stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ישראל בן ממס
קריירה

בן ממס גדל במחלקת הנוער של הפועל לוד. בעונת 1975–1976 עלה לקבוצת הבוגרים ששיחקה בליגה א' ושימש בעיקר כשחקן מחליף. בסיום העונה ירדה קבוצתו לליגה ב'. בעונת 1976–1977 תפס מקום קבוע בהרכב כעושה משחק והעפיל עם קבוצתו בחזרה לליגה א' ומשם בתוך עונה אחת לליגה הארצית. בעונת 1981–1982 העפיל עם קבוצתו לליגה הבכירה. בעונת 1983–1984 הגיע לשיא הקריירה כשזכה עם הפועל לוד בגביע המדינה בכדורגל לאחר ניצחון במשחק הגמר 2–3 בבעיטות 11 מטר מול הפועל באר שבע. שלושה ימים לאחר מכן זכה גם בגביע אלוף האלופים לאחר ניצחון 1–4 בגמר מול מכבי חיפה. בעונה שלאחר מכן ירד עם הפועל לוד לליגה הארצית. בעונת 1985–1986 העפיל בחזרה לליגה הלאומית וירד עמה לליגה הארצית לאחר שתי עונות.
לאחר 14 שנים בקבוצת הבוגרים של הפועל לוד וסחבת ארוכה של אי תשלום משכורות מצד הנהלת הקבוצה, ביקש בן ממס לעזוב והושאל בעונת 1989–1990 לקבוצת מכבי עירוני אשדוד, בה היה שחקן מוביל (המשולש: בן ממס, גלילי וזריהן) והעפיל עמה לליגה לארצית לאחר שסיימה במקום השני וניצחה במשחקי המבחן את הפועל דלית אל-כרמל ומכבי טמרה. בעונת 1990–1991 חזר להפועל לוד לעונה אחת. בעונת 1991–1992 שיחק במדי בית"ר רמלה והתמודד איתה בצמרת ליגה א', אך לא הצליח לעלות לליגה הארצית. בעונות 1992–1994 חזר להפועל לוד והעפיל עמה שתי ליגות בשנתיים, מליגה ב' לליגה הארצית. בעונת 1994–1995 שיחק בבית"ר לוד ולאחר מכן הודיע על פרישה ממשחק. לאורך הקריירה המליצו לו רופאיו של בן ממס להפסיק לשחק בשל בעיות גב שהיו לו, אך התעלם והמשיך לשחק עד לפרישתו בגיל 38.
תארים כשחקן

גביע המדינה: 1983/1984
אלוף האלופים: 1984
הערות שוליים

↑  ליגה ארצית טבלה סופית, בעיתון דבר 16 במאי 1982
↑  הגביע נחת בלוד, בעיתון מעריב 4 ביוני 1984
↑  הפועל לוד: החגיגה נמשכת, בעיתון מעריב 7 ביוני 1984
↑  מתפגרים, בעיתון מעריב 6 באוגוסט 1989
↑  הכח אבדה במשולש הזהב, בעיתון מעריב 7 בינואר 1990
ספר צביעה

"The Little Folks Painting Book", ספר צביעה משנת 1879
מפתח מספר הצביעה "Garfield Goose Memory Book" משנת 1953
ספר צביעה או חוברת צביעה הוא ספר המאויר בציורי קו שהקורא יכול להוסיף להם צבע באמצעות עפרונות צבעוניים, טושים, צבע או כל חומר אמנותי אחר.
ספרי הצביעה מיועדים בדרך כלל לילדים, עם זאת קיימים גם ספרי צביעה למבוגרים.
בתקופה המודרנית ספרי ציור רבים לילדים מציגים דמויות מצוירות פופולריות.
מבנה ותכנים

באופן מסורתי ספרי צביעה ודפי צביעה מודפסים על גבי נייר או כרטיס. לחלק מספרי הצביעה יש דפים מחוררים באופן שמאפשר את הסרתם מהספר ושימוש בהם כגיליונות בודדים. עם זאת, יש גם ספרי קריאה המציגים קו עלילתי כלשהו שכדי לשמור על שלמותו הדפים בהם אינם מיועדים להסרה.
ספרי צביעה יכולים להכיל גם אפשרויות לפעילויות נוספות כמו חיבור נקודות, מבוכים וחידונים אחרים. חלק מספרי הצביעה משלבים גם שימוש במדבקות.
היסטוריה

ספרי צביעה פורסמו בארצות הברית כחלק מתהליך הדמוקרטיזציה של אמנות.
היבטים התפתחותיים

השימוש בספרי הצביעה יכול לתרום להתפתחות המוטורית והקוגניטיבית בגילאי הילדות. פעולת הצביעה מתרגלת את הקואורדינציה ותיאום עין-יד שעליהן מתבססות פעולות מורכבות יותר כמו הכתיבה, אשר נלמדת בבית הספר היסודי כחלק מפיתוח האוריינות של התלמיד. בהתאם לכך נעשה בספרים אלו שימוש נפוץ בגילאי הגן, כחלק מההכנה לכיתה א'. בשלבים הראשונים הצביעה יכולה להיות מנותקת מהציור המודפס על הדף ועם הזמן תתפתח היכולת של צביעה בתוך הקווים ובחירה של שילובי צבעים על פי הייצוג המקביל במציאות או מתוך שיקולים אסתטיים וטעם אישי.
היבטים חינוכיים

