stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בוגנדה
היסטוריה

בראשיתה הייתה בוגנדה מדינת חסות של ממלכת בוּניוֹרוֹ שמרכזה שכן צפונית-מערבית לה. במאות ה-18 וה-19 עלתה לגדולה, ונעשתה לכוח הדומיננטי באזור. הממלכה לא נכבשה מעולם על ידי כוח קולוניאלי; תחת זאת, חתם המלך (שתארו בבוגנדה הוא קַבּקַה) מ'ואנגה על הסכם עם בריטניה, שהפך את בוגנדה לשטח חסות בריטי, והבריטים סייעו לקידום שאיפות ההתפשטות של בוגנדה. לאורך קיומו של הפרוטקטורט הבריטי באוגנדה שימשו בני בגנדה גובי מיסים ברחבי הפרוטקטורט, וערי בוגנדה נעשו מרכזי סחר בעלי חשיבות אזורית. עם קבלת העצמאות ב-1962 הייתה איפה בוגנדה האזור המתקדם ביותר במדינה מבחינת רמת החיים וההשכלה.
היסטוריה > לקראת העצמאות

בעשורים שלאחר מלחמת העולם השנייה התפרקה האימפריה הבריטית ממושבותיה, בתהליך של דה-קולוניזציה, אשר לא פסח גם על אוגנדה. הקמתן של מפלגות ברמה הלאומית בשנות החמישים עוררה התנגדות מצד המלכים וראשי השבטים בממלכות הישנות, אשר חששו מאובדן כוחם לטובת ישות לאומית כלל-אוגנדית. עוד סיבה להתנגדות סיפקה הכוונה הבריטית להקים במזרח אפריקה פדרציה, שתכלול את אוגנדה, קניה וטנגניקה. אוגנדים רבים חששו שפדרציה כזו תישלט למעשה על ידי המתיישבים הלבנים בקניה. הקבקה אדוארד מוטֶסָה השני, הידוע גם כקבקה פרדי, שיצא נגד התוכנית ותבע לנתק את בוגנדה מיתר הפרוטקטורט של אוגנדה, נשלח על ידי המושל לגלות בלונדון ב-1953. המהלך עורר זעם בקרב הבגנדה, ורק חיזק את רגשותיהם הבדלניים והאנטי-קולוניאליים. תחת לחצם הוחזר הקבקה לארצו ולתפקידו כעבור שנתיים, ולא זו בלבד אלא שמעמדו התחזק מאוד. ניתנה בידיו לראשונה הסמכות להדיח את ראשי השבטים, והתגבשה סביבו קבוצה בשם "ידידי המלך" שפעלה נמרצות למען המונרכיה.
ברחבי אוגנדה עוררה עליית כוחו הפוליטי של המלך חששות, וקבוצות אתניות ופוליטיות יריבות התגבשו סביב מטרה משותפת: לסכל את האפשרות שהבגנדה ישלטו בהם. עסקן פוליטי בשם מילטון אובוטה השכיל לגבש קואליציה שנקראה UPC וכללה את כל המפלגות המשמעותיות במדינה, פרט למפלגה אחת, ה-DP, שמעוזה היה האוכלוסייה הקתולית. הבריטים, שלא הצליחו לגבש הסכם שישביע הן את רצונם של האוגנדים במדינה אחת מאוחדת והן את רצונם של הבגנדה בשמירת מעמדה של הממלכה, הכריזו על בחירות אזוריות לאספה לאומית ושלטון עצמי, כצעד מכין לקראת עצמאות. "ידידי המלך" ותומכיהם החרימו את הבחירות, אך הקתולים בבוגנדה הצביעו בכל זאת, וכך קיבלה ה-DP כמעט את כל המושבים בבוגנדה, וזכתה לרוב באספה הלאומית על אף שמספר הקולות שקיבלה היה קטן יותר משל ה-UPC. מצב זה עורר שיתוף פעולה בין תומכי המלך, שהתנגדו לעצם קיומו של ממשל מרכזי, ובין מתנגדיו מן ה-UPC, שרצו למנוע מן ה-DP לתפוס עמדות בשלטון לקראת העצמאות. הושגה הסכמה על מעמד פדרלי מיוחד שיינתן לבוגנדה באוגנדה, ואף הוסכם שהקבקה עצמו יכהן כראש המדינה באוגנדה, בתפקיד סמלי מעיקרו אך בעל משמעות עבור הבגנדה. שיתוף הפעולה גרר את תבוסתם הבלתי נמנעת של ה-DP בבחירות האחרונות לפני העצמאות באפריל 1962. עם קבלת העצמאות באוקטובר היה אובוטה לראש ממשלתה הראשון של אוגנדה העצמאית, והקבקה אדוארד מוטסה לראש המדינה.
היסטוריה > לאחר העצמאות

