stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רבייה וגטטיבית
ייחורים > גורמים המשפיעים על התפתחות הייחור

הורמוני צמיחה, גודל הייחור וגיל הצמח.
הורמוני צמיחה: אוקסין - המעודד יצירת שורשים ונוצר בעלים ובפקעות, וציטוקינין - המעודד יצירת ענפים ומדכא יצירת שורשים.
גיל הצמח: ענפים צעירים משרישים טוב יותר מענפים בוגרים משום שיש בהם את ההורמונים הנדרשים.
ייחורים > גורמים חיצוניים

חום, לחות, אור, אוויר, מינרלים, עונתיות, חומרי הזנה, וסוג המצע.
חומרי הזנה: סוכר דרוש לחלוקת תאים ולבניית הדופן. הסוכר נוצר בעלים ומוזרם לבסיס הייחור, עקב כך, חשוב להשאיר מספר עלים ולהוסיפו לבסיס הייחור. חנקן דרוש ליצירת DNA וחלבון. עודף חנקן יעודד ענפים אך יפגע בהשתרשות.
עונתיות: לעונה השפעה על כמות הורמוני הצמיחה וחומרי ההזנה המצטברים בצמח. צמח בתרדמה אינו מעביר את ההורמונים הדרושים להתפתחות הייחור.
מים: ניתוק הייחור מצמח האם גורם לניתוק ממים. יש לספק מים, להעלות לחות, ולצמצם את מספר העלים אשר מאבדים מים דרך הפיוניות.
חום: החום האידיאלי הוא בין 15–20 מעלות. חום גבוה מדי מעכב צמיחת שורשים ומעודד צמיחת ענפים או מייבש את הייחור. גם קור יעכב את התפתחות הייחור.
אור: ייחורי ענפים ללא עלים משתרשים טוב יותר בחושך. אור חזק גורם להתפרקות האוקסין ולאיבוד גבוה יותר של מים (התייבשות הייחור).
מצע: יש לספק אוורור טוב, לחות קבועה ובסיס לאחיזת השורשים (כבול וורמיקוליט מספקים את כל התנאים).
הברכה

שיטה המאפשרת יצירת שורשים מן הענף בעודו קשור לצמח האם. על ידי חיתוך קל בתחתית הענף אף גורמים להאצת ההשרשה. לאחר ההשרשה הענף בעל השורשים ינותק ויועבר לגידול בקרקע.
שיטות הברכה שונות
תילול (ריבוי כנות של עצי פרי): יוצרים תל מסביב לענפים צעירים. החושך ולחות המצע מעודדים צימוח שורשים.
הברכת אוויר (עצי פיקוס): הכנסת קצה ענף למצע לח.
שלוחות (תות שדה): גבעולים שצומחים אופקית ומצמיחים שורשים וניצנים נוספים
חוטרים

חוטרים (תמר, בננה ואננס): אלה ענפים צדדים המתפתחים מבסיס הגזע של צמח האם. הם מופרדים מצמח האם ונשתלים כצמחים עצמאיים.
חוטרים מופיעים בדרך כלל בתגובה לפגיעה בגבעול הראשי של הצמח ומתפתחים מניצן חיקי בבסיס הגבעול.
פקעות ובצלים

פקעת: גבעול מקוצר ומעובה. פקעת ישנה מצמיחה פקעת חדשה + פקעיות. ניתן להפריד ביניהם ולקבל גידול של צמחים חדשים (תפוח אדמה, נורית).
בצל: גבעול קצר מעובה הנושא אמיר המוקף גלדים (עלים). מניצנים שבגבעול הבצל מתפתחים בצלצולים חדשים הניתנים להפרדה ולגידול (נרקיסים, שושנים, יקינתון).
צמחים אשר להם בצל או פקעת, נקראים גאופיטים. איברים תת-קרקעיים אילו משמשים כמאגר מזון וכאמצעי לרבייה וגטטיבית.
ריבוי בתרביות רקמה

קבלת צמחים שלמים לאחר גידול קטעי צמח (פיסת עלה, קודקודים, שורש וכדומה) על מצע מזון מלאכותי, סטרילי ובתנאים מבוקרים של טמפרטורה ולחות.
מחלקי הצמח מתפתח קאלוס (צבר של תאים לא ממוינים) וממנו מתפתחים שורשים ונצר.
יתרונות:
ריבוי מהיר של צמחים (שיבוטים) מקטע זעיר או מזרעים, לצרכים כלכליים או מחקריים (טיפוח זנים). לדוגמה: גידול פרוטופלסטים שעברו הכלאה ויצרו מין חדש, תאים צמחיים שהוחדר להם גן המקודד לתכונה חדשה (הנדסה גנטית), בעיות ברבייה מינית, ייחורים, ועוד.
קבלת צמחים “נקיים” ממחלות. נגיפים עוברים בדרך כלל דרך צינורות ההובלה. ברקמות מריסטמטיות (לא ממוינות) אין צינורות הובלה. לכן גידול קודקודי צמיחה בתרבית רקמה בתנאים סטריליים מאפשר קבלת צמחונים נקיים ממחלות.
חיסכון בשטח גידול יקר, הפחתה בריסוסים ובהוצאות השיווק והעברה למרחקים.
אין תלות בעונות השנה לגידול, בגלל התנאים המבוקרים במעבדה.
אפשרויות רבות להשבחה גנטית מהירה.
המצע מכיל: מים, חמצן, סוכר, חומצות אמינו, מינרלים (חנקן, אשלגן, זרחן, סידן ועוד), מווסתי צמיחה (אוקסין להצמחת שורשים וציטוקינין להצמחת הנצר) וויטמינים.
חסרונות הרבייה הווגטטיבית

