stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלכסנדר פרידקיס
הערות שוליים

↑  האיש שהציע לרבי לכהן כרבה של דנייפר / הרב שמואל קמינצקי, באתר חב"ד און ליין
↑  עצמות התגלו באתר הבנייה בדנייפר, הבנייה הופסקה, באתר חב"ד און ליין
↑  'הגבאי' של דנייפר: ר' אלכסנדר פרידקיס ז"ל התבקש לבית עולמו, באתר חב"ד און ליין
אלכסנדר פרידקיס עם הרב שמואל קמינצקי ומר קורול וארקדי שמיסט, בקהילה היהודית בדנייפרו אוקראינה
The Polyphonic Spree

| --- | --- |

הלהקה בהופעה ב-V Festival ב-2005
 מקום הקמה:  דאלאס 
 מוקד פעילות:  דאלאס, טקסס, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2000
 סוגה:  רוק סימפוני פופ פסיכדלי
 חברת תקליטים:  Holywood Records TVT Records
 www.thepolyphonicspree.com
 פרופיל ב-IMDb
 
The Polyphonic Spree היא להקה אמריקנית שנוסדה בשנת 2000 בדאלאס, טקסס.
הלהקה מורכבת מכ-23 נגנים וזמרים ומשייכת את עצמה לז'אנר "רוק סימפוני מקהלתי".
מספר הנגנים משתנה (עקב הקושי לנהל מסע הופעות עם מספר נגנים גדול) אך לרוב ניתן למצוא בה מקהלה בת 10 אנשים, שני קלידנים, מתופף, בסיסט, חלילן, גיטריסט, חצוצרן, כנרת/ויולן, ונגנים על טרומבון, כלי הקשה, נבל, קרן צרפתית, טרמין ואפקטים אלקטרוניים.
את הלהקה מנהיג טים דלאוטר, המתפקד כמנהל מוזיקלי, סולן ראשי, גיטריסט, וקלידן.
היסטוריה

שלושה מחברי הלהקה, טים דלאוטר, מארק פירו ובריאן וייקלנד, היו חברים בלהקת Tripping Daisy בטרם מות הגיטריסט ווס ברגרן ב-1999. הלהקה התפרקה ודלאוטר פנה לנהל חנות תקליטים בדאלאס, טקסס.
בשנת 2000, השלושה נתבקשו ליצור אלבום לכבוד הלהקה Grandaddy. במקום לאחד את Tripping Daisy, החליטו השלושה ללכת עם רעיונו של דלאוטר וליצור להקת רוק סימפוני, שתכלול מקהלה. דלאוטר הושפע בילדותו מסאני ומלהקות ניסיוניות כמו Electric Light Orchestra וכן מלהקת הכנסייה המקומית.
דלאוטר קרא למגוון רחב של מוזיקאים להצטרף למיזם, ובמהרה החלה להיווצר להקה שמנתה 13 חברים.
הלהקה המשיכה לגדול לגודלה הנוכחי (23 נגנים) וזכתה לביקורות חיוביות.
הנוכחות הדומיננטית של הלהקה על הבמה הצליחה לקנות לה קהל מעריצים נלהב.
ב-2002 הוציאה הלהקה את אלבומה הראשון, The Beginning Stages Of..., בעקבות הביקוש הרב.
בהופעותיהם עטו חברי הלהקה גלימות לבנות שייצגו טוהר ושמחה, דבר שבהתאם עם המוזיקה שיצרו גרם לרבים לחשוב שמדובר בכת. מאוחר יותר הם לבשו גם גלימות צבעוניות.
הלהקה הצליחה מאוד בבריטניה והוזמנה על ידי דייוויד בואי להופיע בפסטיבל Meltdown ב-2002.
ב-2003 שירם "Light and Day / Reach For the Sun" הושמע בקמפיין פרסום של פולקסווגן ואייפוד, וכן במשדרים נוספים בטלוויזיה. הלהקה גם הוזמנה להיות מופע החימום של דייוויד בואי במסע ההופעות "Reality Tour".
ב-2004 עברה הלהקה לחברת ההקלטות Holywood Records והוציאה את אלבומה השני Together Were Heavy, שכלל את הלהיט Hold Me Now.
הלהקה הופיעה בסדרות סקראבס ולאס וגאס, וכן סיפקה את חלק מפסקול הסרט שמש נצחית בראש צלול.
בסוף אותה שנה, הופיעה הלהקה בקונצרט בחלוקת פרס נובל לשלום לואנגרי מאטאיי.
ב-2007 יצא אלבום האולפן השלישי של הלהקה, The Fragile Army, והלהקה עברה ללבוש מדים צבאיים במקום חלוקים לבנים.
בסתיו 2007, השתתפה הלהקה בקמפיין של אדידס, במהלכו כתבה את השיר "H-O-O-P-S Yes!" למועדון הכדורגל של דאלאס.
הלהקה ממשיכה להרוויח משימוש בשיריהם בפרסומות שונות (בעיקר בבריטניה).
דיסקוגרפיה > אלבומים

