stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היפרקלמיה
סיבות > היפרקלמיה כתוצאה מבעיה בתפקוד התאים

סוכרת: בסוכרת מסוג 1 יש חשש להיפרקלמיה, בשילוב של לקיחת תרופות כגון מעכבי ACE או מצבים של אי ספיקת כליות כרונית. סוכרת מתאפיינת במחסור באינסולין ומכאן בחוסר יכולת החזרת אשלגן לתאים ומכאן להיפרקלמיה.
הרס של שריר משורטט - רבדומיוליזיס: האשלגן משתחרר לדם, למשל במצבים של טראומות שונות או אצל אנשים שמבצעים פעילות גופנית מאומצת מדי, או סיבוך של שפעת.
אצידוזיס (חמצת): ראה מאזן חומצה ובסיס- אצידוזיס מאופיינת בביקרבונט נמוך מדי בדם - לא גורמת להיפרקלמיה לרוב, למעט במקרים בהם יש diabetic ketoacidosis: קטואצידוזיס סוכרתי- מצב המאופיין בחוסר באינסולין, במקביל לירידה בנוזל התוך תאי. מים יוצאים החוצה מהתא ו"סוחבים" איתם אשלגן- כתוצאה מכך קיימת היפרקלמיה. חמצת נוספת המאופיינת בהיפרקלמיה- lactic acidosis: מצב שבו אין ATP, משאבת נתרן-אשלגן לא עובדת וכתוצאה מכך האשלגן יוצא מהתאים.
מחלה בשם hyperkalemic periodic paralysis: מחלה גנטית נדירה, אשר שכיחה מעט יותר במזרח הרחוק - כאשר החולים מבצעים פעילות גופנית, משתחרר אשלגן לדם בכמות מופרזת, החולה מפתח היפרקלמיה, חולשת שרירים ושיתוק. לאחר מנוחה המצב חוזר לנורמה.
סיבות > היפרקלמיה כתוצאה מבעיה בתפקוד הכליה

מתן שתן בכמות מועטה- אוליגוריה: מאחר שאין שטיפה של אשלגן, הוא מצטבר בטובול, פוגע במפל הריכוזים ובהפרשת אשלגן מהתאים.
אי ספיקת כליות כרונית – במצב זה אין ירידה בתפוקת השתן, אולם מספר הנפרונים קטן מדי- כאשר נותנים תרופות כגון NSAIDs, אלדקטון או מעכבי ACE יש סכנה כי תתפתח היפרקלמיה- קיים עיכוב של מערכת הרנין-אנגיוטנסין-אלדוסטרון וכתוצאה מכך יש פחות מדי הפרשה של אשלגן לשתן.
חמצת אבובית הכליה מסוג renal tubular acidosis type 4: זוהי מחלה המאופיינת ברמה נמוכה של רנין ושל אלדוסטרון, אשר עלולה לגרום להיפרקלמיה אם היא משולבת יחד עם אי ספיקה כלייתית קלה. בנוסף נגרם גם אצידוזיס- ההיפרקלמיה מדכאת את הפרשת המימן.
מחלת אדיסון- גורמת למצב של היפואלדוסטרוניזם ולעיתים כתוצאה מכך היפרקלמיה.
טיפול

הטיפול בהיפרקלמיה מתחלק לשלושה שלבים:
פעולה מיידית על שריר הלב- מתן קלציום תוך ורידי. הקלציום (סידן) מביא לירידה ברמות האקסיטציה של תאי שריר הלב ולמעשה מונע את הסכנה שיש בהיפרקלמיה על שריר הלב. המינון הוא 10 מיליליטר של 10% סידן גלוקונט במשך 2–3 דקות. זה אמור להשפיע תוך 1–3 דקות ולהימשך בין חצי שעה לשעה. יש להיזהר מאוד עם מטופלים הנוטלים דיגוקסין.
הורדת רמות אשלגן בפלסמה והחזרתן לתאים- תעשה על ידי מתן אינסולין תוך ורידי ולאחר מכן מתן דקסטרוז, מתן בולוס של דקסטרוז ללא אינסולין אסור בהחלט היות שזה עלול להחמיר מצב של היפרקלמיה (היות שאז ריכוז הגלוקוז מחוץ לתא יהיה גבוה ויביא ליציאת אשלגן נוספת מהתאים כדי להשוות ריכוזים). ברמות סוכר גבוהות יחסית בגוף אין צורך לתת אינסולין עם גלוקוז אלא רק לעקוב על רמות הגלוקוז.
יש לתת אגוניסטים לבטא 2 כגון אלבוטרול. עם זאת, 20% מחולי הכליה אינם רגישים לאפקט של אגוניסטים אלו. אחת מתופעות הלוואי היא היפרגליקמיה וטכיקרדיה.
אין לתת ביקרבונט אלא אם ההיפרקלמיה משולבת עם חמצת מטבולית.
בנוסף לכל הטיפולים הללו יש לסלק את האשלגן מהגוף- זה נעשה על ידי שימוש ברזינים, משתנים ודיאליזה. תרופות הפעולות על המעיים למשל- SPS- גורמות לשחלוף נתרן תמורת אשלגן ולאובדן אשלגן גדול יותר בצואה. הסיבוך החריף הוא נמק של המעיים. לבסוף- ביצוע המודיאליזה הוא האמצעי המהיר ביותר להסדרת רמות אשלגן מהגוף.
ראו גם

