stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ספייבל והורבינק

| --- | --- |

הדמויות מלמעלה למטה: יוזף ספייבל, הורבינק, גב' קטרינה, מאניקה וז'ריק. תמונה מ-1982 (?)
 סוגה:  סדרת בובות
 יוצרים:  יוזף סקופה
 ארץ מקור:  צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה
 הפקה
 אורך פרק:  10 דקות (בקירוב)
 שידור
 תקופת שידור מקורית:  1960 (בערך) – 1985 (בערך)
ספייבל והורבינק (באנגלית: Spejbl and Hurvinek, בצ'כית: Spejbl a Hurvínek) היא סדרת מריונטות שפורסמה בצ'כוסלובקיה בשנים 1960 - 1985. הסדרה מבוססת במקור על שתי דמויות תיאטרון המריונטה בפראג שהקים יוזף סקופה בשנת 1920.
עלילה

ספייבל והורבינק היו דמויות בתיאטרון בובות צ'כוסלובקי שהוקם על ידי יוזף סקופה בשנת 1920 בעיר פלזן. הדמות הראשונה הייתה אז יוזף ספייבל, מורה כושל בבית הספר. בשנת 1926 הביא לעולם את בנו של ספייבל, הורבינק. הורבינק התחבב במהרה על ידי ילדים ואף היה למוקד חיקוי בברית המועצות. בשנת 1930 הוסיף לדמויות את כלבם, ז'ריק, ומאוחר יותר הוסיף את חברתו ואולי גם קרובת משפחתו הרחוקה של הורבינק, מאניקה, ואף את סבתו של הורבינק, גברת קטרינה. הסדרה צולמה בצילומי שחור לבן ואחר כך עברה לצילומי צבע. הסדרה מדברת על הורבינק בן השבע החווה הרפתקאות ביתיות כל יום עם אביו. יחד הם תמיד מסתבכים בצרות, או שפשוט מגיעים לאי הבנה משותפת, ולבסוף תמיד מגיעה חברתו של הורבינק ועוזרת להם לסדר את המצב. לאחרונה השתתפו ספייבל והורבינק בפרסומת לחברת הרכב סקודה בגרמניה.
דמויות

יוזף ספּייבּל - מורה כושל. גבוה ורזה למדי. אביו של הורבינק. אוהב לישון ולקרוא בעיתון. השתתף לאחרונה בפרסומת לרכב סקודה.
הוּרבִינֶק ספּייבּל - ילד בן שבע. לעיתים שובב, לעיתים אנרגטי, לעיתים עצלן ולעיתים תחמן. בעל קול צפצפני במיוחד. בגרסאות הקודמות התומכים למכנסיים שלו היו בצבע ירוק וכיום הם בצבע אדום (ראו בתמונה). השתתף לאחרונה בפרסומת לרכב סקודה.
מָאנִיצ'קה - חברתו ואולי גם קרובת משפחתו של הורבינק. לובשת משקפיים באופן קבוע ושמלה אפורה עם פרחים.
גב' קטֶרינָה - סבתו של הורבינק. דמות אימהית למאניקה. חביבה וחובבת חיות.
זֶ'ריק - כלבם של החבורה.
חיקויים

דמותו של הורבינק נלקחה מצ'כוסלובקיה על ידי ברית המועצות. הורבינק השתתף בקומיקס הרוסי מורזילקה, ואף נעשו עליו כמה וכמה סרטי אנימציה. בכללי, איש בברית המועצות לא ידע על סיפורו האמיתי של הורבינק.
פסלם של ספייבל (בצד שמאל) והורבינק (ימין) הנמצא בעיר פלזן
נקודות בצבעים

| --- | --- |

כרזת ה-DVD של הסדרה
 מבוסס על:  "Polka Dot Door"
 סוגה:  תוכנית ילדים, חינוכי
 יוצרים:  ג'ד מקיי
 בימוי:  מיכאל מקנמרה
 שחקנים:  אליסה וולטון, ברונלה בטיסטה
 מדבבים:  אנדרו סביסטון, טוני דניאלס, ג'ולי למיוס, בריאן מופט, דבורה דראקפורד
 מדבבים בעברית:  גבי קרן, עידו מוסרי, איריס זינגר
 פרסים:  פרס ג'מיני לתוכנית או סדרת הבוקר לילדים לפני גיל בית הספר הטובה ביותר
 ארץ מקור:  קנדה קנדה
 שפות:  אנגלית (דובב לשפות נוספות, ביניהן: עברית)
 מספר פרקים:  180
 תוכנית מקור:  "Polka Dot Door"
 הפקה
 מפיק:  ג'ד מקיי
 חברת הפקה:  TVOntario
 עורכים:  ג'ד מקיי
 שידור
 רשת שידור בישראל:  החינוכית
 תקופת שידור מקורית:  1993–2001
 תקופת שידור בישראל:  2000
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
נקודות בצבעים (באנגלית: Polka Dot Shorts, בתרגום חופשי לעברית: מכנסיים קצרים מנוקדים) היא סדרת טלוויזיה קנדית לילדים של חברת "TVOntario" אשר שודרה בכל העולם בין השנים 1993- 2001. הסדרה מבוססת על הסדרה "Polka Dot Door" (בתרגום חופשי לעברית: דלת פולקה). הסדרה בוימה על ידי מיכאל מקנמרה ונוצרה, הופקה ונערכה על ידי ג'ד מקיי.
הסדרה זכתה בשנת 2000 בפרס ג'מיני (אנ') לתוכנית או סדרת הבוקר לילדים לפני גיל בית הספר הטובה ביותר. לסדרה יש כ-180 פרקים, ושפת המקור שלה היא אנגלית.
בישראל הסדרה שודרה בדיבוב לעברית בשנת 2000 בחינוכית.
תקציר העלילה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.  יש לרשום את תקציר העלילה.
הדמויות

