stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הצצה ליחסים

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  סיפור מאת סמי ברץ' אלכס מכניק
 בימוי:  טוד היינס 
 הופק בידי:  ג'סיקה אלבאום ויל פרל כריסטין ואשון נטלי פורטמן פמלה קופלר סופי מאס גרנט ס. ג'ונסון טיילר וו. קוני
 תסריט:  סמי ברץ' 
 עריכה:  אפונסו גונוואלס 
 שחקנים ראשיים:  נטלי פורטמן ג'וליאן מור צ'ארלס מלטון
 מוזיקה:  מרסלו זרבוס
 צילום:  כריסטופר בלאוולט
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Gloria Sanchez Productions Killer Films MountainA Taylor & Dodge Project Infinity
 חברה מפיצה:  נטפליקס
 הקרנת בכורה:  20 במאי 2023 (פסטיבל הקולנוע בקאן) ארצות הברית 17 בנובמבר 2023 ישראל 23 בנובמבר 2023
 משך הקרנה:  113 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט רומנטי 
 תקציב:  20 מיליון
 דף הסרט ב־IMDb
 
הצצה ליחסים (באנגלית: May December; "מאי דצמבר") הוא סרט דרמה אמריקאי בבימויו של טוד היינס, ותסריט על ידי סמי ברץ', שמבוסס על סיפור מאת ברץ' ואלכס מכניק. העלילה סובבת סביב השחקנית אליזבת ברי (נטלי פורטמן), שנוסעת לג'ורג'יה על מנת לפגוש וללמוד על חייה של אישה שנויה במחלוקת (ג'וליאן מור), שאותה היא אמורה לגלם בסרט. עלילת הסרט לוקחת השראה רופפת מהמקרה של הפושעת מרי קיי לטורנו.
הסרט הוכרז ביוני 2021, כשפורטמן ומור הצטרפו לצוות השחקנים. צילומי הסרט החלו בסתיו 2022 בסוואנה שבג'ורג'יה. הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בפסטיבל הקולנוע בקאן ה-76 ב-20 במאי 2023, והוא זכה בו לשבחים רבים. בנוסף, נקנו בפסטיבל זכויות ההפצה בצפון אמריקה על ידי ספק שירותי הזרמת מדיה "נטפליקס" תמורת 11 מיליון דולר, העסקה הגדולה ביותר של הפסטיבל.
הסרט עלה לאקרנים בבתי הקולנוע בארצות הברית ב-17 בנובמבר 2023 וב"נטפליקס" ב-1 בדצמבר 2023. הסרט עלה לאקרנים בישראל ב-23 בנובמבר 2023.
תקציר העלילה

עשרים שנה לאחר שפרשת האהבים שלהם הידועה לשמצה גרמה לתדהמה, זוג נשוי עם פער גילים עצום מסתבך כששחקנית מגיעה לעשות תחקיר לסרט על עברם של בני הזוג.
צוות השחקנים והדמויות

נטלי פורטמן - אליזבת ברי
ג'וליאן מור - גרייסי את'רטון-יו
צ'ארלס מלטון - ג'ו יו
די. וו. מופט - טום
פיפר קורדה - הונור
אליזבת יו - מרי
גבריאל צ'ונג - צ'רלי
קורי מייקל סמית' - ג'ורג'י
לורנס ארנסיו
הפקה

ביוני 2021 פורסם כי נטלי פורטמן וג'וליאן מור לוהקו לסרט. בספטמבר 2022 הצטרף צ'ארלס מלטון לצוות השחקנים. בינואר 2023 דווח שפיפר קורדה, אליזבת יו וגבריאל צ'ונג הצטרפו לצוות השחקנים.
הפקה > צילום

צילומי הסרט התרחשו בסוואנה שבג'ורג'יה, והסתיימו לאחר 23 יום בנובמבר 2022.
הפצה

בפברואר 2023 רכשה "סקיי סינמה" את זכויות ההפצה בבריטניה. הסרט נבחר להתחרות על פרס דקל הזהב בפסטיבל הקולנוע בקאן ה-76, שם הוא הוקרן בבכורה ב-29 במאי 2023. במאי 2023 רכשה "נטפליקס" את זכויות ההפצה תמורת 11 מיליון דולר. בנוסף, הסרט הוקרן בפסטיבל הקולנוע של ניו יורק ב-29 בספטמבר 2023.
הסרט עלה לאקרנים בבתי הקולנוע הנבחרים בארצות הברית ב-17 בנובמבר 2023, וב"נטפליקס" ב-1 בדצמבר 2023. בישראל הסרט עלה הסרט לאקרנים ב-23 בנובמבר 2023.
ביקורות

