stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סנט מארטן
היסטוריה

כריסטופר קולומבוס גילה את האי סן מרטן במהלך מסעו השני לעולם החדש, ב-1 בנובמבר 1493, שהוא יומו של הקדוש הנוצרי מרטין מטור, ולכן קרא קולומבוס לאי על שמו. בעת גילוי האי התגוררו באי אינדיאנים תושבי הקריביים.
במאה ה-17 נאבקו המעצמות של אותה עת - צרפת, אנגליה, הולנד, דנמרק וספרד על השליטה באיים הקריביים. ההולנדים החלו לייבא מלח בישול לאירופה מהאיים בשנות ה-20 של המאה ה-17, אולם על אף נוכחות ההולנדים באי, כבשו אותו הספרדים בשנת 1633 ושנה לאחר מכן בנו את מוצב פוינטה בלנשה. הספרדים החלו את העבדות באיים. עבדים רבים הובאו מאפריקה על מנת לעבוד במטעי הסוכר של הספרדים, ומאוחר יותר של הצרפתים. רק במחצית הראשונה של המאה ה-19 הופסק סחר העבדים, והבריטים, ששלטו באזור, הביאו סינים ותושבי האיים באוקיינוס השקט לעבוד במקום העבדים במטעים. יבוא אנשים זה הביא לרבגוניות האתנית הרבה של תושבי האיים הקריביים.
מצב פוליטי

ב-23 במרץ 1648 הסכימו צרפת והולנד לחלק ביניהן את האי. סנט מארטן היה בעבר חלק מהאנטילים ההולנדיים, אך כיום הוא מחוז אוטונומי כחלק מממלכת ארצות השפלה. המטבע שבו נעשה שימוש בסנט מארטן הוא גילדן אנטילי, אף שנעשה שימוש גם בדולר האמריקאי.
סנט מארטן מנוהל על ידי מועצת האי, מועצה מבצעת ומושל הממונים על ידי בית המלוכה ההולנדי בהמלצת הממשלה ההולנדית.
תיירות

סנט מארטן ידוע בחיי הלילה הסוערים בו, החופים הרבים ובתי הקזינו שבה. התיירות מהווה מרכיב עיקרי בהכנסות האי. רוב התיירים באי מגיעים בטיסות לנמל התעופה הנסיכה יוליאנה.
תחבורה

שדה התעופה המרכזי של האי הוא נמל התעופה הנסיכה יוליאנה הידוע במסלול הנחיתה הקצר שלו (2,130 מטרים בלבד), ומסיבה זו נאלצו בעבר מטוסים מסוג בואינג 747 לטוס בגובה נמוך ביותר - כ-10–20 מטרים מעל גובה הים וחופי האי בטרם הנחיתה.
אוניות נוסעים רבות מביאות תיירים לאי. בשל מספר התיירים הרב, שמרביתם שוכרים מכוניות בעת שהותם באי, מרבית הזמן כבישי סנט מארטן פקוקים.
מכללות ואוניברסיטאות

האוניברסיטה האמריקאית של בית הספר הקריבי לרפואה (American University of the Caribbean School of Medicine - AUC) נוסדה בשנת 1978. בעבר הייתה האוניברסיטה ממוקמת במונטסרט אולם בשל התפרצות הר הגעש סופרייר הילס בשנת 1995 עברה האוניברסיטה לסנט מארטן, שם נפגעה מהוריקן באותה שנה. בשנת 1998 הוקמו בקופקוי שבסנט מארטן מבנים העמידים בפני סופות הוריקן.
אוניברסיטת סנט מארטן (USM) ממוקמת בפיליפסבורג.
הערות שוליים