שאלת מעמדן של ממלכות אוגנדה, ובמיוחד של בוגנדה כגדולה, המגובשת והחשובה שבהן, המשיכה לטלטל את אוגנדה גם לאחר העצמאות. המתח בין אובוטה למוטסה החריף, ואובוטה החל לנקוט בצעדי דיכוי חריפים בבוגנדה. ב-24 במאי 1966 הותקף ארמונו של הקבקה על ידי כוחות צבא אוגנדה בפיקוד אידי אמין. מוטסה נמלט מן הארמון ומן המדינה ללונדון, שם מת בנסיבות לא ברורות כעבור שלוש שנים. ב-1967 קבע אובוטה חוקה חדשה, שבה הפכה המדינה לרפובליקה וכל הממלכות בטלו. עלייתו לשלטון של אידי אמין בהפיכה בשנת 1972 לא שינתה מצב זה, וגם לא חזרתו של אובוטה בשנות השמונים. ב-1986 השתלטה על אוגנדה חזית ההתנגדות הלאומית, ה-NRM, בהנהגת יוורי מוסווני. עמדת ה-NRM בשאלת קיום המלוכה הייתה מעורבת - מחד התנהלה עיקר מלחמת הגרילה של החזית כנגד שלטון אובוטה משטח בוגונדה, ורבים מפעיליה היו בגנדה. מאידך, כבעבר, קיומה של ממלכה אזורית אתנית התנגש עם השאיפה לאוגנדה מאוחדת, ועורר התנגדות ברחבי אוגנדה. באמצע אוגוסט 1986 התיר מוסבני לבנו של מוטסה, המלך המיועד רונלד מוּאֶנדָה מוּטֶבִּי, לשוב לאוגנדה, וב-1993 הוחלט להחזירו לכס המלוכה.
פוליטיקה

מאז 1993 מהווה בוגנדה ממלכה חוקתית. הקבקה (המלך) הנוכחי הוא מוונדה מוטבי השני מבוגנדה (Ronald Muwenda Mutebi II), שנחשב למלך ה-36 על-פי ההיסטוריה שבעל פה של הממלכה. חוקת אוגנדה מ-1995 מגבילה את המנהיגים המסורתיים (בכלל זה מלכים של ממלכות שבטיות) לתפקידים מסורתיים ותרבותיים בלבד ואוסרת עליהם מעורבות בפוליטיקה. נוסף על המלך, לבוגנדה יש כעין פרלמנט משלה, הקרוי לוקיאיקו (Lukiiko).
בוגנדה, כמו שאר הממלכות באוגנדה, אינה מהווה רכיב פדרטיבי באוגנדה. השלטון המרכזי חותר לתחום את קיומה של הממלכה לתחומים המסורתיים והטקסיים, שאליהם מוגבלות סמכויותיה כיום, ואילו בקרב הבגנדה תומכים רבים במעבר לשיטת ממשל פדרטיבית שבה יוענקו לממלכה סמכויות של ממש.
ראו גם

קברי מלכי בוגנדה בקסובי
הערות שוליים

↑  Baganda
↑  Buganda's Indigenous Religion
↑  THE CONSTITUTION OF UGANDA, 1995
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559626205171  GND: 4088611-6  LCCN: n80128734  NKC: ge1011707  VIAF: 132524890   WorldCat (עם VIAF): 132524890 
לוחמים בוגנדים בסירה, איור של הנרי מורטון סטנלי מ-1875
דגל בוגנדה
ארפינו

| --- | --- |
סמל ארפינוסמל ארפינו
ארפינו המודרנית
ארפינו המודרנית
 מדינה:  איטליה איטליה
 מחוז:  לאציו לאציו
 נפה:  נפת פרוזינונה
 בירת העיירה:  ארפינו 
 שטח:  55 קמ"ר
 גובה:  450 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  6,684 (1 בינואר 2023)
 קואורדינטות:  41°38′52″N 13°36′35″E﻿ / ﻿41.64778°N 13.60972°E﻿ / 41.64778; 13.60972
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.comune.arpino.fr.it
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןארפינו(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןארפינו(למפת לאציו רגילה) רומא לאטינה גווידוניה מונטצ'ליו פיומיצ'ינו אפריליה ויטרבו פומציה טיבולי צ'יוויטווקיה קמפניה מו. אברוצו אומבריה מארקה טוסקנה הים הטירניארפינו(למפת לאציו מוגדלת) רומא לאטינה גווידוניה מונטצ'ליו פיומיצ'ינו אפריליה ויטרבו פומציה טיבולי צ'יוויטווקיה קמפניה מו. אברוצו אומבריה מארקה טוסקנה הים הטירניארפינו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ארפינו (באיטלקית: Arpino), או בשמה הקדום ארפינום, היא עיירה הממוקמת בנפת פרוזינונה שבמחוז לאציו במרכז איטליה.
שטח העיירה משתרע על 55 קמ"ר. נכון ל-2005 מנתה אוכלוסיית ארפינו כ-7,430 נפשות.
תאריך היווסדותה של ארפינום אינו ידוע, אולם נראה שתושביה הקדומים היו וולסקים. בשנת 354 לפנה"ס נחתם הסכם בין הרפובליקה הרומית לבין הסאמניטים שחילק את שטח הוולסקים בין שני הכוחות וארפינום נפלה בידי הסאמניטים. במהלך המלחמות הסאמניטיות עברה העיר לשליטתה של רומא.
בשנת 188 לפנה"ס קיבלו תושבי העיר אזרחות רומית, מלאה או חלקית. נראה שארפינום נחשבה כבר במאה ה-2 לפנה"ס עיר רומאית לכול דבר, השערה שנתמכת על בסיס היותה מקום לידתם של שנים מגדולי המדינאים הרומים, גאיוס מריוס וקיקרו.
באד בול

