stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קול האוזר
קריירה

בשנת 1992, קיבל האוזר את תפקידו הראשון בדרמות הנעורים הגזענית שכתב דיק וולף "זר במגרש" שם פגש לראשונה והתחבר עם בן אפלק ומאט דיימון. שנה לאחר מכן שיחק בסרטו של ריצ'רד לינקלייטר "טריפ נעורים" בתפקיד שחקן הפוטבול בני אודו'נל.
בשנת 1995 שיחק בדרמת הפשע "ללמוד מהחיים".
ב-1997 פרץ האוזר לתודעה לאחר שחזר לשתף פעולה עם אפלק ודיימון בדרמה של גאס ואן סנט ע"פ תסריטם "סיפורו של ויל האנטינג", בסרט שיחק בתפקיד השרת בילי מק'ברייד, חברו של התלמיד המחונן ויל האנטינג.
בשנת 2000 הופיע בפנטזיית האימה הבדיונית "פיץ' בלאק" בתור השוטר ויליאם ג'יי ג'ונס, האחראי להסגרת האסיר הנמלט רידיק (וין דיזל), בנוסף הועמד לפרס אינדפנדנט ספיריט על הופעתו בדרמה הצבאית "טיירגלנד".
בשנת 2002 שיחק בדרמת המלחמה "בחירתו של הארט" בתור הסמל הגזען ויק בדפורד.
בשנת 2003 התפרסם האוזר בסרט הפעולה "מהיר ועצבני 2" בתור ברון הסמים קרטר ורון ובסרט המלחמה "דמעות של שמש" בתור רד אטקינס, המומחה לחבלה בצוות אריות הים שנשלח למשימה בניגריה.
בשנת 2004 שיחק בדרמת המתח "פאפרצ'י" בתור כוכב הוליוודי מפורסם בשם בו לראמי. ב-2005 שיחק בסרט האימה "המערה" בתור חוקר המערות ג'ק מק'אליסטר.
בשנת 2006 הופיע בדרמה הקומית "הצד שלו, הצד שלה" בתפקיד לופוס, אחיו של מדריך הטיולים גארי גרובווסקי (וינס ווהן).
בשנת 2010 שיחק בסדרת המשטרה "מרדף" בהפקת ג'רי ברוקהיימר בתפקיד הבלש ג'ימי גודפרי.
בשנת 2014 הצטרף לעונה השנייה של סדרת הדרמה המשטרתית "חוצה את הקווים" שם גילם את דמותו של אית'ן קלי.
בשנת 2018 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הפעולה, חטופות.
חיים אישיים

ב-22 בדצמבר 2006 הוא נישא לשחקנית העבר ולצלמת סינתיה דניאל (אנ'), כוכבת סדרת הנעורים "תיכון סוויט ואלי". יש להם שלושה ילדים יחד; שני בנים, ריילנד וקולט (ילידי 2004; 2008) ובת, סטילי רוז (ילידת 2012).
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1992 | Frame-Up II: The Cover-Up | ד"ר גדעון |  |
| 1992 | זר במגרש | ג'ק קונורס |  |
| 1993 | טריפ נעורים | בני אודונל |  |
| 1994 | Skins | בנץ |  |
| 1995 | ללמוד מהחיים (אנ') | סקוט מוס |  |
| 1997 | All Over Me | מארק |  |
| 1997 | סיפורו של ויל האנטינג | בילי מק'ברייד |  |
| 1998 | Scotch and Milk | ג'וני |  |
| 1998 | ארץ קטנה גדולה (אנ') | מטסון |  |
| 2000 | פיץ' בלאק | ויליאם ג'יי. ג'ונס |  |
| 2000 | A Shot at Glory | קלסי אובריאן |  |
| 2000 | טייגרלנד (אנ') | קוטה | מועמד פרס אינדפנדנט ספיריט לשחקן המשנה הטוב ביותר (אנ') (2001) |
| 2002 | בחירתו של הארט (אנ') | ויק בדפורד |  |
| 2002 | הרדוף לבן (אנ') | ריי פרואיט |  |
| 2003 | דמעות של שמש | ג'יימס "רד" ג'נקינס |  |
| 2003 | מהיר ועצבני 2 | קרטר ורון |  |
| 2004 | פפראצי (אנ') | בו לראמי |  |
| 2005 | המערה (אנ') | ג'ק מק'אליסטר |  |
| 2005 | מושחתים (אנ') | לוטננט |  |
| 2006 | הצד שלו הצד שלה | לופוס גרובוסקי |  |
| 2007 | מלאך האבן (אנ') | בראהם שיפלי הצעיר |  |
| 2008 | Tortured | קווין קול |  |
| 2008 | The Family That Preys | ויליאם |  |
| 2009 | Like Dandelion Dust | ג'ק קמפבל |  |
| 2010 | Shadows of the White Nights | בוריס |  |
| 2011 | רשימת המתנקשים (אנ') | אלן קמפבל |  |
| 2013 | מת לחיות ביום טוב (אנ') | מייק קולינס |  |
| 2013 | המטרה: הבית הלבן | רומה |  |
| 2013 | Assassins Run | רומן |  |
| 2013 | Dead Drop | דווייט |  |
| 2014 | התעלות | קולונל סטיבנס |  |
| 2014 | ג'ארהד 2: שטח אש | פוקס |  |
| 2018 | חטופות | דק'לן מקגרגור |  |
| 2019 | Running with the Devil | התליין |  |
| 2020 | The Last Champion | ג'ון רייט |  |
| 2022 | מבצע פנמה (אנ') | בקר | גם מפיק בפועל |
| 2022 | The Minute You Wake Up Dead | ראס פוטר |  |
| 2023 | ריטואל לרצח (אנ') | הבלש בויד |  |
| 2023 | Dead Man's Hand | רוי מק'קוטצ'ון |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1993 | A Matter of Justice | רוקי ג'קסון | סרט טלוויזיה של NBC |
| 1996–1997 | High Incident | רנדי וויליץ | תפקיד ראשי (2 עונות); 32 פרקים |
| 2004 | ER | סטיב קרטיס | 4 פרקים |
| 2007–2008 | K-Ville | טרבור קוב | תפקיד ראשי; 11 פרקים |
| 2009 | Washington Field | ריימונד סטון | סרט טלוויזיה של CBS |
| 2010–2011 | מרדף (אנ') | ג'ימי גודפרי | תפקיד ראשי; 18 פרקים |
| 2014–2017 | חוצה את הקווים | אית'ן קלי | תפקיד ראשי (עונות 2–4); 40 פרקים |
| 2015 | The Lizzie Borden Chronicles | צ'ארלי סירינגו (אנ') | מיני-סדרה |
| 2018–2024 | ילוסטון | ריפ ווילר | תפקיד ראשי (5 עונות); 53 פרקים |
הוגו סוטיל

