stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית מועצת פועלי רמת גן וגבעתיים
ההיסטוריה של המבנה

הבית אשר במרכז העיר תוכנן בשנת 1954, ונחנך ב-1 במאי 1957, שלוש שנים לאחר תחילת תכנונו כחלק ממערך הבניה של ההסתדרות הכללית.
המתחם המתוכנן כלל בשעתו תכנון (שלא יצא אל הפועל) לקמפוס ובו מבני ציבור, תרבות ואדמיניסטרציה, בשלב מאוחר יותר תוכנן להיבנות אגף נוסף לטובת משרדי לשכת המס.
הבניין בן שש הקומות, המשתרע על פני 2540 מ״ר, נועד בכדי להכיל את הפונקציות ההסתדרותיות השונות - משרדי מועצת הפועלים, קרן הביטוח לפועלי בניין, ״מבטחים״, וקרן הביטוח לפועלים חקלאיים.
עוד מראשיתו זכה הבניין לביקורת על פאר וראוותנות ואכן היה שונה במאפייניו מיתר בתי ההסתדרות הנבנים באותה התקופה, לרבות אלמנטים מונומנטליים כדוגמת גרם מדרגות הספירלה שבמרכזו.
על תכנון המבנה הופקדו האדריכלים לייטרסדורף ובלזיצמן, שלאחר זכייה בתחרות לתכנון בית ההסתדרות פ"ת הופקדו בידיהם פרויקטים רבים עבור גוף ההסתדרות ברחבי ארץ:
בתי הסתדרות/מועצות פועלים, בית הבראה, משרדי קופ"ח, אולמות תרבות ועוד.
בתי מועצות הפועלים כגון המבנה הנדון, פעלו בתמהיל של מבני משרדים ואדמיניסטרציה מקומיים של הארגון הגדול שהמטה הראשי שלו ישב ברחוב ארלוזורוב בת"א.
בין היתר המבנים כללו פונקציות של תרבות והתכנסות (אולמי מופ"ת, בתי קולנוע וכו') שהיו חלק מהתפיסה הסוציאליסטית התרבותית של סיפוק צרכיו התרבותיים של הפועל וכן לשם התכנסויות, אספות, כנסים פוליטיים וכיוצא בזה.
שיטת הבניה המודרנית כוללת שלד עמודים וקורות מבטון מזוין, ומילוי של בלוקים או לבנים.
הקירות החיצוניים של המבנה מטויחים בטיח מקורי עשוי בטקסטורה גסה הטיפוסית למבנים בשנים אלו.
תקרת האולם, שבו אין עמודים, נבנתה תקרת צלעות המיועדת למפתחים רחבים . באולם עצמו התקרה מכוסה בגופים גליים עשויי חיפוי טיח למטרות עיצוביות ואקוסטיות.
שימור המבנה כלל תיעוד מקדים, תיעוד מלא ותכנון שימור חיצוני ופנימי למבנה. מהמבנה הוסרו תוספות מאוחרות שנבנו במהלך השנים, שוחזרו פרטים מקוריים כולל הטיח.
במהלך שנת 2017 הושלמו עבודות השימור של המבנה על ידי אפריקה ישראל בביצוע קבלני השימור נאור מימר ואבנר גלעד
והמבנה נמסר לעיריית רמת גן לצורכי הציבור, ועתיד לשמש כמבנה משרדים.
הערות שוליים

↑  אדריכל ישי להבי, אדריכלית עדי גלעד, מתחם מועצת הפועלים רמת גן 1954, באתר לייטרסדורף את בלזיצמן אדריכלים - אתר הנצחה לעבודותיהם בין השנים 1946 עד 1970
↑  בית מועצת הפועלים רמת גן, באתר האתר של מימר מאור Mimar Naor
↑  אבנר גלעד, אבנר גלעד - שימור ושיחזור מבנים
ג'וקסטה

| --- | --- |

ג'וקסטה, כפי שהופיעה בחוברת Avengers: The Initiative #20 מפברואר 2009. אמנות מאת סטיב קורת'.
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  Avengers #162 (אוגוסט 1977)
 יוצרים:  ג'ים שוטר ג'ורג' פרז
 מידע
 שם אמיתי:  ג'וקסטה פים
 כינויים:  ג'וקסטה וי קוויטריה, כלתו של אולטרון, ג'אנט ואן דיין/הצרעה, ג'יי
 סטטוס:  פעיל
 כוחות:  בינה מלאכותית בגוף אנדרואיד, כוח, אינטליגנציה ומהירות עמידות על-אנושיים, זיכרון צילומי, תיקון אוטומטי, שינוי צורה הולוגרפי, ירי מטחי אנרגיה מהעיניים, חיבור למחשבים
 חברה לשעבר בקבוצה:  האוונג'רס האוונג'רס העוצמתיים אוונג'רס בינה מלאכותית A.R.M.O.R אקדמיית האוונג'רס סטארק אנלימיטד G.R.A.M.P.A יוזמת 50-המדינות (המאבריקס) בריגס כימיקלים
 דמויות קשורות
 משפחה:  הנרי פים ("סבא") ג'אנט ואן דיין ("סבתא") אולטרון ("אב/בעל", יוצר, מת) ויז'ן, אלקימה ו-ויקטור מנצ'ה ("אחים") וונדה מקסימוף ("גיסה" לשעבר) ויליאם קפלן ותומאס שפרד (גלגולים של "אחיינים")
 אויבים:  אולטרון 
 
