stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איו אחרונה על כדור הארץ
הערות שוליים

↑  Jeremy Kay2015-01-30T10:13:00+00:00, Elle Fanning, Diego Luna to star in Io, Screen (באנגלית)
↑  Ford, Rebecca (6 באוקטובר 2016). "Anthony Mackie, Margaret Qualley, Danny Huston to Star in Sci-Fi Film 'IO'". The Hollywood Reporter. נבדק ב-29 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Baxter, Joseph (7 באוקטובר 2016). "Anthony Mackie to Co-Star in Netflix Sci-Fi Movie IO". Den of Geek. אורכב מ-המקור ב-2017-10-19. נבדק ב-29 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Anthony Mackie Books Lead in Netflix's Sundance-Workshopped Sci-fi Flick, 'IO'". Shadow and Act. 20 באפריל 2017. נבדק ב-29 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "New Netflix January 2019 Movie and TV Titles Announced". ComingSoon.net. 12 בדצמבר 2018. נבדק ב-12 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא סרטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אולפני מארוול

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  אולפן קולנוע
 מייסדים:  אבי ארד
 תקופת הפעילות:  1993 Marvel Films – הווה
 חברת אם:  חברת וולט דיסני
 חברות בנות:  Marvel Music, Inc.  אולפני ההנפשה של מארוול 
 מיקום המטה:  ברבנק 
 משרד ראשי:  ברבנק, מחוז לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  קולנוע וטלוויזיה
 מוצרים עיקריים:  סרטי קולנוע סדרות טלוויזיה
 מנכ"ל:  קווין פייגי (נשיא)
  
 http://www.marvel.com/movies
 
לוגו החברה הראשון.
אולפני מארוול (באנגלית: Marvel Studios, LLC; במקור Marvel Films - "סרטי מארוול") הם אולפני הפקות וקולנוע אמריקאי של מארוול קומיקס, הממוקמים באולפני חברת וולט דיסני בברבנק, קליפורניה. המפיק קווין פייגי משמש כנשיא החברה. לפני שדיסני ארגנה מחדש את החברות שברשותה באוגוסט 2015, אולפני מארוול היו חברת בת של מארוול אנטרטיימנט.
אולפני מארוול מתמקדים בהפקתם של סרטי קולנוע המבוססים על דמויות של חברת מארוול קומיקס, ואחראים על שלושה זיכיונות עיקריים בתעשיית הסרטים - היקום הקולנועי של מארוול, סרטי אקס-מן וסרטי ספיידרמן. מאז 2012, סרטיהם של אולפני מארוול מופצים בתיאטראות בידי אולפני דיסני, וזאת לאחר שהופצו בידי סרטי פרמאונט בין השנים 2008–2011, למעט "הענק הירוק" (2008), שהופץ בידי סרטי יוניברסל. יוניברסל מחזיקים בזכות קניין להפצת סרטים עתידיים אפשריים על הענק הירוק שיופקו בידי אולפני מארוול. זיכיון סרטי ספיידרמן נמצא נכון להיום תחת רישיון הפצה של סרטי סוני, בעוד זיכיון סרטי האקס-מן מופץ בידי פוקס המאה ה-20.
מאז 2008, אולפני מארוול הפיקו 30 סרטי קולנוע במסגרת היקום הקולנועי של מארוול, החל מ"איירון מן" (2008) ועד "הפנתר השחור: וואקאנדה לנצח" (2022). לכל הסרטים ישנה המשכיות קבועה ומוטיבים חוזרים, המשותפים יחד עם סרטים קצרים וסדרות טלוויזיה בהפקת חטיבת הטלוויזיה של מארוול. נכון ליולי 2018, סרטי היקום הקולנועי של מארוול הניבו הכנסות של מעל ל-17 מיליארד דולרים, מה שהפך את הזיכיון לשובר הקופות הגדול ביותר בכל הזמנים.
היסטוריה

