stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
החיפושית החמישית

ג'ורג' מרטין, 7 בינואר 2007. ג'ורג' מרטין הוא המזוהה ביותר עם הכינוי "החיפושית החמישית"
החיפושית החמישית הוא כינוי למספר אנשים שהיו קשורים ללהקת הביטלס. ג'ורג' מרטין הוא המזוהה ביותר עם הכינוי "החיפושית החמישית".
נגני הרכב > סטיוארט סאטקליף

סטיוארט פרגוסון ויקטור סאטקליף (באנגלית: Stuart Fergusson Victor Sutcliffe; ‏ 23 ביוני 1940 - 10 באפריל 1962) היה הבסיסט המקורי בלהקת הביטלס. סאטקליף עזב את הלהקה בטרם פרצה לתהילת העולם כדי לקדם את הקריירה האומנותית שלו בתור צייר, אותה הפסיק כאשר הצטרף ללהקה. סאטקליף ולנון הם, ככל הנראה, האחראים לשם ביטלס ("החיפושיות") וזאת כאשר שם להקת "הצרצרים" אשר ליוותה את באדי הולי, אותו העריצו, שימשה כהשראה. סאטקליף מכונה לעיתים "החיפושית החמישית", על אף שבפועל היה הרביעי שהצטרף ללהקה בעוד המצטרף החמישי היה פיט בסט שהוחלף מאוחר יותר על ידי רינגו סטאר.
נגני הרכב > פיט בסט

רנדולף פיטר בסט (באנגלית: Randolph Peter Best); נולד ב-24 בנובמבר 1941) הוא מוזיקאי בריטי, ידוע בעיקר בתור המתופף המקורי של להקת הביטלס. הוא נולד במדרס, הודו הבריטית. לאחר שעבר עם משפחתו מהודו לליברפול בשנת 1945, אמו של בסט, מונה בסט (1924-1988), הקימה את מועדון קסבה (באנגלית: Casbah Coffee Club) במרתף של בית המשפחה, אשר הפך לפופולרי מאוד בליברפול ומספר החברים בו הגיע אל למעלה מאלף, שם הופיעו הביטלס במספר הזדמנויות, מפתיחתו ועד לסגירתו. בסט ניגן במועדון קסבה עם להקתו הראשונה, הבלק ג'קס (באנגלית: The Black Jacks), ומאוחר יותר עם הביטלס.
נגני הרכב > בילי פרסטון

ויליאם אוורט פרסטון (William Everett "Billy" Preston;‏ 2 בספטמבר 1946 - 6 ביוני 2006 יוסטון טקסס) קלידן היה מוזיקאי וזמר אמריקאי. ידוע כנגן מחונן שהקליט עם המוזיקאים המשפיעים ביותר בשנות ה-60 וה-70, ביניהם הביטלס, הרולינג סטונז, אריק קלפטון, ריי צ'ארלס ועוד. תפיסה שגויה אומרת שהוא אחד משני המוזיקאים היחידים אשר קיבלו קרדיט על אלבום של הביטלס. בין האמנים שפרסטון ליווה במהלך הקריירה שלו ניתן גם למנות את: בוב דילן, סליי אנד דה פמילי סטון, סם קוק, ארית'ה פרנקלין, סמי דייוויס ג'וניור וחמישיית הג'קסונים. יצירתו המוזיקלית התפרשה על מגוון של סגנונות: גוספל, פאנק, רוק קלאסי וסגנונות רבים אחרים.
נגני הרכב > אריק קלפטון

אריק פטריק קלפטון (באנגלית: Eric Patrick Clapton; נולד ב-30 במרץ 1945) הוא גיטריסט, זמר ומלחין בריטי. נודע גם בכינוי Slowhand ונחשב אחד מהגיטריסטים המוערכים ביותר בזרמים המוזיקליים של הבלוז והרוק. קלפטון רשום בהיכל התהילה של הרוק אנד רול שלוש פעמים, כחבר להקת קרים, כחבר להקת ציפורי החצר וכאמן סולו, שיא ההופעות של אמן כלשהו בהיכל התהילה. קלפטון דורג במקום השני ברשימת 100 הגיטריסטים הטובים של כל הזמנים של מגזין הרולינג סטון, ואף נכנס למקום ה-53 ברשימת 100 האמנים הטובים של כל הזמנים של המגזין.
קלפטון הוא אחד משני המוזיקאים היחידים אשר קיבלו קרדיט על אלבום של הביטלס בשיר While My Guitar Gently Weeps באלבום הלבן. קלפטון גם ידוע בחברותו עם האריסון.
נגני הרכב > טוני שרידן

