stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מדריך בדקר
היסטוריה

בשנת 1827 יסד קרל בדקר בעיר קובלנץ שבגרמניה בית הוצאה לאור. ב-1835 החל להוציא לאור ספר הדרכה למטיילים באזור הריין על מנת שיוכלו לטייל באופן עצמאי ולא יצטרכו לשלם למורי דרך מקומיים (בדוגמת מדריך הטיולים שהוציאה לאור באנגלית הוצאת ג'ון מאריי). בהמשך החליט בדקר להתמקד בכתיבה והוצאה לאור של מדריכי טיולים. החברה התרחבה עד מהרה ליעדים נוספים והצטיינה במסירת מידע מדויק ועדכני, נוח ויעיל להתמצאות ובמפות מודפסות באיכות מעולה. בתחילה ערך בדקר עצמו את הסיורים ולאחר מכן גייס עובדים, תוך דרישה מפורשת לדיווח אמין, מלא ומדויק ככל הניתן (למשל מספר המדרגות המדויק שיש לטפס). המדריך הודפס בכריכה בצבע אדום, שהפכה מזוהה עמו. לאחר שקרל בדקר מת בשנת 1859 הוביל בנו פריץ את החברה לתור הזהב שלה.
אחת מההמצאות שהחדיר בדקר הייתה שיטת דירוג לאתרים, בתי מלון ומסעדות שהתבססה על ציון כוכב אחד ("טוב") עד שלושה כוכבים ("אסור להחמיץ!") ליד שמותיהם. כן חידש המדריך כאשר הציע מסלולי טיול מוכנים-מראש המחברים אתרים מומלצים לתייר שעיתותיו אינן בידיו וחפץ להספיק לראות כמה שיותר אתרים בעלי חשיבות. עם זאת, פירט המדריך עובדות רבות על כל ישוב, כולל נתונים דמוגרפיים וכלכליים, שהפכו אותו בדיעבד לכלי תיעודי עבור חוקרים והיסטוריונים.
המהדורה הראשונה של בדקר באנגלית ראתה אור בשנת 1861 ורוב המהדורות נדפסו בדרך כלל בגרמנית, אנגלית וצרפתית. בשנות ה-60 של המאה ה-19 התרחב המדריך מעבר לגבולות גרמניה ליעדי תיירות בשווייץ, איטליה, צרפת וארצות השפלה. ב-1867 ראה אור מדריך פריז המפורט. בדקר שם לו למטרה לשוב ולבדוק באופן שיטתי כל יעד מדי שנים אחדות, על מנת להציב על המדף מהדורה עדכנית ככל האפשר, דבר שסייע מול המתחרים הרבים שהחלו לפרסם מדריכי טיולים דוגמתו. ב-1878 יצא לאור מדריך לונדון והסביבה. המדריך הראשון ליעד מחוץ לאירופה היה מדריך בדקר לארץ ישראל (פלשתינה) וסוריה, שחובר בידי המזרחן אלברט סוצין, ראה אור ב-1875 ותורגם בתוך שנה לאנגלית. ב-1877 יצא המדריך השני ליעד מחוץ לאירופה – המדריך למצרים התחתונה ולחצי האי סיני. ערב פרוץ מלחמת העולם הראשונה היו מדריכי בדקר לרבים מהיעדים התיירותיים ברחבי העולם. בשנת 1925 מת פריץ בדקר ואת החברה המשיך להוביל בנו הנס. בית ההוצאה המשיך לפעול ממטהו בלייפציג לאורך שתי מלחמות העולם. מהדורת "מצרים" של המדריך משנת 1929, שראתה אור לאחר סערת תגליותיו של הווארד קרטר, הפכה לאחד הכותרים הפופולריים והקלאסיים בעולם מדריכי הטיולים. המהדורה שבה ונדפסה ב-1974 ומאז במספר הדפסות חוזרות. השלטון הנאצי ביקר וצינזר את המדריכים שהמשיכו להופיע. בפרט נודעה מהדורה מיוחדת של מדריך גרמניה באנגלית שראתה אור ב-1936 לכבוד אולימפיאדת ברלין.
לאחר מלחמת העולם השנייה הועבר ניהול החברה לאחיינו של הנס, קרל פרידריך בדקר. מטה בית ההוצאה היה בלייפציג, שנמצאה בשטח מזרח גרמניה והשלטון שם סירב לתת לו רישיון להמשך פעילותו. הוצאת בדקר המשיכה בפרסום מדריכים מוטוריים באמצעות חברת בת בשטוטגרט ומדריכים אזוריים תלת-לשוניים לאזורים בגרמניה המזרחית, בפרט לעיר ברלין.
בשנת 2007 חודשה החברה במתכונתה המקורית כחברת מדריכי טיולים גלובלית.
בהיסטוריה ובתרבות

