stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צופי אפגניסטן
הערות שוליים

↑  Michel, Rudi; Reinhard Schmoeckel; Hans Gerhard Rumpf (1963). Der Kornett Heft 5 Pfadfinderbewegung (בגרמנית). Minden: Bund Deutscher Pfadfinder Landesmark Westfalen. p. 51.
↑  "SCOUTING IN AFGHANISTAN". N2ZGU. אורכב מ-המקור ב-2009-07-16. נבדק ב-2009-10-01.
↑  Chesterman, Simon; Michael Ignatieff; Ramesh Chandra Thakur (2005). Making States Work: State Failure And The Crisis Of Governance. United Nations University Press. p. 400. ISBN 92-808-1107-X.
↑  Afghanistan Rejoins The Scout Movement, Expanding Its Membership To 171 Member Organizations Worldwide, www.scout.org (באנגלית)
↑  
"De Afghanistan Zarandoi Tolana- Afghanische Pfadfinder Organisation" (בגרמנית). נבדק ב-2007-12-15.
↑  "Afghanische Altpfadfindergilde" (בגרמנית). נבדק ב-2007-12-15.
↑  "Afghanischer Pfadfinderverein" (בגרמנית). Verband Deutscher Altpfadfindergilden e.V/0332929a8f122d315.html. נבדק ב-2010-03-10.
מאות נערות אפגניות לוקחות חלק פעיל בתוכניות הצופים בסוף שנות ה-50.
קבוצת צופות אפגניות מדקלמות את המוטו של הצופים במהלך פגישתן. נערות אלו הן חלק מאחד משבטי הצופים בקאבול. בשבט זה יש כיום יותר מ-200 צופים
צופים צעירים של נאנגרהאר צועדים לעבר ארמון המושל לפני טקס קבלת העניבות שלהם באוקטובר 2010.
חגיגות יום הצופה באפגניסטן
צמחים וסקולריים

| צמחים וסקולריים |
| --- | --- |
 פטוניות
מיון מדעי
קבוצה:: סטרפטופיטיים
ממלכה:: צומח
תת־ממלכה:: צמחי עובר
מערכה:: צמחים וסקולריים
קבוצה:: צמחים וסקולריים
שם מדעי
 Tracheophyta ‏סינוט, 1935

צמח וסקולרי או צמח בעל רקמות הובלה (שם מדעי: Tracheophyta) הוא צמח שמשתייך לאחת מהקבוצות הבאות:
שרכים ביער
חסרי קשקשים
בעלי קשקשים
הצמחים הווסקולריים כוללים נצר ושורש ויש בהם מערכות הובלה.[דרוש מקור][מפני ש...]
המיון המדעי של צמחים וסקולריים

קבוצת בעלי קשקשים (Lycopodiophyta)
מחלקת איזוטיים (Isoetopsida)
מחלקת ליקופודים (Lycopodiopsida)
קבוצת חסרי קשקשים (Euphyllophyta)
קבוצת צמחי זרע (Spermatophyta)
מערכת הציקסאים (Cycadophyta)
מערכת הגינקואיים (Ginkgophyta)
מערכת המחטנאים (Pinophyta)
מערכת הגנטאים (Gnetophyta)
מערכת בעלי הפרחים (Anthophyta)
קבוצת שרכנים (Moniliformopses)
מערכה שרכאים (Polypodiopsida)
מערכה מארטידים (Marattiopsida)
מערכה שבטבטים (Equisetophyta)
מחלקת בעלי פרקים (Sphenopsida)
מערכה חשוכי עלים (Psilotophyta)
מחלקת פסילופיטאים (Psilotopsida)
הערה:
בשיטה המודרנית של המיון המדעי לא תמיד דרגת מיון מסוימת נכללת בדרגת המיון שמעליה. כלומר, סדרה של צמחים יכולה להיות כלולה במערכה ולא תהיה שייכת לאף מחלקה. [דרוש מקור]
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4019654-9  LNB: 000348342  NDL: 00564013  NKC: ph114278
צנטרומר

כרומוזום משוכפל. 1, כרומטידה. 2, צנטרומר. 3, זרוע קצרה. 4, זרועה ארוכה
צנטרומר (באנגלית: Centromere) הוא אזור בכרומוזום של יצורים איקריוטיים, אשר יש לו תפקיד בעל חשיבות רבה בזיווג של כרומוזומים הומולוגיים בעת חלוקת התא. לצנטרומר יש גם תפקיד בבקרת גנים.
הצנטרומר הוא האזור שבו מתחברות כרומטידות אחיות האחת לשנייה כשהכרומוזום מצוי במצבו המשוכפל, לקראת ובזמן חלוקת התא. הצנטרומר הוא האזור שאליו נקשר כישור התא בעת חלוקת התא. כישור התא מורכב מחלבונים סיביים המושכים את הכרומטידות לכיוונים מנוגדים, גורמים לניתוקן האחת מהשנייה ולנדידת כל אחת לעבר אחד מתאי הבת. מכלול כישור התא והצנטרומר בזמן חלוקת התא קרוי קינטוכור.
הצנטרומר, למרות שמו (צנטרום בלטינית פירושו "מרכז") אינו נמצא בדרך כלל במרכז הכרומוזום; מיקומו מחלק את הכרומוזום לזרוע ארוכה (מסומנת באות q) ולזרוע קצרה (p).
חיוניות הצנטרומר

