stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היערות הבתוליים בקומי

היערות הבתוליים בקומי (ברוסית: Девственные леса Коми) נמצאים בצפון הטייגה הרי אורל ברפובליקת קומי, רוסיה. המיקום הגאוגרפי של היערות הוא בין 61°25′N 57°27′E﻿ / ﻿61.417°N 57.450°E﻿ / 61.417; 57.450 לבין 65°45′N 61°20′E﻿ / ﻿65.750°N 61.333°E﻿ / 65.750; 61.333. שטחם של היערות הוא 32,800 קמ"ר והם היערות הבתוליים הגדולים ביותר באירופה.
האתר חופף לשמורת הטבע פצ'ורה איליץ' (Печоро-Илычский заповедник) והפארק הלאומי יוגד וה (Национальный парк Югыд Ва). בשנת 1995 הוענק לאתר מעמד של אתר מורשת עולמית, והוא הפך לאתר הטבע הראשון מסוג זה ברפובליקה. הכרה זו מצד אונסק"ו סייעה להנהלת הפארק להשיג מימון נוסף מחו"ל ולהציל את עצי הפארק מכריתה על ידי חברה צרפתית. אולם, בעיות השימור עדיין קיימות, כאשר העיקריות הן כריתת עצים בלתי חוקית וכריית זהב. כרייתם של מרבצי הזהב בחלק הצפוני של הפארק הלאומי יוגייד וה הייתה אמורה להסתיים לפני 1995.
למרות היותו אתר מורשת עולמית, ניסיונות הכרייה באתר זוכים לעידוד של ראש ממשלת רפובליקת קומי ושר הטבע שלה. הממשלה המקומית מנסה להסיט את גבולות האתר כך שהחלקים שבהם נמצא הזהב לא יהיו במעמד מוגן, אך צעד זה נפסל על ידי בית המשפט העליון של הרפובליקה.
היסטוריה

לפני הגעת המתיישבים הרוסים הראשונים לאזור במהלך המאה ה-17, תושבי המקום היו הקבוצות האתניות פצ'רה וזייריאן המשתייכות לקומי, קבוצת האוסטייאקי המשתייכת לבני החנטי וקבוצת הווגולי המשתייכת לבני המנסי שגורשה מהרי אורל. לפי התיעודים ההיסטוריים מהמאה ה-10 והמאה ה-11 המתיישבים העיקריים הם בני הצ'יוד, מרייה, וס ופצ'רה. על הגבעות באזור התגלו שרידים פלאוליתיים של יישובים. כמו כן, התגלו באזור מספר שרידים של מקלט עתיק שהיה בשימושם של בני המנסי.
התושבים הנוכחיים באזור הם הקומי ואדוקי האמונה הישנה, שהם כת דתית שהוקעה על ידי הרשויות הרוסיות במהלך המאה ה-17. היישובים העיקריים הם קוז'ים במחוז אינטינסקי שבו יש אוכלוסייה של כ-733 אנשים ופודצ'רי שבמחוז ווקטילסקי שבו יש 2,329 תושבים. במחוז טרויטסקו-פצ'ורסקי ישנם ארבעה יישובים: ג'אקשה (1832), אוסט-אונייה (156), סבטלי רודניק (11) ואוסטר-ברדיש (13).
מחקר מדעי

כתוצאה מחוסר נגישות לא בוצעו באזור מחקרים מדעיים עד לשלהי המאה ה-19. פול (1907) ניהל מספר מחקרי שדה שנערכו על גדות הנהרות איליץ' ופאליו ב-1915, ויערן שעבד באזור פרסם מאמר שקרא להפיכת האזור לשמורת טבע. ב-1928 נשלחה לאזור ועדת סקירה מיוחדת שתבדוק את מאפייני השטח לפני הקמת השמורה. ב-1949 נוסדה במקום חווה חקלאית נסיונית ונחקרו בה הגידול והרבייה של אייל קנדי מבוית. באזור הוקמו גם כמה תחנות מחקר המבצעות מחקרים ארוכי טווח.
הקמת שמורת הטבע והיערות

שמורת הטבע פצ'ורו איליץ' הוקמה לפי חוק ב-4 במאי 1930 וב-1984 הוכרזה כביוספרה לפי התוכנית "אדם וביוספרה" של אונסק"ו. לפי החוק הרוסי מספר 377 מה-23 באפריל 1994 נוסד הפארק הלאומי יוגייד וה הנתון לאחריותו של שירות היערות הפדרלי הרוסי ברפובליקת קומי.
היערות כוללים בתוכם 17 שמורות טבע שונות. השמורות סאלביה וואנגריוסקי הוקמו לפי החלטה של מועצת השרים של קומי ב-29 במרץ 1984. השמורות קהארוטה-ג'אקינייסקי, מלדינסקי, שונגורסקי, ניארט סיויו, ודה שור, קוזהים, פודצ'רמסקי, סיינינסקי ובולשסינסקי הוקמו על ידי ממשלת הרפובליקה ב-26 בספטמבר 1989. ביערות נמצאים 33 אנדרטאות טבע ושלוש חוות יער ממשלתיות המנוהלות על ידי מחלקת היערות ועשויות לשמש עבור ייצור עץ.
גאולוגיה

