stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נאות סמדר
נאות סמדר > ענפים כלכליים בקיבוץ > תיירות ואירוח

בתחילת הדרך שמרו חברי הקיבוץ על פרטיותם. החל מהעשור השני של המאה ה-21 הם החלו להיפתח אל העולם בסדנאות וסמינרים של בנייה וחקלאות אקולוגית יחד עם התמקדות בתהליכים רוחניים. בנאות סמדר מספר מיזמי תיירות ואירוח כולל פונדק נאות סמדר היושב בצומת שיזפון הכולל מסעדה צמחונית ובית קפה, חנות המפעל של מוצרי נאות סמדר וסיורים במחלבה, ביקב ובבית האומניות. במרחק של כשני קילומטרים מבתי הקיבוץ בשטח של היאחזות נח"ל יעלון לשעבר, שיפצו חברי הקיבוץ את בתי ההיאחזות הישנים בצורה אקולוגית והם משמשים כבתי אירוח לתיירות פנים וחוץ.
בשנת 2022 היה הקיבוץ מועמד להפיכה לכפר תיירות מומלץ על ידי ארגון התיירות של האו"ם (UNWTO), הכולל נכון לשנת 2023 167 כפרים ברחבי העולם, העומדים בתנאים שונים, כולל קיימות סביבתית, חברתית וכלכלית, שימור של משאבים תרבותיים וטבעיים ועוד. הקיבוץ לא הפך לחבר מלא ברשימה זו, אך נכנס לרשימה של 20 כפרים הדורשים שיפורים מסוימים כדי להפוך לחברים מלאים, ונכון לשנת 2023 הוא נמצא בתהליך מעבר לשם כך.
נאות סמדר > קליטת מפונים בעקבות טבח שבעה באוקטובר

הקיבוץ קלט פליטים מקרב מפוני יישובי הדרום והצפון שנעקרו מביתם בעקבות טבח שבעה באוקטובר, בעיקר מהישוביים צבעון ומתת. מבין קבוצה זו קבוצה של 17 משפחות הכוללות כמאה מבוגרים וילדים, התחייבה להישאר בקיבוץ שנה אחת לפחות כאשר שאר המפונים שנקלטו בתחילה עברו למקומות אחרים. קליטת המפונים הגדילה את מספר תושבי הקיבוץ מ-150 ל-250.
נאות סמדר > הסרט האושר המוחלט

בשנת 2019 יצא הסרט התיעודי "האושר המוחלט", של אביב אור משולם, אחותה של רחל טיפנברונר אשר עזבה עם משפחתה את נאות סמדר בשנת 2012. בסרט מתארות רחל ומספר נשים אחרות שהיו חברות הקיבוץ, את החיים בו בצורה מורכבת המציגה חוויות חיוביות ומשמעותיות שחוו לצד חוויות שליליות וקשות הקשורות לצורת החיים ולספרא. בין השאר, תואר כי המקום איפשר למשתתפות צמיחה אישית ורוחנית אך כי ספרא ניצל מינית אחת מהן ולדעת אחת ממשתתפות הסרט הקיבוץ התנהל כ"כת לכל דבר ועניין".
היסטוריה - היאחזות הנח"ל שיזפון

