stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dangerously in Love 2
רקע והרכב

"Dangerously in Love" נכתב והופק על ידי ביונסה וארול מק'סלה ג'וניור. הוא הוקלט לאלבום אולפן השלישי של דסטיניז צ'יילד, Survivor‏ (2001). השיר הוקלט מחדש באולפני ההקלטות שוגרהיל יוסטון, שבטקסס בשנת 2002 עבור אלבום הבכורה שלה, Dangerously in Love. הגרסה שלה, שזכתה לכותרת "Dangerously in Love 2", כוללת סידור שונה. היא נקבעה כרצועת רמיקס, אך מאוחר יותר הפכה לרצועת הכותרת של אלבום הבכורה שלה.
"Dangerously in Love" הוא שיר בסוגה בלדת R&B עכשווי בקצב בינוני. הוא נכתב במפתח F♯ מז'ור, והוא נע בקצב מתון שנקבע על 100 פעימות לדקה. האלמנטים הווקאליים של השיר נעים בין E3 ל-D5. מגובה בפסנתר ותופים חובטים. מבקרי מוזיקה רבים ציינו שהיא דומה מוזיקלית לגרסה המקורית של דסטיניז צ'יילד. מבחינה מילית, השיר עוסק באובססיביות רומנטית, כפי שצוין בפזמון חוזר: "אני מאוהבת בך / אתה משחרר אותי / אני לא יכולה לעשות את הדבר הזה שנקרא חיים בלעדייך כאן איתי". על פי ליסה וריקו מעיתון הטיימס, "Dangerously in Love 2" דומה לעבודתה של ג'נט ג'קסון אם מסתכלים עליה מנקודת מבט "פלרטטנית".
הופעות חיות

ביונסה ביצעה את "Dangerously in Love" בשידור חי לראשונה בארנה פפסי באולבני, ניו יורק ב-2001. ההופעה הייתה גם חלק מרשימת השירים לסיבוב ההופעות העולמי שלהם "Destiny's Child World Tour". ביונסה גם ביצעה את השיר בצורה מפורסמת בטקס פרסי הגראמי ה-46 ב-8 בפברואר 2004, שם הוא זכה בקטגוריית פרס הגראמי לביצוע ה־R&B הווקאלי הטוב ביותר - אישה. ביונסה לבשה שמלה ארוכה ונוצצת בצבע טורקיז וכסוף. היא מיקמה את עצמה בין הקצוות של מסגרת תמונה ענקית ושרה את "Dangerously in Love 2" כאילו הייתה בציור שמן חי. הצטרפו אליה שבעה עשר זמרי גיבוי, מוזיקאים ורקדנים. בסוף היא הושיטה את ידה ויונה נחתה בכף ידה המושטת. ג'ון וידרהורן מ-MTV News העיר כי ההופעה הייתה "לא פחות מאקסטרווגנטית."
ביונסה גם הוסיפה את השיר לרשימת הרצועות של סיבוב ההופעות הראשון שלה בסולו Dangerously in Love Tour, בעיקר בוומבלי ארנה בשלונדון, בריטניה. שם היא ביצעה ביצוע מיוחד לשיר שהגיע באורך הרבה יותר מ-8 דקות. במהלך סיבוב ההופעות של Verizon Ladies First Tour בו הופיעו גם אלישה קיז, מיסי אליוט ותמיה, ביונסה ביצעה את "Dangerously in Love 2" בניו יורק מול יותר מ-20,000 מעריצים. לפני שהתחילה את הופעתה, היא שאלה את הקהל אם הם התאהבו אי פעם. כשהתחילה לשיר, הצטרפו רקדנים נוספים על במות קטנות ומעגליות יותר. במקביל, אש נורתה מהרצפה ומסך ארוך ומלבני מיזגו סרטון של להבות עם תמונות של המבצעים, ולכאורה הציתו אותן. שאחים ריד מ-MTV News החמיא לביצוע הכתיבה: "[ביונסה] גרמה לניו יורקרים לעודד כמו היאנקיז זה עתה זכו באליפות העולם כשהיא הגיעה בצורה מושלמת לצליל הגבוה לקראת הסוף של 'Dangerously in Love 2'."
ב-5 באוגוסט 2007, ביונסה ביצעה את השיר במדיסון סקוור גארדן שבמנהטן בזמן שירה, ביונסה לוותה בלהקתה הכוללת נשית, והיא שילבה את "He Loves Me" של ג'יל סקוט במהלך הביצוע של "Dangerously in Love 2". שאחים ריד מ-MTV News שיבח את ההופעה וכתב: "למרות כל הריקודים שהיא עשתה, ביונסה קיבלה תגובה גדולה לא פחות - אם לא יותר מהדהדת - על שהציגה את היכולת הווקאלית הבלתי ניתנת להכחשה בבלדות [...] 'Dangerously in Love'."
ביונסה בנוסף ביצעה את השיר במספר הזדמנויות אחרות, כולל השיר כחלק מרשימת השירים שלה בסיבוב הופעות The Beyoncé Experience בלוס אנג'לס ו-I Am... World Tour במהלך העצירות הראשונות בתחילת הסיור. בלוס אנג'לס, ביונסה נתנה ביצוע באורך מלא לשיר. ג'ון פארלס מ"ניו יורק טיימס" שיבח את ההופעה וקבע: "ביונסה אינה זקוקה להסחות דעת מהשירה שלה, שיכולה להיות אוורירית או נחושת, דומעת או אכזרית, אש מהירה עם הברות סטקטו או מתמשכת במליסמות מפותלות. אבל היא הייתה במצב תמידי. תנועה, תנועות בתחפושות [...]". למרות שהשיר בוצע בתאריכים נבחרים של הסיבוב ההופעות I Am... World Tour, הוא לא נכלל בהוצאה הפיזית של הסיור ב-DVD/CD. השיר בוצע גם במהלך המופע של I Am... Yours‏ 2009 בלאס וגאס, בשילוב שכלל גרסה אקוסטית של "Sweet Dreams" וקאבר לשיר "Sweet Love של אניטה בייקר.
לאחר 14 שנים, ביצעה ביונסה אותו שוב כשיר הפתיחה של סיבוב ההופעות העולמי שלה Renaissance World Tour ב-2023.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2004)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2004)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2004)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2004)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 57 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ | 17 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2004)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2004)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2004)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2004)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | – |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ | 75 |  |
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה | 1,000,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 1,000,000 |
סונורזאורוס

