stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בג"ץ שוקרון נגד המועצה המקומית קריית ארבע
בעקבות פסק הדין

בסוף 2021 עתר חבר הכנסת איתמר בן גביר לבג״ץ בדבר פתיחת בריכת שחייה ברהט לשחייה משותפת, בהסתמך על פרשת שוקרון. בן גביר טען שהפסיקה בעניין קריית ארבע שגויה, אך משניתנה, יש להחיל אותה באופן שווה על יהודים ועל ערבים. בג"ץ קבע שעל אף צדקתה הלכאורה של העתירה, דינה להידחות כיוון שהיא הייתה אמורה להיות מוגשת לבית המשפט לעניינים מנהליים. הוא קרא למועצת רהט להעמיד לנגד עיניה את שנקבע בפרשת שוקרון.
באוגוסט 2023, שלוש שנים לאחר מתן פסק הדין, החלה מועצת קריית ארבע לאפשר רחצה במשותף, אך רק לילדים עד גיל 14, פעמיים בשבוע. זאת בניגוד לפסק הדין שקבע שחובה על המועצה לאפשר רחצה במשותף מדי יום ללא הגבלת גיל.
לקריאה נוספת

דפנה ברק-ארז, תקדימיוֹת - נשים קובעות תקדים במשפט הישראלי, כנרת, זמורה, דביר, 2024, הפרק "עולות מן הרחצה", עמ' 304–306.
הערות שוליים

↑  בג"ץ 5527/17 שלומי שוקרון ואחרים נ' המועצה המקומית קריית ארבע ואחרים, ניתן ב־26 באפריל 2018
↑  בג"ץ 8214/21 איתמר בן גביר ואחרים נ' עיריית רהט ואחרים, ניתן ב־8 במרץ 2022
↑   אור קשתי, שלוש שנים לאחר החלטת בג"ץ, קרית ארבע תאפשר רחצה מעורבת לילדים בבריכה, באתר הארץ, 8 באוגוסט 2023
פארואזים

| --- | --- |

רקדניות עם פארואי בתלבושות לאומיות.
 שפות
 פארואזית, דנית 
 
פארואזים (בפארואזית: føroyingar; בדנית: færinger) הם קבוצה אתנית ילידת איי פארו. הפארואזים הם ממוצא נורדי וגאלי מעורב. כ-21,000 פארואזים חיים במדינות שכנות, במיוחד בדנמרק, איסלנד ונורווגיה. רוב הפרואים הם אזרחי ממלכת דנמרק, שבה איי פארו הם מדינה מכוננת. השפה הפארואזית היא אחת מהשפות הצפון גרמניות וקשורה קשר הדוק לאיסלנדית ולניבים נורווגיים מערביים.
היסטוריה

המתיישבים הידועים הראשונים באיי פארו היו נזירים גאלים שהגיעו במאה ה-6.
הנורדים-גאלים החלו לנסוע לאי במאה התשיעית; הם הביאו איתם את התרבות והשפה הנורדית לאיים. מעט ידוע על תקופה זו, ובכך ניתן מקום לספקולציות. מקור יחיד מזכיר את ההתיישבות המוקדמת, סאגת Færeyinga האיסלנדית. היא נכתבה בסביבות 1200, ומסבירה אירועים שהתרחשו כ-300 שנה קודם לכן. על פי הסאגה, נורדים רבים התנגדו למדיניות האיחוד של המלך הנורווגי, ובכך נמלטו למדינות אחרות, כולל המקומות החדשים שנמצאו במערב.
מאז תקופת סאגת Færeyinga היסטוריונים רבים הבינו שהוויקינג גרימור קמבאן היה המתיישב הראשון באיי פארו. תיאוריה זו יכולה לתת הסבר לידע שהיה לנורווגים על האיים טרם ההתיישבות שם. הסבר סביר יותר עשוי להיות שהגאלים מסקוטלנד ואירלנד סיפרו לנורווגים על האיים.
בעוד שגרימור הוא שם פרטי נורדי עתיק, קמבאן מציין מוצא קלטי. לפיכך, ייתכן שהוא היה מאירלנד, סקוטלנד או האי מאן, שם כבר היו לוויקינגים יישובים. כמה שמות מקומות מהיישובים העתיקים ביותר באיי פארו מרמזים שחלק מהמתיישבים הגיעו אולי מהאיים הסקוטיים ומהחוף הבריטי.
כרומוזומי Y, המתחקים אחר מוצא זכר, הם 87% סקנדינביים, אך ה-DNA המיטוכונדריאלי, המתחקה אחר מוצא נקבה, הוא 84% קלטי.
הערות שוליים

