stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טוסיי-הא

טוסיי-הא (מיפנית: 統制派; בתעתיק לטיני: Tōseiha; סיעת השליטה) הייתה סיעה פוליטית בצבא האימפריה היפנית שפעלה בשנות ה-30 של המאה ה-20.
לאחר ניסיון ההפיכה של 15 במאי 1932 היו בצבא יפן דעות שונות אשר חלקן חייבו את ניסיון ההפיכה והזדהו עם מניעי הקושרים וחלקן שללו את השימוש באלימות וטענו כי גם אם יש צורך בשינוי הממשל המושחת, אסור כי זה יבוא על ידי אלימות, טרור והפיכות.
בגלל חילוקי דעות אלו התפלג הצבא לשתי סיעות: סיעת הקודו-הא (סיעת הדרך הקיסרית) וסיעת הטוסיי-הא.
הטוסיי הא סברה כי יש להגביר את השפעת הצבא בניהול ענייני החוץ והפנים של המדינה, אך שללה לחלוטין אלימות וטרור.
בתחילה הייתה הטוסיי-הא הסיעה החלשה בצבא וזאת בשל העובדה ששר הצבא, הגנרל סדאו אראקי נמנה עם חברי סיעת הקודו-הא, אך עם סיום תפקידו של האחרון בשל שערורייה פוליטית בה היה מעורב, ולאחר רצח הגנרל נגאטה, מראשי הטוסיי-הא, על ידי מתנקש המקורב לקודו-הא, הוחלט על העברת האוגדה הראשונה למנצ'וריה. בעקבות החלטה זו פרץ ב-26 בפברואר 1936 "מרד הנפל".
עם כישלון המרד נידונו רוב ראשי סיעת הקודו-הא למוות והיא למעשה התפרקה, וכך בעצם הסתיימה תקופת המאבק בין שתי הסיעות.
למפרע תרם מרד הנפל לסיעת הטוסיי-הא בשל העובדה שהיא כביכול הוכיחה לקיסר שיש צורך בחיזוק כוחו של הצבא על מנת למנוע מרידות עתידיות.
ראו גם

סיעת הדרך הקיסרית, קודו הא
קיטה איקי
ניסיון ההפיכה של 15 במאי 1932
לקריאה נוספת

יפן המודרנית - בן עמי שילוני, הוצאת שוקן.
זכור אב

זכור אב נמשך אחריך כמים הוא פיוט לתפילת גשם שמחברו איננו ידוע, ונאמר במנהג אשכנז המזרחי בתפילת מוסף של שמיני עצרת. הפיוט מבקש מהקב"ה שבזכות צדקתן של דמויות שונות (למשל אברהם או משה), יוריד גשם בחורף הבא.
תפילת גשם

על פי ההלכה, החל מתפילת מוסף של שמיני עצרת יש להתחיל לומר בתפילה משיב הרוח ומוריד הגשם, כי אז מתחילה עונת הגשמים. בשל כך, התפתח מנהג לומר בתפילה זו תפילה מיוחדת לירידת גשמי ברכה.
הפייטנים חיברו לתפילה זו פיוטים רבים העוסקים במים ובגשם. אחד הבולטים שבהם הוא רבי אלעזר בירבי קליר (חי בארץ ישראל במאה השישית), שחיבר מערכת ארוכה של פיוטים לתפילת גשם. פיוט זה הוא הפיוט האחרון במערכת זו, אך כנראה לא חובר על ידי הקליר עצמו, אלא נוסף לפיוטיו על ידי פייטן מאוחר יותר שאיננו יודעים את שמו.
תוכן הפיוט

בכל מחרוזת, הפיוט מבקש שה' יזכור את אחד מאבות האומה, ומזכיר את הקשר שלו למים. כך למשל, במחרוזת המוקדשת למשה מוזכר סיפור הטמנת משה בתיבה ביאור (ספר שמות, פרק ב', פסוק ג'), השקאתו מים את צאן יתרו (ספר שמות, פרק ב', פסוק י"ז), ובקיעתו את הסלע על מנת להוציא מים לבני ישראל. נושאי המחרוזות הם אברהם, יצחק, יעקב, משה, אהרן ועם ישראל לדורותיו.
כל מחרוזת נענית ברפרן מפי הציבור, המסכם את בקשת הזכירה שבמחרוזת ומבקש שבזכות הדמות שנזכרה בה ה' יוריד גשם. הרפרנים המתחלפים הם "בעבורו אל תמנע מים" (כלומר: בשביל אותו האדם, אל תמנע מאיתנו מים), ו"בצדקו חון חשרת מים" (כלומר: בזכות צדקותו, הענק לנו ענני גשם).
מקום הפיוט בתפילה

