stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יעקב לוי (סופר)
מספריו

Maitres et Éleves (מורים ותלמידים), פאריס 1935; רומא 1956.
ישראל בעמים: היסטוריה עברית וכללית (5 כרכים), תל אביב 1948-1956; 1970.
לשאלת הוראת הכתיב העברי לבוגרים, (עם משה בירמן), תל אביב 1945.
הוראת הלשון בבית הספר: מתודיקה לכיתות א-ב, ירושלים 1951; 1957.
ז'אן-ז'אק רוסו, תל אביב 1952.
מדריך לכיתה א', תל אביב 1953.
מדריך לכיתה ד', תל אביב 1954.
מתרגומיו

הברון הוראץ גינזבורג: פרשת חייו ופעולותיו, הנריך סלויזברג, פריז 1933.
הצחוק, אנרי ברגסון, ירושלים, 1938; 1962; 1975; 1981.
החלום, אנרי ברגסון, ירושלים 1940.
השפיטה המוסרית של הילד, ז'אן פיאז'ה, תל אביב 1940.
אנרגיה רוחנית, הנרי ברגסון, תל אביב 1944.
מבוא למטפיזיקה, האפשרי והממשי, האינטואיציה הפילוסופית, הנרי ברגסון, תל אביב 1947.
מחשבה ותנועה, הנרי ברגסון, ירושלים 1953.
ספרים בעריכתו

קיצור ההתפתחות הרוחנית של הילד, קארל ביהלר (תרגום: נלי דרייזיוק), עין חרוד 1944.
ילדות ונעורים: התהוותה של התודעה, שארלוטה ביהלר (תרגום: שושנה איטיגין-לוי ושאול זילברשטיין), תל אביב 1946.
הילד בגיל הרך, סוזאן אייזקס (תרגום: ש. גולן), תל אביב 1949.
מדריך לכיתות ב-ג, (עם אורי בלום), תל אביב 1958.
פסיכולוגיה, רוברט סשנס וודוורת (תרגום: מ. אילן-רוזנהק), תל אביב 1951; 1953; 1956; 1960; 1965; 1975.
פסיכולוגיה של הילד, ארתור תומאס ג'רסילד (תרגום: שלום מזרחי), תל אביב 1952.
הערות שוליים

↑  בכמה מקומות מוזכרת שנת הולדתו כ-1898 אבל 1894 היא שנת הולדתו הנכונה.
↑  ספר קוריץ, תל אביב: ארגון יוצאי קוריץ בישראל, 1959
↑  אלברט רומנו, הקמת מחלקת החינוך ומינוי מפקח, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות – יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 479-480.
↑  אלברט רומנו, שלמה אשכנזי וקבוצתו, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות – יהדות בולגריה, עמוד 418.
↑  יעקב לוי באתר GRAVEZ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307922205171  ISNI: 0000 0003 9038 1945  LCCN: no2009102627  NTA: 194956768  SUDOC: 169363856  VIAF: 283966111   WorldCat (עם VIAF): 283966111
ליאור אשכנזי

| --- | --- |

ליאור אשכנזי, 2006
 לידה:  28 בדצמבר 1968 (בן 56) רמת גן, ישראל
 שם לידה:  ליאור לואי אשכנזי 
 סוגה מועדפת:  דרמה וקומדיה
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1993 
 מקום לימודים:  בית צבי 
 בת זוג:  מאיה אמסלם
 מספר צאצאים:  2
 פרסים והוקרה:  "פרס אופיר לשחקן הראשי הטוב ביותר" לשנת 2001 על תפקידו בסרט "חתונה מאוחרת"  "פרס אופיר לשחקן המשנה הטוב ביותר" לשנת 2011 על תפקידו בסרט "הערת שוליים"  "פרס אופיר לשחקן הראשי הטוב ביותר" לשנת 2017 על תפקידו בסרט "פוקסטרוט"
 פרופיל ב-IMDb
 
ליאור-לואי אשכנזי (נולד ב-28 בדצמבר 1968) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון, במאי, מדבב, קומיקאי, קריין ומנחה טלוויזיה ישראלי. זוכה שלושה "פרסי אופיר": שני פרסים על תפקידים ראשיים ב"חתונה מאוחרת" וב"פוקסטרוט", ופרס אופיר אחד על תפקיד משני ב"הערת שוליים".
ביוגרפיה

אשכנזי נולד וגדל ברמת גן, בן למשפחה ממוצא טורקי. כשהיה בן 16 עבר לגור בקיבוץ רגבים. בשנת 1988 התגייס לצה"ל ושירת בגדוד הנח"ל המוצנח. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. לאחר שהשתחרר מהצבא ב-1991, למד בבית הספר למשחק "בית צבי".
ביוגרפיה > בתיאטרון

