stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניפיסינג סילס
היווצרות

המחדר נוצר בפלאופרוטרוזואיקון וגילו 2,217-2,210 למ"ש.
בסלעי הדיאבז בחלקו הדרומי של המחדר זוהה מעוות מאוחר, ומחשופיהם מקבילים לציר הקימוט של הסלעים אליהם חדרו.
עם זאת, מחקר אחר טוען כי אף שהאזור היה נתון לאורוגנזה מראשית הארכאיקון, סיל ניפיסינג נוצר לאחר תהליכי קימוט והעתקה של סלעי התשתית.
המחדרים לא נוצרו בהזנה ישירה מתוך תא מאגמה, אלא בהזנה צדית-אופקית באמצעות נחילי דייקים, שמקורם המעטפתי 1,300 ק"מ צפונית-מזרחית לסילים. דייקים אלה יצאו ממקור משותף ושלחו מעין "קרניים" שהזינו את הסילים.
הסילים מציגים שלושה כיוונים פלאומגנטיים מובהקים המצביעים על שלושה אירועי חדירה נפרדים. תמיכה לכך נמצאה בהתמרת מגע בשולי הסלעים אליהם חדרו, המוכיחה שהכיוונים הפלאומגנטיים הם אכן ראשוניים.
הערות שוליים

↑  Sudbury
↑  סלעי יסוד מהפרקמבריון
1 2 3  חקר המארג המגנטי של ניפיסינג סיל
↑  Differential uplift of the archean basement north of the Sudbury basin
↑  Mapping Flow Patterns in Nipissing Sills of the Southern Province, Canadian Shie
↑  http://gsc.nrcan.gc.ca/mindep/synth_prov/lip/pdf/ernst_lips.pdf
↑  http://www.largeigneousprovinces.org/06may.html
↑  Multiple ages of Nipissing Diabase intrusion
↑  הבדיקה נעשית באמצעות שחזור מצב השכבות קודם לחדירה
דניאל אורטגה

חוסה דניאל אורטגה סבדרה (בספרדית: Daniel Ortega; נולד ב-11 בנובמבר 1945) הוא נשיא ניקרגואה.
חיים אישיים

מאז שנות השבעים אורטגה נמצא בזוגיות עם רוסאריו מוריו, פעילת המפלגה המתפקדת כסגנית הנשיא מאז 2017. לזוג תשעה ילדים, שלושה מתוכם נולדו לרוסאריו לפני שפגשה את אורטגה. אחת מילדיה של רוסאריו הזוגיות קודמת, זוילהאמריקה (Zoilamerica) האשימה את אורטגה בהטרדה מינית לאורך כל ילדותה, המשפחה הפנתה לה את הגב והיא הוגלתה לקוסטה ריקה.
הערות שוליים

