stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
החמצת אוקיינוסים
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  Ocean Acidification, Smithsonian Ocean, ‏2018 (באנגלית)
1 2 3  L.Q. Jiang, J. Dunne, B.R. Carter, et al, Global Surface Ocean Acidification Indicators From 1750 to 2100, Journal of Advances in Modeling Earth Systems 15, 2023, עמ' e2022MS003563 doi: 10.1029/2022MS003563
1 2  20 facts about ocean acidification, Ocean Carbon and Biogeochemistry Project, ‏2013
↑  G.E. Hofmann, J.P. Barry, P.J. Edmunds, et al, The Effect of Ocean Acidification on Calcifying Organisms in Marine Ecosystems: An Organism-to-Ecosystem Perspective, Annual Review of Ecology, Evolution, and Systematics 41, 2010-12-01, עמ' 127–147 doi: 10.1146/annurev.ecolsys.110308.120227
1 2 3 4  Danling Ma, Luke Gregor, Nicolas Gruber, Four Decades of Trends and Drivers of Global Surface Ocean Acidification, Global Biogeochemical Cycles 37, 2023, עמ' e2023GB007765 doi: 10.1029/2023GB007765
↑  קרן מאור-לנדאו, פיורלה פרדה, סטפנו גופרדו, צבי דובינסקי, אורן לוי, השפעות החמצת האוקיינוסים וההתחממות העולמית על אלמוג ים תיכוני, אקולוגיה וסביבה 5, 2014
↑  Sarah E. Greene, Rowan C. Martindale, Kathleen A. Ritterbush, David J. Bottjer, Frank A. Corsetti, William M. Berelson, Recognising ocean acidification in deep time: An evaluation of the evidence for acidification across the Triassic-Jurassic boundary, Earth-Science Reviews 113, 2012-06-01, עמ' 72–93 doi: 10.1016/j.earscirev.2012.03.009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: sh2010010083 
השפעת החמצת האוקיינוס על הסתיידות
ז'אן דה דנטוויל

| --- | --- |

 לידה:  21 בספטמבר 1504 טרואה
 פטירה:  23 במרץ 1555 (בגיל 50) פוליזי
 מדינה:  ממלכת צרפת (1376–1589) ממלכת צרפת
 
ז'אן דה דנטוויל (בצרפתית: Jean de Dinteville;‏ 21 בספטמבר 1504 – 23 במרץ 1555) היה אציל ודיפלומט צרפתי ששימש כשגריר צרפת לאנגליה בחמש שליחויות לאורך חייו. על פי מחקריה של היסטוריונית האמנות מרי הרווי, דמותו של דה דנטוויל מופיעה בציור המפורסם "השגרירים" (1533), מעשה ידיו של הנס הולביין הבן. בציור, דה דנטוויל עומד לצד חברו הכומר והדיפלומט ז'ורז' דה סלב (1508–1541). היצירה מוצגת בגלריה הלאומית שבלונדון.
משפחתו וראשית חייו

ז'אן דה דנטוויל נולד ב-21 ספטמבר 1504 בטרואה, למשפחת אצולה צרפתית ששורשיה במאה ה־13, שהייתה בעלת קשרים הדוקים לחצר המלוכה. אחד מאבותיו הקדומים, פייר דה ז'אוקור, אימץ במאה ה־14 את שם המשפחה "דה דנטוויל", על שם נחלתו במחוז שמפאן. בנו השני של פייר, ז'אן, התיישב בפוליזי, דרומית לטרואה, ב־1321.
סבו של ז'אן דה דנטוויל, קלוד (Claude de Dinteville), שימש כממונה על האוצר עבור הדוכס הבורגונדי שארל הראשון, ונפל לצדו בקרב על נאנסי ב-5 בינואר 1477. בנו השביעי (מתוך תשעה) של קלוד, גושה דה דנטוויל (Gaucher de Dinteville), שירת בחצרות המלוכה של לואי ה־12 ופרנסואה הראשון, שהעניק לו את עיטור מסדר סן־מישל. באותם ימים, מספר החברים בחצר המלוכה בפריז גדל מכ־300 ליותר מ־500 בתוך שנים ספורות. בנוסף, גושה היה אדון פוליזי ומנהל המלוכה (ביילי) של טרואה. ב-1496 נישא גושה לאצילה אן דו פלסיס, ונולדו להם שמונה ילדים.
ז'אן דה דנטוויל היה בנו השלישי של גושה. בדומה לאחיו הבכור פרנסואה השני, הבישוף מאוסר, למד ז'אן את שבע האמנויות החופשיות באוניברסיטת פריז. בשנים 1521-1524, כאשר אביו שירת כרב המלצרים הראשי של יורש העצר פרנסואה (לימים המלך פרנסואה הראשון), ז'אן כבר שימש כנושא הגביע עבור ילדי המלוכה. ב־1520 ירש ז'אן את אביו כביילי של טרואה, ובשנת 1527 נהפך למושל בר־סור־סן. בתפקיד זה שירת גם נציגו של המלך לאזור והיה אחראי על הסדר והביטחון. לאחר מות אביו ב־1531, נהפך ז'אן לאדון פוליזי באופן רשמי. סביר להניח, שהוא התמנה לחבר במסדר סן־מישל במקום אביו, שאת השרשרת והמדליון שלו הוא עונד בציורו של הולביין.
עבודתו הדיפלומטית באנגליה

