stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משה בן-דוד (צורף)
קורות חיים > משכית

בין השנים 1951–1954 עבד בן-דוד בהשקיה ובניהול פועלים בפרדסים. בשנת 1954 רות דיין, אשר שבה לישראל שנה קודם לכן, פנתה לבן-דוד על מנת שיעבוד במחלקת הצורפות של חברת "משכית" אותה הקימה באותו זמן. בן-דוד החל לעבוד במשכית בשנת 1955, ועבר לגור בנס ציונה. בן-דוד עבד בחברה משנה זו עד 1977, והחל משנת 1965 שימש כמנהל הייצור של מחלקת הצורפות. תחת ניהולו, המחלקה זכתה בארבע תעודות הצטיינות, כאשר מאפרה בעיצוב בן-דוד זכתה במקום שני ושלושי בתחרות עיצוב של מכון היצוא הישראלי בשנת 1965.  בחברה עבדו גם אחיו של משה, חיים דוד וצדוק דוד. במשכית, עבד בן-דוד עם צורפים ואמנים מוכרים, כגון נחמיה עזז, ביאנקה אשל גרשוני, פיני לייטרסדורף, חנה ליבון ועוד.  בשנת 1974 עיצב בן-דוד עשרה תכשיטים עבור סרטו של הבמאי הקפריסאי מייקל קאקויאניס, "סיפורם של יעקב ויוסף", שהופק באותו זמן בישראל.
בשנות השבעים חל מפנה בעבודתו של בן-דוד ב'משכית', כאשר תהליך הפרטת החברה באותו עשור הוביל להתפטרותו. לאחר מלחמת ששת הימים חלה עלייה דרסטית במכירות החברה, שלוותה במכירתה לחברת משקיעי ישראל בשנת 1970. לאחר המכירה שקל בן-דוד לעזוב את החברה, אך נעתר לבקשת יעל דיין להישאר. המכירה לוותה בחילופי הנהלה, עם מינוי יהודה מילוא למנכ"ל ומאורי גולן למעצב ראשי. חילופים אלה הביאו לשינוי בדרכי הייצור, כאשר מחלקת הצורפות, שמיתוגה התבסס קודם לכן על עבודת יד, עברה למודל תעשייתי בו תפקידו של בן-דוד נהיה יותר ויותר משני. בעקבות זאת, עזב בן-דוד את החברה בשנת 1977; אחריו עזב גם המעצב מאורי גולן, ומחלקת הצורפות נסגרה באותה שנה. מעט לפני עזיבתו, השתתף בן-דוד בניסיון להקמת מפעל תכשיטים בעיר ימית שבסיני, שפורק בעקבות פינוי העיר בשנת 1982.
קורות חיים > פעילות עצמאית

לאחר פרישתו ממשכית עבר בן-דוד לפעילות עצמאית בבית המלאכה שלו בנס ציונה. במסגרת זו השתתף בן-דוד ביריד שלושים שנה לעצמאות ישראל בפילדלפיה, וכן במספר רב של תערוכות ותחרויות בין לאומיות, וכן באירועים ביוזמת המכון לייצוא. בשנת 1981 השתתף בן-דוד בשחזור תכשיטים שמצא היינריך שלימן באתר הארכאולוגי של טרויה, לצורך הסרט גרמני "אוצרות טרויה" בבימוי קרל פרוכטמן. באותה תקופה החל בן-דוד לשלב ביצירתו פרטי יודאיקה, וכן ללמד את מלאכת הצורפות בביתו, כאשר בין תלמידיו נמנו בניו צדוק ורמי, הצורף אבי סופר ועוד. בשנות התשעים חזר בן-דוד לעבוד לצד רות דיין, כמדריך לעובדים בדואים במפעל בבעלות דיין ברהט. בשנת 1998 שחזר בן-דוד סט תכשיטי כלה וכלי בית מלאכה מתימן, ובשנת 2004 שחזר בן-דוד דגם בית מלאכה כפי שהיה בתימן.
ב-2024, במוזיאון בית ראובן, תל אביב, מציג עם בנו צדוק בן דוד תערוכה משותפת, "זיכרון גנטי", באוצרות של פרופ' יעל גילעת.
הוקרה

בשנת 2016 פורסם הספר "דיוקן צרוף", המתאר את חייו של בן-דוד ויצירתו.
בשנת 2018 הופקד ארכיונו של בן-דוד, ובו כאלף צילומי תכשיטים, יציקות ואובייקטים שונים שבן-דוד יצר בספרייה הלאומית, והומר לפורמט דיגיטלי.
בשנת 2018 הוצגו יצירותיו בתערוכה "בין מסורת לחדשנות" במרכז מורשת יהדות תימן וקהילות ישראל בעיר רחובות.
לקריאה נוספת

