stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דב פאטל
קריירה > לאחר מכן

לאחר "נער החידות ממומביי" קיבל פאטל מגוון הצעות לפרויקטים עתידיים, כולל השתתפות בסרטו של הבמאי מ. נייט שאמלאן - "איירבנדר". בסרט, המבוסס על סדרת האנימציה עטורת השבחים של ערוץ ניקלודאון "אווטאר: כשף האוויר האחרון" הוא גלם את דמותו של צוקו, נסיך אומת האש, אשר הוגלה מביתו על ידי אביו ויכול להחזיר את כבודו רק אם ימצא את האווטאר ויביא אותו לאביו כהוכחה לכוחו.
בשנים 2012-2014 שיחק בסדרה חדר החדשות ובשנת 2014 שיחק בדרמה "מסע משוגע", שמבוסס על הסרט הגרמני "וינסנט רוצה לים". בשנת 2015 שיחק את דמותו של המתמטיקאי ההודי הגאון סריניוואסה רמנוג'אן בסרט "האיש שידע אינסוף".
בשנת 2016 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הדרמה "סארו - הדרך הביתה" המבוסס על סיפורו האמיתי של סארו ברירלי. על תפקידו בסרט זה היה פאטל מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר וזכה בפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה.
בשנת 2018 שיחק בתפקיד הראשי בסרט "מלון מומבאי" לצד ארמי האמר, ובמותחן הבריטי-אמריקאי "אורח החתונה". בשנת 2020 כיכב בסרט "ההיסטוריה האישית של דייוויד קופרפילד" אשר מבוסס על הספר דייוויד קופרפילד מאת צ'ארלס דיקנס. עבור תפקידו כדייוויד קופרפילד, היה פאטל מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי ולפרס סטלייט.
בשנת 2021 שיחק את התפקיד הראשי בסרט האפוס "האביר הירוק".
בשנת 2024 הופיע ברשימת טיים 100.
קריירה > בימוי

במרץ 2021 השלים פאטל את פרויקט הביכורים שלו כבמאי קולנוע, עם הסרט "איש הקוף". פאטל גם משחק בתפקיד הראשי, ובו הוא מגלם עבריין לשעבר שמשתחרר מבית הסוהר, ומתמודד עם החיים המודרניים במומבאי הלכודה בסבך תאוות הבצע של התאגידים ושחיקת הערכים התרבותיים, בעודו מבקש לנקום במי שגזלו ממנו את כל שהיה לו, שנים קודם לכן. הסרט נרכש על ידי "נטפליקס" בסכום שהוערך ב-30 מיליון דולר, וצפוי לצאת לצפייה במהלך שנות 2024. פאטל היה שותף גם לכתיבת התסריט. מקורות בתעשיית הקולנוע, שצפו בסרט, תיארו אותו כ"ג'ון ויק במומבאי".
חיים אישיים

הוא החל לצאת עם השחקנית פרידה פינטו בשנת 2009, לאחר שהשניים הכירו על סט הסרט "נער החידות ממומביי". ב-10 בדצמבר 2014, בני הזוג הודיעו שהם נפרדו לאחר כמעט שש שנים של זוגיות.
במרץ 2017, פורסם כי הוא נמצא במערכת היחסים עם השחקנית האוסטרלית טילדה קובהם-הארווי. הם נפגשו תשעה חודשים קודם לכן על הסט של הסרט "מלון מומבאי".
פילמוגרפיה חלקית > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | נער החידות ממומביי | ג'אמל מאליק | פרס הקולנוע הבריטי העצמאי לפנים החדשות המבטיחות ביותר (אנ') (2008)  מועמד פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי (2009) מועמד פרס גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר (2009) מועמד פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לשחקן הטוב ביותר (אנ') (2009) |
| 2010 | איירבנדר | הנסיך צוקו |  |
| 2011 | מלון מריגולד האקזוטי | סוני קאפור |  |
| 2012 | אודות שרי | אנדרו |  |
| 2014 | מסע משוגע | אלכס |  |
| 2015 | מלון מריגולד האקזוטי השני | סוני קאפור |  |
| 2015 | צ'אפי | דיון וילסון |  |
| 2016 | האיש שידע אינסוף | סריניוואסה רמנוג'אן |  |
| 2016 | סארו - הדרך הביתה | סארו ברירלי | זכיות: פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה (2017) מועמדויות: פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר (2017) פרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע (2017) פרס גילדת שחקני המסך לשחקן המשנה הטוב ביותר (אנ') (2017) |
| 2016 | רק אתמול | טושיו | דיבוב |
| 2018 | מלון מומבאי | ארג'ון | מועמדויות: פרס האקדמיה האוסטרלית לקולנוע וטלוויזיה לשחקן הטוב ביותר (2019) |
| 2018 | אורח החתונה | ג'יי |  |
| 2019 | ההיסטוריה האישית של דייוויד קופרפילד | דייוויד קופרפילד | מועמד פרס הקולנוע הבריטי העצמאי לשחקן הטוב ביותר (אנ') (2019)מועמד פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי (2021) |
| 2019 | יד אבודה | נאופל | דיבוב |
| 2021 | האביר הירוק | סר גאווין |  |
| 2023 | הסיפור המופלא של הנרי שוגר | ד"ר צ'אטרג'י / ג'ון ווינסטון | סרט קצר של נטפליקס |
| 2024 | איש הקוף | קיד / בובי | גם במאי, תסריטאי ומפיק |
| 2025 | Rabbit Trap | דארסי דוונפורט |  |
פילמוגרפיה חלקית > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008-2007 | סקינס | אנוואר קהרל | תפקיד ראשי (עונות 2-1); 18 פרקים |
| 2009 | Mister Eleven | מלצר בבית מלון | פרק: "1.1" |
| 2014-2012 | חדר החדשות | ניל סאמפט | תפקיד ראשי (3 עונות); 25 פרקים |
| 2019 | אהבה מודרנית | ג'ושוע | 2 פרקים מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן אורח יוצא מן הכלל בסדרה קומית (אנ') (2020) |
הערות שוליים

