stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהודה חיוג'
שיטתו > חילוף ושיכול אותיות

אצל הפרשנים הפילולוגיים הייתה נהוגה הגישה של החלפת אותיות בין שורשים או שיכול אותיות השורש כדי להצביע על זהות בין שורשים שונים. ראב"ע מביא בספרו "ספר צחות" (עא, א) דעה, לפיה המילה "קִפּוֹז" (יש' לד, טו) היא כמו קִפוד. כך לגבי המילים "רעואל" - "דעואל". בין הבלשנים בתקופה הנדונה היה נהוג להחליף בין האותיות ש-ס (שתם-סתם), כ-ג, ה-ח, ל-נ (לטושה-נטושה), ע-ח (ערבה-חרבה), א-ע (אל-על), ו-ב (ועוזו-בעוזו), ב-פ (שובך-שופך), ז-ס-צ.
ככלל, היו מספר שיטות בחילופים:
מנחם בן סרוק ויהודה חיוג' החליפו רק אותיות אהו"י וראו באותיות ס-שׂ הגה אחד.
רס"ג, יהודה אבן קוריש ודונש בן לברט הוסיפו עליהם גם חילוף הגאים בעלי קרבה פונטית.
יונה אבן ג'נאח ויהודה אבן בלעם הוסיפו על כולם גם חילוף באותיות בעלות קרבה גרפית ואפילו חילוף הנובע מהקלה על ההגייה.
ראב"ע הוסיף על החילופים של מנחם וחיוג' את חילופי אותיות מ-נ כחילוף פונטי ואת חילוף אותיות ה-ת כחילוף גרפי, רק כשהן משמשות כאותיות משרתות.
כאמור, חיוג' מחליף בשורשים רק אותיות אהו"י, ונדיר שהוא מחליף בין סמ"ך לשי"ן שמאלית. הוא לא נקט בחילוף אותיות והשתדל להימנע מכך. בכך הוא דומה למנחם, ואולי זה מחזק את ההשערה שחיוג' היה מתלמידיו.
באשר לשיכול אותיות, ראב"ע מביא בשם דונש שפירש את הפועל "ויחרגו" (תה' יח, מו) כמו "ויחגרו"; את המילה "נגרזתי" (תה' לא, כג) פירשו "נרגזתי"; "תמחץ" (תה' סח, כד) כמו "חמוץ" (בשם אבן בלעם). אבן ג'נאח הקדיש כחצי פרק מתוך "ספר הרקמה" לתופעה זו. רס"ג ויהודה אבן קוריש השתמשו בשיכול אותיות כאשר היה צורך פרשני לפי ההקשר. מנחם המעיט ככל האפשר משיכול אותיות.
חיוג' שלל את שיכול האותיות בגזרת השלמים, רק בפעלים העלולים השתמש חיוג' בשיכול וגם אז עשה זאת בזהירות ותוך כדי הסבר כי מדובר בשני שורשים בעלי אותה משמעות. נדיר שיחליף שורש מגזרת פ"י עם שורש מגזרת ע"ו, כמו יש"ב עם שו"ב, וכן ל"ה עם ע"ו רדה עם רוד. בתהלים לה, א: "רִיבָה ה' אֶת יְרִיבַי", חיוג' מעדיף לומר שאלו שני שורשים שונים, ולא משוכלים. כך במילה "יקום", הוא רואה את היו"ד כנוספת, ולא כשורשית, כדי לא להיזקק לשיכול אותיות. הוא מחזק בכך את התזה שלו – שבכל שורש יש שלושה יסודות. מטרתו הייתה למנוע הבנה שגויה (לשיטתו) כי קיימים שורשים בני שני יסודות בלבד. אם נראה חילוף שורשים רבים, נטען שהשורש הוא דו-מקומי, כפי השיטה הרב-גונית, ומכך ביקש להימנע.
ספריו

