stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ראצ'ד (סדרת טלוויזיה)
הפקה > ליהוק

במקביל להכרזה הרשמית על הפקת הסדרה, הוכרז שהשחקנית שרה פולסון תגלם את התפקיד הראשי בדמותה של האחות ראצ'ד האימתנית והאכזרית. ב-11 בדצמבר 2018 דווח כי פין ויטרוק וג'ון ג'ון בריונס הצטרפו לצוות השחקנים של הסדרה. ב-14 בינואר 2019, הוכרז כי צ'ארלי קארבר, ג'ודי דייוויס, הארייט האריס, סינת'יה ניקסון, האנטר פאריש, אמנדה פלאמר, קורי סטול ושרון סטון הצטרפו לצוות השחקנים של הסדרה. בפברואר 2019, דווח כי רוזנה ארקט, וינסנט ד'אונופריו, דון צ'ידל, אליס אנגלרט, אנני סטארק וסטן ואן וינק הצטרפו לצוות השחקנים המשני של הסדרה.
הערות שוליים

1 2 3  Andreeva, Nellie (September 6, 2017). "Ryan Murphy's Nurse Ratched 'Cuckoo's Nest' Origin Series Starring Sarah Paulson Scores Netflix Order; Michael Douglas EPs". Deadline. Retrieved March 22, 2018.
↑  Chow, Andrew R. (September 7, 2017). "A Nurse Ratched Origin Story Comes to Netflix". The New York Times. Retrieved March 22, 2018.
↑  Sneider, Jeff (December 11, 2018). "Exclusive: 'Versace' Stars Finn Wittrock, Jon Jon Briones Join Ryan Murphy's 'Ratched'". Collider. Retrieved December 11, 2018.
↑  Swift, Andy (January 14, 2019). "Ratched: Sharon Stone, Cynthia Nixon, Finn Wittrock and More Join the Cast of Ryan Murphy's Cuckoo's Nest Prequel". TVLine. Retrieved January 14, 2019.
↑  Petski, Denise (February 4, 2019). "Rosanna Arquette To Recur On Ryan Murphy's 'Ratched' Series On Netflix". Deadline Hollywood. Retrieved February 4, 2019.
↑  Murphy, Charles (February 8, 2019). "EXCLUSIVE: Vincent D'Onofrio, 3 Others Joins Ensemble Cast of Netflix's 'RATCHED'". That Hashtag Show. Retrieved February 9, 2019.
| ראיין מרפי |
| --- | --- | --- |
| טלוויזיה | צעירים לנצח (1999-2001) • ניפ/טאק (2003-2010) • ‏Glee‏ (2009-2015) • אימה אמריקאית (2011-) • הנורמלים החדשים (2012-2013) • מלכות הצעקה (2015-2016) • סיפור פשע אמריקאי (2016-) • אויבות (2018-) • ‏מוקד 911 ‏(2018-)‏ • ‏פוזה ‏(2018-)‏ • ‏הפוליטיקאי ‏(2019)‏ • ‏הוליווד ‏(2020)‏ • ‏ראצ'ד ‏(2020)‏  • ‏הלסטון ‏(2021)‏  • ‏דאהמר - מפלצת: סיפורו של ג'פרי דאהמר ‏(2022)‏ |  |
| קולנוע | לרוץ עם מספריים (2006) • לאכול, להתפלל, לאהוב (2010) • הלב הרגיל (2014) • העיר שפחדה מהשקיעה (2014) • הנערים בחבורה (2020) • הנשף (2020) |  |
מגדהה

| --- | --- |
ממלכת מגדהה בהתפשטותה בין המאה ה-6 למאה ה-4 לפנה"ס
ממלכת מגדהה בהתפשטותה בין המאה ה-6 למאה ה-4 לפנה"ס
 ממשל
 משטר:  מונרכיה אבסולוטית כמתואר בארת'אשאסטרה
 שפה נפוצה:  הודית-אריאנית עתיקה (קרויה גם מגדהי-פראקריט), ובנוסף - פראקריטס, סנסקריט
 עיר בירה:  ראג'אגריה, ומאוחר יותר פאטאליפוטרה (כיום פאטנה)
 גאוגרפיה
 יבשת:  אסיה 
 היסטוריה
 הקמה:   
 הקמה:  באזור 1200 לפסה"נ
 פירוק:   
 פירוק:  322 לפסה"נ
 ישות קודמת:  מהאג'אנאפאדה
 ישות יורשת:  אימפריית נאנדה
 דמוגרפיה
 דת:  ג'איניזם, בודהיזם, הינדואיזם
 כלכלה
 מטבע:  פאנאס
 