1 2  אורטגה והסנדיניסטים, באתר הארץ, 4 בנובמבר 2001
↑  יעקב אילון (ניו-יורק), רויטרס (וושינגטון, טאננואה, האוווה), אווטגה הודה בתבוסה, חדשות, 27 בפברואר 1990
↑  סוכנויות הידיעות, המפלגה השלטת בניקרגואה טוענת לניצחון, באתר הארץ, 3 בנובמבר 2001
↑  ניצן הורוביץ, ניצחון למנהיג מפלגת השלטון בניקרגואה; תבוסה לאורטגה, באתר הארץ, 5 בנובמבר 2001
↑  ניצן הורוביץ, סיכוי לחזרת הסנדיניסטים לשלטון בניקרגואה, באתר הארץ, 4 בנובמבר 2001
↑  ניקרגואה חוזרת לשנות ה-80: שוב זירת התגוששות בין ארה"ב לשמאל, באתר הארץ, 18 באוקטובר 2006
↑  רויטרס, נשיא ניקרגואה לשעבר צפוי לחזור לשלטון לאחר 16 שנים, באתר הארץ, 2 בנובמבר 2006
↑  קתרין ברמר, רויטרס, נשיא ניקרגואה לשעבר צפוי לחזור לשלטון לאחר 16 שנים, באתר הארץ, 2 בנובמבר 2006
↑  שלמה פפירבלט, סכסוך גבולות במרכז אמריקה: כוח צבאי מניקרגואה פלש לקוסטה ריקה השכנה, באתר הארץ, 5 בנובמבר 2010
↑  ניו יורק טיימס ושלמה פפירבלט, לאחר חשיפת "הארץ": נשיא ניקרגואה מאשר את פרויקט התעלה שימומן על ידי איראן, באתר הארץ, 23 בנובמבר 2010
↑  אי־פי, ניקרגואה תקים תעלה שתחבר בין האוקיינוס האטלנטי לאוקיינוס השקט, באתר הארץ, 14 ביוני 2013
↑  שלמה פפירבלט, ניקרגואה הכריזה על פרויקט ענק שיתחרה בתעלת פנמה, באתר הארץ, 9 ביולי 2014
↑  איי.פי, פרויקט כריית תעלת ניקרגואה יוצא לדרך והחקלאים נערכים למאבק, באתר הארץ, 23 בדצמבר 2014
↑  איי.פי, מסתמן: נשיא ניקרגואה אורטגה זכה בכהונה שלישית, באתר הארץ, 7 בנובמבר 2011
↑  ברק רביד, משא ומתן חשאי והבטחות לסיוע: מאחורי הקלעים של חידוש היחסים עם ניקרגואה, באתר הארץ, 30 במרץ 2017
↑  אסף רוזנצוייג, ‏ניקרגואה הודיעה: מנתקים את היחסים הדיפלומטיים עם ישראל, באתר ‏מאקו‏, 12 באוקטובר 2024
↑  הניו יורק טיימס, תושבי ניקרגואה יצאו למחאה חברתית, והמדינה הידרדרה לכאוס, באתר הארץ, 8 באוגוסט 2018
↑  הניו יורק טיימס, 60 אלף בני אדם נמלטו מהמדינה: נשיא ניקרגואה לא סולח למפגינים, באתר הארץ, 2 בינואר 2019
↑  אי־פי, נשיא ניקרגואה שולט ביד ברזל בארצו. חוק חדש מאפשר לו לקבוע מי ירוץ מולו בבחירות, באתר הארץ, 22 בדצמבר 2020
↑  שלמה פפירבלט, נשיא ניקרגואה הורה לעצור את האיש שחילצו מהכלא, באתר הארץ, 15 ביוני 2021
↑  "קרובים לדיקטטורה": ערב הבחירות, נשיא ניקרגואה על סף מחיקת האופוזיציה, באתר הארץ, 9 ביוני 2021
↑  שלמה פפירבלט, מהיכן מנהל נשיא ניקרגואה את "חוות הטרולים" שלו?, באתר הארץ, 3 בנובמבר 2021
↑  הניו יורק טיימס, הכנסיות נהפכו לאופוזיציה היחידה בניקרגואה, והנשיא הכריז מלחמה עליהן, באתר הארץ, 29 בספטמבר 2022
↑  הניו יורק טיימס, משפחה אחת הפכה מדינה לאחוזתה הפרטית. הפגנה נגדה לא באה בחשבון, באתר הארץ, 21 בינואר 2020
↑  שלמה פפירבלט, רעייתו של הנשיא דניאל אורטגה, היא האיש החזק בניקרגואה, באתר הארץ, 18 בנובמבר 2010
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: חונטה לשיקום לאומי | נשיא ניקרגואה  1985 - 1990 | הבא: ויולטה דה באריוס צ'מורו |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: אנריקה בולאניוס | נשיא ניקרגואה  2007 - | הבא: (נוכחי) |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007344983205171  PLWABN: 9810675283905606  BNE: XX4615908  BnF: cb121912875 (data)  GND: 119055112  ISNI: 0000 0001 1771 8535  LCCN: n83179398  NARA: 10569681  NKC: js20061110021  NLK: KAC2018G2015  NTA: 128536047  SNAC: w63g8fv6  SUDOC: 03051360X  VIAF: 79074940   WorldCat (עם VIAF): 79074940
קרול רובינסון

| --- | --- |

 לידה:  10 באפריל 1956 (בת 68) קנט, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Carol Vivien Bradley 
 ענף מדעי:  כימיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סוונסי  אוניברסיטת קיימברידג'  קולג' צ'רצ'יל 
 מנחה לדוקטורט:  Dudley Howard Williams 
 מוסדות:  University of Oxford Department of Chemistry (1 באוקטובר 2009)  אוניברסיטת אוקספורד 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית (27 במאי 2004)  מדליית הזהב על שם אותמר (2021)  Interdisciplinary Prize (2011)  פרס FEBS/EMBO לנשים במדע (2011)  מדליית בימן (2003)  מדליית טורברן ברגמן (2016)  פרס לואי-ז'נטה לרפואה (2022)  מדליית פרלוג (2010)  מדליית אסטון (2011)  פרס רוזלינד פרנקלין (2004)  מדליית דייווי (2010)  גבירה מפקדת במסדר האימפריה הבריטית  פרס לוריאל-אונסק״ו לנשים במדע (2015)  עמית האקדמיה למדעים רפואיים  עמית כבוד של החברה הביופיזיקאית הבריטית 
 אתר רשמי
 
קרול ויויאן רובינסון (באנגלית: Dame Carol Vivien Robinson; נולדה ב-10 באפריל 1956) היא פרופסורית העוסקת בחקר הפיזיקה והכימיה התאורטית באוניברסיטת אוקספורד שבאנגליה. בעברה הייתה פרופסורית בפקולטה לכימיה בתחום ספקטרומטריית מסה באוניברסיטת קיימברידג' שבאנגליה.
ביוגרפיה

