stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סורת יונס
תוכן

הפסוק הראשון מורכב מהאותיות א.ל.ר (ا.ل.ر) אשר לא מרכיבות מילה או שם ידוע. עם זאת, פרשני הקוראן העלו במהלך ההיסטוריה סברות בנוגע למשמעות האותיות הללו. אחת הסברות המפורסמות ביותר, אשר הועלתה על ידי הצחאבי עבדאללה אבן אל- עבאס, היא שמדובר בהצהרה מצד האל, אשר משמעותה "אני אללה, הרואה הכל!", פרשנים אחרים גרסו כי מדובר בהכרזה שמשמעותה "אני אללה, הסלחן!". טענה נוספת גורסת כי מדובר בשבועה של אללה בשלוש האותיות הללו מקורות אחרים, למשל תפסיר אל-ג'לאליין, טוענים שרק אללה יודע מה המשמעות של האותיות הללו.
פסוקים 2–70 מכילים מעין דיאלוג רטורי בין האסלאם לבין הלא מוסלמים. שאר הפרק מכיל את סיפוריהם של נוח, משה ויונה, אשר נחשבים באסלאם לנביאים ולשליחי האל.
הפרק מציג את הטיעונים של תושבי מכה הפאגנים, ואת המענה האסלאמי לטיעונים הללו. למשל, הפאגנים טענו שמוחמד הוא מכשף ושהקוראן הוא פברוק מעשה ידיו, הטיעון עולה בפרק עם המענה לו.
הפרק מזכיר כאמור גם את סיפורו של יונה, ומתאר כיצד עמו דחה תחילה את המסר שהוא הביא להם, אך לבסוף קיבל אותו, דבר שהוביל לכאורה למחילה ולביטול העונש האלוהי שריחף מעל ראשיהם.
הסורה פונה גם למוחמד, ואומרת לו שאם עולים בו ספקות בנוגע לסיפורים שנגלו אליו כחלק מהנבואה, הוא יכול לפנות אל היהודים והנוצרים, ולשאול אותם בעניין הסיפורים הללו, מפני שאז הוא כביכול יראה שהם מאשרים את כל מה הנאמר בקוראן.
תוכן > חלוקה לנושאים

ישנם מומחים אשר גורסים כי ניתן לחלק את סורת יונס לאחד עשר נושאים כלהלן:
הקוראן הוא ספר של חכמה, אשר מכיל אותות מהאל החכם.
כפיות הטובה של האדם כלפי בוראו.
רחמיו של האל על ברואיו, והזמנת האנושות אל משכנות השלום.
הטענה כי הקוראן הוא ממקור אלוהי, והצבת האתגר לטוענים שהוא מעשה ידי אדם (ראו אעג'ז אל-קוראן).
האל שלח שליח לכל העמים, ואלו שלא האמינו יהיו ביום הדין מהמפסידים.
הקוראן הוא מקור לרחמים, ברכה ורפואה לכל האנושות.
אללה עד לכל אשר בני האדם עושים.
סיפורם של נוח, ושל משה ואהרון.
הצלת בני ישראל מידו של פרעה.
סיפורו של יונה ועמו.
לא ניתן לגזול מאדם חסד שאללה העניק לו, ולא ניתן לעזור לאדם שאללה החליט להזיק לו.
אחרים גורסים כי שהחלוקה המדויקת של הסורה היא לעשרה נושאים, כדלקמן:
אללה הוא הבורא היחידי של היקום.
אלילים לא יכולים להועיל ולא להזיק.
אלילים אפילו לא מודעים לכך שעובדים אותם.
אללה שלח שליח לכל אומה.
הקוראן מכיל פתרון לבעיות האנושות.
עבודה זרה היא הבל הבלים.
הסיפור של נוח ובני עמו.
הסיפור של משה ופרעה.
אף אומה לא נושעה כי האמינה לאחר ראיית העונש מתקרב, מלבד אומתו של יונה.
האיסור על כפיית האסלאם על אנשים.
חשיבות הסורה במסורת האסלאמית

בחלק מספרי התפסיר נאמר שלסורת יונס סגולות מיסטיות. חלק מפרשני הקוראן ציינו שהאדם אשר יקרא את סורת יונס כל חודשיים או שלושה חודשים, יהיה בחיים הללו בין החכמים, וביום תחיית המתים יהיה מהקרובים ביותר לאללה.
אחרים מאמינים כי כל מי שקורא את הסורה הזאת, יזכה מאלוהים לגמול גדול פי עשרה מהגמול שקיבלו אלו שהאמינו בשליחותו של יונה בזמנו.
הערות שוליים

