stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אורי שפר
תפקידים נוספים בעבר

מייסד ונשיא לשעבר של המועצה הבינלאומית להכשרת מאמנים (I.C.C.E).
מארגן - JCC Maccabi Youth Games.
חבר ועד מנהל - International Jewish Sports Hall of Fame.
היה חבר בין השאר ועדת לוין לבחינת מבנה הספורט בישראל.
תפקידים נוספים בהווה

חבר לשעבר בהנהלת המועצה להסדר ההימורים בספורט.
חבר לשעבר בהנהלת המועצה הבינלאומית להכשרת מאמנים (I.C.C.E).
עורך לשעבר ב-International Journal of Applied Kinesiology and Kinesiologic Medicine.
פרסים בולטים

1992 - Sport science award of the International Olympic Committee President in cooperation with the ICSSPE.
1998 - פרס של הוועד האולימפי בישראל על מנהיגות וקידום הכשרת המאמנים בישראל.
2000- פרס מאת המיכללה האקדמית רופין.
2022 - תואר ד'ר לשם כבוד מהאוניברסיטה הלאומית לחינוך כופני וספורט בבוקרשט, רומניה
אחוות אורסולה הקדושה

| --- | --- |
 מייסדים:  אנג'לה מרג'י 
 תקופת הפעילות:  1535–הווה (כ־489 שנים) 
 אתר רשמי
 
אנג'לה מריג'י (מייסדת האחווה) מלמדת תלמידה, ציור מאת Pietro Calzavacca
אחוות אורסולה הקדושה (Religiosas Ursulinas de la Unión Romana) היא אחווה קתולית שהוקמה בידי אנג'לה מרג'י בברשה שבאיטליה בנובמבר 1535. האחווה נקראת על שם "אורסולה הקדושה".
רוב פעילות האחווה היו נשים מבוגרות עשירות שמטרתן הייתה להשכיל נשים ובייחוד נערות עניות, בתקופה בה נשים לא קיבלו חינוך סדיר ואלו שזכו לחינוך היו רק בנות האליטה החברתית. התנועה החלה בצפון איטליה, התפשטה לדרום צרפת ומשם אל אזורים נוספים באירופה.
בתחילת פעולתה של האחווה היא לא נתקלה בהתנגדות מצד הכנסייה, אולם בשלהי המאה ה-16 החלה הכנסייה ללחוץ על נשות האחווה להתנזר, הן בשל שתפקיד ההוראה היה נתון בידי אנשי דת והן בשל הפחד וחוסר הנאותות בכך שנשים אלו היו ללא חסות גברית. ב-1612 החלו נשות האחווה בתהליך ההתנזרות, דבר שהקל עליהן להרחיב את פעילותן לאזורים נוספים.
נשות האחווה נטלו על עצמן סיכונים רבים. לדוגמה, ב-1620 הן הקימו בקנדה בית ספר לאינדיאניות, על אף שהאזור נחשב לנידח ולבעל תרבות שונה.
מריה גיאר דה ל'אינקרנסיון (Marie Guyart de l’Incarnation) ייסדה את הארגון בצרפת החדשה. היא עברה לקוויבק סיטי שבקנדה והשאירה אחריה אוטוביוגרפיה רוחנית ומאות מכתבים על חייה בקרב האינדיאנים אותם חנכה.
אומברטו אקו

| --- | --- |

אקו במאי 2005
 לידה:  5 בינואר 1932 אלסנדריה, ממלכת איטליה 
 פטירה:  19 בפברואר 2016 (בגיל 84) מילאנו, איטליה 
 השקפה דתית:  אתאיזם 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טורינו 
 מוסדות:  אוניברסיטת בולוניה  קולז' דה פראנס 
 זרם:  סמיוטיקה
 תחומי עניין:  ביקורת תגובת הקורא
 עיסוק:  פילוסוף, סופר, סמיוטיקאי, מבקר ספרות, היסטוריון של ימי הביניים, מומחה ספרות, מרצה באוניברסיטה, תסריטאי, מחבר רומנים, מתרגם, מסאי, איש חינוך, היסטוריון 
 הושפע מ:  ג'ויס, קאנט, פירס, אקווינס, דויל, בורחס
 מדינה:  איטליה, ממלכת איטליה 
 יצירות ידועות:  תולדות הכיעור, Apocalypse Postponed, Come si fa una tesi di laurea, המטוטלת של פוקו, Misreadings, שם הוורד 
 פרסים והוקרה:  פרס צ'זארה פבזה (2011) פרס סטרגה (1981) אביר הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית (1996) פרס אוסטריה לספרות אירופית (2001) פרס נסיך אסטוריאס לתקשורת ולמדעי הרוח (2000) אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה עיטור  מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה בדרגת מפקד בכיר מפקד מסדר האמנויות והספרות קצין בלגיון הכבוד 
 בן או בת זוג:  Renate Ramge (24 בספטמבר 1962–?) 
 חתימה:   
 umbertoeco.it
 