The Beginning Stages Of...(2002)
Together Were Heavy (2004)
The Fragile Army (2007)
Live From Austin, TX (2007)
דיסקוגרפיה > EP

Soldier Girl (2002)
Light & Day (2002)
Wait (2006)
חברי הלהקה > זמרים

טים דלאוטר
ג'סיקה ג'ורדן
אפוטסלה וילסון
קירסטין הארדין
ג'ניפר קליי
ג'ולי דויל
אליזבת בראון
חברי הלהקה > נגנים

דניאל האפמן - גיטרה
קורי הלמס - גיטרה
מארק פירו - גיטרת בס
בריאן וייקלנד - תופים
אוון היסיי - אורגן, סינתיסייזר
ניק גרוש - פסנתר
מאט בריקר - חצוצרה
ג'יי ג'נינגס - חצוצרה
אודרי איסלי - חליל, פיקולו
זאק גיפל - טרומבון
תמרה קובל - כינור
ריק נלסון - כינור, ויולה
באפי ג'ייקובס - צ'לו
קית' הנדריקס - כלי הקשה
ריקי רסורה - נבל
ראטקה

ראטקה (בהונגרית: Rátka) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם אוכלוסיית ראטקה נמצאת בירידה שנים רבות מ-1,095 תושבים בשנת 1990 עד 936 תושבים בשנת 2018.
בראטקה חיו מעט יהודים.
| שנה | כמות יהודים | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 20 |  |
| 1880 | 18 | 2,694 |
| 1910 | 19 |  |
| 1920 | 11 |  |
| 1930 | 4 |  |
| 1941 | 2 | 1,189 |
מנסורי (לבנון)

| --- | --- |
 מדינה:  לבנון לבנון
 מחוז:  דרום לבנון
 נפה:  צור
 שליטה:  ישראל ישראל
 גובה:  120 מטרים
 קואורדינטות:  33°10′16″N 35°12′34″E﻿ / ﻿33.17111111°N 35.20944444°E﻿ / 33.17111111; 35.20944444 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לבנון מוגדלת) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןמנסורי(למפת לבנון רגילה) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןמנסורי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מַנְסוּרִי (בערבית: المنصوري, בתעתיק מדויק: אלמנצורי) הוא כפר שיעי לבנוני בנפת צור שבמחוז דרום לבנון.
מיקום וגאוגרפיה

הכפר מנסורי שוכן בגובה כ-120 מטרים מעל פני הים, כ-13.5 קילומטרים דרומית לעיר צור, כ-1.2 קילומטרים מזרחית לחוף הים, וכ-5 קילומטרים צפונית-מערבית למג'דל זון.
אטימולוגיה

הכפר נקרא על שם אדם קדוש שקבור בו, ולו מקאם בבית הקברות הישן. האיש, אבראהים בן אַ֫דְהַם אל-מנצור (בערבית: إبراهيم بن أدهم المنصور), היה אחת הדמויות החשובות בזרם השיעי בשל קרבתו לאימאם ג'עפר א-צאדק. הוא נדד באזור לבנון ולבסוף התיישב בעיר צור. בשנת 788 לספירה, כשהלך לעולמו, גופתו הועברה לאתר קבורה במקום שבו נמצא כיום הכפר.
היסטוריה

ברישומי השלטון העות'מאני משנת 1596, המקום מופיע ככפר בשם מנסורה, בנפת תבנין שבמחוז (ליווא) צפת. היו בו 33 משקי בית, כולם מוסלמים והם שילמו מיסים על תוצרתם החקלאית ועל הכנסות מזדמנות.
בשנת 1875 כתב ויקטור גרן שיש במקום "תריסר בתים שנבנו מחומרים עתיקים, מסותתים באופן די קבוע. מקאם המוקדש ל'נבי מנצור'. בורות מים שנחצבו בסלע וכמה סרקופגים שבורים מוכיחים גם שהכפר הזה, המאוכלס כעת על ידי כמה משפחות עניות של מתואלים, יושב על מקומו של כפר [קדום] גדול בהרבה".
משלחת של הקרן לחקר ארץ ישראל שהגיעה ב-1881 תיארה את היישוב כך: "כפר בנוי אבן, במישור, מוקף זיתים, תאנים ואדמה חקלאית. מיושב על ידי כ-50 מוסלמים. מים מבורות וממעיינות ליד החוף". הם ציינו שהיו כמה קברים חצובים ליד הכפר.
בתמרון הקרקעי בלבנון במהלך מלחמת חרבות ברזל צה"ל כבש את הכפר.
שמורת צבים

