stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פקלברוק (מחוז)
ערים ועיירות > עיירות

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  אמפפלוואנג אים האוסרוקוואלד  פרנקנבורג אם האוסרוק  פרנקנמרט  לנצינג  מונדזה  רגאו  שרפלינג אם אטרזה  זהבאלכן אם אטרזה  סנקט גאורגן אים אטרגאו  טימלקאן  פקלאמארקט  וולפסג אם האוסרוק  אטרזה |  אטצבאך  אוראך אם הונגאר  ברג אים אטרגאו  דסלברון  פורנאך  גאמפרן  אינרשוואנד  מאנינג  נויקירכן אן דר פקלה  נידרתאלהיים  נוסדורף אם אטרזה  אוברהופן אפ אירזה  אוברנדורף ביי שבאננשטט |  אוברוואנג  אוטאנג אם האוסרוק  פפאפינג  פילסבאך  פיטצנברג  פנדורף  פוכקירכן אם טראטברג  פירֶט  רדלייטן  רדלאם  ריסטדורף  רוצנהם  שלאט |  סנקט לורנץ  שטיינבאך אם אטרזה  שטראס אים אטרגאו  טיפגראבן  אונגנאך  אונטראך אם אטרזה  וייסנקירכן אים אטרגאו  ויירג אם אטרזה  צל אם מוס  צל אם פטנפירסט |
פלזן (מחוז)

מחוז פלזן או מחוז פלזנסקי (בצ'כית: Plzeňský kraj) הוא אחד מ-13 מחוזות של הרפובליקה הצ'כית, הממוקם בחלקה המערבי של בוהמיה. המחוז נקרא על שם בירתו פלזן, והוא השלישי בין מחוזות צ'כיה בגודל שטחו, אך התשיעי בלבד בגודל אוכלוסייתו.
חלקו הצפון-מזרחי של המחוז מתועש, ואילו כלכלת האזור הכפרי הדרום-מערבי מבוססת בעיקר על משאבי טבע.
מחוזות משנה

מחוז פלזן, מחולק לשבעה מחוזות משנה (אוקרס, Okres):
מחוז משנה דומז'ליצה (אנ')
מחוז משנה קלאטובי (אנ')
מחוז משנה פלזן מסטו (אנ') - מחוז המשנה של העיר פלזן עצמה
מחוז משנה דרום פלזן (Plzeň-jih) (אנ')
מחוז משנה צפון פלזן (Plzeň-sever) (אנ')
מחוז משנה רוקיצאני (אנ')
מחוז משנה טאחוב (אנ')
מאז 1 בינואר 2003 מחולק המחוז מבחינה מנהלית ל-15 עיריות בעלות שטח שיפוט מורחב.
פקס עיתון

תמונה של הנפת הדגל באיוו ג'ימה, שהופצה במסגרת פקס עיתון של סוכנות הידיעות הבינלאומית AP
הפקס עיתון (או עיתונות פקס) היה סגנון של עיתונאות שהיה נפוץ משנות ה-40 של המאה ה-20, כשטכנולוגיית הפקס צברה תאוצה, עד למאה ה-21, כאשר העיתונות המקוונת החליפה אותה. הפקס עיתונים היו למעשה עיתונים וכתבי עת רבים שנערכו באמצעות תוכנות מחשב והופצו למנויי עיתוני פקס דרך מכשירי פקסימיליה. רוב הפקס עיתונים לא הכילו הרבה עמודים בתוכם, מכיוון שמכשיר הפקסימיליה היה יחסית מוגבל, במיוחד באותן התקופות. היתרון הבולט של הפקס עיתון היה שבאמצעותו היה ניתן להפיץ מידע עדכני באופן מהיר, בלי העלויות הכרוכות בהפצתו ושליחתו באמצעות שליח. רוב הפקס עיתונים הופצו בשעות הלילה, כאשר קווי התקשורת לא היו עמוסים, והקורא היה יכול לקרוא אותם בשעות הבוקר.
היסטוריה

ב-19 במאי 1924, מדענים מן התאגיד AT&T הצליחו לשלוח 15 תצלומים מקליבלנד לעיר ניו יורק, אשר כללו תוכן לעיתונים. מאז החל להתפתח סגנון עיתונות חדש הנקרא בעברית "פקס עיתון", שבו דפי עיתונים היו נשלחים דרך פקס ללקוחותיהם.
מערכת הפקסימיליה פינץ' (The Finch Facsimile system) הוצגה בסוף שנות ה-30, ושימשה להעברת "עיתון רדיו" לבתים פרטיים. המערכת השתמשה במקלטי רדיו רגילים, ביתיים, המצוידים במדפסת נייר תרמית של פינץ'.
במהלך מלחמת העולם השנייה הועברו אלפי תצלומים מאירופה, ומאיי האוקיינוס השקט, לארצות הברית. סוכנויות הידיעות הגדולות (AP, UPI, רויטרס), הפיצו פקס עיתונים עם תמונות מהמלחמה ישירות לארצות הברית ולמדינות המערב. התמונה הידועה של הנפת הדגל באיוו ג'ימה בעצמה הופצה באמצעות פקס עיתון, ומכרה אלפי עותקים.
כיום

במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20, הפקס עיתונים הגיעו לשיאם, אך מהר מאוד נכחדו מן העולם בשל תאוצתה של העיתונות המקוונת.
נכון לשנת 2023, התאגיד היחיד שעדיין מפיץ פקס עיתונים הוא חדשות קיוטו היפני (ביפנית: 共同通信社) ואף ידוע בעולם בתור התאגיד המודרני היחיד שעדיין משתמש בשיטה זאת. חדשות קיוטו מפיצים פקס עיתונים ביפנית ובאנגלית.
הערות שוליים

↑  יחיאל לימור, רפי מן, הפקס עיתון, עיתונאות: איסוף מידע, כתיבה ועריכה, האוניברסיטה הפתוחה, 1997, עמ' 61, מסת"ב 978-965-06-0384-7
↑  Sipley, Louis Walton (1951). A Half Century of Color. Macmillan.
↑  Radio Facsimile, www.theradiohistorian.org
↑  Kyodo News Radio Fax / 共同通信ラジオファックス, Kyodo News Radio Fax / 共同通信ラジオファックス (באנגלית)
ילדים שקוראים פקס עיתון ב-1938
פייו בילבאו

| --- | --- |

בילבאו, קריטריום דו דופינה 2012
 לידה:  25 בפברואר 1990 (בן 34) גרניקה, חבל הבסקים
 גובה:  169 ס״מ 
 משקל:  56 ק"ג 
 תחום:  כביש
 התמחות:  טיפוס
 קבוצה נוכחית:  בחריין מקלארן
 קבוצות עבר:  אוסקלטל–אוסקדי (2011–2013)   קאחה רוראל (2014–2016)   אסטנה (2017–2019)
 הישגי שיא:  קטע בטור דה פראנס (2023)   2 קטעים בג'ירו ד'איטליה (2019)   קטע בקריטריום דו דופינה (2018)   2 קטעים בטור של טורקיה (2015, 2016)    אליפות ספרד בנגד השעון (2020)
 
פייו בילבאו לופס דה ארמנטיה (בספרדית: Pello Bilbao López de Armentia; נולד ב-25 בפברואר 1990) הוא רוכב אופני כביש ספרדי-בסקי בקבוצת בחריין מקלארן.
ביוגרפיה

נולד בגרניקה.
ביוגרפיה > אוסקלטל–אוסקדי (2011–2013)

ב-2011 הצטרף בילבאו לאוסקלטל–אוסקדי הספרדית-בסקית. באותה השנה סיים שני בטור דה ונדי, מרוץ אופניים חד יומי בצרפת, לאחר שהפסיד למרקו מרקאטו בספרינט סיום בין חמישה רוכבים.
ביוגרפיה > קאחה–רוראל (2014–2016)