בגיל בית הספר נעשה שימוש רחב בספרי צביעה לילדים ממספר סיבות, בהן יצירת עניין ועידוד הזיכרון באמצעות חשיפה לייצוג חזותי. ספר הצביעה יכול לשמש כפעילות מקדימה להטרמה והצגה של הנושא, או כפעילות להמחשה והטמעה של החומר הנלמד.
כמדיום בלתי מילולי, לספרי צביעה יש יישומים חינוכיים רבים עבור קהל יעד שאינו מבין את שפת ההוראה או התקשורת העיקרית.
ספרי הצביעה יכולים לשמש ככלי עבודה במסגרת החינוך לאמנות. כאשר הדמות כבר מוכנה עבור התלמיד הוא פנוי להתמקד ביצירת הגוונים ולהתנסות בשילובים שונים של צבעים.
מאז שנות השמונים, מספר מוציאים לאור פרסמו ספרי צביעה חינוכיים המיועדים ללמידה של נושאים מתוך תוכנית הלימוד כמו אנטומיה ופיזיולוגיה.
דפי צביעה

הצוות החינוכי חושף את הילדים כבר בגיל הרך ליצירה עם דפי צביעה - במטרה לפתח כישורים אישיים נרחבים המתייחסים ליכולת ביטוי עצמי, רכישת ידע ומיומנויות מוטוריות, תרגול, קואורדינציה ותרפיה.
דפי צביעה הם שלב יסוד בהתפתחותו של הילד ופעילות זו נפוצה לא רק במסגרת החינוכית, אלא גם במסגרת ביתית וחברתית בה ישנם ילדים.
דפי צביעה נגישים ונפוצים מאוד ברשת האינטרנט, ומחולקים לנושאים רבים העוסקים בהיבטים חינוכיים וגם פנאי. דרך אפקטיבית ללמד ילדים, היא בעזרת דפי צביעה המייצגים מושגים, סמלים או רעיונות מסוימים שעוזרת לילד להפנים בקלות את המסר המתאים.
שימוש נפוץ בדפי צביעה הוא באובייקטים וסמלים הקשורים לערכות נושא, חגים ומועדים, דמויות מפורסמות ועונות השנה.
ראו גם

ספר משחק
ספר צביעה "מקושקש". התרגול באמצעות ספרי צביעה מאפשר לילדי הגן לשפר את המיומנויות המוטוריות שלהם ואת השליטה בכלי הכתיבה לקראת המעבר לכיתה א'
ספרי הצביעה מכילים איורי קו בשחור לבן שניתן להוסיף להם צבע
מצלמת לייקה

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בפרנקפורט (1996–אוקטובר 2012) 
 מייסדים:  Ernst Leitz senior 
 תקופת הפעילות:  1913–הווה (כ־112 שנים) 
 מיקום המטה:  וצלר 
 משרד ראשי:  גרמניה גרמניה
 ענפי תעשייה:  תעשיית הצילום, הנדסה מדוייקת ותעשיית האופטיקה 
 מוצרים עיקריים:  מצלמה, משקפת, מד טווח, מכשיר אופטי, מצלמת רפלקס 
 הכנסות:  400,000,000 אירו (נכון ל־2019) 
 עובדים:  1,800 (נכון ל־2019) 
  
 www.leica-camera.com
 
מצלמת לייקה (בגרמנית: Leica) היא מצלמת 35 מ"מ, שמיוצרת על ידי חברה גרמנית בעלת אותו השם. המצלמה הראשונה בשם זה נבנתה בשנת 1914 על ידי גרמני בשם אוסקר ברנק (Oscar Barnack) אשר עסק במכניקה עדינה ועבד עבור מפעל לייצור מיקרוסקופים "לייץ" (Leitz). המצלמה נבנתה לשימושו הפרטי של ברנק.
מצלמת לייקה
תחילה צילמה תמונות במידות 36X24 מ"מ על סרט גליל ברוחב 35 מ"מ שיוצר עבור מצלמות הראינוע. עשר שנים לאחר מכן, החל לייץ' בשיווק מהדורה משופרת של המצלמה תחת השם המסחרי "לייקה", צירוף של "לייץ" ו"קא-מרה", דהיינו מצלמה). זו הייתה המצלמה המדויקת הראשונה בעולם. הותקנה בלייקה עצמית מתוכננת מעולה בעלת מפתח f/3.5, אך איכות התמונות נפגמו כתוצאה מ"גרעניות" אשר נתגלתה לעין כאשר הסרט הקטן הוגדל למידות התמונה המקובלות.
חברת "לייקה" פיתחה גם סטוריבורד מיוחד בשם סליל לייקה, בו נעשה שימוש בהפקות טלוויזיה שונות.
ראו גם

