אנרכיזם בספרד
היסטוריה > האנרכיסטים במלחמת האזרחים בספרד > הקולקטיבים

הקולקטיבים בספרד הרפובליקנית לא דמו לסובחוזים בברית המועצות. הם היו מושתתים על בעלות משותפת ועל ניהול משותף של הקרקע או של בית החרושת. לצידם פעלו תעשיות שעברו תהליך של סוציאליזציה (שעיצבו מחדש את המבנה שלהם) ושנוהלו בידי CNT ואוח"ט, וגם חברות פרטיות בשליטה ובניהול משותפים של הפועלים והבעלים. האזורים שתהליך הקולקטיביזציה מרצון השפיע עליהם יותר מכל היו קטלוניה וארגון, שם היו מעורבים בו כ-70% מכוח העבודה. בכל האזור הרפובליקני היו קרוב ל-800,000 עובדי אדמה וקצת יותר ממיליון פועלי תעשייה שהתארגנו בקולקטיבים ובצורות אחרות של ניהול שיתופי אנרכיסטי. ועדי העובדים בברצלונה השתלטו על כל השירותים הציבוריים, על מונופול הנפט, חברות הספנות, חברות בתחום התעשייה הכבדה, על מפעלי "פורד" לייצור רכב מנועי, חברות הכימיקלים, תעשיות הטקסטיל ועל מספר רב של עסקים קטנים.
משקיפים זרים גרסו שתופעה זו לא הייתה אלא שיבה רומנטית לקומונות הכפריות של ימי הביניים. אך בספרד של אותה עת לא חששו עוד מן המודרניזציה, משום שהפועלים הם ששלטו בה ובתוצאותיה. גם בחקלאות וגם בתעשייה אפשר היה ליישם עתה שיפורים טכניים מן הסוג שהיה מביא בעבר לפריצת שביתות אלימות. האיגוד המקצועי של פועלי העץ, שהשתייך ל-CNT, סגר מאות בתי מלאכה לא יעילים כדי לרכז את הייצור במפעלים גדולים. תעשיות רבות אורגנו מחדש. עם זאת, התעוררו קשיים בהשגת מכונות חדשות, בעיקר עקב סירובה של ממשלת ספרד לאשר מטבע חוץ למפעלים שעברו קולקטיביזציה.
לקולקטיבים האנרכיסטים היו בעיות רבות. עדיין היו פערים בן קולקטיבים עשירים לעניים. מניעת הבזבוז הקפיטליסטי מזה, ומניעת חוסר היעילות שבקומוניזם הממלכתי מזה, הושגו רק בחלקן. האנרכיסטים גם התקשו ליצור איזון בין הצרכן ליצרן משום שבמקרים רבים לא היו מודעים ועדי העובדים לדרישות הצרכנים. כמו כן, התנהלו דיונים וחיכוכים ממושכים בתוך ועדי העובדים. עם זאת, שירותים כגון מים, גז וחשמל החלו לפעול תחת הנהלה חדשה בתוך שעות לאחר השתלטות העובדים. פועלי התעשייה של קטלוניה היו המקצועיים ביותר בספרד. אחד ההישגים המרשימים באותם ימים ראשונים היה חידוש פעילותה של התחבורה הציבורית בשעה שהרחובות היו עדיין חסומים בעיי חורבות ומתרסים. אחד המשקיפים סיפר ש"5 ימים לאחר שנפסקה הלחימה פעלו בברצלונה 700 חשמליות, במקום 600 החשמליות שהיו בה לפני כן, כולן צבועות בצבעי CNT ואוח"ט, אדום ושחור במלוכסן, על הדפנות". עם זאת, להצלחת התחבורה הקולקטיבית בברצלונה סייעו גורמים שלא עמדו לרשות הענפים האחרים - זרימת מזומנים קבועה, ומיעוט חומרי גלם הדרושים לתפעול. בנוסף, קשיים כלכליים עמדו בפני האנרכיסטים - צניחת שער הפסטה, התייקרות חדה של חומרי גלם, אמברגו סחר לא רשמי בתמיכת הלאומנים, ומניעת אשראי ומטבע חוץ בידי הממשלה.
