stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כתונת פסים (מיכאל סגן-כהן)

היצירה "כתונת פסים" מעשה ידי מיכאל סגן-כהן
כתונת פסים היא יצירת אמנות של האמן והחוקר מיכאל סגן-כהן, אשר נוצרה בשנת 1981 בזמן שהותו בניו יורק. היצירה נחשבת לאחת מעבודותיו המשמעותיות ביותר, ומשלבת בין גישות שונות באמנות, ביניהן אמנות מושגית וסגנון "הציור הרע" (אנ'). "כתונת פסים" היא יצירה חשובה באמנות הישראלית, אשר משלבת בתוכה רבדים היסטוריים, תרבותיים ואישיים. באמצעות שימוש בבגד נטול גוף ובדיוקן המוצב על מתכת, הצליח סגן כהן לבטא דילמות הנוגעות לזהות, לזיכרון ולתפקיד האמן.
תיאור היצירה

בשנת 1981 יצר האמן מיכאל סגן-כהן יצירה משמעותית בעת שהותו בניו-יורק. היצירה, המכונה "כתונת-פסים", משלבת טכניקות של ציור באקריליק על בד ופח, ומתנשאת לגובה של 177 סנטימטרים. הקומפוזיציה מורכבת משני חלקים עיקריים: החלק התחתון מציג כ-15 פסים אנכיים בגוון כחול על גבי בד גולמי, ללא שכבת בסיס או רקע, היוצרים דימוי של לבוש. בחלק העליון של היצירה מופיע דיוקן עצמי של האמן על גבי לוח פח כסוף, כשהוא מעוצב בסגנון איקוני המזכיר דמות מקראית, עם זקן ושיער ארוך. שם היצירה והאופן בו בחר האמן להציג את עצמו מעלים אסוציאציות לסיפור המקראי של יוסף וכתונת הפסים שקיבל מאביו יעקב, אך הבחירה בשם "כתונת-פסים" (ללא ה' הידיעה) מותירה פתח לפרשנויות מגוונות של היצירה.
היצירה בנויה משני רכיבים מרכזיים: הכותונת והדיוקן הרקוע על גבי פח:
הכתונת – בד קנבס משוחרר, נטול צבע רקע או שכבת הכנה (ג'סו), שעליו צוירו בקווים לא מוקפדים כ-15 פסים אנכיים בצבע כחול. הפסים יוצרים דימוי של לבוש המזכיר גלימה, אך תחתיו חסר גוף. השרוולים אינם מסתיימים בכפות ידיים, דבר המדגיש את אופיו הריק של הבגד. הדיוקן העצמי הרקוע על גבי פח – בחלקו העליון של הציור מחובר לוח מתכת כסוף, ובמרכזו מופיע דיוקן עצמי של האמן. בדמותו, בעלת שיער ארוך וזקן, הוא נראה כדמות תנ"כית. הצבת הדיוקן על משטח מתכתי יוצרת מתח בין ראשו המובחן לבין גופו הנעדר, ומקנה ליצירה ממד סימבולי נוסף.
פרשנויות ומשמעויות > הקשר תנ"כי

הכותרת "כתונת פסים" מאזכרת את סיפורו של יוסף בתנ"ך, שכתונת הפסים שהוענקה לו מאביו סימלה את אהבתו אך גם עוררה קנאה בקרב אחיו: "וְיִשְׂרָאֵל אָהַב אֶת יוֹסֵף מִכָּל בָּנָיו כִּי בֶן זְקֻנִים הוּא לוֹ וְעָשָׂה לוֹ כְּתֹנֶת פַּסִּים." (בראשית ל"ז, ג'). יש המפרשים את היצירה כעיסוקו של האמן בזהותו האישית וביחסיו עם אביו.
פרשנויות ומשמעויות > סמלים יהודיים

הפסים בצבעי כחול ולבן מתחברים לדגל ישראל ולפסי הטלית, ומחזקים את הקשר לסמלים יהודיים. הכתונת הריקה מעלה שאלות על נוכחות והיעדר, ועל תפקיד האמן כממשיך מסורת רוחנית.
פרשנויות ומשמעויות > זיכרון השואה

המראה של הבגד הריק עשוי להעלות אסוציאציה למדי האסירים במחנות הריכוז, מה שמעניק ליצירה נופך נוסף של כאב וזיכרון קולקטיבי. במקרה זה, ניתן לראות את דיוקן האמן כמייצג דמות של מי שנגזר עליו גורל מר.
הקשרים אמנותיים

העבודה מתכתבת עם יצירותיו של בארנט ניומן ועם המגמות המטאפיזיות באמנות האמריקאית. כמו כן, הכתונת מזכירה לבוש מזרח תיכוני מסורתי, דבר המשקף את עיסוקו של סגן כהן בזיקה בין התרבות היהודית לתרבות האסלאם.
אובדן היצירה