ב-2014, הצטרף בילבאו לקאחה–רוראל הספרדית, מדרג הפרו קונטיננטל, המשני לקבוצות בעולם. באפריל השיג בילבאו את הניצחון המקצועני הראשון בקריירה שלו, לאחר שניצח את המרוץ החד יומי, "קלאסיקה פרימאוורה די אמורביטה", מקדים את גורקה איסאגירה בספרינט הסיום. בהמשך סיים שביעי בטור של נורווגיה ושישי בוואלטה אה בורגוס, 1:40 דקות מנאירו קינטנה המנצח. לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בגרנד טור, כאשר נבחר לוואלטה אספניה, בקטע התשיעי היה חלק מקבוצת הבריחה של הקטע וסיים חמישי, 1:12 דקות מווינר אנאקונה המנצח. בסופו של דבר סיים את הוואלטה במקום ה-60. לקראת סוף העונה התחרה ב-Tour du Gévaudan Languedoc-Roussillon, וסיים במקום השביעי את המרוץ.
ב-2015 ניצח את קטגוריית ההרים בוואלטה אה אנדלוסיה, כשאת המרוץ כולו סיים במקום ה-106. את הניצחון השני שלו בעונה השיג בוואלטה קסטיליה ולאון, לאחר שגבר על אנריקה סאנס וקרלוס בארבו בספרינט רב משתתפים. את המרוץ כולו סיים בילבאו במקום הרביעי, 47 שניות מפייר רולאן המנצח. לאחר מכן ניצח את הקטע השישי בטור של טורקיה שהסתיים בעלייה ב-Selçuk, מקדים את הקולומביאנים מיגל אנחל לופס ובן קבוצתו היינר רודריגו פארה ב-3 ו-11 שניות. ביוני ניצח בילבאו לראשונה במרוץ קטעים, כשניצח את ה"טור דה ביקו" בקנדה. הוא נבחר בפעם השנייה ברצף לוואלטה אספניה והיה קרוב לניצחון בקטע השמיני, שהסתיים בניצחון של יספר סטויבן בספרינט רב משתתפים, כשבילבאו שני. בסופו של דבר סיים את הוואלטה במקום ה-97. לאחר מכן התחרה ב-Tour du Gévaudan Languedoc-Roussillon וסיים בפעם השנייה ברציפות במקום השביעי.
ב-2016 בלט בילבאו בתחילת העונה במרוצים חד יומיים בספרד, כשסיים שישי בגראן פרמיו מיגל אינדוראין ושמיני בקלאסיקה פרימאוורה די אמרוביטה. לאחר מכן התחרה בוואלטה קסטיליה לאון וסיים בקטע הראשון במקום השני, לאחר שהפסיד לקרלוס בטנקור בספרינט הסיום. בסופו של דבר סיים בילבאו את המרוץ במקום השני גם כן, 30 שניות מאלחנדרו ולוורדה המנצח. לאחר מכן ניצח את הקטע השני בטור של טורקיה, לאחר בריחת יחיד מוצלחת, אך נטש את המרוץ במהלך הקטע השביעי. לאחר מכן סיים תשיעי בטור של נורווגיה וב-Prueba Villafranca-Ordiziako Klasika. הוא בלט גם ב-Circuito de Getxo 'Memorial Ricardo Otxoa', חמש שניות מדייגו אוליסי המנצח. הוא נבחר לוואלטה אספניה בפעם השלישית ברציפות וכיוון לניצחונות בקטעים, בקטע ה-9 נכנס לקבוצת הבריחה המוקדמת וסיים תשיעי, 1:04 דקות מדויד דה לה קרוז המנצח. גם בקטע ה-12 בילבאו סיים בעשירייה הראשונה, לאחר שסיים שישי בספרינט רב משתתפים שהסתיים בניצחון של ינס קקולרה. בקטע ה-14 השיג בילבאו את התוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ, מקום רביעי, 14 שניות ממת'יאס פרנק בקטע הררי. אך לבסוף לא הצליח בילבאו לנצח קטע וסיים את המרוץ במקום ה-78 הכללי. לאחר מכן התחרה במרוצים חד יומיים באיטליה, והתוצאות הבולטות שלו היו מקום 11 בג'ירו דל'אמיליה ומקום שביעי במילאנו–טורינו, 27 שניות ממיגל אנחל לופס המנצח.
ביוגרפיה > בחריין מקלארן (2020–היום)

ב-2020 לא האריך את חוזהו באסטנה והצטרף לבחריין מקלארן. בתחילת העונה סיים שישי בוואלטה אה אנדלוסיה, 1:47 דקות מיאקוב פוגלסן המנצח. בקטע השני בילבאו אף סיים שני, אחרי שנכנע לפוגלסן בספרינט הסיום.
בילבאו זכה באחד מהישגיו הגדולים כשניצח בקטע העשירי בטור דה פראנס של 2023, שהתקיים במסיף סנטראל, לאחר שהיה חלק מבריחה.
הערות שוליים

↑  Bahrain-Merida announce six new signings, including Pello Bilbao, Eros Capecchi and Marco Haller, cyclingnews.com
פדרו מנפרדיני

פדרו ולדמאר מנפרדיני (בספרדית: Pedro Waldemar Manfredini;‏ 7 בספטמבר 1935 - 21 בינואר 2019) היה כדורגלן ארגנטינאי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים

מנפרדיני החל את הקריירה שלו בשנת 1957 במועדון הכדורגל ראסינג קלוב, שבו זכה באליפות ארגנטינה לעונת 1958. במהלך עונה זו, הוא סיים במקום הרביעי במלכות השערים, והיה מלך השערים של קבוצתו עם 19 שערים.
לאחר שתי עונות בארגנטינה, הוא עבר בשנת 1959 למועדון הכדורגל רומא מהסרייה א', שבו שיחק במשך שבע עונות. ביחד עם רומא הוא זכה בגביע ערי הירידים בעונת 1960/61, כשבאותה העונה סיים כמלך שערי הטורניר עם 12 שערים.
בעונת 1962/63, הוא סיים כמלך השערים של הסרייה א' לצד הראלד נילסן מבולוניה, כשלשניהם 19 שערים. יתרה מכך, באותה העונה הוא סיים גם כמלך שערי טורניר גביע ערי הירידים עם 6 שערים, שהספיקו לרומא להגיע עד לחצי הגמר, שם הודחה על ידי ולנסיה. כמו כן, מנפרדיני זכה עם רומא בגביע האיטלקי בעונת 1963/64, כשסיים שוב כמלך שערי הגביע עם 4 שערים. בסך הכל, מנפרדיני סיים את השהות שלו ברומא עם 130 הופעות ו-76 שערים.
לפני שפרש, מנפרדיני הספיק לשחק בברשה ו-ונציה.
קריירה בינלאומית

מנפרדיני רשם שלוש הופעות במדים הלאומיים של נבחרת ארגנטינה, שבהן הספיק לכבוש פעמיים. הוא היה חלק מהסגל של ארגנטינה לקופה אמריקה 1959, שנערך על אדמת ארגנטינה. את ההופעות היחידות שלו בנבחרת ערך במסגרת טורניר זה, כשהבקיע צמד שערים בניצחון 1–6 על נבחרת צ'ילה במסגרת משחק הפתיחה של הטורניר. באותו הטורניר ארגנטינה הניפה את גביע דרום אמריקה.
תארים > קבוצתיים