↑  Minahan, James (2000). One Europe, many nations: a historical dictionary of European national groups. Greenwood Publishing Group. p. 769. ISBN 0313309841. ארכיון מ-16 בינואר 2023. נבדק ב-25 במאי 2013. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Als, T. D.; Jorgensen, T. H.; Børglum, A. D.; Petersen, P. A.; Mors, O.; Wang, A. G. (2006). "Highly discrepant proportions of female and male Scandinavian and British Isles ancestry within the isolated population of the Faroe Islands". European Journal of Human Genetics. 14 (4): 497–504. doi:10.1038/sj.ejhg.5201578. PMID 16434998.
↑  "20 things you didn't know about The Faroe Islands – BelfastTelegraph.co.uk". BelfastTelegraph.co.uk (באנגלית). ארכיון מ-1 באוגוסט 2021. נבדק ב-23 באוגוסט 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Jorgensen, T. H.; Buttenschön, H. N.; Wang, A. G.; Als, T. D.; Børglum, A. D.; Ewald, H. (2004). "The origin of the isolated population of the Faroe Islands investigated using Y chromosomal markers". Human Genetics. 115 (1): 19–28. doi:10.1007/s00439-004-1117-7. PMID 15083358. S2CID 6040039.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007556689905171  LCCN: sh99000210
זמיר בבל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 בפברואר 1929
 פטירה:  5 באוגוסט 2021 (בגיל 92)
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  אתלטיקה 
 
זמיר בבל (8 בפברואר 1929 – 5 באוגוסט 2021) היה אתלט ישראלי, אלוף ושיאן ישראל בקפיצה לרוחק, פרופסור למחשבים, כנר, מלחין ושדרן רדיו.
ביוגרפיה > אתלטיקה

בבל התאמן באתלטיקה בקבוצת מכבי הצפון תל אביב בהדרכתו של טוביה מיורצ'יק.
באליפות ארץ ישראל שנערכה במאי 1945 הוא זכה במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.58 מטר, אחרי משה חפץ
ממכבי פתח תקווה שקבע שיא ארץ ישראל חדש של 6.66 מטר ופירסון מחיל התעופה (6.64 מטר).
בתחרות שנערכה באצטדיון המכביה ב-15 בפברואר 1947 קבע בבל בקפיצה לרוחק שיא ישראלי חדש של 6.78 מטר.
באליפות ישראל שנערכה ביולי 1949 הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.77 מטר.
במכביה השלישית שנערכה בשנת 1950 נשא בבל את דגל ישראל בטקס הפתיחה של תחרויות האתלטיקה.
באליפות ישראל שנערכה ביוני 1952 הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.32 מטר.
אחרי פרישתו מאתלטיקה

לאחר קום המדינה היגר בבל לארצות הברית שם למד מתמטיקה באוניברסיטת דרום אילינוי. בשנת 1965 סיים את הדוקרטורט והתקבל כמרצה באוניבריסטה בה למד. בשנת 1968 עבר ללמד באוניברסיטת קנזס.
משפחתו

יקירת תל אביב, מרים נוביק-בבל היא אחותו של זמיר בבל. בתו של בבל, אילנה גולדברג, היא אלופת ישראל בעבר (1988–1996) בזריקת דיסקוס.
יצירותיו > מוזיקה קלאסית

רפסודיה ישראלית - יצירה סימפונית
יצירותיו > שירים

בת מדבר
ביד הגבורה
ערב בכפר
ספריו

On the structure and automorphisms of finite automata - ‏ 1965
Introduction to the Theory of Automata - ‏ 1983
Math Companion For Computer Science - ‏ 1982
הערות שוליים

↑  Zamir Bavel Obituary (1929 - 2021) Lawrence Journal-World, Legacy.com
↑  ראשים בספורט הישראלי - 50 שנה לטוביה מיורצ'יק, הַבֹּקֶר, 10 בינואר 1954
↑  ליפא בן מונס, המשקיף הספורטיבי - 4 שיאים ארציים חדשים באתלטיקה קלה, המשקיף, 20 במאי 1945
↑  אתמול בספורט - שלושה שיאים חדשים באתלטיקה קלה, הַבֹּקֶר, 16 בפברואר 1947
↑  אליפות ישראל באתלטיקה קלה, הַבֹּקֶר, 17 ביולי 1949
↑  דבר הספורט - על סף האולימפיאדה, דבר, 22 ביוני 1952
↑  מרים נוביק בבל, הכתרת יקירי תל אביב-יפו, שתע"א 2011
↑  בת מדבר, באתר זמרשת
↑  כביש הגבורה, באתר זמרשת
↑  ערב בכפר, באתר זמרשת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007518873705171  ISNI: 0000 0001 1004 5753  LCCN: n81144290  NTA: 06929982X  VIAF: 110884429   WorldCat (עם VIAF): 110884429
שביל אופניים