בספרו משנת 1908 "זכרונות אהבה מפירנצה" עושה א.מ. פורסטר שימוש ביחס הדמויות למדריך ה"בדקר" שלהן, על מנת לתאר את אופיין. הסופר האמריקאי תומאס פינצ'ון סיפר כי השתמש במדריכי בדקר ישנים על מנת לספוג את אווירת המקום והזמן עליהם רצה לכתוב.
בשנת 1942 הכריז התועמלן הנאצי גוסטב בראון פון שטום "אנחנו נפציץ כל מקום (באנגליה) שזכה לציון שלושה כוכבים במדריך בדקר", הכרזה על פיה ניתן הכינוי "בליץ בדקר" לסדרת הפצצות הערים ההיסטוריות אקסטר, באת', יורק, נוריץ' וקנטרברי .
השם "בדקר" הפך שם נרדף למדריך טיולים. בביקורת "הפועל הצעיר" על ספרו של ישעיהו פרס, "ארץ ישראל: ספר המסעות של ארץ ישראל וסוריה הדרומית" נאמר, בין השאר "השאלה היא רק אם זהו בדקר בעברית או בדקר עברי... במבוא המפורט נותן לנו המחבר את כל החומר הרגיל בכל בדקר לועזי". חמדה בן-יהודה, למשל, בדיווחה משווייץ ב-1909, סוקרת את סוגי התיירים ובהם:
האנגלים, תיירי ההרים עם התרמיל על גביהם, עם 'בדקר' ביד האחת והמטה ביר השניה ועל חזיהם, משמאל לימין, תלויות המשקפים המגדילות כל קטן ומקרבית כל רחוק.
הערות שוליים

↑  ראו למשל אוכלוסיית עין כרם ופרנסת התושבים מתוך יהושע בן-אריה, ירושלים החדשה בראשיתה המצטט את מדריך בדקר 1912 בנדון.
↑  המהדורה האנגלית הראשונה של מדריך בדקר למצרים ראתה אור שנה אחרי כן, ב-1878
↑  דף בקטלוג ספריית אוניברסיטת יורק
↑  חיים בוגרשוב, בדקר בעברית, הפועל הצעיר, 25 בנובמבר 1921
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810588531205606  LCCN: no98034267  SUDOC: 027573699  VcBA: 492/48579   WorldCat (עם LCCN): no98-034267 
ציורו של אדולף פון מנזל מ-1892 "בנסיעה דרך הטבע היפה", האדם בצד שמאל אוחז בידו מדריך "בדקר" הבולט בכריכתו האדומה.
מוזיקת מעליות

מוזיקת מעליות הוא שם כולל לעיבודים מוזיקליים של שירים פופולריים בהם כלי הנגינה בעלי עוצמה חלשה.
במוזיקה זו נעשה שימוש במרכזי מסחר, בקניונים,  עבור מוזיקת המתנה בטלפון, בחדרי המתנה של רופאים ורופאי שיניים ובמעליות. כמו כן, זהו שם כללי לשירים שהם "קלים להקשבה", כגון: ג'אז רך, שירים בעלי מלודיות פשוטות. לרוב אכן למוזיקת מעליות יש מלודיה פשוטה, כדי שיהיה ניתן לחזור בלולאה על אותו שיר מבלי משים לב. תופעה זו מוכרת כאשר ישנה מוזיקת המתנה בטלפון אשר חוזרת על עצמה.
יש המעדיפים מוזיקת מעליות על פני שידורי תחנות הרדיו, בגלל הפרסומות והקריינות שאופייניים לרדיו, אשר אינם נמצאים במוזיקת מעליות.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4392663-0
לימור מזרחי

| --- | --- |

 לידה:  24 ביוני 1970 (בת 54) תל אביב-יפו, ישראל 
 עמדה:  רכז 
 גובה:  1.70
 מכללה:  מרילנד טראפינס
 דראפט:  47, דראפט ה-WNBA‏ 1998 ניו אינגלנד בליזארד
 היכל התהילה:  https://www.anatdraigor.com/49-hof-wbi
 קבוצות כשחקנית
 1980–1990   1991–1992   1992–1994   1994–1995   1995–1996   1996–1998   1998   1999  1999–2001   2001–2002   2002–2003   2003–2004   2004–2005   2005–2006   2006–2008  :  בני יהודה   מרילנד טראפינס   אליצור חולון   אנדה רמת השרון   בני הרצליה   אליצור רמלה  ניו אינגלנד בליזארד   KR ריקיוויק   נירוסופט כרמיאל   אליצור חולון   אנדה רמת השרון   ארקה גדיניה (גדנסק)   מכבי רמת חן   ZKK גוספיץ   אנדה רמת השרון  
 הישגים כשחקנית
 4 אליפויות ישראל אליצור חולון (92/93), (93/94)  אליצור רמלה (97–98)  אנדה רמת השרון (2002/03)  אליפות קרואטיה ZKK גוספיץ (2005/06)  אליפות איסלנד KR ריקיוויק (99)  אליפות פולין ארקה גדיניה (גדנסק) (2003/04)  גביע פולני ארקה גדיניה (גדנסק) (2003/04)  4 גביעי המדינה בישראל בני יהודה (89/90)  אליצור חולון (92/93), (93/94)  אנדה רמת השרון (2002/03)  שחקנית העשור של ישראל שנות ה-90  שחקנית העונה באיסלנד 1999
 