| --- | --- |
סמל באד בולסמל באד בול
האקדמיה הפרוטסטנטית באד בול
האקדמיה הפרוטסטנטית באד בול
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 מדינה:  באדן-וירטמברג באדן-וירטמברג
 מחוז:  גופינגן
 ראש העיר:  הנס-רודי בורלה
 שטח:  10.95 קמ"ר
 גובה:  427 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  5,272 (31 בדצמבר 2022)
  ‑ צפיפות:  464 נפש לקמ"ר (2013)
 קואורדינטות:  48°38′22″N 9°36′56″E﻿ / ﻿48.639444444444°N 9.6155555555556°E﻿ / 48.639444444444; 9.6155555555556 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.bad-boll.de
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גרמניה מוגדלת) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניבאד בול(למפת גרמניה רגילה) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניבאד בול(למפת באדן-וירטמברג רגילה) שטוטגרט מנהיים קרלסרוהה פרייבורג היידלברג היילברון אולם פפורצהיים רויטלינגן בוואריה צרפת שווייץ ריינלנד פפאלץ  הסןבאד בול(למפת באדן-וירטמברג מוגדלת) שטוטגרט מנהיים קרלסרוהה פרייבורג היידלברג היילברון אולם פפורצהיים רויטלינגן בוואריה צרפת שווייץ ריינלנד פפאלץ  הסןבאד בול  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
באד בול (בגרמנית: Bad Boll, נקראה בול עד 31 במאי 2007, בגרמנית: Boll) היא עיירה במדינת באדן-וירטמברג בדרום גרמניה.
גאוגרפיה

באד בול ממוקמת בחלקו הצפוני של רכס ההרים סוואביאן אלב כ-10 ק"מ מזרחית לגופינגן. בין אולם לשטוטגרט.
היסטוריה

באזור שנת 800 לספירה נבנתה בבול כנסייה, עליה נבנתה כנסייה אחרת בראשית המאה ה-12.

האזכור המתועד הראשון של המקום היה בשנת 1155 על ידי פרידריך ברברוסה.
ב-1595 התגלו בבול מעיינות חמים וגופרית. ב-1596 נבנה מבנה מרחצאות מרפא במקום. המבנה שונה בשנים 1823-1825, ומאז ועד היום לא השתנה. בשנת 1853 נרכשו מרחצאות המרפא על ידי הכומר והתאולוג יוהאן בלומהארדט שהשתמש בו כמרכז אוונגליסטי אשר משך אליו אנשים בשל יכולות הריפוי שלו, ובילה שם את שארית ימיו. בנו כריסטוף פרדריק בלומהארדט המשיך את דרכו של אביו בספא עד מותו בשנת 1919. ב-1921, משפחת בלומהארדט העבירה את מתחם הספא לידי הכנסייה המוראבית. בשנת 1945 נוסדה במקום האקדמיה הפרוטסטנטית באד בול, הראשונה מסוגה בגרמניה.
משנת 2005, מסדר הדיאקוניסות של הכנסייה הפרוטסטנטית של וירטמברג מפעיל את הספא. 
מאמיני הכנסייה המוראבית ממשיכים להתפלל בה כיום.
האקדמיה הפרוטסטנטית באד בול

האקדמיה הפרוטסטנטית באד בול (בגרמנית: Evangelische Akademie Bad Boll), על אף היותה שייכת לממסד הפרוטסטנטי, לא מניחה קווים מנחים פרוטסטנטיים עבור הבאים לוועידות הנערכות בה בתחומי מדעי החברה, פוליטיקה, דת, כלכלה והסביבה. להפך, האקדמיה מעודדת קבלה של זוויות ראייה שונות ודיונים בנושאים שנויים במחלוקת.
כמו כן, האקדמיה מעודדת את הבנת השונה - הפליט מחוץ למדינתו, הנכים ורגשות מאמיני דתות אחרות בענייני רוחניות.
בשנה מבקרים בקורסים וועידות באקדמיה כ-18,000 אנשים, הוועידות ממומנות חלקית על ידי הכנסייה הפרוטסטנטית בבאדן-וירטמברג..
הערות שוליים

