stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ורג' יאנג (סוחר סמים)
ביוגרפיה > בגידתו של להדר

בסוף שנות ה-70, הפגיש יאנג בין באריל ללהדר. הייתה זו טעות שכן להדר החליט לשדרג את עסקיו באמצעות מסחר ישיר עם באריל, וסילק את יאנג מעסק ההברחה שלו. עם זאת, יאנג התאושש במהרה מהבגידה, ופנה לעסקאות אחרות, שהניבו לו מעל ל-100 מיליון דולר.
בשנת 1987 נעצר יאנג באחוזתו שבמסצ'וסטס, אולם הוא שוחרר בערבות וברח מהמדינה ביחד עם משפחתו. מיד לאחר מכן החל לעבוד על מבצע נוסף, שבסופו הוא נעצר לאחר שנבגד על ידי מכר. אולם, הוא שוחרר לאחר שקיבל את אישורו של אסקובר להעיד כנגד להדר. להדר נשפט למאסר עולם ועוד 135 שנים, אך לאחר שהסכים לעסקה מהממשלה הפדרלית, הוא הוכנס לתוכנית להגנת עדים של רשות בתי הסוהר.
ביוגרפיה > מאסר אחרון

לאחר שעבד במספר עבודות חוקיות, נכנס יאנג שוב לעסקי המריחואנה. ב-1994 הוא יצר קשר עם שותף ההברחות המקסיקני שלו, נעצר עם 225 קילוגרם מריחואנה ועמד בפני 15 שנות מאסר בפועל. הוא הודה בשלושה סעיפי קנוניה וריצה תקופת מאסר במסצ'וסטס. השתחרר מהכלא ב-27 בנובמבר 2014, בגיל 72.
נפטר ב-5 במאי 2021.
ראו גם

פבלו אסקובר
הערות שוליים

↑  Graham, Renee (7 July 1993), "Weymouth's Wayward Son", The Boston Globe: p49
↑  ריאיון עם ג'ורג' יאנג באתרו הרשמי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810634695205606  GND: 123336988  ISNI: 0000 0004 4883 248X  LCCN: n92121181  NDL: 00871760  VIAF: 41043535   WorldCat (עם VIAF): 41043535
ג'יימס (נהר)

| --- | --- |
שפך נהר ג'יימס למפרץ צ'ספיק שיוצר את נמל המפטון רודס - מפה משנת 1859
שפך נהר ג'יימס למפרץ צ'ספיק שיוצר את נמל המפטון רודס - מפה משנת 1859
 מידע כללי
 אורך:  715 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  194 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  27,019 קמ"ר
 מוצא:  נקודת מפגש של נהר קָאוֹפַּאסְטיר ונהר ג'קסון, הרי אלגני(אנ'), וירג'יניה
 יובלים:  צ'יקהומיני, Slate River, Tye River, Skiffe's Creek, Rivanna River, Rockfish River, Pedlar River, Warwick River, Hardware River, Grays Creek, Maury River, Powhite Creek, Willis River, Powell's Creek, Pagan River, Hoffler Creek, Nansemond River, Bailey Creek, Jennings Creek, Appomattox River, Jackson River, Cedar Creek, College Creek, Falling Creek, Chuckatuck Creek, Craig Creek, Cowpasture River, Hampton River 
 שפך:  המפטון רודס, מפרץ צ'ספיק, וירג'יניה
 מדינות באגן הניקוז:  וירג'יניה
 אגן הניקוז של נהר ג'יימס
 
נהר ג'יימס (באנגלית: James River) הוא נהר ראשי במרכז מדינת וירג'יניה שמתחיל בהרי האפלצ'ים, אורכו כ-560 קילומטרים, והוא נשפך למפרץ צ'ספיק. למעשה, אורכו של הנהר הוא 715 קילומטרים, זאת אם מחשבים גם את נהר ג'קסון(אנ'), אשר הוא הארוך מבין שני פלגי המקור של הנהר. חלק ניכר ממקורות המים במרכז וירג'יניה מתנקזים לנהר ג'יימס. יחד עם נהר ססקואנה, הוא נחשב לנהר הארוך ביותר במזרח ארצות הברית, ובמקום ה-16 באורכו בארצות הברית, וה-12 באורכו עבור נהרות שזורמים בתחום מדינה אחת בלבד. ג'יימסטאון וויליאמסבורג(אנ'), הבירות הקולוניאליות הראשונות של וירג'יניה, וריצ'מונד, בירתה הנוכחית של וירג'יניה, שוכנות על גדות נהר ג'יימס.
אגן הניקוז, מקורות הנהר ומהלכו > ראש הנהר

