stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רויאל ראמבל (2020)
תוצאות > סדר הכניסות וההדחות בקרב הרויאל ראמבל של הנשים

| כניסה מספר | כניסה | מותג | הדחה מספר | הודחה על ידי | זמן | מספר הדחות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אלכסה בליס | סמאקדאון | 15 | ביאנקה בלאייר | 26:34 | 4 |
| 2 | ביאנקה בלאייר | NXT | 16 | שארלוט פלייר | 33:20 | 8 |
| 3 | מייטי מולי | חופשייה | 3 | ביאנקה בלאייר | 10:21 | 0 |
| 4 | ניקי קרוס | סמאקדאון | 5 | ביאנקה בלאייר | 15:08 | 0 |
| 5 | לאנה | Raw | 1 | ליב מורגן | 02:29 | 0 |
| 6 | מרסדס מרטינז | NXT | 4 | מנדי רוז וסוניה דוויל | 08:14 | 0 |
| 7 | ליב מורגן | Raw | 2 | לאנה | 00:44 | 1 |
| 8 | מנדי רוז | סמאקדאון | 6 | אלכסה בליס וביאנקה בלאייר | 08:49 | 1 |
| 9 | קנדיס לאריי | NXT | 8 | ביאנקה בלאייר | 09:01 | 0 |
| 10 | סוניה דוויל | סמאקדאון | 7 | ביאנקה בלאייר | 05:31 | 1 |
| 11 | קיירי סיין | Raw | 9 | אלכסה בליס | 05:22 | 0 |
| 12 | מיה יים | NXT | 11 | אלכסה בליס | 06:30 | 0 |
| 13 | דנה ברוק | סמאקדאון | 14 | ביאנקה בלאייר | 05:26 | 0 |
| 14 | טמינה | סמאקדאון | 10 | ביאנקה בלאייר | 00:39 | 0 |
| 15 | דקוטה קאי | NXT | 12 | צ'לסי גרין | 01:32 | 0 |
| 16 | צ'לסי גרין | NXT | 13 | אלכסה בליס | 00:12 | 1 |
| 17 | שארלוט פלייר | Raw | — | זוכה | 26:19 | 4 |
| 18 | נעמי | חופשייה | 26 | שיינה בייזלר | 22:01 | 0 |
| 19 | בת' פיניקס | NXT | 28 | שיינה בייזלר | 23:05 | 1 |
| 20 | טוני סטורם | NXT UK | 25 | שיינה בייזלר | 18:40 | 0 |
| 21 | קלי קלי | חופשייה | 18 | שארלוט פלייר | 02:29 | 0 |
| 22 | שרה לוגאן | Raw | 17 | שארלוט פלייר | 00:28 | 0 |
| 23 | נטליה | Raw | 27 | בת' פיניקס | 14:43 | 0 |
| 24 | זאיה לי | NXT | 20 | שיינה בייזלר | 10:49 | 0 |
| 25 | זלינה וגה | סמאקדאון | 22 | שיינה בייזלר | 09:31 | 0 |
| 26 | שוטצי בלאקהארט | NXT | 23 | שיינה בייזלר | 07:57 | 0 |
| 27 | כרמלה | סמאקדאון | 24 | שיינה בייזלר | 06:36 | 0 |
| 28 | טיגן נוקס | NXT | 21 | שיינה בייזלר | 03:50 | 0 |
| 29 | סנטינה מארלה | חופשייה | 19 | "עצמה" | 01:01 | 0 |
| 30 | שיינה בייזלר | NXT | 29 | שארלוט פלייר | 04:27 | 8 |
↑  לאנה הודחה כבר כשהיא הדיחה את ליב מורגן.
תוצאות > סדר הכניסות וההדחות בקרב הרויאל ראמבל של הגברים

