stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מירמקוסיקלה פורמיקיבורה

| מירמקוסיקלה פורמיקיבורה |
| --- | --- |
 נקבה
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: חטפיתיים
סוג:: פטפטן
מין:: מירמקוסיקלה פורמיקיבורה
שם מדעי
 Myrmecocichla formicivora ‏Wilkes, 1817

מירמקוסיקלה פורמיקיבורה (שם מדעי: Myrmecocichla formicivora) הוא מין של ציפור שיר, המצויה באפריקה הדרומית באזורי ערבות עשב, שיחיות יבשות ובסוואנה. התחום העיקרי של מחייתה הוא בבוטסואנה, דרום אפריקה, לסוטו, אסוואטיני, נמיביה וזימבבואה. הציפור שייכת למשפחת החטפיתיים, ציידות החרקים המהירות.
ציפור זו קטנה יחסית, באורך 17–18 סנטימטרים ומשקלה 40–60 גרם בממוצע. היא בעלת דו-צורתיות זוויגית, והזכרים גדולים מעט מהנקבות וצבעם כהה יותר עד שחור, למעט בשולי הכנפיים. הנקבות לעומתם חומות, מעט אפורות והראש והחזה בגוון בהיר יותר, מעט שזוף. היא בעלת מקור שחור ורגליים אפורות בהירות.
המירמקוסיקלה פורמיקיבורה היא ציידת חרקים המתמקדת בעיקר בטרמיטים ונמלים צעירות. דבר זה הוביל לשמה האנגלי - "Ant-eating chat". לעיתים מתלווה הציפור לאוכל נמלים גדול, כגון פנגולין או שנבוב, אשר יכול להרוס בקלות את קן הטרמיטים. לאחר מכן הציפור חוטפת מספר חרקים מהקן השבור.
הערות שוליים

↑  מירמקוסיקלה פורמיקיבורה באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מסיבת ההפתעה של מיקי

| --- | --- |

פתיח הסרט
 בימוי:  המילטון לוסק
 הופק בידי:  וולט דיסני
 מדבבים:  וולט דיסני לאונה לדו קלרנס נאש ג'ון פורי
 מוזיקה:  אוליבר ולאס
 אנימטור:  אולי ג'ונסטון קן פטרסון פרד מור קלוד סמית' ג'ון לונסברי הארווי טומבס ריילי תומסון וולט קליי לין קארפ צ'ארלס ניקולס ג'ק ביילי ארנולד ג'ילספיי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  וולט דיסני הפקות
 חברה מפיצה:  נביסקו
 הקרנת בכורה:  18 בפברואר 1939
 משך הקרנה:  5 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט קצר, סרט הנפשה, סרט קומדיה, סרט לכל המשפחה, סרט מוזיקלי
 דף הסרט ב־IMDb
מסיבת ההפתעה של מיקי (באנגלית: Mickey's Surprise Party) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי משנת 1939 שהופק על ידי וולט דיסני הפקות והופץ על ידי נביסקו (אנ'). הסרט, בבימויו של המילטון לוסק, הוא הראשון שהציג את עיצוביהם הנוכחיים של מיקי ומיני מאוס, שנוצרו על ידי האנימטור פרד מור. זהו הסרט הקצר ה-105 בסדרת סרטי "מיקי מאוס" שיצא לאקרנים והשני באותה השנה.
הסרט בולט בהיותו המוצר הראשון של דיסני מכל סוג שהוא שנעשה בחסות חברה. נהוג לחשוב שהוא נחלת הכלל, אך זכויות היוצרים של הסרט חודשו ב-2 במאי 1966. וולט דיסני תיעב את הרעיון של פרסומות ציבוריות, ונמנע עד אז מסיבוכים מסחריים. בפברואר 1939, הסרט הוצג בבכורה בתערוכה GGIE (אנ') באי המטמון שבסן פרנסיסקו כשוולט דיסני עצמו נוכח. הוא הוקרן גם בתערוכה העולמית של ניו יורק, שנפתח רק באפריל. שתי הגרסאות היו זהות פרט לכך שמוצרי נביסקו (עוגיות וקרקרים) שהוצגו בסוף הסרט היו שונים, מראים מוצרים הזמינים בחוף המערבי והמזרחי.
עלילה

