stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הנרי קראון
אודותיו

נולד בארצות הברית כהנרי קרינסקי להורים יהודים אשר היגרו מליטא והיה הילד השלישי מתוך שבעה ילדים. אביו, אריה, שינה את שם המשפחה לקראון כשהיה הנרי ילד. קראון למד בבית ספר עד לכיתה ח' ובשנת 1915, כשהיה בן 19, הקים יחד עם אחיו סול חברה למכירת ברזל.
בשנת 1919, בעזרת הלוואה על סך עשרת אלפים דולר, הקים יחד עם אחיו אירווינג את חברת "Material Service Corporation". החברה עסקה במכירת חצץ, חול, פחם וחומרי גלם נוספים בעבור חברות בנייה באזור שיקגו. בשנת 1959 שווי החברה הגיע לכ-100 מיליון דולר והיא התמזגה עם חברת ג'נרל דיינמיקס ובשנת 1966 קראון הפך לבעל השליטה העיקרי בחברה.
במלחמת העולם השנייה, גויס קראון לחיל ההנדסה של צבא ארצות הברית ומאז דבק בו הכינוי "קלונל קראון". הוא תרם כסף רב למטרות שונות, בהן לאוניברסיטת סטנפורד, לאוניברסיטת ברנדייס ולאוניברסיטת נורת'ווסטרן. משפחת קראון תרמה להקמת מרכז החלל במוזיאון המדע והתעשייה בשיקגו, תיאטרון אריה קראון ב-McCormick Place ומרכז רבקה קראון (על שם אשתו הראשונה) באוניברסיטת נורת'ווסטרן. לזכרו הוקמה הקתדרה על שם הנרי קראון ללימודים עבריים מודרניים באוניברסיטת שיקגו.
בירושלים תרם להקמת אולם קונצרטים על שמו (ביתה של התזמורת הסימפונית ירושלים) בתיאטרון ירושלים והמכון למחקר עסקים בישראל ע"ש הנרי קראון בפקולטה לניהול באוניברסיטת תל אביב.
הוא נפטר בשנת 1990 כשהוא בן 94. השאיר במותו את אשתו גלדיס, ושני בנים.
רחבת הכניסה לאולם הקונצרטים על שמו בתיאטרון ירושלים
הנס גרהרד קרויצפלדט

הנס גרהרד קרויצפלדט
הנס גרהרד קרויצפלדט (בגרמנית: Hans Gerhard Creutzfeldt‏; 2 ביוני 1885 – 30 בדצמבר 1964) היה נוירולוג ונוירו-פתולוג גרמני. התפיסה הרווחת היא שקרויצפלדט היה הראשון לתאר את מחלת קרויצפלד-יעקב, אבל יש על כך מחלוקת.
קרויצפלדט נולד בעיר הרבורג (אנ'), כיום רובע בהמבורג, ומת במינכן.
ביוגרפיה

קרויצפלדט נולד למשפחת רופאים מהרבורג, שנספחה מאוחר יותר להמבורג ב-1937. ב-1903, בגיל 18, קרויצפלדט גויס לצבא גרמניה ושירת בקיל. בסיום שירותו, למד בבית הספר לרפואה באוניברסיטאות יינה ורוסטוק, באחרונה קיבל דוקטורט בשנת 1909. חלק מהכשרתו הרפואית נעשתה בבית החולים סנט ג'ורג' בעיר המבורג. לאחר הסמכתו, שימש קרויצפלדט כרופא באונייה שהפליגה באוקיינוס השקט, ובהזדמנות זו למד מלאכות מקומיות, בלשנות ובוטניקה טרופית.
לאחר שובו לגרמניה ב-1912, עבד קרויצפלדט במכון הנוירולוגי בפרנקפורט על המיין, במרפאות פסיכיאטריה-נוירולוגיה בברסלאו, בקיל בברלין ובמינכן.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הוצב קרויצפלדט כקצין-רפואה במילואים וניצל מטביעת ספינת העזר עליה הפליג. לאחר שנפל בשבי ב-29 בפברואר 1916, הוחזר קרויצפלדט לארצו ולתפקידו בחודש מאי של אותה שנה ושירת כרופא בצי עד תום המלחמה ב-1918.
קרויצפלדט עבר להתגורר בקיל ב-1920, וב-1925 קיבל דרגה בתחום הפסיכיאטריה והנוירולוגיה באוניברסיטת קיל. ב-1938 מונה לפרופסור וראש מחלקות הפסיכיאטריה והנוירולוגיה באוניברסיטת קיל. הוא השתתף בזיהוי מחלה נוירולוגית ניוונית יחד עם אלפונס מריה יעקב, מחלת קרויצפלד-יעקב, שמאופיינת על ידי כך שרקמת המוח הופכת ספוגית ובעלת נקבים. כיום ידוע שהמחלה נגרמת על ידי חלבון פריון. הפריונים הם חלבונים שהתקפלו באופן לא תקין והשפיעו על הקיפול של החלבונים בסביבתם.
בשנים 1932–1933 היה קרויצפלדט חבר כבוד ונותן חסות לתנועת האס אס בהנהגתו של היינריך הימלר בגרמניה הנאצית.
שנים מאוחרות

