stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הנועזים
תקציר העלילה

מכונית מסיעה אסירים בלילה בגשם שוטף. באחד העיקולים היא מחליקה ומתהפכת. רוב האסירים נפגעים והמחלצים מגלים ששני אסירים נעדרים וכנראה ברחו. הבורחים הם ג'ון ג'קסון (טוני קרטיס) ונח קולן (סידני פואטייה). הראשון לבן והשני שחור. הם קשורים זה לזה בשלשלת ברזל.
השריף המחוזי, מקס מילר (תיאודור ביקל), מוזעק למקום ומתחיל ארגן מבצע רדיפה בהשתתפות כלבי דם הוא בטוח שתוך זמן קצר יתפתח ריב בין שני הבורחים והם יהרגו זה את זה.
שני האסירים הבורחים ממשיכים במנוסתם תוך שהם עוברים נהר גועש ומסוכן ונחלצים מתוך בור טיט עמוק. כל פעם אחד עוזר ומציל את השני ובעת מנוחה הם מתחילים לריב ומכנים אחד את השני בשמות כמו "ג'וקר" ו"כושי".
לבסוף הם מגיעים לאתר של בית חרושת לטרפנטין. הם פורצים לחנות המכולת של העובדים במטרה לגנוב אוכל אך מקימים רעש והעובדים מגיעים ופותחים במרדף אחריהם. במפגש אתם נפצע אחד העובדים. הם נתפסים והעובדים הנרגזים מבקשים לבצע בהם לינץ' ולתלות אותם.
אחד התושבים, "ביג סאם" (לון צ'ייני), מתערב ומשכנע את האנשים להניח לשניים הוא לוקח אותם לביתו, קושר אותם לעמוד גב אל גב ואומר שהם יהיו שם עד שיוסגרו.
באמצע הלילה הוא מגיע אליהם ולהפתעתם הוא משחרר אותם. הם מבינים לפי הצלקות בידיו כי גם הוא היה פעם אסיר.
במהלך מנוסתם הם מגיעים לחווה בודדת ובה אישה (קארה ויליאמס) המגדלת לבד את בנה, בילי. היא נותנת להם אוכל ובילי מביא מכשירים המאפשרים לנתק את השלשלת הקושרת ביניהם. הם נחים בלילה והאישה נמשכת לג'ון.
בבוקר היא מציעה לג'ון להצטרף אליו בבריחה במכוניתה ולהיפרד מקולן אותו היא מדריכה ללכת דרך הביצות לעבר פסי הרכבת. לאחר שקולן עוזב היא מגלה לג'ון כי שקרה וכי הפנתה את קולן לביצות כדי שיטבע וימות שם ולא יסגיר אותם. ג'ון כועס עליה, הודף אותה ממנו ובורח לעזור לקולן. בילי יורה בו ופוצע אותו בכתף. ג'ון מגיע לקולן ובריצה הם מתקרבים לפסי הרכבת. הרכבת מגיעה, קולן עולה עליה בריצה אך ג'ון לא מספיק ואז קולן, במקום להמשיך בנסיעה, קופץ מהרכבת לעבר ג'ון ושניהם נופלים מחובקים ומחכים לרודפים. השריף מוצא את קולן שר שיר כאשר ג'ון בזרועותיו. הוא מחייך ומחזיר את אקדחו השלוף לנרתיק.
המשרד למלחמה בסמים (אפגניסטן)

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מדינה:  אפגניסטן 
 תחום שיפוט:  אפגניסטן 
 mcn.gov.af
 
המשרד למלחמה בסמים הוא משרד ממשלתי אפגני הממונה למאבק בסמים ובסחר לא חוקי בהם.
המשרד מוביל את התיאום, קביעת המדיניות, הניטור וההערכה של כל הפעילויות והמאמצים נגד סחור לא חוקי בסמים. כל הפעילויות מתבצעות בהתאם לחוקת אפגניסטן, חוק הסמים האפגני והאסטרטגיה הלאומית לבקרת סמים.
תפקידו של השר האפגני למלחמה בסמים הוגדר בתור המשרה הקשה ביותר בעולם.
משימות

ייצור האופיום באפגניסטן עולה בהרבה על האופיום המיוצר בשאר העולם. המשרד אחראי לתיאום יישומו של חוק הסמים האפגני.
למשרד מספר ענפי פעילות:
בניית מוסדות למאבק בסמים
שרים

זראר אחמד אוסמאני 2009–2013
מובארז ראשידי 2013–2015
סלמת אזימי 2015–2021
הערות שוליים

↑  Zabriskie, Phil (30 בספטמבר 2009). "Afghanistan's drug czar - world's toughest job". CNN. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2006131044  VIAF: 128215129   WorldCat (עם VIAF): 128215129
המהומות בשוודיה (2013)

