stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גילדת שחקני המסך
איחוד עם AFTRA

ב-30 במרץ 2012 התאחדה גילדת שחקני המסך עם הפדרציה האמריקאית של אמני הטלוויזיה והרדיו (AFTRA). הארגון החדש שנוצר כונה גילדת שחקני המסך-הפדרציה האמריקאית של אמני הטלוויזיה והרדיו וידוע בכינוי SAG-AFTRA.
נשיא הגילדה באותה עת, קן הווארד, הודיע במהלך טקס פרסי סאג באותה שנה על האיחוד ועל הסכמתם של שני הצדדים לביצועו.
במסגרת הצבעה שנערכה באיגוד שחקני המסך בעניין האיחוד, 82 אחוזים מהחברים הצביעו בעד איחוד. עם זאת, קבוצת שחקנים בראשם של אד האריס ומרטין שין הביעו התנגדות לאיחוד, בין היתר עקב חשש לפגיעה בתנאים הפנסיוניים של העובדים בעקבותיו. הקבוצה עתרה לבית המשפט לביטול ההצבעה אולם בקשה זו נדחתה על ידי בית המשפט.
אחת ממטרות האיחוד הייתה הענקת כוח רב יותר לאיגוד מאוחד בעת משא ומתן מול אולפנים. מטרה נוספת כללה רצון לגשר על פערים בתחום אזורי השיפוט של שני האיגודים.
בתחילת דרכו של האיגוד החדש כיהנו הווארד ורוברטה רירדון (ששימשה לפני האיחוד נשיאת AFTRA) כסגני נשיא עד לקיום בחירות לנשיאות האיגוד המאוחד. בבחירות אלה נבחר הווארד כנשיא הראשון של SAG-AFTRA. האיגוד המאוחד מייצג קרוב ל-160,000 אנשי מקצוע ובהם שחקנים, שדרני חדשות, רקדנים, תקליטנים, עורכי חדשות, אנשי הקלטה, זמרים, פעלולנים, קריינים ובעלי תפקידים נוספים במדיה.
בין מטרות האיגוד, עליהן הצהיר בהצהרות הכוונות שלו, נכללות קידום תנאי השכר של החברים, תנאי העסקתם וכן תנאי הפנסיה שלהם. כמו כן, האיגוד פועל בתחומי החוזים וטיפול במקרים של הפרת תנאים.
נכון לשנת 2020, נשיאת האיגוד היא השחקנית האמריקאית-יהודייה גבריאל אן קרטריס.
טקס פרסי גילדת שחקני המסך

טקס פרסי גילדת שחקני המסך (ידוע גם כטקס הסאג) הוא טקס פרסים שנערך בין השנים 1995–2012 על ידי גילדת שחקני המסך והחל משנת 2012 (אז התאחדה הגילדה עם AFTRA) נערך על ידי האיגוד המאוחד SAG-AFTRA. הטקס נערך מדי שנה. כיום זהו הפסטיבל המשודר היחיד שבו מתמקדים בפרסים לשחקנים בלבד.
מדי שנה מוענקים בטקס שלושה עשר פרסים על הופעות משחק בקולנוע ובטלוויזיה. אורכו של הטקס כשעתיים והוא משודר בשידור חי במספר רשתות תקשורת אמריקאיות.
הערות שוליים

1 2  Our History 1930s, sagaftra.org
1 2  Gilbert Cruz, A Brief History of the Screen Actors Guild, Time Magazine, ‏December 18th, 2008
1 2  David F. Prindle, The politics of glamour: ideology and democracy in the Screen Actors Guild, Madison: University of Wisconsin Press, 1988
1 2  Screen Actors Guild Fast Facts, CNN, ‏December 9, 2019
↑  SAG-AFTRA Receives AFL-CIO Charter, sagaftra.org, ‏August 1, 2012
1 2  Maya Montañez Smukler, Liberating Hollywood: Women Directors and the Feminist Reform of 1970s American Cinema, New Brunswick:  Rutgers University Press, 2018
↑  Strike May Halt TV Ads, The New York Times, ‏November 9th, 1978
↑  Our History 1980s, sagaftra.org
↑  [https://www.imdb.com/title/tt0343337/trivia The 32nd Annual Primetime Emmy Awards
Trivia], imdb
1 2 3  Craig J. Ackermann, E-Issues Take Center Stage: The 2000 SAG/AFTRA Strike, Jeffrey S. Moorad Sports Law Journal, 2002
↑  אחרי התסריטאים: איגוד השחקנים בהוליווד הכריז על שביתה, באתר מעריב אונליין, 13 ביולי 2023
1 2  מסמך שפרסמה גילדת שחקני המסך מתוך הפרסומים לתקשורת
↑  Jonathan Handel, SAG/AFTRA Merger Passes: It's Now SAG-AFTRA, The Hollywood Reporter, ‏March 30th, 2012
↑  Nikki Finke, SAG-AFTRA Merger Approved, 81.9% Of SAG Ballots Returned Voted Yes; 86.1% Of AFTRA; Single Union Effective Immediately, deadline.com, ‏March 30th, 2012
↑  Richard Verrier, SAG, AFTRA members overwhelmingly approve merger, Los Angeles Times, ‏March 31st, 2012
↑  Mission Statement, sagaftra.org
↑  About, Screen Actors Guild Award
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267819405171  GND: 1041405537  ISNI: 0000 0001 0746 6362  LCCN: n80161606  NLA: 36542000  SUDOC: 128090294  VIAF: 156473024   WorldCat (עם VIAF): 156473024
AMC גרמלין

