stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מקס קאהן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 ביוני 1871 אטרבק, בלגיה 
 פטירה:  14 בספטמבר 1959 (בגיל 88)
 מידע כללי
 מדינה:  בלגיה 
 ספורט
 ענף ספורט:  אתלטיקה
 תת-ענף:  ריצת 110 מטר משוכות   קפיצה לגובה
 
מקס קאהן (בצרפתית: Max Kahn; ‏27 ביוני 1871 – 14 בספטמבר 1959) היה אתלט ושחקן כדורגל יהודי-בלגי. אלוף ושיאן בלגיה בריצת 110 מטר משוכות ואלוף בלגיה בקפיצה לגובה. ממייסדי פיפ"א.
ביוגרפיה

קאהן נולד וגדל בבריסל. בנו של להמן קאהן, יהודי-גרמני שהיגר לבריסל ב-1855 ומי שייסד את "המכון הבינלאומי של קאהן". הוא היה אישיות חשובה בקהילה היהודית בבלגיה ופעיל בפוליטיקה העירונית. מקס התאמן באתלטיקה במועדון האתלטיקה והריצה של בריסל (אנ') מאוחר יותר שימש כיו"ר המועדון ושיחק כדורגל בקבוצת פ.צ. לאופולד (אנ') בבריסל.
באליפות בלגיה שנערכה בשנת 1891 זכה לראונה בתואר אלוף לבגיה בריצת 110 מטר משוכות בשיא לאומי חדש של 17.2 שניות. הוא זכה בתואר גם בשנים 1895, 1896, 1897, 1899 ו-1901. בשנת 1901 זכה בתואר אלוף בלגיה גם בקפיצה לגובה בתוצאה של 1,50 מטר.
בשנת 1901 עמד בשער בנבחרת בלגיה בכדורגל במשחק נגד נבחרת הולנד בכדורגל.
ב-1904 היה קאהן אחד ממייסדי פיפ"א כסגן יו"ר איגוד קבוצות האתלטיקה בבלגיה - UBSSA.
נובה (רשת רדיו)

| --- | --- |

 פרטי התחנה
 סוג:  תחנת רדיו
 שפה:  אנגלית
 מדינה:  אוסטרליה
 בעלות:  נובה אנטרטיינמנט
 אזורי קליטה ותדרים
 נקלט בתדר:  תחנות
 http://www.novafm.com.au/
רשת נובה (באנגלית: Nova) היא קבוצה של חמש תחנות רדיו אוסטרליות, שבבעלות נובה אנטרטיינמנט במלואן או בצורה חלקית. התחנה בפרת' היא מיזם משותף בין נובה אנטרטיינמנט לרשת הרדיו האוסטרלית. בשנת 2015 שודר במסגרתה משדר מיוחד בשם Nova's Red Room: Taylor Swift on Hamilton Island.
לכל אחת מתחנות הרדיו יש תוכניות בוקר, תוכניות נסיעה ותוכניות לילה. כל התוכניות משודרות באופן עקבי במהלך היום והלילה.
תחנות

| אות קריאה | תדירות | מיתוג | מקום |
| --- | --- | --- | --- |
| 2SYD | 96.9 MHz FM | נובה 96.9 | סידני, ניו סאות' ויילס |
| 3MEL | 100.3 MHz FM | נובה 100 | מלבורן, ויקטוריה |
| 4BNE | 106.9 MHz FM | נובה 106.9 | בריזבן, קווינסלנד |
| 5ADL | 91.9 MHz FM | נובה 91.9 | אדלייד, אוסטרליה הדרומית |
| 6PER | 93.7 MHz FM | נובה 93.7 | פרת', אוסטרליה המערבית |
תוכניות התחנות

ברשת הרדיו משדרים תוכניות שונות כדוגמת:
קייט, טים & ג'ואל, ימי חול 15:00–18:00
ויפה ופיצי, ימי חול 18:00–19:00
סמולזיס סורג'רי, ימי חול 19:00–22:00
לילות מאוחרים עם ניקולינה קובסקה (שני עד חמישי), לילות השבוע 22:00–01:00
בן & ליאם, רחבי אוסטרליה, יום ראשון 06:00–09:00 בבוקר
שדרנים מקומיים

נובה 96.9 – סידני:
מאט ושרה, ימי חול 05:00–06:00
ויפה ופיצי, ימי חול 06:00–09:00
DC (דן קאסין), ימי חול 09:00–12:00
סמולזי, ימי חול 12:00 – 15:00
נובה 100 – מלבורן:
המופע המוקדם עם דינו, ג'ק & אש, ימי חול 05:00–06:00
כריסי, סם & בראוני, ימי חול 06:00–09:00
ג'יימי רו, ימי חול 09:00–13:00
מל טראצ'ינה, ימי חול 13:00–15:00
נובה 106.9 – בריזבן:
אש, קיפ, לוטסי & סוזי, ימי חול 06:00–09:00
DC (דן קאסין), ימי חול 09:00–12:00
סמולזי, ימי חול 12:00–15:00
נובה 91.9 – אדלייד:
בן & ליאם, ימי חול 06:00–10:00
ג'יימי רו, ימי חול 09:00–13:00
מל טראצ'ינה, ימי חול 13:00–15:00
נובה 93.7 – פרת':
ניית'ן, נט & שון, ימי חול 06:00–09:00
רוס ולמן, ימי חול 09:00–13:00
קייטי לאמב, ימי חול 13:00–15:00
ביקורת

