stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אימרה פלדש (גרפיקאי)
קורות חיים

אימרה פלדש נולד במשפחה יהודית כבנם של אדולף פלד, סוחר יליד פצ'וואראד, וז'ופיה רוזנצווייג, ילידת גאלאץ. הוא למד בבית הספר לעיצוב בבודפשט (כיום: האוניברסיטה ההונגרית לאמנויות היפות) במחלקה של לאסלו הגדוש וטיוואדאר זמפלני. אחר כך למד בערים ווינה, מינכן, ברלין ופריז.
תחילה עיצב תמונות דקורטיביות, בולים וכרזות. עם כרזות הפרסום שלו זכה פעמיים (ב-1908 וב-1910) בפרס השני בתחרויות. הוא הפך לחבר באגודה הלאומית לאמנויות יפות בהונגריה והשתתף בתערוכות הארגון מדי שנה משנת 1905 ועד מלחמת העולם הראשונה. כרזות הפרסום שלו היו ידועות כבר לפני מלחמת העולם הראשונה וניתן היה לראותן על לוחות ועמודי הפרסום ברחובות בודפשט, בחדרי המתנה, ברכבת ובבתי המרחץ הציבוריים.
ב־3 בדצמבר 1918, בבודפשט, נשא לאישה את אירן קפוצפי, מורה פרטית שהייתה צעירה ממנו בעשר שנים. משנת 1918 פתח בבודפשט מכון עצמאי לגרפיקה ביחד עם ליפוט שאטורי. בשנת 1919 הוא הכין כרזות גם לרפובליקה הסובייטית ההונגרית. לא ניתן להוציא מכלל אפשרות שחשש מנקמת השלטון הימני לאומני לאחר מכן, ולכן בשנת 1921 החליט לעבור לטימישוארה. על פי הלקסיקון לאמנות, הפך למנהל האמנותי של הליקון בטימישוארה באותה תקופה, אך קהילת הליקון הטרנסילבנית לא הוקמה עד 1926, כך שהוא כנראה הצליח להתמודד עם משהו אחר במשך כמה שנים לפני שהחל לעבוד למען הקהילה. בשנת 1923 אורגנה בטימישוארה תערוכה של ציורי הז'אנר שלו. אף על פי שגר בטרנסילבניה עדיין עיצב כרזות שהופיעו בבודפשט. הוא עבר לאוראדיה, שם פתח בשנת 1927 בית ספר לציור יחד עם הציירת בלה ז'יגמונד (? –1945). בשנת 1929, ייצג את רומניה, השתתף בתערוכה Das internationale Plakat במינכן. בשנת 1931, כשותף של ינה איוואני ופאל מוטל רומן, פתח איתם בית ספר פתוח נוסף לציור. בשנת 1933 הוא השתתף בתערוכה עם מספר חברים כולל ארנו גרינבאום. תערוכת יחיד של המיניאטורות שלו נפתחה בשנת 1936 במועדון העיתונאות של אוראדיה.
בינתיים הוא עבר לבוקרשט בשנת 1935, אך שב להונגריה לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה. אין ספק שמוצאו היהודי תרם לכך שכבר לא מצא שום עבודה, ואין מידע על השנים האחרונות שלו. הוא נפטר בשנת 1948, בזמן לא ידוע ובנסיבות לא ידועות.
אמנותו - בעיקר פוסטרים - התגלתה רק פעם נוספת עשרות שנים לאחר מותו בשנים 1976–1977 בפריז בתערוכת L´art 1900 en Hongrie. בשנת 2016 מוזיאון סוונה, ובשנת 2018, במוזיאון הלאומי של הונגריה הציגו את עבודתו בתערוכה.
ראו גם

אלבום זיכרון של בלהה לואיזה. ועדת הזיכרון של בלהה לואיזה, [1927].
לקסיקון אמנות. לאסלו אבר. עורך משותף. ג'רגי' גומבושי. מהדורה 2, 1935
לקסיקון טרנסילבני. אוראדיה, 1928.
מחוז ביהאר-היסטוריה תרבותית של אוראדיה 1933–1937.
מאגר של ציירים וגרפיקאים הונגרים. ג'רג' שרגאי ביצע את עבודות המחקר והחקירה. סגד, 1988
לקסיקון אמנות. 1965-1968.
דנש מולנאר: עבודות אמנות טרנסילבניות. מאגר של אמנים, אומנים, אדריכלים, היסטוריונים לאמנות, צלמים ואספני אמנות. 2002.
לקסיקון יהודי הונגרי. אד. פטר אויווארי. 1929. באינטרנט
הערות שוליים

