stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מבצור הצוללות ולנטין
עבודת כפיה

את המתקן בנו 10,000-12,000 איש, רובם פועלי כפיה משבעה מחנות הנמצאים בטווח שבין 3 ל-8 ק"מ מאתר הבניה. חלק מהעובדים שוכן במחנה הריכוז ברמן-פארג' הסמוך, שהיה תת-מחנה של מחנה הריכוז נוינגמה, עם 2,092 אסירים נכון ל-25 במרץ 1945.
המחנה נוהל בתחילה על ידי האס אס, אך הרחבת רשת המחנות באזור הביאה למחסור בכוח אדם לניהול ואבטחת המחנה. בניית המתקן התנהלה מסביב לשעון, כאשר האסירים נאלצו לעבוד במשמרות של 12 שעות והדבר הביא לשיעור תמותה גבוה בקרבם. עם זאת, זהותם של 553 קורבנות בלבד, רובם צרפתים, אושרה. מספר העובדים שמתו עשוי להגיע ל-6,000, מכיוון ששמות ההרוגים הפולנים והרוסים לא נרשמו.
האסירים שהוחזקו במחנה הריכוז נוינגמה ובמחנות המשנה שלו פונו באפריל 1945, ימים ספורים טרם שחרור האזור על ידי הצבא הבריטי. רבים הועברו לאניה קאפ ארקונה. על הספינה היו כ-5,000 אסירי מחנות ריכוז שונים כאשר הותקפה והוטבעה על ידי ה-RAF ב-3 במאי 1945 ורק כ-350 אסירים ניצלו. הטביעה התרחשה יום אחד בלבד לפני הכניעה הגרמנית ב-Lüneburg Heath בקרבת האמבורג.
תפוקה מתוכננת

כוונת הנאצים הייתה שהמתקן ישמש להרכבה הסופית של צוללות מדגם XXI. קצב היצור המתוכנן היה 3 צוללות בחודש החל מאפריל 1945 ו-14 צוללות בחודש מאוגוסט 1945 (כלומר אחת בכל 56 שעות). תוכננה גם בניית מבצור נוסף באותו אזור בשם הקוד ולנטין 2, המכרז הופץ בנובמבר 1944 ובפברואר 1945 החלו שם כבר עבודות עפר להכנת התשתיות.
פעילות הייצור בולנטין תוכננה להתחיל בסוף 1944, אך נדחתה לאמצע 1945, בין היתר בשל מחסור בכוח אדם, אספקת חומרים והפצצות של בעלות הברית. עד לחודש מרס 1945, כ-90% מהמתקן כבר הושלמו והותקנו בו רוב כלי העבודה והמכונות הדרושים. ייצור הצוללות אמור היה להתחיל בתוך כחודשיים.
תוכנן כי בעת הפעלתו, יהיו במתקן 4,500 עובדי כפיה תחת ניהולה של מספנת ברמר וולקן להרכבת הצוללות. כל צוללת הורכבה משמונה מקטעים גדולים ומוכנים מראש שיוצרו במספנות ומפעלי יצור אחרים ושוגרו לוולנטין על דוברות. לחלק מחברות אלו היה ניסיון מועט בבניית מערכות ימיות וכתוצאה מכך נדרש ייצור מחדש לתיקון פגמים במקטעים שונים.
מתוך 118 הצוללות שהרכבתן החלה, רק ארבע דורגו ככשירות ללחימה לפני תום המלחמה.
הפצצת האתר וכיבושו

מפעל ולנטין הופצץ מהאוויר על ידי הבריטים ב-27 במרץ 1945. הכוח התוקף כלל עשרים מפציצים כבדים מדגם אוורו לנקסטר של טייסת 617 אשר, לאחר הפצצת הסכרים במבצע נזיפה עשתה שימוש בשיטות הפצצה מדויקות.
במקביל, כוח של 115 לנקסטרים הפציץ את מחסן המזוט הסמוך בכפר שוואנוודה. המפציצים לוו על ידי תשעים מטוסי P-51 מוסטנג.
הלנקסטרים שתקפו את מתקן ולנטין נשאו כל אחד פצצה מפצחת בונקרים בודדת - שבעה נשאו את הטולבוי בת 5 טון, 13 נשאו את פצצת גרנד סלאם של 10 הטון.
שני גראנד סלאם פגעו במטרה וחדרו בערך למחצית גג הבטון הברזל ושם התפוצצו. הפיצוצים פרצו חורים גדולים בעובי הגג וכתוצאה מכך כ-1,000 טונות של שברי בטון וברזל נפלו לתוך המתחם. פצצה נוספת גרמה נזק למפעל חשמל סמוך, לבתי מלאכה ולמפעל לערבול בטון.
שלושה ימים לאחר מכן, ב-30 במרס, חיל האוויר השמיני של ארצות הברית הפציץ את ולנטין עם פצצות מדגם דיסני. לפצצות כבדות אלו (2,040 ק"ג) היו רקטות להגברת כוח החדירה שלהם לבטון. שישים פצצות שוגרו אך רק אחת פגעה במטרה וגרמה נזק קטן.
המפעל ננטש, וארבעה שבועות לאחר ההפצצה, האזור נתפס על ידי הקורפוס ה-30 שכבש את ברמן לאחר קרב של חמישה ימים.
לאחר המלחמה

