stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טוני אוורס
מושל ויסקונסין > ניסיונות הרפובליקנים להגביל את סמכויות המושל

מיד עם בחירתו של אוורס כמושל, ניסו חברי בית המחוקקים ושופטי בית המשפט העליון של ויסקונסין חברי המפלגה הרפובליקנית לחמוס ממנו וממחלקות הממשל את סמכויותיהם. מהלך זה החל שבועיים בלבד לאחר הבחירות ועד השבעתו של אוורס, כאשר בית המחוקקים שהיה בשליטה רפובליקנית התכנס במושב של תקופת הברווז הצולע והעביר חקיקה לצמצום סמכויות המושל הנכנס וסמכויות התובע הכללי. החוקים כוונו לסמכויות של אוורס בנוגע לסוגיות הפיתוח הכלכלי, הצריכו את ממשלו לשכתב אלפי מסמכים ממשלתיים, ודרשו מהתובע הכללי לקבל את אישור בית המחוקקים על כל החלטה על יישוב תביעות. בית המחוקקים חוקק גם חוק שהגביל את זכויות ההצבעה, כולל מגבלות על הצבעה מוקדמת ומגבלות על השימוש בתעודות סטודנט כאמצעי זיהוי מקובל בהצבעה. המושל היוצא סקוט ווקר חתם על כל פריטי החקיקה על אף התנגדותו של אוורס. על המהלך נמתחה ביקורת כמשחק כוחות ובארבע עתירות משפטיות שהוגשו על ידי אוורס, דמוקרטים אחרים בוויסקונסין וארגוני העובדים, נקרא עליו תיגר כנוגד את החוקה השינויים בחוקי ההצבעה נפסלו על ידי בית המשפט הפדרלי המחוזי, אך מאוחר יותר הושבו על כנם על ידי בית המשפט הפדרלי השביעי לערעורים.
בנוסף, החליט ווקר על 82 מינויים לממשל המדינתי שבית המחוקקים הזדרז לאשר. במרץ 2019, זמן קצר לאחר תחילת כהונתו הראשונה של אוורס, פסק שופט שהליך זה הפר את החוקה. באותה עת, מינה אוורס מחדש 67 מתוך 82 המינויים, אך החליף 15 מבין אלו שמינה ווקר. המינויים של אוורס אושרו באפריל בהחלטה של בית המשפט לעתירות של ויסקונסין, אך מאוחר יותר באותו חודש ביטל בית המשפט העליון של ויסקונסין את 15 המינויים, ובסופו של דבר פסק שהחלטות בית המחוקקים במהלך תקופת הברווז הצולע לא נגדו את החוקה.
בית המשפט העליון של ויסקונסין אישר גם את רוב החוקים שעברו בבית המחוקקים, ודחה את העתירות שהוגשו על ידי "ליגת הנשים המצביעות" (League of Women Voters) ועל ידי "האיגוד הבינלאומי של עובדי השירות" (Service Employees International Union). העתירות התבססו בעיקר על שאלת ההתאמה לחוקה של החלטות בית המחוקקים ונטען שהצבעה כזו במושבים מיוחדים שלא זומנו על ידי המושל. כינוס מושבים כאלו לא מותר במפורש על ידי החוקה או חוקי המדינה, כך שהעותרים טענו שחוקים שנחקקו במושבים כאלו נוגדים את החוקה. בית המשפט העליון של ויסקונסין דחה את הטענות הללו.
לקראת תום תקופת כהונתו הראשונה של אוורס, סירבו רבים מאלו שמונו על ידי ווקר לסיים את תפקידיהם כאשר פג תוקף המינוי שלהם. אוורס מינה להם מחליפים, אך הרפובליקנים בסנאט המדינתי לא אישרו אותם. אוורס עתר נגדם במערכת המשפט המדינתית, ובית המשפט העליון של ויסקונסין פסק שהמינויים שפג תוקפם יכלו להישאר במשרותיהם ללא הגבלת זמן כל עוד הסנאט לא יאשר את המחליפים. הסנאט גם עשה שימוש בסמכותו כדי להעניש את אלו שמונו על ידי אוורס. עד כה דחה הסנאט 21 מינויים מאז כניסתו של אוורס לתפקיד, בהשוואה לארבעה מקרים בלבד של דחיית מינוי ב-40 השנים לפני כניסתו של אוורס לתפקיד.
במהלך תקופת כהונתו השנייה של אוורס, שאפו הרפובליקנים להעביר תיקון לחוקת המדינה כדי שיגביל עוד יותר את סמכויות המושל. ב-2024 התבקש ציבור הבוחרים בוויסקונסין להצביע על שני תיקונים שיגבילו את שליטת המושל על הוצאות המדינה. אחד מהם אמור להוציא מתוקף כל החלטה על הוצאה שתתקבל על ידי המושל או על ידי כל סוכנות ממשלתית שלא הוגדרה במפורש בחקיקה. השני דרש אישור של בית המחוקקים על שימוש בכל כספי מימון פדרלי שיועברו למדינה. בבחירות של 2024 דחה ציבור הבוחרים את התיקונים הללו.
מושל ויסקונסין > תקופת כהונתו הראשונה