↑  מדינות אלה אינן ריבוניות, ראו Constituent country בוויקיפדיה האנגלית
↑  דירוג שטח יבשתי - מתוך אתר Worldometer, כפי שפורסם ב-28 במאי 2021
↑  טבלאת אוכלוסייה שם הקובץ: UN_PPP2024_Output_PopTot.xlsx, שם החוצץ: Median - מתוך אתר האו"ם
↑  טבלאת אוכלוסייה שם הקובץ: WPP2024_POP_F01_1_POPULATION _SINGLE_AGE_BOTH_SEXES.xlsx, שם החוצץ: Medium variant - מתוך אתר האו"ם, הערכה 1 ביולי 2024
↑  דירוג תמ"ג - מתוך אתר הבנק העולמי, כפי שפורסם ב-2 באוגוסט 2023
↑  מטוס על החוף: אי הנחיתות המרהיב בעולם, באתר ynet, 26 ביוני 2014
צפו: מטוס בואינג 747 נגד המתרחצים בים, באתר ynet, 27 במאי 2016
| מדינות ושטחים תלויים באמריקה הצפונית (לרבות אמריקה המרכזית) |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • ארצות הברית • איי בהאמה • בליז • ברבדוס • גואטמלה • ג'מייקה • גרנדה • דומיניקה • האיטי • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס • פנמה • קובה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| שטחים תלויים | איי הבתולה הבריטיים • איי הבתולה של ארצות הברית • איי טרקס וקייקוס • איי קיימן • אנגווילה • ארובה • ברמודה • גוואדלופ • גרינלנד • הולנד הקריבית (בונייר, סאבא, סנט אוסטתיוס) • מרטיניק • מונטסראט • נבאסה • סנט מארטן • סן מרטן • פוארטו ריקו • קוראסאו |  |
| מדינות האיים הקריביים |
| --- | --- | --- |
| מדינות האיים הקריביים | אנטיגואה וברבודה • בהאמה • ברבדוס • ג'מייקה • גרנדה • דומיניקה • האיטי • הרפובליקה הדומיניקנית • טרינידד וטובגו • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס • קובה |  |
| שטחים תלויים | איי הבתולה הבריטיים • איי הבתולה של ארצות הברית • איי טרקס וקייקוס • איי קיימן • אנגווילה • ארובה • גוואדלופ •הולנד הקריבית (בונייר, סאבא, סנט אוסטתיוס) • מונטסראט • מרטיניק • נבאסה • סנט מארטן • סן מרטן • פוארטו ריקו •קוראסאו |  |
| התאחדות הלשון ההולנדית |
| --- | --- | --- |
| חברות | בלגיה (פלנדריה) • הולנד • סורינאם |  |
| מועמדות להצטרפות | ארובה • סנט מארטן • קוראסאו |  |
| שותפות | אינדונזיה • דרום אפריקה |  |
אורתוגרפיה הולנדית • IJ • האימפריה ההולנדית • אפריקאנס • הולנדית • זיילנדית • פלמית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007494385605171  GND: 7589556-0  LCCN: n2003032489  MusicBrainz: c7d4543d-8f19-365c-a258-f1fe90ff7ac5  SELIBR: 165269  UKPARL: b922hIb3  VIAF: 268864753   WorldCat (עם VIAF): 268864753
סן פרנסיסקו ג'איינטס

אצטדיון AT&T פארק
סן פרנסיסקו ג'איינטס (באנגלית: San Francisco Giants) היא קבוצת בייסבול אמריקאית מליגת ה-MLB, שבסיסה בעיר סן פרנסיסקו, קליפורניה. הקבוצה משחקת בבית המערבי של הנשיונל ליג.
היסטוריה

