stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שמואל בורשטין
לקריאה נוספת

הרב ש"י זוין, קיצור שולחן ערוך - שערי עדן, (ביקורת ספרות). בתוך: סופרים וספרים חלק ב', תל אביב, תשי"ט, עמ' 71–75.
הערות שוליים

↑  עליו ראו: אברהם רוזן, ח' שריג, י' ברנשטיין (עורכים) ספר זיכרון לקהילת קמניץ-פודולסק וסביבתה, תל אביב, תשכ"ה, עמ' 218.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא הלכה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שגרירות ארצות הברית בליסבון

| --- | --- |
השגריר האמריקאי "Robert Sherman" בטקס לציון 239 שנה ליום העצמאות  של ארצות הברית ב-3 ביולי 2015
השגריר האמריקאי "Robert Sherman" בטקס לציון 239 שנה ליום העצמאות  של ארצות הברית ב-3 ביולי 2015
 מידע כללי
 כתובת:  Av. das Forças Armadas
 עיר:  ליסבון
 קואורדינטות:  38°44′37″N 9°09′44″W﻿ / ﻿38.7436°N 9.1622°W﻿ / 38.7436; -9.1622
 תאריך פתיחה:  1944
 דיפלומטיה
 חלק מ:  יחסי ארצות הברית–פורטוגל
 כפופה ל:   מחלקת המדינה
 שטח האמנה:  פורטוגל פורטוגל
 מדינה מיוצגת:  ארצות הברית ארצות הברית
 pt.usembassy.gov
  (למפת ליסבון מוגדלת) שגרירות ארצות הברית בליסבון(למפת ליסבון רגילה) שגרירות ארצות הברית בליסבוןhe
 
השגריר האמריקאי "Robert Sherman" ורעייתו הגב. "Kim Sawyer" בטקס לציון 239 שנה ליום העצמאות  של ארצות הברית (צולם ב-3 ביולי 2015 בשגרירות ארצות הברית בליסבון)
מבנה נציגות ארצות הברית בליסבון בתחילת המאה ה-20
שגרירות ארצות הברית בליסבון (באנגלית: Embassy of the United States, Lisbon) היא שגרירות ארצות הברית בפורטוגל, בעיר הבירה ליסבון.
השגרירות ממוקמת בכתובת: Av. das Forças Armadas.
היסטוריה

ב־21 בפברואר 1791 הקים הנשיא ג'ורג' וושינגטון יחסים דיפלומטיים רשמיים, וקולונל דייוויד האמפריס מונה למזכיר המדינה האמריקאי הראשון.
פורטוגל הייתה בין המדינות הראשונות שהכירו בארצות הברית לאחר המהפכה האמריקאית. הקונסוליה האמריקאית הוותיקה ביותר הפועלת ברציפות נמצאת בעיר פונטה דלגדה באי "סאו מיגל" (São Miguel) באיים האזוריים. התרומה לקשרים החזקים בין ארצות הברית לפורטוגל היא נוכחותן של קהילות פורטוגזית-אמריקאיות ניכרות ברחבי ארצות הברית.
ארצות הברית מקיימת שגרירות בפורטוגל מאז שנת 1944. לפני אותה תקופה תמכה מחלקת המדינה בחקיקה בפורטוגל, בפיקוח של שליח ולא על ידי שגריר.
ארצות הברית ופורטוגל משתפות פעולה באו"ם, בארגונים אזוריים שונים ובאופן דו צדדי למען שלום, שגשוג וביטחון. פורטוגל חברה באיחוד האירופי. פורטוגל הפכה לחברה בנאט"ו בשנת 1949. פורטוגל חברה פעילה בברית, ובשנת 2016 כוחותיה נפרסו לפעולות נאט"ו שונות.
היסטוריה > מבנה השגרירות

מבנה השגרירות עוצב על ידי משרד האדריכלים מסיאטל "באסטי נורטון מטלר אדריכלים", בפיקוחו של האדריכל "Bassetti Norton Metler" וממוקמת על אתר בראש הגבעה בשכונת "Sete Rios", הצופה צפונה לעבר הגן הזואולוגי ובית החולים דה סנטה מריה ("Hospital de Santa Maria" (אנ')).
האדריכל האמריקאי "באסטי נורטון מטלר" יצר תכנון של כמה ביתנים צמודים בגבהים משתנים, כאשר כל אחד מהם מתיישב על ידי גגות מורכבים עם רעפים אדומים. חלקו החיצוני של הבניין נושק לרשת הבטון המזוין התומכת בו, עם רווחים בין התומכים אשר ממולאים בכיכרות טיח לבן.
התקפות טרור על השגרירות