לימור מזרחי (נולדה ב-24 ביוני 1970) היא כדורסלנית ישראלית קפטן נבחרת ישראל בכדורסל, נבחרה לספורטאית העשור של מדינת ישראל, שיחקה בליגה המקצוענית בארץ ובחו"ל עד שנת 2008. כיום, מנהלת פרויקטים בוועד האולימפי בישראל, מרצה במרכז האקדמי לוינסקי-וינגייט, מעבירה הרצאות השראה, ושגרירת אתנה - המועצה הציבורית לקידום נערות ונשים בספורט.
ביוגרפיה

מזרחי החלה את דרכה בספורט בגיל 6, עם בנים בהפועל גבעתיים, במקביל התאמנה בקבוצת השחייה של הפועל גבעתיים ובה זכתה באליפות ישראל עד גיל 12. בגיל 10 הצטרפה למועדון הכדורסל בית דני-בני יהודה, בו זכתה לראשונה בגביע המדינה 1988. בעונת 1991–1992 שיחקה בקבוצה של אוניברסיטת מרילנד ב-NCAA. לאורך הקריירה הארוכה שלה שיחקה במספר רב של קבוצות - אליצור חולון, אליצור רמלה, מכבי רמת חן, בני הרצליה, נירוסופט כרמיאל, אנדה רמת השרון, וכן במספר קבוצות באירופה, באיסלנד, בקרואטיה ובפולין, ובליגה המקצוענית בארצות הברית the American Basketball League (ABL).
במשך 20 שנה ייצגה את סגל נבחרת ישראל, ובמשך 4 שנים הייתה לקפטן הנבחרת.
בשנת 1998 נבחרה בדראפט ושיחקה בניו אינגלנד בליזארד מה-ABL - ליגת הכדורסל המקצוענית לנשים. בתום אותה עונה התפרקה הליגה.
מזרחי הגיעה להישגים על אף גובהה הנמוך יחסית לכדורסלנית (1.70 מ'). בשנת 2005 הייתה מלכת האסיסטים של הליגה הישראלית, עם ממוצע של 4.9 אסיסטים למשחק.
מזרחי זכתה ב-7 אליפויות, ב-7 גביעים (בארץ ובחו"ל). ב-5 ביוני 2008 הייתה לאחת מארבע ספורטאיות שזכו בתואר "ספורטאית העשור" מטעם משרד המדע, התרבות והספורט. בשנת 2008, לאחר שתי עונות ברמת השרון, הודיעה על פרישתה מכדורסל. לאחר פרישתה הקימה בתי ספר לכדורסל, ואת האקדמיה למצוינות במכון וינגייט.
בעונת 2010/11 שימשה כעוזרת מאמן אליצור מכבי נתניה מליגת העל. בשנים 2016 ו-2017 מונתה למאמנת נבחרת הקדטיות.
חיים אישיים

מזרחי למדה בבית הספר היסודי "ברנר" בגבעתיים ובתיכון עירוני א' בת"א. שיחקה בנבחרת הכדורסל של בית הספר, וזכתה עם קבוצתה במקום ה-1 באליפות הארצית של בתי הספר התיכוניים (1986). שרתה בצה"ל בחיל כללי כמדריכת אימון חדר כושר ושיחקה בנבחרת אכ"א בכדורסל והגיעה עם קבוצתה לגמר אליפות צה"ל (1990). למדה במכללת אוהלו – מדריכה בכירה כושר גופני ומשחקי כדור (2000) והוראה B.Ed בחינוך גופני. מאמנת כדורסל מוסמכת – בית הספר למאמנים ומדריכים במכון וינגייט (2002). למדה בקורס "מדריכי חדרי כושר" למבוגרים וילדים. בוגרת קורס מאמנים לאומיים מטעם הוועד האולימפי. בעלת תואר שני במדעי ההתנהגות M.P.E. – מכללת וינגייט. היא שימשה כמרצה מן החוץ באוניברסיטת בן-גוריון ומנהלת את פרויקט "היום שאחרי" לספורטאים.ות אולימפיים. ממונה על הטרדות מיניות ומוגנות בספורט מטעם הוועד האולימפי בישראל. אמא לעופרי.
לימור מזרחי נכנסה להיכל התהילה - כדורסל נשים
הערות שוליים