↑  TheLastDialogue, Surah Yunus Summary, The Last Dialogue, ‏2019-03-06 (באנגלית)
↑  Revolvy LLC, "Yunus (surah)" on Revolvy.com, www.revolvy.com (באנגלית)(הקישור אינו פעיל)
↑  H. B. Fackrell, G. M. Wiseman, Production and purification of the gamma haemolysin of Staphylococcus aureus 'Smith 5R', Journal of General Microbiology 92, 1976-1, עמ' 66 doi: 10.1099/00221287-92-1-1
↑  The Holy Quran, www.alislam.org
↑  shiachat
↑  Altafsir.com - The Tafsirs - التفاسير, www.altafsir.com
↑  Altafsir.com - The Tafsirs - التفاسير, www.altafsir.com
↑  The study Quran : a new translation and commentary, First edition, New York, NY, עמ' 543
↑  Baloch, Al-Quran: 10. Surah Yunus (Jonah), Al-Quran, ‏2015-04-15
↑  The study Quran : a new translation and commentary, First edition, New York, NY, עמ' 544
↑  A Thematic Introduction to the Surahs of the Qur’an | SoundVision.com, www.soundvision.com
↑  Surah 10. Yunus | Alim-Islamic Software For Quran And Hadith | Alim, www.alim.org (באנגלית)
↑  Surah Yunus, Chapter 10, Al-Islam.org, ‏2014-01-24 (באנגלית)
↑  Sura Yunus, WikiShia (באנגלית)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הסורה הקודמת: סורת א-תובה | הקוראן | הסורה הבאה: סורת הוד |
| הסורה הקודמת: סורת א-תובה | סורה 10 | הסורה הבאה: סורת הוד |
 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70 71 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92 93 94 95 96 97 98 99 100 101 102 103 104 105 106 107 108 109 110 111 112 113 114
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009461576505171  GND: 4462769-5  LCCN: n85051871  TDVİA: yunus-suresi  VIAF: 207942283   WorldCat (עם VIAF): 207942283
סקוונק

הסקוונק באיור בספר Fearsome Creatures of the Lumberwoods
הסקוונק (באנגלית: squonk) הוא יצור אגדי שחי ביערות הצפוניים של פנסילבניה, ארצות הברית. מקורה של האגדה בצפון אמריקה ומספרת שכאשר נתפס הסקוונק, הוא מתמוסס לברכה של דמעות. אגדות רבות סופרו על הסקוונק ונמצא בפולקלור ובאזכורים תרבותיים רבים ביניהם השיר Squonk של להקת ג'נסיס מהאלבום A Trick of the Tail.
מראה והתנהגות

לפי המתואר בספר Fearsome Creatures of the Lumberwoods מעת וויליאם טי. קוקס משנת 1910, הסקוונק הוא בעל נטייה להתבודדד, והוא בדרך כלל מסתובב בשעות דמדומים והלילה. עורו אינו מתאים לו, והוא מכוסה יבלות ושומות ולכן הסקוונק תמיד אומלל... ציידים טובים יכולים לעקוב אחריו על ידי שביל עקבותיו המוכתמות מדמעותיו, שכן הוא בוכה ללא הרף. כשהסקוונק מסתתר בפינה והבריחה אינה אפשרית לו, או כשהוא מופתע ומפוחד, הוא עלול אפילו להתמוסס בבכי ולהפוך לברכה של דמעות.
עורק הזרוע העמוק

| --- | --- |

 שיוך:  מערך העורקים 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (591) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  arteria profunda brachii 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A12.2.09.020 
 TA2 (2019):  4634 
 FMA:  22695 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0226425 
 
עורק הזרוע העמוק נראה באיור מאחורי עצם הזרוע.
עוֹרֵק הַזְּרוֹעַ הֶעָמֹק (TA: arteria profunda brachii) הוא עורק בזרוע המסתעף מחלקו הצדי והאחורי של עורק הזרוע, מתחת לגבול התחתון של השריר העגול הגדול.
אנטומיה

העורק עוקב במהלכו אחר עצב החישור, ראשית בדרכו אחורה בין הראשים הארוך והתיכון של שריר הזרוע התלת-ראשי, ולאחר מכן לאורך מענית החישור, שם הוא מכוסה על ידי הראש הצדי של שריר הזרוע התלת-ראשי, לעבר חלקה הצדי של הזרוע. בחלק זה הוא מנקב את החיץ הבין-שרירי הצדי של הזרוע, ולאחר שהוא יורד בין שריר הזרוע והחישור לשריר הזרוע לעבר קדמת עילית העלי הצדית של הזרוע, הוא מסתיים בהשקה עם עורק החישור החוזר.
אנטומיה > סעיפים והשקות