↑  דניאל קלויה, Dev Patel: The 100 Most Influential People of 2024, TIME, ‏2024-04-17 (באנגלית)
↑  Wiseman, Andreas (March 12, 2021). Netflix Strikes $30M Deal For Dev Patel’s Buzzed-About Directorial Debut ‘Monkey Man’. Deadline Hollywood. Retrieved March 12, 2021
↑   אורון שמיר, לשם שינוי, הסרט החדש של וס אנדרסון נגמר לפני שהספיק להתיש, באתר הארץ, 28 בספטמבר 2023
| פרס Black Reel להופעה הראשית הטובה ביותר |
| --- | --- | --- |
| השחקן הראשי הטוב ביותר (2000–2022) | דנזל וושינגטון (2000) • דנזל וושינגטון (2001) • דנזל וושינגטון (2002) • דרק לוק (2003) • צ'ואיטל אג'יופור (2004) • ג'יימי פוקס / ברני מק (2005) • טרנס הווארד (2006) • פורסט ויטאקר (2007) • דב פאטל (2008) • מורגן פרימן (2010) • אנתוני מאקי (2011) • ג'ון בויגה (2012) • דנזל וושינגטון (2013) • צ'ואיטל אג'יופור (2014) • דייוויד אוילאו (2015) • מייקל בי. ג'ורדן 2016) • דנזל וושינגטון (2017) • דניאל קלויה (2018) • צ'דוויק בוזמן (2019) • אדי מרפי (2020) • צ'דוויק בוזמן (2021) • ויל סמית' (2022) |  |
| השחקנית הראשית הטובה ביותר (2000–2022) | ניה לונג (2000) • סאנא לאטאן (2001) • האלי ברי (2002) • אנג'לה באסט (2003) • סאנא לאטאן (2004) • אירמה פי הול / סופי אוקונדו (2005) • קימברלי אליס (2006) • קיקי פאלמר (2007) • קווין לטיפה (2008) • גבורי סידיבי (2010) • קרי וושינגטון (2011) • ויולה דייוויס (2012) • קוובנז'ניי ווליס (2013) • דנאי גורירה (2014) • גוגו אמבתה-רו (2015) • טיונה פאריס (2016) • רות נגה (2017) • נטלי פול (2018) • קיקי ליין (2019) • לופיטה ניונגו (2020) • ויולה דייוויס (2021) • טסה תומפסון (2022) |  |
| ההופעה הראשית הטובה ביותר (2023–הווה) | ג'פרי רייט (2023) |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2016: מארק ריילנס – גשר המרגלים | פרסי האקדמיה האוסטרלית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה – שחקן המשנה הטוב ביותר   2017: דב פאטל – סארו - הדרך הביתה  | הבא: 2018: סם רוקוול – שלושה שלטים מחוץ לאבינג, מיזורי |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007437467705171  PLWABN: 9812483794705606  BIBSYS: 9050230  BNE: XX4862104  BnF: cb16147598m (data)  CANTIC: a10740272  GND: 1073945316  ISNI: 0000 0001 2103 4347  LCCN: n2009016319  NKC: xx0103158  NTA: 318804549  SNAC: w6g45shp  SUDOC: 135963664  VIAF: 100869331   WorldCat (עם VIAF): 100869331 
פאטל בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, 2008.
רובין ואן פרסי

