stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדרו קנדי
ביוגרפיה

אנדרו קנדי נולד בקינגסטון בירת ג'מייקה. לאחר תום לימודיו התיכוניים בג'מייקה הוא עבר ללמוד ולשחק באוניברסיטת וירג'יניה. קנדי נבחר בדראפט ה-NBA על ידי פילדלפיה 76' בסיבוב השני במקום 43 הכללי.
קבוצתו הראשונה כמקצוען הייתה טופקה סיזלרס מליגת ה-CBA בה שיחק עונה אחת. בעונה הבאה שיחק ברפיד סיטי טרילרס אף היא מליגת ה-CBA. בשנת 1989 שיחק עונה חלקית בקבוצת ואיאדוליד הספרדית. בעונת 1989/90 עבר לשחק בישראל ושיחק בהפועל גליל עליון. בעונה שלאחר מכן שיחק בקרמונה מאיטליה.
בעונת 1991/92 קנדי שב לגליל עליון. בעונה זו זכתה הקבוצה בגביע המדינה. בעונת 1992/1993 הוא זכה עם הקבוצה באליפות היסטורית ראשונה של הפועל גליל עליון והיה הקלע המוביל בקבוצה. בתום עונת האליפות עבר לשחק במונפלייה מצרפת למשך עונה אחת. הוא שב לישראל והצטרף להפועל אילת. ב-1995 חזר לשלוש עונות נוספות בגליל עליון, ולאחריהן שיחק שתי עונות במכבי חיפה, ועונה אחת אצל העולה החדשה לליגה הבכירה מכבי חדרה. את עונת 2001/2002 פתח במכבי רמת גן, אך בחודש ינואר 2002 במהלך העונה הוא שוחרר מן הקבוצה. הוא שימש כמאמן זמני במשחק מול מכבי חיפה במקומו של המאמן ארז אדלשטיין שהתפטר. לאחר שעזב את רמת גן הוא סיכם בבני הרצליה. לאחר תום העונה הודיע על פרישתו מכדורסל בגיל 36.
קנדי הוא הזר ששיחק יותר שנים בישראל מכל זר אחר, והוא הזר שקלע הכי הרבה נקודות בליגה הבכירה. קלע בישראל 5102 נקודות.
אחיו מייקל קנדי שיחק אף הוא כזר בישראל במכבי ראשון לציון והפועל חיפה.
לאחר פרישתו החל לשמש כסקאוט בין היתר בפיניקס סאנס וביוסטון רוקטס.
הערות שוליים

↑  יובל פייס גור מוטולה, ארז אדלשטיין: "הוצאתי סכומים גדולים לתפעול הקבוצה", באתר ynet, 26 בדצמבר 2001
↑  יובל פייס, בני הרצליה: אנדרו קנדי יחליף את אדי לוקאס, באתר ynet, 2 בינואר 2002
↑  אנדרו קנדי פורש, באתר וואלה, 8 בנובמבר 2002
↑   אריה ליבנת, מצעד הזרים הטובים ביותר ששיחקו בישראל, באתר הארץ, 12 באוקטובר 2014
↑  מייקל קנדי, באתר כדורסלע
↑  אהרל'ה ויסברגיחידת דובדבן, באתר ישראל היום, 30 במרץ 2013
↑  ברק חקלאי, "מכיר טוב את ההיסטוריה בין מכבי למילאנו", באתר ynet, 1 באוקטובר 2015
ארתור דלאלויאן

ארתור דלאלויאן (ברוסית: Артур Грачьевич Далалоян נולד ב-26 באפריל 1996) הוא מתעמל רוסי. הוא אלוף העולם בקרב רב לשנת 2018, אלוף העולם בתרגיל קרקע לשנת 2018, וסגן אלוף העולם לשנת 2019, אלוף אירופה בתרגיל קרקע לשנת 2019, ופעמיים אלוף אירופה בשולחן קפיצות (2017-2018) ופעמיים אלוף רוסיה בקרב רב (2017–2018).
חיים אישיים

דלאלויאן החל להתעמל בגיל שש, בעודו מתגורר בעיר נובוסיבירסק. שנה לאחר מכן, עברה משפחתו למוסקבה והוא החל להתאמן אצל אלכסנדר קלינין.
במרץ 2019 דלאלויאן הציע נישואין לבת זוגו, אולגה. השניים ילדו בת בכורה ב-16 באוגוסט 2019.
קריירה > נוער

