stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אסא כשר

| --- | --- |

פרופ' אסא כשר, 2019
 לידה:  6 ביוני 1940 (בן 84) המנדט הבריטי ירושלים, פלשתינה (א"י)
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 זרם:  פילוסופיה אנליטית
 תחומי עניין:  פילוסופיה של השפה, פילוסופיה של הדת, אתיקה
 עיסוק:  פילוסוף, מרצה באוניברסיטה, בלשן, אתיקאי 
 הושפע מ:  ליבוביץ, בר הלל
 מדינה:  ישראל 
 יצירות ידועות:  רוח צה"ל 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (2000) 
 בן או בת זוג:  נעמי כשר 
 
אסא כשר (נולד ב-6 ביוני 1940 בירושלים) הוא פרופסור אמריטוס לפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב העוסק בפרגמטיקה של השפה ובאתיקה מקצועית. הוא זוכה פרס ישראל בפילוסופיה והיה ממחברי "רוח צה"ל".
קורות חיים

אסא כשר נולד בירושלים לסופר שמעון כשר, בנו של הרב מנחם מנדל כשר, ולצפורה, בתו של הרב יעקב רבינוביץ', רבה של רוגולי, בנו של הרב צבי יהודה רבינוביץ' תאומים. אחיו הוא פרופסור רימון כשר. בצעירותו היה מקורב במיוחד לסבו, הרב מנחם מנדל כשר, ועזר בעריכת כתביו.
כשר למד בתיכון עירוני א' תל אביב, ואת שירותו הצבאי עשה ביחידה של אגף המודיעין שהייתה מסונפת לממר"ם. 
הוא למד מתמטיקה באוניברסיטה העברית במסגרת העתודה האקדמית, ובשנת 1963 סיים תואר שני במתמטיקה, מתמטיקה שימושית, והיסטוריה ופילוסופיה של המדעים. את עבודת הגמר עשה בהנחיית פרופסור מיכאל רבין. בשנת 1964 החל לעבוד כמדריך במתמטיקה באוניברסיטת בר-אילן.
בשנת 1971 סיים את עבודת הדוקטורט, שעסקה בפילוסופיה של השפה,  בהנחייתו של פרופסור יהושע בר-הלל. באותה שנה יצא לארצות הברית לשנת מחקר והוראה באוניברסיטת טקסס באוסטין כמלגאי פולברייט. בשנת 1975 מונה לפרופסור חבר באוניברסיטת תל אביב, ובשנת 1979 מונה לפרופסור מן המניין.
כשר חיבר כמאה וחמישים פרסומים מדעיים. בשנת 1971 ייסד עם אלכס בלום את הרבעון הישראלי "Philosophia", שאותו ערך עד 1975 לצד בלום, ומאז ועד 2022 שימש כעורכו הראשי. בשנת 2022 הופסקה כהונתו כעורך כתב העת לאחר שפורסמו בו מאמרים בעלי תוכן אנטישמי, והופסק הזיהוי של כתב העת עם ישראל. הוא מכהן כעורך מדעי הרוח של המהדורה השנייה של "האנציקלופדיה העברית" וכחבר מערכת בכתב העת הבין-לאומי "Journal of Military Ethics". הוא זוכה פרס יצחק שדה לספרות צבאית על ספרו "אתיקה צבאית". כמו כן, היה בעל טורים קבועים בעיתונים "מעריב" ו"תל אביב".
בשנת תש"ס (2000) הוענק לו פרס ישראל לחקר הפילוסופיה הכללית, פרס בו זכה גם סבו ארבעים שנה קודם לכן. כיום הוא מופקד על הקתדרה לאתיקה מקצועית ולפילוסופיה של הפרקטיקה, וקודם לכן כיהן כראש הקתדרה לפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב. משמש כסגן יו"ר המרכז לאתיקה בירושלים.
פעילות ציבורית