חיוג' חיבר לפחות ארבעה ספרים: כתאב אַלְתַנְקִיט, כתאב אלאפעאל דַ'וַאת חֻרוּף אַלְלִין, כתאב אלאפעאל דַ'וַאת אַלְמִתְ'לַיִן, כתאב אַלְנֻתַף.
"כתאב אַלְתַנְקִיט" = "ספר הניקוד": ספר זה עוסק בענייני ניקוד, בעיקר בניקוד שמות עצם. לעיתים הוא מדבר גם על ענייני דקדוק ומסורה. הספר נכתב בשפה הערבית ותורגם לעברית על ידי ראב"ע. נוט (Nutt) הוציא את הספר בתרגום לאנגלית; דוקעס הוציא מהדורה מדעית של תרגום ראב"ע ב-1844.
"כתאב אלאפעאל דַ'וַאת חֻרוּף אַלְלִין" = "ספר אותיות הנוח והמשך" (=אותיות אהו"י): לספר זה נכתבה הקדמה חשובה על ידי חיוג', על הפעלים שאחת מאותיותיהן היא אהו"י. הספר מטפל בגזרות הנחים: פ"א, פ"י, ע"ו, ע"י, ל"ה, אך איננו מביא את גזרת ל"א. בספר זה חיוג' לוקח שורש בעל אות אהו"י ומטפל בצורות של אותו שורש, ובעיקר צורות של הפועל, על-פי הבניינים השונים (14 בניינים) ועל-פי ציטטות מן התנ"ך. הוא מוסיף חלוקה גם לפי המשמעויות של אותו שורש, מבלי לציין את המשמעויות: "במשמעות אחת מופיעות הצורות האלה, ובמשמעות שנייה מופיעות הצורות האלה", כשעל הקורא לחשוף את המשמעות. הוא מסייע בניתוח הצורה, ונותן לקורא התחלה טובה להבנת המשמעות של השורש. המקור הערבי יצא לאור במהדורה מדעית על ידי מוריס יסטרוב בשנת 1897. הספר תורגם על ידי שני חכמים שהיו אנשי לשון – הראשון היה משה אבן ג'יקטילה שהוסיף גם הערות ולעיתים הוא חולק על דעתו של חיוג'; תרגום זה יצא לאור על ידי נוט (Nutt). תרגום נוסף נעשה על ידי ראב"ע, ויצא לאור על ידי דוקעס.
"כתאב אלאפעאל דַ'וַאת אַלְמִתְ'לַיִן" – "ספר פועלי הכפל": הספר עוסק בגזרת הכפולים. המבנה זהה למבנה שצוין לגבי הספר הקודם. גם ספר זה תורגם על ידי משה אבן ג'יקטילה וראב"ע. לספרים אלו יש חשיבות גם כספרי דקדוק וגם כמילונים, ולכן הם מסייעים מאוד למי שעוסק בפרשנות. ספר זה עוסק רבות בחלוקת התנועות.
"כתאב אַלְנֻתַף" – "ספר הליקוטים (או המריטות)": חיוג' התכוון לומר שבכל פעם יתייחס לבעיות שונות, ולא לפי סדר שיטתי של התנ"ך, הוא ימרוט פה ושם נוצות, אך לא יהיה פרשן מלווה. ראב"ע בספרו 'ספר מאזניים' מזכירו בשם "ספר הרקחה". טעותו של ראב"ע נבעה מקריאה מוטעית של המילה נֻתַף שהוא קרא נַתְף, שהיא המילה בה משתמש רב סעדיה גאון לתרגם "קרחה". המעתיקים שיבשו את השם לרקחה (במשמעות בושם). ספר זה שונה מכל הספרים האחרים, כיוון שהוא חיבור כמעט פרשני, אף שתוכנו מתרכז בענייני לשון. הספר מורכב משמונה חלקים, וכל אחד מן החלקים מתייחס לספר מקראי אחר: יהושע, שופטים, שמואל, מלכים, ישעיהו, ירמיהו, יחזקאל ותרי עשר. אך לא הכול שרד, ולמעשה נשאר רק המיעוט. מן הספר יצא בשנת 1916, על ידי פאול קוקובצוב שהיה פרופסור במוסקבה, שהשתמש בכתב היד מספריית לנינגראד. הוא מצא שם שרידים לרוב הספרים הנ"ל. הספר שהוציא נקרא "מקורות חדשים", המקור הערבי עם תרגום לרוסית. בשנת תש"ל הוציא נחמיה אלוני לאור את ספרו של קוקובצוב ללא התרגום הרוסי ועם תוספת קטנה אותה הוא גילה, מתוך הספרים יהושע ושופטים: "מספרי הבלשנות העברית בימי הביניים" (הוצאת מקור). בשנת תשל"ט, פרופ' שרגא אברמסון פרסם בכתב העת "לשוננו" (מב), קטעים רבים מתוך ספרו של חיוג', שנמצאו מצוטטים על ידי פרשן בשם יצחק בן שמואל אַלְכַנְזִי, בפירושו לשמואל. במשך הזמן כלל אברמסון פרסום זה בתוך ספרו "מפי בעלי לשונות" (תשמ"ח). פרופ' אילן אלדר מצא קטע מספרו של חיוג' לתרי עשר, והוציאו לאור כמאמר ב"לשוננו" (מג). בתשס"ב יצא הספר של נאסר בסֵל, שלקח את כל התגליות הקודמות, והוציא מהדורה מדעית עם תרגום לעברית, אם כי מהדורה זו אינה חפה משגיאות.
מהדורות מדעיות לספריו

כִּתַאבּ אַלנֻּתַף: פירושו הדקדוקי של ר' יהודה חיוג' לספרי נביאים בעיבוד עלי בן סלימן מבוא ותרגום: אהרן ממן ואפרים בן-פורת, ירושלים: האקדמיה ללשון העברית, 2012
שלושת חיבורי הדקדוק של ר' יהודה חיוג' : במקורם הערבי ובתרגומם לעברית חדשה, מבוא ותרגום: עלי ותד ודניאל סיון, באר שבע: הוצאת אוניברסיטת בן-גוריון, תשע"ב (2011)
הערות שוליים

