stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרשת מלכה לייפר
מעורבות יעקב ליצמן בפרשה

בפברואר 2019 נחקר יעקב ליצמן, סגן שר הבריאות, בחשד שעשה שימוש בסמכויותיו בניגוד לחוק. על פי החשד, ליצמן ביקש לארגן חוות דעת פסיכיאטרית, שתקבע שלייפר אינה כשירה לעמוד לדין. במסגרת חקירת החשדות נגד ליצמן נגבו עדויות מרופאים שביססו את החשדות נגדו.
באוגוסט 2019 הגיעה משטרת ישראל למסקנה כי יש תשתית ראייתית להגשת כתב אישום נגד ליצמן בגין הדחת עד, מרמה והפרת אמונים. לדברי המשטרה, ליצמן ניסה להשפיע על פסיכיאטרים לתת חוות דעת המונעת את הסגרת לייפר. בין השאר יצר קשר עם הפסיכיאטר המחוזי של ירושלים, ד"ר יעקב צ'רנס, שהגיש בשנת 2016 חוות דעת שבה קבע שלייפר כשירה לעמוד לדין וניתן להסגירה, אך לאחר מספר חודשים הוציא חוות דעת הפוכה. במשטרה הוחלט לסגור את התיק נגד צ'רנס מחוסר ראיות, ובשל הקושי המשפטי להוכיח כי חוות דעתו המתוקנת שגויה מבחינה רפואית. בינואר 2022 חתם ליצמן על הסדר טיעון בו יודה בהפרת אמונים בפרשה ואשר במסגרתו יתפטר מתפקידו כחבר כנסת, וביוני 2022 התפטר מהכנסת בעקבות ההסדר.
סברינה גילוד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1987 (בת 38 בערך) 
 מדינה:  שווייץ 
 
סברינה גילוד (בגרמנית: Sabrina Guilloud; נולדה ב-1987) היא דוגמנית שווייצרית.
ביוגרפיה

גילוד בז'נבה, הייתה לסגנית ראשונה במיס שווייץ 2010. בשנה זו הופיעה בתצוגת אופנה בציריך, בשנה לאחר מכן גם הופיעה בתצוגה בעיר כשדיגמנה ביגוד של חברת "Pepe Jeans".
ב-2013 השתתפה באירוע לעידוד המודעות לתסמונת רט ביחד עם ידוענים נוספים ממדינתה. היא הופיעה במסע פרסום לעידוד התיירות בשווייץ.
ב-2018 הובילה קמפיין לחברת הקוסמטיקה "Wildhorn" היא משמשת כשגרירה עבור הארגון "BLACKSWAN Foundation", העוסק במחקר עבור מחלות נדירות ויתומות.
היא גרה בשטוטגרט ועוסקת רבות בדוגמנות בגרמניה, אביה אריק גילוד הוא טייס שנהרג בתאונה אווירית באקוודור.
הערות שוליים

↑  L'essentiel, Sabrina Guilloud pose en lingerie, L'essentiel (בצרפתית)
↑  Model Sabrina Guilloud walk the runway in a Pepe Jeans design during..., Getty Images (באנגלית)
↑  Sabrina Guilloud: Kampagne für Schweiz Tourismus, Schweizer Illustrierte (בגרמנית)
↑  Sabrina Guilloud, Wildhorn Fine Cosmetics (בצרפתית)
↑  Ambassadors | BLACKSWAN Foundation, www.blackswanfoundation.ch
שברולט סדרה F

| --- | --- |

Chevrolet Series F בחצר מפעל "שברולט" באוקלנד, קליפורניה
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  שברולט
 שנות ייצור:  1917
 יחידות שיוצרו:  511
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מודל קודם:  שברולט סדרה H
 מודל אחריו:  שברולט סדרה FA (Chevrolet Series FA (אנ'))
 חברת אם:  ג'נרל מוטורס
 סיווג:  Touring car (אנ')
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 בסיס גלגלים:  2,743 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, בטור, 2.8 ליטר, המפיק 24 כ"ס
שברולט סדרה F (באנגלית: Chevrolet Series F) היא מכונית משפחתית בסגנון "Touring car" (אנ') מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית שברולט אשר יוצרה בשנת 1917.
בשנת 1917 ג'נרל מוטורס רכשה את השליטה ב"שברולט".
גרסאות

סדאן (Touring) – 4 דלתות (גג מברזנט) (דגם: "F-5 Chevrolet Baby Grand Touring").
רודסטר – 2 דלתות (דגם: "F-2 Chevrolet Royal Mail Roadster").
נתונים

מנוע קדמי.
מנוע הנעה אחורית.
מסבים עיקריים: שלושה.
מאייד מסוג "Zenith double jet".
דגמי "שברולט סדרה F" יוצרו באוקלנד, קליפורניה.
יוצרו 511 יחידות.
ראו גם

