stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קמרון גלמן
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | ימי חיינו | נער | פרק: "Episode #1.12794" |
| 2016 | משפחת רעם | בחור יפה | פרק: "Can't Spy Me Love" |
| 2017 | Relationship Status | ליאם | 3 פרקים |
| 2017 | משפחת פוסטר | מקס | פרק: "Mother's Day" |
| 2018 | מקום טוב באמצע | הנרי | פרק: "Great Heckspectations" |
| 2018 | Heathers | קורט | 7 פרקים |
| 2018 | Mommy Be Mine | ג'ייסון דה לה גרזה | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2019 | Solve | אלכס | פרק: "Grindhouse" |
| 2020 | הרופא הטוב | איידן פורטר | פרק: "Autopsy" |
| 2020–2022 | סטארגירל | ריק טיילר / איש השעה | תפקיד ראשי (3 עונות); 34 פרקים |
| 2022 | ממלכת החיות (אנ') | ברוק פאלוס | פרק:  "Diamonds Are Forever" |
הערות שוליים

↑  Petski, Denise (21 בפברואר 2019). "'Stargirl' Casts Cameron Gellman; Carmela Zumbado Joins 'You'". Deadline. נבדק ב-9 ביוני 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Hayes, Jackson (5 ביוני 2019). "Cameron Gellman To Play Hourman's Son On DC Universe's 'Stargirl'". Full Circle Cinema. נבדק ב-8 ביוני 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Smith, Andrew A. (8 ביוני 2019). "TV's 'Stargirl' shines a light on DC's old-school Justice Society of America". Star Tribune. נבדק ב-9 ביוני 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Buffa, Dan; Jason, Jason (19 במאי 2019). "St. Louis native Cameron Gellman catches big break with DC Universe's 'Stargirl'". KSDK. נבדק ב-8 ביוני 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Kim Gellman, Gellmans Walk to Raise Money for Juvenile Diabetes, Jewish in StLouis, August 17, 2012
↑  Finn, Heather (27 במרץ 2020). "Here's a Look at All the 'Good Doctor' Season 3 Guest Stars so Far". Good Housekeeping. נבדק ב-8 ביוני 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
קלאו דה מרוד

| --- | --- |

 לידה:  27 בספטמבר 1875 הרובע החמישי של פריז, צרפת 
 פטירה:  17 באוקטובר 1966 (בגיל 91) הרובע השמיני של פריז, צרפת 
 שם לידה:  Cléopâtre-Diane de Merode 
 מדינה:  צרפת, בלגיה 
 מקום קבורה:  פר לשז 
 השכלה:  בלט האופרה של פריז 
 תקופת הפעילות:  מ-1886 
 חתימה:   
 
קְלֵאוֹ דה מֵרוֹד (בצרפתית: Cléo de Mérode;‏ 27 בספטמבר 1875 – 17 באוקטובר 1966) הייתה רקדנית צרפתייה בתקופת הבל אפוק.
היא נולדה בפריז, לצייר הנוף האוסטרי קארל פון מרוד, שהיה מצאצאיה של משפחת אצולה בלגית מפורסמת. שמה המקורי היה "קלאופטרה דיאן דה מרוד" (Cléopâtre-Diane de Mérode). קלאופטרה, שכינויה היה קלאו, נשלחה ללמוד ריקוד באופרה של פריז כאשר הייתה בת שמונה שנים, וערכה את הופעתה הראשונה בגיל אחת עשרה שנה.
היא הייתה צעירה יפת מראה בעלת מותניים צרים, ונודעה יותר בשל יופייה מאשר בשל מיומנותה בריקוד. תמונותיה החלו להופיע על איגרות דואר ועל קלפי משחק. התסרוקת המיוחדת שלה הפכה לשם דבר בקרב נשות פריז, ובמהרה נכנסה לאופנה. הפסל אלכסנדר פַלְגִיֶיר עיצב את דמותה בפסל בשם "הרקדנית", שאותו ניתן לראות כיום במוזיאון ד'אורסה בפריז. ב- 1895 הצייר אנרי דה טולוז-לוטרק צייר את דיוקנה, והצלם פול נדאר (בנו של הצלם המפורסם פליקס נדאר) צילם אותה.
ב- 1896 לאופולד השני, מלך הבלגים היה נוכח בהופעת בלט שבה כיכבה. אומרים כי המלך בן ה-61 התאהב בה, ונפוצו שמועות כי הפכה למאהבתו. היות שלמלך היו שני ילדים מקורטיזאנה מפורסמת, נפגע שמה הטוב של קלאו דה מרוד. בכל זאת, הפכה לכוכבת בינלאומית והופיעה בכל רחבי אירופה ובארצות הברית. ב- 1900 הופיעה על הבמה בתערוכה עולמית בפריז בריקודים מקמבודיה. בשיא הפופולריות שלה בחרה להיות רקדנית בפולי ברז'ר – דבר שאותו רקדניות בלט אחרות נמנעו מלעשות.
קלאו דה מרוד המשיכה לרקוד עד תחילת שנות החמישים שלה, כאשר פרשה לעיר הקייט ביאריץ במחוז הפירנאים האטלנטיים שבחבל אקיטן. ב-1955 פרסמה את האוטוביוגרפיה שלה, "הבאלט של חיי".
קלאו דה מרוד מתה בפריז ב-1966, ונקברה בבית הקברות פֵּר לָשֵז שבצפון העיר.
דה מרוד בשלוש פוזות
קומאנובו 2009