בשנת 2008, בזמן שהתכוננו להצגת היצירה בתערוכה "צ'ק פוסט: שנות ה־80 באמנות ישראל" במוזיאון חיפה, אבד חלקה העיקרי – בד הקנבס. במהלך ההכנות לתערוכה, הבד, שהיה מקופל ועטוף בניילון, נלקח בטעות עם חומרי אריזה ונזרק לאשפה. החיפושים אחריו, שכללו גם בדיקה באתר הפסולת העירוני, לא נשאו פרי. כתוצאה מכך, שרד רק רכיב אחד מהיצירה – הדיוקן העצמי של האמן על הפח, דבר שיצר רובד פרשני נוסף של חורבן ואובדן.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  כתונת-יוסף, באתר המחסן של גדעון עפרת, ‏2023-03-19
1 2 3 4 5 6  יעל מאלי, מה מייצגת כתונת הפסים של יוסף
↑  דנה גילרמן, יצירתו של סגן-כהן נזרקה לפח, באתר הארץ, 21 ביולי 2008
מייק הררי

.
| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  18 בפברואר 1927 תל אביב, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  21 בספטמבר 2014 (בגיל 87) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  מייק
 השתייכות:   ההגנה   פלמ"ח   שב"כ   המוסד
 תקופת הפעילות:  1940–1979 (כ־39 שנים)
 תפקידים בשירות
 ראש אגף קיסריה במוסד
 פעולות ומבצעים
 הסכסוך הישראלי-ערבי 
 תפקידים אזרחיים
 איש עסקים
 
קבלת פנים בבית נשיא המדינה, זלמן שזר, לפדויי שבי ממצרים, 1968. בתמונה, מימין לשמאל: מייק הררי, וולפגנג לוץ ורעייתו, זלמן שזר ומאיר עמית
מיכאל (מייק) הררי (18 בפברואר 1927 – 21 בספטמבר 2014) היה איש "ההגנה", הפלמ"ח, השב"כ והמוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים.
ביוגרפיה

הררי נולד בשכונת נווה צדק בתל אביב, בנם של שרה (לבית זובאק) ויהושע.
ביוגרפיה > הגנה ופלמ"ח

הוא החל את שירותו ב"הגנה" בגיל 13, ושימש שליח שהעביר מסרים בין היחידות השונות. ב-1943, בהיותו בן 16, התגייס לפלמ"ח לאחר שזייף את גילו והצטרף לפלוגה ד' שהוצבה ברמת הכובש. הוא השתתף בפעולות פריצת מחנה עתלית ובפיצוץ גשר שייח' חוסיין במהלך מבצע ליל הגשרים.
הררי נתפס מספר פעמים בידי שלטונות המנדט הבריטי ונשלח למחנה המעצר בלטרון. במהלך מעצרו קיבל את הכינוי "מייק". לאחר שחרורו, עבר קורס אלחוט, שובץ בפלי"ם, וב-1946 נשלח למרסיי, ושם כ"גדעוני" עסק בהכנת אוניות מעפילים. ביולי 1947 הוא הפליג כ"גדעוני" בספינת המעפילים "שיבת ציון", ולאחר מכן היה הממונה על ה"גדעונים" באיטליה.
ביוגרפיה > שב"כ

לאחר הכרזת מדינת ישראל, גויס לשירות הביטחון על ידי יעקב כרוז, כיהן כאחראי על הביטחון בנמל התעופה לוד ובמשרד החוץ, והיה פעיל בארגון "נתיב".
ביוגרפיה > המוסד

