stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המשחקים הפרנקופוניים 2009

| --- | --- |

 ארגון מפעיל:  לה פרנקופוני 
 תקופת התחרות:  27 בספטמבר 2009 – 6 באוקטובר 2009 (10 ימים) 
 מספר תחרות:  6 
 עיר מארחת:  ביירות 
 
המשחקים הפרנקופוניים 2009 נערכו בעיר ביירות בירת לבנון מ-27 בספטמבר ועד 6 באוקטובר באותה שנה. הייתה זו הפעם השישית שבה נערכו המשחקים. נטלו בהם חלק 3,000 משתתפים מ-48 מדינות וארצות.
המשחקים

אירוח המשחקים נמסר לידי לבנון בשנת 2003. קנדה תרמה סכום של מיליון דולר למימון המשחקים.
בטקס הפתיחה של המשחקים הכריז על פתיחתם נשיא לבנון מישל סלימאן. בין הנוכחים בטקס היו ראש ממשלת צרפת פרנסואה פיון ואלבר השני, נסיך מונקו. בשידורי הטקס צפה קהל של כ-70 מיליון איש ברחבי העולם.
לוגו המשחקים והקמע שלהם היה סדרוס (Cédrus), דמות של עוף החול בצבעי ארגון הלה פרנקופוני, אשר עוצבה על ידי הקריקטוריסט הלבנוני ארמנד חומסי (Armand Homsi).
המשחקים נערכו על רקע המשבר הפוליטי המתמשך בלבנון והקמת ממשלה חדשה בה. אבטחת המשחקים הייתה הדוקה ואלפי חיילים ושוטרים נפרסו סביב אתרי התחרויות ומעונות הספורטאים. ראש הממשלה הנבחר סעד חרירי קרא לכל המפלגות בלבנון לנהוג בריסון והדגיש כי למשחקים יש חשיבות עבור תדמיתה של המדינה.
ענפי ספורט ואמנות במשחקים

ענפי ספורט:
אגרוף
אתלטיקה
ג'ודו
טניס שולחן
כדורגל
כדורסל
כדורעף חופים
ענפי אמנות:
זמר
סיפור סיפורים
ציור
צילום
פיסול
ריקוד מסורתי
שירה
אתרי המשחקים

המשחקים והתחרויות נערכו באתרים בביירות ומחוץ לה:
אצטדיון הספורט העירוני כמיל שמעון בביירות אירח את טקס הפתיחה של המשחקים, את גמר תחרויות האתלטיקה וטורניר הכדורגל וכן את תחרויות האגרוף (באגף פייר ג'ומאייל של האצטדיון)
האצטדיון העירוני ביירות ואצטדיון רפיק אל-חרירי בצידון אירחו את משחקי טורניר הכדורגל
משחקי טניס השולחן נערכו במתקני מועדון הספורט הומנטמן ביירות (Homenetmen Beirut)
משחקי כדורסל הנשים נערכו במתקני מועדון ספורטינג אל ריאדי ביירות (Sporting Al Riyadi Beirut)
אצטדיון מישל אל-מור בביירות אירח את תחרויות הג'ודו
תחרויות כדורעף חופים נערכו בחופי העיירה ג'בייל
התחרויות בענפי התרבות נערכו בארמון אונסק"ו ובתיאטראות של אוניברסיטת סן-ז'וזף, כולם בביירות. תחרויות הגמר נערכו במרכז התחרויות והפנאי הבינלאומי ביירות וכן בקזינו דו-ליבן (Casino du Liban) בעיירה ג'וניה. מרכז התחרויות והפנאי הבינלאומי ביירות אירח גם את טקס הסיום של המשחקים.
משתתפי התחרויות השתכנו במעונות האוניברסיטה הלבנונית בביירות והשתמשו במתקני הספורט שלה לאימונים.
משתתפות ומדליות

להלן פירוט המדינות והארצות ששלחו משלחות למשחקים והמדליות שבהן זכו:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| דירוג | משלחת | זהב | כסף | ארד | סך הכול |