בתחילת שנת 2000 עברה פעילת הסביבה מונא ח'ליל (אנ') ממקום מגוריה בהולנד למנסורי, לאחר שירשה את חוות החוף של משפחתה המשתרעת מכביש א-נאקורה–צור ועד חוף הים. היא החליטה להגן על שטחי הקינון של צבי ים בסכנת הכחדה באמצעות תיירות אקולוגית, ולשם כך פתחה עם חברתה חבּיבָּה פיאד (Habiba Fayed) צימרים בשם: פרויקט הבית הכתום (אנ'), וכך מימנו את פעילותן.
במשך שלוש שנים הן הוכשרו על ידי מדענים מהאגודה הים-תיכונית הלאומית באתונה להצלת צבי הים מד-אסטס (אנ') כדי להקים תוכנית ניטור, איסוף נתונים והגנה על קיני הצבים. אחת המשימות המרכזיות של ח'ליל ופאיד, יחד עם אורחיהן והמתנדבים הייתה לשמור על ניקיון החוף, אך הבעיה העיקרית הייתה הדייגים המקומיים שהשתמשו בשיטות הרסניות כמו רשתות ארוכות ודיג באמצעות חומרי נפץ. מונא ח'ליל ניסתה לחנך והסביר, אך מנגד הדייגים המקומיים ירו עליה וניסו לשרוף את ביתה. עם זאת, לאחר כמה שנים, ח'ליל הצליחה לגרום להפסקת הדיג בשיטות מזיקות כאלה.
הערות שוליים

↑  المنصوري تاريخٌ وحاضِر, صدى صور, ‏2018-05-01 (בערבית)
↑  Victor Guérin, Description géographique, historique et archéologique de la Palestine, Paris, Imprimé par autorisation de l'empereur à l'Impr. impériale, 1868, עמ' 238
↑  C. R. Conder, H. H Kitchener, E. H. Palmer, W. Besant, The survey of western Palestine : memoirs of the topography, orography, hydrography, and archaeology, London : Committee of the Palestine exploration fund, 1881-1883, עמ' 68
↑  Giles, Chris (2017-08-18). "Saving endangered turtles in Lebanon's former war zone". CNN (באנגלית). נבדק ב-2023-08-31.
↑  Chris Giles, Saving endangered turtles in former war zone, CNN, ‏2017-08-18 (באנגלית)
↑  Nadim Audi, In troubled Lebanon, a safety zone for sea turtles, International Herald Tribune, ‏23 אוקטובר 2006
↑  Get away from the urban grind, care for turtles at Orange House. - Free Online Library, www.thefreelibrary.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567529405171  LCCN: n90625881  VIAF: 140849051   WorldCat (עם VIAF): 140849051 
מונא ח'ליל וחביבה פיאד עם מתנדבים, לאחר שחרור צבי ים שבקעו בהשגחתן (2019)
דניאל גל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 ביולי 1987 (בת 37) רמת השרון, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2010
 עיסוק:  שחקנית
 בן או בת זוג:  יואל רוזנקיאר (ספטמבר 2020–?)   יותם גנדלמן (2016–2019) 
 צאצאים:  אלישע ישראל רוזנקיאר
 מספר צאצאים:  1
 פרופיל ב-IMDb
 
דניאל גל (נולדה ב-27 ביולי 1987) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה

נולדה למלך ויעל גל, גדלה ברמת השרון. בגיל 12 לקתה בתסמונת גייאן-בארה, שהפכה אותה למשותקת מהצוואר ומטה. במשך חצי שנה ישבה בכיסא גלגלים, ולאחר מכן עברה שיקום ארוך של שנתיים בו למדה להפעיל את גופה מחדש. בתיכון למדה במגמת מחול. לאחר שנים של טיפול פסיכולוגי והתקפי פוסט-טראומה התגלה לה שעברה כשהייתה קטנה הטרדה מינית מאדם שהכירה בילדותה.
לא גויסה לצה"ל בשל עברה הרפואי. בגיל 18 עברה לגור לבדה בבאר שבע, כדי לרקוד בלהקת המחול קמע.
למדה בסטודיו למשחק ניסן נתיב במסלול התלת-שנתי.
קריירה

