stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ע. הלל
יצירתו > ספרות ילדים

שנים אחדות לאחר צאת ספרו הראשון החל ע. הלל לכתוב גם שירים לילדים. שיריו הראשונים יצאו לאור בסוף שנות ה-50, וקובץ השירים הראשון, "בוקר טוב", יצא לאור בשנת 1961. מאז ועד מותו הוציא ספרים רבים נוספים, שחלקם קבצים מחודשים של שירים שיצאו כבר בקבצים קודמים. בספרי הילדים שלו שיתף פעולה עם כמה מבכירי המאיירים בישראל, בהם רות צרפתי, שמואל כץ, אלונה פרנקל ועוד. גם לאחר מותו מוסיפות הוצאות ספרים להוציא לאור קבצים משיריו בלוויית איורים חדשים.
כמו בשירתו למבוגרים, נסובו רבים משירי הילדים שחיבר סביב הטבע, ובמיוחד סביב בעלי החיים: הבולבול מלווה את מהלך השמש בשמים בשירתו, מזריחה ועד שקיעה ("בולבול למה ככה"), החסידה מכירה בפחד הצפרדעים מפניה ("ישמרני אלוהים"), המרבו מתלונן על כיעורו, ושרשרת שלמה של חיות מתלוננות על גורלן ומבקשות להיות יצור אחר, שנדמה להן שגורלו טוב משלהן ("מזבוב עד פיל"). עוד מככבים בשיריו הפשוש, הצופית, החרגול, היען, הכלבים והחתולים וכן חיות רבות נוספות.
כבר בראשית כתיבתו לילדים יצר הלל את הדמות הבדיונית "דודי שמחה", גיבור ששב והופיע בעלילות רבות בספריו לאורך השנים. סיפורי הדוד שמחה כתובים בחרוזים ומתארים אותו כאדם מבולבל ומוזר מעט, האהוב על אחיינו משום שאינו נוהג ככל המבוגרים, אלא משתטה ומשתובב כילד.
הלל תיאר אותו כ"מין דוד שמח שאינו משתבץ בחיים הרגילים, אבל הוא שנותן להם טעם". סיפורי הדוד שמחה זכו למספר עיבודים בתיאטרון.
במרץ 2024 יצא לאור ספרו "מה עושים העצים", באיוריו של דוד פולנסקי, (הוצאת פועלים, הקיבוץ המאוחד). פולנסקי נתן באיוריו לספר פרשנות חדשה של שיח המתנהל בין הילד לבין העולם לאורך שנות ילדותו.
יצירתו > בול על שירו

שירו "מדוע לובשת הזברה פיג'מה" הונצח פעמיים על בול ישראלי (ב-1984 וב-2013).
יצירתו > פרוזה ופזמונים

מלבד שירה וספרות ילדים, פרסם הלל גם פרוזה אוטוביוגרפית בספר "תכלת וקוצים", ובעיבוד המכוון לילדים של קטעים מתוכו, שפורסם בספר "ענן ביד".
אחדים מהשירים בספריו הולחנו וכך התפרסמו יותר. בנוסף להם כתב פזמונים ושיתף פעולה עם המלחין סשה ארגוב, שהלחין אותם עבור להקת "התרנגולים" ועבור הרכבים נוספים. מרביתם קובצו בספר "ג'ירף בג'ינס כחול". עם שיריו המפורסמים נמנים "יוסי, ילד שלי מוצלח", "ככה סתם", "דוד שמש ואנטנה", "מי יודע מדוע ולמה לובשת הזברה פיג'מה", "בולבול, למה ככה?", "לא ידעתי מה", "מה עושים העצים", "שתי אווזות" ועוד.
עבודתו כאדריכל נוף

