stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוסי וולף
ביוגרפיה

וולף שירת כקצין ומ"פ ביחידה מסווגת של חיל האויר בשנים 1998–2003.[דרוש מקור]
במקביל ללימודי פיזיקה ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב, אותם לא השלים, עבד בחברת ODF Optronics כסמנכ"ל לתחום הרובוטיקה בשנים 2004–2009
ב-2010, ייסד את חברת רובוטים ביחד עם שותפו אלעד לוי.תחת הנהגתם הצליחה החברה לפתח ולייצר מגוון רחב של מערכות בלתי מאוישות לתחומים של לוחמה במתארים אורבניים, לחיפוש, אבטחה ושיטור. החברה התפתחה בכל העולם והגיע למכירות של אלפי מערכות מבצעיות בלמעלה מ-32 מדינות בדגש לארצות הברית ולישראל.
תחת ניהולו, החברה חתמה על הסכם אסטרטגי להשקעה ומכירות מוצרי החברה עם חברת אלביט מערכות. בשנת 2024, החברה נרכשה על ידי חברת פסגות הציבורית
ב-2016 ייסד וניהל וולף את חברת טימי רובוטיקס המפתחת תכנה ורובוטים אוטונומיים לשימושים של רפואה מרחוק, ניתור מבנים גדולים, משלוחים בתוך מבנים, חינוך ולימוד רובוטיקה.החברה גייסה למעלה מ-100 מיליון דולר ומוכרת את המוצרים שלה ברוב המדינות המפותחות בעולם. בשנת 2019 אף זכתה בפרס CES בקטגוריית דאונים ורובוטים בתערוכה בשנגחאי. באותה השנה המגזין 'טיים' בחר אותו כאחד מ-100 ההמצאות הטובות ביותר לשנת 2019.
פועלו של וולף הוביל לפריצת דרך גם בקונספט העיצובי של הרובוט, וגם ביכולת לשלב במערכות תוכנות ואפליקציות נוספותף מה שמאפשר לפלטפורמה מגוון שימושים.
וולף הוא שותף ויו"ר בחברת jeen.ai ובחברת seamless vision.
וולף מרצה בכנסים, יוזם תוכניות חינוכיות ופועל לחיזוק שיתוף הפעולה בין האקדמיה לתעשייה. כמו כן זכה וולף במספר רב של פרסים בינלאומיים בנושאי יזמות, עיצוב ורובוטיקה.
ב-2019 זכה וולף בפרס visionary מטעם PropertyGuru.
יוסי וולף הוא הממציא ובעל הזכויות על 14 פטנטים בתחום הרובוטיקה.
עשייה חברתית

בתחילת 2024, וולף החל לשמש כיו"ר הוועד המנהל של עמותת בית על הים, הפועלת לבניית קהילות תומכות עבור אוכלוסיות מיוחדות או בסיכון, ועבור אלו שעברו טראומה.
חיים אישיים

וולף נשוי לאלה בורוביץ ולהם שני ילדים. מתגוררים בתל אביב.
הערות שוליים

↑  Techtime, חברת Roboteam תספק למארינס האמריקאי מאות רובוטים, באתר Techtime - חדשות אלקטרוניקה והייטק, ‏2024-05-28
↑  Israel-US firm Roboteam to sell military robots to Italy, The Times of Israel
↑  Israeli firm caught up in US-China rivalry over military robots, The Times of Israel
↑  "Israel's Roboteam unveils soldier robots". Globes (באנגלית). 2016-12-22. נבדק ב-2024-07-08.
↑  אלמוג עזר, המהפך של פסגות: תהפוך מבית השקעות לחברה ביטחונית, באתר כלכליסט, 9 ביוני 2024
↑  מערכת עדיף, פסגות נכנסת לתחום הרובוטיקה הביטחונית, באתר עדיף, ‏2024-06-09
↑  Udi Etsion, Personal Assistant Robot Temi to Aid Israeli Hospital Staff, CTECH - www.calcalistech.com, ‏2020-04-19
↑  temi Demo (Test Drive), temi robot (באנגלית אמריקאית)
↑   Ep682: Yossi Wolf | Co-Founder and Chairman, temi, סרטון בערוץ "The Matias Experiment", באתר יוטיוב (אורך: 21:30)
↑  "Israeli startup Temi aims to put robots into the home". Globes (באנגלית). 2018-10-16. נבדק ב-2024-07-08.
↑   Mind The Tech TLV 2019 - Yossi Wolf, Lior Sushard, סרטון בערוץ "Calcalist | כלכליסט", באתר יוטיוב (אורך: 04:27)
↑  Simona Shemer, Israeli-Made Temi Robot Wins Award For Best Of CES Asia, NoCamels, ‏2019-06-18 (באנגלית אמריקאית)
↑  לאה אפרתי, גם עורכי וכתבי TIME MAGAZINE רוצים עזרה מ'temi'..., באתר ביזנעס, ‏2019-11-28
↑  yuval saar, יוסי וולף רוצה למכור לנו רובוט במחיר של לפטופ, באתר מגזין פורטפוליו, ‏2022-01-10
↑  Gynen Kyra Tirazona Toriano, Tēmi: a life-changing robot that elevates households and caters to residents’ needs, Asia Property Awards, ‏2019-12-04 (באנגלית אמריקאית)
↑  Google Patents, patents.google.com
↑  על העמותה, באתר עמותת בית על הים
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "יוסי וולף".
יחסי סן מרינו – תימן