דלאלויאן זכה במדליית ארד בקרב רב באליפות רוסיה לנוער בשנת 2013. באותה שנה הוא התחרה בג'ימנסיאדה (אנ') שהתקיימה בברזיליה וזכה בזהב קבוצתי עם נבחרת רוסיה. דלאלויאן זכה בשתי מדליות זהב במכשירים: טבעות ושולחן קפיצות, מדליית כסף בתרגיל המתח ומדליית ארד בקרב רב.
דלאלויאן הופיע בתחרות הבינלאומית הגדולה הראשונה שלו בשנת 2014 באליפות אירופה לנוער. בתחרות זו הוא זכה במדליית כסף בתחרות הקבוצתית והעפיל לגמר במכשירים: טבעות ושולחן קפיצות.
קריירה > בוגר

בשנים 2015 ו-2016, דלאלויאן התמודד באליפות רוסיה. אך לא נבחר כחבר רשמי או כמחליף בנבחרת הרוסית שהשתתפה באולימפיאדת ריו. בדצמבר 2016 הוא זכה במדליית זהב בקרב רב בגביע וורונין.
בשנת 2017, הוכתר דלאלויאן לאלוף רוסיה בקרב רב. לאחר מכן, הוא התמודד באליפות אירופה, בה הוכתר כסגן אלוף אירופה בקרב רב, אחרי אולג ורניאייב שזכה במדליית הזהב. הוא זכה במדליית זהב בתרגיל שולחן הקפיצות. באוגוסט 2017, דלאלויאן התמודד בגביע הרוסי שהתקיימה ביקטרינבורג. בתחרות זו הוא זכה במדליית זהב בתחרות הקבוצתית, בתחרות הקרב רב הוא סיים במקום הרביעי. בגמרי המכשירים הבודדים, דלאלויאן זכה במדליית זהב בשולחן קפיצות, עם תוצאה זהה למתעמל ניקיטה נגורני, ובשתי מדליות כסף במכשירים המקבילים והקרקע.
בשנת 2018 דלאלויאן הוכתר לאלוף העולם בקרב רב. הוא היה למתעמל הרוסי הראשון שהשיג תואר זה מאז 1999, כאשר ניקולאי קריוקוב זכה בתואר. דלאלויאן היה הראשון שניצח באליפות העולם בשובר שיויון. הוא סיים את הקרב רב עם תוצאה של 87.598 נקודות, זהה למתעמל הסיני, שיאו רואוטנג. לאחר שנבדקו התוצאות בהתאם לחוקי שובר שיויון בהם מורידים את התוצאה הנמוכה ביותר, זכה דלאלויאן בתואר אלוף העולם. בגמרי המכשירים זכה דאלויאן במדליית זהב בתרגיל הקרקע, במדליית כסף בשולחן קפיצות ומדליית ארד בתרגיל המקבילים. הוא גם זכה בפרס הלונגינס לאלגנטיות.
בשנת 2019 הוא הוכר כסגן אלוף אירופה וסגן אלוף העולם בקרב רב. כמו כן, דלאלויאן זכה עם נבחרתו במדליית זהב בתחרות הקבוצתית, לראשונה מאז פירוק ברית המועצות.
הערות שוליים

↑  "23rd International Mikhail Voronin Cup 2016". Gymmedia. 21 בדצמבר 2016. אורכב מ-המקור ב-2019-10-13. נבדק ב-2019-10-13. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Natalia Kapitonova and Artur Dalaloyan grab Russian all-around titles". איגוד ההתעמלות האירופאי. 9 במרץ 2017. אורכב מ-המקור ב-21 באפריל 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Спортивная гимнастика. Чемпионат Европы. Верняев и Дауни победили в многоборье, Далалоян – 2-й, Еремина – 4-я" (ברוסית). Sports.ru. 21 באפריל 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Melnikova, Nagornyy Win Russian Cup Titles". International Gymnast Magazine. 25 באוגוסט 2017. אורכב מ-המקור ב-2020-03-12. נבדק ב-2019-10-13. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Артур Далалоян - чемпион мира в многоборье!".
↑  "Russian gymnast Dalaloyan wins gold in men's All-Around event of 2018 World Championships".
↑  "Артур Далалоян стал чемпионом мира в вольных упражнениях".(הקישור אינו פעיל)
ארגון טודט

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  גרמניה הנאצית 
 סוכנות אם:  כוחות היבשה של הוורמאכט 
 תאריך הקמה:  1933
 תאריך פירוק:  10 באוקטובר 1945 
 ראש:  פריץ טודט (1933-1942), אלברט שפר (1942-1945)
 מטה מרכזי:  ברלין 
 
