stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גלישת גלים
גלישת גלים בישראל > תולדות הגלישה בישראל

הגלישה בישראל כבר הייתה מוכרת כספורט בצורתו הראשונית בשלהי שנות העשרים, בעיקר בחופי תל אביב, בשתי צורות: האחת, באמצעות החסקות של המצילים ששימשו כגלשנים מסורבלים ומסוכנים, השנייה התייחסה לנערים שהיו בונים לעצמם מקרשים שונים גלשן קצר המתחיל במותניים והלאה עד קצה הזרועות, וכך היו מתרוממים עם הגלים ונסחפים במהירות לעבר החוף. פעולה זו נקראה "לתפוס גל". הנערים הגולשים האלה נקראו "תופסי הגלים". את הגלישה המודרנית על פי גרסה אחת הביא לארץ באמצע שנות ה-50, ד"ר דוריאן פסקוביץ, יהודי ממוצא אמריקאי, שהגיע ארצה לחופשה כשבידיו גלשנים ובלבו תקווה להקים נבחרת גלישה שתייצג את ישראל באליפות העולם. דוריאן מצא לעצמו מצילים בחופי תל אביב (שאול זינר, אחיו שאלתיאל זינר ושמאי טופסי קנצפולסקי) ולימד אותם את יסודות הגלישה. לאחר מכן חזר לארצות הברית ושמר איתם על קשר. הענף התפתח במשך השנים ונוספו אליו עוד גולשים. המציל התל אביבי שמאי קנצפולסקי הידוע בכינויו 'טופסי' היה גם עסוק בבניית גלשנים ובהשכרת גלשנים בחופים. היו אלה גלשנים קלים עשויים מחומרי סיבי זכוכית. בנו אמור קנצפולסקי היה אלוף ישראל בגלישה במשך שנים לא מעטות ואף הגיע למקום השני באליפות אירופה בגלישת גלים.
בשנות ה-70 בנה המציל משה ירום (מוסה) בחוף הצוק 10 גלשנים באופן ידני, אותם השכיר למצילים ולאחרים, על פי ההעדפה לגלשן בעל עיצוב ומספר מסוים. בתחילת שנות ה-80 פתח מוסה מפעל גלשנים ליד שגרירות ארצות הברית בת"א ואחר כך העביר אותו להרצליה. מוסה היה מוסד ידוע בתחומו, ועליו נכתב בשירה של להקת משינה "הסיפור שלא נגמר" מהאלבום "רומנטיקה עתידנית": "עזבתי את בית הספר בגלל חוסר תאמה, ובים הייתי גבר אצל מוסה בסוכה". כל זאת, גם כאשר חבר להקת משינה, שלומי ברכה הוא גלשן וותיק.
בשנות ה-80 הייתה סצנת הגלישה בישראל כבר בשיאה, וגם נוספו אופנות גלישה אחרות ובראשן אופנת הגלישה 'גזוז-סאן-סיישן', ומוזיקת גלישה נעשתה פופולרית וחלק מהמקובלת. לקראת שנות ה-90 ענף הגלישה בישראל החל לדעוך וזאת עקב מספר שנות "שחיין" בגלים, ולאחר סגירתה של חברת הביגוד 'גזוז-סאן-סיישן' בשל נסיגה מ"אופנת הגולשים" בישראל ובעולם.
בסוף שנות ה-90 קיבל הענף דחיפה בזכות שנה מבורכת בגלים, שהחזירה את הגולשים לים.
מספר הגולשים בישראל מוערך בכ-40 אלף גולשים ובכל שנה גדל מספר זה. ארגון הגלישה הישראלי הוא ISA – Israel Surfing Association. תחרויות נערכות בחופים השונים בזמן גלים לאורך השנה כולה, ובחסות חברות הגלישה המובילות בארץ. התחרויות נערכות בקטגוריות: ילדים, נוער, בוגרים.
גלישת גלים בישראל > אלופי גלישה בולטים בישראל

מאיה דאובר - אלופת ישראל בשנים 1987–2007
אביב ואקנין - אלוף ישראל בגלישה לשנת 2008
ראו גם

קייטסרפינג
גלישת חול
גלישת גלים במשחקים האולימפיים
גלשן
הערות שוליים

↑  אסף קמר, מוסה, בונה הגלשנים האגדי, הלך לעולמו: "היה חלוץ דרך בתחום", באתר ynet, 24 בדצמבר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551144205171  BNE: XX536012  BnF: cb119459173 (data)  GND: 4189553-8  LCCN: sh85130757  NARA: 10642834  NDL: 01042390  NKC: ph126282 
גולש בחוף קליפורניה
הפסל "עליה לפסגת הגל" בחוף ראשון לציון
פסל גולש גלים בכניסה לבית הספר לקציני ים עכו
פדרציית הטניס של רוסיה

