stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איחוד אזרחי
רשויות המכירות באיחוד אזרחי > ארצות הברית > ניו ג'רזי

ב-25 באוקטובר 2006 קבע בית המשפט העליון של ניו ג'רזי פה אחד, כי על-פי עקרון השוויון המעוגן בחוקה, לבני זוג מאותו המין יש את אותן זכויות בדיוק כמו לזוגות נשואים (Lewis v. Harris). עם זאת, ברוב של ארבעה נגד שלושה שופטים החליט בית המשפט באותה פרשה להותיר בידי המחוקק את המלאכה לקבוע את טיב ההסדר המשפטי שיחול על אותם בני זוג ושבמסגרתו הם ייהנו מאותן זכויות כאמור. בית המשפט נתן למחוקק שתי אפשרויות לעניין זה: או לתקן את חוקי הנישואים באופן שיכללו גם בני זוג מאותו המין, או ליצור מבנה סטטוטורי מקביל, בשם אחר, שבמסגרתו הם יקבלו את אותן זכויות, הטבות והתחייבויות שגלומות בנישואים אזרחיים. בהקשר זה ציין בית המשפט, כי "השם שיינתן להסדר הסטטוטורי שיעניק זכויות והטבות מלאות לבני זוג מאותו המין, בין אם נישואין ובין אם מונח אחר כלשהו, הוא נושא שיש להשאירו להליך הדמוקרטי".
בדצמבר אותה שנה בחר בית המחוקקים של ניו ג'רזי באפשרות השנייה, ויצר הסדר של איחוד אזרחי בין בני זוג מאותו המין, המעניק להם את מלוא הזכויות וההטבות המוקנות לזוגות נשואים. בנוסף, ניו ג'רזי מכירה בנישואים חד מיניים שנערכו כחוק במדינה אחרת.
רשויות המכירות באיחוד אזרחי > ארצות הברית > ניו המפשייר

בשנת 2013 אושרו נישואים חד מיניים במדינה.
רשויות המכירות באיחוד אזרחי > ארצות הברית > קונטיקט

בשנת 2005 האספה הכללית של קונטיקט העבירה חוק שאישר איחוד אזרחי במדינה. החוק שווה במעמדו לנישואים באופן מוחלט ומעניק את כל הזכויות ותחומי האחריות המוענקים לזוגות נשואים. קונטיקט הייתה המדינה הראשונה בארצות הברית שהעבירה חוק איחוד אזרחי לזוגות חד מיניים באופן וולונטרי, ומבלי שתידרש לכך מבית משפט.
ב-10 באוקטובר 2008 ביטל בית המשפט העליון את החוק, קבע שהוא בלתי-חוקתי, ודרש מהמדינה להתיר נישואים חד מיניים. המושלת ג'ודי רייל אמרה, שלמרות התנגדותה לפסיקה בכוונתה להביא להוצאתה לפועל, והנישואים החד מיניים אכן אושרו.
רשויות המכירות באיחוד אזרחי > ארצות הברית > קליפורניה

בקליפורניה נהגה לראשונה בעולם המונח "זוגיות דומסטית" (domestic partnership) לתיאור הכרה בחוק של מערכת יחסים חד-מינית בין שני אנשים שאינם יכולים להינשא. את המונח הציע בשנת 1975 הפעיל למען זכויות להט"ב טום ברוגמן (Brougham).‏
בקליפורניה קיים כיום הסדר של שותפות רשומה (domestic partnership registry) שנחקק בשנת 1999, ובעקבות חקיקה נוספת מהשנים 2003 ו-2005 הורחבו הזכויות וההטבות שמוענקות מכוחו. הסדר זה מקנה לבני זוג מאותו מין כמעט את כל הזכויות והחובות שמוקנות מכוח חוקי המדינה לבני זוג נשואים.
בשנת 2013 בית המשפט העליון בארצות הברית אישר נישואים חד מיניים במדינה.
רשויות המכירות באיחוד אזרחי > ברזיל

ריו גראנדה דו סול הייתה המדינה הראשונה שבברזיל שהכירה באיחוד אזרחי, לאחר שנדרשה לכך על ידי בית המשפט העליון במדינה במרץ 2004, וזוגות חד מיניים יכולים להרשם אצל כל נוטריון במדינה. על אף שאין לכך השפעה על זכויותיהם הפדרליות, זוגות רשומים נהנים משוויון זכויות רב יותר כאשר מדובר ברישום חזקה ובעלות על רכוש משותף, זכויות במשמורת ילדים, וכן זכויות פנסיה וירושה במידה שאחד מבני הזוג נפטר.
בשנת 2011 הרחיב בית המשפט העליון בברזיל את הסדר האיחוד האזרחי לכל מדינות הפדרציה.
רשויות המכירות באיחוד אזרחי > גרמניה