| יחסי סן מרינו – תימן |
| --- | --- |
סן מרינו: תימן


סן מרינו: תימן
שטח (בקילומטר רבוע)
61: 527,968
אוכלוסייה
33,579: 40,880,051
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,855: 21,606
תמ"ג לנפש (בדולרים)
55,254: 529
משטר
רפובליקה

יחסי סן מרינו–תימן הם מערכת היחסים המורכבת שבין הממשלה והעם של הרפובליקה התימנית לבין הממשלה והעם של הרפובליקה המרוממת של סן מרינו. בין שתי המדינות מתקיימים שיתופי פעולה כלכליים במגוון תחומי דעת.
ייצוג

סן מרינו אינה מיוצגת בתימן בשום דרג, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
תימן אינה מיוצגת בסן מרינו בשום דרג, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. השגרירות התימנית ברומא, איטליה, היא זו המואמנת על סן מרינו.
הסכמים דיפלומטיים

בין שתי המדינות נחתם הסכם דיפלומטי אחד בלבד:
הסכם לכינון יחסים דיפלומטיים רשמיים ברמת השגרירות בין הרפובליקה התימנית לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו - 17 בדצמבר 2004.
יחסי ונצואלה–פינלנד

| יחסי ונצואלה–פינלנד |
| --- | --- |
ונצואלה: פינלנד


ונצואלה: פינלנד
שטח (בקילומטר רבוע)
912,050: 338,145
אוכלוסייה
28,433,569: 5,618,827
תמ"ג (במיליוני דולרים)
482,359: 300,187
תמ"ג לנפש (בדולרים)
16,964: 53,425
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

יחסי ונצואלה–פינלנד הם היחסים הבילטרליים בין ונצואלה לפינלנד.
היסטוריה

פינלנד הייתה בין 28 מדינות האיחוד האירופי שהתעלמו מתוצאות הבחירות לאספה המכוננת הלאומית בוונצואלה 2017. פינלנד התעלמה גם מתוצאות הבחירות לנשיאות בוונצואלה 2018, בהם הוכרז ניקולאס מדורו כמנצח. בשנת 2019, במהלך המשבר הנשיאותי בוונצואלה, הכירה פינלנד בחואן גואידו כנשיא ונצואלה.
יחסי סן מרינו – קניה

| יחסי סן מרינו – קניה |
| --- | --- |
סן מרינו: קניה


סן מרינו: קניה
שטח (בקילומטר רבוע)
61: 580,367
אוכלוסייה
33,579: 56,708,094
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,855: 107,441
תמ"ג לנפש (בדולרים)
55,254: 1,895
משטר
רפובליקה

יחסי סן מרינו–קניה הם היחסים הדיפלומטיים בין סן מרינו לקניה.
סקירה כללית

שתי המדינות החליטו באוגוסט 2019 על כינון יחסים ביניהן, וב-24 ביוני 2021 כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים.
נציגויות דיפלומטיות

סן מרינו אינה מיוצגת בקניה לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה.
קניה מיוצגת בסן מרינו באמצעות שגרירותה בסן מרינו, איטליה.
יחסי סן מרינו – תוניסיה

| יחסי סן מרינו – תוניסיה |
| --- | --- |
סן מרינו: תוניסיה


סן מרינו: תוניסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
61: 163,610
אוכלוסייה
33,579: 12,295,083
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,855: 48,530
תמ"ג לנפש (בדולרים)
55,254: 3,947
משטר
רפובליקה