רכבת החופש של לייקה
ארנסט לייץ השני
הערות שוליים

↑  לנגפורד, מיכאל. תולדות הצילום. רמת גן: פוקוס, 1994. עמ' 124.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563039805171  GND: 2167237-4  HDS: 041868  LCCN: n93066482  VIAF: 125185982   WorldCat (עם VIAF): 125185982
סוזי בום

אין תמונה חופשית
ליאור ישראלוב, הידוע בתור סוזי בום, הוא מאפר ואמן דראג ישראלי.
קורות חיים

נולד למשפחה דתית ממוצא בוכרי בדרום תל אביב, הצעיר מתוך ארבעה ילדים. אחותו היא אריזונה חן, הטרנסג'נדרית הראשונה שהתחתנה בישראל, שבעבר הופיעה בדראג (כ"סוזי בום" אף היא) וחשפה את ישראלוב לתחום. בגיל שבע עשרה החל להתעסק באמנות הדראג, לאחר שהתחפש לאישה בפורים.
עד הגיוס למד בישיבה בתל אביב, ובהמשך במכינה קדם צבאית בראש פינה. באותה תקופה החל להופיע בדראג. התגייס לחיל המודיעין כמתרגם. לאחר הצבא למד תואר ראשון בספרות ערבית ותואר שני בתקשורת ומדע המדינה. לאחר הלימודים החל לעבוד בתור מורה לערבית. עם זאת, לאחר תקופה קצרה כמורה עבר ללמודי משחק ביורם לוינשטיין.
ישראלוב מופיע בדראג בפני עסקים פרטיים, מסיבות רווקות ואירועים נוספים. בנוסף, שיתף פעולה עם מלכות ישראליות כמו קיי לונג וגלינה פור דה ברה, לצד מלכות בינלאומיות כמו שאנג'לה ואליסה אדוורדס. בנוסף, מופיע במופע סולו שהוא שילוב של הרצאה על סיפור חייו ומופע דראג, בשם "מאחורי הדראג", איתו הופיע בחיפה, הוד השרון וערים נוספות. ב-2021 הופיע בדראג בדובאי, הישראלי הראשון לעשות זאת. בשנת 2022, אורגנה הפגנה כנגד הופעתו מחוץ למתחם בו הופיע במסגרת אירועי הגאווה של הטכניון. ההפגנה אורגנה על ידי ארגון "בוחרים במשפחה", שאף ניסה לבטל את האירוע.
בנוסף להופעות, תחת הדמות של סוזי בום לישראלוב יש גם חברת קוסמטיקה בשם "סוזי בום קוסמטיקס" ומרצ'נדייז. לצד זאת, מנהל ערוץ יוטיוב שלו יותר מעשרת אלפים עוקבים, ונחשב לערוץ היוטיוב הגדול ביותר בישראל שעוסק בדראג. בנוסף, מציע שירות מייקאובר במסגרתו מאפר ומלביש אנשים כמלכות דראג.
בשנת 2018 השתתף בתוכנית "Upload" של כאן 11, שבוימה על ידי ברק הימן. מחומרי הצילום של הסדרה גם הופק סרט קצר, "בתוך העיניים שלכם". הסרט הופיע בפסטיבלי קולנוע באוסטרליה, ארצות הברית, פולין, הודו וישראל. השתתף בעונה השנייה של גוט טאלנט ישראל ועבר את האודישן, אך לא העפיל לחצי הגמר. בשנת 2022 הופיע בקליפ בשורות טובות.
מתגורר בתל אביב. אב לילדה.
הערות שוליים

1 2 3  רותי קרן, מאחורי הדראג – ליאור ישראלוב – "סוזי בום", באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 25 בפברואר 2021
↑  גיא פישקין, מה המצב, יא אוחצ?: הזוגיות של סוזי בום ולולי פוט, באתר nrg‏, 9 במרץ 2013
1 2  ניצן פינקו, ‏קול של דור: "Upload" חושפת את סיפורם המרתק של 4 כוכבי יוטיוב, באתר "Time Out ישראל", 14 בנובמבר 2018
↑  עידן יוסף-ימין, ‏"לראות את השנאה הזאת מול הפרצוף – פחדתי", באתר ‏מאקו‏, 15 ביוני 2022
↑  מור לוי, ‏מתלמיד ישיבה – למלכת דראג נוצצת, באתר ‏מאקו‏, 10 במרץ 2017
1 2  ליאור ישראלוב, ‏סוזי בום: "גם היום אנשים לפעמים צועקים לי דברים מכוערים", באתר onlife
↑  בתוך העיניים שלכם, באתר סרטי האחים הימן, ‏19 במאי 2019
צהוב סנסט FCF

צהוב סנסט FCF (באנגלית: Sunset Yellow FCF) נקרא גם צהוב כתום S, הוא פיגמנט צביעה כתום מסוג אזו המופק מנפט. כאשר נעשה בו שימוש במזון בארצות הברית הוא נקרא צהוב 6, באירופה הוא מסומן באמצעות מספר E כ-E110.
שימושים

