stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קתדרלת סנט לואיס
היסטוריה

תכנון המבנה החל עוד בשנות ה-70 של המאה ה-19. הארגון לקידום רעיון בניית הקתדרלה הוקם בשנת 1871. אמנם תכנון מפורט של המבנה החל רק בתחילת המאה ה-20 והוא בוצע על ידי תומאס פ. ברנט וצוותו. ב-1 במאי 1907 נערך טקס תחילת הקמת המבנה. בניית המבנה הסתיימה בשנת 1914 אך פעילות דתית החלה רק בשנת 1926. בניית מוזאיקה פנימית הסתיימה בשנת 1988. מוזאיקה זו כוללת 41.5 מיליון חלקים ב-7,000 צבעים. היא מכסה שטח של 7,700 מ"ר והיא בין הגדולות בעולם. המוזאיקה מתארת את חייו של לואי התשיעי, מלך צרפת שעל שמו נקרא העיר והכנסייה ותיאור אירועים מהברית הישנה ומהברית החדשה שבוצעו על ידי יאן הנריק דה רוזן.
בשנת 1915 בקתדרלה הותקן עוגב ובשנת 1946 הוא הוחלף לעוגב חדש.
במרתף המבנה הוקם מוזיאון של הקתדרלה ושם נטמנו מספר ראשי הכנסייה של האזור.
קשה להיות אל

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  ארקדי ובוריס סטרוגצקי 
 שפת המקור:  רוסית 
 סוגה:  רומן קצר 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1964 
 סדרה
 ספר קודם:  Far Rainbow 
 הספר הבא:  Disquiet 
 
קשה להיות אל (ברוסית: Трудно быть богом) הוא רומן מדע בדיוני שנכתב על ידי ארקדי ובוריס סטרוגצקי ופורסם בשנת 1964 בברית המועצות. נחשב לאחת מהיצירות הספקולטיביות המשפיעות ביותר בשפה הרוסית.
עיבודים לקולנוע

קשה להיות אל (1989) (אנ'). במאי: פיטר פליישמן (אנ').
קשה להיות אלוהים (2013). במאי: אלכסיי גרמן האב (אנ').
תרגום לעברית

מרוסית: דוד ישראל ארונשטם (הוצאת קתרזיס, 2023).
קשה להיות אלוהים (סרט)

| --- | --- |

 מבוסס על:  ספרם של האחים סטרוגצקי
 בימוי:  אלכסיי גרמן האב
 הופק בידי:  לאוניד ירמולניק ויקטור איזבקוב רושאן נאסיבולין
 תסריט:  סבטלנה קרמליטה אלכסיי גרמן האב
 עריכה:  אלכסיי גרמן הבן מריה אמוסובה אירינה גורוחובסקאיה
 שחקנים ראשיים:  לאוניד ירמולניק דמיטרי ולדימירוב לורה לאורי יורי צורילו
 מדבבים:  ולדימיר יומאטוב 
 מוזיקה:  ויקטור לבדב
 צילום:  יורי קלימנקו ולדימיר ילין
 מדינה:  רוסיה
 חברת הפקה:  לנפילם
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  איטליה 13 בנובמבר 2013 רוסיה 27 בפברואר 2014 ישראל 9 ביוני 2014 רוסיה 20 בספטמבר 2018 (הקרנה מחודשת)
 משך הקרנה:  177 דקות
 שפת הסרט:  רוסית
 סוגה:  סרט מדע בדיוני, סרט המבוסס על יצירה ספרותית, מדע בדיוני 
 תקציב:  7 מיליון דולר
 הכנסות:  1.4 מיליון דולר
 פרסים:  פרס ניקה
 דף הסרט ב־IMDb
 
קשה להיות אלוהים (ברוסית: Трудно быть богом) הוא סרט קולנוע רוסי עטור פרסים בבימויו של אלכסיי גרמן האב שנפטר בעיצומו של הליך ההפקה. הסרט, בכיכובו של לאוניד ירמולניק, מבוסס על ספרם של האחים האחים סְטרוּגָצְקִי משנת 1964 והוא הסרט האחרון שגרמן ביים.
העבודה על הסרט נמשכה 14 שנה והושלמה כבר לאחר מות הבמאי ב-21 בפברואר 2013. הקרנת הבכורה של הסרט נערכה בפסטיבל הסרטים של רומא בנובמבר 2013 ויצא להקרנה מסחרית ב-27 בפברואר 2014. הסרט זכה לשבחים רבים והוענקו לו שבעה פרסי ניקה מטעם האקדמיה הרוסית לקולנוע (הסרט העלילתי הטוב ביותר, הבימוי הטוב ביותר, השחקן הטוב ביותר, העריכה הטובה ביותר, הסאונד הטוב ביותר, עיצוב ההפקה הטוב ביותר ועיצוב התלבושות הטוב ביותר).
הסרט נקרא בתחילה "יומן הטבח בארקאנר" והוא מתרחש אי שם בעתיד דיסטופי על כוכב לכת השקוע בחשכת ימי הביניים. גיבור הסרט (מגולם על ידי ליאוניד יָרְמוֹלְנִיק) נשלח למשימה חשאית לחקור כוכב לכת מוזר ובלתי ידוע בשם ארקאנר. בכוכב המרוחק חיה ציוויליזציה חייזרית הנמצאת בימי הביניים של ההיסטוריה שלה. על גיבור הוטל לעזור להם למצוא את הדרך הנכונה לקדמה, אך מבלי לבצע התערבות אלימה. בזמן שהוא מנסה להציל את האינטלקטואלים של המקום מהעונש הצפוי להם, הוא מתקשה שלא לנקוט עמדה.
הסרט הוקרן בישראל במסגרת פסטיבל דרום בנוכחות אלמנתו של הבמאי, התסריטאית סבטלנה קרמליטה. ב-20 בספטמבר 2018 הסרט ייצא לסבב הקרנות מסחריות נוסף בבתי הקולנוע ברוסיה.
תקציר עלילת הסרט