פרופסור רובינסון נולדה בקנט שבאנגליה, הוריה, דניס בראדלי וליליאן ני-הולדר הוציאו אותה מבית הספר בגיל 16 ושלחו אותה להתחיל את הקריירה כטכנאית מעבדה בסנוויץ שבקנט. במהרה כישורייה התגלו וקרול נלקחה לעבודה בפייזר, חברת תרופות מהגדולות בעולם, תוך כדי לימודי התואר הראשון שלה. כאשר סיימה, פרופסור רובינסון עזבה את פרייזר והחלה ללמוד תואר שני במדעים, באוניברסיטת סוואנסי. ומשם המשיכה לתואר שלישי בתרכובות ביואקטיביות אורגניות, אשר סיימה אותו בשנתיים בלבד. לאחר מכן פרופסור רובינסון עברה לאוניברסיטת בריסטול לשם לימודי הפוסט-הדוקטורט שלה. בהמשך פרופסור רובינסון עזבה את העבודה באוניברסיטה למען זמן לגידול משפחתה, וחזרה כעבור 8 שנים ליחידה לספקטומטריית מסה שבאוניברסיטת אוקספורד, שם החלה לנתח את תהליך קיפול החלבונים. בשנת 2001 חזרה לאוניברסיטת קיימברידג`, ונהייתה לפרופסורית לכימיה הראשונה באוניברסיטת קיימברידג`, ובשנת 2009 חזרה לאוניברסיטת אוקספורד, כפרופסורית לכימיה. כיהנה כנשיאת החברה המלכותית לכימיה בשנים 2020-2018.
פרסים

מדליית ביימן של האגודה האמריקאית לספקטרומטריית מסה (2003)
פרס כריסטיאן ב. אנפינסן לחקר בתחום החלבונים (2008)
מענק מטעם החברה המלכותית בבריטניה (2004)
פרס רוזלינד פרנקלין מטעם החברה המלכותית בבריטניה (2004)
מדליית דייווי מטעם החברה המלכותית בבריטניה (2010)
פרס החברה המלכותית (בבריטניה) לכימיה (2011)
מדליית אסטון מטעם האגודה (הבריטית) למדעים (2011)
פריצת דרך

פרופסור רובינסון חקרה במהלך חייה בעיקר את הכימיה האורגנית, ופריצת הדרך שלה הייתה בתחום קיפול החלבונים. בפריצתה קרול קבעה כי קומפלקסים חלבוניים גדולים מסוימים כגון הריבוזומים (מבנה חלבוני גדול המצוי בתאים, בתוספת רכיבי RNA ריבוזומאלי), הGroEL (חלבון קיפול) ווירוסי האינטקט (intact) יכולים להיווצר בפאזה הגזית. החדשנות בפריצה זאת היא היכולת למדוד את שאריות רסיסי האדים הנוצרים בקיפול החלבון ובעקבות זאת להשליך על אופי התהליך.
הערות שוליים

↑  Carol - Professor Dame Carol Robinson Research Group, robinsonweb.chem.ox.ac.uk (ארכיון)
↑  CS Ho, CWK Lam, MHM Chan, RCK Cheung, Electrospray Ionisation Mass Spectrometry: Principles and Clinical Applications, The Clinical Biochemist Reviews 24, February 2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 3474 9173  ORCID: 0000-0001-7829-5505
ג'ון אדמס דיקס

ג'ון אדמס דיקס (באנגלית: John Adams Dix;‏ 24 ביולי 1798 – 21 באפריל 1879) היה מזכיר האוצר של ארצות הברית, מושל ניו יורק וקצין בדרגת מייג'ור גנרל בצבא האיחוד במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית. הוא נודע בשל כך שביצע מעצר של שישה חברי האספה הכללית של מרילנד, שתמכה במדינות הדרום, ובכך מנע ממדינת הגבול המפולגת מלפרוש מהאיחוד. הוא גם ארגן מערכת של חילופי שבויים באמצעות הסכם דיקס-היל קרטל, שסוכם בינו לבין קצין צבא הקונפדרציה, מייג'ור גנרל דניאל הארווי היל.
ראשית חייו

ג'ון אדמס דיקס נולד בבוסקאוון, ניו המפשייר לטימותי דיקס ואביגיל וילקינס. אחותו הייתה התמלילנית והמלחינה מריון דיקס סאליבן (אנ'). הוא למד באקדמיית פיליפס אקסטר ובמאי 1813 הוא התגייס לצבא ארצות הברית כקצין בדרגת אנסיין, שם הוא שירת תחת פיקודו של אביו, עד למותו כמה חודשים לאחר מכן. באוגוסט 1825 הוא קיבל דרגת קפטן ובדצמבר 1828 הוא פרש מהצבא.
ב-1826 נשא דיקס לאישה את קתרין מורגן, בתו המאומצת של חבר בית הנבחרים של ארצות הברית ג'ון מורגן, ששכר את דיקס לעבודת ניהול קרקעותיו בקופרסטאון שבאפסטייט ניו יורק. ב-1830 הוא מונה על ידי מושל ניו יורק אנוס ת'ורפ כשליש הראשי של המיליציה של מדינת ניו יורק ועבר לאולבני. בשנים 1833–1839 הוא שימש כמזכיר המדינה של ניו יורק וב-1842 הוא היה חבר האספה המדינתית של ניו יורק.
סנאטור