טוני שרידן (שם מלא: Anthony Esmond Sheridan McGinnity; ‏21 במאי 1940 בנוריץ' שבמחוז נורפוק באנגליה - 16 בפברואר 2013 בהמבורג, גרמניה) היה זמר-יוצר וגיטריסט בריטי, בסוגת הרוקנרול. פרסומו המרכזי נבע משיתוף הפעולה שלו עם להקת הביטלס, והוא היה אחד משני המוזיקאים היחידים (יחד עם בילי פרסטון) אשר זכה להופיע כמבצע בקרדיט על תקליט של הלהקה.
שרידן הופיע בהמבורג, והעסיק להקות ליווי ביניהן הביטלס. בגרמניה הפיצו שרידן והביטלס את האלבום My Bonnie אשר זכה להצלחה גדולה במדינה יחד עם הלהיט בעל אותו השם. האלבום היה תחת השם "טוני שרידן והביט ברדרס" (The Beat Brothers). כשהביטלס זכו להצלחה גדולה הפסיקו את פעילותם עם שרידן.
נגני הרכב > ג'ימי ניקול

המתופף המחליף של רינגו סטאר בזמן שרינגו היה חולה.
אמרגנים ומפיקים > בריאן אפשטיין

בריאן סמואל אפשטיין (באנגלית: Brian Samuel Epstein ‏; 9 בספטמבר 1934 - 27 באוגוסט 1967) היה איש עסקים בריטי יהודי, אמרגנם של הביטלס בשנים 1961 - 1967 ושל להקות ואמנים נוספים מליברפול. נטיות להרס עצמי באופיו החריפו כאשר הפסיקו הביטלס את מסעי ההופעות שלהם, והיו אחת הסיבות למותו ממנת יתר של סמים.
אמרגנים ומפיקים > ג'ורג' מרטין

סר ג'ורג' הנרי מרטין (3 בינואר 1926 - 8 במרץ 2016) היה מלחין, מעבד ומפיק מוזיקלי בריטי, הידוע בעיקר בעבודתו עם להקת הביטלס, שכמעט את כל אלבומיה הוא הפיק בשנים 1962 - 1970 ונחשב לאחראי על צליל הלהקה. ג'ורג' מרטין הוא המזוהה ביותר עם הכינוי "החיפושית החמישית".
אמרגנים ומפיקים > ניל אספינל

חבר קרוב של פיט בסט. אספינל הצטרף לביטלס כמנהל הדרכים בהופעות.
אמרגנים ומפיקים > דרק טיילור

הדובר של הביטלס בהופעות שלהם בארצות הברית ב-1964 ושוב ב-1968. טיילור היה גם סופר הצללים של אפשטיין בספרו, A Cellarful of Noise. ובספרו של ג'ורג' האריסון, I Me Mine.
אמרגנים ומפיקים > ג'ף לין

ג'פרי לין (באנגלית: Jeffrey Lynne; נולד ב-30 בדצמבר 1947 בשארד אנד, בירמינגהאם) הוא זמר, פזמונאי, גיטריסט ומפיק מוזיקלי שזכה לפרסום כמנהיג להקת Electric Light Orchestra (בקיצור ELO), וכאחד ממייסדיה של להקת ה-Traveling Wilburys, בה חבר להאריסון אשר הקימו יחד את הרכב הפולק.
לין הפיק תקליטים לאמנים כגון הביטלס וטום פטי. הוא חיבר שירים יחד עם פטי, כמו גם עם ג'ורג' האריסון, שאלבומו Cloud Nine מ-1987 הופק במשותף על ידי לין והאריסון. יצירותיו כוללות את השירים Evil Woman, Telephone Line, Livin' Thing, Mr Blue Sky, Don't Bring Me Down ו-Sweet Talkin' Woman.
לין גם היה אחד המפיקים של סדרת האנתולגיה של הביטלס והפיק שני סינגלי איחוד של הלהקה, Free as a bird ו-Real Love.
הערות שוליים

↑  Rolling Stone, ‏100 Greatest Guitarists, באתר הרולינג סטון
| הביטלס |
| --- | --- | --- |
ג'ון לנון • פול מקרטני • ג'ורג' האריסון • רינגו סטאר
פיט בסט • סטיוארט סאטקליף • לנון-מקרטני
| אלבומי אולפן | Please Please Me‏ (1963) • With the beatles‏ (1963) • A Hard Day's Night‏ (1964) • Beatles for Sale‏ (1964) • !Help‏ (1965) • Rubber Soul‏ (1965) • Revolver‏ (1966) • Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band‏ (1967) • Magical Mystery Tour‏ (1967) • The Beatles‏ (1968) • Yellow Submarine‏ (1969) • Abbey Road‏ (1969) • Let It Be‏ (1970) |  |
| סרטים | ‏A Hard Day's Night‏ (1964) • !Help‏ (1965) • Magical Mystery Tour ‏(1967) • Yellow Submarine ‏ (1968) • Let It Be ‏(1970) • The Beatles: Get Back ‏(2021) |  |
| הנהלה | אלן ויליאמס • בריאן אפשטיין • אלן קליין • אפל רקורדס |  |
| הפקה | ג'ורג' מרטין • ג'ף אמריק • פיל ספקטור • נורמן סמית' • אלן פרסונס • אולפני אבי רוד |  |
| ערכים נוספים | ערכים נוספים |  |
|  | The Quarrymen • ביטלמניה • ריצ'רד לסטר • תאוריית הקשר על מותו של פול מקרטני • מסע הקסם המסתורי • קלאוס פורמן • יוקו אונו • אנתולוגיה • רצח ג'ון לנון • LOVE • פיליפ נורמן • סיד ברנשטיין • החיפושית החמישית • הופעת הביטלס על הגג • פירוק הביטלס |  |
דיסקוגרפיה של הביטלס • שירי הביטלס
הוגו קלמפפנר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 בינואר 1902 פראג 
 פטירה:  26 במרץ 1969 (בגיל 67) 
 מידע כללי
 מדינה:  צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה
 ספורט
 ענף ספורט:  כדורמים
 