הסרט מתרחש בכוכב הלכת ארקנאר הנראה כמו גיהנום ימי ביניימי, שנשלט על ידי רוע טוטליטרי.
שלושים מדענים מכדור הארץ בהנהגתו של דון רומאטה יוצאים למשימה שמטרתה להציג רעיונות הומניים למנהיגי המקום. דון רומאטה ועמיתיו בוחנים את הכוכב מתוך ידיעה לאן הדברים עלולים להתפתח, אבל הם עצמם לא יכולים להתערב. הם אלים חסרי כוח בעולם שבו אינטלקטואלים נרדפים כמו ברווזים במטווח.
פרסים ומועמדויות

| פרסים ומועמדויות> פרס | פרסים ומועמדויות> קטגוריה | פרסים ומועמדויות> מועמד (ים) | פרסים ומועמדויות> תוצאה | פרסים ומועמדויות>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס הפיל הלבן (מטעם גילדת מבקרי הקולנוע) | "אירוע השנה" |  | זכייה |  |
| פרס הפיל הלבן (מטעם גילדת מבקרי הקולנוע) | עבודת הצילום הטובה ביותר | ולדימיר ילין ויורי קלימנקו | מועמדות |  |
| פרס הפיל הלבן (מטעם גילדת מבקרי הקולנוע) | עיצוב ההפקה הטוב ביותר | סרגיי קוקובקין, גאורגי קרופאצ'וב וילנה ז'וקובה | מועמדות |  |
| ניקה | הסרט העלילתי הטוב ביותר |  | זכייה |  |
| ניקה | עבודת הבימוי הטובה ביותר | אלכסנדר גרמן האב | זכייה |  |
| ניקה | השחקן הטוב ביותר | לאוניד ירמולניק | זכייה |  |
| ניקה | הצילום הטוב ביותר | ולדימיר ילין ויורי קלימנקו | זכייה |  |
| ניקה | הסאונד הטוב ביותר | ניקולאי אסטאחוב | זכייה |  |
| ניקה | עיצוב ההפקה הטוב ביותר | סרגיי קוקובקין, גאורגי קרופאצ'וב וילנה ז'וקובה | זכייה |  |
| ניקה | עיצוב התלבושות הטוב ביותר | יקטרינה שפקאיץ | זכייה |  |
| ניקה | שחקן המשנה הטוב ביותר | יורי צורילו | מועמדות |  |
| ניקה | הפסקול הטוב ביותר | ויקטור לבדב | מועמדות |  |
| ניקה | התסריט הטוב ביותר | סבטלנה קרמליטה ואלכסיי גרמן האב | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  info
↑  המקרה המוזר של הגאון הרוסי אלכסיי גֶרְמָן
↑  הקללה: הסוף?
↑  קשה להיות אלוהים
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רוברט סטארר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 בינואר 1924 וינה, הרפובליקה האוסטרית הראשונה 
 פטירה:  22 באפריל 2001 (בגיל 77) קינגסטון, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית העלמין לאמנים וודסטוק 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  בית הספר ג'וליארד, האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים 
 סוגה:  אופרה 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1957)  מלגת גוגנהיים (1963)  פרס האקדמיה האמריקנית לאמנויות ולספרות (1979) 
 www.robertstarer.com
 פרופיל ב-IMDb
 
רוברט סטארר (באנגלית: Robert Starer‏; 8 בינואר 1924, וינה – 2 באפריל 2001, קינגסטון, מדינת ניו יורק) היה מלחין ופסנתרן יהודי-אמריקאי, יליד אוסטריה.
קורות חיים