אומברטו אקו (באיטלקית: Umberto Eco; ‏5 בינואר 1932 – 19 בפברואר 2016) היה פילוסוף, סמיוטיקאי, היסטוריון של  ימי הביניים, סופר ומתרגם איטלקי.
פרסים והוקרה

פרס צ'זארה פבזה (2011)
פרס סטרגה (1981)
אביר הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית (1996)
פרס אוסטריה לספרות אירופית (2001)
פרס נסיך אסטוריאס לתקשורת ולמדעי הרוח (2000)
אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה
עיטור  מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה בדרגת מפקד בכיר
מפקד מסדר האמנויות והספרות
קצין בלגיון הכבוד
ביוני 2002 קיבל תואר דוקטור של כבוד מהאוניברסיטה העברית בירושלים
ספריו שתורגמו לעברית > רומנים

שם הוורד (1980, Il Nome della Rosa), תרגם עמנואל בארי, זמורה-ביתן, 1987.
המטוטלת של פוקו (1988, Il pendolo di Foucault), תרגם גאיו שילוני, כנרת, 1991.
האי של יום האתמול (1994, L'isola del giorno prima), תרגם אריה אוריאל, כנרת, 1995.
באודולינו (2000, Baudolino), תרגמה מרים שוסטרמן-פדובאנו, כנרת, 2005.
השלהבת המסתורית של המלכה לואנה (2004), תרגם אריה אוריאל, כנרת, זמורה-ביתן, דביר, 2007.
יומן זעיר, תרגם אריה אוריאל, זמורה ביתן, 2011.
בית העלמין של פראג, תרגם אריה אוריאל, כנרת זב"מ, 2012.
מספר אפס, תרגם אריה אוריאל, כנרת זמורה ביתן, 2016.
ספריו שתורגמו לעברית > מאמרים

לטייל עם דג סלמון ומאמרים אחרים, תרגם אריה אוריאל, כנרת, 1997.
להמציא את האויב וחיבורים נוספים, תרגם אריה אוריאל, כנרת זמורה ביתן, 2016.
הפשיזם הנצחי, תרגם יונתן פיין, הוצאת תשע נשמות, 2019.
ספריו שתורגמו לעברית > ספרי עיון

פרשנות ופרשנות יתר, נכתב בשיתוף ריצ'רד רורטי, ג'ונתן קאלר וכריסטין ברוק-רוז, תרגם יניב פרקש, הוצאת רסלינג, 2007.
תולדות היופי, תרגם אריה אוריאל, הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, 2010.
תולדות הכיעור, תרגום ועריכה מקצועית: שרה לוטן, הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, 2013.
תולדות האגדות - סיפורם של מקומות אגדיים, תרגום: שרה לוטן, כנרת זמורה-ביתן דביר, 2016.
לקריאה נוספת

ג'ון לכט, 50 הוגים מרכזיים בני זמננו, כרך ב', תרגמה אנה ברויר, הוצאת רסלינג, תל אביב 2004.
הערות שוליים