ראסינג קלוב
אליפות ארגנטינה (1): 1958
רומא
הגביע האיטלקי (1): 1963/64
גביע ערי הירידים (1): 1960/61
תארים > בינלאומיים

ארגנטינה
קופה אמריקה (1): 1959
תארים > אישיים

מלך השערים של הסרייה א' (1): 1962/63 (19 שערים)
מלך השערים של הגביע האיטלקי (1): 1963/64
מלך השערים של גביע ערי הירידים (2): 1960-61, 1962-63
הערות שוליים

↑  החלוץ האגדי של רומא, פדרו מנפרדיני, הלך לעולמו
פסטיבל הקולנוע הבינלאומי באשדוד

| --- | --- |

 סוג:  פסטיבל קולנוע 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:   אשדוד
 מייסדים:  דורון ערן 
 מועדים
 תאריכי פעילות:  2005–הווה (כ־19 שנים) 
 
פסטיבל הקולנוע הבינלאומי באשדוד היה אירוע שנתי שהתקיים בעיר אשדוד, מידי בחול המועד פסח. במסגרת פסטיבל זה מוקרנים סרטים ישראלים וזרים מן העולם במסגרת תחרותית, כמו כן נערכות רטרוספקטיבות ליוצרים ישראלים ומחוץ לישראל ומוצגים סרטים בנושאים נבחרים. את הפסטיבל יזם המפיק דורון ערן, ונשיא הכבוד של הפסטיבל היה הבמאי מנחם גולן. במסגרת התחרות מוענקים פרסים לסרטים וליוצרים בקטגוריות שונות - משחק, בימוי, תסריט ותחומים משיקים נוספים. בנוסף, מוענק פרס מיוחד לקולנוען הצעיר המצטיין של השנה.
בשנת 2005 נפתח הפסטיבל לראשונה בחול המועד פסח. בפרס הסרט הטוב ביותר זכה הסרט "איפה פירוזה" של הבמאי אזאל אקאי. בפרס הקולנוען הצעיר זכה הסרט "אנטרופיה" של הבמאי שרון מימון.
בשנת 2006 נערך הפסטיבל השני. בשנה זו זכה בפרס הסרט הטוב ביותר, הסרט "טביליסי-טביליסי" (אנ') של הבמאי הגאורגי לֶבאן זָכַּרֶיישווילי (רו'). בפרס הקולנוען הצעיר זכה הסרט "נעילה" בבימויו של זוהר מרקמן. פרס מיוחד ניתן לקולנוען מרק רוזנבאום.
בשנת 2007 נערך הפסטיבל בפעם השלישית. בפסטיבל זה נוסף קטע מוזיקלי (פס-קול הסרטים) והוא נקרא 'הפסטיבל הבינלאומי לקולנוע ומוזיקה'.
בשנת 2008 נערך הפסטיבל הרביעי בחוה"מ פסח. טקס הפתיחה התקיים באמפי מונארט, אותו הנחה השחקן אריה מוסקונה וניתנו פרסים למלחין יונתן בר גיורא, לשחקנית גאולה נוני ולשחקן, יקיר העיר זאב רווח.
פלונגה (מחוז משנה)

פלונגה (בליטאית: Plungės rajono savivaldybė ‏האזנהקובץ:Plunge.ogg‏Ⓘ‏; ביידיש ובעברית: פלונגיאן) הוא אחד מ-60 מחוזות משנה של ליטא, השוכן בצפון המדינה. בחלוקה המנהלית של ליטא הוא מחוז-משנה של מחוז טלז.
מחוז-משנה פלונגה משתרע על פני 1,105 קמ"ר, ואוכלוסייתו מנתה בשנת 2014, למעלה מ-36,000 תושבים. העירה הגדולה ביותר במחוז המשנה היא פלונגה, המשמשת כמרכז המנהלי שלו.
פרדוקס הערמה

