stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Disturbia (שיר)
וידאו קליפ > הרכב וביקורות

הקליפ מתחיל בתא עינויים סוריאליסטי, דמוי קרקס, שבו נראית, ריהאנה לבושה בשחור, עם איפור כהה, עם ציפורניים שחורות ארוכות, כשהיא לוחצת על המקשים של פסנתר כהה גדול ומסתכלת לתוך המצלמה. לאחר מכן השיר מתחיל וריהאנה נראית בתוך תא כלא ששני אנשים שומרים עליה ובמקביל היא נראית יושבת על כיסא מלכות ששתי נשים רוקדות לצידה. בפזמון של השיר נראית ריהאנה עם קבוצה של אנשים שמחזיקים אותה מול תא גזים ובמקביל נראית סצנה נוספת שלה לכודה במיטה שהיא לא יכולה לצאת ממנה. לאחר הפזמון נראית סצנה חדשה בה היא קשורה לעמוד שאש דולקת מולה. בבית שלפני הפזמון נראית ריהאנה שוכבת לצד בובה דמוית אדם מאחורי רשת מתכת. בפזמון השני היא נראית בתוך חדר צר וחשוך כשאר היא עוטה רשת עכביש על פניה ובמקביל נראה עכביש טרנטולה מהלך על הרצפה. בבית האחרון שלפני הפזמון החוזר נראית ריהאנה יושבת על כיסא אשר היא כבולה בשלשלאות בידיה ורגליה.
סיימון ווזיק-לוינסון מ-Entertainment Weekly אמר על הקליפ: "נראה שהיא נכנסה לקליפ "Closer" של Nine Inch Nails או לבית חולים פסיכיאטרי". בנוסף הוא כתב: כי "הווידאו הוא לא מה שהוא צפוי משיר דאנס-פופ, אבל זה גם מגניב ריהאנה מנסה משהו חדש." ג'יליאן מאפס מבילבורד כתב: "ריהאנה יצרה תמונה בלתי נשכחת ועצבנית הדומה יותר למרילין מנסון מאשר עמיתיה הנמצאים ב-Top 40 של המצעד [מצעד הבילבורד]." הקליפ דורג במקום ה-6 ברשימת הקליפים הטובים ביותר של שנות ה-2000 על פי הצבעה שנערכה. תמר אניטאי מ-MTV Buzzworthy כתבה: "האובססיה של ריהאנה שמתבטאת בטראנטולות מטושטשות, פאות, זאבים, ובחורים מפחידים, ומחוכים של S&M נראתה כל כך סקסית באופן טבעי!". מאוחר יותר הקליפ דורג במקום ה-5 ברשימת חמשת הקליפים הנפוצים ביותר של Buzzworthy.
הופעות חיות

ריהאנה הופיעה בפעם הראשונה עם השיר בטקס ה-VMA של 2008 הופעה שדורגה כההופעה העשירית הטובה ביותר אי פעם בתולדות הטקס על פי סקר שערך בילבורד ב-2011. בספטמבר אותה שנה ריהאנה טסה לצפרת בשביל לבצע את השיר בתוכנית סטאר אקדמי. ב-2009 היא חזרה לבצע את השיר שוב, הפעם במשחקי הסופרבול בפלורידה ביחד עם מספר שירים נוספים.
לאחר שחרור אלבומה הרביעי ריהאנה קיימה מופע לקידום האלבום בחסות נוקיה, במהלכו ריהאנה ביצעה את השיר לצד שירים נוספים. בפברואר 2010 ריהאנה הופיעה שוב בסופרבול בחסות פפסי במיאמי, פלורידה עם השיר לצד שירים נוספים שלה. באותו חודש הופיעה גם ב-AOL Sessions עם השיר לצד שירים אחרים שלה. במאי 2012 הופיעה בפסטיבל Radio 1's Hackney Weekend שם שוב ביצעה את השיר לצד שירים נוספים. בנוסף ריהאנה ביצעה את השיר במהלך סיבובי ההופעות Last Girl on Earth Tour ו-Loud Tour ובחלק מהיעדים בסיבוב ההופעות Good Girl Gone Bad Tour.
הופעות חיות > ביקורות

