stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קוינטן מסייס
ביוגרפיה > שנותיו הראשונות

הדיווחים המוקדמים ביותר על חייו מורכבים בעיקר מאגדות, וקיים מעט מאוד תיעוד לאופי פעילותו או אופיו. אולם מסייס ידוע כיליד לוון שחי את חייו בצניעות כנפח. נולד ליוסט מסייס (1483) וקת'רין ואן קינסקן בין 4 באפריל ל-10 בספטמבר בשנת 1466. והיה אחד מארבעה ילדים במשפחה עם הכנסה ממוצעת ויציבה. האגדה על חייו מספרת כי נטש את מקצועו כנפח כדי לחזר אחרי אשתו שמצאה את הציור למקצוע רומנטי יותר.
ביוגרפיה > סגנונו

שורשי אימונו של מסייס אינם ידועים, אולם סגנונו משקף את האיכויות האמנותיות של דירק באוטס (Dirk Bouts) אשר הביא ללוון השפעות מהאנס ממלינג ורוחיר ון דר ויידן. כאשר מסייס התיישב באנטוורפן, בגיל 25, סגנונו האישי תרם שם רבות להחייאת האמנות הפלמית בנוסח ואן אייק וון דר ויידן, והיה עמית של יואכים פטיניר מייסד סגנון הציור נופי עולם.
מסייס עזב את לוון בשנת 1491 והפך למאסטר בגילדת ציירי אנטוורפן. עבודותיו הסטיריות הידועות ביותר הן "הדוכסית המכוערת" (1515), "דיוקן של גבר קשיש" (1513), ו"חלפן הכספים ואשתו" (1514). שכולן מספקות פרשנות על תחושותיה של החברה האנושית. מסייס עסק גם בציורי מזבח על לוחות טריפטיכון שהמפורסם שבהם נבנה עבור כנסיית פטרוס הקדוש בלוון.
עבודתו של מסייס נחשבה לבעלת תחושות דתיות חזקות עם מאפיינים פלמיים מסורתיים ומלווה בריאליזם עם העדפה לגרוטסקי. ברשמיו קיימת הקפדה על פרטים עם השפעות של אור וצל ותשומת לב לתכשיטים, שולי הבגדים וקישוטים בכלל.
עיקר הדגש בעבודותיו נשען לא על האווירה, אלא על הפשטות הקריקטוריסטית תוך שימת דגש על עידון המלנכוליה של הקדושים. את נטייתו הסאטירית ניתן לראות בציוריו העוסקים בבנקאים סוחרים (מוזיאון הלובר וטירת וינדזור) החושף את חמדנותם ותאוות הבצע שלהם. הדחף השני של מסייס היה להתעכב על רגשות של רוך, כפי שניתן לראות מציוריו העוסקים במדונה והילד.
למסייס הייתה מיומנות רבה כצייר דיוקנאות, והוא הושפע בסגנונו מבני דורו לוקאס ואן ליידן ויאן מאביוס (Jan Mabuse). דיוקנאותיו מפגינים מאפיינים רגשיים אישיים עם בדידות רבה המשקפת את דבקותו בריאליזם כטכניקה.
משפחתו

בנו, יאן מסייס, היה אף הוא לצייר.
הערות שוליים

↑  שמו הפרטי נכתב גם Kwinten או Quentin; ושם המשפחה – Matsijs,‏ Matsys,‏ Massijs,‏ ‏Massys,‏ Metsijs,‏ Metsys,‏ Messijs או Messys.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007396120505171  PLWABN: 9810585206405606  BNE: XX938453  BnF: cb121915750 (data)  BPN: 25209879  GND: 118731610  ISNI: 0000 0001 0875 5334  KulturNav: 3a69ee00-5ed8-4048-894b-c29ff46d8767  LCCN: n82270627  NKC: xx0131667  NLA: 35915796  NTA: 07044675X  RERO: 02-A009068523  RKD: 53166  SELIBR: 267230  SNAC: w69w0gf6  SUDOC: 030517117  Trove: 1144357  ULAN: 500025017  VcBA: 495/15166  VIAF: 17495748   WorldCat (עם VIAF): 17495748 
אנה הקדושה עם בתה מרים ונכדה ישו בטריפטיכון במוזיאונים המלכותיים לאמנויות יפות של בלגיה (1507-1508)
הדוכסית המכוערת, 1513 לערך, שמן על בד 64.2X45.5 ס"מ, הגלריה הלאומית, לונדון
קומברטיים

| קומברטיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: צמחים וסקולריים
סדרה:: הדסאים
משפחה:: קומברטיים
שם מדעי
 Combretaceae ‏בראון, 1810

קומברטיים (שם מדעי: Combretaceae) היא משפחה של צמחים מסדרת ההדסאים, הכוללת 530 מינים ו18 סוגים הנפוצים בהאזור הטרופי והסוב-טרופי בעיקר באפריקה הטרופית,מדגסקר,גינאה החדשה,ארכיפלג ביסמרק,אוסטרליה,אסיה הטרופית ואמריקה הטרופית.
מאפיינים

