stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פיל ג'ונסטון

| --- | --- |
פיל ג'ונסטון, 2018
פיל ג'ונסטון, 2018
 לידה:  26 באוקטובר 1971 (בן 52) מינסוטה מיניאפוליס, הנפין, מינסוטה, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2004
 עיסוק:  תסריטאי ובמאי
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולומביה
 יצירות בולטות:  "ראלף ההורס" (2012) "זוטרופוליס" (2016)
 פרסים והוקרה:  פרס אנני לתסריט הטוב ביותר
 פרופיל ב-IMDb
פיל ג'ונסטון (באנגלית: Phil Johnston; נולד ב-26 באוקטובר 1971) הוא תסריטאי ובמאי אמריקאי.
ג'ונסטון נולד בעיר מיניאפוליס שבמחוז הנפין במדינת מינסוטה. זמן לא רב לאחר לידתו משפחתו עברה לעיר נינה שבמחוז ווינבאגו במדינת ויסקונסין, ושם הוא גדל. הוא למד באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון, וב-1994 סיים תואר ראשון בעיתונאות. לאחר מכן, הוא עבד במשך תשע שנים בערוצי חדשות מקומיים. הוא שימש ככתב לרשתות הטלוויזיה "ABC" ו-"NBC", ולתקופה קצרה גם כחזאי מזג אוויר על אף שלא היה לו ידע במטאורולוגיה.
ב-2004, ג'ונסטון סיים לימודי קולנוע באוניברסיטת קולומביה. עם סיום לימודיו, הוא מכר לרשת "ABC" תסריט לסרט טלוויזיה קומי בן שעה והגיש לחברת ההפצה "ThinkFilm" תסריט לסרט עלילתי באורך מלא בטרם היא פשטה את הרגל. ב-2009, התסריט שלו לסרט "סידר רפידס" נכנס לרשימה השחורה, רשימה של התסריטים הטובים ביותר שעדיין לא הופקו. שנה בלבד אחר כך, ב-2010, המפיקים ג'ים טיילור ואלכסנדר פיין הוציאו לפועל את הפקת הסרט, והוא יצא לאקרנים ב-2011. על אף הביקורות החיוביות להן הסרט זכה ממבקרי הקולנוע, הכנסותיו מההקרנות בבתי הקולנוע היו נמוכות. על סרט זה, ג'ונסטון הועמד לפרס אינדפנדנט ספיריט.
ג'ונסטון הצטרף אל אולפני ההנפשה של וולט דיסני, וכתב, יחד עם עמיתתו לשעבר לספסל הלימודים באוניברסיטת קולומביה ג'ניפר לי, את "ראלף ההורס", סרט הרפתקאות קומי בהנפשה ממוחשבת שעלילתו מתרחשת בעולם של משחקי וידאו. הסרט יצא לאקרנים ב-2012, וזכה להצלחה מסחרית וביקורתית. על עבודתו, ג'ונסטון זכה בפרס אנני לתסריט הטוב ביותר. קשרו האישי עם הבמאי ריץ' מור הוביל אותו להצטרף אליו בהפקת "זוטרופוליס", והוא היה שותף לג'ארד בוש בכתיבת התסריט. עם צאתו לאקרנים ב-2016, הסרט הפך לשובר קופות וזכה לשבחים רבים, ועל עבודתו מור זכה פעם נוספת בפרס אנני לתסריט הטוב ביותר. ב-2018, יצא לאקרנים ההמשך "ראלף שובר את האינטרנט". ג'ונסטון כתב את התסריט יחד עם פמלה ריבון, והצטרף אל מור במלאכת הבימוי. הסרט זכה לשבחים ממבקרי הקולנוע, והכנסותיו היו גבוהות מעט יותר מהסרט הקודם.
הערות שוליים

↑  COMMON COUNCIL MINUTES
1 2 3  Anthony Kaufman, ‏Phil Johnston - 10 Screenwriters to Watch, ‏Variety, ‏28 ביולי 2009
↑  Breakfast All Day: Episode 018: A La Carte With Phil Johnston, ‏Brekfest All Day, ‏1 באפריל 2019
↑  Badgerwood: Video series features UW-Madison alumni in Hollywood,   ‏אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון, 16 בפברואר 2015
↑  Laurann Robinson, ‏Oscars Preview: What goes in to making an Oscar-winning animated film?‎, ‏KETV, ‏28 בפברואר 2018
↑  Former KARE reporter now an Oscar nominee, ‏KARE, ‏8 בנובמבר 2018
↑  Cartoon Pyramid With Phil Johnston And Mo Willems, ‏NPR, ‏3 במרץ 2016
↑  'Green Book' by Writing Alumnus Peter Farrelly '86 Wins Three Golden Globes‎, ‏אוניברסיטת קולומביה, 8 בינואר 2019
↑  The Bricks of Breaking In: 'Wreck-It Ralph's' Phil Johnston on Screenwriting as a Second Career, ‏Final Draft, ‏11 ביולי 2019
↑  Nikki Finke, ‏The Black List 2009: Full Roster, ‏Deadline, ‏11 בדצמבר 2009
↑  Katey Rich, ‏Interview: The Wire's Isiah Whitlock Jr. Plays Against Type In Cedar Rapids, ‏Cinema Blend, ‏10 בפברואר 2011
↑  סידר רפידס, Rotten Tomatoes
↑  סידר רפידס, Box Office Mojo
↑  Film Independent Spirit Awards, ‏IMDb
↑  Jill Stewart, ‏Jennifer Lee: Disney's New Animation Queen, ‏LA Weekly, ‏15 במאי 2013
↑  ראלף ההורס, Box Office Mojo
↑  ראלף ההורס, Rotten Tomatoes
↑  Carolyn Giardina, ‏'Wreck-It Ralph' Wins Five Annie Awards Including Best Animated Feature‎, ‏The Hollywood Reporter, ‏2 בפברואר 2013
↑  Bill Desowitz, ‏How Disney’s ‘Zootopia’ Became a $1 Billion Dollar Success Story, ‏Indie Wire, ‏7 ביוני 2016
↑  זוטרופוליס, Box Office Mojo
↑  זוטרופוליס, Rotten Tomatoes
↑  Carolyn Giardina, ‏Annies: 'Zootopia' Wins Big With 6 Awards Including Best Animated Feature, ‏The Hollywood Reporter, ‏4 בפברואר 2017
↑  Pamela McClintock, ‏'Star Wars: Episode IX' Sets Summer 2019 Release Date‎, ‏The Hollywood Reporter, ‏25 באפריל 2017
↑  Lucy O'Brien, ‏Wreck-It Ralph 2 is Called Ralph Breaks the Internet, ‏IGN, ‏28 במרץ 2017
↑  ראלף שובר את האינטרנט, Rotten Tomatoes
↑  ראלף שובר את האינטרנט, Box Office Mojo
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810596579105606  BNE: XX5159866  GND: 1016932251  LCCN: no2011095585  MusicBrainz: 9af285ae-ae93-4b7c-a069-75c414798709  SUDOC: 22150057X  VIAF: 171398216   WorldCat (עם VIAF): 171398216
פיל הארטמן

