סולם ריכטר – מידת רעש, מידת אדם (ספר)
תמצית תוכן הספר > פרק שלושה עשר: סתיו (עמ' 192–211)

"הבעיה שלי היא איך אישיות מדעית רווחת כמו שלי, יכולה למצוא ביטוי אמנותי?"
הרמזים שיש לנו על ענייני הלב של ריכטר כאדם צעיר יותר, הם בעיקר מהתכתבויות אישיות: מכתבים שנכתבו והתקבלו מנשים, שהשתמשו רק בשמות הפרטיים שלהן. חיי האהבה שלו נותרו מסובכים גם בשנות השישים לחייו. בשלב זה של חייו המשיך לכתוב לנשים, אלא שהוא עשה זאת באמצעות שירה, וזה היה ידוע בקרב עמיתיו הסייסמולוגים. המסמכים שלו בארכיון קאלטק מגלים שריכטר לא הפסיק לכתוב במשך כמעט כל חייו. יתר על כן, הוא כתב לא רק שירה אלא גם פרוזה: בדיוני, מדע בדיוני ופילוסופיה. הָאף מביאה שיר שנכתב מעט אחרי נישואיו, ב-1928, ואשר מהווה דוגמה לביטוי סערות הנפש שלו בשירתו (השיר מוצג בשפת המקור משמאל). ב-1932 פרסם חמישה שירים קצרים בַּאנתולוגיה "משוררי קליפורניה", שגם אחותו מרגרט תרמה לה; הוא קיבל תשלום כולל של 16 דולר בעבורם, סכום לא זניח לעת ההיא.
ריכטר לקח על עצמו את "המשימה ההֶרקוליאנית" לפתח את הסולם שלו במהלך שנות הנישואים הראשונות. כשתקופה זו בחייו הסתיימה (1935), הוא שוב הזרים אנרגיה חסרת גבולות, לעיתים קרובות חסרת שליטה בפראות, לתוך כתיבתו. ב-1937 יצר את מה שנראה כמו כתב יד בענייני פילוסופיה בנוסף לשירתו. הוא המשיך בכתיבת שירה ש"הוקדשה", ככל שמבינה המחברת, להתאהבויותיו השונות. הָאף ממשיכה וסוקרת את כתביו, ואת פרשנותה לגבי הדמויות המיוצגות בהם. היא מכנה כסיכום, את רוב כתביו לעת ההיא (סוף שנות ה-30 עד שנות ה-50), כ"פיתוח רופף של רעיונות רבים". מדען כזה, שפיתח את "סולם ריכטר", היה צריך מידה רבה מאוד של ריכוז, משמעת ויכולת לקיים תצפיות מדעיות וחישובים, ובו בזמן לבטא את עצמו בצורה ספרותית. הָאף ממשיכה להביא מיצירותיו שנכתבו במהלך חייו, תוך פרשנות על משמעותן, והֶקשרים לחייו הפרטיים והמדעיים, לרבות תהיות מי זו נֶריסה למשל, ג'וליה או רות.
שיר אחר מיום 1 בנובמבר 1964, מצביע ביתר שאת על דמות חדשה. שם השיר כשם הפרק – "סתיו". ושנתיים אחר כך, באוקטובר 1966 שיר דומה נוסף ללא כותרת. "בשירים אלה", כותבת הָאף, "חוזרים לתחושת עמימות טורדנית. צ'ארלס וליליאן בילו רבים מחגי המולד שלהם בנפרד; נראה ש-1966 היה אחד מהם.... השיר שנכתב לאישה נעדרת, שריכטר מבין שהוא מתגעגע אליה מאוד? או אולי 'חברה הוותיקה' שנכנסה שוב לחייו בשנים האחרונות? השיר מבטא את כמיהתו של אדם מבוגר לשקט, לחברות: "שריפה עדינה של לב במקום שקט,/ בלי בולי עץ שואגים, לא גחלים מתלקחות." קשה לדעת בוודאות למי ריכטר מתכוון, אך אנחנו יודעים ש"יש לה שיער ערמוני, חיוך ביישן ועיני לוז קסומות." הָאף סבורה שלמרות רצונו של ריכטר להיות מאוהב בליליאן, הדמות בשיר היא מרגרט, אך עדיין הסוגיה נשארת חידתית בעיניה. עם זאת מכתבים בין השניים במהלך טיולי הסולו קיץ שלו, חושפים כנראה תחושת חיבה חזקה ואמיתית.
ראיות זמינות מצביעות על קיום התקשרות לליליאן, על אף התקשרויות רציניות אחרות בחייו. לאחר עליות ומורדות בקשר בין השניים, ובעיקר עליות לאחר שמחלת הסרטן חזרה אליה, בריאותה קיבלה במהרה תפנית חדה לרעה, והצריכה חזרה סופית לבית החולים. ב-5 בנובמבר 1972 בשעה 17:30, ליליאן ברנד ריכטר מתה. במחברת שירים מסוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70, ריכטר הכניס דף בודד שנקרא בפשטות: "שירים לאחר מכן, דצמבר 1972". קומץ השירים שבאו אחריו קצרים וקורעי לב. השירים מביעים את אהבתו הגדולה לליליאן, את העובדה שהיה תלוי בה הרבה יותר ממה שהיה מוכן להודות בעבר, כמו גם את העובדה שהיו לו אהבות לנשים אחרות במהלך הזוגיות שלהם. הָאף מביאה כמה וכמה שירים שמצביעים על הדברים הללו. שלושה חודשים לאחר מותה הוא כותב: "לא הרגשנו שאנחנו תלויים מדי אחד בשני – ליליאן הייתה אדם מאוד עצמאי – ובכל זאת אני מרגיש את האובדן יותר ממה שאני יכול לומר...". הָאף מסיימת את הפרק באמירה, שלאחר שקראה את הכתבים האינטימיים ביותר של ריכטר, על כל התלאות של ארבעים וארבע שנות נישואיהם ... ליליאן הייתה, בסופו של דבר, האישה שבה מצא את הזיווג שלו, האישה שחלקה את חייו, האישה ששברה את ליבו. כך הָאף.