פגמים בקוד הגנטי של הצנטרומר עלולים להוביל להיפרדות לא-תקינה של הכרומטידות בזמן חלוקת התא. דבר זה גורם להיווצרות שני תאי בת בעלי פלואידיות (מספר העותקים של כל כרומוזום) שונה. מספר פגמים גנטיים חמורים נגרמים כתוצאה מכך. בתסמונת דאון, למשל, קיים עותק שלישי של כרומוזום מספר 21 בכל תאי הגוף.
הצנטרומר הוא אזור מיוחד בתוך הכרומוזום האויקריוטי, אשר בזכותו מתאפשרת ההפרדה בין כרומטידות אחיות (כפולות של אותו כרומוזום). בעזרתו מופרדות שתי הכרומטידות האחיות במהלך מיטוזה לשני תאי בת נפרדים.
הצנטרומר הוא אזור שאפשר לראות בביולוגיית התא באאוקריוטים עילאיים. הצד החיצוני של הצנטרומר הוא האתר בו קינטוכורים נבנים: הקינטוכור הוא שמאפשר את הקישור למיקרוטובולי (לצד ה+).
במיטוזה, הקינטוכורים אחראים על:
מתווכים לכידת מיקרוטובולי (בקצה +) ולכן מאפשרים את היישור של הכרומטידות לאורך הכישור במטפאזה.
תיקון של קישור לא טוב למיקרוטובולי.
מחזיקים את ה-checkpoint ולכן לא מאפשרים מעבר לשלב הבא לפני שכל הכרומוזומים מסודרים.
יצירת מתח בצנטרומר, מה שתורם להשתקת ה-checkpoint ולכן מעורר את האנאפזה.
סוגים

יש שני סוגים של צנטרומרים באאוקריוטים:
מקומיים: נקודתי או אזורי.
דיפוזיים.
צנטרומר מקומי:
צנטרומר נקודתי – point centromer: הקינטוכור נוצר על רצף דנ"א ספציפי של הצנטרומר, ולכן תלוי ברצף הדנ"א להיווצרותו. הוא קושר מיקרוטובולי בודד.
צנטרומר מקומי – regional centromer: האזור הצנטרומרי מורכב ממקטע גדול בהרבה של דנ"א, אשר עליו נוצר קינטוכור גדול יותר משמעותית שקושר כמה סיבי מיקרוטובולי. הקינטוכורים שנקשרים לצנטרומר מקומי לא תלויים ברצף דנ"א ספציפי לצורך הקישור.
צנטרומר דיפיוזי:
צנטרומר כזה הוא בעל קינטוכורים קושרי מיקרוטובולי המפוזרים לכל אורכו של הכרומוזום.
עלייתו של ג'ינגיס חאן

עלייתו של ג'ינגיס חאן כוללת את האירועים מילדותו הכרוכה בקשיים ועוני של טמוג'ין בשנת 1162, התהליך בו הוא עלה בכוחו והוכתר כח'אן בשנת 1189, והתהליך בו איחד את השבטים המונגולים לתוך אומה אחת באופן סופי בשנת 1206, והיא גם השנה בה הוכרז טמוג'ין כג'ינגיס חאן בקורילטאי (אספה כללית), תואר שמשמעותו "גדול השליטים" או "השליט העולמי".
ילדותו (1162–1177)

בשנת 1162, למרגלות הר בורחאן חלדון, נולד טמוג'ין. טמוג'ין נולד לשבט בורג'יגין, שבט מונגולי מלכותי נוודי שעסק בציד. אביו היה יסוגיי, ראש השבט והמנהיג בפועל של קונפדרציית החמאג מונגול. אימו הייתה הואלון משבט האולחונוד (Olkhonud), אשתו השנייה של יסוגיי. על פי ספר "ההיסטוריה הסודית", יסוגיי חטף את הואלון והפך אותה לאשתו מאחר שלא היה לו כסף לשלם נדוניה עבור הכלה. החטיפה התבצעה בסביבות שנת 1159, כשחזרה הואלון למחנה המרקידים לאחר חתונתה עם בן שבט מרקידי. אף כי הייתה אשתו השנייה, יסוגיי הפך את הואלון לאשתו הראשית (החשובה ביותר), מה שנחשב לתואר כבוד שהרי רק האישה הראשית תוכל ללדת לו את הבנים שיהפכו ליורשיו. טמוג'ין גדל עם שלושה אחים ביולוגיים ועוד שני אחים למחצה שנקראו בגטר (Begter\Behter) ובלגוטאי (Belgutei). הייתה לו עוד אחות ביולוגית אחת.
ילדותו (1162–1177) > ג'אמוקה

