stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהדות מצרים
העת החדשה > העסק הביש ומלחמת סיני

הרעה חלה במצבם של יהדות מצרים לאחר פרשת העסק הביש. הרקע לאירועים היו השיחות שהתנהלו בין מצרים לבריטניה, בתחילת שנות ה-50, על פינוי הצבא הבריטי מתעלת סואץ. אלו גרמו לדאגה בישראל. מודיעין צה"ל העלה רעיון לחבל בחשאי במתקנים מערביים במצרים, כך שהפעולה תיראה כאילו נעשתה על ידי מחתרת לאומנית מצרית, ובכך לפגוע ביחסים שבין מדינות המערב למצרים. לביצוע פעולות החבלה הפעיל המודיעין הישראלי חוליה מקומית של יהודים מצרים. אנשי החוליה הטמינו פצצות בבתי קולנוע, במשרד דואר ובמרכזי מידע של ארצות הברית בקהיר ובאלכסנדריה.
ביולי 1954 נלכדו רוב חברי החוליה והועמדו לדין. שניים מחברי החוליה, ד"ר משה מרזוק ושמואל עזר, נידונו למוות, והוצאו להורג ב-31 בינואר 1955. חלקם שוחררו במסגרת עסקת חילופי שבויים.
ב-29 באוקטובר 1956 פרצה מלחמת סיני ועמה גם בא גל נוסף של פרעות נגד היהודים, במשך ארבעה חודשים הוחרמו 500 בתי עסק יהודיים וכספיהם הוקפאו בבנקים, 800 יהודים נוספים הוכנסו לרשימה השחורה של השלטונות מצרים ללא סיבה והונם נחסם. בנובמבר 1956 חוקק חוק האזרחות החדש וקבע כי ציוניים אינם יכולים להשיג אזרחות מצרית, ואם כבר יש להם אזרחות היא תישלל מהם. מטרת המצרים הייתה לחסל את היהודים במהירות, ביעילות אך בשקט. המצרים הפעילו כמה שיטות במטרה לחסל את היהודים, תחילה היו מחלקים צווי גירוש ליהודים, לעיתים היו לוקחים אותם מביתם או ממקום עבודתם למקום מעצר לא ידוע או שחלק מהיהודים היו נתונים להשגחה ונאסר עליהם לעזוב את ביתם.
אחרים היו נתונים תחת מעקב משטרתי, קיבלו מכתבי איומים, פוטרו מעבודתם ולא קיבלו פיצויים, סבלו מעלבונות ברחובות ומאיומים רבים. תחושה זו של חשדנות מכל עבר גרמה לתחושה של פחד ואימה מה שהוביל לרצון העז של היהודים לעזוב את ארץ מולדתם מצרים שהייתה להם גיהנום.
המוני יהודים חיפשו דרך להימלט ממצרים, ומספר אלפים מתוכם עשו זאת על גבי ספינות שהושכרו על ידי הצלב האדום לשם מטרה זאת. תנאי היציאה ממצרים היו קשים מאוד ועל מנת להצליח לצאת היו צריכים היהודים להשיג תעודת מסע שניתנה תמורת סכום כסף ניכר, מלבד זאת על היהודי היה לוותר על כל רכושו ולהתחייב שלא לשוב לאדמת מצרים.
עד 1957 נותרו במצרים רק כ-3,000 יהודים, מקהילה שמנתה 80,000 קודם לכן.
בתחילת 1957 החלה התפוררות הקהילה היהודית במצרים, 4500 יהודים נטשו את פרנסתם, כל מוסדות הקהילה שותקו וכספיהם הוקפאו, בית החולים היהודי בקהיר שנתן טיפול ל-800 יהודים הוחרם על ידי הצבא המצרי, כל העובדים בו פוטרו. בתי ספר יהודים הוחרמו והפכו מחנות מעצר, ראשי הקהילה נאסרו, גורשו או הודרו מנכסיהם. שוב מצאו עצמם היהודים ניצבים במצב בו הם לא רצויים, הם עברו אפליה קשה וכן התעללות. באותה תקופה היו שמועות על מעשים אלו של המצרים כלפי היהודים בארצות שונות, בתגובה הגיב שר הפנים כי אין היהודים סובלים משום אפליות אלא שהממשל המצרי נוקט אמצעי זהירות נגד אנשים מסוכנים שאחדים מהם היו יהודים.
העת החדשה > מלחמת ששת הימים וסופה של הקהילה

לקריאה נוספת - יהדות ארצות האסלאם במלחמת ששת הימים.
ביום הראשון למלחמה נאסרו כמעט כל הגברים בקהילה בין 500 ל-600 גברים, הם הובאו לתחנות המשטרה ושם הוחזקו למשך כמה ימים ללא אוכל או מים. במהלך מלחמת ששת הימים, מרבית היהודים שנותרו במצרים עברו התעללות קשה מאוד, הוא נכלאו בתת-תנאים, הושפלו והוכו עד זוב דם. מתואר כי הקצינים המצרים אשר היו צמאים לדמם של היהודים התענגו להתעלל באותם יהודים. בסוף המלחמה זכו האסירים לשחרור ולגירוש מידי.
ב-1968 היו במצרים 2,000 יהודים.
ביולי 1970 התיר נשיא מצריים ליהודים לצאת מארצו. בשנת 1971 כבר כמעט לא נותרו יהודים במצרים. ב-1996 היו במצרים פחות ממאה יהודים. נכון לשנת 2023 בקהילה היהודית במצרים חיים רק 3 יהודים.
העת החדשה > תקופת סאדאת ומובארכ