במקור, הפיוט מיועד, יחד עם שאר פיוטי תפילת גשם, לחזרת הש"ץ של מוסף, בברכה השנייה ("מחיה המתים") בה בדרך כלל מזכירים משיב הרוח ומוריד הגשם. לאחר עלייתם לארץ של תלמידי הגר"א, הם אימצו את מנהג הספרדים לומר תפילת גשם לפני מוסף במקום באמצע חזרת הש"ץ, והנהיגו לומר רק את הפיוט הזה לפני תפילת עמידה של מוסף. כך נהוג בקהילות רבות כיום (בעיקר בנוסח אשכנז). בקהילות אחרות נהוג עדיין לומר את הפיוט בתוך חזרת הש"ץ, אך לרוב אומרים רק את הפיוט הזה (ואת ה"מגן" וה"מחיה"), ולא את כל המערכת של הקליר.
הערות שוליים

↑  הפיוט מופיע בתוך מערכת פיוטי גשם של רבי אלעזר הקליר, אולם ככל הנראה הפיוט נוסף בתקופה מאוחרת יותר משום שהוא לא מופיע בקטעים מהגניזה הקהירית. ראה אצל דניאל גולדשמידט ויונה פרנקל, מחזור לסוכות ושמיני עצרת, עמ' לח.
↑  במנהג אשכנז המערבי, אומרים במקומו פיוט אים זכר נא לשאלי מים, עי' דניאל גולדשמידט ויונה פרנקל מחזור לסוכות, ירושלים תשמ"ב, עמ' 427-430.
↑  משנה, מסכת תענית, פרק א', משנה ב'
↑  חרף מנהג הגר"א עצמו שאמר תפילת טל וגשם במלואן בתוך חזרת הש"ץ, עיין מעשה רב קסג.
| סוכות |
| --- | --- | --- |
| מהלך החג | יום טוב ראשון • חול המועד סוכות • הושענא רבה • שמיני עצרת/שמחת תורה |  |
| סוכה | סכך • אכילה בסוכה • שינה בסוכה • ברכת לישב בסוכה • אושפיזין • מצטער פטור מן הסוכה • תשבו כעין תדורו • מעמיד • דופן עקומה • הלכות סוכה |  |
| ארבעת המינים | אתרוג, לולב, הדס וערבה • הלכות ארבעת המינים • קוישיקלך |  |
| מנהגים | הושענות • הקפות • חיבוט ערבה • זכר לשמחת בית השואבה • תיקון ליל הושענא רבה |  |
| מצוות הנוהגות  בזמן בית המקדש | מצוות ערבה במקדש • הקפת המזבח • ניסוך המים • שמחת בית השואבה • הקהל • שמחת הרגלים |  |
| שמיני עצרת ושמחת תורה | תפילת הגשם • וזאת הברכה • דגל שמחת תורה • הקפות בשמחת תורה • הקפות שניות |  |
| תפילות ופיוטים | פיוטי הושענות (כהושעת אלים) • פיוטי הגשם (אף ברי · זכור אב · שפעת רביבים) • מפי אל • סוכה ולולב לעם סגולה • משה אמת |  |
| שירי החג | אורחים לחג • שלומית בונה סוכה |  |
| שונות | שמחת הרגלים • מסכת סוכה • שלומית בונה סוכה • סהרנה |  |
חגי ישראל ומועדיו • שלוש הרגלים
טבח בולוניה

| --- | --- |

צוותי הצלה מפלסים את דרכם בין ההריסות.
 תאריך:  2 באוגוסט 1980
 מקום:  בולוניה, איטליה
 מטרה:  תחנת הרכבת המרכזית של בולוניה 
 קואורדינטות:  44°30′21″N 11°20′33″E﻿ / ﻿44.50583333°N 11.3425°E﻿ / 44.50583333; 11.3425
 סוג:  פיגוע תופת, רצח המוני 
 נשק:  מטען חבלה
 הרוגים:  85
 פצועים:  מעל 200
 מבצע:  הגרעין המהפכני המזוין
 מספר מפגעים:  5 
  (למפת בולוניה מוגדלת) טבח בולוניה(למפת בולוניה רגילה) טבח בולוניה
 
טבח בולוניה (באיטלקית: Strage di Bologna) הוא כינוי לפיגוע טרור שהתרחש בתחנת הרכבת המרכזית של בולוניה שבאיטליה בבוקר 2 באוגוסט 1980, בו כתוצאה מפיצוץ נהרגו 85 אנשים ונפצעו יותר מ-200. בהטמנת הפצצה הואשם הארגון אורדינה נואבו (Ordine Nuovo – "סדר חדש"), ארגון טרור ימני קיצוני. כמו כן, הורשעו שני סוכנים של ה-SISMI (זרוע המודיעין של הצבא האיטלקי), וראש הלשכה "פרופגנדה דואה" (Propaganda Due או בקיצור P2) של הבונים החופשיים, ליצ'יו ג'לי, בחבלה בחקירת האירוע.[דרוש מקור]
פרטי האירוע