ב־1531, בשנה שבה ירש את תואר האצולה של אביו, נשלח ז'אן דה דנטוויל לראשונה לאנגליה מטעם פרנסואה הראשון. שנתיים לאחר מכן, בפברואר 1533, חזר בשנית לאנגליה כשגריר. באותה שנה, אנגליה הייתה נתונה במשבר דתי ופוליטי – המלך הנרי השמיני עמד להתגרש מאשתו קתרין מאראגון ולהינשא בשנית לאן בולין. זאת, בניגוד לדוקטרינה הקתולית. המאורעות האלה הובילו לקרע של ממלכת אנגליה עם רומא והאפיפיור. שליחותו הדיפלומטית של דה דנטוויל הייתה לעקוב אחר מהלכי המלך הנרי ולקדם את האינטרס של ממלכת צרפת ביצירת חזית מאוחדת נגד מעגל הכוח המתעצם של האימפריה הרומית הקדושה. בהמשך, נאלץ דה דנטוויל להאריך את שליחותו עד ספטמבר 1533 לכל הפחות, כדי למלא את מקומו של פרנסואה הראשון כסנדק בתה של אן בולין, לימים המלכה אליזבת הראשונה.
בעת שהותו באנגליה, היה דה דנטוויל שרוי במצב ירוד לנוכח מזג האוויר הסגרירי והכיסופים הביתה. הוא סבל מהצטננות, מאס באופיו ההפכפך והכעסני של הנרי השמיני, והתלונן על ההוצאות הגבוהות הכרוכות בשליחותו. במכתב שכתב לאחיו פרנסואה, הוא מכנה את עצמו "השגריר המלנכולי והנלאה ביותר שאי פעם חי". עם זאת, במכתב נוסף ששלח לאחיו באפריל 1533, מצוין כי דה דנטוויל זכה לביקורו של חברו ז'ורז' דה סלב. דה סלב היה כומר צעיר ממשפחת מדינאים ושגרירים ענפה, שמונה בגיל 18 לתפקיד הבישוף של לאבוֹר שבדרום צרפת. ממכתב נוסף ששלח לאחיו ב-25 במאי 1533, ניכר כי נוכחותו של דה סלב עודדה את דה דנטוויל ורוממה את רוחו: "האדון מלאבור כיבד אותי בנוכחותו, מה שהסב לי עונג רב. אין כל צורך שה-grand maître ידע אודות פגישתנו". ה-grand maître המדובר הוא אן דה מונמורנסי, מצביא ומדינאי צרפתי. ניתן אפוא לשער שהפגישה בין השניים הייתה סודית, או שביקורו הבלתי רשמי של דה סלב היה למורת רוחו של דה מונמורנסי.
בין השנים 1535–1537 נשלח דה דנטוויל לשלוש שליחויות דיפלומטיות נוספות באנגליה: ב־1535 נשלח כדי לברר האם המלך הנרי ערוך לשלם עבור תפקיד המתווך הצרפתי לוותיקן; באביב 1536, הוא חזר לאנגליה כדי לשכנע את המלך הנרי לחבור לצרפת בברית צבאית נגד ספרד; וב־1537 נשלח כדי להזהיר את הנרי מפני האפיפיור ומרידותיו[דרושה הבהרה]. כל השליחויות האלה עלו בתוהו, וכך גם התקווה לברית נישואים פוליטיים בין צרפת לאנגליה.
דמותו בציור "השגרירים"