| 1 | צרפת צרפת | 23 | 9 | 17 | 49 |
| 2 | מרוקו מרוקו | 12 | 20 | 15 | 47 |
| 3 | רומניה רומניה | 10 | 4 | 10 | 24 |
| 4 | קנדה קנדה | 9 | 10 | 18 | 37 |
| 5 | מצרים מצרים | 4 | 5 | 5 | 14 |
| 6 | מאוריציוס מאוריציוס | 3 | 3 | 2 | 8 |
| 7 | רואנדה רואנדה | 3 | 2 | 0 | 5 |
| 8 | תוניסיה תוניסיה | 2 | 7 | 5 | 14 |
| 9 | קמרון קמרון | 2 | 2 | 8 | 12 |
| 10 | חוף השנהב חוף השנהב | 2 | 2 | 1 | 5 |
| 11 | קוויבק קוויבק | 2 | 0 | 4 | 6 |
| 12 | צ'אד צ'אד | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 13 | סנגל סנגל | 1 | 8 | 5 | 14 |
| 14 | וייטנאם וייטנאם | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 15 | הקהילה הצרפתית בבלגיה | 1 | 1 | 4 | 6 |
| 16 | שווייץ שווייץ | 1 | 1 | 3 | 5 |
| 17 | הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו | 1 | 0 | 3 | 4 |
| 18 | הרפובליקה של קונגו הרפובליקה של קונגו | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 19 | בורקינה פאסו בורקינה פאסו | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 20 | מקדוניה מקדוניה | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 20 | סיישל סיישל | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 22 | לבנון לבנון | 0 | 4 | 0 | 4 |
| 23 | מאלי מאלי | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 24 | ארמניה ארמניה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 24 | בנין בנין | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 26 | בולגריה בולגריה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 26 | בורונדי בורונדי | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 28 | לוקסמבורג לוקסמבורג | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 28 | הרפובליקה המרכז-אפריקאית הרפובליקה המרכז-אפריקאית | 0 | 0 | 1 | 1 |
המשלחות מהמדינות והארצות הבאות השתתפו במשחקים אך לא זכו במדליות כלשהן:
גבון גבון
ג'יבוטי ג'יבוטי
גינאה ביסאו גינאה ביסאו
גינאה המשוונית גינאה המשוונית
דומיניקה דומיניקה
האיטי האיטי
טוגו טוגו
יוון יוון
כף ורדה כף ורדה
לאוס לאוס
מאוריטניה מאוריטניה
מדגסקר מדגסקר
מוזמביק מוזמביק
מונקו מונקו
ניו ברנזוויק ניו ברנזוויק
ניז'ר ניז'ר
קומורו קומורו
קמבודיה קמבודיה
קמרון קמרון
קפריסין קפריסין
הערות שוליים

↑  חברה נספחת בארגון לה פרנקופוני
↑  מדינה משקיפה בארגון לה פרנקופוני
↑  חברה נספחת בארגון לה פרנקופוני
אצטדיון הספורט העירוני כמיל שמעון
אפי נצר

| --- | --- |

 לידה:  27 ביוני 1934 (בן 90) חיפה, פלשתינה (א"י) 
 שם לידה:  אפרים שטמר
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1952
 עיסוק:  מלחין ואחד מאבות השירה בציבור
 כלי נגינה:  אקורדיון 
 פרסים והוקרה:  יקיר חיפה (2006)  נוצת הזהב (2001) 
 
אפרים (אפי) נצר (נולד ב-27 ביוני 1934) הוא מלחין ישראלי ואחד מאבות השירה בציבור בארץ. בשנות ה־60 וה־70, לחניו הושרו בידי זמרים רבים בישראל.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
נצר נולד בשם אפרים שטמר, לחייק'ה ואהרון בחיפה. בגיל 16 קיבל אקורדיון מהוריו בתור מתנת יום הולדת. את שם משפחתו הנוכחי הוא שאל מדודו, חבר קיבוץ משמר העמק.
בנעוריו למד בבית ספר המקצועי בסמ"ת ועבד במקביל במוסך אגד. לאחר שירותו הצבאי כאקורדיוניסט בצוות הווי עבד במוסך כמכונאי דיזל, ובמקביל ניגן באקורדיון בערבי ריקודי עם. לאחר מכן החל ללמוד במגמת מוזיקה ב"סמינר אורנים", והחל להלחין כבר בגיל 20.
הלחן הראשון שכתב נצר היה לשיר "הורה נעורים" שחיבר אברהם בן זאב, לתחרות ריקודים של השומריה. הלחן לשיר "שובך יונים" של בן זאב, היה הלהיט הראשון של נצר, לאחר ששרה והקליטה אותו עליזה קשי (הופיע על גבי סינגל ב-1961).
השיר "אני ושירי" שהלחין אפי נצר למילותיו של אברהם בן זאב בביצועה של שושנה דמארי זכה בשנת 1964 בפסטיבל הזמר והפזמון במקום השלישי.
השיר "בלדה לחובש", ששר יהורם גאון לפי לחן של נצר, למילותיו של דן אלמגור ובעיבוד של שמעון כהן, זכה במקום הראשון בפסטיבל הזמר והפזמון 1969 (שהיה הפסטיבל הראשון שצולם לטלוויזיה). בהמשך, השיר זכה במקום הראשון בתחרויות שהתקיימו ברדיו מבין כל שיריו של יהורם גאון.
נצר כתב המנונים ליחידות רבות בצה"ל.
את תקליטי השירה הראשונים הוציא בחברת "התקליט" החיפאית.
נצר קיים חוג לזמר עם בבית רוטשילד בחיפה, בתחילת שנות ה-60 ובעקבותיה הקים את אחת הוותיקות שבחבורות הזמר בארץ "חבורת בית רוטשילד", מקובל לראות בו את האיש שיצר את הביטוי "חבורת זמר". במהלך עבודתו עם חבורות זמר ובערבי השירה, גילה כמה זמרות, זמרים ומוזיקאים שזכו בהמשך לקריירה מצליחה. בין השאר, עדנה לב וירדנה ארזי, גדי יגיל, קובי אשרת, דני בן ישראל ועוד.
נצר היה מנהל מוזיקלי של ערבי זמר רבים, בהם שיתף את מיטב האמנים. עד תקופתו של נצר, הייתה השירה מתנהלת בעזרת דפי שירה ושירונים, ייחודו היה בהמצאת השקופיות למילים, שהוקרנו מול הקהל המזמר. הוא הנהיג את החלוקה ל"בנים-בנות" באמצעות רקע למילים בתכלת או באדום.
בתקופת מלחמת ששת הימים כבר נחשב ל"מלך השירה בציבור" והופיע בפני החיילים עם אומנים רבים. כך נהג גם בתקופת מלחמת לבנון הראשונה ואחריה. בתקופת מגפת הקורונה, התבטלו אירועיו, ולכן פנה לעשייה בפייסבוק, יחד עם המלווה יאיר סתווי.
ב-24.9.1991 נרשם ביצוע יוצא דופן לזכותו של אפי נצר כשחברת התעופה British Airways הודיעה על תחרות הטיסה המיוחדת בין כל מטוסי החברה הטסים ללונדון. בראיון לחוקר הזמר עפר גביש (14.8.2024) סיפר נצר שארגן "שירה בציבור בגובה 30,000 רגל". הדפיס שירונים, הביא לטיסה אקורדיון, והפעיל את הנוסעים. המבצע זיכה אותו במקום השני העולמי.
נצר הוציא חמישה ספרי שירים שבכל אחד מהם ליקט 200 שירים של טובי היוצרים בארץ. הספרים מכילים מילים, תווים ואקורדים לנגינה.
נצר מתגורר בשכונת כרמליה בחיפה. היה נשוי לאילנה, אותה הכיר בערב ריקודי עם, ולהם שני ילדים. נכדו, עידו נצר, הוא חבר בהרכב האלקטרוני "Triangle" ואחד מיוצריו של השיר "Set Me Free", אשר נבחר לייצג את ישראל באירוויזיון 2021, בביצועה של עדן אלנה.
הוקרה לה זכה

