stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרטיני (ורמוט)
היסטוריה

קלמנטה מישל, קרלו רה, קרלו אניילי ואליג'ו באודינו הקימו את החברה בשנת 1847 כמפעל ביקבוק ורמוט בפסיונה (כיום קיארי). כמה שנים מאוחר יותר הצטרף לצוות אלסנדרו מרטיני, והפך למנהל ב-1863 יחד עם טאופילו סולה ולואיג'י רוסי (שהיה ממציא של ורמוט). ב-1863 הם שינו את שם החברה ל-Martini, Sola & Cia. הם החלו לייצא בקבוקי ורמוט לרחבי העולם. העיר ניו יורק קיבלה את הארגזים הראשונים שלה בשנת 1867. באותה תקופה הוענקו לפירמה כמה פרסים, שעדיין רשומים על הבקבוקים: דבלין (1865), פריז (1867 ו-1878), וינה (1873) ופילדלפיה (1876). שלושים שנה בלבד לאחר הקמתו, מרטיני היה זמין בארצות הברית, ברזיל, ארגנטינה, יוון, פורטוגל, בלגיה, מצרים ומדינות נוספות. בשנת 1879 מכרה משפחת סולה את זכויותיה לשותפים הנותרים, ששינו את שמה של החברה ל-Martini & Rossi, כפי שהיא נראית כיום.
ייתכן שהמותג נתן לקוקטייל הוורמוט והג'ין האמריקאי מרטיני את שמו (מתכון מוקדם שלו ידוע משנת 1888), אם כי קיימות גם השערות אחרות לגבי האטימולוגיה של הקוקטייל.
ב-1892 השתלטו על העסק ארבעת בניו של רוסי. השליטה עברה לאחר מכן לנכדיו ב-1930. בשנת 1929 נרשם לראשונה הלוגו של Martini Ball & Bar. ארגון מחדש בוצע בשנת 1977 וכתוצאה מכך הוקם תאגיד המשקאות הכללי. ב-1992 התמזגו מרטיני ורוסי עם בקארדי. "מרטיני הוא מותג האלכוהול הרביעי בעוצמתו בעולם" על פי סקר שנערך בשוק בשנת 2006.
ב-1970 וב-1971 תמכו מרטיני יחד עם רוסי במה שנקרא "אליפות העולם בכדורגל לנשים". טורנירים אלה היו עצמאיים לחלוטין מפיפ"א ומאיגודי הכדורגל הלאומיים הנפוצים. הם נערכו ברומא ובמקסיקו.
משקאות

מרטיני עשוי מארבעה מרכיבים: יין, צמחים, סוכר ואלכוהול. סוגיו למיניהם התרחב מאוד:
מרטיני רוסו – 1863
Martini Extra Dry – הושק בראש השנה האזרחית 1900
מרטיני ביאנקו – 1910
מרטיני רוזאטו – 1980
מרטיני ד'אורו – 1998
מרטיני פיירו – 1998 – מהדורה מחודשת 2017
מרטיני סודה
מרטיני ריזרווה מונטלרה
מרטיני ביטר – 1872
מרטיני ברוט
מרטיני רוזה חצי יבש – 2009
מרטיני דולצ'ה
מרטיני פרוסקו
מרטיני אסטי
מרטיני גולד מאת דולצ'ה וגבאנה – 2010
מרטיני רויאלה – 2012
מרטיני גראן לוסו מהדורה מוגבלת 150 שנה – 2013
Martini Riserva Speciale Ambrato – 2015
Martini Riserva Speciale Rubino – 2015
Martini Riserva Speciale Bitter – 2017
ראו גם

