stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרונד
המרד

ב-12 ביולי 1648 הפרלמנט של פריז העמיד בפני אן מאוסטריה, שהייתה עוצרת בשם בנה הקטין לואי הארבעה עשר, את הדרישות הבאות:
הפחתת מיסים של 25%
לא יוטלו מיסים חדשים אלא בהסכמת הפרלמנט
ביטול האינטנדנטים
איש לא יושם במעצר ליותר מ-24 שעות לפני שיובא בפני שופט
העוצרת, שלא הורגלה לדרישות שכאלה, ראתה זאת כניסיון למרד. ב-26 באוגוסט 1648 מזראן ציווה על מעצרם של ראשי הפרלמנט ובהם הנשיא פייר ברוסל שהיה פופולרי מאוד. דבר זה גרם ל "יום הבריקאדות" בפריז. המון רב התקבץ בחזית ארמונו של מזראן בפאלה רויאל וקרא: "לא מיסים". ההמונים עשו שימוש בקלעים (פרונד) כדי לנפץ באבנים את חלונות הארמון, ומכאן השם שדבק במרידות אלה. ביום שלמחרת, 160 חברי הפרלמנט עשו דרכם לארמון המלוכה וקראו: "יחי המלך! מוות למזראן!", מה שהביא לשחרורו של ברוסל.
ב-6 בינואר 1649 אן מאוסטריה נאלצה להימלט מפריז יחד עם בנה, המלך שהיה בן עשר שנים בלבד. ב-8 בינואר הפרלמנט הוציא צווים לגירוש מזראן ולשימוש באוצר המדינה למטרות הגנה. אך הגנרל לואי השני דה בורבון, נסיך דה קונדה, שהסתכסך עם אחיו הנסיך דה קונטי שתמך במורדים, הציע את שירותיו לעוצרת ולמלך הצעיר. הוא גייס אנשי צבא, הטיל מצור על פריז (ינואר–מרץ 1649) וכבש אחד ממבצריה. האצילים המורדים ביקשו עזרה מספרד ומבית הבסבורג. אך רוב חברי הפרלמנט לא אבו לוותר על הישגיו של רישלייה, ולתת לבית הבסבורג דריסת רגל מחודשת בענייניה של צרפת. חל תהליך של התפכחות מצד המעמד השלישי (הבורגנים והאיכרים) שלא אבה לראות את מעמד האצולה מקבל מחדש את זכויותיו הפיאודליות. הפרלמנט הכריז על תמיכתו בבית המלוכה, הבריקאדות הוסרו ואן מאוסטריה, המלך הצעיר ומזראן שבו לחצר המלכות בפריז (28 באוגוסט 1649).
אולם הסדר לא הושב על כנו. דה קונדה שרצה לתפוס את מקומו של מזראן בחצר המלוכה, ניסה לגייס לצידו את האצולה. ב-18 בינואר 1650 ציווה מזראן על מעצרו של דה קונדה. הוא שוחרר ב-13 בפברואר 1651, לאחר שמזראן נמלט לגרמניה בעקבות צו גירוש שהוטל עליו על ידי הפרלמנט. דה קונדה כרת ברית עם ספרד והבטיח להפוך את צרפת לרפובליקה. ב-8 בספטמבר 1651 המלך לואי הארבעה עשר, שהיה בן 13 שנה בלבד, החליט לקחת לידיו את מוסרות השלטון. בנובמבר של אותה שנה המלך הצעיר קרא למזראן לשוב לפריז. אך ב-2 ביולי 1652 דה קונדה התקדם אל עבר פריז וכבש את העיר מידי הצבא המלכותי.
דה קונדה לא היה מסוגל לשלם לחייליו ופריז נמצאה במצב של מצוקה כלכלית. ההמונים השתלטו על העיר, ואנשי המעמד השלישי שפחדו מהשתלטות ההמונים, צידדו בהשבת הסדר על כנו, ולו במחיר שובם של המלך ושל מזראן. ב-21 באוקטובר 1652 נכנסה המשפחה המלכותית לפריז. ב-6 בפברואר 1653 שב מזראן לפריז ולתפקידו כשר הראשי של המלך לואי הארבעה עשר. דה קונדה נמלט לספרד, ובכך הגיעו לקיצן מרידות הפרונד.
מילואות

