stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נבחרת רוסיה בכדוריד
תארים

| טורניר | זכייה | סגנות | מקום שלישי | סך הכל מדליות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| המשחקים האולימפיים | 1 | 0 | 1 | 2 |
| אליפות העולם | 2 | 1 | 0 | 3 |
| אליפות אירופה | 1 | 2 | 0 | 3 |
| סך הכל | 4 | 3 | 1 | 8 |
הערות שוליים

↑  השתתפה כנבחרת איגוד הכדוריד של רוסיה
ניקולא פורפורה

| --- | --- |

 לידה:  17 באוגוסט 1686 נאפולי, ממלכת נאפולי 
 פטירה:  3 במרץ 1768 (בגיל 81) נאפולי, ממלכת נאפולי 
 מוקד פעילות:  ממלכת נאפולי 
 זרם:  המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק 
 סוגה:  אופרה 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 www.porporaproject.com
 
ניקולא פורפורה (באיטלקית: Nicola (Antonio) Porpora;‏ 17 באוגוסט 1686 - 3 במרץ 1768) היה מלחין איטלקי של אופרות בארוק ומורה לזמרה, שתלמידו המפורסם ביותר היה הזמר הסריס פארינלי.
תולדות חייו

פורפורה נולד בנאפולי. הוא סיים את הקונסרבטוריון למוזיקה "פוברי די ג'זו כריסטו" בעיר הולדתו, שם נמצאה האופרה המקומית בשליטתו המלאה של אלסנדרו סקרלטי.
האופרה הראשונה של פורפורה, "אגריפינה", בוצעה בהצלחה בחצר הנאפוליטנית בשנת 1708. השנייה, "ברניקה", בוצעה ברומא. בקריירה ארוכה, צירף לשתי האופרות האלה עוד רבות אחרות, נעזר בתפקידו כמנצח תזמורת ומקהלה בבתי פטרונים מן האצולה, כמו מפקד כוחות הצבא בנאפולי, נסיך הסה-דרמשטאדט או השגריר הפורטוגזי ברומא, שכן חיבור אופרות כשלעצמו לא הספיק לביסוס קריירה בת-קיימא. עם זאת, פרסומו המתמשך נובע בעיקר מכישרונו, שאין דומה לו, להורות זימרה. ב"קונסרבטוריו די סאנט'אונפוריו" וב"פוברי די ג'זו כריסטו" הכשיר את פארינלי, סאלימבני ועוד זמרים צעירים שעשו להם שם בעולם בשנים 1715–1721. ב-1720 - 1721 כתב שתי סרנדות לליבריות של משורר צעיר ומחונן, פייטרו מטאסטאזיו, ראשיתו של שיתוף פעולה ממושך, אם גם קטוע מדי פעם. בשנת 1722 המריצו אותו הצלחותיו האופראיות לפרוש מהתחייבויות ההוראה שלו.
אחרי שנדחתה פנייתו אל חצר קרל השישי בווינה, בשנת 1725, השתקע פורפורה בעיקר בוונציה, שם הלחין ולימד בקביעות בבתי הספר של "לה פייאטה" ו"אינקוראבילי". בשנת 1729 הזמינה אותו חבורת מתנגדי הנדל ללונדון, להקים להקת אופרה שתתחרה בזו של הנדל. הניסיון נכשל ובעונת 1733-34 לא הצליחה אפילו נוכחות תלמידו, פארינלי הגדול, להציל את הלהקה הדרמטית ב"לינקולן'ס אין פילדס","האופרה של האצולה" מפשיטת רגל.
פרק זמן כמנצח תזמורת החצר של הנסיך הבוחר של סקסוניה, בדרזדן, החל בשנת 1748, הסתיים ביחסים עכורים עם יריבו מוונציה ורומא, מלחין האופרות עתיר ההצלחה, יוהאן אדולף האסה ואשתו, הפרימדונה פאוסטינה. המחלוקת הסתיימה בהסתלקותו של פורפורה ב-1752 מדרזדן ומעברו לווינה, שם נתן שיעורי מוזיקה ליוזף היידן הצעיר, שהתגורר עם פורפורה כמלווה ומילא גם תפקידי חדרן אישי, אבל הודה בהמשך, כי למד מן המאסטרו "את היסודות האמיתיים של הקומפוזיציה". בשנת 1759 חזר פורפורה לנאפולי.
מאז ואילך הייתה הקריירה של פורפורה רצופה תקלות וביש מזל: סגנונו עתיר הקישוטים והסלסולים יצא מן האופנה, האופרה האחרונה שלו, "קאמילה", נכשלה, הקצבה שלו מדרזדן נפסקה והוא התרושש במידה כזו, שהוצאות קבורתו נתרמו מהכנסות קונצרט צדקה. פארינלי וקאפארלי, לעומת זאת, פרשו מעבודתם והתענגו על חיי מותרות ופאר, במידה רבה הודות ליסודות המצוינים שהעניק להם תלמודו של המאסטרו הוותיק.
פורפורה היה בלשן מעולה, שהרצ'יטטיבים שלו הצטיינו ברהיטותם, איש תרבות וספרות ונודע בשנינות שיחתו. מכלול יצירתו כולל קרוב לחמישים אופרות, אורטוריות, קנטטות סולו בליווי כלי מקלדת, מוטטים וסרנדות ווקאליות. רק קומץ אריות מן האופרות שלו ואי-אילו יצירות קאמריות בסדר אקראי קיימות כיום עלי גבי תקליטים.
מספר פרנטל

