stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לוניה דבורין
קריירה

כילד מצא את אהבתו לענף הכדורגל, חרף המחסור ששרר, ושבעטיו שיחקו בשכונות עם אבנים או עם כדור העשוי מסמרטוטים. את תחילת דרכו המקצועית בכדורגל עשה בגיל העשרה, כשהצטרף למכבי תל אביב והיה חלק מקבוצת הנוער של המועדון. בגיל 17 עזב, והיה ממקימי בית"ר תל אביב. הצטרפותו לבית"ר נבעה מהמחויבות האידאולוגית שחש לתנועת בית"ר. דבורין היה גורם מכריע בהפיכת בית"ר לקבוצת צמרת בכדורגל הישראלי.
ב-1938 התגייס לשורות המשטרה הבריטית ושירת בה משך שנתיים ימים. ב-1940 התנדב לצבא הבריטי שלחם בנאצים והיה הכדורגלן הפופולרי ביותר בשורות הבריגדה היהודית. חמש שנים לבש את מדי הצבא הבריטי. בעת שירותו בצבא הבריטי ניסו מפקדיו האנגלים לשדלו לשחק בליגה בארצם, אבל הוא סרב, בהסבירו שהוא נאמן לקבוצה הבית"רית.
ציון הדרך הספורטיבי הראשון היה ב-1940, כאשר זכה עם בית"ר תל אביב בגביע הארץ-ישראלי, לאחר ניצחון 1-3 על מכבי תל אביב בגמר. באותה שנה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארץ ישראל, במשחק ידידות מול נבחרת לבנון, משחק שהסתיים בניצחון מוחץ 1-5 – הניצחון הראשון בתולדות נבחרת ארץ-ישראל.
ב-1942 זכה עם בית"ר בגביע בפעם השנייה, כשהקבוצה ניצחה 1-12 את מכבי חיפה. דבורין כבש את השער ה-12, האחרון.
שלוש שנים לאחר מכן אירחה בית"ר את היידוק ספליט למשחק ראווה שלווה בעניין רב מצד ציבור אוהדי הכדורגל בישראל. 15 אלף צופים מילאו כל פינה באצטדיון המכביה בתל אביב ויצרו אווירה מחשמלת לקראת המפגש הגדול מול אחת מקבוצות הפאר באירופה. דבורין היה בספק רב למשחק בשל פציעה קשה שעבר ברגלו, אך הוא החליט לשחק בניגוד להוראות הרופא. המקומיים הממו את היוגוסלבים כשעלו ליתרון מהיר של 0-4, ובסיום ניצחו הבית"רים 2-4.
באותן שנים נלחם דבורין בשורות האצ"ל יחד עם חבריו לקבוצה. הבריטים, שחשדו בכך, החליטו להוציא את הקבוצה אל מחוץ לחוק, אבל בית"ר תל אביב המשיכה להתקיים. ראשי הקבוצה החליטו לשנות את שמה ל"נורדיה", ואישור מיוחד של הבריטים נתן לדבורין וחבריו את האפשרות להמשיך ולשחק בליגה העליונה. השם "נורדיה" נבחר על שמו של מקס נורדאו, מבכירי התנועה הציונית. את עונת 1947/1948 עשתה בית"ר תחת השם "נורדיה" והייתה לקבוצה הטובה בארץ, אלא שמלחמת העצמאות קטעה את העונה והקבוצה החמיצה הזדמנות לזכות באליפות.
ב-1952 החל לאמן את בית"ר תל אביב. ב-1954 נאבקה בית"ר ירושלים על זכות העלייה לליגה העליונה ומאמנה סימון אלפסי, ששיחק כחלוץ מרכזי בקבוצה, פנה לדבורין וביקש ממנו להצטרף כמאמן, כדי שאלפסי עצמו יוכל להתרכז במשימתו כשחקן. דבורין הגיע לקבוצה לקראת סוף העונה והובילה לזכייה בתואר ולעלייתה לליגה הבכירה, לראשונה בתולדותיה. בקריירה שלו אימן קבוצות רבות בהן גם הפועל באר שבע, מכבי שעריים, הפועל כפר סבא ומכבי יפו. היה מהוגי הקמת נבחרת הנוער של ישראל, ושימש כמאמן הנבחרת המחוזית של אזור תל אביב. כמו כן, אימן קבוצות נוער ונערים במכבי תל אביב, הפועל תל אביב ובמכבי יפו ושימש כמאמן ראשי מטעם מרכז בית"ר ישראל.
ב-1955 היה בין חמשת המאמנים שסיימו בהצטיינות את קורס המאמנים הראשון שהעביר מאמן הנבחרת, האנגלי הנרי ג'קי גיבונס. ב-1963 אימן את הפועל כפר סבא. בעקבות הקורס החליט דבורין לכתוב את הספר המקצועי הראשון שהוצא לאור בעברית בישראל, ושמו "תורת הכדורגל". הספר יצא לאור בהוצאת "מערכות" והיה גם לספר הדרכה בצבא. בנוסף לשטח האימון, היה דבורין לפרשן קבוע בעיתון "חדשות הספורט", שהיה מקור המידע הספורטיבי הנפוץ ביותר באותן שנים.
ב-1991 כתב עיתונאי הספורט משה קשטן את תולדות חייו של דבורין בספר ששמו "60 שנות כדורגל".
ב-1992 נבחר דבורין לתפקיד נשיא איגוד מאמני הכדורגל, שבו החזיק עד יומו האחרון.
לטיסיה