בשנות ה-90 היה כשר שותף לחיבור "רוח צה"ל", הקוד האתי של צבא ההגנה לישראל. הקוד יונק את ערכיו ממורשת ישראל, ערכי המוסר של היהדות, ערכי הדמוקרטיה וכללי המשפט הבין-לאומי.
בעקבות אירועי האינתיפאדה השנייה חיברה ועדה, ביחד עם כשר, מסמך העוסק בסוגיות מוסריות הייחודיות למצב של עימות מוגבל המתנהל בשטחים מאוכלסים. ביחד עם האלוף עמוס ידלין חיבר כשר מאמר המציג נימוקים מוסריים לסיכולים הממוקדים נגד פעילי טרור. בית המשפט העליון התייחס, בין היתר, למסמך זה בפסק הדין שעסק בחוקיות השימוש באמצעי זה בשטחים.
כשר היה חבר בוועדות ציבוריות שונות, והיה יו"ר של אחדות מהן. בשנת 2005 הגישה את המלצותיה ועדה בראשותו הוועדה לגיבוש האתיקה של הפצת מידע על ניירות ערך באמצעות האינטרנט.
בין השנים 2000–2005 שימש כיו"ר ועדת המשנה הפילוסופית/ערכית בוועדה לענייני החולה הנוטה למות.
בנובמבר 2006 הוזמן כשר להופיע בפני ועדת וינוגרד לחקירת אירועי מלחמת לבנון השנייה, כעד מומחה בנושאי אתיקה צבאית. כשר נשאל על סוגיות מוסריות שונות, כגון הלגיטימציה של היציאה למלחמה בנסיבות הקיימות, חוקיות הירי על מחסני תחמושת המוסתרים בתוך בניינים רבי-קומות, ושאלות שונות הנוגעות למידת הטמעת ערכי צה"ל בצבא.
בין 2003 ל-2006 היה חבר ב"וועדה להכנת כללי אתיקה לחברי הכנסת", בראשות שופט בית המשפט העליון בדימוס יצחק זמיר. ההמלצות הוגשו לכנסת בדצמבר 2006.
בתחילת ינואר 2007 הגישה את המלצותיה ועדה בראשותו שמונתה על ידי מועצת הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו לשם בדיקת הופעתה של פרסומת סמויה בתוכניות טלוויזיה.
בין השנים 2008–2012 היה חבר בוועדת שמגר שעסקה בקביעת עקרונות לניהול משא ומתן לפדיון שבויים ונעדרים.
ביוני 2017 פורסם מסמך שחיבר לבקשת שר החינוך נפתלי בנט, המסדיר ומגביל פעילות פוליטית והתבטאויות פוליטיות של מרצים. ההצעה נתקלה בביקורת חריפה. תוך יום מפרסום המסמך, חתמו כאלף מרצים על עצומה בה הם מתחייבים להתעלם מן המסמך, בטענה שאין לשלטון זכות להתערב בהתבטאויות באקדמיה.
השקפתו

בשנות ה-70 הוריד כשר את הכיפה כדי לבדל את עצמו מאנשי גוש אמונים.
ב-1992 הוצב במקום ה-110 ברשימת מרצ לבחירות לכנסת השלוש עשרה, בבחירות לכנסת הארבע עשרה בשנת 1996 הוצב במקום ה-105. לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע בשנת 2021 הצטרף למפלגת ותיקי ישראל בראשותו של דני יתום.
עיסוקו של כשר באתיקה צבאית משך ביקורת ציבורית. בעקבות כתבה שפורסמה ב-1997 ב"ידיעות אחרונות", בה נטען כי הוא מגן באופן בלתי ביקורתי על ה"ממסד הצבאי" ומציג עצמו כדובר של ההורים השכולים, כשר הגיש תביעת דיבה נגד מי שצוטטו בכתבה כמי שאמרו את הדברים. הנתבעים טענו בבית המשפט שדבריהם המהותיים הוצאו מהקשרם וסולפו על ידי העיתונאי, ולחלופין שאמרו את הדברים במסגרת ויכוח אקדמי לגיטימי. שופטת בית משפט השלום דחתה את התביעה. כשר הגיש ערעור לבית המשפט המחוזי, ומשך אותו כשהנתבעים הסכימו להתנצל על הדברים שאמרו, ב"ידיעות אחרונות" וב"הארץ".
יש שטענו כי כתיבתו פועלת במסגרת מסורת פילוסופיית השפה הרגילה, המצמצמת את עיסוקה להנהרת מושגים המשמשים בשפה מבלי לבחון את הקשרם הממסדי והחברתי ואת תוקפם המוסרי, ובכך גם היא משוללת תוקף מוסרי.
ביוני 2014 מחה כשר על מדיניות היד הקפוצה של צה"ל בכל הנוגע לחלוקת אותות לחימה, ובמפגש עם חברי פורום "רצועת הביטחון מלחמה ללא שם" הסכים שיש להעניק אות לחימה לחיילים שלחמו בלבנון מיוני 1982 עד מאי 2000.
לאחר פרשת אלאור אזריה גיבה את תגובת פיקוד צה"ל וסבר כי השסע בעם מדומה וגינה את אלה שתקפו את בית הדין הצבאי. בעקבות מתן פסק הדין בערעורו של אזריה אמר כשר שהעונש שנגזר על אזריה מקל מדי, ומשקף "פגיעה בקוד האתי ובערכים של חיי אדם וטוהר הנשק".
באפריל 2020 מתח כשר ביקורת על התנהלות משרד הבריאות והממשלה במהלך משבר הקורונה. בריאיון שנערך עמו התייחס כשר לסוגיות מוסריות, אתיות וערכיות שהתעוררו במהלך המשבר.
ב-2020 הצטרף למועצת החרום הציבורית למשבר הקורונה ומתח ביקורת על חיסון ילדים נגד קוביד-19 שמטרתו להגן על מבוגרים.
ב-2022, לאחר פרסום תוצאות הבחירות לכנסת ה-25 בהן ניצח גוש הימין ומפלגות המגזר החרדי והדתי לאומי זכו בכמחצית המנדטים של גוש הימין, פרסם כשר פוסט בפייסבוק ובו מתח ביקורת קשה על המגזר החרדי ועל המגזר הדתי לאומי לפיה חלו שני שינויים מהותיים בעם היהודי בישראל, שתי "מוטציות". האחת של חיי טפילות על חשבון אחרים, והשנייה שמקדשת את הקרקע ללא חמלה ומוסר.. הפוסט הוסר מפייסבוק באותו יום בעקבות תלונות משתמשים.
בקיץ 2023 ניסח כשר את מסמך "ט"ו העיקרים של היהדות הליברלית", שבו הוא מאמץ ערכים ועקרונות כמו "חירות", "שוויון" ו"דמוקרטיה", שלדבריו הם מהותיים להגדרתו של האדם היהודי כמוסרי וחופשי על פי התפישה הליברלית.
משפחתו