מַגַדְהַה (Magadha) הייתה ממלכה הודית עתיקה בדרום ביהר, והיא נחשבה לאחת משש-עשרה המהאג'נפדות (סנסקריט: "המדינות האדירות") של הודו העתיקה. מגדהה שיחקה תפקיד חשוב בהתפתחות הג'ייניזם והבודהיזם, וגם בהתפתחות שתיים מהאימפריות הגדולות ביותר של הודו, האימפריה המאורית וממלכת גופטה שמקורן במגדהה.
קיומה של מגדהה מוזכר בוודות מהמאה ה-6 לפנה"ס. האזכור הקדום ביותר של אנשי מגדהה התגלה בוודה הנקראת "ודת את'רווה", שם הם מוזכרים ברשימה יחד עם עמים נוספים בשם "גנדהריס", "אנגאס" ו"מוג'אווטס". לב הממלכה היה האזור של ביהאר מדרום לנהר הגנגס; עיר הבירה הראשונה שלה הייתה ראגַ'גרהה (כיום ראג'גיר, בצפון מזרח הודו), ואחריה פאטאליפוטרה (כיום פטנה). ראג'אריה כונתה בתחילה "גיריווריג'ה" ונותרה מזוהה בשם זה גם מאוחר יותר, בתקופת שלטונו של אג'אטאשטרו. מגדהה התרחבה וכללה את רוב ביהאר (לאחר כיבוש קונפדרציית ואג'י) ובנגל (לאחר כיבוש אנגה), בסופו של דבר כללה הממלכה של מגדהה את ביהאר, ג'הרקאנד, אודישה, מערב בנגל, מזרח אוטר פרדש, והאומות של בנגלדש ונפאל.
הממלכה העתיקה של מגדהה מוזכרת רבות בטקסטים ג'ייניסטים ובטקסטים בודהיסטים. שמה מוזכר גם בסיפור ראמאיאנה, ובספור מהאבהארטה והפוראנות. בתקופת האימפריה המאורית וממלכת גופטה, שמקורותיהן כאמור במגדהה, נראתה התקדמות רבה בתחומי המדע, המתמטיקה, האסטרונומיה, הדת והפילוסופיה, ותקופה זו נחשבת לתור הזהב של הודו (אנ'). ממלכת מגדהה כללה קהילות ציבוריות כגון קהילת ראג'אקומרה. לכפרים היו אספות ציבוריות משלהם תחת המנהיג המקומי שלהם שנקראו גראמאקאס. שיטת הממשל שלהם התחלקה לרשויות - מבצעת, שופטת וצבאית.
גאוגרפיה

ממלכת מגדהה, לפני הרחבתה, תאמה את המחוזות הקיימים היום של פאטנה, ג'האנבד, נלנדה, אורנגאבאד, נאוודה ו-גאיה בדרום ביהאר, וחלקים של בנגל במזרח. היא הייתה תחומה מצפון על ידי נהר הגנגס, ממזרח על ידי הנהר צ'אמפה, מדרום על ידי רכס הווינדיה, וממערב על ידי נהר הסון.
לאזור זה שכלל את אזור מגדהה רבתי, היו תרבות ואמונות הדתיות משל עצמו שקדמו להינדואיזם. הרבה מתקופת העיור השנייה התרחשה כאן מ-500 לפני הספירה ואילך, זה היה המקום בו הג'ייניזם התחזק והבודהיזם נולד. החשיבות של תרבות מגדהה ברורה כאשר ניתן לראות כיצד הבודהיזם, הג'ייניזם וההינדואיזם אימצו חלק מהמאפיינים שלה, באופן בולט ביותר את האמונה בלידה מחדש והאמונה בקארמה.
היסטוריה