אחת מנקודות החולשה של האנרכיסטים היו ענייני הכספים. חלק מהקולקטיבים נוהלו בצורה כלכלית נאותה, ובחלק אחר שררה אנדרלמוסיה מוחלטת. אל ההכנסות ממכירות התייחסו כרווח נקי ולא הקצו כספים לרכישת חומרי גלם, ומה שנותר בקופה לאחר תשלום המשכורות נתרם למוסדות צדקה שמאלניים או לקולקטיבים חקלאיים, לרכישת מכונות חדשות. במקומות מסוימים נעשה שימוש בכוח הזרוע על מנת להקים את הקולקטיבים, ובמקומות אחרים האנרכיסטים לא אכפו את הקולקטיביות על כפריים שהתנגדו לכך, אלא המתינו עד שתורגש השפעתו החיובית של התהליך בכפרים אחרים, וקולקטיבים אלו השיגו את התוצאות הטובות ביותר.
ברוב הקולקטיבים האנרכיסטיים בוטל הכסף. בחודשים הראשונים הדבר היקשה על קיומו של סחר חוץ, אך ככל שגברה בעיית המזומנים והמחסור במזון, הספקים העירוניים היו מוכנים לקבל יבולים חקלאיים במקום כסף. בדרך כלל הייתה המשכורת משולמת למשפחות במנות קצובות ולא בכסף מזומן, הואיל וכל אחד היה שווה זכויות בכל, בין שעבד ובין שהיה חולה. הסנקציה היחידה נגד אלו שניצלו את המצב על מנת לא לעבוד, היה הלחץ החברתי. בני האדם היו אמורים לחיות ללא הפחד מהגעה לפת לחם מחד, וללא תמריצים חומריים מאידך. בכמה מן הקולקטיבים של ה-CNT נהגו חברי הוועד לקחת לעצמם פחות מכל השאר, על מנת שלא יואשמו בשחיתות ובניצול מעמדם. הכסף הוחלף ברוב המקרים בשוברים לרכישת מצרכים בחנויות הכפר, שהפכו למרכזי חלוקה. בעלי המקצוע כגון נגרים, סנדלרים, רופאים וספרים סיפקו את שירותיהם ללא תשלום, ובתמורה דאגה הקהילה לקיומם. במקומות רבים הוקמו מפעלי ייצור קטנים, על מנת להציע מגוון רב יותר של מקומות עבודה. במקרים רבים נטו גם בעלי משקים זעירים להצטרף לקולקטיבים למראה היתרונות שבעיבוד הקרקע המשותף. הקומוניסטים תקפו את שיטת הניהול העצמי בטענה שהיא אינה יעילה, אך היבולים גדלו בחמישית לערך בארגון והצטמצמו בקטלוניה, שם היו עדיין רוב האיכרים בעלי משקים קטנים.
אחד מדברי הביקורת שנמתחו על הקולקטיבים, נסב סביב אי יכולתם לספק מזון לחזית בכמויות ובזמנים קבועים, אך אף על פי שהיו מקרים של חוסר יעילות, יצוין עוד שכל המשאיות שהיו ברשותם הוחרמו. מבחינת הייצור ושיפור תנאי חייהם של האיכרים, הקולקטיבים בניהול עצמי נחלו הצלחה. נראה גם שהם עודדו את היווצרותם של יחסי קהילה הרמוניים. אולם, היו גם שיבושים בתקשורת בין הקולקטיבים ומחלוקות לא מעטות. למגינת לבם של האנרכיסטים, אנוכיות הקולקטיבים באה על מקומה של האנוכיות האינדיבידואלית, והם תקפו קשות את ה"נאו-קפיטליזם" הזה.