stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהלומי דמים
היסטוריה > הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו

הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו הידועה גם בשם קונגו-קינשאסה על שם עיר הבירה, לשעבר קונגו הבלגית וזאיר, היא המדינה האפריקאית הגדולה ביותר ביבשת. המדינה צמחה ממלחמת אזרחים עקובה מדם אשר נטלו בה חלק גם שמונה מתשע המדינות השכנות במלחמה שמכונה גם "מלחמת העולם האפריקאית", בניסיון להשתלט על שפע המחצבים שלה.
לאחר קבלת עצמאותה מבלגיה ב-1960 שררו אי סדר, מהומות וחילופי ממשלות תכופים במדינה. ב-1965 תפס את השלטון בהפיכה צבאית מובוטו ססה סקו. ב-1997 ממשלתו של מבוטו הופלה בהפיכה ואת השלטון תפס לורן דזירה קאבילה. כתוצאה קונגו-קינשאסה נקלעה למלחמת אזרחים הידועה כמלחמת קונגו השנייה (המלחמה הראשונה זה הפלת המשטר של מבוטו ססה סקו) שנמשכה חמש שנים, בין השנים 1997–2003. המלחמה גבתה את חייהם של כ-4 מיליון בני אדם בין שנות המלחמה. אף על פי שב-2003 הכוחות המורדים לקחו חלק בממשלת המעבר, נמשכה לחימה בין כוחות הממשלה לכוחות נאמנים מבחוץ עד 2006.
בשנות המלחמה מימנו הכוחות המורדים וכוחות הממשלה את פעולתם באמצעות כריית יהלומים וניצול אוצרות הטבע של המדינה אשר נמצאים באזורי שליטתם, תוך ניצול האוכלוסייה המקומית והפרת זכויות אדם באופן תדיר. ארגוני זכויות אדם בינלאומיים טוענים כי גם כיום בכרייה הלא חוקית ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו נורים למוות מדי יום עשרות בני אדם ורבים עוד יותר נפצעים קשה, רבים מהקורבנות הם ילדים.
במקביל לכריית יהלומי הדמים בזמן מלחמת קונגו השנייה, נעשתה גם כרייה של המינרל קולטן, מינרל החיוני לייצור רכיבים מרכזיים במוצרי אלקטרוניקה, אשר 80% מהמלאי הידוע שלו בעולם נמצא בקונגו. הדרישה הגוברת למוצרי אלקטרוניקה הובילה לביקוש גובר לקולטן. וארגוני פשע חמושים אילצו תושבים רבים, ביניהם ילדים, לעבוד במכרות בתנאי עבדות ובסכנת מוות.
ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו, יהלומים ומינרלים שונים עדיין נכרים על ידי קבוצות מורדים לקניית נשק. בדרום קונגו אלימות מזוינת והפרת זכויות אדם על רקע שליטה במכרות יהלומים נמשכת גם בראשית המאה ה-21.
היסטוריה > ליבריה

בין השנים 1989-2001 שררה בליבריה מלחמת אזרחים. בשנת 2000, האשים האו"ם את נשיאה של ליבריה, צ'ארלס טיילור, בתמיכה ושיתוף פעולה עם המורדים בסיירה לאון, עקב ביצוע סחר חליפין של נשק בתמורה ליהלומים. מאותה סיבה הטיל האו"ם סנקציות על יהלומיה של ליבריה, כשנה לאחר מכן. בשנת 2003 התפטר טיילור מהנשיאות ובשנת 2006 הובל למשפט בהאג בבית המשפט לפשעי מלחמה.
בראשית העשור השני של המאה ה-21, שורר שלום בליבריה ונעשים ניסיונות ליצור תעשיית יהלומים חוקית. האו"ם חדל ליישם את הסנקציות על ענף היהלומים במדינה, שהפכה להיות שותפה פעילה בתהליך קימברלי.
היסטוריה > חוף השנהב

בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 החלה להתפתח במדינה תעשיית כריית היהלומים. בעקבות הפיכה בשלטון התחילה מלחמת אזרחים במדינה בשנת 1999. המדינה הפכה לנתיב פרוץ להברחת היהלומים מליבריה ומסיירה לאון. על מנת למנוע את הברחת היהלומים הפסיקה הממשלה כל פעילות של כריית יהלומים במדינה והאו"ם היה אמון על בדיקת כל משלוחי היהלומים שעזבו את המדינה בחודש דצמבר בשנת 2005. למרות שלל ניסיונות המניעה, הסחר ביהלומי דמים עדיין קיים בחוף השנהב, וידוע כי קבוצות מורדים ממשיכות בסחר ביהלומים אלו, דרך מדינות שכנות, למטרת התחמשות מחדש.
על פי דיווחי האו"ם, נכון לשנת 2007, יהלומי דמים בשווי 23 מיליון דולר מחוף השנהב הוברחו לשוק הבינלאומי של היהלומים דרך גאנה ומאלי.
היסטוריה > זימבבואה