| --- | --- |

AMC Gremlin, שנת 1978
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  American Motors Gremlin  VAM Gremlin  (במקסיקו)
 יצרן:  אמריקן מוטורס "American Motors Corporation" (אנ')
 שנות ייצור:  1970–1978
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית  מקסיקו מקסיקו  קנדה קנדה
 מודל אחריו:  AMC Spirit (אנ')
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout
 אורך:  4,097 מ"מ (1970-1972)  4,204 מ"מ (1973)  4,326 מ"מ (1974–1975)  4,303 מ"מ (1976)  4,229 מ"מ (1977–1978)
 רוחב:  1,793 מ"מ
 גובה:  1,316 מ"מ
 משקל:  1,158-1,369 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,438 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים 1,984 סמ"ק (מנוע מתוצרת פולקסווגן)  6 צילינדרים 3,258 סמ"ק המפיק 130 כ"ס, מנוע מתוצרת אמריקן מוטורס מסוג "AMC straight-6 engine" (אנ')  6 צילינדרים 3,801 סמ"ק המפיק 145 כ"ס, מנוע מתוצרת אמריקן מוטורס מסוג "AMC straight-6 engine" (אנ')  6 צילינדרים 4,230 סמ"ק המפיק 150 כ"ס, מנוע מתוצרת אמריקן מוטורס מסוג "AMC straight-6 engine" (אנ')  V8 צילינדרים 4,978 סמ"ק המפיק 152 כ"ס (מנוע אמריקן מוטורס מסוג "AMC V8 engine" (אנ'))
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות מתוצרת "BorgWarner" (אנ')  תמסורת ידנית - 4 מהירויות מתוצרת "BorgWarner" (אנ')  תמסורת ידנית  - 3 מהירויות + אוברדריב (אנ')  תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות מתוצרת "BorgWarner" (אנ') (1970-1971)  תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות מתוצרת קרייזלר מסוג "TorqueFlite" (אנ') (1972-1978)
 מהירות מרבית:  153-175 קמ"ש
 מעצב:  Bob Nixon  Richard A. Teague  (אנ')
AMC גרמלין (באנגלית: AMC Gremlin) היא מכונית קומפקטית 3 דלתות האצ'בק מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית אמריקן מוטורס ("American Motors Corporation" (אנ')) אשר יוצרה בין השנים 1970–1978 בארצות הברית, קנדה ומקסיקו.
במקסיקו דגם ה-"AMC גרמלין" יוצר על ידי "Vehículos Automotores Mexicanos" (אנ').
"AMC גרמלין"

יוצרו 671,475 יחידות.
3 דלתות.
5 נוסעים.
מנוע קדמי.
מנוע בנזין.
סוג הנעה: הנעה אחורית.
מקדם גרר - 0.49.
בלמים - תוף.
תאוצה בין 0–100 קמ"ש: בין 12.8 שניות ל-15.3 שניות.
דגמי "AMC גרמלין" צולמו למספר סרטים וסדרות טלוויזיה אמריקאיות.
"AMC גרמלין" > תצורות

3 דלתות - סדאן.
3 דלתות - קופה הצ'בק.
תמונות

דגמי 3 דלתות הצ'בק קופה
דגם "AMC גרמלין", שנת 1976
דגם "AMC גרמלין", שנת 1971
דגם "AMC גרמלין", שנת 1976 - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
דגם "AMC גרמלין", שנת 1977 - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
דגם "AMC גרמלין", שנת 1977 - מבט לתוך הרכב
דגם "AMC גרמלין", שנת 1972
דגם "AMC גרמלין", שנת 1974
דגמי 3 דלתות סדאן
דגם "AMC גרמלין", דגם 3 דלתות סדאן
דגם "AMC גרמלין", דגם 3 דלתות סדאן
ראו גם

AMC Pacer
AMC מטאדור
רמבלר קלאסיק
הערות שוליים

↑  Gunnell: Standard Catalogue of American Motors, 1902-1987,1993; S. 250
↑  המכונית האמריקאית החדשה "AMC גרמלין" (1970) oldcaradvertising.com/AMC%20Ads/1970%20Gremlin/1970
↑  מיוצר במקסיקו דגם "AMC גרמלין" hemmings.com/blog/article/made-in-mexico
↑  דגם "AMC גרמלין" ateupwithmotor.com/model-histories/amc-gremlin
↑  דגמי "AMC גרמלין" בין השנים 1970-1978 auto.howstuffworks.com/1970-1978-amc-gremlin7
↑  דגמי "AMC גרמלין" בסרטים וסדרות טלוויזיה אמריקאיות imcdb.org/vehicles_make-AMC_model-Gremlin
דורון שורר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 במאי 1953 (בן 71) בקאו, רומניה 
 מדינה:  ישראל 
 