במהלך הקריירה המקצועית שלו שימש הלל מתכנן גנים בעיריית ירושלים, כתב ב"גן ונוף" ואף ערך אותו שנים אחדות, תכנן שכונות מגורים, רחובות וגנים בערים (אשדוד, נצרת עילית, ערד ועוד) ובקיבוצים (דליה, אפיקים, נחל עוז ועוד).
כתיבתו המקצועית התמקדה בפרקטיקה של תכנון גנים והקמתם, וביטאה ניסיון לפתח שפה עיצובית המשתמשת בחומרים מקומיים וזמינים, ואופני פיתוח המאפשרים אחזקה נאותה בתנאי הקרקע, האקלים והמים של ישראל, מתוך שאיפה שכל אלו יביאו במרוצת השנים ליצירת סגנון ישראלי בגינון. בשנותיו הראשונות כאדריכל נוף למד רבות מאברהם קרוון, הגנן הראשי של עיריית תל אביב-יפו ומי שתכנן את גן העצמאות ואת גן התקווה בתל אביב. אולם מורהו העיקרי, לדבריו, הוא הטבע של ארץ ישראל: ”אין לקבוע כללים מראש ואין להיתפש מלכתחילה להגדרות... נלמד מהחורש בארץ. הוא מקסים ביופיו. הוא לא מכיר בכללים של דומיננט ואקצנט. יש בו פה ושם גושים-גושים או קבוצות-קבוצות של עצים”.
עבודותיו מתאפיינות בקווים חופשיים ללא סימטריה, תבליט משופע וגבנוני, צמחייה השתולה בערבוביה כמו-טבעית, ודומם המשתלב במכלול הגן. העיצוב הפשוט משרה תחושה של מרחב פונקציונלי, המאפשר מגוון שימושים בגן. כפי שכתב במאמריו, כך גם בעבודותיו העדיף שימוש בחומרים מקומיים וזמינים, זולים להקמה וקלים לאחזקה.
הצמחייה, לדידו של הלל, היא בעלת תפקיד מרכזי בעיצוב אופיו של הנוף. הוא הדגיש את העדיפות שיש לתת לצמחייה המקומית, אך הכיר גם בצורך לקבל ולאמץ עצים "מיובאים" על מנת להעשיר את המגוון: ”מה זה ארץ-ישראלית? חרוב לא היה בתנ"ך ואקליפטוס הוא עניין של מאה שנה... יש הרבה עצים שאימצנו, כמו שהמדינה אימצה את ההורים שלי ושלך”.
עם עבודותיו נמנים:
פארק צ'ארלס קלור בחוף הים של תל אביב, אשר תוכנן במסגרת "תוכנית מנשייה", שכללה בינוי נרחב באזור התפר בין תל אביב ליפו, והוקם על שטחים שיובשו מהים על ידי שפיכת פסולת בניין מהריסות מנשייה. מבנה הגן: תבליט של גבעות רכות, המהוות חציצה ויזואלית ואקוסטית בין חוף הים לבין הכביש ומכוסות מדשאות ומסלעות כורכר. לאורך קו החוף משתרעת טיילת רחבה, מרוצפת במשטחי גרנולית בדוגמת גלים בצבעי שחור ולבן. הצומח בגן כולל, מלבד המדשאות, מעט עצי אשל ודקלי וושינגטוניה, גושים של שיחי מלוח בשולי המדשאות ומבחר של צמחי חוף במסלעות.
גן הפסגה ביפו: בשנות ה-70, במסגרת פרויקט פיתוח יפו העתיקה, תכננו ע. הלל וחיים כהנוביץ חלקים מגן הפסגה, שבמקור תוכנן על ידי אברהם קרוון. הגן מורכב ממערכת של שבילים מרוצפים אבן המתפתלים במעלה הגבעה ומובילים אל רחבת המצפור שבראשה. בין השבילים חלקות דשא, משוכות שיחים ופינות מסתור אחדות. המדשאה המרכזית משופעת ומשמשת תיאטרון פתוח, ובתחתיתה במה למופעים. בדומה לפארק צ'ארלס קלור, גם כאן מבוססת הצמחייה על מינים שנוסו בהצלחה באזורים הסמוכים לים בתל אביב.
שכונת כפיר - מתחם של דיור ציבורי אשר נבנה בסוף שנות ה-70, במסגרת פרויקט "פינוי בינוי" בכפר שלם. השכונה בנויה במבנים של 8–10 בניינים סביב חצרות פנימיות, והגינון בה כולל ערוגות בשולי רחובות מרוצפים וגינה מרכזית בכל חצר פנימית של מבנה.
בנאות קדומים תכנן הלל תיאטרון פתוח הבנוי מעל קיר אבן גדול.
עבודתו כאדריכל נוף > פרסים באדריכלות

על שתיים מעבודותיו זכה בפרס רוקח לאדריכלות: ב-1979 על שכונת כפיר (עם האדריכלים אורה ויעקב יער) וב-1987 על מוזיאון האצ"ל ופארק צ'ארלס קלור (עם האדריכלים אמנון ניב, אמנון שוורץ ודני שוורץ).
עבודתו כאדריכל נוף > הנצחה באדריכלות

מעט מתיעוד עבודתו כאדריכל נוף נמסר לארכיון אדריכלות ישראל על ידי משפחתו בשנת 2012.
חיים אישיים

הלל היה אב לשלוש בנות, הסופרת ובמאית התיאטרון טל עומר, הסטנדאפיסטית נולי עומר, והילה עומר.
הלל נפטר בבית החולים איכילוב ב-1990 ממחלת לב והובא למנוחות במשמר העמק.
ספריו > שירה

ע. הלל - כל השירים, הוצ' הקיבוץ המאוחד ומוסד ביאליק, 2013. אחרית דבר - חיים גורי. ציור העטיפה - מיכאל קובנר. (הספר בקטלוג ULI)
ארץ הצהריים, ספרית פועלים, 1950 (הספר בקטלוג ULI)
נִשׁרָה, הוצאה עצמית, 1962 (הספר בקטלוג ULI)
טרוף טורף, הוצאת עם הספר, 1964 (הספר בקטלוג ULI)
הודיה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1973 (הספר בקטלוג ULI)
דַבְּרִי, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1980 (הספר בקטלוג ULI)
יוסף ואשת פוטיפר, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1982 (הספר בקטלוג ULI)
עד כה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1983 (הספר בקטלוג ULI)
ספריו > שירים וסיפורים לילדים