מרטיני (קוקטייל)
הערות שוליים

↑  Martini at the online etymology dictionary
↑  "Shaken or Stirred? A Short History to Celebrate National Martini Day". 2014-06-19. נבדק ב-25 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The world's most powerful spirits & wine brands 2007". נבדק ב-30 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל, March 2023)
↑  Women, Soccer and Transnational Migration (Jean Williams; via Google Books)
| משקאות חריפים |
| --- | --- | --- |
| כוהל | אתנול • ההיסטוריה של האלכוהול • השפעות בריאותיות של צריכת אלכוהול • פרסום אלכוהול • תרבות שתייה • נזקי האלכוהול • שכרות • חמרמורת • אלכוהוליזם • אפריטיף • דיז'סטיף |  |
| טעימת יין וטעימת בירה | אוצר יין • אוצר בירה |  |
| הפקה | בישול • זיקוק אלכוהול • הכנת יינות • אבקת אלכוהול |  |
| משקאות מותססים | בירה (סוגי בירה, מותגי ויצרני בירה) • יין (סוגי יין) • סיידר • סאקה • חואנגג'יו • אחרים: באסי • קומיס • תמד • פאלק • סאטי • גוקי ג'יו |  |
| קוקטיילים | אלכופופ •  קוקטיילים של בירה • סוגי קוקטיילים • משקאות בוערים • שוטים • קוקטיילי יין • יין מתובל |  |
| משקאות מזוקקים וליקרים (לפי מרכיב/מתבל) | משקאות מזוקקים וליקרים (לפי מרכיב/מתבל) |  |
| פירות | ענבים/אחר: ברנדי • קוניאק • פיסקו • שנאפס • ראקיו ♦ פומאס: גראפה • אורוג'ו • זיווניה • טסיקודיה • טסיפורו ♦ שזיף: סלו ג'ין • סליבוביץ' • צויקה ♦ דובדבן: שרי הרינג • קירשווסר • וישניווקה • וישניאק ♦ תפוח: אפלג'ק • קלבדוס ♦  קוקוס: ערק • מליבו ♦ לימון: ליקר לימון • לימונצ'לו ♦ משמש: אמרטו |  |
| דגנים | תפוח אדמה: וודקה • אקוואויט • ברנווין ♦ תירס: בורבון • ויסקי תירס • טנסי ויסקי ♦  דורה:  באיג'יו (קאוליאנג) ♦ אורז: באיג'ו אורז • סוג'ו • אוואמורי ♦ שעורה: ויסקי סקוטי • ויסקי אירי • ויסקי יפני  ♦ שיפון: ויסקי שיפון ♦ דגנים שונים: ג'ין • שוכו • וודקה • ויסקי • ויסקי קנדי |  |
| אניס | אבסינת • ערק • אוזו • ראקי • פאסטיס • סמבוקה • מאחיה • ריכרד |  |
| שונות | דבש: קרופניק • בארנייגר • דרמבוי • גלייבה • אייריש מיסט • תמד ♦ שמנת: אייריש קרים • שרידאנס ♦ ביצים: אדבוקט ♦ קנה סוכר/דבשה: רום • קשאסה • אגוארדיינטה • פאלרנאם • גוארמו • סקו הרריירנו ♦ אגבה: טקילה • מסקל  ♦  עשבים שונים: ביטרס • יגרמייסטר • שארטרז |  |
מתתיהו בן תאופילוס (הראשון)

מתתיהו בן תּאוֹפילוֹס (הראשון) היה כהן גדול בבית המקדש השני, הכהן הגדול החמישי בזמן שלטון הורדוס. מייסד משפחת הכהונה הגדולה בית קתרוס.
בשנת 5 לפנה"ס, לאחר שגילה את דבר ניסיון הרעלתו, האשים הורדוס את אשתו, מרים בת הכהן הגדול שמעון בן ביתוס, שידעה על כך והסתירה זאת ממנו. בתגובה, הדיח את אביה ממשרתו ומינה לכהונה הגדולה את מתתיהו בן תאופילוס, בן למשפחה ירושלמית.
לדעת דניאל שוורץ, מתתיהו היה כנראה נשוי לאחותם של שלושה כהנים גדולים בני ביתוס: שמעון, יועזר ואלעזר; ובניהם של מתתיהו ואשתו היו שמעון קנתרס, אליהועיני קנתרס, ויוסף קיפא, שהיו גם צאצאי בית ביתוס.
בזמן כהונתו, ביום הכיפורים, מנע מעצמו מתתיהו לשרת ככהן, בהיותו טמא כבעל קרי, ומסיבה זאת מינה ליום אחד כהן אחר למלא את מקומו בכהונה הגדולה:
פסילתו זו של מתתיהו מלשמש בכהונה, היא כנראה הסיבה לחוק, לפיו 7 ימים לפני יום הכיפורים "מתקינין לו (לכהן-גדול) כהן אחר תחתיו, שמא יארע בו פיסול" וגם משתדלים שלא ירדם בליל הכיפורים.
לאחר פרשת הריסת נשר הזהב, מתנת הקודש שתלה הורדוס לקישוט מעל השער הגדול של בית המקדש, הדיח הורדוס בשנת 4 לפנה"ס את מתתיהו מהכהונה הגדולה כמי שאשם באופן חלקי באירוע ומינה במקומו את יועזר, אחי אשתו, מרים בת הכהן הגדול.
אשמתו של מתתיהו באירוע הייתה אחריותו ככהן הגדול על שוטרי המקדש, שנכשלו בהגנה עליו.
הערות שוליים