לוגו של מילואות - אגודה שיתופית חקלאית מרכזית בע"מ
מפעל מילועוף
מילואות - אגודה שיתופית חקלאית מרכזית בע"מ היא תאגיד המפעלים האזוריים של קיבוצי הגליל המערבי. התאגיד, מסוג אגודה שיתופית עוסק בעיבוד ושיווק התוצרת החקלאית, אספקת שירותים ותשומות למגזר החקלאי, ניהול ופיתוח אזורי תעשייה בבעלותו והחזקות נוספות במטרה להגיע לשליטה בכל שרשרת הערך החקלאית.
התשלובת מורכבת משלוש חטיבות - חטיבת בעלי החיים, חטיבת מטעים וגידולי שדה וחטיבת השירותים והמנהל. בנוסף לחטיבות התשלובת מאורגנות תחתיה שלוש התארגנויות אזוריות - הלול, הרפת, האבוקדו וההדרים וגד"ש והירקות.
מחזור המכירות של התשלובת מגיע לשני מיליארד ש"ח בשנה והוא מעסיק כ-1,200 עובדים. כמנכ"ל התשלובת כיהן און ברזילי וכיו"ר התשלובת מכהן יהודה בכר.
החברים שמחזיקים באגודה הם 23 קיבוצים ושני מושבים שיתופיים מהגליל המערבי.
מפעלי התשלובת נמצאים דרומית לעכו מול קיבוץ כפר מסריק וצפונית לנהריה - מפעל מילוז ומילוטל.
היסטוריה

מילואות נוסדה בשנת 1960 כזרוע התעשייתית של ארגון הקניות "משקי המפרץ" שקם ב-1948. המפעל הראשון שהיא הקימה היה מנפטה לעיבוד הכותנה שגודלה בגליל המערבי. בנוסף הוקמו מחסן לכותנה, מכון תערובת ומפעל להבחלת בננות. המנהל הראשון של החברה היה יהושע פורטר שנפטר בפברואר 1961. באוקטובר 1961 הורשעה החברה בבנייה בלי אישורים של משרדי מכון התערובת ומחסן הגרעינים של המנפטה. לקראת סוף שנת 1961 הוחל בהקמת משחטה לעופות
מפעלים

מילובר - מכון מרכזי לתערובות
מילועוף - גידול, עיבוד ושיווק פטם והודים
מילופרי - בית אריזה לאבוקדו וליצ'י
גליל אקספורט
גליל שוק מקומי
מאגרי אשר
הערות שוליים

↑  מנפטה חדשה במרץ חיפה, הארץ, 6 ביוני 1960
↑  מפעלים אזוריים לשרות החקלאים מוקמים ע"י מועצת געתון, על המשמר, 29 בינואר 1961
↑  מכון חדש לאריזת בננות, מעריב, 31 במאי 1961
↑  יהושע פורטר, על המשמר, 28 בפברואר 1961
↑  צו הריסה על תנאי נגד מילואות, למרחב, 24 באוקטובר 1961
↑  משחטה אזורית באיזור הנעמן, על המשמר, 12 באוקטובר 1961
ערך זה הוא קצרמרבנושא חקלאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נטליה שפושניקובה

נטליה ויטלייבנה שפושניקובה (ברוסית: Наталья Витальевна Шапошникова; נולדה ב-24 ביוני 1961) היא מתעמלת עבר מברית המועצות. אלופה אולימפית (מוסקבה 1980) בתרגיל קפיצות ובתחרות קבוצתית. אלופת עולם (שטרסבורג 1978), סגנית אלופת עולם (פורט וורת' 1979) בתחרות קבוצתית וזוכת מדליית ארד באליפות העולם (שטרסבורג 1978) בקרב-רב אישי.
ביוגרפיה > 1978 > אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה בשטרסבורג, צרפת בשנת 1978 היא זכתה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בתחרות הקבוצתית לפני רומניה וגרמניה המזרחית. מדליית ארד בתחרות קרב-רב אישי בתוצאה של 77.875 נק', אחרי חברותיה לנבחרת ילנה מוחינה (78.725 נק') ונלי קים (78.575 נק'). נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי בתרגיל קפיצות (19.400 נק') ובמקום שמיני בתרגיל קורה (18.850 נק').
ביוגרפיה > 1979 > אלופת אירופה