ג'וקסטה (באנגלית: Jocasta) היא דמות בדיונית של גיבורת-על אנדרואידית המופיעה בחוברות הקומיקס האוונג'רס ביקום מארוול קומיקס. דמותה הופיעה לראשונה בחוברת Avengers #162 מאוגוסט 1977, ונוצרה בידי הכותב ג'ים שוטר והמאייר ג'ורג' פרז.
ג'וקסטה היא אחת מיצירותיו של האנדרואיד אולטרון - שנוצר בידי המדען האנק פים - על מנת ליצור בת-זוג בדומה ל"אביו". הוא והעביר את נשמתה של אשתו של פים ג'אנט ואן דיין/הצרעה לגופה האנדרואידי של ג'וקסטה, אך היא ברחה והזעיקה את האוונג'רס. לאחר הקרב, נשמתה של ואן דיין חזרה לגופה וג'וקסטה נכבתה. אולטרון הפעיל אותה באמצעות חלקי-נשמה בודדים שנותרו בגופה, ותוכנתה להיות נאמנה; היא בגדה בו, ועזרה לאוונג'רס להביס אותו. היא הצטרפה באופן לא רשמי לקבוצה, ועזבה מעט לפני שהצטרפה באופן רשמי. היא החלה לנדוד ברחבי ארצות הברית, ובנתה מחדש את אולטרון לפי פקודה. היא עזרה לדבר ולאיש המכונה להרוס אותו, והקריבה את עצמה לשם כך. היא נבנתה מחדש בידי סוכניו של הוד התפתחותו, עזרה לאוונג'רס והרסה את עצמה שוב כדי להרוס את בסיסו של הוד התפתחותו.
ראשה נמצא בידי איש המכונה, שהותקף בידי החייזר טרמינוס. מאדאם האימה מצאה את ראשה האבוד של ג'וקסטה, וגרמה לכך שאיירון מן יהפוך אותה לבסיס מערכות נשקה החדש. איירון מן הצליח לעורר את תודעתה של ג'וקסטה, שעזרה להביס את מאדאם האימה ונכנסה לשריונו של איירון מן. היא נהרסה לכאורה בעקבות קרב נגד כת "בני ינסן" של אולטרון, אך התגלתה בחיים בגוף רובוטי אחר. היא נראתה שוב בגופה הכסוף, נשלחה למשימה ביקום "הזומבים של מארוול" מטעם A.R.M.O.R, נלחמה בפלישת גזע הסקרול, הצטרפה לקבוצת האוונג'רס העוצמתיים, ועוד.
היא הצטרפה לסגל אקדמיית האוונג'רס, ונהרסה לכאורה כתכסיס שבו הצטרפה לג'רמי בריגס. היא בגדה בו כשגילתה את תוכניתו לבטל את כוחותיהם של כל בעלי כוחות-העל בכדור הארץ, עזרה לאקדמיה נגדו והצטרפה מחדש כאשר האקדמיה נפתחה מחדש.
ברונקס (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  אוליבייר מרשל 
 שחקנים ראשיים:  ז'אן רנו לאניק גוטרי סטניסלס מרהר קאריס דייוויד בל פטריק קטליפו
 מדינה:  צרפת 
 חברת הפקה:  Gaumont  Umedia  uFund
 חברה מפיצה:  נטפליקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  30 באוקטובר 2020
 משך הקרנה:  116 דק' 
 שפת הסרט:  צרפתית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
ברונקס (בצרפתית: Bronx) הוא סרט פשע ומתח צרפתי משנת 2020 שביים וכתב אוליבייה מרשל ובכיכובם של לניק גוטרי, סטניסלס מרהר וקאריס.מלחמת כנופיות אכזרית מתחוללת בעיר מרסיי בדרום צרפת והשחיתות המשטרתית הגואה. שוטר מסור שמנסה להגן על היחידה שלו נאלץ לקחת את העניינים לידיו.
תקציר עלילת הסרט

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה .
מרסיי. הכל מתחיל בקטל שנגרם על ידי אנשי שבט אורסוני. ריצ'רד ורונסקי, שוטר החטיבה למלחמה בכנופיות בשיטות לא שגרתיות, מוצא את עצמו אחראי על החקירה, מול יריביו מחלק BRB, בפיקודו של קוסטה, הידוע במעשיו הבעייתיים. מנהל חדש, נציב האגף, אנג'ל לאונאטי, מגיע לסדר את מרסיי ולשלוט בכלבים המטורפים בצוותו. אבל כולם מבינים במהרה שלא יקבלו כלום בלי קורבנות או סיכונים. במיוחד כאשר בתו של הנציב מתחככת באנשי היחידה למלחמה בכנופיות, שאנשי השכונות הצפוניות תוקפות את הקורסיקאים, אחרי שעד מרכזי נרצח כשהוא במעצר המשטרה וכי המשטרה שולחת את הסוכן המר ביותר שלה. אז ורונסקי ואנשיו, כדי להציל את עורם, נאלצים לצאת נגד הכנופיות המסוכנות ביותר.
שחקנים ודמויות

