stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יעקב מעוז
מספריו

Soffer, A., Maos, J.O. and Cohen-Seffer, R. (eds.), Cultural Landscape Patterns, Chaikin Chair in Geostrategy, University of Haifa, 2011.
Maos, J.O., Inbar, M. and Shmueli, D.F. (eds.), Contemporary Israeli Geography, Special Issue of "Horizons in Geography" vol. 60-61, University of Haifa, 2004.
Maos, J.O., The Spatial Organization of New Land Settlement in Latin America. Dellplain Latin American Studies No. 15, Boulder, Colorado: Westview Press, 1984.
Maos, J., Pelley, D. and Levinger, P., Physical Planning of the Moshav in the Specialization Era. Publications on Problems of Regional Development, No.30, Rehovot: Settlement Study Centre, 1980 (Hebrew).
חוברת ״אופקים לגאגרפיה״ בעריכת פרופ׳ יעקב מעוז
יום קרוגר

| --- | --- |

 שמות נוספים:  יום הגיבורים
 מדינה:  דרום אפריקה 
 סוג:  חג ציבורי 
 סיבה:  יום ההולדת של פול קרוגר
 סמלים:  חגיגת ערכי העם האפריקאנרי, קורותיו ומורשתו תוך התמקדות בפול קרוגר
 מועד
 תאריך:  10 באוקטובר
 
יום קרוגר (באפריקאנס: Krugerdag ובאנגלית: Kruger Day) או יום הגיבורים (באפריקאנס: Heldedag ובאנגלית: Heroes' Day) היה חג לאומי שנחגג בעבר בדרום אפריקה מדי שנה ב-10 באוקטובר. החג היה בתוקף בין השנים 1882 ו-1899 ברפובליקות האפריקאנריות (הרפובליקה הדרום-אפריקאית ומדינת אורנג' החופשית), ומאוחר יותר בין השנים 1952 ו-1993 תחת משטר האפרטהייד בדרום אפריקה. החג נועד לשאת על נס את ערכי העם האפריקאנרי ומורשתו, ונקבע ליום הולדתו של המנהיג האפריקאנרי הבולט פול קרוגר.
היסטוריה

יום קרוגר נחגג לראשונה ב-10 באוקטובר 1882, כשנה לאחר היבחרו של קרוגר לנשיא הרפובליקה הדרום-אפריקאית. שנים רבות קודם לכן היה כבר קרוגר לדמות פופולרית בציבור האפריקאנרי בדרום אפריקה, והחל משנת 1882 נחגג יום הולדתו כיום משתה לאומי. לאחר שבשנת 1902 הרפובליקות האפריקאנריות חדלו מלהתקיים עם תבוסתן לאימפריה הבריטית במלחמת הבורים השנייה, פסק יום קרוגר מלהיות חג תקף. בחל משנת 1910, עם זכייתה של דרום אפריקה בעצמאות והקמת איחוד דרום אפריקה, החג עדיין לא זכה להכרה חוקית, אך בכל זאת הוא נחגג באופן נרחב יחסית מדי שנה, בעיקר בקרב החברה דוברת האפריקאנס במדינה. בין השאר ערכו החוגגים מצעדים ברחובות הערים המרכזיות.
בשנת 1952, כארבע שנים לאחר עליית המפלגה הלאומית לשלטון וראשית משטר האפרטהייד בדרום אפריקה, חזר יום קרוגר להוות חג לאומי במדינה. עם זאת, בגלגולו הנוכחי זכה החג לשם חדש – יום הגיבורים. עם נפילת האפרטהייד בשנת 1994 ועליית הקונגרס הלאומי האפריקני לשלטון, הוסר החג מרשימת חגי דרום אפריקה החדשה.
ראו גם

פול קרוגר
שדה הגיבורים
הערות שוליים

↑  "SA moet ook nuwe helde soek", Beeld, 18 Oktober 2006
↑  "Heldedag word in Kaapstad gevier". 1916: Studente vier Heldedag. gelofteland.org. Retrieved 13 November 2013.
| פול קרוגר |
| --- | --- | --- |
| אירועים מכוננים | הטרק הגדול • מלחמת האזרחים בטרנסוואל (אנ') • מלחמת הבורים הראשונה • מלחמת הבורים השנייה • מברק קרוגר • האוצר של קרוגר (אנ') |  |
| אישים קרובים | הנדריק פוטגיאטר (אנ') • מרטינוס סטיין (אנ') • מרטינוס פרטוריוס • פיט ג'וברט (אנ') • שאלק ויליאם בורגר (אנ') • פרנסיס ויליאם רייץ (אנ') |  |
| זיכרון והנצחה | בית קרוגר (אנ') • שדה הגיבורים • פסל קרוגר (אנ') • כנסיית קרוגר • רחוב קרוגר • קרוגרסדורפ (אנ') • נמל התעופה קרוגר • פארק קרוגר • יום קרוגר • אריה קרוגר • קרוגרראנד (אנ') • רגימנט קרוגר (אנ') • הסרט הדוד קרוגר (אנ') • חוות ספר מזרקת עץ (אנ') |  |
| מושבת הכף מושבת הכף הבריטית • הרפובליקה הדרום אפריקאית הרפובליקה הדרום אפריקאית • שווייץ שווייץ | מושבת הכף מושבת הכף הבריטית • הרפובליקה הדרום אפריקאית הרפובליקה הדרום אפריקאית • שווייץ שווייץ |  |
יחסי טורקיה–מיקרונזיה