ארגון טודט (בגרמנית: Organisation Todt, או בראשי תיבות OT; שמו של הארגון נהגה טוֹט; השם מופיע בעברית גם בכתיב ארגון טוט) היה ארגון ממשלתי בגרמניה הנאצית, שהוקם בשנת 1933. הארגון תכנן, ניהל ובנה מיזמי בנייה גדולים, בעלי חשיבות אסטרטגית. הארגון נקרא על שם מייסדו, פריץ טודט, המפקח על הדרכים ושר החימוש והתחמושת בגרמניה הנאצית. לאחר מותו של המייסד ב-1942, בהתרסקות מטוסו, מונה אלברט שפר לתפקיד. פרנץ זאבר דורש היה מהנדס ראשי של הארגון.
הארגון השתמש בפועלי כפייה, אסירים ממחנות ריכוז ושבויי מלחמה משטח הכיבוש הנאצי. בשיא פעילותו היה הארגון אחראי ל-1,300,000 איש שפעלו במסגרתו, מתוכם מיליון עובדי כפייה. ב-1941 עקב קשיים שהתגלו במהלך מבצע ברברוסה הוקמו יחידות ניידות של הארגון שליוו את הכוחות הלוחמים.
מבנה הארגון

הארגון היה בנוי כגוף צבאי. בראש כוחות המשימה עמדו מפקדים שנקראו "פרונטפירר". בראש היחידות הבסיסיות שהרכיבו כוח משימה יחיד, עמד מפקד שתוארו היה "באופירר". אנשי הארגון לבשו מדים. רק לאזרחים גרמנים שהוגדרו על פי חוקי הגזע כטהורים מותר היה ללבוש את מדי הארגון. לארגון התגייסו אף עובדים זרים (Frontarbeiter) שנשבעו אמונים לגרמניה הנאצית ומנהיגה. עובדים אלו לבשו סרט דרגה על זרועם וסמל נאצי על כובעם. קבוצה נוספת שלא נדרשה להישבע אמונים הייתה מורכבת מבני עמים אחרים (Einsatzarbeiter). עובדים אלו הוכנסו ליחידה שהוגדרה כיחידת מתנדבים. קבוצה זו לבשה סרט זרוע חום בלבד. מעבר לכך השתמש הארגון בפועלי כפייה.
מיזמי בנייה עיקריים

לפני המלחמה סייע הארגון מ-1933 ועד 1941 בהקמת הרייכסאוטובאן (Reichsautobahn), מערכת הכבישים המסועפת בגרמניה. בין השנים 1938 ועד 1942 הארגון הקים בין השאר את מערכת הביצורים בגבול גרמניה-צרפת, ששמה "החומה המערבית" ומאוחר יותר, החל משנת 1942, את "החומה האטלנטית". הארגון אף בנה את "החומה הדרומית-מזרחית".
הארגון הקים את המפעל התת-קרקעי הענק בו ייצרו ציוד צבאי חשוב ("המיטלוורק") ושדות תעופה תת-קרקעיים (שדות יגר). מיזמי הבנייה התת-קרקעיים היו חשובים עד מאוד ליציבות המאמץ המלחמתי הגרמני שנפגע מהפצצות אוויריות של בעלות הברית. בעת מבצע ברברוסה בנה הארגון את התשתית התחבורתית שהיוותה בסיס לוגיסטי למבצע. לצורך המבצע הוקמו 20 כוחות משימה (Einsatzkommando) ניידים. לתוכנית להקמת יחידות ניידות חמושות ניתן השם "מבצע יעקב" (Einsatz jacob). היחידות היו אמורות לשפץ ולבנות מחדש את מערכת הכבישים והרכבות ההרוסה, בשטח שנכבש. מבצע זה נחל קשיים רבים ונחשב לכישלון יקר.
לקריאה נוספת

בלה גוטרמן, יהודים בשורות ארגון טודט במסע לכיבוש ברית המועצות. יד ושם קובץ מחקרים, 29, 2001. עמ' 53 - 83.
סרט זרוע של עובד הארגון
בורמזית