↑  להבדיל ממתתיהו בן תאופילוס (השני), הכהן הגדול בזמן פרוץ המרד הגדול.
1 2  פרופ' יוסף קלוזנר, היסטוריה של הבית השני, כרך ד, שיעור 8, פרק 2, עמוד 163.
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 17, פרק ד, פסקה ב, סעיף 78.
↑  דניאל שוורץ, אגריפס הראשון, נספח שלישי: על בית בייתוס וייחוסו של שמעון קנתרס, עמ' 202–203.
↑  תלמוד ירושלמי, סדר מועד, מסכת יומא, דף ה, עמוד א; פרק א, הלכה א; תלמוד ירושלמי, סדר מועד, מסכת מגילה, דף יד, עמוד א; פרק א, הלכה י.
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 17, פרק ו, פסקה ד, סעיפים 166-165.
↑  משנה, סדר מועד, מסכת יומא א.
1 2  פרופ' יוסף קלוזנר, היסטוריה של הבית השני, כרך ד, שיעור 8, פרק 2, עמוד 165.
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 17, פרק ו, פסקה ד, סעיפים 164, 167.
| כהנים גדולים בולטים לפי תקופתם |
| --- | --- | --- |
| משכן משה והמשכן בגלגל | אהרן • אלעזר הכהן |  |
| המשכן בשילה | • אלעזר הכהן • פינחס • אבישוע בן פנחס • בקי בן אבישוע • עזי בן בקי • עלי הכהן • אחיטוב (נכד עלי) • אחיה בן אחיטוב |  |
| משכן נוב ומשכן גבעון | אחימלך בן אחיטוב • אביתר בן אחימלך |  |
| תקופת בית ראשון | צדוק • אחימעץ בן צדוק • עזריהו בן צדוק • אמריהו • יהוידע הכהן • זכריהו בן יהוידע • עזריהו הכהן • אוריה הכהן • עזריהו הכהן (השני) • שלום הכהן • חלקיהו בן שלום • שריה הכהן • יהוצדק הכהן • צפניה בן מעשיה |  |
| תקופת בית שני (תחת שלטון ממלכת פרס) | יהושע בן יהוצדק • יהויקים בן יהושע • אלישיב בן יהויקים • יהוידע הכהן (בית שני) • יוחנן הכהן • ידוע הכהן |  |
| בתקופה ההלניסטית | חוניו הראשון • שמעון הראשון • אלעזר בן חוניו • מנשה אחיו של חוניו • חוניו השני • שמעון השני • חוניו השלישי • יוחנן כהן גדול |  |
| כהנים מתיוונים ואחרים | יאסון •  מנלאוס • אלקימוס • חוניו הרביעי |  |
| כהנים גדולים מבית חשמונאי | יונתן • שמעון • יוחנן הורקנוס הראשון • יהודה אריסטובולוס הראשון • אלכסנדר ינאי • הורקנוס השני • אריסטובולוס השני • מתתיהו אנטיגונוס השני • אריסטובולוס השלישי |  |
| תחת ממשלת רומא | מתתיהו בן תאופילוס (הראשון) • יוסף בן עלים • חנן בן שת • ישמעאל בן פיאבי • יוסף קיפא • יונתן בן חנן • תאופילוס בן חנן • חנניה בן נדבאי • חנן בן חנן • יהושע בן גמלא • מתתיהו בן תאופילוס (השני) • פינחס בן שמואל מכפר חבתא • רבי אלעזר בן חרסום • יששכר איש כפר ברקאי • רבי ישמעאל בן אלישע כהן גדול |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא תולדות עם ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מרקו רוחאס

מרקו רודריגו רוחאס (נולד ב-5 בנובמבר 1991) הוא כדורגלן ניו זילנדי המשחק בעמדת הקשר בולינגטון פיניקס מליגת העל האוסטרלית.
קריירת מועדונים

מרקו רוחאס התחיל את הקריירה שלו באקדמיה לכדורגל של וינטון רופר. בהמשך שיחק גם בקדמיות של ורדר ברמן, הנובר 96 ובורוסיה מנשנגלדבך עד שחזר לואיקאטו. בשנת 2007 הצטרף לקבוצת האמילטון ונדררס ולאחר שנה אחת חזר לוואיקאטו. בקיץ 2009 חתם בוולינגטון פיניקס היו זילנדית המשחק גם בליגת העל האוסטרלית. ב-13 בספטמבר 2009 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה במשחק הליגה נגד מלבורן ויקטורי ובגיל 17, 10 חודשים ושמונה ימים הפך לכדורגלן השני הצעיר ביותר שרושם דקות משחק בקבוצה אחרי קוסטה בארבארוסאס. ב-18 בדצמבר 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–4 נגד ניוקאסל ג'טס. רוחאס נבחר לכדורגלן הצעיר של החודש בפברואר 2011 וב-22 בפברואר נבחר לכדורגלן הצעיר של השנה במועדון.
ב-11 במרץ 2011 חתם לשנתיים במלבורן ויקטורי. ב-8 באוקטובר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון נגד פ.צ. סידני. בעונת 2011/2012 שיחק 23 משחקים ולא הבקיע. ב-5 באוקטובר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בהפסד 1–2 למלבורן סיטי. את העונה סיים עם 15 שערים כמלך שערי הקבוצה וככובש השלישי בטיבו בליגה. בסיום העונה זכה בתואר "הכדורגל הצעיר של העונה".
ב-8 במאי 2013 חתם לארבע שנים בשטוטגרט מהבונדסליגה אליה הצטרף כשחקן חופשי. במהלך הקיץ נפצע כאשר שיחק עם נבחרת ניו זילנד ובכך גמר את העונה. ב-21 באוגוסט 2014 הושאל לגרויטר פירט עד לסיום העונה, אך ב-3 בינואר 2015 שוחרר מהמועדון והצטרף לתון לשנה וחצי.
ב-25 באוגוסט 2016 שוחרר משטוטגרט וחתם לשנתיים במלבורן ויקטורי.
ביולי 2017 חתם בהירנפיין מליגת העל ההולנדית.
ב-22 בינואר 2019 חתם בסונדרייסק מליגת העל הדנית.
ב-22 בינואר 2020 חתם במלבורן ויקטורי.
בקיץ 2024 חתם בולינגטון פיניקס.
קריירה בינלאומית