אף על פי שיהלומיה של זימבבואה אינם נחשבים יהלומי דמים בהתאם להגדרת תהליך קימברלי, הפקת היהלומים וההברחות במדינה, היו נתונים לפיקוח באופן אישי על ידי נשיא "מועצת היהלומים" (World Diamond Council). ארגון "עדים גלובליים" (באנגלית: Global Witness), טוען כי החל משנת 2007 קציני משטרה שמוצבים באזורי כרייה מכריחים עובדים לעבוד תחתם, דורשים מהם שוחד, מכים ואף הורגים את העובדים אשר מנסים להתנגד ולעבוד במכרה שלא בשליטתם. למעשה, ישנה אלימות בחסות השלטון לצורכי כריית יהלומים. ב-2008 הצבא הרג מעל 200 בני אדם על מנת לשלוט בכריית היהלומים באזור.
בשנת 2009 נשלחה משלחת של האו"ם לחקור את האלימות בזימבבואה והיא מצאה הפרות בוטות של זכויות אדם. אולם למרות הפרות אלו, זימבבואה ממשיכה להיות חברה בתהליך קימברלי.
ב-2010 ניתנה המלצה כי יהלומי הגלם שמופקים בזימבבואה יוכרזו כחופשיים מקונפליקט.
היסטוריה > הרפובליקה של קונגו

בשנת 2004 הטיל האו"ם סנקציות על המדינה והמדינה הורחקה מתהליך קימברלי. הדבר נעשה עקב יצוא כמויות אדירות של יהלומים אשר מקורם אינו ידוע, זאת ללא קיום תעשיית יהלומים רשמית במדינה. כמו כן, המדינה הואשמה בזיוף מקורם של היהלומים. הרפובליקה של קונגו התקבלה מחדש לתהליך קימברלי בשנת 2007.
תהליך קימברלי

תהליך קימברלי הוא פורום בינלאומי שהחל לפעול ב-2003 במטרה להסדיר מערכת אמינה הבוחנת את הסחר ביהלומי גלם, ומונעת מסחר ביהלומי דמים.
תהליך קימברלי עשה את צעדיו הראשונים במאי 2000 בעיר הכורים קימברלי בדרום אפריקה. שם נפגשו נציגי המדינות הדרום אפריקאיות האחראיות על הפקת היהלומים על מנת למצוא דרך פעולה לעצור את הסחר ביהלומי דמים וכך להבטיח כי רוכשי היהלומים לא יממנו פעילות אלימה. בדצמבר אותה שנה אימץ ארגון האומות המאוחדות את הפתרון שהוצע בוועידת קימברלי – יצירת תעודה בינלאומית אשר כל יהלום גולמי המגיע מאזורי הכרייה יהיה מחויב בנשיאתה.
בנובמבר 2000 בעקבות משא ומתן בין ממשלות, ארגוני זכויות אדם ונציגי תעשיית היהלומים העולמית נוצר "המערך לתיעוד תנועת יהלומי הגלם בעולם" (באנגלית: KPCS – Kimberley Process Certification Scheme). מערך זה נכנס לתוקפו בשנת 2003, כאשר המדינות המשתתפות החלו ליישם את חוקיו. תהליך קימברלי כופה על החברות בו דרישות רחבות היקף על מנת לאפשר להן להצהיר על משלוחי היהלומים כנקיים מיהלומי דמים ולמנוע מיהלומי דמים מכניסה לסחר החוקי.
על החברות בארגון מוטלת החובה למינימום דרישות שבהן הן חייבות לעמוד כגון: חקיקה ויצירת מוסדות ליישום ופיקוח תהליך קימברלי, שליטה בייצוא וייבוא יהלומים, הצגת שקיפות מלאה בכל הנוגע לנתונים סטטיסטיים הקיימים בידיהם הנוגעים לנושא, חברים באמנה יכולים לסחור רק עם חברים אחרים לאמנה, לכל יהלום חייבת להיות מצורפת תעודה המעידה על היותו מתהליך קימברלי. ארגון הליך קימברלי מבצע את אכיפת החוקים על חברותיו בעזרת מעקב אחר דו"חות סטטיסטיים ודו"חות ביקורת.
מדינת ישראל הייתה אחת היוזמות של אמנת קימברלי. ואף הנפיקה את התעודה הראשונה בעולם בשנת 2003. בשנת 2010 כיהנה מדינת ישראל כיו"ר הארגון. היא מפקחת על תנועת יהלומי דמים אלה.
תהליך קימברלי > תהליך קימברלי (KPCS)

