stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סרק
פוליטיקה

האי סרק נחשב עד 2008 לאתר הפאודליזם האחרון באירופה, בו חלק מבעלי האדמות החזיקו אותם כואסאלים. נערכה הצבעה לשינוי מצב משפטי זה במרץ 2006, והמעבר לדמוקרטיה נכנס לתוקף ב־9 באפריל 2008.
האדון השליט הוא הסניור של סארק, והוא עומד בראש הממשלה הפאודליטית של סארק. מאז 1974 משמש ג'ון מישל בומון (John Michael Beaumont) כסניור ה-22 של סארק.
תפקיד הסניור נקבע על ידי המלכה אליזבת הראשונה בשנת 1565. הסניור הוא השליט באי והיחיד הרשאי לגדל יונים, וכן היחיד הרשאי לגדל כלבות שאינן מעוקרות באי. כמו כן הוא הבעלים של כל החפצים שהים משליך על חופי האי.
בשנת 1974, עם מותה של סיביל האת'וויי, השליטה ה-21 של האי, נחקקה בו חוקה דמוקרטית, והועברו זכויות שלטוניות מהשליט למועצה נבחרת המשמשת בית מחוקקים, שנקראת: Chief Pleas.
כל אחד מהואסאלים באי נקרא "טנאנטס" (tenant), במשמעות הצרפתית של המילה (ואסאל) ולא במשמעות האנגלית (שוכר). באי 40 משפחות של וסאלים. אין בעלות ממש על קרקעות האי, והקרקעות נחכרו בחכירה לדורות מהסניור. ניתן להעביר את החכירה דרך ירושה או מכירה .
כיום במועצת האי חברים 40 הואסאלים ו-12 נבחרים הנבחרים לתקופה של שלוש שנים בבחירות חופשיות. בהצבעה שנערכה ב-8 במרץ 2006 התקבלה הצעה לשנות את מבנה המועצה (ברוב של 25 למול 15). לפי ההצעה החדשה יכלול בית המחוקקים החדש 14 בעלי קרקעות שייבחרו מבין הואסאלים ו-14 שייבחרו מבין כל התושבים.
הדעות באי היו חלוקות - חלק העדיפו להשאיר את השיטה הפאודלית וחלק רצו דמוקרטיה מלאה. בסקר שנערך בו השתתפו 165 תושבים, 53% הצביעו עבור דמוקרטיה מלאה ו-47% העדיפו את הפשרה שהתקבלה.
הבחירות שנקבעו בהחלטת המועצה נקבעו לדצמבר 2008.
הסניור והסנשאל הם חברי ה-Chief Pleas. כמו כן ישנם פרבו, גרפייה ושר אוצר, שנוכחים בישיבות המועצה אך אינם חברים.
הרשות המבצעת של האי היא:
הסנשאל (Seneschall) - האחראי על השופטים.
הפרבו (Prevôt) - האחראי ניהול המועצה ומערכת המשפט.
הגרפייה (Greffier) - הרשם הראשי של האי.
האוצר (Treasurer) - אחראי על תקציב האי.
שוטר (Constable) - אחראי על שיטור באי.
סגן השוטר (Vingtenier)
הסנשאל, הפרבו, הגרפייה והאוצר נבחרים על ידי הסניור. השוטר וסגנו נבחרים על ידי המועצה. בשנת 2003 הצביעה המועצה לביטול החוק האוסר גירושים באי.
כלכלה ותחבורה

עיקר כלכלת סרק מתבססת על תיירות ובנקאות. אסורה באי תנועת כלי רכב, והתנועה מתנהלת באמצעות כירכרות רתומות לסוסים, זוגות אופניים, טרקטורים, וכן כלי רכב חשמליים עבור המבוגרים באי. הגישה לאי מתבצעת באמצעות מעבורת מגרנזי.
שפה

סרקסווזית (באנגלית: Sercquiais, Sarkese או Sark-French) היא ניב של השפה הנורמנית המדובר על ידי המבוגרים בתושבי האי. עקב ההגירה מבריטניה לאי, השפה העיקרית באי היא השפה האנגלית.
שפה > קלמור דה ארו (Clameur de Haro)

אחד החוקים העתיקים של איי התעלה הוא חוק קלמור דה ארו - מנגנון משפטי שקיים עד ימינו בחלק מהאיים, ובהם האי סרק. מנגנון זה מאפשר מתן סעד מיידי למתלונן בגין הפרה שנעשתה נגדו או פגיעה בזכויותיו. אופן הפעלת המנגנון: בעת ההפרה צועק המתלונן בעיני עדים את המשפט בשפה הצרפתית: "Haro, Haro, Haro! À mon aide mon Prince, on me fait tort!" (לעזרתי נסיך שלי! מעוולים נגדי!). קריאה זו צריכה להירשם במשרד הרשם (ה-Greffe) תוך 24 שעות; כל פעולות הממשל נגד אותו אדם צריכות להיפסק מידית עד לדיון בעניינו, ואותו דיון צריך להיקבע בהקדם האפשרי (בדומה לצו מניעה במשפט הישראלי).
האירוע האחרון בו הופעל חוק זה היה ביוני 1970 כאשר אחד מתושבי האי קרא "קלמור" נגד הרשויות שרצו להקים גדר סביב גינתו.
ספורט