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בשנת 2013 צולם סרט תיעודי "יהודי מצרים" של המפיק היית'ם אל-חמיסי והבמאי אמיר רמסיס. הסרט הוא גם פרי כתיבה ומחקר משותף יחד עם מוסטפא יוסף.
העת החדשה > תקופת א-סיסי

תקופת שלטונו של א-סיסי הביאה להתחדשות באתרי הקהילה היהודית במצרים. בדצמבר 2018 הודיע שר העתיקות המצרי כי יוקצו 71 מיליון דולר לשיפוץ בתי כנסת ואתרי מורשת יהודים. כחלק מהרפורמה, בתי כנסת שהפסיקו לשמש כבתי תפילה יהפכו לאתרי מורשת הפתוחים לקהל הרחב. השיפוץ בוצע על ידי ממשלת מצרים ללא התערבות ממשלות זרות או ארגונים יהודים מחוץ לה.
בינואר 2019 אמר נשיא מצרים, עבד אל-פתאח א-סיסי, למשלחת יהודים שבאה בארמונו כי הוא מעוניין בחידוש הקהילה היהודית בארצו. הוא הבהיר כי הממשלה בראשותו מוכנה לבנות בתי כנסת ומוסדות קהילתיים. הנשיא גם הצהיר באותו מפגש על כוונתו לממן את שיקום בתי הקברות היהודיים במדינה. כבר באותו היום החלו פעולות השיקום בבית הקברות היהודי העתיק ברובע בסאטין שבקהיר. המשלחת היהודית שהציעה לממן את השיקום נתקלה בסירוב מצד א-סיסי, שראה בכך אחריות מצרית. מדובר בבית העלמין היהודי הגדול ביותר במצרים אשר מתוארך למאה התשיעית. במהלך שנים סבל מהזנחה רבה והיו מי שעקרו את מצבות השיש העתיקות ומכרו אותן או השתמשו בהן לבנייה.
במדינת ישראל

בקונגרס העולמי הראשון של התאחדות עולי מצרים בישראל, שנערך ב-29 במאי 1983 במלון הילטון תל אביב בראשות ליבש מסרי מישורי, הוחלט על מספר פעולות לשימור מורשת יהדות מצרים, כגון: הקמת מוזיאון, העלאת ספרי תורה ממצרים, תביעות של רכוש יהודי שנשאר במצרים, ועוד פעילויות תרבות אחרות. בהובלת לבנה זמיר המוזיאון הוקם בשנת 2011.
ליהודי מצרים מספר עמותות רשומות. אחת מהן, "התאחדות עולי מצרים בישראל" אשר מעניקה סיוע ליוצאי מצרים וצאציהם בקליטה בישראל, ובמימוש זכויותיהם שנפגעו בגירוש. היא פועלת לשימור מורשת הקהילה ומפעילה מרכז מידע למורשתה. בנוסף פועל "מרכז עולמי להנצחה ולהפצת מורשת יהודי מצרים", מרכז להנצחה ולשימור מורשת יהודי מצרים. המרכז אוסף חפצים ומוצגים אתנוגרפיים של יהודי מצרים לשימור ההיסטוריה החברתית, הדתית והתרבותית של יהדות מצרים.
ראו גם

הפליטים היהודים ממדינות ערב
ישראל (עיתון)
יהדות אלכסנדריה
לקריאה נוספת

אריה כשר, יהודי מצרים ההלניסטית והרומית במאבקם על זכויותיהם, אוניברסיטת תל אביב, תשל"ט
אביגדור צ'ריקובר, אלף שנות היסטוריה יהודית במצרים: תולדות יהודי מצרים מכיבושה על ידי אלכסנדר מאקדון ועד כיבושה בידי הערבים,תרגם מאנגלית: אוריאל רפפורט, תל אביב: ב. צ'ריקובר, 1974
אלינער ברקת וטובה בארי, עלי בן עמרם - מנהיג ומשורר, מעגלי תקשורת בקרב ההנהגה היהודית באגן הים התיכון במאה האחת עשרה, הוצאת יד בן צבי, 2020.
פרופסור ג'ואל בינין, פזורת יהודי מצרים, רסלינג הוצאת ספרים, 2007
בת יאור, יהודי מצרים, תל אביב: ספרית מעריב והקונגרס היהודי העולמי, 1974.; הספר, יהודי מצרים, באתר אוצר החכמה
ירון בן-נאה, הקשרים בין הקהילות היהודיות בירושלים ובקהיר במאה השבע-עשרה, המזרח החדש מד (תשס"ד), עמ' 171-157.
לקריאה נוספת > ימי הביניים