| --- | --- |

 ענפי ספורט:  טניס
 תחום השיפוט:  ארצי, רוסיה
 השתייכות:  הפדרציה הבינלאומית לטניס
 מיקום המטה:  מוסקבה, רוסיה
 יושב ראש:  רוסיה שאמיל טרפישצ'ב
 תאריך ייסוד:  2001
 http://www.tennis-russia.ru/
פדרציית הטניס של רוסיה (ברוסית: Федерация тенниса России) הוא הגוף המנהל של ענף הטניס ברוסיה. הוקם בשנת 2001.
מהווה לממשיכתם של איגוד מועדוני הטניס הכל-רוסי שהוקם ב-1908, פדרציית הטניס של ברית המועצות (1959-1993) והתאחדות הטניס הכל-רוסית (1989-2001). לאחר פירוק התאחדות הטניס הכל-רוסית בשנת 2001, הגוף אורגן מחדש ונרשם בתור הגוף העליון לניהול ענף הטניס ברוסיה ב-15 באפריל 2002.
טניס ברוסיה

למרות שם המשפחה הסקוטי ארתור דווידוביץ' מק'פרסון (1870-1919) היה יליד פטרבורג וחי כל חייו ברוסיה. הוא היה המייסד והנשיא הראשון של איגוד מועדוני הטניס הכל-רוסי שהוקם ב-1908 והיה הגלגול הראשון של פדרציית הטניס המודרנית. מק'פרסון גם סייע להקים את הוועד האולימפי הראשון ברוסיה.
בשנת 1903 הוא ארגן לראשונה את אליפות הטניס של סנקט פטרבורג וארבע שנים מאוחר יותר הוא הקים את טורניר האליפות הלאומית הראשון. עד שנת 1913 האליפות הרוסית נחשבה לטורניר בינלאומי שנטלו בו חלק גם ספורטאים זרים והמשחק שגשג.
מאז סוף העידן הסובייטי הפופולריות של ענף טניס גדלה ורוסיה ייצאה מספר שחקני טניס מפורסמים. בשנים האחרונות, מספר הטניסאיות הרוסיות גדל מאוד, עם השחקניות מריה שראפובה ודינארה סאפינה שדורגו ראשונות בדירוג WTA. טניסאיות רוסיות אחרות הצליחו גם כן להשיג הכרה בינלאומית והמפורסמות שבהן הן: אנה צ'קבטדזה, ילנה דמנטייבה, סבטלנה קוזנצובה, אנסטסיה מיסקינה, נדיה פטרובה, ורה זבונרבה ואנה קורניקובה. בזכותן רוסיה זכתה בגביע הפדרציה 4 פעמים, 2004, 2005, 2007 וב-2008.
באולימפיאדת בייג'ינג 2008, רוסיה שלטה ללא עוררין על תחום טניס הנשים כאשר ילנה דמנטייבה זכתה בזהב, דינארה סאפינה וורה זבונרבה זכו במדליות כסף וארד, בהתאמה. נכון ל-5 אוקטובר 2009, ארבע נשים רוסיות היו מדורגות בדירוג ה-WTA בעשירייה העליונה.
רוסיה גם מתגאה בהצלחות בתחום טניס גברים, כאשר אחיה הגדול של סאפינה, מאראט סאפין ו-יבגני קפלניקוב דורגו במקום הגבוה ביותר בדירוג העולמי. כיום ניקולאי דווידנקו, קארן חצ'אנוב ומיכאיל יוז'ני נחשבים לטניסאים הבכירים במדינה. רוסיה זכתה בגביע דייוויס ב-2002 וב-2006.
שבחים והכרה

הפדרציה זכתה לשבחים ברחבי העולם על פיתוח הטניס ברוסיה, אשר הביאו להצלחתם של שחקני טניס, במיוחד נשים. על פי הדירוג האחרון של WTA‏; 10 נשים רוסיות ניצבות ברשימת 50 השחקנים הטובים בעולם.
הפדרציה זכתה לכבוד עם הענקת הפרס הגבוה ביותר של האיגוד האירופי לטניס "טניס אירופה" – שהוענק במשך חמש שנים ברציפות בשנים 2005-2009, משום כך רוסיה מוכרת נחשבת לאומת הטניס החזקה באירופה.
ראו גם

נבחרת גביע הפדרציה של רוסיה
נבחרת גביע דייוויס של רוסיה
קארן חצ'אנוב

קארן אבגארוביץ' חצ'אנוב (ברוסית: Каре́н Абга́рович Хача́нов; בארמנית: Կարեն Աբգարի Խաչանով; נולד ב-21 במאי 1996) הוא טניסאי רוסי ממוצא ארמני. בשיאו (15 ביולי 2019) דורג במקום שמיני בעולם בדירוג הסבב ה-ATP, וכיום (ינואר 2024) מדורג במקום ה-18. עד כה זכה ב-6 תארים במשחקי יחידים.
ביוגרפיה

חצ'אנוב נולד במוסקבה. אמו למדה רפואה, ואביו היה שחקן כדורעף. בגיל שלוש שלחו אותו הוריו לשיעורי טניס.
קריירה