שברולט
שברולט סדרה H
שברולט לייט 6
שברולט סדרה 490
שברולט סדרה AA קפיטול
הערות שוליים

↑  Gunnell, John. Standard Catalog of Chevrolet, 1912–2003: 90 Years of History, Photos, Technical Data and Pricing. Krause Publications. p. 13. ISBN 978-1-4402-3051-6.
↑  R. Kimes, Beverly; C. Ackerson, Robert (1986). Chevrolet: A History from 1911 (2nd ed.). Automobile Quarterly Publications. pp. 22–27. ISBN 0-915038-62-5.
↑  "שברולט סדרה F", שנת 1917 auto.howstuffworks.com/1917-chevrolet-series-d
שברולט קוסוורת' וגה

| --- | --- |

Chevrolet Cosworth Vega, שנת 1976
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Cosworth Twin-Cam
 יצרן:  שברולט
 שנות ייצור:  1975 – 1976
 יחידות שיוצרו:  3,508
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת אם:  ג'נרל מוטורס
 סיווג:  מכונית קופה
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 פלטפורמה:  GM H platform (1971) (אנ')
 אורך:  4,481 מ"מ
 רוחב:  1,661 מ"מ
 גובה:  1,270 מ"מ
 משקל:  1,250 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,464 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, בטור, 16 שסתומים, המפיק 110 כ"ס ב-5,600 סל"ד
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות  תמסורת ידנית - 5 מהירויות + אוברדרייב (אנ') (שנת 1976)
 מעצב:  GM & Chevrolet Design staffs  ביל מיטצ'ל (אנ') סטייליסט ראשי  Calvin Wade עיצוב מנוע
שברולט קוסוורת' וגה (באנגלית: Chevrolet Cosworth Vega, קרויה גם: Cosworth Twin-Cam) היא מכונית קופה, 3 דלתות הצ'בק מתוצרת חטיבת המכוניות שברולט של יצרנית הרכב האמריקנית ג'נרל מוטורס אשר יוצרה בין השנים 1975 – 1976 בארצות הברית.
נתונים

יוצרו 3,508 יחידות (בשנת 1975 יוצרו 2,061 יחידות).
3 דלתות - האצ'בק.
מנוע קדמי - 2.0 ליטר תוכנן על ידי חברת הנדסת הרכב הבריטית "Cosworth" (אנ'), מנוע מסוג "Twin-Cam" עם בלוק צילינדרים מסגסוגת אלומיניום יצוק וסגסוגת אלומיניום מסוג 356. לכל גל זיזים יש חמישה מיסבים. המוטות, משאבת המים והמאוורר מונעים על ידי חגורת גומי ניאופרן (אנ') מחוזקת כבל עשוי מפיברגלס בדומה למנוע 2,294 סמ"ק שהורכב בדגם שברולט וגה.
מנוע בנזין.
סוג הנעה: הנעה אחורית.
תמונות

"שברולט קוסוורת' וגה", שנת 1975
"שברולט קוסוורת' וגה", שנת 1975
"שברולט קוסוורת' וגה", שנת 1975
"שברולט קוסוורת' וגה", שנת 1976
"שברולט קוסוורת' וגה", שנת 1976
"שברולט קוסוורת' וגה", שנת 1976
"שברולט קוסוורת' וגה"
מנוע "שברולט קוסוורת' וגה", שנת 1976
ראו גם

שברולט
שברולט וגה
הערות שוליים

↑  Gunnell, John, ed. (1987). The Standard Catalog of American Cars 1946–1975. Krause Publications. ISBN 0-87341-096-3
↑  "שברולט קוסוורת' וגה"  motorious.com/articles/news/348283/this-chevrolet-cosworth-vega-was-americas-hot-hatchback-coupe
↑  "שברולט קוסוורת' וגה" hagerty.com/articles-videos/articles/2016/12/14/cosworth-vega
↑  "שברולט קוסוורת' וגה"  curbside.tv/blog/2019/4/5/chevrolet-cosworth-vega
התפלגות לפלס

