stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טאקרזוקה רביו
להקות > הסנקה (החברים העליונים)

הסנקה לא שייכות לשום להקה. הן קבוצה של שחקניות מומחיות שמופיעות בהופעות בתפקידים מיוחדים שדורשים את הצורך שלהן. הן גם עוזרות להדריך את השחקניות הצעירות.
ראו גם

קרוס-דרסינג
הופעות דראג
קבוקי
הערות שוליים

↑  הקסם של הטאקרזוקה רביו
↑  Polare 12: The Takarazuka Review | The Gender Centre Inc., web.archive.org, ‏2014-04-14
1 2 3 4 5  האתר הרשמי של הטאקרזוקה רביו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007601463305171  BIBSYS: 12066282  BnF: cb16527444p (data)  CiNii: DA00955524  GND: 7556522-5  ISNI: 0000 0001 0356 941X  LCCN: n82010728  MusicBrainz: 99397ea0-24c2-47e0-9daa-6f79871c15a9  NDL: 00281600  NLA: 35999531  SUDOC: 098137778  VIAF: 154786637   WorldCat (עם VIAF): 154786637 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "טאקרזוקה רביו".
כוכבות הופעה של הטאקרזוקה רביו ב-1939
סוראמי

| --- | --- |

כנסיית קווירצחובלי שבקצה הצפון-מערבי של סוראמי
 מדינה:  גאורגיה גאורגיה
 מחוז:  כארתלי הפנימית
 נפה:  נפת חאשורי
 חבל ארץ:  כארתלי
 שפה רשמית:  גאורגית 
 תאריך ייסוד:  המאה ה-12 (מצודת סוראמי)
 גובה:  740 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  7,492 (2014)
 קואורדינטות:  42°01′10″N 43°33′45″E﻿ / ﻿42.01944°N 43.56250°E﻿ / 42.01944; 43.56250
 אזור זמן:  UTC +4
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גאורגיה מוגדלת) טביליסי כותאיסי בתומי רוסתווי זוגדידי גורי פותי סוחומי חאשורי רוסיה אזרבייג'ן ארמניה טורקיה הים השחור סוראמי(למפת גאורגיה רגילה) טביליסי כותאיסי בתומי רוסתווי זוגדידי גורי פותי סוחומי חאשורי רוסיה אזרבייג'ן ארמניה טורקיה הים השחור סוראמי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סוראמי (בגאורגית: სურამი) היא עיירה בנפת חאשורי שבמחוז כארתלי הפנימית שבגאורגיה. אוכלוסייתה מונה 7,492 תושבים. העיירה משמשת כמקום נופש באקלים הררי ומקום משכנם של מצודות מימי הביניים.
מיקום

סוראמי ממוקמת במדרונות הדרומיים של רכס ליחי, הידוע גם בשם "רכס סוראמי", המחלק את גאורגיה למזרח גאורגיה ומערב גאורגיה. היא נמצאת במרחק של 4 ק"מ מהעיר חאשורי, שסוראמי מקושרת אליה גם במסילת ברזל.
היסטוריה

ההתיישבות הראשונה בשטח סוראמי מתוארכת לתקופת הברונזה. לאחר מכן היא מזוהה כסוּריוּם הנזכרת בכתבי החוקרים הקלאסיים, במיחוד בכתבי פליניוס הזקן (23–79 לספירה), שמיקם אותה בחלקה המזרחי של קולכיס בואכה איבריה.
מבחינה אסטרטגית ממוקמת סוראמי בכניסה לערוץ בורג'ומי וחולש על הדרך העוברת ממזרח גאורגיה למערבה. ולכן הפכה סוראמי, במאה השתים עשרה, לעיר מבוצרת. החל משנות השבעים של אותה מאה ועד למאה הארבע עשרה המאוחרות, הייתה טירת סוראמי אחוזה פיאודלית, העוברת בירושה, לאריסתווים (דוכסים) של כארתלי, שבמרכז גאורגיה. דוכסים אלה קיבלו את התואר "סוראמלי" ("სურამელი", "אדון סוראמי"). לאחר מכן, ירד מעמדה של סוראמי, אבל שמרה עדיין על מעמדה כתחנה מסחרית שוקקת כמו גם המצודה שנבנתה מחדש במאות השש עשרה והשבע עשרה.
על פי ההיסטוריון הגאורגי וחושטי, הייתה סוראמי, באמצע מאה השמונה עשרה, מקום מושבם של 200 משפחות של גאורגים, ארמנים ויהודים. בשנות הארבעים של אותה מאה, שימשה סוראמי כמקום מושבו ובסיסו של הנסיך גיווי אמילאחוורי במרידתו כנגד תאימורז השני (თეიმურაზ II) (1732-1744), מלך ממלכת קאחתי והפרסים בראשות נאדיר שאה, שהיו בתקופה של התעוררות מסוימת באותו זמן. לאחר כניעתו של הנסיך, בשנת 1745, נהרסה הטירה, ושוחזרה מחדש ושימשה חיילים רוסים-גאורגיים במבצע האנטי-עות'מאנית במהלך מלחמת רוסיה-טורקיה, 1774-1768. לאחר סיפוח כארתלי-קאחתי בידי האימפריה הרוסית, בשנת 1801, איכסנה סוראמי תחנה צבאית ומאוחר יותר התפרסמה כמקום נופש באקלים הררי. בשנת 1926 הוכרזה על ידי שלטונות הרפובליקה הסוציאל-פדרטיבית הסובייטית של עבר הקווקז כישוב עירוני.
אתרים

