stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אדוארד פון הרטמן
ביבליוגרפיה

Über die dialektische Methode. Berlin 1868.
Philosophie des Unbewußten. Berlin 1869, 11. Auflage 1904, 12. Aufl. 1923 postum.
Das Ding an sich und seine Beschaffenheit. Berlin 1871, 2. Auflage 1875 unter dem Titel: Kritische Grundlegung des transzendentalen Realismus. 3. Auflage 1885
Erläuterungen zur Metaphysik des Unbewußten. Berlin 1874, 2. Auflage 1878 unter dem Titel: Neukantianismus, Schopenhauerianismus und Hegelianismus.
Die Selbstzersetzung des Christentums und die Religion der Zukunft. 2. Auflage, Berlin 1874
Wahrheit und Irrtum im Darwinismus. Berlin 1875.
Kirchmanns erkenntnistheoretischer Realismus. Berlin 1875.
Zur Reform des höhern Schulwesens. Berlin 1875.
Gesammelte Studien und Aufsätze. Berlin 1876, darin neben einer Autobiografie u. a.:
Schellings positive Philosophie als Einheit von Hegel und Schopenhauer. 1869.
Aphorismen über das Drama. 1870.
Gesammelte philosophische Abhandlungen zur Philosophie des Unbewussten. 1872.
Über Shakespeares Romeo und Julia. 1874.
Phänomenologie des sittlichen Bewusstseins. Berlin 1878, 2. Auflage 1886
Die Krisis des Christentums in der modernen Theologie. Berlin 1880.
Zur Geschichte und Begründung des Pessimismus. Berlin 1880.
Die politischen Aufgaben und Zustände des Deutschen Reichs. Berlin 1881.
Das religiöse Bewusstsein der Menschheit im Stufengang seiner Entwickelung. Berlin 1882.
Die Religion des Geistes. Berlin 1882.
Das Judentum in Gegenwart und Zukunft. Leipzig 1885.
Philosophische Fragen der Gegenwart. Leipzig 1885.
Der Spiritismus. Leipzig 1885.
Moderne Probleme. Leipzig 1885.
Phänomenologie des sittlichen Bewusstseins. Berlin 1878, 2. Auflage 1886.
Ästhetik.
Band 1: Die deutsche Ästhetik seit Kant. Berlin 1886.
Band 2: Die Philosophie des Schönen. Berlin 1887.
Kritische Wanderungen durch die Philosophie der Gegenwart. Friedrich, Leipzig 1890. (תבנית:ULBDD)
Das Problem des Lebens. Biologische Studien. Hermann Haacke, Bad Sachsa 1906 Digitalisat
Unter dem Namen Karl Robert Hartmann veröffentlichte er:
Dramatische Dichtungen: Tristan und Isolde; David und Bathseba. Berlin 1871.
הערות שוליים

↑  Der Voluntarismus Eduard von Hartmann's in der Abhängigkeit von Schopenhauer / von Izrael Scheib | עבודת מחקר NNL_ALEPH990010224140205171 | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262302205171  PLWABN: 9810554713405606  BIBSYS: 90132029  BNE: XX977704  BnF: cb12116864q (data)  CANTIC: a10410259  CiNii: DA01632178  GND: 118546252  ISNI: 0000 0001 2100 2871  LCCN: n50029860  LNB: 000260388  NDL: 00620795  NKC: xx0006158  NLA: 35176015  NLG: 158487  NSK: 000036000  NTA: 070537100  RERO: 02-A003350652  SELIBR: 247949  SNAC: w6pv7t1p  SUDOC: 06692443X  Trove: 852701  VcBA: 495/57082  VIAF: 29566115   WorldCat (עם VIAF): 29566115 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פילוסופים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
התנגשות המטוסים בנמל התעופה לוד (1970)

| --- | --- |
סטרטוקרוזר של טייסת 120 בחיל האוויר, זנב 4X-FPX
סטרטוקרוזר של טייסת 120 בחיל האוויר, זנב 4X-FPX
 תאריך:  30 בנובמבר 1970
 שעה:  2:53 בלילה
 מיקום:  נמל התעופה בן-גוריון
 גורם:  טעות אנוש
 הרוגים:  3
 פצועים:  3 
 ניצולים:  3
 המעורבים באסון

כלי טיס 1
 כלי טיס:  בואינג 377 סטרטוקרוזר דגם KC-97G
 מספר זנב 4X-FPS:  מספר יצרן: 16658
 שייכות:  חיל האוויר הישראלי, מס' חא"א: 52-2637
 יעד:  מטוס שנגרר על ידי טרקטור במסגרת תרגיל צבאי
 מפעיל:  חיל האוויר הישראלי
 נוסעים:  0
 אנשי צוות:  0
 הרוגים:  3 (שני נהגי הטרקטור ומכונאי במטוס הסטרטוקרוזר)