רעייתו, נעמי כשר, היא דוקטור המלמדת פילוסופיה במכללה האקדמית תל אביב-יפו ובאוניברסיטת חיפה, ומתמחה בהגותו של פרופ' ישעיהו ליבוביץ.
לאסא ונעמי כשר נולדו שלושה ילדים והם מתגוררים ברמת גן. בכורם יהורז, שהיה מפקד פלוגה בדרגת רב-סרן בחיל השריון, נהרג בתאונה בעת טיול בסיני ב-5 באוקטובר 1991. יהורז כשר נהרג בעת שהיה בחופשת לימודים, ולא בשירות פעיל, ולכן הוכר כשר כאב שכול רק בעקבות אישורה של ועדת חריגים שדנה בכך, וקבעה שינוי מדיניות כללי בסוגיה זו. כשר הקים את "עמותת יהורז" להנצחת זכר בנו, במסגרתה תרמה משפחתו מועדון סגל וספריות לגדוד שבו שירת בנו, וכן קרן פרסים וקורס על "מדע, טכנולוגיה ומוסר" בטכניון. לזכרו נבנה פסל, נכתבו שתי יצירות מוזיקליות, יצאו לאור ספרים אחדים, בהם על "מידות ורגשות" ועל "אתיקה צבאית", ונערכו הרצאות וקונצרטים.
ספריו

לוגיקה ובלשנות
רוח איש – עם עובד
דרך הרוח
ספר קטן על משמעות החיים – הוצאת הקיבוץ המאוחד ועמותת יהורז
אתיקה צבאית – הוצאת משרד הביטחון
יהדות ואלילות – הוצאת משרד הביטחון
אתיקה ישראלית – בביטחון, בפוליטיקה, באקדמיה ועוד, כתר ספרים, 2022
עוד על אתיקה ישראלית – ברפואה, בחינוך, בעסקים ובתחומים נוספים, כתר ספרים, 2023
ספר הנוכחות: על המקום האמיתי של המתים בתוך חיינו, כתר ספרים, 2025
בעריכתו:
מידות ורגשות – הוצאת עמותת יהורז
משמעות החיים – הוצאת הקיבוץ המאוחד ועמותת יהורז
ספר ישעיהו ליבוביץ
מוסר והשכל
פרגמטיקה – שישה כרכים (אנגלית)
השפה במוקד (אנגלית)
המפנה החומסקיאני לכבוד נועם חומסקי (אנגלית)
מבואות לאתיקה א המרכז לאתיקה ירושלים והוצאת מאגנס
עיונים באתיקה 1 המרכז לאתיקה ירושלים והוצאת מאגנס
לקריאה נוספת

ורד לוי-ברזילי, 17 שיחות עם אסא כשר, הוצאת כנרת זמורה-ביתן
ניב גולדשטיין, ישעיהו ליבוביץ ואסא כשר – על דת, פוליטיקה ומוסר, רסלינג, 2011
גדי בלום וניר חפץ, אתיקה ומוסר – אסא כשר, ישראן לאן – 18 שיחות עם האנשים שמעצבים את פני המדינה, ידיעות אחרונות ספרי חמד, תל אביב, 2008, עמודים 323–354.
הערות שוליים

↑  סיפור חייו של פרופסור אסא כשר באתר הקשר הרב דורי
↑  מוסמך למדעי הטבע, חרות, 17 ביוני 1964
↑  אסא כשר – קורות חיים
↑  בבר אילן ילמדו השנה רוסית, מעריב, 24 באוגוסט 1964
↑  Justin Weinberg, Philosophy Journal Hosts Debate on “Jewish Influence” (updates: Article Retracted; Journal Gets New Editor) - Daily Nous, dailynous.com, ‏2022-01-03 (באנגלית אמריקאית)
↑  כותרת המשנה של כתב העת כעת היא "A Global Journal of Philosophy" לאחר שבעבר היא הייתה "Philosophical Quarterly of Israel". כאן:
↑  עמוס הראל, בצה"ל מציגים נימוקים מוסריים להתנקשויות, באתר הארץ, 5 בספטמבר 2003
↑  עדותו בפני "ועדת וינוגרד לבדיקת המערכה בלבנון 2006"
↑  יצחק זמיר, סוזי נבות, אסא כשר, דו"ח הוועדה להכנת כללי אתיקה לחברי הכנסת, ירושלים: כנסת ישראל, 2006
↑  המלצות הוועדה

