stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שמיים (סרט)
עלילה

במרכז הסיפור שלוש דמויות ראשיות - סגן אלוף סושניקוב, סרן מוראביוב ורס"ן זכארוב. שלושה גילאים, שלוש דמויות שונות, שלושה גורלות שונים, שנועדו להיפגש בבסיס הצבאי חמיימים, בלב סוריה המדממת.
הדמויות הראשיות פוגשות זו את זו לראשונה בחצי האי קרים במחנה אימוני הישרדות לטייסים. מוראביוב הצעיר, הנועז וחד הלשון, בניגוד לחברו הבכיר המאוזן והמיושב יותר בגדוד התעופה סושניקוב, שלא אהב מיד את הקצין זכארוב, שמעצבן את הקפטן הצעיר. החייל מגיב לו ב"הדדיות". אך השלישייה תיפגש בפעם השנייה ברפובליקה הסורית.
הסרט מגולל את שהות הכוחות המזוינים הרוסיים בסוריה, מתאר את המלחמה עם דאעש והמבצע לחילוץ הנווט, אשר, כתוצאה מהתקפה על המטוס שלו, נחת בשטח אויב.
שחקנים ודמויות

איגור פטרנקו - אלוף סושניקוב, טייס חיל האוויר הרוסי
איוואן בטאריוב - סרן מוראביוב, נווט
סרגיי גובאנוב - רב-סרן זכארוב, קצין הכוחות למבצעים מיוחדים של צבא רוסיה
מריה מירונובה - רעייתו של סושניקוב
הפקה

צילומי הסרט החלו בחצי האי קרים באוקטובר 2020, מאוחר יותר נערכו גם בסוריה, סנקט פטרבורג ובליפצק.
הערות שוליים

↑  Представлен первый трейлер фильма «Небо»
1 2  Небо
↑  קדימון הסרט
1 2  Об этом не помнить нельзя…
↑  НЕБО
↑  טורקיה הפילה מטוס קרב רוסי בסמוך לגבול עם סוריה, באתר וואלה, 24 בנובמבר 2015
↑  В октябре в прокат выйдет российский фильм про войну в Сирии,‏ vesti.ru
יוקאן

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  saogashi, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מוצא:  יפן 
 מרכיבים עיקריים:  אגר 
 
יוקאן (ביפנית: 羊羹) הוא קינוח יפני פופולרי מסוג מקפא המיוצר ממחית שעועית, אגר (כחומר מסמיך) וסוכר (להמתקה). הוא עשוי ממחית שעועית אדומה, סוכר ואגר-אגר. הג'לי נוצר בבלוקים מלבניים ארוכים ומוגש פרוס לחתיכות קטנות יותר. שני הזנים העיקריים כוללים נרני יוקן, הזן המוצק יותר, ומיזו יוקן, גרסת קיץ קלה יותר ומוגשת בדרך כלל צוננת.
היוקאן מיוצר בבלוקים ונחתך לחתיכות לפני האכילה. בדרך כלל מיוצר ממחית של שעועית אדומה, אך ניתן להכינו גם ממחית של שעועית מצויה או אזוקי. כאשר משתמשים בשעועית מצויה ניתן להוסיף אבקת תה ירוק (מאצ'ה) המעניקה טעם וצבע ייחודיים. לעיתים מוסיפים ליוקאן חתיכות ערמונים, אפרסמון, פולי אזוקי מסוכרים, תאנים או בטטה, ולעיתים משתמשים בממתיק חלופי כמו דבש.
ראו גם

ג'לי
הערות שוליים

↑  Yōkan, www.tasteatlas.com
יוקרה (סרט)

| --- | --- |

 מבוסס על:  היוקרה 
 בימוי:  כריסטופר נולאן 
 הופק בידי:  כריסטופר נולאן אמה תומאס
 תסריט:  כריסטופר פריסט (רומן) כריסטופר וג'ונתן נולאן (תסריט)
 עריכה:  לי סמית 
 שחקנים ראשיים:  כריסטיאן בייל יו ג'קמן
 מוזיקה:  דיויד ג'וליאן 
 צילום:  ולי פפיסטר 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, ארצות הברית 
 חברת הפקה:  האחים וורנר, Syncopy Films, Newmarket Films, סרטי טאצ'סטון, Warner Bros. Pictures 
 חברה מפיצה:  צפון אמריקה:  סרטי טאצ'סטון הפצה בינלאומית:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  20 באוקטובר 2006
 משך הקרנה:  125 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט בלשי, סרט פנטזיה, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט מתח, סרט דרמה 
 תקציב:  כ-40 מיליון דולר
 הכנסות:  109.7 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   prestige
 דף הסרט ב־IMDb
 