באתר הביקורות "Rotten Tomatoes" זכה הסרט לציון של 92% על בסיס 215 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 8.1/10. הקונצנזוס של האתר כתב כי ”'הצצה ליחסים' הוא שעון מעורר אי-נוחות מפתה, כשהעלילה שלו מבוסס במלא הומור 'קנאי'”. באתר הביקורות המשוקללות "Metacritic" זכה הסרט לציון של 85/100 על בסיס 44 ביקורות, דבר המצביע על "הערכה אוניברסלית".
פרסים ומועמדויות

| פרס | תאריך הטקס | קטגוריה | מועמד (ים) | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרסי אגודת מבקרי הקולנוע של סן דייגו | 19 בדצמבר 2023 | שחקן המשנה הטוב ביותר | צ'ארלס מלטון | מועמדות |  |
| פרסי אגודת מבקרי הקולנוע של סן דייגו | 19 בדצמבר 2023 | שחקנית המשנה הטובה ביותר | ג'וליאן מור | מועמדות |  |
| פרסי אגודת מבקרי הקולנוע של סן דייגו | 19 בדצמבר 2023 | התסריט המקורי הטוב ביותר | סמי ברץ' | מועמדות |  |
| פרס גלובוס הזהב | 7 בינואר 2024 | הסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי | הצצה ליחסים | מועמדות |  |
| פרס גלובוס הזהב | 7 בינואר 2024 | השחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי | נטלי פורטמן | מועמדות |  |
| פרס גלובוס הזהב | 7 בינואר 2024 | שחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע | צ'ארלס מלטון | מועמדות |  |
| פרס גלובוס הזהב | 7 בינואר 2024 | שחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע | ג'וליאן מור | מועמדות |  |
| פרסי איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי | 14 בינואר 2024 | שחקן המשנה הטוב ביותר | צ'ארלס מלטון | מועמדות |  |
| פרסי איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי | 14 בינואר 2024 | שחקנית המשנה הטובה ביותר | ג'וליאן מור | מועמדות |  |
| פרסי איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי | 14 בינואר 2024 | התסריט המקורי הטוב ביותר | סמי ברץ' | מועמדות |  |
| פרס האקדמיה האוסטרלית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה (בינלאומי) | 10 בפברואר 2024 | שחקנית המשנה הטובה ביותר | ג'וליאן מור | מועמדות |  |
| פרס בחירת הקהל | 18 בפברואר 2024 | ההופעה הקולנועית של השנה | ג'וליאן מור | מועמדות |  |
| פרס בחירת הקהל | 18 בפברואר 2024 | ההופעה הקולנועית של השנה | נטלי פורטמן | מועמדות |  |
| פרס אינדפנדנט ספיריט | 25 בפברואר 2024 | הסרט הטוב ביותר | הצצה ליחסים | מועמדות |  |
| פרס אינדפנדנט ספיריט | 25 בפברואר 2024 | הבמאי הטוב ביותר | טוד היינס | מועמדות |  |
| פרס אינדפנדנט ספיריט | 25 בפברואר 2024 | ההופעה הראשית הטובה ביותר | נטלי פורטמן | מועמדות |  |
| פרס אינדפנדנט ספיריט | 25 בפברואר 2024 | הופעת המשנה הטובה ביותר | צ'ארלס מלטון | מועמדות |  |
| פרס אינדפנדנט ספיריט | 25 בפברואר 2024 | התסריט הראשון הטוב ביותר | סמי ברץ' | זכייה |  |
| פרס סטלייט | 3 במרץ 2024 | הסרט הטוב ביותר - דרמה | הצצה ליחסים | מועמדות |  |
| פרס סטלייט | 3 במרץ 2024 | השחקנית הטובה ביותר בסרט קולנוע - דרמה | נטלי פורטמן | מועמדות |  |
| פרס סטלייט | 3 במרץ 2024 | השחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה | צ'ארלס מלטון | מועמדות |  |
| פרס סטלייט | 3 במרץ 2024 | השחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה | ג'וליאן מור | מועמדות |  |
| פרס סטלייט | 3 במרץ 2024 | התסריט המקורי הטוב ביותר | סמי ברץ' | מועמדות |  |
| פרס אוסקר | 10 במרץ 2024 | התסריט המקורי הטוב ביותר | סמי ברץ' | מועמדות |  |
| פרס גילדת הכותבים של אמריקה | 14 באפריל 2024 | התסריט המקורי הטוב ביותר | סמי ברץ' | מועמדות |  |
טוראמנה

טוראמנה מכונה גם טוראמנה שאהי ג'אובלה (בכתב גופטה (אנ'): , "טוראמנה", שלט סביב סביב 493 – 515) היה המלך של ההונים האלכונים ששלט בצפון הודו בסוף המאה ה-5 ותחילת המאה ה-6 לספירה. טוראמנה גיבש את כוחם של האלכונים בחבל פנג'אב (פקיסטן של היום וצפון-מערב הודו), וכבש את צפון ומרכז הודו כולל אראן (אנ') במאדהיה פרדש. טוראמנה השתמש בתואר "מלך המלכים הגדול" (מהאראג'אדהיראג'ה, ), המקביל ל"קיסר", בכתובותיו, כגון הכתובת על חזיר הבר של אראן.
כתובת סנג'לי (אנ') של טוראמנה מדברת על כיבושיו ושליטתו במאלווה ובגוג'ראט. שטחו כלל גם את אוטר פרדש, ראג'סטאן וקשמיר. הוא כנראה הרחיק עד קוסמבי, שם התגלתה אחת החותמות שלו.
על פי כתובת רישטאל (אנ'), שהתגלתה ב-1983, פראקשאדהרמה, שליט משושלת אוליקארה (אנ') ממאלווה הביס את טוראמנה.
היסטוריה