הוגו אלחנדרו סוטיל ירן (בספרדית: Hugo Alejandro Sotil Yerén;‏ 18 במאי 1946 – 30 בדצמבר 2024) היה כדורגלן פרואני ששיחק בעיקר כחלוץ אך גם כקשר. סוטיל, שהקריירה שלו התחילה בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 והסתיימה באמצע שנות ה-80, הוא אחד מהשחקנים הבולטים בפרו בתקופתו והוא עזר לנבחרתו לזכות בקופה אמריקה 1975, ובנוסף, ייצג את מדינתו במונדיאל 1970 ו-1978. במקביל לקריירת הנבחרות עם פרו, ייצג מספר מועדונים בפרו, בראשם דפורטיבו מוניסיפל, וכמו כן שיחק מספר שנים במדי ברצלונה הספרדית, שם, לצדו של יוהאן קרויף, זכה באליפות בעונת 1973/1974.
קריירת מועדונים

סוטיל נולד באיקה שבפרו. עשה את צעדיו המקצועיים הראשונים ב-1968 במדי דפורטיבו מוניסיפל, ששיחקה אז בליגה השנייה בפרו. באותה שנה עזר לקבוצתו להעפיל לליגה הראשונה. סוטיל הוביל את התקפת הקבוצה ובזכות יכולתו נחשב לאחד מהשחקנים הטובים בדרום אמריקה. במשחק שנערך ב-1973 בין קבוצת הכוכבים של דרום אמריקה לזו של אירופה פתח סוטיל בהרכב ואף הבקיע את השער הראשון במשחק. במשחק השתתפו שחקנים נוספים כגון יוהאן קרויף, פרנץ בקנבאואר, רוברטו ריבלינו וטאופיליו קוביאס. המשחק הסתיים בניצחון הקבוצה הדרום אמריקאית בדו-קרב בעיטות עונשין.
באותה שנה, לאחר שיכולתו נחשפה לעיני הכדורגל האירופי, עבר לברצלונה הספרדית, שם חבר לשחקנים כגון קרויף, חואן מנואל אסנסי וקרלס רשאק. סוטיל שיחק בחוד ההתקפה ולבש את החולצה מספר 10. ב-22 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה בקבוצה בגביע גאמפר, בו ניצחה ברצלונה את בורוסיה מנשנגלדבך בדו-קרב בעיטות עונשין, אחרי ש-90 הדקות הראשונות הסתיימו בתיקו 2-2 וסוטיל הבקיע את אחד מהשערים. בעונת 1973/1974 זכתה ברצלונה באליפות ספרד, אליפות ראשונה מזה 14 שנים עבור הקבוצה. סוטיל הבקיע 11 שערי ליגה באותה עונה, כולל השער החמישי במשחק בו הביסה ברצלונה בקלאסיקו את ריאל מדריד 5-0 ב-17 בפברואר 1974 וכן שלושער בניצחון 6-2 על ריאל אוביידו ב-21 באפריל. בגביע אופ"א הודחה ברצלונה כבר בסיבוב הראשון נגד ניס. סוטיל הבקיע בגומלין, אך לא הצליח לעזור לקבוצתו להפוך הפסד 3-0 מהמשחק הראשון.
בקיץ 1974 הובא לברצלונה יוהאן ניסקנס ההולנדי, שמילא את מכסת השחקנים הזרים המותרים בקבוצה. בשל כך, הוצא סוטיל מסגל הקבוצה למשך כל עונת 1974/1975 והוא לא לקח חלק באף משחק. ברצלונה הגיעה בעונה זו למקום השלישי, ולאחר לא מעט תמיכה מקהל אוהדי הקבוצה, הוחזר סוטיל להרכב בעונה שלאחר מכן. חזרתו הייתה מוצלחת, כשכבר במשחק הליגה הראשונה לעונת 1975/1976 הבקיע צמד בניצחון 3-2 על אלצ'ה, ושבוע לאחר מכן כבש שער נוסף בניצחון על סלמנקה. אולם, עד סוף העונה לא הצליח לכבוש אף שער בליגה. ברצלונה סיימה כסגנית האלופה ובגביע אופ"א הודחה בחצי הגמר על ידי ליברפול. העונה הבאה הייתה אף פחות טובה מקודמתה. סוטיל כבש שער בודד ב-8 הופעות בליגה ובגביע אופ"א, והוא עזב את ברצלונה בקיץ 1977.
סוטיל שב לפרו והצטרף לאליאנסה לימה, שם חזר להציג יכולת טובה. כבר בעונתו הראשונה עמם היה משמעותי בזכייתם באליפות פרו עם 17 שערים שכבש ב-30 הופעות. ב-1978, זכה עם הקבוצה באליפות שנייה ברציפות, תוך שהוא מבקיע 8 שערי ליגה ב-15 משחקים בהם שותף, ובמקביל היה חלק משמעותי של העפלת קבוצתו לשלב הבתים השני של גביע ליברטדורס. לאחר מכן עזב את פרו ועבר לאינדפנדיינטה מדיין שמקולומביה. תקופתו שם הייתה פחות מוצלחת וב-33 משחקים הבקיע רק 8 שערים, מה שהביא אותו לשקול פרישה מכדורגל. אף על פי כן, הוא שב לקבוצת נעוריו דפורטיבו מוניסיפיל, וב-1981 עזר לה לסיים כסגנית האלופה. בהמשך היה שחקן-מאמן לפרקים קצרים בקבוצות הקטנות לוס אספרנטוס ודפורטיבו חונין, לפני שפרש באופן מוחלט ב-1986.
קריירת נבחרות