יוקרה (באנגלית: The Prestige) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת הדרמה ומתח, המשלב אלמנט מסוים של מדע בדיוני. את הסרט ביים הבמאי הבריטי כריסטופר נולאן וכיכבו בו יו ג'קמן וכריסטיאן בייל. הסרט, אשר יצא לאקרנים ב-2006, מבוסס על ספרו של כריסטופר פריסט אשר עובד לתסריט קולנועי על ידי נולן ואחיו ג'ונתן.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/ית | שם הדמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| יו ג'קמן | רוברט "דנטון הגדול" אנג'יר / לורד קולדלו | קוסם אריסטוקרט, יריבו של בורדן |
| יו ג'קמן | ג'רלד רוט | כפיל גוף של אנג'יר |
| כריסטיאן בייל | אלפרד "הפרופסור" בורדן | קוסם ממעמד הפועלים, יריבו של אנג'יר המואשם ברציחתו |
| כריסטיאן בייל | פאלון | אחיו התאום זהה של בורדן |
| מייקל קיין | קאטר | עוזרו של אנג'יר |
| פייפר פראבו | ג'וליה | אהובתו של אנג'יר |
| רבקה הול | שרה | אשתו של בורדן |
| סקרלט ג'והנסון | אוליביה | עוזרתו של אנג'יר |
| דייוויד בואי | ניקולה טסלה |  |
| אנדי סירקיס | אלי | עוזרו של טסלה |
ראו גם

ספינת תסאוס
גלידת תה ירוק

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  גלידה
 מוצא:  יפן יפן
 אופן הגשה:  קר
 מרכיבים עיקריים:  מאצ'ה 
 
גלידת תה ירוק או גלידת מאצ'ה (ביפנית: 抹茶アイスクリーム -‏ matcha aisu kurīmu - מאצ'ה אאיסו קורימו, ובקיצור 抹茶アイス -‏matcha aisu - מאצ'ה אאיסו) היא גלידה בטעם מאצ'ה (抹茶), שפותחה ביפן בסוף המאה ה-18, והפכה לפופולרית מאוד ביפן ומזרח אסיה. הגלידה אף הגיעה לארצות הברית במהלך הכיבוש האמריקאי ביפן שלאחר מלחמת העולם השנייה, וזכתה שם להצלחה.
היסטוריה

מקורה של גלידת תה הירוק היפנית אינו ידוע, אך ישנם הטוענים כי היא מיוצרת ביפן בעבודת יד באזורים כפריים כבר למעלה ממאתיים שנה. ישנם תיעודים ברורים כי הגלידה בצורת הר פוג'י שבסמוך לעיר טוקיו היה קיים בתפריטים של בתי אצולה יפניים עוד בתקופת מייג'י. הגלידה צברה פופולריות ביפן, אך לא הייתה לסוג הגלידה המועדף על היצרנים היפניים, שנהגו לייצר בעיקר גלידות בטעמים הפופולריים במערב. הגלידה הגיעה לראשונה לארצות המערב בשנות החמישים, כאשר שלט ביפן משטר צבאי אמריקאי, אך רק מאוחר יותר היא צברה פופולריות במערב.
בשנות השמונים של המאה העשרים צברה הגלידה פופולריות במזרח אסיה כשענקית התאגידים היפנים Meiji Dairies Corporation (יפ') החלה לייצר ולהפיץ את הגרסה ה"מערבית" יותר של הגלידה ברחבי האזור.
בשנות התשעים של המאה העשרים התחולל מהפך: במקום שיפן תספק את הגלידה לארצות הברית, שם החלו גלידריות ומסעדות רבות להגיש את הטעם הייחודי, משנת 1990 ועם תחילת הליברליזציה ביפן החלו יצרניות גלידה אמריקאיות לייבא גלידת תה ירוק יפנית ליפן בשם "סגנון יפני טהור עשוי מקליפורניה". משנת 1995 החלו יצרניות גלידה יפניות ואמריקאיות להתחרות על ייצור וייבוא הדדי של הגלידה, כאשר כל אחת מהן משתמשת במשאבים שייבאה מהמדינה השנייה: למשל, הגלידות היפניות שיוצרו, פוזרו ופורסמו בעיתונים, סופרמרקטים וחנויות נוחות יפניות יוצרו למעשה מחלב שנקנה מחברה אמריקאית מפלורידה.
השלוחה היפנית של רשת האגן דאז האמריקאית ביפן החלה לייצר גלידת תה ירוק בשנת 1996, והמוצר נמכר עד היום בסופרמרקטים וחנויות נוחות יפניות. הטעם הפך לאחד הטעמים הפופולריים ביותר של החברה בכל העולם. נתונים סטטיסטיים של איגוד הגלידות היפני מראים כי גלידת התה הירוק דורגה במקום השלישי במחקר "טעם הגלידה האהוב ביותר" בסקר דעת קהל שנערך בערים המרכזיות של יפן, ומתיימר לדגם את כלל האוכלוסייה היפנית.
כיום מכיוון שהגלידות מיוצרות באופן פיקטיבי במפעל, חלק מהיצרניות משתמשות בתחליפי תה ירוק כדי לשמר את הטעם. הקושי הוא שללא החומר קטכין (Catechin) שנמצא באופן טבעי בעלים של תה ירוק, הגלידות עלולות לאבד את צבען בחשיפה לאור השמש. לשם כך חברות אמריקאיות רבות משתמשות בצבעי מאכל מלאכותיים כדי לשמור על צבע אחיד.
הערות שוליים