פעמיים בשנה מתכנסים כלל נציגי הממשלות החברות בארגון, נציגי תעשייה ונציגי ארגוני זכויות אדם לוועידת תכנון, זאת במקביל להתנהלות שוטפת במהלך השנה. הוועידה מאפשרת מקום למפגש לנציגים על מנת לדון ולסכם את המשך פעולתו של ההסכם. בנוסף, באירוע זה נפגשות קבוצות עבודה שונות מתעשיית היהלומים על מנת לפתור בעיות ספציפיות בעבודתם. באירוע מתקיימות ארבע אסיפות של קבוצות עובדים ושתי ועידות.
על פיקוח ארגון תהליך קימברלי ממונה יושב ראש, שנבחר פעם בשנה על ידי ועידת התכנון - מי שנבחר מכהן כסגן יושב ראש ושנה לאחר מכן מתמנה ליו"ר. המדינה המכהנת כיום כיו"ר היא הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו (נכון לעכשיו עוד לא נבחר סגן יו"ר שיכול לעמוד בראשות הארגון בהמשך 2012).
המשתתפים בוועידת התכנון הם 49 נציגים של 75 מדינות בעולם (האיחוד האירופי נספר כמדינה אחת), בנוסף ישנם נציגים מתחום תעשיית היהלומים ונציגי זכויות אדם אשר פועלים כמשקיפים בוועידה. חברי פרויקט קימברלי נושאים באחריות מוערכת של 99.8% מכלל התוצר העולמי של היהלומים הגולמיים (לא מעובדים).
תהליך קימברלי > הביקורת על תהליך קימברלי

חברי ארגון קימברלי מעידים כי בתקופת זמן קצרה הצליח ארגונם לגרום לשינוי גדול מאוד בקרב רבים בעולם. מומחים ליהלומים סבורים כי כיום בעקבות יצירת תהליך קימברלי, רק אחוז אחד מכלל היהלומים המשווקים בעולם הם יהלומי דמים, זאת לעומת 15% ב-1990. נציגי הארגון טוענים כי התהליך הצליח לעזור לייצוב מדינות חלשות ופיתוח כלכלתן, על ידי הפיכת ענף היהלומים לרווחי ומפוקח. יחד עם זאת, יוזמת קימברלי נתקלה כבר עם הקמתה במספר קשיים. הקושי המהותי ביותר נוצר עקב הדרישה לקיים מסחר ביהלומים אך ורק בין המדינות החברות בארגון.
על אף שדרישה זו הייתה הגיונית מבחינה רגולטורית, מבחינה פרקטית טענו מומחים שעסקו בנושא כי דרישה זו מפירה בצורה בוטה את כללי "אמנת המסחר הבינלאומית" (GATT) ויוצרת אפליה בין מדינות. בעיה זו נפתרה כאשר אישר האו"ם אפליה זו, עקב היותו של מסחר היהלומים עניין הומניטארי.
קושי נוסף שתהליך קימברלי נתקל בו הוא חוסר הנחיות או חוקים ברורים לגבי חקיקה בנושא היהלומים בתוך המדינות החברות, כל מדינה אחראית על יצירת תקן לתהליכים העוברים היהלומים הגולמיים בשטחה.
מדינות רבות החברות בתהליך קימברלי ממשיכות להפר את החוק ולסחור ביהלומי דמים, במקביל להעלמת העין של תעשיית היהלומים.
ברמת הביצוע מתגלות בעיות נוספות.
סוחרי היהלומים בעולם טוענים כי לאחר שבשנים האחרונות נחתמו הסכמי שלום בין ממשלות אפריקאיות לארגוני גרילה שעשו שימוש ביהלומי דמים למימון פעולתם, הפך תהליך קימברלי למיותר ורק מקשה על המסחר בתחום. בעיה נוספת שמתגלה היא שבתעודה שמתלווה לכל יהלום גלם מצוינת המדינה ממנה מגיע היהלום, אך לא קיים פירוט לגבי המכרה הספציפי ממנו הוא נכרה. בעיה זו מאפשרת בקלות רבה לקבוצות מורדים וכורים לא חוקיים לשלב יהלומים לא חוקיים בחוקיים ולהמשיך להחזיק מכרות יהלומים באפריקה, במצב כזה בלתי אפשרי לאתר את מקור היהלום ולברר את חוקיותו.
כמו כן, השוק השחור שבו מוברחים יהלומים פורח מאז החל תהליך קימברלי, אך עדיין לא נמצאה דרך להילחם בו: יוזמי התהליך לא לקחו בחשבון כי במדינות אשר בהן מופקים יהלומי הדמים, לעיתים קרובות, קבוצות הפשע והמורדים עשירים וחזקים יותר מן הממשלה המכהנת אשר נאלצת להיכנע לדרישותיהם בנושא.
ארגון Global Witness, אשר היה בין הראשונים שהעלה את הקשר בין יהלומים להימשכות הקונפליקט במדינות אפריקה, והיה מהמקימים של תהליך קימברלי, אולם פרש בדצמבר 2011 מתהליך קימברלי. הסיבות שניתנו לכך הן, שתהליך קימברלי נכשל בטיפול במסחר ביהלומי דמים אשר נכרו בחוף השנהב, הפרת החוקים בוונצואלה, וכריית יהלומים תחת אלימות השלטון בזימבבואה.
תהליך קימברלי > מדינות חברות בוועידת התכנון של תהליך קימברלי