רוברט סטארר נולד בווינה בשנת 1924. החל לנגן בפסנתר בגיל 4. הוא המשיך את לימודיו באקדמיה למוזיקה בווינה, אך לאחר הצבעת אזרחי אוסטריה בעד הסיפוח לגרמניה הנאצית (האנשלוס), עלה סטארר לארץ ישראל ולמד במלגה של הכנר אמיל האוזר, חבר רביעיית בודפשט, בקונסרבטוריון הארץ-ישראלי בירושלים אצל יוסף טל, שלמה רוזובסקי ועדן פרטוש. במלחמת העולם השנייה שירת סטארר בחיל האוויר המלכותי של בריטניה, שם הופיע כפסנתרן לפני החיילים. ב-1947 השתקע בארצות הברית. הוא למד הלחנה בג'וליארד בניו יורק ובקיץ 1948 למד במרכז ברקשייר למוזיקה אצל אהרן קופלנד. ב-1949 קיבל תואר דוקטור. בשנת 1957 היה סטארר לאזרח אמריקה.
רוברט סטארר לימד בג'וליארד, בברוקלין קולג' ובמרכז ללימודי מוסמך באוניברסיטת ניו יורק, שם הוכתר כפרופסור מצטיין בשנת 1986. בשנת 1991 פרש לגמלאות מברוקלין קולג'.
לרוברט סטארר בן אחד, דניאל. רוברט התגורר בוודסטוק שבמחוז אולסטר במדינת ניו יורק עד מותו. סטארר חי עם הסופרת גייל גודווין במשך כ-30 שנה והשניים עבדו יחד על כמה לבריות.
נפטר ב-2001 בעיר קינגסטון (Kingston) שבניו יורק, ונקבר בבית הקברות לאמנים בוודסטוק.
קורות חיים > יצירתו

סטארר היה מלחין פורה וחיבר בסוגות רבות. המוזיקה שלו התאפיינה בכרומטיות  ובמקצבים רבי תנופה. יצירותיו הווקאליות, לטקסטים אנגליים או עבריים, נהנו משבחים רבים. הוא הלחין את המוזיקה לבלט "פדרה" של מרתה גרהם מ-1962. כמו כן כתב ארבע אופרות: "האורח הלא קרוא" (1956), "פאנטאגלייזה" (1967), "המאהב האחרון" (1975), ו"אפולוניה" (1979).
סטארר חיבר קונצ'רטו לכינור בהזמנת יצחק פרלמן, שניגן אותו בביצוע בכורה ב-1981 והקליט אותו עם התזמורת הסימפונית של בוסטון בניצוח סייג'י אוזאווה. הצ'לן ינוש סטארקר ביצע את הקונצ'רטו לצ'לו לראשונה ב-1988. בין השאר חיבר סטארר את "זוג ופרט" לתלמידי פסנתר מתחילים ואת הקטעים "רישומים בצבע".
פרסים ואותות כבוד

פרס האקדמיה האמריקנית לאמנויות ולספרות, 1979
חבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות וספרות, 1994
מדליית כבוד מאוסטריה, 1995
הערות שוליים

↑  דורותי לואיס - גריפין וברוס ארצ'יבלד, "רוברט סטארר" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
↑  לואיס וארצ'יבלד, שם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268412205171  PLWABN: 9810683381105606  BnF: cb146255718 (data)  CiNii: DA12248160  GND: 132909405  ISNI: 0000 0000 8097 0648  LCCN: n81020088  MusicBrainz: 00cb24ab-c65e-4bac-929e-5876d73ec3c1  NKC: xx0245085  NTA: 07306520X  SUDOC: 087451859  VIAF: 17478599   WorldCat (עם VIAF): 17478599
רוברט סטיבנס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 ביולי 1931 בריסטול, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  12 בנובמבר 1995 (בגיל 64) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Robert Graham Stephens 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1956 
 בן או בת זוג:  מגי סמית' (1967–1974)  פטרישיה קווין (1995–1995) 
 צאצאים:  טובי סטיבנס, כריס לרקין 
 פרסים והוקרה:  פרס אוליבייה  Knight Bachelor 
 פרופיל ב-IMDb
 
סר רוברט גרהם סטיבנס (באנגלית: Sir Robert Graham Stephens; ‏ 14 ביולי 1931 - 12 בנובמבר 1995) היה שחקן אנגלי מהראשונים ששיחקו בתיאטרון המלכותי הלאומי. הוא היה אחד השחקנים המוערכים ביותר בדורו ונחשב ליורש הטבעי של לורנס אוליבייה.
ביוגרפיה