טרם הקמת נאות סמדר, קיבוץ שזפון עלה על הקרקע בספטמבר 1980 על ידי גרעיני נח"ל. המתיישבים הראשונים במקום היו חברי גרעין "זמרן" של תנועת הצופים, מחזור ע"ג, גיוס 1979, שלימים התיישבו בקיבוץ קטורה. הם החזיקו במקום כהיאחזות נח"ל לפני שהונח קו המים ליישוב ולפני שהיה אפילו חשמל (אף לא מגנרטור). אחריהם תחזקו את המקום חברי גרעין "דרדר" לטללים.
גרעיני הנח"ל הבאים במקום כבר יועדו אל קיבוץ שזפון ואכלסו אותו בשנותיו הראשונות:
גרעין ראשית - מחזור ע"ה - גיוס 1980, שעברו הכשרה בשל"ת בקיבוץ דורות
גרעין ראם - מחזור ע"ז - גיוס 1981
גרעין אשד (אל שזפון דרכנו) - מחזור ע"ט - גיוס 1982
גרעין ערבה - מחזור פ"א - גיוס 1983
גרעין פרא - מחזור פ"ה - גיוס 1985
גרעיני ראם, אשד, ערבה ופרא עברו הכשרה בשל"ת מוקדם בקיבוץ נצר סרני, אשר היה לקיבוץ האומן של שזפון.
בראשית דרכו נקרא הקיבוץ, שהיה היישוב השישי של התק"ם בערבה, "ערבה 6". בעת פינוי היישובים בסיני, הועבר חלק מהציוד שפורק בסיני לקיבוץ שיזפון, כולל מגרש הכדורסל שלו. נדמה כי שזפון היה הקיבוץ האחרון בישראל שהוקם ונוהל כולו על ידי גרעיני נח"ל, ובעיקר בנות ובני גרעין ראשית וגרעין ראם. שני גרעינים אלה אף סייעו בהקמתם ובנייתם של היישובים הסמוכים לשיזפון: נוה חריף ושיטים, ולקחו חלק בהקמת מחנות הצבא שבאזור, ובנטיעת חורשות דרך (לימנים) ביחד עם קק"ל. חורשות אלה נראות בצידי הדרכים בנגב ובערבה.
חברי הגרעין הקימו גינות נוי, נטעו מטע תמרים וגידלו ירקות, בעיקר בצל ומלונים, ופרחים. בנוסף בנו את בתי המגורים ומבני הציבור במקום, סללו שבילים, עבדו ביערנות. התושבים החזיקו מזנון דרכים בצומת שזפון, ששכן בתחילה באוטובוס נטוש, אשר הובא לצומת לאחר שירות קודם כמזנון באשלים. המזנון שימש את הפועלים שעסקו בבניית מחנות הצבא, חיילים ומעט המטיילים שבחרו בדרך זו בדרכם לאילת. כן הפעילו התושבים מזנון בנמל התעופה עובדה. ביוזמת בני הגרעינים הוקם בשיזפון לול תרנגולות ענק ומודרני, שהיה בזמנו אחד מחמשת הלולים הגדולים בישראל, וניטעו חורשות נוי סביב היישוב.
תוכנית אכלוס היישוב, שהייתה מבוססת על השארות בני הגרעין במקום לאחר שירותם הצבאי, לא הצליחה. לפיכך, בספטמבר 1988, לאחר שנותרו בו רק 15 בני אדם, הוחלט לפנותו ולהחזיקו על ידי צעירים בשנת שירות עד למציאת מתיישבים אחרים שיתיישבו בו. חלק מיחידות הדיור הריקות הועברו להר עמשא.
גלריה

נאות סמדר - מזרח
נאות סמדר - מערב
בית האומנויות - ממעוף הציפור
סוכה גדולה מכפות תמר
בית האומנויות
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  ג'קי פומס, שיזפון אוכלס בחברים חדשים, חדשות, 20 בספטמבר 1989
1 2  קיבוץ נאות סמדר, באתר מועצה אזורית חבל אילות - ערבה דרומית
↑   משה גלעד, שלושה כפרים ישראליים, שונים מאוד, יתחרו בכפרים היפים בעולם, באתר הארץ, 19 ביוני 2022
1 2 3 4 5 6  ארי ליבסקר, "סמינר הקיבוצים", כתבה על נאות סמדר, באתר כלכליסט, ‏13 באפריל 2016
↑   חגי עמית, האנשים שהקימו מקדש במדבר ולא מחזיקים טלוויזיה: הכירו את היישוב הכי שונה בישראל, באתר TheMarker‏, 4 באפריל 2015
↑  ‘Best Tourism Villages’ of 2022 Named by UNWTO, www.unwto.org (באנגלית)
↑   שני ליטמן, היישוב הכי רדיקלי ומסוגר בישראל עובר מהפכה, ופותח את שעריו, באתר הארץ, 29 בפברואר 2024
↑  דף הסרט בפייסבוק
↑  מתיישבי שיזפון (קטורה ג(' עלו על הקרקע בערבה, דבר, 4 בספטמבר 1980
↑  אהרן פריאל, 2 קיבוצים הוקמו בערבה ובאיזור תפן, מעריב, 18 בספטמבר 1980
↑  משולם עד, עשרות מליוני שקלים נזק בשטפונות ליישובי הערבה, דבר, 29 בדצמבר 1980
↑  שזפון. רוחות טובות, מעריב, 27 במרץ 1988
↑  איל חלפון, החלום הסתיים אפשר להגיד נכשל, חדשות, 2 בספטמבר 1988
↑  אילנה ברש, מנסים להציל את שיזפון, חדשות, 29 באוגוסט 1988
↑  יצחק לץ, מדינה קטנה בערבה, חדשות, 17 במרץ 1989
↑  לילה על הר עמשא, מעריב, 22 בדצמבר 1989
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588154405171  LCCN: no2018018259  VIAF: 127211917   WorldCat (עם VIAF): 127211917
ספר יונה

| --- | --- |

הדג מקיא את יונה אל היבשה
 
 סוגה:  ספרי נבואה 
 מספר פרקים:  4
 מספר פסוקים:  48
 סדרת ספרים:  תרי עשר
 הספר הקודם:  עובדיה
 הספר הבא:  ספר מיכה
 דמויות מרכזיות:  יונה הנביא (יונה בן אמיתי)
 יצירות נגזרות:  מדרש יונה 
 
