stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהודה בן גרים
מעשה ההלשנה

על פי המסופר בתלמוד הבבלי בשעה שישב יהודה בן גרים (או "בן גריס") יחד עם רבי יהודה, רבי יוסי, ורבי שמעון בן יוחאי, הם דנו במעשי הרומאים, ובפיתוח ארץ ישראל בידיהם. רבי יהודה שיבח את הרומאים על כך שהם מפתחים את הארץ באמצעות תיקון שווקים, גשרים, ומרחצאות. רבי יוסי שתק ולא הביע דעה בעניין, אך רבי שמעון הגיב בחריפות רבה:
כל מה שתקנו לא תקנו אלא לצורך עצמן. שווקים להושיב בהן זונות. מרחצאות לעדן בהן עצמן. גשרים ליטול מהם מכס.
יהודה בן גרים סיפר את דברי שלושת התנאים, והשמועה על דבריהם הגיעה לאוזני הרומאים, שרדפו את רבי שמעון, ובשל כך ברחו רבי שמעון ורבי אלעזר בנו והסתתרו במערה במשך 13 שנים.
לאחר שיצאו מהמערה, הם עברו בשוק וראו שם את יהודה בן גרים. כשראה אותו רבי שמעון, אמר:
עדין ישנו לזה בעולם. (וכי עדיין הוא חי?) נתן עיניו בו ונעשה גל של עצמות.
בסיפור המעשה לא התפרש למי סיפר יהודה בן גרים את הדברים, על אף שמובן מדברי התלמוד שהשמועה התפשטה ונשמעה למלכות. על פי פירוש רש"י לתלמוד, הוא סיפר זאת לתלמידים או לאביו ואמו ולא לשלטונות.
מעשה ההלשנה > במחקר

מעשה ההסתתרות במערה מובא בגרסאות שונות בתלמוד בבלי ובתלמוד הירושלמי וכן במדרשים: פסיקתא דרב כהנא בראשית רבה, קהלת רבה, אסתר רבה ומדרש תהילים.
אודות לכך שמעשה ההסתתרות במערה נזכר בלא פחות משבעה מקורות בספרות חז"ל, ישנה הסכמה רחבה במחקר[דרוש מקור] כי בבסיסו הסיפור מסתמך על אירועים היסטוריים ולא רק ספרותיים. אמנם, בעוד כל המקורות מתארות את הסתתרות רבי שמעון ובנו במערה, ישנו רק מקור אחד המתאר את אותה אספה מדוברת עם יהודה בן גרים שבגינה רבי שמעון ירד למחתרת. על פי כמה חוקרים, מדובר ככל הנראה בתוספת מאוחרת.
כינויו, זהותו ואזכורים נוספים

רבי יהודה בן גרים (בתוספת התואר "רבי") מוזכר בתלמוד בבלי במסכת מועד קטן כתלמידו של רבי שמעון בר יוחאי:
רבי יונתן בן עכנאי ורבי יהודה בן גרים תאנו (=שנו) פרשת נדרים בי (=אצל) רבי שמעון בן יוחאי. איפטור מניה באורתא (=נפטרו ממנו בערב). בצפרא אתו וקא מיפטרי מניה (=בבוקר חזרו ונפטרו ממנו). אמר להו. לאו איפטריתו מנאי באורתא (=אמר להם: לא נפטרתם ממני בערב?) אמרי ליה. לימדתנו רבינו. תלמיד שנפטר מרבו ולן באותה העיר צריך ליפטר הימנו... אמר ליה לבריה (=אמר רבי שמעון לבנו). בני אדם הללו של צורה הם. זיל גביהו דליברכוך (=לך אליהם שיברכוך).
מעשה דומה מופיע גם בספרות המדרשית (בראשית רבה ומדרש תנחומא): ”רבי יצחק ורבי יונתן ורבי יודן בר גיורי הלכו לשמוע פרשת תורה מרבי שמעון בן יוחיי. ואית דאמרין פרשת נסכין. נטלו רשות ממנו והמתינו שם יום אחר. אמרו. צריכים אנו ליטול ממנו פעם שנייה.”.
הכינוי "בן גרים", כמו גם הכינוי הארמי המופיע במדרש "יודן בר גיורי" מצביע ככל הנראה על מוצאו ממשפחה נוכרית שהתגיירה. כך גם הסביר רש"י את פשר הכינוי, וכתב ש”בן גר וגיורת היה”. עם זאת, יש גם גרסה אחרת המופיעה בכתב יד של התלמוד, המכנה אותו "בן גריס". שם זה, "גריס", מופיע בתעודות מרד בר כוכבא - מתקופתו של יהודה בן גרים, בהקשר של אדם בשם "הלל בן גריס". לפיכך, אין לשלול את האפשרות שזה אכן היה שמו המקורי של יהודה בן גרים.
הקבלת הסיפור המובא במסכת מועד קטן לסיפור המובא במסכת שבת מעוררת תמיהה רבה, שכן במעשה הראשון יהודה בן גרים זוכה לשבחים רבים מפי רשב"י ואילו במעשה השני מתייחס אליו רשב"י בכעס וזלזול; גם מעשיו של יהודה בן גרים במעשה השני (הפצת דברי רשב"י, הנחשבת כלשון הרע) אינם תואמים לדמותו כתלמיד חכם מוערך במעשה הראשון. בשל קשיים אלו היו ממפרשי התלמוד הראשונים שביארו כי המדובר בדמויות שונות, ורבי יהודה בן גרים תלמידו של רשב"י אינו יהודה בן גרים שהפיץ את דבריו על הרומאים.
מאידך, רבנו תם וראשונים נוספים סברו שמדובר באותו האדם, ולפיכך טען רבינו תם כי אין לגרוס את המילים "עשהו גל של עצמות" (המלמדות שרבי יהודה בן גרים מצא את מותו בדרך בזיון) אלא "ונח נפשיה": נחה נפשו, ונפטר מהעולם. הרב בנימין זאב בנדיקט הוכיח שגם רש"י סבר כמו רבנו תם.
אחרים הסבירו את השוני שבין שני המעשים שלא באמצעות הפרדה בדמותו של יהודה בן גרים, אלא על ידי הבחנה בשתי תקופות שונות בחייו של רבי שמעון בר יוחאי עצמו: בראשית חייו היה מתון ונוח לבריות ושיקע עצמו בהלכה ולימוד, ואילו לאחר תקופת הסתגרותו במערה יצא כחכם המצוי בחכמת הקבלה, פרוש מענייני העולם ותקיף ביחסו אל אנשים בעלי מדרגה פחותה.
בתלמוד ירושלמי מובאים מאמרים של חכם בשם רבי יודן גוריא או רבי יודן בר גורייא, שיש המזהים אותו עם רבי יהודה בן גרים המוזכר בבבלי מסכת מועד קטן.
ניתוח מעשה ההלשנה בהלכות לשון הרע