| --- | --- |

 מדינות:  מיאנמר
 אזורים:  מיאנמר 
 דוברים:  33,000,000
 כתב:  האלפבית הבורמזי
 משפחה:  שפות סינו-טיבטיות שפות לולו-בורמזיות שפות בורמיות בורמזית
 לאום:  מיאנמר מיאנמר
 מוסד:  נציבות שפת מיאנמר
 קוד שפה:  my 
 קוד ISO 639-1:  my 
 קוד ISO 639-2:  mya 
 קוד ISO 639-3:  mya 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
תפוצת דוברי בורמזית בדרום-מזרח אסיה. בכחול כהה - אזורים בהם השפה היא שפת הרוב. בכחול בהיר - אזורים בהם השפה היא שפתן של קבוצות מיעוט בולטות
בורמזית (בבורמזית: မြန်မာဘာသာ) היא השפה הרשמית במיאנמר. לפי ההערכות נכון ל-2007 בעולם היו כ-33 מיליון דוברי בורמזית כשפת אם, ובסביבות 10 מיליון דוברי בורמזית כשפה שנייה.
האלפבית הבורמזי מורכב מ-33 עיצורים ו-12 תנועות, ונכתב משמאל לימין. על אף שבאופן מסורתי לא נהוג לכתוב את השפה עם רווחים בין המילים, כיום מרבית דוברי השפה נוהגים להוסיף רווח בסוף כל משפט על מנת להקל על קריאת הטקסט.
מרבית תושבי מיאנמר משתמשים בשפה הבורזמית גם לכתיבה וקריאה, בזכות הנזירים ברפובליקה המעניקים לנוער שם השכלה. לשומע מהצד השפה נשמעת כמתנגדת כהברה אחת, והכתב מורכב מאותיות מיוחדות הדומות לאלו שבתאילנד והודו.
הערות שוליים

↑  Burmese at Ethnologue (15th ed., 2005)
↑  ד"ר אורית הירשפלד קורן, הארץ המלכותית המוזהבת (Shwe Pyi-Daw), באתר http://dr.orit.tripod.com/, ‏ינואר 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292523905171  BnF: cb119367523 (data)  GND: 4120159-0  LCCN: sh85018133  NDL: 00560676  NKC: ph866656 
ערך זה הוא קצרמרבנושא שפות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אפקט הזרקור

הדמיה להרגשה של אדם החווה את אפקט הזרקור
אפקט הזרקור (באנגלית: Spotlight effect) הוא הנטייה של האדם להאמין שאנשים אחרים שמים לב להופעתו והתנהגותו, יותר מכפי שקורה בפועל. האדם נוטה לראות עצמו במרכז הבמה, ולכן גם מפריז בהערכת תשומת הלב של אנשים אחריו אליו. בפועל, האדם שוכח שהוא מרכז העולם של עצמו ואינו המרכז של כל אדם אחר. המונח נטבע לראשונה על ידי הפסיכולוג תומאס גילוביץ' (אנ').
סיבות > מודעות עצמית תכונתית

אנו מכירים את המחשבות, הרגשות וההתנהגויות שלנו. כאשר קורה משהו שחורג מהרגיל ומהנורמה (כמו ללבוש בגד שונה או להסתובב עם שיער פרוע מהרגיל), יש סיכוי גבוה יותר שנשים לב לזה. לא רק שזה נראה לנו ברור לחלוטין, אנחנו גם מגדילים את זה ומניחים שזה יהיה ברור באותה מידה לאחרים.
סיבות > הערכה אגוצנטרית

הסבר אפשרי לאפקט הזרקור טמון בהערכה אגוצנטרית של האדם – הכוללת עיסוק רב במעשים ובמראה שלו. אנו כבני אדם עוקבים אחר מחשבותינו, רגשותינו וכוונותינו. בעקבות כך, אנו עלולים להעדיף את נקודת המבט האישית שלנו על פני זו של אחרים, למרות שברוב המקרים תשומת הלב שאחרים מקדישים לנו אינה כה גבוהה כפי שאנו תופסים. מאחר שאנו עסוקים בעצמנו אנו נוטים לתפוס את המציאות בצורה השמה אותנו במרכז העניינים - התפיסה האגוצנטרית מקשה על הפרט להבין את תפיסתו של הזולת, וכן מקשה על ההיפרדות מזאת שלו. לכן, הנטייה של הפרט להשליך את מחשבותיו, אמונותיו ורגשותיו על אחרים גורמת לו להניח באופן מוטעה שאחרים מייחסים לפעולותיו משמעות רבה ותופסים אותו באותה המידה שבה הוא תופס את עצמו.
הקשר בין אפקט הזרקור לתופעות אחרות בפסיכולוגיה