סרק משתתפת במשחקי חבר העמים.
הערות שוליים

| איי התעלה |
| --- | --- | --- |
|  ביליוויק ג'רזי | ג'רזי • מינקווירס ואקרהוס |  |
|  ביליוויק גרנזי | גרנזי •   אולדרני •  סרק •  הרם • ג'ת'ו • ליהו •  ברצ'ו • בורהו • לה קסקט |  |
| מדינות אירופה |
| --- | --- | --- |
| מדינות ריבוניות | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן 1 • איטליה • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה 2 • בולגריה • בלגיה • בלארוס • בוסניה והרצגובינה • גאורגיה 1 • גרמניה • דנמרק • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • הרפובליקה הצ'כית • ותיקן • טורקיה 1 • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונקו • מונטנגרו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צרפת •  קזחסטן 1 • קפריסין 2 • קרואטיה • רומניה • רוסיה 1 • שוודיה • שווייץ |  |
| חבלי ארץ "לא מוכרים" | אבחזיה • דרום אוסטיה • טרנסניסטריה • קוסובו • צפון קפריסין 2 |  |
| שטחים תלויים | אולנד • אקרוטירי ודקליה 2 • איי פארו • גיברלטר • גגאוזיה • גרנזי • יאן מאיין • ג'רזי • האי מאן • סבאלברד |  |
| הערות | 1 חלק משטח המדינה נמצא באסיה. 2 מבחינה גאוגרפית נמצאת באסיה, אך נחשבת חלק מאירופה מסיבות היסטוריות. |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560121605171  GND: 4105354-0  LCCN: n88040349  MusicBrainz: 24d14d4f-4fb6-4838-8ffb-470a4e8cc281  NKC: ge423199  VIAF: 124436405   WorldCat (עם VIAF): 124436405
ענר פרמינגר

| --- | --- |

ענר פרמינגר
 לידה:  17 בינואר 1955 (בן 69) תל אביב
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  במאי
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 צאצאים:  תמר פרמינגר, מתן פרמינגר 
 http://anerpreminger.com
 פרופיל ב-IMDb
 
עָנֵר פּרֶמינגר (נולד ב-17 בינואר 1955) הוא במאי, תסריטאי, מפיק וחוקר ופרופסור לקולנוע ישראלי.
פרסים ופסטיבלים

2010 - רק בעין אחת ,TEMPS D'IMAGES PRÉMIO DE CINEMA International Film Festival, Lisbon Portugal.
2010 - ציון לשבח לסרט רק בעין אחת, I've Seen Films International Film Festival, Milan, Italy.
2009 - רק בעין אחת, אפוס, הפסטיבל הבינלאומי לסרטי אמנות, סינמטק תל אביב.
2009 - רק בעין אחת, אפוס, הפסטיבל הבינלאומי לסרטי אמנות, סינמטק נצרת.
2009 - רק בעין אחת, פסטיבל קולנוע דרום, שדרות.
2004 - מענק פיתוח של קרן הקולנוע הישראלי ושל קרן הקולנוע של מדינת נורד-ריין-וסטפלר NRW, גרמניה, לכתיבת תסריט ופיתוח פרויקט: גלות בירושלים פיתוח תסריט לסרט עלילתי באורך מלא על חייה של המשוררת אלזה לסקר-שילר. בשיתוף עם המחזאי/תסריטאי מוטי לרנר.
2003 - מענק הקרן החדשה לקולנוע דוקומנטארי בשיתוף עם טלעד ובשיתוף הוצאת הספרים כתר, לכתיבת דרמת טלוויזיה על-פי הסיפור "מר לוי" של עמוס עוז, מתוך "הר העצה הרעה".
2003 - מגרש הרוסים, הפסטיבל הבינלאומי לסרטים, טריבקה, ניו יורק, 2003.
2002 - מגרש הרוסים, פסטיבל הסרטים התיעודיים, דוקאביב, תל אביב, 2002.
2001 - פדיון האב, פסטיבל פיפטל, ביאריץ, צרפת 2001
2000 - ציון לשבח לסרט פדיון האב, התחרות הבינלאומית של "החוויה היהודית", פסטיבל הסרטים הבינלאומי בירושלים, יולי 2000.
1999 - 2002 – הסרט הגרעין הקשה השתתף בפסטיבלים הבינלאומיים הבאים: חיפה 1999; ניו יורק 2000; וושינגטון די.סי., 2000; סיאטל וושינגטון, 2001; פיפטל, ביאריץ, צרפת, 2001; קונטרה קוסטה, ארצות הברית 2002.
1995 - בדרך לבית של אבא, הפסטיבל הבינלאומי לסרטים "שכנים", חיפה 1995.
2009 - גולם במעגל, פסטיבל של מבחר סרטים ישראלים של כל הזמנים, מילאנו, איטליה.
1993 - 1995- הסרט גולם במעגל זכה בפרסים הבאים:
פרס וולגין: הסרט הישראלי הטוב ביותר בפסטיבל ירושלים 1993.
אנטיגונת הזהב: הסרט הטוב ביותר בפסטיבל מונפלייה, צרפת 1993.
פרס האקדמיה הישראלית לקולנוע לשחקנית הטובה ביותר, 1993 - חגית דסברג.
פרס אופרה פרימה: סרט הביכורים הטוב ביותר בפסטיבל הבינלאומי מונטווידאו, אורוגוואי 1994.
יגואר הזהב: פרס מיוחד של חבר השופטים בפסטיבל קנקון, מקסיקו 1994.
פרס המבקרים לשחקן הטוב ביותר של שנת 1993 לחגית דסברג, פסטיבל חיפה 1994.
ספרים ומאמרים > ספריו

