stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חלוקת צ'כוסלובקיה ערב מלחמת העולם השנייה
סלובקיה עצמאית

בעיה אתנית גדולה בצ'כוסלובקיה הייתה האומה הסלובקית. החלקים המרכזיים שהרכיבו את צ'כוסלובקיה היו צ'כיה וסלובקיה (ומכאן שמה). אמנם, במשך 20 שנות קיומה של צ'כוסלובקיה הייתה סלובקיה חלק בלתי נפרד מצ'כוסלובקיה; אך במצב החדש שנוצר גם הסלובקים התחילו לדרוש אוטונומיה רחבה יותר במסגרת הרפובליקה הצ'כוסלובקית. בעצם, סלובקיה כולה הייתה כלולה בדרישת ההונגרים מצ'כוסלובקיה, אך היטלר מנע זאת מההונגרים, ונתן להם לכבוש רק את חלקיה הדרומיים. תוכניתו לגבי צפון סלובקיה הייתה שתתנתק מצ'כוסלובקיה, תקבל עצמאות, ותוקם בה ממשלת בובות פשיסטית, שתפעל לפי הוראותיו. דבר זה שירת את האינטרסים שלו יותר מאשר אם הונגריה תשתלט על סלובקיה כולה. מרד סלובקי בממשלה הצ'כוסלובקית היה רצוי, אם כן, בעבור גרמניה הנאצית שהתכוונה לפרק כליל את צ'כוסלובקיה, ועל כן השתמש היטלר בסלובקים ועודד אותם לחתור תחת ממשלת צ'כוסלובקיה ולדרוש עצמאות. הממשלה הנאצית הגרמנית עודדה את הנאצים הסלובקיים להתמרד בממשלה הצ'כוסלובקית, וכשזה אכן קרה, עמדה הממשלה הצ'כוסלובקית בחוסר אונים.
סלובקיה עצמאית > סלובקיה מקבלת אוטונומיה רחבה

מפקד הלופטוואפה של צבא גרמניה, הרמן גרינג, נועד עם שני מנהיגים סלובקים, שניו מאך ופרדיננד דורצ'אנסקי, והדריך אותם כיצד לתבוע אוטונומיה רחבה ביותר. כמו כן, נפגש ריבנטרופ עם לאומנים סלובקים, ועודדם לתבוע אוטונומיה בתקיפות מממשלת צ'כוסלובקיה. במקביל, גם היטלר עצמו נפגש עם פרופסור וואיטך טוקה, אחד הלאומנים הסלובקים הגדולים באותה תקופה. טוקה היה אויב מושבע של הצ'כים, ולוחם מפורסם למען זכויות הסלובקים. הוא אף הורשע על ידי בית משפט צ'כי, בראשית שנות קיומה של צ'כוסלובקיה, בבגידה, ונגזרו עליו 15 שנות מאסר. טוקה הגיע להיטלר עם בקשה מוכנה: ש"הפיהרר יפעל לעצמאותה של סלובקיה". הוא אמר להיטלר: "אני שם את גורל עמי בידכם". היטלר שהיה מרוצה היתמם בערמומיות, ואמר שאילו ידע על רצונו של העם הסלובקי בעצמאות הוא כבר היה משיג זאת מזמן, עוד בועידת מינכן; אך גם עכשיו, אמר היטלר, עדיין לא מאוחר, והוא ידאג לעצמאות סלובקיה. טוקה הודה כשהוא התרגש ואמר: "זה היום היפה בחיי".
כשטוקה חזר לצ'כוסלובקיה הוא עוד יותר התאמץ להסית ולהזין את הלאומנות הסלובקית. בסופו של דבר לא נשארה כל ברירה לממשלה הצ'כוסלובקית, והיא אישרה אוטונומיה רחבה ביותר, עם ממשל סלובקי עצמאי, שהוקם בפרלמנט הסלובקי בברטיסלאבה, במסגרת הרפובליקה הפדרלית של צ'כוסלובקיה.
סלובקיה עצמאית > ממשלת צ'כוסלובקיה נוקטת אמצעים דרסטיים > מרד בזקרפטיה