ב-24 בנובמבר 1984 הותקפה השגרירות על ידי ארבעה רימוני יד, מה שהזיק למכוניות אך לא גרם לפציעות. ההתקפה בוצע על ידי טרוריסטים מרקסיסטים השייכים ל"קבוצת הכוחות העממיים 25 באפריל" (PF-25) (אנ'), התוקפים קראו לשגרירות "איום אימפריאליסטי אמריקני על עצמאות פורטוגזית".
חודש שלאחר מכן נורו ארבעה פגזי מרגמה על ידי הקבוצה לעבר המתחם, ושוב רק גרמו נזק למכוניות.
ב־19 בפברואר 1986 התפוצצה פצצה במכוניתו של דיפלומט במחסום מתחם השגרירות. הפצצה התגלתה על ידי השומרים הפורטוגלים. הדיפלומט הצליח לברוח מרכבו שניות לפני התפוצצות הפצצה אשר השמידה את הרכב. התקפה זו יוחסה גם לארגון "PF-25".
ראו גם

יחסי ארצות הברית–פורטוגל
הערות שוליים

↑  שגרירויות וקונסוליות בפורטוגל מקור: Portugal - Embassies and Consulates". www.embassypages.com
↑  "שגרירות ארצות הברית בליסבון" diplomacy.state.gov/places/u-s-embassy-lisbon-portugal
↑  "שגרירות ארצות הברית בליסבון" embassypages.com/missions/embassy16909
↑  "Portugal - Chiefs of Mission - Office of the Historian". history.state.gov (באנגלית). נבדק ב-2017-07-17.
↑  "שגרירות ארצות הברית בליסבון" - מבנה ארכיטקטוני pcad.lib.washington.edu/building
↑  "שגרירות ארצות הברית בליסבון הותקפה עם רימונים" Reuters (1984-11-26). "AROUND THE WORLD; U.S. Embassy in Lisbon Attacked With Grenades - The New York Times". Nytimes.com. Retrieved 2018-07-14.
↑  "פצצה התפוצצה בשגרירות" Schumacher, Edward (1986-02-19). "Bomb Blast At U.S. Emabssy In Lisbon - The New York Times". Nytimes.com. Retrieved 2018-07-14.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 133087027   WorldCat (עם VIAF): 133087027
שנות ה-70 של המאה ה-4

שנות ה-70 של המאה ה-4 היו העשור השמיני של המאה ה-4, החלו ב-1 בינואר 370 והסתיימו ב-31 בדצמבר 379.
אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אירועים בולטים בעולם > מלחמה ופוליטיקה > מלחמות

374 - כוחותיו של ולנטיניוס הראשון נלחמים באיליריה נגד הסרמטים והקואדים
374 - תאודוסיוס (שיוכתר אחר כך כקיסר) מפסיד לסרמטים שתי דיוויזיות בפאנוניה; זמן קצר לאחר מכן הוא מודח מתפקידו הצבאי על ידי הקיסר ולנטיניוס הראשון
9 באוגוסט 378 - קרב אדריאנופול: קרב אשר בו כוחות האימפריה הרומית בפיקודו של הקיסר ואלנס נחלו תבוסה מוחצת מהמורדים הגותים (בעיקר ויזיגותים, אך גם אוסטרוגותים, אלאנים לא גותיים ומורדים שונים) בהנהגת פריטיגרנוס.
378 - קרב ארגנטובריה - אימפריה הרומית ניצחה בקרב נגד האלמנים באזור אלזס.
אירועים בולטים בעולם > מלחמה ופוליטיקה > אירועים פוליטיים משמעותיים

374 - מתחילה "נדידת העמים" הגדולה: ההונים חוצים את הדון, מביסים את האלאנים וגורמים למנוסה של אלה האחרונים מערבה
374 - החוק הרומי רואה ברצח תינוקות עבירה פלילית
374 - אמברוזיוס מוכרז כבישוף מילאנו
374 - סוסורים, מלך גוגוריאו, ממיר דתו לבודהיזם
375 - גרטיאנוס הופך לקיסר הקיסרות הרומית המערבית.
375 - הירונימוס פורש למדבר ליד כלקיס שבסוריה.
כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
תאוריה פנומנולוגית קולנועית