המשפחה כוללת עצים, שיחים וצמחים מטפסים.
העלים מסורגים או נגדיים. התפרחות גדולות.
העטיף כפול.
מספר האבקנים בין 3 ל-10.
השחלה נגדית.
הפרי הוא אגוזית או בית גלעין.
ההאבקה נעשית על ידי חרקים ארוכי-חדק כמו פרפרים ודבוריים.
הערך הכלכלי של המשפחה שייך לצמחי נוי אך ערך הכלכלה מוגבל לרוב למקום מולדתם.
בישראל נפוצים הסוגים טרמינליה ו צמח האלמון כצמחי נוי.
מיון

Anogeissus
Buchenavia
Bucida
Calycopteris
Combretum
Conocarpus
Dansiea
Guiera
Laguncularia
Lumnitzera
Macropteranthes
Meiostemon
Pteleopsis
Quisqualis כולל אלמון הודי
Strephonema
Terminalia
Terminaliopsis
Thiloa
קומפוסיביליות

קומפוסיביליות (באנגלית: Compossibility. בתרגום מקורב: היכולת להתאים, להיות קיים בד בבד עם אחר) היא מושג פילוסופי מאת גוטפריד וילהלם לייבניץ. לפי לייבניץ, דבר אינדיבידואלי שלם (למשל אדם) מאופיין בכל תכונותיו, ואלה קובעות את יחסיו עם פרטים אחרים. קיומו של פרט אחד עלול לשלול את האפשרות לקיומו של אחר. עולם אפשרי מורכב מיחידים שהם קומפוסיביליים, כלומר יכולים להתקיים ביחד.
קומפוסיביליות ועולמות אפשריים

לייבניץ מציין שעולם הוא קבוצה של דברים מורכבים המתיישבים זה עם זה, ועם זאת, שעולם הוא אוסף דברים שאלוהים יכול להביא לידי קיום. כי אפילו אלוהים לא יכול להביא לעולם שבו יש סתירה כלשהי בין חבריו או תכונותיהם.
כאשר לייבניץ מדבר על עולם אפשרי, הוא מתכוון לקבוצה של דברים סופיים מורכבים ומתיישבים זה עם זה (קומפוסיביליים), שאלוהים יכול היה להביא לידי קיום אלמלא היה מוגבל על ידי הטוב שהוא חלק מהטבע שלו. העולם הממשי, לעומת זאת, הוא הקבוצה של דברים סופיים שאלוהים מייצר, כי הוא הגדול ביותר בטוב, במציאות ובשלמות. באופן טבעי, העובדה שאנחנו כאן וחווים את העולם הזה – העולם הממשי – פירושה שיש לפחות עולם אפשרי אחד. לדעתו של לייבניץ, ישנם אינסוף עולמות אפשריים.
יצירות רלוונטיות והשפעה

השקפות על "קומפוסיביליות" והטיעון הטוב מכל העולמות האפשריים (Best of all possible worlds) הקשורים זה לזה נמצאות בספרו "על מקורם הראשוני של דברים, הדיון במטפיזיקה, על החירות" (On the Ultimate Origin of Things, The Discourse in Metaphysics, On Freedom) ולאורך כל יצירותיו. המונח עצמו נמצא ב"כתבים הפילוסופיים", חלק שלישי, (Die philosophischen Schriften III) כאשר לייבניץ כתב ללואי בורגה (Louis Bourguet).
ראו גם

"על ריבוי העולמות" מאת דייוויד לואיס (1986)
פירוש העולמות המרובים של מכניקת הקוונטים
הערות שוליים

1 2  "Leibniz's Modal Metaphysics". Stanford Encyclopedia of Philosophy. Palo Alto, California. 2008-05-23. נבדק ב-2010-01-22.
↑  Brown, Gregory (1987). "Compossibility, Harmony, and Perfection in Leibniz". The Philosophical Review. 96 (2): 173–203. doi:10.2307/2185157. JSTOR 2185157.
↑  "Leibniz's Modal Metaphysics". Stanford Encyclopedia of Philosophy. Palo Alto, California. 2008-05-23. נבדק ב-2010-01-22.
קארל וסטפאל

| --- | --- |
דיוקן - ליתוגרפיה מאת ג. אנגלבך, בסביבות שנת 1860
דיוקן - ליתוגרפיה מאת ג. אנגלבך, בסביבות שנת 1860
 לידה:  23 במרץ 1833 ברלין, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  27 בינואר 1890 (בגיל 56) קרויצלינגן, שווייץ 
 שם לידה:  Karl Friedrich Otto Westphal 
 ענף מדעי:  פסיכיאטריה 
 מקום קבורה:  ברלין 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין  אוניברסיטת היידלברג  אוניברסיטת ציריך 
 מנחה לדוקטורט:  ווילהלם גריזינגר 
 מוסדות:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין  שאריטה 
 תלמידי דוקטורט:  הרמן אופנהיים, ארנולד פיק 
 בן או בת זוג:  Clara Mendelssohn 
 צאצאים:  Alexander Carl Otto Westphal, בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 
קארל פרידריך אוטו וסטפאל (בגרמנית: Carl Friedrich Otto Westphal;‏ 23 במרץ 1833, ברלין – 27 בינואר 1890, קרויצלינגן, שווייץ, על יד קונסטנץ) היה נוירולוג ופסיכיאטר גרמני.
ביוגרפיה > ילדותו ושנות לימודיו

