stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלדד פרי נדל"ן
היסטוריה > קריסת הקבוצה

בינואר 2020 רכש איש העסקים חיים חמו, המתגורר בשווייץ, 40% ממניות הקבוצה. באוגוסט אותה שנה בוטלה רכישה זו, ולאחר מכן הגישה חברת גמי וחיים בע"מ, שבשליטת חמו, בקשה למינוי נאמן לקבוצה. זמן קצר לאחר מכן הפכה הקבוצה לחדלת פירעון. בין החובות שנטענו: חוב לחברת גמי וחיים בע"מ – 218.8 מיליון ש"ח, הלוואות מקרנות לרכישת קרקעות – 146.3 מיליון ש"ח, המחאות לפירעון – 85.46 מיליון ש"ח, התחייבויות לקבוצות רכישה – 52.68 מיליון ש"ח, הלוואות ממשקיעים פרטיים – 20.33 מיליון ש"ח, ועוד. בספטמבר 2020 הוציא בית המשפט צו הקפאת הליכים לקבוצה ומינה לה שני נאמנים, עורכי הדין אוהד גינדס וגונן קסטנבאום. לדברי הנאמנים "למעלה מאלף רוכשי דירות ונכסים עלולים להישאר ללא דירה וללא כסף".
13 רוכשים במיזם "אורות חנן" של החברה ברחובות טענו שנפלו קורבן להונאה מצד קבוצת אלדד פרי.
אלדד פרי היה חתום על ערבויות אישיות הקשורות לחברה בסך יותר מ־200 מיליון ש"ח. באוקטובר 2020 מונה נאמן (עו"ד ארז חבר) גם לנכסיו של אלדד פרי. נאמני קבוצת אלדד פרי טענו שאלדד פרי חייב לקבוצה עשרות מיליוני שקלים.
בעקבות הקריסה ננקטו פתרונות שונים לצמצום הנזק לרוכשים: במקרים שהבנייה לא החלה בוטלה רכישת הקרקע והרוכשים קיבלו חלק מהכספים ששילמו, ובמקרים שהבנייה החלה מנסים הנאמנים להביא להשלמתה, תוך גביית תשלום נוסף מהרוכשים.
מיזמי "פרי נופים" במודיעין, "פרי הורייזן" ו"פרי ארט" בבת ים ו"פרי בסט" בלוד מתוכננים להגיע להשלמה, לאחר תוספת תשלום של 30% מהרוכשים.
באחד ממיזמי החברה, "פרי מלודי" ברמלה, שתואר כ"שכונת המוזיקה של ישראל" והפרזנטורים שלו היו אייל גולן, אליקו וצביקה פיק, הושגה פשרה לפיה בעלי הקרקע, שקיבלו כ־40 מיליון ש"ח מחברי קבוצת הרכישה תמורת הקרקע, יחזירו לנאמנים כחצי מסכום זה, שלאחר ניכוי 5% כשכר טרחה לנאמנים יחולק בין חברי קבוצת הרכישה יחסית להשקעתם.
בדצמבר 2021 רכשה חברת פרשקובסקי את מיזם "פרי פלייס" ברחובות תמורת 370 מיליון ש"ח.
רצח אלדד פרי

ב־15 באוקטובר 2021 נרצח אלדד פרי ברחובות בידי רוכב אופנוע שהמתין לו וירה בו מטווח קצר. הוא הותיר אחריו אישה בהיריון (אשר לבסוף עברה הפלה טבעית) ושמונה ילדים. לאחר כשלושה שבועות נעצר דניאל קדר, תושב ראשון לציון בן 64 ללא עבר פלילי, שרכש שתי דירות בפרויקט של החברה ונדרש לשלם כ-1.4 מיליון ש"ח בנוסף למחירן כתוצאה מקריסת החברה.
נגד קדר הוגש כתב אישום באשמת רצח בנסיבות מחמירות. בנובמבר 2024 הורשע קדר ברצח בנסיבות מחמירות, וב-27 בינואר 2025 גזר עליו בית המשפט בלוד מאסר עולם ובנוסף קנס של 258 אלף שקלים.
590-599 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 599 - 590 לפנה"ס
סאפפו ואלקאיוס, צויר על ידי לורנס אלמה–טדמה (1881)
אירועים ומגמות

598 לפנה"ס – יהויכין מחליף את אביו יהויקים ומתמנה למלך יהודה, הוא עתיד למלוך למשך שלושה חודשים בלבד עקב הגלייתו מיהודה על ידי נבוכדנצר השני מלך בבל
16 במרץ 597 לפנה"ס – הבבלים כובשים את ירושלים לאחר מצור ומחליפים את יהויכין בצדקיהו ומגלים יהודים רבים לבבל (כולל יחזקאל), החלה גלות בבל
595 לפנה"ס – פסמתיך השני מחליף את נכו השני ומתמנה למלך מצרים
593 לפנה"ס – הגלייה של ואלקאיוס וסאפפו מסיציליה
592 לפנה"ס – היסטוריה מוקדמת של סודאן, הצבא המצרי שודד את נפאטה ומאלץ את ממלכת כוש לעבר למקום מאובטח יותר בעיר מרואה ליד המפל השישי של הנילוס
591 לפנה"ס – החל למלוך אליאטס על ממלכת לידיה
אנשים משמעותיים