ב-25 במרץ 2011 ערך רוחאס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ניו זילנד בתיקו 1-1 נגד סין. בקיץ 2011 זכה עם נבחרת ניו זילנד בכדורגל עד גיל 20 באליפות אוקיאניה בכדורגל עד גיל 20. ב-11 בספטמבר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–6 נגד איי שלמה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014.
תארים

גביע אוקיאניה בכדורגל עד גיל 20: 2011
גביע אוקיאניה לאומות: 2016
כדורגלן השנה באוקיאניה: 2012
פרס ג'וני וארן: 2012/2013
הכדורגלן הצעיר של העונה באוסטרליה: 2012/2013
נבחרת העונה בליגת העל האוסטרלית: 2012/2013
מרדכי קרושניץ

| --- | --- |

 לידה:  6 בינואר 1915 ברנוביץ', בלארוס 
 פטירה:  18 במאי 1998 (בגיל 83) נהריה, ישראל 
 מדינה:  פולין, ישראל 
 שפות היצירה:  פולנית, יידיש 
 
הסופר מרדכי הלל קרושניץ
מרדכי הלל קְרוֹשְניץ (בכתיב יידי: קראָשניץ; בכתב לטיני: Mordechai Hillel Kroshnitz;‏ 6 בינואר 1915 – 18 במאי 1998) היה סופר, עורך ועיתונאי יידי, מראשי שארית הפליטה בגרמניה, פעיל ציוני ומפלגתי.
עבודתו העיתונאית והספרותית

במשך כל השנים עסק מרדכי קרושניץ בכתיבה עיתונאית ויוצרת, הן בשמו והן תחת שמות עט: 'צינשורק', 'בן יעקב', 'מרדכי בן הלל' 'מ.ק.', 'ק. הלל'.
פרסם בקביעות בעיתונים כ-"פרייהייט" (עיתון התנועה בוורשה), "דער וואָרט" (ורשה), השבועון "נאָווארעדקער לעבן" (וילנה), "דער פיאָנער" (ורשה), "אָקטאָבער" (מינסק) "טשירוואָנאיאַ זְוויאַזדאַ" (בבלארוסית, בעיר הפלך ברנוביץ), "Der Morgen" (שהופיע ביידיש באותיות לטיניות), "לעצטע ניַיעס", "ישראל שטימע", "פאָלקסבלאַט", "פאָלק, וועלט און מדינה" (ישראל), "אונזער וואָרט" (פריז), "די צוקונפט" ו"יידישער קעמפער" (ניו יורק), "די פרעסע" (בואנוס איירס). כן השתתף בהוצאות ספרותיות חד-פעמיות, כגון "חודש בלעטער פאר ליטעראטור", "שריפטן" (בהוצאה החד-פעמית של הליגה למען א"י העובדת "דער רוף"), בעיתון הנוער "דרור" ועוד.
ערך וריכז עיתונים, כגון את ביטאון המפלגה "באַפריַיונג" (עיתון שארית הפליטה בגרמניה) ואת הוצאת הספרים של מרכז המפלגה.
בארץ ערך והוציא לאור את האסופה "חיפה" (שנתון לספרות ולאומנות) וספרי יזכור לקהילות קרסנוברוד, לובץ' ודלטיץ'. במקביל היה מבקר ספרות והרצה כל אותן שנים בנושאים ספרותיים ולאומיים. כן יזם ערבי ספרות בהם נתן במה ליוצרים צעירים.
עסק בכתיבה יוצרת בסיפורת ובשירה עד יום מותו. פרסם ארבעה ספרי סיפורים קצרים ומסות ספרותיות:
"דורות", "ערד" ('אדמה'), "נאטור און מענטש" ('טבע והאדם'), "אייגנס" ('שלנו').
זכה בפרס רובינליכט לשנת 1982. היה בין מייסדי אגודת הסופרים והאמנים היהודים במינכן, וחבר נשיאות ההנהלה. חבר באגודת הסופרים העבריים במדינת ישראל, חבר בארגון סופרי יידיש הבינלאומי ותקופות יו"ר הארגון.
בשנת 2013 הועבר ארכיון הכתבים של מרדכי קרושניץ, ובו בין 2000 ל-3000 מסמכים, לאוניברסיטת ייל, לצורך תיעוד ומחקר.
חקר הפולקלור

