stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרנסיסקו חאווייר
ביוגרפיה > ביפן > המסע ליפן

חאווייר לא היה יכול לצאת למסע ליפן מיד. חובותיו כמנהל הכללי של הישועים במזרח הרחוק חייבו אותו לטפל בעניינים מנהליים הקשורים למסדר. בנוסף, מותו הפתאומי של המושל הפורטוגזי של המושבות במזרח הרחוק, המשנה למלך דום ז'ואאו דה קסטרו (João de Castro‏; 1548-1500), ביוני 1548 אילץ את חאווייר להמתין למחליף דום גרסיה דה סה (Garcia de Sá). במשך 15 חודשים עסק חאווייר בפעילות אדמיניסטרטיבית של הקמת המרכז הישועי בגואה. בשיתוף ישועים נוספים, שהגיעו לגואה על מנת להצטרף אליו, הקים חאווייר ב"קולג' האמונה הקדושה", שנוסד כמה שנים לפני כן והועבר לישועים, מרכז לחינוך של כמרים ילידים ומומרים עבור הדיוקסיה של גואה שהשתרעה מכף התקווה הטובה שבדרום אפריקה ועד סין. במכתביו מתקופה זו הוא מציין לרעה את התנהגותם של הפורטוגזים ואת אורח חייהם הבלתי־נוצרי.
ב-15 באפריל 1549 יצא חאווייר למסע ליפן כשהוא מצויד במכתב המלצה מהמשנה למלך החדש למושל מלאקה. התלוו אליו שני משרתיו (סיני והודי ממלבר), אנג'ירו ושני היפנים הנוספים, ושני ישועים מקסטיליה: קוסמה דה טורס (Cosme de Torrès‏; 1570-1510), כומר ספרדי שהיה בעברו חייל שחאווייר פגש בגואה ושכנע אותו להצטרף למסדר הישועים, והאח חואן פרננדס (Juan Fernández 1526-1567). הוא עזב את גואה בספינה פורטוגלית בדרכו למלאקה. לפני צאתו ליפן כתב חאווייר מכתב לאיגנטיוס מלויולה ראש המסדר ובו פרט את מיקומם ומספרם של חברי המסדר במזרח הרחוק וסיפר על הכוונה לבקר ביפן:
למדתי מהשלטונות הטובים כי יש ארץ הקרובה לסין הקרויה יפן, כל תושביה עובדי אלילים שלא הושפעו ממוסלמים או מיהודים, ולהוטים ללמוד מה שאינם יודעים הן על דברים שבקודש והן על דברים טבעיים. החלטתי להגיע לשם מוקדם ככל שאוכל..
למסע זה נשא חאווייר עמו מתנות ל"מלך יפן" כיוון שהתכוון להציג את עצמו כשגריר האפיפיור. חאווייר וחבורתו הגיעו למלאקה ב-31 במאי 1549. במלאקה עברה החבורה לג'ונקה של שודדי ים סיניים שהייתה הספינה היחידה שהפליגה ממלאקה ליפן, כאשר מושל מלאקה, דום פדרו דה סילבה (Dom Pedro da Silva) מסייע להם בכסף ואספקה. הג'ונקה הפליגה ממלאקה ב-24 ביוני 1549.
ביוגרפיה > ביפן > קגושימה