שטח אגן הניקוז של נהר ג'יימס הוא 27,020 קמ"ר. כ-4% משטח אגן הניקוז הוא מים פתוחים. לנהר 2 מקורות: מערבי - נהר ג'קסון(אנ'), ומזרחי - נהר קָאוֹפַּאסְטיר(אנ'). שני אלה נפגשים מדרום לעיירה "שער הברזל"(אנ') על הגבול בין מחוזות אלגני(אנ') ובּוֹטֶטוֹרְט(אנ'). ממפגש הנהרות הללו בהרי האפלצ'ים, הוא זורם למפרץ צ'ספיק.
אגן הניקוז, מקורות הנהר ומהלכו > היובלים העיקריים המזינים את נהר ג'יימס (מראש הנהר ובכיוון מורד הזרם למפרץ צ'ספיק)

נהר ג'קסון - אחד משני המקורות של נהר ג'יימס, שאורכו כ-155 קילומטרים, יוצא ממחוז היילנד(אנ') בסמוך לגבול עם וירג'יניה המערבית וזורם אל נקודת המפגש עם המקור העיקרי השני - נהר קָאוֹפַּאסְטיר, כמוזכר לעיל.
נהר קָאוֹפַּאסְטיר - המקור של נהר ג'יימס שאורכו כ-135.8 קילומטרים, יוצא מצפון מזרח מחוז היילנד וזורם אל נקודת המפגש עם המקור העיקרי השני - נהר ג'קסון כמוזכר לעיל.
נהר Maury(אנ') - אורכו כ-69 קילומטרים, יוצא מנקודה במחוז רוקברידג'(אנ') ונשפך לנהר ג'יימס ליד העיירה גלאזגו(אנ') שמצפון מערב ללינצ'בורג.
נהר אפומטוקס(אנ') - זורם ממערב לריצמונד לאורך 253 קילומטרים ונשפך לנהר ג'יימס ממערב, ליד העיירה סיטי פוינט(אנ') שמדרום לריצמונד.
נהר Chickahominy(אנ') - יוצא כ-28 קילומטרים מצפון מערב לריצמונד, ועוקף אותה ממזרח. אורכו כ-140 קילומטרים, והוא ונשפך לנהר ג'יימס מצפון מערב לג'יימסטאון.
נהר וורוויק(אנ') - יוצא כמה קילומטרים ממערב ליורקטאון(אנ') אורכו כ-23.2 קילומטרים והוא נשפך למפרץ של נהר ג'יימס, שנמצא ממערב ל"ניופורט ניוז".
נהר פאגאן(אנ') - יוצא מנקודה שנמצאת ב-4.5 קילומטרים צפונית לסמית'פילד(אנ') וזורם למרחק של כ-20 קילומטרים ונשפך לנהר ג'יימס דרך מיצר שממוקם בגדה הנגדית של "ניופורט ניוז".
נהר Nansemond(אנ') - יוצר מהשפך של אגם Meade שמצפון לעיר סופולק(אנ') וזורם לאורך כ-32 קילומטרים עד שנשפך למפרץ של נהר ג'יימס ממערב לנורפוק.
אגן הניקוז, מקורות הנהר ומהלכו > השפך

בשפך הנהר למפרץ צ'ספיק, ליד ניופורט ניוז פוינט, נהרות אליזבת(אנ') ו-נאנסמונד(אנ') מצטרפים לנהר ג'יימס ויוצרים את אזור הנמל המכונה המפטון רודס. בין קצה חצי האי וירג'יניה ליד אולד פוינט קומפורט(אנ') לאזור וילובי ספיט(אנ') של נורפוק בדרום המפטון רודס, קיימת תעלה המובילה מהמפטון רודס אל החלק הדרומי של מפרץ צ'ספיק, ויוצאת אל האוקיינוס האטלנטי כמה קילומטרים מזרחה יותר. כלי שיט רבים עוברים בנהר זה כדי לייבא ולייצא את מוצרי וירג'יניה.
אגן הניקוז, מקורות הנהר ומהלכו > סכרים לאורך הנהר