יעל גילאת, דיוקן צרוף : חייו ויצירתו של הצורף משה בן דוד, מביחאן לכור ההיתוך הישראלי, ירושלים: מכון בן-צבי לחקר קהילות ישראל במזרח, יד יצחק בן-צבי והאוניברסיטה העברית בירושלים, תשע"ו 2016
ניו הורייזונס

| --- | --- |

לוגו משימת ניו הורייזונס
 מידע כללי
 סוכנות חלל:  נאס"א
 מפעיל:  נאס"א 
 יצרן:  מכון המחקר הדרומי,   מעבדת APL באוניברסיטת ג'ונס הופקינס
 תאריך שיגור:  19 בינואר 2006
 משגר:  אטלס 5
 אתר שיגור:  LC-41 קייפ קנוורל
 ניו הורייזונס
 משימה
 סוג משימה:  ביצוע יעף
 ביצוע יעף על:  132524 APL, צדק, פלוטו, כארון, הידרה, ניקס, סטיקס, 486958 2014 MU69
 תאריך ביצוע היעף:  APL – הושלם ב־13 ביוני 2006   צדק – הושלם ב־28 בפברואר 2007   פלוטו וירחיו – הושלם ב־14 ביולי 2015  486958 2014 MU69 – הושלם ב-1 בינואר 2019
 מיקום נוכחי:  חלפה על פני 486958 2014 MU69
 משך המשימה הכולל:  19 בינואר 2006 – הווה (18 שנים) 
 משך המשימה:  פעיל (18  שנים, 10  חודשים ו־15  ימים חלפו מהשיגור)
 מידע טכני
 משקל:  478 ק"ג
 כוח:  228 ואט (RTG)
 קישורים חיצוניים
 מספר קטלוג לוויינים:  28928
 מאגר המידע הלאומי:  2006-001A
 
הגשושית ניו הורייזונס במתקן ההרכבה
ניו הורייזונס (באנגלית: New Horizons; תרגום מילולי: אופקים חדשים) היא גשושית של נאס"א ששוגרה ב־19 בינואר 2006 כחלק מתוכנית הגבולות החדשים. היא טסה בקרבת כוכב הלכת הננסי פלוטו וירחיו כארון, ניקס, הידרה, קרברוס וסטיקס ושידרה תמונות ונתונים משם לכדור הארץ. המשיכה וחלפה על פני העצם 486958 2014 MU69 שבחגורת קויפר ותשדר נתונים נוספים. מחירה הכולל של המשימה נאמד בכ־650 מיליון דולר במהלך 15 שנים.
בנייה ומשימות

התאגדות של ארגונים, בראשות מכון המחקר הדרום-מערבי יחד עם המעבדה לפיזיקה יישומית של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, בנתה את הגשושית. החוקר הראשי בפרויקט הוא אלן סטרן ממכון המחקר הדרומי. במקור תוכננה המשימה לחקור את כוכב הלכת האחרון במערכת השמש שנותר לחקור. רק לאחר שיגור הגשושית הוגדר פלוטו ככוכב לכת ננסי על ידי האיגוד האסטרונומי הבין-לאומי.
המשימות העיקריות הן לאפיין את הגאולוגיה והמורפולוגיה הגלובליות של פלוטו וכארון ולמפות את הרכבי פני השטח שלהם. משימות נוספות כוללות את חקר השונות של פני השטח והאטמוספירה של פלוטו, צילום ומיפוי אזורים על פלוטו וכארון ברזולוציה גבוהה, אפיון האטמוספירה העליונה והיונוספירה של פלוטו וסביבת החלקיקים הטעונים הנובעים ממנה; חיפוש אחר אטמוספירה סביב כארון, דיוק הידע המדעי הידוע באופן גס ביותר אודות פלוטו וכארון וחיפוש אחר ירחים נוספים.
שיגור וטיסה

הגשושית שוגרה ב־19 בינואר 2006 בשעה 19:00 זמן אוניברסלי מתואם. ב־28 בפברואר 2007 היא חלפה ליד כוכב הלכת צדק, ונעזרה בכוח המשיכה שלו ובטכניקת מקלעת כבידתית להאצה. היא הגיעה לקרבת צדק במהירות של 21 קילומטר לשנייה והתרחקה ממנו במהירות של 25 קילומטר לשנייה. האצה זו הביאה לחסכון של שלוש שנים בטיסה לפלוטו. הגשושית הגיעה לפלוטו ב־14 ביולי 2015. היא חלפה ליד פלוטו במרחק של כ־12,600 ק"מ ובמהירות של 13.78 ק"מ לשנייה, וכרבע שעה לאחר מכן חלפה ליד כארון. הגשושית החלה לשדר נתונים והיא המשיכה בכך במשך השנה וחצי לאחר מכן. לאחר מכן היא המשיכה בדרכה אל עבר 2014 MU69, אובייקט בחגורת קויפר, לידו היא חלפה ב־1 בינואר 2019.
RTG יספק את האנרגיה החשמלית הדרושה להפעיל את מערכות הגשושית במרחק כה רב מהשמש.
הגשושית נושאת עמה חפצים בעלי ערך תרבותי, כגון דיסק אופטי הכולל 430,000 שמות, דגל ארצות הברית ומעט מהאפר של מגלה פלוטו, קלייד טומבו.
מיקום