קארל וסטפאל נולד בשנת 1833 בברלין כבנם של אוטו קארל פרידריך וסטפאל (1800–1879), רופא ויועץ רפואי ממלכתי, ושל אשתו ממוצא יהודי, קרולינה פרידריקה, בת למשפחת הבנקאים היינה.
הוא למד באוניברסיטאות ברלין, היידלברג וציריך. סיים את לימודי הרפואה אחרי השתלמויות נוספות בווינה ובפריז.
בשנת 1862 התחתן וסטפאל עם קלרה מנדלסון, בתו של הבנקאי אלכסנדר מנדלסון ונכדתו של יוזף מנדלסון.
ביוגרפיה > הקריירה האקדמית

בשנת 1857 התקבל לעבודה ביחידה לאבעבועות שחורות בבית החולים "שאריטה" בברלין. בשנת 1858 עבד וסטפאל במחלקה פסיכיאטרית של בית החולים תחת ניהולם של וילהלם גריזינגר (1817–1868) וילהלם פון הורן (1803–1871) וקארל וילהלם אידלר. בשנת 1861 הוסמך להוראה והתמנה למרצה בכיר לפסיכיאטריה באוניברסיטת ברלין.
אחרי שב-1868 התמנה לראש המחלקה לאבעבועות שחורות ושל המחלקה הפנימית, בשנת 1869 עבר להיות פרופסור שלא מן המניין, רופא ראשי ואחראי על ההוראה הקלינית במחלקה לנוירו-פסיכיאטריה, משרה שבה פעל עד שנת 1889. בשנת 1874 הוכר כפרופסור מן המניין לפסיכיאטריה. עם תלמידיו נמנו נוירו-פסיכיאטרים ידועים, כמו ארנולד פיק (1851–1924), הרמן אופנהיים (1858–1919), קארל פירסטנר, קארל מלי וקארל ורניקה (1905-1848). האחרון היה ליד ימינו. וסטפאל נודע בהימנעות מכפייה בגישתו לטיפול בחולי נפש.
וסטפאל מילא תפקידים ציבוריים – כיועץ רפואי ממלכתי וחבר ב"משלחת למען מערכת הבריאות"(Deputation für das Medicinalwesen).
ביוגרפיה > הישגיו ברפואה > בתחום הנוירולוגיה

וסטפאל איבחן את ה"פסאודו-סקלרוזה" או תסמונת וסטפאל-שטרימפל, שהיא צורה מאוחרת של המחלה הניוונית הידועה כמחלת וילסון. כמו כן הוכיח את הקשר בין טאבס דורסליס, ניוון עצבי בחוט השדרה, ולבין "השיתוק הכללי המתקדם", שהם ביוטיים של העגבת של מערכת העצבים.
במקרים של טאבס דורסליס תיאר וסטפאל את ביטול ההחזרים הגידיים העמוקים (למשל רפלקס הפיקה), תופעה הידועה כ"תסמין ארב-וסטפאל" (לפי שמו ולפי שם הנוירולוג וילהלם היינריך ארב (1840–1921)). 
בשנת 1887 תיאר וסטפאל גם את אזור הגרעין הנספח (accessory nucleus) האוטונומי של העצב האוקולומוטורי III אצל האדם המבוגר,(לאחר שב-1885 לודוויג אדינגר תיאר אותו בעובר) – הידוע בימינו כ"גרעין אדינגר-וסטפאל".
ביוגרפיה > הישגיו ברפואה > בתחום הפסיכיאטריה