צהוב סנסט מוצא את דרכו למגוון רחב של מוצרים בתעשיות המזון, הקוסמטיקה והתרופות. בעולם המזון, הוא מעניק גוון מפתה לסוכריות צבעוניות, מוסיף צבע לקינוחים מתוקים ואף לחטיפים. הצבע הזה אינו מוגבל רק למתוקים - הוא מעשיר גם את מראם של מרקים חמים ומוסיף גוון זהוב לפירות משומרים ולריבות ביתיות. אפילו בעולם המשקאות, צהוב סנסט משחק תפקיד חשוב, כשהוא תורם לצבע האייקוני של משקאות כמו פנטה על גווניה השונים.
לרוב נעשה שימוש בצהוב סנסט ביחד עם אמרנת (E123), על מנת לייצר צבע חום בשוקולדים וקרמל.
בטיחות

הצריכה היומית המקובלת היא 4 מיליגרם לכל ק"ג משקל גוף, על פי הנחיות האיחוד האירופי וארגון הבריאות העולמי.
רגולציה > אירופה

צהוב סנסט היה אסור או מוגבל לשימוש כתוסף מזון בנורווגיה, פינלנד ושוודיה.
בשנת 2008 קראו רשויות הבריאות בבריטניה ליצרנים להפסיק להשתמש באופן וולונטרי ב-6 צבעי מאכל: טרטרזין, אזורובין, Ponceau 4R, קווינולין צהוב, צהוב סנסט ואדום אלורה AC.
תקנות האיחוד האירופי שנכנסו לתוקף בשנת 2010 מחייבות יצרני מזון לציין על האריזה של מזון המכיל אחד או יותר מ-6 צבעי המאכל הנ"ל הצהרה האומרת: "עלול ליצור השפעה שלילית על פעילות וקשב אצל ילדים".
רגולציה > ארצות הברית

צהוב סנסט הידוע בארצות הברית כצהוב 6, מאושר לשימוש כצבע ל: מאכל, תרופות וקוסמיטקה.
מחלוקות

מאז שנות ה-70 ישנה דאגה ציבורית כי צבעי מאכל חשודים בגרימת התנהגות הפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות בקרב ילדים. דאגה זו הובילה את רשויות המזון בארצות הברית ובמדינות נוספות לבחון מחקרים בנושא. בריטניה ביצעה מחקר לבחינת השפעת 6 צבעי המאכל שהוזכרו וכן סודיום בנזואט (חומר משמר), על ילדים שצורכים אותם באמצעות משקאות, המחקר פורסם ב-2007. המחקר מצא "קשר אפשרי בין צריכת צבעי מאכל וסודיום בנזואט להיפראקטיביות" בקרב ילדים. ועדת הייעוץ שבחנה את המחקר קבעה כי עקב מגבלותיו לא ניתן להשליכו על האוכלוסייה הכללית, וכי נדרש מחקר נוסף.
האיחוד האירופי סימון מוצרים המכילים את החומרים שנבדקו, כזהירות מונעת. בריטניה קראה ליצרי מזון להפסיק להשתמש בחומרים אלה באופן וולונטרי. בשנת 2009 בחנה הרשות האירופאית לבטיחות במזון את הנתונים והמידע וקבעה ש"הראיות המדעיות הקיימות לא מצביעות על קשר בין צריכת צבעי מאכל לשינוי התנהגות".
מנהל התרופות והמזון האמריקאי לא הוציא הנחיות חדשות לציבור בעקבות המחקר באירופה.
המלך אובו

| --- | --- |

 כתיבה:  אלפרד ז'ארי 
 סוגה:  קומדיה 
 הצגת בכורה:  10 בדצמבר 1896 
 שפה:  צרפתית 
 
עטיפת המהדורה הראשונה
המלך אובו (בצרפתית: Ubu Roi) הוא מחזה פרי עטו של אלפרד ז'ארי, שהוצג לראשונה ב-1896. המחזה מבשר את תיאטרון האבסורד והסוריאליזם. הוא אחת משלוש בורלסקות מסוגננות שבהן ז'ארי משתמש בסאטירה כדי לתאר את העוצמה, החמדנות והמנהגים הנלוזים – במיוחד של הנטייה הבורגנית מדושנת העונג להשתמש לרעה בסמכות שמולידה ההצלחה. אחריו יצאו לאור "אובו קרנן", "אובו באזיקים" ו"אובו על ההר", שלא הוצגו במהלך 34 שנות חייו של ז'ארי.
פיתוח המחזה

