stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מנואל אוגרטה
קריירת מועדונים > פניקס

אוגרטה נולד במונטווידאו בירת אורוגוואי, והחל את קריירת הכדורגל שלו בשורות מחלקת הנוער של המועדון המקומי סיטי פארק, לפני שהצטרף למערך הנוער של סנסרו אתלטיקו פניקס. הוא עלה לקבוצה הבוגרת כבר בגיל 15, וערך את הופעת הבכורה שלו ב-4 בדצמבר 2016, בניצחון 4–1 על דאנוביו. בכך, הוא הפך לשחקן הצעיר ביותר במאה ה-21 בליגת העל באורוגוואי (בגיל 15 שנים ו-233 ימים). בתחילה שיחק אוגרטה כחלוץ, לפני שהוסב לעמדת הקשר.
אוגרטה מונה לקפטן הקבוצה בגיל 18 והבקיע את שערו הראשון ב-10 במרץ 2019 בניצחון 0–2 נגד ראסינג קלוב דה מונטבידאו.
קריירת מועדונים > פמליקאו

ב-29 בדצמבר 2020 חתם על חוזה לחמש שנים בפמליקאו הפורטוגלית תמורת תשלום של שלושה מיליון יורו עבור 80% מהזכויות שלו.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הפורטוגלית ב-17 בינואר 2021, בניצחון 0–2 על ק.ד. סנטה קלרה. ב-21 בפברואר הוא הבקיע את שערו הראשון עבור הקבוצה בניצחון 0–1 על ריו אבה.
קריירת מועדונים > ספורטינג ליסבון

ב-9 באוגוסט 2021 חתם על חוזה לחמש שנים בספורטינג ליסבון, תמורת תשלום של 6.5 מיליון יורו עבור מחצית מזכויותיו.
ב-14 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 1–2 על ספורטינג בראגה בליגה הפורטוגלית.
קריירת מועדונים > פריז סן-ז'רמן

ב-7 ביולי 2023 חתם לחמש שנים בפריז סן-ז'רמן, שהפעילה את סעיף השחרור שלו ושילמה 60 מיליון אירו לספורטינג ליסבון. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-0-0 מול לוריאן ב-12 באוגוסט.
קריירת מועדונים > מנצ'סטר יונייטד

ב-30 באוגוסט 2024 חתם לחמש שנים במנצ'סטר יונייטד, ששילמה תמורתו כ-50 מילון אירו לפריז סן-ז'רמן.
קריירת נבחרות

אוגרטה ייצגה את אורוגוואי בכל הנבחרות מתחת לגיל 20. ב-29 בדצמבר 2019, המאמן הראשי של נבחרת אורוגוואי עד גיל 23, גוסטבו פריירה, שם את אוגרטה בסגל הסופי של הנבחרת לטורניר הקדם אולימפי CONMEBOL 2020. בתחרות זו, הוא שיחק שבעה מתוך תשעה משחקים, וגם כבש שער ב-1–1 מול ברזיל בשלב האחרון, מה שעזר לאורוגוואי להגיע למקום השלישי.
ב-5 במרץ 2021, אוגרטה זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת משחקי מוקדמות מונדיאל 2022 נגד ארגנטינה ובוליביה. בשל דחיית המשחקים, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ב-5 בספטמבר 2021 בניצחון 4–2 נגד בוליביה.
נכלל בסגל נבחרת אורוגוואי בטורניר מונדיאל 2022.
תארים

ספורטינג ליסבון
גביע הליגה הפורטוגלי: 2021/2022
פריז סן-ז'רמן
אליפות צרפת: 2023/2024
הסופר קאפ הצרפתי: 2023
הערות שוליים

