stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי סין – סרי לנקה
קשרים דיפלומטיים

סרי לנקה (אז ציילון) הייתה בין המדינות הראשונות שהכירו ברפובליקה העממית של סין (PRC), לאחר שכוננה יחסים דיפלומטיים רשמיים ב-1957. עם זאת, זה לא היה המקרה הראשון של היחסים בין שתי המדינות שכן הסכם הגומי-אורז ציילון–סין, שנחתם ב-1952, היווה את אבן היסוד של השנים הראשונות של היחסים הדיפלומטיים. מאז כינון היחסים הפורמליים, החליפו שתי המדינות באופן קבוע ביקורים רמי דרג שהובילו למגוון הסכמים. אלה הובילו לבניית אולם הכנסים הבינלאומי בנדרנאיקה, אשר הוענק לסרי לנקה במתנה על ידי סין לכבוד ראש הממשלה סולומון בנדרנאיקה ב-1973. בשנת 1996, נשיאת סרי לנקה, צ'אנדריקה בנדרנאיקה קומרטונגה, הגיעה לביקור ממלכתי בסין בהזמנתו של נשיא סין ג'יאנג דזה-מין. שני הצדדים חתמו על שני הסכמים להגברת שיתוף הפעולה הכלכלי. עם ההתפתחות והצמיחה שצפו בסין, הקשר השתפר עם סין המספקת סיוע כלכלי, תרבותי, צבאי וטכני לסרי לנקה.
בשנות ה-2000 וה-2010 נרשמה זרימה משמעותית של השקעות זרות בסרי לנקה על ידי סין. הפרויקט הגדול הראשון של סין היה התיאטרון הלאומי לאמנויות הבמה של קולומבו (המכונה גם תיאטרון נלום פוקונה). תחת הנשיאות של מהינדה ראג'פקסה, היחסים בין שתי המדינות הוכיחו את עצמם קרובים יותר, שכן האומה שלאחר המלחמה חיפשה FDI חדשים, וסין הוכיחה את עצמה כאחת המשקיעות הגדולות ביותר. פרויקטים אלה היו פרויקטים עצמאיים וחלקם קשורים ליוזמת החגורה והדרך של סין. השקעות תשתית אלו כוללות את נמל המבנטוטה, נמל התעופה הבינלאומי המבנטוטה, תחנת הכוח נורוכולאי ופרויקט עיר הנמל השאפתני קולומבו שהשיק הנשיא הסיני שי ג'ינפינג בשנת 2014.
סין וסרי לנקה חולקות גם מערכת יחסים צבאית, כאשר סין מוכרת מגוון של חימוש מודרני לכוחות המזוינים של סרי לנקה.
ביולי 2019, שגרירי האו"ם מ-50 מדינות, כולל סרי לנקה, חתמו על מכתב משותף ל-UNHRC המגן על היחס של סין לאויגורים ולקבוצות מיעוט מוסלמיות אחרות באזור שינג'יאנג.
נמל המבנטוטה

בהתבסס על כמה דיווחים, בין השנים 2004 ל-2014 סיפקה סין הלוואות והשקעות בסך 7 מיליארד דולר, כולל הלוואות לבניית נמל בהמבנטוטה. עם זאת, יש חששות הן מקומית והן בתקשורת הבינלאומית שסרי לנקה לא יכולה להרשות לעצמה את ההלוואות הללו, מכיוון שלמדינה יש כיום חובות של 64 מיליארד דולר ומשתמשת בכ-95% מהכנסות הממשלה כדי להחזיר הלוואות.
נמל המבנטוטה מומן באמצעות הלוואות סיניות, ונבנה על ידי חברה סינית. במקרה של הנמל בהמבנטוטה, שתי המדינות הגיעו לאחרונה לעסקה עם סרי לנקה למכירת 80% מהמניות באמצעות חוזה חכירה של 99 שנים בנמל ל-China Merchants Port Holdings שבניהול המדינה, בעוד שסרי לנקה שומרת על השליטה של אבטחת נמל. שר החוץ של סרי לנקה, ראווי קארונאיאקי, אמר כי "זה בלתי אפשרי לפעילות שאינה מביאה שום תשואה כלכלית, אז זה מחייב אותנו לבחון אפשרויות". סין גם בונה אזור תעשייה בשטח של 15,000 דונם ליד נמל המבנטוטה, שבו תהיה לה נתח גדול והוא גם יועבר לסין למשך 99 שנים. שני הפרויקטים הללו הובילו לחשש בקרב האוכלוסייה המקומית שהאזור יהפוך ל"מושבה סינית". זה הוביל להפגנות אלימות של מקומיים כולל נזירים בודהיסטים נגד הנמל ואזור התעשייה שעומדים לאבד את אדמותיהם. פוליטיקאי מקומי שהביע את דאגתו אמר "כשאתה מוסר שטח אדמה כה עצום, אתה לא יכול לעצור את הפיכת האזור למושבה סינית".
פוליטיקאים מהאופוזיציה הצביעו על האופי האטום של עסקת המבנטוטה, ואמרו כי "נראה שאף אחד לא יודע מה ההסכם על נמל המבנטוטה בין הממשלה לסין" ו"אפילו כמה משרי הקבינט חסרי מושג לגבי העסקה".
ב-16 באוגוסט 2022, ספינת המחקר הסינית יואן וואנג 5 עגנה בנמל המבנטוטה עם המונים שברכו את ההגעה. מדינות המערב והודו חששו מההגעה מכיוון שהם חוששים שהנמל יכול לשמש למטרות צבאיות. סין מתעקשת שהספינה נמצאת במשימת מחקר ידידותית ולא צבאית.
קשרי הגנה