למה לובשת הזברה פיג'מה? ספרית פועלים, 1959 (הספר בקטלוג ULI)
חוצלארץ! חוצלארץ! ספרית פועלים, 1960 (הספר בקטלוג ULI)
כשהדוד שמחה שר, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1960 (הספר בקטלוג ULI)
בוקר טוב, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1961 (הספר בקטלוג ULI)
דודי שמחה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1964 (הספר בקטלוג ULI)
בולבול, למה ככה? הוצאת מסדה, 1966 (הספר בקטלוג ULI)
אותי לראות אף אחד לא יכול, הוצאת מסדה, 1967 (הספר בקטלוג ULI)
אני פשוש, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1970 (הספר בקטלוג ULI)
רים ציפורים ציפורים ציפ, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1973 (הספר בקטלוג ULI)
קול דודי שמחה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1976 (הספר בקטלוג ULI)
שלום לך, פרת משה רבנו, הוצאת עם עובד, 1977 (הספר בקטלוג ULI)
מזבוב ועד פיל, הוצאות הקיבוץ המאוחד וכתר, 1977 (הספר בקטלוג ULI)
מעשה בחתולים, הוצאות הקיבוץ המאוחד וכתר, 1977 (הספר בקטלוג ULI)
יוסי, ילד שלי מוצלח, הוצאת מסדה, 1978, הוצאת עם עובד, 2010 (הספר בקטלוג ULI)
מה קרה לקרוקודיל, הוצאת עם עובד, 1980 (הספר בקטלוג ULI)
מה עושים העצים, הוצאת כנרת, 1986 (הספר בקטלוג ULI)
מעשה בעופר איילים, הוצאת כנרת, 1989 (הספר בקטלוג ULI)
אני פשוש בטח ואולי, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1987 (הספר בקטלוג ULI)
ספר הקשקושירים, הוצאת רות סירקיס, 1988 (הספר בקטלוג ULI)
הספר הגדול של ע. הלל, הוצאת עם עובד, 1992 (הספר בקטלוג ULI)
שמש במרום זורחת, הוצאת דביר, 2015 (הספר בקטלוג ULI)
ספריו > פרוזה ופזמונים

ג'ירף בג'ינס כחול, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1976 - פזמונים וקטעי הומור (הספר בקטלוג ULI)
תכלת וקוצים, ספרית פועלים, 1987 - זכרונות אוטוביוגרפיים (הספר בקטלוג ULI)
ענן ביד, ספרית פועלים, 1989 - קטעי זכרונות לילדים - מבוסס על הספר תכלת וקוצים (הספר בקטלוג ULI)
משלי חולון, ספרית פועלים, 1991 (הספר בקטלוג ULI)
לקריאה נוספת

ספרים
צבי לוז, שירת ע. הלל (מונוגרפיה), תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשנ"ו 1996. (הספר בקטלוג ULI)
מאמרים
אלי הירש, על כל שירי ע. הלל, במדורו "קורא שירה", ידיעות אחרונות הנדפס, 8 בפברואר 2013.
גליה שיפמן, '"שלום לך פרת משה רבנו" לע. הלל [1977] – דרכי היווצרות ההומור בשירים האבסורדיים', ספרות ילדים ונוער ד, א (1977).
שלומית כהן, 'סיפורו של יער', מאזנים נ"ג, 1 (1981). (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
רחל פרנקל-מדן, 'סיפור דמים פושט בדים': על ספרו של ע. הלל, "דברי", דבר, אפריל 1981.
ידידיה פלס, 'היופי והצעקה', מעריב, מאי 1981.
יפה בנימיני, 'על שלושה "מפוזרים"', פרקים (דיונים בשאלות חינוך והוראה) ו (1986).
מנחם רגב, 'זנב-הלטאה', על שיר של זאב מול שיר של ע. הלל, הד הגן, 1988.
סמדר איל, נושאים בשירת הילדים של ע. הלל, עיונים בספרות ילדים 13, תשס"ג-2003, עמ' 118–139
חגית הלפרין, 'הפריצה מן הארמון המכושף: יחסי ע’ הלל ואברהם שלונסקי', גג 6 (2002), 59–71.
עזריה אלון, 'נוף מולדתם', הליקון 73 (תשס"ו 2006), 48–54.
ראובן שהם, 'המקום הארצישראלי בארץ הצהריים', דברים 3: 13–22, 2010.
יהודית כפרי, 'ילדות בקיבוץ בעיניו של ע. הלל', על 'תכלת וקוצים', מעריב, ספרות, ט"ז באייר תשמ"ז, 15 במאי 1987: 1.
דב אלפון, אצלי זה אופטימי; שיחה עם ע. הלל, הארץ, מוסף, עמוד 28, 8 בדצמבר 1989.
ביאורים

↑  לצפייה בצילום כתב היד המקורי של שיר זה, האיור שצורף לו ועוד פנינים על כתיבתו, ראו בבלוג של מכון גנזים כאן.
הערות שוליים

