stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היסטוריה של תימן
הערות שוליים

↑  יואב שטרן, כך התערבה ישראל במלחמת האזרחים בתימן, באתר הארץ, 26 ביולי 2004
↑  אחרי 33 שנים: נשיא תימן פרש, ישראל היום, 24 בנובמבר 2011
↑  ניר יהב‏, תימן: בזמן השבעת הנשיא - פיגוע תופת רב נפגעים, באתר וואלה, 25 בפברואר 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531838405171  LCCN: sh85149119 
תקופת שלטון הח'ליפים   התרחבות תחת הנביא מוחמד, 622–632   התרחבות תחת הח'ליפים ישרי הדרך, 632–661   התרחבות תחת הח'ליפים של שושלת של בית אומיה, 661–750
הלגיון ההודי

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:  כוחות היבשה של הוורמאכט, ואפן אס אס 
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1941–1945 (כ־4 שנים) 
 מקים היחידה:  סובהאז צ'נדרה בוסה
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה 
 
הלגיון ההודי (באנגלית: Free India Legion; בגרמנית: Indische Legion או Legion Freries Indien) היה יחידה צבאית של חיילים הודים, שלחמו בשורות הצבא הגרמני במלחמת העולם השנייה.
רקע

הדמות הדומיננטית מאחורי הקמתו של הלגיון ההודי היה המנהיג ההודי סובהאז צ'נדרה בוסה.
בוסה נבחר פעמיים רצופות כנשיא מפלגת הקונגרס ההודי הלאומי אבל התפטר בגלל חילוקי דעות עם מהטמה גנדי. בוסה התנגד למדיניות אי האלימות של גנדי וסבר כי את עצמאות הודו אפשר להשיג רק בכוח צבאי. הוא יסד מפלגה שקראה להכרזה מיידית של עצמאות הודו. בוסה נאסר 11 פעמים על ידי הבריטים.
בוסה ראה הזדמנות לנצל את חולשת הבריטים בפרוץ מלחמת העולם השנייה. הוא ניסה ליצור קשרים עם אויבי בריטניה וסיסמתו הייתה :"האויב של אויבי (הבריטים) הוא ידידי". בוסה כעס על החלטת הבריטים לצרף את הודו למלחמה בלי לשאול להסכמתם. הוא ארגן בקלקוטה הפגנת המונים והושם במעצר בית. ב-19 בינואר 1941 הצליח בוסה בעזרת ידידים ואוהדים לברוח מביתו, לעבור את הגבול לאפגניסטן ומשם למוסקבה. הוא ניסה לשכנע את הרוסים לעזור לו לארגן מרד עממי בהודו. הרוסים סירבו אך היפנו אותו לשגריר גרמניה במוסקבה, הרוזן פרידריך ורנר פון דר שולנבורג.
שולנבורג התלהב מבוסה וסידר לו מטוס מיוחד לברלין. הוא הגיע לשם ב-3 באפריל 1941 והתקבל על ידי שר החוץ הגרמני יואכים פון ריבנטרופ שארגן לו פגישה עם אדולף היטלר.
בתמיכת הגרמנים יסד בוסה בגרמניה את "המרכז להודו החופשית". הוא הפיץ עלונים, כתב מאמרים והופיע ברדיו אזאד הינד שהקים במטרה לגייס תמיכה במאבקו. לקראת סוף שנת 1941 הכיר משטר היטלר ב"ממשלת הודו החופשית" ואיפשרה לו להקים כוח צבאי.
היסטוריה