באליפות אירופה שנערכה בקופנהגן, דנמרק במאי 1979 היא זכתה ב-4 מדליות, 1 זהב, 1 כסף ו-2 ארד. מדליית זהב בתחרות קורה (19.850 נק') לפני אמיליה אברלה (19.600 נק') ונדיה קומנץ' (19.250 נק'), שתיהן מרומניה. מדליית כסף בתרגיל קרקע ביחד עם ילנה מוחינה (19.200 נק'), אחרי נדיה קומנץ' (19.600 נק') ושתי מדליות ארד בקרב-רב אישי בתוצאה של 38.750 נק', אחרי נדיה קומנץ' (39.450 נק') ואמילהי אברלה (38.850 נק') ובתרגיל קפיצות (19.525 נק'), אחרי נדיה קומנץ' (19.850 נק') ומקסי גנאוק מגרמניה המזרחית (19.550 נק'). נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי בתרגיל מקבילים מדורגים (19.100 נק').
באליפות העולם שנערכה בפורט וורת', ארצות הברית בשנת 1979 היא זכתה במדליית כסף בתחרות הקבוצתית, אחרי רומניה ולפני גרמניה המזרחית.
ביוגרפיה > 1980 > אלופה אולימפית

באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכתה ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 ארד. מדליות זהב בתחרות הקבוצתית לפני רומניה ומזרח גרמניה (היא זכתה בניקוד השני בטיבו בתחרות עם 79.150 נק' וראשון מבין חברותיה לנבחרת) ובתחרות בתרגיל קפיצות בתוצאה של 19.725 נק', לפני שטפי קרקר מגרמניה המזרחית (19.675 נק') ומליטה רון מרומניה (19.650 נק'). מדליות ארד בתרגיל קורה בתוצאה של 19.725 נק', אחרי נדיה קומנץ' (19.800 נק') ובת ארצה ילנה דוידובה (19.750 נק') ובתרגיל קרקע ביחד עם מקסי גנאוק בתוצאה של 19.825 נק' ואחרי בת ארצה נלי קים ונדיה קומנץ' שזכו ביחד במדליית הזהב (19.875 נק'). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בתחרות קרב-רב אישי בתוצתאה של 79.025 נק'.
חיים אישיים

שפושניקובה נישאה לפאבל סוט (Pavel Sut), אלוף עולם בהתעמלות בתחרות הקבוצתית (מוסקבה 1981). הם היגרו לארצות הברית ומאמנים בוודלנד פארק, ניו ג'רזי.
תארים והישגים

במהלך הקריירה שלה היא זכתה ב-10 מדליות באליפויות ברית המועצות, מהן 3 מדליות זהב, 1 בקרב רב אישי, 4 כסף ו-3 ארד.
הכתובת של שאפור הראשון

שאפור הראשון, השליט השני ברשימת המלכים של האימפריה הסאסאנית חרט בשמו כתובת ארכאולוגית הממוקמת בכעבה-י זרתושת אשר בנקש-י רוסתם על גבי הרי הזגרוס בשנת 262 לאחר ניצחונו על האימפריה הרומית. הכתובת היא רב-לשונית ומועתקת לפרסית אמצעית, פרתית (שפתה הרשמית של האימפריה הפרתית אשר קדמה לסאסאנית) ויוונית עתיקה. הכתובת ממוקמת מצפון-מערב לפרספוליס, הבירה העתיקה של הממלכה האחמנית, כיום בפרובינציית פארס שבאיראן.
רקע היסטורי

במהלך שנות שלטונו של שאפור התרחשה מלחמה נגד האימפריה הרומית, האימפריה, אשר הייתה במשבר המאה ה-3 התמודדה נגד המלוכה הסאסאנית אשר הייתה בנקודת שיא מדיני והתפתחותי. הסאסאנים תחת שאפור נלחמו ברומאים על הפרת וחידקל, ממלכת ארמניה העתיקה, אסיה הקטנה, סוריה וג'זירה וניצחו את מירב המערכות עד אשר תפסו את הקיסר הרומאי ולריאנוס וחילותיו כשבויים והיו במצב לדרוש שטחים נרחבים מידי רומא.
עידן זה של שגשוג ממושך בפרס הסאסאנית הביא את שאפור להאדיר את שמו בעזרת סופרו הורמיזד בן סילאג ובעוד בחלקה הראשון של הכתובת מספר שאפור על הישגיו ההיסטוריים במלחמות נגד הרומאים, בחלקה השני מספר על מחויבותו להפצת דת הזורואסטריות בשטחים הכבושים כמו גם על הערכתו לכל שותפיו והעובדים תחתיו לאורך שלטונו עד לאותה העת. בפסוק האחרון שאפור משאיר צוואה ליורשיו שילכו בדרכו ויגיעו לגדולה.
הקיסר הרומאי ולריאנוס מביע כניעה אל מול שאפור הראשון רכוב הסוס מימין.
הדרך ההיסטורית יפו–ירושלים

