stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בני לוריאן
ביקורות

שני הספרים הראשונים קיבלו ביקורות טובות, ושניהם הופיעו ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס. "כוחה של מספר שש" קיבל ביקורות חיוביות באתר Goodreads עם דירוג ממוצע של 4.14 מתוך 5, בהתבסס על 15,106 דירוגים. "אני מספר ארבע" בילה שבעה שבועות ברציפות במקום הראשון ברשימת רבי המכר לילדים של הניו יורק טיימס.
סרטים

DREAMWORKS קנו את הזכויות ל"אני מספר ארבע" ביוני 2009; הסרט עלה לאקרנים ב-18 בפברואר 2011, והיה לסרט הראשון של דרימוורקס שהופץ על ידי Touchstone Pictures של דיסני. הסרט קיבל בעיקר ביקורות שליליות ממבקרים. אתר Rotten Tomatoes נתן לו ציון של 32% בהתבסס על 156 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 4.8 מתוך 10. אתר Moviegoers היה מעט יותר מקבל; 56% מהקהל אהב אותו, והסרט קיבל ציון ממוצע של 3.4 מתוך 5, בהתבסס על 74,085 קולות של משתמשים. בהתבסס על ביקורות של 30 מבקרים, אתר Metacritic נתן לסרט ציון 36, והעריך אותו כ"שלילי באופן כללי". אולם, למרות הביקורות, הסרט התקבל באופן מתון אבל טוב יחסית על ידי המעריצים, שדירגו אותו כ-6.1 מתוך 10. עם תקציב מוערך של $50 מיליון, הסרט הכניס מעל $144 מיליון בקופות הכרטיסים בכל העולם, אך עדיין לא עמד בציפיות. עקב כך, תוכניות לסרט המשך נגנזו.
ג' באדר

ג' באדר הוא היום השלישי בחודש השישי 
בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום השלישי בחודש השנים עשר 
למניין החודשים מניסן.
על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצוה של ילד שנולד בג' אדר א' או שבר המצווה שלו חל בשנה פשוטה, היא ברוב השנים פרשת תרומה. אבל אם בר המצווה חל בשנה שלמה או כסדרה המתחילה ביום חמישי (שנה פשוטה מקביעות הכז או השא או שנה מעוברת מקביעות השג לילד שנולד באדר א') פרשת בר המצוה היא פרשת תצוה. עבור ילד שנולד באדר ב' או בשנה פשוטה ובר המצווה חל בשנה מעוברת, פרשת בר המצווה, ברב השנים, היא פרשת ויקרא. אבל אם בר המצווה חל בשנה המתחילה בשבת או בשנה חסרה המתחילה ביום שני (שנה מקביעות בחה) פרשת בר המצווה היא פרשת פקודי.
אירועים היסטוריים

ג'תי"ד – סיום בניית בית המקדש השני על ידי שבי הגולה ובראשם זרובבל בן שאלתיאל ויהושע בן יהוצדק בשנה הששית לדריווש מלך פרס.
ה'ת"ש (אדר ב') החלו שידורי "קול ישראל"
ה'תש"ד – אנשי האצ"ל מפוצצים את משרדי מס ההכנסה
ה'תש"ט – הממשלה הראשונה של מדינת ישראל החליפה את הממשלה הזמנית
ה'תשי"ז (אדר ב') – ישראל נסוגה מסיני אחרי מבצע קדש
ה'תשכ"ה (אדר ב') – המרגל הישראלי וולפגנג לוץ נתפס במצרים
ה'תשל"א – בעקבות אירועי ספטמבר השחור, מכריזה המועצה הלאומית הפלסטינית על ירדן כחלק מפלסטין
ה'תשמ"ו (אדר ב') – נפתחת התערוכה "דלות החומר כאיכות באמנות הישראלית" במוזיאון תל אביב לאמנות
ה'תשמ"ז – יונתן פולארד נדון בארצות הברית למאסר עולם באשמת ריגול
ה'תשפ"ד (אדר א') – מבצע יד הזהב שבו חולצו שני אזרחים מרצועת עזה
נולדו

ה'תרכ"ו – שמואל קרויס, היסטוריון וחוקר תלמוד מאנשי חכמת ישראל, ראש בית המדרש לרבנים בווינה. (נפטר בה'תש"ח)
ה'תר"ס (אדר ב') – יהושע אלוף, מבכירי תנועת מכבי ומייסדי תחום הספורט בארץ ישראל (נפטר ב-ה'תש"ם)
ה'תרס"א – דוד מרכוס, האלוף הראשון בצה"ל, קולונל יהודי בצבא ארצות הברית שלחם במלחמת העצמאות כאחד מאנשי מח"ל ונהרג בשוגג מאש צה"ל. (נהרג בד' בסיוון ה'תש"ח)
ה'תרצ"ב (אדר א') – יוסף בא-גד, מייסד ישיבת נחלים וחבר הכנסת מטעם מולדת
ה'תשי"א (אדר ב') – אריה גמליאל, חבר הכנסת מטעם ש"ס
ה'תשי"א (אדר ב') – יוסף יצחק וילשאנסקי, ראש ישיבת "חסידי חב"ד ליובאוויטש" בצפת
ה'תשל"א – אשכול נבו, סופר ישראלי
נפטרו

