stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלרגיה למזון
הערות שוליים

↑  "Frequently Asked Questions". Food Allergy & Anaphylaxis Network. אורכב מ-המקור ב-2009-10-11. נבדק ב-2013-12-30.
↑  "Allergy Glossary of Terms". Revolution Health.
↑  Olivier CE (2013) Food Allergy. J Aller Ther S3:004. doi: 10.4172/2155-6121.S3-004 Link
↑  Wang J, Sampson HA. Food allergy: recent advances in pathophysiology and treatment. Allergy Asthma Immunol Res 2009; 1:19-29. Link
↑  "Other atopic dermatitis and related conditions". ICD9.
↑  MedlinePlusEncyclopedia
↑  Sicherer 2006, p. 62
1 2 3  Sicherer 2006, p. 63
↑  "About Food Allergies". Food Allergy Initiative. 2008. נבדק ב-2008-12-08.
↑  Savage JH, Matsui EC, Skripak JM, Wood RA (בדצמבר 2007). "The natural history of egg allergy". J Allergy Clin Immunol. 120 (6): 1413–7. doi:10.1016/j.jaci.2007.09.040. PMID 18073126. {{cite journal}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  Sicherer 2006, p. 64
↑  "Food Allergy Facts & Figures". Asthma and Allergy Foundation of Americs. 28 במרץ 2007. אורכב מ-המקור ב-2006-12-07. נבדק ב-2013-12-30. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Food allergy and intolerance". Allergy & Intolerance. Food Additives and Ingredients Association. אורכב מ-המקור ב-2011-02-13. נבדק ב-2010-06-08.
↑  "Rice Allergy". HealthCentersOnline. 2006. p. 2. אורכב מ-המקור ב-2006-05-23. נבדק ב-2006-10-26.
↑  http://www.lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=6946
↑  Sicherer 2006, p. 131
↑  Sicherer 2006, p. 134
↑  "Studies Show Children Can Complete Treatment for Peanut Allergies and Achieve Long-Term Tolerance". Duke University Medicine News and Communications. 2009-03-15. אורכב מ-המקור ב-2009-11-24. נבדק ב-15 מרץ 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Oral Immunotherapy Program Overview". Dallas Allergy Clinic. 2012-08-23. אורכב מ-המקור ב-2013-09-07. נבדק ב-23 אוג' 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Safety, clinical and immunologic efficacy of a Chinese herbal medicine (FAHF-2) for food allergy, NIH, ‏2015
↑  "Food allergies 'gone in 10 years'". BBC News. 2006-09-09. נבדק ב-2006-09-09.
↑  מערכת דוקטורס אונליין, בצה"ל החליטו להוריד פרופיל לחיילים אלרגים למזון, ‏27/11/2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543193905171  BNE: XX528529  BnF: cb11964750j (data)  GND: 4034871-4  LCCN: sh85050258  NDL: 01052131  NKC: ph192845 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אחת השיטות לאבחון אלרגיה "טסטים לעור".
זריקת אפינפרין
בסהאנטר

| --- | --- |

בסהאנטר (2008)
 לידה:  22 בדצמבר 1984 (בן 40) האלמסטד, שוודיה
 שם לידה:  Jonas Erik Altberg 
 שם במה:  Basshunter 
 מוקד פעילות:  שוודיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1998
 מקום לימודים:  Kattegattgymnasiet, Sturegymnasiet 
 סוגה:  דאנס, טכנו
 שפה מועדפת:  שוודית, אנגלית 
 כלי נגינה:  software synthesizer 
 חברת תקליטים:  Extensive Music, Dance Nation, Broma 16, וורנר מיוזיק גרמניה, Alex Music, 3 ביט רקורדס, אולטרה מיוזיק, וורנר מיוזיק יפן, וורנר מיוזיק שוודיה, PowerHouse 
 בן או בת זוג:   Ekaterina Ivanova (2010–2010) בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 פרסים והוקרה:  Radioactive Hit of the Year Era (2008)  Russ.no (2006)  Scandipop Award for Best Male (2009)  Telia for Best Ringtone of the Year (2007)  NRJ Radio Award (2007)  Eurodanceweb Award (2006)  Musikförläggarnas pris (2006)  פרס פורצי הדרך האירופיים (2008)  World Music Award for World's Best Selling Swedish Artist (2008) 
 basshunter.se
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
יונאס אריק אלטברי (בשוודית: Jonas Erik Altberg, נהגה אלטברי; נולד ב-22 בדצמבר 1984), הידוע יותר בשם הבמה בסהאנטר (Basshunter), הוא מפיק, זמר-יוצר ודי ג'יי שוודי, הידוע בעיקר בשל הלהיטים "Boten Anna" ו-"Now You're Gone".
ביוגרפיה

