stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כפר גלים
היסטוריה > המשלחת למערב אפריקה

ב-1959, במסגרת פעילויות לקידום יחסי אפריקה–ישראל, יצאה משלחת גדנ"עים מכפר גלים, לשליחות חינוכית של שלושה שבועות במערב אפריקה - בניגריה, גאנה וליבריה. המשלחת כללה 15 בנים ובנות תלמידי כיתות י' עד י"ב, נציגי מגזרים שונים בישראל (עירוניים ובני קיבוץ, ילידי הארץ ועולים, ונער דרוזי). חברי המשלחת עברו מיונים ונבחרו בשל אישיותם וכישוריהם. הם הוכשרו לקראת הנסיעה בלימוד ערכי ציונות ובמידע גאופוליטי אודות המדינות בהן יבקרו, וכן למדו שירים ישראלים, ריקודי עם ומשחקי חברה שיאפשרו להם להופיע בפני קהל וליצור קשרים עם בני נוער. למשלחת נלווו מנהל בית הספר בכפר גלים, חגי אדר, שהיה ממארגני המשלחת ובמהלך הופעותיה ניצח על המקהלה, ומדריכי נוער. ראש המשלחת היה סא"ל דב נשרי, מנהל מחלקת גדנ"ע באגף הנוער והנח"ל במשרד הביטחון, סגנו במשלחת היה סרן אבי רן (הלפרין).
בניגריה השתתפו בטקסים וקבלות פנים, בין השאר בנוכחות שר הבריאות הניגרי, בערים קנו, אנוגו - בה התארחו בפסטיבל מחול וקיימו טקסים משותפים עם הצופים המקומיים, ואיבדאן, וכן התארחו בפרלמנט. בגאנה ביקרו באקרה הבירה ובכפרים בפנים הארץ, נפגשו עם שר החינוך ועם "גדודי הבונים והחלוצים" - כוח עבודה אזרחי מאורגן שמטרתו הייתה שיפור מצב התשתיות במדינה, וזאת בהשראת הדגם הישראלי של הגדנ"ע והנח"ל. כמו כן השתתפו בקבלות פנים בנוכחות הנשיא קוואמה נקרומה ופרמפה השני מלך אשנטי. בליבריה ביקרו במונרוביה הבירה והתקבלו בלשכת הנשיא, נפגשו עם נציגי תנועת הצופים המקומיים, והופיעו באוניברסיטת מונרוביה מול נכבדי המדינה והסגל הדיפלומטי. בכל אחת מהמדינות למדו שירים מקומיים והלהיבו את הקהל כשהופיעו בשירה בשפת המקום. העיתונות במדינות בהן ביקרו הקדישה למשלחת כתבות מאירות פנים. שגרירי ישראל במדינות הביקור תיארו את הביקור כתרומה מוצלחת לתדמית מדינת ישראל.
היסטוריה > חוות גן כרמית

מאמצע שנות ה-50 של המאה העשרים עד שנות ה-80 של המאה העשרים השתתפו חלק מבתי הספר היסודיים בחיפה בתוכנית לימודים קבועה ב"חוות גן כרמית" שבכפר גלים, במסגרתה הגיעו כיתות במהלך שנת הלימודים לימים מרוכזים של לימודי טבע (ביולוגיה) וחקלאות, בשילוב עבודה מעשית בשדות החווה, ומעת לעת זכו להשתתף בקטיף וקיבלו את תוצרי עבודתם.
פעילות בכפר כיום

בכפר פועלת פנימייה חינוכית, הקולטת והמשלבת תלמידים מרחבי ישראל. נוסף על כך, במקום בית ספר אזורי שש-שנתי "גלים" (חטיבת ביניים ובית ספר תיכון), אליו מגיעים תלמידי היישובים הצפוניים של המועצה האזורית חוף הכרמל, וכן חניכי הפנימייה שבכפר.
בכפר פועל משק חקלאי לימודי-חינוכי, ללמידה וחקר של תלמידי בית הספר והפנימייה. ענפי המשק החקלאי כוללים רפת, חממה, מחלבה, נוי וסביבה, פינת חי ומטעים (בעיקר בננות). במקום פועלת גם כלביה. בכפר נמצאת קומונה מטעם התנועה הקיבוצית המשתלבת בעבודה במשק ובפעילות עם קבוצות הפנימייה.
בכפר פעלה מכללה להנדסאים צעירים (כיתות י"ג-י"ד), בשיתוף עם חיל האוויר, ובה מסלול לימודים לתואר הנדסאי בתחומי החשמל, האלקטרוניקה, מחשוב ובקרה.
מסגרות נוספות הפועלות בכפר הן:
"מרכזי חדשנות סביבתית" - מרכזי פעילות ולימוד, המאפשרים חוויה לימודית תוך התנסות, במטרה לפתח מודעות, מעורבות ומנהיגות בתחום הסביבה עבור תלמידי הכפר, ולהניע אותם לתרום לקהילה בתחום זה.
"הצריף של עופר", לזכרו של עופר רון. משמש כמרכז מוזיקה עבור תלמידי הכפר.
"רדיו כפר גלים" 106 F.M, תחנה במסגרת הרדיו החינוכי המשמשת את תלמידי מגמת התקשורת בבית הספר.
פנימיית יום "מרכז שיר" - מאפשרת לתלמידי הפנימייה תגבור לימודי וחוגי העשרה אחר הצהרים.
"מרכז גישור" - עוסק בהכשרת תלמידים כמגשרים במסגרת בית הספר והפנימייה.
"מיתר" - בית חינוך פתוח ברוח דיאלוגית. גילאי 5 עד 14.
האקדמיה לכדורגל של מועדון "מכבי חיפה", עבור שחקני כדורגל צעירים מצטיינים מרחבי הארץ.
קבוצת אתגרים מרכז תעסוקה לאנשים על כל גוני הספקטרום האוטיסטי
מרכז "הגל שלי" - סניף הצפון של העמותה, המקדמת ומפתחת בני נוער במצבי סיכון באמצעות לימוד גלישת גלים.
ראו גם