את מה שעשו הגרמנים בסלובקיה, עשו גם בזקרפטיה. האוכלוסייה בחלק של זקרפטיה שעוד לא סופח להונגריה, הייתה מורכבת ממיעוטים של רוסינים, אוקראינים והונגרים. הגרמנים עודדו את המיעוטים השונים לחולל פרובוקציות, ובכך לתת עילה לגרמניה להתערב צבאית בקונפליקט. האוקראינים אכן דרשו מממשלת צ'כוסלובקיה אוטונומיה של זקרפטיה בדומה לסלובקיה. ההונגרים על גבול הונגריה-צ'כוסלובקיה ביצעו מספר פרובוקציות, וכשהצבא הצ'כי ירה לעבר שומרי הגבול ההונגריים, זה נתן להם עילה לתקוף בסיסי צבא צ'כיים על הגבול. כך התחוללו חילופי אש נקודתיים רבים, שאמנם לא הגיעו בדרך כלל לקרבות ממשיים, אך היו מספר חילופי אש שכן הפכו לקרבות של ממש. בשני מקרים דומים שאירעו בסביבות הערים מונקאץ' ואונגוואר, שם היו בסיסי צבא הונגריים (לאחר שהערים הללו סופחו מצ'כוסלובקיה להונגריה), הצבא ההונגרי המטיר באש את הצבא הצ'כי. הצבא הצ'כי הגיב בהפצצות כבידות ובמבצעים צבאיים מסיביים. הצבא הצ'כי נכנס באחת הלילות בתוך מונקאץ', עם טנקים ותותחים כבדים, וירה לכל עבר, כשהוא מסב נזק משמעותי לצבא הונגריה. אך עם זאת, בדרך כלל נמנעה הממשלה הצ'כוסלובקית מקונפליקטים צבאיים, מאחר שהיא הייתה בין הפטיש לסדן, כשמחד, הבלגה מול הפרובוקציות האלימות הייתה מעודדת את המרד עוד יותר, ומאידך, תגובה תקיפה הייתה נותנת עילה מספקת להיטלר להתערב.
סלובקיה עצמאית > ממשלת צ'כוסלובקיה נוקטת אמצעים דרסטיים > נשיא צ'כוסלובקיה מתעשת

ב-6 במרץ 1939, החליט נשיא צ'כוסלובקיה, האכה, סוף־סוף, לנקוט באמצעים מעשיים דרסטיים. האכה דחה בתקיפות את הדרישה לאוטונומיה של זקרפטיה, ושלושה ימים אחר כך, הורה על פירוק הממשל העצמאי הסלובקי, וביטול האוטונומיה הסלובקית. כמו כן, הממשלה הצ'כוסלובקית הורתה לעצור את ראש הממשלה הסלובקי הכומר יוזף טיסו, את סגנו דורצ'אנסקי, את טוקה ומספר מנהיגים סלובקיים לאומניים נוספים. במקביל, הוכרז מצב חירום ברחבי סלובקיה.
סלובקיה עצמאית > סלובקיה מכריזה עצמאות מלאה

הצעדים הדרסטיים של ממשלת צ'כוסלובקיה נתנו להיטלר את ההזדמנות לה חיכה, והוא התערב מיידית. היטלר מינה את נציג סלובקיה בממשלת צ'כוסלובקיה, קרל סידור, לראש הממשלה העצמאית של סלובקיה, וכאשר התכנס הקבינט הסלובקי, נכנסו נציגי גרמניה, ותבעו שהפרלמנט הסלובקי יכריז על עצמאות של סלובקיה. סוכנים מיוחדים של גרמניה הצליחו גם לשחרר את טיסו ממעצרו, והוא – אף על פי שכבר לא היה חבר פרלמנט – דרש מסידור לכנס את הקבינט לדיון דחוף, בו מסר טיסו שהגנרל בירקל, הגאו לייטר באוסטריה מטעם גרמניה לאחר האנשלוס, הודיע לו שהיטלר הזמין אותו לדיון בברלין, כשהוא מזהירו שאם ידחה את ההזמנה מוכנות כבר שתי דיוויזיות גרמניות לפלוש לסלובקיה, ואז סלובקיה תחולק בין הונגריה לגרמניה.
כשטיסו הגיע יחד עם סגן ראש הממשלה הסלובקי, דורצ'נסקי, לברלין, הוא נועד עם היטלר, ריבנטרופ וראשי הצבא הגרמני, בראוכיטש וקייטל. היטלר הוכיח את טיסו על כפיית הטובה מצד הממשלה הסלובקית, אחרי שדאג לאוטונומיה של סלובקיה.
הצורך בלחץ המסיבי שנדרש היטלר להפעיל על מנהיגי סלובקיה להכריז על עצמאות, נבע מכך, שהם היססו לבצע את הצעד. אף שהם רצו בכך, הם סברו שיהיה זה מוקדם מדי להכריז עצמאות כשעדיין אין כל תשתית כלכלית, צבאית וממשלתית לקיום עצמאי. היטלר, אם כן, הפעיל לחץ כבד על טיסו, ואיים שאם לא תכריז ממשלת סלובקיה על עצמאות, הוא לא ידאג יותר לטובתה של סלובקיה. ריבנטרופ הוציא גם מסמך, שלדבריו קיבל אותו בו ברגע, ובו דווח על כך שהצבא ההונגרי כבר עבר את הגבול הסלובקי-הונגרי, ופלש לסלובקיה. הדיווח הכוזב, נוצר ללחוץ על טיסו. לטיסו לא נשארה ברירה.
כשטיסו חזר לסלובקיה ב-14 במרץ הוא הציג לפני הפרלמנט מסמך שנכתב בידי הגרמנים, כנוסח להכרזת עצמאות. חברי הפרלמנט ויתרו על דיון בעניין, לאחר שנציגים גרמניים שנכחו בפרלמנט הזהירו שעיכובים יביאו את גרמניה לכבוש את סלובקיה מיידית, קיבלו את הנוסח שהוצע והכריזו על עצמאות.
צ'כוסלובקיה נמחקת מן המפה > הונגריה כובשת את זקרפטיה