| כניסה מספר | כניסה | מותג | הדחה מספר | הודח על ידי | זמן | מספר הדחות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ברוק לסנר | Raw | 14 | דרו מקינטייר | 26:24 | 13 |
| 2 | אליאס | סמאקדאון | 1 | ברוק לסנר | 01:00 | 0 |
| 3 | אריק רואן | Raw | 2 | ברוק לסנר | 00:08 | 0 |
| 4 | רוברט רוד | סמאקדאון | 3 | ברוק לסנר | 00:41 | 0 |
| 5 | ג'ון מוריסון | סמאקדאון | 4 | ברוק לסנר | 00:09 | 0 |
| 6 | קופי קינגסטון | סמאקדאון | 7 | ברוק לסנר | 05:06 | 0 |
| 7 | ריי מיסטריו | Raw | 5 | ברוק לסנר | 02:54 | 0 |
| 8 | ביג אי | סמאקדאון | 6 | ברוק לסנר | 00:53 | 0 |
| 9 | סזארו | סמאקדאון | 8 | ברוק לסנר | 00:18 | 0 |
| 10 | שלטון בנג'מין | Raw | 9 | ברוק לסנר | 00:37 | 0 |
| 11 | שינסקה נקאמורה | סמאקדאון | 10 | ברוק לסנר | 00:20 | 0 |
| 12 | MVP | חופשי | 11 | ברוק לסנר | 00:24 | 0 |
| 13 | קית' לי | NXT | 12 | ברוק לסנר | 03:32 | 0 |
| 14 | ברון סטרומן | סמאקדאון | 13 | ברוק לסנר | 01:48 | 0 |
| 15 | ריקושט | Raw | 15 | דרו מקינטייר | 03:09 | 0 |
| 16 | דרו מקינטייר | Raw | — | זוכה | 34:11 | 6 |
| 17 | המיז | סמאקדאון | 16 | דרו מקינטייר | 00:30 | 0 |
| 18 | AJ סטיילס | Raw | 17 | אדג' | 07:49 | 0 |
| 19 | דולף זיגלר | סמאקדאון | 22 | רומן ריינס | 12:20 | 0 |
| 20 | קארל אנדרסון | Raw | 21 | רנדי אורטון | 09:46 | 0 |
| 21 | אדג' | חופשי | 28 | רומן ריינס | 23:43 | 3 |
| 22 | המלך קורבין | סמאקדאון | 19 | דרו מקינטייר | 04:06 | 1 |
| 23 | מאט רידל | NXT | 18 | המלך קורבין | 00:41 | 0 |
| 24 | לוק גאלוס | Raw | 20 | אדג' | 02:00 | 0 |
| 25 | רנדי אורטון | Raw | 27 | אדג' | 14:37 | 1 |
| 26 | רומן ריינס | סמאקדאון | 29 | דרו מקינטייר | 16:01 | 2 |
| 27 | קווין אואנס | Raw | 24 | סת' רולינס, אקאם ורזאר | 06:59 | 0 |
| 28 | אליסטר בלאק | Raw | 23 | סת' רולינס | 05:06 | 0 |
| 29 | סמואה ג'ו | Raw | 25 | סת' רולינס | 04:25 | 0 |
| 30 | סת' רולינס | Raw | 26 | דרו מקינטייר | 04:01 | 3 |
↑  אקאם ורזאר לא היו משתתפים רשמיים בקרב.
הערות שוליים

↑  יוסטון תארח את שבוע הרויאל ראמבל של שנת 2020
↑  קרב רויאל ראמבל נשים
↑  קרב רויאל ראמבל גברים
↑  לינץ' תגן על אליפות הנשים של Raw נגד אסקה
↑  אנדרדה יגן על אליפות ארצות הברית נגד קאריו
↑  "השד" בריי וויאט יגן על האליפות האוניברסלית נגד דניאל בריאן
↑  ריינס נגד קורבין (קרב ספירות בכל מקום)
↑  ביילי תגן על אליפות הנשים של סמאקדאון נגד אוואנס
↑  שורטי ג'י נגד שיימוס
↑  אנדרדה הושעה מהארגון לאחר שהפר את מדיניות הבריאות
↑  MVP מביע רגשותיו לגבי הקרב האחרון שלו
↑  שיימוס ניצח את שורטי ג'י
↑  אנדרדה ניצח את קאריו ושמר על אליפות ארצות הברית
↑  רומן ריינס ניצח את המלך קורבין (קרב ספירות בכל מקום)
↑  שארלוט פלייר זכתה ברויאל ראמבל של הנשים
↑  ביילי ניצחה את אוואנס ושמרה על אליפות הנשים של סמאקדאון
↑  "השד" בריי וויאט ניצח את דניאל בריאן ושמר על האליפות האוניברסלית
↑  לינץ' ניצחה את אסקה ושמרה על תואר אליפות הנשים של Raw
↑  דרו מקינטייר זכה ברויאל ראמבל של הגברים
ג'ון שרמן קופר