יחסי סן מרינו–תוניסיה הם מערכת היחסים המורכבת שבין הממשלה והעם של הרפובליקה התוניסאית לבין הממשלה והעם של הרפובליקה המרוממת של סן מרינו. בין שתי המדינות מתקיימים שיתופי פעולה כלכליים במגוון תחומי דעת.[דרושה הבהרה]
ייצוג

סן מרינו אינה מיוצגת בתוניסיה בשום דרג, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. אין לסן מרינו שגרירות או קונסוליה האמונה על תוניסיה.
תוניסיה אינה מיוצגת בסן מרינו בשום דרג, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. לתוניסיה אין שגרירות המואמנת על סן מרינו, אך דה פקטו, יכולים אזרחי סן מרינו לגשת לקונסוליה התוניסאית בבולוניה, איטליה ולקבל שם שירותים קונסולריים.
הסכמים דיפלומטיים

בין שתי המדינות נחתמו שני הסכמים דיפלומטיים:
הסכם בין הרפובליקה התוניסאית לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו לפטור הדדי מאשרות כניסה - 22 בנובמבר 1973.
הסכם לכינון יחסים דיפלומטיים רשמיים ברמת השגרירות בין הרפובליקה התוניסאית לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו - 28 בפברואר 2005.
יחסי ונצואלה–קוסובו

| יחסי ונצואלה–קוסובו |
| --- | --- |
ונצואלה: קוסובו


ונצואלה: קוסובו
שטח (בקילומטר רבוע)
912,050: 10,887
אוכלוסייה
28,433,569: 1,682,095
תמ"ג (במיליוני דולרים)
482,359: 10,438
תמ"ג לנפש (בדולרים)
16,964: 6,206
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

יחסי ונצואלה–קוסובו הם יחסי החוץ בין ונצואלה לקוסובו. יחסים דיפלומטיים פורמליים בין שתי מדינות אינם קיימים מכיוון שוונצואלה אינה מכירה בקוסובו כמדינה ריבונית.
היסטוריה

לאחר הכרזת העצמאות של קוסובו ב-2008, נשיא ונצואלה הוגו צ'אווס הודיע כי ונצואלה אינה מכירה בעצמאות קוסובו בטענה שהיא הושגה באמצעות לחץ על ארצות הברית, ואמר "לא ניתן לקבל את זה. זה תקדים מסוכן מאוד לכל העולם." ב-24 במרץ 2008, צ'אווס האשים את וושינגטון בניסיון "להחליש את רוסיה" על ידי תמיכה בעצמאות לקוסובו. הוא כינה את ראש ממשלת קוסובו, האשים ת'אצ'י, "טרוריסט" שהועלה לשלטון על ידי ארצות הברית. צ'אווס התנגד נחרצות להתערבות נאט"ו בקוסובו ב-1999 כאשר הפך לראשונה לנשיא. החל משנת 2010, דיפלומטים ונצואלים המשיכו להציע את תמיכתם לסרביה ב"מאבקם בבדלנות".
במהלך המשבר הנשיאותי בוונצואלה, בשנת 2019, קוסובו הכירה בחואן גואידו כנשיא ונצואלה.
יחסי סן מרינו – קרואטיה

| יחסי סן מרינו – קרואטיה |
| --- | --- |
סן מרינו: קרואטיה


סן מרינו: קרואטיה
שטח (בקילומטר רבוע)
61: 56,594
אוכלוסייה
33,579: 3,868,460
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,855: 82,689
תמ"ג לנפש (בדולרים)
55,254: 21,375
משטר
רפובליקה

יחסי סן מרינו-קרואטיה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו לבין רפובליקת קרואטיה.
היסטוריה

ליחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות חשיבות היסטורית רבה - שכן, מוצאו של מרינוס הקדוש, מגן הרפובליקה של סן מרינו, הוא בעיר ראב שבקרואטיה.
שתי המדינות הכירו לראשונה אחת בשנייה ב-11 בינואר 1992, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין שתי המדינות כוננו כשנה וחודש לאחר מכן - ב-11 בפברואר 1993.
ב-18 באוקטובר 2004 נחתם הסכם בנושא שיתוף פעולה תיירותי בין שתי המדינות.
ב-23 בנובמבר 2010 נחתם מזכר הבנות בין הסוכנות לאכיפת האיסור על הלבנת הון של משרד האוצר הקרואטי לבין סוכנות המודיעין הפיננסי של הרפובליקה של סן מרינו. נושא מזכר ההבנות היה שיתוף פעולה נגד הלבנת הון ומימון טרור,
ועזרה במניעת התופעות כך שלא יקרו במדינות אלו.
ב-1 באוגוסט 2012 נחתמו בין שתי המדינות שני הסכמים בנושאים שונים. ההסכם הראשון היה פרוטוקול בנושא מיסים שכלל בתוכו אמנה למניעת כפל מס. ההסכם השני היה הסכם בנושא ההשקעות - קידומן של השקעות במדינה השנייה ועיגונן על ידי הממשלה.
ייצוג