אפקט הזרקור קשור לתופעות, יוריסטיקות, הטיות ואפקטים נוספים בפסיכולוגיה. דוגמה ראשונה היא הטיית העיגון - בה אנשים מסתמכים על מידע ראשוני בעת קבלת החלטות. בכך, העוגן (הידע המקדים והבסיסי) שיש לאדם על נושא מסוים משפיע על אופן קבלת ההחלטות של הפרט ועל האופן שבו ישפוט מידע חדש. בהתאם לכך, באפקט הזרקור, אנשים נוטים "לעגן" את תשומת ליבם על מחשבותיהם יתר על המידה, ובכך להגזים בהערכת התשומת לב שאחרים מקדישים להם. אפקט נוסף המתקשר הוא אפקט הקונצנזוס השגוי. בהטיה זו, פרטים מאמינים כי המחשבות והאמונות שלהם נפוצות יותר מכפי שהן באמת וכי הרבה אנשים חושבים בדומה להם. הקשר לאפקט הזרקור בולט באמונה של הפרט כי כל סטייה קטנה מן הנורמה (של הפרט) תביא לתשומת לב יוצאת מן הכלל. אשליית השקיפות היא הנטייה של האדם להגזים ביכולתו של האחר לקרוא את מצבו הפנימי. הטיה זו גורמת לאמונה כי התחושות של הפרט "שקופות" וגלויות לאחרים. הטיה זו כמעט חופפת עם אפקט הזרקור. בעת שאדם חש שקוף וגלוי, יחשוב שגם כל התנהגות או הופעה תיבחן יתר על המידה.. אפקט חשוב ומרכזי המתקשר לאפקט הזרקור הוא אפקט ההתייחסות העצמית. אפקט זה מתאר נטייה קוגניטיבית שבה העיבוד של מידע מתבצע בצורה טובה יותר כאשר הוא קשור לפרט עצמו. נטייה זו מתבטאת בכך שאנשים יזכרו טוב יותר מידע הקשור אליהם מאשר מידע שאינו קשור אליהם. אפקט הזרקור, המתאר נטייה להרגיש כמרכז תשומת הלב של הסביבה, יכול להיות מוסבר על ידי אפקט ההתייחסות העצמית, שהרי העיבוד הקוגניטיבי לגבי העצמי מתרחש בצורה עמוקה וטובה יותר.
מחקרים > המחקר של גילוביץ'

המחקר המקורי של תומאס גילוביץ' ואח' (2000) נערך על מנת לחקור את הנטייה של אנשים להאמין שאחרים שמים לב להתנהגותם ולהופעתם הרבה יותר מכפי שקורה בפועל ולחקור את המנגנונים הפסיכולוגיים העומדים מאחורי התופעה. במחקר המקורי השתתפו סטודנטים מהאוניברסיטה של גילוביץ'. אחד הניסויים המפורסמים ביותר הורה למשתתפים ללבוש חולצה עם הדפס מביך, כמו תמונה של זמר פופולרי עם כיתוב מגוחך. המשתתפים נכנסו לחדר שבו היו סטודנטים אחרים, ולאחר מכן נתבקשו להעריך כמה מהסטודנטים בחדר שמו לב לחולצה המביכה שלהם.
מחקרים > המחקר של גילוביץ' > ממצאים

הממצאים הראו שהמשתתפים הפריזו באופן משמעותי בהערכת תשומת הלב של אחרים אליהם. בעוד שהמשתתפים העריכו שמחצית מהנוכחים שמו לב לחולצה המביכה, בפועל רק כ-23% מהסטודנטים האחרים שמו לב לכך. תוצאות אלו הדגימו בצורה ברורה את אפקט הזרקור והוכיחו כי אנשים נוטים להעריך בצורה לא מדויקת את תשומת הלב שמוקדשת להם. מחקר זה הוא אחד ממחקרים רבים שמראים כי אין הלימה בין מה שאנשים חשים לבין מה שקורה בפועל.
מחקרים > המחקר של גילוביץ' > ממצאים > מסקנות והשלכות

ממצאי המחקר של גילוביץ' ואחרים מצביעים על כך שאנשים נוטים לראות את עצמם במרכז הבמה החברתית, מה שגורם להם להאמין שתשומת הלב של אחרים מופנית אליהם יותר מכפי שהיא באמת. תופעה זו יכולה להוביל לתחושות של חרדה חברתית ומבוכה מוגזמת. המחקר פתח דלת למחקרים נוספים בתחום הפסיכולוגיה החברתית שחוקרים את האינטראקציות בין תפיסה עצמית לתפיסה חברתית.
ראו גם

אפקט הקונצנזוס השגוי
מודעות עצמית תכונתית
אשליית השקיפות
אפקט ההתייחסות העצמית
הערות שוליים

