stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלגברה בסיסית
היסטוריה

עוד בימי הקדמונים, נפתרו בעיות שונות מן התחום שנקרא היום "אלגברה". הבבלים הקדומים פתרו בעיות מספריות שונות שבכלים מודרניים נפתרות באמצעות משוואה ריבועית, הגם שעקרון המשוואה היה זר להם. אוקלידס, שרעיונות המשוואה והנעלמים היו זרים אף לו, פתר בעיות ממעלה שנייה באמצעות כלים גאומטריים, זאת כחלק מהמגמה השלטת במתמטיקה היוונית דאז, ששמה דגש רב על יסודות גאומטריים.
דיופנטוס בחיבוריו היה הראשון לעסוק במשוואות ובסימונים מייצגים בצורה הקרובה רעיונית לזו בה נעשה שימוש כיום ועל כך הוא מכונה לעיתים "אבי האלגברה". בספרו "אריתמטיקה" ניתח משוואות דיופנטיות ומערכות משוואות, כאשר בכתביו מופיעים אזכורים לניתוח של משוואות פשוטות עד מעלה שישית.
בימיו של בראהמגופטה שוכללו השיטות הבבליות וכללו אף אזכור למספרים שליליים.
ראשיתה של האלגברה, כפי שהיא מוכרת היום, בפעולותיו של המתמטיקאי המוסלמי אל ח'ואריזמי. המילה "אלגברה" עצמה נגזרת משמו של אחד מספריו: "הספר התמציתי לחישוב על ידי השלמה ואיזון", בערבית: الكتاب المختصر في حساب الجبر والمقابلة ובתעתיק לעברית: "חיסאב אל-ג'אבר ואל-מוקאבלה". בספר מתוארות באופן רטורי וללא שימוש בסימונים מתמטיים בעיות הניתנות לפתרון בעזרת כלים של משוואות ממעלה ראשונה ושנייה. הספר בנוי משני חלקים: בראשון ניתנים הסברים טכניים-פרקטיים לפתרון בעיות מסוגים שונים, ובחלק השני מופיעות הוכחות לשיטות אלו המבוססות על עקרונות גאומטריים.
ניתוחים של בעיות הקשורות להתרת משוואות ממעלה שלישית ומעלות גבוהות יותר ניתנו אף הם על ידי מתמטיקאים מוסלמים, כשבפרט ידועות תרומותיהם של עומר ח'יאם ושל איבן אל-היית'ם שעשו שימוש בכלים גאומטריים של חיתוך עקומות.
אנשי המאה ה-13, פיבונאצ'י וכן יורדנוס נמוראיוס, תרמו תרומה מכרעת לשימוש באותיות לצורך סימונן של כמויות. "ספר החשבונייה" של לאונרדו מפיזה תרם רבות לאלגברה ואף פרץ דרך בכך שהביא לאירופה את השימוש בשיטה העשרונית, הנוחה יותר לביצוע חישובים מאשר השיטה הרומית שהייתה מקובלת באותה התקופה.
שיפיונה דל פרו, ראש המחלקה לאריתמטיקה וגאומטריה באוניברסיטת בולוניה, ידוע בהיותו הראשון למצוא דרכים אלגבריות לפתרונן של משוואות ממעלה שלישית. סביב עבודותיו ועבודות ממשיכיו התעוררו סכסוכים בנוגע לזכויות הראשונים עליהם כשבפרט ידוע המאבק בין ניקולו טרטליה לג'ירולמו קרדאנו. בספרו "האמנות הגדולה" (Ars magna), שפורסם ב-1545, סיכם קרדאנו את עבודתו באלגברה, והוא כלל בה לא רק תוצאות שהגיע אליהן בעצמו, אלא גם את שיטת הפתרון של טרטליה למשוואה מעוקבת ואת פתרונו של משרתו שהפך לתלמיד המבריק ביותר שלו, לודוביקו פרארי, למשוואה ממעלה רביעית. כשניסה קרדאנו לפתור את המשוואה  \ x^{3}=15x+4, הגיע לביטוי שכלל את המספר  {\sqrt {-121}}. בספרו לעיל פרסם פתרון הכולל התייחסות ראשונה לרעיון כי ייתכן מספר שהוא שורש ריבועי של מספר שלילי, אך קרדאנו לא הבין את גודל תגליתו וראה במספרים אלו "מספרים חסרי תועלת".
מתמטיקאים, וביניהם פרנסואה וייט, לאונרד אוילר, תומאס הריוט ורנה דקארט, המשיכו לחקור משוואות ממעלה גבוהה. הריוט גילה כי הפולינום שפתרונותיו הם b,a ו- c, הוא  \ (x-a)(x-b)(x-c)=0. רפאל בומבלי פרסם בשנת 1572 סדרת כללים לעבודה עם מספרים מרוכבים. בשנת 1637 קבע דקארט כי לכל פולינום ניתן "לדמיין", כלשונו, שורשים שמספרם כמעלת הפולינום, אך אינם מהווים גדלים כמותיים בעלי משמעות.
אלברט ג'ירארד, בהסתמך על עבודות קודמיו, היה הראשון לנסח את עקרונות המשפט היסודי של האלגברה הקובע כי לכל פולינום נתון קיימים מספר שורשים כמעלתו. לייבניץ, ד'אלמבר, אוילר, לגראנז' ולפלס ניסו להוכיח את המשפט. חלקם הצליחו בכך חלקית, אך הוכחה מלאה ומפורטת שלו ניתנה לבסוף על ידי גאוס.
הגדלים והכלים בהם נעשה שימוש בתורה