↑  ענת דרייגור, לימור מזרחי - היכל התהילה כדורסל נשים
↑  קרקס מזרחי במערב-גרמניה, מעריב 8 בספטמבר 1987
↑  אריה ליבנת‏, "מרגישה שמיציתי. עכשיו תור הצעירות", באתר וואלה, 27 ביולי 2004
↑  מינויים: שירה העליון וטלי נוי לעתודה, לימור מזרחי לקדטיות, באתר איגוד הכדורסל בישראל, 16 בדצמבר 2015
↑  לימור מזרחי באתנה
מוזיקת ליווי

מוזיקת ליווי (באנגלית: Incidental music) היא מוזיקה המלווה מחזה, תוכנית טלוויזיה, תוכנית רדיו, משחק וידאו, או כל אירוע שמרכז העניין בו אינו המוזיקה. המושג בדרך כלל לא מתייחס למוזיקה המלווה סרטים, הנקראת פסקול.
מוזיקת ליווי משמשת להוספת אווירה לאירועים המתרחשים בעלילה. לדוגמה, מוזיקת ליווי יכולה לבוא ברגעים דרמטיים בעלילה, להוסיף נופך, או להצביע על סכנה מתקרבת, או שהיא יכולה לבוא בין או בסוף המערכות במחזה.
ידוע שכבר בימי היוונים נוגנה מוזיקה בעת העלאת מחזות. בין היצירות המפורסמות, אפשר למצוא את אגמונט שכתב לודוויג ואן בטהובן, Rosamunde שכתב פרנץ שוברט, מוזיקה לחלום ליל קיץ של שייקספיר מאת פליקס מנדלסון-ברתולדי, מוזיקה ל-L'Arlésienne של אלפונס דודה מאת ז'ורז' ביזה ופר גינט של הנריק איבסן מאת אדוורד גריג. יצירות שזכו להצלחה רבה, כמו המצוינת לעיל, מנוגנות היום לרוב מחוץ לקונטקסט של המחזה.
ליז קנדל

אליזבת לואיז קנדל (באנגלית: Elizabeth Louise Kendall; נולדה ב-11 ביוני 1971) היא פוליטיקאית בריטית המכהנת כחברת פרלמנט של מחוז לסטר ווסט מטעם מפלגת הלייבור מאז 2010, וכשרה לענייני עבודה ולפנסיה (אנ') מאז יולי 2024.
ביוגרפיה

קנדל נולדה ב-1971 באבוטס לאנגלי במחוז הרטפורדשייר. בתיכון למדה לצד ג'רי האליוול ולאחר מכן בקולג' קווינס בקיימברידג', שם סיימה בהצטיינות לימודי היסטוריה בשנת 1993.
לאחר שסיימה את לימודיה בקיימברידג' עבדה במכון לחקר מדיניות ציבורית (IPPR) בתחום התפתחות הילד ולמידה בגיל הרך.
קריירה פוליטית

