stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוסף בוקסנבאום

| --- | --- |

יוסף (ג'ו) בוקסנבאום, 1978
 לידה:  1906 זמושץ', האימפריה הרוסית 
 פטירה:  11 במרץ 1991 (בגיל 85 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 
יוסף (ג׳ו) בוקסנבאום (1906, זמושץ' פולין – 11 במרץ 1991, ירושלים) היה קצין בצבא ארצות הברית, מפעילי המוסד לעלייה ב', ממקימי משרד הביטחון, תעשיין ישראלי - מחלוצי תעשיית הרכב בישראל, ממקימי תעשיית הלבידים ותעשיית הגומי בארץ ויקיר ירושלים.
קורות חיים > שנותיו הראשונות בפולין וארצות הברית

יוסף (ג'ו) בוקסנבאום נולד בשנת 1906, כאחד מ-6 ילדים של טובה וחיים צבי, בעיר זמושץ' שבפולין, ונשלח כילד ללמוד ב"חדר".
לנוכח הצרות שנחתו על זמושץ' במלחמת העולם הראשונה, היגרה המשפחה לארצות הברית דרך ורשה. בשנת 1919 הגיעה המשפחה לניו יורק בסיועו של הבן הבכור סידני, שהיגר לארצות הברית עוד לפני המלחמה. המשפחה השתלבה בעסקי הבן, שהקים במנהטן מפעל בדים לייצור כיסויי מיטה בשם FineArt.
את בר המצווה שלו חגג בוקסנבאום בניו יורק, את לימודיו המשיך בישיבה דפלטבוש וסיים בהצלחה גם את לימודיו באוניברסיטת קולומביה.
החל משנת 1929 ועד גיוסו לצבא, שימש בוקסנבאום כמנהל מכירות של המפעל המשפחתי, ובמהלך השפל הגדול, הצליח להשיג הזמנה מהכלבו הענק מייסיס, שתרמה להמשך פעילותו.
קורות חיים > פעילותו הציונית

בוקסנבאום היה פעיל בהסתדרות הציונית החל משנת 1929, ובאחד הימים נפגש עם פנינה (פרל), שליחת ארגון הבונים, שהגיעה מקנדה, ושהייתה חברת גרעין ההכשרה שעתיד היה לעלות ולהתיישב בקיבוץ כפר בלום. בשנת 1938 נישאו השניים בניו יורק.
בשנת 1931 ביקר בוקסנבאום בארץ ישראל מטעם ההסתדרות הציונית. בדרכו פגש באונייה את חיים נחמן ביאליק ואת מארק שאגאל, שנשאר ידידו עד מות הצייר.
ביקור שני ערך בוקסנבאום בארץ ישראל יחד עם רעייתו בחודש אוגוסט 1946, לפי הזמנת הסתדרות החקלאים.
קורות חיים > פעילותו הציונית > מלחמת העולם השנייה

למרות גילו התגייס לשירות צבאי, ונשלח מטעם הצי להיות אחראי על כל משלוחי האספקה, אמצעי תובלה ולוחמים שהועמסו על אניות בנמל של ניופורט ניוז בווירג'יניה, שהפך ברבות הימים לאחד מגדולי הנמלים בעולם. במיוחד תרם בוקסנבאום מניסיונו לאחר המערכה בנורמנדי והקמת נמלי צי ארצות הברית באירופה.
בתום המלחמה השתחרר בוקסנבאום מן השירות בדרגת קפטן (סרן).
קורות חיים > פעילותו הציונית > עלייה ב' באירופה ובארצות הברית

בתום המלחמה גויס בוקסנבאום על ידי שליחי ההגנה למשלחת הרכש וצורף למוסד לעלייה ב'. בשנת 1946 נשלח לאירופה, ושם פיקד על מבצע הברחת יהודים ניצולי השואה מסלובקיה. באיטליה, בנמל סבונה, עלה על האוניה "יאשיהו וג'ווד", ונפגש עם הצוות האמריקאי. משם המשיך לצרפת ונפגש עם פעילים נוספים ובראשם לובה אליאב, שהיה מיועד לפקד על אניית המעפילים "חיים ארלוזורוב" שרכש בוקסנבאום. האוניה נרכשה בקיץ 1946 בפלורידה, דרך חברת-קש בשם .Weston Steamship Trading Co.
באותה שנה פגש בוקסנבאום בפריז את דוד בן-גוריון, ועמו כמה מבכירי היישוב: אליעזר קפלן, משה סנה, דוד רמז ועוד, והתפתח ויכוח בו תמך בן-גוריון בדעה שעדיף להעלות ניצולים באניות קטנות, שתוכלנה להסתנן מבעד להסגר הימי הבריטי. בוקסנבאום לא קיבל את עמדתו, ובסופו של דבר הגיעו הפליטים באוניות גדולות יחסית.
קורות חיים > פעילותו הציונית > רכש ספינות ואניות להעלאת פליטי השואה ארצה

