stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נלנדה
היסטוריה > מקבלת העצמאות (1947–הווה)

לאחר העצמאות התקיים סבב החפירות והשחזור השני בשנים 1974–1982. ב-1951 הוקם ליד חורבותיה של נלנדה מהאוויהארה המוסד "נאווה נלנדה מהאוויהרה" (Nava Nalanda Mahavihara, "נלנדה מהאוויהרה החדשה"), מרכז מודרני לפאלי ולבודהיזם ברוח המוסד הקדום, על פי הצעתו של ד"ר ראג'נדרה פראסאד, נשיא הודו הראשון. היא קיבלה מעמד מקביל לאוניברסיטה (Deemed university, במונחי ההשכלה הגבוהה בהודו) בשנת 2006.
ב-1 בספטמבר 2014 החלה שנת הלימודים הראשונה של אוניברסיטת נלנדה (אנ') המודרנית עם 15 סטודנטים, בראג'גיר הסמוכה. אוניברסיטת נלנדה (הידועה גם בשם אוניברסיטת נלנדה הבינלאומית) היא אוניברסיטה בינלאומית ועתירת מחקר הממוקמת בעיר ההיסטורית ראג'גיר בביהר, הודו. היא הוקמה על ידי חוק של הפרלמנט כדי לחקות את האוניברסיטה העתיקה המפורסמת של נלנדה, שפעלה בין המאות ה-5 ל-13. הרעיון להחיות את אוניברסיטת נלנדה אושר בשנת 2007 בפסגת מזרח אסיה (אנ'), המיוצגת בעיקר על ידי מדינות אסיה, כולל סין, סינגפור, יפן, מלזיה ווייטנאם, מלבד אוסטרליה וניו זילנד, וככזו האוניברסיטה נתפסת כאחת מפרויקטי הדגל של ממשלת הודו. היא הוגדרה כ"מוסד בעל חשיבות לאומית" על ידי הפרלמנט. בתחילה היא הוקמה במבנים זמניים בראג'גיר. קמפוס מודרני המשתרע על פני 1,600 צפוי להסתיים עד סוף שנת 2021. עם השלמתו, יהיה קמפוס זה הגדול מסוגו בהודו, ואחד הגדולים באסיה.
המהאוויהארה ("המנזר הגדול")

בעוד שהריסותיה שנחפרו משתרעות כיום על שטח באורך 488 מטרים על 244 מטרים או כ-120 דונם בלבד, נלנדה מהאוויהארה השתרעה על שטח הרבה יותר גדול בימי הביניים. הנושאים שנלמדו בנלנדה כיסו כל תחום למידה, וזה משך תלמידים וחוקרים מקוריאה, יפן, סין, טיבט, אינדונזיה, פרס וטורקיה.
שוואנדזאנג השאיר תיאורים מפורטים של בית הספר במאה השביעית. הוא תיאר כיצד נראה כאילו המגדלים שנבנו במרחקים אחידים, יער הביתנים, ההרמיקות (מבנה בודהיסטי) והמקדשים "מרחפים מעל הערפילים בשמיים", כך שמהתאים שלהם הנזירים "יכולים להיות עדים להולדת הרוחות והעננים". הצליין כתב: "בריכת תכלת מתפתלת סביב המנזרים, מעוטרת בפרחי הלוטוס הכחולים; הפרחים האדומים המרהיבים של הקנאקה המקסימה תלויים פה ושם, וחורשות עצי מנגו בחוץ מציעות לתושבים בצפיפותן את הצל המגן".
המהאוויהארה ("המנזר הגדול") > האוניברסיטה