דיקס נבחר מטעם המפלגה הדמוקרטית כדי לאייש את מושבו בסנאט של סילאס רייט שהתפטר וכיהן בתפקיד מ-1845 ועד 1849. בנובמבר 1848 הוא היה מועמד לתפקיד מושל ניו יורק, אך הוא הובס על ידי הוויגי המילטון פיש. בפברואר 1849 הוא התמודד מחדש לסנאט, אך הרוב הוויגי בבית המחוקקים המדינתי של ניו יורק בחר בויליאם סיוארד.
ב-1853 היה דיקס לנשיא חברת הרכבת של מיסיסיפי ומיזורי. בשנים 1860–1861 הוא היה מנהל הדואר של העיר ניו יורק.
מלחמת האזרחים > מזכיר האוצר

בינואר 1861 מונה דיקס כמזכיר האוצר של ארצות הברית על ידי הנשיא ג'יימס ביוקנן במקומו של פיליפ פרנסיס תומאס שהתפטר. עם פרוץ מלחמת האזרחים הוא שיגר מברקים לסוכני מחלקת האוצר בניו אורלינס, בו הוא הורה: "אם מישהו ינסה להוריד את הדגל האמריקאי, יש לירות בו מיד". אף על פי שהמברק יורט על ידי אנשי הקונפדרציה, ומעולם לא הגיע לייעדו, תוכנו הגיע לידי העיתונות, ודיקס היה לאחד הגיבורים הראשונים של הצפון במהלך המלחמה. משפט זה הוטבע על רבים מ"אסימוני מלחמת האזרחים" (אנ'), אף על פי שהניסוח שלו שונה מעט.
מלחמת האזרחים > שירות צבאי

עם פרוץ מלחמת האזרחים מונה דיקס כקצין בדרגת מייג'ור גנרל במיליציה של ניו יורק. יחד עם ג'ורג' אופדיק וריצ'רד מילפורד בלטצ'פורד, הוא הקים את ועדת ההגנה של האיחוד שהוסמכה על ידי הנשיא אברהם לינקולן להוציא כספי ציבור במהלך ההקמה וההצטיידות הראשונית של צבא האיחוד. ב-16 במאי הוא התגייס לצבא האיחוד והיה הקצין בדרגת מייג'ור גנרל הבכיר ביותר בצבא המתנדבים במהלך המלחמה. באותו יום מונו גם נתניאל בנקס ובנ'מין בטלר, אך שמו של דיקס היה בראש רשימת הקידומים, כלומר הוא היה הבכיר ביותר מבין כל הקצינים בדרגה זו בכוחות המתנדבים. בקיץ 1861 הוא פיקד על מחלקת מרילנד ועל מחלקת פנסילבניה. פעולה חשובה שלו בראשית המלחמה היית מעצרם של שישה חברי האספה הלאומית של מרילנד כדי למנוע ממנה להתכנס. מהלך זה מנע ממרילנד להצטרף למדינות הפורשות, ועל כך הכיר לו הנשיא לינקולן תודה. בחורף אותה שנה הוא פיקד על הארגון האזורי שנודע בשם "פיקוד דיקס", במסגרת ארמיית הפוטומק בפיקודו של מייג'ור גנרל ג'ורג' מקללן. מיוני 1862 ועד יולי 1863 פיקד דיקס על מחלקת וירג'יניה ולאחר מכן ועד אפריל 1865 על מחלקת המזרח.
ב-22 ביולי 1862 הגיעו דיקס ומייג'ור גנרל דניאל הארווי היל מצבא הקונפדרציה להסכם לחילופי שבויים בין צבאות האיחוד והקונפדרציה. הסכם זה נודע בשם "דיקס-היל קרטל". הוא התווה סולם של הקבלות, על פיו קצין היה מוחלף תמורת מספר מסוים של חיילים וכן אפשר את חנינתם של שבויים, שקיבלו על עצמם לא לשרת שירות צבאי עד שהם הוחלפו באופן רשמי. הקרטל פעל יפה במשך כמה חודשים, אך קרס כאשר הדרומיים עמדו על כך שהיחס אל שבויים שחורים יהיה כאל עבדים נמלטים ושהם יוחזרו לבעליהם הקודמים.
ב-10 באוקטובר 1862 כתב מזכיר הצי בממשלו של לינקולן, גדעון ולס, שהתקיימו "תוכנית להיתרים, העדפות מיוחדות, וניהול בלתי ראוי" שאורגנו על ידי מזכיר האוצר סלמון צ'ייס, לטובתו של דיקס. נראה היה שהמניע של צ'ייס היה למטרה פוליטית ולא פיננסית.
דיקס כבר היה מבוגר מדי כדי לקבל על עצמו תפקידי פיקוד בשדה הקרב. היו שהאמינו שתרומתו המשמעותית ביותר למלחמה הייתה דיכויים של מהומות הגיוס בניו יורק ביולי 1863, אף על פי שהמהומות כבר שככו כאשר דיקס החליף את גנרל ג'ון וול. הוא גם היה פעיל במסגרת המצור על סאפוק (אנ'), שהייתה חלק ממרחב הפיקוד של המחלקה שלו.
לאחר המלחמה