ג'ון שרמן קופר (באנגלית: John Sherman Cooper‏; 23 באוגוסט 1901 – 21 בפברואר 1991) היה פוליטיקאי, משפטן ודיפלומט אמריקאי ממדינת קנטקי. הוא כיהן שלוש תקופות כהונה לא רצופות וחלקיות בסנאט של ארצות הברית לפני שנבחר לשתי תקופות כהונה מלאות ב-1960 וב-1966. הוא כיהן גם כשגריר ארצות הברית בהודו בשנים 1955–1956 וכשגריר ארצות הברית בגרמניה המזרחית בשנים 1974–1976. קופר היה הרפובליקני הראשון שנבחר בבחירות ישירות ליותר מכהונה אחת בסנאט של ארצות הברית מטעם קנטקי, ובשנים 1960 ו-1966 הוא רשם לזכותו את הניצחון הגדול ביותר כמועמד לסנאט של ארצות הברית מקנטקי, יותר מכל מועמד רפובליקני או דמוקרטי אחר.
ראשית הקריירה הפוליטית של קופר היא כחבר בבית הנבחרים של קנטקי מ-1927 עד 1929. ב-1930 נבחר לשופט המחוזי של מחוז פולאסקי. לאחר שניסה להתמודד למושל קנטקי ללא הועיל ב-1939, התגייס לצבא ארצות הברית ב-1942. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא עוטר בכוכב הארד על שארגן מחדש את המערכת המשפטית בבוואריה אחרי יום הניצחון באירופה. בעודו בגרמניה, הוא נבחר לשופט עבור הסבב ה-28 של קנטקי. הוא שב לארצות הברית על מנת לקבל את התפקיד, בו כיהן במשך פחות משנה לפני שהתפטר במטרה להתמודד לסנאט של ארצות הברית מטעם קנטקי מול הסנאטור המכהן האפי צ'נדלר. הוא זכה בבחירות עם 41,823 קולות, מה שהיה אז הניצחון הגדול ביותר בידי רפובליקני למשרה ציבורית בקנטקי.
במהלך כהונתו הראשונה בסנאט, הצביע קופר עם רוב מפלגתו רק ב-51% מהמקרים. הוא הובס בבחירות מחדש לסנאט ב-1948, ולאחר מכן מונה בידי נשיא ארצות הברית הארי טרומן כחבר במשלחת האמריקאית לעצרת הכללית של האומות המאוחדות ושימש כעוזר מיוחד למזכיר המדינה של ארצות הברית, דין אצ'יסון, במהלך ייסוד ארגון האמנה הצפון-אטלנטית. קופר נבחר שוב לכהונה חלקית בסנאט ב-1952. דומה היה כי קופר הפופולרי ייבחר מחדש לסנאט ב-1954, עד שהמפלגה הדמוקרטית הציבה מולו את סגן נשיא ארצות הברית לשעבר אלבן ברקלי. קופר הפסיד בבחירות הכלליות לסנאט, והתמנה ב-1955 לשגריר ארצות הברית בהודו על ידי הנשיא דוויט אייזנהאואר. קופר זכה לאמונו של ראש ממשלת הודו ג'ווהרלל נהרו ושיפר באופן דרמטי את יחסי ארצות הברית-הודו, ועזר להדוף את שאיפותיה של ברית המועצות להרחבת הקומוניזם באסיה. ברקלי הלך לעולמו ב-1956, ואייזנהאואר רצה שקופר יתמודד למושב הריק שהותיר אחריו ברקלי בסנאט. קופר השתכנע בלא חמדה ונבחר למלא את שארית כהונתו של ברקלי בסנאט.
ב-1960, נבחר קופר בפעם הראשונה לסנאט של ארצות הברית לתקופת כהונה מלאה בת שש שנים. הנשיא הנבחר החדש, ג'ון פיצג'רלד קנדי, עמיתו לשעבר של קופר בסנאט, בחר בו לנהל משלחת סודית לקביעת עובדות והערכות מצב למוסקבה ולניו דלהי. בעקבות רצח קנדי בנובמבר 1963, מינה הנשיא לינדון ג'ונסון את קופר לוועדת וורן שחקרה את ההתנקשות בנשיא. עד מהרה נהפך קופר למתנגד בולט להחלטתו של ג'ונסון להסלים את המעורבות הצבאית של הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת וייטנאם, ודגל במשא ומתן עם הצפון וייטנאמים. לאחר בחירתו מחדש של קופר לסנאט ב-1966, הוא עבד עם הסנאטור פרנק צ'רץ' הדמוקרטי מאיידהו על סדרה של תיקונים שנועדו לשלול מימונים לפעולות צבאיות מצד ארצות הברית באזור. תיקונים אלה היו ניסיון רציני ראשון של הקונגרס של ארצות הברית לרסן את הסמכות הנשיאותית על פעולות צבאיות במהלך מלחמה מתמשכת. קופר הזדקן והתחרש יותר ויותר כסנאטור, ובחר שלא להתמודד מחדש לסנאט ב-1972. תפקידיו הציבוריים האחרונים היו שגריר ארצות הברית בגרמניה המזרחית בשנים 1974–1976 ונציג חלופי של ארצות הברית באומות המאוחדות ב-1981. קופר הלך לעולמו בוושינגטון הבירה ב-21 בפברואר 1991, ונטמן בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
קריירה פוליטית מוקדמת