צוותי חילוץ והצלה מגיעים לזירת האירוע ומחלצים נפגעים
בשעה 10:25 בבוקר התפוצץ מטען חבלה מאולתר מתוזמן שהוטמן בתוך מזוודה שהושארה ללא השגחה בתוך אולם ההמתנה הממוזג. מטען החבלה הורכב מ-TNT ו-RDX. בהתפוצצות נהרס רוב הבניין הראשי ונפגעה הרכבת בקו אנקונה-קיאסו שהמתינה ברציף הראשון. את הפיצוץ שמעו במרחק של מספר קילומטרים משם. תקרת אולם ההמתנה התמוטטה על הנוסעים, ובכך גדל מספר ההרוגים בהתקפת הטרור בצורה משמעותית.
באותה שבת של קיץ הייתה התחנה עמוסת תיירים והעיר הייתה בלתי מוכנה לאירוע רב נפגעים מעין זה. לא היו מספיק אמבולנסים ולכן נעשה שימוש במוניות ובאוטובוסים להובלת הפצועים לבתי החולים.
הממשלה האיטלקית בהנהגתו של פרנצ'סקו קוסיגה ורשויות המשטרה חשבו תחילה שהפיצוץ אירע עקב תאונה, ואז ניסו להעלות השערה שארגון הטרור השמאלני, הבריגדות האדומות, היה אחראי לפיצוץ. נחשפו גם מספר ניסיונות להסיט את החקירות ואף להכשילן. אירועים אלה גרמו להעלאת השערות בסגנון תאוריות קשר הקושרות את הטבח לאסטרטגיה של מתח (כינוי למערכת טרור שנועדה להפחיד את הציבור האיטלקי על ידי פעולות חבלה שבוצעו על ידי ארגוני ימין ויוחסו לשמאל ושמטרתן למנוע את השתלטות המפלגה הקומוניסטית האיטלקית על השלטון באיטליה). קוסיגה טען לימים שהפיגוע היה תאונת עבודה של טרוריסטים פלסטינים, שפעלו בחופשיות על אדמת איטליה.
המשפט והשנים אחריו

לאחר הפיצוץ התנהל משפט ארוך, סבוך ושנוי במחלוקת. קרובי המשפחה של הקורבנות הקימו את "אגודת קרובי המשפחה של קורבנות הטבח בתחנת בולוניה ב-2 באוגוסט 1980" ("Associazione tra i familiari delle vittime della strage alla stazione di Bologna del 2 agosto 1980") על מנת להגביר את מודעות הציבור למשפט. ב-23 בנובמבר 1995 פרסם בית המשפט העליון לערעורים של איטליה (Corte di Cassazione) את פסק הדין הסופי:
אישור גזר הדין של מאסר עולם לנאו-פשיסטים: ואלריו פיורוואנטי ופרנצ'סקה ממברו, חברים בארגון "Nuclei Armati Rivoluzionar‏" (NAR) בשל ביצוע ההתקפה. השניים ממשיכים לטעון מאז כי הם חפים מפשע.
עונשי מאסר בשל חבלה בחקירה לליצ'יו ג'לי (ראש הלשכה P2 של הבונים החופשיים), לפרנצ'סקו פצ'יאנצ'ה ולקציני ה-SISMI פייטרו מוסומיצ'י וג'וספה בלמונטה.
סטפנו דלה קיאיה, ידיד של ליצ'יו ג'לי וחבר בארגון "Nuclei Armati Rivoluzionar", ארגון שהתפצל מהארגון "Ordine Nuovo", אף הוא הואשם במעורבות בפרשה.
האחראים להתקפה ומניעיהם הפוליטיים נותרו בלתי ידועים. יש החושדים כי רשת "גלדיו" (Gladio) (ארגון המסונף לנאט"ו) הייתה מעורבת חלקית.
2 באוגוסט הוא יום זיכרון לטבח. עיריית בולוניה יחד עם אגודת קרובי המשפחה של הקורבנות מארגנת כל שנה תחרות הלחנה המסתיימת בקונצרט בכיכר העיר המרכזית - פיאצה מג'ורה.
האזור בתחנת הרכבת שבו התפוצץ מטען החבלה נבנה מחדש, אבל, כהנצחה של ההתקפה, נשמרה הרצפה באותו מצב. סדק עמוק באולם המרכזי הושאר כפי שהוא.
בעקבות מאסרו של רודולפו אלמירון, חבר בארגון "הברית הארגנטינאית האנטי קומוניסטית" הצהיר הפרקליט הספרדי חוסה אנחל פרס ניוואס (José Angel Pérez Nievas) כי "סביר הוא שאלמירון השתתף יחד עם סטפנו דלה קיאיה ואוגוסטו קנשי בפיצוץ בתחנת הרכבת של בולוניה ב-1980", אך בית המשפט העליון של ארגנטינה סירב ב-1998 להסגיר את קנשי לאיטליה.
הערות שוליים