| יחסי טורקיה–מיקרונזיה |
| --- | --- |
טורקיה: מיקרונזיה


טורקיה: מיקרונזיה
שטח (בקילומטר רבוע)
783,562: 702
אוכלוסייה
87,527,097: 113,292
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,108,022: 460
תמ"ג לנפש (בדולרים)
12,659: 4,060
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: רפובליקה פדרלית

יחסי טורקיה–מיקרונזיה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הטורקית לבין המדינות הפדרטיביות של מיקרונזיה.
היסטוריה

בין הרפובליקה הטורקית לבין המדינות הפדרטיביות של מיקרונזיה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים.
היחסים הדיפלומטיים שבין טורקיה למיקרונזיה כוננו ב-15 בדצמבר 2006 בטקס מיוחד שנערך על ידי נציגי שתי המדינות בטוקיו, בירת יפן ובו נחתם מזכר הבנות מיוחד המודיע באופן חגיגי על תחילתם של היחסים הדיפלומטיים.
נציגויות דיפלומטיות

מיקרונזיה אינה מיוצגת בטורקיה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
טורקיה אינה מיוצגת במיקרונזיה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יעקב מנדל (פרפקט)

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־15 
 
יעקב מנדל (בהונגרית: Mendel Jakab) היה "הפרפקט היהודי" המפורסם ביותר בממלכת הונגריה (praefectus omnium Judaeorum). הוא היה למעשה מנהיג הקהילה היהודית בהונגריה ונשיא הקהילה היהודית בבודה. על פי מקורות מסוימים הוא כיהן בתפקיד זה בהונגריה בין השנים 1470 עד 1516, ולפי מקורות אחרים, בין השנים 1493 עד 1522.
מינויו

המסמך ההיסטורי העתיק ביותר המוזכר בו יעקב מנדל מתוארך לשנת 1482, אז כבר מילא את תפקיד הנשיא של כל היהודים שחיו בהונגריה. כאשר הקים מתיאש הראשון, מלך הונגריה את הפרפקטורה היהודית במטרה לקשר בין הקהילה היהודית לבין הממלכה מינה אותו לעמוד בראשה. לראשונה מונה חבר בקהילה היהודית למשרה, בניגוד לנוהג הקודם בו הייצוג המשפטי של היהודים היה באחריותו של אציל בכיר נוצרי. בנוסף לתפקידו כמקשר בין היהודים לבין המלוכה היו לפרפקט זכויות נרחבות גם בתוך הקהילה היהודית. יעקב מנדל הוציא גם איגרות ותעודות שאותן אשרר והחתים בחותמו האישי עם סמלו האישי וגם עם דיוקנו, שהיה ייחודי בפרקטיקה האירופית של התקופה. בהתבסס על החותם שנשמר בארכיון של קושיצה, צייר ליפוט גדה דיוקן אותנטי של הפרפקט עבור המוזיאון והארכיון היהודי-הונגרי בשנות העשרים של המאה העשרים.
זכויות יתר

מנדל נתמך על ידי המלך מתיאש וקיבל כל מיני הטבות. לדוגמה, כשיאנוש אלדרבוך מאבראו לא שילם את חובו במועד למנדל, הוציא מתיאש מכתבים מלכותיים שהורו לכל הרשויות במדינה לעצור את צמיתי אלדרבוך, לתפוס את כל רכושם ולהעבירו לסוכניו של מנדל. בהזדמנות אחרת המלך הורה לנבחרי העיר ברטיסלאבה להסדיר את תביעתו של מנדל לפני כל שאר הנושים של תושב העיר בשם בינברג. בשנת 1505 העניק המלך מכתב הגנה ליעקב מנדל ולמשפחתו כאשר נאלצו לברוח לברטיסלאבה במהלך רדיפת היהודים בבודה.
במקביל, מנדל היה האיש שנאלץ לגבות באמצעים האכזריים ביותר את המיסים הכבדים שהוטלו על היהודים כתוצאה ממלחמת האיכרים בראשות גיירג' דוז'ה (1514) כדי שהמלך אולאסלו ויאנוש זאפויאי יוכלו לצייד את צבאותיהם במלחמתם נגד המורדים. לאחר מכן, כל עוד התקיים תפקיד הפרפקטורט שלו, החזיקו בני משפחת מנדל בתפקיד זה. משפחת מנדל הייתה מאוד עשירה ויוקרתית, הם החזיקו בתפקיד נשיא הקהילה והנשיא היהודי הלאומי מאז שלטונו של המלך מתיאש, כלומר משנות 1470 עד 1526, עד האסון של קרב מוהאץ'.  לעזרתו ולצדו של מנדל עמד הרב עקיבא הכהן, עד מותו של הכהן בשנת 1496, אחד ממכובדי העיר בודה.
מעמד רם