מסקנות הוועדה: מה מותר ומה אסור, באתר ynet, 2 בינואר 2007
↑  כללי התנהגות ראויה בחפיפה בין פעילות פוליטית לפעילות אקדמית, באתר "הארץ", יוני 2017
↑  רוביק רוזנטל, פרס ישראל לפרופ' אסא כשר ולפרופ' ירמיהו יובל – המצפן המוסרי של החברה הישראלית, באתר nrg‏, 4 בפברואר 2000
↑   יהונתן ליס, דני יתום הודיע על הקמת מפלגה חדשה: "ותיקי ישראל", באתר הארץ, 6 בינואר 2021
1 2  שרה ליבוביץ-דר, הפילוסופיה של העלבון, באתר הארץ, 23 באפריל 2003
↑  "אסא כשר והפרופסורים", מוסף "הארץ", 15 באפריל 2005
↑  ענת מטר, ‏מה מאפשר את אסא כשר, מטעם 6, יוני 2006, עמ' 121–142
↑  אות הניצחון, מתוך מעריב, 6 ביוני 2014; כפי שהועלה באתר "פרש"
↑  הרמטכ"ל של כולנו
↑  פרופ' אסא כשר: העונש של אזריה קל מדי, זה מסר גרוע, באתר "כאן", 31 ביולי 2017
↑  פרופ' אסא כשר על משבר הקורונה – ישראל תת-רמה בהתנהלות הארגונית במשבר, באתר הדוקטור – פורטל בריאות ורפואה, ‏2020-04-14
↑  אסא כשר ורבקה כרמי, ‏חיסון הילדים: האתיקה שמעבר לוויכוח על מספרים | דעה, פרופ' אסא כשר ופרופ' רבקה כרמי, באתר גלובס, 9 במאי 2021
↑  אסא כשר על תוצאות הבחירות: המוטציה החרדית הפכה לטפיל כלכלי, באתר ערוץ 7, 3 בנובמבר 2022.
↑  ט"ו העיקרים ליהדות ליברלית, באתר פייסבוק, 14 באוגוסט 2023
↑   גילי איזיקוביץ, פרופ' אסא כשר: "אולי כל הרעיון של מדינה עצמאית גדול על העם היהודי", באתר הארץ, 20 בפברואר 2025
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275108305171  PLWABN: 9810668891105606  BIBSYS: 90115586  BnF: cb12212562d (data)  CiNii: DA03574414  GND: 108674185  ISNI: 0000 0001 1059 7742  LCCN: n83179773  NSK: 000026251  NTA: 074460846  RERO: 02-A003443592  SUDOC: 030778247  VIAF: 44347679   WorldCat (עם VIAF): 44347679 
אסא כשר בבית התפוצות, 2017
אסא כשר באירוע "שבתרבות" בקריית אונו עם אבי בטלהיים
דבר (משפחת אדמס)

| --- | --- |

דמותו של "דבר", מתוך "משפחת אדמס"
 הופעה ראשונה:  Homebodies (הופעה רשמית בשנת 1954)
 יוצרים:  צ'ארלס אדמס
 גילום הדמות:  טד קאסידי וג'ק פוגלין (1964–1966, 1977) כריסטופר הארט (1991–1998) סטיבן פוקס (1998) ויקטור דורובנטו (2022–)
 מידע
 שם אמיתי:  דבר ד. דבר
 גזע:  כף יד אנושית
 מין:  לא ידוע (אם כי סביר להניח שמדובר בזכר)
דבר (באנגלית: Thing) הוא גף בדיוני שנוצר על ידי הקריקטוריסט האמריקאי צ'ארלס אדמס בשנת 1938 ומופיע בזיכיון האמריקאי "משפחת אדמס".
יצירת הדמות > רקע

האזכור הראשון של לדמותו של "דבר" הופיע בקריקטורה שצייר צ'ארלס אדמס עבור כתב העת "הניו יורקר" ב-10 בנובמבר 1945, שם מופיע שלט על השער לאחוזת משפחת אדמס עליו נכתב: "היזהרו מהדבר" (באנגלית: "Beware of the Thing"). קריקטורה שלאחר מכן עובדה עבור סדרת הטלוויזיה משנת 1964, בה ניצב שלט עם כיתוב זהה על שער האחוזה של המשפחה. במקור, למעשה, "דבר" אינו יד כלל, אלא נוכחות בלתי-מזוהה, המופיעה בלא פחות משלושים קריקטורות של אדמס מאז 1938. על פי קריקטורות אלו, מדובר היה באדם חששן וביישן המתנייד בתוך קירות האחוזה, שרק ראשו וזרועותיו נגלו לעין. דמות זו, שלעולם לא דיברה, הופיעה לעיתים קרובות בעודה מציצה על מעשי בני המשפחה מהמעקה או בשולי הקריקטורות או אפילו נעולה בכלוב, עליו יושבת מורטישה במהלך שיט בסירה.
יצירת הדמות > פיתוח

במהלך פיתוחה של סדרת הטלוויזיה בשנת 1964, החליטו המפיקים להפוך את דמותו של "דבר", לגף, כף יד קטועה, המשרתת את בני משפחת אדמס לצדו של לרץ' ומופיעה מתוך קופסאות או חריצים בקיר, ככל הנראה בהשראת קריקטורה המציגה שתי ידיים היוצאות מתוך הפטיפון על מנת להחליף תקליטים, וכן בהשראת קריקטורות נוספות בהן הופיעו "ידיים" שיוצאות מחריצים וממקומות שונים ברחבי האחוזה. בנוסף, במהלך הסדרה נחשף כי שמו המלא הוא "דבר ד. דבר".
הופעותיו בזיכיון > תפקידו