↑  "הפיגוע בבולוניה היה תאונת עבודה של פלשתינאים", באתר הארץ, 10 ביולי 2008
↑  Denuncian que Almirón también participó en la ultraderecha española, סוכנות הידיעות הארגנטינאית (Telam‏), 6 בינואר 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007556986305171  LCCN: sh2007003295
חייחה

| --- | --- |
נהר אמור וחייחה
נהר אמור וחייחה
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 מחוז:  חיילונגג'יאנג
 שטח:  74,415 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בנציבות העירונית:  1,286,401 (2020)
  ‑ במטרופולין:  223,832 (2020)
  ‑ צפיפות:  17.29 נפש לקמ"ר (2020)
 קואורדינטות:  50°14′45″N 127°29′19″E﻿ / ﻿50.245833°N 127.488611°E﻿ / 50.245833; 127.488611 
 אזור זמן:  UTC +8
 http://www.heihe.gov.cn/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרפובליקה העממית של סין מוגדלת) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןחייחה(למפת הרפובליקה העממית של סין רגילה) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןחייחה(למפת חיילונגג'יאנג רגילה) חרבין סוויהואה צ'יצ'יהאר דאצ'ינג מודאנג'יאנג ג'יאמוסי ג'ישי רוסיה מונגוליה הפנימית  ג'יליןחייחה(למפת חיילונגג'יאנג מוגדלת) חרבין סוויהואה צ'יצ'יהאר דאצ'ינג מודאנג'יאנג ג'יאמוסי ג'ישי רוסיה מונגוליה הפנימית  ג'יליןחייחה    מיקומה של חייחה במחוז חיילונגג'יאנג tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
חֵייחֶה (בסינית: 黑河; בפין-יין: Hēihé; מילולית: "הנהר השחור"; ברוסית: Хэйхэ) היא נציבות עירונית בצפון מחוז חיילונגג'יאנג שבצפון-מזרח הרפובליקה העממית של סין. העיר ממוקמת על גבול סין–רוסיה על הגדה הדרומית של נהר אמור (בסין נקרא "חיילונג") ובצמוד לעיר בלאגובשצ'נסק מעבר לגבול, כ-504 ק"מ צפונית לבירת המחוז חרבין. בשנת 2020 מנתה אוכלוסיית הנציבות העירונית 1,286,401 תושבים, מתוכם 223,832 בשטח האורבני. בשנת 2015 לחייחה נרשם תמ"ג של 44.78 מיליארד רנמינבי.
חייחה מסמנת את הקצה הצפון מזרחי של קו חייחה-טנגצ'ונג האלכסוני, המשמש לעיתים לחלק את סין למזרח ולמערב.
היסטוריה

ב-13 בדצמבר 1683 נוסדו בסביבות העיר העיירה המבוצרת אייגון כדי לתצפת על הרוסים, מעבר לגבול. לאחר כיבוש אלבאזין הועברה העיר למקום חדש, מעט במורד הזרם של נהר אמור. בשנת 1690, אייגון הפכה למושב פודוטונג. בשנת 1709 ביקרו באייגון שלושה מיסיונרים ישועים שהשאירו תיאור של עיר מבוצרת היטב.
ב-1858 נחתם כאן חוזה אייגון, שקבע את מעבר הגבול בין האימפריה הרוסית לסין לאורך נהר האמור. בשנת 1900, במהלך מרד איהטואן, נפתחה מכאן אש על בלאגובשצ'נסק הרוסית, והעיר נכבשה זמנית על ידי חיילים רוסים.
לאחר מהפכת 1911, מבני פודוטונג חוסלו סופית (למרות שמחוז היילונג-ג'יאנג הועבר רשמית למערכת המינהל האזרחי כבר ב-1906, תהליך הארגון מחדש התעכב באופן מקומי) ובטריטוריה זו נוצרו מחוזות.
ב-15 בנובמבר 1980, על פי החלטת מועצת המדינה של הרפובליקה העממית של סין, מחוז העיר חייחה נוצר מתוך מחוז אייהוי. ב-28 באפריל 1983 חוסל מחוז אייחווי ושטחו שולב במחוז העיר חייחה. על פי החלטת מועצת המדינה של הרפובליקה העממית של סין מ-9 בפברואר 1993, נוצר הרובע העירוני חייחה ושטחו של מחוז העיר חייחה לשעבר הפך למחוז אייחווי בהרכבו.
מאז 2004, נפתחה לאזרחי רוסיה גישה ללא צורך בוויזה לאזור הסחר הרוסי-סיני החופשי שנוצר כאן והתפתחה אוכלוסייה של דוברי רוסית רבים בעיר. ב-12 ביולי 2019, מחוז ננג'יאנג הפך למחוז עירוני.
בעיר נבנתה תחנת משנה בחלק המערבי של חייחה לצורך ייבוא חשמל מרוסיה. החשמל מועבר דרך קו הולכת כוח של 500 קילו וולט "אמורסקיה - חייחה" מתחנת המשנה אמורסקיה של חברת החשמל אמור. בתורה, תחנת המשנה אמורסקיה מקבלת חשמל מתחנת זייסקאיה ובורייסקאיה. בדצמבר 2019 הופעל צינור הגז חייחה-שנגחאי, המשמש לשאיבת גז רוסי, המסופק לסין דרך צינור הגז עוצמת סיביר דרך מפעל עיבוד הגז אמור.
חלוקה מנהלית