בשל הפוטנציאל שלו להפקת אנרגיה בנקודות מתאימות, ובהיותו גם נתיב מים למסחר, נבנו סכרים רבים לאורך הנהר מאז תקופת ההתיישבות האירופית של האזור. בעוד שרוב הסכרים הללו הוסרו או נכשלו, עדיין קיימים מספר סכרים לאורך המסלול העליון של הנהר. מראש הנהר במורד הזרם ועד לריצ'מונד נמצאים הסכרים הבאים לפי סדר הופעתם:
המיזם ההידרואלקטרי של קשיו(אנ') - סכר של 7.5 מגה וואט (MW) מופעל על ידי חברת Virginia Electric Power, הפועלת בשם חברת Dominion Virginia Power והמספקת חשמל בחלקים מווירג'יניה, צפון קרוליינה ודרום קרוליינה. המיזם ממוקם על גבול מחוזות בדפורד(אנ') ואמהרסט(אנ') שבוירג'יניה, בסמוך לעיירה גלזגאו(אנ').
מיזם ה-Hydropower של בדפורד(אנ') - סכר של 5 מגה וואט ממוקם בסמוך לסכר קשיו ובמרחק כקילומטר וחצי ממנו במורד הנהר. במיזם תעלה שמפנה את הזרימה לתחנת הכוח המשאירה נתיב למסלול העיקרי של הנהר. זהו האמצעי מבין 3 מיזמים הידרואלקטריים שממוקמים האחד בסמוך לשני.
סכר הביג איילנד(אנ') - סכר של 480 קילוואט (KW) והוא השלישי והאחרון בסדרה של 3 מיזמים שמשתרעים לאורך 7.5 קילומטרים לאורך נהר ג'יימס בקטע שחוצה את הרי ה"בלו רידג'".
סכר מפלי קולמן(אנ') - סכר של 1.5 מגה וואט ממוקם קילומטרים ספורים מדרום (במורד הזרם) של סכר ביג איילנד.
סכר Holcomb Rock(אנ') - הראשון משלושה סכרים הממוקמים ליד העיירה לינצ'בורג. ממוקם בסמוך וממזרח לסכר מפלי קולמן. הפיק בשנת 2008 מעל ל-6 מיליון קוט"ש, קרי הספק ממוצע של כ-700 קילוואט.
סכר Reusens(אנ') - סכר בהספק של 12.5 מגה וואט. ממוקם מספר קילומטרים מדרום לסכר "סלע הולקומב" לכיוון לינצ'בורג.
סכר סקוטס מיל(אנ') - סכר בהספק של 4.5 מגה וואט, ממוקם בתוך העיר לינצ'בורג.
סכר בושר'ס(אנ') משמש בעיקר לאספקת מים, וממוקם בעיר ריצ'מונד.
בכל הסכרים הנ"ל קיימים גם מתקני נופש ושעשועים שנסמכים על האגם המלאכותי שנוצר כתוצאה מסכירת הנהר.
היסטוריה

ילידים חיו בווירג'יניה במשך 16,000 שנה לפני שהמתיישבים האירופאים הגיעו אליה. אלה היו שבטי הקונפדרציה(אנ') של פאוהאטן(אנ') שהתיישבו בכפרים ליד נהר ג'יימס, וזה שימש להם מסדרון תחבורה, כמו גם למתיישבים הראשונים אחר כך. האינדיאנים אשר אכלסו את האזור בסוף המאה ה-16 ותחילת המאה ה-17 כינו את הנהר "נהר הפאוהאטן", על שם השבט שחי באזור. המתיישבים הראשונים שהגיעו לאזור בשנת 1607, קראו לנהר, "ג'יימס", על שם מלך אנגליה ג'יימס הראשון, ולהתיישבות האנגלית הקבועה הראשונה ביבשת אמריקה, שהוקמה כ-56 ק"מ ממפרץ צ'ספיק במעלה הזרם, קראו ג'יימסטאון. זו הסיבה שנהר ג'יימס ידוע בכינוי "הנהר המייסד" של אמריקה, וביתה של הבירה הקולוניאלית הראשונה של וירג'יניה בוויליאמסבורג נמצא על גדותיו.
לאורך נהר ג'יימס התחוללו קרבות קריטיים במהפכה האמריקאית  ובמלחמת האזרחים.
ביאורים