ב־8 ביוני 2008 חלפה הגשושית מעבר למסלולו של שבתאי ונמצאה במרחק של 9.69 יחידות אסטרונומיות מכדור הארץ ו־21.05 יחידות אסטרונומיות מפלוטו, אליו היא נעה במהירות של 18.06 ק"מ/שנייה.
ב־2 באפריל 2009 הייתה הגשושית באמצע המסלול בין שבתאי לאורנוס במרחק של 12.77 יחידות אסטרונומיות מכדור הארץ ו־18.76 יחידות אסטרונומיות מפלוטו, אליו היא נעה במהירות של 17.06 ק"מ/שנייה.
ב־29 בדצמבר 2009 הייתה הגשושית באמצע הדרך לפלוטו, כלומר הייתה קרובה יותר לפלוטו מאשר לכדור הארץ.
ב־18 במרץ 2011, חלפה הגשושית מעט מעבר למסלולו של אורנוס במרחק של 21.08 יחידות אסטרונומיות מהשמש. היא נעה במהירות של 15.64 ק"מ/שנייה או 3.3 יחידות אסטרונומיות לשנה. 2.87 שעות אורך לאות רדיו להגיע לגשושית מכדור הארץ.
ב־27 באפריל 2014 הייתה הגשושית במרחק 3.53 יחידות אסטרונומיות (528,000,000 ק"מ) מפלוטו ו־28.81 יחידות אסטרונומיות מכדור הארץ. היא התקדמה במהירות של 14.76 ק"מ/שנייה ולאור השמש לקח ארבע שעות ושלוש דקות להגיע אליה. בהירות נראית השמש במיקומה 19.4-.
ב־18 בינואר 2016 הגיעה הגשושית למרחק של 34.47 יחידות אסטרונומיות (5,156,637,155 ק"מ) מהשמש.
ב־18 בספטמבר 2016 הייתה ניו הורייזונס במרחק של 36.46 יחידות אסטרונומיות (5,467,542,765 ק"מ) מהשמש ו־3.42 יחידות אסטרונומיות (511,624,574 ק"מ) מפלוטו (מצידו הרחוק מאתנו). החללית נעה במהירות של 14.36 ק"מ לשנייה.
ב- 24 ביוני 2024 הגשושית הייתה במרחק 58.3 יחידות אסטרונומיות (8.72 מיליארד ק"מ) מכדור הארץ ובמרחק 59.3 יחידות אסטרונומיות (8.87 מיליארד ק"מ) מהשמש.
מיקום > ציוני דרך

הירח – שמונה שעות ו־35 דקות לאחר השיגור חלפה הגשושית על פני מסלולו של הירח.
מאדים – ב־7 באפריל 2006 בשעה 10:00 (לפי שעון גריניץ') חלפה הגשושית על פני מסלולו של כוכב הלכת מאדים, 78 ימים לאחר ששוגרה.
צדק – ב־28 בפברואר 2007 בשעה 5:44 (לפי שעון גריניץ') חלפה הגשושית על פני מסלולו של כוכב הלכת צדק, שם נעזרה בכוח המשיכה שלו, במהלך שנקרא מקלעת כבידתית, כדי להאיץ את מהירותה.
שבתאי – ב־8 ביוני 2008 חלפה הגשושית על פני מסלולו של כוכב הלכת שבתאי, ובכך הפכה לחללית המחקר הראשונה מאז וויאג'ר 2 שעברה את מסלולו של שבתאי.
אוראנוס – ב־18 במרץ 2011 חלפה הגשושית על פני מסלולו של כוכב הלכת אורנוס, לא צולמו תמונות שלו כיוון שהיה אז מרוחק כ־3.9 מיליארד קילומטרים מהגשושית.
נפטון – ב־25 באוגוסט 2014 חלפה הגשושית על פני מסלולו של כוכב הלכת נפטון.
פלוטו – ב־14 ביולי 2015 בשעה 11:49 UTC חלפה הגשושית על פני פלוטו במהירות של 13.78 ק"מ לשנייה ובמרחק של 13,695 ק"מ ממנו. הגשושית צילמה ומעבירה מידע למרכז הבקרה ב־16 החודשים שלאחר היעף היות שקצב השידור הוא רק 2 קילוביט לשנייה.
כארון – ב־14 ביולי 2015 בשעה 12:01 UTC חלפה הגשושית על פני כארון במהירות של 13.87 ק"מ לשנייה ובמרחק של 29,473 ק"מ.
ב-5 בדצמבר 2017 צילמה הגשושית שני עצמים בחגורת קויפר, 2012 HE85 ו־HZ84 2012, בהיותה מרוחקת 6.06 מיליארד ק"מ (כ-40.5 יחידות אסטרונומיות) מכדור הארץ. בכך שברה את שיא הצילום המרוחק ביותר, רחוק יותר אפילו מנקודה כחולה חיוורת שצילמה הגשושית וויאג'ר 1 בשנת 1990.
ב־1 בינואר 2019 בשעה 12:33 בלילה שעון החוף המזרחי, חלפה על פני גוף בחגורת קויפר בקוטר של כ־30–45 קילומטר שמספרו הקטלוגי 2014 MU69 וכינויו "אולטימה תולה".
באפריל 2020 השתתפה הגשושית בצילומי פרלקסה בין פלנטרית ראשונה של כוכב מחוץ למערכת השמש – אלפא קנטאורי. עם קו בסיס באורך של 6.4 מיליארד קילומטר זוהי הפרלקסה הכוכבית הראשונה שניתן להבחין בה ללא עזרת טלסקופ.
ב-17 באפריל 2021 הגיעה הגשושית למרחק 50 יחידות אסטרונומיות מהשמש.
ב-29 בספטמבר 2023 נאס"א הודיעה שהיא תאריך את תמיכתה בפעילות של ניו הורייזנס עד שהחללית תצא מחגורת קויפר, שצפויה להתרחש בין 2028 ל-2029.
ב־2038 צפויה הגשושית לעזוב את מערכת השמש.
הערות שוליים