צמחים שנוצרים ברבייה וגטטבית מצמח מקור אחד או מתא מקור אחד הם שיבוטים בעלי מטען גנטי זהה, ולכן הם עלולים להיפגע ביתר קלות ממחלות. כאשר לא קיימת שונות גנטית בין הצמחים, אם יש מזיק שפוגע בצמח אחד, כל הצמחים האחרים שמטענם הגנטי זהה ייפגעו גם הם בסבירות גבוהה.
ניתן לראות כי מבחינה אבולוציונית יש יתרון לצמחים הנוצרים ברבייה זוויגית, באמצעות זרעים, ולכן צמחים רבים משקיעים משאבים יקרי ערך על מנת להתרבות בדרך זו.
הערות שוליים

↑  המדריך לייחור צמחים: איך להשריש ענף ומה אפשר לגדל במים, באתר Plantitaבלוג, ‏מאי 2023
↑  Nikki Walters, The Effects of Too Much Nitrogen in Plants, ehow
↑  אסתי אנגל, לקסיקון מפה - ביולוגיה, תל אביב: מפה, 2007, עמ' 102
↑  T. Murashige, [https://www.annualreviews.org/doi/abs/10.1146/annurev.pp.25.060174.001031?journalCode=arplant.1 Plant Propagation Through Tissue Cultures

 1974 25:1, 135-166], Annual Review of Plant Physiology 25(1), 1974, עמ' 135-66
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563769705171  GND: 4137214-1  LCCN: sh97003502  NDL: 00561877  NKC: ph187989 
רבייה וגטטיבית באמצעות שלוחות של עשב בנחל זוויתן ברמת הגולן.
חורבת מנים

| --- | --- |

 מידות
 שטח:  0.0397 קמ"ר 
 היסטוריה
 נבנה:  2002 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°51′53″N 35°32′10″E﻿ / ﻿32.864722°N 35.536111°E﻿ / 32.864722; 35.536111
  (למפת הגליל העליון מוגדלת) חורבת מנים(למפת הגליל העליון רגילה) חורבת מנים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חורבת מנים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חורבת מנים
 
חורבת מנים
עיטור מהארמון
חוּרְבַּת מִנִים, הידועה גם בשמה הערבי חִ'רְבַּת אל-מִנְיָה, היא אתר ארכאולוגי השוכן בבקעת גינוסר, דרומית לעין שבע וצפונית לקיבוץ גינוסר, בצפון מערב הכנרת. האתר מכיל ממצאים ממספר תקופות, שהחשוב שבהם הוא ארמון אומיי. האתר והשטח סביבו (39.7 דונם סה"כ) הוכרז גן לאומי ב-28 בפברואר 2002, אך אינו מוסדר לקבלת מבקרים.
בסמוך לארמונות נמצאים שרידי מרחצאות ביזנטיים, וכ-400 מטרים צפונה לארמונות שוכן ח'אן אל-מניה, שתקופתו מאוחרת לארמונות.
חקר האתר

ארמון מיניה מתקופת בית אומיה והחורבות שלידו היו ידועים כבר לראשוני חוקרי ארץ ישראל. אדוארד רובינסון זיהה את המקום ככפר נחום.
כ-30 שנה מאוחר יותר ביקרו חברי הקרן לחקר ארץ ישראל במהלך הסקר של ארץ ישראל המערבית. הם ערכו חפירות קלות במקום ולא הצליחו למצוא שום מבנה רב ממדים. חלקם הסכימו עם הערכתו של רובינסון כי מדובר באתרו של כפר נחום, וכך נותר הדבר עד סוף המאה ה-19,
 עת התגלה כפר נחום האמיתי במקום אחר.
בין השנים 1932–1939 חפרו באתר שלוש משלחות גרמניות. משלחת מעורבת, ישראלית-אמריקאית-צרפתית במימון אוניברסיטת מישיגן ובניהול ז'אן פרו, נערכה ב-1959. ב-2005 הגיעה למקום משלחת חדשה מטעם האוניברסיטה העברית.
עם תחילת החפירות הארכאולוגיות, התגלה מבנה מפואר, שבתחילה הייתה נטייה לסווגו כמבנה רומאי, אולם עם הזמן התברר כי למעשה מדובר בארמון אומיי, אחד מתוך שרשרת של ארמונות כאלו במרחב הישראלי-סורי הידועים כמצודות המדבר.
תיאור הארמון