ב-1954 גויס למוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים, הוצב באגף "צומת" (גיוס והפעלת סוכנים) ושירת בפריז ובאתיופיה. ב-1965 עבר לאגף "קיסריה", אגף המבצעים המיוחדים, כמנהל מחלקת ההפעלה וכסגנו של מפקד האגף יוסף יריב. שימש חבר בוועדת החקירה לבדיקת נסיבות הפעלתו ולכידתו של וולפגנג לוץ.
באפריל 1970 מונה למפקד אגף קיסריה. הררי הוא שהקים בתוך האגף את יחידת כידון, המתמחה במבצעי סיכולים יזומים. כראש האגף, פיקד הררי על "מבצע זעם האל" - מבצע חיסול חברי ארגון הטרור "ספטמבר השחור", שהיו אחראים במישרין או בעקיפין לטבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן ב-1972. בין היתר, עסקו הררי ואנשיו באיסוף המודיעין למבצע אביב נעורים ובסיוע ללוחמי צה"ל במבצע.
נורווגיה הוציאה בשנת 1998 צו מעצר בינלאומי כנגד הררי בשל מעורבותו בפרשת לילהאמר, אך סגרה את התיק כעבור שנה בנימוק שבלתי אפשרי יהיה להשיג הרשעה במשפט. לאחר הכישלון בחיסול בלילהאמר, הגיש הררי את התפטרותו לראש המוסד, צבי זמיר, והלה סירב לקבלה. הררי נותר בתפקידו.
להררי היה חלק משמעותי גם בתמונת המודיעין שהתגבשה בפתיחת מלחמת יום הכיפורים. בבוקר 6 באוקטובר 1973, נפגש עם ראש הממשלה גולדה מאיר, בהנחייתו של ראש המוסד, צבי זמיר. לפגישה קדם מברקו של זמיר שהודיע על התקפה מצרית וסורית למחרת היום, בעקבות מידע שהעביר לו אשרף מרואן. הררי הציג בפני גולדה את התיק המודיעיני שהכינה יחידת קיסריה למתקפה המצרית, שכללה פרטים רבים שלא היו ידועים לרבים גם בצבא המצרי. גולדה הפנתה את הררי למשה דיין, כדי שיחליט כיצד לפעול בעניין, והוא מצדו שלח את הררי לרמטכ"ל דוד אלעזר. שנים אחר כך העיד הררי כי המידע סייע למתקפת הנגד של צה"ל, אך שההתנהלות סביב המידע, גלגול האחריות וחוסר האונים שהרגיש בקריה העידו על הקיבעון התפיסתי ששרר בצה"ל באותה התקופה, שלימים כונה "הקונספציה".
ביולי 1976 נטל הררי חלק חשוב במבצע אנטבה. הוא חדר לנמל התעופה באנטבה תחת מסווה של איש עסקים איטלקי, ופיקח על איסוף המידע המודיעיני לקראת המבצע. הררי גם הסדיר את תדלוקו של מטוס ההרקולס בקניה. על חלקו במבצע אנטבה זכה בעיטור המודיעין הגבוה ביותר.
תחת פיקודו של הררי, זכתה יחידת קיסריה בצל"ש מוועדת פרס ביטחון ישראל ב-1977. בהוראת ראש המוסד, יצחק חופי, פיקד הררי על חיסול עלי חסן סלאמה בלבנון בשנת 1979, במה שהיווה המשך ל"מבצע זעם האל". לאחר שהשלים את המשימה פרש מן המוסד.
ביוגרפיה > פרישה

לאחר פרישתו מהמוסד עבד כשנה בחברת ביטוח בתל אביב, וכן עסק בביצוע פרויקטים ביטחוניים בפנמה. הוא ארגן מחדש את קהילת המודיעין הפנמנית, שימש כיועץ ביטחוני למנהיג פנמה, הגנרל מנואל נורייגה, וסייע בסיכול ניסיונות הפיכה נגדו. לאחר הפלישה האמריקאית לפנמה ב-1989 שב הררי לישראל, והשתלב בעולם העסקים.
באמצע העשור הראשון של המאה ה-21, לבקשתו של ראש המוסד מאיר דגן, לקח הררי חלק במבצע מיוחד במסגרת הפעילות נגד תוכנית הגרעין האיראנית. על תפקידו זה העניק לו דגן צל"ש.
בשנת 2005 גילם השחקן משה איבגי את דמותו של הררי בסרט "מינכן".
חיים אישיים

הררי היה נשוי לפנינה (2020-1930), בתה הבכורה של הסופרת חוה וֶרבָּה, ואחותה של נשיאת בית המשפט העליון לשעבר דורית ביניש. לזוג נולדו בן ובת ושבעה נכדים, בהם העיתונאי אמנון הררי (בנה של העורכת הללי שמר ונכדה של הפזמונאית והמלחינה נעמי שמר). בן דודו (מצד אמו) היה האלוף והשר רחבעם זאבי.
הררי נפטר ב-21 בספטמבר 2014 בביתו בשכונת אפקה בתל אביב.
לקריאה נוספת

אהרון קליין, איש המבצעים, סיפורו של מייק הררי, מפקד היחידה המבצעית של המוסד, כתר ספרים, 2014
יוסי מלמן ודן רביב, מלחמות הצללים: המוסד וקהילת המודיעין, תל אביב: ידיעות ספרים, 2012, מסת"ב 9789655454826
יוסי מלמן ודן רביב, מרגלים לא מושלמים, תל אביב: מעריב, 1990
אפרים לפיד, לוחמי הסתר - המודיעין הישראלי מבט מבפנים, ידיעות ספרים, 2017.
הערות שוליים