מעורק הזרוע העמוק מסתעף ענף לשריר הדלתא וכן לעיתים גם העורקים הזנים של עצם הזרוע המספקים דם לעצם הזרוע ונכנסים אליה מאחורי גבששת הדלתא.
סעיף נוסף עולה בין הראשים הארוך והצדי של שריר הזרוע התלת-ראשי ויוצר השקה עם עורק עצם הזרוע הכותר האחורי. העורק העקיף האמצעי יורד בראשו האמצעי של שריר הזרוע התלת-ראשי ומסייע ביצירת השקה מעל זיז המרפק של עצם הגומד. העורק העקיף החישורי יורד מאחורי החיץ הבין-שרירי הצדי אל צדה האחורי של עילית העלי של הזרוע, שם הוא יוצר השקה עם העורק הבין-גרמי החוזר והעורק העקיף הגומדי התחתון.
סאליוט 1

| --- | --- |

סאליוט כפי שנראתה בעזיבת החללית סויוז 11
סאליוט כפי שנראתה בעזיבת החללית סויוז 11
 NSSDC:  1971-032A
 אות קריאה:  סאליוט 1
 צוות:  3
 שיגור:  19 באפריל 1971
 משגר:  פרוטון K
 חדירה לאטמוספירה:  11 באוקטובר 1971
 מסה:  כ-18,425 ק"ג
 אורך:  ~20 מטרים
 רוחב:  ~4 מטרים
 קוטר:  4.15 מטר
 נפח מדוחס:  99 מ"ק
 פריגיאה:  200 ק"מ (מפני הים) ק"מ
 אפוגיאה:  222 ק"מ (מפני הים) ק"מ
 נטיית מסלול:  51.6° מעלות
 זמן הקפה:  88.5 דקות
 ימים במסלול:  175 ימים
 ימים מאוישים:  23 ימים
 מספר הקפות:  2,929
 
סאליוט 1 (DOS 1) הייתה תחנת החלל הראשונה. היא שוגרה ב-19 באפריל 1971 על ידי ברית המועצות והייתה הראשונה בסדרה של תחנות החלל "סאליוט". סאליוט שוגרה ללא צוות על ידי משגר מדגם פרוטון והייתה תחנת החלל הראשונה ששוגרה.
בהתאם לתכנון המקורי בניית תחנות חלל הייתה באחריות משרד תכנון של ולדימיר צ'לומיי. הפרוקיט התקדם לא בהתאם לתוכניות המקוריות. בעקבות כך קונסטנטין פאוקטיסטוב שהיה בין מנהלי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה הציע לבנות תחנת חלל תוך שימוש בחלקים ומערכות של חלליות מדגם "סויוז". הצעה קיבלה תמיכה של דמיטרי אוסטינוב שהיה אחראי מטעם המפלגה הקומוניסטית על תחום החלל. בעקבות החלטה זו מספר מערכות שכבר נבנו הועברו ממשרד של צ'לומיי לתאגיר אנרגיה.
מהלך שהותה במסלול היו 2 ביקורים של חלליות. לאחר הביקור השני פעילות חלליות סויוז הוקפאה. ב-11 באוקטובר תחנת החלל ירדה לאטמוספירה ונשפרה.
המבנה

כבר בעת שיגור התחנה הוצהר כי הכוונה היא לבדוק את מערכות תחנת החלל ולנהל ניסויים מדעיים על גבי התחנה. אורכה של התחנה היה 20 מטר, רוחבה 4 מטרים (בנקודה בעלת ההיקף הגדול ביותר) ונפחה 99 מטרים מעוקבים. מתוך הרכיבים הרבים בתחנה רק שלושה היו מודחסים ולשניים מהם יכלו אנשי הצוות להיכנס.
המבנה > הרכיב הראשי

הרכיב הראשי (רכיב פעילות) היה בקוטר של ארבעה מטרים. בקירות הגליל הורכבו מערכות שונות. חלק נוסף היה בקוטר של 2 מטרים ובו הורכב מרכז בקרה ומערכות תומכות חיים.
המבנה > רכיב המעבר

רכיב המעבר היה צריך להתחבר ישירות לחללית הסויוז והיה בקוטר שׂלושה מטרים, ושני מטרים באזור החיבור. הוא הורכב אחרי גליל קטן של הרכיב הראשי.
המבנה > רכיב מערכות

רכיב מערכות הורכב בצד השני של הגליל הגדול של הרכיב הראשי. ברכיב זה הותקנו מדחפים, מכלי דלק ומערכות ניווט. בחלק החיצוני הותקנו פאנלים סולריים בשטח 28 מ"ר.
צוותים מבקרים > סויוז 10