↑  אהרון בן אור (א. אוריינובסקי), תולדות השירה העברית בימי הבינים, תל אביב: יזרעאל, 1962, עמ' 54
↑  מערבי פרץ, "שיכול אותיות" בפרשנותו של ר' אברהם אבן עזרא, ספר שבטיאל, מחקרים בלשון העברית ובמסורת  העדות., עמותת "אפיקים והאגודה לטיפוח חברה ותרבות, תשנ"ג, עמ' 169-182
↑  מערבי פרץ, "חילוף אותיות" בפרשנותו של ר' אברהם אבן עזרא., עיוני מקרא ופרשנות כרך ה, אוניברסיטת בר אילן, רמת גן., תש"ס, עמ' 249-269
↑  קוקובצוב, פאול, מספרי הבלשנות העברית בימי הביניים, קדם, תש"ל
| פרשני המקרא בימי הביניים |
| --- | --- | --- |
| פרשני המזרח | רס"ג • שמואל בן חפני הכהן גאון • אברהם בן הרמב"ם • תנחום הירושלמי |  |
| פרשנים פילולוגיים מספרד והמגרב | יהודה אבן קריש • מנחם • דונש • דוד בן אברהם אלפאסי • חיוג' • שלמה פרחון • אבן ג'נאח • משה הכהן אבן ג'יקטילה • יהודה אבן בלעם |  |
| פרשני ספרד | יצחק אבן גיאת • ראב"ע •  רמב"ן • רבנו בחיי • בעל הטורים • בעל העקידה • אברבנאל |  |
| פרשני צרפת | מנחם בן חלבו • רש"י • יוסף קרא • רשב"ם • אהרן בן יוסי הכהן • בכור שור • אליעזר מבלגנצי • חזקוני |  |
| פרשני פרובאנס | יוסף קמחי • משה קמחי • רד"ק • מנחם בן שמעון • יוסף אבן כספי • רלב"ג |  |
| פרשני אשכנז | יהודה החסיד • מנחת יהודה • אביגדור כ"ץ • רא"ש |  |
| פרשני איטליה | הרי"ד • עובדיה המון • רקנאטי • ספורנו |  |
| פרשני תימן | נתנאל בן ישעיה • אברהם בן שלמה • זכריה הרופא • סעדיה עדני • דוד הלוי חמדי |  |
| פרשני המגרב | רבנו חננאל • יהודה אבן קריש • יוסף בן יהודה אבן עקנין |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262565305171  BnF: cb151029469 (data)  GND: 13022524X  ISNI: 0000 0000 6662 3631  LCCN: nr89012176  NKC: zmp20211111390  NTA: 290668476  SUDOC: 080620531  VIAF: 44597971   WorldCat (עם VIAF): 44597971
פלגסטף

| --- | --- |
דגל פלגסטףדגל פלגסטף

 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  אריזונה אריזונה
 מחוז:  קוקונינו
 ראש העיר:  בקי דאגט
 תאריך ייסוד:  1876 
 שטח:  164.80 קמ"ר
 גובה:  2,106 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  76,831 (1 באפריל 2020)
  ‑ במטרופולין:  127,450 (2007)
  ‑ צפיפות:  348.50 נפש לקמ"ר (2007)
 קואורדינטות:  35°11′57″N 111°37′52″W﻿ / ﻿35.199166666667°N 111.63111111111°W﻿ / 35.199166666667; -111.63111111111 
 אזור זמן:  UTC -7
 http://www.flagstaff.az.gov
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה פלגסטף(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה פלגסטף(למפת אריזונה רגילה) פיניקס טוסון מסה סקוטסדייל סופרייז יומה גרנד קניון ק ל י פ ו ר נ י ה  נבדה יוטה קו. נ י ו מ ק ס י ק ו  מקסיקופלגסטף(למפת אריזונה מוגדלת) פיניקס טוסון מסה סקוטסדייל סופרייז יומה גרנד קניון ק ל י פ ו ר נ י ה  נבדה יוטה קו. נ י ו מ ק ס י ק ו  מקסיקופלגסטף  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
העיר פלגסטף היא בירת המחוז של מחוז קוקונינו בצפון מדינת אריזונה. אוכלוסיית העיר עצמה מונה כ-78,000 תושבים (נכון לשנת 2022) וכ-145,000 תושבים מתגוררים במטרופולין שלה.
פלגסטף נהנית מתיירות ענפה כל השנה בזכות קרבתה לגרנד קניון, קניון אוק קריק (Oak Creek) וכביש 66 ההיסטורי.
היסטוריה