היה הראשון שטבע את המונח "אגורפוביה" כשצפה בשלושה ממטופליו נכנסים לחרדה קיצונית ואחוזי רגשות אימה כשנמצאו באזורים מסוימים, הומי אדם, בעיר, כשחצו את הרחוב או שהו במקומות סגורים. וסטפל ניסה אמצעי טיפולי של "הצפה" תוך כדי אילוץ יומיומי של המטופלים לפעול נגד הפחד, אך ללא הועיל.
הוא תיאר גם הפרעות טורדניות-כפייתיות, לרבות מקרים של מחשבות טורדניות, חודרניות, אגו-דיסטוניות.
בשנת 1869 היה וסטפאל הראשון שתיאר את הטרנסקסואליות.
בשנת 1877 פרסם תיאור קליני של הנרקולפסיה וקטפלקסיה. הרופא הצרפתי ז'אן-בטיסט ז'לינו (1906-1828) שתיאר גם הוא את ההפרעות הנ"ל, טבע את המונח "נרקולספיה".
קארל וסטפאל נפטר בגיל 57 בשנת 1890 בקרויצלינגן בשווייץ. הוא נקבר בברלין-קויצברג בבית הקברות I של קהילת ירושלים והכנסייה החדשה שבבית הקברות שליד שער האלה.
לקארל וקלרה וסטפאל נולדו ילדים: 
ביניהם, אלכסנדר וסטפאל (1863–1941), גם הוא נוירולוג ופסיכיאטר, אנה (1864–1943) הנשואה לאדוארד 
זוננבורג, מריה (1867–1957), הנשואה לפרנץ פון מנדלסון, והמשפטן ארנסט וסטפאל (1871–1949).
ביוגרפיה > הישגיו ברפואה > אפונימים נוספים

האטאקסיה וסטפאל-ליידן - אטקסיה חריפה, המתחילה בילדות. (מתחלק בחק' תופעה זו עם ארנסט-ויקטור פון ליידן (1832–1910))
תסמין וסטפאל – העדר או ירידה בהחזר הפיקה.
תסמונת וסטפאל – צורה משפחתית של שיתוק היפוקלצמי.
פרסים ואותות הוקרה

1887 – חבר באקדמיה לאופולדינה לחקר הטבע
כתבים מובחרים

חלק רב ממחקריו נגעו במחלות מח השדרה ובכלל במחלות מערכת העצבים. מאמריו פורסמו בכתבי העת הרפואיים בארצו – Allgemeine Zeitschrift für Psychiatrie,[Virchows] Archiv für pathologische Anatomie und Physiologie und für klinische Medizin, Berliner klinische Wochenschrift,
Charité-Annalen, Vierteljahrsschrift für gerichtliche Medicin, ומביחוד בArchiv für Psychiatrie -und- Nervenkrankheiten אותו ערך עחל משנת 1868.
Die Konträre Sexualempfindung: Symptom eines neuropathologischen (psychopathischen) Zustandes in: Archiv für Psychiatrie und Nervenkrankheiten, Berlin, 1869–70; 2: 73–108.
Die Agoraphobie, eine neuropathische Erscheinung. Archiv für Psychiatrie und Nervenkrankheiten, Berlin, 1871–72; 3: 138–161.
Ueber einige durch mechanische Einwirkung auf Sehnen und Muskeln hervorgebrachte Bewegungs-Erscheinungen (Knie-, Fussphänomen). Archiv für Psychiatrie und Nervenkrankheiten, Berlin, 1875,5: 803–834.
Eigentümliche mit Einschlafen verbundene Anfälle. Archiv für Psychiatrie und Nervenkrankheiten, Berlin, 1877; 7: 631–635. (בו תיאר את האטקסיה וסטפאל-ליידן).
Über eine dem Bilde der cerebrospinalen grauen Degeneration ähnliche Erkrankung des centralen Nervensystems ohne anatomischen Befund, nebst einigen Bemerkungen über paradoxe Contraction. Archiv für Psychiatrie und Nervenkrankheiten, 1883, 14: 87–134. (בו תיאר את הסימן וסטפאל ואת הפסאודו-סקלרוזיס וסטפאל-שטרימפל)
Über einen merkwürdigen Fall von periodischer Lähmung aller vier Extremitäten mit gleichzeitigem Erlöschen der elektrischen Erregbarkeit während der Lähmung. Berliner Klinische Wochenschrift, 1885, 22: 489–491, 509–511. (בו תיאר את תסמונת וסטפאל)
הערות שוליים

↑   Who Named It, Bibliography
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007345713105171  GND: 119279789  ISNI: 0000 0001 0774 1889  LCCN: n87917665  NKC: nlk20000085026  SUDOC: 097558958  VIAF: 64813842   WorldCat (עם VIAF): 64813842
קוינטן טימבר

קוינטן ראיין קריספיטו טימבר (בהולנדית: Quinten Ryan Crispito Timber; נולד ב-17 ביוני 2001 באוטרכט שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת פיינורד מליגת העל ההולנדית.
קריירת מועדונים

טימבר גדל במחלקות הנוער של DVSU, פיינורד ואייאקס. בשנת 2018 החל לשחק בקבוצת המילואים של אייאקס.
ב-5 במאי 2021 חתם טימבר על חוזה לשלוש שנים באוטרכט מליגת העל ההולנדית. ב-15 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 4-0 על ספרטה רוטרדם במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2021/2022. ב-17 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 5-1 לא.ז. אלקמאר במסגרת המחזור התשיעי בליגה. הוא שיחק במועדון במשך עונה אחת, בה ערך 33 הופעות ליגה והבקיע שני שערים.
ב-28 ביולי 2022 חתם טימבר על חוזה לארבע שנים בפיינורד מליגת העל ההולנדית. ב-7 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 5-2 על ויטסה ארנהם במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2022/2023. ב-27 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 4-0 על אמן במסגרת המחזור הרביעי בליגה. בעונתו הראשונה במועדון זכה עם פיינורד באליפות הולנד, וערך 24 הופעות ליגה, בהן הבקיע שני שערים.
קריירה בינלאומית

