stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ביקורי נשיאי ארצות הברית בישראל

אייר פורס 1, מטוסו של נשיא ארצות הברית, בנמל תעופה בן-גוריון בעת טקס קבלת הפנים הממלכתי, 2008
מאז הקמת המדינה ביקרו שבעה (מתוך 14) נשיאי ארצות הברית מכהנים בישראל 13 פעמים. הביקור הראשון נערך על ידי ריצ'רד ניקסון בשנת 1974 והאחרון על ידי ג'ו ביידן בשנת 2023. ביקרו בישראל גם הנשיאים ג'ימי קרטר, ביל קלינטון, ג'ורג' ווקר בוש, ברק אובמה ודונלד טראמפ. לא ביקרו בישראל אחרי ניקסון, הנשיאים ג'רלד פורד, רונלד רייגן וג'ורג' הרברט ווקר בוש. מרבית הביקורים יצאו לפועל מאז אמצע שנות ה-90, והם התרחשו בעיקר על רקע אירועים ותפניות ביחסי ישראל עם העולם הערבי והמשא ומתן בין ישראל למדינות ערב והפלסטינים, ובמטרה לקדם תהליכים אלו.
כיאה לביקור אישיות רמת דרג ולאור החשיבות של יחסי ישראל עם ארצות הברית זכו כל הביקורים לתשומת לב ציבורית ותקשורתית גבוהה בישראל והצריכו היערכות מיוחדת של רשויות המדינה לקבלתם, לרבות נקיטת סידורי ביטחון חמורים. הנשיאים המבקרים הגיעו לישראל בלויית פמליות גדולות (כמקובל בכל ביקורי הנשיאים מחוץ לארצם) ובכלל זה ליווי של מאות אנשי ביטחון אמריקאיים. ארצות הברית גם הטיסה כלי רכב רבים ואף מסוקים לישראל לקראת הביקורים השונים.
גם לפני הקמת מדינת ישראל ביקרו מספר נשיאים בארץ ישראל, או תכננו לבקר בה, בעיקר מטעמים דתיים. אברהם לינקולן תכנן לבקר בארץ ישראל, אך רציחתו מנעה את מימוש התוכנית. כשני עשורים אחריו, לקראת סוף המאה ה-19, ביקר בארץ ישראל יוליסס ס. גרנט מעט לאחר סיום כהונתו. הנשיא תאודור רוזוולט ביקר בארץ ישראל כנער, בשנת 1873, במסגרת טיול משפחתי.
ביקור ריצ'רד ניקסון

הנשיא ניקסון היה הראשון בנשיאי ארצות הברית שביקר בישראל. הביקור בן היומיים (16 עד 17 ביוני 1974) התקיים 26 שנים לאחר כינון היחסים בין שתי המדינות. היה זה בשלהי כהונת ניקסון, פחות מחודשיים לפני שהתפטר מתפקידו בעקבות פרשת ווטרגייט.
ניקסון קיים בביקורו ישיבות עבודה עם ראש הממשלה יצחק רבין, שנכנס לתפקידו שבועיים קודם לכן, ועם חלק משרי ממשלתו. בין הצדדים נדונו בקשות ביטחוניות, מדיניות וכלכליות שונות שהעלתה ישראל. כמו כן ביקר ניקסון במשכן הנשיא ובביתה של ראש הממשלה לשעבר גולדה מאיר. לאחר הביקור יצא הנשיא ניקסון לירדן.
ביקור ג'ימי קרטר

הנשיא קרטר ביקר בישראל במרץ 1979, במטרה להניע את המשא ומתן על הסכם השלום בין ישראל למצרים, אשר נקלע לקשיים. על פי הסכמי קמפ דייוויד מספטמבר 1978 היה על הסכם שלום להיחתם תוך שלושה חודשים לאחריהם, אולם השיחות הגיעו שוב למבוי סתום. בתחילת מרץ החליט קרטר לצאת בעצמו לקהיר וירושלים כדי ליישב את המחלוקות שנותרו. ב-8 במרץ בא קרטר למצרים ובמוצאי שבת, 10 במרץ, הגיע לישראל לביקור בן שלושה ימים ששילב אירועים טקסיים עם משא ומתן. עם הסכמות של ראש הממשלה מנחם בגין שהושגו רק בסוף הביקור שב קרטר למצרים וקיבל את הסכמת נשיא מצרים אנואר סאדאת להן. ב-26 במרץ נחתם הסכם השלום בוושינגטון.
קרטר התקבל בשדה התעופה על ידי בכירי המדינה והתקיים טקס ממלכתי. למחרת בואו, בהפסקות בין השיחות המדיניות, ביקרו קרטר ואשתו במשכן הנשיא בירושלים, במוסד יד ושם ובקברי הרצל וז'בוטינסקי בהר הרצל, והשתתפו בתפילת יום א' בכנסייה הסקוטית בירושלים. רוזלין קרטר ביקרה במרכז קליטה. בערב השתתפו קרטר ואשתו בארוחת ערב ממלכתית במשכן הכנסת בהשתתפות 500 מוזמנים. למחרת, יום צאתו מישראל, נאם קרטר במליאת הכנסת, וביקר בהיכל הספר במוזיאון ישראל.
ביקורי ביל קלינטון