| --- | --- |
 פונקציית ההסתברות
 
 פונקציית ההסתברות המצטברת
 
 מאפיינים
 פרמטרים:   \mu  (ממשי)  b>0 (ממשי)
 תומך:   \mathbb {R} 
 פונקציית צפיפות הסתברות (pdf):   {\frac {1}{2b}}\exp \left(-{\frac {|x-\mu |}{b}}\right)
 פונקציית ההסתברות המצטברת (cdf):   {\begin{cases}{\frac {1}{2}}\exp \left({\frac {x-\mu }{b}}\right)&{\text{if }}x\leq \mu \\[8pt]1-{\frac {1}{2}}\exp \left(-{\frac {x-\mu }{b}}\right)&{\text{if }}x\geq \mu \end{cases}}
 תוחלת:   \mu 
 חציון:   \mu 
 ערך שכיח:   \mu 
 שונות:   2b^{2}
 אנטרופיה:   \log(2be)
 פונקציה יוצרת מומנטים (mgf):   {\frac {\exp(\mu t)}{1-b^{2}t^{2}}}{\text{ for }}|t|<1/b
 פונקציה אופיינית:   {\frac {\exp(\mu it)}{1+b^{2}t^{2}}}
 צידוד:   0
 גבנוניות:   3
בתורת ההסתברות ובסטטיסטיקה, התפלגות לפלס היא התפלגות הסתברות רציפה הקרויה על שם פייר-סימון לפלס. היא נקראת לפעמים גם התפלגות מעריכית כפולה, כיוון שניתן לראותה כשתי התפלגויות מעריכיות (עם פרמטר מיקום נוסף) המחוברות יחדיו, אם כי המונח משמש לעיתים גם להתייחסות להתפלגות גומבל(אנ').
הגדרות > פונקציית צפיפות הסתברות

פונקציית צפיפות ההסתברות של התפלגות לפלס עם פרמטרים  \mu  ו  b היא
\mu  הוא פרמטר מיקום, ו  b>0 הוא פרמטר קנה מידה. אִם  \mu =0 ו  b=1, ההתפלגות על חצי הישר הממשי זהה להתפלגות המעריכית עד כדי פקטור 1/2.
פונקציית צפיפות ההסתברות של התפלגות לפלס דומה לזו של ההתפלגות הנורמלית; עם זאת, בעוד שההתפלגות הנורמלית מתבטאת במונחים של ריבוע ההפרש מהממוצע  \mu , צפיפות לפלס מתבטאת במונחי הערך המוחלט של ההפרש מהממוצע. כתוצאה מכך, להתפלגות לפלס יש זנב עבה יותר מזה של ההתפלגות הנורמלית. זהו מקרה פרטי של ההתפלגות הנורמלית המוכללת וההתפלגות ההיפרבולית(אנ'). התפלגויות סימטריות רציפות שיש להן זנבות אקספוננציאליים, כמו התפלגות לפלס, אך בעלות פונקציות צפיפות הסתברות בעלות נגזרת רציפה גם בשכיח כוללות את ההתפלגות הלוגיסטית והתפלגות הסקנט ההיפרבולי(אנ').
הגדרות > פונקציית התפלגות מצטברת

קל לבצע אינטגרציה של פונקציית הצפיפות של התפלגות לפלס, לקבל את פונקציית ההתפלגות המצטברת:
הפונקציה ההופכית להתפלגות המצטברת היא
תכונות > התפלגויות קשורות

אם  X\sim {\textrm {Laplace}}(\mu ,b) אז  kX+c\sim {\textrm {Laplace}}(k\mu +c,|k|b).
אם  X\sim {\textrm {Laplace}}(0,1) אז  bX\sim {\textrm {Laplace}}(0,b).
אם  X\sim {\textrm {Laplace}}(0,b) אז  \left|X\right|\sim {\textrm {Exponential}}\left(b^{-1}\right) (התפלגות מעריכית).
אם  X,Y\sim {\textrm {Exponential}}(\lambda ) אז  X-Y\sim {\textrm {Laplace}}\left(0,\lambda ^{-1}\right)．
אם  X\sim {\textrm {Laplace}}(\mu ,b) אז  \left|X-\mu \right|\sim {\textrm {Exponential}}(b^{-1}).
אם  X\sim {\textrm {Laplace}}(\mu ,b) אז  X\sim {\textrm {GND}}(\mu ,b,1) (התפלגות נורמלית מוכללת).
אם  X_{1},...,X_{4}\sim {\textrm {N}}(0,1) (התפלגות נורמלית) אז  X_{1}X_{2}-X_{3}X_{4}\sim {\textrm {Laplace}}(0,1) and  (X_{1}^{2}-X_{2}^{2}+X_{3}^{2}-X_{4}^{2})/2\sim {\textrm {Laplace}}(0,1).
אם  X_{i}\sim {\textrm {Laplace}}(\mu ,b) אז  {\frac {\displaystyle 2}{b}}\sum _{i=1}^{n}|X_{i}-\mu |\sim \chi ^{2}(2n) (התפלגות כי בריבוע).
אם  X,Y\sim {\textrm {Laplace}}(\mu ,b) אז  {\tfrac {|X-\mu |}{|Y-\mu |}}\sim \operatorname {F} (2,2). (התפלגות F)
אם  X,Y\sim {\textrm {U}}(0,1) (התפלגות אחידה רציפה) אז  \log(X/Y)\sim {\textrm {Laplace}}(0,1).
אם  X\sim {\textrm {Exponential}}(\lambda ) ו-  Y\sim {\textrm {Bernoulli}}(0.5) (התפלגות ברנולי) בלתי תלוי ב-  X, אז  X(2Y-1)\sim {\textrm {Laplace}}\left(0,\lambda ^{-1}\right).
אם  X\sim {\textrm {Exponential}}(\lambda ) ו-  Y\sim {\textrm {Exponential}}(\nu ) בלתי תלוי ב-  X, אז  \lambda X-\nu Y\sim {\textrm {Laplace}}(0,1)．
אם  X מתפלג ראדמאכר(אנ') ו  Y\sim {\textrm {Exponential}}(\lambda ) אז  XY\sim {\textrm {Laplace}}(0,1/\lambda ).
תכונות > ההסתברות שמשתנה מקרי המתפלג לפלס גדול ממשתנה מקרי המתפלג לפלס

