ג'ון וורנר
ביוגרפיה > בסנאט של ארצות הברית

לאחר הפסדו של פורד לג'ימי קרטר בבחירות 1976 לנשיאות, החל וורנר לשקול את כניסתו לזירה הפוליטית. ב-1978 התמודד בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הרפובליקנית לבחירת מועמד המפלגה לסנאט של ארצות הברית. למרות הפרסום ממנו נהנה בשל היותו בעלה של אליזבת טיילור וכמויות הכסף הגדולות בהן השתמש וורנר עבור מסע הבחירות שלו בבחירות המקדימות, סיים את בחירות אלה במקום השני אחרי הפוליטיקאי השמרני ריצ'רד אובנשיין. גורם נכבד להפסדו זה היה עמדותיו הפוליטיות שנתפסו כליברליות, ובמיוחד גישתו הרכה כלפי ברית המועצות. לעומת וורנר, היה אובנשיין אנטי-סובייטי כבד ואנטי-קומוניסטי, ומתנגד למדיניות "החברה הגדולה" של הנשיא לינדון ג'ונסון ולחלק גדול מהתנועה האפרו-אמריקאית לזכויות האזרח. עם זאת, כאשר אובנשיין נהרג חודשיים לאחר מכן בהתרסקות מטוס, נבחר וורנר להחליפו כמועמד הרפובליקני לסנאט וביום הבחירות הכלליות גבר בקושי על מועמד המפלגה הדמוקרטית אנדרו מילר, לשעבר התובע הכללי של וירג'יניה. וורנר הוא הסנאטור השני מווירג'יניה בעל תקופת הכהונה הארוכה ביותר אחרי הארי פ. בירד אך הסנאטור הרפובליקני שכיהן את תקופת הכהונה הארוכה ביותר מטעם וירג'יניה.
הוא היה חבר בוועדת המודיעין, בוועדת הסביבה והעבודות הציבוריות ובוועדת הבריאות, החינוך, העבודה והפנסיונים של הסנאט. כיושב ראש ועדת הכוחות המזוינים, הוא הגדיל את הזרמת מיליארדי הדולרים לכלכלת וירג'יניה בכל שנה באמצעות מימון המתקנים הצבאיים במדינה ומשרדים לבניית ספינות, אשר היו כלי לתמיכה אלקטורלית בכל מחזור בחירות בו התמודד. עמדותיו של וורנר היו יחסית מתונות למרבית הסנאטורים מדרום ארצות הברית. למשל, הוא נמנה בין הרפובליקנים המעטים שתמכו בחוקי פיקוח על כלי נשק וב-2004 היה אחד משלושת הרפובליקנים שנתנו חסות לתיקון של הסנאטורית דיאן פיינסטיין שביקש להאריך בעשור את האיסור הפדרלי על נשק לתקיפה.
וורנר תמך בפסק דין רו נגד וייד ובמחקר על תאי גזע עובריים, אף על פי שקיבל דירוג תמיכה גבוה מקבוצות המתנגדות להפלות מלאכותיות מכיוון שהצביע בעד הגבלות רבות על הפלות. ב-1987 היה וורנר אחד מהרפובילקנים הבודדים שהצביעו נגד רוברט בורק, מועמדו של הנשיא רונלד רייגן לבית המשפט העליון של ארצות הברית.
וורנר נבחר מחדש בקלות ב-1984 ו-1990, אם כי רק שש שנים מאוחר יותר, ב-1996, ניצב לראשונה בפני ההתנגדות המשמעותית שלו בבחירות לסנאט מצד מארק וורנר הדמוקרטי, אשר בין שניהם אין קשר משפחתי. מארק וורנר היה מיליונר שהשקיע במסע הבחירות כספים לאין שיעור ביחס לג'ון וורנר המכהן ובכך נוצרה מערכת בחירות צמודה בין השניים, אך ג'ון וורנר גבר על מארק וורנר עם 52% מקולות הבוחרים. לדברי ג'ורג' סטפנופולוס, מי שהיה מקורבו של הנשיא לשעבר ביל קלינטון, וורנר נמנה בין המועמדים הפוטנציאליים שנשקלו להחליף את לס אספין בתפקיד מזכיר מחלקת ההגנה של ארצות הברית בממשל קלינטון, אך לבסוף בחר הנשיא את הסנאטור הרפובליקני ויליאם כהן ממיין.
במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1996 היה וורנר בסנאט סופר הקולות של חבר האלקטורים יחד עם הסנאטור הדמוקרטי ונדל פורד מקנטקי. וורנר היה בין עשרה סנאטורים מהמפלגה הרפובליקנית שהצביעו נגד האשמתו של קלינטון במתן עדות שקר במהלך משפט ההדחה של קלינטון בין תשעת האחרים נמנים ריצ'רד שלבי מאלבמה, טד סטיבנס מאלסקה, סוזן קולינס, אולימפיה סנואו (שתיהן ממיין), ג'ון צ'ייפי מרוד איילנד, ארלן ספקטר מפנסילבניה ופרד תומפסון מטנסי). וורנר ואחרים שהצביעו נגד הדחתו של קלינטון עוררו את חמתם של רפובליקנים רבים. כמו שהיה תריסר שנים קודם לכן, גם ב-2002 התמודד וורנר מחדש לסנאט ללא התנגדות דמוקרטית, וזכה בתקופת כהונה חמישית תוך שהוא מביס מועמד עצמאי בבחירות הכלליות.
ב-23 באוגוסט 2007 קרא וורנר לנשיא ג'ורג' ווקר בוש להתחיל להחזיר את חיילי הכוחות המזוינים של ארצות הברית אל מולדתם מעיראק עד לחג המולד במטרה להבהיר להנהגה העיראקית כי ההתחייבות האמריקאית לשלום אינה מוגדרת. שמונה ימים אחר כך, ב-31 באוגוסט, הודיע על כוונתו שלא להתמודד לתקופת כהונה שישית בסנאט במהלך הבחירות ב-2008. באוקטובר 2008 הצביע בעד חוק החירום לייצוב כלכלת ארצות הברית לשנת 2008.