מיאר
מיאר משנות העצים והעידן הראשון > סאורון (Sauron)

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
אחד המיאר הידועים ביותר. בתחילה היה משרתו של הולא "אאולה" (שליט האדמה), ואהב מלאכת כפיים, סדר וארגון יותר מכל. פשר שמו "הנתעב"; מכך ניתן להסיק שהיה לו שם קדום יותר, בטרם נפל אל האופל, אשר נשכח. הוא היה משרתו הנאמן ביותר של מלקור, ומבין הראשונים שהתדרדרו לתכליתו. במשך העידן הראשון העלים את דמותו הנאה, ונהפך למכשף חכם, אך אכזר ורב עוצמה, אדון לרוחות וצללים, יוצר זאבי-האדם האומללים, וצלמו נורא ואיום - עינו היא סמל המוות. הוא שמר בצפון הארץ התיכונה, עוד בעידן הראשון, וכשפיו האפלים גבלו בכשפיה של המיא מלין הטהורה, שחיה ביער דוריאת. במקום בו נפגשו כשפיהם, הייתה ארץ מלאת פחד וחלחלה. אבל בסיפור על ברן ולותין (Beren & Luthien), שהייתה בתה של מלין, סופר כי היא, יחד עם הכלב הואן (Huan) שהיה שייך לולא אורומה, הצליחה לגבור על סאורון שלבש דמות זאב-אדם, ולהביסו. ואז יצאה רוחו מגופו ושבה אל מצודת האופל של מלקור. זו הייתה תבוסתו הראשונה, ואז הוא נשכח מלב.
לאחר מלחמת החרון, בסוף העידן הראשון, מצאו הולאר את סאורון ושפטו אותו. אבל סאורון השיב את דמותו הנאה כאחד האינור, ודיבר במילים חלקות וכיזב שהוא מלא צער וחרטה על מעשיו השפלים. כך הוא נותר בארץ התיכונה, בעוד ששוכניה שכחו לגמרי מסאורון, משרתו הגדול של מלקור. בעידן הזה הוא החליט לשוב לבין גזעי הארץ התיכונה, ובא בצלם דמות יפה, ואף כינה את עצמו אנטר (Anatar), שר המתנות. מכיוון שידע כי בני הלילית הם הגזע הנעלה, ושליטה עליהם תשרת את מטרותיו, ניסה סאורון להתחבר אליהם. אבל גיל גלד, שהיה המלך העליון על העלפים, ואלרונד חצי אלף וקירדן שר הנמלים דחו אותו בחשד. אולם בארגיון (Eregion), עיר חרשי האלפים של קלברימבור נכדו של פאנור, אשר לרגלי הרי האובך, קיבלו אותו בברכה, כי השתוקקו ללמוד מחוכמתו הנעלה ומלאכת כפיו; רק האדון קלבורן והגבירה גלדריאל חשו איבה כלפיו, ונטשו את ארגיון מיד כאשר ראו כי השאר נוטים אחריו. שם הוא הציע לאלפים את רעיון החישול של טבעות הכוח, שישמרו את כוחם, יציגו את הדרתם ותפארתם ויהדפו את פגעי הזמן והשתנות העולם המהירה והמעיקה על האלפים - כי בטבעות הללו היה הכוח למשול בכל הארץ. אך תוכניותיו האמיתיות היו אחרות, כי הוא תכנן לחשל, באש הר הדין (Urud-Ruin או Urduin; מילולית- הר הלהבה האדומה) שבארצו מורדור, עוד טבעת אחת בסתר, הטבעת הראשית, שתשלוט על כל שאר טבעות הכוח ואלו יהיו כפופות לרצונה, ובכך יוכל סאורון לשלוט על כל עונדי-הטבעות ולמשול בארץ כולה. אבל לאחר שהוא חישל את הטבעת השליטה ויצק בתוכה את מרבית כוחו ורצונו לשלטון, חשפו האלפים את מזימותיו, והתחוללו נגדו המלחמות החדשות. הוא נפל בשבי הנומנורים (הדונדין, Dunedain), הנעלים בקרב בני האדם, שחיו בין ולינור לבין הארץ התיכונה, על האי נומנור שבצורת כוכב. אך סאורון הצליח להשפיע על המלך, אר פאראזון, והביא לבסוף לחורבן נומנור. כי תחילה היה לאסיר, אבל כאשר שמע המלך על חוכמת סאורון, מינה אותו ליועצו. כך החל סאורון להמריד את המלך ואנשיו נגד הולאר. הוא סיפר להם על אל גדול בשם "מלקור", והם התחילו לסגוד לו תוך התכחשות לאילובטר, האל הבורא, ודחיית תכלית הולאר. בעקבות הסתת סאורון, קינאו הנומנרים באלפים, בולאר ובמיאר, וטענו כי גם להם מגיעים חיי אלמוות, ולבסוף שטו לארץ אמן עם צי מלחמה, ודרכו על חופי ולינור. אז התערב הכוח העליון ביותר - אילובטר. הוא כיסה את כל אותם שבאו למערב תחת האדמה, ואת ממלכת נומנור הטביע, וסאורון שקע תחת הים, והובס שוב.
אבל הטבעת האחת המתינה לו בארץ מורדור, שם היא חושלה. משום שהיא עדיין הייתה קיימת, סאורון נותר חי. שוב שבה רוחו אל הארץ התיכונה, והוא בא מיד לארץ מורדור העתיקה שלו, וענד את הטבעת בשנית. אך הפעם איבד סאורון את דמותו הנאה לנצח. הוא נעשה כמעט דומה למלקור, אדון האופל הקדום. סאורון התחיל לפעול שוב, ושלח את חייליו להתפשט על כל הארץ, ואורקים רבים הקימו מחנות על הרי האובך. שוב פרצה מלחמה ארוכה, ובה נכרתה הברית האחרונה בין האלפים ובני האדם נגד צבאות סאורון. לאחר שבע שנות מצור, נפל בארד-דור בידי צבאות הברית ומורדור נחרבה. איסילדור, נסיך בני האדם מזרע אנשי נומנור, קטע את האצבע שעליה ענד סאורון את טבעתו. סאורון הובס בפעם השלישית, אך נותר חי כי הטבעת התקיימה, ובינתיים החלה לעבור מעונד לעונד (האלפים, ובפרט אלרונד וקירדן, קראו לאיסילדור להשמיד את הטבעת מיד בעוד הם ליד הר הדין, אבל בני-האדם חמדנים, ואיסילדור סירב להשמידה עד שהיה מאוחר מדי).
לאחר כשלושה אלפים, במלחמת הטבעת, ניסה סאורון יחד עם סארומן הלבן להשתלט על הארץ התיכונה ולהחריב את ממלכות בני האדם והאלפים, אך נכשל והובס כשפרודו באגינס, ההוביט, הצליח להביא את הטבעת להר הדין. הטבעת הושמדה, מורדור חרבה, וסאורון איבד את מרבית כוחו והפך לרוח חסרת כוח, צל צילו של מה שהיה קודם, והוא גורש מהארץ התיכונה.
הולאר מנדוס ניבא נבואה גורסת כי באחרית הימים, יתחולל קרב אדיר בשם דגור דגורת' - קרב הקרבות, בו יתעורר סאורון, יחד עם אדונו מורגות' ושאר יצירי האופל לקרב אחרון בין טוב לרע.