↑  אם מחשבים גם את נהר המקור שלו - ראו בפתיח לערך.
↑  נהר ראשי הוא תרגום מאנגלית ל-"Major river", והכוונה היא לנהר שאינו מהווה יובל של אף נהר אחר, והוא קולט מים מיובלים רבים, ונשפך בסופו של דבר אל בסיס סחיפה המוחלט, שהוא בדרך כלל אוקיינוס או ים. סימוכין ראו כאן.
↑  לצפייה בנקודת המפגש על מפה, לחצו כאן.
↑  לצפייה בנקודת השפך של הנהר, לנהר ג'יימס, ליד גלאזגו שמצפון מערב ללינצ'בורג, לחצו כאן. הגדילו את המפה כדי לעקוב אחרי נתיב הנהר.
↑  לצפייה בנקודה בה נשפך הנהר לנהר ג'יימס לחצו כאן.
↑  לצפייה במסלול הנהר ובנקודת השפך לנהר ג'יימס, לחצו כאן.
↑  לצפייה במסלול הנהר והשפך שלו למפרץ המוזכר לעיל, לחצו כאן.
↑  לצפייה במסלול הנהר ובנקודת השפך לנהר ג'יימס, לחצו כאן.
↑  לצפייה במסלול הנהר ובנקודת השפך לנהר ג'יימס, לחצו כאן.
↑  במפה משנת 1859, המוצבת בראש הערך, המקום מצוין מעל הכיתוב Hampton Roads בלב שפך הנהר - יש להגדיל את המפה כדי להבחין בפרטים.
↑  הנקודה רשומה ממש ממזרח לפינה הדר' מזרחית של חצי האי.
↑  לצפייה במיקום המיזם על מפה לחצו כאן.
↑  המנה של 6 מיליון קוט"ש מחולקים במספר השעות בשנה.
↑  לצפייה במיקום ג'יימסטאון וויליאמסבורג על מפה עדכנית לחצו כאן.
הערות שוליים

↑  James River, Britannica Encyclopedia
↑  Dams of Bedford County, Virginia (and more), US Army Corps of Engineers National Inventory of Dams
↑  Cushaw P-906, Hydropower Reform Coalition
↑  Bedford P-5596, Hydropower Reform Coalition
↑  Report of Property Owner Survey Report GP Big Island, LLC under P-2902. FERC Ascension Number 20130122-5303. January 22, 2013.
↑  Coleman Falls P-5456, Hydro Power Refom Coalition
↑  About: Holcomb Rock Dam, DBpedia
↑  Reusens, Eagle Creek Renewable Energy
↑  Scott's Mill Hydroelectric Project, Scotts Mill Hydro
↑  About: Bosher Dam, DBpedia
1 2  James River America’s Founding River, American Rivers
↑  A Short History of Jamestown, National Park Service - Historic Jamestown
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529244905171  LCCN: sh85069332  NARA: 10038819  VIAF: 233856998   WorldCat (עם VIAF): 233856998
ג'ורג' טרופ

ג'ורג' מקינטוש טרופ (באנגלית: George McIntosh Troup;‏ 8 בספטמבר 1780 –  26 באפריל 1856) היה פוליטיקאי אמריקאי מג'ורג'יה, איש המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, ולאחר מכן המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל ג'ורג'יה ה-32 בשנים 1823–1827. לפני כן הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של ג'ורג'יה, כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית וכחבר הסנאט של ארצות הברית, תפקיד אליו הוא שב לאחר תום כהונתו כמושל. טרופ האמין במדיניות ההתפשטות ובהשקפת הייעוד הגלוי, ותמך בהעברת האינדיאנים ממקומות מושבם. הוא נולד למשפחת בעלי מטעים ותמך בעבדות במשך כל חייו. בשנותיו האחרונות הוא נודע בכינוי "הרקולס של זכויות המדינות".
ראשית חייו

ג'ורג' טרופ נולד במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית בעיירה מקינטוש בלאף (כיום מקינטוש) שעל הנהר טומביגבי, במה שהיום הוא חלק מאלבמה, ואז חלק מג'ורג'יה. הוא היה בנם של ג'ורג' טרופ האב וקתרין מקינטוש, בתו ילידת ג'ורג'יה של קפטן ג'ון מקינטוש, קצין צבא בריטי והצ'יף של שבט מקינטוש. היא הייתה צאצאית לצ'יפים של שבט מקגיליוורי, ודודנית מדרגה ראשונה לצ'יף משבט המוסקוגי אלכסנדר מקגיליוורי (אנ') ודודתו של הצ'יף ויליאם מקינטוש (אנ'). על פי מקורות שונים, היה שמו האמצעי "מייקל" (Michael), אך על פי הביוגרפיה שלו מאת אדוארד ג'. הרדן, היה זה אכן שמו האמצעי, אך הוא העדיף את השם מקינטוש כהנצחה לסבו מצד אמו.
טרופ נישא פעמיים והיה אביהם של שישה ילדים. הוא חי בעיקר בעיר דבלין שבמחוז לורנס. אחוזת המטעים שלו, ולדוסטה (לעיתים מבוטא ואל ד'אוסטה), נקראה על שם ואל ד'אוסטה שבאיטליה. בהמשך, נקראה העיירה ולדוסטה שבג'ורג'יה על שם אחוזת המטעם של טרופ. על שמו נקראה עיירה בג'ורג'יה שהתקיימה בעבר בשם טרופוויל.
ב-1797 סיים טרופ את לימודיו בקולג' ניו ג'רזי (כיום אוניברסיטת פרינסטון). הוא למד משפטים בקריאת עצמית במשרד עורכי דין, ושנתיים לאחר מכן התקבל ללשכת עורכי הדין בסוואנה.
ראשית הקריירה הפוליטית