אלטברג נולד בעיר האלמסטד. הוא התגורר עם הוריו ואחיו הצעיר ליד טילסנד, חוף שוודי מפורסם. בשנת 2001 החל ליצור מוזיקה תחת שם הבמה "Basshunter", דרך תוכנת המחשב Fruity Loops (כיום FL Studio).
The Old Shit הוא שמו של אלבום הרשת הראשון של אלטברג שיצא דרך דף הבית שלו באינטרנט. את אלבומו השני, The Bassmachine, הוא הוציא גם כן בדף הבית באתרו ב-25 באוגוסט 2004. האלבום הוקלט בשנים 2003–2004 וכלל 10 רצועות. לאחר שהפיץ כמה שירי דמו דרך האינטרנט, החל אלטברג לקבל שיחות טלפון ממועדוני ריקודים שביקשו להעסיק אותו בתור די ג'יי.
ביולי 2008 הודיע אלטברג כי אובחן כחולה בתסמונת טורט. ב-3 בינואר 2010 השתתף בתוכנית "האח הגדול" בממלכה המאוחדת, וסיים במקום הרביעי.
ב -15 בדצמבר 2010, אלטברג הואשם על ידי המשטרה בתקיפה מינית לכאורה של שתי מעריצות בהופעה במועדון לילה בקירקדלי, סקוטלנד. הוא שוחרר בערבות וחזר לשוודיה. המנהל שלו הכחיש את ההאשמות וטען שהן "שקר מוחלט". ב-12 בינואר 2011, בדיון בבית המשפט, הכחיש אלטברג את הטענות נגדו, וביוני של אותה שנה בית המשפט פסל את גרסת התביעה כלא אמינה וזיכה אותו.
קריירה > 2006-2007: אלבום בכורה

באפריל 2006 הוא חתם על חוזהו הראשון עם וורנר מיוזיק, וב-29 במאי הוציא את אלבום האולפן הראשון <(^^,)> LOL. לאחר מכן הוציא את הסינגל הראשון שלו, "Boten Anna" ("הבוט אנה"). השיר הפך ללהיט מיידי בסקנדינביה והיה השיר הראשון בשפה השוודית שהגיע למקום הראשון במצעד 40 הגדולים ההולנדי. הסינגל השני שיצא מהאלבום היה "Vi sitter i Ventrilo och spelar DotA" ("דוטה" על שם משחק המחשב), אשר הפך גם הוא ללהיט ברחבי אירופה.
קריירה > 2008-2009: אלבום שני

ב-14 ביולי 2008 הוציא אלטברג את אלבומו השני, Now You're Gone - The Album, שהיה אלבומו הראשון ששיריו באנגלית. הסינגל הראשון שיצא היה "Now You're Gone". השיר הפך ללהיט ובמהרה הגיע לראשי המצעדים ואף נשאר במקום הראשון במשך 5 שבועות. הקליפ היה הראשון מסדרה של קליפים אשר כיכבה בהם השחקנית והזמרת איילר ליי ומספרים סיפור של בחורה אשר פוגשת בחור ועד מהרה השניים הופכים לסיפור אהבה לחיובי ולשלילי. הסינגל השני היה "All I Ever Wanted", אשר יצא בסמוך לצאת האלבום וזכה להצלחה רבה כמו קודמו. השיר "Sverige" ("שוודיה") של אלטברג שימש כשיר "היום הבינלאומי" של המחנה השוודי חלונדן (Sjölunden) במינסוטה בשנת 2008. באותה השנה, הפיק עבור הדוגמנית והזמרת אלינה פושקאו כמה רמיקסים לשירה "When You Leave (Numa Numa)".
הסינגל השלישי היה "Please Don't Go", שיצא בשוודיה בלבד והגיע למקום השישי, השיר תוכנן לצאת גם באירופה אך לא שוחרר בשל בעיות טכניות. הסינגל הרביעי שיצא היה "Angel in the Night". הקליפ של השיר הוקרן לראשונה ב-22 באוגוסט 2008. הסינגל שיצא בעקבותיו היה "I Miss You", ב-15 בדצמבר. הסינגל החמישי שיצא מהאלבום היה "Walk on Water" שיצא ב-6 באפריל 2009 והיה הראשון שהקליפ שלו לא היה קשור עלילתית לקודמיו. אחריו יצא מגה-מיקס של ארבעת הקליפים הקודמים.
קריירה > 2009: אלבום שלישי

אלבומו השלישי שנקרא Bass Generation יצא ב-28 בספטמבר 2009. הסינגל הראשון מתוכו יצא לרדיו שבוע קודם לכן ונקרא "Every Morning". הסינגל הגיע למקום ה-17 במצעדים. ב-30 בנובמבר יצא הסינגל השני מהאלבום שהיה "I Promised Myself". שני הקליפים של האלבום היו המשך עלילתי לשירים מאלבומו הקודם של אלטברג.
קריירה > 2010-הווה: אלבום רביעי