קנדל הצטרפה למפלגת הלייבור ב-1992 ב-1996 התמנתה ליועצת פוליטית של הארייט הרמן. לאחר ניצחון הלייבור בבחירות הכלליות של 1997 נבחרה הרמן לכהן כשרה לענייני הביטוח הלאומי וקנדל מונתה ליועצת מיוחדת במשרדה.
ב-1998, לאחר פיטוריה של הרמן מהממשלה, קנדל התפטרה והצטרפה לעמותת "King's Fund" בתחום הבריאות. היא כתבה סדרה של עבודות מחקר עבור ה-IPPR ומונתה למנהלת "Maternity Alliance", עמותה הפועלת למען נשים בהריון. בבחירות הכלליות של 2001 ניסתה להיבחר כמועמדת הלייבור במחוז צ'סטרפילד, אך לא זכתה במועמדות. לאחר הבחירות היא שבה לשירות הממשלתי ועבדה עבור פטרישיה יואיט במשרד המסחר והתעשייה, ולאחר מכן עברה איתה למשרד הבריאות, שם לקחה חלק בהעברת החוק האוסר על עישון ב-2006. לאחר שיואיט עזבה את הממשלה, התמנתה קנדל למנהלת רשת שירותי האמבולנסים, ונשארה בתפקיד עד 2010.
בבחירות הכלליות של 2010 נבחרה קנדל לפרלמנט מטעם מחוז לסטר ווסט. את נאום הבכורה שלה היא נשאה בפרלמנט בדיון על התמודדות עם העוני בבריטניה ב-10 ביוני 2010. בסבב המינויים הראשון של אד מיליבנד באוקטובר 2010 מונתה לראשונה לתפקיד בממשלת הצללים, כשרה לענייני בריאות תחת ג'ון הילי. ב-2011 עברה לכהן כשרת הצללים הראשונה לענייני סיעוד ואוכלוסייה מבוגרת והחלה להשתתף באופן קבוע בישיבות קבינט הצללים.
בבחירות הכלליות של 2015, בהן ספגה הלייבור תבוסה, נבחרה קנדל מחדש מטעם לסטר ווסט והודיעה כי תתמודד על הנהגת המפלגה במקומו של אד מיליבנד. מועמדותה זכתה לתמיכה של רבים מחברי ממשלת הצללים ופוליטיקאים בכירים אחרים מהלייבור. היא נתפסה בתקשורת כממשיכת דרכו של טוני בלייר, וזכתה גם לתמיכת הסאן. פרשנים מכל הקשת הפוליטית ראו בה את מועמדת הלייבור שתעורר "הכי הרבה פחד" בקרב השמרנים, אמירה שחזרו עליה גם כמה מהפוליטיקאים השמרנים דוגמת ג'ורג' אוסבורן, בוריס ג'ונסון ורות דיווידסון. למרות התמיכה הרחבה, קנדל סיימה רק במקום הרביעי בפריימריז לראשות המפלגה, עם 4.5% בלבד מהקולות.
עם בחירתו של ג'רמי קורבין לראשות הלייבור ב-2015 התפטרה קנדל מקבינט הצללים, ותמכה במועמדותו של אוון סמית' בניסיונו הכושל להחליף את קורבין בראשות המפלגה ב-2016.
בבחירות הבזק של 2017 נבחרה קנדל שוב ברוב של למעלה מ-60% מהקולות במחוזה הבחירה שלה, ושוב בבחירות בבחירות הכלליות של 2019.
עם כניסתו של קיר סטארמר לתפקיד יו"ר הלייבור ב-2020 שבה קנדל לקבינט הצללים, ומאז 2023 היא כיהנה כשרת הצללים לענייני עבודה ופנסיה.
קנדל שמרה על מושבה גם בבחירות הכלליות ב-2024.
חיים אישיים

קנדל הייתה בעבר במערכת יחסים עם השחקן והקומיקאי גרג דייוויס, שהסתיימה כמה חודשים לפני הבחירות הכלליות ב-2015. בינואר 2022 נולד בנה הנרי אותו הביאה לעולם באמצעות פונדקאות.
מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
הערות שוליים

↑  "The NHS Confederation Group Company Limited". Dellam Corporate Information. 15 במרץ 2010. אורכב מ-המקור ב-30 ביוני 2009. נבדק ב-21 בנובמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5    Rosa Prince,Rosaprince, ‏Liz Kendall: full story of the outsider who became the Labour leadership candidate with the 'mo', The Telegraph, 27 May 2015
↑  "Who is Liz Kendall? Labour leadership contender guide". BBC News. 30 ביולי 2015. נבדק ב-24 בפברואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Pollard, Stephen (16 באפריל 2001). "Hating Tony Blair: with a general election imminent, publishers are eagerly issuing condemnations of new Labour..." New Statesman. אורכב מ-המקור ב-30 ביוני 2009. נבדק ב-17 באוקטובר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Biography page". lizkendall.org. Liz Kendall. אורכב מ-המקור ב-11 במאי 2010. נבדק ב-17 באוקטובר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Comment, opinion and discussion from the Guardian US | The Guardian, www.theguardian.com
↑  Tim Shipman, Political Editor, Blairite Liz in race to be Labour leader, www.thetimes.com, ‏2024-07-05 (באנגלית)
↑  The Sun Begrudgingly Reveals Who It's Backing For Labour Leader, HuffPost UK, ‏2015-06-17 (באנגלית)
↑  Rod Liddle, Forget Jeremy Corbyn, I'm backing Liz Kendall for Labour leader, The Spectator, ‏2015-06-16 (באנגלית אמריקאית)
↑  Fraser Nelson, Diane Abbott's car-crash Sunday Politics interview shows the depth of Labour's denial, The Spectator, ‏2015-06-21 (באנגלית אמריקאית)
↑  Dan Bloom, George Osborne claims Labour leadership race has ruined 'a generation's work', The Mirror, ‏2015-09-09 (באנגלית)
↑  Jason Cowley, George Osborne: read the full Q&A, New Statesman, ‏2015-09-09 (באנגלית אמריקאית)
↑  Davidson: Corbyn is neo-Marxist in Breton cap talking 1970s politics, The Herald, ‏2015-08-26 (באנגלית)
↑  Total Politics, www.totalpolitics.com (באנגלית)
↑  Jon Stone, Liz Kendall says she lost the Labour leadership election because she was the 'eat your greens' candidate, The Independent, ‏26 בינואר 2016
↑  "Angela Rayner handed new role as Keir Starmer reshuffles top team". BBC News (באנגלית בריטית). 2023-09-04. ארכיון מ-2023-09-04. נבדק ב-2023-09-04.
↑  "Leicester West - General election results 2024". BBC News (באנגלית בריטית). נבדק ב-2024-07-05.
↑  Saner, Emine (20 במאי 2015). "Greg Davies Interview". The Guardian. ארכיון מ-28 במאי 2015. נבדק ב-21 במאי 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Macintyre, Donald (22 במאי 2015). "Liz Kendall: Is Labour's smart, articulate rising star the heir to Tony Blair?". The Independent. ארכיון מ-26 במאי 2015. נבדק ב-26 במאי 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Jackson, Siba (22 בינואר 2022). "Labour MP Liz Kendall 'bursting with love and happiness' after welcoming son Henry via surrogate". Sky News. נבדק ב-22 בינואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Richardson, Hannah (24 בנובמבר 2021). "Leicester MP Liz Kendall to take leave as she embarks on exciting new role - motherhood". Leicester Live. נבדק ב-22 בינואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
קנדל לפני אספת בחירות בבריסטול במהלך המרוץ למנהיגות מפלגת הלייבור ב-2015
קנדל בצעדה תמיכה ב-NHS ב-2014
לימור עציוני