בפברואר 2019 החזיר אוורס את כוחות המשמר הלאומי של ויסקונסין שהיו מוצבים על גבול ארצות הברית – מקסיקו בעקבות מצב החירום שהוכרז על ידי הנשיא דונלד טראמפ. אוורס אמר, "פשוט אין מספיק עדויות שיבססו את טענתו של הנשיא למשבר ביטחון לאומי בגבול הדרום-מערבי שלנו. לפיכך, אין שום הצדקה להמשך נוכחות אנשי המשמר הלאומי של ויסקונסין על גבול זה.
באותו חודש הכין ממשל אוורס הצעת תקציב שכללה הצעות לחוקיות השימוש בקנאביס רפואי למטופלים בתנאים מסוימים, על פי המלצת רופא. הוא גם הציע אי-הפללה על החזקת או הפצה של 25 גרם או פחות של קנאביס בוויסקונסין ואת ביטול הדרישה ממשתמשים אלו בקנאבידיול לקבל אישור רופא מדי שנה. ההצעות הללו של אוורס זכו להתנגדות מנהיגי הרפובליקנים בבית המחוקקים.
ב-30 באפריל 2021 ביקש אוורס 1.6 מיליארד דולר בכספים פדרליים לצורך הרחבת הנגישות לתוכנית המדיקאייד. הוא גם הציע החלטה על חוקיות השימוש במריחואנה לצורכי רפואה ופנאי, וכן העלאת שכר המינימום והשבת זכות ניהול המשא והמתן הקיבוצי לעובדי הציבור. הצעות אלו נדחו על ידי הרוב הרפובליקני בבית המחוקקים המדינתי.
מושל ויסקונסין > תקופת כהונתו הראשונה > מגפת הקורונה

ב-20 במרץ 2020, עקב מגפת הקורונה, הכריז אוורס על מצב חירום רפואי במדינה. ביום המחרת, הוא הורה על סגירת כל בתי הספר בוויסקונסין החל מ-18 במרץ ללא אפשרות לפתיחה מחדש שלהם עד 6 באפריל לכל המוקדם. ב-17 במרץ, הורה אוורס על איסור כלל מדינתי על התכנסויות ציבוריות של יותר מעשרה אנשים, זאת בעקבות ייעוץ שקיבל מהממשלה הפדרלית. צו זה הורחב להוראה מדינתית "בטוח יותר בבית" שפורסמה ב-25 במרץ, ובמקור אמור היה תוקפה לפוג ב-25 באפריל, כשלאנשים יותר לעזוב את בתיהם לצרכים חיוניים ולצורכי עבודה בלבד. משאל דעת קהל שנערך החל מ-24 במרץ ועד 29 במרץ, נתן לאוורס אישור של 65 אחוזים מדעות הנסקרים, עליה של 14 אחוזים בחודש אחד, וכן הראה ש-76 אחוזים מהציבור תמך בטיפול של אוורס במגפה.
ב-6 באפריל הוציא אוורס צו מושל להשעיית הבחירות המקדימות לנשיאות שהיו אמורות להתקיים למחרת, בנוסף לפעילויות בחירות נוספות. הצעד ננקט בתגובה לאי-נקיטת הפעולה של הרפובליקנים בבית המחוקקים להשעייה או להתאמת הבחירות על אף הסיכון הנרחב של החמרת התפשטות הנגיף אם הבחירות יימשכו כמתוכנן. ב-2 באפריל אמר אוורס שאין לו שום סמכות חוקית להוציא צו שכזה, ושמנהיגי הרפובליקנים בבית המחוקקים השתמשו במילותיו שלו כנגדו כאשר קראו תיגר על הצו בבית המשפט. הרוב השמרני בבית המשפט העליון של ויסקונסין ביטל את צו המושל שעות ספורות לאחר שהוא הוצא, והבחירות התקיימו למחרת כמתוכנן.
ב-16 באפריל הורה אוורס על הארכת הסגר המדינתי עד ל-26 במאי, ואישר את המשך סגירת כל בתי הספר במדינה עד לסוף שנת הלימודים. בית המחוקקים הגיש מיד עתירה לביטול הצו, והרוב השמרני בבית המשפט העליון של ויסקונסין פסל אותו ב-13 במאי, ולאחר מכן פג תוקף הצו הראשוני של אוורס. אוורס הגיב לעתירה בהאשימו את המחוקקים הרפובליקנים ב"חטיפת סמכות", ואמר שהכוח הפוליטי חשוב להם יותר מחיי האנשים. הרפובליקנים מצידם כינו את צו ההארכה "שימוש לרעה בסמכות".
ב-20 באפריל הכריז אוורס על תוכנית שיקום, שכללה מתווה לפתיחה הדרגתית מחודשת של כלכלת המדינה עם שוך המגפה. התוכנית קבעה תנאי של ירידה של שיעור התמותה היומי במשך 14 ימים רצופים לפני שניתן יהיה ליישם את השלב הראשון שלה.
ב-30 ביולי פרסם אוורס צו מושל על חובת חבישת מסכה רפואית בניסיון חדש לרסן את התפשטות המגפה, בהכריזו על מצב חירום מדינתי חדש כדי שיוכל לעשות כן. כמו בצווים קודמים שהוציא אוורס במסגרת טיפולו במגפה, הגישו הרפובליקנים עתירה מידית בטענה שהוא חרג מסמכותו. היה זה על אף העובדה שלרפובליקנים בבית המחוקקים הייתה היכולת לבטל בהצבעה את מצב החירום. עד פברואר 2021 לא נעשה שום ניסיון כזה, ואז הגיב אוורס בהוצאת צו חירום נגדי חדש.
ב-31 במרץ 2021 פסל בית המשפט העליון של ויסקונסין את הצו של אוורס על חבישת מסיכות ברוב של 4 תומכים מול 3 מתנגדים, זאת על פי התפלגות השופטים לליברלים ושמרנים, ודחה את הטיעון של אוורס שאופייה המשתנה של המגפה מצדיק הכרזה על מצב חירום יותר מפעם אחת.
מושל ויסקונסין > תקופת כהונתו הראשונה > פרשת הירי בג'ייקוב בלייק