במהלך שנת 2010 עבד אלטברג על אלבומו הרביעי והסינגל הראשון מהאלבום היה "Saturday", שיצא ב-5 ביולי 2010. ב-20 באפריל 2011 יצא השיר "Fest i hela huset". ב-9 באפריל 2012 יצא הסינגל השלישי של אלטברג הנקרא "Northern Light". ב-18 בנובמבר יצא הסינגל הרביעי שנקרא "Dream on the Dancefloor".
ב-13 במאי 2013 יצא אלבום הסטודיו הרביעי של אלטברג ונקרא Calling Time. ב-20 ביוני 2013 יצא הסינגל החמישי שהיה "Crash & Burn". הסינגל השישי אשר נקרא "Calling Time" יצא ב-27 בספטמבר.
ב-2020, הוא היה אחד מהכותבים של השיר "Shut Up Chicken" של אל קפון.
ב-2022 הקליט וידאו קליפ חדש לשיר "Vi sitter i Ventrilo och spelar DotA", כפרומו לעונה השנייה של סדרת האנימציה Dota: דם הדרקון.
דיסקוגרפיה > אלבומי סטודיו

2004: The Bassmachine
2006: (,^^) LOL
2008: Now You're Gone - The Album
2009: Bass Generation
2013: Calling Time
דיסקוגרפיה > אלבומי אוסף

2006: The Old Shit
2012: The Early Bedroom Sessions
דיסקוגרפיה > סינגלים

2006: "Boten Anna"
2006: "Vi sitter i Ventrilo och spelar DotA"
2006: "ג'ינגל בלז"
2006: "Vifta med händerna"
2007: "Now You're Gone"
2008: "Please Don't Go"
2008: "All I Ever Wanted"
2008: "Angel in the Night"
2008: "Russia Privjet (Hardlanger Remix)"
2008: "I Miss You"
2009: "Walk on Water"
2009: "Al final"
2009: "Every Morning"
2009: "I Promised Myself"
2010: "Saturday"
2011: "Fest i hela huset"
2012: "Northern Light"
2012: "Dream on the Dancefloor"
2013: "Crash & Burn"
2013: "Calling Time"
Elinor" :2013"
Masterpiece" :2018"
Home" :2019"
Angels Ain't Listening" :2020"
Life Speaks to Me" :2021"
End the Lies" :2022"
2023: "Ingen kan slå (Boten Anna)"
נזק בלתי הפיך (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אביגיל שרייר
 שפת המקור:  אנגלית 
 נושא:  התפרצות מהירה של דיספוריה מגדרית 
 הוצאה
 הוצאה:  סלע מאיר, הוצאת ריג'נסי 
 מקום הוצאה:  ארצות הברית, ישראל 
 תאריך הוצאה:  30 ביוני 2020 
 הוצאה בעברית
 תרגום:  יובל סימן טוב
 
נזק בלתי הפיך: כיצד אופנת הטרנסג'נדרים פוגעת בנערות (באנגלית: "Irreversible Damage: The Transgender Craze Seducing Our Daughters") הוא ספר באנגלית מאת אביגיל שרייר, בעלת טור בעיתון וול סטריט ג'ורנל, שתורגם לעברית ויצא לאור על ידי הוצאת סלע מאיר.
על פי שרייר, בעשור השני של המאה ה-21 חלה עלייה פתאומית וחדה בהזדהות כטרנסג'נדרים של בני נוער שזוהו כנקבה בלידה, משום שהם "פועלים על פי טרנד" הנגרם על ידי רשתות חברתיות וטלפונים סלולריים. שרייר מתייחסת לכך כאל מגפה חברתית, בדומה לנערות שבעשורים קודמים נפלו קורבן לאנורקסיה ובולימיה, ומביעה את התנגדותה להתאמה מגדרית לצעירים.
על הספר נמתחה ביקורת כיוון שההשערה שהוא מקדם, המוכרת בשם התפרצות מהירה של דיספוריה מגדרית, היא אבחנה שלא הוכרה על ידי אף גוף מקצועי כאבחנה תקפה, ושלמעלה ממאה ארגוני בריאות הנפש בהם האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה והאגודה האמריקנית לפסיכיאטריה הזהירו נגד השימוש בה.
היסטוריה

הספר יצא בשנת 2020 ובדצמבר 2020 הוא נמנה בין ספרי השנה של האקונומיסט. בנובמבר 2020 הספר הוסר מאתר המכירות של טארגט, הוא הושב לזמן קצר לאחר ערעור של המחברת, אך הוסר שוב בפברואר 2021. באפריל 2021 הודיעה הנהלת אמזון כי לא תענה לדרישת חלק מעובדיה להסיר את הספר מאתר המכירות שלה, לאחר שבחינה של הספר מצאה שהוא אינו נוגד את כללי אמזון. הספר נמנה בין הספרים המרכזיים האחראים לעלייה במכירות של הוצאת רגנרי ברבעון השני של 2021.
בעקבות פרסום הספר, שרייר, מחברת הספר, נהייתה לדמות מוכרת בכלי התקשורת השמרניים ובמרץ 2021 היא הוזמנה להעיד בסנאט האמריקאי כנגד הצעה להרחיב את "חוק השוויון"(אנ') כדי שיחול גם על טרנסג'נדרים, בגלל שבלשונו הרחבה של התיקון הוא מהווה לטענתה סכנה לנשים וילדות.
תוכן הספר