רובין ואן פרסי (בהולנדית: ‏Robin van Persieקובץ:Nl-Robin van Persie.ogg‏Ⓘ‏; נולד ב-6 באוגוסט 1983) הוא כדורגלן עבר הולנדי ששיחק בעמדת החלוץ וכיום מאמנה של פיינורד. במהלך הקריירה שלו שיחק בפיינורד, ארסנל ומנצ'סטר יונייטד, היה קפטן נבחרת הולנד והוא מלך השערים של הנבחרת בכל הזמנים.
קריירת מועדונים > פיינורד

ואן פרסי הוא בנם של שני אמנים, שעודדו אותו ללכת בעקבותיהם. הוא שאף להיות כדורגלן והצטרף לקבוצת הנוער של אקסלסיור רוטרדם. בעקבות מחלוקות עם צוות האימון של אקסלסיור הוא עזב והצטרף לפיינורד כשהיה בן 15. עד מהרה הוא קודם לסגל הבכיר וערך את הופעת הבכורה בגיל 17. בסיום עונת 2001/2002 זכה ואן פרסי בתואר השחקן הצעיר המצטיין בליגת העל ההולנדית. באותה העונה זכה עם הקבוצה בגביע אופ"א, לאחר שפתח בניצחון הקבוצה במשחק הגמר, 3-2 על בורוסיה דורטמונד.
בתחילת העונה שלאחר מכן חתם ואן פרסי על חוזה מקצועני בפיינורד לתקופה של שלוש שנים וחצי. ב-6 בפברואר 2003 הוא הבקיע חמישה שערים בניצחון 1:6 בגביע אמסטל על אפלדורן. אולם, הוא היה מסוכסך עם המאמן בארט ואן מרוויק, שהדיח אותו לקבוצת המילואים של המועדון. ואן מארוויק אמר לעיתונים "ההתנהגות שלו הפכה את שהותו בסגל הבכיר לבלתי אפשרית, ולפי שעה הוא יישאר בסגל המילואים". ואן פרסי היה אחד משחקני פיינורד שהותקפו על ידי חוליגנים שפלשו למגרש במהלך משחק מול קבוצת המילואים של אייאקס אמסטרדם.
המשבר ביחסים בין ואן פרסי לוואן מארוויק החמיר לאחר שוואן פרסי נשלח בחזרה להולנד ערב משחק הסופר קאפ האירופי מול ריאל מדריד בשנת 2003, לאחר שהמאמן ככל הנראה לא היה מרוצה משפת הגוף של ואן פרסי כשביקש ממנו להתחמם לקראת עלייה למגרש במשחק ליגה. ואן פרסי סיים את העונה בסגל הבכיר, ובסך הכל השתתף ב-28 משחקים והבקיע שמונה שערים. בנוסף, הוא העפיל עם פיינורד לגמר גביע אמסטל, שהסתיים בהפסד לאוטרכט.
הנהלת פיינורד לא הצליחה להאריך את החוזה עם ואן פרסי לאחר סוף העונה, ויחסיו הרעועים עם ואן מארוויק הובילו לכך שלאורך רוב עונת 2003/2004 הוא ישב על ספסל המחליפים. גם בעונה זו הוא השתתף ב-28 משחקים, אך הבקיע רק שישה שערים. פיינורד ניסתה להעבירו למועדון אחר בסוף העונה, אך לא היו מועדונים רבים שהיו מעוניינים בו בעקבות עברו המשמעתי. במהלך ינואר התנהל משא ומתן עם הנהלת ארסנל מהפרמייר ליג, שחיפשה מחליף לטווח ארוך לדניס ברגקאמפ שפרש. שני הצדדים לא הצליחו להגיע לעמק השווה, אך חמישה חודשים לאחר מכן הושלמה העסקה וואן פרסי עבר לארסנל תמורת 2.75 מיליון לירות שטרלינג, כאשר הסכום המקורי שהנהלת פיינורד דרשה היה 5 מיליון.
קריירת מועדונים > מנצ'סטר יונייטד