מה יהפוך את המצבור (מימין) לערמה (משמאל)?
פרדוקס הערמה הוא פרדוקס המייצג משפחה של פרדוקסים העוסקים בגבולות ועמימות, לרוב של השפה. משפחה זו מכונה פרדוקסים סוריטיים, על שם הפרדוקס המקורי שנקרא ביוונית "פרדוקס סוֹרִיטֶס" ("סורוס" ביוונית היא ערמה). פרדוקסים אלה עוסקים במתח שבין תיאורים הנתפסים לכאורה כברורים ומדויקים, לבין ניסיונות לכמת אותם לכדי מונחים מספריים ברורים. השאלה שניצבת במרכזו של פרדוקס הערמה היא "כמה גרגרים צריכים להיות בערמה כדי שתיחשב ערמה?". מחד נדמה שיש הסכמה כללית שגרגר חול אחד אינו נחשב ערמה, ומאידך כמות מסוימת של גרגרים כן נחשבת לערמה לכל הדעות. אם כן מהו המספר המדויק שעד אליו אוסף הגרגרים אינו נחשב ערמה, וממנו והלאה כן? נדמה שלא ניתן לתת על כך תשובה חד משמעית.
ניתן לתאר את הפרדוקס כמבוסס על שתי ההנחות הבאות:
גרגר חול אחד אינו ערמה.
אם מצבור של גרגרי חול אינו ערמה, הוספת גרגר אחד לא תהפוך אותו לערמה.
אינדוקציה מתמטית מסיקה מן ההנחות האלה את הטענה המופרכת בעליל, שלא קיימות ערימות חול בעולם. כלומר, שכל אוסף סופי של גרגרי חול אינו מהווה ערמה. הרי עבור המקרה N=1, כלומר גרגר חול אחד, הטענה נובעת מההנחה הראשונה. ואם הטענה נכונה עבור N כלשהו, מההנחה השנייה נובע כי גם N+1 גרגרים אינם מהווים ערמה. כלומר אין ערימות חול בעולם.
הפרדוקס מדגים את העמימות המובנית של השפה האנושית. המונח "ערמה" אינו מבוסס על הגדרה החלטית ומדויקת, כי אם על מושג שתפיסתו היא מעורפלת וגמישה. יש שיאמרו שאין כלל מקום להפעיל על מונח לשוני זה כלים לוגיים פורמליים מהסוג שהודגם כאן.
ניתן להשאיל את הפרדוקס על מגוון של מונחים לשוניים. למשל מאיזה גובה בדיוק אדם נחשב "גבוה"? או מאיזה אורך גל, ייחשב הצבע לאדום? וכדומה. ניתן גם להפעיל אותו על שאלות מוסריות, כמו כמה אסירים יש לשחרר כדי להציל חיים של חף מפשע? איזו הסתברות מספיקה כדי להרשיע אדם בפלילים?
לקריאה נוספת

ענת בילצקי, ‏פרדוקסים, סדרת אוניברסיטה משודרת, בהוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1996, פרק ג - פרדוקסים של עמימות
פינגווין גלאפגוס

| פינגווין גלאפגוס |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: פינגווינאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: פינגוויניים
סוג:: פינגווין החגורה
מין:: פינגווין גלאפגוס
שם מדעי
 Spheniscus mendiculus ‏סנדבל, 1871
תחום תפוצה


פינגווין גלאפגוס (שם מדעי: Spheniscus mendiculus) הוא פינגווין אנדמי לאיי גלאפגוס, היחיד החי באזור קו המשווה. הוא יכול לשרוד בסביבה הזו הודות לקור שמביא עמו זרם הומבולדט, וכן הודות לזרם קרומוול. היצורים הקרובים אליו ביותר הם הפינגווינים החולקים איתו את הסוג פינגווין החגורה: פינגווין שחור-רגל, פינגווין הומבולדט ופינגווין מאגלאן. מקומות חיותו העיקריים הוא האי פרננדינה שבארכיפלג גלאפגוס, וכן חופיו המערביים של האי איסבלה. אוכלוסיות קטנות יותר מפוזרות ביתר האיים.
הערות שוליים

↑  פינגווין גלאפגוס באתר הרשימה האדומה של IUCN
| פינגוויניים |
| --- | --- | --- |
| פינגווין גדול | פינגווין קיסרי • פינגווין מלכותי |    |
| פינגווין זנב-מכחול | פינגווין לבן-אוזן • פינגווין רצועת-הסנטר • פינגווין אדלי |    |
| פינגווין מצוייץ | פינגווין הסלעים • פינגווין עב-מקור • פינגווין חסון • פינגווין ישר-ציצה • פינגווין לבן-פנים • פינגווין מצויץ מערבי • פינגווין מצויץ צפוני |    |
| פינגווין צהוב-עין (סוג ומין יחיד) | פינגווין צהוב-עין |    |
| פינגווין זוטר (סוג ומין יחיד) | פינגווין זוטר |    |
| פינגווין החגורה | פינגווין מגלן • פינגווין גלאפגוס • פינגווין שחור-רגל • פינגווין הומבולדט |    |
פרדוקס הקשת

תרשים 1 - בעת הירי, המיתר מפעיל כוח המכוון אל מרכז הקשת, ואילו החץ פונה שמאלה ממרכז הקשת
כל התרשימים אינם בקנה מידה
תרשים 2 - החץ מתעקם, צד שמאלי קעור
תרשים 3 - החץ מתיישר ומתעקם לצד השני
פרדוקס הקַשָּׁת הוא פרדוקס פיזיקלי, המתייחס למסלולו של חץ הנורה מקֶשֶׁת, ולפיו חץ עשוי להגיע אל מטרתו, אף על פי שבעת הירי הוא היה מכוון מעט ימינה או שמאלה מהמטרה.
המונח נטבע בשנות ה-30 על ידי רוברט אלמר (Robert P. Elmer‏, 1877–1951) שהיה קַשָּת ונשיא התאחדות הקַשתוּת של ארצות הברית.
פרדוקס הקשת רלוונטי אך ורק לקשתות לא ממרכזות (non-centershot bows), היינו קשתות מהעת העתיקה, שבהן החץ יוצא מימין או משמאל לקשת, ועל כן בעת הירי החץ איננו נמצא במישור אחד יחד עם המיתר המתוח. בקשתות מודרניות, שבהן החץ נמצא באותו מישור עם המיתר המתוח, פרדוקס זה איננו רלוונטי.
הסבר לתופעה

