אלטון ג'ון
קריירה > 1989–2000: התאוששות והצלחה מחודשת: Sacrifice, גמילה מסמים, שיתוף הפעולה עם דיסני

ב־1989 יצא אלבומו "Sleeping with the Past". חרף ביקורות פושרות שקיבל ממבקרי המוזיקה, בקרב קהל המאזינים של ג'ון נחשב האלבום לאלבום מוצלח ואהוב, המתחרה עם "Too Low for Zero" שמ־1983 על תואר הטוב מבין אלבומי שנות ה־80 שלו. כן הצליח מאוד האלבום במכירות, והוא הנמכר ביותר מבין אלבומי שנות ה־80 של ג'ון. להיטים מתוכו היו הסינגלים "Sacrifice" ו־"Healing Hands", שהיו הראשונים בקריירת הסולו של ג'ון שכבשו (כצד א' כפול) את פסגת מצעד הסינגלים הבריטי, ונשארו שם במשך חמישה שבועות. סינגלים נוספים היו "Club at the End of the Street" ו־"Whispers". ביולי 1990 נכנס ג'ון לטיפול גמילה שלאחריו לקח הפסקה של כשנה מהקלטות ומסיבובי הופעות.
ב־23 במרץ 1991 התארח ג'ון, כהפתעה לקהל, בהופעה חיה של ג'ורג' מייקל באצטדיון ומבלי. הם ביצעו גרסת דואט ל־"Don't Let the Sun Go Down on Me". הדואט נחל הצלחה רבה, והגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי ובמצעד בילבורד הוט 100. באוקטובר אותה שנה יצא "Two Rooms: Celebrating the Songs of Elton John & Bernie Taupin", אלבום הוקרה לאלטון ג'ון וברני טופין, שכלל גרסאות כיסוי של אמנים ידועי שם לשיריהם, בהם להקת "המי", "הביץ' בויז", פיל קולינס, אריק קלפטון, סטינג, ברוס הורנסבי, שינייד או'קונור, ג'ו קוקר, ועוד. "שני חדרים" הוא מאלבומי ההוקרה הבודדים שהגיעו לצמרת "20 הגדולים" במצעד בילבורד 200, תוך שהגיע למעמד אלבום פלטינה ומכר יותר מ־1.3 מיליון עותקים.
ג'ון זכה בפרס גראמי ליצירה הכלית הטובה ביותר לאותה שנה על הקטע הכלי "Basque" שהלחין, ופורסם בנגינתו של החלילן ג'יימס גולוויי.
באפריל 1992 השתתף במופע ההוקרה לזכרו של פרדי מרקיורי, שנערך באצטדיון ומבלי. הוא ביצע את "The Show Must Go On" עם חברי "קווין" הנותרים ואת "Bohemian Rhapsody" עם אקסל רוז וחברי "קווין" הנותרים. ביוני של שנה זאת יצא אלבומו "The One", שהוקלט כמעט כולו בפריז שבצרפת. אלבום זה היה האלבום הראשון שהוקלט לאחר גמילתו הסופית מבולימיה ומהתמכרויותיו לאלכוהול וסמים. העטיפה שלו עוצבה על ידי מעצב האופנה הנודע ג'אני ורסצ'ה. שירי האלבום השיבו את אלטון ג'ון אל קדמת העשייה ואל ראשי מצעדי הפזמונים, ונכללו בהם הלהיטים "The One", ‏"Simple Life", ‏ "Runaway Train" (דואט של ג'ון עם המוזיקאי אריק קלפטון) והבלדה "The Last Song". ב־9 בספטמבר של אותה שנה השתתף ג'ון בטקס פרסי הווידאו־קליפים של MTV בביצוע "The One" ובנגינת פסנתר (יחד עם אקסל רוז) ב־"November Rain", להיטה של "Guns N' Roses". באותה שנה חתמו ג'ון וטופין על עסקת הפצה עם חברת "וורנר/שאפל מיוזיק", בסכום מוערך של 39 מיליון דולר ל־12 שנים. ההסכם כלל מקדמה במזומן בסכום שהיה אז הגדול ביותר בתולדות הפצת המוזיקה.