רשת נובה קיבלה ביקורת על השירים המשודרים בה לעיתים קרובות ועל השירים שנכללים ברשימת ההשמעה שלה. במאמר שפורסם אודות פרסי מוזיקת ה-ARIA לשנת 2020 אותו כתב אנדרו פ. סטריט מ-NME אוסטרליה, צוין כי ההשקה של נובה FM בשנת 2004 הייתה לאבן דרך בעולם המוזיקה במדינה.
הערות שוליים

1 2 3 4  About NOVA Entertainment | NOVA Entertainment, www.novaentertainment.com.au
↑  Hamilton Island brings you Taylor Swift in Nova’s Red Room
↑  Street, Andrew P. (24 בנובמבר 2020). "The ARIA Awards 2020 tells you everything you need to know about the state of Australian music". NME Australia. נבדק ב-26 בנובמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
משה יהודה ליב שפירא

הרב משה יהודה לייב שפירא (תרי"ג, 1853 - ב' בחשוון תרע"ז, 1916)  כיהן ברבנות ואדמו"רות בבייטש, סאסוב וסטריז'וב. בנו של רבי שלמה שפירא, אבי חסידות מונקאטש.
תולדותיו

נולד בסטריז'וב לרבי שלמה ולחיה פרומא רבקה בתו של רבי יקותיאל שמלקה ערבליך בנו של רבי משה לייב מסאסוב. סבו רבי אלעזר שפירא ואחריו אביו כיהנו ברבנות העיר סטריז'וב. בשנת תרל"ב (1872) נישא לחנה בתו של רבי ברוך מגורליץ ולאחר חתונתו אכל קעסט אצל אבי חותנו, רבי חיים מצאנז. היה מרבה בסיגופים.
כיהן ברבנות בייטש, ולאחר מכן עבר לכהן ברבנות סאסוב. בזמן שהותו בסאסוב עזב אביו, שלא היה מרוצה מהקהילה, את סטריז'וב ועבר למונקאץ' שם הקים את חצרו. בני הקהילה ניסו להציע את התפקיד לרב משה לייב אך הוא סרב. עקב זאת פנו בני סטריז'וב אל הרב אלתר זאב הורוביץ (צאצא לאדמו"רי מעליץ), נינו של הרב נפתלי צבי מרופשיץ שכיהן ברבנות העיר, לכהן ברבנות העיר. הרב אלתר זאב קיבל את התפקיד אך לאחר מספר שנים הגיע הרב משה לייב לעיירה. אוהדיו של  רבי שלמה שפירא רצו שרבי משה לייב יכהן ברבנות ופנו לדין תורה בנושא. למעשה לא נעשתה הכרעה והרבנים נשארו חלוקים בדעותיהם. השלטונות הכירו ברבי אלתר זאב, ולרבי משה לייב היה בית כנסת נפרד.
בזמן מלחמת העולם הראשונה נמלט לווינה. נפטר בב' בחשוון תרע"ז. בנו וממלא מקומו רבי נחמיה הצליח להעביר את גופתו למונקאץ'.
ילדיו היו, חיה חאשע אשת הרב שלמה טייטלבוים ראב"ד ריגליץ (בן רבי יוקל מוואלווא), יוטא אשת הרב אלטר אליעזר הורוויץ מבייטש ובשנית אשת הרב נתן דוד רבינוביץ מפארציווא, מינדל  אשת קרובה הרב ישראל חיים שפירא רבה של בירטש, פעסיל אשת הרב משה צבי הלוי רוטנברג מביליאן, מלכה נחמה ורבי נחמיה ממלא מקום אביו ברבנות ואדמו"רות.
על שמו נקרא רבי משה יהודה לייב רבינוביץ', האדמו"ר ממונקאטש.
הערות שוליים

↑  אלפסי-תר"י, 1850.
↑  בן רבי מרדכי מבירטש, בנו של רבי צבי אלימלך מבירטש אחיו של סבה רבי שלמה.
↑  ראו עליו בחסידות מונקאץ'.
מנוע המי

מנוע המי מ-1957
מנוע הֶמי (באנגלית: HEMI engine) הוא מנוע בעירה פנימית בעל תאי השרפה חצי-כדוריים (בצורת המיספירה) המאפשרים זרימה וערבול טובים יותר של התערובת ותפוקת אנרגיה משופרת. שסתומי היניקה והפליטה נמצאים זה מול זה בראש המנוע והמצת במרכז חלל השרפה.
כל מנוע עם שני גלי זיזים עיליים דומה במידה מסוימת למנוע המי, אך המונח מתייחס בעיקר למנועי קרייזלר ושם המותג "מנוע המי" נמצא בבעלות חברה זו.
היסטוריה