האחרונים העירו כי תמוה מדוע נענש יהודה בן גרים ונעשה גל של עצמות, והלא אמר לשון הרע שנאמרה כבר בפני שלושה אנשים, ולפי ההלכה אין איסור לומר לשון הרע במצב כזה, משום שסיפור המעשה כבר ממילא יתפרסם בציבור.
בגמרא בשבת בה מסופר שיהודה בן גרים הלך וסיפר את המעשה, הפנה העין משפט לרמב"ם בהלכות דעות, הפוסק: ”אם נאמרו דברים אלו בפני שלשה כבר נשמע הדבר ונודע, ואם סיפר הדבר אחד מן השלשה פעם אחרת אין בו משום לשון הרע; והוא שלא יתכוין להעביר הקול ולגלותו יותר.” בעל החשק שלמה מבאר שכוונתו של ה"עין משפט" הייתה שיהודה בן גרים נענש אף על פי שאמר לשון הרע שנאמרה כבר בפני שלשה, כיוון שהתכוון להרע, ובמצב כזה אסורה לשון הרע אפילו אם כבר נאמרה בפני שלשה.
רבי ישראל מאיר מראדין בספרו חפץ חיים דוחה דברים אלו וטוען כי לא ייתכן שיהודה בן גרים התכוון להרע, כיוון שבפירוש התוספות לתלמוד נאמר שרבנו תם גרס "רבי יהודה בן גרים", ולא ייתכן שאדם גדול המכונה בתואר "רבי" התכוון להרע; לפיכך הוא מבאר, שלרבי יהודה בן גרים היה אסור לספר על דברי רבי שמעון אף על פי ששמעו אותם כבר שלשה אנשים, כיוון שאלו היו "אנשים יראי אלוקים" (תנאים), ולא צפוי שיספרו זאת לאנשים נוספים, ולפיכך המעשה אינו עתיד להתפרסם ואסור לגלותו.
חוקרי תלמוד מסוימים ציינו שרבי יהודה בן גרים הלך וסיפר את דברי התנאים (ובפרט של רבו = רבי שמעון) כמו כל שמועה אחרת שהיה רגיל לספר מדברי החכמים. הן בהלכה, באגדה ובהליכותיהם. כך שלא מובן מדוע היה צריך לסבור שדיבר לשון הרע ובפרט שעל פי ההלכה אינו עבר על כך. והסיבה לכך שרבי שמעון עדיין כעס עליו ביציאתו מהמערה, אינה סותרת אלא אופיינית לאישיותו הקפדנית.
ביאורים

↑  נוסח הדפוס: עסמיי. במעשה דומה הנזכר במדרש תנחומא (בראשית, פסקה יג, כתב יד קיימברידג') מאוית בשם "עכמאי", בפירושו של חננאל בן חושיאל לתלמוד (בבלי, מועד קטן, כתב יד ותיקן), "עבראי".
↑  בנוסח הדפוס: "אית דאמרי (=יש אומרים) פרשת נדרים, ואית דאמרי (=יש אומרים) פרשת נסכים"
↑  "יודן" היא גרסה של השם "יהודה", ו"בר גיורי" בארמית – בן גרים.
קבוצת השווים