לאחר המלחמה, החל ממרס 1946 ועד שנת 1949, בוצע פרויקט "רובי" שהיה שתוף פעולה בין חיל האוויר המלכותי לזה של חיל האוויר של ארצות הברית. הפרויקט נועד לבחון דגמים שונים של פצצה מפצחת בונקרים. למטרה זו נבחרו אתר זה וגם מבצור הצוללות נורדזי 3 ועוד מתקנים תת-קרקעיים באי הלגולנד. בוצעו כ-140 גיחות של מטוסי אוורו לנקסטר, בואינג B-29 סופרפורטרס ומטוסי בואינג B-17 מבצר מעופף שהטילו פצצות מדגמים שונים בחלק מהאתרים.
מסוף המלחמה ועד לשנת 1949, בפיקוח צבא ארצות הברית, פורקו מתקני האתר. חומרי הגלם, גרוטאות, מכונות והציוד שבו נמכר לקבלנים מקומיים.
בשנת 1947 הועברו נכסי הרייך, לרבות אלו של הוורמכט לאחריות עיריית ברמן וזו מכרה חלק מהנדל"ן לאנשי עסקים.
הריסה כללית ומלאה של המקום נדונה מספר פעמים, אך מעולם לא יושמה, בעיקר בשל התנגדותו של מנהל הנמל החדש ומנהל הבנייה לשעבר של האתר. הנזק הסביבתי האפשרי היה גדול מדי שכן ההנחה הייתה שהמשקל הרב של המתקן שיקרוס יגרום לתזוזת קרקע שתפגע במחוז רקום בברמן לרבות בתחנת הכוח שם. בשנת 1948, עולתה תוכנית להשתמש בהריסות האתר לפיתוח פארק גדול. אך בשל העלויות הגבוהות שנדרשו לשיטוח המקום (כ-800,000 מ"ר) נעצרה היוזמה. צד האתר הקרוב לגדת הנהר התפתח באופן עצמאי לאתר רחצה, דייג וקמפינג פופולרי.
בשנות ה-50 האתר זכה להתעניינות ציבורית ואף כונה "פלא תבל השמיני" בשל ההישגים הטכניים וגודלו. גם גופה שנמצאה ביסוד המקום בונקר ב-28 ביוני 1957, שהייתה ללא ספק של עובד כפייה, לא הובילה לדיון בעניין כוח העבודה שבנה את המקום. בשנת 1957 עלו מספר רעיונות נוספים לשימוש באתר: מחסן קירור ענק, הסבה לכור גרעיני, אחסון נשק גרעיני אמריקאי, הפיכתו למתקן פנאי. אף אחד מהרעיונות הנ"ל לא קודם.
מאוקטובר שנת 1960 חלק מהמבנה שימש את הבונדסוור כמחסן לציוד ימי, חלקי חילוף, ואף של מסוקים ימיים.
ב-1983 הוקמה במקום אנדרטת זיכרון לפועלים שבנו את ולנטין.
עלויות תחזוקה גבוהות אילצו את משרד ההגנה (גרמניה) להציע את הבונקר למכירה ב-2008. השימוש הצבאי הסתיים שם ב-31 בדצמבר 2010. בחודש מאי 2011 החלו עבודות להסבת חלק זה לאנדרטה עם מרכז מבקרים שנחנכה בנובמבר 2015. עלות ההסבה הייתה 3.8 מיליון יורו.
ראו גם

הצוללות הגרמניות במלחמות העולם הראשונה והשנייה
עבודת כפיה תחת שלטון גרמניה הנאצית
תרשים מתאר המתקן כפי שתואר בדו"ח חיל האוויר האמריקני משנת 1946 לקראת פרויקט רובי
אחת מקשתות הגג בעת הנפתה למקומה
עובדי כפיה באתר ולנטין - 1944
קצין בריטי בודק את תוצאות ההפצצה של מרס 1945
האנדרטה לזכר עובדי הכפיה
פוקהונטס (סרט)