לאחר פרשת הירי בג'ייקוב בלייק בקנושה, פרסם אוורס הצהרה שגינתה את השימוש המפורז בכוח על ידי המשטרה, ונקב בשמות האפרו-אמריקאים שנהרגו על ידי השוטרים. הוא אמר, "בעוד שלא כל הפרטים מצויים בידינו, מה שאנו יודעים בביטחה הוא שהוא לא האדם השחור הראשון שנורה או נפצע או נהרג ללא רחמים בידיהם של אנשי אכיפת החוק במדינתנו או בארצנו".
בעקבות אי-השקט בקנושה, שיגר אוורס את אנשי המשמר הלאומי לעיר. מעשי ביזה וגרימת נזק לכלי רכב, בתי עסק, ומבני ציבור כמו בתי ספר, מוזיאון הדינוזאורים המקומי והספרייה הציבורית, התרחשו במהלך המהומות. אוורס גם הגיב למצב בקריאה למחוקקי ויסקונסין לכנס מושב מיוחד ולהעביר חקיקה שתתייחס לאלימות המשטרתית.
מושל ויסקונסין > בחירות 2022

ב-2022 ביקש אוורס להיבחר לתקופת כהונה שנייה. שותפו למרוץ ארבע שנים קודם לכן, סגן המושל מנדלה ברנס, בחר להתמודד על מושב בסנאט של ארצות הברית. בבחירות המקדימות של הדמוקרטים שהתקיימו באוגוסט אותה שנה, נבחר אוורס כמועמד המפלגה ללא יריבים שניצבו מולו, וחברת בית המחוקקים שרה רודריגז, נבחרה כשותפתו למרוץ. בבחירות הכלליות ניצחו אוורס ורודריגז, לאחר שהביסו את צמד המועמדים הרפובליקנים, טים מישלס ורוג'ר רות'
מושל ויסקונסין > תקופת כהונתו השנייה