קרויצפלדט היה בן 54 כאשר פרצה מלחמת העולם השנייה. הוא לא הושפע מהאידאולוגיה הנאצית והצליח להציל מספר אנשים ממוות במחנות ריכוז. בנוסף, הצליח להציל כמעט את כל המטופלים הפסיכיאטרים שלו מרצח תחת תוכנית T-4 אותנסיה (המתות חסד). זהו הישג יוצא דופן מאחר שרוב המטופלים הפסיכיאטרים שזוהו על ידי מפעילי תוכנית T-4 הומתו בגז או הורעלו במרפאות ייעודיות של התכנית כגון מרכז אותנסיה האדאמר.
ביתו ומרפאתו של קרויצפלדט נהרסו בהפגזות במהלך המלחמה. לאחר המלחמה שימש קרויצפלדט כראש האוניברסיטה בקיל במשך 6 חדשים, לפני שפוטר על ידי כוחות הכיבוש הבריטים. המאמצים שלו לבנות מחדש את האוניברסיטה גרמו לשורה של התנגשויות עם הבריטים, בעקבות רצונו של קרויצפלדט לאפשר לקצינים גרמנים ללמוד באוניברסיטה. קרויצפלדט התפטר ממשרתו ב-1953 על מנת לשמש כפרופסור אמריטוס במינכן.
חיים אישיים

קרויצפלדט היה נשוי לקלרה זומברט, והיו להם חמישה ילדים. קרויצפלדט סבל ממחלה גריאטרית במהלך השנים האחרונות של חייו ומת בשנת 1964 במינכן.
דילמות מוסריות

ד"ר קרויצפלדט נחשב לאחד הרופאים השנויים במחלוקת מימי מלחמת העולם השנייה. כאמור, הוא לא תמך באידאולוגיה הנאצית ואף פעל על מנת להציל את מטופליו על ידי כתיבת אבחנה רפואית שקרית ובכך מנע את שליחתם ל"אשפוז ארוך", שסופו היה במרכזי אותנסיה. מצד שני, שימש ד"ר קרויצפלדט כיועץ רפואי פסיכיאטרי למרכז העיקורים הגרמני שבבסיסו רעיון האיגניקה, ולחיל הים הגרמני. בנוסף, ישנן עדויות המקשרות בין קרויצפלדט לייעוץ בתוכנית T4. בשנת 1954 הסגיר ד"ר קרויצפלדט את פרופסור ורנר היידה (אנ'), ראש תוכנית האותנסיה T4, לרשויות, אך חזר בו לאחר שראה שלא נפתחה חקירה בנושא.
הנס גינתר (קצין אס אס)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 באוגוסט 1910 ארפורט, פרובינציית סקסוניה, הקיסרות הגרמנית 
 נהרג:  5 במאי 1945 (בגיל 34) Hlásná Třebaň, צ'כיה 
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית, רפובליקת ויימאר, גרמניה הנאצית 
 
הנס גינתר (בגרמנית: Hans Günther;‏ 22 באוגוסט 1910 – 5 במאי 1945) היה קצין אס אס בדרגת ס"ס-שטוּרמבאנפיהרר אשר כיהן כראש הלשכה המרכזית להגירת יהודים בפראג במהלך מלחמת העולם השנייה, והיה אחראי על גירושם של יהודי צ'כיה למחנות השמדה בתקופת שואה. הוא נהרג על ידי פרטיזנים צ'כים בשנת 1945.
ביוגרפיה