ב-4 בפברואר 1970 ערך סוטיל את הופעת הבכורה במדי נבחרת פרו, במשחק ידידות נגד בולגריה שנערך בלימה. סוטיל הבקיע שלושער ונבחרתו ניצחה 5-3. בהמשך השנה השתתף עם הנבחרת במונדיאל 1970 שהתקיים במקסיקו. במהלך הטורניר בישל מספר שערים, בעיקר לטאופיליו קוביאס. במשחק הפותח נגד בולגריה נכנס כמחליף בדקה ה-51, כשקבוצתו בפיגור 2-1, ועזר לנבחרתו לנצח 3-2. בשני המשחקים הבאים, בניצחון על מרוקו ובהפסד למערב גרמניה, פתח בהרכב. ברבע הגמר נגד ברזיל נכנס כמחליף במחצית השנייה, אך נבחרתו הפסידה 4-2 והודחה מהטורניר.
סוטיל היה חלק מהנבחרת הפרואנית שזכתה בקופה אמריקה 1975, אף על פי שהוא השתתף רק במשחק הגמר מכיוון שקבוצתו, ברצלונה, לא אפשרה לו לנסוע במהלך עונת המשחקים שלה. הוא הגיע לקראקס, שם התקיים משחק הגמר, וניגש מיד משדה התעופה לאצטדיון האולימפי. במשחק, נגד קולומביה, הבקיע סוטיל את השער היחיד במשחק, וכך זכתה נבחרתו באליפות אמריקה הדרומית השנייה בתולדותיה. במוקדמות מונדיאל 1978 סיימה פרו במקום הראשון בביתה, אחרי שתי תוצאות תיקו ושני ניצחונות על אקוודור וצ'ילה. בניצחון על צ'ילה כבש סוטיל שער ובישל אחד נוסף לחואן קרלוס אובליטס. במונדיאל עצמו, שנערך בארגנטינה, לקח סוטיל חלק בשניים משלושת משחקי שלב הבתים הראשון, בו סיימה פרו במקום הראשון, מעל הולנד. אף על פי כן, בשלב הבתים השני הפסידה פרו את כל משחקיה והיא הודחה מהטורניר. סוטיל לא הצליח לכבוש שער אחד במהלך הטורניר.
בסך הכול הופיע סוטיל 62 פעמים במדי נבחרת פרו והוא הבקיע 18 שערים.
סטטיסטיקה