בחלק הצפוני של היער נמצאים הרי אורל המאופיינים בקרחונים, כאשר הקרחונים הדרומיים ביותר נמצאים ברכס הרי טלפוסקי. התפוררות אבני הסיד גורמת ליצירת אדמה קרסטית שבה יש מערות תת-קרקעיות, מכתשים ונהרות אכזב המוצפים לפי העונה המתאימה.
מזג האוויר באיליץ', פודצ'רמה, שחוגורה ובולשאיה סיין גרם ליצירת מבנים בצורה חלקי הרים ועמודים, ומבנים אלו זכו למעמד של אנדרטה לאומית. מאפיינים רבים באתר הם שריד לשוניות, כאשר המבנה העתיק ביותר מתוארך לעידן האורדוביק.
השטח הגלי במערב היערות מורכב מביצות, אזורי שפלה ומספר גבעות שמתמזגות אל ההרים. החלק המזרחי ואזור השפלה של היערות מחוברים ביניהם באמצעות החלקים העליונים של אגני ניקוז של הנהר איליץ'. החלק הדרום מרכזי של שמורת הטבע פצ'ורו איליצ'סקי נמצא בשפלת פריפצ'ובה שהיא מישור חול ומורנה של טיט. המישור נמצא למרגלות צפון הרי אורל והוא נחצה על ידי הנהרות פצ'ורה ואיליץ'.
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת בשמורת פצ'ורו אילצ'סקי באמצע ינואר היא 17°C- וטווח הטמפרטורות בחודש יולי הוא בין 12°C ל-20.5°C. ממוצע המשקעים הוא 525 מ"מ לשנה. במשך כשבעה חודשים בכל שנה הקרקע מכוסה בשלג בעובי של מטר.
פלורה ופאונה

הצמחים העיקריים הגדלים ביערות הבתוליים בקומי הם אשוחית סיבירית, אשוח סיבירי, העץ Larix sibirica ממשפחת האורניים, טחבים, אוכמניות, פירות יער, ערבות, ורדיים, דומדמניתיים, פרונוס ואורניים.
היערות הבתוליים בקומי הם המקום היחיד באירופה שבו גדל העץ אורן סיבירי. הטייגה מוחלפת בהדרגה ביער תת-אלפיני נמוך, שטחי מרעה, טונדרות ואזורים סלעיים חשופים. בין צמחי המרעה התת-אלפיניים ניתן למצוא את הצמח Pleurospermum uralensis ובין צמחי הטונדרה ניתן למצוא את הצמח Saxifraga tenuis.
הפאונה כוללת מינים אירופים ואסיאתים ובאזור תועדו 247 מיני יונקים ועופות כולל איילים, צובלים, מינקים, ארנבות, סנאי אדום, שונר, שכווים, עופות ממשפחת החטפיתיים וכדומה. באזור גדלים גם מספר מינים של עופות ימיים. 16 מיני הדגים הם בעיקר ממשפחת סלמונאים.
בולים רוסיים המוקדשים ליערות הבתוליים בקומי
הונורה קאבונגו

הונוגרה קאבונגו (בצרפתית: Honoré Kabongo; נולד ב-1 בינואר 1985) הוא כדורגלן עבר רואנדי, ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה

קאבונגו התחיל את הקריירה שלו ברנייסאנסה קיגאלי המקומית.
בשנת 2004 הצטרף לפטרו מסמכלן מהליגה הבלגית השנייה בה שיחק חצי שנה ולאחר מכן חתם בסקאריאספור הטורקית.
בינואר 2007 הגיע להתרשמות בהפועל פתח תקווה ואף רשם הופעה במסגרת גביע הטוטו נגד מכבי הרצליה, אך ב-30 בינואר חתם בהכח עמידר רמת גן בה שיחק עד לסיום העונה.
בקיץ 2007 חזר לרואנדה וחתם בקיגאלי. בהמשך שיחק בסאמוט סונגראם מליגת העל התאילנדית ויאנג אפריקן הטנזני.
קאבונגו אמנם נולד ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו, אך בחר לייצג את נבחרת רואנדה, על אף ששיחק בנבחרת הנוער של קונגו. במדי רואנדה שיחק 6 משחקים ללא שער.
הערות שוליים