| --- | --- |
כרזת הסרט בעברית משנת 1995
כרזת הסרט בעברית משנת 1995
 בימוי:  מייק גבריאל, אריק גולדברג 
 הופק בידי:  ג'יימס פנטקוסט 
 תסריט:  סוזאנה גרנט, קארל בינדר, פיליפ לזבניק 
 עריכה:  ג'יימס מלטון, מארק הסטר, לי פטרסון 
 שחקנים ראשיים:  איירין בידרד מל גיבסון דייוויד אוגדן סטיירס ראסל מינס
 מדבבים:  איירין בדארד (פוקהונטס (דיסני)) ראסל מינס (Chief Powhatan) ג'ו בייקר (Lon) ג'ודי קוהן (פוקהונטס (דיסני)) ג'ים קומינגס (Chief Powhatan, Kekata) מישל סט. ג'ון (Nakoma) דני מן (Percy) ג'יימס אפאמט פול (Kocoum) לינדה האנט (Grandmother Willow) פרנק ולקר (Flit) מל גיבסון (John Smith) כריסטיאן בייל (Thomas) דיוויד אוגדן סטיירס (Wiggins, Governor Ratcliffe) בילי קונולי (Ben) ג'ון קאסר (Meeko) גורדון טוטוסיס (Kekata) 
 מוזיקה:  אלן מנקן, סטיבן שוורץ 
 צילום:  אנדריאס דיג'ה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  אולפני ההנפשה של וולט דיסני
 חברה מפיצה:  חברת וולט דיסני
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית23 ביוני 1995 ישראל16 ביוני 1995 (הקרנת בכורה אנגלית ברב-חן תל אביב) ישראל17 ביוני 1995 (הקרנת בכורה עברית ברב-חן תל אביב)
 משך הקרנה:  72 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט רומנטי, סרט פנטזיה, סרט לכל המשפחה, דרמה היסטורית, דרמה קומית, סרט ביוגרפי, סרט מוזיקלי, סרט הרפתקאות 
 מקום התרחשות:  ג'יימסטאון, טסנאקומאקה, מושבת וירג'יניה 
 תקופת התרחשות:  1607, 1608 
 תקציב:  $55,000,000
 הכנסות:  $346,079,773
 הכנסות באתר מוג'ו:   pocahontas
 פרסים:  פרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר לקומדיה או מחזמר (אלן מנקן, סטיבן שוורץ) 
 סרט הבא:  פוקהונטס 2: מסע לעולם חדש
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
פוקהונטס (באנגלית: Pocahontas) הוא סרט האנימציה ה-33 של חברת וולט דיסני, שיצא לאקרנים ב-16 ביוני 1995.
הסרט הוא סרט האנימציה הראשון של דיסני המבוסס על דמות היסטורית אמיתית, אינדיאנית בשם פוקהונטס.
בישראל, הסרט יצא שבוע לפני צאתו בארצות הברית, ארץ המקור, בהקרנת בכורה בקולנוע רב-חן תל אביב. היה זה המקרה הראשון שבו סרט יוצא בישראל לפני צאתו בארץ המקור. לאחר הסרט הזה, מרבית סרטי דיסני יצאו בישראל יום לפני צאתם בארצות הברית, למעט הרקולס, שגם הוא יצא שבוע לפני בישראל.
בשנת 1998 הופק סרט ההמשך, "פוקהונטס 2: מסע לעולם חדש", שהופץ בווידאו בלבד. סרט ההמשך בווידאו וב-DVD כלל גרסת דיבוב עברית.
לסרט יצאו גם משחקי וידאו בשנת 1996 לגיימבוי ולסגה מגה דרייב, ששמו "פוקהונטס של דיסני".
עלילה

