stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פאל דיאק
הערות שוליים

↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 67892/1917. Forrás: MNL-OL 30791. mikrofilm 551. kép 2. karton
↑  "Születési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári születési akv. 1167/1909. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-02-13.
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári halotti akv. 247/1965. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-02-13.
↑  "Gyászjelentése (1965)". נבדק ב-2021-02-13.
↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 831/1906. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-02-13.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009831578905171  GND: 1225061385  ISNI: 0000 0003 9757 3827  NKC: xx0204895  SUDOC: 133020185  VIAF: 306184659   WorldCat (עם VIAF): 306184659 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פאל דיאק".
מעלה - עסקים מנהיגים אחריות חברתית

| --- | --- |

סמליל העמותה
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1998–הווה (כ־27 שנים) 
 www.maala.org.il
 קואורדינטות:  32°06′34″N 34°50′00″E﻿ / ﻿32.109305555556°N 34.833444444444°E﻿ / 32.109305555556; 34.833444444444
 he
 
מעלה - עסקים מנהיגים אחריות חברתית היא עמותה המקדמת את נושא האחריות החברתית של עסקים בישראל.
העמותה הוקמה בשנת 1998 על ידי טליה אהרוני ומהווה ארגון עמיתים, בדומה לארגונים מקבילים בעולם כגון BSR (בשם המלא Business for Social Responsibility) ו-BITC (בשם המלא Business in the Community). העמיתים החברים משתתפים בפורומים ובמפגשים מקצועיים במהלך השנה, וכן זכאים לשעות ייעוץ ולחומרים ממאגרי מידע בתחום.
מעלה מתמקדת בעסקים הגדולים במשק הישראלי, כלומר עסקים שמחזור ההכנסות השנתי שלהם עולה על מאה מיליון דולר. העמותה ממומנת בעיקר על ידי דמי החבר של העסקים החברים בארגון - הנחלקים ל"מנהיגות עסקית" (שטראוס עלית, טבע, יוניליוור ישראל, בנק הפועלים ועוד כ-15 חברות) ולעמיתים (כ-80 חברות נוספות).
בראש הארגון עומד מומו מהדב.
השקפה ומושג "האחריות החברתית"

גודלם וכוחם הרב של תאגידים גורם להשפעה משמעותית על חיי האזרחים, כצרכנים, מועסקים או תושבים (החשופים להשפעות סביבתיות), ולכן לעסקים יש אחריות לפעול באופן שיטיב עם הסביבה והחברה בטווח הארוך (פיתוח בר קיימא). לפי "מעלה", האחריות החברתית של עסק נחלקת למספר היבטים, חלקם חופפים או משיקים זה לזה: אתיקה בעסקים; שיווק ופרסום; סביבת עבודה וזכויות אדם; דיווח ובקרה; מעורבות בקהילה ואיכות הסביבה.
דירוג מעלה

מאז 2003, נערך בכל שנה "דירוג מעלה", המדרג את החברות הגדולות במשק בהיבטים של אחריות חברתית. זהו למעשה שאלון רחב-היקף שנוסח ונבדק על ידי ועדה ציבורית, הכוללת אישים מתחומי התעשייה והאקדמיה.
ב-2005 הושק מדד מעלה, הכולל את עשרים החברות במקומות הראשונים של דירוג מעלה. מדד מעלה נסחר בבורסה - הן כתעודת סל של קסם (אקסלנס), והן כחלק מקרן נאמנות של פריזמה, ומהווה אפיק למעוניינים להשקיע על פי קריטריונים אתיים. עד כה השיג המדד תשואות דומות לאלו של מדד תל אביב 100.
ראו גם

במעגלי צדק
פרנסין דקארי

| --- | --- |

 לידה:  1942 (בת 83 בערך) מונטריאול, קנדה 
 מדינה:  קנדה 
 השכלה:  Cégep Édouard-Montpetit 
 עיסוק:  פרופסורית לסוציולוגיה
 מעסיק:  אוניברסיטת קוויבק במונטריאול 
 פרסים והוקרה:  Prix Marie-Andrée-Bertrand (2019) 
 
פרנסין דקארי (נולדה ב-1942) היא  סוציולוגית, פעילה פמיניסטית, ופרופסורית לסוציולוגיה באוניברסיטת קוויבק במונטריאול. דקארי היא מובילת דעה פמיניסטית וממייסדות לימודי נשים במרחב האקדמי בקוויבק.
השכלה