חאווייר הגיע ליפן ב-15 באוגוסט 1549 ונחת בקגושימה, הנמל העיקרי של האן סצומה בדרום האי קיושו, והתארח אצל משפחתו של אנג'ירו. ב-29 בספטמבר הוא התקבל בסבר פנים יפות על ידי הדאימיו המקומי שימאזו טקאהיסה (島津 貴久‏; 1571-1514) שהיה מעוניין לחזק את הקשרים עם הסוחרים הפורטוגזים, ולכן התיר לחאווייר להטיף בתחום שלטונו. במכתב הראשון שכתב חאווייר מקגושימה ב-5 בנובמבר 1549 הוא מתאר את היפנים כעם הטוב ביותר בין עובדי האלילים שנתקל בו עד כה. את השנה הראשונה לשהותו ביפן הקדיש חאווייר ללימוד השפה היפנית. בעזרת אנג'ירו תורגמו ליפנית עיקרי האמונה הנוצרית ומסות קצרות, תרגום שחאווייר כתב באותיות לטיניות, ובו השתמש להטפה וללימוד. אנג'ירו לא היה משכיל ואיכות התרגום של הדוקטרינה הנוצרית שכתב הייתה ירודה ביותר. האב הישועי אלסנדרו ואליניאנו, שמונה ל"מבקר הכללי של המיסיונים בהודו המזרחי" ב-1573, כ-20 שנה אחרי ביקורו של חאווייר ביפן, ושבתקופתו גדלה מאוד הקהילה הנוצרית ביפן, כתב כי התרגום היה עבודה כה רשלנית וקלוקלת עד כי היא עוררה "קריאות בוז וצחוק, הן משום שהאמת בדבריו של האב לא נוסחה היטב, והן משום שהיא נכתבה באופן כזה שלא ניתן היה לקרוא אותה לפני אנשים משכילים מבלי שתעורר צחוק". הבעיה הלשונית הקשה ביותר שעמדה בפני חאווייר הייתה כיצד יש לומר אלוהים ביפנית. המושג היה זר לתרבות היפנית, וכשנשאל אנג'ירו איך מכנים ביפנית את האל הכל יכול הוא הציע את המונח "דאיניצ'י" (大日如来), מונח הלקוח מאסכולת שינגון (真言宗) בבודהיזם היפני (שאליה השתייך אנג'ירו במקור) והמתאר את ויירוקאנה, הבודהה הקוסמי, אחד מחמש בודהות החוכמה. רק זמן רב אחר כך הבין חאווייר את משמעות הביטוי והחל להשתמש במקום זאת בביטוי הלטיני המקובל "דאוס" (Deus). משום כך התקבל חאווייר בתחילה בסבר פנים יפות גם על ידי הנזירים הבודהיסטים. השימוש במונח הבודהיסטי והעובדה שחאווייר הגיע מהודו, מולדת הבודהיזם, גרם להם לחשוב כי חאווייר מטיף לסוג חדש של בודהיזם. למרות קשיים אלו הצליחו חאווייר ועוזריו להמיר את דתם של יותר ממאה יפנים בקגושימה לנצרות, חלקם הגדול קרובי משפחה של אנג'ירו, ושל קבוצה נוספת שהתגוררה בטירת איצ'יקו הסמוכה.
מכיוון שחאווייר נהג לתקוף בהטפותיו את הפעילות הבלתי מוסרית לדעתו של הנזירות הבודהיסטית, הבינו הנזירים בקגושימה כי חאווייר חותר תחתיהם, והם החלו להסית כנגדו ופנו לדאימיו בדרישה שיפסיק את פעילותו של חאווייר. בסופו של דבר נעתר להם הדאימיו ואסר על המרות דת נוספות, איסור שהמעבר עליו היה עונש מוות. חאווייר הבין שלא יוכל יותר לקדם את מטרותיו בקגושימה וביקש את רשותו של הדאימיו להגיע למייאקו (都 ביפנית עיר בירה), כינויה של קיוטו. על סמך הניסיון באירופה ניסה חאווייר להגיע לקיסר יפן בהנחה שאם יצליח לשכנעו להמיר את דתו ילכו ההמונים אחריו (שיטה שהוכחה כיעילה בניצור עמי אירופה). הדאימיו הסכים והעמיד לרשותו של חאווייר ספינה שהובילה אותו להיראדו, עיר ונמל מסחר באי באותו שם סמוך לקצה המערבי של קיושו. חאווייר הפליג להיראדו בסוף אוגוסט 1550, כשהוא משאיר את הטיפול בקהילת המומרים של קגושימה לאנג'ירו. חמישה חודשים אחר כך הצליחו הנזירים הבודהיסטים של קגושימה לגרשו מהעיר. הוא הפך לשודד ים ונהרג זמן קצר אחר כך.
ביוגרפיה > ביפן > היראדו וימאגוצ'י

חאווייר הגיע להיראדו בספטמבר 1550. קבלת הפנים שהעניקו לו הסוחרים הפורטוגזים שבנמל שכנעו את מצואורה טקאנובו (松浦 隆信‏; 1599-1529), הדאימיו המקומי, בחשיבותו של האיש והוא דאג לארח אותו. חאווייר שהה בהיראדו חודש ימים, ובתקופה קצרה זו הצליח לשכנע כמאה מתושבי האי להמיר את דתם לנצרות. הוא המשיך בדרכו לקיוטו יחד עם חואן פרננדס כשהוא משאיר לכומר הישועי קוסמה דה טורס לטפל בקהילה שבאי. אחד מבני הקהילה, סבסטיאן קימורה, היה ליפני הראשון שהוסמך לכמורה, אך הוא סיים את חייו על המוקד ב-1597.
מאוקטובר ועד דצמבר 1550 התגוררו חאווייר ובני לווייתו בימאגוצ'י שבקצה הדרומי של האי הונשו. כדרכו הטיף חאווייר לתושבי העיר מתוך הספר הכתוב באותיות לטיניות כשהאח פרננדס, שהצליח יותר מהאירופאים האחרים ללמוד יפנית, משמש כמתורגמן לשאלות הקהל. העניין שעורר גרם להזמנתו לחצרו של הדאימיו המקומי, אוצ'י יושיטאקה (大内 義隆‏; 1551-1507). הפגישה כמעט והסתיימה באסון. פרננדס קרא בקול קטעים מהדוקטרינה הנוצרית המתורגמת ליפנית שבה תקף, בין השאר, את תופעת מעשה סדום שאת מבצעיה כינה "מזוהמים יותר מחיה חסרת שכל". הגדרה זו הרגיזה מאוד את הדאימיו, אך הוא הסתפק בהפסקת הפגישה בחטף.
ביוגרפיה > ביפן > קיוטו