על חץ שאיננו במישור אחד יחד עם המיתר המתוח מופעל בעת הירי כוח שאיננו באותו כיוון בדיוק כמו מסלולו של החץ (תרשים 1). הכוח המופעל על החץ, גורם לא רק לדחיפתו, אלא גם לכיפופו, כשהצד הקעור הוא הצד אליו פנה החץ בהתחלה (תרשים 2). מידת העקמומיות תלויה במידת האלסטיות של גוף החץ. לאחר מכן, החץ מתיישר ואז מתעקם לצד השני (תרשים 3). כך ממשיך החץ בתנודות בהמשך מסלולו. הסבר זה אומת באמצעות שימוש בצילום במהירות גבוהה.
המיקום המדויק שבו יפגע החץ תלוי בגורמים רבים: הכוח שהופעל וכיוונו, מידת האלסטיות של גוף החץ, המרחק מהמטרה ועוד. ככל שהגוף החץ אלסטי יותר כך פרדוקס הקשת יבוא לידי ביטוי רב יותר. בדוגמה שבתרשימים 1-3: ככל שגוף החץ אלסטי יותר - כך הוא צפוי לפגוע ימינה יותר.
פקארד פנתר

| --- | --- |

Packard Panther
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  packard-panther-daytona-roadster
 יצרן:  Packard (אנ')
 שנות ייצור:  1954 (מכונית קונספט)
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 סיווג:  קבריולה
 בסיס גלגלים:  3,098 מ"מ (122 אינץ')
 מפרט טכני
 מנוע:  8 צילינדרים, 5,400 סמ"ק המפיק  275 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות
 מעצב:  Dick Teague
פקארד פנתר
פקארד פנתר (באנגלית: Packard Panther) היא מכונית קונספט בתצורת מכונית סלון רודסטר מתוצרת יצרנית מכוניות היוקרה האמריקאית פקארד (אנ') (שם מלא: "Packard Motor Co") אשר נבנתה בשנת 1954.
נבנו 4 יחידות בלבד.
פקארד פנתר

2 מושבים
2 דלתות
גוף עשוי מפיברגלס אשר נבנה מיחידה אחת של פיברגלס
מנוע 5.4 ליטר המפיק 275 כ"ס
ראו גם

פקארד צילינדר יחיד
פקארד 110
פקארד 180
פקארד פסיפיק
פקארד קוואליר
לקריאה נוספת

פקארד פנתר קונספט - תמונות
"פקארד פנתר"
הערות שוליים

↑  פקארד - שנות הזהב 1902-1914 packardtimeline.com/index.php/28-landing-pages/21-1902-1914-the-golden-years-paving-the-road-to-victory
↑  "פקארד פנתר" howstuffworks.com/1952-1954-packard-panther-and-pan-american3
↑  "פקארד פנתר" Creative Industries of Detroit: The Untold Story of Detroit's
↑  "פקארד פנתר" - מפרט shiawasseehistory.com/panther
↑  "פקארד פנתר" auto.howstuffworks.com/1954-packard-panther
↑  "פקארד פנתר"  classicdriver.com/en/car/packard/panther-daytona/1954
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פקארד פנתר".
פיל היל

פיליפ (פיל) טול היל הבן (באנגלית: Philip Toll Hill, Jr.; 20 באפריל 1927 - 28 באוגוסט 2008) היה נהג מרוצים אמריקאי. זכה באליפות הפורמולה 1 בעונת 1961 וניצח 3 פעמים במרוץ 24 השעות של לה מאן ו-3 פעמים במרוץ 12 השעות של סברינג.
קריירת מרוצים

