עשיית דין עצמית במשפט העברי
הערות שוליים

↑  רפאל יעקובי, עשיית דין עצמי, פרשת השבוע ברוח המשפט, פרשת פנחס, 130
↑  ד"ר מיכאל ויגודה, עשיית דין עצמית, משפטי ארץ- דין דיין ודיון (תשס"ב), עמוד 3
↑  לומד זאת משאילתות דרב אחאי, על הפסוק "משפט אחד יהיה לכם ולגר..". כוונת הדברים היא שאף על פי שהרכב בית דין מסוים ראה את פלוני מבצע פשע, הוא משמש במקרה זה כ"עד" ו"אין עד נעשה דיין" ולכן יש צורך בכך שישב בית דין אחר וידון בעניינו
↑  הרב נפתלי יהודה צבי ברלין, העמק שאלה על שאילתות דרב אחאי, בראשית ב א באתר ספריא
↑  דברים כה, יא-יב
↑  תלמוד בבלי, בבא קמא, דף כח עמוד א
↑  תלמוד בבלי, בבא קמא, דף כז עמוד ב
↑  ד"ר מיכאל ויגודה, "עשיית דין עצמית", משפטי ארץ- דין דיין ודיון (תשס"ב), עמוד 4-5
↑  רי"ף, בבא קמא, דף יב ע"ב מדפי הרי"ף
↑  רא"ש, בבא קמא, פרק ג' סימן ג'. עיין "קיצור פסקי הרא"ש (לרבנו בעל הטורים): "הלכתא: עביד איניש דינא לנפשיה, אפילו על ידי הכאה, אפילו במקום דליכא פסידא, ובלבד שיכול לברר שבדין היה יכול להוציא את שלו. ודווקא אם בא לגזול ממנו (ס"א ממונו) או שראה חפץ שלו בידו, אבל למשכנו בשביל חוב - לית ליה רשותא".
↑  רבינו חננאל, בבא קמא כז ע"ב.
↑  תלמוד בבלי, כתובות, דף יג עמוד א
↑  דברי רבינו אפרים הובאו בשיטה מקובצת, בבא קמא, דף כח עמוד א, ד"ה "לרבינו אפרים".
↑  להסברים אפשריים נוספים למחלוקת בין הרי"ף לרבינו אפרים, ראה: ירון רוזיליו,הוצאת ממון המגיע על פי דין במרמה, אבני משפט יד 25, 34-35.
↑  רבינו מנחם המאירי, בית הבחירה, בבא קמא כז ע"ב: "כל שאונס דבר לחברו וחברו האנוס לשם ורואה באנסו... יש לו רשות לעשות דין לעצמו ולדחותו שלא לעשות לו אונס זה... ואין צריך לומר במקום שאם יתעכב עד שילך לבית דין תהא לו פסידא... הא כל שעבר האונס, כגון שכבר גזלו או גנב לו או שכבר הלוהו אינו רוצה לפרעו - אינו בדין זה. לא אמרוה אלא בעוד שהוא אונסו"
↑  אור זרוע, חלק ג, פסקי בבא קמא, סימן קמד-קמה
↑  מרדכי, בבא קמא, פרק המניח, רמז ל: "פסק רבינו מאיר דהני מילי בחפץ המבורר שהוא שלו ומחזיק בו ומסרב להחזיר לו, אבל בשאר מילי (*לא) שאין ידוע אם זה שלו אם לא - לית ליה רשות, אפילו הוה ליה פסידא לפי דברו, דאם כן לא שבקת חיי לכל בריה, דכל אחד יאמר לחבירו ודאי דידי מגזל קגזלת לי ויכה אותו ויחטוף אותו ויאמר עבידנא דינא לנפשאי".
↑  נימוקי יוסף, דף יב ע"ב מדפי הרי"ף; הרב יוסף אביטן, "העושה דין לעצמו", אבני משפט ג, 55-56 (תשס"ד).
↑  רמב"ם, הלכות סנהדרין פרק ב, הלכה יב
↑  ראה רמב"ם, הלכות עבדים פרק ג' הלכה ה: "[עבד] נרצע שמסר לו רבו שפחה כנענית והגיע יובל והיה רבו מסרב בו לצאת ואינו רוצה לצאת וחבל בו – פטור, שהרי נאסר בשפחה". משתמע מכאן, שאין אדם עושה דין לעצמו, בניגוד להלכת הרמב"ם הקודמת. הסייג המוצע לעיל (הפסד) הוא אפשרות ליישוב הסתירה. ראה לחם משנה, הלכות עבדים שם; אביטן, העושה דין לעצמו, עמ' 57-58.
↑  שולחן ערוך, חושן משפט, סימן ד' סעיף א
↑  נתיבות המשפט, סימן ד' ס"ק א
↑  נתיבות המשפט, סימן ד ס"ק א
↑  חידושי ר' עקיבא איגר, חו"מ סימן ד'.
↑  בהתאמה לדעת המאירי המובאת לעיל בה"ש 18
↑  אביטן, העושה דין לעצמו, 56 בשם שנת יעב"ץ (חו"מ סימן ג') ובשם הרב גוסטמן (קונטרסי שיעורים, בבא קמא, שיעור ט"ו (עמוד 269-290)
↑  הרב יצחק לנזובסקי, "לקיחת מוצר מהחנות ללא ידיעת המוכר במקרה של מקח טעות או גביית תשלום כפול", עלון המשפט, עמ' 6.
↑  רפאל יעקבי, "עשיית דין עצמי", פרשת השבוע ברוח המשפט פרשת פנחס, גיליון מס 130.
↑  בבא מציעא, קטו ע"א; שולחן ערוך, חושן משפט, סימן ד, סעיף א.
↑  רא"ש, בבא קמא, פרק ג' סימן ג'
↑  הרב זלמן נחמיה גולדברג, "לתפוס מהחייב לו בלא רשות בית דין", הישר והטוב יב, יא-יד
↑  חושן משפט, סימן ד' סעיף א בשם תרומת הדשן (סימן שד)
↑  שדי-חמד, חלק ג', כללים, מערכת העי"ן, כלל א', עמוד תרטו
↑  הרב יוסף אביטן, העושה דין לעצמו, 50, 62.
↑  תלמוד בבלי, מועד קטן, דף יז עמוד א
↑  הראב"ד (מובא ברא"ש, מועד קטן פרק ג סימן ו) מבאר שת"ח יכול לפסוק בעצמו נידוי לפוגע. ראה הערות הגרי"ש אלישיב, מועד קטן יז עמוד א
↑  ריטב"א, מועד קטן יז עמוד א.
↑  הגר"א, חושן משפט, סימן ד, ס"ק יד; הרב יוסף אביטן, העושה דין לעצמו, 50, 62.
↑  על פי חזון אי"ש, אבן העזר, כז-כח
↑  הרב דב ליאור, דבר חברון, סימן צח
↑  הרב יצחק אלמליח, "בעניין עביד איניש דינא לנפשיה", שורת הדין ז, עמוד לט
↑  הרב יוסף חיים, שו"ת רב פעלים, חלק ג' חושן משפט סימן ה.
↑  הרב יצחק זילברשטיין, "מפגעי רעש", צהר טו, עמוד תד-תה