stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קווין וייטלי
ביוגרפיה > קריירה

בתחילת הקריירה שלו היה וייטלי זמר פולק, הוא מנגן בגיטרה ומופיע במופעי צדקה. יחד עם שאר שחקני הסדרה "Auf Wiedersehen, Pet" הופיע בניוקאסל בקונצרטים "Sunday for Sammy". לפני שהיה לשחקן הוא התחיל ללמוד הנהלת חשבונות.
בתיאטרון הופיע וייטלי במחזות אחדים בהם עיבוד בימתי של "Twelve Angry Men". בקולנוע שיחק בסרטים "שובו של חייל", "הפצוע האנגלי", "פרנואיד" ו"משהו לחלום עליו".
בטלוויזיה שיחק וייטלי בין השאר בפרקים בסדרות "Shoestring", "מלאכים", "ג'ולייט בראבו", "Strangers", "קורוניישן סטריט", "שאקלטון", "Auf Wiedersehen, Pet", "סמית' וג'ונס", "Look and Read", הסדרה הקומית "You Must Be The Husband", סדרה לילדים "B&B", הסדרה הרפואית "Peak Practice", העיבוד לרומן "Skallagrigg", סדרת הדרמה "The Broker's Man", סדרת המתח "Murder in Mind", "קומיק ריליף" ב-2003, "לואיס", "תחבולות חדשות", סרט הטלוויזיה "אני, גרושתי, והכלב", המיני-סדרה "הילדים" ובסרט "Silent Cry". הוא דיבב את הגרסה האנגלית של הסדרה לילדים "Hilltop Hospital". עוד היה הקריין בפרסומות עבור WaterAid.
ב-1985 הופיע וייטלי בעיבוד לספרה של אגאתה כריסטי "A Murder Is Announced", בתפקיד סמל בילוש פלטשר לצדו של ג'ון קאסל שגילם את המפקח קרדוק. תפקיד זה היה דומה לדמות שגילם בשנים הבאות והפכה להיות מזוהה איתו. הוא לוהק לתפקיד סמל בילוש לואיס בסדרה הבלשית "המפקח מורס" בכיכובו של ג'ון ת'או ששיחק בתפקיד הראשי. וייטלי כיכב לצדו של ת'או במשך 13 שנים ב-32 פרקים של הסדרה המצליחה, והוא הפך להיות מוכר בכל בית בבריטניה.
וייטלי גילם שוב את הדמות בסדרת ספין אוף בשם "לואיס", שבה לואיס חוזר לאוקספורד והפעם בדרגת מפקח. יחד עם שותפו, סמל בילוש ג'יימס האת'וויי בוגר קיימברידג' (בגילומו של לורנס פוקס), הוא פותר תעלומות רצח. במקביל הוא מנסה לשקם את חייו אחרי מותה הפתאומי של אשתו בתאונת פגע וברח.
בסוף 2012, אחרי צילומי העונה השביעית של הסדרה "לואיס", הודיעו וייטלי ולורנס פוקס שהם עושים הפסקה מהסדרה לפחות לשנה אחת. הסדרה נמשכה עד 2015 והסתיימה בעונה התשיעית.
ב-4 בנובמבר 2012 הופיע וייטלי בתוכנית דרמה של רדיו BBC3 בשם "The Torchbearers", על כמה אזרחים בריטיים שהיו נושאי הלפיד האולימפי. במרץ 2013 הופיע וייטלי במחזה "White Rabbit, Red Rabbit".
ביוגרפיה > חיים אישיים