כיד ימינו של זאב (דני) שינד, שהיה אחראי על שלוחת המוסד לעלייה ב' בצפון ובדרום אמריקה, סייע לו בוקסנבאום בידע שרכש בתחום העסקי והכלכלי, טיפל בחיפוש אוניות, עזר בביורוקרטיה המקומית, בנקאים ובנקאות, כולל הקמת חברת קש בראשי תיבות ייחודיים, שסימנו במילות גנאי את המאבק בבריטים: למשל FB Shipping Company, כאשר ראשי התיבות FB משמעותם היה Fuck (the) British.
בנוסף עסק בוקסנבאום בהכנת אניות רכש לשיט באוקיינוס (עקב ניסיונו בצי), ביקור על סיפוני האוניות בעת השיפוץ/שדרוג, עזר בבחירת צוות המתנדבים וגיוסם, ובנוסף, דאג לרכישת נשק ממקסיקו ורכש מטוסים מצ'כיה.
אניות המעפילים שנתפסו על ידי הבריטים הוחרמו, ולכן הוחלט במקום חכירה לרכוש אניות להעלאת שארית הפליטה.
רשימת האניות כוללת בין היתר את:
"הגנה" ו"יאשיהו וג'ווד" שהיו במלחמת העולם השנייה פעילות בשרות הצי המלכותי הקנדי
"חיים ארלוזורוב", שהייתה בשרות משמר החופים האמריקאי
"עצמאות" ו"קוממיות" ("קיבוץ גלויות"), הפאנים. שנרכשו בדרום אמריקה, אניות משא להובלת פרי.
"אקסודוס", "יציאת אירופה תש"ז".
קורות חיים > משרד הביטחון

עם עלייתם ארצה של פנינה (פרל) וג'ו בוקסנבאום, השתכנו בתל אביב ב"שיכון הקצינים", ובשנת 1951 עברו להרצליה פיתוח. כעבור שנה נולד בנם צבי, שנקרא על שם סבו.
בוקסנבאום היה בין המניחים את היסודות להקמת משרד הביטחון. כאשר דוד בן-גוריון מינה אותו לעוזרו, כראש אגף האספקה הראשון (תמורת דולר אחד לשנה), ואת שמעון פרס מינה כעוזרו לנושא הצבא.
במסגרת עבודתו, עזר בוקסנבאום לשכנע את דוד בן-גוריון להקים מרכז רפואי על שטח המחנה הצבאי הבריטי לשעבר בתל ליטוינסקי, והיה שותף בפעילות להקמת המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא – תל השומר.
קורות חיים > פעילותו העסקית

בשנותיו הראשונות עסק בוקסנבאום ביבוא של חלפים עבור משאיות דודג' של הצבא, מלגזות ייל (אנ'), שנרכשו במסגרת הסכם השילומים לענף פרי ההדר בישראל, שהיה אז בחיתוליו, וכן מוניות דיזל דה סוטו ומשאיות דודג' מארצות הברית.
בחודש מאי 1949 ייסד בוקסנבאום את חברת "מכשירי תנועה ומכוניות" שהתמקמה בתל אביב, לאחר שהצליח לחתום עם חברת קרייזלר על הסכם לשמש כנציגה בארץ. הוא סירב להצעתו של שר התחבורה, דוד רמז להקים את חברת התעופה הלאומית של ישראל.[דרוש מקור]
יבוא מכוניות החל באישור הממשלה רק ב-1960, וכלי הרכב הראשונים היו מתוצרת סימקה מצרפת, ואחריהם קרייזלר צרפת וארצות הברית.
יבוא כלי רכב מתוצרת פורד החל בשנת 1972, כאשר בוקסנבאום רכש את עסקי היבואן בארץ, ונמשך למעלה מ-25 שנה. כמו כן, נפתחו סוכנויות של כלי רכב פורשה ויגואר.
ב-1983 נחתם חוזה עם סוזוקי מוטור ביפן, על ידי משלחת החברה בראשותו של בנו, צבי נטע, שייבאה עד 2018 למעלה מ-200 אלף כלי רכב משם.
הסכמים נוספים ליבוא ארצה, נחתמו עם יצרני חלפים, צמיגים, ציוד חקלאי וצמ"ה.
קורות חיים > פעילותו העסקית > תעשיין

כאשר יצא לשוק הפרטי, הקים בוקסנבאום ב-1957 את תע"ל - תעשיית עץ לבוד, בשיתוף עם אליהו סחרוב וקיבוץ משמרות.  הקים גם את תג"ל-תעשיות גומי לישראל, ואת מפעל "ואקולאג" בעכו בשותפות עם משפחת גולן.
בלחץ משרד האוצר רכש בוקסנבאום את קייזר-אילין תעשיות, והפך אותם למתמ"ר (מתכת מרכזית).
בוקסנבאום נתמנה כחבר מועצת המנהלים של צים.
בוקנסאום היה גם אחד ממקימי חברת הדלק "פז".[דרוש מקור]
קורות חיים > פעילותו העסקית > תעשיות רכב נצרת עילית - הקמת מפעל ייצור רכב בנצרת עילית