בשנת 1855 קצין חיל הים האמריקאי, סגן אדוארד  פיצג'רלד ביל, עשה דרכו עם חייליו מנהר ריו גראנדה שבמזרח ארצות הברית למוצב צבא ארצות הברית בקליפורניה, וחנה באזור. שביל העגלות שבנה עבר בתחום העתידי של פלגסטף.
ישוב הקבע הראשון הוקם ב-1876 על ידי משפחת מקמילן שהקימה בית צפונה למיקום העיר הנוכחי. תוך זמן קצר הגיעו עוד אנשים ומשפחות שהחליטו להקים שם בית וכך החלה  העיירה לצמוח. הכלכלה הייתה מבוססת על חטיבת עצים וחוות צאן ובקר.
מסילת ברזל בין החוף המזרחי למערבי של ארצות הברית עברה ליד העיר ותרמה להתרחבותה ופיתוח כלכלתה. בשנת 1886 הפכה פלגסטף לעיר הגדולה בקו מסילת הרכבת בין אלבקרקי, ניו מקסיקו לחוף המערבי.
בשנת 1896 הקים האסטרונום פרסיוול לוול בעיר 'מצפה כוכבים לוול', מהחשובים בעולם עד היום, ובו טלסקופ בגודל 610 מ"מ (24 אינץ') שהיה חדשני מאוד באותה תקופה ונקרא 'קלארק'. דרך הטלסקופ הזה גילה האסטרונום קלייד טומבו לראשונה בשנת 1930 את הכוכב פלוטו.
בזכות חשיבותה של העיר לאסטרונומיה נקראו שני אסטרואידים בחלל על שמה: 'פלגסטף 2118' ו'פלגסטף 6582'.
בשנת 1899 הוקם בעיר 'בית ספר של צפון אריזונה' שהפך למוסד אקדמי רשמי בשנת 1966.
כביש 66 אשר נחשב ל"האם של הדרכים בארצות הברית" נסלל בשנת 1926 עובר בפלגסטף ומחבר את שיקגו ולוס אנג'לס.
פלגסטף הוגדרה ב-1928 כעיר, עם יותר מ 3000 תושבים.
העיר המשיכה להתפתח ולשגשג במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20, אך במהלך שנות ה-70 וה-80 החלו עסקים רבים במרכז העיר לסגור ולעבור לקניונים חדשים שנבנו. בנוסף מפעלים רבים החלו להיסגר, מה שגרם למחסור בעבודה ושיעור אבטלה גבוה.
בשנת 1987 הוחלט על תוכנית להצלת העיר ובמסגרתה שונה הצביון של מרכז העיר ממרכז בילוי וקניות למרכז עסקים. במהלך סוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90 נבנו באזור מרכז העיר בנייני משרדים, בניין עירייה חדש, ספריה ובניין אדמיניסטרטיבי של מחוז קוקונינו. בנוסף נבנו מדרכות, כבישים שופצו, נבנו יותר מקומות חניה. השינוי וההשקעה הגדולה גרמו לפתיחת מסעדות וחנויות חדשות כך שמרכז העיר קיבל חיים חדשים.
גאוגרפיה

פלגסטף ממוקמת בגובה 2,135 מטר מעל פני הים בקצה הדרום-מערבי של רמת קולורדו והר אלדן, דרומית להרי סן פרנסיסקו, ההרים הגבוהים באריזונה. פסגת האמפרייס, הפסגה הגבוה במדינת אריזונה שוכנת 16 ק"מ צפונית לפלגסטף. העיר נמצאת סמוך ליער האורנים הגדול בצפון אמריקה.
מזג אוויר

מזג האוויר בפלגסטף הוא חצי-מדברי. הגובה הרב בו נמצאת העיר בקרבת הרים גבוהים והלחות הנמוכה גורמים למזג אוויר מתון רוב הזמן ואוויר צח. אך עם זאת העיר נמצאת באזור מדברי ועל כן הלילות יכולים להיות מאוד קרים.
בחורף מזג אוויר ציקלוני שמתפתח במזרח האוקיינוס השקט מה שגורם לשלג על פני שטח גדול אך עם זאת מזג אוויר נאה. בתקופת יולי-אוגוסט שנקראת גם "תקופת מונסון" ישנם גשמים וסופות רעמים. הקיץ באזור מתון. הטמפרטורה הממוצעת בקיץ היא 27 מעלות צלזיוס. הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנמדדה הייתה 36.1 מעלות ב-5 ביולי 1973. הטמפרטורה הנמוכה שנמדדה אי פעם הייתה 34.4- מעלות ב-1 בפברואר 1985.
כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 580 מ"מ וכמות השלג הממוצעת היא 276 ס"מ.
כלכלה

עם הקמת העיר הכלכלה התבססה על חוות צאן ובקר, חוטבי עצים ועבודות על מסילת הרכבת. כיום הכלכלה מתבססת על תיירות, עבודות ממשלתיות, הוראה ותחבורה. אוניברסיטת צפון אריזונה היא מוסד המעסיק כמות גדולה מאוד של תושבי העיר.
ישנם חמישה אזורי תעשייה בעיר בהם ממוקמים מפעלים רבים מהחשובים בצפון אמריקה כמו 'מפעל גור-טקס' ליצור בדים עמידים לגשם, 'נסטלה למזון לבעלי חיים', 'סי.אס.איי טישיו'- מפעל לנייר משי מהגדולים בארצות הברית, מפעלי ציוד רפואי ותרופות ועוד.
מיקום העיר על מסילת רכבת ראשית עוזר מאוד לכלכלת העיר בהרבה תחומים. בזכות הקרבה לגרנד קניון, נהנית פלגסטף מתיירות רבה ועל כן היא שופעת בבתי מלון וחנויות מזכרות.
עיר השמיים החשוכים