ג'ירי (באנגלית: Polkaroo) – בעל חיים ירוק דמוי קנגורו עם שיער צהוב, זנב פרוותי צהוב ארוך, נקודות אדומות וצהובות על הצוואר וחלוק מכוסה נקודות. הוא מופיע בכל פרק. הוא גר בבית קטן עם חיית המחמד שלו. הוא נהנה לשחק עם החברים שלו. לפעמים הוא מדבר בחרוזים. שמו הוא שילוב בין המלים polka dots "הדפס נקודות" לבין kangaroo "קנגורו".
קיפודי (באנגלית: Bibble) – חיית המחמד של ג'ירי, שנראית כמו ראש מגבת צבעוני המכוסה בפומפונים. הוא אוהב לעשות מעשי קונדס, ולפעמים הוא מעצבן את האחרים.
המפטי (באנגלית: Humpty) – ביצה גדולה ירוקה עם שיער ארגמני ואף לבן. הוא לובש חליפה צבעונית בצבע בורדו עם ורדים ורודים, עניבה עם האות H עליה, ומגפיים ירוקים. המפטי הוא שובב, אבל תמיד הוא עושה הכל בשביל לעזור לחבריו. אחיו הבכור של דמפטי.
דמפטי (באנגלית: Dumpty) – אחיו הצעיר של המפטי. הוא בצבע חום עם אף בצבע כחול. הוא חובש כובע בצבע קרם עם האות D עליו, עניבת פרפר כחולה וחליפה כחולה עם פרחים. הוא הצעיר בחבורה, אוהב לעזור ורוצה להשתלב. לפעמים הוא מתעצבן על אחיו הבכור, המפטי, אבל אכפת לו ממנו מאוד. שמם שלו ושל אחיו הוא אזכור לדמותו של המפטי דמפטי.
דובי (באנגלית: Bear) – דוב חום העונד עניבת פרפר ירוקה עם נקודות לבנות. יש לו חיבה גדולה לדבש, הוא מדבר במבטא יוקרתי ולפעמים הוא יכול להיות קצת מופגן.
אדמונית (באנגלית: Marigold, בתרגום חופשי לעברית: ציפורני חתול) – בובה חביבה עם שיער דמויי חוט כתום בצמות. היא לובשת שמלה ירוקה עם פרחים עליה, ומכנסי פסים צהובים-לבנים. היא אוהבת גינון, והיא מגדלת צמחים רבים ושונים.
השחקנים והמדבבים

במאי הדיבוב בעברית היה ניקו בר ומפיקת הדיבוב הייתה אורית יואלי סנה.
| שם הדמות | שם השחקן / השחקנית | מדבב/ת באנגלית | מדבב/ת בעברית |
| --- | --- | --- | --- |
| ג'ירי |  | אנדרו סביסטון | עינת גליקסמן |
קיפודי: 
| המפטי |  | טוני דניאלס | איילת קורץ |
| דמפטי | ברונלה בטיסטה | ג'ולי למיוס | גבי קרן |
| דובי |  | בריאן מופט | יובל סגל |
| אדמונית | אליסה וולטון | דבורה דראקפורד | טלי אורן |
סיפורימפו

| --- | --- |

אדון ינשוף
 פרסים:  Gouden Televizier-Ring 
 ארץ מקור:  הולנד
 שפות:  הולנדית 
 מספר פרקים:  1,640 
 שידור
 רשת שידור:  RTL 4 
 רשת שידור בישראל:  הטלוויזיה החינוכית
 תקופת שידור מקורית:  29 בספטמבר 1968 – 4 באוקטובר 1989 
 קישורים חיצוניים
 http://www.fabeltjesweb.nl/
 דף התוכנית ב-IMDb
 
