stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עלי זהב
היסטוריה

היישוב נקרא על שמה של עליזה בגין (עלי זה בגין), רעייתו של מנחם בגין. שמו הקודם של היישוב היה יועזר, על שם יוסי בן יועזר איש צרדה, כיוון שצרדה זוהתה בחרבת בנת-בר ובחרבת בלטה, הסמוכות ליישוב. שם נוסף שניתן ליישוב היה גרעין סתיו.
היישוב הוקם בשנת 1983 על ידי גרעין משפחות מגוש דן בראשותו של אמנון הירש וגרעין נוסף בראשותו של איציק ברזלי שהתאחדו לגרעין אחד. באפריל 1984 היו ביישוב 15 משפחות שהתגוררו בקרוונים ובתחילת 1989, עת עמדו המתיישבים הראשונים להיכנס לבתי הקבע, היו ביישוב 48 משפחות. היישוב נפגע עם פרוץ האינתיפאדה, ופיתוחו נבלם. בשנת 1991 נעשה ניסיון להרחיב את היישוב עם משה ורבין שביקש להקים את רמת השרון ב' בשומרון, אך התוכנית לא יצאה אל הפועל. מספר ניסיונות פיתוח והרחבה נוספים כשלו מחוסר התעניינות. בשנת 2009 רכשה אמנה זכויות הרחבה ביישוב והצליחה לאושש אותו ולהכניסו לתנופת גדילה מחודשת עם הגעתם של משפחות חדשות דתיות ולא דתיות, חלקם בעלי מקצועות חופשיים. היישוב זכה בפרס הקליטה לשנים 2013 ו-2014 של מועצה אזורית שומרון על הגידול במספר התושבים.
אופיו של היישוב, אשר היה חילוני (עם כ-9% משפחות דתיות), השתנה למעורב (כ-40% דתיים ב-2014).
בשנת 2013 נוסדה לשם, שמעמדה המוניציפלי הוא כשכונה של היישוב עלי זהב, ובה כ-200 משפחות.
במקביל לתנופת הבנייה בעלי זהב, נמשכת תנופת בנייה גם ביישובים הסמוכים (פדואל, ברוכין), ונוצר גוש התיישבות, גוש מערבא, המונה כ-8,000 נפשות. יחד עם בית אריה הצמודה גוש היישובים מונה כ-13,000 נפשות.
מאפיינים

בעלי זהב מספר בתי כנסת, ספרייה, מכולת, מגרש דשא סינתטי, בית נוער, חוות סוסים, מקווה טהרה, 3 גני משחקים, חמישה גני ילדים ומעון. בשנת הלימודים ה'תשע"ה נפתח ביישוב בית ספר יסודי דתי צומח. בשנת תשע"ח נפתחה ביישוב גם אולפנה צומחת לבנות, ובשנת הלימודים ה'תשפ"א נפתח עוד בית ספר יסודי דתי צומח.
בנובמבר 2021 החלו העבודות לבניית בית כנסת מרכזי לכלל האוכלוסייה בעלי זהב.
ביישוב פועלים סניפים של שתי תנועות נוער: סניף ותיק של תנועת בית"ר וסניף של תנועת בני עקיבא.
כמו כן קיים סניף ליבי.
לשם

היישוב לשם נבנה ב-2013 כשכונת הרחבה של עלי זהב בשטחה המוניציפלי ולשני היישובים ועד מקומי מאוחד, אך הוא מנוהל בפועל על ידי ועד אגודה שיתופית נפרד.
גלריה

בית טיפוסי ביישוב, 2/08
פאתיו הדרומיים של היישוב, 2/08
תנופת פיתוח בעלי זהב, 2012
ראש העין ותל אביב כפי שנראים מעלי זהב
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוקטובר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  רשימת שמות מאת ועדת השמות הממשלתית, ילקוט הפרסומים 3165, 24 בפברואר 1985, עמ' 1493
↑  בני בתירה, משכיות ופלס - שמות חדשים ליישובים ולאתרים, דבר, 7 בפברואר 1982
↑  קובץ רשימת השינויים מאז 1948, אתר הלמ"ס
↑  שומרון, מעריב, 19 באפריל 1984
↑  אהרון דולב, שבעת אלפים מתיישבים חדשים ביש"ע בשנת האינתיפאדה, מעריב, 10 בפברואר 1989
↑  אמנון אברמוביץ', עלי זהב בספר השחור, מעריב, 8 במרץ 1991
↑  מפקד אוכלוסין בשנים 2014-2013
↑  קובץ רשימת יישובים 2.4.19, אתר רשות האוכלוסין
↑  מי אנחנו? ליבי שומרון, באתר מוא"ז שומרון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588167705171  VIAF: 317132346   WorldCat (עם VIAF): 317132346 
היישובים פדואל, לשם ועלי זהב בצילום מהאוויר (2021)
מבט פנורמי על היישוב
Californication (אלבום)

