stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הנרי ספירא
פעילותו למען זכויות בעלי החיים

ספירא אמר בריאיון לעיתון הניו יורק טיימס שהוא החל להתעניין בזכויות בעלי חיים בשנת 1973 בזמן ששיחק עם נינה, חתולתו של חבר: "התחלתי לתהות עד כמה ראוי ללטף חיה אחת ובאותו זמן לתקוע סכין ומזלג בחיה אחרת." באותו רגע החליט להפוך לטבעוני.
באותה עת התוודע למושג "שחרור בעלי החיים" שטבע פיטר סינגר. הוא קרא מאמר של סינגר על נושא זה והתרגש עמוקות: "סינגר מתאר מצב שבו יותר מ-4 מיליארד בעלי חיים נרצחים בכל שנה בארצות הברית בלבד. הסבל שלהם הוא עצום, נפוץ, מתרחב כל הזמן, הוא שיטתי ויש לגביו מוסכמה חברתית. והקורבנות אינם מסוגלים להתארגן ולהגן על עצמם. הרגשתי ששחרור בעלי חיים הוא הרחבה הגיונית של כל מה שהאמנתי בו בחיי - הזדהות עם חסרי האונים והחלשים, הקורבנות, הנשלטים והמדוכאים."
בשנת 1974 הקים ספירא את ארגון זכויות בעלי החיים הבינלאומי (Animal Rights International) מתוך כוונה להפעיל לחץ על חברות המנצלות בעלי חיים. הוא דגל בגישה של "התדיינות חיובית", שבה עודד חברות לחדול מניסויים בבעלי חיים באמצעות דיאלוג פרטי ולא על ידי הכפשת החברה בציבור. הסוציולוג ייל מונרו העיד כי ספירא עשה מאמצים רבים כדי להימנע מהכפשת חברות בציבור, והשתמש באמצעי זה רק כמוצא אחרון.
קמפיינים מפורסמים של ארגון זכויות בעלי החיים הבינלאומי

ארגון זכויות בעלי החיים הבינלאומי התפרסם בזכות מספר קמפיינים מוצלחים שאותם הוביל ספירא.
קמפיינים מפורסמים של ארגון זכויות בעלי החיים הבינלאומי > המוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע

בשנת 1976, ארגון זכויות בעלי החיים הבינלאומי יצא בקמפיין נגד ניסויים על חתולים שבוצעו במוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע, בהם חוקרים הטילו מומים שונים בחתולים חיים, וחקרו את השפעת המומים על חיי המין של החתולים. המוזיאון הפסיק את המחקר בשנת 1977, והקמפיין של ספירא הוכתר כראשון שהצליח אי פעם לעצור ניסויים בבעלי חיים.
קמפיינים מפורסמים של ארגון זכויות בעלי החיים הבינלאומי > מדינת ניו יורק

ספירא הצליח לבטל חוק המאפשר הסגרת חתולים וכלבים למעבדות במדינת ניו-יורק.
קמפיינים מפורסמים של ארגון זכויות בעלי החיים הבינלאומי > רבלון

קמפיין מפורסם נוסף התמקד בענקית הקוסמטיקה "רבלון". החברה נהגה לערוך את "מבדק דרייז" לקביעת הרעילות של חומרי קוסמטיקה על ידי טפטוף החומר לעיניהם של ארנבונים. ספירא פנה לחברה וניהל מגעים עם מנהליה להפסקת הניסויים, אך ללא הועיל. כמוצא אחרון, פרסם ספירא ב-15 באפריל 1980 מודעה על עמוד שלם בניו יורק טיימס, שנשאה את הכותרת "כמה ארנבונים מעוורת רבלון למען היופי?" רבלון ניסתה להתעלם מן המודעה, אך היא יצרה הדים חסרי תקדים. בסופו של דבר, בדצמבר 1980 הסכימה חברת רבלון לתרום 750 אלף דולר לאוניברסיטת רוקפלר, לצורך הקמת קרן מחקר הבוחנת חלופות לניסויים בבעלי חיים. לאחר מכן התקבלו תרומות משמעותיות מחברות קוסמטיקה נוספות. גוף המחקר שהוקם, "המרכז למציאת חלופות לניסויים בבעלי חיים", פעיל עד היום.
קמפיינים מפורסמים של ארגון זכויות בעלי החיים הבינלאומי > KFC

הארגון ניהל מגעים עם חברת KFC (עוף מטוגן בסגנון קנטקי) לשיפור רווחת בעלי החיים במפעלי החברה. במסגרת הקמפיין פורסמו מודעות בהן שולבו דלי עם שניצלונים של KFC ואסלת בית שימוש.
קמפיינים מפורסמים של ארגון זכויות בעלי החיים הבינלאומי > ניסויים בקופים