סטיבנס נולד בשיירהמפטון בעיר בריסטול שבגלוסטרשייר. כשהיה בן 18 קיבל מלגת לימודים לבית הספר למשחק "Bradford Civic Theatre School" של אזמה צ'רץ' (אנ') שביורקשייר (שם הכיר את אשתו הראשונה נורה שהייתה סטודנטית אף היא). הופעתו המקצועית הראשונה הייתה בתיאטרון קאריל ג'נר (אנ'), וב-1951 שיחק בתפקידים מאתגרים יותר בתיאטרון הרפטוארי "תיאטרון רויאלטי" במורקמב, ובהמשך בעונה של סיבוב הופעות ובהיפודרום שבפרסטון. ב-1956 ראה אותו הבמאי הלונדוני טוני ריצ'רדסון מופיע בתיאטרון רויאלטי והציע לו להצטרף לעונה הראשונה של "להקת הבמה האנגלית" בתיאטרון רויאל קורט. הצלחתו הייתה מובטחת.
בין הופעותיו הראשונות בקולנוע היו בסרט "קורטוב של דבש" (1961), "קלאופטרה" (1963) ובסרט "האביב של מיס ברודי" (1969) לצידה של מי שהייתה אז אשתו מגי סמית'. עוד שיחק בתפקיד משנה כנסיך בסרטו של פרנקו זפירלי "רומיאו ויוליה" (1968) וכן כיכב ב"חייו הפרטיים של שרלוק הולמס" של בילי ויילדר (1970) ובסרט המדע בדיוני "The Asphyx" מ-1973.
סטיבנס ומגי סמית הופיעו יחד על הבמה ועל מסכי הקולנוע. בין השאר שיחקו במחזה "The Recruiting Officer" בתיאטרון אולד ויק, בגרסה הקולנועית של "פריחתה של מיס ברודי" ב-1969 ובסרט "מסעותי עם דודתי" (1972). לאחר עזיבתו של סטיבנס את התיאטרון הלאומי ב-1970 והתפרקות נישואיהם, הקריירה שלו ירדה לשפל. תרמו לכך גם שתייה מרובה והתמוטטות נפשית.
סטיבנס המשיך להופיע בתיאטרון בעיקר במחזות "The Mysteries" שהועלו בתיאטרון המלכותי הלאומי ב-1986, בקולנוע שיחק בסרט "The Fruit Machine" מ-1988 ובסרטו של קנת בראנה "הנרי החמישי", ובטלוויזיה שיחק בתפקיד אבנר בראון בעיבוד של ה-BBC לספר הילדים הקלאסי "The Box of Delights" ובתפקיד אורח בסדרה "המפקח מורס". הוא חזר לקדמת הבמה רק בשנות התשעים של המאה העשרים כשהוזמן על ידי הלהקה השייקספירית המלכותית לגלם את דמותו של ג'ון פלסטף במחזה "הנרי הרביעי" בבימויו של אדריאן נובל (באפריל 1991). עוד שיחק בתפקיד הראשי במחזה "יוליוס קיסר" שביים סטיבן פימלוט ובמאי 1993 כיכב במחזה "המלך ליר" שוב בבימויו של נובל. ב-1993 זכה סטיבנס בפרס לורנס אוליבייה לשחקן הטוב ביותר על תפקידו כפלסטף.
ב-1981 השתתף סטיבנס בסדרת התסכיתים של רדיו ה-BBC עיבוד ל"שר הטבעות" ושיחק בתפקיד אראגורן.
לאחר שנים של בריאות לקויה, נפטר סטיבנס בגיל 65 ב-12 בנובמבר 1995 מסיבוכים במהלך ניתוח. הוא קיבל תואר אבירות 11 חודשים לפני כן. לדברי אשתו פטרישה קווין, העבודה הקשה במחזה "המלך ליר" התישה אותו וזירזה את מותו.
חיים אישיים

סטיבנס היה נשוי ארבע פעמים:
ב-1951 התחתן עם נורה אן סימון. לזוג נולד בן בשם מייקל סטיבנס והם התגרשו ב-1952.
ב-1956 התחתן עם טרה באסט. נולדה להם בת, לוסי דילון. הם התגרשו ב-1967.
ב-1967 התחתן עם השחקנית מגי סמית'. נולדו להם שני בנים, טובי סטיבנס וכריס לרקין. בני הזוג התגרשו ב-1974.
ב-1995 התחתן עם השחקנית ילידת בלפסט פטרישה קווין (נקראה גם ליידי סטיבנס) הם נפגשו ב-1975 זמן קצר אחרי שמערכת היחסים בין סטיבנס לסופרת אנטוניה פרייזר הגיעה לקיצה.
פילמוגרפיה