מקורות הודיים מדווחים על התקפות של בני ההונה על אימפריית הגופטה הצפון-מערבית בתחילת המאה ה-6. המונח הכללי "הונה" מתייחס לקבוצות של מה שמכונה "ההונים האיראנים (אנ')" שהתקדמו לבאקטריה, סוגדיאנה וגנדהארה במספר גלי התקפות בסוף המאה ה-4 וה-5. הזיהוי של ה"הונה" עם ההונים האיראנים (שאין לבלבל בינם לבין "ההונים המערביים" שהתקדמו למזרח אירופה בסביבות שנת 375 ושהם כנראה לא היו קשורים איתם) כבר מזמן לא שנוי במחלוקת במחקר ההיסטורי. השאלה איזו מהקבוצות הללו פלשה לצפון הודו בסביבות 500 היא מסובכת יותר. במחקר עדכני יותר, מקובל שתוקפים אלו השתייכו לקבוצת ההונים האלכונים. הבעיה היא שהמקורות ההודיים עושים הבחנה מועטה ומדווחים רק על "הונה" במונחים כלליים. המחקר מקשר לעהתים קרובות קבוצה אחרת של הונים איראנים (הפתליטים (אנ')) עם ה"הונה". הראיות הנומיסמטיות, לעומת זאת, מצביעות בבירור על כך שה"הונה" הם הונים אלכונים.
מעט מאוד ידוע על טוראמנה עצמו. הוא טבע מטבעות והוא מתועד היטב על ידי כתובות הודיות, אם כי פרטים בקושי ידועים. ברור שה"הונה" (הונים אלכונים) בפיקודו של טוראמנה התקדמו מחבל פנג'אב לצפון-מערב אימפריית הגופטה בתחילת המאה ה-6 וככל הנראה היו לו כמה הצלחות. בשנת 510, הביסו ההונים האלכונים בראשות טוראמנה את צבאו של שליט הגופטה בהנוגופטה (שנראה ששלט במאלווה) בהנהגתו של הגנרל גופאראג'ה, שנהרג בקרב. לאחר מכן התקדם טוראמנה לזמן קצר עד למגדהה. תחום ההשפעה בהודו של ההונים האלכונים תחת טוראמנה התרחב לגוואליור ולאזור מאלווה; הוא ספג רק תבוסה אחת מול פראקשאדהרמה, שליט משושלת אוליקארה (אנ').
כתובות של טוראמנה הוקמו באראן (אנ') ובקורה בפנג'אב וממחישות את הצלחותיו הצבאיות: פנג'אב, קשמיר, ראג'סטאן ולפחות חלקים מאוטר פרדש היו תחת שלטונו.
טוראמנה מת כנראה בסביבות שנת 515 בבנארס לאחר שובו ממערכה צבאית. ירש אותו בנו מיהירקולה (אנ'), המתואר בצורה שלילית ביותר במקורות הודיים.
הערות שוליים

↑  Fleet, John Faithfull (1960). Inscriptions Of The Early Gupta Kings And Their Successors. p. 162.
↑  Grousset, Rene (1970). The Empire of the Steppes. Rutgers University Press. pp. 70-71. ISBN 0-8135-1304-9.
↑  "the Huna emperor Toramana" in Agrawal, Ashvini (1989). Rise and Fall of the Imperial Guptas (באנגלית). Motilal Banarsidass Publ. p. 251. ISBN 9788120805927.
↑  Fleet, John Faithfull (1960). Inscriptions Of The Early Gupta Kings And Their Successors. pp. 158–161.
↑  Dani, Ahmad Hasan (1999). History of Civilizations of Central Asia: The crossroads of civilizations, A.D. 250 to 750. Motilal Banarsidass Publ. p. 142. ISBN 8120815408.
↑  Salomon, Richard (1989). "New Inscriptional Evidence For The History Of The Aulikaras of Mandasor". Indo-Iranian Journal. 32 (1): 27. doi:10.1163/000000089790082971. ISSN 0019-7246. JSTOR 24654606.
הלימס של גרמאניה אינפריור