בוסה גייס אנשים ללגיון ההודי מבין החיילים ההודים שנפלו בשבי הגרמנים בקרבות בצפון אפריקה. הוא ביקר במחנות השבויים והציע תנאים טובים למצטרפים ללגיון ההודי.
על המצטרפים היה להישבע בזו הלשון:
אני נשבע בשם האלוהים בשבועה קדושה שאציית למנהיג גרמניה אדולף היטלר המפקד של הכוחות הגרמנים לשחרור הודו שמנהיגה הוא סובהאז צ'נדרה בוסה.
.
בוסה הצליח לגייס כ-3,000 הודים שאומנו על ידי קצינים גרמנים. הוא היה להוט להתחיל בפעולות בהודו ושכנע את הגרמנים לתמוך בפעולה דרך הגבול עם פרס.
בתחילת 1942 הוצנחו 100 חיילים מהליגיון ההודי במערב פרס וחדרו להודו דרך בלוצ'יסטן. בהודו עסקו בפעולות חבלה ובהתססת האוכלוסייה למרד. לפי דו"חות הגרמנים עבר המבצע בהצלחה אבל לא הייתה לו השפעה על החזית בהודו.
בוסה נפגש עם היטלר והתברר לו שהאחרון מעוניין בלגיון ההודי רק כדי להפיק ממנו ערך תעמולתי ולא צבאי. עם כישלונות הגרמנים במלחמה נואש בוסה מהגרמנים. תקוותו האחרונה הייתה יפנים. הגרמנים הפגישו אותו עם שגריר יפן בברלין שהתלהב ממנו. במבצע מסובך וייחודי הובל בוסה ושניים מעוזריו ב-פברואר 1943 לנמל קיל משם הוסע בצוללת גרמנית עד לנקודה מזרחית למדגסקר, שם נפגשו בצוללת יפנית שהביאה אותם לסינגפור.
בחסות ובמימון היפנים הקים בוסה צבא של כ-8,000 שבויים הודים שהשתתף בבמערכה נגד הבריטים בבורמה. בוסה נספה רשמית בתאונת מטוס ב-18 באוגוסט 1945 אבל הסיבות האמיתיות בקשר להיעלמותו נותרו בגדר תעלומה למרות מספר ועדות חקירה שהוקמו. עם עזיבתו של בוסה נותר הלגיון ההודי ללא מנהיג והחלה דמורליזציה. הגרמנים צרפו את הלגיון ההודי לוואפן אס אס שלחו אותו למשימות הגנה בהולנד ולאחר מכן לצרפת להגנת החוף מפלישה. עם נחיתת בעלות הברית בנורמנדי נסוג הלגיון ההודי ביחד עם שאר הצבא הגרמני.
עם כניעת גרמניה הנאצית נסוג הלגיון ההודי לגבול שווייץ אך נתפס על ידי הכוחות הצרפתים והאמריקאים והוסגר לאנגלים. החיילים ההודים הוסעו באניות להודו שם שוחררו לאחר מאסר קצר. כאשר רצו הבריטים להעמיד שלושה ממפקדי הלגיון ההודי למשפט צבאי בדלהי עורר הדבר מהומות והם שוחררו.
יחסו של היטלר ללגיון ההודי

היטלר התייחס בזלזול ללגיון ההודי. בפרוטוקול מ"מועצת הפיהרר" מ-23 במרץ 1945 נכתב כי אחד הגנרלים הציע להפעיל את הלגיון ההודי בקרבות ההגנה. על כך ענה היטלר:
הלגיון ההודי הוא בדיחה. יש הודים שאינם יכולים להרוג כינה, שיעדיפו שיטרפו אותם. הם לא יהיו מוכנים להרוג אף אנגלי. אני חושב שזו שטות גדולה להעמיד אותם נגד האנגלים... אילו השתמשנו בהודים לדפדוף ספרי תפילה, או משהו כזה, הם היו החיילים הכי חזקים בעולם...
ראו גם

דיוויזיית שרלמאן - חיל מתנדבים צרפתי בשירות הנאצים.
צבא השחרור האוקראיני חיל מתנדבים אוקראיני בשירות הנאצים.
החיל הבריטי החופשי - חיל מתנדבים בריטי בשירות הנאצים.
הלגיון הגאורגי - חיל מתנדבים גאורגי בשירות הנאצים.
הגייסות החופשיים הדנים - חיל מתנדבים דני בשירות הנאצים.
הערות שוליים

↑  ויליאם שיירר:עלייתו ונפילתו של הרייך השלישי, כרך ב', עמ' 904, הוצאת שוקן, 1962
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4261855-1  LCCN: n2008030440  VIAF: 159671347   WorldCat (עם VIAF): 159671347 
ארווין רומל סוקר חיילים של הלגיון ההודי, 1943
המועדון לספרות יפה של הגברת ינקלובה

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  גלעד אמיליו שנקר
 הופק בידי:  מרק רוזנבאום מיכאל רוזנבאום יונתן רוזנבאום
 תסריט:  גלעד אמיליו שנקר יוסי מאירי
 עריכה:  יוסי מאירי
 שחקנים ראשיים:  קרן מור יפתח קליין אניה בוקשטיין חנה לסלאו רזיה ישראלי ליא קניג
 מוזיקה:  טל ירדני אולג קייזרמן תומר אליאב
 צילום:  יוסי מאירי
 מדינה:  ישראל ישראל
 חברת הפקה:  טרנספקס
 הקרנת בכורה:  6 בספטמבר 2017
 משך הקרנה:  88 דקות
 שפת הסרט:  עברית 
 סוגה:  סרט דרמה
 פרסים:  זוכה שני פרסי אופיר עבור האיפור והתלבושות
 דף הסרט ב־IMDb
 