כינויה של פלגסטף הוא "עיר השמיים החשוכים", זאת בעקבות היותה עיר מוכרת בקהילת האסטרונומיה. לכן, הוחלט להפוך את העיר לירוקה יותר ולגרום לתצפית טובה יותר על הכוכבים מהעיר עצמה. בעקבות כך חוקק ב 1958 חוק בעיר המונע מעסקים להדליק תאורה על שלטי חוצות. החל משנת 2001 גם פנסי הרחובות עצמם מפיקים תאורה מינימלית. באותה שנה קיבלה העיר את התואר "העיר הראשונה בעלת שמיים חשוכים" מ"איגוד שמיים חשוכים הבינלאומי".
מדי חודש אוקטובר נערך בעיר פסטיבל "חגיגת לילה" אשר מושך תיירים רבים. הפסטיבל כולל תצפיות אסטרונומיות, מופעי רחוב, מוזיקה ועוד.
ערים תאומות

רוסיה ברנאול, רוסיה
מקסיקו מנסניו, מקסיקו
טאיוואן סינדיאן סיטי, טאיוואן
אוסטרליה סיטי אוף בלו מאונטיינס, אוסטרליה
הערות שוליים

↑  Mayor Becky Daggett, באתר עיריית פלגסטף
| דגל אריזונה מדינת אריזונה |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | פיניקס |  |
| אזורים גאוגרפיים | אזור ספורד • גרנד קניון • דרום אריזונה • המטרופולין של פיניקס • ההרים הלבנים • השדה הגעשי סן פרנסיסקו • מדבר מוהאבי • מדבר סונורה • עמק מוניומנט • עמק ורדה • פרוזדור השמש של אריזונה • צפון אריזונה • צפון-מזרח אריזונה • צפון מרכז אריזונה • קניון אוק קריק • רמת מגיון • רמת קאיבאב • רמת קולורדו • רמת קוקונינו • רצועת אריזונה • שולי מגיון |  |
| היישובים הגדולים ביותר | פיניקס • טוסון • מסה • צ'נדלר • גלנדייל • סקוטסדייל • גילברט • טמפה • פאוריה • סופרייז • יומה • אבונדייל • פלגסטף • גודייר • לייק האווסו סיטי • באקאיי • קאסה גראנדה • סיירה ויסטה • מריקופה • אורו ואלי |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • היסטוריה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548077005171  GND: 4309632-3  LCCN: n79084303  MusicBrainz: aaf0d894-7d54-4df2-9405-7df6d09b5d6a  NARA: 10045414  NKC: ge1020791  SUDOC: 154438448  VIAF: 150085094   WorldCat (עם VIAF): 150085094
איציק פצצתי

| --- | --- |

איציק פצצתי במופע משותף עם ג'ימבו ג'יי בפסטיבל יערות מנשה
 לידה:  27 בפברואר 1985  (בן 39)  רחובות, ישראל ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל, מערב אירופה
 עיסוק:  מפיק מוזיקלי, שחקן.
 סוגה:  מוזיקת נשמה, היפ הופ, R&B, ביטבוקס
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  תופים, גיטרה, קלידים, קחון, לופר, משולש.
 חברת תקליטים:  היי-פייבר
 שיתופי פעולה בולטים:  ג'ימבו ג'יי, רביד פלוטניק, מיכל לוטן, פדרו גראס
 
עומר מור (נולד ב-27 בפברואר 1985 ברחובות), המוכר בשם הבמה איציק פצצתי, הוא מפיק מוזיקלי, נגן גיטרה, זמר, אמן ביטבוקס ושחקן ישראלי זוכה פרס קיפוד הזהב בקטגוריית המוזיקה ובקטגוריית הכתיבה למחזות "העיר הזאת" ו"תיכון מגשימים".
קריירה

מור החל את דרכו כמפיק בלהקת "המופע של ויקטור ג'קסון" בה היו חברים עומר הברון ועמית אולמן. הלהקה עסקה בסגנון ההיפ הופ ובמחוות להיפ הופ הישראלי של שנות ה-90. את דרכו בתיאטרון החל במחזה "העיר הזאת", מחזה ראפ בלשי יחד עם חברי להקת ויקטור ג'קסון והשחקנים רוני רוקט ודורית ליליין במסגרת תיאטרון האינקובטור. ההצגה הפכה לאחת מההצגות המצליחות של התיאטרון ונשלחה להופיע באירופה. ההצגה הייתה אמורה להשתתף בפסטיבל הפרינג' באדינבורו שבסקוטלנד אך עקב מחאת אנשי תנועת BDS בוטל המופע.
ב-2018 הפיק מוזיקלית את מופע הפתיחה של 70 שנים לפסטיבל ישראל שנקרא היפהופלנד ועסק בתרבות ההיפ הופ הישראלית.
ב-2020 הוציא את אלבומו הראשון, "שירים".
ב-2024 הוציא את אלבומו השני, "אלבום עירוני".
הפקות בולטות

| אלבומים ושירים | זמר | שנה |
| --- | --- | --- |
| ברוכים הבאים לפתח תקווה | נצ'י נצ' | 2015 |
| שפל וגאות | נצ'י נצ' | 2017 |
| חצי סוגריים | פדרו גראס | 2017 |
| בואו לפני | ג'ימבו ג'יי | 2017 |
| Lady falling down | מיכל לוטן | 2017 |
| אחת | אקו | 2018 |
| מה ראפרים רוצים | ג'ימבו ג'יי | 2019 |
| My Thought | אבבה דסה | 2019 |
| דג לייף | הדג נחש | 2023 |
הערות שוליים