קומאנובו 2009 (במקדונית: КК Куманово 2009) היא קבוצת כדורסל מקדונית מהעיר קומאנובו, המתמודדת בליגת העל המקדונית.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1946 והשתתפה בליגה המקדונית האזורית. בעונת 1979/80 הבטיחה את העפלתה לליגה היוגוסלבית, אך בהיעדר אולם מתאים ויתרה על ההשתתפות. בעונת 1992/93 החלה לשחק בליגה המקדונית שהוקמה. בעונת 2001/02 הגיעה עד לגמר הפלייאוף והפסידה לקבוצת רבוטניצ'קי סקופיה. בעונה שלאחר מכן נשרה לליגה השנייה. בעונת 2009/10 העפילה הקבוצה בחזרה לליגה הבכירה. בעונת 2012/13 הגיעה הקבוצה עד לגמר הגביע והפסידה לקבוצת מזט סקופיה 79-71.
בעונות 1998/99, 2000/01 השתתפה הקבוצה במסגרת גביע קוראץ'. בעונת 2012/13 החל המועדון להשתתף בליגה הבלקנית והגיעה עד לשלב חצי הגמר בעונת הבכורה.
בעונת 2016/17 הגיע המועדון לגמר הליגה הבלקנית אך הפסיד בצמד המשחקים 88-55 ו-77-73 לקבוצת ברואה הבולגרית.
הקבוצה מארחת בהיכל הספורט גרדסקי, שקיים מאז שנת 1980, ומכיל 7,000 מקומות ישיבה. ההיכל נבנה כמחווה של חברת "ИСКРА-КУМАНОВО" לעיר קומנובו. לפני כן אירחה הקבוצה באולם "סוקולנה" שהיה קיים מאז שנת 1931.
תארים והישגים

הליגה המקדונית :
מקום שני: 2002
הגביע המקדוני :
גמר: 2013
הליגה הבלקנית
גמר 2016/17
קיביה

| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  רמאללה ואל-בירה
 ראש העיר:  פהמי מכתוב
 שטח:  16.485 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  6,272 (2016)
 קואורדינטות:  31°58′39″N 35°00′35″E﻿ / ﻿31.9775°N 35.009722222222°E﻿ / 31.9775; 35.009722222222 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גוש דן מוגדלת) קיביה(למפת גוש דן רגילה) קיביה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום קיביה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום קיביה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קיביה (בערבית: قبية או قبيا) הוא עיירה הנמצאת בנפת רמאללה ואל-בירה, ברשות הפלסטינית. באמצע שנת 2016 העיירה מנתה 6,272 תושבים. אדמות הכפר משתרעות על פני 5,130 דונם.
מיקום

קיביה ממוקמת בצמוד לתוואי הקו הירוק, כ-2 קילומטר ממזרח לשוהם ושלושה קילומטר צפונית לעיר מודיעין עילית. על גבעה שפסגתה 256 מטר מעל פני הים.
היסטוריה

לפי עדויות ארכאולוגיות אזור הכפר היה מיושב כבר מתקופת הברזל II. הכפר מוקף במספר אתרים ארכאולוגיים, מצפון מערב, ממוקמת ח'רבת אבו אל-פַחם, ממערב תל דלית, ח'רבת אל-ביידא, וח'רבת בעינה. בשנת 1863, ביקר חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן באתרים אלו, וכתב: ”בשעה שמונה וארבעים דקות הוגד לי על אתר חורבות אחר, גדול הרבה יותר, כי שמו ח'רבת בענא מתחמים קטנים ורבועים רבים, כל אחד מהם שריד בית, מכסים את המדרון הדרומי של גבעת טרשים. אין מבחינים שם אלא בנדבכים התחתיים, שרובם בנויים מאבנים גדולות מאוד, לא מהוקצעות היטב, המונחות זו על זו בלי חומר מלכד. הרבה בורות מים חצובים בסלע השתמרו במצב טוב למדי...בשעה חמש וחמש עשרה דקות עברנו את ח'רבת בענא, שהזכרתי בפרק הקודם. משם פנינו מזרחה דרומה מזרחה, ואחר כך מזרחה. לשמאלנו הנחנו, על גבעה לא רחוקה, אתר חורבות קטן בשם ח'רבת אבולפחם”.
מדרום לכפר נמצא האתר "רוג'ום א-לווזה", שבו שרידי רוגם.
בסקר ארכאולוגי שערך ישראל פינקלשטיין בשטחי הכפר התגלו חרסים מהתקופה הרומית, התקופה הביזנטית, התקופה הממלוכית והתקופה העות'מאנית הקדומה.
גרעין הכפר הנוכחי הוקם מסביב לקבר שייח' ("שייח' חמדאן").
היסטוריה > התקופה העותמאנית