סין הייתה מקור מתמשך של ציוד צבאי לסרי לנקה, והיא עוזרת למודרניזציה ולהרחיב את הכוחות המזוינים של סרי לנקה. סין מייצאת ציוד צבאי לצבא סרי לנקה כולל: תחמושת, טילים מונחים נגד טנקים, משגרי רקטות וטילי קרקע-אוויר ירי כתף, פצצות חדירה עמוקה ורקטות, תחמושת מרגמה, מכשירי ראיית לילה, ארטילריה, שריון, מרגמות, ציוד אבטחה, טנקים, מטוסים, כלי שיט, מכ"מים וציוד תקשורת.
סין גם מסייעת בהכשרת אנשי צבא סרי לנקה. כיום, תאגיד ייבוא-ייצוא טכנולוגיות התעופה הלאומי של סין מסייע לממשלת סרי לנקה בבניית מרכז תחזוקת מטוסים. אף על פי שהמיקום עדיין לא נקבע סופית, Katunayake, Mattala ו-Trincomalee הם מיקומים אפשריים.
כאשר ארצות הברית סיימה את הסיוע הצבאי ב-2007 בגלל פסיעותיה של סרי לנקה בזכויות אדם, סין סיפקה לסרי לנקה מיליארד דולר (690 מיליון ליש"ט) והפכה לתורמת הגדולה ביותר של האי, והעניקה ציוד צבאי בשווי עשרות מיליוני דולרים.
צוללות גרעיניות סיניות ערכו מספר ביקורים בסרי לנקה בספטמבר ובנובמבר 2014, למרות מורת רוח עזה מצד ממשלת הודו.
באוקטובר 2016 הודיעה ממשלת סין כי תציע סיוע צבאי לסרי לנקה כדי לעזור להם לרכוש ציוד צבאי מתוצרת סינית. תאגיד היבוא והייצוא הלאומי לאווירו-טכנולוגיה של סין (CATIC) סייע גם לחיל האוויר של סרי לנקה להקים את אגף שיפוץ המטוסים וסיפק מומחים סינים שסייעו והדריכו את ה-SLAF.
גולים סינים בסרי לנקה

סטודנטים בינלאומיים סינים, מהגרי עבודה ואנשי עסקים עברו למדינה בשנות ה-20 וה-2000. בשנים האחרונות, חברות הנדסה סיניות שהתקשרו לפרויקטים בסרי לנקה הביאו גם מהגרי עבודה מסין. העובדים המוקדמים ביותר מסוג זה הגיעו ב-1970 לעבוד באולם הכנסים הבינלאומי בנדרנאיקה. לאחרונה הם עובדים על פרויקטי תשתית בהמבנטוטה, כמו נמל התעופה הבינלאומי של המבנטוטה ונמל המבנטוטה. פרויקט הנמל, המנוהל על ידי China Harbor Engineering Co Ltd, דווח על מעסיקים של 328 עובדים סרי לנקים ו-235 סינים בשנת 2008. בשל זרם העובדים הסינים, המקומיים של המבנטוטה אפילו החלו לעשות עסקים בגידול ומכירת ירקות סיניים כגון כרוב סיני, צ'וי סאם וקייל למטבחים שלהם. תחנת הכוח Norocholai, פרויקט בניית תחנת כוח בדלק מאובנים ליד פוטלאם, מעסיקה על פי הדיווחים 900 מהנדסים, עוזרים, רתכים ומתקנים סינים, בסיועם של סרי לנקה בודדים בלבד. פרויקטי בנייה נוספים הידועים כמעסיקים עובדים סינים כוללים את התיאטרון הלאומי לאמנויות הבמה של קולומבו (על פי דיווחים מועסקים 1,000 עובדים סינים) ופרויקט שדרוג אספקת המים בקולומבו המנוהל על ידי תאגיד China Geo Engineering Corporation.
זכויות אדם

ביוני 2020, סרי לנקה הייתה אחת מ-53 מדינות שתמכו בחוק הביטחון הלאומי בהונג קונג באו"ם.
נציגויות דיפלומטיות