החל מ-1 באוגוסט 2001 מתירה גרמניה רישום זוגיות (בגרמנית: "Eingetragene Lebenspartnerschaft") לזוגות חד-מיניים. בתחילה הקנה ההסכם את מירב אך לא את כל הזכויות המוענקות לזוגות נשואים, וכיום הוא מעניק את כולן, למעט אימוץ משותף והטבות מס מלאות. ב-22 באוקטובר 2009 פסק בית המשפט החוקתי הפדרלי של גרמניה, כי יש להשוות את הזכויות המוענקות לזוגות רשומים לאלה של זוגות נשואים.
רשויות המכירות באיחוד אזרחי > דנמרק

איחוד אזרחי נכנס לראשונה לחוק בדנמרק ב-7 ביוני 1989, והיווה תקדים ראשון מסוגו בעולם. ההסדר קיבל אמנם את השם "זוגיות רשומה" (בדנית: "Registreret Partnerskab"), אך בפועל גילם בתוכו כמעט את כל הזכויות ותחומי האחריות המגיעים לזוגות נשואים, עם ארבעה הבדלים:
זוגות רשומים לא מורשים לאמץ, למעט אחד מהם המורשה לאמץ אל ילדיו הביולוגים של האחר.
זוגות רשומים לא מורשים לקיים משמורת ילדים, אלא אם כן מדובר באימוץ.
חוקים המתייחסים באופן מפורש למין הזוויג של אחד מבני-זוג נשואים אינם תקפים לגבי זוגות רשומים.
זכויות מכוח אמנות בינלאומיות מוקנות רק במקרה שכל המדינות שהן צד לאמנה אישרו זאת.
זוגיות רשומה בדנמרק נערכת בטקס אזרחי בלבד, ויחס הכנסייה במדינה לזוגות רשומים אינו חד-משמעי. חלק מאנשי הכמורה במדינה מסכימים לתת את ברכתם לזוגות חד-מיניים, בהסבירם כי הכנסייה נותנת ברכה לאנשים עצמם ולא למיסוד עצמו. תהליך הגירושים מזוגיות רשומה נעשה תחת אותו הליך של גירושים מנישואים רגילים.
רק תושבים של מדינות סקנדינביה רשאים לבוא בברית זוגיות רשומה בדנמרק, וזאת על מנת למנוע מזרים להירשם במדינה על מנת להיות מוכרים במעמד זה במדינתם. נכון ל-1 בינואר 2001 היו בדנמרק יותר מ-2,0000 זוגות רשומים, כאשר ל-220 מתוכם היו ילדים.
בשנת 2012 אושרו נישואים חד מיניים במדינה.
רשויות המכירות באיחוד אזרחי > דרום אפריקה

דרום אפריקה אישרה רישום של שותפות ביתית בשנת 1999, ונדרשו חמש פסיקות של בית המשפט העליון על מנת להסדיר את מעמד ההסכם בחוק: הכרה בזכויות של זוגות חד-מיניים בנושאי הגירה, החל משנת 2002 השווה החוק את זכויותיהם בנושאים פיננסיים של זוגות רשומים לאלה של זוגות נשואים, ובנוסף הותרה זכות האימוץ. בשנת 2003 ניתנו לזוגות רשומים הקלות במס, בדומה לאלה הניתנות לזוגות הטרוסקסואלים המקיימים הסדר שותפות ביתית, וניתנה הכרה בחוק לילדים הנולדים לזוגות חד-מיניים.
בדצמבר 2005 קבע בית המשפט העליון של דרום אפריקה, כי שלילת הזכות לנישואים בין בני זוג מאותו המין מנוגדת לחוקה והנחה את הפרלמנט לתקן בהתאם לכך את חוקי הנישואין במדינה. בנובמבר 2006 אישר הפרלמנט חוק המתיר נישואים בין בני זוג מאותו המין. עם זאת, החוק מאפשר למוסדות דת וכן לפקידים אזרחיים להימנע מעריכת טקסי נישואים כאמור.
בשנת 2006 אושרו נישואים חד מיניים במדינה.
רשויות המכירות באיחוד אזרחי > האיחוד האירופי

איחוד אזרחי באירופה מתאפשר במדינות הבאות:
| --- | --- |
 דנמרק דנמרק (1989)  נורווגיה נורווגיה (1993)  שוודיה שוודיה (1995)  הונגריה הונגריה (1996 | 2009)  איסלנד איסלנד (1996)  גרינלנד גרינלנד (1996)  הולנד הולנד (1998)  צרפת צרפת (1999)  בלגיה בלגיה (2000)  פינלנד פינלנד (2002):  פורטוגל פורטוגל (2001)  גרמניה גרמניה (2001)  לוקסמבורג לוקסמבורג (2004)  אנדורה אנדורה (2005)  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת (2005)  האי מאן האי מאן (2005)  צ'כיה צ'כיה (2006)  סלובניה סלובניה (2006)  שווייץ שווייץ (2007)  אוסטריה אוסטריה (2010)
נישואים אזרחיים במדינות:
איסלנד איסלנד(2010)
בלגיה בלגיה(2003)
דנמרק דנמרק(2012)
הולנד הולנד(2001)
ספרד ספרד(2005)
נורווגיה נורווגיה(2009)
פורטוגל פורטוגל(2010)
צרפת צרפת(2013)
שוודיה שוודיה(2009)
הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת (2013):
אנגליה אנגליה
ויילס ויילס
גיברלטר גיברלטר
רשויות המכירות באיחוד אזרחי > הולנד