מה שהסלובקים עשו בסלובקיה, עשו גם האוקראינים בזקרפטיה, ואחרי שסלובקיה הכריזה עצמאות, הכריזו על החבל כעל מדינה עצמאית חדשה בשם "זאקארפאטסקיה אוקראאִינה", ולעיר בירתה הוכרזה העיר חוסט. הצבא הצ'כי עזב במהירות את זקרפטיה, מאחר שסלובקיה הפרידה בינה לצ'כיה, והוא היה מוצא את עצמו מכותר. אך המדינה החדשה לא החזיקה מעמד יותר מימים ספורים, וצבא הונגריה פלש לחלקים של זקרפטיה שעוד לא סופחו אליה. בשעה 6 בבוקר ה-15 במרץ, בדיוק באותה שעה שהגרמנים נכנסו לצ'כיה ממערב, נכנסה הונגריה לזקרפטיה בדרום-מזרח, וכבשה את השאריות של זקרפטיה. האוקראינים המעטים שהתנגדו לצבא ההונגרי, חוסלו במהירות. גם פנייה שהאוקראינים שיגרו להיטלר, להגנה מפני הונגריה, לא נענתה כלל. הצבא ההונגרי השתמש בכלים פרימיטיביים ביותר, בהתחשב בעובדה שלא היה מי שיתנגד לו.
צ'כוסלובקיה נמחקת מן המפה > ההשלכות הפוליטיות של חלוקת צ'כוסלובקיה בצרפת ובריטניה

ממשלות צרפת ובריטניה לא עשו דבר למנוע את פירוק צ'כוסלובקיה וכיבוש צ'כיה על ידי גרמניה. בצרפת ובבריטניה התחוללו מחאות אדירות, והושמעה ביקורת חריפה נגד צ'מברלין ודאלאדיה. היטלר ומוסוליני לעגו למנהיגי צרפת ובריטניה בגלוי. כששגריר צרפת בברלין רצה למסור לריבנטרופ מסמך מחאה מממשלת צרפת נגד כיבוש צ'כיה, ריבנטרופ התחמק מלפגשו, וכשהוא מסרו למזכיר המדיני של גרמניה, פון ווייצזקר, במקום לריבנטרופ, הוא זרק המסמך חזרה בזלזול.
בבריטניה, ראו את צ'מברלין כאחראי הישיר לפירוק. צ'מברלין כבר הכיר בכך שהוא שגה בהתנהלותו מול היטלר. ב-18 במרץ, שלושה ימים לאחר שצ'כוסלובקיה נמחקה, הוא נאם נאום בו הוא אזר אומץ להגיד שהיטלר הטעה אותו, והוא הצהיר שלהבא בריטניה תשתמש בכל כוחה להתנגד בתקיפות נגד כל תוקפנות בעתיד. מאוחר יותר נועדו דאלאדיה וצ'מברלין, וצ'מברלין הציע לחתום על ברית הגנה משותף לצרפת, בריטניה, ברית המועצות, פולין, רומניה וטורקיה, וכך ליצור גוש חוסם לגרמניה הנאצית. ההצעה הייתה על רקע פנייתו של שר החוץ הרוסי מקסים ליטבינוב לצ'מברלין לחתום על ברית הגנה דומה. ברית המועצות כבר פנתה בעבר לבריטניה לחתום על הצעות דומות, אך אז היא נדחתה, בעקבות התנגדותו של צ'מברלין לשיתוף פעולה עם ברית המועצות; אך כעת לאחר כיבוש צ'כוסלובקיה, ברית המועצות הביעה מחדש את רצונה לבצע את הצעד הנחוץ לחסום את גרמניה הנאצית. אך מההצעה לא יצא דבר מאחר שגם פולין לא רצתה להסכים לברית הגנה או אפילו הצהרה משותפת עם ברית המועצות. אמנם פירוק צ'כוסלובקיה השפיע לפחות להתנגדותם הנחרצת של בריטניה וצרפת להסכים לדרישות היטלר מפולין כחצי שנה מאוחר יותר, מה שהביא לפתיחת מלחמת העולם השנייה, אך אז הסכם ריבנטרופ-מולטוב בין ברית המועצות לגרמניה כבר נחתם, וברית המועצות השתתפה בכיבוש פולין.
השפעת חלוקת צ'כוסלובקיה על יהודיה

זכויות האדם של היהודים בצ'כוסלובקיה החלו להיפגע ככל שהתקדם פירוק המדינה.
עם הסיפוח הגרמני של חבל הסודטים החלה רדיפה אנטישמית גלויה של היהודים שהתגוררו באזור מצד השלטון החדש.
רדיפה דומה התקיימה בכל האזורים בהם שלטה גרמניה הנאצית באותה תקופה, והיא באה לביטוי במיוחד עם קבלתם של חוקי נירנברג ב-1935.
לאחר התפטרותו של בנש, נשיא צ'כוסלובקיה, חיפשה הממשלה הצ'כוסלובקית החדשה דרכים לרַצות את היטלר, וכתוצאה מכך החל השלטון הצ'כוסלובקי להפלות את היהודים לרעה, ואף החיל את חוקי נירנברג בשטח המדינה, בהתאם לדרישתו של היטלר. בתקופה זו, הפכו הקריאות שהאשימו את היהודים במשבר שאליו נקלעה צ'כוסלובקיה לדבר שכיח.
על פי דרישת היטלר, גם היהודים באותם חלקי המדינה שסופחו לידי הונגריה, החלו לסבול מרדיפה אנטישמית גלויה מצד השלטון.
רובם המוחלט של יהודי צ'כוסלובקיה מצאו עצמם תחת כיבוש נאצי במהלך מלחמת העולם השנייה, ורובם המכריע נספה בשואה.
לקריאה נוספת