סין מחזיקה בסרי לנקה שגרירות בקולומבו.
סרי לנקה מחזיקה בסין שגרירות בבייג'ינג.
יחסי סין – ערב הסעודית

| יחסי סין – ערב הסעודית |
| --- | --- |
הרפובליקה העממית של סין: ערב הסעודית


סין: ערב הסעודית
שטח (בקילומטר רבוע)
9,596,967.75: 2,149,690
אוכלוסייה
1,418,507,662: 34,113,889
תמ"ג (במיליוני דולרים)
17,794,782: 1,067,583
תמ"ג לנפש (בדולרים)
12,545: 31,295
משטר
רפובליקה עממית: מונרכיה אבסולוטית

יחסי סין–ערב הסעודית הם היחסים הדו-צדדיים הנוכחיים וההיסטוריים בין הרפובליקה העממית של סין לממלכת ערב הסעודית. הפגישה הרשמית הסינית–סעודית הראשונה התקיימה בעומאן בנובמבר 1985, לאחר מספר שנים של קשר מוגבר בין שתי המדינות. שתי הממשלות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים ב-21 ביולי 1990. לפני שנות ה-90 לא התקיימו יחסים דו-צדדיים בין סעודיה לרפובליקה העממית של סין (PRC). בשנת 1975 סירבה סעודיה להכיר ב-PRC כמדינה, למרות רצונה של PRC לכונן יחסים וקבלת מדיניות ערב הסעודית. נאמר כי "נפט הוא עמוד השדרה של היחסים", בעוד סעודיה הסתמכה זה מכבר על סין למכירת נשק, כולל כלי נשק שהראשונים לא יכלו להשיג בשום מקום. נכון לעכשיו סין וסעודיה הן בעלות ברית קרובות ואסטרטגיות, כאשר היחסים מתחממים משמעותית בין השניים. בסקר דעת קהל בשנת 2015 61.3% מהסעודים הביעו דעה חיובית על סין, כאשר 34.2% היו חיוביים מאוד, בעוד שרק 28.5% היו שליליים.
בשנים האחרונות סין וערב הסעודית מרחיבות את שיתוף הפעולה בענפי האנרגיה והפיננסים, יוזמת החגורה והדרך, וחתמה על עסקאות רבות בכמה תחומים. סלמאן, מלך ערב הסעודית ונסיך הכתר מוחמד בן סלמאן אאל סעוד רמזו גם הם כי סין יכולה להגביר את טביעת הרגל הדיפלומטית שלה במזרח התיכון, תוך שהם מציינים כי "סעודיה מוכנה לעבוד קשה עם סין כדי לקדם שלום עולמי ואזורי, ביטחון ושגשוג".
היסטוריה

מסעות האוצר של ג'נג חה שלחו כמה גברים למכה ומדינה.
בשנת 1989, ערב הסעודית הייתה המדינה הערבית היחידה שעדיין לא יצרה קשרים דיפלומטיים עם הרפובליקה העממית של סין (אף שסעודיה אכן קיימה יחסים דיפלומטיים עם טאיוואן). לאחר הפגנות כיכר טיאנאנמן בשנת 1989 אשר התרחשו בבייג'ינג ביוני אותה שנה, שודרגו יחסי סעודיה עם סין. למרות האירוע, סעודיה לא מתחה שום ביקורת על האירוע. למעשה, באוגוסט 1989 הציג גורם משרד החוץ הסעודי בסעודיה את שר החוץ של סין. פחות משנה לאחר מכן ב-21 ביולי 1990, הגיע הנסיך בנדר בן סולטאן אאל סעוד, שגריר סעודיה בארצות הברית לביקור בבייג'ינג עם הסכם לכינון יחסים דיפלומטיים. כעבור כמה ימים כוננו יחסים דיפלומטיים בריאד. בשלב זה, סעודיה סיימה למעלה מארבעים שנה של קשרים דיפלומטיים עם טאיוואן.
יחסי טאיוואן–ערב הסעודית