↑  איזי עין דור, הקונגולזי קבונגו חתם בהכח עמידר ר"ג, באתר ynet, 30 בינואר 2007
החקירה מנוהלת על ידי ידענים

| --- | --- |

עיטפת DVD משנת 2008
 סוגה:  בלשות
 יוצרים:  אולגה לברוב, אלכסנדר לברוב 
 כותבים:  אולגה ולאכסנדר לברוב
 בימוי:  Vyacheslav Brovkin, Vyacheslav Sorokin, ולדימיר חוטיננקו, Viktor Turbin, Gennady Pavlov 
 שחקנים:  גאורגי מרטיניוק   לאוניד קנייבסקי   אלזה לז'דיי   איגור יאנקובסקי
 ארץ מקור:  ברית המועצות
 שפות:  רוסית 
 מספר פרקים:  24
 הפקה
 חברת הפקה:  הטלוויזיה המרכזית של ברית המועצות, הערוץ הראשון (רוסיה) 
 אתר צילומים:  מוסקבה 
 מוזיקה:  מארק מינקוב, דויד טוחמנוב 
 אורך פרק:  בדרך כלל מעל שעה וחצי
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 1 (ברית המועצות)
 תקופת שידור מקורית:  1971 – 1989 (2 פרקים נוספים ב-2002–2003)
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
החקירה מנוהלת על ידי ידענים (ברוסית: Следствие ведут ЗнаТоКи; בתעתיק לעברית: סלדסטביה ודות זנטוקי) היא סדרת טלוויזיה סובייטית ששודרה בשנים 1971–1989 ובשנים 2002–2003 (תחת שם "החקירה מנוהלת על ידי ידענים. כעבור 10 שנים"). היא נחשבת לאחת מהפקות הטלוויזיה המצליחות ביותר בתולדות ברית המועצות. תחילת שמות משפחה של הדמויות הראשיות זנאמנסקי, טומין קיבריט ביחד הרכיבו את המילה "זנאטוקי", "ידענים" ברוסית.
תיאור הסדרה

בכול פרק נוהלה חקירה של פרשה חדשה בתחומים שונים. פאבל זנמנסקי (גאורגי מרטיניוק) היה החוקר הראשי, אלכסנדר טומין (לאוניד קנייבסקי) קצין בילוש בתפקיד איש שטח ומבצעים וזינה קיבריט (אלזה לז'דיי) בתפקיד עובדת בכירה של מעבדה לזיהוי פלילי.
יוזמה לתחילת צילומי הסדרה הגיעה משר הפנים הסובייטי ניקולאי שצ'ולוקוב והוא קידם את הנושא בכול כוחו. מטרתו הייתה להעלות מוניטין של המשטרה הסובייטית בקרב אזרחים סובייטיים. נציגי משרד הפנים שהיו מזמיני הסדרה אישרו כול פרק לפני הקרנתו. התסריט נכתב על ידי אלכסנדר לברוב ואשתו. לברוב בעצמו היה בעבר חוקר במשטרה ולכן ידע נוהלי המשטרה ודרכי החקירה.
כול הפרשות למעט פרק מס' 22 הסתיימו לתפיסת הפושעים. בסוף פרק מס' 8 טומין "נהרג" על ידי פושע נמלט אחריו רדף וניסה לשכנעו להיכנע. בעקבות המכתבים שהתקבלו במערכת הטלוויזיה הסובייטית הוחלט להחזיר אותו לסדרה. באותו זמן גם הוחלט להפסיק להקרין סימני פרשת אהבים בין זנמנסקי לבין קיבריט. באחד הפרקים הוזכר שהיא נשואה וזאת לעומת זנמנסקי וטומין שהיו רווקים. רק בפרק שצולם בשנת 2003 הוזכרה אשתו של טומין.
בשנת 1982 לאחר הדחת שצ'ולוקוב מהתפקיד צילומי הסדרה הופסקו. כעבר שלוש שנים, בשנת 1985 הצילומים חודשו והוקרן פרק מס' 18. שיר נושא הסדרה שהיה ידוע ופופולרי מאוד והיה נחשב להמנון המשטרה הסובייטית לא נכלל בפרק זה כנראה כתוצאה מאבקי כוח נגד מורשת שצ'ולוקוב. בעקבות תחילת הפרסטרויקה פעילות המשטרה בסדרה הייתה יותר מציאותית. בפרק מס' 21 לראשונה הוזכר לחץ מפלגתי על פעולות החוקרים. בפרק מס' 22 (אחרון בתקופת ברית המועצות) הצוות נלחם נגד ארגון פשיעה מאורגן ולראשונה לא הצליח ללכוד את הפושעים.
בשנת 2002 נעשה ניסיון לחדש את הסדרה. מכיוון שאלזה לז'דיי נפטרה בשנת 2001 לתפקידה הוזמנה שחקנית אחרת. שיר נושא המקורי הוחזר והוא מהווה ההמנון הלא רשמי של המשטרה הרוסית גם כיום. בסך הכול צולמו שני פרקים אך הם לא התקרבו להצלחה של שנות ה-70 וה-80 וצילומים לא נמשכו.
הונדורס במשחקים האולימפיים לנוער

