stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
העמותה לתולדות חיפה
הערות שוליים

↑  הכנס באתר מדעטק
↑  יום עיון בעקבות תערוכת בשירות הוד מלכותו
↑  הוועדה לשילוט היסטורי באתר עיריית חיפה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257341205171  LCCN: no2006121829  VIAF: 151640030   WorldCat (עם VIAF): 151640030 
הסופר חיים באר בהרצאה על ספרו במשרדי העמותה לתולדות חיפה, אוקטובר 2017.
התמיינות תאים

| --- | --- |
 שיוך:  תהליך התפתחות התא, differentiation 
 מזהים
 קוד MeSH:  G04.152 
 מזהה MeSH:  D002454 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0007589 
 
תרשים של חלוקת תא גזע והתמיינות. A- תא גזע. B- תא אב. C- תא מתמחה. 1- חלוקת תא סימטרית. 2- חלוקת תא אסימטרית. 3- חלוקת אב. 4- התמיינות סופית.
התמיינות תאים היא מושג הלקוח מתחום הביולוגיה ההתפתחותית, ומתאר את התהליך שבו תא באורגניזם רב-תאי מקבל תפקיד מוגדר ורוכש תכונות המשמשות אותו לתפקיד זה. המורפולוגיה של התא יכולה להשתנות באופן משמעותי במהלך ההתמיינות, בעוד החומר הגנטי נשאר זהה, מלבד מספר יוצאי דופן.
במרבית האורגניזמים הרב-תאיים, אין התאים כולם זהים זה לזה. כך למשל, תאי עור אנושיים שונים מתאים ברקמות האיברים הפנימיים.  אף על פי כן, מקורם של כל סוגי התאים השונים בגוף האדם הוא בביצית מופרה אחת, זיגוטה, וההבדלים ביניהם נוצרו בתהליך ההתמיינות, שבו, באופן מווסת ומבוקר, ברקמות התאים השונות מופעלים ומושתקים גנים שונים, על פי התפקיד שעל הרקמה לבצע. 
לאחר ההפריה מתחילה הזיגוטה בחלוקה לתאים זהים, ולאחר מספר מחזורי חלוקה, נוצרת הבלסטולה. בשלב זה מתחילה התמיינות התאים, ובשלב הגסטרולה כבר ניתן לראות חלוקה לשכבות שונות שיתפתחו בהמשך למערכות השונות של העובר. 
כתוצאה מתהליך ההתמיינות, תא ממוין יתפתח במבנה מסוים, וימלא תפקידים מסוימים. ההתמיינות עשויה לכלול שינויים בהיבטים שונים של הפיזיולוגיה של התא: גודל, צורה, קוטביוּת, פעילות מטבּוֹלית, תגובה לאותות וביטוי של גנים.
ישנם גם תאים היכולים להתמיין לסוגים שונים של תאים, גם במהלך חייו הבוגרים של האורגניזם. תאים אלו נקראים בבעלי-חיים תאי גזע, ובצמחים מריסטמה. בצמחים אלו הן הרקמות העובריות שיכולות לפתח איברים נדרשים.
מראשית חייהם, בצמחים קיימות שתי מריסטמות: מריסטמת שורש ומריסטרמת נצר, עם הזמן הצמח יכול לפתח מריסטמות חדשות.
סוגי תאים ביונקים

ישנן שלוש קטגוריות בסיסיות של תאים שמהם מורכב גוף היונקים: תאי נבט, תאים סומטיים, ותאי גזר
. בכל תא מכ- 100 טריליון באדם יש עותק או עותקים של הגנום למעט סוגים מסוימים של תאים, כמו תאי דם אדומים, שאין להם גרעין. רוב התאים הם דיפלואידים, יש להם שני עותקים מכל כרומוזום. תאים אלה נקראים תאים סומטיים, ומהווים את רוב גוף האדם כגון עור ותאי שריר.
תאי הנבט הם אלה היוצרים את תאי המין-ביצית וזרע- וכך הם נשארים לאורך בדורים. לעומתם, תאי גזע יש להם את היכולת להתחלק לתקופה בלתי מוגבלת ובכך להצמיח תאים מתמחים. הם בעלי תפקיד חשוב בהקשר ההתפתחות האנושית הנורמלית.
ההתפתחות מתחילה כאשר זרע מפרה ביצה ונוצר תא בודד שיש לו את הפוטנציאל ליצירת כל האורגניזם.
דה-דיפרנציאציה