הבערת רכבים ביום השני להפגנות בשכונת האסבי שבצפון סטוקהולם.
המהומות בסטוקהולם הן הכינוי שניתן בעיתונות השוודית והעולמית למהומות והעימותים שהתרחשו בין מהגרים תושבי שכונת האסבי שבצפון סטוקהולם, בירת שוודיה והמשטרה המקומית. המהומות פרצו ביום ראשון, 19 במאי 2013, עת דיווחה המשטרה על הצתות והשחתת רכוש והסתיימו ביום שישי, 24 במאי 2013, עת דיווחה המשטרה כי מרבית המהומות פסקו. הרשויות דיווחו כי במהלכן נפצעו עשרות שוטרים והוצתו עשרות מכוניות.
גורמים

המהומות פרצו לאחר שב-13 במאי ירו שוטרים שוודים בגבר בן 69, מהגר ממוצא פורטוגזי משכונת האסבי בעיר, שמת כתוצאה מהירי. על פי הדיווחים בתקשורת המקומית הגבר שנורה היה חמוש בחרב מצ'טה, נעל את עצמו בדירתו עם רעייתו וסירב לאפשר לשוטרים להיכנס פנימה. מחשש לסכנה לחיי רעייתו השוטרים פרצו בכוח וירו בו.
אולם אף שהמחאות פרצו עקב מות המהגר, הן למעשה הציתו מתחים בני עשור בין החברה השוודית למהגרים ממדינות מוסלמיות במזרח התיכון ובאפריקה ויש הטוענים[דרוש מקור: מי?] כי המהומות אינן אלא ביטוי לתסכול עקב האבטלה הגואה, ההטרדות מצד כוחות המשטרה ורמות ההשכלה בשכונות בהן הם מתגוררים.
סיבות נוספות שהועלו[דרושה הבהרה] כאפשריות לפרוץ המהומות הן עוני, מתח בין-גזעי ובין דתי והתחזקות תנועות אסלאמיסטיות במדינה. תופעות אלו התבטאו כנראה גם במחאות בקנה מידה קטן יותר שפרצו בשנת 2010 בשוודיה.
מהלך האירועים

19 במאי 2013, יום ראשון, בני נוער הבעירו רכבים בשכונת האסבי, כמאה רכבים במספר. בנוסף הוצת מוסך שאילץ פינוי בניין מגורים ומרכז קניות הושחת. בעימותים עם המשטרה נפצעו 3 שוטרים.
20 במאי, יום שני, 11 כלי רכב הועלו באש וארבע מיכליות אשפה. שבעה שוטרים נפצעו במהלך זריקת אבנים ושבעה בני נוער נעצרו על תקיפת נציגי ציבור. שניים מהם שוחררו כשאחד מהם התברר כבן פחות מ-15.
21 במאי, יום שלישי, המהומות התפשטו לראשונה אל מחוץ לסטוקהולם הבירה והורגשו בברדאנג, אדסברג, פלמינגסברג, נורבורג וסקארפנאק. שלושים רכבים הובערו כשתחנת המשטרה ביאקובסברג ומרכז קניות הושחתו. שמונה מעורבים נעצרו.
22 במאי, יום רביעי, רכבים רבים הובערו ותחנת המשטרה בראגסווד הובערה אף היא. בהאגסטרה המשטרה הותקפה ושוטר אחד נפצע. בסקוגאס מסעדה הובערה וכבאים הותקפו בידי בני נוער.
23 במאי, יום חמישי, חמישה רכבים הובערו ברינקבי. בני נוער השליכו אבנים ובקבוקי זכוכית בתחנת הרכבת התחתית בוואלינגבי, ניפצו חלונות ואיימו על צוות תחנת הרכבת התחתית. כמה מוקדי אש דווחו בטנסטה ובפארסטה. שני בתי ספר ותחנת משטרה הוצתו בנוסף ל-15 כלי רכב שרופים. 13 איש נעצרו באותו היום וביום המחרת.
24 במאי, יום שישי, המהומות בסטוקהולם הבירה נרגעו והתפשטו לחלקים אחרים של שוודיה, כמו אורברו. בלילה נעצרו פעילי ארגוני ימין קיצוני שנטלו אחריות על רכב עמוס כלי נשק שנמצא בידי המשטרה המקומית.
תגובת הממסד השוודי

ראש ממשלת שוודיה, פרדריק ריינפלט אמר ב-21 במאי כי לאחר יומיים של מהומות והרס, האווירה בשכונת האסבי הפכה למסוכנת. ראש הממשלה הבהיר כי חרף המחשבה בקרב קבוצות כי הן יכולות לשנות את החברה באמצעות אלימות, כי לא ניתן לשלוט באמצעות אלימות.
שרת המשפטים והמשטרה השוודית, ביאטריס אסק מסרה כי המשטרה תגיב בחומרה.
המשטרה הובילה גל מעצרים נרחב של המעורבים במהומות במקביל למניעת כינון התארגנויות אזרחיות להקמת קבוצות מתנדבים למאבק מול המהגרים.
ראו גם

המהומות בממלכה המאוחדת (2011)
המהומות בצרפת (2005)
הערות שוליים

↑  שבדיה: מהומות נגד המשטרה בפרברי שטוקהולם, באתר ‏מאקו‏, 22 במאי 2013
↑  המחאה החברתית הגיעה לשטוקהולם, באתר ‏מאקו‏, 23 במאי 2013
↑  ynet, 15% מהגרים: "שישתדלו להיות יותר שוודים", באתר ynet, 26 במאי 2013
↑  רויטרס, מהומות בבירת שוודיה: "אין תקווה בפרברים", באתר ynet, 22 במאי 2013
שרפות ביום השלישי למהומות
רכב מסחרי שהובער ביום השני למהומות.
המשרד למחקר ופיתוח מדעי

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מדינה:  ארצות הברית 
 סוכנות בת:  Committee on Medical Research 
 תאריך הקמה:  1941 
 תאריך פירוק:  1947 
 מנהל:  וניבר בוש 
 מטה מרכזי:  וושינגטון די. סי. 
 