מנוע המי הומצא לראשונה ב- 1948 עבור יגואר כמנוע בעל שישה צילינדרים. ב- 1951 בנתה חברת קרייזלר מנוע המי בתצורת V-8 בעל הספק של 180 כוחות סוס, הספק יוצא דופן באותה תקופה. המנוע שקרייזלר בנתה היה בנפח של 331 אינץ' מעוקב, כלומר, 5.4 ליטרים. בלוק מנוע שמספרו 392 מצביע על כך שנפחו הוא 392 אינצ'ים מעוקבים.
מנועי המי ידועים לדוגמה: מנוע ה-DOHC הקלאסי של אלפא רומיאו, מנוע הבוקסר 6 צילינדרים של פורשה ומנוע ה T של טויוטה שהיה נפוץ במכוניותיה בשנות השבעים והשמונים.
החל משנות ה-90, בעידן בו מנועי המכונית הפכו רובם ככולם למנועי 4 שסתומים לצילינדר, נשארו מנועי המי בשימוש במכוניות נישה או רטרו בלבד.
מאפייני המנוע

בתקופה בה פותחו מנועי המי, היו המנועים האחרים במכוניות בעלי תא שרפה רבוע - מבנה פשוט וזול לייצור. למנועים מסוג זה יש מספר חסרונות והעיקריים שבהם הם חלוקת חום בלתי יעילה ואפשרות להתקנת שסתומים בגודל מוגבל בלבד.
חלוקת חום טובה במנוע משמעה איבוד חום נמוך והצתת תערובת משופרת, שסתומים מוגדלים מאפשרים ליותר תערובת להיכנס למנוע בזמן הקצר בו שסתום היניקה פתוח. בנוסף, ככל ששסתום הפליטה גדול יותר, הוצאת התערובת השרופה אל מערכת הפליטה גוזלת מהמנוע פחות כוח.
מנועי המי התגברו על חסרונות אלו בכך שראש הצילינדר עוצב בצורת חצי כדור, מה שאיפשר חלוקת חום טובה יותר ואיבוד חום נמוך, מכיוון ששטח הדפנות בתצורת המי קטן יותר ביחס לנפח מאשר במנועים בעלי ראש שטוח (כדור הוא הצורה היעילה ביותר מבחינת יחס שטח פנים לנפח). בנוסף, שסתומי המנוע מוקמו אחד מול השני ולא אחד ליד השני. היתרון הוא שניתן להגדיל את גודל השסתומים. טכניקה נוספת בה השתמשו כדי להגביר את כוחם של מנועי המי היא שימוש בשני מצתים בכל צילינדר - מה שמאפשר בעירה טובה יותר של התערובת, ומנצל יותר את האנרגיה שלה. טכנולוגיה זו מכונה באלפא רומיאו בשם "טווין ספארק".
החסרונות העיקריים של מנועי "המי" נובעים מכך שלא ניתן להתקין בצילינדר יותר משני שסתומים (בגלל צורתו העגולה של ראש המנוע - בין השסתומים ייווצרו זוויות שיקשו על עיצוב ראש המנוע). חיסרון נוסף של מנוע זה נובע מהקושי לייצר תא בעירה קטן יחסית אשר היה יכול לשפר את שמירת החום ולאפשר בעירה משופרת.
במרוצי NASCAR

בשנת 1964 זכו מכוניות המצוידות במנוע המי בנפח 426 אינץ' מעוקב במקומות הראשון, השני והשלישי במרוץ NASCAR, וכך הם זכו לתהילה רבה. בניגוד למכוניות מרוץ שעברו למנועים בתצורת "Pentroof" עקב היכולת להשתמש ביותר משני שסתומים לצילינדר, ישנן מכוניות מרוץ שהמשיכו להשתמש במנועי המי מסורתיים. הסיבה לכך היא ההגבלה במרוצי נאסקאר ומרוצי מאוץ (דראג) על מספר השסתומים. כאשר משווים מנוע רגיל בעל שני שסתומים למנוע המי (בעל שני שסתומים), מנוע המי עדיף מבחינת זמינות כוח ברוב המקרים.
נסי לרה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1944 (בן 80 בערך) 
 מדינה:  אלבניה 
 
נסי לרה (באלבנית: Nasi Lera; נולד ב-22 בספטמבר 1944 בקורצ'ה, אלבניה) הוא סופר אלבני.
לרה למד לשון וספרות אלבנית ועובד בעיר טירנה כמתרגם וכעורך בהוצאת ספרים
פרסם בין השאר את קובצי הסיפורים "השלג האחרון" (1972), "ימים במאה הזו" (1979), "הרכבת נסעה לעבר הסופה" (1986) ואת הרומנים "הדם של אפריל" (1981) ו"ליל הבכורה" (1990).
אחד מסיפוריו שתורגם לעברית ראה אור בעיתון "מעריב" וסיפור אחר פרי עטו התפרסם בעיתון "הארץ".
נמל התעופה הבין-לאומי אופה