סן מרינו אינה מיוצגת בקרואטיה כלל, הן באמצעות דרג השגרירות והן באמצעות הדרג הקונסולרי.
קרואטיה אינה מיוצגת בסן מרינו בדרג השגרירות אלא באמצעות שגרירותה שברומא, בירת איטליה. קרואטיה מיוצגת בסן מרינו בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה שהיא מחזיקה בסן מרינו העיר, בירת המדינה.
ערים תאומות

קרואטיה ראב, קרואטיה
יחסי סן מרינו – רומניה

| יחסי סן מרינו – רומניה |
| --- | --- |
סן מרינו: רומניה


סן מרינו: רומניה
שטח (בקילומטר רבוע)
61: 238,391
אוכלוסייה
33,579: 18,988,203
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,855: 351,003
תמ"ג לנפש (בדולרים)
55,254: 18,485
משטר
רפובליקה

יחסי סן מרינו-רומניה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו לבין רומניה.
היסטוריה

המגעים הראשונים שבין סן מרינו לבין הרפובליקה הסוציאליסטית של רומניה התקיימו באמצע שנות השישים של המאה העשרים. היחסים בין רומניה לבין סן מרינו כוננו רשמית ב-15 בנובמבר 1968 ברמה הקונסולרית. ב-6 בפברואר 1974, הם הועלו דרג לדרג הקונסוליה הכללית, וב-20 ביוני 1995 הם הועלו שוב דרג והיחסים הדיפלומטיים כוננו סופית.
בשנת 2001 נפתחה בסן מרינו הקונסוליה הכללית הרומנית, ובשנת 2002 נפתחה בבוקרשט הקונסוליה הרשמית של סן מרינו, במעמד קפטן המחוז של סן מרינו. בשנת 2004 ביקר בסן מרינו נשיא רומניה יון איליאסקו.
שק החוץ הרומני טיטוס קורלטיאן ערך ב-26 בספטמבר 2014 בניו יורק, פגישה עם עמיתתו הסן מרינזית - פסקואלה ולנטיני.
ייצוג

סן מרינו אינה מיוצגת ברומניה בדרג השגרירות. סן מרינו מיוצגת ברומניה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בבוקרשט, בירת המדינה.
רומניה אינה מיוצגת בסן מרינו בדרג השגרירות. רומניה מיוצגת בסן מרינו בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בסן מרינו העיר, בירת המדינה.
יחסי סן מרינו – תאילנד

| יחסי סן מרינו – תאילנד |
| --- | --- |
סן מרינו: תאילנד


סן מרינו: תאילנד
שטח (בקילומטר רבוע)
61: 513,120
אוכלוסייה
33,579: 71,655,872
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,855: 514,945
תמ"ג לנפש (בדולרים)
55,254: 7,186
משטר
רפובליקה: משטר צבאי

יחסי סן מרינו–תאילנד הם יחסי החוץ בין סן מרינו ותאילנד.
סקירה כללית

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-12 בספטמבר 2003. שתי המדינות חברות בכמה ארגונים בינלאומיים, ובכלל זה האו"ם.
נציגויות דיפלומטיות

סן מרינו מיוצגת בתאילנד באמצעות שגריר שאינו תושב השוכן בסן מרינו.
תאילנד מיוצגת בסן מרינו באמצעות שגרירותה ברומא, איטליה.
יחסי ונצואלה–פרגוואי

| יחסי ונצואלה–פרגוואי |
| --- | --- |
ונצואלה: פרגוואי


ונצואלה: פרגוואי
שטח (בקילומטר רבוע)
912,050: 406,752
אוכלוסייה
28,433,569: 6,950,211
תמ"ג (במיליוני דולרים)
482,359: 42,956
תמ"ג לנפש (בדולרים)
16,964: 6,181
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה נשיאותית