וייטלי חי בוובורן סנדס קרוב למילטון קינס עם אשתו השחקנית מדלן ניוטון. היא כיכבה בדרמה "When the Boat Comes In" של ה-BBC בשנות העשרים של המאה העשרים. לבני הזוג יש שני ילדים, הבת קתרין "קיטי" וייטלי נולדה ב-1983 והופיעה לצד אביה בסדרה "Auf Wiedersehen, Pet"; הבן קירן נולד ב-1985.
וייטלי אוהב מוזיקת רוק והוא מנגן בגיטרה. הוא ציין את פינק פלויד ודייר סטרייטס כלהקות שהוא אוהב במיוחד. הוא אוהד של מועדן הכדורגל ניוקאסל יונייטד ושל ברנלי, אבל אומר שהוא מעדיף עכשיו את משחק הרוגבי ליג על כדורגל.
באוגוסט 2014 היה וייטלי אחד ממאתיים החותמים על מכתב לעיתון הגרדיאן נגד העצמאות הסקוטית לקראת משאל העם על עצמאות סקוטלנד.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1980 |  | BBC2 Playhouse | בוב סמית' | בפרק "The Dig" |
| 1980 |  | Angels | נורמן פולארד | סדרת טלוויזיה (3 פרקים) |
| 1980 | ג'ולייט בראבו | Juliet Bravo | השוטר כריס אוונס | בפרק "Coming Back" |
| 1980 |  | Strangers | מייקל הוב | בפרק "Retribution" |
| 1981 | קורוניישן סטריט | Coronation Street | קווין | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 1982 | שובו של חייל | The Return of the Soldier |  |  |
| 1983 |  | Icebound in the Antarctic | ג'יימסון אדמס | מיני-סדרה |
| 1985 | מיס מארפל | Agatha Christie's Miss Marple | סמל בילוש פלטשר | בפרק "A Murder Is Announced" |
| 1987 | סמית' וג'ונס | Smith & Jones |  | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 1988 |  | Look and Read | ריי הילטון | סדרת טלוויזיה |
| 1988 |  | You Must Be the Husband | הוגו מנסל |  |
| 1992 |  | B & B | סטיב שפרד |  |
| 1993–1995 |  | Peak Practice | ד"ר ג'ק קרוויש | סדרת טלוויזיה |
| 1996 |  | Trip Trap | איאן ארמסטרונג | סרט טלוויזיה |
| 1996 | הפצוע האנגלי | The English Patient | סמל הארדי |  |
| 1997 |  | Gobble | קולין וורספולד | סרט טלוויזיה |
| 1997–1998 |  | The Broker's Man | ג'יימס "ג'ימי" גריפין | סדרת טלוויזיה |
| 1999 | מה עשתה קייטי | What Katy Did | ד"ר פיליפ קאר | סרט טלוויזיה |
| 1999 |  | The People's Passion | ג'ודס | סרט טלוויזיה |
| 1999 |  | Hilltop Hospital | ד"ר מתיוס | בפרק "Gracey Greyshell's Last Day" |
| 1999 |  | Pure Wickedness | ג'ף מדוז | סדרת טלוויזיה |
| 2000 |  | Paranoid | קלייב |  |
| 2000 | משהו לחלום עליו | Purely Belter | מר קיירד |  |
| 1987–2000 | המפקח מורס | Inspector Morse | סמל בילוש לואיס | סדרת טלוויזיה |
| 2001 |  | Murder in Mind | נייג'ל לידי | בפרק "Neighbours" |
| 2001 | מרזי ביט | Mersey Beat | פיליפ קיצ'נר | סדרת טלוויזיה |
| 2002 |  | Plain Jane | דייוויד ברוס | סרט טלוויזיה |
| 2002 |  | Silent Cry | ד"ר ריצ'רד הרד |  |
| 2003 |  | Little Wolf's Book of Badness | אקלה | סרט קצר |
| 2003 |  | Promoted to Glory | מייג'ור נייג'ל הרסט | סרט טלוויזיה |
| 2004 |  | The Legend of the Tamworth Two | וולף | סרט טלוויזיה |
| 2004 |  | Belonging | ג'ייקוב קופלסטון | סרט טלוויזיה |
| 1983–2004 |  | Auf Wiedersehen, Pet | נוויל הופ | סדרת טלוויזיה |
| 2005 | אבא | Dad | אוליבר ג'יימס | סרט טלוויזיה |
| 2005 |  | Footprints in the Snow | קווין היל | סרט טלוויזיה |
| 2006 | תחבולות חדשות | New Tricks | אנדרו סימסון | בפרק "Congratulations" |
| 2006 | דוגטאון | Dogtown | נהג אוטובוס | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2006 |  | The Fourth King | קריינות | סרט קצר |
| 2007 | אני, גרושתי, והכלב | Who Gets the Dog? | ג'ק אוונס | סרט טלוויזיה |
| 2008 | הילדים | The Children | קמרון מילר | מיני-סדרה |
| 2010 |  | Joe Maddison's War | ג'ו מדיסון | סרט טלוויזיה |
| 2012 | המפקח ג'ורג' ג'נטלי | Inspector George Gently | דונלד מק'גי | בפרק "Gently in the Cathedral" |
| 2006–2015 | המפקח לואיס | Inspector Lewis | מפקח בילוש רוברט לואיס | סדרת טלוויזיה |
| 2016 |  | Still Game | קמרון האסטי | בפרק "Job" |
| 2023 |  | The Inheritance | מייקל | מיני-סדרה; ערוץ 5 |
הערות שוליים