יונה תחת עץ הקיקיון, סוף המאה ה-3 לספירה
ספר יוֹנָה הוא הספר החמישי בספרי תרי עשר שבתנ"ך. גיבורו, הנביא יוֹנָה בֶן אֲמִתַּי, נצטווה לנבא על אנשי העיר נינוה על חורבנם אם לא יחזרו בתשובה. יונה מנסה לברוח לעיר אחרת כדי להתחמק משליחותו ובמהלך מסעו טובע בים ונבלע בלוע דג גדול. הספר מציג ויכוח בין הנביא יונה לבין הקב"ה, והפרשנים הציגו עמדות שונות לגבי מהות ויכוח זה. הנביא יונה מוזכר בתנ"ך פעם נוספת בספר מלכים ב', פרק י"ד, פסוק כ"ה. חלוקות הדעות בין החוקרים לגבי הקשר בין הנבואות. יש הטוענים שאותו הנביא שניבא לישראל נבואת נחמה על הרחבת הגבולות בימי ירבעם השני הצטווה לאחר מכן ללכת לנינוה. אחרים טוענים כי ספר יונה הוא ספר מתקופת הבית השני שהשתמש בדמות של יונה מספר מלכים כדי לבסס את אמינות הסיפור, ובחר בדמות נביא שאין עליה פרטים רבים.
תוכן הספר

ניתן לחלק את ספר יונה לשני חלקים: חלק ראשון בו מסופר על השליחות הראשונה (פרקים א'-ב') וחלק שני בו מסופר אודות השליחות השנייה (פרקים ג'-ד').
תוכן הספר > הבריחה

האל מצווה על יונה ללכת לעיר נִינְוֵה, בירת אַשּׁוּר, ולבשר לתושביה כי ”עלתה רעתם לפני”, כלומר שעשו הרע בעיני האלוהים. יונה, בצעד חריג לאנשי הנבואה, מסרב לשליחות האל ובורח ויורד דרך נמל יפו לתרשיש (ככל הנראה טרסוס שבאסיה הקטנה, וישנן דעות שמדובר על עיר בשם דומה בחצי האי האיברי).
בלב ים נקלע כלי השיט עליו היה יונה לסערה. המלחים שנאבקו בים הגועש הטילו גורלות כדי לברר מי האשם בהתפרצות הסערה, והאשמה נפלה בחלקו של יונה. לשאלותיהם סיפר יונה שהוא בן לעם העברי וירא את ה' שממנו הוא בורח. המלחים פנו אל יונה ושאלוהו: ”מַה-נַּעֲשֶׂה לָּךְ וְיִשְׁתֹּק הַיָּם מֵעָלֵינוּ”. בתשובתו ציווה יונה עליהם לזרוק אותו לים.
המלחים השליכו את יונה למים, על מנת להשקיט את הסערה. לפני כן נשאו תחינה: ”אל נא נאבדה בנפש האיש הזה ואל תיתן עלינו דם נקי כי אתה ה' כאשר חפצת עשית” (יונה, א', י"ד). ספרות חז"ל מתארת כיצד התאמצו המלחים למצוא דרך להשקיט את הים מבלי להשליך את יונה, אך לשווא: ”הטילוהו עד טיבורו, עמד הים מזעפו. העלו אותו אצלם, והים הולך וסוער. הטילוהו עד צווארו, ועמד הים מזעפו. ומיד העלו אותו אצלם, והים הולך וסוער עליהם - הטילוהו כולו.” (פרקי דרבי אליעזר י').
”וַיִּירְאוּ הָאֲנָשִׁים יִרְאָה גְדוֹלָה אֶת-ה', וַיִּזְבְּחוּ-זֶבַח לַה' וַיִּדְּרוּ נְדָרִים”
יונה, א', ט"ז
תוכן הספר > השהות במעי הדג

במים נבלע יונה על ידי דג ושהה בקרבו שלושה ימים ולילות. בזמן זה פנה יונה אל האל בתפילת הודיה ובתחינה לסליחה: ”ואני בקול תודה אזבחה לך אשר נדרתי אשלמה ישועתי”. האל מחל ליונה עם צאתו ממעי הדג ופנה אליו בשנית כדי שילך לנינוה וינבא עליה.
על פי המסופר בתנ"ך, יונה שהה במעי דג שלושה ימים ושלושה לילות. תיאור זה הביא למחלוקת בין הפרשנים המסורתיים, אשר רובם טענו שהאירוע קרה בפועל, לפרשנים אחרים כמו רבי יוסף כספי שכתב בשם "יש אומרים" שהאירוע לא התרחש אלא במראה הנבואה. גם בין המצדדים בכך שהאירוע אירע בפועל יש הטוענים שהוא בלתי אפשרי בלא נס. בעת החדשה, היו בין המצדדים באמיתות האירועים כלשונם אשר הביאו תיאורים של מקרים דומים אשר אירעו בזמנם. אחד הכותבים בעיתון הלבנון הביא תיאור של אירוע בו ילד נפל מאוניה, נבלע על ידי דג והמלחים הצליחו להרוג את הדג ולהוציא ממנו את הילד בחיים.
תוכן הספר > תפילת יונה