יחסי ונצואלה–פרגוואי הם היחסים הדיפלומטיים בין ונצואלה לפרגוואי.
היסטוריה

היחסים בין שתי המדינות התחננו מאז שנשיא פרגוואי פרננדו לוגו החל את כהונתו ב-2008. הנשיא לוגו תמך בכניסתה של ונצואלה למרקוסור; עם זאת, השפעתה של מפלגתו של לוגו בקונגרס ובסנאט של פרגוואי גרמה לכך שפרגוואי לא תמכה במהלך.[דרוש מקור]
פרגוואי וונצואלה פתחו מחדש במשא ומתן על חוב שלא שולם בסך 250 מיליון דולר שחבה חברת הנפט הפרגוואית פטרופר למקבילתה הוונצואלנית לאחר שנשיאי שתי המדינות נפגשו כדי לטפל בכך.
ב-17 באוקטובר 2012 גירשה ממשלת ונצואלה את הדיפלומטים הנותרים של פרגוואי מהמדינה, זאת בעקבות מחלוקת בין המדינות שהחלה ביוני 2012 עם הדחתו של לוגו.[דרוש מקור]
עם זאת, היחסים הדו-צדדיים נותקו בינואר 2019 כאשר נשיא פרגוואי מריו אבדו בניטס הודיע כי מדינתו לא תכיר בניקולאס מדורו כנשיא הנבחר של ונצואלה. כמו כן, פרגוואי החליטה לסגור את שגרירותה בוונצואלה.
יחסי סן מרינו – רוסיה

| יחסי סן מרינו – רוסיה |
| --- | --- |
סן מרינו: רוסיה


סן מרינו: רוסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
61: 17,098,242
אוכלוסייה
33,579: 144,612,532
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,855: 2,021,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
55,254: 13,978
משטר
רפובליקה: רפובליקה פדרלית

יחסי סן מרינו-רוסיה הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו לבין הפדרציה הרוסית. שתי המדינות הן ריבוניות וחברות בארגון האומות המאוחדות, בנוסף לכך הן חברות גם במועצת אירופה ובאונסק"ו.
היסטוריה > תקופת ברית המועצות (1979-1991)

המגע הראשון שבין ברית המועצות (מעצמת העל לשעבר שבעיני רבים נחשבת רוסיה ליורשתה) לבין סן מרינו התרחש בשנות השבעים של המאה העשרים, מה שהוביל את המדינות לחתום ב-20 בספטמבר 1979 על הסכמי שיתופי פעולה במגזר החינוך והתרבות, ועל הובלת 90,000 טון של נפט לסן מרינו.
היחסים שבין סן מרינו לבין ברית המועצות נחתמו בהסכמים מכיוון שבעבר הייתה אירופה מחולקת לשני גושים, הגוש המזרחי והגוש המערבי, האחד הזדהה עם ברית המועצות והשני עם ארצות הברית. סן מרינו הייתה יחד עם איטליה, המדינה בה היא מובלעת, חברה בגוש המערבי. לכן, לא היו לה אינטרסים לפתח יחסים דיפלומטיים רשמיים עם ברית המועצות.
היסטוריה > תקופת רוסיה (1991-)

בתחילת שנות התשעים של המאה העשרים, כשברית המועצות התפרקה ורוסיה ירשה אותה, החלו מגעים רציניים בין שתי המדינות לכינון יחסים דיפלומטיים. היחסים הדיפלומטיים שבין סן מרינו לרוסיה כוננו ב-30 בספטמבר 1993.
ב-19 בפברואר 2002 הגיע שר החוץ הסן מרינזי, ג. גאטי לרוסיה כדי לנהל משא ומתן על נושאים שונים עם חברי ממשל. במהלך המשא ומתן נדונו בפירוט הסיכויים להתפתחות נוספת של היחסים הדו-צדדיים, לרבות בתחום התרבות והתיירות. גם שיתוף הפעולה הכלכלי נידון, במיוחד בתחום העסקים הקטנים והבינוניים.
שני הצדדים ציינו את חשיבות הפרוטוקול שנחתם בין ראשי משרדי החוץ של שתי המדינות במהלך ביקורו של ג. גאטי במוסקבה בין ממשלת הפדרציה הרוסית לבין ממשלת הרפובליקה של סן מרינו על שיתוף פעולה בתחומים תרבות, חינוך, ספורט, תיירות ומסחר וכלכלה. שני הצדדים סברו שהמסמך יוביל להתפתחויות ביחסים גם בתחומים אחרים.
שר החוץ הרוסי איגור איבנוב וגטי דנו גם במספר נושאים אקטואליים בפוליטיקה העולמית, ובכללם סוגיות המאבק בטרור, שיתוף הפעולה האירופי ושיתוף הפעולה בין רוסיה לסן מרינו באו"ם ובארגונים בינלאומיים אחרים. בסוף השיחות, הוענק לשר הפרס הגבוה ביותר של סן מרינו, פרס מסדר סנט אגאטה, כהוקרה על ההתפתחות שנעשתה ביחסים הרוסיים-סן מרינזיים.
עשר שנים לאחר כינון היחסים ב-30 בספטמבר 2003, הועלו היחסים בדרג והפכו ליחסים דיפלומטיים מלאים.
ביולי 2006 צוינו בסן מרינו ארבעה ימים שלמים שהיו מוקדשים לתרבות הרוסית בלבד, "ימי רוסיה". הימים צוינו מ-12 ביולי עד ל-16 ביולי.
ייצוג