בשיאו משך בית הספר אליו מלומדים ותלמידים מקרוב ומרחוק, כאשר חלקם הגיעו מטיבט, סין, קוריאה ומרכז אסיה. השיטות הפורמליות ביותר של לימודי בודהיזם סייעו להקמת מוסדות הוראה גדולים כגון טקשילה, נלנדה וויקראמאשילה (אנ'), המאופיינים לעיתים קרובות כאוניברסיטאות המוקדמות של הודו. עדויות ארכאולוגיות מציינות גם מגע עם שושלת שיילנדרה (אנ') שבאינדונזיה, שאחד ממלכיה בנה מנזר במתחם. נלנדה שגשגה בחסות אימפריית גופטה במאות ה-5 וה-6, ובהמשך בתקופת הקיסר הארשה שבירתו בקאנוג'י (אנ'). המסורות התרבותיות הליברליות, ירושה מעידן גופטה, הביאו לתקופה של צמיחה ושגשוג עד המאה התשיעית לספירה. המאות שלאחר מכן היו תקופה של ירידה הדרגתית, תקופה שבה ההתפתחויות הטנטריות של הבודהיזם הפכו לבולטות ביותר במזרח הודו תחת אימפריית פאלה (אנ').
הרבה מהידע שלנו על נלנדה נובע מכתביהם של נזירים עולים לרגל מאסיה, כגון שוואנדזאנג וייג'ינג, שהגיעו למהאוויהארה במאה השביעית לספירה. וינסנט סמית' (Vincent Arthur Smith‏; 1843–1920), היסטוריון אירי שהתמחה בתרבות ההודית, ציין כי "היסטוריה מפורטת של נלנדה תהיה היסטוריה של בודהיזם מזרם המהאיאינה". רבים מהשמות שרשום שוואנדזנג בסיפור המסע שלו כבוגרי נלנדה הם שמותיהם של אלה שפיתחו את הפילוסופיה הכוללת של המהאיאנה. כל התלמידים בנלנדה למדו את מהאיאנה, כמו גם את הטקסטים של שמונה עשרה כתות הבודהיזם. תוכנית הלימודים שלהם כללה גם נושאים אחרים, כגון הוודות, לוגיקה, דקדוק של סנסקריט, רפואה ופילוסופיה הסמקיה.
נלנדה נהרסה שלוש פעמים, אך נבנתה מחדש רק פעמיים. הוא נבזזה ונהרסה על ידי צבא השושלת הממלוכית של סולטנות דלהי בפיקודו של בחטיאר ח'לג'י סביב שנת 1202. בעוד שמקורות מסוימים מציינים כי המהאוויהארה המשיכה לתפקד באופן מאולתר לאחר מתקפה זו, היא ננטשה בסופו של דבר כליל ונשכחה עד המאה ה-19, אז האתר נסקר ונערכו חפירות מקדימות על ידי הסקר הארכאולוגי של הודו. בשנת 1915 החלו חפירות שיטתיות, שחשפו אחד עשר מנזרים ושישה מקדשים מלבנים המסודרים בשטח של 120 דונם. מטמון של פסלים, מטבעות, חותמים וכתובות התגלו בחורבות, רבים מהם מוצגים במוזיאון הארכאולוגי של נלנדה, הנמצא בסמוך. נלנדה היא כיום יעד תיירותי בולט, וחלק מהאתרים הפופולריים של התיירות הבודהיסטית.
ב-25 בנובמבר 2010, "החייתה" ממשלת הודו, באמצעות חוק פרלמנט, את האוניברסיטה העתיקה באמצעות הצעת חוק אוניברסיטת נלנדה, שבאמצעותו בחרו ליצור את אוניברסיטת נלנדה החדשה והבלתי קשורה יחסית בקרבת מקום. היא הוגדרה כ"אוניברסיטה הבינלאומית בעלת חשיבות לאומית", ובהתאם היא נתונה לפיקוח ממשלתי אינטנסיבי, כששני מנהליה לשעבר אמרו במפורש שפעולות הממשלה היו הגורם להחלטתם לעזוב את תפקידם וכי קורסים נסגרים בשל חברי מפלגת השלטון המסתייגים מהם.
המהאוויהארה ("המנזר הגדול") > הספרייה

ברור מכמות הטקסטים שייג'ינג נשא עימו לאחר מגוריו בן 10 השנים בנלנדה, כי בוודאי הייתה במהאוויהארה ספרייה מצוידת היטב. מקורות טיבטיים מסורתיים מזכירים את קיומה של ספרייה נהדרת בנלנדה בשם דהארמאגנג'ה (שוק האדיקות) שכללה שלושה בניינים גדולים מרובי קומות: רטאנאסאגרה (אוקיינוס התכשיטים), הרטנודאדהי (ים התכשיטים) ורטנאראנג'קה (מעוטר בתכשיט). גובהו של הרטנודאדהי היה תשע קומות והוא הכיל את כתבי היד הקדושים ביותר, לרבות הסוטרה של פראז'נה פרמיטה והגוייאסאמג'ה (אנ').
מספר הכרכים המדויק שהיו בספריית נלנדה אינו ידוע, אך ההערכה היא שמדובר במאות אלפים. כאשר מת מלומד בודהיסטי בנלנדה נוספו כתבי היד שלו לאוסף הספרייה. הספרייה לא רק כללה כתבי יד דתיים אלא היו בה גם טקסטים בנושאים כמו דקדוק, לוגיקה, ספרות, אסטרולוגיה, אסטרונומיה ורפואה. נראה שלספריית נלנדה הייתה שיטת סיווג שהתבססה אולי על תוכנית סיווג טקסט שפותחה על ידי בלשן הסנסקריט, פאניני (אנ'). סביר להניח שהטקסטים הבודהיסטים חולקו לשלוש מחלקות המבוססים על שלוש החטיבות העיקריות של הטריפיטקה (אנ'): וינאיה, סוטרה ואבהידהמה.
המהאוויהארה ("המנזר הגדול") > תוכנית הלימודים