ב-1993, בעת לימודיו בשנה השלישית, כיכב בתפקיד הראשי בהצגה "נוכלים ואוהבים" בתיאטרון באר שבע ובמקביל שיחק בתיאטרון "בית צבי" – "ייסורי איוב", "נ.ב. החתול שלך מת", "אחים בדם", "זה שחוטף סטירות", "מידה כנגד מידה" ו"תמונות".
ב-2005 שיחק לצד לינור אברג'יל בתיאטרון בית ליסין, בהצגה "החדר הכחול", שכתב במקור ארתור שניצלר. כמו כן שיחק בהצגות: "כולם היו בניי", "חלום ליל קיץ", "בשם האהבה", "פילדלפיה הנה אני בא", "הדודה ואני", "הדבר האמיתי" ועוד.
ב-2007 גילם את פיליאס פוג בהפקה "מסביב לעולם בשמונים יום" בבימויו של ירון כפכפי, בהפקה שבה שיחקו אלי יצפאן, דוד קיגלר, מייקל לואיס והדס מורנו.
ב-2012 השתתף בהצגה "שם פרטי" בתיאטרון בית ליסין, לצד יעל לבנטל ודב נבון.
ב-2013 השתתף בהצגה "האמת", לצד הילה זיתון, מיכל לוי וירון מוטולה.
ב-2018 ביים את המחזה "השקר" בתיאטרון בית לסין.
ביוגרפיה > בטלוויזיה

ב-1996 גילם בתפקיד משנה את עמית אדיר בסדרת הטלוויזיה "הפוך", שביימו שמואל חיימוביץ' ואריק רוטשטיין. ב-1997 השתתף בסרט הדרמה הקצר "קנון", וגילם את קמיר בסדרת המתח בת חמשת הפרקים "מרחב ירקון", שיצר וביים חיים בוזגלו. בין השנים 2000–2001 גילם את גלילי בסדרה נוספת שביים חיים בוזגלו, "זינזאנה". בשנת 2001 החל לגלם את אלון ב"שבתות וחגים", סדרת הדרמה של הוט 3 זוכת פרס האקדמיה לטלוויזיה ופרס מסך הזהב, בה השתתף אשכנזי החל מהעונה השנייה עד סופה ב-2004. ב-2002 גילם את גבי אלקלעי במיני סדרה של עירית לינור "בנות בראון". ב-2005 גילם את אל"ם רענן אורן, מפקד החמ"ל, בסדרת הטלוויזיה "חדר מלחמה", שכתב יאיר לפיד. בסוף אותה שנה השתתף בסדרת הדרמה "בטיפול". על משחקו בשתי הסדרות האלה היה מועמד לפרס האקדמיה לטלוויזיה.
ב-2006 גילם בתוכנית הרצועה בערוץ ביפ את עצמו ודמויות נוספות – הרב מאיר כהנא, לוחם ממלחמת לבנון הראשונה, לוחם ממבצע אנטבה ועוד. בסוף העונה השלישית של הסדרה "השיר שלנו" ששודרה ב-yes, גילם ליאור אשכנזי בתפקיד אורח את יותם "יו-יו" ברקת המתמנה לרמטכ"ל. בעונה הרביעית הצטרף לסדרה באופן קבוע. ב-2008 השתתף אשכנזי בסדרת המערכונים "כפיות" של הזכיינית "רשת" בערוץ 2. באותה שנה שיחק גם בסדרת הדרמה "אבידות ומציאות", שיצרו דנה מודן ושבי גביזון, ושודרה אף היא בזכיינית "רשת" בערוץ 2, והפכה אחר כך לסרט קולנוע. עוד שיחק אשכנזי ב-2008 גם בתפקיד יובל בסדרת הטלוויזיה "מתי נתנשק", ששודרה בערוץ 10. ב-2009 גילם את פקד רונן גבאי בסדרת המשטרה "האמת העירומה" שיצרו אורי ובני ברבש ושודרה בערוץ 10 ובאותה שנה הנחה בערוץ את סדרת המשדרים "יפה לנו"; ובסדרת הסאטירה "גם להם מגיע". ב-2011 גילם את אלון אבקסיס בסדרת הטלוויזיה "אדמה" שביים רני בלייר. ב-2012 החל לגלם את שוקי, בן דמותו של אל באנדי, בסדרה "נשואים פלוס" בגרסתה הישראלית. את אשתו בסדרה, מלי, מגלמת דורית בר-אור. דמותו של אשכנזי, שוקי, עוצבה בסדרה כך שחיצונית היא דומה מאוד לאל באנדי האמריקאי – הן במראה (תסרוקת, איפור, לבוש) והן במימיקת הפנים, בשפת הגוף ובצורת הישיבה על הספה בסלון.
ב-2015 חזר לגלם את שוקי אברהמי בעונתה השנייה של הסדרה "נשואים פלוס". באותה שנה גילם את תפקיד הצורף, מנהיג רוחני, בסדרת הדרמה "הצורף". ב־2016 הופיע בתפקיד הראשי בסדרת המתח "עקרון ההחלפה" ששודרה ב-HOT.
ב-2018 השתתף בשני פרקים בסדרה "ככה זה" של yes. בנוסף ב-2018 משחק בתפקיד הראשי בסדרה "המנצח".
החל מהעונה ה-16 של התוכנית ארץ נהדרת מופיע בתור אורח קבוע בתור הרמטכ"ל לשעבר בני גנץ ויו"ר מפלגת כחול לבן, ובהמשך החל לגלם אף דמויות נוספות (בהם יוני רכטר וגיא מרוז). כמו כן, אשכנזי השתתף לעיתים קרובות בתוכנית הסאטירה "גב האומה", אשר שודרה בערוץ רשת 13.
בתחילת שנת 2020 התחיל להשתתף בסדרת הילדים והנוער "בת השוטר". בהמשך אותה השנה גילם אשכנזי את מני בן דרור בסדרה "שעת נעילה".
בשנת 2021 שיחק בסדרה "פגע וברח".
בשנת 2022 שיחק בסדרה "בוגד" בתפקיד ראשי, כשגילם את החוקר יונתן ג'ורג'י.
בשנת 2024 שיחק במיני-סדרת הדרמה האמריקאית "היינו בני המזל" של רשת הולו; בדמותו של סול קורץ.
ביוגרפיה > בקולנוע