↑  אהרון קליין, איש המבצעים, סיפורו של מייק הררי, מפקד היחידה המבצעית של המוסד, כתר ספרים, 2014, עמוד 112
1 2 3 4  רונן ברגמן, צופן הררי, ידיעות אחרונות, 4 באפריל 2014
↑  יוסי מלמן, ‏הפרוטוקולים של המחדל בלילהאמר נחשפים, באתר מעריב השבוע, 2 ביולי 2013
↑  אהרון קליין, איש המבצעים, סיפורו של מייק הררי, מפקד היחידה המבצעית של המוסד, כתר ספרים, 2014, עמוד 122
↑  יעקב כרוז, האיש בעל שני הכובעים, הוצאת משרד הביטחון, 2002, עמ' 80
↑  יוסי מלמן ודן רביב, מלחמות הצללים: המוסד וקהילת המודיעין, הוצאת ידיעות ספרים, 2012, עמוד 197
↑  יוסי מלמן ודן רביב, מלחמות הצללים: המוסד וקהילת המודיעין, הוצאת ידיעות ספרים, 2012, עמוד 198
↑  אהרון קליין, איש המבצעים, סיפורו של מייק הררי, מפקד היחידה המבצעית של המוסד, כתר ספרים, 2014, עמ' 44-50
↑  יוסי מלמן ודן רביב, מלחמות הצללים: המוסד וקהילת המודיעין, הוצאת ידיעות ספרים, 2012, עמ' 201-204
↑  תיעוד נדיר: חוסר האונים של בכיר המוסד במלחמת יום כיפור, באתר כאן-תאגיד השידור הישראלי
↑  רן דגוני, מייק הררי זכה בעיטור גבוה על חלקו במבצע אנטבה, מעריב, 8 בינואר 1990
↑  אהרון קליין, איש המבצעים, סיפורו של מייק הררי, מפקד היחידה המבצעית של המוסד, כתר ספרים, 2014, עמ' 41-42
↑  יוסי מלמן ודן רביב, מלחמות הצללים: המוסד וקהילת המודיעין, הוצאת ידיעות ספרים, 2012, עמ' 210-212
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007522272605171  PLWABN: 9810704328405606  BnF: cb170082149 (data)  GND: 1054411948  ISNI: 0000 0004 3658 1556  LCCN: no2014101477  NTA: 070535043  VIAF: 310508643   WorldCat (עם VIAF): 310508643
GitHub

| --- | --- |

 סוג:  שירות באינטרנט 
 תקופת הפעילות:  אפריל 2008 – הווה (כ־16 שנים)
 מייסדים:  טום פרסטון וורנר, Chris Wanstrath, P. J. Hyett 
 מנכ"ל:  נתניאל פרידמן 
 בעלות:  מיקרוסופט 
 הרשמה:  אופציונלית (נדרשת כדי להצטרף אל/ליצור פרויקטים)
 github.com
 
GitHub הוא שירות ניהול גרסאות ושירות אחסון, מבוסס רשת, עבור מיזמי פיתוח תוכנה, שבהם משתמשים במערכת גיט (מערכת קוד פתוח פופולרית לניהול גרסאות). GitHub סיפקה בעבר שירות זה בתשלום למאגרים פרטיים ושירות חינמי למיזמי קוד פתוח. עם זאת, ב-14 באפריל 2020, פתחה החברה את כלל שירותי הליבה שלה לציבור הרחב (כולל מאגרים פרטיים) בחינם.
במאי 2011 הוכר GitHub כשירות אחסון הקוד הפופולרי ביותר למיזמי קוד פתוח. נכון ליוני 2022, למעלה מ-83 מיליון מפתחים משתמשים בשירות ומאוחסנים בו למעלה מ-200 מיליון מאגרים (רפוזיטורים). נכון לנובמבר 2021, השירות הוא מארח קוד המקור הגדול ביותר.
השירות פותח על ידי חברת GitHub, Inc, אשר החלה לעבוד עליו באוקטובר 2007 והשיקה אותו ב-2008. עם השנים צברה החברה פופולריות והשלימה מספר סבבי גיוס של מאות מיליוני דולרים.
ב-28 בפברואר 2018, GitHub נפלה קורבן להתקפת מניעת השירות (DDoS - השבתת מערכות באמצעות יצירת עומס חריג על תשתיות המותקף) השלישית בגודלה בהיסטוריה, כאשר התעבורה הנכנסת לשירות הגיעה לשיא של כ-1.35 טרה-בייט לשנייה.
בסוף שנת 2018, חברת מיקרוסופט, שעד אז נחשבה למשתמשת משמעותית בשירות, רכשה את חברת GitHub בסכום של כ-7.5 מיליארד דולר. עם זאת, GitHub המשיכה לפעול באופן עצמאי כקהילה, כפלטפורמה וכעסק. במגזין Harvard Business Review פורסמה טענה לפיה מיקרוסופט ביצעה רכישה זו, של מוצר "קוד פתוח" אשר כביכול אינו רווחי, כדי לקבל גישה לבסיס המשתמשים של GitHub, ובכך להשתמש בשירות כלוס לידר שנועד לעודד את השימוש במוצרי הפיתוח והשירותים האחרים של מיקרוסופט.
תיאור

האתר מספק פונקציונליות של רשת חברתית מקוונת ומאפשר למפתחים לשתף את סטטוס ההתקדמות שלהם בכתיבת הקוד.
החל מינואר 2010 GitHub פועל תחת השם GitHub, Inc.
התוכנה שמריצה את GitHub נכתבה בשפות התכנות Ruby on Rails, Erlang על ידי GitHub, Inc.
בשנת 2021 החברה סיימה לפתח כלי בינה מלאכותית בשם "GitHub Copilot" המבוסס על GPT-3, שמקבל תיאור מילולי ויוצר על פיו קוד בשפות תכנות שונות. שירות זה גם מאפשר "השלמה אוטומטית" של קוד באמצעות הטמעתו בסביבת פיתוח משולבת (IDE). המודל שבבסיסו יכולות הבינה המלאכותית של הכלי, אומן על מערך נתונים בגודל 159 ג'יגה-בייט של קוד מקור שנלקח מ-54 מיליון מאגרי GitHub ציבוריים.
סטטיסטיקה