↑  על תבניות הסיפר בספרי ג’יימס בונד
↑  רחל נאמן, מורה נבוכים ל'שם הוורד', כותרת ראשית, 23 באפריל 1987
↑  אלון אלטרס, עונשה של הצלחה ספרותית, מעריב, 5 בדצמבר 1990
↑  עדנה פיינרו, קולנוע - האינקוויזיציה כקריקטורה, "העולם הזה", גיליון 2590 מ-22 באפריל 1987, עמוד 20
אהרון דולב, את הספר חייבים לקרוא, מעריב, 30 באפריל 1987
מאיר שניצר, הוא לא ידע את שמה, והוא גם לא יידע, חדשות, 17 באפריל 1987
↑  מיכל אלפון, אומברטו אקו מכה שנית, כותרת ראשית, 19 באוקטובר 1988
↑  חגית פלג רותם, ‏אומברטו אקו מבקר בארץ: "חרם אינטלקטואלי הוא ביטוי לגזענות", באתר גלובס, 23 בפברואר 2011
מיה סלע, אומברטו אקו: "חרם הוא צורה של גזענות", באתר הארץ, 24 בפברואר 2011
↑  מרב יודילוביץ', אומברטו אקו: דוקטור של כבוד, באתר ynet, 3 ביוני 2002
↑  שלומית שחר, האני־המספר וכותב ההיסטוריה - "שם הוורד" מאת: אומברטו אקו; תרגום; עמנואל בארי; זמורה־ביתן, כותרת ראשית, 8 ביולי 1987
↑  ביקורת ספר: המטוטלת של פוקו – אומברטו אקו, כישופים: הקדרה המבעבעת של כרמית
↑  ביקורות:
יוסף שוורץ, סטפנה סבין, בחיפוש אחר האשליה המושלמת, באתר הארץ, 2 באוקטובר 2001
יוסף דן, למה הגנוסטיקאיות מפריסות פרסה, באתר הארץ, 17 בדצמבר 2002
אביעד קליינברג, חכם גדול, סופר קטן, באתר ynet, 30 באוקטובר 2005
רחביה ברמן‏, אקו והבאנימן, באתר וואלה, 23 באוקטובר 2005
אהוד פירר, האמת, ורק האמת, באתר "האייל הקורא"
באודולינו, אומברטו אקו
↑  יוסף דן, זיכרונותיו של מי ששכח את הכל, באתר הארץ, 5 בדצמבר 2006
↑  אריק גלסנר, על "בית העלמין של פראג", מאת אומברטו אקו, באתר "מבקר חופשי", 31 באוקטובר 2012
↑  ביקורות:
 אביעד שטיר, שלל הקונספירציות ברומן האחרון של אומברטו אקו, באתר הארץ, 18 באוגוסט 2016
עופרה עופר אורן, "מספר אפס": האם הסופר קרא את ספרו, בבלוג "סופרת ספרים", 17 במאי 2016
יונתן גרוסמן‏, מתקפת תרבות: "מספר אפס" של אומברטו אקו הופך את הדרמה העיתונאית לחוויה מייגעת, באתר וואלה, 16 ביוני 2016
↑  עופרה עופר אורן, "הפשיזם הנצחי": קריאת חובה, בבלוג "סופרת ספרים", 5 במרץ 2019
↑  ביקורות:
ספי הנדלר, יריד הספרים בירושלים | אומברטו אקו, "תולדות היופי", באתר הארץ, 16 בפברואר 2011
שולמית קיסרי, תולדות היופי, באתר News1 מחלקה ראשונה, 29 באפריל 2011
אריאנה מלמד, יופי טופי, באתר ynet, 19 בינואר 2011
אורי הולנדר, פרלודים | כרטיס כניסה שעוצב בקפידה אל גן השעשועים של היופי, באתר הארץ, 27 במאי 2011
↑   עמרי הרצוג, מדוע קשה להסיר את המבט מהכיעור, באתר הארץ, 22 במרץ 2013
↑   דוד רפ, הזמנה למסע יוצא דופן בעקבות מקומות אגדיים, באתר הארץ, 25 באפריל 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260745905171  PLWABN: 9810547410805606  BIBSYS: 90055304  BNC: 000035293  BNE: XX1044144  BnF: cb11901536g (data)  CANTIC: a1007675x  CiNii: DA00456874  dblp: 63/1789  GND: 11852884X  ICCU: CFIV006213  ISNI: 0000 0001 2283 9390  LCCN: n79021285  LNB: 000017457  MusicBrainz: b7050d34-937c-4aa4-9291-66ed4d9c0f0e  NDL: 00438594  NKC: jn19990001971  NLA: 35607219  NLG: 61402  NLK: KAC199607803  NSK: 000010268  NTA: 068471475  RERO: 02-A003207461  RKD: 441850  SELIBR: 184428  SNAC: w60617np  SUDOC: 02684821X  Trove: 1012919  ULAN: 500075019  VcBA: 495/158121  VIAF: 108299403   WorldCat (עם VIAF): 108299403 
אקו ב-2011
אוסבורן מאייטלנד מילר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1897 
 פטירה:  1979 (בגיל 82 בערך) 
 תקופת הפעילות:  ?–1979 
 פרסים והוקרה:  מדליית צ'ארלס דיילי (1962)  הצלב הצבאי 
 
מדליית אוסבורן מאייטלנד מילר
אוסבורן מאייטלנד מילר (באנגלית: Osborn Maitland Miller; ‏1897 – 1979) היה קרטוגרף, מודד וצלם אוויר אמריקאי ממוצא סקוטי.
מילר השתתף במשלחות מחקר ומיפוי, וכן ייעץ למגלי ארצות וקרטוגרפים אחרים.
מילר פיתח מספר סוגים של היטלי מפוי:
היטל חרוטי דו קוטבי (Bipolar Oblique Conic Conformal);
סטריוגרפיית מילר (Miller Oblated Stereographic);
וההיטל הגלילי מילר (Miller Cylindrical) - בשנת 1942, שהוא הידוע מבין ההיטלים שמילר פיתח.
קורות חיים