לאניק גוטרי בתפקיד ריצ'רד ורונסקי
סטניסלס מרהר בתפקיד ווילי קפליאן
קאריס בתפקיד מקס בומון
דייוויד בל בתפקיד זאק דמאטו
פטריק קטליפו בתפקיד ז'ורז' קמפנה
ז'אן רנו בתפקיד אנז' לאונאטי
מוסה מאסקרי בתפקיד מריו
קלאודיה קרדינלה בתפקיד קטרינה בסטיאני
קתרין מרשל בתפקיד קטיה דה וורינדט
פרנסיס רנו בתפקיד פרנק נדאל
אריקה סנט בתפקיד זואי ורונסקי
אמברה פייטרי בתפקיד סשה קפליאן
ז'אן בורנו בתפקיד הלן ליטבק
ברברה אופסומר בתפקיד מנון לאונטי
ז'ראר לאנווין בתפקיד פול מרנזנו
אריק אבואני בתפקיד סטפן יאנקוביץ'
הערות שוליים

↑  Olivier Marchal, IMDb
↑  "'Rogue City' Review: An Action Movie Skimping on Action". The New York Times. 30 באוקטובר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jean Reno to Star in Thriller 'Rogue City' From Olivier Marchal (EXCLUSIVE)". Variety. 30 באוקטובר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  כלב מטורף - תרגום לאנגלית - דוגמאות עברית | Reverso Context, באתר context.reverso.net
ג'ון ואיהי השלישי

ג'ון ואיהי דייוויד השלישי (באנגלית: John David Waiheʻe III; נולד ב-19 במאי 1946) הוא פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמושל ה-4 של מדינת הוואי בארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית בשנים 1986–1994.
ביוגרפיה

ואיהי נולד בהוואי. הוא למד באוניברסיטת אנדרוז במישיגן ובאוניברסיטת הוואי במנואה.
בשנת 1978 הוא החל את הקריירה הפוליטית שלו, השנייה חבר בוועדת החוקה המדינתית. בשנים 1981–1983 היה חבר בבית הנבחרים של מדינת הוואי מטעם המפלגה הדמוקרטית. במהלך כהונתו דחף ואיהי לקבלתה של השפה ההוואית כשפה רשמית במדינה.
בשנת 1982 בחר בו מושל הוואי ג'ורג' אריושי לסגנו, והשניים ניצחו בבחירות, שהיוו את תחילת הקדנציה השלישית של אריושי כמושל.
בבחירות ב-1986, בהן לא התמודד אריושי בשל חוקי הגבלת כהונה, התמודד ואיהי למשרת המושל כשהוא ממנה את בן קאייטנו לסגנו, וניצח. בכך הפך ואיהי למושל הראשון במדינה שהוא ממוצא מקומי. השניים התמודדו וניצחו שוב גם בבחירות ב-1990.
לאחר שסיים את כהונתו כמושל, פתח ואיהי משרד עורכי דין, ועסק בעריכת דין ובלובינג.
בבחירות המיוחדות לבית הנבחרים של ארצות הברית שנערכו בנובמבר 2002 ובינואר 2003 ערב מותה של פטסי מינק שקל ואיהי להתמודד על מקומה, אך בחר שלא לעשות זאת.
הערות שוליים

↑  "Case, Waihee go for House". Honolulu Star-Bulletin. 7 באוקטובר 2002. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Waihee will not run for Mink's House seat". Honolulu Star-Bulletin. 20 בנובמבר 2002. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Ex-gov calls for John Mink to finish term". Honolulu Star-Bulletin. 8 באוקטובר 2002. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12399084v (data)  GND: 1197248102  ISNI: 0000 0000 0055 5170  SNAC: w6vm78d4  SUDOC: 176340688  VIAF: 69014753   WorldCat (עם VIAF): 69014753
בית מורשה בירושלים

| --- | --- |

אין תמונה חופשית
 מוסד אקדמי
 תקופת הפעילות:  1990–הווה (כ־34 שנים)
 בעלי תפקידים
 נשיא:  פרופסור בנימין איש שלום
 סגל:  הרב פרופ' יהודה ברנדס, פרופ' שלום רוזנברג, הרב ד"ר בני לאו והרבנית ד"ר (עו"ד) מיכל טיקוצ'ינסקי
 מיקום
 מיקום:  טלביה, ירושלים
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°46′16″N 35°12′56″E﻿ / ﻿31.771166666667°N 35.2155°E﻿ / 31.771166666667; 35.2155
 אתר בית מורשה
  (למפת ירושלים מוגדלת) בית מורשה בירושלים(למפת ירושלים רגילה) בית מורשה בירושלים(למפת הרי ירושלים רגילה) בית מורשה בירושלים(למפת הרי ירושלים מוגדלת) בית מורשה בירושלים
 
