stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרימנטל

| --- | --- |

 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה
 תאריך ייסוד:  1829 
 על שם:  צ'ארלס פרימנטל 
 גובה:  1.0 מטר
 קואורדינטות:  32°03′15″S 115°44′51″E﻿ / ﻿32.054166666667°S 115.7475°E﻿ / -32.054166666667; 115.7475 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטרליה המערבית מוגדלת) פרת' פורט הדלנד אלבני בנברי ג'רלדטון קלגורלי בסלטון קראטה קרנרבון ברום פורנולולו ה ט ה צ פ ו נ י ת  א ו ה ד ר ו מ י ת  האוקיינוס ההודי פרימנטל(למפת אוסטרליה המערבית רגילה) פרת' פורט הדלנד אלבני בנברי ג'רלדטון קלגורלי בסלטון קראטה קרנרבון ברום פורנולולו ה ט ה צ פ ו נ י ת  א ו ה ד ר ו מ י ת  האוקיינוס ההודי פרימנטל  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פרימנטל (באנגלית: Fremantle, בשפת נונגאר (אנ'): Walyalup) היא עיר נמל במדינת אוסטרליה המערבית, אוסטרליה, הממוקמת בפתחו של נהר סוואן באזור המטרופולין של פרת', בירת המדינה. באוסטרליה המערבית היא מכונה גם פריאו (Freo).
לפני ההתיישבות הבריטית, הילידים, אנשי נונגאר (אנ') האבוריג'נים אכלסו את האזור במשך אלפי שנים, וזיהו את המקום בשם Walyalup ("מקום הווילי"). מגלי ארצות הולנדים ביקרו באזור ב-1600, אך הוא יושב על ידי האדם הלבן רק ב-1829, הם קראו למקום פרימנטל על שמו של קפטן צ'ארלס פרימנטל, קצין ימי אנגלי שתבע את החוף המערבי של ניו הולנד כשטח בריטי. בעשורים הראשונים המתיישבים נאבקו על מנת לשרוד במקום. בשנת 1850, עם כניסת מושבת העונשין למקום הפכה פרימנטל ליעד העיקרי של אוסטרליה עבור פושעים שהגיעו מבריטניה. כלא פרימנל שנבנה על ידי האסירים פעל עוד זמן רב לאחר סיום ההגלייה ב-1868. הוא נסגר ב-1991 וכיום הוא אתר מורשת עולמית.
פרימנטל הוגדרה כעירייה בשנת 1883, ובעשור הבא פעל הנמל שלה עבור מסחר, והפך למרכז סחר שוקק בשיאם של הבהלה לזהב של מערב אוסטרליה. היא הוכרזה כעיר ב-1929. פרימנטל מילאה תפקיד מפתח במלחמת העולם השנייה כבסיס הצוללות הגדול ביותר בחצי הכדור הדרומי. הגירה לאחר המלחמה מאירופה, במיוחד מאיטליה, עזרה לעצב את דמותה של פרימנטל, והיא גדלה במהירות לאחר אירוח גביע אמריקה ב-1987. כיום, פרימנטל מוכרת בזכות נופי הרחוב הוויקטוריאניים והאדוארדיים המשומרים היטב והארכיטקטורה של תקופת האסירים, וידועה כמובלעת בוהמית עם סצנת אמנות וקולינריה משגשגת. זהו גם הבית המסורתי של מועדון הכדורגל פרימנטל, אחת משתי קבוצות ליגת הכדורגל האוסטרלית הממוקמות במערב אוסטרליה.
היסטוריה > אוסטרלים ילידים

התושבים המקוריים של האדמה עליה בנויה העיר הם אנשי הוואדג'וק נונגאר (אנ'), שכינו את האזור ווליאלופ ("מקום הווילי"). עבור אנשי הנונגאר המקומיים, פרימנטל הייתה מקום של טקסים, מסורות תרבותיות משמעותיות ומסחר. במשך אלפי שנים נפגשו שם אנשי הנונגאר באביב ובסתיו כדי לעסוק בדיג וציד.
אזור גבעת אבן הגיר בארתור הד נקרא מנג'ארי, מקום מפגש חשוב שבו התכנסו אנשים והיה זה מקום מסחר מרכזי לוואדג'וק והנוונגרים השכנים. גם כיום, וואדג'וק נונגארים ממשיכים להתאסף ולהיפגש בוואליאלופ ובמנגא'רי.
היסטוריה > עידן ההתיישבות האירופאית והגעת האסירים