בית המכס העות'מאני בנמל יפו 1887
דרך יפו-ירושלים (דרך ירושלים ההיסטורית, דרך עולי הרגל) היא דרך עתיקה בארץ ישראל המקשרת בין נמל יפו (שהיה שער הכניסה הראשי לארץ ישראל מימי קדם ועד הקמת נמל חיפה ב-1933) דרך השפלה והרי יהודה ועד לשער יפו שבעיר העתיקה של ירושלים. הדרך שימשה את עולי הרגל היהודים, מקיימי מצוות הזיארה המוסלמים ואת התיירות צליינית לארץ ישראל וזאת לצד שימוש מסחרי וצבאי. חנוכת מסילת הרכבת יפו-ירושלים ב-1892 הפכה את הרכבת לאמצעי התחבורה המועדף על העולים לירושלים על פני מסע בעגלות על דרך שנסללה רק במחצית השנייה של המאה ה־19. מתקופת המנדט ידוע ככביש תל אביב-ירושלים, כיום חלקו המערבי של כביש 1.
העת העתיקה

דרך יפו–אמאוס–ירושלים בנתיב יפו–רמלה (כביש 44)–לטרון (אמאוס)–שער הגיא–אבו גוש–ירושלים נסללה בתקופה הרומית בארץ ישראל ושימשה כדרך סלולה לירושלים, לצד דרך מעלה בית חורון (כביש 443) הצפונית, ודרך אשקלון–עמק האלה–בית לחם הדרומית שעלתה מעמק האלה בתוואי הנוכחי של כביש 375. לצד הדרך שנסללה בתקופה הרומית נבנו מבצרים לשמירה ששרידיהם נמצאו בחורבת מצד ובקסטל. בתקופות שונות עברה הדרך מעט מצפון לשער הגיא בתוואי נחל אילן (דרך דיפנבייקר).
בשונה מימינו, בתקופות שונות הייתה דרך מעלה בית חורון הדרך הראשית לירושלים, מאחר שזו הייתה נוחה יותר לנסיעה, אגב טיפוס מתון, וללא צורך בחציית נחל שורק. מנגד, תוואי כביש 1 קצר יותר מדרך מעלה בית חורון. נראה שהפך עם הימים לדרך עיקרית ומשמעותית עקב רצון הצליינים הנוצרים לעבור בדרכם באמאוס ניקופוליס, אתר צליינות חשוב בדרך לירושלים (הנמצא בפארק קנדה בסמוך ללטרון)[דרוש מקור].
כביש רמלה-ירושלים שב ונסלל בימי שלטון הח'ליפים האומיים במאה ה-8 בתוואי הדרך הרומית אך הוא השתבש ונהרס ורק אבני מיל אחדות ועליהן כתובות ערביות שימשו עדות לבנייתו.
בתקופה הצלבנית נבנו בסביבות הדרך מבצרים ומבני שמירה, ששרידיהם נמצאים עד היום בלטרון, הקסטל, עין חמד וצובה.
עם השנים והעדר התחזוקה הלך והתדרדר מצב הדרך, ועד אמצע המאה ה־19 הייתה התנועה בדרך אפשרית רק באמצעות רכיבה על בעלי חיים.
תחנות עולי הרגל > בתוך החומות

תחנתם הראשונה של הבאים בשערי הנמל הייתה בית המכס. משסיימו את ההסגר בקרנטינה פנו לבתי התפילה, היהודים לבית הכנסת לעולי לוב, הנוצרים לכנסיית פטרוס הקדוש ובית שמעון הבורסקאי והמוסלמים למסגד מחמודיה. בזמן שהותם בתוך העיר העתיקה לנו הבאים באכסניות העיר, היהודים בבית אג'ימן ולקראת סוף המאה ה-19 בחאן מנולי מחוץ לחומות.
תחנות עולי הרגל > מחוץ לחומות