יהיו  X,Y משתנים מקריים בלתי תלויים המתפלגים לפלס:  X\sim {\textrm {Laplace}}(\mu _{X},b_{X}) ו-  Y\sim {\textrm {Laplace}}(\mu _{Y},b_{Y}). נרצה לחשב את ההסתברות  P(X>Y).
ניתן לפשט את  P(X>Y) באמצעות התכונות לעיל ל  P(\mu +bZ_{1}>Z_{2}), כאשר  Z_{1},Z_{2}\sim {\textrm {Laplace}}(0,1),  \mu ={\frac {\mu _{X}-\mu _{Y}}{b_{Y}}}  ו  b={\frac {b_{X}}{b_{Y}}}. הסתברות זו שווה ל-  P(\mu +bZ_{1}>Z_{2})={\begin{cases}{\frac {b^{2}e^{\mu /b}-e^{\mu }}{2(b^{2}-1)}},&{\text{when }}\mu <0\\1-{\frac {b^{2}e^{-\mu /b}-e^{-\mu }}{2(b^{2}-1)}},&{\text{when }}\mu >0\\\end{cases}}
כאשר  b=1 ניתן להמיר את שני הביטויים בגבול שלהם כאשר  b\to 1:
P(\mu +Z_{1}>Z_{2})={\begin{cases}e^{\mu }{\frac {(2-\mu )}{4}},&{\text{when }}\mu <0\\1-e^{-\mu }{\frac {(2+\mu )}{4}},&{\text{when }}\mu >0\\\end{cases}}
כדי לחשב את המקרה  \mu >0 נשים לב כי  P(\mu +Z_{1}>Z_{2})=1-P(\mu +Z_{1}<Z_{2})=1-P(-\mu -Z_{1}>-Z_{2})=1-P(-\mu +Z_{1}>Z_{2})
כיוון ש  Z\sim -Z כאשר  Z\sim {\textrm {Laplace}}(0,1) .
תכונות > הקשר להתפלגות המעריכית

ניתן לייצג משתנה מקרי המתפלג לפלס כהפרש של שני משתנים מקריים בלתי תלויים ושווי התפלגות (iid) המתפלגים מעריכית. אחת הדרכים להראות זאת היא באמצעות גישת הפונקציה האופיינית. לכל קבוצה של משתנים מקריים רציפים בלתי תלויים, לכל שילוב ליניארי של אותם משתנים, ניתן לרכוש את הפונקציה האופיינית שלו (שקובעת באופן ייחודי את ההתפלגות) על ידי הכפלת הפונקציות האופייניות המתאימות.
הסקה סטטיסטית

בהינתן  n דגימות בלתי תלויות ושוות התפלגות  x_{1},x_{2},...,x_{n}, אומד הנראות המקסימלית (MLE) של  \mu  הוא חציון המדגם
אומד ה-MLE של  b הוא הסטייה המוחלטת הממוצעת מהחציון
יישום

התפלגות לפלס שימשה בזיהוי דיבור כדי למדל התפלגויות פריוריות על מקדמי התמרת פוריה בזמן בדיד (DFT) ובדחיסת תמונת JPEG.
הוספה של רעש שנלקח מהתפלגות לפלס, עם פרמטר קנה מידה המתאים לרגישות הפונקציה, לפלט של שאילתת מסד נתונים סטטיסטי היא אמצעי נפוץ לספק פרטיות דיפרנציאלית במסדי נתונים סטטיסטיים.
בניתוח רגרסיה, אומדן הסטיות הפחות אבסולוטיות מתעורר כאומדן הסבירות המקסימלית אם לשגיאות יש התפלגות לפלס.
ניתן להתייחס ל מודל לאסו (אנ') כאל רגרסיה בייסיאנית עם הסתברות פריורית לפלס.
בהידרולוגיה התפלגות לפלס מיושמת לאירועי קיצון כגון כמות גשמים מרבית שנתית של יום אחד וספיקה של נהרות. האיור הכחול, ממחיש דוגמה להתאמת התפלגות לפלס לכמות הגשמים המקסימלית השנתית המדורגת של יום אחד, המציגה גם את רווח בר סמך של 90% על סמך ההתפלגות הבינומית. נתוני הגשמים מיוצגים על ידי התווית מיקומים כחלק מניתוח התדירות המצטבר.
להתפלגות לפלס יש יישומים בתחום הפיננסים. לדוגמה, מודל למחירי מכשירים פיננסיים המשלב התפלגות לפלס כדי לטפל בבעיות של צידוד, וגבנוניות המתרחשות לעיתים קרובות בעת שימוש בהתפלגות נורמלית לתמחור מכשירים אלה.
יצירת משתנים מקריים