מאהאווירה
נבוכדנצר השני
ממלכת הירקאניה

הירקאניה, בפרסית עתיקה וורקנה ("ארצו של הזאב"), הוא שמה של ממלכה קדומה הממוקמת דרום מזרחית לים הכספי שהיוותה במהלך ההיסטוריה חלק מהממלכות הקדומות של מדי, פרס האחמנית, הממלכה הסלווקית והאימפריה הפרתית בה שימשה לסירוגין כפרובינציה עצמאית או כחלק מהאימפריה הפרתית. בירתה הקדומה של הירקניה הייתה זדרקרטה (כיום העיר המודרנית גורגאן השוכנת בצפון-מרכז איראן לחופי הים הכספי).
הירקאניה היה גם שמה של עיר בממלכת לידיה שבאסיה הקטנה שלפי סטראבו קיבלה את שמה בעקבות מושבה של הירקאניים שיושבה במקום על ידי הפרסים.
פיל סלוואי

| --- | --- |

 לידה:  23 במאי 1967 (בן 57) אבינגדון-און-תמזה, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Philip James Selway 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1985 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ג'ון מורס, בית ספר אבינגדון 
 סוגה:  רוק אלטרנטיבי 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  כלי הקשה 
 חברת תקליטים:  אקס-אל רקורדינגס 
 philipselway.com
 פרופיל ב-IMDb
 
פיליפ "פיל" ג'יימס סלוואי (באנגלית: Philip James Selway; נולד ב-23 במאי 1967) הוא המתופף של להקת רדיוהד הבריטית. פיל, שלעיתים נקרא בבדיחות הדעת "החבר הקירח" של הלהקה, הוא המבוגר ביותר מבין אנשי ההרכב. לפני שהצטרף ללהקה עבד עבור מספר מוזיקאים וכמורה לאנגלית. הוא נשוי לקייט ואב לשלושה בנים: ליאו, ג'יימי ופטריק (להם הוקדשו האלבומים Amnesiac ,Kid A, ו-Hail to the Thief בהתאמה).
עבודתו מחוץ למסגרת רדיוהד

בניגוד לחבריו ללהקה תום יורק וג'וני גרינווד, פיל לא היה מעורב בפרויקטים רבים מלבד רדיוהד. אולם בשנים האחרונות הגביר את שיתוף הפעולה עם אמנים אחרים. זה שנים שהוא חבר מסור בארגון הצדקה הבריטי "השומרוניים", ארגון שנועד לעזור לאנשים במצוקה בעלי נטיות אובדניות. במרץ 2005 הופיע פיל עם הלהקה Dive Dive, ואף הופיע בסרט "הארי פוטר וגביע האש" כחבר בלהקת "האחיות המוזרות", יחד עם חברו לרדיוהד ג'וני גרינווד וזמר להקת פאלפ, ג'רוויס קוקר.
חוק הרופאים הווטרינרים

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  22 בינואר 1991
 תאריך חקיקה עברי:  ז' בשבט תשנ"א
 גוף מחוקק:  12
 משרד ממונה:  משרד החקלאות
 
חוק הרופאים הווטרינרים הוא חוק העוסק באתיקת הרופאים הווטרינריים, בהכשרת ורישוי רופאים וטרינריים, אמצעי משמעת ופרסומים. החוק נועד להחליף את פקודת הרופאים הווטרינריים מ-1991.
אמצעי משמעת ועונשין > אמצעי משמעת

אם ראה השר האחראי רופא וטרינר מצבע את אחד מהמעשים הבאים, הוא רשאי בצו לשלול את רישיונו, להשעותו לתקופה שקבע או לתת לו נזיפה או התראה:
הוא נהג בדרך שלא הולמת את מקצועו, הוא פרסם את העסק שלו בדרך אסורה (ראו פרק ה' בנוסח החוק המלא), הוא סימן כלב בניגוד להוראות החוק וכו'.
לרופא הווטרינר יש אפשרות להגן על עצמו מן הצו, אם יגיש כתב הגנה בכתב ויטען את טענותיו בכתב ובעל פה. כתב ההגנה ידון בוועדה שהשר מינה, וזו תדון בכתב ההגנה ותגיש את החלטתה לשר.
אמצעי משמעת ועונשין > עונשין

מאסר של שנה יוטל על אדם שעסק בווטרינריה ואינו רופא וטרינר.
מאסר שלושה חודשים יוטל על רופא וטרינר המשתמש בתואר "מומחה" ואינו מומחה.
מאסר של שלוש שנים יוטל על אדם שהשיג או ניסה להשיג רישיון עיסוק בווטרינריה או תואר מומחה בווטרינריה שאינו זכאי לו.
מאסר של שנה יוטל על אדם שמעסיק אדם כווטרינר אם אינו מוסמך לווטרינריה.
בית משפט שהרשיע אדם בעבירה על חוק זה רשאי בנוסף לבטל באופן קבוע או זמני את רישיונו לעיסוק ברפואה וטרינרית.
הערות שוליים