נבחרת צ'כוסלובקיה בכדורמים באולימפיאדת פריז (1924)
הוגו קלמפפנר (בצ'כית: Hugo Klempfner; ‏6 בינואר 1902 - 26 במרץ 1969) היה שחקן כדורמים יהודי-צ'כוסלובקי. הוא ייצג את ארצו בכדורמים בשתי אולימפיאדות (פריז 1924 ואמסטרדם 1928).
קורות חיים

קלמפפנר נולד וגדל בפראג. התאמן בקבוצת השחייה והכדורמים של הגיבור פראג.
קורות חיים > 1924 > שחקן כדורמים אולימפי

באולימפיאדת פריז (1924) סיים עם נבחרת צ'כוסלובקיה בכדורמים במקום שישי. במשחק הראשון נבחרתו ניצחה את נבחרת יוון 6–1. במשחק השני נבחרתו ניצחה את נבחרת אירלנד 4–2. במשחק השלישי נבחרתו הפסידה לנבחרת בלגיה 1–5. בלגיה זכתה במדליית הכסף. במאבק על מדליית הארד נבחרתו הפסידה לנבחרת הונגריה 0–7.
בתחילת שנות ה-20 לא הייתה קבוצת כדורמים בהגיבור פראג ולכן הוא שיחק בקבוצת ספרטה פראג, בתפקיד שוער. בשנת 1926 חזר לקבוצתו לשחק כדורמים בקבוצת הגיבור פראג, איתה זכה בשנת 1928 באליפות צ'כוסלובקיה לראשונה בתולדותיה.
קורות חיים > 1928

באולימפיאדת אמסטרדם (1928) סיים עם נבחרת צ'כוסלובקיה בכדורמים במקום תשיעי. הוא שיחק משחק אחד שבו הנבחרת שלו הפסידה לנבחרת בריטניה 2–4. לצידו בנבחרת שיחקו 6 שחקנים, ארבעה מהם יהודים: פרנטישק שולץ, קורט אפשטיין, פבל שטיינר ופרנטישק גטרויר.
במרץ 1939, שבועיים לפני הפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה הוא היגר עם משפחתו לאוסטרליה דרך, מרסיי, צרפת. 30 שנים לאחר מכן, ב-26 במרץ 1969 נפטר במלבורן.
המפלגה הדמוקרטית של טורקמניסטן

| --- | --- |

 מדינה:  טורקמניסטן טורקמניסטן
 מייסד:  ספרמורט ניאזוב 
 מנהיגים:  אטא סרדארוב 
 תקופת הפעילות:  1991–הווה (כ־33 שנים)
 אידאולוגיות:  לאומיות, חילוניות, אטטיזם
 מטה:  אשגבאט 
 צבעים רשמיים:        ירוק
 נציגויות בפרלמנטים
 האספה של טורקמניסטן:  47 / 125
 tdp.gov.tm
 
המפלגה הדמוקרטית של טורקמניסטן (בטורקמנית: Türkmenistanyň Demokratik partiýasy) היא המפלגה הגדולה והדומיננטית בטורקמניסטן. את המפלגה ייסד ספרמורט ניאזוב, אשר שלט במדינה מקבלת עצמאותה בשנת 1991 ועד מותו בשנת 2006. החליף אותו גורבנגולי ברדימוחמדוב, עד 2013.
חרף קיומן של מפלגות נוספות, זו עדיין מפלגת השלטון והיא מחזיקה בכל עמדות המפתח במשטר.
היסטוריה ומדיניות