לאחר מלחמת העולם השנייה קיימה הרפובליקה הסינית (טאיוואן) יחסים דיפלומטיים עם מעט מדינות מזרח תיכוניות בלבד, אחת מהן הייתה ערב הסעודית. הגנרל המוסלמי הוי מא בופאנג מונה לשגריר הרפובליקה הסינית הראשון בסעודיה. מה צ'נגקסיאנג ומא בופאנג התיישבו בערב הסעודית משתי סיבות. הסיבה הראשונה הייתה בעיקר מ"צורך כלכלי", שכן סעודיה הייתה הספקית הגדולה ביותר של נפט לטאיוואן, כאשר חברת הנפט הסינית הממשלתית של טאיוואן ייבאה בערך 40% מהנפט שלה מסעודיה. מכיוון שטאיוואן כה נשענה על אספקת הנפט של סעודיה, טאיוואן השקיעה מאמץ משמעותי בקיום היחסים. הסיבה השנייה למדיניות החמימה של ממשלת ROC בטאיוואן כלפי סעודיה היא מכיוון שמאז 1949, ערב הסעודית הייתה אחת ממדינות בעלות השפעה שהכירו ב-ROC כסין בלבד, גם לאחר ש-ROC איבדה את מקומה במועצת הביטחון של האו"ם בשנת 1971 ציון כבוד לדת האסלאם היה דבר אחר. מה בופנג ובנו מה ג'יואן הקימו קהילה מוסלמית הוי-חי באזור חג'אז בסעודיה.
היחסים בין טאיוואן לסעודיה החלו בסביבות שנת 1965 והתבססו בתחילה על קשר חקלאי. כדרך להפגין גידול אורז, שלחה טאיוואן משלחות חקלאיות לסעודיה. בשנת 1973, שתי המדינות חתמו על הסכם לשיתוף פעולה חקלאי, ובו טאיוואן העמידה לסעודיה מספר תוכניות סיוע, כולל השקיה, עיבוד ממוכן, אדמה, מטאורולוגיה, מחזורי יבול וטכנולוגיית דיג. בשנת 1978 החלה טאיוואן גם לספק סיוע טכני בתחום הבריאות. טייוואן אף סיפקה לסעודיה מספר רופאים ואחיות.
טייוואן סיפקה גם סיוע טכני משמעותי לסעודיה. בשנת 1973, חברת הבנייה הכבדה הגדולה בטייוואן, סוכנות ההנדסה Ret-Ser (RSEA), החלה לעבוד על הכביש המהיר ממכה להוואיה בסעודיה. זה הביא לפרויקטים גדולים אחרים, כולל הכביש המהיר שאער (夏爾 降 坡 100) בסך 100.4 מיליון דולר, הקמת פארק תעשייה ומערכת ביוב, עבודות חוף ויבשה בתוכנית ההרחבה הימית הסעודית, ושיכון לאקדמיה הצבאית אבן סעוד והעיר הצבאית של המלך חאליד. החל משנת 1984, הפרויקטים של RSEA בטאיוואן הסתכמו בשווי דולר כולל של 1.3 מיליארד דולר. רוב הסחר בין שתי המדינות כלל נפט מסעודיה וחומרי בניין ומוצרי צריכה מטאיוואן.
ביקורים דו-צדדיים

הביקור הדיפלומטי הראשון בין ערב הסעודית לרפובליקה העממית של סין התרחש בשנת 1999, כאשר נשיא הרפובליקה ג'יאנג דזה-מין ביקר בריאד, שהביא לחתימה הדדית על הסכם שיתוף הפעולה האסטרטגי לנפט משנת 1999. בהסכם נקבע כי סין תפתח את תחום בתי הזיקוק לנפט לסעודיה אם סעודיה תאפשר הזדמנויות חקירה ופיתוח למשקיעים סינים. ההסכם אמנם שימש כנקודת מוצא ליחסים דו-צדדיים, אך תוצאות ההסכם היו קטנות, שכן סין לא הצליחה להשתמש ברוב הנפט הגולמי שמספקות העתודות החדשות של סעודיה במתקני זיקוק סיני.
היחסים הדיפלומטיים והכלכליים בין סין לסעודיה התקרבו בשנות האלפיים. בשנת 2004, הרפובליקה העממית של סין וערב הסעודית יזמו סדרה של פגישות פוליטיות קבועות. באותה שנה חתמה Sinopec, חברת הנפט הממלכתית בסין, על הסכם לבדיקת גז ברובע הריק (רוב אל חאלי) בסעודיה. ואז, בדצמבר 2005, קיימה הרפובליקה העממית של סין וארגון המדינות המייצאות נפט (OPEC) את מערכת השיחות הרשמיות הראשונה שלהן.
בינואר 2006 היה המלך עבדאללה ראש המדינה הסעודי הראשון אי פעם שביקר בסין. בהיותו בסין חתם המלך עבדאללה על חמישה הסכמים גדולים בנושא שיתוף פעולה באנרגיה. הביקור שימש גם כדרך לדון בסחר כלכלי רחב יותר, הסכמי מיסוי וטכני, הסכם הכשרה מקצועית, וכן כדי לסיים הלוואה לפיתוח עירוני לבנק הסעודי לפיתוח בערב הסעודית במחוז שינג'יאנג בסין. הנשיא הו קרא כי שיתוף פעולה דו-צדדי זה "יכתוב פרק חדש של שיתוף פעולה ידידותי בין סין לערב הסעודית במאה החדשה." ביקורו הוחזר על ידי נשיא סין חו ג'ינטאו ב-22 באפריל אותה שנה, כחלק מסיבוב הופעות עולמי. הנשיא הו היה המנהיג הזר השני בהיסטוריה שקיבל אישור לפנות למועצה המחוקקת של סעודיה. במהלך תקופה זו, חתמו שני המנהיגים על מספר הסכמים בנוגע לחיפושי אנרגיה ושיתוף פעולה ביטחוני. נאמר כי ערב הסעודית רואה באור חיובי את הקשרים הכלכליים עם סין משום שהם מגיעים ללא "שום קשר" ומתמקדים בסוגיות כלכליות ולא פוליטיות. אזכורו היחיד לעניינים שאינם כלכליים קשורים היה, "מלחמה וכוח צבאי הם אף פעם לא פתרון קבוע לבעיה", וייעץ "להתמיד בטיפול צודק והוגן בסכסוכים ובגישור ההבדלים באמצעים פוליטיים." הוא לא נגע בדמוקרטיה או בזכויות אדם.
בפברואר 2009 ביקר הו בסעודיה בפעם השנייה, כדי "להחליף דעות בנושאים בינלאומיים ואזורים שעניינם משותף" עם המלך עבדאללה. במהלך ביקור זה הנציח הו את פתיחתו של מפעל מלט בסעודיה ופעל לחיזוק הקשרים הדו-צדדיים.
בפברואר 2019 ביקר נסיך הכתר הסעודי, מוחמד בן סלמאן, בסין שם פגש את נשיא סין ומספר פקידים בכירים. יחד עם הנשיא פגש נסיך הכתר את ראש ממשלת סין, שר החוץ ואחרים, שם הם הסכימו לחיזוק הקשרים המסחריים החזקים כבר בין שתי המפלגות. מכיוון שלשני הצדדים יש תוכנית אסטרטגית ארוכת טווח משלהם, יוזמת החגורה והדרך של סין וחזון 2030 של סעודיה, שניהם הביעו ברכות לשתף פעולה ביישום האסטרטגיות האמורות. יתר על כן, שני הצדדים חתמו על הסכם שיתוף פעולה להעצמת מחקרים ומחקרים בענף התחבורה הימית. נסיך הכתר הסעודי הסכים להקצות 10 מיליארד דולר להקמת מתחם זיקוק ופטרוכימיה בסין. בשולי הביקור הודיע נסיך הכתר הסעודי על נכונותה של סעודיה ללמד את השפה הסינית בבתי הספר ובאוניברסיטאות הסעודיות.
זכויות אדם