2001 - פרס "נוצת הזהב" של אקו"ם על הפצת הזמר העברי, ופרס "מגן הכנסת" באותה הקטגוריה.
2006 - אות יקיר חיפה, על הלחנת מאות שירים, ייסוד השירה בציבור, הטבעת המונח "חבורות הזמר", הקמת מועדוני הזמר הראשונים בארץ וכן מקהלות רבות של מפעלי ועובדי תעשייה בארץ.
2011 - פרס על מפעל חיים, מאת אמ"י ועיריית חיפה, על 50 שנות הלחנה ויצירה.
2013 - אות הוקרה על מפעל חיים מטעם אוניברסיטת בר-אילן.
2014 - נערך לכבודו מופע מטעם להקת הנוער הרוקד.
2015 - פרס ע"ש נעמי שמר על מפעל חיים, על ידי אקו"ם. נימוקי השופטים:
2017 - מופע הצדעה לכבודו עם מיטב זמרי ישראל.
2022 - נחנך "פארק אפי נצר" בחיפה, עיר מגוריו.
2022 - פרס מפעל חיים מטעם עיריית קריית מוצקין.
מלחניו הידועים

"בלדה לחובש"
"גולני שלי"
"מישהו הולך תמיד איתי"
"פרחים בקנה"
"מלכות החרמון"
"ציפורים נודדות"
"זר של נרקיסים" ("עצי הצפצפות")
"למה למה"
"נגן אקורדיאון ישן"
"קוראים לנו ללכת"
"שובך יונים"
"שלום על ישראל"
"אם תשוב"
"ראי רחל"
"אני ושירי"
"סיירת אגוז"
"המנון גבעתי"
"המנון חיל המודיעין"
"המנון חיל התותחנים"
"המנון קריית ההדרכה"
"המנון הסטילים"
"הורה נעורים"
"ילדתי מרוסיה"
דיסקוגרפיה

זר של נרקיסים – השירים המפורסמים של המלחין אפי נצר - 2000
בדרכך אליך, עיבוד: גיל אלדמע
לקריאה נוספת

שי חורב, אפי נצר, בלקסיקון החיפאים אישים ודמויות בחיפה, דוכיפת הוצאה לאור, עמ' 257, 2018.
הערות שוליים

