stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שאנל מספר 5

| --- | --- |

 בושם מאת קוקו שאנל
 סוג:  בושם לנשים
 יצא לאור:  5 במאי 1921 (פריז, צרפת צרפת)
 יצרנית:  שאנל
 תווים:  ע: אלדהיד • קננגה • נרולי • ברגמוט • אפרסק א: אירוס • יסמין • ורד • שושנת העמקים ב: אלגום • וניל • אוקמוס • וטיבר • פצ'ולי
שאנל מספר 5 (בצרפתית: CHANEL N° 5) הוא בושם שהושק על ידי מעצבת האופנה קוקו שאנל בשנת 1922. נכון לשנת 2018, הבושם מדורג מזה עשרות שנים כבושם הנמכר ביותר בעולם.
"שאנל מס' 5" הוא הבושם הראשון בעולם שיצא תחת שם של בית אופנה הצרפתי, שאנל. הספרה 5 נבחרה כי היא מסמלת את מזל אריה, המזל האסטרולגי של קוקו שאנל. בגרסה נוספת הספרה 5 נבחרה כשאחד ממחזריה של שאנל, דימיטרי פבלוביץ שהיה אחיינו של הצאר, הציג בפניה את רוקח הבשמים של משפחת הצארים הרוסים. שאנל ביקשה מרוקח הבשמים לרקוח שישה בשמים והיא תבחר בבושם הטוב ביותר. הרוקח נענה לבקשתה ורקח שישה בשמים, שאנל בחרה את הבושם החמישי.
תחילה, שאנל בלבד התבשמה בבושם אך ב-5 במאי 1921 חילקה את הבושם לקומץ מחברותיה, ללקוחות החנות ואף תאי המדידה ובגדי הערב רוססו בבושם. במרוצת השנים הפך הבושם היוקרתי בבקבוק המרובע והמוכר לאייקון וסמל זיהוי לבית האופנה הצרפתי שאנל.
הייצור והשיווק של הבושם נעשה על ידי חברה נפרדת בשם "Parfums Chanel" שהיה ב-70% בבעלות משפחת ורטהיימר היהודית - ורק 10% בבעלות קוקו שאנל.
פעולותיה של קוקו שאנל כמשתפת פעולה של הנאצים

בזמן מלחמת העולם השנייה, קוקו שאנל, שהייתה ידועה בעמדותיה האנטישמיות, החליטה לנצל את עליית המשטר הנאצי באירופה, ובצרפת בפרט, כדי לקבל שליטה בלעדית על החברה משותפיה היהודים, משפחת ורטהיימר - מנהלי "Parfums Chanel", ובראשם פייר ורטהיימר (אנ'). כל זאת בזכות מעמדה של קוקו שאנל בתור בת הגזע הארי ותומכת מוצהרת של היטלר. משפחת ורטהיימר, שחזתה את הסנקציות נגד היהודים, העבירה מבעוד מועד את חברת הבישום שלה לחבר משפחה נוצרי בשם פליקס אמיו, איש עסקים צרפתי שלאחר תום המלחמה השיב את הבעלות על החברה למשפחת ורטהיימר. כיום אף בית האופנה "שאנל" עצמו נמצא בבעלות נכדיו של פייר, צמד האחים הצרפתים ממוצא יהודי, אלן וז'ראר ורטהיימר.
מרכיבי הבושם

הבושם של שאנל היה שונה מבשמים שקדמו לו בכך שלא התבסס על ניחוח מפרח אחד, כפי שהיה נהוג עד אז, אלא הורכב מתערובת של 50 ריחות שונים.
הבושם המתוק מופק בעיקר מוורדים ורודים ולבנים שנקטפים מהעיר גראס שבריביירה הצרפתית בחודש מאי בלבד כשהוורדים נמצאים בשיא פריחתם. בנוסף לוורדים הורודים והלבנים ישנם גם אלמוג, יסמין, לילך וניל ומרכיבים נוספים כמו הפרשות של חתולי בר שנועדו לחזק ולשמר היטב את הריח אך לאחר בקשות ארגוני זכויות בעלי חיים הוחלף החומר לחומר מלאכותי.
מרילין מונרו והבושם

לפרסום הבושם תרמה השחקנית-דוגמנית-זמרת האמריקאית מרילין מונרו כאשר נשאלה בראיון ב-1954 מה היא לובשת במיטה והיא השיבה "מספר טיפות של שאנל 5".
ראו גם