פרנסין דקארי החלה את הקריירה האקדמית שלה בקולג' אדוארד-מונפטיט, המשיכה אותה באוניברסיטת מונטריאול, תוך שהיא מתמקדת בנושא החלוקה המגדרית בסביבת הלימודים. היא סיימה דוקטורט בסוציולוגיה של המדע ב-1985. באותה שנה, החלה ללמד באופן קבוע באוניברסיטת קוויבק במונטריאול (UQAM). מאז שנת 2011, היא המנהלת המדעית של לימודי נשים בקוויבק.
פעילות מדעית וחברתית

עבודות המחקר של דקארי מתמקדת בתאוריות של האבולוציה של השיח והפרקטיקות של הפמיניזם בקוויבק, כמו גם בנושאים הקשורים למשפחה ולעבודת נשים. דקארי היא חלוצת בבניית המערך האקדמי בלימודי נשים בקוויבק. עבודתה המחקרית והאקטיביסטית פעלה למתן לגיטימציה למחקר הפמיניסטי והרחבתו למנעד רחב של נושאים.
דקארי הייתה המנהלת של הוועדה המדעית של הקונגרס הבינלאומי הפמיניסטי למחקר, שהתקיים במונטריאול בשנת 2015.
פרסים

2011 - פרס מצוינות במחקר וביצירה, מאוניברסיטת קוויבק.
2012 - פרס אורסלה פרנקלין ללימודי מגדר מהאגודה המלכותית של קנדה.
ערן ארליך

| --- | --- |
 תחום יצירה:  פיסול, קרמיקה
 
ערן ארליך הוא אמן העוסק במיצב, פיסול, רישום, ציור ועיצוב קרמיקה, מרצה לאמנות, ואוצר עצמאי ישראלי. החל מ-2013 משמש כראש המחלקה לעיצוב קרמי וזכוכית בבצלאל.
ביוגרפיה

ערן ארליך למד מחול מודרני וקלאסי בבת-דור בשנים 1984–1987 והיה רקדן בבת שבע II. למד בשווייץ לתואר ראשון באמנות באקדמיה לאמנות חזותית על שם מקסימיליאן די מירון (אנ') בנושאטל, אותו סיים ב-1991. בשובו לישראל, השלים לימודי תעודה בתוכנית עמיתי עלמא, והמשיך לתואר שני ולדוקטורט (2015) באוניברסיטת בר-אילן, במסגרת התכנית ללימודי תרבות ופרשנות.
ארליך ריכז את "מסלול אמנים יוצרים" במכללת עלמא ולימד באסכולה לעיצוב ובשנקר. בשנים 2006–2012 אצר את תערוכת הבוגרים של המחלקה לעיצוב קרמי וזכוכית בבצלאל, ומשנת 2013 משמש כראש המחלקה.
על התערוכות שאצר מחוץ לבצלאל נמנות תערוכות רבות, הן תערוכות יחיד והן תערוכות קבוצתיות, כגון "של מי האדמה הזאת?" במרכז לקרמיקה עכשווית – בית בנימיני בתל אביב (2011); "חוות החיות" בגלריית החווה בחולון (2011); "רטוב-שרוף" בבינאלה לקרמיקה ישראלית במוזיאון ארץ ישראל (2016), ואחרות.
מבחר תערוכות

1997 - עבודות, גלריה אמן, חיפה
1997 - מאוזן, מוזיאון ערד, ערד
2004 – פרויקט הים השחור, גלריית נחשון, קיבוץ נחשון
2004 – אחרית, הגלריה לפיסול ע"ש יוסף קונסטנט, רמת גן
2005 – אורים – ייצוגי אור ביצירות אמנות בעקבות פרויקט קרן עדי, מוזיאון ישראל, ירושלים
2006 – פרויקט הים השחור – פרק ב', גלריית נחשון, קיבוץ נחשון
2007 – שתי וערב שש בערב, הסדנא החדשה לאמנות, ראשון לציון
2012 – סודות גדולים, גלריה יפה עיניים, ירושלים
השכלה

1984-1987 - לימודי מחול, להקת בת דור
1989-1991 - לימודי אמנות באקדמית מאסימיליאן דה מרון, ניכאטל, שווייץ
תואר שני בתוכנית ללימודי פרשנות, אוניברסיטת בר-אילן
2015 - תואר שלישי בתוכנית ללימודי פרשנות, אוניברסיטת בר-אילן
פרסומים נבחרים > קטלוגים