1 2  יעקב בר-און, ‏"אין שירה בציבור בלי ציבור": אפי נצר על השינוי בשגרה בצל הקורונה, באתר מעריב אונליין, 16 במאי 2020
↑  ג. משה, "בית רוטשילד" בחיפה מבטיח אמנות ובידור, מעריב, 7 בספטמבר 1961
↑  צוותא |, באתר צוותא |
1 2  עפר גביש, פרחים בקנה, באתר האינטרנט של עפר גביש, ‏14.8.2024
1 2   "לא המצאתי את השירה בציבור. עשו את זה לפניי, אבל אני המצאתי את השקופיות. הבאתי סדינים מהבית ועליהם הקרנו את המילים", באתר "ידיעות אחרונות", 3 במאי 2022
↑  נרשמו לנישואין - חיפה, הצופה, 28 באפריל 1966
↑  מאור הוימן, ‏יש שיר לאירוויזיון, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 26 בינואר 2021
בועז כהן, החיפאים שאחראים על השיר שייצג את ישראל באירוויזיון, באתר כלבו – חיפה והצפון, 26 בינואר 2021
↑  אסף נבו, ‏פרס מפעל חיים מטעם אמ"י לאפי נצר, באתר ‏מאקו‏, 29 בנובמבר 2010
↑  אלי אלון, בר-אילן תעניק אות הוקרה על מפעל חיים לאפי נצר, באתר מוטק'ה, 2013
↑  דפנה ארד, חנה גולדברג ואפי נצר יקבלו פרס מפעל חיים מאקו"ם, באתר הארץ, 16 בפברואר 2015
↑  יעקב בר-און, ‏"כולנו באנו מאהבה": מיטב זמרי ישראל חלקו כבוד למלך השירה בציבור, באתר מעריב אונליין, 4 במאי 2017
↑  אוראל ואקנין, נחנך הפארק לכבודו של אפי נצר בגבעת זמר, באתר רדיו חיפה, 27 ביוני 2022
↑   סיכום השבוע שהיה במוצקין 17.06.22, סרטון בערוץ "עיריית קריית מוצקין", באתר יוטיוב (אורך: 00:48)
 קריית מוצקין "שרים מורשת" ופרס מפעל חיים למלחין אפי נצר, סרטון בערוץ "יובל הנדלר", באתר יוטיוב (אורך: 07:43)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265954805171  PLWABN: 9810583988905606  BnF: cb165480536 (data)  GND: 135144183  ISNI: 0000 0000 6688 3978  LCCN: n85374401  MusicBrainz: ce7251de-4447-40c0-a509-b2f6ece5c86e  NTA: 156745143  VIAF: 63010639   WorldCat (עם VIAF): 63010639 
אפי נצר מופיע בפני חיילים, 1969
אפי נצר במופע במועדון הזמר של עמק הירדן
תחנת הרכבת ראשון לציון – מעוין שורק

תבנית:תחנת רכבת
תבנית:מסילת ראשון לציון - מודיעין
תחנת הרכבת ראשון לציון מעוין שורק היא תחנת נוסעים מתוכננת של רכבת ישראל העתידה לשרת את אזור התעשייה מעוין שורק (אשר נמצא בדרומה של העיר ראשון לציון) ואת יישובי האזור.
התחנה עתידה להיפתח בשנת 2027 עם חנוכתה של מסילת ראשון לציון – מודיעין.
התחנה צפויה לקום בגובה של 18 מטרים מעל הקרקע ובסמוך אליה צפוי להיבנות הוויאדוקט (גשר) הארוך בארץ, באורך של כ־3.5 ק"מ. בנוסף מתוכננת הקמת מסוף תחבורה ציבורית לצד התחנה.
היסטוריה

ב-21 בפברואר 2017 פרסמה הוועדה המחוזית לתכנון ובניה-מרכז את תוכנית מסילת ראשון לציון – מודיעין להפקדה. בתוכנית הזאת שונה התוואי, התוואי המוצע לאורך של כ-6.5 ק"מ יחבר בין שתי תחנות רכבת קיימות; ראשונים ומשה דיין. דרך תחנת רכבת חדשה – "מעוין שורק". כלומר, התבטל התוואי העובר לאורך רחוב רבין בראשון לציון והתבטלו שתי התחנות המתוכננות ליד התחנה המרכזית החדשה של ראשון לציון וליד המכללה למינהל.
פרויקט הקמת התחנה הוא חלק מתוכנית הפיתוח של רכבת ישראל.
שירות רכבות בתחנה (בעתיד)

בתחנה צפויות לעבור רכבות מראשון לציון לכיוון מודיעין וירושלים.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | קו הרכבת מודיעין — ראשון לציון (עתידי)  מודיעין מרכז • פאתי מודיעין • רמלה דרום • ראשון לציון הראשונים • ראשון לציון מעוין שורק • ראשון לציון משה דיין |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | קו הרכבת ירושלים — ראשון לציון (עתידי)  ירושלים יצחק נבון • רמלה דרום • ראשון לציון הראשונים • ראשון לציון מעוין שורק • ראשון לציון משה דיין |  |
הערות שוליים

תבנית:הערות שוליים
תבנית:קצרמר
↑  משה כהן, ‏"רכבת שורק" מתקרבת לפסים: החל שלב היישום של פרויקט התשתית בתוואי כביש 431, באתר מעריב אונליין, 7 בדצמבר 2018
↑  סוניה גורודיסקי, ‏רכבת ישראל פרסמה שני מכרזים במסגרת פרויקט מסילת כביש 431, באתר גלובס, 2 בדצמבר 2018
↑  תוכנית מפורטת מסילת משה דיין - ראשונים באתר מנהל התכנון.
מרקורי-אטלס 7