ב-17 באוגוסט 2012 ואן פרסי חתם במנצ'סטר יונייטד לארבע שנים תמורת 24 מיליון ליש"ט, וקיבל את המספר 20. במשחקו הראשון בהרכב, מול פולהאם, כבש את שערו הראשון, וכעבור שבוע כבש שלושער מול סאות'המפטון. ב-9 בדצמבר באותה עונה כבש את שער הניצחון (2:3) בתוספת הזמן בדרבי מול מנצ'סטר סיטי. ואן פרסי סיים את עונת 2012/2013 כמלך השערים בפרמייר ליג, עם 26 שערים, וזכה עם מנצ'סטר יונייטד באליפות.
בתחילת עונת 2013/2014, כבש ואן פרסי צמד שערים בניצחון יונייטד 2:0 על וויגאן את'לטיק במסגרת מגן הקהילה. שערים אלה העניקו למאמן הקבוצה (דאז) דייוויד מויס את התואר הראשון שלו כמאמן יונייטד. אחד המשחקים הבולטים שלו באותה העונה היה בליגת האלופות כשכבש שלושה שערים בניצחון קבוצתו 3:0 על אולימפיאקוס בשלב שמינית הגמר כשיונייטד העפילה לרבע הגמר עם 3:2 בסיכום. בהמשך העונה, ואן פרסי החמיץ משחקים רבים עקב פציעה, וב-21 הופעות בליגה כבש 12 שערים.
את שער הליגה הראשון שלו בעונת 2014/2015 כבש ואן פרסי רק במחזור החמישי בהפסד יונייטד 5:3 ללסטר סיטי. ב-26 באוקטובר, כבש ואן פרסי שער שוויון דרמטי בתיקו 1:1 מול צ'לסי מוליכת הטבלה.
קריירת מועדונים > מעבר לפנרבחצ'ה, חזרה לפיינורד ופרישה ממשחק

ב-14 ביולי 2015 ואן פרסי עבר לפנרבחצ'ה הטורקית. בעונתו הראשונה בקבוצה כבש 22 שערים בכל המסגרות. ב-19 בינואר 2018 חזר ואן פרסי לפיינורד אחרי 14 שנים. ב-8 בפברואר כבש את שער הבכורה שלו בקדנציה זו בפיינורד.
בסוף עונת 2018/2019 פרש ואן פרסי מכדורגל, כאשר שיחק את משחקו האחרון ב-12 במאי 2019 במשחק ההפסד של פיינורד 2:0 לדן האג, והוחלף בדקות הסיום לקול תשואות האוהדים.
נבחרת הולנד

ואן פרסי ערך את הופעתיו הראשונות במדי נבחרת הולנד בתוך פחות משבוע. המשחק הראשון היה בניצחון 0:2 על נבחרת רומניה במוקדמות מונדיאל 2006, וארבעה ימים לאחר מכן הוא הבקיע את שערו הראשון בנבחרת בניצחון 0:4 על נבחרת פינלנד.
אף על פי שלא פתח בהרכב של ארסנל באופן קבוע היה ואן פרסי חלק מהסגל של המאמן מרקו ואן באסטן לקראת מונדיאל 2006 בגרמניה. הוא השתתף בכל ארבעת המשחקים של הולנד, שהודחה בשמינית הגמר, והבקיע את שערו היחיד בטורניר במשחק שלב הבתים מול נבחרת חוף השנהב.
ואן פרסי הבקיע ארבעה שערים במוקדמות יורו 2008, ובמהלך הטורניר הוצב בעמדת הקיצוני מאחורי החלוץ רוד ואן ניסטלרוי בעקבות החלטתו של ואן באסטן לשנות את מערך המשחק. ב-13 ביוני הוא הבקיע שער בניצחון 1:4 על נבחרת צרפת בשלב הבתים, וכבש גם במשחק מול נבחרת רומניה לאחר מכן. הוא סיים את הטורניר עם שני השערים הללו, כיוון שהולנד הודחה כבר ברבע הגמר על ידי נבחרת רוסיה.
במונדיאל 2010 פתח ואן פרסי בהרכב הנבחרת. למרות מונדיאל מוצלח מבחינת נבחרת הולנד שהגיעה עד משחק הגמר, בו הפסידה לנבחרת ספרד, נמתחה ביקורת על טורניר חלש של ואן פרסי. ואן פרסי סיים את הטורניר עם שער אחד בלבד, בניצחון 1:2 על נבחרת קמרון.
ביורו 2012 כבש ואן פרסי שער אחד, אך הולנד סיימה את דרכה בשלב הבתים לאחר שלא הצליחה לצבור נקודות. ב-12 באוקטובר 2013 העלה את מאזנו ל-41 שערים בסך הכל, כשהבקיע שלושער בניצחון 1:8 על נבחרת הונגריה, והפך למלך השערים של נבחרת הולנד בכל הזמנים.
במונדיאל 2014, בו סיימה הולנד במקום השלישי, שימש ואן פרסי כקפטן הנבחרת, וכבש ארבעה שערים במהלך הטורניר, כולל צמד בניצחון 1:5 על ספרד, אלופת העולם היוצאת.
קריירת אימון