המועדון לספרות יפה של הגברת ינקלובה הוא סרט קולנוע דרמטי ישראלי, בבימויו של גלעד אמיליו שנקר, על פי תסריט שכתב יחד עם יוסי מאירי, ובכיכובם של קרן מור, חנה לסלאו, אניה בוקשטיין, יפתח קליין, רזיה ישראלי, וליא קניג בתפקיד הגברת ינקלובה. מאירי גם צילם וערך את הסרט.
בטקס פרסי אופיר לשנת 2017 הסרט היה מועמד לשישה פרסי אופיר, וזכה בשניים: עבור האיפור הטוב ביותר ועבור עיצוב התלבושות הטוב ביותר.
תקציר העלילה

סופי כפרי (קרן מור) היא ספרנית החברה במועדון לספרות יפה עבור נשים בלבד, מייסודה של הגברת ינקלובה (ליא קניג) תחת הנהלתה של רזיה (רזיה ישראלי). נשות המועדון, הנפגשות אחת לשבוע בטירה גותית לקראת יצירות ספרותיות כגון "האדונית והרוכל", נדרשות להגיע בליווי בן-זוג, כאשר חברת המועדון המגיעה עם הגבר שמקבל את הציון הגבוה ביותר זוכה בגביע "אשת השבוע". הגברים, בסופו של המפגש, נרצחים והופכים לנקניקיות.
לאחר שצברה כבר 99 גביעים, סופי מתקשה לזכות בגביע ה-100, אשר יבטיח את מקומה בבית הלורדיות המכובד - המעמד הגבוה ביותר במועדון. אם לא כן, היא עלולה למצוא עצמה במחלקת הסניטציה, יחד עם חברתה חנה (חנה לסלאו) אשר מגלה לסופי שהיא מתכננת לברוח לפריז, ומזמינה אותה להצטרף אליה. בתחילת השבוע, מגיע אל הספרייה יוסף (יפתח קליין), לצורכי עבודת מחקר על יצירותיו של ש"י עגנון - תחום התמחותה של סופי. סופי מזמינה אותו להצטרף אליה לפגישת המועדון השבועית בהמשך השבוע, אך במהלך הימים הקרובים היא מתאהבת בו, בעוד שכנתה לולה (אניה בוקשטיין), חברה נוספת במועדון, מרגלת אחריהם.
סופי פונה אל המשכונאי (טוביה צפיר) על מנת לגייס כסף לברוח לחו"ל, בעוד שיוסף, המתגלה כשוטר, מוצא בדירתה של סופי תמונה המעלה את חשדו, והוא פונה אל הארכיבר (אלכס אנסקי) שם הוא מוצא קשר בין המועדון לספרות יפה לבין אביו, שנעדר מאז היותו ילד. כך שכאשר סופי אומרת ליוסף שהיא איננה רוצה שיבוא איתה לפגישת המועדון השבועית, הוא מתעקש ללכת בכל זאת.
בפגישת המועדון, סופי מוכרזת כזוכת הגביע השבועית, אך על מנת לזכות בו - עליה לרצוח את יוסף. במקום זאת, היא רוצחת את רזיה, ולוקחת את לולה כבת ערובה על מנת לשחרר את יוסף. סופי ויוסף נמלטים, ולולה רודפת אחריהם. במהלך המרדף, לולה יורה לעברם, אך פוגעת בחבית שמתפוצצת ומשמידה את הטירה. סופי ויוסף שורדים את הפיצוץ, ועוזבים את המקום יחד על האופנוע של יוסף.
צוות שחקנים ודמויות

| שם השחקן/ית | שם הדמות |
| --- | --- |
קרן מור: סופי הכפרי
יפתח קליין: יוסף כפרי
חנה לסלאו: חנה
רזיה ישראלי: רזיה הררי
ליא קניג: הגברת ינקלובה
אניה בוקשטיין: לולה
טוביה צפיר: המשכונאי
אלכס אנסקי: הארכיבר
הוגו ירדן: משה
סימון רוזנפלד: ארמונד
מוריס רוזנטל: חיים
עידו מרקוביץ': יותם
שלמה סדן: נהג מונית
עידן ברקאי: יוחאי
תומר גלרון: ניסים
דבורה שרף: גולדה
מועמדויות ופרסים

| השנה | הפרס | הקטגוריה | המועמד/ים | התוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ‏2017 | פרס אופיר | שחקנית המשנה הטובה ביותר | חנה לסלאו | מועמדות |
| ‏2017 | פרס אופיר | הפסקול הטוב ביותר | אולג קייזרמן, תומר אליאב | מועמדות |
| ‏2017 | פרס אופיר | העיצוב האמנותי הטוב ביותר | ג׳ון יהונתן יעקבי | מועמדות |
| ‏2017 | פרס אופיר | הצילום הטוב ביותר | יוסי מאירי | מועמדות |
| ‏2017 | פרס אופיר | האיפור הטוב ביותר | שירי שמשה | זכייה |
| ‏2017 | פרס אופיר | עיצוב התלבושות הטוב ביותר | מאיה לבוביץ' | זכייה |
הקרב על קלן (1945)