↑  An Easy Recipe for Homemade Japanese Green Tea (Matcha) Ice Cream, The Spruce Eats (באנגלית)
↑  Norinchukin Institute
ליגת העל של סן מרינו

| --- | --- |

 שם מלא:  קאמפיונאטו סאמירינזה די קאלצ'ו
 תחום:  כדורגל
 ארגון:  התאחדות הכדורגל של סן מרינו
 מדינות:  סן מרינו סן מרינו
 קונפדרציה:  אופ"א
 קבוצות:  15
 מירב הזכיות:  טרה פיורי (8 זכיות)
 תקופת הפעילות:  1985–הווה (כ־39 שנים)
 אלופה נוכחית:  וירטוס (2023/24)
 מפעל מקביל:  קופה טיטאנו
 מפעל נמוך:  Serie A2 (football) 
 www.fsgc.sm
 
הקאמפיונאטו סאמירינזה די קאלצ'ו (באיטלקית: Campionato Sammarinese di Calcio) היא ליגת הכדורגל הבכירה בסן מרינו. לפי דירוג אופ"א (נכון ל-2023), זוהי הליגה שמדורגת במקום האחרון באירופה.
יש בליגה 15 קבוצות שנפגשות פעמיים אחת נגד השנייה, בסיום העונה יש פלייאוף אליו מעפילות 12 הראשונות כשהרביעייה הראשונה עולה ישר לשלב השני. מנצחת הפלייאוף מוכתרת כאלופת הליגה של סן מרינו ובעקבות זאת מעפילה לשלב ההעפלה הראשון של ליגת האלופות. בנוסף, סגנית האלופה מעפילה לסיבוב הראשון של הקונפרנס ליג והקבוצה שזוכה בגביע מצטרפת גם היא לסיבוב הראשון של הקונפרנס ליג.
הקבוצות בעונת 2024/2025

| קבוצה | עיר |
| --- | --- |
קאליונגו
קוסמוס: סראוואלה
דומניאנו
פאטאנו
פיורנטינו
פולגורה/פאלצ'אנו: פאלצ'אנו
יובנטוס/דוגאנה: דוגאנה
לה פיוריטה: מונטג'ארדינו
ליברטאס: בורגו מג'ורה
מוראטה
פנארוסה: קייזאנואובה
סן ג'ובאני: סן ג'ובאני סוטו לה פנה
סן מרינו מתחת גיל 22: סן מרינו
טרה פיורי: פיורנטינו
טרה פנה: סן מרינו
וירטוס: אקואוויווה
אלופות הליגה לפי עונות

קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה בקופה טיטאנו באותה העונה והשלימה דאבל מקומי.
אליפויות לפי קבוצות

| קבוצה | זכיות | סגנויות | שנות זכייה |
| --- | --- | --- | --- |
| טרה פיורי | 8 | 3 | 1987/1988, 1992/1993, 1993/1994, 1994/1995, 2008/2009, 2009/2010, 2010/2011, 2019/2020 |
| לה פיוריטה | 6 | 6 | 1986/1987, 1989/1990, 2013/2014, 2016/2017, 2017/2018, 2021/2022 |
| פולגורה/פאלצ'אנו | 5 | 4 | 1996/1997, 1997/1998, 1999/2000, 2014/2015 2020/2021, |
| טרה פנה | 5 | 4 | 2011/2012, 2012/2013, 2015/2016, 2018/2019, 2022/2023 |
| דומניאנו | 4 | 3 | 1988/1989, 2001/2002, 2002/2003, 2004/2005 |
| פאטנו | 3 | 1 | 1985/1986, 1990/1991, 1998/1999 |
| מוראטה | 3 | 1 | 2005/2006, 2006/2007, 2007/2008 |
| ליברטס | 1 | 3 | 1995/1996 |
| ס.ס. קוסמוס | 1 | 2 | 2000/2001 |
| פנארוסה | 1 | 2 | 2003/2004 |
| וירטוס | 1 | 1 | 2023/2024 |
| פיורנטינו (מונטה-ויטו) | 1 | - | 1991/1992 |
אורי ברוק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 ביולי 1969 (בן 55) חיפה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל  המכללה האקדמית בית ברל 
 
אורי ברוק (נולד ב-19 ביולי 1969 בחיפה) הוא מתרגם ומתכנת ישראלי. הרבה לתרגם אמנות. היה יו"ר אגודת המתרגמים בישראל ב-2018–2023.
ביוגרפיה