הלימס של גרמאניה אינפריור (בגרמנית: Niedergermanischer Limes) הוא הגבול לשעבר בין הפרובינקיה הרומית גרמאניה אינפריור לבין אזור גרמאניה. הלימס של גרמאניה אינפריור חילק את חבל הריין בין האזורים ממערב לגדה המערביית של הריין והולנד, שהיו חלק מהאימפריה הרומית, מהאזורים ממזרח לגדה המזרחית של הריין, שנשלטו באופן חלקי בלבד. הלימס של גרמאניה אינפריור הוא מונומנט ארכאולוגי, ומאז 2021 אתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
בניית קטע לימס התחילה בתקופת הקיסר אוגוסטוס ובנו החורג המצביא נירון קלאודיוס דרוסוס, שהגדירו את הגבול הטבעי של הריין משנת 15 לפנה"ס. ויתור על כיבושים בגדה הימנית של הריין בשנת 16 לספירה הפך את הריין לגבול הקבוע של האימפריה הרומית. מספר רב של אחוזות כפריות (וילה רוסטיקה) ויישובים (ויקוס (אנ')) נבנו תחת הגנתם. שמותיהם ומיקומם של כמה מקומות הועברו דרך מפת פויטינגר ובאיטינראריום אנטונינוס בפרט.
קטע דרומי של הלימס הגרמני התחתון (בין VLPIA NOVIOMAGVS BATAVORVM ל-RIGOMAGVS) על מפת פויטינגר
הטופוגרפיה של הלימס של גרמאניה אינפריור

הלימס של גרמאניה אינפריור לא היה לימס מבוצר עם סוללות, חפירים, גדרות כלונסאות או חומות ומגדלי שמירה, אלא גבול נהר (בלטינית: ripa), בדומה לגבולות על הדנובה והפרת. קו הריין היה מאובטח באמצעות שרשרת מבצרים לחילות עזר.
מסלול הלימס החל בשפך של אודה ריין (אנ') לים הצפוני, בעיר קטווייק מערבית לאוטרכט בהולנד. הלימס היה צמוד לריין והסתיים בשפך הנחל וינקסטבאך (אנ') לריין בעיירה באד ברייזיג (אנ'), הגבול עם הפרובינקיה הרומית גרמאניה סופריור. על הגדה המזרחית הנגדית של הריין, התחיל הלימס של גרמאניה סופריור-רייטיה במבצר הקטן ריינברוהל (Rheinbrohl).
במסלול לאורך הריין עובר הלימס של גרמאניה אינפריור ארבעה סוגי נופים בעלי טופוגרפיה ומאפיינים טבעיים שונים. הקטע הדרומי והקטן ביותר, בין הנחל וינקסטבאך לאזור שסביב בון, שייך עדיין להרים של מסיב רייניש (אנ'), בהם הנהר יוצר עמק צר יחסית בין רכסי ההרים הנמוכים של וסטרוולד (אנ') והרי האייפל. מבון, נפתח עמק הריין לשפלת קלן (אנ'), שבגדה הימנית של הריין גובל קרוב יחסית לנהר ברכס הנמוך של ברגישס לנד (אנ') ובדרום -מזרח ובמזרח עם הרי האייפל ורמות הוהס פן (אנ'). בשפלת קלן יש קרקע לס פורייה והיא מתאפיינת באקלים מתון מאוד. לכן אין זה מפתיע כי בתקופה הרומית רוב העיירות הכפריות והווילות הכפריות (אחוזות) של גרמאניה התחתונה היו באזור זה. באזור מחנה הלגיון נובאיסיום (גר') מתרחבת שפלת קלן למישור הריין התחתון (אנ'), נוף של טרסות נהר (אנ'). רק מעט מערבית לגבול גרמניה-הולנד של ימינו, למשל באזור המחנה הלגיון נוביומגוס (גר'), מתמזג מישור הריין התחתון עם אזור הביצות העשיר במים שנוצרו על ידי הנהרות ריין ומז ומסתיים עם דלתת הריין-מז-סכלדה שעל הים הצפוני.
רקע היסטורי > מסיום ההתקפות ועד מותו של נירון (16–68)

בתקופה שלאחר מכן התפתח הריין התחתון לגבול הגנתי. הוא נשאר שליו יחסית כגבול זה במשך למעלה מחצי מאה. יוצאי דופן היו המרידות של האיידואים והטרוורים, שהתקוממו בגלל מיסים גבוהים, בשנת 21 לספירה והתקוממות של הפריזים מסיבות דומות בשנת 28 לספירה, שהסתיימה באובדן השטח הפריזי לרומא. שלטונו הקצר של קליגולה כמעט ולא השתקף בחבל הריין, למעט ייסודו של מבצר ואלקנבורג (Praetorium Agrippinae), שהתרחש כנראה בשנים 39–40. תקופתו של הקיסר קלאודיוס, שבשלטונו עבר מוקד המדיניות הצבאית הרומית מגרמאניה לבריטניה, התאפיינה בגרמאניה התחתונה בעיקר בהרחבת רשת הדרכים שחיברה בין המחנות הצבאיים השונים של הריין, כמו גם בהשלמת הלימס של גרמאניה אינפריור על ידי בניית מבצרים נוספים, במיוחד באזור הולנד של ימינו. עם זאת, היו גם עימותים עם השבטים הגרמאניים, כולל פלישה של שבט הצ'אוקי (אנ') בשנת 47, אשר נהדפה על ידי גנאוס דומיטיוס קורבולו (אנ'). שלטונו של הקיסר נירון בחבל הריין כמעט ואינו מוחשי מבחינה ארכאולוגית, וכך היה גם מבחינה היסטורית. למעט ניסיונות ההתיישבות של הפריזים והאמפסיווארים (אנ') בשנים 57–58, שנבלמו על ידי המושל לוקיוס דוביוס אביטוס, כמעט ולא היו אירועים ראויים לציון.
רקע היסטורי > מהקיסרים הפלאבים עד הקיסרים החיילים (71–284)