נערים קובנים משחקים
ילדות משחקות עם קבוצת השווים שלהן.
ילדים מבלים עם קבוצת השווים שלהם.
שתי ילדות בנות אותו גיל.
קבוצת השווים היא קבוצה חברתית המורכבת מבני אותו גיל, אותו סטטוס חברתי או בעלי תחומי עניין משותפים.
השפעות על תהליך החיברות בתקופת ההתבגרות

לגיל ההתבגרות יש תפקיד בגיבוש הזהות האישית, ברכישת מעמד שונה במשפחה ורכישת אוטונומיה רבה יותר בעולם שמחוץ למשפחה. על תהליך החיברות של נערים בגיל ההתבגרות משפיעים ארבעה "סוכני חיברות": הוריו (משפחתו), בית הספר, אמצעי התקשורת וקבוצת השווים. עד גיל בית הספר, ההשפעה הרבה ביותר היא של המשפחה, מגיל הכניסה לבית הספר מתחלקת ההשפעה בין המשפחה לבית הספר בתוספת השפעה מהחברים הקרובים ובגיל ההתבגרות עולה השפעתה של קבוצת השווים על חשבון המשפחה ובית הספר, אם כי גם להם יש תפקיד.
למונח "קבוצת השווים" יש שלוש משמעויות:
קבוצת בני הגיל - שיוך טכני של כל המתבגרים בסביבה הקרובה והרחוקה, בארץ ובעולם, שנמצא יחד עם המתבגר בשלב התפתחותי דומה של ההתבגרות. 
קבוצה זו קובעת למתבגר נורמות אוניברסליות, מייצרת עבורו נושאים להזדהות וחיקוי בכל התחומים: עמדות, התנהגות, נטיות וכדומה. מאחר שמדובר בקבוצה ענקית היא יכולה להציע למתבגר מגוון רחב של אפשרויות לחיקוי והזדהות, מהן כל מתבגר יכול לבחור.
קבוצת החברים - קבוצת בני הגיל החברים במסגרות פורמליות והבלתי פורמליות בהן המתבגר נמצא (כיתה, תנועת נוער, שכונה). בחלק ממסגרות אלו יהיה מבוגר סמכותי (מורה, מדריך). 
 הפעילות המשותפת, התקשורת הבין אישית והאינטראקציה בין חברי הקבוצה נותנת למתבגר אפשרות לתרגל תפקוד של מבוגר בתוך חברה.
לרוב המתבגר לא יכול לבחור את חבריו למסגרת, זוהי קבוצה פתוחה לכל מי שנמצא במסגרת, ולכן תפקידה הרגשי עבורו מוגבל.
קבוצת החברים מתוך בחירה - קבוצה המורכבת לעיתים ממספר תתי-קבוצות הקרויות "חבורות".
קבוצת השווים שונה ממשפחה בכך שהיא מאפשרת לילדים לפעול ללא השגחתם הישירה של ההורים, תוך עצמאות (חלקית). סוד קסמה של קבוצת השווים היא מתן היכולת לחבריה לעסוק בפעילויות שנאסרו עליהם על ידי עולם המבוגרים (לרוב הורים ומורים).
פעילות במסגרת חברת השווים מאפשרת לילדים ליצור לעצמם זהות עצמית המנותקת מהזהות השיוכית שקיבלו במשפחתם ומכשירה אותם ליצור לעצמם מארג של יחסים חברתיים בכוחות עצמם.
עם זאת שהשפעת המשפחה על חבריה הצעירים נשמרת לרוב, ולכן המשפחה וחברת השווים מסוגלות לחיות בכפיפה האחת עם השנייה.
יש מקרים בהם קבוצת השווים הופכת לתחליף מלא (או כמעט מלא) למשפחה, והמתבגר רואה בה את קבוצת ההתייחסות הבלעדית שלו, התופעה מודגשת בחברות מהגרים, דוגמה היא תיאור המצב במחזמר סיפור הפרברים בו נוצרה חבורת רחוב בעלת תת-תרבות משלה.
ישנם מקרים בהם קבוצת השווים מפתחת לעצמה סוציולקט (שפה ייחודית).
ראו גם

התפתחות חברתית
קשרים בין-אישיים
הקלה חברתית
לקריאה נוספת

ג'ון משוניס, סוציולוגיה, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 1999.
ג'וזף ביילי

ג'וזף וולדון ביילי האב (באנגלית: Joseph Weldon Bailey Sr.‏; 6 באוקטובר 1862 – 13 באפריל 1929), היה סנאטור של ארצות הברית, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית, עורך דין ודמוקרט בורבוני שהיה מפורסם בזכות נאומיו המשבחים גורמים שמרניים של זמנו, כגון כהתנגדות לזכות בחירה לנשים או להגבלות על עבודת ילדים. הוא כיהן כנציג הקונגרס בין 1891 ל-1901, וכמנהיג המיעוט בבית הנבחרים מ-1897 עד 1899. ב-1901 הוא נבחר לסנאט, וכיהן עד 1913. ההיסטוריונית אלנה גרין אומרת שביילי "נודע בטקסס כמגן קפדני של זכויות מדינות, שמרנות חוקתית וכלכלה שלטונית. מתנגדיו ראו בו סמל של פריבילגיה ושחיתות בממשל".
בנו של ביילי, ג'וזף וולדון ביילי הבן, היה אף הוא חבר בית הנבחרים של ארצות הברית בין השנים 1933–1935.
ביוגרפיה