הקרב על קלן היה חלק ממבצע חוטב עצים והוא מתייחס להתקדמות בעלות הברית שהתרחשה בין 5 ל-7 במרץ 1945, שהובילה לכיבוש קלן.
רקע

לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה קלן הייתה העיר הרביעית בגודלה בגרמניה והעיר הגדולה ביותר על נהר הריין, עם אוכלוסייה של כ-800,000 איש. העיר קלן הופצצה על ידי חיל האוויר המלכותי (RAF) ב-262 התקפות אוויריות נפרדות במהלך מלחמת העולם השנייה, זאת בתגובה להפצצת לונדון בתחילת המלחמה. קלן הייתה יעד צבאי חשוב, בהיותה עיר מתועשת מאוד עם מפעלים רבים שייצרו אספקת מלחמה ולעיר הייתה גם רשת רכבות גדולה, ששימשה להובלת חיילים ונשק. סך של 34,711 טונות ארוכות של פצצות הוטלו על העיר, התקיפה האווירית האחרונה בוצעה ב-2 במרץ 1945. עד תחילת מרץ 1945 רוב העיר נהרסה, כ-20,000 איש נותרו בעיר.
הקרב

במהלך הלילה של 3 במרץ, מטוסי בעלות הברית הטילו עלוני תעמולה מעל העיר, ואמרו לאזרחיה להפר את הנחיות ההנהגה הנאצית, וביקשו מהתושבים שלא להתפנות מהעיר מכיוון שאין להם ממה לחשוש מהכוחות המתקדמים. הטורים של בעלות הברית התקרבו לקלן משלושה כיוונים, דיוויזיית השריון ה-3 מצפון-מערב, דיוויזיית החי"ר ה-104 שהגיעה ממערב והדיוויזיה המשוריינת ה-9 טיהרה חלקים מדרום לעיר בשיתוף עם דיוויזיית החי"ר ה-9. ב-5 במרץ, הדיוויזיה המשוריינת ה-3 השיקה התקדמות סופית לעבר קלן. ב-6 במרץ יצאו הטורים האמריקאים מעמדותיהם לכיוון לב העיר.
ליד מרכז העיר הייתה התכתשות עם טנק פנתר גרמני; התכתשות זו נלכדה על ידי צלמים אמריקאים מחברת ה-165 Photo Signal. הפנתר הגרמני התמקם במארב ליד תחנת הרכבת; שני טנקי שרמן מתקדמים הואטו על ידי ערימת הריסות. השרמנים נתקעו ברחוב צר, מה שהפך אותם למטרה קלה לטנק הגרמני. שניים מפגזי ה-75 מ"מ של הפנתר פגעו בצריח של השרמן המוביל, פגז שלישי פגע במזקו"ם הטנק השני של שרמן מאחוריו. טנק פרשינג סמוך נשלח להוציא את הפנתר, שני הטנקים היו זה לעומת זה, אך מפקד הטנק הגרמני האמין שזהו טנק גרמני, ולכן אמר לתותחן שלו לנצור אש, הוא מעולם לא ראה פרשינג. לבסוף נפגע טנק הפנתר על ידי הפרשינג המתקדם.
כשהאמריקאים נעו לעבר הריין, הוורמאכט (חטיבת הפאנצר ה-106 פלדהרנהאלה) הרסו את גשר הוהנצולרן, החוליה האחרונה בין מזרח למערב העיר. אף על פי שבעלות הברית לא הצליחו לכבוש גשר מעל הריין ליד קלן, דרומה יותר התקדמה דיוויזיית השריון ה-9 של הארמייה האמריקאית הראשונה במהירות בלתי צפויה לעבר הריין. הם הופתעו מאוד לראות שגשר לודנדורף, אחד מהגשרים האחרונים על פני הריין, עדיין עומד על תילו, הם כבשו והגנו על הנכס המכריע הזה במהלך קרב רמאגן. ב-7 במרץ נכבשה כל קלן ממערב לנהר הריין על ידי בעלות הברית, הרבעים בגדה הימנית נותרו בשליטה גרמנית עד אמצע אפריל 1945.
הערות שוליים