סיפורימפו (De Fabeltjeskrant בהולנדית: עיתון המעשיות) היא סדרת ילדים הולנדית המציגה בובות בסטופ מושן. הסדרה נוצרה ב-1968 על ידי לין פֿאלקניר והופקה על ידי תייס חנובסקי (עונה ראשונה) ולוּק דה לויטה (עונה שנייה), והסתיימה ב-1989.
בישראל הסדרה נרכשה על ידי הטלוויזיה החינוכית בשנות ה-70 של המאה ה-20 והופיעה כפינה בסדרות הילדים ציפיטפוט והבית של פיסטוק. את אדון ינשוף ואת הבובות דיבבו בין היתר גדעון זינגר, דליה פרידלנד ויוסי גרבר. שם הסדרה בעברית הוא הלחם של המילים סיפורים + פה, המוביל אל המרכיב העיקרי בתוכנית - הגשה של סיפורי מעשיות.
אדון ינשוף במחסני הטלוויזיה החינוכית
תקציר העלילה

כל פרק מבוסס על מעשיה של ז'אן דה לה פונטן, איזופוס, פיידורוס ותסריטים שנכתבו על ידי היוצר. הדמות הראשית נקראת בעברית "אדון ינשוף" ומופיעה בתחילת כל פרק במשפט ”שלום, נופת צוֹפים שלי.” וקורא מתוך עיתון המעשיות את עלילת הפרק.
אתחול

בשנת 2018, לכבוד חמישים שנה לסדרה, הופק סרט הנפשה ממוחשבת בשם "De Fabeltjeskrant: De Grote Dierenbos-spelen" ("סיפורימפו: משחקי יער החיות הגדולים"). בהמשך, בשנת 2019, הופקה סדרת אתחול בהנפשה ממוחשבת שהופצה במקור בהולנד בשירות הסטרימינג "נטפליקס". הסדרה, שכוללת ארבעה פרקים באורך 30 דקות, והסרט החלו להיות משודרים בישראל בדיבוב לעברית בערוץ כאן חינוכית ב-31 ביולי 2020, כאשר את דמותו של אדון ינשוף דיבב אלי גורנשטיין.
הערות שוליים

↑  חדשות כיפה, שלום אדון ינשוף: סדרת הילדים 'סיפורימפו' חוזרת למסך, באתר כיפה, 24 ביוני 2020
ערך זה הוא קצרמרבנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מריון בויד אלן

| --- | --- |

 לידה:  23 באוקטובר 1862 בוסטון, ארצות הברית 
 פטירה:  28 בדצמבר 1941 (בגיל 79) בוסטון, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  בית הספר של המוזאון לאומנויות יפות בבוסטון 
 
מריון בויד אלן (באנגלית : Marion Boyd Allen ; ‏  23 באוקטובר 1862 - 28 בדצמבר 1941) הייתה ציירת אמריקאית, הידועה בפורטרטים ובנופים שלה.
ראשית חייה

אלן נולדה בבוסטון ב-1862 לסטילמן בויד אלן, עורך דין ומחוקק, ולהרייט סמית' אלן, לבית סיווארד. היא הייתה אחותו של ויליס בויד אלן, מחבר הספר The Mountaineers. כאשר אלן הייתה צעירה, הוריה לקחו אותה לחופשה לאירופה, שם החליטה לראשונה להיות ציירת לאחר שציירה את הרי האלפים. לרוע המזל, אלן נאלצה לדחות את השכלתה האמנותית במספר שנים, שכן היא הקדישה חלק גדול מחייה כצעירה לטיפול באמה החולה.
היא נישאה לבן דודו של אביה, ויליאם אוגוסטוס אלן, בשנת 1905.
השכלה וקריירה

בעידוד אמן הנוף צ'ארלס ה. דייוויס, אלן נכנסה לבית הספר במוזיאון בוסטון ב-1896 בגיל 36, שם למדה אצל פרנק ווסטון בנסון, אדמונד צ'ארלס טרבל ופיליפ הייל; היא קיבלה את הדיפלומה שלה ב-1909.
לאחר סיום הלימודים, אלן זכתה להכרה מיוחדת בזכות הדיוקנאות שלה. היא הציגה בתערוכות קבוצתיות בפריז; במועדון האמנויות הלאומי, ניו יורק; גלריית קורקורן לאמנות, וושינגטון; ומוזיאון האמנות של סינסינטי, בין היתר.
לאחר סיום הלימודים, היא ערכה תערוכת יחיד בגלריה של חברת קופלי ב-1910, והמשיכה להציג שם עד 1930 לערך. כמה מתערוכות יחיד אחרות שלה נערכו בגלריות בניו יורק ב-1928, בבוסטון ב-1929, ב-1930 ובשנים נוספות.
הקריירה שלה התעוררה לאחר שציורה אמייל נכלל בתערוכה הבינלאומית של פנמה-פסיפיק ב-1915. דיוקנה בגודל טבעי של אנה הייאט הנטינגטון זכה בפרס של האגודה לאמנות ניופורט בשנת 1919. ב-8 במרץ 1924, הדמות A Girl of the Orient שציירה הופיע על שער כתב עת ל-The Literary Digest.
החוזקות המיוחדות שלה התבטאו בדיוקנאות וברישום.
מ-1925 עד 1936, היא נסעה למערב אמריקה ולהרי הרוקי הקנדיים, שרטטה וציירה נופים, כולל ציוני דרך לאומיים כמו הגרנד קניון והר ריינאייר. היא טיפסה על הרים ולעיתים התגוררה בבקתות מבודדות כדי להגיע לנקודות תצפית כדי לצייר את נושאיה. היא גם בילתה באריזונה, נסעה כ-1,000 קילומטרים על פני המדבר וטיפסה כדי להגיע להריסות ישובי האינדיאנים. אלן ציירה מספר דיוקנאות של אינדיאנים בזמן שהותה בדרום מערב ולעיתים קרובות הציגה את דיוקנאותיה במסגרות מגולפות על ידי אומנים מקומיים.
היא המשיכה להציג את עבודותיה ולזכות בפרסים, בתקופה שבה ציור נוף היה כמעט אך ורק שייך לגברים. בשנת 1932 היא השתתפה באירוע של מועדון הנשים של ניוטון סנטר במסצ'וסטס, שמטרתו הייתה להציג הישגי נשים באמנות. היא תוארה ככזו ש"זכתה לבולטות בינלאומית". כמה אמנים נוספים שנכחו היו מרגרט פיצה בראון, גרטרוד פיסק, ליליאן ווסטקוט הייל, לורה קומבס הילס, לילה קאבוט פרי ואנה קולמן לאד.
הערות שוליים