↑  באתר הידען
↑  גנרטור חשמלי שמפיק חשמל מאנרגיה גרעינית.
↑  New Horizons, pluto.jhuapl.edu
↑  התמונה שצולמה 6.1 מיליארד ק"מ מכדור הארץ, באתר ynet, 10 בפברואר 2018
↑  Tricia Talbert, NASA’s New Horizons Team Selects Potential Kuiper Belt Flyby Target, אתר נאס"א, 28 באוגוסט 2015
1 2  עודד כרמלי, שנה חדשה, שיאים חדשים: ניו הורייזונס סוגרת על העצם המשונה אולטימה ת'ולי בקצה מערכת השמש, באתר סוכנות החלל הישראלית, 27 בדצמבר 2018
↑  Tricia Talbert, New Horizons Conducts the First Interstellar Parallax Experiment, NASA, ‏2020-06-10
↑  Robert Z. Pearlman, NASA's New Horizons probe reaches rare distance, looks out to farthest Voyager, Space.com, ‏17 באפריל 2021 (באנגלית)
↑  NASA New Horizons to Continue Exploring Outer Solar System, ‏2023-09-29 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2014061514   WorldCat (עם LCCN): n2014-061514 
שיגורה של הגשושית ניו הורייזונס באמצעות טיל השיגור אטלס 5
פלוטו ביולי 2015
צילום שני העצמים בדצמבר 2017
שיגור ניו הורייזונס ממרכז החלל קנדי ב־19 בינואר 2006
אנימציה המציגה את היעף של ניו הורייזונס ליד פלוטו ביולי 2015
משבר

משבר מציין אירוע או תקופה חריגה בעלת פוטנציאל השפעה שלילי בחיי יחיד, חברה, ארגון או מדינה אשר תוצאותיו יכולות להביא למצב לא יציב ורווי בסכנות. משבר יכול להיות מפתיע או תוצאה של הידרדרות לאורך זמן. משברים יכולים גם להוות הזדמנות לשינוי ולפתיחת דף חדש.
חקר משברים זוכה להתייחסות נרחבת בתחומי ידע שונים, בהם: כלכלה, פסיכולוגיה, סוציולוגיה, יחסים בינלאומיים וסביבה (למשל משבר האנרגיה העולמי). בעברית, שורש המילה משבר הוא "שבר", מונח המציין שינוי גדול ובלתי צפוי בחיים, המייצר שבר בין דרך החיים בעבר להווה.
הגדרות

משבר הוא מושג משני למושג סכסוך (Conflict), והוא מתאר מצב בו מערכת יחסים שבבסיסה קיים סכסוך, משנה את פניה באופן חד-פעמי, בנושא מסוים ונקודתי שבו פרץ הסכסוך, שאינו ניתנת לגישור בעיני הצדדים, והם אינם מוכנים לוותר לגביו. ישנם מקרים שכיחים פחות, בהם המשבר מביא ליצירת סכסוך. בתיאור סכמתי ניתן לראות את המעבר בין סכסוך למשבר כשינוי מתצורת קו לתצורת נקודה בצדי הקו, שמיקומה מעלה או מטה ומרחקה מהקו הוא סובייקטיבי ונועד לתאר את העוצמה.[דרוש מקור: מלא]
אטימולוגיה

מקור המילה הוא בתנ"ך, בספר ישעיהו. המילה משבר קשורה ללידה ומתייחסת למקום בו כרעה היולדת ללדת:
וַיֹּאמְרוּ אֵלָיו כֹּה אָמַר חִזְקִיָּהוּ יוֹם צָרָה וְתוֹכֵחָה וּנְאָצָה הַיּוֹם הַזֶּה כִּי בָאוּ בָנִים עַד מַשְׁבֵּר וְכֹחַ אַיִן לְלֵדָה.
משבר אישי

בהתייחסות למשבר כחוויה בעלת מאפיינים אישיים, ספרות מקצועית מעגנת את הסיבות למשבר בנסיבות חיצוניות, כגון פיטורים ממקום עבודה, מחלה קשה, הגירה וכדומה. התייחסות נוספת לסיבות למשבר קושרת אותו לחלק אימננטי מתקופות שונות בחיים: כך למשל, משבר גיל הארבעים.
בכל הקשור במשברים אישיים קיימת ספרות ענפה העוסקת בנושא לא רק בתחום האקדמי, אלא גם בספרי עזרה עצמית, המתמקדים בצמיחה מתוך משבר.
משבר חברתי