על הופעתה בטקס ה-VMA בריאן אורלוף מ-"People" אמר: "אחרי שבריטני [ספירס] עזבה את הבמה, הוא הועברה לריהאנה שהייתה בעלת מראה עתידני, ופתחה את הלהיט שלה "Disturbia" במופע בנושא גותי". בנוסף ההופעה הוכתרה כההופעה העשירית הטובה ביותר אי פעם בתולדות הטקס על פי סקר שערך בילבורד ב-2011. על הופעתה במהלך סיבוב ההופעות Last Girl on Earth Tour אמרה ליסה ווילטון מ-Calgary Sun: "הצד הגותי של ריהאנה יצא ובצד גותי אני מתכוונת שהיא שרה לצד רקדנים לבושים כעכבישים ענקיים ומרוחקים במהלך ההמנון האפלולי של הדאנס." על הופעתה במהלך סיבוב ההופעות Loud Tour אמר רוב ויליאמס מ-"Winnipeg Free": "ריהאנה שמטה את המעיל הכחול שלה וחשפה ביקיני מצופה יהלומים. את חוש האופנה שלה והרבה עור."
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 4 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 6 |  |
|  אירופה | אירופה הוט 100 | 2 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 14 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 4 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 1 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 5 |  |
|  דנמרק | היטליסטן | 4 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 10 |  |
|  הונגריה | Rádiós Top 40 | 4 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 3 |  |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 4 |  |
|  ונצואלה | רקורד ריפורט | 1 |  |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 2 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 3 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 1 |  |
|  סלובקיה | ČNS IFPI | 7 |  |
|  ספרד | PROMUSICAE | 10 |  |
|  פולין | ZPAV | 2 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 6 |  |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 2 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 1 |  |
|  צ'כיה | ČNS IFPI | 10 |  |
|  צרפת | SNEP | 3 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 2 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 4 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 4 |  |
מיקומי שיא > מצעדי סוף שנה

| 2008 | מיקום |
| --- | --- |
אוסטרליה: 22
אוסטריה: 45
בלגיה (פלנדריה): 23
בלגיה (ולוניה): 71
קנדה: 8
הולנד: 38
אירופה: 17
צרפת: 49
גרמניה: 41
אירלנד: 18
ניו זילנד: 21
שוודיה: 36
שווייץ: 21
בריטניה: 18
ארצות הברית: 16
| 2009 | מיקום |
| --- | --- |
שווייץ: 74
ארצות הברית: 77
מיקומי שיא > מצעדי סיכום עשור

| 2000-09) | מיקום |
| --- | --- |
ארצות הברית: 64
נתוני מכירות

| מדינה | תואר | עותקים |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה | פלטינה x3 | 210,000 |
| בלגיה | זהב | 15,000 |
| דנמרק | פלטינה | 15,000 |
| ניו זילנד | פלטינה | 15,000 |
| ספרד | זהב | 10,000 |
| שוודיה | זהב | 10,000 |
| הממלכה המאוחדת | פלטינה | 600,000 |
| ארצות הברית | פלטינה x4 | 4,800,000 |
היסטוריית יציאות לאור

| מדינה | תאריך | פורמט | חברת תקליטים |
| --- | --- | --- | --- |
| ארצות הברית | 17 ביוני 2008 | רדיו עכשווי | דאף ג'אם |
| ארצות הברית | 24 ביוני 2008 | רדיו קצבי | דאף ג'אם |
| בריטניה | 22 ביולי 2008 | דיסק | Mercury Records |
| ארצות הברית | 5 באוגוסט 2008 | רמיקסים להורדה דיגיטלית | דאף ג'אם |
| הממלכה המאוחדת | 5 באוגוסט 2008 | רמיקסים להורדה דיגיטלית | דאף ג'אם |
| אוסטרליה | 26 בספטמבר 2008 | הורדה דיגיטלית | דאף ג'אם |
| דנמרק | 26 בספטמבר 2008 | הורדה דיגיטלית | דאף ג'אם |
| פינלנד | 26 בספטמבר 2008 | הורדה דיגיטלית | דאף ג'אם |
| צרפת | 26 בספטמבר 2008 | הורדה דיגיטלית | דאף ג'אם |
| צרפת | 26 בספטמבר 2008 | EP | דאף ג'אם |
| גרמניה | 26 בספטמבר 2008 | הורדה דיגיטלית | דאף ג'אם |
| איטליה | 26 בספטמבר 2008 | הורדה דיגיטלית | דאף ג'אם |
| יפן | 26 בספטמבר 2008 | הורדה דיגיטלית | דאף ג'אם |
| הולנד | 26 בספטמבר 2008 | הורדה דיגיטלית | דאף ג'אם |
| ניו זילנד | 26 בספטמבר 2008 | הורדה דיגיטלית | דאף ג'אם |
| נורווגיה | 26 בספטמבר 2008 | הורדה דיגיטלית | דאף ג'אם |
| פורטוגל | 26 בספטמבר 2008 | הורדה דיגיטלית | דאף ג'אם |
| ספרד | 26 בספטמבר 2008 | הורדה דיגיטלית | דאף ג'אם |
| שוודיה | 26 בספטמבר 2008 | הורדה דיגיטלית | דאף ג'אם |
| שווייץ | 26 בספטמבר 2008 | הורדה דיגיטלית | דאף ג'אם |
| גרמניה | 3 באוקטובר 2008 | דיסק | Universal Music |
תזמורת גולבנקיאן

| --- | --- |
 תאריך ייסוד:  1962 
 מייסד:  קרן קאלוסטה גולבנקיאן
 מדינה:  פורטוגל פורטוגל
 מיקום:  ליסבון, פורטוגל
 מנצח:  האנו לינטו
 אתר רשמי
 