טרופ נכנס לפוליטיקה, והיה למתנגד תקיף של שערוריית הקרקעות יאזו (Yazoo land scandal). כאיש המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית הוא כיהן תקופת כהונה אחת בבית הנבחרים של ג'ורג'יה בשנים 1803–1805. ב-1806 הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית, תפקיד אליו הוא נבחר שלוש פעמים נוספות וכיהן בו בשנים 1807–1815. יחד עם חברי קונגרס נוספים, כולל הנרי קליי מקנטקי וג'ון קלהון מקרוליינה הדרומית, היה טרופ חלק מהתנועה הלאומנית שהייתה המקור למונח "ניצי המלחמה" (War hawks), שתמכו בכניסתה של ארצות הברית למלחמת 1812. טרופ הגן על קלהון באולם בית הנבחרים כאשר חבר הבית, ג'ון רנדולף מווירג'יניה תקף אותו, באומרו שהייתה זו "התקבצות גדולה של הבית... נגד הג'נטלמן הבודד מווירג'יניה".
ב-1816 נבחר טרופ לסנאט של ארצות הברית, שם הוא תמך בעמיתיו בעלי אחוזות המטעים האמידים, וכיהן כיושב ראש ועדת הכוחות המזוינים של הסנאט.
מושל ג'ורג'יה

ב-1819 בחר בעל הכוח הפוליטי בג'ורג'יה, ויליאם קרופורד בטרופ כמועמדו למשרת מושל ג'ורג'יה. אף על פי כן, טרופ נוצח פעמיים בבחירות על ידי יריבו המר של קרופורד, ג'ון קלארק, שזכה לתמיכתם של תושבי אזורי הספר. ב-1823 התמודד טרופ פעם נוספת בבחירות, שכן קלארק היה כבר מנוע מלהתמודד בפעם השלישית עקב הגבלת כהונה, וניצח. הוא דרש את העברתם של האינדיאנים מאומת המוסקוגי ממערב ג'ורג'יה. הוא היה מעוניין להעבירם אל הטריטוריה המערבית של רכישת לואיזיאנה, רעיון שהוצע לראשונה ב-1803 על ידי תומאס ג'פרסון. ב-1825, ניצח טרופ בבחירות הכלליות הראשונות שהתקיימו למשרת המושל בג'ורג'יה (עד אז המושל היה נבחר על ידי בית המחוקקים) בהפרש קולות קטן. בפברואר אותה שנה הוא ניהל את המשא ומתן על ההסכם השנוי במחלוקת עם האינדיאנים, מול דודנו מדרגה ראשונה, הצ'יף בן התערובת ויליאם מקינטוש. מקינטוש ו-49 מנהיגים נוספים של השבט ויתרו על שטח אדמה נרחב בג'ורג'יה, אף על פי שהם לא זכו לגיבוי של הרוב בקונפדרציית המוסקוגי. הוא איים לתקוף את הכוחות הפדרליים אם הם ייתערבו בהסכם וקרא תיגר על הנשיא ג'ון קווינסי אדמס, שנכנע ואפשר לטרופ להשתלט על שארית אדמות המוסקוגי בג'ורג'יה. במהלך תקופת כהונתו של טרופ כמושל, הוא גם תמך בחינוך הציבורי ובסלילתם של דרכים חדשות ושל תעלות. על אף מלחמת 1812 שהתקיימה זמן לא רב קודם לכן, טען טרופ שארצות הברית צריכה הייתה לשאוף ליחסים חיוביים עם הממלכה המאוחדת. הוא התייחס תמיד לבריטים במונחים משפחתיים ("בני דודנו", "יחסי אחווה עם אנגליה", "האומה האחות" שלנו) והאמין שמאחר ובריטניה ואמריקה חלקו שורשים משותפים, שתי הארצות "יתאחדו בסופו של דבר בצורה כלשהי", אף על פי שהוא האמין שארצות הברית צריכה "להישאר עצמאית לעד, אם כי לא לאהוב את אנגליה בצורה פחותה". המעצמה האירופאית שכלפיה נותר טרופ עוין הייתה צרפת. הוא היה ביקורתי מאוד הן כלפי המהפכה הצרפתית, בעיקר כלפי שלטון הטרור, והן כלפי ממשלת הרסטורציה הבורבונית שבאה אחריה.
שנותיו האחרונות