מספר פרנטל (באנגלית: Prandtl number. מסומן לרוב כ-Pr) הוא מספר חסר מימד, הנקרא על שמו של לודוויג פרנטל (אנ'), שמייצג את היחס בין דיפוזיית התנע, לבין דיפוזיית החום. הערך של מספר פרנטל מתקבל לפי הנוסחה הבאה:
\mathrm {Pr} ={\frac {\nu }{\alpha }}={\frac {\mu /\rho }{k/c_{p}\rho }}={\frac {c_{p}\mu }{k}}
כאשר הסימונים ויחידות המידה שלהן:
\nu  : מקדם דיפוזיית התנע - אשר נקרא צמיגות קינמטית,  \nu =\mu /\rho , ( m2/s)
\alpha  : מקדם דיפוזיית החום  \alpha =k/(\rho c_{p}), (m2/s)
\mu  : צמיגות דינמית (Pa s = N s/m2)
k : מקדם הולכת החום ( W/m*K)
c_{p} : קיבול החום הסגולי (בלחץ קבוע), ( J/kg-K)
\rho  : צפיפות ( kg/m3).
משמעות

מספר פרנטל מתאר את היחס בין דיפוזיית התנע לבין דיפוזיית החום.
כאשר  Pr>>1 ניתן לומר שדיפוזיית התנע יותר משמעותית מאשר דיפוזיית החום. דוגמה לכך היא שמן, חומר בעל צמיגות גבוהה.
כאשר  Pr<<1 ניתן לומר שדיפוזיית החום יותר משמעותית מדיפוזיית התנע. דוגמה לכך היא מתכות נוזליות למיניהן, כספית, NaK (אנ') וכדומה, להן צמיגות נמוכה ואילו מקדם הולכת חום מאוד גבוה, כצפוי במתכות.
שכבות גבול

מספר פרנטל, כמו כן, יכול להצביע על יחס בין גודל של שכבת גבול של המהירות לבין שכבת הגבול התרמית.
הסיבה לכך היא ששכבת הגבול של המהירות תלויה בצמיגות של נוזל (לדוגמה, כמה רחוק הוא מעביר תנע מתנאי אי-החלקה על השפה), ואילו שכבת גבול תרמית תלויה בדיפוזיית החום (לדוגמה, כמה רחוק עובר חום מטמפרטורה על השפה).
ניתן לומר באופן כללי כי קיים קשר
{\delta  \over \delta _{T}}=Pr^{n}
כאשר n היא חזקה חיובית ואילו  {\delta } מייצג את עובי שכבת הגבול של המהירות ו- {\delta _{T}} מייצג את עובי שכבת הגבול של הטמפרטורה.
לדוגמה כאשר מדובר בחומרים בעלי Pr>0.6 ניתן לומר כי
{\delta  \over \delta _{T}}=Pr^{1/3}
מעבר חום

מכיוון שמספר פרנטל מצביע על היחס בין עובי שכבת הגבול של המהירות לשכבת הגבול התרמית, ניתן לראות אותו משחק תפקיד בחישובים שונים של מקדמי הסעה כאשר ישנה הסעה טבעית או מאולצת.
לדוגמה עבור מקרה של זרימה מאולצת על פני פלטה קיימת הקורלציה הבאה, אשר מקשרת בין מספר נוסלט מקומי (שממנו ניתן להסיק על מקדם ההסעה המקומי) לבין מספר פרנטל וריינולדס.
(עבור מקרה בו Pr>=0.6)
{Nu_{x}}=0.332(Re_{x})^{1/2}Pr^{1/3}
דוגמאות לערכים

| חומר | טמפרטורה (K) | Pr |
| --- | --- | --- |
| גליצרין C3H5(OH)3 | 273 - 0 מעלות צלזיוס | 85,000 |
|  | 300 - 27 מעלות צלזיוס | 6780 |
| כספית | 273 | 0.0290 |
|  | 300 | 0.0248 |
| מים (במצב נוזל רווי) | 275 | 12.22 |
|  | 300 | 5.83 |
ראו גם

שכבת גבול
דמיות
מעבר חום
משוואת החום
לקריאה נוספת

Frank.P Incropera, David.P Dewitt, Fundamentals of Heat and Mass Transfer, 7th Edition, JOHN WILEY & SONS, 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4359106-1 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מתמיר

מתמיר הוא אטום, או קבוצה של אטומים, המחליף אטום מימן בשרשרת הפחמנים הראשית של פחמימנים. תכונותיו של הפחמימן נקבעות לא רק לפי מספר אטומי הפחמן בשרשרת הראשית שלו ומספר אטומי המימן המחוברים אליהם בקשר קוולנטי, אלא גם לפי סוגי המתמירים הקשורים לאותה שרשרת. קיימות קבוצות פונקציונליות רבות שיכולות לשמש כמתמירים, ועל כן מספר הפחמימנים האפשריים הוא גדול מאוד.
דוגמאות