21 בספטמבר 2011 – חצו את רף מיליון המשתמשים.
13 בספטמבר 2012 – 2.1 מיליון משתמשים, 3.7 מיליון מאגרים.
10 באפריל 2013 – 3.5 מיליון משתמשים, 6 מיליון מאגרים.
17 בדצמבר 2021 - 81 מיליון משתמשים, מעל 270 מיליון מאגרים.
ראו גם

GitHub Actions
הערות שוליים

↑  Friedman, Nat (14 באפריל 2020). "GitHub is now free for teams". github.blog. ארכיון מ-14 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "User search". GitHub (באנגלית). ארכיון מ-16 באוקטובר 2019. נבדק ב-29 ינו' 2019. Showing 40,206,691 available users {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Github Number of Repositories". GitHub (באנגלית). ארכיון מ-2 בדצמבר 2020. נבדק ב-5 באוקטובר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "GitHub Raises $250M Series B Round Led By Sequoia Capital". TechCrunch (באנגלית אמריקאית). 29 ביולי 2015. ארכיון מ-1 באוגוסט 2020. נבדק ב-2020-02-07. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "GitHub Survived the Biggest DDoS Attack Ever Recorded". Wired.com. ארכיון מ-6 בדצמבר 2020. נבדק ב-2 במרץ 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  אושרית גן-אל, ‏עסקת ענק: מיקרוסופט רכשה את גיטהאב בכ-7.5 מיליארד דולר, באתר גלובס, 4 ביוני 2018
↑  "Microsoft to acquire GitHub for $7.5 billion". Stories (באנגלית אמריקאית). 2018-06-04. ארכיון מ-4 ביוני 2018. נבדק ב-2020-01-22. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Why Microsoft Is Willing to Pay So Much for GitHub". Harvard Business Review. 6 ביוני 2018. ארכיון מ-23 בנובמבר 2020. נבדק ב-9 ביוני 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Code Search, GitHub, לפי הנתון בכותרת הדף
ערך זה הוא קצרמרבנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
החלילן מהמלין

ציור על זכוכית של החלילן מהמלין משנת 1592.
פסל מזרקה של החלילן מהמלין בלייפציג
פסל החלילן מהמלין בסמוך למבנה עיריית פתח תקווה
החלילן מהמלין (בגרמנית: Der Rattenfänger von Hameln, "לוכד העכברושים מהָמֶלְן") היא אגדת עם נפוצה, שגרסאות שלה ידועות כבר מימי הביניים ועלילתה מתרחשת בעיר המלין (Hameln; כיום בגרמניה) בעת מגפת העכברושים שפרצה בה בשנת 1284. הסיפור שוכתב שוב ושוב על ידי סופרים ומשוררים שונים לאורך ההיסטוריה, בהם האחים גרים ורוברט בראונינג. מוסר ההשכל של המשל הוא שהולכת שולל צפויה לעיתים לעונש אכזרי מאין כמותו.
עלילה

בעיר המלין פרצה מגפה של עכברושים. כאשר תושבי המלין נוכחו לדעת שכל מלחמתם במכרסמים הקטנים הייתה ללא הועיל וחסרת תוצאות, והייאוש וחוסר התקווה תפסו את מקום מאבקם, הגיע לעיר חלילן מסתורי ובפיו הצעה שאי אפשר לסרב לה: הוא הודיע שיגרש את כל העכברושים מהעיר תמורת תשלום. התושבים, שאפילו בכוחם המשותף לא עלה בידיהם לגרש ולו משפחת עכברושים אחת, לעגו לו פה אחד והתנהגו אליו כשוטה. כאשר שב בכל זאת על הבטחתו, התרצתה לבסוף מועצת העיר לאשר את ההסכם עם האורח הסהרורי בטיעון שאם יצליח מה טוב, ואם יכשל, אז דבר לא נשתנה וגורל עירם אבוד. יום אחרי כן נטל החלילן את חלילו והחל מנגן נעימה ברחובות העיר, והנה, להפתעת התושבים, החלו צצים מכל בית ופינת רחוב עכברושים לרוב ונמשכים באורח קסם אחר צלילי החליל. כשנאספו גדודים-גדודים של עכברושים, יצא החלילן את העיר ופנה אל נהר הווזר. בהגיעו אליו, נכנס אל תוך המים בעודו מחלל וכל העכברושים שנמשכו אחריו טבעו כולם בנהר. כך ניצלה המלין ממכת העכברושים ומועצת העיר הכריזה מיד על יום חג ונשף רב משתתפים.
בהגיע החלילן לבקש את שכרו, נדחה ברוגז על ידי התושבים, שאף דרשו לגרשו משם לאלתר. משנוכח זה שאת שכרו לא יקבל, וכי תושבי המלין הם לא רק נוכלים אלא גם כפויי טובה כלפי מעשיו, נטל החלילן את חלילו והחל מנגן נעימת קסם אחרת. והנה מכל הרחובות והבתים יצאו ילדים וילדות, וכמוכי כישוף נהו אחריו ללא כל יכולת התנגדות. משנאספו הילדים כולם, יצא החלילן את העיר ומשם המשיך אל תוך הר גדול, ומעת שנכנסו ילדי העיר אל ההר, לא נראה שוב אף אחד מהם. כך איבדה המלין את כל ילדיה משום מעשיהם הרעים של תושביה. על פי מספר גרסאות הם שמעו על כך מילד נכה, מכיוון שנע על קב, הוא לא הספיק להשיג את השאר כשהם נכנסו להר. כמו כן מצוין שלא נכנסו להר גם ילד עיוור (ששמע את המוזיקה, אך לא ידע לאן לפנות) וילד חרש.
מקור העלילה