| מועדון | עונה | ליגה> Division | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | יבשתי> הופעות | יבשתי> שערים | אחר> הופעות | אחר> שערים | סך הכול> הופעות | סך הכול> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| דפורטיבו מוניסיפל | 1968 | הליגה הפרואנית השנייה | 18 | 10 | - | - | - | - | - | - | 18 | 10 |
| דפורטיבו מוניסיפל | 1969 | הליגה הפרואנית | 18 | 10 | - | - | - | - | - | - | 18 | 10 |
| דפורטיבו מוניסיפל | 1970 | הליגה הפרואנית | 26 | 12 | - | - | - | - | - | - | 26 | 12 |
| דפורטיבו מוניסיפל | 1971 | הליגה הפרואנית | 30 | 11 | - | - | - | - | - | - | 30 | 11 |
| דפורטיבו מוניסיפל | 1972 | הליגה הפרואנית | 29 | 14 | - | - | - | - | - | - | 29 | 14 |
| סך הכול | סך הכול | סך הכול | 121 | 57 | - | - | - | - | - | - | 121 | 57 |
| ברצלונה | 1973/1974 | הליגה הספרדית | 34 | 10 | 0 | 0 | 2 | 1 | 14 | 6 | 50 | 17 |
| ברצלונה | 1974/1975 | הליגה הספרדית | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 11 | 4 | 11 | 4 |
| ברצלונה | 1975/1976 | הליגה הספרדית | 19 | 2 | 2 | 1 | 5 | 1 | 8 | 2 | 34 | 6 |
| ברצלונה | 1976/1977 | הליגה הספרדית | 5 | 1 | 0 | 0 | 3 | 0 | 3 | 1 | 11 | 2 |
| סך הכול | סך הכול | סך הכול | 58 | 13 | 2 | 1 | 10 | 2 | 36 | 13 | 96 | 29 |
| אליאנסה לימה | 1977 | הליגה הפרואנית | 30 | 17 | - | - | - | - | - | - | 30 | 17 |
| אליאנסה לימה | 1978 | הליגה הפרואנית | 15 | 8 | - | - | ~10 | 5 | - | - | ~25 | ~13 |
| סך הכול | סך הכול | סך הכול | 45 | 25 | - | - | ~10 | 5 | - | - | ? | ~30 |
| אינדפנדיינטה מדיין | 1979 | הליגה הקולומביאנית | 22 | 6 | - | - | - | - | - | - | 22 | 6 |
| אינדפנדיינטה מדיין | 1980 | הליגה הקולומביאנית | 10 | 2 | - | - | - | - | - | - | 10 | 2 |
| סך הכול | סך הכול | סך הכול | 32 | 8 | - | - | - | - | - | - | 32 | 8 |
| דפורטיבו מוניסיפל | 1981 | הליגה הפרואנית | 10 | 4 | - | - | - | - | - | - | 30 | 17 |
| דפורטיבו מוניסיפל | 1982 | הליגה הפרואנית | 10 | 3 | - | - | ~6 | 0 | - | - | ~16 | 3 |
| סך הכול | סך הכול | סך הכול | 20 | 7 | - | - | ~6 | 0 | - | - | ~26 | 7 |
| לוס אספרנטוס | 1984 | קופה פרו | ? | ? | - | - | - | - | - | - | ? | ? |
| לוס אספרנטוס | 1985 | הליגה הפרואנית | 10 | 4 | - | - | - | - | - | - | 10 | 4 |
| סך הכול | סך הכול | סך הכול | ? | ? | - | - | - | - | - | - | ? | ? |
| דפורטיבו חונין | 1988 | הליגה הפרואנית | ? | ? | - | - | - | - | - | - | ? | ? |
| סך הכול | סך הכול | סך הכול | ? | ? | - | - | - | - | - | - | ? | ? |
תארים

אליפות ספרד (1): 1973/1974
אליפות פרו (2): 1977, 1978
האליפות המטרופוליטנית (1): 1978
קופה פרו (1): 1984
קופה אמריקה 1975
כדורגלן השנה בפרו: 1973, 1974
הערות שוליים

↑  אין הסכמה חד משמעית לגבי תאריך הולדתו של סוטיל. מספר תאריכים מופיעים במספר מקורות, כולל ספרים המתמקדים בהיסטוריה של ברצלונה, ובהם: 18 בספטמבר 1949, 8 במרץ 1949, 18 במאי 1949 ו-18 במאי 1946. בראיון שנערך בשנת 2008 טען סוטיל שהוא בן 61, משמע שנת הלידה שלו היא 1946 או 1947. לכן תאריך הלידה הקרוב ביותר, 18 במאי 1946, הוא כנראה הנכון מבין האפשרויות.
שוגר דדי

שוגר דדי (באנגלית: Sugar daddy) הוא כינוי לגבר המעניק כספים, מתנות או גמול חומרי אחר, בתמורה לקשרים חברתיים. מקבל ההטבה מכונה לעיתים שוגר בייבי.