רוב תקופת הנעורים של טמוג'ין הייתה, למעשה, כרוכה בעבודה של לעזור למשפחתו לשרוד. המשחקים שטמוג'ין וג'אמוקה שיחקו בנהר האונון הם השטויות היחידות שמוזכרות בכל מקור כלשהו על חייו של טמוג'ין. ג'אמוקה היה חבר ילדות של טמוג'ין ואח־בדם שלו. הפעם הראשונה בה הם נשבעו אמונים אחד לשני הייתה כשטמוג'ין היה בן 11, הם החליפו צעצועים ביניהם כסמל של אותה שבועה. כחלק מטקס שבועה שני, ילדים לעיתים היו בולעים כמות קטנה מהדם אחד של השני, ובכך, כביכול, מחליפים חלק מנשמתם. במקרה של טמוג'ין וג'אמוקה, ספר ההיסטוריה הסודית של המונגולים מצוטט את ג'אמוקה אומר כי שניהם דיברו אחד לשני עם מילים "בלתי נשכחות". עם השבועה הזו, שני הילדים הפכו לאחים־בדם, מה שנקרא "אנדה". הקשר של אחים בדם אמור להיות במהותו קשר חזק יותר אפילו מזה של אחים ביולוגיים, שהרי האחים בדם (andas) בחרו בחופשיות את הקשר שלהם. אולם, בעתיד, ג'אמוקה יהפוך ליריבו הראשי של טמוג'ין כשייאחד את השבטים המונגולים.
ילדותו (1162–1177) > נישואים עם בורטה

בשנת 1178, טמוג'ין נישא לבורטה, ילדה משבט האולחונוד (Olkhonud) שהיה שבט ידידותי לשבט בורג'יגין. טקס הנישואין עוכב למספר שנים כשיסוגיי, אביו של טמוג'ין, נפטר, וטמוג'ין היה צריך לדאוג לאימו ולאחיו. טמוג'ין הכיר לראשונה את בורטה כשאביו לקח אותו לטיול בעודו בן 9 בלבד (8 על פי חישובים מערביים) בערך בשנת 1171. יסוגיי וטמוג'ין יצאו למסע לבדם מזרחה כדי למצוא את משפחתה של הואלון, שייתכן שרצתה כי בנה יינשא לילדה מהשבט שלה, או שסתם יכיר את משפחתה. כדבר חשוב יותר מהרצונות של הואלון, נראה כי יסוגיי רצה להיפטר מטמוג'ין למספר שנים, וזאת בגלל המתח הגובר בין טמוג'ין לאחיו למחצה, בגטר. בגטר היה בנה של סוצ'יגל (Sochigel), אשתו הראשונה של יסוגיי. בכך שלקח את טמוג'ין הרחק בגיל מוקדם, יסוגיי תכנן למנוע התפרצות מלאה של יריבות במשפחה הקטנה שלו. יסוגיי היה צריך למצוא משפחה שתסכים לקחת את טמוג'ין כעובד למספר שנים בתמורה לאישה בשביל טמוג'ין. בשביל טמוג'ין, אותו מסע מזרחה היה כנראה הטיול הראשון שלו הרחק מביתו, לאורך נהר האונון. יסוגיי לא טרח ללוות את טמוג'ין כל הדרך עד למשפחתה של הואלון, ובמהלך הדרך, הם נשארו עם משפחה שבתה, בורטה, הייתה גדולה מטמוג'ין רק בקצת. טמוג'ין ובורטה ככל הנראה אהבו אחד את השנייה, והאבות שלהם הסכימו לחתן אותם (בעתיד).
ילדותו (1162–1177) > מות יסוגיי

לאחר שיסוגיי הפקיד את טמוג'ין בידי משפחתה של בורטה, בשנת 1171, הוא החל בדרך הארוכה חזרה הביתה לבדו. בדרכו, הוא הבחין במאהל של שבט הטטרים חוגגים במשתה. ספר "ההיסטוריה הסודית" מסביר כי יסוגיי רצה להצטרף לחגיגה, אך לא היה יכול לחשוף את זהותו מאחר שהרג את אחד מקרובי המשפחה של הטטרים בקרב כ־8 שנים מוקדם יותר (טמוג'ין אוג, שעל שמו נקרא טמוג'ין). יסוגיי ניסה את מזלו, אך למרות הניסיון שלו לחגוג איתם, אחד מהטטרים זיהה אותו והרעיל אותו כשהביא לו אוכל תחת הסוואה של כיבוד אורחים. אף על פי שהיה די חולה מהרעל, יסוגיי הצליח לברוח ולחזור למחנה משפחתו. מיד לאחר מכן הוא שלח איש למצוא ולהביא חזרה את טמוג'ין, שנאלץ לנטוש את בורטה ולמהר לאביו שהיה על ערש דווי. כשטמוג'ין הגיע למחנה, יסוגיי כבר היה מת. יסוגיי השאיר מאחוריו שתי נשים ושבעה ילדים מתחת לגיל 10. באותו זמן, משפחת בורג'יגין עדיין חייה לאורך נהר האונון לצד הטאיצ'יוד, ולמשך שלושת הדורות האחרונים, הטאיצ'יוד שלטו במשפחה. לאחר מותו של יסוגיי, שבט הטאיצ'יוד לא מצא תועלת בלהמשיך לסחוב אחריו ולהאכיל תשעה אנשים נוספים ללא יסוגיי שעזר להם בציד ובקרבות, ונטש את טמוג'ין ואת משפחתו (בורג'יגין).
בשנים הבאות טמוג'ין ומשפחתו חיו בעוני כבד ביותר, הם אכלו פירות יער, דגים וחיות קטנות שטמוג'ין ואֶחָיו צדו. בינתיים, היחסים של טמוג'ין עם אחיו הגדול, בגטר, התדרדרו כשבגטר החל לנצל את כוחו כזכר המבוגר ביותר במשפחה והתבריין אל טמוג'ין ואחיו (הביולוגי) קאסאר.
ילדותו (1162–1177) > רצח בגטר