בביוגרפיה שלו על שוואנדזאנג קבע הווי-לי כי כל התלמידים בנלנדה למדו את "הרכב הגדול" (מהאיאנה) וכן את עבודותיהם של שמונה עשרה כתות הבודהיזם. בנוסף לאלה, הם למדו נושאים אחרים כגון הוודות, הטווידיה (לוגיקה), שבדווידיה (דקדוק ופילולוגיה), צ'יקיטסווידיה (רפואה), העבודה על קסמים (אתרוואוודה) ופילוסופית הסמקיה.
שוואנדזאנג בעצמו למד מספר נושאים אלה בנלנדה תחת שילאבהדרה ואחרים. מלבד תאולוגיה ופילוסופיה, הצריכו ויכוחים ודיונים תכופים יכולת בלוגיקה. תלמיד במהאוויהארה היה צריך להיות בקיא במערכות הלוגיקה הקשורות לכל אסכולות החשיבה השונות של אותה תקופה, שכן הוא היה אמור להגן על המערכות הבודהיסטיות מפני האחרות. נושאים אחרים שמשערים כי נלמדו בנלנדה כוללים משפטים, אסטרונומיה ותכנון ערים.
המסורת הטיבטית גורסת כי היו "ארבע דוקסוגרפיות" (טיבטית: 'grub-mtha) שנלמדו בנלנדה:
סרווסטיוודה (אנ') ואיבהשיקה (אנ')
סרווסטיוודה סאוטרנטיקה (אנ')
מאדהיאמקה (אנ'), הפילוספיה במאהיאנה של נגרג'ונה
יוגאצ'רה (אנ') הפילוספיה במאהיאנה של וסובנדהו ושל אחיו אסנגה (אנ')
במאה השביעית מנה שוואנדזאנג את מספר המורים בנלנדה בסביבות 1,510. מתוכם, כ-1,000 הצליחו להסביר 20 אוספי סוטרות (אנ') ושסטרות (אנ'), 500 הצליחו להסביר 30 אוספים, ורק 10 מורים הצליחו להסביר 50 אוספים. שוואנדזאנג היה בין הבודדים שהצליחו להסביר 50 אוספים או יותר. בשלב זה, רק אב המנזר שילאבהדרה למד את כל אוספי הסוטרות והשסטרות הגדולות בנלנדה.
המהאוויהארה ("המנזר הגדול") > אדמיניסטרציה

הנזיר הסיני ייג'ינג כתב כי ענייני דיון ואדמיניסטרציה בנלנדה חייבו לארגן אספה וקבלת קונצנזוס על ההחלטות של כל המשתתפים באספה, כמו גם הנזירים שהתגוררו בנלנדה:
אם היה לנזירים נושא כלשהו, הם היו מתכנסים כדי לדון בנושא. אחר כך הורו לקצין, ויהאראפלה, להפיץ ולדווח על ההחלטה לנזירים המתגוררים בזה אחר זה בידיים שלובות. אם נזיר בודד היה מתנגד, זה לא היה עובר. לא היה טעם להכות אותו כדי להודיע על המקרה שלו. אם נזיר עשה משהו ללא הסכמה של כל התושבים, הוא נאלץ לעזוב את המנזר. אם היו חילוקי דעות בנושא מסוים, היו נותנים סיבה לשכנע (את הקבוצה השנייה). לא הופעלו שום כוח או כפייה כדי לשכנע.
שוואנדזאנג ציין גם:
חייהם של כל הגברים הצדיקים הללו נשלטו באופן טבעי על ידי הרגלים מהסוג החגיגי והמחמיר ביותר. כך בשבע מאות שנות קיומו של המנזר איש מעולם לא הפר את חוקי המשמעת. המלך מרעיף עליו את הכבוד שהוא רוחש לו ואת הערצתו והקצה את ההכנסות ממאה ערים לשלם עבור אחזקת המוסד הדתי.
המהאוויהארה ("המנזר הגדול") > השפעה על הבודהיזם

כמות גדולה ממה שבנה את הבודהיזם הטיבטי, הן מסורות המהאיאנה והן הווג'ריאנה, נובעת מהמורים ומהמסורות בנלנדה. שאנטרקשיטה (אנ'), שהיה החלוץ בהתפשטות הבודהיזם בטיבט במאה השמינית למד בנלנדה. הוא הוזמן על ידי המלך הטיבטי, טריסונג דצן (אנ'), והקים את המנזר בסאמיה (אנ'), ושימש כאב המנזר הראשון שלו. הוא ותלמידו קמאלשילה (אנ') (שגם היה בוגר נלנדה) לימדו למעשה את הטיבטים פילוסופיה. פדמאסמבהאבה, שהוזמן גם הוא מנלנדה מהאוויהארה על ידי המלך בשנת 747 לספירה, מקובל כמייסד הבודהיזם הטיבטי.
המלומד דהארמאקירטי (אנ') (בערך במאה השביעית), ממייסדי הבודהיזם של הלוגיקה הפילוסופית (אנ') ההודית, כמו גם אחד התאורטיקנים העיקריים של הבודהיזם האטומיסטי, לימד בנלנדה.
צורות אחרות של בודהיזם, כגון בודהיזם מהאיאנה שנהו אחריהן בווייטנאם, סין, קוריאה ויפן, פרחו בין כותלי בית הספר העתיק. מספר חוקרים קשרו כמה טקסטים מהאיאנים כגון שורנגאמה סוטרה (אנ'), סוטרה חשובה בבודהיזם של מזרח אסיה, עם המסורת הבודהיסטית בנלנדה. רונלד אפשטיין (Ronald B Epstein, נולד 1942), חוקר ומתרגם אמריקאי, המתמחה בבודהיזם מהאיאנה, מציין גם כי העמדה הדוקטרינרית הכללית של הסוטרה אכן תואמת את מה שידוע על תורת הבודהיזם בנלנדה לקראת סוף תקופת גופטה כשהיא תורגמה.
כמה מוסדות בודהיסטים מעבר לים בחרו לקרוא לעצמם נלנדה כשהם מוקירים בכך את ההשפעה של נלנדה. אלה כוללים את האגודה הבודהיסטית נלנדה במלזיה ואת נלנדה קולג', בקולומבו, בירת סרי לנקה, קרן החינוך הבודהיסטית נלנדה באינדונזיה, והמכון הבודהיסטי נלנדה בבהוטן.
המהאוויהארה ("המנזר הגדול") > הכרה כאתר מורשת עולמית