בנוסף לתפקידיו הצבאיים והציבוריים, היה דיקס נשיא חברת יוניון פסיפיק בשנים 1863–1868, במהלך סלילתה של מסילת הברזל הטרנס-יבשתית הראשונה. הוא היה דמות מפתח בסביבתו של איל הרכבות תומאס דוראנט. לזמן קצר בשנת 1872 הוא גם היה נשיא חברת הרכבות אירי.
ב-1866 שימש דיקס כיושב הראש הזמני של ועידת האיחוד הלאומית (אנ') שהתכנסה בפילדלפיה. באותה שנה הוא מונה כשגריר ארצות הברית בצרפת, תפקיד בו הוא כיהן עד 1869.
בנובמבר 1872 נבחר דיקס מטעם המפלגה הרפובליקנית כמושל ניו יורק. הוא כיהן בתפקיד בשנים 1873–1874. בבחירות הבאות, שהתקיימו בנובמבר 1874, הוא הובס על ידי סמואל טילדן. הוא גם הובס בבחירות שהתקיימו ב-1876 לראשות עיריית ניו יורק.
מותו והנצחתו

ג'ון אדמס דיקס נפטר בניו יורק ב-21 באפריל 1879 ונקבר בבית הקברות של כנסיית השילוש הקדוש שבעיר.
זכרונותיו, הכוללים שני כרכים, קובצו על ידי בנו, מורגן דיקס.
על שמו של דיקס קרוי פורט דיקס, בסיס של צבא ארצות הברית בניו ג'רזי. כן נקראו על שמו היישוב דיקס שבאילינוי וכמה ספינות של שירות ספינות המכס של ארצות הברית.
על שמו של דיקס נקרא הר דיקס, שהוא אחד הפסגות של הרי אדירונדק (Adirondack Mountains) שבמדינת ניו יורק. בהמשך הורחב השם לכל רכס ההרים.
מצבת זיכרון המנציחה את דיקס נמצאת בקתדרלת כל הקדושים שבאולבני, ניו יורק.
הערות שוליים

↑  Heitman, Francis B., Historical register and dictionary of the United States Army : from its organization, September 29, 1789, to March 2, 1903,  Washington : Govt. Print. Office, 1903, p. 375.
↑  Thomas J. Reed (12 November 2015). Avenging Lincoln's Death: The Trial of John Wilkes Booth's Accomplices. Fairleigh Dickinson University Press. p. 18.
↑  Eicher, John H., and Eicher, David J., Civil War High Commands, Stanford University Press, 2001, pp. 210-11.
↑  Gideon Welles, Secretary of the Navy Under Lincoln and Johnson, Vol. I, 1861 – March 30, 1864. (Boston and New York: Houghton Mifflin Company, 1911), p. 166..
↑  Warner, Ezra J., Generals in Blue: Lives of the Union Commanders, Louisiana State University Press, 1964, pp. 125-126.
↑  Morgan Dix, Memoirs of John Adams Dix, Vol 1, Harper & brothers, 1883. Morgan Dix, Memoirs of John Adams Dix, Vol 2, Harper & brothers, 1883.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007438435905171  BnF: cb12340432h (data)  GND: 117645664  ISNI: 0000 0000 8148 5054  LCCN: n88125234  NARA: 10572065  SNAC: w6xx5bk5  SUDOC: 032359667  US Congress: D000365  VIAF: 69002011   WorldCat (עם VIAF): 69002011 
דיקס במדי מייג'ור גנרל במלחמה האזרחים, 1862 לערך
איליין פוקס

| --- | --- |

 לידה:  5 במאי 1950 (בת 74) הינסדייל, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  מערכת האוניברסיטאות של אילינוי (1972)  אוניברסיטת פרינסטון (1977) 
 מוסדות:  אוניברסיטת שיקגו  אוניברסיטת רוקפלר 
 פרסים והוקרה:  פרס לוריאל-אונסק״ו לנשים במדע (2010)  חבר זר של החברה המלכותית (2019)  פרס קרן רוברט וקלייר פסראו לתרומות ייחודיות לחקר הסרטן (2013)  מדליית ג'יימס מדיסון (2011)  פרס קרן גיירדנר הבינלאומי (2020)  פרס ברט ונטלי ואלי בביו-רפואה (2022)  פרס  ואנדרבילט לביו-רפואה (2016)  פרס הווארד טיילור ריקטס (2017)  פרס ריצ'רד לונסברי (2001)  פרס הכרה בקריירה בכירה, נשים בביולוגיה תאית (1997)  מדליית א. ב. וילסון (2015)  הרצאת קית' ר' פורטר (1996)  פרס FASEB להצטיינות במדע (2006)  המדליה הלאומית למדעים (2008)  פרס המרכז הרפואי אלבני (2011)  AACR-G.H.A. Clowes Award for Outstanding Basic Cancer Research (2019)  פרס מרץ' אוף דיימס בביולוגיה התפתחותית (2012)  פרס דיקסון ברפואה (2004)  הפרס הנשיאותי לחוקר הצעיר  עמיתת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  עמית  אקדמיית ניו יורק לרפואה 
 