"ראשיתו של אובו המקורי", כתבה ג'יין טיילור, "קיבלה מעמד של אגדה בתרבות התיאטרון הצרפתי."
ראשיתו של המחזה בבית הספר התיכון בעיר רן (שבחבל ברטאן) שבו למד ז'ארי. מורהו לפיזיקה, פליקס אבר או "אדון אֵבֶּר" (Monsieur Hébert), היה דמות נלעגת בעיני תלמידיו, מכיוון שהיה שמן מאוד, מכוער, מתנשא וחסר סמכות לחלוטין.
ב- 1888, כשהיה תלמיד בן חמש עשרה, קרא ז'ארי בעיון את "הפולנים", פארסה קצרה שמלגלגת על מר אבר, מורהו לפיזיקה, פרי עטם של חבריו הטובים, האחים שרל ואנרי מורן.
הגרסה הראשונה של המחזה הייתה כשז'ארי והאחים מורן העלו בעליית הגג של מורן הצגת בובות בשם "הפולנים": שנתיים לאחר שז'ארי עבר להתגורר בפריז, פרסם בכתב עת ספרותי קטעים ממחזה תחת הכותרת "גיניול", שבהם הופיע השם "אובו" לראשונה.
היה זה אחד מהמחזות הרבים שנוצרו סביב דמותו של אבא אובו. הוא אבד מזמן, כך שלא ניתן להתחקות אחר המקור הראשוני של "המלך אובו". ברם, ברור שז'ארי שיכתב והרחיב את המחזה במידה ניכרת, ועיצב את גיבורו הראשי באופן שבו הוא ידוע כיום.
אובו

לדברי ג'יין טיילור, "הדמות המרכזית ידועה לשימצה בשל עיסוקה האינפנטילי בעולם. חייו של אובו סובבים סביב סיפוק תאוותיו."
המטפורה של ז'ארי לאדם המודרני, הוא אנטי גיבור – שמן, מכוער, וולגרי, גרגרן, יומרני, לא ישר, טיפש, רעבתן, אכזרי, פחדן ומרושע – שצמח מתוך אגדות של תלמיד על חייו הדמיוניים של המורה השנוא, שבשלב מסוים שימש כעבד על ספינת משוטים טורקית, בשלב אחר חי בנורווגיה הקפואה ובשלב אחר היה מלך פולין. "המלך אובו" חוקר את נצלנותו הפוליטית, הצבאית והפלילית ומגיש עיבוד פרודי של מצבים ועלילות מתוך הדרמה השייקספירית, בכלל זה "מקבת'", "המלט" ו"ריצ'רד השלישי". בדומה למקבת', אובו – בעידודה של אשתו – רוצח את המלך שעזר לו ותופס את מקומו, ובשל כך מובס ונרצח בידי בנו. ז'ארי גם עיבד את רוח הרפאים של המלך המת ואת המרד של פורטינברס מתוך "המלט", את סירובו של בקינגהאם לקבל גמול על שסייע לתפוס את השלטון מתוך "ריצ'רד השלישי" ואת הדוב מתוך "אגדת חורף".
טיילור כותבת: "לקהל הצופה במתקפות אינפנטיליות אלה נגרמת הנאה מיוחדת במינה. חלק ממנה נובע מהעובדה שבמצב הבורלסקי שז'ארי המציא, אין שום מקום למסקנות. בעוד אובו הוא חתרן בלתי נלאה בשאיפותיו הפוליטיות, ואכזרי ביחסיו האישיים, נראה שאין לו השפעה שניתן לאמוד אותה על הדמויות המאכלסות את העולם הפארסי שהוא יוצר סביב עצמו. בכך הוא פועל מתוך זעמנו ותשוקותינו הילדותיים ביותר, שבהם אנחנו מחפשים לספק את עצמנו בכל מחיר."
התואר "אובואיסט" (ubuesque), על שם המלך אובו המייצג את התכונות שצינה טיילור, הפך להיות שגור בשפה הצרפתית ובשיח הפוליטי הצרפתי.
הצגת הבכורה

דברי ימי כתיבתם של המחזות "המלך אובו" ו"אובו קרנן", משתרעים על פני עשורים של שכתוב ובמקרה של הראשון, מעולם לא באו לכלל סיום.
בזמן שז'ארי רצה ש"המלך אובו" יפורסם ויוצג, האחים מורן איבדו עניין במהתלות בית הספר, ואנרי מורן נתן לז'ארי רשות לעשות איתם ככל העולה על רוחו. שארל מורן לעומת זאת, ניסה לימים לזקוף לזכותו קרדיט, אולם חלקו בגרסה המוקדמת של המחזה מעולם לא היה סוד.
המחזה "המלך אובו" כפי שאנו מכירים אותו כיום, ראה אור לראשונה ביוני 1896. ז'ארי פגש באלפרד וואלט, שהיה עורך כתב העת "מרקור דה פראנס", ובאשתו ראשילד והציג בביתם את המחזה "המלך אובו" (Ubu Roi). ב-10 בדצמבר 1896 הוצג המחזה בתיאטרון דה ל'אוור בפריז, בבימויו של אורליאן לינייה-פו, מנהלו האמנותי של התיאטרון. 
כדי להעלות את המחזה שאלו את פירמן ז'מייה ולואיז פראנס, שני שחקנים מהקומדי פראנסז. האולם היה מלא. לפני ההצגה עלה ז'ארי לבמה, הודה לכל מי שעזר לו ואמר שעלילת המחזה מתרחשת בפולין, שבאותה תקופה לא הייתה קיימת, כי היא חולקה מזמן בין האימפריה הרוסית לאימפריה ההבסבורגית ולפרוסיה. 
דוד זינדר כותב על הצגת הבכורה במבוא לתרגומו למחזה:
"צעד פירמן ז'מייה, בלבוש נפוח, דמוי אגס, ובקול רם ובוטח, אמר את המילה הראשונה של המחזה: "חרא!" (Merdre). המהומה שהתחוללה למשמע מלה אסורה זו, השתוללה ללא מעצורים למעלה מרבע שעה, וגם כשזו נרגעה, תמונה זו חזרה על עצמה משך כל ההצגה בכל פעם שמילה זו הושמעה שוב. 
גרסה זו של המחזה הוצגה פעמיים בלבד. המבקרים יצאו לקרבות עיתונאיים על דעותיהם לכאן ולכאן, וז'ארי בן ה-23 היה לשם דבר בחוגי האמנות של פריז."
המחזה הוצג לראשונה ב"קומדי פראנסז" רק בשנת 2009 בבימויו של ז'אן-פייר ונסאן ובכיכובו של סרז' בגדרסיאן.
עיבודים