אליהו אשתור, "תולדות היהודים במצרים ובסוריה תחת שלטון הממלוכים", 3 כרכים, מוסד הרב קוק, 1944-1970
שלמה דב גויטיין, חברה ים תיכונית, מאנגלית: איה ברויר, עריכת תרגום: דליה טסלר. עריכה אקדמית: מירי שפר. תל אביב: ידיעות אחרונות, 2005
מרים פרנקל, "האוהבים והנדיבים" : עילית מנהיגה בקרב יהודי אלכסנדריה בימי הביניים, מכון בן צבי, 2006
Marc R. Cohen, Jewish Self-Government in Medieval Egypt, Princeton, N.J.: Princeton University Press, 1980
Elinoar Bareket, Fustat on the Nile: The Jewish Elite in Medieval Egypt, Leiden: Brill, 1999
לקריאה נוספת > העת החדשה

נחם אילן (עורך), מצרים, בסדרת "קהילות ישראל במזרח במאות התשע-עשרה והעשרים", הוצאת משרד החינוך ומכון בן צבי, 2008
רות קמחי, ציונות בצל הפירמידות: התנועה הציונית במצרים 1948-1918, תל אביב: הוצאת עם עובד, 2009
יעקב לנדאו, היהודים במצרים במאה התשע-עשרה ירושלים: מכון בן-צבי באוניברסיטה העברית, תשכ"ז
יעקב לנדאו (עורך), תולדות יהודי מצרים בתקופת העות’מאנית (1914-1517), ירושלים: משגב ירושלים, תשמ"ח 1988
עדה אהרוני, עידן הזהב של יהודי מצרים: עקירה ותקומה בישראל: תיעוד סיפור עקירת קהילת יהודי מצרים במחצית המאה ה-20, חולון: אוריון, 2014
Shimon Shamir,(ed.). The Jews of Egypt: A Mediterranean Society in Modern Times, Boulder, Colo.: Westview Press, 1987
Sanua VD, Egyptian Jewery: guide to Egyptian Jewry in the mid-fifties of the 20th century ; the beginning of the demise of a vibrant Egyptian Jewish community. Brooklyn, N.Y. : International Association of Jews from Egypt, 2005.
Abdulahq, N. Jewish and Greek Communities in Egypt, Tauris, 2016
מוזיקה פופולרית

ערך זה עוסק בקטגוריה מוזיקלית. אם התכוונתם לסגנון מוזיקלי הקרוי "פופ", ראו .
מוזיקה פופולרית (הנקראת לעיתים מוזיקה קלה) היא מוזיקה המשתייכת לאחד ממגוון סגנונות מוזיקליים הנגישים לקהל הרחב ולרוב מופצים בצורה מסחרית. הגדרת המוזיקה הפופולרית מבחינה בין סגנונות אלו ובין מוזיקה קלאסית מחד ומוזיקה עממית מאידך. לעיתים משמש המונח מוזיקת פופ לתיאור מוזיקה פופולרית, כשלמעשה "פופ" מתאר סגנון מוזיקלי מסוים המשתייך למוזיקה הפופולרית, אך לא מכסה את כל גווניה. לפעמים מכונה המוזיקה גם בשם "מיינסטרים".
הגדרה

המונח "מוזיקה פופולרית" משמש במובן רחב ובמובן צר. במובן הרחב, הוא מתייחס לכל סוגי המוזיקה שאינם מוזיקה קלאסית. בתחילת המאה ה-19 נקראו השירים המסורתיים של האנשים הפשוטים "שירים פופולריים". בסוף אותה מאה נקראו שירים אלו "שירי עם" (folk songs) ונוצרה הבדלה בין שירים אלו למוזיקה פופולרית עירונית וחדשה יותר. כיום מופצת המוזיקה הפופולרית באמצעי תקשורת המונים כגון רדיו, טלוויזיה ואפליקציות מוזיקה. המוזיקה הפופולרית מהווה חלק מהתרבות הפופולרית וכוללת סגנונות מוזיקליים רבים.
במובן הצר משמש המונח לעיתים לתיאור מוזיקת פופ - סגנון מוזיקלי המתאפיין במוזיקה קלילה, קליטה, ולרוב ממוסחרת.
סוגי מוזיקה פופולרית