מיני, כדי להפתיע את מיקי, אופה עוגיות כמו שאימו הייתה עושה. עם זאת, כלבת המחמד שלה, פיפי, מפילה בטעות גרעיני פופקורן לתוך הבלילה של העוגה בניסיון לתפוס זבוב טורדני. מיני, שאינה שמה לב למקרה, ממשיכה את הכנת העוגיות עד להכנסתן לתנור.
מיקי ופלוטו מגיעים לביקור והראשון מצלצל בפעמון הדלת. מיני מקבלת את זר הפרחים ממיקי, אך פיפי דוחה את העצם שפלוטו מציעה לה. לרוע המזל, מיני אפתה את העוגיות זמן רב מדי ושרפה אותן. מיקי מריח את העשן ומיני, נזכרת לפתע בעוגיות שלה, רצה למטבח. כשהיא מוציאה אותן מהתנור, גרעיני התירס מתחילים לקפוץ והחבורה מתעמתת בעוגיות הלא צפויות. פלוטו בולע בטעות עוגייה אחת, מה שמוביל לכך שהיא מתפוצצת בבטנו בזמן שמיקי נלחם בשאר עם תרסיס (המלא במים שנלקחו מאקווריום דג הזהב של מיני).
בזמן שמיני מתייפחת על הספה, מיקי מנסה לנחם אותה, ומספר לה שגם אמא שלו הייתה שורפת את העוגיות כל הזמן, מה שגורם לה לבכות עוד יותר חזק. כדי לתמוך במיני, מיקי מקבל מיד רעיון והוא ופלוטו ממהרים החוצה, חוזרים בחיפזון עם חבילת ההפתעה שלהם. כשמיקי מכריז "הפתעה!" מיני קמה מהספה ורואה שמיקי ופלוטו הביאו איתם מגוון מוצרי נביסקו, הכוללים Lorna Doone, אוראו, Social Tea Biscuits, קרקרים בצורת חיות, Ritz Crackers, עוגיות במילוי תאנים (האהובים ביותר על מיקי), וחטיף הכלבים Milk-Bone (שפיפי מקבלת בשמחה מפלוטו ומנשקת אותו). כאות תודה, מיני מנשקת את מיקי על פניו.
דמויות ומדבבים

מיקי מאוס – וולט דיסני
מיני מאוס – לאונה לדו
פלוטו – קלרנס נאש
פיפי הפקינזית – ג'ון פורי
טריוויה

חטיף הכלבים Milk-Bone נוצר על ידי נביסקו בזמן הפקת הסרט.
וולט דיסני שנא את הרעיון של פרסומות ואף נשבע שהוא לא יעשה אחת מאז.
קלרנס נאש מדבב את פלוטו בסרט זה, בניגוד לפינטו קולביג או לי מילר שדיבבו אותו קודם.
אם כי הסרט מסמן את הופעת הבכורה של העיצוב הנוכחי של מיקי, אשר נמצא בשימוש עד היום, הכפתורים שלו צבועים באפור במקום בלבן.
כאשר הסרט הופץ בארצות הברית בקלטות ה-VHS של "The Spirit of Mickey" (ומחוץ לארצות הברית בקלטות של "Minnie's Greatest Hits"), חטיפי נביסקו נערכו באמצעות עריכה דיגיטלית כדי להראות כמיני חטיפים בעלי מראה גנרי ובכך להסיר כל אזכורים של נביסקו מאריזת החטיפים. כמו כן, כל השורות של מיני המתייחסות לשמות המוצרים עברו דיבוב מחודש על ידי ראסי טיילור. עם זאת, רוב גרסאות ה-DVD של הסרט מכילות את הגרסה המקורית הלא ערוכה.
הערות שוליים

↑  Kaufman, J.B.; Gerstein, David (2018). Walt Disney's Mickey Mouse: The Ultimate History. Cologne: Taschen. ISBN 978-3-8365-5284-4.
↑  Lenburg, Jeff (1999). The Encyclopedia of Animated Cartoons. Checkmark Books. pp. 107–109. ISBN 0-8160-3831-7. נבדק ב-6 ביוני 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Catalog of copyright entries. Ser.3 pt.12-13 v.20-23 1966-1969 Motion Pictures". Catalog of Copyright Entries.musical Compositions: 57. 1966.
↑  Gabler, Neal (2006). Walt Disney: The Triumph of the American Imagination. p. 406.
↑  Scott, Keith (2022). Cartoon Voices from the Golden Age, 1930-70. BearManor Media. ISBN 979-8-88771-010-5.
↑  Grant, John (1998). Encyclopedia of Walt Disney's Animated Characters (2nd ed.). Hyperion. p. 42. ISBN 978-0786863365.
↑  "Mickey Mouse in Living Color DVD Review". DVD Dizzy. נבדק ב-20 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
מערכת שכר

מערכת שכר היא מערכת מידע המשמשת לחישובי שכר על פי פרמטרים שנקבעו מראש.
מערכות השכר מאפשרות חישוב אוטומטי של משכורת העובד על פי פרמטרים וחוקיות שנקבעו מראש לפי השיוך של העובד להסכם קיבוצי או לפי חוזה אישי, ובכך מקטינה את הסיכוי לתשלום שלא על פי חוק ומאפשרת לוודא קיום של דיני העבודה וזכויות העובד.
מערכות השכר משמשות בראש ובראשונה לחישוב שכרו והנפקת תלוש המשכורת של העובד, המסמך המפרט את פרטי השכר ששולם לעובד ממקום עבודתו אחת לתקופה מוגדרת (שבוע, חודש וכו', בהתאם למקובל במקום העבודה). על פי חוק ישנה חובה לספק לכל עובד תלוש משכורת עם כל הפרטים שנקבעו בחוק.
מלבד השימוש הבסיסי של הנפקת תלושי משכורת, מערכות השכר משמשות ככלי לבדיקת הוצאות הארגון, ביצוע סימולציות והערכת רווחיות של עובדים/מחלקות בארגון. סימולציות אלו מאפשרות לבחון את ההוצאות העתידיות של הארגון במצבים שונים.
סוגי מערכות שכר