ב-1533, בעת שליחותו השנייה לאנגליה, התוודע דה דנטוויל לצייר הגרמני הנס הולביין הבן, שעבד אף הוא באותם ימים באנגליה. השניים הוצגו זה בפני זה והתיידדו הודות לאחד ממכריהם המשותפים, כגון סר תומאס מור, ניקולאס קרצר או הדוכס מנורפוק. סביר שדנטוויל הזמין את הפורטרט הכפול מהולביין כדי להנציח את רגע פגישתו עם ידידו דה סלב.
בציור, שממדיו כשני מטרים על שני מטרים, ניצבים שני השגרירים דה דנטוויל ודה סלב במלוא קומתם משני עבריו של מתקן לתצוגה. הולביין מפאר את נוכחותו של דה דנטוויל במעיל משופע עשוי קטיפה שחורה בעל שרוולי בד סאטן ורוד, בתוספת רפידות כתף נפוחות ומעוטר בגדילי זהב. לראשו מצנפת שחורה שחבושה בהטיה. הוא נושא בידו פגיון מוזהב, על פניו חרוטה כתובת בלשון הלטינית: "AET. SV Æ/ 29" ("הוא בן 29"), גילו המדויק בעת ציור ה"שגרירים". דה דנטוויל עונד על חזהו את תליון מסדר סן־מישל, אותו ירש ב־1531 לאחר מות אביו.
לעומתו, הופעתו של דה סלב בציור היא צנועה יותר. על אף שדה סלב היה בפועל בישוף, על פי המשפט הקאנוני, לא היה יכול להתקדש לתפקיד באופן רשמי עד גיל 26, שנה אחת לפני ציור "השגרירים". לכן, דה סלב אינו נראה לובש גלימת בישוף מסורתית, אלא חלוק עור מהודר בצבע חום, שקפלי בטנתו בולטים החוצה. בדומה לדה דנטוויל, גם גילו של דה סלב חקוק בציור, על דפנות דפי הספר עליו מושען מרפקו – "AET. SV Æ/ 25", ("הוא בן 25").
על שני מדפי המתקן לתצוגה מונחים חפצים רבים, הממוקמים בקפידה על גבי שני המדפים. על התחתון מונחים חפצים הקשורים לחיים הארציים, כגון כלי נגינה, ספר מזמורים, ספר לימוד אריתמטיקה, מחוגה וגלובוס ארצי. ראוי לציין שעל פני גלובוס כדור הארץ מוטמעת העיירה פוליזי (Polisy), נחלתו של דה דנטוויל. מנגד, על המדף העליון מונחים חפצים הקשורים לרקיע – גלובוס שמימי וארבעה מכשירי מדידה של גרמי השמיים, כגון אצטרולב וסקסטנט. ריבוי החפצים מפאר את מעמדם והשכלתם של שני השגרירים, ובייחוד מנכיח את דה דנטוויל, שנודע כתומך באמנויות ובמדע וכאסטרונום חובב.
אחרית ימיו ומותו

לאחר כישלונותיו הדיפלומטיים באנגליה, החלו חייהם של דה דנטוויל ושל אחיו להתערער. בסתיו 1538, אחיו גושה (1509-1550) הואשם במעשה סדום (משכב זכר) כלפי אחיינו מצד האם, ז'אן דו פלסיס. מלך צרפת, פרנסואה הראשון, קיבל את בקשתו של דו פלסיס לעריכת דו־קרב בין הצדדים בפרשה. בתגובה, נמלט גושה לוונציה, ואליו הצטרפו אחיו פרנסואה השני (הבישוף מאוסר) וגיום (Guilluame de Dinteville, 1559-1505), בעוד האח ז'אן פרש לנחלתו בפוליזי. ב־19 באפריל 1539 הוקיע המלך פרנסואה את שלושת האחים דה דנטוויל (שעזבו את צרפת), בעוון מזימותיהם ופשעיהם נגד הממלכה. בנוסף, פרנסואה דה דנטוויל נושל ממשרתו כבישוף אוסר.
ב־1542 הורשו שלושת האחים פרנסואה, גושה וגיום לחזור למולדתם וזכו להכרתו המחודשת של המלך, הודות לתרומתם הצבאית של גיום וגושה למערכה של צרפת נגד קרל החמישי באיטליה. פרנסואה הצליח להשיב על כנה את משרתו כבישוף של אוסר, תוך נטילת ויתורים כבדים על נחלות ומנזרים שהיו בבעלותו. אחיו ז'אן סייע לו בעריכת המשא ומתן. במקביל, חזר ז'אן לשירות הממלכה כיושב ראש משק ביתו של שארל, בנו השלישי של המלך.
ב־1546 חלה ז'אן דה דנטוויל ולקה בשיתוק. הוא השקיע את תשע שנותיו הנותרות בחייו בהרחבתה ובעיצובה מחדש של טירתו בפוליזי ברוח הרנסאנס האיטלקי, בעודו נאבק בניסיונות אחיו גיום להשתלט על נכסי המשפחה. על אף חוליו וחולשתו, זכה לכבוד מצד המלך החדש, אנרי השני, שהעניק לו את התואר gentilhomme ordinaire (צר'). ב־23 במרץ 1555, בגיל 50, נפטר ז'אן דה דנטוויל, רווק ומחוסר צאצאים.
הערות שוליים