המוזיקה הפופולרית נחלקת לסגנונות מוזיקליים שונים, ותיקים למדי או חדשים הנמצאים בהתהוות. לרוב, קהל המאזינים לסגנון מסוים יאופיין על ידי שיוך לקבוצת גיל שבצעירותה היה אותו סגנון פופולרי. חלוקה זו עומדת בבסיס חלקה של המוזיקה ב"פער הדורות". כך, לדוגמה, מוזיקת ביג בנד זוכה עדיין לפופולריות ניכרת, אף על פי שהגיל הממוצע של קהל המאזינים של סגנון מוזיקלי זה גבוה באופן משמעותי מהגיל הממוצע של קהל מאזיני מוזיקת ראפ. "פער דורות" זה בקרב קהל המאזינים של הסגנונות השונים הפך בולט במיוחד לאחר מלחמת העולם השנייה בעקבות ההתעצמות הכלכלית והחברתית של האוכלוסייה הצעירה. את המוזיקה אשר שווקה לפני שנות הארבעים לא ניתן לשייך לקבוצות גיל באופן כה ברור.
לעיתים קרובות משום שסיווג סגנונות המוזיקה הפופולרית הוא שרירותי הסיווג יהיה שנוי במחלוקת בקרב קהל המאזינים.
להלן רשימה של סגנונות מוזיקה פופולרית מודרנית. הרשימה איננה כוללת סגנונות מוזיקליים אשר אינם עכשוויים או שאינם נמכרים כיום בכמות ניכרת במיוחד (כגון מוזיקה קלאסית, אופרה ומוזיקת גוספל). כמו כן, סיווג הסגנונות המופיע ברשימה בוצע לפי החלוקה לסוגות הקיימת באתר Allmusic.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוונגרד מוזיקה מינימליסטית  מוזיקת לו-פיי בלוז בוגי ווגי  דלתא בלוז ג'אז אסיד ג'אז  בי בופ  ביג בנד  דיקסילנד ג'אז  קול ג'אז  ג'אז חופשי  הארד בופ  ג'אז פיוז'ן  ג'אז לטיני  ג'אז מודאלי  סווינג מוזיקת פופ פופ ברזילאי  דיסקו  איטלו דיסקו  ג'יי-פופ  סינת'-פופ |  הבי מטאל בלאק מטאל  דת' מטאל  דום מטאל  פולק מטאל  גלאם מטאל  מטאל גותי  גריינדקור  גרוב מטאל  אינדסטריאל מטאל  מטאלקור  נו-מטאל  פאוור מטאל  פרוגרסיב מטאל  מטאל סימפוני  ראפ מטאל  ת'ראש מטאל רגאיי רוקסטדי  דאב  ראגה  סקא  דאנסהול רית'ם אנד בלוז דו-וופ  פאנק  מוזיקת נשמה  רית'ם אנד בלוז |  מוזיקה לטינית בוסה נובה  סמבה  טרופיקליה  רגאטון  ביילה פאנק מוזיקה אלקטרונית אמביינט  סינת'פופ  מוזיקת דאנס דראם נ' בייס  יורודאנס  גואה טראנס  טראנס פסיכדלי  האוס  IDM  מוזיקת טראנס  אלקטרו  טכנו  טריפ הופ  דאבסטפ קאנטרי רוקבילי  בלוגראס ראפ והיפ הופ גנגסטה ראפ  אולד-סקול  היפ הופ אלטרנטיבי  הארדקור היפ הופ  פריסטייל ראפ  טריפ הופ מוזיקת עולם מוזיקת העידן החדש |  רוק רוק אלטרנטיבי בריטפופ  אימו  רוק גותי  גראנג' פוסט-גראנג'  אינדי רוק  פוסט-רוק  בלוז רוק  פולק רוק  גראז' רוק  גלאם רוק  הארד רוק  גל חדש  רוק מתקדם  רוק פסיכדלי  פאנק רוק אנרכו-פאנק  הארדקור פאנק  פופ-פאנק  פוסט-פאנק  ראפ רוק  רוק אנד רול |
הערות:
ג'אז - סגנון הג'אז החל את דרכו בניו אורלינס שבארצות הברית בראשית המאה ה-20. שורשיו נעוצים באפריקה, אך כיום הוא נחשב ל"מוזיקה הקלאסית של ארצות הברית".
רוק - המונח "רוק" כיום משמש לתיאור קשת רחבה מאוד של סגנונות מוזיקליים, המאופיינים בשלושת הכלים העיקרים - גיטרה בס, תופים וגיטרה חשמלית. הרוק החל את דרכו כהתפתחות של הרוק'נרול בשנות השישים בהתבסס על סולמות הבלוז. במקור, הרוק היווה שילוב בין מוזיקה אמריקאית עממית (קאנטרי) למוזיקה אפרו-אמריקנית קצבית (בלוז). עם השנים הרוק התפצל לאין ספור כיוונים שונים שהתרחקו מסגנונות אלה מרחק רב והושפעו גם מסגנונות אחרים לגמרי כמו מוזיקה קלאסית, פופ, ואף היפ-הופ. בנקל אפשר למצוא שירי רוק שקטים או רועשים, מהירים או איטיים, רוק ווקאלי ורוק אינסטרומנטלי, שירי רוק קלילים ו"פופיים" ולעומתם יצירות רוק כבדות ועמוקות.
ראו גם

מוזיקה
מוזיקת מחתרת
היסטוריה של המוזיקה
תאוריית המוזיקה
קטגוריה:סגנונות מוזיקליים
הערות שוליים

↑  AllMusic | Record Reviews, Streaming Songs, Genres & Bands, AllMusic (באנגלית אמריקאית) Allmusic web site
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553196405171  LCCN: sh85088865  NARA: 10642771  NDL: 00565366  NKC: fd992599
אליקים לבנון

| --- | --- |

 לידה:  27 בספטמבר 1949 (בן 75) ד' בתשרי ה'תש"י ישראל קריית מוצקין, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:  ציונות דתית
 תחומי עיסוק:  רב המועצה האזורית שומרון ראש ישיבת ברכת יוסף
 רבותיו:  הרב צבי יהודה הכהן קוק הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא הרב מרדכי אליהו הרב אלישיב
 בת זוג:  אסתר לבנון
 