שביל אופניים בשדרות הרצל באשדוד
שביל אופניים הוא מסלול נסיעה מיוחד המיועד לרוכבי אופניים הנסלל לאורך כבישים או רחובות או בשטחים פתוחים כגון פארקים.
היסטוריה > לפני המצאת המכונית

בשנת 1821, הציע לואיס גומפרץ, פעיל זכויות בעלי חיים וממציא שפעל לשיפור האופניים, לבנות שבילים ייעודים לאופניים, מתוך חזון כי האופניים יחליפו את הסוסים ששימשו אז ככלי תעבורה מרכזי בלונדון, אולם הצעתו נדחתה. בסוף המאה ה-19, רכיבה על אופניים הפכה מתחביב לצורת תחבורה נפוצה. עם העלייה בשימוש באופנים, החל באותה התקופה הביקוש לנתיבים המיועדים לרוכבי האופנים, שדרשו לשפר את המצב הקיים. קבוצות מאורגנות כדוגמת Good" Roads Movement" האמריקאית ו-"Cyclists' Touring Club" הבריטית החלו במאמציהן להשגת מטרה זו. בהולנד, בין השנים 1870 ל-1920, האופניים היוו את כלי התחבורה העיקרי (כ- 75%), ושביל האופנים הראשון שנסלל בה חיבר את ברדה וטילברך (כ-1.4 קילומטר).
היסטוריה > עד מלחמת העולם השנייה

עם המצאת המכונית ובזכות יתרונותיה הרבים על כלי התחבורה של אותה תקופה, החל השימוש בה לגדול במהרה, מה שצמצם משמעותית את השימוש בעגלות וסוסים ובאופניים.
היסטוריה > לאחר מלחמת העולם השנייה

עם העלייה ברמת החיים, פיתוח הפרברים והירידה במחירי המכוניות בעולם, החלו יותר ויותר אנשים לרכוש מכונית, שתפסה את מקומם של כל כלי התחבורה שהשתמשו בהם עד אז ובהם גם האופניים. (נציין כי במספר מועט של מדינות כמו הולנד ודנמרק נשארו האופניים כלי תחבורה נפוץ באותה תקופה). עקב המצב החדש, החלו המדינות והערים שבהן לפתח כבישים עירוניים ורשת ארצית של כבישים מהירים המחברים בין הערים.
היסטוריה > שנות ה-70

הצפיפות הרבה במרכזי הערים בעולם ומשבר הנפט באותן שנים, היוו זרז לשינוי התפיסה של התנועה בדרכים עירוניות ולפיתוח חלופות לתנועת אנשים בתוך העיר. אחת החלופות הייתה סלילת שבילי אופניים לצד מדרכות. בשנת 1971, ממשלת קליפורניה ערכה הסכם עם אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס לתכנון ועיצוב שבילי אופניים.
סוגי תשתיות לאופניים > נתיב בכביש

נתיבי אופניים הם נתיבים בכביש המסומנים בצבע ומיועדים לרכיבה לכלים לא ממונעים.
נתיב אופניים מופרד הוא בדרך כלל נתיב עם אזור הפרדה מסומן המאפשר מרווח גדול יותר בין הנתיב ליתר התנועה.
נתיב אופניים יכול להיות כזה שיאפשר רכיבה נגד כיוון התנועה, לדוגמה ברחובות חד סטריים, מה שמאפשר רכיבה בטוחה לכל הכיוונים.
סוגי תשתיות לאופניים > נתיב מופרד בכביש

נתיב אופניים מופרד או מוגן הוא נתיב מסומן המופרד פיזית באמצעות מחסום מיתר התנועה, ומיועד לרכיבה על או בסמוך לכביש.
סוגי תשתיות לאופניים > שביל

שביל אופניים הוא בדרך כלל דרך בפני עצמה המאפשרת רכיבה על אופניים, ופעמים רבות היא משותפת עם הולכי רגל או תנועה לא ממונעת אחרת.
סוגי תשתיות לאופניים > דרך בשימוש משולב

דרך משולבת מיועדת להליכה, רכיבה על אופניים וגלגיליות. דרך זו יכולה להיות בצורה של שבילים באדמה לא מפותחת המיועדת לנופש או להגנה על הסביבה.
סוגי תשתיות לאופניים > נתיב משותף > שדרת אופניים

שדרת אופניים היא רחוב במהירות נמוכה ושעבר התאמה לרכיבה על אופניים. שדרת אופניים מונעת תנועת כלי רכב ממונעים, אך מאפשרת בדרך כלל תנועת כלי רכב מקומיים. שדרת אופניים נותנת עדיפות לרוכבי האופניים.
סוגי תשתיות לאופניים > נתיב משותף > סימון נתיב משותף

נתיב משותף הוא סימון בצבע המציין את המיקום המועדף של הרכיבה על האופניים במקומות שבהם אין שביל אופניים ייעודי.
סוגי תשתיות לאופניים > נתיב מייעץ