יעקב מנדל היה אדון כה רם שבחתונתם של המלך מתיאש וביאטריקס בשנת 1476, מנדל רכב בראש להקת פרשים לקראת הזוג המלכותי, כשחרב בידו. (בתקופה זו, במערב אירופה, יהודי לא הורשה לרכב על סוס בכלל או לשאת נשק כלשהו, והיה עליו לענוד טלאי צהוב בולט על בגדיו). הרב שמואל קוהן כתב וציטט אביר אלמוני מהעיר ארפורט על תהלוכת היהודים בשיירת החתונה: בכניסה לטירת בודה, "...רכב בראש היהודים הפרנס הקשיש שלהם ולידו בנו, גם הוא על סוס, עם חרב שלופה וסל כסף שבתוכו היו מטבעות כסף במשקל רב. אחריהם רכבו עשרים וארבעה אבירים, כולם בגלימות סגולות, עם שלוש נוצות יען בכובעיהם." בהכתרתו של אולסלו השני, מלך בוהמיה והונגריה הופיע מנדל מלווה בעשרים וארבעה פרשים בשריון מבהיק. על פי מקורות מסוימים, אחד המוצגים העתיקים החשובים ביותר השמורים במוזיאון היהודי ההונגרי בבודפשט, היא חרב עם כתובות בעברית, שהיסטוריונים ובעיקר המסורת העממית היהודית ההונגרית מחשיבים אותה כ"חרב הקדושה של יהודי הונגריה", שהייתה בבעלות יעקב מנדל.
ארמונו ובית הכנסת

ארמונו של מנדל - כפי שאנו מכירים אותו כבר כיום - ניצב בזמנו על החלקה הריקה כיום ברחוב מיהאי טאנצ'יץ' 23 בבודה. בחצר הארמון שפנתה לטיילת שעומדת היום מצודת הדייגים, בנה הפרפקטורט היהודי את בית הכנסת הגדול של הקהילה האשכנזית בבודה, ככל הנראה בשנת 1461. זה היה אחד מבתי הכנסת הגדולים באירופה של ימי הביניים, שלושה אולמות בשטח כולל של כ-300 מ"ר (בשטח בסיס של 26.26x10.73 מטר וכ-9 מטר גובה). יש להניח שבית הכנסת נבנה על ידי האמנים הבנאים של חצר המלוכה בסגנון גותי מאוחר ובעיטור עשיר. הבניין נהרס על ידי הכוחות הנוצרים ששחררו את טירת בודה מהטורקים בספטמבר 1686.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Magyar Zsidó Lexikon (1929, szerk. Újvári Péter).
1 2  "Milev.hu". נבדק ב-2019-03-31.
↑  Büchler Sándor: A zsidók története Budapesten, 1901, 48-51. old.
↑  Kohn Sámuel: Zsidó történelmi emlékek, IMIT Évkönyv 1896, 59. old.
↑  Kohn Sámuel: A zsidók története Magyarországon, Bp., 1884, 213. old.
↑  "A magyar zsidók szent kardja".
↑  "Spanyol zsidók a középkori Budán".
↑  "Mit rejthet a 340 éve lerombolt budavári nagyzsinagóga?".
↑  "Egy elásott templom Budán".
יום פתוח (משחק מחשב)

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  22 ביוני 2022
 סוגה:  משחק תפקידים ממוחשב, משחק הרפתקאות גרפי
 מספר שחקנים:  משחק וידאו לשחקן יחיד
 פיתוח:  רפאל בן ארי
 הוצאה לאור:  רפאל בן-ארי 
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית
 הערות:  נדרשת מערכת הפעלה של 64 סיביות מדגם חלונות 7 ומעלה.
 דרישות תוכנה
 מנוע משחק:  Rpg Maker
 מצבי משחק:  משחק וידאו למשתתף יחיד 
 פלטפורמות:  חלונות
 דרישות מערכת
 מעבד:  Intel Core i7-920 או תואם מומלץ: Intel Core i5-7400 או תואם
 זיכרון:  4GB  מומלץ: 8GB
 כרטיס מסך:  תואם OpenGL 4.1 כמו Intel HD Graphics 520 בעל 1GB זיכרון VRAM. מומלץ: כרטיס מסך ייעודי (לא מובנה במעבד) בעל 4GB זיכרון VRAM.
 מקום פנוי:  1GB
 