בין תפקידיו של "דבר" כמשרת המשפחה, נכללו המטלות להביא את הדואר, להעביר סיגרים לגומז ואז להדליק אותם, להחליף ערוצים במכשיר הטלוויזיה של המשפחה, להחזיק את הצמר של מורטישיה אדמס בזמן שהיא סורגת, ולדאוג להחלפת התקליטים בפטיפון (ובמיוחד בזמן ריקודי הטנגו של גומז ומורטישה); תפקידיו אלו וסיפור הרקע לדמותו התקבעו במיוחד במהלך פיתוח הסדרה המקורית. בפרק פלאשבק המספר את סיפור היכרותם של גומז ומורטישה, נחשף כי "דבר" מלווה את משפחת אדמס מאז ילדותו של גומז עצמו, מה שמרמז כי "דבר" הוא נצר למשרתי-יד וכי יש רבים מבני מינו – בפרק נוסף נחשף דיוקנם של הוריו, כף יד גברית וכף יד נשית; ובפרק אחר, "דבר" אף מתאהב ב"ליידי אצבעות", כף יד נשית המשרתת את הנסיכה מיליסנט פון שלפ.
לאורך הופעותיו בזיכיון, מורטישה תמיד מעריכה מאוד את שירותיו של "דבר"; המשפט "תודה לך, דבר", אותו היא אומרת באופן תכוף הפך לאחד ממשפטיה הידועים ביותר בסדרה ובזיכיון עצמו; כמו אמה לפניה, אף ונסדיי מרבה להביע את תודתה על עזרתו של "דבר" בענייניה השונים. "דבר" אינו מסוגל לדבר, והתקשורת בינו לבין שאר בני המשפחה נעשית באמצעות צקצוק באצבעותיו, איתות בקוד מורס, כתיבה או סימון האל"ף-בי"ת.
למרות היותו גף קטוע המסוגל לתקשר רק באמצעות מחוות וסימנים, "דבר" נחשב לקול ההיגיון בין בני המשפחה.
הופעותיו בזיכיון > גילום דמותו

בסדרה "משפחת אדמס", את דמותו של "דבר" גילם השחקן טד קאסידי, שגילם בנוסף את דמותו של לרץ'. בסצנות בהן הופיעו "דבר" ולרץ' הופיעו יחד, את דמותו גילם חבר צוות אלמוני. בעקבות גובהו של השחקן, שעלה על 2 מטרים, צילומי הסצנות בהשתתפות דמותו של "דבר" היו מסובכים, שכן קאסידי נאלץ לשכב על עגלה ולהניח את ידו מתחת לקופסה שממנה הגיח. במהלך הסדרה, קאסידי השתמש בידו הימנית, למעט במקרים מסוימים, בהם החליף לידו השמאלית רק על מנת לבדוק האם מישהו ישים לב לשינוי.
בסרטים "משפחת אדמס" (1991), "החיים על פי משפחת אדמס" (1993) ו"משפחת אדמס: המפגש" (1998), את דמותו של "דבר" גילם הקוסם כריסטופר הארט. בסרטים אלו, תודות להשתכללות האפקטים הוויזואליים, התאפשר "להוציא" את "דבר" מחוץ לקופסאות ולאפשר לו לנוע כעכביש ברחבי האחוזה. לאחר שצפה בהופעותיהם של קוסמים ופנטומימאים רבים, שלא שיכנעו במיוחד את זוננפלד, חזר זוננפלד לבחון את הארט, שבין אלו שנבחנו היה זה שהרשים אותו יותר מכל. תפקידו של הארט היה מורכב יותר משל קאסידי, משום שהיה עליו לא רק לבטא בהצלחה את הרגשות שהדמות חשה כגף קטוע, אלא גם בצורה שתובן ותתחבב על ידי הצופים. בנוסף, גילום דמותו של "דבר" התברר כמסובך למדי, שכן הארט נאלץ לגלח את זרועו עד המרפק מדי יום, לעטות תותבת שגרמה לאמתו להיראות קטומה ולבצע פעולות יד מורכבות למדי בתנוחות ומצבים מביכים.
בסדרה "משפחת אדמס החדשה" (1998), את דמותו של "דבר" גילם השחקן והקוסם הקנדי סטיבן פוקס.
בעיבודו המוזיקלי של הזיכיון, מופיעה דמותו של "דבר", בגילומו של אחד מחברי אנסמבל השחקנים, רק בתחילת העלילה, בעודו פותח את הווילון. בגרסת הסיור הלאומי של המחזמר, נוספה סצנה בה פאגסלי נושא את "דבר" על כרית בחתונתם של ונסדיי ולוקאס, בעוד ש"דבר" מחזיק את טבעות הנישואין.
בסדרה "ונסדיי" את דמותו של "דבר" יגלם ויקטור דורובנטו. דמותו קיבלה מראה דמוי-פרנקשטיין, והוא משמש כבן-לווייתה ושותפה לסוד של ונסדיי באקדמיית "נוורמור" לאחר שנשלח לרגל אחריה מטעם הוריה.
הערות שוליים