ברשומות המס העות'מאני משנת 1596, תושבי הכפר שילמו מס על גידולי חיטה, שעורה, זיתים, גפנים, ועיזים. 29 משפחות התגוררו בכפר. לפי ויקטור גרן, גרו בכפר 141 תושבים בשנת 1863.
בסקר של הקרן לחקר ארץ ישראל משנת 1882 מתואר הכפר כ"כפר קטן על ראש גבעה, מוקפת במטעי זיתים".
היסטוריה > בתקופת המנדט הבריטי

בתקופת המנדט הבריטי השתייך הכפר לנפת רמלה.
במפקד 1922, שנערך על ידי שלטונות המנדט, בקיביה הייתה אוכלוסייה של 694 נפש, כולם מוסלמים. במפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל היו בכפר 204 בתים מאוכלסים, בהם התגוררו 909 תושבים, כולם מוסלמים.
בשנות ה-30 הוקמה מערכת אספקת מים משותפת לכפרים באזור, כולל קיביה. עד אז קיבל הכפר את אספקת המים מבורות מים ומעיינות.
בסקר הכפרים בשנת 1945 האוכלוסייה בכפר הייתה 1,250 מוסלמים, ושטח הקרקע הכולל של הכפר היה 16,504 דונם. אשר מתוכם הוקצו 4,788 לגידולי דגנים.
היסטוריה > בשליטת ירדן

לפי תוכנית החלוקה, שהתקבלה ברוב קולות בעצרת הכללית של האו"ם ב-29 בנובמבר 1947, היישוב נכלל בשטח המדינה הערבית, ולאחר הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות ב-1949, עבר משליטה בריטית לירדנית.
בליל ה-14 עד 15 באוקטובר 1953 ביצע צה"ל פעולת תגמול בכפר. בפעולת קיביה פוצצו החיילים כ-45 בתים והרגו כ-60 מתושבי הכפר שהסתתרו בהם, רובם נשים וילדים. הפעולה בוצעה על ידי חיילי יחידה 101 וגדוד 890 של הצנחנים בפיקודו של אריאל שרון ועוררה סערה בין לאומית ומחלוקת פנימית במדינה. דוד בן-גוריון תירץ את הפעולה ותוצאותיה כפעולה שבוצעה על ידי אזרחים כתגמול על רצח אם ושני ילדיה ביהוד, שבוצע על ידי מסתננים.
היסטוריה > בשליטת ישראל

בעקבות מלחמת ששת הימים ב-1967, עברה העיירה משליטה ירדנית לישראלית.
בעקבות הסכם אוסלו, 21.5% מאדמות העיירה נמצאות בשטח B, ו-78.5% הנותרים נמצאים בשטח C.
בשנת 2005 הופקעו כ-1,500 דונם מאדמות העיירה לצורך בניית גדר ההפרדה שעוברת לאורך 3 ק"מ על אדמות קיביה.
בשנת 2023, במהלך מלחמת חרבות ברזל, הרס צה"ל את בית המחבל שעל פי החשד ביצע פיגוע ירי סמוך ליישוב קדומים והרג את סמל ראשון שילה אמיר. המחבל, תושב הכפר, השתייך לארגון הטרור חמאס..
תמונות

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  קיביה מכיוון ההתנחלות נילי  |  קיביה במבט ממזרח למערב |  |
מפות היסטוריות של  קיביה

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  מפה מנדטורית משנת 1944 |  מפה מנדטורית של האזור בשנת 1945 |  |
הערות שוליים