Californication (בעברית: "קליפורניקיישן") הוא אלבום האולפן השביעי של להקת הרוק, רד הוט צ'ילי פפרז, אשר יצא בשנת 1999 והפך לאלבום המצליח והנמכר ביותר של הלהקה כאשר מכר מעל 16 מיליון עותקים ברחבי העולם.
Californication סימן את חזרתו של הגיטריסט ג'ון פרושיאנטה ללהקה אשר עזב אותה ב-1992, לאחר יציאתו של האלבום "Blood Sugar Sex Magik", לקריירת סולו. חזרתו שינתה את סגנונה של הלהקה בתכלית, דבר שהקטין את מספר שירי הפאנק באלבום.
האלבום דורג במקום 399 ברשימת "500 האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים" של מגזין רולינג סטון ב-2003, Scar Tissue זכה בפרס גראמי ושיר הנושא זכה במקום ראשון במצעד העשור של גלגלצ של העשור הראשון של המאה ה-21.
רשימת שירים

| מס' | שם | כותב(ים) | משך |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Around the World  |   | 3:58 |
| 2. | Parallel Universe  |   | 4:30 |
| 3. | Scar Tissue  |   | 3:35 |
| 4. | "Otherside  |   | 4:15 |
| 5. | Get on Top  |   | 3:18 |
| 6. | Californication  |   | 5:21 |
| 7. | Easily  |   | 3:51 |
| 8. | Porcelain  |   | 2:43 |
| 9. | Emit Remmus  |   | 4:00 |
| 10. | I Like Dirt  |   | 2:37 |
| 11. | This Velvet Glove  |   | 3:45 |
| 12. | Savior  |   | 4:52 |
| 13. | Purple Stain  |   | 4:13 |
| 14. | Right on Time  |   | 1:52 |
| 15. | Road Trippin'  |   | 3:25 |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 56:24 |
מצעדים ומכירות

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 2 |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 1 |
|  איטליה | מצעד האלבומים האיטלקי | 7 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 3 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 2 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 5 |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 6 |
|  נורווגיה | VG-lista | 1 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 1 |
|  ספרד | PROMUSICAE | 68 |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 1 |
|  צרפת | SNEP | 2 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 4 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 1 |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 3 |
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| הממלכה המאוחדת (BPI) | 5× פלטינה | 1,500,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 1,500,000 |
פרסים

| רשימת פרסים ומועמדויות> שנה | רשימת פרסים ומועמדויות> פרס | רשימת פרסים ומועמדויות> קטגוריה | רשימת פרסים ומועמדויות> תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
|  2000 | פרס גראמי | אלבום הרוק הטוב ביותר — Californication | מועמדות    |
|  2000 | פרס גראמי | שיר הרוק הטוב ביותר (כותב) — Scar Tissue | זכייה     |
מקור:
הערות שוליים

↑  "The 500 Greatest Albums of All Time". Rolling Stone. נבדק ב-5 ביוני 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  אור ברנע, אתם קבעתם: "Californication" הוא שיר העשור, באתר ynet, 31 בדצמבר 2009
↑  מידע על Californication, באתר המצעד האוסטרי, ארכיון
↑  מידע על Californication, באתר המצעד האיטלקי, ארכיון
1 2  מידע על californication (אלבום),  באתר הבילבורד האמריקאי
↑  מידע על Californication (אלבום), במצעד הבריטי
↑  מידע על Californication, באתר המצעד הנורווגי
↑  מידע על Californication, באתר המצעד של ניו זילנד
↑  מידע על Californication, באתר המצעד הספרדי
↑  מידע על Californication, באתר המצעד הפיני
↑  מידע על Californication, באתר המצעד הצרפתי, ארכיון
↑  מידע על Californication, באתר המצעד השוודי
↑  Red Hot Chili Peppers – Californication, BPI, ‏1 בנובמבר 2024
↑  זוכי פרסי גראמי ה-42 - 2000
| רד הוט צ'ילי פפרז |
| --- | --- | --- |
אנתוני קידיס • ג'ון פרושיאנטה • מייקל "פלי" באלזארי • צ'אד סמית
ג'וש קלינגהופר • הלל סלובק • ג'ק איירונס • קליף מרטינז • ג'ק שרמן • אריק מרשל • ג'סי טוביאס • דייב נבארו • די. אייץ'. פליגרו • דווין מקנייט
| אלבומי אולפן | The Red Hot Chili Peppers • Freaky Styley • The Uplift Mofo Party Plan • Mother's Milk • Blood Sugar Sex Magik •  One Hot Minute • Californication • By the Way • Stadium Arcadium •‏ I'm with You •‏ The Getaway •‏ Unlimited Love •‏ Return of the Dream Canteen |  |
| אלבומים נוספים | The Abbey Road E.P. •  Live in Hyde Park |  |
| אלבומי אוסף | What Hits!? • Live Rare Remix Box • The Plasma Shaft • Out in L.A. • Under the Covers: Essential Red Hot Chili Peppers • The Best of Red Hot Chili Peppers • Greatest Hits • iTunes Originals |  |
| ערכים נוספים | What Is This?‏ • Ataxia‏ • EMI‏ • האחים וורנר • Scar Tissue (ספר) • ריק רובין • מייקל ביינהורן |  |
דיסקוגרפיה של רד הוט צ'ילי פפרז • קטגוריה:רד הוט צ'ילי פפרז
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: ca5dfcc3-83fb-3eee-9061-c27296b77b2c
נחום מרדכי פרידמן