הדרך יצאה משער ירושלים בחומת יפו העתיקה בסמוך אל כיכר השעון של היום ומשם נמשכה הדרך ברחוב עולי ציון (כיום האזור שבו נמצא שוק הפישפשים) אז הגיעו ללב האזור המסחרי מחוץ לחומות, חאן מנולי, מרכז פוליטי וציבורי של היישוב היהודי ביפו בעת החדשה ממנו יצאו השיירות אל המושבות. משם חצתה הדרך את כיכר עיריית יפו בפינת שדרות ירושלים אל דרך בן-צבי (כביש 44) של ימינו, הירוו את צמאונם וצמאון הבהמות בסביל אבו נבוט והמשיכו דרך הסכנאת והפרדסים ממזרח ליפו על גבול הכפרים יזור ובית דג'אן, היכן שעוברת היום דרך השבעה. משם המשיכה דרך בית דגן אל גבול הערים רמלה ולוד עד לאזור שעל יד מחלף נשרים של ימינו. לאחר מכן המשיכה הדרך בתוואי של כביש 424 לאזור מחלף לטרון ומשם המשיכה על תוואי כביש מספר 1 אל שער הגיא שעובר בערוץ נחל נחשון, עד לכניסה המערבית של ירושלים של ימינו. משם המשיכה הדרך ברחוב יפו עד לשער יפו.
אתרים היסטוריים לאורך הדרך

סביל אבו נבוט באבו כביר
מצודת המישור הצלבנית באזור
אנדרטת שבעת הנוטרים באזור
בית הקרן הקיימת על יד בית דגן ב-1948
המצדית העות'מאנית במחלף השבעה
משטרת לטרון
מלון המכבים בלטרון
חאן שער הגיא
המצדית העות'מאנית בשער הגיא
משטרת אבו גוש
ראו גם

עלייה לארץ ישראל
תיירות צליינית לארץ ישראל
הדרכים הרומיות בארץ ישראל
דרך עזה (יפו)
הדרך ההיסטורית יפו-שכם
לקריאה נוספת

זאב וילנאי, אריאל אנציקלופדיה לידיעת הארץ, 1975, (ואדי עלי) עמודים 7949–7952
כל מקום ואתר, משרד הביטחון – ההוצאה לאור והוצאת כרטא, תשל"ח 1978, עמוד 430
מיכל הלוי-בר, מתווה לקריאת המשמעות התרבותית של "דרך עולי הרגל" מיפו לירושלים כמקרה מבחן, הטכניון, 2017
הערות שוליים

↑  שמואל אביצור, לתולדות כביש יפו-ירושלים, מבחר מאמרים בידיעת ארץ ישראל תהליכי ייצור ואורחות חיים החברה להגנת הטבע, הוצאת ספרים אריאל, 1988, עמ' 9
↑  עגנון בתמול שלשום ממקם את יצחק קומר בצאתו מן החומות בחאן מנולי
נמל יפו. על קו המים בקדמת התמונה בית המכס המנדטורי בנמל ביפו, שנבנה על חורבות בית המכס העות'מאני, בשעריהם נכנסו העליות ועולי הרגל. נהרס ב-2020. מעליו כנסיית פטרוס הקדוש (יפו) אבן דרך בצליינות הנוצרית
בפינה הימנית התחתונה שער ירושלים בחומות יפו
חאן מנולי ברחוב בית אשל של ימינו
Dobrodošli

"Dobrodošli" (בעברית: "ברוך הבא") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת המונטנגרית נינה ז'יז'יץ'. הוא יצא לאור ב-10 בנובמבר 2024, ועתיד לייצג את מונטנגרו באירוויזיון 2025, שיתקיים בבזל שבשווייץ.
רקע

מונטנגרו השתתפה בתחרות הזמר של האירוויזיון 12 פעמים מאז הופעת הבכורה שלה באירוויזיון 2007. בשנת 2015 הגיע הנציג המונטנגרי קנז למקום ה-13 – המיקום הגבוה ביותר אליו הגיעה המדינה. אולם לצד זה, מונטנגרו נעדרה מהתחרות בשנים 2010–2011,‏ 2021 ו-2023–2024, זאת בשל כישלונה להעפיל לגמר, וניסיונותיה לחשוב על דרך פעולה חדשה בבחירת נציגיה. באירוויזיון 2022 כשלה ולאדנה ווצ'יניץ' בניסיון להעפיל לגמר עם השיר "Breathe", והגיעה למקום ה-17 עם 33 נקודות.
תאגיד השידור המונטנגרי (RTCG) אמון על תהליך בחירת הנציג והשיר של המדינה לאירוויזיון, ועל שידור התחרות בשטחה. ב-6 בינואר 2024 הצהיר על כוונותיו לפתח תחרות מוזיקלית חדשה, שיכול לשמש כאירוע קדם לאירוויזיון 2025, והוסיף כי זה תלוי בהשגת מימון. ב-7 באוגוסט פורסם תקנון התחרות, שנקראה Montesong 2024.‏ בשבוע שלאחר מכן אושרה באופן רשמי השתתפותה של מונטנגרו באירוויזיון הקרוב, תוך שימוש ב-Montesong 2024 כאירוע הקדם.
תחרות הזמר של האירוויזיון > לפני האירוויזיון