האירופים הראשונים שביקרו באתר של פרימנטל של ימינו היו מגלי ארצות הולנדים בראשות וילם דה ולמינגה, בשנת 1697. הם מיפו את האזור ועלו במעלה הנהר סוואן. ולמינדה דיווח שזה יהיה מקום אידיאלי להתיישב בו, אף על פי שלא נעשו ניסיונות באותה עת.
האזור נחשב כאתר להתיישבות בריטית אפשרית בשנת 1827, כאשר קפטן ג'יימס סטירלינג, חקר את אזורי החוף ליד הנהר סוואן. ההמלצה שלו התקבלה בברכה על ידי ממשלת בריטניה, אשר כבר זמן מה חששה מהכוונות הצרפתיות כלפי החלק המערבי של אוסטרליה. כתוצאה מהדיווח של סטירלינג, קפטן צ'ארלס פרימנטל מ־HMS צ'לנג'ר, פריגטה במשקל 603 טון, עם 28 תותחים, קיבלה הוראה להפליג לחוף המערבי של אוסטרליה כדי להקים שם יישוב.
ב-2 במאי 1829, הניף פרימנטל את דגל הממלכה המאוחדת במפרץ ובהתאם להוראותיו, השתלטו על "כל החוף המערבי של ניו הולנד" בשם ג'ורג' הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת.
ב-2 ביוני 1829 הגיע קפטן ג'יימס סטירלינג עם גנרל רו וקבוצת המהגרים הראשונה שהקימה את מושבת נהר הסוואן. ההתיישבות בפרת' החלה ב-12 באוגוסט 1829.
קפטן פרמינטל עזב את המושבה ב-25 באוגוסט לאחר שהעניק סיוע רב לסטירלינג בהקמת המושבה. אז החליט סטירלינג לקרוא ליישוב הנמל "פרימנטל".
בתחילת ספטמבר 1829 נחתה ספינת הסוחר אנגלסיאה בתחנת עגינה בשפך נהר הסוואן. היא לא התפרקה בדרך, כפי שציפו, אלא שרדה והפכה אוניית הכלא הראשונה של מערב אוסטרליה. לוטוס, שהגיעה ב-10 באוקטובר 1829, הפכה לכלי השיט השני להביא מהגרים לפרמינטל.
ב-1 ביוני 1850, האסירים הראשונים הגיעו לפרימנטל על סיפון סקינדיאן. האונייה השלושים ושבע והאחרונה שעגנה בפרימנטל הייתה יוגומונט ב-10 בינואר 1868, מה שסימן את סיום ההגליה העונשית לאוסטרליה. בין 280 האסירים שהיו על הסיפון היו 62 אסירים צבאיים ופוליטיים, פנינים (אנ') – חברי האחים הרפובליקניים האיריים – שישה מהם הצליחו להימלט מבית הכלא בבריחה של קטאלפה של 1876. במהלך תקופה זו, פיראט הים הדרומי הידוע לשמצה בולי הייז התגורר בפרימנטל עם ארוסתו מיס סקוט, בתו של מנהל הנמל של פרימנטל.
היסטוריה > שער למערב

בשנת 1897, המהנדס ס"י אוקונור יליד אירלנד העמיק את נמל פרימנטל והסיר את אבני הגיר ואת ערימות החול מעבר לכניסה לנהר סוואן, ובכך הפך את פרימנטל לנמל ראוי לשילוח מסחרי. כל זה התרחש בשיא הבהלה לזהב במערב אוסטרליה בסוף המאה ה-19, והפך את פרימנטל לבירת מסחר ושער עבור אלפי כורי זהב לעיירות היבשתיות קולגרדי, קלגורלי וסאות'רן קרוס. גמלים והרוכבים האפגנים שלהם היו מראות מוכרים ברחבי העיירה, ונחקקו חוקי עזר המסדירים רכיבת גמלים ברחובות פרימנטל. העושר שנוצר בתקופה זו הביא לבניית מספר בתי מלון יוקרתיים ברחבי העיר.
היסטוריה > פעולות ימיות

במהלך מלחמת העולם השנייה, פרימנטל הייתה ביתו של הבסיס הגדול ביותר לצוללות של בעלות הברית בחצי הכדור הדרומי, והשני בגודלו במערכה באסיה ובאוקיינוס השקט אחרי פרל הארבור. לקראת המלחמה ובמהלכה שודרגו הסוללות הקיימות בנמל ונבנו סוללות חדשות, שיצרו מערכת הגנה על החוף המכונה מבצר פרימנטל. כ־125 צוללות אמריקאיות, 31 בריטיות ו-11 צוללות הולנדיות פעלו מחוץ לפרימנטל, עד שהאמריקאים התקדמו לפיליפינים. אחת הצוללות האמריקניות הראשונות שהגיעו לפרימנטל, ה-USS Sargo (SS-188), הופצצה על ידי לוקהיד הדסון האוסטרלית, שחשבה שהיא ספינה יפנית.
פרימנטל נחשבה ל"שאנגרי-לה אמיתית" בקרב חיילים במהלך המלחמה, אולם מתיחות בין חיילים אמריקאים ללא-אמריקאים חולפים הובילה לעיתים קרובות לאלימות מתוך שכרות. ב-11 באפריל 1944, קטטה בין אנשי שירות אמריקאים וניו זילנדים במלון נשיונל גרמה לפציעות רבות ולמוות מפצעי דקירה של שני חיילים מאורים.
היסטוריה > לאחר מלחמת העולם השנייה