חצ'אנוב החל להצליח משנת 2013 כשהופיע בטורניר הנוער של אליפות צרפת הפתוחה. הוא הצליח לנצח את הטניסאי הבכיר של התחרות - האוסטרלי ניק קיריוס.
בתחילת 2013, הפך לטניסאי הרוסי הראשון שהתאמן בקרואטיה בהדרכת ודרן מארטיץ', שאימן גם את גוראן איוואנישביץ'.
הצלחה רצינית ראשונה הושגה בשנת 2013 באליפות אירופה בקרב הזוטרים בקטגוריית הגיל עד גיל 18. הוא זכה בטורניר כשהוא בן 17 ו-157 ימים, והפך לטניסאי הרוסי הצעיר ביותר, שערך את הופעת הבכורה שלו בטורניר ATP.
חצ'אנוב זכה לכותרות בגביע קרמלין במוסקבה בשנת 2013, לאחר שהעפיל לרבע גמר, שבו הפסיד לאיוו קרלוביץ' בשתי מערכות בתוצאה 4:6 ו-0:6.
באוקטובר 2013 קיבל חצ'אנוב את הזכות לייצג את רוסיה בגביע דייוויס ומאז הפך לשחקן קבוע בנבחרת.
בשנת 2014 העניקה לו פדרציית הטניס הרוסית את "גביע רוסיה", אשר מוענק מדי שנה לטניסאים צעירים מצטיינים. באולימפיאדת הנוער ב-2014 זכה במדליית הכסף יחד עם אנדריי רובלב בטורניר הזוגות.
ב-2017 השתתף חצ'אנוב לראשונה בהגרלה הראשית של טורניר גראנד סלאם, באליפות ארצות הברית הפתוחה, שם הודח הסיבוב הראשון.
בפברואר 2018 זכה בטורניר מרסיי, ובאוקטובר 2018 זכה בגביע הקרמלין.
בנובמבר 2018 גבר על נובאק ג'וקוביץ' בטורניר פריז מאסטרס וזכה בטורניר המאסטרס 1000 הראשון שלו, ובכך היה לשחקן הטניס מרוסיה הראשון מזה 9 שנים שזכה בטורניר מאסטרס.
ביוני 2019 העפיל לראשונה לרבע גמר אליפות צרפת הפתוחה, אחרי שגבר על חואן מרטין דל פוטרו הארגנטינאי. באוקטובר 2020 העפיל לשמינית גמר טורניר רולאן גארוס.
הערות שוליים

↑  "Хачанов: я смелый парень, на 100% Карен и не хочу быть никем иным" (ברוסית). 14 בפברואר 2017. נבדק ב-25 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  סער גיט, ניצוצות של הצלחה: טניסאי העתיד כבר פה, באתר ynet, 14 באוקטובר 2016
↑  אורן אהרוני, קארן חצ'אנוב אלוף טורניר פריז, באתר ynet, 4 בנובמבר 2018
מנואל ואלס

מנואל קרלוס ואלס (בצרפתית: Manuel Carlos Valls, בעבר נשא בנוסף את שם המשפחה גלפטי - Galfetti; נולד ב-13 באוגוסט 1962) הוא פוליטיקאי צרפתי ממוצא קטלוני, שכיהן כראש ממשלת צרפת בין אפריל 2014 לדצמבר 2016. לפני כן היה שר הפנים של צרפת (2012 - 2014) בממשלת ז'אן-מארק ארו, וכיהן גם כראש העיר אוורי מ-2001 ועד 2012. הוא חבר המפלגה הסוציאליסטית, ושייך למחנה הליברלי במפלגה, התומך בהקמת ממשלת דמוקרטיה סוציאלית בסגנון סקנדינבי.
ביוגרפיה > משפחתו

סבו היה עורך ראשי של העיתון הרפובליקאי הקתולי בספרד, שהסתתר בתקופת מלחמת האזרחים בספרד בביתם של נזירים שהואשמו באידאולוגיה אנרכיסטית ותמיכה בטרוצקי. לאחר ניצחונו של פרנסיסקו פרנקו, נאלץ לעזוב את משרתו. אביו של מנואל היה חוויאר ואלס, צייר יליד ברצלונה. לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה עבר לפריז, שם פגש את אשתו לעתיד, לואיזאנג'לה גאלפטי, אזרחית שווייצרית איטלקייה במוצאה, ואחותו של האדריכל אאורליו גאלפטי. מנואל ואלס עצמו נולד וגדל בשכונת אורטה בברצלונה.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