אתר נלנדה מהאוויהארה שוכן במדינת ביהר, בצפון-מזרח הודו. הוא כולל שרידים ארכאולוגיים של מוסד נזירי ולימודי המתוארך למאה ה-3 לפנה"ס עד המאה ה-13 לספירה. הוא כולל סטופות, מקדשים, ויהארות (בנייני מגורים וחינוך) ויצירות אמנות חשובות בסטוקו, אבן ומתכת. נלנדה בולטת כאוניברסיטה העתיקה ביותר של תת-היבשת ההודית. היא עסקה בהעברת ידע מאורגנת לאורך תקופה רציפה בת 800 שנים. ההתפתחות ההיסטורית של האתר מעידה על התפתחות הבודהיזם לדת ופריחה של מסורות נזיריות וחינוכיות.
תיירות

נלנדה היא יעד תיירותי פופולרי במדינה ומושכת אליה מספר רב של מבקרים מהודו ומארצות אחרות. זוהי גם תחנה חשובה במסלול התיירות של בודהיסטים.
המוזיאון הארכאולוגי של נלנדה – הסקר הארכאולוגי של הודו מנהל מוזיאון ליד החורבות לטובת המבקרים. המוזיאון, שנפתח בשנת 1917, מציג את העתיקות שנחשפו בנלנדה כמו גם מרג'גיר הסמוכה. מתוך 13,463 פריטים, רק 349 מוצגים בארבע גלריות.
היכל הזיכרון לשוואנדזאנג – מפעל משותף בודי-סיני לכבודו של הנזיר והנוסע הבודהיסטי. שריד, הכולל עצם מגולגולתו של הנזיר הסיני מוצגת באולם.
מוזיאון המולטימדיה של נלנדה – מוזיאון נוסף הסמוך לאתר שנחפר הוא מוזיאון המולטימדיה נלנדה המנוהל באופן פרטי. הוא מציג את ההיסטוריה של נלנדה באמצעות אנימציה תלת-ממדית ומצגות מולטימדיה אחרות.
מרכז הוויפאסנה נלנדה
גלריה

היכל הזיכרון לשוואנדזאנג
מרכז הוויפאסנה נלנדה
כניסה לשרידים שנחפרו
חותם, תקופת גופטה, המאה ה-5 או ה-6
סטופה של סריפוטה (מקדש 3)
סטופה של סריפוטה, מקדשים משניים
לוחות סטוקו מפוסלים על מגדל, הסטופה של סריפוטה
פסל בודהה מסטוקו, הסטופה של סריפוטה
תיירים בקומה השנייה של מנזר שנחפר
מנזר 4 עם באר ופלטפורמת מדרגות
פסל ארד שלאחר המאה ה-8 של בודהה מנלנדה
פרטים מאחת הסטופות
וג'ראפני – בזלת, המאה ה-8 לספירה
סקאנדה, מקדש 2
קוברה (אנ')
טירתנקרה ג'ייני, ארד, מנלנדה, המאה ה-10
גנש, ארד, מנלנדה, המאה ה-10
ביאורים

↑  ספרות עתיקת יומין בהודו הנוגעת לגלגוליו הקודמים של בודהה בבני אדם ובעלי חיים.
↑  חלקו התחתון של קיר פנימי שמעוטר באופן שונה מחלקו העליון של הקיר
↑  לקשמי כשמשני צדדיה פילים
↑  יצור מיתולוגי בבודהיזם ובהינדואיזם, חצי אדם, חצי סוס
↑  יצור ים אגדי במיתולוגיה ההינדית.
הערות שוליים