רשימת בוגרי הכפר
מיתר
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוגוסט 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  ז. יואלי, מה על רבע מיליון בני הדור הצעיר?, דבר, 24 במאי 1954
↑  הכפר הירוק בתחומי העיר, דבר, 16 ביוני 1953
↑  החינוך החקלאי בישראל, הצופה, 24 בפברואר 1954
↑  הרישום לביה"ס בחיפה - מהיום, הַבֹּקֶר, 26 באפריל 1954
מתקבלים תלמידים לבתי ספר חקלאיים, מעריב, 14 במאי 1954
↑  ז. יואלי, חיפה סוללת דרך, דבר, 16 ביולי 1954
↑  צבי רפלנסקי, כפר הנוער "גלים", זמנים, 9 בנובמבר 1954
↑  מיכה בר-עם, "מסע ידידות למערב אפריקה", במחנה, גיליון 580, 26 במאי 1959
↑  ראובן בן צבי, מ"כפר גלים" ליערות גאנה, מעריב, 1 במרץ 1959
↑  אסתר ברזל, 20 יום באפריקה, דבר, 29 במאי 1959
↑  "הלא אתם צריכים להיות מלאכים כי ירושלים היא בשמיים", למרחב, 22 במאי 1959
↑  תמונת חברי המשלחת ושמותיהם, בדף פייסבוק של כפר גלים
↑  שאלת לימוד חקלאות בביה"ס בכינוס המועצה לחינוך חקלאי, דבר, 9 בדצמבר 1955
↑  23 אלף תלמידים מחיפה יחדשו הבוקר לימודיהם, דבר, 5 בספטמבר 1955
↑  מחנה קיץ לבני נוער מארה"ב יוקם ב"כפר גלים" ליד חיפה, מעריב, 13 במאי 1963
↑  תחנת רדיו "כפר גלים" - 106 F.M
↑  מרכז בכפר גלים, באתר הגל שלי | תופסים דרך
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588271905171
חיים סומפולינסקי

| --- | --- |

 לידה:  14 באוקטובר 1949 (בן 75) קופנהגן, דנמרק 
 ענף מדעי:  פיזיקה, מדעי המוח
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בר-אילן 
 פרסים והוקרה:  פרס לנדאו למדעים ולמחקר (2007) "פרס שוורץ" (2011)   פרס א.מ.ת (2016)  פרס גרובר במדעי המוח (2022) פרס לונדבק (2024)
 
חיים סוֹמפּוֹלינסקי (נולד ב-14 באוקטובר 1949) הוא פיזיקאי וחוקר מדעי המוח המתמחה ברשתות נוירונים. כיהן כראש המרכז לחישוביות עצבית שבמרכז אדמונד ולילי ספרא למדעי המוח באוניברסיטה העברית בירושלים, וכיום במכון רקח לפיזיקה באוניברסיטה.
ביוגרפיה

סומפולינסקי נולד לדוד ופרדי, למשפחה יוצאת דנמרק. אביו, פרופ' דוד סומפולינסקי, שנמלט מידי הנאצים ועזר להבריח יהודים לשוודיה במהלך השואה, ייסד את המעבדה המיקרוביולוגית בבית החולים אסף הרופא, ניהל את המעבדה בבית החולים מעייני הישועה ועוד. למד בישיבת היישוב החדש בתל אביב ובישיבת פוניבז'. לאחר מכן למד פיזיקה באוניברסיטת בר-אילן, עד לסיום הדוקטורט ב-1980. בשנים 1980–1982 עבד על פוסט-דוקטורט באוניברסיטת הרווארד. בשנת 1987 התמנה כפרופסור.
כיום סומפולינסקי הוא חוקר במכון רקח לפיזיקה, חבר בהנהלת המרכז למדעי המוח ועומד בראש תוכנית שוורץ לחקר המדעים והמוח באוניברסיטת הרווארד.
הוקרה