1 2  Kovinick, Phil; Yoshiki-Kovinick, Marian (1998). An Encyclopedia of Women Artists of the American West. Austin: University of Texas Press. p. 7.
↑  Art and Progress, American Federation of Arts, 1915. (באנגלית)
↑  Richard Herndon, Edwin Monroe Bacon, Boston of To-day: A Glance at Its History and Characteristics. With Biographical Sketches and Portraits of Many of Its Professional and Business Men, Post Publishing Company, 1892. (באנגלית)
1 2  Hirshler, Erica E. (2001). A Studio of Her Own: Women Artists in Boston 1870-1940. MFA Publications. pp. 173–174.
↑  1896-97 Annual Report of the Permanent Committee in Charge of the School By Museum of Fine Arts, Boston. School
↑  909 Annual Report of the Permanent Committee in Charge of the School By Museum of Fine Arts, Boston. School
↑  Jules Heller, Nancy G. Heller, North American Women Artists of the Twentieth Century: A Biographical Dictionary, Routledge, 2013-12-19, ISBN 978-1-135-63882-5. (באנגלית)
↑  Kovinick, Phil; Yoshiki-Kovinick, Marian (1998). An Encyclopedia of Women Artists of the American West. Austin: University of Texas Press. p. 8.
↑  Museum of Fine Arts Boston, Annual Report of the Museum of Fine Arts Boston, Museum of Fine Arts, 1921. (באנגלית)
↑  Heller, Jules (1997). North American Woman Artists of the Twentieth Century. London: Routledge. p. 18.
↑  A New England Women's Club promotes Women's Work in Art. (1932). The American Magazine of Art, 24(2), 152–153
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 6708 465X  LCCN: nr94021393  RKD: 103290  SNAC: w69c810v  ULAN: 500030410  VIAF: 71273328   WorldCat (עם VIAF): 71273328 
דיוקן של הפסלת אנה הייאט הנטינגטון, 1915
פרופסור קשת

| --- | --- |
 סוגה:  ילדים
 בימוי:  אנדרה גוורארד ריצ'רד לההאי פיטר סוואטק
 ארץ מקור:  קנדה קנדה
 מספר עונות:  3 
 מספר פרקים:  156 
 הפקה
 טכניקת צילום:  מערך מרובה מצלמות 
 אורך פרק:  24 דקות
 שידור
 רשת שידור:  TLC
 רשת שידור בישראל:  ערוץ הילדים
 תקופת שידור מקורית:  1992–1994
 תקופת שידור בישראל:  1993
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
פרופסור קשת (באנגלית: Iris, The Happy Professor) היא תוכנית טלוויזיה חינוכית לילדים בגילאי הגן ובית הספר היסודי בהנחיית בובות. התוכנית שודרה בישראל בערוץ הילדים באמצע שנות ה-90.
סקירה כללית

הסדרה התמקדה בבית ספר משונה אשר פרופסור קשת הוא מורה דמוי ציפור מגלן, שלושת תלמידיו הם פסנתר, שלד ועציץ ואילו המנהלת היא ברווזה. בכל פרק פרופסור קשת מלמד את תלמידיו על נושאים שונים ומגוונים.
דמויות הסדרה ושמות המדבבים בגרסה העברית