1 2 3  חוק הרופאים הווטרינרים – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org
↑  פקודת הרוקחים – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org
↑  החזקת כלבים ורישומם מתוך חוק להסדרת הפיקוח על כלבים, התשס״ג–2002, באתר ויקיטקסט
ועדה ציבורית

כתב המינוי של "ועדת בן שחר"
בישראל, ועדה ציבורית היא ועדה שממונה על ידי הממשלה או על ידי רשויות שונות במדינה, לעיתים בשיתוף פעולה עם גופים ציבוריים אחרים, לשם בירור יסודי ובלתי מוטה של עניין הנמצא על סדר היום הציבורי.
ועדות ציבוריות מתמנות למטרות העיקריות הבאות:
בירור סוגיה המצריכה חקיקה, כגון הצעה לרפורמה במס, לשם גיבוש המלצות למהלך הרצוי.
בירור התנהלותו של גוף ציבורי, לשם גיבוש המלצות לשינוי התנהלות זו.
ועדת חקירה, לבירור נסיבותיה של תקלה חמורה בהתנהלותו של גוף ציבורי, לשם גיבוש המלצות למניעת הישנותה של תקלה כזו ולהסקת מסקנות כלפי האחראים לתקלה.
ועדה לבחינתם של מועמדים לפרס ציבורי ובחירת הזוכים.
חבריה של ועדה ציבורית הם בדרך כלל אישים בעלי שיעור קומה ומומחיות בתחומים הנוגעים לעבודת הוועדה, כאלה שאינם מעורבים בפעילות פוליטית, כך שיובטח שמסקנות הוועדה יהיו אובייקטיביות ומועילות.
לשם הקמתה של ועדת ציבורית ניתן לה כתב מינוי מטעם השר המתאים, שבו מפורטים:
שמות יו"ר הוועדה וחברי הוועדה.
מטרתה של הוועדה.
לוח הזמנים הנדרש להגשת המלצותיה של הוועדה.
בעת הקמתה של ועדה ציבורית ניתן לה שם, המשקף את מטרתה, אולם בדרך כלל ידועה הוועדה על-שם העומד בראשה, כגון ועדות שונות הקרויות ועדת שמגר על שם מאיר שמגר שעמד בראשן.
בסיום עבודתה מוציאה הוועדה דו"ח מקיף, המסכם את ממצאיה ואת המלצותיה. לא תמיד עומדת הוועדה בלוח הזמנים שנקבע לה, ולעיתים היא מוציאה דו"ח ביניים. בדרך כלל דו"ח הוועדה זמין לעיון הציבור, ועיקריו מופיעים באמצעי התקשורת (עם התפתחות האינטרנט, פעמים רבות מתפרסם הדו"ח המלא באינטרנט). משיקולים של ביטחון המדינה לעיתים מחולק הדו"ח לשניים: חלק גלוי, המתפרסם בציבור, וחלק סודי, המוגש רק למוסמכים לקבלו. המלצותיה של הוועדה אינן מחייבות, ולעיתים הן אכן לא ממומשות, או שחולפות שנים רבות עד למימושן. יחד עם זאת, להמלצותיה של ועדה ציבורית מיוחס משקל רב, ונחוצה סיבה טובה שלא למלאן.
ועדות ציבוריות מארבעה סוגים מוקמות על-פי חוק:
ועדת חקירה ממלכתית מוקמת בהתאם להוראותיהם של חוק ועדות חקירה, תשכ"ט-1968 או חוק מבקר המדינה, התשי"ח-1958.
ועדת חקירה פרלמנטרית מוקמת בהתאם להוראותיו של חוק יסוד: הכנסת.
ועדת בדיקה ממשלתית מוקמת בהתאם להוראותיו של חוק הממשלה, התשס"א-2001.
ועדת חקירה המוקמת בהתאם להוראותיו של חוק השיפוט הצבאי, תשט"ו-1955.
מרבית הוועדות הציבורית מוקמות למטרה מסוימת, ולאחר השלמתה הן מסיימות את כהונתן. לעיתים מוקמת ועדה ציבורית למטרה ארוכת טווח. דוגמאות לוועדות כאלה:
ועדה לבדיקתם ולבחירתם של מועמדים למשרה ציבורית בכירה.
ועדת הבחירות המרכזית.
ועדת השמות הממשלתית.
ביצירתו הסאטירית "על המיסים" מתאר ש"י עגנון את פעולתה של ועדה ציבורית:
נכנסו גדולי המדינה עם נבחרי העם לישיבה דחופה לבית שפתותיים, הוא בית המורשים, שכל שאלות המדינה נחתכות שם. ישבו ודנו היאך להציל את המדינה ובאו לידי מסקנה שצריכים לעשות דבר. ולא סתם דבר, אלא דבר של ממש. לא זזו משם עד שהסכימה דעת הרוב להרכיב ועדה של מומחים שיבדקו את המצב. הרכיבו את הוועדה ממיטב הכלכלנים שבמדינה והם צירפו להם ממיטב הסטטיסטיקונים. החרימו בית אחד לשם הוועדה. באה וקבעה את ישיבתה ובדקה את הדברים לכל פרטי פרטיהם. לא היו ימים מרובים עד שהביאה תוצאות חקירותיה, שחייבת היא המדינה לפקידים שכר חודש, והגישה חשבון שכר עבודתה וחשבון כל הוצאות הוועדה.
ניסוך המים