↑  "Hexham actor digs deep to discover a privileged past". JournalLive. 2 במרץ 2009. נבדק ב-2009-03-08. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4  "Kevin Whately". Who Do You Think You Are?. Season six. Episode five. 2 March 2009. BBC One.
↑  "BBC Who Do You Think You Are?". BBC. 2009. נבדק ב-2009-03-08.
↑  "High Profile Alumni". cssd.ac.uk. The Royal Central School of Speech and Drama. נבדק ב-7 ביולי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Full House Theatre Company" (Adobe Acrobat *.PDF). The Alumni Newsletter. Central School of Speech and Drama, University of London (17). באוגוסט 2011. נבדק ב-2011-12-23. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "BBC Radio 3 – Drama on 3, The Torchbearers". Bbc.co.uk. 2012-11-04. נבדק ב-2014-08-26.
↑  Weathers, Helen (4 ביוני 2008). "'Mum's forgotten who I am': Kevin Whately reveals the agony of his mother's Alzheimer's". Daily Mail. {{cite web}}:  (עזרה)
↑    Sylvia Roger, ‏My Perfect Weekend: Kevin Whately, The Telegraph, 2 March 2009
↑  "Celebrities' open letter to Scotland – full text and list of signatories | Politics". theguardian.com. 2014-08-07. נבדק ב-2014-08-26.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007320391705171  GND: 1095670913  ISNI: 0000 0001 1946 484X  LCCN: no96047579  MusicBrainz: 91d67c22-7505-4e36-86a0-5180ac4fcc9f  NKC: xx0134733  NTA: 111101786  SUDOC: 129109126  VIAF: 9440556   WorldCat (עם VIAF): 9440556
קול ראשון

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אברם קנטור
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  רומן
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת הקיבוץ המאוחד
 תאריך הוצאה:  2004
 מספר עמודים:  176
 עורך:  מנחם פרי
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002470020
קול ראשון הוא רומן מאת אברם קנטור שיצא לאור בסדרת הספריה החדשה בשנת 2004.
עלילה

קובי, או בשמו הרשמי יעקב, הוא אחיו הגדול של הילד (גיבור הסיפור, המספר אותו בגוף ראשון), ומבוגר ממנו במספר שנים. קובי מוצג בסיפור כטיפוס חסר נימוסים. סביבת חייו של קובי היא ביתו. בחדרו הוא מדבר בטלפון, על פי עדויות הילד, בנושאים שונים, גולש באינטרנט לאתרי חב"ד, המשיח, שופר און ליין, סדנת אור ועוד. קובי חסר סבלנות אל אחיו. ביחס להורים, קובי תכופות רב איתם. היחסים ביניהם מתוחים ולא תמיד נעימים.
הילד גילה לאחר שקובי נעלם מהבית והשאיר אחריו פתק קצר, כיצד להיכנס לאתרים שהוא גולש בהם, וגילה שאחיו נכנס לאתרי חב"ד ומתעניין במסורת היהודית. זו הייתה תחילת הדרך שבה קובי שינה את התנהגותו לגמרי.
צלוביוז

| --- | --- |

 
 שם סיסטמטי:  (2Ξ,3R,4R,5S,6R)-6-(Hydroxymethyl)-5-{[(2S,3R,4S,5S,6R)-3,4,5-trihydroxy-6-(hydroxymethyl)oxan-2-yl]oxy}oxane-2,3,4-triol
 שמות נוספים:  Cellobiose
 כתיב כימי:  C₁₂H₂₂O₁₁ 
 מסה מולרית:  342.297 גרם/מול
 מספר CAS:  528-50-7
 צפיפות:  1.768 גרם/סמ"ק
 מצב צבירה:  מוצק
 מסיסות:  12 גרם ל-100 מ"ל
 טמפרטורת היתוך:  203.5 °C   476.65 K
 אנתלפיית התהוות סטנדרטית:  2465- קילוג'ול למול
 
צלוביוז (באנגלית: Cellobiose) הוא דו-סוכר, המורכב משתי מולקולות גלוקוז הקשורות בקשר גליקוזידי ביתא 1–4. במולקולת צלוביוז 8 קבוצות כהל (OH) ולכן יוצר הרבה קשרי מימן בתוך המולקולה ועם מולקולות שכנות.
ניתן להפיק צלוביוז מפירוק אנזימטי של תאית וחומרים עתירי תאית כדוגמת סיבי כותנה או נייר.
קופה אמריקה 2028

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  2028 
 → 2024
קופה אמריקה 2028 (בספרדית: Copa América de 2028) יהיה הטורניר ה-49 של קופה אמריקה, גביע אליפות אמריקה הדרומית לנבחרות בכדורגל המאורגן על ידי CONMEBOL.
מארחת

המארחת של קופה אמריקה 2028 טרם הוכרזה, אך מועמדות פוטנציאליות הן אקוודור, שלפי מחזור האירוח הישן של CONMEBOL אמורה לארח את הטורניר, ארצות הברית, שאירחה גם את קופה אמריקה 2024 ולפי דיווחים פדרציית הכודרגל שלה מחזיקה בחוזה עם CONMEBOL לאירוח הטורניר גם ב-2028, ואורוגוואי, ארגנטינה ופרגוואי שעשויות לארח את הטורניר כהכנה למשחקי הפתיחה של מונדיאל 2030 שיתקיימו במדינות אלו.
נבחרות

כל עשר נבחרות הכדורגל הלאומיות של CONMEBOL ישתתפו בטורניר, לצד נבחרות נוספות מקונפדרציות אחרות שעשויות להצטרף.
אורוגוואי
אקוודור
ארגנטינה
בוליביה
ברזיל
ונצואלה
פרגוואי
פרו
צ'ילה
קולומביה
הערות שוליים