הנשיא ביל קלינטון ביקר בישראל מספר שיא של ביקורים – ארבעה במספר. ריבוי הביקורים ביטא בעיקר את היחסים המיוחדים שהיו לממשלו עם יצחק רבין וממשלתו ואת מעורבותו הרבה של קלינטון בשיחות השלום בין ישראל לבין הפלסטינים.
ביקורו הראשון של קלינטון בישראל נערך באוקטובר 1994, מיד לאחר חתימת הסכם השלום בין ישראל לירדן. במהלכו ביקר ביד ושם ונשא נאום במליאת הכנסת.
ביקורו השני של קלינטון היה לצורך השתתפותו בהלוויית יצחק רבין ב-6 בנובמבר 1995. אז נשא בהר הרצל נאום הספד לרבין.
קלינטון ביקר בישראל בשלישית בחודש מרץ 1996, במטרה מוצהרת לאשש את תהליך השלום עם הפלסטינים, שנפגע בעקבות סדרת הפיגועים שהתרחשו בישראל. יש הטוענים כי הגיע גם במטרה לסייע לשמעון פרס לנצח את בנימין נתניהו בבחירות לראשות הממשלה.[דרוש מקור]
ביקורו הרביעי והאחרון של קלינטון היה בחודש דצמבר 1998 כשנפגש עם ראש הממשלה בנימין נתניהו, זמן קצר לאחר חתימת הסכם ואי. במהלכו ביקר קלינטון במצדה וכן יצא לעזה, שם נאם בפני המועצה הלאומית הפלסטינית.
ביקורי ג'ורג' ווקר בוש

הנשיא ג'ורג' ווקר בוש ביקר בישראל פעמיים.
ביקורי ג'ורג' ווקר בוש > ביקור ראשון

ביקורו הראשון (9 עד 11 בינואר 2008) נועד לקדם את המשא ומתן לשלום בין ישראל לבין הרשות הפלסטינית בעקבות ועידת אנאפוליס, שנערכה בנובמבר 2007. בוש נפגש עם ראש הממשלה אהוד אולמרט ונשיא המדינה שמעון פרס. והקדיש את יום ביקורו השני לביקור ברשות הפלסטינית. כמו כן השתתף בארוחת ערב שנערכה לכבודו וביקר ביד ושם ובכנסיות בכפר נחום ובהר האושר שבגליל.
ביקורי ג'ורג' ווקר בוש > חגיגות 60 שנות עצמאות לישראל

ביקורו השני של בוש בישראל (14 עד 16 במאי 2008) נערך חדשים מעטים לאחר הביקור הראשון, לכבוד יום העצמאות השישים של המדינה. בוש נפגש עם ראש הממשלה אולמרט והנשיא פרס ונאם במליאת הכנסת ובוועידת הנשיא בירושלים. כמו כן ביקר בוש עם אשתו במצדה ובמוזיאון ארצות המקרא והם קיימו קבלת פנים במוזיאון ישראל. הגברת בוש ורעיית ראש הממשלה עליזה אולמרט ביקרו בתחנת טיפת חלב ובית ספר דו-לשוני בירושלים ובמנהרת הכותל. כמו בביקורו הראשון עשה בוש את דרכו אל ירושלים וממנה בטיסה במארין 1 שהובא ארצה עבורו. במהלך הביקור הבהיר בוש לראש הממשלה אולמרט ולשר הביטחון אהוד ברק את התנגדותו לכך שישראל תתקוף את מתקני תוכנית הגרעין האיראנית.
ביקורי ברק אובמה > ביקור רשמי

הנשיא אובמה הגיע לישראל לביקור בן שלושה ימים (20 עד 22 במרץ 2013).
בנמל התעופה בן-גוריון הוצגה לאובמה תערוכה של מערך ההגנה האווירית ובה סוללות כיפת ברזל, קלע דוד, חץ 2 וחץ 3. אובמה פגש לשיחות את ראש ממשלת ישראל נתניהו, את הנשיא פרס (שהעניק לו את עיטור נשיא מדינת ישראל) ואת נשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס (בביקור שערך ברמאללה). כמו כן ביקר אובמה במוזיאון ישראל, ביד ושם ובכנסיית המולד בבית לחם, הניח זרים על קברי הרצל ויצחק רבין והשתתף בשתי סעודות ערב רשמיות. הוא נאם את נאומו העיקרי בביקור זה בפני סטודנטים מהאוניברסיטאות בישראל, בבנייני האומה בירושלים. מישראל יצא אובמה לירדן.
ביקורי ברק אובמה > הלווית שמעון פרס