יש מעט מידע זמין על השליטים המוקדמים של מגדהה. המקורות החשובים ביותר הם הטקסטים הבודהסטים (הקרויים הקאנון הפאלי) הטקסטים הג'יאניסטיים (הקרויים, ג'אין אגאמס) והטקסטים ההינדים (הפוראנות). על סמך מקורות אלו, נראה כי מגדהה נשלטה על ידי שושלת האריאנאקה במשך כ-200 שנה, מאזור 600 לפנה"ס ועד 413 לפנה"ס.[דרוש מקור]
גאוטמה בודהה, מייסד הבודהיזם, חי את מרבית חייו ב ממלכת מגדהה. הוא השיג הארה בבוד גאיה, נתן את הדרשה הראשונה שלו בסארנאט' והמועצה הבודהיסטית הראשונה התקיימה בראג'גריה.
סיפור ה"מאהאבאראטה" ההינדי מספר כי בריהאדראטה היה השליט הראשון של מגדהה. המלך בימביסארה משושלת האריאנאקה הוביל מדיניות פעילה ורחבת היקף, וכבש את אנגה היכן שכעת שוכנת מערב בנגל.
מותו של המלך בימביסארה היה מידיו של בנו, הנסיך אג'טאשטרו. המלך פאסנאדי, המלך של הממלכה השכנה קוסאלה (וגיסו של המלך בימביסארה), מיהר לנצל את המצב והחזיר לעצמו את המתנה שנתן למלך - מחוז קאשי.
ישנן עדויות שונות לגבי הגורם למלחמה בין המלך אג'טאשטרו לבין ממלכת ליצ'אבי (קונפדרציה של שבטים השוכנת באזור הצפוני של נהר הגנגס). נראה כי אג'טאשטרו שלח אחד משריו לשהות בשטח הממלכה והלה במשך שלוש שנים עסק בערעור האחדות של השבטים. על מנת לשגר את ההתקפה שלו על פני נהר הגנגס, אג'טאשטרו בנה מבצר בעיר פאטאליפוטרה. במשך 15 שנים נלחמו שבטי הליצ'אבי באג'טאשטרו, עד שהוא הצליח להביסם בסיוע חילוקי הדעות הפנימיים בממלכתם של הליצ'אבי. טקסטים ג'ייניים מספרים איך אג'טאשטרו השתמש בשני כלי נשק חדשים: קטפולטה להטלת סלעים מרחוק ומרכבה מכוסה בשריון עם אלה מתנופפת, רכב שניתן להשוות לטנק מודרני. העיר פאטאליפוטרה החלה לגדול גם כמרכז של מסחר והפכה לעיר הבירה של מגדהה אחרי מותו של אג'טאשטרו.
שושלת האריאנאקה הודחה על ידי שושלת שישונאגה. שליט שישטנאגה האחרון קאלאסוקה, נרצח על ידי מהאפאדמה נאנדה ב-345 לפסה"נ, הראשון מבין "תשעת הנאנדות" שהיו מהאפאדמה נאנדה ושמונת בניו.
בשנת 326 לפנה"ס, צבאו של אלכסנדר מוקדון התקרב לגבולה המערבי של מגדהה. הצבא, מותש ומפוחד לנוכח הסיכוי לקרב נוסף מול צבא הודי עצום על הגנגס, התמרד באזור נהר היפאסיס (נהר ביאס של ימינו) וסירב לצעוד מזרחה. אלכסנדר, לאחר פגישה עם אחד מקציניו, קוינוס, השתכנע שעדיף להסתובב וחזר דרומה, כשהוא כובש בדרכו את ארצות ההינדו בכיוון האוקיינוס.
בסביבות 321 לפסה"נ, שושלת נאנדה הסתיימה, וצ'אנדראגופטה מאוריה הפך למלך הראשון של השושלת המאוריינית והאימפריה המאורית בסיועו של צ'אנאקיה (מלומד ופילוסוף שהיה גם יועץ למלך). האימפריה השתרעה מאוחר יותר על פני רוב דרום אסיה תחת שלטונו של המלך אשוקה, מי שהיה מכונה בתחילה 'אשוקה האכזר', אבל לאחר מכן הפך לתלמיד של הבודהיזם ונהייה "דהרמה אשוקה".
מאוחר יותר, האימפריה המאורית נפלה, וכמו כן גם אימפריית שונגה ואימפריית קאראבלה קרסו והחלפו על ידי אימפריית גופטה. עיר הבירה של אימפריית גופטה נשארה פאטאליפוטרה במגדהה.
תרבות

התרבות של מגדהה הייתה במובנים מסוימים שונה מהתרבות הוודית של הממלכות ההינדו-אריאניות. טענה זו הועלתה על ידי ה'הודו-לוגיסט' יוהנס ברונקהורסט בספרו, 'מגדהה הגדולה: מחקרים בתרבות הודו העתיקה (2007)', אשר טוען כי קיים 'אזור תרבותי' שאותו הוא מכנה "מגדהה רבתי", אשר מוגדר כ 'בערך האזור הגאוגרפי שבו הבודהא ומאהאבירה חיו ולימדו'.
בנוגע לבודהא, אזור זה השתרע מסראבסטי, עיר הבירה של קוסאלה מצפון-מערב ועד לראג'אגרה, עיר הבירה של מגדהה, בדרום-מזרח. על פי ברונקהורסט "אכן התקיימה שם תרבות של מגדהה רבתי אשר נותרה נפרדת מהתרבות הוודית עד זמנו של פאטאנג'אלי (דמות אגדית שחיברה מאמרים אודות התחביר הסנסקריטי)". טקסטים ודיים כגון סאטאפטה ברהאמה מייחסים לתושבי האזור תכונות שטניות ובעלי ניב דיבור ברברי.
הבודהא-לוגיסט אלכסנדר ווין כותב כי יש "כמות מכריעה של ראיות" מצביעה על כך כי תרבות זו שהייתה תרבות מתחרה לתרבויות הוודיו-אריאניות שלטה במישור שממזרח לגנגס בתקופה המוקדמת של הבודהיזם.
כתוצאה מכך כוהנים של הדת הוודית השמרנית (קרויים ברהמין) היו מיעוט במגדהה במהלך בתקופה המוקדמת הזאת.
הדתות במגדהה מכונות סראמאנה והן כוללות מסורות של ג'ייניזם, בודהיזם ואג'יבי'קה. בודהיזם וג'ייניזם היו הדתות שנתמכו על ידי המלכים במגדהה הקדומה כמו סרניקה, בימביסארה ואג'אטאשטרו, והדת השלטת בתקופת שושלת נאנדה (345-321 לפסה"נ). הייתה בעיקר ג'ייניזם.
בסאראמנה הללו לא סגדו לאלוהויות הוודיות, הטיפו במידה מסוימת לסגפנות ומדיטציה (שכונתה ג'האנה) ונטו לבנות תילי קבורה עגולים (שנקראו סטופות בבודהיזם).
דתות אלו ביקשו גם סוג של שחרור מהמחזור האינסופי של לידה מחדש ונקמת הקארמה באמצעות רכישת ידע רוחני.
השליטים > שושלת האריאנקה (600 – 413 לפסה"נ)