סוראמי צמודה לפארק הלאומי בורג'ומי-חרגאולי, וידועה במגוון תוואיי נוף ושפע של מונומנטים היסטוריים. בעיר עצמה נמצאים קומפלקס כנסיית הבתולה הקדושה שנבנתה במאה השש עשרה והשבע עשרה, וכן כנסיית גיאורגי הקדוש מהמאות השבע עשרה - תשע עשרה וכנסיית ק'ווירצחובלי שנבנתה בשנת 1998.
התאריך המדויק בו נבנתה טירת סוראמי נותר מעורפל. ייתכן כי המבנה הראשון נבנה במאה השתים עשרה, אבל נבנה מחדש מספר פעמים מאז. האגדה המקומית הקשורה לטירה מובאת ביצירתו של הסופר הגאורגי הקלאסי, דניאל צ'קונקדזה (1830-1860), מצודת סוראמי, והתפרסמה מאוחר יותר בסרטו של הבמאי הארמני, סרגיי פרג'אנוב בסרטו המעוטר פרסים האגדה על מצודת סוראמי משנות השמונים.
מוזאון לסיה אוקראינקה מוקדש לזכרה של המשוררת האוקראינית המפורסמת, לסיה אוקראינקה (Лариса Петрівна Косач-Квітка)‏ (1873-1913), שחודשי חייה האחרונים עברו בסוראמי. המוזאון ממוקם בבית בו נפטרה המשוררת.
יהודי סוראמי

תעודות משפטיות מסוף המאה השמונה עשרה, עוסקות בבני משפחת מנאשראשווילי, שהגיעו לסוראמי, לאחר שעברו מסכת קשה של מעשי אכזריות ונמלטו מאדונם הקודם, והפכו לצמיתים של מנזר סווטיצחובלי במצחתה. לאחר שנים תבע אדונם לשעבר מסוראמי שיחזרו לבעלותו, והמשפחה ניהלה מאבק ממושך על רצונה וזכותה להישאר בחסות המנזר.
ביוני 1850, נרשמה בסוראמי, עלילת הדם הראשונה בגאורגיה (למעשה הראשונה באימפריה הרוסית), כאשר נעלם ילד נוצרי קטן, בן לזוג מהעיר גורי, שהתארח בבית משפחה בסוראמי. התערבותו של משה מונטיפיורי אצל הנציב הבכיר של מלכות המשנה של הקווקז, מיכאיל סיומונביץ' וורונצוב, לא עזרה והיהודים שנאשמו ברציחת הילד נשלחו לסיביר.
ברשימת בתי הכנסת שנערכה על ידי הסובייטים בשנת 1946 צוין גם בית הכנסת בסוראמי, ברחוב אינטרנציונלה 115‏, שהוקם בשנת 1915‏.
ראו גם

עלילת הדם בסוראמי
הערות שוליים

↑  גרשון בן-אורן, "תולדות יהודי גאורגיה עד ימי המשטר הסובייטי", באתר הקונגרס העולמי ליהודי גרוּזיה
↑  מרדכי אלטשולר, יהדות במכבש הסובייטי: בין דת לזהות יהודית בברית המועצות, 1941-1964, עמ' 480, מרכז זלמן לתולדות ישראל, ירושלים, מסת"ב 9789652272256
↑  מאמרה של לילי באזובה, "בתי הכנסת והחיים סביב בית הכנסת בגאורגיה שלאחר המלחמה" (מלחמת העולם השנייה), בספרו של יעקב רואי, ""ב-0714646199&id=bJBH5pxzSyMC&pg=RA2-PA300&lpg=RA2-PA300&ots=xXDcCmIIJU&dq=kutaisi%3Bsachkhere%3Boni&sig=FI0SNLeAWIuml4ODR30LFbNHyl0#PRA2-PA300,M1 יהודים והחיים היהודיים ברסיה וברוסיה הסובייטית", 1995, עמ' 300, באנגלית. המאמר עצמו בעמ' 290–300 הרשימה נערכה על ידי השלטונות הסובייטים לאחר מלחמת העולם השנייה במטרה "לעשות סדר" בכל הקבוצות הדתיות ברחבי ברית המועצות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007346429405171 
שרידי מצודת סוראמי
מבט על החלק הדרום-מערבי של סוראמי וכנסיית הבתולה הקדושה, ממצודת סוראמי
זמר של להיט אחד