1 2  Manuel Ugarte Ribeiro, www.sporting.pt, ‏2021-08-09 (ב־European Portuguese)
↑  Manuel Ugarte assina por cinco épocas, FC Famalicão, ‏2020-12-29 (ב־European Portuguese)
↑  Sporting: Ugarte já assinou e é anunciado segunda-feira, Maisfutebol (בפורטוגזית)
↑  החלון נסגר: סאנצ'ו בצ'לסי, אוגרטה במנצ'סטר יונייטד, סטרלינג בארסנל, באתר וואלה, 31 באוגוסט 2024
↑  Se confirmó la lista de convocados para la Copa Mundial de Catar 2022 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל האורוגוואית, 10 בנובמבר 2022 (בספרדית)
| נבחרת אורוגוואי – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 מוסלרה •  2 חימנס •  3 גודין •  4 אראוחו •  5 וסינו •  6 בנטנקור •  7 דה לה קרוס •  8 פליסטרי •  9 סוארס •  10 דה ארסקאטה •   11 נונייס •  12 סוסה • 13 וארלה •  14 טוריירה • 15 ואלוורדה • 16 אוליברה • 17 וינייה • 18 גומס • 19 קואטס • 20 טורס • 21 קבאני • 22 קאסרס • 23 רוצ'ט • 24 קאנוביו • 25 אוגרטה • 26 רודריגס • מאמן: אלונסו |  1 מוסלרה •  2 חימנס •  3 גודין •  4 אראוחו •  5 וסינו •  6 בנטנקור •  7 דה לה קרוס •  8 פליסטרי •  9 סוארס •  10 דה ארסקאטה •   11 נונייס •  12 סוסה • 13 וארלה •  14 טוריירה • 15 ואלוורדה • 16 אוליברה • 17 וינייה • 18 גומס • 19 קואטס • 20 טורס • 21 קבאני • 22 קאסרס • 23 רוצ'ט • 24 קאנוביו • 25 אוגרטה • 26 רודריגס • מאמן: אלונסו | אורוגוואי |
| נבחרת אורוגוואי – קופה אמריקה 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 רוצ'ט •  2 חימנס •  3 קאסרס •  4 ר. אראוחו •  5 אוגרטה •  6 בנטנקור •  7 דה לה קרוס •  8 נאנדס •  9 סוארס •  10 דה ארסקאטה •   11 פליסטרי •  12 ישראל • 13 וארלה •  14 קאנוביו • 15 ואלוורדה • 16 מ. אוליברה • 17 וינייה • 18 רודריגס • 19 נונייס • 20 מ. אראוחו • 21 מרטינס • 22 מריצ'ל • 23 מלה • 24 אולאסה • 25 כ. אוליברה • 26 אוקמפו • מאמן: ביילסה |  1 רוצ'ט •  2 חימנס •  3 קאסרס •  4 ר. אראוחו •  5 אוגרטה •  6 בנטנקור •  7 דה לה קרוס •  8 נאנדס •  9 סוארס •  10 דה ארסקאטה •   11 פליסטרי •  12 ישראל • 13 וארלה •  14 קאנוביו • 15 ואלוורדה • 16 מ. אוליברה • 17 וינייה • 18 רודריגס • 19 נונייס • 20 מ. אראוחו • 21 מרטינס • 22 מריצ'ל • 23 מלה • 24 אולאסה • 25 כ. אוליברה • 26 אוקמפו • מאמן: ביילסה | אורוגוואי |
גורן האטד

גֹרֶן הָאָטָד הוא מקום המוזכר בקבורת יעקב בספר בראשית.
הסיפור המקראי מספר כי יעקב נפטר במצרים, אך הורה לבניו לקוברו במערת המכפלה אשר בארץ כנען. בדרכם הגיעו בני יעקב תחילה עד גורן האטד אשר בעבר הירדן וספדו שם מספד גדול ועשו אבל שבעת ימים, ומשראו הכנענים את האבל בגורן האטד קראו למקום בשם אבל מצרים.
זיהוי

הזכרת עבר הירדן במקום היא מפתיעה. לדעת שמואל ליונשטם, סתם עבר הירדן במקרא הוא עבר הירדן המזרחי, אם אינו מתפרש מתוך העניין שהכוונה לעבר הירדן המערבי, נראה שביקש הכתוב להגיד, שהעלו את יעקב וחצו את הירדן סמוך ליריחו כדרך שעשו אחר זמן בני ישראל בשעה שהעלו את עצמות יוסף.
אבסביוס (אונ' 3, שו' 17) מזהה את גורן האטד עם בית חגלה שממערב לירדן בקרבת יריחו. חוקרים אחדים סבורים שנתחלפה לו לאבסביוס בית חגלה שבקרבת יריחו, מול אבל השיטים שבעבר הירדן, עם בית עגלים שמדרום לעזה ומצפון לנחל מצרים (היום תל עג'ול), מקום שנחשב לפי המסורת העתיקה למקום אבל יעקב, שממנו הלכו בני הלוויה למערת המכפלה בדרך ישרה ממצרים. אבל, מכיוון שקשה ליישב את המקום בעבר הירדן הנזכר בכתוב עם זיהוי זה, יש מציעים לגרוס בעבר הנחל, כלומר בעבר נחל מצרים. אלא שתיקון זה מופרך מן הנאמר בפס' יג וישאו אותו בניו ארצה כנען, מכלל שהמקום שהספידוהו שם לא בארץ כנען הוא.
זיהוי > במחקר

יהודה זיו ואהרן דמסקי טוענים כי קיים במקום בשם "ירדן" בדרום־מערב הארץ, על סמך הזכרה של מקום כזה ברשימת כיבושי שישק, אצל יוסף בן מתתיהו במלחמת היהודים (ג, ג, ה, 51) ובכרוניקה נוצרית־סורית העוסקת בכיבוש העברי של ארץ ישראל ב־634. ולדידם, הירדן המוזכר בפסוק הוא זה שבדרם מערב הארץ. לדברי דמסקי גם את אבל מצרים יש לזהות עם נחל מצרים, שלדעתו אינה נחל קבוע ובמקרה זה יש לזהותו עם נחל הבשור, ועבר הירדן הוא מקום מעבר בנחל ליד ירדן הדרומית.
לדעת יואל אליצור בשם יהודה אליצור, ניתן להבין מהסיפור המקראי כי המחנה הכבד המצרי שעלה ביחד עם מסע לווית יעקב קשור להחלפת חיל המצב המצרי שנכח בארץ כנען. לדבריו, סביר להניח שהאבל בגורן האטד היה בנקודת הריכוז של הכוחות החדשים, שלא נועדו להמשיך לחברון אלא להתפזר ברחבי ארץ כנען. לדבריו, את עבר הירדן סתם יש להבין כבקעת הירדן, ובהקשר הנוכחי, בו מוזכר הכנעני, יש לזהותה עם הצד המערבי, שבארץ כנען. לדבריו, ניתן לשער שהמקום היה בבית שאן, אחד המרכזיים הצבאיים המצרים הגדולים בארץ ישראל.
זיהוי > מדרש השם