התאוריה הפנומנולוגית הקולנועית היא תאוריה קולנועית ומתודה בפילוסופיה של הקולנוע המתרכזת במבנה ובתפישה של חוויה.
התאוריה הוצגה על ידי ויויאן סובצ'אק (אנ'), מאמרה, שכותרתו "Phenomenology and the Film Experience", נפתח בטענה שהסרט הוא "ביטוי של חוויה באמצעות חוויה". התאוריה מציגה מודל צפייה המאפשר חוויה טוטאלית, פראית, רגשית וחושנית. לפי התאוריה, יש להתייחס לסרטים דרך האינטראקציה בין הגוף החי לסרט, לא רק באמצעות הראייה והשמיעה. תאוריה זו מציעה פרדיגמה חדשה במחקר התאורטי הקולנועי כריאקציה לתאוריות הקולנועיות הפופולריות עד לתקופתה, בהן הגישה הקוגניטיבית והפסיכואנליזה. בעוד התאוריות הקולנועיות האחרות מניחות במרכז הניתוח התאורטי הקולנועי את הראייה והשמיעה כמערכות הבניית המשמעות העיקרית, התאוריה הפנומנולוגית מצביעה על כך שאלו הן מקור משמעות משני בלבד. החוויה המרכזית בעת הצפייה בסרט, היא החוויה הפרטיקולארית של הצופה, האופן שבו קולט את הנחווה ומבטא את תחושתו ומחשבתו. כך לדוגמה: סוג בד מסוים, יכול להחזיר אותנו לזיכרונות נשכחים, מרקמים וטעמים מוכרים.
התאוריה הפנומנולוגית מסבירה את פעולת מתן המשמעות הקולנועית ומתייחסת לצופה כבעל תפקיד פעיל בחוויה. התאוריה מתמקדת בחוויה הלוגית של הגוף החי ונשענת על פעולות המובנות בקיום האנושי דוגמת ראייה, שמיעה, תנועה ורפלקסיביות. חוויית הצפייה הקולנועית היא תהליך תקשורתי המשותף ליוצר הסרט, הסרט והצופה. הסרט מהווה את נקודת המפגש בין היוצר לצופה ועל כן מתווך ביניהם. מבחינת היוצר, הסרט מגלם את האופן בו הוא תופש את העולם סביבו ואת האופן בו הוא בוחר להביע את תפישת עולם זו. הצופה, נחשף לתפישתו של היוצר ולדרכי המבע. יתרה מכך, בכוחו של הצופה לדבר חזרה אל הביטוי הקולנועי, באמצעות הענקת משמעות לנצפה, דרך חושיו השונים.
מצד אחד, הצופה רואה את הסרט כייצוג נראה שהוא נבחן ממנו. כלומר, הסרט שומר על מרחב בו הצופה אינו נמצא, אלא רואה חוויה קיומית של אדם אחר, שאינה חופפת את החוויה הקיומית שלו. מאידך, הצופה חש שהסרט הוא חלק ממנו, שכן השפה הקולנועית כרוכה לאופן ההתייחסות של הצופה כלפיה. החוויה הישירה משרתת תפקיד כפול בקולנוע: ראשית הסרט מציג ומייצג פעולות של ראייה, שמיעה ותנועה כמבנים מקוריים של קיום אקזיסטנציאלי ואת מבני התיווך של השפה. שנית, הסרט מייצג ביטוי של חוויה על ידי חוויה, ובכך מייצר את המשמעות העיקרית והאמתית המעוצבת על ידי נתיב ספציפי של אינטרסים וכוונות.
השפה הקולנועית מבוססת בשפת הקיום, שמבניה משותפים ליוצר, לצופה ולסרט. לכן, היכולת להבין את הנראה ולהעניק לו משמעות משותפת הן ליוצר ולצופה ולפיכך חוויית הסרט היא אוניברסלית. אך, חוויה ישירה זו מכילה ממד פרטיקולארי. הבניית המשמעות, נעשית על ידי כך שהסרט מחזיר את הצופה, באופן קונקרטי לחושיו. הסרט מובחן מטריאלית מהיוצר והצופה, ובאופן התגלמותו עבור כל אחד מהם. שכן, האינטלקט המבוטא על ידי כל אחד מהם הוא אחר.
הקשר הישיר בין הצופה לסרט בחוויית הסרט, אינו מונולוג בין סובייקט צופה לאובייקט נצפה אלא דיאלוג דיאלקטי בין סובייקטים צופים שקיימים גם כאובייקטים הניתנים לצפייה. הסרט והצופה בעלי יכולת לצפות ולהיות נצפים. בחוויית הצפייה המשמעות נובעת מן הזיקה לפעולת הצפייה הסגנון משותף לסובייקטים צופים אחרים, אך עבור כל אחד הוא בעל חשיבות ייחודית ונבדלת. חוויית הסרט מובנית באופן סימולטני על ידי הסרט ועל ידי הצופה, באמצעות פעולות הצפייה הנבדלות, הנפגשות על קרקע משותפת אך לעולם לא מעסיקות אותה בצורה זהה.
ראו גם