קוקו שאנל
שאנל (חברה)
פליקס אמיו
מרילין מונרו
הערות שוליים

↑  Marie Davis, 20 of the World’s Most Popular Perfumes, Check What's Best, ‏2018-05-17 (באנגלית)
1 2 3  Mazzeo, Tilar J (2010). The Secret of Chanel No. 5. HarperCollins. ISBN 9780061791017.
1 2  Thomas, Dana. "The Power Behind The Cologne". The New York Times: 24 February 2012. Retrieved 18 July 2012
↑  Font, Lourdes (2009-07-02), "Chanel, Coco", Oxford Art Online, Oxford University Press, נבדק ב-2018-11-10
↑  Vaughan, Hal (2011). Sleeping with the Enemy: Coco Chanel's Secret War. New York: Knopf. ISBN 9780307592637.
↑  Inside Chanel
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007574724105171  NKC: ph708450
שמחה שוסטל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1923 תרפ"ג 
 פטירה:  24 באפריל 2012 (בגיל 89 בערך) ב' באייר תשע"ב 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 השכלה:  מתיבתא תפארת ירושלים  ישיבת תורה ודעת 
 תקופת הפעילות:  ? – 24 באפריל 2012 
 רבותיו:  שלמה היימן 
 צאצאים:  דוד צבי שוסטאל 
 
הרב אליהו שמחה שוסטל (או שוסטאל; תרפ"ג, 1923 – ב' באייר תשע"ב, 24 באפריל 2012) היה ראש ישיבת בית בנימין בסטמפורד, קונטיקט, ולפני כן ראש הכולל של ישיבת בית מדרש עליון בספרינג וואלי, ניו יורק.
קורותיו

נולד בארצות הברית, בנו של טוביה ירוחם פישל שוסטל, חסיד אמשינוב שהיגר מפולין. בצעירותו למד בישיבת תפארת ירושלים. בגיל 13 החל את לימודיו בישיבת תורה ודעת, והיה מתלמידיו הקרובים של ראש הישיבה הרב שלמה היימן. כעבור זמן נמנה עם קבוצת התלמידים שעמה הוקמה ישיבת בית מדרש עליון.
נישא לשרה ארנפלד (נפטרה בכסלו תשע"ו, נובמבר 2015), בת הרב שמואל ארנפלד, ממשפחת החתם סופר, אב"ד מטרסדורף ומייסד קריית מטרסדורף בירושלים. לאחר נישואיו יסד את כולל האברכים בישיבת בית מדרש עליון ועמד בראשו שנים רבות.
בשנת תשל"ו יסד יחד עם הרב משה שפירא את ישיבת בית בנימין בסטמפורד, קונטיקט, ועמד בראשה למעלה משלושים וחמש שנה. כמו כן מסר שיעורים בישיבת בית מדרש עליון בסדר קדשים.
נפטר בארצות הברית בשנת תשע"ב (2012). הלווייתו יצאה מישיבת לייקווד, שבה מכהן בנו, הרב דוד שוסטל, כראש ישיבה, ומשם המשיכה לישיבת בית בנימין בסטמפורד. לאחר מכן הובא ארונו לארץ ישראל והלווייתו יצאה מישיבת בית שמואל בקריית מטרסדורף, הקרויה על שם חותנו. נקבר בהר הזיתים בירושלים.
ילדיו > בניו

הרב דוד שוסטל - חתנו של הרב שניאור קוטלר ומראשי ישיבת לייקווד.
הרב שלמה פייבל שוסטל - ראש ישיבת נאות יעקב בשכונת ליקוואוד.
הרב טוביה שוסטל - ר"מ בישיבת עטרת תורה.
חתניו:
הרב ירחמיאל אונגרישר - אחיינו של הרב דן אונגרישר וראש ישיבת נחלת ישראל בלייקווד.
הרב בנימין הלפרין
הרב ירוחם ציילברגר - ראש ישיבת בית התלמוד בברוקלין.
הרב מיכאל בנדר - משגיח ור"מ בישיבת סטמפורד.
ספריו

חמד שמחה - על הש"ס
חמד שמחה - על סדר קדשים
הערות שוליים

↑  קונטיקט היהודית באבל: הרבנית שוסטל ע"ה, באתר בחדרי חרדים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009912609705171  LCCN: no99083602  VIAF: 14411471   WorldCat (עם VIAF): 14411471
שירת הקודש של ביתא ישראל

תפילה בסיום יום הכיפורים. שרים בגעז: קבוצת כהנים מקהילת ביתא ישראל שעלו לישראל.
סידור תפילות של קהילת ביתא ישראל, בעריכת קס קאסאו זימרו.
שירת הקודש של ביתא ישראל היא שירה דתית מסורתית בת מאות שנים, שפותחה בקרב קהילת ביתא ישראל, בחבש, והועברה מדור לדור. הרפרטואר של שירת הקודש כולל בעיקר תפילות, המהוות את היצירות המוזיקליות הייחודיות ביותר לקהילה, בהיותן חפות כמעט לחלוטין מהשפעת מסורות דתיות מטריטוריות סמוכות. ככלל, מסורת קהילת ביתא ישראל מתייחדת מיתר מסורות היהדות, זו מסורתה של "העדה היהודית היחידה ששמרה על יהדותה במנותק מעם ישראל. אלפיים שנה שהעדה הזו לא יודעת מהם יהודים אחרים, אבל שומרת על יהדותה במנותק." כחלק מכך, שירת הקודש של ביתא ישראל מבוצעת עם מלודיה וחלק מן התפילות מלוות בנגינה על כלי הקשה וריקוד, מסורות שבטלו ביתר קהילות ישראל אחר חורבן בית המקדש.
מסורת שירת הקודש של הקהילה כמעט ונעלמה אחר עליית מרבית בני הקהילה לישראל ועם היטמעותם בתרבות המקומית.
סקירה