דורון שורר (נולד ב-8 במאי 1953) הוא רואה חשבון ישראלי, שכיהן כמנכ"ל משרד התחבורה, הממונה על שוק ההון, ביטוח וחיסכון במשרד האוצר, יו"ר קרן הפנסיה "מבטחים", יו"ר חברת הביטוח "הפניקס" ויו"ר "ליטו גרופ". בשנת 2012 נבחר לנשיא איגוד קופות הגמל הענפיות. ומאמצע 2012 עד 2015 כיהן כיו"ר ועד ההנהלה של "אופק" - אגודה שיתופית שמטרתה להקים בנק קואופרטיבי.
ביוגרפיה

שורר נולד בעיר בקאו ברומניה ועלה לישראל בגיל 10. לאחר שירותו הצבאי למד באוניברסיטה העברית במחלקה לכלכלה ולחשבונאות. הוא רואה חשבון ומוסמך בית הספר למנהל עסקים באוניברסיטה העברית, שם שימש כחבר בסגל ההוראה.
בשנת 1983 יסד פירמת ראיית חשבון אותה ניהל עד פרישתו בשנת 1993. בתקופה זו מונה ליועץ כלכלי למשרד האנרגיה (1985), ולאחר מכן כיהן כיו"ר הוועדה הציבורית לנושאי ביטוח (1988) ויו"ר הרשת החינוכית "עמל". בשנים 1992–1993 כיהן בתפקיד יו"ר ועדה ציבורית לנושאי תקשורת ובוועדה ציבורית לנושאי מיסוי.
ב-1993 עזב את הסקטור הפרטי והתמנה למנכ"ל משרד התחבורה. ב-1995 מונה לממונה על שוק ההון, ביטוח וחיסכון במשרד האוצר.
בתום כהונתו בתפקיד זה, ב-1998, חזר לסקטור הפרטי וכיהן כיו"ר "מבטחים" ויו"ר "הפניקס".
ביוגרפיה > כמנכ"ל משרד התחבורה

במהלך כהונת ישראל קיסר כשר התחבורה בממשלת רבין השנייה מונה שורר למנכ"ל משרד התחבורה. הוא כיהן בתפקיד בין השנים 1993–1995.
במקביל כיהן שורר כיו"ר ועדת ההיגוי של אל על שהייתה בפירוק זמני, יו"ר מנהלת מנהרות הכרמל, יו"ר המינהלת המקצועית של מערכת הסעת המונים בתל אביב, ויו"ר ועדת תיאום בין-משרדית לתחבורה. שורר גם שימש כחבר במועצת המנהלים של רשות שדות התעופה וחבר מועצת המנהלים ויו"ר ועדת הפיתוח של רשות הנמלים והרכבות.
במהלך כהונתו הופעלו מספר תוכניות בתחום התחבורה האווירית:
הוצאת אל על מפירוק והפיכתה לחברה ציבורית
הנהגת מדיניות "שמיים פתוחים" ומתן רישיון לחברת פנים נוספת (ישראייר)
פתיחה לתחרות של אספקת דלק סילוני לתעופה האזרחית בישראל
פתיחה שוק המטענים בנמל התעופה לתחרות
שיפור שירותי נמל התעופה וקידום פרויקט "נתב"ג 2000"
בתחום היבשה:
ייזום התוכנית הלאומית לרכבות
ייזום שתי תוכניות להסעת המונים בתל אביב וירושלים והקמת מנהלות תכנון
הרחבת כבישים עירוניים, בהם כביש בגין בירושלים ונתיבי איילון
תוכנית לסלילת ושיקום כבישים ביישובים קטנים, בפרט בהתיישבות העובדת וביישובי המיעוטים.
אירועים מרכזיים בתקופת כהונתו:
פרשת מינרל דמפייר (Mineral Dampier) - אוניית הצובר מינרל דמפייר, מצי הסוחר הישראלי, התנגשה ב-22 ביוני 1995 באוניית צובר קוריאנית וטבעה על כל צוותה (8 ישראלים ו-21 פיליפינים). הממשלה השקיעה משאבים רבים (דבר שעורר חילוקי דעות בציבור), באיתור האונייה ובחילוץ גופות אנשי הצוות, מאמצים שנמשכו כ-15 חודשים.
רפורמת הרישוי - הונהג לראשונה רישיון נהיגה שתוקפו יותר משנה אחת. בנוסף הונהגה רפורמה של ממשוק משרד הרישוי לסניפי הדואר, דבר שמאפשר לאזרחים וחברות לבצע את מרבית הפעולות מול משרד התחבורה בנוחות.
הקמת גלגלצ - ב-1993 הוקמה תחנת הרדיו גלגלצ על ידי גלי צה"ל במימון ובשיתוף משרד התחבורה. התחנה משדרת דיווחי תנועה ותשדירים בנושא בטיחות בדרכים במקביל ללוח המשדרים הרגיל, הכולל בעיקר מוזיקה פופולרית.
היערכות תחבורתית בעקבות השלום עם ירדן - בעקבות הסכם השלום בין ישראל לירדן הוקמה מנהלת השלום בראשות עתניאל שנלר, שכיהן באותה העת כראש הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים. בין היתר הוסדרה הפעלתם של מעברי הגבול היבשתיים בין המדינות.
ביוגרפיה > כמפקח על שוק ההון, ביטוח וחיסכון