‘יום פתוח’, הוא משחק וידאו לשחקן יחיד קומי בפיתוח ישראלי. המשחק פותח על ידי היוטיובר רפאל בן ארי, ועלילת המשחק מתרחשת במוסד האקדמי הפיקטיבי “מכון בוזגלו להנדסה” כשעל פי התיאור הוא: "המוסד האקדמי הכי מטורלל בישראל". המשחק משלב בין מספר סגנונות לרבות: הרפתקה, תפקידים ומשחקי קרבות לפי תור. יום פתוח שואב השראה מהתרבות הישראלית שהוא מאפשר לשחקנים להילחם במפלצות ויצורים מאיימים בעזרת כיסא קרקע-אוויר, סחוג ועוד אמצעים מטורללים אחרים. המשחק כולל דיבוב מלא בעברית. והוא יצא ב־22 ביוני 2022. המשחק מהווה פרודיה למוסדות אקדמיים בישראל.
בחודש דצמבר 2023 הודיע המפתח שכל ההכנסות מרכישת המשחק באותו החודש ילכו למען נפגעי מלחמת חרבות ברזל
עלילה ומשחקיות

העלילה עוקבת אחרי טנא שפיצר, בחור לא יוצלח שנדחה מכל מוסד לימודים אקדמי שאליו הוא ניסה להתקבל, מלבד המוסד "מכון בוזגלו להנדסה" והוא הולך להתרשם מהמוסד במסגרת יום פתוח.
במקביל במוסד נרקמות מזימות על ידי פיני זינגר השלישי, סטונדט ששונא את השם המוזר שיצא למוסד הלימודים, הוא חוטף את המנהל פרדי בוזגלו והגזברית צרוריה וגונב את זהותם. מטרתו היא להראות את כישלון ניהול המוסד כאשר יגיע נציג מטעם המל"ג לביקורת ביום הפתוח, וכך לסגור את המוסד אחת ולתמיד. לתוך התרחשות זו נוחת גיבור המשחק. לאט לאט טנא חושף את המזימה והעומדים מאחוריה, וגם חושף ניסויים מטרידים מהעבר, ובלי רצונו הוא ניגש למשימה להצלת המוסד, על מנת שיוכל ללמוד שם.
במשחק אפשר לטייל בחופשיות ברחבי האוניברסיטה, לחקור ולפגוש תלמידים אחרים ולשוחח איתם.
בין לבין ניתן להיתקל ביצורים מוזרים שמשוטטים ברחבי המוסד ולהילחם בהם. המלחמות ייעשו בתורות כאשר לטנא או לאחד משותפיו יש מספר מתקפות וחפצים להגברת כח או מד החיים. ניתן גם להשתתף בפעילויות חוץ כמו אליפות זריקת כיסאות. המשחק מלא בהקשרים קומיים לתרבות הישראלית על כל גווניה ומגיש אותה בצורה הומוריסטית וקלילה.
המשחק משלב בתוכו מיני גיים שונים כמו טקסי רצח. וכן אפשרות לאסוף שירים מיוחדים שטנא מקליט בקולו, לאחר שהשחקן חושף אותם הוא יכול למצוא אותם בתפריט הראשי.
למשחק יש גם הישגים (achievement) שניתן לקבל על ידי מילוי משימות, חלקם מופיעים רק יום אחד בשנה כמו ב-1 באפריל, או בחג חנוכה.
ערך מוסף שיש למשחק הוא האפשרות להוסיף מודים, ניתן לעצב את השחקן, או את סביבותיו ואף לשנות טקסטים עם מערכת קלה שמובנת בתוך המשחק.
פיתוח

פיתוח המשחק התחיל משנת 2016, זמן הפיתוח היה ארוך מהרגיל בגלל שהמפתח הפעיל במקביל את ערוץ היוטיוב "אולדסקול", ערוץ שעוסק בעיקר ברטרו גיימינג, והפך להיות אחד מהפופולריים ביותר בתחום זה בישראל. בשנת 2019 פיתוח המשחק הואץ והוא הוכרז לראשונה בפומבי, ואף הוכרז כאחד המשחקים המצופים. בשנת 2021 נחשף הטריילר הראשון של המשחק, ובשנת 2022 שוחרר הטריילר השני עם חשיפת תאריך ההשקה.
לדברי המפתח:"המשחק הוא לא רק בעברית, הוא משחק לישראלים" גם מבקרים רבים ציינו שהמשחק נועד בעיקר לישראלים כי הוא מושפע מהתרבות המקומית. זו גם אחת הסיבות שהמשחק לא יצא בשפות נוספות.
רוב דיבוב הדמויות נעשו על ידי רפאל בן ארי, אך ישנם מספר אנשים שדובבו על ידי יוטיוברים ואנשים מתעשיית הגיימינג כמו נמרוד אלדאה, שמדובב דמות משנית.
המפתח לא אישר קיומו של משחק המשך אך גם לא פסל זאת.
ביקורות