אוסטרליה אוסטרליה
אוקראינה אוקראינה
אינדונזיה אינדונזיה
איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות
אנגולה אנגולה
ארמניה ארמניה
ארצות הברית ארצות הברית
בוטסואנה בוטסואנה
בלארוס בלארוס
בנגלדש בנגלדש
ברזיל ברזיל
גאנה גאנה
גינאה גינאה
דרום אפריקה דרום אפריקה
האיחוד האירופי האיחוד האירופי
הודו הודו
הרפובליקה המרכז-אפריקאית הרפובליקה המרכז-אפריקאית
הרפובליקה של קונגו הרפובליקה של קונגו
הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
וייטנאם וייטנאם
ונצואלה ונצואלה
זימבבואה זימבבואה
חוף השנהב חוף השנהב
טוגו טוגו
טורקיה טורקיה
טנזניה טנזניה
יפן יפן
ישראל ישראל
לאוס לאוס
לבנון לבנון
ליבריה ליבריה
לסוטו לסוטו
מאוריטניה מאוריטניה
מלזיה מלזיה
מקסיקו מקסיקו
נורווגיה נורווגיה
ניו זילנד ניו זילנד
נמיביה נמיביה
סווזילנד סווזילנד
הרפובליקה העממית של סין  סין
סינגפור סינגפור
סיירה לאון סיירה לאון
סרי לנקה סרי לנקה
קנדה קנדה
קרואטיה קרואטיה
קוריאה קוריאה
רוסיה רוסיה
שווייץ שווייץ
תאילנד תאילנד
יהלומי דמים בתרבות פופולרית

הסרט "לגעת ביהלום" בכיכובו של לאונרדו דיקפריו עוסק ביהלומי דמים אשר נכרים באזורי עימות בסיירה לאון לשם התחמשותם של קבוצות מורדים ומימון עימותים צבאיים. עלילת הסרט מתרחשת על רקע מלחמת האזרחים בסיירה לאון כאשר השימוש ביהלומי דמים לצורכי מימון הלחימה הייתה בשיאו. הסרט תרם להפצת המודעות בעולם שלא לקנות יהלומים שנכרו באזורי קונפליקט באפריקה. כמו כן, יציאת הסרט לאקרנים תרמה למעבר של תעשיית היהלומים לתהליך שקוף שבו לראשונה תעשיית היהלומים בארצות הברית אפשרה פרסום נתונים כלכליים לציבור כחלק מהחלת אמנת תהליך קימברלי עליהם. אנשי ארגון אמנסטי אינטרנשיונל בנו מערכי שיעור סביב הסרט לצורך חינוך אזרחים והפצת מידע על זכויות אדם ויהלומי דמים.
הסרט "שר המלחמה" בכיכובו של ניקולס קייג' עוסק בסחר נשק על רקע מלחמות אזרחים באפריקה כאשר יהלומי דמים משמשים כמטבע לסחר חליפין.
בקליפ לשירו של קניה וסט "Diamonds from Sierra Leone" יש תיאור של שימוש בילדים לכריית יהלומי דמים תחת עיניהם הפקוחה של סוהרים חמושים, והמחזה של אנשים מערביים קונים יהלומי דמים. הקליפ מסתיים בטקסט: "Please Purchase Conflict-Free Diamonds". קנייה ווסט הקליט רימקס לשיר הזה עם הראפר ג'יי זי אשר מתאר בפירוט את המצב בסיירה לאון. הבית הראשון של השיר מתחיל במילים:
Good morning, this ain't Vietnam still
People lose hands, legs, arms for real
Little was known of Sierra Leone
And how it connect to the diamonds we own
לקריאה נוספת

גולן תמר ורון תמר, גורילות ודיפלומטיה - מפגשי אדם וטבע באנגולה, תל אביב: הוצאת עם עובד, תשס"ו 2006
אבן-זוהר חיים, כריית יהלומים בעולם - מדיניות ואסטרטגיה במרכזי הגלם, רמת גן: הוצאת תייסי בע"מ, 2007
הערות שוליים