חטיבת Marvel Films הוקמה בשנת 1993 כשהמפיק הישראלי-אמריקאי אבי ארד התמנה כנשיא חברת הבת מטעם תאגיד מארוול אנטרטיינמנט, שהמנכ"ל שלה מאז ועד היום הוא הישראלי-אמריקאי יצחק (אייק) פרלמוטר. החטיבה הוכרזה כחטיבת הקולנוע של מארוול קומיקס והייתה אחראית להפקת סרטי האנימציה של החברה וסדרות הטלוויזיה השונות. העסקה המשמעותית ביותר של החברה אז הייתה הפקת סרטי לייב אקשן המבוססים על דמויות האקס-מן, שנחתמה עם פוקס המאה ה-20 והביאה ליצירת זיכיון סרטי אקס-מן.
באוגוסט 1996 החברה אורגנה מחדש בשם אולפני מארוול (Marvel Studios) והחל משנת 1997 היו האולפנים מעורבים בהפקת סרטי קולנוע המבוססים על דמויות של מארוול קומיקס, לרבות אקס-מן (2000), דרדוויל (2003), אלקטרה (2005) וארבעת המופלאים (2005).
הסרט הראשון שמארוול הייתה אחראית להפקתו באופן ישיר היה הסרט בלייד המבוסס על דמות באותו השם מבית מארוול קומיקס שבוים על ידי סטיבן נורינגטון בכיכובו של וסלי סנייפס.
בשנת 1999 מארוול מכרה את זכויות העיבוד על דמותו של ספיידרמן לידי סרטי סוני ואולפני קולומביה שהפיקו את כל סרטי הקולנוע המבוססים על הדמות, עד שנת 2017. ברם מארוול הייתה רשומה כמפיקה שותפה לסרט ספיידרמן ולסרטי ההמשך שלו שבאו אחריו. בשנת 2003 הייתה שותפה להפקת הסרט "הענק" אך הסרט נכשל בקופות וניסיונות נוספים לעבד את הדמות לקולנוע נגנזו עד שנת 2007 עם הפקת סרט "הענק הירוק".
בשנת 2004 מארוול רכשה בחזרה את הזכויות על האלמנה השחורה ורבים הניחו שיופק סרט קולנוע על הדמות, אך לא כך היה. במאי 2006 אבי ארד עזב את תפקידו כנשיא החברה ובמרץ 2007 מונה במקומו קווין פייגי כנשיא חברת ההפקות ובערך באותו הזמן החלו הצילומים לסרט איירון מן. שנה לאחר מכן אולפני מארוול הוציאו לאקרנים את הסרט איירון מן שהיה לסרט הראשון בסדרת סרטי היקום הקולנועי של מארוול ומאז האולפנים אחראים להפקת כל הסרטים בסדרה.
ב-14 בדצמבר 2017, חברת וולט דיסני רכשה את זכויות ההפצה מפוקס המאה ה-20 תמורת 52 מיליארד דולרים. לפי ההכרזה הרשמית לעיתונות, חברת דיסני מתכוונת לשלב את זיכיונות האקס-מן, דדפול וארבעת המופלאים לתוך זיכיונות משלהם דרך חברת מארוול כדי "ליצור עולמות עשירים ומורכבים יותר של דמויות המקושרות ביניהן ושל סיפורים אותם קהל הצופים למד לאהוב".
סרטים

| מספר | שם הסרט | שנה | במאי/ת | חברת הפצה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | בלייד | 1998 | סטיבן נורינגטון | ניו ליין סינמה |
| 2 | אקס-מן | 2000 | בריאן סינגר | פוקס המאה ה-20 |
| 3 | ספיידרמן | 2002 | סם ריימי | סרטי קולומביה |
| 4 | בלייד 2 | 2002 | גיירמו דל טורו | ניו ליין סינמה |
| 5 | דרדוויל | 2003 | מארק סטיבן ג'ונסון | פוקס המאה ה-20 |
| 6 | אקס-מן 2 | 2003 | בריאן סינגר | פוקס המאה ה-20 |
| 7 | הענק | 2003 | אנג לי | אולפני יוניברסל |
| 8 | המעניש | 2004 | ג'ונתן הנסלי | אולפני יוניברסל |
| 9 | ספיידרמן 2 | 2004 | סם ריימי | סרטי קולומביה |
| 10 | בלייד: טריניטי | 2004 | דייוויד ס. גויר | ניו ליין סינמה |
| 11 | אלקטרה | 2005 | רוב באומן | פוקס המאה ה-20 |
| 12 | ארבעת המופלאים | 2005 | טים סטורי | פוקס המאה ה-20 |
| 13 | אקס-מן 3: המפלט האחרון | 2006 | ברט ראטנר | פוקס המאה ה-20 |
| 14 | ספיידרמן 3 | 2007 | סם ריימי | סרטי קולומביה |
| 15 | ארבעת המופלאים: עלייתו של הגולש הכסוף | 2007 | טים סטורי | פוקס המאה ה-20 |
| 16 | המעניש: אזור מלחמה | 2008 | לקסי אלכסנדר (אנ') | ליונסגייט |
| 17 | אקס מן המקור: וולברין | 2009 | גאווין הוד | פוקס המאה ה-20 |
| 18 | אקס-מן: ההתחלה | 2011 | מתיו ווהן | פוקס המאה ה-20 |
| 19 | ספיידרמן המופלא | 2012 | מארק וב | סרטי קולומביה |
| 20 | וולברין | 2013 | ג'יימס מנגולד | פוקס המאה ה-20 |
| 21 | ספיידרמן המופלא 2 | 2014 | מארק וב | סרטי קולומביה |
| 22 | אקס-מן: העתיד שהיה | 2014 | בריאן סינגר | פוקס המאה ה-20סרטי סוני (ספיידרמן: מימד העכביש) |
| 23 | דדפול | 2016 | טים מילר | פוקס המאה ה-20סרטי סוני (ספיידרמן: מימד העכביש) |
| 24 | אקס-מן: אפוקליפסה | 2016 | בריאן סינגר | פוקס המאה ה-20סרטי סוני (ספיידרמן: מימד העכביש) |
| 25 | לוגאן - וולברין | 2017 | ג'יימס מנגולד | פוקס המאה ה-20סרטי סוני (ספיידרמן: מימד העכביש) |
| 26 | דדפול 2 | 2018 | דייוויד ליטץ' | פוקס המאה ה-20סרטי סוני (ספיידרמן: מימד העכביש) |
| 27 | ספיידרמן: ממד העכביש | 2018 |  | פוקס המאה ה-20סרטי סוני (ספיידרמן: מימד העכביש) |
| 28 | אקס-מן: הפניקס האפלה | 2019 | סיימון קינגברג | פוקס המאה ה-20סרטי סוני (ספיידרמן: מימד העכביש) |
| 29 | המוטנטים החדשים | 2020 | ג'וש בון | פוקס המאה ה-20סרטי סוני (ספיידרמן: מימד העכביש) |
| 30 | ספיידרמן: ברחבי ממדי העכביש | 2023 |  | סרטי סוני |
| 31 | דדפול 3 | 2024 |  | פוקס המאה ה-20 |
סרטים > היקום הקולנועי