| --- | --- |

הרב נחום מרדכי פרידמן
 לידה:  1874 צ'ורטקוב, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  1946 (בגיל 72 בערך) 
 מקום קבורה:  הר הזיתים 
 תקופת הפעילות:  ?–1946 
 צאצאים:  שלמה פרידמן 
 
מצבת האדמו"ר מצ'ורטקוב
רבי נחום מרדכי פרידמן (1874, י"ז בשבט ה'תרל"ד – 1946, י"ח באדר ב' ה'תש"ו) היה האדמו"ר מצ'ורטקוב.
ביוגרפיה

נולד בשנת תרל"ד לרבי ישראל פרידמן מצ'ורטקוב והתחנך אצל סבו רבי דוד משה פרידמן, מייסד חסידות צ'ורטקוב ובנו של רבי ישראל פרידמן מרוז'ין. במלחמת העולם הראשונה נדד לווינה יחד עם אביו ועוד כמה מאדמו"רי רוז'ין. בשנת ה'תרצ"ד (1933) נפטר אביו והוא החל לכהן בווינה כאדמו"ר מצ'ורטקוב תוך שהוא מבקר לעיתים את הקהילה בצ'ורטקוב. היה מראשי אגודת ישראל וכיהן כחבר מועצת גדולי התורה שלה.
לאחר האנשלוס עונה על ידי הנאצים ומיד ברח מוינה. בשנת ה'תרצ"ט (1939) עלה לארץ ישראל, התיישב בתל אביב והיה מרכז לחסידי רוז'ין רבים. לאחר ששמע על זוועות השואה מצב רוחו התדרדר עד שנפטר בשנת תש"ו ונטמן בבית הקברות היהודי בהר הזיתים. תורתו יצאה בספר "דורש טוב" בירושלים תשכ"ד.
משפחתו

הרב פרידמן נישא לחוה לאה, בת דודו (מדרגה שנייה) הרב שלמה בן הרב  אברהם יעקב פרידמן מסדיגורה (הראשון) (נפטרה בי"ג בחשוון ה'תשי"ט) . לזוג היה בן ושתי בנות:
הרב שלמה פרידמן – ממשיך דרכו באדמו"רות
שרה – נישאה לרב יעקב השל מנובומינסק
גיטל – נישאה לרבי משה מורגנשטרן
לקריאה נוספת

יצחק אלפסי, אנציקלופדיה לחסידות כרך ג' , עמודה תי"ב, מוסד הרב קוק, ירושלים תשס"ה.
מאיר וונדר, אנציקלופדיה לחכמי גליציה כרך ד' , עמודה 224, ירושלים תשנ"א.
דוד משה שפיגל, דורש טוב, תולדות אדמו"רי בית טשורטקוב, עמ' קע"ה, ירושלים תשכ"ד.
הערות שוליים

↑  שלמה שפיצר, קהילות אוסטריה, עמ' 231, מכון ירושלים תשע"ז.
↑  דוד הלחמי, חכמי ישראל, עמ' ת"ט.
↑  רבי נחום מרדכי פרידמן בלקסיקון הרבני 'אישי ישראל'.
↑  כרטיס הקבר של האדמו"ר באתר הר הזיתים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309220705171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ירון פרנסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 באפריל 1959 רחובות, ישראל 
 פטירה:  8 בספטמבר 2023 (בגיל 64) 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
 עיסוק:  כנר
 סוגה:  מוזיקה קלאסית, מוזיקה קאמרית
 כלי נגינה:  כינור 
 שיתופי פעולה בולטים:  הסינפונייטה הישראלית באר שבע
 