סן מרינו אינה מיוצגת ברוסיה בדרג השגרירות. סן מרינו מיוצגת ברוסיה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה שהיא מחזיקה במוסקבה.
רוסיה אינה מיוצגת בסן מרינו בדרג השגרירות אלא באמצעות השגרירות הרשמית שהיא מחזיקה ברומא, בירת איטליה.
יציבות הגמונית

תיאורית היציבות ההגמונית היא תאוריה המתייחסת למספר גישות אשר מתמקדות בתפקיד המעצמה או ההגמון בפוליטיקה הגלובאלית. הטענה המרכזית המשותפת בהנחת היסוד של כלל הגישות מקורה בטענתו של החוקר קינדלברגר (Kindleberger) מ-1973 כי "בשביל שהכלכלה הבינלאומית תהיה יציבה, צריך להיות מייצב, מייצב אחד בלבד". כלומר, כלכלה עולמית פתוחה ויציבה דורשת קיומו של הגמון או מעצמה דומיננטית.  החוקר רוברט קוהן (Keohane) פיתח את "תאורית היציבות ההגמונית". התאוריה  טענתו כי מבנים הגמונים של עוצמה שנשלטים על ידי מדינה אחת, תורמים רבות להתפתחותם של משטרים בינלאומיים חזקים, יציבים ובעלי שיעור ציות גבוה. מכאן שכאשר אותם מבנים הגמונים מאבדים מכוחם, אזי יש לצפות לירידה בכוחם של המשטרים הכלכליים הבינלאומיים".
תפקידי ההגמון לייצוב המערכת

על פי תאוריית היציבות ההגמונית, הכלכלה ההגמונית מבצעת מספר תפקידים הכרחיים לפעילותה התקינה של הכלכלה העולמית:
העוצמה ההגמונית משתמשת בהשפעתה על מנת ליצור משטרים בינלאומיים המוגדרים באופן פשטני כעקרונות, נורמות, חוקים ותהליכי קבלת החלטות. המשטרים משרטטים את ההתנהגות הלגיטימית והלא לגיטימית, במטרה להגביל עימותים, להבטיח נכסים ולכונן את ההסכמים.
העוצמה ההגמונית צריכה למנוע רמייה ואת תופעת ה-free riding (טרמפיסטים) ולעודד שחקנים נוספים לחלוק את ההוצאות הכרוכות בשמירת המערכת הקיימת. קרי, שמירה על כללי המשחק.
ההגמון הוא בעל תפקיד כפול: עליו למנוע ממדינות בעלות מונופול בתחומים מסוימים מלנצל מדינות אחרות ובאותה העת, עליו לשכנע מדינות שעלולות לפחות בהתחלה להפסיד מסחר חופשי, להסיר את מחסומי הסחר שלהן.
ההגמון חייב לנהל, לפחות ברמה אלמנטרית את מבנה שערי החליפין ולספק בסיס מסוים של תיאום במדיניות המוניטרית המקומית.
הצמיחה והדינמיות של העוצמה ההגמונית, מהווים דוגמה להטבות של מערכת השוק ומשמשים כמנוע של צמיחה לשאר המערכת. הייבוא מצד המעצמה ההגמונית, מעורר את הצמיחה של שאר הכלכלות ואילו ההשקעות מצד ההגמון, מספקות למדינות המתפתחות את המימון הדרוש לצמיחתן. כמו כן דרך תהליך של העברת טכנולוגיה וידע, ההגמון מספק למדינות המתפתחות אמצעים הדרושים לפיתוח התעשייתי והכלכלי שלהן.
כפי שניתן להסיק, ההגמון מבצע מספר תפקידים החיוניים לתפקודה התקין של המערכת הכלכלית הבינלאומית. לשם ביצוע תפקידים אלו, קיימים ברשותו שלושה אמצעים עיקריים:
גודלו היחסי של שוק ההגמון הוא מקור של עוצמה המאפשר לו לבסס זירת השפעה. ההגמון יכול לבסס את השפעתו על מדינות אחרות על ידי פתיחת השוק שלו למדינות "ידידותיות" או מנגד למנוע כניסה ממדינות "אויבות".
תפקידו המרכזי של מטבע (Currency) ההגמון במערכת המוניטרית הבינלאומית, מהווה גם כן מקור עוצמה פיננסית ומוניטארית מרכזית, על ידי הנפקת ואספקת הנזילות.
מקור עוצמתו הגדול ביותר של ההגמון נובע מהיכולת של הכלכלה להיות גמישה וניידת. קרי, היכולת של הכלכלה להפוך עצמה ולהגיב באופן מהיר לשינויים בסביבה הכלכלית הגלובלית. דוגמה לכך ניתן לראות בשינויים במחירים או ביתרון היחסי.
דעיכת ההגמון