1 2 3 4  H. Kevin Miserocchi and Charles Addams, The Addams Family: An Evilution, Logos Edizioni, 2010.
↑  Beware of the Thing (JPG), Addams Family Wiki, Fandom.
1 2  The Addams Family (1964), "Thing Is Missing", March 5, 1965.
↑  The Addams Family (1964), "Morticia's Romance: Part 1", September 24, 1965.
↑  The Addams Family (1964), "Morticia Meets Royalty", October 8, 1965.
1 2  "Ted Cassidy". IMDb. Retrieved September 25, 2022.
↑  Joe Blevins, Meet the talented magician who played Thing in The Addams Family, news.avclub.com, October 25, 2016.
1 2 3  Anthony C. Ferrante and Bill Warren, The Addams Family - Official Addams Family Magazine, in Fangoria Presents, #3, Fangoria, February 25, 1992.
↑  Graves, Sabina, Tim Burton's Wednesday Clip Reveals an Old Friend Lending a Hand, Gizmodo, ‏September 24, 2022
| משפחת אדמס מאת צ'ארלס אדמס |
| --- | --- | --- |
| דמויות | גומז אדמס • מורטישה אדמס • פאגסלי אדמס • ונסדיי אדמס • דוד פסטר • סבתא • לרץ' • דבר • הדודן זה |  |
| טלוויזיה | משפחת אדמס (1964–1966) • משפחת אדמס (1973) • ליל כל הקדושים עם משפחת אדמס החדשה (1977) • משפחת אדמס (1992–1993) • משפחת אדמס החדשה (1998–1999) • ונסדיי (2022-הווה) |  |
| קולנוע | משפחת אדמס (1991) • החיים לפי משפחת אדאמס (1993) • משפחת אדמס: המפגש (1998) • משפחת אדמס (2019) • משפחת אדמס 2 (2021) |  |
| תיאטרון | משפחת אדמס (מחזמר) |  |
דמותו של "דבר" בסדרה "ונסדיי", בגילומו של ויקטור דורובנטו.
כוחות ופיקוד בקרב אוסטרליץ

פריסת הכוחות בתחילת הקרב
שלושה צבאות נלחמו בקרב אוסטרליץ - הצבא הצרפתי מזה וצבאות אוסטריה ורוסיה מזה. מבנה הפיקוד שלהם היה שונה באופן מהותי זה מזה. הצבא הצרפתי נהנה ממטה מסודר עם שרשרת פיקוד יעילה וברורה. צבאות בעלות הברית היו שרויים בתוהו ובוהו ולעיתים הכוחות קיבלו פקודות ממפקדים של כוחות אחרים, הקיסרים התערבו בהחלטות הדרג המקצועי ועוד.
הצבא הצרפתי

בקרב אוסטרליץ הצבא הצרפתי, המוכר גם כגרנד ארמה, התחלק לכמה גופים עיקריים: המשמר, עתודת פרשים, דיוויזיית גרנדירים וחמישה קורפוסים. בדרך כלל מפקד הקורפוס נשא בתואר מרשל של צרפת. קורפוס היה מעין ארמייה בזעיר אנפין. הוא הורכב מדיוויזיות אחדות אשר בתורן התחלקו לחטיבות. גודלו של הקורפוס לא היה קבוע ויתרה מכך, דיוויזיות שלמות היו יכולות לעבור בין קורפוסים שונים (בדומה לצבאות מודרניים). רובו של הקורפוס הורכב מחי"ר, אך היה לו גם כוח פרשים גדול וכמות תותחים גדולה.
המשמר כלל את החיילים האמיצים והמצטיינים מכל זרועות היבשה ובדרך כלל לא השתתף בקרבות. תפקידו העיקרי היה שמירת עתודת עלית להבקעה. אם המשמר כן יצא להתקפה, הצלחתו הייתה כמעט ודאית. דיוויזיית הגרנדירים הורכבה מפלוגות גרנדירים שהוצאו מיחידות עורפיות ומיחידות שהרכיבו את חילות המצב במבצרים השונים. בנוסף לגרנדירים שירתו בדיוויזיה זו גם חיילים קלים רבים שנקראים "קרביניירים", שהיוו מקבילה לגרנדירים אצל החי"ר הקל.
בראש שרשרת הפיקוד עמד נפוליאון שהסתייע במטה (מפקדה) מסועף שחלקו הוקדש לעבודה ממשלתית שוטפת, עקב תפקידו הנוסף של נפוליאון כראש המדינה של צרפת. המרשלים היו כפופים לו באופן ישיר ובדרך כלל נפוליאון לא התערב בהחלטותיהם, תוך כדי שהוא משאיר להם חופש רב. הצבא הצרפתי נלחם בקורפוסים, כך הקורפוס הרביעי הבקיע את הדרך לרמת פראצן, הקורפוס החמישי עמד באגף הצפוני וכך הלאה.
הצבא הצרפתי > יחידות צרפתיות שהשתתפו בקרב