ביילי, שנולד ב-6 באוקטובר 1862 בקריסטל ספרינגס במחוז קופייה מחוץ לג'קסון, מיסיסיפי, למד באוניברסיטת מיסיסיפי באוקספורד, שם ב-1879 הצטרף לאחוות Delta Psi היוקרתית (AKA St. Anthony Hall). הוא סיים תואר במשפטים באוניברסיטת קמברלנד ב-1883 והתקבל ללשכת עורכי הדין במיסיסיפי באותה שנה.  הוא עבר לגיינסוויל, טקסס, בשנת 1885, שם המשיך לעסוק בעריכת דין.
הוא היה פעיל פוליטית בתור דמוקרט הן במיסיסיפי והן בביתו החדש והיה לו מוניטין של דובר ציבור מצוין שקידם את הדמוקרטיה הג'פרסונית. הוא נבחר לבית הנבחרים ב-1891 והתייחד במהירות כתומך מוביל לכסף חופשי, מה שתרם לבחירתו כמנהיג המיעוט של בית הנבחרים של ארצות הברית ב-1897. הוא הפעיל השפעה ניכרת על עמיתיו, אך גם נאבק לאחד את הוועדה המחולקת שלו. ב-14 באפריל 1897, כמה מהדמוקרטים בבית הנבחרים, בראשות דייוויד א. דה ארמונד, ביקשו לחסום דחיה של שלושה ימים, תמרון שהובן כהכחשה ליחסי שיתוף הפעולה של ביילי עם היושב ראש הרפובליקני תומאס ברקט ריד.
האכזבה הקשה ביותר של ביילי כמנהיג המיעוט הגיעה ב-1898, כאשר טען שחברי קונגרס שקיבלו מינוי לשרת בצבא מבלי להתפטר מהקונגרס, הפרו את סעיף אי הכשירות של החוקה. למרות הסנגוריה של ביילי, רוב הדמוקרטים התנגדו להצעה לשקול החלטה שהייתה מדיחה כמה חברים מהקונגרס אשר החזיקו בו זמנית במינויים במהלך מלחמת ארצות הברית–ספרד. למחרת, ביילי הכריז שהוא לא יהיה מועמד למנהיג המיעוט בקונגרס הבא.
הוא נבחר לסנאט האמריקאי ב-1901. הקריירה הפוליטית שלו הוכתמה על ידי תקיפה נגד הסנאטור אלברט ג'יי בוורידג', רפובליקני מאינדיאנה. חקירות שלאחר מכן העלו הכנסות חשודות וקשרים פיננסיים שהיו לביילי עם תעשיית הנפט המתפתחת. אף על פי כן, האשמות כספיות נגד ביילי ב-1906 איימו על בחירתו מחדש לסנאט, משימה שהייתה אז בסמכותו של בית המחוקקים בטקסס, ולא של מצביעי המפלגה. כהונתו הסתיימה ב-3 בינואר 1913 כאשר התפטר ממושבו בסנאט.
לאחר תבוסתו על ידי פט מ. נף בפריימריז הדמוקרטיים לתפקיד מושל טקסס ב-1920, עבר ביילי לדאלאס כדי לעסוק בעריכת דין. ב-13 באפריל 1929, הוא מת באולם בית המשפט בשרמן, טקסס, בעת שהתיישב לאחר שהשלים ויכוח.
הערות שוליים

↑  "TSHA | Bailey, Joseph Weldon". www.tshaonline.org. נבדק ב-2022-01-31.
↑  "BAILEY, Joseph Weldon, (1862 - 1929)". Library of Congress. נבדק ב-23 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 2977 6057  LCCN: n91092460  SNAC: w6xs5vjj  US Congress: B000044  VIAF: 70574648   WorldCat (עם VIAF): 70574648
לוקסמבורג באירוויזיון 2024

לוקסמבורג השתתפה באירוויזיון 2024, שהתקיים במאלמה שבשוודיה, עם השיר "Fighter" בביצוע הזמרת הישראלית-לוקסמבורגית, טלי גולרגנט. זו השתתפותה הראשונה של לוקסמבורג מאז פרישתה מאירוויזיון 1994.
תאגיד השידור הלוקסמבורגי, RTL, ארגן אירוע קדם-לאומי בשם Luxembourg Song Contest, על מנת לבחור את שיר המדינה לאירוויזיון 2024.
רקע