בהאטיה או בימביסארה (544-493 לפסה"נ)
אג'אטאשטרו (493-461 לפסה"נ)
אודאיאבהאדרה
אנורודהא
מונדה
נאגאדאסאקה
השליטים > שושלת שישונאגה (413-345 לפסה"נ)

שישונאגה (413-395 לפסה"נ)
קאקאוורנה קאלאשוקה (395-367 לפסה"נ)
מהאנאנדין (367-345 לפסה"נ)
השליטים > שושלת נאנדה (345-321 לפסה"נ)

מהאפאדמה נאנדה אוגראסנה (החל מ-345 לפסה"נ) בנו הבלתי חוקי של מהאנאנדין אשר ייסד את שושלת נאנדה לאחר שירש את אימפריית מהאנאנדין
פאנדהוקה
פאנגהופאטי
בהוטאפאלה
ראשטראפאלה
גובישאנאקה
דאשאסידקהאקה
קאיברטה
דהאנה נאנדה (כונה גם אגראמס או קסאנדראמס) (עד 321 לפסה"נ) הודח בידי צ'אנדראגופטה מאוריה
ממלכת מגדהה בסביבות 600 לפנה"ס, לפני שהתרחבה מעבר לבירתה ראג'אגרה
אימפריית נאנדה, 325 לפנה"ס
האימפריה המאורית, 250 לפסה"נ
ממלכת מגדהה, שנת 430-320 לפנה"ס, קארשאפאנה.
מטבע ממלכת מגדהה, משנת 350 לפנה"ס, קארשאפאנה.
מפה של שש עשרה המהאג'אנאפדות (סנסקריט: "המדינות האדירות") במהלך 500 לפסה"נ.
ליכן סקלרוזוס

| --- | --- |

Micrograph of lichen sclerosus showing the characteristic subepithelial sclerosus (right/bottom of image). H&E stain.
 שמות נוספים:  Balanitis xerotica obliterans, lichen sclerosus et atrophicus, Lichen sclerosis et atrophicus, lichen plan atrophique, lichen plan scléreux, Kartenblattförmige Sklerodermie, Weissflecken Dermatose, lichen albus, lichen planus sclerosus et atrophicus, dermatitis lichenoides chronica atrophicans, kraurosis vulvae
 תחום:  Gynaecology
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  1123316 
 MeSH:  D018459
 סיווגים
 ICD-10:  L90.0 
 ICD-11:  EB60 
 
ליכן סקלרוזוס (באנגלית: Lichen sclerosus) היא מחלת עור כרונית דלקתית שיכולה להשפיע על כל חלק בגוף, אך נוטה להופיע באיברי המין (פין, פות). היא גורמת לגירוד וכאב ועלולה להוביל להפרעות בתפקוד המיני והשתן אצל נשים וגברים, המחלה יכולה להיות גם אסימפטומטית. סימנים ראשונים הם בדרך כלל הלבנה של עור, לפעמים אדמומיות וסדקים בעור הפגוע, ובהמשך עלולים להופיע צלקות והיצרות. המחלה אינה מדבקת.
ליכן סקלרוזוס קשור לסיכון מוגבר (2.2%) לסרטן בעור הפות.
שכיחות

השכיחות המדויקת של ליכן סקלרוזוס אינה ידועה בגלל תת-אבחון. השכיחות אצל ילדים מוערכת ב-0.1%, בקרב נשים עד גיל 80 1.6%, ובנשים מעל 80 שנים 3% . אצל גברים השכיחות 0.07%.
מבחינת גיל התחלת המחלה, נמצא שהשכיחות גדלה אצל ילדות לפני גיל ההתבגרות ונשים אחרי גיל המעבר.
תסמינים וסימנים > אצל אישה בוגרת באזור הפות

לפעמים עשוי להיות אסימפטומטי והוא מתגלה בבדיקה מקרית. לרב התסמין העיקרי הוא גירוד, כאב יופיע כתוצאה של פציעה או סדק. הגירוד עלול להחמיר בלילה עד כדי הפרעות בשינה. בנוכחות פצעים, סדקים הצרויות עלול לגרום לכאבים ביחסי מין והפרעה בחיי המין.
סימנים בעור- הופעה של אזורים לבנים ופאפולות (בליטה של העור). הנגעים מלווים לעיתים בהיפרקרטוזיס (עיבוי השכבה החיצונית של העור). הכתמים הלבנים נראים מקומטים ומזכירים מרקם של נייר קרפ. אזורים אופייניים הם השפתיים הקטנות, הדגדגן, כיפת הדגדגן, חֵיץ הַנְּקָבַיִם. הצטלקויות כתוצאה מהמחלה עלולה לגרום לספיגה של השפתיים הקטנות וכיסוי הדגדגן. נגעים בחֵיץ הַנְּקָבַיִם מופיעים ב-30% מהמקרים.
תסמינים וסימנים > אצל ילדות ונערות באזור הפות