לאחר שנדחף לפוליטיקה המקומית בידי דודו, השופט רוסקו טרטר, קופר התמודד ללא התנגדות למושב בבית הנבחרים של קנטקי מטעם המפלגה הרפובליקנית ב-1927. כחבר בבית הנבחרים, הוא היה אחד משלושה רפובליקנים בלבד שהתנגדו לניסיונו הכושל של מושל קנטקי הרפוליבקני פלם סמפסון להעניק אופי פוליטי למחלקת הבריאות של קנטקי, והניסיון נכשל בהצבעה בודדה. קופר תמך בתוכניתו של המושל סמפסון לספק ספרי לימוד בחינם לילדי המדינה ונתן את חסותו לחקיקה המונעת משופטים להנפיק צווי מניעה לשביתות, אם כי הצעת החוק האחרונה לא התקבלה בבית הנבחרים.
ב-1929, הכריז קופר על מועמדותו לכס שופט מחוז פולאסקי. יריבו המכהן, היה נשיא בנק סאמרסט ושותפו לשעבר של אביו של קופר. קופר זכה בבחירות והחל את כהונתו הראשונה בת שמונה השנים כשופט המחוזי. במהלך כהונתו בבית המשפט, הוא נדרש על פי החוק לאכוף הודעות פינוי, אך לעיתים תכופות סייע לאלה שפינה מבית מגוריהם למצוא דיור אחר או נתן להם כסף בעצמו, ובכך הרוויח את הכינוי "שופט העניים". לפי דיווחים שונים, קופר היה מדוכא כל כך מהעוני והסבל של בוחריו במהלך השפל הגדול, עד כי הגיע להתמוטטות עצבים ולקח חופשת היעדרות מהשפיטה המחוזית במטרה לפנות זמן לטיפול פסיכיאטרי.
קופר שירת בחבר הנאמנים של אוניברסיטת קנטקי בשנים 1935–1946. ב-1939 התמודד קופר בבחירות המקדימות במפלגה הרפובליקנית למושלות קנטקי. בעקבות חוק בחירות מקדימות אובליגטורי שנחקק ב-1935, נקבע כי המועמד הרפובליקני לתפקיד המושל לא ייבחר לתפקידו בידי ועדה ממנה פוליטית, כפי שהיה אופייני למפלגה. בבחירות המקדימות, קופר זכה רק ב-36% מהקולות, והפסיד את המועמדות לקינג סוופה, שופט מחוזי בעיר הבירה לקסינגטון וחבר הקונגרס של ארצות הברית לשעבר.
שירות צבאי במלחמת העולם השנייה

אף על פי שגיל גיוס החובה אל הכוחות המזוינים של ארצות הברית היה מעל 41, קופר התגייס לשירות בצבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה ב-1942. מיד לאחר מכן הופנה לתפקיד קצונתי, אך הוא בחר להתגייס כטוראי. לאחר הכשרה בסיסית, הוא נרשם לבית הספר לקצינים במרכז ההדרכה פורט קסטר שבמישיגן. הוא למד שם ניהול צבאי וסיים את לימודיו שני בכיתתו בת 111 התלמידים. ב-1943, הועלה לדרגת לוטננט משנה (Second Lieutenant) והועבר לקורפוס ה-15 של הארמייה השלישית בפיקודו של הגנרל ג'ורג' פטון. קופר שירת בצרפת, בלוקסמבורג ובגרמניה הנאצית. לאחר שחרור מחנה הריכוז בוכנוואלד, פטון פקד על כל תושבי העיר ויימאר הסמוכה לחלוף על פני המחנה ולתפוס את התנאים המזעזעים שם, ובין אותם תושבים אלו נמנה קופר.
לאחר הפסקת הלחימה, שימש קופר כיועץ משפטי לכ-300 אלף העקורים באזור הכיבוש של היחידה שלו, לאחר שגורשו לגרמניה כעבדי המפלגה הנאצית. על פי תנאי ההסכם שהושג בוועידת יאלטה, הוחזרו כל העקורים הרוסים אל ברית המועצות, אך צוות המשא ומתן הסובייטי החליט שההסכם לא יחול על בני זוג לא-רוסים וילדים ללא אזרחות סובייטית. קופר הביא זאת לתשומת לבו של הגנרל פטון, שביטל את צו ההחזרה באזור הכיבוש של הארמייה השלישית. קופר קיבל ציון לשבח ממפקדי הארמייה השלישית על יידוע פטון על החלטות הסובייטים. נוסף על כך, פיקח על ארגונם מחדש של 239 בתי המשפט במדינת בוואריה הגרמנית בניסיון להחליף את כל הפקידים הנאצים, ובעבור פעולות אלו עוטר בכוכב הארד. בין השופטים החדשים שנכנסו לתפקידים בזכות הרה-אורגניזציה שהנהיג קופר היו וילהלם הוגנר, לימים נשיא בוואריה, ולודוויג ארהארד, שיכהן בעתיד כקנצלר גרמניה.
בשנת 1943 או 1944, בעודו משרת בצבא, נישא קופר לאחות בשם אוולין פראף. קופר נבחר ללא התנגדות כשופט עבור סבב מחוז העשרים ושמונה של קנטקי ב-1945, אף על פי שעדיין שהה בגרמניה ולא ניהל מסע בחירות לתפקיד. הוא שוחרר מהצבא בדרגת קפטן בפברואר 1946 ושב לקנטקי כדי לקבל על עצמו את תפקידו החדש-ישן כשופט.
בריאן וילסון