ירון פרנסקי (3 באפריל 1959 - 8 בספטמבר 2023) היה כנר ישראלי.
ביוגרפיה

נולד לשמחה ולגרשון ברחובות וגדל במושב בית עובד, שם היה לסבו משק חקלאי. בגיל 13 שב עם הוריו לרחובות.
פרנסקי החל את לימודי הכינור עם אביו, שהיה כנר, מלחין, מעבד, מנצח, ומורה לנגינה בחלילית.
שירת בצה"ל במשטרה הצבאית (לאחר שלא התקבל לתזמורת צה"ל) ולאחר שחרורו המשיך את לימודיו אצל ישראל עמידן ובאקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים אצל יאיר קלס.
למד בגרמניה אצל אנדרה גרטלר ובארצות הברית אצל דורותי דיליי, פרנקו גולי והנרי טמיינקה.
בגיל 21 נבחר לכהן ככנר ראשי בתזמורת הסימפונית של נאשוויל (ארצות הברית), ובהמשך כיהן ככנר ראשי בתזמורת הסימפונית של צ'ארלסטון (קרוליינה הדרומית) ושל ג'קסונוויל (פלורידה).
בשנת 1986 שב לישראל בהזמנתו של מנדי רודן, לכהן ככנר ראשי של הסינפונייטה הישראלית באר שבע.
ב-1989 הוזמן על ידי נעם שריף לכהן ככנר ראשי ועוזר מנצח בתזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, שבה ניגן כ-5 שנים.
ב-1994 שב לסינפונייטה הישראלית באר שבע, ככנר ראשי ומשנה למנהל המוזיקלי, הוא כיהן בשני התפקידים עד לפרישתו בספטמבר 2020.
בשנותיו האחרונות הופיע כנגן ראשי אורח בתזמורות בספרד ובגרמניה. הוזמן להוביל את תזמורת בית האופרה "סן קרלו" בנאפולי. הוביל את תזמורת הפסטיבל הבינלאומי במקסיקו סיטי והוזמן קבוע כמחליף בתזמורת הפילהרמונית הישראלית.
ירון פרנסקי הוזמן להופיע כסולן וכמנצח בישראל ומחוצה לה, והרבה להופיע בהרכבים קאמריים. הוא לקח חלק בפסטיבלים חשובים כמו: שלזוויג-הולשטיין בגרמניה, ארנן בשווייץ, פסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון ועוד.
ניגן בהרכב המוזיקלי "רביעיית ראשונים" כ-30 שנה.
במקביל לקריירה המוזיקלית שלו הוא גם היה מטפל מוסמך בשיטת טיפול בילדים אוטיסטים הנקראת "הומוריקה", המשלבת הומור ומוזיקה.
החל משנת 2017 לערך, פרנסקי התנדב בקונסרבטוריון העירוני במסגרות שונות - עבודה עם הרכבים קאמריים, מתן שיעורים פרטיים בכינור, שיפוט בתחרויות והופעות בהתנדבות בבתי אבות בעיר.
בשנים האחרונות, הוא גם הרבה לעצב תכשיטים מזהב וכסף.
בקיץ 2022 עבר פרנסקי לארצות הברית ויעקב רובינשטיין נכנס לתפקידו ככנר הראשי בסינפונייטה.
חיים אישיים

בשנות ה-80 הכיר את אשתו הראשונה, גילה לבית לנג, בבאר שבע. השניים השתקעו בשכונת נווה נוי בבאר שבע ונולדו להם שני ילדים. בהמשך התגרשו בני הזוג. 
מ-10 בספטמבר 2020 היה נשוי בשנית לכנרת תמי סימור.
פרנסקי נפטר ב-8 בספטמבר 2023. נטמן בבית העלמין ברחובות.
הערות שוליים

↑  נפרדים מהכנר הראשי של הסינפונייטה, באתר מקומונט, 6 בספטמבר 2020
↑  סינפונייטת באר שבע מגייסת כשרון חדש: כנר ראשי חדש לסינפונייטה הישראלית באר שבע, באתר negevnews‏, 31 ביולי 2022
↑  https://kdr.org.il/deceased/%D7%A4%D7%A8%D7%A0%D7%A1%D7%A7%D7%99-%D7%99%D7%A8%D7%95%D7%9F/
יוסף ארזין

| --- | --- |
 לידה:  סלוניקי
 מדינה:  יוון, ישראל
 מקום פעילות:  צפת
 השתייכות:  מקובלי צפת
 תחומי עיסוק:  קבלה, שד"ר
 רבותיו:  האר"י
 