מילר נולד בפרת' שבסקוטלנד בשנת 1897.
הוא התחנך במכללת גלנאלמונד (Glenalmond College), ובאקדמיה הצבאית המלכותית, ווליץ', ולאחר מכן שירת כקצין בחיל ארטילריית השדה המלכותי (Royal Field Artillery) במלחמת העולם הראשונה, וזכה בצלב הצבאי בשנת 1917.
מילר עבד בחברה הגאוגרפית האמריקאית בין השנים 1922 ועד 1968.
קורות חיים > אותות כבוד

בשנת 1962 הוענקה למילר מדליית צ'ארלס פ. דאלי (Charles P. Daly Medal).
הנצחה

בשנת 1952, קרחון מאייטלנד בחוף המזרחי של חצי האי האנטארקטי, באזור חוף באומן של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה, נקרא על שמו של מילר.
בשנת 1968 החלה הענקת המדליה הקרטוגרפית על שם אוסבורן מאייטלנד מילר (Osborn Maitland Miller Medal), המחולקת ל"תרומות מצטיינות בתחום הקרטוגרפיה או הגיאודזיה".
לקריאה נוספת

• Monmonier, Mark. (2002), , Mercator’s World. 7. 52-54
• John P. Snyder, , P 179
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  קורות חייו של מילר, בספר Flattening the Earth: Two Thousand Years of Map Projections, המפורט בפסקת "לקריאה נוספת"
1 2 3 4 5 6 7  ראו בספר Choosing a Map Projection, המפורט בפסקת "לקריאה נוספת"
↑  ראו בספר Map Projections--a Working Manual, המפורט בפסקת "לקריאה נוספת"
↑  מידע גאוגרפי והיסטורי על קרחון מאייטלנד באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
↑  ההיסטוריה של המדליה הקרטוגרפית על שם אוסבורן מאייטלנד מילר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb15342394p (data)  GND: 1055106545  ISNI: 0000 0001 0890 4694  LCCN: no96057878  NTA: 141631899  SUDOC: 110357809  VIAF: 39761162   WorldCat (עם VIAF): 39761162
אברהם לעווי

| --- | --- |
 לידה:  1775 ה'תקל"ה
 פטירה:  29 בנובמבר 1831  (בגיל 56 בערך) כ"ד בכסלו ה'תקצ"ב
 מדינה:  פולין
 מקום מגורים:  פוזנא, פיורדא, שלשין
 תקופת הפעילות:  ?–1835 
 רבותיו:  הרב צבי הירש, הרב רפאל מהמבורג, הרב יוסף הצדיק מפוזנא, הרב שלמה זלמן ליפשיץ
 בני דורו:  רבי עקיבא איגר
 בת זוג:  אסתר ינקלביץ (איציק) לעוי, רחל ינקלביץ'
 אב:  שלמה זלמן חסיד מפוזנא
 אם:  גיטא גיטל גוטע
 צאצאים:  נחום לעווי  שלמה זלמן לעווי (זלוטשוב)  יעקב יהודה לייב לעווי  אשר לעמיל לעווי 
 מספר צאצאים:  6
 
רבי אברהם לעווי (ה'תקל"ה, 1775, כ"ד בכסלו ה'תקצ"ב, 29 בנובמבר 1831, פוזנן (פוזנא), פולין) היה רב פולני.
קורות חייו

תחילת לימודו היה אצל אביו, ר' שלמה זלמן, עד שזה נפטר. לאחר שנפטר אביו נלקח תחת חסותו של דודו הרב צבי הירש. למד בפוזנא בישיבתו של רבי יוסף "הצדיק" מפוזנא, חתנו של הנודע ביהודה, ואחר כך נשלח בידי אמו ללמוד אצל דודו רב אייזל חריף אב"ד פיורדא[דרושה הבהרה] שם נודע ר' אברהם בלמדנותו הרבה. לאחר נישואיו, נסע ללמוד עם רב שלמה זלמן הכהן אב"ד ורשה ובעל ה"חמדת שלמה". כעבור עשר שנים חזר לעירו פוזנא, וכאביו בשעתו הסתיר עצמו מעין מכיריו.
דברי תורתו כונסו בספרים "אבני קודש" ו"בית לאבות".
בניו

רבי אברהם הותיר אחרי פטירתו חמישה בנים ובת אחת. כל בניו כיהנו כרבנים במקום מגוריהם. יהודי פוזנא נהגו לכנותם "חמישה חומשי תורה".
בניו של אברהם לפי סדר גילם:
רבי שלמה זלמן לעווי, אב"ד זלאטשוב.
רבי אשר לעמיל לעווי, אב"ד גאלין ובסוף ימיו ראב"ד בירושלים.
רבי נחום לעווי, אב"ד שאדיק. מח"ס "אבני קודש".
גיטל (לעוי) ליסנער
רבי יעקב יהודה לייב לעווי, אב"ד שלשין. לאחר עלייתו שימש עשרות בשנים כראב"ד בירושלים מח"ס "בית לאבות", מייסד כולל פולין בירושלים.
רבי ישראל לעווי.
הערות שוליים