במהלך סיור עיתונאי בבית חולים צבאי, צילם ספירא תמונה שבה נראה קוף שנכלא במשך חודשים במתקן לניסויים. התמונה פורסמה בעיתונים רבים ברחבי העולם. לאחר שאינדירה גנדי, ראש ממשלת הודו, ראתה את התמונה, היא ביטלה את ייצוא הקופים מהודו לארצות הברית, משום שעל פי התצלום צי ארצות הברית הפר את ההסכם עם הודו שאסר על מחקר צבאי בבעלי חיים.
קמפיינים מפורסמים של ארגון זכויות בעלי החיים הבינלאומי > קמפיינים נוספים

ספירא דגל בגישה של "התדיינות חיובית" ושל שינויים הדרגתיים. הוא ניהל, למשל, משא ומתן עם מקדונלד'ס לשיפור תנאי הרווחה בבתי המטבחיים של ספקי החברה. כמו כן, בקמפיינים רבים הוא שיתף פעולה עם האגודה האמריקאית לרווחת בעלי החיים.
יקטרינה ברשקובסקיה

| --- | --- |

ברשקו-ברשקובסקיה בגלות ב-1918
 לידה:  13 בינואר 1844 (יוליאני) Ivanovo, רוסיה 
 פטירה:  12 בספטמבר 1934 (בגיל 90) Horní Počernice, צ'כיה 
 שם לידה:  Екатерина Константиновна Брешко-Брешковская 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  Cemetery in Chvaly 
 תפקיד:  חבר פרלמנט באספה המכוננת הרוסית של 1918 
 מפלגה:  Workers' Party for the Political Liberation of Russia, המפלגה הסוציאל-רבולוציונרית 
 
יקטרינה ברשקובסקיה (נולדה בשם יקטרינה קונסטנטינובה ברשקו-ברשקובסקיה, ברוסית: Екатерина Константиновна Брешко-Брешковская; נולדה ב-25 בינואר 1844 לפי הלוח הגרגוריאני או ב-13 בינואר על פי הלוח היוליאני, ונפטרה ב-12 בספטמבר 1934) הייתה דמות בולטת בתנועת הסוציאליזם הרוסית, נרודניקית ואחר כך ממייסדות המפלגה הסוציאל-רבולוציונרית הרוסית. ריצתה למעלה מארבעה עשורים מחייה בכלא ובגלות בסיביר בגין התנגדותה למשטר הצאר הרוסי, שנעשתה בדרכי שלום - ורכשה בשל כך מעמד בתודעה הבינלאומית כאסירה פוליטית. כונתה על ידי רבים בתואר בבושקה (бабушка) - הסבתא של המהפכה הרוסית.
נולדה בכפר איבנובו במחוז נבלסקי שבפלך ויטבסק. בגיל 26 עזבה את ביתה והצטרפה לחבורה שנתאספה סביב מיכאל באקונין בקייב. ב-1874 נאסרה כ'מהפכנית נרודניקית', ונשלחה למחנה כפייה ואחר כך לגלות בסיביר ב-1878. עונשה הוחמר בשל התעקשותה לסרב להכיר בסמכותו של בית הדין הצארי. במהלך גלותה רואיינה על ידי עיתונאי מגזין The Century ג'ורג' קנן, ואמרה "כל הסטנדרטים שלי לאומץ, נחישות, והקרבה עצמית בגבורה, נישאו לנצח, ובידי אישה". לאחר שחרורה ב-1896 הקימה קבוצה מהפכנית שהייתה שותפה להקמת המפלגה הסוציאל-רבולוציונרית ב-1901. ב-1900 ברחה מהמשטר הצארי לשווייץ, וב-1905 כששבה לרוסיה, נתפסה ונשלחה בשנית לגלות בסיביר. היא שוחררה עם יתר האסירים הפוליטיים לאחר מהפכת פברואר ב-1917, וקיבלה תפקיד בממשלת המעבר בראשות אלכסנדר קרנסקי, אולם לאחר המהפכה הבולשביקית של אוקטובר אותה שנה - ועל רקע רדיפת אנשי המפלגה הסוציאל-רבולוציונרית, נאלצה לברוח שוב לגלות - לארצות הברית ואחר כך ליפן ולבסוף ב-1924 לצ'כוסלובקיה. המשיכה להיאבק מן הגלות במשטר הבולשביקי עד יום מותה בהוואלי-פוכארניצה, ליד פראג.
בנה ניקולאי ברשקו-ברשקובסקי (אנ') היה סופר שעבד בסוף ימיו במשרד הרייך לתעמולה ולהשכלת העם וכתב בעיתון פרו נאצי לגולים לבנים.
לקריאה נוספת