↑  A pesti neológ izr. hitközség születési anyakönyve, 821/1881. folyószám.
↑  Magyar Zsidó Lexikon (1929, szerk. Újvári Péter)
↑  A házasságkötés bejegyezve a Bp. VII. ker. állami házassági akv. 1595/1918. folyószáma alatt.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1133439616  VIAF: 4559149719138211130002   WorldCat (עם VIAF): 4559149719138211130002 
פוסטר סרטי רויאל אפולו משנת 1916
אלברכט בקר

| --- | --- |

 לידה:  14 בנובמבר 1906 Thale, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  22 באפריל 2002 (בגיל 95) המבורג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 פרסים והוקרה:  פרס הקולנוע הגרמני 
 
אלברכט בקר (בשוודית: Albrecht Becker; ‏14 בנובמבר 1906 – 22 באפריל 2002) היה קולנוען גרמני שהואשם על ידי הנאצים בהומוסקסואליות.
ביוגרפיה

בקר נולד בעיירה בסקסוניה-אנהלט ולמד בתחילת דרכו להיות מורה, בגיל שמונה עשרה החל לנהל מערכת יחסים עם מנהל הארכיון של וירצבורג המבוגר ממנו במעל עשרים שנה.
הוא החל לעסוק בצילום ותמונותיו הופיע על גבי מספר עיתונים וכתבי עת בגרמניה.
בשנות ה-30 הוא נעצר על ידי הגסטפו בחשד להפרת סעיף 175 ונשלח לשלוש שנות מאסר, במלחמת העולם השנייה הוא שירת בורמאכט ובחזית הרוסית.
במהלך שנות ה-50 שימש כמעצב אמנותי של מספר רב של סרטים בתעשיית הקולנוע הגרמני.
בשנת 2000 התראיין לסרט התיעודי סעיף 175.
כשחקן הוא גילם פרופסור בסרט "Escape to Life: The Erika and Klaus Mann Story" שעסק בחיי ילדיו של תומאס מאן.
אחמד סוהיל

אחמד סוהיל סאבר אל-חמוונדי (בערבית: أحمد سهيل صابر الحموندي, בתעתיק: אחמד סוהיל צאבר אלחמונדי; נולד ב-8 בפברואר 1999 בעיראק) הוא כדורגלן קטרי יליד עיראק המשחק בעמדת הבלם בקבוצת אל-ערבי מליגת העל הקטרית, בהשאלה מא-סד, ובנבחרת קטר.
חיים אישיים

סוהיל הוא בנו של כדורגלן נבחרת עיראק לשעבר, סוהיל סאבר. אחיו הוא הכדורגלן ראמי סוהיל.
קריירת מועדונים

סוהיל החל את הקריירה המקצוענית שלו בא-סד מליגת העל הקטרית. ב-19 בנובמבר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–4 על אום סלאל במסגרת המחזור השמיני בליגה לעונת 2017/2018.
ב-1 בדצמבר 2018 הושאל סוהיל למשך חצי עונה לאל-אהלי, גם היא מליגת העל הקטרית. הוא ערך שש הופעות ליגה במועדון, בהן הבקיע שער אחד. בעונת 2019/2020 הושאל למשך עונה לאל-וכרה מליגת העל הקטרית, במדיה ערך 13 הופעות ליגה.
בעונת 2020/2021 שיחק סוהיל בא-סד, וזכה עמה באליפות קטר.
ב-9 בספטמבר 2021 הושאל למשך עונה אחת לאל-ערבי מליגת העל הקטרית.
קריירה בינלאומית

ב-4 ביולי 2021 ערך סוהיל את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קטר, בניצחון 0–1 על נבחרת אל סלוודור במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל הנבחרת לטורניר גביע הזהב 2021, אך לא זכה לשחק בטורניר.
תארים

אליפות קטר (1): 2020/2021
גביע הליגה הקטרית (1): 2019/2020
גביע אמיר קטר (1): 2020
הגביע הקטרי (1): 2021
הערות שוליים