ה'שע"ב (אדר ב') – הרב מרדכי יפה, מחשובי הפוסקים, רב בפראג ובפוזנא ומחבר ספרי ה"לבוש".
ה'תקכ"א (אדר א') – אליעזר די אבילה – ראש ישיבה ודיין בעיר רבאט שבמרוקו, מחבר הספר "מגן גבורים".
ה'תקס"ב (אדר ב') – רבי נח חיים צבי ברלין, ראש ישיבה במגנצא ואב"ד קהילות אה"ו. (נולד בה'תצ"ד)
ה'תרס"ה (אדר א') – האדר"ת (הרב אליהו דוד רבינוביץ' תאומים), רבן של פוניבז' ומיר שבליטא, ובסוף ימיו רבה של ירושלים. (נולד בה'תר"ג)
ה'תר"ע (אדר א') – משה לייב ליליינבלום, סופר איש תנועת ההשכלה ברוסיה, מראשי חובבי ציון והציונות המעשית. (נולד בכ"ט בתשרי ה'תר"ד)
ה'תרפ"ד (אדר א') – הרב אליעזר רבינוביץ, תלמיד הבית הלוי, חתנו של הגדול ממינסק וממלא מקומו ברבנות העיר.
ה'תשי"ב – יעקב נחום אפשטיין, פילולוג וחוקר ספרות חז"ל, מאבות מדעי היהדות, פרופסור באוניברסיטה העברית ומייסד המכון  למדעי היהדות בה. (נולד בכ"ד בחשוון ה'תרל"ט)
ה'תשס"ו – נעמי רוזנברג, מחנכת, מורה ומשוררת ישראלית. (נולדה בי"ד באדר א' ה'תש"ג)
ה'תשס"ט – איסר לובוצקי, מפעילי המחתרת של גטו וילנה, פרטיזן, לוחם ומפקד באצ"ל, היועץ המשפטי הראשון של הליכוד. (נולד בה'תרפ"ג)
ב' באדר – ד' באדר
אדר
ג'יימס וילבי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 בפברואר 1958 (בן 66) יאנגון, מיאנמר 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1982 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (1983)  בית הספר סדברג  אוניברסיטת דרהאם 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'יימס ג'ונתן וילבי (באנגלית: James Jonathon Wilby; נולד ב-20 בפברואר 1958) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלי.
ביוגרפיה

וילבי נולד ברנגון, בורמה. למד בבית הספר סדברג בקאמבריה, בהמשך למד לתואר במתמטיקה ב"גריי קולג'" שבאוניברסיטת דרהאם, ואחר כך באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה.
הופעת הבכורה של וילבי על המסך הייתה בשנת 1982 בסרט "Privileged" בהפקת "אוקספורד פילם קומפני" לצידו של יו גרנט. לקהל הבינלאומי הוא מוכר מתפקידו בסרט "מוריס" (1987), עליו זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים של ונציה יחד עם יו גרנט. כמו גרנט, גם וילבי היה משתתף קבוע בסרטים שהפיקו מרצ'נט ואייבורי, בין שאר המשתתפים הקבועים היו רופרט גרייבס, הלנה בונהם-קרטר, אמה תומפסון ואנתוני הופקינס.
ב-1988 כיכב בסרט "A Handful of Dust", עליו זכה בפסטיבל הסרטים של בארי בפרס השחקן הטוב ביותר. ב-1989 שיחק בתפקיד הראשי בעיבוד לרומן "בין שתי ערים" מאת צ'ארלס דיקנס, ב-1992 השתתף ב"זיכרונות מאחוזת הווארד". עוד שיחק בסרט זוכה השבחים "Regeneration" מ-1997, ב-"Cotton Mary" של איסמעיל מרצ'נט (1999), "פארק גוספורד" (2001) וב-"C'est Gradiva qui vous appelle" של אלן רוב-גרייה (2006) לצידה של אריאל דומבל (אנ') שהוצג לראשונה בפסטיבל הסרטים של ונציה.
על הבמה כיכב וילבי ב-1995 בהפקה מחודשת של "פטריוט שלי" מאת ג'ון אוסבורן עם הרויאל שייקספיר קומפני בתיאטרון ברביקן. ב-2001 הופיע בהצגה "Helping Harry" בתיאטרון ג'רמין סטריט. ב-2001 שיחק בתפקיד הראשי במחזה "דון חואן" בתיאטרון ליריק. עוד שיחק ב-"Less Than Kind" מאת טרנס רטיגן (2012), ב-"On Emotion" בתיאטרון סוהו (2008) וב-"The Consultant" של ניל פלמינג ו-Hydrocracker Theatre Company בתיאטרון 503 בלונדון.
וילבי נשוי לשאנה לואיז ולהם ארבעה ילדים: ברנבי ג'ון לוקסלי, פלורנס האנה מרי, נתניאל ג'רום וג'סי ג'ק.
הערות שוליים