↑  2008 Global Summary, באתר תהליך קימברלי. ‏ (הקישור אינו פעיל, 19/01/12)
↑  ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם (1948) באתר אמנסטי אינטרנשיונל ישראל,
1 2  Conflict Diamonds: What's Happening Now
↑  ‏Conflict Diamonds, United Nations Department of Public Information, March 21, 1807, accessed online December 26, 2006.‏
↑  Guy Arnold (2000). The New South Africa. Palgrave Macmillan. p. 131. ISBN 0312235178.
↑  conflict diamonds - what happening now
↑  Return of the Blood Diamond
↑  "Monitor to Clear Zimbabwe Diamonds", Wall Street Journal, May 28, 2010.
↑  יהלומי דמים, באתר israelidiamond.
↑  הודעה לעיתונות של global witness על עזיבת תהליך קימברלי,
↑  ,תעשיית היהלומים תאפשר פרסום נתונים כלכליים לציבור בפעם הראשונה
The Marker, 08.11.2006
↑  2006 ,, Amnesty Intarnational
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007544885505171  LCCN: sh2007000030
יצחק גליקמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1903 כ"ג בכסלו ה'תרס"ד 
 פטירה:  1995 (בגיל 92 בערך) ו' באדר א' ה'תשנ"ה 
 מקום מגורים:  מחנה העקורים ברגן-בלזן, תל גיבורים 
 תקופת הפעילות:  ?–1995 
 רבותיו:  מהר"ם מלובלין, מאיר אריק
 בת זוג:  יפה לבית מאייער
 אב:  יוסף גליקמן
 צאצאים:  יוסף משה גליקמן
 מספר צאצאים:  2
 
הרב יצחק גליקמן (1903–1995) היה רב, פוסק, מחבר ואב בית הדין במחנה הפליטים בברגן-בלזן לאחר השואה. בית הדין עסק בעיקר בהתרת עגונות. לאחר עלייתו ארצה היה ראש מחלקת הכשרות במועצה הדתית של חולון ולאחר מכן ראש מחלקת הנישואין וטהרת המשפחה. כמו כן, היה רב בית הכנסת המרכזי שבתל גיבורים בחולון.
קורות חייו

גליקמן נולד למשפחת חסידי צ'ורטקוב בעיירה בז'וזוב שבגליציה לאביו יוסף גליקמן בשנת ה'תרס"ד (1903). בנערותו למד בבז'וזוב וכן אצל הרב מאיר אריק בטארנוב. בגיל 25 נסמך לרבנות על ידי ר' מאיר שפירא מלובלין. התחתן עם יפה בת ר' משה זכריה מאייער, נערה מבית עשיר, והם התגוררו בסאנוק. למחיית משפחתו הוא היה עובד שעתיים ביום במפעל סוכר שקיבל מחותנו כנדוניה, ובשאר היום למד תורה. ביום פרוץ השואה בסוף שנת תרצ"ט ברח לרוסיה יחד עם בני משפחתו. לאחר חצי שנה ברוסיה נשלח למחנה עבודה בסיביר. היה היחיד מבין כל אנשי המחנה שסירב לחתום על אזרחות רוסית (בגלל החשש שלא יינתן לו לצאת מרוסיה ולעלות לארץ ישראל). בשל סירוב זה נשלח לכלא. לאחר תשעה חודשים שוחרר מהכלא מבלי שחתם על אזרחות רוסית. לאחר שלוש שנים ברח מסיביר יחד עם משפחתו בעזרת רפסודה על גבי נהר מקומי שלקח אותם לקזחסטן.
בשנת ה'תש"ו (1946) הם נשלחו למחנה הפליטים בברגן-בלזן, ושם הוא היה אב בית הדין ועסק בעיקר בבעיות ההלכתיות שנוצרו מהשואה והתרת עגונות, עד שנת ה'תש"ט (1949). בעניינים אלה עמד בקשר עם הרב שלמה דוד כהנא מירושלים.
באחד ממאמריו ההלכתיים הוא מספר כדלקמן: 
”עובדא הוה, בכהני כרב בביה"ד במחנה ברגן בלזן אחרי המלחמה. שבאה לפנינו אשה במר שיחה שבעלה ובנה נהרגו ע"י העמלקים הגרמניים ימ"ש, ונפשה בשאלתה להתיר אותה מכבלי העיגון, והביאה עֵד שבעלה ובנה נהרגו ביום אחד בתוך כל יהודי העיר, ואין ידוע מי נהרג קודם”.
בשנת תש"ט עלו לארץ והתגוררו בחולון.
כתבים רבים מחידושיו בצעירותו אבדו בשואה, אבל קונטרס בן עשרות עמודים שרד מפני שנמסר לעיונו של האדמו"ר ר' מרדכי שלום יוסף מסדיגורה, והודפס כעבור שנים בספר 'רסיסי תורה'.
יום פטירתה של אמו לא היה ידוע, והוא קבע אותו לכ"א בכסלו, "לפי חלום נפלא שהשתכנעתי שחלום אמת היה".
קורות חייו > חייו בארץ