זה הוא תהליך תאי, שנפוץ בקרב צורות חיים בסיסיים כגון תולעים ודו-חיים, שבו תא באופן חלקי או מלא חוזר לשלבי התפתחות מוקדמים יותר, בדרך כלל, כחלק מתהליך התחדשות. תהליך זה מתרחש גם בצמחים. בתרבית תאים, תאים יכולים לאבד תכונות שהיו להם במקור, כגון ביטוי חלבון, או לשנות את הצורה שלהם. תהליך זה נקרא גם דה-דיפרנציאציה.
יש מדענים שסבורים שתהליך זה מהווה סטייה ממחזור ההתפתחות הנורמלי שגורם לסרטן. מצד שני, יש כאלה שחושבים שזה תהליך טבעי של אובדן התגובה החיסונית בבני אדם כתוצאה של אבולוציה.
מנגנון

כל התאים המתמחים באורגניזם מבטאים את כל הגנים שמרכיבים את הגנום שלו. כל סוג תא מוגדר על ידי המנגנון המיוחד שלו בפיקוח התבטאות הגנים. התמיינות תאים היא המעבר של סוג תא אחד לאחר וזה כרוך בהחלפת מנגנון הפיקוח של אותו תא, ומוגדרת כתוצאה של רשת הפיקוח על התבטאות הגנים.
(תאוריה אלטרנטיבית שמתבססת על ביטוי גנים סטוכסטיים הוצעה לאחרונה, והיא טוענת שחלבון ורשת הפיקוח הם תוצאה של תהליך תאי ולא ההפך).
ישנם תהליכים מולקולריים שמעורבים במנגנון התא לשליטה בהתמיינות. רוב התהליכים מערבים איתות תאי. הרבה ממולקולות האיתות שמעבירות מידע מתא לתא במהלך ההתמיינות נקראים גורמי גדילה. המסלולים להעברת אותות חולקים את הצעדים הבאים. ליגנד המיוצר על ידי תא אחד נקשר לקולטן שנמצא באזור החוץ תאי של תא אחר, דבר הגורם לשינוי במבנה הקולטן. הצורה של התחום הציטופלזמטי של הקולטן משתנה, והקולטן רוכש פעילות אנזימטית. הקולטן אז מזרז תגובות זירחון שמבצעות אקטיבציה  לחלבונים מסוימים. שרשרת של תגובות זירחון בסופו של דבר מפעילה גורם שעתוק רדום או חלבון ציקלוסקלטון, ובכך לתרום לתהליך ההתמיינות בתא היעוד. תאים ורקמות יכולים להשתנות ביכולת שלהם להגיב לאות חיצונית.
הרובע העשרים של פריז

| --- | --- |
סמל הרובע העשרים של פריזסמל הרובע העשרים של פריז
רחוב מנילמונטן ברובע העשרים של פריז
רחוב מנילמונטן ברובע העשרים של פריז
 מדינה:  צרפת צרפת
 ראש העיר:  מישל שרזה
 עיר אם:  פריז
 תאריך ייסוד:  1860 
 שטח:  5.98 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ברובע:  189,805 (1 בינואר 2021)
  ‑ צפיפות:  31,517 נפש לקמ"ר (2005)
 קואורדינטות:  48°51′54″N 2°23′57″E﻿ / ﻿48.865061111111°N 2.39905°E﻿ / 48.865061111111; 2.39905 
 אזור זמן:  UTC +1
 https://mairie20.paris.fr/
  מפת מיקום  מפה מפורטת  מפת הרובע העשרים של פריז     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
עיריית הרובע העשרים של פריז
הרובע העשרים של פריז (בצרפתית: XXe arrondissement), הממוקם בגדה הימנית, הוא אחד מעשרים הרבעים של פריז, צרפת. ברובע נמצאים האזורים הקוסמופוליטיים מנילמונטן ובלוויל, שקלטו גלים רבים של מהגרים מאז אמצע המאה ה-19. כיום, בבלוויל מצוי רובע הצ'יינהטאון השני בגודלו בפריז.
הרובע העשרים מוכר הודות לבית הקברות פר לשז שבתחומו, בו קבורים אישים מפורסמים, כגון המלחינים פרדריק שופן וג'ואקינו רוסיני, הסופרים אוסקר ויילד ומרסל פרוסט, הציירים קאמי פיסארו וז'אק-לואי דויד, זמר הרוק ג'ים מוריסון ועוד רבים אחרים.
שטח הקרקע של הרובע הוא 5.984 קמ"ר.
דמוגרפיה