לטיסיה (בספרדית: Leticia) היא עיר נמל, בירת מחוז אמסונאס והעיר הדרומית ביותר בקולומביה. העיר ממוקמת על הגדה המערבית של נהר האמזונאס, ונמצאת בין משולש הגבולות של קולומביה, פרו וברזיל.
גאוגרפיה

העושר הטבעי של לטיסיה ניכר במגוון העצום של מינים של בעלי חיים וצמחים בעיר: 860 מינים של ציפורים, 140 מיני דו-חיים, 85 מינים של יונקים, 147 מיני זוחלים ו-6,800 מיני צמחים. הטמפרטורה הממוצעת בה היא 27°C.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533130905171  BnF: cb11961782f (data)  LCCN: n92119379  NKC: ge686036  VIAF: 158420544   WorldCat (עם VIAF): 158420544 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בקולומביה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לוניה

לוניה (בהונגרית: Lónya) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
יהודי לוניה

יהודים חיו בלוניה בתקופות זמן שונות ובמקום קיים בית קברות יהודי ישן. הקהילה פעלה עד לגירושם והירצחם בשואה.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 37 |  |
| 1880 | 88 | 1,513 |
| 1910 | 121 |  |
| 1920 | 74 |  |
| 1930 | 61 |  |
| 1941 | 66 | 2,161 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  תיעוד יהודי לוניה שנרצחו בשואה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | נירג'האזה  |  |
| ערים |  איאק •  בקטלוראנטהאזה •  בלקאן •  צ'נגר •  דמצ'ר •  דומבראד •  פהרגיארמט •  איבראן •  קמצ'ה •  קישווארדה •  מאנדוק •  מאריאפוץ' •  מאטסלקה •  נאג'אצ'ד •  נג'הלאס •  נאג'קאלו •  נירבאטור •  נירלוגוש •  נירמדה •  נירטלק •  רקמז •  טיסלק •  טיסוושווארי •  אויפהרטו •  ואיה •  ואשארושנמן •  זאהון |  |
| כפרים | קנטוריאנושי • נירקאראס • אופאי • אפג' • הודאס • נירטורה • יאנד • נירבוגדאני • פאביאנהאזה • פילפשדרוץ • גבריין • גיורטלק • יארמי • קוצ'ורד • מרק • נאג'דובוש • נירצ'הוי • נירקאטה • נירמגייש • נירפרסניה • אקריטופילפש • פפוש • ראפולט • סמושסג • טיבורסאלאש • ואלאי • אנרץ' • דגה • פניישליטקה • גיולהאזה • יקה • קקצ'ה • לוופטרי • מזלדאן • נירלווה • נירטש • פפ • פאטרוהה • רטקזברנץ' • סבולצ'באקה • סבולצ'וורשמרט • טיסקניאר • אוידומבראד • אויקנז • נג'צ'רקס • נפקור • נירפזון • שנייה • סבולץ' • טימאר • טיסנג'פלו • בשנייד • לשקוד • לוולק • מג' • ניריברון • ניריאקו • נירקרץ' • פטנהאזה • רמוצ'האזה • רוהוד • ברבאש • ברגדרוץ • ברגשוראן • צ'רודה • גלנש • גמז'ה • גולאץ' • גיירה • הטפיירצ'ה • אילק • קישוורשאן • לוניה • מארוקפפי • מאטיוש • נג'וורשאן • אולצ'ווה • פוסטדובוש • טאקוש • טרפה • טיסאדון • טיסקרצ'ן • טיססלקה • טיסוויד • ואמושאטיה • ברקס • בסטרץ • גגן • קק • נירטט • סקיי • טיסראד • ושמגייר • בוטפלאד • צגנדאניאד • צ'הולץ • צ'אסלו • צ'גלד • דרנו • פילשד • גצ'אי • גרבולץ • גיגייה • יאנקמאיטיש • קרשמיין • קישר • קישהודוש • קישנמן • קישפלאד • קישסקרש • קלצ'ה • קמרה • מגושליגט • מאנד • מהטלק • מילוטה • נאבראד • נגיאר • נג'הודוש • נג'סקרש • נמשבורזובה • אולצ'וואפאטי • פניולה • פניגה • רוז'אי • שונקאד • סמושאיי • סמושאוילק • סטמארצ'קה • טיסבץ' • טיסצ'צ'ה • טיסקורוד • טיסטברק • טוניוגמטולץ' • טיוודר • טורישטוואנדי • טוריצ'ה • ואמושורוסי • זייטה • ז'רויאן • באטורליגט • אנצ'נץ' • קישלטה • נירבלטק • נירבוגאט • נירצ'אסארי • נירדרז' • נירגלשה • נירגיולאי • נירפיליש • נירוושווארי • אמביי • פנסלק • פיריצ'ה • פוצ'פטרי • טרם • בלשה • בוי • גאוואוונצ'לה • פסב • פורצ'למה • טיסברצל • טיסטלק • צ'נגרשימה • צ'נגראויפלו • קומלודטוטפלו • פאטיוד • סמושאנגיאלוש • סמושבץ' • סמושטטארפלווה • טיוקוד • אורה • בלקאן • בירי • בקן • ארפטק • גסטרד • קאלושמיין • סקוי • בנק • אפריישקה • גיירצ'קה • קומורו • טיסבזדד • טיסמוגיורוש • טיססנטמארטון • טוז'ר • ז'ורק • סורגלמטוש • טיסדדה • טיסדוב • טיסאסלאר |  |
| יישובים בנפת ואשארושנמן |
| --- | --- | --- |
| יישובים | ואשארושנמן • ארניושאפאטי • ברבאש • ברגדרוץ • ברגשוראן • צ'רודה • גלנש • גמז'ה • גולאץ' • גיירה • הטפיירצ'ה • אילק • יאנד • קישוורשאן • לוניה • מארוקפפי • מאטיוש • נג'וורשאן • נירמדה • אולצ'ווה • פוסטדובוש • טאקוש • טרפה • טיסאדון • טיסקרצ'ן • טיססלקה • טיסוויד • ואמושאטיה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 236593453   WorldCat (עם VIAF): 236593453
לנתניד