פרק ב' של הספר מביא תפילה שהתפלל יונה במעי הדג. ”"ויתפלל יונה אל ה' אלוקו ממעי הדגה ויאמר ... וַאֲנִי, בְּקוֹל תּוֹדָה אֶזְבְּחָה-לָּךְ, אֲשֶׁר נָדַרְתִּי, אֲשַׁלֵּמָה:  יְשׁוּעָתָה לה'” (יונה, ב', י') לשון התפילה העלתה תמיהות בקרב הפרשנים, שכן היא כוללת הודאה על ההצלה, בעוד יונה עדיין במעי הדג. היו על כן שטענו שהתפילה שובצה באופן מאוחר לספר. פרופ' דוד הנשקה מציע שהתפילה נאמרה על ידי יונה באירוניה. לעומת זאת, היו שבקשו להראות שלשון התפילה תואמת באופן מלא את הקשרה.
תוכן הספר > יונה בנינווה

יונה מסר לתושבי העיר שמקץ ארבעים ימים תיהפך העיר. תושבי העיר ובראשם המלך שבו בתשובה. הם חדלו מלחטוא, צמו והתפללו לאל, ואכן ה' מחל להם. בשומעו על המחילה מבקש יונה מהאל להמיתו. על פי מדרשי חז"ל כעס יונה על כך שנבואתו הוצגה ככלי ריק, כשלא התגשמה, ושעתה יאמרו עליו שהוא נביא שקר. עוד כעס יונה על כי בני אשור שניצלו מהפורענות עתידים להתאנות לישראל בעתיד.
יונה יצא אל המדבר ובנה בו סוכה. ה' הקים קיקיון (שיח מדברי) ששימש כצל ליונה. לאחר מכן העלה תולעת שאכלה את הקיקיון. שוב ביקש יונה את מותו, מתעלף מחום השמש. אז פנה אליו האל:
אַתָּה חַסְתָּ עַל-הַקִּיקָיוֹן, אֲשֶׁר לֹא-עָמַלְתָּ בּוֹ וְלֹא גִדַּלְתּוֹ, שֶׁבִּן-לַיְלָה הָיָה וּבִן-לַיְלָה אָבָד. וַאֲנִי לֹא אָחוּס עַל-נִינְוֵה הָעִיר הַגְּדוֹלָה, אֲשֶׁר יֶשׁ-בָּהּ הַרְבֵּה מִשְׁתֵּים-עֶשְׂרֵה רִבּוֹ אָדָם, אֲשֶׁר לֹא-יָדַע בֵּין-יְמִינוֹ לִשְׂמֹאלוֹ, וּבְהֵמָה רַבָּה.
תוכן הספר > תשובת נינווה

המקרא מתאר את תשובת אנשי נינוה כתשובה שלמה, אולם חז"ל חלוקים בהערכת מידת האמת שבתשובתם. התלמוד בבלי דורש לשבח ואילו התלמוד ירושלמי לגנאי. להערכתו של א"א אורבך, קשורה דעתו של הירושלמי לפולמוס היהודי נוצרי, שכן הנוצרים עשו שימוש פולמוסי בסיפור על תשובת נינוה.
סיפור יונה הנביא מחדד עניין מרכזי בתורת הנבואה: בעוד נבואת נביאי שקר מטרתה שתתגשם כדי שיוכח כוח נבואתם, הרי שנביאי אמת אמורים לצפות שנבואתם לא תתגשם אחר שמי ששעה לה סר מחטאו. נבואת חורבן מוצלחת היא לא כזאת שמתגשמת אלא אחת שלא מתגשמת בשל חזרתם בתשובה של נמעניה.
את ספר יונה מקובל לפי המסורת לקרוא בתפילת מנחה של יום הכיפורים, בשל עיסוקו בכוחה של חזרה בתשובה אשר יכולה לשנות את רוע הגזירה.
בין ספרי התנ"ך, המסר של ספר יונה הוא אחד מהאוניברסליים ביותר: סיפורו עוסק בהיוושעותה של אומה זרה; תיאור המלחים אוהד מאוד, על אף שהם בבירור עובדי עבודה זרה; וההיענות המיידית של מלך נינוה ותושביה לנבואת הזעם של יונה בולטת כניגוד להתעלמות של עם ישראל ומלכיו מתוכחות הנביאים בתקופת בית ראשון. לאור זאת, יש חוקרי מקרא שרואים בספר פולמוס נגד הבדלנות היהודית של ימי עזרא הסופר.
מגמת הספר