הרב אליקים לבנון קובע מזוזה בשבי דרום
הרב אליקים לבנון (נולד בד' בתשרי ה'תש"י, 27 בספטמבר 1949) הוא רב המועצה האזורית שומרון, וראש ישיבת ברכת יוסף באלון מורה. בשנים 1986–2019 שימש גם כרב היישוב.
ביוגרפיה

נולד בקריית מוצקין לחיה פרידה לבית קורלנסקי ולרב צבי זאב לבנון. למד בישיבה התיכונית נתיב מאיר בירושלים. מגיל 16 עד 32 למד אצל הרב צבי יהודה הכהן קוק והרב אברהם שפירא בישיבת מרכז הרב. התגייס לצה"ל באוגוסט 1974 ושירת בחיל התותחנים. היה שותף בכתיבה במסגרת מכון הלכה ברורה ובירור הלכה.
בשנת 1982 עבר לאלון מורה, לכהן שם כראש הכולל במקום. בין השנים 1986–2019 הוא כיהן גם כרב היישוב. הוא משמש כראש מוסדות בית המדרש באלון מורה, שהוקמו על ידו ועל ידי הרב שמעון פורטל ששימש כמנהל הישיבה הראשון. הוסמך לרבנות על ידי הרב זלמן מלמד וקיבל כושר לרב יישוב מרבו הרב אברהם שפירא בד' בכסלו תשמ"ט.
המוסדות כוללים כיום את ישיבת ברכת יוסף, מרכז ללימודי ההוראה, מדרשת לימוד לבנות בשיתוף עם אוניברסיטת אריאל, פנימייה לילדים בסיכון "בית יוסף", ישיבה תיכונית באלון מורה, ועמותת "כושרות" להעלאת תודעת ורמת הכשרות. בחודש אדר תשע"א מונה לרב האזורי של השומרון. ההחלטה התקבלה פה אחד על ידי רבני היישובים במועצה. הוא מכהן בתפקיד זה בהתנדבות.
בנוסף, משמש הרב לבנון כאב בית דין מרכז השומרון, חבר ועד רבני יש"ע וחבר באיחוד הרבנים למען ארץ ישראל. הרב לבנון היה בין החברים במועצה הציבורית שאמורה הייתה לבחור את הנציגים של מפלגת הבית היהודי שנוצרה בניסיון לאיחוד המפד"ל ומפלגות האיחוד הלאומי.
הרב לבנון עוסק בנושאי בניין המשפחה וחינוך ילדים, יחד עם רעייתו, הרבנית אסתר. הוא אחד מרבני ארגון "בנין שלם" המקדם את ערכי בנין הבית היהודי ומכשיר מדריכי חתנים. הרב נמנה עם רבני פורום תקנה. הוא חבר ועד רבני יש"ע וחבר ההנהגה הרבנית של "חותם". הרב לבנון בעל תואר ראשון בעבודה סוציאלית.
נשוי לאסתר בתו של הרב שלמה בורשטין, אחותו של הרב מנחם בורשטיין. אחיו, הרב יעקב לבנון, הוא מרבני האמונה בישיבת הר המור.
לרב לבנון שבעה ילדים. בנו הבכור, אריאל יעקב, מת בתשנ"ה (1995) במהלך טיול בנחל משמר שבמדבר יהודה.
עמדותיו