ההגמון מספק סדר ויציבות למערכת הבינלאומית, תפקיד זה אינו יוצר רק תפישת אחריות מצד המעצמה ההגמונית אלא מביא עמו עלויות חדשות ומתעצמות. ככל שעלויות ההגמון עולות, העודפים שלו הולכים וקטנים כמו גם יכולתו לממן את הוצאותיו שלו. גורם זה בנוסף לביזור של היתרונות הכלכליים, הטכנולוגיים והצבאיים, פועל גם הוא לשחיקת מעמדו של ההגמון. עם התזוזה בחלוקת העוצמה הכלכלית והצבאית הבינלאומית מההגמון למעצמה אחרת אשר נמצאת בנסיקה, יכולתו של ההגמון לתחזק את המערכת פוחתת.

ניתן להסביר את אובדן רצונו ויכולתו של ההגמון לנהל את המערכת, הן בסיבות פנימיות והן בסיבה חיצונית. הסיבות הפנימיות: 1. הצריכה הציבורית והפרטית כמו גם עלויות הגנת המערכת מבחינה צבאית, עולות בהשוואה לחיסכון הלאומי ולהשקעה בייצור. 2. ההגמון הופך יגע ומתוסכל מתופעת "הטרמפיסטים" כמו גם מכך ששותפיו הכלכליים מתחילים להרוויח מהסחר החופשי יותר ממנו. הסיבה החיצונית היא הופעתן של כלכלות חדשות שהן יותר תחרותיות, דינאמיות ויעילות, העולות וחותרות תחת מעמדו הבינלאומי של ההגמון ופוגעות בעודפים הכלכליים שמימנו את העוצמה ההגמונית הגלובאלית. יציבות כלכלית מחודשת דורשת הגמון חדש, בעל סט כללים המוסכמים על כולם (כולל על ההגמון הדועך) או לחלופין, המשך תיאום מדיניות בין המעצמות הכלכליות במערכת.
לקריאה נוספת

גרמשי, אנטוניו. על ההגמוניה: מבחר מתוך מחברות הכלא. מהדורה מחודשת. ישראל: רסלינג, 2009.
Cox, Robert W. "Social Forces, States and World Orders: Beyond International Relations Theory." Millennium: Journal of International Studies 10, No.2 (1981): 126-155.
Eichengreen, Barry. “Hegemonic Stability Theories of the International Monetary System.” In Can Nations Agree?: Issues in International Economic Cooperation, edited by Richard N. Cooper et al., 255-298. Washington D.C.: The Brookings Institution, 1989.
Gilpin, Robert. The Political Economy of International Relations. New Jersey: Princeton University Press, 1987.
Gilpin, Robert. War and Change in World Politics. Cambridge: University Press, 1981.
Gowa, Joanne. "Rational Hegemons, Excludable Goods and Small Groups: An Epitaph for Hegemonic Stability Throry?" World Politics 41, no. 3 (1989): 307-324.
Ikenberry, John G. After Victory. New Jersey: Princeton University Press, 2000.
Keohane, Robert O. After Hegemony: Cooperation and Discord in the World Political Economy. New Jersey: Princeton University Press, 1984.
Keohane, Robert O. "The Demand for International Regimes." International Organization 36, no. 2 (1982): 325-355.
Keohane, Robert O. "The Theory of Hegemonic Stability and Changes in International Economic Regimes, 1967-1977." In Change in The International System, edited by Ole R. Holsti et al., 131-162. Colorado: Westview Press, 1980.
Keohane, Robert O., and Joseph S. Nye. Power and Interdependence: World Politics in Transition. Boston: Little Brown, 1977.
Kindleberger, Charles P. "Dominance and Leadership in the International Economy: Exploition, Public Goods and Free Rides." International Studies Quarterly 25, no. 2 (1981): 242-254.
Kindleberger, Charles P. The World in Depression 1929-1939. London: The Penguin Press, 1973.
Krasner, Stephen D. "Structural Causes and Regime Consequences: Regime as Intervening Variables." International Organization 36, no. 2 (1982): 185-205.
Krasner, Stephen D. "State Power and the Structure of International Trade." World Politics 28, no. 3 (1976): 317-347.
Milner, Helen V. "International Political Economy: Beyond Hegemonic Stability." Foreign Policy. no. 110 (1998): 112-123.
Snidal, Duncan. "The Limits of Hegemonic Stability Theory." International Organization 39, no. 4 (1985): 579-614.
Strange, Susan. “Toward a Theory of Transnational Empire.” In Global Changes and Theoretical Challenges: Approaches to World Politics for the 1990’s, edited by Ernst-Otto Czempiel and James N. Rosenau. Lexington: Lexington Books, 1989.
Wallerstein, Immanuel. The Modern World System II: Mercantilism and the Consolidation of the European World-Economy, 1600-1750. New York: Academic Press, 1980.
Young, Oran R. "Regime Dynamics: The Rise and Fall of International Regimes." International Organization 36, no. 2 (1982): 277-297.
יחסי סן מרינו – שוודיה