↑  IBBY, IBBY Honour List (1956-1980), April 1980, p.27.
↑  IBBY, Honour List (1990), 1990, pp.16-17.
↑  צבי לוז, שירת ע. הלל, 1996, עמ' 17–20.
↑  שם, עמ' 18.
↑  שם, עמ' 40.
↑  שם, עמ' 41–43.
↑  כלומר, חוויה דתית-אמונית
↑  ש. שפרה (מראיינת), "משורר על רקע גנים", דבר, 18/5/1973, מצוטט אצל לוז 1996, עמ' 43.
↑  צבי לוז, שירת ע. הלל, 1996, עמ' 55.
↑  שם, עמ' 59.
↑  מור פוגלמן דבורקין, בזכות האיורים דוד פולנסקי העניק חיים חדשים לשיר של ע.הלל, באתר ynet, 14 במרץ 2024
↑  הלל עומר, "על בעיות הגננות בארץ", גן ונוף כא, י (1966), 402–403.
↑  יצחק גולני, "העץ המתאים למקום הנכון – ריאיון עם אדר' הגנים הלל עומר", גן ונוף כז, יא–יב (1972), 617–620.
↑  אסתר זנדברג, "מישהו קורא זגג", העיר, 29 במאי 1987'
↑  גן הפיסגה / הפסגה, באתר פרויקט תל אביב–יפו
↑  אריאנה מלמד, מת המשורר ע. הלל, חדשות, 1 ביולי 1990
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296494705171  BnF: cb167144683 (data)  GND: 1067855017  ISNI: 0000 0000 6702 3929  LCCN: n86835488  MusicBrainz: d4c887d1-1f9e-4ca7-92c9-c12fb4d99839  NTA: 181760320  SNAC: w6c89rfb  SUDOC: 142283738  VIAF: 53188094   WorldCat (עם VIAF): 53188094
בועז שלמה

בועז שלמה (נולד ב-31 בינואר 1974) הוא ראש המועצה האזורית לכיש.
ביוגרפיה

בועז נולד במושב נוגה שבמועצה אזורית לכיש לרפי ורות שלמה.
בצה"ל שירת בגדוד 890 של חטיבת הצנחנים, ובהמשך שימש כקצין וכמדריך בבה"ד 1. לאחר מכן שימש בתפקיד מבצעי ביחידת החבלה המיוחדת של משטרת ישראל.
בעל תואר ראשון ותואר שני במשפטים מהקריה האקדמית אונו, ותעודת הנדסאי אלקטרוניקה. בעל משרד עריכת דין עצמאי בתחום האזרחי מסחרי-מקרקעין.
בבחירות לרשויות המקומיות בישראל 2018 הפסיד לראש המועצה המכהן דני מורביה ממושב ניר ח"ן.
בבחירות לרשויות המקומיות בישראל 2024 התמודד שלמה לראשות המועצה בפעם השנייה. בבחירות זכה שלמה ל-61.8% מהקולות, ובכך נבחר לראשות המועצה. יריבו עמיר אלנברג, קיבל 38.2% מהקולות.
חיים אישיים

מתגורר במושב שחר. נשוי לכוכי ואב לשלושה ילדים.
הערות שוליים

↑  בועז שלמה תושב שחר מתמודד לראשות המועצה האזורית לכיש באתר יישובניק נט, 18 במאי 2023 (בעברית)
↑  מועצה אזורית לכיש: בועז שלמה ניצח עם 61.8% מהקולות, באתר ynet, 28 בפברואר 2024
טיים 100

ערך זה עוסק ברשימת אישים שנתית. אם התכוונתם למותג סיגריות ישראלי, ראו .
טיים 100 (באנגלית: TIME 100) היא רשימה שנתית של 100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם שנערכת על ידי מגזין החדשות האמריקאי טיים. הרשימה פורסמה לראשונה בשנת 1999 כתוצאה מדיבייט בין אנשי אקדמיה, פוליטיקאים ועיתונאים אמריקאים. אף על פי שהיכללות ברשימה נתפסת לעיתים קרובות ככבוד, המגזין טוען שהנכללים ברשימה מוכרים על גודל תרומתם לשינוי העולם, ללא קשר לטיב השינוי ולהשלכות מעשיהם.
המועמדים לרשימה מוצעים על ידי צוות הכתיבה הבינלאומי של המגזין וכן על ידי אנשים שנכללו בה בעבר. הרשימה הסופית נקבעת באופן בלעדי על ידי עורכי המגזין, למעט המנצח בסקר קוראים שנערך מספר ימים לפני חשיפת הרשימה.
היסטוריה