| --- | --- |

ניסוך המים. ציור של דפנה לבנון
 משנה:  משנה, מסכת סוכה, פרק ד', משנה ט'
 תלמוד בבלי:  תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף נ"א, עמוד א'
 משנה תורה:  משנה תורה לרמב"ם, ספר עבודה, הלכות תמידים ומוספין, פרק י', הלכה ו'
ניסוך המים היא מצווה שהתקיימה בתקופת בית המקדש בימי חג הסוכות בבוקרו של כל יום מימי החג. המצווה התקיימה בניסוך מים בשעת הקרבת קרבן התמיד של שחר בנוסף לניסוך היין שהתקיים לאורך כל השנה בשעת הקרבת הקורבנות.
מצווה זו לא מוזכרת בתורה, אך על פי מסורת החכמים היא "הלכה למשה מסיני". חז"ל מצאו רמז לניסוך המים בפרשת פינחס בשינויי אותיות קלים בין הפסוקים הכמעט זהים לקרבנות הימים השונים של סוכות, אשר יוצרים יחדיו את הצירוף "מים". בספר שמואל, מוזכר קרבן של ניסוך מים אך הוא אינו קשור לגשמים או לחג הסוכות.
טעם המצווה

הניסוך נעשה בחג הסוכות שבו מתפללים ונידונים על המים – גשמי החורף של אותה השנה. קרבן ניסוך המים, בדומה למנחת העומר או להבאת הביכורים, הוא מעין קרבן ראשית לקראת עונת הגשמים, כמאמר התוספתא:
אמר רבי עקיבא: אמרה תורה: הבא עומר שעורים בפסח, שהוא פרק שעורין, כדי שתתברך עליך תבואה... הבא ניסוך המים בחג כדי שיתברכו עליך גשמים.
סדר הניסוך

בכל יום מימי חג הסוכות, עם שחר, היו יוצאים הכהנים והעם לשאוב מים ממעיין הגיחון בצלוחית של זהב המכילה שלושה לוגים (כליטר). השאיבה נעשתה בפומביות וחגיגיות רבה, ולוותה בשירת הלויים ובכלי נגינה. לאחר השאיבה, היו מגיעים לשער המים בבית המקדש שם תקעו והריעו ותקעו בחצוצרות ובשופרות. הכהן שזכה בעבודת הניסוך, היה עולה בכבש אל מזבח העולה, ופונה לפינה המערבית-דרומית, שם היו נעשים הנסכים. הכהן היה שופך את המים מצלוחית הזהב לתוך ספל כסף המנוקב בתחתיתו, תוך כדי שפיכת יין לספל זהה, המנוקב בתחתיתו אף הוא. מהספלים היו נוזלים המים והיין דרך המזבח לשיתין (חלל עמוק מתחת למזבח, אולם יש מחלוקת בדבר).
התנגדות הצדוקים

בתלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף מ"ח, עמוד ב', מתוארים ניסיונות של הצדוקים לשלול את מצוות ניסוך המים, אליה התנגדו כיוון שאינה נזכרת כפשוטה בתורה שבכתב אלא אך ורק במסורת הפרושית לתורה שבעל פה. מתואר אף מקרה בו כהן צדוקי ניסך את המים על רגליו במקום לתוך הספל, על מנת לבזות את המצווה. על פי המתואר, תגובת העם הייתה קשה ביותר – "רגמוהו כל העם באתרוגיהן". בשל מחלוקת זו, קבעו חז"ל כי מצוות ניסוך המים תעשה בפומביות ובחגיגיות רבה, כדי לשלול את דעתם של הצדוקים.
המצווה כיום

על אף שמרבית המקורות המתארים את המצווה נכתבו לאחר חורבן בית המקדש, מצווה זו לא נהגה בפועל לאחר החורבן. עם זאת, על פי הדעה המאפשרת לקיים את המצווה במקום המזבח גם בהיעדרו, התנועה לכינון המקדש הפועלת להשבת עבודת המקדש, קיימה בעבר בשנים תשמ"ט, תש"ן ותשנ"א את מצוות ניסוך המים. האיסור על הכנסת תשמישי קדושה והבידוק הקפדני הנלווה להר הבית בשנים האחרונות מנעו גם נוהג זה.
החל מסוכות תשע"ה מקיימים ארגוני המקדש טקס "תרגול ניסוך המים" ובו שואבים מים מהגיחון ויוצקים אותם על דמוי מזבח ברובע היהודי בירושלים.
ראו גם