המשתנה והפרמטר, המציינים גדלים שערכם המספרי לא ידוע, עומדים בבסיס התורה האלגברית הבסיסית.
המשתנה הוא אחד המושגים הבסיסיים ביותר באלגברה הבסיסית. המשתנה הוא אובייקט מתמטי המבטא כמות כלשהי שערכה המספרי לא ידוע או איננו קבוע, ומכאן שמו. אחת ממטרות האלגברה הבסיסית היא מציאת ערכם של משתנים על סמך קשרים ידועים בינם לבינם ובינם לבין כמויות שערכן ידוע. המשתנים מיוצגים בכתיב המתמטי המקובל באופן סמלי על ידי אותיות, לעיתים בעלי אותיות הקשורות לאובייקט אותו המשתנה מכמת (כמו שימוש באות t לציון זמן בביטויים מתחום הפיזיקה). לרוב, כאשר המשתנים הם משתנים בעלי משמעות "כללית" ולא משמעות ספציפית חשובה (למשל, בביטויים אלגבריים המשמשים לצרכים לימודיים או לביטויים של אובייקטים מתמטיים כלליים) נעשה שימוש באותיות הלטיניות y,x ו-z לצורך סימונם של המשתנים.
מקובלת ההבחנה האלגברית בין שני סוגי משתנים: משתנה "תלוי" ומשתנה "בלתי-תלוי" או "חופשי". כאשר המשתנה
התלוי, כפי שרומז שמו, תלוי בערכו במשתנים החופשיים, שבין ערכיהם לא קיימת תלות. להתאמה חד-ערכית בין משתנה תלוי למספר משתנים בלתי-תלויים קוראים בשפה המתמטית "פונקציה".
הפרמטר, אובייקט אלגברי בסיסי נוסף, הוא ביטוי סמלי לכמות שגודלה איננו ידוע, אך איננה הכמות שנדרשת להמצא במסגרת הבעיה. אובייקטים אלו מסומנים אף הם על ידי אותיות. לרוב, כאשר הבעיה הנדרשת היא מציאת ערכו של משתנה, הערך הנמצא תלוי בפרמטרים המאפיינים את הבעיה. הקביעה איזה אובייקט אלגברי משתנה ואיזה הוא פרמטר היא תלוית בעיה.
גדלים אלה נקשרים, לעיתים עם גדלים ידועים, במסגרת הביטויים האלגבריים, המהווים רצפי סימנים הקושרים גדלים אלגבריים ואריתמטיים באמצעות אופרטורים וסוגריים שונים. מטרתה הבסיסית של האלגברה היא חקר, ניתוח ופישוט של ביטויים אלגבריים. בפרט, שני סוגי ביטויים שימושיים במיוחד הם המשוואה ואי השוויון.
משוואה היא פסוק מתמטי הקובע שוויון בין שני גדלים. משוואה המכילה משתנים ופרמטרים היא אובייקט מתמטי חשוב ושימושי. המשוואה האלגברית מהווה את אחד מהכלים הבסיסיים ביותר בכל המדעים המדויקים, ובמסגרת האלגברה נחקרות הדרכים לפשט ולפתור משוואות, קרי — למצוא את ערכי המשתנים שעבורם תהפוך המשוואה לפסוק אמת. פרט לכך, המשוואה מהווה כלי יעיל במיוחד לתיאורן של מערכות או אובייקטים באמצעות נוסחה.
אי-שוויון הוא פסוק מתמטי הקובע אי-שוויוניות בין שני גדלים. בפרט, במונח "אי-שוויוניות" נכללים בהקשר זה היחסים "לא שווה", "גדול", "קטן", "גדול או שווה" או "קטן או שווה" בין גדלים שונים. האלגברה מטפלת אף בסוג זה של יחסים במטרה למצוא עבור איזה ערכי המשתנים יהפוך הפסוק לפסוק אמת.
תורות עוקבות