אורי גדל בשכונת יזרעאליה בחיפה. להורים שורדי שואה. אביו אברהם ברוק הינו דוקטור לפיזיקה ואמו מרים ברוק-כהן אמנית סיבים. בהיותו בן שנה וחצי נסע עם הוריו ואחותו למנצ'סטר, אנגליה וכך התחיל לדבר אנגלית בגיל צעיר. סבו מצד אמו היה מתרגם בכיר באיחוד האירופי ובלשן הולנדי שהיה מעורב בין היתר בכתיבת ה-Spellingwijzer Onze Taal, והסבא רבא שלו דוד קליין מצד אמו, היה מורה לשמונה שפות.
בגר את בית ספר היסודי 'דינור' באותו הזמן גם למד בחוגים למחוננים בטכניון, נסע עם משפחתו למשך שנתיים לבוסטון, שם בחר ללמוד חוגי לשון ומתמטיקה, אחרי ששב ארצה סיים את בית הספר העירוני ג' בנוה שאנן חיפה.
לאחר שירותו הצבאי למד בטכניון מתמטיקה שימושית. לאחר לימודיו התחיל לעבוד בחברת אקטקום ספקית האינטרנט הראשונה בישראל. שימש כ-CTO בחברת סטארט-אפ עד שהחליט להתמקד בתרגום.
ברוק הצטרף לפני מספר שנים גם לוועדה מקצועית מטעם מכון התקנים, שנועדה לתרגם מונחים לטכנולוגיית המידע, ומייעצת בנושא לאקדמיה ללשון העברית. "זו עבודה מעניינת שמרגישים את ההשפעה שלה" מציין אורי.
למד בבית ברל תרגום בין השנים 1999–2001.
אורי מנהל בלוג 'לא המילה האחרונה' העוסק בענייני תרגום, לשון.
בגיל 7 למד נגינה בפסנתר, תחביב שבו הוא ממשיך לעסוק עד היום.
ב-2014 הופיע יחד עם אחותו החלילנית דרורה ברוק, עם היצירה שהלחין וכתב Reflections on Fire and Ice - Echoing Robert Frost.
בין תחביביו וריאנטים של שחמט.
הרצאות בכנסים

אורי הרצה בכמה וכמה כנסים בין-לאומיים:
2005 'אומנות תרגום האמנות' אגודת המתרגמים בישראל.
2007 'Shared and Distributed Online Glossaries' אגודת המתרגמים בישראל.
2008 'Perl in Software Art' כנס YAPC קופנהגן
2008 'Tech Jargon – The Microsoft Way and the Open Source Way', באגודת המתרגמים בישראל.
2010 'Translating Websites' באגודת המתרגמים בישראל.
2015 'Genetic Algorithms in Perl',סדנה בכנס בשווייץ.
2015 Using Genetic Algorithms in Sound Synthesis' - YAPC::EU Granada, Spain
2018Perl in Computer Music בכנס FOSDEM בברוסל.
2020 'תרגומי תנ"ך לאנגלית', אגודת המתרגמים בישראל,'הרצאת החג של החגים',
מבחר מתרגומיו

2001 'התרשמויות מפה' מרים ברוק-כהן, קטלוג לתערוכה אוצר וכותב חיים מאור, מבוא גליה בר אור. תרגום לאנגלית אורי ברוק.
2001 'The Matter of FIBER', קטלוג לתערוכה נלווית לטריאנאלה ה-10 לאריגה בוורשה.בהשתתפות אמניות סיבים ישראליות ופולניות, תרגום מעברית לאנגלית אורי ברוק.
2002 'לבנות', חיה גרץ-רן, כתבה נעמי אביב, פורום המוזיאונים לאמנות, מוזיאון בית אורי ורמי נחושתן, אשדות יעקב מאוחד, קטלוג לתערוכה עברית ואנגלית.
2005 'פני הגזע ופני הזיכרון:הספרייה האסורה', חיים מאור, משואה, תרגום לאנגלית למאמריהן של בתיה ברוטין, אילה ונגרוביץ-פלר ואיה בן נפתלי.
2008 'יזהר פטקין-יודנפורצלן', ערכה רותי אופק, 'האמן והפילוסוף' כתב מארק דניאל כהן, תרגם לעברית אורי ברוק,
2010 'סימן -תפר',דניאלה מלר, קטלוג לתערוכה, 'כסא לדניאלה' כתבה:מרים ברוק-כהן תרגום לאנגלית אורי ברוק, קטלוג לתערוכה.
2010 'אלברט רובין התחלות'
2020 'מדמות להפשטה ובחזרה', דן לביאעברית ואנגלית קטלוג אמנות.
ברוק מתרגם בהתנדבות מאמרים עבור הידען.
מבחר ממאמריו

'המדריך לתרגום המושלם', משפטי ZAP
Building a Duel Chess Board – How the Pieces Came Together', Steemit
הערות שוליים