אופי מערכת היחסים של ה"שוגר דדי" עם מקבל ההטבות עשוי לכלול יחסי מין או להתאפיין באינטימיות, אך לא תמיד זהו המצב.[דרושה הבהרה] הגורם המשלם בקשר בדרך כלל עשיר ומבוגר יותר.
המונח שוגר מאמי, המתאר "שוגר דדי" ממין נשי, נמצא אף הוא בשימוש, אך פחות.
על פי נתוני אתר המשמש פלטפורמת היכרויות ליחסים מסוג זה, משנת 2015, ארצות הברית היא המדינה שבה המספר הרב ביותר של מערכות יחסים מסוג זה, ולאחריה קנדה, בריטניה, אוסטרליה וקולומביה.
דיון חברתי סביב המונח

יש סוציולוגים שקוראים להוקיע תופעה זו ולהתייחס אליה כזנות. יש הרואים בתופעת ה"שוגר דדי" בתור המקבילה המודרנית לתופעת הקורטיזנה שהייתה נפוצה במאה ה-19, שהיו סוג של זונות צמרת, "עם לקוחות עשירים או מהמעמד העליון".
דיון חברתי סביב המונח > חקיקה

ב-11 באפריל 2018 עבר בסנאט האמריקאי "החוק למניעת סחר מין" (אנ'), ובעקבותיו נסגרו אתרי היכרויות רבים שפעלו בארצות הברית לייסוד מערכות יחסים מסוג זה.
ראו גם

ג'יגולו
הערות שוליים

↑  Nelson, Rochelle (6 בנובמבר 2014). "'Sugar Baby' Reveals Why Married Men Cheat With Her For Thousands Of Dollars (VIDEO)". Huffington Post. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Pardiwalla, Anahita (20 באפריל 2016). "Sugaring: A New Kind of Irresistible". Huffington Post. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ayalon, Liat, and Ateret Gewirtz-Meydan. "Senior, mature or single: A qualitative analysis of homepage advertisements of dating sites for older adults." Computers in Human Behavior 75 (2017): 876-882.
↑  ‏"Meaning of sugar daddy in English". Cambridge Dictionary. 30 במרץ 2019. נבדק ב-30 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Juan Fernández, Jorge de (2019). "El fenómeno sugar babies". 21. La Revista Cristiana de Hoy. 1029: 38–41.
↑  Lawson, Leidra (2002). Sugar Daddy 101: What You Need to Know If You Want to be a Sugar Baby (באנגלית). Sugar Daddy 101. ISBN 9780972760805.
↑  Cole, Samantha (23 במרץ 2018). "Craigslist Just Nuked Its Personal Ads Section Because of a Sex-Trafficking Bill". ‏Vice (באנגלית). נבדק ב-9 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
שייח' מוניס

| --- | --- |

הבית הירוק, מבנה שבעבר שימש את תושבי שייח' מוניס עד המלחמה
 טריטוריה:  המנדט הבריטי המנדט הבריטי
 מחוז:  מחוז לוד
 נפה:  נפת יפו
 שפה רשמית:  ערבית
 שטח:  15,972 דונם עות'מאני (1945)
 סיבת נטישה:  מלחמת העצמאות
 תאריך נטישה:  סוף מרץ 1948
 יישובים יורשים:  שכונת רמת אביב ואוניברסיטת תל אביב
 דת:  מוסלמים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב לשעבר:  1,930 (1945)
 קואורדינטות:  32°06′30″N 34°48′11″E﻿ / ﻿32.108333333333°N 34.803055555556°E﻿ / 32.108333333333; 34.803055555556 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת #invoke:תבנית חוזרת tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
שייח' מוניס (בערבית: الشـَّيْخُ مُوَنِّس, תעתיק מדויק: א־שּיח' מֻוַנִּס) היה כפר ערבי במישור החוף התיכון בגבול מישור חוף יהודה, כ-3 קילומטרים צפונית-מזרחית לשפך הירקון, שנוסד במאה ה-18. בחודש מרץ 1948, במהלך מלחמת העצמאות, נמלטו התושבים מהכפר, בתי הכפר חולקו לעולים חדשים ולחיילים משוחררים ואדמותיו צורפו לשטח המוניציפלי של תל אביב-יפו. לימים הוקמו עליהן אוניברסיטת תל אביב ומספר רחובות משכונות עבר הירקון.
בשיח הפוליטי הישראלי

בשיח הפוליטי הישראלי, בעיני אנשי הימין, הפך נושא אזכור הכפר בהקשר לסוגיית הנכבה, לסמל צביעות אנשי השמאל, כיוון שאוניברסיטת תל אביב, שבה מלמדים וחוקרים רבים מהאינטלקטואלים שמזוהים כאנשי שמאל ודוגלים בפתרון הכרוך בהחזרת שטחים, יושבת על חלק משטח שבו שכן כפר ערבי-פלסטיני. עמדה כזו ביטא חיים משגב בכתב-העת "נתיב", המזוהה עם הימין, בקשר לתוכנית ההתנתקות כאשר טען כי "כלום ברמת אביב שנבנתה על חורבות הכפר הערבי שיח מוניס יש ליהודים יותר זכויות מאשר בכפר דרום או בחומש?"
תבנית:הערה
.