↑  سهيل صابر ..حارس الطلبة الكبير نال درع الدوري العراقي مع الانيق وكاس الدوري القطري مع السد באתר hathalyoum, ‏ 14 ביוני 2017 (בערבית)
↑  الحارس الدولي السابق سهيل صابر لـ(المدى):سبقت نوير بأسلوب تغطية منطقة الجزاء ولعب دور القشاش באתר almadapaper, ‏ 13 באוגוסט 2014 (בערבית)
| נבחרת קטר – גביע הזהב 2021 |
| --- | --- | --- |
|  1 א-שיב •  2 רו-רו •  3 ע. חסן •  4 עפיף •  5 סלמאן •  6 חאתם •  7 עלאא' א-דין •  8 סוהיל •  9 מונטארי •  10 אל-היידוס •   11 אל-ביאתי •  12 בודיעף • 13 חדר •  14 אחמד • 15 א-ראווי • 16 ח'וח'י • 17 מוחמד • 18 עבד א-רזאק • 19 עלי • 20 אל-אחרק • 21 י. חסן • 22 ברשם • 23 מאדיבו • מאמן: סאנצ'ס |  1 א-שיב •  2 רו-רו •  3 ע. חסן •  4 עפיף •  5 סלמאן •  6 חאתם •  7 עלאא' א-דין •  8 סוהיל •  9 מונטארי •  10 אל-היידוס •   11 אל-ביאתי •  12 בודיעף • 13 חדר •  14 אחמד • 15 א-ראווי • 16 ח'וח'י • 17 מוחמד • 18 עבד א-רזאק • 19 עלי • 20 אל-אחרק • 21 י. חסן • 22 ברשם • 23 מאדיבו • מאמן: סאנצ'ס | קטר (מדינה) |
| נבחרת קטר – גביע הזהב 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 זכריא •  2 סוהיל •  3 שחאתה •  4 פרחאת •  5 סלמאן •  6 פתחי •  7 סאלם •  8 אסדאללה •  9 מונטארי •  10 אל-ביאתי •   11 עבד א-רזאק •  12 אל-מערפי • 13 חדר •  14 אחמד • 15 א-ראווי • 16 טארק • 17 עבדאללה • 18 מוניר • 19 עלי • 20 ג'אבר • 21 חסן • 22 ברשם • 23 מאדיבו • מאמן: קיירוש |  1 זכריא •  2 סוהיל •  3 שחאתה •  4 פרחאת •  5 סלמאן •  6 פתחי •  7 סאלם •  8 אסדאללה •  9 מונטארי •  10 אל-ביאתי •   11 עבד א-רזאק •  12 אל-מערפי • 13 חדר •  14 אחמד • 15 א-ראווי • 16 טארק • 17 עבדאללה • 18 מוניר • 19 עלי • 20 ג'אבר • 21 חסן • 22 ברשם • 23 מאדיבו • מאמן: קיירוש | קטר (מדינה) |
אינטרוספקציה

אינטרוספקציה, בתרגום לעברית: אינטרו=פנימה, ספקציה=הסתכלות, כלומר, הסתכלות או התבוננות פנימה, או בחינה עצמית פנימית. ב"פנימה" הכוונה לעולם הפנימי של האדם, כלומר לנפש: מחשבות, רגשות, צרכים, זיכרונות וכדומה.
אינטרוספקציה משמשת גם בפילוסופיה, באמנות, בטיפול נפשי, ברפואה, במדיטציה וגם כאחת משיטות המחקר בחלק מהענפים של הפסיכולוגיה. בכל אחד מהתחומים הללו, האדם - נבדק, מטופל, מטפל או יוצר - מתבונן (או מתבקש להתבונן) אל תוך עולמו הפנימי, מזהה תהליכים פסיכולוגיים העוברים עליו בזמן מסוים או במהלך ביצוע פעולה כלשהי, ויכול לבטא או לדווח (למשל לחוקר או למטפל) על מחשבות, גורמי הנעה, רגשות, חוויות ותחושות שאותם זיהה בתוכו.
מקור המושג

טביעת המונח 'אינטרוספקציה' מיוחסת לווילהלם וונדט שפרסם ב-1879 את הספר "עקרונות הפסיכולוגיה הפיזיולוגית" בו דגל במחקר ניסויי ובשימוש באינטרוספקציה.
אינטרוספקציה היא מצב פסיכולוגי שאינו יכול להימצא בכפיפה אחת עם מצבים אחרים. חשיבה על ענייני העולם מונעת אינטרוספקציה. רגשות עזים ביותר מונעים אינטרוספקציה. כל פעולה הדורשת תשומת לב מונעת אינטרוספקציה. [...על כן] אינטרוספקציה היא תשומת הלב למה שהוא פסיבי בהכרת האדם. על ידי העובדה שאדם מודע לעצמו, הוא משתנה
האינטרוספקציה כידע ייחודי לכל אדם

ישנה מחלוקת בנוגע לשאלה האם אינטרוספקציה מקנה למתבונן ידע ייחודי על עצמו, שאף אדם אחר לא יכול לקלוט מהתבוננות עליו, או שהיא זהה במהותה להתבוננות על נפשותיהם של אנשים אחרים.
אליסון גופניק טוענת שהתבוננות "פנימית" איננה שונה אצל בני האדם מהתבוננות על בני אדם אחרים, מאחר שילדים מפתחים את יכולת האינטרוספקציה שלהם באותו הגיל בו הם מפתחים את יכולתם להבין את הנפשות של אחרים.
ביקורת על השיטה