הג'איינטס היא אחת מקבוצות הבייסבול הוותיקות ביותר בארצות הברית, הקבוצה נוסדה בניו יורק ב-1883 והצטרפה לנשיונל ליג, תחת השם ניו יורק גות'אם. נהוג לייחס את הכינוי ג'איינטס (ענקים), למילות שבח שנתן בעלי הקבוצה לשחקניו לאחר ניצחון מרשים במיוחד על הפילדלפיה פיליז בעונת 1885.
ב-1904 זכתה הקבוצה באליפות הנשיונל ליג והייתה אמורה להתמודד בוורלד סיריס נגד הזוכה באליפות האמריקן ליג אולם בעלי הג'איינטס הודיעו כי יחרימו את סדרת הגמר משום שלדבריהם ליגת האמריקן ליג החדשה נתפסה כליגת משנה, שהזוכה בה אינה ראויה למעמד זהה כשל אלופת הנשיונל ליג. שנה מאוחר יותר העפילו הג'איינטס לוורלד סיריס 1905, הפעם כבר הופיעו וזכו באליפות הראשונה שלהם בעידן המודרני לאחר ניצחון 1–4 על הפילדלפיה אתלטיקס. הקבוצה העפילה 4 פעמים לוורלד סיריס בין השנים 1911 ו-1917 אך לא הצליחה לזכות באליפות. ו-4 פעמים נוספות בין השנים 1921 ל-1924 בהן זכתה פעמיים.
בשנות ה-50 נרשמו שניים מהרגעים הגדולים של הקבוצה ושל ספורט הבייסבול בכלל: ב-1951 הביאה חבטת הום ראן, בסיומה של סדרת פלייאוף צמודה, לזכייה באליפות הנשיונל ליג על חשבון הברוקלין דודג'רס, חבטה זו ידועה בשם "החבטה שנשמעה ברחבי העולם" כפרפרזה על הירייה שנשמעה ברחבי העולם. ב-1954 במשחק הראשון של הוורלד סיריס הצליח וילי מייז, שחקן השדה המצטיין של הג'איינטס, לתפוס כדור באופן אקרובטי ברגע מכריע של המשחק. תפיסה זו, הידועה גם בשם "התפיסה", מנעה ניקוד מהיריבה הקליבלנד אינדיאנס, הביאה לניצחון במשחק ולמומנטום שנמשך בניצחון 0–4 בסדרה כולה. הייתה זו הזכייה האחרונה באליפות של הג'איינטס עד שנת 2010.
ב-1957 עברה הקבוצה לעיר סן פרנסיסקו, והייתה בכך הקבוצה השנייה שעזבה באותה השנה את העיר ניו יורק לקליפורניה, יחד עם הדודג'רס שעזבו ללוס אנג'לס. הג'איינטס הצליחו להעפיל לוורלד סיריס ב-1962 אך הפסידו 3–4 לניו יורק יאנקיז, ב-1989 זכתה פעם נוספת באליפות הנשיונל ליג, ובוורלד סיריס התמודדה עם היריבה השכנה מאוקלנד (קליפורניה) האוקלנד אתלטיקס, סדרה זו זכורה במיוחד בשל רעידת אדמה קטלנית שפקדה את מפרץ סן פרנסיסקו בזמן בו אמור היה להתחיל המשחק השלישי בין הקבוצות, והביאה לדחיית המשך הסדרה ב-10 ימים. בסיכומו של דבר הפסידו הג'איינטס בסדרה 0–4.
לאחר עונת 1992, חתם בקבוצה על חוזה שיא דאז, בארי בונדס ה-MVP של הליגה. משנה זו החלה תקופה בה היה בונדס לכוכב הבלתי מעורער של הג'איינטס, ב-2002 הוא הוביל את הקבוצה לוורלד סיריס, בה הפסידו 3–4 לאנהיים אנג'לס. בונדס עזב את המועדון ב-2007 לאחר שזכה 5 פעמים נוספות בתואר ה-MVP, והפך לחובט המוביל בכל הזמנים בליגה בחבטות הום ראנס.
ב-2007 עבר מנהלה של היריבה השכנה,סן דייגו פאדרס, ברוס דאגלס בוצ'י, לג'איינטס לנהל את הקבוצה ותחת ניהולו הקבוצה זכתה שלוש פעמים בוורלד סיריס. בעונת 2010 זכתה הקבוצה באליפות הליגה, כשניצחה בוורלד סיריס את קבוצת טקסס ריינג'רס בתוצאה 1–4, ב-2012 זכתה בתואר פעם נוספת לאחר ניצחון חלק על דטרויט טייגרס 0-4 וב-2014 זכתה בתואר שלישי בחמש שנים לאחר ניצחון 3–4 על קנזס סיטי רויאלס.
היסטוריה > שחקנים שמספר חולצתם הוצא לגמלאות

| מספר | שחקן | תפקיד | שנים בקבוצה | שנת הפרשה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| NY | כריסטי מתיוסן | מגיש | 1900–1916 | 1988 |
| NY | ג'ון מקגרו | בסיס שלישי / מנג'ר | 1902–1906, 1902–1932 | 1988 |
| 3 | ביל טרי | בסיס ראשון / מנג'ר | 1923–1936, 1932–1941 | 1984 |
| 4 | מל אוט | ימין השדה / מנג'ר | 1926–1947, 1942–1948 | 1949 |
| 11 | קארל האבל | מגיש | 1928–1943 | 1944 |
| 20 | מונטה אירווין | שמאל השדה | 1949–1955 | 2010 |
| 24 | וילי מייס | מרכז השדה | 1951–1952, 1954–1972 | 1972 |
| 25 | בארי בונדס | שמאל השדה | 1993–2007 | 2018 |
| 27 | חואן מריצ'ל | מגיש | 1960–1973 | 1975 |
| 30 | אורלנדו ספדה | בסיס ראשון | 1958–1966 | 1999 |
| 36 | גיילורד פרי | מגיש | 1962–1971 | 2005 |
| 42 | ג'קי רובינסון | בסיס שני |  | 1997 |
| 44 | וילי מק'קוביי | בסיס ראשון | 1959–1973, 1977–1980 | 1980 |
↑  ה-MLB החליטה להוציא את מספרו של רובינסון משימוש, בשל כבוד והישגיו של השחקן. כלומר, אף קבוצה בליגה לא יכולה לתת לשחקן מסוים את המספר.
עורק הקיבה והפדר השמאלי

| --- | --- |
 שיוך:  subdivision of splenic artery, ישות אנטומית מסוימת 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (606) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  a. gastroomentalis sinistra 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A12.2.12.047 
 TA2 (2019):  4248 
 FMA:  14796 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0226314 
 