עיריית פרימנטל הציגה מספר פרויקטים של התחדשות עירונית בשנת 2012, תוך עידוד עירוב שימושים על ידי בנייה לגובה. בינואר 2013, עיריית פרימנטל הפכה למועצה הראשונה באוסטרליה שהוציאה מחוץ לחוק את השימוש בשקיות ניילון בלתי מתכלות באזור המקומי שלה.
גאוגרפיה

פרימנטל שוכנת על סדרה של גבעות אבן גיר הידועות על ידי אנשי נונגאר בשם בוימברה; מישור החול ממזרח נקרא גארדו. הצמחייה המקורית של האזור הייתה בעיקר עצי קסנתורה (אנ') ואקליפטוס, אשר נשרפו באופן מסורתי מדי שנה על ידי האבוריג'ינים.
אקלים

לפרימנטל יש אקלים ים תיכוני (שיטת קפן: Csa). רוח הים הרגילה ידועה בשם דוקטור פרימנטל, מכיוון שהיא מספקת הקלה מקררת מחום הקיץ כשהיא מגיעה בין הצהריים ל-15:00. בפרימנטל בדרך כלל קריר בכמה מעלות מפרת' בקיץ.
| אקלים בפרימנטל> חודש.שיא טמפרטורה מרבית (C°).טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).שיא טמפרטורה מזערית (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בפרימנטל> ינואר.42.4.27.3.17.8.11.7.6.3 | אקלים בפרימנטל> פברואר.41.0.27.9.18.1.10.2.11.3 | אקלים בפרימנטל> מרץ.39.4.26.4.17.0.7.4.16.3 | אקלים בפרימנטל> אפריל.35.8.23.6.14.9.5.1.41.3 | אקלים בפרימנטל> מאי.28.3.20.3.12.7.5.1.112.8 | אקלים בפרימנטל> יוני.26.3.18.1.11.1.4.0.165.5 | אקלים בפרימנטל> יולי.25.5.17.1.10.0.3.0.156.2 | אקלים בפרימנטל> אוגוסט.26.0.17.3.10.2.3.1.117.7 | אקלים בפרימנטל> ספטמבר.26.8.18.5.11.0.2.2.69.2 | אקלים בפרימנטל> אוקטובר.36.3.20.1.12.3.5.1.42.2 | אקלים בפרימנטל> נובמבר.39.0.23.0.14.5.6.7.18.2 | אקלים בפרימנטל> דצמבר.40.0.25.4.16.5.9.4.11.4 | אקלים בפרימנטל> שנה.42.4.22.1.13.8.2.2.764.6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: לשכת המטאורולוגיה האוסטרלית
פוליטיקה

מושב מדינת פרימנטל נשלט ברציפות על ידי מפלגת הלייבור האוסטרלית משנת 1924 עד 2009, אז הפסיד בבחירות משנה למועמדת הירוקים אדל קרלס. המושב הוחזר ללייבור (סימון מקגורק) בבחירות למדינה ב-2013.
השלטון המקומי של העיר פרימנטל מורכב מראש עיר ומועצה. בראד פטיט היה ראש העיר מאז הבחירות לרשויות המקומיות ב-2009.
פרימנטל יוצגה על ידי כמה דמויות פוליטיות אוסטרליות משמעותיות. ג'ון קרטין כיהן כראש ממשלה במהלך מלחמת העולם השנייה, ולעיתים קרובות מתואר כאחד מגדולי המנהיגים הפוליטיים של האומה. האוניברסיטה הגדולה במדינה ובית ספר תיכון מרכזי בפרימנטל נקראים על שמו, והפסל שלו ניצב בכיכר המלכים ליד בית העירייה של פרימנטל. ראש עיר ותיק של העיר, סר פרנק גיבסון (1919–1923 ו-1926–1952), היה גם חבר פרלמנט ליברלי בין השנים 1942–1956. גיבסון, רוקח עם חנות בהיי סטריט, זכה להערצה של כל הצדדים על מנהיגותו האזרחית ופועלו הבלתי נלאה למען העיר, במיוחד במהלך מלחמת העולם השנייה, כאשר אומרים שהוא ביקר בכל ספינה שפעלה בנמל. כרמן לורנס, ראש הממשלה האישה הראשונה של מדינה אוסטרלית, ייצגה מאוחר יותר את פרימנטל בבית הנבחרים הפדרלי.
מבני מורשת