פרופסור קשת (יהויכין פרידלנדר) - מורה חכם, מצחיק ומאושר דמוי מגלן, הוא הדמות הראשית בסדרה.
שלד (חנוך רעים) - תלמיד אשר דומה לפרופסור קשת רק עם עצם על הראש, הוא ידוע בתור הדמות הקומית ואוהב מאוד בננות. יש לו ארון שממנו הוא מוציא דברים.
פסנתרי (טלי גוטפריד) - תלמיד דמוי פסנתר בעל קול רך.
פרח (אלי לולאי) - תלמיד דמוי עציץ. משתמש בזוג ידיים שיוצא מתוך התיק של פרופסור קשת, כתחליף לזה שאין לו ידיים כלל.
המנהלת (דבי בסרגליק) - מנהלת דמוית ברווז, אשר באה לפעמים לבדוק מה קורה בכיתה של פרופסור קשת.
מר פודלון (יהויכין פרידלנדר/יואב בר-לב) - השרת בבית הספר, דמוי כלב.
אמי נתר

| --- | --- |

 לידה:  23 במרץ 1882 הקיסרות הגרמנית ארלנגן, ממלכת בוואריה
 פטירה:  14 באפריל 1935 (בגיל 53) ארצות הברית ברין מאר (אנ'), פנסילבניה
 שם לידה:  Amalie Emmy Noether 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  גרמניה
 מקום קבורה:  Old Library 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ארלנגן-נירנברג (1907)  אוניברסיטת גטינגן  אוניברסיטת היידלברג 
 מנחה לדוקטורט:  פאול גורדן 
 מוסדות:  אוניברסיטת גטינגן (1915–1933)  מכללת ברין מאר (1933–1935)  אוניברסיטת ארלנגן-נירנברג 
 תלמידי דוקטורט:  מקס דוירינג, רות סטאופר, לודוויג שווארץ, וילהלם דראטה, ורנר פורבק, וולפגנג ויכמן, ורנר ובר, Wilhelm Dörate, היינריך גרל, אוטו שילינג, האנס פיטינג, ארנסט ויט, גרטה הרמן, יעקב לויצקי, דזנג ג'יונגג'ה, Ludwig Schwarz 
 פרסים והוקרה:  פרס לזכר אקרמן-טאובנר (1932) 
 הערות:  יהודייה
 תרומות עיקריות
 עבודות באלגברה מופשטת ובפיזיקה תאורטית, ובעיקר רעיונות בתורת החוגים
 
אֶמִי נֶתֶר (בגרמנית: Emmy Noether‏; 23 במרץ 1882, ארלנגן, ממלכת בוואריה, הקיסרות הגרמנית – 14 באפריל 1935, ברין מאר, פנסילבניה) הייתה מתמטיקאית ופיזיקאית יהודייה-גרמנייה. בזכות תרומתה לאלגברה ולפיזיקה תאורטית, ובעיקר בזכות הרעיונות שפיתחה בתורת החוגים, נתר ידועה כאחת המתמטיקאיות החשובות מאז ומעולם. נתר הייתה תלמידה ועמיתה של דויד הילברט ולימדה באוניברסיטת גטינגן, שהייתה המרכז המתמטי החשוב בעולם, עד עליית הנאצים לשלטון בגרמניה ב-1933. סיפורה שזור מאבקים בממסד הגברי של אותה עת, והיא הפכה למודל לחיקוי עבור מדעניות רבות.
ביוגרפיה