עורק הקיבה והפדר השמאלי בתחתית התמונה (מימין בתמונה).
עוֹרֵק הַקֵּבָה וְהַפֶּדֶר הַשְּׂמָאלִי (TA: arteria gastroomentalis sinistra) הוא עורק בבטן המסתעף מעורק הטחול ומספק דם לקיבה ולפדר הגדול.
העורק הוא הענף הגדול ביותר של עורק הטחול. הוא נע משמאל לימין, כמרחק עובי אצבע מהעקומה הגדולה של הקיבה, בין השכבות של הפדר הגדול. בסופו הוא משיק עם עורק הקיבה והפדר הימני, שמוצאו מעורק הקיבה והתריסריון.
לאורכו מסתעפים ממנו ענפי הקיבה (rami gastrici), העולים אל הקיבה מלפנים ומאחור, וענפי הפדר (rami omentales), היורדים לספק דם לפדר הגדול ומשיקים לענפים מעורק המעי הגס האמצעי.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TA98: A12.2.12.047 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עורק הקיבה הימני

| --- | --- |
 שיוך:  subdivision of hepatic artery proper 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (604) 
 על שם:  קיבה
 מזהים
 לטינית (TA98):  Arteria gastrica dextra 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A12.2.12.028 
 TA2 (2019):  4228 
 FMA:  14776 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0226310 
 
עורק הקיבה הימני לאורך העקומה הקטנה של הקיבה. הקיבה בתמונה מורמת מעלה.
עוֹרֵק הַקֵּבָה הַיְמָנִי (TA: arteria gastrica dextra) הוא עורק בבטן המסתעף מעורק הכבד המיוחד, או מעורק הכבד המשותף, ומספק דם לקיבה.
ראשיתו של העורק מעל לשוער הקיבה, בהסתעפותו מעורק הכבד המיוחד, או בשכיחות נמוכה יותר, מעורק הכבד המשותף. העורק יורד אל קצה השוער ועובר מימין לשמאל לאורך העקומה הקטנה של הקיבה, עד להשקתו עם עורק הקיבה השמאלי. לאורך מהלכן מסתעפים ממנו ענפים לעקומה הקטנה של הקיבה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TA98: A12.2.12.028 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סנאי דואה צפוני

| סנאי דואה צפוני |
| --- | --- |
 סנאי דואה צפוני
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: דמויי סנאי
משפחה:: סנאיים
תת־משפחה:: סנאים
שבט:: סנאים דואים
סוג:: סנאי דואה אמריקני
מין:: סנאי דואה צפוני
שם מדעי
 Glaucomys sabrinus ‏שואו 1801
תחום תפוצה


סנאי דואה צפוני (שם מדעי: Glaucomys sabrinus), אחד משני המינים בסוג סנאי דואה אמריקני (Glaucomys), הסנאים הדואים היחידים באמריקה הצפונית (המין השני הוא סנאי דואה דרומי, G. volans, הקטן ממנו במקצת). שלא כחברים אחרים במשפחת הסנאיים, סנאים דואים פעילים אך ורק בלילה.
בית גידול ותחום מחיה

הסנאי הדואה הצפוני שוכן ביערות מחטניים וביערות מעורבים (מחטניים-עצים רחבי עלים) לכל רוחב חלקה הצפוני של יבשת אמריקה הצפונית מאלסקה במערב ועד נובה סקוטיה במזרח, ודרומה עד ההרים של קרוליינה הצפונית ומערב עד קליפורניה. האוכלוסיות של הסנאי הדואה באזור חוף האוקיינוס השקט של ארצות הברית נבדלות גנטית מאלו של הסנאי הדואה הצפוני במקומות אחרים באמריקה הצפונית, אף שהם נחשבים בני אותו מין.
שני תת-מינים מצוים בהרי האפלצ'ים הדרומיים, הסנאי הדואה הצפוני של קרולינה (G. s. coloratus), והסנאי הדואה הצפוני של וירג'יניה (G. s. fuscuss), שניהם בעלי חיים בסכנת הכחדה, אם כי תת-המין של וירג'יניה התאושש עד כדי כך שהוא הוסר מהרשימה במרץ 2013. בקליפורניה משתרע תחום המחיה של הסנאי הדואה הצפוני עד עמק יוסמיטי.
תיאור