1 2  מפקד אוכלוסין 2016, באתר של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה
↑  ויקטור גרן,תיאור גאוגרפי, היסטורי וארכאולוגי של ארץ - ישראל - כרך חמישי : השומרון (ב), ירושלים: יד יצחק בן צבי, 1984, עמודים 53-54
↑  Finkelstein et al, 1997, p. 174
↑  Hütteroth, Wolf-Dieter; Abdulfattah, Kamal (1977). Historical Geography of Palestine, Transjordan and Southern Syria in the Late 16th Century. Erlanger Geographische Arbeiten, Sonderband 5. Erlangen, Germany: Vorstand der Fränkischen Geographischen Gesellschaft. ISBN 3-920405-41-2.p. 118
↑  Guérin, 1875, pp. 105, 106
↑  Conder and Kitchener, 1882, SWP II; p. 290
↑  Mills, Census of Palestine, 1931, page 48
↑  המובלעת הירושלמית והמסדרון, הצופה, 16 בנובמבר 1938
↑  Government of Palestine, Department of Statistics, 1945, p. 26
↑  רצח המוני בוצע בכפר קיביה, קול העם, 16 באוקטובר 1953
↑  יומנו של מ. שרת מאשר: בן-גוריון הכריע בטבח קיביה ושיקר לציבור, קול העם, 31 באוקטובר 1965 
ג'ון בראון, טבח קיביה ושקרי התקשורת - אז כמו היום, באתר "שיחה מקומית", 14 באוקטובר 2014
↑  מירון רפופורט, רה"מ שינה החלטת ממשלה: הגדר תכלול את ניל"י ונעלה, באתר הארץ, 30 בינואר 2007
↑  https://t.me/newshomron55/4678
| דגל פלסטיןיישובי נפת רמאללה ואל-בירה |
| --- | --- | --- |
| ערים | אל-בירה • ביתוניא • רוואבי • רמאללה |   |
| מועצות מקומיות | אל-איתיחאד (ביתילו, דיר עמאר, ג'מאלא) • א-זיתונה (מזרעה אל-קיבליה, אבו שוחידם) • ביר זית • בית ליקיא • בני זייד (דיר ע'סאנה, בית רימא) • בני זייד א-שרקייה (עארורה, מזארע א-נובאני) • דיר ג'ריר • דיר דיבוואן • חרבתא אל-מצבאח • מזרעה א-שרקיה • נעלין • סילוואד • סינג'יל • תורמוס עיא |   |
| כפרים | אבו קש • אום צפא • א-לובן אל-ע'רבי • אל-ג'אנייה • אל-מוע'ייר • אל-מידיה • בודרוס • בורקה • בית סירא • ביתין • בית עור אל-פוקא • בית עור א-תחתא • בלעין • ג'יפנה •דורא אל-קרע • דיר אבו משעל • דיר איבזיע • דיר א-סודאן • דיר ניזאם • דיר קדיס • ח'ירבת אבו פלאח • ח'רבת'א בני חרית • טייבה • טירה • יברוד • כובאר • כפר מאליכ • כפר ניעמה • כפר עין • נבי סאלח • סאפא • סורדא • עאבוד • עבוין • עג'ול • עטארה • עין יברוד • עין עריכ • עין סיניא • עין קיניא • קיביה • קראוות בני זייד •  ראס כרכר • רמון • רנתיס • שוקבא • שיבתין |   |
| מחנות פליטים | אל-אמערי • ג'לזון • קדורה • קלנדיה |   |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007419094905171
מיקו לפילאמפי

| --- | --- |

 לידה:  22 בספטמבר 1978 (בן 46) פלקנה, פינלנד 
 שם לידה:  Mikko Johannes Leppilampi 
 מוקד פעילות:  פינלנד 
 פרסים והוקרה:  פרס יוסי לשחקן הטוב ביותר (1 בפברואר 2004) 
 www.mikkoleppilampi.com
 פרופיל ב-IMDb
 
מיקו יוהנס לפילאמפי (בפינית: Mikko Johannes Leppilampi; נולד ב-22 בספטמבר 1978 בפלקנה, פינלנד) הוא שחקן, מנחה טלוויזיה ומוזיקאי פיני, בנו של יוקה לפילאמפי, מוזיקאי גוספל. לפילאמפי נחשב לאחד מהשחקנים המצליחים ביותר בפינלנד מתחילת שנות ה-2000. הוא התפרסם לאחר השתתפותו בסרט "Helmiä ja sikoja" ("חזירים ופנינים"), עליו הוא גם זכה בפרס "יוסי" (אנ'), המקבילה הפינית לפרס אוסקר.
קריירה

לפילאמפי שיחק בסרט "War of the Dead" ‏(2011) בו גילם את סגן לאקסו. בנוסף לקריירת המשחק, לפילאמפי מעורב גם בתחום המוזיקה. הוא הוציא אלבום באורך מלא ב-10 במאי 2006, הנושא את שמו. כמו כן, הוא שר את שיר הנושא במספר סרטים בהם הוא השתתף.
הוא הנחה את תחרות האירוויזיון ה-52 ב-12 במאי 2007 ביחד עם יאנה פלקונן. כמו כן, הוא הקריא את הנקודות של פינלנד באירוויזיון 2008 שנערך בבלגרד, בירת סרביה.
ב-2010 החל להנחות את הגרסה הפינית של "רוקדים עם כוכבים". ב-2018 החל להנחות את הגרסה הפינית לשעשועון "המרדף".
בקיץ 2006 התחתן עם אמיליה. ב-31 באוקטובר 2005 נולדה בתם. השניים התגרשו באביב 2010.
ללפילאמפי יש אח שמנגן בלהקת הרוק "SleepWalkers".
מיקלוש מרקוש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 ביולי 1924 שארבוגארד, הונגריה 
 פטירה:  7 ביוני 2000 (בגיל 75) בודפשט, הונגריה 
 שם לידה:  Markovits Miklós 
 מדינה:  הונגריה 
 