סויוז 10 שוגרה מקוסמודרום בייקונור 23 באפריל 1971 על מנת להביא את הצוות הראשון שיאכלס את התחנה ולמעשה הצוות הראשון שאי פעם יעגון בתחנת חלל. כעבור מספר שעות של התקרבות על מנת להשיג את התחנה, שהייתה כבר במסלול, נכנסו סויוז 10 לתהליך עגינה. למרות שחיבור התבצע אך תהליך לא הושלם. נוצר מצב שקוסמונאוטים לא היו יכולים להיכנס לתחנת החלל וחללית לא יכלה להתנתק מתחנת חלל. לאחר התייעצות עם צוות קרקע עובד הליך לשחרור החללית. חללית "סויוז 10" החלה בהליך נחיתה שהושלם בהצלחה.
| משלחת | צוות | תאריך שיגור | תאריך נחיתה | משך המשימה (בימים) | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| סויוז 10 | ולדימיר שטאלוב, אלכסיי יליסייב וניקולאי רוקאבישניקוב | 23 באפריל 1971 | 25 באפריל 1971 | יומיים | נכשלו בניסיון עגינה |
צוותים מבקרים > סויוז 11

סויוז 11 שוגרה מקוסמודרום בייקונור 6 ביוני 1971 וב-7 ביוני עגנה החללית בתחנה. לצוות לקח שלוש שעות ו־19 דקות על מנת לעגון.
הצוות עבר לתחנה ומשימתם הוגדרה כך:
לבדוק את עיצוב התחנה כולל הרכיבים והמערכות, נוסף לציוד של התחנה.
לערוך בדיקות ידניות של היכולת של התחנה להתמצא ולנווט במרחב, כולל בדיקה של מערכת ההגאים של התחנה והזזתה בחלל תוך הישארות במסלול.
לחקור את הגאוגרפיה, הגאולוגיה, המטארולוגיה וכיסוי הקרח והשלג של כדור הארץ.
לחקור את הימצאותם של קוסמונאוטים בחלל ואת היכולת שלהם לבצע משימות, תוך בדיקת ההשפעה על הגוף האנושי.
לחקור תופעות ותהליכים פיזיקליים באטמוספירה ובחלל החיצון בתדרים שונים של גלים אלקטרומגנטיים.
ב-29 ביוני לאחר 23 ימים ו־362 הקפות המשימה הופסקה בטרם עת בגלל בעיות על התחנה, כולל שרפה שנבעה מקצר. הצוות חזר לחללית הסויוז שלהם והחל את תהליך החזרה לכדור הארץ. לאחר נחיתה רכה בעזרת מצנח בקזחסטן, פתח צוות החילוץ את צוהר החללית וגילה כי כל הצוות מת במהלך הנחיתה. לאחר חקירה גילו כי במהלך הנחיתה נפתח שסתום והלחץ האטמוספירי אבד בקפסולה. צוותים רוסים באותה תקופה לא לבשו חליפות מודחסות אלא רק אוברולים.
| משלחת | צוות | תאריך שיגור | תאריך נחיתה | משך המשימה (בימים) | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| סויוז 11 | גאורגי דוברובולסקי, ויקטור פצאייב וולדיסלב וולקוב | 6 ביוני 1971 | 29 ביוני 1971 | 23.77 | הצוות מת בנחיתה |
חדירה לאטמוספירה והתרסקות

"סאליוט 1" הועברה למסלול גבוה יותר במהלך יולי ואוגוסט של אותה שנה על מנת לאפשר את תהליך העיצוב מחדש של חלליות הסויוז כך שאפשר יהיה ללבוש חליפות מודחסות בתוכן הן בשיגור, הן בעגינה והן בנחיתה. עיצוב מחדש זה לקח זמן ארוך מהמצופה, ו"לסאליוט 1" החל לאזול הדלק. ב-11 באוקטובר החל הליך כניסה מסודרת לאטמוספירה והתרסקות באוקיינוס השקט. בסה"כ, שהתה תחנת החלל האמיתית הראשונה 175 ימים במסלול.
העיתון פראבדה דיווח כי 75 אחוז מהניסויים על גבי סאליוט בוצעו בעזרת אמצעים אופטיים, 20 אחוז בעזרת רדיו, כאשר השאר בוצע בעזרת גרביטציה ומדידות נוספות. מדידות סינופיוט נלקחו הן בתחום הנראה והבלתי נראה של הספקטרום האלקטרומגנטי.
סאלי קלרמן

| --- | --- |

 לידה:  2 ביוני 1937 לונג ביץ', קליפורניה, ארצות הברית 
 פטירה:  24 בפברואר 2022 (בגיל 84) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית 
 שם לידה:  Sally Claire Kellerman 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1957 
 מקום לימודים:  לוס אנג'לס סיטי קולג'  בית הספר התיכון הוליווד  בית הספר למשחק סטלה אדלר 
 בן או בת זוג:  ג'ונתן ד. קריין (1980–2016) 
 מספר צאצאים:  3 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
סאלי קלרמן, 1979
סאלי קלייר קלרמן (באנגלית: Sally Claire Kellerman;‏ 2 ביוני 1937 – 24 בפברואר 2022) הייתה שחקנית קולנוע וזמרת אמריקאית, מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ופרס גלובוס הזהב לשנת 1970 על הופעתה בסרט "מ.א.ש".
ביוגרפיה