שורר כיהן כמפקח על הביטוח וכממונה על שוק ההון, ביטוח וחיסכון מ-1 בנובמבר 1995 עד 1 בפברואר 1998. הוא הניח את היסודות לאגף שוק ההון הביטוח והחיסכון והפך אותו לגורם מקצועי מרכזי בשוק ההון הישראלי.
בפן הארגוני, פעל שורר להוצאת פרסום שנתי מפורט של דו"ח הממונה; נערכה לראשונה תוכנית חמש-שנתית לפעילות; והוקמה מחלקה אקטוארית. הוא הוביל גיוס מסיבי של עובדים (בסיום כהונתו נכללו באגף פי 4 עובדים מתחילתה). בתקופתו הוכר האגף כראוי להדרכת מתמחים בראיית חשבון.
בפן הצרכני, כהונתו של שורר אופיינה בגישת "הצרכן במרכז". נקבעה לראשונה חובת דיווח ללקוחות על תוכניות הביטוח, הפנסיה והגמל שלהם; דרישה זו נתקלה בהתנגדות עזה. הוקמה מחלקת תלונות ציבור גדולה באגף, שהפכה לכלי פיקוחי מרכזי. בוצעו שינויים שנועדו להגביר את התחרות בשוק ההון, בהם פישוט הדוחות עבור הצרכנים, אימוץ הסטנדרטים החשבונאיים המקובלים בעולם והקלת תהליכי הרישוי והאישור בכל הרמות.
בפן המקצועי, הוקמה בתקופתו של שורר יחידה לניהול סיכונים בראשות איל בן-שלוש, ונקבעו חובות הגדרת ומדידת הסיכונים ועקרונות לניהולם. הוקמה מחלקה אקטוארית וגויסו אקטוארים בעלי התמחויות בתחומים השונים (פנסיה, ביטוח חיים, ביטוח אלמנטרי ובריאות). יחידת האקטואריה הפכה לגורם מוביל ומייעץ מקצועי בתחום. פועלה איפשר הסדרה ופיקוח שיטתיים, ושכלול המוצרים המוצעים בשוק.
ביוגרפיה > כמפקח על שוק ההון, ביטוח וחיסכון > פרשת קרטל חברות הביטוח

17 מנהלים בכירים ממרבית חברות הביטוח הועמדו לדין באשמת שותפות להגבל עסקי בענף הביטוח. 14 מתוכם הורשעו על פי הודאתם בעסקת טיעון ו-3 הורשעו לאחר דיון בערכאות. שורר כמפקח על הביטוח החליט כי מי שהורשע בפגיעה שלא כדין בכספי לקוחותיו תוך הפרת חובת הנאמנות אינו רשאי להמשיך לכהן בתפקיד ניהולי בשוק ההון. קביעה זו, ובעקבותיה הפסקת הכהונה של המורשעים בתפקידי ניהול, יצרה התנגדות מחלק מהגורמים בשוק, לצד שאלות אתיות ומוסריות בשוק ההון.
בתקופת כניסתו של שורר לתפקיד, הציגה חברת הביטוח "לה נסיונל" מקבוצת "הפניקס" הצלחה עסקית רבה בדוחותיה הכספיים. שורר ערך בדיקה עצמאית, בה נחשף מצבה הרעוע של החברה. הוא הביא לסגירת החברה והעברת התחייבויותיה הביטוחיות לאחרים מבלי לפגוע במבוטחים, וכפה על הבעלים להגיע להסדרים כספיים עם כל המעורבים בארץ ובעולם להם נגרמו נזקים. רק לאחר מכן פורקה החברה ומנהליה הועמדו לדין והורשעו במעשי מרמה שהיקפם הכולל כמיליארד שקל. בית המשפט קבע כי היקף הרישומים הכוזבים של החברה היה כ-650 מיליון שקל.
בשנת 1997, במהלך כהונתו של שורר, נכנסה רפורמת ביטוח רכב חובה לתוקף, וענף ביטוח זה נפתח לתחרות. היעדים המרכזיים של הרפורמה היו: יצירת תחרות בענף כדי לייעלו מבחינה כלכלית ולהוזיל את פרמיות הביטוח; ועידוד נהיגה זהירה באמצעות שימוש בפרמטרים המשקפים סיכון ביטוחי לצורך קביעת פרמיות הביטוח. כחלק מהעברת האחריות לסקטור הפרטי, הופחת חלקו של תאגיד 'אבנר', ששימש כמבטח משותף בענף ביטוח זה, בפוליסות הביטוח, עד ל-0% בשנת 2003.
ביוגרפיה > כמפקח על שוק ההון, ביטוח וחיסכון > הסדרת ענף הפנסיה