1 2 3 4  Jean de Dinteville, SUNY Oneonta
1 2 3 4 5  Elizabeth A. R. Brown, The Dinteville Family and the Allegory of Moses and Aaron before Pharaoh, Metropolitan Museum Journal 34, 1999, עמ' 73–9 doi: 10.2307/1513047
1 2 3  Kenneth Charlton, Holbein's Ambassadors' and Sixteenth-Century Education, Journal of the History of Ideas 21, 1960, עמ' 99–109 doi: 10.2307/2708001
1 2  Marguerite A. Tassi, Review of Making and Meaning: Holbein's Ambassadors, The Sixteenth Century Journal 30, 1999, עמ' 866–868 doi: 10.2307/2544860
↑  Susan Foister, Ashok Roy, Martin Wyld, Holbein's Ambassadors: Making and Meaning, London: National Gallery Publications, 1997, עמ' 16, ISBN 0300073267
↑  Mark Calderwood, The Ambassadors’ Secret, ‏13.06.14
↑  The National Gallery, Holbein's extraordinary 'Ambassadors' | National Gallery, YouTube, ‏April 27, 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007437603705171  BNE: XX1611822  GND: 131392131  ISNI: 0000 0000 3801 3713  LCCN: n2002018802  SNAC: w66f35gn  ULAN: 500339664  VIAF: 62149294423480522795   WorldCat (עם VIAF): 62149294423480522795 
כנסייה בעיירה פוליזי, מחוז אוב, צרפת
דיוקנו של ז'אן דה דנטוויל, אדון פוליזי, מאת ז'אן קלואה (1533 לערך)
"השגרירים" מאת הנס הולביין הבן (1533)
בית הדרקון

ערך זה עוסק בסדרת ספין אוף של "משחקי הכס". אם התכוונתם לבניין בספרד, ראו .
| --- | --- |

כותרת הפתיחה
 מבוסס על:  "אש ודם" מאת ג'ורג' ר. ר. מרטין
 סוגה:  פנטזיה דרמה
 יוצרים:  ג'ורג' ר. ר. מרטין ראיין קונדל
 כותבים:  ג'ורג' ר. ר. מרטין ראיין קונדל
 בימוי:  מיגל ספוצ'ניק
 שחקנים:  פאדי קונסידיין אמה ד'ארסי אוליביה קוק מאט סמית ריס איוואנס סטיב טוסיינט איב בסט סונויה מיזונו פביאן פרנקל גרהם מקטביש מילי אלקוק אמילי קארי
 פרסים:  פרס גלובוס הזהב לסדרה הדרמה הטובה ביותר 
 פסקול:  ראמין דג'וואדי
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  2 
 מספר פרקים:  18 (נכון ל־4 באוגוסט 2024) 
 תוכנית מקור:  "משחקי הכס" (2011–2019)
 הפקה
 מפיקים בפועל:  ראיין קונדל ג'ורג' ר.ר. מרטין מיגל ספוצ'ניק וינס גראדיס שרה לי הס רון שמידט
 הפצה:  אולפני הטלוויזיה של האחים וורנר
 אתר צילומים:  פורטוגל פורטוגל אנגליה אנגליה ספרד ספרד ארצות הברית ארצות הברית
 צלמים:  פביאן וגנר
 מוזיקה:  רמין ג'וואדי 
 שידור
 רשת שידור:  HBO
 רשת שידור בישראל:  HOT HBO yes סלקום tv
 תקופת שידור מקורית:  21 באוגוסט 2022 – הווה
 תקופת שידור בישראל:  22 באוגוסט 2022 – הווה
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
בית הדרקון (באנגלית: House of the Dragon) היא סדרת דרמת פנטזיה אמריקאית המשמשת כפריקוול לאירועי סדרת הטלוויזיה "משחקי הכס" ומבוססת על חלקים מהרומן "אש ודם" מאת ג'ורג' ר. ר. מרטין. הסדרה נוצרה על ידי מרטין וראיין קונדל עבור רשת "HBO"; מתרחשת כ-200 שנה לפני תחילת "משחקי הכס" והיא מתעדת את תחילת נפילת בית טארגאריין, שהחלה בעקבות מלחמת הירושה על כס הברזל, המכונה "מחול הדרקונים".
עם עלייתה לשידור, זכתה הסדרה לביקורות חיוביות, ובטקס פרסי גלובוס הזהב 2022, ניצחה הסדרה בקטגוריית סדרת הדרמה הטובה ביותר.
הסדרה עלתה לשידור ב-21 באוגוסט 2022 בארצות הברית; ובישראל, הסדרה עלתה לשידור ב-22 באוגוסט 2022 ב-HOT HBO,‏ yes וסלקום tv. ב-26 באוגוסט 2022, פחות משבוע לאחר עלייתה לשידור, הסדרה חודשה לעונה שנייה שעלתה לשידור ב-16 ביוני 2024. באוגוסט 2024 פורסם כי הסדרה צפויה להסתיים בעונה הרביעית.
עלילה > רקע