בשנת 1607, אונייה של מתיישבים אנגלים של חברת וירג'יניה מפליגה ל"עולם החדש". על האונייה נמצאים קפטן ג'ון סמית והמנהיג של המסע, המושל רטקליף, שמאמין כי האינדיאנים המקומיים מסתירים אוסף עצום של זהב ורוצה לקבל אותם לעצמו. האונייה נתפסת בסערה, וסמית מציל צעיר חסר ניסיון בשם תומאס מטביעה, ומאוחר יותר מודה סמית שאין לו עניין ב"עולם החדש". בשבט מקומי בעולם החדש, פוקהונטס, בתו של הצ'יף פוואהטאן, מפחדת להתחתן עם קוקואם, לוחם אמיץ שאותו היא רואה כ"רציני" לעומת אישיותה הנמרצת שלה. צ'יף פוואהטאן נותן לפוקהונטס את השרשרת של אמה במתנה. פוקהונטס, יחד עם חבריה, דביבון זללן בשם מיקו ויונק דבש בשם פליט, מבקרת את סבתא ערבה, רוחה של סבתא רבתא שלה הנתונה בעץ ערבה, שמודיעה לה על הנוכחות של האנגלים.
רטקליף מקים מצודה בקרחת היער, קורא לה ג'יימסטאון ודוחק באנשי הצוות לחפור בשביל למצוא זהב. סמית יוצא לחקור את היערות, ובסופו של דבר נתקל באינדיאני במפלים. בתחילה הוא חושב להרוג אותו, אך נעצר כשהוא רואה מולו אשה מסתורית - את פוקהונטס. הם במהרה נקשרים, ומוקסמים מעולמו של האחר. השניים מתאהבים ופוקהונטס מפרה את הוראותיו של אביה להתרחק מהאנגלים לאחר שקוקואם ולוחמים אחרים נלחמים איתם ושבט קטן חובר להם למלחמה נגד האנגלים. פוקהונטס מציגה את סמית לסבתא ערבה ומתחמקים משני אנשי צוות אחרים; עם זאת, חברתה של פוקהונטס, נאקומה, מגלה את יחסיה עם סמית ומזהירה את קוקואם. תומאס עוקב גם אחרי סמית, וגם הוא וקוקואם עדים לנשיקה של השניים. בפרץ של קנאה, תוקף קוקואם ומנסה להרוג את סמית אבל הוא עצמו נהרג על ידי תומאס שבורח משם. סמית נתפס בידי שבט האינדיאנים והצ'יף הזועם מחליט להוציא את סמית להורג בזריחה ולהתחיל מלחמה עם המתיישבים האנגלים.
תומאס מזהיר את אנשי הצוות על תפיסתו של סמית, ורטקליף מכנס את הגברים לקרב כתירוץ כדי להסיר את השבט ולמצוא את הזהב הלא קיים שלהם. פוקהונטס הולכת לסבתא ערבה ומיקו מוסר לה מצפן שמצביע אותה לכיוון של סמית, המוביל לגורלה. היא עוצרת את ההוצאה להורג של סמית על ידי עמידת מחאה לצידו והצ'יף מוותר על ההוצאה. אבל רטקליף מנסה לירות בצ'יף פוואהטאן וסמית מתפרץ וחוטף את הכדור במקומו. המושל נתפס ונעצר על ידי אנשי הצוות, לאחר שהוא יורה בחברם והם קושרים אותו בחבלים עבים. בסופו של דבר, סמית נאלץ לחזור הביתה כדי לקבל טיפול, עם ברכתם של פוקהונטס וצ'יף פוואהטאן שיחזור בעתיד.
מדבבים ודמויות

| דמות | תיאור הדמות | מדבבים בגרסה האנגלית | מדבבים בגרסה העברית |
| --- | --- | --- | --- |
| פוקהונטס | בתו של הצ'יף פוואהטאן שמצליחה לעצור עימות בין שבטה והמתיישבים הבריטים. היא אישה הרפתקנית אשר מפרה את איסורו של אביה על מפגש עם אנשים לבנים ואפילו מתאהבת בקפטן ג'ון סמית. | איירין בידרד (שירה: ג'ודי קוהן) | ריטה |
| ג'ון סמית' | מושא אהבתה של פוקהונטס. הוא היחידי מבין המתיישבים האנגלים במושבה "ג'יימסטאון" שמוכן להתיידד עם הילידים בשל אהבתו ולומד לקבל תרבויות אחרות מפוקהונטס. הואשם בהריגת קוקואם ונגזר עליו עונש מוות. לולא פוקהונטס היה מת. | מל גיבסון | יגאל שדה (שירה: יובל זמיר) |
| המושל ג'ון רטקליף (אנ') | הנבל העיקרי של הסרט אשר מוביל משלחת לווירג'יניה כדי למצוא זהב ואוצרות אחרים (אותם הוא רוצה לשמור לעצמו). | דייוויד אוגדן סטיירס | דני ליטני |
| צ'יף פוואהטאן | אביה של פוקהונטס והצ'יף של השבט. העניק לה במתנה שרשרת שהיא הייתה אמורה לענוד בחתונתה. | ראסל מינס | דב רייזר |
| סבתא ערבה | עץ ערבה מדבר. פועלת כמנחה של פוקהונטס. | לינדה האנט | ליה דוליצקיה |
| תומאס | חברו של גון סמית, אחת מהמתיישבים הבריטים, הצעיר ביותר שפעם ראשונה יוצא למסע | כריסטיאן בייל | אלון אופיר |
| נאקומה | החברה הכי טובה של פוקהונטס שבסתר מאוהבת בקוקואם. | מישל סנט. ג'ון | שרית וינו אלעד |
| לון | אחד מהמתיישבים הבריטים. | ג'ו בייקר | איציק סיידוף |
| רוח | הרוח הנושבת |  | לימור שפירא |
| בן | אחד מהמתיישבים הבריטים. | ביל קונולי | שמעון כהן |
| קוקואם | לוחם אמיץ החפץ להינשא לפוקהונטס, נהרג על ידי תומאס. | ג'יימס אפומוט פול | ליאור אשכנזי |
| קקטה | השמאן של השבט. | גורדון טוטסיס | יהויכין פרידלנדר |
| ויגינס | המשרת של רטקליף. | דייוויד אוגדן סטיירס | אוהד שחר |
| מיקו | חברה הדביבון של פוקהונטס. חברותי כלפי ג'ון סמית ואוהב לאכול. |  | ג'ון קסיר |
| פרסי | חיית המחמד מסוג פאג של המושל. |  | דני מן |
| פליט | חברה יונק הדבש ושונא הזרים של פוקהונטס שמעדיף את קוקואם על פני ג'ון סמית, אבל בסופו של דבר מחבב אותו. | פרנק ולקר |  |
כרזות הסרט