משבר חברתי מתייחס לקיומו של משבר מתוך זיקה לקהילה, או חברה. הוא יכול להתייחס למשבר שעובר אדם פרטי מתוך זיקה לחברה בה הוא נמצא, או למשבר שעוברת קהילה או חברה.
מאפיינים כלליים של מצבי משבר

משבר הוא מצב של שינוי משגרת החיים הנתפס על ידי המעריך אותו כבעל מאפיינים אלה:
פגיעה בפועל באחד מערכי היסוד או איום מהותי עליו.
דחיפות בתחילת הטיפול באירוע וצורך לסיים את הטיפול מהר ככל האפשר מתחילתו (זאת, על מנת לבלום את התפשטות האירוע או את החמרת המצב).
חוסר וודאות בתיאור המצב ותוצאות הפעולה המידית שתינקט.
מחסור במשאבים הנדרשים לטפל במשבר - בסוג המשאבים או בכמותם.
חוסר הוודאות והמחסור במשאבים הם ההופכים את המצב למשבר (בעוד שהדחיפות היא מאפיין ההופך את האירוע ל"מצב חירום" בלבד)
מכיוון שמשבר הוא "מצב נתפס", מעריכים שונים עשויים לראות רוע אחד כמשבר או שאינו ככזה.
גודל המשבר

ניתן להעריך משברים באופן אובייקטיבי על פי מספר האתרים בהם מתרחשים אירועים בעלי פוטנציאל משברי, על פי מאפייני האירועים ועל פי קצב התרחשותם והתמשכותם.
כאשר מתחולל אירוע מתוחם במקום אחד, המשבר יהיה "קטן".
כאשר מתחולל אירוע בעל מספר מאפיינים במקום אחד, או כאשר מספר אירועים במקומות שונים הם בעלי מאפיין דומה, המשבר הוא "בינוני".
כאשר מתרחשים מספר אירועים בעלי מאפיינים שונים באתרים שונים בו זמנית (גם הצטברות אירועים נכללת כאן) המשבר הוא "גדול".
מכיוון שמשבר הוא "מצב נתפס", אפשר להעריך משבר גם בהערכה סובייקטיבית על פי מידת הסיבוכיות אותה חווה המעריך, בהשוואה לאירועים קודמים איתם התמודד, בהתייחס לכמות המשאבים העומדים לרשותו ולמיומנויות שיש בידו להתמודד עם המצב (הגדרה זו דומה להגדרת מסוגלות או חוללות עצמית
ראו גם

ניהול משברים
הערות שוליים

↑   אילון גלעד, ההיסטוריה של המילה הפוליטית הזאת התחילה בחדר הלידות, באתר הארץ, 23 באוקטובר 2019
↑  Bar-Lev, T. 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4033203-2  HDS: 026214 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פסיכולוגיה ובנושא סוציולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סנדלים תנ"כיים

סנדלים תנ"כיים
דגם של סנדלים תנ"כיים שהוצג במהלך שנת 2011 בתערוכה בנושא סיפורי התנ"ך בשדרות אלרוב בממילא, ירושלים. כתוצאה מטעות שכיחה בצירוף המילים, המיצג הופיע בשם "סנדלים תנ"כיות".
סנדלים תנ"כיים הם סנדלים בעלי מבנה פשוט: סוליה אליה מחוברות שתי רצועות עור המהודקות לרוחב כף הרגל ומסביב לקרסול. העור ממנו מיוצרים הסנדלים צבוע לרוב בצבע חום או שחור.
שמם ניתן להם בשל כך שהם מעניקים לנועל מראה של דמות מקראית. ככל הנראה, המקור הוא הופעתם בציורי קיר עתיקים ובממצאים ארכאולוגיים מימי קדם.
בין חברי המחנות העולים הם כונו "סנדלים חוגיסטיים".
הסנדלים התנ"כיים הם מודל קלאסי של יצרני סנדלים מובילים בישראל.
בימי קדם היו הסנדלים עשויים עור שאינו מעובד ונקשרו אל הרגל בעשב יבש, בחוטים או בחבלים. לעיתים אף שובצו מתכות ואבנים.
בשונה מעט מן הדגם המוכר נעשה שימוש בתרבויות קדומות כמו רומי ומצרים העתיקה.
שרידים בני למעלה מ-2000 שנה התגלו בחפירות ארכאולוגיות במצדה. גילויים הוא רמז נוסף היכול להצביע על שימוש קדום בהם לרבות בתחומי ארץ ישראל והמזרח התיכון.
בימי העלייה השנייה הושם דגש על נושא הלבוש החלוצי. עבודת הכפיים הייתה מהאידיאלים העיקריים והבולטים בחייהם של החלוצים והופעתם החיצונית נועדה בין היתר לבטא אידיאל זה גם בתחום ההלבשה וההנעלה. כמו כן הסנדלים הותאמו לתנאי הטבע ולמזג האוויר הארץ ישראלי החם.
בין היתר, הדלות בקיבוצים הובילה ליצירת אופנה מוזנחת שזכתה בשלב מאוחר יותר לחיקוי בקרב תושבי הערים. הסנדלים התנ"כיים היוו מעין הטלת וטו על מוסכמות הלבוש המבוסס על הקפיטליזם ועל תרבות ההלבשה האירופית המקובלת, מה גם שבאירופה הקרה יחסית, סנדלים ככלל לא היו נפוצים.
בעת המודרנית הסנדלים התנ"כיים רבות נתפסים כסמל לחלוציות או מאידך, סממן צברי מובהק.
הדמות "שרוליק" שצייר הקריקטורות "דוש" הולבשה בביגוד אופייני לחלוצים הכולל את הסנדלים התנ"כיים, ולימים התפרסמה כמודל של ישראלי שורשי. מאותה סיבה נעשה במוטיב זה שימוש בסרטים ישראליים לרבות אלו הבאים להציג בעלילתם את תקופת הצנע ואת סיפורי הקמת המדינה באופן מובהק. בסרט אלכס חולה אהבה למשל, נעולות הדמויות המרכזיות בסנדלים תנ"כיים.
הנזירים הפרנציסקנים נועלים אותם בכל ימות השנה כחלק מתלבושתם וכסמל לאורח חיים פשוט וצנוע.
בעבר הורשו חיילים וחיילות בצה"ל לנעול סנדלים תנ"כיים בימי הקיץ, וגם כיום ניתן לראות אותם על רגלי החיילות. עד היום מזוהים סנדלים אלו עם ארץ ישראל הישנה והקיבוץ ולעיתים נכללים בצורה זו או אחרת בקטגוריית אופנת הוינטג' והרטרו.
ראו גם