בחודש יולי 2019, שגרירים באו"ם של 37 מדינות, כולל ערב הסעודית, חתמו על מכתב משותף של UNHRC בטיפול של סין באויגורים וקבוצות מיעוט מוסלמיות אחרות באזור שינג'יאנג.
ביוני 2020 הייתה סעודיה אחת מ -53 מדינות שתמכו בחוק הביטחון הלאומי בהונג קונג באו"ם.
סחר והשקעה

הסחר הסיני-סעודי גדל משמעותית מאז שנת 2000. רק בשנת 2005, המסחר גדל ב-59%, ואפשר לסעודיה לעקוף לראשונה את אנגולה כמקור הנפט הגדול ביותר בסין. לאחר שתבע את כס המלוכה בשנת 2005, אימץ המלך עבדאללה מדיניות סחר פרו-אסייתית "מבט למזרח", כאשר יותר ממחצית הנפט הסעודי יעבור לאסיה. תאגיד תעשיות היסוד הבסיסי של סעודיה (SABIC) שבבעלות סעודיה לבדו מייצא לסין יותר משני מיליארד דולר לסין על בסיס שנתי. בשנת 2008 היה שווי הסחר הדו-צדדי בין סין לסעודיה 32,500,000,000 אירו, והפך את ערב הסעודית לשותפת הסחר הגדולה ביותר של סין בדרום-מערב אסיה. ברבעון הראשון של 2010, יצוא הנפט הסעודי לסין הגיע ליותר ממיליון חביות, העולה על היצוא לארצות הברית. עם הגידול העצום בסחר הסיני-סעודי, סעודיה התגלתה כמשקיעה משמעותית ברפובליקה העממית. סעודים להוטים להשקיע בפרויקטים הקשורים לתעשיית הנפט הסינית כדרך להבטיח את מעמדם כספקית נפט גדולה לסין. לדוגמה, בשנת 2004, חברת עראמקו הסעודית השקיעה כמעט 1/3 מתוך 3 מיליארד דולר בכספים הדרושים להקמת מתקן פטרוכימי במחוז פוג'יין שבדרום-מזרח סין, המתוכנן לעבד 8 מיליון טון נפט גולמי סעודי. עם סיום פרויקט זה, בית הזיקוק יוכל לשלש את יכולתו ויהיה ביכולתו לעבד את הנפט הגולמי הסעודי שאחרת לא ניתן היה לזקק בסין. יתר על כן, בשנת 2006 הסכימו סין וערב הסעודית להקים במשותף מתקן לאחסון נפט באי האינאן שבסין, וסעודיה הזמינו חברות סיניות להשתתף בפיתוח תשתיות בשווי 624 מיליארד דולר. ב-6 באפריל 2012 הכריזה SABIC על תוכנית השקעה חדשה בסך 100 מיליון דולר להקמת מרכז טכנולוגי חדש באזור קנגקיאו בשנחאי. שלושה ימים קודם לכן, ב-3 באפריל, השיקה SABIC את השלב השני של פרויקטים של בנייה של מפעלים פטרוכימיים בערים טיינג'ין וצ'ונגצ'ינג, שהיו חלק מהפרויקט של 11 מיליארד דולר עם קבוצת Sinopec הממשלתית להמשיך ולהגביר את התפוקה במתחמי ייצור פוליקרבונט. מלבד חברות הקשורות לנפט, חברות סעודיות גדולות אחרות - כמו רשות ההשקעות הכללית של סעודיה (SAGIA) וסעודיאן איירליינס הקימו משרדים בסין. בשנת 2006 סעודיה השקיעה 1.1 מיליארד דולר בסין, ההשקעה המשמעותית הראשונה מאז שנת 2000. כמו כן, בשנת 2006, יצרנית האלומיניום הגדולה ביותר בסין - Chalco שותפה עם חברות סעודיות להקמת מתקן אלומיניום של 3 מיליארד דולר בערב הסעודית. בשנת 2009, חברת הרכבות הסינית זכתה בהצעה של 1.8 מיליארד דולר להקמת מסילה יחידה במכה כדרך לסייע בהעברת צליינים. במאי 2019 עלה יבוא סין של נפט גולמי סעודי ב-43%. זה הפך את ערב הסעודית לספקית המובילה לסין.
יחסים צבאיים