מיקומו והרכבו של המתמיר במולקולות ארומטיות ישפיע באופן ניכר על תכונותיה של המולקולה, משום שהאלקטרונים שהוא תורם או מושך יקבעו את פיזור האלקטרונים בתוכה, כלומר את הרזוננס הכימי שלה. בנזן היא מולקולה ארומטית ללא מתמירים. הופעתו של מתמיר כלשהו במולקולת בנזן ישנה את תכונותיה ואת שמה. כך למשל, כשבנזן מכיל מתמיר OH אז המולקולה נקראת פנול, ואם הפנול מכיל גם כלוריד בתור מתמיר אז המולקולה תיקרא כלורופנול. שמה המלא של המולקולה יקבע לפי המיקום היחסי בין המתמירים; באיור מוצגת מולקולת 2-כלורופנול.
פחמימן שמכיל את המתמיר קרבוקסיל (COOH) קרוי חומצה קרבוקסילית, ונוכחות המתמיר מעניקה למולקולה את האופי החומצי שלה. קיימות מספר חומצות קרבוקסיליות שנבדלות במספר אטומי הפחמן בשרשרת הראשית ובנוכחותם של מתמירים נוספים. כך למשל, חומצה אצטית, המרכיב החשוב בחומץ, היא חומצה קרבוקסילית בעלת שני פחמנים בשרשרת הראשית והיחידה שלה, ואילו חומצה פרופנואית מכילה 3 אטומי פחמן בשרשרת ותכונותיה שונות. מולקולת אספירין היא חומצה קרבוקסילית ארומטית; המבנה שלה מורכב יותר, ובנוסף לקרבוקסיל היא מכילה קבוצה אצטוקסית בתור מתמיר נוסף.
תחליפי מתאן

על פי הכללים שלעיל, לאטום פחמן במולקולה, הנחשב כתחליף, יש את השמות הבאים בהתאם למספר המימנים הקשורים אליו, וסוג הקשרים הנוצרים עם יתרת המולקולה:
| קבוצה | שם | מספר הקשרים |
| --- | --- | --- |
| CH4 | מתאן (Methane) | ללא קשרים |
| −CH3 | קבוצת מתיל (Methyl group) או מתניל (Methanyl) | קשר יחיד אחד לאטום שאינו מימן |
| =CH2 | קבוצת מתילן (Methylene group), מתנילידן (Methanylidene), או מתילידן (Methylidene) | קשר כפול אחד |
| −CH2− | גשר מתילן (Methylene bridge), מתנדיל (Methanediyl) או מתדיל (Methdiyl) | שני קשרים יחידים |
| ≡CH | קבוצת מתנילידין (Methanylidyne) או מתילידין (Methylidyne) | קשר משולש אחד |
| =CH− | קבוצת מתין (Methine group), מתנילילידן (Methanylylidene) או מתילילידן (Methylilylidene) | קשר כפול אחד וקשר יחיד אחד |
| >CH− | קבוצת מתנטריל (Methanetriyl) או מתטריל (Methtriyl) | שלושה קשרים יחידים |
| ≡C− | קבוצת מתנילידין (Methanylylidyne) או מתילילידין (Methylilylidene) | קשר משולש אחד וקשר יחיד אחד |
| =C= | קבוצת מתנדילידן (Methanediylidene) או מתדילידן (Methdiylidene) | שני קשרים כפולים |
| >C= | קבוצת מתנדילילידן (Methanediylylidene) או מתדילילידן (Methdiylylidene) | שני קשרים יחידים וקשר כפול אחד |
| >C< | קבוצת מתנטריל (Methanetetrayl) או מתטריל (Methtetrayl) | ארבעה קשרים יחידים |
ראו גם

מונחון IUPAC
תרכובת אורגנית
קבוצה פונקציונלית
ארומטיות
קבוצה צדדית
מולקולת 2-כלורופנול שמכילה שני מתמירים
משלחת מס' 8 לתחנת החלל מיר

צוות המשלחת
ויקטור אפנסייב
מוסה מנארוב
תיאור תחנת החלל מיר לאחר עגינה של מודול "קריסטל"
משלחת מס' 8 (ברוסית: основная экспедиция ‏я‏-8) הייתה משלחת לתחנת החלל מיר שפעלה מ-2 בדצמבר 1990 ועד ל-26 במאי 1991. מפקד המשלחת היה ויקטור אפנסייב. פעילות המשלחת נמשכה 175 ימים.
הרכב המשלחת

| שם | תפקיד | חללית הגעה | 2> 12.1990–26.5.1991 | חללית חזרה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ברית המועצות ויקטור אפנסייב | מפקד המשלחת | סויוז TM-11 |  | סויוז TM-11 | חבר משלחת מס' 8  מפקד חלליית "סויוז TM-11" |
| ברית המועצות מוסה מנארוב | מהנדס טיסה | סויוז TM-11 |  | סויוז TM-11 | חבר משלחת מס' 8 |
רקע