↑  James Wilby Biography (1958-)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007337751605171  BNE: XX1491370  BnF: cb14239086d (data)  GND: 142455687  ISNI: 0000 0001 0779 3742  LCCN: no97002952  MusicBrainz: 241da4ea-a9fb-4720-8464-a9f6b7c067af  NKC: pna2005261794  NTA: 074427997  SUDOC: 102058601  VIAF: 32209751   WorldCat (עם VIAF): 32209751
ג'ואנה סאות'קוט

| --- | --- |

 לידה:  25 באפריל 1750 דבון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  27 בדצמבר 1814 (בגיל 64) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 
ג'ואנה סאות'קוט (באנגלית: Joanna Southcott‏; אפריל 1750 – 27 בדצמבר 1814) הייתה על פי תיאורה שלה "נביאה דתית", מדבון, אנגליה. תנועה דתית, שכּוּנתה בשמה, המשיכה בצורות שונות לאחר מותה.
חייה > ראשית חייה

ג'ואנה סאות'קוט נולדה בכפר טליפורד, הוטבלה באוטרי סנט מרי וגדלה בכפר גיטישאם, כולם בדבון. אביה, ויליאם סאות'קוט (נפטר בשנת 1802), ניהל חווה קטנה. היא עשתה עבודות במשק המשפחתי כילדה, ולאחר מות אמה נכנסה לעבודות שירות. תחילה עבדה בחנויות שונות, ואחרי תקופה מסוימת הפכה לעובדת בית באקסטר. בסופו של דבר היא פוטרה מכיוון שחשדו שהיא "משתגעת".
חייה > גילוי עצמי

במקור היא הייתה בכנסייה אנגליקנית. בשנת 1792 לערך היא הצטרפה לזרם ווסליאנים המתודיסטי באקסטר. לאחר שהשתכנעה שיש לה תכונות על טבעיות, היא כתבה והכתיבה נבואות בחרוזים, והכריזה על עצמה כאשת האפוקליפסה עליה מדברים בקטעים הנבואיים בספרי הקודש, על ההתגלות האלוהית.
כשהגיעה ללונדון לבקשתו של הצייר ויליאם שארפ, החלה סאות'קוט למכור מסמכים שכתבה שהיו אמורים להבטיח את מקומם של המחזיקים בהם בקרב 144,000 האנשים שייבחרו לחיי נצח.
חייה > המשיח החדש והמוות

בגיל 64 סאות'קוט אישרה כי היא בהריון ותלד את המשיח החדש. ה־19 באוקטובר 1814 היה התאריך שנקבע ללידה, אך היא לא הופיעה, והוסבר שהיא נמצאת בטראנס.
הייתה לה צורת גוף שהעניקה לה מראה של אשה בהריון והדבר הניע את חסידיה, שהגיעו למספר של כ־100,000 בשנת 1814, בעיקר באזור לונדון.
סאות'קוט נפטרה זמן לא רב לאחר מכן. תאריך המוות הרשמי נקבע ב־27 בדצמבר 1814, אך סביר להניח שהיא נפטרה קודם, מכיוון שחסידיה שמרו על גופתה זמן מה מתוך אמונה שהיא תקום מהמתים. הם הסכימו לקבורתה רק לאחר שהגופה החלה להתפורר.
היא נקברה בסנט ג'ון ווד בינואר 1815.
מורשת