יודא דייטש, די צווייטע וועלט מלחמה, תפארת 1995 (יידיש).
ויליאם שיירר, עלייתו ונפילתו של הרייך השלישי, תל אביב: שוקן 1971.
י' רוזנברג, "בנש והזכויות הפוליטיות של המיעוט היהודי בתקופת מלחמת העולם השנייה", גשר, 19, 2, תשל"ג), עמ' 54- 70.
הערות שוליים

1 2  Klaus Wiegrefe, The Road to World War II: How Appeasement Failed to Stop Hitler, spiegel
↑  נאומי היטלר באתר "der-fuehrer" (באנגלית)
↑  John Mueller, Changing Attitudes Towards War: The Impact of the First World War, British Journal of Political Science, 1991, עמ' 1-28
↑  Appeasement, באתר ה-BBC (באנגלית).
1 2 3  Munich באתר ה-BBC (באנגלית)
↑  [https://avalon.law.yale.edu/imt/2358-ps.asp Nazi Conspiracy and Aggression Volume IV
Document No. 2358-PS], ספריית המשפטים של אוניברסיטת ייל
↑  מה שאכן קרה בפועל מאוחר יותר, לאחר פלישת גרמניה לפולין, עד למתקפה על פרל הארבור.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540982005171  LCCN: sh85035316 
לפני החתימה על הסכם מינכן. משמאל לימין: צ'מברלין, דאלאדיה, היטלר, מוסוליני וצ'אנו.
אדווארד בנש
צ'מברלין בחזרתו ממינכן ב-30 בספטמבר 1938 אוחז את פיסת הנייר שבה התחייבות של בריטניה וגרמניה שלא לצאת למלחמה זו כנגד רעותה
אדולף היטלר סוקר מסדר כבוד בפראג, 15 במרץ 1939
קצפר טרלובסקי

קצפר טרלובסקי (בפולנית: Kacper Trelowski; נולד ב-19 באוגוסט 2003 בצ'נסטוחובה שבפולין) הוא כדורגלן פולני המשחק בעמדת השוער בקבוצת ראקוב צ'נסטוחובה מליגת העל הפולנית.
קריירת מועדונים

טרלובסקי גדל במחלקות הנוער של אייאקס צ'נסטוחובה, APN צ'נסטוחובה וראקוב צ'נסטוחובה. ב-16 בפברואר 2021 הושאל לסוקול אוסטרודה מליגת המשנה הפולנית עד לתום עונת 2020/2021, ובסך הכל ערך 11 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה.
בעונות 2021/2022 ו-2022/2023 שימש כשוער מחליף עבור ראקוב צ'נסטוחובה במסגרת ליגת העל הפולנית, ובשתי עונות אלו ערך בסך הכל 13 הופעות ליגה, והוסיף 11 הופעות בגביע הפולני ושלוש הופעות במוקדמות הקונפרנס ליג.
ב-28 באוגוסט 2023 הושאל טרלובסקי לשלונסק ורוצלב מליגת העל הפולנית. הוא שימש כשוער מחליף עבור המועדון, וערך הופעת ליגה אחת בלבד.
בעונת 2024/2025 החל טרלובסקי לשמש כשוער הראשון של ראקוב צ'נסטוחובה.
קריירה בינלאומית

בחודש אוקטובר 2024 זומן טרלובסקי לראשונה לסגל נבחרת פולין, במקומו של ברתלומיאיי דרגובסקי הפצוע, לקראת משחקי ליגת האומות 2024/2025 נגד נבחרות פורטוגל וקרואטיה.
תארים

אליפות פולין (1): 2022/2023
הגביע הפולני (1): 2021/2022
הסופר קאפ הפולני (2): 2021, 2022
רוזנות פלנדריה