"המלך אובו" היה הבסיס לסרט המונפש של יאן לניצה Ubu et la Grande Gidouille
ואחר-כך עובד למחזה של ג'יין טיילור Ubu and the Truth Commission ‏ (1998), מחזה ביקורתי על ועדת האמת והפיוס של ממשלת דרום אפריקה שנוצרה בתגובה למעשי הזוועה שבוצעו במהלך האפרטהייד. "המלך אובו" גם עובד לסרט Ubu Król ב-2003 בידי פיוטר שולקין, שהדגיש את טבעם הגרוטסקי של החיים הפוליטיים בפולין מיד לאחר נפילת הרפובליקה העממית הפולנית. 
בהשראת הקומדיה השחורה של השחיתות המתוארת ב"המלך אובו" פיתח ג’אנינה בראסקי את סיפר האבסורד הפורטוריקני "הבננה של ארצות הברית" המשופע בגרוטסקות מופרזות בנוסח ה"פטפיזיקה" של ז'ארי,

בדבר נפילתה של האימפריה האמריקאית ושחרורה של פוארטו ריקו
התייחסות במדיה אמנותית מסוגים שונים

ז'ואן מירו השתמש ב"המלך אובו" כנושאה של סידרה בת 50 הדפסי אבן שיצר בשנת 1940, המכונה בשם "סדרת ברצלונה". תמונות אלה יכולות להיות של "המלך אובו" אבל הן גם סאטירה על פרנסיסקו פרנקו והגנרלים שלו אחרי שניצח במלחמת האזרחים בספרד.

בספרה "שנות השישים של לינדה מקרטני: דיוקנה של תקופה", כתבה לינדה מקרטני שפול מקרטני קרא את מחזהו של ז'ארי כשכתב את המילים לשיר "Maxwell's Silver Hammer".
להקת הרוק הניסויי Pere Ubu נקראת על שם הגיבור הראשי בספר. אלבומם משנת 2009 ‏"Long Live Père Ubu!", השיר "City Hobgoblins של להקת הפופ ממנצ'סטר The Fall, הוא עיבוד למחזהו של ז'ארי. הוא מכיל את השורה "המלך אובו הוא ביתו של הובגובלין", פרי עטו של מארק סמית. ללהקה הבריטית Coil יש שיר ששמו "אובו השחור" (Ubu Noir) באלבומם משנת 1984 Scatology, בהשראת דמותו של המלך אובו.
באוקטובר 2012, עיבוד בשם "פרויקט אובו" (The Ubu Project), בבימויו של מייקל הברטי הוצג באוניברסיטת מדינת Kennesaw, בג'ורג'יה.
תרגומים לעברית

אלפרד זארי, אובו המלך, תרגם והוסיף מבוא והערות: ד"ר דוד זינדר, הוצאת אור עם, תשמ"ז 1987.
אלפרד ז'ארי, המלך אובו: מחזה בחמש מערכות - שלושים ושלוש תמונות, עברית – עמוס קינן, תל אביב: מרכז ישראלי לדרמה, תשל"ו .
המחזה בתיאטרון המקצועי הישראלי

1. תיאטרון משולש במעגל - הצגת בכורה: 1966 (הוצג בשפה האנגלית)
יוצרים: מתרגמת (מצרפתית לאנגלית) – ברברה רייט, במאי – פיליפ דיסקין, מעצב תלבושות – ארטור גולדרייך.
שחקנים: אבא אובו - ז'אק כהן, אמא אובו – פיית גליקמן, הקפיטן – אנתוני רובין, מרק קוהדלי.
2. תיאטרון הקאמרי – הצגת בכורה: 16 בינואר 1971
יוצרים: מתרגם – עמוס קינן, במאי – שמואל בונים, מעצבת תפאורה – רות דר, מלחין מוזיקה – יוחנן זראי.
שחקנים: אבא אובו - זאב רווח, אמא אובו – דבורה קידר, מישה נתן, עליזה יצחקי, אלברט כהן, יוסף כרמון, נסים זוהר, יצחק חזקיה, אברהם פלטה, אורה שריון.
3. תיאטרון החאן – הצגת בכורה: 1984 (לקט מכתביו של ז'ארי שנקרא "אבא אובו: קריקטורה פראית, על פי כתבי ז'אן ז'ארי")
יוצרים: במאי – שמואל הספרי, מעצבת תפאורה ותלבושות - יעל פרדס, מעצב תאורה - יעקב מרזל, כוריאוגרפיה - ליאורה גרוסמן, מוזיקה - נפתלי וגנר.
שחקנים: אבא אובו – אבינעם מור-חיים, אמא אובו – אורלי זילברשץ, אורנה רוטברג - המלכה רוזמונדה, ויקטור עטר, אבינועם מור חיים, יעל אופיר, איציק בר יוסף, אריה צ'רנר.
לקריאה נוספת