| יחסי סן מרינו – שוודיה |
| --- | --- |
סן מרינו: שוודיה


סן מרינו: שוודיה
שטח (בקילומטר רבוע)
61: 450,295
אוכלוסייה
33,579: 10,619,488
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,855: 593,268
תמ"ג לנפש (בדולרים)
55,254: 55,866
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

יחסי סן מרינו-שוודיה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו לבין ממלכת שוודיה.
אגדת המלחמה

בשוודיה נפוצה אגדה אורבנית שקובעת כי החל משנת 1648 (שלום וסטפאליה) ועד שנת 1996 הייתה באופן רשמי מלחמה בין שוודיה לבין סן מרינו. האגדה הופרכה עקב חוסר אסמכתאות וחוסר עקבות לחוזה השלום המדובר של שנת 1996.
ייצוג

סן מרינו אינה מיוצגת בשוודיה בדרג השגרירות. סן מרינו מיוצגת בשוודיה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בסטוקהולם, בירת המדינה.
שוודיה אינה מיוצגת בסן מרינו כלל, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. השגרירות המייצגת של שוודיה בסן מרינו היא זאת שברומא, בירת איטליה.
יחסים כלכליים

בשנת 2015 ייצאה סן מרינו לשוודיה סחורה בסך 962,000 דולר אמריקאי. הסחורה כללה בעיקר מכונות שטיפה, סירות, ומסוק אחד. באותה השנה ייבאה סן מרינו משוודיה סחורה בסך 3.17 מיליון דולר אמריקאי. הסחורה כללה בעיקר חליפות לגברים, נייר קרפט, נייר רגיל וטכנולוגיה לייצור טקסטיל.
לורנצו גאפה

חזית הקתדרלה במדינה
לורנצו גאפה (Lorenzo Gafà‏, 1638–1703 או 1704) היה אדריכל בן מלטה, אשר פעל בה ויצר בסגנון אדריכלות הבארוק.
גאפה נולד בעיר בירגו והתגורר בה משך כל חייו. הוא החל את דרכו כפסל, ועסק בעיקר ביצירות דתיות לכנסיותיה של מלטה, דוגמת בתי מקהלה, איקונוסטאזיסים ומזבחים. באמצע המאה ה-16 הוא נשלח על ידי האבירים ההוספיטלרים לרומא כדי לפקח על בנייתו של מזבח השיש עבור קון-קתדרלת יוחנן הקדוש בוולטה, אך יש חוקרים החולקים על כך, וטוענים כי מעולם לא עזב את מלטה.
בשנות ה-60 של המאה ה-17 החל לגלות עניין באדריכלות, ובין היתר תכנן את קתדרלת פאולוס הקדוש במדינה (1697–1703), את כנסיית ספינתו הטרופה של פאולוס הקדוש בוולטה (1666–1680), את כנסיית הסריה בפלוריאנה (1676) ואת קתדרלת עליית הבתולה בוויקטוריה שבאי גוזו (1697). בנוסף מיוחס לו תכנונם של כנסיות ומבני ציבור רבים נוספים באיים, לבדו או עם אחרים. למרות כישרונו, הניסיונות שערך בבניית כיפות הוכחו כלא מוצלחים, ורבות מהכיפות שתכנן חייבו בנייה מחדש או שיפוצים מקיפים.