תזמורת גולבנקיאן (בפורטוגזית: Orquestra Gulbenkian) היא תזמורת סימפונית חשובה בפורטוגל, היושבת דרך קבע בעיר הבירה ליסבון.
היסטוריה

קרן קאלוסטה גולבנקיאן הקימה את התזמורת בשנת 1962 בתור תזמורת קאמרית, המורכבת מ-12 נגנים. לאחר מכן, התזמורת התרחבה בגודלה וקיבלה את שמה הנוכחי ב-1971.
התזמורת ערכה את הופעת הבכורה שלה בצפון אמריקה בנובמבר 1997 בניוארק בניו ג'רזי.
מנצחים ראשיים קודמים של התזמורת כללו את קלאודיו סקימונה, מוחאי טאנג ולורנס פוסטר. בספטמבר 2012, הודיעה התזמורת על מינויו של פול מקריש למנצח הראשי והיועץ האמנותי הבא שלה, עם חוזה ראשוני של 4 שנים מקריש קיבל רשמית את המנצח הראשי עם עונת 2013–2014, והחזיק בתפקיד עד 2016. קלאודיו סקימונה, המנצח הראשי של התזמורת בשנים 1979 עד 1986, הוא כעת בעל התואר מנצח כבוד בתזמורת. מנצחים אורחים ראשיים בעבר כללו את ג'ואנה קרניירו. במאי 2013, התזמורת מינתה את סוזנה מלקי כמנצחת האורח הראשית הבאה שלה, עם חוזה ראשוני של 3 שנים, החל מיולי 2013.
בינואר 2017, לורנצו ויוטי ניצח לראשונה על התזמורת, וחזר באותה עונה להופעת ניצוח אורח שני. באוקטובר 2017, הודיעה התזמורת על מינויו של ויוטי למנהל המוזיקלי הבא שלה, החל בעונת 2018–2019, עם חוזה ראשוני של 3 עונות. ויוטי התפטר כמנהל מוזיקלי בשנת 2021 וכעת יש לו את התואר מנצח אורח ראשי בתזמורת. בנובמבר 2022, הודיעה התזמורת על מינויו של האנו לינטו למנצח הראשי הבא שלה, החל בעונת 2023 - 2024.
מנצחים ראשיים

למברטו באלדי (1962 - 1963)
אורס ווגלין (1963 - 1964)
רנאטו רואטולו (1964 - 1965)
טראיאן פופסקו (1965 - 1966)
אדריאן סנשיין (1966 - 1967)
ג'אנפרנקו ריבולי (1967 - 1971)
ורנר אנדראס אלברט (1971 - 1973)
מיכאל טבצ'ניק (1973 - 1976)
חואן פבלו איזקיירדו (1976 - 1979)
קלאודיו סקימונה (1979 - 1986)
מוחאי טאנג (1988 - 2001)
לורנס פוסטר (2002 - 2013)
פול מקריש (2013 - 2016)
לורנצו ויוטי (2018 - 2021)
האנו לינטו (2023 - ממשיך)
שירלי ויליאמס

שירלי ויויאן טרזה בריטיין ויליאמס, הברונית ויליאמס מקרוסבי (באנגלית: Shirley Vivian Teresa Brittain Williams, Baroness Williams of Crosby;‏ 27 ביולי 1930 – 12 באפריל 2021) הייתה פוליטיקאית ואקדמאית בריטית אשר הנהיגה את המפלגה הסוציאל-דמוקרטית (אותה ייסדה בשנת 1981) ולאחר מכן את המפלגה הליברל-דמוקרטית. הייתה חברת הפרלמנט של בריטניה ושרה בקבינט ממשלת בריטניה. בשנים 2001–2004 הובילה את הליברל-דמוקרטים בבית הלורדים ובשנים 2000–2007 ייעצה לראש הממשלה גורדון בראון בנושאי הפצת נשק גרעיני. בינואר 2016 הודיעה על פרישה מבית הלורדים ועד למותה הייתה פרופסור למדע המדינה באוניברסיטת הרווארד.
ביוגרפיה > שנותיה הראשונות ותחילת דרכה