גל שיחקה במספר הפקות בתיאטרון החאן, בצוותא, בהבימה ובקאמרי. בנוסף, הופיעה כרקדנית בלהקות מחול שונות, בין השאר כרקדנית מקצועית באנסמבל בת-שבע.
בשנת 2010 שיחקה בתפקיד מרכזי בסדרת הדרמה "חיים אחרים" בערוץ 2 של קשת.
בהמשך שנת 2014, כיכבה בתפקיד קטיה בסרט הפשע "כיפה אדומה" שביים ארנון צדוק במסגרתו היא גם דוברת רוסית.
בשנת 2016 שיחקה את מור בעונתה השנייה של סדרת הפשע "פצועים בראש" בהוט 3, לצד גיא עמיר וחנן סביון. באותה שנה הצטרפה לעונות השישית והשביעית של סדרת הנעורים "גאליס" בערוץ הילדים ב-HOT, בתפקיד ניקה. בנוסף, שיחקה בסרט הקומדיה "הלהקה האחרונה בלבנון", בבימויים של בן בכר ואיציק קריחלי. מאז 2016, משחקת בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה הקומית של yes "תאג"ד", בתור רותם פולק.
ב-2017 שיחקה את יוליה קרונסקי בעונה השישית של סדרת הנעורים "ראש גדול - ראש חדש" בערוץ KidZ. באותה שנה שיחקה בסרטו של אריק רוטשטיין "אנטנה".
מאז 2018 משחקת בתפקיד ראשי בסדרה "דאנסטורי" בתור דפנה בערוץ דיסני ישראל ב-yes.
ב-2018 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט הטלוויזיה "חטיפה-קו 300" בקשת 12, המבוסס על מקרה אמיתי.
ב-2019 שיחקה בתפקיד מרכזי-כפול - אלכס-מריאנה - בסדרה הקומית "בת אל הבתולה" שב-HOT בידור. כמו כן, כיכבה בסרטה של הקולנוענית החרדית, דינה פרלשטיין, "תמרות עשן", ובסדרת הדרמה "ביום שהאדמה רעדה" בקשת 12.
ב-12 במרץ 2020 השתתפה בווידאו קליפ של ארקדי דוכין ואיזי "השיר של עומר", כשחקנית לצדו של שלום מיכאלשווילי, לזכרו של עומר אוחנון.
ב-2021 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט "רסיסים" של הקולנוענית החרדית, דינה פרלשטיין ובסרטו של גורי אלפי "עוד סיפור אחד".
ב-2023 שיחקה בעונה השלישית של הסדרה "שקשוקה" בכאן חינוכית בתפקיד נגה.
גל השתתפה בעונה השלישית של "רוקדים עם כוכבים", שעלתה לשידור בשנת 2024 והודחה ברבע הגמר.
חיים אישיים

במשך שלוש שנים הייתה בת-זוגו של הבמאי יותם גנדלמן. מתגוררת בקיבוץ יחיעם עם בעלה השחקן ובן-הקיבוץ, יואל רוזנקיאר. בדצמבר 2022 נולד בנם הראשון.
ב-2020 חשפה שהיא סובלת מפוסט-טראומה, עקב היותה קורבן לניצול מיני בילדותה. היא אף מעבירה הרצאות בנושא. לטענתה, התחושות הקשות שהיו לה כילדה מהתקיפות שעברה גרמו לה לחלות בתסמונת גייאן-בארה.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | כותר | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | בצל האמת | אביגיל |  |
| 2016 | כיפה אדומה | קטיה |  |
| 2016 | הלהקה האחרונה בלבנון | דנה |  |
| 2016 | מיצים |  | סרט קצר |
| 2017 | אנטנה | קרן |  |
| 2018 | מז'ינקע | לאהל'ה | סרט קצר |
| 2019 | תמרות עשן | ליבי הרמן | תפקיד ראשי (סרט חרדי) |
| 2021 | רסיסים | יעל וינפלד | תפקיד ראשי (סרט חרדי) |
| 2021 | עוד סיפור אחד | מאיה שקד |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | כותר | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | חיים אחרים | יעל | תפקיד ראשי, עונה 1, ערוץ 2, קשת 12. |
| 2015–2016 | גאליס | ניקה | עונות 6–7, תפקיד משני, ערוץ הילדים, HOT |
| 2016 | פצועים בראש | מור | תפקיד משני, עונה 2, HOT3. |
| 2016 | תאג"ד | רותם פולק | תפקיד ראשי, yes Action. |
| 2017 | ראש גדול | יוליה קרונסקי | תפקיד משני, עונה 6, yes kidZ. |
| 2018 | חטיפה-קו 300 | אירית פורטוגז | סרט טלוויזיה, קשת 12. |
| 2018 | דאנסטורי | דפנה בורשטיין | תפקיד ראשי, עונה 1, ערוץ דיסני (ישראל), yes. |
| 2019 | ביום שהאדמה רעדה | הילה רוסו | תפקיד ראשי, עונה 1, קשת 12. |
| 2019 | בת אל הבתולה | אלכס בן זקן/מריאנה | תפקיד ראשי, HOT בידור. |
| 2023 | שקשוקה | נגה | תפקיד משנה, עונה 3, כאן חינוכית. |
| 2024 | רוקדים עם כוכבים | עצמה | מתמודדת בתוכנית; עונה 3 |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| הצגה | תפקיד | תיאטרון | במאי |
| --- | --- | --- | --- |
| הדוד וניה | ילנה אנדרייבנה | תיאטרון החאן | מיקי גורביץ' |
| הנשים העליזות מוינדזור | אן פייג' | תיאטרון החאן | אודי בן-משה |
| יחזקאל | נעמה | תיאטרון החאן | רוני ניניו |
| ארץ פוק | האם/ג'ינג'ר | צוותא | מרינה בלטוב |
| חלום ליל קיץ | הרמיה | תיאטרון החאן | שיר גולדברג |
| שייקספיר מאוהב | ויולה דה לספס | הבימה | משה קפטן |
| המורדים | מרתה | הבימה, הקאמרי | משה קפטן |
| מי מפחד מווירג'יניה וולף? | מיצי | הבימה | אילן רונן |
| סינית אני מדברת אליך | מירי | תיאטרון בית לסין | ציפי פינס |
| זוג | תמר | תיאטרון בית לסין | אילן רונן |
| בבצ'יק | מרים יאפצ'יק | תיאטרון בית לסין | נועם שמואל |
| סטמפניו | רוחלה | תיאטרון בית לסין | רוני ברודצקי |
פילמוגרפיה > על הבמה