התנועה ה"סאות'קוטית" לא הסתיימה עם מותה בשנת 1814. חסידיה מנו למעלה מ־100,000 איש, אך מספרם התמעט מאוד בסוף המאה ה-19. בשנת 1844 השאירה גברת בשם אן אסאם סכומי כסף גדולים עבור "הדפסה, פרסום והפצה של כתבי הקודש של ג'ואנה סאות'קוט". קיום הצוואה היה במחלוקת בשנת 1861 על ידי אחייניתה. נימוקיה של האחיינית כללו טיעונים כי הכתבים של ג'ואנה סאות'קוט היו חילול הקודש, בית המשפט ביטל את תקפות הירושה מאחר שהיא מנוגדת לחוקים עוד מימי הביניים.
בשנת 1881 הייתה קהילה של חסידיה שהתגוררו באזור צ'את'ם, מזרחית ללונדון, אשר נבדלו בזקנם הארוך ובנימוסיהם הטובים.
סאות'קוט השאירה קופסת עץ אטומה עם נבואות, המכונה "תיבת ג'ואנה סאות'קוט", עם ההוראה שהיא תיפתח רק בזמן משבר לאומי, ואז תפתח רק בנוכחות כל 24 הבישופים של הכנסייה האנגליקנית המכהנים באותה תקופה, שהיו צריכים ללמוד את הנבואות שלה.
נעשו ניסיונות לשכנע את הכנסייה לפתוח אותה במהלך מלחמת קרים ושוב במהלך מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1927, החוקר הארי פרייס טען כי הוא קיבל רשות לפתוח את התיבה בנוכחות איש דת אחד, הבישוף של גרנתאם.
נמצא כי התיבה הכילה רק מעט פריטים ועיתונים לא חשובים, ביניהם כרטיס לוטו ואקדח. טענותיו של פרייס כי הייתה לו התיבה האמיתית נראית חשודה בידי היסטוריונים ועל ידי חסידי סאות'קוט.
חסידיה, שהכחישו את האותנטיות של התיבה שנפתחה בשנת 1927, המשיכו ללחוץ על פתיחת התיבה האמיתית. קמפיין פרסומי בשלטי חוצות ובעיתונים לאומיים בבריטניה כמו "סאנדיי אקספרס" נערך בשנות השישים והשבעים על ידי קבוצה בולטת אחת של חסידיה, אגודת הפנאצאה בבדפורד (הוקמה בשנת 1920), כדי לנסות לשכנע את 24 הבישופים להחזיק את התיבה כשתפתח. סיסמת האגודה הייתה: "מלחמה, מחלות, פשע ושוד, והמצוקה יתגברו עד שהבישופים יפתחו את תיבת ג'ואנה סאות'קוט."
על פי האגודה, התיבה האמיתית נמצאת ברשותם במקום סודי, כאשר מקום הימצאותה ייחשף רק כאשר תקבע אספת בישופים. סאות'קוט התנבאה שיום הדין יגיע בשנת 2004.
הערות שוליים

↑  Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Southcott, Joanna". Encyclopædia Britannica (11th ed.). Cambridge University Press.
↑  Dictionary of National Biography, 1885–1900, vol. 53, p. 277.
↑  G. Denham, Remarks on the Writings and Prophecies of Joanna Southcott: being an attempt to prove her assertions inconsistent with the will of God as revealed in the scriptures of eternal truth, Dean&Munday, 1815. (באנגלית)
↑  Joanna Southcott Web Site, web.archive.org, ‏2006-11-18
↑  The Panacea Society, www.panacea-society.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275521205171  GND: 12045002X  ISNI: 0000 0000 8206 3160  LCCN: n81055374  NTA: 073276030  SNAC: w676632g  SUDOC: 174237448  Trove: 840950  VIAF: 22972595   WorldCat (עם VIAF): 22972595 
קריקטורה - ג'ואנה סאות'קוט חושפת את עצמה לשלושה מחסידיה
גיי וילג'

גיי ויליג' בהמארה, פריז, צרפת
גיי ויליג' בסוהו, לונדון, הממלכה המאוחדת
גיי וילג' או כפר גאה (באנגלית: Gay village) הוא אזור גאוגרפי (לרוב עירוני - לא מדובר בכפר) עם גבולות מוכרים בדרך כלל, המאוכלס בתושבים ששיעור גדול יחסית מתוכם משתייך בגלוי לקהילה הלהט"בית. לרוב, בכפרים הגאים, פועלים גיי ברים, מועדוני לילה, סאונות, מסעדות, בוטיקים וחנויות ספרים.
אזורים אלה עשויים לייצג מרחב ידידותי ללהט"ב בעיר עוינת, או ריכוז גבוה של תושבים ועסקים גאים. בדומה לקבוצות עירוניות אחרות, חלק מהלהט"בים שבכפרים הגאים הצליחו להשתמש במרחבים אלה כדי לשקף את ערכם התרבותי ולשרת את הצרכים המיוחדים של אנשים ביחס לחברה.
כיום, בדרך כלל, כפרים גאים נמצאים באזורים היוקרתיים או האופנתיים של העיר. כמו למשל מנהטן, שנבחרה בגלל ערך אסתטי או היסטורי, ולא בגלל הנידוי הסוציופוליטי והאיום המתמיד של אלימות פיזית מצד הומופוביים.
ראו גם