תקופת זמן הגשת המועמדויות להשתתפות בקדם הארצי החלה ב-7 באוגוסט, ותמה ב-1 באוקטובר 2024. כל המבצעים נדרשו להחזיק באזרחות המדינה, אולם כותבי השירים היו יכולים להשתייך לכל מדינה בעולם. על השירים להיכתב ב-51% לפחות באחת השפות הרשמיות של מונטנגרו. RTCG הקים ועדה מקצועית, שניפתה את המועמדויות ל-16. ב-2 באוקטובר 2024 נחשף כי אל תאגיד השידור נשלחו 32 מועמדויות, וחמישה אמנים נוספים הוזמנו על ידו להירשם גם כן. האמנים המתחרים הוכרזו ב-10 באוקטובר במהלך התוכנית Jutarnji ששודרה ב-TVCG 1.‏ ב-4 בנובמבר פרש בובאן ראיוביץ' מהתחרות. את מקומו תפסה תמרה ז'יבקוביץ'.
זהות הזוכה נקבעה באמצעות שילוב של קולות השופטים והצבעות הקהל ביחס שווה. כל קבוצה העניקה סט הצבעה אחד, זהה לפורמט האירוויזיון, של 1–8, 10 ו-12 נקודות לשירים המתחרים. אם נוצר תיקו בין שני שירים, הזוכה הוא המתחרה שקיבל פעמים רבות יותר את תריסר הנקודות. אם טרם התקבלה ההכרעה, ינצח המתחרה שקיבל יותר פעמים 10 נקודות מחברי השיפוט וכן הלאה. אירוע הגמר נערך ב-27 בנובמבר 2024 וכלל 16 אמנים שונים. להקת ניאונואן זכתה עם שירה "Clickbait", ונבחרה לייצג את מונטנגרו באירוויזיון 2025.
ב-1 בדצמבר הודיע תאגיד השידור המונטנגרי על פתיחת בירור בנוגע לשיר הזוכה, לאחר שהתגלה כי בוצע ביוני 2023 בפסטיבל kulture Zabjelo. הדבר מפר את חוקי האירוויזיון, שכן השירים המתחרים נדרשים לצאת באופן פומבי לאחר 1 בספטמבר בכל שנה. RTCG החל להתדיין עם איגוד השידור האירופי, ובתגובה הצהירה להקת ניאונואן כי הדבר נעשה בתום לב, ללא כל ידיעה על החוק הזה. ב-4 בדצמבר הודיעה על פרישתה מייצוג המדינה באירוויזיון. ארבעה ימים לאחר מכן הוכרז כי ז'יז'יץ', שהגיעה למקום השני, נבחרה לאייש את מקום הלהקה.
תחרות הזמר של האירוויזיון > באירוויזיון

על פי חוקי האירוויזיון נדרשות כל האומות, למעט המדינה המארחת ו"חמש הגדולות" (צרפת, גרמניה, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת), להעפיל מאחד משני חצאי הגמר על מנת להתמודד בגמר; עשר המדינות המובילות מכל חצי גמר עולות לגמר. איגוד השידור האירופי (EBU) עתיד לפצל את המדינות המתחרות לחמישה סלים שונים על בסיס דפוסי הצבעה דומים וקשרים גאופוליטיים משותפים, על מנת להפחית את הסיכוי לתיאום הצבעות על רקע זה.
הערות שוליים