| --- | --- |

בריאן וילסון, 2012
 לידה:  20 ביוני 1942 (בן 82) ארצות הברית אינגלווד, קליפורניה, ארצות הברית
 שם לידה:  Brian Douglas Wilson 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-אוגוסט 1961 
 מקום לימודים:  אל קמינו קולג', תיכון הות'ורן 
 עיסוק:  בסיסט וזמר
 סוגה:  רוק
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה בס
 חברת תקליטים:  קפיטול רקורדס, סייר רקורדס, Brother Records, רפרייז רקורדס 
 שיתופי פעולה בולטים:  הביץ' בויז
 בן או בת זוג:  Marilyn Wilson (7 בדצמבר 1964–ינואר 1979) Melinda Ledbetter (6 בפברואר 1995–30 בינואר 2024) 
 צאצאים:  קרני וילסון, ונדי וילסון 
 פרסים והוקרה:  איש השנה של MusiCares (2005)  פרס גראמי לאלבום היסטורי (2012)  פרס מרכז קנדי 
 www.brianwilson.com
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
בריאן וילסון, 1966
בריאן דאגלס וילסון (באנגלית: Brian Douglas Wilson; נולד ב-20 ביוני 1942) הוא מוזיקאי אמריקאי, שעמד בראש להקת הרוק הביץ' בויז ושימש בה כבסיסט וזמר. וילסון הפיק את תקליטי הלהקה והלחין את רוב שיריה. הוא נחשב אחד המוזיקאים והמלחינים החשובים והיצירתיים, בתחום המוזיקה הפופולרית, במאה ה-20.
כישרונו המוזיקלי של וילסון התגלה כבר בגיל צעיר ועד מהרה הפך לזמר, כותב שירים ומוזיקאי מיומן. וילסון הוא חירש כמעט לחלוטין באוזנו הימנית.
ההשפעות ראשונות עליו היו The Four Freshmen וכן צ'אק ברי. וילסון העריץ את פיל ספקטור, בו ראה גם מורה וגם יריב.
בעת השהות באולפן ההקלטות היה וילסון פרפקציוניסט ועורר את חמתם של חבריו ללהקת הביץ' בויז, בדחף הבלתי נלאה שלו לשלמות העשייה. אף על פי שווילסון היה אחד המשתמשים הראשונים בטייפ הקלטות בעל שמונה ערוצים הוא נמנע מצליל סטריאופוני והעדיף לעבוד במונו. הוא גרס שצליל סטריאופוני נתן תמונת צליל לא מלאה אם המשתמש לא היה ממוקם בדיוק בין הרמקולים.
ביוגרפיה > ראשית חייו

וילסון נולד באינגלווד שבקליפורניה למשפחה שמוצאה הולנדי, סקוטי, אנגלי, גרמני, אירי ושוודי. שני אחיו הצעירים של בריאן, דניס וקארל, נולדו ב-1944 וב-1946. זמן קצר לאחר לידתו של דניס, עברה המשפחה מאינגלווד לרחוב 3701 ווסט 119 בהות'ורן הסמוכה, קליפורניה. בריאן, יחד עם אחיו, סבלו מהתעללות פיזית פסיכולוגית וספוראדית מאביהם. ספר הזכרונות שלו מ-2016 מאפיין את אביו כ"אלים" ו"אכזרי"; עם זאת, זה גם מצביע על כך שנרטיבים מסוימים על ההתעללות היו מוגזמים או לא מבוססים.
בתיכון, ווילסון שיחק קוורטרבק בקבוצת הפוטבול של הות'ורן היי, שיחק בייסבול עבור American Legion Ball, ורץ קרוס קאנטרי בשנתו האחרונה. בגיל 15, הוא עבד לזמן קצר בטיאטה חלקית בחנות תכשיטים, עבודתו היחידה בשכר לפני הצלחתו במוזיקה. הוא גם ניקה עבור חברת העיבוד שבבי של אביו, ABLE, בסופי שבוע. וילסון עבר אודישן לשיר עבור הוצאת התקליטים הראשונים של חברת התקליטים המקוריים, "Chapel of Love" (ללא קשר לשיר מ-1964), אך נחשב צעיר מדי. ליום הולדתו ה-16, הוא קיבל רשמקול דו-מסלולי נייד של וולנסאק, שאפשר לו להתנסות בהקלטת שירים, שירה קבוצתית וטכניקות הפקה ראשוניות. וילסון שיתף את חבריו סביב הפסנתר ולרוב היה משתלב בהרמוניה עם אלה מהכיתה הבוגרת שלו בהקלטות אלו.
ביוגרפיה > הביץ' בויז