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 www.limorezioni.com
 
לימור עציוני (נולדה ב-1971) היא עורכת דין ישראלית, פרופסור חבר בבית הספר למשפטים במרכז האקדמי שערי מדע ומשפט.
ביוגרפיה

בשנת 1997 סיימה תואר ראשון במשפטים מטעם האוניברסיטה העברית והוסמכה כעורכת דין. שנתיים מאוחר יותר השלימה תואר שני בתחום מטעם האוניברסיטה העברית ובשנת 2007 השלימה לימודי דוקטורט, שעסק בנושא "נשים בגירות קרבנות גילוי עריות בילדות – ההיבט המשפטי", גם הוא בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית. לימור עציוני מתמחה במשפט הפלילי ושימשה כמרצה במכללות ואוניברסיטאות שונות בישראל ובהן האוניברסיטה העברית, המרכז האקדמי למשפט ולעסקים, המכללה למנהל והמרכז האקדמי שערי מדע ומשפט. בשנת 2019 הצטרפה כעמיתת מחקר אורחת בתוכנית לביטחון סייבר של המכון למחקרי ביטחון לאומי. בשנת 2020 הוענק לה תואר פרופסור חבר על ידי המועצה להשכלה גבוהה בישראל.
ספריה

גילוי עריות, הוצאת נבו, יוני 2009
רצח ילדים בידי הוריהם, הוצאת נבו, יוני 2016
נוער במשפט הפלילי, הוצאת נבו, יוני 2019
Unsafe home - child harming within the family, Lexington books an imprint of the Rowman & Littlefield Publishing Group. Inc, October 2020
Cybersecurity and Legal-Regulatory Aspects, World Scientific, January 2021
הערות שוליים

↑  ניקי גוטמן, שישבת, באתר ישראל היום, 25 באוקטובר 2018.
↑  קורות חייה באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי.
↑  אישורי הדרגות בתחום מדעי החברה, ניהול ומשפטים, באתר המועצה להשכלה גבוהה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301747405171  LCCN: n2010050730  SUDOC: 24414267X  VIAF: 97480237   WorldCat (עם VIAF): 97480237 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "לימור עציוני".
לימור מויאל

| --- | --- |

לימור מויאל, 2021
 לידה:  4 באוקטובר 1973 (בת 51) תל אביב-יפו, ישראל
 ענף מדעי:  פרשנות ותרבות
 עיסוק:  פוליטיקה, אקטיביזם, ספרות, פילוסופיה, כתיבה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בר-אילן
 https://www.limormoyal.com
לימור מויאל (נולדה ב-4 באוקטובר 1973) היא פובליציסטית, סופרת, אקטיביסטית פוליטית ופעילת שמאל. מויאל כותבת לעיתון הארץ ולמדור הבלוגים של זמן ישראל. היא דוקטורנטית לפרשנות ותרבות באוניברסיטת בר-אילן וחוקרת היבטים של שפה בכינון עצמי מיני.
ביוגרפיה