המפלגה נוצרה בשנת 1991 בתום המלחמה הקרה וסופה של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הטורקמנית, כהמשך של המפלגה הקומוניסטית הסובייטית של טורקמניסטן, בלי הבדל ארגוני משמעותי. בטורקמניסטן העצמאית, המפלגה ממשיכה בדיכוי גורמי אופוזיציה וזיוף בחירות.
מאז הקמתה המפלגה עברה שינויים ספורדיים ומוגבלים בלבד ולמרות קיומן של מפלגות נוספות במדינה מעולם לא התמודדה מול תחרות ואתגר אמיתי בבחירות לפרלמנט ולנשיאות. מפלגות אופוזיציה נרדפות על ידי המשטר, שמרבית זרועותיו מאוישות בנציגי המפלגה. מצב זה נותר בעינו למרות רפורמות פוליטיות שנערכו בשנת 2010.
בהיעדר אופוזיציה של ממש במדינה, המפלגה שולטת על מרבית, אם לא כל, התעשיות המשמעותיות במדינה והתכנון המרכזי הוא יסוד מפתח במדיניות המפלגה המטפחת את הלאומיות הטורקמנית, כפי שעודד מייסד המפלגה ושליט המדינה בעבר, ספרמורט ניאזוב.
בחירות > הבחירות לפרלמנט

| בחירות | קולות |
| --- | --- |
1994: 50 / 50
1999: 50 / 50
2004: 50 / 50
2008: 125 / 125
2013: 47 / 125
2018: 55 / 125
בחירות > הבחירות לנשיאות

| שנה | מועמד המפלגה |  % |
| --- | --- | --- |
| 1992 | ספרמורט ניאזוב | 99,50 |
| 2007 | גורבנגולי ברדימוחמדוב | 89,23 |
| 2012 | גורבנגולי ברדימוחמדוב | 97,14 |
| 2017 | גורבנגולי ברדימוחמדוב | 97,69 |
מנהיגי המפלגה

| שנים | שם |
| --- | --- |
1991 — 2006: ספרמורט ניאזוב
2006 — 2013: גורבנגולי ברדימוחמדוב
2013 — 2018: קאסימגולי בבאייב
2018 — ואילך: אטא סרדארוב
הוגו קמפאניירו

הוגו ארמנדו קמפאניירו (ספרדית: Hugo Armando Campagnaro; נולד ב-27 ביוני 1980) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הבלם.
קריירה

קמפאניירו החל בקבוצת הנוער של המועדון הארגנטינאי דפורטיבו מורון ושיחק בליגת המשנה הארגנטינאית ובשלישית. בשנת 2002 חתם במועדון האיטלקי פיאצ'נצה, אשר התמודד באותה העת בסרייה א'.
בשנת 2007 הצטרף לסמפדוריה והשתתף בגביע האינטרטוטו. בעונת 2008/2009 הגיע עם סמפדוריה לגמר הגביע האיטלקי.
ב-9 ביולי 2009, חתם לארבע שנים בנאפולי תמורת 7 מיליון אירו.
בעונת 2011/2012, זכה עם נאפולי בגביע האיטלקי.
ב-9 ביוני 2011, קמפאניירו היה מעורב בתאונת דרכים קשה בקורדובה, ארגנטינה, שגבתה את חייהם של 3 אנשים.
ב-6 ביולי 2013, חתם לשנתיים בקבוצת הפאר האיטלקית אינטר מילאנו. בסיום עונת 2014/2015 סיים את חוזהו באינטר, ועזב את הקבוצה.
נבחרת ארגנטינה

ב-22 בפברואר 2012 רשם קמפאניירו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארגנטינה במשחק ידידות נגד שווייץ.
ב-2 ביוני 2014 נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 2014.
הערות שוליים

↑  דו"ח שנתי של נאפולי לעונת 2009/2010 (באיטלקית)
↑  בלם נאפולי, הוגו קמפניארו, נפצע קשה בתאונת דרכים, באתר וואלה, 9 ביוני 2011
| נבחרת ארגנטינה – מונדיאל 2014 (מקום שני) |
| --- | --- | --- |
|  1 רומרו •  2 גאראי •  3 קמפאניירו •  4 סבאלטה •  5 גאגו •  6 ביגליה •  7 די מריה •  8 פרס •  9 היגוואין •  10 מסי •   11 מ. רודריגס •  12 אוריון • 13 א. פרננדס •  14 מסצ'ראנו • 15 דמיצ'ליס • 16 רוחו • 17 פ. פרננדס • 18 פלאסיו • 19 אלברס • 20 אגוארו • 21 אנדוחר • 22 לאבסי • 23 בסנטה • מאמן: סאבלה |  1 רומרו •  2 גאראי •  3 קמפאניירו •  4 סבאלטה •  5 גאגו •  6 ביגליה •  7 די מריה •  8 פרס •  9 היגוואין •  10 מסי •   11 מ. רודריגס •  12 אוריון • 13 א. פרננדס •  14 מסצ'ראנו • 15 דמיצ'ליס • 16 רוחו • 17 פ. פרננדס • 18 פלאסיו • 19 אלברס • 20 אגוארו • 21 אנדוחר • 22 לאבסי • 23 בסנטה • מאמן: סאבלה | ארגנטינה |
הלנה וייגל