זמר של להיט אחד (באנגלית: One-hit Wonder) הוא מונח מעולם המוזיקה המיוחס למוזיקאי או להקה שמצליחים להשיג הכרה בציבור הרחב בזכות שיר אחד בלבד שהופך ללהיט ולהגיע לפופולריות רבה במיינסטרים. הפופולריות של אמנים אלו דועכת (בדרך כלל משמעותית) לאחר יציאת השיר שהפך ללהיט, והם לא מצליחים לשחזר את ההצלחה עם להיט חדש או אלבומים נוספים.
המונח עשוי לעיתים להיות מיוחס גם לאמנים מוזיקליים שזכורים במיוחד בזכות להיט אחד בלבד אף על פי שהיו להם גם מספר הצלחות נוספות (למשל סיי).
לעיתים אמנים שנחשבו לאמני "One-hit Wonder" במדינת מוצאם זוכים בהמשך להצלחה רבה יותר דווקא במדינות אחרות בעולם. אמנים שמצליחים להוציא לאורך השנים מספר אלבומים פופולריים ומספר שירים שהופכים ללהיטים בדרך כלל אינם נחשבים לאמני One-hit Wonder.
חלק מהזמרים ומהלהקות שהופיעו לאורך השנים באירוויזיון עונים להגדרה של One-hit Wonder.
במצעד הפזמונים האמריקני והבריטי > קריטריונים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
במצעד הפזמונים האמריקני והבריטי > שירי One-hit Wonder בולטים

"Rockin' Robin" – בובי דיי (1958)
"He's Got the Whole World in His Hands" – לורי לונדון (1958)
"Monster Mash" – בובי פיקט (1962)
"Rhythm of the Rain" – דה קאסקיידס (1962)
"Tell Him" – דה אקסייטרס (1962)
"For What It's Worth" – באפלו ספרינגפילד (1967)
"Nobody But Me" – ‏The Human Beinz ‏(1968)
"Na Na Hey Hey Kiss Him Goodbye" – סטים (1969)
"Sugar Sugar" – דה ארצ'יס (1969)
"In The Year 2525" –זאגר ואוונס (1969)
"Venus" – ‏שוקינג בלו (1970)
"Love Grows (Where My Rosemary Goes)" – אדיסון לייטהאוס (1970)
"In the Summertime" – מונגו ג'רי (1970)
"Kung Fu Fighting" – קארל דאגלס (1974)
"Black Betty" – ראם ג'אם (1977)
"Driver's Seat" – סניף אנד דה טירס (1979)
"My Sharona" – הנאק (1979)
"Video Killed the Radio Star" – הבאגלז (1979)
"I Don't Like Mondays" – בומטאון ראטס (1979)
"Making Our Dreams Come True" – סינדי גרקו
"ימים מאושרים" – ‏Pratt & McClain
"Funkytown" – ליפס אינק (1980)
"Turning Japanese" – ד'ה וייפרס (1980)
"Just the Two of Us" – גרובר וושינגטון ג'וניור (1981)
"867-5309/Jenny" – טומי טוטון (1981)
"Tainted Love" – סופט סל (1981)
"Mickey" – טוני בזיל (1981)
"Japanese boy" – אניקה (1981)
"I Melt with You" – מודרן אינגליש (1982)
"It's Raining Men" – ד'ה וד'ר גרלס (1982)
"True" – ספנדאו בלט (1983)
"Relax" – פרנקי גוס טו הוליווד (1983)
"99 Luftballons" – ננה (1983)
"One Night in Bangkok" – מורי הד (1984)
"We're Not Gonna Take It" – טוויסטד סיסטר (1984)
"Axel F" – הרולד פלטרמאייר (1985)
"Don't You (Forget About Me)" – סימפל מיינדס (1985)
"The Lady in Red" – כריס דה ברג (1986)
"(I Just) Died in Your Arms" – קאטינג קרו (1986)
"The Promise" – וון אין רום (1988)
"Under the Milky Way" – דה צ'רץ' (1988)
"Ice Ice Baby" – ונילה אייס (1990)
"Groove Is in the Heart" – די-לייט (1990)
"Baby Got Back" – סר מיקס-א-לוט (1992)
"No Rain" – בליינד מלון (1993)
"I'm Gonna Be (500 Miles)" – דה פרוקליימרס (1993)
"What's Up?" – פור נון בלונדס (1993)
"The Rhythm Of The Night" – קורונה (1993)
"Here Comes the Hotstepper" – אייני קאמוזי (1994)
"Breakfast at Tiffany's" – דיפ בלו סאמת'ינג (1995)
"Macarena" – לוס דל ריו (1995)
"One of Us" – ג'ואן אוסבורן (1995)
"Tubthumping" – צ'מבוומבה (1997)
"Bitter Sweet Symphony" – דה וורב (1998)
"Flagpole Sitta" – הארווי דיינג'ר (1998)
"Closing Time" – סמיסוניק (1998)
"Torn" – נטלי אימברוגליה (1998)
"Save Tonight" – איגל-איי צ'רי (1999)
"Mambo No. 5" – לו וגה (1999)
"You Get What You Give" – ניו רדיקלס (1999)
"She's So High" – טל בכמן (1999)
"Teenage Dirtbag" – וויטוס (2000)
"Who Let the Dogs Out?" – באהא מן (2000)
"Because I Got High" – אפרומן (2001)
"Wherever You Will Go" – דה קולינג (2001)
"The Ketchup Song" – לאס קטשופ (2002)
"Stacy's Mom" –‏ Fountains of Wayne (2003)
"Bad Day" – דניאל פאווטר (2005)
"New Soul" – יעל נעים (2008)
"American Boy" – אסטל (2008)
"Stereo Love" – אדוארד מאיה וויקה ג'יגולינה (2010)
Gangnam Style - סיי (2012)
"Somebody That I Used to Know" – גוטייה (2012)
"Ho Hey" – הלומינירז (2012)
"Harlem Shake" – באואר (2013)
"Safe and Sound" – קאפיטל סיטיס (2013)
"The Fox (What Does the Fox Say?)" – יילוויס (2013)
"Let Her Go" – פסנג'ר (2014)
"Rude" – מאג'יק! (2014)
"Riptide" – ואנס ג'וי (2015)
"Shut Up and Dance" – ווק דה מון (2015)
במצעד הפזמונים הישראלי