בעוד שיחסים דיפלומטיים רשמיים בין סעודיה לסין כוננו רק בשנות התשעים, יחסי ההגנה החלו לפני כן בשנות ה-80. כאשר ארצות הברית סירבה למכור מכלי דלק לטווח ארוך לסעודיה עבור מטוסי F-15 סעודים, נסע הנסיך חאליד בן סולטן לסין לרכישת טילים בליסטיים. סעודיה ערכה עסקה עם סין בשנת 1988 להשגת בין חמישים לשישים טילים בליסטיים לטווח ביניים CSS-2 עם מטען גרעיני. אחד הפרשנים טען: "הסינים בעצם סחבו את הסעודים לרכוש מערכת טילים עתיקה חסרת ערך חסרת ערך ללא ראש הנפץ הגרעיני שלה." לאחר אינטראקציה זו, אין יותר עדויות מתועדות לעסקאות דומות. עם זאת, יש ספקולציות כי שיתוף הפעולה הצבאי האסטרטגי בין סין לסעודיה המשיך לגדול. מומחים מאמינים כי סין ביססה יותר מאלף מיועציה הצבאיים במתקני טילים סעודיים. דיווחים לעיתונות מצביעים על כך שסין הציעה לסעודיה אפשרות לרכוש מערכות טילים מודרניות. סין היא אחת המדינות הבודדות המספקות טכנולוגיה מסוג זה וככזו מסוגלת לדרוש עסקה במזומן. ערב הסעודית הציגה אותם בפומבי לראשונה בשנת 2014.
בינואר 2014 חשף "ניוזוויק" כי סעודיה קנתה בסתר מספר טילים בליסטיים לטווח בינוני CSS-5 בשנת 2007. הם גם אמרו כי ה-CIA האמריקני אפשר לעסקה לעבור כל עוד הטילים שונו כך שלא יוכלו לשאת ראשי נפץ גרעיניים. לאחר מלחמת המפרץ, הסעודים וה-CIA עבדו יחד על מנת לאפשר באופן סמוי לרכוש CSS-5 סיני. ה-CSS-5 מונע על ידי מוצק במקום על ידי נוזל כמו CSS-2, ולכן לוקח פחות זמן להכינם לשיגור. לא ידוע כי הסעודים מחזיקים במשגרים ניידים, אך הם עשויים להשתמש באותם 12 משגרים שנקנו במקור עם הCSS-2. מספר הטילים CSS-5 שנקנו אינו ידוע. ניוזוויק משער שפרטי העסקה המתפרסמים הם חלק מההרתעה הסעודית נגד איראן. בספטמבר 2014 רכשה סעודיה טילים בליסטיים מסוג CSS-5 מסין כדי להגן על מכה ומדינה.
סעודיה משתמשת בתותחי הוביצר PLZ-45 ומזל"טי CAIG ווינג לונג להפציץ את המורדים החות'ים במהלך ההתערבות הצבאית בתימן. רישיון לייצור מזל"טים CASC Rainbow (CH) מתוצרת סינית הוענק לסעודיה בשנת 2017.
סין וסעודיה קיימו תרגילי ים משותפים ראשונים בשנת 2019.
מלגה וסיוע

לאחר רעידת האדמה בסיצ'ואן בשנת 2008, סעודיה הייתה תורמת הסיוע הגדולה ביותר לסין, והעניקה סיוע כספי של קרוב ל-40,000,000 אירו, וחומרי סיוע בשווי של 8,000,000 אירו נוספים. חברות סיניות בערב הסעודית העניקו מלגות לסטודנטים סעודים המאפשרות להם ללמוד בסין. ממשלת סין גם מציעה מלגות ישירות לסטודנטים ואנשי מקצוע להמשך הכשרה.
שיתוף פעולה גרעיני