מבט מזרחה לאורך רחוב היי סטריט, אחד מרחובות רבים באזור מורשת ווסט אנד של פרימנטל עם ארכיטקטורה מהמאה ה-19 שהשתמרה היטב
פרימנטל ידועה במורשת הארכיטקטונית שהשתמרה היטב, כולל מבנים שנבנו על ידי אסירים ומאות מבנים מתקופת הבהלה לזהב, המציגים מגוון ואחדות של מבנים היסטוריים ונופי רחוב. אלה נבנו לעיתים קרובות מאבן גיר עם חזיתות מעוטרות ברצף של סגנונות אדריכליים. פיתוח מהיר בעקבות עבודות הנמל הוליד מתחם אדוארדיאני כחברות סוחר וספנות שנבנו בקצה המערבי ועל קרקעות.
הבית העגול, הבניין הישן ביותר שנותר ללא פגע במערב אוסטרליה, נבנה כבית מעצר בין 1830 ל-1831 בבית העגול היו שמונה תאים ומגורים של סוהר, שנפתחו כולם לחצר מרכזית. בשנות ה-1800, ציד לווייתנים בוצע מחוף בת'רס מתחת לבית העגול. כחלק מפעולות ציד הלווייתנים, נבנתה מנהרה מתחת לבית העגול כדי לספק לציידי לווייתנים גישה לעיירה מהמזח והחוף. הבית העגול ממוקם בכיום בתחילת אוסף של רחובות המאופיינים בארכיטקטורה ויקטוריאנית ואדוארדית המאוחרת. תהליך של ג'נטריפיקציה בתחילת שנות ה-90 הואץ על ידי הקמת אוניברסיטת נוטרדאם אוסטרליה. רבים מהמבנים בווסט אנד שוחזרו.
דמוגרפיה

במפקד האוכלוסין האוסטרלי של 2021, באזור הממשל המקומי של העיר פרימנטל היו 31,930 תושבים. 64.9% מהאוכלוסייה נולדו באוסטרליה, לעומת הממוצע הארצי של 67%. הילידים האוסטרלים מהווים 1.7% מהאוכלוסייה, והקבוצות הגדולות ביותר שנולדו מעבר לים מגיעות מאנגליה (8.5%), איטליה (2.3%), ניו זילנד (2.1%), סקוטלנד (1.2%) ואירלנד (1.0%). אחרי אנגלית, השפה הנפוצה ביותר המדוברת בבית היא איטלקית (3.2%), ואחריה צרפתית (1.1%), גרמנית (1.1%), ספרדית (1.0%) ופורטוגזית (0.8%).
נכון למפקד 2021, לפרימנטל היה שיעור אבטלה של 5.8%. בעיר יש שיעור גבוה מהממוצע של דירות שכורות (31.7%, לעומת 30.6% במדינה). ל-54% מהאוכלוסייה לא היו דתות, 19.7% מהאוכלוסייה היו קתוליות, 8.1% אנגליקניות ו-7.5% לא מוצהרות.
אומנויות

פרימנטל ידועה כמרכז מוזיקלי והיא מקום הולדתם של מוזיקאים בולטים רבים, כולל סולן AC/DC בון סקוט (אנ'), שגדל בעיר ושקברו בבית הקברות פרימנטל הפך לנקודת ציון תרבותית. פסל של סקוט הוקם בשנת 2009 בנמל סירות הדייגים.
אנשים ידועים

רשימה של ערכים שתורגמו לעברית. לרשימה המלאה: אנשים מפרימנטל (אנ')
פול הסלוק (1905–1993), היסטוריון, משורר ופוליטיקאי; המושל הכללי ה-17 של אוסטרליה
בן אלטון – (נולד ב-1959), קומיקאי, סופר, מחזאי ובמאי יהודי-בריטי-אוסטרלי
לוק לונגלי (נולד ב-1969), שחקן כדורסל; האוסטרלי הראשון ששיחק ב־NBA
קווין פרקר (נולד ב-1986), מוזיקאי; מנהיג הלהקה הפסיכדליקה טיים אימפלה
סמנתה קר (נולדה ב-1993), שחקנית כדורגל (כדורגל); קשרית נבחרת אוסטרליה בכדורגל נשים (המטילדס)
תיאטרון אורתו-דה