ב-30 בספטמבר 2016 הגיע הנשיא אובמה לישראל לביקור בזק כדי להשתתף בהלוויית שמעון פרס שנערכה באותו יום בירושלים, והיה בין נושאי ההספדים לפרס במהלך הטקס. מיד לאחר ההלוויה עזב אובמה את ישראל.
ביקור דונלד טראמפ

הנשיא טראמפ הגיע לישראל לביקור בן יומיים (22 עד 23 במאי 2017) במסגרת מסעו הראשון מחוץ לארצות הברית לאחר בחירתו לנשיא. מלווים בולטים אל הנשיא בנסיעה היו רעייתו מלאניה, בתו איוונקה, ובעלה ג'ארד קושנר.
לאחר שביקר בערב הסעודית, נחת מטוסו בנמל התעופה בן-גוריון, ונערכה לו קבלת פנים בנוכחות רוב צמרת המדינה. משם יצא טראמפ בטיסת מסוק לירושלים, ושם ביקר במשכן הנשיא ופגש את הנשיא ראובן ריבלין. בהמשך ביקר טראמפ בכנסיית הקבר ובכותל המערבי, בביקור ראשון בכותל של נשיא ארצות הברית מכהן. הביקור הוגדר כ"פרטי", ולא התלוותה אליו משלחת ישראלית רשמית. קיבל את פניו בכותל המערבי הרב שמואל רבינוביץ, רב הכותל המערבי והמקומות הקדושים. הנשיא ורעייתו הקפידו על קדושת המקום בכותל המערבי, הוא וחתנו התפללו בעזרת הגברים, ואילו רעייתו ובתו התפללו בעזרת הנשים, את פניהן קיבלה הרבנית יעל רבינוביץ רעייתו של רב הכותל. לאחר מכן נפגשו הנשיא טראמפ וראש הממשלה נתניהו במלון המלך דוד. מאוחר יותר מסרו שני המנהיגים הצהרות לתקשורת במעון ראש הממשלה, שבו אירחו נתניהו ואשתו את טראמפ ורעייתו לארוחת ערב.
ביום השני לביקור נפגש טראמפ בבית לחם עם נשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס. לאחר מכן ביקר ביד ושם והניח זר באוהל יזכור, ונאם את הנאום המרכזי של הביקור במוזיאון ישראל. הוא שב לנמל התעופה בן-גוריון במסוק, ועזב את ישראל עם פמלייתו אחר הצהריים, בדרכו לביקור בוותיקן.
ביקורי ג'ו ביידן > ביקור רשמי

הנשיא ביידן הגיע לביקור ראשון כנשיא בישראל ב-13 ביולי 2022 למשך שלושה ימים. במהלכו נפגש הנשיא עם ראש הממשלה יאיר לפיד, נשיא המדינה יצחק הרצוג, וראש האופוזיציה בנימין נתניהו. ביום הראשון לביקורו לאחר טקס קבלת הפנים, הוצגו לפניו באזור נמל התעופה בן-גוריון מערכות הגנה, ובהם מערכת מגן אור. מנמל התעופה נסע ביידן לביקור ב"יד ושם", שם הוא פגש 2 ניצולות שואה.
ביום השני הוא חתם עם ראש הממשלה לפיד על "הצהרת ירושלים" שבה הצהיר כי "ארצות הברית מחויבת במלוא עוצמתה למנוע איראן גרעינית", וקיים שיחת ועידה מרובעת של קבוצת I2U2 עם מנהיגי ישראל, איחוד האמירויות הערביות והודו. בערב קיבל במשכן הנשיא את עיטור נשיא מדינת ישראל מהנשיא הרצוג, והשתתף בטקס פתיחת המכביה העשרים-ואחת.
ביום השלישי ביקר ביידן בבית חולים אוגוסטה ויקטוריה במזרח ירושלים, ובבית לחם שם נפגש עם מחמוד עבאס וביקר בכנסיית המולד. עם תום הביקור ביידן נפרד מראשי מדינת ישראל בנמל התעופה בן-גוריון, והמריא לג'דה שבערב הסעודית.
ביקורי ג'ו ביידן > ביקור תמיכה במלחמת חרבות ברזל

ביידן ביקר בשנית בישראל כנשיא ארצות הברית, ב-18 באוקטובר 2023 במהלך מלחמת חרבות ברזל כאות הזדהות עם מדינת ישראל בעקבות טבח שבעה באוקטובר. ביידן התקבל בנתב"ג על ידי ראש הממשלה בנימין נתניהו ונשיא המדינה יצחק הרצוג. לאחר מכן קיים פגישה אישית עם ראש הממשלה ופגישה עם קבינט המלחמה במלון דיוויד קמפינסקי תל אביב. כמו כן נועד עם נציגי משפחות החטופים לעזה.
ראו גם

ביקורי נשיאי צרפת בישראל
יחסי ארצות הברית–ישראל
ביקורי ראשי ממשלות בריטניה בישראל
ביקורי נשיאי רוסיה בישראל
ביקורי ראשי ממשלת ישראל בבית הלבן
הערות שוליים