קדם לאירוויזיון 2024 השתתפה לוקסמבורג בתחרות שלושים ושבע פעמים מאז הצטרפותה ב-1956. היא זכתה חמש פעמים: בשנת 1961 עם "Nous Les Amoureux" של ז'אן-קלוד פסקל, באירוויזיון 1965 אז נשלחה פראנס גל לשיר את "Poupée de cire, poupée de son", ב-1972 עם "Après toi" בביצוע ויקי לאנדרוס וגם בשנה העוקבת עם אן-מארי דוד בביצוע "Tu te reconnaîtras", ולבסוף באירוויזיון 1983 עם השיר "Si la vie est cadeau" של קורין הרמס. לאחר שהגיעה למקום ה-20 מתוך 25 מדינות משתתפות נשלל ממנה הזכות להשתתף באירוויזיון 1994, בהתאם לחוקים שיושמו באותה עת. אולם בשנת 1995 בחרה שלא לחזור לתחרות, ובעצם הודיעה על פרישתה, שארכה 30 שנה.
ב-15 בדצמבר 2022 קיים ראש ממשלת לוקסמבורג, קסאבייה בטל, דיונים ראשוניים לגבי חזרה לתחרות, ואף הקים צוות ייחודי האמון על תהליך זה. ב-12 במאי 2023 הכריז תאגיד השידור הלוקסמבורגי (RTL) על כוונתו לחזור להשתתף באירוויזיון 2024. מנכ"ל RTL, כריסטוף גוססנס, הצהיר כי התאגיד ישמח לחזור לאירוויזיון. ב-3 ביולי 2023 הודיע כי השיר הלוקסמבורגי לאירוויזיון ייבחר באמצעות קדם-לאומי.
לפני האירוויזיון > Luxembourg Song Contest

אירוע ה-Luxembourg Song Contest היה האירוע בו נבחר השיר הלוקסמבורגי לאירוויזיון 2024. הוא שודר ב-27 בינואר 2024 באולם ברוקהל, והונחה על ידי דזירה נוסבוש, מלדוי פאנק, ראול רוס ולואיק ז'ושם. נוסבוש הגישה בעברה את אירוויזיון 1984, שהתקיים בעיר לוקסמבורג. התחרות שודרה ב-RTL Télé Lëtzebuerg וכן גם בתחנות הרדיו RTL Radio Luxembourg ו-Radio Today ובפלטפורמות מקוונות, דוגמת RTL Play ו-rtl.lu. פרשנות בשפה האנגלית נכללה ב-RTL Play ובתחנת הרדיו RTL Today, ואילו זו הצרפתית הושמעה ב-RTL Play ובפלטפורמה המקוונת RTL Infos.‏
טלי אשכולי הפיקה את הקדם, וכמו-כן משה קפטן ביים אותו.
לפני האירוויזיון > Luxembourg Song Contest > פורמט

עם תום שלב האודישנים, שנערך בין החודשים יולי-נובמבר 2023, נבחרו כשבעים שירים של חמישים אמנים שונים על ידי פאנל מומחים שהעפילו לשלב הבא. צוות השופטים הורכב מסנדרה בינץ, אריק למן, ז'ני פישבאש, ז'ולס סריג, סם סטין ודוד גלוזנר. סבב אודישנים נוסף נערך בין התאריכים 22–24 בנובמבר 2023, ובאמצעותו נבחרו שמונת האמנים שישתתפו בקדם הארצי. הפעם הם נבחרו באמצעות חבר שופטים בין-לאומי, שכלל את אלכס פאנאי מקפריסין, סזאר סמפסון מאוסטריה, כריסטופר ביורקמן משוודיה, יאן בורס מצ'כיה וטלי אשכולי מישראל.
הגמר הופרד לשני סבבי הצבעה. תחילה נבחרו שלושה פיינליסטים באמצעות קולות הקהל בלבד. לאחר מכן הזוכה נקבע באמצעות שילוב של קולות השופטים הבין-לאומיים (בלגיה, קפריסין, צרפת, גרמניה, פורטוגל, סלובניה, שוודיה והממלכה המאוחדת) והצבעות הקהל ביחס שווה של 50/50. כל צוות שיפוט בין-לאומי הורכב מחמישה שופטים.
לפני האירוויזיון > Luxembourg Song Contest > המשתתפים