מסך הקסם – כרונולוגיה של קולנוע ותחביר (עורכת: לילי פרי), הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 1995
ספר על תולדות הקולנוע: מתי התחילה ההיסטוריה של הקולנוע ואילו זרמים אמנותיים הטביעו עליה את חותמם? האם יש לקולנוע פרה-היסטוריה? מהי שפה קולנועית וכיצד התפתחה? איך עיצבו אותה והשפיעו על התפתחותה יוצרים שונים? איזה קשר פועל בין כלכלה, טכנולוגיה וחברה לבין תפיסות אסתטיות והתפתחות המדיום הקולנועי? מהו מקור עוצמתו של הקולנוע במאה ה-20? שאלות אלו ועוד רבות אחרות מקבלות בספר זה התייחסות המאפשרת לעשות סדר בפסיפס העשיר של מאה שנות קולנוע.
פרנסואה טריפו – האיש שאהב סרטים (עורכת: לילי פרי), הוצאת הקיבוץ המאוחד, מכון פורטר אוניברסיטת תל אביב, והמכללה האקדמית ספיר, 2006
פרמינגר מציג את הקולנוע של פרנסואה טריפו, ופורש לפני הקורא תאוריות שעד כה כמעט ולא יושמו בתחום הקולנוע ועניינן בזיקה בין יצירות ובדיאלוג בין יוצרים שונים. פרמינגר בוחן מחדש את סרטיו של פרנסואה טריפו – האמן שניהל דיאלוג חי ותוסס עם המורשת עליה גדל, ומציע פרשנות החושפת היבטים חדשים שעד כה לא היו מוכרים בכתיבה על סרטיו הידועים של טריפו, בהם, "400 המלקות", "ז'יל וג'ים" או "לילה אמריקאי", לצד סרטיו הפחות מוכרים, בהם, "תירו בפסנתרן" ו"אהבה במנוסה".
ספרים ומאמרים > מאמריו הבולטים

צ'ארלי צ'אפלין שר רקוויאם אילם - מאמר של פרמינגר על חדשנותו של צ'ארלי צ'פלין בתחום הפסקול. נהוג להתייחס לצ'פלין כיוצר ראינוע שנתקבע בראינוע ולפרמינגר יש תזה חדשה, שלפיה צ'פלין חידש בתחום הפסקול.
סרטיו של פרנסואה טריפו כמרחב תרבותי אינטרטקסטואלי - הקשר בין ספרות, קולנוע ואמנות פלסטית בסרטים "ז'יל וג'ים" ו"שתי אנגליות והיבשת".
הקומדיה האנושית של אנטואן דנואל: מאונורה דה בלזק לפרנסואה טריפו - מאמר שחושף את הקשר בין טריפו לבין "הקומדיה האנושית" של בלזק. פרמינגר טוען שבסדרת סרטיו, "סרטי אנטואן דואנל", עשה טריפו מה שבלזק עשה בקומדיה האנושית.
סרטים עלילתיים

החיים בינתיים, 2012
הגרעין הקשה, 1999
גולם במעגל, 1993
שמשה קדמית, 1990
אנימה, וידאו דאנס (7:30 דקות). תסריט/בימוי/הפקה - ענר פרמינגר. כוריאוגרפיה - נימה יעקבי; מוזיקה - חנוך יעקבי.
סרטים תיעודיים