הסברים שונים נתנו לגבי מגמת הספר.
בין עונש ותשובה: ספר יונה מבטא את המסר שניתן לשוב בתשובה ולכפר על החטא ולא כגישת כדברי הנבואה במדרש חז"ל: "הנפש החוטאת היא תמות"
בין ישראל לעמים: יונה מבקש שלא להחזיר את אנשי נינוה בתשובה מפני שהם ירעו לעם ישראל והקב"ה מלמדו שגם על הגויים יש לרחם. על פי חז"ל, ניסה יונה להתחמק משליחותו כדי שתשובתם של אנשי נינוה לא תקטרג על ישראל שאינם עושים תשובה. לכן בחר יונה לעזוב את ארץ ישראל, משום שמחוצה לה להשקפתו לא קיימת נבואה וה' לא יתגלה בפניו ויורה לו להתנבא.
על מטרת הנבואה: ספר יונה בא לבטא את המסר שמטרת הנבואה היא להשיב את בני האדם בתשובה ולא כמחשבת יונה להראות את אמיתות דברי ה'. על פי הסבר זה, יונה הנביא, הבורח מהתפקיד שהוטל עליו, מייצג את התפיסה, שניתן להסיק מספר דברים, פרק י"ח, כי מבחנו של הנביא הוא בתוצאה הבאה לידי ביטוי בהתגשמות דברי הנבואה. ספר יונה מתאר את תפיסת מהותה של הנבואה כפי שהיא מתוארת בספר ירמיה, וזאת כי נבואות שלום ונבואות נחמה מתגשמות כדי להנציח את דברי האמת אשר בפי הנביא. דמויותיהן המשניות של הגויים מתארות באופן עקיף את טעותו של יונה. המלחים בספינה ואנשי נינוה מתוארים באור חיובי. דמויותיהם מאירות באור שלילי את דמותו של יונה המוכן שנינוה תיהרס ולו רק שלא תיפגע אמינותו כנביא.
בין דין לרחמים: הספר מבטא את המסר שהעולם מונהג במידת הרחמים ולא במידת הדין, כדרישת יונה.
בין תשובה מיראה לתשובה מאהבה: הספר מבטא את המסר שגם תשובה הנעשית מתוך פחד העונש, אף על פי שהוא עלול להיות זמני, היא תשובה ראויה ולא כעמדת יונה שאין טעם בתשובה מיראה.
חיבורו של ספר יונה לפי המחקר

ויכוח ניטש על מועד חיבורו של ספר יונה. במרכז הוויכוח עומדות מילים וצירופי לשון בספר יונה המתוארכים לימי בית שני. קרבת הלשון לספרים המאוחרים וללשון חז"ל ניכרים בניבים ובביטויים המופיעים בספר. המילה ספינה היא מילה עברית מתקופת חז"ל בניגוד למילה אוניה שהיא מילה מקראית במקורה. בנוסף צירופי הלשון המופיעים בספר כמו "מגדולם ועד קטנם" הם מאוחרים ומתוארכים גם כן לימי בית שני.
את עמדות הצדדים ניתן לחלק לשתי אסכולות עיקריות. הגישה המקובלת בקרב רוב החוקרים היא שהספר חובר מהמאה ה-5 לפנה"ס ואילך, וזאת הסיבה ללשון המאוחרת. בשל האזכור של נינוה בירת אשור כעיר גדולה ובלשון עבר, ובשל מוטיבים מיתולוגיים וספרותיים נוספים, יש חוקרים שמאחרים את הכתיבה למאה ה-3 לפנה"ס, למאה ה-2 לפנה"ס ואף לתקופת החשמונאים. לעומתם, מיעוט של חוקרים טוען שהספר חובר בזמן בית המקדש הראשון. חוקרים אלו טוענים כי לשונו של הספר היא שפה מקראית קלאסית והם מסבירים בצורות שונות את המצאות המילים המאוחרות.
יש הסוברים כי ספר יונה נכתב בראשית תקופת בית שני, בתקופת חיבורם של הספרים חגי, זכריה ומלאכי שגם לשונם עדיין עברית מקראית קלאסית ועם השפעה מינורית של העברית המקראית המאוחרת.
ייתכן כי מחבר הסיפור על יונה ייעד אותו להשתלב בספר מלכים ב, פרק יד, לאחר פסוק כז, אך הסיפור נדחה ונתגלגל לקובץ ספרי תרי עשר, אולי משום שנכתב לאחר חתימת קובץ נביאים ראשונים.
ניבים וביטויים שמקורם בספר יונה

רַב חֹבֵל (פרק א', פסוק ו') - תפקיד של מפקד כלי שיט. דרגת קברניט בחיל הים בצה"ל או מפקד כלי שיט אזרחי. הביטוי רב חובל לקוח מספר יונה ונכנס לשימוש בעברית המודרנית.
מַה לְּךָ נִרְדָּם (פרק א', פסוק ו') - קריאת התעוררות לאדם שמשתמט מעשיית המוטל עליו. "בן אדם מה לך נרדם" הוא פיוט שנאמר כחלק מאמירת הסליחות בחודש אלול בחלק מן העדות.
טוֹב מוֹתִי מֵחַיָּי (פרק ד', פסוק ג') - ביטוי המבטא ייאוש פסימי מהחיים.
בִּן לַיְלָה (פרק ד', פסוק י') - בתוך לילה אחד, ביטוי למהירות.
לֹא יָדַע בֵּין יְמִינוֹ לִשְׂמֹאלוֹ (פרק ד', פסוק י"א) - ביטוי לאדם ללא אוריינטציה שאינו שם לב לדברים ואינו מתמצא במתרחש סביבו.
קיקיוני - מטבע לשון המתאר דבר ארעי, שהגיע לגודל מלא בתוך זמן קצר ועתיד להיעלם באותה מהירות שהופיע, בדומה לקיקיון שצמח ליונה.
לקריאה נוספת