בשיטה יש הנחה סמויה שאדם יכול להיות צופה מהצד בזמן שהוא עצמו פועל וחש בחוויות. מבקרים, כדוגמת ניסבט וילסון (Nisbett & Wilson, 1977), גילו שבפעמים רבות נבדקים לא הצליחו להסביר במדויק את סיבות התנהגותם, או את הסטימולציה שהובילה לסיבה/ות התנהגותם, או את הקשר בין הסטימולציה לסיבה/ות.
בנוסף, התגלה כי אנשים שונים מסיקים, בסיטואציה זהה, מסקנות שונות מאינטרוספקציה ולכן קשה להגיע למסקנות לגבי מהותה, ויש שראו באינטרוספקציה כחסרת חשיבות עבור הפסיכולוגיה. חוקר בשם ווטסון טען שאינטרוספקציה היא התבוננות על התודעה, בעוד הפסיכולוגיה נועדה להבין את התנהגות בני האדם (ביהביוריזם), ואין צורך ב "פנייה" לתודעה עבור הפסיכולוגיה.
כאשר החלו פסיכולוגים לחקור פסיכולוגיה התנהגותית ולעשות ניסויים בבעלי חיים, זנחו במידה חלקית את האינטרוספקציה ככלי מחקר לטובת פסיכולוגיה התנהגותית, בין השאר מאחר שבעלי חיים לא יכולים לדווח על תחושותיהם.
ראו גם

לוגוסופיה
הערות שוליים

1 2  Stanford Encyclopedia of Philosophy, Introspection, 2.2.2010
↑  Alison Gophnik (1993). "How we know our minds: The illusion of first-person knowledge of intentionality". Behavioral and Brain Sciences. 16: 1–14. doi:10.1017/S0140525X00029253.{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: שימוש בפרמטר authors (link)
↑  Nisbett R., E., Wilson, T. D (1977). ""Telling more  than we can know: Verbal reports on mental processes."". Psychological Review. 84 (3): 231–259. doi:10.1037/0033-295X.84.3.231.{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: שימוש בפרמטר authors (link)
↑  Watson, J. B. (1913). "Psychology as the behaviorist views it". Psychological Review. 20 (2): 158–177. doi:10.1037/h0074428.{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: שימוש בפרמטר authors (link)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558181705171  BnF: cb119810509 (data)  GND: 4077348-6  LCCN: sh85067646  NKC: ph917172 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אוליבייה-מאקסנס פרוספר

| --- | --- |

 לידה:  3 ביולי 2002 (בן 22) מונטריאול, קוויבק, קנדה
 עמדה:  סמול פורוורד, פאוור פורוורד
 גובה:  2.01 מטרים
 מספר:  18
 מכללה:  אוניברסיטת קלמסון (2020–2021)   אוניברסיטת מרקט (2021–2023)
 דראפט:  בחירה מספר 24, 2023 סקרמנטו קינגס
 קבוצות כשחקן
 2023–:  דאלאס מאבריקס
 
אוליבייה-מאקסנס פרוספר (בצרפתית: Olivier-Maxence Prosper; נולד ב-25 בפברואר 2003) הוא כדורסלן קנדי המשחק בעמדות הסמול פורוורד והפאוור פורוורד בדאלאס מאבריקס.
קריירה

פרוספר נולד במונטריאול, קנדה, לאב שנולד בהאיטי ולאם קנדית, שניהם כדורסלני עבר. הוא למד בתיכון מקומי, שלא הייתה לו קבוצת כדורסל, ובגיל 16 עבר לאילינוי כדי לשחק כדורסל בתיכון שם. לאחר מכן עבר לאקדמיית ה-NBA במקסיקו סיטי. הוא בחר לשחק עבור קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קלמסון, אך מיעט לשחק ועבר לקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת מרקט. בעונתו הראשונה הוא העמיד ממוצעים של 6.6 נקודות ו-3.3 ריבאונדים למשחק, ובעונתו השנייה השתפר ורשם 12.5 נקודות, 4.7 ריבאונדים ו-0.9 חטיפות למשחק.
ב-12 באפריל 2023 הכריז כי יתמודד בדראפט 2023 ב-NBA. בדראפט נבחר פרוספר בבחירה ה-24 על ידי סקרמנטו קינגס, אך הועבר בטרייד לדאלאס מאבריקס, יחד עם רישון הולמס. ב-16 ביולי חתם על חוזה רשמי בדאלאס.
הערות שוליים