↑  אתר האקדמיה הפרוטסטנטית באד בול
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557272905171  BnF: cb12652351q (data)  GND: 4007611-8  LCCN: n50060360  MusicBrainz: 0ab9d8fc-7335-419a-af8b-cc18fa770d9e  SUDOC: 050604945  VIAF: 150065807   WorldCat (עם VIAF): 150065807
אריק דל ואיה

אריק דל ואיה (בספרדית: Eric Arturo Delvalle Cohen - Henríquez;‏ 2 בפברואר 1937 - 2 באוקטובר 2015) היה הנשיא ה-42 של פנמה והיהודי השני שכיהן בתפקיד זה במדינה. היהודי הקודם בתפקיד היה דודו מקס דל ואיה.
כיהן במשך כשנתיים וחצי (28 בספטמבר 1985 - 26 בפברואר 1988).
קורות חיים

דל ואיה נולד ב-1937 בפנמה סיטי, למשפחה יהודית. דודו, מקס דל ואיה היה נשיא פנמה למשך שבעה ימים בפברואר 1967 וכיהן לפני כן ואחרי כן, במשך ארבע שנים סך הכל, כסגן נשיא. אחיו, ראול, כיהן כחבר הפרלמנט של פנמה (1984–1989). דל ואיה כמו גם דודו לפניו, היה יהודי מאמין, ואף היה רשום בבית הכנסת הספרדי-פורטוגזי "קול שארית ישראל" שבפנמה סיטי, כמתפלל קבוע. בתקופת כהונתו כנשיא טרח והביא לבית הכנסת שלו ספר תורה במיוחד מירושלים. היה נשוי למריאלה.
יחד עם דודו מקס דל ואיה ופוליטיקאי בשם חוזה דומינדור בזן, גם כן יהודי, הקים דל ואיה ב-1960 את המפלגה הרפובליקנית הפנמית השמרנית - Partido Republicano, PR, שנתמכה על ידי קהילת העסקים היהודית הקטנה של פנמה והייתה בעצם יורשתה של המפלגה הימנית שקדמה לה עוד משנת 1932, Liberal Renewal Party - PLR.
ב-6 במאי 1984 נערכו בפנמה הבחירות הראשונות לאחר 16 שנות שלטון צבאי, בעיקר עקב לחץ אמריקאי. דל ואיה והמפלגה הרפובליקנית שלו הצטרפו לקואליציה של מספר מפלגות, שנתמכה על ידי מפקד המשמר הלאומי והשליט דה פקטו במדינה באותה עת מנואל נורייגה. דל ואיה היה המועמד לסגן הנשיא בעוד המועמד לנשיאות היה ניקולס ארדיטו ברלטה ולרינו, מטעם המפלגה הדמוקרטית המהפכנית - Democratic Revolutionary Party - PRD, שהייתה המפלגה הגדולה ביותר בקואליציית נורייגה. ברלטה נחשב פרו אמריקאי והיה ידיד אישי של שר החוץ האמריקאי דאז ג'ורג' שולץ, אבל עמד בראש מחנה נורייגה כאמור, אשר האמריקאים התנגדו לו. מועמד האופוזיציה היה ארנולפו אריאס - Arnulfo Arias Madrid, מי שנבחר כבר שלוש פעמים לנשיאות פנמה בעבר, והודח בכל שלוש הכהונות הללו על ידי הצבא, כאשר ארצות הברית תמכה בכוחות המתנגדים לו. אריאס היה תומך לשעבר בנאצים ובעל התבטאויות אנטישמיות לא מעטות (אף כי ב-1968, מי שרץ איתו כמועמד לסגן נשיא ונבחר יחד עמו והודח על ידי הצבא יחד איתו, היה היהודי חוזה דומינדור בזן, אחד משלושת מייסדי המפלגה הרפובליקנית). שני המתמודדים לנשיאות באו אם כן מכוחות שארצות הברית לא תמכה בהם. לגבי הקהילה היהודית הקטנה, זו ניצבה ברובה בצדו של נורייגה.
הבחירות עצמן היו ככל הנראה הוגנות, אף כי בעת ספירת הקולות התעוררו טענות רבות מצד תומכי אריאס, לזיופים. קואליציית נורייגה ניצחה בהפרש של קצת פחות מ-0.3 אחוז מהקולות, וברלטה נבחר לנשיא פנמה ודל ואיה לסגנו. ארצות הברית ואחריה מקסיקו ושאר המשקיפות הכירו בניצחון זה כלגיטימי. ב-11 באוקטובר 1984 נכנסו השניים לתפקידיהם, כנשיא וסגנו.
נשיא