בהינתן משתנה מקרי  U בעל התפלגות אחידה רציפה בקטע  \left(-1/2,1/2\right), למשתנה המקרי
התפלגות לפלס עם פרמטרים  \mu  ו  b. תוצאה זו נובע מפונקציית ההתפלגות המצטברת ההופכית שנתונה לעיל.
היסטוריה

התפלגות לפלס מכונה לעיתים קרובות "חוק השגיאות הראשון של לפלס". פייר סימון לפלס פרסם אותו בשנת 1774, תוך מידול תדירות שגיאה כפונקציה מעריכית של גודל השגיאה בערך מוחלט. לפלס יחליף מאוחר יותר את המודל הזה ב"חוק השגיאות השני" שלו, שהתבסס על ההתפלגות הנורמלית, לאחר גילוי משפט הגבול המרכזי.
ב-1911 פרסם קיינס מאמר המבוסס על התזה המוקדמת שלו, שבה הראה שהתפלגות לפלס מזערה את הסטייה המוחלטת מהחציון.
הערות שוליים

↑  Kotz, Samuel; Kozubowski, Tomasz J.; Podgórski, Krzysztof (2001). The Laplace distribution and generalizations: a revisit with applications to Communications, Economics, Engineering and Finance. Birkhauser. pp. 23 (Proposition 2.2.2, Equation 2.2.8). ISBN 9780817641665.
↑  Robert M. Norton (במאי 1984). "The Double Exponential Distribution: Using Calculus to Find a Maximum Likelihood Estimator". The American Statistician. American Statistical Association. 38 (2): 135–136. doi:10.2307/2683252. JSTOR 2683252. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Eltoft, T.; Taesu Kim; Te-Won Lee (2006). "On the multivariate Laplace distribution" (PDF). IEEE Signal Processing Letters. 13 (5): 300–303. doi:10.1109/LSP.2006.870353. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2013-06-06. נבדק ב-2012-07-04.
↑  Minguillon, J.; Pujol, J. (2001). "JPEG standard uniform quantization error modeling with applications to sequential and progressive operation modes" (PDF). Journal of Electronic Imaging. 10 (2): 475–485. doi:10.1117/1.1344592.
↑  CumFreq for probability distribution fitting
↑  Pardo, Scott (2020). Statistical Analysis of Empirical Data Methods for Applied Sciences. Springer. p. 58. ISBN 978-3-030-43327-7.
↑  Kou, S.G. (8 באוגוסט 2002). "A Jump-Diffusion Model for Option Pricing". Management Science. 48 (8): 1086–1101. doi:10.1287/mnsc.48.8.1086.166. JSTOR 822677. נבדק ב-2022-03-01. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Chen, Jian (2018). General Equilibrium Option Pricing Method: Theoretical and Empirical Study. Springer. p. 70. ISBN 9789811074288.
↑  A collection of composite distributions
↑  Laplace, P-S.
↑  Wilson, Edwin Bidwell (1923). "First and Second Laws of Error". Journal of the American Statistical Association. Informa UK Limited. 18 (143): 841–851. doi:10.1080/01621459.1923.10502116. ISSN 0162-1459.
↑  Keynes, J. M. (1911). "The Principal Averages and the Laws of Error which Lead to Them". Journal of the Royal Statistical Society. JSTOR. 74 (3): 322–331. doi:10.2307/2340444. ISSN 0952-8385. JSTOR 2340444.
התפלגות לפלס מותאמת לכמות גשמים מקסימלית של יום אחד
דרך גולים

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  פאול קונראד הניך
 תאריך יצירה:  1943
 טכניקה וחומרים:  חיתוך עץ
 ממדים בס"מ
 אורך:  20
 רוחב:  17
 נתונים על היצירה
 מיקום:  אוסף הגלריה לאמנות וארכיטקטורה ניסויית ע"ש פקה, הטכניון, חיפה; אוסף סדנת ההדפס ירושלים
"דרך גולים" (באנגלית: The Road of Suffering, a History of the Jews in 13 woodcuts) היא סדרת הדפסים מאת האמן הישראלי פאול קונראד הניך.
תיאור