רק בעין אחת: מעקב אחר עבודתו של האמן צבי לחמן: 1998 - 2008, 2009, 52 דקות - תיעוד של עבודת האמן צבי לחמן בשנים 1998–2008. כניסה אל מרחב עולמו הפנימי של לחמן דרך יצירותיו חושפת את הדמיון בין נקודת המוצא של עבודתו לזו של במאי הקולנוע. כדי לתת מקום לכובד המשקל הפיזי והמנטלי של הדמויות והסיטואציות אותן הוא מפסל ורושם הוא נדרש לצמצום מרחב ראייתו לאיבר אחד, עין אחת; המקבילה הקולנועית לעדשת המצלמה. פרמינגר הפיק, ביים וכתב את התסריט ביחד עם עמי דרוזד. הצלם הראשי היה רוני כצנלסון והעורך היה עמי דרוזד.
מגרש הרוסים, 2001, 5 דקות - תסריטי/ במאי – ענר פרמינגר, מפיק – עמית גורן (במסגרת פרויקט "מקום"), צלם ראשי - רוני כצנלסון, עורך - עמי דרוזד. הסרט הוקרן בדוקאביב 2002 ושודר בערוץ 8 כהפקה של נגה תקשורת.
פדיון האב, 2000, 71 דקות - סרט מעקב אחרי עבודת האמן צבי לחמן. הוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בירושלים, יולי 2000, ובפיפה, ביאריץ 2001. פרמינגר הפיק, ביים וכתב את התסריט, רוני כצנלסון צילם וציפי רז ערכה.
ללמוד וללמד מתמטיקה, 1994 - 1998, 3 סרטים בני 30 דקות כל אחד - סדרה של שלושה סרטי מעקב אחרי סדנאות המתמטיקה במסגרת פרויקט "מחר 98 באצבע הגליל", בהפקת שרות הסרטים הישראלי.
בדרך לבית של אבא, 1995, 74 דקות - פרמינגר מספר: "'בדרך לבית של אבא' הנו סרט העוקב אחר ניסיוני לספר את ספור חייו של אבי, שהיה תמיד חידה עבורי. מתוך הווייתי כאב לשלושה ילדים, יצאתי למסע בעקבות חיי אבי והתחקיתי אחרי מעגלי חיים שונים הבונים פורטרט של אדם וראי של דור.
סרטים עלילתיים קצרים

כתיבה, בימוי, הפקה ועריכה:
24 Hours (1983, 37 דקות, 16 מ"מ) ;
Two Cups (1982, 17 דקות, 16 מ"מ);
Dark Room (1981, 18 דקות, 16 מ"מ);
Time (1981, 8 דקות, 16 מ"מ) ;
Interlock (1980, 5 דקות, 16 מ"מ).
ראו גם

ערכים על סרטי ענר פרמינגר
הערות שוליים

↑  צ'ארלי צ'אפלין שר רקוויאם אילם: יצירתו של צ'אפלין בשנים 1928–1952 כהצהרה קולנועית על המעבר מראינוע לקולנוע, היסטוריה ותאוריה: הפרוטוקולים/פרוטוקולאז',גיליון 22 (2011) – על החושני באמנות, כתב העת המקוון של המחלקה להיסטוריה ותאוריה, בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב
↑  קולנוע - ספרות – פיסול ומה שביניהם: סרטיו של פרנסואה טריפו כמרחב תרבותי אינטרטקסטואלי, היסטוריה ותאוריה: הפרוטוקולים/פרוטוקולאז',גיליון 20 - קריאות, אפריל 2011, כתב העת המקוון של המחלקה להיסטוריה ותאוריה, בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב
↑  Preminger, A., 2004, The Human Comedy of Antoine Doinel: From Honoré de Balzac to François Truffaut, The European Legacy: Journal of the International Society for the Study of European Ideas: (ISSEI), Vol. 9, No. 2, p.173-193
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266771505171  ISNI: 0000 0000 6664 2197  LCCN: n84216466  NTA: 326680969  VIAF: 75267140   WorldCat (עם VIAF): 75267140 
ענר פרמינגר באתר הצילומים של הסרט "החיים בינתיים"
פייפר (כתב עת)

| --- | --- |
שער כתב העת בנובמבר 2014, "לשבור את האינטרנט" בהשתתפות קים קרדשיאן
שער כתב העת בנובמבר 2014, "לשבור את האינטרנט" בהשתתפות קים קרדשיאן
 סוגה:  אופנה, מוזיקה, תרבות פופולרית, אמנות
 תאריכי הופעה:  1984–הווה (כ־40 שנה)
 שפה:  אנגלית
 מערכת:  ניו יורק 
 מדינה:  ארצות הברית
 ISSN:  1073-9122
 papermag.com
 
פייפר (באנגלית: Paper; ידוע גם בשם Paper Mag) הוא כתב עת עצמאי שבסיסו בעיר ניו יורק המתמקד באופנה, תרבות פופולרית, חיי לילה, מוזיקה, אמנות וקולנוע. כתב העת הופץ בהתחלה מדי חודש, בסופו של דבר הפך הצטמצם לתפוצה רבעונית ולבסוף הופץ באינטרנט בלבד שם הוא עולה באופן קבוע.
בשנת 2020, ההפצה הפיזית של כתב העת הופסקה בעקבות מגפת הקורונה בארצות הברית. לבסוף, הוחלט לעבור להפצה דיגיטלית.
היסטוריה