הרב לבנון תומך במעורבות של רבנים במאבקים ציבוריים. בכנס שארגן "איחוד הרבנים למען עם ישראל וארץ ישראל" באוקטובר 2000 אמר: ”הגיע הזמן ליטול את השרביט, לחזור לתקופת דוד המלך ולדעת שרבנים אין תפקידם רק ללמד תורה, אלא להקים הנהגה. 'מלכי דרבנן' – הנהגה אשר תהווה את הממשלה האמיתית של עם ישראל. הממשלה, הצבא והעם כולו הם היום בגדר תועים בשדה. הגיע הרגע ליטול את השרביט ולא להיות עוד רבנים של גולה.” בדיון שנערך באוקטובר 2010 אמר בקשר להתבטאויות שהשמיע בעבר כי רבנים מחויבים להשמיע את דעתם כפי שהיא, גם היא סותרת את ערכי הדמוקרטיה, "רבנים יכולים לפרוץ את מסגרות הדמוקרטיה".
בתקופה שלפני תוכנית ההתנתקות, חתם הרב לבנון על מכתב הרבנים שקרא לחיילי צה"ל לסירוב פקודה.
במאי 2010 כתב בעלון היישוב "אלון מורה", בתשובה לשאלה על התמודדות אשה למזכירות היישוב, כי "זה לא תפקיד לאישה" מאחר שלדבריו "מתן שררה לאשה זו בעיה ושותפות במזכירות כמוה כשררה." בעקבות הסערה שחוללו דבריו, הוציא הרב לבנון מכתב בו הסביר את עמדתו.
בשנת 2011 אמר בריאיון שאם יוחלט בצה"ל לכפות באופן רשמי על חיילים לשמוע שירת נשים, יקרבו בכך את המצב שבו רבנים ייאלצו להורות לחיילים לצאת מאירועים כאלה בכל מחיר.
במאי 2008 מתח ביקורת על מערכת המשפט בישראל ואמר שמושגים כמו שוויון, חופש ודמוקרטיה כאשר הם עומדים לבדם ללא ערכים נוספים – הם שקריים: "כל הטענה על שוויוניות... היש שוויוניות? ראש הממשלה זוכה לאותו יחס שוויוני עם כל אזרחי המדינה?... אדם עשיר בעל נכסים שווה לאדם עני?". "דמוקרטיה זה ערך מצוין... אבל החינוך הראשון חייב להיות חינוך ערכי, חינוך להתנדבות, למסירות, ליושר. בית המשפט יכול לחוקק חוקים, יכול להציב גבולות, אבל הוא איננו מחנך לערכים". עוד אמר כי בתי המשפט "מתערבים במקומות שאסור להם להתערב, וכאשר בא שר משפטים להציב גבולות צועקים עליו. כאשר בית המשפט מתערב במקומות שאסור לו להתערב הוא בעצם נוהג באלימות." באפריל 2012 שב ומתח ביקורת על מערכת המשפט ואמר: "מדובר במערכת מעוותת שעובדת בצורה הפוכה. היא לא מגדירה לעצמה טוב או רע, כתוצאה מזה היא מגיעה לשגיאות נוראיות. מערכת המשפט יודעת להצית בדיוק בנקודות המחלוקת, היא גורמת לנקודות חיכוך קשות על לא כלום בעם ישראל".
על ההומוסקסואליות אמר כי היא חולשה שהפכו לאידאולוגיה. "במה חטאה החברה שהיא נזקקת להציב את גבולותיה בהתאם לסוטים?".
על היהודים החשודים ברצח הנער מוחמד אבו ח'דיר אמר: "גזר דין מוות לרוצחי הנער הערבי".
ביוני 2016 נחקר באגף המשמעת של נציבות שירות המדינה בעקבות תלונות שהגיש נגדו המרכז הרפורמי לדת ומדינה לאחר שתי התבטאויות שלו, האחת היא תמיכתו בדבריו של חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' שהתבטא בעניין הפרדת יולדות ערביות ויהודיות בחדרי לידה, והשנייה היא קריאתו לענישה קולקטיבית והריסת בתי מחבלים ללא צו בית משפט, כתגובה לגל הטרור הפלסטיני. במרץ 2017 הורשע בבית הדין למשמעת של עובדי המדינה בהתנהגות שאינה הולמת ונדון לנזיפה חמורה.
מחברי ארגון 'רבני תורת הארץ הטובה'.
באוקטובר 2024 הצטרף למכתב רבנים אשר קרא לממשלת ישראל להעצים את פעילותה להשבת החטופים הישראלים ברצועת עזה, "בכל דרך שתידרש, וככל שאפשר גם בהסכם אחראי". בראיון לאחר מכן, הבהיר כי אם הממשלה לא תסלים את הלחץ הצבאי, ובכלל זה תמנע הכנסת סיוע הומניטרי לרצועת עזה, חמאס יסרב להידרש להסכם מסוג זה.
בינואר 2025 טען בריאיון בערוץ 14 שצריך לפגוע בחמאס גם במחיר הפצצת חטופים במסגרת נוהל חניבעל ושצריך להפסיק להתחשב בגורל החטופים.
פסיקות בולטות

הרב לבנון משמש כאמור כנשיא ארגון כושרות וכפוסק המוביל את הקו המחמיר יחסית של הארגון.
פוסק שיש להסתמך על כך שכלים בימינו לא בולעים ולא פולטים, ולצרף זאת כדי להתיר מאכלים חלביים שהתבשלו בכלי בשרי.
תיקן נוסח חדש לסליחות הנאמרות בשלהי חודש אלול, בו הושמטו כלל הפיוטים העוסקים בגלות.
בעבר נמנה בין הרבנים המתירים עלייה להר הבית, אולם חזר בו. לדבריו, נתברר לו שההיתר "גורם לפרצה קשה".
מתיר לשמוע את כל סוגי המוזיקה בשלושת השבועות.
בשנת תשע"ח פרסם פסק המתיר לאשכנזים לאכול בפסח פריכיות אורז שהוכנו במפעל 'B&D', חרף המנהג לאסור קטניות. לפסק זה קמו מתנגדים, בהם הרב הראשי לישראל, הרב דוד לאו, שכתב שהפסק שגוי.
בזמן מגפת הקורונה התיר לבצע מלאכות אסורות בחול המועד, אם הן נעשות בצנעה בתוך הבית כדי 'שלא לטפס על הקירות', ומתוך מטרה "להעביר את הזמן בנעימות".
התיר לעבוד כשליח בחברת שליחויות שמספקת גם מזון לא כשר, משום שאין זה מעניינו של השליח לברר מה תוכן המוצרים אותם הוא מוביל.
פסק שנשים שבעליהן גויסו למבצע צוק איתן פטורות מלהשלים את צום י"ז בתמוז, ומעת שירגישו שקשה להן יוכלו לשבור את הצום, גם אם מדובר בשעה 10 בבוקר.
מתיר בשעת הדחק לבני זוג לישון על מיטה רחבה בזמן נידה, תוך הנחת כרית או שמיכה להפרדה באמצע המיטה.
מתיר לבעל להסתכל באשתו בשעה שהיא מניקה בזמן נידה, משום שיש להגדיר זאת כ'מקומות לא מכוסים'.
התיר לאישה בעלת ראסטות, שלא מסרקת אותן אלא לאחר חודשים רבים, לטבול לנידתה עם ראסטות.
מתיר לסרס חתולי רחוב על ידי גוי. בניגוד אליו, הרב יעקב אריאל והרב דב ליאור אסרו זאת.
מספריו