במאי 2020, כשנה לאחר פרישתו, החל ואן פרסי לשמש כעוזר מאמן לצידו של דיק אדבוקאט בפיינורד, וסייע באימון חלוצי הקבוצה, אך בתפקיד לא רשמי. במאי 2021 הודיע המועדון על הצטרפותו באופן רשמי כחלק מצוות האימון של המועדון לעונת 2021/2022, בנוסף לאימון קבוצת הנערים עד גיל 16. לעונת 2023/2024 הוא קודם לאימון הקבוצה עד גיל 18 ואימן גם את הקבוצה עד גיל 19 במסגרת ליגת האלופות לנוער.
ב-17 במאי 2024 הודיעה קבוצת הירנפיין על החתמתו כמאמן ראשי בחוזה לשנתיים. ב-14 בספטמבר, במשחקו הרביעי כמאמן, ספגה קבוצתו את ההפסד הגבוה בתולדות הליגה, 1–9 לא.ז. אלקמאר.
ב-23 בפברואר 2025 שב ואן פרסי לפיינורד כמאמן ראשי וחתם על חוזה עד סיום עונת 2026/2027.
חיים אישיים

רובין ואן פרסי נולד ברוטרדם לאב ואם העוסקים שניהם באמנות. אמו הייתה הציירת הראשית של הפאב מוליגנס, בו הייתה מחפשת תכנים מיניים, מצלמת ומציירת העתק דומה, אך בטכניקת הפוינטליזם. אביו של רובין, היה מעריץ גדול של ואן גוך, בשכונה כינויו היה; "The new Van Gogh". הסיפורים מספרים שאביו אפילו ניסה לכרות את אוזנו בשביל חברתו, שעתה אשתו. בגיל 19 פגש רובין סטודנטית מוסלמית, בת גילו ממרוקו בשם בוח'רה אלבאלי. השניים נישאו וכיום הם הורים לשניים.
במהלך 2005 נעצר ואן פרסי על ידי משטרת הולנד באשמת אונס צעירה ניגרית-הולנדית. הוא הוחזק במעצר מספר ימים. ולאחר מכן שוחרר. בהמשך הוברר כי לא ניתן להוכיח כי הייתה כפייה במערכת היחסים המינית.
תארים

הליגה האירופית (1): 2001/2002
הגביע ההולנדי (1): 2017/2018
גביע ה-FA‏ (1): 2004/2005
מגן הקהילה (1): 2004
אליפות אנגליה (1): 2012/2013
מגן הקהילה (1): 2013
נבחרת כף ורדה בכדורסל

| --- | --- |
כף ורדה
 מידע כללי
 התאחדות:  התאחדות הכדורסל של כף ורדה
 הצטרפות:  1988
 השתייכות:  פיב"א אפריקה
 דירוג פיב"א (26 בנובמבר 2024):  45      
  - ניקוד פיב"א:  274.9
 מאמן:  עמנואל טרובואדה
 www.gov.cv/fcbb
 
 אליפות העולם בכדורסל
 הופעות:  1 (הראשונה ב-2023)
 ההישג הטוב:  מקום 28 (2023)
 אליפות אפריקה בכדורסל
 הופעות:  7 (הראשונה ב-1997)
 ההישג הטוב:  ארד: 2007
 
נבחרת כף ורדה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של כף ורדה. מנוהלת על ידי התאחדות הכדורסל של כף ורדה. הדירוג הנוכחי של נבחרת כף ורדה ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-45 בעולם, נכון ל-26 בנובמבר 2024, ללא שינוי לעומת דירוג קודם.
נבחרת כף ורדה היא נבחרת חדשה יחסית שהישג השיא שלה הוא המקום השלישי באליפות אפריקה בכדורסל שנערכה בשנת 2007, כאשר היא מנצחת את נבחרות מרוקו, רואנדה, ניגריה ומצרים בדרכה אל ההישג המפתיע. למרות זאת, סיימה הנבחרת את משחקיה במאזן סלים שלילי בעקבות שתי תבוסות קשות לאלופה אנגולה בשלב הבתים המוקדם ובחצי הגמר.
בעקבות ההישג, העפילה נבחרת כף ורדה לטורניר המוקדמות של אולימפיאדת 2008 אך שם הובסה על ידי נבחרות ניו זילנד וגרמניה ולכן לא עלתה למשחקים האולימפיים.
נבחרת כף ורדה העפילה לראשונה בתולדותיה לטורניר גמר אליפות העולם בכדורסל בשנת 2023 אך לא עברה את שלב הבתים וסיימה במקום ה-28. נבחרת כף ורדה מעולם לא העפילה למשחקים האולימפיים.
כל אליפויות העולם

| אליפות העולם בכדורסל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | הפסדים |
ארגנטינה 1990: לא העפילה
קנדה 1994: לא העפילה
יוון 1998: לא העפילה
ארצות הברית 2002: לא העפילה
יפן 2006: לא העפילה
טורקיה 2010: לא העפילה
ספרד 2014: לא העפילה
הרפובליקה העממית של סין 2019: לא העפילה
| הפיליפיניםיפןאינדונזיה 2023 | מקום 28 | 5 | 1 | 4 |
קטר (מדינה) 2027: 
| סך הכל | הופעה אחת | 5 | 1 | 4 |
כל אליפויות אפריקה

| אליפות אפריקה בכדורסל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | הפסדים |
אנגולה 1989: לא השתתפה
מצרים 1992: לא השתתפה
קניה 1993: לא השתתפה
אלג'יריה 1995: לא השתתפה
| סנגל 1997 | מקום שביעי | 4 | 1 | 3 |
| אנגולה 1999 | מקום תשיעי | 6 | 3 | 3 |
מרוקו 2001: לא השתתפה
מצרים 2003: לא השתתפה
אלג'יריה 2005: לא השתתפה
| אנגולה 2007 | מקום שלישי | 6 | 4 | 2 |
| לוב 2009 | מקום 13 | 5 | 3 | 2 |
מדגסקר 2011: לא העפילה
| חוף השנהב 2013 | מקום שישי | 7 | 4 | 3 |
| תוניסיה 2015 | מקום עשירי | 5 | 3 | 2 |
תוניסיה סנגל 2017: לא העפילה
| רואנדה 2021 | מקום רביעי | 6 | 3 | 3 |
| אנגולה 2025 | העפילה |  |  |  |
| סך הכל | 7 הופעות | 39 | 21 | 18 |
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
↑  איתן דולפן, ‏רוח ספורטיבית / כף ורדה על המפה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 28 בפברואר 2023
המטות המשולבים

| --- | --- |
חותם המטות המשולבים

יושבי ראש המטות המשולבים מאי 2024
 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 סוכנות אם:  מחלקת ההגנה של ארצות הברית
 תאריך הקמה:  1949 
 ממשלה:  הממשלה הפדרלית של ארצות הברית
 שר:  מזכיר ההגנה של ארצות הברית
 יו"ר:  יושב ראש המטות המשולבים של ארצות הברית
 מטה מרכזי:  הפנטגון
 www.jcs.mil
 
המטות המשולבים (באנגלית: Joint Chiefs of Staff; מילולית: שילוב ראשי המטות; בראשי תיבות: JCS) הוא הכינוי לקבוצת המפקדים הצבאיים של זרועות הכוחות המזוינים של ארצות הברית, המשמשים כיועצים הצבאיים של הדרג המדיני.
בראש המטות המשולבים עומד יו"ר וסגן יו"ר הממונים על ידי נשיא ארצות הברית.
היסטוריה

לאחר מלחמת האזרחים האמריקנית חל גידול משמעותי בגודלם של הכוחות הצבאיים של ארצות הברית. ביצוע של פעילות משותפת של כוחות היבשה והצי הפך לקשה בעיקר בהיבט של תיאום, תכנון ותקשורת מבצעית של פעילות. קשיים אלה באו לידי ביטוי במיוחד בעת המערכה בקריבים במהלך מלחמת ארצות הברית–ספרד.
בשנת 1903 הקים הנשיא תאודור רוזוולט מטה משותף של צבא היבשה והצי שכלל נציגים משתי הזרועות, ואשר תפקידו לשמש כוועדה מייעצת ומתאמת לפעילות המשותפת שלהן. בשלב זה, לא הייתה לגוף זה סמכות קבלת החלטות, ואף לא להציע פתרונות משלו לבעיות שעלו, אלא לייעוץ בלבד, ולכן השיג את יעדיו באופן חלקי.
בשנת 1919 לאחר מלחמת העולם הראשונה וכחלק מתהליך הפקת הלקחים ממנה, החליטו מזכיר ההגנה ומזכיר הצי על כינון מחדש של ועדת הייעוץ במתכונת שונה. הוסכם כי לוועדת התיאום הבין זרועית תהיה סמכות גם להעלות הצעות ורעיונות לפעולה משלה באופן יזום, ולא רק כמגיבה להצעות שיובאו בפניה, אך גם הפעם לא ניתנו לה סמכויות לכפיית קבלת החלטה מסוימת.
בשנת 1942 בעקבות ההתקפה היפנית על פרל הארבור והצטרפות ארצות הברית למלחמת העולם השנייה יסדו נשיא ארצות הברית פרנקלין רוזוולט וראש ממשלת בריטניה וינסטון צ'רצ'יל את מטה הפיקוד המשותף אשר תפקידו לשמש כפיקוד הצבאי העליון של המאמץ המלחמתי האסטרטגי של בעלות הברית. בעוד לבריטים היה גוף מטה עליון ומתפקד של כוחות משולבים, הרי שלאמריקנים לא היה גוף פעיל ובעל השפעה לשילוב כוחותיו. לאור עובדה זאת מונה אדמירל ויליאם ד' ליהי לתפקיד "ראש מטה הכוחות המשולבים של הצבא והצי האמריקני".
בשנת 1947 חוקק בארצות הברית "חוק הביטחון הלאומי" אשר בעקבותיו מוסד והוכר התפקיד הידוע כיום של "יו"ר המטה". תפקיד זה נקבע כפיקוד העליון של כל אחת מזרועות הצבא האמריקני: צבא היבשה, חיל האוויר, חיל הנחתים והצי. ראשי המטות של הזרועות מכונסים כ"מטות המשולבים" ונחשבים לפיקוד הצבאי העליון של הכוחות המזוינים האמריקנים.
גבולות אחריות

חוק גולדווטר-ניקולס משנת 1986 מגדיר מחדש את גבולות האחריות והסמכות הפיקודית על הכוחות המזוינים של ארצות הברית. על פי חוק זה נקבע כי הסמכות הפיקודית העליונה על כוחות ארצות הברית נתונה בידי הנשיא, שרשרת הפיקוד ממשיכה מן הנשיא אל מזכיר ההגנה וממנו אל מפקדי "הפיקודים הקרביים המאוחדים" (Unified Combatant Command), תוך עקיפת המטות המשולבים. תפקידם העיקרי של המטות המשולבים כיום, קשור בעיקר לבניין הכוח, הכולל: הכשרת כח האדם, תכנון וארגון של הכוח הצבאי עבור הפיקודים הקרביים המאוחדים.
בנוסף לכך המטות המשולבים מתפקדים כוועדת הייעוץ הצבאית העליונה של הנשיא ושר ההגנה, ויו"ר המטות המשולבים משמש כיועץ הצבאי הראשי שלהם. התפקיד היעוצי של המטות המשולבים הוא השני בחשיבותו לעניין הביטחון הלאומי האמריקני לאחר המועצה לביטחון לאומי.
מבנה ארגוני

בראש המטות המשולבים עומדים יושב ראש, וסגן אשר מונו בידי נשיא ארצות הברית. לצידו של יו"ר המטות פועלים עוזר ויועץ אישיים שמונו על ידו.
התפעול והניהול השוטף מופקדים בידי מנהל הכוחות המשולבים אשר כפופים לו ראשי מינהלות לנושאים: כוח אדם, מודיעין, מבצעים, לוגיסטיקה ומינהל. בנוסף להם קיימות מינהלות למדיניות ולתכנון אסטרטגי, שליטה ותקשורת, תכנון מבצעי, משאבים ומבנה הכוח.
חברי המטות המשולבים

נכון לפברואר 2025, הרכב המטות המשולבים הוא:
| משרה | תמונה | שם | זרוע | משרת מאז | מינוי ע"י | דגל |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| יושב ראש המטות המשולבים |  | לא מאויש |  |  |  |  |
| סגן יושב ראש המטות המשולבים |  | אדמירל כריסטופר גריידי | צי ארצות הברית  | 20 בדצמבר 2021 | ג'ו ביידן |  |
| ראש מטה צבא ארצות הברית |  | גנרל רנדי ג'ורג' | צבא ארצות הברית  | 21 בספטמבר 2023 | ג'ו ביידן |  |
| מפקד חיל הנחתים |  | גנרל אריק סמית' | חיל הנחתים של ארצות הברית  | 22 בספטמבר 2023 | ג'ו ביידן |  |
| ראש המבצעים הימיים |  | לא מאויש | צי ארצות הברית  |  |  |  |
| ראש מטה חיל האוויר |  | גנרל  דייוויד אולווין | חיל האוויר של ארצות הברית  | 2 בנובמבר 2023 | ג'ו ביידן |  |
| ראש כוח החלל |  | גנרל  צ'אנס סאלצמן | כוח החלל של ארצות הברית  | 2 בנובמבר 2022 | ג'ו ביידן |  |
| ראש לשכת המשמר הלאומי של ארצות הברית |  | גנרל סטיבן נורדהאוס | צבא ארצות הברית  | 2 באוקטובר 2024 | ג'ו ביידן |  |
הערות שוליים