היפוקלמיה
הרצוגנרט

הרצוגנרט (בגרמנית: Herzogenrath) היא עיר במחוז אאכן בגרמניה אשר במדינת נורדריין-וסטפאליה. העיר גובלת בעיר קרקראדה ההולנדית.
היסטוריה

הרצוגנרט נבנתה במאה ה-11 כישוב בשם רודה בסמוך לנהר ורם. בשנת 1104 ייסדו נזירים אוגוסטינים מנזר, המכונה קלוסטראדרדה, מערבית ליישוב זה. שם המקום הפך ל's-Hertogenrode או 's-Hertogenrade (הולנדית) לאחר שדוכסות בראבנט השתלטה על האזור. כפי שקורה בחלקים רבים של דוכסות בראבנט, הרצוגנרט החליפה בעלות מספר פעמים במאות השנים האחרונות. יחד עם שאר דרום הולנד היא הייתה בשליטה ספרדית משנת 1661, אוסטרית בין 1713 ל-1795 וצרפתית בין 1795 ל-1813. בשנת 1815, כאשר הוקמה ממלכת הולנד בתנאי קונגרס וינה, הגבול בין המדינות נמשך בתוך העיר, כאשר החלק המזרחי היה הרצוגנרט, והחלק המערבי של קרקראדה ההולנדית. המנזר לשעבר הוא כיום מרכז הקונגרסים של רולדוק בקרקראדה.
הגבול נבנה על ידי הגרמנים במהלך מלחמת העולם הראשונה והשנייה. לאורך השנים, היה הגבול בגובה של 30 סנטימטרים, כך שכלי רכב לא יכלו לעבור דרכו והיו צריכים לנסוע לנקודות מעבר רשמיות, אבל הולכי רגל יכלו לעבור מעצמם ללא שום בעיות, בשנת 1995 הוסרה החומה לחלוטין במסגרת הסכם אמנת שנגן.
שתי הערים, קרקראדה והרצוגנרט, חולקות כיום חלק משירותיהן הציבוריים ומקדמות יחד מטרות כלכליות, העיריות חולקות מתחם משרדים דו-לאומי בשם Eurode, שנבנה כך שהגבול עובר ישירות במרכז הלובי הראשי של הבניין, עם אגף אחד של הבניין בקרקראדה והשני בהרצוגנרט. העיר נקראת בפי המקומיים, "העיר הדו לאומית".
הערות שוליים

↑  העיר הדו לאומית
↑  When seeing a neighbour requires a passport - Toronto Star Touch, web.archive.org, ‏23 בפברואר 2017
↑  Aachener Zeitung, Kerkrade: Neue Anlaufstelle für Grenzpendler in der Euregio, Aachener Zeitung (בגרמנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007537849005171  BnF: cb153765804 (data)  GND: 4024693-0  LCCN: n94042711  MusicBrainz: e1c4141e-c5af-4b5a-8039-f6c5efb8d618  VIAF: 157259645   WorldCat (עם VIAF): 157259645
המכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט

| --- | --- |

 אקדמיה צבאית
 תקופת הפעילות:  1802–הווה (כ־222 שנים) 
 מיקום
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 קואורדינטות:  51°28′30″N 0°03′27″E﻿ / ﻿51.475°N 0.0575°E﻿ / 51.475; 0.0575
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסהמכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסהמכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט(למפת הרובע המלכותי של גריניץ' רגילה) המכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט(למפת הרובע המלכותי של גריניץ' מוגדלת) המכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט
 
המכללה הצבאית המלכותית הבריטית בסנדהרסט (באנגלית: Royal Military College; בראשי תיבות: RMC) היא אקדמיה צבאית, שנוסדה ב-1802 ונועדה להכשיר קציני חיל רגלים וקציני פרשים לצבאות אנגליה והודו הבריטית.
היסטוריה