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  תיאטרון
 מייסדים:  ינון צפריר
 תקופת הפעילות:  1996–הווה (כ־29 שנים)
 משרד ראשי:  יהודה בורלא 6, תל אביב-יפו
  
 orto-da.com
 
קבוצת התיאטרון "ORTO-Da" היא קבוצת תיאטרון ישראלית, שנוסדה בשנת 1996 על ידי ינון צפריר, מנהלה האמנותי של הקבוצה, בשיתוף עם יפעת זנדני צפריר ואבי גיבסון בר-אל. בשנת 2005 הצטרף אל הקבוצה הכוריאוגרף והפנטומימאי הבינלאומי דניאל זעפרני.
התיאטרון פועל בין השאר על פי שיטת "המעגל הפתוח", אשר חוקרת את התנועה בין ההיסטוריה הבימתית לחוויה האישית של השחקן, מתוך שאיפה ליצור הרמוניה אמנותית. הקבוצה יוצרת בסגנון ייחודי, ומקצינה את ההתנהגות האנושית, תוך שימוש בדימויים חזותיים, פנטומימה, מיומנויות קרקס, תהלוכות, תוך שימת דגש מיוחד לחקירת ההתנהגות האנושית ושפת הגוף.
היסטוריה

המופע "מטרבין" היה הראשון שהופק על ידי אורתו-דה, בעקבות רצח ראש ממשלת ישראל יצחק רבין.
מקור השם אורתו-דה, שהוא חיבור בין מושגים מנוגדים היוצרים ביחד משמעות חדשה; המילה אורתו – נגזרת מהמונח "אורתודוקסי", שמשמעותו שמרני, המחזיק בדעה הממוסדת, והמילה "דה" - נגזרת משמו של הזרם האמנותי אוונגרדי הדאדאיזם שקרא תיגר על האמונות והמוסכמות עד להופעתו.
בין המופעים שנוצרו בעקבות "מטרבין": "מעפילים" (1997), "כפיית טובה" (1998), "חיילים בחיתולים" (1999, צולם לכתבה על ידי BBC טרם היציאה מלבנון בשנת 2000) ו"המכונית" (2004, בבימויו של אמיר אוריין).
ב-2002 הוצג המופע "להיות או לא" בפסטיבל עכו וכלל אירוע תיאטרלי אלטרנטיבי לצד החומות, המשלב בין טקסטים מתוך "המלט" של שייקספיר ובין ההגדה של פסח.
ב-2006, יצרה קבוצת אורתו-דה את המופע "אבנים".
מאז 2003 ניהלה אמנותית הקבוצה פסטיבלי רחוב ופנים שונים בישראל, בהם: תיאטרון הרחוב בפסטיבל עכו (2007, 2009) פסטיבל בציר חדש ביבנה (2011), פסטיבל קצת אחרת בשיתוף תיאטרון בית ליסין (2018) ואת מתחם האוויר הפתוח בפסטיבל חיפה הבינלאומי, אותו היא מנהלת יחד עם צוות תיאטרון חיפה, עד היום.
בשנת 2008 יצר תיאטרון "אורתו-דה", בשיתוף עם תיאטרון ארצי לנוער, את המופע "צו הלב" - סיפורה של הצנחנית חביבה רייק. ההצגה הועלתה לראשונה בסוף שנת 2008 ונכתבה ובוימה על ידי יפעת זנדני צפריר (ממייסדי אורתו-דה) ושלומית ארנון.
בסוף 2011 העלתה הקבוצה את המחזה "העלמה והמוות", שכתב המחזאי היהודי-צ'ילאני אריאל דורפמן. מחזה המותח ביקורת על משטרושל הדיקטטור הצ'יליאני אוגוסטו פינושה, אותו ביים אבי גיבסון בר-אל, בייעוצו האמנותי של אמיר אוריין. ההצגה הייתה מועמדת לפרס ההצגה הטובה ביותר בפרס קיפוד הזהב.
בספטמבר 2014 יצרה הקבוצה את האופרה האלקטרונית "אי שפיות". זו אופרה אלקטרונית מדוברת, בהשתתפות יובל סטוניס, הממשילה את מדינת ישראל לאנייה, אשר קברניטה מוביל אותה בים רדיואקטיבי מדומה, לשום מקום..
בשנת 2019, יצרה הקבוצה את "מעגל הגיר", תיאטרון רחוב המציג את המשפט המפורסם הנערך בסיום מחזהו של ברטולט ברכט, "מעגל הגיר הקווקזי".
בשנת 2021 יצרה הקבוצה את ההצגה שתי חברות וסוס אחד, "דרמה אנושית מרגשת ומצחיקה מפגישה בין עולמות של עבר והווה, דת וחילוניות, אהבה ומוסר והבטחה אחת גדולה".
מטרבין