תקופת כהונתו של ברלטה כנשיא פנמה הייתה בת פחות משנה. ב-14 בספטמבר 1985 נרצח אחד מראשי האופוזיציה, לאחר שחשף קשרים של נורייגה לסחר בסמים ובנשק. ברלטה הפר את בריתו עם נורייגה והחל בפעילות נמרצת לחקירת המקרה וגילוי הרוצחים. נורייגה הפעיל לפיכך את אנשיו בפרלמנט וב-27 בספטמבר 1985 הם הדיחו את ברלטה. למחרת היום, ב-28 בספטמבר 1985, נכנס דל ואיה לתפקיד נשיא פנמה במקומו, זאת למרות התנגדות אמריקאית.
דל ואיה תיפקד כנשיא תחת השפעת נורייגה במשך כשנתיים וחצי. ב-4 בפברואר 1988 הואשם נורייגה באופן רשמי על ידי ממשל רייגן בארצות הברית, בסחר בסמים. דל ואיה ניסה בעקבות זאת להדיח את נורייגה מתפקיד מפקד המשמר הלאומי. בתגובה, ב-22 בפברואר תומכי נורייגה בפרלמנט הדיחו אותו מהנשיאות, והוא ברח בעזרת האמריקאים והסתתר מאימת אנשי נורייגה. ב-26 בפברואר בחרו אנשי נורייגה בפרלמנט את מנואל פלמה (Manuel Solís Palma), מי שהיה שר החינוך עד אותה עת, כיורשו של דל ואיה, אף כי מבחינת ארצות הברית דל ואיה נחשב לנשיא פנמה גם במשך כל התקופה שלאחר בריחתו ועד לתום הקדנציה החוקית המקורית ב-31 באוגוסט 1989.
במאי 1989 התקיימו בפנמה בחירות שהיו הוגנות שוב, ובהן ניצח ברוב עצום גיירמו אנדארה, המועמד של מתנגדי נורייגה. נורייגה הודיע על ביטול הבחירות וב-1 בספטמבר 1989, משהסתיימה תקופת הכהונה החוקית של המינוי הקודם שלו לנשיא, מנואל פלמה (ולפי האמריקאים הסתיימה רק אז תקופת כהונתו של דל ואיה) - הוא מינה כנשיא אדם אחר מטעמו, פרנסיסקו רודריגס, אך זה כבר היה קרוב לסוף שלטונו. האמריקאים קבעו שהנשיא החוקי הוא אך ורק אנדארה שניצח בבחירות, ובדצמבר 1989 הם פלשו לפנמה, כבשו אותה מידי נורייגה בקלות ותוך מיעוט הרוגים, ונורייגה נלקח לכלא אמריקאי והועמד בהמשך לדין.
ראו גם

היסטוריה של פנמה
הערות שוליים

↑  מרדכי ארבל, "הנשיא היהודי השני בעולם", 21 באוגוסט 2002
↑  ניו יורק טיימס, 29 בפברואר 1988
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007432383705171  ISNI: 0000 0000 5432 6074  LCCN: nr92001682  VIAF: 49088061   WorldCat (עם VIAF): 49088061
אריק קרון

| --- | --- |

 לידה:  25 בספטמבר 1919 אורהוס, דנמרק 
 הוצאה להורג:  27 בפברואר 1945 (בגיל 25) Ryvangs Allé, דנמרק 
 מדינה:  ממלכת דנמרק 
 מקום קבורה:  Ryvangen Memorial Park 
 מקום מגורים:  Strandboulevarden 
 השקפה דתית:  הכנסייה הדנית 
 
אריק קרון (בדנית: Erik Crone;‏ 29 במאי 1919 – 27 בפברואר 1945) היה חבר בתנועת ההתנגדות הדנית בזמן מלחמת העולם השנייה שהוצא להורג על ידי הכיבוש הנאצי.
ביוגרפיה

קרון נולד באורהוס ב-29 במאי 1919 לקפטן בצבא הדני, גוסטב קרון ולאשתו דורותי ויקטוריה לבית לה-קור והוטבל בכנסיית סנט ג'ון באורהוס ב-18 ביולי באותה שנה.
קרון היה חבר פעיל בתנועת ההתנגדות הדנית לנאצים. חברותו של קרון בתנועת ההתנגדות הובאה לידיעת הגסטפו על ידי יורגן בורגה אקסל לורנזן, מנהיג קבוצת לורנזן הידועה לשמצה וב-19 בדצמבר 1944 קרון נעצר.
ב-27 בפברואר 1945 הוצאו להורג קרון ותשעה חברי התנגדות נוספים בריבנגן.
לאחר מותו

ב-29 באוגוסט נערכה  לקרון ו-105 קורבנות אחרים של הכיבוש הנאצי הלוויה ממלכתית בפארק הזיכרון שהוקם במיוחד באתר ההוצאה להורג בריבנגן. הבישוף האנס פוגלסנג-דמגארד הוביל את השיירה בהשתתפות משפחת המלוכה הדנית, הממשלה ונציגי תנועת ההתנגדות.
שמותיהם של אריק קרון ו-24 אחרים שמתו במהלך ההתנגדות הונצחו על לוח זיכרון בשער אוניברסיטת קופנהגן.
הערות שוליים