אנשי שמאל טוענים בתגובה כי יש הבדל בין החזקת אדמות שנכללו בתוכנית החלוקה של האו"ם בתחומי המדינה היהודית, או שנכבשו במהלך מלחמת העצמאות, לבין החזקת השטחים שנכבשו במלחמת ששת הימים, שכן השטחים שבתוך הקו הירוק נמצאים בריבונות ישראל ותושביהם הפלסטינים מחזיקים באזרחות ישראלית, ואילו השטחים שנכבשו במלחמת ששת הימים הם במעמד "תפיסה לוחמתית", ותושביהם נשלטים בפועל על ידי ישראל למרות שאינם מחזיקים באזרחות ישראלית. בנוסף, לטענתם, אחיזת ישראל באזור תל אביב מוסכמת על הקהילה הבינלאומית, בעוד ההתנחלויות בשטחים נתפסות בעיניה כהפרה של המשפט הבינלאומי.
תבנית:מקור
לקריאה נוספת

מיקי בנאי: שיך מוניס – לצעוד על זכרונות, הוצאה עצמית, אשקלון, 1995.
דן יהב: גנים וגננות בתל אביב, הוצאת צ'ריקובר, אזור, 2006.
עמר אע'באריה (עורך): זוכרות את אלשיח' מונס, הוצאת זוכרות, תל אביב, 2008.
רבקה שפק ליסק: תשובה לחה"כ ג'מאל זחלקה: רוב תושבי שיח' מונס היו מצריים שהיגרו לארץ, באתר המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה
רועי מרום, "הכפר אלשיח' מונס: תמורות במרחב הכפרי הערבי בין שדרת ההר לעיר יפו, 1750–1948," קתדרה 183 (טבת תשפ"ג), עמ' 1–26.
גלריה

בית השייח' (1964)
בית השייח' (1964)
שייח' מוניס שנות ה-50
שייח' מוניס 1964
הערות שוליים

תבנית:הערות שוליים
תבנית:בקרת זהויות
↑  זהו השטח הכולל כאשר 3,545 דונמים ממנו היו בבעלות יהודית
↑  נגה קדמן בצדי הדרך ובשולי התודעה ספרי נובמבר 2,008 עמ' 153.
↑  נתוני מפקד האוכלוסין המנדטורי
↑  מפת האזור 1919 עם ציון הכפר. הוכנה ע"י צבא בריטניה, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  Roy Marom, Al-Sheikh Muwannis: Transformations in the Arab Countryside between the Mountainous Interior and the City of Jaffa, 1750-1848 הכפר אלשיח' מונס תמורות במרחב הכפרי הערבי בין שדרת ההר לעיר יפו 1750–1948, קתדרה, 2023-01-01, עמ' 18-17
↑  W. T. Massey, How Jerusalem Was Won, 1919, page 140
↑  בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים 1947–1949, עמ' 165
↑  א-שייח' מוניס באתר נאכבה אונליין
↑  בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים 1947–1949, עמ' 89 ועמ' 165
↑  ראו הערת שוליים מס' 2, בערך אליהו בנימיני
גשר שייח' מוניס חסום בידי כוח המגן העברי מרץ 1948 ומונע מעבר רכב מהכפר ואליו
מפת משנת 1964 של שכונת רמת אביב ושל הכפר הנטוש (אך עדיין לא הרוס) שייח' מוניס בצפון תל אביב. נראים גם רחובות מתוכננים של הקמפוס של אוניברסיטת ת"א.
קלי איוט

קלי איוט (באנגלית: Kelly Ayotte; נולדה ב-27 ביוני 1968) היא פוליטיקאית אמריקאית המכהנת כמושלת ניו המפשייר ה-83 מאז 2025. בין השנים 2017-2011 כיהנה כחברת הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת ניו המפשייר, כחברת המפלגה הרפובליקנית. בבחירות 2024 נבחרה לתפקיד מושלת המדינה.
ביוגרפיה

איוט נולדה וגדלה בנשואה שבניו המפשייר. ב-1990 סיימה תואר ראשון באוניברסיטת המדינה של פנסילבניה וב-1993 סיימה תואר JD במשפטים באוניברסיטת וילאנובה.
ב-1998 הצטרפה למשרד התובע הכללי של ניו המפשייר, שימשה תובעת ובהמשך עמדה בראש מחלקת תיקי הרצח במשרד. ב-2003 שימשה יועצת משפטית במשרדו של מושל ניו המפשייר ובאותה שנה מונתה לסגנית התובע הכללי. ביוני 2004 מונתה לתובעת הכללית והייתה בכך האישה הראשונה בניו המפשייר המכהנת בתפקיד זה, כיהנה בתפקיד עד יולי 2009. היא הובילה את התביעה במשפטו של מייקל אדיסון, רוצחו של השוטר מייקל בריגס, המשפט הסתיים בהרשעתו של אדיסון ובהטלת עונש מוות על הרוצח, הפעם הראשונה מאז 1959 שהוטל גזר דין מוות בניו המפשייר.
בנובמבר 2010 זכתה בבחירות לסנאט של ארצות הברית ברוב של 60.2% (פול הודס היה המתמודד השני) והושבעה לתפקיד בינואר 2011. היא כיהנה בסנאט בוועדת הביטחון, בוועדת התקציב, בוועדת המסחר, בוועדה לביטחון לאומי וענייני ממשל ובוועדה לעסקים קטנים ובינוניים ויזמות עסקית. בנובמבר 2016 הפסידה בבחירות לסנאט למושלת המדינה מגי האסן בפחות מ-800 קולות (פחות מ-0.5%).
ב-3 בנובמבר 2024 התמודדה בבחירות לתפקיד מושל ניו המפשייר וגברה על יריבתה ג'ויס קרייג, ראש עיריית מנצ'סטר, עם 53.2% מהקולות. היא הושבעה לכהונתה ב-8 בינואר 2025.
ביוגרפיה > משפחה