המשחק קיבל משוב חיובי מאד בקרב חובבי משחקי המחשב בישראל, והוא זכה לביקורת חיוביות רבות, באתר סטים המשחק קיבל ציון של 100 משלל המבקרים.
הערות שוליים

↑  פוסט בעמוד הפייסבוק של המשחק, 11 באוקטובר 2023
↑  בואו נשחק יום פתוח- חלק ראשון, נבדק ב-2024-01-25
↑  הכנתי "מיני גיים" למשחק שלי!, נבדק ב-2024-01-25
↑  התחבר/י או הירשם/הירשמי כדי לראות., באתר m.facebook.com
↑  יום פתוח: איך להוריד ולהתקין מודים בקלות, נבדק ב-2024-01-25
↑  Mods - Open Day (יום פתוח), באתר ModDB, ‏2022-06-22 (באנגלית)
1 2  עדי פרל, הכירו את "יום פתוח", המשחק הראשון בעברית בסטים, באתר גיקלואיד, ‏2019-04-28
↑  שי לוי, יום פתוח, משחק ההרפתקאות הומוריסטי ישראלי הושק ב-Steam, באתר www.tgspot.co.il, ‏2022-06-26
↑  ספיישל יום העצמאות: המשחקים הכי ישראליים שיגיעו אלינו בקרוב, באתר www.gadgety.co.il, ‏2019-05-09
↑  יום פתוח: טריילר שני (חשיפת תאריך השקה!), נבדק ב-2024-01-25
↑  יום פתוח - משחק כחול לבן עבור ישראלים, נבדק ב-2024-01-25
↑  ראיון עם יוצר המשחק הישראלי "יום פתוח", באתר FXP
↑   סבטה ס, עתודאים זומבים, מנה חמה עצבנית ודף נוסחאות: "יום פתוח" נוסטלגי ומהנה, באתר TheMarker‏, 25 ביולי 2022
1 2  משחק שנוצר במיוחד לישראלים| יום פתוח ביקורת, נבדק ב-2024-01-25
↑  הכירו את המשחק יום פתוח!, באתר YourGame, ‏2022-07-14
↑  יום פתוח (Open Day) on Steam, באתר store.steampowered.com (באנגלית)
יחסי איי שלמה – קובה

| יחסי איי שלמה – קובה |
| --- | --- |
איי שלמה: קובה


איי שלמה: קובה
שטח (בקילומטר רבוע)
28,896: 110,860
אוכלוסייה
824,057: 10,969,035
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,631: 107,352
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,980: 9,787
משטר
רפובליקה: רפובליקה חד-מפלגתית קומוניסטית

יחסי איי שלמה–קובה הם היחסים הבילטרליים בין איי שלמה לקובה.
יחסי טורקיה–מלזיה

| יחסי טורקיה–מלזיה |
| --- | --- |
טורקיה: מלזיה


טורקיה: מלזיה
שטח (בקילומטר רבוע)
783,562: 329,847
אוכלוסייה
87,527,097: 35,663,114
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,108,022: 399,649
תמ"ג לנפש (בדולרים)
12,659: 11,206
משטר
משטר נשיאותי: מונרכיה חוקתית פדרלית

יחסי טורקיה–מלזיה (בטורקית: Malezya-Türkiye ilişkileri, במלאית: Hubungan Malaysia–Turki) הם יחסי החוץ בין הרפובליקה הטורקית ובין פדרציית מלזיה.
סקירה כללית

היחסים בין המדינות החלו במהלך המאה ה-19 בין הסולטנויות של חצי האי המלאי והאימפריה העות'מאנית. היחסים בין המדינות התגברו בתקופות הסולטאן אבו בכר מסולטנות ג'והור, שביקר לעיתים קרובות באיסטנבול. במהלך אחד מביקוריו בשנת 1890, הוא ואחיו התחתנו עם נשים טורקיות. נישואים אלה הביאו לא רק לחיזוק היחסים הבילטראליים, אלא גם הובילו את הופעתם של נישואי תערובת בין טורקים למלאים. היחסים בין טורקיה המודרנית למלזיה כוננו בשנת 1964, כמעט מיד לאחר הקמת מלזיה. בשנת 2014 ביקר ראש ממשלת מלזיה, נג'יב ראזק, בטורקיה כדי לחזק את היחסים הדו-צדדיים ולחתום על הסכם סחר חופשי. כתוצאה מכך, לא רק שנחתמו הסכמים על שיתוף פעולה אסטרטגי וסחר חופשי, אלא גם דרישות הוויזה בוטלו. שתי המדינות מגבירות את שיתוף הפעולה שלהן בסחר ובהשקעות, במיוחד בתחום הבנקאות האיסלאמית. טורקיה מצפה ממלזיה להפוך לשותפת הסחר העיקרית שלה בין מדינות דרום מזרח אסיה.
נציגויות דיפלומטיות

טורקיה מחזיקה במלזיה שגרירות בקואלה לומפור.
מלזיה מחזיקה בטורקיה שגרירות באנקרה ו-2 קונסוליות בבורסה ואיזמיר.
יעקב מנצור