↑  מבעד לעדשת המצלמה: היסטוריית ביקורי הנשיאים בישראל, באתר ישראל היום, 10 ביולי 2022
↑   איתי מאירסון, הוא היה אנטישמי מדופלם וגזען עם תעודות. ואז הוא הגיע לעמק יזרעאל, באתר הארץ, 1 ביוני 2022
↑  פצצת ענק ומל"טים לריגול: כך כמעט תקפה ישראל באיראן, באתר ynet, 4 בספטמבר 2019
↑  קובי נחשוני, אלישע בן קימון, מורן אזולאי, איתמר אייכנר, שחר חי, אחיה ראב"ד, יואב זיתון ואלכסנדרה לוקש, לראשונה בהיסטוריה: נשיא אמריקני מכהן בכותל, באתר ynet, 22 במאי 2017
↑  ביקור נשיאותי: הנשיא ביידן הגיע לישראל | מבצע שידורים מיוחד, נבדק ב-2022-07-15
↑  קובי אטינגר, ‏הפגישה המדינית בין לפיד לביידן תמה; "מושקעים בביטחון", באתר כיכר השבת, 14 ביולי 2022
↑  ביידן מתקבל בטקס חגיגי בבית הנשיא בירושלים | משדר מיוחד, נבדק ב-2022-07-15
↑  ביידן נפגש עם נתניהו: "נבטיח שלישראל יהיה נשק עוצמתי", באתר וואלה, 9 במרץ 2022
↑  יוסי נכטיגל, ‏זה מה שאמר הנשיא ביידן לנתניהו, באתר כיכר השבת, 13 ביולי 2022
↑    ליאור בן עמי, נשיא בשיא החום, באתר "ידיעות אחרונות", 13 ביולי 2022
↑  עדו בן פורת, מגן אור ושרביט קסמים: זה מה שביידן ראה בנתב"ג, באתר ערוץ 7, 13 ביולי 2022
↑  יורי ילון, עם כיפה על ראשו: ביידן ביקר ביד ושם ושוחח ממושכות עם ניצולות שואה, באתר ישראל היום, 13 ביולי 2022
↑  אריאל כהנא, תמיר מורג, ארה"ב: "לא נאפשר לאיראן להשיג נשק גרעיני - נשתמש בכל רכיבי העוצמה הלאומית כדי להבטיח זאת", באתר ישראל היום, 14 ביולי 2022
↑  יורי ילון, ביידן קיבל מהרצוג את עיטור הנשיא: "כל עוד ארה"ב כאן לא תהיו לבד", באתר ישראל היום, 14 ביולי 2022
↑  צפו: ביידן הגיע לתת כבוד, המכביה ה-21 יצאה לדרך בטקס חגיגי, באתר וואלה, 14 ביולי 2022
↑  נשיא ארה"ב ג'ו ביידן, מסיים את ביקורו בישראל ובבית לחם, באתר כיכר השבת, 15 ביולי 2022
↑  אלון חכמון, ‏ביידן: "נעניק סיוע של 100 מיליון דולר לרשת בתי החולים במזרח ירושלים", באתר מעריב אונליין, 15 ביולי 2022
↑  גילי כהן, שרון עידן ולירן כוג'הינוף, נשיא ארה"ב ג'ו ביידן נחת בישראל, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 18 באוקטובר 2023
↑  ביידן הצהיר לצד נתניהו: "נראה שלא אתם אחראים לפיצוץ בביה"ח בעזה", באתר ynet, 18 באוקטובר 2023
↑  ביידן נפגש עם משפחות החטופים: זה מה שהבטיח להם, באתר אייס, 18 באוקטובר 2023
ניקסון בעת ביקורו בביתה של גולדה מאיר. אוסף דן הדני, הספרייה הלאומית
ג'ימי קרטר לאחר נחיתתו בישראל ב-1979, נואם לצד מנחם בגין
קטע הסיום מהספדו של נשיא ארצות הברית ביל קלינטון את יצחק רבין בהלווייתו, בו אמר בעברית "שלום חבר"
נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש בכנסת עם נשיא המדינה שמעון פרס ויו"ר הכנסת דליה איציק
הנשיא פרס וראש הממשלה נתניהו עם הנשיא אובמה בתחילת ביקורו בישראל ב-2013
ראובן ריבלין ודונלד טראמפ בביקור בבית הנשיא
טקס קבלת פני הנשיא טראמפ בנמל התעופה בן-גוריון
ראש הממשלה יאיר לפיד עם נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן בביקורו בישראל, 14 ביולי 2022
הנשיא הרצוג, מקבל את פניו של ג'ו ביידן בשדה התעופה, 18 באוקטובר 2023
ראש הממשלה בנימין נתניהו עם נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן בביקורו בישראל בעיצומה של מלחמת חרבות ברזל, 18 באוקטובר 2023, מלון דיוויד קמפינסקי תל אביב
זבולון אורלב