טימבר הוא חלק מסגל נבחרת הולנד עד גיל 21. נכלל בסגל הנבחרת לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 לשנת 2023. ב-26 במרץ 2024 ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת הבוגרת נגד גרמניה במשחק ידידות.
חיים אישיים

אחיו התאום הוא כדורגלן נבחרת הולנד וארסנל יוריאן טימבר, ואח נוסף שלו הוא כדורגלן נבחרת קוראסאו ואוטרכט דילן טימבר (אנ').
תארים

אליפות הולנד (1): 2022/2023
אליפות אירופה עד גיל 17 (1): 2018
הערות שוליים

↑  FC Utrecht strikt Quinten Timber en haalt voetbalbroers uit elkaar באתר Algemeen Dagblad, ‏ 5 במאי 2021 (בהולנדית)
↑  Feyenoord en Quinten Timber weer herenigd באתר הרשמי של פיינורד, 28 ביולי 2022 (בהולנדית)
↑  DEZE 23 SPELERS GAAN MET JONG ORANJE NAAR HET EK 2023 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל ההולנדית המלכותית, 29 במאי 2023 (בהולנדית)
קונסטנטינאס ז'וקאס

| --- | --- |

קונסטנטינאס ז'וקאס
 לידה:  17 בדצמבר 1884 האימפריה הרוסית (1883–1917) קובנה, האימפריה הרוסית
 פטירה:  23 בדצמבר 1962  (בגיל 78) ארצות הברית קליבלנד, ארצות הברית
 השכלה:  בית הספר הצבאי בווילנה 
 השתייכות:   צבא האימפריה הרוסית  צבא ליטא
 תקופת הפעילות:  1906–1926 (כ־20 שנה)
 דרגה:   גנרולס לייטננטס
 תפקידים בשירות
 מפקד הצבא מפקד הדיוויזיה ה-4 מפקד משמר הגבול
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה המלחמה הליטאית-סובייטית המלחמה הפולנית-ליטאית
 
קונסטנטינאס ז'וקאס (בליטאית: Konstantinas Žukas;‏ 17 בדצמבר 1884 – 23 בדצמבר 1962) היה איש צבא ופוליטיקאי ליטאי אשר שימש לזמן קצר כמפקד צבא ליטא, וכן כשר ההגנה.
ביוגרפיה

ז'וקאס נולד בקובנה ב-17 בדצמבר 1884. לאחר סיום לימודיו החל לעבוד כטלגרף בתחנת רכבת. ב-1899 עבר עם משפחתו לסיביר ושם החל לעבוד כטלגרף באחינסק ובקרסנויארסק. ב-1906 הוא חזר לליטא והתגייס לצבא האימפריה הרוסית. הוא לחם במלחמת העולם הראשונה בחזית גליציה. עם סיום המלחמה הכריזה ליטא על עצמאותה מהאימפריה, וז'וקאס חזר אליה והתגייס לצבא ליטא. הוא לחם במלחמות העצמאות של ליטא כנגד ברית המועצות ופולין. ב-14 באפריל 1920 הוא נבחר לסיימאס (הפרלמנט הליטאי). ב-19 ביוני של אותה שנה הוא מונה במקביל לשר ההגנה בממשלתו של קציוס גריניוס. ב-7 ביולי נוסף לו התפקיד של מפקד הצבא הליטאי. ב-7 באפריל 1921 הוא הוא התפטר מתפקיד שר ההגנה ומתפקיד מפקד הצבא. ב-30 ביוני של אותה שנה הוא פרש גם מכהונתו בסיימאס. הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-4 של הצבא הליטאי, ולאחר מכן הקים את משמר הגבול הליטאי ושימש כמפקדו. ב-1926 הוא עזב את הצבא בדרגת גנרולס לייטננטס.
ב-1944 הוא עבר לגרמניה, וב-1949 לארצות הברית. הוא נפטר בקליבלנד ב-23 בדצמבר 1962.
פרצ'ן

פרצ'ן (בהונגרית: Perőcsény; בסלובקית: Perovčany) הוא כפר בהונגריה (כ-350 תושבים) במחוז פשט, בנפת סוב על גבול הונגריה סלובקיה.
מיקום

היישוב שוכן בעמק למרגלותיו הצפון-מערביים של הרי הברז'ן. הטופוגרפיה של שטחו מגוונת. כביש 1201 וכביש 12 המשרתים את הכפר טשה (כ-90 תושבים) עוברים לאורך החלק הצפוני של גבולו המנהלי.
מקור השם