כלי טיס 2
 כלי טיס, מטוס מטען:  בואינג 707 373C
 מספר זנב N790TW:  מספר יצרן: 18738
 יעד:  קנזס סיטי במדינת מיזורי ארצות הברית
 חניות ביניים:  ציריך טיסה 645
 מפעיל:  TWA
 נוסעים:  0
 אנשי צוות:  3
 ניצולים:  3
 
בואינג 707-331C, זנב N791TW
התנגשות המטוסים בנמל התעופה לוד התרחשה ב-30 בנובמבר 1970 בשעה 2:53 בלילה. מטוס מטען מדגם בואינג 707 של חברת התעופה TWA בטיסה 691 החל את נסיעת ההמראה שלו בדרכו לציריך ולקנזס סיטי. צוות הטיסה, שקיבל אישור המראה ממגדל הפיקוח, הבחין על המסלול שלפניו במטוס תובלה מסוג בואינג 377 סטרטוקרוזר (שם מקוצר: סטרטוקרוזר) של חיל האוויר הישראלי שנגרר על ידי טרקטור. טווח הגרירה המתוכנן היה מתחילת מסלול 30 מערבה אל קצהו. כנפו השמאלית של הבואינג 707 פגעה בזנבו של הסטרטוקרוזר ושני המטוסים החלו לבעור. הבואינג המשיך בנסיעתו ימינה, ירד מהמסלול ועלה באש בשדה שלף סמוך.
שלושת אנשי הצוות של הבואינג ניצלו אך שני נהגי הטרקטור ומכונאי במטוס הסטרטוקרוזר נהרגו ושני המטוסים נהרסו כליל.
התאונה

בלילה שבין 29 ו-30 בנובמבר 1970 התקיים תרגיל פריסה בשדה התעופה לוד שעל קיומו נמסר לכל הגורמים הרלוונטיים כולל הנהלת שדה תעופה לוד.
במסגרת התרגיל נגררו מטוסי דקוטה וסטרטוקרוזר לאורך המסלול היחיד ומשטחי החנייה לעבר מחסות מפני תקיפה אווירית מדומה. בשעה 02:50 זמן מקומי, מטוס בעל רישום 4X-FPS, אחד משני מטוסי הסטרטוקרוזר שהוסבו למכלית תדלוק, נגרר על ידי טרקטור של התעשייה האווירית לאורך מסלול 12/30 ללא אורות על הטרקטור ועל המטוס. כמה דקות מאוחר יותר אישר מגדל הפיקוח לטיסת חברת TWA מספר TW691, טיסת מטען סדירה לקנזס סיטי דרך ציריך שבוצעה על ידי מטוס בואינג 707-331C אות קריאה N790TW, להמריא ממסלול 30. מטוס המטען של חברת TWA מסוג בואינג 707 בקש הסעה ואישור המראה לטיסה 645 לציריך. הקברניט, שלא היה מודע לסטרטוקרוזר שנגרר על המסלול, הורה לקצין הראשון שלו להתחיל בריצת ההמראה. הקברניט שזיהה את הסטרטוקרוזר לפניו על אותו מסלול, משך בהגאים להמראה מוקדמת. כשהגיע המטוס לכשני שלישים המסלול, פגעו מנועים מס. 1 ו-2 שעל כנף שמאל של המטוס בתחתית מכלול הזנב של הסטרטוקרוזר, וקצה כנף שמאל קרעה חלק מזנב הסטרטוקרוזר. טייס הבואינג, ניסה ברגע האחרון להסיט את המטוס ימינה, אך המטוס הזדקר, ועקב מהירותו הנמוכה, גלש אל שדה השלף, מצפון למסלול 30/12, והחל לעלות באש. מטוס ה-TWA, שהיה עמוס ב-30 טון של מטען, בעיקר פרטי ריהוט ופרחים ליצוא, עלה באש שהתפשטה תוך זמן קצר לסטרטוקרוזר. שני המטוסים הושמדו לחלוטין. שלושת אנשי הצוות של TWA נחלצו מהמטוס ללא כל פגע, והגיעו בכוחות עצמם, תוך רבע שעה, למשרדי אל על בטרמינל. שנים מאנשי הקרקע נהרגו במקום, והשלישי, נפצע קשה ומת מפצעיו לאחר כשבוע.
כוחות ההצלה של שדה התעופה לוד שהוזעקו, הגיעו למקום כעשר דקות לאחר האירוע. הם ניסו להציל את עובדי התע"א, וחיפשו לשווא את צוות ה-707 ש"נעלם" מהקוקפיט, בזמן הממושך שעבר עד להגעת כוחות ההצלה. שדה תעופה לוד, נסגר למשך כ-11 שעות, ונפתח שוב לתנועת מטוסים בשעות אחר הצהריים של אותו יום, 30 בנובמבר 1970.
התנגשות מטוס חיל האוויר סטרטוקרוזר ומטוס טי.וו.אי מוגדרת כתאונה החמורה ביותר בנמל התעופה בן-גוריון.
התאונה > איוש מגדל הפיקוח בזמן התאונה