| מספר | שם הסרט | שנה | במאים | חברת הפצה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | איירון מן | 2008 | ג'ון פאברו | סרטי פרמאונט |
| 2 | הענק הירוק | 2008 | לואי לטריה | סרטי יוניברסל |
| 3 | איירון מן 2 | 2010 | ג'ון פאברו | סרטי פרמאונט |
| 4 | תור | 2011 | קנת' בראנה | סרטי פרמאונט |
| 5 | קפטן אמריקה | 2011 | ג'ו ג'ונסטון | סרטי פרמאונט |
| 6 | הנוקמים | 2012 | ג'וס וידון | סרטי אולפני וולט דיסני |
| 7 | איירון מן 3 | 2013 | שיין בלאק | סרטי אולפני וולט דיסני |
| 8 | תור: העולם האפל | 2013 | אלן טיילור | סרטי אולפני וולט דיסני |
| 9 | קפטן אמריקה: חייל החורף | 2014 | אנתוני וג'ו רוסו | סרטי אולפני וולט דיסני |
| 10 | שומרי הגלקסיה | 2014 | ג'יימס גאן | סרטי אולפני וולט דיסני |
| 11 | הנוקמים: עידן אולטרון | 2015 | ג'וס וידון | סרטי אולפני וולט דיסני |
| 12 | אנטמן | 2015 | פייטון ריד | סרטי אולפני וולט דיסני |
| 13 | קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים | 2016 | אנתוני וג'ו רוסו | סרטי אולפני וולט דיסני |
| 14 | דוקטור סטריינג' | 2016 | סקוט דריקסון | סרטי אולפני וולט דיסני |
| 15 | שומרי הגלקסיה: חלק 2 | 2017 | ג'יימס גאן | סרטי אולפני וולט דיסני |
| 16 | ספיידרמן: השיבה הביתה | 2017 | ג'ון וואטס | סרטי סוני |
| 17 | תור: ראגנארוק | 2017 | טאיקה וואטיטי | סרטי אולפני וולט דיסני |
| 18 | הפנתר השחור | 2018 | ראיין קוגלר | סרטי אולפני וולט דיסני |
| 19 | הנוקמים: מלחמת האינסוף | 2018 | אנתוני וג'ו רוסו | סרטי אולפני וולט דיסני |
| 20 | אנטמן והצרעה | 2018 | פייטון ריד | סרטי אולפני וולט דיסני |
| 21 | קפטן מארוול | 2019 | אנה בודן וראיין פלק (אנ') | סרטי אולפני וולט דיסני |
| 22 | הנוקמים: סוף המשחק | 2019 | אנתוני וג'ו רוסו | סרטי אולפני וולט דיסני |
| 23 | ספיידרמן: רחוק מהבית | 2019 | ג'ון וואטס | סרטי סוני |
| 24 | האלמנה השחורה | 2021 | קייט שורטלנד | סרטי אולפני וולט דיסני |
| 25 | שאנג-צ׳י ואגדת עשר הטבעות | 2021 | דסטין דניאל קרטון | סרטי אולפני וולט דיסני |
| 26 | נצחיים | 2021 | קלואי ז'או | סרטי אולפני וולט דיסני |
| 27 | ספיידרמן: אין דרך הביתה | 2021 | ג'ון וואטס | סרטי סוני |
| 28 | דוקטור סטריינג' בממדי הטירוף | 2022 | סם ריימי | חברת וולט דיסני |
| 29 | תור: אהבה ורעם | 2022 | טאיקה ואיטיטי | חברת וולט דיסני |
| 30 | הפנתר השחור: וואקאנדה לנצח | 2022 | ראיין קוגלר | חברת וולט דיסני |
| 31 | אנטמן והצרעה: קוונטומאניה | 2023 | פייטון ריד | חברת וולט דיסני |
| 32 | שומרי הגלקסיה: חלק 3 | 2023 | ג'יימס גאן | חברת וולט דיסני |
| 33 | המארוולס | 2023 | ניה דקוסטה | חברת וולט דיסני |
| 34 | בלייד | 2024 | באסאם טאריק | חברת וולט דיסני |
| 35 | קפטן אמריקה: סדר עולמי חדש | 2024 | ג'וליוס אונה | חברת וולט דיסני |
| 36 | ת'אנדרבולטס | 2025 |  | חברת וולט דיסני |
| 36 | ארבעת המופלאים | 2025 | סטיב בלקמן | חברת וולט דיסני |
| 37 | הנוקמים: שושלת קאנג | 2026 | דסטין דניאל קרטון | חברת וולט דיסני |
| 38 | הנוקמים: מלחמות סודיות | 2027 |  | חברת וולט דיסני |
ראו גם