בשנות ה-60 המוקדמות של המאה ה-20 הקים וילסון את להקת נערי החוף יחד עם אחיו קרל וילסון ודניס וילסון, בן דודו מייק לאב וידידו מבית הספר אל ג'רדין. הלהקה כונתה במקור הפנדלטונס על ידי מייק לאב. השם נלקח משמן של חולצות פנדלטון אשר היו אופנתיות באותה תקופה. רוס רייגן, אשר השתתף בקידום הסינגל הראשון של הלהקה "Surfin'", הוא האיש שלדברי וילסון שינה את שם הלהקה.
בשנת 1965, החל וילסון לחוש כי אין ביכולתו גם לנגן בהופעות עם הלהקה וגם לכתוב חומר חדש. זו הסיבה שהמוזיקאי גלן קמפבל, החליף את וילסון במשך שלושה חודשים של הופעות לפני שפרש לקריירת יחיד. וילסון הביא את הלהקה להצלחה מסביב לעולם. הלהקה הוציאה רצף של להיטים בינלאומיים בין השנים 1962 ל-1967, ביניהם קלאסיקות הפופ "Surfin' USA," "Fun, Fun, Fun", "I Get Around," "Help Me Rhonda," "California Girls," "Wouldn't It Be Nice," "Good Vibrations," וכן "Heroes and Villains."
וילסון אף הפיק אלבומים עבור אמנים אחרים ביניהם גלן קמפבל ו"המתוקות" אך אלו לא הגיעו לממדי ההצלחה שהיו לו עם נערי החוף. וילסון גם סייע לכתוב רבים מלהיטיהם הגדולים של ג'אן אנד דין במהלך תקופה זו.
עד אמצע 1967, ההצלחה הבינלאומית של נערי החוף הציבה אותם בשורה אחת עם הלהקות המפורסמות ביותר באותה תקופה כמו הביטלס אשר מאוחר יותר טענו כי יצירותיו של וילסון היוו השפעה מרכזית עבורם. וילסון מבחינתו ראה בביטלס את מתחריו העיקריים אולם הוא ופול מקרטני הפכו לידידים. מקרטני הביע במספר רב של הזדמנויות את דעתו שהשיר "God Only Knows" של וילסון הוא השיר היפה ביותר שנכתב אי פעם..
היצירתיות של וילסון הגיעה לשיאה באמצע שנות ה-60 של המאה ה-20 באלבום "Pet Sounds", אשר לפי עדותו של פול מקרטני סיפק השראה לאלבום הביטלס "Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band". סקרי מוזיקה מגוונים דירגו את "Pet Sounds" כאחד מאלבומי הפופ והרוק הגדולים ביותר שהוקלטו אי פעם. האלבום הגיע למקום השני ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים, של ה"רולינג סטון". האלבום נודע בזכות העיבודים והתזמורים העשירים שתפר וילסון לאלבום, שנחשב עד היום ליצירה כמעט אישית של וילסון עצמו, ששר את רוב השירים באלבום.
לאחר יציאת האלבום יצא הלהיט "Good Vibrations" שהצליח במצעדים יותר מכל להיט אחר של נערי החוף.
וילסון החל לעבוד על אלבום חדש שנקרא במקור "Dumb Angel" אך לאחר מכן נקרא "SMiLE". באלבום היה אמור להיכלל השיר "Good Vibrations" אולם בשל התנגדות גוברת של הלהקה ובשל בעיות אישיות קשות בחייו האישיים של וילסון בוטל הפרויקט במאי 1967.
ביוגרפיה > ימים קשים