כתב העת פייפר נוסד ב-1984 על ידי קים האסטרייטר ודייוויד הרשקוביץ, עורכים לשעבר ב-SoHo Weekly News, בעזרת לוסי סיסמן וריצ'רד ווייגנד. הוא החל בתור כתב עת מודפס חודשי בצורה מתקפלת של שישה-עשר עמודים בשחור-לבן, ומאז הצטמצמה תפוצתו לפעם ברבעון עד להחלטה לעבור לתפוצה דיגיטלית בלבד.
דוגמניות השער בעבר כוללות את קים קרדשיאן, קייטי פרי, מיילי סיירוס, פרינס, CL, קייסי מאסגרייבס, ג'ניפר לופז, ו-BTS.
הערות שוליים

1 2  Paper
↑  Paper Magazine Acquired by Tom Florio’s New Media Group | BoF Exclusive, News & Analysis | BoF, web.archive.org, ‏2017-11-08
↑    Emma Spedding, ‏The man behind Kim Kardashian's Paper Magazine cover on how to break the internet, The Telegraph, 18 April 2016
↑  Katy Perry Goes Avant-Garde On The Cover Of ‘Paper’ Magazine, idolator, ‏2019-02-08
↑  Miley Cyrus and Pet Pig 'Bubba Sue' Pose Nude for Cover of "Paper" Magazine, Time, ‏2015-06-08 (באנגלית)
↑  Coleman, Beth (1999). "Artist 2000: Prince & The Revelation". Paper (15th Anniversary Issue). New York: Paper Publishing Company (published June 1, 1999). p. 68.
↑  CL makes cover of U.S. Paper magazine, kpopherald.koreaherald.com
↑  Kacey Musgraves Poses In Just A Bra For ‘Paper’ Magazine, web.archive.org, ‏2019-09-05
↑  Jennifer Lopez, Mariah Carey Land Paper Magazine Cover, web.archive.org, ‏2017-08-22
↑  BTS Star In Paper Magazine’s ‘Break The Internet’ Issue For A Cover That Captures Their Phenomenal Impact, web.archive.org, ‏2019-11-19
פאבל נדבד

פאבל נדבד (בצ'כית: ‏Pavel Nedvědקובץ:Cs-Pavel Nedved.ogg‏Ⓘ‏; נולד ב-30 באוגוסט 1972) הוא כדורגלן עבר צ'כי. הוא מזוהה בעיקר עם יובנטוס ונחשב לאחד הקשרים הטובים בעולם בתקופתו, זוכה כדור הזהב לשנת 2003. נדבד פרש ממשחק ב-2009 לאחר 19 עונות בכדורגל מקצועני. נבחר לשחקן הטוב ביותר בתולדות ליגת העל הצ'כית. לזכותו 91 הופעות ו-18 שערים במדי נבחרת צ'כיה איתה הגיעה לגמר יורו 1996.
קריירה

נדבד שיחק בדוקלה פראג, ספרטה פראג ולאציו, איתה זכה באליפות אחת, ובשנת 2001 הצטרף ליובנטוס תמורת סכום של כ-41 מיליון יורו. בשנת 2003 העפיל נדבד עם יובנטוס לגמר ליגת האלופות נגד מילאן, אך נעדר מהמשחק עקב צבירת כרטיסים צהובים, לאחר שקיבל כרטיס צהוב במשחק חצי הגמר מול ריאל מדריד. בסוף אותה שנה הוא זכה בתואר כדור הזהב. בעונות 2004/2005 ו-2005/2006 הוא זכה עם הקבוצה בשתי אליפויות איטליה רצופות. אף על פי שיובנטוס הורדה לסרייה ב' בסוף עונת 2005/2006 עקב פרשת השחיתות בכדורגל האיטלקי, נדבד נשאר בקבוצה והיה גורם מרכזי בחזרתה לסרייה א' כבר בעונת 2006/2007. בעונה שלאחר מכן סייע לקבוצה לסיים במקום השלישי בליגה. בכל שנותיו ביובנטוס זכה עם הקבוצה ב-3 אליפויות איטליה.
נדבד שיחק בנבחרת צ'כיה החל משנת 1994, ושיחק עמה ביורו 1996, יורו 2000, יורו 2004 ומונדיאל 2006. לקראת סוף הקריירה הבינלאומית שלו שימש כקפטן הנבחרת. בחצי גמר יורו 2004, נגד נבחרת יוון, נדבד נפצע כתוצאה מתיקול של שחקן יווני והוחלף. פציעה זו הובילה אותו לפרישה מהנבחרת הלאומית בספטמבר 2004. כבר בשנת 2005 חזר נדבד לנבחרת, והעפיל איתה למונדיאל 2006, שהיה המונדיאל הראשון שלו ואף הראשון של צ'כיה מאז פירוק צ'כוסלובקיה. בתום המונדיאל פרש נדבד מהנבחרת, ובסך הכל הבקיע 18 שערים ב-91 משחקים במדי הנבחרת.
ב-31 במאי 2009 הודיע נדבד על פרישתו מכדורגל. נדבד נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם.
פוסטוינה