בספר נטען כי עד תחילת העשור השני של המאה ה-21, שיעור הטרנסג'נדרים, היה 0.01% וברובם הגדול הם היו בנים מלידה. ההרגשה של אי נוחות חריפה במין הביולוגי החלה לרוב אצל הטרנסג'נדרים בגיל ינקות, גם אם התגברה בגיל ההתבגרות. על פי שרייר, בעשור השני של המאה ה-21 חלה עלייה פתאומית וחדה בהזדהות כטרנסג'נדרים של בני נוער שזוהו כנקבה בלידה, שלא הרגישו אי התאמה מגדרית מגיל מאוד צעיר, אלא היא הופיעה אצלם בגיל הנעורים. לטענת המחברת, הטרנסג'נדרים החדשים ממהרים הרבה יותר לפנות לטיפולים רפואיים מאשר בעבר, וקנאים הרבה יותר לזהותם החדשה.
שרייר טוענת שהזינוק בשיעור הטרנסג'נדרים נובע מ"מגפה חברתית". בדור הנוכחי, סובלים יותר בני נוער מבדידות, חרדה ודיכאון מאשר בדורות קודמים, תופעה שהגיעה במקביל לכניסת הטלפון החכם לשימוש. לטענת שרייר, בנות תמיד נתנו משקל רב למראה שלהן, אך בעוד בעבר הן השוו את עצמן לבנות כיתתן היום הן משוות את עצמן לדוגמניות באינטרנט, ועל כן מרגישות אי נוחות רבה יותר עם הגוף שלהן. על פי שרייר, בנות החוות מצוקה חברתית מוצאות באינטרנט הבטחה לכך שהמצוקה שלהן תפתר אם יבחרו זהות חדשה של בנים. היא טוענת שהמטרה איננה דווקא להיות גברים, אלא יותר לברוח מהנשיות. כמו כן, היא טוענת שהחברה לוחצת על בני הנוער לבחור לעצמם זהות מגדרית ומינית הרבה לפני שהם מסיימים את תהליך הבירור העצמי שלהם, ופחות סובלנית לתופעות כמו טום בוי. לטענתה, העלייה במספר הטרנסג'נדרים בא במקביל להעלמות הטום בוי ולירידה בהזדהות כלסבית. היא גם מעלה את הטענה שהפנייה לטיפולי התאמה מגדרית היא חלק מהרוח של התקופה הטוענת שאין סיבה לשאת כל אי נוחות ומציגה פתרון רפואי לכל בעיה.
הספר דן במחקר משנת 2018 בו נטבע המונח התפרצות מהירה של דיספוריה מגדרית וכן בתגובה של הממסד הרפואי לו, ותומך בקיומה של האבחנה ובממצאי המחקר. שרייר מציינת מספר יוצרי תוכן טרנסג'נדרים ברשתות חבריות כגון טיקטוק, טאמבלר ואינסטגרם אשר לטענתה מהווים מפתח ב"הדבקה החברתית", מעודדים צעירים להזדהות כטרנסים ולהתנכר מבני משפחה שאינם תומכים בהם.
שרייר מציגה פרופיל של כמה בני נוער שהטילו ספק בזהותם המגדרית או יצאו כטרנסג'נדרים בזמן שחוו מצוקה נפשית או בעיות אישיות, ומתארת הורים החווים מצוקה מההזדהות הטרנסג'נדרית של ילדיהם או ההתאמה המגדרית שלהם. היא מביעה ביקורת כלפי חינוך מגדרי בבתי ספר, שפה אינקלוסיבית כלפי טרנסג'נדרים ופוליטיקת זהויות. היא מבקרת את מודל הטיפול מאשרר-מגדר, מציגה את טיעוניהם של כמה מן המתנגדים לו, ומביעה התנגדות להתאמה מגדרית. היא מביאה את סיפורן של מספר נשים צעירות שחוו חרטה על הליך התאמה מגדרית. המשותף לכולן הוא העדר דיספוריה מגדרית עד גיל ההתבגרות, וגילוי הזהות הטרנסית מהאינטרנט. שרייר ממליצה להורים לא לקנות טלפון חכם לבנותיהם, לתמוך בנשיותן, ולהרחיק צעירים המזדהים כטרנסג'נדרים מבני גילם אשר "מעודדים" את ההזדהות הזו.
ביקורת