זוהי צורת סימוני כביש המאפשרת תנועת כלי רכב ואופניים דו–כיוונית באמצעות נתיב מרכזי לכלי הרכב ושימוש בנתיבים "מייעצים" בשני הצדדים. הנתיב המרכזי צר יותר משני נתיבי נסיעה לרכב לשני הכיוונים ואין לו סימון במרכזו. במקרים מסוימים הוא אף צר יותר מרוחב מכונית. הנהג יכול להיכנס לשטח נתיב האופניים כדי לאפשר מעבר לרכב מולו או לצורך עקיפה, אך רק לאחר שנתן את זכות הקדימה לרוכב האופניים. לרוב נתיבים אלה מסומנים ברחובות בהם נפח התנועה נמוך.
סוגי תשתיות לאופניים > שול כביש

בכבישים רבים קיימים נתיבי שוליים המיועדים לעצירה במקרה חירום של רכבים, ומשמשים לעיתים גם לרכיבה על אופניים.
סוגי תשתיות לאופניים > אוטוסטרדת אופניים

הולנד ודנמרק היו חלוצות הרעיון של "כבישים מהירים לאופניים". המסלול הראשון נפתח בהולנד ב-2004 בין ברדה לאטן-לור ואחרים נפתחו בהמשך.
סוגי תשתיות לאופניים > רמות הפרדה של שבילי אופניים > רמת הפרדה ג'

רמת הפרדה מתייחסת למיקום של תנועת האופניים בחתך הרחוב ביחס למשתמשי הדרך האחרים.
רמת הפרדה ג היא רמת ההפרדה הגבוהה ביותר, הן מרכבים והן מהולכי רגל - והיא מתקיימת בשבילי אופניים, בניגוד לנתיבי אופניים.
שביל אופניים לעולם יהיה עם הפרדה פיזית, בין אם על ידי מחסום קשיח, הפרדה מפלסית, או הפרדה על ידי רצועת חנייה.
רוב תשתית האופניים הייעודית שנבנית כיום ככזאת בארץ היא ברמת הפרדה ג'.
סוגי תשתיות לאופניים > רמות הפרדה של שבילי אופניים > רמת הפרדה ב'

נתיב אופניים ברמת הפרדה ב' היא רצועת רכיבה ייעודית במפלס הכביש, כאשר הפרדה מתבצעת באמצעות צבע או בתוספת עמודונים או עיני חתול. שבילים אלו חיוניים ביותר במרכזי ערים, בהם רחובות המיועדים להגעה ליעד וגם ולמעבר דרך.
בעוד שרמת הפרדה ב' אינה נותנת הגנה פיזית קשיחה כמו רמת הפרדה ג', יש לה יתרונות רבים -
1. עלות נמוכה ביחס לשבילים ברמת הפרדה ג.
2. משתלבים עם התנועה הממונעת ברחוב.
3. בעלי יכולת התחברות טובה יותר להמשך השבילים בצמתים, דבר המאפשר רשת המשכית.
4. בגלל עלותם הנמוכה, יכולים להיות מוקמים באופן ניסיוני, על מנת לבדוק את יעילותם/השפעתם.
הערות
- לפי ההנחיות, רמת הפרדה ב' מתאימה לרחובות עם נפחי תנועה בינוניים שבהם מהירות הנסיעה היא עד 50 קמ"ש, ומרבית הרחובות השכונתיים נופלים תחת הגדרה זו.
- לא מומלץ למקם נתיב משמאל לרצועת חנייה מחשש לתופעת "dooring", כלומר פגיעה ברוכבי אופניים כתוצאה מפתיחת דלת של רכב חונה.
- יש לעיתים קושי לקדם נתיבים ברמת הפרדה זו לאור הצורך בהקצאת שטח נרחב יותר מזכות הדרך (משמע החלק ברחוב שניתן להשתמש בו לצורך תחבורה). הנתיבים הם תמיד חד סטריים, ולרוב מצריכים חצי מטר נוסף בחתך הרחוב ביחס לתשתית דו סטרית. קושי נוסף לקידום הוא בשל תפיסות שמרניות הרואות בהפרדה זו "פחות בטיחותית".
- "שבילים טקטיים", שניתן להקים מהיום למחר, הם כמעט תמיד תשתיות ברמת הפרדה ב'. בירושלים הוא בוצע בנתיבי 'קונטרהפלו' (שבילים בניגוד לכיוון התנועה), ועם כיוון התנועה.
בישראל, קיים פרויקט אופנידן לסלילת 100 ק"מ של שבילי אופניים רחבים בגוש דן.
סוגי תשתיות לאופניים > רמות הפרדה של שבילי אופניים > רמת הפרדה א'