| שם | סינית | פין-יין | אוכלוסייה (מפקד 2020) | שטח (ק"מ2) | צפיפות (/ק"מ 2 ) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| רובע אייחווי | 爱辉区 | Àihuī Qū | 223,832 | 13,920 | 16.08 |
| הנפה העירונית ביי-אן | 北安市 | Běi'ān Shì | 308,237 | 7,100 | 43.41 |
| הנפה העירונית וודאליאנצ'י | 五大连池市 | Wǔdàliánchí Shì | 243,283 | 15,250 | 15.95 |
| הנפה העירונית ננג'יאנג | 嫩江市 | Nènjiāng shì | 355,528 | 15,290 | 23.25 |
| נפת שונקה | 逊克县 | Xùnkè Xiàn | 82,134 | 18,120 | 4.533 |
| נפת סוּנווּ | 孙吴县 | Sūnwú Xiàn | 73,387 | 4,742 | 15.48 |
תיירות

לחייחה יש שפע של משאבי תיירות טבעיים, כולל נהר אמור, אגם וודאליאנצ'י והרכס הוולקני וודאליאנצ'י, שבו נתיבי תיירות בהרי געש מקומיים. העיר העתיקה של אייגוּן היא נקודת נוף היסטורית מפורסמת, בה נחתם חוזה אייגון בין סין לרוסיה במאה ה-19.
ערים תאומות

רוסיה בלאגובשצ'נסק, אמור, רוסיה
רוסיה יקוטסק, רפובליקת סאחה-יקוטיה, רוסיה
רוסיה קרסנויארסק, קרסנויארסק, רוסיה
הערות שוליים

↑  China: Hēilóngjiāng (Prefectures, Cities, Districts and Counties) - Population Statistics, Charts and Map, www.citypopulation.de
↑  2015年黑龙江各市GDP和人均GDP排名.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540373905171  LCCN: nr92021295  NLA: 36699256  Trove: 1398454  VIAF: 143511995   WorldCat (עם VIAF): 143511995 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בסין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הגאו-פארק הלאומי וודאליאנצ'י
חדקרן הוצאה לאור

חדקרן הוצאה לאור היא הוצאה לאור, שהוקמה בשנת 2011 על ידי אסף פרסיה וטליה חלמיש. ההוצאה מפרסמת ספרים מתחום המודעות עצמית, החינוך והאמנות. בין היתר פרסמה כותרים מאת אליזבת הייך, אומרם מיכאל איבנהוב, פטריציו פאולטי, לאמה אולה נידהל, גלן דומן, יצחק נבון, תרסה מאווילה וג'לאל א-דין רומי. עד ליוני 2020 ראו אור במסגרת ההוצאה 28 כותרים חדשים.
היסטוריה