הצלחתו של ג'ון בראשית שנות ה־90, הובילה את חברת התקליטים שבה הקליט בראשית הקריירה שלו, להוציא לראשונה על גבי דיסקים, אלבום כפול המכיל את מיטב ההקלטות שהקליט ג'ון בין השנים 1967–1975. האלבום "Rare Masters", שיצא באוקטובר 1992, כלל תקליטונים, בי-סיידים, הקלטות שיועדו לאלבומים ולא נכללו בהם וכן קטעים ממופע חי בניו יורק בו הופיע לצידו ג'ון לנון בהופעתו האחרונה על הבמה. כמו כן, כולל האלבום את תקליטון הבכורה של ג'ון, היחיד בו כתב את כל המילים בעצמו. כן נכלל בו הפסקול המלא שהוציא ג'ון עבור הסרט "Friends", שיצא ב־1971.
ביוני 1993, במהלך מסע ההופעות לאלבום "The One", חזר ג'ון והופיע בישראל. ביקורו בישראל לווה בשערורייה לאחר שנמלט בחזרה ללונדון למשך יממה לאחר שלטענתו חש מאוים על ידי התקשורת הישראלית. לעומת זאת, העיתונאים הישראליים טענו ששומרי ראשו של ג'ון תקפו אותם. ג'ון שב לישראל, לאחר שכנוע האמרגן הישראלי ובקשות מאישי ציבור ישראליים רק בסמוך לתחילת המופע, שהתקיים בפארק הירקון. ג'ון פתח את המופע עם השיר "The Bitch Is Back". הפגיעה בקהל הישראלי הכעיסה את הנשיא עזר ויצמן שהגיב ואמר: "את אלטון ג'ון אפשר להחליף, את עם ישראל לא. שיחזור לאן שהוא רוצה, מי צריך אותו". בשנה זאת יצא האלבום Duets (אנ'), שכלל דואטים של ג'ון עם אומנים שונים. "True Love", דואט עם קיקי די, הגיע למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי.
ב־1994 חבר ג'ון לחברת וולט דיסני ויצר עם התמלילן סר טים רייס את הפסקול לסרט האנימציה "מלך האריות". הסרט הפך לאחד מסרטי האנימציה הרווחיים בהיסטוריה. פסקול הסרט שהלחין הפך לפסקול סרט האנימציה הנמכר ביותר בכל הזמנים, בין השאר בזכות הלהיט "Can You Feel the Love Tonight", שאותו שר ג'ון עצמו. ג'ון זכה בפרס גראמי עבור השיר – הראשון שלו בקטגוריית "הביצוע הקולי הגברי הטוב ביותר". ג'ון זכה על לחניו לפסקול בפרסים רבים נוספים, בהם פרס אוסקר ופרס גלובוס הזהב. בשנה זו נכנס ג'ון להיכל התהילה של הרוק אנד רול, בהצגתו של אקסל רוז.
ב־1994 החל גם שיתוף הפעולה המצליח בין ג'ון לבילי ג'ואל. השניים יצאו לסיבוב הופעות משותף שנקרא "Face to Face" (אנ') – הצלחתו הביאה לסיבובים דומים נוספים, שנמשכו עד לסיבוב האחרון, שהסתיים ב־2010. בגלל הצלחתם הרבה נחשבים סיבובי ההופעות של הצמד לארוכים והמצליחים מסוגם בתולדות מוזיקת הפופ (לדוגמה: סיבוב ההופעות של 2003, שנמכר מראש, גרף למעלה מ־46 מיליון דולר ב־24 ימים בלבד). ב־2012 הצהיר ג'ואל שלא יקיים יותר את הסיבובים המשותפים, משום שלטענתו ג'ון עמד על כך שהסט ליסט לא ישתנה, והדבר הגביל אותו.
ב־1995 יצא אלבומו "Made in England", שהופק במשותף על ידי גרג פני וג'ון עצמו. התארחו בו בין השאר המעבד המוזיקלי ג'ורג' מרטין ונגן כלי ההקשה ריי קופר. האלבום נמכר היטב וזכה לביקורות חיוביות, כאשר היו מבקרים שאף השוו אותו לעבודותיו הטובות ביותר של ג'ון מהמחצית הראשונה של שנות ה־70. הסינגל "Believe" היה מועמד לפרס גראמי ב־1996 בקטגוריית הביצוע הקולי הגברי הטוב ביותר לשיר פופ.