ב-1829, לאחר תום תקופת כהונתו השנייה כמושל, שב טרופ לסנאט, בו הוא כיהן בוועדה לענייני אינדיאנים של הסנאט. בוועידת זכויות המדינות, שהתכנסה בינואר 1852 בג'קסון, מיסיסיפי, הוא היה מועמד לנשיאות ארצות הברית.
ג'ורג' טרופ נפטר ב-26 באפריל 1856, בעת שביקר באחת מאחוזות המטעים שלו ליד נהר אוקוני במחוז מונטגומרי שבג'ורג'יה (כיום במחוז טראוטלן). הוא נטמן באחוזת המטעים רוזמונט.
ב-1826 הוקם מחוז טרופ על אדמת המוסקוגי לשעבר, ונקרא על שמו. במלחמת האזרחים האמריקאית, נקראה סוללה ארטילרית באת'נס בשם "ארטילריית טרופ" לזכרו.
לקריאה נוספת

Harden, Edward Jenkins. The life of George M. Troup. Savannah, 1859.
Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 288
הערות שוליים

↑  Harden, Edward Jenkins. The life of George M. Troup. Savannah, 1859, pp. 2-7.
↑  Reginald Horsman, Who Were the War Hawks?, Indiana Magazine of History, Vol. 60, No. 2 (June 1964), p. 128.
↑  United States. Congress, Thomas Hart Benton, 	Abridgment of the Debates of Congress, from 1789 to 1856: Nov. 7, 1808-March 3, 1813, D. Appleton, 1857.
↑  Michael D. Green, The Politics of Indian Removal: Creek Government and Society in Crisis, University of Nebraska Press, 1985, pp. 96–97.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007381121005171  GND: 1080793720  ISNI: 0000 0000 4707 1712  LCCN: nr90007039  SNAC: w6p5628f  US Congress: T000382  VIAF: 58928799   WorldCat (עם VIAF): 58928799
גבעת ח"ן

| --- | --- |
בניין המזכירות
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: המרכז
מועצה אזורית: דרום השרון
גובה ממוצע: ‎61 מטר
תאריך ייסוד: 1933
תנועה מיישבת: תנועת המושבים
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 364 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎0.3% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת נתניה מוגדלת) גבעת ח"ן(למפת נתניה רגילה) גבעת ח"ן(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גבעת ח"ן(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גבעת ח"ן32°10′05″N 34°52′29″E﻿ / ﻿32.1681059069764°N 34.8748257175597°E﻿ / 32.1681059069764; 34.8748257175597  heמפת היישובים של מועצה אזורית דרום השרון (in English: Drom HaSharon Regional Council) באדום - גבעת ח"ן בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 9 מתוך 10
http://www.givatchen.org
גבעת ח"ן (גִּבְעַת חֵן) הוא מושב באזור השרון, מדרום לעיר רעננה, השייך למועצה אזורית דרום השרון. שטחו כ-1,300 דונם.
היסטוריה

היישוב הקרוי על-שמו של חיים נחמן ביאליק, הוקם בחג הסוכות, ב-15 באוקטובר 1933, בידי 41 משפחות עולים ותיקים מליטא, פולין ורוסיה, וזאת כחלק מהתיישבות האלף. מאוחר יותר הגיעו גם עולים מגרמניה. היישוב נועד להגנה על רעננה מדרום מפני תושבי אבו כישכ, ובתי המתיישבים הוקמו מבטון מזוין. עוד הוקמו במקום בניין בן שתי קומות המשמש כמזכירות היישוב ומגדל מים ועליו זרקור איתות. בעת המאורעות שימש הזרקור כתחנת איתות בין רעננה ופתח תקווה. בשנים 1945–1947 היה מושב לבסיס לפעולות הפלמ"ח ולנקודות קליטה למעפילים אשר ספינותיהם נחתו בחופי השרון. ביישוב פעלה תחנת השידור של תנועת המרי העברי.
כלכלה