הנס גינתר היה בנם של אמיל גינתר, איש עסקים גרמני, ואשתו לידיה, מהעיר ארפורט שבתורינגיה, מרכז גרמניה. עבד כרואה חשבון עד לשנת 1931. הוא הצטרף לאס אה בנובמבר 1928, שם התקדם במהירות והגיע לדרגת מפקד באס אה (SA-Führer). במרץ 1929 הצטרף למפלגה הנאצית (חבר מס' 925 119). מאפריל 1931 היה חבר בשירות העבודה ההתנדבותי (FAD; בהמשך הפך לשירות העבודה של הרייך), ובין 1932 ו-1933 הנהיג קבוצת חברים משירות העבודה באחוזה במקלנבורג. בנוסף, שימש גינתר כאורטסגרופנלייטר (Ortsgruppenleiter), מנהיג קבוצה מקומי במפלגה הנאצית. בשנים 1934 - 1935 היה מובטל, ובזמן זה הצטרף לאימונים בבית הספר של קציני האס אה.
בספטמבר 1935 החל גינתר לעבוד כעוזר בלש בגסטפו בעיר ארפורט. שם, יחד עם אחיו הצעיר רולף גינתר מהמחלקה לענייני יהודים בגסטפו (Referat IV B 4; העומד בראשה היה אדולף אייכמן), התעסק בנושאים הקשורים למה שיכונה בעתיד כ"שאלה היהודית". ביולי 1937 הצטרף גינתר לאס אס (חבר מס' 129 290), ולאחר מכן הצטרף גם הוא למחלקה לענייני יהודים בגסטפו, שם הוטל על שני האחים לעקוב ולפקח על פעילות של "אויבי המדינה", למשל יהודים ובונים חופשיים. ב-1938 עבד גינתר שוב עם אחיו רולף לתקופה מסוימת בלשכה המרכזית להגירת יהודים בווינה שזה עתה הוקמה. מיולי 1939 עמד גינתר בראש הלשכה המרכזית להגירת יהודים בפראג (Zentralstelle für jüdische Auswanderung in Prag; השתייכה ל"מרכז הרייך להגירת יהודים" שבראשו עמד אייכמן), והמשיך לשמש בתפקיד זה עד תחילת מאי 1945. רשמית שימש גינתר כמפקד משטרת הביטחון והאס דה בפראג, אך בפועל תיפקד כאחראי על "הפתרון הסופי" בפראג וקיבל הוראות מאייכמן ומהיידריך. סגנו בלשכה בפראג היה קרל רהם, שמונה בפברואר 1944 למפקד מחנה הריכוז טרזיינשטט. גינתר היה ממונה על אכיפת התקנות האנטי-יהודיות בפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה, ועל גירוש יהודי צ'כיה לגטו טרזיינשטט ומשם למחנות השמדה. גינתר, שהיה נשוי ואב לילד לכל הפחות מאז 1941, פיקח על הנושא באופן אישי ולעיתים קרובות שהה בגטו והשגיח על הוצאות להורג של יהודים. האסירים בגטו טרזיינשטט היו מכנים אותו "התליין המחייך" (lächelnde Henker).
ביוגרפיה > תפקידו בתעמולה הנאצית

במטרה ליצור תעמולת נגד להאשמות של בעלות הברית על מחנות הריכוז ועל הטבח ביהודים בשטחי הכיבוש הגרמני, ארגן גינתר את צילום הסרט "טרזיינשטט" שעסק ב"אזורי ההתיישבות היהודית", והיה אמור לצייר תמונה אידיאלית של יהודים הנהנים משפע כלכלי ומחיים נעימים במחנות הריכוז. הסרט צולם בסוף קיץ 1944 והושלם במרץ 1945. קורט גרון, במאי ושחקן יהודי, צילם את הסרט בתמורה להבטחה כי הוא ומשפחתו יישארו בחיים. זמן קצר לאחר צילום הסרט, "פונו" הוא ומשפחתו לאושוויץ ועם הגעתם נשלחו לתאי הגזים.
הסרט היה מיועד לקהל זר, אך מאחר שהוא הושלם זמן קצר לפני נפילתו של הרייך השלישי, רק ארגונים זרים מעטים הספיקו לראותו.
בנוסף היה גינתר אחראי על הקמת "המוזיאון היהודי המרכזי" שהקימו הנאצים במבנה המוזיאון היהודי בפראג. המוזיאון בפראג, שהוקם בתחילת המאה ה-20, הכיל חפצי אמנות יהודית רבים. הנאצים החליטו להופכו למוזיאון של "הגזע היהודי הנכחד" לאחר שיסתיימו מבצעי הפתרון הסופי, והיהדות לא תהיה קיימת עוד. 
על כן, בתקופה הנאצית נבזזו פריטים רבים מהקהילות ומבתי הכנסת היהודיים בבוהמיה ובמוראביה והועברו למוזיאון. האחריות לאיסוף הייתה בידי ד"ר יוסף פולאק, שלכאורה התכוון להגן על חפצי האמנות היהודיים ולהחזירם לאחר המלחמה לבעליהם.
ביוגרפיה > מותו

ב-5 במאי 1945, עם פרוץ מרד פראג על ידי המחתרת הצ'כית, עזב גינתר את פראג יחד עם אחיו רולף, ששהה בפראג מאז 1943, ויחד עם עמיתים נוספים מהלשכה המרכזית. שיירת כלי הרכב המשוריינים שליוותה את גינתר נעצרה במחסום כביש שהקימו פרטיזנים צ'כים בעיירה ברון, כ-30 ק"מ דרומית-מערבית לפראג. גינתר נעצר ופורק מנשקו. על פי הפרטיזנים, גינתר ניסה לאחוז בנשקו של השומר ונפצע אנושות מהמאבק שהתחולל לאחר מכן כשנפגע מרימון יד; לאחר מכן מת גינתר מפצעיו.
לקריאה נוספת