בפרק זה אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפרק באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפרק בצורת הערות שוליים. (28 בנובמבר 2023)
"אופק אדמוני" – הפנינים הכחולות (1968)
"שיר לילדים גדולים" – טמירה ירדני (1969)
"מצלתיים" – זהר השביעי (1969)
"אני אצבע את השלכת בירוק" – יורם ארבל (1969)
"דזדמונה" – דדי בן עמי (1970)
"מדוע זה בחרת" – איתן הדר (1970)
"איזבל" – עקיבא נוף (1971) – על אף שידוע בתור פזמונאי ומלחין, זהו השיר היחיד המוכר שלו בתור מבצע
"בלדה למנקה הרחוב" – להקת ציפורי השיר (1975)
"נערי בים ביתו" – ציפי זרנקין (1975) – השיר בוצע במקור על ידי דורית ראובני, אך זכה לפרסום בביצוע של ציפי זרנקין, כמו כן היא ביצעה ראשונה את השיר "תני לו פרח" שהתפרסם יותר מאוחר בביצוע של גלי עטרי
"בינך וביני"- פרפר אטומי (1975)
"חג לי" – שלישיית באופן זמני (1978)
"זמר לחתנים" – שלישיית ימים טובים (1978)
"אל תנגנו את השיר הזה" – ג'קי בראון (1978)
"הקיץ השאיר בי סימנים" – אלי סמרי (1979)
"אל תשכחי אותנו" - מיסטר הרי (1979) - למרות שהוציא שירים נוספים, זה היה להיטו הגדול ביותר
"לא לעולם" – גידי שרון (1980)
"מאמי מאמי" – ארנון צדוק (1980) – השיר הפך את השחקן, ארנון צדוק, לזמר של להיט אחד, ואת האמן והאסיר, מיכאל מחפוד פטישי, לפזמונאי ולמלחין של להיט אחד. אלבומו של פטישי עצמו לא צלח, אבל הביא השראה לאלבום עם להיט אחד של אמן ואסיר אחר – דוד שושי, שנה מאוחר יותר.
"פסוליה" – דוד שושי (1981)
"לא רוצה לזמביה" – עופר אקרלינג (1982)
"שתיים בלילה" – מוטי נוטע (1983)
"אף אחד לא מזיל דמעה" – שמוליק צ'יזיק (1984) – צ'יזיק מוכר מאוד בתור פזמונאי ומלחין, אך בתור מבצע זה הוא השיר היחיד המוכר בביצועו
"יהיה בסדר" – יעקב (קוקי) פפיני (1984)
"שתי אצבעות מצידון" – בועז עופרי (1986)
"תמונה שבורה" – מוני ארנון (1988) – שיר הסולו היחיד של ארנון שזכה להצלחה
"דרך המלך" – גילי וגלית (1989)
"אפרים לב זהב" – ארז נץ (1989)
"ריקוד הנסיכים" – ליביו סיגלר (1990)
"טאקו" – חני יופה (1991)
"הקיץ האחרון" - שפיות זמנית (1991)
"מסכה" – דרמה (1992)
"זודיאק" – ירון חדד (1992) – שיר הסולו היחיד של חדד שזכה להצלחה
"מדינה חמה" ("וככל שפחות שמחים כך יותר חוגגים") – מירון מינסטר (1993) – מינסטר יוצר ומוזיקלי, מעבד ומלחין של שירים רבים, אך זה שיר הסולו היחיד, שהפך ללהיט.
"יעקב" – ללדין (1994)
"אוכלת מהצד" – השוונג של הפיתה (1995)
"היווניה הגדולה שמחה" – היווניה (1997)
"יום הולדת" – עדן (1999)
"שמייח" – פינג פונג (2000)
"ימים של שקט" – לולה (2000)
"באושר ובעוני" – שי עמר (2001)
"כל מה שנשאר" – בוטן מתוק בקרקס (2003)
"שמיים כחולים" – המשולש (שמעון גרשון, מלי לוי וסבי גרשון) (2003)
"אתה חייב למות עלי" – חמסה (2003)
"רוצה בנות" – חובבי ציון (2007)
"מסיבת כיתה"- העברית (2007)
"ים" – המושבה (2008)
"דבש" – ארי גורלי ורעות יהודאי (2008)
"בדיוק כמו פעם" – ישראל בר-און (2008)
"מישהו אחר" – מאיה הרמן (2013)
היסטוריית תעשיית המוזיקה