הרשימה החלה בדיבייט בסימפוזיון בוושינגטון די. סי., ב-1 בפברואר 1998, בהשתתפות מגיש החדשות דן ראת'ר, ההיסטוריונית דוריס קירנס גודווין, מושל ניו יורק דאז מריו קואומו, קונדוליזה רייס, אירווינג קריסטול, ועורך המשנה של טיים מגזין, וולטר אייזקסון.
הרשימה פורסמה לראשונה בשנת 1999, אז פרסם המגזין את רשימת 100 האנשים המשפיעים ביותר של המאה ה-20. בעקבות הפופולריות לה זכתה הרשימה, החליט המגזין בשנת 2004 לפרסם בכל שנה רשימה הכוללת את 100 האנשים משפיעים ביותר בעולם. הנכללים ברשימה נחלקים לאחת מחמש קטגוריות: מנהיגים ומהפכנים, בונים וטיטאנים, אמנים ובדרנים, מדענים והוגי דעות, גיבורים וסמלים. מאז, שונו שמות הקטגוריות לצורה הבאה:
טיטאנים
חלוצים
אמנים
מנהיגים
סמלים
קריטריון הבחירה

בשנת 2004 הגדירו עורכי המגזין "שלוש איכויות" שלפיהן הם בוחרים את הרשימה. אחד העורכים, מייקל אליוט, אמר:
ראשית, היו מי שהגיעו למעמדם באמצעות החזקתם הפומבית בכוח; הנשיא ג'ורג' בוש הוא הדוגמה המצוינת לכך. לאחרים, אף על פי שרק לעיתים רחוקות הם נשמעים בציבור, יש בכל זאת השפעה אמיתית על האירועים הגדולים של זמננו. תחשבו על עלי חוסייני סיסתאני, האייתוללה הגדול של השיעים בעיראק. אחרים עדיין משפיעים על חיינו דרך הדוגמה המוסרית שלהם. כך סליחתו של נלסון מנדלה לשוביו ונכונותו להתרחק מנשיאות דרום אפריקה לאחר קדנציה אחת.
בשנת 2007 הסביר עורך המשנה של הרשימה, ריצ'רד סטנגל, שהטיים 100 איננה רשימה של האנשים הפופולריים ביותר או החזקים ביותר, אלא של המשפיעים ביותר:
השפעה היא דבר שקשה למדידה, ומה שאנחנו מחפשים הוא אנשים שרעיונותיהם, הדוגמה שלהם, כשרונותיהם ותגליותיהם יהפכו את העולם בו אנו חיים. השפעה היא פחות על העוצמה הקשה של הכוח אלא יותר העצמה הרכה של רעיונות ודוגמה אישית. כן, יש נשיאים ודיקטטורים שיכולים לשנות את העולם דרך צו, אבל אנחנו מתעניינים יותר במחדשים כמו מונטי ג'ונס, המדען מסיירה לאונה שפיתח זן של אורז שיכול להציל את החקלאות באפריקה. או גיבורים כמו רב האמן גארי קספרוב, המוביל את המאבק הבודד לדמוקרטיה גדולה יותר ברוסיה. או זוכה פרס האקדמיה, השחקן ג'ורג' קלוני שמינף את הסלבריטאות שלו כדי למשוך תשומת לב לטרגדיה בדרפור.
זכיות מרובות > חמש פעמים ומעלה

שי ג'ינפינג - שלוש-עשרה פעמים; 2022, 2021, 2020, 2019, 2018, 2017, 2016, 2015, 2014, 2013, 2012, 2011 ו-2009
ברק אובמה - אחת-עשרה פעמים; 2016, 2015, 2014, 2013, 2012, 2011, 2010, 2009, 2008, 2007 ו-2005
אופרה וינפרי - אחת-עשרה פעמים; 2022, 2018, 2011, 2010, 2009, 2008, 2007, 2006, 2005, 2004 והמאה העשרים
הילרי קלינטון - עשר פעמים; 2016, 2015, 2014, 2012, 2011, 2009, 2008, 2007, 2006 ו-2004
אנגלה מרקל - תשע פעמים; 2020, 2016, 2015, 2014, 2012, 2011, 2009, 2007 ו-2006
קים ג'ונג-און - שמונה פעמים; 2018, 2017, 2016, 2015, 2014, 2013, 2012 ו-2011
ולדימיר פוטין - שבע פעמים; 2022, 2017, 2016, 2015, 2014, 2008 ו-2004
דונלד טראמפ - שש פעמים; 2021, 2020, 2019, 2018, 2017 ו-2016
ג'ו ביידן - שש פעמים; 2023 ,2022, 2021, 2020, 2013, ו-2011
פרנציסקוס - שש פעמים; 2019, 2017, 2016, 2015, 2014 ו-2013
סטיב ג'ובס - חמש פעמים; 2010, 2008, 2007, 2005 ו-2004
אונג סן סו צ'י - חמש פעמים; 2016, 2013, 2011, 2008 ו-2004
ג'ף בזוס - חמש פעמים; 2018, 2017, 2014, 2009 ו-2008
נרנדרה מודי - חמש פעמים; 2021, 2020, 2017, 2015 ו-2014
ננסי פלוסי - חמש פעמים; 2020, 2019, 2018, 2010 ו-2007
טים קוק - חמש פעמים; 2012, 2015, 2016, 2021, 2022
כריסטין לגארד - חמש פעמים; 2022, 2016, 2012, 2010 ו-2009
אילון מאסק - חמש פעמים; 2023, 2021, 2018, 2013 ו-2010
זכיות מרובות > ארבע פעמים

