איילת מנחמי
ביוגרפיה

מנחמי נולדה וגדלה בתל אביב, לנילי, מורה לתנועה ופסלת ורן, יזם בתחום הבניה.
ב-1985 סיימה מנחמי בהצטיינות את לימודיה במגמה לקולנוע בבית הספר בית צבי. סרטה הקצר הראשון "מיסטר קאירו" (7 דקות, בוים בשיתוף עם גיל לבנברג ויורם הררי) זכה בפרס תחרות הסרט הקצר 1984, פתח את פסטיבל הקולנוע ירושלים והוקרן לפני סרטים עלילתיים במוזיאון תל אביב, קולנוע גורדון וקולנוע תמוז ברמת אביב. הסרט, מחווה לקולנוע של שנות ה-40 המבוסס על שירם של ג'ון אנדרסון וּואנגליס, "The Friends of Mr. Cairo", היה וידאו-קליפ בפילם המתרחש בבית קולנוע נטוש, בו קמים לתחייה גיבוריו הקולנועיים של ילד וסוחפים אותו אל תוך התרחשויות קולנועיות קלאסיות.
סרט הגמר של מנחמי, "הבית השקוף", שנכתב בהשראת סיפורו של קורט וונגוט "שכנות", עסק בנער מחונן, חובב מדע, הנשאר לבדו בבית. קיר משותף החוצץ בינו לבין דירת השכנים הופך אותו בעל כורחו לעד שמיעה, ולבסוף למסייע ברצח. הסרט קיבל ציון לשבח על בימוי, ומנחמי זכתה בתואר הבוגרת המצטיינת של המחזור.
לאחר גמר לימודיה, בתמיכת בית צבי, ביימה סרט באורך של 47 דקות - "עורבים", 1987, בהשתתפות גילי בן אוזיליו ובועז תורג'מן, בעלה הראשון של מנחמי. הסרט, למרות שאינו "פיצ'ר", נחשב נקודת ציון משמעותית בקולנוע הישראלי, הן ברמה הסגנונית והן ברמה הנושאית[דרוש מקור]. הסרט עוסק בנערת כפר המגיעה לחיות עם קומונה שחבריה בעלי נטיות מיניות מגוונות, והתאפיין בסגנון בימוי ייחודי וחריף לזמנו, ובבחירה לא שגרתית של שחקני משנה, אתרי צילום, תפאורות ואביזרים. הסרט הוקרן בהקרנות מסחריות במוזיאון תל אביב יחד עם סרטה של נירית ירון "ילדה גדולה", וזכה להצלחה קופתית מפתיעה, כסרט הראשון, לאחר סרטיו של עמוס גוטמן, הנוגע בסוגיות של זהות מינית בקרב נוער שוליים בתל אביב. "עורבים", שזכה בפרס הראשון בפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים ב-1988, נחשב לסרט ה"תל אביבי" שהקדים את שנות ה-90, בהן עמדה העיר במרכז[דרוש מקור].
לאחר הצלחתה עם "עורבים" פנתה מנחמי לעשייה מסחרית יותר וביימה את הסרט "אבא גנוב 3".
מאוחר יותר, נענתה עם נירית ירון לבימוי משותף לבקשת המפיקים אהוד בלייברג ויצחק גינסברג לכתוב ולביים שלושה סרטים תל אביביים קצרים תחת הכותרת "סיפורי תל אביב". הסרט כלל שני פרקים בבימויה של מנחמי - "שרונה מותק" (עם יעל אבקסיס בתפקידה הראשון) ו"גט" (עם ענת וקסמן).
ב-1993 נסעה וטיילה במשך חודשים אחדים בסין, בטיבט ובנפאל, ולבסוף הגיעה להודו, שם התוודעה לוויפאסנה על פי שיטתו של ס.נ. גואנקה. בעקבות התנסות זו החלה, עם שובה ארצה, לצמצם את עשייתה בתחום הפרסומות ולהתמקד בפרויקטים משמעותיים יותר עבורה. יחד עם אֵילונה אריאל מהעמותה לוויפאסנה בישראל יצאה לתעד מרכזי ויפאסנה בעולם. סִרטן התיעודי "אגף הוויפאסנה" (1999), המתאר את השימוש בשיטת מדיטציה זו בשיקום אסירים בהודו, הוצג בפסטיבלים רבים וזכה במספר פרסים חשובים, ביניהם פרס "Golden Spire" בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בסן פרנסיסקו,‏ NCCD Pass Award מטעם המועצה האמריקנית למניעת פשע ועבריינות, ועוד. הסרט שודר בתחנות טלוויזיה רבות ברחבי העולם, ופתח את הדלת לקורסי ויפאסנה בבתי כלא ברחבי העולם המערבי. בהמשך תיעדו מנחמי ואריאל ניסיון דומה בבית סוהר בישראל.
החל משנת 1996 הייתה מנחמי במאית הבית של חברת ההפקות והפרסום "פרדיסו", וביימה סרטי פרסומת רבים לבתי קולנוע ולטלוויזיה. בין השאר עובר החברות: בזק, שטראוס גרופ וקמפיין ההשקה של פרטנר תקשורת.
סרט תיעודי נוסף שעשו יחד, "זמני" (2001), על מושג ותפיסת הזמן הישראלי, זכה בפרס וולג'ין בפסטיבל הקולנוע ירושלים בשנת 2001, וב"פרס יפן" (NHK Japan Prize) בשנת 2002.
ביולי 2007 יצא סרטה העלילתי הראשון לאחר 14 שנה, "נודל", שצולם בסין ובישראל על פי תסריט שכתבה עם שמי זרחין, בהפקת אסף אמיר ויואב רועה. הסרט זכה להצלחה קופתית בישראל ובפרס חבר השופטים בפסטיבל הסרטים במונטריאול.
בשנת 2017 ביימה את הסדרה הבלשית "נופלות על הרגליים" בכיכובן של מילי אביטל ושני כהן, ששודרה בערוץ 2.
בשנת 2023 ביימה את הסרט "שבע ברכות", על מערכות יחסים משפחתית מורכבות של בת עם אמה הביולוגית שהעבירה אותה לאחותה העקרה. בטקס פרס אופיר זכה הסרט בעשרה פרסים מתוך 12 קטגוריות בהן היה מועמד. בין הפרסים: הסרט הטוב ביותר, הבימוי הטוב ביותר, השחקנית הראשית הטובה ביותר שהוענק לריימונד אמסלם ופרס שחקנית המשנה הטובה ביותר שהוענק לראשונה לתיקי דיין. בסוף שנה זו, נודע כי מנחמי תביים סרט אודות לוחמות השריון מפלוגת "פרא", אשר לחמו במחבלי החמאס בהתקפת הטרור של השבעה באוקטובר 2023.