כפי שרומז שמה של התורה, האלגברה הבסיסית היא אך חלק קטן מתורה גדולה יותר, האלגברה, במסגרתה נחקרים מבנים מתמטיים כלליים ובעיות חישוביות שונות. אלגברה ליניארית חוקרת אף היא מערכות של משוואות ליניאריות כחלק מעיסוקה הכולל במבנים אלגבריים ליניאריים, הנחקרים במסגרת האלגברה המופשטת.
אלגברה בוליאנית, תחום נוסף הנחקר במסגרת הרחבה של האלגברה המופשטת, עוסק בין היתר (בפרט בתחומי הלוגיקה הבוליאנית) בכלים אלגבריים לטיפול במערכות העוסקות בשני סוגי נתונים בלבד: "אמת" ו"שקר".
החשבון האינפיניטסימלי, שהתפתח מהאלגברה הבסיסית ומגאומטריה, עוסק בחקר ההשתנות של פונקציות.
שימושי התורה

לאלגברה הבסיסית שימוש רב במתמטיקה ובכל יתר המדעים המדויקים. באמצעות הכלים שמספקת האלגברה הבסיסית, מתוארות מערכות מתמטיות וטבעיות רבות על ידי משתנים ופרמטרים המרכיבים משוואות המתארות את הקשרים הכמותיים המאפיינים את המערכות. לפיכך, נלמדת התורה בבתי הספר העל-יסודיים ככלי המתמטי העוקב לאריתמטיקה, שכן בלעדיה לא ניתן להתקדם ולהעמיק בלימודי המתמטיקה והמדעים המדויקים. המעבר בין לימודי האריתמטיקה העוסקים בכמויות "מוגדרות" לבין לימודי האלגברה העוסקים בכמויות "מופשטות" מהווה נקודה קריטית ברכישת הידע המתמטי שכן תלמידים רבים מתקשים בהבנת הרעיונות המופשטים לעיל, דבר המקשה עליהם במשך לימודים המתמטיים והמדעיים.
לקריאה נוספת

בתחום האלגברה
אלגברה
אלגברה מופשטת
אלגברה ליניארית
אלגברה בוליאנית
מבנה אלגברי
אלגברה אוניברסלית
אלגברה חישובית
המשפט היסודי של האלגברה
ענפים מתמטיים נוספים
אריתמטיקה
היסטוריה של האריתמטיקה
גאומטריה
תורת הקבוצות
לוגיקה
טופולוגיה
"הספר התמציתי לחישוב על ידי השלמה ואיזון", ספרו של אבו ג'עפר מחמד אל ח'ואריזמי הנחשב לאבן דרך בהתפתחות האלגברה ואשר הקנה לה את שמה.
אלבטרוס מלכותי

| אלבטרוס מלכותי |
| --- | --- |
 אלבטרוס מלכותי
מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: יסעוראים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: אלבטרוסיים
סוג:: אלבטרוס גדול
מין:: אלבטרוס מלכותי
שם מדעי
 Diomedea epomophora ‏לֶסון, 1785
תחום תפוצה


אלבטרוס מלכותי דואה בטסמניה.
אלבטרוס מלכותי (שם מדעי: Diomedea epomophora) הוא אלבטרוס גדול החי באוקיינוסים שבחצי הכדור הדרומי. כיום הוא מחולק לשני תת-מינים - אלבטרוס מלכותי צפוני (D. e. sanfordi) ואלבטרוס מלכותי דרומי (D.e. epomophora). הראשון מבין השניים נוהג לקנן באיי קמפבל ובאיי אוקלנד, בעוד השני מביניהם נוהג לקנן כמעט באופן בלעדי באיי צ'טהאם, הממוקמים כמה מאות קילומטרים מזרחית לניו זילנד.
תיאור

האלבטרוס המלכותי נחשב לאחד מן הגדולים שבעופות הימיים, ולאחד מהעופות הגדולים ביותר המסוגלים לעוף. מבין האלבטרוסיים, הוא שני בגודלו רק לאלבטרוס הנודד. הוא ידוע בזכות כנפיו הארוכות והדקות דמויות-הסכין. אורכו מגיע ל-115 סנטימטרים, משקלו תשעה קילוגרמים בממוצע, ומוטת כנפיו מגיעה ל-351 סנטימטרים (11.52 רגל). ההבדלים בין שני תת-המינים קטנים. מרבית הנוצות של שניהם לבנות, ומקוריהם צבועים בורוד חיוור. תת-המין הצפוני קטן יותר וכנפיו שחורות לחלוטין, בעוד שכנפיו של תת-המין הדרומי לבנות למעט קצוותיהן השחורים. ההבדלים בין הזוויגים (זכר ונקבה) קטנים יחסית; באופן כללי הזכרים גדולים יותר במעט מן הנקבות.
התנהגות