מארוול קומיקס
היקום הקולנועי של מארוול
יקום ספיידרמן של סוני
אולפני די.סי.
הערות שוליים

↑  בשנים 1993–1996
↑  Disney to Buy 21st Century Fox Assets, Including Film Studio; Bob Iger Extends Through 2021, Georg Szalai, Paul Bond, December 14th 2017
↑  The Walt Disney Company To Acquire Twenty-First Century Fox, Inc., After Spinoff Of Certain Businesses, For $52.4 Billion In Stock, thewaltdisneycompany.com, December 14th 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007418357705171  BnF: cb16532954c (data)  LCCN: no2007128838  NKC: xx0272077  SUDOC: 160746361  VIAF: 125870477   WorldCat (עם VIAF): 125870477
אלברט סרה

| --- | --- |

 לידה:  9 באוקטובר 1975 (בן 49) בניולס, קטלוניה
 מדינה:  ספרד ספרד
 תקופת הפעילות:  מ-2003
 עיסוק:  במאי קולנוע, תסריטאי
 פרסים והוקרה:  פרס גאודי לבמאי הטוב ביותר (2008) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלברט סרה (בקטלאנית: Albert Serra i Juanola; נולד ב-9 באוקטובר 1975) הוא במאי, מפיק ותסריטאי קולנוע קטלוני. הוא ידוע בעיקר בזכות סרטיו "הסיפור על מותי" (2013) ו"מותו של לואי ה-14" (2016) בכיכובו של ז'אן-פייר לאו. סרה, שידוע בסגנונו הפרובוקטיבי, כונה "אחד מיוצרי הקולנוע הייחודיים והקיצוניים ביותר שפועלים כיום".
ביוגרפיה

סרה נולד בעיר בניולס במחוז ז'ירונה, בחבל קטלוניה שבצפון-מזרח ספרד. הוא גדל בבית קתולי הדוק ובגיל 18 נסע לברצלונה שם למד פילוסופיה וספרות באוניברסיטת ברצלונה וקיבל את התואר שלו בשנת 2006. לאחר מכן כתב מחזות והפיק מספר מיצבי אומנות ועבודות וידאו.
בגיל 23 ביים את סרטו הראשון, "Crespià, the film not the village"‏ (2003), על חגיגות קיץ בכפר קטלוני.
סרטיו "כבודו של האביר" (2006), המספר על דון קישוט וסנצ'ו פנסה, ו"שירת הציפורים" (2008), המתאר מסע של שלושה מלכים אל עבר ישו, הוצגו בפסטיבל הקולנוע בקאן במסגרת "השבועיים של במאים".
בשנת 2013 זכה סרטו "הסיפור על מותי" ב"נמר הזהב", הפרס הראשון בפסטיבל לוקרנו. הסרט עוסק בשתי דמויות מיתולוגיות; ג'קומו קזנובה ודרקולה.
בשנת 2016 סרטו "מותו של לואי ה-14" אשר מתאר את גסיסתו של המלך הצרפתי, הוקרן בפסטיבל הקולנוע בקאן.
בשנת 2019 סרטו ״חירות״ התחרה במסגרת "מבט מסוים" של פסטיבל הקולנוע בקאן, המסגרת השנייה בחשיבותה של הפסטיבל. הסרט זכה בפרס מיוחד מטעם חבר השופטים.
בשנת 2022 הוקרן סרטו "פסיפיקשן" הוקרן בתחרות הראשית של פסטיבל הקולנוע בקאן, הסרט, שאורכו שעתיים ו-45 דקות, היה מועמד לפרס "דקל הזהב".
השפעות וסגנון