שירת הקודש של ביתא ישראל משלבת ציטוטים ופראפרזות על שורות מן הכתבים הקדושים לקהילה. חלק מן הרפרטואר של שירת הקודש הועלה על הכתב, אך מספר רב של תפילות מועבר מדור לדור בעל פה.
כלל התפילות מבוצעות עם מלודיה, רובן בסגנון ביצוע גמיש, במקצב משתנה ופיוטי.
ישנם אי אילו הבדלים במסורות של אזורי היישוב המרוחקים באתיופיה, מודוסים אזוריים, אך הבדלים אלו הם משניים בהתייחס לאלפי השנים שבהן הקהילה התרכזה באזור יחיד וחיה מסורת אחת.
שירת הקודש מבוצעת כחלק מטקסי פולחן הכוללים תפילות, ברכות ודרשות, כאשר התפילות מהוות את החלק העיקרי. את הברכות והדרשות נושאים בדיבור ואילו את התפילות תמיד שרים. הטקסים מבוצעים כמעט רק על ידי הכהנת, בעוד יתר הקהל מאזין ומגיב רק באמירת 'אמן', 'מאהרה' (רחמים) או קריאת 'הללויה'.
שירת התפילות משתנה מביצוע לביצוע אך האלתורים משתייכים כולם לאותה מסורת. אחידות זו עומדת על חזרה מבנית ותוכנית, הן במלל והן בלחן. למעשה במסורת השירה הקדושה של ביתא ישראל אין יצירות סגורות ומקובעות, אך תמיד חלקים ניכרים מטקסט ספציפי, או מוזיקה ספציפית, מופיעים בביצועים השונים של היצירה. גם הקשר בין מוזיקה וטקסט אינו קבוע - כל טקסט עשוי להופיע עם מלודיות שונות, ממש כפי שכל מלודיה עשויה להופיע עם טקסטים שונים. גמישות זו חלה גם לגבי השימוש בכלים מוזיקליים.
את הטקסט הליטורגי מכנים הכהנים (הקסים) קַלוץ', ואת המוזיקה הליטורגית זֶמֵה. המילה 'זמה' משמשת רק במסגרת ההתייחסות לשירת קודש. זמה משמשת לציון כל מלודיה ליטורגית, רצ'יטטיבית או קצבית. עם זאת,
למרות ההפרדה המושגית בין טקסט ומוזיקה, ולמרות הגמישות בחיבור בין טקסט ומוזיקה, מבחינת הקסים שני האלמנטים הם בלתי-נפרדים, הוויה אחת, שתמיד תופיע בליווי שני האלמנטים.
לימוד שירת הקודש נעשה במסגרת ההכשרה של הכהנים לתפקידם. עד שנות ה-70 הכשרה זו נעשתה על ידי נזירים וארכה בין 7 ל-10 שנים. תהליך הלמידה של שירת הקודש כלל בחינה והאזנה, לרוב של הטקסט והמוזיקה יחדיו. הנזיר שמילא את התפקיד החשוב ביותר בפיתוח שירת הקודש של הקהילה הוא אבא צברה שחי במאה החמש-עשרה וקבע את נוסח התפילות של ביתא ישראל. אבא צברה הלחין כמה מתפילות העדה וכתב כמה ספרים ליטורגיים.
קלוץ'

הטקסטים של שירת הקודש שאולים משני מקורות: ה'מָזְמוּר דָוְיִטְ', ספר תהילים, וה'מֵצְהַף קֶדְוּסְ', ספר המכיל את התנ"ך וכמה ספרים חיצוניים. הטקסטים עשויים להכיל ציטוטים ו/או פרפרזות. מרבית הטקסטים מבוצעים בשפת געז וחלק בשפת אגאו, שפות המובנות היום בעיקר לקסים. הטקסט מהווה את תמצית התפילה ומוליך את המוזיקה.
זמה

מרבית המוזיקה המשמשת לשירת הקודש היא הברתית - לכל הברה בטקסט תו מוזיקלי - ונוצרת מן הארטיקולציה של הטקסט. במספר רב של התפילות המוזיקה בנויה גם על מעברים בין מקטעים המבוצעים על ידי כהן אחד או שניים לשירה של מקטעים על ידי קבוצה של כהנים המשמשים כמקהלה. ישנם שלושה סוגים בסיסיים של מעברים:
אנטיפונאליים - המקהלה חוזרת על היחידה המוזיקלית-טקסטואלית שבוצעה על ידי הסולן.
משלימים - המקהלה משלימה את היחידה המוזיקלית-טקסטואלית של הסולן או סוגרת את זו בנוסחה מקוצרת המשלימה את המשפט המוזיקלי.
המיולים - שירת הסולן והמקהלה חופפת ויוצרת המיולה.
זמה > כלים