זמן קצר לפני חג המולד החל חאווייר במסעו צפונה לבירה קיוטו על מנת להיפגש עם הקיסר. חאווייר ופרננדס הלכו במזג אוויר חורפי קשה בדרך ארוכה לנמל הקרוב (ככל הנראה איוואקוני - 岩国市), ומשם הפליגו דרך הים הפנימי סטו לנמל סאקאי הסמוכה לאוסקה. על סמך מכתב המלצה שהביא עמו הוא שוּכן בביתו של אדם בשם קוּדוֹ שגם ארגן את המשך מסעו של חאווייר לקיוטו בחברת אציל יפני. לאכזבתו הגדולה התברר לו שקיוטו היא עיר הרוסה בעקבות סדרה של מלחמות אזרחים, ושהופעתו בבלויי סחבות כתוצאה מהמסע המפרך מונעת ממנו כל מפגש עם הקיסר היפני, שממילא התברר כחסר כל השפעה של ממש על הפוליטיקה של יפן. אף שהניסיון הסתיים בכישלון למד ממנו חאווייר כי הדרך לנצר את האוכלוסייה עוברת דרך השליטים המקומיים (הדאימיו) כיוון שאין ביפן שלטון מרכזי, וכי עוניו המופגן ששבה את לבם של הפראוואס בהודו והמלאים באיי מאלוקו דחה את היפנים.
ביוגרפיה > ביפן > ימאגוצ'י

הוא חזר במסע מזורז להיראדו וממנה הגיע לימאגוצ'י במרץ 1551. הפעם הוא התלבש בצורה מהודרת והוא הביא עמו את המתנות שייעד במקור ל"מלך יפן". הדאימיו המקומי, אוצ'י יושיטאקה שאותו הרגיז בביקורו הקודם בימאגוצ'י התרשם והרשה לחאווייר להטיף בתחומי שלטונו. הידיעות על הזרים ועל כך שיש בידם ידע רב, נפוצו בעיר ואל חאווייר הגיע זרם של מבקרים שהתעניינו בהסברים על תופעות הטבע כמו ליקויי חמה, שביט ותופעות שונות של מזג האוויר וחאוויר השתמש בהסברים על מנת לחתור למטרתו העיקרית, דיון ב"יוצר" של כל תופעות הטבע. לאחר התחלה מהוססת הגיעה ההצלחה. תוך ארבעה חודשים הצליח חאווייר להמיר את דתם של כ-500 איש, מרביתם סמוראים או אנשים הקשורים לחצר הדאימיו.
ביוגרפיה > ביפן > פונאי

באוגוסט 1551 הגיעה שמועה לאוזניו של חאווייר כי ספינה פורטוגזית הגיעה לפונאי (府内 כיום אויטה), בירת מחוז בונגו בחלקו הצפון מזרחי של קיושו. במקביל קיבל חאווייר הזמנה מאוטומו יושישיגה (大友 義鎮, ידוע יותר בשם אוטומו סורין; 1587-1530), הדאימיו של בונגו, לבקר בפונאי. לאחר שלא קיבל שום דואר מאבות המסדר הישועי מאז שהגיע ליפן, החליט חאווייר לעבור לפונאי והוא הורה לאב טורס, ששהה אז בהיראדו, לעבור לימאגוצ'י על מנת לטפל בקהילה המקומית. בספטמבר 1551 התקבל חאווייר על ידי הפורטוגזים בנמל של פונאי בתהלוכה ובמטחי תותחים שהרשימו את השליט בן ה-22. בין השוהים על הספינות של הפורטוגזים היה גם ההרפתקן ומגלה הארצות פרנאו מנדש פינטו, והוא השאיר תיאור מפורט של המפגש בין הדאימיו לחאווייר ושל הוויכוחים התאולוגים בין חאווייר לנזירים הבודהיסטים בפונאי בספרו "מסעות". מנדש פינטו גם תרם כסף לחאווייר עבור הקמת הכנסייה הראשונה ביפן שהוקמה בימאגוצ'י. בפונאי התברר לחאווייר כי לא התקבלו מכתבים עבורו, והוא חש כי הזניח את תפקידו כראש מסדר הישועים במזרח הרחוק ולכן הוא חייב לחזור להודו.
ביוגרפיה > ביפן > נס החד-תרנית והחזרה להודו