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
↑  Ecuador manifestó su deseo de organizar la Copa América 2028, ESPN, [אקוודור הביעה את רצונה לארגן את קופה אמריקה 2028], ‏22 בפברואר 2024 (בספרדית)
↑  El Centenario recibirá el primer partido y sueño de Copa América 2028, La Prensa, [אל סנטנריו יקבל את המשחק הראשון והחלום על קופה אמריקה 2028] (בספרדית)
| קופה אמריקה |
| --- | --- | --- |
| אליפות אמריקה הדרומית | ארגנטינה 1916 • אורוגוואי 1917 • ברזיל 1919 • צ'ילה 1920 • ארגנטינה 1921 • ברזיל 1922 • אורוגוואי 1923 • אורוגוואי 1924 • ארגנטינה 1925 • צ'ילה 1926 • פרו 1927 • ארגנטינה 1929 • פרו 1935 • ארגנטינה 1937 • פרו 1939 • צ'ילה 1941 • אורוגוואי 1942 • צ'ילה 1945 • ארגנטינה 1946 • אקוודור 1947 • ברזיל 1949 • פרו 1953 • צ'ילה 1955 • אורוגוואי 1956 • פרו 1957 • ארגנטינה 1959 • אקוודור 1959 • בוליביה 1963 • אורוגוואי 1967 |  |
| קופה אמריקה | אמריקה הדרומית 1975 • אמריקה הדרומית 1979 • אמריקה הדרומית 1983 • ארגנטינה 1987 • ברזיל 1989 • צ'ילה 1991 • אקוודור 1993 • אורוגוואי 1995 • בוליביה 1997 • פרגוואי 1999 • קולומביה 2001 • פרו 2004 • ונצואלה 2007 • ארגנטינה 2011 • צ'ילה 2015 (גמר) • ארצות הברית 2016 (גמר) • ברזיל 2019 (גמר) • ברזיל 2021 (גמר) • ארצות הברית 2024 (גמר) |  |
צ'ינואה אצ'בה

| --- | --- |

צ'ינואה אצ'בה, 2008
 לידה:  16 בנובמבר 1930 אוג'ידי, ניגריה הקולוניאלית 
 פטירה:  21 במרץ 2013 (בגיל 82) בוסטון, ארצות הברית 
 שם לידה:  Albert Chinụalụmọgụ Achebe 
 מדינה:  ניגריה ניגריה
 מקום קבורה:  אוג'ידי 
 השכלה:  אוניברסיטת לונדון  אוניברסיטת איבאדן  Government College Umuahia 
 תקופת הפעילות:  1958–2012 (כ־54 שנים) 
 מעסיק:  אוניברסיטת בראון, University of Nigeria 
 מפלגה:  People's Redemption Party 
 בן או בת זוג:  Christie Chinwe Okoli-Achebe 
 מספר צאצאים:  4 
 פרסים והוקרה:  פרס השלום של התאחדות הספרים הגרמנית (2002)  עמית החברה המלכותית לספרות (1983)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (2002)  פרס לוטוס לספרות (1975)  פרס נונינו (1994)  פרס מסדר ההצטיינות הלאומי של ניגריה (1979)  הפרס הספרותי של סיינט לואיס (1999)  פרס בוקר הבינלאומי (2007)  Commonwealth Poetry Prize (1972) 
 
צ'ינואה אצ'בה (באנגלית: Chinua Achebe, שמו בלידה: Albert Chinụalụmọgụ Achebe;‏ 16 בנובמבר 1930 - 21 במרץ 2013) היה סופר, משורר, מרצה, ומסאי מניגריה, בן לקבוצה האתנית איגבו. הוא נחשב לאחד הסופרים החשובים בניגריה ובאפריקה ומכונה "אבי הספרות האפריקאית המודרנית". ספריו הכתובים באנגלית, תורגמו לשפות רבות ואף לעברית. אצ'בה הוא זוכה פרס מאן בוקר הבינלאומי לספרות לשנת 2007.
פעילות