רבי יוסף ארזין היה ממקובלי צפת, ומחשובי תלמידי האר"י שימש כשד"ר צפת בשאלוניקי.
ביוגרפיה

נולד ככל הנראה בסלוניקי שביוון למקובל רבי יעקב ארזי. בצעירותו עלה לארץ ישראל והתיישב בעיר צפת, שם החל ללמוד קבלה אצל האר"י. הוא התקרב לאר"י ונמנה עם 10 - 12 חברי ה"כת הראשונה" של תלמידיו, ומארבעת התלמידים החשובים שנבחרו לחזור על הדרושים, יחד עם רבי חיים ויטאל, ר' יונתן סאגיש ור' יצחק הכהן.
בשנת שכ"ח נסע בשליחות מוסד התלמוד תורה בצפת לשאלוניקי, עיר הולדתו, ורבי משה אלמושנינו נשא דרשה לפני קהילתו ודיבר בשבחו. בשנת ה'של"ה היה בין החתומים הראשונים על שטר ההתקשרות של חבורת תלמידי האר"י שהכירו ברבי חיים ויטאל כיורשו הרוחני, זאת על אף שהיה רבי יוסף מבוגר ממנו. את שורש נשמתו של רבי יוסף ארזין זיהה האר"י משורש "זיהרא עילאה" של אדם הראשון. בשנת ה'של"ו חתם רבי יוסף ארזין יחד עם גדולי חכמי צפת מתלמידי רבי יוסף קארו לאסור את הקריאה בספר "מאור עיניים" מאת רבי עזריה מן האדומים.
נפטר בצפת לאחר שנת שע"ח ונטמן בבית הקברות העתיק בעיר.
כתביו

רבי יוסף העלה את הדברים ששמע מפי האר"י על הכתב בקונטרסים. פירושים, תיקונים, וייחודים שקיבל רבי יוסף מהאר"י נכללו בשמו על ידי רבי חיים ויטאל בספרו עץ חיים המסכם את קבלת האר"י. מלבד זאת חיבר רבי יוסף פירוש עצמאי על האדרא רבא שפורסם מכתב יד.
ראו גם

גורי האר"י
הערות שוליים

↑  ראו: ספר החזיונות, הוצאת יד בן צבי, תשס"ו, עמ' 189.
↑  ראו: מאמץ כח, ויניציאה שמ"ח, יח ע"ב
↑  זאב רבינוביץ, מן הגניזה הסטולינאית, ציון, שנה ה (ת"ש), עמ' 244-247.
↑  משה דוד גאון, יהודי המזרח בארץ ישראל, א, עמוד 169, באתר היברובוקס
↑  ראו: ספר הגלגולים, פרמישלה תרל"ה, פרק סה, פח ע"א.
↑  ראו: הרב משה הלל, פירוש אדרא רבא לר' יוסף ארזין תלמיד האר"י, בתוך: קובץ "מן הגנזים", ספר שלישי, מודיעין עילית תשע"ד, עמ' יז-כט.
בית הוורד

תבנית:מבנה
מתחם בית הוורד וסביבתו
בניין המשרדים הנמוך במתחם, בעת ששימש כמטה חברת "פלאפון"
בית הוורד (נקרא גם "מגדל הוורד" ו"בית הפניקס"), הוא מתחם הממוקם בשכונת גבעת רמב"ם בגבעתיים, בצומת הרחובות יצחק רבין ודרך השלום, וכולל מגדל משרדים בו 25 קומות, בניין משרדים בו 7 קומות ומרכז מסחרי. במגדל שוכן מטה חברת "הפניקס אחזקות", בעבר שכנו בו גם אולפנים ומשרדים של ערוץ עשר.
ראו גם