Jan Björn Potthast: Das jüdische Zentralmuseum der SS in Prag – Gegenerforschung und Völkermord im Nationalsozialismus. Campus-Verlag, München 2002 ISBN 3-593-37060-3
Ernst Klee: Das Personenlexikon zum Dritten Reich: Wer war was vor und nach 1945. Fischer-Taschenbuch-Verlag, Frankfurt am Main 2005. ISBN 3-596-16048-0
הכלכלה הישראלית בין מלחמת ששת הימים ומלחמת יום הכיפורים

הכלכלה הישראלית ידעה בין מלחמת ששת הימים (1967) למלחמת יום הכיפורים (1973) צמיחה גדולה ביותר, שהחליפה את המיתון העמוק בו שקע המשק בשנת 1965.
הכלכלה הישראלית לפני מלחמת ששת הימים

אחרי צמיחה כלכלית מהירה מתחילת שנות החמישים עד למחצית הראשונה של שנות השישים, הכלכלה הישראלית נקלעה למשבר. הפסק הזרמת כספי השילומים מממשלת גרמניה גרם לגירעון גדול בתקציב המדינה, ולעליית האינפלציה לשיעור של 6% - 7% בין השנים 1965 ל-1966. ראש הממשלה, לוי אשכול, ושר האוצר, פנחס ספיר, ניסו לבלום את האינפלציה באמצעות הקטנת תקציב המדינה והעלאת מיסים. למרות הצלחת צעד זה בבלימת האינפלציה, באותן שנים הסתיימו פרויקטים גדולים של המדינה שדרשו עובדים רבים: הקמת נמל אשדוד, השלמת המוביל הארצי והרחבת מפעלי ים המלח. בעקבות הקטנת תקציב המדינה והקטנת הביקוש לעובדים, המשק הישראלי האט את פעולתו ונכנס למיתון עמוק. שיעור האבטלה עלה ל-10%, ולראשונה עלה מספר היורדים מהארץ על מספר העולים. המיתון הגיע לשיאו בתקופת ההמתנה: במהלך שלושת השבועות בין ה-15 במאי וה-5 ביוני, המדינה התכוננה למלחמה, והציבור נכנס לחרדה. המשק הישראלי הקפיא את פעולתו, מכיוון שרוב הגברים בגיל העבודה התגייס למילואים. התקופה הסתיימה עם פרוץ מלחמת ששת הימים, בה ניצח צבא ישראל את צבאות ערב תוך שישה ימים בלבד וכבש חבלי ארץ נרחבים מעבר לקו הירוק. עם סיום מלחמת ששת הימים, הסתיים באחת המיתון והחלה צמיחה וגאות כלכלית.
הצמיחה הכלכלית

לאחר הניצחון הגדול, הציבור היה מצוי באופוריה, וצפה עתיד חיובי. הרגשה חיובית זאת באה לידי ביטוי במשק הישראלי: הממשלה החליטה לפתח את "השטחים המוחזקים", ולשם כך הייתה זקוקה לעובדים רבים. העלייה מברית המועצות האיצה את הצמיחה הכלכלית, ובו בזמן מלחמת ההתשה הביאה לגידול בתקציב הביטחון. למרות הצמיחה המהירה של המשק, ושיעורי אינפלציה של 4% לקראת סוף שנות השישים, עתיד היה המצב להשתנות בתחילת שנות השבעים.
הצמיחה הכלכלית > שנות השבעים

לקראת תחילת שנות השבעים, נמשכה הצמיחה המהירה במשק. אך בו בזמן, עם הגדלת הגירעון בתקציב המדינה, עלתה האינפלציה לרמה דו ספרתית, כשהיא הגיעה ל-10% בשנת 1970, ול-13% בשנת 1971. למרות זאת, הצמיחה הכלכלית המשיכה כקודם, כשרוב הגירעון ממומן מהגדלת המס ומהלוואות.
בשנות השבעים התפתח מנגנון "ביטוח ההצמדה". באמצעות מנגנון זה, נתנה הממשלה סובסידיה בגובה האינפלציה למוצרי יסוד. ביטוח ההצמדה גרם לתהליך שרשרת אינפלציוני. ברגע שעלו המחירים, הממשלה הייתה מחויבת להגדיל את הסובסידיות, מה שהגדיל את הגירעון בתקציב, הוסיף שהגביר את האינפלציוני, והוביל לעליית מחירים. בשנת 1972, ירדה האינפלציה לרמה של 12%.
היום השישי למלחמת יום הכיפורים
הגאות הגיעה לסיומה עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים. המלחמה חייבה הגדלה נוספת בתקציב הביטחון. בו בזמן פרץ משבר האנרגיה, אשר הוביל לעליית מחירי הנפט. האינפלציה בשנת 1973 עלתה ל-20%, והמשיכה לגדול במשך השנים הבאות. תקציב הממשלה התנפח לממדים חסרי תקדים, והתוצר עלה רק ב-3%. החוב החיצוני הגיע ל-38% מהתמ"ג בשנת 1973.
רבים מצביעים על מדיניות כלכלית זאת כגורם חשוב להתגברות האינפלציה בישראל.
מצריים תקפה בדרום באותו זמן
עליה מברית המועצות
הייקו הרליך