אוריאל סימון ומרדכי כוגן, עובדיה, יונה, סדרת "מקרא לישראל", ירושלים: הוצאת מאגנס ותל אביב: עם עובד, 1992
פנינה גלפז-פלר, יונה, מסע אל החופש, קריאה חדשה בספר יונה, ירושלים: הוצאת כרמל, 2010
יאיר זקוביץ ואביגדור שנאן, ספר יונה - פירוש ישראלי חדש, ידיעות ספרים, 2015
יאיר זקוביץ, אביגדור שנאן, "'אות יונה הנביא' – על סיפור יונה בספרי הבשורה של הברית החדשה", בתוך: גם כך לא כתוב בתנ"ך, ידיעות אחרונות, ספרי חמד, 2009, פרק כו, עמ' 293–303.
מוזה אל-מאלכי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1957 (בת 68 בערך) דוחה, קטר 
 מדינה:  קטר 
 השכלה:  אוניברסיטת אברטיי דנדי (2000)  University of La Verne (1986) 
 עיסוק:  סופרת, פסיכולוגית
 
מוזה אל-מאלכי (בערבית: موزة المالكي) היא סופרת ופסיכולוגית קטרית.
ביוגרפיה והשכלה

אל-מאלכי היא בעלת תואר דוקטור בפסיכולוגיה קלינית מאוניברסיטת אברטיי דנדי (אנ') שבסקוטלנד.
אל-מאלכי היא הראשונה מבין אזרחי קטר שנותנת טיפולים פסיכולוגיים, לאחר שסיימה לימודי פסיכותרפיה בארצות הברית.
קריירה

אל-מאלכי היא פסיכולוגית, מרצה ויועצת, שתוכניותיה שודרו בקביעות בערוצי הטלוויזיה והפודקאסט. היא ידועה גם כדוברת בין-לאומית, סופרת, מורה, מאמנת, בעלת טור בעיתון, וזוכה בפרסים אזוריים ובין-לאומיים שונים.
אל-מאלכי היא האישה הראשונה שקיבלה רישיון נהיגה במדינת קטר. היא גם האישה הקטרית הראשונה שלימדה אנגלית בבית ספר יסודי. אל-מאלכי פתחה מרפאות לתרפיה במשחק בעולם הערבי שעובדות עם ילדים אוטיסטים בעלי כישרונות יוצאי דופן. היא פיתחה תוכנית לילדים עם דיסלקסיה.
בשנת 1999 היא הייתה לאישה הראשונה שהתמודדה בבחירות מוניציפליות במדינות ה-GCC. הייתה עוזרת פרופסור באוניברסיטת קטר, וחיברה מספר ספרים על נשים ערביות וסוגיות הנוגעות לילדים. בשנת 2005 נכללה אל-מאלכי ברשימה של 1,000 נשים שהוצעו כמועמדות לקבלת פרס נובל לשלום, כקבוצה, על ידי רות-גבי ורמוט-מנגולד, חברת פרלמנט שווייצרית.
בשנת 2014 היא הוציאה ספר בשם "כותבות מבטיחות", ובו מבחר יצירות ספרותיות של כותבות ערביות.
הערות שוליים

↑  "Qatari writer among nominees for prize". Gulf News. 4 ביולי 2005. נבדק ב-10 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Qatari women prepare for Olympic debut". Al Jazzera. 28 במאי 2012. נבדק ב-1 ביוני 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "The 'can do' genius". Gulf Times. 31 ביולי 2014. נבדק ב-9 ביוני 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Attitudes of Qatari Citizens Towards Marriage and Family Counselling" (PDF). Abertay University. נבדק ב-9 ביוני 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mohammed El-Nawawy & Adel Iskandar (2003). Al-jazeera: The Story Of The Network That Is Rattling Governments And Redefining Modern Journalism. Basic Books. p. 80. ISBN 978-0813341491.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: שימוש בפרמטר authors (link)
↑  "Qatari Women Then and Now". marhaba.qa. 2 ביוני 2017. נבדק ב-5 באוגוסט 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Habib Toumi (10 באפריל 2011). "Women candidates to test their luck in Qatar polls". Gulf News. נבדק ב-22 ביולי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Barbara Bibbo' (4 ביולי 2005). "Qatari writer among nominees for prize". Gulf News. נבדק ב-18 בספטמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Dr Moza Al Malki's book released". The Peninsula Qatar. 21 בנובמבר 2014. אורכב מ-המקור ב-14 במאי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
חנוך הניך הכהן לוין