| --- | --- |
סמל פוסטוינהסמל פוסטוינה

 מדינה:  סלובניה סלובניה
 אזור:  נוטרנסקו-קראשקה
 נפה:  פוסטוינה
 שטח:  33.3 קמ"ר
 גובה:  556.4 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  9,189 (2012)
 קואורדינטות:  45°46′33.11″N 14°12′49.18″E﻿ / ﻿45.7758639°N 14.2136611°E﻿ / 45.7758639; 14.2136611
 אזור זמן:  UTC +1
 www.postojna.si
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סלובניה מוגדלת) ליובליאנה מריבור צליה קרשקו נובו מסטו  קראן נובה גוריצה  קופר א י ט ל י ה  אוסטריה הונ. קרואטיה הים האד. פוסטוינה(למפת סלובניה רגילה) ליובליאנה מריבור צליה קרשקו נובו מסטו  קראן נובה גוריצה  קופר א י ט ל י ה  אוסטריה הונ. קרואטיה הים האד. פוסטוינה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
פוסטוינה (בסלובנית: Postojna, בגרמנית: Adelsberg, באיטלקית: Postumia) היא עיר השוכנת בדרום-מערב סלובניה, ומרוחקת כ-35 קילומטרים מטריאסטה שבאיטליה. העיר משמשת כבירת אזור נוטרנסקו-קראשקה, ונפת פוסטוינה.
העיר שוכנת לגדת נהר הפיווקה (Pivka), סמוך לה נמצאת מערת פוסטוינה, אחת מאתרי התיירות הפופולריים ביותר בסלובניה.
היסטוריה

ממצאים ארכאולוגיים שנמצאו במערה סמוכה לעיירה, מתארכים את היישוב הקדום באזור לתקופת האבן הקדומה. ההתיישבות המודרנית בעיירה מוזכרת לראשונה במאה ה-13. בימי הביניים המאוחרים הייתה העיר חלק מדוכסות קרניולה, שהייתה חלק מהמונרכיה ההבסבורגית. פוסטוינה הוכרזה כעיר בשנת 1909, בין השנים 1918–1943 הייתה העיר תחת שלטון האיטלקים והיא צורפה מנהלתית לנפת טריאסטה.
בעיר נמצא קבר אחים בו נקברו קרבנות מלחמת העולם השנייה. הקבר, המכונה בסלובנית "בור הקבורה באורן" (Grobišče Brezno v borovcih), ממוקם דרומית-מזרחית לעיר, ובו שרידי גופות לא מזוהים.
פוסטאוטלקה

| --- | --- |
סמל פוסטאוטלקהסמל פוסטאוטלקה
 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  המישור הגדול הדרומי
 מחוז:  בקש בקש
 נפה:  נפת מזקובאצ'האזה
 שטח:  18.88 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  297 (1 בינואר 2021)
 קואורדינטות:  46°32′00″N 21°00′00″E﻿ / ﻿46.533333333333°N 21°E﻿ / 46.533333333333; 21 
 אזור זמן:  UTC +1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.פוסטאוטלקה(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.פוסטאוטלקה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פוסטאוטלקה (בהונגרית: Pusztaottlaka) הוא כפר קטן בנפת מזקובאצ'האזה שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם מספר התושבים בפוסטאוטלקה נמצא בירידה. בשנת 1990 חיו בכפר 501 תושבים, ובשנת 2021 רק 297 תושבים.
הכפר הוקם בשנת 1929 ונקרא תחילה אוטלקה (Ottlaka).
סמל הכפר כולל עלי טבק כסימן לגידול העיקרי שהתקיים בכפר, אריה המסמל כוח אומץ והתמדה עם צלב המעיד על תושביה הנוצרים של הכפר.
לכפר יש הסכם עיר תאומה, הכפר וילאגוש (Világos) מרומניה.
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
| יישובים במחוז בקש |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | בקשצ'בה  |  |
| ערים |  בטוניה •  בקש •  • צ'ורוואש •  דוואוואניה •  אלק •  פיזשדיארמט •  גיומנדרד •  גיולה •  קונדורוש •  קרשלדאן •  מדגיישג'האזה •  מזברן •  מזהגייש •  מזקובאצ'האזה •  אורושהאזה •  שרקד •  סרווש •  סגהאלום •  טוטקומלוש •  אויקיגיוש •  וסטה |  |
| כפרים | בקשסנטאנדראש • צ'בסבדי • דובוז • גרנדאש • קטשופרון • סבדקיגיוש • טלקגרנדאש • דומבג'האז • קוורמש • אלמאשקמראש • דומבירטוש • קספר • קישדומבג'האז • קונאגוטה • מגיארבאנהגייש • מגיארדומבג'האז • מדגיישבודזאש • נג'באנהגייש • נג'קמראש • פוסטאוטלקה • וגג'האזה • צ'אדסאלאש • אצ'גפלבה • הוניה • בלמגייר • קמוט • קרשטרצ'ה • טרהוש • מורון • קרשויפלו • קרטססיגט • בוצ'ה • קטגיהאזה • לוקשהאזה • אורמניקוט • קרדוש • צ'בצ'וד • בקשאמשון • צ'נאדאפאצה • גאדורוש • קרדושקוט • נג'סנאש • פוסטפלדוואר • ביהראוגרה • גסט • קרשנג'הרשאן • קטגיאן • מהקרק • מזגיאן • שרקדקרסטור • אויסלונטה • ז'דאן |  |
| יישובים בנפת מזקובאצ'האזה |
| --- | --- | --- |
| יישובים | מזקובאצ'האזה • בטוניה • מדגיישג'האזה • מזהגייש • דומבג'האז • קוורמש • אלמאשקמראש • דומבירטוש • קספר • קישדומבג'האז • קונאגוטה • מגיארבאנהגייש • מגיארדומבג'האז • מדגיישבודזאש • נג'באנהגייש • נג'קמראש • פוסטאוטלקה • וגג'האזה |  |
פאבל סביצקי