מויאל נולדה ב-4 באוקטובר 1973 בתל אביב. בגיל צעיר התעסקה בכתיבה והייתה מעורבת בפעילות פוליטית כאקטיביסטית.
מויאל הוציאה לאור שני רומנים הומוסקסואליים פסיכוריאליסטיים, והיא חלוצה של ז'אנר זה בשפה העברית. ספר הביכורים שלה "מרכבות באיילון", שיצא לאור ב-2015, היה לרב מכר ותרם למעמד הספרות הלהט"בית בישראל. את הרומן כתבה במסגרת פעילותה למען זכויות להט"ב. הספר תורגם לאנגלית ולצרפתית. ספרה השני, "הזיפים של לזרוס" יצא לאור ב-2016.
מויאל מוכרת כאושיית טוויטר פוליטית. לחשבון הטוויטר שלה אלפי עוקבים. את הפעילות שלה בתחום המחאות נגד בנימין נתניהו היא מרכזת בעיקר בטוויטר, בכתיבה ביקורתית ובהופעות מזדמנות בתקשורת. כמו כן הקימה ב-2020 את תנועת "הדמוקרטים" שעוסקת בעיתונות אלטרנטיבית תוך קידום עקרונות סוציו-ליברליים.
לימור נשואה לאבי מויאל ואם לארבעה.
ספריה

מרכבות באיילון, הוצאת גוונים, 2015
הזיפים של לזרוס, הוצאת פנדורה, 2016
הערות שוליים

↑  קצת עליי, באתר לימור מויאל
↑   לימור מויאל, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
1 2  https://www.zman.co.il/writer/8905/
↑  דפנה לוי, הסקס מתחיל רק בעמ' 118, באתר לאישה, ‏13.10.16
↑  מרכבות באיילון באתר הספרייה הלאומית
↑  מרכבות באיילון - לימור מויאל, באתר www.e-vrit.co.il
1 2  מן העיתונות – לימור מויאל
↑  מאיה נחום שחל, "גייז זה דרמה", באתר כלכליסט, 30 ביוני 2016
↑  Limor Moyal, www.amazon.com (באנגלית אמריקאית)
↑  הזיפים של לזרוס - לימור מויאל, באתר www.e-vrit.co.il
↑  https://twitter.com/democratimorg, Twitter
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007597700005171  LCCN: no2015153852  VIAF: 138145003302661300406   WorldCat (עם VIAF): 138145003302661300406
מה שלומך אחות

| --- | --- |
 שיר בביצוע נעמי שמר
 יצא לאור:  1986
 פורמט:  קלאסי
 שפה:  עברית
 אורך:  4:21
 כתיבה:  נעמי שמר
 לחן:  נעמי שמר
 
"מה שלומך אחות" הוא שיר שנכתב והולחן על ידי נעמי שמר. השיר נכתב בשנת 1986. ייתכן והשיר נכתב לכבוד אסירת ציון אידה נודל, שסורבה לעלות ארצה. שבע שנים קודם לכן (1979) פרסמה שמר את השיר "שלום אידה נודל". בשיר "מה שלומך אחות" משוחחת שמר עם ה"אחות" (נודל) מהגולה, מעודדת אותה ומנחמת אותה.
גרסאות לשיר

את השיר ביצעו לראשונה בשנת 1986 חוה אלברשטיין וריימונד אבקסיס. השיר בוצע לראשונה בטלוויזיה ב'סיבה למסיבה בהנחיית רבקה מיכאלי. בהמשך כלל אותו הזמר משה בקר בתקליטו "חפצים אישיים" שיצא לאור בשנת 1987. בתוכנייה המצורפת לתקליטור, "נעמי שמר: אסיף" שיצא בשנת 1998 נכתב כיצד נולד הרעיון לכתיבת השיר:
חוה אלברשטיין קראה את סיפורה של ריימונד וביקשה להכירה. כשנפגשו והחליטו לשיר ביחד, הציעה ריימונד שנעמי שמר תכתוב להן. לאחר מפגש – משולש – מלהיב בא לעולם 'מה שלומך אחות'.
בשנת 2018 ביצעו חניכות הנוער העובד והלומד, ערביות, דרוזיות ויהודיות את השיר במשותף במסגרת המאבק נגד אלימות נגד נשים.  באותה שנה הוציאה הזמרת יוצרת ענת מלמוד גרסת כיסוי לשיר.
בשנת 2023 הוציאה אודהליה ברלין יחד עם המוזיקאיות אורית איזק, בת-חן אדרי, מרב ברנר, עדי אלבחר, רוחמה בן-יוסף גרסת כיסוי לשיר.
הערות שוליים