שם הכפר בא כנראה מהמילה הסלאבית Prečani שפירושה "אנשים שחיים בגדה השנייה".
היסטוריה

בסוף המאה ה-13, האזור הכפרי הזה היה רכוש משפחת הרוזן צֶ'סְנֶקִי כחלק של טירת אִיפוֹיוִויסְק. לראשונה מוזכר הכפר במסמך מסוף המאה ה-14, שתומלל ב-1398. התעודה מזכירה אותו כ-Peruchean, אך מסמכים מימי הביניים מזכירים אותו גם כ-Preuchan ו-Preuchen. ב-1419 מוזכר היישוב כמקום שוק. בשנת 1592, כבר הייתה בכפר קהילה קלוויניסטית, הכומר של הכפר באותה תקופה היה אליאס קורווין. במהלך הקונטרה-רפורמציה ב-1674, הכומר פאל סוקולאי, שהוזמן בפני בית הדין (הו') שעסק ברדיפת הפרוטסטנטים בפוז'ון, כנראה לא נענש שם, שכן לפי מסמך מאוחר יותר הוא היה עדיין מנהיג הקהילה הקלוויניסטית ב-1680. הכנסייה קלוויניסטית הוחרמה בשנת 1700. בתחילת המאה ה-18, רוב תושבי הכפר היו הונגרים ושליש עד רבע סלובקים.
אתרים בעלי עניין

הריסות שלגוואר
שורת המרתפים ליד הכביש המוביל לכפר.
הכנסייה מימי הביניים שלה מתוארכת למאה ה-17. היה שייך לרפורמים. משנת 1680, הוא נבנה מחדש לחלוטין ב-1857.
האנדרטה לזכר קורבנות מלחמת העולם הראשונה של הכפר נמצאת ליד הכנסייה.
האנדרטה לזכר קורבנות שתי מלחמות העולם, הניצבת בכיכר המרכזית, נמסרה ב-1994.
ילידי המקום

מיהאי פוטי, (במקור מיקשה פישמן, 1896 – 1975) היה רופא רדיולוג, היסטוריון רפואה,
גלריה

הנוף של הרי הברז'ן מדרום לפרצ'ן
שורת המרתפי בפרצ'ן
אנדרטת מלחמת העולם הראשונה
רחוב ראקוצי
אנדרטת מלחמות העולם
הכנסייה הקלוויניסטית
לוח זיכרון על קיר הכנסייה
לוח הזיכרון שלאחד מילידי הכפר
רחוב קושוט
שלט ברוך הבא
מבט מהכפר מערבה
נוף על גבול הכפר
לקריאה נוספת

Dr. Koczó József írása a Múltunk emlékei 2004. szeptemberi lapszámában.
Darányi László, Dr. Koczó József, Pásztor Csaba: Perőcsény – a 750 éves település, kiad. Perőcsény Község Önkormányzata, 2004, ISBN 963-216-870-4
קונסטנטינוס האחד עשר, קיסר האימפריה הביזנטית

קונסטנטינוס האחד עשר, הקיסר הביזנטי האחרון
קונסטנטינוס האחד עשר או בשמו המלא קונסטנטינוס האחד עשר דראגאסס פאלאיולוגוס (ביוונית: Κωνσταντίνος ΙΑ' Δραγάσης Παλαιολόγος;
בסרבית: Константин XI Палеолог Драгаш) היה הקיסר האחרון של האימפריה הביזנטית, נולד בקונסטנטינופול ב-8 בפברואר 1405 ומת בה, בקרב, ביום נפילתה לידי האימפריה העות'מאנית, ב-29 במאי 1453.
קונסטנטינוס היה הילד השמיני, מתוך עשרה, של הקיסר הביזנטי מנואל השני ושל רעייתו, הלנה דראגאש, בתו של השליט הסרבי קונסטנטין דראגאש. הוא התחנך בקונסטנטינופול תחת השגחת הוריו, ובשנים 1437–1439, כשאחיו, יוחנן השמיני, נסע לאיטליה, מונה על ידיו לעוצר קונסטנטינופול.
ב-1443 התמנה לדספוט של מוראה וניהל את הארץ מארמונו שבמיסטרס. יוחנן השמיני הצביע עליו כעל יורשו, אך לאחר מותו תבע אח שלישי, דמטריוס פאלאיוגלוס את כס הקיסרות. שני האחים פנו אל הסולטאן העות'מאני מורט השני כדי שיפסוק מי צריך להיות הקיסר וזה בחר בקונסטנטינוס.
קונסטנטינוס מלך מ-1448 ועד כיבוש קונסטנטינופול. קונסטנטינוס לחם באומץ כנגד העותמאנים אך לא יכל להגן על העיר מול כוחותיהם, כשסוף הקרב התקרב וראה שעדיין בחיים אמר "העיר נפלה אך אני עדיין בחיים", זרק לרצפה את גלימתו הסגולה לרצפה והוביל מתקפה אחרונה כנגד העותמאנים, קונסטנטינוס מת במתקפתו האחרונה ואיתו האימפריה הביזנטית ואולי אף האימפריה הרומית עצמה (אשר האימפריה רומית המזרחית או ביזנטית הייתה ממשיכתה הישירה של רומא).
קונסטנטינוס נישא פעמיים ושתי נשותיו נפטרו לפניו. יש חילוקי דעות לגבי צאצאיו, חלק מהמקורות טוענים שלא היו לו, וחלק טוענים שהייתה לו בת בשם מגדלנה.
תפקידו של קונסטנטינוס בעת ההגנה על קונסטנטינופול יצר לו מוניטין של מגן האמונה הנוצרית והוא נחשב לקדוש לא רשמי של הכנסייה האורתודוקסית. שירי קינה רבים בשפה היוונית דנים בגורלו ואגדות רבות נקשרו בשמו. בעיר אתונה מוצב פסל שיש של קונסטנטינוס, כשהוא מצביע לכיוון קונסטנטינופול. הפסל מכונה "מלך השיש" ושימוש נושא מרכזי במחזמר מאת סטמאטיס ספאנודאקיס, הנושא את השם "מלך השיש". שירי המחזמר, שנושאיהם לקוחים מכיבוש קונסטנטינופול, הופקו בתקליטור משנת 1998.
ראו גם

