דובר החוק
שוודיה

בראשית ימי הביניים בשוודיה תפקיד דובר החוק היה החשוב ביותר בקרב המנהיגים האזוריים. בכל אזור או פרובינציה מסורתית של שוודיה, הקרוי "לאסאגה", ישב דובר חוק מסוג זה. כול דוברי החוק היו כפופים לדובר החוק של טיונדלנד. דובר החוק - ה"לאגמן" עמד בראש אספה בשם "תינג", פעל כשופט וניסח את החוקים שנחקקו על ידי העם.
דובר החוק היה חייב לזכור את החוקים בעל פה ולדקלם אותם בפני ה"תינג". הוא היה אחראי על ניהול התינג ועל ביצוע החלטותיו. חובתו הייתה להגן על הזכויות והחרויות של התושבים ולדבר בשמם אל המלך או אל נציג המלך. כנציג העם, זה היה דובר החוק שהצהיר על הכרת המלך הנבחר החדש בעת מסעו של האחרון (אריקגאטה - "Erikgata") ברחבי הפרובינציות. החל משנת 1350 בערך אחרי שביעת חוקי הפרובינציות, השתתפו דוברי החוק של הפרובינציות בטקס ברחית המלך אבני מורה (Mora stenar) כשלכל אחד מהם תריסר שותפים מלווים.
לפי החוש הגותי המערבי (Västergötland, הידוע גם כחוק היטלאנדי), התמנה דובר החוק לכל החיים, מקרב ה"בנדר" (bönder) של כל פרובינציה. חייב היה להיות בן של בעל אדמה. התפקיד לא היה תורשתי אבל בדרך כלל נבחרו בו בני המשפחה בעלות העוצמה בארץ.
דובר החוק הראשון בשוודיה, כפי שהגיע אלינו מעמודי פנקס החוק הגותי המערבי שהועתק על ידי הדיאקון לאורנציוס, כומר מווידהם בשנות ה-1320, נקרא לום והוא חי בסביבות שנת 1000. דובר החוק השוודי הראשון שעליו יודעים פרטים ביוגרפיים מהותיים היה אסקיל (בערך 1175–1227), המופיע במספר שבעה עשר ברשימה של לאורנציוס.
מאמצע המאה ה-13 ואילך, היו דוברי החוק קשורים יותר למלך, ולעיתים קרובות הם היו חברים במועצת המלך.
המלך מגנוס אריקסון החליט שהמונרך יוכל להפעיל את השפעתו על בחירתם של דוברי החוק. שישה בני אצולה ושישה "בנדר" מן היישוב בהתייעצות עם שני כמרים היו בוחרים שלושה מועמדים מקרב חברי האספה ומתוכם בחר המלך את מי שנראה לו הראוי ביותר. פרוצדורה זאת נמשכה עד למאה ה-16 כשכל תהליך הבחירה הועבר לידי המלך עצמו.
מאותו רגע נבחרו דוברי החוק אך ורק מקרב האצילים. בנוסף התפקיד הפך למשרה מתוגמלת. הדובר נבחר לחבר במועצת המלך וקיבל שכר ועבודתו נעשתה בעיקר על ידי שכירים אחרים שעמדו לרשותו. עם זאת בשנת 1680 פריבילגיה אחרונה זו בוטלה ודוברי החוק שוב חויבו לבצע את משימתם בעצמם והונהג פיקוח על מינוי חברי מועצת המלך. התפקיד, שחשיבותו ירדה עם הזמן, היה שקול כנגד זה של שופט. המינוי נשאר מוגבל לאנשי האצולה בלבד עד שנת 1723. בסופו של דבר הוא בוטל בשנת 1849. עדיין השתמשו לפעמים בתואר זה בתור תואר כבוד למושלים.
ב-1947 הונהג שוב התואר "לאגמן" עבור שופטים בכירים, דהיינו נשיאי אגפים של בתי הדין לערעורים. אחרי רפורמה בשנת 1969 נשיאי בתי הדין המחוזיים (tingsrätter) נקראו לאגמן, בעוד שנשיאי האגפים של בתי הדין לערעורים נקראו "דוברי בתי הדין לערעורים" - hovrättslagmän.
בהתאמה, נשיאי בתי המשפט המחוזיים למנהל, ה- förvaltningsrätter, מכונים גם "לאגמן", בעוד שנשיאי אגפים של בתי הדין לערעורים בתחום המנהל נקראים קאמרטסלאגמן - kammarrättslagmän.
| פרובינציה (לאגסאגה -lagsaga) | לאגמאן ראשון | שנה |
| --- | --- | --- |
| אופלנד | בירייר פרסון | 1296–1316 |
| טיונדלנד | לארס | 1231 |
| טיונדלנד | ישראל אנדרסון | 1286-89 |
| טיונדלנד | בירייר פרסון | 1293-96 |
| אטונדלנד | יירמונד | 1231 |
| אטונדלנד | הוקון | 1286-96 |
| פיידרונדלנד |  ? | (הצטרפה לאופלנד בשנות ה-1290) |
הלסינגלנד:  ?
| סדרמנלנד | ביירן נף | 1285-86 |
| סדרמנלנד | יוהאן אינייואלדסון | 1295-1304 |
| וסטמנלנד ודאלה | מגנוס גריירסון | 1305 |
| וסטמנלנד ודאלה | גרייר מגנוסון | 1325-36 |
| נרקה | פיליפ טרנסון | 1271-79 |
| ורמלנד | א. מחוקק בורלמנד | 1190 |
| ורמלנד | הלדו | 1268 |
| ורמלנד | מארל הרלדסון | c. 1285 |
| וסטרייטלנד | אסקיל מגנוסון (שושלת פולקונג) | 1217-27 |
| וסטרייטלנד | גוסטף | 1230 |
| וסטרייטלנד | פולקה | 1240 |
| וסטרייטלנד | פטר נף | 1251-53 |
| אסטרייטלנד | לארס פטרסון | 1244 |
| אסטרייטלנד | מגנוס בנגטסון (שושלת פולקונג) | 1247-63 |
| טיוהראד (סמולנד) | נילס | 1180 |
| טיוהראד (סמולנד) | אולף | 1200 |
| טיוהראד (סמולנד) | קרל אינייבורגסון | 1266-68 |