רמת הפרדה א' היא למעשה הגדרה למצב שבו תנועת האופניים נעה יחד עם שאר התנועה המנועית במסעה. מצב זה אפשרי כאשר נפחי תנועת הרכב הפרטי מועטים ומהירות הנסיעה המותרת נמוכה, לרוב 30 קמ"ש. בהתאם להנחיות משרד התחבורה, ברחובות העומדים בתנאים אלה מתאפשרת נסיעה של כלי רכב ואופניים יחדיו ללא צורך ביצירת שביל ייעודי.
תכנון אופטימלי של רחובות המיועדים לתנועה משותפת כוללת תוספת אלמנטים פיזיים שיוצרים מיתון של תנועת הרכב הפרטי, דוגמת ריהוט רחוב, פסי האטה, יצירת פיתולים והצרת המסעה. פתרון זה מתאים במיוחד לערים וותיקות שבהן זכות הדרך מצומצמת ותנועת הרכב המנועי היא איטית. שימוש נוסף בכלי זה הוא לצורך חצייה מהירה של שכונות מגורים תוך שימוש במערכת הרחובות המקומיים כאשר תנועת הרכב הפרטי המרכזית מופנית אל רחובות עורקיים.
בישראל, מיושם פתרון זה בעיקר ברחובות צדדיים ומינוריים. אך במדינות רבות באירופה, ובמיוחד בהולנד נעשה שימוש בעקרון התנועה המשותפת גם בצירים ראשיים. בין מתכנני התחבורה בישראל קיימת מחלוקת לגבי מידת השימוש הרצויה בכלי התנועה המשותפת לתנועת אופניים. מחד, מתכננים רבים רואים בתנועה המשותפת פתרון אידיאלי המאפשר יצירת מרחבים עירוניים איכותיים ידידותיים גם להולכי רגל. מאידך, יש הרואים בתנועה המשותפת מוצא אחרון וטוענים כי יש עדיפות לרמות הפרדה גבוהות יותר המאפשרות בטיחות גבוהה ומשיכה של אוכלוסיות נרחבות יותר של רוכבים
בישראל

העיר הראשונה בישראל בה נסללו שבילי אופניים היא נהריה. במהלך שנות ה-90 עמותת "ישראל בשביל אופניים" יזמה פעילות "מסה קריטית" שנועדה לעודד סלילת שבילי אופניים בתל אביב, ובעקבות הצלחתה החלה פעילות ארצית בנושא. בתל אביב ובגוש דן קיימת רשת שבילי האופניים הנרחבת בישראל, עם מעל ל-120 ק"מ של שבילים. הגידול בשבילי האופניים, יחד עם השקת תוכנית תל-אופן, הובילו לגידול במספר הרוכבים בעיר. במקביל לרשת שבילי האופניים בתל אביב, נסללו שבילי אופניים בערים ורשויות מקומיות נוספות.
בשנים הראשונות לסלילת שבילי אופניים, נסללו שבילים לא תקניים, כולל סימוני שבילי אופניים על מדרכות. בסוף העשור הראשון של המאה ה-21, משרד התחבורה פרסם הנחיות לסלילת שבילי אופניים, מה שגרם לשיפור באיכות שבילי האופניים שתוכננו לאחר מכן.
עקב ריבוי תאונות בין הולכי רגל לרוכבי אופניים ובפרט רוכבי אופניים חשמליים, תופעה שנובעת בחלקה מתשתית שתוכננה באופן לקוי, עיריית תל אביב הכריזה ביוני 2017 על שיטת קנסות חדשה שתחול על רוכבי אופניים והולכי רגל.
במקביל לסלילת שבילי אופניים עירוניים ועקב הגידול העניין ברכיבת שטח, נסללו ברחבי ישראל שבילים לאופני הרים ובהם שביל ישראל לאופניים.
בשנת 2020 החלה עיריית תל אביב לסמן "שבילי אופניים טקטיים" - שבילים שאינם מצריכים עבודות תשתית מורכבות.
בשנת 2022 חתם משרד התחבורה על הסכמים עם שמונה רשויות מקומיות בנוגע לסלילת שבילי אופניים, ותקצב את סלילתם ב-2 מיליארד שקלים.
נתיב אופניים ברחוב שינקין תל אביב. ניתן לראות בהמשך הנתיב מכונית החונה עליו.
שביל אופניים בטיילת באשקלון.
שביל אופניים בדרך לחוף ימה של ראשון לציון.
הסדרה חוקית בישראל

תקנות התעבורה, תשכ"א–1961 מגדירות את נושא שבילי האופניים, בסעיף 129-ב:
"הוקצה בדרך שביל אופניים וסומן בתמרור מתאים לא ירכב רוכב אופניים בכל חלק אחר של הדרך אלא בשביל האופניים".
סעיף 122-א מגדיר ששבילי אופניים משמשים גם עבור קורקינטים חשמליים.
לשון החוק לא מגבילה את השימוש בשבילי אופניים עבור הולכי רגל, אולם ישנם עיריות כגון עיריית תל אביב שכן אוסרות על הולכי רגל להשתמש בשבילי אופניים.
הערות שוליים