נמל התעופה הבין-לאומי אופה (ברוסית: Международный аэропорт Уфа; בבשקירית: Өфө халыҡ-ара аэропорты/Öfö xalıq-ara aeroportı) הוא נמל תעופה השוכן דרומית לעיר אופה, בירת רפובליקת בשקורטוסטן שברוסיה. ב-2017 עברו בנמל התעופה 2,810,000 נוסעים. לאחרונה לשם נמל התעופה התווספה תוספת "על שם מוסטאי כרים".
היסטוריה

ב-11 במאי 1924 נפתח האנגר המטוסים הראשון בנמל התעופה על ידי הכפר גלומילינו. ב-1956 נבנה בנמל התעופה מרכז תחזוקה טכני למטוסי יאקובלב יאק-12.
בין 1959 ל-1962 עבר הנמל שיפוץ משמעותי במסגרתו הורחב ונבנו מלון, מרכז להובלת סחורות ומבנה לאחסון דלק. בנוסף נבנה מסלול טיסה חדש כמו גם ציוד טכני שאפשר נחיתה בתנאי מזג אוויר קשים יותר.
ב-1964 נבנה טרמינל חדש בעל קיבולת של 400 נוסעים בשעה. בשנות פעילותה בשקיריאן איירליינס השתמשה בנמל התעופה כנמל בסיס שלה.
ב-2007 עבר הטרמינל שיפוץ מקיף והורחב בשטחו ביותר מפי שניים.
משה יהודה עבאס

| --- | --- |
 לידה:  1601? שאלוניקי 
 פטירה:  1671 (בגיל 70 בערך) רשיד, מצרים 
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית
 מקום פעילות:  שאלוניקי, קושטא, ונציה ומצרים
 תקופת הפעילות:  ?–1671 
 תפקידים נוספים:  דיין
 רבותיו:  רבי מרדכי קלעי, רבי יוסף מטראני
 חיבוריו:  כיסא כבוד, קול יהודה, תקון שבתות
 אב:  מאיר
 
רבי משה יהודה עבאס היה רב, משורר, פוסק ופייטן בשאלוניקי, קושטא, ונציה ומצרים במאה ה-17.
ביוגרפיה

נולד בשאלוניקי לרבי מאיר בסוף המאה ה-16, והוא ככל הנראה צאצא של משפחת עבאסי, ממנה יצאו פייטנים ורבנים מפורסמים, כמו רבי יהודה בן שמואל אבן-עבאס, רבי משה עבאס, רבי יום טוב עבאס ועוד. למד בישיבת חייא שבשאלוניקי אצל רבי מרדכי קלעי. נדד לקושטא, שם גר בשכונת יאמבול ולמד בישיבתו של רבי יוסף מטראני. בקושטא קיבל תורה גם מרבי יונה עדילה והרב יחיאל באסן. נסע לוונציה, שם השיב תשובות לשואליו בנושאי דיני ממונות. לאחר מכן עבר לרשיד שבמצרים, שם השתקע ונעשה לרב ולדיין.
נפטר ברשיד אחרי שנת ה'תל"ז.
חיבוריו

שאלות ותשובות
כיסא כבוד - פירוש על מסכתות קטנות.
קול יהודה - שירים, אגרות ומכתבים בחרוזים.
תקון שבתות - אנתולוגיה של מבחר פיוטים (כת"י)
קובץ שירים ומליצות ששיגר משה יהודה עבאס למשוררי וחכמי דורו
לקריאה נוספת

שמואל גליק, רבי משה יהודה עבאס: חכם שקורותיו וכתביו טרם ראו אור, Brill, 2021-01-18, מסת"ב 978-90-04-42046-5. (באנגלית)
נובה אדומה ובהירה

הכוכב V838 בחד-קרן - ייתכן שהוא נובה אדומה ובהירה
נוֹבָה אדומה ובהירה (באנגלית: Luminous Red Nova, בקיצור LRN) הוא אירוע של התפרצות שבו הבהירות של כוכב עולה באופן משמעותי ופתאומי, בעיקר בתחום הספקטרום האדום והתת-אדום, ולאחר מכן דועכת לאט לאורך שבועות או חודשים. ההסבר המקובל לתופעה הוא מיזוג של זוג כוכבים שהקיפו זה את זה במרחק קטן מאוד. נובה אדומה ובהירה שונה מנובה רגילה, שבה העלייה בבהירות נגרמת מספיחת חומר העובר מכוכב הסדרה הראשית או מענק אל ננס לבן.
מאפיינים