בדומה למערכות מידע מתחומים אחרים, מערכות שכר עשויות להיות מערכות אינטרנטיות מלאות, תכנות מדף + תמיכה אופתרון כולל הכולל מערכת מידע וחשב שכר.
תוכנות מדף  מפותחות עבור חישוב שכר כללי, בניגוד למערכות השכר המורכבות המפותחות במיוחד עבור ארגון מסוים. מערכות אלו פותחו על מנת לתת פתרון הולם לרוב החברות והעסקים במשק תוך התאמה מינימלית שמתבצעת בתוכנית המדף, תוכניות שכר אלה זולות יחסית ובתוספת תשלום ניתן לקבל תמיכה ועדכונים מבית התכנה שפיתח את תוכנת המדף.
מערכות השכר המורכבות מיושמות בדרך כלל בארגונים גדולים, בהם יש הסכמי שכר, נהלים וחוקים הדורשים מורכבות שאינה קיימת בתכנות המדף. מערכות מסוג זה ניתן למצוא בין היתר בחברות ענק ובמשרדי ממשלה. חברה המספקת פתרון של הפעלה ויישום מערכת שכר מורכבת, בדרך כלל נותן פתרון מלא הכולל תמיכה של חשבי שכר ותמיכה של אנשי מקצוע בתחום התכנה ומערכות המידע.
ראו גם

תלוש שכר
לקריאה נוספת

דוד שי, שכר - תכנון, ניהול, חשבות, הוצאת סדן, 2002, פרק ט"ז - מערכת מידע משולבת לניהול משאבי אנוש.
ערך זה הוא קצרמרבנושא טכנולוגיה ובנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מערכת תה

"טבע דומם: מערכת תה", ציור מאת ז'אן-אטיין ליוטאר, סביבות 1781–1783; אוסף מוזיאון פול גטי
מערכת תה שיצר פטר קארל פברז'ה, לפני 1896; אוסף מוזיאון קליבלנד לאמנות
מערכת תה (או סט תה, או סרוויס תה) מאגדת פריטים תואמים המשמשים להכנת ולשתיית תה. מערכת התה עשויה לכלול מספר פריטים שונים, בהתאם להחלטת היצרן או למחירה, והדבר אף עשוי להיות תלוי-תרבות.
היסטוריה

תקופת שושלת האן בסין (220–206 לפני הספירה) מקובלת כראשיתן של מערכות התה. מערכות התה אז היו עשויות חרסינה, וכללו קערות שבהן תבלינים ועלי תה, עליהן שפכו מים חמים להכנת התה. קערות אלו שימשו גם לצרכים נוספים, כמו בישול. בתקופה זו שימש התה בעיקר למטרות רפואיות ולא לצריכה יומיומית.
במאה ה-17 החל התה להיות נפוץ ברחבי אירופה, וחברת הודו המזרחית ההולנדית החלה לייבא מסין מערכות תה מחרסינה. ניתן היה להזמין אז מערכות תה מיצרנים בסין וביפן, ולקשטן בסמל המשפחתי עם הגעתן לאנגליה, תהליך שהיה עשוי להימשך עד שנתיים. באותה תקופה המרקיזה מאדאם דה סבינייה מצרפת הכניסה לתודעה את השימוש בקנקני חלב (creamer), ועד המאה ה-18 נכנסו לשימוש גם קעריות סוכר (נקראו באנגלית גם "סלי סוכר" - sugar baskets). רק בשלהי המאה, עם הירידה במחירי התה והעלייה בפופולריות שלו בציבור הרחב, הפכו נפוצות מערכות תה הכוללות קנקן, קעריות סוכר וקנקן חלב. בתקופה זו חלק ממערכות התה הכילו אף 40 פריטים ויותר (לרבות ספלים, תחתיות, קנקן עם כיסוי ומעמד, קופסת תה, קנקן חלב ומגש).
כלי תה

להלן מספר כלי תה העשויים לשמש במערכת התה:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | קנקן תה (אנ'), או קומקום תה | משמש לחליטת העלים במים חמים. |
|  | ספל תה (אנ') | ספל ממנו שותים את התה החם שממנו סוננו העלים. |
|  | קנקן חלב (אנ') | קנקן קטן המיועד למזיגת חלב או שמנת. |
|  | מסננת תה (אנ') | מסננת המשמשת להוצאת העלים מהחליטה. |
|  | מגש תה (אנ') | מגש, המשמש כדי למנוע מנוזל רותח להישפך על השולחן. |
|  | כדור תה (אנ') | משמש להחזקת העלים והשרייתם במים הרותחים ולהוצאתם בקלות. משמש מטרה דומה למסננת. |
|  | קאדי תה (אנ'), או קופסת תה | קופסה/צנצנת לאחסון עלי התה בעת אי-שימוש. |
|  | מטמן | כיסוי לקנקן תה שנועד לשמור על חומו. |
הערות שוליים