אצ'בה נולד ב-1930 באוג'ידי שבדרום-מזרח ניגריה. מבחינה אתנית הוא משתייך לשבט איגבו. הוריו היו נוצרים מומרים פרוטסטנטים ואביו היה מורה ומטיף לנצרות, אך קרובי משפחה אחרים בילדותו המשיכו לקיים את הפולחן המסורתי של בני האיגבו. הוא למד אמנות באוניברסיטה של איבדן ועסק במשך תקופה קצרה בהוראה בבית ספר תיכון. עם סיום לימודיו באוניברסיטת איבדן, התמנה למפיק תוכניות רדיו של רשות השידור הניגרית בלגוס, השתלם ב-BBC ומילא תפקידים שונים ברשות השידור הניגרית. ב-1961 הוא נתמנה למנהל שידורי החוץ של רשות השידור הניגרית.
אצ'בה כתב את יצירותיו באנגלית והוא החל לכתוב עוד בהיותו סטודנט. הוא החליט להיות סופר לאחר שקרא את הרומן "מיסטר ג'ונסון (אנ')" מאת ג'ויס קארי, בשל הצגת הדמויות הניגריות שלו כפראים או כמוקיונים. בשנת 1958 פורסם הרומן הראשון פרי עטו, "מפולת באומואופיה". הוא נחשב לספר הנקרא ביותר בתולדות הספרות האפריקאית המודרנית, והוא נלמד במערכות החינוך של מדינות רבות באפריקה. הספר עורר הדים בעולם כולו ותורגם לשפות רבות. רומנים נוספים שכתב היו "קץ השלווה" (1960), "חץ האלוהים" (1964), "איש העם" (1966) ו"הנמלים של סוואנה" (1987).
בשנת 1967, בעקבות מלחמת האזרחים בניגריה, החל הסופר לתמוך בהפרדת ביאפרה מניגריה ובעצמאותה והפך למעין שגריר של ביאפרה בעולם. המדינה החדשה בביאפרה סבלה ממגפות ומרעב כתוצאה ממלחמת האזרחים ואצ'בה ניסה לעורר את העולם לעזור למדינה החדשה לשרוד. ב-1970 כבשה ניגריה את ביאפרה ואצ'בה ניסה בדרכים פוליטיות למנוע את הסיפוח. במהלך שנות השבעים, התגורר הסופר מספר שנים בארצות הברית וחזר לניגריה. בשנת 1975 באוניברסיטת מסצ'וסטס הוא עורר פולמוס פוליטי עולמי בעקבות הרצאה שהעביר אודות הגזענות בספרו של ג'וזף קונרד "לב המאפליה". בשנת 1988 התפרסמה ההרצאה בספר אסופת מאמרים 
ובשנת 2011 הכריז The Guardian של לונדון על הספר כאחד ממאה הספרים הלא-בדיוניים הגדולים שנכתבו אי-פעם.
אצ'בה זכה ביותר מ-30 תוארי כבוד מאוניברסיטאות מכל העולם ובפרסים רבים, כמו כן הוא השפיע על סופרים ניגרים כמו צ'יממנדה נגוזי אדיצ'יה וקן סארו-ויווה.
בשנותיו האחרונות הוא התגורר בארצות הברית וכיהן בשנים 2009–2013 כפרופסור ללימודי אפריקה באוניברסיטת בראון.
ספריו שתורגמו לעברית

מפולת באומואופיה, עם עובד, מאנגלית מרים זליקסון, 1965
איש העם, עם עובד, מאנגלית א"ד שפיר, 1969
הכל קורס, ספרי עליית הגג, מאנגלית אביעד שטיר, 2015 (תרגום חדש ל"מפולת באומואופיה")
הערות שוליים

↑  http://www.brimtime.com/2013/03/professor-chinua-achebe-is-dead.html
↑  פרס מאן בוקר לספרות לשנת 2007
↑  http://www.newyorker.com/arts/critics/books/2008/05/26/080526crbo_books_franklin
↑  Chinua Achebe of Bard College
↑  שם ההרצאה: An Image of Africa: Racism in Conrad's Heart of Darkness"
↑  שם אסופת המאמרים: Hopes and Impediments: Selected Essays, 1965-1987
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257471705171  PLWABN: 9810687824405606  BIBSYS: 90082405  BNC: 000204331  BNE: XX934147  BnF: cb11888047x (data)  CiNii: DA04346550  GND: 118646680  ICCU: CFIV096564  ISNI: 0000 0001 2277 4961  LCCN: n79064863  LNB: 000116329  NDL: 00430927  NKC: jn20000600066  NLA: 35000720  NLG: 193879  NLK: KAC199600087  NSK: 000165519  NTA: 068747934  RERO: 02-A002906548  SELIBR: 31580  SNAC: w6j396hf  SUDOC: 026677083  Trove: 784636  VIAF: 24596756   WorldCat (עם VIAF): 24596756
צלוליט

ערך זה עוסק בהצטברות תאי שומן מתחת לעור. אם התכוונתם לדלקת של רקמות החיבור התת-עוריות, ראו .
| --- | --- |

 שיוך:  gynoid fat distribution 
 מזהים
 קוד MeSH:  C23.888.885.281 
 מזהה MeSH:  D000071697 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0424624 
 
צלוליט הוא הצטברות תאי שומן ברקמות שמתחת לעור, תופעה המשווה לו מראה גלי או נקבובי (בדרגות עוצמה שונות). הצלוליט שכיח אצל נשים החל מגיל ההתבגרות בעיקר באזור הירכיים, אך הוא יכול להופיע גם בחלקי גוף אחרים כמו הישבן, המותניים והבטן, וגם אצל גברים בוגרים. מעריכים שתופעה טבעית זו קיימת ב-90% מהנשים ויש לה מרכיב גנטי.
במונח נעשה שימוש החל משנות ה-20 של המאה ה-20, והוא נכנס לשימוש בפרסומים בשפה האנגלית משנות ה-60.
אין נוטים להגדיר את הצלוליט כבעיה רפואית אלא כמאפיין אסתטי פיזיולוגי.
קולוניה דל סקרמנטו