חלקם העליון של מכרסמים ליליים שוכני עצים אלו מכוסה בפרווה עבה בגוון חום עד קינמון, הפרווה אפורה בצדם ולבנה בחלקם התחתון. לסנאים אלו עיניים גדולות וזנב שעיר מאוד שטוח. ניתן לזהותם בעזרת שפמם הארוך, המשותף ליונקים ליליים. אורכו של הסנאי הדואה הצפוני הבוגר הוא בין 25 ל-37 סנטימטרים, ומשקלו נע בין 110 ל-230 גרם. אורך חייהם נע בין 4 שנים בטבע עד 10 שנים בשבי.
דאייה

הסנאי דואה בעזרת קרום דאייה שנוצר מקיפול של העור. הסנאים הדואים יכולים להתחיל דאייה מצמרות העצים במאוץ קצר או ממצב נייח בכך שהם מכנסים את גפיהם מתחת לגופם, ואז דוחפים את עצמם מהעץ. סוברים כי הם משתמשים בטריאנגולציה על מנת להעריך את המרחק אל אתר הנחיתה כיוון שלעיתים קרובות הם מתכופפים ונוטים מצד לצד לפני שהם קופצים. ברגע שהם באוויר יוצרים גפיהם צורת X וגורמים לקרום הדאייה להימתח לצורת ריבוע והם גולשים בזווית של 26.8 מעלות, כשיחס הגלישה הוא 1.98, כלומר על כל מטר ירידה מכסה הסנאי בדאייה כמעט שני מטרים. הם מתמרנים במומחיות באוויר כשהם מסוגלים לבצע פניות של 90 מעלות סביב מכשולים אם יש צורך בכך. מרחק הדאייה נע בין 5 ל-25 מטרים, אם כי אובחנו גם מקרים של דאייה למרחק של 45 מטרים ואף יותר. הנקבות דואה בממוצע 5 מטרים פחות מהזכרים. רגע לפני שהם מגיעים לעץ הם מרימים את זנבם השטוח ולכן לזמן קצר משתנה מסלולם כלפי מעלה, ומפנה את גפיהם קדימה על מנת ליצור מצנח עם קרום הדאייה במטרה לצמצם את ההלם של הנחיתה. הגפיים סופגות את שארית הפגיעה, והסנאים רצים מיד לצד השני של הענף או לצמרת העץ על מנת להתחמק מטורפים פוטנציאלים. אף על פי שהם חינניים בתעופה, ההליכה שלהם על הקרקע מסורבלת מאוד ואם הם נחשפים לסכנה כשהם נמצאים במקרה על הקרקע הם יעדיפו להתחבא מאשר לנסות לברוח.
תזונה

מקור מזון עיקרי עבור הסנאים הם פטריות ממינים שונים, והם מפיצים את הנבגים של הפטריות שהם אוכלים. בנוסף, הם אוכלים חזזיות, אגוזים, מוהל עצים, חרקים, נבלות, ביצי עופות ואפרוחים, ניצנים ופרחים. הסנאים מסוגלים לאתר כמהין באמצעות חוש הריח, אם כי נראה כי הם נעזרים ברמזים דוגמת גזעי עצים מתים מרקיבים, וזיכרון מרחבי של המקומות שבהם נמצאו כמהין בעבר.
ידוע גם שהסנאי הדואה הצפוני אוגר מזון במחבוא כשמקורות המזון מתחילים להידלדל. מטמונות מזון אלו יכולים להיות בחללים בעצים, כמו גם בקנים של הסנאים. הם אוגרים בעיקר חזזיות וזרעים.
החזזית Bryoria fremontii (באנגלית Wila) היא מקור מזון חשוב בתקופת החורף ברכס הרי סיירה נבדה בארצות הברית.
התנהגות

סנאים דואים צפוניים מקננים בחללים בעצים, כשהם מעדיפים גזעים בעל קוטר גדול ועצים מתים, וגם יבנו קנים חיצוניים מעלים, או שיקננו מתחת לקרקע. חללים בעצים שנוצרו על ידי נקרים המתאימים לשמש כאתרי קינון נפוצים יותר ביער ראשוני, ולכן הסנאים נפוצים שם יותר, אם כי אפשר לנהל יער שעבר כריתה בדרכים שיגדילו את מספר הסנאים. למעט כשהם מטפלים בגורים, הסנאים עוברים מקן לקן לעיתים תדירות. לעיתים קרובות בתקופת החורף חולקים בין ארבעה לעשרה פרטים של הסנאי את אותו הקן. לשיתוף הקנים בחורף על ידי הסנאי הדואה הצפוני יש חשיבות בשמירה על חום הגוף (ויסות ביותרמי), אם כי הטמפרטורה יורדת מ-41°C ל-39°C, כיוון שסנאים דואים צפוניים אינם נכנסים לתרדמת חורף, וגם לא עוברים למצב של אפאטיות. ברכס הרי סיירה נבדה בארצות הברית משמשת החזזית Bryoria fremontii כחומר לבניית הקנים בנוסף להיותה מקור מזון חשוב בתקופת החורף.
רבייה