המופע "מטרבין", מופע ללא מילים, שאותו יצרו ינון צפריר ויפעת זנדני צפריר, מבוסס על הכפלת דמותו של רבין באמצעות מסכות דו־ממדיות של דיוקנו ובציור מטרה המוצמדת לגב.
המופע בחיתוליו היה מורכב משחקנים ולא- שחקנים, כולם מתנדבים שביקשו להביע את הזעזוע ממעשה רצח רבין ומתרבות הפולחן שנלוותה אליו.
המופע הוצג בכיכר רבין, כתהלוכה נעה בתוך קהל גדול שהגיע לעצרות ולהפגנות והוא היה אקט ויזואלי-תיאטרלי שעורר שיח סוער של הצופים מכל קצוות הקשת הפוליטית, תגובות רגשיות, שאלות שנזרקו לאוויר ואחריהן ניסיונות לתת להן תשובות.
תיאטרון "אורתו-דה" הציג את עבודתו "מטרבין" בפסטיבל עכו בשנת 1999, שם זכה בפרס "המופע הטוב ביותר". הוא נבחר לייצג את ישראל, בתמיכת האגף לקשרי תרבות ומדע (קשתו"ם) של משרד החוץ, בפסטיבלים אחדים בחו"ל.
ביולי 2000 הוזמן המופע "מטרבין" לפסטיבל Chalon dans la rue (צר') בצרפת, שם זכה לביקורות נלהבות, ולאחריו הוזמן לפסטיבלים נוספים באירופה: Varazdin בקרואטיה 2002 ו-Ptuj בסלובניה 2004 בתמיכת משרד החוץ הישראלי.
המופע "אבנים"

"אבנים" הוא מופע פיזי ויזואלי סוריאליסטי, המלווה את מורדי הגטו דרך סיוטי העבר אל חלומות העתיד. היצירה נוצרה בהשראת פסלו של נתן רפופורט (1911-1987). לאחר מפלת גרמניה במלחמת העולם השנייה, נותרו האבנים מיותמות. בשנת 1946 יצק נתן רפופורט, את אנדרטת הברונזה לזכר מרד גטו ורשה. הוא חיפש אבן שתתאים להקמת הפסל. לאחר חיפושים רבים נמצאו אבני הגרניט, ממתינות חצובות בשוודיה. אותן אבנים שיועדו לפאר את ניצחון הרייך, מנציחות כעת את שואת יהודי אירופה.
המופע "אבנים" נולד מתוך ההצגה "פרטי-זן". המופע, האורך כ-17 דקות הוצג בפסטיבל הבינלאומי לתיאטרון רחוב 2005 בת-ים ואחר-כך בפסטיבלים נוספים בישראל :פסטיבל עכו 2005, סתיו תיאטרוני בסוזן דלל וחנוכת יוצרים ב בכיכר דיזנגוף.
פרזנטציה ראשונה בת 45 דקות של המופע תחת השם "אבנים" התקיימה בפסטיבל אביב ישראלי בתיאטרון הסמטה, במאי 2006.
בשנת 2007 זכה המופע "אבנים" בשלושה פרסים בינלאומיים:
בספרד: שני פרסים - פרס "בחירת הקהל" ופרס הוועדה האמנותית ב-Ciudad Rodrigo בשנת 2007
בגרמניה (במדינת ווסטפליה): אחד מעשרת המופעים הטובים בעולם
בשנת 2008 זכה המופע בשני פרסים נוספים:
פרס "שלמות ביצירה" בפסטיבל PUF פולה, קרואטיה 2008
פרס "קיפוד הזהב" בשנת 2008 על עיצוב התפאורה
בשנת 2009 הוצג המופע בפסטיבל אביניון בצרפת. מתוך כ-900 הצגות, נבחר המופע לאחת משלוש ההצגות המובילות.
חלקה הראשון של היצירה, "פרטי-זן", זכה בפרס המופע הטוב ביותר בפסטיבל בת-ים הבינלאומי לתיאטרון רחוב 2005.
בשנת 2015 יצרו הבמאי תור בן מיור והמפיקה סיגל לנדסברג, את הסרט הדוקומנטרי "בשוליים" ביוזמת ד"ר עירית פוגל, מנהלת המחלקה לתיאטרון ופרינג' ובתמיכת משרד התרבות. הסרט המתעד את תהליכי יצירת ההצגה “אבנים” וחלק ממסעותיה בעולם. הסרט זכה בפרס הסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר בפסטיבל " “אפוס” לסרטי אמנות וייצג את ישראל בפסטיבלי סרטים בעולם.
תיאטרון רחוב

בשנת 2004 ניהל לראשונה תיאטרון "אורתו-דה" את מתחם תיאטרון הרחוב הבינלאומי בפסטיבל חיפה להצגות ילדים, ומאז 2013, ממשיך זאת גם עד היום.
בשנים 2007 ו-2009 נבחר תיאטרון אורתו-דה לנהל אומנותית את כל מתחם תיאטרון הרחוב של פסטיבל עכו, שכלל כ-40 קבוצות תיאטרון מהארץ ומהעולם.
הערות שוליים