בית מורשה בירושלים הוא מרכז אקדמי להכשרת מנהיגות יהודית ציונית, המקיים תוכניות בלימודי יהדות, תרבות וחינוך יהודי. במרכז בתי-מדרש לנשים ולגברים. בעבר פעלה בו המכללה האקדמית ע"ש רוברט מ' ברן אשר העניקה תארים בשיתוף אוניברסיטת בר-אילן.
פעילות

בראש המרכז עומד פרופ' בנימין איש שלום. בראש בתי המדרש עמדו בעבר הרב אליהו בלומנצוייג, הרב שג"ר הרב פרופ' דניאל שפרבר והרב ד"ר יהודה ברנדס בראש בית המדרש לגברים. הרב ד"ר בנימין לאו עמד בראש תוכנית "בית המדרש לצדק חברתי", שהוקמה בשיתוף פעולה עם "מעגלי צדק". מטרת בית מדרש זה ללמוד סוגיות חברתיות ולהגביר את העיסוק הדתי בנושאי חברה וצדק חברתי. בראש בית המדרש לנשים בבית מורשה עמדה הרבנית ד"ר מיכל טיקוצ'ינסקי.
בבית מורשה פעלו מכוני מחקר בתחומי אתיקה, יהדות ומדינה, חקר מחשבת חז"ל וחקר ההלכה, מחלקה לזהות יהודית-ציונית המובילה תוכניות אסטרטגיות בחינוך יהודי-ציוני בשיתוף צה"ל, משטרת ישראל ובתי-ספר תיכוניים. המוסד מקיים כנסים, ערבי עיון ופעילויות לציבור הרחב, ומפעיל ספרייה במדעי היהדות.
המחלקה לזהות יהודית-ציונית מפעילה הוצאת ספרים המפרסמת ספרים העוסקים במחשבה, הלכה ותרבות יהודית. בראש ההוצאה לאור עומדת חיותה דויטש. בין היתר רואים אור בהוצאת ספרים זו: כתב העת "אקדמות", סדרת הספרים "חכמים" של הרב בני לאו וספרי "אגדה למעשה" של הרב יהודה ברנדס.
בשנת 2013 השיק בית מורשה תוכנית בשם "פתיחתא - בית מדרש למתחילים". התוכנית מיועדת לחוזרים בתשובה ולגרים.
בית מורשה היה ממוקם תחילה בבית הכנסת ישורון. לאחר מכן עבר לבית מלי"ץ שבקריית מוריה הסמוכה לשכונת ארמון הנציב. בנובמבר 2012 עבר המוסד ל"יד הרב ניסים" שבשכונת טלביה.
ראו גם

בוגרי בית מורשה
הערות שוליים

↑  פתיחתא באתר בית מורשה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303191405171  BnF: cb16259256q (data)  GND: 1025470923  ISNI: 0000 0001 2202 0078  LCCN: n99832984  VIAF: 168173113   WorldCat (עם VIAF): 168173113
ג'ון ואן ולק

| --- | --- |

 לידה:  13 במרץ 1899 מידלטאון, קונטיקט, ארצות הברית 
 פטירה:  27 באוקטובר 1980 (בגיל 81) קיימברידג', ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פיזיקה, מתמטיקה 
 מקום קבורה:  Forest Hill Cemetery 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון  תיכון מדיסון סנטרל 
 מנחה לדוקטורט:  אדווין סי. קמפבל 
 מוסדות:  אוניברסיטת ליידן (6 באוגוסט 1959)  אוניברסיטת ליידן (1960–1960)  אוניברסיטת מינסוטה  אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון  אוניברסיטת הרווארד 
 תלמידי דוקטורט:  ריצ'ארד ברסון, צ'אן צ'יה לין, ג'ון ו. בריקוול, הארווי ברוקס, קית' ברדפורד מק'אדם, ג'וליאן קנאוס קנים, אריאנה ו. רוזנבלות', אדוארד לי היל, ה. יוג'ין סטנלי, רוי ג. גורדון, רוברט פינקלשטיין, פיליפ אנדרסון, רוברט סרבר, תומאס קון 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1929)  פרס אירווינג לאנגמיור (1965)  חבר זר של החברה המלכותית (20 באפריל 1967)  פרס לזכר ריצ'טמייר (1950)  פרס נובל לפיזיקה (1977)  המדליה הלאומית למדעים (1966)  מדליית אליוט קרסון (1971)  מדליית לורנץ (1974)  עמית החברה הפיזיקלית האמריקאית 
 
ג'ון הסברוק ואן ולק (באנגלית: John Hasbrouck Van Vleck; ‏ 13 במרץ 1899 - 27 באוקטובר 1980) היה פיזיקאי אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1977 (יחד עם פיליפ אנדרסון ונוויל מוט) על תרומתו להבנת התנהגות אלקטרונים במוצקים מגנטיים. כן עסק בחקר כאוס קוונטי.
ביוגרפיה