אין תמונה חופשית
יעקב מנצור (כ"ז בכסלו תרפ"ה, 24 בדצמבר 1924 - כ"ג בטבת תש"ף, 20 בינואר 2020) היה פרופסור בחוג ללשון עברית באוניברסיטת חיפה. עסק בחקר הלשון העברית ובחקר הערבית היהודית ופרסם ספרים ומאמרים בתחומים אלה.
חייו

מנצור נולד בבגדאד שבעיראק לצאלח מנצור, מדפיס ומו"ל. בשנת 1929 עלה עם הוריו ארצה, לירושלים. הוא למד בבית הספר העממי "דורש ציון" ובבית המדרש למורים "מזרחי". באוניברסיטה העברית בירושלים למד בחוגים לשון עברית, מקרא, שפה וספרות ערבית, ובשנת 1949 קיבל תואר מוסמך במדעי הרוח. בשנת 1965 קיבל את התואר "דוקטור לפילוסופיה". בתקופת לימודיו באוניברסיטה לתואר מוסמך שימש כמורה בבתי ספר יסודיים.
מנצור היה חבר בארגון ההגנה, ובתחילת מלחמת העצמאות התגייס לצה"ל ושירת בגדוד מוריה. לאחר שחרורו מצה"ל המשיך לעבוד בהוראה. בשנים 1952–1953 עבד בבית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי והיה ממונה על אולם הקריאה בטרה-סנטה, משכנה הארעי של האוניברסיטה באותם ימים. לאחר מכן מונה לאסיסטנט ולימד הבעה עברית באוניברסיטה העברית בירושלים ובשלוחותיה בתל אביב ובחיפה.
מנצור היה עוזרו של פרופ' טור-סיני בעריכת הכרכים האחרונים של מילון בן יהודה, שעדיין לא יצאו לאור. בשנים 1957–1958 לימד במחלקה ללשונות שמיות באוניברסיטת לידס, באנגליה. בשנים 1959–1961 שימש כמזכיר מדעי באקדמיה ללשון העברית.
בשנת 1964 החל לעבוד באוניברסיטת בר-אילן. היה בין מקימי המחלקה לערבית ועמד בראשה, והמשיך לעבוד בה במשרה חלקית עד 1979.
בשנים 1967 עד 1993 עבד באוניברסיטת חיפה, הקים בה את החוג ללשון עברית ועמד בראשו בשנים 1973–1975, 1979. מנצור שימש באוניברסיטה בתפקידים שונים ובהם: יו"ר ועדת המחקר הראשונה שהקים באוניברסיטה, יו"ר ארגון הסגל האקדמי, ודיקן הפקולטה למדעי הרוח. בשנת 1994 פרש לגמלאות.
מנצור מילא תפקידים ופעילויות במוסדות שונים ובכללם בין היתר: חבר יועץ באקדמיה ללשון העברית, חבר הקורטוריון של מוסד ביאליק, יו"ר המועצה האקדמית של המכון לחקר יהדות בבל במרכז מורשת יהדות בבל, יו"ר הוועדה להכנת תוכנית לימודים להוראת הלשון העברית בבתי ספר ערביים.
בנוסף לאלה שימש חבר סגל אורח במוסדות להשכלה גבוהה בחו"ל. השתתף והרצה בכנסים מדעיים בישראל ומחוצה לה.
מנצור היה נשוי לאביבה, מורה בתיכון, והתאלמן ממנה ב-2018.
נפטר ב-20 בינואר 2020. הותיר אחריו בן ובת: ישי, פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב, וטלי דגן, אדריכלית.
מחקריו

תחומי המחקר המדעיים העיקריים שלו היו בלשנות עברית ובלשנות ערבית-יהודית.
נושא הדוקטורט שלו היה 'הפסוק הפעלי ב"תמול שלשום" - פרק בחקר התחביר של ש"י עגנון'. העבודה נעשתה באוניברסיטה העברית בירושלים בהנחייתו של פרופ' חיים רבין. מנצור המשיך לחקור את סגנונו של עגנון ואת השינויים שחלו בלשונו במהדורות השונות של כתביו. כן עסק בחקר הלשון העברית של ימינו ובבעיותיה, לשון תקנית ותת-תקנית, משלבים וכיוצא בזה. את מחקריו בנושאים אלה פרסם בספרים ובמאמרים בכתבי עת מדעיים.
בתחום הערבית-היהודית עסק מנצור בלהג הערבית המדוברת של יהודי בגדאד. הוא תיאר את הלהג בנושאים שונים: תורת ההגה, תורת הצורות, אוצר המילים וכדומה, תוך השוואה לערבית הספרותית וללהגי בגדאד האחרים. העבודה נעשתה על סמך הקלטות שהקליט בישראל מפיהם של ישישים שחיו רוב ימיהם בבגדאד. חלק ניכר מהקלטות אלה שפרסם מנצור בספריו, הוכנסו לאתר שהקימה אוניברסיטת היידלברג שבגרמניה. האתר כולל הקלטות של להגים שונים העומדים בפני כליה במטרה לשמרם.
על סמך מחקריו שהתפרסמו בספרים ובמאמרים רבים בכתבי עת מדעיים נחשב מנצור בקרב הקהילה המדעית בישראל ומחוצה לה למומחה בחקר הערבית המדוברת של יהודי בגדאד.
כאשר הוצאת בריל תכננה להוציא לאור אנציקלופדיה ללשון הערבית בחמישה כרכים, פנו אל מנצור לכתוב בה ערך על הלהג של יהודי בגדאד. הערך שכתב "Baghdad Arabic, Jewish"' התפרסם בכרך א' של האנציקלופדיה.
ספרים שכתב