הונדורס משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער. לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער מהונדורוס מדליית ארד יחידה ברכיבה.
השתתפות במשחקים

המשלחת הראשונה של הונדורס למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור. המשלחת כללה ארבעה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט. המשלחת לא הגיעה להישגים גבוהים בענפים ג'ודו, הרמת משקולות ושחייה. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג הייתה הגדולה ביותר שהונדורס שלחה עד כה ומנתה 21 ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט. נבחרת הנערים סיימה במקום החמישי בענף הכדורגל. כמו כן, המשלחת לא הגיעה להישגים גבוהים בענפים היאבקות ושחייה.
מדליות

| --- | --- |
 :  ראו גם – מדליות במשחקים האולימפיים לנוער
ראו גם

הונדורס במשחקים האולימפיים
הונדורס במשחקים הפאראלימפיים
| מדינות העולם במשחקים האולימפיים לנוער |
| --- | --- | --- |
| המזרח התיכון | איחוד האמירויות הערביות • איראן • אלג'יריה • בחריין   • הרשות הפלסטינית • טורקיה • ירדן • ישראל • כווית • לבנון • לוב • מצרים • מרוקו • סוריה • עומאן • ערב הסעודית • עיראק  • קטר  • תוניסיה • תימן |  |
| אסיה | אוזבקיסטן • אינדונזיה • אפגניסטן • בהוטן • בנגלדש • ברוניי • הודו • הונג קונג • המלדיביים • הפיליפינים • טאיוואן • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טג'יקיסטן • טורקמניסטן • יפן • לאוס • מונגוליה • מזרח טימור • מיאנמר • מלזיה  • נפאל • סינגפור • סרי לנקה • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן • קירגיזסטן • קמבודיה • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גרמניה • דנמרק  • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונטנגרו • מונקו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קוסובו • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אפריקה | אוגנדה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בוטסואנה • בורונדי • בורקינה פאסו • בנין • גאנה • גבון • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניגריה • ניז'ר • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה  • סיירה לאון • סיישל • סנגל • צ'אד • קומורו • הרפובליקה של קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה |  |
| אמריקה | אורוגוואי • איי בהאמה • איי הבתולה של ארצות הברית • איי הבתולה הבריטיים • איי קיימן • אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • אקוודור • ארגנטינה • ארובה • ארצות הברית • בוליביה • בליז • ברבדוס • ברזיל  • ברמודה • ג'מייקה • גואטמלה • גיאנה • גרנדה  • דומיניקה • האיטי • האנטילים ההולנדיים • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • ונצואלה • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סורינאם • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס • פוארטו ריקו • פנמה • פרגוואי • פרו • צ'ילה • קובה • קולומביה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • איי מרשל • איי קוק  • איי שלמה • גואם • ונואטו • טובאלו • טונגה • מיקרונזיה • נאורו • ניו זילנד • סמואה • סמואה האמריקנית • פיג'י • פלאו • פפואה גינאה החדשה • קיריבטי |  |
האופרה הלאומית האנגלית

| --- | --- |

הקוליסאום בלונדון, ביתה של האופרה האנגלית הלאומית
 מידע כללי
 סוג:  להקת אופרה, ארגון צדקה 
 מיקום:  לונדון 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1931 
 תאריך פתיחה רשמי:  1931 
 קואורדינטות:  51°30′35″N 0°07′35″W﻿ / ﻿51.5097°N 0.126389°W﻿ / 51.5097; -0.126389
 www.eno.org
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסהאופרה הלאומית האנגלית(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסהאופרה הלאומית האנגלית(למפת הסיטי של וסטמינסטר רגילה) הפרלמנט הבריטיהאופרה הלאומית האנגלית(למפת הסיטי של וסטמינסטר מוגדלת) הפרלמנט הבריטיהאופרה הלאומית האנגלית
 