בחולון הוא היה ראש מחלקת הכשרות במשך כ- 15 שנה ולאחר מכן ראש מחלקת נישואין וטהרת המשפחה.
פרסם מאמרים רבים בקבצים התורניים "נועם", "קול תורה" ,"בית דוד" ו"אהלי שם", לרבות בנושאים אקטואליים, כמו השתלת איברים וכשרות ג'לטין. במיוחד התפרסם מאמרו ב"נועם" חלק ב על השימוש במקרר בשבת, שאלה חדשה באותם ימים. תשובה אליו בשו"ת הר צבי מאת הרב צבי פסח פרנק (הר צבי, חושן משפט סימן סז; זוהי תשובתו האחרונה של הרב פרנק, יומיים לפני פטירתו).
בתאריך ז' באדר א' ה'תשנ"ה (1995) הוא נפטר, ונקבר בבית העלמין הר הזיתים בירושלים.
משפחתו

אשתו, יפה גליקמן באה מבית עשיר וכך התפרנסו בכבוד.
בנו, יוסף משה גליקמן (קרוי על שם שני סביו) נולד בחולון, גר בשילה.
חיבוריו > ספרים

ספר רסיסי תורה העוסק בעיקר בהלכות שבת ולמדנות. ביניהם תשובות ומכתבים בענייני עגונה בשבתו בברגן בלזן, וצילומים מתשובותיו של הרב שלמה דוד כהנא.
בשבילי הנצח (תשכ"ט) - שלוש חוברות בהוצאת המועצה הדתית חולין, ובה הרצאות שנשא.
ברכת אמונה (שנת תשמ"ה), ובו שלושה שערים: קידוש השם, עניינים בש"ס, ושאלות ציבוריות אקטואליות.
שואה ותקומה - הרצאות שנשא בענייני השואה.
חיבוריו > מאמרים הלכתיים

"נועם" היה שנתון תורני, שהוצא לאור אחת לשנה על ידי מכון תורה שלמה, בעריכת הרב מנחם מנדל כשר ולאחר פטירתו על ידי בנו הרב משה שלמה כשר, והיווה במה לבירור בעיות בהלכה. בשנתון פורסמו מאמרים שנכתבו על ידי גדולי הרבנים, ונבחרו בקפידה. כמעט בכל שנה ניתן למצוא מאמר מהרב גליקמן, בכל תחומי ההלכה היהודית.
הרב יצחק גליקמן, "נועם" – שנתון לבירורי הלכה, בדין קריאת ההלל וברכתה על הניצחון במלחמת ששת הימים, ספר 11, עמ' 21–34, באתר היברובוקס
הרב יצחק גליקמן, "נועם" – שנתון לבירורי הלכה, בדין גרם כיבוי בשבת ויו"ט, ספר 10, עמ' 9–22
הרב יצחק גליקמן, "נועם" – שנתון לבירורי הלכה, בדין פיקוח נפש בשבת, ספר 6, עמ' 220–239
הרב יצחק גליקמן, "נועם" – שנתון לבירורי הלכה, בדין שריפת דברי קודש, ספר 7, עמ' 212–231
הרב יצחק גליקמן, "נועם" – שנתון לבירורי הלכה, בדין רופא כהן המבצע הפלות (לעניין נשיאת כפיים), ספר 20, עמ' 171–186
הרב יצחק גליקמן, "נועם" – שנתון לבירורי הלכה, בדין שימוש במקרר חשמלי בשבת, ספר 2, עמ' 95–117
הרב יצחק גליקמן, "נועם" – שנתון לבירורי הלכה, בדין מכשירי מילה שאי אפשר לעשותם מערב שבת, ספר 13, עמ' 269–282
הרב יצחק גליקמן, "נועם" – שנתון לבירורי הלכה, בדין תוקע (בשופר) בשני מקומות, ספר 19, עמ' 189–199
הרב יצחק גליקמן, "נועם" – שנתון לבירורי הלכה, בדין מלאכת הבערה ביום טוב (מי ששכח להדליק נר זיכרון בערב החג), ספר 22, עמ' 138–148
הרב יצחק גליקמן, "נועם" – שנתון לבירורי הלכה, בדין ספק זקוקה לייבום, ספר 8, עמ' 34–47
תשובות בענייני הלכה פרי עטו של הרב גליקמן, פורסמו גם בכתב העת התורני "קול תורה", בעריכתו של יקיר ירושלים – הרב שמואל אהרון שזורי.
הרב יצחק גליקמן, "קול תורה" – ירחון רבני מרכזי, בדין פתיחת קופסאות שימורים בשבת, סיוון – תמוז ה'תשט"ז, עמ' ט', באתר היברובוקס
לקריאה נוספת

אנציקלופדיה לחכמי גליציה, בערכו (חלק ו עמ' 347)
חידושי רבי מאיר אריק על מקוואות (אנטוורפן תשס"ז), מדור 'המאיר לעולם', עמ' קטו.
הערות שוליים