↑  ר' אברהם (מפוזנא) לעוי,  בזך, באתר בזך
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007418017205171  VIAF: 91156675129433582717   WorldCat (עם VIAF): 91156675129433582717
אברהם מאיר אפשטיין

ערך זה עוסק ברב ליטאי בן המאה ה-18. אם התכוונתם לרב ליטאי בן המאה ה-19, מחבר "מנחה בלולה" ו"אמרי נועם", ראו .
| --- | --- |
 לידה:  ה'תפ"ו הורדנה, בלארוס
 פטירה:  א' באדר א' ה'תקל"ב (בגיל 46 בערך) נובה מיש
 מקום פעילות:  מוש חדש
 השתייכות:  יהדות ליטא
 תפקידים נוספים:  רב, אב בית דין, ראש ישיבה
 רבותיו:  אביו הרב אריה לייב הלוי אפשטיין, המגיד ממזריץ'
 
הרב אברהם מאיר הלוי אפשטיין (ה'תפ"ו, 1725 – א' באדר א' ה'תקל"ב, 5 בפברואר 1772) היה רב העיירה ליסקובי בליטא ולאחר מכן אב"ד העיר מוש-חדש.
תולדותיו

נולד בשנת ה'תפ"ו לרב אריה לייב הלוי אפשטיין שהיה אז מגיד מישרים בעיר הורדנה והיה אחד משני האנשים היחידים שזכו לקבל מהגאון מווילנא הסכמה על ספריהם, ונקרא בשם מאיר.
כילד נחשב לעילוי ואביו לימדו בעצמו גמרא ושולחן ערוך ואת כל חידושיהם רשם בספר שקראו בשם דברי חידוד אך לא זכה להוציאו לאור.
נישא לשרה ובשנת ה'תק"י בהיותו כבן 24 בלבד התמנה לרב העיר ליסקובי ולאחר שנתיים בשנת ה'תקי"ב מונה לרב ואב"ד העיר מוש-חדש תפקיד בו כיהן עד סוף ימיו. היה תלמיד של המגיד ממזריץ' והיה בקשר עם תלמידו רבי חיים מאמדור.
בשנת ה'תקט"ז חלה ונטה למות, ולאחר תפילות רבות של בני קהילתו והוספת השם אברהם לשמו, שב לאיתנו, ומאז נקרא הרב אברהם מאיר.
בשנת ה'תקל"א חלה שוב לכמה חדשים ולאחר שהיה נראה כי כבר החלים לגמרי, בא' באדר ה'תקל"ב נפטר בהיותו בן 46.
חיבוריו

כתב חיבורים רבים אך לא זכה להוציאם לאור עולם וחלקם אבדו במרוצת השנים.
הרבה מחידושיו הובאו בספר מחנה אפרים לנכדו הרב אפרים מרדכי הלוי אפשטיין מחבר ספר הביוגרפיה גבורות ארי על בעל הפרדס.
מחיבוריו:
שביל נהיר - חידושים על הש"ס ועל הרמב"ם.
דברי ידידים - חידושים על הש"ס ועל הרמב"ם.
מהדורא בתרא - חידושים על הש"ס ועל הרמב"ם.
קול יהודה - חידושים על הש"ס ועל הרמב"ם.
ספר הדרושים - דרשות שנשא בין השנים ה'תקי"א - ה'תקל"ב.
ויכוח גר ותושב - ספר מוסר.
שו"ת - שאלות שנשאל בהלכה והתשובות שהשיב.
צוואתו נדפסה בספר גבורות ארי לתולדות אביו.
הערות שוליים

↑  בספר גבורות הארי (תולדות חייו של אביו רבי אריה) מהדורה שנייה בחלק של תולדות חייו של רבי אברהם.
↑  שם.
↑  את רשימת חיבוריו ניתן למצוא בצוואתו שנדפסה בספר גבורות הארי על תולדות אביו.
אוריול בוסקטס

אוריול בוסקטס מאס (בספרדית: Oriol Busquets Mas; נולד ב-20 בינואר 1999 בסן פליו שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת ארוקה.
קריירת מועדונים

בוסקטס הצטרף אל מחלקת הנוער של ברצלונה בשנת 2007 לאחר תקופת מבחן מוצלחת. ב-29 באפריל 2017 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים של המועדון, בניצחון 2-0 על פראט במסגרת הליגה הספרדית השלישית.
ב-29 בנובמבר 2017 ערך בוסקטס את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, כששיחק 62 דקות בניצחון 5-0 על ריאל מורסיה במסגרת שלב 32 הגדולות של גביע המלך הספרדי.
ב-27 באוגוסט 2019 הושאל בוסקטס לטוונטה מליגת העל ההולנדית למשך עונה אחת. ב-1 בספטמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בניצחון 3-1 על אוטרכט במסגרת הליגה. הוא ערך 21 הופעות ליגה במדי המועדון במשך תקופת ההשאלה.
ב-28 באוגוסט 2021 חתם בוסקטס על חוזה לשלוש עונות בקלרמון פוט מליגת העל הצרפתית.
ב-20 ביולי 2022 חתם בוסקטס בארוקה הפורטוגזית.
תארים