שמחת בית השואבה
לקריאה נוספת

יוסף תבורי, מועדי ישראל בתקופת המשנה והתלמוד, הוצאת מאגנס, ירושלים ה'תשנ"ה, עמוד 198 ואילך.
ישי רוזן-צבי, ההיסטוריה הסודית של חגי ישראל, כנרת, זמורה - מוציאים לאור, 2023, הפרק "ניסוך המים והתהום שעליה מושתת העולם", עמ' 96–106.
הערות שוליים

↑  "מתניתין דרבי עקיבה, דרבי עקיבה אמר ניסוך המים דבר תורה: בשני ונסכיהם בששי ונסכיה בשביעי כמשפטם מ"ם יו"ד מ"ם: מים" (תלמוד ירושלמי, מסכת ראש השנה,  פרק א', הלכה ג'). רבי עקיבא מתייחס לקורבנות שהקריבו בבית המקדש בחול המועד סוכות, תוך שהוא מסתמך על שינויי אותיות שקיימים במילים מסוימות, שבסופו של דבר יוצרים את המילה "מים" – בכל הימים כתוב "ונִסכה", אך ביום השני כתוב במקום "ונסכיהם" (עם תוספת האות מ"ם), וביום השישי כתוב "ונסכיה" (עם תוספת האות יו"ד). בכל הימים כתוב "כמשפט", וביום השביעי כתוב "כמשפטם" (עם תוספת האות מ"ם). וזהו הרמז. דרשה זו מובאת גם בתלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ק"ג, עמוד ב' בשם רבי יהודה בן בתירא וכן גם בתלמוד בבלי, מסכת תענית, דף ב', עמוד ב'.
↑  שמואל א', ז', ה'; שמואל ב', כ"ג, ט"ז.
↑  אולם הירושלמי במסכת סנהדרין, דף ה', עמוד ב' מביא את דעת בר קפרא שמעשה ניסוך המים של דוד בשמואל ב', כ"ג, ט"ז היה בחג, זאת אומרת בסוכות.
↑  כדי שיציאת המים והיין תסתיים יחד, נקבו של ספל היין היה רחב יותר, כי היין היה סמיך יותר מהמים, והואיל והיו מתחילים לנסך את המים והיין בבת אחת, היה נקב ספל יין רחב יותר, וכך יציאת המים הסתיימה יחד עם סיום יציאת היין. כל זה מתלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף מ"ח, עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף מ"ט, עמוד א'
↑  אלכסנדר רופא, (ב'ראשית צמיחתן של הכיתות בימי בית שני', קתדרה, 49 (תשמ"ט), עמודים 14–15), מציין שתרגום השבעים על שמואל א', ז', ו' גורס, שלא כמסורה, וישפכו מים על הארץ לפני ה', אולי כרמז להלכה הצדוקית.
↑  בטאון יבנה המקדש גיליון 242
| סוכות |
| --- | --- | --- |
| מהלך החג | יום טוב ראשון • חול המועד סוכות • הושענא רבה • שמיני עצרת/שמחת תורה |  |
| סוכה | סכך • אכילה בסוכה • שינה בסוכה • ברכת לישב בסוכה • אושפיזין • מצטער פטור מן הסוכה • תשבו כעין תדורו • מעמיד • דופן עקומה • הלכות סוכה |  |
| ארבעת המינים | אתרוג, לולב, הדס וערבה • הלכות ארבעת המינים • קוישיקלך |  |
| מנהגים | הושענות • הקפות • חיבוט ערבה • זכר לשמחת בית השואבה • תיקון ליל הושענא רבה |  |
| מצוות הנוהגות  בזמן בית המקדש | מצוות ערבה במקדש • הקפת המזבח • ניסוך המים • שמחת בית השואבה • הקהל • שמחת הרגלים |  |
| שמיני עצרת ושמחת תורה | תפילת הגשם • וזאת הברכה • דגל שמחת תורה • הקפות בשמחת תורה • הקפות שניות |  |
| תפילות ופיוטים | פיוטי הושענות (כהושעת אלים) • פיוטי הגשם (אף ברי · זכור אב · שפעת רביבים) • מפי אל • סוכה ולולב לעם סגולה • משה אמת |  |
| שירי החג | אורחים לחג • שלומית בונה סוכה |  |
| שונות | שמחת הרגלים • מסכת סוכה • שלומית בונה סוכה • סהרנה |  |
חגי ישראל ומועדיו • שלוש הרגלים
מהפכת הציפורנים

מהפכת הציפורנִים (בפורטוגזית: Revolução dos Cravos; שמה הרשמי בפורטוגל הוא מהפכת 25 באפריל, ובפורטוגזית: Revolução de 25 de Abril) הוא כינוי לתהליך שהגיע לשיאו ב-25 באפריל 1974, במהלכו עברה פורטוגל משיטת ממשל סמכותנית ודיקטטורית לשיטת ממשל דמוקרטית בהסכמה עממית וכמעט ללא שפיכות דמים. שמם של האירועים נגזר מכך שהמשתתפים במהפכה נשאו פרחי ציפורן בקני רוביהם, כאות לאי-אלימות.
רקע