המכללה הייתה פרי יוזמתו של ג'ון לה מרשאנט (John Le Marchant), יוזמה שנתקלה תחילה בהתנגדות הפרלמנט להענקת התקציבים הדרושים, ודווקא בתקופה של המלחמות הנפוליאוניות. קודם לכן לא היה בבריטניה מוסד מתאים להכשרת קציני צבא, מלבד האקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ', שנוסדה ב-1741 והכשירה קציני תותחנות. המכללה הצבאית, שהוקמה ב-1802 להכשרת קציני רגלים ופרשים, נועדה הן לקצינים בתפקיד והן לצוערים המועמדים לקצונה.
בשנת הקמתה, 1802, נוסדו גם האקדמיה הצבאית סן-סיר של צבא צרפת והאקדמיה הצבאית וֶסט פּוֹינט של ארצות הברית.
ב-1812 עברה המכללה למשכנה בסנדהרסט שבמחוז ברקשייר.
במלחמת העולם השנייה גויסו רבים מהצוערים והמדריכים לשירות פעיל. עם זאת המשיכה המכללה בהכשרת קציני חי"ר, ומ-1942 ועד סוף המלחמה שימש הקמפוס בסנדהרסט לאימון צוערי שריון.
ב-1947 מוזגה המכללה עם האקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ' ליצירת האקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט ובמטרה להעניק הכשרה לקצונה בכל החילות.
היפרפלזיה

| --- | --- |

 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D006965
 
הִיפֶּרְפְּלַזְיָה (באנגלית: Hyperplasia) (מיוונית עתיקה  (ὑπέρ (huper משמעו "היפר" או "יתר", (πλάσις (plasis משמעו "פלזיה" או "יצור". על פי האקדמיה ללשון העברית: יְצִירַת יֶתֶר), או היפרגינציה, היא עליה בכמות הרקמות האורגניות אשר נוצרות מהתרבות תאים. היא עלולה לגרום לגדילה משמעותית של האיבר. היפרפלזיה היא תוצאה של תהליך הסתגלותי כתגובה לגורמי עקה (טראומה), כמו דלקת כרונית או שינוי הורמונלי. לעיתים משתמשים במונח בצורה שגויה כנאופלזיה שפירה או גידול שפיר.
תסמינים

היפרפלזיה היא תגובה פארא-נאופלסטית שכיחה לגירוי. בראייה מיקרוסקופית, התאים מדמים תאים רגילים אבל מספרם גדל. לפעמים התאים גם גדלים בנפחם (היפרטרופיה).
היפרפלזיה נחשבת לתגובה פיזיולוגית לגירוי ספציפי, והגדילה של התאים ההיפרפלסטיים נשארת תחת פיקוח מנגנוני הגוף הרגילים. זאת להבדיל מנאופלזיה (התהליך הגורם לסרטן וגידולים שפירים).
גורמים

היפרפלזיה עלולה להיגרם ממגוון סיבות וגורמים. למשל דרישה מוגברת לסוג התאים הספציפי (למשל לאחר פציעה בעור), דלקת מקומית, פגיעה הורמונלית או כפיצוי לנזק באיבר אחר בגוף עקב פציעה או מחלה.
היפרפלזיה יכולה להיות לא מזיקה ולהיחשב נורמלית. למשל גדילה של בלוטות החלב בשד בזמן ההריון, זאת לטובת הנקה עתידית.
דוגמה נוספת היא שפקטורי גדילה דמויי אינסולין גורמים לצמיחה מואצת של סחוסים ועוזרים בתהליך הגדילה של ילדים. בתהליך זה ישנה התרבות ממשית של התאים ולא גדילה שלהם.
דוגמאות נפוצות

הגדלה שפירה של הערמונית
מחלת קושינג
היפרפלזיה מולדת של האדרנל
ראו גם

נאופלזיה
תסמונת פארא-נאופלסטית
לקריאה נוספת

"Hyperplasia: MedlinePlus Medical Encyclopedia". www.nlm.nih.gov. Retrieved 2015-05-301
Sembulingam, K.; Sembulingam, Prema (2012-09-01). Essentials of Medical Physiology. JP Medical Ltd. ISBN 9789350259368
Zachary, James F.; McGavin, M. Donald (2013-12-11). Pathologic Basis of Veterinary Disease. Elsevier Health Sciences. ISBN 9780323291729.
Braun, Carie Ann; Anderson, Cindy Miller (2007). Pathophysiology: Functional Alterations in Human Health. Lippincott Williams & Wilkins. ISBN 9780781762502.
הערות שוליים

↑  יְצִירַת יֶתֶר במילון ביולוגיה כללית (תשס"ט), 2009, באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536182905171  LCCN: sh85063716  LNB: 000328407  NKC: ph228483 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ילד הסובל מהמי-היפרפלזיה שמאלית. ניתן להבחין בהתארכות יתר של הגפיים בצד זה.
הרצגסאנטו