אוכלוסיית הרובע העשרים של פריז הגיעה לשיאה בשנת 1936, עם 208,115 תושבים. גם כיום, הרובע צפוף מאוד בתושבים ובפעילות עסקית, עם 182,952 תושבים ו-54,786 משרות, על פי מפקד האוכלוסין האחרון שנערך בשנת 1999.
דמוגרפיה > היסטוריה של צפיפות אוכלוסין

| שנה | אוכלוסייה | צפיפות אוכלוסייה   (לכל קילומטר רבוע) |
| --- | --- | --- |
| 1872 | 92,772 | 15,503 |
| 1936 (שיא צפיפות האוכלוסין) | 208,115 | 34,779 |
| 1954 | 200,208 | 33,457 |
| 1962 | 199,310 | 33,307 |
| 1968 | 188,921 | 31,571 |
| 1975 | 175,795 | 29,378 |
| 1982 | 171,971 | 28,738 |
| 1990 | 184,478 | 30,829 |
| 1999 | 182,952 | 30,574 |
| 2005 (הערכה) | 188,600 | 31,517 |
הרבעים הפנימיים

כל אחד מעשרים הרבעים של פריז מחולק בעצמו לארבעה רבעים (quartiers). הרבעים הפנימיים של הרובע העשרים הם:
רובע בלוויל (Quartier de Belleville)
רובע סן-פרגו (Quartier de Saint-Fargeau)
רובע פר-לשז (Quartier du Père-Lachaise)
רובע שרון (Quartier Charonne)
וולטר ויילד

וולטר ויילד
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
וולטר ויילד (באנגלית: Walter Wild, ‏13 באוקטובר 1872 - 16 בדצמבר 1953) היה כדורגלן אנגלי ונשיאו הראשון של מועדון הכדורגל ברצלונה.
ביוגרפיה

ויילד נולד באנגליה, ובהמשך עבר להתגורר בעיר ברצלונה עקב עסקים, במסגרתם יצר קשר עם ז'ואן גאמפר, מייסד המועדון.
ב-29 בנובמבר 1899 היה ויילד בין 12 הנוכחים בפגישה שארגן ז'ואן גאמפר במטרה לייסד את מועדון הכדורגל. הוא נבחר להיות הנשיא הראשון על ידי גאמפר, כיוון שהיה הבוגר מבין הנוכחים. בפגישה נקבעו השם, הסמל והצבעים של המועדון. ויילד היה נשיא המועדון עד 25 באפריל 1901. סגנו הראשון היה ג'ון פרסונס. גאמפר היה דובר המועדון וקפטן הקבוצה. במקביל להיותו נשיא, היה ויילד שחקנה של קבוצת הכדורגל. הוא שיחק בעמדת ההגנה ושותף בעשרה משחקים בלבד, ובהם גם המשחק הראשון אי פעם של המועדון. הוא זכה עם הקבוצה בגביע הראשון שלה, בטורניר ידידות כנגד נבחרת קטלוניה.
ויילד תרם את דירתו כמפקדה הראשונה של המועדון. אחד מהישגיו הבולטים כנשיא היה סיכום עם בית המלון "קזנובס" לאפשר למועדון להשתמש, כמגרשו הביתי, במגרש של בית המלון. יתר על כן, תחת ויילד השתתף המועדון במהדורה הראשונה של "גביע מסאיה", אם כי הקבוצה לא זכתה בה להצלחה רבה.
ויילד נבחר מחדש לתפקיד שלוש פעמים, בין דצמבר 1899 לבין דצמבר 1900. הוא פרש מתפקידו ב-25 באפריל 1901 כיוון שנאלץ לחזור לארץ מולדתו. ביום עזיבתו נבחר להיות "חבר כבוד" של המועדון. בחגיגות היובל של המועדון היה ויילד אורח כבוד, ומשום שלא עקב אחר התפתחות המועדון, התפלא לראות עד כמה רחוק הגיע.
הרובע הפיננסי (מנהטן)

| --- | --- |
הרובע הפיננסי
הרובע הפיננסי
 מידע
 עיר:  מנהטן 
 שטח:  1.17 קמ"ר 
 אוכלוסייה:  62,829 (2013)
 קואורדינטות:  40°42′27″N 74°00′33″W﻿ / ﻿40.7075°N 74.009166666667°W﻿ / 40.7075; -74.009166666667
 he
 
הרובע הפיננסי (באנגלית: Financial District) היא שכונה הנמצאת בקצה הדרומי של האי מנהטן בעיר ניו יורק, ארצות הברית. השכונה מתוחמת על ידי כביש ווסט סייד (אנ') ממערב, רחוב צ'יימברס (אנ') ופארק סיטי הול (אנ') מצפון, גשר ברוקלין מצפון-מזרח, האיסט ריבר מדרום-מזרח ופארק באטרי מדרום. לבו של הרובע הפיננסי נחשב לרוב למפגש הרחובות וול סטריט וברוד (Broad Street).
היסטוריה