ב-3 ביולי 2023 פתח RTL את תקופת הגשת המועמדויות להשתתפות בקדם. המבצעים נדרשו להיות אזרחי המדינה, ואף להתגורר בה לפחות שלוש שנים רצופות או להיות מעורבים בתעשיית המוזיקה במדינה. אולם על כותבי השיר לא נכללה מגבלה כלשהי. טופס הגשת המועמדויות חולק לשלוש קטגוריות: זמרים ללא שיר, זמרים עם שלושה שירים לכל היותר וכותבים עם שלושה שירים המחפשים מבצעים לכל היותר. כמאה אמנים הגישו את מועמדותם בצורה זו, ונבדקו על ידי RTL בשבוע שלאחר מכן. אלו שעברו לסיבוב השני הוצגו בפני כותבי השירים, שיכלו להצטוות לאמן שאהבו. תהליך זה נסגר באוגוסט. זמרים בעלי שירים הורשו להירשם עד ל-1 באוקטובר 2023.
459 שירים הוגשו לתאגיד השידור הלוקסמבורגי, שנופו ל-70 מועמדים סופיים. RTL ערך סבבי אודישנים לכל האמנים. מבחני הבד האחרונים התקיימו במשך יומיים החל מ-22 בנובמבר. הזמרים נדרשו לבצע את שירם אל מול פאנל שופטים בין-לאומי, שהורכב מטלי אשכולי, מפיקת טלוויזיה ישראלית; כריסטר ביורקמן, מנחה טלוויזיה שוודי, ונציג שוודיה באירוויזיון 1992; יאן בורס, מנהל אמנותי בתאגיד השידור הצ'כי; סזאר סמפסון, נציג אוסטריה באירוויזיון 2018 ואלכס פאנאי, נציג קפריסין באירוויזיון 1995 ובאירוויזיון 2000. השופטים בחרו מתוך 70 המועמדים שבעה שירים שיעפילו לשלב ההשתתפות בקדם הארצי. כמה מהם השתתפו בתחרויות שירה שונות, דוגמת The Voice of Germany (עונות 7 ו-13), The Voice Kids France,‏ The Voice Belgique,‏ Luxembourg's Next Popstar ו-Top Voice Luxembourg.‏ השירים פורסמו באופן רשמי ב-9 בינואר 2024.
| אמן | שיר | שפה | כותבים |
| --- | --- | --- | --- |
| אנז'י וראפה אלה | "Drop" | אנגלית | אנז'י סיקוואה, מרטין קלבלאנד, סיב מאריט אגסית' |
| צ'יילד | "Hold On" | אנגלית | ג'ימי ג'נסון, פטר בוסטרם, ת'ומאס ג:סון |
| אדסון | "Finally Alive" | אנגלית | אדסון פירס דומינגוס, יאנה באריץ', סרג'ו מניק ג'וניור |
| ז'ואל מרקוס קונה | "Believer" | אנגלית | ברייס לבל, קלמנט מוילארד, מרווין דופרה |
| קריק | "Drowning in the Rain" | אנגלית | אנדראס סטון יוהאנסון, אלסי ביי, טום אולר |
| נאומי איה | "Paumée sur terre" | צרפתית | אדי פראדלס, מאנון רומיטי, סילביו ליסבון |
| ואן לאסט טיים | "Devil in the Detail" | אנגלית | אלבין פרדי ליונגקווביסט, ברוס ר. פ. סמית', יונאס הולטברג ינסן |
| טלי | "Fighter" | צרפתית, אנגלית | אנה צימר, דריו פאיני, מאנון רומיטי, סילביו ליסבון |
לפני האירוויזיון > Luxembourg Song Contest > גמר

משדר ה-Luxembourg Song Contest נערך ב-27 בינואר 2024. ויקי לאנדרוס ואן-מארי דוד (זוכות אירוויזיון 1972 ואירוויזיון 1973 עבור לוקסמבורג) ביצעו את שיריהן "Après toi" ו-"Tu te reconnaîtras" בהתאמה. האחרונה מביניהן ענדה על חולצתה סרט צהוב למען שחרור ההחטופות והחטופים הישראלים שנשבו במהלך טבח שבעה באוקטובר שהתרחשה ב-7 באוקטובר 2023. אחריהן עלו משתתפי התחרות וביצעו את "Poupée de cire, poupée de son", השיר הלוקסמבורגי שזכה באירוויזיון 1965, של פראנס גל. זוכי עבר של האירוויזיון, כמו קתרינה לסקאניץ', שארלוט פרלי, רוסלנה ליז'יצ'קו ואלכסנדר ריבאק, ביצעו את שיריהם גם כן.
| סדר | אמן | שיר | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |

| 1 | ז'ואל מרקוס קונה | "Believer" | העפיל לשלב הבא |
| 2 | אדסון | "Finally Alive" | הודח |
| 3 | נאומי איה | "Paumée sur terre" | הודחה |
| 4 | אנז'י וראפה אלה | "Drop" | הודחו |
| 5 | ואן לאסט טיים | "Devil in the Detail" | הודחו |
| 6 | קריק | "Drowning in the Rain" | העפילה לשלב הבא |
| 7 | צ'יילד | "Hold On" | הודח |
| 8 | טלי | "Fighter" | העפילה לשלב הבא |
| סדר הופעות | אמן | שיר | שופטים> UK | שופטים> CY | שופטים> BE | שופטים> SL | שופטים> DE | שופטים> PT | שופטים> FR | שופטים> SV | שופטים> סך הכול | קהל | סך הכל | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | טלי | "Fighter" | 12 | 12 | 12 | 12 | 10 | 12 | 12 | 12 | 94 | 84 | 178 | 1 |
| 2 | קריק | "Drowning in the Rain" | 10 | 10 | 8 | 10 | 12 | 10 | 10 | 10 | 80 | 85 | 165 | 2 |
| 3 | ז'ואל מרקוס קונה | "Believer" | 8 | 8 | 10 | 8 | 8 | 8 | 8 | 8 | 66 | 70 | 136 | 3 |
| חברי צוותי השיפוט הבין-לאומיים> מדינה | חברי צוותי השיפוט הבין-לאומיים> חבר השופטים |
| --- | --- |
בלגיה בלגיה:  טיף בראו  מריה בנמוקדם  אלכסנדרה ג'רמיז  לורה גרוזנקן (מגישת הנקודות)  ג'ואל האבאי
קפריסין קפריסין:  אנדרי אג'לידו  ארגירו כריסטודולידו  ניקוס אוונגלו  קיפרוס קרבי  קיפרוס קרביוטיס  גורה מליאן (מגיש הנקודות)
צרפת צרפת:  הדיה קרני  רוברטו שו'רלאו  ז'וליאן גונשאלבס  אנתוני גאויפס-יאן  ז'ולין טשובנוף (מגישת הנקודות)
גרמניה גרמניה:  כריס הארמס  לוקאס היינזר  אווה קנת'אק (מגישת הנקודות)  אלינה סטייגלר  פטר אורבן
פורטוגל פורטוגל:  אנה קרינה פרננדס ז'ורז'ה דה אלמיידה (מגישת הנקודות)  אנה מרגרידה ליינס דה סילבה אוגוסטו  אנה גונסאלבס  פדרו גרנז'ר  פדרו פנים
סלובניה סלובניה:  ירניי דירנבק  מיה גורז'ה  טינקרה קובאץ' (מגישת הנקודות)  ניקולה סקולוביץ'  אורשה ולאשיץ'
שוודיה שוודיה:  אראנטקסה אלבארז  אמלי פיילסטרם  נאנה גרנוול  איסה טנגבלאד (מגישת הנקודות)  אוסקר זיה
הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת:  איי. ג'יי. בנטליי (מגיש הנקודות)  רוס גאוטראו  ג'ק האוויט  ג'וליאט רוסל  אמה סטיבנס
לפני האירוויזיון > קידום