בשנת 1980, בהיותו בן 17 בלבד, הצטרף ואלס למפלגה הסוציאליסטית הצרפתית במקביל ללימודיו באוניברסיטת פריז, שם למד היסטוריה.
ב-1986 נבחר למועצה האזורית של איל-דה-פרנס, בה כיהן עד 1992. ב-1988 הפך למנהיג סניף המפלגה בארגנטיו-בזונס והיה סגן ראש העיר שם. מ-1988 עד 1991 היה אחראי לתפקוד קבינט ראש הממשלה. עד 1993 היה חבר במשלחת הממשלתית לאולימפיאדת חורף 1992 באלברוויל. ב-1995 הפך למזכיר התקשורת מטעם המפלגה, וב-1997 היה אחראי לקשרים עם התקשורת מטעם ראש הממשלה. ב-1998 נבחר כסגן נשיא המועצה האזורי של איל-דה-פרנס, עד 2002. באותה תקופה נבחר ב-2001 לראש העיר של אוורי. ב-2002 מונה לסגן מחוז הבחירה הראשון באסון, ומ-2008 היה נשיא מרכז אוורי-אסון.
ב-2008, בזמן הבחירות למנהיגות המפלגה הסוציאליסטית, הוא תמך בסגולן רויאל. ביוני 2009 הכריז שהוא מעוניין להתמודד לפריימריז של נשיאות המפלגה ב-2011. הוא הקים ארגון פוליטי עם הסיסמה "השמאל צריך אופטימיות" כדי לספק לעצמו תמיכה פיננסית למועמדותו לנשיאות המפלגה ב-2011. בליל הבחירות הוא השיג 6 אחוזים בלבד, והפסיד לסגולן רויאל.
בזמן הבחירות לנשיאות צרפת ב-2012 הוא היה מנהל התקשורת והפרסום של פרנסואה הולנד. לאחר ניצחונו של הולנד בבחירות הוא מונה לחבר ממשלה והיה שר הפנים בממשלתו של ז'אן-מארק ארו.
ביוגרפיה > ראש ממשלת צרפת

במרץ 2014, לאחר הפסדים גדולים למפלגה הסוציאליסטית בבחירות המוניציפליות, מינה אותו הולנד לראש ממשלת צרפת לאחר התפטרותו של ארו. ממשלת ואלס הראשונה הושבעה ב-2 באפריל 2014, והיא מנתה 16 חברי ממשלה מהמפלגה הסוציאליסטית ושר אחד מהמפלגה הרדיקלית השמאלנית. בעקבות התבטאויות ציבוריות של מספר שרים כנגד מדיניותה הכלכלית של הממשלה, הממשלה פוטרה ב-25 באוגוסט 2014 והייתה הממשלה הקצרה ביותר בתולדות הרפובליקה החמישית. הנשיא הולנד איפשר לוואלס להדיח את השרים הסוררים ולהקים ממשלה חדשה.
בדצמבר 2016 הוא פרש מתפקידו כראש ממשלה על מנת להתמודד בפריימריז למועמדות המפלגה הסוציאליסטית לבחירות לנשיאות צרפת 2017, אך הפסיד לבנואה המון ברוב של 58%-41%. לבסוף, במרץ 2017, הודיע על תמיכתו במועמד העצמאי הקרוב לדעותיו, עמנואל מקרון.
ביוגרפיה > פעילות פוליטית בספרד

לאחר שהכריז על פרישה מהחיים הציבוריים בצרפת, הקים במרץ 2019, את המפלגה הפוליטית "ברצלונה לשינוי" (אנ').
כדי להשתתף במירוץ לראשות עיריית ברצלונה ב-25 במאי 2019. המפלגה השיגה מקום רביעי מבחינת מספר קולות המצביעים, ו-6 חברי מועצה מקומית מטעם מפלגתו. כיוון שאת מספר הקולות קיבל המועמד לראשות העיר, ארנסט מארגל (אנ') התומך בבדלנות קטלוניה, הציע ואלס את הקולות בהם זכה למועמדת אדה קולאו שלא תמכה בעצמאות קטלוניה, כך נבחרה אדה קולאו לקדנציה נוספת בראשות עיריית ברצלונה.
עמדות פוליטיות

מנואל ואלס נחשב למתון במפלגה הסוציאליסטית, ושייך למחנה הליברלי הימני במפלגה. בבחירות המקדימות לראשות המפלגה הוא זיהה עצמו כתומך בצורת ממשל "הדרך השלישית", כמו זו של טוני בלייר בבריטניה וביל קלינטון בארצות הברית.
לואלס קשרים טובים עם הקהילה היהודית בצרפת והוא נוקט בקו תקיף ועקבי נגד האנטישמיות החדשה במדינה. כך למשל האשים בשנת 2003, במאמר משותף עם הפוליטיקאי ז'אן לוק מלנשון, את האינטלקטואל השווייצרי-מוסלמי טארק רמדאן באנטישמיות בחזות של פרוגרסיביות, בעקבות דבריו כי האינטלקטואלים היהודים של צרפת נוקטים בלאומנות פרו ישראלית. בינואר 2015, לאחר פיגוע במרכול כשר, התבטא כי "צרפת ללא יהודיה לא תהיה צרפת", וכן פעל בסוף 2014 לאסור על הופעות הקומיקאי האנטישמי דיידונה מ'באלה מ'באלה על אף מגבלות חופש הביטוי. בנובמבר 2014 העניקה לו ועידת רבני אירופה (CER) את הפרס ע"ש לורד יעקובוביץ’ על "נחישותו המופתית להיאבק באנטישמיות". אמירותיו על האנטישמיות ועל קשריו לעם היהודי באמצעות משפחתו הובילו להאשמה נפוצה בקרב חוגי הימין הקיצוני בצרפת, שלפי חוקרי החוגים הללו שואבת השראה מתאוריות קשר אנטישמיות שהפיץ כמאה שנה קודם לכן הסופר הצרפתי אדואר דרימון, לפיה ואלס נתון ל"השפעות יהודיות" מצד אשתו היהודיה.
חיים אישיים