Jarry, Alfred. Ubu Roi. Translated by David Ball as Ubu the King. Norton Anthology of Drama, 2010.
Jarry, Alfred. Ubu Roi. Translated by Beverly Keith and Gershon Legman. Dover Publications, 2003 in literature|2003.
Innes, Christopher. Avant Garde Theatre 1892-1992. London and New York: Routledge, 1993. 0415065186.
Taylor, Jane. Ubu and the Truth Commission. Cape Town: University of Cape Town Press, 2007.
Pile, Stephen, The Return of Heroic Failures, Harmondsworth, Penguin Books, 1988.
הערות שוליים

↑  טיילור 2007, עמ' 4-3.
↑  אלפרד זארי, אובו המלך, הוצאת אור עם, תשמ"ז 1987, בתוך "מבוא" מאת ד"ר דוד זינדר, עמ' א-ב, ה.
↑  טיילור 2007, עמ' 4-3.
↑  אינס (1993, 24).
↑  טיילור, 2007, עמ' 4-3.
↑  המחזה השלישי בסדרה היה היחידי אותו כתב בשלמותו ז'ארי המבוגר.
↑  אלפרד זארי, אובו המלך, הוצאת אור עם, תשמ"ז 1987, בתוך "מבוא" מאת ד"ר דוד זינדר, עמ' ה.-ז
↑  מירית שם-אור, ה"אנפן טריבל" וילד השעשועים, דבר, 22 בינואר 1971
↑  אורי קסרי, הטיוטות שלי: פנטזיה של ריסון, מעריב, 14 בנובמבר 1969
↑  עדית זרטל, אלפרד ז'ארי – האיש שהמציא את הזעם, דבר, 22 באוקטובר 1965
↑  "הפטפיזיקה" – תפישת עולם אבסורדית שהגה ז'ארי ושלטה ביצירותיו. לפיה הפטפיזיקה אין שום כללים בעולם והמציאות מתרחש ומשתנה מרגע לרגע בהתאם לדמיונו של הצופה.
↑  ג’אנינה בראסקי - מה לקרוא כעת: ספרות מסוגות שונות, באתר World Litera ture Today
↑  אדריאן סירי, ז'ואן מירו: קו מעודן, באתר הגארדיאן, 11 באפריל 2011
↑  ביקורות:
*אליקים ירון, הצגה בלי אבא, מעריב, 26 בינואר 1984
*שוש אביגל, ביקורת תיאטרון - אבא של אף אחד, כותרת ראשית, 8 בפברואר 1984
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007585531605171  GND: 4432046-2  VIAF: 184051464   WorldCat (עם VIAF): 184051464
מניפולציה (התנהגות)

תיאור סנסציוני של טבח בוסטון (5 במרץ 1770): תמונות כאלה שימשו כדי לעורר אי שביעות רצון ולטפח אחדות בקרב המתיישבים האמריקנים נגד הכתר הבריטי לפני מלחמת העצמאות האמריקאית.
סחיטה רגשית (נקראת גם מָנִיפּוּלַצְיָה רגשית; בעברית טִפְלוּל), היא סוג של השפעה חברתית, בה אדם מנסה לשנות את תפיסתו או התנהגותו של אדם אחר, באמצעות טקטיקות הנקשרות עם ערמומיות (הצגה משכנעת של מידע מסולף), רמייה או ניצול.
במצב זה האדם מנסה להביא אדם אחר לחוש, לחשוב, או להתנהג באופן מסוים, על ידי הצבת טענה בפני מושא המניפולציה, אשר עשויה להישמע אמינה ואפילו מדויקת, אך ככלל אינה כזו, והיא משקפת סילוף מודע של המציאות, ומביאה להטעיית המאזין; זאת לצורך רווחתו או טובתו האישית של מבצע המניפולציה.
אדם המשתמש בטכניקה זו לעיתים תכופות מכונה מניפולטור, וקיימת נטייה להחשיב אנשים בעלי יכולת זו למתוחכמים קמעה, ולעיתים גם לבעלי יכולת התנסחות גבוהה יחסית.
בין השאר, הרצון להשיג ממון ומשאבים, או לקבל תחושת גמול נפשי, עשויים להביא אנשים להתנהג במניפולטיביות.
טכניקות רטוריות הנפוצות בעשיית מניפולציות הן למשל דמגוגיה, דחלול, סרקזם, ואף צורות מסוימות של הומור.
דוגמאות