בין השנים 1933–1936, בעת שהותו בקיבוץ "שחריה", עבד מרדכי קרושניץ אף כמזכיר בחברה ובמוזיאון ההיסטורי-אתנוגרפי על שם ש. אנסקי על יד הקהילה היהודית בווילנה, בהדרכתו של מנהל המוזיאון הסופר היידי א. י. גולדשמידט. עזר לסופר נפתלי ווייניג באיסוף חומר פולקלוריסטי (כגון: קללות וברכות). כן אסף חומר היסטורי ופולקלוריסטי עבור ייווא בווילנה. מפיו נרשמו כ-300 סיפורים בארכיון הסיפור העממי בישראל (אסע"י).
ספריו

מרדכי קרושניץ (עורך), קרסנוברוד: ספר זיכרון, תל אביב: ארגון יוצאי קרסנוברוד בישראל, תשט"ז. (עברית ויידיש)
ק. הלל (עורך), ספר הזיכרון לקהילת לובץ' ודלטיץ', הוצאת ארגון יוצאי לובץ' ודלטיץ' בישראל, חיפה, התשל"א - 1971 (עברית ויידיש)
אייגנס, חיפה: אייגנס, תשכ"ד 1963. (מאמרים על הספרות ביידיש)
נאטור און מענטש, חיפה: "חיפה", תשכ"ו 1965. (מסות)
ערד, חיפה: פארלאג חיפה, תשכ"ז. (סיפור)
דורות, חיפה: פארלאג
חיפה; ארויסגעגעבן פון דער היפהער אפטיילונג פון יידישן ליטעראטן- און זשורנאליסטן-פאראיין אין ישראל, תש"ל 1969.
לקריאה נוספת

"מרדכי קראָשניץ", בתוך: הירש אושרוביץ, שלמה ווארזאגער ואחרים (עורכים), יידיש-ליטעראַטור אין מדינת ישראל (ספרות יידיש במדינת ישראל), תל אביב, ה. לייוויק-פאַרלאַג, תשנ"א. כרך ב, עמ' 341–344.
Ben Amos Dan (editor), Folktales of the Jews, Volume 2: Tales from Eastern Europe (Philadelphia: Jewish Publication Society, 2007), pp. 498-499.
הערות שוליים

↑  קרושניץ מ.ה., "היו ימים", בתוך: סגל שרה (עורכת), שחריה: סיפורו של קיבוץ הכשרה, הוצאת בית לוחמי הגיטאות ע"ש יצחק קצנלסון, תשמ"ג. עמ' 278-285
↑  קראשניץ, מרדכי וראדין, דוד (עורכים), חיפה: יארבוך פאר ליטעראטור און קונסט, פארלאג חיפה, 1963 - 1969
↑  קרושניץ מרדכי (עורך), קרסנוברוד, ספר זיכרון, הוצאת ארגון יוצאי קרסונברוד בישראל, תשט"ז
↑  ק. הלל (עורך), לובץ' ודלטיץ' - ספר זיכרון, הוצאת ארגון יוצאי לובץ' ודלטיץ' בישראל, תשל"א
↑  קראָשניץ מרדכי, דורות, פארלאג חיפה, תש"ל
↑  קראָשניץ מרדכי, ערד, פארלאג "חיפה", תשכ"ז
↑  קראשניץ מרדכי, נאטור און מענטש, פארלאג חיפה, תשכ"ו - 1965
↑  קראָשניץ מרדכי, אייגנס, פארלאג אייגנס, תשכ"ד - 1963
↑  the Mordecai Hillel Kroshnitz Papers - MS 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007511765105171  ISNI: 0000 0001 0440 617X  LCCN: nb2010026005  VIAF: 156206714   WorldCat (עם VIAF): 156206714
מרקו רוס

מרקו רוס (בגרמנית: Marco Russ, נולד ב-4 באוגוסט 1985 בהנאו שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן גרמני המשחק באיינטרכט פרנקפורט בעמדת הבלם.
קריירת מועדונים