המשרד למחקר ופיתוח מדעי (באנגלית: (The Office of Scientific Research and Development (OSRD), היה משרד פדרלי של ממשל ארצות הברית, שנוצר כדי לתאם את המחקר המדעי למטרות צבאיות במהלך מלחמת העולם השנייה.
מהלכים ראשונים להקמתו של המשרד נעשו במאי 1941, והוא הוקם פורמלית על ידי הצו הנשיאותי מס' 8807 ב-28 ביוני 1941. למשרד ניתנה גישה כמעט בלתי מוגבלת למימון ולמשאבים, ובראשו עמד וניבר בוש שדיווח ישירות לנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט.
המחקר שבוצע תחת אחריות המשרד היה מגוון, ועסק בפרויקטי מחקר מתקדמים, שכללו פצצות מדויקות יותר, חומרי נפץ אמינים יותר, מחקר על מרעומי קירבה, טילים מונחים, מערכות התראה מוקדמת ומכ"מים משופרים, נשק קל מדויק ובמשקל קטן יותר, כלי רכב בעלי פרופיל פעולה מגוון יותר, טיפולים רפואיים אפקטיביים יותר, והפרויקט הסודי יותר מכולם, אגף S-1, שבהמשך התנהל כפרויקט מנהטן, ועסק במחקר, פיתוח וייצור של כלי הנשק הגרעיניים הראשונים.
ניסויים בבני אדם

מאוקטובר 1943 עד אוקטובר 1946, OSRD השתמש בסרבני מצפון מהשירות האזרחי האמריקאי לצורך מחקר של מלריה, לחץ גבהים, השפעות גובה רב, כוויות קור, השפעת רעש חזק, גזים רעילים, בליעה וחשיפה למי ים, טמפרטורות קיצוניות, אקלים, השפעות של היגיינה לקויה, מחסור בתיאמין, השפעת חוסר שינה, היבטים רפואיים של שהות באוויר, ועוד.
האנשים שעליהם נערכו הניסויים התבטאו בהמשך בחריפות נגד מה שנעשה בהם, ואמרו שהם לא היו מתנדבים מרצונם לפרויקט זה לו ידעו עד כמה קשוחים וקפדניים יהיו ניסויים אלה.
פירוק המשרד

המשרד פורק בדצמבר 1947.
הערות שוליים

↑  הצו הנשיאותי מס' 8807 להקמת המשרד למחקר ופיתוח מדעי, בחתימת הנשיא רוזוולט, 28 ביוני 1941.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007578631105171  ISNI: 0000 0001 0681 5655  LCCN: n80139792  VIAF: 125492712   WorldCat (עם VIAF): 125492712
המשרד למודיעין ויחסי חוץ

| --- | --- |

 Sine ira et studio 
 מידע כללי
 מדינה:  צ'כיה 
 תאריך הקמה:  30 ביולי 1994 
 מטה מרכזי:  פראג 
 www.uzsi.cz
 
מטה ÚZSI
המשרד למודיעין ויחסי חוץ (בצ'כית: Úřad pro zahraniční styky a informace, בראשי תיבות: ÚZSI) הוא שירות המודיעין העיקרי של צ'כיה האחראי על איסוף, ניתוח והפצת מודיעין והוא סוכנות הריגול המרכזית ועליה לספק מודיעין מדויק לממשלת צ'כיה לתמיכה ולהגנה על אינטרסים של מדיניות חוץ וכלכלה. השירות גם מגן על המדינה מפני אירועי טרור, נשק להשמדה המונית, פשעים כלכליים ועוד.
היסטוריה

ה-ÚZSI היה חלק ממשרד הפנים הצ'כי עד 1994, עת שירותי המודיעין של צ'כיה הפכו למוסד עצמאי. קודם לכן הסוכנות נקראה בשם המשרד למודיעין ויחסי חוץ של משרד הפנים הפדרלי. לאחר הכרזת העצמאות הצ'כית, עמד ÚZSI בפני אתגרים רבים הנוגעים לפיתוח השירותים החשאיים כמו פיתוח מסגרת חדשה של פעילויותיהם, תוך שימוש בטכנולוגיות חדשות ושיתוף פעולה עם שירותי מודיעין זרים.
קצב תפוקת המודיעין גדל משמעותית לאחר שבוצעו שיפורים בדרכי הפעולה וכיום סוכנות הביון היא שחקן מרכזי בקהילת הביון הבינלאומית ומייצגת את קהילת המודיעין הצ'כית בכל רחבי העולם.
מבנה ארגוני