בשנותיו הראשונות של היישוב ענפי החקלאות העיקריים שלו היו רפתות לולים וירקות. בשנות ה-50 של המאה ה-20 החל להתפתח ביישוב ענף הפרדסנות במקביל להתפרקות הרפתות. כיום עדיין שומר המושב על צביונו החקלאי וענפי החקלאות העיקריים בו הם ירקות, תות שדה, לול, פרחים, פרדסים, כבשים ודבורים.
מגדל המים
בית העם
מפעל של חברת החקלאות "הגרעין"
שלט הנצחה במרכז המושב
מראה כללי מכיוון הרצליה
שילוט הרחובות הייחודי במושב
מושב גבעת חן 1939
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
| חיים נחמן ביאליק |
| --- | --- | --- |
| שירים | אל הציפור • תחזקנה • אם יש את נפשך לדעת •  הכניסיני תחת כנפך • על השחיטה • בעיר ההרגה • המתמיד • מתי מדבר • הבריכה • מגילת האש • לא זכיתי באור מן ההפקר • שיר העבודה והמלאכה • למתנדבים בעם • אכן חציר העם • ראיתיכם שוב בקוצר ידכם • שירתי • זוהר • ביום קיץ יום חום • בגינה • עציץ פרחים • שיר לחמוטל • שבת המלכה • פרש • קן ציפור • הפרח לפרפר • הפרפר לפרח • בין העצים הירקרקים‎ • היא יושבה לחלון • נדנדה • מעבר לים • מתי מדבר האחרונים • יהי חלקי עמכם • לכבוד החנוכה • בערוגת הגינה • מקהלת נוגנים • קומי צאי • יש לי גן • הקיץ גווע • אחרי מותי • לבדי •  תרזה יפה • לא ביום ולא בלילה • בין נהר פרת ונהר חדקל • בשל תפוח |  |
| סיפורים | ספר האגדה • אלוף בצלות ואלוף שום • גילוי וכיסוי בלשון • החצוצרה נתביישה • אריה "בעל גוף" • התרנגולים והשועל • שירים ופזמונות לילדים • אגדת שלושה וארבעה • ויהי היום • מסע הדג‎ • ספיח • יום השישי הקצר • מאחורי הגדר |  |
| הנצחה | קריית ביאליק • בית ביאליק • גבעת ח"ן • פרס ביאליק • כפר ביאליק • שדרות ח"ן (תל אביב) • כיכר ביאליק • מוסד ביאליק • רחוב ביאליק (תל אביב) • קמפוס ביאליק-רוגוזין • שדרות ח"ן (רחובות) • רחוב ביאליק (רמת גן) |  |
| ערכים קשורים | מאניה ביאליק‎ • אירה יאן • מרדכי עובדיהו • משה אונגרפלד • ראדי • אהל שם • עונג שבת |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007467858805171
גבעות פינלנדיה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  Finlandia 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  69°56′00″S 70°09′00″W﻿ / ﻿69.9333°S 70.15°W﻿ / -69.9333; -70.15
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהגבעות פינלנדיה(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהגבעות פינלנדיה(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיגבעות פינלנדיה(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיגבעות פינלנדיה
 
גבעות פינלנדיה (באנגלית: Finlandia Foothills) הם מסיב סלעי (רכס גבעות) בצפון האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הרכס 19 קילומטרים; רוחבו של הרכס 6 קילומטרים.
גובהו של הרכס 1,130 מטרים מעל פני הים.
הרכס ממוקם ממערב לקרחון סיבליוס; ובסמוך ממערב לנונאטאקי גאודה; צפונית להדום הקרח הנדל וממערב לויצ'ז קלדרון.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הרכס

הרכס התגלה ומופתה לראשונה בשנת 1960 על ידי דרק סירל (Derek J.H. Searle) מסקר שטחי חסות איי פוקלנד, על בסיס תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון בין השנים 1947–1948.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הרכס ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הרכס נקרא על שמה של הפואמה הסימפונית פינלנדיה מאת המלחין הפיני ז'אן סיבליוס; וזאת בדומה לאתרים נוספים באזור שנקראו על שמות של מלחינים.
גם קרחון סיבליוס הסמוך נקרא על שמו של המלחין.
ראו גם