ב-1999, עשה ליאור אשכנזי את תפקידו הראשון בקולנוע בסרט הטלוויזיה של עודד רסקין, "הקרב על תל חי", בתור מתיישב.
ב-2001 גילם ליאור אשכנזי את זאזא בסרט הקולנוע של דובר קוסאשווילי "חתונה מאוחרת". בסרט גילם את הדמות הראשית, הצעיר הגאורגי זאזא, הנמצא במשבר משפחה קשה בדרכו אל המימוש העצמי; על תפקידו בסרט זכה בפרס אופיר לשחקן הראשי הטוב ביותר לשנת 2001. ב-2003 גילם את לאונרד בסרטו של אלי כהן "איש החשמל". באותה שנה גילם את דב וסרמן, איש ועד הבית בסרט הקומי של דרור שאול "סימה וקנין - מכשפה" ; גילם את אוטרי בסרטו השני של קוסאשווילי "מתנה משמיים" ואף שר את שיר הנושא "לא אכפת לי". כמו כן, באותה שנה דגמן עבור מותג האופנה "גולף".
ב-2004 גילם את אייל, סוכן המוסד אשר נשלח לתפוס פושע מלחמה נאצי באמצעות התקרבות לשני נכדיו, בסרטו של איתן פוקס "ללכת על המים". לקראת סוף שנת 2005 התראיין למוסף "הארץ" בו התוודה על תקופות הדיכאון הרבות שעבר בחייו שהובילו לטיפול פסיכיאטרי, ועל השימוש הנרחב שלו בסוגים רבים של סמים. ב-2006 גילם את רונן בסרטו של אורי ברבש "מלח הארץ", וגילם תפקיד אורח בסרטו של איתן פוקס "הבועה". ב-2007 גילם את דמותו של ברי, בסרט "אבדות ומציאות" של שבי גביזון. באותה שנה, שיחק את אורי בלום בסרטו של ארנון צדוק ע"פ תסריט מאת אסי דיין "רק כלבים רצים חופשי", יפתח קליין ונטע גרטי. ב-2008 שיחק בסרט "אבדות ומציאות" של שבי גביזון ובסרט הצרפתי "שלום ולהתראות" בכיכובם של ז'ראר דפארדייה ופאני ארדן. ב-2009, שיחק בסרט הטלוויזיה "החזקים שורדים" ובאותה שנה, גילם את בן יסיף בסרטו של אורי רביד "אילי ובן". ב-2010 גילם את דני השוטר בסרט האימה הישראלי הראשון "כלבת" של אהרון קשלס ונבות פפושדו, וכן השתתף לצידם של גל זייד ותום אבני בסרטה של סיגל אבין "לא תדעו עוד צער", אשר נעשה בתוך 48 שעות.
ב-2011 גילם בסרטו של יוסף סידר "הערת שוליים" את חוקר התלמוד פרופסור אוריאל שקולניק, בנו של פרופסור אליעזר שקולניק (שלמה בראבא), על תפקידו בסרט, זכה בפרס אופיר כ"שחקן המשנה הטוב ביותר". ב-2012, גילם את מוטי הופמן בסרט ההמשך ליוסי וג'אגר, "הסיפור של יוסי". ב־2013 שיחק תפקיד אורח בסרט בננות ותפקיד ראשי בסרט השני של אהרון קשלס ונבות פפושדו – "מי מפחד מהזאב הרע". ב-2014 יצאו לקולנוע הסרטים "אחרי הים" ו"הקפות" בהם מככב ליאור בתפקיד הראשי, שני הסרטים היו ברשימת המועמדים לפרס אופיר לשנת 2014 וליאור היה מועמד לפרס השחקן הראשי הטוב ביותר על משחקו בסרטים אלה, אך לא הגיע לרשימה הסופית.
ב-2017 שיחק בתפקיד הראשי בסרטו של יוסף סידר "נורמן: עלייתו המתונה ונפילתו התלולה של מאכער אמריקאי", לצדו של ריצ'רד גיר. באותה שנה שיחק בסרטו של צחי גראד, "הבן-דוד" ובסרטו של ערן ריקליס, "מסתור".
ב-2017 גילם אשכנזי, בתפקיד ראשי, אב לחייל קרבי בסרטו של שמוליק מעוז – "פוקסטרוט". על תפקיד זה זכה בפרס אופיר לשחקן הראשי הטוב ביותר.
בשנת 2018 השתתף בסרט הקולנוע "שבעה ימים באנטבה", המבוסס על אירועי מבצע אנטבה. בסרט זה גילם אשכנזי את דמותו של יצחק רבין.
בשנת 2019 שיחק בסרט הרוסי "עשו".
בשנת 2021 גילם את עמוס בסרטו של גורי אלפי "עוד סיפור אחד". באותה שנה ביים את הסרט הישראלי "זרים מושלמים".
בשנת 2023 שיחק בסרט הדרמה הביוגרפי "גולדה" את ראש המטה הכללי דוד אלעזר.
ביוגרפיה > כמנחה