↑  Zabecki, David T. (1999). World War II in Europe : an encyclopedia. New York: Garland Publications. p. 1644. ISBN 978-0824070298. Retrieved 20 February 2022.
↑  "Bomber Command Campaign Diary", Royal Air Force Bomber Command 60th Anniversary, RAF, 6 April 2005, archived from the original on 6 July 2007 – via National Archives
↑  Zumbro, Derek S. (2006). Battle for the Ruhr: The German Army's Final Defeat in the West. University Press of Kansas. ISBN 978-0-7006-1490-5, pp.122.
↑  Brading, Thomas (19 בספטמבר 2019). "'Hero of Cologne' receives bronze star during surprise ceremony". army.mil. נבדק ב-23 באפריל 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Trotz Durchhalteparolen wenig Widerstand – Die US-Armee nimmt Köln ein" [Minor restistance despite rallying calls – the US-army captures Cologne]. Sixty years ago [Vor 60 Jahren] on www.wdr.de (בגרמנית). Westdeutscher Rundfunk. 7 במרץ 2005. נבדק ב-21 בפברואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
פרשינג עובר בצומת, פנתר אורב ברקע
גשר הוהנצולרן
הר אסקין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  Rosemary Askin 
 גובה:  3,000 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  רכס בריטניה 
 קואורדינטות:  80°10′00″S 157°52′59″E﻿ / ﻿80.1667°S 157.883°E﻿ / -80.1667; 157.883
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר אסקין(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר אסקין
 
הר אסקין (באנגלית: Mount Askin) הוא הר גבוה, בין הר מקלינטוק והר אולדריץ' ברכס המרכזי של רכס בריטניה שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 3,000 מטרים מעל פני הים, ופסגתו שטוחה.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הרכס ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
ההר נקרא על שם רוזמרי אן אסקין (Rosemary Anne Askin), גאולוגית, ממרכז מחקר הקוטב בירד השייך למחלקת הגאולוגיה והמינרולוגיה של אוניברסיטת אוהיו, בקולומבוס, במדינת אוהיו שבארצות הברית.
אסקין חקרה אזורים שונים באנטארקטיקה בין השנים 2000–1970 ובהם: חצי האי האנטארקטי, איי שטלנד הדרומיים, ארץ ויקטוריה, וההרים הטראנס-אנטארקטיים (האזור בו נמצא הר אסקין).
הערות שוליים

↑  ההחלטה על שמו הרשמי של ההר בגאזט השמות הרשמי של ממשלת ניו זילנד
1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  אתרים באנטארקטיקה הנקראים על שם חברי מרכז מחקר הקוטב בירד
↑  קורות חייה של רוזמרי אסקין
| אתרים ברכס בריטניה |
| --- | --- | --- |
| הרים | אדמס • אולדריץ' • אופרוס • אסקין • ביל • באנה • בורווזקי • ג'ייקובס • דארטמות' • דגאלאן • דול • דריק • הייבן • הנדרסון • וורד • טרנסטייל • לוסיה • מקלינטוק • סאבורו • סטרנברג • פריצ'רד • קאסאטלי • קריסק • ראמג' • רנד |  |
| רכסי הרים | אונום • אייסנהאואר • באנה • דאנום • דאסקי (רכס) • מגניס • נברסקה • סברינה • פונטס |  |
| מצוקים | בנסון • דאסקי (מדף סלע) • כהן • פורבס |  |
| עמקים | אבוס • אונום • איטונה • איסקה • ביברה • בלום • דובריס • טאמארוס • טיסוביס • לינדום • למאניס • מגניס • מטאריס • סברינה |  |
| מישורים | מישור ואנטייג' • וולדריפ • וורברטון • ונטה |  |
| קרחונים | הוריהאן • יאנסי • מקרו • סנט • פקהאם • ראגוצקי |  |
| נונאטאקים | דארנל • וסטהייבן • טאייק • מארטי • שלושת הנונאטאקים |  |
| מפלי קרח | ברייר • ראגוצקי |  |
הפארק הלאומי הר הגעש ארנל

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  פארק לאומי
 תאריך הקמה:  1991
 גוף מנהל:  (SINAC) המערכת הלאומית לשימור אתרים והגנים הלאומיים של קוסטה ריקה
 נגישות:  מלה פורטונה וטילראן
 אירועים:  התפרצות הר הגעש ארנל בשנת 1968
 נתונים ומידות
 שטח:  121.24 קמ"ר
 גובה ממוצע:  1,619 מ' 
 מאפיינים עיקריים:  הרי געש
 מיקום
 מדינה:  קוסטה ריקה קוסטה ריקה
 מיקום:  מחוז אלחואלה בקוסטה ריקה
 קואורדינטות:  10°27′47″N 84°42′11″W﻿ / ﻿10.463055555556°N 84.703055555556°W﻿ / 10.463055555556; -84.703055555556
 אתרים בפארק:  הר געש ארנל  הלגונה והר צ'אטו  אגם ארנל ותחנת הכוח ההידרואלקטרית
  (למפת קוסטה ריקה מוגדלת) סן חוסה אלחואלה קרטגו לימון פונטרנס פנמה ניקרגואה הים הקריבי האוקיינוס השקטפארק לאומי ארנל(למפת קוסטה ריקה רגילה) סן חוסה אלחואלה קרטגו לימון פונטרנס פנמה ניקרגואה הים הקריבי האוקיינוס השקטפארק לאומי ארנל he
 