↑  ועדות, באתר אגודת המתרגמים בישראל (בעברית, אנגלית)
↑  אורי ברוק, bruck, אגודת המתרגמים בישראל (באנגלית)
↑  Harry Cohen 1917-2015 (עמ' 53), Onze Taal, דבר המערכת, ‏februari/maart 2015 (בהולנדית)
↑  Jan Renkema, Harry Cohen, Diederik van Coillie, Wim Daniels, Mannce Docter, Will J.B. Hus, louise Offeringa, Peter Smulders, Corriejanne Timmers, Toon Vandenheede (ע), Spellingwijzer Onze Taal, Amstredam/Antwerpen: Contact, 1998, ISBN 9025423795. (בהולנדית)
↑  פרטי ועדה 8110 מונחים לטכנולוגיית המידע, באתר מתי מכון התקנים הישראלי (בעברית, אנגלית)
↑  אורי ברוק‏, מאפליקציות ועד מוזיקה אלקטרונית: מה זה תרגום טכני?, באתר וואלה, 3 בנובמבר 2020
↑  אורי ברוק, לא המילה האחרונה, באתר לא המילה האחרונה (בעברית, אנגלית)
↑  אורי ברוק, Reflections on Fire and Ice - Echoing Robert Frost - by Uri Bruck, YOUTUBE, ‏9.11.2014 (באנגלית)
1 2  Uri Bruck, Building a Duel Chess Board – How the Pieces Came Together, Steemit (באנגלית)
↑  Uri Bruck, Items Invented by Uri Bruck, The Chess Variant pages (באנגלית)
↑  Beautiful Perl YAPC, Copenhagen 2008, Beautiful Perl YAPC, ‏2008 (באנגלית)
↑  Genetic Algorithms in Perl, Swiss Perl Workshop 2015, ‏2015 (באנגלית)
↑  Using Genetic Algorithms in Sound Synthesis, YAPC::Europe 2015, ‏2015 (באנגלית)
↑  Uri Bruck, Perl in Computer Music, YouTube, ‏6/2/2018 (באנגלית)
↑  Perl Programming Languages devroom, FOSDEM18, ‏2018 (באנגלית)
↑  הרצאת החג של החגים-תרגומי תנ"ך לאנגלית, באתר אגןדת המתרגמים בישראל, הרצאה בזום, ‏22.12.22
↑  מרים ברוק-כהן, גליה בר אור, חיים מאור, תרגום: אורי ברוק, ג'מאל רנעים, התרשמויות מפה, חיפה: מרים ברוק-כהן, 2001. (בעברית, אנגלית,ערבית)
↑  Norbert Zawiszka, Sara Ben Israel, The Matter of FIBER, ורשה: Warsaw Section of the polish Aertists Association, 2001. (באנגלית, פולנית)
↑  נעמי אביב, תרגום: אורי ברוק, חיה גרץ -רן/לבנות, ישראל, 2002. (בעברית, אנגלית)
↑  חיים מאור, פני הגזע ופני הזיכרון:הספריה האסורה, משואה: משואה, 2005. (בעברית, אנגלית)
↑  יזהר פטקין, מארק דניאל כהן, רות אופק (ע), תרגום: אורי ברוק, האמן והפילוסוף, יזהר פטקין-יודנפורצלן, תפן: תפן המוזיאון הפתוח, 2008. (בעברית, ערבית, אנגלית, גרמנית)
↑  דניאלה מלר, A Chair for Daniella, סימן--תפר, באר שבע: דניאלה מלר, 2010. (בעברית, אנגלית)
↑  גליה בר אור, אלברט רובין -התחלות, באתר הספרייה הלאומית, אורי ברוק מתרגם לאנגלית (בעברית אנגלית)
↑  דן לביא, עידית הימן (ע), מדמות להפשטה ובחזרה, חיפה: דן לביא, 2020, מסת"ב 978-965-599-205-2. (בעברית ואנגלית)
↑  הידען ארכיון אורי ברוק, באתר הידען, תרגומים של אורי, ‏2011-2021
↑  אורי ברוק, המדריך לתרגום המושלם, באתר משפטי ZAP, ‏26.10.20
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 265871257   WorldCat (עם VIAF): 265871257
ויליאם דייטון

ויליאם לואיס דייטון (באנגלית: William Lewis Dayton;‏ 17 בפברואר 1807 – 1 בדצמבר 1864) היה פוליטיקאי אמריקאי, פעיל תחילה במפלגה הוויגית ואחר כך במפלגה הרפובליקנית. בבחירות לנשיאות ב-1856, הוא הפך למועמד הרפובליקני הראשון לסגן הנשיא לצד ג'ון פרימונט, אולם המפלגה הרפובליקנית הפסידה בבחירות האלו. במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית שימש דייטון כשגריר ארצות הברית בצרפת, תפקיד בו פעל למניעת הכרה צרפתית בקונפדרציית המדינות של אמריקה.
ביוגרפיה > ראשית חייו