כאיל תערוג – חידושים ופירושים מתוך אמונה על מגילת אסתר. כולל פרקי זיכרון לבנו אריאל יעקב.
שלום אהלך – טהרת המשפחה, הלכות והליכות. הוצאת ישיבת ברכת יוסף ומגיד, תש"פ (2020). הספר נערך על בסיס חוברת שהוציא לאור הרב לבנון לראשונה בשנת תש"ס.
לקריאה נוספת

טלי פרידמן, שמואל ליימן-ווילציג, חופש הביטוי של רבני הציונות הדתית: בין הלכה, משפט ותקשורת בדמוקרטיה הישראלית, ניב, 2024
הערות שוליים

↑  דוד תדהר (עורך), הרב צבי זאב לבנון (לוינזון), אנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יג, עמ' 4303
↑  הרב לבנון פרש מתפקיד רב היישוב אלון מורה, באתר ערוץ 7, ‏י"ז בשבט תשע"ט
↑  אודות, באתר "חותם"
↑  שולמית אלוני, מהרסייך ומחריבייך, באתר ynet, 2 בנובמבר 2000
↑  קובי נחשוני, הרב לבנון: רב מחוייב לתורה, לא לדמוקרטיה, באתר ynet, 13 באוקטובר 2010
↑  רבנים נוספים הצטרפו לקריאת הרב שפירא, באתר ערוץ 7
↑  שמוליק גרוסמן, הרב לבנון: אישה לא יכולה לרוץ למזכירות יישוב, באתר ynet, 23 במאי 2010
↑  חגית רוטנברג, הרב לבנון: "הציבור באלון מורה מקבל הדרכות של 'לכתחילה'", באתר ערוץ 7
↑  עוזי ברוך, בלעדי לערוץ 7: הרב לבנון עונה להתקפות, באתר ערוץ 7.
↑  "למסור הנפש על שירת נשים, גם אם יירו בחיילים למוות" באתר כיכר השבת.
1 2  ישי פרידמן, 'בית המשפט העליון יוצר אלימות' - הרב לבנון על בית המשפט העליון באתר דתילי
↑  איתמר פליישמן, הרב לבנון: מהשמיים יענישו את מערכת המשפט, באתר ynet, 10 באפריל 2012
↑  יוסי זילברמן עופר חדד, ‏הרב אליקים לבנון: "גזר דין מוות לרוצחי הנער הערבי", באתר ‏מאקו‏, 6 ביולי 2014
↑  גיא עזרא, ‏הרב אליקים לבנון נחקר בנציבות שירות המדינה, באתר "סרוגים", 21 ביוני 2016.
↑  משה ליכטמן, ‏הרב אליקים לבנון הורשע בגין התבטאויות גזעניות נגד ערבים, באתר גלובס, 19 במרץ 2017
↑  דקלה אהרן שפרן, עסקת חטופים: רבנים מקורבים לסמוטריץ' קראו לשחרור חטופים "בכל דרך", באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 8 באוקטובר 2024
↑   הרב אליקים לבנון בראיון: "איבדנו כבר אלפי אנשים במלחמה הזו, אז יצטרפו אליהם עוד 100 - אין מנוס.", ראיון  באתר יוטיוב, 9 באוקטובר 2024
↑  בליעת כלים בימינו | הרב יצחק דביר | בית המדרש, באתר ישיבה, הערה 96
↑  סדר סליחות - בעריכה מחודשת ישיבת אלון מורה, באתר calameo.com
↑  אריה יואלי, ‏הרב אליקים לבנון חוזר בו: להימנע מלעלות להר הבית, באתר "סרוגים", 20 בפברואר 2020
↑  אריה יואלי, ‏הרב אליקים לבנון: מותר לשמוע מוזיקה בשלושת השבועות, באתר "סרוגים", 24 ביוני 2013
↑  מועצה דתית שומרון, פסק הלכה מהפכני של הרב אליקים לבנון רב השומרון: פריכיות אורז של מפעל "בטר אנד דיפרנט" כשרים לפסח - גם לאשכנזים!, באתר Facebook
↑  גיא עזרא, ‏הרב דוד לאו: "עם כל הכבוד לרב לבנון, אסור לאכול פריכיות אורז בפסח", באתר "סרוגים", 29 במרץ 2018
↑  הרב אליקים לבנון: להתיר בחול המועד מלאכות שאסורות בשנה רגילה, באתר כיפה, ‏2020-04-12
↑  מותר לעבוד בחול המועד? | הרב אליקים לבנון | שאל את הרב, באתר ישיבה, החלק השני של השאלה
↑  צביקה גרוניך, הרב אליקים לבנון: "אישה שבעלה גו.., באתר כיכר השבת, ‏2014-07-15
↑  שלום אהלך, עמ' 164
↑  שלום אהלך, עמ' 156
↑  שלום אהלך, עמ' 84
↑  דביר עמר, גדולי רבני הציונות הדתית במענה לשאלה: האם מותר לסרס חתולי רחוב?, באתר ערוץ 7, ‏2022-11-07
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309554905171  ISNI: 0000 0000 6697 0641  LCCN: n97097325  VIAF: 298181517   WorldCat (עם VIAF): 298181517 
הרב אליקים לבנון מברך ברכה בחופה
גרמנים