1 2 3 4  Thomas Gilovich, Victoria Husted Medvec, Kenneth Savitsky, The spotlight effect in social judgment: An egocentric bias in estimates of the salience of one's own actions and appearance., Journal of Personality and Social Psychology 78, 2000, עמ' 211–222 doi: 10.1037/0022-3514.78.2.211
↑  Arlin Cuncic, The Spotlight Effect and Social Anxiety
↑  Tversky, A., & Kahneman, D., Judgment under Uncertainty: Heuristics and Biases, science, 1974
↑  Ross, L., Greene, D., & House, P., "The 'false consensus effect': An egocentric bias in social perception and attribution processes.", science direct Journal of Experimental Social Psychology, 1977
↑  Gilovich, T., Savitsky, K., & Medvec, V. H, The illusion of transparency: Biased assessments of others' ability to read our emotional states., journal of Personality and Social Psychology, 1998
↑  Rogers, T. B., Kuiper, N. A., & Kirker, W. S, Self-reference and the encoding of personal information, Journal of Personality and Social Psychology, 1977
אנדרו קולינס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1957 (בן 67 בערך) 
 www.andrewcollins.com
 
אנדרו קולינס (באנגלית: Andrew Collins; נולד ב-1957) הוא סופר וחוקר בריטי בתחום העל-טבעי, בעיקר בתחום תורת הנסתר כגון: מצרים העתיקה, מקור האנושות ממקורות טקסט עתיקים, מיתוס הנפילים ופיתוח הדת במחשבה האנושית.
היסטוריה

אנדרו גורש מבית ספרו עקב רמת כתיבה נמוכה באנגלית והתחיל לעבוד כפקיד בחברת ייצוא משלוחים בלונדון.
תחביבו כילד במסתורין החיים הוביל אותו לעסוק כחוקר עב"מים, הוא ביקר אנשים אשר טענו להיות עדים למקרים של ביקור עב"מים ושלח דו"חות לארגונים ארציים.
בשנת 1976 הפך לדמות מוכרת בתנועת הפאנק עוד כאשר הייתה בתחילתה, אך ויתר על קריירה מוזיקלית כדי לכתוב במגזין "Strange Phenomena".
קולינס הוא המארגן של הכנס השנתי של "Questing Conference" בבריטניה, אשר עוסק בהיסטוריה רוויזיוניסטית, ארכאולוגיה אסורה ותעלומות עתיקות. כיום חי עם אשתו סו באסקס.
From the Ashes of Angels

ספר זה עוסק במיתוס הנפילים ומעלה שאלות לגביהם, מהיכן באו ואם ייתכן שאכן היו קיימים והתהלכו עלי האדמה.
לאחר תשע שנות מחקר וליקוט מידע, הספר הושלם בעזרת ידידו של אנדרו קולינס, ריצ'רד ווארד.
הספר חולק על דרכי חשיבה מודרניות מקובלות ברחבי עולם, בכל הקשור לתפישה של האלוהות. הספר טוען שהדת, באופן כללי, מבוססת על האמונה בכוכבים והשלב שבו העולם הוא היום של אמונה באל אחד הוא איך שהדברים התפתחו מהדתות הקדומות, והאלים הקדמונים הם בעצם הנפילים שהיו בשר ודם.
ספריו

The Running Well Mystery 1983
Knights of Danbury 1985
The Brentford Griffin 1985
The Black Alchemist 1988
The Seventh Sword 1991
The Circlemakers 1992
The Second Coming 1993
Alien Energy 1994
From the Ashes of Angels 1996
Gods of Eden: Egypt's lost legacy and the genesis of civilization 1998
Gateway to Atlantis 2000
Tutankhamun: The exodus conspiracy 2002
Twenty-first Century Grail 2004
The Cygnus Mystery 2006
ארנו קרלן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 במאי 1937 פילדלפיה, פנסילבניה, ארצות הברית
 פטירה:  13 במאי 2010 (בגיל 73) שכונת גריניץ' וילג', ניו יורק, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 לאום:  אמריקני יהודי
 עיסוק:  סופר, משורר, פסיכותרפיסט
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ניו יורק, אוניברסיטת אנטיוק, מכללת אנטיוק 
 יצירות בולטות:  "Sexuality and Homosexuality",‏ "The Biography Of A Germ",‏ "Plague's Progress: A Social History Of Man And Disease"
 
ארנו חנוך קרלן (7 במאי 1937 – 13 במאי 2010) היה משורר, פסיכואנליטיקאי וסופר מדע פופולרי אמריקאי-יהודי. הוא זכה בפרס ספרי המדע המפורסם Rhone-Poulenc Prize for Science Books בשנת 1996, על ספרו "Plague's Progress".
קורות חיים > נעוריו ותחילת דרכו

קרלן נולד ב-1937 בפילדלפיה, ארצות הברית. הוריו היו מהגרים יהודים מבלארוס ואוקראינה, אשר היגרו לארצות הברית בתחילת המאה ה-20.
ארנו היה ילד מחונן, אשר הוקפץ שתי כיתות לימוד וסיים את לימודי בית הספר התיכון בגיל 15. כנער הוא התעניין בספרות, מדעים ומוזיקה קלאסית, וכן למד מוזיקה והתמחה בספרות אנגלית וצרפתית בקולג' אנטיוק (Antioch College).
קורות חיים > קריירה אקדמאית