חלק ממבקרי הספר הגדירו אותו כספר "טרנספובי ואנטי טרנסי", בין היתר בשל מיסג'נדרינג מכוון לטרנסג'נדרים קטינים ובגירים וטענות כי הוא מקדם טיפולי המרה.
חלק מהמבקרים גם כינו אותו "מלא בדיסאינפורמציה" והצביעו על מה שהם מכנים טעויות מתודולוגיות ומדעיות רבות בספר. בין היתר נטען שאמנם יש ככל הנראה גידול ניכר בשיעור הטרנסג'נדרים בשנים האחרונות, למרות שהדבר קשה למדידה, אבל הגידול אינו אומר שהסיבה היא השפעה חברתית ויכולות להיות לכך סיבות אחרות. לדעת ד"ר כריסטופר פרגוסון רוב הראיות מצביעות על תופעה ביולוגית הקשורה להיפותלמוס וחשיפה לנוכחות של אנדרוגן בסביבת הרחם, והיא אינה דבר שקל לשנות.
הרופאה רוז לובל (Rose Lovell), המספקת טיפולים מאששי מגדר, טוענת כי קשה מאד לחשב מהי השכיחות של דיספוריה מגדרית או הזדהות כטרנסים גם כיום, וכי אין תקן אחיד לאיסוף והצגה של המידע. ההערכה המודרנית הטובה ביותר לדעתה לשכיחות טרנסים באוכלוסייה, היא סקר טלפוני שנתי שמבוצע בארצות הברית באנגלית ובספרדית על מדגם אקראי בגישה דו-שלבית. לפי הסקר משנת 2022, 0.6% מאוכלוסיית ארצות הברית מזדהה כטרנסים. הערכה זו שונה לכאורה מהערכה ישנה משנות ה-90 שעמדה על 1:10,000 לכל היותר, אבל הערכה זו הייתה לגבי נתון אחר והוא טרנסים שעברו טיפול הורמונלי וניתוח בהולנד, ולא כל הטרנסים. כמו כן היחס בין המינים לא אחיד בין מדינות שונות.
בביקורתו של ד"ר ג'ק טורבן (אנ') באתר המגזין Psychology Today (אנ') נכתב כי בספר שרייר "מתעלמת מכל הנתונים המראים כי טיפול מאשש-מגדר מוביל לשיפור בבריאות הנפש של נוער טרנסי".לטענת ביקורת שפורסמה באתר Science-Based Medicine (אנ'), בניגוד לנאמר בספר, מקרים של הפרעות בהתפתחות מינית (אנ') אינם נדירים שכן הם קורים בשכיחות של 1:5,000, ואם לוקחים בחשבון גם שונויות בהתפתחות איבר המין הזכרי, כמו היפוספדיות (אנ') וטמירות אשכים השכיחות מגיעה לבין 1:200 עד ל-1:300. כמו כן נטען ששרייר מבלבלת בין זהות מגדרית לנטייה מינית וכי הטענה שבעקבות עליית שיעור הטרנסיות "הזהות הלסבית נמחקת" לא תואמת את הנתונים שמראים כי יותר נשים מזדהות כלסביות מאי פעם. לדברי הביקורת, מניעת גישה לטיפול רפואי לנוער טרנסי גורמת לנזק ומחקרים מראים כי תמיכה משפחתית מיטיבה עם צעירים טרנסים. כן נטען שבניגוד לנאמר בספר, הורים אינם רואים את טובת ילדיהם בראש מעייניהם, שכן 77.5% ממקרי ההזנחה והפגיעה בילדים נעשו על ידי הוריהם. 
טענה נוספת שנשמעה במספר ביקורות היא כי הנתון עליו מסתמכת שרייר בספר לפיו כ-80% מהצעירים המזדהים כטרנסים יתחרטו על כך הוא שגוי ובגדר "מיתוס", משום שהוא מבוסס על מחקרים ישנים עם בעיות מתודולוגיות שנסתרים על ידי מחקרים חדשים יותר ואיכותיים יותר.
צ'ייס רוס, טרנסג'נדר שרואיין לספר, טען כי שרייר שיקרה לו על כוונותיה בראיון וכן הסתירה ממנו את כותרת הספר ואת תוכנו.
ביקורות אחרת היו מעורבות. למשל, בינואר 2021 פרסם ד"ר כריסטופר פרגוסון (אנ'), מרצה לפסיכולוגיה באוניברסיטת סטטסון, ביקורת על הספר, בה ביקר מספר מההנחות המובלעות בספר, וטען שהמחברת אובססיבית לגבי חשיפה לאינטרנט כסיבה לטרנסיות. מנגד הסכים שייתכן שלפעמים ממהרים לטיפול רפואי מאשש מגדר כאשר מדובר במצב פסיכולוגי אחר, וקבע כי דרוש מחקר נוסף בנושא.
הספר זכה לביקורות חיוביות מצד גופים שמרניים, משום שלטענתם הוא מביא אמת ש"הושתקה" בשם תקינות פוליטית. בביקורות נכתב כי שרייר "עומדת באומץ" מול ה"Woke" וחושפת את ה"טירוף" אותו קידמו "טרנסג'נדרים קיצוניים ששטפו את המוח של אמריקה". האקונומיסט כינה את הספר "מרתק".
הוצאת הספר בעברית