השימוש בכלי נגינה לליווי שירת הקודש הוא ייחודי לקהילת ביתא ישראל במסורת הליטורגית היהודית. לטענת הכהנים השימוש בכלי נגינה נעשה בהשראת ספר תהילים. בין כלי הנגינה ניתן למצוא רק כלי הקשה, ומנגנים בהם רק בחגים ומועדים, ימות צום, חתונות ולוויות. השימוש בכלים נאסר בשבתות וביום כיפור.
כלי הנגינה המשמשים את ביתא ישראל הם:
נֶגַרית - תוף דמוי חבית, העשוי חרס ועור פרה. השם 'נגרית' נגזר מן הפועל 'נגרה' שמשמעותו 'לדבר'. תפקיד הנגרית, לפי הכהנים, הוא לפתוח את הלב ולפרש את הטקסט.
קַצְ'ל - גונג דמוי דיסק בגדלים שונים, עליו מכים במקל מתכת קטן המעוקל בקצהו. הקצ'ל נקרא גם מטק. משמעות המילה קצ'ל היא 'להתאים', והיא מרמזת על תפקידו הריתמי.
סנסל - סוג של סיסטרום מתכתי הבנוי מידית ומסגרת המחוברת אליו, ומיתרי מתכת. הנגינה בסנסל ובקצ'ל נעשית בו זמנית.
קֶבֶרו - תוף דומה לנגרית אך קטן יותר. מנגנים בקברו בחתונות ובאירועים שמחים אחרים. כמו כן, הוא עשוי לשמש בתפילות במקרים בהם חסר נגרית.
בנוסף לכלים אלו משתמשים הכהנים גם במטות התפילה שלהם וברקיעת רגליים.
הנגינה בכלים נחשבת לכבוד. את התפילה מלווה בנגינה מספר קטן של כהנים, בדרך כלל לא יותר משניים. גם בחגים, רק תפילות מסוימות מלוות בנגינה על כלים. עם זאת, לכלים אין תפקיד קבוע וניתן לבצע את כל התפילות בלעדיהם. הנגינה על כלי עשויה להשתנות מתפילה לתפילה כמו המוזיקה והטקסט. קהילת ביתא ישראל משתמשת בדרך כלל רק בנגרית.
כלי הנגינה מדגישים את המימד הריתמי של התפילות. במרבית התפילות כלי ההקשה יוצרים דפוס קצבי גמיש המבנה את המוזיקה. ביתר התפילות אין להם תפקיד מבני, ואף לא דפוס חזרה, והם משמשים רק לעיטור.
כיום

התרבות של ביתא ישראל במקורה היא תרבות בעל פה, שהקלטות וכתיבת תווים הן זרות לה. עובדה זו העמידה אותה בסכנת הכחדה עם התרחקות הדור הצעיר מן המסורת ואימוץ התרבות הישראלית. משה בר-יודא, חוקר הקהילה ושליח הסוכנות בעבר, בהתייחסו לחשיבות עבודת התיעוד, טוען כי "בקהילה האתיופית יש תהליך של שכחה של השירה והתרבות.... ועם כל קייס זקן שמת, חלק מהתרבות מת".
למרות זאת, בשנים האחרונות ישנה תחייה מסוימת של תרבות הקהילה ושל שירת הקודש שלה. "בשנים האחרונות הקייסים חזרו קצת אל התפילות המקוריות, והוציאו אותן מבית התפילה," מציין בר-יודא, "לאט-לאט מתחילות התפילות והיצירה האתיופית לעלות על הבמות במדינת ישראל, עם קצת הבדלים וקצת עיבודי ג'אז - מה שמסייע לשימורן."
בר-יודא מתייחס להיפתחות של ישראלים לתרבויות השונות של עדות ישראל כהכרח קיומי. לתפיסתו הפצע של השואה אינו מסתכם רק בסבלן של קורבנות השואה ומשפחותיהן, אלא מהווה גם פצע תרבותי עמוק שהאימוץ של תרבויות עדות ישראל השונות הוא המרפא לו, או בלשונו, 'עירוי דם תרבותי'.
ראו גם

מוזיקה אתיופית
פיוט
היימנות
ראיון גולמי עם משה בר-יודא, חוקר תרבות ביתא ישראל, העוסק במאבקו לתעד ולחשוף את תרבות ביתא ישראל בישראל ובעולם,
לקריאה נוספת

שמחה ארום, פרנק אלווארז-פרייר, שושנה בן-דור ואוליביה טורני, הליטורגיה של ביתא ישראל: נעימות התפילה של יהודי אתיופיה - מבחר ופרשנויות (חוברת נלווית לתקליטור), ירושלים 2019
הערות שוליים