עיתונאי המוזיקה ויין ג'אנצ'יק, אשר כתב את הספר "The Billboard Book of One-Hit Wonders", שפורסם ב-1997 שסוקר זמרים של להיט אחד מתחילת עידן הרוקנרול בשנים 1955–1992, מגדיר את זמר הלהיט האחד באובייקטיביות כ-"אחד שהצליח להביא שיר אל 40 השירים הפותחים של מצעד פזמונים כלשהו."
מחבר הספר הוציא אותו תחת חסותם של בילבורד, והשתמש במצעד הבילבורד הוט 100, כמדד לזמר של להיט אחד. זמרים שצונזרו מהספר אף הוזכרו באתר האינטרנט שפתח ג'אנצ'יק לאחר שהודיעו לו כי ייתכן וכמה זמרים שהוא החשיבם כ-"זמר של להיט אחד", יוסרו מתוך הספר.
עם זאת, סוני גראקי נחשב פעמיים לזמר של להיט אחד מכיוון ששתי הלהקות בהן היה, זכו לתואר זה. האחת הייתה, The Outsiders עם שירם "Time Won't Let Me", והשנייה הייתה הלהקה קלימקס ושירה, "Precious and Few".
היסטוריית תעשיית המוזיקה > רשימת "100 זמרים של להיט אחד" של VH1

בשנת 2002, רשת הכבלים האמריקאית VH1 שידרה לראשונה את מצעד "100 זמרים של להיט אחד", בהנחיית ויליאם שטנר.
עשרת הראשונים היו:
"Macarena" – לוס דל ריו (1996)
"Tainted Love" – סופט סל (1982)
"Come on Eileen" – דקסיס מידנייט ראנרס (1982)
"I'm Too Sexy" – רייט סייד פרד (1991)
"Mickey" – טוני בזיל (1982)
"?Who Let the Dogs Out" –באהא מן (2000)
"Ice Ice Baby" – ונילה אייס (1990)
"Take on Me" – א-הא (1985)
"Rico Suave" – ג'רארדו (1990)
"99 Luftballons" – ננה (1984)
היסטוריית תעשיית המוזיקה > רשימת "100 זמרים של להיט אחד" של ערוץ 4

סקר טלוויזיה שהתקיים ב-2006, ונערך על ידי ערוץ 4 בבריטניה, ביקש מהצופים לבחור את "זמר הלהיט האחד" האהוב עליהם מתוך רשימה קצרה של 60 כאלו.
עשרת הראשונים היו:
"Kung Fu Fighting" – קארל דגלאס
"99 Red Balloons" – ננה
"Sugar, Sugar" – הארכיונים
"Can You Dig It?" – דה מוק טורטלס
"Always Look on the Bright Side of Life" – מונטי פייתון
"Spirit in the Sky" – נורמן גראנבום
"Who Let the Dogs Out?" – באהא מן
"The Safety Dance" – גברים ללא כובעים
"Take on Me" - א-הא
"Two Pints of Lager and a Packet of Crisps Please" – מקס ספלודג' ותזמורתו
היסטוריית תעשיית המוזיקה > "20 ל-1: זמר של להיט אחד"