גביע המלך הספרדי (1): 2017/2018
ליגת האלופות לנוער (1): 2017/2018
הערות שוליים

↑  Oriol Busquets: un lujo de centrocampista que se fijaba en Deco באתר ספורט, 8 ביולי 2014 (בספרדית)
↑  FC Barcelona B 2-0 AE Prat: Reserves clinch top spot באתר הרשמי של ברצלונה, 29 באפריל 2017 (באנגלית)
↑  FC Barcelona - Real Murcia: Noche especial para certificar los octavos (5-0) באתר הרשמי של ברצלונה, 29 בנובמבר 2017 (בספרדית)
↑  Oriol Busquets naar FC Twente באתר הרשמי של טוונטה, 27 באוגוסט 2019 (בהולנדית)
↑  Specialist Aitor schiet Twente langs Utrecht in duel vol VAR-momenten באתר Voetbal International, ‏ 1 בספטמבר 2019 (בהולנדית)
↑  ORIOL BUSQUETS EST CLERMONTOIS ! באתר הרשמי של קלרמון פוט, 28 באוגוסט 2021 (בצרפתית)
אוריול (כדורגל)

סמל קבוצת רוסיצ'י אוריול עד שנת 2012
מועדון הכדורגל אוריול (ברוסית: Футбольный Клуб Орёл) הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר אוריול.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה ב-1960 כ"לוקומוטיב" אוריול כשלמאמנה הראשון מונה פיוטר זנקין. לאורך כל תקופת ברית המועצות הקבוצה התבססה במרכז הטבלה ושיחקה רק בליגה השנייה, כשהישג השיא שלה היה ההעפלה למקום השלישי בליגה ב-1966.
ב-1996 ניכרה התחזקות משמעותית ביכולת הקבוצה והיא הפכה לאחת מחמש הקבוצות הטובות ביותר בליגה. בעונת 1996/97 הקבוצה אף העפילה עד לשלב שמינית גמר הגביע הרוסי.
ב-1996 לקבוצה הוצבה המטרה להעפיל לליגת המשנה הרוסית, אך זו הושגה רק ב-2003.
בעונות 2004 ו-2005 הקבוצה התמודדה בליגה הרוסית הראשונה וב-2006 ניצבה על סף פירוק כשצצו קשיים פיננסיים חמורים, ובעקבות זאת היא סיימה את העונה במקום ה-20 והאחרון והודחה בחזרה לליגה הרוסית השנייה, אלא שמצבה הכלכלי הקשה חייב אותה לוותר על מקומה בליגה השנייה והיא הודחה לליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה.
ב-2008 הקבוצה שבה לליגה השנייה. מאז ואילך הקבוצה התמודדה בליגה השנייה כקבוצת מרכז טבלה. עונת 2012/13 הקבוצה סיימה במקום האחרון, אך הוחלט להשאיר אותה בליגה גם לעונת 2013/14.
בעונת 2016/2017 הקבוצה הודחה לליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה ואיבדה את מעמדה כקבוצת כדורגל מקצוענית.
בשנת 2020 המועדון נרשם מחדש ומתמודד בליגה השלישית.
שמות הקבוצה

לוקומוטיב אוריול (1960—1962)
ספרטק (1963—1972, 1976—1991, 2007)
סטאל אוריול (1973—1975)
פ.צ. אוריול (1993—2006, 2007—2008)
רוסיצ'י אוריול (2008—2012)
אוריול (מ־2012)
הערות שוליים

↑  В Орле зарегистрировали новый футбольный клуб
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגל רוסי ובנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אחוות האהבה האלוהית

אחוות האהבה האלוהית (בגרמנית: Oratorium der göttlichen Liebe) הייתה אחווה שהוקמה בשנת 1497 בידי קתרינה מגנואה (Catherine of Genoa) בעיר ג'נובה. הארגון האמין כי להדיוטות יש מקום ותפקיד בחיים הדתים של קהילת אירופה ולכן, הם איחדו אנשים מכל שדרות ומעמדות האוכלוסייה כדי לבצע פעולות צדקה ותרומה לקהילה. האחווה היוותה ביטוי לרפורמציה הקתולית.
ערך זה הוא קצרמרבנושא נצרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אורי שקד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 ביוני 1943 (בן 81) פתח תקווה, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  הנדסה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  מכון ויצמן למדע 
 מנחה לדוקטורט:  יצחק הורוביץ 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (2017) 
 תרומות עיקריות
 בקרה תאורטית
 