הרצגסאנטו (בהונגרית: Hercegszántó) הוא כפר בנפת באיה שבמחוז באץ'-קישקון בדרום־מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
כמו יישובים רבים באירופה, גם בהרצגסאנטו אוכלוסיית היישוב נמצאת בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 2,493 תושבים ובשנת 2022 חיו בו רק 1,918 תושבים.
שמו של הכפר הרצגסאנטו הוזכר במסמכים לראשונה בשנת 1419.
יהודי הרצגסאנטו

יהודים חיו בעיירה במאה ה-19 ובמאה ה-20. בשנת 1944 נרצחו יהודים רבים מהכפר במהלך שואת יהודי הונגריה.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 25 |  |
| 1880 | 75 | 3,111 |
| 1910 | 61 |  |
| 1920 | 35 |  |
| 1930 | 44 |  |
| 1941 | 55 | 3,493 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  תיעוד יהודי הרצגסאנטו שנרצחו בשואה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז באץ'-קישקון |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז |  קצ'קמט •  באיה |  |
| ערים |  באצ'אלמאש •  דונווצ'ה •  • האיוש Hajós •  איז'אק •  יאנושהלמה •  קלוצ'ה •  קצל •  קרקאג'האזה •  קישקרש •  קישקונפלדיהאזה •  קישקונהלש •  קישקונמאישה •  קונסנטמיקלוש •  לאיושמיז'ה •  מייקוט •  שולט •  שולטוואדקרט •  סבדסאלאש •  טיסקצ'קה •  טומפה Tompa |  |
| כפרים | מדראש • דושנוק • אגשג'האזה • בלוסג • פלשלאיוש • פילפהאזה • פילפיאקב • הלווציה • יאקבסאלאש • קונברץ' • קונסאלאש • ניארלרינץ • לדאנבנה • וארושפלד • אורגוואן • באצ'בוקוד • באצ'סלש • צ'יקריה • קטימאר • קונבאיה • מאטטלקה • טטהאזה • באצ'סנטגיירג' • באטמונושטור • צ'אטאליה • צ'אבוי • דאבוד • דונפלווה • ארשקצ'נאד • ארשקהלמה • פלשסנטאיוואן • גרה • הרצגסאנטו • נג'ברצ'קה • נמשנאדאודבר • שיקשד • סרמלה • ושקוט • אפושטג • דונאג'האזה • קונדץ' • קונפסר • סלקסנטמארטון • צ'ויושפאלוש • טאש • יאסנטלאסלו • קמפץ • מוריצגאט • באצ'בורשוד • באטיה • דראגסל • דונפטאי • דונסנטבנדק |  |
| יישובים בנפת באיה |
| --- | --- | --- |
| יישובים | באיה • באצ'סנטגיירג' • באטמונושטור • צ'אטאליה • צ'אבוי • דאבוד • דונפלווה • ארשקצ'נאד • ארשקהלמה • פלשסנטאיוואן • גרה • הרצגסאנטו • נג'ברצ'קה • נמשנאדאודבר • שיקשד • סרמלה • ושקוט |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ge1161859
המשטרה הפדרלית של מקסיקו

| --- | --- |

מטה המשטרה
 
 מידע כללי
 מדינה:  מקסיקו 
 תחום שיפוט:  מקסיקו מקסיקו
 משרד אחראי:  הוועדה הלאומית לביטחון
 סוכנות בת:  החטיבה למלחמה בסמים
 תאריך הקמה:  1989
 סוכנות קודמת:  משטרת המניעה הפדרלית
 תאריך פירוק:  2019
 ממשלה:  ממשלת מקסיקו
 ראש:  מנליץ' קאסיה קראביוטו
 מטה מרכזי:  מקסיקו סיטי
 עובדים:  10,878
 תקציב:  34.6 מיליארד דולר (2010)
 http://www.ssp.gob.mx
 