נוכח סכנות רבות כל כך בחיי היום יום, כגון חיות טורפות ומזג אוויר עוין, המונגולים פיתחו שיטה בה הילדים חייבים לציית להוריהם ללא עוררין. בהיעדר אב המשפחה, בין אם זה למספר שעות או למשך חודשים, סמכות מלאה עוברת לבן הבכור. לאח הבכור מהבנים תהיה הזכות לשלוט בכל פעולה, ולהקצות כל מטלה לבני המשפחה. הייתה לו שליטה מלאה עליהם. בגטר היה גדול יותר מטמוג'ין רק בקצת, וכבר ממות האב יסוגיי הוא החל לנצל את זכויותיו כבן הבכור. מעדות שנמצאת רק בספר "ההיסטוריה הסודית של המונגולים", מסופר כי בגטר, אחיו למחצה של טמוג'ין, תפס עפרוני (סוג של ציפור שיר) שטמוג'ין ירה בה. ייתכן שעשה זאת כדי לחזק את מעמדו כראש המשפחה. זמן קצר לאחר מכן, טמוג'ין ואחיו הביולוגי קאסאר, יחד עם שני אחיהם למחצה בגטר ובלגוטאי, דגו בנהר האונון (Onon). טמוג'ין תפס דג קטן, אך שני אחיו למחצה חטפו ממנו את הדג. טמוג'ין וקאסאר, בעודם כועסים ומתוסכלים, רצו לאמא שלהם, הואלון, לספר לה מה קרה. אולם, במקום לעמוד לצד בניה הביולוגיים, הואלון עמדה לצידו של בגטר ואמרה לטמוג'ין וקאסאר כי הם צריכים לדאוג לגבי אויביהם, שבט הטאיצ'יוד (Tayichi'ud) שנטש אותם, ולא לריב עם אחיהם הגדול (בגטר).
טמוג'ין לא יכל לסבול את העובדה שאימו צידדה עם בגטר, והוא ידע כי בגטר יינשא ויבעל את הואלון כשיגדל, מה שיהפוך אותו לשליט הבלתי מעורער של המשפחה בכל מובן אפשרי. טמוג'ין לא היה מוכן לקבל זאת, ולאחר העימות הרגשי עם אימו על בגטר, הוא רץ למצוא את בגטר כשאחיו הצעיר קאסאר אחריו. שני האחים מצאו את בגטר לבדו על גבעה קטנה, יושב בשקט וצופה בערבה. טמוג'ין וקאסאר התקרבו אליו בזהירות דרך הדשא. טמוג'ין הדריך את קאסאר, שהיה היורה הטוב ביותר במשפחה, להסתובב לחזית הגבעה בעוד טמוג'ין טיפס על הגבעה מן הצד האחורי. שניהם התגנבו בשקט לעבר בגטר, וכשהגיעו למרחק ממנו אפשר לפגוע בקלות, הם הטעינו את קשתם וקפצו מהשיחים עם קשתות טעונות. בגטר לא ברח, ולמעשה כלל לא ניסה להגן על עצמו. הוא לא הראה שום פחד מול אחיו הצעירים. הוא נזף בהם ממש כמו שעשתה הואלון, באומרו שהאויב האמיתי הוא שבט הטאיצ'יוד. בינתיים שני האחים המשיכו להתקרב אליו, בגטר ידע מה הולך לקרות, אך עדיין סירב להילחם. במקום, הייתה לו בקשה אחת אחרונה מהם – שיחוסו על אחיו הקטן (הביולוגי), בלגוטאי. אחרי זה, טמוג'ין וקאסאר שחררו את חיציהם וירו ישר לתוך בגטר. קאסאר מקדימה וטמוג'ין בגבו. במקום להתקרב אליו ולהסתכן בזיהום מהדם שלו, טמוג'ין וקאסאר ברחו והשאירו אותו למות לבד. כשהם חזרו הביתה, נאמר כי הואלון מיד קראה את פניהם והבינה מה הם עשו. הואלון נזפה בשניהם קשות.
ג'ק ודרפורד מסביר בספרו המוכר "ג'ינגיס חאן ובריאת העולם המודרני" איך כבר בגיל הצעיר הזה, טמוג'ין הוכיח את נחישותו להוביל, ולא להיות מובל. הוא התגנב בחשאיות לעבר אחיו בגטר כאילו צד חיה, ובעתיד יוכיח את יכולתו להמיר את כישורי הצַיִד שלו לתוך טקטיקות מלחמה. על ידי זה ששם את קאסאר, שהיה מכוון טוב יותר, בחזית של בגטר, בעוד הוא ירה מאחורה, טמוג'ין הראה את תבונתו הטקטית. טמוג'ין הוכיח כי היה מוכן לחלל מנהג, להפר את דברי אימו ואף להרוג כל אחד שיעמוד בדרכו, גם אם מדובר בבן משפחה.
ילדותו (1162–1177) > חטיפת טמוג'ין