אשכנזי מנחה את האירוע "שרים בכיכר" בערב יום הזיכרון בכיכר רבין, אירוע בהשתתפות עשרות אלפי אנשים שבו שרים אומנים רבים, לזכרם של הנופלים, ומספרים את סיפורם של חללי צה"ל ונפגעי פעולות האיבה. אשכנזי החליף את יאיר לפיד לאחר שזה פרש לפוליטיקה באוקטובר 2012.
ליאור הנחה את מגזין הקולנוע בערוץ הראשון "טלסינמה" (2002–2005), ומדי שנה מנחה את טקס פרס ספיר (לספרות).
ביוגרפיה > דיבוב

ב-1995 דיבב אשכנזי את קוקואם בסרט "פוקהונטס". ב-1998 דיבב את קפטן לי שאנג בסרט "מולאן". ב-1999 דיבב את טרזן הבוגר בסרט "טרזן". ב-2003 דיבב את חץ מקשת בסרט "על כלבים וגנבים 2: הרפתקאות פאטץ' בלונדון", ב-2004 דיבב את באק הסוס בסרט "מרד החיות". ב-2005 דיבב שוב את קפטן לי שאנג בסרט ההמשך של מולאן, "מולאן 2". ב-2008 דיבב את בולט, גיבור הסרט "בולט". ב-2009 דיבב את הגלשן ג'ק קאהונה לגונה בפרק 111 בסדרה "בובספוג מכנסמרובע".
ביוגרפיה > חיים אישיים

לאשכנזי בת מנישואיו הקודמים לתסריטאית והשחקנית שירה פרבר, שממנה הוא התגרש בשנת 2005. ביולי 2011 התחתן בשנית עם המפיקה ומפיצת הסרטים מאיה אמסלם, שהכיר שנה קודם לכן, כששניהם עבדו יחד על הסרט "הערת שוליים". באוגוסט 2012 נולדה לשניים בת.
אשכנזי הודה במספר ראיונות שנתן שהוא מוסר בראיונות פרטים שקריים על חייו.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | במאי |
| --- | --- | --- | --- |
| 2023 | גולדה | דוד אלעזר | גיא נתיב |
| 2021 | עוד סיפור אחד | עמוס | גורי אלפי |
| 2021 | קריוקי | איציק מרציאנו | משה רוזנטל |
| 2019 | עשו | עשו | פאבל לונגין |
| 2018 | שבעה ימים באנטבה | יצחק רבין | חוסה פאדילה |
| 2018 | מסתור | גד | ערן ריקליס |
| 2018 | 3 סיפורי ערבה |  | משה רוזנטל |
| 2017 | פוקסטרוט | מיכאל | שמוליק מעוז |
| 2017 | נורמן | מיכה אשל | יוסף סידר |
| 2017 | הבן דוד | שוטר | צחי גראד |
| 2015 | הקפות | בצלאל ניניו | לי גילת |
| 2013 | בננות | בעלה של יעל | איתן פוקס |
| 2013 | מי מפחד מהזאב הרע | מיקי | נבות פפושדו ואהרון קשלס |
| 2013 | הדיונה | חנוך | יוסי אבירם |
| 2012 | הסיפור של יוסי | מוטי הופמן | איתן פוקס |
| 2011 | הערת שוליים | אוריאל שקולניק | יוסף סידר |
| 2010 | כלבת | דני | נבות פפושדו ואהרון קשלס |
| 2009 | אילי ובן | בן יסיף | עודד רסקין ואורי רביד |
| 2009 | החזקים שורדים | גיל | אלן טסמה |
| 2007 | אבידות ומציאות | ברי | שבי גביזון |
| 2007 | רק כלבים רצים חופשי | אורי בלום | ארנון צדוק |
| 2006 | מלח הארץ | רונן | אורי ברבש |
| 2006 | הבועה | שחקן תיאטרון | איתן פוקס |
| 2004 | ללכת על המים | אייל | איתן פוקס |
| 2003 | איש החשמל | לאונרד | אלי כהן |
| 2003 | סימה וקנין מכשפה | דב וסרמן | דרור שאול |
| 2003 | מתנה משמיים | אוטרי | דובר קוסאשווילי |
| 2001 | חתונה מאוחרת | זאזא | דובר קוסאשווילי |
פילמוגרפיה > קולנוע קצר