בזמן פעילות המשלחת תחנת החלל כללה את המודול הבסיסי, מודול "קוואנט 1", מודול "קוואנט 2" ומודול "קריסטל". נפח מחיה היה 253 מ"ק והספק מיוצר על ידי פאנלים סולארים היה 25 קו"ט.
פעילות המשלחת

חללית עם חברי המשלחת שוגרה ב-2 בדצמבר וב-4 בדצמבר היא התחברה לתחנת החלל מיר. בתחנת החלל פעלה משלחת מס' 7 בפיקוד גנאדי מנאקוב. החל הליך העברת אחריות למשלחת החדשה.
ביחד עם חברי המשלחת לתחנת החלל הגיע טויוחירו אקיאמה מיפן שטס לחלל כעיתונאי של רשת יפנית "TBS". כל היום הוא שידר תוכנית של 10 דקות לטלוויזיה ו-20 דקות לרדיו. מכיוון שציוד יפני לא היה תואם את הציוד של התחנה היה צורך להביא לחלל ציוד במשקל של 170 ק"ג.
ב-10 בדצמבר חללית "סויוז TM-10" עם משלחת מס' 7 וטויוחירו אקיאמה עזבו את תחנת החלל. משלחת מס' 8 החלה בעבודה סדירה.
ב-7 בינואר 1991 אפנסייב ומנארוב ביצעו פעילות חוץ רכבית שנמשכה כ-5 שעות. המטרה הייתה להשלים תיקון פתח שנפגע ביולי 1990 ותיקונו התחיל במשלחת הקודמת. לאחר השלמת המשימה, פורקה לצורכי תיקונים מצלמת טלוויזיה מחלק החיצוני של מודול "קוואנט 2".
ב-16 בינואר לתחנת החלל הגיע חללית פרוגרס M-6 ועגנה בתא עגינה של מודול בסיסי. עם החללית הגיע מטען בהיקף של 2,546 ק"ג. צוות התחיל בפינוי מטען לתחנת החלל.
ב-23 בינואר 1991 אפנסייב ומנארוב ביצעו פעילות חוץ רכבית שנמשכה כ-5 שעות. המטרה הייתה להוסיף הארכה לזרוע של מנוף Strela כדי לאפשר בהמשך העברת פאנל סולארי ממודול "קריסטל" למודול "קוואנט 1".
ב-16 במרץ חללית מטען פרוגרס M-6 נותקה מתחנת החלל ובהמשך נשרפה בכניסה לאטמוספירה.
ב-21 במרץ לסביבת תחנת החלל הגיע חללית מטען פרוגרס M-7. תהליך עגינה הופסק כאשר מרחק היה 500 מ'. בניסיון שני חללית עברה במרחק של כ-7 מ' מתחנת החלל.
ב-26 במרץ חללית "סויוז TM-11" נותקה מתא עגינה קדמי של המודול הבסיסי ובסופו של תהליך חוברה למודול "קוואנט 1".
ב-28 במרץ חללית מטען פרוגרס M-7 חוברה לתא עגינה קדמי של המודול הבסיסי ששוחרר. עם החללית הגיע מטען בהיקף של 2,542 ק"ג. צוות התחיל בפינוי מטען לתחנת החלל.
ב-25 באפריל אפנסייב ומנארוב ביצעו פעילות חוץ רכבית שנמשכה כ-3.5 שעות. המטרה הייתה לצלם אנטנה פגומה במודול "קוואנט 1" ולהחזיר מצלמה שפורקה במהלך פעילות חוץ רכבית קודמת ותוקנה למודול "קוואנט 2".
ב-6 במאי חללית מטען פרוגרס M-7 נותקה מתחנת החלל ובהמשך נשרפה בכניסה לאטמוספירה. יחידת נחיתה "רדוגה" נותקה מהחללית. ניסיון איסוף לא הצליח.
ב-20 במאי הגיע חללית סויוז TM-12 עם משלחת מס' 9 בפיקוד אנטולי ארצברסקי. החל הליך של העברת אחריות על תחנת החלל לצוות החדש. עם החללית הגיעה גם אסטרונאוטית הלן שרמן מבריטניה. הגעתה מומנה על ידי קרן פרטית. היא החלה בביצוע תוכנית  Juno שהוכנה עבורה. משימותיה של שרמן במהלך שהותה בתחנת החלל היו: ביצוע ניסויים בתחומי הרפואה ומדעי החקלאות, צילום מהחלל של האיים הבריטיים ותקשורת רדיו עם תלמידי בתי ספר בבריטניה. בין הניסויים שביצעה הייתה בחינה של מוליכות-על בטמפרטורות גבוהות באמצעות אלקטרוגרף ומספר ניסויים על התנהגות צמחים בתנאים של חוסר משקל: על הקרקע הם צומחים כלפי מעלה ובתנאים של חוסר משקל הם צומחים לכל הכיוונים.
ב-26 במאי משלחת מס' 8 עזבה את תחנת החלל בחללית "סויוז TM-11" ביחד עם הלן שרמן. במהלך שהות בחלל שנמשכה כחצי שנה הם ביצוע מספר רב של ניסויים.
הערות שוליים