ואלס היה נשוי מאז 1987 לנטלי סולי, והם הורים ל-4 ילדים. ביולי 2010 התחתן שוב, עם אן גרבוין, נגנית כינור מוערכת ממוצא יהודי. בזכות הרקע המשפחתי שלו הוא מדבר צרפתית, ספרדית, קטלאנית ואיטלקית.
הערות שוליים

↑  Manuel Valls, IMDb
↑  qui veut être le Sarko de la gauche, Le Point, no. 1820, אוגוסט 2007, pp.24–27.
↑  Biographie de Xavier Valls
↑  http://www.interieur.gouv.fr/Archives/Archives-Manuel-Valls-mai-2012-avril-2014
↑  Valls fait son one man show ,Gala Magazine, 30 June 2009. Retrieved 12 February 2013
↑  הממשלה בצרפת התפטרה; שר הפנים הוכרז כראש ממשלה, באתר וואלה, 1 באפריל 2014
↑  ממשלת צרפת התפטרה בשל ביקורת על מדיניותה הכלכלית, באתר וואלה, 25 באוגוסט 2014
↑  ↑ a et b "Monsieur Ramadan ne peut pas être des nôtres", Le Nouvel Observateur, 6 novembre 2003
↑  נאום באספה הלאומית
↑  Les “influences juives” de Manuel Valls : une vieille rengaine de l’extrême droite
↑  Manuel Valls va se marier en juillet ,Le Nouvel Observateur, 10 January 2010.
↑  qu'il faut savoir de Manuel Valls ,lejdd.fr, 16 May 2012.
| ראשי ממשלת צרפת |
| --- | --- | --- |
| צרפת של וישי | אנרי פיליפ פטן • פייר לאוואל • פרנאן דה ברינון | דגל צרפת |
| הממשלה הזמנית של הרפובליקה הצרפתית | שארל דה גול • פליקס גואן • ז'ורז' בידו • לאון בלום | דגל צרפת |
| הרפובליקה הצרפתית הרביעית | פול רמדיה • רובר שומאן • אנדרה מארי • רובר שומאן • אנרי קווה • ז'ורז' בידו • אנרי קווה • רנה פלוון • אנרי קווה • רנה פלוון • אדגר פור • אנטואן פינה • רנה מאייר • ז'וזף לניאל • פייר מנדס פראנס • אדגר פור • גי מולה • מוריס בורז'ס-מונורי • פליקס גאיאר • פייר פלימלי • שארל דה גול | דגל צרפת |
| הרפובליקה הצרפתית החמישית | שארל דה גול • מישל דברה • ז'ורז' פומפידו • מוריס קוב דה מירוויל • ז'אק שבאן-דלמאס • פייר מסמר • ז'אק שיראק • ריימון באר • פייר מורואה • לורן פביוס • ז'אק שיראק • מישל רוקאר • אדית קרסון • פייר ברגואה • אדואר בלדור • אלן ז'ופה • ליונל ז'וספן • ז'אן-פייר רפרן • דומיניק דה וילפן • פרנסואה פיון • ז'אן-מארק ארו • מנואל ואלס  • ברנאר קזנב • אדואר פיליפ • ז'אן קסטקס • אליזבת בורן • גבריאל אטאל • מישל ברנייה | דגל צרפת |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810629656205606  BnF: cb15104128n (data)  GND: 1013106393  ISNI: 0000 0001 2020 7824  LCCN: n2007063578  SUDOC: 092378005  VIAF: 10142929   WorldCat (עם VIAF): 10142929
ניק קיריוס

| --- | --- |

 לידה:  27 באפריל 1995 (בן 29) קנברה, אוסטרליה
 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה
 מקום מגורים:  מלבורן 
 בן או בת זוג:  Anna Kalinskaya (2019–2020) 
 גובה:  1.93 מטר
 יד חובטת:  ימין (חבטת גב היד בשתי ידיים)
 פעילות כמקצוען:  2013–הווה (כ־11 שנים)
 סה"כ פרסים שצבר:  9,905,710 דולר אמריקאי 
 יחידים
 מאזן קריירה:  165–96 (63.2%)
 דירוג שיא:  13 (24 באוקטובר 2016)
 זכיות בטורנירים:  6
 זוגות
 מאזן קריירה:  55–52 
 שיאי גראנד סלאם
 זכיות 0
 אליפות אוסטרליה הפתוחה:  רבע גמר (2015)
 אליפות צרפת הפתוחה:  סיבוב שלישי (2015, 2016)
 וימבלדון:   גמר (2022)
 אליפות ארצות הברית הפתוחה:  רבע הגמר (2022)
 תאריך עדכון 11 בפברואר 2021
 