הסימנים בעור דומים לאלה של נשים בוגרות. ממצאים בחֵיץ הַנְּקָבַיִם הוא ממצא שכיח וגם כאבים במתן שתן. המחלה משתפרת לרב בגיל ההתבגרות. לא דווח על סיכון לממאירות אצל בנות צעירות.
תסמינים וסימנים > אצל גבר באזור הפין

המקום השכיח של הפגיעה בעור הוא בעטרת הפין והעורלה. התלונה בדרך כלל היא כאבים בזמן יחסי מין, שינוי בזרם השתן. גירוד אינו הסימפטום הבולט.
תסמינים וסימנים > סימנים נוספים בעור

נגעים מחוץ לאברי מין, שכיח ב־12% מהמקרים אצל נשים עם ליכן סקלרוזוס. המקומות השכיחים הם גב עליון, כתפיים, בית שחי, ישבן וירכיים.
גורמים

הסיבה למחלה לא ידועה אבל נמצא שגורמים גנטיים, זיהומים, טראומתים והורמונליים השפיעו על הופעת המחלה. ל-10% מהחולים עם ליכן סקלרוזוס יש קרובי משפחה עם אותה מחלה. תוארו שינויים אימונולוגיים שעשויים להצביע על רקע אוטואימוני של המחלה.
מהלך המחלה וסיבוכים

מדובר במחלה כרונית עם תקופות של הפוגה והתלקחות. שינוי בתפקוד הפיברובלסט בשכבת הדרמיס, מובילים לשינויים של שכבת העור החיצונית וללַיֶּפֶת (Fibrosis). איברי המין והרירית נפגעים בתדירות הגבוהה ביותר. המחלה עלולה לגרום לסדקים בעור ולדימום, כאבים וזיהומים משניים. אצל נשים עלולה לגרום לשינויים במבנה הפות, ספיגה של השפתיים הקטנות, התכסות הדגדגן ברקמה צלקתית. המעבר לנרתיק עלול לעבור היצרות. אצל גברים פתח השופכה עלול להצטלק ולעבור היצרות. לנשים עם ליכן סקלרוזוס יש סיכון לממאירות של תאי הקשקש של 2.2% בעור הפות.
אבחון

האבחנה היא בדרך כלל על פי הבדיקה הגופנית. נשים המתלוננות על גירוד וכאב באזור הפות, צריכות להיבדק על ידי רופא עם מומחיות בהפרעות עור הפות (רופא גינקולוג/ רופא עריה). ביופסיה נעשית במקרים בהם יש ספק באבחון, אזורים שלא מגיבים לטיפול או על מנת לשלול התפתחות של דיספלזיה או ממאירות בפות. הביופיסה נעשית תחת הרדמה מקומית באזור אברי המין או הנגעים במקומות אחרים בגוף. בביופסיה של ליכן סקרלוזוס ניתן למצוא ממצאים הסטולוגיים כמו היפרקרטוזיס, אטרופיה של האפידרמיס, טרשת של דרמיס ופעילות לימפוציטים בדרמיס.
אבחנה מבדלת- ליכן סקלרוזוס עלול להיות מאובחן בצורה שגויה כקנדידה אלביקנס (דלקת הנגרמת על ידי פטריה בנרתיק) או כאטרופיה נרתיקית לאחר גיל המעבר.
טיפול