בשנת 1998 נחקק בהולנד חוק איחוד אזרחי מסוג "זוגיות רשומה", הפתוח לזוגות חד מיניים והטרוסקסואלים. החל משנת 2001 מאפשרת הולנד גם נישואים חד-מיניים.
רשויות המכירות באיחוד אזרחי > הונגריה

הונגריה מאפשרת זוגיות רשומה (בהונגרית: bejegyzett élettársi kapcsolat) לזוגות חד מיניים החל מ-1 ביולי 2009, והסכם זה מקנה כמעט את כל הזכויות המוקנות לזוגות נשואים. בנוסף, מאז שנת 1996 מאפשרת הונגריה שותפות ביתית בלתי-רשומה (élettársi kapcsolat) של זוגות חד-מיניים, וזו מקנה את אותן זכויות הניתנות לזוגות הטרוסקסואלים הבוחרים באופציה זו על פני נישואים.
רשויות המכירות באיחוד אזרחי > הממלכה המאוחדת

בשנת 2003 הודיעה ממשלת בריטניה כי בכוונתה להציג איחוד אזרחי אשר יעגן בחוק את זכויותיהם של זוגות חד מיניים וישווה אותן לאלו של זוגות הטרוסקסואלים אשר קיימו נישואים אזרחיים. חוק האיחוד האזרחי (Civil Partnership Act 2004) הוגש לבית הלורדים ב-30 במרץ 2004. לאחר שעבר שינויים בניסוחו בבית הנבחרים הבריטי עבר החוק בבית הלורדים ב-17 בנובמבר 2004, ויום לאחר מכן הוא אושר סופית.
החוק נכנס לתוקפו ב-5 בדצמבר 2005 ואפשר לזוגות חד-מיניים לקיים איחוד אזרחי החל מ-19 בדצמבר בצפון אירלנד, מ-20 בדצמבר בסקוטלנד, מ-21 בדצמבר באנגליה ומ-21 בדצמבר בוויילס. סעיף 1 לחוק קובע במפורש, כי שותפות אזרחית היא קשר בין שני אנשים מאותו המין, הנרשמים כ"בני זוג אזרחיים" (civil partners) האחד של האחר.
החוק מקנה לבני זוג מאותו המין את אותן זכויות וחובות שמקנה מוסד הנישואים, לרבות זכויות בתחום דיני קניין, מיסוי, ביטוח לאומי, ביטוח חיים, קצבאות הפנסיה, משמורת ילדים של בן או בת הזוג ועוד. למעשה, "השותפות האזרחית" בבריטניה היא בבחינת נישואים חד מיניים לכל דבר ועניין, רק בשם אחר. הוראת חוק נפרדת נעשתה בתחום החקיקה הפיננסית, והשוותה את הזכאות בהקלות מס של זוגות חד-מיניים הרשומים באיחוד אזרחי לאלה שזכאים להן זוגות נשואים. על-פי חוק נוסף, בני זוג מאותו המין רשאים גם לאמץ במשותף ילדים.
בשנה הראשונה לייסוד החוק נרשמו באיחוד אזרחי 18,059 זוגות. בשנת 2007 נרשמו 8,728 זוגות נוספים, ובשנת 2008 נרשמו 7,169 זוגות.
בשנת 2013 אושרו נישואים חד מיניים באנגליה, בווילס ובגיברלטר. מספר חודשים לאחר מכן, בפברואר 2014 אושרו ברוב גדול נישואים חד מיניים גם בסקוטלנד
רשויות המכירות באיחוד אזרחי > ישראל

בישראל יש רק רישום בביטוח לאומי כידועים בציבור שאינו נחשב כאיחוד אזרחי. נכון להיום נהנים זוגות חד-מיניים בישראל מאותן זכויות המוקנות לידועים בציבור הטרוסקסואלים; בית המשפט מאשר הסכמי ממון בין בני זוג מאותו המין ומעניק להם תוקף של פסק דין. בספטמבר 2006 הכיר בית המשפט לראשונה בהסכם שחתמו זוג נשים שנפרדו, והעניק לו תוקף של פסק דין בדומה לגירושין.
ב-21 בנובמבר 2006, בבג"ץ יוסי בן ארי נגד מנהל מינהל האוכלוסין במשרד הפנים, חייב בית המשפט העליון את המדינה לרשום כנשואים זוגות חד-מיניים שנישאו בקנדה, בין השאר בהסתמך על הלכת פונק שלזינגר, שבה חויבה המדינה לרשום נישואים אזרחיים שנעשו בחו"ל.
בישראל מונהגת "ברית הזוגיות", מעמד חוקי שמטרתו להסדיר חלק מבעיות רישום הזוגות בישראל שמתעוררות עקב חוקי מדינת ישראל, בהן דיני האישות והמשפחה הנקבעים על פי דיני העדות הדתיות, והוא נועד להסדיר את היחסים בין בני זוג (זכר ונקבה) שמוגדרים כ"חסרי דת" ואינם שייכים לאחת העדות הדתיות.
הארגון משפחה חדשה מנפיק "תעודת זוגיות", מסמך המעיד על כך שבני הזוג הנושאים אותו חיים בזוגיות קבועה. הנפקת המסמך מתאפשרת גם לזוגות חד-מיניים. לתעודה יש תוקף חוקי אם כי היא איננה רשמית, ישנם גופים המכירים בזוגות בעלי תעודה זו בשנת 2014 הכיר בית משפט לענייני משפחה במעמדה החוקי והמשפטי של תעודת הזוגיות.
רשויות המכירות באיחוד אזרחי > מקסיקו