בשל ההתנהגות של רוב היחידות על הריין במהלך העימותים הקודמים, אורגנו מחוזות צבא הריין מחדש לחלוטין. לאחר מכן, התקופה הפלאבית באזור הריין נותרה שקטה יחסית למעט שני אירועים: בסביבות 77–78 הוביל גאיוס רטיליוס גאליקוס (Gaius Rutilius Gallicus) מערכה נגד הברוקטרים בהשתתפות הלגיון השישי, שבמהלכו נתפסה מגדת העתידות וֶלֶדֵה שהובילה את המרד. במהלך המרד של אנטוניוס סטורנינוס נגד דומיטיאנוס בשנת 89, הלגיונות של הריין נותרו נאמנים לקיסר והיו מעורבים בחלקם בדיכוי המרד על ידי הלגאטוס של גרמאניה התחתונה אולוס בוקיוס לאפיוס מקסימוס (Aulus Bucius Lappius Maximus).
אפילו בתקופת חמשת הקיסרים הטובים המשיך גבול הריין להיות שליו והפרובינקיה של גרמאניה אינפריור (גרמאניה התחתונה) החלה לפרוח כלכלית. אם תחילה פרס טראיאנוס את הכוחות של הצבא בגרמאניה התחתונה כפי שהיה קיים מאז הפלאבים, עד מהרה הוא צמצם את מספר הלגיונות בריין התחתון מארבעה לשלושה (מחנות בונה, וטרה ונוביומגוס) ולכל המאוחר מסביבות 104 רק לשניים (בונה ווטרה). גרמאניה התחתונה לא הושפעה מהמלחמות המרקומניות (אנ'), שהשפיעו קשות על הפרובינקיות גרמאניה סופריור ורייטיה. קלודיוס אלבינוס שעתיד להכריז על עצמו קיסר מאוחר יותר התמודד בקלות עם פלישה גרמנית קלה. המדיניות המיטיבה של השושלת הסווריאנית (שושלת הקיסרים שהתחילה עם ספטימיוס סוורוס) כלפי חייליהם הבטיחה שגשוג גובר של הלגיונרים וכוחות העזר בפרובינקיות של הגבול. בניגוד לגרמאניה העליונה, גרמאניה התחתונה לא הושפעה באופן ישיר מהופעתם הראשונה של שבטי האלמאנים, אך סיפקה כוחות להתקפת הנגד של קרקלה בשנת 213. עם הקמת היחידות המכונות Numerus נעשה שימוש בסוג שירות חדש בפעם הראשונה. ייתכן שההתקפות הגרמאניות על אזור הריין התחתון כבר התרחשו בידי יורשיו של קרקלה, אלאגבאלוס ואלכסנדר סוורוס, אולם, הריין לא הושפע במידה רבה כמו גרמאניה סופריור מהפלישה האלמאנית הגדולה הראשונה בשנת 233.
כאשר הקיסר ולריאנוס העביר חיילים מהריין והדנובה למערכות הצבאיות שלו נגד האימפריה הסאסאנית ובכך חשף את הגנת הגבולות המקומיים, מצב זה לא נשאר מוסתר מהטבטונים לאורך זמן. האלאמנים פלשו בשנת 254 לרייטיה, ב-259 לגרמאניה העליונה, ובשנים 256–257 חצו הפרנקים בצפון את הגבולות הקיסריים בפעם הראשונה. בנו ויורש העצר של ולריאנוס, ומאוחר יותר הקיסר גליאנוס, מיהר לריין והביא תגבורת מבריטניה. גליאנוס עשה רפורמה בצבא וקבע את מסלול ההפרדה בין החיילים המוצבים דרך קבע בגבול (לימיטאני) ולצבאות הניידים (קומייטטנסים), שכן הלקח נלקח מהפלישות הגרמאניות כי הפולשים הגרמאנים כמעט ולא נתקלו בהתנגדות לאחר שפרצו את קו הלימס. מהמרד של שנת 259 שמקורו באימפריה הגאלית של פוסטומוס (אנ'), ניתקו הפרובינקיות האיבריות, הגאליות והבריטיות את עצמן זמנית מהאימפריה. האימפריה הגאלית התקיימה במשך 14 שנים והייתה מעורבת בקרבות הגנה כבדים בגבול הגרמני מתחילת קיומה. עם זאת, היא הצליחה לשמור על הגבולות. בשנת 273 שולבה האימפריה הגאלית מחדש באימפריה הרומית ללא קרב. זמן קצר לאחר מכן חודשו ההתקפות הגרמאניות על האימפריה, ובשנת 276 פרצו הפרנקים לתוך גאליה.
המבנה