השם "חדקרן" נבחר בשל הסמלית של החיה המיתית שבכוחה לטהר מקורות מים מזוהמים. קרנו של החד-קרן מאחדת את הניגודים, החייתי והרוחני, ומבטאת את היסוד האחדותי הקיים מעבר לכל הדברים.
בתחילת דרכה רכשה חדקרן את ארבעת הכותרים של הוצאה לאור שהקים מנחם מצא, וביניהם הספר "התקדשות" של אליזבת הייך.
בשנת 2011 ראה אור הספר "סוד הסודות" מאת עבד אל-קאדר אל-ג'ילאני כחלק מסדרת "נתיבים מיסטיים". סדרת "נתיבים מיסטיים" כוללת תרגום והוצאה לאור של שמונה כתבים מיסטיים מארבע הדתות הגדולות (יהדות, נצרות, אסלאם ובודהיזם). מטרת הסדרה היא לתת לקורא העברי נגישות לשורה של כתבים מיסטיים באופן בלתי אמצעי וללא פרשנות.
בשנת 2012 ראה אור הספר "שיר עירום" מאת ללה, בתרגומה של המשוררת הדס גלעד ובעריכתה של המשוררת טל ניצן. הספר הגיע במקור בשם "שירים עירומים" ותוך כדי מלאכת העריכה הוחלט על השם הנוכחי.
בשנת 2013 נחתם חוזה עם הוצאת פרוזבטה הצרפתית לפרסום כל ספריו של אומרם מיכאל איבנהוב בעברית. ספרו הראשון של איבנהוב שיצא בעברית במסגרת ההוצאה הוא "עוצמת המחשבה".
בשנת 2016 יצא לאור ספר המקור הראשון של ההוצאה: "ורטיגו – כוריאוגרפיה של אנשים וחלומות". את הספר כתב אוריה קדרי, והוא מסכם 25 שנות יצירה של להקת המחול ורטיגו.
בשנת 2018 יצא לאור ספר המקור השני במסגרת ההוצאה: יומן מדיטציה מאת יצחק נבון, הנשיא החמישי של ישראל. הספר כולל את היומן שכתב נבון בעת ביקורו בבורמה בשנת 1961, כאשר תרגל מדיטציית ויפאסנה במרכז המדיטציה הבודהיסטי של או-בה קין, מי שהיה גם מורו של ס.נ. גואנקה. היומן נשמר במגירה מיוחדת במשרדו של יצחק נבון ופורסם לאחר מותו בשיתוף עם משפחתו.
בשנת 2018 שינתה ההוצאה לאור את שמה ל"חדקרן בית השראה".
היסטוריה > בין ספרי ההוצאה שיצאו לאור

התקדשות – אליזבת הייך
עוצמת המחשבה, היוגה של התזונה – אומרם מיכאל איבנהוב
ריקוד האהבה לאלוהים – ג'לאל א-דין רומי
הטירה הפנימית – תרסה מאווילה
הדיוואן – ג'לאל א-דין רומי
יומן מדיטציה – יצחק נבון
ורטיגו – כוריאוגרפיה של אנשים וחלומות (סיפורה של להקת המחול ורטיגו)
הערות שוליים

↑  קציעה עלון, הר הסובלנות של האיסלאם, באתר הארץ, 20 בינואר 2013
↑  גיא שרמן, טייל במזרח וראה את האור: היומן הסודי של יצחק נבון, באתר ynet, 2 בדצמבר 2017
חדר 13 (חינוך)

חדר 13 (באנגלית: Room 13 International) הוא שמה של רשת בינלאומית של חדרי סטודיו לאומנות הפועלים בבתי ספר יסודיים, ומופעלים בידי התלמידים בלבד. הרשת נקראת על שם החדר המקורי בו הוקם הסטודיו הראשון, בבית ספר יסודי בסקוטלנד.
בהמשך הוקמו כיתות סטודיו דומות מחוץ לבריטניה. כיום פועלת התוכנית בכ-80 מרכזים ברחבי העולם.
היסטוריה

בשנת 1994 החל מורה בשם רוב פיירלי (Rob Fairley) ללמד בבית הספר היסודי קאול בפורט ויליאם שבסקוטלנד, כחלק ממעמדו כ Artist-in-residence, מעמד שבו האמן מקבל דמי מחיה ובתמורה משמש כמורה.
הוא נוכח לדעת שתלמידיו, בגילים 9 עד 11, לא האמינו שיש להם יכולת יצירה. על כן חילק אותם לזוגות, ולכל זוג תלמידים ותלמידות נתן מצלמה חד-פעמית. התלמידים שוטטו ברחבי בית הספר במהלך שיעורי האמנות, וצילמו כל דבר שעניין אותם. כעבוד כשבועיים של התנסות, התלמידים הנלהבים יזמו בעצמם את הפיכת אחד הארונות בכיתה לחדר-חושך מאולתר, בו הם יכלו לפתח בעצמם את עבודותיהם, בהדרכתו של פיירלי.
בסוף אותה השנה הודיע המורה לתלמידיו שהוא נאלץ לעזוב את משרתו, מאחר שהתקציב למשכורתו אזל. התלמידים החליטו לגייס כסף על ידי מכירה של עבודות הצילום שלהם להורים, ואת התמורה הציעו לשלם למורה כשכר עבודה. פיירלי החליט להישאר לעבוד בהתנדבות, וביקש מהתלמידים להשתמש בכסף שגייסו כדי לקנות ציוד צילום.
הם ניהלו את הסטודיו כעסק התומך את עצמו לכל דבר, תוך שהם מגייסים את הכסף הדרוש לקניית חומרי יצירה ולהעסקה של אמנים כמדריכים.
היסטוריה > פרסים