מגדל הפיקוח בלוד בשעה 02:50 אויש על ידי פקחית הטיסה סילביה מאיירס והסמלים מאירוביץ ווינשטוק הפקחים הצבאיים במשמרת הלילה. הפקח האזרחי הנוסף פול קילאני ישן ואחראי המשמרת יחזקאל שאבו, עתיד לקום ממנוחתו עם תחילתו של אירוע העומד להתרחש בשדה התעופה.
סה"כ במשמרת הלילה במגדל הפיקוח אמורים להיות 3 פקחים אזרחיים ו-3 פקחים צבאיים.
הבואינג 707 של טי.וו.אי קיבל אישור המראה מפקחית התעופה סילביה מאיירס.
גורר הסטרטוקרוזר קיבל אישור לעלות על המסלול, מסמל מאירוביץ, הפקח הצבאי, שלדבריו הודיע לפקחית האזרחית, על דבר הגרירה (מאיירס הכחישה שנאמר לה, סמל ויינשטוק תמך במאירוביץ ואמר שמאיירס הנהנה בראשה לאותת הסכמה).
ועדת חקירה

ועדת חקירה מונתה ב-30 בנובמבר 1970 על ידי שר התחבורה שמעון פרס. בראש הוועדה עמד מפקד חיל האוויר לשעבר האלוף (מיל) דן טולקובסקי. חברי הוועדה גבו בין היתר עדות מהמעורבים בתאונה: צוות המטוס האמריקאי, הפצוע שגרר את מטוס התובלה הצבאי, אנשי מגדל הפיקוח, עובדים אחרים וכן מספר טייסים מומחים. כן שמעו חברי הוועדה את סרטי ההקלטה של מגדל הפיקוח.
הנוהל לפי ההוראות שניתנו על ידי שר התחבורה משה כרמל בשנת 1966 היה כי יש לקיים טיסות היוצאות משדה התעופה לוד בין 9 בלילה ל-4 בבוקר ממערב לכיוון מזרח ורק אחר כך נוטה המטוס למערב כדי שהמראות מטוסים בשעות הלילה לא תהיה מעל תל אביב. הוועדה בדקה מדוע ניתנה לקברניט מטוס המטען האמריקאי רשות להמריא ממזרח למערב בניגוד להוראות הקבע של נמל התעופה.
מומחי ביטחון הפנו אצבע מאשימה אל נוהלי הביטחון של נמל התעופה לוד, בו משמשים מסלולי ההמראה גם כמסלולי הובלה, ללא שימוש בכבישים עוקפים.
ועדת חקירה > סיבות לתאונה ומסקנות אישיות

ועדת החקירה מנתה 3 סיבות עיקריות לתאונה החמורה:
העדר תאום בין אנשי חיל האוויר לאזרחים בנמל התעופה לוד;
התנהגות לקויה של פקחי הטיסה, האזרחיים והצבאיים;
מחדלים טכניים חמורים בנמל התעופה לוד;
בעקבות מסקנות ועדת החקירה מנהל מגדל הפיקוח שמואל פוליאק, הועבר מתפקידו והועבר לעבוד במחלקת מבצעים של מנהל התעופה האזרחית. למנהל מגדל הפיקוח מונה יעקב וכטל.
הפקחית האזרחית מאיירס, הפקחים הצבאיים ווינשטוק ומאירוביץ וראש המשמרת יחזקאל שאבו הושעו מתפקידם. נגד מאיירס נפתח משפט, וסניגורה, ששכרו מומן על ידי אגודת הפקחים, היה עו"ד שמואל תמיר. היא הועברה לעבוד במחלקת התיאום בשדה התעופה לוד.
ועדת חקירה > צוות חקירה של טי.וו.אי

אנשי צוות המחקר של טראנס וורלד איירליינס שהגיעו לישראל מפריז בעקבות האסון עסקו בבדיקת הממצאים. בין השאר בחנו מקרוב כל סמ"ר של מסלול האספלט סמוך למקום ההתנגשות.
הנוהלים החדשים שיושמו מיידית, לאחר סיום עבודתה של ועדת החקירה

האחריות המבצעית והתפעולית על מגדל הפיקוח, עוברת מראש אגף המבצעים במנהל התעופה האזרחית - למנהל שדה התעופה לוד.
הפקחים הצבאיים כפופים מבצעית, מרגע זה, לפקחים האזרחים ולא למפקד הבח"א הנציג הבכיר של חיל האוויר בשדה התעופה לוד.
כל כלי רכב, הנע בשטחים המבצעיים (רחבות חניה ומסלולים) של שדה התעופה לוד, מחויב להיות מצויד במשואת אור מהבהבת, וקשר אלחוטי בינו למגדל הפיקוח במשך הנסיעה על המסלולים ובקרבתם.
כל רכב, או מטוס, או אדם הנע בשטח המבצעי של השדה (מסלולי ההסעה, התמרון, ההמראות והנחיתות) ינוע בשטח, רק באישור הפקח האזרחי במגדל הפיקוח, ובקשר מתמיד עם הפקח.
הערות שוליים