לאחר שהפקת "SMiLE" פסקה במאי 1967, הוציא וילסון סינגל מתוך האלבום בשם "Heroes and Villains".
השיר דשדש במצעדים, והגיע רק למקום ה-12 בארצות הברית. מוכה תדהמה מכישלונות אלו ובעקבות הולדת בתו הראשונה קרני וילסון בשנת 1968, החל לדעוך מעמדו של וילסון כיוצר בתוך להקת הביץ' בויז. עד שנת 1970 הוא נותר כותב השירים הראשי של הלהקה, אולם אט אט הועברו מושכות ההפקה לאח הצעיר קארל. וילסון היה אחראי לשלושת האלבומים הכושלים "Smiley Smile", "Wild Honey" וכן "Friends". לאחר מכן, הוא חדל לכתוב שירים ונראה במחיצתו של כותב השירים טנדין אלמר וסולן להקת Three Dog Night דני הוטון. במהלך תקופה זו הוא החל לצרוך קוקאין. התקווה כי וילסון ישוב לגדולתו התנפצה בשנת 1969 כאשר הסינגל "Break Away" אשר הופק על ידי בריאן ונכתב על ידו בעזרתו של אביו מורי הגיע רק למקום 63 במצעדים האמריקניים, אבל למקום השישי במצעד הבריטי. באותה תקופה הופק האלבום "20/20" של נערי החוף ללא השתתפותו של בריאן.
לאחר הכישלון של "Break Away", בילה וילסון את מרבית חמש השנים הבאות בשינה במיטה שבחדרו, בנטילת סמים ובאכילת יתר. יצירותיו החדשות שיקפו את דיכאונו ואת ניתוקו הגובר מהעולם שסביבו (היצירות "Til I Die","Mount Vernon and Fairway" משקפות זאת היטב). ככל הנראה חברת "האחים וורנר" הייתה כה צמאה לחומר מווילסון עד כי בחרה בסינגל "Sail On, Sailor" שהיה שיר אשר נכתב על ידי מספר אנשים ובמקרה התבסס על אקורדים של וילסון. הסינגל היה המוצלח מבין הסינגלים של הביץ' בויז מזה שנים.
בשנת 1975, שכרה משפחתו של בריאן את שירותיו של המטפל השנוי במחלוקת יוג'ין לאנדי, בניסיון לעזור לבריאן ובכך גם לסייע ללהקתו. בריאן לא נותר זמן רב תחת השגחתו של לאנדי אך במשך פרק זמן קצר זה, עלה בידי לאנדי לסייע לבריאן להגיע לתפיסת עולם יותר חברתית ויצירתית. אלבומים חדשים הוקלטו ובפעם הראשונה מאז שנת 1964, החל בריאן להופיע באופן תדיר מול קהל יחד עם הלהקה. בריאן היה חזק דיו על מנת להופיע בביצוע יחיד בתוכנית "Saturday Night Live" בנובמבר 1976. המצב המשיך מספר שנים, אולם עד 1982, מצבו הנפשי התדרדר. הוא נטל מנות גדולות של קוקאין, שקל מעל 130 ק"ג, והיה בסכנת חיים.
יוג'ין לאנדי נקרא שוב אל הדגל, ואכף על בריאן תוכנית הבראה קיצונית יותר. התוכנית כללה את פיטוריו מלהקת נערי החוף, בידודו ממשפחתו בהוואי ואכיפת דיאטה ומשטר בריאותי נוקשים. כל האלמנטים שבתוכנית, בתוספת סדרות ייעוץ ארוכות, החלו להחזיר את בריאן אל המציאות. הוא הוריד במשקל, היה שמח ויצירתי יותר, בריא יותר ושיתף פעולה טוב יותר. החלמתו של בריאן נמשכה ובשנת 1985 הוא הצטרף אל הלהקה במופע Live Aid מול קהל וכן הקליט אלבום חדש בשיתוף הלהקה.
בעבר נטען שבריאן סבל מסכיזופרניה או מהפרעה ביפולרית. הטיפול של ד"ר לאנדי לא היה מוכר כנגד אף אחת ממחלות אלו. לאנדי אילץ את וילסון ליטול מנות גדולות של תרופות פסיכו-אקטיביות העשויות ליצור נזק נוירולוגי בטווח הארוך. כאשר לאנדי פוטר שוב הופסקה נטילת תרופות אלה. שנים לאחר מכן, במהלך נישואיו השניים, הוא אובחן כסובל מהפרעה ביפולרית אשר גרמה לו לשמוע קולות דמיוניים.
הערות שוליים

↑  BBC - Radio 2 - Sold On Song - TOP 100 - Number 15 - God Only Knows
↑   בן שלו, תזכורת חסרת מילים לגאונותו המוזיקלית של בריאן וילסון, באתר הארץ, 26 בספטמבר 2021
↑  אהד פישוף, תקליטים - לא כל מי שגולש טובע - בריאן וילסון, "בריאן וילסון", הד ארצי , כל העיר, 4 בנובמבר 1988
↑  ניר גורלי‏, הלב והנשמה: ההופעה של בריאן ווילסון הייתה הסוף הטוב לסיפור שלו, באתר וואלה, 9 ביוני 2016
↑  אילת יגיל, בריאן ווילסון בישראל: הופעה למאוהבים, באתר ynet, 8 באוגוסט 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007429772105171  BIBSYS: 4028571  BNE: XX1160573  BnF: cb148390613 (data)  CiNii: DA16199930  GND: 119088193  ISNI: 0000 0001 1480 7145  LCCN: no90021396  LNB: 000079346  MusicBrainz: 634fe78e-fc6b-4b2a-ba83-c8c66e13a8aa  NDL: 00477323  NKC: xx0026618  NLA: 35951999  NLK: KAC2020Q5941  NSK: 000067058  NTA: 07242673X  RERO: 02-A013831372  SUDOC: 120736195  Trove: 1160245  VIAF: 119844965   WorldCat (עם VIAF): 119844965 
וילסון במהלך הופעת איחוד עם הביץ' בויז, 2012
בריאן וילסון מופיע בישראל, 2016.
לידו, אל ג'ארדין ובלונדי צ'פלין.
קאמי קלודל

| --- | --- |

 לידה:  8 בדצמבר 1864 פר-אן-טרדנואה, צרפת 
 פטירה:  19 באוקטובר 1943 (בגיל 78) צרפת של וישי 
 שם לידה:  Camille Anastacia Kendall Maria Nicola Claudel
 מקום קבורה:  בית הקברות מונפאווה 
 מקום לימודים:  אקדמיית קולארוסי 
 תחום יצירה:  פיסול, ציור 
 זרם באמנות:  אקספרסיוניזם, ריאליזם 
 הושפעה על ידי:  אוגוסט רודן 
 יצירות ידועות:  Paul Claudel at sixteen, The Little Châtelaine, Sakuntala (Claudel), La Vague by Camille Claudel, The Implorer, Chienne affamée, הנערה עם זר, הוואלס, בגרות, The Confidence 
 פרסים והוקרה:  סלון (1888) 
 בן או בת זוג:  אוגוסט רודן (1885–1893) 
 חתימה:   
 