העיר ניו יורק נוסדה בשנת 1624 במקום בו נמצא כיום הרובע הפיננסי, והאזור בו נמצאת כיום השכונה חופף פחות או יותר לאזור בו נמצא במקור היישוב ניו אמסטרדם בסוף המאה ה-17. השכונה כוללת גורדי שחקים רבים ובהם חלק ממשרדי המטה של רבים מהמוסדות הפיננסיים הגדולים בעיר, כולל הבורסה לניירות ערך בניו יורק והבנק הפדרלי של ניו יורק (אנ').
במפגש הרחובות וול סטריט ונסאו נמצא בניין ההיכל הפדרלי (אנ'), אשר נבנה באתר בו היה ממוקם בניין הקפיטול האמריקני הראשון שהיה בשימוש בין השנים 1789 עד 1790, בתקופה בה ג'ורג' וושינגטון היה נשיא ארצות הברית.
החל מסוף המאה ה-19 החלו להבנות ברובע הפיננסי גורדי שחקים; במהלך רוב המאה העשרים הרובע היה מרכז עסקים המעסיק עובדים רבים, אך נשאר שומם בלילות ובסופי השבוע. רק לקראת סוף המאה מצב זה החל להשתנות עם הסבת משרדים למגורים ועלייה במספר התושבים ברובע.
ב-1966 החל להבנות מרכז הסחר העולמי, שבמרכזו מגדלי התאומים שהתנשאו לגובה של 417 מטר והיו המבנים הדומיננטיים בקו הרקיע של מנהטן תחתית כ-30 שנה, עד שנהרסו במתקפת הטרור ב-11 בספטמבר 2001. מרכז הסחר העולמי נבנה מחדש בעקבות הפיגועים, ובמרכזו מגדל החירות, בגובה 541.30 מטר, המבנה הגבוה בחצי הכדור המערבי.
אתרים בולטים > גורדי שחקים

מרכז הסחר העולמי, הכולל מספר גורדי שחקים ובראשם מגדל החירות
פיין סטריט 70 (לשעבר בניין אמריקן אינטרנשיונל)
בניין טראמפ (לשעבר וול סטריט 40)
רחוב ליברטי 28 (לשעבר צ'ייס מנהטן פלאזה 1)
ליברטי פלאזה 1
אקסצ'יינג' פלייס 20
וול סטריט 14
בניין אמריקן שורטי, המוכר גם בשם בנק טוקיו, ברחוב ברודוויי 100
בניין אקוויטבל, ברחוב ברודוויי 120
פארק רו 41, המוכר גם בשם בניין הניו יורק טיימס
בניין פארק רו, ברחוב פארק רו 15
ברודוויי 26, המוכר גם בשם בניין סטנדרד אויל
בניין ברוד אקסצ'יינג', ברחוב ברוד 25
וסט סטריט 90
אתרים בולטים > אתרים נוספים

האנדרטה הלאומית והמוזיאון לפיגועי 11 בספטמבר
כנסיית השילוש הקדוש
באולינג גרין (Bowling Green), הפארק הציבורי הראשון בניו יורק, ופסל השור המסתער שבקצהו הצפוני
בניין הבורסה לניירות ערך בניו יורק
האנדרטה הלאומית ההיכל הפדרלי (Federal Hall National Memorial)
ראו גם

תוכנית קסטלו
חזית בניין הבורסה לניירות ערך
וולטר הנרי רותוול

| --- | --- |

 לידה:  22 בספטמבר 1872 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  13 במרץ 1927 (בגיל 54) סנטה מוניקה, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות הוליווד פוראבר 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 
וולטר הנרי רותוול (באנגלית: Walter Henry Rothwell‏; 22 בספטמבר 1872 - 12 במרץ 1927) היה מנצח אנגלי.
קורות חייו

רותוול נולד ב-לונדון שבאנגליה. הוא היה עוזר-מנצח לגוסטב מאהלר בהמבורג ולאחר מכן עשה חלק גדול מן קריירה שלו בארצות הברית. הוא היה מנצחה הראשון של הפילהרמונית של לוס אנג'לס, שנבחר לאחר שהתזמורת נכשלה במאמציה לשכנע את סרגיי רחמנינוב לעבור לחוף המערבי. הוא תואר כ"שמרני".
רותוול מת בסנטה מוניקה, שבקליפורניה מהתקף לב בשעת נסיעה לחוף הים, לחקור אי-אילו פרטיטורות.
השבוע באשדוד

| --- | --- |
סמליל העיתוןסמליל העיתון
 תדירות:  שבועון
 סוגה:  מקומון
 פורמט:  דפוס (השבוע באשדוד)  מקוון (אשדוד10)
 מו"ל:  מנחם גלילי 
 מייסד:  מנחם גלילי 
 בעלים:  מנחם גלילי
 עורך ראשי:  עו"ד יוסי אסולין
 תאריכי הופעה:  1975–הווה (כ־49 שנים)
 שפה:  עברית
 מערכת:  רחוב רוגוזין, רובע א',  אשדוד
 תפוצה:  אלפי עותקים בשבוע
 מדינה:  ישראל ישראל
 ashdod10.co.il
 