דייטון נולד בבאסקינג רידג', ניו ג'רזי, לאיכר ג'ואל דייטון (1776–1833) ולננסי (לואיס) דייטון (1787–1866). אביו עבד כחקלאי ומכונאי, ולא התבלט כל כך, אבל משפחת דייטון המורחבת התבלטה זמן רב בניו ג'רזי. דייטון היה אחיינו של אליאס דייטון ובן דודו השני של ג'ונתן דייטון. הוא סיים את לימודיו בקולג' של ניו ג'רזי (כיום אוניברסיטת פרינסטון) ב-1825. לאחר מכן למד משפטים אצל פיטר דומונט ורום, התקבל ללשכת עורכי הדין ב-1830, והפך לעורך דין בפריהולד.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

בשנת 1837 דייטון נבחר למועצה המחוקקת של ניו ג'רזי, ובשנת 1838 הוא מונה לשופט בבית המשפט העליון של ניו ג'רזי. לאחר מותו של הסנאטור האמריקני סמואל ל. סאות'רד, הוא מונה לסנאט של ארצות הברית החל מה-2 ביולי 1842, וסיים את כהונתו ב-1845. הוא נבחר מחדש על ידי בית המחוקקים של ניו ג'רזי כוויגי ב-1845 אך הפסיד ב-1851, וסיים את תפקידו ב-3 במרץ 1851.
במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1856, דייטון נבחר על ידי המפלגה הרפובליקנית החדשה כמועמד הראשון שלהם לסגן נשיא ארצות הברית על פני אברהם לינקולן בוועידת פילדלפיה. הוא וחברו, ג'ון פרימונט, הפסידו למועמדים הדמוקרטים, ג'יימס ביוקנן וג'ון ברקינרידג'. לאחר מכן, הוא כיהן כתובע הכללי של ניו ג'רזי עד 1861, כאשר הנשיא לינקולן מינה אותו לשגריר בצרפת. הוא כיהן ממאי 1861 עד מותו ב-1 בדצמבר 1864. כהונתו השתרעה על פני רוב מלחמת האזרחים האמריקנית.
ביוגרפיה > שגריר

בצרפת, דייטון היה חלק ממסע לובינג מוצלח כדי למנוע מממשלתו של נפוליאון השלישי להכיר בעצמאות הקונפדרציה או לאפשר שימוש של הקונפדרציה בנמלי צרפת.
דייטון מת בפריז ונקבר בבית הקברות ריברוויו, טרנטון, ניו ג'רזי.
ביוגרפיה > מורשת

בנו, ויליאם לואיס דייטון ג'וניור (1839–1897), סיים את לימודיו בפרינסטון בשנת 1858 ושימש כשגריר הנשיא צ'סטר א. ארתור בהולנד בין השנים 1882–1885.
הערות שוליים

↑  James, George. "He's Looked at Life From Both Sides Now", The New York Times, "Buried here too is William Lewis Dayton, the first Republican vice presidential candidate who defeated Lincoln for the position in 1856 but lost the presidential nomination to him in 1860." February 20, 2000. Accessed December 29, 2007.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n86053311  NARA: 131028857  SNAC: w6697hn5  US Congress: D000166  VIAF: 31014292   WorldCat (עם VIAF): 31014292
אלחנן בן אורי

| --- | --- |

 לידה:  18 באוגוסט 1987  (בן 37) כ"ד באב תשמ"ז פתח תקווה
 שם לידה:  אלחנן גורדצקי
 מדינה:  ישראל
 מקום מגורים:  חריש
 השכלה:  דרכי נועם, תיכון דתי יבנה, ישיבת אור וישועה
 בת זוג:  אילת בן אורי
 מספר צאצאים:  3
  אתר האינטרנט הרשמי של אלחנן בן אורי
אלחנן בן אורי (נולד בכ"ד באב תשמ"ז, 18 באוגוסט 1987) הוא מאייר, קליגרף ומעצב גופנים ישראלי.
ביוגרפיה

נולד בפתח תקווה כבן רביעי מתוך שמונה לדונה ושמעון גורדצקי. כשהיה בן 10 עברה המשפחה לחיפה, והוא למד בתיכון דתי יבנה ובישיבת אור וישועה. בצה"ל שירת בחטיבת כפיר.
ביוגרפיה > קריירה

אלחנן בן אורי הוא מאייר רב-תחומי אוטודידקט. הוא עוסק בין השאר באיור ספרים, איור לעיתונות, עיצוב גופנים קומיקס, קריקטורה, קליגרפיה ומגזרות נייר.
פרסם עשרות יצירות באתר האינטרנט "ביכורים".
בין השנים 2022 – 2013 אייר קריקטורה קבועה בעיתון שביעי. בנוסף, הוא כתב קומיקסים בעלון השבת עולם קטן ובעיתון אותיות. הוא אייר גם לתוכנית "צורבא" לילדים בהוצאת מכון צורבא מרבנן שהחלה בסיוון ה'תשע"ט.
ב-2018 הציג את יצירותיו בתערוכת "אשת חיל" ובתערוכת TICP - The Israeli Cartoon Project. באותה שנה הציג תערוכה עצמאית בשם "אלחנן בשחור לבן" במועדון הגולה בפתח תקווה. בתערוכה הוצגו קריקטורות שפורסמו בעיתון "שביעי" בחמש השנים האחרונות, והאוצר היה אור רייכרט.
ב-2021 החל לאייר סדרת קומיקס על יהדות אתיופיה שכתבו יוסי ורותי אנטהון-טורצקי וחיים אקשטיין.
ב-2021 התחיל לעסוק בעיצוב גופנים למעצבים, והחל ללמד סדנאות בקליגרפיה ויסודות הכתב.
ביוגרפיה > ספרים שאייר