↑  המונח Chief of Staff ביחיד פירושו "ראש מטה", כמו שהרמטכ"ל הוא "ראש המטה הכללי". בארצות הברית יש שש זרועות (צבא היבשה, חיל האוויר, חיל החלל, הצי, חיל הנחתים ומשמר החופים), בראש כל זרוע עומד מטה (קבוצת קצינים שאחראית על ניהולו), מפקד כל זרוע הוא ראש המטה שלה, וכשכל ראשי המטות מתכנסים יחד תחת פיקוד "הרמטכ"ל האמריקאי" וסגנו, הם מכונים "שילוב ראשי המטות" (אפשר גם "כינוס" או "שיתוף" במקום "שילוב").
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269258205171  BIBSYS: 90568945  BnF: cb12126352j (data)  CiNii: DA01504666  GND: 16834-8  ISNI: 0000 0004 0404 9784  LCCN: n79026725  NCL: 027368156  NLA: 35568509  NLK: KAB202011397  NSK: 000270948  SNAC: w6d61bx7  SUDOC: 151177848  Trove: 999088  VIAF: 157625635   WorldCat (עם VIAF): 157625635 
פיקודי הקרב האזוריים של כוחות ארצות הברית
מבנה ארגוני בשנת 2018
הנשיא דונלד טראמפ בביקור בפנטגון יחד עם המטות המשולבים, 2017
קייסי אפלק

| --- | --- |

אפלק בבכורת הסרט "מנצ'סטר ליד הים", 2016
 לידה:  12 באוגוסט 1975 (בן 49) פלמות', מסצ'וסטס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Caleb Casey McGuire Affleck-Boldt 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1988 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולומביה  אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון  בית הספר הלטיני של קיימברידג' 
 בן או בת זוג:  סאמר פיניקס (2006–2017)  פלוריאנה לימה (2016–2021)  קיילי קוואן (ינואר 2021–?) 
 צאצאים:  אטיקוס אפלק, אינדיאנה אפלק 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה (2017)  פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (2017)  פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר 
 https://www.caseyaffleck.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
קיילב קייסי מקגווייר אפלק-בולדט (באנגלית: Caleb Casey McGuire Affleck-Boldt; נולד ב-12 באוגוסט 1975) הוא שחקן קולנוע אמריקאי, זוכה פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ופרס גלובוס הזהב לשנת 2017 על תפקידו בסרט "מנצ'סטר ליד הים". עוד לפני כן, היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ומועמד לפרס גלובוס הזהב בשנת 2007 על תפקידו בסרט "ההתנקשות בג'סי ג'יימס".
ביוגרפיה

אפלק נולד בעיירת פלמות' שבמסצ'וסטס, ארצות הברית, בנם של כריסטין אן "כריס" בולדט ושל טימות'י ביירס אפלק. שם המשפחה "אפלק" הוא סקוטי במקור. מגיע ממשפחה נוצרית ממוצא  אירים, גרמנים, אנגלים ושוודי. סבא רבא רבא שלו מצד אמו של אפלק, היינריך בולדט, היגר מפרוסיה בסוף שנות ה-40. אמו הייתה מורה בבית ספר יסודי, בוגרת מכללת רדקליף ואוניברסיטת הרווארד. אביו עבד באופן לא קבוע כמכונאי רכב, נגר, סוכן הימורים, חשמלאי, ברמן, ושרת באוניברסיטת הרווארד. באמצע שנות ה-60, הוא היה מנהל במה, במאי, סופר ושחקן בחברת התיאטרון של בוסטון.
לאחר שהוריו התגרשו כשהיה בן תשע, אפלק ואחיו הגדול, השחקן בן אפלק, התגוררו עם אמם וביקרו את אביהם מדי שבוע. הוא למד לדבר ספרדית במהלך שנה שבילה ברחבי מקסיקו עם אמו ואחיו כשהיה בן עשר. כשאפלק היה בן ארבע עשרה, אביו עבר לאינדיו, קליפורניה, כדי להיכנס למרכז שיקומי, ולאחר מכן עבד שם כיועץ להתמכרויות. הוא חזר לקשר עם אביו במהלך ביקורים בקליפורניה כנער: "הכרתי אותו, באמת, כי הוא היה מפוכח בפעם הראשונה... האיש שהכרתי לפני זה היה פשוט שונה לחלוטין."
אפלק גדל עם אחיו ואימו בעיר קיימברידג', מסצ'וסטס, שם למד בתיכון קיימברידג' רינדג' ושיחק בהצגות תיאטרון רבות של בית הספר. בגיל שמונה עשרה, אפלק עבר ללוס אנג'לס למשך שנה כדי להמשיך בקריירת משחק, והתגורר שם עם אחיו ועם חבר ילדותם, השחקן ההוליוודי לעתיד מאט דיימון. הוא החליט לעבור לוושינגטון די.סי. כדי ללמוד פוליטיקה באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון. עד מהרה עבר ללמוד פיזיקה, אסטרונומיה ופילוסופיה מערבית באוניברסיטת קולומביה שבניו יורק, עם זאת, הוא לא סיים את לימודיו.