בשנת 2006, תוכנית הטלוויזיה האוסטרלית "20 ל-1" ערכה רשימה של זמרים של להיט אחד שהצליחו באוסטרליה בלבד.
| # | שם | מבצע |
| --- | --- | --- |
| 20 | "Tainted Love" | סופט סל |
| 19 | "Mambo No.5" | לו בגה |
| 18 | "Venus" | Shocking Blue |
| 17 | "Achy Breaky Heart" | בילי ריי סיירוס |
| 16 | "Mickey" | טוני בזיל |
| 15 | "I'll Be Gone" | הספקטרום |
| 14 | "Tubthumping" | צ'מבוומבה |
| 13 | "Counting the Beat" | הסווינגרים |
| 12 | "Slice of Heaven" | דייב דוביין ותזמורתו |
| 11 | "Rockin' Robin" | בובי דיי |
| 10 | "Pass the Dutchie" | מיוזקל יות' |
| 9 | "Don't Worry, Be Happy" | בובי מקפרין |
| 8 | "99 Luftballons" | ננה |
| 7 | "Spirit in the Sky" | נורמן גראנבום |
| 6 | "Come on Eileen" | דקסיס מידנייט ראנרס |
| 5 | "Funkytown" | ליפס אינק |
| 4 | "Turning Japanese" | הווייפורז |
| 3 | "Video Killed the Radio Star" | הבאגלז |
| 2 | "Born to Be Alive" | פטריק הרננדז |
| 1 | "My Sharona" | הנאק |
היסטוריית תעשיית המוזיקה > ברשימת UChoose40 של ערוץ C4

בחודש ספטמבר 2006, ערוץ המוזיקה הארצי של ניו זילנד, C4, שידר פרק המוקדש ל "זמרים של להיט אחד" בתצוגת התרשימים השבועית המבוססת על נושא, UChoose40. התרשים דורג על ידי הצופים בלבד, באתר המוזיקה של הערוץ.
"Teenage Dirtbag" – וויאטוס (2000)
"How Bizarre" – או אם סי (1996)
"Because I Got High" – אפרומן (2001)
"Ice Ice Baby" – ונילה אייס (1990)
"Eye of the Tiger" – סורבייבור (1982)
"Tubthumping" – צ'מבוומבה (1997)
"My Sharona" – הנאק (1979)
"Video Killed the Radio Star" – הבאגלז (1979)
"?Who Let the Dogs Out" – באהא מן (2000)
"I Touch Myself" – דיווינילס (1991)
ראו גם

להיט קיץ
סיילור מון

| --- | --- |
 
לוחמת יפה סיילור מון
 סוגה:  שוג'ו, מאהו שוג'ו, רומנטיקה, קומדיה, פנטזיה.

 מאנגה: Pretty Soldier Sailor Moon
 יוצר:  נאוקו טאקאוצ'י
 הוצאה:  Kodansha (יפן) Viz Media (ארצות הברית)
 התפרסם לראשונה במגזין:  Nakayoshi (יפן) Mixxzine (ארצות הברית)
 קהל יעד:  שוג'ו
 תקופת הפרסום המקורית:  פברואר 1992 – מרץ 1997
 מספר הכרכים שהתפרסמו:  18

 אנימה: Pretty Soldier Sailor Moon
 אורך פרק:  24 דקות
 במאי:  יוניצ'י סאטו, קוניהיקו איקוארה, טאקוייה יגאראשי
 אולפני אנימציה:  Toei Animation
 רשת שידור:  TV Asahi (יפן) Cartoon Network (ארצות הברית) ערוץ הילדים (ישראל)
 מדבבים בשפה העברית:  ראו ערך מורחב
 תקופת שידור מקורית:  7 במרץ 1992 – 8 בפברואר 1997
 מספר העונות:  5
 מספר הפרקים:  200

 סרטים
 Pretty Soldier R: The Movie (Promise of the Rose).  Pretty Soldier Sailor Moon S: The Movie (Hearts in Ice)  Pretty Soldier Sailor Moon SuperS: The Movie ~ The 9 Sailor Soldiers Get Together! Miracle in the Black Dream Hole.

 מחזמר
 25 מחזות זמר שונים (סארמיו) המבוססים על המותג נוצרו בין השנים 1993 - 2005.

 סדרת טלוויזיה
 סדרת טלוויזיה לייב אקשן בשם "Pretty Guardian Sailor Moon" צולמה בין 2003 - 2004.