רקדנית בלהקות
| --- | --- |
אוהד נהרין שרון אייל: אנסמבל בת שבע
עידן כהן: "אגם הברבורים", "שנה של דג", "ברזיל"
רונית זיו: "אישה א' אישה ב'"
מריה קונג: "מיס ברזיל"
רותם תש"ח: "Paved Life"
מועמדות לפרסים

| שנה | יצירה | פרס | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | תאג"ד | האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה, דרמה יומית | מועמדות |
הערות שוליים

↑  אפס ביחסי קצוות: דניאל גל נראתה אחרת לגמרי פעם, באתר ‏מאקו‏, 1 בנובמבר 2016
↑  מאיה כהן, "אני עושה דברים שגורמים לי לבעור": דניאל גל אינטימית מאי פעם, באתר ישראל היום, 7 באפריל 2022
1 2   נבו זיו, "בשיא המחלה הייתי משותקת מהצוואר ומטה. חסרת אונים ברמה שצריך לקלח אותי, לצחצח לי שיניים, איבדתי את כל הרפלקסים", באתר "ידיעות אחרונות", 7 באוקטובר 2016
1 2  דניאל גל, דניאל גל: "בגיל 24 היה לי פלאשבק. הבנתי שנוצלתי מינית לאורך ילדותי", באתר Xnet‏, 22 ביוני 2020
1 2 3  "אני נמשכת לגבר הישראלי באופן כללי", באתר ישראל היום, 22 במרץ 2018
↑  דניאל גל, וידאו: הילה רגב, דניאל גל: "בגיל 24 היה לי פלאשבק. הבנתי שנוצלתי מינית לאורך ילדותי", באתר Xnet‏, 22 ביוני 2020
↑  יעל, הרקדנית המחוננת, באתר ‏מאקו‏, 27 באוקטובר 2010
↑  שירה יום טוב, רוקדים עם כוכבים בדרך למסך: זה המתמודד החדש בתחרות, באתר אייס, 20 במרץ 2024
↑  תומר קמרלינג, ‏"או שדיבורים על ילדים מזרזים את הילד, או שהם מזרזים את הפרידה", באתר ‏מאקו‏, 28 בנובמבר 2019
↑  רינונים, באתר www.rinunim.co.il
↑  תגידו מזל טוב: דניאל גל הפכה לאמא בפעם הראשונה בחייה - וכך קוראים לבנה, באתר מעריב אונליין, 7 בדצמבר 2022
↑  דניאל גל - Daniel Gal, באתר www.facebook.com
↑  רשימת העולים לגמר תחרות הטלוויזיה 2016, באתר האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה
רוברט זמקיס

| --- | --- |

רוברט זמקיס בפסטיבל טוקיו 2015
 לידה:  14 במאי 1952 (בן 72) שיקגו, ארצות הברית 
 שם לידה:  Robert Lee Zemeckis 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1972 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת דרום קליפורניה  אוניברסיטת צפון אילינוי  בית הספר לקולנוע של אוניברסיטת דרום קליפורניה  Fenger Academy High School 
 יצירות בולטות:  פורסט גאמפ  בחזרה לעתיד מי הפליל את רוג'ר ראביט
 בן או בת זוג:  לסלי זמקיס (2001–?) 
 צאצאים:  אלכסנדר זמקיס 
 פרסים והוקרה:  קצין מסדר האמנויות והספרות (19 בנובמבר 2016)  פרס הוגו להצגה הדרמטית (1986, 1989, 1998)  פרס גלובוס הזהב לבמאי הטוב ביותר - סרט קולנוע (1995)  פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר (1995)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד  פרס סאטורן  פרס גילדת הבמאים האמריקנית  פרס מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית לסרט הטוב ביותר  פרס לזכר ג'ורג' פאל 
 פרופיל ב-IMDb
 