נובה אדומה ובהירה מתאפיינת בעלייה חדה בבהירות של 9–10 דרגות (עלייה של בערך פי 10,000 העוצמת ההארה), בעיקר בתחומים האדום והתת-אדום, שלאחר מכן דועכת באיטיות במשך שבועות או חודשים. הדעיכה בקרינה בתחום האדום מלווה בעלייה בקרינה בתחום התת-אדום, שלאחר מכן דועכת גם כן, אך באופן לא סדיר תוך עליות וירידות לא סדירות, זאת בשונה מנובה רגילה שבה לאחר עלייה פתאומית בבהירות הבהירות דועכת לאט ובאופן אחיד בכל אורכי הגל. מקובל לחשוב שהשינוי הפתאומי בבהירות נובע מהמיזוג של שני כוכבים קרובים שבעקבותיו הגוף המאוחד מתנפח במהירות וקוטרו גדל מאוד תוך כדי ירידת הטמפרטורה שלו, כך שעוצמת ההארה גדלה מאוד והספקטרום של הקרינה מתאים לגוף קר יחסית. למשל, במקרה של הכוכב V838 בחד-קרן, שככל הנראה היה נובה אדומה ובהירה בשנת 2004, רדיוסו הגיע לכ-1,500 רדיוסי שמש, הטמפרטורה שלו ירדה לכ-1,950 קלווין ועוצמת ההארה הכוללת שלו הייתה פי 30,000 מעוצמת ההארה של השמש.
אירועים

נובות אדומות ובהירות הן נדירות יחסית וב-30 השנים האחרונות היו אירועים בודדים שזוהו ככאלה, חלקם בגלקסיות שכנות:
M31 RV - האירוע הראשון שזוהה כנובה אדומה ננסית, נצפה בשנת 1988 בגלקסיית אנדרומדה
V4332 בקשת - האירוע הראשון שזוהה כנובה אדומה ננסית בשביל החלב, נצפה בשנת 1994
V838 בחד-קרן - נצפה בשנת 2002
M85 OT2006-1 - נצפה בשנת 2006 בגלקסיה M85
V1309 בעקרב - נצפה בשנת 2008
הסברים אחרים

חלק מהחוקרים מציעים הסברים חלופיים למנגנון היצירה של נובות אדומות ובהירות. הסבר אפשרי כזה הוא סופרנובה רגילה שמוסתרת על ידי חומר בין-כוכבי שגורם לעמעום של הקרינה היוצאת ממנה והאדמתה. אישוש אפשרי לתאוריה צפוי בשנת 2022 כאשר כוכב כפול שמסומן כ-KIC 9832227 צפוי לעבור התמזגות של בני הזוג הקרובים ויהיה ניתן לראות אם אכן תיווצר נובה אדומה ובהירה כתוצאה ממיזוג זה.
הערות שוליים

↑  B. F. Lane, A. Retter, R. R. Thompson, J. A. Eisner: Interferometric Observations of V838 Monocerotis, The Astrophysical Journal, Vol. 622, Iss. 2, p. L139 (2005)
↑  J. Wenz: Two stars will merge in 2022 and explode into red fury, Astronomy Magazine (2017)
משה טריואקס

| --- | --- |

 לידה:  4 ביולי 1930 תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  29 באפריל 2017 (בגיל 86) ישראל 
 כינוי:  משה טרסי 
 מדינה:  ישראל ישראל
 
משה טריוַאקס (4 ביולי 1930 – 29 באפריל 2017) היה עיתונאי, איש יחסי ציבור ומוציא לאור.
ביוגרפיה