בשנת 1943 פרסם פאול הניך חוברת של 13 חיתוכי-עץ המציגים דימויים מן ההיסטוריה היהודית, החל מהתקופה ההלניסטית והתקופה הרומית בארץ ישראל ועד לשנות ה-40 של המאה ה-20. ההדפסים נדפסו בדפוס נ' ורהפטיג בחיפה. בחירת הנושאים של הניך מדגישה את גורלו הטראגי של העם היהודי, ששיאו בתקופת מלחמת העולם השנייה. עם זאת הניך בחר לסיים את הסדרה בתיאור אוניית מעפילים, בחירה המעניקה פרשנות ציונית לסדרה. הניך, יליד צ'רנוביץ, היה מחובר אל התרבות האוסטרית והגרמנית, ואירועי השואה, שהגיעו בתקופה זו לארץ ישראל, השפיעו עליו. סגנון ההדפסים הוא אקספרסיוניסטי ומושפע רבות מן האקספרסיוניזם הגרמני ומיצירתו של פרנץ מזרל (Masereel).
חלקים מן הסדרה הוצגו בתערוכה "שם מלחמה משתוללת, כאן שותלים ורוקדים" (2012) שהתקיימה בגלריה של האוניברסיטה הפתוחה ברעננה.
הערות שוליים

↑  ראו: עפרת, גדעון, 100 שנות אמנות הדפס בישראל, סדנת ההדפס ירושלים, 2015, עמ' 73-72
↑  ראו: מישורי, אליק, שם מלחמה משתוללת, כאן שותלים ורוקדים: אריה אלואיל, פאול הניך, אורי כוכבא - הדפסים, האוניברסיטה הפתוחה, רעננה, 2012
צ'ק פוינט צ'ארלי

| --- | --- |

 מיקום:  פרידריכסהיין-קרויצברג 
 פתיחת המעבר:  13 באוגוסט 1961
 סגירת המעבר:  30 ביוני 1990 
 קואורדינטות:  52°30′27″N 13°23′25″E﻿ / ﻿52.5075°N 13.390277777778°E﻿ / 52.5075; 13.390277777778
  (למפת ברלין מוגדלת) צ'ק פוינט צ'ארלי(למפת ברלין רגילה) צ'ק פוינט צ'ארלי
 
צ'ק פוינט צ'ארלי, 1963, מהצד המערבי
צ'ק פוינט צ'ארלי (מאנגלית: Checkpoint Charlie, "נקודת ביקורת C") הוא השם שהעניקו בעלות הברית המערביות למעבר הגבול הנודע ביותר בחומת ברלין שבין ברלין המערבית לברלין המזרחית בתקופה המלחמה הקרה, תקופה בה הייתה העיר ברלין חצויה לשני חלקים.
צ'ק פוינט צ'ארלי הפך גם לסמל בספרות הריגול הקשורה למלחמה הקרה, שהתפתחה במערב בשנות השישים והשבעים של המאה העשרים. המעבר היה בשימוש במשך 28 שנים, במקביל לקיומה של החומה, ולאחר התפוררות הגוש המזרחי ואיחוד גרמניה ב-1989 הפך לאחד מאתרי התיירות הפופולריים בעיר.
מקור השם

השם צ'ארלי לקוח מהאות C באלפבית הפונטי של כוחות נאט"ו, והוא מציין את מספרה של נקודת המעבר בארגון - נקודה מספר 3. נקודות ביקורת אחרות ששימשו את הכוחות בגרמניה היו צ'ק פוינט אלפא (מעבר A), בהלמשטט, שהייתה נקודת הביקורת המרכזית מגרמניה המערבית למזרחית בגבול ביניהן (ונקראה גם מעבר הלמשטט-מרינבורן) וצ'ק פוינט בראבו (נקודת ביקורת B), בוואנזה, מדרום מערב לעיר ברלין. הסובייטים קראו למעבר בפשטות "מעבר פרידריכשטראסה" (КПП Фридрихштрассе) ואילו המזרח-גרמנים, שראו בנקודה מעבר גבול לכל דבר, כינוהו "מעבר גבול פרידריך-צימרשטראסה" (Grenzübergangsstelle Friedrich-/Zimmerstraße).
רקע

לאחר חלוקת גרמניה נותרו חלקים גדולים מהגבול בין מזרח-גרמניה למערב-גרמניה פתוחים ואפשרו מעבר קל ממדינה למדינה. ב-1952, בהתאם לגישה הסובייטית שדגלה בשליטה בתנועות לאומיות באמצעות הגבלת ההגירה, נמתחה לאורך 1,355 הקילומטרים של הגבול בין הגרמניות גדר תיל שנועדה למנוע הגירה ממזרח למערב, כשמצדה המזרחי אזור חיץ שבאזורים אחדים הגיע עד לרוחב של 5.6 קילומטר, עם שבכות פלדה, שבילי טשטוש ושדות מוקשים.
אולם, בברלין נותר הגבול בין חלקיה השונים של העיר פרוץ ברובו, ועד מהרה הפכה ברלין לנתיב ההימלטות הראשי מהגוש המזרחי מערבה. עד שנת 1961 נמלטו 3.5 מיליון מאזרחי מזרח-גרמניה למערב דרך ברלין, ודלדלו את אוכלוסייתה של המדינה ב-20%. מכיוון שהמהגרים היו ברובם צעירים ומשכילים, התעורר במזרח חשש מפני בריחת מוחות למערב, והתמוטטות הכלכלה בשל המחסור באנשי מקצוע.
ב-13 באוגוסט 1961 פרסה מזרח-גרמניה גדר תיל סביב העיר ברלין, שהפרידה את חלקה המערבי ממזרח-גרמניה בכלל ומהחלק המזרחי של העיר בפרט. יומיים לאחר מכן שוטרים ומהנדסים צבאיים החלו בבניית חומת בטון קבועה.
נקודת הביקורת