זוכה פרס לנדאו למדעי המוח לשנת 2007
חבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים משנת 2008.
זוכה פרס שוורץ למדעי מוח תאורטיים וחישוביים לשנת 2011, עבור "מחקריו החלוציים בפיתוח מודלים מתמטיים ומסגרת תאורטית להבנה של תהליכים ברשתות נוירונים".
בשנת 2010 דורג כאחד מ-100 האנשים המשפיעים בישראל.
באוקטובר 2013 זכה יחד עם פרופ' לארי אבוט בפרס עמותת "טכנולוגיות מוח לישראל", בגין תרומתו לקידום הבנה מתמטית ובניית מודלים תאורטיים להבנת המנגנונים העצביים, ההתנהגות והחשיבה.
בשנת 2016 זכה בפרס א.מ.ת. בתחום חקר המוח.
בשנת 2022 זכה בפרס גרובר במדעי המוח, המוענק מטעם אוניברסיטת ייל.
במרץ 2024 זכה בפרס לונדבק, הפרס החשוב ביותר בעולם בתחום חקר המוח, המוענק על ידי קרן לונדבק הדנית.
עמדותיו

סומפולינסקי גורס כי ממחקר מדעי המוח עולה שאין בחירה חופשית, וכי החלטות של בני-אדם מתקבלות באופן דטרמיניסטי.
חיים אישיים

נשוי לאלישבע (לבית קירשנבאום) ואב לחמישה. בתו אביטל סומפולינסקי משמשת המשנה ליועץ המשפטי לממשלה למשפט חוקתי.
הערות שוליים

↑  בד"ה: הפרופסור החרדי נפטר בגיל 100, באתר בחדרי חרדים, 14 באוקטובר 2021
↑  Haim Sompolinsky, American Academy of Arts & Sciences
↑  Prof. Haim Sompolinsky was honored as one of the Israel's most influential people of 2010.
↑  פרופ' חיים סומפולינסקי זכה בפרס בסך 100 אלף דולר מטעם עמותת טכנולוגיות מוח לישראל, אתר האוניברסיטה העברית.
↑  חיים סומפולינסקי באתר קרן הפרס.
↑  האוניברסיטה העברית, ‏פרס גרובר לחקר המוח מטעם אוניברסיטת ייל הוענק לפרופ' חיים סומפולינסקי מהאוניברסיטה העברית, באתר "הידען", 20 במאי 2022
↑  ירון דרוקמן, פרופסור מישראל זכה בפרס הבינלאומי החשוב ביותר בתחום חקר המוח, באתר ynet, 5 במרץ 2024
↑  מלך דנמרק העניק פרס יוקרתי לפרופסור ישראלי, באתר ynet, 2 ביוני 2024
↑   חוקר מוח דתי: אין בחירה חופשית!, סרטון  באתר יוטיוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007403723805171  dblp: 33/5545  VIAF: 3480153532507248820003   WorldCat (עם VIAF): 3480153532507248820003
יונקרס Ju 290

היונקרס Ju 290 היה מטוס תובלה וסיור ימי ארוך טווח של הלופטוואפה במלחמת העולם השנייה. המטוס מעולם לא יוצר בכמויות משמעותיות ולמרות ביצועים מרשימים במיוחד בטווח הטיסה, לא השפיע משמעותית על מהלך המלחמה. אף על פי שתוכננה גרסת מפציץ למטוס, יצורה מעולם לא יצא לפועל.
סאלח עלי א-סמאד

| --- | --- |

 לידה:  1 בינואר 1979 מחוז סהר, צפון תימן 
 פטירה:  23 באפריל 2018 (בגיל 39) אל-חודיידה, תימן 
 מדינה:  צפון תימן, תימן 
 השכלה:  אוניברסיטת צנעא 
 מפלגה:  החות'ים 
 
סאלח עלי א-סמאד (בערבית: صالح علي الصماد, בתעתיק מדויק: צאלח עלי אלצמאד; 1 בינואר 1979 - 23 באפריל 2018) היה מנהיג פוליטי וצבאי בכיר בארגון הטרור השיעי-זיידי, החות'ים, אשר כיהן כנשיא המועצה המדינית העליונה של תימן מ-6 באוגוסט 2016 ועד מותו באפריל 2018. הוא היה הנשיא דה פקטו של תימן עד שחוסל בתקיפה אווירית של קואליציה בראשות ערב הסעודית.
ביוגרפיה