גורדי שחקים בישראל
הערות שוליים

תבנית:הערות שוליים
↑  "גיברה" מרחיב ייצורו של ציוד חדיש לעבודות עפר, על המשמר, 24 במרץ 1964
מפעלי מתכת ,גיברה' , מייצאים ב־80 אלף ד, למרחב, 30 במרץ 1966
↑  פועלי ,גיברה' בגבעתיים הפגינו בדרישה לפתוח המפעל  המושבת, דבר, 27 באוקטובר 1976
ישעיהו אביעם, "סולל בונה" מגנה דרישתם של פועלי גיברה לפיצוי מופרז, מעריב, 25 בנובמבר 1976
↑  ועדה תבדוק העברת מוסך " גיברה" מגבעתיים, דבר, 26 במאי 1976
מוסך "גיברה" של סולל־בונה בגבעתיים - נפתח מחדש, דבר, 7 בדצמבר 1976
↑  נדל"ן  - סולל בונה: צרות מכל הכיוונים, חדשות, 29 בדצמבר 1986
↑  אורי גינוסר ואלי דנון, סולל-בונה תעביר כל נכסיה - כולל חברת השקעות - לשיכון עובדים, מעריב, 7 באפריל 1987
↑  גולן פרידנפלד, ‏ישראלום רכשה שליש מבניין פלאפון בגבעתיים תמורת 61 מ' שקל, באתר גלובס, 31 בדצמבר 2003
↑  שלמה פרידמן, ‏ישראלום: מקוריות בעסקי הנייר, באתר גלובס, 5 באוקטובר 1997
1 2  שלומית צור, אמות רכשה את בית פלאפון בגבעתיים ומתחם קרגל בלוד תמורת 260 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 14 בינואר 2010
↑  משלחת מגרמניה מבקרת בגבעתיים, דבר, 29 במרץ 1978
אלון שר, השנררים היחפים, מעריב, 13 במרץ 1988
↑  אלעזר לוין, ‏הפניקס קנתה משיכון עובדים וישראלום 7 קומות בבניין בגבעתיים בכ-19.25 מיליון, באתר גלובס, 2 בינואר 2000
↑  אלעזר לוין, ‏הפניקס משקיעה 1.5 מיליון דולר ברשת תקשורת בבניינה בגבעתיים, באתר גלובס, 31 ביולי 2001
הארץ, הפניקס רכשה חמש קומות במגדל הוורד ב-65 מיליון שקל, באתר הארץ, 4 ביולי 2001
↑  אלעזר לוין, ‏52 שנים של משפחת חכמי, באתר גלובס, 3 בינואר 2002
1 2  אלעזר לוין, ‏חברת ישראל 10 תשכור מכלל-ביטוח 2,500 מ"ר למשרדים ואולפנים בגבעתיים, באתר גלובס, 5 בנובמבר 2001
↑  הדר חורש, נחתם ההסכם הסופי למיזוג זכייני ערוץ 10, באתר הארץ, 19 באוגוסט 2002
↑  אורי רבין, ‏משדרגים חדשות, באתר גלובס, 27 בפברואר 2003
↑  אלעזר לוין, ‏הפניקס שכרה מכלל ביטוח 1,250 מ"ר בגבעתיים ב-15 דולר למ"ר לחודש, באתר גלובס, 15 בדצמבר 2002
↑  גולן פרידנפלד, ‏ישראלום רכשה שליש מבניין פלאפון בגבעתיים תמורת 61 מ' שקל, באתר גלובס, 31 בדצמבר 2003
הרצל לקס, ישראלום תרכוש משיכון עובדים את חלקה בבית פלאפון ובמגדל הוורד בגבעתיים תמורת 61 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 4 בינואר 2004
↑  גיא ימין, ‏פלאפון עוזבת את גבעתיים: תסיים את חוזה השכירות שלה ביוני 2007, באתר גלובס, 15 ביוני 2005
↑  מיכל מרגלית, ‏פלאפון במו"מ להארכה נוספת של חוזה השכירות בגבעתיים, באתר גלובס, 6 בדצמבר 2009
↑  מיכל מרגלית, ‏ישראלום של מתיו ברונפמן ושולם פישר מכרה את קומת המסחר בבית הוורד בגבעתיים תמורת 29.2 מיליון שקל, באתר גלובס, 17 ביוני 2009
↑  רועי גולדנברג, ‏אתר נענע10 יעבור למשרדי ערוץ 10 בבית הוורד בגבעתיים, באתר גלובס, 11 במרץ 2014
↑  גד פרץ, ‏מסימני המשבר בענף: פלאפון מעבירה את משרדיה מגבעתיים לפתח תקוה, באתר גלובס, 2 בספטמבר 2019
Fisherman's Friend

| --- | --- |


 
 מאכלים
 סוג:  cough drop 
 אזור מוצא:  פליטווד 
 יצרן:  Lofthouse of Fleetwood 
 ממציא:  James Lofthouse 
 
Fisherman's Friend ("חברו של הדייג") הוא מותג של לכסניות מנטה המיוצרות בעיר פליטווד שבאנגליה.
חפיסת לכסניות מתאילנד
אודות

הסוכריות פותחו לראשונה על ידי רוקח צעיר בשם ג'יימס לופטהאוס (James Lofthouse) בשנת 1865 כדי להקל על בעיות נשימה מהן סבלו דייגים אשר עבדו בתנאים הקשים של איסלנד. תחילה נמכר המוצר בצורת סירופ אשר הכיל מנתול ושמן אקליפטוס, ולאחר מכן עבר לופטהאוס לייצרו כלכסניות, אותן היה קל יותר לאחסן ולהעביר ממקום למקום.
כיום מגיע המוצר במגוון טעמים, בהם: אניס, הדרים, ענבי שועל, לימון, תפוח, מנתול, קינמון ודובדבן.
הברונים השודדים
צמיחת "הברונים השודדים" בתחומים שונים > תעשיות מתכת