↑  "Nalanda". Archaeological Survey of India. אורכב מ-המקור ב-18 בספטמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Huu Phuoc Le, Buddhist Architecture, Grafikol, 2010, ISBN 9780984404308
↑  History of Nalanda
↑  Nalanda University: A University for the 21st Century
1 2  Archaeological Site of Nalanda Mahavihara at Nalanda, Bihar
↑  Vision
↑  Chandra Shekhar Prasad, Nalanda vis-à-vis the Birthplace of Śāriputra
↑  Sastri, Kallidaikurichi Aiyah Nilakanta (1988) [1967. Age of the Nandas and Mauryas (2nd ed.)], . Motilal Banarsidass Publishers. ISBN 978-8120804661
↑  Dutt, Sukumar (1962). Buddhist Monks And Monasteries of India: Their History And Contribution To Indian Culture., London: George Allen and Unwin Ltd (Reprinted 1988). ISBN 978-81-208-0498-2.
↑  Sukumar Dutt, Buddhist Monks and Monasteries of India: Their History and Their Contribution to Indian Culture
↑  Kulke, Hermann; Rothermund, Dietmar (2004). A History of India (Fourth ed.). Routledge
↑  Matthew Kapstein (1990), Mahamudra: The Quintessence of Mind and Meditation Review, The Journal of the International Association of Buddhist Studies, Vol 13, Number 1, pp. 105–106
↑  Johan Elverskog, Buddhism and Islam on the Silk Road, University of Pennsylvania Press (2011), pp. 1-3
↑  The Seventeen Pandits of Nalanda Monastery, James Blumenthal, July-September 2012 (אורכב 20.11.2017 בארכיון Wayback Machine)
↑  Nalanda University campus to be fully operational by December
↑  "The Shurangama Sutra (T. 945): A Reappraisal of its Authenticity". אורכב מ-המקור ב-27 בנובמבר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb135410920 (data)  GND: 4481600-5  SUDOC: 050719440  VIAF: 54144647637175543962   WorldCat (עם VIAF): 54144647637175543962 
נלנדה נוסדה על ידי קיסרי גופטה בתחילת המאה ה-5 ולאחר מכן התרחבה במהלך 7 המאות הבאות.
חותם חרס נלנדה של קומראגופטה ה-3. הכתובת היא בסנסקריט, כתב גופטה מאוחר, לאיש שמוצג יש סימן של וישנו על המצח

אוולוקיטשוורה מנלנדה, המאה ה-9
התמונה בפרק על הודו ב"סיפור האומות של האצ'יסון" מתארת את הטבח שערך בחטיאר ח'לג'י, הטורקי המוסלמי בנזירים בודהיסטים בביהר.
פסל גאוטמה הבודהה בנלנדה ב-1895
מבט על החלק האחורי של הריסות מקדש בלדיטיה בשנת 1872.
פראז'נה פרמיטה וסצנות מחיי הבודהה (למעלה), מאיטרייה וסצנות מחיי הבודהה (למטה), דפים מתוך דהרניסמגרה, כתב יד מנלנדה, מסביבות 1075
כתב היד אשטסהסריקה פראז'נה פרמיטה סוטרה מנלנדה, מתקופת שושלת פאלה
החורבות שנחפרו של מנזרי נלנדה
מפה של שרידי נלנדה שנחפרו.
שחזור משוער של מקדש מספר 3, אוניברסיטת נלנדה
בודהה שקיאמוני או הבודהיסטווה מאיטריה (אנ'), נתך נחושת מוזהב, תחילת המאה ה-8 נלנדה
המוזיאון הארכאולוגי של נלנדה
המגדלור באלכסנדריה

| --- | --- |

איור על ידי הארכאולוג הרמן תירש (1909)
 מידע כללי
 סוג:  מגדלור
 על שם:  Pharos 
 כתובת:  Pharos 
 מיקום:  אלכסנדריה 
 מדינה:  מצרים
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  297 לפנה"ס – 283 לפנה"ס (כ־14 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  280 לפנה"ס
 תאריך פירוק:  המאה ה-14
 חומרי בנייה:  אבן לבנה
 עלות:  800 טלנטים
 אדריכל:  סוסטרטוס מקנידוס
 סגנון אדריכלי:  הלניסטי
 מידות
 אורך:  8.5 מטר
 רוחב:  8.5 מטר
 גובה:  100 עד 160 מטר
 קומות:  שלוש או ארבע
 
 קואורדינטות:  31°12′50″N 29°53′08″E
 he
 
המגדלור באלכסנדריה, הידוע גם בתור פָארוֹס אלכסנדריה (ביוונית עתיקה: ὁ Φάρος τῆς Ἀλεξανδρείας) היה המגדלור הראשון בעולם, ובין המגדלורים המוכרים והחשובים ביותר לאורך ההיסטוריה. המגדלור הוקם במאה השלישית לפנה"ס (280 לפנה"ס בקירוב) על האי פארוס בסמוך לאלכסנדריה. הוא ככל הנראה הגיע לגובה של כ-110 מטרים והיה לאחד הבניינים הגבוהים ביותר בעולם במשך כמעט מילניום, שני רק לפירמידה הגדולה של גיזה. המגדלור נבנה תחת שלטון מצרים התלמיית, בתקופתו של תַּלְמַי השני פילדלפוס. המגדלור נהרס בהדרגתיות כתוצאה ממספר רעידות אדמה בין השנים 956 ו-1323, עד השמדתו הסופית במאה ה-14. המגדלור נחשב לאחד משבעת פלאי העולם העתיק.
תאריך בנייתו