א-סמאד נולד ב-1 בינואר 1979 באזור בני מעז אשר במחוז סהר שבנפת סעדה – מעוז החות'ים בחלקה הצפוני של תימן. א-סמאד היה מעורב באופן פעיל בארגון החות'ים עוד מהימים הראשונים של הארגון.
כאשר כוחות החות'ים השתלטו על בירת תימן, צנעא, בספטמבר 2014, הפך א-סמאד לדמות פוליטית מרכזית. בתחילה הוא מונה כיועץ של הנשיא עבד רבו מנסור האדי, אם כי התפקיד היה סמלי בלבד שכן ממשלתו של האדי נאלצה לברוח מהמדינה במהרה.
החל מפברואר 2015, לאחר ההפיכה החות'ית בתימן, הוא תואר כ"מנהיג החות'ים הבכיר בצנעא".
ב-6 באוגוסט 2016 מונה א-סמאד לנשיא המועצה המדינית העליונה של תימן, גוף שהוקם על ידי החות'ים ובעלי בריתם במטרה לנהל את השטחים שבשליטתם וכחלופה לממשלתו של הנשיא האדי, אשר הייתה לה עד כה הכרה בין-לאומית. כנשיא המועצה המדינית העליונה, א-סמאד תפקד כראש המדינה בפועל באזורים שבשליטת החות'ים, ופיקח על המאמצים המינהליים והצבאיים בתקופה סוערת בתימן.
תחת הנהגתו של א-סמאד, המועצה המדינית העליונה חתרה לבסס את השליטה החות'ית ולנהל את המאמץ המלחמתי נגד הקואליציה בראשות ערב הסעודית אשר תמכה בממשלת הנשיא האדי. באותה העת א-סמאד הוביל לגיוס תמיכה בין-לאומית בחות'ים ומילא תפקיד מהותי בהנהגה הפוליטית והצבאית באותה העת.
ב-23 באפריל 2018 נהרג א-סמאד בתקיפה אווירית ממוקדת שבוצעה על ידי כטב"ם של הקואליציה בראשות ערב הסעודית בעיר הנמל המרכזית אל-חודיידה אשר במערב תימן. מותו היווה מכה משמעותית להנהגת החות'ים.
עבד אל-מלכ אל-חות'י, המנהיג העליון של החות'ים, הצהיר בתגובה לחיסולו של א-סמאד כי "כוחות התוקפנות, בראשות אמריקה וסעודיה, נושאים באחריות המשפטית לפשע הזה ולהשלכותיו".
ראו גם

סמאד (כטב"ם)
הערות שוליים

↑  "Houthi political chief Saleh al-Sammad killed in Saudi air raids". Al Jazeera. 23 באפריל 2018. נבדק ב-26 באפריל 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Yemen war: Houthi political leader 'killed in air raid'". BBC. 23 באפריל 2018. נבדק ב-23 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "قناة العربية: مقتل القيادي الحوثي صالح الصماد في غارة جوية للتحالف". kuna.net.kw (בערבית). נבדק ב-24 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Biography of political leader of the Supreme Council, "Saleh Al-samad"". Yemen Press. אורכב מ-המקור ב-2017-12-05. נבדק ב-2017-06-07.
↑  "Yemen's Houthi group endorse new government: presidential aide". Reuters. 13 בנובמבר 2014. נבדק ב-10 בפברואר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "U.S. Embassy Shuts in Yemen, Even as Militant Leader Reaches Out". The New York Times. 10 בפברואר 2015. נבדק ב-10 בפברואר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Political Council formed, al-Sammad President". Saba.ye. 6 באוגוסט 2016. נבדק ב-2017-06-07. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "How the UAE's Chinese-Made Drone Is Changing the War in Yemen". Foreign Policy. 2018-04-27. נבדק ב-2019-12-05.
↑  Rashad, Marwa. "Saudi-led air strike kills top Houthi official in Yemen". U.S. (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-04-28.
איציק זוהר

יצחק (איציק) זוהר (נולד ב-31 באוקטובר 1970) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי, וכיום פרשן כדורגל. זוהר הצטיין בכיבוש שערים מבעיטות חופשיות, נחשב לגדול בועטי החופשיות בכל הזמנים בישראל, ולאחד מגדולי שחקניה של מכבי תל אביב בכל הזמנים עם 71 שערי ליגה במדי הקבוצה, ונכלל בהיכל התהילה של הכדורגל הישראלי.
קריירה ככדורגלן