רוזנות פלנדריה הייתה אחת הישויות הפוליטיות החזקות ביותר בארצות השפלה של ימי הביניים, הממוקמת על חוף הים הצפוני של מה שהיא כיום בלגיה. בניגוד לשכנותיה כמו רוזנויות בראבנט ואנו, היא הייתה בשטחה של ממלכת צרפת. הרוזנים של פלנדריה החזיקו בחלק הצפוני ביותר של הממלכה, והיו בין שנים עשר האצילים המקוריים של צרפת. במשך מאות שנים, הפעילות הכלכלית של הערים הפלמיות כמו גנט, ברוז' ואיפר הפכה את פלנדריה לאחד האזורים האמידים ביותר באירופה, וגם נתנה להן קשרים בין-לאומיים חזקים לשותפי סחר.
עד שנת 1477, אזור הליבה בשליטה צרפתית היה ממערב לסכלדה ונקרא "פלנדריה המלכותית" (בהולנדית: Kroon-Vlaanderen, בצרפתית: Flandre royale). מלבד זאת, הרוזנים, מהמאה ה-11 ואילך, החזיקו באדמה ממזרח לנהר כפייף של האימפריה הרומית הקדושה: "פלנדריה הקיסרית" (Rijks-Vlaanderen או Flandre impériale). הרוזנות הצטרפה לשכנותיה בארצות השפלה כחלק מארצות השפלה הבורגונדיות משנת 1384, מה שבסופו של דבר סיבך את יחסיה עם צרפת. רוב הרוזנות הפך לחלק מהאימפריה לאחר שלום מדריד ב-1526 ושלום הגברות ב-1529.
לאחר שכבר נאלצה למסור חלק ניכר משטחה, עד 1795, השאר – בתוך ארצות השפלה האוסטריות – נכבש גם על ידי צרפת במסגרת הרפובליקה הצרפתית הראשונה, כפי שהוכר בהסכם ב-1797. כתוצאה מקרב ווטרלו בשנת 1815, נמסר האזור לממלכה המאוחדת של ארצות השפלה שהוקמה באותה שנה. רוזנות פלנדריה לשעבר, מלבד פלנדריה הצרפתית, היא החלק היחיד בממלכה הצרפתית המאוחרת של ימי הביניים מחוץ לצרפת של ימינו (קטלוניה התנערה ב-1258).
אטימולוגיה

המונח פלנדריה התייחס במקור לאזור סביב ברוז'. הוא מוזכר לראשונה בביוגרפיה של אליגיוס הקדוש (בערך 590–660), ה-Vita sancti Eligii. היצירה נכתבה לפני 684 אך ידועה רק משנת 725. עבודה זו מזכירה רק את המקום "בפלנדריס".
אטימולוגיה גרמנית ל"פלנדריה" ו"פלמית" (בהולנדית: Vlaanderen, Vlaams) הוצעה על ידי מאוריץ גיסלינג ב-1948, בהתבסס על מאמר מאת רנה ורדיין ב-1943.
על פי הצעה זו המונחים פלנדריה ופלמית נגזרים ככל הנראה ממילים שנגזרות מהפרוטו-גרמנית * flaumaz, כלומר נחל, זרם, שיטפון או מערבולת. בהתבסס על זה, מוצע שהיה מונח פרוטו-גרמני *פלומדרה שהתייחס לארץ ספוגת מים. לדברי טוריאן, כוחה של הצעה זו הוא בכך שהיא מתארת את האופן שבו ביצות המלח ושטחי הבוץ של אזור החוף הנמוך הזה הוא הוצפו בקביעות, לפני התפתחות דייקים שהחלה בסביבות 1050. עם זאת, נקודת תורפה של ההצעה היא שצורות המילים הגרמניות שהיא דורשת אינן נמצאות ברשומות של הולנדית או דיאלקטים שלה. ההשוואה התבססה במקום זאת על גרמנית גבוהה עתיקה, flewen and flouwen, ו-Old Norse flaumr.
גאוגרפיה

הגאוגרפיה של רוזנות פלנדריה ההיסטורית חופפת רק באופן חלקי לאזור של פלנדריה של היום בבלגיה, אך גם שם היא משתרעת מעבר למחוזות הנוכחיים של מערב פלנדריה ומזרח פלנדריה. חלק מהרוזנות ההיסטורית הוא כיום חלק מצרפת והולנד. הקרקע המכוסה על ידי הרוזנות מתפרשת על פני:
בלגיה:
שניים מחמשת המחוזות הפלמיים: מערב פלנדריה ומזרח פלנדריה
חלק מהמחוז הפלמי של אנטוורפן: ארץ בורנם
חלק מהמחוז הוולוני של אנו: טורנייס והאזור סביב מוסקרון (שהיה שייך למערב פלנדריה עד 1962)
צרפת:
פלנדריה הצרפתית (במחוז נור)
הפינה המערבית הצרפתית: האזור סביב דנקרק, ברז'ה ובאייל, אזור שבו הייתה בעבר פלמית השפה העיקרית
פלנדריה הוולונית, שבה דוברה שפת הפיקארדית, הקשורה קשר הדוק לצרפתית.
ארטואה (במחוז פה-דה-קאלה): הוצאה מפלנדריה ב-1191 והפכה לרוזנות עצמאית ב-1237
הולנד:
פלנדריה הזיילנדית, אזור בין בלגיה לסכלדה המערבית בחלק הדרומי של המחוז המודרני של זיילנד, אשר החל משנת 1581 היווה חלק מהארצות הכלליות שבשליטת הרפובליקה ההולנדית.
דגל וסמל