רוברט לי זמקיס (באנגלית: Robert Lee Zemeckis; נולד ב-14 במאי 1952) הוא במאי קולנוע, תסריטאי, ומפיק קולנוע אמריקאי. ידוע בזכות סרטיו: "פורסט גאמפ" (עליו זכה בפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר), "מי הפליל את רוג'ר ראביט" ו"בחזרה לעתיד".
מסרטיו

רוצה לאחוז בידך (1978) – תסריט ובימוי
1941 - הפלישה להוליווד (1979) – תסריט
משומשת במצב טוב (1980) – תסריט ובימוי
בעקבות האוצר הרומנטי (1984) – בימוי
בחזרה לעתיד (1985) – תסריט ובימוי
מי הפליל את רוג'ר ראביט (1988) – בימוי
בחזרה לעתיד 2 (1989) – תסריט ובימוי
בחזרה לעתיד 3 (1990) – תסריט ובימוי
המוות נאה לה (1992) – בימוי והפקה
העין הציבורית (1992) – הפקה
פורסט גאמפ (1994) – בימוי
עיר הרשע (1996) – הפקה
קונטקט (1997) – בימוי והפקה
הבית על הגבעה הרדופה (1999) – הפקה
האמת שמתחת לפני השטח (2000) – בימוי והפקה
להתחיל מחדש (2000) – בימוי והפקה
פולחן (2001) – הפקה
שלוש עשרה רוחות (2001) – הפקה
ספינת הרוחות (2002) – הפקה
אנשי המזימות (2003) – הפקה
גוטיקה (2003) – הפקה
רכבת לקוטב (2004) – תסריט, בימוי והפקה
בית השעווה (2005) – הפקה
מפלצת של בית (2006) – הפקה
ביאוולף (2007) – בימוי
רוחות חג המולד (2009) – בימוי והפקה
הטיסה (2012) – בימוי והפקה
על חבל דק (2015) – תסריט, בימוי והפקה
בעלי ברית (2016) – בימוי והפקה
ברוכים הבאים לעולם שלי (אנ')‏ (2018) – תסריט, בימוי והפקה
המכשפות (2020) – תסריט, בימוי והפקה
פינץ' (2021) – הפקה
פינוקיו (2022) – בימוי, תסריט
כאן ולתמיד (2024) – בימוי, תסריט והפקה
פרסים ומועמדויות

| פרס | שנה | קטגוריה | מועמדות | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס אוסקר | 1985 | התסריט המקורי הטוב ביותר | בחזרה לעתיד (עם בוב גייל) | מועמדות |
| פרס אוסקר | 1994 | הבימוי הטוב ביותר | פורסט גאמפ | זכייה |
| פרס גילדת הבמאים של אמריקה | 1989 | הבימוי הטוב ביותר - סרט עלילתי | מי הפליל את רוג'ר רביט | מועמדות |
| פרס גילדת הבמאים של אמריקה | 1994 | הבימוי הטוב ביותר - סרט עלילתי | פורסט גאמפ | זכייה |
| פרס גלובוס הזהב | 1985 | התסריט הטוב ביותר | בחזרה לעתיד (עם בוב גייל) | מועמדות |
| פרס גלובוס הזהב | 1994 | הבימוי הטוב ביותר | פורסט גאמפ | זכייה |
| פרס באפט"א לקולנוע | 1985 | התסריט המקורי הטוב ביותר | בחזרה לעתיד (עם בוב גייל) | מועמדות |
| פרס באפט"א לקולנוע | 1994 | הבמאי הטוב ביותר | פורסט גאמפ | מועמדות |
| פרס גילדת הכותבים של אמריקה | 1985 | התסריט המקורי הטוב ביותר | בחזרה לעתיד (עם בוב גייל) | מועמדות |
| פרסי האמי לבידור בשעות היום | 1997 | השעשועון הטוב ביותר | Secrets of the Cryptkeeper's Haunted House | מועמדות |
| איגוד מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס | 1988 | פרס הישג מיוחד | מי הפליל את רוג'ר רביט | זכייה |
| פרס סזאר | 1988 | הסרט הזר הטוב ביותר | מי הפליל את רוג'ר רביט | מועמדות |
| פרס פטל הזהב | 2023 | הבמאי הגרוע ביותר | פינוקיו | מועמדות |
| פרס פטל הזהב | 2023 | התסריט הגרוע ביותר | פינוקיו (עם כריס וייץ) | מועמדות |
חיים מלאך