↑  Tea Set History, Tea Set Shop, ‏19 בנובמבר 2006 (בארכיון האינטרנט)
↑  History of the Tea Set, AC Silver
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563488305171  BnF: cb12469490f (data)  GND: 4346927-9  LCCN: sh85132936  SUDOC: 033883319
מיתוסים סינים של בריאה

מיתוסים סינים של בריאה הם נרטיבים סימבוליים על מקורות היקום, האדמה והחיים. בכל הנוגע למיתולוגיה הסינית, המונח "מיתוס קוסמוגוני" או "מיתוס מוצא" מדויק יותר מ"מיתוס בריאה", מכיוון שמעט מאוד סיפורים כוללים אלוהות של בורא עולם או רצון אלוהי. מיתוסים סינים של בריאה שונים באופן מהותי ממסורות מונותאיסטיות בעלות גרסה מורשית אחת, כגון מיתוס הבריאה היהודי-נוצרי של בראשית: בספרות הסינית העתיקה ישנם מיתוסים מקוריים רבים ומנוגדים. על פי המסורת, העולם נוצר בראש השנה הסיני ובעלי החיים, האנשים, ואלוהויות רבות נוצרו במהלך 15 ימיו.
חלק מהמיתוסים הקוסמוגוניים הסיניים מציגים נושאים המוכרים במיתולוגיה ההשוואתית. לדוגמה, בריאה מכאוס (מיתוס חוּנְדוּן הסיני הדומה לפואמה מתרבות הוואי העתיקה Kumulipo), גוויות מפורקות של ישות קדמונית ( פָּאנְגוּ במיתולוגיה הסינית הדומה לאגדת תיאמת אלת הים במיתולוגיה המסופוטמית ואם הדור הראשון של האלים באפוס אנומה אליש), זוג אחים שהם בוראי העולם (פֿוּ שִׂי ו-נוּ'וָה הסיניים מקבילים לאיזאנגי ו-איזאנמי היפניים או לרמוס ורומולוס שהיו מייסדי רומא במיתולוגיה הרומית), וקוסמולוגיה דואליסטית (יין-יאנג הסיני המקבילים לאהורא מזדא האל הבורא והרוח העליונה ולרוח הרעה אהרימן בדת הזורואסטריות). לעומת זאת, נושאים מיתיים אחרים הם סיניים באופן ייחודי. בעוד שהמיתולוגיות של מסופוטמיה, מצרים ויוון הציגו את המים קדומים בתור היסוד היחיד שהיה קיים "בהתחלה", היסוד הבסיסי בקוסמולוגיה הסינית הוא צ'י ("אנרגיית החיים", נשימה, "כוח חיים") המגלם אנרגיה קוסמית השולטת בחומר, בזמן ובמרחב. אנרגיה זו, על פי הנרטיבים המיתיים הסיניים, עברה טרנספורמציה ברגע הבריאה, כך שהערפילים מתמיינים לאלמנטים כפולים של זכר ונקבה, יין-יאנג, חומר קשה וחומר רך, ואלמנטים בינאריים אחרים.
מיתוסים קוסמוגוניים > דאו דה ג'ינג

הדאו דה ג'ינג, "ספר הדרך והסגולה" (באופן מסורתי חיבורו מתוארך למאה ה-6 לפנה"ס, אם כי יש חוקרים המאחרים את תאריך חיבורו עד למאה ה-4 לפנה"ס), מציע סיפור קוסמוגוניה סינית פחות מיתית ויש בו כמה מהרמיזות המוקדמות ביותר לסיפור בריאה.
יש דבר שגיבושו בערפל,

נולד לפני השמים והארץ:

שקט! שומם!

עומד לבדו ואינו משתנה,

סובב בכל ואיננו עיף,

אפשר לראות בו את אם העולם.

אינני יודע את שמו,

אכנה אותו "הדרך";

בדוחק אתן לו שם: "הגדול".
המקור בסינית קלאסית
有物混成，先天地生。寂兮寥兮，獨立不改，周行而不殆，可以為天下母。吾不知其名，字之曰道，強為之名曰大。
הדרך מוליד את האחד,

האחד - את השניים,

השניים - את השלושה,

השלושה - את ריבוא הדברים:

ריבוא הדברים נושאים על גבם את היין וחובקים בזרועותיהם את היאנג ומערבלים את הצ'י ליצור הרמוניה
המקור בסינית קלאסית
道生一，一生二，二生三，三生萬物。萬物負陰而抱陽，沖氣以為和。
דאואיסטים מאוחרים פירשו את הרצף בתור הדאו (טאו, "דרך"), חוסר צורה (ווּגִ'י, "אין סוף"), יחידות (טָאיְגִ'י, "העילאי הגדול") וזוגיות (יין ויאנג או שמיים וארץ).
מיתוסים קוסמוגוניים > השירים של צ'וּ

הפרק "שאלות שמימיות" (אנ') בחיבור הקלאסי הסיני "השירים של צ'וּ" (אנ'), שנכתב סביב המאה הרביעית לפני הספירה, מתחיל בשאלות קטכיסטיות לגבי מיתוסים של בריאה. חוקרת התרבות אנה בירל מחשיבה אותו "המסמך החשוב ביותר במיתוגרפיה הסינית" מכיוון שהוא בבירור מתעד מיתוסים קודמים עתיקים.
מי העביר את סיפור ההתחלה הקדומה והרחוקה של הדברים?