בתלמוד הבבלי מובאת דעת רבי אבהו, הדורש את שם המקום: ”וכי גורן יש לו לאטד? אמר רבי אבהו מלמד שהקיפוהו כתרים לארונו של יעקב כגורן זה שמקיפים לו אטד”.
רש"י מוסיף על תיאור זה באומרו כי נקרא המקום על שם מאורע שבאו כל מלכי כנען ונשיאי ישמעאל למלחמה וכיון שראו כתרו של יוסף תלוי בארונו של יעקב עמדו כולן ותלו בו כתריהם והקיפוהו כתרים כגורן המוקף גדר של קוצים.
הערות שוליים

↑  ספר בראשית, פרק נ', פסוק ט'
1 2  שמואל אפרים ליונשטאם באנציקלופדיה מקראית כרך ב' טור 560.
↑  Eduard Meyer, Die Entstehung des Judentum, Halle a/S, 1896, p. 280
↑  F.M. Abel, Géographie de la Palestine, tome II (3ème édition, 1967), Paris 1938, p. 274
↑  יהודה זיו, ירדן לבוא מצרים, טבע וארץ ב, 1960, עמ' 412–413
↑  Demsky, Aaron (1993).  Brettler, M.; Fishbane, M. (eds.). "The Route of Jacob's Funeral Cortege and the Problem of 'Eber Hayyarden (Gen 50:10-11)". Min'hah le-Nahum: Biblical and Other Studies Presented to Nahum M. Sarna. Sheffield.
↑  יואל אליצור, מקום בפרשה, ידיעות ספרים, 2014, עמ' 85–92, מסת"ב 978-965-545-011-8
↑  תלמוד בבלי, מסכת סוטה, דף י"ג, עמוד א'
↑  רש"י בראשית פרק נ' פסוק י'
הקהילה היהודית בארפורט

בית הכנסת הישן מסוף המאה ה-11, עם תוספות מהמאה ה-13 וה-14. אחד מבתי הכנסת העתיקים ביותר באירופה
ההיסטוריה של הקהילות היהודיות בעיר ארפורט שבתורינגיה מתחילה בתקופת שיא ימי הביניים עם ההתיישבות הראשונה של סוחרים יהודים בעיר. לאורך מאות השנים הבאות, הפכה הקהילה לאחת הקהילות היהודיות הגדולות והחשובות באימפריה הרומית הקדושה.
כמה מצבות שהשתמרו בבית הקברות היהודי הישן
היסטוריונים נוהגים להבחין בין שתי תקופות של הקהילה היהודית בארפורט: הקהילה היהודית הראשונה, שהחלה במאה ה-12 והתפרקה בעקבות הפוגרום שנערך בעת מגפת הדבר בשנת 1349; והקהילה היהודית השנייה, שהוקמה לאחר שהחלו לחזור יהודים לארפורט בשנת 1354, והיא התקיימה עד שנת 1453, אז ביטלה מועצת העיר את ההגנה שניתנה ליהודים.
רק במאה ה-19 נוסדה שוב קהילה יהודית בארפורט, אך זו הושמדה כליל על ידי הנאצים בשואה.
מספר אתרים הקשורים לתולדות הקהילה בימי הביניים הוכרזו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשם "מורשת יהודית מימי הביניים בארפורט".
הקהילה הראשונה בימי הביניים > ראשית היישוב היהודי