Михаил Зыгарь, Империя должна умеретьː история русских революций в лицах 1900-1917, Москва: ООО «Альпина Паблишер», 2017. (בתרגום לאנגלית: Mikhail Zygar, The Empire Must Die : Russia's Revolutionary Collapse, 1900-1917, INGRAM PUBLISHER SERVICES US, 2017).
הערות שוליים

↑  אם המהפכה הרוסית, בעיתון דואר היום, 30 באוקטובר 1919
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283451205171  BIBSYS: 90734731  BnF: cb12314551d (data)  CiNii: DA0694818X  GND: 119088401  ISNI: 0000 0000 8223 3529  LCCN: nr92020765  NKC: skuk0001818  NLA: 35021682  NTA: 12293055X  RERO: 02-A013524236  SNAC: w6dz0v67  SUDOC: 176971386  Trove: 795828  VIAF: 41907994   WorldCat (עם VIAF): 41907994 
יקטרינה ברשקובסקיה ב-1914, בעת גלותה בסיביר.
אל קופר

| --- | --- |

 לידה:  5 בפברואר 1944 (בן 80) ברוקלין, ארצות הברית 
 שם לידה:  Alan Peter Kuperschmidt 
 שם במה:  Al Kooper 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1958–2021 (כ־63 שנים) 
 מקום לימודים:  מכללת ברקלי למוזיקה, תיכון מרטין ואן ביורן 
 סוגה:  רוק, רית'ם אנד בלוז, בלוז, פופ רוק 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה, אורגן האמונד, פסנתר, כלי מקלדת 
 חברת תקליטים:  ABC רקורדס 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של הרוק אנד רול (2023)  Musicians Hall of Fame and Museum 
 www.alkooper.com
 פרופיל ב-IMDb
 
אל קופר (באנגלית: Al Kooper; נולד בשם אלן פיטר קופרשמידט ב-5 בפברואר 1944 בברוקלין, ניו יורק) הוא מוזיקאי, זמר ונגן קלידים וגיטרה יהודי-אמריקאי. התפרסם במיוחד כמקים להקת דם, יזע ודמעות וכנגן ליווי ומפיק מוזיקלי של אמנים רבים מתחום הרוק והבלוז, כשהבולט בהם הוא בוב דילן.
דיסקוגרפיה

I Stand Alone 1969
You Never Know Who Your Friends Are 1969
Super Session 1968 (עם מייק בלומפילד וסטפן סטילס)
Easy Does It 1970
New York City 1971
A Possible Projection of the Future / Childhood's End 1972
Naked Songs 1973
Act Like Nothing's Wrong 1977
Championship Wrestling 1982
Rekooperation 1994
Soul of a Man 1995
Rare and Well Done 2001
Fillmore East: The Lost Concert Tapes 12/13/68 2003 (עם מייק בלומפילד בפילמור איסט)
Black Coffee 2005
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007379476005171  BIBSYS: 1061805  BnF: cb13896100j (data)  CiNii: DA15982167  GND: 121675874  ISNI: 0000 0003 7426 7018  LCCN: n86855946  MusicBrainz: d6bee229-1957-4891-8d44-c56ac7ea259e  NKC: xx0053985  NLA: 35279845  NTA: 073540048  RERO: 02-A006067642  SUDOC: 250659263  Trove: 895179  VIAF: 10033637   WorldCat (עם VIAF): 10033637
הבניית מציאות

הבניית המציאות היא מושג שבו נעשה שימוש במספר דיסציפלינות בתחומי הפילוסופיה, התקשורת, הסוציולוגיה והפסיכולוגיה, המפרשות את המושג בדרכים מגוונות.
הבניית המציאות לרוב נתפסת ברוב התאוריות כמניפולטיבית וסמויה מן העין, היוצרת מצג שווא של חופש מלא בעוד שחופש הבחירה של האדם, גם בחברות המערביות הליברליות ביותר, נתפס כחופש חלקי בלבד. לכאורה, לנו כצרכנים של מוצרים, ידע ודעות יש בחירה בין כל המוצרים שנמצאים על המדף, אך כוחות גדולים יותר הם אלו שקובעים מה יעמוד על המדף לבחירה.
הבניית המציאות קיימת תחת מעטים שונים בכל החברות. לעיתים ההבניה היא מניפולטיבית וברורה ככזאת שבאה לשרת אינטרסים של קבוצת מיעוט שכל עניינה הוא שליטה בקבוצות האחרות באותה חברה, לעיתים ההבניה סמויה מן העין ונראית "כדרך הטבעית" לקדם חברות לעבר עתיד טוב יותר.
"הבניית מציאות" איננה מושג חד משמעי, עת תאוריות שונות נקשרות אל הנושא, כשכל אחת נקשרת מנקודה מעט שונה מהאחרת. התאוריות מתייחסות למושג ודנות בקשר שבין המציאות לבין אמת אובייקטיבית. 
בין הגישות המרכזיות שקשורות לנושא ועל ידי פירוט עיקרן יובהר הקשרן למושג, וכך תיראה תמונה בהירה יותר לשאלה מהי "הבניית מציאות".
הבניית המציאות בהקשר לאסכולת הקונסטרוקטיביזם החברתי