הפארק הלאומי הר הגעש ארנל הוא פארק לאומי בקוסטה ריקה בחלק המרכזי של המדינה. הפארק מהווה חלק מאזור שימור הארנל. הוא כולל את הר הגעש ארנל, שהוא הפעיל ביותר במדינה. היו כאלה שהאמינו שהוא רדום עד להתפרצות גדולה שלו ב-1968 שנמשכה עד שנת 2010. הפארק נמצא בסמוך לאגם ארנל, שהוא האתר הגדול ביותר בקוסטה ריקה לייצור אנרגיה הידרואלקטרית, כולל סכר אגם ארנל.
בפארק נמצא גם הר געש נוסף, בשם צ'אטו, שבלוע שלו נמצאת לגונה. הוא נקרא גם Cerro Chato (מילולית הר צ'אטו) מכיוון שהוא לא פעיל כבר במשך כ-3,500 שנים. בפארק ובסביבתו ישנם לודג'ים, בתי הארחה ומלונות שונים, חלקם ליד מעיינות חמים, ואחרים מתמקדים בטיולי סאפרי וצפייה בחיות הבר החיות באזור. בתוך הפארק הלאומי נמצאים מוזיאון ההרים הוולקנים ותחנת ריינג'רים שומרי טבע.
הפארק שוכן בתוך אזור השימור של ארנל, המגן על שמונה מתוך 12 אזורי שמורות טבע של קוסטה ריקה באזור שבין רכסי ההרים Guanacaste ו-Tilaran, כולל אגם ארנל. הגישה לפארק היא דרך מחוז לה פורטונה (La Fortuna), אך הוא נגיש גם דרך טילראן (Tilarán) והחוף הצפוני של אגם ארנל.
חי וצומח > עולם החי

מיני החי העיקריים הם פקת השפלה, הטפיר, הקופים מסוג קפוצ'ין לבן ראש, קופים מסוג שאגן וקופים מסוג קופים אדומים; סוגי חוטמנים, סוגי עצלנאים וסוגי יגוארים. עופות מסוג יונקי דבש, או קוליבריים, ציפור קצאל (Quetzal), תוכים, תוכונים, וסוגי עורבנים.
חי וצומח > צומח

בין הצמחים העיקריים ניתן למצוא עצי גויאבה דל מונטה, ער אציל, עצי קוקובולו, שסק, עצי בלזה, עצים מסדרת ססרופיה ומינים שונים של דקלים, סוגי הליקוניה, סחלבים, שרכים וברומליים כולל מינים אנדמים שונים.
ראו גם

ארנל
קוסטה ריקה
הערות שוליים

↑  אודות SINAC
↑  Arenal Volcano National Park Costa Rica, costa-rica-guide.com
↑  Arenal Volcano National Park, Costa Rica - 2023 Guide, www.anywhere.com
הפלישה ללאה-סלמאואה

הפלישה ללאה-סלמאואה הידועה בהיסטוריוגרפיה היפנית בשם מבצע SR, הייתה פעולה צבאית של האימפריה היפנית לכיבוש אזור לאה-סלמאואה (Salamaua-Lae) בטריטוריית גינאה החדשה, בין 8 ל-13 במרץ 1942, במהלך המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה. המטרה בכיבוש אזור זה הייתה הקמת שדה תעופה ממנו יוכלו מטוסים יפנים לספק סיוע אווירי לכוחות שפעלו במזרח גינאה החדשה ובים האלמוגים. חיל המצב האוסטרלי הקטן ששהה באזור נסוג מיד עם הגעת היפנים, ולא העמיד התנגדות לפלישה.
בתגובה לפלישה תקף כוח משימה של נושאות מטוסים של הצי האמריקאי את הכוחות היפנים ב-10 במרץ, טיבע שלוש ספינות תובלה והסב נזק לספינות נוספות. על אף הנזק הצליחו היפנים להשלים את כיבוש האזור והחלו בבניית שדה התעופה. טייסות משדה תעופה זה סייעו מאוחר יותר לביסוס העליונות האווירית היפנית במהלך הניסיון היפני לכבוש את פורט מורסבי, ובמהלך קרבות אחרים באזור.
הפלישה

צי הפלישה עזב את רבאול ב-5 במרץ 1942, ומלבד ארבע ספינות התובלה שהובילו את החיילים ליעדם, את הסיוע לפלישה סיפקו ארבע סיירות כבדות, שתי סיירות קלות, שבע משחתות ומספר ספינות עזר. הפלישה החלה ב-8 במרץ, ובעוד שבלאה לא נרשמה כל התנגדות, בסלמאואה השמידה יחידה של מתנדבים ואנשי קשר של חיל האוויר המלכותי האוסטרלי תשתיות חיוניות ונסוגה להרים. ניסיון מוקדם של אמנעה אווירית מצד טייסות אוסטרליות מהאזור נכשל ונזנח.
הפשיטה על לאה-סלמאואה