ויליאמס נולדה בצ'לסי, לונדון בשנת 1930. אביה היה חוקר מדע המדינה ופילוסוף, ואמה, ורה בריטן הייתה פעילה פציפיסטית ופמיניסטית. ויליאמס עצמה התחנכה בכמספר בתי ספר שונים. בזמן מלחמת העולם השנייה, היא התפנתה למינסוטה שבארצות הברית וחיה שם במשך 3 שנים. בצעירותה למדה ויליאמס באוניברסיטת אוקספורד ואף שיחקה בתיאטרון למשך זמן קצר. היא אף שיחקה במחזהו של ויליאם שייקספיר "המלך ליר" בבימויו של טוני ריצ'רדסון. לאחר שויליאמס סיימה את התואר הראשון בכלכלה, פילוסופיה ופוליטיקה, היא לקחה חלק בתוכנית פולברייט. באמצעות תוכנית זו, ויליאמס זכתה במלגה ולמדה באוניברסיטת קולומביה שבניו יורק. כשחזרה לבריטניה, היא החלה לעבוד כעיתונאית- בתחילה בדיילי מירור ולאחר מכן ב-Financial Times.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

ויליאמס ניסתה להיבחר בבחירות המחוזיות של הארוויץ (Harwich) ב-1954 ובבחירות הכלליות ב-1955 וב-1959 מטעם מחוז סאות'המפטון טסט (Southampton Test). בשנת 1960 החלה לעבוד באגודה הפביאנית, ארגון סוציאל-דמוקרטי משפיע. בשנת 1964 הצליחה להיבחר לפרלמנט ובמהרה הפכה לשרת החינוך והמדע בממשלה. בשנת 1969 התמנתה לשרת הפנים בממשלה החדשה. בשנים 1974–1976 הייתה השרה למחירים ולהגנת הצרכן בממשלתו של הרולד וילסון. בשנת 1976 התמנתה לשרת החינוך והמדע ולמשלמת הכללית של הוד מעלתה בממשלת ג'יימס קלהאן. היא החזיקה בשני התיקים יחדיו. בזמן כהונתה כשרת החינוך, דגלה בביטול החינוך היסודי, ומעבר למערכת מקיפה.
בשנת 1979 הפסידה את מקומה בפרלמנט. בזמן שעד חזרתה לפוליטיקה, הנחתה תוכנית אירוח ב-BBC. במהלך עבודתה, ויליאמס ראיינה אישים ידועים רבים, בהם קנצלר גרמניה וילי ברנדט, ראש ממשלת בריטניה לשעבר מן המפלגה השמרנית אדוארד הית' ועמיתה שהודח זה עתה, ג'יימס קלהאן. במקביל, נשארה חברת הנהלה במפלגתה.
בשנת 1981 החליטה ויליאמס לעזוב את מפלגת הלייבור מכיוון שלדעתה המפלגה הייתה שמאלית מדי. היא ועוד שלושה מחבריה החליטו להקים את המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. אליהם הצטרפו עוד 28 חברי פרלמנט מהלייבור ועוד שמרן אחד. באותה השנה ויליאמס נבחרה לפרלמנט והייתה לחברת הפרלמנט הראשונה שנבחרה מטעם המפלגה. היא איבדה את מושבה כשנתיים לאחר מכן, ב-1983. בשנת 1987 התמודדה על מקום בפרלמנט ללא הצלחה. לאחר מכן ויליאמס תמכה באיחוד בין המפלגה הסוציאל-דמוקרטית למפלגה הליברלית, איחוד שיצר את המפלגה הליברל-דמוקרטית.
ביוגרפיה > פסק זמן מהפוליטיקה הבריטית

בשנים 1988–1993 נסעה ויליאמס לארצות הברית על מנת ללמד באוניברסיטת הרווארד. בשנים אלו עזרה ויליאמס בניסוח החוקות של דרום אפריקה, רוסיה ושל אוקראינה. בתקופה זו עמדה בראש פרויקט לקידום וביסוס הדמוקרטיה בארצות מזרח אירופה.
בשנת 1993 חזרה לבריטניה בעקבות כהונתה בבית הלורדים, אך המשיכה לשמור על קשר הדוק עם האוניברסיטה.
ביוגרפיה > בית הלורדים וקריירה פוליטית מאוחרת

לאחר שסירבה בעבר להצעתו של ג'יימס קלהאן לחברות במסדר האימפריה הבריטית, ויליאמס קיבלה ב-1 בפברואר 1993 את תואר האצולה "ברונית ויליאמס מקרוסבי". בשנים 2001–2004 הובילה את הליברל דמוקרטים בבית הלורדים. בתקופה זו הייתה ויליאמס חברה גם במועצה ליחסי חוץ של האיחוד האירופי ועמדה בראש קרנות השקעה וכנציבת הוועדה הבינלאומית לאי-הפצת נשק גרעיני. בשנת 2007, עם הפיכתו של גורדון בראון לראש הממשלה, התמנתה ויליאמס ליועצת בנושא הנשק הגרעיני. התנאי של ויליאמס למינוי היה יכולתה להישאר עצמאית ובמפלגתה שלה.
בעמדותיה, ויליאמס התנגדה למערכות רווחה ציבורית, ביטוח בריאות ממלכתי ולנישואים חד-מיניים. בשנת 2016 פרשה מבית הלורדים ושנה לאחר מכן הצטרפה למסדר עמיתי הכבוד.
חיים אישיים