בסוף של דבר נשאה שהותו של חאווייר בת השנתיים וחצי ביפן פירות וקהיליות נוצריות הוקמו בקגושימה, בהיראדו, בימאגוצ'י ובפונאי. בסוף 1551, חזר חאווייר להודו לאחר שהשאיר לאב קוסמה דה טורס, ולאח חואן פרננדס את המשך הטיפול בקהילות הנוצרים שכללו כ-1,000 מומרים. חאווייר סלל את הדרך למיסיונרים הנודעים שבאו אחריו, אלסנדרו ואליניאנו ומטאו ריצ'י בכך שקבע שאין לנסות לכפות את התרבות האירופית על היפנים, אלא אם יש בתרבות זו אלמנטים המתנגשים בנצרות, והוא הקפיד לחיות ולאכול על פי מנהג המקום.
פרנאו מנדש שליווה אותו בקטע הראשון של מסעו מיפן מספר על "נס" נוסף שבו נטל חאווייר חלק. בקטע זה פרצה סופה עזה והקברניט דוראטה דה גמה (Duarte da Gama) החליט לאייש את החד-תרנית הקטנה שהייתה קשורה לספינה ותפקדה כסירת הצלה, על מנת להבטיח שלא תתנגש בספינה. בסופה נקרע החבל שקשר בין הספינה לחד-תרנית, והחד-תרנית ובה 15 איש התרחקה חיש מהר בסופה. כולם כבר הספידו את הצוות בחד-תרנית, אבל חאווייר התעקש להתפלל לשלומם ולדרוש מהקברניט להמשיך לחפש אותם. בדרך נס נמצאה החד-תרנית, ב-17 בדצמבר 1551, כמעט יומים אחר-כך, כשאנשיה עדיין בחיים. עובדה שחיזקה את המוניטין שיצא לחאווייר כעושה ניסים. הסופה אילצה את הספינה לעצור באי שאנגצ'ואן בסמוך לגואנגג'ואו בסין שם הייתה לפורטוגזים תחנת מסחר. בשאנגצ'ואן עבר חאווייר לספינתו של דיוגו פריירה (Diogo Pereira), סוחר עשיר ומכר ותיק מקוצ'ין שבהודו, שהפליגה למלאקה. חאוויר הגיע למלאקה ב-27 בדצמבר 1551 ולגואה בינואר 1552.
ביוגרפיה > ניסיון הכניסה לסין

כבר בדרכו חזרה להודו מיפן, תכנן חאווייר את צעדיו הבאים כמיסיונר. בביקורו ביפן למד על הכבוד שרחשו היפנים לסין כארץ ממנה הגיעה החוכמה ליפן. על אף שלא ידע מה גודלה של סין, הבין חאווייר את חשיבותה ולכן את הצורך להביא את "הבשורה" לתושבי ארץ זו. בהיותו על ספינתו של דיוגו פריירה בדרכו משאנגצ'ואן למלאקה הוא התייעץ עם אנשי צוות הספינה, שהיה להם מידע רב על סין, כיצד ניתן להיכנס למדינה. מהם למד שהדרך היחידה להיכנס לסין היא בלוויית שגריר רשמי של מלך פורטוגל, ועל מנת להיפגש עם קיסר סין יש להביא לו מתנות יקרות ערך. דיוגו פריירה הציע את ספינתו למסע זה, ואף תרם כסף רב על מנת לרכוש את המתנות. פריירה נשאר במלאקה בשעה שחאוויר המשיך לגואה. עם זאת, כשחזר חאווייר להודו הוא היה צריך לטפל בבעיות אדמיניסטרטיביות כממונה על שטחי הפעילות הישועית בהודו, וליישב מחלוקות עם האחראי על המיסיונים ומנהל המכללה. כשבעיות אלה נפתרו החל חאווייר לטפל בכניסה לסין. הוא נפגש עם דום אפונסו דה נורוניה (Dom Afonso de Noronha), שהיה המשנה למלך ומושל הודו הפורטוגזית בין 1550 ל-1554. על פי בקשתו של חאוויר הכין המושל מכתב רשמי על פיו מינה את דיוגו פריירה לשגריר מטעם מלך פורטוגל לסין. ב-17 באפריל 1552 הפליג חאווייר מגואה למלאקה בדרכו לסין שהוא מתעתד להציג עצמו שם כשליח האפיפיור (נונציוס אפוסטולי) המלווה את פריירה כשגריר מטעם מלך פורטוגל לקיסר סין.
בהגיעו למלאקה על מנת להיפגש עם פריירה התברר לו כי פרץ ריב בין מושל מלאקה (capitão) אלווארו דה אטאידה דה גאמה (Álvaro de Ataíde da Gama), בנו הצעיר של ואסקו דה גאמה (האירופאי הראשון שהגיע להודו בדרך הים) לבין פריירה. לטענת פרנאו מנדש פינטו הסיבה לריב הייתה סירובו של פריירה להלוות עשרת אלפים קרוסאדו (Cruzado – מטבע פורטוגזי מתקופה זו) לדה גאמה. על רקע העימות סירב דה גאמה להרשות לפריירה לצאת ממלאקה לסין. הוא טען כי דיוגו פריירה המוזכר בכתב המינוי של המשנה למלך היה אדם אחר, וכי בלתי סביר שלמשימה כל כך חשובה כמו שליחות לקיסר סין יישלח סוחר שהיה בעברו משרת של אחד האצילים. כל הניסיונות של חאווייר, של סוחרים ממלאקה, ושל פקידים בממשל המקומי לשכנע את דה גאמה להרשות לפריירה לצאת לסין נתקלו בסירוב. דה גאמה טען כי פריירה בעצם מתכנן מסע עסקים, וכל עוד הוא מושל מלאקה פריירה לא יצא לסין, לא כסוחר, ובוודאי שלא כשגריר. בסופו של דבר הפליג חאוויר ממלאקה בספינתו של פריירה, סנטה קרוס (Santa Cruz), שאוישה בצוות חדש שנבחר על ידי דה גאמה, כשפריירה והמתנות עבור קיסר סין נשארו במלאקה. בספרו טוען מנדש פינטו כי חאווייר חש כי קיצו קרב משום שדבריו לפני שהפליג היו "אני ודום אלווארו כבר לא ניפגש בעולם הזה, אלא ביום הדין בעולם הבא".
בתחילת ספטמבר 1552 הגיעה ה"סנטה קרוס" לאי הסיני שאנגצ'ואן, 14 קילומטר מהחוף הדרומי של סין, (כיום חלק מהנפה העירונית טאישאן שבגואנגדונג), כ-170 קילומטרים דרומית-מערבית להונג קונג של ימינו. חאווייר היה מלווה בסטודנט ישועי, אלווארו פריירה, סיני המכונה אנטוניו ומשרת ממלבר המכונה כריסטופר. בסביבות אמצע נובמבר שלח חאווייר מכתב ובו כתב כי פגש אדם המוכן לקחתו ללב סין בתמורה לסכום כסף גדול. לאחר ששלח את אלווארו פריירה בחזרה נשאר חאווייר לבדו עם אנטוניו.
ביוגרפיה > אחרית דבר