זבולון אורלב (נולד ב-9 בנובמבר 1945) הוא חבר הכנסת ויו"ר המפד"ל לשעבר, שר הרווחה בממשלת ישראל השלושים. בעל עיטור המופת במלחמת יום הכיפורים.
ביוגרפיה

זבולון אורלב נולד ב-9 בנובמבר 1945, ד' בכסלו ה'תש"ו, ברחובות לטובה ולמרדכי נפתלי בליצשטיין. גדל ברמת גן והיה חניך בתנועת בני עקיבא החל מכיתה ד'. למד בישיבה התיכונית בנחלים ובישיבת ההסדר כרם ביבנה. את לימודיו האקדמיים עשה באוניברסיטה העברית בירושלים בפקולטה למדעי החברה והרוח ובמכון התורני הפדגוגי, מכללת מורשת יעקב שברחובות. בתחילת שנות ה-70 היה ממייסדי מדרשיית עמליה בירושלים ושימש מנהל הפנימייה עד 1976. לאחר מכן שימש מנהל היחידה להתנדבות במשרד העבודה והרווחה.
את שירותו הצבאי במסגרת ההסדר עשה כלוחם בגדוד הנח"ל המוצנח. במילואים לחם אורלב כחייל בגדוד 71 של חטיבת המילואים 55 של הצנחנים והשתתף בקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים במהלכו נפצע בברכו ועבר תהליך שיקום במשך שנתיים. במלחמת יום הכיפורים שירת כחייל מילואים בגדוד 68 של החטיבה הירושלמית והוצב במעוז "כתובה" שעל שפת תעלת סואץ. אורלב זכה בעיטור המופת על אומץ לב ותושיה שגילה בעת הלחימה: לאחר שמפקד המוצב נפצע וחדל לתפקד נטל אורלב את הפיקוד על החיילים במוצב, פקד עליהם לתפוס עמדות ולהשיב אש, כיוון את הארטילריה הישראלית ובכך מנע את ניסיונות הצליחה מן הצד המצרי. לבסוף, ארגן אורלב את פינוי המעוז. במלחמת לבנון הראשונה לחם במסגרת החטיבה הירושלמית בגזרה המזרחית.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

אורלב החל את פעילותו הפוליטית במסגרת צעירי המפד"ל. ב-1979 מונה להיות ראש לשכתו של השר זבולון המר. בשנים 1983 – 1986 כיהן כמנהל אגף כח אדם בהוראה במשרד החינוך והתרבות, ב-1986 מונה למנכ"ל משרד הדתות וב-1990 למנכ"ל משרד החינוך והתרבות. בשנים 1993 – 1996 כיהן כיו"ר המרכז לחינוך דתי. ב-1995 נבחר לתפקיד מזכ"ל המפד"ל, אך נכשל בהתמודדות על תפקיד השר שהתפנה עם פטירתו של המר. בשנת 1999 אורלב נבחר לכנסת ה-15.‏ נהג להתייעץ טרם קבלת החלטות עם הרב אברהם אלקנה שפירא וטען שהוא רואה בו את מורו ורבו.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית > הכנסת ה-15

במפד"ל כיהן אורלב כמזכ"ל המפלגה וכחבר כנסת מטעמה, החל מהכנסת ה-15 (1999). בין היתר שימש אורלב כיו"ר ועדת החינוך, התרבות והספורט והשתתף בעבודתן של הוועדות לענייני ביקורת המדינה, לפניות הציבור, בוועדה המיוחדת לנושא הנשירה מבתי הספר ובוועדות החקירה הפרלמנטריות בנושא משק המים ובנושא האלימות בספורט.
אורלב נודע בין היתר בפעילותו למען זכויות בעלי חיים. במרץ 2000 יזם תיקון לחוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים), לפיו ביצוע חיתוך ברקמה חיה של בעל-חיים למטרות נוי - יאסר. הוא הוכתר ל"אלוף המחוקקים" של הכנסת ה-15 לאחר שהצליח להביא לאישורם של 19 חוקים שיזם.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית > הכנסת ה-16