בשעת בוקר מוקדמת ב-10 במרץ המריאו מטוסים אמריקאים מנושאות המטוסים לקסינגטון ויורקטאון שעגנו במפרץ פפואה שבדרום גינאה החדשה, כ-201 קילומטרים מאזור היעד. המטוסים האמריקאים הצליחו להימנע מגילוי ובשעה 09:22 פתחו מפציצי צלילה מדגם SBD דונטלס במתקפה על הספינות היפניות שעגנו בלאה. זמן קצר לאחר מכן, בשעה 09:38, תקפו מפציצי טורפדו מדגם TBD דבסטיטור ומפציצי דונטלס נוספים את הספינות בסלמאואה, בעוד מטוסי קרב ירו על החופים. כחצי שעה לאחר מכן הופיע גל תקיפה שני של מפציצים שתקפו בשני האתרים. יום לאחר מכן הגיעו לאזור חמישה מפציצים מדגם B-17 מבצר מעופף והמשיכו בהפגזת האזור.
המטוסים האמריקאים טיבעו שלוש ספינות תובלה. בנוסף נגרם נזק לסיירת קלה, לשתי משחתות, לספינת תובלה, למקשת, לשולת מוקשים ולספינת עזר נוספת. הפושטים איבדו את אחד ממפציצי הדונטלס שנפגע מאש נ"מ, ושניים נוספים ביצעו נחיתת חרום בפורט מורסבי בדרכם חזרה. שאר 101 המטוסים שנשלחו חזרו בבטחה לנושאות המטוסים.
הפשיטה הביאה לאובדן שני שלישים מצי התובלה של היפנים, אך אבדות נוספות נמנעו בשל העובדה שספינות התובלה עגנו בקרבת החוף והיו מסוגלות להחיף עצמן ולהימנע משקיעה. מעבר לנזק החומרי, הייתה לפשיטה זו השפעה פסיכולוגית על היפנים, שלאחריה העלו את רמת הכוננות והבינו שהאמריקאים מוכנים לסכן את נושאות המטוסים שלהם על מנת למנוע את התקדמותם באזור.
ראו גם

המערכה בגינאה החדשה
לקריאה נוספת

Willmott, H. P. The War with Japan: The Period of Balance, May 1942 – October 1943, SR Books, 2002. ISBN 9780842050326.
הערות שוליים

↑  בולארד, עמ' 41.
השמש של מוסקבה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גלגל ענק, אטרקציה תיירותית 
 כתובת:  שטח ודנ"ח
 מיקום:  מוסקבה
 מדינה:  רוסיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  נובמבר 2020 – יולי 2022 (כשנה)
 תאריך פתיחה רשמי:  10 בספטמבר 2022 
 מידות
 גובה:  140 מטר
 קואורדינטות:  55°49′36″N 37°37′35″E﻿ / ﻿55.826666666667°N 37.626388888889°E﻿ / 55.826666666667; 37.626388888889
 moscow-sun.ru
  (למפת מוסקבה מוגדלת) השמש של מוסקבה(למפת מוסקבה רגילה) השמש של מוסקבה he
 
השמש של מוסקבה (ברוסית: Солнце Москвы) הוא גלגל ענק בגובה 140 מטר ב"פארק העתיד בשטח ודנ"ח במוסקבה. גלגל ה"שמש של מוסקבה" הוא הגבוה ביותר באירופה, ועובר את גלגל "לונדון איי" בגובה 135 מטר, שנפתח במרץ 2000.
הגלגל הענק החדש נבנה כדי להחליף את הגלגל הישן, שנקרא "מוסקבה - 850" (אנ') לציון 850 שנה למוסקבה, שפורק ב-2016. בשל קנה המידה של המבנה, אי אפשר היה לבנות אותו באותו מקום - יש הרבה קווי תקשורת וקווי מטרו. לכן, הגלגל ממוקם משמאל לכניסה הדרומית של ודנ"ח, ליד ביתן מס' 7 ופארק השעשועים העתידי עם רכבל.
ה"שמש של מוסקבה" שונה מהגלגל הישן לא רק בגובה ובמיקום, אלא גם ברמה שונה לחלוטין של נוחות ובטיחות.
במקום מושבים פתוחים יש 30 קרונות סגורים, שכל אחד מהם יכול להכיל 15 אנשים. הם מצוידים במיזוג אוויר, חימום, מעקב וידאו, מדריך אודיו וכפתור אזעקה לתקשורת עם המפעיל. מסכי מידע תלויים בכל הקרונות.
ניתן לכוונן את מהירות הסיבוב של הגלגל, בממוצע, סיבוב אחד ייקח 18 דקות ו-40 שניות.
פתיחת הגלגל הענק ה"שמש של מוסקבה" התקיים ביום השנה ה-875 למוסקבה - 10 בספטמבר 2022.
הערות שוליים