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
לקריאה נוספת

מרים רוזן-איילון, "ח'רבת אל־מיניה", בתוך: חיים זאב הירשברג (עורך), כל ארץ נפתלי, החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, ירושלים, תשכ"ח
הערות שוליים

↑  Edward Robinson and Eli Smith, Biblical researches in   Palestine, Mount Sinai, and Arabia Petraea, John Murray, London, 1841, pp. 288-295
↑  Claude R. Condor & Horatio H. Kitchener, The Survey of Western Palestine Vol I, Palestine Exploration Fund, London, 1881, pg. 403
↑  יואש ידידיה, ארמון נשכח על חוף הכנרת, על המשמר, 21 באוגוסט 1959
עזריה אלון, "על שפת ים כנרת", למרחב, 2 באוקטובר 1959
|  גנים לאומיים בישראל |
| --- | --- | --- |
| הגולן והגליל | אושא • אכזיב • ארבל • בית הכנסת בכפר נחום • בית שערים • ברעם • הר תבור • חורשת טל • חורבת מנים • חמת טבריה • חצור • כוכב הירדן • כורזים • כורסי • כפר נחום • מבצר יחיעם • מבצר נמרוד • מונפור • נחל צלמון • סוסיתא • ציפורי • קרני חיטין • ראש הנקרה • שדה עמודים • שמרון • תל חי • תל יודפת • תל צפצפות • תל קדש |  |
| השרון והשומרון | אביחיל • אפולוניה • בית אלפא • בית שאן • גן השלושה • הר גריזים • הר הכרמל • חוף גדור • חוף השרון • מבצר קאקון • מעיין חרוד • נחל אלכסנדר • נחל מהר"ל • נחל נדר • סידנא עלי • פארק השרון • צור נתן • קיסריה • שומרון • תל דור • תל מגידו • תל שקמונה |  |
| יהודה ומישור חוף יהודה | בית גוברין • בית עיטאב • גן המלך • הגן הבוטני הלאומי • הגן הלאומי והאוניברסיטאי ע"ש טבצ'ניק • הר צובה • הרודיון • הרי יהודה • חוף פלמחים • גבעות הכורכר נס ציונה • ירקון • מאוזוליאום מזור • מגדל אפק • מורדות הר הצופים • מערות סמך • מערות חזן • נבי סמואל • נחל רובין • סובב חומות ירושלים • עין חמד • עמק צורים • קומראן • תל גזר • תל חברון • תל לכיש • תל צפית |  |
| הנגב | אנדרטת חטיבת הנגב • אשכול • אשקלון • גן הפסלים • ממשית • מצדה • ניצנה • עבדת • עין עבדת • עתיקות עין גדי • שבטה • תל באר שבע • תל ערד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007356505105171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מקגייוור

| --- | --- |

ריצ'רד דין אנדרסון בתפקיד מקגייוור
 סוגה:  פעולה / הרפתקאות
 יוצרים:  לי דייוויד זולוטוף 
 שחקנים:  ריצ'רד דין אנדרסון   דנה אלקר   ברוס מקגיל
 פרסים:  פרס BMI לקולנוע ולטלוויזיה, פרס ג'נסיס 
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  7 
 מספר פרקים:  139   2 סרטי טלוויזיה
 הפקה
 הפצה:  CBS מדיה ונצ'רס 
 אתר צילומים:  Qube 
 מוזיקה:  רנדי אדלמן 
 אורך פרק:  45 דק' 
 שידור
 רשת שידור:  ABC 
 רשת שידור בישראל:  הערוץ הראשון   ערוץ המזרח התיכון   AXN   סטאר וורלד
 תקופת שידור מקורית:  29 בספטמבר 1985 – 21 במאי 1992 
 קישורים חיצוניים
 macgyverglobal.com
 דף התוכנית ב-IMDb
 
מקגייוור (אנגלית: MacGyver, ‏האזנהקובץ:En-us-MacGyver.ogg‏Ⓘ‏) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית ששודרה בשנים 1985–1992 ברשת ABC. גיבורה הוא סוכן חשאי בשם אנגוס מקגייוור המגולם על ידי השחקן ריצ'רד דין אנדרסון. הסדרה נוצרה על ידי לי דייוויד זלוטוף והופקה על ידי הנרי וינקלר.
הסדרה שודרה בארצות הברית מ-29 בספטמבר 1985 עד ל-21 במאי 1992 על ידי רשת השידור ABC וכללה 139 פרקים. שני סרטי טלוויזיה נוספים הופקו בשנת 1994. הסדרה צולמה ברובה בוונקובר שבקולומביה הבריטית בקנדה.
בישראל שודרה הסדרה במקור בערוץ הראשון ושודרה מאז בערוצים רבים נוספים.
ב-2016 עלה ברשת CBS עיבוד חדש לסדרה "מקגייוור" בו מככב לוקאס טיל, והיא משודרת בישראל בערוץ yes Action.
עלילת הסדרה