(1960) A Circle of Deception
קורטוב של דבש (1961) A Taste of Honey
(1961) Pirates of Tortuga
ליסה (1962) Lisa aka The Inspector
קלאופטרה (1963) Cleopatra
(1963) The Small World of Sammy Lee
מורגן (1966) Morgan – A Suitable Case for Treatment
רומיאו ויוליה (1968) Romeo and Juliet
האביב של מיס ברודי (1969) The Prime of Miss Jean Brodie
מסעותי עם דודתי (1972) Travels with My Aunt
(1973) The Asphyx
לותר (1974) Luther
משפט דיבה (1974) QB VII
הדואליסטים (1977) The Duellists
(1977) At Night All Cats Are Crazy
הצעקה (1978) The Shout
שואה: סיפורה של משפחת וייס (1978) Holocaust
(1980) Les jeux de la Comtesse Dolingen de Gratz
(1982) Anyone for Denis?
(1986) Comrades
(1987) High Season
אימפריית השמש (1987) Empire of the Sun
(1988) American Roulette
(1988) The Fruit Machine
(1988) Testimony
(1988) Ada in the Jungle
מלחמה וזיכרון (1988 - 1989) War and Remembrance
הנרי החמישי (1989) Henry V
(1990) Wings of Fame
הילדים (1990) The Children
מדורת ההבלים (1990) The Bonfire of the Vanities
פחד בחשכה (1991) Afraid of the Dark
(1991) Ferdydurke
צ'פלין (1992) Chaplin
מהלכים תמימים (1993) Searching for Bobby Fischer
(1993) The Secret Rapture
(1993) Century
(1995) England, My England
הערות שוליים

↑  Benedick, Adam (14 November 1995)., Obituary: Sir Robert Stephens, The Independent
↑  http://www.shire.org.uk/shire.php?edition=410
↑  http://alumni.kcl.ac.uk/page.aspx?pid=4313
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007605415205171  PLWABN: 9810690076005606  BNE: XX1743163  BnF: cb140442184 (data)  CANTIC: a10273311  GND: 119540703  ISNI: 0000 0001 2138 2640  LCCN: n86138332  MusicBrainz: b9df9aa1-785e-4ecb-b787-b17ae6d7c9e9  NKC: xx0154758  NTA: 269100075  SNAC: w6r884dg  SUDOC: 13016657X  VIAF: 69131273   WorldCat (עם VIAF): 69131273
רודי מקדואל

| --- | --- |

רודי מקדואל
 לידה:  17 בספטמבר 1928 לונדון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  3 באוקטובר 1998 (בגיל 70) סטודיו סיטי, ארצות הברית 
 שם לידה:  Roderick Andrew Anthony Jude McDowall 
 סוגה מועדפת:  קומדיה שייקספירית 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  1938–1998 (כ־60 שנה) 
 מקום לימודים:  St Joseph's College 
 פרסים והוקרה:  פרס טוני לשחקן הטוב ביותר במחזה (1960)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 
רודריק אנדרו אנתוני "רודי" מקדואל (באנגלית: Roderick Andrew Anthony "Roddy" McDowall;‏ 17 בספטמבר 1928 – 3 באוקטובר 1998) היה שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי.
ביוגרפיה

מקדואל נולד בלונדון שבאנגליה, למשפחה נוצרית. אמו שאפה להיות שחקנית ואביו היה ימאי בצי הסוחר. כבר בגיל חמש החל להופיע בפרסומות וביוזמתה של אמו החל להופיע בסרטים. כילד הופיע ב-12 סרטים והתפרסם ברחבי בריטניה.
הקריירה שלו נקטעה עם פרוץ מלחמת העולם השנייה. בית המשפחה בלונדון נפגע בהפצצה ואביו הצליח לפנות את רודי, אמו ואחותו לארצות הברית בספינה שחצתה את האוקיינוס האטלנטי ששרץ צוללות גרמניות. הם התאחדו לאחר המלחמה. זמן קצר לאחר שהגיעו לניו יורק עברה המשפחה להוליווד ורודי עבר מבחן בד בחברת פוקס המאה העשרים. סרטו הראשון שם היה "ציד אדם", משנת 1941, בבימויו של פריץ לאנג ולצידו של וולטר פידג'ון. באותה השנה הוא נבחר לשחק בסרט "מה יפית עמק נוי" בתפקיד הראשי של הנער יו מורגן לצד השחקנים וולטר פידג'ן ומורין או'הרה. הסרט זכה להצלחה וגרף פרסים רבים. תוך זמן קצר הפך מקדואל מנער פליט לכוכב קולנוע מבוקש עם חוזה לשש שנים שהבטיח לו הכנסה גדולה. בשנת 1943 הוא הופיע בסרטים "לאסי שובי הביתה", לצידה של אליזבת טיילור, וב"ידידתי פליקה", בתור נער חובב סוסים, תקפיד אשר שב לגלם בסרט ההמשך "סער, בנה של פליקה" משנת 1945. ב-1944 הוא שיחק בסרטים "הצוקים הלבנים של דובר" ו"מפתחות הממלכה".
לאחר סיום החוזה שלו עם פוקס וסיום תקופת התבגרותו, חלה ירידה במעמדו. הוא קיבל תפקידים בסרטים פחות חשובים עם משכורת נמוכה בהרבה.
ב-1952 עזב את הוליווד והגיע לניו יורק, שם למד משחק והחל להופיע על בימות ברודוויי בהצלחה. עם ההצגות שהופיע שם נמנות "כפייה", לפי מחזהו של מאיר לוין, לצד השחקן דין סטוקוול והמחזמר "קמלוט" לצידם של ריצ'רד ברטון וג'ולי אנדרוז. ב-1960 הופיע במותחן "קולות בערפל" לצידה של דוריס דיי.
ב-1963 הוזמן להופיע בהפקת הראווה "קלאופטרה" בתפקיד אוקטבינוס, לצידם של ריצ'רד ברטון ואליזבת טיילור. על הופעתו בסרט זה היה מועמד לפרס אוסקר אך מועמדותו נפסלה מפני שהוגשה בטעות בקטגוריה של שחקן ראשי ולא שחקן משנה. ב-1965 הופיע בסרטים "דייזי", לצידה של נטלי ווד, ב"אמריקה לאן?" וב"הבלש בעל רגלי הקטיפה".
ב-1968 הופיע בסרט "כוכב הקופים" לצידו של צ'רלטון הסטון. הסרט זכה להצלחה גדולה ובעקבותיו הופקו ארבעה סרטי המשך. ב-1995 שיחק בסרט "נבל העשב".
בצד הופעותיו בקולנוע, החל להופיע בסדרות טלוויזיה והחל לעסוק בפעילויות נוספות:
צילום - הוא פרסם צילומים אמנותיים של שחקני קולנוע כמו אליזבת טיילור, קתרין הפבורן, ג'ודי גרלנד, ספנסר טרייסי ועוד וכתב חמישה ספרים על צילום אמנותי.
הוא החל לתעד ולשמר את ההיסטוריה של הסרטים בהוליווד והקים בביתו ארכיון פרטי גדול. האקדמיה האמריקאית לקולנוע קראה את ארכיון הצילומים שלה על שמו.
הוא נפטר מסרטן הריאות בגיל 70.
רודי מקאיצ'ריין