↑  "https://www.kp.ru/russia/moskva/mesta/park-buduschego/
↑  Колесо обозрения «Солнце Москвы», vdnh.ru (ברוסית)
↑  https://www.interfax.ru/moscow/861484
הקרב על תל חי (דרמת טלוויזיה)

| --- | --- |
 בימוי:  עודד רסקין 
 תסריט:  עודד רסקין 
 שחקנים ראשיים:  ולדימיר פרידמן (אינדה גים) ליאור אשכנזי 
 מדינה:  ישראל 
 שיטת הפצה:  direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  1999 
 משך הקרנה:  43 דק' 
 שפת הסרט:  עברית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 פרסים:  פרס אופיר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הקרב על תל חי היא דרמת טלוויזיה בת 43 דקות שכתב וביים עודד רסקין והוקרן בערוץ 2, קשת, בשנת 1999. הוא מומן על ידי הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה וזכה בפרס אופיר לדרמה הטובה ביותר לשנת 2000.
אודות ההפקה

הרעיון לדרמת הטלוויזיה עלה במוחו של עודד רסקיו בשיעור של אתגר קרת בו השתתף במסגרת לימודיו לתואר הראשון בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. התלמידים התבקשו לכתוב סיפור קצר. רסקין סיפור היתולי על קשיש ששרד את הקרב על תל חי ומספר שכאשר טרומפלדור אמר את המשפט "טוב למות בעד ארצנו" הוא כלל לא גסס, אבל מכיוון שהמשפט היה מוצלח הרגו אותו. בעקבות הבדיחה ערך רסקין תחקיר אודות הקרב על תל חי, בו התוודע לדמותה של דבורה דרכלר, שהייתה החלל הראשון בקרב. הוא החליט לספר את סיפור הקרב מנקודת מבטו של מתיישב אנונימי שמאוהב בדבורה דרכלר. זה היה סרט הגמר של רסקין במסגרת לימודי התואר הראשון שלו.
הסרט מצולם כמערבון מנקודת מבטן של הדמויות הלא מוכרות.
היוצרים

במאי – עודד רסקין
מפיקים – אורי סבג, עינת ביקל
חברת הפקה – פרלייט הפקות בע"מ
צלם – אסף סודרי
עורך – אמיר בן סירה
עורך פסקול ועיצוב אמנותי – אריאל גלזר
גופים תומכים – קרן קשת
השחקנים

| שם השחקן | שם הדמות |
| --- | --- |
אירינה שולמן: דבורה דרכלר
שי קמינסקי: המתיישב האנונימי
ולדימיר פרידמן: טרומפלדור
ליאור אשכנזי: מתיישב (ללא שם)
השנאי ההיסטורי של חברת חשמל - שדרות ח"ן

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  תחנת משנה 
 מיקום:   תל אביב-יפו
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – העשור של 1930
 תאריך פתיחה רשמי:  שנות ה־30 של המאה ה־20 
 סגנון אדריכלי:  הסגנון הבין-לאומי 
 מידות
 קומות:  1 
 קואורדינטות:  32°04′40″N 34°46′48″E﻿ / ﻿32.077761°N 34.78°E﻿ / 32.077761; 34.78
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) השנאי ההיסטורי - שדרות ח"ן(למפת תל אביב רגילה) השנאי ההיסטורי - שדרות ח"ן(למפת גוש דן רגילה) השנאי ההיסטורי - שדרות ח"ן(למפת גוש דן מוגדלת) השנאי ההיסטורי - שדרות ח"ן  he השנאי ההיסטורי של חברת חשמל - שדרות ח"ןhe השנאי ההיסטורי של חברת חשמל - שדרות ח"ןמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
השנאי ההיסטורי של חברת חשמל - שדרות ח"ן הוא חדר שנאים (תחנת השנאה) שהוקמה בשנות ה-30 בשדרות ח"ן 38, פינת רחוב נצח ישראל, עבור תושבי השכונות רחל, השכנים ב' וקריית מאיר בתל אביב. לצד בית השנאי חפרה העירייה בשנת 1936 באר מים. מבנה זה מזכיר בחיצוניותו את מבנה הקיוסק בגינת רות.
בית החשמל, בעל קומה אחת, הבנוי בסגנון הבינלאומי, נותר כעדות צנועה למבנים הקטנים שפעם אכלסו את שדרות העיר.
גלריה

מבט מהצד
מבט מאחור