בראש ÚZSI עומד מנכ"ל, שממונה ומפוטר על ידי שר הפנים, בהסכמת הממשלה. שר הפנים של צ'כיה אחראי מטעם הממשלה על ÚZSI.
לשכת המנכ"ל - האחראי על ביטחון והגנה, מזכירות לענייני ציבור ומחלקת פיקוח ובקרה. כפופים ישירות למנהל הם יועצים הכוללים את דובר המשרד ואת האחראים על תחומי הביטחון וההגנה, הפיקוח והבקרה.
סגן מנהל מודיעין ומבצעים - האחראי על מספר מחלקות מבצעיות הכוללות את מחלקת הניתוח, מחלקת מודיעין אותות ומחלקת החוץ. מנהל זה אחראי גם על תקשורת והחלפת מודיעין עם שותפים זרים;
סגן מנהל לוגיסטיקה - האחראי על האוצר והלוגיסטיקה, טכנולוגיית מידע, התקשורת וטכנולוגיית המידע, ארכיונים ומינהל, עניינים משפטיים, כוח אדם והדרכה.
הערות שוליים

↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2015-09-24. נבדק ב-2013-08-06. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Who We Are, Retrieved 4/02/2011.
↑  Our History, Retrieved 4/02/2011.
↑  Our Internal Arrangement, Retrieved 4/02/2011.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ko2018989912  VIAF: 1203152503080410800003   WorldCat (עם VIAF): 1203152503080410800003
המתקפה על שדה התעופה H-3 (מלחמת איראן–עיראק)

המתקפה על שדה התעופה H-3 הייתה תקיפה אווירית שבוצעה על ידי חיל האוויר האיראני במהלך מלחמת איראן–עיראק ב-4 באפריל 1981 כנגד בסיס חיל האוויר העיראקי במערב עיראק.
בתקיפה האווירית הושמדו לפחות 48 מטוסים עיראקים על הקרקע ללא אבדות מצד האיראנים. התקיפה נחשבת לאחת המוצלחות ביותר בהיסטוריה של הלוחמה האווירית.
המטרה

מתחם בסיסי H-3 ממוקם ליד העיירה אל ואליד בקרבת הכביש המהיר בגדד-עמאן במדבר אל אנבאר במערב עיראק, סמוך לגבול ירדן ובמרחק של 1,000 ק"מ מגבולות איראן. הבסיס הוקם לאבטחת גבולותיה המערביים של עיראק והיה בשימוש גם במלחמת יום הכיפורים ב-1973.
במהלך מלחמת איראן-עיראק השדה שימש כבסיס לחיל האוויר העיראקי והיו בו כמה טייסות תובלה וטייסת מטוסי מיג-21, וכן מטוסי הוקר האנטר שיצאו משימוש.
חיל האוויר של עיראק תוגבר במשלוחי תחמושת וחלקי חילוף ממצרים, מטוסי מיראז' F1 מצרפת ומפציצי טופולב Tu-22 מברית המועצות.
מודיעין חיל האוויר האיראני קיבל דיווחים ולפיהם עיראק מתכוננת למתקפה נרחבת וכוללת כנגד איראן. לפי המודיעין, חיל האוויר העיראקי העביר את רוב נכסיו לבסיס האווירי שלו אל-וואליד, הממוקם בתוך מתחם H-3.
בתצלומי אוויר, שהתקבלו מישראל[דרוש מקור], אותרו שם יותר מחמישים מטוסים מסוגים שונים כשהם פזורים על פני השטח ללא כל הגנה.
כחלק מניסיונותיו של סדאם חוסיין להוציא לפועל מתקפה נגד איראן בחזית הצפונית, בין ה-12 ל-22 במרץ 1981, שיגרה עיראק שתי רקטות קרקע-קרקע מסוג פרוג-7 לעבר הערים דזפול ואהוואז. לאחר מתקפה זו החלו האיראנים בתכנון תקיפה לשחיקת יכולותיו של חיל האוויר של עיראק. התכנון בוצע על ידי מפקדי אגף הקרב הטקטי ה-31 וה-32 בבסיס חיל האוויר חמדאן.
הערכת נזקים