1 2  חלליות מטען
↑  חללית פרוגרס M-7
↑  ריאיון עם הלן שרמן באתר האימפריאל קולג'.
משרד החשבונות הכללי של ארצות הברית

| --- | --- |
  

 Accountability, Integrity, Reliability 
 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 סוכנות אם:  הקונגרס של ארצות הברית
 סוכנות בת:  Government Accountability Office, Office of Inspector General 
 תאריך הקמה:  1 ביולי 1921
 חוק:  Budget and Accounting Act
 ראש:  ג'ין דאודרו
 מנהל:  Eugene Louis Dodaro 
 מטה מרכזי:  441 G St., NW Washington, DC 20548
 עובדים:  3,015 (2018)
 תקציב:  639 מיליון דולר (2019)
 האתר הרשמי של משרד החשבונות הכללי
 
משרד החשבונות הכללי של ארצות הברית, (באנגלית: Government Accountability Office (GAO)) הוא גוף ממשלתי עצמאי בעל חשיבות עליונה בארצות הברית. תפקידו העיקרי הוא לפקח על ניצול יעיל של כספי משלמי המיסים ולספק מידע אובייקטיבי לקונגרס האמריקאי ולציבור הרחב. ה-GAO הוא גוף עצמאי, שאינו כפוף לסוכנות ממשלתית אחרת. עצמאות זו מאפשרת לו לבצע את עבודתו ללא לחצים פוליטיים. בנוסף ה-GAO ממומן ישירות על ידי הקונגרס, מה שמבטיח את עצמאותו הכספית.
בראש המשרד עומד המבקר הכללי של ארצות הברית.
משרד החשבונות הכללי הוא מקבילו של משרד מבקר המדינה בישראל.
היסטוריה

משרד החשבונות הכללי של ארצות הברית הוקם בשנת 1921 כחלק מחוק הבקרה על התקציב (Budget and Accounting Act). חוק זה היה תוצאה של דרישה ציבורית גוברת לשקיפות רבה יותר בפעילות הממשלתית ובניצול יעיל של כספי משלמי המיסים. ה-GAO הוקם במטרה לשפר את ניהול התקציב הפדרלי ולהבטיח שהכספים מנוצלים בצורה יעילה ויעודה. מטרה נוספת הייתה להגדיל את השקיפות בפעילות הממשלתית ולהבטיח שהציבור יהיה מודע להוצאות הממשלה והחלטותיה.
בשנותיו הראשונות, התמקד משרד החשבונות הכללי בעיקר בביקורת על הוצאות ממשלתיות. הוא בדק האם הסוכנויות השונות פועלות בהתאם לחוק, והאם הכספים מנוצלים בצורה יעילה ויעודה. המשרד שיחק תפקיד מרכזי בהקמת מערכת חשבונאות אחידה בממשל הפדרלי, מה שהקל על תהליכי הביקורת והניתוח. עם השנים, משרד החשבונות הכללי הרחיב את סמכויותיו מעבר לביקורת תקציבית בלבד. הוא החל לבצע חקירות מעמיקות בנושאים כמו הונאה, בזבוז והתנהלות לא נאותה.
בנוסף המשרד, החל לבצע ניתוחים והערכות של תוכניות ומדיניות ממשלתיות, כדי להעריך את יעילותן ואת השפעתן על האזרחים. בשנים האחרונות משרד החשבונות הכללי הפך ליועץ מרכזי עבור הקונגרס בנושאים מגוונים, כגון חקיקה, תקציב וניהול ממשלתי. בשנים האחרונות אימץ משרד החשבונות הכללי טכנולוגיות חדשות כדי לשפר את יעילות תהליכי הביקורת והניתוח, וכן כדי להציג את ממצאיו בצורה ברורה ונגישה יותר. המשרד החל להתמודד עם אתגרים גלובליים, כגון טרור, שינויי אקלים והתפרצות מגפות, והעריך את ההשפעה של אירועים אלה על הממשלה האמריקאית.
תפקידים

תפקידיו המרכזיים של ה-GAO הם:
ביקורת על סוכנויות ממשלתיות: ה-GAO מבצע ביקורות מקיפות על סוכנויות ממשלתיות ברמות שונות, החל מרשויות פדרליות וכלה בסוכנויות מקומיות. הביקורות נועדו להבטיח שהסוכנויות פועלות בהתאם לחוק, משתמשות בכספים בצורה יעילה ומושגת את המטרות שהוגדרו להן.
חקירות: כאשר עולות טענות על בזבוז כספים ציבוריים, הונאה או ניהול כושל, ה-GAO פותח בחקירות מעמיקות. ממצאי החקירות משמשים כבסיס להחלטות מדיניות ולפעולות משפטיות.
ניתוח והערכה: ה-GAO מבצע ניתוחים והערכות של תוכניות ומדיניות ממשלתיות, ומספק לקונגרס ולציבור מידע על יעילותן ועל השפעתן על האזרחים.
ייעוץ: ה-GAO מספק ייעוץ מקצועי לקונגרס בנושאים מגוונים, כגון חקיקה, תקציב, וניהול ממשלתי.
המבקר הכללי של ארצות הברית