לאחר שסיים את לימודיו, עבד קרלן כעיתונאי בכמה ירחונים, ובמשך שנתיים הסתובב ברחבי אירופה וכתב על אוכל, תרבות ועוד. מאוחר יותר הוא עבד כעורך בכמה ירחונים מפורסמים כמו "הולידיי" ו"ניוזוויק". הוא הוציא ספר של אוסף סיפורים קצרים שכתב, בשם "תפוחים לבנים" בגיל 24.
בשנות ה-70 עבד קרלן כמרצה במחלקת הספרות האנגלית באוניברסיטת פן סטייט. בתקופה זו הוא רשם ספרים בתחומי המדע, היסטוריה ורפואה. לאחר מכן חזר קרלן לניו יורק, על מנת להיות עורך מנהל בירחונים "פנטהאוס" ו"מגזין עולם הפיזיקאים".
בשנות ה-90 השלים קרלן דוקטורט בסקסולוגיה בזמן שלמד שלוש שנים במכון לפסיכואנליזה.
בשנת 1996 הוא זכה בפרס ספרי המדע המוערך Rhone-Poulenc Prize for Science Books על ספרו "Palgue's Progress", אך לא יכל להגיע כיוון שהיה חולה.
בעשר השנים האחרונות לחייו, קרלן עבד כפסיכותרפיסט והמשיך לכתוב כתבות וספרים.
קורות חיים > חיים אישיים

לקרלן היו שני ילדים מנישואיו הראשונים, אשר נגמרו בגירושין. הוא גר עד מותו בגריניץ' וילג', ניו יורק עם אשתו השנייה במשך שנים רבות. בזמן מותו היו לו 6 נכדים בניו יורק וישראל.
ב-2010 נפטר קרלו מנפחת. הוא עדיין עבד עד שלושה חודשים לפני מותו כפסיכותרפיסט עצמאי.
קרלן היה בן דוד מדרגה שנייה של הפסנתרן המפורסם מישה לויטצקי (אנ'), וקרוב משפחה של ארווינג ר. לוין (אנ').
יצירות בולטות

Sexuality and Homosexuality (1972)
James Huneker|Huneker and Other Lost Arts.
The MacGregor Syndrome and Other Literary Losses
Napoleon’s Glands and Other Ventures in Biohistory (1984)
UK: Plague's Progress: A Social History Of Man And Disease; US: Man and microbes: disease and plagues in history and modern times (1996)
The Biography Of A Germ (2000)
הערות שוליים

1 2  Plague's Progress
↑  תפוחים לבנים
↑  Display Ad, The Guardian, 23 Mar 1972
↑  Antioch Review (Autumn 1981) Vol. 39, no. 4, pp. 402-421. Available on JSTOR (http://www.jstor.org/pss/4638487)
↑  Allen, Bruce. Reviewer's choice: the five best magazines, The Christian Science Monitor, 12 August 1983
↑  Porter, Roy, Books: Bugs and drugs. The Guardian, 27 August 1995
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007276228605171  PLWABN: 9810636149905606  ISNI: 0000 0000 8292 6069  LCCN: n84008215  NLK: KAC201839091  SUDOC: 080519024  VIAF: 108850318   WorldCat (עם VIAF): 108850318
בורמואלוס

| --- | --- |

בורמואלוס לפסח העשויים מתערובת מצות
 
 מאכלים
 סוג:  דונאט, מגדן, פריטר 
 מטבח:  מטבחי אמריקה הלטינית, המטבח הספרדי 
 מוצא:  אל-אנדלוס 
 מרכיבים עיקריים:  ביצה 
 