ב־6 בספטמבר 1997, בטקס הלווייתה של ידידתו הנסיכה דיאנה, שנהרגה בתאונת דרכים, חידש ג'ון לזכרה את השיר "Candle in the Wind". השיר, שנכתב ב־1973 והופיע באלבומו "Goodbye Yellow Brick Road", הוקדש במקור למרילין מונרו. בגרסה החדשה שונו המילים על ידי ברני טופין, והעיבוד בוצע על ידי מפיק להקת "הביטלס" ג'ורג' מרטין. לסינגל צורף השיר "Something About the Way You Look Tonight", שנלקח מאלבומו החדש "The Big Picture", שיצא כשבוע לאחר יציאת הסינגל. הסינגל הפך לסינגל השני הנמכר ביותר בהיסטוריה (והנמכר ביותר מאז החלו מצעדי מכירות הסינגלים להופיע), עם מכירות של יותר מ־33 מיליון עותקים, וג'ון זכה עבורו בפרס גראמי. רווחי הסינגל נתרמו לטובת "קרן דיאנה" (אנ'), שרווחיה עד ספטמבר 1999 נאמדו בכ־150 מיליון דולר, כאשר מרבית הסכום הגיע מרווחי הסינגל. "The Big Picture" המתוזמר מאוד הוא אחד מאלבומיו הפחות קליטים של ג'ון והפחות מסחריים שלו – אלבום בלדות מורכבות ואיטיות, שתואר כאינטרוספקטיבי, מופנם ואפל. הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Live Like Horses", יצא כגרסת דואט עם הטנור הנודע לוצ'אנו פבארוטי. גרסה זאת הגיעה למקום התשיעי במצעד הסינגלים הבריטי בדצמבר 1996.
ב־15 בספטמבר 1997 השתתף באירוע הצדקה "מוזיקה למונטסראט" (אנ'), שנערך באולם אלברט הול בלונדון, במטרה לגייס כספים לשיקום האי מונטסראט, שנפגע קשה בהתפרצות געשית ב־1995. בנובמבר 1997 נטל חלק בגרסת כיסוי עתירת כוכבים של הסינגל "Perfect Day", במסגרת אירוע הצדקה של BBC ‏Children in Need (אנ'). גרסה זו הגיעה למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי. ג'ון השתתף בסרט "Spice World" (אנ') של להקת הבנות "ספייס גירלז", שיצא לאור בדצמבר 1997.
המחזמר "מלך האריות", שהתבסס על הסרט באותו השם, ערך את הצגת הבכורה בברודוויי ב־1997 ובווסט אנד ב־1999. ב־2014, הוא גרף יותר מ־6 מיליארד דולר והיה לרווחי ביותר בתולדות Box Office הן להפקות במה הן לסרטים, תוך ששבר את השיא הקודם שהחזיק המחזמר "פנטום האופרה" של אנדרו לויד ובר. גם נכון לדצמבר 2017 הוא המחזמר הרווחי בכל הזמנים, שגרף קצת פחות מ־8.1 מיליארד דולר. נכון למרץ 2020 הוא המחזמר הרווחי ביותר בתולדות ברודוויי.
ב־1998 חבר ג'ון פעם נוספת לפזמונאי טים רייס ולחברת דיסני, כדי לחדש את האופרה המפורסמת של ורדי "אאידה", ולהפוך אותה למחזמר באותו שם. הצגת הבכורה של המחזמר נערכה באטלנטה, הוא הוצג גם בשיקגו, וב־2000 הגיע לברודוויי. המחזמר נחל הצלחה רבה וזכה במספר רב של פרסים, בהם פרסי "גראמי" ו"טוני". במרץ 1999 יצא לאור אלבום קונספט עם שירים מהמחזמר, אאידה (אנ'). האלבום כלל את הדואטים "Written in the Stars" (אנ') עם ליאן ריימס ו־"I Know the Truth" עם ג'נט ג'קסון. במרץ 2000 קריין ג'ון בסרט "הדרך לאל דוראדו". פסקול הסרט (אנ') כלל בעיקרו שירים של ג'ון והפזמונאי טים רייס, עם תרומות של המלחינים הנס צימר וג'ון פאוול (אנ'). מופעים שערך ג'ון באוקטובר של אותה שנה במדיסון סקוור גארדן הוקלטו, נערכו, ויצאו לאור בחודש שלאחר מכן באלבום Elton John One Night Only – The Greatest Hits (אנ').