לאחר הבחירות לכנסת השש עשרה ב-28 בינואר 2003 נכנסה המפד"ל לממשלת שרון השנייה וחברה לקואליציה שכללה את הליכוד, שינוי והאיחוד הלאומי. אורלב מונה לשר הרווחה ואפי איתם מונה לשר הבינוי והשיכון. ביוני 2004 הצטרף אורלב לקבינט המדיני-ביטחוני.
בשלהי שנת 2004, עת הייתה המפד"ל חברה בממשלה ותוכנית ההתנתקות של אריאל שרון החלה לצבור תאוצה, הואשם אורלב על ידי מתנגדי התוכנית כי הוא "שותף לדבר עקירה". תקופה זו עמדה בסימן מאבק פנימי במפד"ל בין אורלב לבין אפי איתם, יו"ר המפד"ל דאז, שייצג את הזרם החרד"לי. איתם הוביל קו נוקשה של פרישה מהממשלה בגלל ההתנתקות ואילו אורלב תמך בהישארות בממשלה ואף הצליח להעביר החלטה ברוח זו במרכז המפלגה, אחרי שאיתם כבר התפטר מתפקידו כשר. אורלב טען להגנתו שהתייעץ בכך עם רבו הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא והוא התיר לו במצב הנוכחי לא לפרוש מהממשלה. בנובמבר 2004 עזב אורלב את תפקידו כשר הרווחה, כאשר פרשה מפלגתו מן הממשלה עקב אישור תוכנית ההתנתקות בכנסת, וגל הביקורת עליו מצד מתנגדי ההתנתקות שכך.
במרץ 2005 עמדה המפד"ל על סף פילוג, כאשר אפי איתם והרב יצחק לוי נקטו צעדים לייסוד מפלגה חדשה שקראה ביתר תוקף להתנגדות אקטיבית לתוכנית ההתנתקות. אורלב צוטט באומרו שלמפד"ל, כמו גם לציונות הדתית בכללותה, קיימים דגלים נוספים אשר חשוב להניף, דוגמת נושאי רווחה וחינוך, ואל לה למפד"ל להשליך את כל יהבה רק על נושא מניעת ההתנתקות. אורלב הפך אז למנהיגה הרשמי של המפד"ל וב-18 ביולי 2005 נבחר רשמית כיו"ר המפד"ל.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית > הכנסת ה-17

למרות המתיחות שנוצרה בינו לבין אפי איתם עקב הפילוג במפד"ל, סיכם אורלב אחרי משא ומתן ממושך עם יו"ר סיעת האיחוד הלאומי, הרב בנימין אלון, על ריצה משותפת של שתי המפלגות, האיחוד הלאומי-מפד"ל, לקראת הבחירות לכנסת השבע עשרה. אורלב אמר בעקבות האיחוד כי בעיניו זהו רגע היסטורי עבור הציונות הדתית שבו הזרמים השונים שבה התגברו על המחלוקות והפירוד. ברשימה המשותפת דורג אורלב כמספר 2. למרות האיחוד, נותרו משקעים גלויים בין חברי שתי הסיעות, בעיקר לאור הכישלון היחסי של הרשימה המאוחדת בבחירות שזכתה ב-9 מנדטים, והישארותם מחוץ לכנסת של חברי המפד"ל שאול יהלום וגילה פינקלשטיין בשל כך.
בכנסת ה-17 כיהן אורלב כיושב ראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה וכחבר בוועדת החינוך, התרבות והספורט. בתחילת כהונתה של הכנסת ה-17 כיהן אורלב גם כיו"ר ועדת המדע והטכנולוגיה, עד שהוחלף על ידי בנימין אלון באוגוסט 2007. בדצמבר 2007 אושר חוק איסור פעילות מסחרית במוסדות חינוך שיזם אורלב.
אורלב שימש גם כיו"ר השדולה הפרלמנטרית ליישום מסקנות ועדת וינוגרד וכן כיו"ר השדולה הפרלמנטרית להשבת החיילים החטופים. כיו"ר הוועדה לביקורת המדינה הוביל אורלב לקבלת החלטה בוועדה להקמת ועדת חקירה ממלכתית לחקר הסיוע הממשלתי לניצולי השואה. הייתה זו הפעם השנייה בהיסטוריה של מדינת ישראל בה הקימה הוועדה לביקורת המדינה ועדת חקירה ממלכתית. הפעם הקודמת התרחשה בשנת 1985 אז הוקמה ועדת בייסקי. בראש ועדת החקירה לחקר הסיוע לניצולי השואה נבחרה לעמוד שופטת בית המשפט העליון בדימוס דליה דורנר. אורלב כיהן בתפקיד עד ל-14 באוגוסט 2008 עת הוחלף על ידי מיכאל איתן.
בשנת 2008 הוענק לו אות אביר איכות השלטון על ידי התנועה לאיכות השלטון על תרומה נכבדה לחברה בישראל בחקיקה ענפה ובמתן גיבוי לביקורת הגונה, ישרה ובלא פשרות.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית > הכנסת ה-18

לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה נעשה ניסיון לאחד את מפלגות הימין שרצו בכנסת ה-17 ברשימת האיחוד הלאומי-מפד"ל למפלגה משותפת תחת השם "הבית היהודי". לאחר זמן קצר פרשו מפלגות תקומה ומולדת (מפלגת אח"י לא הצטרפה לניסיון האיחוד) והקימו מחדש את האיחוד הלאומי יחד עם מפלגות ימין נוספות. בבחירות עצמן הוצב אורלב כמספר 2 ברשימת הבית היהודי והרשימה זכתה בשלושה מנדטים. הסיעה חברה לקואליציה בראשותו של בנימין נתניהו ולפי ההסכמים הקואליציוניים אורלב שימש בכנסת כיו"ר ועדת החינוך, התרבות והספורט עד נובמבר 2010, ולאחר מכן, עד יוני 2012, כיו"ר הוועדה לזכויות הילד.
גם לאחר הבחירות, הציג אורלב עצמו כיו"ר המפד"ל, מפלגה שהקשר המשפטי בינה לבית היהודי נתון במחלוקת משפטית.
לקראת הבחירות לכנסת ה-19 התמודד על ראשות הבית היהודי מול נפתלי בנט. בבחירות שנערכו ב-6 בנובמבר נוצח בהפרש ניכר, ובעקבות זאת הודיע על פרישתו מהחיים הפוליטיים.
ביוגרפיה > לאחר פרישתו מהחיים הפוליטיים