סמל רוזנות פלנדריה נוצר לכאורה על ידי פיליפ מאלזס, רוזן פלנדריה מ-1168 עד 1191; אריה שחור מטפס או משתולל על שדה זהב. בסיפור על קרב ספרי הזהב, הסמל וזעקת הקרב המקבילה שלו Vlaendr'n den leeuw ("פלנדריה, האריה!") ממלאת תפקיד מכריע ביצירת תודעה פלמית, שזכתה לפופולריות בתקופה האחרונה על ידי הספר De Leeuw van Vlaanderen מאת הנדריק קונסיאנס. כתוצאה מכך, סמל הרוזנות נותר כסמל הקהילה הפלמית.
אומרים שפיליפ מאלזס הביא איתו את דגל האריה מארץ הקודש, שם ב-1177 הוא כביכול כבש אותו מאביר סרצני, אבל זה מיתוס. העובדה הפשוטה שהאריה הופיע על חותם האישי שלו מאז 1163, כשעדיין לא עשה צעד אחד בלבנט, מפריכה זאת. למעשה פיליפ עקב אחר טרנד מערב-אירופי. באותה תקופה הופיעו אריות גם בסמליהם של בראבנט, לוקסמבורג, הולנד, לימבורג וטריטוריות אחרות. זה מוזר שהאריה כסמל הרלדי שימש בעיקר בשטחי הגבול ובמדינות השכנות של האימפריה הרומית הקדושה. ככל הנראה זו הייתה דרך להראות עצמאות מהקיסר, שהשתמש בנשר בסמלו האישי. באירופה היה האריה דמות ידועה מאז התקופה הרומית, באמצעות יצירות כמו אגדות איזופוס.
היסטוריה > פרהיסטוריה והעת העתיקה

הרוזנות העתידית של פלנדריה הייתה מיושבת מאז הפרהיסטוריה. בתקופת הברזל הקמלברג יצר יישוב קלטי חשוב. בתקופת יוליוס קיסר, התושבים היו חלק מהבלגים, שם כולל לכל השבטים הקלטים והגרמאנים בצפון גאליה. עבור פלנדריה ספציפית אלה היו המנאפי, המוריני, הנרווי והאטרבטים.
יוליוס קיסר כבש את האזור בסביבות שנת 54 לפני הספירה והאוכלוסייה עברה רומניזציה חלקית מהמאה ה-1 עד המאה ה-3. הדרך הרומית שחיברה בין קלן לבולון-סור-מר שימשה כמתחם הגנה. בדרום הצליחה האוכלוסייה הגאלו-רומאנית לשמור על עצמה, בעוד שהצפון הפך לשטח הפקר שסבל גם משיטפונות קבועים מהים הצפוני.
באזורי החוף והסכלדה הופיעו בהדרגה שבטים סקסונים. עבור הרומאים, סקסונים היה מונח כללי, וכלל אנגלים, סקסונים, יוטים וארולים. הגנת החוף סביב בולון ואודנבורג, ה-Litus Saxonicum, נותרה פעילה עד 420 בערך. מבצרים אלו אוישו על ידי חיילים סקסונים.
מאדמת הבסיס שלהם טוקסנדריה התרחבו עוד יותר הפרנקים הסאליים לתוך האימפריה הרומית. הפלישה הראשונה לאדמות האטרבטים נדחתה בשנת 448 בוויקוס הלנה. אך לאחר הרצח של הגנרל הרומי פלביוס אאטיוס בשנת 454 והקיסר הרומי ולנטיניאנוס השלישי בשנת 455, הפרנקים הסאליים כמעט לא נתקלו בהתנגדות. מדואיסבורג כבש המלך כלודיו את קמברה וטורנה, והוא הגיע לסום. לאחר מותו קמו שתי ממלכות סאליות. כילדריק מתועד בשנת 463 כמלך טורנה ובעל ברית של הרומאים נגד הוויזיגותים. הוא גם היה המנהל של פרובינציית בלגיה סקונדה. בנו כלוביס הראשון שלט משנת 486 על כל צפון צרפת.
היסטוריה > ימי הביניים המוקדמים

החוף הנטוש ואזור הסכלדה אוכלסו חלקית מאז המאה ה-4 על ידי סקסונים ופרנקים ממזרח הריין ששמרו על תרבותם ושפתם הגרמנית. במאה ה-5 התיישבו פרנקים סאלים בצפון צרפת ובוואלוניה של ימינו, בעיקר סביב הערים קורטרייק, טורנה ובאבאי. הם הסתגלו לאוכלוסייה הגאלו-רומית המקומית. מהמאה ה-6 ואילך, שטח ההפקר צפונה יותר התמלא בפרנקים מארצות הריין וקבוצות גרמניות אחרות מהולנד וגרמניה.
גל ההגירה הראשון בשטח פלמי של ימינו לווה בהתנצרות מוגבלת. בעקבות המהגרים ניסו מיסיונרים להמיר את דתם של האוכלוסייה הפגנית, אך הצליחו מעט. הבישופים הוחזרו למעמדם, בדרך כלל עם אותם גבולות טבעיים של התקופה הרומית המאוחרת; סילבה קרבונריה הפריד את הבישוף של קמברה מהבישוף של טונגרן, בעוד שהסכלדה שוב הפך לגבול בין הבישופים של קמברה וטורנה. על Vedast ו-Eleutherius מטורנה הוטל להחזיר את הבישופויות של אראס וטורנה. עם זאת, בישופים אלו לא הצליחו לשרוד באופן עצמאי. בשלהי המאה ה-6 התחברה הבישופות של אראס לזו של קמברה, ובתחילת המאה ה-7 נעשה כך גם לבישופיות של טורנה ונואיון.
בסוף המאה ה-6 נוצרה דוכסות דנטלינוס בצפון מה שיהווה לימים נוסטריה. דוכסות זו כללה ככל הנראה את הבישופויות בולון, ת'רואן, אראס, טורנה, קמברה ונואיון, ובכך כלל האזור הצפון מערבי בין הים הצפוני לסילבה קרבונריה, אזור שקווי המתאר שלו היו דומים מאוד לפלנדריה המאוחרת. דוכסות דנטלינוס נועדה בעיקר כאמצעי הרתעה צבאי ואסטרטגי מפני פלישות פריזיות וסקסוניות. זה היה אבן יסוד בהגנה הצבאית של האימפריה המרובינגית. בשנת 600 נאלץ כלותאר השני (584–628) לוותר באופן זמני על דוכסות דנטלינוס לאוסטרסיה, אך לאחר שיקום השלטון הכפול של אוסטראסיה בשנת 622/623 הוחזרה הדוכסות.
היסטוריה > המאה ה-7