בעקבות פיגועי 11 בספטמבר ב-2001, תלמידה בשם ג'ודי יצרה קולאז' המכיל 3,000 גפרורים שרופים, והיצירה הוצגה בבית הספר לאמנות RCA, וזכתה בפרס ברבי לאמנות נוער, המקביל הצעיר לפרס טרנר.
בשנת 2003 זכתה התוכנית בפרס בסך 200 אלף לירות שטרלינג מטעם NESTA, הקרן הבריטית לתמיכה במדעים, טכנולוגיה ואמנות. הפרס נועד להפיץ את השיטה לבתי ספר נוספים, ואכן התוכנית החלה להפוך לרשת. ב-2004 שידר ערוץ 4 הבריטי סרט תיעודי על חדר 13 בשם "באיזה גיל אפשר להתחיל להיות אמן?". צופה בשם רוד רייט התרשם מהסרט, מפני שבבעלותו הייתה חברה העוסקת בתקשורת, והוא שאף כל העת לרתום את משאבי החברה כדי לטפח יצירתיות בקרב ילדים עניים ברחבי העולם. בעקבות הצפייה בסרט, הוא יצר קשר עם מנהלי התוכנית, שהיו תלמידים בעצמם.
היסטוריה > חדר 13 ברחבי העולם

רוב פיירלי, שהיה מטפס הרים נלהב, סיפר לתלמידיו על הרי ההימלאיה, ועורר בהם את החשק לנסוע אתו לראותם במו עיניהם. באחת החופשות מהלימודים, המורה ותלמידיו נסעו לנפאל, נפגשו עם תלמידים וסיפרו להם על רעיונותיהם. בשנת 2005 כבר נמנו 10 "חדרי 13" בבתי ספר ברחבי סקוטלנד, אנגליה, נפאל ודרום אפריקה, בין היתר בסיועה של חברת התקשורת של רייט.
בשנת 2007 נרשמה התוכנית כחברה בשם "Room 13 International", ולהנהלתה הצטרפו אמנים ומורים בוגרים - אירוע שלא עבר ללא ויכוחים, מפני שלדעת אחדים מהתלמידים, הוא עמד בניגוד לרוח המקורית של התוכנית. נכון לשנת 2012, הרשת מונה 80 חדרי סטודיו ברחבי העולם, בהם למדו עד עתה כמה אלפי תלמידים.
שיטת הלימוד

במקום להורות לתלמידים כיצד לצייר או לצלם, התלמידים מתבקשים לחקור בעצמם את דרכי היצירה, לחשוב ולפתח שיטות משלהם, וכך האחראיות ליצירה, ללימוד ולתרגול עוברת במידה רבה אליהם; המורים מספקים הכוונה ועצה בלבד, ואינם מורים בדרך מחייבת.
טוסיין ריקטס

טוסיין אנטוני ריקטס (באנגלית: Tosaint Antony Ricketts; נולד ב-6 באוגוסט 1987) הוא כדורגלן עבר קנדי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה

ריקטס התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל של אוניברסיטת ויסקונסין גרין ביי, ובשנת 2009 הצטרף למייפה מפינלנד. ב-4 במרץ 2009 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה וב-13 ביוני הוא הבקיע את שער הבכורה שלו. הוא הבקיע צמד נגד פוליטכניקה טימישוארה הרומנית במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. בעקבות זאת טימישוארה הביעה בו עניין, וב-19 בנובמבר 2010 הוא חתם במועדון לשלוש שנים. ב-26 בפברואר 2011 ריקטס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 1–3 נגד גז מטאן מדיאס. ב-5 במרץ 2011 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו נגד קלוז'. בקיץ 2012 המועדון פשט את הרגל וריקטס שוחרר מהמועדון.
ב-31 באוגוסט 2012 חתם בוולרנגה הנורווגית בהעברה חופשית. ב-5 בנובמבר 2012 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 1-0 נגד סוגנדל. בתחילת ינואר 2013 חתם ריקטס בסאנס אולף. ב-17 במרץ 2013 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בהפסד 0–2 לסטרומסגודסט. ב-6 בספטמבר 2013 חתם ריקטס בבוג'הספור הטורקית לשנה עם אופציה לשנה נוספת. ב-22 בספטמבר 2013 הבקיע את צמד הבכורה שלו בהפסד 4–5 לאדנה דמירספור.
ב-10 ביולי 2014 הגיע ריקטס לישראל וחתם בקבוצת הפועל חיפה. ב-27 באוגוסט כבש את השער הראשון בתולדות אצטדיון סמי עופר, בניצחון קבוצתו 0–2 על הפועל עכו במסגרת גביע הטוטו, במשחק הפתיחה של האצטדיון. בליגת העל כבש ריקטס שער אחד בלבד בעונה זו, ובמשחקים רבים הוסט על ידי המאמן טל בנין לעמדת המגן הימני.
ב-3 באוגוסט 2015 חזר לטורקיה כאשר חתם בבולוספור. ב-20 ביולי 2016 הצטרף לראשונה למועדון קנדי כשחתם בטורונטו. ב-26 בינואר 2019 חתם בסודובה מריאמפולה הליטאית. ב-9 באוגוסט 2019 חזר לקנדה והצטרף לונקובר וייטקאפס עד לסוף העונה.
קריירה > נבחרת קנדה