במאי 2017 התמנה אורלב ליו"ר עמותת דעת, הפועלת בתחום החינוך המקצועי במגזר הדתי-לאומי. אורלב שימש יועץ חיצוני של העמותה בשלוש השנים שלפני כן. כיו"ר עמותת דעת זכה בפרס ירושלים לחינוך לשנת 2022 מטעם ערוץ 7. בנובמבר 2020 נבחר ליו"ר הוועד המנהל של מכון צומת במקום משה מושקוביץ.
זבולון אורלב כיהן מ-2014 כסגן יו"ר הוועד המנהל של המרכז האקדמי שערי מדע ומשפט בהוד השרון, ובשנת 2021 התמנה ליו"ר העמותה של המרכז.
במשך שמונה השנים שלאחר פרישתו לא התבטא בנושאים פוליטיים, אך שבר שתיקתו זו לשם תמיכה בחגית משה בפריימריז של 2021, לדבריו, שבר את שתיקתו "לנוכח הסכנה המוחשית של השתלטות גורמים על התנועה, שאינם שותפים לערכיה ודרכה," כשהוא מכוון בכך למתמודד המרכזי כנגדה ניר אורבך מקורבו של השר נפתלי בנט. לאחר זכייתה, מינתה חגית משה את אורלב ליו"ר צוות המשא ומתן לריצה משותפת עם מפלגת הציונות הדתית בראשות בצלאל סמוטריץ'. לדברי סמוטריץ', פיטרה חגית משה את אורלב זמן קצר לאחר תחילת המשא ומתן.
בשנת 2024 קיבל את התואר יקיר ירושלים.
חיים אישיים

אורלב מתגורר בשכונת גבעת מרדכי שבירושלים, נשוי ואב לארבעה. בנו אמיר הוא מנהל מחלקת קרדיולוגיה במרכז הרפואי שערי צדק.
הערות שוליים

↑  מתי טוכפלד, לבד, והמצרים על הגדר, ישראל היום, 17 בספטמבר 2010.
↑  חיים הרצוג, מלחמת יום הדין, הוצאת עידנים, 1975; עמ' 160-162
↑  עיטור המופת שהוענק לזבולון אורלב, באתר "בעוז רוחם" של צה"ל;

זבולון אורלב, באתר הגבורה
↑  "הכל פוליטי" מאת עמוס כרמל בערך עליו
↑  ערב יוה"כ תשע"ג - זוכרים את הרב אברהם שפירא זצ"ל
↑  לימור שמואל, הכנסת ה-15: ח"כ איתן - "החרוץ"; ח"כ פרץ - "העצלן", באתר ynet, 17 בנובמבר 2002.
↑  השר אורלב מונה לחבר בקבינט המדיני-ביטחוני, באתר ynet, 13 ביוני 2004.
↑  ריאיון עם זבולון אורלב
↑  ראו טענות דומות של ניסן סלומיאנסקי: שמעון כהן, סלומיאנסקי: פעלתי על פי הנחיית הרב שפירא, באתר ערוץ 7, 11 בנובמבר 2012.
↑  זבולון אורלב נבחר ליו"ר המפדל, באתר וואלה, 18 ביולי 2005.
↑  פנחס וולף‏, בית יהודי אחד, שני יושבי ראש, באתר וואלה, 7 באוקטובר 2009
↑  הצעות חוק פרטיות של ח"כ זבולון אורלב, באתר מאגר החקיקה הלאומי
↑  חוק איסור פעילות מסחרית במוסדות חינוך, התשס״ח–2007 בוויקיטקסט
↑   שוקי שדה, העמותה "שכל מיני גורמים בציונות הדתית מנסים לינוק מהמזומנים שלה", באתר TheMarker‏, 12 במאי 2017
↑  הוכרזו זוכי פרס ירושלים 2022, באתר ערוץ 7, י"ז בשבט ה'תשפ"ב.
↑  התפקיד החדש של השר לשעבר זבולון אורלב, באתר "סרוגים", 4 בנובמבר 2020.
↑  חזקי ברוך, זבולון אורלב תומך בחגית משה: "שמונה שנים שתקתי, איני יכול להחריש", באתר ערוץ 7
↑  ערוץ 7, זבולון אורלב חוזר לזירה, באתר ערוץ 7, 28 בינואר 2021
↑  יאיר אלטמן, "חגית משה ניסתה להתחמק מסמוטריץ'", באתר ישראל היום, 4 בפברואר 2021
↑  יקירי ירושלים לשנת 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007504336105171  VIAF: 308698920   WorldCat (עם VIAF): 308698920 
זבולון אורלב, 2007
ברוך מרדכי אזרחי