רודריק ג'ון "רודי" מקאיצ'ריין (אנגלית: Roderick John "Roddy" McEachrane;‏ 1878, אינברנס, סקוטלנד - 16 בנובמבר 1952) היה כדורגלן סקוטי.
קריירה

בגיל 20 מקאיצ'ריין עבר לאזור קאנינג טאון שבלונדון, על מנת לעבוד במפעלי חברת התמזה לבניית ספינות וביצוע עבודות ברזל, ולהצטרף לקבוצת הכדורגל של המפעיל, תמזה איירונוורקס. בתוך זמן קצר הוא הפך לקשר השמאלי הקבוע של הקבוצה ונודע בתיקוליו הקשוחים. הוא היה שחקן קבוע בקבוצה בעונת 1898/1899, וסייע לקבוצתו לזכות באליפות הליגה השנייה הדרומית. גם בעונה שלאחר מכן הוא הרבה לשחק, והייתה זו העונה הראשונה שבה הקבוצה השתמשה בשם וסטהאם יונייטד, המשמש אותה מאז. מקאיצ'ריין היה אחד משחקני הקבוצה הראשונים שהפך למקצוען, ובמהלך התקופה שלו בקבוצה הוא השתתף ב-113 משחקים שבהם הבקיע 6 שערים.
במאי 1902 עבר מקאיצ'ריין לוולוויץ' ארסנל מהליגה השנייה, ומאוחר יותר הצטרפו אליו שחקני וסטהאם ג'יימס ביגדן וצ'ארלי סאטרווייט. משחקו הראשון בארסנל היה נגד פרסטון נורת' אנד ב-6 בספטמבר 1902, והוא הגיע בתקופה שבה המועדון זכה להצלחה כאשר סיים במקום השלישי בעונת 1902/1903, והעפיל לליגה העליונה לאחר שסיים במקום השני בעונת 1903/1904. מקאיצ'ריין היה שחקן הרכב קבוע גם בארסנל, ולמרות שהתותחנים סיימו בדרך כלל באמצע הטבלה בתקופה הראשונה שבה היו בליגה העליונה, הם הצליחו להעפיל למשחקי הגמר של גביע ה-FA בעונת 1905/1906 ועונת 1906/1907.
מקאיצ'ריין שיחק בארסנל במשך ארבע עונות נוספות, כולל עונת 1908/1909 שבה החמיץ שני משחקים בלבד כאשר המועדון מסיים במקום השישי. אולם, מקאיצ'ריין לא יכול היה להמשיך לשחק עוד זמן רב; ב-1911 הוא היה בן 33 והוחלף בהרכב על ידי הסקוטי אנגוס מקינון. הוא נותר בארסנל למשך שלוש עונות נוספות כמחליפו של מקינון, אך בתקופה זו המועדון לא שיחק היטב ובסוף עונת 1912/1913 ירד ליגה. משחקו האחרון במדי ארסנל היה ב-22 בנובמבר 1913.
משחקי הכדורגל הרשמיים באנגליה הושהו בעקבות פריצתה של מלחמת העולם הראשונה, ובכך הסתיימה הקריירה של מקאיצ'ריין. ב-11 השנים שלו בארסנל הוא השתתף ב-346 משחקים כקשר שמאלי, אך לא הצליח להבקיע ולו שער אחד. הוא השחקן שהופיע הכי הרבה פעמים במדי ארסנל מבלי לזכות בתואר כלשהו או לקבל זימון לנבחרת אנגליה.
לקריאה נוספת