תאוריה קולנועית
הגישה הקוגניטיבית
פילוסופיה של הקולנוע
פנומנולוגיה
לקריאה נוספת

Allan Casebier, Film and phenomenology: toward a realist theory of cinematic representation, Cambridge: Cambridge University Press, 1991.
Vivian Sobchack, Carnal Thoughts: Embodiment and Moving Image Culture, What My Fingers Knew: The Cinesthetic Subject, or "Vision in the Flesh", Berkeley: University of California Press, 2004, עמ' 53-84
Vivian Carol Sobchack, Phenomenology and the film experience מתוך: Linda Williams, Viewing Positions: Ways of Seeing Film, New Brunswick, N.J: Rutgers University Press, 1995, עמ' 36-58.
Daniel Yacavone, Film and the Phenomenology of Art: "Reappraising Merleau-Ponty on Cinema as Form, Medium, and Expression", New Literary History: A Journal of Theory and Interpretation 47 (1), 2016, עמ' 159-185.
שכונת תל גנים (רמת גן)

| --- | --- |

שדרות נחשון בשכונת תל גנים
 מידע
 עיר:   רמת גן
 מדינה:  ישראל ישראל
 תאריך ייסוד:  1950
 מייסדים:  חברת תל גנים בע"מ 
 קואורדינטות:  32°03′59″N 34°49′06″E﻿ / ﻿32.0663667°N 34.8184054°E﻿ / 32.0663667; 34.8184054
 he
 
גן הלוחמים
תל גנים היא שכונה ברמת גן, דרומית לשכונת קריית בורוכוב. גבולות השכונה: בצפון רחוב פבריגט, בדרום דרך יצחק רבין, במערב דרך בן-גוריון ובמזרח רחוב עוזיאל.
מעברה השני של דרך רבין נמצאת שכונת תל גנים, השייכת לתחום המוניציפלי של גבעתיים.
היסטוריה

בשנת 1948 הוקמה חברה בשם "תל גנים בע"מ" במטרה לנהל את הקמתה ואת פעילותה של שכונת תל גנים. חברת תל גנים בע"מ בחרה לצורך בניית השכונה בחברת הבנייה "קרת בינוי ומשכנתאות בע"מ", שהוקמה בשנת 1946 על ידי ליופולד שן, נשיא קרן קיימת לישראל בבריטניה, במטרה לסייע בפתרון בעיית השיכון בארץ ישראל ולעודד עליית יהודים מאנגליה. פעילות החברה נתמכה כספית על ידי תורמים מיהדות אנגליה. חברת קרת בנתה בשכונה 1,200 יחידות דיור על שטח שרכשה מעיריית רמת גן מקרן קיימת לישראל .
מבנה השכונה והתפתחותה