הייקו הרליך (בגרמנית: Heiko Herrlich, נולד ב-3 בדצמבר 1971 במנהיים שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת החלוץ, וכיום מאמן.
ככדורגלן, הרליך שיחק בבאייר לברקוזן, בורוסיה מנשנגלדבך ובורוסיה דורטמונד. הרליך היה ידוע כמבקיע שערים מחונן, והוא סיים את עונת 1994/1995 בבונדסליגה כמלך השערים. להרליך חמש הופעות ושער אחד במדי נבחרת גרמניה.
כמאמן, העפיל הרליך עם יאן רגנסבורג שתי ליגות ברצף, מהליגה הרביעית לבונדסליגה השנייה.
קריירת מועדונים > באייר לברקוזן ובורוסיה מנשנגלדבך

הרליך שיחק במועדון הנוער של פרייבורג ובשנת 1989 עבר לשחק בקבוצה הבוגרת של באייר לברקוזן. הרליך שיחק בלברקוזן במשך ארבע עונות, ובעונת 1992/93 זכה עם הקבוצה בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 1:0 בגמר על קבוצת המילואים של הרטה ברלין בתוצאה 1:0 משער של אולף קירסטן. בתום עונה זו עבר הרליך לבורוסיה מנשנגלדבך, בה שיחק שתי עונות ושיתף פעולה עם מרטין דאלין ושטפן אפנברג. בתקופתו בקבוצה הפך הרליך לחלוץ מוביל, וסיים את עונת 1994/95 כמלך השערים של הבונדסליגה, עם 20 הבקעות, בצוותא עם מריו באסלר. באותה עונה הרליך זכה עם בורוסיה מנשנגלדבך בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 3:0 בגמר על וולפסבורג, בו כבש הרליך את השער השלישי.
קריירת מועדונים > בורוסיה דורטמונד

לאחר הזכייה בגביע הגרמני עם בורוסיה מנשנגלדבך, חתם הרליך אצל האלופה הטרייה, בורוסיה דורטמונד, על מנת לחזק את הקבוצה לקראת ליגת האלופות. מטרה זו לא צלחה עבור הקבוצה, שנעצרה בשמינית גמר ליגת האלופות על ידי אייאקס אמסטרדם, אך הקבוצה זכתה באליפות שנייה ברצף, כשהרליך מהווה חלק חשוב בסגל הקבוצה, שכלל גם שחקנים כמו מתיאס זאמר, סטפן שפויזאט, לארס ריקן ומיכאל צורק. בעונת 1996/97 בורוסיה דורטמונד סיימה את הליגה במקום השלישי בלבד, מרחק שמונה נקודות מהאלופה באיירן מינכן, אך זכתה בפעם היחידה בתולדותיה בליגת האלופות, לאחר ניצחון 3:1 במשחק הגמר על יובנטוס. בגמר זה הרליך החליף בדקה ה-67 את קרל-היינץ רידלה. זכייתה של דורטמונד בליגת האלופות הקנתה לה כרטיס לטורניר הגביע הביניבשתי, שם ניצחה 2:0 בגמר את קרוזיירו הברזילאית, כאשר הרליך הבקיע את השער השני. בהמשך, בורוסיה דורטמונד נחלשה מעט, והרליך הבקיע בכל עונה במספרים חד-ספרתיים. לאחר מספר שנים נטולות תארים, זכתה בורוסיה דורטמונד באליפות בעונת 2001/02, כאשר הרליך צבר עשר הופעות ולא הבקיע שערים. בשתי עונותיו האחרונות בקבוצה, שיחק הרליך בעיקר בקבוצת המילואים. בתום עונת 2003/04 פרש הרליך ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית

להרליך חמש הופעות במדי נבחרת גרמניה, כולן בשנת 1995, במסגרת מוקדמות יורו 1996. הרליך הבקיע שער אחד במדים הלאומיים, בתיקו 1:1 בדיסלדורף מול נבחרת ויילס. עם זאת, הרליך החמיץ את יורו 1996 בגין פציעה.
קריירת אימון