זוהר שיחק בקבוצת הנוער של מכבי יפו, ובעונת 1987/1988 הצטרף לשורות הבוגרים של הקבוצה, ששיחקה אז בליגה השנייה. עם תום עונה זו עבר לשחק במכבי תל אביב, ובעונת 1991/1992 תרם משמעותית לזכייתה באליפות לאחר 13 שנים שלא זכתה בתואר, עם 14 שערי ליגה. עונת 1993/1994 הייתה עונתו הטובה ביותר במדי הקבוצה, עם 26 שערים בכל המסגרות, מהם 22 שערים בליגה. בעונה זו הקבוצה סיימה במקום השני בליגה לאחר מאבק צמוד עם מכבי חיפה, וזכתה בגביע המדינה לאחר ניצחון 2–0 בדרבי מול הפועל תל אביב במשחק הגמר, כאשר זוהר כבש את השער הראשון בבעיטה חופשית מ-35 מטר.
בעונת 1994/1995 שיחק בקבוצת רויאל אנטוורפן הבלגית, שסיימה את משחקיה באותה עונה במקום ה-16 בליגה הבלגית. בעונת 1995/1996 חזר זוהר למכבי תל אביב, עמה זכה בדאבל.
בעונת 1996/1997 עבר זוהר לשחק בבית"ר ירושלים, וגם בשורותיה זכה באליפות, כאשר הרבה באותה עונה לכבוש מבעיטות חופשיות. עם תום עונה זו עבר זוהר לשחק בקבוצת קריסטל פאלאס מהפרמייר ליג האנגלית, שם לא זכה להצלחה. זוהר שב עוד במהלך העונה לישראל והצטרף לשורות קבוצת מכבי חיפה. אחרי חצי עונה בחיפה שב בתחילת עונת 1998/99 למכבי תל אביב, אך בעקבות פציעה קשה הוא נעדר במשך כמעט כל העונה ושב לקראת סיומה. בעונת 1999/2000 עבר לשחק בקבוצת מכבי הרצליה ובמהלך העונה עבר למכבי נתניה, לה סייע לשרוד בליגה ולסיים במקום העשירי.
בעונת 2000/2001 המשיך זוהר בשורות נתניה, עמה סיים במקום השביעי. במהלך העונה היה מעורב בתקרית בה השמיע לעברו של שחקן צפרירים חולון זיו קבדה קריאות גזעניות, ובעקבותיה נקנס זוהר והורחק ממשחק אחד. זוהר שיחק בשורות נתניה גם בעונה הבאה, ובאמצע העונה שב לשחק בשורות בית"ר ירושלים, בשורותיה שיחק גם בעונת 2002/2003. עם עזיבת הקבוצה הירושלמית הצטרף זוהר לשורות מועדון ספורט אשדוד, אך נפצע ולא הרבה לשחק במדי הקבוצה. לאחר יותר מחצי שנה שלא שיחק, בינואר 2005 חתם זוהר בקבוצת הפועל נצרת עילית, אך לאחר שלושה משחקים בהם שולב כמחליף הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
לזכותו של זוהר 31 הופעות במדי נבחרת ישראל, בהן כבש 9 שערים. במשחקה הראשון של הנבחרת במסגרת אירופית כבש זוהר צמד בהפסד 2–5 לנבחרת אוסטריה, במסגרת מוקדמות מונדיאל 1994.
לאחר הפרישה

בשנת 2008 הצטרף זוהר לקבוצת כדורגל החופים של ראש העין, בה שיתף פעולה עם פיני בלילי. באותה עת החל זוהר להופיע יותר ויותר בטלוויזיה, הן כפרשן ספורט באולפן "ליגת האלופות" של ערוץ הספורט, והן כמשתתף בתוכנית הטלוויזיה "The Show", ששידורה הופסק לאחר תוכניות בודדות. הופעות טלוויזיוניות בולטות נוספות שלו היו השתתפות בעונה הרביעית של התוכנית פעם בחיים (2009), שופט בתוכנית "הכוח", ששודרה בערוץ 10 (2007), כאחד המתחרים בעונה השישית של "רוקדים עם כוכבים", וכן השתתף בתוכנית "שעת הדרקון" בהנחיית דורין אטיאס ששודרה בערוץ 10. זוהר השתתף בתפקידים קטנים בסדרות הטלוויזיה "האלופה" ו"כתב פלילי".
שמו של זוהר נקשר בכמה פרשיות, ובהן האשמה בהעלמת הכנסות (2007), תקיפתו על ידי אלמוני (2008), ומעצרו (2009) בחשד להחזקת הסם חגיגת בביתו. בינואר 2011 הותקף זוהר שוב על ידי אלמוני אשר ניפץ בקבוק זכוכית על ראשו ופצע את ידו כאשר בילה במועדון בתל אביב. ביוני 2012 ביקש זוהר להכריז על עצמו כפושט רגל, לטענתו בעיקר בשל חובות שנוצרו עקב התמכרותו להימורים.
בשנת 2015 השתתף בעונת ה-VIP השנייה של "האח הגדול", והגיע למקום הרביעי בגמר. באוגוסט אותה שנה פוטר מערוץ הספורט, לאחר שבמשחק כדורגל חופים לזכרו של מאמן הכדורגל ניצן שירזי, הוביל את נבחרת ערוץ הספורט לפוצץ את המשחק.
בשנת 2016 השתתף זוהר בעונה הרביעית של תוכנית הדוקו-ריאליטי "גולסטאר" של הוט. בין השנים 2015–2016 הגיש בערוץ 24 את התוכנית "עולם הזוהר", תוכנית אירוח יומית בתחום הבידור.
זוהר שימש פרשן כדורגל בערוץ ONE ובתוכנית הספורט של אופירה אסייג ברדיו תל אביב.
בשנת 2017 זוהר ירד מהארץ, ופתח מספרה בבודפשט. בשנת 2018 חזר לארץ שוב לעמדת פרשן כדורגל בערוץ ONE.
בשנת 2020 שב להשתתף בגולסטאר בעונת האולסטאר בברזיל (עונה 8), ובאותה עונה נבחר אף לקפטן הנבחרת.
בשנת 2021 השתתף יחד עם ארוסתו לאורה לנטינו ב״זוג מנצח VIP” והגיעו למקום השלישי בגמר.
בשנת 2024 התחיל להופיע בעמדת פרשן פוליטי בערוץ 14.
חיים אישיים