מרקורי-אטלס 7 (או MA-7) הייתה משימת החלל המאוישת הרביעית של ארצות הברית במסגרת תוכנית מרקורי. האסטרונאוט סקוט קרפנטר שוגר בחללית אורורה 7 ב-24 במאי 1962, והפך לאדם השישי ששוגר לחלל, והאמריקאי הרביעי בחלל. החללית שוגרה באמצעות משגר אטלס LV-3B לטיסה שנמשכה 3 הקפות וארכה 4 שעות, 56 דקות ו-5 שניות.
צוות

טייס: סקוט קרפנטר
טייס גיבוי: וולטר שירה
במקור דיק סלייטון היה אמור לטוס, כאשר שירה היה הגיבוי. אולם התגלתה אצל סלייטון הפרעת קצב בלב במהלך אימון תחת תאוצות כוח כבידה בצנטריפוגה והוא הוסר מרשימת האסטרונאוטים היכולים לטוס. סלייטון בחר את השם דלתא 7 לטיסה, כיוון שזו הייתה הטיסה הרביעית המאוישת של ארצות הברית, ודלתא היא האות הרביעית באלפבית היווני, שמציינת בהנדסה גם סימון של שינוי (כגון שינוי מהירות). לאחר שהוחלט שסלייטון לא יכול לטוס, הוחלט לתת את הטיסה לקרפנטר, שהיה טייס הגיבוי של מרקורי-אטלס 6, התאמן לצידו של ג'ון גלן ונחשב לאסטרונאוט הכי מוכן לטיסה. קרפנטר בחר בשם אורורה 7, כדי לציין את המרחב, הזוהר הצפוני והשמיים וכן את האור של השחר, לציון שחר של עידן חדש. בנוסף, קרפנטר גדל בילדותו במפגש הרחובות אורורה ו-7 בבולדר קולורדו.
מאפייני המשימה

מסה בשיגור: 1,349.5 ק"ג
פריגיאה: 154 ק"מ
אפוגיאה: 260 ק"מ
נטיית המסלול:32.5°
אקצנטריות: 0.00804
זמן מחזור של הקפה: 88.3 דקות
דלק: 16 ק"ג למערכת האוטומטית ו-11.3 ק"ג למערכת הידנית
מהלך המשימה > ההכנות למשימה

חללית מרקורי מס' 18 נמסרה לקייפ קנוורל, פלורידה ב-15 בנובמבר 1961. במהלך העבודה על החללית, הוחלף הפריסקופ וכן הוכנסו שינויים למנוע מהמצנח המגן לפעול לפני שניתנת פקודה. בנוסף, לאור השאלות על הטמפרטורה בתוך החללית, הותקן מתקן שאוסף נתוני טמפרטורה מ-28 נקודות בחללית ומקליט אותן.
משגר האטלס מס' 107D נבנה במפעל קונבאייר בסן דייגו, קליפורניה. המשגר יצא מהמפעל ב-25 בפברואר 1962, והגיע לקייפ קנוורל ב-8 במרץ 1962. במשגר זה בוצע שינוי להקטין את זמן ההאצה מ-131.1 ל-130.1 שניות לאחר שיגור, כדי לתאים יותר טוב לחלון השיגור. ההתאמות של הטמפרטורה והתיקונים במצנח, כמו גם תרגיל אימון בו השתתפו הספינות והמטוסים העוקבים אחר החללית, עיכבו את השיגור עד מאי.
רשת של תחנות קרקע וספינות הרכיבו את מערך התקשורת שהיה אמור להיות בקשר רציף עם האסטרונאוט. איש הקשר העיקרי מול הטייס נקרא CAPCOM ובחלק מהתחנות היה מצוות האסטרונאוטים. לדוגמה גאס גריסום היה ה-CAPCOM בתחנת קייפ קנוורל. אלן שפרד היה ה-CAPCOM של התחנה בקליפורניה
מהלך המשימה > ניסויים מדעיים

עיקר המשימה של טיסת קרפנטר, אשר אמורה להיות 5 שעות, היה בניסויים מדעיים. תוכנית הניסויים כללה שחרור של בלון, אשר יישאר קשור לחללית. הבלון מורכז מחמישה חלקים בצבעים שונים: אלומיניום לא צבוע, צהוב, כתום, לבן וציפוי מיוחד שנראה לבן באור יום וכחול בלילה. באמצעות תצפית אנושית וצילום הניסוי נועד לבחון את השפעות החלל על החזר האור. על הבלון היה גם מד מעוות כדי למדוד את השפעות הגרר האטמוספירי. ניסויים נוספים כללו מעקב אחר התנהגות נוזלים בחוסר כבידה, צילומי כדור הארץ ומזג אוויר ממצלמה ידנית, וניסיון (שלא הצליח) לראות נור שנורה מהקרקע.
מהלך המשימה > שיגור