בעוד הרצח של בגטר שחרר את טמוג'ין מהדומיננטיות של אחיו החורג, טמוג'ין ביצע טאבו (מעשה אסור) לפי המסורת המונגולית שישים את משפחתו בסכנה. המשפחה של טמוג'ין כעת הייתה צריכה לברוח מהאזור, וכך עשתה. טמוג'ין מצא את עצמו ללא מגן או בעל ברית, ובקרוב נרדף. לאחר הרצח של בגטר, טמוג'ין היה לראש המשפחה, אך הוא היה בסכנה כעריק־בוגד. שבט הטאיצ'יוד החשיב את עצמו כשושלת האצולה בסביבת נהר האונון, ובשנת 1177, שלח קבוצת לוחמים כדי להעניש את טמוג'ין על שהָרג בשטחם וכדי למנוע את הצעד הבא שלו. טמוג'ין ניסה לברוח אך נתפס על ידי הטאיצ'יוד בעודו בן 15. הוא עונה, שועבד, והושפל בכך שהוצמד לצווארו קולר מעץ (Cangue) שמנע ממנו לבצע כל פעולה בסיסית ללא סיוע. לשבט הטאיצ'יוד היו מספר משפחות שהיו כפופות אליהם, כמו שבט הבורג'יגין לפני שננטשו. בכל יום הוטלה על משפחה אחרת האחריות להשגיח על טמוג'ין. בניגוד למשפחות הטאיצ'יוד שהתייחסו אליו בזלזול, היו משפחות שריחמו על טמוג'ין, הכניסו אותו ליורט שלהם (אוהל מסורתי של נוודים), והסתירו אותו מעיניהם של הטאיצ'יוד. ולא רק שחלקו איתו אוכל, באחד מהפרקים בספר "ההיסטוריה הסודית של המונגולים", מסופר כי אישה זקנה טיפלה בפצעיו הטריים על צווארו שנגרמו מקולר העץ שהיה עליו. הילדים של אותה משפחה שיכנעו את אביהם להפר את הוראות הטאיצ'יוד ולהסיר מעל טמוג'ין את הקולר בלילה, כך שיוכל לישון בנוחות.
יום אחד כשהטאיצ'יוד חגגו והשתכרו, טמוג'ין הבחין כי הוא מושגח על ידי ילד תמים, קטן וחלש פיזית. טמוג'ין הכה את השומר בראשו בעזרת קולר העץ אליו היו מחובר, מוטט אותו וברח. במקום להסתכן בכך שייתפס אחרי שירוץ ברגל בערבה עם הקולר עליו, הוא התחבא בסבך של שיחים ליד נהר סמוך. קצת אחרי שהחיפושים אחריו החלו, טמוג'ין זוהה על ידי אב המשפחה של אותה משפחה שהתייחסה אליו בחמלה כאשר היה בשבי, ובמקום לדווח על טמוג'ין, האיש אמר לטמוג'ין לברוח כאשר תרד החשכה. כשירדה חשכה, טמוג'ין עזב את הנהר אך לא ברח. במקום, טמוג'ין הלך ליורט של אותו איש ונכנס אליו, למרבה החרדה והסכנה של המשפחה. למרות שהסתכנו בחייהם, המשפחה קיבלה את טמוג'ין והסירה מעליו את קולר העץ ושרפה אותו. במהלך היום הבא, המשפחה החביאה את טמוג'ין בערימת צמר בעוד החיפושים אחריו המשיכו. בלילה של אותו היום, המשפחה שלחה את טמוג'ין לדרכו, ולמרות העוני שלהם, הם בישלו בשר טלה בשבילו והביאו לו סוס שבעזרתו טמוג'ין הצליח להתחמק מהאנשים שחיפשו אותו במהלך הבריחה הארוכה שלו עד שיגיע למחנה המרוחק והמבודד של אימו. את הסוס נתן לו בואורצ'ו, שבאותו זמן פגש את טמוג'ין לראשונה. כשטמוג'ין חיפש מספר סוסים שהטאיצ'יוד גנבו ממשפחתו, באורצ'ו עזר לו, ולאחר מכן באורצ'ו נטש את משפחתו והצטרף למחנה של טמוג'ין. לימים, באורצ'ו, יחד עם בנו של השומר הלא זהיר שהשגיח עליו, יהפוך לאחד מהגנרלים הבכירים ביותר באימפריה המונגולית.
לאחר שברח מהשבי, בשנת 1178, טמוג'ין ובלגוטאי יצאו למסע במורד נהר החרלן בחיפוש אחר בורטה. טמוג'ין לא ראה אותה בשבע השנים האחרונות, מאז מות אביו. כשהם מצאו את היורט של אביה, טמוג'ין שמח לגלות שבורטה עדיין חיכתה לו. לאחר מכן, טמוג'ין ובלגוטאי חזרו לביתם יחד עם בורטה, וטמוג'ין נישא אז לבורטה ב־1178, בעודו בן 16.
ילדותו (1162–1177) > וסאל של טוגרול חאן