אמליֶה אמי נתר (Amalie Emmy Noether) נולדה בארלנגן שבממלכת בוואריה, גרמניה, הבכורה במשפחה יהודית בת שלושה ילדים. אביה, מקס נתר, מתמטיקאי חשוב בזכות עצמו, עבד כפרופסור באוניברסיטת ארלנגן (אנ') (לימים אמר אדמונד לנדאו שבעיניו לא אמי היא בתו של מקס נתר - אלא להפך, מקס הוא אביה של אמי, שהיא "ראשית הצירים" של משפחת נתר).
בגיל צעיר לא הראתה נתר נטייה מיוחדת למתמטיקה, וכבת עשרה התעניינה יותר במוזיקה ובריקוד. בגיל צעיר התכוונה להיות מורה לשפות, ובגיל 18 הייתה למורה מורשית לאנגלית ולצרפתית.
על אף שאוניברסיטת ארלנגן לא הרשתה לנשים להירשם ללימודים, נתר הורשתה לשבת בשיעורים. ב-1904, כאשר החלה האוניברסיטה לקבל נשים ללימודים, נרשמה נתר מיד ללימודי מתמטיקה. היא קיבלה תואר דוקטור ב-1907 בהנחייתו של פאול גורדן (Gordan), ובנתה לעצמה שם בעבודותיה בתורת השמורות הפולינומיות. על-פי הנוהג באקדמיה הגרמנית, מסיימי הדוקטורט נדרשו לכתוב עבודה מקיפה נוספת, הביליטציה. כאישה, היה מסלול זה סגור בפני נתר, והיא בילתה כמה שנים באוניברסיטאות מדרג שני, והעמיקה במיזוג שיטתו הקונקרטית של גורדן בתחום השמורות עם שיטתו המופשטת יותר של דויד הילברט, שהפכה תחת ידה לכלי רב-עוצמה.
ב-1915 הזמינו אותה הילברט ופליקס קליין לאוניברסיטת גטינגן. באותה שנה גילתה את אחד העקרונות החשובים בפיזיקה תאורטית: השקילות בין סימטריות וחוקי השימור, הקרויה על שמה "משפט נתר". בהיותה אישה, האוניברסיטה סירבה לאפשר לה ללמד, עד שהילברט עצמו נאלץ לפרסם תחת שמו את הקורסים שהעבירה. יריביה טענו נגדה שהחיילים שישובו הביתה ממלחמת העולם לא יוכלו לקבל את מרותה כמרצה. קבלתה לסגל הייתה גוררת גם מתן זכות בחירה לנתר בסנאט האוניברסיטה. על-כך אמר הילברט בזעף: "אינני רואה כיצד מין המועמד עשוי לשמש נגדו בקבלתו למשרת מרצה. אחרי הכול, סנאט האוניברסיטה איננו בית מרחץ". לבסוף, ב-1919, היא התקבלה לסגל האוניברסיטה.
בשנות ה-20 עברה לעסוק בתורת החוגים, ופיתחה את החוגים הנתריים הקרויים על שמה. ספרו רב ההשפעה של ברטל ליינדרט ואן דר ורדן "אלגברה מודרנית" (1924) מבוסס על הרצאותיה. ב-1927 עבדה עם ריכרד בראואר והלמוט הסה, והשלושה הוכיחו יחדיו את משפט אלברט-בראואר-הסה-נתר (אדריאן אלברט הגיע לאותן תוצאות במקביל, בארצות הברית).
ב-1933, לאחר עליית הנאצים לשלטון, ברחה נתר מגרמניה, לאחר שהחוק לשיקום שירות המדינה המקצועי אסר עליה להמשיך ללמד. היא הצטרפה לסגל מכללת ברין מאר (Bryn Mawr College) (אנ') בארצות הברית, שם נפטרה ב-14 באפריל 1935 בעקבות ניתוח פשוט שהסתבך. רופאהּ אמר לה שהיא זקוקה לניתוח, והיא קבעה תור אליו באחת החופשות מן המכללה, מבלי לומר דבר לאיש; היא נפטרה בגיל 53.
נתר לא נישאה מעולם.
עבודתה והיחס אליה

נתר הוכיחה את משפטי האיזומורפיזם, משפט חשוב בתורת החבורות שלפיו חבורות מנה מסוימות איזומורפיות זו לזו. היא תרמה רבות לתחומים במתמטיקה, הוכיחה הכללה למשפט לסקר-נתר והגתה את בעיית נתר.
נתר השפיעה בצורה משמעותית גם על הפיזיקה. משפט נתר מראה את הקשר בין מונח הסימטריה בפיזיקה לחוקי השימור, כגון חוק שימור החומר וחוק שימור המטען החשמלי. חוק זה הוכח במסגרת מחקר של בעיות בתורת היחסות הכללית. חשיבותו היא בקישור בין משפטי השימור החשובים והיסודיים באמירה שהם נובעים מסיבה אחת - הסימטריה, מה עוד שההנחה המקובלת היא שחוקים אלו אינם תלויים במרחב-זמן.
למרות האפליה, זכתה נתר ליחס של כבוד מצדם של גדולי המתמטיקאים והמדענים של התקופה. אלברט איינשטיין תיאר אותה כ"גאון המתמטי המשמעותי היצירתי ביותר שבא לעולם מאז שנשים התחילו לזכות בחינוך גבוה". כאמור, דויד הילברט ואדמונד לנדאו העריכו את עבודתה מאוד, אף על פי שלנדאו עדיין לא השתחרר מהתחושה שגברים מסוגלים להצליח במתמטיקה יותר מנשים, ושנתר היא יוצאת דופן: "אני יכול להעיד ש[נתר] מתמטיקאית גדולה, באשר להיותה אישה איני יכול להישבע."[דרוש מקור][דרושה הבהרה]
הוקרה והנצחה

על שמה קרויים חוג נתרי, אינדוקציה נתרית, ומודול נתרי.
שמה ומורשתה של אמי נתר הונצחו במכון המחקר למתמטיקה ע"ש אמי נתר באוניברסיטת בר-אילן.
על שמה נקרא "מכתש נתר" על הירח.
על שמה קרוי פרס נתר (אנ') מטעם איגוד הנשים במתמטיקה (אנ').
לקריאה נוספת

סיימון סינג, המשפט האחרון של פרמה, עמ' 138–139
מריו ליביו, שפת הסימטריה, עמ' 238–239
מרכוס דו סוטוי, המוזיקה של המספרים הראשוניים, עמ' 283
איתי נבו, המורה לצרפתית ששינתה את פני המתמטיקה, במדור "היום לפני במדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 23 במרץ 2017
הערות שוליים