המגדלור החל להיבנות במחצית הראשונה של המאה השלישית לפנה"ס. לאחר כיבוש מצרים בידי אלכסנדר הגדול ומותו, תלמי הראשון נהיה למלך והכריז על תחילת בנייתו בשנת 305 לפנה"ס. עם זאת, תהליך בניית המגדלור החל רק מספר שנים לאחר מכן. תאריך תחילת בניית הבניין נתון לוויכוח. על פי אנציקלופדית סודא, בניית המגדלור החלה בשנת 297 לפנה"ס, ותמה בשנת 283 לפנה"ס. על פי דעה אחרת, בנייתו החלה בשנת 300 לפנה"ס ותמה בשנת 283 לפנה"ס. השנה בה החלה הבנייה לא ידועה, אך קיימת הסכמה לגבי שנת סיומה, ונראה כי ארכה פחות מ-20 שנה.
מיקום

המגדלור נבנה על האי פארוס, בסמוך לעיר אלכסנדריה שבמצרים. האי נמצא במרחק של קילומטר אחד מהחוף של אלכסנדריה ובו נערך תרגום השבעים - תרגום התורה לשפה היוונית. המגדלור נבנה על הקצה המזרחי של האי, שזמן קצר לפני כן התחבר לחוף אלכסנדריה בעזרת הדרך הסלולה הפסתדיום. בעת בניית המגדלור, כבר היו על האי שני נמלים בקצה המזרחי ובקצה המערבי של האי. כאשר אלכסנדר הגדול הגיע לאי בכיבושיו, הוא החליט שהנמל היעיל ביותר יהווה נקודת הגנה אסטרטגית, ועל כן נבנה המגדלור בנמל המזרחי של האי. המגדלור נבנה על מרחב שטוח רחב בגודל של 110 מטר רבוע בגובה של 7 מטרים מעל פני הים.
על פי כתביהם של היסטוריונים מהתקופה, ייתכן כי חלקו המזרחי של האי לא היה מחובר לחלקו המערבי של האי ושהמגדלור נבנה על אי קטן שלא היה מחובר לאי המרכזי, במרחק של כ-150 מטר ממנו. סביר להניח שהאי המרכזי הורחב לכיוון המזרח, עד שהתחבר עם האי הקטן שעליו תוכנן להיבנות המגדלור. החיבור של שני האיים בוצע באמצעות אדמה שנחפרה לצורך עבודות הבנייה של המגדלור.
מידות המגדלור

לא קיימת הסכמה בנוגע למידותיו של המגדלור. דעות רבות ומגוונות שונות לגבי אורכו, רוחבו וגובהו.
הרטוריקן לוסיאנוס מדד את אורכו של המגדלור במאה השנייה, וקבע כי אורכו של המגדלור הוא 133 מטר.
אל-יעקובי, פקיד ערבי מבגדד, כתב בשנת 870 על אורכו של המגדלור, וקבע כי אורכו הוא 77 מטר או 91 מטר, בהתאם ליחידות המידה שהשתמש. סביר להניח כי מידות אלה נלקחו לאחר רעידת אדמה בה ניזוק המגדלור.
אל-אידריסי, לאחר מסעו למגדלור בשנת 1154, קבע כי גובהו של המגדלור מגיע ל-162 מטר.
אל-בלאווי ביקר במגדלור בשנת 1166, וסיפק את המידע ההיקפי ביותר בנוגע למגדלור. הוא מצא כי אורך כל אחת מדפנות הבסיס של המגדלור מגיעה ל-8.5 מטר, ובסיס המגדלור מגיע לגובה של 6.5 מטר, על גבי קרקע בגובה של 6.5 מטר מעל פני הים. אורך הדרך הסלולה שהובילה למגדלור הוא 183 מטר, והיא בנויה מ-16 קשתות המפוזרות לאורך אורכה. גובה הקומה הראשונה הוא 57.73 מטר, גובה הקומה השנייה הוא 27.45 מטר, וגובה הקומה השלישית 7.32 מטר. בסך הכול, גובה המגדלור הוא 97 מטר.
תיאור המגדלור