| --- | --- |

הלנה וייגל בתפקיד האם, בהצגה "האם", 1967
 לידה:  12 במאי 1900 וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  6 במאי 1971 (בגיל 70) ברלין, גרמניה המזרחית 
 מקום קבורה:  בית הקברות דורותיאנשטאדט 
 מדינה:  אוסטריה, גרמניה המזרחית 
 בן או בת זוג:  ברטולט ברכט (10 באפריל 1929–14 באוגוסט 1956) 
 צאצאים:  שטפאן ברכט, ברברה ברכט-של 
 פרסים והוקרה:  מסדר ההצטיינות הפטריוטי בזהב  כוכב ידידות העמים  הפרס הלאומי של מזרח גרמניה  מדליית קרל פון אוסייצקי 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
הֶלֶנֶה וַייגֶל (בגרמנית: Helene Weigel; ‏12 במאי 1900 – 6 במאי 1971) הייתה שחקנית יהודייה-גרמנייה ידועה.
קורות חיים

וייגל נולדה בווינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית, בתם של לאופולדינה (שמה לפני הנישואים היה פולאק) וזיגפריד וייגל, עורך דין. משפחתה הייתה יהודייה. הייתה חברת המפלגה הקומוניסטית משנת 1930 ומנהלת אמנותית של ברלינר אנסמבל, לאחר מותו של בעלה, ברטולט ברכט ב-1956. בין תפקידיה במחזותיו של ברכט היא ידועה במיוחד בגילום דמותה של Pelagea Vlassova בהצגה "האם" משנת 1932, אנטיגונה, בגרסתו של ברכט לטרגדיה היוונית בשם זה ובתפקיד הגברת קאראר בהצגה על מלחמת האזרחים "הרובים של הגברת קאראר". הידוע שבתפקידיה היה אמא קוראז' בהצגה "אמא קוראז' וילדיה".
בשנים 1933–1947 הייתה פליטה מגרמניה הנאצית, ולעיתים רחוקות עלה בידה לשחק, אפילו בשהותה בת השש שנים של המשפחה בלוס אנג'לס ב-1944 שיחקה בתפקיד קטן בסרט הצלב השביעי. רק עם הקמתו של ברלינר אנסמבל בגרמניה המזרחית ב-1949, כשהחל שמו של ברכט להתפרסם בעולם כגאון, שבה לקריירת המשחק. וייגל הלכה לעולמה בברלין המזרחית ב-1971, כשעמדה בראש ברלינר אנסמבל. רבים מהתפקידים שיצרה עם ברכט עודם קיימים ברפרטואר התיאטרון כיום.
חייה האישיים

וייגל הייתה אשתו השנייה של ברטולט ברכט, להם נולדו שני ילדים: בן, שטפן ברכט (3 בנובמבר 1924 – 13 באפריל 2009) ובת, ברברה ברכט-שאל (נולדה ב-28 באוקטובר 1930).
בול לזכרה של וייגל
הוגו רימן

| --- | --- |

 לידה:  18 ביולי 1849 זונדרסהאוזן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  10 ביולי 1919 (בגיל 69) לייפציג, הקיסרות הגרמנית 
 מקום קבורה:  בית הקברות הדרומי בלייפציג 
 מוקד פעילות:  לייפציג 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פרידריך וילהלם, אוניברסיטת טיבינגן, בית הספר הגבוה למוזיקה ולתיאטרון בלייפציג 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 
קרל וילהלם יוליוס הוגו רימן (בגרמנית: Karl Wilhelm Julius Hugo Riemann;‏ 18 ביולי 1849 – 10 ביולי 1919) היה תאורטיקאי מוזיקה ומלחין גרמני.
ביוגרפיה

רימן נולד בגְרוֹסְמֶהלְרָה, שוורצבּוּרג-זוֹנדרשאוּסֶן. למד תאוריה אצל פרנקנברגר, פסנתר אצל בארתל ורצנברגר, וכן משפטים ולבסוף פילוסופיה והיסטוריה בברלין ובטובינגן. אחרי מלחמת צרפת–פרוסיה גמר אומר להקדיש את חייו למוזיקה ונאמן להחלטתו, למד בקונסרבטוריון של לייפציג. לאחר זאת עשה כמה שנים בבּילֶפֶלְד כמורה וכמנצח, אבל ב-1878 חזר ללייפציג כפריבט-דוצנט באוניברסיטה.
כיון שהמינוי שייחל לו בקונסרבטוריון לא יצא לפועל, יצא רימן לברומברג בשנת 1880, אבל בשנים 1881 עד 1890 היה מורה לפסנתר ותאוריה בקונסרבטוריון של המבורג. לאחר תקופה קצרה בקונסרבטוריון של זונדרשאוסן, לימד בקונסרבטוריון של ויסבדן (1890-95), אך בסופו של דבר חזר לאוניברסיטת לייפציג כמרצה ב-1895. בשנת 1901 התמנה לפרופסור.
כתביו