עם כניסתו של שורר לתפקיד היה משבר קרנות הפנסיה בשיאו. על פי "ועדת פוגל", שהגישה המלצות למדיניות פנסיונית ביוני 1994, הגרעון האקטוארי של כל הקרנות הגיע לכ-31.4 מיליארד ש"ח - 30% מסה"כ הנכסים/התחייבויות, כלומר התחייבויות הקרנות לעמיתים היו גדולות ב-40% מנכסיהן". בתקופת כהונתו של שורר, נסגרו הקרנות הוותיקות לקליטת עמיתים חדשים ונפתחו קרנות חדשות שתנאיהן הבטיחו איזון אקטוארי.
הוקמה מנהלת קרנות פנסיה שיצרה בסיס מידע לאומי של ההתחייבויות הפנסיוניות וההסדרים השונים שהתנהלו במשק המדינה. על בסיס מאגר מידע זה ניתנו פתרונות כלליים ופרטניים להסדרה של הפנסיה. במסגרת זו נעשה המהלך הראשון של השתלטות על ידי המדינה על קרן גירעונית (קרן פועלי בניין) אשר לאחר זמן שימשה כמודל לטיפול ביתר הקרנות. באותה העת, הוקמה ועדה ציבורית לקביעת גיל הפרישה (ועדת נתניהו), נקבעה מדיניות למעבר כלל המשק לפנסיה צוברת ונעשו הסדרים מיוחדים עבור תאגידים למעבר מפנסיה תקציבית לפנסיה צוברת.
ביוגרפיה > חזרה לשוק הפרטי

בתום כהונתו כממונה על שוק ההון, ביטוח וחיסכון, ב-1998, חזר שורר לסקטור הפרטי. לאחר תקופת צינון מונה ליו"ר קרן הפנסיה ההסתדרותית "מבטחים", תפקיד ממנו התפטר ביוני 2002, ולאחר מכן ליו"ר "הפניקס", תפקיד ממנו התפטר בספטמבר 2003.
באוקטובר 2004 רכשה חברת צ.ב.א.י החזקות, המשותפת לדורון שורר ולצפריר בכנר, את השליטה בחברה הבורסאית "קיש קירור", שייצרה מרכבים ויחידות קירור לכלי רכב. החברה שינתה את שמה ל"ליטו גרופ" ונכנסה לתחומי פעילות נוספים, ובהם הפעלת חווה לייצור חלב ברומניה, ונדל"ן מניב במזרח אירופה (באמצעות חברה הבת "ליטו נדל"ן"). ביוני 2007 נמכרה ליטו נדל"ן לקבוצת שרבט, ובהמשך אותה שנה העביר שורר, ללא תמורה, את חלקו בצ.ב.א.י החזקות לשותפו, והתפטר מתפקיד יו"ר ליטו גרופ. ליטו גרופ הגיעה בהמשך למצב בו לא פרעה חלק מחובותיה, ונמצאת בדיונים מול מחזיקי האג"ח שלה.
מכהן כיו"ר ועדת השקעות של קופת הגמל המפעלית של עובדי האוניברסיטה העברית וכנשיא איגוד קופות הגמל הענפיות.
בשנים 2012–2015 היה שורר יו"ר אופק, אגודה שיתופית שפועלת להקים בנק קואופרטיבי בישראל.
בינואר 2013 בית המשפט המחוזי בחיפה נתן פסק דין בו מתח ביקורת על תפקודו של שורר כיו"ר ליטו גרופ, כאשר הבטיח לשנות את שכרו של מנכ"ל החברה-הבת ללא סמכות ומבלי שהביא את הדבר לאישור הדירקטוריון. בית המשפט גם מתח ביקורת על אמינות עדותו בעניין זה. שורר לא ערער על פסק הדין.
שורר הוא אביהם של הכלכלן פרופסור רן שורר ושל העיתונאי טל שורר.
הערות שוליים