האופרה הלאומית האנגלית, היושבת בקוליסיאום של לונדון בסנט מרטינז ליין היא להקת האופרה הלאומית של אנגליה ואחת משתי להקות האופרה של לונדון, לצד בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן. הלהקה התפרסמה בסגנון התיאטרלי לאין שיעור של הצגות האופרה המאפיין אותה, במשיכת זמרים מוכשרים שאינם ידועים כל כך, לעיתים קרובות בהפקות מודרניות, ובשירה באנגלית. עוד מאפיין את הלהקה מחיר נמוך יחסית לכרטיסים להפקות אופרה בקנה מידה גדול.
תולדות התזמורת

בשנת 1898 הציגה ליליאן בייליס סדרה של קונצרטים אופראיים בתיאטרון אולד ויק. כעבור כעשר שנים, הקימה שם להקת תיאטרון, שה עלתה תחילה גרסאות "מקוצצות" של מחזות שייקספיר. אחרי שצירפה ללהקה קבוצת רקדנים קטנה (שנפרדה בהמשך מן התיאטרון והייתה לבלט המלכותי); תיאטרון סדלר'ס ולס נפתח ונוצרה להקת האופרה ויק-ולס.
הלהקה יצאה לסיור הופעות בזמן שהתיאטרון היה סגור בזמן מלחמת העולם השנייה. היא שבה כלהקת האופרה סדלר'ס ולס והתיאטרון נפתח מחדש בהצגת "פיטר גריימס" של בנג'מין בריטן, מלחין האופרה האנגלי הראשון מאז הנרי פרסל שזכה לתהילה בינלאומית. (מלבד ארתור סאליבן, שכתב את "אופרות סאבוי" הפופולריות אבל רק אופרה אחת גדולה, "אייבנהו"). בויד ניל ניצח על הלהקה משנת 1944 עד 1946. בשנת 1968 עברה האופרה של סדלר'ס ולס מתיאטרון סדלר'ס ולס אל תיאטרון הקוליסאום; כעבור שש שנים, שונה שם הלהקה לאופרה האנגלית הלאומית.
התקופה החזקה ביותר בתולדות האופרה הלאומית האנגלית נחשבת בדרך כלל לשנות ה-80', כאשר פיטר ג'ונאס היה המנהל הכללי, דייוויד פאונטני המנהל האמנותי ומרק אלדר המנהל המוזיקלי; תקופה זו נודעה בכינוי "שנות תחנת הכוח"..
אחרי קבלת בעלות גמורה על תיאטרון הקוליסאום, החלה הלהקה בתוכנית שיפוץ ושיקום של ארבע שנים שהסתיימו ב-2004. למשך תקופת השיפוצים קבעה הלהקה את ביתה הארעי במרכז האמנויות ברביקן. בין מממני השיפוצים גם מרטין סמית, היושב ראש של האופרה האנגלית הלאומית מאז 2001.
אחרי שנים אחדות של קשיים פיננסיים וחילופי מנהלים, הכריזה האופרה הלאומית האנגלית במרץ 2006 על המנהל המוזיקלי הבא שלה, אדוארד גרדנר, שמינויו נכנס לתוקף במאי 2007. הזמנות הניצוח של האופרה בניהולו של גרדנר לעונת 2007-08 כוללות הפקות של כרמן ואאידה.
קשייה הכספיים של האופרה לא מצאו עדיין פתרון. קיצוצים בכוח האדם לא הספיקו ועל פי הדו"ח השנתי האחרון שלה, תיאלץ הלהקה למכור כמה מנכסיה כדי להחזיק מעמד.
רפרטואר

האופרה הלאומית האנגלית מבצעת את כל האופרות באנגלית, אף כי נשקלת האפשרות להכניס כתוביות. בעונת מאי-דצמבר 2005 העלתה האופרה את "הדמעות המרות של פטרה פון קנט" מאת ג'רלד בארי, חליל הקסם של מוצרט, "הדיאלוגים של הכרמליטיות" מאת פולנק, "סאלומה" של ריכרד שטראוס, "מאדאם בטרפליי" של פוצ'יני, "אחשוורוש" של הנדל ו"בילי באד" של בנג'מין בריטן.
במשך השנים פיתחה לעצמה הלהקה דפוס מובהק ברפרטואר ובבימוי. האופרות החשובות והנודעות מבוימות לעיתים קרובות בתלבושות ותפאורות מודרניות והדעות בנושא זה חלוקות. יש הגורסים, שגישה זו מרחיבה את קהל הצופים הפוטנציאלי ולעומתם יש הטוענים, שצופים רבים מדירים רגליהם מהפקות האופרה הלאומית האנגלית בדיוק מסיבה זו. (טיימס, יולי 2002).
אבני דרך חשובות בדרכה של האופרה הלאומית האנגלית הן שתי הפקות בבימוי מלא של מחזור הטבעת של ריכרד וגנר; הפקות סדירות של אופרות חדשות; השבה לבימה של אופרטות (בעיקר של גילברט וסאליבן) ומחזות-זמר; הפקות מזומנות של אורטוריות בלבוש אופראי נמלא; וההימנעות מאופרות בל קנטו, שהתצוגה הווקאלית שלהן מעיבה על תוכנן המוזיקלי והדרמטי.
מחזור הטבעת