הסדרה מתרכזת בדמותו של אנגוס מקגייוור, המשמש בתחילת הסדרה כסוכן מיוחד בשירות ארצות הברית, ומאוחר יותר משרת כסוכן של מוסד רב-עוצמה וממשלתי-למחצה המכונה "ארגון הפיניקס". יעדיו ומפעיליו של ארגון זה נותרים לא ברורים במשך כל הסדרה, ואולם האחראי והמפעיל הישיר של מקגייוור, פיטר ת'ורנטון (שגילם השחקן דנה אלקר) מופיע בפרקים השונים. תכונתו הבולטת ביותר של מקגייוור, בה מתרכזת הסדרה, היא מציאת פתרונות יצירתיים לבעיות שונות הכוללים לרוב פתרונות מדעיים ואלתורים הנדסיים-טכנולוגיים באמצעים פשוטים כגון אולר שווייצרי, מהדק ניירות ועוד.
מקגייוור מתנגד בתוקף לאלימות ולפגיעה בסביבה. הוא לעולם אינו משתמש בנשק חם כתוצאה מטראומת ילדות שעבר, בה מת חברו הטוב בשל משחק בנשק. בהתאם לקו זה, מתנגד מקגייוור גם לשתיית אלכוהול, פגיעה בטבע וכדומה.
סקירת הסדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 22 | 22 | 29 בספטמבר 1985 | 7 במאי 1986 |
|  | 2 | 22 | 22 | 22 בספטמבר 1986 | 4 במאי 1987 |
|  | 3 | 20 | 20 | 21 בספטמבר 1987 | 9 במאי 1988 |
|  | 4 | 19 | 19 | 31 באוקטובר 1988 | 15 במאי 1989 |
|  | 5 | 21 | 21 | 18 בספטמבר 1989 | 30 באפריל 1990 |
|  | 6 | 21 | 21 | 17 בספטמבר 1990 | 6 במאי 1991 |
|  | 7 | 14 | 14 | 16 בספטמבר 1991 | 21 במאי 1992 |
הדמויות > הדמויות הראשיות

אנגוס מקגייוור (ריצ'רד דין אנדרסון) – גיבור פעולה אופטימי ואינטליגנטי באופן יוצא דופן אשר תמיד יעדיף בכל אפשרות לפתור סכסוכים מבלי להשתמש באמצעים אלימים. כאמור, הוא מסרב לשאת או להשתמש באקדח עקב תאונת ילדות בה גרם למותו של חבר באקדח. גם במקרים בהם ההמצאות המאולתרות שלו משמשות להתקפת יריבים עוינים, הוא תמיד עושה זאת מתוך הגנה עצמית, ובמידת האפשר, ינסה להשבית את יריבו ולהימנע מלגרום למותו. מקגייוור שירת בצבא ביחידה לסילוק פצצות ולחם במלחמת וייטנאם.
פיטר ת'ורנטון (דנה אלקר) – הבוס של מקגייוור והחבר הכי טוב שלו. בנוסף לשליחת מקגייוור לפעולות שונות, לאורך הסדרה פיט נאלץ פעמים רבות לחלץ את מקגייוור ממצבים שונים. לקראת סוף הסדרה דנה אלקר חלה בגלאוקומה ואיבד את מאור עיניו. התסריטאים החליטו לשלב פרט זה בסדרה, וכך גם ת'ורנטון הלך והתעוור.
הדמויות > דמויות חוזרות ונשנות