↑  "Montenegro Country Profile". EBU. נבדק ב-9 בספטמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hondal, Victor (17 בנובמבר 2009). "Montenegro withdraws from Eurovision 2010". ESCToday. נבדק ב-9 בספטמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hondal, Victor (23 בדצמבר 2010). "Montenegro officially out of Eurovision 2011". ESCToday. נבדק ב-9 בספטמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Maldonado, Yesaac (6 בינואר 2024). "Montenegro: Eyes Possible Eurovision Return in 2025". Eurovoix. נבדק ב-9 בספטמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Stephenson, James (7 באוגוסט 2024). "Montenegro: Eurovision 2025 Return Likely with New National Final". Eurovoix. נבדק ב-9 בספטמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Stephenson, James (15 באוגוסט 2024). "🇲🇪 Montenegro: Eurovision 2025 Participation Confirmed". Eurovoix. נבדק ב-9 בספטמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Vučinić, Vladana (4 באוקטובר 2024). "Montesong 2024: Rekordnih 36 prijava, uskoro imena finalista" [Montesong 2024: Record 36 submissions, names of finalists soon]. RTCG. נבדק ב-6 באוקטובר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Montesong 2024: Selekciona komisija saopštila imena 16 finalista" [Montesong 2024: Selection commitee announced the names of 16 finalists]. RTCG. 2024-10-10. נבדק ב-2024-10-10.
↑  "Boban Rajović se povukao, Tamara Živković nova finalistkinja Montesonga" [Boban Rajović withdrew, Tamara Živković is the new Montesong finalist.]. RTCG. 2024-11-04. נבדק ב-2024-11-24.
↑  Conte, Davide (4 בנובמבר 2024). "🇲🇪 Montenegro: Boban Rajović Withdraws from Montesong 2024". Eurovoix. נבדק ב-24 בנובמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Љуштина, Стеван (22 בנובמבר 2024). "Montesong 2024 | Kako se bira pobednik". Evrovizija.rs. נבדק ב-23 בנובמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Pravilnik o glasanju za festival „Montesong 2024"" (PDF). РТЦГ. 15 בנובמבר 2024. ארכיון (PDF) מ-23 בנובמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Farren, Neil (5 בספטמבר 2024). "🇲🇪 Montenegro: Montesong 2024 to Take Place on November 26 and 27". Eurovoix. נבדק ב-9 בספטמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NeonoeN svojevoljno odustaje od učešća na Evroviziji" [NeonoeN voluntarily gives up participation in Eurovision]. rtcg.me (בMontenegrin). RTCG. 2024-12-04. נבדק ב-2024-12-04.
↑  "Nina Žižić predstavlja Crnu Goru na Evroviziji" [Nina Žižić represents Montenegro at Eurovision] (בMontenegrin). RTCG. 2024-12-08. נבדק ב-2024-12-08.
↑  Ljuština, Stevan (2024-12-08). "Crna Gora 2025 | Nina Žižić je 13. crnogorska uzdanica" (בסרבית לטינית). Evrovizija.rs. נבדק ב-2024-12-08.
↑  "Rules–Eurovision Song Contest". Eurovision.tv. EBU. ארכיון מ-8 באפריל 2020. נבדק ב-10 באוקטובר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
עופר (מושב)

| --- | --- |

מדינה: ישראל ישראל
מחוז: חיפה
מועצה אזורית: חוף הכרמל
גובה ממוצע: ‎148 מטר
תאריך ייסוד: 1950
תנועה מיישבת: תנועת המושבים
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 598 תושבים
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הכרמל מוגדלת) עופר(למפת הכרמל רגילה) עופר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עופר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עופר32°37′20″N 34°58′55″E﻿ / ﻿32.6222822317771°N 34.9820675364369°E﻿ / 32.6222822317771; 34.9820675364369  heמפת היישובים של מועצה אזורית חוף הכרמל (in English: Hof HaCarmel Regional Council) באדום - עופר בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10

עופר (עֹפֶר) הוא מושב השוכן על מורדותיו המערביים של הכרמל, השייך למועצה אזורית חוף הכרמל. המושב שוכן בליבו של יער אורנים נטוע וחורש טבעי (יער עופר). חלקו המערבי של היישוב צופה אל הים התיכון. הוקם ב-1950.
מקור השם

מקור שמו של המושב נגזר משמו של היישוב הערבי עין ע'זאל שסמוך לחורבותיו נבנה היישוב העברי. תושביו הערביים של עין ע'זאל עזבו אותו בעקבות מבצע שוטר במלחמת העצמאות. פרוש השם הערבי הוא "עין הצבי" ועופר הוא בן הצבי וגם בן האייל.
שמו של המושב עין איילה הסמוך נגזר גם כן משם היישוב הערבי.
היסטוריה