האלבטרוס המלכותי נפוץ כאמור באוקיינוסים שבחצי הכדור הדרומי, ומעולם לא תועד צפונית לקו המשווה. במרבית חייו האלבטרוס חשוף לאוקיינוסים הפתוחים, הקרים והבוגדניים של חצי הכדור הדרומי. הם מעדיפים לקנן באיים מבודדים, לרוב על מדרונות המכוסים דשא המספקים הגנה כלשהי. עם זאת, לעיתים יקים את קנו באתרים חשופים, שכן בסמוך לאלו יקל עליו להתחיל בתעופה ולנחות על האדמה. תזונת תת-המין הצפוני מורכבת ברובה המוחלט מדיונונים, ובאופן פחות בהרבה - מדגים.
בים, האלבטרוסים המלכותיים נוהגים לעוף בגפם. הם מתאספים במספרים גדולים באזורים בהם נמצאת כמות גדולה של מזון זמין, ובייחוד ליד סירות דיג. בנוסף, מאות פרטים, ובמיוחד צעירים או בוגרים שלא מצאו בן או בת זוג, עשויים להתאסף על האדמה באזורים ייחודיים. הם אינם פעילי-יום או פעילי-לילה באופן מובהק, ועשויים לרכז את פעילותם בכל אחת משעות היום. האלבטרוסים הללו עפים מרחקים ארוכים במשך השנה, ומוערך כי הם גומאים למעלה מ-150,000 קילומטרים בכל שנה במהירויות שעשויות לעלות על 110 קילומטרים בשעה. בשל גודלם הרב, קשה להם לנפנף הרבה בכנפיהם, ולכן תעופתם מתבססת על דאייה שנעזרת באוויר העולה מפני הים. מסיבה זו, הם מתקשים לעוף כאשר מזג האוויר רגוע והרוחות אינן חזקות מספיק, ובחלק מהמקרים הם נאלצים לנטוש את התעופה ולשוט במימי האוקיינוס. מראה האלבטרוסים המלכותיים מלא הוד (ומכאן שמם), אך בניגוד חד מראה האלבטרוס הממריא או הנוחת הוא חסר כל חינניות: האלבטרוס נוהג לרוץ מרחק רב כשכנפיו פרושות על מנת לצבור מהירות מספקת להמראה, וכשהוא נוחת, הוא חייב להמשיך לנפנף בכנפיו עד לעצירה מוחלטת או שיתרסק על הרצפה. מסיבה זו האלבטרוסים נפצעים בנחיתה פעמים רבות.
התנהגות > רבייה

בדומה לרוב האלבטרוסים, בן או בת הזוג של האלבטרוס יהיו לצדו במשך כל חייו עד למותו (או מות בן הזוג). נוהגי החיזור מגוונים מאוד, והם כוללים השמעת קולות, הפניית הראש מעלה, פרישת הכנפיים וטקסים שונים הנוגעים למקור. יצירת הקשרים נעשית לפני עונת הרבייה. הזוג יבחר יחד אתר קינון, והוא יחזור אליו בכל שנה. הזוג מזדווג אחת לשנתיים בדרך-כלל, בשל תקופות הדגירה והגידול הארוכות. הנקבה מטילה ביצה אחת. אם קורה מקרה והביצה אובדת, הזוג לא יוכל להטיל ביצה מחדש באותה עונת רבייה, ובמקום זאת יהיה עליו לחכות לעונת הרבייה הבאה. עד הבקיעה יעברו כ-80 ימים, ולאחר 240 ימים מהבקיעה הגוזלים יחלו לעוף. אלו יגיעו לבגרות מינית בגיל 9 עד 11 שנים.
התיאום בין הזכר והנקבה בזמן עונת הרבייה כמעט מושלם. הזכר מגיע לאתר הקינון כמה ימים לפני הנקבה, ועד הגעתה הוא עוסק בהגנה על הטריטוריה מפני זכרים אחרים ובשיפוץ הקן הקיים (במידת הצורך יבנה אחד חדש). כשהנקבה מגיעה, השניים מקבלים בקצרה זה את פניו של זה, ואז מזדווגים. מיד לאחר מכן השניים יעופו לים ויחלו בבניית מאגר מזון. בסמוך להטלת הביצה שני ההורים יחזרו לקן. לאחר ההטלה הנקבה תשוב לים לחפש מזון, והזכר ידגור על הביצה באופן רצוף עד חזרת בת-זוגו, לעיתים במשך שבועיים או שלושה. בשובה, יעוף הזכר לים ויתאושש מתקופת הצום. כך ההורים ימשיכו בתהליך עד לבקיעת הביצה. לאחר שישה שבועות יעזבו שניהם את הקן יחד על מנת להביא מזון לגוזלים.
איומים