הסדרה התאפיינה בהופעות חוזרות ונשנות של מספר דמויות אורח:
ג'ק דלטון (ברוס מקגיל) – ידיד נוסף של מקגייוור, הנוטה גם הוא לסבך את מקגייוור בצרות כנגד רצונו. שקרן פתולוגי המזוהה בקריצה בלתי נשלטת כשהוא משקר. מחפש תמיד דרכים קלות להתעשר וגורר את מקגייוור נגד רצונו איתו. כל הדרכים הללו מתגלות כמסוכנות ונכשלות כאשר הוא ומקגייוור ניצלים בעור שיניהם מהאסונות אליהם הביא אותם דלטון (ובעיקר בזכות תושייתו של מקגייוור). לפני תחילת הסדרה, הפעיל רשת מוניות בה עבר מקגייוור כנהג, אך לאחר שמכוניתו הושמדה על ידי מרדוק, עבר מקגייוור לעבוד עבור ת'ורנטון.
מרדוק (מייקל דה-בר) – אחד מאויביו המוכשרים ביותר של מקגייוור. רוצח שכיר ואמן תחפושות. המפגש הראשוני ביניהם היה כשמקגייוור הסיע את פיטר ת'ורנטון (כשהשניים טרם הכירו) למקום בו קיווה לתפוס את מרדוק. התוכנית לא עלתה יפה, והם מצאו את עצמם בני ערובה בידי הרוצח, ונמלטו רק בזכות חשיבתו המהירה של מקגייוור. מרדוק נוטה לזייף את מותו, ובסוף כל פרק בו הופיע נראה כאילו מצא את מותו תוך כדי קריאה בשמו של מקגייוור. (לרוב תוך נפילה לתהום) עם זאת, לעולם לא מוצאים את גופתו, והוא מופיע בשנית מספר שנים לאחר מכן כשהוא מחפש נקמה.
פני פארקר (טרי האטצ'ר) – ידידה של מקגייוור, בעלת כישרון יוצא מן הכלל לסבך את עצמה ואת מקגייוור בצרות. הם נפגשו במזרח אירופה באחד הפרקים, כאשר ניסתה להיעזר בו כדי להתגונן מפני פושע שרדף אחריה.
הארי ג'קסון (ג'ון אנדרסון) – סבו של מקגייוור. כשהוא מופיע לראשונה בסדרה, הם רחוקים מאוד, כיוון שלא היו בקשר מאז מות אמו של מקגייוור (הארי לא היה מעוניין לראות את מקגייוור, כיוון שהזכיר לו את בתו). בעל תושייה רבה כשל נכדו, והשניים מוצאים עצמם נאבקים על חייהם מספר פעמים לאורך הסדרה (כתוצאה מכך, מתקרבים השניים, ונעשים חברים קרובים).
השפעות על התרבות

השם מקגייוור הפך לכינוי נפוץ לאלתור, בייחוד בהקשר של פתרון בעיות בעזרת חפצים יומיומיים.
אזכורים בתרבות

בתחילת שנות התשעים תוכנית הסאטירה הישראלית "זהו זה!", עשתה פרק שלם אשר כולו פרודיה על "מקגייוור".
בסדרה "הסימפסונים" אחיותיה של מארג' מאוהבות במקגייוור, לא מפסידות אף פרק מהסדרה, ובאחד מפרקי הסמפסונים אף חוטפות את ריצ'רד דין אנדרסון המגלם אותו.
בפרק הראשון של הסדרה סטארגייט SG-1, פונה קפטן קרטר אל קולונל ג'ק אוניל (המגולם על ידי אנדרסון) ומשתמשת בביטוי "macgyverize".
ריצ'רד דין אנדרסון כיכב בפרסומת ששודרה בסופר בול 2006 בתור מקגייוור (על אף שזה לא מצוין).
ישנו סרט פארודיה בכיכובו של צוות SNL הנקרא מקגרובר.
בתוכנית הטלוויזיה "הקומדי סטור" מופיעה דמותו של מקגייוור, אשר נוטה ליצור כל מיני דברים מקופסאות שימורים. את דמותו של מקגייוור גילם רובי דואניאס.
בתוכנית מכסחי המיתוסים שידרו כמה תוכניות אשר בדקו האם ניתן לשחזר במציאות את ההמצאות שהופיעו בתוכנית הטלוויזיה.
הערות שוליים

↑  Wesley A. Britton, Spy television, Westport, Conn: Praeger, 2004, The Praeger television collection, עמ' p. 212, ISBN 978-0-275-98163-1
↑  Rich, John, Warm Up the Snake: A Hollywood Memoir, 2006, עמ' p. 167, ISBN [[מיוחד:משאבי ספרות חיצוניים/ISBN 0-472-11578-2|ISBN 0-472-11578-2]]
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb123101500 (data)
שגריר רוסיה בארצות הברית

| --- | --- |

 איוש נוכחי:  אלכסנדר דרצ׳ייב
 תאריך כניסה לתפקיד:  6 במרץ 2025
 דרכי מינוי:  מינוי בצו נשיאותי
 תחום שיפוט:  ארצות הברית ארצות הברית
 כפוף:  לשר החוץ
 מעון:  ארצות הבריתבית פולמן, רחוב 16 צפון מערב, וושינגטון הבירה 38°54′16″N 77°2′9″W﻿ / ﻿38.90444°N 77.03583°W﻿ / 38.90444; -77.03583
 מושב המשרה:  שדרות וויסקונסין 2650, וושינגטון
 ייסוד המשרה:  17 באוגוסט 1808
 איוש ראשון:  אנדריי דשקוב
 http://www.russianembassy.org
 