תחום הכרייה, והפקת מתכות היה תעשייה חשובה במהלך המאה ה-19. במיוחד התפתח תחום הפקת הפלדה לתעשייה המתפתחת של המסילות רכבות, וכן לתעשיות נוספות כמו הספנות, גשרים, בניין, תעשייה ועוד.
אנדרו קרנגי  (1835- 1919) מראשוני תעשייני הפלדה. הוא שלט בצורה אנכית על תעשיית ייצור הפלדה, החל מכרייתה (כברזל גולמי) ובדרכי הובלתה למפעליו ועד לשליטה ברוב מפעלי הפלדה בארצות הברית. בשנת 1900 ייצרו מפעליו כמות פלדה גדולה יותר ממה שיוצר בבריטניה כולה.
צמיחת "הברונים השודדים" בתחומים שונים > תחום הטבק

ג'יימס ("באק") ביוקנן דיוק (James ("Buck") Buchanan Duke; 1856 - 1925) המייסד והבעלים של "חברת הטבק האמריקאית", שהפכה למונופול בתחום בתחום הטבק בתחילת המאה ה-20. כמו כן היה הבעלים ושל חברות בתחום האנרגיה. כנדבן תרם לפיתוח אוניברסיטת דיוק.
ראו גם

הרקע לשפל הגדול
לקריאה נוספת

הווארד זין, היסטוריה עממית של ארצות הברית, הוצאת בבל, 2007, עמודים 339 - 396
ארנון גוטפלד, ארצות הברית ממלחמת האזרחים למלחמה הקרה. תל אביב, משרד הביטחון, האוניברסיטה המשודרת, תשמ"ט 1989, עמודים 54 - 81
מתיו ג'וזפסון, הבארונים השודדים: הקפיטליסטים האמריקנים הגדולים 1861-1901. תרגם מאנגלית בועז עברון, הוצאת שוקן ירושלים ותל אביב, תשכ"ט
הערות שוליים

↑  חלומו הגדול, שלא התגשם, של טוויין היה לקנות לעצמו עושר גדול באמצעות יוזמות עסקיות. Joseph L. Coulombe Mark Twain and the American West, עמ' 70-71.
↑  Joseph L. Coulombe Mark Twain and the American West, עמ' 72.
↑  ראו 100 Minds That Made the Market מאת Kenneth L. Fisher עמוד 306
↑  Burton W. Folsom Jr., Entrepreneurs vs. the State: A New Look at the Rise of Big Business in America, 1840 — 1920 (Herndon, VA: Young America's Foundation, 1987), עמ' 22.
↑  כיום (2021) סטנדרד אויל הינה חלק מאקסון מוביל
1 2  מייקל גודווין, כלכלה בקומיקס, פרק 3
↑  האזור הבין-יבשתי (MID-CONTINENT REGION), באתר מחלקת האנרגיה של ארצות הברית (Department of Energy), ‏פברואר 2006
↑  הווארד זין, היסטוריה עממית של ארצות הברית, הוצאת בבל, 2007, עמוד 343
↑  הווארד זין, היסטוריה עממית של ארצות הברית, הוצאת בבל, 2007, עמוד 432
↑  הווארד זין, היסטוריה עממית של ארצות הברית, הוצאת בבל, 2007, עמוד 345
↑  נאמר בראיון ל-Chicago Daily News ב-9 באוקטובר 1882
↑  הנתונים מתוך הווארד זין, היסטוריה עממית של ארצות הברית, הוצאת בבל, 2007, עמוד 384
↑  כלכלה בקומיקס
"המגנים של התעשיות שלנו". קריקטורה מ-1883, המתארת מספר ברונים "שמנים" (סיירוס פילד, ג'יי גולד, וויליאם ה. ונדרבילט וראסל סייג') יושבים על שקי כסף, על רפסודה גדולה, הנישאת על גבם של פועלי תעשייה
איור המציג את רוקפלר, בעל השליטה בחברת "סטנדרט אויל", כמלך אבסולוטי.
קריקטורה של ג'יי. פי. מורגן הגדול חותר בסירה ליד "הדוד סם" הקטן, Puck magazine, 1911.
"עץ המשפחה" המתאר תעשיות שונות שהיו תחת שליטת רוקפלר וג'י פי מורגן בשנת 1904
ג'ני הולצר