1 2  רו"ח דורון שורר נבחר לשמש כנשיא איגוד קופות הגמל הענפיות, באתר גלובס, 16 בינואר 2012
↑   סיון איזסקו, 8 חברי הוועד המנהל בבנק הקואופרטיבי הודיעו על התפטרותם, באתר TheMarker‏, 4 במרץ 2015
↑  סגני השרים והמנכ"לים, אתר משרד התחבורה
↑  הממונים על שוק ההון והביטוח לדורותיהם, אתר משרד האוצר
1 2  מירב ארלוזורוב, רשות ניירות ערך תתקשה להדיח את רביד: התקדימים המשפטיים נגדה, באתר הארץ, 27 ביוני 2006
↑  אלעזר לוין, ‏מרידור: "יש להפיק לקחים מפרשת קרטל הביטוח; הדבר קשה בעיני", באתר גלובס, 20 באפריל 1997
↑  ארנון בן-יאיר, הפרקליטות דורשת עונשי מאסר כבדים בפועל למורשעי פרשת לה-נסיונל, באתר הארץ, 3 באוקטובר 2006
↑  ארנון בן-יאיר, עונשי מאסר בפועל למורשעי פרשת לה-נסיונל, באתר הארץ, 30 באוקטובר 2006
↑  רפורמת ביטוח רכב חובה, באתר משרד האוצר
↑  ועדת פוגל, "הצעה למדיניות פנסיונית כוללת", רבעון לכלכלה, אוקטובר 1994
↑  חיים ביאור, התפטר יו"ר דירקטוריון מבטחים דורון שורר, באתר TheMarker‏, 5 ביוני 2002
↑  דורון שורר, יו"ר דירקטוריון הפניקס פרש מהקבוצה, "עדיף", 8 בספטמבר 2003
↑  אפרת נוימן, מה עוצר את הדהירה של דורון שורר, באתר הארץ, 4 בספטמבר 2006
↑  נעמה סיקולר, קבוצת שרבט רוכשת את ליטו נדל"ן ב-54 מיליון שקל, באתר ynet, 13 ביוני 2007
↑  נועם בר, מתי מגן דורון שורר על המשקיעים, באתר TheMarker‏, 23 בפברואר 2012
↑  רון שטיין, ‏"לצאת מהקונספציה ולאפשר למלכ"רים לנהל כספי הציבור", באתר גלובס, 23 בנובמבר 2011
↑  גוני נוי, בקרוב: גם אתם תוכלו להיות בעלים של בנק, באתר nrg‏, 31 באוקטובר 2012
↑  זוהר שחר לוי ותומר גנון, אין אמון באופק, באתר כלכליסט, 1 בינואר 2014
טויוטה צ'ייסר
דורות "טויוטה צ'ייסר"

דור ראשון - (קרוי גם: "X30, X40"), מנוע קדמי, מנוע הנעה אחורית - יוצר בין השנים 1977–1980.
דור שני. - (קרוי גם: "X50, X60"), מנוע קדמי, מנוע הנעה אחורית - יוצר בין השנים 1980–1984.
דור שלישי - (קרוי גם: "X70"), מנוע קדמי, מנוע הנעה אחורית - יוצר בין השנים 1984–1988.
דור רביעי - (קרוי גם: "X80"), מנוע קדמי, מנוע הנעה אחורית - יוצר בין השנים 1989–1992.
דור חמישי - (קרוי גם: "X90"), מנוע קדמי, סוגי הנעה: מנוע הנעה אחורית 4x2, מנוע הנעה כפולה 4x4 - יוצר בין השנים - יוצר בין השנים 1992–1996.
דור שישי - (קרוי גם: "X100"), מנוע קדמי, סוגי הנעה: מנוע הנעה אחורית 4x2, מנוע הנעה כפולה 4x4 - יוצר בין השנים - יוצר בין השנים 1996–2001.
גלריה

"טויוטה צ'ייסר", דגם "1800XL (X30)", דור ראשון
"טויוטה צ'ייסר", דור שני, שנת 1983
"טויוטה צ'ייסר", דור שני, דגם "X60"
"טויוטה צ'ייסר", דור שלישי
"טויוטה צ'ייסר", דור שלישי
"טויוטה צ'ייסר", דור רביעי, שנת 1990
"טויוטה צ'ייסר", דור רביעי
"טויוטה צ'ייסר", דור חמישי, שנת 1992
"טויוטה צ'ייסר", דור חמישי
"טויוטה צ'ייסר", דור חמישי
"טויוטה צ'ייסר", דור שישי
"טויוטה צ'ייסר", דור שישי - מונית
ראו גם

טויוטה
הערות שוליים

↑  ראו "טויוטה צ'ייסר" toyota-global.com/company/history_of_toyota/75years/data/automotive_business
↑  "טויוטה צ'ייסר" (ביפנית) carsensor.net/catalog/toyota/chaser
↑  "טויוטה צ'ייסר", סדרה "X60", דגם "1800 XL",  שנת 1980 - מפרט carfolio.com/specifications/models/car/?car=497365
↑  "טויוטה צ'ייסר", סדרה "X60", דגם "XL" שנת 1980, מנוע 1800 - מפרט carfolio.com/specifications/models/car
↑  "טויוטה צ'ייסר", מנוע 1800 סמ"ק, דגם "DX", שנת 1982 - מפרט carfolio.com/specifications
↑  "טויוטה צ'ייסר", דגם ".5 Tourer V", שנת 1982 - מפרט carfolio.com/specifications/models/car
↑  "טויוטה צ'ייסר" דגם "2.5 Tourer V", שנת 1998 - מפרט carfolio.com/specifications/models/car
עץ הדומים תפוס (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  אלי כהן
 הופק בידי:  גילה אלמגור איתן אבן
 תסריט:  גילה אלמגור איל שר
 שחקנים ראשיים:  קאיפו כהן  ג'וליאנו מר  ריקי בליך
 מוזיקה:  בני נגרי
 צילום:  דוד גורפינקל
 מדינה:  ישראל 
 חברה מפיצה:  יונייטד קינג סרטי שפירא
 הקרנת בכורה:  6 ביולי 1995
 משך הקרנה:  102 דקות
 שפת הסרט:  עברית  פולנית  הולנדית  אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   underthedomimtree
 פרסים:  פרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר 
 סרט קודם:  הקיץ של אביה (1988)
 דף הסרט ב־IMDb
 