| שנה | סרט | תפקיד | במאי |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018 | בדרך חזרה |  | משה רוזנטל |
| 2015 | רק אדם | אדם | לילי שפי |
| 2015 | סרט אפס | מגיש חדשות | תום טרגר ואור פז |
| 2014 | אלוהים יקר | אהרון | ארז תדמור וגיא נתיב |
| 2014 | קצר בכסף | אלי | נדב שלמה גלעדי |
| 2012 | קרון |  | ארז אבני ואיתי אדרי |
| 2010 | לא תדעו עוד צער | אהוד | סיגל אבין |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | ערוץ |
| --- | --- | --- | --- |
| 2024 | קופה ראשית | עמוס (הופעת אורח) | כאן 11 |
| 2024 | היינו בני המזל | סול קורץ | הולו |
| 2022 | בוגד | יונתן ג'ורגי | הוט |
| 2021 | פגע וברח | אסף טלמור | נטפליקס |
| 2020–הווה | בת השוטר | יפתח | טין ניק |
| 2020 | שעת נעילה | מני בן דרור | כאן 11 |
| 2019 | הנערים | אורי קורב | Hot Yes |
| 2018 | המנצח | נוח גמליאל | Yes |
| 2016–הווה | ארץ נהדרת | בני גנץ | קשת 12 |
| 2016 | עקרון ההחלפה | אטלס | HOT3 |
| 2015 | הצורף | יעקב בן דוד | HOT3 |
| 2014 | משפחה טובה | נח באומן | הערוץ הראשון |
| 2012–2017 | נשואים פלוס | שוקי אברהמי | ערוץ 2 |
| 2011 | אדמה (מיני-סדרה) | אלון אבקסיס | HOT3 |
| 2011 | פולישוק | מורדי ציגלר | ערוץ 2 |
| 2009 | החברים של נאור | טוביס | ערוץ 10 |
| 2009–2008 | האמת העירומה | רונן גבאי | ערוץ 10 |
| 2008 | גם להם מגיע | מנחה | ערוץ 10 |
| 2008 | אבידות ומציאות | ברי | ערוץ 2 |
| 2008–2007 | כפיות | דמויות שונות | ערוץ 2 |
| 2008–2007 | מתי נתנשק | יובל לביא | ערוץ 10 |
| 2007–2006 | השיר שלנו | יותם ברקת | Yes |
| 2005 | בטיפול | ידין ירושלמי | ערוץ 2 |
| 2005 | חדר מלחמה | רענן אורן | ערוץ 2 |
| 2006–2003 | הרצועה | דמויות שונות | ביפ |
| 2003 | פרנקו וספקטור | אמיר | ערוץ 2 |
| 2002 | בנות בראון | גבי אלקלעי | ערוץ 2 |
| 2001–2004 | שבתות וחגים | אלון | HOT3 |
| 2000–2001 | זינזאנה | גלילי | ערוץ 2 |
| 2000 | פלורנטין | אהרון | ערוץ 2 |
| 1999 | הקרב על תל חי (סרט טלוויזיה) | מתיישב | ערוץ 2 |
| 1999 | כל העולם במה |  | ערוץ הילדים |
| 1999 | עשרים פלוס | סער | חינוכית 23 |
| 1997 | מרחב ירקון | קמיר | ערוץ 2 |
| 1998–1996 | הפוך | עמית אדיר | ערוץ 2 |
| 1994 | סטרייט ולעניין | יגאל | הערוץ הראשון |
הערות שוליים