בלחצם של משרד הביטחון (ובראשו משה קשתי המנכ"ל), משרד האוצר וראש הממשלה, שוכנע בוקסנבאום להקים מפעל לייצור והרכבת רכב, בהסכמת חברת קרייזלר, ומאוחר יותר גם בהסכמת חברת פורד. היה זה המפעל היחיד בעולם שהרכיב כלי רכב גם של קרייזלר וגם של פורד, בו זמנית. הרעיון מאחורי הצעה זו של עמוס חורב, היה לספק לצה"ל רכב חדש, ולמנוע הוצאות רבות על שיקום רכב מיושן מתקופת מלחמת העולם השנייה.
טדי קולק, ידידו מפעילות משותפת של עלייה ב', לחץ על בוקסנבאום להקים את המפעל בירושלים, אולם לבסוף הוקם המפעל בנצרת עילית, מתוך מחשבה להעסיק מאות עולים חדשים בתעשייה, ולצרף גם בני מיעוטים מהסביבה, לעבודה משותפת עם השכנים היהודים.
אבן הפינה של המפעל הונחה בשנת 1965, וכעבור שנה נמסרו 10 כלי הרכב הראשונים לצה"ל, בנוכחות ראש הממשלה לוי אשכול ובכירים נוספים. כלי רכב שיוצרו במפעל, קומנדקר WM300, כבר השתתפו במלחמת ששת הימים.
בוקסנבאום הפך למוביל של תעשיות הרכב בישראל. 50 שנה אחרי, הורכבו במפעל כ-90 אלף כלי רכב ליצוא, לצבא ולשוק המקומי וכללו ג'יפים, נ.נ.ים (קומנדקרים), משאיות ורכב נוסעים פרטי.
במלחמת יום הכיפורים נקרא בוקסנבאום לפגישה עם שר האוצר פנחס ספיר ונתבקש באמצעות קשריו העסקיים לשכנע את חברת פורד לייבא ארצה ביבוא חירום 600 משאיות לשימוש הצבא. לבקשתו של בוקסנבאום, ובהתערבותו האישית של הנרי פורד השני, הייבוא אושר.
פעילות ציבורית

בשיתוף פעולה עם פרופסור חיים שיבא עזר בוקסנבאום להקים את בית החולים בתל השומר, ותרם לו רבות. בנוסף, הקים את "קרן שיבא למחקר רפואי".
הצטרף לידידו טדי קולק בהקמת מוזיאון ישראל והיה מגדולי התורמים לו.
לבקשת המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, תרם בנו, צבי נטע, באמצעות קרן בוקסנבאום-נטע, להבאת דגם ספינת מעפילים ולהצבתו במוזיאון למורשת ההעפלה והעלייה בעתלית, לציון תרומתו של בוקסנבאום למבצע ההעפלה ופעילותו כמתנדב במוסד לעלייה ב' בארצות הברית.
בוקסנבאום הוכתר כ"יקיר ירושלים" והיה ממקימי יד יצחק בן-צבי וחבר הנהלתה.
על שמו של בוקסנבאום נקראו רחובות בתל אביב ובנצרת (שם שוכן מפעל תעשיות רכב בע"מ).
פעילות ציבורית > קרן בוקסנבאום-נטע

כסוציאליסט באידאולוגיה שלו, החליט בוקסנבאום לתרום לקהילה בדרכו שלו, והקים באפריל 1971 קרן צדקה בשם קרן בוקסנבאום (לימים קרן בוקסנבאום נטע), התורמת מחצית מרווחי הקבוצה, מיליוני שקלים בשנה, בעיקר לאוכלוסיות מיוחדות, לבריאות, רפואה ורווחה.
הערות שוליים

1 2  אבינועם בר-יוסף, 12 תושבים יקבלו את עיטור יקיר ירושלים, מעריב, 5 במרץ 1984
1 2  אילנה באום, מיסתורי אוצר שאגאל, מעריב, 3 באפריל 1990
↑  סופר דבר בי-ם, שאגאל ביקש לקבל בבירה את עיטור "יקיר ירושלים", דבר, 26 ביולי 1977
↑  לובה אליאב, הספינה אולואה, עמודים 98–99
↑  הספר The Jews' Secret Fleet: The Untold Story of North American Volunteers Who ..., עמודים 37 ו-43
↑  עצמאות, באתר נוסטלגיה
↑  אביבה חלמיש, אקסודוס - הסיפור האמיתי - פרשת אניית המעפילים "יציאת אירופה תש"ז", פרק 2, הוצאת עם עובד, 1990
↑  עדה כהן, ערב בוקרה לג'ו בוקסנבאום - איש הרכש הצבאי, מעריב, 29 בדצמבר 1989
↑  אלון דותן, מכשירי תנועה ומכוניות – יבואנית מצליחה, באתר אוטו, 2 ביולי 2014
↑  האיש שמאחורי חידושים ויעולים בתעשיה הישראלית, מעריב, 1 באוגוסט 1977
↑  אודות תג"ל - תעשיות גומי לישראל, באתר החברה
↑  יוסף וקסמן, פרס: המפעל בנצרת יחל בהרכבת משאיות פורד, מעריב, 17 בנובמבר 1972
↑  על גלגלים, מעריב, 22 בדצמבר 1989
↑  יוסף וקסמן, העובד שלנו איננו בורג, מעריב, 13 באפריל 1973
↑  קולק חזר, מעריב, 2 באפריל 1990
↑  ‏Children's skullcap, באתר מוזיאון ישראל
↑  א. גבע, קופ"ח תשתתף ברכישת שני מכשירי הנשמה לילדי משפחת תמו, דבר, 11 באפריל 1980
תעודת הקצין של בוקסנבאום
יוסף (ג'ו) בוקסנבאום בנמל סבונה, איטליה, בעת הכנת אוניית המעפילים "יאשיהו ווג'ווד" להפלגה
בוקסנבאום בשנת 1972
בוקסנבאום מברך בפסח 1987
יוסף (ג'ו) בוקסנבאום במפעל תעשיות רכב נצרת עילית
יוסף בוקסנבאום והנרי פורד II
רחוב יוסף בוקסנבאום
אביבית בר זוהר