| --- | --- |

הרב אזרחי תשע"ט, 2018
 לידה:  27 במרץ 1929 ט"ו באדר ב' תרפ"ט ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  26 באוקטובר 2023 (בגיל 94) י"א בחשוון תשפ"ד ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת חברון כנסת ישראל 
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום פעילות:  ישראל
 תקופת הפעילות:  ? – 26 באוקטובר 2023 
 השתייכות:  חרדים ליטאים
 רבותיו:  הרב מאיר חדש
 תלמידיו:  הרב יצחק פרץ, הרב יוסף חברוני, הרב יהודה דרעי
 חיבוריו:  ברכת מרדכי על התלמוד, על התורה והמועדים "והגית על דרך לימוד העיון
 בת זוג:  שולמית אזרחי
 מספר צאצאים:  5 
 חותנים:  הרב מאיר חדש
 חתנים:  הרב אריאל וילנסקי, הרב יהושע קנל, הרב ישעיהו הדר גלזמן, הרב אהרן וינר
 
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבה, חבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה
 
הרב ברוך מרדכי אזרחי (ט"ו באדר ב' תרפ"ט, 27 במרץ 1929 – י"א בחשוון תשפ"ד, 26 באוקטובר 2023) היה ראש ישיבת עטרת ישראל, חבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה, חבר נשיאות ועד הישיבות ומפעל הש"ס ומייסד תנועת בני תורה.
ביוגרפיה

נולד בבית החולים ביקור חולים בירושלים לרב ישראל אזרחי (בירגר) ולהינדא בת הרב ברוך שלאָם (קרי: שְלוֹם), בוגר ישיבת "כנסת ישראל" בסלבודקה שכיהן כרב בדרום אפריקה והיה נכדו של הרב אורי דוד אפריון, רבה של זאגר ומחבר ספר "אפריון דוד". למד בישיבת חברון. בגיל 24 נישא לשולמית חדש, בתו של הרב מאיר חדש, משגיח הישיבה. הרב אזרחי החל למסור שיעורים בישיבת חברון, ובמקביל, במשך כשתים-עשרה שנה מסר שיעורים שבועיים בישיבת כנסת חזקיהו שבכפר חסידים.
בשנת 1964 ייסד את תנועת בני תורה, שמטרתה לקרב תלמידי ישיבות תיכוניות לעולם הישיבות הליטאיות ולצרפם לציבור החרדי. בעשרות שנות פעילותה סחפה התנועה תלמידים רבים שעברו ללמוד בישיבות ליטאיות. התנועה מקיימת מחנות קיץ משותפים לתלמידי ישיבות ליטאיות וישיבות תיכוניות, וכן פעילויות נוספות.
בשנת 1976 פרש ממשרתו בישיבת חברון וייסד את ישיבת עטרת ישראל בשכונת בית וגן בירושלים, הקרויה על שם אביו (שנפטר שבוע קודם לכן). חותנו הרב מאיר חדש שימש כמשגיח גם בישיבתו החדשה, ואחיו אורי דוד אזרחי שימש כמנהל הישיבה. בשנת ה'תשע"ט עבר עם הישיבה למודיעין עילית במטרה לחדש את פניה.
הרב אזרחי נהג להעביר מדי שבוע שיעורים בסדר קדשים לבחורי ישיבות. כמו כן מסר "חבורה" בלילות שבת, מעמד שהתפרסם וסחף רבים.
בכ"ו באב תשע"ב צורף כחבר למועצת גדולי התורה של דגל התורה עם שמונה חברים נוספים.
גישתו החינוכית הייתה כשיטת גדלות האדם מבית מדרשו של הרב נתן צבי פינקל ("הסבא מסלבודקא"), המעמידה את האדם במרכז ורואה אותו כ"נזר הבריאה".
ביוגרפיה > פטירתו והלווייתו

לאחר מספר שנים של מצב בריאותי מעורער, ומספר חודשים בהם אושפז בבית החולים לעיתים במצב קשה, הלך לעולמו ב-26 באוקטובר 2023, י"א בחשוון תשפ"ד, בגיל 94.
בנו היחיד, הרב בן ציון אזרחי שהה בעת הפטירה בחוץ לארץ ועל כן הלווייתו התקיימה יום לאחר מכן, ביום שישי, 27 באוקטובר, י"ב בחשוון, מביתו בשכונת בית וגן בירושלים אל הר הזיתים, בהשתתפות עשרות אלפי אנשים. בשל הנחיות פיקוד העורף בעקבות מלחמת חרבות ברזל, המלווים התכנסו רק באזור משא ההספדים ולא המשיכו לבית הקברות הר הזיתים. מעמד הקבורה המצומצם נערך בנוכחות כמה עשרות מתלמידיו.