המגדלור נפגם ונבנה מחדש פעמים רבות, ולכן מראהו החיצוני השתנה משמעותית לאורך השנים.
בפסגת המגדלור ניצבו מספר מראות. בשעות היום, תפקיד המראות היה להחזיר את האור של השמש, ואילו בשעות הלילה המראות לא היו בשימוש - במקום המראות, כנראה שאש גדולה הובערה או שהודלקו מנורות מבוססות שמן בפסגה. לא ידוע אם האש בפסגה הייתה חשופה לאוויר, או שמא הייתה מזוגגת. סביר להניח שהאש הייתה חשופה לגמרי לאוויר, ולא מכוסה בדבר, שכן העשן הרב המיוצר מהאש היה עלול להיאסף בפסגה הסגורה. העשן שהתפזר סביב המגדלור בשעות היום הנחה את הספינות ממרחק רב גם כן.
על פי מגלי ארצות ערביים, המגדלור היה בנוי בעיקר מלבנים גדולות של אבן לבנה, המצויה במבנים הלניסטיים רבים. גם על פי סטראבו, המגדלור נבנה מאבן שיש לבנה. הצבע הבהיר של המגדלור אפשר לראותו בכל שעות היום. על פי אל-אידריסי, המגדלור היה בנוי מ-"אבנים מעולות מסוג הידוע בתור קדזן (kadhdhan)". שם נוסף לאבן הוא טיבורטין (Tiburtine), כנראה שם נרדף לטרוורטין הנפוצה מאוד באזור רומא, הדומה מאוד לשיש. חלק מהמגדלור נבנה מגרניט אדום, בעיקר עבור חלקים פנימיים כמו משקופים ודלתות.
ככל הנראה היה ניתן לראות את אור המגדלור בשיא גובהו רק למרחק של כ-40 קילומטרים לאורך הים. עם זאת, חוקרים, סופרים ומגלי ארצות קדומים מספרים על מרחקים אחרים. על פי מקורות מסוימים, לוקיאנוס כתב כי ניתן לראות את אור המגדלור במרחק של 300 מיילים. על פי דבריו של פליניוס, את אור המגדלור היה ניתן לראות במרחק של 465 קילומטרים. יוספוס כותב כי ניתן לראות את האור מהמגדלור במרחק של 300 סטדיה - כ-54 קילומטר. אל-אידריסי, מגלה ארצות ערבי, מספר כי את אור המגדלור היה ניתן לראות במרחק של 100 מיילים. איבן-ג'ובאיר, עוד מגלה ארצות ערבי, מספר כי את אור המגדלור ניתן לראות במרחק של יותר מ-70 מיילים.
המראות בפסגה

המראות הגדולות שנמצאו בפסגת המגדלור מתוארות בעיקר על ידי מגלי ארצות ערביים. לא ידוע אם המראות היו קיימות במגדלור בזמן הקמתו הראשונית. על פי מקורות שונים, למראות בפסגה היו 2 מטרות עיקריות, מלבד האור שהפיקו: הראשונה הייתה שימושן בתור מין טלסקופ המאפשר תצפית על ספינות רחוקות, והשנייה - העלאת ספינות הנמצאות באופק באש. על פי מורטדי:
"בתוך העיר, הם בנו צריח עצום על עמודי נחושת מוזהבים, ועליו ניצבה מראה המורכבת מחומרים מגוונים, אורכה ורוחבה 5 טפחים, בעוד שגובה הצריח 100 אמות. הצריח שימש כזכוכית-בוערת נגד האויב. אלמלא הזכוכית שבפסגה, לא היה נבנה המגדלור כלל".
על פי מקור אחר,
"אחד מפלאי העולם הוא המראה העצומה שניצבה בגדלור באלכסנדריה, שאפשרה לראות מה עובר בקונסטנטינופול".
על פי דבריו של אל-מסעודי, המראות בפסגה אפשרו לצפות בספינות הנעות בקרבת רומא. א-סויוטי מספר:
"רוחב המראה היה 7 אמות, והיא הראתה את כל הספינות הבאות מאירופה. המראה הייתה משומשת בתור זכוכית בוערת. הם סובבו את המראה לכיוון השמש, וקרני השמש פגעו בספינות האויב ושרפו אותן. המראה אפשרה תצפית על ספינות במרחק גדול יותר מטווח הראיה הטבעי - אדם היושב תחת המראה היה יכול לראות עד קונסטנטינופול."
הפרטים המדויקים בנוגע למראה נתונים לוויכוח. קיימים תיאורים רבים ומפורטים סביב המראות שבפסגה, אך עם זאת, סביר להניח כי רובן נכתבו בלשון ספרותית תוך כדי שימוש בהגזמה. טכנולוגיית הטלסקופ לא פותחה עד המאה ה-17 באירופה, הודות לחוקרים כמו גלילאו, אך ייתכן כי אב-טיפוס קדמון של הטלסקופ היה קיים בתקופת המגדלור. לא ידוע אם המראות אכן היו חזקות מספיק להעלאת ספינות רחוקות באש. עם זאת, ידוע שארכימדס פיתח במאה ה-3 לפנה"ס מכשיר הבנוי ממראות רבות, איתו הצליח להעלאות ספינות במרחק של עד 200 מטרים באש.
הערות שוליים