הפקות מחזור הטבעת בשנות ה-70' היו ציון דרך חשוב בהתפתחות הלהקה. מנהל המוזיקה בשנים ההן, צ'ארלס מקקראס, בעצמו פרשן וגנר מנוסה, הפקיד את הניצוח בידי רג'ינלד גודול, שהיה במשך שנים שותף זניח בסגל קובנט גארדן. כישרונו של גודול כווגנריאן - אם גם איטי - התגלה לבסוף וזכה להערכה הראויה. הפקות המחזור הציגו תרגום חדש של אנדרו פורטר ועיצובי התפאורה והתלבושות של ראלף קולטאי היו מרשימים, בלי להיתפס לאפקטים של הפקות מאוחרות יותר, שרבים ראו בהם תחבולות מיותרות. את הצלחת הזמרים בהפקות אפשר לשפוט על פי הקלטה חיה מלאה של EMI. בין הזמרים היו נורמן ביילי, ריטה הנטר ואלברטו רמדיוס.
לראשונה מזה 30 שנה חזרה טבעת הניבלונגים של וגנר לבימה באנגלית, במקביל לחגיגות ה-30 של הלהקה כאופרה האנגלית הלאומית. לאחר הפקות קונצרטנטיות במשך שלוש העונות הקודמות, ניצח המנהל המוזיקלי של האופרה על הלהקה בהפקה חדשה של פילידה לויד, עם תפאורות של ריצ'רד הדסון ותאורה של סיימון מילס. הטקסט תורגם מחדש בהזמנת האופרה הלאומית האנגלית בידי ג'רמי סאמס. זהב הריין, ולקיריות וזיגפריד עלו כולן בשנת 2004, שנת יובל ה-100 לקוליסאום, והפקת דמדומי האלים השלימה את המחזור החדש באביב 2005. ההפקה בלטה בשימוש שנעשה בה בתפאורות ותלבושות מינימליסטיות בהתאם לרוח הזמן. בין המבקרים היו שראו את ה"מחזור" של פילידה לויד כעולה על זה של בית האופרה המלכותית כמעט בכל המובנים, אם כי רבים אחרים סברו, שהיה מבולבל וכי הגישה "הפשטנית ללא רחם" הועילה רק להפחית מערכו של מחזור הטבעת של וגנר. ביקורת נמתחה גם על רמת השירה והניצוח של ההפקה.
בית האופרה

תיאטרון קוליסאום, הסמוך לכיכר טרפלגר, הוא אחד התיאטראות הגדולים והמצוידים ביותר בלונדון. התיאטרון נפתח ב-1904, יצירתם של מנהל התיאטרון אוסוולד סטול ושל אדריכל התיאטרון פרנק מצ'אם. שאיפתם הייתה לבנות "היכל בידור עממי", הגדול והמשובח ביותר בדורו. האופרה הלאומית האנגלית עברה אל התיאטרון בשנת 1968 והעבירה לידיה את הבעלות המלאה עליו בשנת 1992. התיאטרון היה בין הראשונים להתקנת תאורה חשמלית בלונדון. הוא עבר שיפוצים מקיפים בין 2000 ל-2004 ומכיל את הבמה הרחבה ביותר בלונדון. במועד בנייתו גם הותקנה בו במה סובבת, אך כמעט לא נעשה בה שימוש.
אולפני דקה לשעבר במערב האמסטד משמשים כאולם החזרות של האופרה הלאומית האנגלית.
מנהלים מוזיקליים (רשימה חלקית)

צ'ארלס מקקראס (1970- 1978)
צ'ארלס גרובס (1978 - 1979)
מרק אלדר (1979 - 1993)
סיאן אדוארדס (1993 - 1997)
פול דניאל (1997 - 2005)
אדוארד גרדנר (2007 - 2015)
מארק וויגלסוורת' (2015 - 2016)
מרטין בראבינס (2016 - ממשיך)
ראו גם