האיראנים מסרו שהושמדו שלושה מטוסי תובלה מדגם אנטונוב An-12BP, מפציץ טופולב Tu-16, ארבעה מטוסי מיג 21, חמישה מטוסי סוחוי Su-20/22, שמונה מטוסי מיג 23, שני מטוסי דאסו מיראז' F1EQ (שנמסרו להם לאחרונה) וארבעה מסוקים. כמו כן הושבתו אחד-עשר מסוקים ועוד שני מפציצי Tu-16.
שני טייסים עיראקים וארבעה עשר אנשי צוות נהרגו, ואיתם שלושה קצינים מצריים וקצין מזרח גרמני. 19 עיראקים, ארבעה מצרים ושני ירדנים נפצעו בתקיפה. התקיפה גרמה להחלשת חיל האוויר העיראקי.
לפי המודיעין האיראני, טרם התקיפה היו ביעד לפחות שתי טייסות המצוידות בעשרה טופולב Tu-22, לפחות שישה מפציצים כבדים Tu-16, וכן מטוסי מיג-23BN וסוחוי Su-20, שהוסתרו בהאנגרים.
מקורות עיראקים חלקו על מידע זה ומסרו כי רק מיג-21 בודד ניזוק במתקפה, ההאנגרים שניזוקו היו ריקים בזמן התקיפה וכי מטוסי ה-Tu-22 וה-Tu-16 שלה הוצבו בבסיס תמוז (אל-תאקדום) עקב המלחמה המתמשכת עם איראן. עיראק טענה כי המפציצים הוצבו בבסיס תמוז עד שהוצאו מחיל האוויר העיראקי בסוף שנות ה-80, ולאחר מכן, במהלך מלחמת המפרץ הופצצו. עיראק הכחישה כל אובדן של מטוסי מיראז' F1, בטענה שכולם היו בבסיס אווירי שנבנה במיוחד עבורם לבקשת ממשלת צרפת. בסיס האוויר מיראז' (שנקרא לאחר מכן בסיס אוויר סדאם, וכיום שמו קיארה) והיה ממוקם כ-300 קילומטרים מצפון לבגדד.
מאוחר יותר פיקוד ההגנה האווירית העיראקית טען כי זיהה את מערך התקיפה שהגיע מכיוון סוריה ועקב אחריהם במשך כ-67 דקות.
הערות שוליים

↑   האם איראן מסוגלת לעשות "מבצע מוקד" נגד ישראל?, סרטון בערוץ "Calcalist | כלכליסט", באתר יוטיוב (אורך: 06:11)}
כ-4,000 ק"מ, 4 שעות ו-50 דקות טיסה ו-4 תדלוקים באוויר
מפת עיראק והמטוסים שנטלו חלק בתקיפה
המתקפה על שגרירות איראן בלונדון

| חלק מArab separatism in Khuzestan |
| --- | --- |

 תאריך:  30 באפריל 1980 – 5 במאי 1980 (6 ימים) 
 מקום:  דרום קנזינגטון 
 מטרה:  שגרירות איראן בלונדון 
 קואורדינטות:  51°30′06″N 0°10′19″W﻿ / ﻿51.501705555556°N 0.17199444444444°W﻿ / 51.501705555556; -0.17199444444444
 סוג:  מצור, משבר בני ערובה 
 הרוגים:  2 
 פצועים:  2 
 מבצע:  Democratic Revolutionary Front for the Liberation of Arabistan, John Dellow, מייקל רוז, Peter de la Billière, שירות אוויר מיוחד, הממלכה המאוחדת, John McAleese 
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסהמתקפה על שגרירות איראן בלונדון(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסהמתקפה על שגרירות איראן בלונדון
 
המתקפה על שגרירות איראן בלונדון הייתה מתקפת טרור אשר אירעה בשנת 1980. במהלך המתקפה השתלטו מחבלים על בניין השגרירות האיראנית בלונדון ולקחו בני ערובה. האירוע הסתיים כאשר יחידות בריטיות מיוחדות פשטו על המתחם בפעולה שכונתה "מבצע נמרוד". האירוע, שסוקר בעת התרחשותו בכלי התקשורת, חשף לעיני העולם את יחידת הקומנדו SAS.
מתקפת הטרור

בשעה 11:30 ב-30 באפריל 1980 השתלטו 6 מחבלים על בניין השגרירות האיראנית במרכז לונדון. חברי החוליה הציגו עצמם כ"תנועה הדמוקרטית המהפכנית לשחרור ערביסטאן".
תחילה דרשו המחבלים אוטונומיה למחוז ח'וזסתאן שבדרום איראן - אזור עשיר בנפט. מאוחר יותר הם דרשו את שחרורם של 91 אסירים - אותם ראו כאסירים פוליטיים - הכלואים בבתי סוהר באיראן. רק לאחר סיום האירוע התברר כי הייתה זו עיראק שאימנה וציידה את המחבלים בנשק וזאת במגמה להביך את איראן; ואכן חמישה חודשים מאוחר יותר פרצה מלחמת איראן–עיראק, בה עילת המלחמה הרשמית הייתה הסכסוך הטריטוריאלי על השליטה במחוז.
26 בני ערובה נלקחו בשבי כאשר המחבלים השתלטו על המתחם, אולם חמישה שוחררו כעבור כמה ימים. צוות המשא ומתן מטעם משטרת בריטניה ניסה לרכך את המחבלים עם אספקה של מזון וסיגריות, אך ביום השלישי לאירוע שודרה ברשת BBC הצהרה מטעמם ובה הם מאיימים להרוג בן ערובה. המתווך העיראקי הבטיח למחבלים כי שגריר ירדן בבריטניה יערוב להבטחת מעבר בטוח עבורם אל מחוץ לבריטניה, אך כאשר התברר למחבלים כי זה לא עומד להתממש, החמירו את איומיהם.
ביום השישי מתחילת המשבר רצחו המחבלים בן ערובה, נספח העיתונות של השגרירות, עבאס לווסאני, והשליכו את גופתו אל מחוץ למתחם. התפתחות זו הובילה את ראש ממשלת בריטניה דאז, מרגרט תאצ'ר, לאשר מבצע חילוץ צבאי. ההוראה הראשונית להציב צוות חילוץ של היחידה ללוחמה אנטי-מהפכנית (CRW) ב-SAS ניתנה כבר בשעות הראשונות לפרוץ המשבר, אולם כאשר נרצח בן הערובה הראשון העביר מפקד משטרת המטרופולין הודעה לשר ההגנה ובה נאמר כי מרגע זה עובר ניהול האירוע לידי הצבא.
פעולת ה-SAS