כרזה חוצות עברית של הסרט משנת 1995
כרזה עברית נוספת של הסרט משנת 1995
פסקול

| --- | --- |

 פסקול מאת אמנים שונים
 יצא לאור:  1995
 שפה:  עברית
 חברת תקליטים:  הד ארצי
| הגרסה העברית> מס' | הגרסה העברית> שם | הגרסה העברית> משך | הגרסה העברית>  | הגרסה העברית>  | הגרסה העברית>  | הגרסה העברית>  | הגרסה העברית>  | הגרסה העברית>  | הגרסה העברית>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | חברת וירג'יניה  | 1:30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | ספינה בים (אינסטרומנטלי)   | 2:34 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | חברת וירג'יניה (קטע)   | 0:34 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | מקצב התוף  | 1:49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | מקצב התוף (קטע)   | 0:46 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | מעבר לנהר  | 2:28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | סבתא רבתא (אינסטרומנטלי)   | 1:28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | אם לבך יקשיב  | 1:13 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | שלי, שלי, שלי  | 3:06 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | אם לבך יקשיב (קטע)   | 2:46 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | צבעי הרוח  | 3:34 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | פראים (חלק א')   | 1:44 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | פראים (חלק ב')   | 2:17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | לעולם לא אראה אותו שוב (אינסטרומנטלי)   | 1:55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | פוקהונטס (אינסטרומנטלי)   | 1:22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 16. | פגישת המועצה (אינסטרומנטלי)   | 1:12 |  |  |  |  |  |  |  |
| 17. | אמבטיה לכלב (אינסטרומנטלי)   | 0:50 |  |  |  |  |  |  |  |
| 18. | בקצה הנהר (אינסטרומנטלי)   | 1:28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 19. | קרב (אינסטרומנטלי)   | 2:04 |  |  |  |  |  |  |  |
| 20. | היכרות (אינסטרומנטלי)   | 1:30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 21. | תוכניתו של רטקליף (אינסטרומנטלי)   | 1:48 |  |  |  |  |  |  |  |
| 22. | איסוף תירס (אינסטרומנטלי)   | 0:55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 23. | הלוחמים מגיעים (אינסטרומנטלי)   | 1:23 |  |  |  |  |  |  |  |
| 24. | ג'ון סמיט חומק (אינסטרומנטלי)   | 1:15 |  |  |  |  |  |  |  |
| 25. | ההוצאה להורג (אינסטרומנטלי)   | 1:34 |  |  |  |  |  |  |  |
| 26. | פרידה (אינסטרומנטלי)   | 4:48 |  |  |  |  |  |  |  |
| 27. | COLORS OF THE WIND (END TITLE)   | 4:18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 28. | IF I NEVER KNEW YOU (END TITLE)   | 4:11 |  |  |  |  |  |  |  |
פיטר פן 2

| --- | --- |

הפוסטר של הסרט "פיטר פן 2"
 בימוי:  דונובן קוק, רובין בד 
 מדבבים:  הארייט אוון קוריי בורטון בליין ויבר ג'ף בנט 
 מוזיקה:  ג'ואל מקנילי 
 מדינה:  קנדה, ארצות הברית 
 חברת הפקה:  אולפני דיסניטון, סרטי וולט דיסני, אולפני הנפשת הטלוויזיה של דיסני 
 חברה מפיצה:  אולפני וולט דיסני, דיסני+ 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, ישירות לווידיאו 
 הקרנת בכורה:  15 בפברואר 2002 
 משך הקרנה:  72 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט ילדים, סרט שודדי ים, סרט מוזיקלי, סרט פנטזיה, סרט הרפתקאות 
 מקום התרחשות:  לונדון 
 הכנסות באתר מוג'ו:   returntoneverland
 סרט קודם:  פיטר פן 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
פיטר פן 2 (באנגלית: Return to Never Land, "בחזרה לארץ לעולם לא") הוא סרט ההמשך משנת 2002 של הסרט "פיטר פן". הסרט השני מציג את סיפורה של ג'יין, בתה של וונדי, אשר אינה מאמינה בפיטר פן (בניגוד לסרט הקודם שבו הוריה של וונדי אינם מאמינים בפיטר פן והיא כן, בסרט זה וונדי מאמינה בפיטר פן אך ג'יין בתה לא). כשג'יין מגיעה לארץ לעולם לא היא מתחילה להאמין אט אט בפיטר פן.
עלילה