↑  שדה שלף - שדה אחרי הקציר, שעדיין לא נחרש מחדש
↑  היום לפני 46 שנה: התאונה החמורה ביותר בנמל התעופה בן-גוריון (לוד) רוטר
1 2 3  ירון אלדד, עם תוספות של אבינועם מיסניקוב, ‏תאונת ענק 037/4X-FPS, באתר "מרקיע שחקים"
↑  ועדת טולקובסקי ממשיכה בחקירת ההתנגשות בלוד, דבר, סופר דבר לענייני תעופה, 2 בדצמבר 1970
↑  התנגשות בין מטוס תובלה מסחרי למטוס של חיל האוויר בנמל התעופה לוד יומן גבע 481, 1970
מיכה יוסף לבנזון

| --- | --- |

מיכה יוסף לבנזון
 לידה:  22 בפברואר 1828 וילנה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  17 בפברואר 1852 (בגיל 23) וילנה, האימפריה הרוסית 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 שפות היצירה:  עברית 
 
מיכה יוסף הכהן לֶבֶּנזון (ביידיש: לעבענזאָהן; ברוסית: Миха Иосиф Лебенсон;‏ 22 בפברואר 1828 –
17 בפברואר 1852), המוכר גם בכינוי מיכ"ל (ראשי תיבות של שמו), היה משורר עברי, אשר נמנה עם משוררי ההשכלה בווילנה, נפטר בדמי ימיו, והותיר את רישומו על קהל הקוראים של התקופה. מיכ"ל היה בנו של המשורר אד"ם הכהן.
ביוגרפיה

מיכ"ל נולד בווילנה. אביו, המשורר אד"ם הכהן, שביתו היה בית ועד לחכמים ויוצרים עבריים, טיפח בנער את אהבת התנ"ך והשירה העברית לצד אהבת המחקר. עוד בהיותו נער שלט מיכ"ל היטב בשפה העברית ובשפות אירופיות שונות, ובהן רוסית, פולנית, גרמנית וצרפתית, ומאוחר יותר גם איטלקית.
מיכ"ל החל לחבר שירים בעברית בגיל 12. בגיל 13 החל לתרגם יצירות מספרות העולם, ותרגומיו שימשו אותו כמעין סדנה למלאכת השירה. הוא נמשך לבלדות, ואהבת הטבע והנוף בולטת ביצירותיו. התרגום הראשון שהקנה לו שם היה תרגום הפרק השלישי והרביעי מהאינאיס לוורגיליוס, אותם תרגם בהיותו כבן 19. התרגום, שנקרא "הריסות טרויא", לא נעשה מהמקור הלטיני אלא על פי תרגומו הגרמני של פרידיריך שילר. כאן יצר לעצמו מיכ"ל בסיס להתחלה.
בגיל 17 חלה לבנזון בשחפת, כאביו בשעתו, אך בניגוד אליו לא החלים מהמחלה. זו הטרידה את גופו והסעירה את נפשו, והוא הרבה לכתוב עליה. לדעת יעקב פיכמן, הבלדה "זיכרון מות" שכתב לחברו קלמן שולמן היא הבלדה המרשימה ביותר שכתב.
על חבריו הטובים של מיכ"ל נמנו המשוררים יל"ג, וזאב קפלן, והסופר קלמן שולמן.
בשנת 1849 נסע מיכ"ל לברלין, ואחר כך לזלצבורג ולמעיינות מרפא אחרים, כדי להקל על סבלו. בברלין למד פילוסופיה ולימודים קלאסיים, שמע הרצאות של שלינג, ואף הרבה לבלות עם חבריו, וביניהם שניאור זק"ש, שהתפתח מאוחר יותר להיות חוקר במחשבת ישראל.
בימי שבתו בברלין, בעצת שד"ל וצונץ, עזב מיכ"ל את "שירי בת אל נכר" ושר שירי ציון. הוא חיבר את הפואמות ההיסטוריות "שלמה", "קהלת", "נקמת שמשון", "יעל וסיסרא", "משה על הר העברים" ו"ר' יהודה הלוי", שיצאו לאור בשנת ה'תרי"א (1851) בספר "שירי בת ציון". שירים אלו נמנים עם מיטב שירתו, בצד שירים ליריים כגון "התפילה", ו"אל הכוכבים", שיצאו לאור מאוחר יותר בספר "כנור בת ציון". בהקדמה לספר "שירי בת ציון", כתב מיכ"ל:
ידידי הקורא, אשר עמך עמי ואלהיך אלהי, קומה נא ולכה עתה עמדי כי על כנפי שירי אל אדמת קודש אשאך היום (ואם גם בעלוה אדונים זולתנו הנה אך לנו היא כי בנהרי נחלי דם ודמע קנינו לנו את עפרות קדשה), שם מחזות שדי אראך מראות אלהים, מלך ביפיו, נביא בקדשו, חכם בחכמתו, גבור בגבורתו, ולוי בשירתו, גם מוצאי ערב ובקר על הררי ירושלים תחזינה עיניך, שם לקול מימי הירדן המפכים עוד לגדות אדמת קדש; לקול המית ארזי הלבנון אשר יניעו עוד ראשם על משבתי ציון, שם תסלח לקול המשורר קול מארץ יצפצף אשר קול מליו נחבאו בין קולות שדי אלה, ואולי תאצל לי גם ברכה כי שמתי לנכח פניך זכרוני קדש, זיכרון ימי קדומים, שחרות ימי בת עמנו.
לקראת סוף שנת 1850 שב מיכ"ל לווילנה, לאחר שהורע לו. בחורף של אותה שנה כתב בביתו עוד ממיטב שיריו, וביניהם שירי אהבה רבים. עוד בשהותו בברלין פרסם אביו בווילנה את שיריו המקוריים של מיכ"ל בספר שנקרא "שירי בת ציון", והפרסום זכה לתשבחות רבות. חבריו, אַייזיק מאיר דיק, מרדכי פּלונגיאַן, יל"ג וקלמן שולמאַן, הרבו לבקר אותו בעת מחלתו, וקלמן שולמן אף עבר להתגורר בבית אד"ם הכהן כדי לסעוד את חברו.
לאחר זמן קצר נפטר מיכ"ל ממחלתו בבית הוריו, והוא רק בן 23. מותו השרה אבל כבד על דורו, כפי שהעיד יעקב פיכמן, שכינה אותו בחיר הדור, "יורשו של כינור ישראל". גם שמואל ליב ציטרון מספר שאבל כבד ירד על חובבי הלשון והספרות העברית בכל העולם, וגדולי הסופרים ואנשי הרוח הספידו אותו. הקינה המפורסמת ביותר נכתבה בצורת מחזה על ידי יל"ג, "הוי אח!", במלאת 25 שנים למותו של מיכ"ל.
בכמה ערים נקראו רחובות על שמו.
ראו גם