המשטרה הפדרלית של מקסיקו (בספרדית: Policía Federal; בראשי תיבות: PF) הידועה יותר בשם משטרת המניעה הפדרלית (Policía Federal Preventiva) הייתה כוח משטרה פדרלי במקסיקו שהוקם ב-1989 עם מיזוגן של מספר סוכנויות משטרה פדרליות:
משטרת התנועה הפדרלית (Policía Federal de Caminos)
משטרת הפריסה הפדרלית (Policía Fiscal Federal)
גדוד 3 במשטרה הצבאית (Tercera brigada de policía militar)
מרכז המודיעין והביטחון הלאומי של משרד הפנים (Centro de Investigación y Seguridad Nacional)
יחידת המבצעים המיוחדים (ספרדית: GOPES, Grupo de Operaciones Especiales) שאחראית לחילוץ בני ערובה, לוחמה בסמים ובטרור ומאבק בפשע מאורגן.
המשטרה הפדרלית במקסיקו הייתה כפופה לוועדה הלאומית לביטחון (לשעבר, מזכירות ביטחון הציבור המקסיקנית). על פי הסלנג הספרדי במקסיקו, סוכני סוכנות החקירות הפדרלית ושוטרי המשטרה הפדרלית מכונים "פדראלס" - המרשלים הפדרליים.
ב-1 באוקטובר 2019 המשטרה פורקה בשל שחיתות בכל הדרגים של גוף השיטור שנועד להוות הכוח הלוחם במלחמת הסמים במקסיקו, אך מאז 2007 הפכה המשטרה לגוף מושחת חסר סמכויות במאבק נגד קרטלי הסמים.
היסטוריה וארגון

המשטרה הפדרלית במתכונתה המודרנית הוקמה ב-1998 מתוך משטרת המניעה הפדרלית שקדמה לה ונוסדה ב-1989. המשטרה הוקמה בהמלצת נשיא מקסיקו ארנסטו סדיו שכיהן בשנים 1994–2000. מטרת הקמת הארגון הייתה לחדד ולייעל את המאבק בפשיעה הגוברת. עם הזמן גדל תקציב הארגון בד בבד עם הרחבת סמכויותיו. המשטרה הפדרלית הייתה אחראית על משטרת התנועה, נאבקה בפשעי כלכלה שונים והייתה אחראית גם למאבק בהגירה לא חוקית. בנוסף הייתה אחראית המשטרה גם לאבטחת התחבורה במקסיקו, נמלי תעופה ותחנות אוטובוס שונות. חקירת פשעים פדרליים הייתה באחריות סוכנות החקירות הפדרלית של מקסיקו שהפכה למשרד משטרת החקירות המקסיקני.
לאחר בחירתו של אנדרס מנואל לופס אוברדור לתפקיד נשיא מקסיקו, הוא יזם את הקמתו של המשמר הלאומי של מקסיקו. כאשר המשמר החדש נועד לסייע בפתרון המשבר הביטחוני של מקסיקו. ההצעה זכתה לתמיכת הקונגרס בפברואר 2019 והגוף החדש הוקם כשלרשותו 60,000 חיילים. הגוף החל לפעול ב-30 ביוני 2019. באוקטובר 2019 הוחלט כי יפורקו כלל כוחות המשטרה הפדרלית.
גלריה

סמל החטיבה למלחמה בסמים של המשטרה הפדרלית.
שוטרים פדרליים.
ראו גם

התובע הכללי המקסיקני
סוכנות החקירות הפדרלית (מקסיקו)
מזכירות ביטחון הציבור המקסיקנית
המשטרה הפדרלית המיניסטריאלית
הערות שוליים

↑  Sieff, Kevin; Sheridan, Mary Beth (10 ביוני 2019). "Mexico is sending its new national guard to the Guatemala border. The mission is unclear". The Washington Post (באנגלית). נבדק ב-2019-07-14. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Semple, Kirk; Villegas, Paulina (28 בפברואר 2019). "Mexico Approves 60,000-Strong National Guard. Critics Call It More of the Same". The New York Times (באנגלית). נבדק ב-14 ביולי 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Correa, Catalina Pérez (8 באוגוסט 2019). "México necesita una Guardia Nacional realmente civil". The New York Times (בספרדית). נבדק ב-9 באוגוסט 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  La Policía Federal desaparece después de 10 años de actividad
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007599930405171
המכון לאמנויות תל-חי

| --- | --- |

 בית ספר לאמנות
 תקופת הפעילות:  1961–הווה (כ־63 שנים) 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  33°14′10″N 35°34′42″E﻿ / ﻿33.236083333333°N 35.578333333333°E﻿ / 33.236083333333; 35.578333333333
 אתר רשמי
  (למפת אצבע הגליל מוגדלת) המכון לאמנויות תל-חי(למפת אצבע הגליל רגילה) המכון לאמנויות תל-חי(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום המכון לאמנויות תל-חי(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום המכון לאמנויות תל-חי
 
המכון לאמנויות במכללה האקדמית תל-חי הוא מרכז ותיק ללימודי אמנות ועיצוב. המכון (שכונה בראשיתו "אולפן לאמנויות") נפתח בנובמבר 1961 ולמדו בו מוזיקה, ציור, ריתמיקה ומחול. המרכז האמנותי שימש מקום מפגש של אמנים ויוצרים מהגליל העליון, שהיו חלק ממפעל ההתיישבות החלוצי ולימים הפך למרכז אמנות אזורי ששירת את אזור הגליל ואף היווה את הבסיס ממנו צמחה המכללה האקדמית תל-חי.
היסטוריה