פריסת הכוחות הפרטניים מראה עד כמה הבינה ההנהגה הצבאית הרומית כיצד להתאים את עצמה לדרישות הצבאיות-גאוגרפיות והתפעוליות. הקטע הדרומי ביותר של הלימס של גרמאניה אינפריור בין מבצר רמאגן (אנ') למחנות הלגיון של בון לא היה מאובטח באמצעים צבאיים. הגדה המזרחית של הריין הייתה נטולה התנחלויות יחסית, והמכשול הטבעי שעמק הריין מייצג בקטע זה היה הגנה מספקת כנגד גישת אויב.
בחלק האמצעי, בערך בין מחנות הלגיון של בון וניימכן, נמצאו כל המחנות הלגיונרים ועם יוצא מן הכלל גם כל המבצרים הגדולים של הלימס של גרמאניה אינפריור. אזור זה שימש כבסיס פריסה בגרמאניה "החופשית", אך מצד שני הוא גם דרש כוחות תגובה מהירים. אלה היו צריכים להיות מסוגלים להגיע לאזורי הפלישה שעלולים להיות עוינים, בעיקר שפכי הנהרות ליפה, רוהר, וופר וזיג, בזמן הקצר ביותר האפשרי. בנוסף, הטנקרים שהתיישבו כאן על הגדה המזרחית של הריין נחשבו לרוכבים מחוננים, שנראה היה הגיוני להשתמש בהם.
לבסוף, הקטע המערבי, בין ניימכן לים הצפוני, לא התאים במיוחד ליחידות פרשים בשל אופיו הביצתי. במקביל, נתיבי המים הקטנים הרבים הציעו לטבטונים פעם אחר פעם הזדמנות לפשיטות קטנות יותר. בקטע זה יש באופן טבעי את הפריסה הצפופה ביותר של מבצרים עם מרחק ממוצע של כ-10 קילומטרים בלבד בין המוצבים. למעט המחנה בוולקנבורג הוצבו בכל המבצרים הללו קוהורטות, כלומר יחידות חי"ר.
גודל הכוחות בלימס הגרמאני התחתון מהמאה הראשונה עד השלישית
| ממשל | תקופה (בערך) | סך הכל | לגיונרים | כוחות עזר | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| טיבריוס | 14–37 | 42,000 | 22,000 | 20,000 | 4 לגיונות, 8 אלא (אנ'), 30 קוהורטות |
| קלאודיוס עד נירון | 41–68 | 42,000 | 22,000 | 20,000 |  |
| אספסיאנוס עד דומיטיאנוס | 70–83 | 37,500 | 22,000 | 15,500 |  |
| דומיטיאנוס | 83–92 | 36,500 | 22,000 | 14,500 |  |
| דומיטיאנוס עד טראיאנוס | 92–100 | 35,000 | 22,000 | 13,000 |  |
| טראיאנוס | 100–106 | 27,500 | 16,500 | 11,000 |  |
| טראיאנוס עד אדריאנוס | 106–120 | 21,000 | 11,000 | 10,000 |  |
| אדריאנוס | 121–138 | 26,500 | 16,500 | 10,000 |  |
| אנטונינוס פיוס | 138–192 | 20,500 | 11,000 | 9,500 |  |
| ספטימיוס סוורוס וקיסרי המחנות | המאה ה-3 | 21,500 | 11,000 | 10,500 |  |
תשתיות