Harris, Jeff & Hogg, Tony (ed.) (1995). Arsenal Who's Who, Independent UK Sports. ISBN 1-899429-03-4
קתדרלת סנס

| --- | --- |

קתדרלת סנס - חזית הקתדרלה עם המגדל הבודד
 מידע כללי
 סוג:  קתדרלה
 כתובת:  place de la République 
 מיקום:  סנס
 מדינה:  צרפת צרפת
 זרם:  נצרות קתולית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1135–1534 (כ־399 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1135 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות גותית
 קואורדינטות:  48°11′52″N 3°17′01″E﻿ / ﻿48.197889°N 3.283694°E﻿ / 48.197889; 3.283694
 he
 
פנים הקתדרלה, צויר על ידי ז'אן-בטיסט קאמי קורו בסביבות 1874.
תוכנית הקרקע של הקתדרלה במאה ה-16
קתדרלת סנט אטיין דה סנס (בצרפתית: cathédrale Saint-Étienne de Sens) היא קתדרלה קתולית בעיר סנס שבמחוז יון, חבל בורגון, צרפת.
מבנה

קתדרלת סנס היא אחת הראשונות שנבנו בסגנון האדריכלות הגותית, אם לא הראשונה שבהן. בנייתה החלה ב-1142 ושייכת ברובה למאה ה-12 אף שהושלמה רק במאה ה-16. את בניית הקתדרלה יזם הארכיבישוף אנרי מסנס, ואת הקתדרלה עיצב לפי הערכים האסתטיים-דתיים שקבע ברנאר מקלרבו. אדריכלות בית המקהלה, שתוכננה על ידי גיום מסנס (צר'), הושפעה מבית המקהלה של קתדרלת קנטרברי.
מבנה הקתדרלה ידוע יותר בסולידיות שלו מאשר ביפי הפרופורציות שלו או בעושר העיטורים. בחזית המערבית שלושה שערים: בשער המרכזי פסלים המציגים את משל עשר העלמות ואת סיפורו של סטפן הקדוש. בשער הימני מצויים שרידי פסלונים של הנביאים. מעל שער זה נישא מגדל אבן מעוטר בפסליהם של פטרוני הכנסייה.
הפעמונים במגדל הפעמונים נהנו ממוניטין עצום בימי הביניים. שישה מהפעמונים נלקחו במהלך המהפכה הצרפתית לפריז והותכו. שניים מהפעמונים פועלים עד היום: "La Savinienne" במשקל ⅓15 ו-"La Potentienne" במשקל ⅔13 טון. השער השמאלי מעוטר בתבליטים המייצגים את מידת ה"סובלנות" ואת חטא "תאוות הבצע" וכן בסיפור יוחנן המטביל. השער בצד הצפוני של הקתדרלה הוא אחד מהדוגמאות הטובות ביותר של פיסול צרפתי מהמאה ה-16. השער הדרומי מתוגבר בחלונות ויטראז' מרהיבים. חלונות אחרים מהמאות ה-12 וה-16 נשמרו, חלק מהם מתארים את אגדת תומאס בקט מקנטרברי. החלונות במקורם היו קטנים, אך לנוכח המופת של בזיליקת סן-דני, בה החלונות תפסו חלק ניכר מהקיר, והודות למבני התמיכות הדואות, הגדילו בסנס את החלונות.
הקתדרלה בנויה משלושה אגפים, אולם תווך וסיטראות, אפסיס ואמבולטוריום המקיף את בית המקהלה. הספינה המרכזית מקורה בקמרונות סקספרטיט בעלי שש צלעות צולבות, שהיו חדשניים בעת בנייתם בסנס, ואילו שתי הסיטראות מקורות בקמרונות צלעות בני ארבע צלעות. המבנה נתמך על ידי עמודים מורכבים וזוגות עמודים פשוטים לסירוגין. לקיר המבדיל בין אולם התווך לסיטראות שלושה אזורים: קומת העמודים והקשתות במפלס התחתון, האזור האמצעי - הטריפוריום, היציע הנפתח אל אולם התווך בקשתות כפולות המאוחדות בטימפנון לא מפוסל, וקומת התאורה (Clerestory). בקתדרלה זו נראו לראשונה הקשתות המחודדות המאפיינות את האדריכלות הגותית.
בקתדרלה נמצא קברם של לואי, דופן צרפת (1729–1765), בנו של לואי ה-15, ואשתו מריה יוזפה, נסיכת סקסוניה; הפסלים על הקבר נעשו בידי גיום קוסטו הבן. כמו כן הוצבו בקתדרלה פסלים המראים מחזות מחייו של הקרדינל אנטואן דיפרה (אנ'), הממונה על מערכת המשפט בצרפת והארכיבישוף של סנס בשנים 1525–1535. המאוזוליאום שממנו הגיעו נהרס במהפכה הצרפתית.
אוצר הקתדרלה, אחד העשירים מסוגם בצרפת, מכיל בין היתר תיבת שרידי קדושים שהוכנה עבור קארל הגדול לשמירת פיסה של הצלב האמיתי. כמו כן שמורים באתר מלבושים של תומאס בקט מתקופת שהותו בסנס. האוצר מוצג במוזיאון במעון הארכיבישוף הסמוך לקתדרלה.
בקתדרלה זו נישא לואי התשיעי מלך צרפת למרגריט מפרובאנס ב-1234, וחמש שנים אחר כך הפקיד בה לזמן-מה את נזר הקוצים שהביא עימו ממסע הצלב.
השער הדרומי בבית הרוחב
חלון הרוזטה של הבית הרוחב הדרומי, בסגנון גותי לוהב
קרל העשירי גוסטב, מלך שוודיה