אישה המנסה לגרום לבן זוגה לשעבר לשוב אליה בטענה כי הוא מתאים רק לה, ורק היא מבינה את מטען אישיותו הספציפי, על אף ידיעתה שאין הדבר כך, או על ידי ניסיונות פיתויו באופנים מיניים שונים.
חברת תרופות שמנסה לפרסם טיפול תרופתי על ידי הפחדה – לאוכלוסייה שלא נמצאת בכלל סיכון, למשל חיסון נגד מחלות מין – לתינוקות.
אדם הנחשף לתחושת עליונות הטוען בפני אדם אחר כי רק כאשר יתבגר יבין את הנאמר, זאת כאשר האדם יודע שהמאזין הבין את הנאמר. אם המאזין מביע מבע המסכים עם הטענה, הרי שמבצע המניפולציה השיג את התחושה לה נחשף.
אישה עשירה הטוענת בפני בן זוגה מנישואי תועלת כי אם יעזוב אותה, יהפוך לחסר כל, על אף שאין כל הכרח לכך.
אדם המשכנע את זוגתו כי אם תעזוב אותו, עלול הוא לפגוע בעצמו, וכך מאלץ אותה להישאר בזוגיות עמו בניגוד לרצונה.
שימוש אתי במניפולציות

מניפולציות שבין אדם לאדם ובין אדם לקבוצה יוצאות מאופיין השלילי בעיקר במסגרות חינוכיות, שם הן מקובלות כדי להעניק ידע בסיסי נדרש לילדים אשר כביכול אינם חפצים בידע זה. גם בטיפול הרפואי מניפולציה יכולה להיעשות על ידי מתן גלולות פלצבו לילדים בטענה כי אלו הן תרופות; כך עצם המחשבה של הילד שהוא נוטל תרופה, יכולה לסייע בהחלמתו מבעיה מסוימת (אשר אינה דורשת טיפול רפואי ממשי).
ייתכנו גם מצבים אחרים בהם מניפולציה אינה בעלת כל אופי בעייתי, והיא למעשה נתפסת כטובה או נעימה, כגון נתינת הרגשת ביטחון לאדם הזקוק לו.
מניפולציות הן חלק בלתי נפרד מתחומי מחקר שונים (ככלל, אלו במדעי החברה).
ראו גם

דמגוגיה
הונאה
התעללות רגשית
אינדוקטרינציה
מיון עובדים
שטיפת מוח
הערות שוליים

↑  טִפְלוּל במילון מונחים יחידים [כללי] (תשל"א–תשפ"ד), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  ערך זה אינו עוסק במניפולציה בהקשרה המחקרי, אלא בהקשרה הבין-אישי והבין קבוצתי שאינו במסגרת מחקרית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529855905171  GND: 4037348-4  LCCN: sh87001884  NKC: ph122611 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ברקן סורי

| ברקן סורי |
| --- | --- |
 ברקן סורי
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: אסטראים
משפחה:: מורכבים
סוג:: ברקן
מין:: ברקן סורי
שם מדעי
 Notobasis syriaca ‏קסיני
בַּרְקָן סוּרִי (שם מדעי: Notobasis syriaca) הוא צמח חד-שנתי קוצני ונפוץ, יחיד בסוגו ממשפחת המורכבים. גובהו 80 עד 150 ס"מ, גבעוליו זקופים, קרקפותיו סגולות ונישאות בקבוצה של שניים או שלושה וכל אחת מהן מוקפת בחפים קוצניים סגולים ומסתעפים דמוי ברק (מכאן שמו), וארוכים ממנה. בחורף הוא מגדל שושנת עלים ענקיות מעוטרים בפסי כסף לבנים (כיסי אוויר מכסיפים). מין זה נפוץ מאוד באגן הים התיכון ותפוצתו משתרעת מאגן הים התיכון עד איראן (מערב אסיה) ובצפון עומאן. בישראל הוא נפוץ כמעט בכל אזורי הארץ מלבד דרום הנגב ועמק הערבה. הברקן הסורי הוא אחד מן הקוצים השכיחים ביותר בחבל הים התיכוני באזור ירושלים ובתוך העיר.
הוא נפוץ במגוון בתי גידול: בבתי גידול טבעיים וגם בבתי גידול מופרעים בעיקר בקרבת האדם, בצדי דרכים, בקרבת תלי נמלים ושדות בור. הברקן הוא צמח שגדל היטב בקרקע עשירה בחנקן ולכן מצוי בשפע במרבצי בקר וצאן, בשדות חקלאיים מזובלים ואזורים מופרים עשירים בחנקן (למשל בשל השלכת פסולת).
הגבעול אכיל, במיוחד חלקו העליון ובצעירותו. גם העלים אכילים בצעירותם, משמשים במיוחד בסלט מתובל. מצעית התפרחת אכילה כשהיא חיה או מבושלת.