ארפורט הייתה המרכז החשוב ביותר של היישוב היהודי בתורינגיה בתקופת ימי הביניים. עדות עקיפה לקיומה של הקהילה היהודית בארפורט מופיעה במסמך הידוע בשם "שבועת היהודים של ארפורט", אשר נושא את חותם העיר, אך חסר תאריך מדויק. מסמך זה הוענק לעיר על ידי קונרד הראשון, הארכיבישוף של מיינץ, שכיהן בתפקיד עד לשנת 1200. לפיכך, ניתן להניח כי כבר בתקופת חייו של קונרד הראשון התקיים יישוב יהודי בארפורט, אף כי לא ידוע מתי בדיוק החלה ההתיישבות.
היהודים התיישבו ברובע פתוח שבו חיו גם נוצרים, ובמרכז העיר שכנו מרבית הבתים שבהם התגוררו יהודים. אזורים אלו כללו את השטח שבין בניין העירייה לגשר גראפפורט (מאוחר יותר גשר הקרמר), ליד בית החולים שבסמטת קרויטגאסה (כיום קרויצגאסה), ובשכונות מיכאל הקדוש ובנדיקט הקדוש, כמו גם מול כיכר ויניגמרקט, בה נפגשו דרך המלך והרחוב הבוהמי. עדויות אלו מצביעות על כך שמדובר בתחילה בהתיישבות של סוחרים יהודים, אשר הלכה והתפתחה עם הזמן.
בין השוק Fischmarkt, רחוב Allerheiligen ורחוב Michaelisstraße, שכן בית הכנסת, שהשתמר עד ימינו וכיום הוא ידוע כ"בית הכנסת העתיק". בית כנסת זה הוזכר לראשונה בשנת 1287, אך ישנם עדויות המצביעות על כך שהוא עתיק יותר, ובסיסו מתוארך למאה ה-11.
הקהילה הראשונה בימי הביניים > האזכור הראשון של יהודי ארפורט

התאריך הראשון שבו מופיעים יהודי ארפורט במסמך רשמי הוא בשנת 1212, כאשר הקיסר אוטו הרביעי העביר לארכיבישוף של מיינץ את מס הגולגולת על יהודי ארפורט, בהתאם לחוזה שנחתם לפני הכתרתו של הקיסר.
הקהילה הראשונה בימי הביניים > פוגרום 1221

מקורות עבריים ולטיניים כאחד מדווחים על רדיפת יהודי ארפורט ב-16 ביוני 1221, במהלך מסעות הצלב, כאשר בין 21 ל-26 יהודים נרצחו באכזריות. העילה לפוגרום הייתה עלילת דם, אשר טענה כי יהודים רצחו נוצרי בשביל ללוש את המצות עם דמו. הנוצרים הסתערו על בית הכנסת, שרפו את ספרי התורה ניסו לכריח את היהודים להמיר את דתם בכפייה. כאשר סירבו היהודים לכך, העלו הפורעים את בית הכנסת באש ורצחו את הנוכחים. כרוניקת פטרוס מציינת כי הרדיפות הובלו על ידי צליינים מפריזיה, ויש הסוברים כי היו אלו צלבנים. למרות הפוגרום הקשה, הקהילה היהודית בארפורט המשיכה להתקיים אף לאחריו.
הקהילה הראשונה בימי הביניים > מיסים וחיים עד המחצית הראשונה של המאה ה-14

ככל הנראה, כבר בראשית המאה ה-13 הייתה ההתיישבות היהודית בארפורט לקהילה יהודית מגובשת ומבוססת, שכללה בין היתר גם בית קברות. יישובים יהודיים נוספים מהסביבה השתייכו לקהילה זו כ"יישובי בת" ושלחו את מתיהם לקבורה בארפורט.
סמכות השיפוט על יהודי ארפורט הייתה נתונה בראשית המאה ה-13 בידי הארכיבישוף של מיינץ. בנוסף לכך, הייתה לו הזכות להטיל מיסים על היהודים ולהעניק להם זכויות יתר. הארכיבישוף הטיל על היהודים מס שנתי בגובה של 80 מארקים של כסף מטוהר, שהועלה בהמשך ל-100 מארקים. מס זה היה ישולם בחג מרטין הקדוש. מעבר לכך, היה על היהודים לשלם דמי שכירות על בתיהם ולמסור ארבעה ליטראות של פלפל בכל ראש השנה לבית הארכיבישוף בארפורט. בנוסף, היה עליהם לספק קלף בכל עת שהיה נוטריון הארכיבישוף נוכח בעיר.
הארכיבישוף של מיינץ שימש מגן ליהודים, אם כי לעיתים קרובות נטל עיריית ארפורט את ההגנה הזו על עצמה או מימשה אותה באופן בלתי רשמי. בשנת 1240, הארכיבישוף זיגפריד השלישי ממיינץ העניק לפלאבן של כנסיית בנדיקט את הסמכות לאכוף את תשלומי המיסים מהיהודים שגרו בשטחי הפאריש שלו, אם בעלי הנכסים הנוצריים לא היו משלמים זאת.
על אודות חיי הרוח של היהודים בארפורט יש מעט מידע. בשנת 1271 היו מספר רבנים בארפורט, אך שמותיהם לא שרדו. עם זאת, נשמרו כתבי יד עבריים מעוטרים אשר נכתבו בעיר. מהרבנים הידועים בארפורט נמנה גם הרב אלכסנדר זיסקינד.
בשנת 1292 קבע הקונסיל באשפנבורג שעל כל היהודים להיות מזוהים בציבור. על היהודים הוטל לשאת טלאי צהוב בצורת עיגול כדי להבחין בינם לבין שאר האוכלוסייה הנוצרית. באותה תקופה, הצליחו יהודי ארפורט לפדות עצמם מחובה זו באמצעות תשלום מס.
ב-1309, כאשר המרקיז פרידריך ממייסן צר על העיר ארפורט, היהודים השתתפו בהגנה על העיר מהמגדלים והחומות. בשנת 1330, העניק לודוויג מבוואריה למרקיז פרידריך את השליטה העליונה על כל היהודים בתורינגיה, אך בארפורט נשארה הסמכות בידי מועצת העיר.
בשנת 1340, קבעה מועצת העיר ארפורט כי ליהודים מותר לעסוק במסחר באופן חוקי רק בשוק ובמקומות הציבוריים, ולא בבתיהם. הגבלה זו נועדה בעיקר להקשות עליהם לעסוק בהלוואות.
הקהילה הראשונה בימי הביניים > הלוואות ומסחר כספי