הבניית המציאות מבוססת על "קונסטרוקטיביזם חברתי" - הבניה חברתית שהיא אסכולה בפילוסופיה ובמדעי החברה, בייחוד הסוציולוגיה של הידע, שרואה בתהליך הפקת הידע האנושי תהליך של יצירת או הבניית מציאות חדשה ולא שיקוף או גילוי של מציאות קיימת. ישנה הטלת ספק בקיומה של מציאות אובייקטיבית המתקיימת בנפרד מהמציאות האנושית. ההקשר של המושג לאסכולה הוא בכך שמעצם ההגדרה "הבניית מציאות" עולה הטענה כי המציאות מובנת על ידי גורם כלשהו היא איננה אובייקטיבית.
הבניית המציאות בהקשר לכתביהם של ג'ורג' גרבנר

ג'ורג' גרבנר תאורטיקן מתחום התקשורת ששימש כדיקן בית הספר לתקשורת באוניברסיטת פנסילבניה. פיתח את תיאורית הבניית המציאות וטבע את המושג "עולם מיד שנייה" (Second Hand World), עולם מתווך אותו אנחנו מכירים דרך סוכן. גרבנר מסביר כי מרבית הידע שיש לאדם על טיבו של העולם לא בא בעקבות התנסות ישירה אלא באמצעות מתווכים.
הבניה חברתית של המציאות ע"פ כתביהם של פיטר ברגר ותומאס לקמן

גישת ההבניה החברתית היא גישה בסוציולוגיה המנסה לערער על הטבעיות והמהות המיוחסות לעצמים מסוימים ולהראות כי אלו הם תוצר של הבניה חברתית. ההשפעה העיקרית על גישה זאת מקורה בספר שכתבו ברגר ולקמן ושמו: "The Social Construction of Reality". 
שני הכותבים טוענים שבני אנוש יוצרים ותומכים בתופעות חברתיות על ידי מנהגים חברתיים. הם מאתרים שלושה תהליכים עיקריים: החצנה, מעבר לאובייקט, והפנמה. 
בהחצנה, אנשים יכולים להחצין רעיון כלשהו על ידי שהם מספרים סיפור או כותבים ספר. אנשים אחרים יכולים לספר את הסיפור ששמעו לאנשים אחרים, אנשים יכולים לקרוא את הספר שקנו או שאלו. כך הרעיון ההתחלתי הופך ל"אובייקט" במודע המדובר על ידי אנשים. בהפנמה, הדורות הבאים מפנימים את הרעיון והוא הופך להיות חלק מהתודעה שלהם.
הבניית מציאות והקשרה לפוסטמודרניזם

הפילוסוף הצרפתי מישל פוקו התייחס למושגי "הכוח" ו"השיח" וטען שהשיח אינו רק שפה אלא מערכת המבנה את המציאות. מי שמדבר על המציאות ומי שאסור לו לדבר על המציאות הם בעצם שיקוף של שדות הכוח בחברה. פוקו שם סימן שאלה סביב מושגים אלו, וע"י כך ניתן להבין באופן שונה כיצד מיוצר הידע, על ידי מי, באיזו מסגרת, אלו אינטרסים עומדים מאחורי יצורו, ואת מי הוא אמור לשרת. על ידי קישורם של מושגים כמו "ידע" ו"אמת" למערכות של כוח ותשוקה, מוסדות ואינטרסים.
תלמי האחד עשר

| --- | --- |

 לידה:  105 לפנה״ס? 
 פטירה:  80 לפנה״ס (בגיל 25 בערך) אלכסנדריה, מצרים 
 מדינה:  מצרים העתיקה 
 בן או בת זוג:  ברניקי השלישית 
 
תלמי האחד עשר השם המלא תלמי אלכסנדר השני (ביוונית: Πτολεμαῖος Ἀλέξανδρος‏; 105 לפנה"ס – 80 לפנה"ס), היה מלך מצרים מבית תלמי לתקופה קצרה מאוד בשנת 80 לפנה"ס. הוא היה אחרון המלכים החוקיים של מצריים התלמיית.
קורות חיים