טקס חנוכת שכונת תל גנים התקיים בשנת 1950 בנוכחות ראש עיריית רמת גן, אברהם קריניצי, ומוזמנים רבים אחרים.
בטקס חנוכת השכונה הוצגה כרזה ובה פסוק מספר איוב, פרק כ"ט, פסוק ד':
בְּצֵ֣אתִי שַׁ֣עַר עֲלֵי־קָ֑רֶת בָּ֝רְח֗וֹב אָכִ֥ין מוֹשָׁבִֽי
בטקס הוצג דגם השכונה שכלל רחוב מרכזי בצורת פרסה המאפשר כניסה ויציאה מהשכונה דרך רחוב עוזיאל (אז רחוב התיכון), רחובות נוספים המסתעפים ממנו בתוך השכונה, חלקם רחובות ללא מוצא ושדרה, מיועדת להולכי רגל בלבד, המחברת בין שכונת תל גנים לבין קריית בורוכוב הסמוכה.
בשכונה נבנו בתים פרטיים חד קומתיים, פרט לסמטת איילון ולסמטת יפתח בהן נבנו בתים משותפים דו קומתיים, כאשר בכל בית ארבע דירות. כל בית פרטי היה מוקף חצר גדולה שאפשרה הרחבה עתידית מבלי שיהיה צורך לחרוג מגבולות החלקה.
בתחילה, הרחובות נשאו מספרים ולא שמות. בשנת 1950, חברת תל גנים בע"מ פנתה לוועדת השמות כדי שזאת תאשר מתן שמות לרחובות. חלק משמות הרחובות שיקפו את הקשר בין בוני השכונה ואוכלוסייתה לבין יהדות אנגליה.
רחוב מספר 5 קיבל את השם רחוב מרדכי, על שם מרדכי אליאש הציר הראשון של ישראל באנגליה.
רחוב מספר 3, קיבל את השם רחוב יוסף צבי על שמו של הרב יוסף צבי הרץ, רב ראשי באנגליה.
רחוב מספר 4 נקרא רחוב קיש על שמו של הבריגדיר פ. ה. קיש שנהרג במדבר המערבי במלחמת העולם השנייה.
רחובות אחרים נקראו על שמות מבצעים ואירועים צבאיים במלחמת העצמאות כמו מבצע גדעון, מבצע נחשון, מבצע יפתח, שיירת יחיעם. הרחובות "שער הגיא" ו"הפורצים" מנציחים את זכרם של פורצי הדרך לירושלים במלחמת העצמאות. שמה של סמטת איילון הוחלף בשנת 2021 לסמטת אירנה סנדלר על שמה של חסידת אומות העולם אירנה סנדלר.
בשנת 1950 נבנה ברחוב גדעון, בקצה הדרומי של השכונה, בית הספר היסודי של השכונה, בו למדו גם ילדי קריית בורוכוב. תחילה היה שמו "בית ספר תל גנים". בשנת 1981 הוסב שמו ל"בית ספר יאנוש קורצ'אק".
מועצת עירית רמת-גן אישרה בישיבתה מיום 15 בנובמבר 1951 העברת מספר חלקות מחברת תל-גנים בע"מ לעירייה, ללא תמורה. העירייה השתמשה בחלקות אלה לסלילת דרכים, להכשרת גינות נוי ולבניית מבני ציבור בשכונה, כדוגמת בית הכנסת ברחוב גדעון, בסמוך לבית הספר, ושדרות נחשון.
בשנת 1952 נערך בשכונת תל גנים טקס נטיעות בהשתתפותם של אברהם קריניצי ושל מוזמנים רבים אחרים.
בשנת 1959 נחנך במרכז השכונה גן משחקים. בטקס החנוכה הוצגה כרזה עליה הפסוק מספר שיר השירים, ח', יג
הַיּוֹשֶׁבֶת בַּגַּנִּים חֲבֵרִים מַקְשִׁיבִים לְקוֹלֵךְ הַשְׁמִיעִינִי
בשנת 1974 הוחלט, לבקשת תושבי השכונה להנציח בגן זה את זכר בני שכונת תל גנים ברמת גן אשר נפלו במערכות ישראל. הגן קיבל את השם "גן הלוחמים".
מרכזי המסחר והעסקים, כמו גם התחבורה הציבורית, פועלים עד היום (שנת 2022) רק מחוץ לגבולות השכונה, ברחוב עוזיאל וברחוב בן-גוריון.
העירייה, יחד עם התושבים, משקיעה מאמצים רבים כדי לשמור על אופיה הייחודי, כשכונת מגורים שקטה, נגישה וטובלת בירק.
ראו גם

רמת גן שכונות
הערות שוליים

↑  תל-גנים - רמת גן | שכונה, באתר wikimapia.org
↑  כל המידע על תל גנים בע"מ » שירות בקליק, ‏2022-02-13
↑  קרת. - חברה לשכון ולמשכנתאות בעמ - 520016023, באתר www.checkid.co.il
↑  יומן כרמל 046-2 מאי 13 1950 - ארכיון המדינה, נבדק ב-2022-12-26
↑  Tel Ganim, a New Kereth Neighborhood in Ramat Gan, The Israeli Film Archive - Jerusalem Cinematheque (באנגלית אמריקאית)
↑  טקס חנוכת שכונת תל גנים
↑  ועדת השמות רמת גן
↑  שמות הרחובות בשכונת תל גנים
↑  בית-ספר קורצאק רמת גן – אודות
↑  העברת חלקות לעיריית רמת גן
↑  יומן כרמל 100-2 יולי 27 1952 - ארכיון המדינה, נבדק ב-2022-12-26 דקות 5:18 עד 5:30
↑  חנוכת גן המשחקים בשכונת תל גנים
↑  אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל
↑  בקשה להנצחת שמות בני השכונה שנפלו במערכות ישראל
↑  השכונה מתחדשת – תל גנים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588629005171
תחמס אמריקאי

| תחמס אמריקאי |
| --- | --- |
 תחמס אמריקאי
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תחמסאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: תחמסיים
סוג:: תחמס
מין:: תחמס אמריקאי
שם מדעי
 Chordeiles minor ‏פורסטר, 1771
תחום תפוצה
   אזור קינון   אזור חריפה

תחמס אמריקאי (שם מדעי: Chordeiles minor) הוא מין עוף לילי ממשפחת התחמסיים החי בכל רחבי אמריקה הצפונית, ובחורף נודד דרומה לעבר קו המשווה ואף לאמריקה הדרומית.
מאפיינים