חותמו של קונסטנטינוס האחד עשרכיבוש קונסטנטינופול
קונסטנטינוס השמיני, קיסר האימפריה הביזנטית

קונסטנטינוס השמיני פורפירוגנטוס (ביוונית ביזנטית: Κωνσταντῖνος Η΄ Πορφυρογέννητος;‏ 960 – 11 בנובמבר 1028) היה קיסר האימפריה הביזנטית בין השנים 1025–1028. קונסטנטינוס היה בנו של רומנוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית, אחיו של בסיליוס השני בולגרוקטונוס, קיסר האימפריה הביזנטית ואבי זואי, קיסרית האימפריה הביזנטית ותאודורה, קיסרית האימפריה הביזנטית. קונסטנטינוס השמיני היה בן לשושלת המקדונית.
ביוגרפיה

קונסטנטינוס השמיני היה בן לשושלת המקדונית. הוריו היו רומנוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית ואשתו, הקיסרית תיאופנו. אחיו הבכור, בסיליוס השני, היה יליד 958 והיה מבוגר ממנו בשנתיים. בעוד היה קונסטנטינוס השמיני בן 3, אביו, הקיסר רומנוס השני, נפטר בנסיבות חשודות. יורש הכתר היה גנרל רב השפעה בשורות הצבא הביזנטי, שהוכתר בתור ניקפורוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית. ניקפורוס השני התחתן עם הקיסרית האלמנה תיאופנון ואימץ את בסיליוס השני וקונסטנטינוס השמיני בתור בניו שלו, בכך נתן להם את הגנתו.
קונסטנטינוס השמיני, בסיליוס השני וניקפורוס השני הוכתרו יחדיו בתור קיסרים שותפים של האימפריה הביזנטית אך בפועל היה ניקפורוס בעל סמכויות השלטון המלאות והיה שליט יחיד בראשה של מונרכיה אבסולוטית בכל מלבד שם. לאחר רציחתו של ניקפורוס השני בשנת 969, הקיסרית תיאופנון אפשרה לרוצחו לרשת את הכתר בתור יוחנן הראשון צימיסקס, קיסר האימפריה הביזנטית. יוחנן הראשון היה כניקפורוס השני ממקור צבאי ולאורך שלטונו הוא כקודמו שמר על מעמדם של בסיליוס השני וקונסטנטינוס השמיני.
לאחר מותו של יוחנן הראשון, בסיליוס וקונסטנטינוס נותרו בשלטון על האימפריה. הודות למדיניותו הפעלתנית, היה זה בסיליוס השני שהפך לקול המרכזי בשלטון המשותף של השניים. קונסטנטינוס לא היה מעורב כמעט ובכלל בממשל האימפריה הביזנטית עד למותו של אחיו, בסיליוס השני, ב-15 בדצמבר 1025. לקונסטנטינוס לא היה ניסיון פוליטי ומנהלי רב והותיר את רוב מעשיות השלטון בידי יועציו ומקורביו. קונסטנטינסו נפטר בשנת 1028. במותו לא היו לו בנים לרשת את הכס ולכן הכתר עבר לבתו, זואי, קיסרית האימפריה הביזנטית, ששלטה במקביל עם בעלה, רומנוס השלישי, קיסר האימפריה הביזנטית.
קונסטנטינוס היה גבוה וחינני, לעומת בסיליוס שהיה נמוך ומוצק. קונסטנטינוס נודע בתור פרש מעולה. עד שהפך לקיסר כבר הזדקן וחלה ובקושי היה יכול ללכת. עם עלייתו לשלטון המשיך קונסטנטינוס השמיני המשיך באורח חיים הדומה לזה שהיה לו לפני עלייתו במהלכו הוא עסק בעיקר חיי מותרות - ונמנע ככל האפשר מעסקי מדינה. תוך מספר חודשים, לחץ של האצולה הובילה לביטול חוקי חלוקת האדמה שקבע בסיליוס השני, דבר שהוביל לחיזוק האצולה של בעלי הנחלות באסיה הקטנה.
ראו גם