↑  שומר מסורת, באתר ynet, 10 בנובמבר 2009
↑  ראו, מוזיקה יהודית
↑  במנהג זה רואים חוקרי תרבות אתיופיה סימוכין לגריסתה המסורתית של העדה כי מוצאה בקבוצת יהודים שגלו אחר חורבן בית ראשון למצרים ומשם לחבש. ראו, 'מורשת יהדות אתיופיה - קהילת ביתא ישראל באתיופיה ובישראל', משרד החינוך התרבות והספורט 2002, עמ' 8
↑  Ron Atar, The Function of Musical Instruments in the Liturgy of the Ethiopians Jews, in Jews of Ethipia, The Birth of an Elite, Routledge, 2005, pg. 155
↑  הראיון הגולמי עם הרב בר-יודא, ויקיפדיה
1 2 3 4 5  Ron Atar, The Function of Musical Instruments in the Liturgy of the Ethiopians Jews, in Jews of Ethipia, The Birth of an Elite, Routledge, 2005
↑  האנתרופולוג רון עטר מספר כי כל פעם שביקש מכהן לשיר רק את המלודיה, או לומר רק את הטקסט של תפילה, הוא לא היה מסוגל לעשות זאת. רון עטר, 2005.
↑  קישור לשלוש תפילות, תרגום לעברית לצד תעתיק געז בעברית, בוויקיפדיה
↑  בקרב הקהילה האתיופית הלא-יהודית משמש השם 'קצ'ל' לכינוי פעמון קטן המשמש בין היתר את הכנסייה האתיופית האורתודוקסית.
1 2  שומר מסורת, באתר ynet, 10 בנובמבר 2009
↑  ראו, הראיון הגולמי עם הרב בר-יודא בוויקיפדיה
קס צהייה טג׳נה גואנגול, קורא מתוך אורית (שפת געז) כתוב על קלף, ומעוטר בתיק כמנהג הספרדים. תצלום מאת בני וודו.
שדה התעופה יאמביו

שדה התעופה יאמביו (באנגלית: Yambio Airport) הוא שדה תעופה המשרת את העיר יאמביו שבדרום סודאן.
מיקום

שדה התעופה יאמביו נמצא בנפת יאמביו במחוז אקווטוריה המערבית שבדרום סודאן, בסמוך לגבול עם הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו והרפובליקה המרכז-אפריקאית.
שדה התעופה ממוקם בצפון מזרח העיר בסמוך למרכז העסקים הראשי של העיר ובמרחק 355 ק"מ (מרחק אווירי) משדה התעופה ג'ובה, הגדול ביותר במדינה.
הקואורדינטות של השדה הן: 4° 34' 12.00"N, 28° 25' 320.02"E והוא נמצא בגובה 724 מטר מעל פני הים.
בשדה התעופה מסלול המראה ונחיתה יחיד לא סלול שאורכו אינו ידוע, נכון לשנת 2012.
רקע

שדה התעופה יאמביו הוא שדה תעופה אזרחי המשרת את העיר יאמביו והסביבה. לשדה התעופה אין לוח זמנים מסודר.
ראו גם

יאמביו
אקווטוריה המערבית
אקווטוריה
הערות שוליים

↑  Nautical Distance Between Juba And Yambio With Map
↑  Elevation At Yambio Airport Is 2,375 Feet Above Sea Level
שי ודרור

שי ודרור הייתה תוכנית טלוויזיה ורדיו סאטירית ישראלית בהנחיית שי גולדשטיין ודרור רפאל.
רקע

ב-1997 גולדשטיין עבד ברדיו תל אביב כמפיק זמרירים ורפאל הגיש בתחנה תוכנית הכרויות לילית. השניים הקליטו פיילוט משותף לתוכנית לילית חדשה. הפיילוט אושר והפך לתוכנית הומור עוקצני שנקראה "שארית היום" שהחלה ב-1998 וזכתה להצלחה. לאחר מכן עברו בשנת 2000 לשדר את תוכנית הבוקר של התחנה (שבמסגרתה הוארכה תוכניתם לשעתיים), שגם היא זכתה למדרוג גבוה.
לנוכח הצלחת תוכניות הרדיו בהנחיית השניים, בשנת 2001 הציע יוחנן צנגן, מנכ"ל זכיינית השידור רשת, להגיש במקביל תוכנית טלוויזיה פריים-טיים בערוץ 2 - "זו ארצנו" במשך שתי עונות.
התוכנית "שי ודרור"

