזר שוסטק) • (חיים כהן-מגורי) |  |
| מק"י | שמואל מיקוניס • תופיק טובי • מאיר וילנר •אסתר וילנסקה • אמיל חביבי |  |
| המפלגה הפרוגרסיבית | פנחס רוזן • (אברהם גרנות) • (משה קול) • יזהר הררי • (אידוב כהן) • (ישעיהו פורדר) |  |
| הרשימה הדמוקרטית לערביי ישראל | סיף א-דין א-זועבי • ג'בר מועדי • מסעד קסיס |  |
| אגודת ישראל | יצחק מאיר לוין • (אברהם דויטש) • שלמה לורינץ • (זלמן יענקלביץ) |  |
| ספרדים ועדות המזרח | אליהו אלישר • בנימין ששון |  |
| פועלי אגודת ישראל | בנימין מינץ • קלמן כהנא |  |
| תנועת המזרחי | (דוד צבי פנקס) • מרדכי נורוק • (שלמה ישראל בן-מאיר) |  |
| קידמה ועבודה | סאלח-חסן ח'ניפס |  |
| התאחדות התימנים בישראל | שמעון גרידי |  |
| חקלאות ופיתוח | פארס חמדאן |  |
בסוגריים - כהונה חלקית, * יו"ר הכנסת
מליאת הכנסת בעת כהונתה של הכנסת השנייה
בולגריה במשחקים הפאראלימפיים

בולגריה השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים בסיאול (1988), ומאז משתתפת במשחקים דרך קבע. במשחקי החורף משתתפת בולגריה מאז המשחקים הפאראלימפיים לילהאמר (1994).