ישנן עדויות רבות לפעילותם הכספית של היהודים בארפורט. לקוחותיהם כללו לא רק אזרחים מקומיים, אלא גם סוחרים מליבק, אצילים מתורינגיה, לנדגרפים של תורינגיה ואף מוסדות דתיים. לעיתים מוזכרים נכסים שהושקעו כעירבון להלוואות. בשנת 1348, קיבלה עיריית ארפורט הלוואה מאגודה יהודית בתמורה לקבלת טירת קפלנדורף, הן כמתנה והן ברכישה. בין השמות היהודיים הידועים בפעילות הכספית בראשית המאה ה-14 נמנים אברהם רוטנבורג, ובסמוך לשנת 1349 יוטה קופלין והסוחר קלמן מוויֶיה, אשר ככל הנראה היה הבעלים של "אוצר היהודים של ארפורט", אוסף מטבעות כסף שנמצא ב-1998 ונקבר במהלך הפוגרום של 1349.
הקהילה הראשונה בימי הביניים > פוגרום 1349

בשנת 1349 התרחש בארפורט פוגרום גדול נגד היהודים, שבו רובם נהרגו או גורשו. היהודים הואשמו כי הם האחראים להתפרצות המגפה השחורה באמצעות הרעלת בארות המים של העיר. המועצה של וירצבורג שלחה מכתב לערים שונות, וביניהן ארפורט, ושאלה אם נעשו חקירות בעניין זה. בתשובת ארפורט נכתב כי לא נערכה כל חקירה בנושא.
ב-21 במרץ 1349, קבוצת פורעים חמושים מתושבי המקום התכנסה ליד בית הכנסת, בטענה כי מועצת העיר תומכת בסתר בטבח ביהודים ולא תמנע זאת אם יתרחש, וקראה להשמיד את הקהילה היהודית. המועצה שלחה נציג לעצור את ההמון, אך הנציג לא רק שלא עצר בעדם, אלא אף עודד אותם להמשיך במעשיהם הרצחניים. הפורעים חסמו את הרחובות שמסביב כדי למנוע מהיהודים להימלט. היהודים שנמצאו בבית הכנסת היו חמושים, אך כ-100 מהם נרצחו במהלך הטבח.
לאחר הפוגרום, מועצת העיר ארפורט נאלצה לשקם את כוחה. שלושה מהקושרים הוצאו להורג, אך התומכים האחראים מאחורי הקלעים לא נענשו. העירייה הלאימה את נכסיהם של קורבנות היהודים וגבתה את החובות שנותרו.
הקהילה השנייה בימי הביניים

ב-1354 התיישבו שוב בארפורט שתי משפחות והקימו את הקהילה היהודית השנייה. יעקב פון שוויינפורט, שהיה אחד המייסדים הראשונים של הקהילה השנייה ב-1357, היה כנראה ניצול מהפוגרומים שהתרחשו בה לפנים.
רבנים שכהנו בארפורט:
נהרג 1349: אלכסנדרי זוסלין הכהן
1443: יעקב וייל
הערות שוליים

↑  Das Erfurter Judenbuch: (1357–1407) / Arthur Süssmann, Digitale Sammlungen Universitätsbibliothek UB, ‏1914
בית הכנסת הקטן, 1925.
מוליכות חשמלית

.
מוליכות חשמלית (או אי-התנגדות חשמלית) של גוף חומר מסוים היא מידת היכולת של זרם חשמלי לעבור באותו גוף. התנגדות חשמלית היא הגודל ההופכי למוליכות, ומייצגת את ההתנגדות למעבר זרם בגוף. ככל שההתנגדות גבוהה יותר, הזרם שעובר בגוף קטן יותר, תחת הפרש מתח נתון. חומרים מוליכים הם חומרים בהם קיימים חלקיקים טעונים עם חופש תנועה (למשל אלקטרונים בנחושת). חומרים מוליכים יכולים להיות מתכת, תמיסה מוליכה (למשל מי ים), וקיימים גם מספר חומרים קרמיים ופולימרים מוליכים.
בחומר אחיד (הומוגני), מגדירים מקדם מוליכות, אשר בעזרתה ניתן לחשב את ההתנגדות בגוף העשוי מאותו חומר. המוליכות אינה קבועה אלא תלויה בתנאי הסביבה כגון טמפרטורה, לחץ, מתח חשמלי ועוד. נגד הוא רכיב במעגל חשמלי אשר ההתנגדות שלו קבועה בקירוב בתנאי העבודה של המעגל.
הגדרה