כתרו של המלך קרל העשירי גוסטב, 1650.
דיוקן של קרל העשירי גוסטב רוכב על סוס, 1650. מוצג בטירת סקולסוסטר (אנ').
דיוקן של המלך קרל עם כתר וגלימה כחולה, המאה ה-17. מוצג בטירת סקולסוסטר.
קרל העשירי גוסטב, מלך שוודיה (בשוודית: Karl X Gustav; ‏8 בנובמבר 1622, טירת נישופינג – 13 בפברואר 1660, גטבורג), היה מלך שוודיה משנת 1654 עד מותו. תקופת שלטונו אופיינה במלחמה, והוא בילה את רוב זמנו כמפקד הצבא השוודי בקרבות מול פולין, גרמניה ודנמרק. הצבא תחת פיקודו נודע כחזק במיוחד, וכבש את הארצות הבלטיות. בכך ייסד המלך את "שוודיה הגדולה" (האימפריה השוודית), שכללה את רוב האזורים היבשתיים שמסביב לים הבלטי ופינלנד, כמו גם את צפון ומרכז נורווגיה ואף שטחים בגרמניה, וכך הפך את הים הבלטי למעין "אגם פרטי" של שוודיה. זהו הישגו החשוב ביותר של קרל העשירי גוסטב.
המלך קרל העשירי גוסטב היה הבן של יוהאן קזימיר, רוזן פפאלץ-קלבורג ושל קתרינה משוודיה, רוזנת פפאלץ-קלבורג, בתו של קרל התשיעי, מלך שוודיה. ב-24 באוקטובר 1654 נישא להדוויג אלאונורה מהולשטיין-גוטורפ. קרל העשירי גוסטב חידש את בית ויטלסבאך בשוודיה, ייסד את שושלת בית פפאלץ-צווייבריקן כבית המלוכה השוודי והיה המלך הראשון באימפריה השוודית ("עידן המעצמה הגדולה"; משוודית Stormaktstiden), שנוסדה בתקופתו, אותה ירשו בנו קרל האחד עשר וכן נכדו קרל השנים עשר.
ילדותו (1622–1640)

קרל העשירי גוסטב נולד ב-8 בנובמבר 1622 בטירת נישופינג. הוריו מצאו מקלט בשוודיה לאחר מלחמת שלושים השנים, ומעולם לא שבו לארץ מולדתם. כך גדל קרל העשירי גוסטב בשוודיה וחונך כשוודי, תחת פיקוחו של הלורד קנצלר הגבוה של שוודיה אקסל אוקסנסטירנה. ממחנכו, המלך הצעיר גדל גם על המסורות הגרמניות, למד את השפה הגרמנית כשפת-אם שנייה וכן למד את יחסי הכוחות והאינטרסים האישיים החזקים ברייך הגרמני, בין היתר בשל טענות הירושה של משפחתו. זאת, מאחר שלאחר מותו של המלך גוסטב השני, יוהאן קזימיר, רוזן פפאלץ-קלבורג ומשפחתו זכו ליחס עוין וקר מביתו כריסטינה, כך שמעמדו של הפלטין הצעיר היה לוט-בערפל כבר מההתחלה. הוא היה גם יורש העצר וגם גרמני גולה בו-בזמן. לכן, כבר מהילדות, הוא למד לנתב את דרכו בינות דרכים לא ברורות.
לאחר שסיים את לימודיו בבית, החל ללמוד קרל העשירי גוסטב מספר חודשים באוניברסיטת אופסלה, ומשלהי 1638 החל בלימודים מחוץ למדינה, עד חזרתו לשוודיה בסתיו 1640. את רוב זמנו בלימודים מחוץ לשוודיה העביר קרל בצרפת, ובעיקר בבית המשפט המלכותי בפריז.