נוסף לעבודתו כמורה, מרצה ומלחין של יצירות פדגוגיות, עשה לו רימן שם בעולם ככותב בנושאים מוזיקליים. בין כתביו הנודעים ביותר לקסיקון למוזיקה (1882; מהדורה 5 1899; תרגום לאנגלית, 1893-96), מילון שלם של מוזיקה ומוזיקאים, Handbuch der Harmonielehre, מחקר בלימודי ההרמוניה, ו- Lehrbuch des Contrapunkts, מחקר דומה בקונטרפונקט. כל הספרים האלה תורגמו לאנגלית. כתביו מקיפים ענפים רבים ושונים בתחום המוזיקה. בין תלמידיו היו המלחין, הפסנתרן, נגן העוגב והמנצח מקס רגר, המוזיקולוג והמלחין ולטר נימן והמוזיקולוג ויליבלד גורליט.
יצירות מוזיקליות

רימן כתב יצירות רבות לפסנתר, שירים, סונאטה לפסנתר, שש סונאטינות, סונאטה לכינור ורביעיית מיתרים.
החוזר בתשובה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  יצחק בשביס-זינגר
 שפת המקור:  יידיש
 סוגה:  רומן
 הוצאה
 הוצאה בשפת המקור:  פארווערטס
 תאריך הוצאה:  1983 (התרגום העברי ב-1986)
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  ספריית פועלים
 תרגום:  ישראל זמיר
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001024332
החוזר בתשובה (ביידיש: דער בעל־תשובה) הוא חיבור מאת יצחק בשביס-זינגר, שתורגם לעברית על ידי בנו ישראל זמיר, המתאר מונולוג של יהודי חוזר בתשובה.
תיאור העלילה

המספר, יוסף שפירא, מגולל את חייו הקודמים בתיעוב, כשהוא מטיל רפש בכל אורח החיים המערבי, ומספר על התלבטויותיו וחיבוטיו בתהליך החזרה בתשובה.
סיפור חזרתו בתשובה של שפירא מקפל מאפיינים טיפוסיים של שינוי רוחני: לאחר ששקע במרדף אחר רכוש ותענוגות הגוף, מגלה הגיבור בלילה אחד שגם פילגשו וגם בת-זוגו בוגדות בו. ההשפלה הכפולה דוחפת אותו לראות בעולם החומר עולם של כזב, והוא מחליט לשוב למורשת אבותיו. הוא ממיר את רכושו הרב להמחאות נוסעים, ועוזב את מולדתו לעולם כשהוא משאיר את הכל מאחור.  במונולוג זה מתבטאים כל המוטיבים המרכזיים ביצירתו של בשביס-זינגר: האמונה באל, הקבילה על הצדק, וכמובן הצמחונות.
אף כי הספר הוגדר בשעת פרסומו כרומאן, יריעתו הקצרה מאפשרת לראות בו נובלה.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
המפלגה הקומוניסטית של ספרד

| --- | --- |

 מדינה:  ספרד 
 שם רשמי:  Partido Comunista de España 
 מייסד:  Jules Humbert-Droz 
 תקופת הפעילות:  14 באפריל 1921 – הווה (103 שנים) 
 אידאולוגיות:  אירו-קומוניזם, רפובליקניזם, פדרליזם, פמיניזם, אינטרנציונליזם, קומוניזם, מרקסיזם-לניניזם, חילוניות 
 מטה:  מדריד 
 מיקום במפה הפוליטית:  שמאל רדיקאלי 
 ארגונים בינלאומיים:  השמאל המאוחד (ספרד), מפלגת השמאל האירופי 
 צבעים רשמיים:  אדום 
 www.pce.es
 
המפלגה הקומוניסטית של ספרד (בספרדית: Partido Comunista de España; PCE) היא מפלגה קומוניסטית מרקסיסטית-לניניסטית בספרד. מאז 1986 חברה בקואליציית השמאל המאוחד (Izquierda Unida), גוש מפלגות שמאל המתמודדות יחדיו בבחירות.
היסטוריה