להלן פירוט היחידות הצרפתיות שהשתתפו בקרב:
| שם הכח | מפקד | סד"כ | מיקום התחלתי | תפקיד | ביצועים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הקורפוס הראשון | ברנדוט | 13,000 חיילים; 24 תותחים | מעט דרומית לקורפוס החמישי של לאן (הקורפוס הצפוני ביותר). | תמיכה בקורפוס החמישי של לאן, תמיכה בקורפוס הרביעי (המסתער על רמת פראצן) | ברנדוט העדיף לשמור על חיי חייליו והיה הססן בקרב. |
| הקורפוס השלישי: | לואי ניקולא דאבו | 6,300 חיילים; 12 תותחים | האגף הדרומי | ריתוק התקפת בעלות הברית באגף זה | הקורפוס מילא בצורה טובה את תפקידו; ריתק את האויב וברגע הנכון עזר לקורפוס הרביעי לכתר את האויב |
| הקורפוס הרביעי: | ז'אן-דה-דייה סו | 23,600 חיילים; 35 תותחים | מרכז שדה הקרב, מול רמת פראצן | כיבוש רמת פראצן | הקורפוס מילא בצורה טובה את תפקידו; כבש את רמת פראצן ואחר מכן כיתר את האגף הדרומי של בעלות הברית |
| הקורפוס החמישי: | ז'אן לאן | 12,700 חיילים; 20 תותחים | האגף הצפוני | הבסת האגף הצפוני של בעלות הברית | הקורפוס מילא בצורה טובה את תפקידו; הביס את השדרה הרוסית שתקפה אותו, הדף את התקפת הפרשים וכבש את עמדותיו של האויב |
| דיוויזיית הגרנדירים: | ניקולא אודינו | 5,700 חיילים | מרכז שדה הקרב | עתודה | לא השתתף באופן פעיל בלחימה |
| עתודת הפרשים: | ז'ואקים מירא | 7,400 פרשים; 36 תותחים | האגף הצפוני | עתודה | עתודת הפרשים מילאה בצורה טובה את תפקידה; סייעה לכוחות החי"ר להדוף את התקפות הפרשים של האויב |
| המשמר: | ז'אן-בטיסט ברסייה | 5,500 חיילים; 24 תותחים | מרכז שדה הקרב | עתודה | יחידות הרגלים של המשמר לא נטלו חלק פעיל בלחימה; פרשי המשמר עזרו להתגבר על המשמר הרכוב הרוסי. |
בעלות הברית

הצבא האוסטרי היה דומה במידה רבה לצבא הרוסי. שרשרת הפיקוד הייתה דומה והמגרעות היו דומות. למעשה, רוב הצבאות האירופאים סבלו ממגרעות אלו. הקצינים קנו בדרך כלל את דרגתם בכסף מלא. חלק ניכר מהפיקוד העליון הורכב מגנרלים זקנים שהתנגדו לרפורמות ושינויים וכתוצאה מכך הצבא היה לא יעיל ומסורבל.
בניגוד לצבא הצרפתי, צבאות בעלות הברית הורכבו מרגימנטים. זאת יחידה בגודל של כ-1,000 עד 2,000 חיילים. הרגימנטים כונסו לחטיבות גדולות ומסורבלות, אך החטיבה הייתה יחידת אד הוק ולא שמרה על זהותה אחרי המלחמה. כתוצאה מכך, הצבא המאוחד היה חסר את הגמישות הרבה שאפיינה את הצבא הצרפתי. גם לצבא הרוסי היו כוחות משמר גדולים. הם הוכיחו את יכולתם בקרב כשכמעט ופרצו את החזית הצרפתית. בקרב עצמו החטיבות כונסו ליחידות אד הוק גדולות שכונו "שדרות".
הפיקוד של בעלות הברית היה חסר סדר ביותר. בגלל האופי המשותף של הצבא, ההחלטות היו צריכות להתקבל ביחד. בנוסף לכך, שני הקיסרים החליטו להצטרף לכוחות הלוחמים. היות שהם היו ראשי המדינות ולהלכה גם המפקדים של צבאותיהם, הם התערבו בצורה גסה בהחלטות הדרג המקצועי. הדרג המקצועי קיבל רק את הפיקוד הטקטי בקרב, אך את ההחלטה האסטרטגית לצאת לקרב קיבל הדרג הפוליטי. בגלל התבוסה האוסטרית באולם, רוב הכוחות שנכחו בקרב אוסטרליץ היו ממוצא רוסי, לכן גנרל רוסי בשם קוטוזוב קיבל את הפיקוד הטקטי על הצבא המשותף. על מנת לרצות את השותפה הקואליציונית גנרל אוסטרי תכנן את תוכנית בעלות הברית. לא רק שקוטוזוב התנגד למועד הקרב, הוא התנגד גם לתוכנית וביצועיו בשדה הקרב היו עלובים למדי.
בעלות הברית > יחידות בעלות הברית שהשתתפו בקרב