תלמי האחד עשר היה בנו של תלמי העשירי שמלך בקפריסין ובמצרים. אמו הייתה קלאופטרה סלנה הראשונה, אחותו של האב. הוא בילה את רוב חייו בגלות ממצרים. בעת המאבק שניהלה סבתו קלאופטרה השלישית ביחד עם אביו כנגד בית סלאוקוס בסיוע לאלכסנדר ינאי בארץ ישראל כנגד תלמי התשיעי שבא לסייע לתושבי עכו. בשנת 103 לפנה"ס סבתו שלחה אותו לאי קוס בים האגאי, יחד עם בני דודו תלמי השנים עשר ואחיו, לימים תלמי מלך קפריסין, לשם הגנתם. יחד אתם הם העבירו לאי סכום כסף גדול.
בשנת 88 לפנה"ס לערך, בעת מות אביו, נשבה על ידי מלך פונטוס מיתרידטס השישי שכבש את אסיה הקטנה וחלקים נרחבים ביוון כולל האי קוס. הוא קיבל יחס טוב ממיתרידטס שגם דאג לחינוכו כיאה לנסיך הלניסטי. למרות זאת, בשנת 84 לפנה"ס ניצל את הקרב בין מיתרידטס לרפובליקה הרומית בהנהגתו של לוקיוס קורנליוס סולה שיצא לקרב כדי לעצור את מסע כיבושיו של מיתרדטס ולהחזיר את השטחים שנכבשו, וברח למחנהו של סולה ושב איתו לרומא כבן חסותו. סולה שהפך לאחר חזרתו לדיקטטור של רומא, השאיר אותו בעיר כבן ערובה פוליטי יקר ערך.
בשנת 81 לפנה"ס מת דודו תלמי התשיעי ללא יורשים חוקיים. את השלטון הוא השאיר לבתו ברניקי השלישית ששלטה שלטון יחיד. על פי קיקרו, תושבי אלכסנדריה לא התנגדו לשלטון היחיד שלה בגלל אהבתם הרבה אליה. סולה החליט על דעתו, ללא כל התייעצות עם ברניקי או עם אנשי שלטון אחרים במצרים, לשלוח את תלמי האחד עשר למצרים כדי לשאת את ברניקי השלישית לאישה ולמלוך יחד אתה ובכך להשיג לעצמו בן חסות בכתר המצרי. ברניקי נישאה לו בשנת 80 לפנה"ס, אך לא שיתפה פעולה וסירבה לחלוק איתו את השלטון. תלמי האחד עשר רצח אותה 19 יום לאחר נישואיהם והכריז על עצמו כשליט יחיד במצרים. כתגובה על כך אנשי אלכסנדריה, שאהבו את המלכה, גררו אותו ממקום למקום עד לבית הגימנסיון הגדול שם רצחו אותו כנקמה על מעשיו.
מאחר שלא נותרו עוד יורשים חוקיים לבית תלמי, את תלמי האחד עשר ירש בן דודו תלמי השנים עשר, בנו הלא חוקי של תלמי התשיעי.
הערות שוליים

↑  Berenice III, Ptolemy X Alexander II, Ptolemy XI Auletes ,Edwyn R. Bevan
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ULAN: 500372662  VIAF: 5687150325540010090006   WorldCat (עם VIAF): 5687150325540010090006
אורגניזם מהונדס גנטית

חזיר המופיל מהונדס גנטית (פורסם ב-Public Library of Science)
כימרות מסוימות, כמו העכבר עם הכתמים בתמונה, נוצרו באמצעות טכניקות של הנדסה גנטית
גלמי אדס מצרי (Aedes aegypti) לקראת זריקות הנדסה גנטית
אורגניזם מהונדס גנטית (באנגלית: Genetically modified organism, או בקיצור: GMO) הוא כל אורגניזם שהחומר הגנטי שלו שונה באופן מלאכותי באמצעות הנדסה גנטית על מנת שיהיה בעל מאפיינים שונים, כגון צבע, גודל, וכיוצא בזה. ההגדרה המדויקת של אורגניזם מהונדס גנטית, ואיזה תהליך מהווה הנדסה גנטית נתונה למחלוקת. ההגדרה הנפוצה ביותר היא אורגניזם ששונה באופן ש"לא מתרחש באופן טבעי בתהליך הזדווגות, או כתוצאה מתהליך שחלוף טבעי". לאורך השנים מגוון רחב של אורגניזמים שונו באמצעות הנדסה גנטית - מחיות ועד לצמחים ומיקרואורגניזמים. הגנים המהונדסים מועברים בתוך אותו המין, ממין למין (יצירת אורגניזמים מהונדסים) ואפילו מממלכה לממלכה. ניתן בתהליך של הנדסה גנטית להוסיף, וגנים אנדוגנים ניתן לשפר, לשנות, או אפשר לבצע עליהם נוקאאוט גנטי.
שימוש בהנדסה גנטית לשינוי אורגניזמים נעשה בדרך כלל למטרות מדעיות או כלכליות. לדוגמה, במקרה של צמחים, צמחים מהונדסים גנטית יהיו לרוב עמידים בפני חומרי הדברה ומזיקים.
היסטוריה