כובע טמבל
לקריאה נוספת

Orna Ben-Meir, , Jews and Shoes, edited by Edna Nahshon, Berg, Oxford, New York, 2008, pp: 77-90
מתיו ברבר

אין תמונה חופשית
מתיו ברבר (באנגלית: Matthew Barber יליד לוס אנג'לס) הוא מחזאי ותסריטאי אמריקאי, החי בלוס אנג'לס.
נודע בעיקר בעיבוד חדש לתיאטרון (2000) של הרומן "אפריל הקסום" מאת הסופרת אליזבת פון ארנים משנות ה-1920. קומדיה רומנטית זו הפכה לאחד המחזות המצליחים ביותר על במות התיאטרון בעולם בעשור הראשון של המאה ה-21 (מעל 500 הפקות בינלאומיות).
פרטים ביוגרפיים

ברבר נולד בלוס אנג'לס במשפחה ששורשיה במדינת נברסקה. גדל מדרום ללוס אנג'לס ולמד בתיכון וסט טוראנס שבעיירה טוראנס במחוז לוס אנג'לס. בימי התיכון כתב מחזות קצרים, הקים חוג לתיאטרון וצפה בהצגות בדאונטואן לוס אנג'לס.
בהמשך למד ספרות אנגלית, תיאטרון וקולנוע באוניברסיטת UCLA ואחרי סיום לימודיו ב-1985 התיישב בסן פרנסיסקו בה עבד כעורך במדור לאמנויות של העיתון "San Francisco Independent" הופיע שלוש פעמים בשבוע. עבד גם כאיש שיווק עבור התיאטרון הלהט"בי "Rhinoceros". בשנת 1994 חזר לגור בלוס אנג'לס ועבד בשנים 1994–2003 כחברה לפרסומות Nationwide Advertising.
פעילותו הספרותית

בשנת 2000 קיבל מאחד מידידיו לקריאה את הרומן של אליזבט ארנים, "אפריל הקסום" ששימש כבר בעבר להפקת סרטים סרט טלוויזיה מחזות. ברבר שרותק על ידי הספר כתב עיבוד חדש לבמה שבו שם דגש בעיקר על האינטראקציות בין הגבורות. המחזה החדש הוצג לראשונה בשנת 2000 על במת Hartford Theatre במדינת קונטיקט ואחר כך בברודוויי (2003) כשהוא עורר בהתחלה תגובות מעורבות. בסופו של דבר הפך ללהיט, היה מועמד לפרס טוני למחזה הטוב ביותר וזכה בפרס ג'ון גסנר למחזה אמריקאי חדש יוצא דופן. בהמשך הופק גם סרט מצליח לפי עיבוד זה של ברבר.
בשנת 2016 כתב ברבר תסריט לדרמה היסטורית קולנועית המוקדשת לתקופת פריצת מוזיקת הבי בופ בקנזס סיטי
ב-2017 כתב מחזה שני "Fireflies" לפי הרומן Elizabeth & Abel מאת הסופרת הטקסנית אנט סנפורד.
מחזות

2000 - Enchanted April (אפריל הקסום)
2010 - המחזמר Enchanted April לברית מאת צ'ארלס ליפארט ומוזיקה מאת ריצ'רד אוונס
2017 - Fireflies
תסריטים

2009 Enchanted April - תסריט לסרט בריטי בבימוי מייק ניואל ובכיכובן של מירנדה ריצ'רדסון, ג'ואן פלורייט, אלפרד מולינה.
2016 - Independence
בתרגום לעברית

2009 - המחזה אפריל הקדום הוצג בתיאטרון באר שבע בתרגומה של רבקה משולח ובבימוי רועי הורביץ
2016 - הוצג גם בבית צבי ברמת גן באותו תרגום, בבימויו של מיטקו בוזקוב
פרסים ואותות הוקרה