המפלגה נוסדה ב-1921, כתוצאה מפיצול מפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית (PSOE) לאגף סוציאל-דמוקרטי, שהמשיך להתקיים במסגרת PSOE ולאגף שהתקבל לקומינטרן כמפלגה קומוניסטית. באפריל 1931 הפכה המפלגה לחוקית במסגרת כינון הרפובליקה הספרדית השנייה. ב-1932 התפלגה ממנה המפלגה הקומוניסטית של קטלוניה (Partit Comunista de Catalunya) שפעלה בנפרד והתמזגה ב-1936 עם המפלגה הסוציאליסטית המאוחדת של קטלוניה.
המפלגה הקומוניסטית, שרצה לקראת הבחירות של 1936 במסגרת החזית העממית, צברה תמיכה רבה לקראת מלחמת האזרחים בספרד, שפרצה באותה שנה והיוותה צינור אספקת מימון, ציוד וכוח אדם מברית המועצות לשם המלחמה בפשיסטים, בכללם ריכוז הבריגדות הבינלאומיות. ראשת המפלגה באותה עת הייתה דולורס איברורי (La Pasionaria) שניצבה בראשה עד 1960. עם זאת, המפלגה לא פעלה היטב יחד עם כוחות סוציאליסטים, דמוקרטים ואנרכיסטים אחרים כגון CNT, FAI ,UGT, PSUC ו-POUM וחיכוכים פנימיים אלה בין מפלגות השמאל תרמו לכישלון המערכה נגד פרנקו.
לאחר ניצחון פרנקו וכינון משטרו, ב-1938, הוצאה המפלגה הקומוניסטית מחוץ לחוק. עם זאת, הייתה המפלגה הן בתוך ספרד, והן בגלות בצרפת, הכוח העיקרי שריכז את ההתנגדות העממית למשטר. כך הצטרפו למפלגה רבים שלא זיהו את עצמם כקומוניסטים, אך ביקשו לפעול נגד משטרו של פרנקו. חלק מחברי המפלגה לעלו בחוליות גרילה (El maquis) והוציאו לפועל התקפות טרור. מאידך, המפלגה שיתפה פעולה עם סינדיקט העובדים הממשלתי (Organización Sindical Española) כארגון עובדים חוקי. גם במקרה זה, התארגנו במסגרת איגוד העובדים של המפלגה עובדים שלא ראו בעצמם קומוניסטים, אך התנגדו למשטר פרנקו.
ב-9 באפריל 1977, לאחר מות פרנקו וחזרת הדמוקרטיה, הכריז ראש ממשלת ספרד אדולפו סוארס על המפלגה כחוקית. המפלגה, מצידה, הגדירה עצמה כשייכת לזרם האירו-קומוניזם.
מאז חזרתה ללגיטימיות עורכת המפלגה הפנינג המוני במדריד בחודש ספטמבר, בהשתתפות זמרים ולהקות מוזיקה, הנקרא Fiesta del PCE. בפסטיבל הראשון, שנערך ביוני 1977, לציון שובה של הדמוקרטיה, השתתפו 300,000 איש. בפסטיבל השני השתתפו כמיליון.
מצע

מצע המפלגה מדבר על קידום החברה והמערכת הפוליטית הספרדית למהפכה בדרכים דמוקרטיות, לשם הגשמת יעדים סוציאליסטיים ומיטוט הקפיטליזם יחד עם תרומה לקידום הסויאליזם בעולם. המפלגה מגדירה עצמה כמהפכנית, אינטרציונליסטית, סולידרית, רפובליקנית, פמיניסטית וחילונית.
הישגים בבחירות > הרפובליקה הספרדית השנייה

| בחירות | כמות בוחרים | אחוז | גודל יחסי | מושבים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1931 |  | 0.8 | #21 | 0 / 470 |
| 1933 |  | 1.9 | #14 | 1 / 472 |
| 1936 |  | 2.5 | #13 | 17 / 473 |
הישגים בבחירות > קורטס חנרלס

| בחירות | כמות בוחרים | אחוז | גודל יחסי | מושבים בקונגרס | מושבים בסנאט |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1977 | 1,709,890 | 9.3 | #3 | 20 / 350 | 5 / 207 |
| 1979 | 1,938,487 | 10.8 | #3 | 23 / 350 | 1 / 208 |
| 1982 | 865,272 | 4.1 | #4 | 4 / 350 | 0 / 208 |
הערות שוליים

↑  אתר Fiesta del PCE
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266476805171  BNE: XX114899  BnF: cb122509965 (data)  GND: 5028802-7  ISNI: 0000 0001 2192 741X  LCCN: n79079603  NDL: 00628645  NKC: kn20090528014  NLA: 35807615  SUDOC: 031260748  VIAF: 156911630   WorldCat (עם VIAF): 156911630 
אירוע תמיכה במפלגה עם החזרתה ללגיטימיות, 1977
הוראת אנגלית כשפה שנייה או כשפה זרה

המונח הוראת אנגלית כשפה זרה (Teaching English as a Foreign Language, או בקיצור TEFL) מתייחס להוראת אנגלית לתלמידים ששפתם הראשונה אינה אנגלית, בדרך כלל במדינות בהן השפה האנגלית אינה השפה הדומיננטית ואשר בהם הזדמנויות להשתמש בשפה האנגלית בחיי היומיום הן מוגבלות. עם השנים הפך תחום זה לחיוני יותר ויותר משום שהשפה האנגלית הפכה ללנגואה פרקנה של בענפים שונים כמו בתחום העסקים, המדע, הטכנולוגיה, והתיירות. מורים TEFL עשויים לעבוד עם תלמידים בכל הגילאים, ולסייע להם ללמוד לקרוא, לכתוב, לדבר ולהבין אנגלית. מורים העוסקים בתחום הוראת אנגלית כשפה זרה עשויים להיות דוברי אנגלית כשפת אם אך במקרים רבים אנגלית עשויה להיות שפה שנייה עבורם. כמו כן,
כיצד להפוך למורה TEFL