התחמס מגיע לאורך 22–25 ס"מ, למוטת כנפיים של 51–61 ס"מ ולמשקל 55–98 גרם. הוא בעל פלומה עבה אפורה מנוקדת בשחור המעניקה לו הסוואה יעילה בין גזעי העצים. תוחלת חייו מגיעה ל-4–5 שנים בטבע.
לתחמס ראש גדול עם מקור קטן, אך לסת רחבה. הוא בעל עיניים גדולות בעלי תאורת לילה. הכנפיים מחודדות והזנב מפוצל בקצהו. מין זה הוא היחידי במשפחתו החי בחלקים הצפוניים של אמריקה הצפונית, ובחורפים הוא נודד דרומה עד לקו המשווה ואף לאמריקה הדרומית.
התחמסים חיים בכל מקום חיות לרבות ביערות, ביצות, ערבות, פרריות, סוואנות ואף במדבריות ובקרבת החוף. להקות של תחמסים מעופפים יחדיו מעל הערים כאשר יש שפע של חרקים. השערת העבר כי התחמסים נוהגים להיכנס לתרדמת חורף התבררה כשגויה.
מיון

לתחמס תשעה תת-מינים:
C. m. panamensis
C. m. neotropicalis
C. m. howelli
C. m. hesperis
C. m. aserriensis
C. m. chapmani
C. m. sennetti
C. m. henryi
C. m. minor
הערות שוליים

↑  תחמס אמריקאי באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566192205171
רונן שמיר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 בדצמבר 1957 (בן 66) 
 ענף מדעי:  סוציולוגיה של המשפט, סוציולוגיה 
 עיסוק:  סוציולוג
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת נורת'ווסטרן 
 
רונן שמיר (נולד ב־1957) הוא פרופסור בדימוס ולשעבר ראש החוג לסוציולוגיה ולאנתרופולוגיה באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה

רונן שמיר סיים את לימודיו לתואר ראשון במשפטים באוניברסיטת תל אביב בשנת 1984 וקיבל תואר שני בסוציולוגיה, גם הוא מאוניברסיטת תל אביב. עבודת התואר השני שלו הייתה בנושא "תפקידו הפוליטי של בית המשפט הגבוה לצדק: ניתוח סוציולוגי", היא הוגשה בשנת 1988 ונעשתה בהדרכתם של הפרופסורים חנה הרצוג ויונתן שפירא. העבודה ביססה טענה לפיה פסיקות בית המשפט בענייני השטחים הכבושים תורמות ללגיטימציה של הכיבוש בעיני החברה היהודית בישראל.
שמיר קיבל את הדוקטורט מאוניברסיטת נורת'ווסטרן בשנת 1992, העבודה הייתה בנושא יחס עורכי הדין הבכירים כלפי תוכנית הניו דיל בארצות הברית. הרצה באוניברסיטאות שיקגו ונורת'ווסטרן, והתקבל כמרצה במחלקה לסוציולוגיה באוניברסיטת תל אביב החל מ-1996. ב-2001 מונה לפרופסור חבר ובשנים 2010-2007 כיהן כראש החוג. שמיר שהה בשבתונים כפרופסור אורח וכעמית מחקר וכמרצה במכון הבינלאומי לסוציולוגיה של המשפט באוניאטי בספרד, במכון המחקר שליד לשכת עורכי הדין של ארצות הברית, באוניברסיטה האירופאית בבודפשט שבהונגריה, באוניברסיטת סבנג'י שבאיסטנבול שבטורקיה, ובאוניברסיטת ויטס ביוהנסבורג שבדרום אפריקה.
בעקבות קשר אסור שקיים עם סטודנטית ב-2008 הועמד לדין משמעתי והורשע בהתנהגות שאינה הולמת איש סגל אקדמי, ונדון לנזיפה, מניעה מלכהן במשך 5 שנים בתפקיד ניהולי אקדמי והשעיה על תנאי. בשנת 2018 פרש מסגל החוג.
מחקריו > תחומי מחקריו

רונן שמיר ממזג במחקריו את מחקר הסוציולוגיה עם מחקר המשפט, לצד התמחות בהיסטוריה החברתית של פלסטינה המנדטורית.
מחקריו > סוציולוגיה של המשפט