איליין פוקס (באנגלית: Elaine Fuchs; נולדה ב-5 במאי 1950) היא ביולוגית אמריקאית שמתמקדת בביולוגיה של התא ופרופסור להתפתחות התא ביונקים באוניברסיטת רוקפלר בניו יורק.
מחקריה עוסקים בתאי גזע של העור ותפקידם ביצירת שיער ועור. פוקס זכתה בפרסים רבים ובהם המדליה הלאומית למדעים בשנת 2008.
ביוגרפיה

איליין פוקס נולדה בארצות הברית וגדלה בפרוורי שיקגו. אביה, אחותה ודודתה היו מדענים ועודדו אותה לעבוד בתחום.
בשנת 1972 סיימה תואר ראשון בהצטיינות במדעי הכימיה באוניברסיטת אילינוי. לאחר קבלת התואר עברה פוקס מאילינוי לאוניברסיטת פרינסטון ושם עבדה על הדוקטורט שלה בביוכימיה כאשר חקרה שינויים בדופן התא של חיידקי מגטריום (Bacillus megaterium) (אנ') במהלך תהליך הנביגה. בשנת 1977 הצטרפה להאוורד גרין במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס למטרת לימודי הפוסט דוקטורט שלה, שם התמקדה בהבנת המכניקה הבסיסית של האיזון בין הגדילה והחלוקה של תאי אפידרמיס (נושא שלדבריה, ממשיך לרתק אותה גם היום).
בשנת 1980 עברה לאוניברסיטת שיקגו, שם עלתה בסולם הדרגות עד שהפכה לפרופסורית בכירה לגנטיקה מולקולרית. בשנת 2002 עברה לאוניברסיטת רוקפלר, כפרופסורית לביולוגיה והתפתחות התא ביונקים.
קריירה מחקרית

מחקרה הראשון של פוקס עסק בהבנת ביולוגית תאי העור והסיבה ל"צמיחתם" מחדש כל פעם לאחר שאנו פוגעים בהם. לשם כך חקרה פוקס את החלבון קרטין וגילתה שהקרטין מקבל צורת סיבים ונצמד לתאי העור כמו רשת ברזל וכך מגן על התאים ומעניק להם חוזק מכני.
פוקס גילתה גם שתאי העור המתחדשים הם תאי גזע.
כיום מעבדתה של פוקס חוקרת את תאי הגזע על מנת למצוא דרך לייצור תרופות המתבססות על מנגנון ההתחדשות של תאי הגזע ובכך להביא לריפוי מחלות עור קשות.
בנוסף מעבדתה של פוקס חוקרת את התהליך של יצירת רקמות עור על מנת להבין איך תהליך זה נפגם כאשר נוצרות מחלות עור גנטיות שונות.
פרסים ותארים

נבחרה לחברה באקדמיה האמריקאית לאומנויות ולמדעים (1994)
נבחרה לחברה בחבר האמריקאי למיקרוביולוגיה (1997)
הפרס הלאומי למדעים (2009)
פרס לוריאל-אונסק"ו לנשים במדע (2010)
כיום היא חברה במועצת הקרן "דמון מוניון" לחקר הסרטן.
הערות שוליים

1 2 3 4  כתבה על איליין פוקס, באתר journal of science, ‏2004
1 2 3  סרטון על איליין פוקס, באתר youtube, ‏29.3.2010
↑  המעבדה להתפחות תאית וביולוגיה של תאי יונקים, באתר אוניברסיטת רוקפלר, ‏25.3.15
1 2 3 4 5  ביוגרפיה של איליין פוקס, באתר אוניברסיטת רוקפלר, ‏25.3.15
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007322423805171  BnF: cb16239560c (data)  ISNI: 0000 0000 8129 4928  LCCN: n2001130362  NTA: 334333547  ORCID: 0000-0002-0978-5137  SUDOC: 146691067  S2AuthorId: 143906655  VIAF: 51040944   WorldCat (עם VIAF): 51040944
תרמית פירמידה