אורי שקד (נולד ב-15 ביוני 1943) הוא פרופסור אמריטוס להנדסת חשמל, דיקן הפקולטה להנדסה באוניברסיטת תל אביב בין השנים 1993 ל-1998 וחתן פרס ישראל לחקר ההנדסה לשנת 2017.
ביוגרפיה

נולד בפתח תקווה בשנת 1943 ולמד בתיכון ברנר בפתח תקווה, ב-1961 התגייס לעתודה האקדמית של צה"ל, ובמסגרתה למד לתואר ראשון ושני בפיזיקה באוניברסיטה העברית. שרת בחיל המודיעין של צה"ל בין השנים 1966–1970. 
לאחר שחרורו מצה"ל למד לדוקטורט במחלקה למתמטיקה שימושית במכון ויצמן, וב-1974 סיים את התואר בתחום תורת הבקרה.
בין השנים 1974-1976 השתלם באוניברסיטת קיימברידג', אנגליה, ולאחר מכן הצטרף לפקולטה להנדסה באוניברסיטת תל אביב. במשך השנים שימש כפרופסור אורח באוניברסיטת ברקלי ובאוניברסיטת ייל בארצות הברית.
היה ראש המחלקה להנדסת חשמל-מערכות באוניברסיטת תל אביב בין השנים 1985–1989, ודיקן הפקולטה להנדסה באוניברסיטת תל אביב בין השנים 1993–1998.
בשנת 2017 נבחר לזוכה פרס ישראל בתחום חקר ההנדסה. בנימוקי ועדת הפרס צוין כי פרופ' אורי שקד הוא מבכירי המדענים בעולם בתחום הבקרה התאורטית. עבודתו פורצת הדרך הניחה את התשתית לבקרה מודרנית אופטימלית בתנאי אי ודאות, שהשלכותיה רבות, החל מבקרת כלי טיס ועד ליציבות מערכות מבוזרות לניהול אנרגיה. השיטות שפרופ' שקד פיתח נמצאות כיום בשימוש נרחב בכל מגוון התעשיות, כולל בתעשייה הביטחונית הישראלית. לפרופ' שקד תרומה משמעותית גם בהרחבת החינוך המדעי-טכנולוגי בארץ, והוא היה ממובילי המהלך להקמת המכללות האקדמיות להנדסה, שתרמו להנגשת החינוך האקדמי לאוכלוסיות רבות.
שקד מכהן משנת 2017 כיו"ר הסניף הישראלי של IEEE.
ספריו

מבוא למערכות ליניאריות, דיונון, אוניברסיטת תל אביב, 1979.
מבוא לבקרה ליניארית מודרנית, אוניברסיטת תל אביב, הוצאת הפקולטה להנדסה, 1992.
E. Gershon, U. Shaked and I. Yaesh, H_infinity Control and Estimation of State-multiplicative Linear Systems (LNCIS 318), LondonSpringer  2005
E. Gershon and U. Shaked, Advanced Topics in Control and Estimation of State-multiplicative Noisy Systems (LNCIS 439), LondonSpringer  2013
E. Gershon and U. Shaked, Advances in H∞ Control Theory: Switched, Delayed and Biological Systems. (LNCIS 481), LondonSpringer 2019
מאמרים נבחרים

1976: U. Shaked, “A General Transfer Function Approach to the Steady-State Linear Quadratic Gaussian Stochastic Control Problem”, Int. J. Control 24, pp. 771–800
1976: B. Kouvaritakis and U. Shaked, “Asymptotic Behavior of Root-Loci of Multivariable Systems”, Int. J. Control 23, pp. 297–340
1992: I. Yaesh and U. Shaked, “Game Theory Approach to Optimal Linear State Estimation and Its Relation to the Minimum H∞-Norm Estimation”, IEEE Trans. Automat. Control, AC-37, pp. 828–831
1995: U. Shaked and C. E. de Souza, “Robust Minimum Variance Filtering”, IEEE Trans. on Signal Processing SP-43, pp. 2474–2483
1996: Y. Theodor and U. Shaked, “Robust Discrete-Time Minimum Variance Filtering”, IEEE Trans. on Signal Processing SP-44, pp. 181–189
1996: N. Berman and U. Shaked, “H∞ Nonlinear Filtering”, Int. J. of Robust and Nonlinear Control 6, pp. 281–295
2002: E. Fridman and U. Shaked, “A Descriptor System Approach to H∞ Control of Linear Time-Delay Systems”, IEEE Trans. on Automat. Contr. AC-47, pp. 253–270
2002: E. Fridman and U. Shaked, “An Improved Stabilization Method for Linear Time-Delay Systems”, IEEE Trans. on Automat. Contr. AC-47, pp. 1931–1937
2003: E. Fridman and U. Shaked, “Delay Dependent Stability and H∞ Control: Constant and Time-Varying Delays”, Int. J. Control 76, 1, pp 48–60
2005: V. Suplin and U. Shaked, “Robust H∞ Output-Feedback Control of Linear Discrete-Time Systems”, System & Control Letters 54, pp. 799–808
2008: E. Gershon and U. Shaked,“H∞ Output-Feedback Control of Discrete-Time Systems With State-Multiplicative Noise.” Automatica, vol. 44, pp. 574-579
2012: L. I. Allerhand and U. Shaked, “Robust State Dependant Switching of Linear Systems With Dwell Time”, IEEE Trans. Automat. Contr. 58, pp. 994–1001
2019: E. Gershon and U. Shaked, “Robust Predictor Based Control of State Multiplicative Noisy Retarded Systems”, Systems and Control Letters, Volume 132
הערות שוליים