ג'ורג' ווקר בוש - 2008, 2006, 2005 ו-2004
ביל קלינטון - 2010, 2006, 2005 ו-2004
בנימין נתניהו - 2019, 2015, 2012 ו-2011
ג'ורג' קלוני - 2009, 2008, 2007 ו-2006
ג'יימי דיימון - 2011, 2009, 2008 ו-2006
ביל גייטס - 2006, 2005, 2004 והמאה ה-20
חו ג'ינטאו - 2008, 2007, 2005 ו-2004
קונדוליזה רייס - 2007, 2006, 2005 ו-2004
רג'פ טאיפ ארדואן - 2017, 2016, 2010 ו-2004
אליזבת וורן - 2017, 2015, 2010 ו-2009
מארק צוקרברג - 2016, 2011 ,2008 ו-2019
לברון ג'יימס - 2019, 2017, 2013 ו-2005
מישל אובמה - 2019, 2013, 2011 ו-2009
זכיות מרובות > שלוש פעמים

האפיפיור בנדיקטוס השישה-עשר - 2007, 2006 ו-2005
וורן באפט - 2012, 2007 ו-2004
קתרין, דוכסית קיימברידג' - 2013, 2012 ו-2011
הדלאי לאמה הארבעה-עשר, טנזין גיאטסו - 2008, 2005 ו-2004
מא הואטנג - 2018, 2014 ו-2007
ג'ון קרי - 2016, 2014 ו-2004
צ'ארלס קוק - 2015, 2014 ו-2011
ליאו מסי - 2011, 2012, 2023
דייוויד קוק - 2015, 2014 ו-2011
נלסון מנדלה - 2005, 2004 והמאה ה-20
ביונסה - 2013 ,2014, 2023
רופרט מרדוק - 2008, 2005 ו-2004
לארי פייג' - 2011, 2005 ו-2004
בראד פיט - 2009, 2008 ו-2007
ג'נט ילן - 2017, 2015 ו-2014
לואיז אינסיו דה סילבה - 2004, 2010, 2023
מוקתדא א-סאדר - 2011, 2008 ו-2006
מלאלה יוספזאי - 2015, 2014 ו-2013
טיילור סוויפט - 2010, 2015, 2019
טייגר וודס - 2004, 2009, 2019
רן ז'נגפיי (מנכ"ל וואווי) - 2005, 2013, 2019
ג'ון רוברטס - 2020, 2007 ו-2006
נאומי אוסקה - 2021, 2020 ו-2019
מריו דראגי - 2021, 2013 ו-2012
אדל - 2012, 2016, 2022
ישראלים ברשימה

האישיות הישראלית בעלת מספר ההופעות המרובות ביותר ברשימה הוא בנימין נתניהו שנכנס לרשימה ארבע פעמים (2011, 2012, 2015 ו-2019). בין יתר הישראלים שהופיעו ברשימה ניתן למנות את אריאל שרון (2005) אהוד אולמרט (2006), ציפי לבני ואלבר אלבז (2007), ערן אגוזי (2008), שי אגסי (2009), אביגדור ליברמן (2009), יאיר לפיד (2013), דפנה קולר (2013), ענת אדמתי (2014), גל גדות ואדם נוימן (2018), אדי ברקן (2020), נפתלי בנט (2021) ורייצ'ל גולדברג-פולין (2024).
ביקורת

ההחלטה שלא לכלול את ראש ממשלת בריטניה, טוני בלייר, ברשימת 2004 גררה ביקורת. עורך המגזין מייקל אליוט הגן על ההחלטה: "גם גרהרד שרדר וז'אק שיראק לא שם. זוהי רשימה כלל עולמית. אין בה מנהיגים פוליטיים במערב אירופה כי הם לא כל כך חזקים או משפיעים בשלב זה".
למרות שג'ורג' בוש נכלל ברשימה מספר פעמים, התעוררה מחלוקת כשלא נכלל בה בשנת 2007 בשל הניצחון הדמוקרטי בבחירות לקונגרס 2006. הסנטור לשעבר ריק סנטורום אמר לפוקס ניוז: "העובדה הפשוטה היא שנשיא ארצות הברית, ולא אכפת לי מיהו זה שבמשרד, הוא האיש החזק ביותר על פני כדור הארץ ויש לו השפעה רבה יותר על ההיבטים שונים של חיי, לא רק במדינה הזאת, אלא בכל העולם. וכשבטיים מגזין מתעלמים מכך זה רק מראה לך כמה מוטים, והייתי טוען, מלאי שנאה הם".
"לכל נשיא אמריקאי יש השפעה מובנית מסוימת", הסביר אדי איגנטיוס, סגן עורך במגזין שפיקח על הרשימה באותו הזמן. "בוש למעשה בזבז את ההשפעה המובנית הזאת. עמדתו בעיראק עלתה לו בתמיכה במפלגתו שלו... עד לנקודה מסוימת, הוא סוג של הגיע למעמד ברווז צולע".
הרשימה עוררה ביקורת גם על הכללת אנשים שנויים במחלוקת. בשנת 2005 הפרשנית השמרנית אן קולטר נכללה ברשימה, מה שעורר ביקורת מצד אתר החדשות סלון: "כשטיים מגזין הכריז על אן קולטר כאחת מבין "100 האנשים המשפיעים ביותר" בשבוע שעבר, לצד אנשים כבדי משקל כמו אריאל שרון, ביל קלינטון, נלסון מנדלה, קים ג'ונג איל והדלאי לאמה, הבחירה יצרה פרצי צחוק ברשת. בקשר לנושא אמרה ברשת פוקס ניוז בשבוע שעבר העורכת הראשית של טיים פריסילה פיינטון התעקשה כי היה זה השימוש של קולטר ב"הומור" שגרם לה להיות כל כך משפיעה... אבל אפילו שדרן פוקס ביל אוריילי לא קנה את זה. הוא לחץ על פיינטון: "האם את חושבת שאנשים, אמריקאים, מקשיבים לאן קולטר? האם את חושבת שיש לה השפעה על דעת הקהל?"
טיים מגזין הגן על הבחירה בקולטר בטענה שהיא מחברת של רבי מכר שפרשנויותיה השנויות במחלוקת השפיעו מאוד על הוויכוחים הפוליטיים בארצות הברית.
רשימת טיים 100 נקסט