עלילת הסדרה מתרחשת 129 שנה לאחר כיבוש שבע הממלכות בווסטרוז על ידי אאיגון טארגאריין הראשון; ומגוללת את סיפור נפילתו של בית טארגאריין.
לאחר עלייתו של וייסריז הראשון על כס הברזל, וללא יורשים זכרים, מחליט המלך להכריז על בתו, רהאינירה, כמלכת וסטרוז העתידית; אולם לאחר נישואיו לליידי אליסנט הייטאוור, חברתה הטובה לשעבר של רהאינירה, שיולדת לו יורש זכר; מתחילה מלחמת אחים והמאבק האכזרי על כס הברזל בין רהאינירה לאליסנט ואחיה-למחצה, אאיגון השני – מאבק שכונה "מחול הדרקונים" – שהביא להכחדתם הכמעט-מוחלטת של הבית ושל הדרקונים.
צוות השחקנים והדמויות > דמויות משניות

ליידי אמה טארגאריין (סיאן ברוק) – מלכתו ואשתו של המלך וייסריז טארגאריין הראשון, אשר מתה בלידה.
סר ליינור ואלריון (ג'ון מקמילן) – בנם של הנסיכה ראיניז טארגאריין והלורד קורליס ואלריון. את דמותו של ליינור בצעירותו מגלם תיאו נייט.
ליידי ליינה ואלריון (ננה בלונדל) – בתם של קורליס ואלריון וראיניז טארגאריין. את דמותה של ליינה בצעירותה מגלמות סוואנה סטיין ונובה פויליס-מוזה.
הנסיך לוסריז ואלריון (אליוט גריהו) – בנה השני של הנסיכה רהאינירה. את דמותו של לוסריז בצעירותו מגלם הארווי סדלר.
סר ויימונד ואלריון (ויל ג'ונסון) – אחיו הצעיר של לורד קורליס ומפקדהּ של צי ואלריון.
לורד ליונל סטרונג (גאווין ספוקס) – המלומד הממונה על המשפטים במועצתו של המלך וייסריז ולורד הרנהל.
סר הארווין סטרונג (ראיין קור) – בנו הבכור של ליונל סטרונג ויורש הרנהל; הידוע בהיותו האיש החזק ביותר בשבע הממלכות ובכינוייו, "שובר העצמות".
לאריס סטרונג (מת'יו נידהם) – בנו הצעיר של ליונל סטרונג.
סר סטפון דארקלין (אנתוני פלנגן) – חבר במשמר המלך.
מלוס (דייוויד הורוביץ') – המלומד העליון ויועצו המהימן של המלך וייסריז.
לורד לימן ביזברי (ביל פטרסון) – לורד הוניהולט ושר המטבעות במועצה הקטנה של המלך וייסריז.
סר ריאם רדווין (גארי קופר) – מפקד משמר המלך תחת שלטונו של המלך ג'איהאיריז טארגאריין הראשון.
מאסטר ג'ררדיס (פיל דניאלס) – אחד מהמלומדים במבצר.
מאסטר אורוויל (קורט אגיאוון) – אחד מהמלומדים במבצר.
סר בורוס באראתיאון (רוג'ר אוונס) – בנו של הלורד בורמונד באראתיאון.
לורד בורמונד באראת'יאון (ג'וליאן לואיס ג'ונס) – לורד קץ-סופה וראש בית באראתיאון בתחילת שלטונו של המלך וייסריז הראשון. דודה של הנסיכה ראיניז טארגאריין מצד אמה.
ג'ספר ויילד (פול קנדי) – לורד בית הגשמים וראש בית ויילד.
סר ג'ופרי לונמות' (סולי מקלאוד) – אביר מבית לונמות' ומאהבו של ליינור ואלריון.
הוברט הייטאוור (סטפן רודרי) – ראש בית הייטאוור ושליט אולדטאון. אחיו הבכור של סר אוטו הייטאוור.
אָריק ואֵריק קרגיל (אליוט ולוק טיטנסור) – תאומים וחברים במשמר המלך של המלך וייסריז הראשון.
סקירה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 10 | 10 | 21 באוגוסט 2022 | 23 באוקטובר 2022 |
|  | 2 | 8 | 8 | 16 ביוני 2024 | 4 באוגוסט 2024 |
סקירה > עונה 1