↑  תעודה עם שמו המלא, באתר Facebook
↑  ציפי שוחט תצלום: גבריאל בהרליה, ליאור אשכנזי לא רואה בעצמו סמל סקס, באתר עכבר העיר, 04 בספטמבר 2009.
↑  שוש מימון, ‏"תנו לי לשחק שודד דרכים מצולק", באתר גלובס, 23 באפריל 2000.
↑  "השקר - תיאטרון בית ליסין". תיאטרון בית ליסין. נבדק ב-2018-01-21.
↑  ליהי עטר בכר‏, המנצח הגדול: הג'וב החדש של ליאור אשכנזי, באתר וואלה, 3 בינואר 2018
↑  שוקי טאוסיג, משחק שכולם משתפים בו פעולה, באתר העין השביעית, 9 בספטמבר 2016
| ארץ נהדרת |
| --- | --- | --- |
| כותבים ראשיים ויוצרים | דוד ליפשיץ • מולי שגב • אסף שלמון |  |
| משתתפים קבועים | מריאנו אידלמן • ליאור אשכנזי • גיה באר גורביץ' • רועי בר-נתן • ירון ברלד • ליאת הר לב • עלמה זק • ערן זרחוביץ' • שחר חסון • תום יער • שני כהן • אורי לייזרוביץ' • יובל סמו • אלי פיניש • איל קיציס • אסי כהן • תמיר בר • אוראל צברי |  |
| משתתפי עבר | אורנה בנאי • אודי כגן • מאור כהן • דב נבון • יעל פוליאקוב • אילן פלד • טל פרידמן |  |
| הפקות ספין-אוף | זוהי סדום • הפרלמנט • עוד כותרות |  |
| ראו גם | ארץ נהדרת - דמויות • מתוקה מהחיים • שאולי ומלחמת האזרחים • שאולי • ניר וגלי • ערוץ הכיבוד • רועי כפרי |  |
| פרס אופיר לשחקן הראשי הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1990–2010 | משה איבגי (1990) • אריה מוסקונה (1991) • שולי רנד (1992) • שאול מזרחי (1993) • שמיל בן ארי (1994) • משה איבגי (1995) • עמוס לביא (1996) • אסי דיין (1997) • יורם חטב (1998) • ניר לוי (1999) • אקי אבני (2000) • ליאור אשכנזי (2001) • זאב רווח (2002) • אריה אליאס (2003) • שולי רנד (2004) • אורי גבריאל (2005) • אסי דיין (2006) • ששון גבאי (2007) • מיכאל מושונוב (2008) • סשה אגרונוב (2009) • אדיר מילר (2010) |  |
| 2011 ואילך | שלמה בראבא (2011) • רועי אסף (2012) • מכרם ח'ורי (2013) • זאב רווח (2014) • רועי אסף (2015) • מוריס כהן (2016) • ליאור אשכנזי (2017) • נוה צור (2018) • ערן נעים (2019) • שי אביבי (2020) • אלכס בכרי (2021) • ששון גבאי (2022) • רועי ניק (2023) • שאדי מרעי (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296210705171  BnF: cb144809863 (data)  GND: 1163413658  ISNI: 0000 0000 4440 0218  LCCN: no2005087867  NKC: xx0246141  NTA: 291101860  SNAC: w6574k8x  SUDOC: 070963959  VIAF: 59311369   WorldCat (עם VIAF): 59311369 
ליאור אשכנזי לצד טלי בן-יוסף, בהצגה "תקלה קלה", תיאטרון בית ליסין
ליאור אשכנזי לצד מוני מושונוב, בסרט "מתנה משמיים" (2003)
הריסת מבנים בפעילות מבצעית של צה"ל

דחפור D9 משוריין הורס מבנה טרור במהלך מבצע עופרת יצוקה.
הריסת מבנים בפעילות מבצעית של צה"ל מתייחסת להריסת מבנים שמבצע צבא ההגנה לישראל (צה"ל) בעת פעילות מבצעית, ובפרט תוך כדי לחימה. בפעילות צה"ל, בייחוד בלוחמה בשטח בנוי, מקובל להשתמש בהריסת מבנים כחלק מתהליך הלחימה נגד ארגוני טרור או צבאות זרים. לשם כך צה"ל משתמשים במגוון רחב של אמצעים, בהם ציוד מכני הנדסי, חבלה והפצצה מהאוויר. להריסת מבנים מבצעית יכולים להיות מספר מניעים: תקיפת מבנה שמתוכו מתבצע ירי על כוחות צה"ל, הכנעת מחבל שמתבצר במבנה (נוהל סיר לחץ), השמדת תשתיות טרור (כגון מעבדות נפץ, מחסני רקטות או מפקדות ארגוני טרור), מניעת מארבים על ידי הריסת מבנים השולטים על שטח הפעולה (חישוף) או פריצת ציר בשטח בנוי.
שיטות להריסת מבנים בעת לחימה

הריסת בתים בעת לחימה נעשית במספר שיטות, בהתאם לזירת הלחימה, הדחיפות שבצורך שבהריסה, זמינות כוחות צה"ל ושיקולים אחרים.
ביהודה ושומרון הריסת מבנים תוך כדי לחימה נעשית בדרך כלל על ידי דחפורי D9 משוריינים של חיל ההנדסה הקרבית וזאת בשל המיגון הכבד שלהם, שהופך אותם לעמידים בפני ירי נשק קל, מקלעים ומטעני חבלה גדולים - איומים הקיימים בעת הריסת בית ממולכד או בית שבו מתבצרים מחבלים חמושים. ה-D9 משמש בעיקר להרס מבנים ממולכדים או תוך כדי לחימה, אך גם להריסת בתי מחבלים (ובפרט בתי מחבלים מתאבדים) ותשתיות טרור נוספות. ה-D9 שימש להריסת מבנים תוך כדי לחימה גם ברצועת עזה, כל עוד הייתה נוכחות קרקעית של כוחות צה"ל ברצועה, או במהלך מבצעים צבאיים קרקעיים דוגמת מבצע עופרת יצוקה ומבצע צוק איתן. במקרים בהם הסכנה קטנה יותר צה"ל מפעיל גם מחפר ממוגן ויעה אופני ממוגן לביא"ה לצורכי הריסה. עבור מבני קומות צה"ל משתמש לעיתים בשילוב של D9 ומחפר. במלחמת חרבות ברזל פיתחו לוחמי הצמ"ה טכניקה להפלת מבנים בני 3–7 קומות באמצעות D9. הריסת בתים בציוד מכני הנדסי ממוגן תוך כדי לחימה מבוצעת על ידי לוחמי מערך הצמ"ה של חיל ההנדסה הקרבית.
שיטה נוספת להריסת מבנים היא פיצוץ מבוקר באמצעות חבלה - כלומר שימוש מדויק במטעני נפץ למיטוט הבית. שיטה זו מאפשרת דיוק בהריסה ושליטה בהיקפה: מחדר בודד ועד לבניין רב-קומות. את ההריסה מבצעת בדרך כלל סיירת יעל של יהל"ם (יחידת העילית של חיל ההנדסה הקרבית) אך גם גדודי הנדסה קרבית בפיקוד קצינים שהוסמכו לכך. גם למספר יחידות מובחרות נוספות בצה"ל יש יכולת חבלה.
שיטת נוספת להריסת בתים תוך כדי לחימה היא הפצצת המבנה מהאוויר באמצעות מטוסי קרב והפצצה או מהים באמצעות טילים. שיטה זו משמשת בעיקר ברצועת עזה, בגלל הרצון להימנע מכניסה קרקעית. כדי להימנע מפגיעה באזרחים חפים מפשע, נוהג צה"ל להשתמש בנוהל הקש בגג, ולעיתים יוצא בקריאה לתושבי אותו אזור להתפנות מבתיהם. חיל האוויר הישראלי פיתח טכניקה להפלת רבי-קומות בהפצצה מדויקת מהאוויר, וזאת כדי להשמיד את מפקדות ומטות חמאס בעזה.
היסטוריה > פעולות התגמול