| שם | מספר אטומי | סמל |
| --- | --- | --- |
| לנתן | 57 | La |
| צריום | 58 | Ce |
| פרסאודימיום | 59 | Pr |
| נאודימיום | 60 | Nd |
| פרומתיום | 61 | Pm |
| סמריום | 62 | Sm |
| אירופיום | 63 | Eu |
| גדוליניום | 64 | Gd |
| טרביום | 65 | Tb |
| דיספרוסיום | 66 | Dy |
| הולמיום | 67 | Ho |
| ארביום | 68 | Er |
| תוליום | 69 | Tm |
| איטרביום | 70 | Yb |
| לוטציום | 71 | Lu |
הלנתנידים הם קבוצה של 15 מתכות מעבר, עם מספרים אטומיים של 57–71, מלנתן ועד לוטציום.
אצל כל הלנתנידים חוץ מלוטציום, ענן האלקטרונים שמתמלא הוא ענן האלקטרונים f. הקבוצה קרויה על שמו של היסוד הראשון בקבוצה, לנתן. כל הלנתנידים דומים מאוד ללנתן. הם מבריקים וצבעם כסוף-לבן, והם מתכהים בחשיפה לאוויר. רבים מהם משמשים להכנת פלדה, ויש להם נקודות היתוך ורתיחה גבוהות. הם רכים באופן יחסי, אולם ככל שהמספר האטומי גדל כך גם הם פחות רכים.
הלנתנידים ממוקמים מתחת לגוף המרכזי של הטבלה המחזורית. הם משמשים ברובם בהיקף נרחב בלייזרים.
ראו גם

אקטיניד
יסודות נדירים
לאו איירליינס

איירבוס A320-200 של החברה
לאו איירליינס (בלאית: ການບິນລາວ, באנגלית: Lao Airlines) היא חברת התעופה הלאומית של לאוס. בסיסה בויינטיאן, והיא מפעילה טיסות לכ-20 יעדים מקומיים ובינלאומיים.
תולדות החברה

חברת התעופה הוקמה בספטמבר 1976 בשם לאו אוויאיישן, כמיזם משותף בין ממשלת לאוס לחברת התעופה הסינית צ'יינה יונאן איירליינס.
בשנת 1994 רכשה החברה מטוסי טורבו-פרופ מדגם ATR 42, ובשנת 1995 רכשה את הדגם המתקדם שלו, ה-ATR 72. באותה השנה רכשה גם מספר מטוסי חרבין Y-12 ושיאן Y-7.
בשנת 2000 הלאימה ממשלת לאוס את החברה, ובשנת 2003 שונה שמה ללאו איירליינס. בשנת 2011 רכשה מטוסי סילון מדגם איירבוס A320.
הסכמי שותפות קוד