האזכור הראשון של הסיפור היה כנראה על חלון זכוכית בכנסייה בהמלין בסביבות 1300. החלון תואר בכמה מקומות בין המאה ה-14 למאה ה-17 אבל הוא נהרס. החלון נחשב מבוסס על זיכרון של טרגדיה היסטורית בתולדות העיר. אבל למרות המחקר הנרחב, אין עדויות חד משמעיות לגבי אותו אירוע היסטורי. העכברושים נחשבים בדרך כלל כתוספת מאוחרת לסיפור, וישנן מספר תאוריות לגבי מהות האירוע, ביניהם טענה כי הילדים השתתפו במסע הצלב של הילדים.
לפי העדויות, במשך תקופה ארוכה היה בהמלין חוק שאסר על שירה ומוזיקה ברחוב מסוים בהמלין, כאות כבוד לקורבנות.
הנהר היחיד הקרוב להמלין הוא נהר וזר, ואם יש משהו בסיפור טביעת העכברושים הרי שזה בנהר זה.
האפילוג של שארל פרו

סופר הילדים הצרפתי, שארל פרו, חיבר סיום אופטימי לאגדה זו, לגרסתו, ילד אחד, בעל מום ברגלו, איחר ולא הספיק להיכנס לתוך ההר לפני שנסגר וכך נשאר ילד יחיד בעיר וכל ההורים אימצו אותו. הילד השתעמם ללא חברת ילדים נוספים והיה הולך אל ההר, שם נעלמו הילדים. יום אחד מצא שם בדשא חליל וכשניסה לנגן בו את הנעימה של החלילן הידוע, נפתח ההר והילדים יצאו ללא פגע; מאז הקפידו תושבי העיר לשלם את חובותיהם.
גרסה ארץ-ישראלית

ב-2 באוקטובר 1931 פורסם ב"מוסף לילדים" של העיתון "דבר" סיפורו של אליעזר שמאלי, "גֵרוש העכברים". הסיפור מבוסס על סיפור החלילן מהמלין, שהוסב לארץ ישראל: את המושבה "ירדניה" פקדה מכת עכברים, ולטיפול בבעיה הוזמן שייח' ערבי, שבאמצעות כדורי מזון פיתה את העכברים לעבור את הירדן על גשר צר שבנה למטרה זו. לאחר שעברו העכברים לגדה המזרחית, הרסו אנשי ירדניה את הגשר. "ולשיך ניתן שכרו ביד נדיבה: חמש תרנגולות ותרנגולים שבעה".
המשורר האנגלי רוברט בראונינג כתב פואמה על פי סיפור אגדה זו. פואמה זו תורגמה לעברית על ידי גילה אוריאל ופורסמה בספר פנינים משירת העולם שבעריכתה. גם בראונינג בשירו אימץ את הגרסה לפיה הילדים הופיעו בטרנסילבניה.
האגדה הטרנסילבנית

על פי אגדה של סקסונים טרנסילבנים מקורם בילדים, שהלכו אחרי החלילן מהמלין, נכנסו למערה ולאחר הליכה ממושכת מתחת לאדמה, יצאו באזור בראשוב, שם הקימו את היישוב הראשון.
עיבודים

בשנת 1989 יצא עיבוד להצגה בתיאטרון "הקאמרי" שכיכבו בו בין היתר  אלברט כהן בתור החלילן,  יהויכין פרידלנדר וציפי שביט.
ראו גם

החלילן מהמלין (קוריליאנו)
החלילן מהמלין (סרט, 1933) - סרט הנפשה משנת 1933
החלילן מהמלין (סרט, 1992) - סרט הנפשה משנת 1992
הערות שוליים