שר היער#תרגומים עבריים
התנועה הרומנטית
מרדכי צבי מאנה
לקריאה נוספת

יעקב פיכמן, שירי מיכ"ל: אגרותיו ותרגומיו עם מבוא וציונים מאתי, תל אביב: דביר תשכ"ב.
פישל לחובר, מיכ"ל ורעיו, בתוך ספרו תולדות הספרות העברית החדשה, תל אביב: דביר תש"ז.
מרדכי רבינזון, הליריקה החדשה. מיכה יוסף לבנזון, בספרו ספרותנו החדשה, וילנה תרפ"ג.
שמואל ליב ציטרון, יוצרי הספרות העברית החדשה: מיכה יוסף הכהן לבנסון (מיכ"ל), וילנה: שרברק, תרפ"ב.
יוסף קלוזנר, יוצרים ובונים, דביר, 1943, עמ' 124–142
גדעון קצנלסון, הליריקן הראשון בשירה העברית החדשה (מאה שנה למותו של מיכ"ל), ב-"הארץ", 20 ביוני 1952.
ש. בן שמואל, מיכ"ל ושירתו, ב-"חרות", 21 במרץ 1952.
יוסף קלוזנר, היסטוריה של הספרות העברית החדשה, כר' 3, 1953, עמ' 228–268.
פנחס גאלדשטיין, מיום ליום. ציון למשורר, בתוך "הצפירה", י"ד שבט תרס"ב (1902).
אדיר כהן (ליקט והוסיף מבוא, הסברים וביבליוגרפיה), מיכה יוסף לבנזון: המשורר ויצירתו, תל אביב: א' זליקוביץ, תשכ"ח.
Amir Banbaji,. “Defending Haskalah Poetry on Its Own Turf: Poetry, Time and the Deconstruction of Selfhood in Mikhal’s Shlomo VeKohelet”, Journal of Modern Jewish Studies 12 (1) 2013, pp. 117-136,
הערות שוליים

↑  גצל קרסל, לקסיקון הספרות העברית בדורות האחרונים, ספריית פועלים, 1967
1 2 3 4 5 6  שמואל ליב ציטרון, מיכה יוסף לבנזון, באתר פרויקט בן-יהודה
1 2  מיכה יוסף לבנזון, שירים; בצירוף תמונתו ואגרותיו, מבוא וציונים מאת יעקב פיכמן, דביר, 1942
↑  יהודה ליב גורדון, הוי אח!, באתר פרויקט בן-יהודה, ‏תרל"ז
↑  לפונטין, "הזאב והגדי" בתרגומו של מיכה יוסף לבנזון, באתר פרויקט בן-יהודה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282780505171  PLWABN: 9811250706505606  BnF: cb159868717 (data)  GND: 142381209  ISNI: 0000 0000 8393 8627  LCCN: nr92001733  NTA: 299509338  SELIBR: 246025  SUDOC: 235099937  VIAF: 73714746   WorldCat (עם VIAF): 73714746 
מיכ"ל, שירי בת ציון, מהדורת וילנא תרס"ב ליובל שנת החמשים למות המשורר
סלים טועמה