בשנת 1932 עלה לשלטון בפורטוגל העריץ אנטוניו דה אוליביירה סלזאר, והכריז על שיטת ממשל שנקראה "Estado Novo" או "המדינה החדשה". היה זה משטר פשיסטי מרוכך, אשר בניגוד למשטרים פשיסטיים בארצות כגון ספרד, איטליה וגרמניה הנאצית, כלל שימוש מועט באלימות כלפי אזרחיו.[דרוש מקור]
שלטון "המדינה החדשה" כפה ערכים לאומניים וקתוליים על האוכלוסייה הפורטוגזית, תוך שהוא משבח את המדיניות הקולוניאליסטית הפורטוגזית ורואה בשליטתה בקולוניות של פורטוגל (ביניהן אנגולה, מוזמביק וכף ורדה) דבר הראוי לשבח. סיסמת השלטון הייתה "Deus, Pátria e Família" - האל, המולדת והמשפחה.[דרוש מקור]
למרות היציבות הכלכלית והמדינית שהביא שלטון זה (שהיה בין השלטונות הפשיסטים מאריכי הימים באירופה כולה), נתקל השלטון בבעיה של ממש בנוגע למושבות, במיוחד המושבות באפריקה - אנגולה ומוזמביק. מרידות התושבים שדרשו עצמאות נתמכו הן על ידי ארצות הברית והן על ידי ברית המועצות, שרצו להרחיב את השפעתן על ידי תמיכה בתנועות שחרור לאומיות. פורטוגל, בתגובה, שלחה אלפי חיילים אל מעבר לים, אשר דיכאו את המרידות באופן ברוטלי, תוך כדי אבדות קשות לשני הצדדים.
הצבא הפורטוגזי, שנשא בעול מדיניות זו, היה מרכז ההתנגדות לשלטון סלזאר, ובשנת 1961 בוצע ניסיון הפיכה, אשר נכשל ברגע האחרון והביא לפיטורי חלק ניכר מן הסגל הבכיר של הצבא.
המשבר הגיע לנקודת שיא עם הסתלקותו של סלזאר מן הזירה. סלזאר לקה בשבץ מוחי בשנת 1968, ופוטר מתפקיד ראש הממשלה. את מקומו תפס מרסלו קייטנו (אנ'), ששימש עד אז בתפקידים שונים, לרבות שר המושבות.
המהפכה

בחודש מרץ 1974 פיטר קייטנו שורת קצינים בכירים, בטענה כי אלו לא תמכו במדיניות הממשלה בנוגע למלחמה באפריקה. בין המפוטרים היו הגנרלים אנטוניו דה ספינולה ופרנסישקו דה קושטה גומש.
פיטורי הקצינים הבכירים לא הועילו לקייטנו, שכן בשלב זה כל הצבא היה נגוע בהתנגדות למשטר. הגנרלים תכננו הפיכה ובחרו בשני אותות מוזיקליים כסימני יציאה לפעולה. הראשון היה השיר "אחרי הפרידה" (E depois do adeus) של הזמר פאולו דה קרבליו, שייצג את פורטוגל באותה שנה בתחרות הזמר של האירוויזיון. השיר בוצע על בימת האירוויזיון ב-6 באפריל 1974 בברייטון, בריטניה. האות השני היה זמר הגראנדולה (Grândola, Vila Morena) של הזמר זקה אפונסו, מתנגד משטר ששיריו נאסרו לשידור, אותו שידרו ברדיו בשעה 00:25 ב-25 באפריל 1974, ואז יצאו הכוחות למיגור השלטון. החיילים שמו בקני רוביהם פרחי ציפורן כסמל לאי-אלימות, והעם נקרא לצאת לרחובות עם פרחים אלו ולתמוך במורדים. במחיר של ארבעה הרוגים, הודח קייטנו, וספינולה הוכרז כנשיא הרפובליקה מטעם החונטה הצבאית. קושטה גומש הוכרז כמפקד הצבא, והוסמך לשאת ולתת עם נציגי תנועות הגרילה האפריקניות.
לאחר המהפכה