ניקולס הילמי "ניק" קיריוס (באנגלית: Nicholas Hilmy Kyrgios; נולד ב-27 באפריל 1995) הוא טניסאי אוסטרלי מקצועני. בשיאו (24 באוקטובר 2016) דורג במקום 13 בעולם וכיום (ינואר 2023), מדורג במקום 19 בעולם בדירוג הסבב ה-ATP.
קיריוס זכה ב-6 טורנירים מסבב ה-ATP והישג השיא שלו, הוא הגעה לשלב הגמר בטורניר גראנד סלאם, באליפות וימבלדון (2022), אז הפסיד בארבע מערכות לנובאק ג'וקוביץ'.
קיריוס הוא השחקן השלישי שניצח את רוג'ר פדרר, רפאל נדאל ונובק ג'וקוביץ' כבר במשחק הראשון שלו נגדם.
לקיריוס יש מוניטין של שחקן שנכנס לצרות על התנהגותו במגרש הטניס. בטורניר סינסינטי מאסטרס שנערך ב-15 באוגוסט 2019 הוא נקנס בסכום של 113,000 דולר בגין התנהגותו, הקנס הגבוה ביותר שניתן בסבב ה-ATP.
הוא נודע גם כשחקן שאוהב להשתעשע במשחקים, למשל כאשר הוא מגיש את הכדור בין הרגליים וכך מפתיע את יריבו.
ביוגרפיה

קיריוס נולד וגדל בקנברה. אימו נורליילה "ניל", היא בת משפחת המלוכה של סולטנות סלנגור שבמלזיה. היא ויתרה על תואר הנסיכה שלה לאחר שבחרה להגר לאוסטרליה בשנות העשרים לחייה. היא מהנדסת מחשבים. אביו, יוריוס, הוא צייר ממוצא יווני. הוא נוצרי יווני אורתודוקסי ומקפיד לענוד שרשרת זהב עם צלב. החל משנת 2020 הוא מנהל אורח חיים טבעוני.
ביוגרפיה > 2013

באליפות אוסטרליה הפתוחה שנערכה בינואר 2013 זכה קיריוס בתואר לנערים לאחר שניצח את בן ארצו תנסי קוקינאקיס. אותה שנה באליפות וימבלדון הוא זכה בתואר לזוגות נערים ביחד עם תנסי קוקינאקיס.
ביוגרפיה > 2014

באליפות וימבלדון שנערכה בתחילת יולי 2014 הוא הגיע לשלב רבע הגמר שבו הפסיד למילוש ראוניץ' מקנדה (8 בעולם) ב-4 מערכות (6-7(4-7), 6-2, 6-4, 7-6(7-4)). בסיבוב השני הוא ניצח את רישאר גאסקה מצרפת (13 בטורניר) במשחק צמוד בן 5 מערכות ולאחר שפיגר בשתי מערכות (6-3, 7-6(7-4), 4-6, 5-7, 8-10) ובסיבוב הרביעי הוא קבע את הפתעת האליפות לאחר שניצח את רפאל נדאל מספרד (2 בעולם) ב-4 מערכות (6-7(5-7), 7-5, 6-7(5-7), 3-6).
ביוגרפיה > 2015

באליפות אוסטרליה הפתוחה שנערכה בינואר 2015 הגיע קיריוס למשחק רבע הגמר שבו הפסיד לאנדי מארי מבריטניה (6 בעולם) ב-3 מערכות (6-3, 7-6(7-5), 6-3) שלבסוף הגיע למשחק הגמר.
ביוגרפיה > 2022

באליפות אוסטרליה הפתוחה שנערכה בינואר 2022 זכה קיריוס באליפות עם תנסי קוקינאקיס, שאתו זכה ב-2013 באליפות אוסטרליה הפתוחה לנוער. הייתה זו הפתעה גדולה, שכן קיריוס וקוקינאקיס לא שיחקו מעולם יחדיו בזוגות בסבב המקצועני, והיו מדורגים לפני התחרות במקומות 259 (קיריוס) ו-433 (קוקינאקיס) בזוגות בדירוג ה-ATP.
באליפות וימבלדון 2022 העפיל לראשונה בקריירה לגמר גראנד סלאם, בו הפסיד לנובאק ג'וקוביץ' בארבע מערכות.
נוהאד משלב

| --- | --- |
 מקום מגורים:  אבו סנאן 
 תפקיד:  ראש מועצה מקומית (2008–2018)  שייח' 
 
נוהאד משלב (ערבית: نهاد مشلب) הוא ראש המועצה לשעבר של אבו סנאן בשנים 2008–2018.
במקור מירכא, בן למשפחת חקלאים דרוזית ומחזיק בעצמו מטע זיתים מטע זיתים. נושא בתואר שייח'.
בבחירות 2008 ניצח עם 3,098 קולות את הזימה עלי בהפרש של ארבעה קולות. ב-2008 פסק בית המשפט המחוזי כנגד מינוי אחיינו ליועץ המשפטי למועצה.
בבחירות 2013 הביס את ביתם גסאן, וניצח ברוב של 59.9%.
במהלך כהונתו, הגדיל את שטח השיפוט של הכפר עד ואדי אלמג'נונה שבגבול הכפר הדרוזי ג'ת. כמו כן היה מעורב בין היתר במסגרת פורום הרשויות הדרוזיות והצ'רקסיות במאבק כנגד חוק הלאום.
בבחירות 2018 הפסיד בסיבוב השני כנגד פאוזי משלב שזכה ב-56.62% מהקולות.
בבחירות 2024 התמודד נגד אחיו הני משלב, וכנגד אחיינו סיף משלב, אך הפסיד לאחרון.
הערות שוליים