מוליכות חשמלית  G מוגדרת כזרם החשמלי  I בין שתי נקודות בגוף חלקי המתח החשמלי  V ביניהם:
G={\frac {I}{V}}
התנגדות חשמלית  R מוגדרת כהופכי של המוליכות, או המתח החשמלי בין שתי נקודות בגוף חלקי הזרם החשמלי ביניהם (ראו חוק אוהם):
R={\frac {1}{G}}={\frac {V}{I}}
מן ההגדרה נובע שככל שמוליכותו של הגוף תהיה גבוהה יותר, היכולת של הזרם לעבור בו תהיה גבוהה יותר (תחת מתח נתון), וככל שמוליכותו של הגוף תהיה קטנה יותר, היכולת של הזרם לעבור בו תהיה קטנה יותר.
מקדם התנגדות ומקדם מוליכות

מוליכותו של גוף נתון תלויה לא רק בחומר ממנו הוא עשוי אלא גם בממדיו הפיזיים, למשל, מוליכותו של תיל מוליך תלויה באורכו ובשטח החתך שלו. התכונה המשותפת לכל הגופים העשויים מחומר מסוים נקראת מקדם מוליכות. זוהי תכונה המכמתת את הקלות שבה מניע שדה חשמלי את נושאי המטען החופשיים שבחומר (לרוב אלקטרונים) ליצירת זרם חשמלי. מקדם המוליכות של חומר מושפע בעיקר מצפיפות נושאי המטען החופשיים וכן מגורמים המפריעים לתנועת נושאי המטען כגון אילוח ופגמים בגביש. באופן כללי, חומר בעל מקדם מוליכות גבוה נקרא מוליך, וחומר בעל מקדם מוליכות נמוך מאוד נקרא מבדד.
יחידות מידה

יחידת המידה של ההתנגדות החשמלית במערכת היחידות הבין-לאומית היא אוהם (Ω). המוליכות נמדדת במערכת היחידות הבינלאומית ביחידה ההופכית הנקראת סימנס (או MHO), המסומנת ב-S או ב-MHO או ב- \mho .
שמות היחידות מסמלים באופן ציורי את העובדה שהתנגדות ומוליכות הן גדלים הופכיים זה לזה. ורנר פון סימנס וגאורג אוהם נחשבו כמדענים יריבים בתחומם ו-MHO הוא פשוט היפוך סדר כתיבת האותיות בשם האנגלי של היחידה אוהם – ohm.
IACS (קרי: אייאקס, International Annealed Copper Standard) הוא תקן השוואתי למדידת מוליכות חשמלית כאשר נקודת ההתייחסות היא המוליכות החשמלית של תיל נחושת מרופה מסורתי להולכת חשמל.
חישוב התנגדות אוהמית

ההתנגדות של תיל העשוי מחומר אוהמי ניתנת על ידי הנוסחה:
R=\rho {\frac {l}{A}}
כאשר  \rho  היא מקדם ההתנגדות של החומר,  l הוא אורך התיל ו־ A הוא שטח החתך שלו בניצב לכיוון הזרם.
מקדם ההתנגדות הוא תכונה אינדיבידואלית לכל חומר, אך היא אינה קבועה, אלא משתנה בהתאם לטמפרטורה.
בחישוב הנדסי של נגדים במערכת בה הטמפרטורה משתנה (למשל על ידי חימום עצמי של הנגד) נהוג להשתמש בנוסחה המקורבת הבאה:
\rho =\rho _{0}\left(1+\alpha (T-T_{0})\right)
כאשר  \rho _{0} היא מקדם ההתנגדות של החומר בטמפרטורה ידועה  T_{0} (בדרך כלל טמפרטורת החדר),  T היא הטמפרטורה ו־ \alpha  הוא קבוע ייחודי לחומר הנמדד אמפירית.
הגדרת מתכת ומבודד

המאפיין הבולט ביותר המבדיל בין חומר מוליך למבודד הוא התנהגות המוליכות תחת שינוי טמפרטורה. בחומר מבודד המוליכות עולה עם עליית הטמפרטורה, ואילו במוליך התהליך הוא הפוך – המוליכות יורדת עם עליית הטמפרטורה. הסיבה לכך מוסברת בפיזיקת המצב המוצק על ידי פער אנרגיה במבודד וויברציות של הסריג במוליך.
הגדרה זו אינה מקובלת על חוקרים רבים,[דרוש מקור] מכיוון שיש יוצאי דופן שאינם מתנהגים כמו הכלל הנ"ל. הגדרה מדויקת יותר עבור מוליך היא "התנגדות סופית בטמפרטורת האפס המוחלט", כלומר שההתנגדות אינה מתבדרת לאינסוף.
חומרים מוליכים ומבודדים