↑  הדר בן יהודה, הספרייה הלאומית,'"`UNIQ--nowiki-00000001-QINU`"'אמי נתר: המתמטיקאית היהודייה ששינתה את העולם, באתר הארץ, 22 במרץ 2017
↑  מכון המחקר למתמטיקה ע"ש אמי נתר (באנגלית)'"`UNIQ--templatestyles-00000003-QINU`"'
↑  ביוגרפיה של אמי נתר, באתר MacTutor (באנגלית)'"`UNIQ--templatestyles-00000005-QINU`"'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265904005171  PLWABN: 9810687890405606  BIBSYS: 90095378  BNC: 000760907  BNE: XX873694  BnF: cb122997164 (data)  CANTIC: a10130743  CiNii: DA00889463  GND: 118588443  ISNI: 0000 0001 2281 8450  LCCN: n80073611  LNB: 000306798  MGP: 6967  NDL: 00621217  NKC: jx20090513005  NLA: 35389275  NLG: 308233  NTA: 069478775  RERO: 02-A003643596  SELIBR: 237939  SNAC: w61838w0  SUDOC: 031861210  Trove: 935371  VIAF: 73918294   WorldCat (עם VIAF): 73918294 
גלויה ששלחה נתר לאחד מעמיתיה בשנת 1915, ובה דיון בנושא מתורת החוגים
מרילין מנסון

ערך זה עוסק בזמר. אם התכוונתם ללהקת רוק, ראו .
| --- | --- |

מנסון, 2009
 לידה:  5 בינואר 1969 (בן 56) קנטון, אוהיו, ארצות הברית 
 שם לידה:  Brian Hugh Warner 
 שם במה:  Marilyn Manson 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1989 
 מקום לימודים:  קולג' ברוורד, תיכון גלנאוק, Heritage Christian School 
 עיסוק:  זמר-יוצר, מוזיקאי, מפיק מוזיקלי, שחקן
 סוגה:  אינדסטריאל מטאל, אינדסטריאל רוק, מטאל אלטרנטיבי, רוק אלטרנטיבי
 סוג קול:  בריטון 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  שירה, גיטרה, בס, קלידים, צ'מבלו, תופים, חליל, חליל פאן
 חברת תקליטים:  אינטרסקופ רקורדס
 בת זוג:  דיטה פון טיז (2005–2007) לינדזי אוסיץ'
 www.marilynmanson.com
 פרופיל ב-IMDb
 
בריאן יו וורנר (באנגלית: Brian Hugh Warner; נולד ב-5 בינואר 1969), המוכר בשם הבמה מרילין מנסון (Marilyn Manson), הוא זמר-יוצר, מוזיקאי, שחקן, מפיק מוזיקלי ואמן אמריקאי. ידוע בסגנונו הפרובוקטיבי והשנוי במחלוקת כסולן להקת "מרילין מנסון", אותה הקים ביחד עם הגיטריסט דייזי ברקוביץ. כמו יתר חברי הלהקה, שמו מורכב משילוב שמותיהם של שני אייקוני תרבות פופ אמריקאים משנות ה-60: השחקנית מרילין מונרו והפושע המורשע צ'ארלס מנסון.
מנסון נחשב באופן נרחב לאחת הדמויות השנויות ביותר במחלוקת במוזיקת הבי מטאל, והיה מעורב במחלוקות רבות לאורך הקריירה שלו. השירים שלו בוקרו על ידי פוליטיקאים אמריקאים ונבדקו בשימוע בקונגרס. מספר מדינות בארצות הברית חוקקו חקיקה האוסרת במפורש על הלהקה להופיע באולמות המופעלים על ידי המדינה. ב-1999 האשימו כלי התקשורת באופן שווא את מנסון בהשפעה על מבצעי הטבח בתיכון קולומביין. עבודתו צוטטה בכמה אירועים אלימים אחרים; ציוריו וסרטיו הופיעו כראיות במשפט רצח, והוא הואשם בהשראת מספר רציחות וירי בבית ספר אחרים. בשנת 2021, מספר נשים, כולל בת זוגו לשעבר אוון רייצ'ל ווד, האשימו את מנסון בהתעללות פסיכולוגית ומינית, האשמות שהוא הכחיש.
ביוגרפיה

הזמר, הבמאי, שחקן הקולנוע והצייר מרילין מנסון נולד תחת השם בריאן יו וורנר ב-5 בינואר 1969 בקנטון, אוהיו. אביו, יו וורנר, לחם במלחמת וייטנאם ונחשף שם לכימיקלים רעילים שצבא ארצות הברית השתמש בהם נגד האויב. פציעתו הייתה חמורה עד כדי כך, שרופאים ופסיכולוגים צבאיים נדהמו כאשר התינוק בריאן נולד בריא. בריאן וורנר למד בבית-ספר נוצרי והתבטא שם על רתיעתו מה"צביעות של הדת שמחדירה ערכים של פחד במקום להחדיר תכונות חיוביות". לאחר שסיים את לימודיו בבית-ספר אחר, משפחתו עברה אל פורט לודרדייל, פלורידה. במשך שהותו בקולג' למד עיתונות ותיאטרון באוניברסיטה המקומית. מתום לימודיו הפך עד מהרה לעורך-משנה למדור הבידור בעיתון הפופולרי של ה-BBC שנקרא "The Observer" עד שהחליט להקים להקת רוק בעצמו.
קריירה > מוזיקה