לאחר בחירתו של אוורס לתקופת כהונה שנייה, היה על בית המחוקקים לשתף פעולה עמו בסוגיית הכנסות גופי הממשל המקומיים. הבעיה נוצרה עקב שני סעיפים ברפורמת התקציב של ווקר מ-2011. הבעיה הראשונה נוצרה עקב העובדה שחלוקת הכנסות המדינה לגופי הממשל המקומיים הייתה צריכה להתאים לעודף או הגרעון התקציבי של הרשויות המקומיות. הבעיה השנייה הייתה שהרשויות המקומיות היו מנוע מלגייס הכנסות באמצעות מיסי מכירות חדשים. לאחר עשור של ממשל ווקר, סוגיית הכנסות הרשויות המקומיות הפכה למשבר מדינתי, שכן שיעור חלוקת ההכנסות לרשויות המקומיות ירד באופן משמעותי. רשויות מקומיות גדולות וקטנות נאבקו לאזן את תקציביהן, כשרבות מהן עמדו בפני איום של קיצוץ עמוק בשירותי אכיפת החוק ובשירותים חיוניים אחרים.
אוורס ובית המחוקקים הצליחו להגיע לידי פשרה על חלוקת ההכנסות בחוק שנחקק ב-2023 ושביצע שינויים שהעניקו תוספת של כ-36 אחוזים בחלוקת ההכנסות לכל אחת מהרשויות המקומיות. לרשויות המקומיות ניתנה גם אפשרות לגמישות נוספת בגיוס הכנסות חדשות ממיסי המכירות.
אוורס גם הבטיח הצלחה נוספת לרשויות המקומיות בתקציב ב-2023 תוך שהוא עשה שימוש בהטלת וטו על סעיפים מסוימים בחוק התקציב. ויסקונסין היא אחת המדינות שסמכות מתן וטו על סעיפי חוקים היא הנרחבת ביותר בארצות הברית, ולרשות המושלים עומדת אפשרות לתקן הצעות חוק ממחיקת מילים מסוימות כדי לשנות את משמעות המשפטים ועד מחיקת פסקאות שלמות. באמצעות מחיקת כמה מילים, הצליח אוורס להרחיב את המגבלה לבקשת מחוזות החינוך להכנסות נוספות. בתקציב זה, הטיל אוורס גם וטו על קיצוץ במס ההכנסה עבור שתי דרגות ההכנסה הגבוהות, וכן הטיל וטו על ניסיון לרכז את ארבע דרגות ההכנסה בוויסקונסין לשלוש.
מאוחר יותר באותה שנה, הגיעו אוורס ובית המחוקקים לפשרה בסוגיית חבילת המימון לאצטדיון American Family Field, לאחר שמילווקי ברוארס וליגת הבייסבול הבכירה איימו שמילווקי עלולה לאבד את הקבוצה אם לא יבוצעו שיפורים באצטדיון.
ככל הנראה, המהלך החשוב ביותר בתקופת כהונתו השנייה של אוורס הייתה בחירתה של בחירתה של ג'נט פוטסביץ' לבית המשפט העליון של ויסקונסין, וכך השיגו הליברלים רוב בבית המשפט לראשונה מאז 2008. מהלך זה הגשים את שאיפתו ארוכת הימים של אוורס לבטל את הטיה בקביעת מחוזות בחירה של 2011, ובכך ליצור אפשרות שבבחירות לבית המחוקקים של 2024 עשוי להיבחר בית מחוקקים שישקף יותר את ההצבעה הכללית של הציבור.
חיים אישיים

אוורס נשוי לחברתו מימי בית הספר התיכון, קאתי. לשניים שלושה ילדים ותשעה נכדים. עד שעבר ניתוח אינטנסיבי ב-2008, סבל אוורס מסרטן הוושט.
ה'תשכ"ד

ה'תשכ"ד (5,724) ובקיצור תשכ"ד – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-19 בספטמבר 1963, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 6 בספטמבר 1964.
המולד של תשרי חל ביום רביעי, 18 שעות ו-1076 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג הכז. איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים.
זו שנה חמישית לשמיטה, ושנת 5 במחזור העיבור ה-302. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 12 (סימנה יביגז) במחזור השמש ה-205.
שנה זו היא שנת 1,895 לחורבן הבית, ושנת 2,275 לשטרות.
מדינת ישראל חגגה ביום העצמאות ה'תשכ"ד 16 שנות עצמאות.
אירועים

ט' בטבת – יצחק רבין מתמנה לרמטכ"ל
כ' בטבת – האפיפיור פאולוס השישי מגיע לביקור בישראל
י"ב באדר – מוחמד עלי זוכה בפעם הראשונה באליפות העולם באיגרוף במשקל כבד בקרב נגד סוני ליסטון
כ"ב בסיוון – הקמת אש"ף
כ"ג בסיוון – ישראל זוכה בגביע אסיה בכדורגל
ל' בסיוון – הופעל לראשונה המוביל הארצי, פרויקט המים הלאומי של מדינת ישראל, אשר מזרים את מי הכנרת עד לנגב
נולדו

ג' בתשרי – ארנון גולדפינגר, במאי קולנוע, תסריטאי ויוצר דוקומנטרי
ל' בתשרי – עידו שמי, אמן רב תחומי ישראלי
י"ח בחשון – יאיר לפיד, ראש הממשלה ה-14 של מדינת ישראל, עיתונאי, שחקן וסופר
ט"ו בשבט – רוחמה אברהם, חברת הכנסת מטעם הליכוד וקדימה
י"ח בשבט – אלי אוחנה, כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ישראלי
ט' באדר – גל זייד, במאי ושחקן ישראלי
כ"ו באדר – אייל שכטר, מוזיקאי ושחקן ישראלי
ה' בניסן – קרן מור, שחקנית ישראלית
ה' בניסן – מוטי איוניר, כדורגלן ישראלי ומאמן כדורגל
י"א באייר – אביב כוכבי, הרמטכ"ל ה-22 של צה"ל
ח' בסיוון – בערל לאזאר, הרב הראשי לרוסיה
י"א באלול – עמרי שרון, פוליטיקאי ישראלי
נפטרו