סלים מודי טוּעמה (בערבית: سليم طعمه; נולד ב-9 באוגוסט 1979) הוא כדורגלן עבר ערבי-ישראלי נוצרי. לזכותו 13 הופעות ושער אחד במדי נבחרת ישראל.
קריירה

טועמה שיחק במחלקת הנוער של גדנ"ע יהודה וזכה יחד עם נבחרת הנוער הישראלית במקום השלישי באליפות אירופה בשנת 1996. בעונת 1998/1999 עלה לקבוצת הבוגרים של הפועל תל אביב, ובעונתו הראשונה בקבוצה זכה עמה בגביע המדינה לאחר ניצחון על בית"ר ירושלים במשחק הגמר. טועמה נחשב לאחד מ"תינוקות קשטן", ארבעה שחקנים (יחד עם כפיר אודי, עמרי אפק ופיני בלילי) שהיו בני טיפוחיו של מאמן הקבוצה, דרור קשטן, והיוו גורם משמעותי בזכייתה של הקבוצה בדאבל בעונת 1999/2000. כמו כן היה שותף לטורניר המוצלח של הקבוצה בגביע אופ"א בעונת 2001/2002, בו העפילה לרבע הגמר ונעצרה רק אחרי הפסד למילאן האיטלקית, ובאותה עונה גם זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו.
בעונת 2003/2004 עבר למכבי פתח תקווה, עמה זכה גם כן בגביע הטוטו. בעונה לאחר מכן הוא חתם בקייסריספור הטורקית, אך באמצע העונה הוא חזר לפתח תקווה בטונים צורמים, לאחר שלא זכה לדקות משחק רבות. בעונה זו עזר למכבי פתח תקווה לסיים במקום השני, הגבוה בתולדותיה. בעונה שלאחר מכן היה שותף להעפלתה של הקבוצה לשלב הבתים של גביע אופ"א.
לקראת עונת 2006/2007 חזר להפועל תל אביב. בעונה זו שב להצטיין, כשזכור במיוחד משחק הניצחון של הקבוצה על פריז סן-ז'רמן בצרפת במסגרת שלב הבתים של גביע אופ"א, בו כבש צמד שערים ובישל שער נוסף, בדרך לניצחון 2–4. בסיום העונה זכה עם הקבוצה בפעם השלישית בגביע המדינה.
בתום משא ומתן ממושך חתם בסטנדרד לייז' מליגת העל הבלגית לעונת 2007/2008. טועמה זכה עם הקבוצה בשתי אליפויות רצופות. בראשונה מביניהם היה מהשחקנים הבולטים בקבוצה, אך בעונתו השנייה בקבוצה, לאחר חילופי מאמנים, איבד את מקומו בהרכב. בעונת 2009/2010 עבר לקבוצת לאריסה מליגת העל היוונית.
ב-22 באוגוסט 2010 השתחרר מלאריסה, וב-31 באוגוסט חזר לקדנציה שלישית בהפועל תל אביב כשחתם בקבוצה לשנתיים. ב-25 במאי 2011 הבקיע את שער הניצחון והיחיד לטובת הפועל במשחק גמר גביע המדינה נגד מכבי חיפה. ב-15 במאי 2012 התמודדה הקבוצה בפעם השנייה ברציפות מול מכבי חיפה במשחק הגמר. במשחק זה בישל את שער הניצחון של נוסא איגיבור בדקה ה-92 והשלים זכייה חמישית בגביע המדינה. במהלך השנתיים סיים עם הקבוצה פעמיים ברציפות במקום השני בליגה.
בקיץ 2012 האריך את חוזהו בהפועל תל אביב בשנתיים נוספות. ב-8 במרץ 2014 כבש את שערו ה-44 בליגה במדי הקבוצה, בניצחון 4–5 על מ.ס. אשדוד, והוא מדורג במקום העשירי בטבלת מלך השערים של הפועל תל אביב בכל הזמנים. בתום עונת 2013/2014 שוחרר מהמועדון, לאחר שערך במדיה בסך הכל 286 הופעות בליגת העל. לזכותו של טועמה 57 בישולים במדי הפועל תל אביב, והוא מדורג במקום השני בטבלת שיאני הבישולים של המועדון, אחרי משה סיני.
ב-20 ביולי 2014 חתם בהפועל בני לוד מהליגה הלאומית. ב-15 באוגוסט ערך את הופעתו הראשונה במדי הקבוצה וכבש את שער הבכורה שלו, בניצחון 0–1 על הפועל רמת גן במסגרת גביע הטוטו. ב-9 בדצמבר זכה עם בני לוד בגביע הטוטו לליגה הלאומית, כשפתח בהרכב הקבוצה בניצחון 0–2 על בני יהודה במשחק הגמר. בסך הכול כבש בעונת 2014/2015 שלושה שערים ב-37 הופעות בליגה הלאומית, וסייע לקבוצה להיאבק על העלייה לליגת העל, אך לבסוף סיימה בני לוד במקום השלישי בטבלה.
ב-17 ביולי 2015 חתם במכבי שעריים מליגה א'. בעונתו הראשונה בקבוצה העפיל עמה לליגה הלאומית, ובעונת 2016/2017 זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו לליגה הלאומית. ב-2 בפברואר 2017 הודיע על פרישה ממשחק פעיל, והמשיך במועדון עד תום העונה כעוזרו של המאמן אופיר חיים.
קריירה > נבחרת ישראל