| סונורזאורוס |
| --- | --- |

תקופה
קרטיקון תחתון-עליון, 112–92 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
משפחה:: ברכיוזאוריים
סוג:: סונורזאורוס
מינים
 Sonorasaurus thompsoni
שם מדעי
 Sonorasaurus ‏רטקביץ׳, 1998

סונורזאורוס (שם מדעי: Sonorasaurus) הוא סוג של דינוזאור אוכל צמחים ממשפחת הברכיוזאוריים אשר התגלה בשנת 1994 במדבר סונורה וקרוי על שמו (מילולית: "הלטאה של סונורה"). הסונורזאורוס התקיים בתור הקרטיקון, לפני 92–112 מיליון שנה. בסוג נכלל מין אחד – Sonorasaurus thompsoni, שסווג ב-1998.
דינוזאור זה נחשב בשנים הראשונות בהם חפרו את שלדו, דבר שלקח מספר שנים, למין לא ידוע שהיה קרוב לתריזינוזאורים. החוקר אדווין קולברט הניח שהוא למעשה מין של הדרוזאור בהתאם לעצמות אשר דמו לעצמות הדרוזאורים מהמוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע וכמה חוקרים הניחו שהיה דומה מאוד לקריטוזאורוס. רק ב-1998 התברר שהיה ברכיוזאור נמוך-קומה. דינוזאור זה היה מהשורדים האחרונים בבני משפחתו, אשר שגשגו בתור היורה.
המבנה של דינוזאור זה התבסס מחלקי שלד מקוטעים. על פי הממצאים, הגיע הסונוזאורוס לאורך 15 מטרים ולגובה 8.2 מטרים, קטן בשליש מקרובו הברכיוזאורוס, שחי בתור היורה.
הסונוזאורוס הוא הדינוזאור הלאומי של מדינת אריזונה, החל מאפריל 2018.
ולטר פון בולטנשטרן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 בנובמבר 1889 ברסלאו, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 פטירה:  19 בינואר 1952 (בגיל 62) וואיקובו, ברית המועצות ברית המועצות
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1909–1945 (כ־36 שנים)
 דרגה:   גנרל לוטננט (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה הממונעת ה-29   מפקד הדיוויזיה הממונעת ה-179   מפקד דיוויזיית הפאנצר ה-179 מילואים
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה
 
מצבתו של בולטשטרן
ולטר פון בולטשטרן (בגרמנית: Walter von Boltenstern;‏ 26 בנובמבר 1889 – 19 בינואר 1952), היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