למרות שאין תרופה, ישנם מספר אפשרויות טיפול שנבדקו כדי להשיג הפוגה ומניעת התקדמות המחלה. המטרות של הטיפול נועדו להקל על תסמינים של גירוד וכאב, למנוע שינויים אנטומיים עקב צלקות, וייתכן שינויים ממאירים בעור הפות. יש להימנע משימוש במוצרים מגרים או ריחניים, להשתמש בתחליף סבון /קרם לחות מותאם לעור הפות. להקפיד על יבוש לאחר מתן שתן, שימוש בחומר סיכה בעת קיום יחסי מין.
בעבר ניסו לטפל במחלה באמצעות משחת טסטוסטרון, אך היא נמצאה לא יעילה. באותו מחקר נמצאה יעילות רבה לטיפול בקלובטאזול דיפרופיונאט (דרמובט) בצורת משחה למריחה מקומית בעלת פעילות אנטי דלקתית חזקה. הטיפול במשחת דרמובט הפך לקו הראשון לטיפול כ(Dermovate ointment / Clobetasol-Propionate) או משחת אלוקום(Mometasone Furoate / Elocom ointment). אצל ילדות משחת בטאקורטן (Betamethasone) נמצאה יעילה לטיפול. אצל גברים נמצא שמריחה מקומית של משחת דרמובט, הייתה יעילה בטיפול.
מספר מחקרים מצאו יעילות בטיפול במשחות מקומיות מעכבות קלצינורין (Calcineurin), לדוגמה אלידל(Pimecrolimus) או פרוטופיק(Tacrolimus). יש לציין שקיים חשש לגבי הפוטנציאל הממאיר בשימוש במשחות מקומיות מעכבות קלצינורין לטווח ארוך.
פוטותרפיה (Phototherapy) מסוג UVA1 נמצא שהוא טיפול מועיל ויכול לספק הקלה בסימפטומים. החיסרון של טיפול זה שקיימים דיווחים על התפתחות ממאירות עקב הקרינה.
טיפול פוטודינמי (Photodynamic therapy) נמצא במאמר סקירה שפורסם ב-2018, שהטיפול הביא להקלה משמעותית בתסמינים. לא דווחו תופעות לוואי משמעותיות במהלך הטיפול ובמהלך התקופה שלאחר הטיפול. יחד עם זאת, המחקרים לא תומכים כולם באפקט היסטולוגי מועיל בנגעים.
טיפול בלייזר- במאמר סקירה נבדק יעילות טיפול בלייזר בהשוואה לטיפול מקומי במשחות סטרואידיות. דווח על הפחתה גדולה יותר בגרד, כאב ודיספרוניה. שביעות הרצון של המטופלות הייתה גבוהה. אולם בהשוואה לפלצבו לא נמצאו מספיק ראיות להמליץ על לייזר כטיפול עצמאי.
טיפול מערכתי (טיפול דרך מערכת העיכול או הדם) ניתן במקרים של חוסר תגובה לטיפול המקומי. במקרה זה אופציות הטיפול כוללות טיפול בסטרואדים, מתוטרקסט (methotrexate), Retinoids, ציקלוספורין (Ciclosporin), Hydroxycarbamide ,Hydroxychloroquine אנטיביוטיקה, Sulphasalazine, Vitamin D, Baricitinib
אולטרסאונד ממוקד (Focused ultrasound) נמצא כטיפול המקל על גירוד ומעודד ריפוי הרקמה. ההשפעות השליליות הנפוצות לטיפול זה הן שלפוחיות וכיבים עקב כוויות אפשריות בעור. עד כה נערכו מעט מחקרים שתומכים בשיטת טיפול זה.
טיפול כירורגי מתבצע במקרים של התפתחות ממאירות בפות, או היצרות המפריעה לתפקוד תקין כמו קשיים במתן שתן או קיום יחסי מין. הניתוחים נערכים כשהמחלה לא פעילה.
לקות שפה

לקות שפה (באנגלית: SLI - Specific language impairment, מילולית: "לקות ייחודית לשפה", או Language Disorder) היא הפרעה נוירו-התפתחותית בתחום התקשורת. אדם מאובחן כבעל לקות מסוג לקות שפה אם הוא מתקשה ברכישת שפת אם עד כדי יצירת פער גדול בין מנת משכל הלא-מילולית לבין זו המילולית ואם נשלל קיומן של לקויות התפתחותיות אחרות אצלו.
במקרים רבים אנשים בעלי לקות שפה מתקשים לרכוש את יכולת הקריאה, גם לאחר שהתגברו על הקשיים בשפה הדבורה. לכן, יש המשייכים ללקות השפה גם את לקויות הלמידה דיסלקסיה ודיסגרפיה.
כיום, מקובל להתייחס ללקות שפתית בגילי הגן כשלב ראשוני ללקות למידה אצל ילדים עם קשיים ברכישת הקריאה, במיוחד כאשר הם אינם מתקדמים בקריאה כמצופה בגילם.
ביטויי הלקות

ליכולת השפתית ישנה חשיבות רבה עבור תהליכי החשיבה והלמידה.
לקות שפה יכולה לבוא לידי ביטוי באחת או יותר מהדרכים הבאות:
קושי במודעות פונולוגית - היכולת לפרק מילה לצליליה הקטנים ביותר.
צלילי דיבור לא בשלים - ילדים צעירים בעלי לקות שפתית מתקשים מאוד בהפקת צלילים נכונים של מילים.
אוצר מילים קטן, על אף שאין הדבר מדד מהימן לליקוי שפתי.
קשיים בתחום המורפולוגיה והתחביר.
צמצום במלל - שימוש במשפטים קצרים ופשוטים.
קושי בניסוח הסברים מילוליים.
קושי בהתאמת הדברים שנאמרים להקשר התקשורתי ולמטרה התקשורתית.
קושי בהבנת הוראות מורכבות.
הנמכה בזיכרון המילולי לטווח קצר ובזיכרון העבודה.
ילדים עם לקות שפה מתקשים להבין ולהעביר מסרים לסביבה. כמו כן, הם מתקשים לארגן מידע מילולי ולשתף ברעיונות וכתוצאה מזה יש פגיעה בדימוי העצמי שלהם. בנוסף, הקושי בהעברת מסרים גורמים פעמים רבות לתסכול וכעס אצל הילד והוריו. ילד כזה נתקל בקושי גדול יותר בהפקת השפה מאשר בהבנתה, אך גם יכולת ההבנה נמוכה מרמת הגיל. ישנם קשיים משמעותיים בתחום המורפו-תחבירי ובשליפת מילים מהזיכרון הלקסיקלי לטווח ארוך (אתרוג, אין תאריך).
הקשיים בשפה הם כרוניים ויכולים להימשך כל החיים. עם זאת, לקות בשפה מגבירה את שכיחות לקשיים נוספים - קשיים ביצירת קשרים חברתיים וקשיים אקדמיים גם בשפה הכתובה. הקושי בביטוי העצמי והקשיים הנלווים עלולים להוביל לקשיים רגשיים הבאים לידי ביטוי בתסכול, זעם ובדימוי עצמי נמוך. (איכט, 2008).
כמו כן, במקרים רבים לאנשים בעלי לקות שפתית יש גם בעיות נוספות בתחומי המוטוריקה, התפקוד הקוגניטיבי, הקשב והקריאה.
ביטויי הלקות > מאפיינים