של מי האדמה הזאת? (קטלוג תערוכה), אוצר: ערן ארליך, תל אביב: אמנים יוצרים בישראל, 2011
רטוב / שרוף: החומר כמרחב מטאפורי / הביאנלה השמינית לקרמיקה ישראלית (קטלוג תערוכה), אוצר: ערן ארליך, תל אביב: מוזיאון ארץ-ישראל, 2016.
פרסומים נבחרים > ספרים

ארליך, ערן, אורי ברטל ואחרים. מחשבות על קראפט. ירושלים: בצלאל - אקדמיה לאמנות ועיצוב; תל אביב, 2015.
הערות שוליים

↑  "ערן ארליך נבחר לראש המחלקה לעיצוב קרמי וזכוכית בבצלאל", יובל סער, הארץ אונליין, תרבות, 29 באפריל 2013
↑  "של מי האדמה הזאת?" באתר בית בנימיני, המרכז לקרמיקה עכשווית, תל אביב, 2011
↑  רטוב/שרוף - הביאנלה השמינית לקרמיקה ישראלית, באתר מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב, 2016
פטר שפר

ערך זה עוסק בחוקר מדעי הדתות ומדעי היהדות. אם התכוונתם לפטר שפר (Schöffer), מדפיס בן המאה ה-15, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  29 ביוני 1943 (בן 81) הוקסווגן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 ענף מדעי:  מדעי היהדות, תאולוגיה קתולית, פילוסופיה 
 מנחה לדוקטורט:  Arnold Goldberg 
 מוסדות:  אוניברסיטת פרינסטון  האוניברסיטה החופשית של ברלין  אוניברסיטת קלן 
 פרסים והוקרה:  פרס רויכלין (2015)  פרס ד"ר לאופולד לוקאס (2014)  Ruhrpreis for Arts and Science (2008)  פרס לייבניץ (1994) 
 
פטר שפר (בגרמנית: Peter Schäfer; נולד ב-29 ביוני 1943) הוא פרופסור אמריטוס למדעי הדתות ומדעי היהדות באוניברסיטת פרינסטון.
ביוגרפיה

פטר שפר נולד במילהיים על הרוהר, גרמניה. הוא סיים לימודי דת באוניברסיטת בון ובשנת 1964 הגיע לישראל לשלוש שנות לימודי יהדות ושפות שמיות באוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר מכן השלים דוקטורט בפילוסופיה וביהדות בפרייבורג ובפרנקפורט. הוא קתולי ודובר את השפה העברית.
בין השנים 1983 ל-2008 היה פרופסור ללימודי יהדות באוניברסיטה החופשית של ברלין. משנת 1993 הוא עורך-שותף של הרבעון ללימודי יהדות (Jewish Studies Quarterly).
היה ראש התוכנית למדעי היהדות באוניברסיטת פרינסטון. נושאי המחקר שלו כוללים היסטוריה יהודית בעת העתיקה המאוחרת, הדת והספרות של היהדות הרבנית, מיסטיקה יהודית, חכמת ישראל במאות ה-19 וה-20 ומאגיה יהודית.
זכה בפרס לייבניץ בגרמניה ובדצמבר 2006 זכה בפרס ההישג המצוין של קרן אנדרו וו. מלון (Andrew W. Mellon Foundation) - הפרס הגבוה ביותר בארצות הברית ללימודים הומניים, ובכך הפך לחוקר היחיד בעולם שקיבל את שני הפרסים.
בסוף 2014 מונה להיות מנהל המוזיאון היהודי בברלין. ביוני 2019 התפטר מתפקידו בעקבות סערה תקשורתית, לאחר שחשבון הטוויטר הרשמי של המוזיאון שיתף מאמר ביקורת נגד החלטת הפרלמנט הגרמני לגנות את תנועת ה-BDS.
ספרים ומאמרים

Peter Schäfer, Die Vorstellung vom heiligen Geist in der rabbinischen Literatur, Munich 1972
Peter Schäfer: Geschichte der Juden in der Antike. Die Juden Palästinas von Alexander dem Großen bis zur arabischen Eroberung, Catholic Publishers, Stuttgart, 1983 in: Journal for the Study of Judaism, Volume 14, Number 2, 1983, pp. 221–224(4)
Peter Schäfer, Irina Wandrey: Reuchlin und seine Erben: Forscher, Denker, Ideologen und Spinner, Thorbecke 2005
Peter Schäfer and Elisabeth Müller-Luckner: Wege mystischer Gotteserfahrung: Judentum, Christentum und Islam, Oldenbourg Munich 2006
Peter Schäfer: Jesus im Talmud, Mohr Siebeck Tübingen 2007, translated Barbara Schäfer: Jesus in the Talmud, Princeton University Press 2007
Judeophobia: Attitudes toward the Jews in the Ancient World, 1998 (Harvard University Press) This has been translated into several languages.
Mirror of His Beauty: Feminine Images of God From the Bible to the Early Kabbalah, Princeton University Press, 2002
The Bar Kokhba War Reconsidered: Archaeological, Historical, and Literary Perspectives on the Second Jewish Revolt against Rome, Tuebingen 2003
Der Triumph der reinen Geistigkeit. Sigmund Freuds "Der Mann Moses und die monotheistische Religion", Berlin and Vienna 2003.
ספרים ומאמרים > תרגומים לעברית

פטר שפר, יודופוביה: גישות כלפי היהודים בעולם העתיק, ספריית הילל בן חיים למדעי היהדות, הוצאת הקיבוץ המאוחד; מאנגלית: להד לזר, 2010.
הערות שוליים

↑  אמריטי בתוכנית הלימודים במדעי היהדות, באתר אוניברסיטת פרינסטון
1 2   משה גלעד, גם מנהל המוזיאון היהודי בברלין מסתייג מעיצוב המוזיאון, באתר הארץ, 5 בינואר 2015
↑  Agnes Monka, After five years as director of the Jewish Museum Berlin, Peter Schäfer is throwing in the towel - The German Times, The German Times, ‏1 באוקטובר 2019
↑  (Jewish Studies Quarterly (JSQ, באתר של Mohr Siebeck
↑  נעה לנדאו ועופר אדרת, מנהל המוזיאון היהודי בברלין התפטר בשל ציוץ תמיכה בחופש הביטוי של ה-BDS, באתר הארץ, 14 ביוני 2019
↑  Berlin Jewish Museum head quits after controversial tweet, France 24, ‏2019-06-14 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267724705171  PLWABN: 9810530255105606  BIBSYS: 90543818  BNE: XX1114354  BnF: cb121264299 (data)  CiNii: DA05649831  GND: 120717050  ICCU: MILV021991  ISNI: 0000 0001 2098 7875  LCCN: n82011949  LNB: 000254162  NDL: 01217770  NKC: jn20020130004  NLA: 35478814  NLK: KAC202281582  NSK: 000310527  NTA: 075227371  RERO: 02-A012330147  SUDOC: 029695422  Trove: 967641  VcBA: 495/71716  VIAF: 4964169   WorldCat (עם VIAF): 4964169
פאול קונראד הניך

| --- | --- |

 לידה:  13 במרץ 1907 צ'רנוביץ, אוסטריה
 פטירה:  1997 (בגיל 89 בערך) חיפה, ישראל
 שם לידה:  פאול קונראד הניך
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי שדה יהושע (כפר סמיר) 
 לאום:  ישראלי,אוסטרי
 תחום יצירה:  הדפס, ציורי שמש,ציורי שמן,עיצוב דו-ממדי,כתיבה,חיתוכי עץ ולינוליאום
 
פאול קונראד הניך (Paul Konrad Hoenich) (13 במרץ 1907–1997) היה אמן ישראלי, יליד אוסטריה. הניך ידוע בהדפסים הרבים שיצר והמצאת טכניקה לציור בעזרת השמש, עבד בפקולטה לארכיטקטורה בטכניון, חיפה.
ביוגרפיה

פאול קונראד הניך נולד בצ'רנוביץ, אוסטרו-הונגריה (כיום אוקראינה).אביו ד״ר אוסיאס הניך ואמו פרדריקה הניך. בין השנים 1925–1928 למד אמנות בווינה, פירנצה ופריז ובשנת 1929 שירת בצבא רומניה. בין השנים 1930–1935 התגורר בבוקרשט, רומניה, שם עסק באמנות ובהוראה. בשנת 1933 ייצג את רומניה בתערוכה בינלאומית לתחריטים בפולין.
בשנת 1935 עלה הניך לארץ ישראל עם רעייתו רות והתיישב בחיפה. בשנת 1936 ייסד בעיר בית ספר לאמנות. בשנת 1950 התקבל כמרצה בטכניון, שם לימד עיצוב דו־ממדי במסגרת הפקולטה לאדריכלות. בשנת 1951 הציג תערוכת יחיד בארמון האמנויות בבריסל, בלגיה. בשנת 1966 התמנה לפרופסור עמית בטכניון. בתפקידו שם עסק במחקרים בנושאי הצבע. מחקרו בנושא בנושא אומנות וטכנולוגיה אוטומטית ("Robot-Art"), פורסם במספר פרסומים במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20.
ציוריו והדפסיו של הניך נושאים אופי אקספרסיוניסטי. מחזור ההדפסים "דרך גולים" (1943), לדוגמה, הציג 13 הדפסים אקספרסיוניסטים בנושאי ההיסטוריה היהודית. בשנות ה-70, בעקבות עבודתו בטכניון, ביצע גם כמה יצירות בעלות אופי אוונגרדי וקינטי, העושות שימוש בקרני אור.
בשנות השמונים חזר לציור מסורתי.
בשנת 2002 הוקמה בטכניון גלריה לאמנות ניסויית הנושאת את שמו ואת כינויו על פי ראשי התיבות של שמו: פ.ק.ה
בשנת 2012 ראה אור ספרו של חוקר האמנות והאוצר רון ברטוש "חיתוכי-העץ של פאול קונרד הניך" אשר ליווה את התערוכה "פיתוחי-עם" שהוצאה בגלריה פ.ק.ה.
בשנת 2019 נפתחה מחדש הגלריה ע״ש פ.ק. הניך, בתערוכה של יצירותיו ״אמנות השמש-הדרך אל הלא נודע״, אוצרת דניאלה טלמור
אומנותו

באומנותו חיפש הניך לבטא תנועה, ועשה זאת באמצעים שונים - צבעי שמן, חיתוכי העץ צילום ואמנות השמש ואפילו בעבודות וידאו.
מאחר שהיה חלק מתוך הפקולטה לארכיטקטורה בטכניון, חשב שאפשר יהיה לבטא את התנועה בקנה מידה גדול על בניינים ובתוכם בעזרת שילוב אמנות השמש הייחודית שלו.
את נסיונותיו באומנות השמש, ביצע על גג הפקולטה לארכיטקטורה בטכניון, שהוא נעזר במראות ומנסרות וכן ביריעות פלסטיק ובמסגרות עץ שונות. בעזרתם לכד את תנועת השמש וקרינתה והנציח אותם בתמונותיו.
ניתן לחלק את יצירותיו של הניך לארבע קטגוריות עיקריות:
ציורי שמן- במשך מרבית חייו הבוגרים, צייר הניך את החיים שמסביבו באמצעות צבעי שמן. הייתה לו התייחסות מיוחדת לתנועה ודמויות צבעוניות. בין התמונות ניתן למצוא רבות של אשתו רות ובנו דני שנפטר בטרם עת.
הדפסים בשחור לבן אשר נוצרו מחיתוכי עץ ולינוליאום- במהלך חייו שכלל הניך את יכולתו לחרוט בעץ (ומאוחר יותר בלינוליאום) ויצירת הדפסים מן החריטות. אומנות השמש- בשנות ה-70 הניך גילה-פיתח את אמנות השמש אשר נעשית על ידי מניפולציה של קרני השמש על משטח מסוים, בעזרת רפלקטורים ועדשות בצבעים, והחל להתנסות בה.
צילום ותיעוד- תוך תיעוד חייו ועבודתו, הפך הניך לחובב צילום. בחלק מהצילומים בחר הניך לעוות את המציאות בצורה אומנותית בעזרת משחקים עם תנועה, השתקפויות וכמובן, עם השמש.
״אמנות השמש״

פרופ' פאול קונרד הניך נודע ברחבי עולם כ״צייר השמש״ תחום יצירה חדש שפיתח וטכניקה אמנותית שזכתה להערכה רבה. באמצעות רעיונותיו היצירתיים והטכניקה המתבססת על ניצול של קרני שמש, עשה הניך שימוש בסדרת רפלקטורים ופילטרים צבעוניים, שפעולתם משתלבת בתנועה היחסית של השמש וכדור הארץ. האפקטים הצבעוניים העזים, והצורות המעגליות-לבירינתיות שיוצרות קרני השמש, מאזכרים דימויים רבים מן המציאות, ויכולים להיראות לרגע אחד אנושיים, ברגע הבא כיריעות של בד, ובשלישי כקתדרלות של אור. השתנותם יוצרת אמנות קינטית החושפת עולם צורני, אשר מתכתב עם הארכיטקטורה הרעיונית והמחקר המורפולוגי.
ב-1959 החל את מחקרו בנושא של "עיצוב בעזרת קרני השמש", מתוך תחושה חזקה שהטכניקות המסורתית של האמנות הפלסטית, כמו הרישום והציור, אינן תואמות את רוח הזמן, המתאפיין בשינוי מרחיק לכת בתפיסת הזמן והמרחב. השימוש שעשה בשמש ביטא את החתירה אל הממד הנצחי והרכיב הקוסמי של ההוויה בחוויה של האדם המודרני. הטכניקה האמנותית שהגה, והפילוסופיה שצמחה לצדה, היו מקוריות וחדשנית, ויצרו אפקטים רבי עוצמה בעלי איכות אמנותית גבוהה, אשר עוררו השראה בקרב אמנים ויוצרים רבים ברחבי העולם.
הציורים שיוצרות קרני השמש מתגלים להרף עין ונעלמים בלי להשאיר זכר. תמונות השמש אינן אפוא שעתוק של יצירה קיימת, אלא הן המקור עצמו. הניך בחן את הישגיו בתחום זה וניסה לאמוד את תרומתו בשלוש נקודות מרכזיות: המקרן הקוסמי, המוח האופטי, והשימוש במהירות האור.
המקרן הקוסמי משמש ליצירת אמנות קינטית חזותית. השמש מהווה את מקור האור. סיבוב כדור הארץ הוא המנוע המייצר את התנועה היחסית של הרפלקטורים והשמש. שורות של רפלקטורים קבועים מעוצבים כך שהם מקרינים תמונות אבסטרקטיות קינטיות מבעד למערכת של מסננים צבעוניים, הממוקמים ומתוכנתים "לתפוס" את השמש מזריחה ועד שקיעה בעונות השנה השונות. בהמשך שיכלל הניך את המקרן והפך אותו לרובוט המייצר תמונות שמש קינטיות תוך שימוש ברפלקטורים המונעים ידנית על ידי הרוח, ויוצרים אף הם תמונה שאינה חוזרת על עצמה.
המוח האופטי הוא רובוט המייצר תמונות וסמלים חזותיים המהווים דיוקן עצמי של האמן. זוהי קופסה המכילה רפלקטורים של פסלי מראות, מסננים צבעוניים ומסך עץ להקרנה. קרני השמש מוחדרות באמצעות מראות חיצוניות, קבועות או מונעות ידנית. הן פוגעות ברפלקטורים, ולאחר המעבר דרך המסננים מוקרנות כתמונות הנעות על המסך. עיצוב המראות והמסננים, וסידורם, מספקים אפשרויות מגוונות ואין סופיות ליצירת תמונות אבסטרקטיות וקומפוזיציות קינטיות על גבי מסכים קונקרטיים, לפי ראות האמן.
השימוש במהירות האור ליצירת שטף של אימפרוביזציות ווריאציות של תמונות שמש, עורך סלקציה בזמן אמת של התמונות המוצלחות ומשמרן באמצעות צילום. טכניקה זאת שימשה את הניך ליצירת שקופיות ששימשו כתפאורה ומקור השראה לקונצרטים של אמנות סולרית בשילוב עם מוזיקה וריקוד.
הטכניקה של אמנות השמש מבוססת על קיומו של מקור אור בעל עוצמה אדירה, השמש, ומנוע חסכוני, שקט ובלתי נלאה, שפעולתו מתווספת לזו של סיבוב כדור הארץ. כך, באמצעות מסנני צבע ומראות הניתנות לעיצוב בחום, נוצרת אמנות קינטית מדהימה ביופייה, המתגלה כרלוונטית במיוחד לתחום הארכיטקטורה. לאמנות השמש טווח עצום של אפקטים המשלב בין הפעולה המקורית ודמיונו היוצר של האמן.
פרסומים שעבודותיו בהם

Kodak 1970 - Painting with Light
Leonardo 1971 - An opt art picture on contiguous double-curved minimal surfaces
Ises Solar World Congress 1987- Design with Sun Rays
שם מלחמה משתוללת כאן שותים ורוקדים 2012
Unbuilt Roads 1997
Kultur 1969 - Gestaltung mit sonnenstrahlen
Art in Palestine 1939
טריפ 1978
Der Absolvent 1974
אריאל 1967
Polyaisthesis 1991 - Sun art a way to joy!
Mozarteum 1994
Itic Strul Dezertor 1932 - אויר על ידי הניך
הערות שוליים

↑  פרטים ביוגרפיים על הניך
1 2  ,Hoenich, P. K.,1962, Robot-art
Haifa, Israel : Technion, Israel Institute of Technology, Faculty of Architecture and Town Planning,.
↑  Hoenich, P. K., 1996, The Path into the Unknown

Haifa, Israel : Technion, Israel Institute of Technology, Faculty of Architecture and Town Planning,.
↑  Hoenich, P.K. 1971,Sonnenmalerei. : (Design with sunrays. Künstler. Experimente mi reflektiertem Sonnenlicht. Darmstadt : Bauhaus-Archiv,
↑  טלמור, ד. (אוצרת) (2019) פ.ק. הניך, ״אמנות השמש - הדרך אל הלא נודע״ דברי הסבר לתערוכה, הגלריה לארכיטקטורה ולאמנות ניסויית, ע״ש פ.ק. הניך, הפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים, הטכניון חיפה, מרץ 2019
↑  הניך, פ.ק. 1991, "רגע האמת", ירחון הפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים,
↑  Hoenich,.P.K., 1979, Light-symphony no. 1 : an experiment in four-dimensional art Haifa : Israel Institute of Technology, Faculty of Architecture and Town Planning,.
פאול ק. הניך באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית
מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 273558  NLI: 987007299683605171  BnF: cb114587973 (data)  GND: 143831151  ISNI: 0000 0001 1930 8310  LCCN: n84160623  NKC: xx0179363  NTA: 070852812  SUDOC: 170004244  VIAF: 96212027   WorldCat (עם VIAF): 96212027 
כריכת ספר חיתוכי העץ - דרך הגולים של הניך, 1943
כריכת ספרו של הניך, על אמנות האור, 1971, דארמשטט, גרמניה
ערן פישר

| --- | --- |

 לידה:  17 באפריל 1971 (בן 53) חולון, ישראל 
 ענף מדעי:  תקשורת 
 מקום לימודים:  תיכון קוגל  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב  ניו סקול 
 מנחה לדוקטורט:  סטנלי ארונוביץ 
 מוסדות:  האוניברסיטה הפתוחה (1 באוקטובר 2012) 
 
ערן פישר (נולד ב-17 באפריל 1971) הוא חוקר ישראלי בתחום התקשורת ומכהן כפרופסור מן המנין במחלקה לסוציולוגיה, למדע המדינה ולתקשורת באוניברסיטה הפתוחה.
ביוגרפיה

פישר נולד לרינה, ילידת בולגריה (מורה למלאכה) ולקרול, יליד רומניה (גרפיקאי). נולד וגדל בחולון. לפישר אחות אחת.
למד בתיכון קוגל וסיים בשנת 1989.
בשנים 1994–1996 למד לתואר ראשון בחוג למדעי ההתנהגות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
בשנים 1997–1999 למד לתואר שני בסוציולוגיה באוניברסיטה בן-גוריון. את עבודת המ.א. שעסקה בסדרת הטלוויזיה "תקומה" ומשבר הזהות בישראל, כתב בהנחייתם של פרופ' אורי רם ופרופ' ישי טובין.
לאחר סיום התואר השני נסע לארצות הברית, וסיים ב-2008 תואר שלישי בניו סקול, בניו יורק. עבודת הדוקטור שלו עסקה במגזינים מקוונים והשיח על טכנולוגיה בחברה פוסט פורדיסטית, והיא נכתבה בהדרכתם של פרופ' פאולו קרפיניינו, פרופ' אורי רם, פרופ' ג'פרי גולדפארב ופרופ' סטנלי ארונוויץ' (אנ').
בשנת 2012 החל לעבוד כמרצה באוניברסיטה הפתוחה. בשנת 2021 התמנה כפרופסור חבר, ובשנת 2024 התמנה כפרופסור מן המניין. בשנים 2021-2024 כיהן כראש המחלקה לסוציולוגיה, למדע המדינה ולתקשורת.
מחקרו

פישר עוסק בחברת המידע, בהשפעות הטכנולוגיה על היחסים החברתיים בחברה בת-זמננו, בתרבות האלגוריתמית, ברגולציה של המדיה החברתית, ובהתאגדויות במגזר ההייטק.
חיים אישיים

פישר הוא אב לשלושה. מתגורר בתל אביב.
פרסומיו > ספרים שכתב

ערן פישר, קפיטליזם בעידן של התקשורת הדיגיטלית: הכלכלה החדשה ושיח הטכנולוגיה, תל אביב, רסלינג, 2011.
ערן פישר, החברה הדיגיטלית: מדיה כטכנולוגיה, רעננה, למדא - ספרי האוניברסיטה הפתוחה, 2022.
ערן פישר, חושבים בשבילך: מבט ביקורתי על אלגוריתמים, תל אביב, הקיבוץ המאוחד, 2022.
Fisher, Eran. 2010. Media and New Capitalism in the Digital Age: The Spirit of Networks. New York: Palgrave. [Reprint in paperback, 2013].
Fisher, Eran. (2022). Algorithms and Subjectivity: The Subversion of Critical Knowledge. London: Routledge.
פרסומיו > ספרים בעריכתו

Benski, Tova, and Eran Fisher (Eds). 2014. Internet and Emotions. New York: Routledge.
Fisher, Eran and Christian Fuchs (Eds.) 2015. Reconsidering Value and Labour in the Digital Age. New York: Palgrave. [Reprint in paperback, 2017].
פרסומיו > מבחר ממאמריו

פישר כתב כ-40 מאמרים מדעיים ופרקים בספרים. להלן מבחר מהם:
ערן פישר, בן פישר, שיח התאגדויות עובדי הייטק בישראל 2014–2018, סוציולוגיה ישראלית, כרך כ(2), דצמבר 2019, עמ' 10–33.
Fisher, Eran. 2021. Epistemic media and critical knowledge about the self: Thinking about algorithms with Habermas, Critical Sociology, https://journals.sagepub.com/doi/10.1177/08969205211044193
Musih, Norma and Eran Fisher. 2021. Layers as epistemic and political devices in locative media: the case of iNakba in Israel/Palestine, Continuum, 35(1): 151-169. https://www.researchgate.net/publication/349461025_Layers_as_epistemic_and_political_devices_in_mobile_locative_media_the_case_of_iNakba_in_IsraelPalestine
Fisher, Eran. 2020. Do algorithms have a right to the city? Waze and algorithmic spatiality. Cultural Studies, 36(1): 74-95. https://www.tandfonline.com/doi/full/10.1080/09502386.2020.1755711
Fisher, Eran. 2020. The ledger and the diary: Algorithmic knowledge and subjectivity. Continuum: Journal of Media and Cultural Studies, 34 (3): 378-397. https://www.tandfonline.com/doi/abs/10.1080/10304312.2020.1717445?journalCode=ccon20
הערות שוליים

↑  ערן פישר, פוסט-היסטוריציזם ופוסט-לאומיות : סדרת הטלוויזיה "תקומה" ומשבר הזהות בישראל (ניתוח סוציו-תרבותי) / עבודת מ.א. בהדרכת אורי רם, ישי טובין, באר שבע: אוניברסיטת בן גוריון בנגב, המחלקה למדעי ההתנהגות, 2000
↑  Eran Fisher, The Spirit of Networks: Wired magazine and the Discourse on Technology in Post-Fordist Society (under the supervision of Prof. Paolo Carpignano, Prof. Uri Ram, Prof. Geoffrey Goldfarb, and Prof. Stanley Aronowitz), New York: Department of Sociology, The New School for Social Research, 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306393705171  GND: 1046254391  ISNI: 0000 0000 6179 1855  LCCN: n2009038395  ORCID: 0000-0003-1316-2108  SUDOC: 192558501  VIAF: 90446318   WorldCat (עם VIAF): 90446318
פטר וולטר

| --- | --- |

 לידה:  5 בדצמבר 1954 (בן 70) ברלין, גרמניה המזרחית 
 ענף מדעי:  ביולוגיה מולקולרית 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה החופשית של ברלין  אוניברסיטת רוקפלר 
 מנחה לדוקטורט:  גינתר בלובל 
 מוסדות:  אוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו 
 פרסים והוקרה:  פרס פריצת דרך במדעי החיים  מדליית ון דינן (2018)  חבר ארגון הביולוגיה המולקולרית האירופאי  פרס וילצ'יק (2015)  Clarivate Citation Laureates (2015)  פרס שאו במדעי החיים ורפואה (2014)  פרס אלברט לסקר למחקר רפואי בסיסי (2014)  פרס ארנסט יונג לרפואה (2012)  פרס פאול ארליך ולודוויג דרמשטדטר (2012)  מדליית אוטו ורבורג (2011)  מדליית א. ב. וילסון (2009)  פרס קרן גיירדנר הבינלאומי (2009) 
 תרומות עיקריות
 חתימה:   
 
פטר וולטר (באנגלית: Peter Walter; נולד ב-4 בדצמבר 1954) הוא פרופסור גרמני-אמריקאי לביולוגיה מולקולרית וביוכימיה באוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו, שזכה בפרס לסקר למחקר רפואי בסיסי לשנת 2014 יחד עם המדען קזוטושי מורי על ממצאים בנוגע לתגובה לחלבונים לא מקופלים (UPR), מנגנון בקרת האיכות התוך-תאי, שמאתר ברשתית התוך-פלזמית חלבונים שקופלו בצורה לא תקינה ונותן אות לגרעין לתקן אותם.