טריואקס נולד בתל אביב. בנם של יצחק טריואקס, עיתונאי וסופר יליד מזריטש שבפולין ואמו ציפורה ילידת ורשה. המשפחה מנתה ארבעה ילדים. האח בנימין טריואקס נפל במלחמת השחרור זמן קצר לאחר הקמת המדינה. להנצחת האח בנימין שהיה דבוראי בתחביבו, יזם והקים משה יחד עם בני המשפחה את המרכז לחקר דבורים, שנחנך ב־1976. המרכז פועל ברחובות, בתוך הפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה של האוניברסיטה העברית בירושלים.
בילדותו עזבה המשפחה את העיר ועברה לפרדס שבבעלותה, בבני ברק, שם בילה משה את מרבית ימיו כילד וכנער.
טריואקס עבד בפרדס משפחתו. למד חקלאות בבית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה וסיים לימודיו בתיכון אהל שם. כשהסתיימה מלחמת השחרור וכמי שקיבל דחייה משירות צבאי בשל היותו אח שכול, החליט להגשים חלום וללמוד בארצות הברית. תוכניתו הייתה להצטרף עם תום הלימודים לשירות הדיפלומטי ולייצג את ישראל בחוץ לארץ. ב־1950 החל את לימודיו באוניברסיטת סירקיוז לתואר ביחסים בינלאומיים ועיתונאות וסיים אותם ב־1954. הוא שב לישראל בגיל 24 עם אנגלית רהוטה, אוסף עצום של תקליטים והתגייס ליחידת דובר צה"ל, ככתב צבאי בעיתון במחנה וכמלווה משלחות מחוץ לארץ.
בשנת 1955 נישא לאורה לבית כ"ץ ונולדו להם שתי בנות.
לאחר שחרורו מצה"ל, בשנים 1956–1959 עבד לפרנסתו ככתב ספורט בעיתונים "ספורט ישראל", "חדשות הספורט" ובעיתונים "הבקר", "דבר", "מעריב", ו"במחנה" בשם העט משה טרסי. במקביל היה מבקר הקולנוע של עיתון "הבוקר", בשם העט משה אלון. משנת 1955 עד 1957 ערך תוכניות מוזיקה בגלי צה"ל (בשם העט משה אלון), כגון "מועדון הג'אז" ו"אורות הבמה". כמי שהביא מארצות הברית אוסף עצום וייחודי של תקליטים, הוא יזם בשנים אלו את מצעד הפזמונים הראשון בישראל. בשנת 1957 יצא בשליחות העיתון "חדשות הספורט" למסע למשך 66 ימים עם קבוצת הכדורגל של הפועל פתח תקווה אותו תיעד בחוברת שהוציא לאור. ב־1959 החל לעבוד בעיתון ידיעות אחרונות למשך 3 שנים והיה לעורך עמודי הפנים. במקביל, החל לתת שירותי ייעוץ תקשורתי וקשרי עיתונות לארגונים ציבוריים.
בשנת 1962 הקים את משרד "משה טריואקס – יחסי ציבור בע"מ", שהיה אחד ממשרדי יחסי הציבור הראשונים בישראל, ונמנה עם מייסדי הענף תוך שהוא מעצב את הסגנון והטון של אותם הימים. טריואקס היה הראשון שזיהה את החשיבות של ייצוג חברות יחסי-ציבור מובילות ובינלאומיות בישראל, ובשנים 1979–1990 היה משרדו היחיד בארץ שייצג שש מהן באופן בלעדי.בשנות ה-80 שימש כיושב ראש האיגוד הישראלי ליחסי ציבור ואף קיבל את אות יקיר האיגוד. עם שגשוגו של המשרד, העביר את ניהולו לבתו הבכורה.
בשנת 1985 הקים את הוצאת מטר שאליה הצטרפו שני אחייניו. מטר רשמה לזכותה הוצאתם לאור בעברית של רבי מכר רבים. שם ההוצאה מורכב מראשי התיבות "משפחת טריואקס". משה טריואקס עבד בהוצאת מטר עד יומו האחרון.
להנצחתו הושקה בפברואר 2020 סדרת הרצאות בשם "שישי עדכני ע"ש משה טריואקס" – מבט חדש על עולם משתנה במרכז פרס לשלום ולחדשנות.
פרסומים (כל הפרסומים נוצרו בשם העט משה טרסי)

המשחק ה-100 / מאת בילי רייט (תש"י) – תרגום
פושקאש: קפטן נבחרת הונגריה / ערך יחיאל ארזי (1956) – תרגום
סטנלי מאתיוס: הקוסם בנעלי הכדורגל / ערך יחיאל ארזי (1957) – תרגום
המאבק הגדול על 44 הנקודות: ... סקירת הליגה הלאומית לכדורגל ומשחקי הגביע לעונת 58–1957 (תשי"ח) – כתיבה
מנצ'סטר יונייטד / מאת באט באזבי (תש"ך) – תרגום ועריכה
עם הפועל פתח־תקוה: סביב חצי העולם ב־66 יום (תש"ך) – כתיבה
כוכבי הליגה הלאומית בכדורגל (תשכ"א) – עריכה
הערות שוליים

↑  המרכז לחקר דבורים, באתר B. Triwaks Bee Research Center
↑  Margalit Toledano, David McKie, Public Relations and Nation Building: Influencing Israel, Business & Economics, 2 בספטמבר 2013
↑  יהודה קונפורטס, המו"ל ואיש יחסי הציבור הוותיק משה טריואקס הלך לעולמו בגיל 86, ‏1 במאי 2017
↑  שישי עדכני ע"ש משה טריואקס –מבט חדש על עולם משתנה, באתר מרכז פרס לשלום ולחדשנות
↑  משה טרסי, באתר הספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007398040405171  VIAF: 99153288377932652804   WorldCat (עם VIAF): 99153288377932652804
נורדוסטפולדר

נורדוסטפולדר (בהולנדית: ‏Noordoostpolderקובץ:257 Noordoostpolder.ogg‏Ⓘ‏, מילולית: "הפולדר הצפון-מזרחי") היא רשות מקומית (מעין מועצה אזורית) במחוז פלבולנד שבהולנד. בעבר נקרא האזור Urker Land, על שם הכפר ארק (Urk). המרכז המנהלי של הרשות היא העיר אמלורד (אנ') השוכנת בלב שטח הרשות. נורדוסטפולדר היא הרשות המקומית בעלת השטח הגדול ביותר בהולנד, אם כי שטחן של לייליסטאד וטשחרלינג גדול יותר, אך ברובו הוא שטח מים.
היסטוריה