איוט נשואה לג'ו דיילי ואם לשני ילדים. בעלה שירת כטייס A-10 במלחמת עיראק, בשובו הקים עסק משפחתי לפינוי שלג לו סייעה איוט.
הערות שוליים

↑  Kelly Ayotte brags about snow-plow skills, וושינגטון פוסט, 28 באוגוסט 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1117161234  ISNI: 0000 0004 0333 3302  LCCN: no2013041679  SNAC: w6kj1cph  US Congress: A000368  VIAF: 299760296   WorldCat (עם VIAF): 299760296
תהילים קל"ט

תהילים קל"ט הוא המזמור ה-139 בספר תהילים. (על פי המספור בוולגטה ובתרגום השבעים זהו המזמור ה-138 במספר). עיקר עניינו של המזמור הוא התבוננות בתלות של האדם באל. לכאורה, האדם מדבר לפני אלוהים ומביע לפניו את מחשבותיו ואף פועל באופן עצמאי ולעיתים מנוגד לדרכו של האל, אולם בסופו של דבר, כך לפי משורר המזמור - כל מעשיו של האדם, מחשבותיו ודיבוריו הם גלויים לאל ונתונים בידיו.
סוגת המזמור

יש הרואים במזמור קל"ט המנון, אחרים רואים בו מזמור הודיה ומנגד יש הסוברים כי המזמור הוא מזמור תחינה או תפילתו של החוטא, תפילת יחיד. יש מבין חוקרי המקרא אשר רואים בפרק, מזמור דידקטי בשל הרצון של המשורר להדריך את הקוראים כיצד יש עליהם להתפלל.
מבנה המזמור

המזמור בנוי מאינקלוזיו. בעל המזמור עושה שימוש בשורש י-ד-ע בשני הפסוקים הראשונים והחותמים של המזמור. בכותרת ובפסוק החותם את המזמור מופיע השורש ח-ק-ר. גם השורש ד-ר-כ מופיע בפתיחתו ובסיומו של המזמור. המזמור מתייחד בפירושו הד-משמעי. בעל המזמור משבח את האל על כך שיצר אותו אך מנגד טוען המשורר כי כובד ידו של האל לא מאפשרת לו לברוח. לפי תוכן המזמור והמשמעויות העולות ממנו ייתכן כי כותב המזמור הוא נביא או אחד, שהנבואה הוטלה עליו ואין הוא יכול להימלט ממנה כדוגמת יונה, ירמיהו ויחזקאל, שניסו להימלט מהנבואה שהוטלה עליהם אך ללא הועיל.
יש המחלקים את המזמור לשישה חלקים:
| פסוקים | כותרת |
| --- | --- |
א'-ו': האל יודע את דרכיו של האדם ופועלו
ז'-י"ב: לאדם אין יכולת להסתתר מהאל
י"ג-ט"ז: האל בורא האדם ומגינו
י"ז-י"ח: המשורר מביע נאמנות למאמינים באל ובה'
י"ט-כ"ב: קריאה לה' ולבעל המזמור להילחם ברשע
כ"ג-כ"ד: סיום וקריאת המשורר לה' לעזור לו בחקירה עצמית והדרכה בדרכיו של ה'
המזמור בתרבות

מזמור קל"ט היווה השראה למשוררים רבים ביניהם אברהם אבן עזרא ממשוררי ימי הביניים. שירו "אלהי חקרתני ותדע מזימתי" נכתב בהשראת המזמור כאשר המשורר נצמד לפרשנותו של ראב"ע.
מילות המזמור הולחנו על ידי משה פלד.
המזמור בתרבות > במוזיקה החסידית

אנא אלך מרוחך - שני ניגוני חב"ד שונים נישורים על המילים "אנא אלך מרוחך ואנא מפניך אברח, אם אסק שמיים שם אתה, ואציעה שאול הינך". ביצוע לניגון גם של חנן בן ארי באלבום צמאה 3, הביצוע מוכר בגרסה של מוטי וייס עם המילים מחשבות טובות.
אם אסק שמים אהרלה סמט באלבום אוירא דארץ ישראל.
אנא אלך - הראל טל באלבום קראתי בכל לב.
הערות שוליים