הרליך קיבל רישיון אימון בשנת 2005, והחל באימון קבוצת הנוער עד גיל 19 של בורוסיה דורטמונד, כשבמקביל מונה לדובר של המונדיאל לבעלי מוגבלויות שנערך בגרמניה בשנת 2006.
ביולי 2007 מונה הרליך למאמן נבחרת גרמניה עד גיל 17, וסיים עמה במקום השלישי באליפות העולם עד גיל 17 שנערכה בשנת 2007 בקוריאה הדרומית. בשנת 2008 מונה למאמן נבחרת גרמניה עד גיל 19, ושוחרר מהתפקיד בשנת 2009.
בעונת 2009/10 החל הרליך לאמן את בוכום ששיחקה אז בבונדסליגה, ופוטר באפריל 2010 בגין הישגים דלים, כשבמקומו מונה אחד מהסמלים הגדולים של בוכום, דריוש ווש. שינוי זה לא הביא את השינוי המיוחל, ובוכום נשרה מהבונדסליגה בתום העונה. בעונת 2011/12 אימן הרליך את אונטהראכינג, ועזב במאי 2012 בגין סיבות אישיות.
ביוני 2013 מונה הרליך למאמן קבוצת הנוער של באיירן מינכן עד גיל 17. בשנת 2015 נערכו בקבוצה שינויים מבניים, והרליך עזב את התפקיד.
החל מינואר 2016 הרליך הוא המאמן של יאן רגנסבורג. כשהרליך החל לאמן את המועדון הוא שיחק בליגה האזורית הבווארית שהיא הרביעית בהיררכיית הליגות בגרמניה. בעונת 2015/16 הרליך ויאן רגנסבורג העפילו אל הליגה הגרמנית השלישית. בתום עונת 2016/17 סיימו הרליך ויאן רגנסבורג במקום השלישי בליגה, וניצחו במבחני ההעפלה את מינכן 1860, וכך עלו אל הבונדסליגה השנייה והשלימו עליית ליגה שנייה ברצף.
ביוני 2017 מונה הרליך כמאמנה של באייר לברקוזן מהבונדסליגה. בדצמבר 2018 פוטר מתפקידו.
במרץ 2020 מונה הרליך כמאמן אאוגסבורג מהבונדסליגה לאחר פיטוריו של המאמן מרטין שמידט.
תארים

עם באייר לברקוזן:
הגביע הגרמני: 1992/93
עם בורוסיה מנשנגלדבך:
הגביע הגרמני: 1994/95
עם בורוסיה דורטמונד:
אליפות הבונדסליגה (2): 1995/96, 2001/02
ליגת האלופות: 1997
הגביע הביניבשתי: 1997
תארים אישיים:
מלך השערים של הבונדסליגה: 1994/95
המאמן הטוב ביותר לקבוצות עד גיל 17: 2008
הנרי קליפטון סורבי

| --- | --- |

 לידה:  10 במאי 1826 שפילד, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  9 במרץ 1908 (בגיל 81) שפילד, הממלכה המאוחדת 
 מקום מגורים:  אנגליה 
 מקום לימודים:  Sheffield Collegiate School 
 פרסים והוקרה:  מדליית וולסטון (1869)  המדליה המלכותית (1874)  הרצאת בייקר (1863)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  עמית החברה המלכותית 
 
הנרי קליפטון סורבי (באנגלית: Henry Clifton Sorby;‏ 10 במאי 1826 – 9 במרץ 1908), היה פטרולוג וגאולוג אנגלי, מחלוצי הפטרולוגיה המיקרוסקופית. מחקריו פתחו דרך לייצור מסיבי של פלדה.
ביוגרפיה

הנרי סורבי נולד בעיירה ליד שפילד. כבר בגיל צעיר הוא גילה עניין במדעי כדור הארץ. בין המחקרים הראשונים שלו היה חקר חפירות באזור יורקשיר. בשנת 1847, אביו נפטר והשאיר להנרי סורבי הכנסה בטוחה וקבועה. תוך זמן קצר הוא הקים מעבדה בביתו. באותו זמן הוא עסק בעיקר בגאוגרפיה פיזית. במעבדה זו הוא פיתח שיטה מיוחדת לחקר הסלעים במיקרוסקופ. שיטה זו נוצלה על ידי סמואל אולפורט לחקר הסלעים ברחבי אנגליה.
בשנת 1857 הוא נבחר לחברה המלכותית.
הוא היה בין החלוצים בפטרוגרפיה ובשנת 1869 זכה במדליית וולאסטון של האיגוד הגאולוגי של לונדון.
בשנת 1863 הנרי סורבי התחיל לחקור ברזל ופלדה. בעזרת שיטה שהוא פיתח הוא גילה את קשר בין סיליקון ואיכות הפלדה. הדבר איפשר בהמשך להנרי בסמר לפתח את תהליך בסמר לייצור זול של פלדה איכותית.
בשנת 1874 הוענקה לו המדליה המלכותית. בשנת 1882 הוא נבחר לנשיא איגוד חוקרי המיקרוסקופ. הו אפעל רבות להקמת אוניברסיטת שפילד שנפתח בשנת 1905. בשנת 1892 הוא נבחר לאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
החל משנת 1976 איגוד מטלוגרפיה הבינלאומי מעניק מדליית סורבי.
הערות שוליים

↑  1911 Encyclopædia Britannica/Allport, Samuel
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009748229505171  DSI: 6497  GND: 117476587  ISNI: 0000 0000 6317 8595  LCCN: n85801418  NLA: 35757046  NTA: 071302131  RERO: 02-A003849330  SNAC: w6nc6fm7  SUDOC: 127860118  Trove: 1073574  VIAF: 27849444   WorldCat (עם VIAF): 27849444 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הכללה (מתמטיקה)