מיד לאחר נישואיו לבורטה, טמוג'ין הפנה את מבטו ליצירת ברית וקשרים טובים עם שבט סמוך נוסף, הקרייטים. טמוג'ין הציג את עצמו בפני מנהיג הקרייטים, טוגרול חאן, שידוע גם בתוארו אונג חאן. טמוג'ין הזכיר לטוגרול כי הוא היה "אנדה" (אח בדם) של אביו המנוח של טמוג'ין, יסוגיי, ולכן טמוג'ין ראה בו כאב. טוגרול חאן אישר את הלגיטימיות של טענתו של טמוג'ין וקיבל אותו כבן חסות. להבטחה של טוגרול היו השפעות חיוביות ומיידיות לטמוג'ין. עובדים רבים שסטו לשבט של טוגרול לאחר מותו של יסוגיי החלו לחזור לשבט של טמוג'ין בכמויות.
הפיכה לח'אן (1177–1191) > פשיטה על המרקידים (1191)

השלב המוקדם בחייו הצבאיים של טמוג'ין בין השנים 1191-1171 כמעט ואינו ידוע. על פי מקורות של רשיד א-דין, טמוג'ין לעיתים קרובות נלחם בשבטים שונים כגון הטאיצ'יוד, הטטרים, סלג'וט (Salji'ut) וקדגין (Qadagin), והתוצאות של אותם קמפיינים היו מעורבבות ושונות. משנת 1196 והלאה, הכרונולוגיה ברורה יותר.
בשנת 1191, התרחשה פשיטה של טמוג'ין, ג'אמוקה, טוגרול חאן וג'אקה גמבו (אחיו של טוגרול חאן) על המרקידים. זה לא ידוע אם היא הייתה אותה הפשיטה שבה חולצה בורטה או שמא פשיטה אחרת על המרקידים, ושתי הפשיטות התערבבו במקורות. ג'אמוקה תכנן את מהלך הפשיטה וקבע מתי והיכן כוחות הקואליציה צריכים להתאסף. ג'אמוקה הגיע בזמן, אולם טמוג'ין וטוגרול חאן איחרו בשלושה ימים למקום המפגש, מה שהכעיס מאוד את ג'אמוקה. סך הכל, הם החזיקו בכ-40,000 לוחמים. 20,000 של טוגרול חאן ועוד 10,000 לכל אחד בין טמוג'ין וג'אמוקה. מספר דייגים הבחינו בכוחות הפולשים ומיהרו להזהיר את טוקטואה בקי, ראש שבט המרקידים, אך המרקידים לא הספיקו להתכונן כראוי ללחימה והתפזרו כשאחריהם רודפים הכוחות הפולשים.
הפיכה לח'אן (1177–1191) > הסתכסכות עם ג'אמוקה (1181)