מיקלוש מרקוש (במקור מרקוביץ', בהונגרית: Markos Miklós; שארבוגארד, 15 ביולי 1924 – 7 ביוני 2000) היה במאי קולנוע יהודי-הונגרי, תסריטאי, היסטוריון ספרות ואחיה הצעיר של היסטוריונית הספרות והספרנית ג'רג'י מרקוביץ' (1919–1985).
ביוגרפיה

מיקלוש מרקוביץ' נולד במשפחה יהודית כבנם הצעיר ביותר של אהרון מרקוביץ' (1885–1944) וטרינר ושל ארז'בט דויטש (1891–1944). הוריו גורשו למחנה ההשמדה אושוויץ בשנת 1944 ונרצחו שם. הוא סיים ארבע כיתות חטיבת הביניים בעיר הולדתו ולאחר מכן נשלח על ידי הוריו לגימנסיית סנט אישטוואן בבודפשט (כי הגימנסיה בעיר הולדתו נסגרה). בשנים 1942 עד 1945 למד צילום ועבד כעוזר צלם. בדרך נס הצליח להתחמק גם השרות העבודה וגם מהרדיפות בבירת הונגריה. אחותו התחתנה ועברה לגור בטימישוארה שלא עברה לשליטה הונגרית במלחמה וכך ניצלה. בשנים 1949 עד 1953 היה סטודנט בקולג' הכל-פדרלי לקולנוע במוסקבה. מ-1951 עשה סרטים דוקומנטריים. משנת 1953 היה הבמאי והתסריטאי של אולפני הסרטים Mafilm.
היו לו שני ילדים: קטלין מרקוש (1965–) וגאבור מרקוש (1968–).
סרטיו > כתסריטאי

גור (1959) (גם במאי)
אני עולה לשר (1962)
הנוכלת (1963)
המזל של מרצי קאקוק (1966) (גם במאי)
מים מסריחים (1966)
פלפל (1968) (גם במאי)
מעבורת התופת (1969) (גם במאי)
מר פיצק (1974)
ספן הדנובה (1974) (גם במאי)
בעל עיני הכוכב (1977) (גם במאי)
בניו של אסיר (1979) (גם במאי)
ברק (1981) (גם במאי)
השובבים (1984) (גם במאי)
הדודה הפנטסטית (1986)
הילד מקומארום (1987) (גם במאי)
מיציקה והמלאכים (1987) (גם במאי)
סרטיו > כבמאי

בשקה (1955)
ליל העין השחורה (1959)
חשמלית ישנה (1960)
שבעה בשלג (1962)
קריקט (1963)
רבותי, דברו! (1974)
בעקבות החטא (1977)
רוץ איתי (1983)
זיכרונות ראש העיר (1984)
פרסים והוקרה

למען תרבות סוציאליסטית (1979)
לקריאה נוספת

פטר הרמן: מי ומי הונגרי ובינלאומי תקליטור 1998, בודפשט, 1997 ISBN 963-9051-195
"Visszaemlékezés - Markovits Pál". centropa.org. נבדק ב-2021-07-26.
הערות שוליים

↑  "Gyászjelentése".
↑  Művelődési közlöny, 1979. április 18. (23. évfolyam, 8. szám)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1075173507  ISNI: 0000 0000 7961 1410  VIAF: 121456077   WorldCat (עם VIAF): 121456077
מטלורגיה

יציקה של ארד מותך
מטלורגיה היא תחום בהנדסת חומרים שחוקר את התכונות המכניות והכימיות של מתכות, ואת השיטות להפקת מתכות ועיבודן. השם בא מהמילה היוונית μεταλλουργός (מטַלורגוס) אשר משמעותו "כורה" או "מעבד מתכות" (μέταλλον, מטַלון: מחצב, מתכת + ἔργον, אֶרגוֹן: עבודה).
המטלורגיה מלווה את האדם משחר האנושות ועד ימינו. זהו אחד מתחומי הטכנולוגיה הראשונים בהם עסק האדם, וכבר בתקופת האבן, לפני כ-8,000 שנה החל האדם לפתח כלים מנחושת. תיארוך פרקים בפרהיסטוריה ובהיסטוריה האנושית משתמש במושגים מטלורגיים: תקופת הברונזה שבה נעשה לראשונה שימוש בסגסוגת (תערובת של מתכות), ואחריה תקופת הברזל.
גם הטכנולוגיה המודרנית נשענת על המטלורגיה, מסגסוגות בתוך מעבדי מחשב והתקני סגסוגות זיכרון בגוף האדם, ועד ללוויינים בחלל. מטלורגיה היא תחום מחקר פעיל גם כיום, בהיי-טק כמו גם בענפים מסורתיים כמו תעשיית הרכב.
העיסוק במטלורגיה נחלק לנושאים רבים. כרייה של חומר הגלם להפקת המתכת. הפקת המתכת עצמה מתוך עפרת המתכת, ושיטות שונות ליצירת חומר גלם מתכתי או סגסוגת. עיבוד תרמי (חימום) או עיבוד מכני להשגת הצורה והתכונות הרצויות. חקר התכונות המכניות, וחקר מבנה והרכב המתכת.
היסטוריה