הספר תורגם לעברית והוצא לאור בשנת 2023 על ידי הוצאת הספרים סלע מאיר. אירוע ההשקה של הספר במתחם "המרחב החברתי" שבכיכר אתרים בוטל לאחר שאנשי המרחב התוודעו לתוכנו של האירוע, בטענה כי מדובר ב"הסתה". האירוע הועבר למלון קרלטון הסמוך, אך בוטל גם שם. האירוע נקבע מחדש במתחם של הארגון הימני "פורום קפה שפירא" ברמת גן.
הספר זכה לתמיכה וקידום בידי פעילי וארגוני ימין ישראלים ואמריקאים. מחוץ לאירוע ההשקה התקיימה הפגנה של מאות בני אדם, ובאולם התפרץ נער טרנסג'נדר בצעקות "אנחנו לא מחלה, אנחנו בני אדם".
מנוע בוקסר

המחשת אופן פעולה של מנוע בוקסר בן שתי בוכנות
מנוע בוקסר הוא סוג של מנוע בעירה פנימית שבו כל צמד בוכנות מסודר בצורה אופקית בכיוונים הפוכים מימין ומשמאל, בניגוד לתצורות הנפוצות במנועי כלי תחבורה של צילינדרים מקבילים בשורה או צילינדרים המסודרים בתצורת V.
פעולת הבוכנות במנוע זה מדמה אגרופים ה"חובטים" מימין ומשמאל בגל הארכובה, ועל שום כך קיבל המנוע את שמו ("בוקסר" פירושו מתאגרף באנגלית).
מנוע בוקסר שונה ממנוע V בזווית של 180° עקב השימוש בגל הארכובה עם ארכובה נפרדת לכל בוכנה, בעוד שבמנוע V של 180° כל צמד בוכנות חולקות את אותה ארכובה.
יתרונות

יתרונו הגדול של מנוע הבוקסר הוא באיזון המושלם הנוצר מנטרול תנועת כל בוכנה על ידי תנועת הבוכנה המנוגדת לה. במנועי מחזור ארבע פעימות מגיע כל צמד בוכנות ל"נקודה מתה עליונה" במקביל ובכך מאזן את הרעידות. מנועי בוקסר גם מצטיינים במרכז כובד נמוך בשל מבנם השטוח והאופקי, דבר המקנה יציבות וניהוג טובים יותר למכוניות בהן הם מותקנים.
מבנהו השטוח של המנוע מקנה גם גישה נוחה יותר למכללים העיקריים עבור המכונאי. האלטרנטור ממוקם בדרך כלל ישירות מעל המנוע, וכך גם המתנע ורכיבים נוספים.
עם זאת, מנועי בוקסר רחבים יותר ממנועים רגילים ויקרים יותר לייצור - בעיקר משום שיש להם שני ראשי מנוע (אחד לכל צד), דבר המגביל את תפוצתם.
דגם מקורר אוויר של פולקסווגן

מנוע בוקסר מקורר אוויר מתוצרת פולקסווגן הוא דגם של מנוע שרפה פנימית הנחשב לאחד המנועים השימושיים והרב תכליתיים ביותר שיוצרו מעולם. גרסאות שונות של המנוע יוצרו מתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20 עד 2006.
יחודו של המנוע היה בשימוש חדשני בטכנולוגיות מכניקה וחומרים, אשר לא נעשה בהם שימוש משולב עד אותה עת.
החידושים הטכנולוגיים שהוצגו במנוע כללו: צילינדרים העשויים מיצקת ברזל, ראש המנוע והבוכנות העשויים מיצקת סגסוגת אלומיניום, בלוק מנוע ואגן שמן העשויים מגנזיום, גל ארכובה וטלטלים העשויים מפלדה מחושלת.
המנוע פותח ויוצר על מנת לשמש כיחידת הכוח הראשית עבור דגמי חיפושית וטרנספורטר הראשונים של החברה. הדגם הראשון שהוצג היה מנוע בנזין בתצורת מנוע בוקסר בן ארבעה צילינדרים אשר הותקן בחלקו האחורי של כלי הרכב. הדגם הראשון היה בנפח 1.1 ליטר ובעל 24 כוחות סוס ב-3,300 סל"ד ומומנט של 6.8 קג"מ ב-2,000 סל"ד.
עקב תכונות האמינות המופלגות של המנוע, נעשה בו שימוש בכלי רכב וגם במטוסים ניסיוניים בשלבי הפיתוח שלהם, וזאת מכיוון שפעולת המנוע בתוך רצועת הכוח שלו מתקיימת בסל"ד נמוך יחסית ואיפשרה את הקטנת תיבת ההילוכים והמשקל בעת בקרת הביצועים.
שימושים בכלי רכב נודעים

מנועי בוקסר מקוררי אוויר בני ארבעה צילינדרים הותקנו בדגמי פולקסווגן חיפושית וטרנספורטר, בדגם שיוצר עד 1992. חברת פורשה התקינה מנוע בתצורת בוקסר בדגמי 356 ו-912. חברת סובארו משתמשת במנועי בוקסר באופן מסורתי, כמעט בכל הדגמים של מכוניותיה. חברת אלפא רומיאו התקינה מנועי בוקסר בדגמי האלפאסוד, הספרינט, והאלפא 33. מנוע בוקסר מקורר אוויר ייחודי בן שני צילינדרים בלבד הותקן בסיטרואן 2CV ("דה שבו"), ולעומת זאת פרארי התקינה בדגם "טסטה רוסה" שלה מנוע בוקסר ייחודי, מקורר מים בן 12 צילינדרים.
אופנועי ב.מ.וו מסדרת R משתמשים במנועי בוקסר מקוררי אוויר בני שני צילינדרים מאז שנת 1923.
מנוע הבוקסר מתאים במיוחד, בשל מבנהו, לקירור אוויר והתקנה במטוסים.
חתך רוחב במנוע הבוקסר של פולקסווגן
אטלנטיס

ערך זה עוסק באי אגדי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
מפה של אטלנטיס (דרום למעלה, צפון למטה (אנ')) ששרטט אתנסיוס קירכר הישועי, סביבות 1669
מפת העולם משנת 1882, המציגה את מיקומה המשוער של אטלנטיס, לדעתו של מצייר המפה חבר הקונגרס האמריקאי איגנטיוס לויולה דונלי (אנ'), וכן את היקף האימפריה האנטלנטית.
מפת העולם עם אטלנטיס ששרטט ויליאם סקוט-אליוט (אנ') התאוסופי (אנ')‏ (1910)
אטלנטיס (ביוונית: Ἀτλαντὶς νῆσος - אטלנטיס ניסוס; מילולית: "האי של אטלס") הוא אי אגדי המוזכר בכתביו של הפילוסוף היווני אפלטון. מיקומו כמתואר בכתבים היה "מעֵבר לעמודי הרקולס" (כלומר ממערב למצר גיברלטר).
המקור ההיסטורי

בשניים מבין הדיאלוגים של אפלטון, "טימאיוס" ו"קריטיאס", המתנהלים בין מורה לתלמידו, הסביר אפלטון כי הידע על אודות אטלנטיס הגיע מהמדינאי סולון, אשר שמע על האי מכוהן מצרי, שהפליג בהסבריו על תרבות מפותחת שהתקיימה כ-9,000 שנה לפני זמנו (כלומר כ-11,600 שנה לפני זמננו), והייתה מתקדמת בהשוואה לכל תרבות אחרת בתקופתה. אותה תרבות כבשה את כל עמי המזרח התיכון, למעט תושבי אתונה, ורשמה הישגים טכנולוגיים מדהימים. וכך תיאר אפלטון:
"והיה אי ששכן לפני המצר שאותו אתם מכנים בשם עמודי הרקולס. האי הזה היה גדול יותר מלוב ומאסיה גם יחד, והוא הוביל לאיים אחרים. מאיים אלה יכולת לעבור את כל היבשה הנגדית, שהקיפה את הים האמיתי, שכן ים זה, הנמצא בין מצרי הרקולס, אינו אלא נמל, ויש לו כניסה צרה, אבל אותו הים האחר הוא ים אמיתי, והארץ המקיפה אותו - בצדק תיקרא יבשה."
מסופר גם כי עם הזמן תושבי האי הפכו לכופרים ומרושעים. בהמשך סיפר אפלטון שזעמו של זאוס, אבי האלים, החריב את היבשת ברעידת אדמה או התפרצות הר געש, וזאת בשל חמדנותם ואנוכיותם של תושביה.
פרשנויות היסטוריות

לפי הדעה הרווחת במחקר, סיפור אטלנטיס היה משל שסיפר אפלטון בדומה ל"משל המערה של אפלטון", אך לא ברור אם הוא היה מבוסס (לפחות בחלקו) על סיפורים שאפלטון הכיר. ישנה סברה לפיה אגדת אטלנטיס מבוססת על חורבן התרבות המינואית העתיקה. מרכזה היה באי כרתים והיא נחרבה מסיבות לא ידועות בוודאות בסמוך להתפרצות המינואית של הר הגעש סנטוריני, סביב שנת 1600 לפני הספירה. אסון נוסף אפשרי הוא ומשבר תקופת הברונזה המאוחרת מאזור 1300 לפני הספירה. שהשפיעו על האזור הזה ועשויות להיות ההרס שאליו התייחסו המקורות ששימשו את אפלטון. אירועים משמעותיים כגון אלה היו עשויים להיות חומר לסיפורים שעברו מדור לדור במשך כמעט אלף שנים.
היוונים קראו לים שמעבר למצר גיברלטר "ים אטלס" ("הים האטלנטי", או במינוח המודרני: "האוקיינוס האטלנטי"). זהו גם שמו ומקומו של האי בסיפורו של אפלטון. לפי אפלטון, הוא התקיים שם בעבר הרחוק. במהלך ההיסטוריה היו שהחשיבו סיפור זה לעובדתי, והיו ניסיונות רבים לאתר את אטלנטיס המקורית. הועלו מספר השערות באשר למיקומה האפשרי. אף אחת מהשערות אלה אינה מבוססת על ממצאים מדעיים כלשהם.
היו שניסו למקם את אטלנטיס בסמוך למצר גיברלטר, בצפון מערב אפריקה או בקבוצת האיים האזוריים. לפי דבריו של אפלטון, אטלנטיס הייתה אי באוקיינוס האטלנטי. בהמשך אף הורחבה תאוריה זו לטענה שמקורן של כל התרבויות המודרניות הוא בתרבות אחת שבאי עתיק במרכזו של אוקיינוס זה. המחקר המודרני הראה שלא היה בעבר אי גדול במרכז האוקיינוס, וכן שזמני ודרכי יצירת התרבויות השונות שונים מאלו הנדרשים מהתאוריה.
בתרבות

קיימות עשרות יצירות שמתייחסות לאטלנטיס או מביאות סיפור דומה על אי חזק ומושחת שנעלם תחת הגלים,(אנ') ביניהן:
בספר עשרים אלף מיל מתחת למים, מאת ז'ול ורן (1870) הגיבורים יוצאים לסיור על קרקעית הים, ושם הם מגלים שרידים של אטלנטיס.
אקוומן הוא דמות גיבור על בקומיקס, שהחלה להופיע ב-1941, בסיסו הסודי הוא מקדש עתיק באטלנטיס האבודה, שחבויה מתחת לפני הים.
בסרט מסע לבטן האדמה, (1959), הגיבורים מגיעים במהלך הרפתקואתים לחורבות העיר.
הסיפור על האי נומנור מאת ג'. ר. ר. טולקין במסגרת הספר הסילמריליון 1977. הוא התייחס לאי כאל אטלנטיס בכמה ממכתביו.
האיש מאטלנטיס, סדרת מדע בדיוני/פנטזיה אמריקאית ששודרה במשך 13 פרקים ברשת NBC במהלך עונת 1977/78. בסדרה יש אדם שהוא השורד היחיד מהציוויליזציה האבודה של אטלנטיס והוא בעל יכולות יוצאות דופן, כולל יכולת לנשום מתחת למים.
אינדיאנה ג'ונס וגורלה של אטלנטיס - משחק מחשב משנת 1992.
"גילוי אטלנטיס" מאת קלייב קאסלר, 1999.
סדרת הספרים "הסודות של ניקולס פלמל בן האלמוות, מאת מייקל סקוט, 2007.
בסדרת הטלוויזיה המדע בדיונית "סטארגייט אטלנטיס", מוצב נשכח באנטארקטיקה מוביל משלחת צבאית דרך הסטארגייט לגלקסיית פגסוס הרחוקה, שבה חייזרים קדומים השאירו מאחור את העיר האבודה אטלנטיס שקועה במעמקי הים, וזאת כדי להגן עליה מפני אויביהם "הרפאים".
חבילת ההרחבה "גורל אטלנטיס" במשחק הווידאו "Assassin's Creed Odyssey", שמתרחש בהיסטוריה בדיונית כחלק מסדרת משחקי Assassin's Creed, מספק גרסה בדיונית לאירועים שהובילו לשקיעתה של אטלנטיס.
שומרת הערים האבודות, סדרת ספרים מאת שאנון מסנג'ר בה יבשת המתרחשת בה העלילה היא אטלנטיס.
ראו גם

למוריה
מו (יבשת דמיונית)
מיתוסים של מבול
לקריאה נוספת

אומברטו אקו, תולדות האגדות - סיפורם של מקומות אגדיים, כנרת זמורה-ביתן דביר, 2016, הפרק "אטלנטיס, מו ולמוריה", עמ' 180–219.
גרג ג'נר, שאל היסטוריון - תשובות מרתקות לשאלות מפתיעות, כתר ספרים, 2022, הפרק "לא נמאס לך מאנשים שאומרים, 'אטלנטיס היא ההוכחה שיש חייזרים'?", עמ' 31–38
הערות שוליים

1 2 3  אטלנטיס, באנציקלופדיה בריטניקה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295069705171  BnF: cb11936601x (data)  GND: 4003385-5  LCCN: sh85009219  NKC: ph117346