↑  Sarah, The History of the Lighthouse, Great Lighthouses of Ireland, ‏2022-05-06 (באנגלית)
1 2 3 4 5 6  Ken Trethewey, Ancient Lighthouses - Part 5: The Pharos, Ancient Lighthouses, 2018-01-01
↑  Dr Uday Dokras, BOOK Architecture of the Lighthouse of Alexandria-BOOK, Indo Swedish Author's Collective, 2020-01-01
↑  Lighthouse of Alexandria | History, Location, & Facts | Britannica, www.britannica.com, ‏2023-06-22 (באנגלית)
↑  Dr Uday Dokras, BOOK Architecture of the Lighthouse of Alexandria-BOOK, Indo Swedish Author's Collective, 2020-01-01, עמ' 21
↑  Ken Trethewey, Ancient Lighthouses - Part 5: The Pharos, Ancient Lighthouses, 2018-01-01, עמ' 7
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 12, סעיפים 118-11
↑  Strabo, Geography, BOOK XVII., CHAPTER I., section 6, www.perseus.tufts.edu
1 2  Hermann Thiersch, Pharos: Antike, Islam und Occident ; ein Beitrag zur Architekturgeschichte, Leipzig, Berlin, 1909
1 2 3  Ken Trethewey, Ancient Lighthouses - Part 5: The Pharos, Ancient Lighthouses, 2018-01-01, עמ' 29
↑  Muqarnas Online, Brill (באנגלית)
1 2 3  Ken Trethewey, Ancient Lighthouses - Part 5: The Pharos, Ancient Lighthouses, 2018-01-01, עמ' 25
↑  LacusCurtius • Strabo's Geography — Book XVII Chapter 1 (§§ 1‑10), penelope.uchicago.edu
↑  The Pharos Lighthouse, Astro Navigation Demystified, ‏2012-02-01 (באנגלית)
↑  Pharos: The Lighthouse at Alexandria, penelope.uchicago.edu
↑  Ochyro, www.hellenicaworld.com
↑  The Egyptian history, treating of the pyramids, the inundation of the Nile, and other prodigies of Egypt, according to the opinions and traditions of the Arabians written originally in the Arabian tongue by Murtadi, the son of Gaphiphus, rendered into French by Monsieur Vattier ... and thence faithfully done into English by J. Davies ..., quod.lib.umich.edu
↑  Ken Trethewey, Ancient Lighthouses - Part 5: The Pharos, Ancient Lighthouses, 2018-01-01, עמ' 26
| שבעת פלאי תבל |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| הפירמידה הגדולה של גיזה | הגנים התלויים בבבל | פסל זאוס באולימפיה | מקדש ארטמיס | המאוזוליאום בהליקרנסוס | הקולוסוס מרודוס | המגדלור באלכסנדריה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007288831105171  BnF: cb119496177 (data)  LCCN: sh2009004816  SUDOC: 02746007X  VIAF: 316597654   WorldCat (עם VIAF): 316597654 
המגדלור בפסיפס מהמאה ה-13
המגדלור במטבע מהמאה ה-2
מטוסי קישור

מטוס הקשר טיילורקראפט אוסטר 5 משנת 1957
מטוס קישור (נקרא גם מטוס שיתוף פעולה צבאי) הוא מטוס קטן, לרוב לא חמוש, אשר שימש בעיקר כוחות צבאיים לתצפית והכוונה ארטילרית או להובלת מפקדים, דואר צבאי וקישור בין יחידות.
פעולות

הקונספט התפתח לפני מלחמת העולם השנייה וכלל גם סיור בשדה הקרב, טיפול בפצועים, שליחויות מטען קל ותפקידים דומים. מסוגלים לפעול משדות קטנים בתנאים פרימיטיביים, עם יכולות STOL (המראה ונחיתה קצרים), רוב מטוסי הקישור פותחו ממטוסי תעופה אזרחית, או שימשו לכך מאוחר יותר. גם מטוסים וגם מסוקים יכולים לבצע תפקידי קישור.
הערות שוליים

↑  LePore, Herbert P. (1990). "Eyes in the Sky: A History of Liaison Aircraft and Their Use in World War II". Army History (17): 30–39. ISSN 1546-5330.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מטוסים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4187555-2
ג'יי רוקפלר

ג'ון דייוויסון "ג'יי" רוקפלר הרביעי (באנגלית: John Davison "Jay" Rockefeller IV; נולד ב-18 ביוני 1937) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת וירג'יניה המערבית במשך שלושים שנה, בשנים 1985–2015. רוקפלר נבחר לראשונה לסנאט בשנת 1984, כאשר היה מושל וירג'יניה המערבית (1977–1985). טרם היבחרו אל הקונגרס האמריקאי היה רוקפלר מזכיר המדינה של וירג'יניה המערבית וחבר בית המחוקקים המדינתי.
הוא נינו של איל-ההון והנדבן ג'ון ד. רוקפלר, אשר מת כחודש טרם הולדתו של ג'יי. רוקפלר הוא היחיד במשפחת רוקפלר ששירת בתפקידו כנבחר ציבור מטעם המפלגה הדמוקרטית, בשעה שמשפחתו הייתה ידועה כשושלת רפובליקנית מסורתית, אם כי גם הוא במקור היה רפובליקני עד שהחליט להתמודד למשרה ציבורית בווירג'יניה המערבית שהייתה אז דמוקרטית למהדרין. בבחירות 2014 לא התמודד לכהונה נוספת, ובמקומו נבחרה שלי מור קפיטו הרפובליקנית.