תרמית פירמידה או משחק פירמידה או עוקץ פירמידה או פירמידה בלתי חוקית היא הונאת ממון המבוססת על מודל עסקי שאינו מחזיק מעמד לאורך זמן, ומעניק תגמול כספי בתמורה לצירוף אנשים חדשים למשחק, בלא כל מוצר או שירות. משחקי פירמידה קיימים כבר למעלה ממאה שנים.
רוב משחקי הפירמידה הם ניסיון להטעות צרכנים פוטנציאליים להשתתף בהונאות מורכבות אך לכאורה משכנעות וחסינות מפני תקלות. הרעיון הבסיסי מאחורי כל הונאה הוא שכל יחיד משלם רק פעם אחת, אך מקבל רווחים אקספוננציאליים מאנשים אחרים. דוגמה נפוצה מפתה את הקרבן שתמורת תשלום הוא יהיה רשאי להציע את אותה הצעה לאנשים אחרים. כל מכירה כוללת תשלום למוכר המקורי. השגיאה הבסיסית היא שאין רווח קצה - הכסף פשוט מטפס במעלה הפירמידה, ורק האנשים בראש הפירמידה מרוויחים כסף, המגיע מן האנשים הרבים שבתחתית הפירמידה - אלו שהצטרפו למזימה אך לא הצליחו לצרף אליה אנשים חדשים. זהו משחק סכום אפס מובהק: כל הרווחים שעושה משתתף אחד מגיעים מכיסם של משתתפים אחרים. כדי לייפות את המזימה, רובן יכילו המלצות, עדויות ומידע שקרי.
למרות שמשחקי פירמידה הוכרזו כבלתי חוקיים במספר מדינות, הם ממשיכים להופיע בדרכים שונות. במקרה אחד בישראל, פסק שופט בית המשפט השלום צבי דותן שהמשחק המסוים שנידון לפניו אינו חוקי וחייב את אחד העומדים בראשו בפיצויים בסך 16,000 שקלים.
חברות המשתמשות במודלי שיווק רשתי לתגמול, חוקיות בישראל, אך הן מושא תכוף לביקורת ותביעות משפטיות. הביקורות מתמקדות בדמיונן לתרמית הפירמידה.
היסטוריה

משחקי פירמידה מופיעים בגרסאות שונות. סוג המשחק המוקדם ביותר היה מכתב שרשרת שבו הופיעה רשימה של 5–10 אנשים עם כתובותיהם. לקורא נאמר לשלוח סכום כסף קטן לאדם הראשון ברשימה. לאחר מכן היה עליו להסיר את השם הראשון מהרשימה, להעלות את השמות הנותרים מקום אחד למעלה, ולהוסיף את שמו (ואולי גם שמות אחרים) בתחתית הרשימה. לאחר מכן היה עליו להעתיק את המכתב עם רשימת השמות החדשה ולהפיץ אותו הלאה, בתקווה ששמו יגיע לראש הרשימה ושגם הוא יקבל כסף מאחרים.
הצלחה ביוזמה זו נשענת באופן בלעדי על גידול הנדסי במספר המצטרפים. בעקבות כך ניתן לה השם "פירמידה", המציין את הגידול במספר האנשים בכל קומה. לרוע המזל, ניתוח פשוט מראה שתוך מספר שלבים יגיע השוק לרוויה, והמשתתפים האחרונים לא יוכלו למצוא משתתפים חדשים שיכסו את הפסדיהם. כיסוי ההפסדים הוא בלתי אפשרי, ומתמטית מובטח שרובם המוחלט של המשתתפים במזימות מסוג זה יפסידו את השקעתם.
משחקי פירמידה בקנה מידה גדול התעוררו במדינות ברית המועצות לאחר פירוקה, שם היה לאנשים ידע מועט בכלכלה. הם הוטעו לחשוב שרווח של מעל 1000% הוא אפשרי. ידועה לשמצה במיוחד היא פירמידת "MMM" שארגן סרגיי מברודי ברוסיה, ושבעקבותיה דווח שהתאבדו לפחות חמישים אנשים. משחק פירמידה רחב היקף פגע קשות בכלכלתה של אלבניה, וכשקרס ב-1997 התעוררו מהומות אלימות נרחבות אשר הובילו לנפילת הממשלה, ובהמשך הסלימו לכדי מלחמת אזרחים.
מאפיינים מזהים

המאפיין המרכזי של משחקי פירמידה הוא העובדה שלמוצר המוצע אין (או כמעט אין) ערך עצמי או שהוא נמכר במחיר שחורג ממחיר השוק הסביר. דוגמאות כוללות "מוצרים" לכאורה כמו מנשרים, קלטות אודיו או ערכות שכוללות אך ורק הסבר כיצד לצרף קרבנות חדשים. מחירם של המוצרים האלו יכול להגיע למאות או אפילו אלפי שקלים. גרסה אינטרנטית נפוצה היא מכירת מסמך בשם "איך להרוויח מיליון דולר באינטרנט" או שם דומה. דוגמה אחרת היא מכירת מוצר במחיר גבוה ממחירו הממוצע. התוצאה היא שהקונה מוכרח לצרף עוד אנשים כדי להחזיר את ההשקעה הראשונית.
לעומת זאת קיימות חברות רבות שעושות שימוש במודל עסקי של שיווק רב-שכבתי שלא מתוקף הונאה.
סימני זיהוי למשחק פירמידה:
מוצע מידע חלקי (או שום מידע) על החברה אלא אם כן המשקיע יקנה את התרמית וישתתף בתוכנית.
הבטחות לרווח קל או רווח בלי גבול.
אין מוצר או שמדובר במוצר עם ביקוש נמוך ותג מחיר גבוה.
הכנסות שנשענות בעיקר על עמלות שנגבות מצירוף משתתפים חדשים או קניית מוצרים לצורך הקונים עצמם ולא למכירה לאנשים אחרים.
נטייה לרווח רק אצל משקיעים ראשונים.
כמו כן, עשויות להיות גם הבטחות על כך שההשתתפות חוקית לחלוטין, על אף שלעיתים קרובות אין זה נכון.
רוויון שוק