על פי התוכנית המקורית משנת 1891 היה הפולדר הדרום-מזרחי אמור להיות השני שייובש לאחר פולדר וירינגרמיר, אך ב-1932 הוחלט לתת קדימות לפולדר הצפון-מזרחי, שהיה קטן יותר ולפיכך עבודת הביצוע שלו נחשבה קלה יותר. פולדר זה היה נורדוסטפולדר (הפולדר הצפון-מזרחי). עקב קשיים כספיים ראשוניים, עבודות הייבוש החלו רק ב-1936. שתי סוללות באורך כולל של 55 ק"מ, נבנו בהדרגה במימי האייסלמיר, אחת מהכפר למר (Lemmer) שבמחוז פריסלנד עד לאי והכפר ארק והשנייה מפולנהופה (Vollenhove) שבמחוז אוברייסל ועד לארק. עבודות הבנייה של סוללות אלו ושל תחנות השאיבה שובשו במהלך מלחמת העולם השנייה והכיבוש הגרמני של הולנד. הסוללות ההיקפיות נסגרו בדצמבר 1940 ותחנות השאיבה החלו בפעולתן בראשית 1941. נורדוסטפולדר נחשב יבש במידה מספקת בספטמבר 1942 ועבודות הפיתוח החלו בשטח האדמה החדש שגודלו היה 480 קמ"ר.
משימת ייבושו של הנורדוסטפולדר הייתה קלה יותר עקב הניסיון המוקדם, מי האייסלמיר שהיו רוגעים בשלב זה, והשימוש במכונות בתהליך הבנייה. המכונות, שבחלקן יוצרו במיוחד לעבודות אלו, הוכנסו לשימוש יותר ויותר בהדרגה בעבודות הייבוש של הפולדר הזה ושל אלה שיובשו אחריו. השימוש בקרקע שנכבשה היה די דומה לזה שבפולדר וירניגמיר והתמקד ברובו בחקלאות. אזורים פוריים פחות יועדו לנטיעת יערות. במהלך כל תהליך הייבוש והפיתוח הייתה האדמה בפולדרים בבעלות המדינה. כמה שנים לאחר השלמת התהליך חולקו שטחי אדמה שונים לחברות פרטיות עם עדיפות לאלו שלקחו חלק בתהליך מתחילתו. מאוחר יותר, חוואים מכל רחבי הולנד היו זכאים לקבל קרקעות אל שאר השטחים. מועמדים עבור תהליך בחירה לפני שקיבלו את חלקות האדמה שלהם.
שיטפון הים הצפוני ב-1953 שינה את סדר העדיפויות של הממשלה. במקום להעניק חלקות אדמה לחוואים שנבחרו עקב כישוריהם, העניקה הממשלה קרקעות למספר רב של חוואים ממחוז זיילנד המוצף.
הפולדר מכיל שני איים לשעבר: גבעת המורנה הקרחונית של ארק (Urk) ורצועת אדמת הכבול המוארכת שנודעה בשם סכוקלנד, שברובה ננטשה במהלך המאה ה-19. ארק היה אז וגם היום כפר דייגים והוא שימש כנקודת משען טבעית לשתי הסוללות וכן כבסיס פעולה לניצול המאוחר יותר של אדמת הפולדר. שני האיים חדלו להיות כאלו. ב-3 באוקטובר 1939 התחברה הסוללה שהגיע מלמר לארק וכאשר יבשו המים סביב לסכוקלנד חדל גם הוא להיות אי. שני האיים בולטים מעל פני הקרקע הסובבת אותם. קהילת התושבים בארק נותרה במיוחד ישות נבדלת מה"יבשה". גם מבחינה מוניציפלית היא נפרדת משאר שטחי הפולדר שאורגנו כרשות המקומית של נורדוסטפולדר ב-1962. הכפר קנרה (Kuinre) נותק מחוף הים ואיבד את מעמדו ומקור פרנסתו.
בליבו של נורדוסטפולדר, במקום בו מצטלבות שלוש תעלות הניקוד הראשיות של הפולדר, שוכנת העיר אמלורד שהוקמה ב-1943. אמלורד תוכננה להיות העיר הראשית והיחידה בפולדר והיא משמשת כמרכז מנהלי וכמרכז שירות. עשרה כפרים קטנים יותר, המוגדרים יותר כקהילות חקלאיות, הוקמו במעגל רחב סביב לאמלורד, במרחק מתאים לנסיעת אופניים. ראשוני היישובים שהוקמו היו אנס (Ens), מרקנזי (Marknesse) וקרחנבורח (Kraggenburg) ב-1949; לוטלחיסט (Luttelgeest) ב-1950; בנט (Bant) ב-1951; סירל (Creil) וריטן (Rutten) ב-1953 ואספל (Espel), טולבק (Tollebeek) ונחלה (Nagele) ב-1956. שלוש התעלות שיצאו מאמלורד נשאו את מימיהן לשלוש תחנות שאיבה: תחנת בומה (Buma) ליד למר, סמניחה (Smeenge) ליד פולנהופה וויסרינג (Vissering) ליד ארק. השתיים הראשונות הופעלו בחשמל (למרות שהן מחוברות לתחנות כוח שונות) בעוד שזו האחרונה הופעלה בדיזל. כמו תחנות שאיבה אחרות במיזם ייבוש הזאודרזי, נקראו התחנות על שם אנשים שתרמו תרומה משמעותית למיזם.
אתרי מורשת עולמית