|  מספר פרק |  מספר פרק בעונה |  שם הפרק באנגלית |  שם הפרק בעברית |  בימוי |  כתיבה |  תאריך שידור מקורי |  מס' צופים בארצות הברית (במיליונים) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 | The Heirs of the Dragon | יורשי הדרקון | מיגל ספוצ'ניק | ראיין קונדל | 21 באוגוסט 2022 | 2.17 |
| 2 | 2 | The Rogue Prince | הנסיך הסורר | גרג יאיטנס | ראיין קונדל | 28 באוגוסט 2022 | 2.26 |
| 3 | 3 | Second of His Name | השני לשמו | גרג יאיטנס | גייב פונסקה וריאן קונדל | 4 בספטמבר 2022 | 1.75 |
| 4 | 4 | King of the Narrow Sea | מלך הים הצר | קלייר קילנר | אירה פארקר | 11 בספטמבר 2022 | 1.81 |
| 5 | 5 | We Light the Way | אנו מאירים את הדרך | קלייר קילנר | שרמיין דגראטה | 18 בספטמבר 2022 | 1.83 |
| 6 | 6 | The Princess and the Queen | הנסיכה והמלכה | מיגל ספוצ'ניק | שרה הס | 25 בספטמבר 2022 | 1.86 |
| 7 | 7 | Driftmark | דריפטמארק | מיגל ספוצ'ניק | קווין לאו | 2 באוקטובר 2022 | 1.88 |
| 8 | 8 | The Lord of the Tides | אדון הגאות והשפל | גיטה וי. פאטל | איליין שים | 9 באוקטובר 2022 | 1.73 |
| 9 | 9 | The Green Council | המועצה הירוקה | קלייר קילנר | שרה הס | 16 באוקטובר 2022 | 1.56 |
| 10 | 10 | The Black Queen | המלכה השחורה | גרג יאיטנס | ראיין קונדל | 23 באוקטובר 2022 | 1.85 |
הפקה > פיתוח

בנובמבר 2018, הצהיר ג'ורג' ר.ר. מרטין, יוצר סדרת "שיר של אש ושל קרח", כי סדרת הספין אוף הפוטנציאלית לסדרת הטלוויזיה הפופולרית "משחקי הכס", שעל פיתוחה שוקדים ברשת "HBO", תתבסס על חלקים גדולים מהרומן "אש ודם". בספטמבר 2019, נמסר רשמית על פיתוחה של סדרת פריקוול מאת מרטין וראיין קונדל, שעלילתה תפרוש את סיפור תחילת נפילתו של בית טארגאריין. באוקטובר 2019, נמסר כי לסדרת הפריקוול, שזכתה לשם "בית הדרקון" והתעתדה להתבסס על הרומן "אש ודם", הוזמנה עונה ראשונה בת 10 פרקים וכי על הפקתה בפועל יופקדו קונדל והבמאי מיגל ספוצ'ניק, שזכה על עבודתו בבימוי הפרק "קרב הממזרים" בפרס אמי. עוד נמסר כי ספוצ'ניק יופקד על בימוי פרק הבכורה של הסדרה ועל בימוי פרקים נוספים בעונתה הראשונה. בהודעה שנמסרה לעיתונות, נכתב כי עלילת הסדרה תתרחש כ-200 שנה לפני אירועי "משחקי הכס", בתקופת שלטונו של המלך וייסריז טארגאריין הראשון, ותגולל את האירועים שהובילו בסופו של דבר למלחמת האחים הידועה בשם "מחול הדרקונים". סדרת הפריקוול היא עיבוד מחודש של קונספט שאותו הגיש במקור אחד מתסריטאי "משחקי הכס", בריאן קוגמן.
באוגוסט 2024, פורסם כי הסדרה צפויה להסתיים בעונתה הרביעית.
הפקה > כתיבה

בינואר 2020, הצהיר נשיא התוכן של HBO, קייסי בלויס, כי תהליך כתיבתה של העונה הראשונה החלה.
הפקה > ליהוק

תהליך הליהוק החל ביולי 2020. באוקטובר 2020, נמסר על ליהוקו של פאדי קונסידיין לדמותו של המלך וייסריז טארגאריין הראשון. בדצמבר 2020, נמסר על ליהוקם של אוליביה קוק, מאט סמית' ואמה ד'ארסי לוהקו לצוות השחקנים הראשי, בעוד שנמסר על ניהול משא ומתן מצד דני ספאני על תפקיד שטרם פורסם. בפברואר 2021 נמסר על ליהוקם של ריס איוואנס, סטיב טוסיינט, איב בסט וסונויה מיזונו לצוות השחקנים הראשי. באפריל 2021, נמסר על ליהוקו של פביאן פרנקל לצוות השחקנים הראשי; ובמאי 2021, נחשף דבר ליהוקו של גרהם מקטביש. ביולי 2021, נמסר כי את דמויותיהן של אליסנט הייטאוור וראיניה טארגאריין בצעירותן יגלמו השחקניות אמילי קארי ומילי אלקוק, בהתאמה. בינואר 2025, נמסר על ליהוקו של ג'יימס נורטון לדמותו של אורמונד הייטאוור שהוזכר במהלך העונה השנייה.
הפקה > צילומים