רוס גדל בקבוצת הנוער של איינטרכט פרנקפורט ועלה לקבוצה הבוגרת בשנת 2004, כאשר היה בן 19. פרנקפורט שיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה, ורוס סייע לקבוצה להעפיל אל הבונדסליגה כבר בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת. רוס שיחק במועדון במשך שבע עונות רצופות, בהן צבר 163 הופעות והבקיע 13 שערים. רוס השתתף עם איינטרכט פרנקפורט בגמר הגביע הגרמני בשנת 2006, בו הפסידה הקבוצה בתוצאה 1-0 לבאיירן מינכן כשרוס משחק 90 דקות. העפלה זו לגמר הגביע העניקה לפרנקפורט את הכרטיס לגביע אופ"א בעונת 2006/07, אך פרנקפורט הודחה בשלב הבתים. בעונת 2010/11 רוס ירד ליגה עם איינטרכט פרנקפורט, ובחר לעזוב את המועדון ולעבור לוולפסבורג. במועדון זה רוס לא נחל הצלחה רבה, ובשתי עונות צבר 24 הופעות בלבד, בהן הבקיע שער אחד. בקיץ 2013 חזר רוס לאיינטרכט פרנקפורט, שעלתה בחזרה אל הבונדסליגה עונה קודם לכן.
בחודש מאי 2016 דווח כי רוס סובל מגידול ממאיר. חרף מחלתו, בחר רוס לשחק במבחני ההישרדות של פרנקפורט בבונדסליגה מול נירנברג, ולהיכנס לטיפולים רק לאחריהם. המשחק הראשון מבין צמד המשחקים נערך יום אחרי הצהרתו של רוס. במשחק זה הבקיע רוס שער עצמי, והמשחק הסתיים בתיקו 1-1. במשחק הגומלין רוס לא נכלל בסגל עקב צבירת כרטיסים צהובים. איינטרכט פרנקפורט ניצחה בגומלין את נירנברג בתוצאה 1-0, ונשארה בבונדסליגה. כובש השער, האריס ספארוביץ', הקדיש את השער לרוס שישב ביציע. בספטמבר 2016 פרסם רוס תמונה שלו לאחר טיפולי כימותרפיה, וקבוצתו הודיעה כי האריכה את חוזהו עד לשנת 2019 כמחווה. באוקטובר 2016 דווח כי רוס החלים מהסרטן ואמור להתחיל תהליך שיקום, שבסיומו יחזור לשירות איינטרכט פרנקפורט. בינואר 2017 דווח כי רוס חזר לאימוני הקבוצה. במאי 2017 ישב רוס על הספסל של פרנקפורט בגמר הגביע הגרמני, בו הפסידה פרנקפורט 2-1 לבורוסיה דורטמונד. בעונת 2017/18 חזר רוס להיות שחקן משמעותי בהגנה של איינטרכט פרנקפורט שרשמה עונה טובה מאוד, שבסיומה זכתה בגביע הגרמני לאחר ניצחון 3-1 בגמר על באיירן מינכן. רוס נכנס כמחליף בגמר במקום ג'ונתן דה גוזמן.
נכון ליוני 2018, רוס מדורג במקום השביעי בטבלת שיאני ההופעות של איינטרכט פרנקפורט בבונדסליגה בכל הזמנים.
תארים

עם איינטרכט פרנקפורט:
הגביע הגרמני: 2017/18
הערות שוליים

↑  טבלת שיאני ההופעות של איינטרכט פרנקפורט בבונדסליגה באתר worldfootball.net
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1242435085  VIAF: 5447163411740800360005   WorldCat (עם VIAF): 5447163411740800360005
מרכז לתרבות עכשווית של ברצלונה

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  מרכז אמנויות (אנ')
 כתובת:  אל רבאל
 מיקום:  ברצלונה
 מדינה:  ספרד 
 מייסדים:  Provincial Deputation of Barcelona, מועצת העיר ברצלונה 
 מבקרים בשנה:  457,394 (נכון ל־2016)
 מנהל:  ג'ודית קאררה
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 24 בפברואר 1994
 תאריך פתיחה רשמי:  24 בפברואר 1994 
 אדריכל:  Albert Viaplana, Helio Piñón 
 קואורדינטות:  41°23′1″N 2°10′0″E﻿ / ﻿41.38361°N 2.16667°E﻿ / 41.38361; 2.16667
 http://www.cccb.org/en/
  (למפת ברצלונה מוגדלת) מרכז תרבות עכשווית(למפת ברצלונה רגילה) מרכז תרבות עכשווית
 
מרכז לתרבות עכשווית של ברצלונה (בקטלאנית: Centre de Cultura Contemporània de Barcelona), הידוע גם בראשי תיבות שלו, CCCB, הוא מרכז אמנויות (אנ') בברצלונה, קטלוניה, ספרד.
המרכז ממוקם בשכונת אל רבאל, ונושא הליבה שלו הוא העיר והתרבות העירונית (אנ'). ה-CCCB מארגן תערוכות, דיונים, פסטיבלים, קונצרטים, מחזורי סרטים, קורסים, הרצאות ופעילויות נוספות.
פעילויות