נולד למשפחה שעלתה לארץ מתוניסיה[דרוש מקור] והתגוררה במעברת בת ים. לאיציק אח צעיר, אביבי זוהר, שהיה כדורגלן גם הוא ואחות שהיום היא חרדית.
זוהר אב לשני ילדים מנישואיו הראשונים ולבת נוספת מזוגיות לאחר גירושיו.
זוהר היה בזוגיות עם לאורה לנטינו, איתה השתתף בעונה השלישית של תוכנית המציאות "זוג מנצח VIP". הם נפרדו בשנת 2022.
ביוני 2024 הוגש נגדו כתב אישום בגין תקיפה ואיומים כלפי בת זוגו, מיטל אדרי.
תארים

אליפויות: 1991/1992, 1995/1996
גביע המדינה: 1993/1994, 1995/1996
גביע הטוטו: 1992/1993, 1998/1999
אליפות: 1996/1997
גביע המדינה: 1997/1998
הערות שוליים

↑  כדורגל: תקרית על רקע גזעני בין איציק זוהר מנתניה לזיו כבדה מחולון, באתר וואלה, 31 בדצמבר 2000
↑  זיו כבדה: "והם עוד רוצים שאני אתנצל?", באתר ynet, 31 בדצמבר 2000
↑  זוהר הורחק ממשחק, באתר nrg‏, 4 בינואר 2001
↑  איציק זוהר פרש, באתר וואלה, 14 בפברואר 2005
↑  ליאור טימור, ‏חופים: פיני בלילי ישתף פעולה עם איציק זוהר, באתר ONE‏, 15 במאי 2008
↑  נעמה לנסקי, רוקד על כל החתונות, באתר ישראל היום, 15 במרץ 2012
↑  ורד לוביץ' ועודד שלו, איציק זוהר חשוד בהעלמת מס בשווי מאות אלפי שקלים, באתר ynet, 11 בדצמבר 2007
↑  ערן סויסה, מי השחית את פניו של איציק זוהר?, באתר nrg‏, 12 ביוני 2008
↑  אבי אשכנזי, נתיב נחמני וניר איסקוב, איציק זוהר חשוד בהחזקת סמים בביתו, באתר nrg‏, 14 ביולי 2009
↑  רועי צאיג, חובות, תקיפות ונכסים עלומים: מי אתה, איציק זוהר?, באתר nrg‏, 7 בינואר 2011
↑  איציק זוהר הכריז על פשיטת רגל: מכור להימורים, באתר ONE‏, 25 ביוני 2012
↑  רן בוקר, איציק זוהר פוטר מערוץ הספורט, באתר ynet, 4 באוגוסט 2015
↑  גיא פלג, ‏איציק זוהר עזב את הארץ, באתר ‏מאקו‏, 13 בנובמבר 2017
↑  יפעת הללי אברהם, ‏איציק זוהר פתח מספרה בבודפשט, באתר ‏מאקו‏, 25 באפריל 2018
↑  איילת רוטה-גבאי, הכסף גדול והתרסקות גדולה: רכבת ההרים של אביבי זוהר, באתר mynet, ‏ 2 באפריל 2018
1 2  בר זגה, איציק זוהר: "לאורה הכי ישראלית שיש, היא שכונת התקווה", במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 6 במאי 2021
↑  יפעת הללי אברהם, ‏לאיציק זוהר נולדה בת, באתר ‏מאקו‏, 9 במאי 2013
↑  יפעת הללי אברהם, ‏בתום חמש שנות זוגיות: איציק זוהר ובת הזוג לאורה לנטינו נפרדו, באתר ‏מאקו‏, 11 במאי 2022
↑  בת הזוג של איציק זוהר נחשפת: "סיימתי איתו ואין דרך חזרה", באתר ynet, 6 ביוני 2024
נמל התעופה הבין-לאומי חודיידה