| --- | --- |

אביבית בר זוהר, 2019
 לידה:  11 במאי 1982 (בת 42) מזכרת בתיה, ישראל
 שם לידה:  אביבית זריבי 
 מדינה:  ישראל
 ידועה בשל:  השתתפות ב"האח הגדול"
 תקופת הפעילות:  מ-2012
 עיסוק:  ידוענית בלוגרית
 
אביבית בר זוהר (נולדה ב-11 במאי 1982) היא ידוענית ישראלית. היא התפרסמה בעקבות השתתפותה בעונה הרביעית והתשיעית של תוכנית המציאות "האח הגדול".
ביוגרפיה

נולדה בשם אביבית זריבי במזכרת בתיה, למשה ואתי יוצאי מרוקו ותוניסיה. לה חמישה אחים. היא גדלה בבית מסורתי-דתי. בהמשך עברה המשפחה לרחובות. אמה עבדה כגננת ואביה כקבלן בניין, עד שנפצע לאחר שנפל מפיגום, ואז שקעה משפחתה בחובות. לדבריה, בכיתה י"א היא עברה לבית ספר תיכון חילוני, ובהמשך זכתה לתואר "מלכת החן של רחובות, יבנה, נס־ציונה והסביבה". שירתה בצה"ל כפקידה פלוגתית בחטיבת גולני.
בתחילת דרכה הייתה בר זוהר דוגמנית שהצטלמה לקמפיין של ערוץ אגו, כ"נערת אגו" לחודש ינואר.
עיקר פרסומה הגיעה בזכות השתתפותה בעונה הרביעית של "האח הגדול" ב-2012, ששודרה בערוץ 2 של קשת, בה הודחה לפני הגמר. בעקבות זאת החלה להשתתף בתוכניות טלוויזיה שונות: בתפקיד ראשי בעונת ה-VIP של הדוקו-ריאליטי "מה שקורה באילת" בערוץ 24, בתפקידי אורח בתוכניות שונות כמו "מחוץ לחוק", בתוכנית המציאות התיעודית "איט גירלז" ששודרה בערוץ HOT בידור ישראלי, ובתוכנית "אחי נדבר בבית".
ב-2018 היא השתתפה בקמפיין למותג דורקס. באותה שנה היא השתתפה שוב, הפעם בעונה התשיעית של "האח הגדול" ברשת 13, תחילה כדיירת זמנית, אבל מאוחר יותר בזכות הצבעות הקהל חזרה לבית כדיירת קבועה ביחד עם אדל בספלוב. היא העפילה לגמר, וזכתה במקום השלישי.
החל משנת 2018 החלה בר זוהר להרצות לנשים על העצמה נשית, זוגיות, ביטחון עצמי ויחסים.
בשנת 2018, שיחקה בתפקיד עצמה בעונה השנייה של הסדרה "לצבי יש בעיה" ברשת 13.
בשנת 2020 השתתפה בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "מלכות". בנוסף ב-2020, ב"האח הגדול" עונה 11 על תקן "האחות הדיגיטלית" ("הדיירת אביבית"), הוחלפה עדן פינס בבר זוהר.
בשנת 2021 השתתפה בתוכנית המציאות התיעודית "יס מן" ששודרה בyes.
חיים אישיים

בר זוהר חולה מגיל 4 בקדחת ים-תיכונית משפחתית.
נכון לינואר 2020 עברה להתגורר עם אמה ברחובות. בדצמבר 2020 פורסם כי עברה להתגורר זמנית בקראון פלאזה תל אביב ומגיעה לביתה ברחובות באופן חלקי.
לבר זוהר היה סכסוך מתוקשר עם משתתפת התוכנית "האח הגדול" ליהיא גרינר. בעקבות ההכנות לחתונה של גרינר צולמו לתוכנית ריאליטי אינטרנטית, ששודרה באתר mako. בר זוהר טענה שגורשה מהחתונה בבושת פנים. באוגוסט 2013 הגישה בר זוהר תביעת לשון הרע נגד גרינר על סך 300 אלף ש"ח, בעקבות דבריה של גרינר שבר זוהר צריכה להיות מיוצגת בסוכנות לנערות ליווי. התביעה הסתיימה בפשרה שבה התחייבה גרינר להתנצל ולשלם לבר זוהר פיצוי בסך 17 אלף ש"ח.
ב-2016 דווח בתקשורת הישראלית שהכדורגלן האיטלקי מריו באלוטלי היה במערכת יחסים עם בר זוהר, אך לאחר כמה שבועות היא סיפרה שבאלוטלי הפעיל עליה אלימות פיזית ומילולית. בהמשך, בר זוהר הגיעה לתחנת המשטרה במילאנו כדי להגיש תלונה נגדו.
בדצמבר 2022 בר זוהר התארסה לבן זוגה קווין צרפתי. ביולי 2023 השניים נפרדו.
הערות שוליים