ב-15 בינואר 2012 חתמו סין וערב הסעודית על הסכם המסמל את הגברת שיתוף הפעולה הגרעיני. על פי סעודיה, המטרה היא "להגביר את שיתוף הפעולה בין שתי המדינות בפיתוח ושימוש באנרגיה אטומית למטרות שלום." העסקה מהווה את הבמה לשיתוף פעולה מדעי, טכנולוגי וכלכלי מחוזק בין הרפובליקה העממית של סין וערב הסעודית, תוך התמקדות בתחומים כמו תחזוקה ופיתוח של תחנות כוח גרעיניות וכורי מחקר, כמו גם אספקת רכיבי דלק גרעיני. הסכם זה הוא הסכם הגרעין הרביעי של סעודיה, בעקבות עסקאות כאלה עם צרפת, ארגנטינה ודרום קוריאה. ההסכם נחתם בסוף ביקורו הראשון של ראש הממשלה הסיני ון ג'יאבאו לסעודיה כחלק מסיור בן שישה ימים במזרח התיכון.
ישראל זינגרוב

| --- | --- |

 לידה:  10 בדצמבר 1932 חיפה, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  19 במרץ 2005 (בגיל 72) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 שפות היצירה:  עברית 
 
ישראל זינגרוב (10 בדצמבר 1932 – 19 במרץ 2005) היה היסטוריון, סופר ומחנך ישראלי.
ביוגרפיה

הוריו אברהם זינגרוב (אוקראינה) וגיטה בלומברג (לטביה), עלו לארץ ישראל בתקופת ייבוש הביצות והיו ממייסדי חדרה. ישראל, בנם הבכור, נולד בחיפה בשלהי 1932, לימים נולדה אחותו אפרת (אפרת טיקוצקי, 2014-1943).
בתור נער השתייך זינגרוב ל"אגודת יורדי ים זבולון" בה עסק בהפלגות והדרכה. מספר פעמים אף עזר לחברי "ההגנה" במעבר ימי בפעילויות שונות. אהבתו לים ניכרת בספרו הראשון "שודדי שבעת הימים".
בסיום לימודי התיכון התגייס זינגרוב לשירות צבאי בתל השומר. לאחר סיום שירותו הצבאי קיבל מלגה ללימודי אוקיינוגרפיה באוניברסיטת הוואי אך ממניעים ציוניים בחר ללמוד היסטוריה וספרות באוניברסיטה העברית בירושלים.
לאחר סיום התואר הראשון, בשנת 1956, החל זינגרוב לעבוד בתור מורה בבנימינה, בין תלמידיו נמנים: זאב בוים, אהוד אולמרט ושלומי גרביץ. עימם שמר על קשרים אישיים ועסקיים לאורך שנים. באותה העת פגש את אשתו לעתיד, ניצה צוקרמן, ממנה נולדו לו שלושה ילדים.
בשנת 1960 עבר זינגרוב לתל אביב שם שימש כסגן מנהל ומורה להיסטוריה בגימנסיית "שלוה". כשלוש שנים לאחר מכן נענה לקריאתו של דוד בן-גוריון להפריח את השממה ועבר עם משפחתו להתגורר בקריית גת. שם הקים וניהל במשך שנים רבות את בית הספר הראשון בעיר ע"ש "רוגוזין". תחת ניהולו עבדו כמורים זאב בוים ושלומי גרביץ.
נפטר ב-19 במרץ 2005.
בין ספריו

"שודדי שבעת הימים"
סדרת "להיות עם חופשי" (יחד עם זאב בוים)
"עם ועולם - פרקים בתולדות ישראל והעמים"
"עידן טרומן - ההיסטוריה של ארצות הברית בשנות המלחמה הקרה" (יחד עם זאב בוים)
הערות שוליים

↑  אתר "Billiongraves"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007433193705171  GND: 1158328249  ISNI: 0000 0000 2971 3179  LCCN: n85299502  VIAF: 69350713   WorldCat (עם VIAF): 69350713
לוקומוטיב מוסקבה (כדורסל)

לוקומוטיב מוסקבה (ברוסית: Баскетбольный Клуб «Локомотив» Москва) הייתה קבוצת כדורסל סובייטית מהעיר מוסקבה, שהתמודדה בליגת העל הסובייטית בכדורסל והתקיימה בשנים 1923–1980.
הקבוצה זכתה באליפות פעם אחת בלבד, בעונת 1939.
היסטוריה