קאמי אנסטסיה קנדל מריה ניקולה קלודל (בצרפתית: Camille Anastacia Kendall Maria Nicola Claudel; ‏ 8 בדצמבר 1864 פר-אן-טרדנואה, מחוז אן – 19 באוקטובר 1943 מונדוורג, מחוז ווקלוז) הייתה פסלת וציירת צרפתייה. אחותו הגדולה של המשורר והדיפלומט פול קלודל ומאהבתו, שותפתו לעבודה ו"מוזה" של הפסל אוגוסט רודן. הקריירה המטאורית שלה נקטעה בשל מחלת נפש ואשפוז פסיכיאטרי, במותה הייתה קלודל כמעט אלמונית. חצי-מאה לאחר מכן, ספר מאת אן דלבה עליה ("אישה אחת, קאמי קלודל") (1982) וסרט שהופק על חייה ("קאמי קלודל") (1988) השיבו אותה לתודעת הקהל הרחב. אמנות הפיסול שלה, בעלת צביון ריאליסטי ואקספרסיוניסטית מתקרבת לזו של האר נובו על ידי השימוש המתוחכם בעקומות ופיתולים.
ביוגרפיה > ילדות

קאמי קלודל נולדה ביישוב פר-אן-טרדנואה (Fère-en-Tardenois) כבתם של לואי פרוספר קלודל משכונאי ליד היישוב לה ברס La Bresse בהרי הווז', ושל לואיז-אתנאיז, לבית סירבו (Cerveaux), בתו של רופא ואחייניתו של כומר הכפר. בעקבות מות בנם הבכור שארל-אנרי, תינוק בן 16 ימים, הפכה קאמי לבכורה במשפחה. אחריה נולדו עוד שני ילדים: בת בשם לואיז (ילידת 1866) ובן, פול קלודל (יליד 1868). בהמשך עברה המשפחה להתגורר ביישוב וילנב-סיר-פר, כפר קטן קרוב לפר-אן-טרנואה, שבו בילתה קאמי קלודל את ילדותה. בנעוריה, בין השנים 1876–1879 ישבה המשפחה בנוז'אן-סיר-סן, במחוז אוב. שם עשתה קלודל את צעדיה הראשונים כאמנית ויצירותיה משכו את תשומת לבו של אלפרד בושה, פסל צעיר בן האזור שחי בפריז, העריך מאוד את כשרונה היוצא דופן ושיתף אותה בכך.
מסלולה האמנותי > התחלותיה

מגיל צעיר יצרה קלודל יצירות בחומר. היא זכתה בתמיכת אביה, שהתייעץ עם אלפרד בושה, אולם נאלצה לעמוד מול התנגדות חריפה מצד אמה, שעיסוק זה של הבת הוציא אותה מן הכלים. בשנים 1881-1879 גרו בני קלודל בוואסי, במחוז מארן עילית. קאמי קלודל שכנעה את משפחתה לעבור לגור בפריז על מנת להשתלם באמנות. היא עברה לפריז רק עם אמה ואחיה, בעוד האב נאלץ להישאר בוואסי בגלל מחויבויות מקצועיות. בשנים 1882–1886 גרו בני קלודל בשדרות מונפרנס בבית 135. קמיל קלודל נרשמה לאקדמיית קולארוסי. ב-1882 היא שכרה סטודיו ברחוב נוטר-דאם-דה-שאן (Notre-Dame-des-Champs) שבו ביקרו אצלה גם פסלות אחרות, רובן אנגליות. ביניהם ג'סי ליפסקומב, איתה קשרה ידידות אמיצה. תצלום מאת ויליאם אלבורן, בעלה של ג'סי, משנת 1887 מראה אותן עובדות בסטודיו.
ב-1882 פגשה קלודל מחדש את אלפרד בושה והפעם השתלמה אצלו בפריז. בושה הגיע לפריז על מנת להקים בה קומונת אמנים מסוג פאלאנסטר בשם לה רוּש או לה ריש La Ruche - כוורת. אולם זכייתו בפרס הסלון 6 חייבה אותו לנסוע לרומא ולגור בווילה מדיצ'י כדי לכבד את ההזמנות. הוא לא זכה מעולם בפרס רומא, אלא תמיד במקום השני ורק בעזרת פרנסתו מהזמנות ממסדיות - במיוחד מ-La Piété Filiale יכול היה להגשים את שאיפתו למסע זה. הוא ביקש מאוגוסט רודן להחליפו בקורס לפיסול שהעביר לקבוצה של צעירות. כך פגשה קלודל את רודן בשנת 1882 ובשנה לאחר מכן התקבלה לחניכות באטלייה של רודן במחסן השיש של המדינה ברחוב האוניברסיטה 182.