ב-9 בנובמבר 2006 אישר הפרלמנט של המחוז הפדרלי של מקסיקו במקסיקו סיטי ברוב קולות (43-17) חוק המאשר איחוד אזרחי בין זוגות חד-מיניים. החוק קרוי "Ley de Sociedades de Convivencia", עיקרו הוא עיגון זכויות ירושה וקניין לזוגות חד מיניים והוא נכנס לתוקף ב-16 במרץ 2007. ב-11 בינואר 2007 העבירה מדינת קואווילה חוק זהה תחת השם "Pacto Civil de Solidaridad". שלא כמו במקסיקו סיטי, זכויותיהם של זוגות הנרשמים בקואווילה נשמרות בכל אחת ממדינות מקסיקו.
מאז שנת 2006 הוגשו הצעות חוק בנושא איחוד אזרחי לזוגות חד מיניים בשש מדינות נוספות במקסיקו.
רשויות המכירות באיחוד אזרחי > ניו זילנד

בדצמבר 2004 חוקק הפרלמנט של ניו זילנד, ברוב של 65 תומכים מול 55 מתנגדים, חוק המאפשר איחוד אזרחי בין בני זוג מאותו המין, כמו גם בין בני זוג ממינים שונים שאינם רוצים להינשא. החוק (Civil Union Act 2004 No. 102) מקנה לזוגות אלה את אותן זכויות המוקנות לזוגות נשואים בתחומים כמו משמורת ילדים, מיסוי ורווחה.
באפריל 2013 אושרו נישואים חד מיניים
רשויות המכירות באיחוד אזרחי > פורטוגל

חוק ה"איחוד דה פקטו" (União de facto), המאפשר איחוד אזרחי לזוגות ממין שונה, נכנס לתוקף בפורטוגל ב-1 ביולי 1999, והורחב גם לזוגות חד מיניים המתגוררים שנתיים ביחד ב-11 במאי 2001. החוק מעניק רק חלק מצומצם מאותן זכויות והטבות המוקנות לזוגות נשואים. במהלך השנים הורחבו זכויות אלה וכללו בין היתר זכויות בנושאי ירושה וביטוח רפואי, וזכויות נוספות המגיעות לבני זוג נשואים, אך ב-24 באוגוסט 2009 השתמש נשיא פורטוגל אניבל קבאקו סילבה (Aníbal Cavaco Silva) בסמכות הוטו שלו, וביטל את אותן זכויות.
בפברואר 2010 אושרו נישואים חד מיניים בפרלמנט והחוק נחתם על ידי הנשיא במאי אותה השנה
רשויות המכירות באיחוד אזרחי > צרפת

חוק האיחוד האזרחי בצרפת נקרא "Pacte Civil de Solidarité" או בקיצור PACS, והוא מעניק הטבות לזוגות הבוחרים באפשרות זו על פני נישואים ללא קשר למינם. פירוק הסכם PACS נחשב לפחות מורכב מגירושים. החוק מעניק הטבות במס באופן מידי, והקלות בהגירה לאחר שעוברת שנה מחתימת ההסכם. החוק דורש מבני-הזוג להיות רשומים באותה הכתובת, דרישה המקשה על זרים שכן הם אינם יכולים לקבל היתר מגורי-קבע. ההסכם לא מאפשר חיים עם זר, שכן הוא אינו מעניק זכות הגירה באופן אוטומטי כפי שמוענק לזוגות נשואים.
רשויות המכירות באיחוד אזרחי > קנדה

פרובינציית קנדה נובה סקוטיה מאפשרת שותפות ביתית החל מיוני 2001 לזוגות לא-נשואים, ללא התייחסות למינם של בני הזוג. ההסכם מעניק רק חלק מהזכויות המגיעות לזוגות נשואים. בפרובינציית קוויבק, החל מיוני 2002, ניתן לרשום איחוד זוגי המעניק את כל הזכויות מהן נהנים זוגות נשואים. בפרובינציית מניטובה זוגות אשר חיים ביחד מספר שנים, חד מיניים או דו-מיניים, מקבלים באופן אוטומטי מעמד של ידועים בציבור, המקנה חלק מהזכויות המגיעות לזוגות נשואים. החל משנת 2003 מאפשרת פרובינציית אלברטה רישום יחסי תלות-גומלין למבוגרים לזוגות ללא קשר למינם, וההסדר מעניק חלק מהזכויות המגיעות לזוגות נשואים.
רשויות המכירות באיחוד אזרחי > קולומביה