אופרה
בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן
הערות שוליים

↑  Ivan Hewitt, "Elder statesman". Telegraph, 3 May 2004.
↑  Richard Morrison, "Young star takes baton in gamble to revive ENO". The Times, 8 March 2006.
↑  Charlotte Higgins, "Enter the young pretender". The Guardian, 19 April 2007.
↑  "Annual Report, 2006" (PDF). English National Opera. נבדק ב-2007-04-11.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007425309305171  BnF: cb13903212d (data)  GND: 4510809-2  ISNI: 0000 0001 2160 9964  LCCN: n82031751  MusicBrainz: 130769c2-2e18-4907-b116-52bf99bcb45b  SUDOC: 080493874  VIAF: 132541682   WorldCat (עם VIAF): 132541682
הדרך להודו

| --- | --- |
 סוגה:  טלנובלה 
 יוצרים:  גלוריה פרז 
 שחקנים:  ג'וליאנה פאיס רודריגו לומברדי טניה חליל מרסיו גרסיה
 ארץ מקור:  ברזיל 
 שפות:  פורטוגזית 
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  203 
 הפקה
 חברת הפקה:  Rede Globo de Televisão
 שידור
 רשת שידור:  ויוה
 תקופת שידור מקורית:  19 בינואר 2009 – 11 בספטמבר 2009
 קישורים חיצוניים
 caminhodasindias.globo.com
 דף התוכנית ב-IMDb
 
הדרך להודו (בפורטוגזית: Caminho das Índias) היא טלנובלה ברזילאית זוכת פרס אמי הבין-לאומי. הסדרה שודרה בישראל בערוץ ויוה. זוהי אחת התוכניות הנצפות ביותר בברזיל. הסדרה הופקה על ידי חברת Globo.
מקור השם בפורטוגזית הוא תרתי משמע: כביש שמוביל להודו, או דרך של הודו. השידור התחיל בספטמבר 2009 ועד לספטמבר 2011 שודרו מעל ל-200 פרקים.
תקציר העלילה

אחת מנקודות העלילה העיקרית היא אהבה אסורה בין הדמויות: מאיה, בת למשפחת סוחרים מסורתית, ובהואן, בן משרתים שנשרפו כעונש על שנגעו באדונם בזמן טבילה.
הורי מאיה, מאנו מיתהה וקוצ'י, מחפשים בשבילה שידוך. כשמאיה פוגשת את בהואן היא משנה את דעתה בקשר לשידוכים, ולמרות שהיא מגלה את האמת על מוצאו היא מוכנה לקחת סיכון.
ראג', בנם של אופש ואינדירה אננדה, משודך למאיה, מה שמסכן את אהבתה לבהואן. ראווי, אחיו הצעיר, מאוהב בברזילאית קמילה מוטה, ויחסיהם מחריפים את הסכסוך בין המזרח למערב. שאנטי, האחות היחידה של ראג', שואפת להשיג השכלה אקדמאית ולבחור את בעלה לעתיד בעצמה. ראג' עצמו היה מאוהב בדודא הברזילאית, שעובדת במרפאה אסתטית, עוד כששהה בברזיל, אך השידוך המיועד שלו עם מאיה מסבך את המצב.
שחקנים

טניה חליל: דודא
מרסיו גרסיה: בהואן סונדרני
טיילה איילה: שיבאני מוגדליאר סונדרני
ג'קלין דלבונה: ראדה מוגדליאר
ג'וליאנה פאיס: מאיה מיתהה
ברנדה חדד: ראני מיתהה
ריקרדו טוזי: קומאל מיתהה
אוסמר פרדו: מנו מיתהה
ניבאה מריה: קוצ'י מיתהה
קרינה פרארי: אנושה אננדה
רודריגו לומברדי: ראג' אננדה
קליאו פירז:סוריאה אננדה
דנטון מלו: אמיטא'ב אננדה
קאיו בלאט: ראבי אננדה
אליאן גיארדיני: אינדירה אננדה
טוני רמוס: אופאש אננדה
לאורה קרדוסו: לקשמי אננדה
פלאביו מיגליאסיו: קרן אננדה
מרג'ורי אסטיאנו:טוני קבינטו
טוטיה מוטה:אאידה מוטה
איזיס וולוורדי: קמילה מוטה גולארט
ז'וליה אלמידה: לינה מוטה גולארט
דודה נגלי: ז'וזה קרלוס גאלו
אנטוניו קלוני: סזאר גאלו גולארט
אנה ביאטריס נוגירה: אילנה גאלו גולארט
ויטוריה פרטי: ז'וליה קאדורי
דבורה בלוש: סילביה קאדורי
אלכסנדר בורג'ס: ראול קאדורי
סניור קאדורי: אליאס גליזר
מריה מאיה: אינס קאדורי
ברונו גגליאסו: טארסו קאדורי
קריסטיאני טורלוני: מליסה קאדורי
הומברטו מרטינז: רמירו קאדורי
המוזיאון האמריקאי לקולנוע