↑  כך ציין הרב גליקמן במאמרו ב"נועם" ח עמ' לד. גם בספרו "רסיסי תורה" עמ' צא-קג צרור מכתבים משנת תש"ט מאת הרב כהנא אל "בית דין צדק בברגן בלזן ובראשם הרב הגאון ר' יצחק גליקמן שליט"א".
↑  הרב יצחק גליקמן, "נועם" - שנתון לבירורי הלכה, בדין ספק זקוקה לייבום, ספר 8, עמ' 34–47, באתר היברובוקס
↑  הנתונים מפי בנו יוסף גליקמן.
↑  רסיסי תורה, עמ' 3
↑  מתוך אתר "אוצר החכמה"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298318505171  ISNI: 0000 0000 6693 6152  LCCN: nr93036761  VIAF: 2344303   WorldCat (עם VIAF): 2344303
יצחק סלקינסון

| --- | --- |

 לידה:  1820 
 פטירה:  5 ביוני 1883 (בגיל 63 בערך) 
 
יצחק אדוארד סַלְקִינְסוֹן (זלקינסון; בכתיב היידי, שנהג בזמנו: יצחק עדוארד זאַלקינסאָן; בראשי תיבות: יע"ס; 1820 – 5 ביוני 1883) היה מתרגם עברי בן תקופת ההשכלה, יהודי מומר. תרגומו התפרסם כבעל נאמנות לטקסט המקורי, אך ככזה השומר במקביל על רוחה של השפה העברית, שהתאפיינה אצלו כשפה מקראית פיוטית. בין תרגומיו הידועים היו הברית החדשה וכמה ממחזותיו של שייקספיר.
ביוגרפיה

סלקינסון נולד בשנת 1820 בכפר שליד העיירה שקלוב הסמוכה לווילנה, אז בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית, בשנת 1820 במשפחה יהודית. אביו היה בעל ידע תורני.
בהיותו ילד רך לימים, מתה אמו ואביו נישא בשנית. סלקינסון, שהיה הצעיר מבני אשתו הראשונה של אביו, סבל רבות תחת אמו החורגת והיה קרוב מאוד לאביו. בלימודים התבלט כעילוי, ובשל מיעוט אמצעים לימד אותו אביו בעצמו. בגיל שבע-עשרה התייתם מאביו, וכפועל יוצא נאלץ לעזוב את ביתו לעיר מוהילב. בעקבות שמועות על גל גיוס לצבא התחמק סלקינסון ועבר לגור בכפר הסמוך, בביתו של מוזג. בכפר התיידד עם החזן ודן עִמו בענייני דת רבים, וברבות הזמן אף הצית בו את הסקרנות ללימודי חול והשכלה כללית. כל אותה עת, תכנן המוזג להשיא את נכדתו לסלקינסון, שלא היה מודע לכך כלל. משהבין סלקינסון את כוונת המוזג, גילה את הדבר בפני אותו חזן, שעזר לו להתחמק ולהגיע לווילנה.
בווילנה הכיר את משפחת אליאשביץ, ובהשפעת אבי המשפחה למד דקדוק עברי, כמו גם גרמני, והגיע לידענות מופלגת. בעודו יושב בווילנה, מצאה חן בעיניו בתו של אליאשביץ, ועבורה ככל הנראה הכין את תרגומו הראשון. כבר בתרגומו זה – קטעים ממחזהו של שילר "נכלים ואהבים" – ניכרו סימני כישרונו בתרגום שהרשים את כל קוראיו. אולם, משלא נענתה הנערה לחיזוריו, עזב את ביתה והחל בנדודים חסר כל. הוא התעתד להגיע לגרמניה להמשך לימודים, אך מסיבה שאינה ברורה שינה את יעדו והחליט לנסוע ללונדון.
בלונדון, כשהוא רעב ומחוסר כל, פגש בסוכני המיסיון הנוצרי והתנצר בשנת 1849. עשר שנים לאחר מכן נתמנה למשרת כהונה (1859), וכיהן בה כשלוש שנים. בשנת 1864 החל בעבודתו כמיסיונר ועמד בקשרים ספרותיים עם יהודי האזור. בשנת 1876 הגיע לווינה, כיהן כמטיף בכנסייה האנגליקנית, עסק בתרגומיו והשתלב בסלון התרבותי שפרח שם. שם גם נפגש עם ידידו ומוקירו, המשכיל הידוע ועורך "השחר", פרץ סמולנסקין. סמולנסקין, לאחר שהבחין בכישרונו הגדול של סלקינסון, היה האיש שעודדו לנסות את כוחו לתרגם מספרות העולם לעברית.
יחס של "כבדהו וחשדהו" היה יחסם של משכילי התקופה לסלקינסון, כפי שכתב ישראל כהן, הביוגרף שלו (עמ' 33). מצד אחד רבים מהם התמוגגו מתרגומיו, ומצד שני חששו מפני העובדה שהמיר את דתו ושהוא ינסה לשכנעם לעשות כדרכו. לא זאת בלבד שהיו כאלה שהיו מזהירים ומוציאים דיבתו רעה, רבים (כמו עורכי "הלבנון" ו"אוצר הספרות") אף הסיתו והדיחו כנגד ידידו, פרץ סמולנסקין. לרבים מיהודי התקופה, אף שהתפעלו מתרגומיו, לא היה קל לשבח יהודי שהמיר את דתו ותרגם לא רק יצירות ספרותיות אלא גם ספרים נוצריים מובהקים.
תרגומיו עבריים של סלקינסון זכו להערכה גם בשלהי תקופת התחייה ואף במחצית השנייה של המאה ה-20. לדעת הסופר אליעזר שטיינמן, סלקינסון "היה מחונן בחוש לשוני חד להפליא".
והביו-ביבליוגרף גצל קרסל קבע, במלאת שמונים שנה למותו, כי "מותר לומר עליו, ללא כל הגזמה, שעד תקופתנו החדשה שגם בה מעטים בני-תחרות לו – לא קם מתרגם משיעור קומתו".
יצחק סלקינסון נפטר ב-5 ביוני 1883, שש שנים לאחר שהגיע לווינה, בגיל 63.
בשנת 2015 ראו אור "איתיאל הכושי" ו"רם ויעל" במהדורות חדשות בהוצאת "רעב" הבאר שבעית. המהדורות שבו אל הנוסח המקורי, והן מלוות במאמרים מאת עמינדב דיקמן ואברהם עוז ששופכות אור על המתרגם ומפעלו, נספח עיתונות מהתקופה, בליווי תמונות ותרשימים. בכך הושלם המעגל, המתרגם שנשכח והושכח שב אל ארון הספרים העברי.
מתרגומיו