כהכנה לכניסה לבניין, נערכו מספר פעולות:
יצירת רעש באזור לצורך מיסוך הכנות ה-SAS. נמל התעופה הית'רו התבקש להורות למטוסים להנמיך גובה ולטוס מעל בניין השגרירות. כמו כן, התחילה חברת בריטיש גז לבצע קידוחים ברחוב סמוך.
השגת תוכניות בניין מלאות ומפורטות וכן תשאול השבויים ששוחררו. מפרטים אלו התגלה שבקומות הראשונה והשנייה ישנה זכוכית משוריינת העמידה בפני כדורים.
מבניין הצמוד לשגרירות הושמש ציוד האזנה וכן סיבים אופטיים שאיפשרו האזנה וראיית החוטפים והשבויים.
בבסיס צבאי במרכז לונדון הוקם העתק של הבניין ונערכה חזרה לקראת התקיפה.
הכוח היה מחולק לחמישה צוותים של ארבעה אנשים בכל צוות. התקיפה החלה בשעה 19:23 ב-5 במאי 1980. זרם החשמל נותק מהבניין ובאותו הזמן התפוצץ מטען בחלק האחורי של הבניין אשר שבר את הזכוכיות בקומות הראשונות, והמם את החוטפים אשר היו שם. במהלך הפעולה השתמש הצוות ברימוני הלם. חברי הצוות היו מצוידים בתת-מקלעים מסוג MP5. חמישה מתוך ששת החוטפים נהרגו במתקפה, ו-19 מבני הערובה שוחררו. אחד מבני הערובה נהרג במתקפה.
לאחר שהתקיפה נגמרה, פאוזי נג'אד שהיה אחד מהחוטפים, ניסה להתחזות לחטוף אך זוהה במהרה על ידי השבויים האמיתיים. הוא נידון למאסר עולם על חלקו בתקיפה. הוא שוחרר בנובמבר 2008 והוחבא בסיוע ממשלת בריטניה.
המתקפה על שגרירות איראן בלונדון בתרבות

בשנת 2017 עלה לאקרנים הסרט שישה ימים בכיכובם של מארק סטרונג (המגלם את ראש צוות המשא ומתן המשטרתי), ג'יימי בל ואבי קורניש המבוסס על הפעולה של יחידת ה-SAS וההכנות אליה.
הערות שוליים

↑  מאת בלייק מוריסון גרדיאן, כוחות מיוחדים - עכשיו בגרסה מפוסלת, באתר הארץ, 9 באוקטובר 2001
↑  שגיא כהן, ‏איך מחלצים בני ערובה?, באתר ‏מאקו‏, 11 באוקטובר 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007290647305171  LCCN: sh95002955
הגנה מודרנית

ההגנה המודרנית (ידועה גם כהגנת רובטס) היא פתיחת שחמט שבה השחור מאפשר ללבן לכבוש את המרכז עם הרגלים: ה4 ו-ד4 ואז מתחיל לתקוף ולערער את המרכז מבלי לנסות לכבוש אותו בעצמו. אנציקלופדיית פתיחות שחמט (ECO) מסמנת פתיחה זו בקודים A40 ו-B06. במהלך השנים השתמשו בפתיחה זו בעיקר רבי אמן בריטים כמו נייג'ל דייוויס וקולין מקנאב. אחד המשחקים המפורסמים ביותר שבו נעשה שימוש בהגנה המודרנית הוא לובומיר קבלק נגד דאנקן סאטלס במסגרת אולימפיאדת השחמט 1974 אשר נערכה בעיר ניס שבצרפת.
וריאציות עיקריות

המהלך האופייני להגנה מודרנית הוא:
ה4 ז6
ד4 ר-ז7
כאשר 2 האפשרויות המרכזיות של מהלך זה הן:
עבור אפשרות 2 - אם הלבן ממשיך עם 7. ז4, השחור יכול להגיב עם:
7. .. ו5
8. ז:ו5 ז:ו5
9. מה-ח5+ פ-ז6
10. ה:ו5 מה-ח4
11. מה:ח4 פ:ח4
12.פ-ב5 מ-ד8
וריאציות משניות

וריאציות אלו עוסקות במקרים בהם המהלך השני של הלבן איננו 2. ד4:
וריאציות משניות > 2. פ-ו3

תגובות השחור הן:
2. .. ג5 (מעבר להגנה סיציליאנית)
3. .. ר-ז7
וריאציות משניות > 2. ג4

תגובת השחור היא:
2. .. ר-ז7
וריאציות משניות > 2. פ-ג3

תגובות השחור הן:
2. .. ג5 (מעבר להגנה סיציליאנית)
3. .. ר-ז7
הצעת פישר: 3. ח4!?