שלומי שטרן, בגן הלב שכנה נקודה, הוצאת סלומון שטרן: רמת גן, 2013
איתן הוד, אבא במילואים, 2014
רחלי פליישון, האחר הוא אני, דני ספרים, 2014
צבי איל, טוב לו ושמח והמלך הרותח, ידיעות ספרים, 2016
רחלי פליישון, להיות מנהיגה, דני ספרים, 2016
נ. ניסים, נגה ומארס - מתוך הסדרה המדעית של דוקטור דן, אופיר ביכורים, 2016
הרב יהושע שפירא, צבי איל (עורך), לצאת מהדעת, ידיעות ספרים, 2016
שלומי שטרן, סיפורים מהדוכן ברכבת בתל אביב וקצת שירה, הוצאת סלומון שטרן, 2016
שרה מייכור, הקומה שמעל, 2017
אמיר מויאל, מעשה בתפוח ירוק, דברי שיר, 2017
משה רט, פשוט להאמין, ידיעות ספרים, 2017
מתן צור, הגדה בהפרעה, ידיעות ספרים, 2018
יוסי ורותי אנטהון-טורצקי, חיים אקשטיין, המסע לאתיופיה - בעקבות ביתא ישראל (סדרת קומיקס על יהדות אתיופיה), ידיעות ספרים, 2019
הדסה רינת כהן, הילד השלושה עשר, הוצאת טוב לבב, 2020
הדסה רינת כהן, יותם הקסאם ואני, הוצאת טוב לבב, 2021
יוסי ורותי אנטהון-טורצקי, חיים אקשטיין, גיבורים באתיופיה - סיפורם של יונה בוגלה וארבעת אסירי ציון (סדרת קומיקס על יהדות אתיופיה), ידיעות ספרים, 2021
יהונתן רוזנהק, בראש של יהונתן, דברי שיר, 2022
אידו גרוסמן, כשהייתי אני, לא הייתי, רימונים הוצאה לאור, 2022
יוני לביא, שאלות מהלב שלי: שיחות עם ילדים על עצמם ועל החיים, דברי שיר, 2022
ביוגרפיה > סדרת גדולי האומה

נעם ושירה ונגרובר, מאיר הכותל: הרב מאיר יהודה גץ, דברי שיר, 2017
נעם ושירה ונגרובר, הרבי שלנו: הרב מנחם מנדל שניאורסון, דברי שיר, 2017
נעם ושירה ונגרובר, רועה ישראל 2: הרב אברהם יצחק הכהן קוק, דברי שיר, 2017
נעם ושירה ונגרובר, המנהיג שהגשים חלום: הרב חנן פורת, דברי שיר, 2018
נעם ושירה ונגרובר, מגדלור איתן: הרב יצחק ניסים, דברי שיר, 2019
נעם ושירה ונגרובר, צופה הגאולה: הרב צבי יהודה הכהן קוק, דברי שיר, 2019
נעם ושירה ונגרובר, הנזיר הירושלמי: הרב דוד כהן, דברי שיר, 2019
נעם ושירה ונגרובר, בעוז ובענווה: הרב שאר ישוב הכהן, דברי שיר, 2020
ביוגרפיה > חיים אישיים