פון בולטנשטרן נולד ב-26 בנובמבר 1889 בברסלאו שהשתייכה לאימפריה הגרמנית, לסוחר הוגו פון בולטנשטרן ואשתו מרתה לבית מילר. בשנת 1909 הוא התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הגרנדירים של המשמר ה-4 (הקיסרית אוגוסטה). בשנת 1913 הוא הועבר לרגימנט הגרנדירים של המשמר ה-5, עמו לחם בתחילת מלחמת העולם הראשונה במסגרת דיוויזיית המשמר ה-3. ב-21 בדצמבר 1914 הוא הועבר לרגימנט המילואים ה-262, וב-18 באוגוסט 1915 הועלה לדרגת אובר לוטננט ומונה כמפקד פלוגה. ב-2 בפברואר 1917 הוא מונה לקצין מטה בדיוויזיית המילואים ה-79, וב-20 בספטמבר 1918 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף פון בולטנשטרן לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1932 הוא הועלה לדרגת מיור, וב-1 באוקטובר 1934 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט ומונה לשליש הקורפוס ה-3. ב-1 באפריל 1937 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-12 באוקטובר 1937 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-71 בארפורט.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

במהלך המערכה בפולין ובמהלך המערכה על צרפת פיקד פון בולטנשטרן על רגימנט הרגלים הממונע ה-71, ולחם עמו כחלק מהדיוויזיה הממונעת ה-29. ב-1 ביולי 1940 הוא מונה למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-29, ובאמצע אוגוסט 1940 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-47 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, והשתתפה בקרב סמולנסק ובקרב על מוסקבה. ב-13 באוגוסט 1941 הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-20 בינואר 1942 הוא מונה למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-179, אשר הוסבה ביולי 1943 לדיוויזיית הפאנצר ה-179 מילואים בוויימאר. ב-15 ביולי 1942 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וב-3 ביוני 1944 הוא מונה לקצין מטה בקבוצת ארמיות צפון אוקראינה, וב-31 בינואר 1945 הוא פרש לביתו, אולם אף על פי כן לאחר המלחמה, במאי 1945, הוא נשבה על ידי כוחות הכיבוש של הצבא האדום ונשלח לברית המועצות.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

פון בולטנשטרן מת ב-19 בינואר 1952 במהלך שהותו בשבי במחנה וואיקובו, והוא בן 72 שנים.
פרנקיה המזרחית

| --- | --- |

 
 ממשל
 משטר:  מונרכיה
 :  לודוויג הגרמני
 שפה נפוצה:  גרמנית עתיקה גבוהה   גרמנית עתיקה נמוכה   פריזית עתיקה
 גאוגרפיה
 יבשת:  אירופה 
 היסטוריה
 הקמה:   
 תאריך הקמה:  843
 פירוק:   
 תאריך פירוק:  962
 ישות קודמת:  האימפריה הפרנקית   לותרינגיה
 ישות יורשת:  ממלכת גרמניה   האימפריה הרומית הקדושה האימפריה הרומית הקדושה
 שליטים בולטים:  לודוויג הגרמני (843-876)   אוטו הראשון (936-962)
 דמוגרפיה
 דת:  נצרות קתולית
 כלכלה
 מטבע:  פפנניג
 
פרנקיה המזרחית (לטינית: Regnum Francorum orientalium) הוא השם לחלקו של לודוויג הגרמני לאחר חוזה ורדן ב-843, אשר חילק את האימפריה הקרולינגית של הפרנקים למערב, מזרח ומרכז. היא המדינה שקדמה לאימפריה הרומית הקדושה ולגרמניה של ימינו. לעיתים היא קרויה "ממלכת הפרנקים המזרחיים" או Francia Orientalis.
הממלכה כללה את אוסטרזיה, סקסוניה, תורינגיה ובוואריה. מרכזה היה ברגנסבורג.
בעוד ששנת הקמת פרנקיה המזרחית היא 843, השתלבותה באימפריה הרומית הקדושה מעוררת מחלוקת לגבי השנה בה חדלה להתקיים. אם עליית השושלת האוטוניאנית נחשבת לתחילתה של האימפריה הרומית הקדושה, אזי שפרנקיה המזרחית התקיימה בין 843 להכתרתו של היינריך הצפר ב-919; או, כפי שבדרך כלל נקבע, עד להכתרתו של אוטו הגדול ב-962. למן המאה ה-11, קיימת התייחסות לאותה טריטוריה כ"Regnum Teutonicorum", כלומר "ממלכת הגרמנים" ועד לתחילת המאה ה-12 הייתה עדיין קיימת התייחסות במסמכים רשמיים ל-"Regnum Francorum orientalium", "הממלכה הפרנקית המזרחית".
ראו גם