↑  Reader's Digest (2003). Reader's Digest the Truth about History: How New Evidence is Transforming the Story of the Past. Reader's Digest Association. p. 294. ISBN 978-0-7621-0523-6.
↑  Legenda venirii saşilor în Transilvania (ברומנית)
↑  אליעזר שמאלי, גֵרוש העכברים, דבר, 2 באוקטובר 1931
↑  Legenda venirii saşilor în Transilvania (ברומנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011213609505171  GND: 1049971132  LCCN: n79060220  MusicBrainz work: a21c6b16-76d7-40d3-ab0d-80fa81554a95  VIAF: 177804573   WorldCat (עם VIAF): 177804573
אליפות פורמולה 4 האיטלקית

| --- | --- |

 ענף:  מרוץ מכוניות
 תאריך ייסוד:  2014
 מפעל גבוה יותר:  פורמולה 3
 אתר רשמי
 
אליפות פורמולה 4 האיטלקית היא האליפות הראשונה בקטגוריה, שנוסדה בעקבות תוכנית השלבים הגלובלית של הפדרציה הבין-לאומית לרכב. האליפות מתקיימת מאז שנת 2014, אז החליפה את אליפות פורמולה אברת'.
היסטוריה

גרהרד ברגר והוועדה למכוניות חד-מושביות של הפדרציה הבן-לאומית לרכב הציגו במרץ 2013 את הקטגוריה של מרוצי פורמולה 4. מטרת הקטגוריה היא להיות קטגוריית כניסה, שתאפשר לנהגים צעירים להתחיל להתפתח ולהתקדם לעבר הקטגוריות הבכירות עד לפורמולה 1. עלות מכונית בקטגוריה לא תעלה על 30 אלף אירו ועלות השתתפות בשנה לא תעלה על 100 אלף אירו. האליפות האיטלקית הייתה הראשונה בקטגוריה והיא הוצגה בדצמבר אותה שנה.
המכונית

יצרן מכוניות המרוץ האיטלקי טאטוס (Tatuus) נבחר להיות יצרן השלדות של האליפות. שלדת המכוניות בנויה מסיבי פחמן. מנוע המכונית, בנפח 1,400 סמ"ק, מיוצר על ידי פיאט. המנוע דומה למנוע שבו נעשה שימוש באליפות הפורמולה אברת', אך ההספק המקסימלי הוגבל ל-160 כוח סוס, במקום 180 כוח סוס.
אלופים > נהגים

| Season | נהג | קבוצה | פול פוזישן | ניצחונות | פודיום | הקפה מהירה | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | קנדה לאנס סטרול | איטליה פרמה | 5 | 7 | 13 | 11 | 331 |
| 2015 | אסטוניה ראלף ארון | איטליה פרמה | 7 | 9 | 13 | 6 | 331 |
| 2016 | ארגנטינה מרכוס סיברט | צ'כיה ג'נזר מוטורספורט | 4 | 4 | 9 | 1 | 231 |
| 2017 | ניו זילנד מרכוס ארמסטרונג | איטליה פרמה | 5 | 4 | 13 | 1 | 283 |
| 2018 | ברזיל אנצו פיטיפלדי | איטליה פרמה תאודור | 9 | 7 | 10 | 5 | 303 |
| 2019 | נורווגיה דניס האוגר | הולנד ואן אמרספורט | 7 | 12 | 16 | 9 | 369 |
| 2020 | איטליה גבריאל מיני | איטליה פרמה | 8 | 4 | 12 | 2 | 284 |
| 2021 | בריטניה אוליבר ברמן | הולנד ואן אמרספורט | 8 | 11 | 15 | 2 | 343 |
| 2022 | איטליה אנדראה קימי אנטונלי | איטליה פרמה | 14 | 13 | 15 | 14 | 362 |
| 2023 | פולין קספר שטוקה | גרמניה US Racing | 9 | 9 | 12 | 8 | 315 |
| 2024 | בריטניה פרדי סלטר | איטליה פרמה | 11 | 15 | 16 | 10 | 383 |
אלופים > קבוצות

| עונה | קבוצה | פול פוזישן | ניצחונות | פודיום | הקפה מהירה | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | איטליה פרמה | 13 | 13 | 11 | 31 | 303 |
| 2015 | איטליה פרמה | 9 | 12 | 22 | 7 | 339 |
| 2016 | איטליה פרמה | 7 | 9 | 21 | 9 | 439.5 |
| 2017 | איטליה בהיטק | 9 | 8 | 17 | 6 | 565 |
| 2018 | איטליה פרמה תאודור | 13 | 12 | 28 | 8 | 667 |
| 2019 | הולנד ואן אמרספורט | 9 | 12 | 24 | 10 | 576 |
| 2020 | איטליה פרמה | 15 | 6 | 24 | 8 | 596 |
| 2021 | הולנד ואן אמרספורט | 11 | 13 | 23 | 4 | 585 |
| 2022 | איטליה פרמה | 19 | 16 | 38 | 19 | 378 |
| 2023 | איטליה פרמה | 10 | 12 | 40 | 9 | 791 |
| 2024 | איטליה פרמה | 12 | 16 | 30 | 12 | 763 |
הערות שוליים

↑  FIA reveals Formula 4 plan, Autosport, 21 March 2013
הסוד של מיה

| --- | --- |

 סוג:  אתר חינוכי לילדים
 תקופת הפעילות:  2006–הווה (כ־19 שנים)
 מייסדים:  חברת מטח
 הרשמה:  בתשלום
 