בשנת 2000 היה מעורב ב"פרשת הנבחרת הצעירה", במסגרתה הואשם יחד עם עוד שישה שחקנים מהנבחרת הצעירה של ישראל בהפרת תקנון ההתאחדות לכדורגל בכך שבילה עם צעירה ערב משחק הנבחרת. בית הדין של ההתאחדות השעה את טועמה לשנתיים מפעילות בנבחרות הלאומיות ועוד שנתיים על תנאי, אך הוא זכה לחנינה בינואר 2002.
טועמה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל ב-15 באוגוסט 2005 במשחק ידידות מול נבחרת אוקראינה שנערך בקייב. מאז ועד שנת 2010 רשם 13 הופעות במדי הנבחרת, בהן כבש שער אחד, במשחק מול נבחרת לוקסמבורג במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. את הופעתו האחרונה בנבחרת ערך ב-12 באוגוסט 2009, במשחק ידידות מול נבחרת צפון אירלנד בווינדזור פארק.
לאחר הפרישה

ב-20 ביוני 2019 צורף טועמה לצוות המקצועי במחלקת הנוער של הפועל תל אביב. ב-22 ביולי 2020 מונה טועמה לתפקיד עוזר המאמן בקבוצת הבוגרים של המועדון.
לאחר פרוץ מלחמת חרבות ברזל והטבח בקיבוצי הדרום, הקפיד טועמה לבקר ולעודד את הפצועים והמפונים.
ב-2024, לאחר ההדחה של הקבוצה מסיבוב ח', פוטר בורחה לאמה מתפקידו כמאמן, וטועמה מונה להיות מאמן זמני עד למינוי מאמן קבוע חדש על הקווים. ואחרי פיטוריו של יוסי אבוקסיס מונה שוב למאמן זמני ותחתיו הקבוצה ירדה לליגה הלאומית.
חיים אישיים

במאי 2016 התחתן טועמה עם זוגתו לים.
תארים

אליפות: 1999/2000
גביע המדינה: 1998/1999, 1999/2000, 2006/2007, 2010/2011, 2011/2012
גביע הטוטו: 2001/2002
גביע הטוטו: 2003/2004
אליפות: 2007/2008, 2008/2009
סופר קאפ: 2008
גביע הטוטו (הליגה הלאומית): 2014/2015
גביע הטוטו (הליגה הלאומית): 2016/2017
הערות שוליים

↑  עמית גולדשטיין‏, הפועל תל אביב: טועמה ואנטבי עזבו, המגן צפוי לפרוש, באתר וואלה, 19 ביוני 2014
↑  סלים טועמה ומור שושן חתמו בהפועל בני לוד, באתר ONE‏, 20 ביולי 2014
↑  טועמה חתם בשעריים: שמח להיות שותף בפרוייקט, באתר ONE‏, 17 ביולי 2015
↑  גולן בר יוסף ויניב חרמש, פרשת הצעירה: ההתאחדות תגיש כתבי אישום, באתר ynet, 3 בדצמבר 2000
↑  גיורא אבוקסיס, ‏פרשת הנבחרת הצעירה: סוכמה עסקת טיעון, באתר גלובס, 10 בינואר 2001
↑  אופיר סער‏, הפועל תל אביב: תוכניות החיזוק הוקפאו, סלים טועמה מצטרף למחלקת הנוער, באתר וואלה, 20 ביוני 2019
↑  נדב צנציפר, שטקוס חתם בהפועל ת"א, טועמה מונה לעוזר מאמן, באתר ynet, 22 ביולי 2020
↑  נדב צנציפר, בורחה למה פוטר מהפועל ת"א, סלים טועמה יאמן עד הודעה חדשה, באתר ynet, 27 בינואר 2024
↑  יפעת הללי אברהם, ‏סלים אתה מתחתן: סלים טועמה נישא לבת זוגו לים, באתר ‏מאקו‏, 8 במאי 2016
איחוד הרבנים במדינות האסלאם

איחוד הרבנים במדינות האסלאם או ועידת הרבנים במדינות האסלאם הוא ארגון של רבני מדינות מוסלמיות שהוקם בשנת 2019. הארגון מסייע לקהילות יהודיות במדינות בעלות רוב מוסלמי.
לוגו איחוד הרבנים
פעילות הארגון