קבוצת הכדורסל של לוקומוטיב מוסקבה הוקמה בשנת 1923 כחלק מאגודת לוקומוטיב. היא הייתה ממייסדות ליגת העל הסובייטית בכדורסל והתמודדה בה במשך מספר עשורים, אף לא הצליחה להגיע להישגים משמעותיים לאחר מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1937 סיימה במקום השלישי בטבלת האליפות, אך עונה לאחר מכן הייתה לסגנית אלופה, לקראת זכייתה באליפות הלאומית לראשונה בתולדותיה, בעונת 1939. שנה לאחר מכן התמקמה במקום השלישי, הישג שהצליחה לשחזר גם לאחר חידוש הליגה בעונת 1944 אך מאז נכשלה בשחזור הישג זה.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 פורקה.
תארים והישגים

אליפות ליגת העל הסובייטית בכדורסל (1): 1939
סגנית: 1938
מקום שלישי: 1937, 1940, 1944
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ישראל אבן נור

ישראל (ישרוליק) אבן נור (11 בנובמבר 1911 – 17 ביוני 1990) היה סופר ועורך ישראלי. ממקימי מפעלי האשלג בים המלח והיישובים בית הערבה וכברי.
ישראל אבן נור
חייו וילדותו

אבן נור נולד בבסרביה, חבל ארץ של רומניה שהיה בימים ההם תחת שליטת הרוסים, היה הבן החמישי בין ששת הבנים של משפחתו. בשנת 1913, יצאה המשפחה למסע לארץ ישראל והתעכבה בעיר הנמל גלץ שברומניה, שם חיכתה לבואה של הספינה בה התכוונה להפליג.
ב-1914, פרצה מלחמת העולם הראשונה, מה שאילץ את המשפחה להישאר בעיר גלץ לעוד 4 שנים עד שנסתיימה. בשנת 1918, בעת סיום המלחמה, עלו שני אחיו הבוגרים של אבן נור לארץ והתמקמו בקבוצת חולדה עד שגם שאביהם עלה בסוף שנת 1919. המשפחה קנתה חלקה במושבה עין גנים. האזור היה שומם ומלא בביצות שנוצרו ממימי נחל הירקון שזרם בקרבה, מה שיצר ריבוי של יתושי מלריה. בראשית 1920, המשיכה שאר המשפחה את המסע לארץ ישראל.
אבן נור התחיל יחד עם אחיו הצעיר ללמוד בבית הספר בפתח תקווה, לשם היו מגיעים רכובים על גבו של סוסם 'לבן'. בבית המשפחה חיו 8 נפשות והייתה להם רפת עם 35 פרות אותם היו חולבים בידיהם. בכל מספר חודשים היו מתקיפים את המושבה השכנים הערבים, והם היו יוצאים עם רוביהם להילחם בהם ולגרשם. אבן נור התחיל את לימודיו בכיתה ב', אך מכיוון שהצטיין קפץ ישירות לכיתה ד'. בגיל 13 סיים את לימודיו בבית הספר בפתח תקווה ובגיל 14.5 נרשם לבית הספר החקלאי "מקוה ישראל". למשפחתו באותם ימים לא היה די כסף לשלם את לימודיו, ונאמר לו שאם יצטיין בבחינות הכניסה, יזכה לקבל מלגת לימודים מאת הברון רוטשילד.
לאחר סיום לימודיו, כעבור 3 שנים, חזר אבן נור לעבוד יחד עם אחיו בפרדס המשפחה. פתח תקווה לא נשאה חן בעיניו ולכן החליט לעבור לקיבוץ. ביחד עם חברו יצחק צבי, הגיע לקבוצת החוגים בעמק יזרעאל, אל כפר יחזקאל. אותה קבוצה שיסדה לאחר מכן את קיבוץ בית השיטה. מכפר יחזקאל ירדו לגור ליד מעיין עין חרוד ומכיוון שלא מצאו עבודה נדדו למקומות שונים. אבן נור השתתף בהקמת תחנת הכוח בנהריים. כשנגמרה הקמת המפעל ב-1932, נדד יחד עם קבוצת חברים לרעננה, שם יסדו את קבוצת החוגים שלאחר מכן התיישבה במעוז חיים.
בית הערבה התפתחה במשך 9 שנים והיו בה כ-200 חברים וכ-60 ילדים. בשנת 1948, כשנוסדה מדינת ישראל, פרצה מלחמת העצמאות והמדינה הותקפה על ידי כל מדינות ערב. הלגיון הערבי של עבר הירדן וחטיבה של הצבא העיראקי הקיפו את בית הערבה ותכננו לכבוש אותה.
חברי בית הערבה התפלגו ל-2 קבוצות שהתרכזו בגליל המערבי. אבן נור יחד עם עוד מספר חברים הקימו בשנת 1949 את קיבוץ כברי הנמצא מזרחית לנהריה.
אבן נור התגורר עם משפחתו בקיבוץ עד לפטירתו ממחלת ריאות בשנת 1990.
משפחתו

אבן נור התחתן עם בטי הלר שעבדה יחד איתו במפעל האשלג. בשנת 1940 נולדה בתם מיכל (רמות) ובשנת 1945 נולד בנם יעקב. מיכל הייתה הילדה הראשונה שנולדה בבית הערבה.