איך נוכל לדעת מה היה לפני שהשמים מעל והאדמה מתחת החלו ללבוש צורה?

מכיוון שאף אחד לא יכול היה לחדור את העכירות, כשחושך ואור עדיין לא היו מחולקים,

כיצד אנו יודעים על התוהו שבצורות חסרות-מהות?

איזה מין דברים הם החושך והאור?

איך היין והיאנג נפגשו והתחברו, מה מקורם ואיך הם יצרו ושינו את כל הדברים באמצעות העירוב ביניהם?
 
של מי המצפן שמדד את תשעת הרקיעים? מי עשה זאת, ואיך הוא השיג זאת?

לאן נקשרו המיתרים הסובבים, והיכן נקבע ציר השמים?

היכן נפגשו שמונת העמודים בשמיים, ומדוע הם בדרום מזרח הם היו קצרים מדי [ולא נפגשו]?

 לאן נפרשים תשעת שדות השמיים והיכן הם מתחברים?

פינותיהם ושקעיהם רבים, מי ידע את מספרן?

איך מתאמים השמיים את תנועותיהם? היכן מחולקים שנים עשר הבתים [בתי השמים, מזלות הרקיע]?

איך השמש והירח שומרים על מסלוליהם והכוכבים הקבועים שומרים על מקומם?
המקור בסינית קלאסית
曰：遂古之初，誰傳道之
上下未形，何由考之

冥昭瞢暗，誰能極之

馮翼惟象，何以識之

明明暗暗，惟時何為

陰陽三合，何本何化

圜則九重，孰營度之

惟茲何功，孰初作之

斡維焉系，天極焉加

八柱何當，東南何虧

九天之際，安放安屬

隅隈多有，誰知其數

天何所沓，十二焉分
日月安屬，列星安陳？
בירל מתארת את נרטיב הבריאה של "שאלות שמימיות" כתמונת עולם חיה. לא מוזכרת שם שום סיבה ראשית, שום יוצר ראשון. מתוך "המרחב חסר הצורה" מופיע באופן ספונטני המרכיב הראשוני של אד ערפילי ככוח יצירתי, שמתגבש מעצמו כסדרה של כוחות זוגיים המתנגדים זה לזה - תחומים עליונים ותחתונים, חושך ואור, יין ויאנג. כוחות שהתמורות המסתוריות בהם גורמות לסדרי היקום.
מיתוסים קוסמוגוניים > הדָאויְוֵּ'אן

הספר דָאויְוֵּ'אן (道原, "מקורות הטאו"), הוא אחד מכתבי היד של ארבעת הקלאסיקות של הקיסר הצהוב שהתגלו בשנת 1973 בין כתבי המשי של מָאוָאנְגְדְווֵי בקבר שתוארך ל-168 לפני הספירה. בדומה לשירי צ'ו לעיל, גם טקסט זה מתוארך למאה הרביעית לפני הספירה ומקורו באותה מדינת צ'ו הדרומית. במיתוס הקוסמוגוני המופיע בדאו-יו'אן הדאואיסטי מתוארת היווצרות היקום ובני האדם מתוך אד ערפילי חסר צורה. בירל מציינת את הדמיון המדהים בין המושג "הכל היה אחד" המופיע בו כתיאור האחדות שקדמה לבריאה, לבין המושג הקוסמולוגי המודרני של סינגולריות כבידתית.
בתחילת העבר הנצחי כל הדברים חדרו והיו זהים עם חלל גדול. ריקים וזהים עם האחד, שוהים לנצח בקרב האחד. בחוסר סדר ובבלבול, לא הייתה הבחנה בין חושך ואור. למרות שהדאו אינו מובחן, הוא אוטונומי: "אין לו שום סיבה מאז ימי קדם", ועם זאת "ריבוא הדברים נגרמים על ידו ללא יוצא מן הכלל". הדאו עצום ואוניברסלי מצד אחד, אך גם חסר צורה וחסר שם.
.
מיתוסים קוסמוגוניים > חְווָאיְ נָאן דְזְה