עץ הדומים תפוס הוא סרט קולנוע ישראלי מ-1995 בבימויו של אלי כהן ובהפקת גילה אלמגור ואיתן אבן. זהו עיבוד קולנוע לספר האוטוביוגרפי בעל אותו שם מאת גילה אלמגור שכתבה את התסריט יחד עם איל שר, אך עם שינויים מהסיפור המקורי. הסרט צולם בכפר הנוער בן שמן. זהו סרט המשך לסרטם הקודם של אלמגור וכהן, "הקיץ של אביה". בסרט זה צפו כ-50,000 איש, נמוך מהסרט שלפניו.
עלילת הסרט

העלילה מתרחשת בכפר נוער בו מתגוררים בני נוער, שחלקם עברו את השואה. אביה הגרה בכפר היא בת לאם הלוקה בנפשה. זאביק ויורק הם חברים טובים אשר משפיעים האחד על השני באופן הרסני, עד כדי כך שהוחלט להעביר אחד מהם לכפר נוער אחר. מירה היא בת להורים מכים, והיא טוענת כי הם אינם הוריה האמיתיים, ובדיון בבית המשפט מצליחה להיזכר מיהם הוריה האמיתיים.
שחקנים

| שחקנ/ית | דמות | כינוי | תיאור הדמות |
| --- | --- | --- | --- |
| קאיפו כהן | אביה אלכסנדרוביץ' | אבי | ילדה לאם ניצולת שואה. נמנית עם שתי הצבריות בקבוצת חמנית. איילה היא חברתה הטובה. |
| ג'וליאנו מר | אריאל | - | מדריך קבוצת "חמנית" |
| ריקי בליך | מרים רוזנר/סגל | מירה | ילדה מוכה שמגיעה לפנימייה |
| אורלי פרל | יולנדה פאני מינץ | יולה | ילדה וחברתה של אביה שנמצאת איתה בפנימייה |
| אוהד קנולר | יורם קליין | יורק | חברו הטוב ביותר של זאביק, נפרד משרה ב' והופך לחבר של אביה. |
| ז'ניה כצן | זאב זינגר | זאביק | חברו הטוב ביותר של יורק |
| איה שטיפטל | שרה ב' | - | חברתו הראשונה של יורק |
| גילה אלמגור | הניה אלכסנדרוביץ' | - | אמה של אביה, מעורערת בנפשה |
| אלכס פלג | שופט | - | השופט שדן בסוגיית הוריה האמיתיים של מירה |
| אורי אברהמי ויעל פרל-בקר | מר וגברת סגל | - | הוריה לכאורה של מירה |
| טלי עצמון | עו"ד עפרה עילם | - | הסנגורית של מירה במשפט |
| רחל דובסון | רחל בנימיני | - | מנהלת הפנימייה |
| אולגה גוזמן | שרה אלטמן | שרה'לף | - |
| ענת מיסלובטי | חווה שוורץ | חווי | - |
| דינה מרגולין | אסתר | אסתי | - |
| רוני נוימן | איילה | - | חברתה הטובה ביותר של אביה. היא ואביה הצבריות היחידות בקבוצת חמנית. |
| תום ואן די | וים ואן פלימן | - | הגנן של הגבעה ההולנדית, לא יודע טוב עברית, אביה הייתה העוזרת שלו. |
| מיכאל טבקין | דניאל | - | - |
| דינה אלפרוביץ' | נעמי פרידמן | - | - |
| אביבה שחר | רות | רותק'ה | האחות בפנימייה |
פסטיבלים ופרסים

הסרט השתתף בפסטיבלים:
פסטיבל קאן 1995 (במסגרת "מבט מסוים").
פסטיבל ויאדוליד 1995, ספרד.
פסטיבל סנטה ברברה 1995, ארצות הברית (זוכה פרס הצטיינות אמנותית).
וזכה בפרסים:
פרסי אופיר 1995 (זוכה 3 פרסים: צילום - דוד גורפינקל, עיצוב אמנותי - איתן לוי, עיצוב תלבושות - רונה דורון).
פסטיבל הקולנוע ירושלים 1995 (זוכה פרס וולג'ין לסרט הטוב ביותר).
אידה נודאק

| --- | --- |

אידה נודאק, בערך 1940
 לידה:  25 בפברואר 1896 וזל, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  24 בספטמבר 1978 (בגיל 82) Bad Neuenahr, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 ענף מדעי:  כימיה, פיזיקה
 מקום מגורים:  גרמניה
 מקום קבורה:  Hauptfriedhof Bamberg 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הטכנית של ברלין 
 מוסדות:  אוניברסיטת פרייבורג  Physikalisch-Technische Bundesanstalt 
 פרסים והוקרה:  צלב המפקד של מסדר המצוינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (1966)  מדליית ליביג (1931) 
 בן או בת זוג:  ואלטר נודאק 
 תרומות עיקריות
 גילוי משותף של היסוד הכימי רניום
 