2003 - פרס ג'ון גסנר של מבקרי החוץ של ניו יורק למחזה אמריקאי חדש יוצא דופן - עבור Enchanted April
2017 - פרס למחזה חדש של קרן אדג'רטון - עבור "Fireflies"
הערות שוליים

↑  ארבע נשים עוזבות הכל, באתר הארץ, 14 במרץ 2009
סקיפר

סקיפר (בעברית: מֵשיט) הוא קברניט של ספינה קטנה, בדרך כלל של ספינת דיג, סירת מנוע (שאינה ספינת דיג) או יאכטה.
רישיון סקיפר בישראל

ישנן מספר דרגות הסמכה לסקיפר, בישראל נדרש סקיפר להיות בעל הכשרה מקצועית ורישיון משיט 30 מטעם רשות הספנות והנמלים אשר במשרד התחבורה והבטיחות בדרכים.
רישיון סקיפר (משיט 30) הוא רישיון שיט חופי (המתיר להפליג עד 12 מייל מהחוף) להשטת כל כלי שיט עד לאורך 24 מטר ותפוסתו (נפח כלי השייט)ברוטו אינה עולה על 100 טון, למעט אופנוע ים. בישראל, תחום מי החופין הורחב.
רישיון סקיפר של משרד התחבורה מותנה במעבר של 4 מבחני תאוריה עיוניים (ימאות, ניווט חופי, מכונה - מנוע, ניווט מכשירים) וטסט מעשי, ואישור רפואי כללי הכולל בדיקת שמיעה וראיה.
כדי להפליג בשייט בינלאומי, כלומר לחצות מים טריטוריאליים ממדינה למדינה, ישנו צורך ברישיון סקיפר משיט 60 אותו ניתן להוציא רק שנה לאחר הוצאת רישיון משיט 30. מגיש הבקשה לרישיון משיט 60 נדרש להוכיח השתתפות בהפלגה או הפלגות בינלאומיות במשך כולל של 8 ימים לפחות. ימים אלה נקראים 'ימי ים' והם נדרשים להיות חתומים על ידי משיט 60 אחר (משיט הסירה במסע הבינלאומי אשר חותם על מסמך מטעם רשות התחבורה והספנות בישראל), קורס עזרה ראשונה בהיקף של 44 שעות וכן תעודת שרת רדיו מוגבל תג"מ או מוגבל תג"מ בזיקה ל-GMDSS מטעם משרד התקשורת.
הערות שוליים

↑  מֵשִׁיט במילון כלי שיט קטנים ומעגנות [ימאות] (תשע"ג), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  מערכת המצוקה והבטיחות הימית הגלובלית (אנגלית: Global Maritime Distress and Safety System, בראשי תיבות: (GMDSS).
סיפור אהבות

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  כנרת רוזנבלום
 סוגה:  רומן
 הוצאה
 הוצאה:  כתר
 תאריך הוצאה:  2012
 מספר עמודים:  359
 עורך:  דרור משעני
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003445702
סיפור אהבות הוא רומן מאת כנרת רוזנבלום, ראה אור בשנת 2012 בהוצאת "כתר".
פרטי העלילה

"סיפור אהבות" פורש את סיפורם של גליה וכרמי, זוג נשוי, הורים לשלושה ילדים, אשר נישאו, בשנות העשרים לחייהם, בנישואים אזרחיים בעיירה האיטלקית אורבייטו.
הספר מוצא אותם כשהם בסוף שנות השלושים לחייהם והורים לשלושה ילדים, בדרכם שוב לאורבייטו, אבל הפעם המטרה הפוכה – הם נוסעים כדי להתגרש.
במהלך המסע באיטליה עורכים גליה וכרמי חשבון נפש ופותחים את הפצעים שעד אז שניהם ביקשו להסתיר: את שמחת היחד שנשחקה בחיי היומיום, את היצרים שנבלמו ואת התעוררות התשוקה של גליה לגבר אחר, גידו, שלגמרי במקרה נמצא בדיוק באותם ימים באיטליה ומבקש לחדש את קשריו עם גליה.
"סיפור אהבות, ספרה הכובש של כנרת רוזנבלום, מציע התבוננות מפוכחת, כנה ונועזת בשגרה ובערכים של הזוגיות בתקופתנו. מתוך התבוננות קרובה בפרטי הפרטים המרכיבים את תמונת האידיליה המשפחתית, משרטט סיפור אהבות דיוקן ריאליסטי, מר ועם זאת מלא תקווה, של הקשיים והסכנות הניצבים לפתחה של האהבה, גם האהבה הגדולה, כאשר היא מתממשת בזוגיות."
אודות הספר