צילומי העונה הראשונה החלו באפריל 2021, והתקיימו בעיקר בבריטניה. במהלך השבוע האחרון של אפריל 2021, הצילומים התקיימו בקורנוול. בנוסף, על פי "Production List", חלקים מהעונה הראשונה צולמו גם בספרד ובקליפורניה. הסדרה הייתה גם סדרת המקור הראשונה שצולמה בבמת ההפקה הווירטואלית החדשה של אולפני האחים וורנר. ב-18 ביולי 2021, נמסר על הפסקת הצילומים למשך יומיים לאחר שאחד מחבר צוות ההפקה נמצא חיובי לנגיף הקורונה.
מהאתר הספרדי "Hoy" נמסר על צילומי העונה הראשונה במחוז קאסרס שבמערב ספרד בין ה-11 ל-21 באוקטובר 2021. בין ה-26 ל-31 באוקטובר, נמסר על צילומי הסדרה צולמה בטירת מונסנטו שבפורטוגל. בפברואר 2022, נמסר מטעם "HBO" על סיום צילומי העונה הראשונה.
העונה השלישית של הסדרה מתוכננת להתחיל בהפקה בתחילת 2025.
הפקה > שפות

במרץ 2022, הודיע הבלשן הרשמי של "משחקי הכס", דייוויד ג'יי פיטרסון, על שובו לפיתוח והרחבת השפה ואליריאנית גבוהה עבור הפקת הסדרה.
הפקה > תקציב

על פי "וראייטי", כל פרק בעונתה הראשונה של הסדרה עלה כ-20 מיליון דולר עבור הפקתו, זאת בעוד שסדרת האם שלה, "משחקי הכס", עלתה בסביבות 100 מיליון דולר לעונה, החל בכ-6 מיליון דולר לפרק בעונתה הראשונה וכלה ב-15 מיליון דולר לפרק בעונתה השמינית והאחרונה, מול רווח של 285 מיליון דולר לפרק לאורך שמונת עונותיה.
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמד (ים) | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס אמי האמנותי | סדרת העיון או המציאות הקצרה הטובה ביותר | House of the Dragon: Inside the Episode | מועמדות |
| 2024 | פרס אמי האמנותי | עיצוב ההפקה הטוב ביותר עיצוב לתקופה נרטיבית או לתוכנית פנטזיה (שעה או יותר) | ג'ים קליי, דומיניק מאסטרס וקלייר ניה ריצ'רדס | מועמדות |
| 2024 | פרס אמי האמנותי | הצילום הטוב ביותר בסדרה (שעה) | קתרין גולדשמידט | מועמדות |
| 2024 | פרס אמי האמנותי | תלבושות הפנטזיה/מדע בדיוני הטובות ביותר | ג'ני טמימה, קתרין בורצ'יל, פול יואל, רייצ'ל ג'ורג' וג'ואנה לינץ' | זכייה |
| 2024 | פרס אמי האמנותי | האיפור התקופתי הטוב ביותר (ללא פרוסטטות) | אמנדה נייט, האנה אקלסטון, הת'ר מקמולן, קאשיה הינדס, הרייט תומפסון, נטלי ויקנס ובוני מונגר | מועמדות |
| 2024 | פרס אמי האמנותי | האיפור הפרוסטטי הטוב ביותר | בארי גואר, שרה גואר, אמה פוקקס, דאנקן ג'רמן ופולה עדן | מועמדות |
| 2024 | פרס אמי האמנותי | עריכת הסאונד הטובה ביותר בסדרת דרמה או קומדיה (שעה) | אל סירקט, טים הנדס, אדל פלטשר, פאולה פיירפילד, דייוויד קלוץ, טיימרי דופלט, מתיאס שוסטר, ברנבי סמית' ופולה בורם | מועמדות |
| 2024 | פרס אמי האמנותי | האפקטים החזותיים המיוחדים הטובים ביותר בעונה או בסרט | אנגוס ביקרטון, ניקיאה פורדה, תומאס הורטון, סוון מרטין, מארק שפינדלר, מארק דאות', סבסטיאן מסמן, מייק בל וטוביאס גראה ווינבלד | מועמדות |
| 2024 | פרס אמי לבידור בפריים טיים | סדרת הדרמה הטובה ביותר | "בית הדרקון" | מועמדות |
| 2024 | פרס סאטורן | סדרת הפנטזיה הטובה ביותר | "בית הדרקון" | מועמדות |
| 2024 | פרס סאטורן | השחקנית הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה | אמה ד'ארסי | מועמדות |
| 2024 | פרס סאטורן | שחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה | מאט סמית | מועמדות |
| 2024 | פרס סאטורן | ההופעה הטובה ביותר של שחקן/ית צעיר/ה בסדרת טלוויזיה | מילי אלקוק | מועמדות |
| 2024 | פרס סטלייט | סדרת הז'אנר הטובה ביותר | "בית הדרקון" | מועמדות |
| 2025 | פרס גלובוס הזהב | השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה | אמה ד'ארסי | מועמדות |
| 2025 | פרס סאטורן  | השחקנית הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה | אמה ד'ארסי | מועמדות |
| 2025 | פרס סאטורן  | סדרת הפנטזיה הטובה ביותר | "בית הדרקון" | זכייה |
| 2025 | פרס סאטורן  | שחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה | מאט סמית | מועמדות |
השריר הישר התחתון

| --- | --- |

 שיוך:  extraocular muscle 
 מיקום אנטומי:  גלגל העין
 עצבוב:  העצב מניע העיניים
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (1022) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  m. rectus inferior 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A15.2.07.011 
 TA2 (2019):  2043 
 FMA:  49036 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0582819 
 