↑  Next Gen: Olivier-Maxence Prosper, נבדק ב-2023-07-26
↑  QMI, Agence (2023-03-17), March Madness: un excellent départ pour le Québécois Olivier-Maxence Prosper, נבדק ב-2023-07-26
↑  François-David Rouleau, Académie de la NBA: Olivier-Maxence Prosper est tombé dans la potion dès son enfance, Le Journal de Montréal, ‏2019-12-27
↑  From Montreal to Medellin: Lake Forest Academy junior thrives at Basketball Without Borders camp, Chicago Tribune, ‏2019-08-03
↑  Joe Vardon, How the Latin American NBA Academy helped save Bennedict Mathurin, The Athletic (באנגלית)
↑  Clemson adds another major basketball recruit in 4-star F Olivier-Maxence Prosper, USA TODAY High School Sports, ‏2019-10-25 (באנגלית אמריקאית)
↑  Olivier-Maxence Prosper was a good defender for Marquette last season. Now what can he do on offense?, Journal Sentinel (באנגלית אמריקאית)
↑  Clemson basketball loses Olivier-Maxence Prosper to transfer portal; second player this week, The Greenville News (באנגלית אמריקאית)
↑  "Clemson's Prosper Enters Transfer Portal". Sports Illustrated Clemson Tigers News, Analysis and More (באנגלית). נבדק ב-2023-07-26.
↑  Marquette adds another player and goes over scholarship limit, Journal Sentinel (באנגלית אמריקאית)
↑  Why NBA teams looking for the next OG Anunoby should consider drafting Olivier-Maxence Prosper, For The Win, ‏2023-04-12 (באנגלית אמריקאית)
↑  Marquette's Olivier-Maxence Prosper will enter NBA draft, Journal Sentinel (באנגלית אמריקאית)
↑  Kings select Olivier-Maxence Prosper, reportedly trade him, Holmes to Mavs, theScore.com, ‏2023-06-23
↑  Sacramento Kings Complete Trade With Dallas Mavericks, www.nba.com (באנגלית)
↑  Dallas Mavericks sign first-round pick Olivier-Maxence Prosper - CBS Texas, www.cbsnews.com, ‏2023-07-17 (באנגלית אמריקאית)
אלברכט גוסטב פון מאנשטיין

| --- | --- |

אלברכט גוסטב פון מנשטיין
 לידה:  24 באוגוסט 1805 קויקרן, ממלכת פרוסיה ממלכת פרוסיה (1803-1892)
 פטירה:  11 במאי 1877 (בגיל 71) פלנסבורג, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 מדינה:  ממלכת פרוסיה, הקיסרות הגרמנית 
 צאצאים:  Georg von Manstein 
 השתייכות:  הצבא הפרוסי פרוסיה
 תקופת הפעילות:  1822–1873 (כ־51 שנים)
 דרגה:  גנרל חיל הרגלים
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-6   מפקד יחידות המילואים של הארמייה הראשונה   מפקד הקורפוס ה-9
 פעולות ומבצעים
 מלחמת שלזוויג הראשונה   מלחמת שלזוויג השנייה   מלחמת אוסטריה–פרוסיה מלחמת צרפת–פרוסיה
 עיטורים
 צלב הברזל   פור לה מריט
 
אלברכט גוסטב פון מאנשטיין (בגרמנית: Albrecht Gustav von Manstein;‏ 24 באוגוסט 1805 – 11 במאי 1877) היה גנרל גרמני שפיקד על כוחות במלחמת שלזוויג השנייה, במלחמת אוסטריה–פרוסיה, ובמלחמת צרפת–פרוסיה, והיה סבו המאמץ של גנרל-פלדמרשל אריך פון מאנשטיין.
ביוגרפיה

פון מנשטיין נולד בקויקרן ב-24 באוגוסט 1805 לאביו אלברכט ארנסט פון מאנשטיין ואשתו קרולינה ארנסטינה פון ציצילסקי. בשנת 1822 התגייס פון מאנשטיין לצבא הפרוסי, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1864 הועלה פון מאנשטיין לדרגת גנרל לוטננט, ומונה למפקד הדיוויזיה ה-6, עימה לחם במלחמת שלזוויג השנייה.
במלחמת אוסטריה–פרוסיה פיקד פון מאנשטיין על יחידות המילואים של הארמייה הראשונה, וקיבל על פעולותיו את עיטור הפור לה מריט, ובשנת 1867 מונה למפקד הקורפוס ה-9.
במלחמת צרפת–פרוסיה בשנת 1870 פיקד פון מאנשטיין על הקורפוס ה-9, ונטל חלק בקרבות גרבלוט ובמצור על מץ. לאחר נפילת האימפריה הצרפתית השנייה נטל פון מאנשטיין חלק בקרבות אורליאן ולה מאן.
בשנת 1873 פרש פון מאנשטיין לביתו, וב-11 במאי 1877 מת פון מאנשטיין בפלנסבורג.
אלברכט גצה

| --- | --- |
אלברכט גצה
אלברכט גצה
 לידה:  11 בינואר 1897 לייפציג, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  15 באוגוסט 1971 (בגיל 74) גרמיש-פרטנקירכן, גרמניה המערבית 
 ענף מדעי:  חיתיתולוגיה
 מקום מגורים:  גרמניה, ארצות הברית
 מוסדות:  אוניברסיטת מרבורג  אוניברסיטת היידלברג  אוניברסיטת ייל 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1951) 
 
אלברכט גֶצֶה (בגרמנית: Albrecht Goetze;‏ 11 בינואר 1897 – 15 באוגוסט 1971) היה חִתיתולוג ואשורולוג גרמני-אמריקאי.
ביוגרפיה