עיונים בלשונו של ש"י עגנון, תל אביב, דביר, תשכ"ט (סדרת מחקרים מטעם אוניברסיטת בר-אילן, ד').
עיקר וטפל בתיקוני לשון, חיפה, פינת הספר, תשל"א.
הערבית היהודית של בגדאד, חיפה, אוניברסיטת חיפה. ספר א: פרקים בפונולוגיה ובמורפולוגיה, תשל"ה. ספר ב: טקסטים, תשל"ז. ספר ג: מילון, חלק ראשון, תשמ"ג.
The Jewish Baghdadi Dialect – Studies and Texts in the Judaeo-Arabic Dialect of Baghdad, Or-yehuda, The Babylonian Jewry Heritage Center, 1991
להג הערבית המדוברת של יהודי בגדאד, ירושלים, הוצאת יד בן צבי, תשע"א 2011.
ספרים שערך

מחקרים בערבית ובאסלאם, בעריכת יעקב מנצור, רמת גן, אוניברסיטת בר-אילן, (מחקרי בר-אילן, המחלקה לערבית). קובץ א, תשל"ד 1963. קובץ ב תשל"ח 1978.
הערות שוליים

↑  רשימת מקבלי התארים, דבר, 23 ביוני 1966
↑  Tondokumente Datenbank
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265079605171  BnF: cb12210676w (data)  CiNii: DA13133255  ISNI: 0000 0000 8088 7369  LCCN: n84036805  NTA: 120787059  RERO: 02-A003558046  SUDOC: 030753937  VcBA: 495/330142  VIAF: 9897761   WorldCat (עם VIAF): 9897761
יחסי רומניה–רוסיה

| יחסי רומניה–רוסיה |
| --- | --- |
רומניה: רוסיה


רומניה: רוסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
238,391: 17,098,242
אוכלוסייה
18,988,203: 144,612,532
תמ"ג (במיליוני דולרים)
351,003: 2,021,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
18,485: 13,978
משטר
רפובליקה: רפובליקה פדרלית נשיאותית

יחסי רומניה–רוסיה הם יחסי החוץ הדו-צדדיים בין המדינות רומניה ורוסיה. לאחר מלחמת העולם השנייה הפכו רומניה וברית המועצות לבעלות ברית כלכליות וצבאיות; שניהם חתמו על ברית ורשה. לאחר פירוק ברית המועצות נפגעו היחסים בין המדינות, בעקבות עמידתן בשני צידי המתרס במהלך הסכסוך בטרנסינטריה. כיום מתקיימים בין המדינות יחסים דיפלומטיים וקשרים דו צדדיים במגוון תחומים. כ-30,000 רוסים חיים ברומניה, וכ-5,300 רומנים חיים ברוסיה.
שתי המדינות חברות מלאות במועצת אירופה ובארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה.
היסטוריה > הנסיכויות הרומניות

עד סוף המאה ה-18 היו קשרים חמים בין רוסיה הצארית, ולאחריה האימפריה הרוסית, לבין נסיכות מולדובה ונסיכות ולאכיה, והרוסים דאגו למתן אוטונומיה לנסיכויות הרומניות מהאימפריה העות'מאנית. הרוסים כבשו את הנסיכויות במהלך מלחמותיהם עם העות'מאנים, ובכלל זה במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1828–1829) ומלחמת קרים. במהלך אביב העמים התקוממו הרומנים, מה שהוביל למתח רב ביחסים עם רוסיה. בשנת 1859 התאחדו הנסיכויות הרומניות, הקימו את הנסיכויות הרומניות המאוחדות, אשר נתמכה על ידי רוסיה.
היסטוריה > ממלכת רומניה

במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) לחמו הרומנים לצד הרוסים, ובקונגרס ברלין לאחר המלחמה הוכרה עצמאותם. במהלך השנים שלאחר מכן ידעו היחסים בין המדינות עליות ומורדות, ובשנת 1916 הצטרפה רומניה למלחמת העולם הראשונה לצד רוסיה ומעצמות ההסכמה, מה שהוביל לכיבוש רומניה על ידי מעצמות המרכז. במהלך המלחמה שהו ולחמו בתחום רומניה יחידות צבא רוסיות. לאחר מהפכת אוקטובר, כאשר השלטון הרוסי החדש חיפש דרכי יציאה מהמלחמה, נעכרו יחסי רוסיה ורומניה. בסוף 1917 עצרו השלטונות הסובייטים את השגריר של רומניה ברוסיה, תוך הפרה של חסינות דיפלומטית ושחררו אותו רק לאחר לחץ בינלאומי.
לאחר המלחמה קיבלה רומניה את טרנסילבניה, בוקובינה, בסרביה ושטחים בבנאט, מה שהביא להכפלת שטח המדינה. הסתפחות בוקובינה ובסרביה לרומניה נעשתה בניגוד לדעתה של ברית המועצות וגררה סנקציות מצידה, כולל תפיסת האוצר הרומני, שהועבר לרוסיה בתקופת המלחמה ועוד.
במהלך מלחמת העולם השנייה לחמה רומניה לצד מדינות הציר, וכוחותיה לחמו נגד ברית המועצות, ובכלל זה בקרב סטלינגרד, שבו הצליחו הרוסים לכתר את הארמייה השישית הגרמנית, לאחר שפרצו דרך הכוחות הרומניים שהיו מוצבים באגפיה. לאחר מבצע יאשי-קישינב והפיכת 23 באוגוסט 1944 עברה רומניה להילחם לצד ברית המועצות, וכוחותיה השתתפו בקרבות בהונגריה ובאוסטריה.
במסגרת חוזה פריז אשר נחתם ב־1947 סירבו בעלות הברית להעניק לרומניה מעמד של צד לוחם (co-belligerent). צפון טרנסילבניה חזרה להיות חלק אינטגרלי מרומניה, אך ברית המועצות סיפחה את בסרביה וצפון בוקובינה סופית. בשאר חלקי רומניה נשאר הכיבוש הסובייטי. ב־1947 הודח המלך מכיסאו והוגלה, ונוצרה הרפובליקה הקומוניסטית העממית של רומניה. הכיבוש הסובייטי הסתיים רק בשנת 1958.
לאחר מלחמת העולם השנייה, ברית המועצות דחפה להכללתה של המפלגה הקומוניסטית הרומנית, שלא הייתה מפלגה גדולה לפני כן, בממשלה החדשה, בזמן שפוליטיקאים לא־קומוניסטים החלו להיעלם מהזירה הפוליטית. בסופו של דבר הוכרח המלך מיכאי לוותר על כיסאו והוגלה, והוכרזה הקמה של הרפובליקה העממית הרומנית. בראש המשטר הקומוניסטי עמד בהתחלה הנהגה קולקטיבית - בעיקר הרביעייה גאורגה גאורגיו-דז', אנה פאוקר, ואסילה לוקה ותאוהרי ג'ורג'סקו ואחרי שנת 1952 התרכז הכוח בידיו של גאורגה גאורגיו-דז'.
היסטוריה > תקופתו של גאורגיו-דז'

רומניה הפכה למדינה קומוניסטית תחת חסותה הצבאית והכלכלית המלאה של ברית המועצות. במהלך תקופה זו, משאביה המדולדלים של רומניה לאחר מלחמת העולם השנייה נשאבו בעקבות הסכמים סובייטיים-רומניים: חברות בבעלות סובייטית ורומנית משותפת הוקמו בעקבות מלחמת העולם השנייה כדי להסתיר את מה שרבים כינו "ביזה של רומניה על ידי ברית המועצות"; בנוסף לכך, הושתו על רומניה תשלומי פיצויים כבדים לברית המועצות בעקבות המלחמה. במהלך התקופה הזאת, למעלה משני מיליון בני אדם נאסרו בשרירותיות בשל סיבות פוליטיות, כלכליות ואחרות. הוצאות להורג, עינויים והתעללויות הופעלו כנגד מספר גדול של אנשים, החל מיריבים פוליטיים ועד לאזרחים מן המניין. לפחות 200,000 איש איבדו את חייהם כתוצאה מהדיכוי הקומוניסטי ברומניה בין 1948 עד 1964. בשנת 1958 הצליח גאורגיו-דז' להגיע להסכם עם מנהיג ברית המועצות ניקיטה חרושצ'וב בנוגע לנסיגת הצבא הסובייטי מרומניה. בסוף שלטונו, אחרי הפיוס עם טיטו, החרפה חוזרת של רדיפות פוליטיות בשנים 1959–1960, התחיל גאורגיו דז' ומקורביו בשנים 1963–1964 מדיניות של התרחקות מהמפלגה הקומוניסטית הסובייטית ושל חיזוק היחסים עם המערב. בו זמנית התחיל המשטר לעודד התנתקות בולטת מההשפעה התרבותית של רוסיה וברית המועצות ועודדה בריש גלי את הלאומיות הרומנית.