המבקר הכללי של ארצות הברית הוא התפקיד הבכיר ביותר במשרד החשבונות הכללי. המבקר הכללי ממונה על ידי נשיא ארצות הברית, באישור הסנאט. כאשר נדרש למנות מבקר כללי חדש, הקונגרס מקים ועדה מיוחדת, דו-מפלגתית ודו-ביתית, הממליצה לנשיא על מועמדים מתאימים. תקופת כהונת המבקר הכללי נקבעת בחוק ל-15 שנים, ללא אפשרות להארכה.
מבנה ודרכי פעולה

בראש המשרד עומד המבקר הכללי. המבקר משמש כמנהל הכללי של המשרד ומוביל את פעילות הסוכנות.
הוועד הפועל: המבקר הכללי, יחד עם סמנכ"ל התפעול, היועץ המשפטי הכללי והמנהל האדמיניסטרטיבי הראשי, מהווים את ועד הפועל של ה-GAO.
המועצה מייעצת: מסייעת למבקר הכללי בקבלת החלטות, ומורכבת מחברים בעלי ניסיון רב במגזר הציבורי, הפרטי והמלכ"ר.
מחלקות ייעודיות.
מחלקות נושאיות: מתמקדות בתחומים ספציפיים כמו הגנה, בריאות, אנרגיה וכדומה.
מחלקות תומכות: מספקות שירותים תומכים כמו משאבי אנוש, טכנולוגיה, תקציב וכדומה.
ראו גם

משרד מבקר המדינה (ישראל)
INTOSAI – הארגון הבין-לאומי למוסדות ביקורת עליונים
הערות שוליים

1 2 3  100 Years of GAO, GAO – U.S. Government Accountability Office
↑  What GAO Does, GAO – U.S. Government Accountability Office
↑  About, GAO – U.S. Government Accountability Office
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007496385005171  GND: 10108629-5  ISNI: 0000 0001 2308 1841  LCCN: no2004066329  VIAF: 124152672   WorldCat (עם VIAF): 124152672 
מפת הפריסה הגאוגרפית של משרדי GAO
מנזר בודבה

| --- | --- |

כנסיית נינו הקדושה במתחם מנזר בודבה
 מידע כללי
 סוג:  מתחם דתי (נוצרי)
 על שם:  נינו הקדושה
 מיקום:  בודבה (גאו')
 מדינה:  גאורגיה
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  המאה התשיעית
 תאריך פתיחה רשמי:  המאה ה־9 
 מידות
 גובה מעל פני הים:  722 מטר
 קואורדינטות:  41°33′07″N 45°51′53″E﻿ / ﻿41.551874°N 45.864836°E﻿ / 41.551874; 45.864836
 אתר רשמי
  (למפת גאורגיה מוגדלת) טביליסי כותאיסי בתומי רוסתווי זוגדידי גורי פותי סוחומי חאשורי רוסיה אזרבייג'ן ארמניה טורקיה הים השחור בודבה(למפת גאורגיה רגילה) טביליסי כותאיסי בתומי רוסתווי זוגדידי גורי פותי סוחומי חאשורי רוסיה אזרבייג'ן ארמניה טורקיה הים השחור בודבה(למפת קאחתי רגילה) תלאווי סאגרג'ו גורג'אני קווארלי דדופליסצקארובודבה(למפת קאחתי מוגדלת) תלאווי סאגרג'ו גורג'אני קווארלי דדופליסצקארובודבה
 
מנזר בּוֹדְבֶּה (בגאורגית: ბოდბის მონასტერი) או מנזר נינו הקדושה בבודבה הוא מנזר במזרח גאורגיה, במחוז קאחתי. חשיבותו של המנזר נובעת מהקישור והחיבור שלו לנינו הקדושה (אנ'), הנחשבת למי שהביאה את הדת הנוצרית לגאורגיה, וגרמה לניצור האוכלוסייה המקומית. המתחם משמש גם כמקום מושבו של הבישוף של בודבה (גאו'). המנזר מאוכלס ומתופעל על ידי נזירות בלבד.
מיקום המתחם

מנזר בּוֹדְבֶּה ממוקם בסמוך ליישוב בשם, בודבה עלית "זֶמוֹ בּוֹדְבֶּה" (גאו'). המנזר נמצא בגובה 722 מטר מעל גובה פני הים, והוא קרוב לשמורת יער בודבה. קילומטרים ספורים מהמתחם מצוי הכפר הנפרד בודבה תחתית (גאו'). היישוב העירוני הקרוב ביותר למנזר הוא סיר'נאר'י, במרחק נסיעה של קצת יותר משני קילומטרים. המנזר משתייך גאוגרפית למחוז קאחתי במזרח גאורגיה, שבירתו היא העיר תלאווי. הגבול עם אזרבייג'ן (אנ') עובר כ-20 קילומטרים מזרחית למנזר.
נינו הקדושה