פבל אלהביץ' סביצקי (בבלארוסית: Павел Алегавіч Савіцкі; נולד ב-12 ביולי 1994) הוא כדורגלן בלארוסי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת רוך ברסט ובנבחרת בלארוס.
קריירת מועדונים

סביצקי נולד בגרודנו שבבלארוס, וגדל במחלקת הנוער של נמאן גרודנו המקומית. ב-15 באפריל 2011 ערך סביצקי את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בפתיחת המחצית השנייה בהפסד 1-0 לויטבסק במסגרת המחזור הרביעי בליגת העל הבלארוסית. ב-9 ביולי 2011 הבקיע סביצקי את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-43 בתיקו 1-1 נגד בלשינה בוברויסק במסגרת המחזור ה-17 בליגה. בחודש ינואר 2015 הושאל סביצקי ליאגלוניה ביאליסטוק מליגת העל הפולנית לחצי עונה, וערך בה 5 הופעות ליגה.
קריירה בינלאומית

ב-18 במאי 2014 ערך סביצקי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בלארוס, כשנכנס כמחליף בדקה ה-66 בתיקו 0-0 נגד נבחרת איראן במשחק ידידות. שלושה ימים לאחר מכן הבקיע סביצקי את שעריו הראשונים בנבחרת, צמד שערים בניצחון 5-1 על נבחרת ליכטנשטיין במשחק ידידות, לאחר שעלה כמחליף בתחילת המחצית השנייה.
עתליה רוזנבאום

אין תמונה חופשית
עתליה (תלי) רוזנבאום (נולדה ב-1960) היא מנהלת ישראלית שכיהנה בעבר כמנכ"לית משרד המדע, התרבות והספורט.
ביוגרפיה

לרוזנבאום תואר שני בפסיכולוגיה תעשייתית מהטכניון (1989). עבודת הגמר שלה הציגה כלי לבחינת משמעת עובדים בארגונים.
בשנים 2001–2002 שימשה מנהלת משאבי אנוש בחברת התוכנה סנגייט.
ב-2003 החלה לכהן כמנכ"לית משרד המדע, התרבות והספורט. מתן וילנאי פיטר את רוזנבאום עם כניסתו לתפקיד שר המדע והטכנולוגיה ב-2005.
בשנים 2008–2009 ניהלה את המכון למדיניות ואסטרטגיה של המרכז הבינתחומי הרצליה.
במרץ 2009 נכנסה לתפקיד סגנית יו"ר המטה לביטחון לאומי לפיתוח אסטרטגי וארגון. במהלך כהונתה חדלה לשמש דירקטורית בחברת רפא"ל עקב חשש לניגוד עניינים. ביולי 2010 הדיח אותה יו"ר המל"ל, עוזי ארד. לאחר פרישתה מונתה למנהלת קרן גרמניה-ישראל למחקר ולפיתוח מדעי (GIF).
בספטמבר 2009 החליט יו"ר מפעל הפיס, שמעון כצנלסון, למנותה כנציבת מפעל הפיס לאחריות חברתית.
באוקטובר 2015 מונתה ליו"ר חברת "פנטזי נטוורק" העוסקת בפיתוח משחקי ספורט פנטזיה.
ביוגרפיה > פרשת הצוללות