בשנת 2019 החל המגזין לפרסם את רשימת "טיים 100 נקסט" (באנגלית: Time 100 Next). המגזין מתאר את הרשימה כ”הרחבה של רשימת הדגל שלנו, טיים 100, המדגישה 100 מנהיגים מתפתחים המעצבים את העתיד”. הרשימה מחולקת לחמש קטגוריות: אמנים (Artists), פנומים (Phenoms), מנהיגים (Leaders), תומכים (Advocates) וחדשנים (Innovators). הפרופילים של אנשי הרשימה נכתבו על ידי אישים שהופיעו בעבר ברשימת הדגל.
בשנת 2019 הופיע ברשימה חבר הכנסת הערבי-ישראלי איימן עודה, בשנת 2021 הופיעה השחקנית הישראלית שירה האס, ובשנת 2024 הופיעו המנהלים הארציים של תנועה עומדים ביחד אלון-לי גרין ורולא דאוד וגם היזם אסף רפפורט.
הערות שוליים

↑  "TIME Names The World's Most Influential People", timewarner.com, ‏18 באפריל 2004
↑  "Dr Mahathir Launching Misleading attack on Anwar and Obama to his hide his 22 years Voter Suppression", negarakita.com, ‏23 באוגוסט 2012
↑  אובמה בפעם העשירית ברציפות: אלו הם 100 האנשים המשפיעים בעולם, באתר וואלה, 21 באפריל 2016
↑  שירות גלובס, ‏הישראלית היחידה ב-100 המשפיעים של "טיים": ענת אדמתי, באתר גלובס, 25 באפריל 2014
↑  ynet, ארדואן בפנים, נתניהו בחוץ. רשימת 100 המשפיעים, באתר ynet, 21 באפריל 2016
↑  עמית ולדמן - ישן 4, ‏נתניהו ברשימת 100 המשפיעים בעולם, באתר ‏מאקו‏, 17 באפריל 2019
↑  בני משפחת טראמפ ומנהיג צפון קוריאה: מאה המשפיעים של "טיים", באתר וואלה, 20 באפריל 2017
↑  ynet, נתניהו ב-100 המשפיעים בעולם של המגזין "טיים", באתר ynet, 17 באפריל 2019
↑  "הארץ", ראש הממשלה נתניהו ברשימת 100 המשפיעים של "טיים", באתר הארץ, 16 באפריל 2015
↑  סוכנויות הידיעות, גם השנה: נתניהו נבחר לאחד מ-100 האנשים המשפיעים בעולם לפי "טיים", באתר כלכליסט, 18 באפריל 2012
↑  נתניהו ברשימת 100 המשפיעים של מגזין טיים, גם ג'סטין ביבר, באתר הארץ, 21 באפריל 2011
↑  ynet, ארדואן בפנים, נתניהו בחוץ. רשימת 100 המשפיעים, באתר ynet, 21 באפריל 2016
↑  יצחק בן חורין, וושינגטון, 100 המשפיעים: פיאד, ארדואן, בלי מנהיג ישראלי, באתר ynet, 29 באפריל 2010
↑  יצחק בן חורין, וושינגטון, אולמרט והנייה ברשימת 100 המשפיעים של "טיים", באתר ynet, 30 באפריל 2006
↑  יצחק בן חורין, וושינגטון, מאה המשפיעים של "טיים": לבני בפנים, בוש לא, באתר ynet, 3 במאי 2007
↑  Zandt, Steven Van (2008-05-12). "The 2008 TIME 100 - TIME". Time (באנגלית אמריקאית). ISSN 0040-781X. נבדק ב-2021-09-19.
↑  יצחק בן-חורין, וושינגטון, בין מאה המשפיעים בעולם: ליברמן ושי אגסי, באתר ynet, 30 באפריל 2009
↑  שירות גלובס, ‏אביגדור ליברמן ושי אגסי ברשימת 100 המשפיעים של ה"טיים", באתר גלובס, 1 במאי 2009
↑  שירות גלובס, ‏יאיר לפיד ברשימת 100 המשפיעים של "טיים"; נתניהו בחוץ, באתר גלובס, 18 באפריל 2013
↑  יעקב אילון, ‏לא רק לפיד: תכירו את הישראלית השניה ברשימת 100 המשפיעים של טיים, באתר ‏מאקו‏, 23 באפריל 2013
↑  שירות גלובס, ‏הישראלית היחידה ב-100 המשפיעים של "טיים": ענת אדמתי, באתר גלובס, 25 באפריל 2014
↑  מערכת ישראל היום, גל גדות ברשימת 100 המשפיעים של טיים, באתר ישראל היום, 19 באפריל 2018
↑  סער הס, 100 המשפיעים של 2020, באתר ynet, 23 בספטמבר 2020
↑  Jonathan Thompson, "Revealed: the world's 100 most influential people. (Sorry, Prime Minister, not you)", The Independent, ‏18 באפריל 2004
↑  Anirudh Bhattacharyya, "Osama in Time magazine power list", Ibnlive.com, ‏3 בפברואר 2010
↑  "President Bush Not 'Influential' Enough for Time", Fox News, ‏3 במאי 2007
↑  Emily Brown, "Obama among Time's list of 100 most influential", The Honolulu Advertiser, ‏3 במאי 2007
↑  Eric Boehlert, "Time hearts Ann Coulter", Salon.com, ‏19 באפריל 2005
↑  How We Chose the 2021 TIME100 Next, Time
↑  Ayman Odeh Is on the 2019 TIME 100 Next List, Time.com, ‏2019
↑  דניאל אדלסון, מייסד Wiz והפעילים מ"עומדים ביחד": הישראלים ברשימת 100 המשפיעים הצעירים של ה"טיים", באתר ynet, 5 באוקטובר 2024
ברק אובמה. נכלל ברשימה 11 פעמים
פרסי הווידאו קליפים של MTV