בתחומי נורדוסטפולדר נמצאים שני אתרי מורשת עולמית של אונסק"ו:
האי לשעבר סכוקלנד שנותר בעל ייחוד יחסית לשטחים הסובבים אותו.
תחנת השאיבה ד. פ. ואודה שהיא תחנת השאיבה הגדולה באירופה שמונעת בקיטור והיא עדיין פעילה, גם אם באופן חלקי.
הערות שוליים

↑  משרד הסטטיסטיקה של הולנד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007549566205171  LCCN: sh2005003371  MusicBrainz: 9fcd94e4-7cc9-40e8-80ab-a7145117a8d5
מקס צונדק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 במרץ 1868 
 פטירה:  15 בספטמבר 1933 (בגיל 65) ברלין, גרמניה הנאצית 
 תפקידים:  אורולוג, כירורג, רופא 
 
מקס  צונדק (1868–1933) היה רופא יהודי-גרמני, מנתח ופרופסור לכירורגיה ואורולוגיה.
קורות חיים

מקס הוא בנם של שמואל וברטה צונדק, דודם של הרופאים הפרופסורים גאורג צונדק, הרמן צונדק וברנרד צונדק.
נולד ב-Wronke((אנ')), בפרובינציית פוזן שבגרמניה (כיום  במערב פולין). התמחה בכירורגיה ובניתוחי כליה. היה תלמידו של המנתח המפורסם היהודי בברלין, פרופ' ג'יימס ישראל.
צונדק היה מחברם של כמה ספרים ידועים בעולם בנושא של אורולוגיה, ביניהם: "הכירורגיה של השופכנים (אורטרים) (1905).
ב-1913 נתמנה לפרופסור לכירורגיה בברלין ושימש בזמנו כאחד המנתחים המפורסמים בעולם באורולוגיה.
ביבליוגרפיה

אנציקלופדיה יהודית : מקס צונדק
jia-jewish telegraphic agency 19.9.1933
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007500733805171  GND: 117013242  ISNI: 0000 0000 1035 548X  VIAF: 59850740   WorldCat (עם VIAF): 59850740
מפרץ דרייקס

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מפרץ 
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  38°00′43″N 122°55′09″W﻿ / ﻿38.011944444444°N 122.91916666667°W﻿ / 38.011944444444; -122.91916666667
  (למפת קליפורניה מוגדלת) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטמפרץ דרייקס(למפת קליפורניה רגילה) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטמפרץ דרייקס
 
מיקום מפרץ דרייקס בחופה המערבי של קליפורניה.
מפרץ דרייקס (באנגלית: Drakes Bay) הוא מפרץ הממוקם לחוף מדינת קליפורניה שבארצות הברית. המפרץ ממוקם 48 ק"מ צפונית לסן פרנסיסקו. רוחבו של המפרץ 13 ק"מ והוא ממוקם בסמוך ללשון הים דרייקס.
המפרץ נקרא על שמו של סר פרנסיס דרייק, לאור הסברה כי דרייק עגן במקום בשנת 1579. בתקופה שבה נשלטה קליפורניה על ידי ספרד נקרא המפרץ בשם "פוארטו דה לוס רייס" (Puerto De Los Reyes).
משה לוי (חייל)

| --- | --- |

משה לוי, 2019
 לידה:  ינואר 1946 (בן 78) תוניסיה תוניסיה
 תאריך עלייה:  1948
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    סגן-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד זחל"מ בחיל השריון
 פעולות ומבצעים
   מלחמת יום הכיפורים
 עיטורים
   עיטור הגבורה
 
משה לוי (נולד בינואר 1946) היה מפקד זחל"מ בחיל השריון. על לחימתו בסיני במלחמת יום הכיפורים קיבל את עיטור הגבורה.
ביוגרפיה

משה לוי נולד בתוניסיה. אחיו ואחותו נהרגו במלחמת העולם השנייה בהפצצה גרמנית. בשנת 1948 עלה עם הוריו לישראל. תחילה גדל במחנה קליטה ולאחר מכן במגדיאל, שם מת אביו ולוי נותר, בגיל 8, בן יחיד לאמו, שעברה להתגורר ביבנה. בהמשך, התחנך בישיבה התיכונית "נווה עמיאל" בשדה יעקב ובחוות "השומר" באילניה של עליית הנוער, ולאחר מכן עבר מיבנה לאשדוד.
לאחר שירות החובה, התגייס למשטרה ועבד במחלקה לתפקידים מיוחדים במחוז תל אביב, ובתכנון באלת"א.