תיירות גאה
לקריאה נוספת

Berkmoes, Ryan Ver (2001), Britain (4 ed.), Lonely Planet, ISBN 978-1-86450-147-6
Masters, Tom; Fallon, Steve; Maric, Vesna (2008), London: city guide (6 ed.), Lonely Planet, ISBN 978-1-74104-712-7
גולקה

| --- | --- |

גולקה גלילי בדומה לאושיפק בצורת ציר
 
 מאכלים
 סוג:  גבינה פולנית, גבינה מעושנת 
 מוצא:  פולין 
 מרכיבים עיקריים:  חלב פרה 
 
גולקה (בפולנית: Gołka) היא גבינה מפולין מאזור שלזיה העשויה אך ורק מחלב בקר. לגולקה צורה גלילית. לגבינה יש בדרך כלל דוגמה דקורטיבית על פני השטח שלה הנובעת מתבניות העץ המשמשות ללחיצת הצורות.
מאפינים

לגבינה יש טעם מלוח עדין עם ארומה מעושנת. היא מאופיינת בצבעה הצהוב הבהיר, ולפני העישון מניחים אותה כאמור בתבניות עץ מגולפות היוצרות את צורתו הגלילית האופיינית ומעניקות דוגמה דקורטיבית על הקליפה.
עם טעמה העדין, הטעם המעושן והמרקם הרך, גולקה מתאימה בצורה הטובה ביותר עם שימורי פירות ולחם.
ראו גם

המטבח הפולני
הערות שוליים

↑  "Gazdowski Cheese - Arca del Gusto".
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "גולקה".
גולף במשחקים האולימפיים

שחקנית הגולף האמריקנית מרגרט אבוט, האלופה האולימפית הראשונה
גולף היה ענף במשחקים האולימפיים בשתי אולימפיאדות: אולימפיאדת פריז (1900) ואולימפיאדת סנט לואיס (1904). בישיבת הוועד האולימפי הבינלאומי שנערכה בקופנהגן ב-2009, הוחלט להשיב את הענף למשחקים החל מאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), לאחר למעלה ממאה שנים.
היסטוריה

במשחקים הראשונים בהם נערך טורניר גולף, באולימפיאדת פריז, נערכו תחרויות לגברים ולנשים. בטורניר הגברים השתתפו 12 שחקני גולף מ-4 מדינות, ובטורניר הנשים השתתפו 10 נשים מ-3 מדינות. האלופים האולימפיים הראשונים היו האמריקנים צ'ארלס סאנדס ומרגרט אבוט. בטורניר הגולף של אולימפיאדת סנט לואיס לא נערך טורניר נשים. בטורניר הגברים התחרו 74 שחקני גולף, מהם 71 אמריקנים ו-3 קנדים, והזוכה היה הקנדי ג'ורג' ליון. לא נערך משחק על המקום השלישי, ושני המפסידים בחצי הגמר זכו במדליות ארד. בנוסף, נערך טורניר קבוצתי, בהשתתפות שלושה מועדוני גולף אמריקנים, שכל אחד מהם יוצג בידי 10 שחקנים. מטבע הדברים, כל השלושה חלקו במדליות, ובמדליית הזהב זכה מועדון וסטרן גולף מאילינוי.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו שב הגולף למשחקים האולימפיים, אחרי 112 שנים. במשחקים נערכו טורניר גברים וטורניר נשים.
מדליות

|  |  | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ארצות הברית ארצות הברית | 5 | 3 | 5 | 13 |
| 2 | בריטניה בריטניה | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 3 | קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | קנדה קנדה | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 5 | ניו זילנד ניו זילנד | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 6 | יפן יפן | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6 | שוודיה שוודיה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6 | סלובקיה סלובקיה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 9 | הרפובליקה העממית של סין  סין | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 9 |  טאיוואן | 0 | 0 | 1 | 1 |
שחקני גולף ישראלים במשחקים האולימפיים

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו ייצגה את ישראל שחקנית גולף אחת, לטיסיה בק. היא סיימה במקום ה-31.
| ענפי ספורט אולימפיים |
| --- | --- | --- |
| משחקי הקיץ | משחקי הקיץ |  |
| אופניים | אופני BMX • אופני BMX בסגנון חופשי • אופני הרים • אופני כביש • אופני מסלול |  |
| משחקי כדור | בדמינטון • גולף • הוקי שדה • טניס • טניס שולחן • כדורגל • כדוריד • כדורמים • כדורסל • כדורסל 3x3 • כדורעף • כדורעף חופים • רוגבי שביעיות |  |
| ספורט גופני | אתלטיקה • ברייקינג • הרמת משקולות • טיפוס • טריאתלון • ירי תחרותי • סקייטבורדינג • סיף • קרב חמש מודרני • קשתות |  |
| התעמלות | התעמלות אמנותית • התעמלות מכשירים • טרמפולינה |  |
| ספורט ימי | גלישת גלים • חתירה • קאנו/קיאק • שיט |  |
| ענפי קרב | אגרוף • ג'ודו • היאבקות (סגנון חופשי, סגנון יווני רומי) • טאקוונדו |  |
| רכיבה | איוונטינג • רכיבה אמנותית • קפיצות ראווה |  |
| שחייה | קפיצה למים • שחייה תחרותית • שחייה צורנית • שחייה במים פתוחים |  |
| משחקי החורף | משחקי החורף |  |
| ענפי קרח | הוקי קרח • קרלינג |  |
| סקי | ביאתלון • גלישת שלג • סקי אלפיני • סקי בסגנון חופשי • סקי למרחקים • סקי נורדי משולב • קפיצות סקי |  |
| מזחלות | בובסלי • סקלטון • לוז' |  |
| החלקה על הקרח | החלקה אמנותית • החלקה מהירה • החלקה מהירה במסלול קצר |  |
| ענפי עבר במשחקי הקיץ | ענפי עבר במשחקי הקיץ |  |
| ענפי עבר | בייסבול • כדור בסקי • כדור כף יד • כדור מחבט • לקרוס • מרוץ סירות מנוע • משיכת חבל  • סופטבול • פולו • קרוקט • קרוקט אמריקאי • קראטה • קריקט |  |
ג'ון סקינר ווילסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1888 
 פטירה:  1969 (בגיל 81 בערך) 
 מדינה:  סקוטלנד 
 פרסים והוקרה
 אות זאב הארד (1937)  מפקד במסדר אולב הקדוש 
 
רוברט באדן פאוול וווילסון במהלך הג'מבורי העולמי הרביעי שנערך ב-Godöllő, הונגריה (1933).
קולונל ג'ון סקינר "בלז'ה" ווילסון (1888–1969) היה צופה סקוטי וידידו של הלורד באדן-פאוול, שגויס על ידו לעמוד בראש הלשכה הבינלאומית, שהפכה לימים לארגון הצופים העולמי. וילסון היה מנהל בפועל מ-1938 עד 1939 לאחר מותו של הוברט ס. מרטין; ונבחר רשמית לתפקיד ב-1939 בו הוא נשאר עד 1951. לאחר מכן הפך לנשיא כבוד של ארגון הצופים העולמי במשך ארבע שנים.
צופיות

באדן-פאוול ביקר בהודו ב-1921, שם פגש וגייס את קולונל ווילסון, שהיה אז סגן נציב המשטרה הבכיר בכלכותה, ובזמנו הפנוי שימש כנציב הצופים המחוזי של כלכותה.
וילסון ניהל את פארק גילוול עבור ארגון הצופים של בריטניה בתחילת שנות ה-20. הוא שימש כמנהל הלשכה הבינלאומית של הצופים במשך 15 שנים, שהופקדה על תיאום תנועות צופים שונות בתוך מדינות וביניהן לפני הקמת אזורי צופים עולמיים. לאחר פרישתו, כיהן כנשיא כבוד של הוועד הבינלאומי של הצופים במשך ארבע שנים נוספות.
כדי לעודד את ההקמה של תנועת בוגרים בתנועת הצופים בארצות הברית, ניהל וילסון את הקורס הראשון של תג היער שנערך בארצות הברית בתור קורס לבוגרי תנועת הצופים.
ווילסון הציג את תג הצופים הבינלאומי בשנת 1939 - תג פלר דה ליס או ראש חץ כסף על רקע סגול מוקף בשמות חמש היבשות בכסף בתוך מסגרת עגולה. לבישתו לא הייתה אוניברסלית, אלא הייתה מוגבלת לחברים בעבר ובהווה בוועד הבינלאומי וצוות הלשכה. לאחר מכן הופיע דגל בעיצוב דומה, שהנפתו הוגבלה למפגשי צופים בינלאומיים.
וילסון זכה באות זאב הארד, אות ההצטיינות היחיד של ארגון הצופים העולמי, שהוענק על ידי ועדת הצופים העולמית עבור שירות יוצא דופן לצופיות העולמית, בשנת 1937. בשנת 1952 הוא גם קיבל את ההצטיינות הגבוהה ביותר של צופי יפן, אות פסיון הזהב. במהלך ביקור באוסטריה בשנת 1957 הוא זכה באחד מהאותות הגבוהים ביותר של צופי אוסטריה, Silbernen Steinbock (מזל גדי כסוף).
וילסון ערך סיור עולמי בן שש שנים וסקר את ארגוני הצופים בעולם, ביניהם גם צופי ישראל, שהגיע לשיאו בסיור בן חמישה חודשים באסיה באוקטובר 1952. במלאת 50 שנה לצופית העולמית ב-1957, קולונל ווילסון לקח את הערות המחקר שלו שנאספו במסע וחיבר את המהדורה הראשונה של העבודה המכוננת על צופי העולם, Scouting Round the World.
שירות צבאי

וילסון, קולונל, נודע כמי שעמד בראש הסניף הסקנדינבי של מנהלת המבצעים המיוחדים במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא גם היה מעורב בוועדת שיתוף הפעולה האנגלו-נורווגית, ועל עבודתו הוכרז כמפקד מסדר אולף הקדוש.
לקריאה נוספת

John S. Wilson (1959). Scouting Round the World (First ed.). Blandford Press.
"Private Papers of Colonel J S Wilson CMG OBE".
הערות שוליים

1 2  Lewis, Damian (2016-10-22). "British Scout master gave special forces their punch and helped them defeat Hitler". The Mirror.
↑  "List of recipients of the Bronze Wolf Award". scout.org. WOSM. אורכב מ-המקור ב-29 בנובמבר 2020. נבדק ב-2019-05-01. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  䝪䞊䜲䝇䜹䜴䝖日本連盟 きじ章受章者 [Recipient of the Golden Pheasant Award of the Scout Association of Japan] (PDF). Reinanzaka Scout Club (ביפנית). 2014-05-23. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2020-08-11.
↑  "Aus Österreich-Bundeskorps". Unser Ziel-Monatsschrift für Pfadfinderführer (בגרמנית). Pfadfinder Österreichs: 31. באוקטובר 1957. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Kraglund, Ivar (1995). "Wilson, John Skinner". Norsk krigsleksikon 1940-45 (בנורווגית). Oslo: Cappelen. אורכב מ-המקור ב-1 במרץ 2012. נבדק ב-7 בנובמבר 2008. {{cite encyclopedia}}:  (עזרה)
ג'ין רובינסון

| --- | --- |

רובינסון, 2005
 לידה:  29 במאי 1947 (בן 77) קנטקי שארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית
 השכלה:  Sewanee: The University of the South  תיכון לייפילד 
 תפקיד:  בישוף הכנסייה האפיסקופלית
 תקופת כהונה:  2003–2013
 השקפה דתית:  אנגליקניזם
 בן זוג:  מארק אנדרו
 פרסים והוקרה:  פרס סטיבן קולזק של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה (2009) 
 
ויקי ג'ין רובינסון (באנגלית: Vicky Gene Robinson‏ נולד ב-29 במאי 1947 בקנטקי, ארצות הברית) הוא הבישוף התשיעי של הכנסייה האפיסקופלית בדיוקסיית ניו המפשייר שבארצות הברית. רובינסון נבחר בשנת 2003 ונכנס לתפקיד ב-7 במרץ 2004, לאחר שמילא את תפקיד העוזר לבישוף באותה הדיוקסה.
רובינסון זכה להכרה רחבה בהיותו הכומר הראשון בהיסטוריה של הנצרות שהוא הומוסקסואל מחוץ לארון אשר מונה אי פעם לתפקיד בישוף בזרם נוצרי מרכזי. נטייתו המינית הייתה ידועה בחוגים קטנים כבר בשנות ה-70 כאשר למד במדרשה, הוסמך, נישא והקים משפחה. הוא הצהיר ברבים על נטיותיו המיניות בשנות ה-80 והתגרש מאשתו. מאז חי רובינסון עם בן זוגו, מארק אנדרו.
כאשר עלתה הסמכתו לבישוף לדיון בוועדת הכנסייה האפיסקופלית על מנת לאשרר את המינוי, הפך הדיון לסוגיה שנויה במחלוקת ועורר ויכוח עז אך לבסוף אושרר המינוי ברוב של 62 תומכים מול 45 מתנגדים. המינוי עורר תרעומת בקרב חברי הכנסייה בכל רחבי העולם, אך בעיקר בקרב המאמינים באפריקה, המהווים רוב בקרב חברי הכנסייה האנגליקנית בעולם. מנהיג הכנסייה, הארכיבישוף מקנטרברי רואן ויליאמס, פרסם בעקבות המינוי דוח מיוחד ובו קרא לכנסייה בארצות הברית להקפיא את מינויים של הומוסקסואלים נוספים. לאחר מינויו פרשו כמה קהילות שמרניות מהכנסייה ועברו להשתייך לבישוף אחר שמחוץ לה, מהלך שכונה "ההיערכות האנגליקנית המחודשת".
פרשת מינוי התקדימי סוקרה בהרחבה בכלי התקשורת בארצות הברית ובעולם, ועל סיפור חייו נכתב ספר והוא הובא בסרט "כתוב בתורה". בינואר 2009 נבחר רובינסון על ידי נשיא ארצות הברית ברק אובמה להיות איש הדת שיפתח את אירועי שבוע ההשבעה לנשיאות. באותה שנה זכה רובינסון בפרס הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה.
ב-2013 פרש מתפקידו.
הערות שוליים

1 2 3  Reuters, "First openly gay Episcopal bishop to retire in 2013", 790KGMI, 08 November 2010
↑  נולד כוויקי ג'ין רובינסון ונקרא כך על שם סבו ויקטור ואמו אימוג'ין
↑  Adams, Elizabeth (2006). Going to Heaven: The Life and Election of Bishop Gene Robinson. Brooklyn, NY: Soft Skull Press. ISBN 1933368225.
↑  סערה בכנסייה האנגליקנית: מונה בישוף הומו, וואלה!, 6 באוגוסט 2003
1 2  הכנסייה האנגליקנית מקפיאה מינוי כמרים הומוסקסואליים, וואלה!, 19 באוקטובר 2004
↑  למידע נוסף ראו הערך ההיערכות האנגליקנית המחודשת בוויקיפדיה באנגלית
↑  הארץ, נטשה מוזגוביה, אובמה בחר בכומר הומוסקסואל לפתוח את אירועי שבוע ההשבעה, באתר הארץ, 12 בינואר 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16728972w (data)  GND: 137086245  ISNI: 0000 0000 5559 3836  LCCN: no2004010152  NTA: 321895428  SNAC: w64g6f4b  VIAF: 71094809   WorldCat (עם VIAF): 71094809 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'ואנה דנהי

| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  מרץ 2013 
 
ג'ואנה כריסטין דנהי (באנגלית: Joanna Christine Dennehy; נולדה באוגוסט 1982) היא רוצחת סדרתית אנגליה.
מעשי הרצח

דנהי נולדה בסנט אולבנס, הממוקמת בהרטפורדשייר שבאנגליה. לפי כל הדעות, משפחתה של דנהי הייתה יציבה ואוהבת, והיא הצליחה בבית הספר לאורך שנותיה הצעירות. עם זאת, עם תחילת גיל ההתבגרות החלה דנהי להתנסות באלכוהול, בסמים, חברה לדמויות שליליות, והחלה לבצע עבירות בחומרה הולכת וגדלה.
בין 19 ל-29 במרץ 2013 רצחה דנהי את לוקאש סלבוסבסקי (31), אזרח פולני שהכירה בחיפושיה אחר משקאות חריפים וסמים. ב-29 במרץ רצחה את קווין לי (48), מפתח נכסים שהיה מאהבה של דנהי, וכן את ג'ון צ'פמן (56), מכר נוסף שלה. גופתו של צ'פמן נמצאה יום למחרת. ב-3 באפריל, נמצאה גופתו של לי בעיר ניובורו שבמחוז קיימברידג'שייר כשהוא לבוש בשמלת פאייטים שחורה וישבנו חשוף. גם גופתו של סלבוסבסקי נמצאה באותו יום.
ב-2 באפריל נסעה דנהי לעיר הרפורד יחד עם מכר, גארי סטרץ', שם דקרה שני גברים אקראיים שהיו דוג-ווקרים וגנבה כלב מאחד מהם; שני הגברים שרדו. אחד מהנדקרים, רובין ברזה, שאל את דנהי "מה את עושה"?, והיא השיבה לו "אני פוגעת בך (I'm hurting you)". לאחר שנעצרה, פלירטטה עם השוטרים בתחנה, והתייחסה בזלזול ובקלות ראש למעשיה.
מעשי הרצח > מניע

מכר של דנהי, מארק לויד, אמר כי היא סיפרה לו שהיא מעוניינת לרצוח תשעה גברים, ורצתה שהיא וחברהּ גארי סטרץ' יהיו כמו בוני וקלייד. היא הוסיפה שהיא לא מעוניינת לפגוע באישה, במיוחד לא באישה עם ילדים. היא אמרה לסטרץ' "תשיג לי את הכיף שלי", כשחיפשה גברים לדקור, והודתה לו בנשיקה לאחר מעשי הדקירה.
דנהי סיפרה לחבריה כי הרגה את אביה, לאחר שזה אנס אותה בתדירות גבוהה, הכניס אותה להיריון והרג את הוולד, והוסיפה כי נאסרה ל-13 שנים על הריגתו. לאחר שנלכדה, התברר כי המציאה את הסיפור. הפסיכותרפיסטית קולין קובינגטון הסבירה כי הסיפור המומצא גרם לדנהי להרגיש בלתי-מנוצחת, ובסופו של דבר הוביל אותה למעשי רצח בפועל.
היא אובחנה על ידי אנשי המקצוע בהפרעת אישיות גבולית, הפרעת אישיות אנטיסוציאלית, פסיכופתיה ופאראפיליה סאדו-מזוכיסטית.{{The Queen v Joanne Christine Dennehy, Gary John Stretch, Leslie Paul Layton, Robert James Moore}}