על פי המסורת, נינו הקדושה הייתה יהודיה בת לאב בשם זבולון, שהתגורר בירושלים. זבולון עבר לקפדוקיה באסיה הקטנה, ושם נולדה לאשתו סוזנה ולו בתם נינו. לפי גרסה אחרת, האב היה גנרל רומאי עם שם דומה, זאבולון. ההורים חזרו לירושלים, וכאשר נינו בגרה עוד והייתה בת 14, המסורת מספרת ששמעה בת קול בעת תפילתה, ששלחה אותה לנצר את "ארץ הצפון" גאורגיה. נינו הגיעה לגאורגיה בשנת 320 לספירה, והחלה מייד במסע ניצור מוצלח של האוכלוסייה המקומית, תחת שלטונו של מלך גאורגיה (שבאותה התקופה נקראה איבריה) מיריאן השלישי. בתחילה למלך היו ספקות ביחס לנינו ולדת הנוצרית, אך לפי האגדה נינו ריפאה את המלכה, ומאוחר יותר גם את המלך. מסופר שהמלך לקה בעיוורון בתאונת ציד, תפילותיה של נינו עזרו להשיב את ראיית המלך, והוא החל להאמין וניצר את תושבי כל האזור. הכנסייה הראשונה נבנתה בעיר מצחתה. לנינו היה צלב נוצרי אופייני לה, שמוט כתפיים שנקרא "צלב הגפן", אשר לפי המסורת הורש לה על-ידי מרים הבתולה. מאז, צלב הגפן הוא הסמל הדתי של גאורגיה כולה. נינו הקדושה נחשבת לאשה היחידה בהיסטוריה הנוצרית, שהצליחה לנצר עם שלם. המסורת מספרת, שנינו נקברה בבודבה.
היסטוריה

הכנסייה הראשונה מעל לקברה של נינו נבנתה בשנת 340 לספירה, על-ידי המלך מיריאן השלישי, אך המבנה הזה לא שרד. הכנסייה הנוכחית מעל קברה של נינו נבנתה במאה ה-9, בהוראת המלך דמטרה הראשון, בנו של דוד הבנאי. המבנה שופץ ושוחזר מאז מספר פעמים. ב-1615 נערך שיפוץ יסודי, לאחר שצבאו של עבאס שאה הראשון מפרס השחית את המקום. שיפוץ מקיף אחרון של האתר בוצע בשנת 1823. בימיי הביניים, המנזר היה מקום פורח ומרכז להפצת השכלה ודעת. בשנת 1837 בוטל המרכז, אך הוחזר לפעילות ב-1925. בעת השלטון הסובייטי בגאורגיה, המנזר הפך לבית חולים ובחלקו למוזיאון. בחלק מזמן השלטון הסובייטי המקום היה נטוש. לאחר התפרקותה של ברית המועצות חודש תפקודו הדתי-נוצרי של המקום, והוא הפך למנזר של נזירות בלבד. הנזירות מתפרנסות מעבודה בחקלאות ומכירת מוצרים נלווים, מגידול חיות משק וממכירת תכשיטים מייצור עצמי בחנות המקומית.
תיאור המנזר והמתחם

קומפלקס המנזר מורכב ממספר מבנים:
מבנה כנסיית קברה של נינו הקדושה – המבנה הוא כנסייה בארכיטקטורה גאורגית אופיינית, עם שלושה אולמות (Nave) מרכזיים. הוא צנוע, על מנת להמחיש את הצניעות שאפיינה את נינו. על קירות המבנה מצוירים ציורי פרסקו משנת 1823, שצייר הבישופ ג'והן מאקאשווילי. המבנה שרד שלטונות זרים ומלחמות, אך כתוצאה מחיזוקו בבטון בשנות השמונים של המאה ה-20, נוצרו התאבות אדים ולחות, שפגעו בציורי הקיר. קברה של נינו ממוקם בקפלה קטנה, באחת מפינות המנזר.
מגדל הפעמונים – המגדל נבנה בנפרד מהכנסייה, בין השנים 1823 ל־1865, ואינו אופייני למגדלי פעמונים בגאורגיה. הוא בנוי משלושה מפלסים. ככל שהמפלס יותר גבוה, המגדל צר יותר מהמפלס שמתחתיו. סגנון הבנייה הוא תערובת של סגנון התחייה הגותית עם סגנון ניאוקלאסי.
מבנה הקתדרלה חדשה – בעשור השני של המאה ה-21 נחנך בחלק האחורי של המתחם מבנה חדש של קתדרלה, הבנויה בסגנון הגאורגי המסורתי. המבנה משמש לתפילה ולאירוח כנסים דתיים.
מגורי נזירות – המגורים נמצאים במתחם, אך מטבע הדברים הם מחוץ לתחום למבקרים ולתיירים.
גנים ושטח חקלאי – הגנים והשטח החקלאי צבעוניים, מעובדים ומטופחים בידיי הנזירות המקומיות.
מרפסות תצפית ומבני שירות – המרפסת פונה אל עמק נהר ה-אלאזני (Alazani) ומאפשרת תצפית פנורמית מרהיבה. בכניסה לאתר יש מבנה שירות הכולל מקום לאכילה, שירותים, וחנות המוכרת מזכרות ומוצרים מעשי ידיי הנזירות המקומיות.
המעיין – המעיין של נינו הקדושה מרוחק כ-400 מטרים מהמתחם הראשי, במורד הגבעה, לכיוון עמק ה-אלאזני. לפי המסורת המעיין החל לנבוע כאשר נינו הקדושה התפללה במקום ולכן, גם המעיין נחשב לאתר קדוש, וצליינים יורדים אליו לשתות ממנו, או להתיז על עצמם ממימיו.
בית עלמין – בית העלמין משמש לקבורת אנשי דת בלבד, דיירי מנזר בודבה.
מבנים אישיים ופרטיים – מבנים בשימוש תושבי המקום: מגורי הבישוף, מגורי נזירות, תאי התבודדות, חדר אוכל, ומבנים חקלאיים.
צליינות ותיירות