המכון לאמנויות הוקם ביוזמתם של שני יוצרים צעירים: המוזיקאים ירי סביר משדה נחמיה, ואריאלה פלד מקיבוץ משגב עם, ובתמיכתו של אברהם בנאי, ראש המועצה השני של גליל עליון, ויעקב אשכולי, ראש המועצה השלישי. סביר ופלד הכירו בשנת 1957 כשנעתרו לבקשת קיבוץ דפנה, וארגנו שם את חגיגות המים, ובאותו הערב חבר אליהם בנאי, אז כבר לא בתפקיד ראש המועצה במסיבה בביתו. בנאי סיים את תפקידו במועצה בשנת 1956, ומחליפו, אשכולי, שתמך ברעיון הקמת המרכז היה זה שדאג לממש את הרעיון בפועל.
בראשית הדרך, שנת 1961, השיעורים הראשונים שהתקיימו כללו לימודי מחול. אחרי שלוש שנות פעילות, ירי החליט לפתח את האמנויות ונוספו לימודי ציור, מוזיקה וריתמיקה. בין השאר, הוא פנה לדליה ויסיק, שפתחה מחלקה לקרמיקה בבית המלאכה שלה בקריית שמונה, לפני שעברה לתל-חי. שנה לאחר מכן הוא פנה ליהודה וולמן, שלמד בבצלאל ופתח כיתה לבאטיק, ולאחר מכן נפתחו גם כיתות לצורפות, דרמה, פיסול, אריגה, רקמה והדפס. באמצע שנות ה-60 למדו באולפן כ 400–500 תלמידים, רובם בני קיבוצים מהסביבה, אך משנתו הראשונה למדו בו גם חובבי אמנות מקריית שמונה, מטולה, חצור וממושבי העובדים באזור, מילדים ועד פנסיונרים. בעול אחזקתו של האולפן לאמנויות נשאה מועצה אזורית גליל עליון, בסיוע תמיכתו של משרד החינוך.
הלימודים במסגרת האולפן לאמנויות התקיימו בחלקם בקיבוצים בסביבה- בסדנאות באיילת השחר, בחוליות (כיום שדה נחמיה), בכפר גלעדי ובדפנה, בחצר תל חי ההיסטורית, במבנים ההיסטוריים של קיבוץ תל-חי שנפל וננטש לאחר מאורעות תל-חי (י"א באדר תר"פ ; 1920) ובסדנה על שם אנה פרנק, שנחנכה בשנת 1964 כאכסניית נוער במימון הפדרציה הבין-לאומית של אכסניות הנוער. חלק מהמבנים משמשים כסדנאות המכון לאמנויות עד היום.
על הצלחת האולפן תעיד העובדה ששבעה קיבוצים בגליל הכירו בצורך להקים בתחומיהם בתי מלאכה לקרמיקה בשביל לומדי האולפן ובקיבוצים אחרים נבנו גלריות לציירים החובבים. האולפן בתל-חי שימש מנוף לקידום האמנות בקיבוצי האזור. מאז הפעלת האולפן הועמקה תודעת האמנות בקיבוצים, דבר המתבטא בריבוי החוגים לאמנות. כמו כן, פתר האולפן בעיות שהעסיקו את הקיבוצים בערבי חגים ומועדים, כגון קישוט חדרי האוכל והכנת תוכניות אמנותיות.
המכון לאמנויות שימש גם קרקע פורייה לצמיחה של פרויקטים רבים בתחומי האמנות השונים:
•משנת 1980 ועד לסוף שנות ה-90 קיים המכון לאמנויות תל-חי סדרת אירועים רבי תוכן ומשתתפים, שכונו "אירועי תל חי לאמנות בת זמננו", והעמידו את תל חי בראש אירועי האמנות הסביבתית בארץ. אירועים אלו, פרי יוזמתם של אילנה באומן, מנהלת המכון לאמנויות בין השנים 1979–1986, והאמן טולי באומן, נחשבו ראשונים מסוגם. עשרות פסלים מהארץ ומהעולם, כגון בצלאל שץ, יעקב דורצ'ין, מיכאל גרוס, מיכה אולמן, מנשה קדישמן, דני קרוון ונוספים, יצרו במהלך המפגשים פסלים אשר הטביעו חותמם בנוף הקסום של הגליל, בבקשם לחקור את מושגי הקשר שבין אמנות- חברה- טבע, פיסול סביבתי ו"אמנות אדמה".
באירועים שולבו גם יצירות מוזיקליות, מיצגים, מופעי מחול ואמנות וידאו - כל היצירות נעשו בזיקה למקום בהקשריו השונים ובמטרה להסב את השטח למוזיאון חי ופתוח, היושב באתר לאומי ומוכר על ידי רשות המוזיאונים ומשרד החינוך. כיום מהווה האזור נקודת מוצא למקטע 2 בשביל ישראל.
•במשך כעשרים שנה (עד 2017) קיים המכון לאמנויות את הסימפוזיון הבין-לאומי לקדרות – מדי שנה הגיעו מספר קדרים אומנים מארצות הברית ובריטניה לסדרת סדנאות שנמשכה שלושה ימים, ומשכה אליה מאות קדרים מרחבי הארץ.
מיקום