שגריר רוסיה בארצות הברית הוא הנציג הרשמי של הפדרציה הרוסית בארצות הברית. השגריר הראשון של ארצות הברית ברוסיה היה אנדריי דשקוב שכיהן כשגריר בשנים 1808–1817.
ממלא מקום השגריר הנוכחי מאז אוקטובר 2024 הוא אלכסנדר קים.
בית פולמן

| --- | --- |
 :  ראו גם – שגרירות רוסיה בוושינגטון
בית פולמן הוא שמו ההיסטורי של בית אשתו של ג'ורג' פולמן וכיום משמש כמעון המגורים של שגריר רוסיה בארצות הברית (The Russian ambassador's residence in Washington, D.C.). הבניין ממוקם ברחוב 16 צפון מערב 1125 בוושינגטון הבירה. הוא נבנה בשנת 1910 כביתה של אשת התעשיין ג'ורג' פולמן.
הבניין שימש כביתם של פרנק לואדן ונטלי האריס, רעייתו של המהנדס ג'ון הייס האמונד. בשנת 1913 הפך הבית לשגרירות הרוסית בוושינגטון הבירה והמבנה שימש כשגרירות רוסיה וברית המועצות עד שנת 1994 עת עברה השגרירות למבנה חדש ומבנה זה הפך למעון המגורים של השגריר.
בתקופת המלחמה הקרה היה נתון הבית למעקב שירותי הביון האמריקאים, לאחר שחשודים רבים בריגול נכנסו לשגרירות לצורך העברת מידע חשאי לידי הסובייטים, כדוגמת ג'ון אנתוני ווקר ורונלד פלטון שמכרו סודות לסובייטים.
בשנת 1989 נערך טקס קבלת פנים בשגרירות לסופר טום קלנסי ולמוזמנים נוספים. בשנת 1991 נערכו הפגנות בשערי השגרירות על רקע כניסת כוחות צבא סובייטים לליטא שביקשו למנוע את הכרזת העצמאות של ליטא.
השגרירות

שגרירות רוסיה בארצות הברית (Посольство Российской Федерации в США) היא מבנה בשדרות ויסקונסין 2650 צפון מערב בוושינגטון הבירה.
השגרירות נמצאת בגבעות אלטו, שטח שהוחכר לידי ממשלת ברית המועצות למשך 85 שנה על פי הסכם שנחתם בשנת 1967 בין ברית המועצות לארצות הברית. ב-1972 נחתם הסכם דומה עם תנאים דומים לצורך שגרירות ארצות הברית במוסקבה בארבאט.
בניין השגרירות תוכנן על ידי האדריכל הסובייטי מיכאיל פוסוחין ועיצובו הושפע ממבנה ארמון הקרמלין הגדול וממבנים שונים במוסקבה. בית המגורים, בית הספר, גן הילדים ומתחמי הספורט נבנו בשנת 1970. בשנת 1985 הושלמה הבנייה.
בשנות ה-80, ה-FBI וה-NSA בנו תעלה מתחת לשגרירות לצורך איסוף מודיעין, אך בסופו של דבר לא נעשה שימוש בתעלה לצורך זה, לאחר שסוכן ה-FBI רוברט הנסן חשף את תוכנית בניית התעלה לקג"ב. בשנת 1985 המרגל ויטלי יורצ'נקו הסגיר עצמו חזרה לידי הקג"ב כשנכנס בשערי השגרירות.
בספטמבר 1994, בעת ביקורו של נשיא רוסיה בוריס ילצין בארצות הברית, הוא חנך יחד עם נשיא ארצות הברית ביל קלינטון את המבנה החדש של השגרירות הרוסית ומאז שוכנת שם השגרירות, ואילו מבנה השגרירות ברחוב 16 צפון מערב 1125 בוושינגטון הפך למעון המגורים של השגריר.
עקב חוסר שביעות רצון ציבורית ממדיניות החוץ הרוסית, מול שערי השגרירות נערכו הפגנות ומחאות שונות נגד הממשל הרוסי.
שגרירי רוסיה בארצות הברית > שגרירי האימפריה הרוסית בארצות הברית