↑  דף הפייסבוק של משלב
↑  الشيخ نهاد مشلب لـ "بـُكرا": الحياة في ابو سنان عادت إلى طبيعتها, بـُكرا (בערבית)
↑  نهاد مشلب: في الصباح فلاح وبعد الظهر خدام, بـُكرا (בערבית)
1 2  חסין חלבי, נוהאד מישלב סיבוב שני בפורטל הכרמל והצפון
↑  מתחת לפני השטח: סיור בכפרים הערבים בגליל התחתון באתר הידברות
↑  ביהמ"ש הורה למועצה לשוב ולדון במינויו של אחיין ראש המועצה לתפקיד היועץ המשפטי
↑  תוצאות הבחירות באתר נבו
↑  شقيقان وابن اختهما يتنافسون على رئاسة مجلس ابوسنان, اخبار، راديو، ديجيتال، بث مباشر والمزيد | مكان، هيئة البث الإسرائيلي, ‏12 בספטמבר 2023 (בערבית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מהיר ועצבני

ערך זה עוסק בסרט הראשון בסדרת הסרטים. אם התכוונתם לסדרת הסרטים, ראו .
| --- | --- |

כרזת הסרט בארצות הברית
 מבוסס על:  "רייסר X" מאת קן לי
 בימוי:  רוב כהן
 הופק בידי:  ניל ה. מוריץ
 תסריט:  קן לי גארי סקוט תומפסון אריק ברגקוויסט דייוויד אייר
 עריכה:  פיטר הונס
 שחקנים ראשיים:  פול ווקר וין דיזל מישל רודריגז ג'ורדנה ברוסטר ריק יון צ'אד לינדברג מאט שולץ ג'וני סטרונג
 מוזיקה:  BT
 צילום:  Ericson Core
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Original Film Mediastream Film
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  22 ביוני 2001
 משך הקרנה:  106 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פעולה, סרט פשע, סרט מתח 
 תקציב:  38 מיליון דולר
 הכנסות:  $207,283,925
 הכנסות באתר מוג'ו:   fastandfurious
 סרט הבא:  מהיר ועצבני 2
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
מהיר ועצבני (באנגלית: The Fast and the Furious) הוא סרט פעולה אמריקאי משנת 2001 בבימויו של רוב כהן בכיכובם של פול ווקר, וין דיזל, מישל רודריגז, ג'ורדנה ברוסטר, ריק יון, צ'אד לינדברג, מאט שולץ וג'וני סטרונג.
זה הסרט הראשון בסדרת הסרטים, ועם השנים נעשו לו תשעה סרטי המשך – האחרון שבהם יצא לאקרנים בחודש מאי 2023 והוא "מהיר ועצבני 10".
צוות השחקנים הראשי

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| פול ווקר | בריאן אוקונר |  |
| וין דיזל | דומיניק "דום" טורטו |  |
| מישל רודריגז | לטישיה "לטי" אורטיז |  |
| ג'ורדנה ברוסטר | מיה טורטו |  |
| ריק יון | ג'וני טראן | האנטגוניסט הראשי של הסרט |
| צ'אד לינדברג | ג'סי |  |
| מאט שולץ | וינס |  |
| ג'וני סטרונג | ליאון |  |
| רוב כהן | שליח הפיצה | רוב כהן הוא במאי הסרט |
מועמדויות וזכיות בפרסים

| שנה | פרס | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2002 | פרס מכון הסרטים האמריקאי | הצלם הטוב ביותר | מועמדות |
| 2002 | פרס ALMA Award | שיר הנושא הטוב ביותר | מועמדות |
| 2002 | פרס ASCAP | שיר הנושא הטוב ביותר | זכייה |
| 2002 | פרס BMI Film Music Award | הפרס הוענק ל-BT | זכייה |
| 2002 | פרס MTV Movie Award | הצמד הקולנועי הטוב ביותר וין דיזל ופול ווקר | זכייה |
| 2002 | פרס MTV Movie Award | סיקוונס הפעולה הטוב ביותר | מועמדות |
| 2002 | פרס MTV Movie Award | השחקן הטוב ביותר | מועמדות |
| 2002 | פרס MTV Movie Award | השחקן הטוב ביותר בהופעת בכורה | מועמדות |
| 2002 | פרס MTV Movie Award | הסרט הטוב ביותר | מועמדות |
| 2002 | פרס Golden Reel Award | עריכת סאונד הטובה ביותר - דיאלוגים | מועמדות |
| 2002 | פרס Golden Reel Award | עריכת סאונד הטובה ביותר - אפקטים מיוחדים | מועמדות |
| 2002 | פרס Taurus Award | הנהיגה הטובה ביותר | זכייה |
| 2002 | פרס Taurus Award | מתאם הפעלולים הטוב ביותר | זכייה |
| 2002 | פרס Taurus Award | הפעלולן הטוב ביותר | זכייה |
| 2002 | פרס Taurus Award | הפעלולנית הטובה ביותר | זכייה |
| 2002 | פרס Taurus Award | עבודה עם רכב הטובה ביותר | זכייה |
| 2002 | פרס Taurus Award | עבודה עם רכב הטובה ביותר | מועמדות |
| 2002 | פרס Taurus Award | החבטה החזקה ביותר | מועמדות |
הערות שוליים