יום השיגור נקבע ל-24 במאי 1962. קרפנטר התעורר ב־1:15, ונכנס לחללית ב־4:46. בניגוד למרקורי אטלס 6, לא היו בעיות עם נעילת הדלת. שיגור התבצע ב־7:45 (שעון פלורידה).
ביצועי משגר האטלס היו מדויקים כל כך עד כי אורורה 7 הגיעה כמעט בדיוק לפרמטרי המסלול המתוכננים של המשימה.
מהלך המשימה > במהלך הטיסה

בטיסת האורורה היה מזון מוצק פריטים בפעם הראשונה – מזון מוקפא בצורת קוביות בתוך שקית פלסטיק, במקום מחית הנלחצת מתוך צינור. כתוצאה מכך, פירורים החלו לצוף בתוך התא. במקור ציפו את האוכל בחומר שהיה אמור למנוע את ההתפוררות, אולם ייתכן שהם התרסקו בטעות לפני השיגור, והציפוי נשבר. קרפנטר היה מודאג שפירורים אולי ישאבו למערכת האוורור. בנוסף, חטיף שוקולד שקיבל נמס לאור הטמפרטורות הגבוהות שהיו בתוך החללית. בסיום ההקפה השנייה, קרפנטר הודיע כי האוכל נמצא במצב מבורדק והוא מעדיף להימנע מלגעת בזה עד סוף הטיסה, מלבד נטילת טבליית קְסִילוֹז.
בכל זריחה של ההקפה, קרפנטר שם לב לתופעת ה"גחלליות". לדעתו החלקיקים היו דומים באופיים לפתיתי שלג והיו מגוונים בצורה ובמשקל. הם גם לא נראו לו מאירים. אף על פי שהם טסו במהירויות שונות, ההתנהגות לא הייתה זהה להתנהגות החלקיקים שהיו בבלון עם הקונפטי
קרפנטר היה מעוניין לפתור את תעלומת ה"גחליליות" שהופיעו בטיסה הקודמת. במהלך ההקפה השלישית והאחרונה, קרפנטר פגע בידו כנגד הקיר הפנימי של הטיסה, המכה יצרה פרץ של חלקיקים זוהרים מחוץ לחללית – חלקיקי קרח ששוחררו מפני החללית החיצוניים.
לקראת סוף הטיסה, גילה קרפנטר כי כאשר הוא מכה בידו על דפנות החללית, הוא משחרר יותר "גחלליות". בתחילה חשבו כי אלו חלקיקים מהצבע המסמן את החללית או מהחומר דוחה הכרישים (בצבע ירוק) אולם בדיקות נוספות הראו כי חומרים אלו לא מנדפים חלקיקים בחוסר כבידה. לאחר מכן חשבו כי הגחליליות נבעו מאדים ממערכת בקרת תנאי הסביבה, שהפכו לשלג כאשר נחשפו לחלל הפתוח, או אולי שאריות פסולת מהשיגור שנשארו על הדופן החיצוני של החללית והחלו להשתחרר.
כמו גלן, קרפמנטר הקיף את כדור הארץ שלוש פעמים. ביצועי החללית היו כנדרש וכל יעדי המשימה העיקרית הושגו. התקלה היחידה הייתה במד האופק שהסיט את הכוון המשימה ב-20 מעלות. השפעת המדיד תוקנה ידנית על ידי האסטרונאוט במהלך תמרוני הכוון ידניים. כמו כן הטמפרטורה בתוך התא ובתוך חליפת החלל הייתה גבוהה אך נסבלת.
עד למעבר האחרון מעל תחנת הוואי, קרפמנטר ניצל כ-60% מהדלק במכלים האוטומטי והידני, ולדעת מנהל המשימה קראנץ, המשימה התקדמה כנדרש. הוא הורה לירות את המנועים האחורים ולהתקדם לתמרון כניסה למסלול. סה"כ משך השהות בחוסר כבידה היה 4 שעות, 39 דקות ו-32 שניות.
מהלך המשימה > נחיתה

קרפנטר הודה כי היה עסוק בחקר נושא הגחלליות והתחיל את בדיקות הכניסה למסלול באיחור. כאשר הוא ניסה להכניס את החללית להכוון הנכון הוא גילה כי המערכת האוטומטית לא יכולה להחזיק בהכוון הנדרש של 34 מעלות עלרוד ו-0 מעלות גלגול. כאשר הוא ניסה לגלות מה מקור התקלה, הוא צבר פיגור נוסף בהכנות לנחיתה. במעבר למערכת ידנית הוא שכח לכבות את המערכת האוטומטית. כתוצאה מכך, במשך 10 דקות, שתי המערכות עבדו יחדיו ודלק בוזבז.
במעבר מעל קליפורניה, אלן שפרד הזכיר לו להדליק את המנועים. שגיאת מערכת הבקרה והאיחור של 3 שניות בהדלקת המנועים, גרמה לסטייה במיקום הנחיתה של החללית, והוא פספס את אתר הנחיתה המיועד ב-400 ק"מ.
לאחר כמה שעות של חיפוש קדחתני, קרפנטר אותר מצפון מזרח לפוארטו ריקו, ונאסף על ידי נושאת המטוסים אינטרפיד. מלבד תשישות קלה, הוא היה במצב רוח טוב והבדיקות הרפואיות היו טובות.
מהלך המשימה > לאחר הטיסה