 משחקי ווידאו
 משחקי וידאו רבים המבוססים על המותג נוצרו.
סיילור מון (או בשם המלא "בישוג`ו סנשי סיילור מון", באנגלית : Bishoujo Senshi Sailor Moon ("לוחמת יפה סיילור מון"), או בקיצור Sailor Moon) הוא כותר אנימה ומאנגה פופולרי ומפורסם ביפן ובעולם שמשויך לז'אנר השוג'ו והמאהו שוג'ו ומכיל נושאים רומנטיים. הכותר יועד לקהל הנשי הצעיר. הכותר 'סיילור מון' נוצר על ידי אמנית המאנגה נאוקו טאקאוצ'י.
השידור הראשון של המאנגה היה בין פברואר 1992 למרץ 1997, והאנימה הוקרנה במקור ממרץ 1992 עד פברואר 1997.בשנת 2014 יצא לסדרה רימייק.
בנוסף הסדרה גם זכתה להצלחה במדיות אחרות, כגון סרטים, מחזות זמר פופולריים, סדרת אקשן עם שחקנים אמיתיים ומבחר גדול של משחקי וידאו.
יצירת המאנגה סיילור מון המקורית הוקדמה על ידי מאנגה נוספת על ידי טאקאוצ'י בעלת אותו רעיון ונושא, שם המאנגה היה "Codename: Sailor V", והיא עסקה בדמות קסומה אחת בשם סיילור וי (מינאקו אאינו), שטאקאוצ'י רצתה שתהיה בעלת כוחות קסומים, זה היה רעיון העורך שלה להלביש אותה בסיילור פוקו (יותר ידוע כ-"Sailor Suit", תלבושת בית ספר ביפן הדומה לחליפת מלח ומכאן השם). כאשר המאנגה הפכה לאנימה הקונספט שונה לכך שסיילור וי תהפוך לדמות אחת מתוך צוות של דמויות הנקרא סיילור סנשי.
בשנת 2011 יצאה סדרת ספין-אוף בטלוויזיה היפנית הנקראת: 'בישוג'ו סנשי סיילור מון' על השם המלא של הסדרה. הסדרה מבוססת על הסדרה המקורית, ויצאה כמעט כמו המאנגה. הסדרה התפרסמה בכל רחבי יפן, וזכתה לפרסום גדול ברחבי העולם, עד לסופה של הסדרה (הסדרה התחילה את דרכה ביום שיצא הפרק הראשון של המנגה והסתיימה יומיים לפני המנגה). לאחר מכן, בשנת 2014, יצאה בארצות הברית וביפן גרסת קומיקס קולנועי הנקראת: 'סיילור מון קריסטל' שהפכה לפופולרית ביותר. הסדרה פופולרית גם כיום, וזכתה לסדרת ספין-אוף הדומה לסרט האמיתי. הסרט זכה להמון אהדה ברחבי כל העולם.
תקציר העלילה

העלילה סובבת סביב הגיבורה הראשית, אוסגי צוקינו ילדת בית ספר רגילה שנמצאה על ידי חתולה מדברת בשם לונה. אוסגי לומדת שבקרוב מאוד כדור הארץ יותקף על ידי ממלכת האופל (באנגלית: Dark kingdom) שבעבר הרחוק השמידו את ממלכת הירח. כוחותיה הרדומים של אוסגי מתעוררים ובעזרת הכוחות החדשים שלה, היא וחבריה הרבים יוצאים להגן על כדור הארץ.
אוסגי לוקחת את זהותה של סיילור מון, כשהעלילה מתקדמת היא לומדת יותר על טבע האויבים שלה, על חייה הקודמים, על הגורל שלה ועל עתיד מערכת השמש. אוסגי מתחילה בעונה הראשונה כילדה בכיינית וילדותית ואף מקנטרת על כובד גורלה והאחריות שהוטלה עליה, אך במשך הזמן והעונות תכונות אלו באישיותה מפנים מקום לדמות גיבורה אצילית יותר וטובת לב.
הסדרה סיילור מון מורכבת מחמש עונות שלכל עונה סיפור ועלילה משלה כאשר ניתן להתייחס לכל עלילה כסאגה. לסאגה והעונה הראשונה לא ניתן שם, השנייה נקראת סאגת הירח השחור (באנגלית: Black Moon בעונה Sailor Moon R), הסאגה השלישית נקראת סאגת האינסוף (באנגלית: Infinity בעונה Sailor Moon S) הסאגה הרביעית נקראת החלום (Dream בעונה Sailor Moon SuperS) והסאגה החמישית והאחרונה נקראת סאגת הכוכבים (באנגלית: Stars בעונה Sailor Stars).
קבלת הסדרה בעולם

במקור האנימה הייתה אמורה לרוץ רק שישה חודשים עם הסדרה המקורית של סיילור מון, עקב הפופולריות העצומה ביפן לאנימה, נוספו לה עוד 4 סדרות (עונות). הסדרה קיבלה מקום שידור בשעות השיא ביפן וקיבלה רמות רייטינג מעל ל 25%. מבחינת מסחור, הרווח הנקי ממוצרי המותג הגיעו ל 4.5 מיליארד במשך שלוש שנים בלבד. והסדרה נחשבת לאחת האנימות והסרטים המצוירים הכי פופולריים בעולם ואף צברה פופולריות עצומה מחוץ ליפן במדינות כמו צרפת, איטליה, ספרד, הונג קונג ובמיוחד בארצות הברית, והסדרה נחשבת כגורם שהשפיע על בנות מכל העולם לפנות אל מאנגות השוג'ו, ואף הגדיל את פופולריות הז'אנר.
הסדרה שובחה עקב הדמויות הרבות והמגוונות הפונות לקהל רחב מאוד של אנשים[דרוש מקור], עלילות מפותחות ומורכבות ושינוי פני הג'אנר של השוג'ו והילדות הקסומות בכללותו.
בישראל, האנימה שודרה בערוץ הילדים בדיבוב לעברית שאותו ביימה אפי בן ישראל.
העונה הראשונה שודרה ב-20 בינואר 2011, ומתחילת הקיץ של אותה השנה (1 ביולי) החלו לשדר את שאר העונות בזו אחר זו, עד ל-5 בינואר 2012.
לקראת סופה של העונה הרביעית הוחלפו מיכל רשף (אוסגי/ מון) ואלעד סמוכה (אמי/ מרקורי) בהדר שחף (כאוסגי) ושירה נאור (כאמי), אך באמצע העונה החמישית שבה מיכל רשף לדבב את דמותה של אוסגי עד לסוף הסדרה.
צוות המדבבים בגרסה העברית