באוגוסט 2017 נטען כי בזמן כהונתה במל"ל ניסתה לארגן למיקי גנור, נציג טיסנקרופ, פגישה עם שגריר ישראל בגרמניה, יורם בן-זאב, שעסק בנושא רכש הצוללות. רוזנבאום הכחישה את הדיווח. בספטמבר 2017 פורסם כי רוזנבאום נחקרה באזהרה בפרשת הצוללות, והיא חשודה בהדלפת מידע מתוך ישיבות המל"ל למיקי גנור. בנובמבר 2018 המליצה המשטרה להעמיד את רוזנבאום לדין בפרשה.
הערות שוליים

↑  רשומה באתר הטכניון
↑  אבי בליזובסקי, השר וילנאי פיטר את מנכ"לית משרד המדע עתליה רוזנבאום, אתר "הידען", 2 בספטמבר 2005
↑  שלום ירושלמי, סערה במל"ל: עוזי ארד הדיח את סגניתו עתליה רוזנבאום, באתר nrg‏, 23 ביולי 2010
↑  רביב דרוקר, פרסום ראשון: "אשת הקשר" של מיקי גנור במל"ל נחשפת, באתר nana10‏, 1 באוגוסט 2017
פדרו (כדורגלן יליד 1997)

פדרו גילרמה אבראו דוס סנטוס (בפורטוגזית: Pedro Guilherme Abreu dos Santos; נולד ב-20 ביוני 1997) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת פלמנגו מליגת העל הברזילאית ובנבחרת ברזיל.
קריירת מועדונים

פדרו נולד בריו דה ז'ניירו שבברזיל וגדל במחלקות הנוער של פלמנגו, דוקקסיאסנסה, ארטסול ופלומיננסה. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצה הבוגרת של פלומיננסה במסגרת ליגת העל הברזילאית, במדיה ערך 70 הופעות ליגה והבקיע 26 שערים.
ב-2 בספטמבר 2019 חתם פדרו על חוזה לחמש עונות בפיורנטינה מהסרייה א'. ב-3 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד פארמה במסגרת המחזור ה-11 בליגה לעונת 2019/2020. בסך הכל ערך ארבע הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-23 בינואר 2020 הושאל פדרו לפלמנגו מליגת העל הברזילאית. ב-9 בדצמבר 2020 חתם על חוזה קבוע במועדון.
קריירה בינלאומית

ב-13 בנובמבר 2020 ערך פדרו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ברזיל, בניצחון 1-0 על נבחרת ונצואלה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022. ב-27 בספטמבר 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 5-1 על נבחרת תוניסיה במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת ברזיל לטורניר מונדיאל 2022.
הערות שוליים

↑  Pedro è viola באתר הרשמי של פיורנטינה, 2 בספטמבר 2019 (באיטלקית)
↑  Com reverência a Zico, atacante Pedro é anunciado oficialmente pelo Flamengo באתר Globo Esporte, ‏ 23 בינואר 2020 (בפורטוגזית)
↑  Flamengo confirma compra de Pedro junto à Fiorentina e assina até 2025 באתר Terra, ‏ 9 בדצמבר 2020 (בפורטוגזית)
↑  Seleção Brasileira está convocada para a Copa do Mundo FIFA Qatar 2022 באתר הרשמי של קונפדרציית הכדורגל הברזילאית, 7 בנובמבר 2022 (בפורטוגזית)
| נבחרת ברזיל – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 אליסון •  2 דנילו •  3 טיאגו סילבה •  4 מרקיניוס •  5 קאסמירו •  6 אלכס סנדרו •  7 פאקטה •  8 פרד •  9 רישרליסון •  10 ניימאר •   11 ראפיניה •  12 וברטון • 13 אלבס •  14 מיליטאו • 15 פאביניו • 16 אלכס טלס • 17 גימראייש • 18 ז'סוס • 19 אנטוני • 20 ויניסיוס • 21 רודריגו • 22 אברטון ריביירו • 23 אדרסון • 24 ברמר • 25 פדרו • 26 מרטינלי • מאמן: צ'יצ'ה |  1 אליסון •  2 דנילו •  3 טיאגו סילבה •  4 מרקיניוס •  5 קאסמירו •  6 אלכס סנדרו •  7 פאקטה •  8 פרד •  9 רישרליסון •  10 ניימאר •   11 ראפיניה •  12 וברטון • 13 אלבס •  14 מיליטאו • 15 פאביניו • 16 אלכס טלס • 17 גימראייש • 18 ז'סוס • 19 אנטוני • 20 ויניסיוס • 21 רודריגו • 22 אברטון ריביירו • 23 אדרסון • 24 ברמר • 25 פדרו • 26 מרטינלי • מאמן: צ'יצ'ה | ברזיל |