היל נולד בפלורידה, מיאמי וגדל בסנטה מוניקה, קליפורניה בה חי עד למותו. בין השנים 1945 ל-1947 למד לתואר במנהל עסקים באוניברסיטת דרום קליפורניה, אך עזב את הלימודים לפני סיומם והחל לעבוד כמכונאי בקבוצות מרוץ. במרץ 1958 זכה יחד עם פיטר קולינס במרוץ 12 השעות של סברינג. ביוני זכה ביחד עם אוליבר גנדביין במרוץ 24 השעות של לה מאן לאחר שנהג במרבית הלילה בתנאים קשים תחת גשם כבד ויולי השתתף בגרנד פרי צרפת, מרוץ הבכורה שלו בפורמולה 1, כשהוא נוהג בקבוצת מזארטי. באותה שנה. הצמד ניצח שוב את המרוץ בשנים 1961 ו-1962.
בעונת 1959 הצטרף לקבוצת פרארי, במהלכה הגיע שלוש פעמים לפודיום וסיים רביעי באליפות הנהגים. באותה שנה ניצח בפעם השנייה במרוץ 12 השעות. בעונתו השנייה השיג את ניצחון הבכורה, כשסיים ראשון את הגרנד פרי האיטלקי. בעונת 1961 ניצח בגרנד פרי הבלגי. הניצחון מיקם אותו במקום השני, אחרי וולפגנג פון טריפס בן קבוצתו, כשנותרו רק שני מרוצים לסיום העונה. תאונה קטלנית שאירעה במהלך הגרנד פרי האיטלקי הובילה למותו של פון טריפס, יחד עם 15 צופים שהיו בקהל באותה עת. פיל, שניצח בתחרות, זכה באליפות. הוא רשם גם זכייה כפולה במרוצי הסיבולת בלה-מאן ובסברינג והשיג ניצחון נוסף בלה-מאן גם בשנה שלאחר מכן.
בסיום עונת 1962 עזב את קבוצת פרארי והצטרף לקבוצת ATS, שהוקמה שנה קודם על ידי פורשי פרארי. במהלך העונה סיים רק מרוץ אחד ולא צבר נקודות. בעונת 1964 נהג עבור קבוצת קופר ובסיומה פרש מתחרויות פורמולה ועבר להתחרות בקטגוריות מכוניות ספורט עד לפרישתו הסופית בשנת 1967.
לאחר הפרישה

לאחר שפרש מתחרויות הרכב הקים יחד עם קן ווהן את חברת "היל וווהן", שעסקה בשחזור כלי רכב קלאסיים. העסק הצליח מאוד במהלך שנות ה-70 וזכה במספר פרסים. היל היה שותף בעסק על לשנת 1995.
בנוסף, שימש כפרשן בתוכנית הספורט של ערוץ ABC וכתב פעמים רבות במגזין הרכב "Road & Track". הכתבות עסקו בעיקר בדגמים ומרוצים היסטוריים. היל שימש שופט בתחרות המכוניות הקלאסית המתקיימת מדי שנה בפבל ביץ', קליפורניה.
היל היה נשוי לאלמה שעימה הביא לעולם שלושה ילדים: דרק, ונסה וג'ניפר. בנו, דרק, התחרה באליפות העולם בפורמולה 3000 בין השנים 2001–2003, אך נאלץ לפרוש עקב מחלתו של אביו.
באוגוסט 2008 נלקח על ידי משפחתו לסיור במוזיאון מכוניות המרוץ ההיסטורי במונטריי, קליפוניה ולאחריו אושפז בבית החולים בעיר. מספר ימים לאחר מכן נפטר בעקבות סיבוך שנגרם ממחלת פרקינסון שממנה סבל.
לקריאה נוספת

Hill, Phil. 2010. Phil Hill: A Driving Life. David Bull Publishing. 192 Pages.
Nolan, William F. 1997. Phil Hill, Yankee Champion: First American to Win the Driving Championship of the World. Brown Fox Books. 280 Pages.
הערות שוליים

↑  Sole native of U.S. to win Formula One racing title, Los Angeles Times, 29 August 2008
↑  Phil Hill, a Racing Legend at Odds With the Sport at Times, Is Dead at 81, The New York Times, 28 August 2008
↑  Grand Prix Results: Italian GP, 1960, Grandprix.com
↑  A Man Like No Other. Road & Track. September 2001. Vol.63 (1), P.92
↑  American racing legend Phil Hill has died, Autosport.com, 28 August 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14106260r (data)  GND: 136326366  ISNI: 0000 0000 7840 4495  LCCN: n96072845  NTA: 339261188  VIAF: 36183328   WorldCat (עם VIAF): 36183328 
היל נוהג בפרארי 250TR במהלך מרוץ 24 השעות של לה מאן (1958)
עמיגור

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1971–הווה (כ־53 שנים)
 חברת אם:  הסוכנות היהודית
  
 www.amigour.co.il
 
עמיגור ניהול נכסים בע"מ היא חברה-בת של הסוכנות היהודית ומשמשת כזרוע הביצועית של הסוכנות בכל הקשור לבניה ודיור, במיוחד בתחום הדיור המוגן ודיור ציבורי. עמיגור היא החברה הגדולה בישראל בתחום בתי גיל הזהב, והשנייה בגודלה בתחום הדיור הציבורי.
נכון ל-2018 החברה מנהלת 17,500 יחידות דיור, מתוכם 11,000 בדיור הציבורי ו-6,500 יחידות דיור בבתי גיל הזהב.
היסטוריה