1 2 3  מיה אשרי, שישה יצחק רבינים עושים סלפי מהמרפסת בכיכר ציון, באתר הארץ, 25 בספטמבר 2018 - ריאיון עם מייסדי התיאטרון
↑  ציפי שוחט, פסטיבל על זהות ישראלית ושלוש הפקות חדשות בתיאטרון הסמטה, באתר הארץ, 4 באפריל 2006
↑  העמוד האחורי - תיאטרון קבוצת התיאטרון אורתו-דה תעלה הערב את ההצגה "העלמה והמוות", באתר הארץ, 30 בנובמבר 2011
↑  צבי גורן, "העלמה והמוות" – במעגל האלימות, באתר "הבמה", ‏7 במאי 2012
אייל מלובן, עכבר העיר, "מעבר ל-10 מטרים נמצאת התהום של התיאטרון המסחרי", באתר הארץ, 22 בדצמבר 2012
↑  תמר רותם, תמונע מוביל במספר המועמדויות לפרס תיאטרון הפרינג’, באתר הארץ, 9 בספטמבר 2013
↑  אי שפיות, באתר תמונע
↑  מגזין תרבות: אי שפיות, אורתו-דה, באתר Fashion Israel, ‏9 בינואר 2016
↑  אי שפיות (אורתו-דה), באתר הבמה
↑  אברהם בלבן, "מעגל הגיר" | תגליות בדרך לכנסייה הרוסית, באתר הארץ, 13 ביולי 2021
↑  מיכאל הנדלזלץ, גאלתיך לי בדם - קבוצת אורתו-דה מציגה: "מטרבין", באתר הארץ, 9 באוגוסט 2001
↑  איך נולדה ההצגה עטורת הפרסים "אבנים"? חלק ראשון, חלק שני, חלק שלישי
↑  המופע "אבנים", באתר תיאטרון אורתו-דה
↑  "בשוליים" - להאמין באמנות ללא תנאי: סיפורו של תיאטרון הפרינג' (שוליים) הישראלי, על סיפורה של קבוצת תיאטרון הפרינג' ,'אורתודה' שגיבור המופע שלה ,"אבנים", הוא פסל מורדי גטו ורשה.
תל שאע'ר בזאר

| --- | --- |

 מידות
 שטח:  200X300 מטר
 היסטוריה
 תקופות:  בין האלף החמישי לפני הספירה והאלף השני לפני הספירה (התקופה הבבלית)
 נבנה:  האלף ה־5.999 לפנה״ס 
 אתר ארכאולוגי
 ארכאולוגים:  הארכאולוג הבריטי מקס מלוואן ורעייתו, הסופרת אגאתה כריסטי; מאוחר יותר משלחת ארכאולוגית סורית-בלגית-בריטית המשותפת
 מיקום
 מדינה:  סוריה סוריה
 מיקום:  35 ק"מ צפונית לעיר אל-חסכה בצפון-מזרח סוריה, באזור חטין
 קואורדינטות:  36°52′28″N 40°53′53″E﻿ / ﻿36.874497°N 40.89817°E﻿ / 36.874497; 40.89817
  (למפת סוריה מוגדלת) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהתל שאע'ר בזאר(למפת סוריה רגילה) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהתל שאע'ר בזאר
 
תל שאע'ר בזאר (בערבית: تل شاغر بازار) הוא תל ואתר ארכאולוגי שנמצא 35 ק"מ צפונית לעיר אל-חסכה בצפון-מזרח סוריה, באזור חטין. הוא משתרע על 200X300 מטר.
הממצאים בחפירות

משנת 1935 עד שנת 1937 נערכו בתל חפירות ארכאולוגיות על ידי הארכאולוג הבריטי מקס מלוואן ורעייתו, הסופרת אגאתה כריסטי. בחפירות של המשלחת הארכאולוגית הסורית-בלגית-בריטית המשותפת בתל שאע'ר בזאר בשנים מאוחרות יותר, נחשפו השכבות הארכאולוגיות של התל, שתוארכו בין האלף החמישי לפני הספירה והאלף השני לפני הספירה. נתגלו חלקים של מבנה ממשל שנבנה מלבנים באלף השני לפני הספירה (התקופה הבבלית) וקבוצת מבני מגורים שבתוכם נתגלו מספר קברים. בין המבנים מפרידים רחובות ותעלות ניקוז שפכים. אורכו של אחד הרחובות מגיע ל-35 מטר ורוחבו מטר אחד. הוא מרוצף באבנים ובשברי חרסים, ומשני צדדיו מספר מבנים מהאלף השני ומהאלף השלישי לפני הספירה. זוהו גם שכבות ארכאולוגיות מהאלף הרביעי ומהאלף החמישי לפני הספירה. כמו כן נתגלו בו מספר לוחות חרס בכתב יתדות וחותמות מהתקופה הבבלית הקדומה (המאה ה-18 לפני הספירה). החותמות היו בכניסה למבנה הממשל הבבלי שחלקים ממנו נתגלו. ממצאים חשובים נוספים היו פסל-בובה מטין של האלה אשתר מהאלף השני לפנה"ס ופסל של האלה האם (האלה הסורית הקדומה) מתרבות חלף, כלומר מהאלף החמישי לפני הספירה. המשלחת המשותפת גילתה גם מספר כלי חרס וכלים מברונזה, שהחשובים שבהם מתקופת נינוה, מספר חרוזים ובובות דמויות בני אדם ובעלי חיים וכלים מבזלת מאחת מתקופות השגשוג של התרבויות הסוריות באלף השני ובאלף השלישי לפני הספירה.
משמעויות הממצאים