בשנת 2007 השתתף עם נבחרת הנוער של קנדה בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 שנערך בארצו. ב-9 בפברואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת, בהפסד 0–1 נגד יוון. ב-1 ביוני 2011 הבקיע ריקטס את שערו הראשון בנבחרת, בתיקו 2-2 נגד אקוודור. ריקטס השתתף עם הנבחרת בגביע הזהב 2011 ובגביע הזהב 2013.
הערות שוליים

↑  דורון בן דור, ‏טוסיין ריקטס וסטיבן כהן חתמו בהפועל חיפה, באתר ONE‏, 10 ביולי 2014
↑  מערכת וואלה! ספורט‏, העברות בעולם, 21.7: המחטף של פפ מברצלונה, צ'לסי עם הצעת ענק לבנפיקה, באתר וואלה, 20 ביולי 2016
טבח איזיום

ב-15 בספטמבר 2022, נמצאו באזור העיר איזיום שבמזרח אוקראינה מספר קברי אחים, בהם נחשפו לפחות 445 גופות של חיילים ואזרחים אוקראינים. קברי האחים נמצאו לאחר שהעיר נכבשה מחדש על ידי כוחות אוקראינים במהלך מתקפת הנגד האוקראינית במזרח מחוז חרקוב במסגרת הפלישה הרוסית לאוקראינה.
דיווחים

תמונות ווידאו של ממצאי הטבח הופיעו לראשונה ב-15 בספטמבר 2022 לאחר שכוחות רוסים נסוגו מהעיר בעקבות מתקפת הנגד האוקראינית במחוז חרקוב. בין עצי האורן באזורים המיוערים הסמוכים לעיר, נמצאו מאות קברים עם צלבי עץ פשוטים, רובם מסומנים רק במספרים, בעוד שאחד הקברים הגדולים יותר סומן בשלט, בו נכתב שהוא מכיל גופות של לפחות 17 חיילים אוקראינים.
חלק ממקרי המוות נגרמו ככל הנראה מירי, או מפגיעת רסיסי פגזים, ואחרים נגרמו ככל הנראה מהעדר טיפול רפואי. לטענת הרשויות האוקראיניות חלק מהגופות היו קשורות בידיהן מאחורי הגב ונמצאו עליהם סימני עינויים. אולה סינייהוב (אנ'), מושל אזור חרקוב אמר: "מבין הגופות שהוצאו היום, על 99% נראו סימני מוות אלים. ישנן כמה גופות שנמצאו כשידיהן קשורות מאחורי הגב, ואדם אחד נמצא קבור עם חבל על צווארו. ברור שאנשים אלה עונו והוצאו להורג. יש גם ילדים בין הקבורים".
הרשויות האוקראיניות הוציאו 436 גופות מקבר האחים באיזיום, ומסרו כי רובם מתו מוות אלים - ושישנן אינדיקציות לכך שכ-30 מהם עברו עינויים. מקורות רוסיים טענו בתגובה, שמדובר במקרה של פייק ניוז, ושהאוקראינים שוב מנסים להאשים את רוסיה בטבח המוני שלא היה, במסגרת מלחמת התעמולה שהם מנהלים נגדה, כפי שעשו במקרה של טבח בוצ'ה. לטענתם, בקברים שנתגלו נקברו גופות של חיילים אוקראיניים, שנהרגו במהלך הקרבות הקשים, שהתנהלו סביב איזיום במרץ-אפריל 2022, ונקברו בקברי אחים על ידי הצבא הרוסי לאחר כיבוש העיר על ידו.
ב-26 בספטמבר הודיע נשיא אוקראינה, וולדומיר זלנסקי, כי : "אותרו שני קברי אחים נוספים באוזיום ובהם מאות גופות". שני קברי האחים אותרו בצפון-מזרח העיר.
חקירה

האו"ם הגיבו על הטבח ואמרו שהם מתכננים לשלוח חוקרים לאיזיום.
תגובות

נשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי השווה את התגלית לטבח בוצ'ה. במקביל, גורמים רשמיים החלו בחקירות משפטיות של הממצאים.
ג'ון קירבי (אנ') מהמועצה לביטחון לאומי אמר כי "למרבה הצער, זה תואם את הקיפוח והאכזריות שהכוחות המזוינים הרוסים מובילים את המלחמה נגד אוקראינה והאומה האוקראינית".