המדובבים מסודרים לפי סדר השתתפותם (לרוב ע"פ הסדר שעל פיו הוצגו בכתוביות הסיום) והדמויות שאותן דיבבו (בצורה כללית ולא מפורטת).
| --- | --- |
 מיכל רשף (אוסגי, עד הסוף עונה הרביעית ובאמצע החמישית חזרה)  מאיה בר שלום (לונה, אמא של אוסגי ודמויות משנה)  אלעד סמוכה (אמי עד סוף העונה הרביעית)  ליאת הר לב (ריי דמות משנה בפרק 69)  צביקה פורמן (ממורו, ארטמיס, דמויות משנה)  מאי יעקובסון (דמויות משניות)  איטן גרינברג (דמויות משניות)  אורלי קטן (דמויות משניות, בעיקר רעות תלמידה בפרק 4)  לירון לב (דמויות משניות)  יובל גרבש (דמויות משניות)  אפי בן ישראל (בעיקר דמויות רעות)  גיא רושיניאק (בעיקר דמויות רעות):  נעה קשפיצקי (מאקוטו החל מהפרק 25)  שרון שחל (סטסונה ודמויות משניות)  אורלי תגר (הוטארו)  ספיר דרמון (מיצ'ירו)  הילי ישראל (מינאקו החל מהפרק 33)  יובל סגל (דמויות משנה, הופיע בעיקר בעונה השלישית)  שירה נאור (אמי החל מהעונה הרביעית)  הדר שחף (אוסגי בסוף העונה הרביעית ותחילת העונה החמישית)  ענת אלפן (צ'יביאוסה קרן התקווה בפרק 200)  אביטל אברג'יל (הארוקה)  מיכאל עינב (אחד מהגיבורים האורחים שהופיעו בעונה האחרונה)  סער בדישי (אחד מהגיבורים האורחים שהופיעו בעונה האחרונה)
ראו גם

מואה (סלנג)
הלוגו היפני והמקורי של הסדרה
הלוגו האנגלי של סיילור מון
Back in Black (שיר)

| --- | --- |

עטיפת הסינגל
 סינגל בביצוע AC/DC
 מתוך האלבום Back in Black
 יצא לאור:  1981 
 סוגה:  הארד רוק 
 שפה:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  אטלנטיק רקורדס 
 כתיבה:  אנגוס יאנג 
 לחן:  אנגוס יאנג 
 הפקה:  רוברט "מאט" לאנג 
 
"Back in Black" הוא שיר של להקת הרוק האוסטרלית AC/DC, שיצא לאור תחת אלבום באותו שם ב-1980 על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס. השיר ידוע בריף הגיטרה הפותח המפורסם שלו. השיר נכתב כמחווה לזמר הלהקה לשעבר בון סקוט, שמת בפתאומיות בפברואר 1980. ב-1981 השיר הגיע למקום ה-37 בבילבורד הוט 100. גם שנים לאחר צאתו השיר הופיע במצעדים: בשנת 2012 הוא הגיע במצעדים למקום ה-65 באוסטרליה, ולמקום ה-27 בבריטניה.
רקע

השיר, הידוע בריף הגיטרה הפותח שלו, היה מחווה של הלהקה לחבר הלהקה לשעבר בון סקוט. מחליפו של סקוט, בריאן ג'ונסון, אמר בראיון למגזין מוג'ו ב-2009, שכשהלהקה ביקשה ממנו לכתוב את המילים לשיר – "הם אמרו 'זה לא יכול להיות חולני – זה חייב להיות לְבּוֹן וזו חייבת להיות חגיגה.' הוא הוסיף: "חשבתי, 'טוב, אז אין לחץ'. פשוט כתבתי את מה שעלה לי לראש בזמן הזה, שבאותו רגע היה נראה כמו ממבו ג'מבו'. אבל החברים קיבלו את זה, הם ראו את החיים של בון במילים של השיר הזה".