המכון לאמנויות נמצא בקצה אצבע הגליל, בין קריית שמונה למטולה. הוא ממוקדם בליבו של הקמפוס המערבי במכללה האקדמית תל-חי.
המכון לאמנויות כיום

מלבד הצע גדול של קורסים שנתיים באמנות ועיצוב שהמכון ממשיך להציע לתושבי האזור, הפך המכון לאמנויות בית לשלוש מחלקות שמציעות מסלול תלת-שנתי ללימודים גבוהים בתחומים: אמנות, צורפות וקרמיקה, עם אפשרות לשלב לימודי תואר ראשון בלימודים רב-תחומיים, בחינוך, בפסיכולוגיה או בכלכלה וניהול, בשיתוף עם המכללה האקדמית תל-חי (מסלול ארבע- שנתי).
ברוח דרכו של האולפן לאמנויות, המכון לאמנויות ייחודי בגישתו לשימור טכניקות מסורתיות ושילובן עם תפיסות עכשוויות בעיצוב ואמנות. בנוסף, מקיים המכון שיתופי פעולה עם עמותות ומוסדות באזור במטרה לקדם את מקומה של האמנות בקהילה.
המכון לאמנויות כיום > גלריית "הצד השני" לאמנות ועיצוב

הגלריה, שנפתחה באופן רשמי באוקטובר 2019, מציגה עבודות אמנות, קרמיקה וצורפות של סטודנטים, בוגרים ומרצים מהמכון לאמנויות, והיא ממוקמת בקמפוס המזרחי של המכללה האקדמית תל חי.
עוד מוצגים בגלריה באופן קבוע נול אריגה ומכבש הדפס - ששימשו את המכון לאמנויות בראשית דרכו. המחלקה לאריגת בדים במכון לאמנויות, שהוקמה על ידי הגב' לנה רוזליס, הייתה הגדולה והחשובה מבין מחלקות המכון. נול האריגה שמוצג בגלריה מייצג את ראשית המהלך האמנותי הציוני בארץ ישראל, שכן יצירה אמנותית לשמה לא עמדה נגד עיני ההנהגה הציונית, שביקשה להבטיח תעסוקה לאנשי היישוב הישן על מנת לגאול אותם מהתלות בתרומות.
את המחלקה להדפס במכון הקים האמן טולי באומן.
גלריה

האמן והמרצה אריק כלפון בפתיחת גלריית "הצד השני" של המכון לאמנויות תל חי, אוקטובר 2019
המחלקה לצורפות
המחלקה לקרמיקה
כיתת המחול במכון לאמנויות, סטודיו אנה פרנק, תחילת שנות ה-70
הערות שוליים

↑  דוד שליו, "המכללות האזוריות - מרכזי לימוד לאלפים" - עיתון "דבר", באתר ארכיון הספרייה הלאומית, ‏12 בנובמבר 1972
↑  אלי ס"ט, "הלבנה הראשונה של המכללה האקדמית תל-חי", באתר עיתון "על הצפון", ‏20 במאי 2020
↑  תמר אבידר, "בתל חי בגליל - לומדים קראמיקה ומחול" - עיתון "מעריב", באתר ארכיון הספרייה הלאומית, ‏29 ביוני 1966
↑  "תובעים לשפץ את כבישי הגליל" - עיתון "דבר", באתר ארכיון הספרייה הלאומית, ‏14 במרץ 1965
↑  "אבן פינה לבית אנה פרנק בתל חי" - עיתון "דבר", באתר ארכיון הספרייה הלאומית, ‏7 במרץ 1963
↑  "בית 'אנה פרנק' נחנך בתל-חי" - עיתון "דבר", באתר ארכיון הספרייה הלאומית, ‏7 באפריל 1964
↑  דוד שליו, "יש חיים בתל חי" - עיתון "דבר", באתר ארכיון הספרייה הלאומית, ‏13 במאי 1965
↑  גדעון עפרת, "השטיחים הכבושים", באתר המחסן של גדעון, ‏19 בפברואר 2014
המעילה בקרן היסוד בצרפת