↑  משה גרסיאל, עולם התנ"ך: תהלים ב', תל אביב, דוידזון עתי, 1996, עמ' 251
↑  מאיר וייס, אמונות ודעות במזמור תהילים, ירושלים, מוסד ביאליק, 2001, עמ' 191
↑  משה גרסיאל, עולם התנ"ך: תהלים ב', תל אביב, דוידזון עתי, 1996, עמ' 251
↑  אברהם אבן עזרא: שירים/שירת תור הזהב בספרד, תל אביב, אוניברסיטת תל אביב, 2011, עמ' 230
↑  מילות השיר 'פליאה' ללחנו של משה פלד
↑  ספר הניגונים, ניגוני חב"ד, ניגון ע"ג וניגון רנ"ו.
↑  אנא אלך, חנן בן ארי, צמאה 3 באתר יוטיוב.
↑   אנה אלך? // פודקאסט הללו, סרטון בערוץ "צמאה", באתר יוטיוב (אורך: 28:54)
↑  אנא אלך, הראל טל, קראתי בכל לב, באתר יוטיוב.
| מזמורי ספר תהילים |
| --- | --- | --- |
| מזמורים בנוסח המסורה | א' • ב' • ג' • ד' • ה' • ו' • ז' • ח' • ט' • י' • י"א • י"ב • י"ג • י"ד • ט"ו • ט"ז • י"ז • י"ח • י"ט • כ' • כ"א • כ"ב • כ"ג • כ"ד • כ"ה • כ"ו • כ"ז • כ"ח • כ"ט • ל' • ל"א • ל"ב • ל"ג • ל"ד • ל"ה • ל"ו • ל"ז • ל"ח • ל"ט • מ'  • מ"א • מ"ב • מ"ג • מ"ד • מ"ה • מ"ו • מ"ז • מ"ח • מ"ט • נ' • נ"א • נ"ב • נ"ג • נ"ד • נ"ה • נ"ו • נ"ז • נ"ח • נ"ט • ס' • ס"א • ס"ב • ס"ג • ס"ד • ס"ה • ס"ו • ס"ז • ס"ח • ס"ט • ע' • ע"א • ע"ב • ע"ג • ע"ד • ע"ה • ע"ו • ע"ז • ע"ח • ע"ט • פ'  • פ"א • פ"ב • פ"ג • פ"ד • פ"ה • פ"ו • פ"ז • פ"ח • פ"ט • צ' • צ"א • צ"ב • צ"ג • צ"ד • צ"ה • צ"ו • צ"ז • צ"ח • צ"ט • ק' • ק"א • ק"ב • ק"ג • ק"ד • ק"ה • ק"ו • ק"ז • ק"ח • ק"ט • ק"י • קי"א • קי"ב • קי"ג • קי"ד • קט"ו • קט"ז • קי"ז • קי"ח • קי"ט • ק"כ • קכ"א • קכ"ב • קכ"ג • קכ"ד • קכ"ה • קכ"ו • קכ"ז • קכ"ח • קכ"ט • ק"ל • קל"א • קל"ב • קל"ג • קל"ד • קל"ה • קל"ו • קל"ז • קל"ח • קל"ט • ק"מ • קמ"א • קמ"ב • קמ"ג • קמ"ד • קמ"ה • קמ"ו • קמ"ז • קמ"ח • קמ"ט • ק"נ |  |
| מזמורים חיצוניים | קנ"א • קנ"ב • קנ"ג • קנ"ד • קנ"ה |  |
לינדה לינדה

| --- | --- |
עטיפתו של תקליט השדרים מ־1990 (הרמיקסים)
עטיפתו של תקליט השדרים מ־1990 (הרמיקסים)
 שיר בביצוע חיים משה
 יצא לאור:  10 ביוני 2012 
 סוגה:  ים-תיכוני
 שפה:  עברית 
 כתיבה:  הנרי (מוזיקאי) 
 הפקה:  שי ראובני 
 
"לינדה" או "לינדה לינדה" הוא שיר שכתב והלחין הזמר סמיר אל-טוויל שגם ביצע אותו. להקת הפופ-רוק ההולנדית Tee Set הקליטה בשנת 1978 גרסה של השיר. שנה לאחר מכן הקליט הזמר הלבנוני אדוארד את השיר בערבית.
בישראל השיר בוצע לראשונה בידי הצמד סמיר שוקרי ואיציק ארושס בהופעותיו עם טקסט שחציו עברי וחציו ערבי. המלחין בן מוש, שעבד עם חיים משה, הציע למשה להקליט אותו וביצועו מ-1983 זכה להצלחה גדולה.
ב־1990 יצאו לרדיו רמיקסים של צבי ארז בסגנון האוס לגרסתו של חיים משה, שראו אור באלבום World Beats, אשר יועד לשיווק גם מחוץ לישראל. הפייטן היהודי ציון יחזקאל מארצות הברית הוציא בשנות ה-90 את השיר למילים שכתב אחיו המשורר יצחק סונה על התורה.
גרסתה של שרית חדד

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
יוסי חרסונסקי: 
ב-10 ביוני 2012 חידשה את השיר הזמרת שרית חדד כסינגל שלא מתוך אלבום, על ידי חברת התקליטים אבי גואטה הפקות בע"מ. לחידוש נוספו מילים שחיבר הנרי.עם יציאתו נכנס השיר אל המקום השני במצעד של מדיה פורסט, והשמיני ברשת ג'. יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב והעניק לו ציון של שלושה כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכל.