stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תנועת המזרחי
פעילויות מעשיות של המזרחי

בין המזרחי לבין ההסתדרות הציונית היו מתיחות שנבעה בעיקר מהדרישה של מזרחי לקיים מצוות הדת במוסדות התנועה ומפעיליה כך למשל דרשה מזרחי להפסיק בשבת את העבודה במוסדות המרכזיים של התנועה.
תנועת המזרחי הפכה לחלק מהותי וחשוב בתנועה הציונית ברוסיה ובנתה ארגון מסועף שבו היו אלפי תומכים. טקטיקת התנועה הייתה ניהול מלחמת תרבות סימטרית עם החילוניים בתנועה – ליד כל ועדת תרבות חילונית דרשה המזרחי לקיים ועדת תרבות דתית.
פעילות מזרחי הגיעה אף לארץ ישראל שנראה היה להם כי הגימנסיה העברית ביפו מנהלת אופי לימודי לא דתי ריינס ואנשיו הקימו את בית הספר "תחכמוני" שאופיו היה לאומי דתי ובו יצרו מסגרת חינוכית מקבילה, בעלת אופי דתי לאומי.
כך נוצרו מסגרות חינוך נפרדות חילוניות ודתיות שהיו אמורות להכיר זו בזו ולהיתמך על ידי ההסתדרות הציונית.
ביקורת ריינס על הרצל ופעולותיו
הציונות הדתית בניגוד לציונות המדינית שואפת לא רק להחזיר את עם ישראל לארצו אלא גם לתורתו.
הציונות היא כוח טבעי ולאומי אשר לא רק יציל פיזית את עם ישראל אלא גם יחזק את דת היהדות.
התנגדות נחרצת לתביעתה של הסיעה הדמוקרטית לעבודה חינוכית ברוח חילונית.
עם מנהיגיה לאורך השנים נמנו הרבנים מאיר בר-אילן, יהודה לייב מימון ויוסף דב סולובייצ'יק.
בשנות ה-30 חתמה עם מפא"י על ההסכם שכונה "הברית ההיסטורית". כל אחת מהתנועות שילמה מחיר פוליטי קטן, וקיבלה דרישות עיקריות. מזרחי קיבלה ממפא"י התחייבויות שהפרהסיה ביישובים יהודיים יהיה בעל צביון יהודי דתי. העבודה קיבלה מהמזרחי הסכמה לתמיכה בשוק העבודה (עבודה עברית) והסכמה לדרך המדינית. הברית החזיקה מעמד זמן רב עד המהפך בשנת 1977.
עם קום המדינה הייתה המזרחי שותפה ל'חזית הדתית המאוחדת' ויוצגה בממשלה. ב-1956 הפכה לחלק מהמפד"ל.
ציוני דרך בתנועת המזרחי

במשך השנים הייתה תנועת המזרחי שותפה לשורה של החלטות פולטיות ומדיניות, בהם עמדתה לא פעם הכריעה את הכף. הבולטת שבהן היא הצבעתו של הרב מימון עם בן-גוריון ברוב של 5 נגד 4 בעד ההכרזה על הקמת המדינה. אולם היו גם הצבעות בהן המזרחי היו במיעוט.
ציוני דרך בתנועת המזרחי > הצעת אוגנדה

בשנת 1903, בעת שהתנהל הוויכוח הגדול בקונגרס הציוני השישי על 'תוכנית אוגנדה', תמכו כשני שלישים של סיעת המזרחי בקונגרס הציוני (הרב ריינס עצמו נמנע בהצבעה) בהחלטת הרצל להיענות בחיוב להצעת בריטניה בדבר שליחת משלחת-חקר שתבחן את אפשרויות ההתיישבות היהודית באוגנדה.
את התמיכה ב'תוכנית אוגנדה', למרות ערכה הדתי של ארץ הקודש, ניתן לייחס לגישה המעשית של אנשי המזרחי. אחרי הפוגרום בקישינב שברוסיה, שאירע באותה השנה, נתפסה תוכנית אוגנדה כהצעה שעשויה להציל אלפי יהודים ממצב מאיים של "פיקוח נפש".
על כך כתב הרב ריינס במכתב להרצל:
ובהסכימנו לאפריקה לא אמרנו להסיח חלילה את דעתנו אף רגע מציון עיר קודשנו. ונהפוך הוא הדבר. הסכמנו לאפריקה, מפני שעל ידה הננו מקווים להציל חלק הגון אחד מעמנו ולעשותו שלם בגופו ורוחו. ובטוב לישראל וטוב גם לארצנו. אם אין ישראל בעולם אין ציון בעולם. וכל הימים שישראל יהיה חי וקיים, כל אותם הימים לא אבדה גם תקוות ציון
נציגי המפלגה בכנסת

מועצת המדינה הזמנית (1948)
3 נציגים: זאב גולד, יהודה לייב פישמן מימון, דוד צבי פנקס
הכנסת ה-1 (1949) במסגרת החזית הדתית המאוחדת
4 מנדטים (מתוך 16 לרשימה כולה): יהודה לייב מימון, דוד צבי פנקס, מרדכי נורוק, אברהם-חיים שאג
הכנסת השנייה (1951) 
2 מנדטים: דוד צבי פנקס, מרדכי נורוק, שלמה ישראל בן-מאיר 
* ב-14 באוגוסט 1952 נפטר דוד-צבי פנקס. החליף אותו שלמה-ישראל בן-מאיר.
רשימת מועמדים מלאה ראו כאן(הקישור אינו פעיל)
הכנסת השלישית (1955) במסגרת החזית הדתית לאומית* 
2 מנדטים (מתוך 11 לרשימה כולה): שלמה ישראל בן-מאיר, מרדכי נורוק 
* ב-31 באוקטובר 1955 שינתה הסיעה את שמה ל"הפועל המזרחי-המזרחי". ב-22 בינואר 1957 שונה שוב שמה ל"מפלגה הדתית לאומית - המזרחי-הפועל המזרחי", בעקבות איחודן הסופי של המפלגות המזרחי והפועל המזרחי שהרכיבו את הסיעה.
ראו גם

אנשי תנועת המזרחי שיש עליהם ערך בוויקיפדיה.
לקריאה נוספת

י"ל מימון, ספר המזרחי (נכתב 30 שנה לאחר פטירת הרב ריינס)
יצחק רפאל, ש. ז. שרגאי (עורכים), ספר הציונות הדתית, ע' 23-1, מוסד הרב קוק: ירושלים תשל"ז.
אסף קניאל, 'יומרה ומעש – המזרחי בפולין בין שתי מלחמות העולם', רמת גן תשע"א
תנועת החרות הנאציונל-סוציאליסטית

| --- | --- |
 מדינה:  רפובליקת ויימאר 
 תקופת הפעילות:  אפריל 1924 – 27 בפברואר 1925 (כ־333 ימים) 
 אידאולוגיות:  נאציזם, פאן-גרמניות 
 מיקום במפה הפוליטית:  ימין רדיקלי 
 
תנועת החירות הנציונל-סוציאליסטית (בגרמנית: Nationalsozialistische Freiheitsbewegung) הייתה מפלגה לאומנית בגרמניה שפעלה באפריל 1924 – 27 בפברואר 1925.
היסטוריה

לאחר כישלון הפוטש במרתף הבירה נלכד אדולף היטלר מנהיג המפלגה הנאצית שהוביל את הפושט ומנהיגים אחרים כהרמן גרינג וארנסט רהם, ראש האס אה יצאו לגלות. הרשויות ברפובליקת ויימאר החליטו להוציא את המפלגה הנאצית מחוץ לחוק. בעוד היטלר יושב בכלא מפלגתו התפרקה לכמה חלקים: חלק הצטרפו לארגון-גג רדיקלי בצפון גרמניה וחלק אחר חבר לאגודה פאן-גרמנית קטנה במדינת בוואריה. החלק הראשון ייסד את מפלגת החירות הנציונל-סוציאליסטית ובראשה הועמד הגנרל אריך לודנדורף מפקד הצבא הגרמני במלחמת העולם הראשונה. שני מנהיגים בולטים נוספים של המפלגה היו אלפרד רוזנברג והרוקח הצעיר והשאפתן גרגור שטראסר.
המפלגה החליטה לרוץ לבחירות לרייכסטאג שנקבעו לתחילת שנת 1924. בבחירות המפלגה זכתה לשלושים ושנים מושבים בפרלמנט. בסוף שנת 1924 הרייכסטאג פוזר בשל התפרקות הקואליציה והמפלגה רצה לבחירות נוספות בדצמבר של אותה שנה. בבחירות אלו המפלגה ספגה מפלה וזכתה בארבעה-עשר מושבים בלבד, אולם לודנדורף, רוזנברג ושטרסר נכנסו בכל זאת לפרלמנט. כשהיטלר סיים לרצות את עונשו בכלא המפלגה חדלה להתקיים - שטרסר ורוזנברג חזרו למפלגה הנאצית ולודנדורף, שבתחילה סירב, וויתר לבסוף וחבר גם הוא להיטלר.
אלסאנה מאנה

אלסאנה מאנה (באנגלית: Alasana Manneh; נולד ב-8 באפריל 1998 בבנג'ול שבגמביה) הוא כדורגלן גמביאני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת גורניק זאבז'ה מליגת העל הפולנית ובנבחרת גמביה.
קריירת מועדונים > ברצלונה

מאנה הצטרף אל מחלקת הנוער של ברצלונה בשנת 2016 מאקדמיית אספייר הקטרית. בחודש יולי 2017 קודם לקבוצת המילואים של המועדון.
קריירת מועדונים > ההשאלה לסבאדל

ב-22 באוגוסט 2017 הושאל מאנה למשך חצי עונה לסבאדל מהליגה הספרדית השלישית. הוא ערך שתי הופעות ליגה במועדון, והבקיע שער אחד.
קריירת מועדונים > ההשאלה לאתאר וליקו טרנובו

ב-23 בינואר 2018 הושאל מאנה לאתאר וליקו טרנובו מליגת העל הבולגרית. ב-17 בפברואר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 3-3 נגד ספטמברי סופיה במסגרת המחזור ה-21 בליגה לעונת 2017/2018. ב-8 במרץ הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-1 לצסק"א סופיה במסגרת המחזור ה-24 בליגה. הוא שיחק במועדון במשך עונה וחצי, בהן ערך 33 הופעות ליגה והבקיע שלושה שערים.
קריירת מועדונים > גורניק זאבז'ה

ב-2 ביולי 2019 חתם מאנה בגורניק זאבז'ה מליגת העל הפולנית. ב-22 ביולי הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד ויסלה פלוק במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2019/2020. ב-14 ביולי 2020 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-1 על ארקה גדיניה במסגרת המחזור השלישי בפלייאוף הירידה של הליגה. בשתי עונותיו הראשונות במועדון ערך מאנה 51 הופעות ליגה, בהן הבקיע ארבעה שערים.
קריירה בינלאומית

ב-30 במאי 2016 ערך מאנה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גמביה, בתיקו 0-0 נגד נבחרת זמביה במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת גמביה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
הערות שוליים

↑  El viaje de Alasana: Gambia, Senegal, Qatar, hasta La Masia באתר מונדו דפורטיבו, 7 בדצמבר 2016 (בספרדית)
↑  El Barça se asegura el futuro de Alasana y estará en el filial באתר ספורט, 14 ביולי 2017 (בספרדית)
↑  Alasana y Trápaga, cedidos al CE Sabadell באתר הרשמי של ברצלונה, 22 באוגוסט 2017 (בספרדית)
↑  “Етър” взе юноша на “Барселона”! באתר הרשמי של אתאר וליקו טרנובו, 23 בינואר 2018 (בבולגרית)
↑  Manneh nets first goal in Bulgaria באתר Gambia Sports, ‏ 13 במרץ 2018 (באנגלית)
↑  Górnik kupuje Bochniewicza! באתר Sportdziennik, ‏ 2 ביולי 2019 (בפולנית)
↑  Gambia/Zambia: Scorpions Held At Home By Zambia באתר All Africa, ‏ 31 במאי 2016 (באנגלית)
↑  CAF announces Final Squad List for TotalEnergies Africa Cup of Nations Cote d'Ivoire 2023  באתר הרשמי של קונפדרציית_הכדורגל_של_אפריקה, 6 בינואר 2024 (באנגלית)
| נבחרת גמביה – גביע אפריקה לאומות 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 מ. ג'ובה •  2 בארי •  3 ג'אלו •  4 אנגום •  5 ע. קולי •  6 מריח •  7 פאדרה •  8 אדאמס •  9 סיסאי •  10 בארו •   11 סניאנג •  12 גומז • 13 טוראי •  14 סונקו סונדברג • 15 מנדי • 16 מאנה • 17 יאנקו • 18 גאייה • 19 א. קולי • 20 מינטה • 21 מ. סאנה • 22 סאר • 23 בדמוסי • 24 דרבו • 25 ב. סאנה • 26 סווה • 27 בוב • מאמן: סיינטפיט |  1 מ. ג'ובה •  2 בארי •  3 ג'אלו •  4 אנגום •  5 ע. קולי •  6 מריח •  7 פאדרה •  8 אדאמס •  9 סיסאי •  10 בארו •   11 סניאנג •  12 גומז • 13 טוראי •  14 סונקו סונדברג • 15 מנדי • 16 מאנה • 17 יאנקו • 18 גאייה • 19 א. קולי • 20 מינטה • 21 מ. סאנה • 22 סאר • 23 בדמוסי • 24 דרבו • 25 ב. סאנה • 26 סווה • 27 בוב • מאמן: סיינטפיט | גמביה |
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אלסאנה מאנה".
אליזבת הולוויי מרסטון

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  20 בפברואר 1893 האי מאן, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  27 במרץ 1993  (בגיל 100) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית
 מקום קבורה:  בתאל 
 ידועה בשל:  ההשראה לדמות וונדר וומן
 השכלה:  מכללת רדקליף  בית הספר למשפטים באוניברסיטת בוסטון  אוניברסיטת הרווארד  מכללת מאונט הוליוק 
 מקצוע:  עורכת דין, פסיכולוגית
 בן זוג:  ויליאם מרסטון
 בת זוג:  אוליב בירן
 
אליזבת "סיידי" הולוויי מרסטון (באנגלית: Elizabeth Holloway Marston;‏ 20 בפברואר 1893 – 27 במרץ 1993) הייתה עורכת דין ופסיכולוגית אמריקאית. היא ידועה בתור מי שהייתה ההשראה החלקית לדמות הקומיקס וונדר וומן, ועבור חלקה ביצירת הדמות, יחד עם בן זוגה, ויליאם מולטון מרסטון (שכתב בשם העט צ'ארלס מולטון) ועם בת זוגם, אוליב בירן. היא גם השתתפה עם מרסטון בפיתוח בדיקת לחץ דם סיסטולי, המשמשת לגילוי שקרים.
ביוגרפיה

מרסטון נולדה אליזבת הולוויי בהאי מאן וגדלה בבוסטון שבמסצ'וסטס. בתקופה בה נשים מיעטו ללמוד לתארים מתקדמים, היא למדה לשלושה. התואר הראשון שלה היה בפסיכולוגיה ממכללת מאונט הוליוק, בשנת 1915. היא רצתה להמשיך משם ללימודי משפטים בהרווארד, שם למד ארוסה דאז ויליאם מרסטון. אך בהרווארד לא קיבלו נשים, אז היא נרשמה בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת בוסטון. כשביקשה מאביה לתמוך בה במשך לימודיה, הוא אמר לה: "בשום אופן לא. כל עוד יש לי מספיק כסף כדי להלביש אותך בסינרים, את יכולה להישאר בבית עם אמא שלך". הולוויי סירבה לוותר, והתפרנסה בעצמה ממכירת ספרי בישול במועדוני נשים. היא נישאה למרסטון בספטמבר של אותה שנה, אך עדיין התעקשה לשלם את הוצאותיה בעצמה. את התואר שלה במשפטים סיימה ב-1918. היא הייתה אחת משלוש נשים בלבד שסיימו תואר בפקולטה באותה שנה.
ביוגרפיה > בדיקת לחץ הדם הסיסטולי

ויליאם ואליזבת הצטרפו אז למחלקת הפסיכולוגיה בהרווארד. אך מפני שתוכנית הדוקטורט של הרווארד הייתה מוגבלת לגברים, אליזבת הייתה בתוכנית לתואר שני במכללת רדקליף. אליזבת עבדה יחד עם ויליאם על עבודת הדוקטורט שלו, אשר עסק בקשר בין רמות לחץ דם ושקריות. לאחר מכן ויליאם פיתח מממצאיו את בדיקת לחץ הדם הסיסטולי המשמשת כדי לזהות שקרים, הבדיקה שהייתה קודמתו של הפוליגרף.
בשל עבודה זו הוענקו לשניים התארים שלהם ב-1921.
ביוגרפיה > קריירה ומשפחה

מרסטון הייתה אשת קריירה, תפקיד שהיה שנוי במחלוקת בתקופתה. בין תפקידיה – עורכת של אנציקלופדיה בריטניקה, מרצה למשפטים, פסיכולוגיה ואתיקה באוניברסיטת ניו יורק ובאוניברסיטה האמריקאית, שם גם מונתה ליו"ר החוג לפסיכולוגיה. במסגרת עבודתה האקדמית, מרסטון המשיכה לעבוד יחד עם ויליאם על מגוון מחקרים, ביניהם מחקר שעל פיו נשים משמשות כמושבעות נייטרליות יותר בהליכים משפטיים. בשנת 1933, מרסטון לקחה תפקיד כעוזרת המנכ"ל בחברת הביטוח מטרופוליטן, ושם עבדה עד גיל 65.
ב-1920 מרסטון ילדה תינוקת שמתה בעת הלידה, פרדריקה. את הילד השני שלה, פיט, ילדה בגיל 35. ילדתה השלישית הייתה אוליב אן, שנקראה על שמה של אולין בירן, שחייתה עם הזוג מרסטון ביחסים פוליאמוריים. בירן הייתה סטודנטית של מרסטון, וכן אחייניתה של הפעילה למען זכויות רבייה מרגרט סאנגר. לאחר שהתאהב בה, הזוג מרסטון הזמינו אותה להצטרף למשפחתם. כשנולדו שני ילדיה, בירן ודון, הזוג אימץ אותם באופן רשמי. היחסים בין השלושה היו רגשיים וכן פרגמטיים: אוליב נשארה בבית כדי לגדל את הילדים, ואליזבת תמכה במשפחה מבחינה כלכלית כאשר ויליאם היה מחוסר עבודה, ולאחר מותו בשנת 1947. זה כלל מימון לימודים גבוהים לכל ארבעת הילדים. מרסטון ובירן המשיכו ביחסיהן עד מותה של בירן בשנת 1980.
ביוגרפיה > וונדר-וומן

מעורבותה של מרסטון ביצירת הדמות של וונדר וומן עבור DC קומיקס ב-1940, שם עבד ויליאם באותה תקופה, תוארה בכתבה של הניו יורק טיימס מ-1992, שנה לפני מותה:
Our Towns reveals the true identity of Wonder Woman's real Mom. She is Elizabeth Holloway Marston. She's not 1,000; she's 99 come Thursday [...] One dark night as the clouds of war hovered over Europe again, Mr. Marston consulted his wife and collaborator, also a psychologist. He was inventing somebody like that new Superman fellow, only his character would promote a global psychic revolution by forsaking Biff! Bam! and Ka-Runch! for The Power of Love. Well, said Mrs. Marston, who was born liberated, this super-hero had better be a woman [...] Wonder Woman was created and written in the Marston's suburban study as a crusading Boston career woman disguised as Diana Prince [...] Meanwhile, in a small Connecticut town, Wonder Woman's Mom has disguised herself as a retired editor who lives in postwar housing.
לא רק שמרסטון הגתה את הכיוון של וונדר וומן עם ויליאם, אלא היא עצמה הייתה ההשראה לדמות שכתב. מרסטון המשיכה לסייע לוויליאם עם הדמות, ואף ניסחה את חלק מביטוייה המוכרים של וונדר וומן, כמו "Suffering Sappho" ו-"Great Hera"
ביוגרפיה > מותה

מרסטון חיה עד גיל 100. היא נפטרה ב-27 במרץ 1993, זמן קצר לאחר יום הולדתה.
עבודות

Integrative Psychology: A Study of Unit Response by William Moulton Marston, C. Daly King, and Elizabeth Holloway Marston, 1931.
Marston, E. H. (1927). Training the toddler and the adolescent girl. The Journal of Abnormal and Social Psychology, 22, 217-221.
הערות שוליים

↑  "Alumni Spotlight: Elizabeth Holloway Marston (LAW '18)"
1 2  Malcolm, Andrew H. "OUR TOWNS; She's Behind the Match For That Man of Steel".
↑  Moon, Michael (2012-03-12). Darger’s Resources (באנגלית). Duke University Press. ISBN 0822351560.
↑  Daniels, Les (2000). Wonder Woman: The complete History. Chronicle Books. ISBN 0-8118-2913-8.
↑  Comm. to Review the Scientific Evidence on the Polygraph, Nat’l Research Council.
↑  Green, Hope. "Panel Recognizes Astral Advances of Women in Law". B.U. Bridge, vol. 5, no. 31, April 19, 2002.
↑  Davidson, T. (2015). Profile of Elizabeth Holloway Marston. In A. Rutherford (Ed.), Psychology's Feminist Voices Multimedia Internet Archive.
↑  "Elizabeth H. Marston, Inspiration for Wonder Woman, 100".
↑  Pollitt, Katha. "Wonder Woman's Kinky Feminist Roots". Atlantic Monthly, Oct. 14, 2014.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb135942762 (data)  ISNI: 0000 0000 2377 9185  LCCN: n00121845  SNAC: w6xm0f51  VIAF: 76485101   WorldCat (עם VIAF): 76485101
עלי השני, צ'יף יג'ו

ראס עלי השני 
(1819–1866 לערך) היה הראס של באגמדיר ורגנט (סגן) הקיסר של האימפריה האתיופית. היה בנו של אלולה גוגסה משושלת יג'ו היה לסירוגין מושל דאמות ויותר מאוחר גוג'ם. אימו הייתה מנן ליבן אמאדה, לימים קיסרית אתיופיה, והוא היה נכדו של ראס גוגסה מאשתו הרביעית אמתייה סלאסיה בתו של הקיסר תקלה גיורגיס. בימיו בא קץ שלטונה של שושלת יג'ו בבירה הקיסרית גונדר.
הערות שוליים

↑  מכונה גם ראס עלי הקטן(תנאשו ראס עלי).
| שליטי בגמדר |
| --- | --- | --- |
שושלת יג'ו
| עיר בירה | דברה תבור |  |
| שליטים | סארו גוונגול • עלי הראשון • עליגז • וולדה גברה • גוגסה • אימם • מאריה • דורי • עלי השני |  |
| ראו גם | הגירת האורומו הגדולה • תקופת השופטים האתיופית • מאמדוץ' |  |
ממלכות האימפריה האתיופית
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: דורי | צ'יף יג'ו אורומו  1831–1855 | הבא: ---- |
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
משרד מדיניות הגזע

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מדינה:  גרמניה 
 תחום שיפוט:  גרמניה הנאצית
 סוכנות אם:  המפלגה הנאצית 
 תאריך הקמה:  15 במאי 1934 
 תאריך פירוק:  10 באוקטובר 1945 
 שר:  וולטר גרוס
 מנהל:  Walter Gross 
 מטה מרכזי:  ברלין 
 עובדים:  25 
 
משרד המדיניות הגזעית (בגרמנית: Rassenpolitisches Amt der NSDAP) היה משרד ממשלתי של המפלגה הנאצית ונקרא בהמשך ל"האיחוד ופיקוח על כל עבודות האינדוקטרינציה והתעמולה בתחום האוכלוסייה והפוליטיקה הגזעית".
ד"ר וולטר גרוס נותר שר המשרד עד להתאבדותו בסוף מלחמת העולם השנייה באפריל 1945.
תפקידה העיקרי של ה-RPA היה לפקח על ייצור ותחזוקה של תעמולה בנוגע לעליונות של הגזע הארי השלטונות הנאצים כינה את פעולות המשרד כ"הארה" ולא כ"תעמולה" משום שלטענתם היא לא הייתה "קריאה לפעולה מיידית אלא שינוי גישה ארוך טווח". ד"ר גרוס לא רצה שאנשים יחשבו על עצמם כאנשים בודדים אלא כ"חוליות בשרשרת החיים הגדולה".
כל המידע הגזעי שפורסם דרך בעזרת המשרד נדרש לאישור משרדו של גרוס לפני שהחל הפרסום. המחלקה טיפלה בכל הצעדים הנוגעים לתחום של תורת הגזע בשיתוף פעולה עם סוכנויות נאציות ויחידות אס אס אחרות, המשרד בדק והעביר את כל ההודעות לעיתונות של המפלגה הנאצית בנושאי גזע. הוא גם סיפק תשומות לניסוח החקיקה הנאצית בנושא תורת הגזע.
מלבד זאת המשרד כתב והפיץ את עיתון Neues Volk, שהיה מגזין חודשי המכוון לקהל הקוראים הכללי ולא לקהל מומחים. אך בעוד שהוא מכיל מאמרים בנושאים כמו טיפים לטיולים, הנושא המרכזי ומרבית הכתבות בעיתון היו בנוגע לקידום האאוגניקה (דבר שבהמשך השפיע על תוכנית T4 - אותנסיה). פרסומים אחרים שיצר המשרד כללו תוכנית לעשר נקודות לביצוע נכון של נישואין. ההנחיות במקום להתמקד באהבה הדגישו כי הקריטריונים האידיאליים לנישואין ברייך הגרמני הם שיקולים כמו חשיבות טוהר הגזע והבריאות.
ה- RPA יצר גם תערוכות נודדות ברחבי גרמניה הנאצית שהציגו את האדם הארי האידיאלי כבלתי משתנה בניגוד לאנשים שהם תת-אדם. בשנתו הראשונה פרסם המשרד כ-14 חוברות לחינוך גזעי. זה הוביל להקמת קורסים להכשרה אינטנסיבית ליצירת מחנכים ומורים שילמדו את התחום האתי. למעלה מאלף אנשי אס אה ובוגרי בית ספר לרפואה, בשנותיו האחרונות של הממשל הנאצי הוכנו מדי שנה בנושאים גזעיים ונאציים עד שנת 1945.
הערות שוליים

↑  "National Socialist Racial Policy: A Speech to German Women"
↑  Koonz, p. 106.
↑  Koonz, p. 110.
↑  Koonz, p. 117.
↑  "Neues Volk (אורכב 19.06.2018 בארכיון Wayback Machine)"
↑  Koonz, p. 117-9.
1 2  Claudia, p. 123.
↑  Koonz, p. 122.
| גרמניה הנאצית |
| --- | --- | --- |
| האידאולוגיה הנאצית | מיין קאמפף • הסדר החדש • קהיליית העם • דם ואדמה • פיהרר • עקרון הפיהרר • ההתפשטות הגרמנית מזרחה |  |
| תורת הגזע | איגניקה נאצית • מישלינג • ראסנשאנדה • לבנסראום • חוקי נירנברג • לבנסבורן • המשרד הראשי לגזע והתיישבות • משרד מדיניות הגזע |  |
| השלטון הנאצי | חוק ההסמכה • האחדה • התעמולה הנאצית: דר שטירמר, היהודי הנצחי, היהודי זיס, אולימפיאדת ברלין • אריזציה • אנשלוס • גנרלגוברנמן |  |
| ארגונים נאציים | אס אס • אס אה • ואפן אס אס • גסטפו • איינזצגרופן • אס דה • משטרת גרמניה הנאצית • המשרד הראשי לביטחון הרייך • ורמאכט • הנוער ההיטלראי • משרד התעופה של הרייך • משרד הרייך לתעמולה ולהשכלת העם • המשרד המרכזי של הרייך למאבק בהומוסקסואליות ובהפלות • משרד הרייך לשטחים הכבושים במזרח |  |
| נאצים בכירים | אדולף היטלר • מרטין בורמן • יוזף גבלס • הרמן גרינג • היינריך הימלר • ריינהרד היידריך • היינריך מילר • ארנסט קלטנברונר • הנס פרנק • אדולף אייכמן • רודולף הס • באלדור פון שיראך • אלברט שפר • ארנסט רהם • לני ריפנשטאהל • יוליוס שטרייכר • יוזף מנגלה • רודולף פרנץ הס • אמון גת • יירגן שטרופ • פרנץ שטנגל • יוזף ביהלר • ריכרד ולטר דרה פושעי מלחמה נאצים נוספים |  |
| קבוצות נרדפות | יהודים • הומוסקסואלים • צוענים • נכים • קתולים • עדי יהוה • קומוניסטים • אחרים |  |
ראו גם פורטל השואה • פורטל גרמניה ציר זמן מאוחד לתקופת הרייך השלישי ומלחמת העולם השנייה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007603680205171  GND: 18808-6  LCCN: no2003002470  VIAF: 149265259   WorldCat (עם VIAF): 149265259 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
היום (עיתון ישראלי)

| --- | --- |

שער גיליון מספר 300 של "היום" מתאריך 4 בינואר 1967
 סוגה:  ביטאון
 בעלים:  גח"ל
 תאריכי הופעה:  1965–1969 (כ־4 שנים)
 שפה:  עברית
 
היום היה יומון ישראלי, ביטאונה של מפלגת גח"ל שיצא לאור בין השנים 1965–1969.
הקמתו

מפלגת גח"ל הורכבה מתנועת החרות שהחזיקה עיתון בשם "חרות", והמפלגה הליברלית הישראלית שהייתה קשורה לעיתון הבקר. בשנת 1965 מוזגו שני עיתונים אלו ליומון "היום".
המערכת והדפוס של "היום" שכנו במצודת זאב ברחוב המלך ג'ורג' 38 בתל אביב. בקומה מספר 4 שכנה מערכת העיתון, בקומה מספר שלוש מכונות הסדר מדגם 'לינוטייפ', חדר מנהל הדפוס וחדר המגיהים. הדפוס, שהיה גוף כלכלי עצמאי בשם "דפוס המצודה בע"מ" שכן היה בקומת המרתף. החומר הערוך הורד במצבט שהיה בקצה חבל ששולשל אל חדר הסדר ושולחנות העימוד דרך פתח בתקרה.
הגיליון הראשון של "היום" ראה אור ביום שלישי, י"ט בטבת תשכ"ו (11 בינואר 1966).
בספטמבר 1969, בוצעו שינויים בפורמט והעיתון יצא לאור בדומה לעיתוני הערב "ידיעות אחרונות" ו"מעריב".
מנהל תקציבי העיתון היה אברהם אלדן. ארכיון מערכת "היום" לא נשמר, אולם כל גיליונותיו מצויים בארכיון מכון ז'בוטינסקי.
מתכונת העיתון

מתכונת העיתון לרוב הייתה קבועה: קריקטורה של הצייר בוכוואלד בעמוד הראשון, המדור "שיחות היום" – רכילות וסיפורים קטנים על אישים, מקומות ונושאים הודפס בעמ' 2. בעיתוני יום שישי וערבי חג, פורסמו מאמרים על נושאים מדיניים, כלכליים וחברתיים על ידי חברי הנהלת גח"ל כגון: מנחם בגין, ד"ר יוחנן בדר, פרץ ברנשטיין, יוסף ספיר ואחרים. צורף אליו דף מיוחד של שבועון הסיעה – גוש חרות ליברלים בהסתדרות הכללית. (לימים, יצא לאור הדף בעיתון נפרד בשם "תכלת-לבן", ביטאון סיעת "תכלת-לבן" בהסתדרות העובדים הכללית).
מאמר המערכת נכתב בחודשים הראשונים על ידי ראשי התנועה. אבל בהמשך ניתנה לעורך יד חופשית יותר בהתנהלות העיתון ובקביעת דרכו הרעיונית. במאמר המערכת הודגש, כי העיתון שונה משני קודמיו בכך שהוא עצמאי. משמע, העיתון מייחד עצמו משאר העיתונים המפלגתיים שעדיין היו חלק מנוף העיתונות במדינת ישראל. כן נכתב במאמר המערכת, כי בכוונת העיתון להביא לציבור הקוראים מידע תמציתי מלא ונאמן על המתרחש בארץ ובעולם; ובכל הנושאים – עיתון אמיתי, כזה שיאפשר לאזרח "על בסיס אינפורמציה אובייקטיבית ... לקבוע באופן עצמאי וחופשי את יחסו לבעיות העומדות על הפרק".
מערכת ועיתונאים

העורך האחראי של "היום" היה חבר הכנסת יוסף קרמרמן. העורכים בפועל היו גרשון הנדל (הל) (ינואר 1966 – אוגוסט 1968) ויצחק (איז'ו) רגר (ספטמבר 1968 – דצמבר 1969). עורכי לילה: שלמה (סאלק) אוקון, יוסי אחימאיר וזיזי ברנדמן. עם חברי המערכת והכותבים נמנו: שלמה ('סאלק') אוקון, זיזי ברנדמן, יוסף בורן (מזכיר המערכת), זיסי סתוי, גרשון הנדל (הל), הרב פרופ' ל"י רבינוביץ, ד"ר מאיר (מארק) קהאן, ד"ר בנימין זאב וולפגאנג פון-וייזל, פרופ' אנדרה שוראקי, ד"ר ישראל אלדד, פרופ' בנימין אקצין, ד"ר אברהם הלר, פרופ' יוסף נדבה, אריה נאור, משה שי, מ' גפן, א' גילת, י' מלאכי, גדעון פורמן (לימים גדות), ישראל הראל, יהודית וינקלר, שרה פרנקל, רחל מרידור (קרמרמן), יוסי אחימאיר, יהודה אידלשטיין, אליהו אריאלי, ישראל גולדמן, עמנואל דודאי, שלמה הלוי, יגאל דרוקר, ישראל גולדמן ונחום קורלניק. עם עורכי המדורים לספרות ולאמנות נמנו אלכס זהבי, יוחנן ארנון, מרים טל, לב חקק, גדעון אלון, יעקב חורגין ויוסף פרידלנדר. מדור "מבית ומחוץ" נערך על ידי יצחק זיו-אב; מדור קולנוע ומדריך לסרטי השבוע על ידי זאן סלביק; מדור קולנוע על ידי מ' שין; "המאזין והמקליט" על ידי יהונתן גולני; "בטלוויזיה" על ידי צביה גינור; "עולם הבמה" על ידי שרה פרנקל; "תיאטרון ותערוכות" על ידי אליקים ירון; "עולם הבול" על ידי חיים לנגלבן; "עולם האישה" על ידי יהודית וינקלר; "מדור הספורט" על ידי מרדכי רינקובסקי ומשה קשטן; "שחמט" על ידי מרדכי רוזנפלד; "מדורה של רות" על ידי רות קירש. ידיעות מרחבי הארץ והעולם הובאו על ידי אברהם בנמלך, סופר "היום" בירושלים, אהרן בן-אביגדור, סופר "היום" בפריז, דוד הורוביץ, סופר "היום" בארצות הברית, מ' כהן, סופר "היום" בחיפה, יוסי בר, סופר "היום" באזור השרון, י' וקסמן, סופר "היום" בגליל, שלום מסורי, סופר "היום" בשומרון, יצחק שתיל, סופר "היום" בבאר שבע ובנגב. אלכס ליבק היה צלם העיתון. מנהל מחלקת המודעות היה אייזיק אולקניצקי, ויחד עמו עבד איתמר בנעט. בין המגיהים שימשו: שרה אולקניצקי, אברהם פורמנד, אברהם (אברשה) בן-משה, יוסף קיסטר ואחרים.
לקריאה נוספת

עליזה ז'זק, "היום" – הגיליון הראשון (11 בינואר 1966), בתוך: ספר השנה של העורכים והעיתונאים בכתבי-העת בישראל, (עורך: יוסף קיסטר),תל אביב, הוצאת האיגוד הישראלי לעיתונות תקופתית, תשנ"ד – 1994, עמ' 225 – 227.
הערות שוליים

↑  הגיליון היה בן 6 עמודים ומחירו 30 אגורות. לעיתים הופיע בימי חול ב-8 עמודים. במתכונת זו הופיע העיתון בימי חול, כמעט ללא שינוי, עד לסגירתו ביום שני, גיליון מס' 1798,  ה' בטבת תש"ל (15 בדצמבר 1969). מחירו היה 35 אגורות בימי חול ו-60 אגורות בימי שישי ובערבי חג.
↑  באותה תקופה, בימי שישי יצא העיתון בהיקף של 12 – 16 עמודים.
| דגל ישראל עיתונים יומיים בישראל |
| --- | --- | --- |
| עיתונים כלליים בתשלום | הארץ • ידיעות אחרונות • מעריב השבוע |  |
| עיתונים כלליים בחינם | ידיעות אחרונות (גרסה מקוצרת) • ישראל היום • מעריב הבוקר |  |
| כלכלה ועסקים | גלובס • כלכליסט • TheMarker |  |
| המגזר החרדי | המבשר • המודיע • הפלס • יתד נאמן |  |
| יומונים ושבועונים ברוסית | נאשה סטראנה • נובוסטי נדלי |  |
| עיתונים בשפות נוספות | אל-איתיחאד (בערבית) • ג'רוזלם פוסט (באנגלית) • הניו יורק טיימס הבינלאומי (באנגלית) |  |
| יומונים שהפכו לתקופונים | מקור ראשון |  |
| עיתונים שנסגרו | 24 דקות • דבר • הבקר • היום • הצופה • וסטי (ברוסית) • זמנים • חדשות • חרות • טלגרף • יום חדש • ישראלי • למרחב • מעריב • על המשמר  • קול העם • שערים • חדשות ישראל (בגרמנית) • לעצטע נייעס (ביידיש) • רוסקי איזראילטיאנין (ברוסית) |  |
מנחם בגין קורא על תוצאות הבחירות לכנסת השביעית בעיתון היום, 1969
משמרת לילה בעיתון "היום" בתל אביב, 1969. במרכז: העורך יוסי אחימאיר