↑  Politiets Registerblade [Register cards of the Police] (בדנית). Copenhagen: Københavns Stadsarkiv. 1 בנובמבר 1910. Station 4 (Amager). Filmrulle 0003. Registerblad 3375. ID 108721. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Clement (17 באוגוסט 1945). "Hipo-Gruppe, der havde Mishandling af Fanger som Speciale" [HIPO group specialized in mistreatment of prisoners]. Berlingske Tidende (בדנית). {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Historie - Mindelunden Ryvangen" [History - Ryvangen Memorial Park] (בדנית). Ministry of Ecclesiastical Affairs. אורכב מ-המקור ב-29 בנובמבר 2014. נבדק ב-2015-05-27. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Mindetavler i Indre By" [Inner city memorial plaques]. bibliotek.kk.dk (בדנית). נבדק ב-27 במאי 2015. Erik Crone, 1919-1945 {{cite web}}:  (עזרה)
בוגנוויל

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס השקט 
 קואורדינטות:  6°14′40″S 155°23′02″E﻿ / ﻿6.2444444444444°S 155.38388888889°E﻿ / -6.2444444444444; 155.38388888889
 שטח:  9,318.0 קילומטר רבוע
 אורך:  204 קילומטר
 רוחב:  64 קילומטר
 גובה מרבי:  Mount Balbi
 נתונים מדיניים
 מדינה:  פפואה גינאה החדשה פפואה גינאה החדשה
 אוכלוסייה:  234,280 (2011)
 אזור זמן:  UTC+10
 על שם:  לואי-אנטואן דה בוגנוויל 
  (למפת פפואה גינאה החדשה מוגדלת) פורט מורסבי לאה קונדיאבה גורוקה וואבג מדנג קוקופו וייווק אלוטאו איי שלמה  א י נ ד ו נ ז י ה  או. ים ביסמרק ים האלמוגים  ים שלמה  האוקיינוס השקט בוגנוויל(למפת פפואה גינאה החדשה רגילה) פורט מורסבי לאה קונדיאבה גורוקה וואבג מדנג קוקופו וייווק אלוטאו איי שלמה  א י נ ד ו נ ז י ה  או. ים ביסמרק ים האלמוגים  ים שלמה  האוקיינוס השקט בוגנוויל
 
האי בוגנוויל ואיים שכנים
בוגנוויל (בצרפתית: Bougainville) הוא האי הראשי באזור האוטונומי של בוגנוויל בפפואה גינאה החדשה. אזור זה ידוע גם בשם "מחוז בוגנוויל" או "איי שלמה הצפוניים". אוכלוסיית האזור מונה 234,280 תושבים (נכון לשנת 2011), והיא כוללת את אוכלוסיית האי הסמוך בוקה (Buka) ואיים סמוכים נוספים. אף על פי שמבחינה גאוגרפית שייך האי בוגנוויל לארכיפלג איי שלמה, האי אינו משתייך למדינת איי שלמה. ב-2027 צפויה בוגנוויל להתנתק מפפואה גינאה החדשה ולהפוך למדינה עצמאית.
היסטוריה

ההתיישבות האנושית הראשונה בבוגנוויל התרחשה לפני 28,000 שנים. לפני 3000 או ארבעת אלפים שנים הגיעו לאי אנשים אוסטרונזים, והביאו עימם בעלי חיים מבויתים כגון חזירים, תרנגולות, כלבים וגם כלי אובסידיאן. החוקר האירופאי הראשון שהגיע לבוגנוויל היה הצרפתי לואי אנטואן דה בוגנוויל, שנחת באי ב-1768 ונתן לו את שמו. גרמניה טענה לריבונות על האי ב-1899 וסיפחה אותו למדינת החסות שלה בגינאה החדשה הגרמנית. במהלך מלחמת העולם הראשונה כבשה אוסטרליה את גינאה החדשה הגרמנית, כולל את האי בוגנוויל, וסיפחה אותה במסגרת מנדט חבר הלאומים.
ב-1942, במהלך מלחמת העולם השנייה, כבשה האימפריה היפנית את האי, אך הוא שב לשליטה אוסטרלית ב-1946. בוגנוויל הפך לחלק ממדינת פפואה גינאה החדשה ב-1975. מלחמות אזרחים שפרצו באי הובילו לשתי הכרזות עצמאות של בוגנוויל, הראשונה ב-1975 והשנייה ב-1990. שיחות שלום בתיווך ניו זילנד נפתחו ב-1997, והסתיימו במתן אוטונומיה לבוגנוויל.
בנובמבר-דצמבר 2019 נערך בבוגנוויל משאל העם על עצמאות בוגנוויל. התוצאות שהוכרזו בדצמבר 2019 הכריעו לטובת עצמאות, אולם משאל העם לא היה מחייב, ולצורך התקדמות בתהליך העצמאות נדרש אישור מהפרלמנט של פפואה גינאה החדשה. בנובמבר 2021 התקבל אישור מהפרלמנט והוכרז כי ב-2027 בוגנוויל תהפוך למדינה עצמאית.
גאוגרפיה ואקלים