↑  מתוך הודעה על זכייתו באתר אוניברסיטת תל אביב
↑  מנהלי IEEE ישראל (באנגלית) באתר IEEE ישראל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313507705171  dblp: 50/6172  GND: 105134512X  ISNI: 0000 0001 1782 1962  LCCN: no2005104559  MGP: 19252  ORCID: 0000-0001-5904-9114  SUDOC: 106903624  VIAF: 161164080   WorldCat (עם VIAF): 161164080
אוריול רומאו

אוריול רומאו וידאל (בספרדית: Oriol Romeu Vidal; נולד ב-24 בספטמבר 1991) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר האחורי בז'ירונה בהשאלה מברצלונה.
קריירה

רומאו נולד בעיירה אוידקונה שבקטלוניה והחל לשחק בלה מאסיה, אקדמיית הנוער של מועדון הכדורגל ברצלונה, לאחר שהגיע אליה ב-2004 מהנוער של היריבה העירונית אספניול. במשך חמש שנים התקדם באקדמיה וב-2009 החל לשחק בברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים של המועדון. הוא ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו בהפסד 1–3 לסביליה במשחק הראשון של הסופר קאפ הספרדי 2010, בו זכתה לבסוף ברצלונה. רומאו שותף במשחק לה ליגה אחד של ברצלונה, במאי 2010, ובקיץ 2011 עבר לצ'לסי מהפרמייר ליג עימה זכה בליגת האלופות ב-2012.
ב-12 ביולי 2013 הושאל לוולנסיה הספרדית לעונה אחת, וב-4 באוגוסט 2014 הושאל לשטוטגרט מהבונדסליגה.
ב-13 באוגוסט 2015 חתם רומאו לשלוש שנים בסאות'המפטון מהפרמייר ליג עבור 5 מיליון יורו, ושיחק במדיה במשך שבע עונות.
ב-1 בספטמבר 2022 חתם בז'ירונה, וב-9 בספטמבר כבש שער בכורה בקבוצה בניצחון 1–2 על ריאל ואיאדוליד.
ב-19 ביולי 2023 חזר לקבוצת נעוריו ברצלונה וחתם לשלוש שנים.
רומאו שיחק בכל הנבחרות הצעירות של ספרד מאז גיל 17, זכה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 והשתתף בין היתר פעמיים בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 ובטורניר הכדורגל באולימפיאדת לונדון (2012).
תארים

הסופר קאפ הספרדי - 2010
אליפות ספרד: 2010/2011
ליגת האלופות: 2010/2011
גביע ה-FA: ‏2011/2012
ליגת האלופות: 2011/2012
הליגה האירופית: 2012/2013
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19: 2009
מקום שני: 2010
הערות שוליים

↑  רכש חדש לצ'לסי: אוריול רומאו בן ה-19, באתר ynet, 4 באוגוסט 2011
| נבחרת ספרד – אולימפיאדת לונדון 2012 |
| --- | --- | --- |
|  1 דה חאה •  2 אספיליקווטה •  3 דומינגס •  4 ח. מרטינס •  5 א. מרטינס •  6 אלבה •  7 אדריאן •  8 מוניאין •  9 רודריגו •  10 מאטה •   11 קוקה •  12 מונטויה • 13 בוטיה •  14 רומאו • 15 איסקו • 16 טייו • 17 הררה • 18 מריניו • מאמן: מייה |  1 דה חאה •  2 אספיליקווטה •  3 דומינגס •  4 ח. מרטינס •  5 א. מרטינס •  6 אלבה •  7 אדריאן •  8 מוניאין •  9 רודריגו •  10 מאטה •   11 קוקה •  12 מונטויה • 13 בוטיה •  14 רומאו • 15 איסקו • 16 טייו • 17 הררה • 18 מריניו • מאמן: מייה | ספרד |