↑  Carlton Reid, Roads Were Not Built for Cars, How Cyclists were the First to Push for Good Roads & Became the Pioneers of Motoring, Washington, DC : Island Press, [2015]
↑  The Green Lane Project’s style guide | PeopleForBikes, web.archive.org, ‏2015-10-25
↑  Home, www.apbp.org
↑  חגי מטר, ת"א: מתרבות תאונות הדרכים בין הולכי רגל לרוכבי אופניים, באתר nrg‏, 11 ביוני 2011
↑  איתי בלומנטל, אלה הקנסות שיקבלו רוכבי האופניים בת"א, באתר ynet, 4 ביוני 2017
↑  מסלולי אופניים של קק״ל ברחבי הארץ
↑  פחות נתיב: החל מבצע סימון שבילי אופניים בתל אביב, באתר ynet, 25 במאי 2020
↑  אסף זגריגק, ‏מאות קילומטרים של שבילי אופניים: התוכנית השאפתנית של משרד התחבורה, באתר גלובס, 3 באוקטובר 2022
1 2  תקנות התעבורה – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org
↑  חוק האופניים בת"א: עד 1,000 ש' קנס לרוכבים, 500 ש' להולכי רגל, באתר גלובס, 4 ביוני 2017
| רכיבה על אופניים |
| --- | --- | --- |
| כללי | אופניים • אופניים חשמליים • רכיבה על אופני הרים • רכיבת כביש • אופני עיר |  |
| אמצעי תחבורה | יוממות אופניים • חוקים לרכיבה על אופניים • שליח באופניים • שירות השכרת אופניים • שירות שיתוף אופניים • טיולי אופניים • אופני משא • תחבורה פעילה |  |
| רכיבת פנאי | מרוץ אופניים • מרוץ אופני כביש • מרוץ אופני מסלול • מרוץ אופני BMX • מרוץ סייקלוקרוס • סייקלוספורטיב • פרי רייד  • רכיבה למרחקים ארוכים • רכיבת טריאל על אופני הרים • טריאתלון • מרוצי אופניים • רוכבי אופניים  • רכיבה אומנותית • ספינינג |  |
| בטיחות ותשתיות | שביל אופניים • אזורים ידידותיים לרוכבי אופניים • חניה לאופניים • בטיחות בעת רכיבה על אופניים • תשתיות אופניים • רכיבתיות • הנדסת תשתיות לאופניים • דיאטת כביש |  |
| שונות | מכונאי אופניים • שימוש מלחמתי באופניים • תחבורה בת קיימא • אספנות אופניים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 00574883
גבינה כחולה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  mould cheese 
 מוצא:  צרפת 
 
גבינה כחולה
גבינה כחולה היא גבינה המתהדרת בעורקי עובש בצבע כחול-ירקרק. בתקופת ההבשלה של הגבינה, נבגי עובש מסוג פניציליום מוזרקים לתוך הגבינה, ואלו מעניקים לה את צבעה ואת הטעם הפיקנטי שלה. העובש לא ישרוד ללא חמצן, ולכן מנקבים את הגבינה בסיכות ומחדירים לתוכה אוויר. העובש המשגשג בתוך הגבינה גורם לה לפתח חומציות גבוהה ומרקם פירורי.
בדומה ליינות מסוימים, גבינות כחולות רבות כגון רוקפור, גורגונזולה וסטילטון זוכות להגנה משפטית של "תקנת המקוריות" (Protected designation of origin) מטעם האיחוד האירופי, המאפשרת שיווק של מוצרים בשמות המקומות מהם הגיעו רק אם אכן יוצרו בהם.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
לפי אגדה, מסופר כי רועה ששכח במערה את ילקוט הצידה שלו שהכיל לחם שיפון וחתיכת גבינה, חזר כעבור כמה שבועות כדי לגלות שהעובש שמכסה את הלחם הדביק את הגבינה.[דרוש מקור]
ספורטתרפיה

הספורטתרפיסט, נייט לוקארו (מימין) מעריך את פציעתו של שחקן היוסטון אסטרוס, ג'ורג' ספרינגר, לאחר שנפגע מזריקת כדור, 2014
ספורטתרפיה (הלחם של המילים "ספורט" ו"תרפיה"; באנגלית: Sports therapy) היא התערבות לא-כירורגית ולא-תרופתית המקלה על ספורטאי מההשפעות השליליות של ספורט מקצועני מהבחינות הפיזיולוגיות, המנטליות, הרגשיות וההתנהגותיות של העיסוק בספורט.
מאפיינים