אידה נודאק (Ida Noddack) ‏ (25 בפברואר 1896 – 24 בספטמבר 1978) הייתה כימאית ופיזיקאית גרמנית, מראשונות הפיזיקאיות בגרמניה. הייתה שותפה, יחד עם בעלה לעתיד ואלטר נודאק (אנ'), ואחרים, בגילוי היסוד הכימי רניום.
ביוגרפיה

נולדה כאידה טאק. קיבלה את התואר דוקטור לפיזיקה בשנת 1921 מהאוניברסיטה הטכנית של ברלין (אנ').
חזתה את המהפכה המדעית של 1938–1939 כאשר פרסמה כבר בשנת 1934 את השערתה לפיה "ייתכן שבעת הפגזת יסודות כבדים בנייטרונים, יסודות אלו מתפרקים למספר רכיבים גדולים, שהם בוודאי איזוטופים של יסודות מוכרים, אבל לא שכנים (בטבלה המחזורית) של היסודות שהופגזו" – כלומר, ביקוע גרעיני – אלא שהשערה זו לא זכתה לתשומת לב מספקת. האפשרות כי גרעיני אטומים כבדים יתפרקו ליסודות קלים יותר נחשבה לתאוריה בלתי-קבילה לחלוטין.
שורו (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  שבי גביזון
 הופק בידי:  יונתן ארוך יוחנן רביב
 תסריט:  שבי גביזון יונתן ארוך יוחנן רביב
 עריכה:  טלי הלטר-שנקר 
 שחקנים ראשיים:  משה איבגי קרן מור
 מוזיקה:  ליאור טבת
 מדינה:  ישראל 
 חברה מפיצה:  קרן הקולנוע הישראלי רוזי פרודקשנס
 הקרנת בכורה:  1 בנובמבר 1990
 משך הקרנה:  85 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט קומדיה 
 פרסים:  שישה פרסי אופיר
 דף הסרט ב־IMDb
 
שוּרוּ הוא סרט קולנוע ישראלי, בבימויו של שבי גביזון, שיצא לאקרנים בשנת 1990. יונתן ארוך ויוחנן רביב הפיקו והיו שותפים בכתיבת התסריט.
"שוּרוּ" נחל הצלחה וזכה לשבחים. בטקס פרסי אופיר, הראשון שנערך באותה שנה, גרף הסרט שישה פרסים, בקטגוריות: הפסקול, העריכה, התסריט, השחקן הראשי (משה איבגי), הבימוי (גביזון) והקטגוריה הראשית - הסרט המצטיין של השנה.
לאחר מכן זכה בפרס וולג'ין בפסטיבל ירושלים, הופץ למדינות שונות בעולם, וההקרנות המסחריות של הסרט בישראל החלו בדצמבר 1990.
עלילה

אשר ישורון (משה איבגי), איש עסקים כושל, חסר יושרה אך כריזמטי, מנסה לקדם את מכירות ספרו "לגרש את העורב". חייו משתנים כאשר הוא מתארח בתוכנית טלוויזיה, שלאחר שידורה מתקבצת סביבו חבורה, או כת, שהופכת אותו למנהיגה הרוחני.
בתוך החבורה ישנם בגידות, סודות ואהבות.
הסרט מגולל את סיפורם של אנשים הנתפסים כתל אביבים הטיפוסיים של שנות השמונים והתשעים.
שחקנים

משה איבגי - אשר ישורון
קרן מור - שמרית ישורון, אשתו של אשר
שמואל אדלמן - שלומי
אהובה קרן - רוזי
עופרה יקה - תקווה
עזרא כפרי - פרופסור אבירם קונאר, המאהב של שמרית
נתן זהבי - מיקי
אלברט אילוז - ג'קי, נהג מונית
יגאל עדיקא - מרדכי
סיני פתר - אלי, בעל הפאב
שרון הכהן-בר - טל המאהבת של אשר
משה פרסטר - סוכן מכירות מדלת לדלת
יצחק גורן - בלש
עופר זוהר - שוטר רומנטי
אברהם פלטה - אביו הנכה של אשר
ערן צור - זמר בפאב
מקהלת קיבוץ העוגן - בתפקיד אורח
לקריאה נוספת

גילה זמיר, "מגמות פוסט-מודרניות בחברה הישראלית בראי הסרט ’שורו’", בתוך: איתן מכטר (עורך), אוריינות חזותית: עיון, מחקר ויצירה, תל אביב: רסלינג, המרכז האקדמי ויצו חיפה, 2010. עמ' 81–100