מבחינה פיזיקלית חומרים מוליכים הם חומרים שאף שרוב האלקטרונים קשורים בחוזקה לגרעין האטום ולא ניידים, כמה אלקטרונים חיצוניים במעגלים הרחוקים ביותר מהגרעין, קשורים לגרעין באופן חלש, ולכן יכולים לנוע בקלות יחסית ואף באופן חופשי מאטום לאטום. במתכות האלקטרונים החיצוניים נעים בקלות בחומר, ואינם שייכים לאטום ספציפי זה או אחר, אלא קיימים ב"ים האלקטרונים". לעומת זאת בחומרים מבודדים גם האלקטרונים החיצוניים קשורים באופן חזק לגרעין ואינם ניידים.
מתכות לרוב מוליכות היטב, בהן נחושת שהיא בעלת מקדם התנגדות נמוך מאוד ונמצאת בשימוש רב בתעשייה. קיימים גם פולימרים מוליכים כגון פוליפירול (polypyrrole, PPY) ופוליאנילין (polyaniline, PANI) הנמצאים גם כן בשימוש. בנוסף, קיימים חומרים קרמיים המוליכים חשמל, כמו גרפיט וסיליקון ניטריד.
עץ, שעם, זכוכית, חרסינה, אוויר ומרבית סוגי הפלסטיק הם מבדדים נפוצים.
בין המוליכים והמבדדים נמצאת קבוצה מצומצמת של מוליכים למחצה, אשר מוליכותם היא נמוכה בדרך כלל אך ניתנת להגדלה משמעותית, עד כדי הולכה טובה, על ידי עירור חיצוני חלש, בעזרת חום, מתח חשמלי או תאורה, למשל. הנפוצים במוליכים למחצה הם צורן וגרמניום.
מים מזוקקים מבודדים, כלומר התנגדותם גבוהה מאוד, אף על פי שקיימים בהם יונים – יוני הידרוקסיד והידרוניום, שמקורם במים עצמם – המאפשרים הולכה. המסת מלח במים הופכת אותם למוליכים. העברת מתח חשמלי גבוה במי מלח גורמת לפירוק מרכיבי המלח (תהליך המכונה אלקטרוליזה), ומוליכות המים תפחת. כאשר מים מזוקקים נחשפים לאוויר מוליכותם גדלה, עקב התמוססות גזים, בעיקר פחמן דו-חמצני, היוצר חומצה קרבונית, שמתפרקת ליצירת יוני קרבונט, שמוליכים זרם חשמלי.
יש קושי לייצר מוליכים טובים מאוד ומבדדים מאוד טובים. כסף נחשב למוליך טוב אך יקר. נחושת היא הפשרה הטובה בין מחיר ומוליכות חשמלית. מבדדים טובים הם לרוב קרמיקה או זכוכית.
תחום מתפתח הוא מוליכי העל, ובו נחקרים חומרים אשר התנגדותם החשמלית מתאפסת בטמפרטורות נמוכות ביותר (פחות מ-160 מעלות צלזיוס מתחת לאפס). חומרים אלה מעניינים מאוד בהקשרים של הולכת חשמל, מנועים חשמליים, מערכות תמסורת אנרגיה יעילות וכבר נכנסו לשימוש נרחב במכשירי MRI.
הערות שוליים

↑  מְקַדֵּם מוֹלִיכוּת במילון פיזיקה מודרנית (תשנ"ג), באתר האקדמיה ללשון העברית
| חשמל |
| --- | --- | --- |
| מושגי יסוד | מטען • שדה חשמלי • אנרגיה פוטנציאלית חשמלית • פוטנציאל • מתח • כא"מ • זרם • התנגדות ומוליכות • עכבה • הספק •  השראות • זרם ישר • זרם חילופין • מעגל חשמלי • תהודה • עכבה אופיינית |  |
| רכיבים בסיסים | מקור מתח • מקור זרם • נגד • קבל • משרן • ממריסטור • שנאי • מפסק • מבדד |  |
| מכשירי מדידה | מד מתח • מד זרם • מד התנגדות • אלקטרוסקופ • גלוונומטר • מד קיבול • מד השראות • רב מודד • אוסצילוסקופ • מחולל אותות |  |
| אלקטרוניקה | מוליך למחצה • דיודה • טרנזיסטור • מיתוג • שפופרת ריק • טריודה • טטרודה • דיודה פולטת אור (לד) • מגבר שרת • מסנן תדרים • מעגל משולב • מעגל מודפס • VLSI  • מיקרואלקטרוניקה |  |
| זרם חזק | גנרטור חשמלי • מנוע חשמלי • תעשיית האנרגיה • תחנת כוח • מתקן חשמל דירתי • מערכת חלוקה • רשת חשמל • מערכת תלת-פאזית |  |
| בטיחות בחשמל | התחשמלות • לוח חשמל • קצר חשמלי • נתיך • הארקה • ממסר פחת • מפסק אוטומטי • צבע חוטי החשמל |  |
| חוקים פיזיקליים | חוק קולון • חוק גאוס • חוק אוהם • חוקי קירכהוף • חוק שימור המטען החשמלי • חוק פאראדיי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph136999 
דחיסות הקפיץ מגדילה את אורך התיל המשולב במעגל החשמלי, ובכך מגדילה את התנגדות.
חישוב ההתנגדות של תיל מוליך נעשית לפי l (אורך התיל) ו־A (שטח החתך של התיל)
חמקנות