לאחר ירידתה של התוכנית "זו ארצנו" מן המרקע, ב-2003 עבר הצמד לשדר תוכנית בערוץ 10 וערוץ ביפ, שנקראה "שי ודרור" שירדה זמן קצר אחר כך.
ביוני 2003 אירח מתי גולן בתוכניתו "דוקומדיה, ביקורת התקשורת" אם ששכלה את בתה בת השבע בפיגוע. האם טענה שקטעים בתוכנית "שי ודרור", ששודרה ימים אחדים קודם לכן בערוץ 10, ועסקו בפיגוע, מעליבים ופוגעים. גולן התקשר במהלך השידור לשי גולדשטיין, ביקש ממנו להתייחס לטענות האם. גולדשטיין בתגובה טרק את הטלפון. לאחר שיחה זו החלו שי ודרור במה שבית המשפט הגדיר: "מסע צלב של נקם והתחשבנות" נגד גולן, שנמשך 8 תוכניות רצופות, בהן הכפישו שי ודרור את גולן. גולן הגיש תביעת דיבה נגד שי ודרור, שבה נפסק כי על שי ודרור ו"מטר פלוס" לשלם לגולן פיצוי בסך 60 אלף ש"ח.
הצמד חזר לרדיו תל אביב ביולי 2003, הפעם כשהם מגישים את תוכנית הערב במקום את תוכנית הבוקר (שהגישו טל ואביעד). התוכנית זכתה לרייטינג כה רב, עד כדי כך שהיא הפכה לטלוויזיונית ורדיופונית כאחד בשנת 2007, דבר חריג בטלוויזיה בישראל. משמעות הדבר הוא שהתוכנית משודרת ברדיו תל אביב אחר הצהריים ולאחר-מכן בערב, בערוץ ביפ בטלוויזיה.
הצמד עזב את רדיו תל אביב ב-1 ביולי 2007, והצטרף לצוות רדיו ללא הפסקה ב-2 בספטמבר 2007, שם שידרו בסינדיקציה גם ב-רדיו צפון ללא הפסקה. עקב עזיבתם, ערוץ ביפ הפסיק את שידור התוכנית בטלוויזיה.
ב-6 ביוני 2008 הצמד חזר לטלוויזיה והחל להגיש את התוכנית "ראש בקיר" בערוץ 10.
ב-10 באוגוסט 2016 שודרה תוכניתם האחרונה ברדיו ללא הפסקה ובזאת הצמד הפסיק את פעילותו המשותפת לאחר יותר מ-15 שנה.
הערות שוליים

↑  שי ודרור, עכשיו גם בביפ, באתר וואלה, 21 במרץ 2007
↑  א 3148/03 מתי גולן נגד שי גולן, דרור רפאל ומטר פלוס, ניתן ב-9.5.2007
נורית רוט, שי גולדשטיין ודרור רפאל חויבו לשלם למתי גולן 60 אלף שקל בגין לשון הרע, באתר הארץ, 17 במאי 2007
↑  רן בוקר, סופו של עידן: שי ודרור נפרדים, באתר ynet, 2 באוגוסט 2016
↑  שי ודרור ללא הפסקה, כך הסתיימו 20 שנה, באתר Facebook, בתאריך 10 באוגוסט 2016
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2002 - אין | פרס האקדמיה לטלוויזיה - תוכנית בידור  2003 - שי ודרור | הבא: 2004 - ארץ נהדרת |
שי חג'ג'

שי משה חג'ג' (נולד ב-1971) הוא ראש המועצה האזורית מרחבים ויו"ר מרכז המועצות האזוריות בישראל.
ביוגרפיה

חג'ג נולד במושב גילת. בשירותו הצבאי היה ממונה על מחלקת קשר ביחידת הבקרה בחיל האוויר. הוא בוגר תואר ראשון במינהל ובמדיניות ציבורית מהמכללה האקדמית ספיר ותואר שני במשפטים, מאוניברסיטת בר-אילן. חג'ג' בעל ניסיון ביזמות ובניהול עסקים. הקים את מרכז הקניות "גלובוס סנטר" בנתיבות ובין השנים 1993–2012 כיהן כמנכ"ל משותף בסוכנות הביטוח "חי-ביטוחים".
את פעילותו החברתית והקהילתית החל חג'ג' כחבר בעמותה לפיתוח מושב גילת. ובשנת 2007 נבחר לחבר מליאת המועצה כנציג מושב גילת. בתפקידיו במועצה שימש כחבר בוועדת החינוך של המועצה, חבר בוועדה לאיכות הסביבה, חבר הנהלת המועצה ודירקטור בחברה הכלכלית של המועצה. בשנת 2012 נבחר חג'ג' לראשות המועצה האזורית מרחבים.
עם סיום שנת כהונתו הראשונה, בשנת 2013, זכתה המועצה לראשונה בפרס "פרס שר הפנים לניהול כספי תקין" ומאז זוכה המועצה בכל שנה ברצף.[דרוש מקור].
חג'ג' פעל לקידום ולפיתוח יישובי המועצה והנגב ולהקמת שני יישובים חדשים במועצה. בנובמבר 2015 אישרה ממשלת ישראל את הקמת שני היישובים במרחבים, האחד, בסמוך לאשל הנשיא, והשני, בסמוך לקריית החינוך והכפר השיקומי "עלה נגב – נחלת ערן". באוגוסט 2018 אישר קבינט הדיור את הקמת היישוב "דניאל", בסמוך לכפר השיקומי "עלה נגב".
בנוסף פעל חג'ג' להקמת בית חולים שיקומי הראשון בדרום, שיפעל בכפר השיקומי "עדי נגב". בבית החולים מתוכננים 108 מיטות שיקום וכ-500 עובדים במעגל הראשון.
חג'ג' מייצג את חקלאי הדרום והוביל, בין היתר, את המאבק לתיקון 27 בחוק המים.
לקראת הבחירות המקומיות ב-2018 היה חג'ג' היחיד שהגיש מועמדות לראשות המועצה ולראשונה בהיסטוריה של המועצה האזורית מרחבים לא התקיימו בה בחירות לראשות המועצה וחג'ג' הוכרז כראש המועצה.
בינואר 2019 נבחר חג'ג' לכהן כיו"ר מרכז המועצות האזוריות בישראל. חג'ג' ניצח את עמיר ריטוב, ראש המועצה האזורית לב השרון. הייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריה של המועצות האזוריות שבה התמודדו שניים על התפקיד.
אחוז ההצבעה היה גבוה במיוחד, כשהגיעו 53 ראשי מועצות מתוך 54.
חג'ג' חבר מזכירות "הליכוד", וחבר בהנהלת "הליכוד העולמי". הוא חבר גם בוועדה המחוזית לתכנון ובנייה, חבר דירקטוריון במינהלת פארק התעשייה נ.ע.מ. וחבר בהנהלת חברת "מושבי הנגב".
חיים אישיים