כחלק מקידום השיר אישרה טלי גולרגנט את השתתפותה במסיבת האירוויזיון בלונדון ב-7 באפריל וקונצרט האירוויזיון באמסטרדם ב-13 באפריל. בנוסף, ב-29 במרץ נחשפה גרסה חדשה ומשופרת של השיר "Fighter".‏
באירוויזיון

פראנס גל (מימין), זוכת אירוויזיון 1965, שנערך בנאפולי שבאיטליה. לארה פביאן (משמאל), נציגת המדינה לאירוויזיון 1988, שנערך בדבלין שבאירלנד. היא דורגה במקום הרביעי. שתי האמניות נבחרו להופיע בסרטון הגלויה של לוקסמבורג באירוויזיון 2024.
על פי חוקי האירוויזיון נדרשות כל האומות, למעט המדינה המארחת ו"חמש הגדולות" (צרפת, גרמניה, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת), להעפיל מאחד משני חצאי הגמר על מנת להתמודד בגמר; עשר המדינות המובילות מכל חצי גמר עולות לגמר. איגוד השידור האירופי (EBU) פיצל את המדינות המתחרות לחמישה סלים שונים על בסיס דפוסי הצבעה דומים וקשרים גאופוליטיים משותפים, על מנת להפחית את הסיכוי לתיאום הצבעות על רקע זה. ב-28 בינואר 2024 נערכה הגרלת הקצאה שהכניסה כל מדינה לאחד משני חצאי הגמר, וכן באיזו מחצית מהמופע הם יופיעו. ‌לוקסמבורג שובצה לחלקו השני של חצי הגמר הראשון, שהתקיים ב-7 במאי.
לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2024 הוחלט סדר השירים לחצי הגמר על ידי מפיקי התוכנית ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. לוקסמבורג הופיעה המדינה ה-15, אחרי פורטוגל.
בלוקסמבורג, כל שלושת ערבי התחרות שודרו ב-RTL,‏ RTL Radio ו-Today Radio. כמו כן, המשדרים הועלו גם לאינטרנט דרך rtl.lu ו-RTL Play עם פרשנות בשפה הלוקסמבורגית מפי רוז'ר סורפלד וראול רוס. ב-RTL Today סופקה פרשנות באנגלית על ידי שרה טאפ ומרדית' מוס. ב-RTL Infos נשמעה פרשנות בצרפתית מפי ז'רום דידלוט ואמה סורגטו.
ה"גלויות" הן קטעי וידאו קצרים בני 40 שניות, שמוקרנים במהלך שידור הטלוויזיה ותכליתם לאפשר מעבר חלק ככל הניתן בין שיר לשיר בעיצובה השונה של הבמה. לקראת אירוויזיון 2024 הוחלט כי נושא ה"גלויות" השנתי יהיה שני שירי עבר מכל מדינה. לאחר הקרנת שני השירים הנבחרים הוצג וידאו קצר על הנציג העכשווי של אותה המדינה, שצולם על ידו במצב סלפי. לוקסמבורג בחרה להציג את פראנס גל, זוכת אירוויזיון 1965, ואת לארה פביאן, נציגת המדינה לאירוויזיון 1988, שהגיעה למקום הרביעי.
באירוויזיון > חצי הגמר