הגורים נולדים באפריל או מעט מאוחר יותר, והנקבה מחביאה אותם בחלל בעץ, שקודם לכן רופד בטחב. בממוצע נקבת הסנאי ממליטה בין שניים לשישה גורים, ומניקה אותם עד גיל שישה שבועות.
מאז שהסנאי תועד על ידי הזואולוג האנגלי ג'ורג' שואו (George Shaw‏; 1813-1851) ב-1801 הייתה הידע המקובל שהרבייה של הסנאי הדואה הצפוני מתרחשת רק פעם בשנה, אבל ב-2010 תועד לראשונה בדרום אונטריו בקנדה אירוע של רבייה פעמיים בשנה. תצפית זו אומתה על ידי צוות מחקר שני בניו ברנזוויק בקנדה.
בדרום אונטריו הראו עדויות גנטיות מתחילת המאה ה-21 שיש הכלאה בין סנאים דואים צפוניים לסנאים דואים דרומיים עקב ההתרחבות המהירה צפונה של סנאים דואים דרומיים עקב שינוי האקלים.
טורפים

סנאים דואים צפוניים והמינים השונים של סנאיי העצים מהסוג Tamiasciurus הם טרף חשוב של לילית מנוקדת ושל ינשוף צווחן מזרחי. טורפים אחרים כוללים דורסים גדולים אחרים, בייחוד אוח וירג'יניה, ונצים, דלק אמריקני, שונר קנדי, שועל מצוי וחתול הבית.
לקריאה נוספת

Arbogast, B. S. (1999). Mitochondrial DNA phylogeography of the New World flying squirrels Glaucomys: implications for Pleistocene biogeography. Journal of Mammalogy, 80, 142-155.
Arbogast, B. S., Browne, R. A., Weigl, P. D. and Kenagy, G. J. (2005). Conservation genetics of endangered flying squirrels from the Appalachian mountains of eastern North America. Animal Conservation, 8, 123-133.
Bakker, V. J., & Hastings, K. (2002). Den trees used by northern flying squirrels (Glaucomys sabrinus) in southeastern Alaska. Canadian Journal of Zoology, 80, 1623-1633.
Carey, A. B., Kershner, J., Biswell, B., & De Toledo, L. D. (1999). Ecological scale and forest development: squirrels, dietary fungi, and vascular plants in managed and unmanaged forests. Wildlife Monographs 5-71.
Carey, A. B., Wilson, T. M., Maguire, C. C., & Biswell, B. L. (1997). Dens of northern flying squirrels in the Pacific northwest. Journal of Wildlife Management, 61, 684-699.
Cotton, C. L., & Parker, K. L. (2000). Winter activity patterns of northern flying squirrels in sub-boreal forests. Canadian Journal of Zoology, 78, 1896-1901.
Forsman, E. D., Otto, I. A., Aubuchon, D., Lewis, J. C., Sovereign, S. G., Maurice, K. J., & Kaminski, T. (1994). Reproductive chronology of the northern flying squirrel on the Olympic peninsula, Washington. Northwest Science, 68, 273-276.
Martin, K. J., & Anthony, R. G. (1999). Movements of northern flying squirrels in different-aged forest stands of western Oregon. Journal of Wildlife Management, 63, 291-297.
Mitchell, D. (2001). Spring and fall diet of the endangered West Virginia northern flying squirrel (Glaucomys sabrinus fuscus). American Midland Naturalist, 146, 439-443.
Pyare, S., & Longland, W. S. (2001). Mechanisms of truffle detection by northern flying squirrels. Canadian Journal of Zoology, 79, 1007-1015.
Pyare, S., Smith, W. P., Nicholls, J. V., & Cook, J. A. (2002). Diets of northern flying squirrels, Glaucomys sabrinus, in southeast Alaska. Canadian Field Naturalist, 116, 98-103.
Odom, R.H., W.M. Ford, J.W. Edwards, C.W. Stihler, and J.M. Menzel. 2001. Developing a habitat model for the endangered Virginia northern flying squirrel (Glaucomys sabrinus fuscus) in the Allegheny Mountains of West Virginia. Society for Conservation Biology 99: 245-252.
Vernes, K. (2001). Gliding performance of the northern flying squirrel (Glaucomys sabrinus) in mature mixed forest of eastern Canada. Journal of Mammalogy, 82, 1026-1033.
הערות שוליים