פרנקיה המערבית
פרנקיה התיכונה
רון ציפר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 בינואר 2003 (בן 21)
 עמדה:  רכז וקלע
 גובה:  1.92
 קבוצות כשחקן
 2020 - 2021   2021 -   2021 - 2022:  א.ס. אשקלון  הפועל באר שבע דימונה ← א.ס. אשקלון
 הישגים כשחקן
 אליפות הליגה הבלקנית (2023)
 
רון ציפר (נולד ב-24 בינואר 2003) הוא כדורסלן ישראלי המשחק בעמדת הרכז והקלע בהפועל באר שבע דימונה מליגת העל בכדורסל ובנבחרת ישראל בכדורסל עד גיל 20.
ביוגרפיה

ציפר החל את דרכו בקבוצת הכדורסל של חוף אשקלון, בהמשך עבר לשחק במחלקת הנוער של א.ס. אשקלון בה שיחק בליגה הלאומית לנוער. הוא החל את קריירת הבוגרים שלו בגיל 17 במדי הקבוצה בליגה הארצית. בסיום עונתו הראשונה בקבוצה זומן לסגל נבחרת הנוער בה שיחק במסגרת טורניר הצ’לנג’ר האירופאי שהחליף במהלך מגפת הקורונה את אליפות אירופה לנוער. במסגרת הטורניר בלט ציפר עם ממוצעים של 25.2 נקודות ו-3.6 ריבאונדים למשחק ואף נבחרת למצטיין הטורניר.
באוגוסט 2021 חתם ציפר על חוזה לשלוש שנים בהפועל באר שבע דימונה ובעונה הראשונה הושאל לקבוצת נעוריו א.ס אשקלון.
לקראת אליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 2022 זומן ציפר לנבחרת עד גיל 20 והשתתף עמה באליפות שנערכה במונטנגרו, במהלך האליפות העמיד ממוצע של 2.1 נק'.
את הופעת הבכורה בליגת העל ערך במדי הפועל באר שבע במשחק בית נגד עירוני קריית אתא. את נקודות הבכורה קלע נגד אותה קריית אתא במסגרת משחק חוץ בסיבוב השני. במהלך העונה שותף ציפר ב-8 משחקים בהם העמיד ממוצע של 3.1 נקודות ב-5.6 דק' בעונה הסדירה ו-2 נק' ב-6 דק' בשלב הפלייאוף. בליגה הבלקנית היה ציפר שותף לזכייה באליפות הליגה, במהלך העונה שותף ב-7 משחקים בהם העמיד ממוצע של 11.6 נקודות ו-2.4 ריבאונדים.
ביולי 2023 נכלל בסגל נבחרת ישראל עד גיל 20 לאליפות אירופה ביוון.
הערות שוליים

↑  סער שהם, ‏רון ציפר: כוכב נבחרת הנוער של ישראל שהלהיב את אירופה, באתר ערוץ הספורט, 12 באוגוסט 2021
↑  Ron ZIPPER
↑  "השמיים הם הגבול בשבילו": מי אתה רון ציפר?, באתר Sports Rabbi, ‏9 באוגוסט 2021
↑  רון ציפר בעונת 2022/23 בליגת העל
↑  Ron Zipper 16 PG/SG
מברישן הגלגל

| מברישן הגלגל |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: עכבישנים
סדרה:: עכבישאים
תת־סדרה:: אופיסתותלה
משפחה:: מברישניים
סוג:: Carparachne
מין:: מברישן הגלגל
שם מדעי
 Carparachne aureoflava ‏לורנס, 1966

מברישן הגלגל (שם מדעי: Carparachne aureoflava) הוא מין של עכביש ממשפחת המברישניים המצוי רק במדבר נמיב שבנמיביה.
מאפיינים

עכביש זה מאוד דומה למין Leucorchestris arenicola. הוא מגיע לאורך 20 מ"מ ואין הבדל בין הזוויגים. העכביש בצבע לבן-אפור בהיר עם בטן שחורה. הוא ארסי לטרף קטן כמו חרקים ופרוקי-רגליים נוספים אותם הוא צד בלילות המדבר, אך אינו קטלני לאדם.
עכביש זה הוא טרפן של צרעות עכבישים (Pompilidae) החיות במדבר ומטרתן לשתק את העכביש ואחר כך להטיל עליו ביצים שיבקעו ויאכלו את העכביש המשותק. העכביש מתגונן מהצרעות על ידי נפילה מהדיונות התלולות של המדבר והתהפכות על הצד, בדומה לגלגל. הוא מסוגל לעשות 44 סיבובים בשנייה בעת הנפילה.
העכביש אינו בונה רשת קורים. במקום זה הוא מתחפר בחול החם ויוצר מאורה בעומק 40-50 ס"מ. כאשר צרעה חופרת בעצמה לעבר מאורתו הוא בורח במורד הדיונות כל עוד הוא יכול.
העכביש דומה בהתנהגות זו למין Cebrennus rechenbergi, החי במדבריות מרוקו.
מדינות אדומות וכחולות (ארצות הברית)