כנסיית הסקרמנט הקדוש
קולוניה דל סקרמנטו (בספרדית: Colonia del Sacramento; בפורטוגזית: Colônia do Sacramento; מוכרת גם כ"קולוניה") היא עיר בת כ-22,000 תושבים (2004) בדרום-מערב אורוגוואי השוכנת לחופו של מפרץ ריו דה לה פלטה. העיר שנוסדה ב-1680 בידי הפורטוגזים היא העתיקה במדינה והיא משמשת כבירת מחוז קולוניה שהיה אחד מששת המחוזות המקוריים של אורוגוואי כשנוסדה.
מראה העיר מהמגדלור
היסטוריה

העיר נוסדה ב-22 בינואר 1680 בידי מנואל לובו, מושל ריו דה ז'ניירו הפורטוגלי, ובמצוות הכתר הפורטוגזי אשר ביקש לחזק את אחיזתו בריו דה לה פלטה. המושבה שהוקמה על הגדה השמאלית של המפרץ, בדיוק מול בואנוס איירס, נקראה תחילה בשם "קולוניה דו סנטיסימו סקרמנטו" (Colônia do Santíssimo Sacramento). תגובת האימפריה הספרדית הייתה מיידית, ובלילה שבין 7 באוגוסט 1680 ל-8 באוגוסט 1680 התקיף כוח ספרדי עדיף במספרו את המצודה וכבש אותה. האירוע זכה לשם "הלילה הטראגי" (Noite Trágica). המושבה הושבה לשלטון פורטוגל לאחר מגעים דיפלומטיים בין שתי המדינות כפי שהוסכם בהסכם ליסבון מ-7 במאי 1681, אך על הפורטוגזים הוטלו מגבלות בהקמת ביצורים ומבני אבן.
עם זאת במחצית השנייה של המאה ה-17 המושבה התפתחה והייתה למרכז סחר פורטוגזי חשוב, וב-1704, עם תחילתה של מלחמת הירושה הספרדית ביצרו אותה הפורטוגזים מחדש. הספרדים הגיבו בהתקפת המושבה ב-1705 וכבשו אותה בשנית למשך עשר שנים, והיא הושבה לרשות פורטוגל ב-1715. במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-18 החלו הספרדים ליישב את אורוגוואי ולבודד את המושבה מברזיל, וב-3 באוקטובר 1735 התקיפו אותה וכבשוה שוב למשך שנתיים.
ב-13 בינואר 1750 נחתם הסכם מדריד שהסדיר את חלוקת השטחים בין הספרדים לפורטוגזים בדרום אמריקה וקבע כי המושבה תמסר לשליטה ספרדית. אולם ההסכם לא יצא אל הפועל, והצטרפות ספרד למלחמת שבע השנים קטעה את המגעים בין המדינות. הספרדים שבו וכבשו את העיר בשלישית ב-30 באוקטובר 1762 וזו שבה שוב לרשות פורטוגל במסגרת הסכם פריז אשר נחתם ב-10 בפברואר 1763.
הפעם הרביעית והאחרונה בה כבשו הספרדים את קולוניה דל סקרמנטו הייתה ב-30 במאי 1777. הם הרסו את ביצוריה ואת הנמל ונותרו לשלוט בעיר מכוח הסכם סן אידלפונסו הראשון מאותה שנה. עם זאת, ב-1817 סיפח ז'ואאו השישי, מלך פורטוגל את העיר לברזיל, עד שאורוגוואי הייתה למדינה עצמאית ב-1828.
העיר הוכרזה בשנת 1995 כאתר מורשת עולמית בשל כך:
"...שנודעה לה חשיבות אסטרטגית בהתנגדות לספרדים. נופה העירוני השמור שמערב השפעות פורטוגזיות, ספרדיות ופוסט קולניאליות".
אתרי העיר

הרובע ההיסטורי של העיר נבנה בידי הפורטוגזים במאה ה-17, ורחובותיו מרוצפים באבן. שטחו כ-160 דונם, הוא מחולק ל-33 גושים ויש בו חמש כיכרות גדולות וארבע כיכרות נוספות קטנות. הרובע מוקף במים מכל עבריו לבד מצידו המזרחי שלאורכו השתרעו בעבר ביצורים, אשר קיימים בחלקם עד היום. כיום שוכנת העיר החדשה בהמשכו של הרובע העתיק.
במרכזו של הרובע העתיק שוכנת הכיכר המרכזית (Plaza Mayor) וסביבה מבנים רבים מהמאות ה-17 עד ה-19. על המבנים הבולטים נמנים "שער העיר" (Portón de Campo) - שער הרמה עשוי עץ; המגדלור - המשמש כסמל העיר, והריסות המנזר פרנציסקוס הקדוש מהמאה ה-17; בזיליקת הסקרמנט הקדוש (Basilica del Sanctísimo Sacramento) שנבנתה מאבן ב-1808; המוזיאון הפורטוגזי ובו ריהוט, תכשיטים, מדים ומפות ישנות מהתקופה הפורטוגזית; המוזיאון העירוני שנבנה על ידי הספרדים ב-1835, וכן כנסיית מרטיס (Iglesia Matriz) שנבנתה בין השנים 1695–1699 והיא העתיקה במדינה.
העיר כיום