המהפכה הייתה, בסופו של דבר, פרי פעולתם של קצינים צעירים ורדיקלים, שמאלנים בהשקפתם (ויש המייחסים להשפעה סובייטית חלק ניכר במהפכה). ספינולה, שהיה שמרן בהשקפותיו, לא החזיק מעמד זמן רב, ובאוקטובר 1974 הכריזו הקצינים הרדיקלים על קושטה גומש כנשיא.
קושטה גומש תמרן בין קצינים מהימין (בראשות הנשיא הקודם ספינולה), ובין הרדיקלים השמאלנים שיזמו את המהפכה. הפתרון שנמצא היה עריכת בחירות למועצה מכוננת, ללא כל סמכויות חקיקתיות, פרט לעריכת חוקה, כאשר השלטון בפועל הוחזק בידי קואליציה אד הוק של נציגים מהסיעות השונות שייצגו את הציבור הפורטוגזי. בתקופה שבין 1974 ל-1976 פעלו שש ממשלות זמניות מסוג זה ששיקפו, כל אחת בתורה, את יחסי הכוחות המשתנים תדירות. הממשל שלט באמצעות צווים שניתנו על ידי מועצת הקצינים בראשה עמד קושטה גומש, אשר זכה לכינוי "פקק השעם" בשל יכולתו "לצוף אל פני המים" לאחר כל משבר.
בשנת 1976 הוצגה לציבור החוקה החדשה ונערכו בחירות לנשיאות, בהן בחר קושטה גומש שלא להשתתף. החוקה ייצבה את המצב הפוליטי, והביאה לעולם את "הרפובליקה הפורטוגזית השלישית" (מאז 1910). החוקה נתנה למועצת המהפכה הצבאית תפקיד משמעותי של פיקוח על הממשלה האזרחית. אמנם השנים הראשונות של הממשל על פי החוקה החדשה היו סוערות, וממשלות קמו ונפלו (כאשר הממשלה האזרחית הראשונה הייתה ממשלת מיעוט סוציאליסטית), אך בשנת 1982 התייצב המצב באופן שאיפשר תיקונים מקיפים לחוקה וביטול תפקיד מועצת המהפכה הצבאית. בשנת 1986 נבחר הנשיא האזרחי הראשון זה למעלה משישים שנה, מריו סוארש, ובחירה זו נתנה את הגושפנקה להצטרפות פורטוגל למדינות הליברליות והדמוקרטיות של מערב אירופה.
תדמיתה של המהפכה כיום

כיום עשרים וחמישה באפריל, יום החירות, הוא אחד מהחגים העיקריים בפורטוגל. זהו יום חופש כללי בו כל העסקים סגורים, והפורטוגזים מתרכזים בחגיגות. בערב שלפני מתקיימות הופעות ומסיבות עד אור הבוקר וביום המהפכה עצמו מתקיימים טקסים ממלכתיים וצעדות של חיילים במדים ייצוגיים. פרחי הציפורן אדומים הם סמל עיקרי של היום.
חלק מחוגי הימין הקיצוני רואים בהתפתחויות שלאחר המהפכה משום אסון למדינה.[דרושה הבהרה] מצד שני כמה ממנהיגי המהפכה סבורים שפורטוגל של היום סטתה מן האידיאלים השמאליים שבשמם התחוללה המהפכה.[דרוש מקור]
לאחר המהפכה, שונה שמו של גשר סלזאר, אשר נבנה ב-1966 ועובר מעל נהר הטז'ו בליסבון, לגשר 25 דה אבריל (אנ') לציון יום מהפכת הציפורנים.
לקריאה נוספת

מיכאל הרסגור, מהפכה בפורטוגל, ספריית אופקים, הוצאת עם עובד, 1976.
הערות שוליים

1 2 3 4  portugo - מידע שימושי - יום המהפכה, באתר portugo.co.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529529305171  BnF: cb11952117c (data)  LCCN: sh85105294  NKC: ph849405 
כתובת קיר: יחי 25 באפריל!
אריאן 6

אריאן 6 (בצרפתית: Ariane 6) הוא משגר לוויינים כבד, פרי פיתוח של סוכנות החלל האירופית. המשגר משמש בעיקר לשיגור לוויינים למסלולים גיאוסינכרוניים. שיגורי אריאן 6 מבוצעים ממרכז החלל הגיאני אשר בגיאנה הצרפתית על ידי תאגיד השיגור האירופי Arianespace. המשגר נבנה על ידי חטיבת תעבורת החלל של החברה האירופית EADS. הוא נבנה במטרה להחליף משגר אריאן 5.
היסטוריית הפיתוח של המשגר

מטרת הפיתוח הייתה להחליף משגר אריאן 5 תוך הוזלת עלות השיגור. המימון הובטח שנת 2016 במטרה לבצע שיגור ראשון בשנת 2020. הוא נדחה מספר פעמים ובסוף בוצע בשנת 2024.
מבנה המשגר

המשגר אריאן 6 מורכב משלושה חלקים עיקריים:
השלב הראשון - מונע בדלק נוזלי (מימן נוזלי וחמצן נוזלי). נוצל גם במשגר "אריאן 5".
מאיצים רקטיים, המונעים בדלק מוצק. מעיצים אלו מנוצלים גם בגרסה חדשה של משגר "וגה". מספר מאיצים מותנה בגרסת המשגר.
שלב שני, מונע בדלק נוזלי (מימן נוזלי וחמצן נוזלי). פותח לצורכי משגר זה.
המשגר נבנה ב-2 גרסאות הנבדלות במספר מאיצים.
המשגר צפוי להיות בתחרות קשה מול משגר מדגם פאלקון 9 שמנצל אותם החלקים מספר פעמים. יחד עם זאת, מדינות אירופה מעוניינות במשגר "אריאן 6" במטרה להיות עצמאים בשיגורים לחלל.
שיגורים לחלל

כל השיגורים מבוצעים מכן השיגור ELA-4 במרכז החלל הגיאני (CSG), גיאנה הצרפתית. החל משיגור מס' 16 מדינות שהשתתפו במימון הפיתוח יקבלו הנחה של 11% מעלות השיגור.
הערות שוליים