באחדות מפעולות התגמול, שערך צה"ל בשנות ה-50 ושנות ה-60, כללה הפקודה הריסת בתים. בפעולת קיביה פוצץ צה"ל בכפר קיביה כ-45 בתי אזרחים, תוך הריגת כ-60 מיושביהם. גם מבצע נחלין כלל הרס בתים, ובמבצע חרגול נהרסו בתי הכפר הסורי תאופיק התחתונה. בפעולת סמוע, הפעולה הגדולה ביותר מסוגה מאז מבצע קדש, נהרסו 125 בתים וכן בית הספר התיכון והמרפאה. בפעולות תגמול נוספות, כגון מבצע יהונתן, מבצע גוליבר ומבצע לולב, כללה הפעולה, כחלק מיעדיה, הריסה של תחנות משטרה או מוצבי צבא.
היסטוריה > באינתיפאדה השנייה

במהלך האינתיפאדה השנייה (2000–2005) חידשה ישראל את מדיניות הריסת הבתים למחבלים ושולחיהם לצורכי לחימה בטרור. גל פיגועי התאבדות בישראל וטרור יומיומי ביהודה, שומרון ועזה גרם לצה"ל להרוס בתים רבים, הן לצרכים מבצעיים והן לשם הרתעת המחבלים ושולחיהם, ואלו המסייעים להם.
במהלך מבצע חומת מגן הרסו דחפורי D9 משוריינים בתים רבים שהיו ממולכדים במטעני חבלה ושימשו לירי מחבלים על כוחות צה"ל. שיא ההרס היה בקרב במחנה הפליטים ג'נין, בעקבות מארב קטלני שבו נהרגו 13 חיילי צה"ל. בעקבות חוסר היכולת של המחבלים לפגוע בדחפורים וההשמדה השיטתית של תשתיות הטרור במחנה, מרבית המחבלים שהתבצרו בו נכנעו לכוחות צה"ל. ההרס הרב שהותירו הדחפורים בג'נין גרם לסערה ציבורית אך מנגד הכריע את הקרב ללא אבדות נוספות לחיילי צה"ל, הישג שבגינו זכתה פלוגת הצמ"ה של אוגדה 340 בצל"ש אלוף.
ביהודה ושומרון, בעקבות הצורך לעצור עשרות מחבלים שהתבצרו חמושים בבתים, ואחרי שמספר לוחמי צה"ל נהרגו בניסיון הפריצה לבית, פותח נוהל סיר לחץ לטיפול במצב שמחבל חמוש מתבצר במבנה ללא בני ערובה. הנוהל כולל את כיתור המבנה, כריזה למחבל שיסגיר את עצמו, ואם הוא מסרב אז הכוחות מפעילים "דרדור אמצעים" הכולל ירי נק"ל, ירי רקטות כתף או פגזי טנקים, ולבסוף אם כל אלה לא עוזרים - הריסת הבית על המחבל באמצעות דחפורים. שיטה זו נחלה הצלחה רבה והביאה לכך שמחבלים רבים העדיפו להסגיר את עצמם מאשר להתבצר בבית כאשר הדחפורים הורסים אותו.
ברצועת עזה נהרסו מבנים רבים ברפיח סביב ציר פילדלפי תוך כדי הלחימה שהתנהלה שם באופן יומיומי, בעיקר סביב מנהרות ההברחה של רצועת עזה. צה"ל הרס בתים רבים שנשקו לציר וששימשו כעמדות ירי לצלפים ורקטות נגד טנקים על כוחות צה"ל, וכן מבנים שהסתירו פתחי מנהרות תת-קרקעיות.
עקב גל פיגועי ההתאבדות שהגיע לשיאו בשנים 2001–2003 והתגמולים הכספיים שהעניקה הרשות הפלסטינית למשפחות המחבלים, הנהיגה ישראל מדיניות של הריסת בתי המחבלים במטרה להרתיע מחבלים אחרים מלבצע פיגוע בידיעה שבכך יגרמו להריסת בית משפחתם, וכן במטרה לגרום לבני המשפחה להסגיר מחבל מתאבד בידיעה שאם יתמכו בו יאבדו את ביתם. הצעד נעשה מתוך הנחה שהעונש ירתיע מתאבדים פוטנציאליים וגם כדי למנוע את התמריץ הכספי לביצוע פיגועי התאבדות: הרשות הפלסטינית, איראן ומדינות ערב שילמו מענקים בגובה עשרות אלפי שקלים למשפחותיהם של מחבלים מתאבדים, והריסת הבית הייתה אמורה לקזז תגמול זה. מחקר שערכו הפרופסורים אפרים בן-מלך, קלוד בר רבי ואסטבן קלוד מצא ששיטה זו הצליחה להפחית את כמות הפיגועים ב-11.7–14.9 אחוזים. בסוף 2004, אחרי גל פיגועים רצחני והריסת מאות בתי מחבלים ללא הצלחה בבלימת הטרור לחלוטין, ומנגד תסיסה פוליטית מצד ארגוני שמאל בישראל וארגוני זכויות אדם, מינה הרמטכ"ל משה יעלון צוות בראשותו של ראש אגף תקשוב בצה"ל, אלוף אודי שני. בתחילת ינואר 2005 קבע הצוות כי לא נמצאה הוכחה לכך שמדיניות הריסת הבתים הייתה יעילה לאורך זמן, אפקט ההרתעה שהושג בתחילת הדרך, נשחק לאורך זמן עד כי לא השפיע על המחבלים. קביעה זו והירידה במפלס הטרור הביאה לצמצום במספר הריסות בתי מחבלים. בין השנים 2000–2005 נהרסו 538 בתי מחבלים מתאבדים במסגרת מדיניות זו.
היסטוריה > במבצעים ברצועת עזה לאחר ההתנתקות