ויליאמס התחתנה פעמיים. בשנת 1955 התחתנה עם הפילוסוף ברנארד ויליאמס. ברנרד עזב את אוקספורד בגלל תפקידיה הפוליטיים של אשתו. הוא עבד באוניברסיטת לונדון, בקולג' האוניברסיטאי של לונדון וב-Financial Times. ברנרד טען שהנישואים הצליחו מאוד בשנים אלו, ולזוג נולדה בת. למרות ההצלחה בשנים הראשונות של הנישואים, הקריירה הפוליטית של שירלי הפרידה בינה לבין ברנרד. בנוסף על כך, התקיים הבדל המובהק בערכיהם האישיים: למשל ברנרד היה אתאיסט ושירלי הייתה קתולית. בשלב מסוים ברנרד ניהל רומן עם אשתו של ההיסטוריון קוונטין סקינר. הזוג התגרש בשנת 1974.
בשנת 1987 ויליאמס התחתנה עם פרופסור להיסטוריה מהרווארד בשם ריצ'רד נוישטט. הזוגיות החזיקה מעמד עד מותו של נוישטט בשנת 2003.
ויליאמס נפטרה ב-12 באפריל 2021. הותירה אחריה שתי בנות (אחת מהנישואים עם ברנרד ועוד בת חורגת מהנישואים עם נוישטט) ושני נכדים. ויליאמס הייתה קתולית אדוקה, וביקרה בכנסייה בכל יום ראשון.
הערות שוליים

↑  Julia Langdon, Lady Williams of Crosby obituary, הגרדיאן, ‏12 באפריל 2021 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007339065105171  BnF: cb12143656f (data)  GND: 139967664  ISNI: 0000 0001 0927 5682  LCCN: n81119436  NLK: KAC2018I1093  NTA: 068091648  SNAC: w6h20jn9  SUDOC: 029911214  Trove: 1126690  UKPARL: URDlhhkg  ULAN: 500052058  VIAF: 96028707   WorldCat (עם VIAF): 96028707
שלמה ארצי (אלבום)

שלמה ארצי הוא אלבום הבכורה של הזמר והמוזיקאי שלמה ארצי שיצא בסוף שנת 1970.
הפקה

האלבום הוקלט עוד בעת שירותו הצבאי של ארצי, ששירת באותה העת בלהקת חיל הים, שם התבלט מעל שאר חבריו ללהקה. בין הבולטים בשירי האלבום היו השירים: "פתאום עכשיו, פתאום היום" ("אהבתיה"), "תפילת ערבית", "אנחנו לא צריכים", "האם עודך יפה", "נח"ל ים", "מרקו" ו"זה העולם".
בין הכותבים לאלבום ניתן למנות את יעקב רוטבליט, נעמי שמר, דפנה אילת, נתן יונתן, תרצה אתר, אבי קורן ועוד. ארצי עצמו הלחין רק שיר אחד לאלבום שנקרא "תפילת ערבית" (שכתב במקור הסופר והמשורר הבריטי אלן אלכסנדר מילן בספרו "פעוטים היינו" ותרגם יעקב אורלנד). את עיבודי השירים ביצעו דוד קריבושי, בני נגרי ודניאל שליט. ללחן של השיר "רק זיכרון אחד", שהולחן על ידי סשה ארגוב, נכתבו מילים מחודשות מאוחר יותר על ידי נתן יונתן, והשיר נקרא אז "שיר ארץ" ("ארץ שיושביה היא אוכלת").
על עטיפת התקליט הופיע מאמר שכתב אביו, יצחק ארצי, ובו כתב בין השאר: "לא הפעלתם של יחסי ציבור הם שחיבבו את שלמה על לב שומעיו. סוד כיבושיו טמון בקולו, בלחני שיריו ותמלילם ומעל לכל - בכנות שירתו".
במהלך השנים הפך האלבום לנדיר ביותר, אך בשנת 1997 יצאה מהדורה חדשה שלו על גבי תקליטור. מהדורת התקליטור המקורית לא כללה את השיר "הנסיעה הנפלאה", אך זה צורף למהדורה שנכללה במארז "השנים הראשונות" שיצא בשנת 2008.
רשימת רצועות