עבודת התואר השני של שמיר שנכתבה ב-1988 עסקה בסוציולוגיה המשפטית של הכיבוש. הוא ניסה להעריך את תפקידו של בית המשפט העליון במערך הכיבוש. טענת התזה הייתה שבפסיקות שלו בית המשפט העליון מכשיר את משטר הכיבוש בזה שהוא עוטה עליו אדרת של שלטון החוק, מה שאיפשר להרבה ישראלים לחשוב שאומנם יש כיבוש, אבל כיבוש נאור. עבודת התזה ניסתה להבין מאין נבעה האמונה של כיבוש נאור והיא התפרסמה כמאמרו השני.
במאמר נוסף הוא בדק מדוע פלסטינים עותרים לבג"ץ ומצא כי עתירות רבות משמשות כאמצעי להרוויח זמן ורבות אחרות מונעות על ידי עצם הרצון של העותרים להשמיע קול, מבלי שהם מאמינים ביכולת להצליח בפועל.
מחקריו > עילת הסבירות

שמיר פרסם גם מאמרים על בית המשפט העליון שבהם בחן את הזיקה בין האקטיביזם השיפוטי של שנות השמונים לבין צמיחתו של מעמד חדש של מנהלים ומומחים בישראל. במאמרים אלו הוא מבקר את בית המשפט העליון על הרחבת הסמכות שלו, בין השאר באמצעות השימוש בעילת הסבירות כפי שהיא בעיני "הציבור הנאור" שבית המשפט תופס את עצמו כמייצגו. מאמרו "הפוליטיקה של הסבירות" (1994) הוא ניתוח סוציולוגי של פרקטיקת השיפוט המפעילה את מושג ה'סבירות' ולטענתו מדובר במנגנון רב עוצמה לעיצוב זהות קיבוצית ולקיבוע של אחרות (אנ'). מצד אחד מצוי האדם הסביר, הנאור, האמון על ערכי המערב, על ליברליזם לדמוקרטיה. מצד שני מוצב האדם שנוהג ב'חוסר סבירות', כלומר על פי ערכים אחרים שכדי לשלול את הלגיטימיות שלהם אין צורך להכין ולפרשם על פי ההיסטוריה הקיבוצית והחברתית שלהם.
כמו כן חקר את המעמד החברתי-משפטי של הבדואים בישראל.
מחקריו > סוציולוגיה היסטורית

בתחום זה חקר שמיר במיוחד בנושא ארץ ישראל בשנות ה-20 של המאה ה-20. בנושא הזה כתב את ספרו השני על משפט השלום העברי בשנות העשרים: "'קולוניות החוק: קולוניאליזם, ציונות וחוק בראשית המנדט בפלשתינה" (The Colonies of Law: Colonialism, Zionism and Law in Early Mandate Palestine) שראה אור בשנת 2000 בהוצאת אוניברסיטת קיימברידג'. הספר טוען שצריך לנתח את ההיסטוריה המנדטורית כמצב של "קולוניאליזם כפול", כלומר מצד אחד הגירה יהודית בעלת אופי קולוניאלי (התושבות, רכישת האדמות, טענות לזכויות היסטוריות) ומצד שני גם היהודים וגם הערבים נתונים למשטר קולוניאלי בריטי, נתון אליו לא התייחסו במחקר הסוציולוגי ולדעת שמיר יש לקחת בחשבון את שני המשתנים הללו, מכיוון שהם מרכיבים את מה שהופך אחר כך להיות החברה הישראלית.
הוא פרסם מאמרים נוספים בתחום זה.
מחקריו > סוציולוגיה פוליטית

בתחום הסוציולוגיה הפוליטית מנסה שמיר לאפיין את היחסים בין שוק וחברה בסדר הגלובלי. הוא חוקר את ההתפתחות של עליית כוחו של השוק, לא רק במונחים חומריים, אלא מבחינת העוצמה הפוליטית של השוק. הוא חוקר את הציפייה הציבורית הגוברת שתאגידים ומעסיקים יטלו על עצמם כל מיני סוגים של אחריות חברתית שבעבר הייתה ציפייה שהמדינה תיקח על עצמה. שמיר פיתח תזה שלפיה עברנו לחיות בעולם שבו האזרחים נתפשים יותר ויותר כ"מנהלי סיכונים". לשוק יש תפקיד גדול בבנייה של קוסמוס של ניהול סיכון ושמיר מנסה לבדוק מה המשמעות של התהליך למושגים כמו מוסר, אחריות, סמכות וכיוצא בזה.
מחקריו > הסוציולוגיה של היום-יום

שמיר פרסם מאמר בשם "על הפנים" ובו הוא מנסה לבחון מהו מבט פנים אל פנים ומהי משמעות הפנים בעולם המודרני, במיוחד לגבי טכניקות של זיהוי, למשל לגבי שומרים במועדונים וקציני ביטחון.
ספריו