כלכלת העיר נסמכת על ייצור טקסטיל הנהנה מאזור סחר חופשי הממוקם בעיר. עוד ממוקמים בעיר פוליטכניון ומשרדי ממשלה. העיר מחוברת בקו מעבורת לבואנוס איירס ודרכה עובר כביש החוף של אורוגוואי המחבר אותה גם לבירה מונטווידאו.
הערות שוליים

↑  אתר אונסק"ו
| סמל האימפריה הפורטוגזית |
| --- | --- | --- |
| צפון אפריקה | אגוז (1506–1525) • אל קאסר אס-סגיר (1458–1550) • ארזילה (1471–1550, 1577–1589) • אזמור (1513–1541) • סאוטה (1415–1640) • מזאגאן (1485–1550, 1506–1769) • אסואירה (1506–1525) • ספים (1488–1541) • אגאדיר (1505–1769) • טנג'יר (1471–1662) • ואדאן (1487–אמצע המאה ה–16) |  |
| אפריקה שמדרום לסהרה | אקרה (1557–1578) • אנגולה (1575–1975) • אנובון (1474–1778) • ארגן (1455–1633) • קבינדה (1883–1975) • כף ורדה (1642–1975) • סאו ז'ורז'ה דה מינה (1482–1637) • ביוקו (1478–1778) • חוף הזהב הפורטוגזי (1482–1642) • גינאה ביסאו (1879–1974) • מלינדה (1500–1630) • מומבסה (1593–1698, 1728–1729) • מוזמביק (1501–1975) • קילווה קיסיוואני וסונגו מנארה (1505–1512) • טירת סאו זואו בפטיסטה דה אז'ודה (1680–1961) • סאו טומה ופרינסיפה 1753–1975 • סוקוטרה (1506–1511) • זנזיבר (1503–1698) • זיגינשור (1645–1888) |  |
| מערב אסיה | בחריין (1521–1602) • הורמוז (1515–1622) • מסקט (1515–1650) • בנדר עבאס (1506–1615) |  |
| תת-היבשת ההודית | ציילון הפורטוגזית (1518–1658) • לקשאדוויפ (1498–1545) • האיים המלדיביים (1518–1521, 1558–1573) • וסאי-ויראר (1535–1739); מומבאי (1534–1661); קז'יקוד (1512–1525); קנאנור (1502–1663); צ'אול (1521–1740); צ'יטגונג (1528–1666); קוצ'י (1500–1663); קאנור (1536–1662); דאדרה ונאגר הבלי (1779–1954); דאמאן (1559–1962); דיו (1535–1962); גואה וגואה העתיקה (1510–1962); הוגלי (1579–1632); נגפטינאם (1507–1657); פוליקאט (1518–1619); פאליפורם (1502–1661); סלסט (1534–1737); מצ'יליפטנאם (1598–1610); מנגלור (1568–1659); סוראט (1540–1612); טהואוטהוקודי (1548–1658); סן תומא דה מליאפור (1523–1662; 1687–1749) |  |
| מזרח ודרום מזרח אסיה | איי בנדה (המאה ה-16 עד המאה ה-18) • פלורס (המאה ה–16 עד המאה ה–19) • מקאו (1557–1999) • מקאסאר (1512–1665) • מלאקה (1511–1641) • איי מאלוקו (אמבון 1576–1605, טרנאטה 1522–1575, טידורה 1578–1650) • נגסאקי (1571–1639) • טימור הפורטוגזית (1702–1975) |  |
| אמריקה הצפונית | ניופאונדלנד (1501–1570?) • לברדור (1501–1570?) נובה סקוטיה (1519–1570?) |  |
| אמריקה המרכזית והדרומית | ברזיל (1500–1822) • ברבדוס (1536–1620) • הפרובינציה הציספלאטינית (1808–1822) • גיאנה הצרפתית (1809–1817) • קולוניה דל סקרמנטו (1680–1777) |  |
| מדיירה והאיים האזוריים | שתי קבוצות איים אלה היוו חלק מהאימפריה הפורטוגזית החל במאה ה-15, וב-1976 היו למחוזות אוטונומיים. |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566820805171  BnF: cb13616753s (data)  GND: 4590406-6  LCCN: n81144571  MusicBrainz: 56138136-26d9-450a-b7fd-fc5eb071f5b4  NARA: 10037860  VIAF: 133133927   WorldCat (עם VIAF): 133133927 
רחוב מרוצף בקולוניה דל סקרמנטו
קווין יאנג