אלברכט גצה נולד ב-11 בינואר 1897 בלייפציג שבגרמניה, וגדל בדרמשטאדט. הוא השתתף במלחמת העולם הראשונה ונפצע שלוש פעמים בקרב. החל בלימודי בלשנות באוניברסיטת היידלברג בשנת 1918, ובשנת 1922 קיבל תואר דוקטור על דיסרטציה שכותרתה "הכרונולוגיה היחסית של אפקטים קוליים". הוא החל להרצות שם בשנת 1927, ובשנת 1930 התמנה לפרופסור לשפות שמיות עתיקות וללימודי המזרח הקרוב באוניברסיטת מרבורג, עד עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933.
בשנת 1933 הושם גצה תחת השגחה של המשטר ופוטר מן האוניברסיטה מפני שנחשב "בלתי מהימן מבחינה פוליטית", מכיוון שהפיץ עלונים נגד הנאצים בטרם עלייתם לשלטון. לאחר מכן הוא עבד בהוראה בקופנהגן ואוסלו, בעוד משפחתו נשארה בגרמניה. בשנת 1934 הוזמן לאוניברסיטת ייל, שם פיתח את המחקר החתיתולוגי והאשורולוגי. בשנת 1951 הוא זכה במלגת גוגנהיים. הוא פרש כפרופסור אמריטוס בשנת 1965.
גצה שילב את ידיעותיו בשפות השמיות ושפות הודו-אירופיות כדי להכיל את מקצוע החתיתולוגיה שהחל להתפתח לקראת סוף מלחמת העולם הראשונה.
נפטר בגרמיש שבבוואריה בשנת 1971.
אימרה פטה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 במרץ 1883 קסטהיי, הונגריה 
 פטירה:  22 במאי 1944 (בגיל 61) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות קרפשי 
 מוקד פעילות:  הונגריה 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה פרנץ ליסט בבודפשט 
 
אימרה פטה (בהונגרית: Pető Imre; קסטהיי, 29 במרץ 1883 – בודפשט, 22 במאי 1944) היה מנצח, מלחין ומורה למוזיקה יהודי-הונגרי משומד.
ביוגרפיה

אימרה פטה נולד במשפחה יהודית כבנם של וילמוש פטה וסידוניה ברייר. הוא למד בפקולטה להנדסה, אך בהמשך עבר לקריירה של מוזיקה. את לימודיו סיים באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט כתלמידם של יאנוש קסלר מלחין ממוצא גרמני ושני היהודים ויקטור הרצפלד ואישטוואן תומאן. כסטודנט שנה ג' הוא זכה במלגת-וגנר בביירוית. בברלין הוא היה תלמידם של אנגלברט הומפרדינק, המנצח הונגרי ארתור ניקיש וזמרת האופרה הגרמנייה לילי להמן. בסיום לימודיו עבד כמנצח בברלין ובשטוטגרט. בשנת 1911 התקבל לתא "עיט" של הבונים החופשיים. בין השנים 1913 – 1920, בהזמנתו של המנצח והצ'לן אישטוואן קרנר, הפך לקורפטיטור (פסנתרן חזרות, נגן פסנתר אשר תפקידו לעבוד עם זמרי אופרה קודם עבודתם עם מנצח האופרה ועם התזמורת) של בית האופרה של בודפשט, ובין השנים 1920 – 1944 הוא הפך למנצח שלה. משנת 1920 הוא היה גם מורה במכון למוזיקה על שם בלה ברטוק.
אשתו הייתה ארז'בט היוש (שוורץ) (13 במאי 1889?), זמרת אופרה, מורה לזמרה, אותה נשא ב־17 בדצמבר 1916 בבודפשט. ב־18 באוקטובר 1919 המירו שניהם את דתם לרומית-קתולית.
ספריו

היסטוריה של הפקת סאונד (בודפשט, 1929)
פיתוח מקביל ואינטראקציה בין אמנויות יפות לבין ומוזיקה (בודפשט, 1929)
לקריאה נוספת

לקסיקון ביוגרפי הונגרי מסת"ב 963-05-6422-X
לקסיקון הונגרי לאמנויות הבמה מסת"ב 963-05-6635-4
לקסיקון ביוגרפי של קסטהיי
בנצה סאבולצ'י - אלדאר טוט: לקסיקון של המוזיקה. בודפשט, 1965.
ספר המוזיקה ההונגרית. נערך על ידי אימרה מולנאר. בודפשט, אדן הוואש, 1936.
יוז'ף פלטינוס: חטאי הבונים החופשיים. מהדורה רביעית בודפשט, 1938-1939.
לקסיקון ביוגרפי הונגרי חדש מסת"ב 963-547-414-8
הערות שוליים

↑  Gyászjelentése
↑  A házasságkötés bejegyezve a Bp. VI. ker. állami halotti akv. 1138/1916. folyószáma alatt.
↑  A budapesti terézvárosi r. kath. plébániahivatal által 1921. jan. 7-én 32 és 33/1921. sz. alatt kiállított keresztlevelek szerint.
איש של לילה