משחקי פירמידה הם ייצוג למודל כלכלי שאינו בר קיימא, עקב רוויון שוק. התרשים הבא מראה איך משחקי הפירמידה הופכים בלתי אפשריים לקיום.
האנשים בתחתית הפירמידה יפסידו את כספם תמיד, ללא קשר לעומקה של הפירמידה. קל לראות שמספר האנשים בשורה התחתית של הפירמידה גדול תמיד מסכום האנשים בכל הקומות מעליו, ללא כל תלות במספר הקומות. אם כל קומה חייבת לגייס 6 שורות מתחתיה, היחס בין מפסידים למרוויחים הוא בערך 5 ל-1, זאת אומרת כ-83.3% מסך כל המשקיעים יפסידו את כספם.
במציאות, הפירמידה לא תהיה מאוזנת לחלוטין, וחלק מהמשתתפים אולי יגייסו את מספר האנשים הדרוש, אך העקרונות נכונים. בצורה פשוטה - כאשר המזימה קורסת רוב המשתתפים יפסידו את כספם, ולפחות את חלקו. שאר המשתתפים יחזירו את ההשקעה או ירוויחו רווחים זעומים, ורק אלו שנמצאים ממש בראש הפירמידה (אלו שהתחילו את המזימה) ירוויחו סכום משמעותי.
מזימות פירמידה ושיווק רב-שכבתי

בשיווק רב-שכבתי, רווחיו של הסוכן נובעים מעמלה שהוא מקבל על מכירותיהם של סוכנים נוספים שגייס, ועל מכירותיהם של סוכנים שמתחתם, במבנה של פירמידה, כך שרווחיו של הסוכן גדלים ככל שגדלים עומק ורוחב הפירמידה שמתחתיו. מכיוון שכמות הסוכנים הנדרשים כדי למכור מוצר כלשהו אינה גדולה והשוק מגיע במהירות לרוויה, שיטות שיווק השמות דגש על גיוס סוכנים נוספים מעלות את החשד שהן מבוססות על הטעיית הסוכנים המגויסים. במדינות שונות נקבעו כללים שונים לגבי הגבול בין שיטת שיווק רב-שכבתי, המוכר כלגיטימי, לבין שיטות שיווק בלתי לגיטימיות המבוססות על הטעיית הסוכנים ומכונות תרמית פירמידה.
הסוכנות הפדרלית למסחר קבעה שני תנאי סף ללגיטימיות של שיטת שיווק רב-שכבתי:
ללקוח סופי נמכר מוצר מוחשי בעל ערך במחיר סביר.
לא נמכרו מלאים גדולים לסוכן, שאותם הוא יתקשה למכור הלאה בתוך זמן סביר.
תבחינים נוספים המעידים על לגיטימיות כוללים:
הסוכן אינו נדרש לשלם דמי הצטרפות, או שעליו לשלם סכום הצטרפות קטן בלבד.
החברה היא זו אשר מחזיקה את המלאי והסוכנים מוכרים מתוך המלאי של החברה. עם זאת ייתכן שהסוכן קונה כמות קטנה של המוצר להדגמה והתנסות אישית.
המוכר של המוצר מקבל עמלה גבוהה יותר על המכירה מאשר הסוכנים שגייסו אותו.
הכספים עוברים ישירות מהסוכן לחברה ולא דרך שרשרת המגייסים.
ראו גם

שיווק רב-שכבתי
הונאת פונזי
הערות שוליים

↑  ת"א (הרצליה) 3893/03 אילונה בויטוב נ' יעקב פיגדור
↑  איתן מור, מה מסתתר מאחורי הפירמידה?, באתר ynet, 14 באוגוסט 2005
↑  Author of Russia's MMM pyramid scheme who swindled millions dies
↑  The Rise and Fall of Albania's Pyramid Schemes
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4138446-5 
תרמית פירמידה במכתב שרשרת
נאילה מעווד

| --- | --- |

 לידה:  3 ביולי 1940 (בת 84) בשרי, לבנון 
 מדינה:  לבנון 
 השכלה:  אוניברסיטת קיימברידג'  אוניברסיטת סן-ז'וזף 
 מפלגה:  פורום קורנת שהוואן 
 בן או בת זוג:  רנה מעווד 
 
 
נאילה מעווד (ערבית: نائله معوض בתעתיק מדויק: נאא'לה מעוצ'; נולדה ב-3 ביולי 1940) היא פוליטיקאית לבנונית. מחוץ ללבנון היא מוכרת בעיקר בתור אלמנתו של הנשיא רנה מעווד, שנרצח ב-22 בנובמבר 1989. בתוך לבנון, היא מדינאית בכירה בזכות עצמה, אשר כיהנה במספר בתי נבחרים מאז 1991. לאחר בחירתה מחדש ביוני 2005, היא מונתה לתפקיד השרה לעניינים חברתיים.