ט' בטבת – טריסטן צארה, משורר יהודי ממוצא רומני, ממיסדי תנועת הדאדא (נולד בה'תרנ"ו)
ב' בשבט – אהרן ציזלינג, חבר הכנסת מטעם מפ"ם ואחדות העבודה, מחותמי מגילת העצמאות (נולד בה'תרס"א)
י"ד בשבט – לייב גלנץ, חזן ומלחין (נולד בה'תרנ"ח).
פרסי ישראל

מקבלי פרס ישראל לשנת תשכ"ד הם:
זאב בן-חיים – מדעי היהדות
משה זילברג – מדעי המשפט
משה רחמילביץ' – רפואה
מאיר מרגלית – תיאטרון
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג הכז, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
ה' באייר חל ביום שישי, ולכן יום העצמאות מוקדם ליום חמישי ד' באייר ויום הזיכרון לחללי מערכות ישראל מוקדם ליום רביעי ג' באייר.
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
ויליאם הכלר

| --- | --- |

הכלר וארבעת ילדיו
 לידה:  10 בינואר 1845 ואראנסי, הודו הבריטית 
 פטירה:  31 בינואר 1931 (בגיל 86) איזלינגטון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השקפה דתית:  אנגליקניזם 
 
ויליאם הנרי הכלר (באנגלית: William Henry Hechler;‏ 10 בינואר 1845 – 31 בינואר 1931) היה מיסיונר וכומר בריטי-אנגליקני ציוני נוצרי שנטה למיסטיקה. בשנת 1884 כתב את החיבור "שיבת היהודים לארץ-ישראל על פי הנביאים", בו חזה, לפי סימנים מיסטיים, שבשנת 1897 תתקיים שיבת ציון מלאה. בעת כהונתו ככומר בשגרירות בריטניה בווינה הכיר את בנימין זאב הרצל, נתפס לרעיון הציוני, והיה למעריצו של הרצל. בין היתר סייע להרצל להיפגש עם פרידריך הראשון, הדוכס הגדול מבאדן (דודו של וילהלם השני, קיסר גרמניה, שהכלר היה מחנך ילדיו), שסלל את הדרך לפגישה ההיסטורית בין הרצל לקיסר. הכלר השתתף בכל ששת הקונגרסים הציוניים הראשונים, ושמר על קשר עם ההסתדרות הציונית העולמית גם לאחר מותו של הרצל.
עד פגישתו עם הרצל

הכלר נולד בעיר בנארס שבהודו הבריטית לאב גרמני שהיה מיסיונר אוונגליסטי-אנגליקני ולאם בריטית. ב-1854 שבה המשפחה ללונדון, וב-1866 עברה לקרלסרוהה שבגרמניה. הכלר, כמו אביו, היה אף הוא למיסיונר במסגרת החברה הלונדונית להפצת הנצרות בקרב היהודים. בשנים 1870–1871 שירת בצבא האימפריה הגרמנית כאיש כמורה וסיוע רפואי בעת מלחמת צרפת–פרוסיה.
עם סיום המלחמה קיבל על עצמו שליחות מיסיונרית ללגוס שבניגריה, אך שב לקרלסרוהה לאחר שחלה במלריה. ב-1873 היה למחנך ילדיו של פרידריך הראשון, הדוכס הגדול מבאדן, והכיר כנער את בן-אחיו של הדוכס הגדול, וילהלם, לימים וילהלם השני, קיסר גרמניה. לאחר מות בנו של הדוכס, לודוויג, ב-1876, עבר הכלר למחוז קורק שבאירלנד, שם נשא לאישה את הנרייטה האגינס (Henrietta Huggins, נפטרה ב-1922), ולזוג נולדו ארבעה ילדים.
ב-1881 שב ללונדון ונתקל ביהודים פליטי "הסופות בנגב" (כינוי לפוגרומים שנערכו החל באפריל 1881 ועד מאי 1882 ביהודי דרום-מערב האימפריה הרוסית). מראה הפליטים וסיפורם זעזעו אותו. בתחילה עסק בפעילות הומניטרית בניסיון להשיג לפליטים זכויות התיישבות בארץ ישראל או באנגליה, אך בהמשך החל להתעניין בנושא ולנסות להבינו באופן רחב. ניסיון זה השתלב בחזון הנבואי של הציונות הנוצרית, שלפיה גאולת העולם והביאה השנייה תלויות בגאולת עם ישראל. הוא נסע בעצמו לבקר בקישינב, במוהילב ובאודסה, ונפגש עם יהודה לייב פינסקר ועם אנשי תנועת ביל"ו, להם הבטיח סיוע כספי מ"החברה הנוצרית האנגלית". במקביל חיבר את החיבור המיסטי "שיבת היהודים לארץ-ישראל על פי הנביאים", בו טען, תוך הסתמכות על נבואה מימי הח'ליף עומר, כי "אחרי 42 ירחים נבואיים, שהם 1260 שנה, תוחזר ארץ-ישראל ליהודים, משמע ב-1896-1898".
פגישה עם הרצל ועשייה ציונית