| אתרים על שם מלחינים, מוזיקאים ויצירות מוזיקליות באי אלכסנדר |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | באלאקירב • בארטוק • גילברט • דיליוס • מיקאדו • סאליבן • סיבליוס • פלסטרינה |  |
| הדומי קרח | הנדל • וגנר • מוצרט |  |
| מדפי קרח | באך • ברהמס • בריטן |  |
| שדות שלג | שדה השלג פרסל |  |
| מפרצונים | בוקריני • ברהמס • בריטן • היידן • ובר • ורדי • מנדלסון • סטרווינסקי • פורה • קופרן • ראמו • שוברט |  |
| הרים, רמות ומצוקים | רכס אטאנסוב • רמת אלגר • נונאטאקי אפאלאצ'יה • הר בורודין • פסגת גלוק • הר גריג • רמת דביסי • הר וילבי • מעבר האפנר • הרי לאסוס • הר ליסט • שלוחת מאהלר • פסגות מוסורגסקי • הר מורלי • נונאטאק פיגארו • הר פינאפור • גבעות פינלנדיה • הר צ'ייקובסקי • הר שומאן • גבעת שופן |  |
| חצאי אי | אירואיקה • בטהובן • מונטוורדי • שוסטקוביץ' |  |
| לשונות יבשה | נקודת ברליוז • נקודת רוסיני |  |
לקריאה נוספת

• MCCARRON, J., & MILLAR, I. (1997), ,  Geological Magazine, 134(4), 507-522. doi:10.1017/S0016756897007437
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7 8 9  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע גאוגרפי
↑  מקור השם של אתרים סמוכים
↑  קרחון סיבליוס באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
גלעד קינן

| --- | --- |

תא"ל קינן, 2021
 לידה:  1976 (בן 48 בערך) ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב  האוניברסיטה לביטחון לאומי, וושינגטון די.סי
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1994
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
  מפקד טייסת 133   מפקד טייסת 253  ראש ענף עומק במחלקת מבצעים אוויר  ראש מחלקת התקפה אווירית בלהק מבצעי אוויר   מפקד בסיס רמון   מפקד בסיס נבטים   ראש להק מבצעי אוויר
 פעולות ומבצעים
   מלחמת לבנון השנייה  מבצע עמוד ענן    מבצע צוק איתן  מבצע שומר החומות  מלחמת חרבות ברזל
 
גלעד קינן (נולד בשנת 1976) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף וטייס קרב בחיל האוויר הישראלי המכהן כראש להק מבצעי אוויר.
ביוגרפיה

קינן התגייס בשנת 1994 וסיים קורס טיס מס' 134 בהצטיינות בשנת 1996 במגמת קרב. עבר קורס אימון מבצעי בטייסת 116. שירת כטייס F-16 נץ בטייסת 140 ובטייסת 253. בשנים 2001–2002 שימש סמ"ט ב' בטייסת 144, יצא ללימודים ובשנים 2006–2008 שירת כסמ"ט א' בטייסת 106. ב-2008 מונה לראש מדור תשתיות בלהק האוויר. ב-2010 מונה למפקד טייסת 133 וב-2012 מונה לראש ענף עומק במחלקת מבצעים של חיל האוויר, כראש הענף עסק בתכנון המערכה בין המלחמות. ב-2014 מונה למפקד טייסת 253. ביוני 2016 מונה לראש מחלקת התקפה אווירית בלהק מבצעי אוויר. כראש המחלקה פיקד על תא השליטה במהלך העימות האווירי בין ישראל לסוריה ואיראן (פברואר 2018), תקיפת שדה התעופה T-4 (אפריל 2018), תקיפת מחסני התחמושת האיראניים בסוריה (אפריל 2018) ומבצע בית הקלפים.
ביולי 2018 מונה למפקד בסיס רמון. באוגוסט 2021 מונה למפקד בסיס נבטים, תפקיד בו כיהן עד יולי 2023. ב-9 באוגוסט 2023 נכנס לתפקיד ראש להק מבצעי אוויר.
השכלה וחיים פרטיים

קינן הוא בן קיבוץ רעים, נשוי ואב לשלושה ילדים. בעל תואר ראשון בהנדסת ביוטכנולוגיה מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב ובעל תואר שני בניהול משאבים לאומיים מהאוניברסיטה לביטחון לאומי בוושינגטון די. סי..
הערות שוליים

↑  לילך שובל, "זו היתה השנה הכי אינטנסיבית מאז שהחלה המערכה שבין המלחמות", באתר ישראל היום
↑  דובר צה"ל, ראש להק מבצעי אוויר נכנס לתפקידו, ‏9 באוגוסט 2023