ב-21 בנובמבר התעלף חאווייר לאחר קיום המיסה. וכיוון שתנועות האונייה החריפו את מחלתו נבנתה בקתה על האי והוא הועבר אליה. פרנסיסקו חאווייר מת על האי ב-3 בדצמבר 1552 בגיל 46, מבלי שהצליח להיכנס לסין.
הוא נקבר תחילה על חוף האי שאנגצ'ואן. הגופה הוצאה מקברה בפברואר 1553 על מנת להעבירה לקבורה במלאקה. הוא נקבר תחילה בכנסיית סנט פאול במלאקה ב-22 במרץ 1553. קבר פתוח בכנסייה מסמן כיום את מקום קבורתו של חאווייר. פריירה שחזר בינתיים מגואה הוציא את הגופה מהקבר אחרי 15 באפריל 1553 והעביר אותה לביתו. ב-11 בדצמבר 1553 הועברה גופתו של חאווייר ממלאקה והגיעה לגואה העתיקה בפברואר 1554. ב-1614 על פי הנחיותיו של קלאודיו אקוּאַוויווה, ראש מסדר הישועים החמישי, נוסרה יד ימין של הגופה מהמרפק והועברה לרומא ונקברה מתחת למזבח של כנסיית ג'זו (Chiesa del Gesù), כנסיית האם של הישועים.
הגופה מצויה כיום בבזיליקת בום ז'זוש בגואה העתיקה, בתוך ארון קבורה מזכוכית שהוכנס לארון קבורה מכסף ב-2 בדצמבר 1637. ארון הקבורה מכסף מורד לצפייה על ידי קהל המאמינים רק בתצוגה פומבית המתרחשת במשך שישה שבועות פעם בעשר שנים. התצוגה הפומבית האחרונה הייתה בשנת 2014. קיים ויכוח בשאלה כיצד נשמרה הגופה במשך זמן כה רב. יש האומרים כי הגופה עברה חניטה ויש הרואים בכך מעשה נס.
מורשתו

עם השנים, צמח המיתוס סביב אישיותו של חאווייר, נוצרו אגדות סביב יכולתו ללמוד שפות חדשות בקלות והיו שנים בהן אף נטען כי גרם להתנצרותם של מעל למיליון איש. במציאות נראה כי התקשה ברכישת שפות חדשות ומספר המתנצרים בעטיו מוערך כיום בכ-30,000. עם זאת, הוא היה בין המיסיונרים הראשונים שראו את היתרון בלימוד שפתם של העמים בהם פעלו, בהכרת מנהגיהם ובשילוב ילידים בכמורה. חאווייר הקפיד כי הקשר עם הקהילות הנוצריות החדשות יהיה רצוף וכי יזכו להשגחה נמשכת של כוהני דת נוצריים.
העמים בקרבם פעל בהודו נותרו נוצרים עד היום, אך הקהילות הנוצריות שקמו עקב פעילותו באיי מולוקה וביפן חוסלו במאה ה-17 לאחר שהשליטים רדפו את הנוצרים ורבים מהם הוצאו להורג.
עוד בחייו נחשב חאווייר כקדוש, תואר שאושר רשמית על ידי האפיפיור גרגוריוס החמישה עשר ב-12 במרץ 1622, כשבעים שנה אחרי מותו. יחד איתו הוכרז כקדוש גם מורהו, איגנטיוס מלויולה. ב-1927 הוכרז חאווייר כקדוש הפטרון של כל המיסיונים. חאווייר הוא גם הקדוש הפטרון של נווארה, אוסטרליה, בורנאו, סין, גואה, יפן וניו זילנד. יומו של הקדוש הוא 3 בדצמבר.
על שמו קרויים בתי ספר, קולג'ים ואוניברסיטאות בהודו, בפיליפינים, בקנדה, באוסטרליה ובארצות הברית, כנסיות רבות בעולם (בארצות הברית, לדוגמה, ישנן 52 כנסיות על שמו) ואף תחנת מטרו בפריז.
החל מ-1940 מתקיימת תהלוכת החאוויראדה, עלייה לרגל המתקיימת מדי שנה מפמפלונה לחאווייר.
הפורטוגזים הכירו בתרומתו לעידן התגליות כאשר החליטו לכלול את דמותו באנדרטת התגליות שהוקמה בבלן (חלק מליסבון) על שפך הנהר טז'ו.
לקריאה נוספת