קלרמן נולדה בלונג ביץ' לאידית' ביין ולג'ון הלם קלרמן.
למדה ב"מכללת לוס אנג'לס סיטי" ולאחר מכן בבית ספר למשחק "אולפן השחקנים" שבמנהטן.
בשנת 1970 התחתנה עם הבמאי ריק אדלשטיין והתגרשה ממנו לאחר חמש שנים, בעלה השני היה המפיק ג'ונתן קראן ממנו נפרדה, אך הם לא התגרשו.
קלרמן נפטרה ב-24 בפברואר 2022 בבית דיור מוגן בשכונת וודלנד הילס (אנ') שבלוס אנג'לס, מסיבוכים של מחלת השיטיון.
קריירה > מוזיקלית

בגיל 18 חתמה קלרמן חוזה עם חברת התקליטים "ורב רקורדס".
את אלבום הבכורה שלה "Rolling With the Feelin" הוציאה קלרמן בשנת 1969 באדיבות חברת התקליטים "Decca Records".
תרמה את קולה למספר פסקולים ושחררה את אלבומה השני "Sally" בשנת 2009.
קריירה > משחק

קלרמן פרצה כשחקנית בשנת 1970 בקומדיה הצבאית של רוברט אלטמן "מ.א.ש", בה שיחקה בתפקיד מייג'ור מרגרט הוליהאן מפקדת האחיות בבית החולים השדה הצבאי במהלך מלחמת קוריאה.
על הופעתה הועמדה קלרמן פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ופרס גלובוס הזהב.
באותה שנה שיחקה בקומדיה נוספת של אלטמן "ברוסטר מקלאוד".
התפרסמה בנוסף בקומדיה הרומנטית "ניצני אהבה" בתפקיד קיי אמה המיליונרית של לורן קינג (דיאן ליין) ובקומדיית הנעורים "חזרה ללימודים" בתור המורה לאנגלית ד"ר דיאן טרנר.
ב-1994 השתתפה בסרטה השלישי עבור רוברט אלטמן "משהו ללבוש".
מחוץ לקולנוע התפרסמה קלרמן בפיילוט השני של הסדרה "מסע בין כוכבים", "במקום בו אף אדם לא היה מקודם" ובמיני סדרה "יובל המאה".
בשנת 2010 שיחקה כדמות אורח בסדרת הנוער המצליחה "90210" בתור כוכבת הוליוודית לשעבר אשר חולה במחלת אלצהיימר.
פילמוגרפיה נבחרת > קולנוע

החונק מבוסטון (1968)
מ.א.ש (1970)
ברוסטר מקלאוד (1970)
איך לחטוף גבר (1975)
אוטובוס גדול (1976)
ניצני אהבה (1980)
סיפור חיים (1986)
חזרה ללימודים (1986)
מישהו לאהוב (1987)
הכל הוגן (1989)
דופלגנגר (1993)
משהו ללבוש (1994)
זו המסיבה שלי (1996)
בתולה אמריקאית (2000)
בית פתוח (2004)
Underwater Upside Down ‏(TBA)
פילמוגרפיה נבחרת > טלוויזיה

מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית (1966) – דר' אליזבת דהנר, בפרק "במקום שבו איש טרם צעד"
הוואי חמש-אפס (1969) – אלינור קלקואה, בפרק "הקהונה הגדול"
ללא פיקוח (2012) – דיבוב / סדרת טלוויזיה
מרון (2014)
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

1969 - "Roll With The Feelin"
2009 - "Sally"
הערות שוליים

↑  [Haring, Bruce (February 24, 2022). Sally Kellerman Dies: Oscar-Nominated ‘MASH’ Star As ‘Hot Lips Houlihan’ Was 84. Deadline Hollywood, retrieved February 25, 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007428648005171  PLWABN: 9810676462305606  BIBSYS: 14037175  BNE: XX1306070  BnF: cb13955332t (data)  GND: 1216143145  ISNI: 0000 0000 5935 7160  LCCN: n81074397  MusicBrainz: efd68087-52f1-4716-a8e4-d92fb920d58c  NLK: KAC2020N5829  NTA: 073110973  SNAC: w62f8j0k  SUDOC: 150678797  VIAF: 27258383   WorldCat (עם VIAF): 27258383
סלווטיצ'ה