מפה המתארת את ההצבעות של כל מדינה בארבע הבחירות האחרונות

מקרא צבעים:
  מדינות שהצביעו למפלגה הרפובליקנית בכל ארבע הבחירות האחרונות
  מדינות שהצביעו למפלגה הרפובליקנית בשלוש מתוך ארבע הבחירות האחרונות
  מדינות שהצביעו פעמיים למפלגה הדמוקרטית ופעמיים למפלגה הרפובליקנית בארבע הבחירות האחרונות
  מדינות שהצביעו למפלגה הדמוקרטית בשלוש מתוך ארבע הבחירות האחרונות
  מדינות שהצביעו למפלגה הדמוקרטית בכל ארבע הבחירות האחרונות
מדינות כחולות ומדינות אדומות הם מונחים בפוליטיקה האמריקאית, המתייחסים להזדהות מדינות ארצות הברית עם המפלגה הדמוקרטית (כחול) או עם המפלגה הרפובליקנית (אדום). 40 מתוך 50 מדינות הצביעו לאותה מפלגה בכל מערכות הבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנים 2000, 2004, 2008, 2012, 2016, 2020 ו־2024.
תולדות המושג

לפני הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2000, קוד הצבעים המסורתי היה כחול לרפובליקנים ואדום לדמוקרטים, בדומה לשאר העולם, בו אדום משמש צבע של תנועות השמאל וכחול משמש צבע של תנועות הימין.
במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1984, הציגה חברת החדשות האמריקאית CBS נוצר השימוש הראשון בפרדיגמת הצבעים כחול לדמוקרטים ואדום לרפובליקנים. במערכות הבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנים 1980 ו-1984 הציגה חברת החדשות ABC את המפלגה הדמוקרטית בצבע כחול ואת המפלגה הרפובליקנית בצבע אדום. אף אחת מן המפלגות לא ייחסה את הצבעים שיוחסו לה כצבעה הרשמי עד לבחירות 2000 לנשיאות ארצות הברית. בנוסף לצבעי הכחול והאדום המיוחסים לשתי המפלגות הגדולות, הצבע הצהוב מיוחס למפלגה נוספת שמתמודדת בבחירות או למועמד עצמאי. לדוגמה המפלגה הליברטריאנית מזוהה עם הצבע הצהוב, המפלגה הירוקה מזוהה עם הצבע הירוק ומפלגת החוקה מזוהה עם הצבע הסגול.
מדינות ואזורים המזוהים עם צבעים

רוב המדינות מזוהות באופן מסורתי עם צבע אדום או כחול מבחינה פוליטית. לדוגמה, אזור ניו אינגלנד מזוהה עם המפלגה הדמוקרטית ועם הצבע הכחול, ודרום ארצות הברית מזוהה עם המפלגה הרפובליקנית והצבע האדום וכך גם מדינות המישור ומדינות ההר. מדינות כמו יוטה, ויומינג, טקסס, אלבמה, קנזס, אוקלהומה הן מדינות אדומות, ומדינות כמו קליפורניה, אורגון, וושינגטון הן מדינות כחולות (ואפילו מכונות בשל כך "החוף השמאלי") מלבדן, גם מרילנד, הוואי, ניו יורק ומחוז קולומביה הן מדינות כחולות.
ראו גם

דמוקרטים דרומיים
אמריקה הסגולה
המפלגה הירוקה
המפלגה הרפובליקנית
המפלגה הדמוקרטית
הבחירות לנשיאות ארצות הברית
תרשים המציין את ההצבעות של מדינות ארצות הברית במערכת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008. בצד הכחול המדינות שהצביעו לברק אובמה ובצד האדום מדינות שהצביעו לג'ון מקיין.
מולה מלורי