מרבית הביוגרפיות שנכתבו על פרנסיסקו חאווייר הן מהמאות ה-17 עד המאה ה-19, זכויות היוצרים עליהם פגו והן זמינות במלואן באתרי אינטרנט שונים:
Henry James Coleridge (1822-1893),  The life and letters of St. Francis Xavier, London: Burns and Oates, 1881
Bartoli, Daniello (1608-1685), J. P. Maffei ,The Life of St. Francis Xavier: Apostle of the Indies and Japan, P. O'Shea, 1889
John Dryden, The Life Of St Francis Xavier
מידע על פעילותו של פרנסיסקו חאווייר ביפן קיים במספר רב של ספרים. כמה לדוגמה:
Donald F. Lach, Asia in the Making of Europe, Volume I: The Century of Discovery, University of Chicago Press, 1994, ISBN 0226467317 Pages 657-668
James Murdoch, A history of Japan, vol 2, Routledge, 2004, ISBN 0415154162 Pages 51-72
פרנקלין ריצ'רדס

| --- | --- |

פרנקלין ריצ'רדס, כפי שהופיע לצד דוקטור דום וקיטי פרייד על עטיפת החוברת X-Men\Fantastic Four Vol.2 #4 מיולי 2020, אמנות מאת טרי ורייצ'ל דודסון.
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  Fantastic Four Annual #6 (נובמבר 1968)
 יוצרים:  סטן לי ג'ק קירבי
 מידע
 שם אמיתי:  פרנקלין בנג'מין ריצ'רדס
 כינויים:  אווטאר, פרנקי, הייפרסטורם, קיד פרנקלין, אדון המחשבות, ריצ'רד פרנקלין, סקווירט
 סטטוס:  פעיל
 מקום לידה:  ניו יורק 
 מקצוע:  תלמיד, גיבור-על
 כוחות:  שינוי מציאות, מניפולציה של חומר ואנרגיה, טלפורטציה, יכולת ליצירת יקום כיס, מגוון יכולות מנטליות כמו טלקינזיס, טלפתיה והקרנה אסטראלית
 חבר בקבוצה:  ארבעת המופלאים החדשים
 חבר לשעבר בקבוצה:  קרן העתיד, פאוור פאק, Generation X
 אזרחות:  ארצות הברית 
 דמויות קשורות
 משפחה:  נתניאל ואוולין ריצ'רדס (סבים, מתים) מרי סטורם (סבתא מצד האם, מתה) ריד ריצ'רדס (אב) סוזן סטורם (אם) ולריה ריצ'רדס (אחות) ג'וני סטורם (דוד מצד האם) בן גרים (סנדק)
 אויבים:  אקס-מן: סאגת אונסלות' 
 
פרנקלין ריצ'רדס (באנגלית: Franklin Richards) הוא דמות משנה בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס, לרוב בחוברות ארבעת המופלאים. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Fantastic Four Annual #6 מנובמבר 1968 ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי. הדמות מתוארת לרוב כגיבור-על ילדותי וחסר ניסיון, אך למרות זאת הפגין אומץ רב בנוכחות איומים שונים, ביניהם ניסיונות חטיפתו בשל כוחותיו העצומים. הוא הציל את הקרובים אליו מספר רב של פעמים מיריבים כמו בלאסטאר, נורמן אוסבורן, אונסלוט, ניקולאס סקראץ' ואף מפיסטו העוצמתי והכל-יכול.
פרנקלין הוא ישות רבת-עוצמה בעל יכולות לשינוי המציאות ויכולות מנטליות הרבה מעבר לאלה של מוטאנטים כמו צ'ארלס אקסבייר וג'ין גריי. הוא בנם הצעיר של ריד ריצ'רדס וסוזן סטורם מארבעת המופלאים, אחיה המבוגר של ולריה ריצ'רדס ואחיינו של ג'וני סטורם. שמו האמצעי נלקח על שם הסנדק שלו בן גרים, ושמו הפרטי על שם סבו מצד אמו, פרנקלין סטורם. בתחילת ימי הרפתקאותיו הוא לקח לעצמו את הכינוי פאוורהאוס, אך היה ידוע גם בתור אדון המחשבות והייפרסטורם. במהלך אירועי "שחר אקס", פרנקלין נהפך שוב לאנושי וחזר לחיות חיים רגילים ושלווים.
ביוגרפיה בדיונית