בובי פישר הציע את המהלך 3. ח4!? כניסיון לא שגרתי נגד 1. .. ז6 2. ד4 ר-ז7, כחלק מניתוח משחקו נגד פאל בנקו (בפועל במשחק עצמו, פישר שיחק 3. פ-ג3). הרעיון הוא לפתוח את צד המלך השחור על ידי ח4 או ח5 מלווה ב-ח:ז6 (...ז:ח5 יחליש מאוד את הכיסוי על המלך השחור).
תגובות לבן לא שגרתיות

הגמישות והקשיחות של ההגנה המודרנית יכולה לעורר כמה תגובות אגרסיביות מאוד על ידי הלבן, אחת מהן היא ההתקפה בעלת השם הגס, ישבן הקוף. הרצף האופייני להתקפה זו הוא:
ה4 ז6
ר-ג4 ר-ז7
מה-ו3 ה6
ד4 ר:ד4
פ-ה2 ר-ז7
פ-ג3
(גרסה מעודנת יותר היא ישבן הקוף הנדחה, שבו הלבן משחק את המהלכים ר-ג4 ו- מה-ו3 רק לאחר פיתוח פרש המלכה).
תגובות לא שגרתיות נוספות יכולות להגיע לאחר 1. ה4 ז6. אחת מהן היא הגנת ההיפופוטם אשר מאופיינת במהלכים הבאים:
ה4 ז6
ר-ג4 ר-ז7
ד4 ד6
פ-ו3 פ-ד7
פ-ג3 ה6
0-0 פ-ה7
הגנה נוספת היא ההגנה הנורווגית (הידועה גם כהגנת הים הצפוני), אשר מתחילה במהלכים:
ה4 ז6
ד4 פ-ו6
ה5 פ-ח5
אם הלבן ממשיך ב-4. ז4, השחור מסיג את הפרש עם 4. .. פ-ז7. לחלופין, אם הלבן מגיב ב-4. ר-ה2, אזי השחור יכול להסיג את הפרש או להקריב חייל (גמביט) עם 4. .. ד6!?. אם הלבן משחק 3. פ-ג3 במקום 3. ה5, השחור יכול לעבור להגנת פירץ עם 3. .. ד6 או להמשיך בצורה לא אופנתית עם 3. ..ד5!?.
שיטת אברבקה

שיטת אברבקה עבור הגנה מודרנית מאופיינת באחת מ-2 האפשרויות הבאות (המסתיימות בתוצאה זהה):
מהלכים אפשריים עבור השחור בנקודה זו הם: 4. ..פ-ו6, 4. ..פ-ג6, 4. ..ה5 ו- 4. ..פ-ד7. המהלך 4. ..פ-ו6 מוביל להגנה הודית של המלך, כאשר הלבן יכול לשחק 5. פ-ו3, 5. ו3, 5. ר-ה2, 5. ו4 וכדומה.
לקריאה נוספת

נייג'ל דייוויס, Starting Out: The Modern, Everyman Chess, 2008, ISBN 9781857445664
הערות שוליים

↑  Lubomir Kavalek vs Duncan Suttles - Olympiad Nice (France) (1974)
↑  בובי פישר, 60 המשחקים הבלתי נשכחים שלי, Faber and Faber, 2008, עמ' 268
| פתיחות שחמט |
| --- | --- | --- |
| פתיחות אב | משחק פתוח • משחק חצי פתוח • משחק סגור • משחק חצי סגור • פתיחת איגוף • פתיחה נדירה |  |
| פתיחות גמביט | גמביט אבנס • גמביט בודפשט • גמביט המלך • גמביט המלכה • גמביט המלכה הנדחה • גמביט המלכה הנרצה • פתיחה סקוטית • גמביט לטבי • הגנה אוסטרית • הגנת צ'יגורין • הגנה בלטית • הגנת מרשל |  |
| הגנה הודית | הגנת בנוני • גמביט בודפשט • פתיחה קטלאנית • הגנה נימצו-הודית • הגנת בנוני מודרנית • הגנה הודית של המלכה • הגנת גרינפלד • הגנה הודית של המלך • התקפת טורה • הגנה הודית מזרחית • התקפת טרומפווסקי • הגנה מקסיקנית |  |
| פתיחות הגנה | הגנה הודית של המלך • הגנה הודית של המלכה • הגנה הודית מזרחית • הגנה נימצו-הודית • הגנת נימצוביץ' • הגנה הולנדית • הגנה מודרנית • הגנת בנוני • הגנת פילידור • הגנת גרינפלד • הגנת אלכין • הגנת קארו-קאן • הגנת שני הפרשים • הגנה ברלינאית • הגנה צרפתית • הגנה סיציליאנית • פתיחת פירץ  • טנגו הפרשים השחורים • פתיחה רוסית |  |
| פתיחות התקפה | התקפת ריכטר-ורסוב • התקפת טרומפווסקי • התקפת טורה • התקפת הודג'סון • פתיחת לארסן |  |
| פתיחות שיטתיות | שיטת לונדון • שיטת קול |  |
| פתיחות ללא סיווג | פתיחה איטלקית • פתיחה אנגלית • פתיחת בירד • פתיחה ספרדית • פתיחה ספרדית, וריאצית ההחלפה • פתיחה וינאית (משחק וינה) •  פתיחת ארבעת הפרשים • פתיחת רץ המלך • פתיחה קטלאנית • פתיחת רטי  • פתיחת בארנס • פתיחת סארגוסה • פתיחה פולנית • פתיחת גרוב • פתיחת אנדרסן • פתיחת קלמנץ • פתיחת דורקין • פתיחת אמאר • פתיחת דאנסט • פתיחת וור • פתיחת דספרז • פתיחת מיזס • פתיחת ואנ'ט קרויג'ס |  |
| אחר | אנציקלופדיית פתיחות שחמט • מלכודות בפתיחה בשחמט |  |
ראו גם פורטל השחמט • קטגוריה:פתיחות שחמט • קטגוריה:שחמט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4267320-3
המצור על דוברובניק