הממצאים בתל שאע'ר בזאר מעידים על הקשרים הכלכליים, על הלידות והפטירות ועל היחסים בין תרבות שאע'ר בזאר לבין התרבויות הסוריות באזורים הסמוכים. בממצאים הוזכר שמו של המלך האשורי שמשי-אדד הראשון, ששלט במאה ה-18 לפני הספירה.
תל אנפה

| --- | --- |

 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  33°10′38″N 35°38′41″E﻿ / ﻿33.17716389°N 35.64469444°E﻿ / 33.17716389; 35.64469444
  (למפת אצבע הגליל מוגדלת) תל אנפה(למפת אצבע הגליל רגילה) תל אנפה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תל אנפה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תל אנפה
 
תל אנפה – מבט מדרום על רקע החרמון
תֵּל אֲנָפָה (בערבית: תל אל־אח'דר – "התל הירוק") הוא תל ארכאולוגי בצפון־מזרח עמק החולה, על גדת נחל קליל מצפון־מערב לקיבוץ שמיר. גובהו 90 מטרים מעל פני הים, כ־10 מטרים מעל פני המישור סביבו. בראש התל ובשוליו צומחים עצי אלה אטלנטית, ובחורף הוא מתכסה בפריחת נרקיס מצוי, ומכונה בשל כך "גבעת הנרקיסים" בפי תושבי האזור. התל הוא שמורת טבע ששטחה כ־20 דונם.
החפירות הארכאולוגיות באתר

בתל נמצאו שרידים מן התקופה הכלכוליתית, ושרידי יישוב מתקופת הברונזה, התקופה הפרסית וההלניסטית. חשיבותו של היישוב נבעה ממיקומו בסמוך לנתיב הסחר העובר בבקעת החולה והדרך המובילה מדמשק לצור.
בעקבות סקר ארכאולוגי שבוצע במקום, התקיימו תשע עונות חפירה בשתי סדרות, בשנים 1973–1968 מטעם אוניברסיטת מיסורי ובשנים 1981–1978 מטעם אוניברסיטת מישיגן. שתי החפירות נוהלו על ידי ס"ש ויינברג.
על פי הממצאים הארכאולוגיים, תל אנפה היה מיושב כמעט ברציפות החל מתקופת הברונזה הקדומה ועד למאה ה־1 לספירה. נראה שהיישוב הגיע לשיא פריחתו בתקופה ההלניסטית המאוחרת, אז שימש התל אקרופוליס של עיר גדולה שהשתרעה במישור סביבו והיישוב מילא תפקיד פעיל בסחר הבינלאומי ברחבי הממלכה הסלווקית. בתל נמצאו השפעות פיניקיות רבות. קטע של חומת העיר נחשף בעת חפירת בריכת דגים בתחילת שנות ה־70.
בחפירה התגלו גם שרידים של בניין גדול ומפואר מהתקופה ההלניסטית המאוחרת. בניין זה היה שייך למשפחה עשירה ונתגלו בו עיטורי זהב, כסף, פסיפס, עיטורי קיר מכוירים (סטוקו), כלי חרס וזכוכית רבים, צלמיות ומטבעות. כלי החרס והמטבעות הובאו מאסיה הקטנה ומערי יוון.
על פי העדויות ניטש היישוב בתחילת המאה ה־1 לפנה"ס, כנראה בעקבות התפוררות הממלכה הסלווקית.
ממצאים שנתגלו באתר, שמקורם ברודוס, עשויים להצביע על כך שחורבן העיר חל בשנת 80 לפנה"ס לערך, כלומר, היא נכבשה ככל הנראה על ידי אלכסנדר ינאי.
האתר נושב מחדש במאה ה־1 לספירה, כנראה כחלק מתנופת ההתיישבות של הורדוס פיליפוס, אשר בירתו הייתה בקיסריה פיליפי הסמוכה (היא בניאס של ימינו). בסוף המאה ה־1 ניטש האתר בשנית ולא נושב עוד.
במורדות הגולן בסמוך לתל התגלה מספר רב של דולמנים מהאלף ה־3 לפנה"ס.
לקריאה נוספת

אלימלך הורביץ, צפון עמק החולה, נופים ואתרים, הוצאת משרד הביטחון.
אנפה, תל, האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכאולוגיות בארץ ישראל, כרך 1, עמ' 46–42.