אחת העדויות המוקדמות ביותר לשימוש במתכת נמצאו במיידנפק שבסרביה, שם נמצא גרזן מנחושת שנוצר כשבעת אלפים וחמש מאות שנה לפני זמננו. נמצאו עדויות לשימוש מוקדם יותר במתכות בתכשיטים, וקשה לקבוע מהו השימוש המוקדם ביותר כי הממצאים הארכאולוגיים מתעדכנים תדיר.
שימוש מוקדם במתכות כלל רק מתכות אשר נמצאות בצורתן המתכתית בטבע. אלו כללו ברזל ממטאוריטים, כסף, נחושת ובדיל. לפני כ-5,500 שנה החלה תקופת הברונזה, עם תחילת הפקת בדיל ונחושת בחימום סלעים מסוימים ושילובם ליצירת ארד (ברונזה).
הפקת ברזל מעפרות ברזל קשה יותר, וכנראה נתגלתה על ידי החיתים לפני כ-3,200 שנה, תוך תחילת תקופת הברזל.
פיתוח הידע בהפקה ושימוש בברזל התקדם במידות שונות ברחבי אירופה ואסיה, במיוחד באימפריה הרומית, ובמידה פחותה כנראה בסין הקדומה, והמשיך להתפתח בימי הביניים.
ראשית המטלורגיה המודרנית מיוחסת לגאורגיוס אגריקולה עם ספרו דה רה מטליקה מהמאה ה-16, בו תיאר כריה של עפרות מתכת, הפקת המתכת ועיבודה. אגריקולה נחשב ל"אבי המטלורגיה".
הפקת מתכת

תהליך הפקת מתכות מתחיל בכרייה, כלומר הוצאת המתכת מהאדמה. רוב המתכות (ברזל, אלומיניום) לא נמצאות בצורתן המתכתית אלא כעפרת מתכת, כלומר קשורות בתחמוצת, מתוכה יש להפיק את המתכת.
הפקת המתכת מעפרה היא תהליך מורכב, הדורש חיזור של החמצן. התהליך הנפוץ, שמשמש למתכות רבות בהן ברזל ונחושת, בדרך הוא התכה של העפרה, עם גורם מחזר שהוא בדרך כלל פחמן הנקשר לחמצן בצורה של פחמן חד-חמצני ודו-חמצני. לרוב יש צורך להשתמש בתלחים (פלוקס, באנגלית: Flux), שהוא חומר המכיל סידן פחמתי כגון אבן גיר, כדי להסיר מתכות זרות. ישנן מתכות, כמו אלומיניום וכספית, להן התהליך הזה אינו מתאים, והן מופקות בשיטות ייחודיות שונות.
לאחר קבלת חומר הגלם הנקי הוא עובר יציקה, שהוא תהליך הקירור של המתכת עד להתמצקות בצורה הרצויה. שילוב של מתכות שונות או חומרים אל-מתכתיים בסגסוגת, כמו גם בקרת הצורה ומהירות הקירור, מאפשרים לקבוע את תכונות המתכת בהמשך, כמו חוזק, אלסטיות, קושי, מוליכות חשמלית ונקודת התכה.
תהליכים לעיבוד מתכות

תכונות המתכת תלויות בהרכבה הכימי, אך גם בתהליך שהמתכת עוברת: ביצירת הנתך, וביצירת הצורה הסופית של חומר הגלם ושל המוצר הסופי. עיבוד מתכת (Metalworking) הוא פעולה לשינוי תכונות המתכת. הפעולות נחלקות באופן גס לטיפולים תרמיים ומכניים.
תהליכים לעיבוד מתכות > טיפולים תרמיים

התכה - חימום המתכות לצורך יצירת נוזל, הפרדת מתכות שונות או יציקתן.
זיקוק - הפרדת מתכות מותכות.
יציקה - תהליך שבו מתכת מותכת מונחת בתבנית להתקררות וקבלת צורה.
הרפיה - תהליך חימום לטמפרטורה נמוכה יחסית, שמטרתו הרפיה של מאמצים שהצטברו בחומר עקב עיבוד מכני.
חיסום - חימום המתכת וקירור מהיר, במטרה לשנות את מבנה הפאזות במתכת להשגת תכונות רצויות, באופן שלא כולל התכה של המתכת ומשנה מעט ככל האפשר את צורתה.
זיקון - שיטה לטיפול תרמי שנועדה לחזק חומרים חשילים.
מטלורגית אבקות - יצירת מתכת בטכנולוגית אבקות, הנפוצה בייצור קרמיקה: חומר הגלם הוא אבקת מתכת, שעובר כבישה בתבנית, ואחריה חימום (ללא התכה) הנקרא סינטור. בתהליך הסינטור גרגרי האבקה מתחברים ליצירת חומר מוצק ומלא ברובו, ליצירת מתכת בעלת צורה מסוימת ותכונות ייחודיות. בדרך כלל נשארים בתהליך חללים בחומר, והוא פריך יותר ובעל חוזק נמוך יותר מחומר שנוצר ביציקה ועבר תהליכי עיבוד.
תהליכים לעיבוד מתכות > עיבוד מכני