בני האדם בייתו צמחים ובעלי חיים עוד בסביבות 12,000 לפנה"ס, תוך שימוש בתהליך ברירה מלאכותית (בניגוד לתהליך ברירה טבעית). פיתוחים שונים שבוצעו בתחום הגנטיקה במחצית השנייה של המאה ה-20 אפשרו לבני האדם להתחיל לשנות באופן ישיר את ה-DNA של אורגניזמים וכתוצאה מכך גם את הגנים של אורגניזמים. בשנת 1972 יצר הביוכימאי היהודי-אמריקני פול ברג את מולקולת ה-DNA הרקומביננטי הראשונה שנוצרה במעבדה מצירוף מקטעי DNA מווירוס הקיים אצל קופים עם הנגיף בקטריופאג' למדא.
הרברט בויר וסטנלי כהן היו הראשונים שיצרו אורגניזם מהונדס גנטית בשנת 1973.
ב-1974 ביאטריס מינץ ורודולף יאניש הדגימו הנדסה גנטית של עוברי עכבר על ידי הזרקה של וירוס שהשתלב בתאים סומטיים ב-DNA שלהם, וכך נוצר בעל החיים הטרנסגני הראשון בעולם. עם זאת, לקחו עוד שמונה שנים עד הנדסה גנטית שתשפיע גם על תאי רבייה, כך שהעכברים הטרנסגניים שפותחו העבירו את הטרנסגנים שלהם לצאצאיהם.
בעלי החיים המהונדסים הראשונים הופקו בשנת 1985, וב-1987 החיה הראשונה בהיסטוריה (עכבר) סינתזה חלבונים מהונדסים בחלב שלה.
בשנת 1983 החוקרים הבריטים מייקל ביוון, ריצ'רד פלאבל ומרי צ'ילטון פיתחו את הצמח הראשון בעולם אשר הוא מהונדס גנטית.
בשנת 1982 הופק לראשונה יבול מהונדס גנטית - טבק עמיד לאנטיביוטיקה. סין הייתה המדינה הראשונה שהחלה לעסוק במסחור צמחים מהונדסים גנטית, כאשר פותח בשנת 1992 בסין טבק עמיד לווירוסים. בשנת 1994 קיבלה חברת Calgene אישור מסחרי למכור עגבניות מסוג Flavr Savr (אנ'), אשר היו פריט המזון המהונדס גנטית הראשון בהיסטוריה. כמו כן, בשנת 1994, האיחוד האירופי אישר טבק אשר הונדס גנטית כך שיהיה עמיד בפני קוטל העשבים bromoxynil, מה שהפך אותו ליבול המהונדס גנטית הראשון באירופה. תפוחי אדמה עמידים לחרקים הפכו זמינים בארצות הברית ב-1995. וב-1996 שש מדינות והאיחוד האירופי נתנו אישור לגידול מסחרי של 8 סוגי יבולים שונים אשר היו מהונדסים גנטית.
החיה המהונדסת גנטית הראשונה שהפכה זמינה מסחרית הוא הדג GloFish, אשר הוא דג זברה עם גן פלואורסצנטי שגורם לו לבהוק בחושך תחת אור אולטרה סגול. ה-GloFish החל להימכר בארצות הברית ב-2003. בשנת 2015 דג הסלמון המהונדס גנטית, סלמון אקווה-אדוונטג' הפך לחיה הראשונה המהונדסת גנטית בהיסטוריה שאושר למכור אותה כפריט מזון. האישור הוא לדגים שגודלו בפנמה ונמכרים בארצות הברית. הדג הונדס גנטית כך שיגדל במהירות כפולה מסלמון רגיל שגדל בחוות דגים.
מחלוקות וביקורות

הנדסה גנטית הוא נושא שנוי במחלוקת כשלעצמו. הנדסה גנטית בתחום החקלאות הוא נושא אשר במיוחד שנוי במחלוקת בארצות הברית, באיחוד האירופי, ובמספר מדינות נוספות. התומכים בביצוע הנדסה גנטית טוענים שבאופן זה מושגת התקדמות רבה בתחום החקלאות (למשל, הגדלת הסיבולת של מיני צמחים מסוימים למחלות מסוימות או למצב בו יש מחסור במים, הגדלת ערך החומרים המזינים של האורגניזמים, או הפחתת עלות הייצור שלהם). המתנגדים בדרך כלל טוענים שעלולים להיות השפעות בלתי צפויות ובלתי הפיכות על הסביבה לשחרור של אורגניזמים מהונדסים גנטית.
ראו גם