נמל התעופה הבין-לאומי של חודיידה (בערבית: مطار الحديدة الدولي) הוא נמל תעופה בעיר אל-חודיידה בתימן.
רקע

ב-26 במרץ 2015 פתחה ערב הסעודית במבצע תקיפה אווירית, שזכה לכינוי מבצע סופה נחרצת, נגד לוחמים חות'ים שהשתלטו על תימן בינואר, בתמיכת בעלות בריתה הערביות במפרץ, מצרים, ירדן, מרוקו, סודאן ופקיסטן.
בעקבות המבצע, חברת התעופה ימנייה עצרה את כל הטיסות בנמל התעופה אשר שרת בעבר טיסות למגוון רחב של יעדים.
נמל התעופה היווה את זירת הקרב של חודיידה כחלק ממלחמת האזרחים בתימן. הקואליציה המובלת על ידי ערב הסעודית הצליחה לכבוש את נמל התעופה ב-13 ביוני 2018, ביום הראשון של הקרב של חודיידה (אנ'). נמל התעופה נכבש חלקית על ידי כוחות הקואליציה ביוני 2018, למרות שהחות'ים הנתמכים על ידי איראן עדיין שולטים בחלק מהמרחב.
ביוני 2024, כוחות בריטיים ואמריקאים ביצעו תקיפות בנמל התעופה חודיידה ובמקומות אחרים בתימן, כשהם מכוונים לנכסי טרור של החות'ים. ביולי 2024 הותקף נמל התעופה שוב על ידי כוחות אמריקאים ובריטים.
ראו גם

נמל התעופה הבין-לאומי עדן
נמל התעופה הבין-לאומי צנעא
ההפיכה החות'ית בתימן
מלחמת האזרחים בתימן (2014–הווה)
הערות שוליים

1 2  Ghattas, Abir. "Yemen's No Fly Zone: Thousands of Yemenis are Stranded Abroad". נבדק ב-8 באפריל 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  The Associated Press (13 ביוני 2018). "Arab-led forces begin assault on Hudaida". The Daily Star. Emirati forces with Yemeni troops moved in from the south near Hodeida's airport, while others sought to cut off Houthi supply lines to the east, the officials said. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Nissenbaum, Dion; Stancati, Margherita (13 ביוני 2018). "Yemeni Forces, Backed by Saudi-Led Coalition, Launch Assault on Country's Main Port". The Wall Street Journal. אורכב מ-המקור ב-13 ביוני 2018. Meanwhile, Saudi state television on Wednesday reported that Yemeni ground troops were a few miles away from Hodeidah’s airport. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  קרבות בתימן: המלחמה של סעודיה מול איראן, באתר www.israelhayom.co.il, ‏2024-06-10
↑  Fitch, Asa; al-Batati, Saleh (8 ביולי 2018). "With Much at Stake in Yemen Port, Coalition Puts Advance on Hold". The Wall Street Journal. אורכב מ-המקור ב-8 ביולי 2018. Coalition forces captured the airport last month, but Houthi-run media have since shown Houthi forces again in control of parts of the facility. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  המלחמה בתימן: מטוס ריגול איראני הופל, באתר ישראל היום, ‏8 בינואר 2019
↑  https://www.reuters.com/world/middle-east/us-british-airstrikes-hit-yemen-houthis-say-2024-06-07/
אדוארד ברוק

אדוארד ויליאם ברוק השלישי (באנגלית: Edward William Brooke III;‏ 26 באוקטובר 1919 – 3 בינואר 2015) היה פוליטיקאי אפרו-אמריקאי. ב-1966 היה לאפרו-אמריקאי הראשון שנבחר לסנאט של ארצות הברית. הוא ייצג את מסצ'וסטס בסנאט בשנים 1967–1979.
ביוגרפיה