Current Flow: The Electrification of Palestine. Stanford University Press. 2013.
The Colonies of Law: Colonialism, Zionism & Law in Early Mandate Palestine. Cambridge University Press, 2000
Managing Legal Uncertainty: Elite Lawyers in the New Deal. Duke University Press, 1995.
רב תרבותיות במדינה דמוקרטית ויהודית: ספר הזיכרון לאריאל רוזן-צבי ז"ל. מנחם מאוטנר, אבי שגיא, רונן שמיר (עורכים), 1998, רמות
הערות שוליים

↑   רויטל חובל, ירדן סקופ, מרצה בכיר באוניברסיטת ת"א ניהל קשר אסור עם תלמידתו ונענש בנזיפה, באתר הארץ, 22 במאי 2015
↑  אמריטוס, באתר social-sciences.tau.ac.il
↑  1989 Landmark Cases and the Reproduction of Legitimacy. Law and Society Review, 24: 3, (1990),781-805.
↑  Legal Discourse, Media Discourse, and Speech Rights: The Shift from Content to Identity. International Journal of the Sociology of Law, (1991), 19: 45-65.
↑  רונן שמיר, ‏הפוליטיקה של הסבירות: שיקול-דעת ככוח שיפוטי, תיאוריה וביקורת 5, 1994, עמ' 23-7;

  רונן שמיר, חברה, יהדות ופונדמנטליזם דמוקרטי: על מקורותיה החברתיים של הפרשנות השיפוטית, עיוני משפט יט/3, תשנ"ה, עמ' 699–716
↑  "מושעים במרחב: בידואים והמשטר המשפטי בישראל", משפט והיסטוריה (תשנט) 496-473
↑ The Comrades Law of Hebrew Workers in Palestine: A Tale of Socialist Justice. Law and History Review, (2002), 20: 2, 279-305. [American Society of Legal History, Surrency Prize for Best Article 2003]
Nation-Building and Colonialism: The Case of Jewish Lawyers in Palestine. International Journal of the Legal Profession, (2002), 8:2, 109-130.
"בורגנות יהודית בפלסטינה הקולוניאלית: קווי-מתאר לסדר-יום מחקרי", סוציולוגיה ישראלית ג, 1 (תשסא) 148-133
↑ The Age of Responsibilization: On Market-Embedded Morality. Economy and Society 37, (2008), 1, 1-19.
Corporate Social Responsbility: Towards a New Market-Embedded Morality? Theoretical Inquiries in Law, (2008), 9, 2.
"ישראל במשפחת העמים: כמה הערות על התנתקות כמשטר תנועה גלובלי", משפט וממשל ח, 2 (תשסה) 642-601
No Borders? Notes on Globalization as a Mobility Regime. Sociological Theory, 23,2, (2005), 197-217.
Mind The Gap: The Commodification of Corporate Social Responsibility. Symbolic Interaction, 28:2, (2005), 229-254.
Between Self-Regulation and the Alien Tort Claims Act: On the Contested Concept of Corporate Social Responsibility. Law and Society Review, 38:4, (2004), 635-664.
The De-Radicalization of Corporate Social Responsibility. Critical Sociology, 30:3, (2004), 669-689.
↑  "על הפנים": תרגיל בסוציולוגיה של הבינאנושי. סוציולוגיה ישראלית 1, 10, (2008)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267958505171  BnF: cb13777081r (data)  ISNI: 0000 0001 1477 3934  LCCN: n95012009  SUDOC: 097650234  VIAF: 90730085   WorldCat (עם VIAF): 90730085
שוויץ (קנטון)

שְוִויץ (בגרמנית: Schwyz, ‏האזנהקובץ:De-Schwyz.ogg‏Ⓘ‏) הוא קנטון במרכז שווייץ בין ימת ארבעת הקנטונים בדרום ואגם ציריך בצפון.
בעיר שוויץ שבקנטון מוצג במוזיאון מכתב האיחוד השווייצרי מ-1291.
גאוגרפיה

קנטון שוויץ ממוקם במרכז שווייץ. נהרות הסיל והמוטה חוצים את הקנטון. כשלושה רבעים מהקנטון מתאים לעיבוד חקלאי. רוב השטח הוא גבעתי אך אינו הררי כך שהוא מתאים לחקלאות. בקנטון יש כ-240 קמ"ר של יערות ו-65 קמ"ר של אגמים, שבתוכם נמצאים גם אגם ציריך, ימת ארבעת הקנטונים וחלק קטן מאגם צוג.
הנקודה הגבוהה ביותר בקנטון נמצאת בפסגת האורסטוק - 2,716 מטר. בנוסף בקנטון אפשר למצוא את הר ריגי (1,798 מטר) המפורסם יותר. שטח הקנטון הוא 908 קמ"ר.