במבצע עופרת יצוקה הרסו כוחות צה"ל מספר רב של מבנים תוך כדי לחימה. כ-600 מבנים נהרסו על ידי חיל ההנדסה הקרבית, מתוכם הרוב נהרסו על ידי דחפורי ה-D9 המשוריינים בשל חשש למלכודות נפץ בבתים, והשאר מהמבנים נהרסו בחבלה על ידי יהל"ם. מבנים רבים נוספים נהרסו בהפצצות חיל האוויר הישראלי. במהלך המבצע השתמש צה"ל בנוהל "הקש בגג". על פי הנוהל, כרבע שעה לפני הפצצת ביתו של מבוקש, הוא מוזהר באמצעות שיחת טלפון או מסרון. לאחר מכן נורה טיל קטן אל פינת הבית, ורק אחר כך משוגר טיל שהורס את הבית.
במבצע צוק איתן הרס צה"ל בהתקפות מהאוויר בתים רבים שימשו לצורכי טרור (אחסון אמצעי לחימה, מפקדות, הסתרת פירי מנהרות וכו'), וכן בתים של בכירי החמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני ברצועת עזה. הכוחות הקרקעיים זיהו בתים ממולכדים והשמידו אותם, בין השאר באמצעות ירי פגזי חצב מטנקים ובאמצעות דחפורי D9 משוריינים. בגלל היקף השימוש של חמאס ושאר ארגוני הטרור במבנים אזרחיים ופרטיים לצורכי טרור נאלצו הדחפורים המשוריינים להרוס בתים רבים ואף שכונות שלמות שהיו נגועות. לדברי המפעילים:
"יש כמה שכונות שהפכנו לארגזי חול, אלו בתים שהרסנו רק לאחר שהתברר שחמאס משתמש בהם ופועל מהם ולא הייתה ברירה אחרת". לדבריו, היו מקומות שבהם לא ניתן להם אישור לפעול מחשש לפגיעה בבלתי מעורבים: "כל העבודה שלנו נעשתה לאחר שהיה מודיעין וזיהוי. היו מקרים שבהם מצאנו במקום בעלי חיים ושחררנו אותם כדי לא לפגוע בהם".
בסך הכל נהרסו במבצע זה יותר מ-4,000 בתים.
בהסלמה בדרום בנובמבר 2018 הרס חיל האוויר הישראלי עד היסוד את בניין תחנת הטלוויזיה של חמאס ועוד שלושה רבי-קומות בעזה - מטה המודיעין הצבאי של חמאס, מטה לביטחון פנים של חמאס ומבנה המשמש את הכוח הצבאי של חמאס ואת הכוח המודיעיני הצבאי של הזרוע הצבאית של חמאס.
במבצע שומר החומות במאי 2021 הפציץ חיל האוויר הישראלי מאות מבני טרור ברצועת עזה והחריב עד היסוד 9 רבי-קומות בהם שכנו מטות ותשתיות טרור עיקריות של חמאס.