בונואלוס מסוכרים
בורמואלוס לפסח בנוסח יהודי טורקיה
בורמואלוס  (לאדינו: Burmuelos ,Bermuelos,‏ Burmuelicos) הן סוג של פריטר ספרדי יהודי, הנפוץ בעיקר בחגים חנוכה ופסח.
המאכל נקרא בישראל בשם שמקורו בלאדינו, והוא דומה בשמו ובמהותו ל-Buñuelo, פריטר ספרדי עממי.
יש המציינים כי המקור לפריטר הוא המטבח היהודי והמוסלמי מתפוצת ספרד, בעת שהייתה תחת השלטון האסלאמי וכונתה אל-אנדלוס. המאכל השתרש במטבח המקומי וגם לאחר תום הרקונקיסטה נותר חלק מהמטבח הספרדי הנוצרי, ממנו עבר ביחד עם המהגרים לאמריקה הלטינית ודרך מגורשי ספרד הגיע גם למטבח הבלקני והצפון אפריקאי בגרסאות שונות.
הבורמואלוס מוכנים בדרך כלל לחגים, כאשר בחג החנוכה הם עשויים מעיסת בצק המבוססת על קמח ושמרים, מלובבים לצורת לביבה, מטוגנים בשמן עמוק ומומתקים בסירופ מתוק מסוגים שונים.
התצורה הנפוצה ביותר, בעיקר בקרב יוצאי הבלקנים היא בורמואלוס לחג הפסח, אשר מוכנים מתערובת בסיסית של מצות, מים וביצים ממנה מלבבים לביבות בגדלים שונים ומטגנים בשמן עמוק. המאכל משמש בחלק מהגרסאות לקינוח מתוק, כשבוזקים מעליו אבקת סוכר או מפזרים גרגרי סוכר, או כתוספת לארוחות שונות, כאשר נהוג לגוון את התערובת בהתאם לייעוד, בתבלינים, בצל קצוץ וגבינה בולגרית.
הערות שוליים

↑  האקט, ארלין, "Quick buñuelos an easy treat for holidays", באתר "הסן דייגו יוניון טריביון" (באנגלית).
אפקט ההוצאה האבודה

אפקט ההוצאה האבודה הנקרא גם אפקט העלות השקועה, הסלמה של מחויבות או אפקט הקונקורד הוא הטיה קוגניטיבית הגורמת למקבלי החלטות להמשיך להשקיע במשימה או בפרויקט שהושקעו בו הרבה משאבים, ללא תוצאות המצדיקות את המשך ההשקעה. בלא מעט מקרים, ההחלטה הנכונה היא לוותר על ההשקעה ולהפסיק להשקיע.


האפקט נקרא גם אפקט הקונקורד על שם מטוס הקונקורד שעלה סכומי כסף גבוהים מאוד, אבל בגלל המחויבות להשקעה הראשונית, המשיכו לייצר אותו וגם להטיס אותו, עד שלבסוף קורקע.
המנגנון הפסיכולוגי מאחורי ההטייה

הוצאה שכבר בוצעה ולא ניתנת להחזר נקראת עלות שקועה. העובדה שיש עלות שקועה לא בהכרח מחייבת המשך השקעה נוספת. מקבלי החלטות נוטים לקבל החלטה להמשיך להשקיע משום שכבר הושקעו הרבה משאבים ולא משום שיש הסתברות לא נמוכה שהשקעה נוספת תגרום לתוצאות המצדיקות אותה. ככל שממשיכים יותר להשקיע גדל הקושי להודות בכישלון ולוותר על ההשקעה.
דוגמאות > מלחמת ווייטנאם

בשנת 1969 אמר שר החוץ האמריקאי הנרי קיסינג'ר על הנשיא ריצ'רד ניקסון: "הנשיא אינו יכול לבגוד ב-30,000 החיילים האמריקאים שנהרגו בווייטנאם. צריך להישאר שם עד הניצחון הגדול". ארצות הברית הפסידה במלחמת וייטנאם. נהרגו בה 58,226 אמריקאים. נפצעו 300 אלף. ארבעה מיליון וייטנאמים נהרגו ומיליוני וייטנאמים נפצעו.
דוגמאות > מכרז הדולר

בספרו של פרופסור אלן טגר Too Much Invented to quit מופיע משחק הנקרא "משחק הדולר". מי שהציע את המחיר הגבוה ביותר מקבל דולר. מי שהציע את המחיר השני בגובהו מפסיד את כספו. כל האחרים מקבלים חזרה את כספם.


מרצה למנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד נתן לסטודנטים לשחק במשחק במהלך השיעור. הוא עצר את המשחק כשהסכום הגבוה ביותר שהוצע היה 5.30 דולר והסכום השני היה 5.20 דולר.
דוגמאות > פרויקטים גדולים

מנהלים המקבלים החלטות ביחס לפרויקטים גדולים ומורכבים האורכים מספר רב של שנים, מועדים יותר לפעול על פי אפקט ההוצאה האבודה.
ראו גם

עלות שקועה
לקריאה נוספת

יוסי יסעור, גם לכם לא היו מים חמים? - מדריך למניעת כשלים בקבלת החלטות, הוצאת מטר, 2010. עמודים 156–158.
הערות שוליים

1 2  וסי יסעור, גם לכם לא היו מים חמים? - מדריך למניעת כשלים בקבלת החלטות, הוצאת מטר, 2010., עמוד 156