דרך רומאית מפותחת (via militaris) שנסללה על הגדה המערבית של הריין התחילה מההדלתה של הריין-מז, דרך נוביומגוס, קולוניה אולפיה טראיאנה או שני המחנות של וטרה, אסקיבורגיום (Asciburgium), גלדובה (Gelduba), נובסיום (Novaesium), קולוניה קלאודיה ארה אגריפינסיום, בונה וריגומגוס (Rigomagus) הובילה דרך אזור גרמאניה התחתונה וחיבר אותה עם הפרובינקיה לעתיד של גרמאניה סופריור (הדרך הרומאית של עמק הריין). שם עברה הדרך ישירות אל הדרך שחיברה בין הערים ובסיסי הצבא של גרמאניה העליונה דרך מוגונטיאקום, ארג'נטורט ווינדוניסה (אנ') (בשווייץ של ימינו) עם איטליה ועם דרך חשובה הרבה יותר מבחינה אסטרטגית - דרך דרום הדנובה, דרך שעברה דרך רייטיה אל הפרובינקיות של חבל הבלקן. לכל המאוחר, במהלך מלחמות דאקיה (אנ') בזמנם של דומיטיאנוס וטראיאנוס כאשר נאלצו לעבור יחידות גדולות של כוחות מהמחוזות הגרמאניים לבלקן, הוכחה ערכה של הדרך המתוכננת בקפידה. לפחות חלקים מסוימים של מסלולי הכבישים של ימינו ניתן עדיין ליחס לדרך הצבאית של גרמאניה העליונה, למשל הקטע הישר של כביש 57 בין קסאנטן לקרפלד. דרך הריין הייתה מחוברת אל העורף, עם מרכזי הפרובינקיות גרמאניה סופריור וגאליה בלגיקה, באמצעות דרכים מקשרות המובילות ממנה לדרום ולמערב.
לא פחות חשוב משליטה בדרכיי היבשה - במיוחד בחלק הצפון-מערבי של גרמאניה התחתונה, הנשלטת על ידי מים - הייתה השליטה בנתיבי המים. הריין היה מסלול תחבורה טבעי, וכמעט לכל חיל מצב היה נמל ריין מתאים או לפחות אזור טעינה ואחסון. אזור הדלתה של הריין-מז, שחוצה מספר נתיבי מים, נפתח להובלה יבשתית על ידי מקומות חצייה רדודים וגשרים. מצד שני, רשת נתיבי המים הטבעיים שכבר היו קיימים השתכללה על ידי יצירת תעלות. כבר בשלב המוקדם של הכיבוש הרומי, כנראה בסביבות שנת 12 לפני הספירה. כשנחפרו תעלות דרוסוס (Fossae Drusianae), המחברות את הריין עם החלק העליון של הנהר אייסל (אנ'), ועד תעלת קורבולו (Fossa Corbulonis) שנחפרה בהוראתו של בפיקודו של גנאוס דומיטיוס קורבולו (אנ'), בשנת 47 לספירה, נתיב מים מלאכותי שחיבר את הריין במאטילו עם המז. אורכה של תעלה זו היה 23.5 מיילים רומיים (34.5 קילומטרים). רוחבה נע בין 12 ל-14 מטרים, עומק המים היה שני מטרים. תעלת קורבולו נחשבה ליצירת מופת הנדסית הידראולית בתקופתה ועדיין ניתן לראות קטעים שלה כיום בשטח.
ביאורים

↑  בהולנדית: "הריין הישן", הזרוע המערבית של הדלתה של הריין
הערות שוליים

↑  Frontiers of the Roman Empire – The Lower German Limes
הדלתה של הריין-מז עם הריין התחתון ברקע
פרוטומה של מרקוס ויפסניוס אגריפה
המסעות הצבאיים של דרוסוס
פסל של אספסיאנוס
קסדה רומית מהמאה ה-1 ממבצר ולקנבורג
קסדה רומית משלהי האימפריה עם סימן הנצרות. קסל בהולנד
חמיד אל-אחמר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 בדצמבר 1967 (בן 57) צנעא, תימן 
 מדינה:  תימן 
 השכלה:  אוניברסיטת צנעא 
 תפקיד:  חבר אספת הנבחרים של תימן (27 באפריל 2003) 
 מפלגה:  מפלגת אל-איסלאח 
 
חמיד בין-עבדוללה בין-חוסיין אל אחמר (בערבית: الشيخ حميد بن عبد الله بن حسين الأحمر, נולד ב-1967) הוא פוליטיקאי ומיליארדר תימני החי כיום בגלות לצד פוליטיקאים סונים נוספים שברחו מתימן במהלך השתלטות החות'ים על צנעא בספטמבר 2014. הוא המזכיר הכללי לשעבר של ועדת ההכנה של הדיאלוג הלאומי של קואליציית המפלגות האמפגש המשותף (JMP) וחבר במפלגת האופוזיציה הקהילה התימנית לרפורמה, הידועה בכינוי "איסלאח".
ביוגרפיה