↑  סנאי דואה צפוני באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Delisting report
↑  Flying Squirrels
↑  Northern Flying Squirrel
↑  Multiple Annual Litters in Glaucomys sabrinus (Northern Flying Squirrel)
↑  Smith Matthew ,Evidence of Multiple Annual Litters in Glaucomys sabrinus (Northern Flying Squirrel)
↑  Garroway Colin J., Climate change induced hybridization in flying squirrels
דאייה
התקנת קופסת קינון חדשה
הסנאי הדואה הצפוני הבוגר
סטנלה אטלנטית

| סטנלה אטלנטית |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: לווייתנאים
תת־סדרה:: דמויי היפופוטם
משפחה:: דולפיניים
סוג:: סטנלה
מין:: סטנלה אטלנטית
שם מדעי
 Stenella frontalis ‏קיווייה, 1829
תחום תפוצה


סטנלה אטלנטית (שם מדעי: Stenella frontalis) הוא מין לווייתן ממשפחת הדולפיניים החי באוקיינוס האטלנטי באזור זרם הגולף. דולפין זה מזוהה בזכות העור המנומר שלו על רקע גוף כחול כהה עד לבן.
אורכו של דולפין זה 2.26 מ' אצל זכרים ו-2.29 מ' בנקבות ומשקלו 140 ק"ג בזכרים ו-130 ק"ג בנקבות. הצעירים נולדים באורך 35-43 ס"מ.
הצעירים אפורים-לבנים או לבנים לגמרי וללא כתמים, כשהבוגרים (מגיל 3–4) בעלי גוף אפור, קצה אפור כהה בגב ובזנב והבטן לבנה. הם גם מנוקדים בכתמים. הם בעלי לסתות מוארכות, סנפיר גב קטן וזנב ארוך.
דולפינים אלה חברתיים ומשתמשים בקולות רבים כדי לתקשר ביניהם באמצעות שריקות גבוהות. הם נוטים לקפוץ לגובה מחוץ למים ולפתל את הגוף. הם נוטים להתגודד ליד ספינות ואופנועי ים ושוחים בהרבה מקרים ליד מינים אחרים של סטנלות וגם מינים אחרים של דולפינים כמו הדולפינן. באזורים כמו איי בהאמה הדולפינים גם ידידותיים לאנשים וצוללים יחד איתם.
הסטנלה חיה באזורים הממוזגים והטרופיים של האוקיינוס האטלנטי. הם חיים בעיקר בחצי המערבי של האוקיינוס, בין חופי פלורידה לברמודה ואולי גם במפרץ מקסיקו. הם יותר נדירים מזרחה משם, ליד האיים האזוריים והאיים הקנריים. הם נמצאו גם צפונה משם עד לחופי קייפ קוד ודרומה עד ריו גראנדה דו סול שבברזיל ובחופי מערב אפריקה. במערב מגיעים עד ספרד.
כל שנה אלפי דולפינים נתפסים בצלצלי דיג שהורגים אותם, אבל הפגיעה אינה משפיעה על רוב הדולפינים שלא נמצאים בטווח הרשתות אל הרחק מהחופים.
הערות שוליים

↑  סטנלה אטלנטית באתר הרשימה האדומה של IUCN
| דולפיניים |
| --- | --- | --- |
| לווייתן דלוע-ראש (סוג ומין יחיד) | לווייתן דלוע-ראש |     |
| קטלן (סוג ומין יחיד) | קטלן |     |
| קטלן גמדי (סוג ומין יחיד) | קטלן גמדי |     |
| עבשן קטלני (סוג ומין יחיד) | עבשן קטלני |     |
| נתב | נתב גדול-סנפיר • נתב קטן-סנפיר |     |
| דולפין מצוי | דולפין מצוי קצר-חוטם • דולפין מצוי ארוך-חוטם |     |
| דולפין לווייתני | דולפין לווייתני צפוני • דולפין לווייתני דרומי |     |
| דולפין הנהרות | טוקוקסי • דולפין גיאנה |     |
| סוסא | סוסא גיבן • סוסא הודי • סוסא אטלנטי • סוסא אוסטרלי |     |
| סטנלה | סטנלה מפוספסת • סטנלה ארוכת-חרטום • סטנלת קליימן • סטנלה פאנטרופית • סטנלה אטלנטית |     |
| דולפין תלום-שן (סוג ומין יחיד) | דולפין תלום-שן |  |
| דולפינן | דולפינן מצוי • דולפינן אנקולי • דולפינן אוסטרלי |  |
| דולפין קטן | דולפין צ'יליאני • דולפין דרום-אפריקאי • דולפין לבן-ראש • דולפין קומרסון |  |
| גרמפוס אפור (סוג ומין יחיד) | גרמפוס אפור |  |
| דולפין פראסר (סוג ומין יחיד) | דולפין פראסר |  |
| דולפין בקבוקי | דולפין פסיפי לבן-צד • דולפין מזנק • דולפין וילסון • דולפין שחור-סנטר • דולפין לבן-גב • דולפין אטלנטי לבן-צד |  |
| דולפין סלוד-סנפיר | דולפין איראוואדי • דולפין סלוד-סנפיר אוסטרלי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534181105171
עורק הסרעפת התחתון