הסרט מתרחש בזמן מלחמת העולם השנייה, ג'יין (בתה של וונדי) ילדה אשר חושבת את עצמה למבוגרת ואינה מאמינה בפיטר פן ובאגדות מחליטה לקנות לאחיה הקטן דניאל (אשר מאמין בפיטר פן) גרביים, המתנה משקפת את אופייה המעשי של ג'יין. המתנה אינה משמחת את דניאל אך ג'יין בכל זאת מרגישה גאה במתנה השימושית. וונדי, מחליטה לשעשע את דניאל בכך שמספרת לו סיפור על פיטר פן דרך הגרביים ומצליחה בכל זאת להפוך את מתנתה של ג'יין למהנה (הסיפור משעשע את הילד בדיוק כמו ששיעשע את אחיה של וונדי בסרט הראשון). בגלל מלחמת העולם השנייה ג'יין ואחיה נאלצים לעבור לכפרים לשם ביטחונם, וונדי מבקשת מג'יין להמשיך לספר לאחיה סיפורים על פיטר פן מפני שהם עוזרים לו להפיג את המתח, אך ג'יין אינה מוכנה לעשות זאת. בלילה שלפני המעבר ג'יין נחטפת על ידי קפטן הוק שחושב שחטף את וונדי (הוא אינו יודע שוונדי התבגרה כי בארץ לעולם לא אף אחד לא גדל), קפטן הוק זורק את ג'יין לים ופיטר, שחושב שהיא וונדי, נחלץ להצילה. בהמשך הזמן ג'יין צריכה לבחור האם להאמין בפיטר פן ולסמוך עליו או לעזור לקפטן הוק להשיג את האוצר שלו והוא בתמורה יחזיר אותה ללונדון, היא בוחרת להאמין לפיטר, והוא אף הופך אותה להיות "הילדה האבודה" הראשונה.
הדמויות > הדמויות הוותיקות

פיטר פן (דורון בן-עמי): דמותו של פיטר נשארת דומה והוא ממשיך לחיות בארץ לעולם לא, לאט לאט הוא מסביר לג'יין איך צריכים לחיות בארץ חסרת דאגות כמו ארץ לעולם לא ומנהיג את הילדים האבודים.
קפטן הוק (אוהד שחר): הפיראט הלא יוצלח ממשיך לנסות להרוג את פיטר פן יחד עם אנשיו, בדרך שלו להצלחה הוא רוכש את אמונה של ג'יין.
טינקר בל: הפיה הקנאית נשארה עם פיטר והיא ממשיכה לקנא בג'יין בדיוק כפי שקינאה בוונדי. במהלך הסרט טינקר בל כמעט מתה מפני שג'יין אמרה שאיננה מאמינה בפיות.
הילדים האבודים: משחקים את אותו התפקיד כמו בסרט הקודם, סוג של חיילים של פיטר שמקשיבים לכל מה שהוא אומר. הם מדריכים את ג'יין בארץ לעולם לא.
וונדי (לימור שפירא): בסרט, לאחר 20 שנה מהתרחשות הסרט הראשון, מוצגת וונדי כנשואה ואם לג'יין ודניאל. בסוף הסרט פוגשת וונדי בפיטר, כשזה אומר לה: "וונדי .. ממש השתנית." והיא עונה: "לעולם לא", למרות גילה, וונדי עדיין ממשיכה להאמין בפיטר פן וב"ארץ לעולם לא" ולהנחיל אמונות וסיפורים אלו לילדיה.
מיסטר סמי (אלברט כהן): המשרת הטיפש של הוק מוצג יותר בור בסרט הזה מאשר בסרט הקודם, ממשיך להיות משרתו של הוק.
הדמויות > דמויות חדשות

ג'יין (אניה בוקשטיין): בתה של וונדי שחושבת שהיא מבוגרת, היא אינה מאמינה בפיטר פן עד שמגלה את האמת, במהלך הסרט היא עושה עסקה עם קפטן הוק (מסגירה את האוצר לידיו) וכמעט גורמת למותה של טינקר בל.
ננה דו: הכלבה של ג'יין. לכלבה של וונדי קראו "ננה" ההוספה של "דו" מעידה על כך שננה דו זאת בוודאי בתה של ננה.
דניאל: אחיה של ג'יין. הוא מאמין בפיטר פן וכועס מאוד על ג'יין שאומרת שפיטר לא קיים.
אדוארד (עפרון אטקין): בעלה של וונדי ואבא של ג'יין ודניאל. שנשלח לצבא הבריטי ולעזור להם במלחמת העולם השנייה, כדי לעצור את הפצצות.
התמנון: התמנון משחק את תפקידו של התנין - רצון עז לאכול את הוק והוא עושה הכל בשביל זה. כשרואים קטעים מנקודת המבט של התמנון בני האדם מוצגים כדגים שמעוררים את התיאבון של התמנון.
כריסטיאן נצאי