החְווָאיְ נָאן דְזְה (Huainanzi), טקסט אקלקטי משנת 139 לפנה"ס שנערך בניהולו של הנסיך ליו אן (אנ'), מכיל שני מיתוסים קוסמוגוניים המפתחים את התפיסה הדואליסטית של יין ויאנג:
כאשר השמיים והארץ עדיין לא היו מעוצבים, הכל עלה ועף, צלל והתעמק. כך נקראה ההתחלה הגדולה. ההתחלה הגדולה יצרה את הריק הערפילי. הריק הערפילי יצר חלל-זמן, החלל-זמן יצר את הצ'י המקורי. גבול [חילק את] הצ'י המקורי. מה שהיה טהור ובהיר התפשט ליצירת השמיים; מה שהיה כבד ועכור התגבש ליצירת האדמה. קל למה שהוא טהור ועדין להתכנס אבל קשה עבור הכבד והעכור להתגבש. לכן גיהינום הושלם תחילה; האדמה נקבעה אחר כך. התמציות המשולבןת של שמיים וארץ הפיקו יין ויאנג. התמציות העולות על גדותיהן של היין והיאנג גרמו לארבע העונות. התמציות הפזורות של ארבע העונות יצרו את שלל הדברים. הצ'י החם של יאנג שהצטבר יצר אש; תמצית הצ'י הלוהט הפכה לשמש. הצ'י הקר של הין שהצטבר יצר מים; התמצית של הצ'י המימי הפכה לירח. הצ'י המציף של תמציות השמש והירח עשה את הכוכבים ואת כוכבי הלכת. לשמיים שייכים השמש, הירח, הכוכבים, וכוכבי הלכת; לכדור הארץ שייכים מים והשיטפונות, האבק והאדמה.
בימי קדם, לפני היות שמים וארץ, היו רק דמויות ללא צורות. הכל היה מעורפל ואפל, עמום ולא ברור, בזירזוף אינסופי וחדירות אדירה, ואין יודע את מבואו. היו שתי רוחות שנתגשמו ונולדו, האחת הזרימה את השמים והשנייה יסדה את הארץ. נרחבים! ואין יודע קצה להם. מתפרשים! ואין יודע היכן יעצרו. בכך נפרדו והיו ליין וליאנג, נפרדו והיו לשמונת הכיוונים. הקשה והרך השלימו זה את זה, וריבוא הדברים נוצרו. הצ'י העכור היה לחרקים, והצ'י המתומצת היה לבני אדם.
חוקרת התרבות אנה בירל מציעה שהדואליות המופשטת של היין-יאנג בין שני הרוחות או האלים הקדומים, עשויה להיות "שריד של פרדיגמה מיתולוגית ותיקה בהרבה שעברה רציונליזציה ודוללה", בדומה למיתוס הבריאה האכדי אנומה אליש המתחיל בסיפור על שתי ישויות קדמוניות, שתיהן גופי מים: אפסו(אנ') - המים המתוקים ובת זוגו, המפלצת תיאמת - המים המלוחים.
מיתוסים בריאתניים

בניגוד למיתוסים הקוסמוגוניים הסיניים על העולם ועל בני האדם שנוצרו באופן ספונטני ללא יוצר (למשל, מ"אנרגיה חיונית מעודנת " בחְווָאיְ נָאן דְזְה), קיימים גם שני מיתוסים שמקורם מאוחר יותר ובהם מעורבת אלוהות. בראשון הנקבה נו'וה עיצבה אנשים מלס ובוץ (במיתוסים מוקדמים) או מהולדה עם אחיה / בעלה פו שי (בגרסאות מאוחרות יותר), ובשני בני האדם הם במקור חרקים טפילים על גווייתו של הדמות הזכרית פָּאנְגוּ (Pangu).
מיתוסים בריאתניים > האלה נו'וה

הסינים הקדומים האמינו באדמה מרובעת ובשמים עגולים הנתמכים על ידי שמונה עמודי ענק. האלה נו'וה תיקנה את עמודי השמים, ויצרה את בני אדם. השיר "שאלות השמיים" מתוך השירים של צ'ו מן המאה הרביעית לפני הספירה הוא הטקסט העתיק ביותר ששרד המתייחס לנו'וה:
הגוף שהיה לנו'וה, מי עיצב אותו?
המקור בסינית קלאסית
女媧有體孰制匠之
בחְווָאיְ נָאן דְזְה מתועד מיתוס של נו'וה המאוחר מ"שאלות השמיים" במאתיים שנה:
בימי קדם, בטלו ארבעת העמודים, תשעת המחוזות נבקעו, השמיים לא כיסו לחלוטין, והיקף ארץ לא נמלא, האש עלתה בלהבות מבלי לחדול, והמים גאו למרחב מבלי לנוח, חיות טרף אכלו אנשים הגונים, וציפורי טרף חטפו זקנים וחלשים. לפיכך התיכה נו'וה את אבן חמשת הצבעים על מנת לתקן את השמיים הכחלחלים, שברה את רגליו של הצב אאו על מנת להציב ארבעת העמודים, הרגה את הדרקון השחור על מנת להקל על מחוז ג'י, וערמה קנים ואפר על מנת לעצור את המים הגואים. השמיים הכחלחלים תוקנו, ארבעת העמודים נזקפו, המים הגואים יובשו, מחוז ג'י שקט, החיות האלימות מתו והאנשים ההגונים עשו מחייתם. ובגבה לארץ המרובעת, חובקת את היקף השמיים, נתנה הרמוניה לסתיו וחום לקיץ, מות לחורף וריסון לסתיו, ראשה הניחה על המרובעת, וגופה נשכב פרקדן כחבל. את המחסום לשטף היין והיאנג פינתה, את הצ'י המתנגד ואת הדברים השבורים, את הפגיעה בעם ואת ההצטברות הנערמת הפסיקה.
המקור בסינית קלאסית
往古之時，四極廢，九州裂，天不兼覆，地不周載，火爁炎而不滅，水浩洋而不息，猛獸食顓民，鷙鳥攫老弱，於是女媧煉五色石以補蒼天，斷鼇足以立四極。殺黑龍以濟冀州，積蘆灰以止淫水。蒼天補，四極正，淫水涸，冀州平，狡蟲死，顓民生。背方州，抱圓天，和春陽夏，殺秋約冬，枕方寢繩，陰陽之所壅沈不通者，竅理之；逆氣戾物，傷民厚積者，絕止之。
מיתוסים בריאתניים > פאנגו