השבוע באשדוד הוא מקומון של אשדוד והסביבה, היוצא לאור מדי יום חמישי, החל מ-15 במאי 1975, ובכך מהווה את המקומון הפעיל הוותיק באשדוד. מייסד העיתון הוא מנחם גלילי, גלילי הוא גם בעל מדור שבועי ביקורתי הקרוי "בלי חשבון" למאבק בשחיתות בעיר.
בשנת 2004 העלה העיתון את המהדורה המקוונת שלו אל רשת האינטרנט דרך רשת LOCAL, האתר כולל ארכיון כתבות מלא של העיתון.
ב-1 במאי 2011, העלה השבועון אתר אינטרנט המעדכן באופן יומי על הקורה באשדוד בשם "אשדוד10".
העצב עבר לגור כאן

העצב עבר לגור כאן הוא מיני-אלבום של להקת טיפקס, שיצא באוקטובר 1998.
הפקה

בשנה זו חגגה טיפקס עשור לפעילותה, והוציאה את המיני-אלבום, שכלל חמישה שירים. האלבום נשמע שונה מכל מה שטיפקס עשתה בעשר שנות פעילותה, והוקלט בצורה שונה: הלהקה נכנסה לאולפן ללא חזרות והזמינה אנשים רבים לבקר ולקחת חלק בתהליך. באלבום שיתף אוז פעולה לראשונה עם "Big M" (מאיר עמר), שהיה שותף לעיבודים. האלבום מכר כ-23 אלף עותקים.
בהקלטות האלבום השתתפו גם חברי להקת "כנסיית השכל".
רשימת רצועות

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי קובי אוז למעט "את לא מנסה" שהלחין במשותף עם נוריאל עמר.
| העצב עבר לגור כאן> מס' | העצב עבר לגור כאן> שם | העצב עבר לגור כאן> עיבוד | העצב עבר לגור כאן> משך | העצב עבר לגור כאן>  | העצב עבר לגור כאן>  | העצב עבר לגור כאן>  | העצב עבר לגור כאן>  | העצב עבר לגור כאן>  | העצב עבר לגור כאן>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | העצב עבר לגור כאן  | קובי אוז, רמי יוסיפוב ו-Big M | 4:06 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | עם היד על הטלפון  | קובי אוז, גל פרמן, Big M וכנסיית השכל | 3:26 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | בואי אלי  | קובי אוז | 4:41 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | אני מתמודד  | קובי אוז, גל פרמן, חיים אוליאל, תמיר ימיני ו-Big M | 3:49 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | את לא מנסה  | קובי אוז, נוריאל עמר ו-Big M | 6:52 |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 22:54 |  |  |  |  |  |  |
משתתפים באלבום

בימוי מוזיקלית, ניהול אומנותי: דני רכט
הפקה דיגיטלית - יזהר אשדות
משתתפים באלבום > נגנים

קובי אוז: שירה, קולות, לופים, תכנותים, הפקה מוזיקלית ועיבודים.
רמי יוסיפוב: גיטרות (חשמלית, אקוסטית, קלאסית), מנדולינה
גל פרמן: גיטרה בס, קולות.
תמיר ימיני: תופים, טמבורין ותופים.
Big M (מאיר עמר): לופים, עיבודים.
חיים אוליאל: שירה, מחיאות כף.
נוריאל עמר: עוד, תוף גובלט, טמבורין, טיקרקווין
יורם חזן: סקסופון
דוד ראסד: גיטרות
מוטי יוסף: תופים
הערות שוליים

↑  עמוס אורן, אחרי 15 שנה: אוסף ראשון ל"טיפקס", באתר ynet, 4 במרץ 2003
| טיפקס |
| --- | --- | --- |
| קובי אוז • גל פרמן • מוטי יוסף • רמי יוסיפוב • אדם מדר • שחר ימפולסקי • שני יצהרי | קובי אוז • גל פרמן • מוטי יוסף • רמי יוסיפוב • אדם מדר • שחר ימפולסקי • שני יצהרי |  |
| אלבומי אולפן | שביל קליפות הגרעינים (1992) • האחרון בעשירון התחתון (1993) • החיים שלך בלאפה (1995) • נשיקה לדוד (1997) • דיסקו מנאייק (1999)  • יושבים בבית קפה (2001) • רדיו/מוסיקה/עברית (2006) • עבודת כפיים (2016) • שווארמה ביץ' (2024) |  |
| אלבומים אחרים | פסקול: כלבים לא נובחים בירוק (1996) • מיני אלבום: העצב עבר לגור כאן (1998) |  |
| אלבומי אוסף | כל הלהיטים (2003) • טיפקס: האוסף הרומנטי (2010) |  |
השבויה מקווקז