רכישה איטית וקשה של השפה, הופעה מאוחרת של מילים ראשונות ולקסיקון מצומצם בהשוואה לבני גילם.
ילד לקוי-שפה יבין שאלות והוראות פשוטות (למשל: במה גוזרים?) אך יתקשה בהבנת שאלות והוראות מורכבות (למשל: למה לא לובשים מגפים בקיץ?).
ילד לקוי שפה יכול לא לדבר בכלל או לחזור על מילים במדויק ללא הבנת משמעותם ויש שיוכל להגיד מילים בסיסיות בלבד.
ילד המתקשה להשתתף בשיחה, מתקשה לקחת תור, להעלות נושא, למסור מידע חדש למאזין הוא ילד לקוי-שפה וכך גם ילד המפיק משפטים בלתי-רלוונטיים לנושא השיחה או להקשר.
תחושת הילד (הדובר) של קושי לבטא את עצמו.
קושי להבין את הילד. אפיון זה תקף לגבי ילדים מעל גיל שלוש מכיוון שמובנות הדיבור בגיל זה מגיעה בדרך כלל ל-80%, והיא ממשיכה להשתפר ומגיעה בגיל ארבע למובנות של 90% ואף למעלה מזה.
חוסר ארגון תחבירי וטעויות מורפולוגיות. כמו כן, בהטיות והתאמות שגויות של שמות-עצם, פעלים, תארים ומילות תפקוד. הרבה שיבושי היגוי וטעויות. חלק מהילדים מצליחים לומר מעט מאוד צלילים, וחלקם אומרים מילים משובשות (גו במקום כדור, מה במקום אימא). חשוב להדגיש כי הקושי בדיבור אינו נובע מבעיה מוטורית בשרירים של הפה (חולשה של השרירים או שיתוק)(ביירון, אין תאריך; רום, צוק וקריזר, 2009).
ביטויי הלקות > ליקויים שונים בשפה

דיספרקסיה - קושי של האזורים האחראים על השפה במוח לתכנן באופן מדויק את רצף הדיבור. בנוכחות הפרעה כזו, המוח מתקשה לשלוח את הפקודות המתאימות אשר יניעו את אברי ההיגוי (שפתיים, לחיים, לשון, חך, מיתרי הקול) באופן מתואם ומדויק.
קשיי שליפה - שימוש במילות פקק כמו "זה" "אז" וחזרה על מילה שנאמרה כמה פעמים. לילד עם קשיי שליפה לא בהכרח יש חוסר בידע הסמנטי שלו (באוצר מילים), אלא הקושי בשליפת המילה ובאיתורה (איכט, 2008).
ליקויי ראשוני או ספציפי - פגיעה ישירה במנגנון הדיבור (בניגוד לליקויים הקודמים שבהם ההפרעה נוירולוגית). מדובר בילדים שמיומנויות השפה שלהם מופיעות מאוחר יחסית, קצב הרכישה של המיומנויות השפתיות איטי יותר מהנורמלי והם לעולם לא מגיעים לרמת התפקוד השפתי של בני-גילם, גם כמבוגרים.
הגורמים ללקות

הבסיס ללקות שפתית הוא קושי בזיכרון פונולוגי.
הראיה לכך היא שיכולת החזרה על מילות תפל לקויה אצל בעלי לקות שפתית.
לקות שפה היא תורשתית ועל כן היא עוברת בתוך המשפחה. בנוסף, היא יכולה להופיע גם בעקבות קשיים מסוימים בהריון ובלידה.
ישנם גורמים נוספים היכולים להוביל לקשיים בתחום השפה. מקרים אלו אינם מוגדרים כלקות שפתית על אף שהם יכולים להראות סימפטומים דומים. לדוגמה - בחלק מהמקרים, פגיעה ביכולת השפתית יכולה להיות לקויות שניוניות, למשל בשל חירשות או אוטיזם.
אבחון הלקות