באוקטובר 2007 קבע בית משפט בקולומביה, כי זוגות חד-מיניים יהנו מהטבות בביטוח לאומי ובביטוח בריאות המגיעות לזוגות הטרוסקסואלים, וזאת לאחר ניסיון חקיקה בנושא שכשל. ב-29 בינואר 2009 קבע בית המשפט החוקתי במדינה, כי על זוגות חד מיניים המקיימים שותפות ביתית לקבל את מלוא הזכויות המגיעות לזוגות הטרוסקואלים במעמד זה, ובכך ביטל אפליה שהייתה קיימת בנושא והפך את קולומביה למדינה הראשונה באמריקה הלטינית שהעניקה שוויון זה לכלל האזרחים. זוגות יכולים לדרוש את זכויותיהם לאחר מגורים משותפים במשך שנתיים.
רשויות המכירות באיחוד אזרחי > שווייץ

ניתן לבצע איחוד אזרחי בחלק מהקנטונים של שווייץ, ואיחודים אלה מוכרים רק בקנטונים בהם בוצעו. החל משנת 2005 ניתן גם להירשם ברמה פדרלית, אך רישום כזה אינו מעניק את האפשרויות הבאות:
אימוץ ילדים
טיפולי הפריה חוץ-גופית
רישום שם משפחה משותף
קנטון ז'נבה מאפשר "שותפות ביתית קנטונית" (Cantonal Domestic Partnership) מאז שנת 2001. ההסכם הוא במעמד נישואי חוזה והוא מתאפשר לזוגות חד-מיניים ולזוגות הטרוסקסואלים, ומעניק חלק מהזכויות הניתנות לזוגות נשואים. ההסכם אינו מעניק הטבות במס, בביטוח לאומי או בביטוח בריאות ממלכתי, שלא כמו הסכמים המעוגנים בחוק הפדרלי. ז'נבה הייתה הקנטון הראשון שהעניק הכרה חוקית לזוגות חד-מיניים בדרך זו.
ב-22 בספטמבר 2002 הצביעו תושבי הקנטון ציריך על הרחבת הזכויות המגיעות לזוגות חד-מיניים הבאים באיחוד אזרחי, וכללו בתוכן הטבות מס, ירושה ופרמיות ביטוח. החוק הקנטוני מגביל את האיחוד האזרחי לזוגות חד-מיניים בלבד, ועליהם להוכיח מגורים משותפים וניהול משק בית משותף במשך חצי שנה לפחות.
חוקת דרום אפריקה

חוקת דרום אפריקה היא החוק העליון (כלומר המסמך החוקי הגבוה והמחייב ביותר) של דרום אפריקה. החוקה מניחה את היסודות המשפטיים לקיומה של דרום אפריקה כרפובליקה, קובעת את זכויותיהם ואת חובותיהם של אזרחיה, ומגדירה את מבנה הממשל. החוקה הנוכחית, החמישית במספר במדינה זו, נוסחה על ידי הפרלמנט שנבחר בשנת 1994, בבחירות הרב גזעיות הראשונות שהתקיימו במדינה בתום משטר האפרטהייד. היא נכנסה לתוקף בארבעה בפברואר 1997, והחליפה חוקה זמנית שנכתבה בשנת 1993.
מאז 1996 תוקנה החוקה שבע עשרה פעמים, ושמה הרשמי והמלא הוא "חוקת הרפובליקה של דרום אפריקה, 1996"
היסטוריה > משא ומתן

הדיון בכינון חוקה חדשה ובלתי מפלה לדרום אפריקה היה חלק בלתי נפרד של המשא ומתן לסיום האפרטהייד בדרום אפריקה. אחת מנקודות המחלוקת נסבה סביב התהליך שבמסגרתו תכתב ותאושרר החוקה: הקונגרס הלאומי האפריקאי דרש שהיא תכתב על ידי מועצה מכוננת שתבחר באופן דמוקרטי, ואילו המפלגה הלאומית הלבנה חששה כי תהליך שכזה עלול לקפח את זכויות המיעוטים, והציעה שהחוקה תנוסח במשותף על ידי שתי המפלגות, ולאחר שתזכה בתמיכת שתיהן תאושרר במשאל עם.
המשא ומתן החל באופן רשמי בדצמבר 1991 ב"וועידה לדרום אפריקה דמוקרטית". הצדדים הסכימו לקיים משא ומתן על חוקה זמנית שתסמיך אספה מכוננת נבחרת לנסח חוקה קבועה למדינה. אולם השיחות כשלו עקב חילוקי דעות, בין היתר, לגבי גודל הרוב מבין חברי האספה המכוננת שיידרש כדי לכונן את החוקה, שכן המפלגה הלבנה דרשה שיהיה זה רוב של שלושה רבעים, מה שייתן לה למעשה זכות וטו.
באפריל 1993 חודשו השיחות, ונוסחו "עקרונות חוקתיים" שבהם תחויב החוקה הסופית לעמוד, כדי להגן על זכויות המיעוט. כעבור כשנה נכנסה לתוקף החוקה הזמנית.
היסטוריה > הנוסח הסופי של החוקה