לאלבטרוס המלכותי אין טורפים טבעיים, כנראה בשל גודלו הרב ואורח חייו הסוליטרי. בעבר בני האדם איימו לצמצם את אוכלוסיותיו, אולם כיום הטלת קנסות כבדים על הריגת אלבטרוס הביאה לכך שהאוכלוסיות שלו נותרו יציבות. האיום המרכזי על המין בעבר הגיע מצד דייגים, שלא הקפידו על שיטות דיג בטוחות לאלבטרוסים. עם זאת, כיום שיטות הדיג השתכללו, ובניו זילנד למשל קיים איסור על שימוש בציוד ישן שעלול לסכן את האלבטרוסים. כך, ההערכות גורסות כי כיום יש אוכלוסייה יציבה של אלבטרוסים מלכותיים שגודלה בין 10,000 ל-20,000 זוגות. מצב השימור, כפי שנקבע על ידי איגוד השימור העולמי (IUCN), שונה עבור שני תת-המינים: מצב השימור של תת-המין הצפוני מוגדר כ"בסכנת הכחדה" (Endangered), וזה של הדרומי - "פגיע" (Vulnerable). תוחלת חייו גבוהה מאוד - ועשויה לעלות בנקל על 50 שנים.
הערה: באשר לטקסונומיה הרלוונטית למין - כיום, אין הסכמה על המיון הנכון של המין. חוקרים אחדים גורסים כי מדובר במין ובו שני תת-מינים; זוהי הגרסה המסורתית, ובה ננקוט בערך זה ובאחרים. אחרים, לעומת זאת, טוענים כי ההפרדה בין תת-המינים עקרונית יותר, ומפרידים את המין לשני מינים נפרדים. לפי גישה זו, המין הצפוני נקרא אלבטרוס מלכותי צפוני (Diomedea sanfordi) והדרומי אלבטרוס מלכותי דרומי (Diomedea epomophora).
הערות שוליים

↑  אלבטרוס מלכותי באתר הרשימה האדומה של IUCN
| אלבטרוסיים |
| --- | --- | --- |
| אלבטרוס גדול | אלבטרוס מלכותי (אלבטרוס מלכותי צפוני) • אלבטרוס נודד • אלבטרוס טריסטני • אלבטרוס אמסטרדם • אלבטרוס אנטיפודי |  |
| אלבטרוס צפון פסיפי | אלבטרוס שטלר • אלבטרוס נצחי • אלבטרוס גלאפגוס • אלבטרוס שחור-רגל |  |
| אלבטרוס עשון | אלבטרוס עשון • אלבטרוס אפור |  |
| אלבטרוס שחפי | אלבטרוס בולר • אלבטרוס לבן-כיפה • אלבטרוס לבן-ראש • אלבטרוס צ'טהאם • אלבטרוס צהוב-חרטום • אלבטרוס צהוב-חרטום הודי • אלבטרוס אפור-ראש • אלבטרוס שחור-גבות • אלבטרוס סלבין • אלבטרוס קמפבל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007530302705171
אנטה סטאי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 במאי 1961  (בת 63) דראמן, נורווגיה 
 שם לידה:  Karen Anette Stai 
 מדינה:  נורווגיה 
 בן או בת זוג:  Torstein Bieler (1988–1995) 
 
קארן אנטה סטאי (בנורווגית: Karen Anette Stai; נולדה ב-24 במאי 1961) היא דוגמנית עבר נורווגית.
ביוגרפיה

סטאי נולדה באקרסהוס.
ב-1980 עלתה לחמש המועמדות הסופיות בתחרות מיס אירופה, ב-1981 זכתה בתחרות הראשונה של סוכנות פורד דוגמנית העל העולמית.
בפברואר ומרץ 1982 ובפברואר 1984 הייתה על שער ווג איטליה, במרץ ומאי 1982 הייתה על שער ווג פריז ובמרץ 1982 הופיעה על שער ווג גרמניה.
היא הייתה אחת הדוגמניות המובילות של שנות ה-80, היא קיבלה הצעה לחוזה עם חברת הקוסמטיקה לוריאל אך החליטה לפרוש מהדוגמנות, לאחר מכן היא עבדה כצלמת ועורכת אופנה.
ב-1983 פרסמה את ספרה "עסק משוגע-יומן דוגמנית", ב-2003 יצא הספר השני שלה "באמצע החיים: חיים על לראות את עצמך ואת אחרים".
אמנות הסלע באלטה