לאחר שנכשל בניסיונו להתקבל למשרת הבישוף הפרוטסטנטי של ירושלים, קיבל בשנת 1886 את כהונת הכומר בשגרירות הבריטית בווינה. שם קרא לראשונה את "מדינת היהודים" של הרצל, התרשם עמוקות וביקש לפגוש את האיש. הכלר התייחס להרצל כדמות שיצאה מתוך חזונו המיסטי וכינה אותו "נביא ומלך היהודים", למבוכתו של הרצל. הרצל מצידו תיאר את הכלר כ"איש סימפתי, עדין, בעל זקן נביאים ארוך" וכינה אותו גם "איש מופלא" ו"בעל-הזיה תמים".
ככל הנראה הייתה להכלר השפעה על פרידריך הראשון, הדוכס הגדול מבאדן, והוא הפך אותו לציוני נלהב. כך ארגן פרידריך את פגישתו הראשונה של הרצל עם הקיסר שהתקיימה באיסטנבול ואת פגישתם בעת מסע וילהלם השני לארץ ישראל. פרידריך אף פנה לצאר הרוסי ניקולאי השני בבקשה שיקבל את הרצל לפגישה, אך בקשתו לא התקבלה.
הכלר הצטרף להרצל בעת מסעו לארץ ישראל ב-1898. לאחר פגישתו המאכזבת עם הקיסר, השתכנע הכלר שעל אף שהמדינה היהודית תקום, לא יהיה זה בחסות גרמנית אלא בחסות בריטית. לאחר מות הרצל היה מקורבם של אישים כמרטין בובר ובוריס שץ.
לאחר מותו של הרצל

ב-1909 היה שותף להקמת מועדון הכדורגל "הכח וינה". בשנת 1910 עזב את משרתו בווינה ושב ללונדון, שם המשיך לעשות נפשות לציונות. בנוסף, פעל בנחרצות כנגד מלחמת העולם הראשונה, שעמדה בסתירה לחזון שמימש בגופו - אחדות בין העם האנגלי לגרמני. לאחר המלחמה פרסם מספר פרסומים בהם חזה אסון נורא ליהודי אירופה אם לא ישובו לארץ ישראל, אך פרסומים אלה נפלו על אזניים ערלות.
לאחר מותו של הרצל > מרכבתו של מונטיפיורי

עם מותו של משה מונטיפיורי, עברה המרכבה בה השתמש למסעותיו באירופה לידיו של ג'ון אגברט בנגוך (Bengough). בנגוך היה ידיד משפחת מונטיפיורי, וכיהן כמנהל הסניף הווינאי של תאגיד הגז הבריטי שהוקם על ידי מונטיפיורי. בנגוך העניק או מכר את המרכבה להכלר, שעסק באיסוף פריטים שונים על מנת להקים את המוזיאון הציוני בארץ ישראל. בנוסח צוואה שכתב הכלר ב-28 באפריל 1900 רשם:
לפני שאממש את כוונתי להעביר את המוזיאון והספרייה שלי לפלסטינה אני מעניק כבר עתה את עזבוני, לרבות ההרמוניום וכרכרת מונטיפיורי שקיבלתי מאדון בנגוך... העזבון יישאר לעולם במוזיאום בארץ ישראל, לברכת הכל ואסור למכרו.
על אף נוסח הצוואה, המרכבה של מונטיפיורי הועמדה למכירה פומבית בווינה ב-1909. בוריס שץ, שנודע לו על כך בעת ששהה בעיר הפציר בהכלר שלא למכור את המרכבה (שממילא לא היו עליה קופצים) וקיבל אותה ממנו עבור "בית הנכות בצלאל".
לקריאה נוספת

אדם אקרמן, ציונים-נוצרים לא יהודים במאבק להגשמת הציונות, ירושלים, 1992
יעקב יערי-פולסקין, סדרת ביוגרפית בת שלושה מאמרים בעיתון הארץ, טבת תרצ"א
Gerhard Gronauer: "To Love the Jews": William H. Hechler (1845-1931), der christliche Förderer des politischen Zionismus, in: Berthold Schwarz/Helge Stadelmann (ed.): Christen, Juden und die Zukunft Israels, Frankfurt am Main (2009), 185-210. ISBN 978-3-631-58138-4 (In German)
הערות שוליים