לרוב נדרשים להשלים קורס הכשרה מיוחד על מנת לקבל תעודת הסמכה. הקורסים הללו מספקים את ההכשרה החיונית לתכנון שיעורי TEFL, לעבודה מול כיתות, ועוברים גם על היסודות של הדקדוק האנגלי. בנוסף, רוב הקורסים כוללים גם תרגול מעשי עם תלמידים אמיתיים במטרה לסייע למורים החדשים לצבור ניסיון מבעוד מועד.
בעוד שחלק מקורסי ההכשרה הם אינטנסיביים ומתקיימים במשך תקופה קצרה יחסית שנמשכת מספר שבועות בלבד, ישנם גם קורסים אשר מספקים הכשרה מקיפה יותר אשר נמשכת על פני מספר חודשים. חלק ממורי ה-TEFL בוחרים לקבל הכשרות אחרות, כגון תעודה הוראת השפה האנגלית למבוגרים אשר יכולה לסייע לקבל משרה עם שכר גבוה יותר.
מי יכול להיות מורה TEFL

הוראת אנגלית כשפה זרה בדרך כלל נגישה יותר עבור אנשים אשר דוברי אנגלית כשפת אם או שיש להם שליטה חזקה בשפה האנגלית, גם אם זו השפה השנייה שלהם. בעוד שבמדינות רבות יעדיפו מורי TEFL אשר הם דוברי אנגלית כשפת אם, דוברי אנגלית שזו אינה שפת האם שלהם אשר שולטים היטב בשפה האנגלית ושולטים היטב בדקדוק האנגלי עשויים לעיתים רבות גם להיות מורי TEFL. במקרים רבים, לא נדרש ניסיון קודם בהוראה כדי להצטרף לקורס TEFL, ולכן לעיתים רבות מדובר באופציה פופולרית יותר בקרב בוגרים טריים או בקרב אנשים המעוניינים לשנות קריירה.
אנשים שבוחרים להיות מורי TEFL עשויים לבחור לעשות זאת מסיבות שונות, כולל הזדמנות לטייל בעולם, עניין בתרבויות של המדינה בה הם רוצים ללמד, או רצון ללמד תלמידים ממדינות אחרות בעולם.
שכר ותנאי עבודה ברחבי העולם

השכר ותנאי העבודה של מורי TEFL יכולים להשתנות במידה רבה ממדינה למדינה, ויהיה תלוי מאוד גם בהשכלה, בהכשרה, בניסיון, בוותק ובמומחיות של המורה. באופן כללי, המשכורות נוטות לשקף את יוקר המחיה המקומי, כאשר מורים במדינות מפותחות יותר מבחינה כלכלית נוטים לרוב לקבל שכר גבוה יותר. עם זאת, גם באזורים פחות מפותחים, המשכורת של מורה TEFL יכולה לספק אורח חיים סביר, במיוחד כאשר עלויות המחיה באותה המדינה/אזור נמוכות.
בסין, קוריאה הדרומית ויפן לרוב מורי TEFL יוכלו לקבל משכורות גבוהות יותר לעבודות מהסוג הזה, יחד עם הטבות נוספות כגון קצבאות דיור, החזר תשלום על טיסות ובונוסים. הביקוש למורים לאנגלית במדינות הללו הוא גבוה יחסית, ולעיתים קרובות הם מציעים חוזים אטרקטיביים למועמדים מתאימים. גם במדינות מזרח תיכוניות מסוימות כמו ערב הסעודית, איחוד האמירויות הערביות וקטר מורי TEL יהיו עשויים לקבל משכורות גבוהות יחסית, אם כי במדינות הללו לרוב יהיו דרישות גבוהות יותר מהמורים, כגון תואר ראשון, ניסיון קודם בהוראה וכישורים מתקדמים אחרים. באמריקה הלטינית, במזרח אירופה ובדרום-מזרח אסיה בדרך כלל מורי TEFL עלולים להרוויח משכורות נמוכות יותר, על אף שיוקר המחיה הנמוך באזורים הללו עדיין עשוי לאפשר לאותם המורים להרשות לעצמם אורח חיים סביר. חלק מהמורים שבוחרים ללמד באזורים הללו לרוב עושים זאת בשל החוויה התרבותית וההזדמנות ללמוד שפות חדשות, ולא בשביל הרווח הכספי.
הוועדה לפשעים פיננסיים כלכליים (ניגריה)

הוועדה הניגרית לחקירת פשעים כלכליים ופיננסיים (EFCC, The Economic and Financial Crimes Commission; בשפת היורובה: Ìgbìmọ̀ Ìwàọ̀daràn Tòkòwó àti Oníìnáwó) הוקמה ב-2003 כגוף אכיפת חוק ניגרי הנאבק בהלבנות הון ותרגילי העוקץ הניגרי (הונאות מקדמה, המכונות גם תרגיל מספר 419). מטות הארגון נמצאים בלאגוס הבירה ובעיר אבוג'ה.