| --- | --- |
סמל סלווטיצ'ה

כנסייה בסלווטיצ'ה
 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  לובלין (פרובינציה) לובלין
 מחוז:  ביאלא פודולסק
 גובה:  153 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  2,647 (2006)
 קואורדינטות:  51°45′46″N 23°33′16″E﻿ / ﻿51.762777777778°N 23.554444444444°E﻿ / 51.762777777778; 23.554444444444 
 אזור זמן:  UTC+1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיסלווטיצ'ה(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיסלווטיצ'ה(למפת פרובינציית לובלין רגילה) לובלין חלם זמושץ' ביאלא פודולסק  שווי. פ. פודקרפצקיה בלארוס אוקראינה מזוביהסלווטיצ'ה(למפת פרובינציית לובלין מוגדלת) לובלין חלם זמושץ' ביאלא פודולסק  שוויינטו. פוד. פודקרפצקיה בלארוס אוקראינה מזוביהסלווטיצ'ה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
סלווטיצ'ה (בפולנית: Sławatycze) הוא כפר במחוז ביאלא פודולסק שבפרובינציית לובלין בפולין, בסמוך לגבול בלארוס, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

בשנת 1577 הוענקו ליישוב זכויות עיר. במהלך פלישת האימפריה השוודית לפולין באמצע המאה ה-17 הוחרב היישוב. בחלוקת פולין השלישית בשנת 1795 נכלל היישוב בממלכת הבסבורג, ובשנת 1815 נכלל בתחום פולין הקונגרסאית.
בשנת 1867 נטלו הרוסים את מעמדו העירוני של היישוב בשל השתתפות תושביו במרד ינואר.
יהודי סלווטיצ'ה

יהודים ישבו ביישוב מסוף המאה ה-18, ותרמו להתפתחותו הכלכלית. מאמצע המאה ה-19 התקיימה ביישוב קהילה עצמאית. בתום מלחמת העולם הראשונה פרעו ביהודי היישוב חיילי הצבא הכחול, ובשנת 1921 חודשו המהומות נגד יהודיו.
בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-950 יהודים, כמחצית תושביו, והתקיימו בו פעילות של המפלגות הציוניות ושל אגודת ישראל. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי היישוב מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות מצד שכניהם הפולנים.
בתחילת אוקטובר 1939 נכבש היישוב בידי הגרמנים, ואלו הטילו על יהודיו גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב (שהומר בהמשך בסרט זרוע), איסור הליכה על מדרכות, איסור על קשר עם לא יהודים, החרמת רכוש וחובת ביצוע עבודות כפייה. בפברואר 1940 רצחו אנשי ס"ס 32 יהודים בכפר.
בשנת 1941 רוכזו יהודי הכפר בגטו שהוקם בו, אליו הובאו גם 149 יהודים מכפרי הסביבה. ב-13 ביוני 1942 שולחו רוב יושבי הגטו שבכפר לגטו לומאזי, ושם נרצחו עם יתר יהודי המקום באוגוסט 1942. יתר יהודי הגטו שבכפר שולחו בספטמבר 1942 לגטו מיינדזיז'ץ פודלסקי, וממנו שולחו כעבור כחודש למחנה ההשמדה טרבלינקה.
שער בית הקברות היהודי בסלווטיצ'ה.
עובד סוציאלי להגנה על אנשים עם מוגבלות שכלית

עובד סוציאלי הממונה על פי חוק, להגנה על אנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית (עד דצמבר 2010 "פקיד סעד להגנה על אנשים עם פיגור שכלי"), הוא עובד סוציאלי שעבר הכשרה מיוחדת בתחום החוק ותקנותיו, ועוסק בהגנה על אנשים הלוקים במוגבלות שכלית התפתחותית.
תפקיד