↑  ליאת לוי, האחיות של אביבית: "היא יצאה גם עם אנשים שאין להם כסף", באתר nrg‏, 19 בינואר 2012
↑  מערוץ אגו לבית "האח הגדול": אביבית בר זוהר מתפשטת, באתר הארץ, 2 בינואר 2012
↑  אביבית בר זוהר - נערת אגו 2 - האח הגדול 4 -חם ברשת-, נבדק ב-2021-07-23
↑  מיכל ישראלי, ‏עבדו עלינו: המעשים שסלבס עשו כדי לקדם קמפיינים, באתר ‏מאקו‏, 16 בפברואר 2018
↑  הכירו את אביבית בר זוהר באתר מאקו
↑  התפקיד המפתיע (מאוד!) של אביבית בר זוהר, באתר וואלה, 24 ביוני 2020
↑  מיקי לוין, ‏ראש בראש: תקוה גדעון ואביבית בר זוהר מתחרות על תפקיד נוצץ, באתר מעריב אונליין, 4 בנובמבר 2020
↑  אביבית בר זוהר חושפת: "אני סובלת ממחלה מגיל 4", באתר www.msn.com
↑  מערכת mako, ‏הבית החדש של אביבית בר זוהר ואמה ברחובות, באתר ‏מאקו‏, 9 בינואר 2020
↑  יפעת הללי אברהם, ‏אביבית בר זוהר גרה במלון יוקרה - וזו הסיבה, באתר ‏מאקו‏, 23 בדצמבר 2020
↑  ליהיא גרינר סילקה את אביבית בר זוהר מהחתונה, באתר וואלה, 22 ביוני 2012
↑  יפעת הללי אברהם, ‏אביבית בר זוהר הגישה תביעת לשון הרע נגד ליהיא גרינר, באתר ‏מאקו‏, 5 באוגוסט 2013
↑  ארצי חלפון, ליהיא גרינר תפצה את אביבית בר זוהר, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 1 בפברואר 2015
↑  יפעת הללי אברהם, ‏אביבית בר זוהר הותקפה על ידי הכדורגלן מריו באלוטלי, באתר ‏מאקו‏, 5 במאי 2016
↑  יפעת הללי אברהם, ‏מוכיחה בשטח: אביבית בר זוהר בתחנת המשטרה באיטליה, באתר ‏מאקו‏, 8 במאי 2016
בסמה מוצ'ו (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  יוסף פיצ'חדזה
 הופק בידי:  מוש דנון, יוסף פיצ'חדזה, שי גולדמן, דב שטויר
 תסריט:  יוסף פיצ'חדזה
 עריכה:  דב שטויר
 שחקנים ראשיים:  מוני מושונוב כרמל בתו ליילה מלקוס עזרא כפרי
 מוזיקה:  ברי סחרוף רע מוכיח
 צילום:  שי גולדמן
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקרנת בכורה:  2000
 משך הקרנה:  114 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט פשע 
 תקציב:  758,000‏$
 הכנסות:  5038 צופים
 דף הסרט ב־IMDb
 
עזרא כפרי (משמאל), גילי שושן ומוני מושונוב (מימין), בסרט "בסמה מוצ'ו"
עזרא כפרי ולילה מלקוס, בסרטו של יוסף פיצ'חדזה "בסמה מוצ'ו"
בסמה מוצ'ו הוא סרט פשע ישראלי משנת 2000 בכתיבתו ובביומו של יוסף פיצ'חדזה, עם מוני מושונוב, כרמל בתו, ליילה מלקוס ועזרא כפרי בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על כמה דמויות שוליים עברייניות המתגוררות בדרום ת"א המסתבכות בגנבה של איקונה נוצרית מידי סינדיקט פשע בינלאומי.
ליילה מלקוס מופיעה כשחקנית וזמרת במועדון לילה. היא שרה את "בסמה מוצ'ו (מכאן שם הסרט) ואת "בלילה האחרון שהייתי אתך" (La última noche que pasé contigo). גם אלי דנקר שר בסוף הסרט את "בסמה מוצ'ו".
הסרט זכה בפרס וולגין בפסטיבל הקולנוע ירושלים.
הסרט היה גם מועמד לתשעה פרסי אופיר: השחקן הראשי - מוני מושונוב; שחקן המשנה - כרמל בתו; שחקנית המשנה - שירה פרבר; הצילום - שי גולדמן; העריכה - דב שטויר; העיצוב האומנותי - יואל הרצברג; עיצוב התלבושות - דורון אשכנזי וענבל שוקי; המוזיקה המקורית - ברי סחרוף ורע מוכיח; עיצוב הפסקול - גיל תורן וישראל דוד).
תקציר עלילה