נשוי לאילת ואב לארבעה ילדים. מתגורר בחריש.
הערות שוליים

↑  אלחנן בן אורי,  באתר כיפה
↑  באיזה צבע אתם רוצים את אלחנן בן אורי?,  באתר כיפה, 5 בנובמבר 2017
↑  מאיה פולק, האדמו"ר מהרכבת, מקור ראשון, מוסף "שבת", 1 בינואר 2017
↑  אבא במילואים? קבלי ספר מיוחד במתנה,  באתר כיפה, 14 ביולי 2014
↑  האחר הוא אני באתר של רחלי פליישון
↑  טוב לו ושמח והמלך הרותח, באתר News1 מחלקה ראשונה, 19 בינואר 2015
↑  להיות מנהיגה באתר של רחלי פליישון
↑  נגה ומארס באתר מנדלי מוכר ספרים ברשת
↑   סיפורים מהדוכן ברכבת בתל אביב, ברשת החברתית פייסבוק
↑  אסף וול, ‏לחצות את מחסום הפייסבוק: ביקורת על ספרו של אמיר מויאל "מעשה בתפוח ירוק",  באתר כיפה, 23 ביולי 2017
↑  מי שמאמין לא מפחד - אליהו גליל - הרמב"ם היומי, באתר הרמב"ם היומי, ‏1 בנובמבר 2021
↑  אטילה שומפלבי ואלכסנדרה לוקש, כשאלוהים דרך על לגו: ההגדה הכי מופרעת בכיתה, באתר ynet, 15 במרץ 2018
↑  המסע לאתיופיה באתר ידיעות ספרים
↑  אריאל פייגלין, הילד השלושה עשר: שירים מעולמם של ילדי התנחלויות וגבעות, באתר ערוץ 7, 25 בספטמבר 2020
↑  אריאל פייגלין, יותם הקסאם ואני - לתת קול לילדי עוטף ישראל, באתר ערוץ 7, 11 ביוני 2021
↑  גיבורים באתיופיה באתר ידיעות ספרים
↑  עפרה לקס, לא לילדים בלבד, באתר ערוץ 7, 4 בנובמבר 2021
↑  בימים הייטקיסט, בלילות כותב שירה, ראיון עם אידו גרוסמן
↑  קובי פינקלר, ספר חדש לילדים: שאלות מהלב שלי, באתר ערוץ 7, 19 בדצמבר 2021
↑   אתר האינטרנט הרשמי של אילת בן אורי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007496439405171  LCCN: no2017041352  VIAF: 308255995   WorldCat (עם VIAF): 308255995
חסאן א-לקיס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1966 בעלבכ, לבנון
 נהרג:  4 בדצמבר 2013  (בגיל 47 בערך) Hadath, לבנון 
 מדינה:  לבנון לבנון
 השתייכות:  חזבאללה חזבאללה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת לבנון השנייה  מלחמת האזרחים בסוריה 
 
חסאן הולו א-לקיס (בערבית: حسان هولو اللقيس, תעתיק מדויק: חסאן הולו אללקיס; 1966 – 4 בדצמבר 2013) היה מפקד בכיר בארגון חזבאללה; שימש כראש יחידת התקשורת והטכנולוגיה, והאחראי על הרכש הצבאי בארגון. נהרג בהתנקשות.
ביוגרפיה

א-לקיס נולד בשנת 1966 בבעלבכ שבלבנון. היה פעיל בארגון חזבאללה מגיל 19, והתגייס אליו זמן קצר אחרי שהוקם בהובלת חוסיין דהקאן. הוא היה מקורב מאוד למזכ"ל הארגון, חסן נסראללה. בין תפקידיו שימש גם כראש מערך הרקטות, הכטב"מים והנ"מ של הארגון, והיה גם המתאם מול איראן בנושאי אמל"ח.
הוא היה מבוקש בקנדה ובארצות הברית בשל הפעלת רשת תאים של החזבאללה במדינות אלו בתחילת שנות ה-90. במלחמת לבנון השנייה ישראל ניסתה להתנקש בחייו על ידי הפצצת ביתו. בנו נהרג כתוצאה מההפצצה, אך הוא לא שהה במקום, וניצל. על פי הדיווחים, הוא ניצל מעוד מספר ניסיונות התנקשות.
בליל 3 בדצמבר 2013 ארבו ללקיס, בחניון בית מגוריו, מספר מתנקשים וירו בו בעת ששהה ברכבו. הירי בוצע באקדחים עם משתיקי קול. לקיס נפגע אנושות מהירי ומותו נקבע בשעות הבוקר המוקדמות בבית חולים בביירות.
על זהות המתנקשים נפוצו טענות ושמועות שונות. חזבאללה מיהר להאשים את המוסד בהתנקשות. אולם דובר משרד החוץ הישראלי, יגאל פלמור, הכחיש שישראל הייתה מעורבת בחיסול. איראן וסוריה האשימו אף הן את ישראל במעורבות בחיסול. מאוחר יותר קיבלו אחריות להתנקשות מספר ארגונים סוניים אלמוניים. כעבור ימים אחדים פרסם עיתון כוויתי את הטענה שא-לקיס נהרג על ידי חזבאללה, לאחר שנחשף כסוכן של "המוסד".
א-לקיס נקבר בעיר הולדתו, בעלבכ.
לקריאה נוספת

רונן ברגמן, ארבע בום, מוסף 7 ימים ידיעות אחרונות, 9 בדצמבר 2011
הערות שוליים

↑  רועי קייס, רוכש הנשק שאהב מות קדושים. הבכיר שחוסל, באתר ynet, 4 בדצמבר 2013
↑  אבי יששכרוף‏, בכיר חזבאללה שחוסל: מראשי מערך הרקטות בארגון, באתר וואלה, 4 בדצמבר 2013
↑  איציק שמלי, "חיזבאללה חיסל את א-לקיס – כי היה מרגל של המוסד", באתר nana10‏, 7 בדצמבר 2013