חמיד אל-אחמר נולד לעבדללה בין חוסיין אל-אחמר, לשעבר ראש הקונפדרציה השבטית החאשידית של איסלאח, שבראשה עומד כעת אחיו הבכור של חמיד, סאדק, המתגורר בצנעא, ויושב הראש לשעבר של הארגון מאז 1993. דודו, שעל שמו הוא נקרא, הוצא להורג על ידי האימאם התימני אחמד בן יחיא חמיד א-דין במהלך מלחמת האזרחים של צפון תימן בשנים 1962–1968. רצח דודו וסבו הוביל את אביו לגייס את שבטי החאשיד, בדרך כלל תומכי האימאם, לצד המהפכה כשפרצה בצפון תימן ב-1962. מאמצי אביו, משפחה ואנשי שבט הובילו בסופו של דבר לנפילתו של שלטון של האימאמים והקמת הרפובליקה של צפון תימן.
כנער בילה אל-אחמר בקיץ בארצות הברית ובבריטניה, שם למד אנגלית. הוא סיים תואר ראשון בכלכלה בהצטיינות באוניברסיטת צנעא. אל-אחמר נבחר לאספת הנבחרים של תימן בבחירות לפרלמנט ב-1993 מטעם מפלגת האיחוד התימני לרפורמה, הידועה בקיצור "איסלאח", שפירושו בערבית "רפורמה", והיה חבר במועצת השורא שלה. בתחילת 2007 קודם לוועדה העליונה של המפלגה, המקבילה ללשכה פוליטית. הוא נכנס לעסקים ורכישות, בסופו של דבר הבעלים של חברות הטלקום והסלולר "סאבאפון", ושל "הבנק האסלאמי של סבה". היה הבעלים של לפחות תריסר עסקים נוספים, שרובם נתפסו מאוחר יותר על ידי החות'ים. בשנת 2014 ברח מתימן בעקבות כיבוש צנעא במלחמת האזרחים במדינה, ועבר להתגורר בטורקיה.
סנקציות

לאחר שברח מתימן, חמיד, שצבר הון רב ונחשב כמיליארדר, הוביל פעילויות של איסוף כספים והקמת עמותות וחברות קש שמטרתן מימון ארגון הטרור חמאס כנגד ישראל ומטרות יהודיות שונות.
חמיד היה הבעלים ויו"ר של חברת "Trend GYO", חברת השקעות בנדל"ן עד נובמבר 2022, שישה חודשים לאחר שמחלקת האוצר של ארצות הברית הטילה עליה סנקציות כחברה "המשתייכת, מנוהלת, או נשלטת" בידי חמאס.
משנת 2016 עומד בראש אגודת "חברי פרלמנטים למען אל־קודס". מחלקת האוצר של ארצות הברית הטילה סנקציות ב־7 באוקטובר 2024 על חמיד, עקב היותו דמות מפתח בניהול השקעות עבור חמאס. על פי הודעת מחלקת האוצר, לכל המאוחר ב־2013 מונה חמיד ליו"ר קרן אל־קודס הבינלאומית של חמאס, השוכנת בביירות.
הערות שוליים

1 2  Sheikh Hameed Al-Ahmar to Yemen Times: "The real threat to Yemen’s unity and stability is this current regime" (אורכב 15.08.2011 בארכיון Wayback Machine), Yemen Times, 1 March 2011
↑  Feared general regarded as kingmaker, Financial Times, 21 March 2011
↑  Yemen's splintered opposition, Al Jazeera, 26 June 2011
1 2  The Yemeni Opposition’s strong man (אורכב 08.06.2011 בארכיון Wayback Machine), Dr. Abdullah Al-Faqeh, Yemen Times, 27 December 2007
1 2  Kharon Staff, Influential Yemeni Business Magnate Emerges in Hamas Investment Portfolio, ‏Nov 8, 2023
↑  Treasury Targets Significant International Hamas Fundraising Network, U.S. Department of The Treasury, ‏7 באוקטובר 2024
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "חמיד אל-אחמר".
טלגראס

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מוצרים עיקריים:  קנאביס
 מנכ"ל:  עמוס דב סילבר
  
 www.tgrs.co.il
 
טֵלֶגְרַאס הייתה קהילת רשת להפצה ומכירה בישראל של צמח הקנאביס, וסם הקנאביס שמופק ממנו, ועוד מגוון סמים קלים אחרים. זאת באמצעות שימוש באפליקציית "טלגרם" בה המסרים מוצפנים מקצה עד הקצה. הסוחרים ברשת מציעים משלוחי קנאביס מהירים עם אפשרות למתן ביקורות על איכות החומר והסוחרים. על פי הערכות מחזור הכספים בטלגראס עמד על כ-60 מיליון שקל בחודש והשתמשו בה למעלה מ-200 אלף ישראלים. להערכת גורמים במשטרה, עד 70% מהסחר בסמים בישראל בוצע באמצעות טלגראס.
משטרת ישראל מנסה להיאבק נגד סחר בקנאביס ברשת טלגראס בדרכים שונות, לרבות הפעלת סוכנים סמויים. ב-12 במרץ 2019, לאחר חקירה סמויה שנמשכה כשנה וחצי, עצרה המשטרה 42 בכירי הארגון, בהם מייסד הארגון ששהה באותה עת באוקראינה ושוחרר למעצר בית לאחר ארבעה חודשים. הוא הוסגר לישראל בעקבות החלטת בית המשפט באוקראינה. במרץ 2020 בית המשפט המחוזי מרכז קבע כי טלגראס יכול להיחשב לארגון פשיעה ומייסד הארגון, עמוס דב סילבר, הואשם בניהול ארגון פשיעה.
טלגרס חדלה מפעילות ב-23 ביולי 2023.