| --- | --- |

 בימוי:  לאוניד גאידאי 
 תסריט:  יעקב קוסטיוקובסקי, מוריס סלובודסקי, לאוניד גאידאי
 שחקנים ראשיים:  אלכסנדר דמיאננקו,   נטליה וארליי  ולדימיר אטוש   יורי ניקולין
 מוזיקה:  אלכסנדר זצפין 
 צילום:  קונסטנטין ברובין 
 מדינה:  ברית המועצות 
 חברת הפקה:  מוספילם 
 חברה מפיצה:  מוספילם
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  3 באפריל 1967
 משך הקרנה:  77 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט קומדיה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
השבויה מקווקז או ההרפתקאות החדשות של שוריק (ברוסית: Кавказская пленница, или Новые приключения Шурика) הוא סרט סובייטי שהופק על ידי אולפני הסרטים מוספילם. בהתאם לנתונים רשמיים כ-76 מיליון צופים ראו את הסרט במהלך הקרנתו באולמות קולנוע.
לאור ההצלחה של הסרט  מבצע חיריק והרפתקאות נוספות של שוריק ב-15 ביוני 1965 התסריטאים ביקשו לצלם המשך הסרט. ב-26 באוקטובר 1965 הצילומים אושרו. בסרט נכללו מספר שירים על מוזיקה של אלכסנדר זצפין שהיו ללהיט בברית המועצות.
לאוניד גאידאי רצה דמות חדשה לתפקיד הנשי הראשי בסרט. לאחר בדיקת מאות מועמדות של שחקניות בסופו של דבר נבחרה שחקנית הקרקס נטליה וארליי שעבודה זה היה תפקיד ראשי ראשון.
"שלישיית הפושעים" ששיחקה בסרט קודם הועברה לסרט זה והיה לה תפקיד מרכזי בעלילה.
לאחר סיום הצילומים, ראשי תעשיית הקולנוע הסובייטית פסלו אותו והייתה סכנה שהסרט לא יגיע להקרנות בבתי הקולנוע. בסופו של דבר העותק היחיד הגיע להקרנה פרטית בביתו של ליאוניד ברז'נייב שאהב את הסרט ונתן אישור להקרנתו.
עלילה

הסטודנט שוריק (אלכסנדר דמיאננקו) הגיע לקווקז במטרה ללמוד את הפולקלור המקומי. במהלך הסיורים הוא פגש סטודנטית צעירה (נטליה וארליי) ממוסקבה שמבקרת את קרובי המשפחה שמתגוררים באחד הכפרים באזור. מנהל מפעל מקומי (ולדימיר אטוש) מעוניין להתחתן איתה ומנסה לסגור עסקה עם דוד שלה שעובד כנהגו. הם מסכמים ביניהם את הנושא תמורת תשלום וללא שום הודעה לכלה המיועדת. הם מחליטים להגיד לשוריק שהוא צריך להשתתף בחטיפת כלה כחלק של הנוהג המקומי ולא מספרים לשוריק שהנחטפת למעשה לא יודעת שהיא צפויה להתחתן בקרוב. כך הם מקווים לנצל את ההכרות בין הצעירים ולהקל על הנושא.
החטיפה הצליחה ומייד לאחריה כאשר שוריק הבין מה נעשה הוא מאושפז בבית החולים לחולי נפש. שוריק מצליח להימלט מהמוסד. הצעירה הצליחה להימלט ממקום בו היא מוחזקת אך כמעט נתפסת מחדש. בעזרתו של שוריק היא בכל זאת הצליחה להשתחרר מהחוטפים. שוריק, הסטודנטית והחבר שלהם מביימים מתקפה על בית של החתן בכוח וכאשר הוא מנסה לברוח פוצעים אותו. בסוף הסרט מזמיני החטיפה נשפטים והצעירים חוזרים למוסקבה בנפרד.
הר פולארד (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בהר בהרי הנסיך צ'ארלס, באדמת מק. רוברטסון שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  1,782 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  רכס פורתוס 
 קואורדינטות:  70°28′00″S 64°37′00″E﻿ / ﻿70.4667°S 64.6167°E﻿ / -70.4667; 64.6167
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר פולארד(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר פולארד
 
הר פולארד (באנגלית: Mount Pollard) הוא הר מכוסה שלג ברכס פורטוס, בהרי הנסיך צ'ארלס, באדמת מק. רוברטסון, שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם בסמוך מדרום למסיב קורי, ו-6 קילומטרים ממערב למסיב קרוהן.
גובהו של ההר 1,872 מטרים מעל פני הים; ההר הוא ההר ה-2,240 בגובהו באנטארקטיקה.
היסטוריה > גילוי ומיפוי ההר