בסוף המאה ה-6 וה-7 נוצרה זרימה חדשה ממערב פה-דה-קאלה. אזור זה עבר גרמניזציה במאה ה-5 וצאצאי הסקסונים והפרנקים התיישבו בפלנדריה העתידית ובדוכסות בראבנט. קבוצות חדשות של מתיישבים גרמנים הגיעו גם מהולנד וגרמניה. יישוביהם החדשים קיבלו לעיתים קרובות את שמו של המנהיג הגרמני שלהם, בתוספת '-ינגה היים'. -אינגה היים התכוון ל'יישוב שבט X'. לדוגמה: פטחם בא מפטה-ינגה-היים, שפירושו 'יישוב שבט פטה'.
הקולוניזציה והגרמניזציה של פלנדריה התרחשו בעיקר במאות ה-6 וה-7. במאה ה-7 רמת האוכלוסייה עלתה במידה מספקת כדי להתחיל בבנייה מחדש של התשתית הדתית, הצבאית והמנהלית. בתחום הבלשנות המצב התייצב כך שבמאה ה-8 יוכל להיווצר אזור גדול ודו-לשוני עם גבול שפה ליניארי. בפה-דה-קאלה, שהיה מיושב בצפיפות זמן רב, נוצר מחסום שפה במאה ה-6–7, אך במאה ה-9 החלה תנועת רומניזציה שנמשכה עד ימינו.
ניסיונות ההתנצרות במאה ה-6 של בישופים כמו Eleutherius ו-Vedast נכשלו ברובם. לפיכך, במאה ה-8 נבחרה אסטרטגיה אחרת. ניסיון התנצרות חדש נעשה בהשפעת המלך דגוברט הראשון. הוא מינה כמה מיסיונרים מסורים מהחלקים הדרומיים של ממלכתו לתחומי המלוכה שלו בחלקים הצפוניים של ממלכתו. על המיסיונרים הוטל לייסד שם מנזרים, שישמשו כמרכזי נצרות באזור פגאני. ממרכזים אלה ניתן היה להתחיל בהמרה של האוכלוסייה המקומית.
בשנת 649 ייסד אודומאר את מנזר בסיתיו (המנזר של סנט ברטין) ובשנת 680 ייסד אוברטוס את מנזר סנט ואסט ליד אראס. ההתנצרות של האוכלוסייה הייתה בעיקר עבודתם של מיסיונרים כמו אמנדוס (מנזר סנט באבו ומנזר פטרוס הקדוש בגנט) ואליגיוס (אזור החוף ואנטוורפן). ב'וויטה' שלו, אליגיוס מזכיר את המילה 'פלנדריה' לראשונה, כשסייר באזור בסביבות שנת 650.
במהלך המאה ה-7 נוצרו הגאו או הפאגי הראשונים בשטחים הפלמיים. גאו היו תת-מחלקות מינהליות של הממשל המקומי. הגאו מהמאה ה-7 וה-8 יהווה את הבסיס של רוזנות פלנדריה. הפגוס טרואננסיס מתוארך בערך לשנת 580, ומהמאה ה-7 ידוע לנו על ה'פגוס קמברצינסיס' ב-663, הפגוס טרואננסיס משנת 649 והפגוס ברקבטנסיס בסוף המאה. מהמאה ה-8 ידוע לנו על הפגוס רודנינסיס משנת 707, הפגוס גנדאו מהרבע הראשון של המאה ה-8, הפגוס ממפיסקוס משנת 723 והפגוס פלנדרנסיס מסביבות 745. לבסוף, הפגוס Austrebatensis וה-pagus Curtracensis נספרים גם כגאות מרובינגית.
היסטוריה > קרולינגים