הגאוגרפיה הפיזית של בוגנוויל והמערכת האקולוגית שלו הן זהות. הוא מהווה חלק מהאזור האקולוגי של יערות הגשם של איי שלמה. בוגנוויל והאי הסמוך לו, בוקה, הם שני שטחי יבשה נפרדים שביניהם מפריד מצר ים רדוד ברוחב 800 מטרים. שטחו של האי הוא 9,000 קמ"ר, ופזורים בו מספר הרי געש, חלקם פעילים, חלקם רדומים וחלקם כבויים. הר בגאנה (Bagana), שבצפון החלק המרכזי של האי, פעיל בצורה ניכרת, ולעיתים נפלט ממנו עשן הנראה למרחק קילומטרים. רעידות אדמה מתרחשות בתכיפות אך לרוב הן לא מסבות נזק רב. האקלים באי הוא טרופי, עם טמפרטורה ממוצעת של 26.7 מעלות צלזיוס בגובה פני הים.
דמוגרפיה

רוב האוכלוסייה באי בוגנוויל משתייכת לנצרות. כש-70% מהתושבים הם קתולים. כיום חיים באי מספר מועט של לא-ילידים, שכן רובם פונו בזמן מלחמות האזרחים.
ראו גם

האזור האוטונומי של בוגנוויל
איי שלמה
לקריאה נוספת

Pelton, Robert Y. The Hunter, the Hammer, and Heaven. Lyons Press, 2002. ISBN 9781585744169.*
הערות שוליים

↑  AFP, מוכנים למדינה חדשה? בוגנוויל מצביעה על עצמאות, באתר ynet, 20 בנובמבר 2019
↑  AFP, בדרך למדינה חדשה: בוגנוויל הצביעה בעד עצמאות, באתר ynet, 11 בדצמבר 2019
↑   משה גלעד, יש 193 מדינות בעולם. האם בוגנוויל תהיה הבאה בתור?, באתר הארץ, 14 באפריל 2021
| האימפריה הקולוניאלית הגרמנית 1871–1919 הקיסרות הגרמנית |
| --- | --- | --- |
| אפריקה | מזרח אפריקה הגרמנית: טנגניקה, רואנדה-בורונדי, וויטולנד, משולש קיונגה דרום-מערב אפריקה הגרמנית: נמיביה מערב אפריקה הגרמנית: קמרון הגרמנית, טוגולנד |  |
| האוקיינוס השקט | גינאה החדשה הגרמנית: קייזר-ווילהמסלנד, ארכיפלג ביסמרק, איי שלמה הגרמנים, בוגנוויל, נאורו, איי מרשל הגרמנים, איי מריאנה, איי קרוליינה, מיקרונזיה, פלאו סמואה הגרמנית |  |
| סין | אזור הזיכיון במפרץ ג'יאוג'ואו, צ'ינגדאו, אזור ההשפעה בשאנדונג |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283984705171  GND: 4088149-0  LCCN: sh85016083  NARA: 10044284  NKC: ge527915  VIAF: 315526682   WorldCat (עם VIAF): 315526682
אריה בנטוב

| --- | --- |

 לידה:  25 בדצמבר 1935 (בן 88) גאלאץ, ממלכת רומניה רומניה
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1954–1987 (כ־33 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד יחידה 8200  קמנ"ר  סגן ראש אמ"ן וממלא מקום ראש אמ"ן
 פעולות ומבצעים
   מלחמת סיני   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון הראשונה
 
אריה בנטוב (נולד ב-5 בדצמבר 1935) היה תת-אלוף בצה"ל ופיקד על יחידה 8200 בשנים 1976–1980. בהמשך כיהן כקצין מודיעין ראשי (קמנ"ר), ממלא מקום ראש אגף המודיעין (אמ"ן) וסגן ראש אמ"ן בשנים 1982–1987.
ביוגרפיה