עמיגור נוסדה ב-1972, כתוצאה מפיצול חברת עמידר בעקבות סכסוך שפרץ בין ממשלת ישראל והסוכנות היהודית, לאחר הקמת משרד העלייה והקליטה והעברת הטיפול בעולים לישראל מהסוכנות למדינה. לטענת הסוכנות, כספים שמגיסת המגבית היהודית בארצות הברית, לצורך רכישת דירות לעולים, אינם יכולים להיות מנוהלים על ידי חברה ממשלתית. עמיגור קיבלה את האחריות לטיפול בדיור לעולים חדשים, למרות ביקורת שהקמת החברה תיצור מנגנון כפול ומיותר.
ביוני 1972, נחתם הסכם בין "עמיגור" ל"עמידר" שלפיו 180 עובדים וכ-30,000 דירות שהיו בבעלות עמידר (מתוך 200,000 שהחזיקה אז) הועברו אל "עמיגור".
פעילות החברה > מטרות החברה ואפיון הדיירים

יעדי החברה מתמקדים במתן פתרונות דיור לעשרות אלפי דיירים נזקקים, רובם עולים חדשים, בייזום, בהקמה ובבנייה של פרויקטים, בעיקר בתחום הדיור הציבורי לקשישים ובפעולות רווחה בקהילה. מיום הקמתה העמידה החברה, כשליחת הסוכנות היהודית, למעלה מ-60,000 פתרונות דיור לעולים חדשים ולאזרחים מעוטי יכולת. שכר הדירה מותאם למצבם הכלכלי של הדיירים.
פעילות החברה > הנהלת החברה

כיום (2023) יו"ר מועצת המנהלים הוא משה עשירי רייכקינד, המשמש גם סמנכ"ל הכספים של הסוכנות היהודית לארץ ישראל. הוא החליף את אריה אביר שכיהן בתפקיד 15 שנים.
מנכ"ל החברה עד פברואר 2022 היה יובל פרנקל, לשעבר מנכ"ל חברת חלמיש, מחליפו הוא ארז שני, שהחל את פעילותו בחברה בשנת 2003.
פעילות החברה > בתי גיל הזהב

עמיגור מנהלת כ-57 בתי גיל זהב לקשישים, בהם מתגוררת אוכלוסייה של כ-6,500 קשישים. אוכלוסייה זו מורכבת מאלפי עולים, רובם ניצולי שואה, שחוו את מוראותיה, ומאלפים אחרים שהשתתפו במלחמת העולם השנייה הן כלוחמים בצבאות והן כפרטיזנים. שכר הדירה הממוצע בדירות אלו הוא כ-280 ש"ח לבודד וכ-350 ש"ח לזוג.
לאוכלוסייה זו מעמידה עמיגור תוכניות ייחודיות, הכוללות: חוגים, השתלמויות, סדנאות, תוכניות תמיכה וסיוע אישי, ובנוסף עזרה וסיוע בתחומי הניקיון, קניית תרופות ורכישת מצרכים, וכן ליווי תומך של עובדים סוציאליים, ככל הנדרש. הפעילות מסייעת לאלפי העולים להיקלט בקהילה, להשתלב בה ולהפוך לחלק ממנה.
במהלך שנת 2006 יזמה החברה את מיזם "ספר החיים", תיעוד חייהם של ניצולי שואה המתגוררים בדירות עמיגור. בשיתוף פעולה עם יד-ושם, התאחדות יוצאי אוקראינה בישראל והמשרד לקליטת עלייה. במהלך הפרויקט נוצרו 50 ספרים שכאלה, ואלו הוצגו בספטמבר 2006, בטקס ציון 65 שנה לרציחתם של יהודי אוקראינה בבאבי יאר, בבוגדנובקה ובדרוביצקי יאר.
פעילות החברה > פרויקט 2650

בחודש דצמבר 2015 חתמו שרי האוצר והשיכון ויו"ר הסוכנות היהודית על הסכם חדש להקמת דירות לזכאי הדיור הציבורי. מדובר על בנייה של 2,650 יחידות דיור לטובת זכאי הדיור הציבורי במשרד הבינוי והשיכון ובמשרד הקליטה וייבנו על ידי עמיגור ברחבי הארץ.
במסגרת הפרויקט חנכה עמיגור בנובמבר 2021 את בית גיל הזהב של הדיור הציבורי הגדול בישראל באשקלון, עם 471 יחידות דיור על פני שלושה מגדלים בני 20 קומות כל אחד.
פעילות החברה > מחלקות סיעודיות

כחלק מפעילות החברה בתחום בתי גיל הזהב ועל מנת לקיים רצף טיפולי, הקימה עמיגור 9 מחלקות סיעודיות, ב-2 מוסדות סיעודיים, בקריית ים.
פעילות החברה > פרויקטים לגורמי חוץ

עמיגור מבצעת פרויקטים עבור גורמי חוץ: הסוכנות היהודית, קרן היסוד, הקרן לידידות, משרדי ממשלה, רשויות מקומיות וגופי ציבור שונים. מדובר במערך הדורש מיומנות, מקצועיות, יכולת פיקוח וניהול ברמה גבוהה, וכולל הקמה ובנייה של מעונות סטודנטים, כיתות לימוד, מרכז הידרותרפי, בניית משפחתונים, הקמת מרכזי לימוד טכנולוגיים, שדרוג מרכזי קליטה ובשנים האחרונות אף סייעה עמיגור למיגון העיר שדרות ועוטף עזה.