| שם | דיוקן | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- | --- |

| אנדריי דשקוב |  | 17 באוגוסט 1808 - מרץ 1811 |  |
| פיודור פאלן |  | 1 באפריל 1809 - יולי 1811 |  |
| אנדריי דשקוב |  | 11 ביולי 1811 - 13 במאי 1817 |  |
| פיוטר פולטיקה | ‏ | 1817 - 1822 |  |
| פיודור טייל ואן סראסקרקן | ‏ | 1822 - 1826 |  |
| פאבל קרידנר |  | 1826 - 1837 |  |
| אלכסנדר בודיסקו |  | 1837 - 11 בינואר 1854 | נפטר בעת מילוי תפקידו |
| אלכסנדר מדם |  | 9 בפברואר 1854 - מרס 1854 | מונה רשמית, אך עקב פרוץ מלחמת קרים לא נסע לארצות הברית |
| אדוארד דה סטייקל | ‏ | 12 במרס 1854 - 20 בפברואר 1869 |  |
| קונסטנטין קטקאזי |  | 1869 - 1872 |  |
| הנריך אופנברג |  | 18 בינואר 1872 - 1 בפברואר 1875 |  |
| ניקולאי שישקין | ‏ | 25 במרץ 1875 - 14 ביוני 1880 | לימים כיהן כשר החוץ הרוסי |
| מיכאיל ברתולומיי |  | יוני 1880 - 12 בינואר 1882 |  |
| קארל סטרובה |  | ינואר 1882 - יולי 1892 |  |
| גריגורי קנטאקוזן |  | 28 ביולי 1892 - 31 באוקטובר 1895 |  |
| ארנסט קוצבו |  | 31 אוקטובר 1895 - 28 באוקטובר 1897 |  |
| הרוזן ארתור קאסיני | ‏ | 6 בנובמבר 1897 - 1904 |  |
| רומן רוזן | ‏ | 1904 - 1911 |  |
| גאורגי בחמטייב | ‏ | 1911 - 3 במרץ 1917 |  |
| בוריס בחמטייב | ‏ | מרץ 1917 - 30 ביוני 1922 | כיהן כנציג ממשלת המעבר הרוסית בארצות הברית וממונה על היחסים |
שגרירי רוסיה בארצות הברית > שגרירי ברית המועצות בארצות הברית

| שם | דיוקן | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- | --- |

| מקסים ליטבינוב | ‏ | 1918 - 1919 | כיהן כנציג דיפלומטי של רוסיה הסובייטית. לימים מונה לתפקיד שר החוץ הסובייטי |
| לודוויג מרטנס |  | מרץ 1919 - ינואר 1921 |  |
| בוריס סקווירסקי |  | 1921 - 1933 | נציג דיפלומטי של רוסיה הסובייטית וברית המועצות |
| אלכסנדר טרויאנובסקי |  | 20 בנובמבר 1933 - 1 באוקטובר 1938 | שגריר ברית המועצות הראשון, לאחר שכוננו יחסים בין המדינות |
| קונסטנטין אומאנסקי | ‏ | 11 במאי 1939 - 5 בנובמבר 1941 | קודם לכן כיהן משנת 1938 כממונה על היחסים |
| מקסים ליטבינוב | ‏ | 1941 - 1943 | חזר לארצות הברית, הפעם כשגריר ברית המועצות |
| אנדריי גרומיקו | ‏ | 1943 - 1946 | כיהן לימים כשר החוץ הסובייטי במרבית תקופת המלחמה הקרה |
| ניקולאי נובִיקוֹב |  | אפריל 1946 - אוקטובר 1947 | נודע במברק נוביקוב ששלח |
| אלכסנדר פאניושקין |  | 25 באוקטובר 1947 - 12 ביוני 1952 | עמד בראש ענף הביון הסובייטי בשנים 1954–1955 |
| גאורגי זארובין |  | 14 ביוני 1952 - 7 בינואר 1958 |  |
| מיכאיל מנשיקוב |  | ינואר 1958 - 4 בינואר 1962 | כיהן כשר לקשרי מסחר |
| אנטולי דוברינין |  | ינואר 1962 - 19 במאי 1986 |  |
| יורי דובינין |  | מאי 1986 - 15 במאי 1990 | כיהן כסגן שר החוץ הרוסי בשנים 1994 - 1996 |
| אלכסנדר בסמרטניך |  | מאי 1990 - 15 בינואר 1991 | כיהן כשר החוץ הסובייטי בשנת 1991 |
שגרירי רוסיה בארצות הברית > שגרירי הפדרציה הרוסית בארצות הברית

| שם | דיוקן | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- | --- |

| ויקטור קומפלקטוב |  | 15 במרץ 1991 - 24 בינואר 1992 |  |
| ולדימיר לוקין | ‏ | ינואר 1992 - יולי 1994 |  |
| יולי וורונצוב |  | 23 ביולי 1994 - 16 בדצמבר 1998 |  |
| יורי אושקוב | ‏ | דצמבר 1999 - 31 במאי 2008 |  |
| סרגיי קיסליאק |  | 26 ביולי 2008 - 22 ביולי 2017 |  |
| דמיטרי גונצ'ר |  | 23 ביולי - 21 באוגוסט 2017 | ממלא מקום |
| אנטולי אנטונוב |  | ‏ 21 באוגוסט 2017 - 5 באוקטובר 2024 | כיהן קודם לכן כסגן שר ההגנה וסגן שר החוץ |
| אלכסנדר קים |  | 23 ביולי - 10 באוקטובר 2024 | ממלא מקום |
ראו גם