פרנקלין נולד בניו יורק לריד וסוזן ריצ'רדס והחל לפתח את יכולותיו המיוחדות עוד בינקותו הודות לגנים הרדיואקטיבים של הוריו. הדבר משך את תשומת ליבו של אניהילוס, שביקש להשתמש בפרנקלין לצורך עלייתו לכוח. הוא העביר חלק מכוחו הרדום של פרנקלין לעצמו באמצעות מכונה המשנה גנים, אך המעשה רק גרם להתפרצות כוחותיו של פרנקלין. בראותו את האיום העכשווי של כוחותיו לאוכלוסיית כדור הארץ, ומכיוון שלא מצא פתרון אחר באותה עת, ריד ריצ'רדס אטם את מוחו של בנו מלהתפתח. במהלך קרב בין אולטרון-7 וארבעת המופלאים, האנרגיה של אולטרון העירה את פרנקלין וגרמה להתפרצות כוחותיו בשנית, דבר שגרם לתבוסתו של הרובוט התבונתי. בהיותו משוחרר מהאנרגיות כתוצאה מהעימות עם אולטרון, פרנקלין חזר לרמות הכוח הרגילות שלו.
ביוגרפיה בדיונית > אדון המחשבות

מאוחר יותר, פרנקלין נחטף בידי סבו הנוסע בזמן נתניאל ריצ'רדס, והוחלף בידי מקבילו הנער אדון המחשבות, שגודל בידי נתניאל בממד מחוץ לקו הזמן הרגיל. פרנקלין - כאדון המחשבות - עזר לייסד את קבוצת גיבורי-העל Fantastic Force, ויכול היה לזמן חליפת שריון מממד כיס בעת הצורך. כוחותיו באותה עת היו מוגבלים לטלפתיה, חיזוי ופרצי אנרגיה מחשבתיים. בזמן זה, אישיותה האפלה של סוזן סטורם - מאליס (malice, זדוני), החלה להיאבק בה על השליטה בגופה, מה שגרם לסוזן להתקפי זעם בלתי נשלטים ושימוש אלים בכוחותיה. לבסוף, אדון המחשבות שאב את אישיותה של מאליס מגופה של סוזן אל תוכו. במהלך קרב נגד הפיראט האפל - גרסה מרושעת של ריד ריצ'רדס מיקום מקביל - אדון המחשבות והאישה הבלתי-נראית אילצו את אישיותה של מאליס להשתלט על מוחו של הפיראט עד לתבוסתו וככל הנראה להשמדת אישיותה של מאליס.
בסופו של דבר, נתניאל ריצ'רדס גילה שבקו זמן חלופי עתידי, פרנקלין ריצ'רדס ביחד עם רייצ'ל סאמרס יהיו הוריו של נבל-על נוסע בזמן איום ונורא בשם הייפרסטורם. בניסיון למנוע זאת מלקרות, נתניאל ריצ'רדס חזר לנקודה המדויקת בזמן מיד לאחר חטיפתו לראשונה במו ידיו, ובכך מנע מאישיותו של אדון המחשבות להשתלט עליו מלכתחילה.
ביוגרפיה בדיונית > אונסלוט

בהמשך, גם אונסלוט רצה להשתמש בכוחותיו של הילד הצעיר לשינוי המציאות וחטף אותו, וכדי להביסו, ארבעת המופלאים, יחד עם האוונג'רס והאקס-מן השמידו תחילה את צורתו הפיזית ולאחר מכן את צורתו האסטראלית. בעקבות כך, הוריו של פרנקלין מתו והילד הצעיר הציג את כוחו הגדול ביותר - יצירת יקום כיס שלם במו-ידיו שיאכלס בתוכו את כל הגיבורים אשר "מתו" בהרפתקה זו. כמה מהם נוצרו מחדש בזכות זיכרונותיו של פרנקלין עליהם, כמו טוני סטארק המתבגר או הצרעה, שהוחזרה לצורתה האנושית במקום המוטאנטית. היה זה בעזרתם של הנצחיים שפרנקלין החזיר את הגיבורים ליקומם הרגיל.
כאשר מכשפת השני משתמשת בכוחותיה כדי לבטל את כוחותיהם של המוטאנטים אחרי אירועי בית אם, ביניהם פרופסור אקס ומגנטו, הכוחות שנאבדו להם מצטברים יחדיו ויוצרים מחדש את אונסלוט, שתודעתו עדיין ריחפה לאחר מותו. אונסלוט משתלט על הלפיד האנושי ועל מיסטר פנטסטיק בניסיון לחטוף את פרנקלין, אך הדבר והאישה הבלתי-נראית עוצרים אותו.
ביוגרפיה בדיונית > פלישה סודית

עם תחילת הפלישה של גזע הסקרול משני הצורה על כדור הארץ, סקרולית בשם לייג'ה התחזתה לסוזן סטורם ושלחה את בניין בקסטר בו מתגוררים ארבעת המופלאים לממד הנגטיב כשפרנקלין, ולריה וג'וני סטורם נמצאים בו. פרנקלין חובר לולריה, ויחד עם ג'וני סטורם והדבר נלחמים בגזע הסקרול.
ביוגרפיה בדיונית > שלטון אפל