רבי חנוך הֶניך (ביידיש: העניך) הכהן (מאלכסנדר) לוין (שאטין) (ה'תקנ"ח 1798 – י"ח באדר ב' ה'תר"ל 1870), היה מגדולי התלמידים של רבי שמחה בונים מפשיסחא ורבי מנחם מנדל מקוצק. שימש כאדמו"ר לאלפי חסידי גור במשך ארבע שנים, בתקופה שבין פטירת רבי יצחק מאיר אלתר בעל החידושי הרי"ם, האדמו"ר הראשון מגור, לכהונת נכדו, הרב יהודה אריה ליב אלתר.
ביוגרפיה

נולד בשנת תקנ"ח (1798) לרבי פנחס הכהן, רב בלוטומירסק הסמוכה ללודז' בן אחר בן לר' יונה נחום אחיו של שבתי הכהן ("הש"ך"), ובן למשפחת רבנים עתיקה שהתייחסה למהרשש"ך. שם משפחתו, שאטין, הוחלף מאוחר יותר ללוין. שמו ניתן לו על שם אבי אמו. אביו היה מתנגד חריף לחסידות, אך חנוך הבן הושפע מאחד ממלמדיו בילדותו ונמשך כבר מאז לחסידות. התארס בסביבות גיל 13 לבתו של יעקב יאקיל מעשירי פשיסחה, וכעבור כשנתיים התחתן והיה סמוך על שולחן חותנו בפשיסחה.
דבק ביהודי הקדוש מפשיסחא עד לפטירתו כעבור שנתיים בערך. לאחר מכן היה מגדולי תלמידיו של רבי שמחה בונים מפשיסחה והיה במחיצתו במשך שתים עשרה שנה עד פטירתו. לאחר פטירתו נסע לרבי מנחם מנדל מקוצק כשעדיין ישב בטומשוב. ב-1830 הוא תמך במרד הפולני ועקב כך הצטרך לשנות את שמו משאטין ללוין. באותה תקופה התמנה רבי חנוך הניך לרבנות העיר אלכסנדר. לאחר פטירת הרבי מקוצק בשנת תרי"ט הצטרף לרוב חסידי קוצק שקיבלו את הנהגת רבי יצחק מאיר אלתר, האדמו"ר הראשון מגור.
כעבור שבע שנים נפטר גם רבי יצחק מאיר אלתר. 13 ילדיו מתו לפניו ואילו נכדו רבי יהודה אריה ליב אלתר, ה"שפת אמת" היה אז רק בן 19 וסירב למלא מקום סבו. במשך ארבע שנים עד לפטירתו הנהיג רבי חנוך הניך את מרבית החסידים בעירו אלכסנדר שהפכה למרכז חסידי גדול. גם ה"שפת אמת" קיבל את מרותו והיה נוסע לאלכסנדר, שם זכה ליחס מיוחד. רבי חנוך הניך גם כתב שם את תורתו אשר מובאת בספר חשבה לטובה. קודם לפטירתו שלח רבי חנוך הניך לקרוא ל"שפת אמת" ובשבת האחרונה לחייו ציווה לחסידיו לתת את העלייה לתורה השמורה לאדמו"ר ל"שפת אמת" ובכך רמז שהוא עתיד למלא את מקומו.
רבה של קראקא רבי שמעון סופר, בן החת"ם סופר כתב אליו כחסיד לרבי וגם הזכיר את עצמו ושם אמו בסוף מכתבו.
במהלך חייו שימש רבי חנוך הֶנִיך ברבנות הערים נובידבור ופרושניץ.
נפטר ביום י"ח באדר ב' תר"ל (1870). בחודש אדר ה'תשפ"ד נחנך האהל המחודש על קברו. בנו היחיד יחיאל אפרים פישל הכהן לוין (‏1822-1894) לא המשיך את דרכו באדמורו"ת. נינו היה רבי חנוך צבי הכהן לוין רב העיר בנדין ומראשי אגודת ישראל. נינים נוספים שלו היו המחזאי חנוך לוין והבמאי והמשורר דוד לוין שכיהן כמנהל האומנותי של התיאטרון הבימה. חתן חתנו היה יוסף הלוי יעבץ.
לחסידות אלכסנדר אין קשר לרבי חנוך הֶנִיך מלבד העובדה שמקורה באותה העיר, ושבית המדרש הגדול שלו נמכר להם.
תורתו

מלבד דרשה אחת לשבת שובה ותשובות אחדות לא הותיר אחריו כתבים, אך רבים מדבריו נרשמו בידי חסידיו ומצוטטים רבות. תורותיו לוקטו בספר "חשבה לטובה", והוצאו לאור בפיעטרקוב ה'תרפ"ט. מהדורה נוספת ומורחבת יצאה בירושלים. בפתח הספר מובאים דברי תורה שכתב ה"שפת אמת" משמו.
תלמידיו