המעילה בקרן היסוד בצרפת בוצעה על ידי עורך דין אפרים מרגלית שהיה מנהל קרן היסוד בצרפת, בשנים 1955–1961. המעילה נחשבה לגדולה ביותר בתולדות מדינת ישראל עד אז, ובעקבות זאת נדון מרגלית לעונש של 15 שנות מאסר, עונש חסר תקדים בישראל באותה תקופה.
היסטוריה

אפרים מרגלית, שנולד בסביבות שנת 1916, הוסמך כעורך דין בשנת 1951. בשנים 1952–1954 הוא היה המפקח על נכסי נפקדים בירושלים. במקביל הוא יצא בשליחויות של המגבית המאוחדת לאירופה. בשנים 1955–1961 הוא כיהן שמנהל המגבית המאוחדת וקרן היסוד בצרפת. בספטמבר 1961, לאחר שמרגלית סיים את תפקידו ומשפחתו שבה לישראל, עלה חשד שמרגלית מעל בכספי קרן היסוד בגובה של 13 מיליון פרנק צרפתי שהיו שווים אז כ-50 אלף ל"י. המעילה נתגלתה לאחר שתזכורת לאחד התורמים הגדולים של קרן היסוד לגבי הבטחה לתרומה נענתה שהתרומה כבר נמסרה לידי מרגלית. בדיקה שנעשתה בעקבות זאת גילתה שגם סכומים נוספים שנתרמו לא הוכנסו לקופת קרן היסוד ושמרגלית נהג לטפל אישית בתרומות של התורמים הגדולים. בעקבות גילוי המעילה, מנהל קרן היסוד טס לצרפת ודרש ממרגלית לשוב לישראל ולהחזיר את הכסף שנלקח. במשפט נטען שמרגלית הודה שנטל כספים, שאיבד אותם בהימורים ושהוא יחזיר את הכסף על ידי מכירת רכוש שיש לו בישראל. מרגלית נעצר על סיפון האונייה מולדת בה שב לישראל ב-25 באוקטובר 1961. מרגלית הוחזק במעצר עד הגשת כתב אישום נגדו ב-8 בינואר 1962. כתב האישום ייחוס לו שלשול לכיסו של תרומות שקיבל עבור קרן היסוד בצרפת, גבייה מהסוכנות היהודית כספים שלא הגיעו לו עבור ארגון טיולים בישראל, וזיוף מאזני קרן היסוד. את התביעה ניהל סגן פרקליט מחוז ירושלים, א. תל, שטען שמדובר בשיא המעילות במדינת ישראל. המשפט התנהל בפני ד"ר בנימין הלוי שניהל אותו במהירות. מרגלית ויתר על הבאת עדי הגנה והגנתו התבססה על הטענה שמנהל המגבית באירופה הדיח אותו להימורים ושאין לבית משפט ישראלי סמכות לדון אותו על עבירות שבוצעו באירופה. ב-19 במרץ 1962 הורשע ב-70 מתוך 78 סעיפי אישום בכתב האישום, שהסתכמו לגניבת 831 אלף פרנקים צרפתיים חדשים, בשווי של כ-166,000 דולר.
לאחר הרשעתו הודה מרגלית בגנבה וטען שעשה זאת מפני שהיה מכור להימורים. הוא נדון ב-25 במרץ 1962 ל-15 שנות מאסר. בנובמבר 1962 דחה בית המשפט העליון את ערעורו של מרגלית על חומרת עונשו, אך קבע שתקופת המאסר תימנה ממעצרו ולא רק מהרשעתו. בנמקו את דחיית הערעור כתב השופט משה לנדוי, שאמנם העונש שנגזר הוא חסר תקדים, אולם "גם מעשי המערער היו חסרי תקדים במהותם, בהיקפם ובתוצאותיהם.".
בעקבות המשפט התפטר מנהל קרן היסוד באירופה, הגם שלא נמצא בו אשמה. בעיתונות דווח שהתרומות בצרפת לקרן היסוד לא ירדו בשנה שלאחר פרסום המעילה. במרץ 1963, במסגרת תביעה של קרן היסוד נגד מרגלית נקבע שמרגלית ישלם לקרן 61 אלף ל"י. ביוני 1964 אישר בית המשפט העליון את השעייתו לצמיתות של מרגלית מלשכת עורכי הדין. נשיא המדינה זלמן שזר, העניק למרגלית חנינה שקצרה את עונשו ל-9 שנות מאסר והוא שוחרר מהכלא באפריל 1967, לאחר שריצה כ-5.5 שנות מאסר מתוך ה-15 שנגזרו עליו.