ללאו איירליינס הסכמי שותפות קוד עם החברות הבאות:
תאילנד בנגקוק איירווייז
וייטנאם וייטנאם איירליינס (SkyTeam)
תאילנד תאי איירווייז אינטרנשיונל (סטאר אלייאנס)
צי המטוסים

צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2019:
| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים> J | נוסעים> Y | נוסעים> סה"כ | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איירבוס A320-200 | 4 | — | 16 | 126 | 142 |  |
| איירבוס A320-200 | 4 | — | 8 | 150 | 158 |  |
| ATR 72-200 | 4 | — | — | 70 | 70 |  |
| ATR 72-600 | 3 | — | — | 70 | 70 |  |
| סה"כ | 11 | — |  |  |  |  |
תאונות ותקריות

ב-19 באוקטובר 2000 התרסק מטוס חרבין Y-12 בטיסה 703 בעת הגישה לנחיתה בסאם נאו. נהרגו שמונה מתוך שבעה עשר שהיו במטוס.
ב-16 באוקטובר 2013 התרסק מטוס בטיסה 301 לנהר מקונג. בתקרית נהרגו 44 הנוסעים ו-5 אנשי הצוות.
הערות שוליים

↑  פרטי צי המטוסים של לאו איירליינס, באתר airfleets.net (באנגלית)
↑  חדשות 2, ‏לאוס: עשרות הרוגים בהתרסקות מטוס לנהר המקונג, באתר ‏מאקו‏, 16 באוקטובר 2013
לוני שלטון

| --- | --- |
 לידה:  19 באוקטובר 1955 בייקרספילד, קליפורניה, ארצות הברית
 פטירה:  8 ביולי 2018 (בגיל 62) וסטמינסטר, קליפורניה, ארצות הברית
 עמדה:  פאוור פורוורד
 גובה:  2.03 מטרים
 מספר:  8
 מכללה:  אוניברסיטת המדינה של אורגון
 דראפט:  בחירה מספר 25, 1976 ניו יורק ניקס
 קבוצות כשחקן
 1976–1978 1978–1983 1983–1986:  ניו יורק ניקס סיאטל סופרסוניקס קליבלנד קאבלירס
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות ה-NBA‏ (1979) בחירה למשחק האולסטאר‏ (1982) בחירה לחמישיית ההגנה השנייה (1982)
לוני ג'וול שלטון (באנגלית: Lonnie Jewel Shelton;‏ 19 באוקטובר 1955 – 8 ביולי 2018) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1976–1986. בעונת 1978/1979 זכה באליפות ה-NBA כשחקן סיאטל סופרסוניקס, ולאורך הקריירה השתתף פעם אחת במשחק האולסטאר (1982), והעמיד ממוצעים כוללים של 12.0 נקודות, 6.1 ריבאונדים ו-2.2 אסיסטים למשחק.
קריירת מכללות

שלטון נולד וגדל בעיר בייקרספילד שבקליפורניה, ובין השנים 1972–1976 למד באוניברסיטת המדינה של אורגון ("אורגון סטייט"). ב-3 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה שיחק תחת המאמן חבר היכל התהילה של הכדורסל רלף מילר, ורשם ממוצעים כוללים של 16.2 נקודות ו-8.4 ריבאונדים למשחק. בעונת 1974/1975 הוביל את קבוצתו לשלב שמינית גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Sweet Sixteen), בו היא הודחה על ידי אוניברסיטת אינדיאנה, במדיה שיחקו קנט בנסון וקווין באקנר.
קריירת משחק