הרב חיים מלאך היה מקובל פולני שעסק בהפצת השבתאות באירופה ברבע האחרון של מאה ה-17 וראשית מאה ה-18.
לקריאה נוספת

גרשם שלום, התנועה השבתאית בפולין. עמ' 48, 56. עמ' 57-65
גרשם שלום, אגרת מאת ר' חיים מלאך, ציון, באתר JSTOR
הערות שוליים

↑  תיאור המעשה מובא בספרו של רבי יעקב עמדין "מטפחת ספרים", פרק א.
↑  "תורת הקנאות", רבי יעקב עמדין, דף כז.
↑  ספר שו"ת "נשאל דוד" חלק ג', ניר דוד עמ' יב-יח.
↑  המכתב נדפס בספר "סיפור מעשי שבתי צבי" שנכתב על ידי לייב ב"ר עוזר, בן תקופתו של מלאך. הספר הודפס בירושלים בשנת תשל"ח.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308692605171  VIAF: 298427645   WorldCat (עם VIAF): 298427645
הדלתות

ערך זה עוסק בלהקת רוק פסיכדלי אמריקאית. אם התכוונתם לאלבום הבכורה של הלהקה, ראו .
| --- | --- |


(מימין לשמאל: מוריסון, מנזרק, קריגר, דנסמור)
 מקום הקמה:  לוס אנג'לס 
 מוקד פעילות:  לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1965–1973; 2002 – 2013 (הופעות)
 סוגה:  רוק רוק פסיכדלי בלוז רוק
 חברת תקליטים:  אלקטרה רקורדס
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי למפעל חיים (2007)  היכל התהילה של הרוק אנד רול (1993)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 thedoors.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 ריי מנזרק רובי קריגר ג'ון דנסמור 
 חברים לשעבר
 ג'ים מוריסון ג'ון דנסמור רובי קריגר ריי מנזרק
 
הדלתות (באנגלית: The Doors) הייתה להקת רוק קלאסי, בלוז רוק ורוק פסיכדלי אמריקאית שנוסדה בשנת 1965 בלוס אנג'לס, קליפורניה והייתה פעילה בשנות השישים ותחילת שנות השבעים של המאה העשרים. הלהקה נודעה בזכות הצליל הייחודי והמורכב שלהם אשר בסיסו בבלוז. בנוסף, הלהקה זכורה בזכות הזמר הכריזמטי וכותב התמלילים העיקרי שלה, ג'ים מוריסון, אשר הפך לסמל תרבות בעיקר בזכות קולו, השירים בעלי הסגנון הפואטי והמשמעות הרגישה והמיסטית שכתב ואישיותו יוצאת הדופן.
ב-1971, בגיל 27, מת מוריסון מאי ספיקת-לב, ככל הנראה בשל מנת יתר של הרואין. בעקבות זאת התפרקה הלהקה כשנתיים מאוחר יותר ב-1973 אך לא לפני שהוציאה אלבום אחד אחרון.
בין 2002 ל-2013 הופיעו מנזרק, קריגר ודנסמור ברחבי העולם בסיבובי איחוד עם להקות מחווה ואמנים שונים. מאז הקמתה ועד היום נחשבת הלהקה כאחת מלהקות הרוק החשובות ביותר בתעשיית המוזיקה בכל הזמנים. בשנת 1993 נכנסה הלהקה להיכל התהילה של הרוק.
היסטוריה > ההתחלה: 1965–1966

תחילתה של הדלתות הייתה ב-1965 בלוס אנג'לס, קליפורניה, בעקבות מפגש בין שני סטודנטים באוניברסיטה לקולנוע, ג'ים מוריסון וריי מנזרק. מוריסון הקריא למנזרק חלק מהשירים שהוא כתב, מנזרק התלהב, וכך הוקמה הלהקה. למנזרק הייתה להקה עם שני אחיו שנקראה "ריק והרייבנס", אשר הופיעה עם ג'ים מוריסון במסעדת המבורגרים בסנטה מוניקה, עד ששני אחיו של מנזרק פרשו מהלהקה.
לאחר מכן מוריסון ומנזרק צירפו אליהם את הגיטריסט רובי קריגר ואת המתופף ג'ון דנסמור, אותם הכירו מקורס מדיטציה משותף. ללהקה הם קראו הדלתות, על שם ספר מאת אלדוס האקסלי "דלתות התודעה" (שלמעשה שאל את המונח מפואמה מהמאה ה-18 של ויליאם בלייק): "When the doors of perception are cleansed, things will appear to man as they truly are...infinite." הלהקה הופיעה במספר מועדונים, חלקם גדולים ברחבי לוס אנג'לס, כמו מועדון ה-Whisky-A-Go-Go המפורסם, שם גם החתימו אותם נציגי חברת התקליטים אלקטרה תמורת כ-10,000 דולר. הופעות הלהקה במועדון Whiskey-A-Go-Go הופסקו לאחר שבמהלך הופעה ביצעו את השיר "The End", הכולל תכנים אדיפליים בוטים ("Father... I want to kill you/Mother, I want to fuck you").
היסטוריה > הקלטות מוקדמות: 1967–1969

לאחר שהוחתמו על ידי המפיק פול א. רוטשילד בחברת התקליטים אלקטרה, החלה שותפות ארוכה בין חברי הלהקה ובין רוטשילד וטכנאי האולפן ברוס בוטניק. עקב המוטיבציה האדירה של חברי הלהקה, הוקלט האלבום תוך מספר ימים, לרוב בטייק (ניסיון הקלטה) אחד. מוריסון ומנזרק הפיקו גם קליפ חדשני לשיר (Break On Through (To The Other Side. קליפ זה נהיה לאחת מאבני הדרך בתעשיית הקליפים.
האלבום שיצא בינואר 1967, גרם להתרגשות רבה, והסינגל הראשון ממנו "Light My Fire" הפך ללהיט ענק. מראהו הנאה של ג'ים מוריסון וההופעה הכריזמטית שלו על הבמה, הפכו אותו במהרה לסמל סקס של התקופה. למרות זאת, ואולי בשל כך, הפך מוריסון במהרה לאדם מתוסכל וזועף. שירים בולטים נוספים באלבום הם Break On Through (To the Other Side), Alabama Song ו-The End.
התקליט השני של הדלתות, Strange Days, יצא גם הוא בשנת 1967, וכלל את הלהיטים "People Are Strange" ו-"Strange Days". אלבום זה המשיך להעלות את מוניטין הלהקה.
התקליט השלישי שלהם, Waiting For The Sun, שיצא ב-1968, סימן שינוי כיוון בלהקה, כשזו חדלה לנגן בסגנונה הרגיל מהאלבומים הקודמים, והחלה כותבת ומנגנת חומרים חדשים בסגנון חדש ושונה. היה זה האלבום הראשון של הלהקה שהגיע למקום הראשון במצעדים, והסינגל "Hello, I Love You" היה לסינגל השני שלהם שהגיע למקום הראשון בארצות הברית. האלבום כלל את השיר "The Unknown Soldier", שלו יצרו חברי הלהקה לו קליפ מושקע נוסף. האלבום כלל גם את הרצועה "Celebration of the Lizard" שהייתה באורך 30 דקות, אך עקב חוסר מקום בתקליט, שובצו לבסוף רק מספר קטעים ממנה.
המוזיקה של הדלתות כללה מסרים סוציאליסטיים, פסיכולוגיים ופוליטיים אשר נכתבו בעיקר על ידי ג'ים מוריסון. התיפוף הג'אזי של ג'ון דנסמור, הנגינה המסחררת על הקלידים של ריי מנזרק, אשר ידו השמאלית ניגנה את החלק של גיטרת הבס שלא הייתה ללהקה, ונגינת הגיטרה של רובי קריגר אשר קיבלה השראה מפלמנקו, בלוז
ומוזיקה קלאסית, הרכיבה צליל מיוחד במינו. הדלתות הייתה להקת רוק בלתי רגילה, חריגה ומיוחדת בנוף הרגיל גם מעצם העובדה שלא השתמשו בגיטרה בס בהופעות, אלא בקלידים של מנזרק כתחליף. עם זאת באלבומים המאוחרים יותר של הלהקה נעשה שימוש בנגני בס מקצועיים כגון: לוני מק באלבום Morrison Hotel, ג'רי שף (הבסיסט של אלביס פרסלי) באלבום L.A. Woman והארווי ברוקס ודאג לובהן באלבום The Soft Parade.
חלק ניכר מהשירים של הדלתות נכתבו בצורה קבוצתית. מוריסון ומנזרק כתבו בדרך כלל את מילות השיר עם מעט מלודיה, בעוד שאר החברים מעבדים את הקצב ושאר אלמנטים מוזיקליים נוספים ליצירה. דוגמה לכתיבת שיר הייתה כשמוריסון ומנזרק הלכו להם על חוף הים בקליפורניה, ועברו באקראי על יד בחורה אפרו-אמריקאית עליה כתב מוריסון את השיר "Hello, I Love You" בלילה אחד. השיר עצמו קיבל ביקורת רבה עקב הדמיון ללהיט של להקת הקינקס משנת 1965 "All Day and All of the Night".