חג'ג' נשוי ואב לארבעה ילדים.
הערות שוליים

1 2  הבחירות המוניציפליות - 2018 (רשימת רשויות שבהם התבצעה הכרזה) באתר משרד הפנים.
↑  דבר ראש המועצה באתר מועצה אזורית מרחבים
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שדה התעופה טוריט

שדה התעופה טוריט (באנגלית: Torit Airport) הוא שדה תעופה המשרת את העיר טוריט שבדרום סודאן.
מיקום

שדה התעופה טוריט נמצא בנפת טוריט במחוז אקווטוריה המזרחית שבדרום סודאן, בסמוך לגבול הבינלאומי עם אוגנדה.
שדה התעופה ממוקם בצפון מזרח העיר בסמוך למרכז העסקים הראשי של העיר ובמרחק 120 ק"מ (מרחק אווירי) משדה התעופה ג'ובה, הגדול ביותר במדינה..
בשדה התעופה מסלול המראה ונחיתה יחיד לא סלול באורך של 1,097 מטרים.
רקע

שדה התעופה טוריט הוא שדה תעופה אזרחי המשרת את העיר טוריט והסביבה. לשדה התעופה אין לוח זמנים מסודר.
ראו גם

טוריט
אקווטוריה המזרחית
אקווטוריה
הערות שוליים

↑  Nautical Distance Between Juba And Torit With Map
שלך בבגידה

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  הווארד זיף 
 הופק בידי:  מארווין וורת', דניאל מלניק 
 תסריט:  בארי לוינסון, פרסטון סטרג’ס, ולרי קרטין 
 עריכה:  שלדן קאן 
 שחקנים ראשיים:  דאדלי מור, נסטסיה קינסקי, ארמנד אסנטה
 מוזיקה:  ביל קונטי, סטיבן בישופ
 צילום:  דיוויד מ. וולש 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20 
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  10 בפברואר 1984
 משך הקרנה:  96 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית 
 תקציב:  23 מיליון דולר
 הכנסות:  19,928,200 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   unfaithfullyyours
 דף הסרט ב־IMDb
 
שלך בבגידה (באנגלית: Unfaithfully Yours) הוא סרט קומדיה רומנטית משנת 1984 בבימויו של הווארד זייף ובכיכובם של דאדלי מור, נסטסיה קינסקי, ארמנד אסנטה ואלברט ברוקס. התסריט נכתב על ידי ולרי קרטין, בארי לוינסון, ורוברט קליין. הסרט מבוסס על סרט באותו השם משנת 1948. השיר "שלך בבגידה" שכתב ביל קונטי ושר סטיבן בישופ נכתב עבור הסרט.
עלילת הסרט