| שלמה ארצי> מס' | שלמה ארצי> שם | שלמה ארצי> מילים | שלמה ארצי> לחן | שלמה ארצי> משך | שלמה ארצי>  | שלמה ארצי>  | שלמה ארצי>  | שלמה ארצי>  | שלמה ארצי>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | מרקו  | יענקל'ה רוטבליט | דוד קריבושי | 3:02 |  |  |  |  |  |
| 2. | האם עודך יפה  | דפנה אילת | דפנה אילת | 2:07 |  |  |  |  |  |
| 3. | רק זיכרון אחד  | תרצה אתר | סשה ארגוב | 5:30 |  |  |  |  |  |
| 4. | זה העולם  | נתן יונתן | יאיר קלינגר | 4:05 |  |  |  |  |  |
| 5. | הנסיעה הנפלאה  | משה אביבי | דרורה חבקין | 3:11 |  |  |  |  |  |
| 6. | פתאום עכשיו, פתאום היום  | תרצה אתר | יעקב הולנדר | 3:04 |  |  |  |  |  |
| 7. | האם השלישית  | נתן אלתרמן | נעמי שמר | 3:27 |  |  |  |  |  |
| 8. | אנחנו לא צריכים  | אבי קורן | שמואל אימברמן | 2:19 |  |  |  |  |  |
| 9. | נח"ל ים  | יוסי בכר | קובי אשרת | 3:20 |  |  |  |  |  |
| 10. | תפילת ערבית  | אלן אלכסנדר מילן (תרגם: יעקב אורלנד) | שלמה ארצי | 2:28 |  |  |  |  |  |
| 11. | שיר קיץ  | רימונה די-נור | סשה ארגוב | 2:38 |  |  |  |  |  |
| 12. | הבלדה על לבן בן בתואל  | יענקל'ה רוטבליט | דוד קריבושי | 4:00 |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 39:11 |  |  |  |  |  |
שרילין איפיל

| --- | --- |

 לידה:  17 בדצמבר 1962 (בת 61) ארצות הברית ניו יורק ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  ואסר קולג   אוניברסיטת ניו יורק
 פרסים והוקרה
 טיים 100 (2021)  מדליית רדקליף (2022)  אשת השנה (2022) 
 
שרילין איפיל (באנגלית: Sherrilyn Ifill; נולדה ב-17 בדצמבר 1962) היא עורכת דין אמריקאית. היא פרופסור למשפטים, נשיאה ויועצת-מנהלת של קרן ההגנה והחינוך המשפטית של NAACP. היא הנשיאה השביעית של קרן ההגנה המשפטית מאז הקים ת'ורגוד מרשל את הארגון בשנת 1940. איפיל היא גם מומחית לאומית לזכויות הצבעה ובחירה שיפוטית. היא בת דודה של העיתונאית גוון איפיל.
שנותיה המוקדמות והשכלה

שרילין איפיל נולדה ב-17 בדצמבר 1962 בג'מייקה, קווינס, ניו יורק ללסטר (עובד סוציאלי בהארלם) ומירטל. היא הצעירה מבין 10 ילדים. אמה נפטרה כאשר איפיל הייתה בת 6. היא סיימה את לימודיה בתיכון הילקרסט. לאיפיל יש תואר ראשון מואסאר קולג' ותואר J.D מבית הספר למשפטים באוניברסיטת ניו יורק.
משפחתם היגרה לארצות הברית מברבדוס.
קריירה

במהלך לימודי המשפטים שלה, התמחה איפיל אצל השופט איי. ליאון היגגינבות'אם ג'וניור בקיץ הראשון ובמרכז האו"ם לזכויות אדם בקיץ השני. עבודתה הראשונה עם סיום לימודיה הייתה מענק מחקר לשנה עם ה-ACLU בניו יורק. לאחר מכן שימשה כעוזרת בקרן ההגנה המשפטית, תוך עבודה בתיקי חוק זכויות הצבעה. בשנת 1993 הצטרפה לפקולטה של בית הספר למשפט של אוניברסיטת מרילנד, שם לימדה במשך שני עשורים.
איפיל מופיעה באופן קבוע בתקשורת בשל מומחיותה בנושאים כמו העדפה מתקנת, שיטור,  מועמדים לשופטים,  ובית המשפט העליון.
בשנת 2021 נבחרה להופיע ברשימת טיים 100.
חיים אישיים

איפיל נשוי לאיבו קנובלוך. לזוג לשלושה ילדים.
הוקרה ופרסים

בשנת 2016 זכה איפיל בפרס המורה הגדול של אגודת המורים האמריקאים למשפטים.
הערות שוליים