"איש של לילה" הוא סינגל של הזמרת הישראלית רוני דלומי, שיצא לאור ב-3 במאי 2015. זהו סינגל הבכורה מתוך אלבומה השלישי תסתכל עליי.
רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי דלומי, ביחד עם אביב קורן והופק בידי אורי אבני. השיר מתאר מערכת יחסים בין גבר הפעיל בעיקר בשעות הלילה לאשה המעדיפה את שעות היום. הדוברת בשיר מתארת כיצד היא ממתינה לבן-זוגה שיבוא לחבק אותה לפני השינה. דלומי סיפרה שכתבה את השיר בעקבות שיחת טלפון לילית עם בעלה.
ביקורת

מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב, תוך שהעניק לו ציון של ארבעה כוכבי זהב מתוך חמישה.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 3 |  |
הערות שוליים

↑  לא נחה: רוני דלומי שרה ל"איש של לילה", באתר ynet, 3 במאי 2015
↑  איש של לילה, יוסי חרסונסקי, באתר יוסמיוסיק, ‏3 במאי 2015
↑  מדיה פורסט, ‏10 במאי 2015
| רוני דלומי |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | קצת אחרת • תחזיקו • תסתכל עליי |  |
| אלבומי הופעה | לוקחים את הזמן |  |
| ערכים קשורים | כוכב נולד |  |
| רוני דלומי – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| קצת אחרת | "תן" • "קצת אחרת" • "כך או כך" |  |
| תחזיקו | "תחזיקו" • "פניי לרוח" • "סתם שני אנשים" • "קצה היום" |  |
| תסתכל עליי | "איש של לילה" • "לשמור עליי" • "תסתכל עליי" |  |
| סינגלים אחרים | "עכשיו תורי" • "כל הזמן" • "12 בלילה" • "רוץ איתי" • "רציתי שזה יכאיב" • "זה בא אליי" • "למרות" |  |
| השתתפות בסינגלים | "כל אחד יכול" • "ספסלים" • "תחזור" |  |
אידאולוגיה וחוק בפסיקת בית המשפט העליון

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  קרן וינשל מרגל
 סוגה:  עיון
 הוצאה
 הוצאה:  נבו הוצאה לאור
 תאריך הוצאה:  2016 - ה'תשע"ו
 מספר עמודים:  203
 עורך:  מיכאלה קלי
 פרסים
 פרס גורני למשפט ציבורי (לשנת 2016)  מענק מטעם "תוכנית מרכז המצוינות של הוועדה לתכנון ותקצוב והקרן הלאומית למדע"  מענק מטעם "הדוכן ע״ש גות׳ דרייפוס ליישוב סכסוכים והמשפט"  מענק מטעם "הרשות למחקר ופיתוח באוניברסיטה העברית"
 סדרה
 סדרת ספרים:  אופקים חדשים
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 9789654421409
 הספרייה הלאומית:  004105023
אידאולוגיה וחוק בפסיקת בית המשפט העליון הוא ספר מאת ד"ר קרן וינשל מרגל, הבוחן כיצד משפיעות העמדות האידאולוגיות של שופטים על הכרעתם, יצא לאור בשנת 2016 בהוצאת נבו.
הספר נועד, כדברי המחברת, ”למלא חסר משמעותי במחקרים אמפיריים כמותיים הבודקים את השפעת החוק של הפסיקות של שופטי בית המשפט העליון בישראל אל מול ההשפעה של עמדותיהם הערכיות והאידאולוגיות” ובנוסף ”ליצור פלטפורמה למחקר השוואתי בנושא קבלת החלטות בבתי משפט עליונים בעולם.”
הספר מבוסס על מחקרים אמפיריים אותם ערכה קרן וינשל מרגל בהנחיית פרופסור מנחם הופנונג. מסקנות הספר מצוטטות במאמרים אקדמאים, בתחקירים ובכתבות עיתונאיות.
תוכן הספר