בנאס"א לעומת זאת לא היו מרוצים מהתנהגות האסטרונאוט ובזבוז הדלק בנחיתה. קרפנטר לא הוקצה למשימות עתידיות. הוא עזב את תוכנית החלל ב-1964 על מנת להשתתף בתוכנית חקר האוקיינוסים Sealab של חיל הים.
החללית אורורה 7 מוצגת כיום במוזיאון המדע והתעשייה בשיקגו אילינוי.
הערות שוליים

↑  Evans, Ben. ""Change in Velocity": The Misfortune of Deke Slayton – Part 1". americaspace.com. AmericaSpace. נבדק ב-23 ביוני 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Teitel, Amy Shira. "Mercury Astronaut Scott Carpenter and the Controversy Surrounding Aurora 7". popsci.com. Popular Science. נבדק ב-14 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  אודות טיסת MA-7 באתר NASA NSSCC
1 2 3 4 5  פרמטרי טיסת MA-7 באתר NASA NSSCC
1 2 3  Boynton, John H. (בפברואר 1967). ""SECOND UNITED STATES MANNED THREE-PASS ORBITAL MISSION (MERCURY-ATLAS 7, SPACECRAFT 18) DESCRIPTION AND PERFORMANCE ANALYSIS" NASA technical note TN-D 3814" (PDF). NASA. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2017-05-10. נבדק ב-2016-12-25. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Swenson Jr., Loyd S.; Grimwood, James M.; Alexander, Charles C. (1989). "13-8 MA-7 Preparations".  In Woods, David; Gamble, Chris (eds.). This New Ocean: A History of Project Mercury (url). Published as NASA Special Publication-4201 in the NASA History Series. NASA. נבדק ב-17 בדצמבר 2016. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  כרונולוגיה של פרויקט מרקורי דו"ח נאס"א SP-4001, מאת ג'יימס גרינווד, 1963
↑  "Virgil Ivan "Gus" Grissom". The space race. אורכב מ-המקור ב-2016-08-02. נבדק ב-19 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5  Swenson Jr., Loyd S.; Grimwood, James M.; Alexander, Charles C. (1989). "13-9 Flight of Aurora 7".  In Woods, David; Gamble, Chris (eds.). This New Ocean: A History of Project Mercury (url). Published as NASA Special Publication-4201 in the NASA History Series. NASA. נבדק ב-17 בדצמבר 2016. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  תוצאות הטיסה המסלולית המאוישת השנייה של ארצות הברית דוח נאס"א מתאריך 24 במאי 1962
| תוכנית מרקורי |
| --- | --- | --- |
| טיסות לא מאוישות | ליטל ג'ו 1 • ביג ג'ו 1 • ליטל ג'ו 6 • ליטל ג'ו 1A • מרקורי-אטלס 1 • Beach  Abort • ליטל ג'ו 5 • מרקורי-רדסטון 1 • מרקורי-רדסטון 1A • מרקורי-אטלס 2 • ליטל ג'ו 5A • מרקורי-רדסטון BD • מרקורי-אטלס 3 • ליטל ג'ו 5B • מרקורי-אטלס 4 • מרקורי סקאוט 1 |  |
| טיסות עם יונקים | ליטל ג'ו 2 • ליטל ג'ו 1B • מרקורי-רדסטון 2 • מרקורי-אטלס 5 |  |
| טיסות מאוישות | מרקורי-רדסטון 3 • מרקורי-רדסטון 4 • מרקורי-אטלס 6 • מרקורי-אטלס 7 • מרקורי-אטלס 8 • מרקורי-אטלס 9 |  |
| טיסות שבוטלו | Balloon Ascents  • מרקורי־יופיטר • מרקורי-אטלס 10 • מרקורי-אטלס 11 • מרקורי-אטלס 12 |  |
| אסטרונאוטים | אלן שפרד • וירג'יל גריסום  • ג'ון גלן • סקוט קרפנטר • וולטר שירה הבן • גורדון קופר  • דונלד סלייטון |  |
| משגרים | ליטל ג'ו • מרקורי-רדסטון • אטלס |  |
| שונות | שביעיית מרקורי  • ה-13 של מרקורי  • אנוס (שימפנזה)  • האם (שימפנזה) • הצוות המובחר • די אוהרה |  |
שיגור MA-7
תמונה של כדור הארץ שצולמה במהלך טיסת אורורה 7 על ידי סקוט קרפנטר
זבובאים

| זבובאים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
על־מחלקה:: שש-רגלים
מחלקה:: חרקים
על־סדרה:: בעלי גלגול מלא
סדרה:: זבובאים
שם מדעי
 Diptera ‏לינאוס, 1758
זבוב ממשפחת הבומביליים
הזְבוּבָאִים (שם מדעי: Diptera) מהווים סדרה של חרקים מכונפים הכוללת את הזבובים והיתושים. בסדרה יש כ-120 משפחות ובהן יותר מ-100,000 מינים. תפוצת הזבובאים היא כלל-עולמית. בישראל מצויים מעל ל-3,000 מינים, הנכללים ב-85 משפחות.
מאפיינים