↑  מיה אשרי, "הלילה הקצר ביותר בשנה" זכתה בפרס הצגת השנה בטקס פרסי הפרינג' "קיפוד הזהב", באתר הארץ, 2 בדצמבר 2017
↑  תמר רותם, סופית: "העיר הזאת" לא תשתתף בפסטיבל אדינבורו בשל חשש ממחאה פרו-פלסטינית, באתר הארץ, 7 באוגוסט 2014
↑  רותי קדוש, ‏בן גוריון עושה היפ-הופ: איציק פצצתי מספר על מהפכת הראפ הישראלית, באתר מעריב אונליין, 23 במאי 2018
| פרס אופיר לפסקול הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1991–2000 | אלי טרגן (1990) • דוד ליס, ערה לפיד ודוד אוז'כוב (1991) • דוד ליס ודוד אוז'כוב (1992) • ישראל דוד ורבקה יוגב (1993) • ישראל דוד ואלי ירקוני (1994) • דוד ליס, ציון אברהמיאן ודוד אוז'כוב (1995) • אלי ירקוני וחן הרפז (1996) • יואב שריג ודב שטויר (1997) • אלי ירקוני, ג'ון פורסל וישראל דוד (1998) • אולג קייסרמן, ג'ון פרסל וישראל דוד (1999) |  |
| 2000–2010 | אלי ירקוני, אלכס קלוד, גיל תורן (2000) • אולג קייסרמן ואלכס קלוד (2001) • דוד ליס, גיל תורן, ישראל דוד (2002) • דוד ליס, גיל תורן, ישראל דוד (2003) • איתי אבוהב, גיל תורן, רונן נגל, אילנה גרושקא, ישראל דוד (2004) • איתי אלוהב, אביב אלדמע (2005) • אלי ירקוני, יואב שריג (2006) • אשי מילוא, אלכס קלוד, ישראל דוד (2007) • אביב אלדמע (2008) • דוד ליס, אלכס קלוד (2009) |  |
| 2010–2020 | אשי מילוא, גיל תורן (2010) • תולי חן, אלכס קלוד, ישראל דוד (2011) • דוד ליס, גיל תורן (2012) • דניאל שטרית, רונן נגל, לי זוהר (2013) • אביב אלדמע (2014) • ויטלי גרינשפן, אביב אלדמע (2015) • איתי אלוהב וגיל תורן (2016) • אלכס קלוד (2017 • אבי מזרחי  (2018) • תולי חן, שי סיוון, איציק כהן (2019) |  |
| 2020 ואילך | גיל תורן, עודד רינגל, יוסי אפלבאום ואבי מזרחי (2020) • נתי זיידנשטדט, רונן נגל (2021) • ויטלי גרינשפן, אבי מזרחי (2022) • אביב אלדמע ומיכאל ליגום (2023) • יוסי אפלבאום ועומר מור (2024) |  |
| פרס אופיר למוזיקה המקורית הטובה ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1990–2000 | שם טוב לוי (1990) • שלמה גרוניך (1991) • נפתלי אלטר (1992) • שלמה יידוב (1993) • ארקדי דוכין (1994) • אהוד בנאי (1995) • ברי סחרוף (1996) • יובל שפריר (1997) • עדי כהן (1998) • אמיר בן-דוד, קיטש יחיאל אמסלם, קובי רכט, חיים רומנו וטל יניב (1999) |  |
| 2000–2010 | שם טוב לוי (2000) • ברי סחרוף (2001) • שם טוב לוי (2002) • אהוד בנאי, גיל סמטנה, נועם הלוי (2003) • עברי לידר (2004) • אבי בללי (2005) • צוף פילוסוף, עדי רנרט (2006) • חביב שחאדה חנא (2007) • אסף אמדורסקי (2008) • רביע בוכארי (2009) |  |
| 2010–2020 | אבי בללי (2010) • אבי בללי (2011) • מרק אליהו (2012) • חיים פרנק אילפמן (2013) • רן בגנו (2014) • אייל סעיד מני (2015) • תאמר נפאר ואיתמר ציגלר (2016) • אופיר לייבוביץ', עמית פוזננסקי (2017) • אקים גולאייב, אלכסנדר רומננקו, ולאד דובינסקי ודידי ארז (2018) • דודו טסה, אהוד בנאי, יוסי מר חיים, ניר מימון (2019) |  |
| 2020 ואילך | קרני פוסטל (2020) • אסף תלמודי, יונתן אלבק (2021) • גל לב, ליאור פרלה (2022) • רן שם טוב, דניאל מרקוביץ' ובן זיידמן (2023) • עומר מור (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007392538405171  VIAF: 14150940114226602894   WorldCat (עם VIAF): 14150940114226602894
נקבה