בדראפט ה-NBA‏ 1976 נבחר שלטון בבחירה ה-25, על ידי ניו יורק ניקס. בשנתי עונותיו עם הניקס ביסס את מעמדו כשחקן חמישייה קבוע, והעמיד ממוצעים של 13.3 נקודות ו-7.4 ריבאונדים למשחק.
לקראת עונת 1978/1979 הועבר לסיאטל סופרסוניקס, כפיצוי על חתימתו של הסנטר מרווין ובסטר בניקס. בעונתו הראשונה בסיאטל השלים חמישייה פותחת חזקה לצדם של גאס ויליאמס, דניס ג'ונסון, ג'ון ג'ונסון וג'ק סיקמה, וזכה עמה באליפות ה-NBA הראשונה בתולדותיה. בסדרת הגמר גברו הסופרסוניקס על וושינגטון בולטס, מולם הפסידו בגמר של העונה הקודמת, בתוצאה 4–1. בעונת 1979/1980 המשיכה סיאטל להציג יכולת טובה, כאשר רשמה מאזן ניצחונות 56–26, אך היא הודחה מהפלייאוף בגמר האזור המערבי, על ידי לוס אנג'לס לייקרס. בעונת 1981/1982 רשם שלטון ממוצעים של 14.9 נקודות, 6.3 ריבאונדים ו-3.1 אסיסטים למשחק, ונבחר בפעם היחידה בקריירה להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA, לצד חבריו לקבוצה ג'ק סיקמה וגאס ויליאמס. כמו כן נבחר בסיום אותה עונה לחמישיית ההגנה השנייה, יחד עם סיקמה.
בקיץ 1983 נשלח בטרייד לקליבלנד קאבלירס, בתמורה לבחירת דראפט עתידית. ב-3 עונותיו בקליבלנד קלע 7.9 נקודות בממוצע למשחק, בעוד קבוצתו רושמת מאזן כולל של 93 ניצחונות ו-153 הפסדים. בסיום עונת 1985/1986 פרש שלטון ממשחק, בגיל 30.
ב-8 ביולי 2018 נפטר שלטון, בגיל 62, כתוצאה מהתקף לב.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות הקריירה של שלטון ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות המכללות של שלטון, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1976, באתר basketball-reference.com
1 2  ההודעה על פטירתו של שלטון, באתר cbssports.com,‏ 9 ביולי 2018
↑  שלטון נשלח בטרייד לקליבלנד, באתר upi.com,‏ 24 ביולי 1983
כביש 325

| --- | --- |

 מידע כללי
 סיווג:  כביש אזורי
 ציר:  כביש רוחב
 אורך:  10.1 ק"מ
 מיקום
 ערים ראשיות:  דביר, להב
 נקודת התחלה:  מחלף דבירה
 נקודת סיום:  צומת עם כביש 358 ליד להב
 קואורדינטות:  31°25′19″N 34°47′25″E﻿ / ﻿31.421832°N 34.790279°E﻿ / 31.421832; 34.790279
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הר חברון מערב מוגדלת) כביש 325(למפת הר חברון מערב רגילה) כביש 325(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 325(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 325  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כביש 325 הוא כביש רוחב אזורי בצפון הנגב המתחיל במחלף דבירה ומסתיים בלהב.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
תוואי הכביש

| קילומטרים | שם | סוג מפגש | מיקום | דרכים מצטלבות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
כביש 325 ממערב למזרח
| 0 | מחלף דבירה |  | דביר |   כביש 6   כביש 40 |
| 4.7 | צומת ללא שם |  | דביר | כביש גישה לדביר |
| 5.8 | צומת ללא שם |  | מועצה אזורית בני שמעון |   כביש 3255 |
| 8.2 | צומת ללא שם |  | ליד נחל צקלג | כביש גישה ללהב |
| 9.4 | צומת ללא שם |  | להב | כביש גישה ללהב |
| 10 | צומת ללא שם |  | להב |   כביש 3255 |
| 10.1 | צומת ללא שם |  | להב |   כביש 358 |
ראו גם

כבישי ישראל
ילנה סרובה

| --- | --- |

ילנה סרובה
 לידה:  22 באפריל 1976 (בת 48) Vozdvizhenka, רוסיה 
 מידע כללי
 בשירות:  רוסקוסמוס
 השכלה:  המכון לתעופה במוסקבה 
 זמן שהייה בחלל:  14,449,740 שנייה 
 ביוגרפיה בנאס"א:  ילנה סרובה באתר נאס"א (באנגלית)
 משימות
 משלחת 41, סויוז TMA-14M, משלחת 42 
 עיטורים
 טייס-קוסמונאוט של הפדרציה הרוסית (2016)  גיבור הפדרציה הרוסית 
 
ילנה אולגובנה סרובה (ברוסית: Еле́на Оле́говна Серо́ва; נולדה ב-22 באפריל 1976, בווזדוויז'נקה, פרימוריה, רוסיה הסובייטית, שבברית המועצות) היא פוליטיקאית רוסייה, טייסת חלל וחברת הדומה השביעית מאז 5 באוקטובר 2016, מטעם מפלגת רוסיה המאוחדת. גיבורת הפדרציה הרוסית (2016).
היא הפכה לטייסת חלל אישה הרביעית בתולדות ברית המועצות ורוסיה (אחרי ולנטינה טרשקובה, סבטלנה סביצקאיה וילנה קונדקובה).
ביוגרפיה