הנוסח הסופי של החוקה הקבועה אומץ, בהתאם להוראות החוקה הזמנית, על ידי אספה חוקתית באחד עשר באוקטובר 1996. בארבעה בדצמבר של אותה שנה אישר בית המשפט החוקתי את החוקה בקובעו כי היא הולמת את העקרונות החוקתיים שעליהם הוסכם מראש, ונשיא דרום אפריקה נלסון מנדלה חתם עליה שישה ימים לאחר מכן. החוקה פורסמה באופן פורמלי שמונה ימים לאחר החתימה, ונכנסה לתוקף בארבעה בפברואר 1997.
מאז קבלתה, תוקנה החוקה שבע עשרה פעמים.
תוכן החוקה

החוקה כוללת מבוא, ארבעה עשר פרקים הכוללים 224 סעיפים, ושמונה נספחים. כל פרק עוסק בנושא מסוים, והנספחים כוללים מידע משלים להוראות החוקה.
תוכן החוקה > הפרק הראשון: הוראות יסוד

פרק זה מעגן בחוקה עקרונות לאומיים בסיסיים, מגדיר את דגל המדינה ואת המנונה הלאומי, מונה את השפות הרשמיות וקובע מדיניות לשונית. הוא מגדיר את דרום אפריקה כ"מדינה אחת, ריבונית ודמוקרטית" המבוססת על העקרונות של זכויות אדם, עליונות החוקה, שלטון החוק וזכות בחירה אוניברסלית. נכללת בפרק זה אף פסקת עליונות נורמטיבית המפרשת כי החוקה עליונה על כל חוק.
תוכן החוקה > הפרק השני: מגילת זכויות

פרק זה מעגן בחוקה רשימה של זכויותיהם של תושבי דרום אפריקה, והיא כוללת גם זכויות כלכליות-חברתיות וזכויות פוליטיות. רוב הזכויות הנזכרות בחוקה מובטחות לכל אדם השוהה במדינה, למעט הזכות להצביע, הזכות לעבוד והזכות להיכנס למדינה החלות רק כלפי אזרחים. החוקה מכירה אף בזכויותיהן של ישויות משפטיות שאינן בני אדם (כגון חברה בע"מ) תחת סייגים מסוימים. הזכויות המוכרות על ידי חוקת דרום אפריקה הן:
סעיף 9: שוויון בפני החוק ואיסור אפליה רקע גזע, מין, מגדר, הריון, מעמד כלכלי-חברתי, לאום, צבע, נטייה מינית, גיל, מוגבלות, דת, מצפון, שפה ועוד
סעיף 10: הזכות לכבוד
סעיף 11: הזכות לחיים, כולל איסור על עונש מוות אך ללא איסור על הפלות
סעיף 12: הזכות לחירות, לביטחון אישי ולשלמות הגוף, כולל הגנה ממעצר שרירותי, ומאסר ללא משפט ולרבות הזכות שלא להיות נתון לאלימות, איסור על עינויים, ועל ענישה אכזרית באופן בלתי רגיל.
סעיף 13: איסור על עבדות ועל עבודות כפייה
סעיף 14: הזכות לפרטיות, כולל הגנה מחיפוש ותפיסה
סעיף 15: חופש דת וחופש דעה
סעיף 16: חופש הביטוי כולל חופש העיתונות וחופש אקדמי, להוציא תעמולת מלחמה, הסתה לאלימות וביטויי איבה
סעיף 17: חופש ההתאגדות והזכות למחאה
סעיף 18: הזכות להתאגד בארגון עובדים
סעיף 19: זכותו של כל אזרח בגיר להצביע בחירות הוגנות לעיתים מזומנות, להיבחר למשרה ציבורית, להצטרף למפלגה ולהשתתף בתעמולת הבחירות של מפלגה
סעיף 20: איסור על שלילת אזרחות
סעיף 21: חופש התנועה, כולל הזכות לעזוב את המדינה, וזכותו של כל אזרח לקבל דרכון ולהיכנס לדרום אפריקה
סעיף 22: חופש העיסוק והמסחר, למעט הגבלות רגולטוריות לפי חוק
סעיף 23: זכויות עובדים, כולל הזכות להתאגד ולשבות
סעיף 24:הזכות לסביבה בריאה, ולהגנה על איכות הסביבה
סעיף 25: זכות הקניין, איסור על הפקעת רכוש שרירותית או ללא פיצוי
סעיף 26: הזכות לדיור, כולל הזכות להליך הוגן לפני פינוי בית או הריסתו בהוראת בית משפט
סעיף 27: הזכות למים, מזון, ביטוח בריאות ועזרה סוציאלית, שעל המדינה לספק באופן פרוגרסיבי לפי משאביה
סעיף 28: זכויות הילד, כולל הזכות לשם ולאזרחות, הזכות לחיי משפחה וטיפול הורי, תנאי מחיה סבירים, הגנה מפני הזנחה והתעללות, קביעת משמורת לפי טובת הילד, איסור על עבודת ילדים פוגענית, הזכות לא להיכלא אלא כמוצא אחרון, הזכות להיות מיוצג על ידי עו"ד עצמאי בעניינים משפטיים שבהם מעורב הילד, ואיסור על גיוס ילדים כחיילים.
סעיף 29: הזכות לחינוך, כולל זכותו של כל אדם לחינוך יסודי
סעיף 30: זכותו של כל אדם להשתמש בכל שפה לפי בחירתו ולהשתתף בפעילות תרבותית לפי בחירתו
סעיף 31: הזכות של קהילות תרבותיות, דתיות או לשוניות ליהנות מתרבותן, לקיים פולחן או להשתמש בלשונן.
סעיף 32: חופש המידע, כולל כל המידע שנצא אצל הממשלה
סעיף 33: הזכות לצדק בפעולות מנהליות של הממשלה
סעיף 34: הזכות לפנות לערכאות
סעיף 35: זכויות נחקרים, אסירים ועצירים, כולל זכות השתיקה, הזכות להימנע מהפללה עצמית, הזכות לייעוץ משפטי, הזכות להליך הוגן, חזקת החפות, איסור על סיכון כפול ואיסור על הפללה בדיעבד
סעיף 36 פסקת הגבלה הקובעת כי הזכויות שלעיל עשויות להיות מוגבלות רק על ידי חוקים בעלי תחולה כללית (כלומר על כל האזרחים באופן שוויוני), ורק במידה שהמגבלה סבירה ומוצדקת ב"חברה פתוחה ודמוקרטית המבוססת על העקרונות של כבוד האדם, שוויון וחירות".
סעיף 37 מאפשר להגביל זכויות מסוימות בשעת חירום, אך מציב הגבלות פרוצדורליות נוקשות על הכרזת מצב חירום, ומגן על זכויותיהם של מי שיעצרו עקב הכרזה על מצב חירום.
תוכן החוקה > הפרק השלישי: היחסים בין רמות הממשל השונות