| --- | --- |
 שיוך:  systemic artery, ישות אנטומית מסוימת 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (612) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  arteria phrenica inferior 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A12.2.12.002 
 TA2 (2019):  4206 
 FMA:  14734 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0226406 
 
עורק הסרעפת התחתון, במעלה התמונה, על פני הסרעפת.
עוֹרֵק הַסַּרְעֶפֶת הַתַּחְתּוֹן (TA: arteria phrenica inferior), שנקרא בעבר עוֹרֵק הַסַּרְעֶפֶת הַבִּטְנִי (arteria phrenica abdominalis), הוא עורק בבטן המסתעף על פי רוב מאבי העורקים הבטני ומספק דם לחלקה התחתון של הסרעפת ולבלוטת יותרת הכליה.
ישנה שונות גבוהה באוכלוסייה במוצאו של עורק הסרעפת התחתון. העורק, הן מימין והן משמאל, יכול לצאת בנפרד מחלקו הקדמי של אבי העורקים, ממש מעל גזע הבטן, אך אפשרות זו נדירה יחסית. נפוצה יותר יציאתם המשותפת של העורק מימין ומשמאל כגזע אחד, מאבי העורקים או מגזע הבטן. ישנם מקרים שבהם בצד אחד העורק יוצא מאבי העורקים ובצד השני הוא יוצא מעורק הכליה.
העורק מתבדר ממקבילו על פני שוקי הסרעפת (crura), ולאחר מכן הוא נע אלכסונית מעלה והצדה על פני חלקה התחתון. בצד שמאל נע עורק הסרעפת התחתון מאחורי הוושט, ולאחר מכן הולך לפנים על פני צדו השמאלי של מבקע הוושט. לעומת זאת, בצד ימין עובר העורק מאחורי הווריד הנבוב התחתון, לאורך צדו הימני של נקב הווריד הנבוב.
סמוך לחלקו האחורי של המרכז הגידי של הסרעפת מתפצל עורק הסרעפת התחתון לענף תיכון וענף צדי. הענף התיכון מתעקל לפנים ומשיק למקבילו מן הצד השני, לעורק הסרעפת השרירי ולעורק מסב הלב והסרעפת, ואילו הענף הצדי נע לעבר צדי בית החזה, שם הוא משיק עם התחתון מבין העורקים הבין-צלעיים ועם עורק הסרעפת השרירי. מהענף הצדי מימין מתפצלים מספר כלי דם לספק את הווריד הנבוב התחתון, ואילו מענף הצדי משמאל מתפצלים מספר כלי דם לעבר הוושט.
מעורק הסרעפת התחתון מסתעפים עורקי יותרת הכליה העליונים המזינים את בלוטת יותרת הכליה. גם הטחול והכבד מקבלים אספקת דם מענפים קטנים היוצאים מהעורק, משמאל ומימין בהתאמה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TA98: A12.2.12.002 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עופר שגן

אין תמונה חופשית
עופר שגן (נולד ב-1965, בישראל) הוא אספן וסוחר עתיקות ואמנות אסייתיות ישראלי, שפועל בטוקיו, יפן. חלק מאוספיו הם ככל הנראה הגדולים מסוגם בעולם. שגן הוא גם מחברם של חמישה ספרים בנושאי עתיקות והיסטוריה של דרום-מזרח אסיה.
ביוגרפיה

החל באיסוף עתיקות מגיל צעיר. בשנת 1989 עבר להתגורר בטוקיו, שם פתח כ-4 גלריות שסחרו בעתיקות אסייתיות.
בשנת 2004 הפסיק את המסחר בעתיקות, הקים את חברת Vanuatu Japan Friendship CO, ומאז משמש כנשיאה. החברה עוסקת בפיתוח של משקיעים זרים במדינת ונואטו, אשר בה קיבל בשנת 2005 את התואר צ'יף באי מלקולה, והחל מ-2008 הוא משמש בה כיועץ פוליטי בעל חסינות דיפלומטית. שגן תרם רבות למוזיאון הלאומי במדינה, לפיתוח מערכות מים, סירות דיג ועוד.