↑  שיגור ראשון של אריאן 6
| משגרי לוויינים וחלליות |
| --- | --- | --- |
| בשימוש | ארצות הברית אטלס 5 • טאורוס • מינוטואר • אלקטרון • אנטארס • פאלקון 9 • פאלקון כבד • פגאסוס • SLS‏ • וולקן קנטאור • פיירפליי אלפה   רוסיה סויוז 2 • אנגרה • פרוטון (פרוטון M)   הרפובליקה העממית של סין צ'אנגג'נג (2C‏ • 2D‏ • 2F‏ • 3A‏ • 3B‏ • 3C‏ • 4B‏  • 4C‏ • 5 • 6 • 7 • 8 • 11) • קואיג'ואו • קינטיקה 1 • קרס 1 • Zhuque • Jielong ‏• גרביטי • היפרבולה  הודו GSLV‏ • PSLV‏ •  SSLV • LVM-3‏  יפן H-II‏ (H-IIA)‏ • H-3‏ • אפסילון   איראן סימורג • Qaem  האיחוד האירופי וגה צרפת אריאן 6 קוריאה הדרומית נורי קוריאה הצפונית אונחה ישראל שביט |  |
| יצאו משימוש | ארצות הברית אטלס (1 • 2 • 3 • אג'ינה • אייבל • קנטאור • A‏ • B‏ • C‏ • D‏ • E/F‏ • G‏ • H‏ • LV-3B‏ • SLV-3) •  אתנה • ג'ונו 2 • דלתא (0100 • 2 • 3 • 4 • 1000 • 2000 • 3000 • 4000 • 5000 • A‏ • B‏ • C‏ • D‏ • E‏ • G‏ • J‏ • L‏ • M‏ • N)‏ • ואנגארד • טיטן (טיטן 2 23G‏ • טיטן 2 GLV‏ • 3A‏ • 3B‏ • 3C‏ • 3D‏ • 3E‏ • טיטן 3 מסחרי • 4‏ • 34D) • ליטל ג'ו • סטורן (1 • 5 • IB‏ • INT-21) • פאלקון 1 • רדסטון • תור (אג'ינה • אייבל • אייבלסטאר • בורנר • דלתא • תוראד-אג'ינה • DSV-2 • DSV-2U)‏ • Launcher One • סקאוט  ברית המועצות ספוטניק • לונה • ווסטוק (ווסטוק K • ווסטוק 2 • ווסטוק 2M) • קוסמוס (קוסמוס 2 • קוסמוס 3M) • מולניה • ווסחוד • סויוז (סויוז • סויוז FG • סויוז U) • פרוטון (פרוטון • פרוטון K) • רוקוט • זניט (זניט 2 • זניט-3SL) • דנייפר • ציקלון (ציקלון 2 • ציקלון 3) הרפובליקה העממית של סין פנג באו 1 • צ'אנגג'נג (1 • 2 • 3)  יפן N-1‏ • N-II‏ • H-I‏ • H-IIB‏ • Mu‏  הודו GSLV‏ (Mk I)‏ • צרפת דיאמנט • אריאן (1 • 2 • 3 • 4 • 5) • איראן סאפיר • קוריאה הדרומית נרו 1 |  |
| בפיתוח | ניו גלן • אירטיש • סויוז SPG • סטארשיפ • צ'אנגג'נג 9 • צ'אנגג'נג 12 • טיאנלונג-3 |  |
| פיתוחם בוטל | ארס 1 • ארס 5 • K-1‏ • Sea Dragon‏ • STAR 460 Stratolaunch |  |
29–20 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 29–20 לפנה"ס
אירועים בולטים בעולם

29 לפנה"ס – הורדוס מורה להעמיד את מרים החשמונאית למשפט, בו נגזר דינה למוות
28 לפנה"ס – הורדוס בונה תיאטרון בירושלים
28 לפנה"ס – אסטרונומים סיניים מתעדים לראשונה כתם שמש
28 לפנה"ס – אוגוסטוס קיסר נבחר לקונסול בפעם השישית. שותפו מרקוס ויפסניוס אגריפה נבחר לקונסול רומא בפעם השנייה
27 לפנה"ס – הורדוס בונה מחדש את שומרון וקורא לה "סבסטיה".
23 לפנה"ס – הורדוס בונה ארמון בירושלים
23 לפנה"ס – הורדוס נישא למרים בת שמעון הכהן הגדול
22 לפנה"ס – תחילת הבנייה של קיסריה על ידי הורדוס
22 לפנה"ס–15 לפנה"ס – הורדוס בונה את ההרודיון, כ-12 קילומטרים מדרום לירושלים.
נולדו

20 לפנה"ס – גאיוס קיסר, בנו של מרקוס ויפסניוס אגריפה ויוליה ונכדו של אוגוסטוס
נפטרו

29 לפנה"ס – מרים החשמונאית
25 לפנה"ס – קוסטובר, גיסו של הורדוס
21 לפנה"ס – דיודורוס סיקולוס, היסטוריון יווני איש סיקיליה
22 לפנה"ס–15 לפנה"ס: הורדוס בונה את ההרודיון