הכללה היא מאבני היסוד של הפעילות המתמטית. הכללה פירושה לקיחת עצם מתמטי מסוים, ומעבר ממנו לעצם כללי יותר, שהעצם שממנו יצאנו מהווה מקרה פרטי שלו.
מושג B מהווה הכללה של מושג A כאשר:
כל מופע של המושג A הוא גם מופע של המושג B.
יש מופע של המושג B שאינו מופע של המושג A.
יתרונה הבולט של ההכללה היא בכך שהיא עוברת מהדיון במושג הפרטי, המצומצם, למושג כללי, ובכך מאפשרת את יישומו של הידע שנצבר אודות המושג המצומצם בעולם המקיף יותר שבו חל המושג הכללי. בנוסף, ההתעסקות ב"תמונה הגדולה" מאפשרת לעיתים לגלות מידע חדש על המושג הפרטי, שעד אז היה קשה להבחין בו בשל ריבוי הפרטים הלא רלוונטיים.
דוגמאות

מערכות המספרים השונות מהוות הכללה אחת של השנייה. המספרים המרוכבים מהווים הכללה של המספרים הממשיים המהווים הכללה של המספרים הרציונליים המהווים הכללה של המספרים השלמים המהווים הכללה של מספרים הטבעיים.
משפט הקוסינוסים הוא הכללה של משפט פיתגורס ממשולש ישר-זווית למשולש כלשהו.
אלגברה מופשטת עוסקת בהכללות של מבני המספרים המוכרים, כאשר מפשיטים מהם המבנה העשיר שלהם ונשארים רק עם התכונות האלגבריות. כך למשל חוג הוא הכללה של המספרים השלמים ושדה הוא הכללה של המספרים הרציונליים. הכללה זו מאפשרת להשתמש בתכונות מוצלחות רבות של המספרים גם במבנים שאינם מספריים.
משפט הערך הממוצע של קושי הוא הכללה של משפט הערך הממוצע של לגראנז' שהוא הכללה של משפט רול.
מספר מצולע הוא הכללה של מספר משולשי ומספר ריבועי. משפט המספרים המצולעים מכליל את משפט ארבעת הריבועים של לגראנז'.
טופולוגיה היא תחום המכליל את הגאומטריה ואת החשבון האינפיניטסימלי. היא מאפשרת לחקור טענות רבות מתחומים אלו בלי להתבסס על מושג המרחק המושרש בהם היטב.
דוגמה מפורטת

נתחיל מטענה פשוטה אודות מספרים ונכליל אותה:
6 מתחלק ב-3.
זו טענה פשוטה וידועה לכל. ניתן להכליל אותה לטענה הבאה:
לכל מספר טבעי a מתקיים שהמספר  a^{3}-a מתחלק ב-3.
טענה זו נכונה משום ש- a^{3}-a=a(a-1)(a+1). זוהי מכפלה של שלושה מספרים עוקבים, ולכן בהכרח אחד מהם מתחלק ב-3, ולכן כך גם המכפלה כולה. אם נציב a=2 נקבל את הטענה ש-6 מתחלק ב-3, ממנה התחלנו.
המשפט הקטן של פרמה: לכל p ראשוני ולכל a טבעי,  a^{p}-a מתחלק ב-p.
משפט זה מכליל את הטענה הקודמת שמתקבלת מהמשפט כאשר מציבים p=3.
משפט אוילר: לכל n טבעי ולכל a טבעי זר ל-n, מתקיים ש- a^{\phi (n)}-1 מתחלק ב-n ( \phi (n) היא פונקציית אוילר, ששווה למספר המספרים הזרים ל-n וקטנים ממנו).
משפט אוילר מכליל את המשפט הקטן של פרמה. שכן אם ניקח את n להיות ראשוני p, אז  \phi (p)=p-1, ונקבל  a^{p-1}-1 מתחלק ב-p. לאחר כפל ב-a מתקבל הנוסח המוכר של המשפט הקטן של פרמה.
עד כה עסקנו במספרים טבעיים. אך ההכללה הבאה תחשוף את הטבע האמיתי של הטענות שעסקנו בהן, שיש להן משמעות אלגברית עמוקה.
תהי G חבורה מסדר n, ויהי g איבר ב-G, אזי  g^{n}=e, כאשר e הוא איבר היחידה של G.
טענה זו מכלילה את משפט אוילר, משום שקבוצת המספרים הטבעיים הקטנים וזרים ל-n היא חבורה ביחס לכפל מודולו n (הקרויה חבורת אוילר), שהסדר שלה הוא  \phi (n) ואיבר היחידה שלה הוא 1.
הטענה האחרונה היא מקרה פרטי של טענה מרכזית בתורת החבורות:
משפט לגראנז': הסדר של תת-חבורה של חבורה מחלק את הסדר של החבורה.
הטענה הקודמת נובעת ממשפט לגראנז' אם ניקח את התת-חבורה הציקלית הנוצרת על ידי האיבר g.
על אף שכל טענה כאן חזקה יותר מזו הקודמת לה, רמת הקושי בהוכחתן אינה עולה משמעותית, ולמעשה ההוכחה של ארבע הטענות האחרונות כמעט זהה. החוכמה בהכללה היא להבין אילו תכונות של העצמים בהם עוסקים חשובות, ואילו רק מפריעות לראות את העיקר. במקרה הזה העיסוק במספרים דווקא (על כל התורה העשירה שהם מגלמים) לא היה נחוץ, וההבנה הזו היא שאפשרה להוכיח תוצאה כללית בהרבה.
ראו גם