אלתר (מוני מושונוב) הוא בעל מועדון לילה כושל בדרום תל אביב. הוא מגיע לכלא דמון כדי לקבל את פניו של חברי כרמי (כרמל בתו) שישב במאסר שנתיים על גניבה. מועדון הלילה נמצא במצב גרוע ולפני פשיטת רגל מבקש אלתר מכרי שיתוף פעולה בגניבת איקונה מכנסייה.
אוגוסט (עזרא כפרי) הוא עבריין הסוחר במוצרים גנובים. את הגניבות מבצע למענו ואסילי (גילי שושן) ואת העבודה המלוכלכת מבצע עברו "המפוצץ" (אלי דנקר) שאוהב לשיר ולנגן באקורדיון. ואסילי גנב איקונה יקרה מכנסייה אורתודוקסית ואוגוסט אמור למנור לאדני פושע מלונדון, מר תומאס (מייקל סרנה) ובנו קוקו (ראיין ארלי). וכעת עומד להגיע לארץ קוקו עם סכום כסף גדול כדי לרכוש אותה.
ליילה (ליילה מלקוס) היא חברתו של אוגוסט והוא מתעמר ומשפיל אותה. היא מופיעה בלילות במועדון של אלתר ושם רואה אותה כרמי ומתפתחת ביניהם אהבה מתחת לאפו של אוגוסט.
במועדון מופיע גם הגיטריסט איגי (אייל שכטר) שהוא בן זוגה של דדה (שירה פרבר), בתו של אלתר. לאיגי יש אובססיה לנגן כמו ג'ימי הנדריקס ומדי פעם הוא מתפרץ בנגינה פרועה עד שאלתר מפטר אותו.
אלתר מתגאה בטבח הצרפתי שלו שמעון/סימון (מנשה נוי) שיודע להכין מרק בויאבז בגאוניות.
אורחת קבועה במועדון היא פיבי (איילה ורטה) שבעלה נהרג במלחמת לבנון הראשונה והיא בטוחה שנשמתו מצויה בעץ בחצר ביתה אותו עומדת העירייה לעקור.
אלתר מטיל על כרמי לטוס לפריז למכור שם את האיקונה. כרמי מבטיח לליילה לטוס אתה לפריז.
כרמי ואלתר פורצים לביתו של אוגוסט וגונבים תכשיטים ואת האיקונה. אוגוסט מגלה את הגניבה ושולח את "המפוצץ" (אלי דנקר) לפוצץ את המועדון אבל זה מרחם על הטבח סימון ומזהיר אותו וסימון מצליח לזרוק את הפצצה לים. קוקו מגיע לקבל את האיקונה וואסילי דוחה אותו והם מגיעים לביתו של כרמי שמצפה לו. מתחיל שם קרב אקדחים שבו משתתפת גם דדה שמגיעה למקום. לבסוף ואסילי וקוקו נהרגים ודדה לוקחת את הכסף.
ליילה מגיעה לדירתו של אוגוסט והורגת אותו. היא ממתינה לכרמי שיסיע אותה לשדה התעופה אבל הוא לא מגיע. שני בריונים מטעם תומאס תופסים אותו ולפי הוראות הבוס הם מתחילים לענות אותו עד שימות בייסורים.
הכסף נמצא כעת בידי דדה שנותנת אותו לאלתר. הוא נותן חלק מהכסף לעירייה כדי שתעביר את העץ למקום אחר וחלק אחר לדדה ולאיגי כדי שיטוסו לפריז. במטוס, תוך כדי שאיגי מפזם את השיר Besame Mucho הוא מבין כי דדה היא האהבה האמיתית בחייו ולא המוזיקה של הנדריקס.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| מוני מושונוב | אלתר | בעל מועדון |
| כרמל בתו | כרמי | עבריין |
| עזרא כפרי | אוגוסט | עבריין |
| ליילה מלקוס | ליילה | זמרת |
| שירה פרבר | דדה | בתו של אלתר |
| אייל שכטר | איגי | גיטריסט |
| מנשה נוי | שמעון | טבח |
| גילי שושן | ואסילי | עבריין |
| אלי דנקר | המפוצץ | עבריין |
| איילה ורטה | פיבי | ציירת |
| מייקל סרנה | מר תומאס | מאפיונר |
| ראיין ארלי | קוקו | בנו של תומאס |
סיפור קיץ

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  שמואל חיימוביץ'
 הופק בידי:  דקלה ברקאי, יואב רועה
 תסריט:  שמואל חיימוביץ'
 עריכה:  גילה כהן
 שחקנים ראשיים:  קוסטה קפלן איה קורן
 מוזיקה:  יונתן בר גיורא
 צילום:  שי גולדמן
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקרנת בכורה:  2004
 משך הקרנה:  76 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט נעורים 
 דף הסרט ב־IMDb
 