ברוק גדל והתחנך בוושינגטון הבירה. הוא בוגר בית הספר למשפטים של אוניברסיטת בוסטון לאחר ששירת בצבא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר שכהן כיושב ראש הקומיסיון הפיננסי של בוסטון, זכה ברוק בבחירות לתפקיד התובע הכללי של מסצ'וסטס ב-1962. בתפקידו זה ניהל וארגן את עבודת המשטרה בחשיפתו של החונק מבוסטון. ב-1966 הוא ניצח את המושל הדמוקרטי אנדיקוט פיבודי ברב מוחץ כדי בבחירות לייצוג מסצ'וסטס בסנאט.
בסנאט, ברוק זוהה עם האגף הליברלי של המפלגה הרפובליקנית. ב-1967 הגיע ברוק לישראל, יחד עם רעייתו, כאורח ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל. הוא נמנה בין מנסחי חוק זכויות האזרח מ-1968, האוסר על אפליה בדיור ציבורי. ברוק הפך למבקר בולט של הנשיא ריצ'רד ניקסון והיה הרפובליקני הראשון בסנאט שקרא להתפטרותו של ניקסון לאור מעורבותו בפרשת ווטרגייט. ברוק נבחר מחדש בבחירות לסנאט שנערכו במסצ'וסטס ב-1972, אך הוא הובס על ידי פול סונגאס ב-1978.
לאחר שעזב את גבעת הקפיטול, ברוק עסק בעריכת דין בוושינגטון הבירה וב-2004 עוטר במדליית החירות הנשיאותית על ידי הנשיא ג'ורג' ווקר בוש. ב-3 בינואר 2015 נפטר ברוק בקורל גייבלס שבפלורידה.
הערות שוליים

↑  הסנאטור האפרו-אמריקאי הראשון, חירם רודס רבלס, מונה לתפקיד על ידי בית מחוקקים של מדינת מיסיסיפי לכהונה שלא הסתיימה ב-1870. בלאנש ברוס היה האפרו-אמריקאי הראשון שנבחר לסנאט - גם כן על ידי בית המחוקקים של מדינת מיסיסיפי  - לתקופה כהונה מלאה ב-1877. לפני התיקון ה-17 לחוקת ארצות הברית ב-1913, חברי הסנאט של ארצות הברית נבחרו על ידי בית המחוקקים של מדינתם.
↑  סטיבן ברייאן, מכה לרייגן, דבר, 19 בספטמבר 1980
↑  הגיע הסנאטור ברוק לישראל, דבר, 23 באפריל 1967
↑  קי ביסקיין, ניקסון: לא אתפטר, דבר, 6 בנובמבר 1973
↑  ארה"ב: אדוארד ברוק, השחור הראשון שנבחר לסנאט, הלך לעולמו בגיל 95, באתר ynet, 3 בינואר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273632905171  PLWABN: 9810637850205606  BIBSYS: 11295  GND: 132981556  ISNI: 0000 0001 1489 5587  LCCN: n80070493  NARA: 10581213  NKC: uk2011365741  NTA: 323972772  SNAC: w61c261m  SUDOC: 083224300  US Congress: B000871  VIAF: 30837450   WorldCat (עם VIAF): 30837450 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקאים אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
72 החיות החמודות ביותר

| --- | --- |
 סוגה:  סדרות טבע
 מנחים:  גרהאם מיטשל
 זוכים:  פנדה ענק
 ארץ מקור:  אוסטרליה אוסטרליה
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  12
 הפקה
 הפצה:  נטפליקס 
 אורך פרק:  27 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ABC נטפליקס
 תקופת שידור מקורית:  2016–הווה
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
72 החיות החמודות ביותר (באנגלית: 72 Cutest Animals) היא סדרת טבע דוקומנטרית אוסטרלית, שהופקה בערוץ ABC האוסטרלית ושודרה במהלך 2016 בעונה אחת בת 12 פרקים שאורכם 27 דקות. ב-1 ביוני 2016 עלו פרקי הסדרה לנטפליקס. הסדרה מזכירה את קבוצת סדרות "72 בעלי חיים המסוכנים", מהם יצאו 3 סדרות: 72 המסוכנים של אוסטרליה, 72 חיות מסוכנות: אמריקה הלטינית ו-72 החיות המסוכנות ביותר: אסיה.
בסדרה זו נראים מיני בעלי חיים הנחשבים לחמודים או בעלי קשר מיוחד עם אנשים והסדרה מסקרת את אופיים המרתק ואת המאפיינים ההופכים אותם לחמודים ואיך הופעתם החמודה מאפשרת להם לשרוד בטבע.
בכל פרק מדרגת 6 חיות לפי מידת החמידות שלהם. בסיום כל פרק נראה דירוג סופי של החיות המובילות, עד הפרק האחרון בו מוכרז "בעל החיים החמוד ביותר". עם זאת נאמר שהדירוג לא גורע מאף בעל חיים את חמידותו והכל בעיני המתבונן.
הסדרה מקוריינת בידי גרהאם מיטשל והיא מלווה בהסברים של מומחי שטח וחוקרים או עובדי גני חיות ושמורות טבע שונות (רובם באוסטרליה) ביניהם: אמבר קנסטריני, ברט מקצ'יין, קים אילמן, רייצ'ל תומאס, אלן הארלי, סאלי רובינסון, בוב האמפריס, קארה פיליפס ופטר סטריין.