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  קולנוע
 כתובת:  35th Avenue at 37th Street, Astoria, NY 11106, 35th Avenue at 36th Street, Astoria, Queens, New York City 
 מיקום:  אסטוריה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 10 בספטמבר 1988
 תאריך פתיחה רשמי:  10 בספטמבר 1988 
 קואורדינטות:  40°45′22″N 73°55′26″W﻿ / ﻿40.75621111°N 73.92396389°W﻿ / 40.75621111; -73.92396389
 www.movingimage.us
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיהמוזיאון האמריקאי לקולנוע(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיהמוזיאון האמריקאי לקולנוע
 
המוזיאון האמריקאי לקולנוע או המוזיאון האמריקאי לתמונה הנעה (באנגלית: American Museum of the Moving Image) הוא מוזיאון שנוסד בשנת 1988, וממוקם בקווינס בעיר ניו יורק, באתר בו היו אולפני אסטוריה.
מטרתו של המוזיאון היא להציג לציבור הרחב את ההיסטוריה, ההתפתחות והאמנות של התמונה הנעה - סרטים, וידאו וטלוויזיה ולבחון את השפעתם על החברה ועל התרבות.
המוזיאון הוא אחד מאתרי התיירות העיקריים של רובע קווינס.
המנון בורונדי

| --- | --- |

 מדינה:  בורונדי בורונדי
 שפה:  קירונדי
 מילים:  קבוצת כותבים בהובלתו של ז'אן-בפטיסט נתאהוקאג'ה
 לחן:  מארק בארנגייבו
 תאריך מעמד רשמי:  1962
 
ההמנון הלאומי של בורונדי הוא ה-Burundi Bwacu, או "בורונדי האהובה", החל לשמש בתור המנון הלאומי של המדינה בשנת 1962, עם הכרזת העצמאות של המדינה. מילות השיר חוברו על ידי קבוצת כותבים בהובלתו של ז'אן-בפטיסט נתאהוקאג'ה, כומר קתולי, והולחן על ידי מארק בארנגייבו. השיר נכתב בקירונדי ובצרפתית, שתי השפות הרשמיות של המדינה.
ראו גם

דגל בורונדי
סמל בורונדי
המוזיאון האוסטרלי הלאומי לגלישה

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 סוג:  ספורט
 כתובת:  טורקי 
 מיקום:  ויקטוריה  אוסטרליה אוסטרליה
 מדינה:  אוסטרליה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1993
 תאריך פתיחה רשמי:  1993 
 קואורדינטות:  38°19′35″S 144°18′58″E﻿ / ﻿38.3265101°S 144.3160113°E﻿ / -38.3265101; 144.3160113
 אתר רשמי
 he
 
מוזיאון הגלישה הלאומי של אוסטרליה (באנגלית: The Australian National Surfing Museum) הוא מוזיאון בעיירה טורקי, אוסטרליה, הנחשב למוזיאון הגלישה, תרבות החוף והיכל התהילה האוסטרלי של הגלישה. המוזיאון נפתח בדצמבר 1993 ובשנת 1994 זכה להכרה מטעם איגוד הגלישה הבינלאומי (ISA) כאחד ממרכזי מורשת הגלישה החשובים בעולם.
החקיין המהיר

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  פול גרוסקי, קונסטנטינוס מרקידס 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  עיון 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  2005 
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  978-0-7879-7154-0
 
החקיין המהיר או השני המהיר (אנגלית: Fast Second) הוא ספר מאת פול גרוסקי וקונסטנטינוס מרקידס, אשר יצא לאור בשנת 2005.
הספר עוסק באסטרטגיה עסקית הגורסת כי ניתן להשיג חדשנות עסקית אפקטיבית, תוך צמצום הסיכונים הכרוכים בכך, על ידי חקיינות של חברות אחרות אשר פורצות את הדרך לשווקים חדשים ונושאות על כתפיהן את מרבית הסיכון הכרוך בכך. החקיין המהיר מניח לחברות אחרות להסתכן בחדשנות ובניסוי וטעייה הדרושים ליצירת שווקים חדשים וכאשר המוצר כמעט ובשל לחדור לשוק, הוא משתמש בגודלו כדי להחדיר דגם דומיננטי משלו ולהשתלט על השוק.
מרקידס וגרוסקי מצביעים על חברות כגון מיקרוסופט, אמזון, היינץ, כחברות אשר משתמשות באסטרטגיה זו.
ראו גם

אסטרטגיית אוקיינוס כחול
לקריאה נוספת

Geroski, Paul; Constantinos Markides (2005). Fast second: How smart companies bypass radical innovation to enter and dominate new markets. San Francisco: Jossey-Bass. ISBN 0-7879-7154-5.
הדלקה עושה מצווה

הדלקת נר החנוכה היא המצווה
הַדְלָקַה עו֗שַׂה מִצְוָה הוא דין האומר שעיקר מצוות נר חנוכה היא ההדלקה - ולא ההנחה.