ההר מופה בהתבסס על סקרים על הקרקע ותצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בין השנים 1956–1965.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה.
ההר נקרא על שמו של ג'יי. ר. פולרד (J.R. Pollard), פיזיקאי יונוספרה ששירת בתחנת וילקס בשנת 1964.
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2  הרי אנטארקטיקה לפי גובהם
| רכס אתוס |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | סקילה |  |
| רכסים | ליאה • קוטרר |  |
| הרים | בול • גידינגס • מקנזי • פיטר |  |
| נונאטאקים | דוסון • האנט |  |
| רכס פורתוס |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | כריבדיס • סקילה |  |
| רכסים | האלקומב • מרטין • קורי |  |
| הרים | גאסטון • גבאן • גרדנר • טאר • פולארד • קנהאם • קאצ'ליף • קירקבי • קרוהן • קרייטון |  |
| אתרים אחרים בהרי הנסיך צ'ארלס |
| --- | --- | --- |
| רכסים נוספים | אליסון • סאקסטון |  |
| הרים | בראון-קופר • פורקסט • קרטר |  |
| עמקים ומישורים | מדרון בנט |  |
| נונאטאקים | ארמוניני |  |
| מפרצים | ביינמדארט |  |
העמותה לתסמונת רט

"העמותה לתסמונת רט" (ע"ר) נוסדה בשנת 2001 על ידי שמואל זיסמן, העומד בראשה מאז היווסדה.

העמותה לתסמונת רט מרכזת את המאמץ לקידום הטיפול, הידע, המחקר וההכשרה בנושא התסמונת, זאת על בסיס תפיסה מקצועית הגורסת כי יש חשיבות לפתח שירות אשר יספק התייחסות כוללנית לצורכי הבנות, המשפחות ואנשי המקצוע בתחומים הרפואיים, הטיפוליים והחינוכיים כאחד.
חזון העמותה

מציאת מרפא ומזור ללוקים בתסמונת רט באמצעות מימון מחקרים בתחום והענקת איכות חיים מקסימלית ללוקים בתסמונת באמצעות מתן מידע ופיתוח תוכניות ושירותים חינוכיים-טיפוליים בקהילה.
פעילויות העמותה

מטרות המרכז לתסמונת רט ממומשות במסגרת תחומי הפעילות כדלקמן:
מימון מחקר - המרכז לתסמונת רט שם לעצמו למטרה לעודד ולתמוך במחקרים המיועדים לקדם את הידע וההבנה באשר לריפוי הלוקים בתסמונת רט והטיפול בהם. בשנים 2003–2007 העביר המרכז לתסמונת רט בישראל 1,000,000 ₪ לחקר התסמונת.
מרכז הערכה והדרכה ללוקים בתסמונת רט - מטרות הפרויקט כוללות: המשך מיפוי וזיהוי היכולות התפקודיות של בנות הלוקות בתסמונת רט (יכולת מוטורית, תקשורתית, כישורי למידה והבנה, אכילה ועצמאות, תפקוד ידני וכדומה), גיבוש המלצות אופרטיביות לקידום יכולותיהן האישיות של הבנות, מעקב שנתי אחר מצבן, הנחיית אנשי מקצוע בתכנון והפעלת תוכנית חינוכית/טיפולית אישית עבור הילדות הלוקות בתסמונת רט הנמצאות במסגרתם, העצמת יכולתן של משפחות בטיפול בבנות לאורך כל ימות השנה, קיום קשר שוטף עם המשפחות, מתן מענה למשפחות ברמת התמיכה, הייעוץ, התאמת ציוד פרא-רפואי מרגע האבחון ולאורך כל הדרך.
ארגון ימי עיון וכנסים לאנשי מקצוע ולמשפחות לילדות הלוקות בתסמונת והפצת מידע באמצעים שונים (אינטרנט, עלונים וכדומה), לשם איתור בנות נוספות וייעול הטיפול בבנות הלוקות בתסמונת רט. המרכז לתסמונת רט בישראל (ע"ר) נושא בעלויות ההערכות/הדרכות.
הפצת מידע אודות התסמונת - מטרת הפעילות בתחום זה היא להפיץ ידע ומידע עדכניים להורים ולאנשי מקצוע כדי לאתר בנות חדשות או לא מאובחנות ולייעל את הטיפול בלוקים בתסמונת. הפצת הידע נעשית, בין השאר, בעזרת הפעילויות הבאות:
ימי עיון וכנסים – הצוות המקצועי של המרכז מארגן ימי עיון וכנסים למסגרות שונות כמו: אחים ואחיות במשרד החינוך, אחים ואחיות במשרד הרווחה, מסגרות החינוך המיוחד.
הרצאות לרופאים – הצוות המקצועי של המרכז מעביר הרצאות בנושא תסמונת רט למסגרות שונות כמו רופאים בקופות חולים ומשרדי ממשלה.
עלונים – המרכז מוציא לאור, עלון הנקרא "מעט לרט". העלונים מופצים למשפחות ולאנשי מקצוע.
ספרות מקצועית – המרכז לתסמונת רט בישראל הוציא לאור שני ספרים בנושא תסמונת רט: ספר בנושא הידרותרפיה ו"מלאכיות הדממה" תסמונת רט-המדריך השלם.
אתר האינטרנט של המרכז – אתר האינטרנט הועלה בקיץ 2002. האתר פועל כיום בעזרת מתנדבים מקרב המשפחות (קיים גם אתר בשפה הרוסית).
העלאת המודעות לתסמונת בקרב הציבור - פעילויות כמו "מרוץ האביב למען מלאכיות הדממה", שיתוף פעולה עם מנהלת ליגת העל בכדורסל, אמריקן אקספרס וטויס אר אס וכו'.
מפגשי משפחות - המרכז יוזם ימי עיון למשפחות ואירועים שונים כמו מסיבות בחגים וימי כייף.
מבנה העמותה