המרכז ממוקם בשכונת אל רבאל, ונושא הליבה שלו הוא העיר והתרבות העירונית (אנ'). ה-CCCB מארגן תערוכות, דיונים, פסטיבלים, קונצרטים, מחזורי סרטים, קורסים, הרצאות ופעילויות אחרות. בנוסף, מעודד יצירה באמצעות טכנולוגיות ושפות חדשות, חוקר ומקדם את המיזוג המתמשך של שפות וז'אנרים שונים, ומעביר הפקות פנימיות למרכזי אמנות, מוזיאונים ומוסדות לאומיים ובינלאומיים אחרים. המטרה הבסיסית של פעילויות אלו היא ליצור דיון, חשיבה והרהורים על נושא העיר והמרחב הציבורי, ונושאים נוספים המגדירים את האקטואליה. הוא מטפל בנושאים במטרה לקשר את העולם האקדמי עם תהליכי יצירה ואזרחים בכלל. ה-CCCB הוא גם מרחב פתוח ליוצרים, עמותות ומתכנתים עצמאיים שאיתם יצר קשרים לאורך השנים.
ה-CCCB מציע לציבור גישה לחלק מאחזקותיו, ארכיון מולטימדיה הכולל חומרים שיצר המרכז במהלך שנות פעילותו. מגוון רחב של חומרים (מסמכים, פרסומים, קבצים דיגיטליים, אודיו-ויזואליים וכו') בנושאים מרכזיים של תרבות וחברה עכשוויים הזמינים לעיון בארכיון CCCB, והוא ממשיך להתעדכן כל העת. פתוח לציבור גם XcèntricArchive של המרכז, ארכיון דיגיטלי של סרטים ניסיוניים ותיעודיים, הכולל למעלה מ-700 כותרים הקשורים לתוכנית שלו "Xcèntric. הקולנוע של CCCB".
ה-CCCB הוא קונסורציום ציבורי שנוצר על ידי המועצה המחוזית של ברצלונה (Diputació de Barcelona) ומועצת העיר ברצלונה. הגוף הניהולי השולט בקונסורציום הוא המועצה הכללית, שהנשיא שלה הוא נשיא המועצה המחוזית של ברצלונה וסגן הנשיא שלה הוא ראש העיר. ג'ודית קאררה היא המנכ"לית.
המבנה

שטח המרכז הוא 15,000 מטרים רבועים, מתוכם 4,000 מטרים רבועים הם חללי תצוגה. יש בו גם אודיטוריום, חנות ספרים וחדרי סמינרים והרצאות מגוונים. ה-CCCB תופס חלק מבית האחוזה הישן Casa de Caritat, שנבנה בשנת 1802 ומשמש תפקיד זה עד 1957. המקום המחודש הוא פרי עבודתם של האדריכלים הליו פינון (Helio Piñón) ואלברט ויאפלנה (Albert Viaplana), ובשנת 1993, הפרויקט זכה בפרסי אדריכלות של FAD וסיוטט דה ברצלונה. המבנה החדש החליף את האגף הצפוני, והשלים את הפריסה המקורית בצורת U עם נפח מנסרתי בגובה 30 מטר, תוך הצגת חזית מזוגגת היוצאת אל החצר בחלקה העליון. עם משחקי ההשתקפויות שלו, תכונה חדשה זו הופכת למראה של הגגות שמסביב ולנקודת תצפית על העיר, כמו גם לאחסון תקשורת פנימית (אולמות, מעליות ומדרגות).
באביב 2011, ה-CCCB הרחיב את שטחיו עם שילוב התיאטרון לשעבר של Casa de Caritat, ששופץ. הפרויקט, שתוכנן על ידי "מרטינז לאפנה-טורס אדריכלים" (Martinez Lapeña-Torres Arquitectos, SL), יוצר חיבור במפלס המרתף עם המתחם הנוכחי, בחצר פאטי דה לס דונס, ומתייחס לתיאטרון הישן, שנבנה ב-1912 על ידי האדריכל ג'וזף גודיי אי קאסאל. חלק מאחד מהאכסדראות מהמאה ה-19 של בית החולים לשעבר דה לה קריטאט.
הערות שוליים

1 2  "25 years of the CCCB". Time Out Barcelona. Retrieved 2022-04-01.
↑  "La politóloga Judit Carrera será la primera directora del CCCB". La Vanguardia (in Spanish). 2018-07-24. Retrieved 2022-04-01.
↑  "35 years after its break ground. Contemporary Culture Center of Barcelona, CCCB - The Strength of Architecture - From 1998". www.metalocus.es. Retrieved 2022-04-01.
1 2  "CCCB - Cultural Heritage. Government of Catalonia". patrimoni.gencat.cat. Retrieved 2022-04-01.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259409305171  BIBSYS: 23421  BNE: XX86546  BnF: cb12488959v (data)  CANTIC: a1006364x  CiNii: DA10042594  GND: 5113983-2  ISNI: 0000 0004 1807 6812  LCCN: nr94015569  NKC: kn20021022019  NLA: 35498859  NLP: a0000003217307  RERO: 02-A026463584  SUDOC: 034098313  ULAN: 500251050  VIAF: 192387895   WorldCat (עם VIAF): 192387895
משטרת וינה