1 2  דוד אסף‏, מה שלומך אחות? בין אידה נודל לריימונד אבקסיס, בבלוג "עונג שבת", 28 ביוני 2019
↑  לילי סלצברג והדר רז, "אומרים לבנות לא להיאנס במקום להגיד לבנים לא לאנוס", באתר ynet, 3 בדצמבר 2018
↑   ענת מלמוד - 'מה שלומך אחות' קאבר, סרטון בערוץ "ענת מלמוד - Anat Malamud", באתר יוטיוב (אורך: 03:20)
↑  אודהליה ברלין וחברות: "מה שלומך אחות", באתר ערוץ 7, 11 במרץ 2023
מוכתר דיאקאבי

מוכתר דיאקאבי (בצרפתית: Mouctar Diakhaby; נולד ב-19 בדצמבר 1996 בוונדום שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ולנסיה מליגת העל הספרדית ובנבחרת גינאה.
קריירת מועדונים

דיאקאבי גדל במחלקות הנוער של USSR ורטו ושל נאנט, ובשנת 2013 הגיע למחלקת הנוער של אולימפיק ליון מליגת העל הצרפתית. בשנת 2014 החל דיאקאבי לשחק באולימפיק ליון ב', קבוצת המילואים של המועדון. ב-10 בספטמבר 2016 ערך דיאקאבי את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, כששיחק 90 דקות בהפסד 1–3 לז'ירונדן דה בורדו במסגרת המחזור הרביעי בליגה. ב-18 באוקטובר ערך דיאקאבי את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כששיחק 90 דקות בהפסד 0–1 ליובנטוס במסגרת המחזור השלישי בשלב הבתים לעונת 2016/2017. דיאקאבי ערך שלוש הופעות בשלב הבתים, אולימפיק ליון נכשלה לשלב שמינית הגמר של המפעל, וסיימה שלישית, כשמקדימות אותה בבית יובנטוס וסביליה ואחריה נמצאת דינמו זאגרב. ב-30 בנובמבר הבקיע דיאקאבי את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-75 בניצחון 0–6 על נאנט במסגרת המחזור ה-15 בליגה.
ב-28 ביוני 2018 חתם דיאקבי בולנסיה לחמש שנים.
במרץ 2024 נפצע במהלך משחק של קבוצתו נגד ריאל מדריד בליגה הספרדית. דיאקבי סובל מפריקה מלאה של הברך לאחר שנפל על רגלו של אורליאן טשואמני במהלך אותו משחק.
קריירה בינלאומית

ב-5 ביוני 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גינאה, בהפסד 1-0 לנבחרת מצרים במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2023. ב-27 בספטמבר 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בהפסד 3-1 לנבחרת חוף השנהב במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת גינאה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
הערות שוליים

↑  Liste des 25 pour la CAN 2023 בחשבון הטוויטר הרשמי של פדרציית הכדורגל הגינאית, 23 בדצמבר 2023 (בצרפתית)
| נבחרת גינאה – גביע אפריקה לאומות 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 ע. קייטה •  2 א. קונט •  3 א. סילה •  4 סו •  5 דיאקאבי •  6 דיאוורה •  7 גילאבוגי •  8 נ. קייטה •  9 גיראסי •  10 מוריבה •   11 באיו •  12 דיאקיטה • 13 מוח. קמארה •  14 כ. סיסה • 15 ס. סיסה • 16 מוס. קמארה • 17 ז'נווייה • 18 א. קמארה • 19 קמאנו • 20 קונאטה • 21 ס. סילה • 22 קונה • 23 טורה • 24 קאנטה • 25 פ. קונט • מאמן: ק. דיאוורה |  1 ע. קייטה •  2 א. קונט •  3 א. סילה •  4 סו •  5 דיאקאבי •  6 דיאוורה •  7 גילאבוגי •  8 נ. קייטה •  9 גיראסי •  10 מוריבה •   11 באיו •  12 דיאקיטה • 13 מוח. קמארה •  14 כ. סיסה • 15 ס. סיסה • 16 מוס. קמארה • 17 ז'נווייה • 18 א. קמארה • 19 קמאנו • 20 קונאטה • 21 ס. סילה • 22 קונה • 23 טורה • 24 קאנטה • 25 פ. קונט • מאמן: ק. דיאוורה | גינאה |
ליז קאר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 באפריל 1972 (בת 52) Port Sunlight, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 עיסוק:  קומיקאית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת נוטינגהאם  Upton Hall School FCJ  Birkenhead High School Academy 
 אתר אינטרנט
 פרופיל ב-IMDb
 
ליז קאר (באנגלית: Liz Carr; נולדה באפריל 1972) היא שחקנית, סטנדאפיסטית ומנחה בריטית. היא פעילה למען זכויות של בעלי מוגבלויות.
ביוגרפיה

קאר נולדה בפורט סנלייט וגדלה בבבינגטון. היא למדה בבית הספר אפטון הול באפטון שבמרזיסייד, ובבית הספר התיכון בבירקנהד. קאר למדה משפטים באוניברסיטת נוטינגהאם.