אמנות הסלע באלטה (בנורווגית Helleristningene i Alta) היא חלק מאתר ארכאולוגי הנמצא סמוך לעיירה אלטה אשר במחוז הצפוני ביותר בנורווגיה, פינמרק. גילופי אלטה הם האוסף הגדול ביותר של גילופי סלע עם מוטיבי ציד בצפון אירופה. ב-1972 נמצא הפטרוגליף הראשון באתר, ומאז נמצאו יותר מ-5000 תגליפים הנמצאים באזורים הסובבים את אלטה. באתר המרכזי, הממוקם כ-4 ק"מ דרומית לאלטה, מצויים כ-3000 תגליפים, והוא הפך למוזיאון בשנת 1991. החל מה-3 בספטמבר 1985 נכלל האתר כחלק מרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו. בנימוקי ההחלטה נכתב כי "אלפי הציורים והתגליפים מוסיפים להבנתנו על הפעילות האנושית בצפון הרחוק בתקופה הפרה-היסטורית".
התגליפים המוקדמים ביותר באזור מתוארכים לסביבות 4200 לפנה"ס; התגליפים המאוחרים יותר מתוארכים לסביבות 500 לפנה"ס. בציורים נראים חייהם של הציידים-לקטים באזור, תוך תיאור מעשי הצייד וכן פולחנים שמאניים. אולם, מלבד המתואר בציורים כמעט ואין יודעים דבר על התרבות שייצרה אותם, על אף כמה השערות בנושא.
גילופי אלטה מגולפים במשטחי של סלע המורכב מאבן חול אפורה ומוצקה. המוטיבים הנפוצים ביותר הם איילים ודובים, אך מתוארים גם ציפורים ודגים. המוטיבים משקפים את עולם החי באזור מהאביב לסתיו. דמויות בעלי החיים מצוירות באופן טבעי. הדמויות האנושיות, לעומת זאת, מופיעות באופן סכמטי.
הערות שוליים

↑  Alta-ristningene, STORE NORSKE LEKSIKON
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמנות ובנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנטה גרודנר

| --- | --- |
 לידה:  קרמנצ'וג
 שפה מועדפת:  יידיש 
 בן או בת זוג:  ישראל גרודנר 
 
אנטה גרודנר (באנגלית: Anetta Grodner) הייתה זמרת יהודייה אוקראינית ושחקנית. הפרימדונה הראשונה בתיאטרון יידיש.
ביוגרפיה

הייתה בתו של סנדלר בקרמנצ'וג, אוקראינה. היא פגשה ונישאה לישראל גרודנר בסביבות 1870 כאשר הוא עבר דרך קרמנצ'וג במהלך נדודיו כחבר צעיר בבראָדער זינגער. בעלה גויס על ידי אברהם גולדפדן כשחקן הבימה המקצועני הראשון ביידיש. בתחילה היה תיאטרון יידיש עניין לגברים בלבד. מחסום המגדר נשבר על ידי שרה סגל בת העשרה שהתפרסמה מאוחר יותר בשם סופי קרפ. עם זאת אנטה גרודנר הייתה הראשונה ששיחקה תפקידים ראשיים ביידיש.
יעקב אדלר כתב שהיא הייתה "שחקנית בעלת שבע דרגות של קסם" ושקולה היה "לא חזק אבל מלודי ; קול עם דמעות בתוכו. תמיד היה משהו עצוב מתוק בשירתה. אפילו השירים השמחים קרעו את לבך".
אנטה גרודנר השתתפה ברבים מנדודיו של בעלה באירופה, אם כי לא בכולם, עד מותו בשנת 1887.
לקריאה נוספת

Adler, Jacob, A Life on the Stage: A Memoir, translated and with commentary by Lulla Rosenfeld, Knopf, New York, 1999, ISBN 0-679-41351-0. 135
אלכסנדר אדלר פון דניאלס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 במרץ 1891 טריר, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 פטירה:  6 בינואר 1960 (בגיל 68) בילפלד, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1910–1944 (כ־34 שנים)
 דרגה:   גנרל לוטננט (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-376
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   עיטור בית הוהנצולרן עם חרבות   הצלב הגרמני בזהב
 
גנרל אלכסנדר אדלר פון דניאלס (בגרמנית Alexander Edler von Daniels;‏ 17 במרץ 1891 – 6 בינואר 1960), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה, ונפל בשבי במהלך קרב סטלינגרד.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