אחד ממיתוסי הבריאה הפופולריים ביותר במיתולוגיה הסינית מתאר את פָּאנְגוּ (盤古, "עתיקה מפותלת") האדם הראשון והאלוהי כאחד, מפריד לשמיים וארץ את התוהו - ה"חונדון" (混沌, "כאוס קדמוני") הדומה לביצה. עם זאת, אף אחת מהקלאסיקות הסיניות העתיקות לא מזכירה את מיתוס פאנגו, והוא תועד לראשונה ב"רשומות לוח השנה של השלושה והחמישה" (三五歴記) המיוחס לדאואיסט שׂוּ' גֶ'נְג בן בתקופת שלוש הממלכות במאה ה-3. לפיכך, במיתולוגיה הסינית הקלאסית, מיתוס האלה נו'וה מקדים את מיתוס פנגו בשש מאות שנים.
השמיים והארץ היו בתוהו ובוהו כמו ביצת תרנגולת, ופנגו נולד באמצעו. בתוך שמונה עשר אלף שנה השמיים והארץ נפתחו ונפרשו. טוהר היאנג היה לשמיים, ועכירות היין היתה לאדמה. פאנגו חי בתוכם, וביום אחד הוא עבר תשע טרנספורמציות, והפך לאלוהי יותר משמיים וחכם יותר מהארץ. בכל יום התרוממו השמיים עשר אמות, ובכל יום התעבתה האדמה עשר אמות, וכל יום פנגו התנשא גבה בעשר אמות. וכך קרה שבתוך שמונה עשר אלף שנה השמיים הגיעו למלוא גובהם, האדמה הגיעה למלוא עומקה, ופאנגו הגיע למלוא גודלו. אחר כך היו שלושת השליטים. מספרים החלו באחד, ניצבו בשלושה, הושלמו בחמישה, נכפלו בשבעה ונקבעו בתשעה. זו הסיבה שהשמיים נמצאים תשעים אלף לי מהאדמה.
.
ראו גם

בריאת העולם
קלאסיקות סיניות
מיתולוגיה סינית
לקריאה נוספת

דן דאור, המיתולוגיה הסינית - פרק א': סיפור הבריאה, (תל אביב: ספרי תל אביב, 2000) <עריכה - קטיה בנוביץ'>
הערות שוליים

↑  דן דאור, ספר הדאו, תל אביב: הוצאת חרגול, 2007, עמ' 51.
↑  דן דאור, ספר הדאו, תל אביב: הוצאת חרגול, 2007, עמ' 74.
↑  Girardot, Norman J., "The Problem of Creation Mythology in the Study of Chinese Religion", History of Religions, vol. No. 15.4, 1976, pp. 289–318.
↑  Anne Birrell, Chinese Mythology: An Introduction, Baltimore, Johns Hopkins University Press, 1993, P.26
↑  Anne Birrell, Chinese Mythology: An Introduction, Baltimore: Johns Hopkins University Press, 1993, P.127
↑  Anne Birrell, Chinese Mythology: An Introduction, Baltimore: Johns Hopkins University Press, 1993, P.27
↑  Anne Birrell, Chinese Mythology: An Introduction, Baltimore: Johns Hopkins University Press, 1993, P.28
↑  Jan Yün-hua, "The Silk Manuscripts on Taoism", T'oung Pao, 1977, vol. 63, P.75
↑  Major, John S.; et al., eds., The Huainanzi: A Guide to the Theory and Practice of Government in Early Han China, New York: Columbia University Press, 2010, pp. 114-115.
↑  Major, John S.; et al., eds., The Huainanzi: A Guide to the Theory and Practice of Government in Early Han China, New York: Columbia University Press, 2010, pp. 240-241.
↑  Birrell, Anne (1993), Chinese Mythology: An Introduction, Baltimore: Johns Hopkins University Press p. 93
↑  《淮南子·覽冥訓》, תרגום של עופר ולדמן.
↑  Anne Birrell, Chinese Mythology: An Introduction, Baltimore: Johns Hopkins University Press, 1993, pp. 32-33
תרשים טאואיסטי ליצירת "דברים רבים" מהאחדות המקורית דרך יין-יאנג ו-טריגרם
מערכת לורנץ