פרק זה עוסק ביחסים שבין הממשלה הלאומית, הפרובינציות והרשויות המקומיות. הוא קובע כי עליהן לעבוד בשיתוף פעולה ובתום לב למען האינטרסים של האזרחים, ודורש מהן לנסות ליישב מחלוקות בידידות טרם פנייה לערכאות.
תוכן החוקה > הפרק הרביעי: הרשות המחוקקת

פרק זה קובע כי הרשות המחוקקת היא הפרלמנט, ומגדיר את הרכבו ככולל שני בתים: האספה הלאומית (הבית תחתון) הנבחרת ישירות על ידי האזרחים, והמועצה הלאומית של הפרובינציות (הבית העליון) הנבחרת על ידי הפרלמנטים של הפרובינציות.
כמו כן, מגדיר פרק זה את העקרונות שלפיהם נבחרים ומפוזרים הבתים, כשירויות לכהונה בהם, דרישות לקוורמים (מספר משתתפים מינימלי בישיבה), נוהלי בחירת יושבי ראש, והסמכויות, הזכויות והחסינויות של הפרלמנט וחבריו. כן קובע פרק זה את יסודות הליך החקיקה, ומייחד הליכים שונים לחקיקת תיקונים לחוקה, חוקים שאינם מתערבים בענייני הפרובינציות, חוקים המתערבים בענייני הפרובינציות וחוקים בענייני תקציב.
תוכן החוקה > הפרק החמישי: הנשיא והרשות המבצעת

פרק זה מגדיר את מבנה הרשות המבצעת ואת סמכויות הנשיא כראש המדינה וראש הרשות המבצעת. בנוסף, הוא קובע את אופן בחירת הנשיא והדחתו על ידי האספה הלאומית, ואוסר על כהונת אדם אחד כנשיא למשך יותר משתי קדנציות בנות חמש שנים כל אחת. כמו כן, הוא קובע כללים באשר למינוי קבינט על ידי הנשיא, וקובע כי הנשיא והשרים אחראיים בפני הפרלמנט.
תוכן החוקה > הפרק השישי: הפרובינציות

פרק זה מקים את תשע הפרובינציות של דרום אפריקה וקובע את הסמכויות ואת המבנה של ממשליהן. גבולות הפרובינציות נקבעים לפי נספח 1A לחוקה.
הממשלות הפרובינציאליות מקבלות סמכויות בלעדיות לגבי מספר עניינים המנויים בנספח 5, וסמכויות חופפות לסמכות הממשל הלאומי לגבי נושאים אחרים המנויים בנפח 4. פרק זה קובע את התנאים והנסיבות שבעטיים יבגרו חוקים לאומיים על חוקי הפרובינציות ולהפך.
תוכן החוקה > הפרק השביעי: הרשויות המקומיות