כריסטיאן לואי נצאי (בצרפתית: Christian Louis Ntsay;‏ 27 במרץ 1961) הוא פוליטיקאי המכהן כראש ממשלת מדגסקר.
נצאי נולד באנצירננה. ביוני 2018 נערכו הפגנות ברחבי המדינה, שהובילו להתפטרות ראש הממשלה אוליבייה מהפלי סולוננדרסאנה (אנ'), ולמינויו של נצאי כראש הממשלה החדש על ידי הנשיא הר רג'ונאריממפיאנינה.
פו הדב: האביב של רו

| --- | --- |

 מבוסס על:  מזמור חג המולד 
 בימוי:  אליוט מ. בור סול אנדרו בלינקוף
 תסריט:  טום רוג'רס
 שחקנים ראשיים:  ג'ים קאמינגס פיטר קאלן קן סאנסום ג'ון פידלר ג'ימי בנט
 מדבבים:  ג'ימי בנט (רו הקנגורו) קת' סוסי (קנגה) קן סנסום (ארנב) ג'ים קומינגס (פו הדב, טייגר) פיטר קאלן (Eeyore) ג'ון פידלר 
 מוזיקה:  מארק ווטרס
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  אולפני דיסניטון, סרטי וולט דיסני 
 חברה מפיצה:  Walt Disney Home Video
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, ישירות לווידיאו 
 הקרנת בכורה:  9 במרץ 2004
 משך הקרנה:  65 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט חג המולד, סרט מוזיקלי, סרט המבוסס על יצירה ספרותית, דרמה קומית 
 תקופת התרחשות:  פסחא, תקופת חג המולד 
 סרט קודם:  חזרזיר: הסרט
 סרט הבא:  פו הדב: סיפורו של פיל נפיל
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
פו הדב: האביב של רו (באנגלית: Winnie the Pooh: Springtime with Roo) הוא סרט הנפשה אמריקאי בהפקת אולפני דיסניטון, המבוסס על חלק מסיפוריו של אלן אלכסנדר מילן בספרים "פו הדב" ו"הבית בקרן פו". הסרט יצא ישירות לווידאו ול-DVD בחודש מרץ 2004, והיה אחד מסרטי ההנפשה הראשונים בסדרת פו הדב שיצאו ישירות ל-DVD. אורך הסרט הוא 65 דקות.
הסרט מתאר את עלילותיהם של בני חבורתו של פו בעת האביב. רו נהנה בימי העונה, שאותם הוא מחבב, ולעומתו ארנב מיואש מכיוון שלא הספיק לנקות את ביתו לקראת האביב.
בניין הארכיון הלאומי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  archive building 
 כתובת:  המשולש הפדרלי 
 מיקום:  וושינגטון די. סי. 
 מדינה:  ארצות הברית 
 בעלים:  מנהל השירותים הכלליים של ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1933–1935 (כשנתיים)
 תאריך פתיחה רשמי:  5 בספטמבר 1931 
 חומרי בנייה:  פלדה, גרניט מילפורד ורוד, אבן גיר, ארד 
 אדריכל:  ג'ון רסל פופ 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו-קלאסית 
 מידות
 אורך:  330 רגל 
 רוחב:  213 רגל 
 גובה:  166 רגל 
 גובה מעל פני הים:  10 רגל 
 קומות:  8 
 
 קואורדינטות:  38°53′34″N 77°01′23″W﻿ / ﻿38.892778°N 77.023056°W﻿ / 38.892778; -77.023056
 www.archives.gov/dc
  (למפת וושינגטון די. סי. מוגדלת) בניין הארכיון הלאומי(למפת וושינגטון די. סי. רגילה) בניין הארכיון הלאומי
 
בניין הארכיון הלאומי (באנגלית: National Archives Building), שידוע באופן לא רשמי כארכיון I, הוא המטה המקורי של הארכיון הלאומי של ארצות הברית. הוא ממוקם צפונית למול, בשדרת פנסילבניה מספר 700, וושינגטון די. סי. בנייתו החלה בשנת 1933, והסתיימה בשנת 1935. האדריכל שתכנן את הבניין היה ג'ון ראסל פוף (Pope).
הכניסה הראשית לבניין היא בשדרת החוקה, ואילו הכניסה לחוקרים היא בשדרת פנסילבניה.
מבנה גדול נוסף, המכונה "ארכיון II" (או בפשטות "A2"), ממוקם בקולג' פארק, מרילנד.
מוצגים