עיבוד מכני יכול להעשות גם בטמפרטורה גבוהה או נמוכה מטמפרטורת החדר, להשגת תכונה מסוימת.
ערגול (Rolling)
ריקוע (Stamping) - דיקוק של החומר באמצעות דפיקה עליו. משמש ליצירת לוחות מתכת ועלי מתכת (כמו עלי זהב).
חישול (forging)
שיחול (אקסטרוזיה, extrusion) - תהליך שבו המתכת נלחצת דרך פתח בעל צורה מסוימת, לקבלת צורת מוט בעל חתך בצורה הרצויה.
משיכה (Drawing) - נותן למתכת צורת מוט או חוט באמצעות מאמץ מתיחה.
חקר ואפיון מתכות

חקר המתכות הוא תחום אשר מקשר בין המבנה הכימי והגבישי של פאזות המתכת, לתכונות שלה, בעיקר תכונות מכניות. לכן גם כלי המחקר נחלקים לשיטות אשר מאפיינות את מבנה החומר, ושיטות למדידת התכונות המכניות (תכונות שאינן מכניות לא נחשבות בתחום המטלורגיה).
חקר ואפיון מתכות > מדידת תכונות מכניות

חוזק - אחת התכונות המרכזיות בחשיבותה עבור מתכת היא החוזק, שנמדד בניסוי מתיחה: כאשר מותחים דגם בעל שטח חתך ידוע, חוזק המתיחה של החומר הוא מאמץ המתיחה המרבי שבו החומר עומד. באופן מקביל נמדדים חוזק לחיצה, גזירה, פיתול, כפיפה.
מדידת קשיות - קשיות היא מידת ההתנגדות של החומר לשינוי קבוע בצורתו. קשיות נמדדת בחריצה, במכשיר סקלרומטר, או בדקירה באמצעות דוקרן בכוח מסוים ומדידת גודל החריץ שנשאר לאחר הסרתו. קיימות שיטות דוקרן שונות המתאימות לטווח קשיות שונה של החומר. השיטות הנפוצות למתכות: קשיות רוקוול, שיטת ויקרס ושיטת ברינל.
מודול האלסטיות - הוא היחס בין מאמץ (כוח ליחידת שטח בחומר) למעוות (שינוי בממדי החומר) בתחום האלסטי, או בניסוח פשוט יותר, ההתנגדות של החומר לשינוי קטן בצורתו באמצעות כוח חלש. שינוי אלסטי חוזר למצבו המקורי כאשר הכוח מוסר.
עייפות החומר - העמסה חוזרת מספר רב של פעמים, בעומס קטן מחוזק החומר.
חקר ואפיון מתכות > מדידת מבנה

מתכת אופיינית היא בעלת מבנה גבישי, אך אינה מורכבת מגביש יחיד גדול ומושלם, אלא מהרבה גבישונים, או גרעינים בעגה המטלורגית (crystallite או grain). גודל הגרעין הוא אחד הגדלים המשפיעים ביותר על התכונות המכניות של המתכת. בנוסף קיימים פגמים בגבישים מסוגים שונים, שניתנים לאפיון. אם המתכת היא סגסוגת המורכבת מחומרים שונים, יכולות להיות פאזות שונות ומורכבות עבור צירופי סגסוגת וטיפולים תרמיים שונים.
השיטה המרכזית המשמשת לחקר מבנה המתכת היא מטלוגרפיה. המטלוגרפיה באופן טיפוסי כוללת את חיתוך החומר, ליטוש, איכול (etching) שמותאם למתכת המסוימת ולתופעה הנחקרת ומטרתו להבליט את הפרטים הרצויים, וצילום במיקרוסקופ. בדרך כלל מתעניינים במיקרומיבנה של החומר, שהוא הפאזות השונות של המתכת, גודל הגרעין ופגמים גדולים.
שיטה מרכזית נוספת היא קריסטלוגרפיה בקרני רנטגן שבעזרתה מוצאים את הפאזות השונות בחומר וגם מעריכים את גודל הגרעין וקיום פגמים. הבסיס לשיטה הוא הקרנת החומר בקרני רנטגן ומדידת זוויות ההחזרה. מתוך זוויות ההחזרה ניתן לחשב את מבנה גבישי החומר לפי חוק בראג.
ראו גם

מתכת
פלדה
הנדסת חומרים
סלע בוקסיט, אחת העפרות מהן מפיקים אלומיניום
סרטון הדגמה של תהליך ערגול לדיקוק לוח מתכת
מבנה הגרעינים ופאזות של סגסוגת ברונזה-אלומיניום
קיסימי

קיסימי (באנגלית: Kissimmee) היא עיר הבירה של מחוז אוסיאולה בפלורידה שבארצות הברית. נכון ל-2020 מתגוררים בעיר 79,226 תושבים.
היסטוריה