ספורטתרפיסטים מסייעים בתוכניות למניעת פציעות, וכמגישי עזרה ראשונה.
במסגרת עבודתם מייעצים ספורטתרפיסטים לספורטאים כיצד להימנע מפציעות. הם מנחים כיצד לעשות שימוש מושכל באביזרי אימון, כיצד להשתמש במגנים, כיצד לבצע חבישות, וכיצד לתרגל באופן נכון והדרגתי.
בישראל

ספורטתרפיה אינה נכללת בחוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות, כלומר אינה מקצוע טיפולי, ולכן ההכשרה בו אינה מחייבת הכשרה מעשית קלינית.
קורס תעודה בתחום ניתן באוניברסיטת תל אביב בבי"ס למאמנים במכון וינגייט. בשנה האחרונה נפתח מסלול לימודי במרכז האקדמי לוינסקי וינגייט
לימודי תואר ראשון בספורטתרפיה מתקיימים בקריה האקדמית אונו. התואר אושר על ידי המועצה להשכלה גבוהה בשנת 2021, באופן זמני, לתקופה של שלוש שנים. לקראת סוף התקופה יבחן האישור מחדש. בג"ץ דחה עתירה נגד אישור התוכנית.
במעטפת ליווי מדעי-רפואי לסגלים האולימפיים של הוועד האולימפי בישראל אין תקנים לספורטתרפיסטים.
הערות שוליים

↑  James E. Zachazewski & David J. Magee (editors). Sports therapy services - Organization and operations. International Olympic Committee, 2012. pp. 2
↑  לימודי ספורטתרפיה - קורס ספורטתרפיסט, באתר קמפוס שיאים
↑  לימודי ספורטתרפיה, באתר מכון וינגייט
↑  [לימודי ספורטתרפיה המרכז האקדמי לוינסקי וינגייט ובית הספר למקצועות הטיפול Sports therapy  - בית הספר למקצועות הטיפול], ‏2024-09-11
↑  תואר ראשון בספורטתרפיה.B.Sc, באתר הקריה האקדמית אונו
↑  המועצה להשכלה גבוהה, הסמכה זמנית (ראשונה) לשלוש שנים, עד אפריל 2024, להעניק תואר ראשון (B.Sc.) בספורטתרפיה לקריה האקדמית אונו 6 באפריל 2021
↑  בג"ץ 8242/19 העמותה לקידום הפיזיותרפיה בישראל ואחרים נ' המועצה להשכלה גבוהה ואחרים, ניתן ב־27 במאי 2020
↑  הושק מודל חדש של מעטפת ליווי מדעי-רפואי לסגלים האולימפיים, באתר הוועד האולימפי בישראל
קליפרטון

| --- | --- |


 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס השקט 
 קואורדינטות:  10°17′38″N 109°13′02″W﻿ / ﻿10.293888888889°N 109.21722222222°W﻿ / 10.293888888889; -109.21722222222
 שטח:  6 קילומטר רבוע
 גובה מרבי:  Clipperton Rock
 נתונים מדיניים
 מדינה:  צרפת 
 אוכלוסייה:  0 (2016)
 אזור זמן:  UTC-8
 מגלה:  מתייה מארטן דה שאסירון 
 תאריך גילוי:  2 באפריל 1711 
  (למפת האוקיינוס השקט מוגדלת) קליפרטון(למפת האוקיינוס השקט רגילה) קליפרטון
 
קליפרטון (צרפתית Île Clipperton או La Passion-Clipperton) הוא אטול בריבונות צרפת, השוכן במרחק של 1,280 ק"מ דרומית-מערבית למקסיקו, באוקיינוס השקט. שטחו 6 קמ"ר, והגובה המרבי בו 29 מטר. האי אינו מיושב כיום.
השם

השם קליפרטון ניתן לפי שמו של שודד הים אנגלי ג'ון קליפרטון (1722-1676) שנאבק בספרדים בתחילת המאה ה-18 ושנטען [דרושה הבהרה] כי ביקר באי ואולי אף השתמש בו כבסיס לפשיטותיו על ספינות זרות. הצרפתים נתנו לו את השם "אי הפסיון" אחרי ששתי פריגטות צרפתיות גילו את האטול באופן רשמי ב־2 באפריל 1711 ביום שישי הקדוש, שהוא יום הפסיון של ישו בדת הנוצרית. האי מכונה משום כך "האי קליפרטון" או "פאסיון-קליפרטון".
גאוגרפיה > מיקום גאוגרפי