ילנה נולדה כילנה קוזנצובה ב-22 באפריל 1976 במשפחתו של איש צבא. בהיותו קצין בצבא שינה האב שוב ושוב את מקום מגוריו. בשנת 1993 סיימה את לימודיה בתיכון מספר 99 בעיר גרוסנהיין שבגרמניה.
ילנה התקבלה ללימודים במכון התעופה במוסקבה. כסטודנטית היא עבדה כטכנאית במכון לטמפרטורות נמוכות, ובמהלך לימודיה במכון היא פגשה את בעלה לעתיד, מארק סרוב. במרץ 2001 סיימה את לימודיה בפקולטה לתעופה וחלל במכון התעופה במוסקבה והוסמכה כמהנדסת.
באוגוסט 2001 היא החלה לעבוד כמהנדסת בEnergia, שם עבד מארק סרוב מאז 1998. ב-23 בינואר 2003 נולדה להם בת.
בשנת 2003 סיימה את לימודיה באקדמיה הממלכתית להנדסת מכשירים ואינפורמטיקה במוסקבה (MGAPI) עם תואר בכלכלה, וכך קיבלה השכלה גבוהה שנייה.
ביוגרפיה > ביחידת הקוסמונאוטים

לפני שהתקבלה ליחידת הקוסמונאוטים, עבדה סרובה כמהנדסת בתאגיד אנרגיה ובמרכז בקרת המשימה של סוכנות החלל רוסקוסמוס בעיר קורוליוב.
בפברואר 2007 סרובה התקבלה לקורס של שנתיים במרכז ההדרכה לקוסמונאוטים על שם יורי גגרין. ביוני 2009, סרובה הוסמכה כקוסמונאוטית ומאז 2011 צורפה ליחידת הקוסמונאוטים של סוכנות החלל הפדרלית. ב-15 בדצמבר 2011, מונתה למהנדסת טיסה כחלק מהצוות הראשי של סויוז TMA-14M.
ביוגרפיה > הכנות לטיסה לחלל

מינואר 2012 ועד מרץ 2014 עברה הכשרה כחלק מצוות הגיבוי של משלחת 39 / 40 לתחנת החלל הבינלאומית.
ב-7 בפברואר 2014, בטקס הפתיחה של אולימפיאדת החורף 2014 בסוצ'י, התכבדה להניף את דגל הפדרציה הרוסית כחלק מקבוצה של קוסמונאוטים בראשות סרגיי קריקאליוב.
ב-24 במרץ 2014, בישיבת נציבות המדינה בקוסמודרום בייקונור, אושר צוות הגיבוי של סויוז TMA-12M עם סרובה כמהנדסת טיסה. ב-26 במרץ 2014, עם תחילת הסויוז TMA-12M TPK, שימשה כגיבוי למהנדס הטיסה של הצוות.
היא התכוננה לטיסת חלל במסגרת הצוות של משלחת 41 / 42 כמהנדסת טיסת.
ביוגרפיה > טיסתה לחלל

ב-26 בספטמבר 2014 החלה כמהנדס טיסה של החללית המאוישת סויוז TMA-14M. באותו יום, 5 שעות 46 דקות לאחר השיגור והעגינה המוצלחת של החללית עם תחנת החלל הבינלאומית, כמהנדסת טיסה והפכה לאישה הרוסית הרביעית (תוך ספירת הקוסמונאוטיות הסובייטיות), לאחר הפסקה בת שבע-עשרה שנה בחלל והיא הייתה הראשונה הרוסייה לשהות בתחנת החלל הבינלאומית. ב-12 במרץ 2015, כחלק מצוות החללית סויוז TMA-14M, היא חזרה בבטחה. רכב הנחיתה של חללית סויוז נשא אותה יחד עם הקוסמונאוט של רוסקוסמוס אלכסנדר סמוקוטיאייב והאסטרונאוט של נאס"א בארי וילמור נחת בשעה 05:14 בקזחסטן, 147 ק"מ דרומית-מזרחית לז'קזגאן. משך שהייתה בחלל היה 167 יום.
ביוגרפיה > סטטיסטיקת טיסה

| # | חללית שיגור | התחלה, UTC | משלחת | חללית נחיתה | נחיתה, UTC | משך שהייה בחלל | הליכת חלל | זמן בחלל החיצון | סימוכין |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | סויוז TMA-14M | 25.09, 20:24 | סויוז TMA-14M, ISS-41 / 42 | סויוז TMA-14M | 12.03, 02:07 | 167 ימים 05 שעות 42 דקות | 0 | 0 |  |
ביוגרפיה > אחרי פרישתה מטיסות חלל