אנה מרגרטה "מולה" ביורסטד מלורי (באנגלית: Anna Margrethe "Molla" Bjurstedt Mallory,‏ 6 במרץ 1884 – 22 בנובמבר 1959) הייתה טניסאית נורווגית-אמריקאית מהטובות ביותר בהיסטוריה, שהחלה להשתתף בתחרויות בעשור השני של המאה ה-20 ודורגה במקום 1 בעולם. היא זכתה ב-8 תוארי אליפות ארצות הברית (1915–1918, 1920–1922, 1926) שיא של כל הזמנים, בשני תארים בזוגות נשים (1915 ו-1916) וב-3 תארים בזוגות מעורבים (1917, 1922 ו-1923) ובסך הכל זכתה ב-13 תוארי גראנד סלאם, כולם באליפות ארצות הברית.
הייתה לאישה ספורטאית הראשונה שייצגה את נורווגיה במשחקים האולימפיים (סטוקהולם 1912) תוך כדי שהיא זוכה במדליית ארד בטורניר טניס ליחידות.
ביוגרפיה

מלורי היא בתם של אנה בנדיקטה ג'נסן (נולדה ב-1854) ושל מייג'ור אקסל יוהאן ביורסטדט (נולד ב-1848)
חיים אישיים

ב-3 בספטמבר 1919 נישאה בניו יורק לברוקר, פרנקלין מלורי.
הישגי גראנד סלאם

11 גמרים (8 ניצחונות ו-3 הפסדים)
| תוצאה | שנה | אליפות | משטח | יריבה | ניקוד |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| זכייה | 1915 | אליפות ארצות הברית הפתוחה | דשא | ארצות הברית הייזל הוצ'קיס וייטמן | 4–6, 6–2, 6–0 |
| זכייה | 1916 | אליפות ארצות הברית הפתוחה | דשא | ארצות הברית לואיז האמונד ריימונד | 6–0, 6–1 |
| זכייה | 1917 | אליפות ארצות הברית הפתוחה | דשא | ארצות הברית מריון ונדרהוף | 4–6, 6–0, 6–2 |
| זכייה | 1918 | אליפות ארצות הברית הפתוחה | דשא | ארצות הברית אלינור גוס | 6–4, 6–3 |
| זכייה | 1920 | אליפות ארצות הברית הפתוחה | דשא | ארצות הברית מריון זינדרסטין | 6–3, 6–1 |
| זכייה | 1921 | אליפות ארצות הברית הפתוחה | דשא | ארצות הברית מרי בראון | 4–6, 6–4, 6–2 |
| הפסד בגמר | 1922 | וימבלדון | דשא | צרפת סוזאן לנגלן | 2–6, 0–6 |
| זכייה | 1922 | אליפות ארצות הברית הפתוחה | דשא | ארצות הברית הלן וילס | 6–3, 6–1 |
| הפסד בגמר | 1923 | אליפות ארצות הברית הפתוחה | דשא | ארצות הברית הלן וילס | 2–6, 1–6 |
| הפסד בגמר | 1924 | אליפות ארצות הברית הפתוחה | דשא | ארצות הברית הלן וילס | 1–6, 3–6 |
| זכייה | 1926 | אליפות ארצות הברית הפתוחה | דשא | ארצות הברית אליזבת ריין | 4–6, 6–4, 9–7 |
האנשים החדשים

ערך זה עוסק באלבום  של עברי לידר. אם התכוונתם למפלגה ברוסיה, ראו .
האנשים החדשים הוא האלבום השלישי של הזמר הישראלי עברי לידר שיצא לאור בינואר 2002 על ידי חברת התקליטים הליקון בהפקת לידר עצמו.
הפקה

זהו האלבום הראשון שהפיק לידר לבד, והוא היה בעל גוון חדשני ואלקטרוני. אלבום זה מכר מעל 18 אלף עותקים בתוך כשלושה חודשים, הגיע למעמד אלבום זהב, והמשיך ומכר מעל 30,000 עותקים. לידר העלה את סיבוב ההופעות "האנשים החדשים" במשך שנתיים ב-150 הופעות.
מהאלבום יצאו הסינגלים "בתי קפה", "על קו המים", "האנשים החדשים" ו"איש יקר". האלבום כולל גם את הביצוע של לידר לשירו של אהוד מנור "גשם אחרון", שהוכנס כבונוס לדיסק לבקשת הקהל, לאחר שהוקלט לפרויקט המחווה של גלגלצ לשירותרום. מאוחר יותר צורף לאלבום כבונוס גם ביצועו של לידר ל"בוא" של ריטה, שאותו הקליט עבור הסרט "יוסי וג'אגר".
רשימת השירים באלבום

האנשים החדשים (4:06)
בתי קפה (3:46)
לבד (4:27)
על קו המים (3:06)
זמן (3:56)
4 כרטיסי אשראי (4:11)
מתחמם (3:53)
חורף (3:37)
איש יקר (4:47)
פז'ו צבאית (3:59)
שירים (4:33)
כשהכל יעבור (3:09)
ספרד (3:27)
(רצועת בונוס:) גשם אחרון (3:59)
בוא (4:15)
משתתפים באלבום