יו"ר העמותה - עו"ד שמואל זיסמן, נשיאת כבוד ויועצת מדעית - ד"ר רותי אמיר, המנכ"ל - סיגל הרץ תירוש, ומנהלת המרפאה לתסמנות רט - ד"ר ברוריה בן זאב, נוירולוגית ילדים.
הערות שוליים

[
הר פונטידה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 רכס הרים:  הרי האבר 
 קואורדינטות:  69°14′18″S 71°32′51″W﻿ / ﻿69.23825°S 71.5475°W﻿ / -69.23825; -71.5475
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמההר פונטידה(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמההר פונטידה(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר פונטידה(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר פונטידה
 
הר פונטידה (באנגלית: Mount Pontida; בבולגרית: връх Понтида) הוא הר מכוסה קרח בהרי האבר, בצפון האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 1,700 מטרים מעל פני הים.
ההר מתנשא מעל קרחון האדזייב שמצפון לו, מעל קרחון פורמן שמדרום מזרח לו, ומעל קרחון ואבולד שמדרום מערב לו.
ההר ממוקם 14.65 קילומטרים ממזרח לפסגת סיימון, 5.42 קילומטרים דרומית - מזרחית לפסגת איגראלישטה, 8.26 קילומטרים דרומית-מערבית להר ניומן, 5.7 קילומטרים מערבית לפסגת דימיטרובה ו-19.2 קילומטרים צפון-צפונית-מזרחית להר הולט.
היסטוריה > מיפוי ההר

ההר מופה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1971.
היסטוריה > מקור השם

ההר נקרא על שם פונטידה - ארץ אגדית טבועה מתחת הים השחור.
לקריאה נוספת

הגאזט האנטארקטי של בולגריה (בבולגרית)
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של בולגריה
1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2 3 4 5 6 7 8  ראו ב"לקריאה נוספת" בגאזט האנטארקטי הבולגרי
הרובע העשירי של פריז

| --- | --- |
סמל הרובע העשירי של פריזסמל הרובע העשירי של פריז
חזית תחנת הרכבת גאר די נור, ברובע העשירי של פריז
חזית תחנת הרכבת גאר די נור, ברובע העשירי של פריז
 מדינה:  צרפת צרפת
 ראש העיר:  רמי פרו
 עיר אם:  פריז
 תאריך ייסוד:  1860 
 שטח:  2.89 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ברובע:  83,543 (1 בינואר 2021)
  ‑ צפיפות:  30,982 נפש לקמ"ר (2005)
 קואורדינטות:  48°52′32″N 2°21′28″E﻿ / ﻿48.875508333333°N 2.3578527777778°E﻿ / 48.875508333333; 2.3578527777778 
 אזור זמן:  UTC +1
 https://mairie10.paris.fr/
  מפת מיקום  מפה מפורטת  מפת הרובע העשירי של פריז     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הרובע העשירי של פריז (בצרפתית: Xe arrondissement), הממוקם בגדה הימנית, הוא אחד מעשרים הרבעים של פריז, צרפת. ברובע נמצאות שתיים משש תחנות הרכבת הגדולות של פריז: גאר די נור וגאר דה ל'אסט. במשך המאה ה-19, היו תחנות אלה מהעמוסות באירופה.
הרובע העשירי מאכלס חלק גדול מתעלת סן מרטן, המקשרת את נהר הסן לחלקים הצפוניים של פריז.
שטח הקרקע של הרובע הוא 2.892 קמ"ר.