הסוד של מיה הוא אתר אינטרנט לילדים בני 7-3 שמטרתו לפתח את יכולתם בעזרת דמויות, משחקים, יצירה, מוזיקה, סרטונים והנאה. האתר מתמקד בנושאים כמו עברית, אנגלית, חשבון, מוזיקה וסיפורי התנ"ך. האתר נוסד על ידי חברת מטח בשנת 2006.
בעקבות הצלחת האתר, לאתר נוצר זיכיון בעל משחקי קופסה, אפליקציות, חוברות וסדרת טלוויזיה.
תוכן האתר

האתר נמצא בחדרה של מיה, שם נמצא חברה מטר, מטר מדבר בצורת ג'ירף. בחדר יש מספר אפשרויות למשחקי ואתגרי למידה:
דפי צביעה
מצא את ההבדלים
סרטונים מסדרת הטלוויזיה המבוססת על האתר הניתנים לצפייה ישירה.
פעילויות לחגים בהתאם לכל חג
אי האותיות בו אפשר ללמוד ולהכיר את אותיות הא'-ב' ויישומים שלהן בחיי היומיום
לימוד אנגלית בעזרת זיגי ודובי
סיפורי התנ"ך
הכרת צליל המוזיקה
למידת אריתמטיקה
דמויות האתר

מיה - ילדה סקרנית אשר יוצאת להרפתקאות למידה ופותרת בעיות בעזרת חשבון.
מטר - מטר מדבר בצורת ג'ירף אשר יוצא עם מיה להרפתקאות.
זיזי - יצור סגול אשר מלמד אנגלית.
דובי - בובה של דוב מדבר שמלמדת אנגלית.
סדרת טלוויזיה - הסוד של מיה

החל מה-29 בנובמבר 2009, משודרת בערוץ ניק ג'וניור ישראל סדרת טלוויזיה בשם "הסוד של מיה". בסדרה מיה ומטר הם צוות בשם "חיש חשבון" ומטרתו לעזור לדמויות שונות שנמצאות בבעיות בעזרת חשבון. הסדרה מסייעת בלימוד חשבון לילדים. במאית הדיבוב של הסדרה הייתה ענת ניב, ודיבבו בה יהלי ניב-ושלר, גיא רושיניאק, צביקה פורמן ורועי ניב-ושלר. לסדרה יש 2 עונות ו-20 פרקים.
אפליקציות

לאתר יש שתי אפליקציות:
אפליקציות > הסוד של מיה - לימוד מספרים

אפליקציה המסייעת ללימוד המספרים בעזרת משחקים ודמויות. האפליקציה מסייעת לגיל הרך בלימוד המספרים. האפליקציה נוסדה על ידי חברת "מטח" בשיתוף "Apps factory Media".
אפליקציות > הסוד של מיה - לספר בעשר אצבעות

אפליקציה המסייעת ללימוד ספירת מספרים בעזרת משחקים, דמויות ופעילויות. לאפליקציה יש אפשרות להוספת קול של חבר או קרוב משפחה שידבר במקום הדמויות הידועות.
ראו גם

המרכז לטכנולוגיה חינוכית
הערות שוליים

↑  הסוד של מיה, באתר "מטח"
↑  הסוד של מיה - הורים,באתר "מטח"
↑  לין גרנרוט-קפלן, אם כבר טלוויזיה - לפחות שילמדו חשבון, באתר ynet, 29 בנובמבר 2009
↑  הסוד של מיה, באתר "ערוץ ניק ג'וניור"
↑  הסוד של מיה - אפליקציות, באתר "מטח"
ללא כותרת (קין והבל)

ללא כותרת (קין והבל) הוא תצלום מאת האמן הישראלי עדי נס, שנוצר בשנת 2006 כחלק מסדרת "סיפורי התנ"ך". היצירה מציגה פרשנות עכשווית לסיפור התנ"כי של קין והבל, תוך שימוש בסביבה אורבנית עכשווית ובדמויות השואבות השראה מהחברה הישראלית. ייתכן וההשראה לציור הגיעה מהיצירה "קין הורג את הבל" של הצייר פטר פאול רובנס.
תיאור היצירה

בתצלום נראה הבל מוטל על הקרקע, גופו מכונס, כאשר קין ניצב מעליו, אוחז בראשו ומניף אגרוף מאיים. הבל, פלג גופו העליון חשוף ומקועקע, מפגין הבעה של אימה והתגוננות, בעוד שקין, בעל מבנה גוף שרירי ולבוש חלקית, נראה נחוש וכעוס. הרקע מציג פינה מוזנחת בשכונת עוני, המדגישה את תחושת המתח והמצוקה החברתית.
סגנון וטכניקה

נס משתמש בטכניקה צילומית מוקפדת, המדגישה אור וצל, קומפוזיציה דרמטית, ושימוש בגוף האנושי להבעת רגשות חזקים. הצילום מדגיש את הדינמיקה בין הדמויות ומחזק את המסר על מאבקי כוח וזהות.