| --- | --- |
קובץ:Jenny holzer.jpg
 לידה:  29 ביולי 1950 (בת 74) ארצות הברית גליפוליס, אוהיו, ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת שיקגו אוניברסיטת אוהיו בית הספר לעיצוב ברוד איילנד (אנ')
 תחום יצירה:  אמנות מושגית 
 זרם באמנות:  אמנות קונספטואלית ‏•‏‏ אמנות עכשווית
 יצירות ידועות:  125 Years 
 פרסים והוקרה:  פרס רומא (2015)  פרס ברלין (2000)  דב ברלין (2002)  טבעת הקיסר של גוסלאר  עמיתת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 projects.jennyholzer.com
 
ג'ני הולצר (באנגלית: Jenny Holzer; הולדה ב-29 ביולי 1950) היא אמנית נאו-מושגית אמריקאית. עיקר עבודתה הוא העברת מילים ורעיונות במרחבים ציבוריים הכוללים מיצגים מקיפים כמו שלטי חוצות, הקרנות על בניינים וחפצים אחרים, וצגים אלקטרוניים מוארים.
ילדות והשכלה

הולצר נולדה ב-29 ביולי 1950 בכפר גליפוליס שבמדינת אוהיו בארצות הברית. במקור היא שאפה להיות ציירת מופשטת ולימודיה כללו קורסים כלליים לאמנות באוניברסיטת דיוק בין השנים 1968–1970 ולאחר מכן לימודי ציור, הדפס ורישום באוניברסיטת שיקגו לפני שהשלימה את התואר שלה באוניברסיטת אוהיו בשנת 1972. בשנת 1974, הולצר לקחה קורסי קיץ בבית הספר לעיצוב ברוד איילנד (אנ'), ונכנסה לתוכנית הלימודים לתואר שני של המוסד בשנת 1975. היא עברה למנהטן בשנת 1976, הצטרפה לתוכנית הלימודים העצמאית של מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית והחלה בעבודתה עם שפה, מיצב ואמנות ציבורית. היא גם הייתה חברה פעילה בקבוצת האמנים "Colab" (אנ').
סגנון, צורה ומדיה

הולצר ידועה כאמנית נאו-מושגית. רוב עבודותיה מוצגות במרחבים ציבוריים וכוללות מילים ורעיונות, בצורה של אמנות-מילים (אנ'). הממד הציבורי הוא חלק בלתי נפרד מיצירותיה של הולצר. המיצגים הגדולים שלה כללו שלטי חוצות פרסומיים, הקרנות על מבנים ומבנים אדריכליים אחרים ותצוגות אלקטרוניות מוארות. שלטי LED הפכו לצורת ההצגה השכיחה ביותר שלה ביותר שלה, אף על פי שיצירותיה משלבות מגוון רחב של מדיה הכוללת כרזות רחוב, שלטים מצוירים, ספסלי אבן, ציורים, צילומים, סאונד, וידאו, הקרנות, האינטרנט, חולצות טריקו לווילי סמית' (אנ'), ורכב מרוץ ל0BMW. הקרנות אור של טקסט היו מרכזיות ביצירותיה של הולצר מאז שנת 1996. הולצר כבר אינה המחברת של הטקסטים שלה, ובשנים שלאחר מכן היא חזרה לעסוק בציור.
הולצר משתמשת רק באותיות גדולות בעבודתה, ולעיתים קרובות מילים או ביטויים בטקסט נטוי. היא הצהירה בעבר שזה משום שהיא רוצה ”להראות תחושת דחיפות ולדבר קצת בקול רם.”.
הולצר שייכת לענף הפמיניסטי של דור אמנים שצמח בסביבות 1980 וחיפש דרכים חדשות להפוך את הנרטיב או הפרשנות לחלק מרומז מאובייקטים חזותיים. היא הייתה חברה פעילה בקבוצת האמנים "Colab" (אנ') בתקופה זו והשתתפה בתערוכה המפורסמת "The Times Square Show" (אנ') שנערכה על ידי הקבוצה בכיכר טיימס. קולגות נוספות שלה הן, בין היתר, ברברה קרוגר, סינדי שרמן, שרה צ'ארלסוורת' (אנ') ולואיז לולר (אנ').
נושא עבודתה של הולצר מתייחס לרוב לפמיניזם וסקסיזם. עבודתה דנה בנושאים כבדים כמו תקיפה מינית נגד נשים. היא אמרה שהיא נמשכת לנושאים מסוג זה בגלל חוסר תפקוד משפחתי שחוותה ומכיוון שלטענתה ”אנחנו [כחברה] לא צריכים יצירות על שמחה”.