בניין הארכיון הלאומי מחזיק בעותקים המקוריים של שלושה מסמכים מרכזיים ומכוננים של ארצות הברית וממשלתה: הכרזת העצמאות, החוקה, ומגילת הזכויות. מסמכים אלו מוצגים לציבור באולם הראשי של הארכיון הלאומי, שנקרא הרוטונדה של מגילות החירות.
בבניין מוחזקים פריטים היסטוריים אמריקאיים חשובים נוספים, כולל תקנון הקונפדרציה, הסכם רכישת לואיזיאנה, והצהרת האמנציפציה. כמו כן, במקום מוחזקים אוספים של צילום ועוד פריטים היסטוריים ותרבותיים אמריקאיים חשובים. גרסה מקורית של המגנה כרטה משנת 1297 שאושרה על ידי אדוארד הראשון, הוא מסמך היסטורי בינלאומי שמוצג לציבור גם הוא במקום.
בתוך הרוטונדה של מגילות החירות אין תורות לצפייה בכל מסמך, והמבקרים יכולים לעבור ממסמך למסמך כרצונם. הצילום אסור במוזיאון הארכיון הלאומי. צילום באור טבעי מותר בחדרי המחקר.
ציר זמן

1926 - הקונגרס מורה על הבנייה.
פברואר 1933 - הנשיא הרברט הובר מניח את אבן הפינה.
1935 - נפתח לראשונה.
1937 - הבנייה מושלמת.
2004 - השיפוץ מושלם.
2013 - חלל התצוגה לציבור התרחב מ-12,000, יותר מ-19,000 מטרים רבועים.
גלריה

האולם המרכזי בבניין, בו מוצגים הכרזת העצמאות, החוקה, מגילת הזכויות, ומסמכים נוספים
הכניסה לבניין הארכיון הלאומי
תקריב של העיטורים בחזית הבניין
הערות שוליים

↑  The National Archives in Washington, DC
↑  "Magna Carta". Archivesfoundation.org. נבדק ב-2015-09-17.
↑  "Visit the National Archives Museum". The U.S. National Archives and Records Administration. נבדק ב-10 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Frequently Asked Questions - Visiting and Using the National Archives". The U.S. National Archives and Records Administration. נבדק ב-10 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Progressive Engineer: Feature - National Archives Building Renovation
↑  National Archives Building Renovation - Grunley Construction
↑  Lee, Felicia R. (10 ביוני 2013). "Expansion at the National Archives Means More Focus on Human Rights". The New York Times. נבדק ב-12 באוקטובר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007289876605171  LCCN: sh2009007855  NARA: 10048490  SNAC: w6t49jmr  VIAF: 316597783   WorldCat (עם VIAF): 316597783
ביצת יען

ביצת יען היא הביצה הגדולה בעולם החי. לקליפת הביצה היסטוריה ארוכה של שימוש על ידי בני אדם כמכל אחסון וליצירות אמנות דקורטיביות. הביצים לא נאכלות בדרך כלל.
ביולוגיה

נקבת היען המצוי מטילה את ביציה המופרות בקן משותף אחד, בור פשוט, בעומק 30 עד 60 ס"מ ורוחב 3 מטר אשר נחפר באדמה על ידי הזכר, (לעיתים הקן הוא רב פעמי) הנקבה הדומיננטית מטילה תחילה את ביציה (11 ביצים, ביצה ליומיים), וכשמגיע הזמן לכסות אותן לדגירה היא משליכה ביצים נוספות מהנקבות החלשות יותר ("נקבות לוייניות"), ומשאירה כ-20 במרבית המקרים. נקבת יען מצוי יכולה להבחין בין הביצים שלה לבין אחרות בקן משותף. ביצי יען הן הגדולות מכל הביצים, אם כי הן למעשה הביצים הקטנות ביותר ביחס לגודל הציפור הבוגרת - בממוצע הן באורך 15 ס"מ ורוחב 13 ס"מ ובמשקל 1.4 ק"ג, מעל פי 20 ממשקל ביצת תרנגולת ורק 1 עד 4% מהגודל של הנקבה.
הביצים בצבע שמנת מבריק, עם קונכיות עבות המסומנות על ידי בורות קטנים.
מרבית בעלי החיים אינם מסוגלים לפצח ביצת יען למעט הרחם המדברי שנוהג להשליך אבנים על הביצה.
הנקבות דוגרות על הביצים ביום והזכרים דוגרים בלילה, ה"הסדר" משתמש בצבע של שני המינים לצורכי הסוואה, שכן הנקבה האפורה משתלבת עם החול, בעוד שהזכר השחור כמעט ואינו ניתן לזיהוי בלילה. תקופת הדגירה היא 35 עד 45 ימים, שהוא די קצר בהשוואה ליענאים אחרים. יש המסבירים את זה בגלל שיעור הטריפה הגבוה. בדרך כלל, הזכר מגן על הגוזלים ומלמד אותם להאכיל, אם כי הזכרים והנקבות משתפים פעולה בגידול הגוזלים.
פחות מ-10% מהקנים שורדים את תקופת ההטלה והדגירה של 9 שבועות, ומהגוזלים השורדים רק 15% שורדים עד גיל שנה.