נולד במידלטאון, קונטיקט וגדל במדיסון. אביו היה מתמטיקאי וסבו אסטרונום. בשנת 1920 סיים את אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון. בשנת 1922 קיבלת תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד.
ב-1923 הצטרף לסגל אוניברסיטת מינסוטה לאחר מכן עבר לאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון לפני שקיבל משרה באוניברסיטת הרווארד.
במחקריו ביסס את יסודות חקר המגנטיות המודרנית, המבוססת על עקרונות מכניקת הקוונטים ותרם לתחומי חקר הקשרים הכימיים בקומפלקסים מתכתיים, שבירת ניוון פיזיקלי בגבישים ותאוריית שדה הליגנד.
במהלך מלחמת העולם השנייה עבד במעבדות MIT בתחום המכ"ם. מחקריו ותגליותיו בתחום התנהגות אורכי גל שונים בעת מעברם דרך האטמוספירה תרמו לפיתוח הרדיו-אסטרונומיה.
ביוני 1942 היה אחד משמונת המשתתפים בכינוס מיוחד של פיזיקאים שכינס רוברט אופנהיימר באוניברסיטת קליפורניה בברקלי על מנת לדון בפיתוח נשק גרעיני בארצות הברית. כינוס זה הוביל לפרויקט מנהטן במעבדה הלאומית לוס אלמוס, בה השתתף ואן ולק כחבר ועדת התכנון של פצצת האטום "ילד קטן" שהוטלה על הירושימה.
בשנת 1966 הוענקה לו המדליה הלאומית למדעים, ב-1967 נבחר עמית זר של החברה המלכותית, ב-1971 הוענקה לו מדליית אליוט קרסון וב-1974 הוענקה לו מדליית לורנץ.
בשנת 1977 הוענק לו פרס נובל לפיזיקה, יחד עם עמיתיו פיליפ אנדרסון ונוויל מוט.
הוא נפטר בקיימברידג' (מסצ'וסטס) בגיל 81.
בריכת שחייה אולימפית

תרשים של בריכת שחייה אולימפית והסימונים בה
בריכת שחייה אולימפית היא בריכת שחייה העומדת בכללים שקבעה פדרציית השחייה הבינלאומית לצורכי שחייה תחרותית במשחקים האולימפיים ואליפות העולם. נהוג לכנות כל בריכה באורך 50 מטרים בריכה אולימפית, אך על הבריכה לעמוד בתנאים נוספים כדי להיקרא אולימפית על פי פדרציית השחייה הבינלאומית.
בריכה אולימפית חייבת לעמוד בתנאים הבאים:
| --- | --- |
אורך:: 50 מטרים
רוחב:: 25 מטרים
מספר מסלולים:: 10 (8+2)
רוחב כל מסלול:: 2.5 מטרים
טמפרטורת המים:: C°‏ 25 עד C°‏ 28
עוצמת תאורה מינימלית:: 1500 לוקס
עומק:: מינימלי: 2 מטר מומלץ: 3 מטר
בבריכה אולימפית עשרה מסלולים הממוספרים מ-0 עד 9. ניתן לעשות שימוש בכל המסלולים אך בגמר סטנדרטי בשחייה תחרותית משתתפים שמונה שחיינים ששוחים במסלולים 1–8 וכך נמנע האפקט השלילי של שחייה ליד דופן הבריכה. 5 מטרים מדופן הבריכה במאונך למסלול נמתח חבל המסמן את סוף הבריכה לשחייני גב. 15 מטר מהדופן נמתח חבל המסמן את התחום בו מותר לשחיין לשהות מתחת למים לאחר זינוק או פנייה.
כיוון שרוחב הבריכה הוא 25 מטרים, בדיוק אורכה של בריכה קצרה, בעונת החורף נהוג במדינות רבות לשחות לרוחב הבריכה.
ג'וצ'י

ג'וצ'י (במונגולית: Зүчи, בטטרית: Җучи בטטארית של טטרסטן, Cuçi בטטרית של קרים‏; 1181–1227) היה מצביא מונגולי, הבן הבכור של ג'ינגיס חאן ושל אשתו הראשונה, בורטה ואביו של באטו חאן.
אמו של ג'וצ'י, בורטה, נחטפה על ידי יריב של בעלה והוחזקה כאשה על ידי היריב עד שבעלה הצליח להשיבה לעצמו. יש סימני שאלה מי היה אביו הביולוגי של ג'וצ'י, על אף שג'ינגיס חאן הכיר בו כבנו והתייחס אליו בהתאם. האבהות המוטלת בספק שמשה כלי ניגוח בידי חלק מאחיו במאבק על ירושתו של ג'ינגיס חאן.
ג'וצ'י היה לא פחות ממפקד צבאי מוכשר, הוא השתתף במסעות הכיבושים של חלקים נרחבים מהאימפריה יחד עם אביו ג'ינגיס.
האולוס שקיבל ג'וצ'י מאביו ג'ינגיס היה בצפון-מערב האימפריה, אותו אולוס התפתח בסופו של דבר למדינה המונגולית החזקה של אורדת הזהב. ג'וצ'י היה המונגולי הראשון ששלט בשטח של אורדת הזהב, אולם המדינה עצמה הוקמה על ידי בנו של ג'וצ'י, באטו חאן, בשנת 1242. היא נוסדה מיד לאחר שבאטו חאן סיים את הכיבוש של צפון-מערב האימפריה וייסד אותה, והפכה למדינה עצמאית בשנת 1294 עם מותו של קובלאי חאן כחלק מפיצול האימפריה המונגולית.
הערות שוליים