ערך זה עוסק במין (זוויג) בבעלי חיים ובצמחים. אם התכוונתם למין דקדוקי, ראו .
לביאה מניקה את גורה. נקבות היונקים מייצרות חלב עבור גוריהן באמצעות בלוטות חלב.
נקבה היא הזוויג המייצר את תאי הביצה, שהם תאי הרבייה הגדולים ביותר בעולם החי.
בקרב המין האנושי קרויה הנקבה הבוגרת אישה.
הנקבה והזכר מאותו מין ביולוגי יוצרים יחדיו את מנגנון הרבייה הזוויגית (בניגוד לרבייה אל-זוויגית). במינים רבים קיימים הבדלים חיצוניים בולטים בין הזכר והנקבה מאותו המין. תופעה זו נקראת דו צורתיות זוויגית. אך קיימים מינים רבים שבהם הבדלים חיצוניים בין זכר לנקבה אינם בולטים.
משמעות השם

כפי שמקובל לחשוב, בעברית השם נקבה נגזר מהמילה "נקב" – שם המכוון למבנה הנרתיק אצל היונקים.
הזוויג המקבל את הזרע ויולד את הוולדות נקרא "נקבה", והזוויג האחר נקרא "זכר". כיום ההבחנה היא בין בעל הביצית (התא הגדול) לבעל הזרע (התא הקטן). על פי זה כיום, המושגים "זכר" ו"נקבה" משמשים גם לתיאור רבייה זוויגית בעולם הצומח.
מאפיינים

במינים רבים ישנם מאפיינים קבועים לנקבות, ואלו משתנים בהתאם למין. המאפיינים הקבועים ביותר קשורים לרבייה, ואלו משתנים דרמטית בין המחלקות השונות בטבע. למשל, במחלקות החרקים, הדגים, הדו-חיים ובמרבית מחלקות הזוחלים – מטילה הנקבה כמות גדולה של ביצים ואינה מטפלת בהן לאחר מכן, אולם גם אם חלק מהביצים נטרפות בדרך כלל כמה ישרדו בזכות הכמות הגדולה. עקב נסיבות אלו, המאפיינים הקבועים ביותר של הנקבות קשורות לאיברי הטלה, להתנהגות חיזור ולפעמים גם באיתור המקום המתאים והבטוח להטלה. עופות ויונקים מביאים בכל מחזור הטלה או לידה כמות קטנה יחסית של צאצאים ולכן לנקבות רבות מאפיינים נוספים – המשתנים בין המינים השונים – המתאימים לטיפול בהתפתחות הצאצאים, בין אם בעודם בביצה ובין אם לאחר שנולדו. נסיבות אלו דורשים שיתוף פעולה בין יותר מפרט אחד, ולכן במקרים רבים מתטשטשים מאפייני הנקבה לעומת מאפייניה של משפחה או להקה שהופכים למשמעותיים יותר לשמירה על הצאצאים. בקרב היונקים, מכיוון שהאם מייצרת את המזון עבור הצאצא הנולד, חיוני גם הקשר בין נקבה לצאצאיה ועל כן חלק ממאפייניהן של נקבות היונקים קשורים לנושא זה.
מאפיינים > נקבות במחלקת היונקים

המאפיין הבולט ביותר של נקבות היונקים הן בלוטות החלב, אשר מופיעות בקרב שני המינים ופעילות רק בנקבות הבוגרות. בלוטות החלב מייצרות חלב בו מזינה האם את צאצאיה. פעולת ההנקה יוצרת קרבה בין האם לצאצאיה והיא למעשה הנדבך הראשוני במערכת ההתנהגות של יונקים. הנקבה מאופיינת באיברים ייחודיים המרכיבים מערכת הרבייה פנימית וחיצונית, דוגמת שחלות ופות בהתאמה.
לנקבת היונקים תקופת ייחום המשתנה בהתאם למין. בתקופה זו הנקבה הבוגרת מוכנה להזדווגות, להפריה ולהיריון. בעת הייחום מתרחשים שינויים הורמונליים בגופה של הנקבה.
ישנם יונקים אשר מקיימים שיטת רבייה של מצגי זירה, בה מתאספים זכרים ונקבות במיקום מסוים, והנקבה בוחרת את הזכר המועדף עליה על פי קריטריונים שונים.
מחקר משנת 2020 שהשווה בין 101 מינים של יונקים גילה שברובם תוחלת החיים של הנקבות ארוכה משל הזכרים, ובכלל המינים שנבדקו תוחלת החיים של הנקבות ארוכה בממוצע ב-18.6% לעומת הזכרים. מחקר זה ומחקר נוסף שבחן 200 מינים מצביעים על מגמה אפשרית, לפיה מינים שיש להם זוג כרומוזומי מין זהים הם בעלי כישורי שרידות גבוהים יותר.
מאפיין נוסף שעשוי להסביר את הפער בתוחלת החיים יכול להיות נטייה של זכרים יונקים להקדיש משאבים ביולוגיים משמעותיים ל"גידול ותחזוקה של תכונות מיניות משניות" כמו גודל גוף, קרניים או פיתוח התנהגויות חברתיות המתאימות למלחמות בין זכרים על האפשרות להזדווגות עם נקבה.
מאפיינים > נקבות במחלקת העופות