סרטיו של סרה נחשבים כסרטים רדיקליים, שערורייתים ובעלי תעוזה רבה. ברמת התמה סרטיו עוסקים לרוב בשבירת מוסכמויות, ניפוץ של מיתוסים ובאלמנטים של דת. סרטיו ארוכים ומאופיינים בשוטים יחידים (וואן שוטים) והם מובנים לא פעם על אלתורים, צילום במספר מצלמות במקביל ועבודה עם שחקנים לא מקצועיים. הוא אף סיפר שלא פעם אינו מתבונן במוניטור בסט הצילומים אלא נסמך בעיקר על העבודה בחדר העריכה.
בראיונות עמו סיפר שהוא מעריך במיוחד את ג׳ון פורד, קארל תאודור דרייר, יסוג'ירו אוזו, פייר פאולו פזוליני ורוברטו רוסליני.
פילמוגרפיה

| שנה | שם הסרט | הערות |
| --- | --- | --- |
| 2003 | Crespià, the film not the village |  |
| 2006 | כבודו של האביר | במקור Honor de cavalleria |
| 2008 | שירת הציפורים | במקור El cant dels ocells |
| 2011 | 60 Seconds of Solitude in Year Zero | בימוי סרט של דקה אחת עבור אסופה של סרטים לאונתולוגיה אחת המרכזת סרטים של מס׳ במאים |
| 2011 | El senyor ha fet en mi meravelles | דוקומנטרי |
| 2013 | Els tres porquets | עיבוד לטקסטים מתוך "שיחות גיתה" של יוהאן פטר אקרמן ו"שיחת השולחן של היטלר" של יו טרבור-רופר, יחד עם כתביו של הבמאי והשחקן ריינר ורנר פאסבינדר |
| 2013 | הסיפור על מותי | במקור Història de la meva mort |
| 2016 | מותו של לואי ה-14 | במקור La Mort de Louis XIV |
| 2019 | חירות | במקור Liberté |
| 2022 | פסיפיקשן | במקור Pacifiction |
הערות שוליים

↑  אמיר קמינר, קאן, "כשאתה מצנזר את עצמך, החיים כבר לא שווים - אולי עדיף להתאבד מלחיות ככה", באתר ynet, 7 ביוני 2022
↑  Devil's Playground: Albert Serra, Film Comment (באנגלית)
1 2  אורי קליין, כשדרקולה יפגוש את קזנובה: ראיון עם הבמאי הספרדי אלברט סרה, באתר הארץ, 15 ביוני 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007334976205171  PLWABN: 9810611310405606  BNE: XX1794229  BnF: cb16214697c (data)  GND: 1078276730  ICCU: USMV964675  ISNI: 0000 0001 1879 0846  LCCN: no2011061766  NTA: 374890285  RERO: 02-A022459684  SUDOC: 147060222  ULAN: 500463918  VIAF: 87588708   WorldCat (עם VIAF): 87588708
אטלנטיס (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

 סוגה:  הרפתקאות פנטזיה דרמה רומנטיקה
 יוצרים:  ג'וני קאפס ג'וליאן מרפי הווארד אוברמן
 שחקנים:  ג'ק דונלי מארק אדי רוברט אמס איישה הארט שרה פאריש ג'ולייט סטיבנסון ג'מימה רופר איימי מנסון
 פסקול:  רוב ליין
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת 
 שפות:  אנגלית 
 מקום התרחשות:  אטלנטיס 
 מספר עונות:  2 
 מספר פרקים:  26 
 הפקה
 מפיקים בפועל:  ג'וני קאפס ג'וליאן מרפי הווארד אוברמן בת'אן ג'ונס
 חברת הפקה:  Urban Myth Films
 הפצה:  BBC Cymru Wales BBC America
 עורכים:  טום וייט
 אתר צילומים:  ויילס מרוקו
 צלמים:  דייוויד גרבט דייל מקרידי
 אורך פרק:  45 דקות 90 דקות (פרק הסיום)
 שידור
 רשת שידור:  BBC One 
 רשת שידור בישראל:  BBC Entertainment
 תקופת שידור מקורית:  28 בספטמבר 2013 – 16 במאי 2015
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
אטלנטיס (באנגלית: Atlantis) היא סדרת טלוויזיה מסוגת פנטזיה-הרפתקאות, השואבת השראה מהמיתולוגיה יוונית (כולל האגדה על אטלנטיס). יוצרי הסדרה ג'וני קאפס, ג'וליאן מרפי והווארד אוברמן. שידור הבכורה של הסדרה היה ב-28 בספטמבר 2013 בערוץ BBC One.
"אטלנטיס" הייתה סדרת הדרמה החדשה הגדולה ביותר שהועלתה בשבת בלילה בערוצי ה-BBC מאז 2006. היא משכה כמיליון צופים מהתוכנית הפופולרית "The X Factor" של רשת ITV ששודרה בבריטניה במקביל.
ב-26 באוקטובר 2013 הוזמנה עונה שנייה לסדרה ששודרה החל מ-15 בנובמבר 2014. ב-23 בינואר 2015 פורסם שהסדרה בוטלה.
תקציר עלילה