עברי לידר - שירה, קלידים, תכנותים, גיטרה אקוסטית, כותב מילים, מלחין, מעבד, מפיק מוזיקלי
אבי סינגולדה - גיטרה אקוסטית, גיטרה חשמלית
יוסי פיין - גיטרה בס
מושיק קופ - קלידים, תכנותים, מעבד, טכנאי הקלטה
גולן זוסקוביץ - גיטרה בס
עידן רייכל - קלידים
גלעד שמואלי - תופים
עמית יצחק - גיטרות
שחם אוחנה - גיטרה בס
עילי בוטנר - גיטרה חשמלית
חיים לרוז - גיטרה בס
הערות שוליים

↑  עמוס אורן, מכירות דיסקים בפסח: סיפוק מהול בדאגה, באתר ynet, 8 באפריל 2002
| עברי לידר |
| --- | --- | --- |
| אלבומים | מלטף ומשקר • יותר טוב כלום מכמעט • האנשים החדשים • זה לא אותו דבר • בקצב אחיד בתנועות של הגוף • מישהו פעם • האהבה הזאת שלנו • עברי לידר עופר מאירי • חלק לא נפרד מאחרים |  |
| אלבומי הופעה | Live CD‏ • Live DVD‏ • עברי לידר ותזמורת המהפכה בהופעה חיה • קיסריה Live |  |
| מיני-אלבומים | FIGHT!‎ • ניו יורק בשמש |  |
| ערכים קשורים | TYP • יועד נבו • הליקון |  |
| עברי לידר - שירים |
| --- | --- | --- |
| מלטף ומשקר | "לאונרדו" • "תמיד אהבה" • "אף אחד משנינו" |  |
| יותר טוב כלום מכמעט | "הכוס הכחולה" • "בחולצת פסים" • "יותר טוב כלום" |  |
| האנשים החדשים | "בתי קפה" • "על קו המים" • "האנשים החדשים" • "איש יקר" |  |
| זה לא אותו דבר | "זכיתי לאהוב" • "ניסים" • "להבין את המים" • "זה לא אותו דבר" |  |
| בקצב אחיד בתנועות של הגוף | "רק תבקש" • "מתעורר" • "הדרכים הארוכות" • "אלוף העולם" • "ביחד מפחד" |  |
| מישהו פעם | "מישהו פעם" • "מזל טוב ישראל" • "תרמיל" • "לרגע קטן" • "אסתר אוכלת פחמימה" |  |
| האהבה הזאת שלנו | "הייתי כאן" • "הכול בוער" • "האהבה הזאת שלנו" • "מקום ליותר" • "ילדות והעיר הגדולה" |  |
| שירים אחרים | "סינדרלה רוקפלה" • "מוגזם" • "נסיכה שלי" • "הנשף" • "מהכפר אל הכיכר" • "לרקוד עם דמעות בעיניים" • "תזכור הכל" • "המזרח התיכון" • "הרגע הריק" • "השמיים נעולים" • "שמח" ‏•‏‏ "חלומות שנמחקים" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 5bfa4981-aef7-4349-ba89-9d25381c4237
סחורה תמורת דם

סחורה תמורת דם הייתה עסקה להצלת יהדות הונגריה במהלך השואה, שנרקמה בין יואל ברנד וישראל קסטנר, נציגיה של ועדת העזרה וההצלה בבודפשט, ובין אדולף אייכמן וקורט בכר, נציגי האס אס. העסקה כללה את ההצעה להעברת יהודי הונגריה אל מחוץ לשטח הכיבוש הגרמני תמורת עשרת אלפים משאיות וסחורות. העסקה ברובה לא יצאה אל הפועל ו-434,351 מיהודי הונגריה נשלחו אל מותם באושוויץ. ועם זאת, "הניבו הדיונים תוצאות ניכרות". כאות ל'רצון טוב' מצד אייכמן במהלך המשא ומתן, נשלחו ביולי 1944 כ-21 אלף יהודים למחנה שטרסהוף. רובם היו לעובדי כפייה ושרדו..
ב-19 במרץ 1944 נכנס הצבא הגרמני להונגריה, והאסון רבץ לפתחה של יהדות הונגריה. אנשי ועדת העזרה וההצלה יצרו מגע עם אדולף אייכמן, שהגיע להונגריה על מנת לארגן את השמדת יהודיה, ועם קורט בכר, ראש המחלקה הכלכלית של האס אס. במגעים אלו העלו אייכמן ואנשיו את ההצעה להעברת יהודי הונגריה אל מחוץ לשטח הכיבוש הגרמני תמורת עשרת אלפים משאיות וסחורות. אחד מחברי ועדת העזרה וההצלה, יואל ברנד, טס לאיסטנבול ומשם נסע ברכבת לחלב כדי להיפגש עם משה שרת (אז שרתוק) ולהעביר את ההצעה לבריטים. אולם הבריטים, בהוראת הלורד מוין, שר המושבות, שמו את ברנד במעצר בקהיר, וההצעה שהביא כלל לא עלתה לדיון.
שליחותו של יואל ברנד > המשא ומתן בין ברנד לאייכמן