רבי יהודה אריה לייב מגור בעל ה"שפת אמת".
רבי אברהם מסוכטשוב בעל ה"אבני נזר".
רבי פנחס אליהו רוטנברג רבה של פילץ.
רבי אברהם מפוריסוב.
רבי אברהם לייב מבראק.
רבי צבי הירש מטומשוב.
רבי צבי הירש מפרצובה, בעל תפילה ומלחין החסידות.
רבי בן ציון מאוסטרובה.
רבי נח שחור (חותנו של ה"אמרי אמת" מגור).
רבי שמחה יאיר רוזנפלד אב"ד פיטרקוב.
לקריאה נוספת

אברהם יצחק ברומברג, מגדולי התורה והחסידות, ספר יד, הוצאת "המכון לחסידות", ירושלים תשי"ח.
הערות שוליים

↑   ראו מכתב בכת"י מרבי דוד מקוצק בשם אביו הרבי מקוצק (המתפרסם לראשונה) שהסכים מאד על הרבנות בנבידבור ('אמת ואמונה' מהדורת תשפ"א עמוד תקלח-ט)
↑  באתר קברי צדיקים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307915705171  GND: 1160788294  LCCN: nr92031353  VIAF: 97237796   WorldCat (עם VIAF): 97237796
מעוז חיים

| --- | --- |
השדרה המרכזית בקיבוץ, 2009
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: עמק המעיינות
גובה ממוצע: ‎-245 מטר
תאריך ייסוד: 1937
תנועה מיישבת: התנועה הקיבוצית
סוג יישוב: קיבוץ
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 548 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 519 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת עמק בית שאן מוגדלת) מעוז חיים(למפת עמק בית שאן רגילה) מעוז חיים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מעוז חיים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מעוז חיים32°29′35″N 35°33′03″E﻿ / ﻿32.4929646935379°N 35.5507736595919°E﻿ / 32.4929646935379; 35.5507736595919  heמפת היישובים של מועצה אזורית עמק המעיינות באדום - מעוז חיים בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10
http://www.maoz.org.il
מעוז חיים, מגדל שמירה, 1938
מָעוֹז-חַיִּים הוא קיבוץ מהתנועה הקיבוצית בעמק בית שאן, כ־5 ק"מ ממזרח לבית שאן. שייך למועצה אזורית עמק המעיינות.
היסטוריה

הקיבוץ נוסד בחודש יולי 1937, במתכונת יישובי חומה ומגדל. גרעין המתיישבים הראשון הורכב מחברי פלוגת החוגים ברעננה (של תנועת המחנות העולים) שהשתייכו לתנועת הקיבוץ המאוחד, ואליהם הצטרפו עוד שלושה גרעיני התיישבות - "עקיבא" ו"מסד" של "חבר הקבוצות" ו"במסילה" של השומר הצעיר.
בחודש נובמבר 1938 עזבו שלושת הגרעינים ויצאו להקים קיבוצים אחרים בנקודות סמוכות בעמק בית שאן. במעוז נותרו חברי המחנות העולים, ובתוך זמן קצר התאחדו עימם כל חברי הגרעין שלהם מרעננה  - ילידי הארץ ועולים מפולין ומגרמניה. חברי הקיבוץ החליטו לשנות את שמו ל"מעוז חיים" על שם חיים שטורמן, מאנשי ה"ההגנה" שנהרג ביחד עם שני חבריו כשהרכב בו נסעו עלה על מוקש.
בשנים הראשונות התקיים הקיבוץ מעבודות חקלאות באזור, עבודה שכירה במפעלי ים המלח, ומעבודות בניין וסלילת כבישים בצפון הארץ. בתוך שנים ספורות חדלו העבודות החיצוניות והקיבוץ עבר להתקיים במתכונת עצמאית – משטחי הקרקע שהניבו תוצרת חקלאית, מעדרי צאן ובקר, ומבריכות דגים שהוקמו סמוך לנהר הירדן.
מעוז חיים השתייך לתנועת הקיבוץ המאוחד, ורבים מחבריו שירתו בפלמ"ח והשתתפו בקרבות מלחמת השחרור. במהלך המלחמה נהרגו 4 מילדי הקיבוץ בעלות הרכב בו נסעו על מוקש.
לאחר קום המדינה המשיך הקיבוץ להתפתח ומנה גרעין קבוע של כ-200 משפחות. במערכת החינוכית של הקיבוץ השתלבו ילדי חוץ וביניהם פליטי שואה וילדים מהמפעל להכשרת ילדי ישראל של רחה פריאר. בתקופת מלחמת ההתשה היה הקיבוץ נתון למתקפות רבות של הצבא הירדני וכל החברים, כולל גברים נשים וילדים, נאלצו להעביר ימים ולילות במקלטים שנבנו מתחת לקרקע.
מאמצע שנות התשעים מתנהל בקיבוץ מהלך הדרגתי של הפרטת השירותים לחבר. מתקיימים מדי פעם דיונים לגבי הפרטת שכר החברים. כיום מחולק תקציב שוויוני בין החברים לפי קריטריונים דמוגרפיים.
בשנת 2010 התקבלה החלטה על הפרטת הקיבוץ.