קווין קרטיס יאנג (באנגלית: Kevin Curtis Young, נולד ב-16 בספטמבר 1966) הוא אצן עבר אמריקאי. הוא אלוף אולימפי (ברצלונה 1992), אלוף עולם (שטוטגרט 1993) ושיאן העולם בעבר (1992–2021) בריצת 400 מטר משוכות.
ביוגרפיה

יאנג נולד בוואטס, קליפורניה. הוא למד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס וזכה עבורה בשני תוארי NCAA בריצת 400 מטר משוכות בשנים 1987 ו-1988.
ביוגרפיה > הפריצה

יאנג עשה את הפריצה שלו במשחקי הרצון הטוב שנערכו במוסקבה, אז ברית המועצות בשנת 1986 ואחר כך במשחקי פאן אמריקה בשנת 1987 באינדיאנפוליס כשזכה במדליית כסף בתוצאה של 48.74 אחרי  וינת'ורפ גראהם מג'מייקה (48.49 שניות).
באולימפיאדת סיאול (1988) סיים יאנג במקום רביעי בתוצאה של 47.94 שניות אחרי המנצחים אנדרה פיליפס בן ארצו (47.19 שניות), אמדו דיה בה מסנגל (47.23 שניות) ואדווין מוזס הגדול אף הוא מארצות הברית (47.56 שניות).
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטוקיו, יפן 1991 סיים יאנג שוב במקום הרביעי ללא מדליה בתוצאה של 48.01 שניות, אחרי סמואל מטטה מזמביה (47.64 שניות) ווינת'ורפ גראהם (47.74 שניות) וקריס אקאבוסי מהממלכה המאוחדת (47.86 שניות).
ביוגרפיה > אלוף אולימפי

בשנת 1992 זכה יאנג בתואר הלאומי הראשון שלו ובמשחקים האולימפיים בברצלונה הוא זכה במדליית זהב לאחר שניצח בשיא עולם חדש של 46.78 שניות, לפני וינתורפ גרהם (47.66 שניות) וקריס אקאבוסי (47.82 שניות). הוא האצן הראשון בהיסטוריה שירד מגבול 47 שניות, ושיא העולם שלו עדיין מחזיק מעמד. הישג זה נקבע לאחר שיאנג הקפיד על 12 צעדים בין המשוכות ובסיום 13 צעדים, טכניקה שרק הוא הצליח לעמוד בה. הוא הפיל את המשוכה האחרונה, הניף את ידיו לניצחון והאט לפני קו הסיום, מה שמעורר את המחשבה שיכל לרוץ מהר יותר.
ביוגרפיה > אלוף עולם

בשנת 1993 זכה יאנג בתואר הלאומי השני שלו. הוא ניצח ב-25 תחרויות רצופות משנת 1991 ועד 1993 שבועיים לפני אליפות העולם שבה הפסיד לסמואל מטטה. באליפות עצמה שנערכה בשטוטגרט, גרמניה 1993 הוא זכה במדליית זהב בתוצאה של 47.18 שניות לפני סמואל מטטה (47.60 שניות) ווינתורפ גרהם (47.62 שניות).
הסיפור שמאחורי שיא העולם קשור לעובדה שיאנג הכניס פיסות נייר קטנטנות בכל אחד מהספייקס שבנעליו ושם כתב תוצאה של שיא עולם 46.89 שניות, על מנת לשכנע את עצמו שניתן לרדת מ-47 שניות ושזה לא בלתי אפשרי.
יאנג חבר באלפא פי אלפא אחווה בין-אוניברסיטאית הפועלת בעיקר בארצות הברית ומוכרת כאחווה הראשונה שהוקמה בידי אפרו-אמריקנים.
הישגים ותארים

יאנג זכה בשנת 1992 בתואר אתלט השנה בעולם (Track & Field Athlete of the Year).
בשנת 2006 זכה יאנג להיכלל בהיכל התהילה של ארצות הברית באתלטיקה.
הערות שוליים

↑
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14255740
פרשת ויקהל

איור של בניית כלי המקדש
איור המתאר תפירה ובנייה של כלי המשכן
פרשת וַיַּקְהֵל היא פרשת השבוע העשירית בספר שמות. על פי החלוקה לפרקים, היא מתחילה בפרק ל"ה, פסוק א' ומסתיימת בפרק ל"ח, פסוק כ'.
הפרשה עוסקת בעיקרה בעניינים הנוגעים להקמת המשכן. משה מוסר לבני ישראל את הציוויים על הקמת המשכן שפורטו בפרשות תרומה, תצוה וכי תשא. הציוויים באים לכלל ביצוע בפרשה זו ובפרשת פקודי שאחריה.
את פרשת ויקהל קוראים בין התאריכים כ"ב באדר-כ"ט באדר (בשנה מעוברת באדר א').