ב-1989 הקים מנסון את להקת "Marilyn Manson & the Spooky Kids" (השם קוצר ל"מרילין מנסון" ב-1992). תדמיתה של מרילין מנסון בימיה הראשונים הייתה ילדותית ומוטרפת במתכוון, בניגוד לגישה האפלה והעגמומית שהפגינה מאוחר יותר. הלהקה לא זכתה לתשומת-לב מיוחדת מחוץ לפלורידה עד שהתגלתה בידי סולן להקת ניין אינץ' ניילז, טרנט רנזור.
קריירה > משחק

מנסון הופיע לראשונה בקולנוע ב-1997, בתפקיד שחקן פורנוגרפי בסרט של דייוויד לינץ' "כביש אבוד", ושיחק בסרט הביוגרפי "פארטי מונסטר", בכיכובם של מקולי קאלקין וסת' גרין אודות חייו של ג'יימס סט. ג'יימס. ב-1999 שיחק בקומדיה "למות מצחוק" לצד רוז מק'גוון. בשנת 2004 שיחק בסרט האירוטי "דפיקות לב" שביימה אסיה ארג'נטו. בשנת 2014 שיחק את דמותו של 'רון תולי' כחבר באחווה הארית בסדרה "ילדי האנרכיה" בעונתה השביעית. בשנת 2016 שיחק בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "סיילם", אותה הפיק וכתב בראנון בראגה. בשנת 2020 שיחק בסדרת הדרמה של HBO "האפיפיור החדש", בכיכובו של ג'וד לאו, וגם במיני-סדרה של רשת CBS All Access "העמדה" שמבוסס על ספרו באותו השם מאת סטיבן קינג.
קריירה > אמנות

בספטמבר 2002 נפתחה תערוכת היחיד הראשונה של מנסון, '"תור הזהב של הגרוטסקה" שהוצגה במרכז לתערוכות עכשוויות בלוס אנג'לס.
חיים אישיים

בשנת 1999, מנסון התארס לשחקנית רוז מק'גוון, אך ב-2001 ביטלו את האירוסין עקב "סגנונות חיים שונים".
מנסון לבסוף, התחתן עם השחקנית, הדוגמנית ורקדנית הקברט דיטה פון טיז (אנ') ב-28 בנובמבר 2005, באירלנד, אולם, הם נפרדו ב-30 בדצמבר 2006 בגלל רומן שניהל עם השחקנית האמריקאית היהודייה אוון רייצ'ל ווד.
הזוגיות בין מנסון לווד ידעה עליות ומורדות במשך מספר שנים, עד שבינואר 2010, מנסון הציע לה במהלך הופעה בפריז. אבל, כמו הזוג נפרד לאחר שנה.
בגיליון מרץ 2012 של מגזין "Revolver", דווח שמנסון בזוגיות חדשה עם הצלמת האמריקאית לינדזי אוסיץ'. באוקטובר 2020, מנסון חשף בראיון עם ניקולס קייג' ב-ABC News Radio שהוא התחתן בטקס פרטי במהלך מגפת הקורונה.
האשמות על התעללות מינית והתנהגות בלתי הולמת

ב-2021 פורסמו במגזין רולינג סטון 55 עדויות של נשים שסיפרו כי מנסון תקף אותן בצורות שונות.
בנוסף, כמה נשים נתנו עדויות נרחבות, או הגישו תביעות משפטיות, בעקבות התעללות ותקיפה מינית שספגו לכאורה מצד מנסון.
האשמות על התעללות מינית והתנהגות בלתי הולמת > טענות להתעללות ואנטישמיות כלפי השחקנית אוון רייצ'ל ווד

בפברואר 2021, שנים ספורות אחרי שהעידה השחקנית אוון רייצ'ל ווד בפני הקונגרס האמריקאי על התעללות מצד "בן זוג" מבלי להזכיר שם, היא פרסמה בחשבון האינסטגרם שלה שמנסון הוא שהתעלל בה במשך שנים. בעקבות הפרסום באינסטגרם, חמש נשים נוספות העידו על התעללות מצד מנסון, והסנאטורית מלוס אנג'לס סוזן רוביו (אנ'), קראה לחקירת FBI בנושא. בפוסט פומבי בעמוד האינסטגרם שלה האשימה השחקנית אוון רייצ'ל ווד את בן זוגה לשעבר, הזמר מרילין מנסון, בהתעללות מינית, נפשית, ואף באנטישמיות במהלך שנות הזוגיות שלהם.