הספר מציג ניתוח של החלטות שופטי בית המשפט העליון ומנתח את היחס בין יסודות אידאולוגיים ליסודות משפטיים כפי שבא לידי ביטוי בהכרעתו של שופט בבית המשפט העליון. המחקר מתמקד בהשפעה של עמדות שופטים ושל שינויים בחקיקה על החלטות בשלושה תחומים: 1. חופש דת. 2. מאבק בטרור. 3. הזכות לבחור ולהיבחר. לצד ההתמקדות בבית המשפט העליון בישראל, הספר בוחן בסוגיות אלו גם את בית המשפט העליון בארצות הברית ובקנדה.
הספר מורכב מארבעה חלקים:
רקע תאורטי - מציג את ארבעת המודלים המרכזיים שפותחו לניתוח של קבלת החלטות בבתי משפט: המודל הלגאלי, המודל האטיטודונלי, מודל הבחירה הרציונלית והגישה הנאו-מוסדית. במבוא מובהרות הפרדיגמות המחקריות שמהן נובע כל מודל והביקורות המרכזיות עליו.
השערות המחקר ושיטת המחקר - מוצגות שתי השערות מחקר לגבי קבלת החלטות בבית המשפט הישראלי: האטיטודונלית והנאו-מוסדית.
ממצאים אמפיריים - ביחס לכל אחד משלושת תחומי המחקר (חופש דת, מאבק בטרור והזכות לבחור ולהיבחר) מובאת סקירה היסטורית וספרותית קצרה, פירוט השינויים שבוצעו בחקיקה, ומוצגים המחקרים האמפירים על השפעת החקיקה והשפעת הערכים על הכרעות השופטים.
סיכום והשוואה בין תוצאות המחקר.
בנוסף, הספר פותח דיון תאורטי המבקר את המודל האטיטודונלי ואת תפיסתו הצרה של מושג החוק. על בסיס הביקורת התאורטית הונחו יסודות לפיתוח של מדד חדש, המהווה פיתוח מקורי של תאוריה נאו-מוסדית ונועד למדוד ולהשוות התנהגות אטיטודונלית בבתי משפט עליונים.
תוצאות המחקר, שמוצגות בחלק השלישי של הספר, הצביעו על כך שפרט לחופש דת, בנושאים שנבחנו הייתה לעמדות השופטים השפעה מועטה, שבנושאים מסוימים אף לא עברה מבחן מובהקות סטטיסטית. הנסיבות הביטחוניות והפוליטיות בהן החליטו השופטים השפיעו על הפסיקות במידה מועטה יחסית. כך לדוגמה לאחר פיגוע רצחני, עלה במעט הסיכוי לפסיקה לטובת כוחות הביטחון. מבחינת ההשלכות של שינויים בחוק, עלה שהשופטים שינו את החלטותיהם בהתאם לתיקוני חוק, לרוב גם כשהשינוי לא תאם את עמדתם האידאולוגית.
מענקים ופרסים

הספר זכה בפרס גורני למשפט ציבורי לשנת 2016, בקטגוריה של "תרומה משמעותית למשפט הציבורי בישראל".
עבור המחקרים שעמדו בבסיס הספר ניתנו מענקים מאת "תוכנית מרכז המצוינות של הוועדה לתכנון ותקצוב והקרן הלאומית למדע", "הדוכן ע״ש גות׳ דרייפוס ליישוב סכסוכים והמשפט" ו"הרשות למחקר ופיתוח באוניברסיטה העברית".
הערות שוליים

↑  לדוגמה: מאמרו של פרופסור גד ברזילי
מאמרו של  פרופ׳ אורן גזל-אייל
↑  משה גורלי, על חשבון הדמוקרטיה? מערכת המשפט מתקרבת למסורת ישראל, באתר כלכליסט, 19 בנובמבר 2017
↑  לדוגמה:"כלכליסט" 16.07.17
"כלכליסט" 19.11.17
↑  השלכות תכנית לוין על קבלת החלטות אידיאולוגית ואקטיביזם שיפוטי בבית המשפט העליון – ניתוח אמפירי / קרן וינשל, באתר ICON-S-IL Blog, ‏2023-02-15
↑  "פרס גורני למשפט ציבורי"
אחמד סוידאני

| --- | --- |

מוקדם (סא"ל) אחמד סוידאני בעת היותו ראש המודיעין הצבאי 1964. תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1930 נווה, סוריה 
 פטירה:  22 בפברואר 2000 (בגיל 70 בערך) נווה, סוריה 
 מדינה:  סוריה 
 דרגה:    לואא' (מקבילה לדרגת אלוף)
 תפקידים בשירות
 ראש המודיעין הצבאי בשנות השישים  ראש מטה כללי במלחמת ששת הימים
 פעולות ומבצעים
 מלחמת ששת הימים
 
לואא' (אלוף) אחמד אל-סוידאני (1930 - 22 בפברואר 2000) היה איש צבא סורי, אשר כיהן כראש המודיעין הצבאי בשנות השישים ורמטכ"ל במלחמת ששת הימים. במקביל לפעילותו הצבאית עסק בפעילות פוליטית פנים-סורית. היה אחראי לחשיפתו ולכידתו של אלי כהן בינואר 1965.
ביוגרפיה

סוידאני, ממוצא סוני, נולד בשנת 1930 בעיירה נווה שבמחוז דרעא שבדרום סוריה (חורן). התגייס למכללה הצבאית בשנת 1950 וסיים אותה ב-1952 בדרגת מלאזם (סג"ם). נעשה חבר מפלגת הבעת' בסוריה ומראשיה כבר בשנות ה-60 של המאה העשרים. הושפע מתורת מאו שאותה ספג בעת היותו נספח צבאי בסין העממית.