| --- | --- |

 תיאור:  פרס לווידאו קליפ הטוב ביותר
 מיקום הטקס:  ניו יורק, לוס אנג'לס, מיאמי ולאס וגאס.
 מדינה:  ארצות הברית
 הגוף המעניק:  MTV
 תקופת הפרס:  14 בספטמבר 1984 – הווה (40 שנה)
 mtv.com/ontv/vma
טקס פרסי הווידאו-קליפים של MTV (באנגלית: MTV Video Music Awards; בראשי תיבות: VMA) הוא טקס מוזיקה של חברת MTV, אשר מתקיים מדי שנה (בחודשים אוגוסט–ספטמבר) במדינה אחרת בארצות הברית, החל משנת 1984. הטקס מחלק פרסים עבור הצטיינות בתחום המוזיקה העכשווית ובייחוד בכל הקשור לווידאו קליפים. 
הפרס החשוב ביותר בטקס, הוא "קליפ השנה" (Video of the Year). לרבים ממבקרי המוזיקה או לצופים, נחשב הטקס כטקס חלופה לפרס גראמי (בתחום הקליפים), או כ"האוסקר של הצעירים". אומנם הטקס מיועד לקהל האמריקאי, אך משודר בשידור חי למדינות רבות, בין היתר גם בישראל, וזוכה למידרוג גבוה יחסית. הטקס ששודר בשנת 2011, היה למשדר הנצפה ביותר בערוץ MTV בכל הזמנים עם 12.5 מיליון צפיות.
היסטוריה

מנהלי רשת MTV החליטו שגם ערוץ מוזיקה יכול להעניק פרסים בתחום זה. הטקס עצמו אורך כ-3 שעות, וכל שנה נודד למקום אחר בארצות הברית. הטקס לקח חלק בארבעה מקומות – ניו יורק, לוס אנג'לס, מיאמי ולאס וגאס. החל משנת 2001, מוענק פיסלון לכל זוכה, שהוא אסטרונאוט הנוחת בחלל, אחד הסמלים המזהים עם MTV בראשיתו.
הטקס הראשון חל ב-1984 בניו יורק, ונחל הצלחה.
הטקס ידוע כבעל מידרוג גבוה יחסית ומשיכה רבה לקהל הצעיר, אך גם לביקורת רבה כנגד התכנים שהופיעו לאורך השנים, ביניהם עירום, אקטים מיניים, נשיקות וכדומה. הזמרת ביונסה זכתה ב-25 פרסים במהלך השנים, ובכך מחזיקה בשיא הפרסים הגדול ביותר, בזמן שהיא וזמרת הפופ ליידי גאגא היחידות בהיסטוריית הטקס אשר זכו ב-8 פרסים בערב אחד. גאגא ב-2010, ביונסה ב-2016.
ראו גם

ערוץ MTV
פרסי המוזיקה של MTV אירופה (ה-EMA)
פרסי הקולנוע של MTV