יחסי ארצות הברית–רוסיה
הערות שוליים

↑  http://www.thedctraveler.com/2006/11/come-in-from-the-cold-the-old-russian-embassy/
↑  The New York Times, Washington Talk: The Soviet Embassy; The Thaw of Glasnost Warms Social Circuit, 15.03.1989
↑  http://www.highbeam.com/doc/1P2-1045131.html
↑  The Russian Federation Embassy, 2011-10-05
↑  Embassy of the Russian Federation, Washington, DC : Reviews and maps - Yahoo! Local, Local.yahoo.com, 2011-11-18
↑  U.S. Thinks Agent Revealed Tunnel At Soviet Embassy - New York Times, Nytimes.com, 2001-03-04
↑  U.S. officials were given tours of Soviet Embassy spy tunnel - Washington Post, The Russia Journal, 2001-03-10
↑  Kelly, James (2005-04-18). "The Spy Who Returned to the Cold". TIME. נבדק ב-2011-11-18.
↑  Grass, Mike (2004-09-10). "An Obituary: Yurchenko's Au Pied du Cochon". DCist. אורכב מ-המקור ב-2013-04-24. נבדק ב-2011-11-18.
↑  Washington, The (2002-06-06). "No secrets on cloak & dagger circuit". Washington Times. נבדק ב-2011-11-18.
↑  "National Demonstration in Washington Protests Russian Interference in Ukraine". UCCA. 2010-06-24. אורכב מ-המקור ב-2011-10-02. נבדק ב-2011-11-18.
↑  http://www.thedailybeast.com/articles/2012/08/13/amnesty-international-s-pussy-riot-concert-balaclavas-and-punk-rockers.html
↑  http://wamu.org/news/12/08/17/dc_area_artists_outrage_over_pussy_riot_verdict
↑  http://www.wjla.com/articles/2012/08/-pussy-riot-convicted-and-sentenced-washington-russian-embassy-sees-protests-78929.html
↑  http://www.tnr.com/blog/plank/106288/pussy-riot-and-protest-legacy
↑  Matt Cohen (17 באוגוסט 2013). "Nearly 50 People Gather for Pussy Riot Solidarity Concert at the Russian Embassy". DCist. אורכב מ-המקור ב-2013-08-27. נבדק ב-2017-02-20. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Diplomatic List: Order of Precedence and Date of Presentation of Credentials". Department of State. 29 במאי 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
מעון השגריר הרוסי בוושינגטון
בניין השגרירות הרוסית בארצות הברית
בוריס ילצין וג'ורג' הרברט ווקר בוש בארוחת ערב בשגרירות, 1 ביוני 1992
הרייס

| --- | --- |

 מקום הקמה:  שוודיה 
 תקופת הפעילות:  1984–2014 (כ־30 שנה) 
 סוגה:  מוזיקת פופ, מוזיקת שלאגר 
 פרסים והוקרה:  זוכה אירוויזיון (1984) 
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 פייר הרי ריצ'רד הרי לואיס הרי
 
הֶרֶייס (באנגלית: Herreys) הייתה להקת פופ שוודית שפעלה בשוודיה בשנות ה-80.
הלהקה הייתה מורכבת משלושה אחים, בני הדת המורמונית. בצעירותם עקרה משפחתם למספר שנים לארצות הברית.
לפרסומם הגדול הגיעו כאשר זכו באירוויזיון 1984, אשר נערך בלוקסמבורג.
השיר הזוכה, "Diggi-Loo Diggi-Ley", דיבר על נער אשר מצא נעלי זהב, ובזכותם הוא יכול לעוף ולגרום לחלומות שלו להתגשם.
הביצוע לווה בריקוד מתקתק אשר היווה את רוח התקופה באותן שנים - פופ אירופאי קליל של תחילת שנות ה-80.
הלהקה המשיכה בקריירה מצליחה בעיקר בשוודיה עצמה, ואפילו הוציאו סינגלים באנגלית אשר הצליחו בצורה מסוימת בארצות סקנדינביה אך לא חדרו לאוזן האירופאית של מערב אירופה ושל אנגליה.
בשנות ה-90 וה-2000 הופיעה הלהקה רק באירועים גדולים (קדמי אירוויזיון וכו') שבהם שרו את השיר הזוכה משנת 1984. במהלך השנים התחלפו שני אחים בתפקידים - ריצ'רד, האח הבינוני, הפך לזמר המוביל ופייר, האח הגדול, עבר להיות זמר ליווי.
פונטיקה

פֿונטיקה או הִבָּרוֹן (מיוונית: φωνή; פוֹנֵה – קול), תורת ההגייה, היא ענף בבלשנות העוסק בחקר הקולות שמופקים בעת הדיבור, הצלילים, דרכי היווצרותם, הגייתם וקליטתם והיא אוניברסלית, בניגוד לפונולוגיה.