נקודת הביקורת צ'ק פוינט צ'ארלי הייתה ממוקמת ברובע פרידריכשטאט, בצומת הרחובות פרידריכשטראסה, צימר ומאואר (זהו צירוף מקרים: מאוארשטראסה בגרמנית פירושו "רחוב החומה", אך שם הרחוב ניתן לו שנים רבות לפני בניית חומת ברלין), על הגבול שבין רובע קרויצברג שבשליטת האמריקאים לרובע מיטה שבשליטת הסובייטים. הנקודה יועדה להיות מעבר הגבול היחיד - ברכב או ברגל, לזרים ולאנשי כוחות בעלות הברית. נקודת גבול נוספת לזרים הייתה גם תחנת הרכבת ברחוב פרידריך, אך אנשי כוחות בעלות הברית לא הורשו לעבור דרכה.
מכיוון שהייתה נקודת הביקורת הבולטת ביותר לאורך חומת ברלין, הפכה צ'ק פוינט צ'ארלי למוטיב מרכזי בסרטי ריגול ובמותחנים. בית הקפה "אדלר", ששכן בסמוך לצד המערבי של הנקודה, היה נקודה מועדפת על מבקרים, גורמים רשמיים ואנשי כוחות הביטחון לתצפית אל מזרח העיר. הסובייטים המשיכו ופיתחו את הצד המזרחי של הנקודה, ובנו מלבד החומה גם מגדל תצפית, מחסומים מוצלבים, ונקודות ביקורת מרובות נתיבים למכוניות ולנוסעיהן. בצד המערבי לא הוקמו מעולם מבני קבע, מכיוון שבעלות הברית סירבו להכיר בחומת ברלין כגבול בינלאומי. כוחות המערב הסתפקו בצריף עץ צנוע שהוחלף רק בשנות ה-80 במבנה מתכת גדול יותר (שמוצג כיום במוזיאון בעלות הברית במערב ברלין).
תקריות > עימות בין טנקים סובייטים ואמריקנים באוקטובר 1961

זמן קצר לאחר הקמת חומת ברלין נוצר עימות בין טנקים סובייטים ואמריקנים משני צידי צ'ק פוינט צ'ארלי. העימות החל ב-22 באוקטובר סביב השאלה האם יש לשומרים המזרח-גרמנים סמכות לבדוק את מסמכיו של דיפלומט אמריקני שעבר למזרח ברלין. בתוך חמישה ימים ניצבו 10 טנקים בכל אחד מצידי המעבר, במרחק של לא יותר מ-100 מטרים ממנו. העימות הסתיים בשלום ב-28 באוקטובר.
תקריות > ניסיונות בריחה

על אף שממשלת מזרח-גרמניה גילתה יעילות רבה בבניית החומה ב-1961, התגלו לאורך השנים שיטות רבות לברוח ממזרח העיר. לאחר הקמת צ'ק פוינט צ'ארלי הוצב בה רק שער. אזרח של מזרח-גרמניה נהג את מכוניתו דרך השער וניפץ אותו, ולאחר מכן הוצב מוט לרוחב המעבר.
אזרח אחר שניסה להימלט נהג במכונית עם גג פתוח שהשמשה הקדמית שלה הוסרה, וכשהתקרב למחסום החליק מתחת למוט. ניסיון בריחה נוסף באותה שיטה הצליח שבועיים לאחר מכן, והביא את שלטונות מזרח-גרמניה להנמיך את המוט ולהוסיף דוקרנים.
בשנת 1974 הגיע שוטר מזרח-גרמני בשם בורקהרד נירינג לצ'ק פוינט צ'ארלי כשהוא לבוש מדים וחמוש בתת-מקלע, שבו השתמש כדי לקחת פקח גבולות מזרח-גרמני כבן ערובה, וניסה להשתמש בו כמגן חי כדי להגיע לצד המערבי של המעבר. הוא נורה בידי צלפי השטאזי שהיו מוצבים במקום, ומת מפצעיו תוך זמן קצר.
תקריות > ההפגנות סביב מותו של פטר פכטר