1 2  ג'וצ'י, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
| האימפריה המונגולית |
| --- | --- | --- |
| מונחים | מונחים |  |
| תארים | כגן • חאן • חאטון • חאנום • ג'ינונג • נויאן • טארקאן |  |
| צבא | יארליק • יאם • אורדה • פקס מונגוליקה • יאסה • קורילטאי • פאיזה • מאנגוד • טומן • קשיג |  |
| פוליטיקה • ארגון • חיים | פוליטיקה • ארגון • חיים |  |
| נושאים | Tug Banner • פלישות וכיבושים מונגוליים • החותם הקיסרי • המבנה הארגוני-טקטי של הצבא המונגולי • דת באימפריה המונגולית • המבנה החברתי-כלכלי של האימפריה-המונגולית |  |
| ח'אנויות | שושלת יואן שושלת יואן (1271–1368) • אורדת הזהב אורדת הזהב (1242–1502) • השושלת האילח'אנית השושלת האילח'אנית (1256–1335) • צ'אגאטאי (חאנות) צ'אגאטאי (1260–1687) |  |
| ערים מרכזיות | אלמליק • אוורגה • אזוב • בוכרה • בולגר • חרחורין • חאנבאליק • מג'אר • מראגה • קרשי • סראי-ג'וק • סראי • סמרקנד • שאנגדו • סולטאניה • תבריז • אובק • חאג'יטרחאן |  |
| פלישות • כיבושים • קרבות | פלישות • כיבושים • קרבות |  |
| מרכז אסיה | סיביר (1207) • קארה חיטאי (1216–18) •  ח'ווארזם (1218–1221) |  |
| מזרח אסיה | מערב שיה (1205 / 1207 / 1209–10 / 1225–27) • צפון סין ומנצ'וריה (1211–34) •  דרום סין (1235–79) • ממלכת דאלי (1253–56) • טיבט (1236 / 1240 / 1252) • קוריאה (1231–60) • יפן (1274 / 1281) • סחלין (1264–1308) |  |
| דרום-מזרח אסיה | בורמה (1277 / 1283 / 1287) • ג'אווה (1293) • וייטנאם (1257 / 1284–88) • בורמה (1300–02) |  |
| דרום אסיה | הודו (1221–1327) |  |
| אירופה | גאורגיה (1220–22 / 1226–31 / 1237–64) • צ'צ'ניה (1237–1300s) • בולגריה של הוולגה (1229–36) • רוס (1223 / 1236–40) • פולין ובוהמיה (1240–41) • הונגריה (1241-42) • בולגריה (1242) • ליטא (1258-59) • פולין (1259–60) • תראקיה (1264-65) • הונגריה (1285–86) • פולין (1287–88) |  |
| המזרח התיכון | אנטוליה (1241–43) • עיראק (1258) • הלבנט (1260-1323) • ארץ ישראל (1260 / 1300) |  |
| מלחמות אזרחים | חלוקת האימפריה-המונגולית • מלחמת האזרחים הטולויית (1260–64) • מלחמת ברקה-הולאגו (1262) • מלחמת קאידו-קובלאי (1268–1301) • מלחמת אסן בוקה-איורברוואדה (1314–1318) |  |
| אישים מרכזיים | אישים מרכזיים |  |
| חאנים גדולים | ג'ינגיס חאן • טולוי (עוצר) • אוגדיי חאן • טורגנה חאטון (עוצרת) • גויוק חאן • אוגול גאימיש (עוצרת) • מונגקה חאן • קובלאי חאן |  |
| חאנים | צ'יוצ'י • בורטה • באטו חאן • סרטק חאן • אורדה חאן • ברקה • טוקטה • עוז בג חאן • צ'אגאטאי חאן • דווה • קבק • הולאגו • אבקה • ארגון |  |
| אנשי צבא | סובוטאי • דז'ב • מוקאלי • נגודר • בואורצ'ו • גואו קאן • בוקולה • ג'למה • צ'ילוון • אג'ו • באיין מבאירין • קדן • בורולדאי • נוגאי חאן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810568889605606  GND: 119478374  ISNI: 0000 0000 1386 2380  LCCN: no98095133  TDVİA: cuci-han  VIAF: 145323704   WorldCat (עם VIAF): 145323704 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בית מוסא עלמי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בניין 
 כתובת:  זיקים 
 מיקום:  מועצה אזורית חוף אשקלון 
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  31°36′27″N 34°31′12″E﻿ / ﻿31.607496°N 34.520116°E﻿ / 31.607496; 34.520116
 he
 