חוק חסרי הישע (טיפול במפגרים) תשכ"ט 1969, מסדיר את הגדרתו של אדם הלוקה בפיגור שכלי, את זכויותיו ואת דרכי הטיפול בו. החוק מגדיר עובד סוציאלי שתפקידו לרכז דיווחים על אנשים הסובלים מפיגור שכלי, ולוודא שהם מטופלים על ידי שירותי הרווחה. לצורך בדיקת דיווחים, רשאי העובד הסוציאלי לבקש ידיעות הנוגעות לאדם הלוקה בפיגור מכל אדם בעל ידע לעניין, ועל הנשאל להשיב לו תשובות כנות ומלאות, זולת תשובה העלולה להפלילו. בנוסף רשאי העובד הסוציאלי להיכנס, על פי צו של בית המשפט, לכל מקום שבו נמצא אדם הלוקה בפיגור, או שיש לעובד הסוציאלי יסוד להניח שהוא נמצא שם, ולבדוק את התנאים בהם הוא מטופל.
במקרה שהעובד הסוציאלי סובר שיש סכנה מיידית ללוקה בפיגור או שהוא מהווה סכנה, הוא רשאי לפעול מיידית לצורך מניעת הסכנה, ללא צורך בפנייה לוועדת אבחון ואף ללא הסכמת הלוקה בפיגור או האחראי עליו. החוק קובע עונש מאסר למי שמפריע לפקיד סעד בביצוע תפקידו, ועונש של קנס כספי למי שאינו מוסר מידע נדרש אודות האדם הלוקה בפיגור. עם זאת, על העובד הסוציאלי להודיע מיידית לבית המשפט על התערבותו, ובית המשפט רשאי לשנותה או לבטלה.
העובד הסוציאלי עצמו מחויב בסודיות, ונאסר עליו בחוק לדווח על המידע שהתגלה לו במסגרת תפקידו. אף על פי כן חלה עליו חובת דיווח במקרים של עבירות מין, התעללות, או גרימת חבלה חמורה. חובת הדיווח גוברת על חובת החיסון המקצועי של העובד הסוציאלי. עובד סוציאלי המקבל דיווח בנושא חייב להעבירו למשטרה, בצירוף המלצותיו הטיפוליות. באפשרות העובד הסוציאלי להמליץ למשטרה להימנע מלפעול. קיימת לעובד הסוציאלי אפשרות לפנות ל"ועדת פטור" ולבקש שתפטור אותו מחובת הדיווח למשטרה.
תוקף חוקי

סמכות העובד הסוציאלי באה מתוקף החוקים הבאים:
חוק הסעד (טיפול במפגרים) התשכ"ט 1969 (וכן תיקון משנת 1975 (סעיף 19) ותיקון משנת 2000).
חוק חסרי ישע (תיקון מס' 26 לחוק העונשין - חובת הדיווח 1989).
חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות 1975, בתיאום עם פקיד סעד לסדרי דין
חוק הליכי חקירה והעדה (התאמה לאנשים עם מוגבלות שכלית או נפשית), בשיתוף עם חוקים אחרים.
הערות שוליים

↑  חוק חסרי הישע (טיפול במפגרים) תשכ"ט 1969, סעיף 3 א'
↑  סעיף 4 לחוק
↑  סעיף 18 לחוק
↑  סעיף 16 לחוק
↑  סעיף 17 לחוק
↑  בנוסף לאמור לעיל, העובד הסוציאלי הממונה על פי חוק, מעורב במידת הצורך, לפי ההקשר ובשיתוף עם אחרים, גם בהפעלה וישום של חוק חינוך מיוחד, התשמ"ח-1988, וחוק מעונות יום שיקומיים התש"ס 2000, לצורך הגנה על אנשים הלוקים בפיגור שכלי
סניגליה

| --- | --- |
סמל סניגליה

 מדינה:  איטליה איטליה
 מחוז:  מארקה מארקה
 נפה:  נפת אנקונה
 ראש העיר:  מאוריציו מנג'יאלרדי   (המפלגה הדמוקרטית)
 בירת הקומונה:  סניגליה 
 שטח:  115 קמ"ר
 גובה:  3 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בקומונה:  44,019 (1 בינואר 2023)
  ‑ צפיפות:  390 נפש לקמ"ר (2009)
 קואורדינטות:  43°43′N 13°13′E﻿ / ﻿43.717°N 13.217°E﻿ / 43.717; 13.217
 אזור זמן:  UTC +1
 comune.senigallia.an.it
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןסניגליה(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןסניגליה(למפת מארקה רגילה) אנקונה פזארו פאנו אסקולי פיצ'נו סן בנדטו דל טרונטו מצ'רטה יזי פרמו אברוצו לאציו אומבריה טוס. אמיליה-רומאניה ס"מ הים האדריאטי סניגליה(למפת מארקה מוגדלת) אנקונה פזארו פאנו אסקולי פיצ'נו סן בנדטו דל טרונטו מצ'רטה יזי פרמו אברוצו לאציו אומבריה טוס. אמיליה-רומאניה ס"מ הים האדריאטי סניגליה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סניגליה (באיטלקית: Senigallia; עד לתחילת המאה ה-20 נקראה סיניגגליה [Sinigaglia]) היא קומונה ונמל דיג קטן היושבת על חופי הים האדריאטי וממוקמת בנפת אנקונה שבמחוז מארקה, איטליה, במרחק של 25 ק"מ מהעיר אנקונה. סניגליה היא אחת מאתרי הנופש שעל חוף הים המתוירים ביותר במחוז, ובאים אליה תיירים (בעיקר משפחות) מכל רחבי אירופה. נהר המיסה זורם בתוך העיר וממנה נשפך אל הים האדריאטי.
היסטוריה