בכך שהעביר את קבוצתו הקטנה הרחק מהגנתם של ההרים לסטפה עם ג'אמוקה, טמוג'ין החליף את חייו של צייד לחיים של רועה. אף כי טמוג'ין אהב לצוד במהלך חייו, תחת ג'אמוקה, משפחתו לעולם לא תצטרך להסתמך על צַיִד בלבד למחייתה, ונהנתה מרמת חיים גבוהה יותר עם אספקה עקבית של בשר ומוצרי חלב כחלק מהקבוצה של ג'אמוקה. לטמוג'ין היה הרבה מה ללמוד על אורח החיים של הרועים מאנשיו של ג'אמוקה. הוא למד על הניהול של פרות, יאקים, סוסים, עיזים, כבשים וגמלים. מערכת היחסים של טמוג'ין וג'אמוקה כאחים בדם העניקה לטמוג'ין מעמד מיוחד כחלק מההיררכיה הגבוהה יותר, כך שהוא לא הצטרף לקבוצה של ג'אמוקה כעוד נתין רגיל, ולמשך שנה וחצי, לפי ספר "ההיסטוריה הסודית", נראה שטמוג'ין היה שמח לעקוב אחרי הובלתו של ג'אמוקה וללמוד ממנו. אך ייתכן שבשביל אותו איש צעיר שהרג את אחיו הגדול רק כדי לא להיכנע לדומיננטיות שלו, אותו סדר, בו הוא מובל ולא מוביל, יהפוך למעצבן באופן בלתי־נמנע. בעוד חודשים עברו כשטמוג'ין עוקב אחרי הובלתו של ג'אמוקה, ספר "ההיסטוריה הסודית" מרמז כי ג'אמוקה החל להתייחס לטמוג'ין יותר כאח צעיר, מאשר כאנדה (אח בדם). כפי שכבר הוכח ביחסי המשפחה שלו עם בגטר, טמוג'ין הוא לא האחד שיסכים שיתייחסו אליו כנחות לאורך זמן, ועד מהרה המצב יתברר כבלתי מקובל עליו.
ספר "ההיסטוריה הסודית" מספר כי באמצע חודש מאי של שנת 1181 ג'אמוקה הורה על היפרדות של מחנה חורף מהמחנה הראשי ופנה לעבר שטחי מרעה של קיץ מרוחקים יותר. ג'אמוקה וטמוג'ין, כרגיל, רכבו ביחד בחזית של שיירה ארוכה של נתינהם והחיות של הקבוצה. אך באותו היום ג'אמוקה החליט שהוא כבר לא מוכן לשתף את עמדת המנהיגות שלו עם טמוג'ין. ייתכן שג'אמוקה הבין כי טמוג'ין נהיה פופולרי בקרב חברי הקבוצה, וייתכן שבפשטות החל להימאס לו מנוכחותו. ג'אמוקה אמר לטמוג'ין שהוא בעצמו ייקח את הסוסים ויחנה קרוב יותר להרים, בעוד שטמוג'ין ייקח את הכבשים והעיזים (הפחות יוקרתיים מהסוסים) ויקים מחנה אחר קרוב יותר לנהר. לפי "ההיסטוריה הסודית", כשטמוג'ין קיבל את ההוראה, הוא פנה אחורה למשפחתו בחלק האחורי של השיירה, והתייעץ עם אימו הואלון. נראה שהוא היה מבולבל ולא ידע איך להגיב. בורטה, שבמקרה שמעה את טמוג'ין מסביר להואלון את הסיטואציה, הפריעה והתעקשה בכעס שטמוג'ין ייפרד מג'אמוקה ושהם, וכל מי שיירצה לעקוב אחריהם, יצאו לדרך בכוחות עצמם.
מאוחר יותר באותו יום, כשג'אמוקה עצר להקים את המחנה ותכנן לנוח במשך הלילה, טמוג'ין וקבוצתו הקטנה ברחו בחשאיות והמשיכו להתקדם הרחק במהלך הלילה כדי להיות רחוקים כמה שיותר מג'אמוקה למקרה שיחליט לרדוף אחריהם. בין אם לפי תוכנית או בחירה ספונטנית, רבים מאנשיו של ג'אמוקה ברחו עם טמוג'ין, ולקחו את החיות שלהם איתם. למרות אותה התפלגות בקבוצתו, ג'אמוקה לא רדף אחריהם.
הסדק בחברות של ג'אמוקה וטמוג'ין באותו לילה בקיץ של 1181 התפתח לתוך שני עשורים של לחימה כשטמוג'ין וג'אמוקה שניהם עלו במעמדם כלוחמים מונגולים מובילים ובסופו של דבר יהפכו לאויבים המרים ביותר. אחרי היפרדותו מג'אמוקה, בגיל 19, נראה שטמוג'ין היה נחוש להפוך למנהיג משל עצמו, למשוך חסידים לעצמו, לבנות בסיס של כוח, ובסופו של דבר כיוון להפוך לח'אן, המנהיג והמאחד של השבטים המונגולים המפורדים. שני היריבים יבלו את השנים הבאות כשהם גונבים חיות ונשים אחד מהשני, פושטים והורגים את החסידים אחד של השני, ונאבקים לראות מי בסופו של דבר ימשול על המונגולים.
הפיכה לח'אן (1177–1191) > קרב דאלאן בלג'וט

בשנת 1193, ועל פי מקורות אחרים 1187, התרחש קרב בין כוחותיו של טמוג'ין לבין כוחותיו של ג'אמוקה. הקרב ידוע כקרב דאלאן בלג'וט (Battle of Dalan-Baljut). בשנת 1190, ג'אמוקה השתמש בהרג של אחד מקרובי משפחתו על ידי אחד מחסידיו של טמוג'ין במהלך ניסיון של גניבת סוסים כתירוץ לזמן את נתיניו לקרב. שני הצדדים גייסו צבאות, ג'אמוקה גייס צבא של 30,000 חיילים בשנת 1190 וטמוג'ין גם כן גייס צבא של 30,000 חיילים, לערך. באותו קרב, ג'אמוקה יצא כשידו על העליונה וחסידיו של טמוג'ין נסוגו. אולם זה לא ידוע כיצד הקרב התפתח. לאחר שניצח, ג'אמוקה ביצע אחד ממעשי הנקמה האכזריים ביותר שאי פעם תועדו בסטפה. לפי ספר ההיסטוריה הסודית, ג'אמוקה הרתיח 70 גברים צעירים שנפלו בשבי בקדרות בעודם בחיים. האכזריות שגילה ג'אמוקה כלפי שבויים גרמה לנטישתם של 10,000 מחסידיו לצד של טמוג'ין לאחר הקרב. הקרב נחשב לנקודה מכרעת בעלייתו של טמוג'ין, שהפסיד את הקרב, אך הרוויח תמיכה ציבורית רבה בקרב המונגולים, שחששו יותר ויותר מאכזריותו של ג'אמוקה. עם פחות מ־20,000 איש לצידו, ג'אמוקה לא יכל היה יותר לאתגר את טמוג'ין בסביבה של נהר החרלן, ונסג מזרחה יותר.
הפיכה לח'אן (1177–1191) > הכתרה כח'אן