פרק זה עוסק בממשל במרה המוניציפלית. הוא מחייב הקמת רשויות מקומיות בכל שטח המדינה, ומסווג את הרשויות המקומיות לפי שלוש קטגוריות: אזורים מסוימים נשלטים על ידי רשות מקומית יחידה, ומסווגים ב"קטגוריה A"; ואחרים נשלטים על ידי שתי רשויות מקומיות: רשות אחת גדולה מ"קטגוריה C", המחולקת למספר רשויות קטנות יותר מ"קטגוריה B". פרק זה מעניק לרשויות המקומיות מספר סמכויות ביצועיות המנויות בנספחים 4 ו-5 לחוקה, ומורה על קיום בחירות לרשויות המקומיות מדי חמש שנים.
תוכן החוקה > הפרק השמיני: מערכת המשפט

פרק זה עוסק במערכת המשפט של דרום אפריקה. הוא מגדיר את ההיררכיה בין הערכאות השונות: בתי משפט שלום (Magistrates' Courts), בית המשפט הגבוה (High Court), בית המשפט העליון לערעורים וכן בית המשפט החוקתי. בנוסף, הוא עוסק במינוי שופטים על ידי לפי עצתה של ועדה למינוי שופטים בת עשרים וחמישה חברים, הכוללת פוליטיקאים ומשפטנים.
תוכן החוקה > הפרק התשיעי: מוסדות לתמיכה בדמוקרטיה חוקתית

פרק זה מקים מספר גופים נוספים שתפקידם להגן על הדמוקרטיה ועל זכויות האדם ולקדמם: נציב קבילות הציבור, מועצת זכויות האדם הדרום אפריקנית, הנציבות לקידום והגנה על הזכויות של קהילות תרבותיות, דתיות ולשוניות, הנציבות לשוויון מגדרי, מבקר המדינה, ועדת הבחירות, ורשות התקשורת העצמאית.
תוכן החוקה > הפרק העשירי: השירות הציבורי

פרק זה מונה את העקרונות ואת הערכים שלאורם צריך השירות הציבורי לפעול, ומקים ועדה לפיקוח על השירות הציבורי.
תוכן החוקה > הפרק האחד עשר: שירותי הביטחון

פרק זה מעגן את מעמדם החוקתי של הצבא, של המשטרה ושל שירותי המודיעין. הוא מכריז כי הנשיא הוא המפקד העליון של הצבא, אך קובע תנאים להפעלתו ומחייב דיווח על פעולות הצבא לפרלמנט. המשטרה נמצאת באחריות הממשל המרכזי, אך כפופה לפיקוח מצד הפרובינציות.
תוכן החוקה > הפרק השנים עשר: מנהיגים מסורתיים

פרק זה מכיר במעמדם ובסמכותם של מנהיגים מסורתיים ושל החוק השבטי המסורתמסי, הכפוף לחוקה.
תוכן החוקה > הפרק השלושה עשר: תקציבים

פרק זה עוסק בתקציבים הציבוריים של המדינה. הוא קובע כי הוצאה תקציבית תהיה רק על פי חוק (לאומי או פרובינציאלי לפי העניין), ומורה על חלוקה הוגנת של התקציבים בין הפרובינציות והרשויות המקומיות השונות. כמו כן, הוא מסמיך את הפרובינציות ואת הרשויות המקומיות להעלות שיעורי מס שונים. כן מחייב פרק זה שקיפות תקציבית בכל רמות הממשל, ומסמיך את משרד האוצר לפקח על תהליכים תקציביים. בנוסף, פרק זה מטיל מגבלות מסוימות על הרכש הממשלתי, ועל החוב הממשלתי, ומקים מוסדות כלכליים כמו בנק מרכזי.
תוכן החוקה > הפרק הארבעה עשר: הוראות כלליות

פרק זה, האחרון בחוקה, קובע הוראות מעבר. ביניהן: קביעה כי הסכמים בינלאומיים שעליהם חתמה המדינה טרם קבלת החוקה ימשיכו לחייב אותה, קביעה שהסכמים חדשים יכנסו לתוקף רק לאחר שיאושררו על ידי הפרלמנט, קביעת חזקה שהדין הבינלאומי המנהגי חל בדרום אפריקה ככל שאינו סותר את החוק הלאומי שלה, ושבתי המשפט של דרום אפריקה חייבים לפרש את חוקי דרום אפריקה בהלימה לדין הבינלאומי.
בנוסף נקבעות בפרק זה הוראות שונות כגון:
הסמכת הפרלמנט לחוקק כתבי זכויות שיוסיפו על הזכויות המוגנות בחוקה
אישור הזכות להגדרה עצמית של קהילות בתוך המדינה
חיוב מימון ציבורי למפלגות המיוצגות בפרלמנטים הלאומי והפרובינציאליים
אישור האצלת סמכויות ברשות המבצעת
פירוש חלק מהמונחים הכתובים בחוקה
קביעה שמבין כל הנוסחים באחת עשרה השפות הרשמיות של המדינה, הנוסח האנגלי הוא הקובע
ביטול החוקה הזמנית
קביעת שם החוקה: "חוקת הרפובליקה של דרום אפריקה, 1996".
תוכן החוקה > נספחים

הנספחים לחוקה מתארים את דגל המדינה, מגדירים את החלוקות לפרובינציות, קובעים את נוסח השבועות הרשמיות של נושאי משרות פוליטיות ועוד.