גיבור הסדרה הוא ג'ייסון, צעיר החי בעידן המודרני. הוא יורד לבדו בצוללת למצולות הים כדי לחקור מערבולות שגרמו להיעלמותו של אביו כשהיה ילד. כשהוא מגלה את המיקום, הצוללת מתחילה להתפרק והוא נמשך לעבר אור לבן חזק. הוא מתעורר בחוף הים של ממלכת אטלנטיס, שבה שולטים המלך מינוס ואשתו תאבת הכוח, המלכה פסיפאה. ג'ייסון נכנס לעולם שבו האלים מכים, יצורים אגדיים שומרים על קללות מסוכנות, והחיים אינם הוגנים, אבל עדיין אפשר שהצדק יגבר.
ג'ייסון מקבל מקלט אצל זוג מקומיים חסרי מזל ומובטלים. האחד פיתגורס - צעיר אינטלקטואל שנהנה מהיופי שבמשולשים, והשני הרקולס - רומנטיקן חסר תקנה שמבלה את זמנו בטברנות בשתייה ובהימורים. השלושה נתקלים במפלצות, אלים ואלים למחצה, כפי שהם מופיעים במיתולוגיה היוונית. הם נלחמים למען הצדק ולהגן על חפים מפשע. בדרכם מצטרפים אליהם בעלי ברית בהם מדוזה, משרתת בארמון, אריאנדה, בתו של המלך והיורשת לכתר, והאורקל המסתורי שלא הופתע מהופעתו של ג'ייסון. האורקל מנבא את גורלו של ג'ייסון שישנה את העולם אם ילך בדרך הנכונה.
צוות השחקנים > תפקידים ראשיים

ג'ק דונלי – ג'ייסון
מארק אדי – הרקולס
רוברט אמס – פיתגורס
איישה הארט – אריאדנה
שרה פאריש – פסיפאה
ג'ולייט סטיבנסון – האורקל
ג'מימה רופר – מדוזה
איימי מנסון – מדיאה
צוות השחקנים > תפקידי משנה

קן בונס – מלאס, בנו של פוסידון וכוהן גדול
ג'ון האנה – טיכון / אייסון
רוברט לינדזי – דדלוס
ג'וזף טימס – איקרוס
גארי אוליבר – אליטרץ'
האנה ארטרטון – קורינה
לו ברודבנט – איון
לוסי קוהו – סירקה
ג'ו דיקסון – רמוס
אלכסנדר סידיג – המלך מינוס
אוליבר ווקר – הפטריאן
קירן גריפית'ס – סירוס
נורה-ג'יין נון – אטלנטה
תומאס קומבס – קריטיאס
לורקן קרניץ' – סיליקס
פיטר דה ג'רזי – גוראן
רונלד פיקאפ – אורפאוס
רוברט פיו – סרפדון
וינסנט ריגן – דיון, שר הצבא של אריאנדה
אמט ג'. סקנלן – דלמוס
קלייב סטאנדן – טלמון, הנסיך הגולה מאג'ינה
אניה טיילור-ג'וי – קסנדרה
שאן תומאס – אורידיקה, אשתו של אורפאוס
הפקה

הסדרה "אטלנטיס" שהוכרזה ב-11 בפברואר 2013, נוצרה כדי למלא את החלל שנותר אחר סיום הסדרה "מרלין" שנוצרה על ידי ג'וני קאפס וג'וליאן מרפי. השניים, יחד עם הווארד אוברמן, יוצר הסדרה "עברייני על" שגם כתב עבור השניים פרקים מסדרת הטלוויזיה מרלין, הפיקו את "אטלנטיס" בחברה חדשה שהקימו בשם "Urban Myth Films". בת'אן ג'ונס הייתה המפיקה בפועל עבור BBC Cymru Wales. את הסדרה הזמינו מנהל מחלקת הדרמה של ה-BBC בן סטיבנסון ומנהל BBC One דני כהן. שמות השחקנים פורסמו ב-27 במרץ 2013.
הסדרה צולמה בוויילס ובמרוקו. מחסן גדול בסמוך לצ'פסטו הוסב לשמש כאולפן טלוויזיה. העונה הראשונה של הסדרה צולמה בין 1 באפריל 2013 ל-1 בנובמבר 2013.
ב-22 ביולי 2013 פורסם ב-BBC America שהערוץ מפיק שותף של "אטלנטיס" ושהתוכנית תשודר בארצות הברית בסתיו 2013 כחלק מרצועת "שבת על טבעי". קידום הסדרה נעשה בשיווק ויראלי עם חשבונות רשמיים בטוויטר בטאמבלר ובפייסבוק.
ב-26 באוקטובר 2013 אישר ה-BBC שהוזמנה עונה שנייה לסדרה. צילומי העונה השנייה החלו ב-17 במרץ 2014 ונמשכו עד 10 באוקטובר 2014. ב-3 באפריל 2014 פורסם שווינסנט רייגן מצטרף לצוות השחקנים בתפקיד דיון, יחד עם איימי מנסון שתגלם את מדיאה.
פרקים