1 2  יומני הרצל, 10.3.1896
↑  יומני הרצל, 16.3.1896
↑  מרדכי נרקיס, על עגלת מונטיפיורי, דואר היום, 13 בנובמבר 1927
↑  יעד בירן, מעשה במרכבה, עת־מול 217; יוסף לנג ודוד ליברמן, בהמשך למאמר "מעשה במרכבה", עת־מול 221
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262441705171  BnF: cb16737701s (data)  GND: 119397889  ISNI: 0000 0004 4886 8992  SNAC: w6qg8q9x  VIAF: 35265588   WorldCat (עם VIAF): 35265588
מארי קורץ

| --- | --- |

 לידה:  6 באוגוסט 1826 אולם, ממלכת וירטמברג 
 פטירה:  26 ביוני 1911 (בגיל 84) 
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית 
 בן או בת זוג:  הרמן קורץ 
 צאצאים:  איזולדה קורץ, ארווין קורץ 
 
מארי קורץ (בגרמנית: Marie Kurz;‏ 6 באוגוסט 1826 – 26 ביוני 1911, מינכן) הייתה משוררת וסופרת ואשתו של הסופר, היחצ"ן והמתרגם הרמן קורץ ואמם של הסופרת איזולדה קורץ, הפסל ארווין קורץ ואדגר קורץ.
ביוגרפיה

הוריה של מארי קורץ היו קולונל אוגוסט פרייהרר פון ברונוב וילהלמין פרייפרו פון ברונוב.
אווה מריה פריין פון ברונוב גדלה בשטוטגרט ולודוויגסבורג. לאחר שמשפחתה רכשה אחוזה באוברסלינגן, הם עברו לשם. היא קיבלה חינוך מקיף בצורה יוצאת דופן לאישה מהמאה ה-19. זה הפך אותה לאוהבת ספרות ומעריצה את העולם העתיק. באותה תקופה היא הייתה פציפיסטית וסוציאליסטית מוקדמת. במהלך המהפכה של 1848/49 היא הייתה פעילה פוליטית במחנה הדמוקרטי. היא הופיעה כדוברת מהפכנית וכתבה מניפסטים פוליטיים. כמחאה נגד קוד הלבוש הבורגני, היא לבשה באותה תקופה בגדי איכרים מסורתיים.
ב-23 בפברואר 1848 הכירה את התאולוג והסופר הרמן קורץ באסלינגן אם נקאר, לו נישאה בשנת 1851. נולדו להם ארבעה בנים ובת אחת.
משפחתה

מארי קורץ הייתה אשתו של הסופר הרמן קורץ ואמהם של חמשת ילדיה: הרופא אדגר קורץ, המשוררת והסופרת איזולדה קורץ, הפסל ארווין קורץ ואלפרד ובלדה קורץ.
הערות שוליים

↑  zeitreise bb - Herrenberg - Persönlichkeiten - Friedrich Christoph Oetinger (1702-1782), web.archive.org, ‏2016-04-14
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 116625961  ISNI: 0000 0003 6829 9793  NTA: 125776691  VIAF: 769015   WorldCat (עם VIAF): 769015 
ערך זה הוא קצרמרבנושא סופרים ובנושא גרמנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סולנות

יצירתיות, לעיתים קרובות, היא פעילות המתקיימת כשהאדם עם עצמו
הפעלת הדמיון היא אחת הפעילויות אותן נוהג האדם לעשות לבדו
סולנות היא היכולת של אדם להיות עם עצמו ולעסוק בפעילות או בחוויה המשמעותיות לו, ולתפוס אותן כחיוביות. חוויית הסולנות אינה שוללת הנאה מהימצאות בחברה, אלא מהווה אופציה נוספת להנאה גם משהות של האדם לבדו.
סולנות היא מונח ישן חדש. באנגלית המונח המקביל הוא Positive Solitude ואין לו תרגום חד משמעי בעברית. אמנם האקדמיה ללשון העברית לא צידדה במונח, אולם בשטח הוא נמצא בשימוש. בספרות המקצועית הסולנות הושוותה לבדידות, לבידוד חברתי או למצבים אחרים, אך היא שונה מהם מהותית בכך שהיא מייצגת את המשמעות החיובית של "היות אדם לעצמו".
הסולנות במהלך החיים