תחילתו של המושב בעמק קטן צמוד למעיין המקומי שהוא אחד מהמעיינות הבודדים בכרמל.
המושב הוקם בשנת 1950 על ידי עולים מהודו, מקהילת יהודי קוצ'ין, קהילת הבגדדים (יהודים ממוצא עיראקי שחיו בהודו), קהילת בני ישראל ועולים מעיראק. בתחילת שנות ה-60 הצטרפו למושב עולים מפרס וכורדיסטן. כיום מתגוררים בו תושבים מכלל קהילות ישראל. בשנים הראשונות גרו התושבים במבני פח והחלו לעסוק בגידולי שדה ולעיתים אף השתמשו במימי המעיין הסמוך (עין ע'זאל) לצורכי הקיום הבסיסי.
כעבור שלוש שנים הקימה הסוכנות היהודית את ראשוני המבנים ממזרח למיקום הראשוני והמושב התבסס במיקומו הנוכחי כיום, כשלושה קילומטרים ממזרח לכביש חיפה-ת"א הישן (כביש 4).
בשנים הראשונות לאחר המעבר לבתי הקבע עסקו מרבית התושבים בחקלאות מקומית; בעיקר בגידולי שדה ורעיית צאן. במהלך שנות ה-70 החלו בפיתוח ענף החממות בעיקר לצורך גידולי פרחים ליצוא. בנוסף ענף הלול תפס מקום חשוב ורבים מהתושבים גידלו עופות פטם ששווקו למשחטות אזוריות.
היישוב בנוי בצורה שמשית הכוללת מעגל מרכזי ובו עיקר מבני הציבור אשר ממנו יוצאות שלוחות (קרניים) שלאורכן בתי מגורי התושבים.
אופי המושב כיום

עד לשנות האלפיים רוב תושבי המושב התפרנסו מחקלאות, ובעיקר מגידול פרחים ירקות ולולי עופות. בנוסף קיימים עדיין במושב מגדלי צאן ובקר. כיום מרבית התושבים אינם עוסקים בחקלאות ובמושב מתפתחת תיירות מקומית הכוללת מבני הארחה (צימרים) חוות רכיבה על סוסים, משקי חקלאות אורגנית ועוד.
המושב שייך לתנועת הנוער הנוער העובד והלומד-חטיבת בני המושבים, בני הנוער במושב משתתפים בפעילויות השונות ועוסקים בתמיכה בקהילה.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוקטובר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
| רכס הכרמל |
| --- | --- | --- |
| הרים, עמקים ונקודות ציון גאוגרפיות | בקעת אלון • הר אלון • הר אורן • הר חורשן • הר ערקן • הר שוקף • הר סומק • הר טללים • חניון האגם •  מצוק מגדים • עין ורדיה • עין עמיקם • עמק מהר"ל •  סטלה מאריס • רום כרמל • חוטם הכרמל |  |
| נחלים | נחל אבן  • נחל אורן • נחל אזוב  • נחל אחוזה  • נחל אלרואי • נחל בוסתן • נחל גחר • נחל גיבורים • נחל גלים • נחל דורים • נחל הוד • נחל ורדיה • נחל חוסיפה • נחל חיק • נחל חרובים • נחל יגור • נחל כלח • נחל לוטם • נחל מגדים • נחל מהר"ל • נחל מערות • נחל נדר • נחל מעפילים • נחל נץ • נחל נשר • נחל סבך • נחל סעדיה • נחל ספונים • נחל עובדיה • נחל עמיק • נחל עמירם • נחל קטיע • נחל רקית • נחל רקפת • נחל שיח • נחל תן |  |
| אתרים ארכאולוגים | חורבת דובה • חורבת כרך • חורבת סומקה • חורבת קסטרא • חורבת רקית • מבצר ראש מיה • מחצבות קדומים • מערת אורן • מערות אורנית • מערת גמל • מערת הגדי • מערת הנחל • מערת תנור • מערת כבארה • מערת מיסליה • מערת ספונים • מערת רקפת • נווה דוד |  |
| נקודות ציון | בית אוליפנט • גבעת ההגנה • חוות משמר הכרמל • חורשת הארבעים • בית סוהר דמון • מלון יערות הכרמל • מקאם הנביא אבו אברהים • מצפה עופר • משמר הכרמל • קרן הכרמל • פארק הכרמל • פארק נשר • בית הקברות הצבאי בעספיא |  |
| יישובים | חיפה • נשר • טירת כרמל • דלית אל-כרמל • עספיא • יגור • בית אורן • גבעת וולפסון • ניר עציון • עין הוד • ימין אורד • עין חוד • כרם מהר"ל • עופר • מאיר שפיה • פוריידיס • זכרון יעקב • מעיין צבי |  |
| שונות | גאולוגיה של הכרמל • השרפה בכרמל בשנת 1989 • השרפה בכרמל בשנת 2010 • כביש 672 • כביש 705 • כביש 721 • כביש 7212 • דרך נוף כרמל • מטמון עספיא • חזירי הבר בחיפה • מלון יערות הכרמל • ההר הירוק תמיד  • גל השריפות בישראל בשנת 2016  • יקבי כרמל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588152205171