ה-F-117 מראה את התכונות החמקניות שלו. כנפיים משוכות, הגאי כיוון מוטים, כונסים מוסתרים על ידי הגוף ועל ידי רשתות סינון אלקטרומגנטי, מבנה גוף בעל פאות עם זוויות משוכות ותא טייס מוסתר.
טכנולוגיית חמקנות כוללת מגוון טכניקות הנדסיות המיועדות להפוך כלי נשק צבאיים לקשים או אף בלתי ניתנים לזיהוי באמצעים טכנולוגיים. אף על פי שהמושג כולל גם חמקנות אקוסטית וקרינה תת־אדומה למגוון כלים צבאיים כגון כלי טיס, ספינות, טילים ואף טנקים, הוא בא לידי שימוש בעיקר לחמקנות כלי טיס לאמצעי רדיו (מכ"ם).
אטימולוגיה

את המילה חַמְקָן חידש הלשונאי והבלשן יצחק אבינרי בפינת הלשון שלו ב-1946, אולם בעידן ההוא היה מובנה אדם המשתמט בכלל מכל חובתו (evasive person), ולא מובנה הצבאי. אבינרי חידש גם את תואר הפועל חֲמַקְמַקּוֹת (תוך התחמקות: "עשה דרכו חמקמקות", "ועד הלשון הלך עד כה חמקמקוֹת בעניין זה").
היסטוריה > ניסיונות מוקדמים

חמקנות היא מושג מודרני למאמצים טכנולוגיים שונים שבאו להסתיר את תנועות רכבים צבאיים לאויב. האמצעים הראשונים שנוסו היו חומרים שקופים שבאו להקשות על זיהוי כלי טיס. בתחילת המאה ה-20 גרמניה ערכה מספר ניסויים בהתקנת חומרים שקופים על כנפי מטוסים להקטנת הצללית שלהם. בשנת 1912 מטוס אוסטרו הונגרי מדגם אטריץ' טאוב (Etrich Taube) שהגוף שלו כוסה חומר שקוף מסוג אמייליט (emaillit), תצפיתנים העידו שבגבהים של 200 מטר בקושי היה ניתן להבחין בקורות של מבנה המטוס, כאשר בגבהים של 270 מטר ומעלה לא היה ניתן להבחין במטוס כלל. הגרמנים התנסו גם בחומר שקוף מסוג צלון (Cellon) במהלך מלחמת העולם הראשונה, אך ללא הצלחה מרובה. בשנת 1935 הסובייטים התנסו עם חמקנות ויזואלית על ידי התקנת חומר שקוף מסוג רודויד (rodoid) שהותקן על גוף וכנפיים של מטוס יאקובלב AIR-4, אך קורות המטוס הקלו על זיהויו על ידי תצפיתנים.
היסטוריה > הולדת חמקנות הרדיו

טכנולוגיית המכ"ם הביאה איתה יכולת זיהוי ומעקב מתקדמים במרחקים גדולים, בתנאי מזג אוויר וראות קשים. יכולות אלה יכלו לבטל או להגביל את גורם ההפתעה. דוגמה להפעלה מוצלחת של טכנולוגיית מכ"ם הוא הקרב על בריטניה, בו פיקוד מטוסי הקרב הבריטי הצליח להגן על אנגליה בהצלחה מול שלושה ציי אוויר של הלופטוואפה שהחזיקו ביתרון כמותי נכבד. רבות הודות לזיהוי מוקדם, ויירוט מכוון שהתאפשר על ידי רשת המכ"ם צ'יין הום. במהלך המלחמה טכנולוגיית המכ"ם נהייתה נפוצה למדי ולכן החל מחקר מעמיק בטכנולוגיות חמקנות רדיו.
באוגוסט 1941 חוקרים בריטים העלו מספר הצעות ליצירת מטוס שלא היה ניתן לזהות על ידי מכ"ם, ההצעות דיברו על שימוש בחומרים לא מוליכים שהיו בולעים או נותנים לקרינה האלקטרומגנטית להמשיך הלאה ועל ידי כך היה ניתן להקטין את כמות הקרינה המוחזרת מהגוף לרמה של קרינת הרקע.
הגרמנים התקינו חומרים בולעי מכ"ם בפריסקופים של הצוללות שלהם בשלבים המאוחרים של מלחמת העולם השנייה, בשביל להגביל את "חתימת המכ"ם" שלהם ולהקטין את הסיכוי לזיהויים ברגע שהשנורקל עולה מעל פני הים, החומר שנעשה בו שימוש כלל סנדוויץ' של גומי וגרגירי פחמן וכונה סומף (Sumpf) זכה להצלחה מוגבלת. בשנת 1945 חברת נורת'רופ פיתחה חומר סופג מכ"ם שכונה MX-410, אך החומר הוכח ככבד מדי לשימוש מעשי בכלי טיס.