להלן פירוט יחידות בעלות הברית שהשתתפו בקרב:
| שם הכח | מפקד | סד"כ | מיקום התחלתי | תפקיד | ביצועים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| המשמר הרוסי | הנסיך הגדול קונסטנטין | 10,500 חיילים; 40 תותחים | מרכז שדה הקרב | עתודה | טובים מאוד: המשמר ניסה לכבוש בחזרה את רמת פראצן, אך כוחו לא עמד לו נוכח העדיפות המספרית הגדולה של הצרפתים |
| המשמר הקדמי של הצבא המאוחד | פיוטר בגרטיון (רוסי) | 13,700 חיילים; 42 תותחים | האגף הצפוני | התקפת האגף הצפוני של הצרפתים | בגרטיון כשל בתפקידו להביס את הכוחות הצרפתים שעמדו מולו, אך הוא גם היחיד שכוחותיו לא הושמדו בדומה לשאר הצבא. אחרי הקרב הצליח לסגת בצורה מאורגנת לעמדות חדשות. ככלל, ביצועיו היו הטובים ביותר בכל צבא הקואליציה. |
| המשמר הקדמי של האגף הדרומי | קנמייר (אוסטרי) | כ-7,000 חיילים, מחציתם פרשים; 12 תותחים | האגף הדרומי | התקפת האגף הדרומי של הצרפתים | עלובים. המשמר הקדמי לא הצליח להתגבר על הכוחות הצרפתים, למרות העדיפות המספרית שנהנה ממנה. בהמשך הושמד על ידי הצרפתים. |
| השדרה הראשונה | דוחטורוב (רוסי) | כ-13,500 חיילים; 64 תותחים | האגף הדרומי | התקפת הכוחות הצרפתים באגף הדרומי | עלובים. השדרה לא הצליחה לשתף פעולה עם הכוחות הנוספים שהיו בזירה. לא הביסה את הצרפתים למרות העדיפות המספרית המכרעת. |
| השדרה השנייה | לנז'רון (צרפתי בשירות הרוסים) | כ-11,500 חיילים; 30 תותחים | רמת פראצן (מרכז שדה הקרב) לאחר מכן ירד דרומה לתקוף את הצרפתים באגף זה. | התקפת האגף הדרומי של בעלות הברית | עלובים. השדרה לא הצליחה לשתף פעולה עם הכוחות הנוספים שהיו בזירה. לא הביסה את הצרפתים למרות העדיפות המספרית המכרעת. |
| השדרה השלישית | פשבישבסקי (רוסי) | 7,700 חיילים; 30 תותחים | רמת פראצן (מרכז שדה הקרב) לאחר מכן ירד דרומה לתקוף את הצרפתים באגף זה. | התקפת האגף הדרומי של בעלות הברית | עלובים. השדרה לא הצליחה לשתף פעולה עם הכוחות הנוספים שהיו בזירה. לא הביסה את הצרפתים למרות העדיפות המספרית המכרעת. |
| השדרה הרביעית | מילורדוביץ' (רוסי) וקולוורט (אוסטרי) | 23,900 חיילים; 76 תותחים | רמת פראצן (מרכז שדה הקרב) לאחר מכן ירד דרומה לתקוף את הצרפתים באגף זה. | התקפת האגף הדרומי של בעלות הברית | עלובים. השדרה לא הצליחה לשתף פעולה עם הכוחות הנוספים שהיו בזירה. לא הביסה את הצרפתים למרות העדיפות המספרית המכרעת. |
| השדרה החמישית | נסיך ליכטנשטיין | 5,375 פרשים; 24 תותחים | הנסיך טעה בקריאת המפה והופיע בתחילת שדה הקרב באגף הדרומי. לאחר מכן עבר לצפוני (האגף שבו הוא היה צריך להיות מלכתחילה) | תמיכה במשמר הקדמי של בגרטיון | בינוניים. השדרה לא הצליחה להביס את הפרשים הצרפתים. לא הצליחה למוטט את החי"ר הצרפתי. |
הערות שוליים

↑  רשימה מפורטת של כל היחידות עד רמת הרגימנט מפורטת בערך האנגלי המקביל (הקישור מצד ימין)
אתלטיקה באולימפיאדת אטלנטה (1996)

| --- | --- |

 היכל:  האצטדיון האולימפי סנטניאל
 תאריך התחלה:  26 ביולי 1996
 תאריך סיום:  3 באוגוסט 1996
 מתחרים:  2,057 מ-190 מדינות
 
 → 1992 2000 ← 
אולימפיאדת אטלנטה (1996) נערכה באטלנטה, ג'ורג'יה, ארצות הברית. תחרויות האתלטיקה נערכו בין ה-26 ביולי לבין ה-3 באוגוסט 1996. נערכו 44 תחרויות באתלטיקה במשחקים אלו (20 לנשים ו-24 לגברים), בהשתתפות 2,057 משתתפים (755 נשים ו-1,302 גברים) מ-190 מדינות.
אירועים בולטים

ארצות הברית (ארצות הברית) זכתה שוב במקום הראשון עם 13 מדליות זהב ו-23 מדליות בסך הכל. מספר שיא של מדינות זכו במדליה כלשהי, 46 מדינות בסך הכל.
בסך הכל נקבעו שני שיא עולם חדשים, שניהם לגברים, בריצות ל-100 ול-200 מטר.