סיפור קיץ הוא סרט נעורים ישראלי משנת 2004 בכתיבה ובימוי של שמואל חיימוביץ', עם קוסטה קפלן ואיה קורן בתפקידים הראשיים.
העלילה מתרחשת במושב בחופש הגדול בשנת 1982, מלחמת לבנון הראשונה. במושב בו רוב הגברים התגייסו, נער בן 13 מחלק דואר ומתאהב בצעירה חולת לב.
הסרט השתתף בתחרות ע"ש וולג'ין בפסטיבל הקולנוע ירושלים ביולי 2004, ובפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין בפברואר 2005.
תקציר העלילה

קיץ 1982, גל (קוסטה קפלן) הוא נער בן 13 הגר במושב ועובד כמחלק דואר היות שהמחלק הקבוע נמצא במלחמה בלבנון כמו גברים רבים במושב. מנהלת סניף הדואר היא עליזה (תיקי דיין) וגם לה יש בן במלחמה.
שני חיילים מגיעים למושב ומחפשים את עובדיה גואטה (משה פולקנפליק) שהוכרז כעריק. אנשי הכפר מסרבים להראות להם את מגוריו ורק גל מתנדב לכך והם באים ואוזקים את עובדיה לקול צעקות אשתו (ריימונד אמסלם) ואיומיו של גואטה כלפי גל כי "יגמור אתו את החשבון".
הגרוש דדון (אלברט אילוז) מנסה להתחיל עם האלמנה מרים עטייה (אוולין הגואל) אך היא דוחה אותו.
חיה לב טוב (איה קורן) היא בחורה יפה בת 20 שנשארת רוב הזמן בביתה היות שהיא סובלת ממום בלב ועליה לעבור ניתוח לב בחו"ל. גל מביא לה מכתבים ותמונות של חיילים מלבנון אתם היא מתכתבת. היא רוצה בעיקר ליצור קשר עם החייל משה מנדלבאום (גיל ויינברג) ששולח לה מכתבים וצילומים. הוא מבטיח שיגיע אליה אך היא מחכה לשווא. גל וחברו בועז (איתמר כהן) מחליטים להסתנן ללבנון ולחפש שם את משה. הם מוצאים שם חייל שדומה למשה שמצטלם וגל בטוח שתמונת "משה" תעודד את רוחה ממש כמו בסיפור פרח לב הזהב שהוא מקריא לאחותו מיכלי.
גל חוזר למושב ומסתבר שחיה התעלפה והועברה לבית חולים שם מחליטים לנתחה. הוא מצליח להגיע לחדר הניתוח לפני שמרדימים אותה ומראה לה את תמונתו של משה והיא מחייכת. חיה לא שורדת את הניתוח.
קצין נפגעים (נבו קמחי) מגיע למושב ומבשר לעליזה כי בנה נפל בלבנון.
משה מנדלבאום מצליח להגיע למושב לפגוש את חיה אבל גל מוביל אותו אל קברה.
פסקול הסרט

את המוזיקה המקורית של הסרט הלחין יונתן בר גיורא. בפסקול הסרט נכללים גם שני שירים מקוריים. "Always So High" (מילים - שמואל חיימוביץ, לחן יונתן בר גיורא) בביצוע שמואל חיימוביץ ודיקלה ברקאי, ו"צא לדרך" (מילים שמואל חיימוביץ, לחן ערן צור) בביצוע ערן צור.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| קוסטה קפלן | גל |  |
| אוהד שחר | אבא של גל |  |
| איה קורן | חיה לב טוב |  |
| מאיה אנגלר | אמא של חיה |  |
| תיקי דיין | עליזה | מנהלת סניף דואר |
| איתמר כהן | בועז |  |
| אלברט אילוז | דדון |  |
| אוולין הגואל | מרים עטיה |  |
| שרה פון שוורצה | אמא של גל |  |
| משה פולקנפליק | עובדיה גואטה |  |
| ריימונד אמסלם | אשתו של גואטה |  |
| דני שטג | טייס ריסוס |  |
| עדן כץ | רונית | חברה של גל |
| מיכל גייר | מיכלי | אחותו של גל |
| גיל ויינברג | משה מנדלבאום | חייל |
הערות שוליים

1 2  אורי קליין, חברה במלכוד, באתר הארץ, 18 ביולי 2004
↑  גואל פינטו, צלילי פרידה, באתר הארץ, 15 ביולי 2004
↑  גואל פינטו, "סיפור קיץ" יתחרה בפסטיבל ברלין, באתר הארץ, 4 בינואר 2005
↑  ALWAYS SO HIGH - שיר הנושא של הסרט, באתר יוטיוב
חמש דקות בהליכה

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:   איתי לב
 תסריט:  איתי לב
 עריכה:  שמרית רונן
 שחקנים ראשיים:  שרון אלכסנדר טל ליפשיץ אלון אבוטבול
 מוזיקה:  רע מוכיח
 צילום:  אסף סודרי
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקרנת בכורה:  2001
 משך הקרנה:  90 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 תקציב:  500,000 ש"ח
 דף הסרט ב־IMDb
חמש דקות בהליכה הוא סרט פשע ישראלי בשחור-לבן משנת 2001 לפי תסריט של איתי לב שגם הפיק את הסרט, עם שרון אלכסנדר, אלון אבוטבול, דביר בנדק וטל ליפשיץ בתפקידים הראשיים.
העלילה מתרחשת ברובה בלילה ארוך במלחמת שוטרים בעברייני סמים. מקום הפעולה הוא בין חניון השופטים והפאב הצמוד לו לבין כיכר רבין שמפרידות ביניהם חמש דקות בהליכה.
הסרט הוקרן בפסטיבל הקולנוע ירושלים בשנת 2002, ואיתי לב זכה בפרס קרן ירושלים לבמאים ישראלים חדשים.
תקציר העלילה