המצור על דוברובניק, הוא מצור שהוטל על העיר דוברובניק, על ידי הצבא הלאומי של יוגוסלביה בעת מלחמת העצמאות של קרואטיה, בשל הכרזת העצמאות של קרואטיה, בניסיון לבלום את התפרקות יוגוסלביה. המצור נמשך מאוקטובר 1991 עד מאי 1992, אז הוסר במתקפת נגד של הצבא הקרואטי. שחרור השטח שהוחזק בידי הצבא היוגוסלבי הושלם ביולי של אותה שנה.
רקע

עם הכרזת העצמאות של קרואטיה, החלה התקפת הצבא הלאומי של יוגוסלביה (סרבית Југословенска народна армија; Jugoslovenska narodna armija) על המדינה. לפני התפרקות יוגוסלביה הייתה נוכחות הצבא היוגוסלבי באזור דוברובניק קטנה יחסית בשל היותה יעד תיירותי ובשל התפיסה כי נוכחות צבאית אינה עולה בקנה אחד עם ענף התיירות. בשל כך העיר לא הייתה במוקד הלחימה בחודשים הראשונים לאחר תחילתה, אך ב-1 באוקטובר 1991 התקדם הצבא היוגוסלבי מכיוון מונטנגרו ובוסניה-הרצגובינה וכבש את אזור העיר, ובכלל זה גם את העיר צאבטט ואת שדה התעופה של דוברובניק. כוחות אלה מנו כ-7,500 עד 20,000 חיילים של הצבא היוגוסלבי עצמו ושל כוח ההגנה של מונטנגרו. למולם ניצבו כ-1,500 חיילי חטיבת החי"ר ה-163 של צבא קרואטיה, ואליהם נוספו לאחר מכן כ-300 חיילי גדוד החי"ר ה-9 של כוחות ההגנה של קרואטיה (HOS - Hrvatske obrambene snage).
מבחינת קרואטיה היה מיקומה של העיר בעייתי לארגון הגנה יעילה והבטחת אספקה. העיר שוכנת בקצה הדרומי של המדינה ומוקפת גבעות והרים מצפון וממזרח; העורף הטריטוריאלי שלה צר והיא כלואה בין בוסניה הרצגובינה לים. בנוסף לכך העיר וסביבתה מנותקים גאוגרפית מיתר המדינה על ידי הפרוזדור לים שנשלט על ידי בוסניה הרצגובינה בסמוך לעיר נאום. עם זאת הצבא היוגוסלבי לא הצליח לכבוש את העיר, ובמקום זאת תפס עמדות בגבעות שמסביב לה והטיל עליה מצור.
המצור

המצור משך את תשומת הלב הבינלאומית בשל תמונות הפצצת העיר העתיקה, ובשל כך שמדובר באתר מורשת עולמית. ב-6 בדצמבר 1991 ניחתה על העיר ההפצצה הכבדה ביותר, אשר גבתה את חייהם של 13 אזרחים לפחות ופצעה 60 אחרים. הפצצת העיר נמשכה עד סוף שנת 1991, מועד בו נכנסה לתוקפה הפסקת האש האחרונה. עיקר כוחות הצבא היוגוסלבי נסוגו לבוסניה הרצגובינה, והצבא הקרואטי ניצל זאת ויצא להתקפה שהביאה להסרת המצור מהעיר ב-26 במאי 1992. מבצעים נוספים שחררו את יתר השטח בו החזיק הצבא היוגוסלבי עד סוף יולי 1992. לפי הערכת הצלב האדום נהרגו 114 אזרחים כתוצאה מההפצצות.