דוגמה למסלול במרחב הפאזה של מושך לורנץ עם הנתונים בהם השתמש לורנץ במחקרו הראשוני
בתורת הכאוס, מערכת לורנץ היא מערכת משוואות דפרנציאליות רגילות, שנחקרו לראשונה על ידי המטאורולוג אדוארד לורנץ. מערכת לורנץ מפורסמת עקב ההתנהגות הכאוטית של פתרונותיה, כתלות בתנאי ההתחלה והפרמטרים שלה המכונים מושכי לורנץ.
ההבנה של רגישות מערכת לורנץ לתנאי התחלה הובילה לשינוי בגישה של חוקרים לבעיות הנובעות ממערכות פיזיקליות שתנאי ההתחלה בהן אינם ידועים במדויק, או אינם יכולים להינתן במדויק. כך לדוגמה, הביטוי הפופולרי של אפקט הפרפר מייצג מקרה בו משק כנפי פרפר עשוי ליצור שינויים קטנים באטמוספירה שבסופו של דבר יגרמו להופעת סופת טורנדו.
המשמעות העמוקה של הבנה זו היא שניסיון לגזור פתרון מדויק של מערכת פיזיקלית דינמית לאורך זמן נידון מראש לכישלון, גם בקני מידה גדולים בהם אפקטים קוונטיים אינם משמעותיים.
הגדרה

בשנת 1963, יצר המטאורולוג אדוארד לורנץ מודל מתמטי מופשט של הולכת החום באטמוספירה הנגזר מקירוב הציפה של בוסינסק.
המודל מתייחס לאטמוספירה כשכבת נוזל דליל דו־ממדית, המחוממת בצורה אחידה על השפה התחתונה, ומקוררת בצורה אחידה משפתה העליונה.
המודל יוצר מערכת משוואות דיפרנציאליות רגילות הכוללת שלוש משוואות:
{\begin{aligned}{\frac {\mathrm {d} x}{\mathrm {d} t}}&=\sigma (y-x)\\[6pt]{\frac {\mathrm {d} y}{\mathrm {d} t}}&=x(\rho -z)-y\\[6pt]{\frac {\mathrm {d} z}{\mathrm {d} t}}&=xy-\beta z\end{aligned}}
כאשר x הוא קצב הולכת החום, y הוא השינוי בטמפרטורה בציר האופקי וz הוא השינוי בטמפרטורה בציר האנכי.
הפרמטר  \sigma  פרופורציוני למספר פרנטל של האטמוספירה,  \beta  לממדים הפיזיים של המערכת ו \rho  למספר ריילי של האטמוספירה.
זוהי מערכת משוואות תלת-ממדית, דטרמיניסטית ולא ליניארית, אשר אין בפתרון שלה שום אלמנט רנדומלי.
אנליזה

לורנץ השתמש בגדלים המדידים  \sigma =10,\quad \beta ={\frac {8}{3}},\quad \rho =28 לתיאור המערכת המטאורולוגית, וקיבל כי למערכת פתרונות שמתנהגים בצורה כאוטית עבור ערכים אלו.
כמעט כל הפתרונות של מערכת לורנץ עם הפרמטרים הנ"ל משתייכים לסט בעל שלוש נקודות שבת שנקרא מושך לורנץ. מושך לורנץ הוא מושך מוזר, כלומר מושך בעל מבנה פרקטלי עם מימד האוסדורף של  2.06\pm 0.01.
אף שהמשוואות המגדירות את מושך לורנץ הן פשוטות, הוכחת היותו מושך מוזר אינה קלה בכלל, ולמעשה היא הבעיה ה14 מבעיות שמייל, ונפתרה רק בשנת 2002 על ידי המתמטיקאי האוסטרלי וורוויק טאקר, על ידי הוכחה באמצעות מחשב.
בפשטות, עבור  \rho <1 מתקבלת נקודת שבת יציבה יחידה בראשית  x=y=z=0 והיא מהווה מושך גלובלי אשר כל המסלולים מתכנסים אליו. משמעות נקודה זו היא שאין כלל הולכת חום בנוזל.
בנקודה  \rho =1 מתרחש פיצול קלשון, המוסיף שתי נקודות קריטיות בנקודות  ({\sqrt {\beta (\rho +1)}},{\sqrt {\beta (\rho +1)}},\rho -1)\quad ;\quad (-{\sqrt {\beta (\rho +1)}},-{\sqrt {\beta (\rho +1)}},\rho -1), אשר משמעותן היא הולכת חום בקצב אחיד אופקית ואנכית. נקודות אלה יציבות אם ורק אם  \rho <\sigma {\frac {\sigma +\beta +3}{\sigma -\beta -1}}. מכיוון שחומרים פיזיקליים הם בעלי ערכי  \rho >0, נקבל דרישה מחייבת כי  \sigma >\beta +1.