אריה בנטוב (אדלשטיין) נולד ב-1935 בגאלאץ, רומניה, בן שני למשפחת סוחרים דתית ציונית אמידה. בשנת 1941, עם כניסת רומניה למעגל מלחמת העולם השנייה בצד גרמניה הנאצית, נעצר אביו ונשלח למחנה עבודה, רכוש המשפחה הוחרם והאם נאלצה לשאת בנטל הפרנסה. בתום המלחמה ולאחר השלטת המשטר הקומוניסטי ברומניה עלתה המשפחה לישראל ב-1950, ואריה הצעיר נשלח להתחנך בקבוצת נוער בקיבוץ חמדיה.
בנטוב התגייס לצה"ל בשנת 1954, החל שירות בגולני והיה מדריך בבית הספר למ"כים. ב-1956 נשלח לקורס קצינים ולאחריו התנדב לצנחנים והוצב בגדוד 890, שם מילא תפקידי מפקד מחלקה ומפקד פלוגה. בשנים 1957–1963 שירת בתפקידי פיקוד בחטיבת הצנחנים ובאגף המבצעים, בין השאר כממלא מקום ראש זירה בענף המבצעים. בשנים 1963–1967 למד הנדסת חשמל בטכניון בחיפה. לחם במלחמת ששת הימים בשורות גדוד 50, ונפצע בקרב רפיח (1967).
ב-1967, ביוזמתו של אלי זעירא (לימים ראש אמ"ן), הוצב ביחידה 515 (לימים 8200), בה מלא מספר תפקידי פיקוד במערך ההנדסה.בשנת 1969 מונה לראש הענף ההנדסי של היחידה, והיה אחראי בין השאר על מיגון בסיסי היחידה בסיני ועל בניית יכולות 'אלינט' (מודיעין אלקטרוני) של היחידה, שהפכו חיוניים עקב מעורבות כוחות סובייטיים במצרים במהלך מלחמת ההתשה. יכולות המודיעין בזמן אמת שפיתחה היחידה תרמו בצורה משמעותית ליכולת של חיל האוויר הישראלי לפעול ביעילות בגזרה הדרומית, אל מול אמצעי לחימה נגד מטוסים (נ"מ) מתקדמים שהוצבו בה.
בספטמבר 1972 מונה לסגן מפקד יחידה 8200 תחת מפקד היחידה, אל"ם יואל בן פורת, כולל במהלך מלחמת יום הכיפורים. לאחר המלחמה הופקד על בניין הכוח של היחידה לאור לקחי המלחמה והשינויים בזירה בעקבותיה. באוגוסט 1974 הועלה לדרגת אלוף-משנה.
במרץ 1976 מונה למפקד יחידה 8200, תחילה בדרגת אל"ם, ובאפריל 1977, עם השינוי הארגוני באמ"ן וביחידה, הועלה לדרגת תא"ל. ב-1978 הטיל עליו ראש אמ"ן, אלוף שלמה גזית, לגבש תוכנית היערכות של חיל המודיעין בעקבות הסכם השלום בין ישראל למצרים.
בתקופתו כמפקד 8200 התמקדה היחידה בשני אתגרים עיקריים: האחד – לפתח ולבנות אמצעי איסוף שיבטיחו את שימור היכולת להפיק מודיעין איכותי להתרעה אל מול מצרים, ללא הנוכחות הפיזית בסיני, בעקבות הסכמי השלום. השני – הגברת הכיסוי המודיעיני לארגוני הטרור הפלסטיני וההתמודדות עם איום הטרור הגובר מאמצע שנות ה-70' ובמיוחד לאחר פיגוע כביש החוף בשנת 1978 ומבצע ליטני.
ביולי 1980 יצא ללימודי תואר שני בניהול באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס בארצות הברית. בשנת 1982 חזר לישראל ומונה לקצין מודיעין ראשי (קמנ"ר) באגף המודיעין. בתפקידו זה הוביל את מטה חיל המודיעין במהלך מבצע שלום הגליל. לאחר המבצע וכחלק מלקחיו, פעל בנטוב לפיתוח יכולות איסוף המודיעין החזותי של אמ"ן וארגונו במסגרת תוכנית רב שנתית, כולל בניית יחידת המזל"טים להשגת יכולת מבצעית מלאה.
בשנת 1983, בעקבות מסקנות ועדת כהן על אירועי סברה ושתילה, ראש אמ"ן, אלוף יהושע שגיא, התפטר מתפקידו, ובנטוב התמנה לממלא מקום ראש אמ"ן, עד למינויו לתפקיד של אלוף אהוד ברק. הוא המשיך כסגן ראש אמ"ן תחת האלופים אהוד ברק ואמנון ליפקין שחק.
בנטוב פרש מצה"ל בשנת 1987 והצטרף לחברת ההזנק DSP לפיתוח טכנולוגיה לעיבוד דיגיטלי של דיבור, בתפקיד מנכ"ל ונשיא. בשנת 1990 פרש מהחברה ופנה למיזמים עצמאיים.
בנטוב פעיל גם היום במספר מסגרות התנדבותיות למען הקהילה, כולל בעמותת בוגרי 8200, והעמותה הישראלית לכלבי נחייה. בנוסף לפעילותו למען הקהילה בנטוב החל לעסוק בפיסול ובשנת 2015 אף הציג את עבודותיו בתערוכה בשם "חובת דיווח".
הוא נשוי לנעה, עובדת סוציאלית, ולזוג שלושה ילדים.
לקריאה נוספת

ד"ר דני אשר, מעשה אמ"ן, סיפורו של המודיעין הצבאי בצה"ל, כרך שני - עידן המלחמות רבות העוצמה 1973–1985, 2014
עמוס גלבוע, מר מודיעין - ארל'ה - אלוף אהרון יריב ראש אמ"ן, משכל הוצאה לאור, 2013
אפרים לפיד, לוחמי הסתר – המודיעין הישראלי – מבט מבפנים, ידיעות ספרים, 2017