הפשטה (מתמטיקה)
המבוא לחוקת ארצות הברית

"We the People" - אנו האנשים. האותיות המעוטרות הפותחות את חוקת ארצות הברית
המבוא לחוקת ארצות הברית (באנגלית: The Preamble to the United States Constitution) הוא קטע המורכב ממשפט אחד ארוך שמציג את חוקת ארצות הברית ומצהיר על סיבת חיבורה ועל מטרתה. כמו כן, אין המבוא מבטיח כל זכות או אוסר על כל מעשה.
תוכן

אנו, אנשי ארצות הברית, כדי ליצור איחוד מושלם יותר, לייסד צדק, להבטיח שלווה מן הבית, לספק הגנה לעם, לטפח רווחת הכלל, ולהבטיח את ברכת החירות עבורינו לנו ועבור צאצאינו, קובעים ומכוננים חוקה זו לארצות הברית של אמריקה.
המקור באנגלית
We the People of the United States, in Order to form a more perfect Union, establish Justice, insure domestic Tranquility, provide for the common defence, promote the general Welfare, and secure the Blessings of Liberty to ourselves and our Posterity, do ordain and establish this Constitution for the United States of America.
משמעות

למעשה, אין כל הבטחה פרקטית במבוא, ואין שום הטלת סמכויות על הממשל הפדרלי. כתוצאה מכך, הוא מעולם לא היווה גורם מרכזי בפסיקה משפטית כלשהי.
דרך הוצאה

בהלכות מלאכת הוצאה, דרך הוצאה הוא תנאי יסודי וכלל מוביל. כמו בכל מלאכה ממלאכות שבת, נאסרה המלאכה רק אם נעשתה בדרך מקובלת ובאופן שבה הרגילות היא לעשות את המלאכה, ועשייתה בשינוי אינה אסורה מהתורה אלא רק מדברי חכמים.
המקור במשנה

המקור לכך שמלאכת הוצאה היא דווקא בדרך הוצאה מובא במשנה במסכת שבת, בה קובעת המשנה, כי כל הוצאה באופן שבו הוציאו בני קהת, פלג משבט לוי את המשכן וכליו בעת מסעות בני ישראל ממקום למקום, נחשבת להוצאה, אך הוצאה שאין הדרך לבצע הוצאה באופן כזה ואף בני קהת לא השתמשו בדרך זו,  אין הוצאה זו נחשבת להוצאה.
המוציא בין בימינו בין בשמאלו בתוך חיקו או על כתפו חייב שכן משא בני קהת לאחר ידו ברגלו בפיו ובמרפקו באוזנו ובשיערו ובאפונדתו ופיה למטן בין אפונדתו לחלוקו ובחופת חלוקו במנעלו ובסנדלו פטור שלא הוציא כדרך המוציאין
על משנה זו הוסיף רב, מראשוני וגדולי אמוראי בבל, כי המוציא משא על ראשו פטור, ולמרות שבני הוצל עושים כך, אף בני הוצל עצמם פטורים שכן בטלה דעתם אצל כל אדם, ולכן אין הוצאה כזו נחשבת להוצאה בדרך הוצאה. התוספות מסבירים את ההבדל בין דרך הוצאה כזו, שאינה נחשבת לדרך הוצאה למרות שיישוב שלם נוהג בו, ואפילו ביישוב עצמו, לעומת הדין במלאכת סחיטה שהיא נחשבת לדרך סחיטה במקום שנהגו בו. הוא מבאר, כי דבר שנהגו אנשי ישוב שלם מחמת עושרם נחשב למנהג, שכן לא ניתן לומר שמנהג העולם - העניים - שאין נוהגים כן סותר את מנהגם כדי שנאמר "בטלה דעתם אצל כל אדם", שהרי אין הם נוהגים כן אלא מפאת עניותם, אבל אם היה להם ממון בשפע או פירות אלו בשפע, היו נוהגים כן, לעומת זאת הוצאה על הראש שאפשרית לכל אדם ולמרות זאת אין נוהגים בה אלא אנשי יישוב מסוים אינה נחשבת להוצאה.
אופן שלישי הוא מנהג שנהג בו אדם יחיד מחמת עושרו אינו נחשב למנהג, כי מנהג של אדם יחיד אינו נחשב למנהג כזה שניתן לומר שכך נהוג לעשות דבר כזה.