1858 - "סוד הישועה", ספר מיסיונרי נוצרי.
1871 - "גן העדן האבוד" מאת מילטון, תחת השם "ויגרש את האדם".
1874 - "אותלו" לשייקספיר, תחת השם "איתיאל הכושי". במהדורה חדשה ומאירת עיניים ("רעב", 2015) בעריכת אילן בר-דוד, נוגה שבח וערן צלגוב שולבה תמונת המתרגם ומלווה באחרית דבר מאת עמינדב דיקמן וקטעי עיתונות מהתקופה. זו ראתה אור ביוזמת המשורר ערן צלגוב וסדרת הספרים "צדק פואטי".
1876 - "אורניה" לטידגה, תחת השם "בן קהלת" (תרגום מגרמנית).
1878 - "רומיאו ויוליה" לשייקספיר, תחת השם "רם ויעל". בהוצאה חדשה יותר של תרגום זה ("מקורות", 1930) כתב בהקדמה לספר המו"ל אברהם כהנא: "ראינו להחזיר העטרה ליושנה ולהכניס השמות הפרטיים כמו שהם במקורם האנגלי".
בנוסף, סלקינסון תרגם לעברית את הברית החדשה; התרגום ראה אור רק שלוש שנים לאחר מותו.
לקריאה נוספת

ישראל כהן, יצחק אדוארד זלקינסון: חייו ומפעלו הספרותי, תל אביב: מסילה, תש"ב.
ש"ל ציטרון, מאחורי הפרגוד: מומרים, בוגדים, מתכחשים, ב, וילנה, 1925. פרק II: יצחק אדוארד זאלקינסאן (יע"ס)
הערות שוליים

↑  טעות מקובלת היא לחשוב שיצחק סלקינסון הוא בנו המומר של המשורר העברי הידוע ר' שלמה זלקינד.
↑  א. שטיינמן, סך הכל של מדרון, דבר, טור 4, 28 בספטמבר 1947.
↑  ג. קרסל, בנקוף שנה, דבר, טורים 6–7, 13 בספטמבר 1963.
↑   דן אלמגור, רם-רומיאו ויעל-יוליה חוזרים, באתר הארץ, 2 באוגוסט 2016
↑  "רם ויעל" בפרויקט בן יהודה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306862605171  PLWABN: 9810807780405606  BnF: cb12880718g (data)  CiNii: DA14428538  GND: 134069137  ISNI: 0000 0001 1567 863X  LCCN: nr90029177  NKC: skuk0004977  NTA: 276380185  RERO: 02-A021984214  SELIBR: 89221  SUDOC: 254844782  VcBA: 495/87297  VIAF: 40582732   WorldCat (עם VIAF): 40582732
יישומון

ערך זה עוסק בתוכנה הנועדת למכשירים ניידים. אם התכוונתם לתוכנת מחשב המיועדת לבצע מטרה מוגדרת ומצומצמת מתוך תוכנה קיימת, ראו .
יישֹוּמוֹן (הנקרא גם: יישום, אפליקציה, יישום מוֹבַּייל או אפליקציית מוֹבַּייל; באנגלית: mobile application או mobile app) היא יישום מחשב המיועד לשימוש בטלפונים חכמים (סמארטפונים), מחשבי לוח (טאבלטים) ומכשירים ניידים מסוגים אחרים.