בקיץ של שנת 1189, שמונה שנים אחרי שנפרד מג'אמוקה, טמוג'ין בן ה־27 החליט לנסות להשיג את תואר הח'אן, בתקווה שברגע שיתבע את התואר, הוא ימשוך יותר מאנשיו של ג'אמוקה לצידו ויהפוך את התביעה לנבואה המגשימה את עצמה. אם לא, התביעה אולי תעורר לפחות מאבק סופי בין טמוג'ין וג'אמוקה ותוביל לפתרון מוחלט יותר לטענות היריבות. טמוג'ין זימן את חסידיו ליד ה־Blue Lake במונגוליה, שם הם ניהלו את האספה המסורתית שנקראת קורילטאי. משפחות, שושלות ושבטים הצביעו לטובת טמוג'ין בכך שנכחו בלבד. נוכחותם שימשה כאישור רשמי להיותו של טמוג'ין ח'אן. כעת טמוג'ין היה הח'אן של קונפדרציית החמאג מונגול, אותה קונפדרציה שאחד משבטיה נטש אותו ואת משפחתו לפני 16 שנים.
מספר גדול מהשושלות של הסטפה, אולי אפילו רוב, עדיין תמכו בג'אמוקה. השבט של טמוג'ין שכעת הורכב ממשפחתו, חבורה נאמנה של חברים ועוד מספר משפחות מפוזרות, היה קטן ביחס לשבטים אחרים בסטפה וטמוג'ין עדיין היה וסאל לטוגרול חאן (אונג חאן), שהיה הח'אן של שבט הקרייטים. על מנת להראות שהתפקיד החדש שלו (כח'אן) לא יהווה אתגר לטוגרול, טמוג'ין שלח שליח למנהיג הקרייטי כדי להצהיר מחדש על נאמנותו לאונג חאן ולבקש את ברכתו. השליח של טמוג'ין הסביר בקפידה שכל מה שחיפש טמוג'ין היה לאחד את כל השבטים המונגולים המפוזרים תחת מנהיגותו של אונג חאן ושבט הקרייטים שלו. אונג חאן הסכים ונראה שהיה מודאג רק מעט על איחוד המונגולים כל עוד הם נשארו נאמנים אליו. בכך שעודד את השאיפות של שני היריבים, טמוג'ין וג'אמוקה, אונג חאן הפנה אותם אחד נגד השני במטרה לשמור על שניהם חלשים ותחת שליטתו כח'אן של הקרייטים.
הפיכה לח'אן (1177–1191) > שנות ההעלמות (1187–1196)

משנת 1187, השנה בה טמוג'ין הפסיד את קרב דאלאן בלג'וט, ועד שנת 1196, השנה בה טמוג'ין פשט על הטטרים בעזרתו של טוגרול, מיקומו של טמוג'ין ומעשיו אינם ידועים. ספר "ההיסטוריה הסודית" ושאר מקורות לא דיווחו על מה שעשה טמוג'ין, לפחות לא באופן ברור, בשנים 1187–1196. זה הוביל למספר תאוריות: תאוריה אחת אומרת כי טמוג'ין, בפשטות, ביזבז את אותן שנים בלבנות את כוחו מחדש לאחר ההפסד לג'אמוקה. לא היו אירועים משמעותיים באותן שנים, ובשנת 1196 כבר רואים שעמד בראש צבא נגד הטטרים, מה שמוכיח שהוא עשה משהו באותן שנים. תאוריה אחרת טוענת כי ספר ההיסטוריה הסודית אינו מדייק בנוגע לתאריכים וכרונולוגיה, ואומרת שהתאריכים האמיתיים קרובים יותר אחד לשני, ככה שלמעשה לא באמת היה פער בין השנים. תאוריה נוספת אומרת כי טמוג'ין, לאחר ההפסד בדאלאן בלג'וט, ברח לשושלת ג'ין בשביל הגנה. הוא ביזבז שנים בניסיון להשיג כמה שיותר תמיכה בשושלת ג'ין. אחת העובדות התומכות בתאוריה הזו היא הדחתו של טוגרול חאן, שהיה בן הברית החזק ביותר של טמוג'ין, על ידי אחיו מהשליטה בשבט הקרייטים, בערך באותו זמן בו טמוג'ין הפסיד בדאלאן בלז'וט.