הספר הופיע ברשימות רבי-המכר של עיתון הארץ מיום יציאתו לאור, בחודש אוגוסט 2012 ועד נובמבר 2012. כמו כן, הופיע מספר דומה של שבועות ברשימות רבי המכר של המוסף לספרות של ידיעות אחרונות. בשנת 2012 היה "סיפור אהבות" הנמכר ביותר בפורמט הדיגיטלי ("רבי המכר של "עברית").
רוזנבלום מספרת על הרקע לכתיבת הספר בריאיון לשיר זיו בעיתון "ישראל היום":
"גם אני נישאתי בעיירה איטלקית קטנה ב-99', וכבר אז השתעשעתי במחשבה כמה זה גרנדיוזי להתגרש באיטליה. רק שבזמנו בעלי ואני לא ביררנו איך זה עובד, מהסיבה הפשוטה שאף אחד מאיתנו לא רצה לדעת. היינו נאיביים ואופטימיים. הפרי נבט בתוכי שנים רבות, ומשהו פקע כשזוג חברים שלנו, שהיה יחד מהתיכון, התגרש בבום. זו הייתה תדהמה".
הסופרת רבקה קרן כתבה על הספר בביקורת ב"הארץ ספרים":
"הקריאה בספר זה היא כמו הנחת אצבע על הדופק של דור צעיר שלם בישראל, דור משכיל, סקרן, שאפתן, ועם זאת אחוז קלסטרופוביה ואיזו אכזבה מצטברת, שגובלת לפרקים בוויתור. כנרת רוזנבלום מעבירה יד רגישה ואוהדת על כל נקודות החוזק והתורפה של גיבוריה ומגוללת את סיפור מסעם הגורלי במיומנות של מחברת ספרי מתח, עד הסוף הלא צפוי, שמחדד ביתר שאת את מסתרי האהבה, על שפעת גווניה."
הערות שוליים

↑  מתוך הכריכה האחורית של הספר
↑  שיר זיו, "אין דבר כזה זוג מושלם", מוסף קוראים היום של העיתון "ישראל היום", 20 באוגוסט 2012, עמ' 29
↑  רבקה קרן, "סיפור אהבות": האתגרים החדשים של האהבה בעידן הדיגיטלי, באתר הארץ, 5 בספטמבר 2012
עלי אל-קרני

| --- | --- |

 לידה:  מרץ 1992 (בן 32) Sabt Al Alaya, ערב הסעודית 
 מידע כללי
 לאום:  ערב הסעודית ערב הסעודית
 השכלה:  האקדמיה האווירית על שם המלך פייסל 
 זמן שהייה בחלל:  13,286 דק' 
 משימות
 Axiom Mission 2 
 
עלי אל-קרני (בערבית: علي القرني, נולד: מרץ 1992) הוא אסטרונאוט סעודי, שנבחר לטוס לחלל על ידי ועדת החלל הסעודית. בחירתו הוכרזה רשמית ב-12 בפברואר 2023.
אל-קרני הוא אחד משני הסעודים הראשונים שטסו לחלל.
הוא המריא במשימת החלל הפרטית השנייה בהיסטוריה Axiom mission 2 של חברת אקסיום ספייס. הטיסה שוגרה לחלל בחללית דרגון של חברת SpaceX, הטיסה המריאה ב-21 במאי 2023 ונחתה בתחנת החלל הבינלאומית ב-22 במאי למשימה שנמשכה 8 ימים. יחד איתו המריאו פגי ויטסון, ג'ון שופנר ורייאנה ברנאווי.החללית המריאה ממרכז החלל קנדי של נאס”א בפלורידה.
החללית נחתה בחזרה בכדור הארץ ב-30 במאי 2023 בשעה 22:04.
אל-קרני בעל תואר ראשון במדעי האווירונאוטיקה מאקדמיית המלך פייסל. הוא קפטן בחיל האוויר המלכותי הסעודי, שם הוא מטיס מטוסי F-15SA. הוא רשם 2,387 שעות טיסה.
הערות שוליים

↑  In Line with Vision 2030, the Kingdom Returns to Space by Sending a Male and Female Astronaut to the International Space Station
↑  אסטרונאוטית סעודית ראשונה תשוגר הלילה לחלל: "כבוד גדול", באתר וואלה, 21 במאי 2023
↑  אסטרונאוטית מסעודיה תשוגר לחלל באביב, באתר ynet, 14 בפברואר 2023
↑  סתיו נמר, ‏הסעודית הראשונה והאסטרונאוטית המנוסה ביותר: נחשף מועד משימת החלל הפרטית השנייה, באתר מעריב אונליין, 7 באפריל 2023
↑  Who is Rayyanah Barnawi, first Saudi woman to voyage in space?, Hindustan Times, ‏2023-04-07 (באנגלית)
↑  Jackie Wattles, SpaceX Axiom 2 mission returns from space station, CNN, ‏2023-05-30 (באנגלית)
סוואג

סוואג (מאנגלית: Swag) הוא סלנג אינטרנטי שמופיע לעיתים קרובות בתגובות, דיונים ופורומים ומשמש מילה נרדפת לסוג של סגנון או נוכחות שמראה ביטחון ומוחצנות ולעיתים גם יהירות. סוואג מתאר בדרך כלל התנהגות של אדם יהיר במיוחד. אנשים שנחשבים כסוואג נוהגים להתלבש בצורה "מגניבה"; כובעי מצחיה עם כתובת SWAG, חולצות עם הדפסים שונים, שרשראות ובצורה כללית לבוש מרושל.