הכיבוש הצרפתי של וייטנאם
סקירה היסטורית > צפון וייטנאם והתערבות סינית (1882–1885)

שלוש שנים לאחר שהכירה צרפת בריבונותה של וייטנאם, חידש לפתע טו-דוק את יחסי הריבונות המסורתיים עם סין (משלחת הריבונות האחרונה התרחשה ב-1849). בשנות ה-80 של המאה ה-19 הצרפתים כבשו את כל וייטנאם, מה שבוצע בהנחיית ראש הממשלה הרפובליקני החדש של הרפובליקה הצרפתית ז'ול פרי. האימפריה הסינית שלחה 30,000 חיילים לצפון וייטנאם בתחילת 1882. צרפת שלחה את צבאה בראשות אנרי ריבייר להאנוי במרץ וכבשה אותה ב-25 באפריל. טו-דוק הודיע ללא תקנה לבית המשפט הסיני כי מדינת היובל שלהם מותקפת. בספטמבר, 17 דיוויזיות סיניות (200,000 איש) חצו את גבולות סין-וייטנאם וכבשו מחוזות מצפון לנהר האדום. בפברואר 1883, ג'ורג'יוס ולאוויאנוס, הנתין הבריטי יליד יוון שעבד עבור לה קומטה דה קרגראדק, הקונסול הצרפתי של האנוי, הוביל את הדגלים הצהובים שנכנעו להצטרף לריבייר. ב-25 במרץ 1883 תקף ריבייר את מכרות הפחם של הון גאי וכבש אותו. בגיבוי המדינה הסינית, ליו יונגפו והדגלים השחורים החליטו לתקוף את ריבייר. ב-19 במאי 1883, ריבייר וחייליו הותקפו ממארב על ידי הדגלים השחורים ונהרגו בקרב השני בצ'ו ג'י. הידיעה על מותו של ריבייר עוררה תגובות בינלאומיות, ועוררה כעס בקרב הציבור הצרפתי. הפרלמנט הצרפתי הצביע במהירות בעד כיבוש וייטנאם. ב-27 במאי שלחה ממשלת צרפת למושל קוצ'ינצ'ינה הצרפתית: "צרפת תנקום את מות ילדיה האמיצים". אלפי חיילים צרפתים וסינים זרמו לצפון וייטנאם.
כדי להוציא את בית המלוכה של הואה (שמימן בחשאי את הדגלים השחורים) מהמלחמה, על הרפובליקה הצרפתית לאלץ אותם לקבל הסכם חדש. טו-דוק מת ב-17 ביולי בזמן שממלכתו הידרדרה לכאוס מוחלט. האחיין זוק דוק הודח לאחר ששלט במשך שלושה ימים, ואחיו של טו-דוק, הייפ-הואה, הוכתר ב-30 ביולי, בזמן שבית המלוכה נשלט על ידי העוצר של שלושה שרים רבי עוצמה: Nguyễn Văn Tƥỿn Tƥỿn Tƥỿn thến TỺn ThỺn thến. ב-15 באוגוסט, הצי הצרפתי בראשות פרנסואה-ז'ול הרמנד ואמדאה קורבה הגיע ל-Thuận An, השער הימי שמוביל לבירת וייטנאם הואה כדי להכין התקפה ישירה על הבירה הווייטנאמית הבלתי מגוננת. הרמנד דרש משני יורש העצר Nguyễn Văn Tường ו-Tôn Thất Thuyết למסור את צפון וייטנאם, צפון מרכז וייטנאם (Thanh Hoá‏, Nghệ An‏, Hà Tĩnh) ובין Thuận, שיוכלו לקבל את המחוז בצרפת לרשות צרפתית. קהלים מלכותיים. הוא שלח אולטימטום ליורש העצר ש"השם וייטנאם לא יהיה קיים יותר בהיסטוריה" אם יתנגדו.
ב-18 באוגוסט החלו ספינות מלחמה צרפתיות להפגיז עמדות וייטנאמיות במצודת Thuận An, והשמידו את כל התותחים הווייטנאמיים. יומיים לאחר מכן, עם עלות השחר, נחתו קורבה והצרפתים על החוף. למחרת בבוקר, כל ההגנות הווייטנאמיות בהואה הוממו על ידי הצרפתים. הייפ הואה שלח את המנדרין Nguyen Thuong Bac לנהל משא ומתן. הרמנד אמר להם: "אתם צריכים לבחור בין מלחמה לשלום. אם תבחרו במלחמה, זה יהיה הרס מוחלט של המדינה שלכם. אם תבחרו בשלום, אנחנו מוכנים להיות נדיבים. אנחנו לא מתכוונים לקחת את המדינה שלכם, אבל אתם חייבים לקבל את ההגנה שלנו זה יביא ביטחון, שלום ושגשוג לעם הווייטנאמי, וזה גם הסיכוי היחיד של המלוכה שלכם לשרוד."
ב-25 באוגוסט, שני נציגי בית המלוכה טראן דין טוק ו-Nguyen Trong Hop חתמו על הסכם בן עשרים ושבעה מאמרים הידוע בשם אמנת ארמאן. הצרפתים תפסו את Bình Thuận‏; Da Nang‏, Qui Nhon נפתחו למסחר; תחום השלטון של המונרכיה הווייטנאמית הצטמצם למרכז וייטנאם בעוד שצפון וייטנאם (טונקין) הפכה לפרוטקטורט צרפתי. עם זאת, כוחות וייטנאמים מקומיים בצפון סירבו לצו בית המשפט למסור את נשקם והמשיכו להילחם כפרטיזנים המיושרים עם הדגלים השחורים והכוחות הסיניים. צרפת נאלצה להילחם בטונקין עד 1889 כדי לנטרל את כל ההתנגדות הווייטנאמית. ב-6 ביוני 1884, צרפת חתמה עם בית המלוכה בהואה על אמנת הפטנוטר, והכריזה על וייטנאם כמדינת חסות צרפתית, המאחדת את השליטה הצרפתית על כל מדינת וייטנאם.
המלחמה כעת הייתה בין האימפריה הסינית לרפובליקה הצרפתית על העליונות בצפון וייטנאם. ב-14 בדצמבר 1883, 5,500 צרפתים תקפו 9,500 חיילים סיניים ודגלים שחורים ב-Sơn Tây, וכבשו את המצודה ב-17 בדצמבר. הכוחות הצרפתיים כבשו את המצודות של באק ניהן, הונג הואה וטהאי נווין במרץ ובאפריל 1884, והגיעו ל-Lạng Sơn ביוני. בנובמבר הוטל מצור על המצודה הצרפתית של טויין קואנג על ידי 15,000 סינים. המצור הוסר במרץ 1885. Lạng Sơn נלכדה לבסוף בפברואר על ידי 9,000 צרפתים. באביב 1885, הצרפתים גירשו את רוב הצבא הסיני מצפון וייטנאם, אך נסוגו לאחר תבוסה צרפתית בקרב באנג בו. לאחר הנסיגה, איבדו הצרפתים את הישגיהם במסע האביב. בתום המלחמה הוצגו יותר מ-42,000 חיילים צרפתים בצפון וייטנאם. שר החוץ הסיני לי הונג-ג'אנג ופטנוטר חתמו על הסכם השלום של טיאנג'ין בין צרפת לסין ב-9 ביוני 1885, שסיים את מלחמת סין–צרפת, ואישר את השליטה הצרפתית על הודו-סין, את היותה של אנאם מדינת וסאל צרפתית והקמת הודו-סין הצרפתית.