בית עלמי היה אחד מבתי הקיץ שהיו בבעלות משפחת עלמי. המבנה ממוקם בקיבוץ זיקים.
היסטוריה

את הבית בנה חאפז אל-עלמי, שהיה גיסו של מוסא אל-עלמי. הבנייה החלה בשנות מלחמת העולם הראשונה והסתיימה ב-1920. הבית שימש בעיקר כבית קיט למשפחת אל-עלמי, שהייתה במקור מירושלים, אך אחזה בבעלות על אדמות רבות באזור זה ובאזורים אחרים בארץ. בנוסף היה בבעלותה בית קיט ביריחו, אך כדי לסבול פחות מחום הקיץ שבבקעת יריחו הייתה המשפחה עוברת לבית הזה שתמיד נהנה בחודשי הקיץ מרוח ים קרירה.
בשנת 1933 אירח חאפז אל-עלמי את שר המושבות הבריטי בבית, לאחר שנכבדי עזה סירבו לפגוש אותו כאות מחאה על "תמיכת הבריטים בציונים".
המבנה חדל לשמש את משפחת עלמי החל מסתיו 1947, כאשר המצב הביטחוני באזור התדרדר. הוא שימש את חברי קיבוץ זיקים בתקופה הראשונה להתיישבותם במקום. בצידו נבנה מגדל המים של הקיבוץ, בשל מיקומו על הגבעה הגבוהה באזור. כעבור זמן ניטש הבית, ומאז עמד ריק ויועד לשימור.
בשנת 2019 שופץ המבנה תוך שמירה על מבנהו המקורי. במסגרת השיפוץ שומרה התקרה המאויירת במבואת הכניסה. האתר מוכרז כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
תיאור המבנה

מיקום הבניין על גבעה השולטת על אזור שפך נחל שקמה. המבנה בנוי אבני כורכר, ואינו ניצב על יסודות. בחזית הבית מרפסת כניסה מקורה עם שלוש קשתות אופייניות.
בית מוסא עלמי
הבית לאחר השיפוץ
הכניסה לבית לפני השיפוץ
הבית לאחר השיפוץ
הבית לפני השיפוץ
בית עלמי
תרשים שימוש מקימי קיבוץ זיקים בבית עלמי
שלט המועצה לשימור אתרים ליד בית עלמי
התקרה המקושטת בבית עלמי
הערות שוליים

↑  עזה ווזיר המושבות, דואר היום, 18 באפריל 1933
ג'וק רובסון

ג'ון הארדי "ג'וק" רובסון (באנגלית: John Hardy "Jock" Robson;‏ 15 באפריל 1899–1995) היה שוער כדורגל סקוטי.
קריירה

רובסון נולד בעיירה הסקוטית אינרליית'ן, ושיחק בעמדת השוער למרות שלא היה גבוה. בזמן מלחמת העולם הראשונה שירת ברגימנט הצבא הבריטי סיפורת' היילנדרס; לאחר שחזר לביתו בתום המלחמה שיחק במועדון המקומי וייל אוף ליית'ן. בנובמבר 1921 הוא הוחתם על ידי ארסנל, ובתחילת דרכו היה השוער השלישי לאחר ארנסט ויליאמסון וסטיבן דאן. רובסון היה שוער נמוך ולא מנוסה, וסיכוייו לשחק בהרכב הראשון היו נמוכים. אולם, לאחר שוויליאמסון ודאן הפגינו יכולת נמוכה הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול בולטון וונדררס ב-26 בדצמבר 1922. המשחק הסתיים בניצחון 5-0 לטובת ארסנל, ורובסון שמר על מקומו בהרכב.
רובסון השתתף בשאר משחקי עונת 1922/1923, וב-12 משחקים הוא לא ספג שער. בעונה וחצי שלאחר מכן הוא היה השוער הראשון של ארסנל; המועדון לא דורג בצמרת הליגה באותה תקופה, והיה על סף ירידה לליגת המשנה ב-1924 וב-1925, כאשר אחת הסיבות להישארותו היא יכולתו הטובה של רובסון. אולם, החל מסוף 1924 נאלץ רובסון לחלוק את אפודת השוער הראשון עם השוער החדש דן לואיס.
הוא החל את עונת 1925/1926 בתפקיד השוער הראשון, אך הקריירה שלו בארסנל התקרבה לסיומה לאחר שהמאמן החדש הרברט צ'פמן החתים את ביל הרפר בנובמבר 1925. הופעתו האחרונה הייתה בניצחון 5 - 2 על מנצ'סטר סיטי ב-7 בנובמבר 1925. את שארית העונה הוא העביר בקבוצת המילואים של ארסנל, ובאוגוסט 1926, לאחר 101 משחקים בכל המסגרות, עזב את ארסנל ועבר לבורנמות' אנד בוסקומב אתלטיק. בבורנמות' הוא שיחק במשך מספר שנים, ובסך הכל ביותר מ-40 משחקי ליגה.
לקריאה נוספת

ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who,‏ Independent UK Sports,‏ 1995 (ISBN 1-899429-03-4)
ג'וקבוקס

ג'וקבוקס מסורתי
ג'וּקְבּוֹקְס (מאנגלית: Jukebox) הוא מכשיר אוטומטי למחצה המאפשר להשמיע שירים נבחרים מתוך מלאי תקליטים, תקליטורים או מספריית קובצי מוזיקה דיגיטליים, לרוב על ידי הפעלה באמצעות מטבעות.
היסטוריה

הנגנים המוזיקליים הראשונים בשוק אשר אפשרו לנגן מוזיקה באמצעות מטבעות היו – תיבות נגינה ופסנתרים שהופעלו באמצעות מטבעות. במהלך שנות ה-90 של המאה ה-19 החליפו את המכשירים הללו מכונות אשר ניגנו הקלטות של שירים ומנגינות במקום מכשירי נגינה פיזיים שניגנו רק מנגינות. בשנת 1890 לואיס גלאס וויליאם ס. ארנולד המציאו את הפטיפון הראשון שעבד על מטבעות. בשנת 1918 הובארט ס. ניבלאק המציא פטנט על מנגנון שמסוגל להחליף תקליטים באופן אוטומטי. המצאה זו הובילה לפיתוחו של הג'וקבוקס הראשון שאפשר לבחור תקליטים. מכשיר זה הוצג לראשונה לציבור בשנת 1927. בהדרגה החלו להיכנס לשווקים מכונות ג'וקבוקס שהיו בעלי רמות גבוהות יותר של אוטומציה. מכונות הג'וקבוקס הכילו בהמשך גם אפשרות לעקוב אחר הפופולריות של השירים – מה שאפשר לבעלי המכונות להשאיר במכשירים את התקליטים הפופולריים יותר ולהחליף את התקליטים הפחות פופולריים.
מכונות הג'וקבוקס היו בשיא הפופולריות בין שנות הארבעים עד אמצע שנות השישים, ובמיוחד בשנות החמישים בתקופה בה מוזיקת הרוק אנד רול הייתה בשיאה.
במהלך שנות ה-80 החליפו התקליטורים את התקליטים בתור המדיה הנפוצה ביותר במכונות הג'וקבוקס המודרניים.
בשנת 1999 הושק הג'וקבוקס הדיגיטלי הראשון. דגם זה הכיל ספרייה גדולה במיוחד של קובצי מוזיקה דיגיטליים אשר אוחסנה על גבי המכשיר ואשר התעדכנה באופן אוטומטי באמצעות לוויין.
היסטוריה > הדעיכה בפופולריות של הג'וקבוקס

בעבר מכונות הג'וקבוקס זכו לפופולריות רבה בעיקר משום שהן הכילו לרוב את השירים החדשים ביותר בשווקים, משום שהם הציעו מבחר שירים והשמיעו אותם ללא פרסומות וכמו כן, משום שהן הציעו אמצעי לשליטה בתכנים מוזיקליים אשר לא היו זמינים באותו העת באמצעים טכנולוגיים אחרים. הפופולריות של מכונות הג'וקבוקס דעכה במהלך העשורים האחרונים, בעיקר בעקבות העלייה בפופולריות של נגני השמע הדיגיטליים האישיים, ובשל הנגישות של המוזיקה כיום באמצעות האינטרנט. בשל המגמות הללו לציבור הכללי כיום יש עניין מופחת בהרבה בלשלם כסף תמורת השמעת שירים בודדים במקומות ציבוריים.
בית דוד (שכונה)

| --- | --- |

 מידע
 עיר:  ירושלים
 תאריך ייסוד:  1873
 על שם:  דוד רייז
 קואורדינטות:  31°46′59″N 35°13′11″E﻿ / ﻿31.78307778°N 35.21981944°E﻿ / 31.78307778; 35.21981944
 שכונות נוספות בירושלים
  (למפת ירושלים מוגדלת) בית דוד(למפת ירושלים רגילה) בית דוד(למפת הרי ירושלים רגילה) בית דוד(למפת הרי ירושלים מוגדלת) בית דוד
 
תוכנית שכונת בית דוד
חצר השכונה
מכסה הביוב עם הכיתוב אליאנס-כי"ח
בור מים ומשאבה בחצר השכונה
לוח הזיכרון לדוד רייז
שכונת בית דוד היא השכונה היהודית הרביעית שהוקמה מחוץ לחומות ירושלים. היא הוקמה ב-1873, ושוכנת ברחוב הרב קוק שבמרכז ירושלים, מול מכללת הדסה ובצמוד (מדרום מזרח) לרחוב ד"ר אברהם טיכו. השכונה משמשת כיום בעיקר למגורים ולישיבה. עד ינואר 2015 שכן בה מוזיאון התהילים. החצר המקבילה כוללת את בית הרב קוק ובעבר שכנה בה ישיבת מרכז הרב.