סולנות משתנה במהלך החיים . תחילתה ככל הנראה בילדות, עת הפעוט לומד לשחק פרקי זמן מתמשכים בעצמו, כאשר המטפל בו נמצא בסביבתו הקרובה. התנסות זו מותנית באינטראקציה חיובית מוקדמת עם האם הטובה דייה המאפשרת התרחקות בטוחה ממנה. ככל שהפעוט נחשף ליותר התנסויות חיוביות, כך הוא לומד ליהנות מהאפשרות להיות עם עצמו. בעודו מפנים את דמות האם, הוא לומד להתרחק ממנה בבטחה וללא פחד. אף על פי שיש פוטנציאל לפחד בעת השהייה לבד, הפעוט לומד כי זמן הסולנות יכול להיות מהנה ופרודוקטיבי.
ככל שהגיל עולה, היכולת ליהנות מהזמן לבד עולה (בתנאי שהמודל הופנם באופן חיובי). עם זאת, אם הסולנות תחווה כחוויה מלחיצה תיתכן הימנעות ממנה. מתבגרים נהנים מסולנות כאפשרות ליצירה, לגילוי ולגיבוש זהותם. מבוגרים וזקנים נהנים מסולנות ומשתמשים בה כדי לנוח, ליהנות, להירגע, ליצור, להרהר ולתכנן. סולנות היא נכס חשוב בכל גיל ומהווה חלק אינטגראלי בהתמודדות עם ופתרון לבדידות, ועם זאת נמצא כי יש החסרים את המיומנות ליהנות ממנה.
יתרונות הסולנות

לסולנות יתרונות רבים. היא מאפשרת חופש ממגבלות חברתיות, גילוי עצמי ותחושה של קרבה אל העצמי ואל האל. היא מאפשרת בחינה פנימית, מודעות ואיזון. היא מאפשרת שימוש בדמיון לשם פתרון בעיות (מה היה קורה אם...), שינוי צורת חשיבה והעברת זמן באופן רגוע וחיובי. הסולנות מאפשרת סוג של בריחה מעול דרישות החברה, חוסר התמודדות עם טרדות היום או עם הדרישות לנאותות חברתית, ובכך היא תורמת לאיכות החיים ומעלה תחושת רווחה. בנוסף, היא מאפשרת תחושת אינטימיות ורגשות כגון ביטחון בעצמי, חיבור לאחרים, סיפוק עצמי ואמון ביכולות.
סולנות היא התשתית ליצירתיות בקרב מתבגרים, ובקרב מנהלים היא מאפשרת מיקוד טוב יותר, הובלה, הוגנות, מודעות לאתיקה ואיזון בקבלת החלטות.
תפקודים קוגניטיביים כגון בוננות, ניוח, והסקת מסקנות, מתאפשרים בעת סולנות ומאפשרים מודעות גבוהה יותר למתרחש. ניתן לראות קווי דמיון בין מיינדפולנס לסולנות ובאמצעות סולנות ניתן להגיע למוארות ולשלווה. הסולנות תורמת לרווחת האדם (Well being) בכל גיל ובמיוחד בזקנה, בה הקשרים החברתיים מתמעטים עקב נסיבות החיים ובה הזקנים מבלים יותר זמן עם עצמם.
פעילויות מעודדות סולנות

ישנם מספר סוגים של עיסוקים או חוויות/ התנסויות בזמן הסולנות וניתן לחלקם באופן כללי למספר קטגוריות:
• סולנות כשקט: הסולנות מאפשרת לאדם היות עם עצמו בלי הפרעות חיצוניות, ולהנות מהזמן החולף. חווית הסולנות היא השקט, או לחלופין, לאחר חווית הסולנות חשים בשקט, ברגיעה.
• סולנות בקיום הרגלים, שגרות ותחביבים: רבים מספרים כי הם נהנים מקריאת ספר, גינון, ריצה, יציאה עם הכלב לטיול, האזנה למוזיקה, ריקוד ועוד שפע פעילויות פנאי. גם פעולות שגרה כגון שטיפת כלים או רצפות, ניקוי או בישול ואפייה מהוות חלק מחווית הסולנות של רבים.
• סולנות המתרחשת בהתרחקות מסביבת היום-יום: שהות בים, בטבע, בחו"ל מאפשרת לאדם להתרחק מהמולת היום יום. יש בכך חוויה מזככת ומאפשרת להיות מי שאתה ללא ביקורת חיצונית וללא לחצי היום יום.
• סולנות כחוויה דתית או רוחנית: תפילה, יוגה, או במדיטציה מאפשרות לאדם לחוות קרבה רוחנית לעצמו ואל האל, ומלווה בהרגשת מוגנות ורוגע.
התועלת שבסולנות

• הפחתת מתח וחרדה: למשל המעדיפים להיות עם עצמם כשהם במתח או בחרדה כדי לסדר את המחשבות ולחזור לשליטה על האירועים.
• מצב המאפשר אסקפיזם: בריחה מהעומס המוכר מאפשרת אף היא חוויה חיובית. לדוגמה אנשים משחקים במשחקי מחשב, יוצאים לריצה או צופים בטלוויזיה לשם התרחקות ממצבי עומס ושחיקה.
• סולנות כמקדמת הישגיות: מנהלים למשל מציינים כי הם אמנם מקשיבים ליועצהם ולעובדיהם ועם זאת על מנת להגיע להחלטות שיקדמו את חברתם הם זקוקים לסולנות. גם סטודנטים מציינים שהם מעדיפים להיות בשקט כדי לשפר את הישגיהם האקדמיים.