1 2   "מהיר ועצבני", במסד הנתונים Box Office Mojo (באנגלית)
| מהיר ועצבני |
| --- | --- | --- |
| סרטים | מהיר ועצבני (2001) • מהיר ועצבני 2 (2003) • מהיר ועצבני 3 (2006) • מהיר ועצבני 4 (2009) • מהיר ועצבני 5 (2011) • מהיר ועצבני 6 (2013) • מהיר ועצבני 7 (2015) • מהיר ועצבני 8 (2017) • מהיר ועצבני 9 (2021) • מהיר ועצבני 10 (2023) |  |
| סרטים קצרים | מבוא טעון-טורבו (2003) • לוס בנדולרוס (2009) |  |
| ספין אוף | מהיר ועצבני: הובס ושואו (2019) • מהיר ועצבני: מרגלים על הכביש (2019–) |  |
| דמויות ושחקנים ראשיים | דומיניק "דום" טורטו (וין דיזל) • בריאן אוקונר (פול ווקר) • לטי אורטיז (מישל רודריגז) • מיה טורטו (ג'ורדנה ברוסטר) • לוק הובס (דוויין ג'ונסון) • רומן פירס (טייריס גיבסון) • טג' פארקר (לודאקריס) • טגו ליאו (טגו קלדרון) • ריקו סאנטוס (דון עומר) • ראמזי (נטלי עמנואל) • אלנה ניבס (אלסה פאטקי) • אוון שואו (לוק אוונס) • דקארד שואו (ג'ייסון סטיית'האם) |  |
| דמויות ושחקנים משניים | האן (סונג קאנג) • ג'יזל (גל גדות) • וינס (מאט שולץ) • שון בוזוול (לוקאס בלאק) • פרנק פטי (קורט ראסל) |  |
| במאים | רוב כהן (1) • ג'ון סינגלטון (2) • ג'סטין לין (3–6, 9) • ג'יימס ואן (7) • פ. גארי גריי (8) • דייוויד ליטץ' (הובס ושואו) • מיכה גונל, ברט האלנד (מרגלים על הכביש) • לואי לטריה (10) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2003009838  VIAF: 176743320   WorldCat (עם VIAF): 176743320
מרק אנטואן אוליבייה

מרק אנטואן אוליבייה (בצרפתית: ‏Marc-Antoine Olivierקובץ:LL-Q150 (fra)-WikiLucas00-Marc-Antoine Olivier.wav‏Ⓘ‏; נולד ב-18 ביוני 1996) הוא שחיין צרפתי, בעל מדליית ארד אולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016) בשחייה במים פתוחים במשחה ל-10 ק"מ ואלוף העולם (בודפשט 2017) בשחייה במים פתוחים במשחה ל-5 ק"מ.
ביוגרפיה

אוליבייה גדל במשפחה של שחיינים (אביו ואחיו) בעיירה דנן, במחוז נור בחבל או-דה-פראנס. הוא החל להתאמן בשחייה בגיל 7 ובגיל 15 החל להתאמן בשחייה במים פתוחים. כיום הוא שוחה בנרבון.
ביוגרפיה > 2015

באליפות העולם שנערכה בקאזאן שברוסיה ב-2015 סיים אוליביה במקום שישי במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:50:06.4 שעות, 12.4 שניות ממדליית זהב ו-5.7 שניות ממדליית ארד ובמקום 11 במשחה הקבוצתי ל-5 ק"מ בתוצאה של 56:50.9 דקות. נוסף לכך, הוא השתתף במשחה ל-25 ק"מ, אך לא סיים אותו.
ביוגרפיה > 2016

באליפות אירופה בשחייה במים פתוחים שנערכה בהורן, הולנד ביולי 2016 זכה אוליבייה במדליית ארד, במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:55:21.6 שעות, אחרי פרי וירטמן מהולנד (1:55:20.6 שעות) וג'ק ברנל מבריטניה (1:55:21.2 שעות).
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה אוליבייה במדליית ארד בשחייה במים פתוחים במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:53:02.0 שעות, אחרי פרי וירטמן מהולנד (1:52:59.8 שעות) וספירידון יאניוטיס מיוון (1:52:59.8 שעות). זו ליג'ן מסין שדורג רביעי קבע תוצאה זהה לשלו.