ישנו קושי רב לאבחן ולזהות את הלקות השפתית וסוגה, שהרי לכל ילד התפתחות משלו. ובכל זאת קיימים מספר סימנים לקיומה של לקות שפה אצל פעוטות(2–3): יש כמות מעטה של מלמול, והמלמול אינו מגוון, הילד אומר את המילים הראשונות באיחור וחסרים בהן צלילים או הברות ("בה" במקום אבא), בדיבור של הילד קיים מגוון מצומצם של עיצורים, קיים קושי לשלב צלילים ביחד ולחבר מספר הברות (הילד אומר "נה", אך לא מצליח לומר "ננה"), הילד מחליף או משמיט צלילים והברות במילים בתדירות רבה. אצל ילדים גדולים יותר (גילאי 4–5): לילד יש שיבושי דיבור לא עקביים (למשל, מצליח לומר את הצליל ר' במילה "קיר", אך לא במילה "פרה "), הבנת השפה טובה באופן משמעותי מהדיבור, קיים קושי לחקות מילים, הילד נראה כמהסס ו"מחפש" בזמן הדיבור, נראה כחסר קואורדינציה באזור הפה, מתקשה במילים ארוכות, קושי בתיאום של השימה והדיבור (איכט, 2008).
כאשר יש חשד בקיום ליקוי שפה יש להפנות את הילד לקלינאית תקשורת על מנת לקבוע את רמתו של הילד וכמו כן את רמת מובנות הדיבור: איכות ההיגוי, שטף הדיבור ואיכות הקול. מטרת האבחון היא לבדוק מה מידת הפער (אם קיים) בין רמתו השפתית של הילד לבין המצופה מילדים בני-גילו הכרונולוגי. איתור תחומי חוזק בתוך היכולות השפתיות (סמנטיקה, תחביר, מורפולוגיה, פונולוגיה, פרגמטיקה, תפיסה שמיעתית) וכן, תחומים שפתיים לקויים הדורשים התערבות טיפולית. במטרה לקבוע תוכנית טיפול המיועדת לשיפור התחומים הלקויים תוך ניצול התחומים החזקים יחסית.
חלק חשוב מן האבחון הוא לקיחת אנמנזה מן ההורים. האנמנזה מספקת פרטים על התפתחותו של הילד מיום היוולדו הן בתחומי השפה, הדבור והתקשורת והן בתחומי התפתחות נוספים (מוטוריים, תחושתיים, חברתיים ועוד). חשוב לנסות לאתר מתי נתגלו הסימנים הראשונים של תפקוד שפתי/תקשורתי בלתי-תקינים. חשוב לדעת האם קיימים במשפחה אנשים נוספים המציגים קשיים שפתיים (דיסלקסיה, דיסגרפיה, דיסנומיה ועוד). השלמת האנמנזה נעשית על ידי מידע נוסף המתקבל מאחות תחנת אם-וילד ומהגננת/ המורה של הילד. קיימים מבחנים הבודקים את היכולת השפתית הכללית ואחרים הבודקים תחומים מסוימים של היכולת השפתית (למשל: יכולת העלאת המילה, מודעות פונולוגית, אוצר מילים וכו'). חלקם מתייחסים הן להבנת השפה והן להבעתה וחלקם בודקים רק אחד משני מרכיבים אלו. בכל מקרה, רמת תפקודו של הילד מושווית לרמת התפקוד של ילדים בני-גילו הכרונולוגי.
לצורך האבחון ניתן גם להשתמש בכלים פתוחים כגון תצפיות על הילד במצבים תקשורתיים שונים ועם שותפים תקשורתיים שונים. דגימת השפה באינטראקציות שונות כמו משחק אם-ילד בקליניקה, שיחה ילד-גננת באספה, שיחה ילד-ילד בחצר וכדומה. כמו כן, ניתן לערוך ניתוח של מדגם שפה ספונטנית, אינטראקציה חופשית במהלכה בוחר הילד משחק/ נושא שיחה ואין נשאלות שאלות ספציפיות, כלומר הידע השפתי אינו נבדק באופן מכוון ומובנה. ישנם ילדים המתפקדים במצב זה טוב יותר מאשר במהלך מבחן ומראים יכולות שפתיות טובות יותר מאלו המתקבלות במצב המובנה. האיתור וההפניה לקלינאית תקשורת צריכים להיעשות כבר בגיל הגן.
טיפול שפתי

מאז המאה התשע עשרה מתפתחות שיטות לצמצום נזקן של לקויות שפה ולהקניית שפה לאנשים עם לקויות שפה קשות. קלינאי תקשורת יכולים לאמן אדם עם לקות ולהדריכו בשיפור הדיבור שלו (למשל הוראת דיבור וקריאת שפתיים לחירשים כמו גם לאפשר לו שימוש בשפה באופנים לא קוליים רבים. אדם עם לקות בשפה קולית יכול להשתמש בשפת הסימנים (שנוצרת באופן ספונטני במקום בו יש אנשים רבים עם לקות בשפה קולית אך לא במקום בו יש אנשים בודדים כאלה). יכול להשתמש במכשור תקשורת חלופית ותומכת כדי להפיק דיבור. אדם עם לקות בכתיבה יכול להיעזר במחשב נגיש לשם כתיבה וכיוצא בזה.
ראו גם

רכישת שפת אם
דיספרקסיה התפתחותית
שליפה (זיכרון)