את מתחם המנזר מבקרים צליינים רבים, המגיעים אל קברה של נינו הקדושה. הקבר ממוקם בקפלה קטנה, היכולה להכיל מבקרים מועטים בלבד ולכן, פעמים רבות נוצר תור של מבקרים, הרוצים להשתטח על הקבר ולבקש בקשות ומשאלות אישיות מגוונות. גם תיירים רגילים מגיעים במספרים גדולים, עקב הסקרנות שהמקום מעורר, הארכיטקטורה המיוחדת, הנוף הנשקף לעמק נהר אלאזני ואל ההרים הירוקים, ולשמיעת הסיפור הייחודי של המנזר והמתחם.
ראו גם

דוד גארגָ'ה (אנ')
סיר'נאר'י
תלאווי
בית המוזיאון של איליה צ'בצ'בדזה בקווארלי
יקבים באזור מנזר בודבה
גלריה

מגדל הפעמונים הנפרד ממבנה הכנסייה.
הקתדרלה החדשה במתחם.
נזירות בעבודה חקלאית במתחם. הן מגדלות בעצמן את רוב המוצרים.
צליינים ממתינים בחוץ, לביקור בקברה של נינו.
פנים הקתדרלה החדשה שנבנתה בראשית המאה ה-21.
הנוף באזור, סביב מתחם המנזר.
הערות שוליים

↑  Bodbe Monastery | Archiqoo, archiqoo.com
1 2  גאורגיה - נינו הקדושה והקשר הנשי, באתר מסע אחר
1 2  ג'ון נובל, גיאורגיה, ארמניה ואזרבייג'אן, נתניה: שטיינהרט קציר, 2009, עמ' 78, 121
1 2  נצרות בגיאורגיה מבואות | תרבויות עולמי, באתר tarbuyotolami.com, ‏2020-06-01
↑  BODBE, atinati.com
↑  Bodbe Monastery: A Beacon of Georgia’s Religious Revival | ONE Magazine, CNEWA
↑  Bodbe, Georgia, www.advantour.com
1 2  Bodbe Cathedral, World Monuments Fund
↑  מדריך מטרופוליס טביליסי, תל אביב: ידין רומן, 2014, עמ' 150–152
צלב גפן, צלב עם "כתפיים שמוטות"
מנזר בודבה, איור משנת 1913
מריצ'יקה פואיקה

מריצ'יקה לוקה-פואיקה (ברומנית: Maricica Luca-Puică נולדה ב-29 ביולי 1950) היא אתלטית רומניה בעברה. היא אלופה אולימפית (לוס אנג'לס 1984), סגנית אלופת עולם (רומא 1987) ופעמיים ברציפות סגנית אלופת אירופה (אתונה 1982 ושטוטגרט 1986) בריצת 3000 מטר. נוסף לכך, היא פעמיים אלופת העולם בריצת שדה (רומא 1982 ומזרח רד'רפורד 1984) ושיאנית העולם בריצת מייל (1982 - 4:17.44 דקות) ובריצת 2000 מטר (1986 - 5:28.69 דקות).
ביוגרפיה

מלינטה נולדה ביאשי.
ביוגרפיה > 1976

באולימפיאדת מונטריאול (1976) סיימה פואיקה במקום 21 בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:12.62 דקות.
ביוגרפיה > 1978

באליפות העולם בריצת שדה (4.728 ק"מ) שנערכה בגלאזגו, סקוטלנד ב-25 במרץ 1978 זכתה פואיקה במדליית ארד, בתוצאה של 16:59 דקות, אחרי גרטה וייץ מנורווגיה (16:19 דקות) ובת ארצה נטליה מרשסקו (16:49 דקות).
באליפות אירופה שנערכה בפראג, צ'כיה סיימה פואיקה במקום רביעי בריצת 3000 מטר בתוצאה של 8:40.9 דקות.
ביוגרפיה > 1980

באולימפיאדת מוסקבה (1980) סיימה פואיקה במקום 7 בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:01.26 דקות.