גולרגנט השתתפה בחזרות טכניות ב-28 באפריל וב-1 במאי, ולאחר מכן בעוד שלוש חזרות גנרליות ב-6 וב-7 במאי.
הופעתה של לוקסמבורג נפתחת כשגולרגט עומד במרכז של עצם מרובע על הבמה. אליה מתלווים שלושה רקדנים ושתי רקדניות. היא לובשת שמלת בדים בצבעים חמים, ושתי צמות בשערה. הבמה חשוכה למדי עד הפזמון הראשון, בו תותחי האש, המפוזרים מסביב לבמה, יורים את להבתם בהתאם לשירתה של גולרגנט. לאחר מכן משתנה צבעה של הבמה מסגול, כחול ושחור לצהוב, כתום ואדום. נוסף, מוקרנים דמויות של נמרים בגדלים שונים על המסך. בקטע המעבר בין הבית השני לפזמון האחרון ישנו קטע ריקוד קצר, בו רואים את הצלליות של גולרגנט ורקדניה על הבמה. המופע נסגר במופע אש, כשאחריו חוזרת גולרגנט למרכז הבמה החשוכה.
בסוף המופע הוכרז כי לוקסמבורג סיימה את הערב בין עשר המדינות, שהעפילו לשלב הגמר. מאוחר יותר התברר כי היא דורגה במקום החמישי עם 117 נקודות.
באירוויזיון > גמר

זמן קצר לאחר שידור חצי הגמר הראשון, נערכה מסיבת עיתונאים בהשתתפות נציגי המדינות שהעפילו לשלב הגמר. באותו הערב נערכה הגרלת הקצאה שקבעה באיזו מחצית תופיע כל מדינה בגמר. מעבר לשתי האפשרויות הרגילות הוסיף איגוד השידור האירופי אפשרות שלישית, שהיא בחירת ההפקה. מדינה שתוגרל ל"בחירת ההפקה" תשתבץ בהתאם להחלטת הנהלת האירוע. לוקסמבורג הוגרלה להופיע במחצית הראשונה. ב-10 במאי פורסם סדר ההופעות המדויק של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות. לוקסמבורג שובצה כהופעה הרביעית, אחרי גרמניה ולפני ישראל (לאחר שהולנד נפסלה).
לקראת המופע השתתפה גולרגנט בחזרות הגנרליות למופע הגמר, ב-10 וב-11 במאי, כולל גמר חבר השופטים, שבו דירגו השופטים המקצועיים את כל השירים. לוקסמבורג הגיעה למקום ה-13 עם 103 נקודות; 83 נקודות מהשופטים ו-20 נקודות מהקהל.
באירוויזיון > הצבעה

במהלך שלושת המופעים העניקה כל מדינה שני סטים של הצבעה (הקהל והשופטים של אותה המדינה). מספר הנקודות ששתי הקבוצות יכולות להעניק נע בין 1–8, 10 ו-12 נקודות. ההרכב המדויק של חבר השופטים הלאומי ופירוט הנקודות שלהם ושל הקהל של כל מדינה פורסמו לאחר הגמר. חבר השופטים הלוקסמבורגי הורכב מפטריק גריס, אלפרד ניקולס מדרנאך, ז'רמן לאון מרטין, אירם סוסיי וונסה קום. בחצי הגמר השני הגיעה ישראל למקום החמישי עם 117 נקודות. אף מדינה לא העניקה ללוקסמבורג את "12 הנקודות" בחצי הגמר. לוקסמבורג העניקה בגמר את 12 הנקודות שלה לישראל (קהל) ולשווייץ (שופטים).
באירוויזיון > הצבעה > נקודות שהוענקו ללוקסמבורג > חצי הגמר

| קהל> ציון | קהל> מדינות | קהל> סך הכל |
| --- | --- | --- |
| 12 נקודות |  | 0 נקודות |
| 10 נקודות |  פורטוגל | 10 נקודות |
| 8 נקודות |  אזרבייג'ן,  סרביה,  קפריסין | 24 נקודות |
| 7 נקודות |  אוקראינה,  גרמניה,  ליטא,  מולדובה,  קרואטיה,  שוודיה | 42 נקודות |
| 6 נקודות |  אירלנד,  פולין,  פינלנד,  העולם | 24 נקודות |
| 5 נקודות |  איסלנד,  סלובניה | 10 נקודות |
| 4 נקודות |  אוסטרליה | 4 נקודות |
| 3 נקודות |  הממלכה המאוחדת | 3 נקודות |
| 2 נקודות |  | 0 נקודות |
| נקודה אחת |  | 0 נקודות |
| סך הכל | 17 מדינות ושאר העולם1 | 117 נקודות |
1החל משנת 2023 גם המדינות שלא משתתפות יכולות להצביע, והצבעותיהן נספרות כקבוצה אחת ששמה הוא "שאר העולם" (באנגלית: Rest of the world; בראשי תיבות: ROTW).
באירוויזיון > הצבעה > נקודות שהוענקו על ידי לוקסמבורג > חצי הגמר

| קהל> ציון | קהל> מדינות |
| --- | --- |
12 נקודות:  פורטוגל
10 נקודות:  ליטא
8 נקודות:  אוקראינה
7 נקודות:  קרואטיה
6 נקודות:  אירלנד
5 נקודות:  סרביה
4 נקודות:  קפריסין
3 נקודות:  אוסטרליה
2 נקודות:  פינלנד
נקודה אחת:  סלובניה
סך הכל: 10 מדינות