בפברואר 2016 זכתה סרובה בתואר גיבורת הפדרציה הרוסית ובתואר כבוד "טייסת-קוסמונאוטית של הפדרציה הרוסית". טקס חלוקת הפרס הרשמי התקיים ב-10 במרץ 2016 באולם יקטרינה בקרמלין.
באפריל 2016 הגישה אלנה סרובה בקשה להשתתף בפריימריז של "רוסיה המאוחדת" לדומה והייתה ברשימת המועמדים המפלגתיים באזור מוסקבה. היא השתתפה בפריימריז הן ברשימת המפלגות והן בבחירות מטעם מחוז הבחירה קולומנה מספר 119 . בעקבות תוצאות הבחירות מ-22 במאי, זכתה ביותר מ-80% מהקולות למועמדות מטעם מחוז קולומנה.
ב-27 ביוני 2016, המפלגה פרסמה את רשימת המועמדים מטעמה לבחירות בדומה, אך היא לא נכללה ברשימה הפדרלית ונאלצה להסתמך על תוצאות הבחירות במחוזות הבחירה, ברם בבחירות ב-18 בספטמבר 2016 סרובה קיבלה 50.84% מהקולות במחוז קולומנה, עם 38.64% אחוזי הצבעה.
ב-23 בספטמבר 2016 עזבה את עבודתה בתוכנית החלל עם בחירתה לדומה, הבית התחתון של הפרלמנט הרוסי.
ביוגרפיה > חברת פרלמנט

כאשר חולקו הוועדות בדומה השביעית באוקטובר 2016, סרובה קיבל את תפקיד המשנה ליו"ר ועדת הדומה הממלכתית לאקולוגיה והגנת הסביבה. בראש הוועדה עמד סגן ולדימיר בורמטוב.
כשנאמה ב-8 ביולי 2019 בישיבת המליאה של האספה הפרלמנטרית של הארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה, היא קבעה כי "מכיוון תחנת החלל הבינלאומית בעין בלתי מזוינת [לה ולאסטרונאוטים אחרים] היה סיכוי לראות כיצד פצצות ופגזים התפוצצו בשטח דונבאס לוהנסק. והם טסו ממיקומם של הכוחות המזוינים של אוקראינה. ובאותה עת מתו שם אנשים לא חמושים." על פי הצהרתו של הקוסמונאוט יורי בטורין, אין זה סביר להבחין במבצעים צבאיים כאלה ללא אמצעי תצפית מיוחדים מכיוון תחנת החלל הבינלאומית, מאחר שגובה הטיסה של תחנת החלל מעל פני האדמה הוא יותר מ-400 ק"מ.
ביוגרפיה > פעילות חקיקתית

משנת 2016 עד 2019, במהלך עבודתה בפרלמנט, היא כתבה 13 יוזמות חקיקה ותיקונים לטיוטת חוקים פדרליים.
חיים אישיים

היא נשואה לקוסמונאוט מארק סרוב, לשניים בת: ילנה מרקובנה סרובה (נולדה ב-23 בינואר 2003).
הערות שוליים

↑  "Елена Олеговна Серова". Космическая энциклопедия ASTROnote. נבדק ב-2014-10-31.
↑  В Сочи началась церемония открытия XXII зимних Олимпийских игр
↑  Космический корабль «Союз» с международным экипажем стартовал к МКС с Байконура
↑  Космос женщины
↑  Первая россиянка на МКС Елена Серова этой ночью вернулась на Землю. 12 марта 2015
↑  סערה ברוסיה: 'איך תחפפי את השיער בחלל?', באתר ynet, 27 בספטמבר 2014
↑  "Statistics - Serova Yelena Olegovna" (באנגלית). spacefacts.de. נבדק ב-2018-01-31.
↑  "Космонавт Елена Серова получила звезду Героя России из рук президента РФ". РИАМО. 10 במרץ 2016. אורכב מ-המקור ב-2019-03-08. נבדק ב-2021-03-23. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Женщина-космонавт из Приморья Елена Серова подала документы на выборы в Госдуму. 14.04.2016
↑  Списки партии «Единая Россия» на выборах в Госдуму VII созыва
↑  Результаты выборов по одномандатному избирательному округу № 119
↑  OSCE Parliamentary Assembly (2019-07-08). "8 July 2019, 09:00-12:00 Plenary Session - Luxembourg Annual Session". נבדק ב-2019-07-08.
↑  "Депутат Елена Серова заявила, что видела обстрел Донбасса из космоса. Возможно ли это?". 2019-07-08. נבדק ב-2019-07-08.
↑  "Космонавт Серова разглядела с МКС летевшие в Донбасс украинские снаряды". РБК.
↑  МКС — Орбита
↑  "Высота орбиты МКС над Землёй после коррекции составила 430,3 км" (ברוסית). РИА Новости. 17 במאי 2013. נבדק ב-2021-03-23. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Объекты законотворчества :: Система обеспечения законодательной деятельности". sozd.duma.gov.ru. נבדק ב-2019-08-05.
↑  Серова Елена
צוות החללית Soyuz TMA-14M לפני השיגור, 25 בספטמבר 2014
ילנה סרובה בתחנת החלל הבינלאומית.
הענקת כוכב גיבורת הפדרציה הרוסית ותואר הכבוד "טייסת-קוסמונאוטית של הפדרציה הרוסית", 10 במרץ 2016.
ישראל פלדי

| --- | --- |

ישראל פלדי (1979)
 לידה:  14 במרץ 1892 האימפריה הרוסית
 פטירה:  21 באוגוסט 1979  (בגיל 87) ישראל
 לאום:  ישראלי
 תחום יצירה:  ציור
 פרסים והוקרה:  פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול 
 
