היסטוריה של בנגלדש
התקופה העתיקה > התקופה הפרה-היסטורית

אין מידע סופי אודות בנגל לפני המאה השלישית לפני הספירה. ההערכה הייתה כי היו תנועות של הודו-ארים, דרווידיאנים ומונגולואידים, כולל עם בשם ונגה, לבנגל.
הדלתא של בנגל הייתה מורכבת מג'ונגלים עבים ושדות עתירי מים במשך כמה אלפי שנים. חלק עיקרי מהגאוגרפיה הזו נמשך עד לתקופות היסטוריות. אובדן הג'ונגל נבע מפעילות אנושית. לבנגל הייתה נוכחות אנושית מוקדמת. אך אין הסכמה למסגרת הזמן של הפעילות האנושית הראשונה בבנגל וגם אין הרבה שרידים. השקפה אחת טוענת כי בני האדם נכנסו לבנגל מסין לפני 60,000 שנה. השקפה אחרת טוענת כי תרבות אזורית מובחנת התגבשה לפני 100,000 שנה. ישנן עדויות חלשות לנוכחות אנושית פרהיסטורית באזור. יש עדויות מועטות לנוכחות אנושית במהלך התקופות הנאוליתיות והכלקוליתיות. הדבר יכול להיות בגלל התזוזה במסלולי הנהרות. האקלים והגאוגרפיה הבנגלית אינם מתאימים לשרידים ארכאולוגיים מוחשיים. בגלל היעדר אבנים, בני האדם המוקדמים בבנגל ככל הנראה השתמשו בחומרים כמו עץ ובמבוק שלא יכלו לשרוד בסביבה. ארכאולוגים בדרום אסיה נטו להתמקד בחלקים אחרים של תת-היבשת.
תגליות ארכאולוגיות הן כמעט כולן מהגבעות סביב הדלתא של בנגל. השטח המזרחי של מערב בנגל ובנגלדש מציעים את המקור הטוב ביותר למידע על עמי בנגל המוקדמים. תעשיות של להבי ייצור מאובנים, מגרדים וצירים התגלו בללמאיי, סיטקונד וצ'אקלאפונג'י. אלה קשורים לממצאים דומים בבורמה ובמערב בנגל. אבנים גדולות שנחשבו פרה-היסטוריות נבנו בצפון מזרח בנגלדש ודומות לאלה בהרי הסביבה בהודו. החקלאות נהוגה לפני האלף הראשון לפני הספירה. במערב בנגל קיימות העדויות המוקדמות ביותר לחברות אגרריות מיושבות.
ההצלחה החקלאית הניבה את המאה במאה החמישית לפני הספירה לתרבות נייחת והופעת עיירות, סחר חוצה הים והמדינות הקדומות ביותר. ארכאולוגים חשפו נמל בווארי-בטשוואר שנסחר עם רומא העתיקה ודרום-מזרח אסיה. הארכאולוגים גילו מטבעות, כלי חרס, חפצי ברזל, דרך לבנים ומצודה בווארי-בטשוואר. הממצאים מראים כי האזור היה מרכז מרכזי ניהולי חשוב, בו היו תעשיות כמו התכת ברזל וחרוזי אבן יקרי ערך. האתר מראה שימוש נרחב בחימר. החימר והלבנים שימשו לבניית קירות. לוחות הטרקוטה המפורסמים ביותר, שנעשו על ידי חימר, הם מצ'אנדרקטורה, ומתארים אלות וסצנות טבע וחיים רגילים. המטבע המוקדם שהתגלה במלחמת בטשוואר ובצ'אנדרקעטוגארה מתאר סירות.
ברבים מחפירות ארכאולוגיות בבנגלדש נחשפו עדויות לתרבות הוורק הצפונית של תת-היבשת ההודית (בערך 700–200 לפני הספירה), שהייתה תרבות של תקופת הברזל שפותחה החל משנת 700 לפנה"ס והגיעה לשיא משנתה בערך בשנת 500–300 לפני הספירה, במקביל להופעתן של 16 מדינות גדולות או מהג'נאפדות בצפון הודו, ועלייתה לאחר מכן של האימפריה המאוריאנית. החלק המזרחי של הודו העתיקה, שכיסה חלק ניכר מהימים הנוכחיים בנגלדש היה חלק מאחת מהג'נאפדות כאלה, ממלכת אנגה העתיקה, שפרחה במאה ה-6 לפני הספירה.
עיירות מפותחות התפתחו בשנת 300 לפני הספירה כמו תמרליפטי, מהאסטאן ומיינמטי. במקום חוף הים, עיירות עיקריות צצו על שפת הנהרות. במהאסטאן נמצא הכתב הקדום ביותר בבנגלדש, כתובת באבן. זה מעיד שהאתר היה עיר חשובה באימפריה של מאוריה. על פי ההערכה, אז היה מחסטאן מרכז פרובינציאלי. הכתובת בפרקריט מכילה ככל הנראה פקודה לאגור אספקה למקרה חירום. הכתובת נקראת כתובת Mahasthan Brahmi. בנגל הייתה הגבול המזרחי של האימפריה המאוריאנית. מערב בנגל עם נמל טמרליפטי השיגה חשיבות ביחס לאימפריה זו.
השקפה בולטת במלגה היא כי האימפריות מוריאן וגופטה הפעילו סמכות על מרבית חלקי הדלתא של בנגל. העדויות הלא-מלאות שקיימות מצביעות על כך שהאזורים המערביים ולא המזרחיים של בנגל היו חלקים מאימפריות גדולות יותר. האזורים העתיקים בבנגל היו אגן Bhagirathi-Hooghly, Harikela, Samatata, Vanga ו-Varendra. וונגה אמורה להיות מרכז בנגל, הריקלה וסמיטטה היו ככל הנראה האזורים המזרחיים של בנגל וארנדרה הייתה צפון בנגל. שמות האתרים מעידים כי שפת טיבטו-בורמן, אוסטרו-אסיאתיות ודראווידיאנית דיברו על ידי רוב האנשים. שפות הודו-אירופיות התבלטו משנת 400 לפנה"ס.