ערך זה עוסק בקבוצה אתנית מודרנית. אם התכוונתם לשבטים שישבו באירופה והובחנו כישות אתנית ולשונית כבר החל מ-1000–500 לפנה"ס, ראו .
| --- | --- |
   
שורה עליונה: אדולף היטלר · וולפגנג אמדאוס מוצרט · קרל מרקס   שורה שנייה: פרידריך ניטשה · עמנואל קאנט · לודוויג ואן בטהובן  שורה שלישית: קרל בנץ · קרל פרידריך גאוס · מרלן דיטריך  שורה תחתונה: מרטין לותר · יוהנס גוטנברג · ורנר פון בראון
 אוכלוסייה
 98.6 מיליון דוברי גרמנית, 168 מיליון ממוצא גרמני, אוסטרי ושווייצרי גרמני   גרמניה גרמניה – 75,040,000   ארצות הברית ארצות הברית – 48,000,000   ברזיל ברזיל – 19,290,000   אוסטריה אוסטריה – 7,735,000   שווייץ שווייץ – 5,070,000   ארגנטינה ארגנטינה – 3,020,000   אוסטרליה אוסטרליה – 900,000   קזחסטן קזחסטן – 900,000   רוסיה רוסיה – 840,000   פולין פולין – 700,000   קנדה קנדה – 450,000   לוקסמבורג לוקסמבורג – 12,000   54 מדינות אחרות – 9,000,000
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 גרמניה, אוסטריה, שווייץ, ליכטנשטיין, לוקסמבורג
 שפות
 גרמנית
 דת
 נצרות קתולית, נצרות פרוטסטנטית
 קבוצות אתניות קשורות
 שוודים, אנגלים, דנים, הולנדים, יהדות גרמניה (יקים), נורווגים ועוד עמים גרמאניים אחרים
גרמנים הם בני הלאום הגרמני, שחבריה חולקים במשותף תרבות, שפה ואזרחות גרמנית. חלק ניכר מן הגרמנים שייכים למסגרת המדינית הגרמנית, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה, שהגרמנים החיים בה מכונים "Bundesdeutsche" – גרמנים של המדינה (ובמסגרות מדיניות קודמות "Reichsdeutsche" – גרמנים של הרייך).
בעולם קיימים כ-100 מיליון אנשים הדוברים גרמנית כשפת אם, וכ-75 מיליון מהם מגדירים עצמם כגרמנים. ישנם בין 75 ל-80 מיליון אנשים ממוצא גרמני שאינם דוברים גרמנית כשפת אם, לרוב בארצות הברית, בברזיל, בארגנטינה, בפרו, בצרפת ובקנדה. השייכות לתרבות הגרמנית והדיבור בשפה הגרמנית אינם מהווים לעיתים קריטריון מספיק להגדרה כגרמני. כך, למשל, רואים עצמם האוסטרים כקבוצה נפרדת,[דרוש מקור][מפני ש...] על אף שהם דוברים גרמנית, ושייכים מבחינה היסטורית לתרבות הגרמנית. ההיסטוריה של מאות השנים האחרונות, מאז איחודה של גרמניה, במהלך המאה ה-19, ואירועי מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה הביאו לתנודות ביחס לתת קבוצות אתניות כמו האוסטרים, שלעיתים משייכים עצמם לקבוצה הגרמנית, ולעיתים מבדילים עצמם ממנה.
מספרם של הגרמנים בעולם הוא אפוא בין 75 ל-160 מיליון, תלוי בקריטריונים המיושמים להגדרת האדם כ"גרמני". בארצות הברית, 43 מיליון איש, או כ-15.2% מהאוכלוסייה, הצהירו כי מוצאם גרמני, במפקד אוכלוסין שנערך בשנת 2004.
ראו גם

דמוגרפיה של גרמניה
דמוגרפיה של אוסטריה
תרבות גרמניה
היסטוריה של גרמניה
היסטוריה של אוסטריה
היסטוריה של שווייץ
פולקסדויטשה
פאן-גרמניות