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (הממלכה המאוחדת)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (הממלכה המאוחדת)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 13 | 13 | 28 בספטמבר 2013 | 28 בדצמבר 2013 |
|  | 2 | 12 | 6 | 15 בנובמבר 2014 | 20 בדצמבר 2014 |
|  | 2 | 12 | 6 | 11 באפריל 2015 | 16 במאי 2015 |
הערות שוליים

↑  "BBC - BBC One commissions second series of fantasy drama Atlantis - Media centre". bbc.co.uk.
↑  Plunkett, John. "Atlantis grabs 1m viewers from X Factor". The Guardian.
↑  Seat42f. "Atlantis Renewed For Second Season". נבדק ב-27 באוקטובר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "BBC One - Atlantis". BBC One. נבדק ב-5 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jeffery, Morgan (23 בינואר 2015). "Atlantis will not return for third series on BBC One". Digital Spy. נבדק ב-20 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wilson, Mark (1 באפריל 2013). "Misfits Writer and Merlin Team Try Raising Atlantis". About.com. נבדק ב-1 באפריל 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Cast announced for BBC One's Atlantis". BBC Media Centre. 27 במרץ 2013. נבדק ב-1 באפריל 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "TV series 'to rival Doctor Who' will be filmed at Chepstow TV studio". South Wales Argus. 14 במרץ 2013. נבדק ב-4 במאי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "BBC AMERICA To Co-Produce New Series Atlantis For Supernatural Saturday".
↑  "Filming for series two of BBC One's Atlantis underway". BBC. 3 באפריל 2014. נבדק ב-3 באפריל 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
אלכסנדר מלניק

| --- | --- |

 לידה:  11 ביוני 1958 Voznesenivka, ברה"מ 
 נהרג:  8 בספטמבר 2021 (בגיל 63) שמורת פוטוראנסקי, רוסיה 
 מדינה:  רוסיה 
 תקופת הפעילות:  2006–2021 (כ־15 שנים) 
 מקום לימודים:  Odesa State Environmental University 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלכסנדר ולדימירוביץ' מלניק (ברוסית: Александр Владимирович Мельник;‏ 11 ביוני 1958, מחוז לוהנסק, אוקראינה הסובייטית, ברית המועצות – 8 בספטמבר 2021, שמורת פוטוראנסקי, מחוז קרסנויארסק) היה במאי ותסריטאי רוסי, חבר בגילדת במאי הקולנוע הרוסית. היה חבר באיגוד הקולנוענים הרוסי, חבר האקדמיה לאמנויות הקולנוע "ניקה", שגם זכה בפרס ניקה.
ביוגרפיה

מלניק נולד ב-11 ביוני 1958 בכפר צ'רבונופרטיזאנסק שבמחוז סברדלובסק, במחוז וורושילובוגרד, שבברית המועצות.
בשנת 1980 סיים את לימודיו בהנדסה הידרולוגית במכון ההידרומטורולוגי באודסה. הוא עבד בתחנת הקוטב ים לאפטב (בשירות הידרומטאורולוגי בטיקסינסקי). הוא השתתף במשלחות הידרולוגיות באגני אוקיינוס הקרח הצפוני ובאוקיינוס השקט. לאחר מכן שירת במשך שנתיים בצבא הסובייטי.
עם שחרורו עבד במערכת העיתון "מולדובה הסובייטית" וב"קישינב הערב" וכתב מספר ספרים ומחזות. ב-1992 ייסד את הוצאת הספרים "דגל אנדרייבסקי" ושימש כמנכ"ל שלה. בשנת 2006 החל לעסוק בקולנוע וביים שני סרטי קולנוע שזכו להערכה באקדמיה הרוסית לקולנוע.
הוא מת ב-8 בספטמבר 2021 במפל קיטאבו אורון, הממוקם בחלק המערבי של שמורת פוטוראנסקי, במרחק של 120 ק"מ מנורילסק, יחד עם השר למצבי חירום והגנה אזרחית של רוסיה יבגני זיניצ'ב במהלך בחירת מיקום לצילומי סרט הדרכה, מלניק החליק ונפל מצוק למים כשהשר קפץ אחריו בניסיון לחלצו מהמים אך נחבט בעצמו בראשו מסלע.
פילמוגרפיה > בימוי