מחזור חייו של זבובאי, כמו אצל שאר בעלי גלגול מלא, מתחלק לארבעה שלבים: ביצה, זחל, גולם ובוגר. לבוגרים זוג כנפיים בודד הממוקם על החזה האמצעי. התכונה המבחינה את הזבובאים באופן מובהק משאר סדרות החרקים היא הימצאותו של זוג כנפיים אחד בלבד (בפרק החזה האמצעי) וזוג בוכניות שהתפתחו מהכנפיים האחוריות (בפרק החזה האחורי). רק לסדרה נוספת אחת – המניפאים – יש זוג כנפיים וזוג בוכניות, אך בניגוד לזבובאים, אצל המניפאים הבוכניות נמצאות בפרק השני של החזה, והכנפיים בפרק השלישי שלו. לזבובאים יש גפי פה דוקרים-מוצצים או לוקקים-מוצצים. יש להם מבנה עין מיוחד, המכונה "עין תשבץ", המסוגל לקלוט אותות חיצוניים במהירות ובכך לחמוק מסכנה אם יש צורך בכך.
מינים רבים של זבובאים גורמים נזקים ישירים או עקיפים. מינים מסוימים (למשל שחמטנים, בהם שחמטן) עשויים להעביר מחלות שונות: מחלות מעיים, שיתוק ילדים, שחפת ומחלות עיניים. המזיקים העיקריים הם המינים מוצצי הדם, המעבירים מחלות (כגון מלריה). מקצת המינים שזחליהם צמחוניים פוגעים בגידולים חקלאיים. מינים אחרים, כגון זבוב הבית, מזהמים מזון. יש גם מינים שזחליהם חודרים לגוף האדם. אחד מסוגי הזבובאים המסוכנים ביותר הוא זבוב הצה צה, המעביר את מחלת השינה. בין בני הסדרה יש גם מינים מועילים, כגון מאביקים חשובים או אויבים של חרקים מזיקים.
מיון טקסונומי

תת-סדרת היתושים Nematocera
Axymyiomorpha
Bibionomorpha (ביביוניים, פטריתושיים, יתוציים ואחרים)
Blephariceromorpha
Culicomorpha (כולכיתיים, ישחוריים, יבחושיים, ימשושיים ואחרים)
Psychodomorpha (יתושעשיים ואחרים)
Ptychopteromorpha
Tipulomorpha (טיפולתיים ואחרים)
תת-סדרת הזבובים Brachycera
Asilomorpha (טרפניים, זבוברשתיים, בומביליים, פיזוזיים ואחרים)
Muscomorpha (רחפניים, קונופיתיים, פריזבוביים, פיופיליים, מנהרניים, בראולתיים, חלזבוביים, תסיסניתיים, זבובחופיים, שיבולניים, אנתומיתיים, זבוביים, בוהקניים, אסטריתיים, שחמטניים, טחבוביים, זריזבוביים, שרצגלמים ואחרים)
Stratiomyomorpha
Tabanomorpha (טבניים, רגיוניים, אסטרטיוניים ואחרים)
Vermileonomorpha
Xylophagomorpha
סיטי קאר

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מוטו:  פשוט קח וסע
 מייסדים:  מאיר רותם ואריה בלומנטל
 תקופת הפעילות:  2013–הווה (כ־12 שנים)
 בעלות:  שמואל רוזנברג
 מנכ"ל:  שמואל רוזנברג
  
 www.citycar.co.il
 
סיטי קאר היא חברה פרטית ישראלית לשיתוף מכוניות.
החברה

סיטי קאר הוקמה ב-2013 על ידי מאיר רותם ואריה בלומנטל. בראשית שנות פעילות החברה התמקדה בעיקר במגזר החרדי.
ב-2016 רותם פרש, ומאז שמואל רוזנברג הוא הבעלים והמנכ"ל.
התשלום הוא לפי משך זמן ההשכרה וטווח הנסיעה. יש אפשרות לעשות מנוי. המחיר כולל דלק וביטוח. יש להחזיר את הרכב לתחנת המוצא ממנה נלקח.
החברה אינה פעילה ואף אוסרת על שימוש ברכביה בשבת.
על השירות ניתן לשלם באתר ובאפליקציה. מכיוון שהחברה מיועדת גם לציבור החרדי, ניתן לשלם על נסיעה גם באמצעות מערכת ייעודית בשיחת טלפון.
סיטי קאר זכתה במכרזים במצפה רמון, בירושלים בשדרות, ובערים נוספות. כמו כן החברה פעילה בלמעלה מ-60 יישובים בארץ.
בסוף 2016 פרסמה החברה שממוצע השימושים עמד על 700 נסיעות ביום (19,000 בחודש).
נכון לתחילת 2025, סיטי קאר מחזיקה צי של כ-1200 רכבים הממוקמים בתחנות ייעודיות ברחבי הערים.