המאפיין העיקרי של נקבות העופות הוא הטלת ביצים. בקרב העופות מספר הצאצאים הפוטנציאלים מועט ביחס לדו-חיים או דגים, ולכן ההורים מקדישים זמן ואנרגיה רבים יחסית לטיפול קפדני לסיוע להתפתחות הצאצאים – בין אם בתוך הביצה בשלב העוברי ובין אם לאחר הבקיעה.
כ-90% ממיני העופות הם מונוגמיים, ובמינים אלו ישנה חלוקת תפקידים קבועה למדי בין זכרים לנקבות, אולם מהות החלוקה משתנה מאוד בין המינים השונים. למשל, אחריות הקינון על הביצים משתנה בהתאם למין, כאשר ישנם מינים שהנקבה דוגרת לבדה, כאלו בהם העומס מתחלק בין הזכר לנקבה, וכן מקרים מעטים בהם הזכר דוגר לבדו.
בגוף נקבת העופות פעילה רק שחלה אחת – לרוב השחלה השמאלית. השחלה מכילה ביציות מיקרוסקופיות רבות. לקראת עונת הרבייה, בהשפעת הורמון מיוחד, הביציות גדלות ואתן גם השחלה. לקראת הביוץ הביצית נחלצת מהשחלה, ומתווסף אליה חלמון רב.
מאפיינים > נקבות המחלקת הזוחלים

מרבית הזוחלים חיים באופן טריטריואלי. בדרך כלל שטחי הטריטוריה של זכרים – במיוחד זכרים דומיננטיים – גדולים מאלו של הנקבות, ולעיתים חופף שטח של זכר אחד בשטחן של כמה נקבות. במקרים רבים הזכר מגן על הנקבות שנמצאות בטריטוריה שלו מפני זכרים אחרים ומגן על צאצאיהן.
חלק מהזוחלים מקיימים שיטת רבייה של מצגי זירה, בה מתאספים זכרים ונקבות במיקום מסוים, והנקבה בוחרת את הזכר המועדף עליה על פי קריטריונים שונים.
לאחר ההזדווגות מרבית נקבות הזוחלים נפרדות מהזכר ומחפשות מקום מתאים להטלת ביצים – לרוב מקום לח, חשוך, שבו סבירות גבוהה יחסית להגנה מפני טורפים או נזקי מזג האוויר. ישנם זוחלים בהם הנקבות יכולות לאגור את הזרע אצלן לזמן ממושך, לעיתים מספר שנים, עד להגעתה לתזמון מתאים להטלה. ישנם מינים מעטים בהם הנקבות משקיעות מאמצים רבים ועוברות מרחקים ארוכים כדי למצוא את המקום המתאים ביותר.
בחלק ממיני הזוחלים הנקבות משריצות את הביצים. נקבות אלו נושאות את הביצים בתוך גופן זמן ממושך יותר, מה שמכביד על יכולתן לטרוף או להיזהר מטורפים.
כ-97% מנקבות הזוחלים אינן מטפלות בצאצאיהן לאחר ההטלה.
מאפיינים > נקבות במחלקת הדו-חיים ובמחלוקת הדגים

במרבית המינים במחלקת הדו-חיים ובמחלקות הדגים השונות הנקבה מייצרת מספר גבוה ככל האפשר של ביצים קטנות, ולאחר ההטלה הנקבה אינה מקדישה בדרך כלל זמן או אנרגיה לטיפול בצאצאים.
חלק מהדו-חיים מקיימים שיטת רבייה של מצגי זירה, בה מתאספים זכרים ונקבות במיקום מסוים, והנקבה בוחרת את הזכר המועדף עליה על פי קריטריונים שונים.
מספר קטן של מינים במחלקות אלו מורכב אך ורק מנקבות, אשר משתמשים בתשלובת זרעים מזכרים ממינים קרובים כדי להפרות עצמן. חוקרים העלו השארות שגיוון גנטי זה אף מסייע להישרדות של מינים ייחודיים אלו.
מאפיינים > נקבות במחלקת החרקים

לנקבת החרקים ישנו כיס הזדווגות לתוכו מחדיר הזכר את הזרע. אצל חרקים רבים אין לנקבה איברים מיוחדים להטלת ביצים. אצל חלקם התפתח החלק האחורי של הבטן והפך לצינור הטלה. מרבית נקבות החרקים יטילו את הביצים במיקום שיש בו די מזון עבור הזחלים שיבקעו מהן.
לנקבות החרקים תפקיד משמעותי בחיזור, אולם אופן החיזור משתנה מאוד בהתאם למין. בחלק ממיני החרקים מתקהלים זכרים ונקבות במקום מסוים בעת המתאימה לצורך רבייה. בחלק מהמינים מייצרים הנקבות קלט חושי דוגמת פרומונים, צליל או מראה ספציפי, שמושכים זכרים אליהן. במינים אחרים הנקבות נמשכות לזכרים באופן דומה. מינים שונים פיתחו שיטות חיזור ייחודיות המשפיעות על גופה והתנהגותה של הנקבה.