1 2  Thompson, Krissah (22 בינואר 2013). "Sherrilyn Ifill is to be head of NAACP legal defense and educational fund". The Washington Post. נבדק ב-15 ביולי 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Alumnus/Alumna of the Month | NYU School of Law". www.law.nyu.edu (באנגלית). נבדק ב-19 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Sherrilyn Ifill's Biography". The HistoryMakers (באנגלית). נבדק ב-19 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Thompson, Krissah (22 בינואר 2013). "Sherrilyn Ifill is to be head of NAACP legal defense and educational fund". The Washington Post (באנגלית אמריקאית). ISSN 0190-8286. נבדק ב-19 ביוני 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Shaping the Civil Rights Discourse: Sherrilyn Ifill '84 – Vassar, the Alumnae/i Quarterly". vq.vassar.edu. נבדק ב-19 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Alcindor, Yamiche (19 בנובמבר 2016). "Thousands of Mourners Celebrate Gwen Ifill's Tenacity and Grace". The New York Times. נבדק ב-1 בפברואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Okpalaoka, Ugonna (19 בנובמבר 2012). "Sherrilyn Ifill named head of NAACP Legal Defense and Education Fund". The Grio. נבדק ב-15 ביולי 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Edney, Hazel Trice (26 בנובמבר 2012). "NAACP Legal Defense Fund Names Sherrilyn Ifill Next President". Politic365. אורכב מ-המקור ב-10 באפריל 2018. נבדק ב-15 ביולי 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Closing Statements" (interview with Sherrilyn Ifill). NYU Law Magazine. 2013. Retrieved April 11, 2020.
↑  Hefling, Kimberly; Gerstein, Josh (23 ביוני 2016). "Supreme Court upholds college affirmative action program". Politico. נבדק ב-15 ביולי 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Brown, Emma; Douglas-Gabriel, Danielle (23 ביוני 2016). "Affirmative action advocates shocked – and thrilled – by Supreme Court's ruling in University of Texas case". The Washington Post. נבדק ב-15 ביולי 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Rubenstein, Samuel (21 בנובמבר 2014). "BPR Interview: Sherrilyn Ifill". Brown Political Review. נבדק ב-15 ביולי 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Burke, Lauren Victoria (18 במרץ 2016). "Garland Nomination: Black Advocates Want Him Vetted". NBC News. נבדק ב-15 ביולי 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Barnes, Robert (1 במאי 2016). "Scalia's death affecting next term, too? Pace of accepted cases at Supreme Court slows". The Washington Post. נבדק ב-15 ביולי 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Sherrilyn Ifill: The 100 Most Influential People of 2021, Time (באנגלית)
↑  Society of American Law Teachers (May 16, 2016). "Update on SALT Activities." Retrieved February 19, 2017.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007342305805171  GND: 1138452238  ISNI: 0000 0000 3705 7896  LCCN: n2006040025  VIAF: 78205020   WorldCat (עם VIAF): 78205020
ריקה רייניש

ריקה רייניש-אסמן, -ניומן (בגרמנית: Rica Reinisch-Assmann, -Neumann; נולדה ב-6 באפריל 1965) היא שחיינית עבר ממזרח גרמניה. היא אלופה אולימפית (מוסקבה 1980) בעלת 3 מדליות זהב ושיאנית עולם במשחי הגב.
ביוגרפיה

רייניש נולדה בזייפנרסדורף, שבסקסוניה. היא החלה לשחות בגיל 8 ובגיל 12 קבעה במשחה ל-100 מטר גב תוצאה של 1:14.3 דקות. בגיל 14 היא דורגה בין ה-20 השחייניות הראשונות בעולם (1:04.84 דקות).
בתחרות הזמנה, לשחייניות שקבעו את התוצאות הטובות ביותר אותה שנה, שנערכה באוסטין, טקסס, בינואר 1980, הפסידה רייניש לאלופה ושיאנית העולם מארצות הברית לינדה ג'זק במשחה ל-100 מטר גב (ג'זק - 1:03.15 דקות, רייניש - 1:03.74 דקות). חודש לאחר מכן, היא קבעה את תוצאת השנה בעולם במשחה ל-100 מטר גב 1:02.46 דקות.
ביוגרפיה > אלופה אולימפית ושיאנית עולם

באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכתה רייניש ב-3 מדליות זהב, תוך קביעת 4 שיאי עולם חדשים אישיים ושיא עולם במשחה שליחות. כשחיינית ראשונה במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב היא השוותה את השיא העולמי במשחה ל-100 מטר גב (1:01.51 דקות), ובהמשך הרביעייה המזרח גרמניה (אוטה גווניגר, אנדריאה פולק וקארן מטשוק) קבעה שיא עולם חדש של 4:06.67 דקות, לפני בריטניה (4:12.24 דקות) וברית המועצות (4:13.61 דקות). לאחר מכן, בשלב המוקדמות היא שיפרה במשחה ל-100 מטר גב את השיא העולמי (1:01.50 דקות) ופעם נוספת בשלב הגמר (1:00.86 דקות), לפני חברותיה לנבחרת, אינה קלבר (1:02.07 דקות) ופטרה רידל (1:02.64 דקות) ובמשחה ל-200 מטר גב בשיא עולם חדש של 2:11.77 דקות, לפני חברותיה לנבחרת, קורנליה פוליט (2:13.75 דקות) ובירגיט טרייבר (2:14.14 דקות).
במהלך מחנה אימונים שנערך באוקראינה בשנת 1982 סבלה רייניש מהתמוטטות בעקבות דלקת בשחלות, שבעקבותיה פרשה משחייה תחרותית.
שימוש בסמים

לאחר איחוד גרמניה נחשפה תוכנית האימרוץ של גרמניה המזרחית, בה נתנו סטרואידים אנאבוליים באופן שיטתי לספורטאים רבים. בין היתר, השחיינית בריגיט מיינקה ספרה ששחייניות נבחרת מזרח גרמניה השתמשו באימרוץ נרחב .
לאחר נישואיה בתחילת שנות התשעים סבלה רייניש מהפלות חוזרות, וציסטות בשחלות . עם השנים היא הצליחה ללדת וכיום יש לה שני ילדים.
תארים והישגים

בשנת 1989 זכתה רייניש להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר גב
התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר גב
הערות שוליים

↑  RICA REINISCH (GDR) - 1989 Honor Swimmer, באתר International Swimming Hall of Fame
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 120937546X  VIAF: 9520158858110744490003   WorldCat (עם VIAF): 9520158858110744490003
תזמורת דטרויט

| --- | --- |

 תאריך ייסוד:  1887 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מיקום:  דטרויט, מישיגן
 אולם קונצרטים:  אולם הקונצרטים במרכז המוזיקה ע"ש מקס מ. פישר
 מנצח:  יאדר בנימיני
 פרסים:  Libera Award for Best Classical Record 
 www.dso.org
 
תזמורת דטרויט (באנגלית: Detroit Symphony Orchestra) היא תזמורת סימפונית אמריקאית, שמשכן הקבע שלה הוא בדטרויט, מישיגן. התזמורת נוסדה בשנת 1914 והופיעה בשידור הרדיו הראשון של קונצרט סימפוני ב-10 בפברואר 1922, עם הפסנתרן ארתור שנאבל. לתזמורת סדרות קונצרטים קבועות, הכוללות סדרת קונצרטי חינם חינוכיים לילדים, שראשיתה בשנת 1926. התזמורת הוציאה הקלטות רבות בחברות שונות. בשנת 2005 נפתח בית ספר גבוה לאמנויות, שנבנה על קרקע הנמצאת בבעלות התזמורת.
היסטוריה

עד 1919 הופיעה התזמורת בבית האופרה הישן של דטרויט. כאשר אוסיפ גברילוביץ' התמנה למנהל מוזיקלי בשנת 1918, התנאי שלו לקבלת המינוי היה הקמת אולם קונצרטים חדש לתזמורת. כתוצאה מכך הוקם אולם התזמורת. בשנת 1956 עברה התזמורת לפורד אודיטוריום שעל חוף נהר דטרויט. התזמורת נשארה באתר זה 33 שנים, אבל אז חזרה לאולם התזמורת המשופץ, שהאקוסטיקה בו, כך סבורים, טובה יותר.
המנהל המוזיקלי של התזמורת הוא יאדר בנימיני שהתחיל את תפקידו בספטמבר 2020.
מנהלים מוזיקליים

יאדר בנימיני (2020 - ממשיך)
ליאונרד סלטקין (2009–2018)
נמה ירווי (1990 – 2005)
גינתר הרביג (1984–1990)
אנטל דוראטי (1977 – 1981)
אלדו צ'קאטו (1973 – 1977)
סיקסטן ארלינג (1963 – 1973)
פול פאריי (1951 – 1962)
התזמורת בפירוק (1949 – 1951)
קרל קרוגר (1944 – 1949)
ויקטור קולר (1940 – 1942)
אוסיפ גברילוביץ' (1918 – 1936)
וסטון גיילס (1914 – 1917)
שושנת לנקסטר האדומה

השושנה האדומה של לנקסטר. סמל בית לנקסטר.
השושנה האדומה של לנקסטר  היא הפרח המסמל את מחוז לנקשייר.
הסמל מבוסס על פרח מהסוג ורד שמינו המדויק אינו ידוע, אולם מניחים כי זהו זן תרבותי של המין ורד גאליה (Rosa Gallica) .
שושנה בצבע גולס",הופיעה לראשונה כסמל בית לנקסטר בקרב בוסוורת' בשנת 1485.