2008 – נובאיה זמליה
2015 – טריטוריה
פילמוגרפיה > תסריט

2015 – טריטוריה
הערות שוליים

↑  "Мельник Александр Владимирович, Гильдия кинорежиссёров России". אורכב מ-המקור ב-2018-10-24. נבדק ב-2013-02-12.
↑  — Кинопортал Кинобум
↑  "Официальный сайт издательства". אורכב מ-המקור ב-2013-01-17. נבדק ב-2013-03-18.
↑  "Мельник Александр Владимирович". Министерство культуры Российской Федерации (ברוסית). נבדק ב-2021-09-08.
↑  Названо место гибели главы МЧС
↑  Росбизнесконсалтинг, 8 сентября 2021. Погиб глава МЧС Евгений Зиничев
1 2  Зиничев погиб, спасая известного кинорежиссера Мельника
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810633469805606  ISNI: 0000 0001 0519 7752  LCCN: no2010129035  VIAF: 157527474   WorldCat (עם VIAF): 157527474
הוגו פון הופמנסתאל

| --- | --- |

 לידה:  1 בפברואר 1874 וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  15 ביולי 1929 (בגיל 55) Rodaun, אוסטריה 
 מדינה:  אוסטריה, ציסלייטניה (ארצות אוסטריה) 
 מקום קבורה:  Cemetery Kalksburg 
 שם עט:  Loris, Theophil Morren 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וינה, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 שפות היצירה:  גרמנית 
 זרם ספרותי:  וינה הצעירה, Wiener Moderne, מפנה המאה העשרים 
 יצירות בולטות:  Jedermann, אביר הוורד, אלקטרה 
 בן או בת זוג:  Gertrud Schlesinger (1 ביוני 1901–?) 
 צאצאים:  Raimund von Hofmannsthal, Christiane Zimmer, Franz von Hofmannsthal 
 מספר צאצאים:  3 
 חתימה:   
 
הוגו פון הופמנסתאל (בגרמנית: Hugo von Hofmannsthal; ‏1 בפברואר 1874 - 15 ביולי 1929) היה משורר, סופר, מחזאי ומסאי אוסטרי, בעיקר מן הזרם הסימבוליסטי. מן הדמויות הבולטות במודרנה הספרותית של וינה ובקרב אמני סוף המאה התשע עשרה.
ביוגרפיה

הופמנסתאל נולד בשנת 1874 בווינה לאם אוסטרית ולבנקאי אוסטרי-איטלקי. אבי סבו אייזיק לב הופמן, שזכה בתואר האצולה "פון הופמנסתאל", היה סוחר יהודי שרוּמם בידי פרדיננד הראשון, קיסר האימפריה אוסטרית. הופמנסתאל החל לכתוב מחזאות ושירים כבר מגיל צעיר, ונחשב לסוג של ילד פלא. הוא הושפע ממפגש עם המשורר הגרמני שטפן גאורגה בגיל 17, והוציא לאור כמה שירים בכתב העת שערך, "Blätter für die Kunst". הוא למד פילולוגיה ומשפטים בווינה אך החליט להקדיש עצמו לכתיבה וסיים את לימודיו ב-1901. יחד עם פטר אלטנברג וארתור שניצלר היה חבר בתנועה הספרותית "וינה הצעירה" (Jung-Wien) ופרסם בכתב העת הגרמני "האי" (Die Insel). הופמנסתאל פגש את המלחין ריכרד שטראוס וכתב לו את הליברטות בשביל כמה מן האופרות שלו, ביניהן: "אלקטרה", "אביר הוורד", "אריאדנה בנקסוס", "האישה ללא צל", "הלנה המצרית" ו"אראבלה".
ב-1902 הוציא הופמנסטאל לאור מכתב מדומה שנקרא בפשטות "מכתב" (Ein Brief). המכתב נכתב לכאורה בשנת 1603 על ידי פיליפ, המכונה "לורד קנדוס", אל פרנסיס בייקון. במכתב אומר קנדוס: "הפסקתי לכתוב כי איבדתי את היכולת לחשוב או לדבר אל שום דבר באופן עקבי"; הוא התייאש מהאפשרות של השפה לתאר את העולם. מכתב זה שיקף את אי-האמון ואי שביעות הרצון מהשפה שמתארת כל כך את העידן המודרני, ודבריו של קנדוס לא באו להראות דברים שקשורים רק בו, אלא לשקף את החברה המודרנית. בעקבות המכתב הפסיק הופמנסתאל לכתוב זמנית.
ב-1912 הוא עיבד את מחזה המוסר האנגלי של המאה ה-15 "Everyman" כ"Jedermann" (קרוי בעברית "כלאדם"), וז'אן סיבליוס כתב לו את הלחן. מחזה זה נכרך בשמו של פסטיבל זלצבורג, שהופמנסתאל הקים יחד עם מקס ריינהרדט ב-1920, ומוצג בו מאז מדי שנה במעמד מיוחד ברחבה שלפני קתדרלת זלצבורג. המחזות המאוחרים שלו עסקו יותר בענייני דת, במיוחד בנצרות קתולית.
הופמנסתאל מת משבץ בשנת 1929 בווינה, מעט לאחר שבנו פרנץ התאבד.