העיר נוסדה באמצע המאה ה-19 בשם "אלנדייל" (Allendale). היא שינתה את שמה לקיסימי ב-1883 כאשר התאגדה רשמית כעיר. בעקבות מיזם יבוש ביצות שיזם המילטון דיסטון מפילדלפיה יובשו שטחים ניכרים (כ-8,000 קמ"ר) של שטחי ביצה ונבנו תעלות שאפשרו הבאת סחורות לעיר. ייבוש ובניית התעלות אפשר את התפתחותה של העיר. במקביל החלו להיבנות מסילות ברזל בפלורידה, וקישור העיר במסילת ברזל לסנפורד ולקווי מסילות הברזל הפך את העיר למרכז תחבורה.
קישור זה הקל על התחבורה אל העיר מחד, אולם פגע בסחר באמצעות תעלות מאידך. בשנת 1885 קושרה העיר טמפה לקווי מסילות הברזל, ומעמדה של קיסימי ירד. השפל כלכלי שהחל בשנת 1893 עצר את הפיתוח של העיר, וכן קרות שפגעו בפרדסים בשנים 1894–1895 פגעו בענפי גידול ההדרים שהיוו מרכיב מרכזי בכלכלת העיר, שהתבססה החל מתקופה זו בעיקר על גידול בקר.
השינוי במעמדה של העיר התרחש בשנת 1971 עם הקמת אתר הנופש דיסניוורלד. קרבת העיר לאתר נופש הפכה את אותה למרכז תיירותי, וכיום עיקר כלכלת העיר מתבססת על התיירות.
ב-13 באוגוסט 2004 נפגעה העיר בצורה קשה מהוריקן צ'ארלי וזמן קצר לאחר מכן מהוריקן פרנסס והוריקן ג'ין; שלוש הסופות שפקדו את העיר במשך תקופה כה קצרה הרסו מבנים רבים בעיר.
כלכלה

מאז ראשית המאה ה-20 התבססה כלכלת העיר בעיקר על גידול בקר. מצב זה השתנה עם הקמת אתר הנופש דיסניוורלד בשנת 1971 והחל משנה זו מבוססת עיקר כלכלת העיר על תיירות.
גאוגרפיה

שטחה של העיר הוא 44.9 קמ"ר, מתוכם 43.2 קמ"ר הם שטחי יבשה ו-1.7 קמ"ר שטחי מים (כ-3.7%). והיא שוכנת על גדת אגם טוהופוקלגה, כ-14 ק"מ דרומית לעיר אורלנדו.
מיקוד (חברה)

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  פרטית
 מייסדים:  סולי אלישר
 תקופת הפעילות:  1984–הווה (כ־40 שנה)
 מיקום המטה:  תל אביב-יפו 
 משרד ראשי:  השקמה 2 אזור
 בעלות:  פרטית
 ענפי תעשייה:  אבטחה, שמירה, מיגון אלקטרוני, ניקיון
 עובדים:  4,500
  
 www.mikud4u.co.il
 
קבוצת מיקוד היא חברת אבטחה וניקיון מהגדולות בישראל. החברה מעסיקה כ-8,500 עובדים. החברה נוסדה בשנת 1984 על ידי סולי אלישר. מטה החברה ברחוב השקמה במועצה מקומית אזור. החברה החלה דרכה בירושלים כחברת אבטחה בלבד, ובמהלך השנים נוספו תחומי פעילות נוספים על מנת לספק שירותים נוספים. כיום קבוצת מיקוד מורכבת מ-4 חברות בנות:
מיקוד אבטחה- מספקת שירותי שמירה ואבטחה מגוונים למוסדות ממלכתיים וגופים פרטיים. תחומי פעילותה כוללים : שירותי אבטחת מתקנים, אבטחת אישים ושירותי מיגון.
מוקד מיקוד- מהווה את מוקד האבטחה של קבוצת מיקוד. מתמחה במתן שירותי מוקד, סיור מבצעי והגנה אלקטרונית. בתחילה שימש המוקד לצורכי החברה ולקוחותיה בלבד. כיום המוקד הוא יחידה עצמאית המעניקה שרותי מוקד ומיגון בכל גוש דן מקו כפר סבא רעננה בצפון ועד לאזור רחובות בדרום.
קלינור- מספקת שירותי ניקיון ואספקת מיכון ציוד, חומרי ניקיון מתקדמים, מוצרי הגיינה וניירת
טכניקו- עוסקת באחזקת מבנים, שירותים טכניים ובינוי. ביצוע עבודות חשמל, אינסטלציה, מיזוג אוויר, תיקונים ועוד.
מאז שמשרד הביטחון החליט להפריט חלק מפעילות אבטחת המחסומים זכתה חברת מיקוד ביחד עם עוד ארבע חברות אבטחה נוספות במכרז שערך המשרד. בין השאר אחראית החברה לאבטחת המחסומים שער אפרים, אייל, הזיתים, וגלבוע. בנוסף, מספקת מיקוד אבטחה למספר שכונות במזרח ירושלים.