קלוד איסטמן (דאדלי מור) הוא מלחין ומנצח של התזמורת הסימפונית היוקרתית. הוא נישא לדניאלה (נסטסיה קינסקי), אישה צעירה ויפה ממוצא איטלקי. לפני נסיעה, הוא מבקש מאב הבית האיטלקי, ג'וזפה (ריצ'רד ליברטיני), שישגיח על דניאלה, אך המסר שעבר לחברו של קלוד, נורמן (אלברט ברוקס), שישכור בלש פרטי שיעקוב אחריה.
הדו"ח של הבלש מגיע עם סרט וידאו מטושטש שנראה בו כי דניאלה בילתה עם גבר אחר בזמן היעדרותו של קלוד. הסימן היחיד שאפיין את הגבר הוא גרביים סקוטיים עם צורות מעוינות. קלוד רואה שלבן חסותו, הכנר הנאה ורודף השמלות מקסמיליאן שטיין (ארמנד אסנטה) אותו סוג הגרביים.
תחילה מחליט קלוד לא להתעמת עם מקסמיליאן, כאשר מקסמיליאן מזמין את קלוד יחד עם דניאלה ואת נורמן ואשתו למסעדה. במסעדה מתפתחת מריבת כינורות לצלילי הצ'רדש של ויטוריו מונטי.
קלוד מתעמת עם דניאלה כאשר היא אומרת לו שזה לא עניין גדול. בערב ההשקה, קלוד מנצח על התזמורת לצלילי "קונצ'רטו לכינור של צ'ייקובסקי", ומרכיב תוכנית לרצוח את דניאלה ולהפליל את מקסמיליאן ברצח. כאשר הוא מנסה לבצע את תוכניתו, אירועים בלתי צפויים משבשים לו את התוכנית.
כאשר הבלש הפרטי שוב צופה בסרט המעקב הוא מגלה שאין זו הייתה דניאלה, אלא, אשתו של נורמן, קרלה, שניהלה רומן עם מקסמיליאן.
שאנל וסט קואסט

| --- | --- |

 לידה:  1 בספטמבר 1988 (בת 36) ון נויס, ארצות הברית 
 שם במה:  Chanel West Coast 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2009 
 מקום לימודים:  Taft High School 
 סוגה:  מוזיקת היפ הופ, מוזיקת פופ, R&B עכשווי, ראפר 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  יאנג מאני, קאש מאני רקורדס, ריפבליק רקורדס 
 www.iamchanelwestcoast.com
 פרופיל ב-IMDb
 
צ'לסי שאנל דודלי (באנגלית: Chelsea Chanel Dudley; נולדה ב-1 בספטמבר 1988), ידועה בשם הבמה שאנל וסט קואסט (Chanel West Coast), היא אשת טלוויזיה, ראפרית, זמרת, פזמונאית, שחקנית ודוגמנית יהודייה-אמריקאית.
ביוגרפיה

שאנל נולדה בלוס אנג'לס שבקליפורניה, אולם כשהיא גדלה, בילתה את חייה בצפון הוליווד עם אימה, ובניו יורק עם אביה. אביו של שאנל היה תקליטן. במסגרת עבודתו כתקליטן, בילדותה, לקח את שאנל למועדוני לילה ברחבי העיר. שאנל לקחה שיעורי ריקוד בגיל צעיר. היא החלה להאזין למוזיקת היפ הופ בגיל 11, והחלה לראפרפ בגיל 14, תוך שהיא מציינת את שירו של הראפר טופאק שאקור, "How Do U Want It", כשיר שהעניק לה השראה להתחיל לראפרפ. אימה ממוצא אנגלי ואביה ממוצא יהודי-רוסי.
קריירה טלוויזיונית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
קריירה מוזיקלית

שאנל החלה להקליט מוזיקה בשנת 2009 ושיתפה פעולה עם אמנים רבים. באותה השנה, הקליטה את השיר "Melting Like Ice Cream" בהשתתפות טיפאני אנדרסון. בהמשך, הופיעה בשירו של פלאנט הוליווד, "PHAMOUS". בשנת 2011 הכריזה כי חתמה בחברת התקליטים "זון 4", אם כי לאחר מכן עזבה את החברה ללא הוצאה לאור של אף פרויקט. במהלך תקופה זו, החלה להוציא לאור חומר משלה להורדה בחינם באינטרנט. בהמשך אותה השנה, הוציאה וידאו קליפ רשמי לשירה, "I Love Money".
בשנת 2012, החתים הראפר ליל ויין את הראפרית בחברת תקליטיו, "יאנג מאני". בשנה שלאחר מכן, הוציאה את המיקסטייפ "Now You Know". במיקסטייפ התארחו סנופ דוג, פרנץ' מונטנה, טיי דולה סיין, ואמנים נוספים. המיקסטייפ זכה לשבחים ממבקרי המוזיקה.
באוגוסט 2015, הוציאה את המיקסטייפ "Waves".
בשנת 2014, דיווחה כי החלה להקליט את אלבום הבכורה שלה וכי הוא צפוי לצאת לאור בשנת 2016. מתוך האלבום יצאו מספר סינגלים, אך יציאתו בוטלה מסיבות שאינן ידועות.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009–2015 | Rob Dyrdek's Fantasy Factory | עצמה |  |
| 2011 | החיים הקשים של אר ג'יי ברגר | שילה | פרק: "The Better Man" |
| 2011–הווה | שרוטים | עצמה | הנחיה |
| 2012–2015 | Wild Grinders | פליפז | דיבוב |
| 2017 | אהבה והיפ הופ: הוליווד | עצמה |  |
| 2018 | אפקט הפחד | עצמה | פרק: "Hip Hop Battle" |
דיסקוגרפיה > מיקסטייפים

2013: Now You Know
2015: Waves