ביום ראשון, 19 במרץ 1944, פלשה גרמניה להונגריה ללא התנגדות. קבוצת העבודה היהודית, שפעלה בסלובקיה והגיעה עם דיטר ויסליצני, קצין האס אס שהיה אחראי על שליחת היהודים לאושוויץ, לעסקה של עצירת המשלוחים תמורת שוחד, המליצה לוועדת העזרה וההצלה להגיע עם ויסליצני לעסקה דומה.
ברנד הוחבא אצל יוזף וינינגר, שליח האבווהר הגרמני, שקיבל כסף מברנד בתמורה למתן מידע על הפליטים היהודים. ברנד עצמו שילם בין 8,000 ל-20,000 דולר עבור מקום מסתור. על פי עדותו של ברנד במשפט אייכמן, וינינגר קישר בינו לבין אדולף אייכמן באפריל 1944. ברנד נלקח לבית מלון בו התקיימה הפגישה, בה נכח גם קורט בכר - קצין אס אס ונציגו של היינריך הימלר.
על פי העדות, אמר אייכמן לברנד: "אתה יודע מי אני?", והמשיך:
ברנד אמר לאייכמן שהוא אינו מוסמך לקבל החלטה זו, ושאל היכן ישיג לו תמורה, כשכל רכוש היהודים הוחרם על ידי הגרמנים. אייכמן הציע לנסוע לחו"ל ולדון ישירות מול בעלות הברית, והוסיף שהגרמנים צריכים בעיקר משאיות, "10,000 משאיות שוות למיליון יהודים בשבילי", ברנד הוסיף בעדותו כי אייכמן דרש גם אלף טון של קפה, תה וסבון. הרמן קרומיי, עוזרו של אייכמן, הציע להכניס לעסקה גם כלים מכניים, עורות וסחורות נוספות, אך העסקה נסגרה על 10,000 משאיות ומצרכים בסיסיים. קסטנר סיפר בעדות מאוחרת יותר שהמצרכים הבסיסיים היו 200 טון תה, 200 טון קפה, 2 מיליון אריזות סבון, 10,000 משאיות לשימוש הואפן אס אס וטונגסטן.
אייכמן הציע לברנד כמקדמה לשחרר 1,000 יהודים. הוא אמר לברנד: "תיקח אותם מהיכן שאתה רוצה, הונגריה, אושוויץ, סלובקיה - מהיכן שאתה רוצה ואיזה שאתה רוצה". ברנד נשאל איפה הוא מעוניין לבצע את ההסכם והוא בחר באיסטנבול. ברנד שאל מי נותן לו ביטחונות שהיהודים באמת ישוחררו. אייכמן ענה:
ברנד אמר בעדותו:
ברנד נפגש עם אייכמן שוב, הפגישה האחרונה ביניהם התקיימה ב-14 במאי 1944. אייכמן אמר לברנד שההגליה לאושוויץ מתחילה מ-12,000 יהודים ביום, אבל הם לא הורגים אף אחד כל עוד השיחות מתקיימות. אייכמן אף הציע לפוצץ את אושוויץ ולשחרר בהתחלה "עשר, עשרים, חמישים אלף יהודים", כל עוד יקבל מאיסטנבול הסכמה עקרונית להצעה שלו.
לאורך כל המגעים עם הפעילים הציונים בבודפשט, ההנהגה הגרמנית לא הראתה כוונה רצינית להרפות ממדיניות ההשמדה, ואף הייתה נחרצת עוד יותר בפעילות ליישומה המלא. ברנד יצא לדרך מלווה בהבטחתו של אייכמן שאין המגורשים נשלחים לאושוויץ ותוך התראה שעל היהודים להזדרז בתשובתם, אך בפועל  עשרות אלפי יהודים נשלחים להשמדה לאושוויץ. גם במקומות אחרים באירופה נמשכה פעילות ההשמדה במלוא עוזה.