ציקי (אלון אבוטבול) הוא עבריין סמים וסרסור שעומד לבצע עסקת סמים גדולה, העברת 20 קילו של קוקאין. מי שממונה לפקד על המבצע הוא רב פקד אמיר סמו (שרון אלכסנדר) אלא שמפקד התחנה, סגן ניצב אבי (עמי וינברג) השעה אותו לאחר שהתפרסם כי קיים יחסים עם נערות ליווי אותן חקר. אבי מטיל את המשימה על הקצין איציק נחמיאס (דביר בנדק).
איציק והשוטרים נדב (אייל רוזלס) ושמוליק (גבריאל הדר) מכינים מארב לשני עבריינים העומדים להגיע למכונית פיאט אונו בה נמצאים הסמים. העבריינים הם אנשיו של ציקי – מאיר הגרוזיני (ישראל קסלר) ויונה מלול (רינן חיים).
סמו המושעה שלא צריך להיות במקום, משקיף מפאב "השופטים" ויונה מזהה אותו ועוזב את המקום, הפעולה נכשלה. אבי משעה מיד את סמו מהמשטרה ומזהיר אותו. סמו מבלה בפאב ומתחיל ביחיסים עם בעלת הפאב, מיכל (טל כהנא).
נדב ושמוליק מתצפתים מתוך דירה בה מצולם סרט על ידי ליאור ביטרמן (אדם הורוביץ) ונדב מקיים שם יחסים עם המפיקה ליאת (שרון שטרק).
סמו מתקשר לעבריין כריס (כריס ליאטריסט) ומבקש ממנו שישלח את העבריים מני (זבולון מושיאשווילי) ופירו (דרור גבע) לגנוב את המכונית עם הסמים. הם לא יודעים שמדובר במכונית עם סמים אך מני מגלה זאת מאוחר מדי. השניים נתפסים אך שותקים בחקירה.
ציקי פוקד על יונה לחסל את סמו והוא מבצע זאת לאור יום בכיכר רבין.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| שרון אלכסנדר | אמיר סמו | קצין משטרה |
| דביר בנדק | איציק נחמיאס | קצין משטרה |
| עמי ויינברג | אבי | מפקד תחנת משטרה |
| אלון אבוטבול | ציקי | עבריין |
| אייל רוזלס | נדב | שוטר |
| גבריאל הדר | שמוליק | שוטר |
| ישראל קסלר | מאיר הגרוזיני | עבריין |
| רינן חיים | יונה מלול | עבריין |
| זבולון מושיאשווילי | מני | עבריין |
| דרוד גבע | פירו | עבריין |
| כריס ליאטריסט | כריס | עבריין |
| נעה תשבי | נאוה | אשתו של מאיר |
| אדם הורוביץ | ליאור ביטרמן | במאי קולנוע |
| שרון שטרק | ליאת | מפיקה |
| טל ליפשיץ | מיכל | בעלת פאב |
ניר בן ארצי

| --- | --- |

 לידה:  1957 (בן 68 בערך) מושב תלמים, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  תלמים 
 מקום פעילות:  תלמים
 השתייכות:  דתי לאומי
 תחומי עיסוק:  קבלה
 רבותיו:  הרב מרדכי אליהו
 
 תפקידים נוספים:  עומד בראשות עמותת "תאיר נרי"
 
ניר בן ארצי (נולד בשנת 1957) הוא מנהיג רוחני המתגורר במושב תלמים ומפעיל את עמותת "תאיר נרי". בן ארצי עוסק בקבלה ובגאולה, וטוען שהוא מחזיק ביכולות על-טבעיות.
ראשית חייו

בן ארצי נולד במושב תלמים למשפחת בוכריץ, שעלתה לישראל מהאי ג'רבה, תוניסיה. הוא למד בבית הספר במושב ולאחר מכן בפנימייה הדתית בכפר בתיה אך לא השלים את לימודיו התיכוניים. הוא שירת בצבא זמן קצר, השתחרר בגיל 19 והתחתן עם איריס (אז בת 18). הם הורים לארבעה ילדים.
בן ארצי התפרסם במחצית השנייה של שנות התשעים כשהיה נהג טרקטור בנווה דקלים, וסופר עליו כי הוא בעל יכולות על-טבעיות, כגון ידיעה היכן נמצאת צנרת תת-קרקעית. בהמשך עבר לעבוד בחנות למוצרי טבע באשקלון וסופר עליו שצפה מראש את פיגועי 11 בספטמבר. הוא צבר חסידים שהעריצו את יכולותיו והקים ב־1998 את עמותת "תלמי גאולת עם ישראל", והחל להטיף לגאולה המתקרבת.