השריר הישר התחתון (באנגלית: Inferior rectus muscle) הוא אחד משבעת השרירים החוץ-עיניים (אנ') ואחד מארבעת השרירים הישרים, לצידם של השריר הישר העליון, המדיאלי והצידי.
מקורו של השריר הישר התחתון בטבעת הגידית המשותפת (אנ') (annulus of Zinn), והוא חודר לתוך המשטח הקדמי התחתון של העין.
רוחבו של אזור חדירת השריר הוא כ-10.5 מ"מ והוא נמצא במרחק של כ-7 מ"מ מלימבוס הקרנית (אנ').
מקור עצבי

השריר הישר התחתון מעוצבב על ידי העצב מניע העיניים (האוקולומוטורי).
התפתחות

השריר הישר התחתון מתפתח מהמזודרם העוברי במסלול הגולגולת, בדומה לשאר השרירים החוץ-עיניים.
אינטראקציה

נקודת החדירה של השריר הישר התחתון היא 6 מ"מ מנקודת הכניסה של השריר המדיאלי, וכ-8 מ"מ ממיקום כניסת השריר הישר הצידי.
משמעות קלינית

שריר פגום, חלש או משותק, עלול לגרום לפזילה. במקרים קלים, ניתן להשתמש במשקפי פריזמה כדי ליישר מחדש את העין בהדרגה. לחלופין במקרים חמורים, ניתן לתקן זאת בניתוח על ידי החלשה קלה של שריר הישר העליון.
הערות שוליים

↑  Caleb L. Shumway, Mahsaw Motlagh, Matthew Wade, Anatomy, Head and Neck: Eye Inferior Rectus Muscle, Treasure Island (FL): StatPearls Publishing, 2024
↑  https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pmc/articles/PMC1312149/
1 2  Shumway, Caleb L.; Motlagh, Mahsaw; Wade, Matthew (2021), "Anatomy, Head and Neck, Eye Inferior Rectus Muscle", StatPearls, Treasure Island (FL): StatPearls Publishing, PMID 30085520, נבדק ב-2021-09-27
↑  Astle, William F; Hill, Vivian E; Ells, Anna L; Chi, Nguyen Thi Thanh; Martinovic, Elaine (2003-10-01). "Congenital absence of the inferior rectus muscle—diagnosis and management". Journal of American Association for Pediatric Ophthalmology and Strabismus (באנגלית). 7 (5): 339–344. doi:10.1016/S1091-8531(03)00214-3. ISSN 1091-8531. PMID 14566316.
↑  Apt, L (1980). "An anatomical reevaluation of rectus muscle insertions". Transactions of the American Ophthalmological Society. 78: 365–375. ISSN 0065-9533. PMC 1312149. PMID 7257065.
↑  Paysse, Evelyn A.; Saunders, Richard A.; Coats, David K. (2000-06-01). "Surgical management of strabismus after rupture of the inferior rectus muscle". Journal of American Association for Pediatric Ophthalmology and Strabismus (באנגלית). 4 (3): 164–167. doi:10.1016/S1091-8531(00)70007-3. ISSN 1091-8531. PMID 10849393.
↑  Sprunger, Derek T.; Helveston, Eugene M. (1993-05-01). "Progressive Overcorrection After Inferior Rectus Recession". Journal of Pediatric Ophthalmology & Strabismus. 30 (3): 145–148. doi:10.3928/0191-3913-19930501-04. PMID 8350221.
| מערכת הראייה האנושית |
| --- | --- | --- |
| העין | רשתית • עדשה • קרנית • קשתית • אישון •  תנועות עיניים |  |
| מסלולים עצביים | עצב הראייה • תצלובת הראייה • גרעין הברך הצדי • קליפת הראייה • התליל העליון (Superior colliculus) • PPRF • FFA • MLF • FEF |  |
| תאים ברשתית | תא קולט אור (קנים, מדוכים) • תא רשתית דו-קוטבי • תא גנגליון • תא אופקי • תא אמקרין |  |
| תפיסה חזותית | ראייה • תפיסת עומק • תפיסת צבע • ראיית לילה • שדה ראייה • אשליה אופטית • הכתם העיוור |  |
| אביזרים | משקפיים • תרשים לבדיקת ראייה‎ • אוטורפרקטומטר • רטינוסקופ |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TA98: A15.2.07.011 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.