הארגון פועל במטרה לסייע לקהילות יהודיות מקומיות. באיגוד למעלה מ-40 רבנים.
זהו הארגון היחידי המאגד רבנים וקהילות יהודיות במדינות מוסלמיות, בדומה לארגוני רבנים הקיימים ביבשות אחרות בעולם.
הארגון מורכב מרבנים המייצגים את כל העדות והקהלים היהודיים האורתודוקסיים, אשכנזים וספרדים כאחד, המתגוררים במדינות חברות הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי.
בין המדינות בהן פועל הארגון: תוניסיה, מרוקו, אוגנדה, ניגריה, קוסובו, אלבניה, טורקיה, איראן, קירגיזסטן, אוזבקיסטן, צפון קפריסין, איחוד האמירויות הערביות, והרפובליקות טטרסטן ובשקורטוסטן, ועוד.
הארגון פועל בשיתוף פעולה עם הרבנות הראשית לישראל ובין היתר פועל בתמיכת הרב הראשי לישראל הרב יצחק יוסף.
בנשיאות הארגון רבנים המייעצים לו בנושאי הלכה, ובהם הרב שמעון אליטוב, חבר מועצת הרבנות הראשית בישראל; הרב מנדי חיטריק (אנ') שליח חב"ד והרב האשכנזי של טורקיה, המשמש כיו"ר הארגון; החכם באשי של טורקיה הרב יצחק חליבה; רבה הראשי של תוניסיה הרב חיים ביתן; ועד פטירתו היה חבר בו גם הרב הראשי ליהודי סוריה ולבנון הרב אברהם חמרה. רבנים בולטים אחרים החברים באיחוד הם הרב הראשי לאיראן הרב יהודה גראמי; הרב הראשי לקזחסטן הרב ישעיהו הכהן; והרב לאיחוד האמירויות הרב לוי דוכמן.
הצורך בארגון עלה בשל התפתחות הקהילות היהודיות בארצות אלו, והתחזק עם החתימה על הסכמי אברהם ועם פתיחת מדינות כמו איחוד האמירויות לתיירות ואנשי עסקים ישראלים.
הארגון דן ומציג נושאים ובעיות רוחביות הקיימות בכלל המדינות המוסלמיות, ובכך נותן פתרון לרבני המדינות לקדם עניינים יהודיים במדינתם דרך ארגון רבני בינלאומי.
הארגון מסייע לחיי היום יום של יהודים, ופועל להקמת מקוואות וייבוא אוכל כשר ולעיתים מעורב בפעילות הומניטרית להצלת יהודים, בדיאלוג בין-דתי ובהידוק היחסים בין יהודים למוסלמים.
כחלק מפעילותו נפגשים רבני הארגון עם ראשי מדינות, ובסוף שנת 2021 התקיים באנקרה מפגש של הארגון אותו אירח נשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן.
ראו גם

יהדות המזרח
הערות שוליים

↑  Chief Rabbi Yitzhak Yosef endorses Alliance of Rabbis in Islamic States, The Jerusalem Post | JPost.com (באנגלית אמריקאית)
↑  Rabbis forge special bond in Islamic world - Al-Monitor: Independent, trusted coverage of the Middle East, www.al-monitor.com (באנגלית)
↑  טלי פרקש, מקווה בדובאי, מצות בסוריה: הכירו את איגוד הרבנים במדינות האסלאם, באתר ynet, 1 ביולי 2021
↑  המלצת ארגון רבני מדינות ערב: לכו עם כיפה ברחוב, באתר מקור ראשון, ‏2020-11-07
↑    צביקה קליין, ‏פורים בפרס: במדינות האסלאם מתכוננים לחג, בעיתון מקור ראשון, 24 בפברואר 2021
↑    צביקה קליין, ‏הכירו את הרב שהצליח לגרום לארדואן להיפגש עם עשרות רבנים, בעיתון מקור ראשון, 9 בינואר 2022
↑  The last Jew in Afghanistan is en route to the United States - report - The Jerusalem Post, web.archive.org, ‏2021-09-06
↑  אטילה שומפלבי, אלכסנדרה לוקש, הרב שנפגש עם ארדואן: התפללנו ערבית בארמון, אמר שיטפל באנטישמיות, באתר ynet, 23 בדצמבר 2021
אחותי – למען נשים בישראל

ערך זה עוסק בתנועה חברתית. אם התכוונתם לשיר של שמעון בוסקילה, ראו .
| --- | --- |

בית אחותי, גלריה ומרכז פעילות ציבורי, שכונת נווה שאנן, תל אביב
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  תל אביב-יפו 
 מייסדים:  שולה קשת, הנרייט דהאן כלב, ויקי שירן 
 תקופת הפעילות:  2000–הווה (כ־24 שנים) 
 www.ahoti.com
 
אחותי – למען נשים בישראל היא תנועה חברתית פמיניסטית המושתתת על עקרונות הפמיניזם המזרחי. התנועה פועלת לקידום נושאים של צדק כלכלי, חברתי ותרבותי ולהעצמת הסולידריות עם נשים ממעמד כלכלי-חברתי נמוך בשיח הציבורי בישראל.
כנשיאת "אחותי" כיהנה השחקנית רונית אלקבץ. מנכ"לית הארגון היא שולה קשת. יו"ר הוועד המנהל היא אושרי חיון.