בשנת 751 הצליחו המאיורדומוס הקרולינגים להוציא את המרובינגים מהשלטון ולהשיג את כס המלוכה לעצמם. המלך המרובינגי האחרון, כילדריק השלישי, הושם בשבי במנזר הקדוש ברטינוס המאוחר בסנט אומר, ושערו הארוך, סמל לכוח מלכותי, נגזז.
קרל הגדול ירש את אביו פפין הקצר בנויסטריה ובאוסטרזיה, ולאחר מות אחיו קרלומן הצליח לאחד מחדש את כל האימפריה הפרנקית. למרות שהתגורר באאכן, הוא בילה זמן רב בנסיעות בשטחיו. בשנת 811 הוא בדק את הצי שהורה לבנות בבולון ובגנט, כדי להגן מפני פלישות ויקינגיות.
האזור הכולל את פלנדריה העתידית היה, מנקודת מבט כלכלית, אזור פורח, עם סדרה של נמלים לאורך נהר הסכלדה: גנט, טורנה, ולנסיין, קמברה ולמברס בדואה על הסקרפ ומספר נמלי ים: קוונטוביץ', בולון ואיסר פורטוס, נמל בפתחו של האיסר. יתרה מכך, האזור כלל מספר מנזרים עשירים, כגון מנזר סנט ברטין, מנזר סנט באבו, מנזר סנט אמנד ומנזר סנט ואסט.
את קרל הגדול ירש בנו לואי החסיד. אפילו במהלך חייו של לואי שלושת בניו החלו להילחם על מורשתו. בסופו של דבר הם חתמו על אמנות מרובות, אשר הסכם ורדן, שנחתם ב-843, יהיה האמנה הסופית. הסכמים אלה יצרו את פרנקיה המזרחית, פרנקיה התיכונה ופרנקיה המערבית. פרנקיה המערבית, שירש קרל הקירח, כללה את הרוזנות המקורית של פלנדריה, שהתפרשה בערך בין אודנבורג, ארדנבורג וטורהוט.
לאחר שהמלכים של פרנקיה התיכונה מתו, שליטי הממלכה המערב-פרנקית והמזרח-פרנקית חילקו ביניהם את הממלכה הפרנקית התיכונה בהסכם מירסן ב-870. כעת מערב אירופה הייתה מחולקת לשני צדדים: פרנקיה המערבית המוצקה (צרפת המאוחרת יותר) והקונפדרציה הרופפת של נסיכויות מזרח פרנקיה, שתהפוך לאימפריה הרומית הקדושה.
בצפון הפריד בין שתי המעצמות הללו נהר הסכלדה, שהפריד בעבר בין פרנקיה המערבית לפרנקיה התיכונה. הפרדה זו נותרה ללא שינוי עד לתקופתו של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
היסטוריה > צמיחה במאות ה-9, ה-10 וה-11 (864–1071)

מבחינה צבאית, כלכלית ופוליטית אירופה עברה משבר עמוק. הוויקינגים פלשו מצפון, המגיארים ממזרח והסרצנים מדרום. כולם השאירו שובלי הרס. השלטונות המרכזיים של שתי הממלכות הפרנקיות לא הצליחו לארגן מגננה יעילה, מה שגרם לאוכלוסייה לאבד את האמון בשליטיהם הרחוקים. בעקבות ואקום הכוח הזה, אנשים חזקים מקומיים ראו את ההזדמנות שלהם. לעיתים קרובות אנשים אלו היו צאצאים של אנשים הקשורים לקרל הגדול.
רוזנות פלנדריה מקורה בגאו של פגוס פלנדרנסיס, בראשות שושלת פורסטיירים, אשר מונתה על ידי קרל הגדול, שתרם תרומה קטנה על ידי איחוד טריטוריות פיאודליות קטנות בחלקים הגבוהים יותר של העמק הפלמי. שושלת היערנים גם חיזקה את אחיזתה של הכנסייה באזור השומם יחסית.
המרקיז (הרוזן) הראשון של פלנדריה היה בלדווין הראשון, שהפך לרוזן בשנת 862, ולכך קשורה אנקדוטה רומנטית: בולדווין ברח עם בתו של המלך הפרנקי קרל הקירח, יהודית ממערב פרנקיה. יהודית, שהייתה נשואה בעבר לשני מלכים אנגלים, סירבה לפקודת אביה לחזור אליו. לאחר תיווך של האפיפיור, השלים המלך הפרנקי עם חתנו, ונתן לו את התואר מארקגראף, ואת השטחים הפיאודליים המקבילים כנדוניה. מרקיז היה בעיקר מינוי צבאי וחלק מהגרסאות של הסיפור מתארות שהמלך שארל מינה את בולדווין כמרקיז בתקווה שהוא ייהרג על ידי הוויקינגים.
בתחילה התכוונו מלכי צרפת להבטיח את ביטחונו של הגבול הצפוני של צרפת מפני פלישות ויקינגיות עם מעשה זה. אולם הרוזנים ניצלו היטב את מצב המשבר על ידי שילוב השטחים הגזולים שמסביב ברוזנות. הרוזנים הרחיבו את השפעתו של הפגוס הפלמי המקורי לאורך השנים על כל השטחים מדרום וממערב לנהר הסכלדה, כולל הלורדות של ארבעת המחוזות, פלנדריה הזיילנדית, רוזנות העיר של אלסט ממזרח ורוזנות ארטואה מדרום, שנותרה חלק מפלנדריה עד שהפכה לרוזנות נפרדת ב-1237. לאחר תאריך זה, רוזנות ארטואה בתקופות שונות עדיין עברה לשליטתו של רוזן פלנדריה כתואר נפרד, עד שנקלטה על ידי הכתר הצרפתי.