ב-17 באוגוסט 1962 נורה ונפצע באגן הירכיים נער מזרח גרמני בשם פטר פכטר בידי שומרים מזרח-גרמנים בעת שניסה להימלט ממזרח ברלין. גופו הסתבך בתיל הדוקרני והוא החל לדמם למוות, אל מול עדשות המצלמה של התקשורת העולמית. חיילים אמריקנים לא יכלו לחלץ אותו מכיוון שעדיין נותר מטרים אחדים בתוך האזור הסובייטי, והשומרים המזרח-גרמנים לא רצו להתקרב אליו כדי לא להתגרות בחיילים בצד המערבי, שאחד מהם ירה בשומר גבולות מזרח-גרמני רק ימים ספורים קודם לכן. רק לאחר כשעה חילצו המזרח-גרמנים את גופתו של פכטר.
בצד האמריקני של צ'ק פוינט צ'ארלי התארגנה הפגנה ספונטנית נגד מעשיהם של המזרח-גרמנים וחוסר המעש של המערב. כמה ימים מאוחר יותר סקלו המפגינים באבנים אוטובוסים סובייטים שהיו בדרכם לאנדרטת המלחמה הסובייטית בטירגארטן, באזור הבריטי של העיר, והסובייטים נאלצו ללוות את האוטובוסים עם נגמ"שים, עד שנאסר עליהם המעבר לאנדרטה דרך צ'ק פוינט צ'ארלי. בתחילת ספטמבר נפרסו באמצע הלילה יחידות של צבאות המערב מצוידות בתחמושת חיה ובכלי רכב, כדי לאכוף את האיסור. עד פירוק החומה לא נעשה שימוש בתחמושת זו, גם לאחר שב-1973 ירו שומרים מזרח-גרמנים בנשק אוטומטי לעבר הצד האמריקני, והותירו חורי כדורים במבנה של צ'ק פוינט צ'ארלי.
צ'ק פוינט צ'ארלי במאה ה-21

החומה נפתחה בנובמבר 1989 למעבר ממזרח גרמניה למערב, אך צ'ק פוינט צ'ארלי המשיך לשמש כנקודת גבול רשמית למעבר זרים ודיפלומטים עד לאיחוד גרמניה באוקטובר 1990, אז הוסר גם המבנה ששימש את החיילים האמריקנים. נתיב החומה מסומן כיום ברחוב באמצעות שורת לבנים. העתקים של המבנה ושל השלט שציין את נקודת הביקורת הוקמו בנקודה בה היה מעבר הגבול המקורי. המבנה עצמו הוחלף כמה פעמים, אך אף אחד מן ההעתקים אינו דומה למבנה שהוסר ב-1990 שהיה גדול בהרבה ולא היה מוקף בשקי חול.
סמוך למיקום נקודת הביקורת נמצא הבניין שליד צ'ק פוינט צ'ארלי (בגרמנית: Haus am Checpoint Charlie), מוזיאון פרטי שפועל מאז 1963, שעבר גם הוא למבנה חדש לאחר נפילת החומה. שני החיילים שמצולמים בשלט הזיכרון בצ'ק פוינט צ'ארלי, רוסי ואמריקני, היו מוצבים שניהם בעיר ברלין בתחילת שנות ה-90.
מגדל השמירה בצד המזרחי של צ'ק פוינט צ'ארלי נהרס בשנת 2000 במבצע סודי, כדי לפנות מקום לבנייני משרדים ושטחי מסחר. תושבי העיר ניסו להתנגד להריסתו, אך מכיוון שלא הוכרז מעולם כאתר היסטורי, ההתנגדות נכשלה. עד היום לא נבנה דבר במקומו של המגדל, ותוכניות הפיתוח שהוצגו טרם הריסתו נגנזו. מאז 2006 מוצגים על הקירות לאורך הרחובות פרידריך וצימר לוחות מידע ותמונות על ניסיונות הבריחה, הרחבת המעבר, חשיבותו כנקודת מפתח במלחמה הקרה, והעימות של שנת 1961. שחקנים לבושים במדי שוטרים צבאיים מציעים כיום לתיירים להצטלם איתם בנקודת הביקורת תמורת תשלום, ולצדם פועלים דוכני מזכרות רבים.
בסמוך למוזיאון נמצא שריד מקורי מחומת ברלין, עמוד מהגדר שעליו מוטבעת החותמת "הרפובליקה הדמוקרטית של מזרח ברלין" והכוכב האדום התלוי אשר סימל את ברלין המזרחית.
לקריאה נוספת

פרדריק טיילור, חומת ברלין: 13 באוגוסט 1961 - 9 בנובמבר 1989 (מאנגלית: עדי גינצבורג-הירש), הוצאת מטר, תשס"ט, 2008.
1961 - ארבעה חודשים אחרי תחילת בנייתה של החומה
המעבר מצידו המזרחי
שלט אזהרה בצ'ק פוינט צ'ארלי  ב-4 שפות: "הנכם עוזבים את הרובע/מרחב האמריקאי"
טנקים אמריקניים וסובייטיים ניצבים אלה מול אלה, 1961
1989 - המעבר נפתח ותושבי מזרח גרמניה נוהרים לעיר המערבית
צ'ק פוינט צ'ארלי 2005 - אתר תיירות