האי קליפרטון הוא הטריטוריה היחידה בבעלות צרפתית בצפון האוקיינוס השקט. בקו דרומי-מערבי נמצא במרחק 1,081 ק"מ מחופי מדינת מיצ'ואקאן של מקסיקו ובקו דרום-דרום-מזרחי במרחק 949 ק"מ מהאי סוקורו (Socorro) מהארכיפלג רווייאחיחדו (Revillagigedo) של מקסיקו. 
עיר הנמל הכי קרובה, אקפולקו במקסיקו, נמצאת במרחק 1,200 ק"מ.
הטריטוריה הצרפתית הקרובה ביותר הוא היווה אואה (Hiva Oa) באיי מרקיז, במרחק 3,980 ק"מ מערבית-דרום-מערבית. העיר הונולולו באיי הוואי נמצאת 5,326 ק"מ מרחק צפונית מערבית ממנו.
לפי נתוני הוועד הצרפתית של IUCN, קליפרטון הוא האטול המבודד בעולם.
היסטוריה

האי התגלה ב-2 באפריל 1711 על ידי הצרפתים מארטן דה שאסירון (Chassiron) ומישל דיבוקאז' (Dubocage). מקסיקו הסמוכה אליו לא הכירה בריבונות צרפת בתחילה.
ב-1906 רכשה חברת British Pacific Island Company את הזכויות לכריית גואנו באי. החברה, בשיתוף עם הממשלה המקסיקנית, הקימה באי מכרות, מחנה עובדים ומגדלור. ב-1914 חיו באי כ-100 גברים, נשים וילדים. האוכלוסייה תוספקה פעם בחודשיים על ידי אוניית אספקה מאקפולקו. ואולם עם פרוץ המהפכה המקסיקנית פסקה האספקה להגיע והתושבים נותרו ללא מזון וציוד. אוניית המערכה האמריקנית לקסינגטון (Lexington) ביקרה בקליפרטון בשלהי 1915 והציעה לפנות את כל התושבים. ואולם המושל המקסיקני קפטן רמון ארנו (Arnaud) טען שהפינוי אינו נחוץ.
עד 1917 כל הגברים, להוציא שומר המגדלור, נספו. רובם מצפדינה והשאר מתקריות שונות. קפטן ארנו ועוד שלושה גברים טבעו כשיצאו בקאנו לעבר אונייה חולפת במטרה להזעיק עזרה. שומר המגדלור, שנותר לבדו עם 15 נשים וילדים, הכריז על עצמו "מלך" והחל במסע אונס ורצח - עד שנהרג על ידי אחת הנשים שנותרו. מייד לאחר מותו, ב-18 ביולי 1917, נאספו הניצולים, ארבע נשים ושבעה ילדים, על ידי ספינת התותחים האמריקנית יורקטאון (Yorktown). מאז לא נעשו עוד ניסיונות ליישב את האי, אם כי הוא היה מאוכלס לפרקי זמן קצרים בשנות ה-30 של המאה ה-20 ובשנות ה-40 של המאה ה-20.
הבעלות על האי הייתה שנויה במחלוקת בין צרפת ומקסיקו, ואלה פנו למלך איטליה, ויטוריו אמנואלה השלישי כבורר. לאחר הבוררות הבינלאומית בה זכתה צרפת בשנת 1931, הכירה מקסיקו בריבונות הצרפתית ב-1959. בשנים 1944–1945 היה האי כבוש על ידי ארצות הברית.
היסטוריה > הסכמי הדיג בין צרפת למקסיקו (2007)

לפני שנת 2007, מבחינה צרפתית[דרושה הבהרה] הספינות המקסיקניות דגו בצורה בלתי חוקית באזור הכלכלי האקסקלוסיבי של האי. בעקבות תקרית ב-26 באפריל 2005, כשאוניית מלחמה צרפתית עצרה ספינת דיג מקסיקנית ופירקה אותה מנשקה, בשנת 2007 מקסיקו וצרפת חתמו על הסכם דיג לעשר שנים. ההסכם מציין היקף מרבי של הדיג. האוניות המקסיקניות אמורות להודיע על תפוקתם  ולהירשם בוועדה הבין-אמריקאית לטונה טרופית IATTC. תמורת זאת הן רשאיות לבקש רשות לדיג חופשי באזור ZEE (ר' להלן) מסביב לאי, כולל במים הטריטוריאליים וללא מכסה מוגבלת מראש. בשטח האוניות המקסיקניות אינן נבדקות. בשנת 2017 ההסכם הוארך לעוד עשר שנים.
החי

למרות ממדיו הקטנים והמשאבים המוגבלים שבו, אוכלוסיית החי של האי מונה בין השאר סרטנאים (כ-11 מיליון סרטנים ממשפחת ה-Gecarcinidae), עופות, המנצלים את בידודו לקינון (באי נמצאת מושבת הציפורים  Sula dactylatra הגדולה בעולם - 40,000), זוחלים, הכוללים נחשי ים מסוג Pelamis platurus, ובעבר היו במקום גם צבי ים ירוקים ודגים.
צמחייה

באי צמחייה יבשתית מועטה. באי כ-900 עצי קוקוס.