פון דניאלס נולד ב-17 במרץ 1891 בטריר, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1910 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-143 (אלזס התחתית ה-4), ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף פון דניאלס לפרייקור, ולאחר מכן הצטרף לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוקטובר 1932 הועלה פון דניאלס לדרגת מיור, וב-1 ביוני 1935 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 בינואר 1938 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 באוקטובר אותה שנה מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-18.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה היה פון דניאלס מפקד רגימנט הרגלים ה-18, אשר היה חלק מהדיוויזיה ה-6, ופיקד עליו במהלך המערכה בפולין, שבה הייתה הדיוויזיה חלק מהארמייה הראשונה בחזית המערבית, ובמהלך המערכה על צרפת לחם עם הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-40 במסגרת הארמייה ה-16, ולאחר מכן הועמד בכוננות למבצע ארי הים שבסוף בוטל. ב-10 בדצמבר 1940 מונה פון דניאלס למפקד רגימנט הרגלים ה-239, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם עמו כחלק מהדיוויזיה ה-106, אשר לחמה כחלק מקבוצת ארמיות מרכז, והשתתף עמו בקרב ביאליסטוק-מינסק, בקרב סמולנסק ובקרב מוסקבה, ועל פעולותיו הוא קיבל ב-15 בדצמבר 1941 את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-21 במרץ 1942 מונה פון דניאלס למפקד הדיוויזיה ה-376, עמה לחם במתקפת הקיץ הגרמנית, כחלק מהקורפוס ה-8 במסגרת הארמייה השישית, ולאחר מכן בקרב סטלינגרד כחלק מהקורפוסים ה-11, ה-8 וה-4 לסירוגין במסגרת הארמייה השישית. ב-18 בדצמבר 1942 קיבל פון דניאלס על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-28 בינואר 1943 הוא נכנע בראש כוחותיו לכוחות הצבא האדום ונלקח בשבי.
במהלך שהותו בשבי הצטרף פון דניאלס לוועד הלאומי למען גרמניה החופשית ולאיחוד הקצינים הגרמנים, ובשל כך סולק ב-23 בדצמבר 1944 מהוורמאכט. בשל הבושה והחרפה שהמיט על משפחתו, נשלח אחיו הרברט פון דניאלס, שהיה חבר בוואפן אס אס לשירות בחזית, אולם הוא שרד את המלחמה.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

ב-12 באוקטובר 1955 שוחרר פון דניאלס מהשבי, ולאחר מכן התגורר בבילפלד, שם חי עד מותו ב-6 בינואר 1960.
אנדרה קלאבו

| --- | --- |
אנדרה קלאבו בזמן הופעתו באירוויזיון 1958
אנדרה קלאבו בזמן הופעתו באירוויזיון 1958
 לידה:  17 בדצמבר 1911 צרפת פריז, צרפת
 פטירה:  4 ביולי 2003  (בגיל 91) צרפת בראסאק-מחוז טארן וגארון, צרפת
 שם לידה:  André Marcel Claveau 
 מקום קבורה:  בראסאק 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  1940–1969 (כ־29 שנים)
 מקום לימודים:  École Boulle 
 סוגה:  בלדה
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 חברת תקליטים:  EMI, פולידור רקורדס, פיליפס רקורדס 
 בן או בת זוג:  אודטה לור (1937–?) 
 פרסים והוקרה:  זוכה אירוויזיון (1958) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אנדרה קלאבו (בצרפתית: André Claveau;‏ 17 בדצמבר 1911, פריז – 4 ביולי 2003, בראסאק, מחוז טארן וגארון) היה זמר צרפתי, שזכה באירוויזיון השלישי עם השיר "תלכי לישון, אהובתי", שנכתב על ידי פייר דלנואה ואיבר ז'ירו.
ביוגרפיה

קלאבו נולד בפריז בשנת 1911 פריז לאב שהיה רפד במקצועו. הוא החל את הקריירה שלו בתור מעצב תכשיטים וצייר פוסטרים.
בשנת 1936 זכה בתחרות של זמרים חובבים. בשנת 1944 החל לעבוד ברדיו. בתקופה זו הפך לזמר מפורסם. בשנת 1956 הוא ביצע שיר של ז'אן פרה על מילים של לואי ארגון וביצוע זה זכה להצלחה.
בשנת 1958 נבחר להשתתף באירוויזיון מטעם צרפת עם השיר "Dors, mon amour". בתחרות באותה שנה הוא סיים במקום הראשון עם 27 נקודות.
אלכסנדר אדרייאנסן

| --- | --- |

 לידה:  1587 אנטוורפן, ארצות השפלה הספרדיות 
 פטירה:  1661 (בגיל 74 בערך) אנטוורפן, ארצות השפלה הספרדיות 
 תקופת הפעילות:  1623–1661 (כ־38 שנים) 
 זרם באמנות:  ציורי בארוק פלמיים 
 יצירות ידועות:  Still life with dead birds, Still life with fish, Still life with wild fowl 
 
אלכסנדר אדרייאנסן (Alexander Adriaenssen;‏ 1587 – 1661) היה צייר בארוק פלמי, שנודע בעיקר בזכות ציורי טבע דומם ושלל חיות שנצודו. הוא גם צייר נשפים עם אוכל, ושפע פרחים.
ביוגרפיה