הנדסה גנטית
מזון מהונדס גנטית
בקטריופאג' למדא
מוריס וינצ'בסקי

מ. ווינטשעווסקי, איור משנת 1917
מוריס וינצ'בסקי (מאריס ווינטשעווסקי) בספר השירים היידי אמנטאלאגיע פינף הונדערט יאהר אידישע פאעזיע, 1917 ניו יורק. לחצו על התמונה לדפדוף בספר מעמוד 68
מוריס וינצֶ'בסקי (וינטשבסקי) (ביידיש: מאָריס ווינטשעווסקי; באנגלית: Morris Winchevsky;‏ 1856, יאנובה, רוסיה (ליטא) - 1932, ניו יורק) היה משורר יידיש חשוב, אידאולוג סוציאליסטי, עיתונאי ופולמוסן שהיה גם קומוניסט, מתרגם ליידיש ומסאי עברי. מראשוני הסוציאליסטים היהודיים.
קורות חיים

נולד בשם בן ציון נובאכוביטש ביאנובה שליד קובנה, ברוסיה (ליטא), והתחנך וגדל בעיר קובנה, שאליה עברה משפחתו. למד ב'חדר' יחד עם המלומד א. מ. לונץ. המשיך ללמוד בבית ספר רוסי. בשנת 1870 עבר לעיר וילנה לשם לימודים בבית המדרש לרבנים שבעיר, אך לאחר זמן קצר שב לקובנה והתמסר לחילוניות, לסוציאליזם ואף לניהיליזם. בווילנה פרסם ב-1873 את מאמרו העברי הראשון בעיתון "המגיד". הוא הושפע משירו של י. ל. קנטור, שיר סוציאליסטי ראשון לשירה המהפכנית היהודית אז. לפרנסתו השתקע בעיר אוריול שברוסיה ועבד שם בפקידות. וינצ'בסקי למד גרמנית ורוסית תוך עבודתו, ופרסם מאמרים בהמגיד. בשנת 1875 שב לקובנה והצטרף לזמן קצר לתנועה החברתית הרוסית הנארודניקים.
בשנת 1877 יצא לעיר קניגסברג שבגרמניה ונפגש עם ראשוני הסוציאליסטים היהודים אלכסנדר פורט, משה לייב לילינבלום, אהרן שמואל ליברמן ואליהו וולף רבינוביץ'. וינצ'בסקי כתב לעיתונים הסוציאליסטיים "הקול" (בעברית), "קול לעם" (ביידיש) ועוד, מאמרים רבים, וייסד עם אחרים כתב עת לסוציאליזם יהודי בעברית בשם "אספת חכמים", 1877. לצורך עבודתו בכתב העת וכדי לחתום על שיריו בעילום שמו, בחר וינצ'בסקי בשם העט "בן-נץ". פעילותו נאסרה על ידי המשטרה הגרמנית, הוא נרדף נעצר ונכלא, ובסיוע ידידים יצא מקניגסברג לקופנהגן, ומשם המשיך לפריז וללונדון. כל העת כתב עברית ודבריו נתפרסמו אפילו בארץ ישראל, בכתב העת "חבצלת" שיצא בירושלים.
בשנות ישיבתו בלונדון התערה בחבורות הסוציאליסטים היידיים, הסב את שמו מ-וינצ'בסקי לכתיב יידי - וינטשבסקי, הפך את עיקר כתיבתו לכתיבה ביידיש, והחל להתרחק מהכתיבה בעברית. בשנת 1894 היגר לארצות הברית והיה בין ראשוני הסוציאליסטים היהודים באמריקה. הוא השתתף בפעילות פובליציסטית נרחבת, גם אצל האנרכיסטים ושב עת קצרה אל מקורו העברי-ציוני, עם הצהרת בלפור ב-1917. עם המהפכה הקומוניסטית ברוסיה הפך לאוהד מושבע של הקומוניסטים ושל ברית המועצות, ואפילו ביקר ביקור גדול ומסוקר שם בשנת 1924. עם שובו לארצות הברית בשנת 1925 נפרד מהממסגרות הסוציאליסטיות שפעל בהן וחבר למיעוט זניח של קומוניסטים יהודים בארצות הברית.
באחרית ימיו שב אל הכתיבה בעברית, השתתף בכתבי העת האמריקאים העבריים התורן והדאר, ואפילו כתב את טיוטת זכרונותיו בעברית. וינצ'בסקי נפטר בשנת 1932 ונקבר בניו יורק.
לאחר מותו של מוריס וינצ'בסקי, שלחו אלמנתו, בנו ובתו למערכות העיתונים היהודים באמריקה גילוי-דעת נגד הקומוניסטים האומר:
ספריו

מכתביו של מוריס וינצ'בסקי נדפסו ביידיש כ-20 כרכים, ובהם מאמריו, שיריו מסותיו כתבותיו הסאטיריות הפיליטונים שלו וכו'.