סניגליה נוסדה במאה ה-4 לפנה"ס על ידי שבט גאלי מהסנונים (Senones). מעט לפני שנת 280 לפנה"ס (בקירוב), נכבשה סניגליה על ידי הרומאים והפכה לקולוניה הרומית הראשונה לחופי הים האדריאטי. שמה של העיר (Sini) הוא ככל הנראה שיבוש של הרומאים את השם שניתן לה על ידי הסנונים, ואילו התוספת "Gallica" נועדה על מנת להבדיל בינה לבין העיר סיינה (Siena) שבאטרוריה. סניגליה מוזכרת בהקשר של תבוסת עזרובעל ברקה בקרב מטאורוס שהתרחש באזור בשנת 207 לפנה"ס.
סניגליה הוחרבה על ידי פומפיוס בשנת 82 לפנה"ס ומתקופה זו אינה נזכרת לעיתים קרובות. בהמשך הוחרבה העיר שנית על ידי אלאריק הראשון מלך הוויזיגותים, בוצרה על ידי הביזנטים והוחרבה על ידי הלומברדים במאה ה-8 ושוב על ידי הסרצנים במאה ה-9.
בסניגליה מתקיים אחד מהגדולים שבירידים באיטליה, ומקורו מתוארך לשנת 1200 כאשר קיבל סרגיוס (Sergius) דוכס סינגליה שרידים ודאיים של מריה מגדלנה מדוכס מרסיי, שאת ביתו הוא אירס. ליריד מגיעים סוחרים מצרפת, הולנד, אוסטריה, גרמניה ובעיקר מהלבנט.
העיר ניזוקה באופן קשה כתוצאה ממלחמות הגואלפים והגיבלינים עד כדי כך שנבחרה על ידי דנטה כדוגמה אופיינית לעיר חרבה. במאה ה-15 נכבשה ועברה מיד ליד בין בית מלטסטה ויריביהם. בשנים 1450–1455 הקים סיג'יזמונדו פאנדולפו מאלאטסטה (Sigismondo Pandolfo Malatesta) מרימיני ביצורים חזקים סביב העיר. האפיפיור פיוס השני העניק את העיר לאחיינו, אנטוניו פיקולומיני (Antonio Piccolomini), אך לאחר מותו של האפיפיור בשנת 1464 הסירו אותו אנשי העיר מעליהם. בשנת 1742 ניסה ג'קומו פיקולומיני (Giacomo Piccolomini) לכבוש את העיר, אך נכשל. האפיפיור סיקסטוס הרביעי העביר את השליטה בעיר למשפחת דלה רוברה (Della Rovere) ומהם הועברה השליטה בעיר בשנת 1516 לידי לורנצו דה מדיצ'י. משנת 1624 הפכה סניגליה לחלק ממדינת האפיפיור ובדומה לשאר שטחי המארקה, היא נמסרה בשנת 1860 לממלכת איטליה.
אתרים מרכזיים

על אף היותה עיר עתיקה העשירה בהיסטוריה, חזותה של סינגליה כיום היא מודרנית ורחובותיה רחבים.
פיאצה דל דוקה (Piazza del Duca) - כיכר נאה מהמאה ה-15 התחומה בין שני מבנים מפוארים.
פורטיצ'י ארקולאני (Portici Ercolani) - שדירת עמודים מונומנטלית המלווה את הנהר.
מצודת רוקה רוברסקה (Rocca Roveresca) - מצודה גותית שנבנתה על ידי האדריכל באצ'ו פונטלי (Baccio Pontelli) עבור משפחת דלה רוברה.
כנסיית דנטה מריה דלה גרציה (Santa Maria delle Grazie) - נמצאת מחוץ לעיר, היא אחת משתי הכנסיות היחידות שידוע כי נבנו על ידי באצ'ו פונטלי. בנוסף, בכנסייה מוצג הציור "המדונה מסניגליה" (Madonna di Senigallia) שצייר פיירו דלה פרנצ'סקה.
אישים ידועים

ג'ובאני מריה מאסטאי פרטי, שבשנת 1846 נבחר לאפיפיור ונודע כפיוס התשיעי, נולד בסניגליה ב-13 במאי 1792.
גאטנו בדיני (1806 - 1864), קרדינל ודיפלומט של הכנסייה הקתולית.
מנוח ליידה-טדסקו (1895 - 1982), מלחין, מנצח וכנר יהודי.
מריו ג'אקומלי (1925–2000), צלם.
ערים תאומות

הממלכה המאוחדת צ'סטר, הממלכה המאוחדת
גרמניה לורך, גרמניה
צרפת סנס, צרפת
נהר המיסה העובר בתוך העיר