במהלך המיני-סדרה Dark Reign: Fantastic Four, פרנקלין וולריה לכודים בזמן המצור של נורמן אוסבורן, ונום וכמה עשרות סוכני H.A.M.M.E.R צמד האחים נותרים לבדם כאשר ניסוי אותו ערך אביהם הותיר אותם מחוץ לטווח שמיעה, ושאר חברי ארבעת המופלאים היו נטושים בממדים אחרים. ולריה מצליחה לבודד את אוסבורן משאר הסוכנים ולהוביל אותו לחדר בו פרנקלין הצעיר מחכה לו בעודו עוטה את מסיכתו של ספיידרמן ומתגרה בו. ארבעת המופלאים חוזרים בדיוק בזמן כדי להגן על הילדים.
ביוגרפיה בדיונית > הפחד עצמו

במהלך הסיפור "הפחד עצמו", פרנקלין משתמש בכוחותיו משני המציאות ללא רצונו של אביו כדי לשחרר את בן גרים מאחיזתו של גנרל צבאות אסגארד בשם אנגריר שובר הנשמות, על-ידי הפיכתו חזרה לדבר.
ביוגרפיה בדיונית > קרן העתיד

פרנקלין מקבל ביקור מזר מסתורי שהדריך אותו בחשאי לגבי השימוש בכוחותיו. אותו זר מתגלה כגלגול בוגר שלו מהעתיד, והוא מדגיש בפניו את החשיבות שבשליטה על כוחותיו מתוך מטרה יחידה לשימור החיים בכללותם. בעימות בין קבוצת קרן העתיד לבין השמימיים המטורפים של ארץ-4280, פרנקלין מתואר בידי אחד מהשמימיים כנושא סיווג "מעל ומעבר למוטאנטים ברמת אומגה" (הכוללים בין היתר מוטאנטים כמו צ'ארלס אקסבייר, מגנטו, ג'ין גריי, הופ סאמרס, אליקסיר, אקסודוס, גבריאל סאמרס ודייוויד הולר). הוא מותקף על ידם, אך מצליח להדוף את פרצי האנרגיה שלהם. אחרי שיצר עתיד חדש ושימש כעוגן לשינויים אותם ערך בעקבות התמוטטות המציאות לזרם הזמן - דבר שהוביל לחימום יתר ולמותו של כל יצור חי - פרנקלין ריצ'רדס הבוגר, יחד עם אחותו מזמן העתיד נערכים להתקפה אחרונה נגד השמימיים המטורפים. הוא משגר את שלושת השמימיים לתוך ענק גז מקומי ומשיג לרשותו כדור המכיל את כוחותיו של מקבילו הצעיר - בהם הוא משתמש כדי להחיות את גלקטוס המנוטרל. פרנקלין וגלקטוס מתעמתים מול השמימיים המטורפים בקרב מתמשך ומביסים אותם. בסופו של הקרב, פרנקלין וגלקטוס מדברים על המוות של כל היצורים החיים ועל התגלית בנושא אלמותיותו של פרנקלין, ושהשניים יהיו עדים בעוד מיליארדי שנים מהיום לבריאתו של יקום חדש.
ביוגרפיה בדיונית > מלחמות סודיות (2015)

בעקבות הקץ הבלתי נמנע של המולטי-יקום של מארוול בידי סדרה של פלישות, דוקטור דום קיבל כוח אומניפוטנטי של הביונדרים והשתמש בשרידי המציאויות הנותרים כדי להקים את כוכב טלאים בשם "עולם הקרב". בסופו של דבר, כוחות אלה הופשטו ממנו בידי איש המולקולות והועברו לריד ריצ'רדס. בעזרת כוחותיו החדשים, ריד ריצ'רדס יחד עם קרן העתיד ואיש המולקולות שיחזרו את המולטי-יקום ויצרו גם כמה מציאויות חדשות.
ביוגרפיה בדיונית > שחר אקס

כאשר האי קרקואה הפך למקלט בטוח עבור כל המוטאנטים, ומורשה כניסה רק עבור אלה הנושאים את הגן המוטאנטי, פרנקלין קיבל הזמנה להצטרף ולהתגורר באי, אך הוריו החליטו שיהיה זה טוב יותר אם ימשיך להתגורר עמם. אולם, כאשר אקסבייר גילה שכוחותיו של פרנקלין מתרוקנים, הוא החליט שזהו הזמן הנכון לקחת את פרנקלין לקרקואה. יחד עם מגנטו, אקסבייר רקח תוכנית להביא את פרנקלין לאי דרך מערכת היחסים שלו עם קיטי פרייד.
בהמשך, כאשר ארבעת המופלאים התעמתו מול קורמורנט החייזרי הבלתי ניתן לעצירה, פרנקלין השתמש בשארית כוחותיו עליו אך נכשל לעצרו. אחרי אובדן כוחותיו, פרנקלין ניסה להגיע לקרקואה אך קיבל שדר טלפתי מאקסבייר על הגילוי שהוא אינו מוטאנט ככלות הכל, אלא שהוא השתמש בכוחותיו בתת-מודע כדי לשנות את האנטומיה של עצמו ברמה התאית. כעת כשכוחותיו אבדו, פרנקלין לא היה יותר מוטאנט, ואקסבייר הכריז שהוא לא רצוי יותר בקרקואה.