לוחית זיכרון על ביתו של ישראל פלדי
ישראל פלדי (פלדמן) (14 במרץ 1892 - 21 באוגוסט 1979) היה צייר ישראלי יליד האימפריה הרוסית. יצירתו של פלדי מזוהה עם "אסכולת ארץ ישראל", שהתפתחה בארץ ישראל החל משנות העשרים של המאה ה-20. על יצירתו זכה פלדי מספר פעמים בפרס דיזנגוף.
ביוגרפיה

פלדי נולד בברדיאנסק שבאימפריה הרוסית, כיום באוקראינה, בשנת 1892. בשנת 1900 היגרה משפחתו לשווייץ, שם גדל והתבגר. הוא עלה לארץ ישראל ב-1909 וב-1911 חזר לאירופה כדי להשתלם באקדמיה לאמנויות יפות במינכן. הוא סיים לימודיו בהצלחה ב-1914 ועבר להתגורר בקושטא, שם לימד ציור בבית הספר "עזרה" ולימד גם גרמנית בגימנסיה העברית בעיר.
בשנת 1920 הורה במשך שנה ציור וכיור בגימנסיה העברית "תרבות" בעיר קובל שבווהלין ואחר כך, ב-1921 חזר שוב ארצה.
בשנת 1927 עיצב פלדי תלבושות ותפאורה עבור המחזה "הדייגים", מאת הרמן הרמאנס, שהוצג בתיאטרון "האהל".
בשנת 1929 היה שותף לפעילות קבוצת "מסד", שהציגה תערוכה של אמנות בהשפעה מודרניסטית בשנה זו בתל אביב.
פלדי נמנה עם הבולטים ב"מודרניסטים" מקרב אמני ישראל של שנות העשרים. בציוריו מתקופה זו ניתן לחוש בהשפעות שספג מסזאן ומפיקאסו. במחצית השנייה של שנות העשרים צייר נופים אידיליים ממראות הארץ, מלחים ערבים חסונים המשיטים סירות בנמל יפו (סדרת "ספנים ערבים"), דיוקנאות ועוד. בשנת 1929 יצא להשתלמות בפריז ולקח עמו לשם כשלושים מציוריו. אלה אבדו, ועל פי גרסה אחת - בלתי מאומתת - פלדי עצמו העלה אותם באש בהתקף של תסכול שחווה משנוכח בפער בין איכות ציוריהם של גדולי האמנים לאיכות עבודותיו שלו. לאחר שובו מפריז השתנה סגנונו לחלוטין. במשך עשרות בשנים צייר ציורים "מתיילדים" שנושאיהם חיות, יצורים פנטסטיים ומעין מפלצות מפרי דמיונו. בציורים אלה שילב לעיתים כפתורים וחפצים קטנים נוספים.
בשנת 1957 שכל את בנו, רמאון פלדי, שנפל בהיאחזות הנח"ל כרם אבשלום. בין השנים 1958–1960 שהה בפריז לצורך השתלמות בציור. בתקופה זו אף הציג מעבודותיו שם.
לאורך הקריירה שלו הציג פלדי את יצירותיו במוזיאונים רבים, בין השאר במוזיאון תל אביב ובמוזיאון ישראל.
ישראל פלדי נפטר בתל אביב ב-1979 ונטמן בבית העלמין קריית שאול בעיר. הוא הותיר אחריו את רעייתו מרים 1906–2005).
בשנת 1982 הפיק דואר ישראל בול הנושא את ציורו של פלדי "פסטורלה" מאוסף מוזיאון תל אביב לאמנות.
במסגרת המיזם של עיריית תל אביב להנצחת אמנים ואנשי במה, נקבעה לוחית זיכרון על ביתו של ישראל פלדי ברחוב הירקון 264 בתל אביב.
גלריה

נוף, 1928
שמן על בד
גובה 62.5 ס"מ, אורך 72.5 ס"מ
מוזיאון ישראל
השכלה

1911-1914 במינכן, גרמניה.
בית הספר לאמנות בצלאל.
פרסים

1943 פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול, עיריית תל אביב-יפו, תל אביב.
1953 פרס דיזנגוף לציור ופיסול, עיריית תל אביב-יפו.
1959 פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול, עיריית תל אביב-יפו, תל אביב.
קטלוגים מתערוכות יחיד

יונה פישר, ציורים ותבליטים נבחרים מאת פלדי, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1967.
חיים גמזו, ישראל פלדי - תערוכה רטרוספקטיבית, מוזיאון תל אביב לאמנות, 1972.