אלכסנדר אדרייאנסן נולד באנטוורפן, בנם של המלחין והנגן הלאוטה המפורסם עמנואל אדרייאנסן וסיבילה קרלין. הוא הוטבל ב־17 בינואר 1587 בכנסיית סנט ג'יימס, אנטוורפן. אחיו הצעיר וינסנט הפך לצייר סצנות קרב. אח צעיר נוסף בשם ניקלאס הפך לצייר דיוקנאות ובשנת 1612 היגר עם אמו האלמנה להארלם.
אלכסנדר נרשם כתלמידו של ארטוס ואן לאק (Artus van Laeck) בשנת 1597. בשנת 1610 הפך לחבר בגילדת לוקאס הקדוש באנטוורפן. הוא התאמן בעיקר באמנות ציור סמלי אצולה על קלף, ולכן היה רשום כצייר צבעי מים. עד מהרה התמקצע בציור בשמן והתמחה בטבע דומם. הוא הצליח לבנות את המוניטין שלו ביצירות אלה. רובנס היה מעריץ שלו, וקנה שתיים מיצירותיו של אדרייאנסן לאוסף שלו. אנתוני ואן דייק העריך גם את יצירתו של האמן וצייר את דיוקנו. הדיוקן נחקק לדפוס על ידי אנטוני ואן דר דוס (Antony van der Does).
האמן נישא למריה סילדריירס (Maria Seeldraeyers) ב־2 בפברואר 1611. לזוג נולדו 6 ילדים. צייר הקרב פטר סניירס היה הסנדק של אחד מהם ואיזבלה ברנדט, אשתו הראשונה של רובנס, הייתה הסנדקית של אחר. כשחזר אחיו ניקלאס מהולנד בשנת 1616 הוא התגורר אצל אלכסנדר.
בשנת 1632 פיליפס מילקס הפך לתלמידו. אדריאנסן היה אחד האמנים שעבדו על הקישוטים לכניסה לאנטוורפן של הקרדינל-אינפנטה פרדיננד (אנ'), המושל החדש של הולנד, בשנת 1635. רובנס היה האחראי על הפרויקט הזה. לפרויקט הנזכר צייר אדרייאנסן את סמלי 17 הפרובינציות על קשתות הניצחון שהוקמו לכבוד המושל החדש.
אדרייאנסן שילם את דמי החברות בגילדה בכל שנה עד שנת 1633. הוא התגורר במרכז אנטוורפן, ליד רובנס. הוא נפטר בביתו בשנת 1661 ונקבר ב-30 באוקטובר 1661 בכנסיית סנט ג'יימס, אנטוורפן.
יצירתו

אלכסנדר אדרייאנסן נודע בזכות ציורי טבע דומם של פירות ודגים. הוא גם צייר שלל צייד וארבע יצירות של פרחים. זרי פרחים מופיעים באופן קבוע בסגנון הציור טבע דומם. עבודותיו מיוחסות אליו משנת 1623 ועד 1661, אך שיא הקריירה שלו היה בערך 1630–1650. על אחד מציורי השמן, ישנה חתימה "A. Neck" היא ככל הנראה שריד מחתימתו של אלכסנדר אדרייאנסן.
אלכסנדר אדרייאנסן הושפע ממוטיבים של דומם של הצייר פרנס סניידרס וכתוצאה מכך ציורי טבע הדומם שלו כללו לעיתים קרובות עופות וחתולים חיים.
אדרייאנסן ידוע בעיקר בזכות ציור עיבוד דגים, נושא נפוץ של ציירי טבע דומם הולנדים אותם שיבץ ביותר מ־60 יצירות, יותר מכל אמן אחר באנטוורפן מהמאה ה-17. רבים מציורי הדגים שלו היו יצירות קטנות וזולות יחסית.
מבחינה סגנונית, הוא הושפע מאסכולת הציור של הארלם. הקומפוזיציות מאופיינות במערך אלכסוני א-סימטרי – משולש הנשען על אליפסות, אלה יוצרים תחושת עומק רב יותר. הוא השתמש בפלטה צבעים, שנטתה למונוכרום. מאפיין חשוב ביצירתו הוא טוהר הצבעים.
הערות שוליים

1 2 3  Ontdek schilder Alexander Adriaenssen, rkd.nl (בהולנדית)
1 2  Ontdek schilder Niclaes Adriaenssen, rkd.nl (בהולנדית)
↑  Adrianssen, Alexander van - Colección - Museo Nacional del Prado, www.museodelprado.es
↑  Ontdek schilder A. Neck, rkd.nl (בהולנדית)
↑  Jay Jacobs, The Encyclopedia of World Art, London: Octopus, 1975
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb122737942 (data)  BPN: 51482448  GND: 118986120  ISNI: 0000 0000 6630 0058  KulturNav: 382e9a65-3fe1-4425-906c-41b9c7329463  LCCN: n91046617  NTA: 075276771  RKD: 528  SUDOC: 225893495  ULAN: 500030448  VcBA: 495/111707  VIAF: 52489423   WorldCat (עם VIAF): 52489423 
אלכסנדר אדרייאנסן, טבע דומם עם דגים, פירות וחתול
אלכסנדר אדרייאנסן, פרחים באגרטל זכוכית