לבד מהשירים שכתבם עברית, משיריו תורגמו בודדים בלבד לעברית. בספרייה הלאומית בירושלים שמורים שירי-זמר רבים שלו ביידיש על מנגינותיהם.
לקריאה נוספת

א. ר. מלאכי, כתביו העבריים של מוריס וינטשבסקי, בחוברות "יד לקורא", 1956.
יוסף קלוזנר, ההיסטוריה של הספרות העברית החדשה, כרך ז'.
י. זרובבל, עלי חיים, עמ' 384 ואילך.
הערך מוריס וינטשבסקי, בלעקסיקאן פון דער יידישער ליטראטור, הלקסיקון לספרות יידיש, כרך ג', עמ' 442 ואילך.
הערות שוליים

↑  דבר, 3 במאי 1932.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007291030405171  PLWABN: 9810576346905606  BnF: cb17797601w (data)  CiNii: DA18562791  GND: 119111942  ISNI: 0000 0000 7861 1881  LCCN: nr89014581  MusicBrainz: 5c3556f2-caa8-4037-bd7d-e8727454b20f  NLA: 36559267  NTA: 299006042  SELIBR: 99917  Trove: 1292160  VIAF: 79411297   WorldCat (עם VIAF): 79411297
אריך מיזאם

| --- | --- |
אריך מיזאם בגיל 50
אריך מיזאם בגיל 50
 לידה:  6 באפריל 1878 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 נרצח:  10 ביולי 1934 (בגיל 56) גרמניה הנאצית מחנה הריכוז אורניינבורג, גרמניה הנאצית
 שם לידה:  Erich Kurt Mühsam 
 מדינה:  גרמניה 
 מקום קבורה:  ברלין
 מקום מגורים:  ברלין, גרמניה
 פעילות בולטת:  מתנגד למשטר הנאצי
 השכלה:  קתרינאום 
 מקצוע:  משורר, מסאי, מחזאי
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית של גרמניה 
 
אריך מיזאם בצעירותו (1894)
אריך מִיזאם (נכתב גם מיזם, מיהזם, מיהזאם; בגרמנית: Erich Mühsam;‏ 6 באפריל 1878 – 10 ביולי 1934) היה אנרכיסט סוציאליסטי, מסאי, משורר ומחזאי יהודי-גרמני. נרצח על ידי הנאצים במחנה הריכוז אורניינבורג.
מיזאם היה אנרכיסט שהתנגד באופן גלוי לשלטון, כתב והופיע בקברט, וזכה להצלחה בינלאומית בתקופת רפובליקת ויימאר עבור יצירות סאטיריות שגינו את הנאציזם עוד בטרם עליית הנאצים לשלטון.
קורות חיים > שנות חייו הראשונות

מיזאם נולד בברלין בירת הקיסרות הגרמנית, בנו השלישי של זיגפריד זליגמן מיזאם, רוקח יהודי ממעמד הביניים. אחותו שרלוטה לנדאו-מיזאם הייתה האישה הראשונה בבית הנבחרים של לובק,  זמן קצר לאחר לידתו עקרה משפחתו לליבק, שם התחנך בגימנסיה שנודעה במשמעת קשה וענישה גופנית ושימשה השראה לספרו של תומאס מאן, "בית בודנברוק".
כסטודנט היה בעל אופי מרדני והתנגד לתוכנית המאורגנת של בית הספר, לכן נענש תדיר בענישה גופנית. ברוח התנגדותו הגיש בחודש ינואר 1896 כתבה אנונימית לעיתון העירוני Lübecker Volksbote ("ליבקר פולקסבוטן"), שבה גינה את פעילותו של אחד המורים הקשוחים בבית הספר. הכתבה עוררה שערורייה, וכאשר התגלתה זהותו של מיזאם, הוא גורש מהגימנסיה בשל "אהדתו לפעילויות סוציאליסטיות והשתתפות בהן".
כבר בגיל צעיר התגלה כישרון הכתיבה שלו ורצונו להיות משורר – שאיפה קרייריסטית שאביו ניסה להוציא ממנו בכל מחיר. בילדותו כתב בעיקר אגדות על חיות, ובגיל 16 פרסם לראשונה  שירים סאטיריים שכתב על סמך ידיעות מקומיות והתרחשויות פוליטיות, והרוויח עבורם סכום פעוט. יחד עם זאת, בשל לחציו של אביו, פנה מיזאם ללמוד רוקחות – מקצוע אותו נטש במהרה, וחזר אל שאיפותיו הפואטיות והספרותיות. כך עזב מיזאם את ליבק לברלין כדי לפתח קריירה ספרותית.