| --- | --- |


הכניסה למטה המשטרה בווינה, 2010
 מידע כללי
 תחום שיפוט:  וינה וינה
 משרד אחראי:  עיריית וינה
 סוכנות אם:  משרד הפנים
 תאריך הקמה:  1867
 מטה מרכזי:  רחוב שוטנרינג 7–9, וינה
 https://polizei.gv.at/wien
משטרת וינה (בגרמנית: Polizei Wien; רשמית: "משטרת המדינה של וינה", Landespolizeikommando Wien בגרמנית, בראשי תיבות: LPD Wien) היא גוף השיטור המרכזי האזורי הפועל בווינה וסביבתה. המשטרה היא חלק מהממשל המקומי וממשטרת המדינה באוסטריה. היא מספקת את כוח המשטרה ואחראית על שירותי החירום לרבות שירותי הכבאות. מטה המשטרה בממוקם בארמון מודנה בווינה. משטרת וינה פועלת בכפיפות למשטרת המדינה, כאשר עד 2012 פעלה כחלק מהמשטרה הפדרלית של אוסטריה.
כבירת אוסטריה, סידורי הביטחון ייחודיים לעיר. כך למשל, הממשלה הפדרלית היא זו האחראית לאספקת שירותי החירום ואכיפת החוק, מאז הקמת משטרת וינה לראשונה עוד בתקופת האימפריה האוסטרו-הונגרית בשנת 1867 ומאז מתקיימת ברציפות. לעיר אין כוח שיטור עצמאי ומשטרת המדינה היא האחראית באופן ישיר לכוחות השיטור, שכפופים ישירות לשר הפנים האוסטרי.
כתובת מטה המשטרה היא Schottenring 7-9, 1010 Wien. מפקד המשטרה הנוכחי, מאז 2008, הוא גרהרד פירשטל.
מפקדי המשטרה

פיליפ ובר פון אבנהוף (Philipp Weber von Ebenhof)
ג'וזף סטרובאך פון קלייסברג (Joseph Strobach von Kleisberg)
אנטון פון לה מוניר (Anton von Le Monnier)
וילהלם מרקס פון מרקסברג (Wilhelm Marx von Marxberg)
קארל קרטיצ'קה פון יאדן (Karl Krticzka von Jaden)
פרנץ פון קראוס (Franz von Krauß)
פרנץ פון סטייסקל (Franz von Stejskal)
יוהאן פון הברדה (Johann von Habrda)
קארל פון ברזסובסקי (Karl von Brzesowsky)
פרדיננד גורופ פון בסאנז (Ferdinand Gorup von Besánez)
אדמונד פון גייר (Edmund von Gayer)
היינריך דירמאייר (Heinrich Dürmayer)
יוהאן שובר (Johann Schober)
פרנץ בראנדל (Franz Brandl)
יוג'ין סיידל (Eugen Seydel)
מיכאל סקובל (Michael Skubl)
אוטו שטיינהאוזל (Otto Steinhäusl)
ארנסט קלטנברונר (Ernst Kaltenbrunner)
לאו גוטצמן (Leo Gotzmann)
איגנץ פאמר (Ignaz Pamer)
ארתור קלאוזר (Arthur Klauser)
ג'וזף הולאובק (Josef Holaubek)
קארל ריידינגר (Karl Reidinger)
גונתר ביגל (Günther Bögl)
פטר שטידל (Peter Stiedl)
גרהרד פירשטל (Gerhard Pürstl)
משטרת וינה בתרבות

אמן האשליות, סרט דרמה אמריקאי ובו משטרת וינה ממלאת תפקיד מרכזי בניסיונות הלכידה של גיבורי הסרט.
Vienna Blood, סדרת טלוויזיה בריטית מבית BBC Two אודות חקירות רצח של משטרת וינה במאה ה-19.
המפקח רקס, סדרת טלוויזיה אוסטרית שעונותיה הראשונות מגוללות את סיפורו של כלב הרחה במשטרת וינה.
M - Eine Stadt sucht einen Mörder, מיני-סדרה אוסטרית משטרתית המתרחשת בעיר וינה.
Kottan ermittelt, סדרת טלוויזיה משטרתית המתרחשת בווינה.
Die Neue – Eine Frau mit Kaliber, סדרה אוסטרית-גרמנית שחלקה מתרחשת בווינה.
Schnell ermittelt, סדרת טלוויזיה משטרתית המתרחשת בווינה.
ראו גם

המינהל הכללי לביטחון הציבור (אוסטריה)
מהומות יולי 1927
משה צ'אוסקי

| --- | --- |

 לידה:  3 באוגוסט 1935 וילנה, רפובליקת פולין 
 פטירה:  26 בספטמבר 2014 (בגיל 79) 
 תקופת הפעילות:  1965–2014 (כ־49 שנים) 
 תחום יצירה:  ציור 
 
משה צַ'אוּסקי (3 באוגוסט 1935 - 26 בספטמבר 2014) היה צייר ישראלי.