קיסרי האימפריה הביזנטית
תאודורה, קיסרית האימפריה הביזנטית (המאה ה-11)
זואי, קיסרית האימפריה הביזנטית
מטבע זהב ביזנטיות מתקופת קונסטנטינוס השמיני. דיוקן קונסטנטינוס השמיני
קושיצה (מחוז)

מחוז קושיצה (בסלובקית: Košický kraj) הוא אחד משמונת המחוזות של סלובקיה הנמצא במזרח סלובקיה. המחוז גובל בהונגריה מדרום, אוקראינה ממזרח ובמחוזות באנסקה ביסטריצה ממערב ופרשוב מצפון. בירת המחוז היא העיר קושיצה.
קולאם

קולאם על מפתן הבית בסאלם, במחוז טאמיל נאדו בפסטיבל פונגאל.
קולאם (מטמילית: கோலம்) היא סוג של ציור העשוי מקמח אורז.
הציור בנוי על רשת (גריד) של נקודות ומאופיין בסימטריה, דיוק ומורכבות, בצורות גאומטריות וצורות מהטבע.
מקור מסורת הקולאם הוא בדרום הודו. נשים הודיות מציירות מדי בוקר קולאם על מפתן דלת הבית כדי לזמן שגשוג לבתיהן. הן אוחזות בקמח בכף ידם ובאמצעות האגודל משחררות כמויות מדודות של קמח ליצירת קווים ונקודות.
יצירת הקולאם

את הקולאם מציירות מדי בוקר מיליוני נשים הודיות עם קמח אורז כדי להביא שגשוג לבתיהן. כיוון שהציור מונח על מפתן הבית, הוא נפגע במהלך היום מגשם ורוח וכן מעוברים ושבים הדורכים עליו. בבוקר שלמחרת אחת מנשות הבית מנקה את מפתן הבית ומציירת ציור חדש על גבי המפתן הלח מהניקיון, דבר שמייצב את הציור הבא.
לעיתים משתמשים גם בגללי פרות (אנ') לצורך הציור מתוך אמונה כי יש להם תכונות אנטיספטיות. בגלל צבעם הם יוצרים ניגודיות אל מול הצבע הבהיר של הקמח.
השימוש בקמח אורז בציור הקולאם נועד למשוך נמלים, ציפורים וחיות קטנות אחרות אל פתח הבית, ובכך מזמינים אותם אל חיי היום יום מתוך תפיסה של דו קיום הרמוני עם היקום. המעשה מקושר לאלה לקשמי, היא אלת השגשוג. משמעות השימוש בצורות סגורות, על פי המסורת, מונע באופן סמלי מהרוחות הרעות להיכנס אל הבית.
בעבר, היכולת ליצור צורות אלו במשיכת קולמוס (באמצעות קו אחד) הייתה מקור גאווה. את הציור היו מכינים גם מאבקת אבנים לבנות (வெங்கசங்கள் பொடி / மொக்குமாவு). במהלך חודש מרגאזהי היו מציירים קולאם גדול ממדים על גבי הדרך.
הצורות השונות של הקולאם נובעים ממקורות השראה פילוסופיים, דתיים ועוד. מוטיבים שונים יכולים לכלול דגים וציפורים המשקפים את האחדות של האדם והחי.
בנוסף, ניתן לראות שימוש בסמלים של השמש, הירח וכוכבים שונים. הדפוסים השונים נלמדים ומועברים מאם לבת.
ציורי קולאם גדולים במיוחד מאפיינים אירועים מיוחדים כמו חתונה, וכן העברת מסרים, והבעת תודה לאלים.
באירועים מיוחדים נעשה שימוש גם בגיר ובלבנים אדומות, וכן בקמח אורז מעורבב עם משחת אורז ועם צבעים. פרשנויות מודרניות עושות שימוש גם בצבעי גיר ואפילו מדבקות.
מחקר

התכונות המתמטיות של הקולאם נמצאות בשימוש בתחום מדעי המחשב.
חוקרים בודקים את דפוסי הקולאם ויוצרים אלגוריתמים שיכולים לחולל ציורים דומים.

אלגוריתמים אלו מיועדים לפיתוח תוכנות לציור ממוחשב.
תמונות

קולאם מופשט
קולאם של פרה בפסטיבל פונגאל
קולאם צבעוני בפסטיבל פונגאל
קולאם עשוי פרחים
ראו גם

מנדלה
רנגולי