| --- | --- |

 לידה:  24 בספטמבר 1948 ברנטפורד, קנדה 
 נרצח:  28 במאי 1998 (בגיל 49) אנסינו, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  פורסט לאון ממוריאל פארק 
 מדינה:  ארצות הברית, קנדה 
 תקופת הפעילות:  מ-1969 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מדינת קליפורניה (1972)  מכללת סנטה מוניקה  דה גאונדלינגס  תיכון וסטצ'סטר 
 בן או בת זוג:  Brynn Hartman 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי לבידור בפריים טיים לכתיבה לתוכנית קומית או מוזיקלית (1989)  שדרת הכוכבים של קנדה (2012)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד (2014) 
 פרופיל ב-IMDb
 
פיליפ אדוארד "פיל" הארטמן (באנגלית: Philip Edward Hartmann;‏ 24 בספטמבר 1948 – 28 במאי 1998) היה שחקן, קומיקאי, תסריטאי, וגרפיקאי קנדי.
ביוגרפיה

הארטמן נולד בעיר בראנטפורד, דרום אונטריו שבקנדה למשפחה נוצרית-קתולית. הארטמן ומשפחתו עברו לארצות הברית כאשר היה בן 10. לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת קליפורניה עם תואר באמנויות גרפיות, החל לעצב עטיפות לאלבומים של להקות כמו פוקו ואמריקה.
בשנת 1975 הצטרף הארטמן לקבוצת הקומיקאים "The Groundlings", ושם הוא סייע לקומיקאי פול רובנס לפתח את הדמות הנודעת פיווי הרמן. הארטמן לקח בהמשך חלק בכתיבת התסריט לסרט הקולנוע "ההרפתקה הגדולה של פיווי", וביצע מספר הופעות אורח בתוכנית של רובנס "Pee-wee's Playhouse".
הארטמן זכה להכרה במהלך סוף שנות ה-80 של המאה ה-20 כאשר הוא הפך לחבר צוות בתוכנית המערכונים האמריקנית הפופולרית "סאטרדיי נייט לייב". הוא נשאר בצוות הקבוע של התוכנית במשך 8 עונות. בשנת 1989 זכה בפרס אמי על חלקו בתוכנית. בשנת 1995 הארטמן החל לככב בתפקיד מגיש החדשות האגוצנטרי ביל מקניל בסיטקום "עיקר החדשות". במקביל דיבב את דמויות המשנה הבולטות ליונל האץ, וטרוי מקלור בסדרת האנימציה "משפחת סימפסון". כמו כן, במהלך שנות ה-90 השתתף בתפקיד אורח בסרטים שונים, בהם "סי.בי. 4" (1993), "אורח לרגע" (1995), "סמל בילקו" (1996), "מתנה בלתי אפשרית" (1996) ו"חיילים קטנים" (1998).
הארטמן התגרש פעמיים בחייו לפני שהתחתן עם ברין אומדאל בשנת 1987. לזוג נולדו בהמשך שני ילדים. לבסוף הזוג נפרד, בין היתר בעקבות התמכרותה של ברין לסמים.
הארטמן היה מיועד לדבב את דמותו של זאפ בראניגן בסדרת הטלוויזיה "פיוצ'רמה" אך בעקבות רציחתו הוא הוחלף במדבב בילי וסט. לזכרו נקראה הדמות בראשית בסדרה על שמו- פיליפ ג'יי פרי.
ב-28 במאי 1998 ברין ירתה למוות בהארטמן בעת שהוא ישן בביתו במחוז אנסינו שבלוס אנג'לס ומספר שעות לאחר מכן היא התאבדה.
פוטיס יואנידיס

פוטיס יואנידיס (ביוונית: Φώτης Ιωαννίδης; נולד ב-10 בינואר 2000 בחלקיס שביוון) הוא כדורגלן יווני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת פנאתינאיקוס מליגת העל היוונית ובנבחרת יוון.
קריירת מועדונים

יואנידיס גדל במחלקות הנוער של אולימפיאקוס חלקידה ולבדיאקוס. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצה הבוגרת של לבדיאקוס במסגרת ליגת העל היוונית, ובסך הכל ערך 41 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע ששה שערים.
ב-10 באוגוסט 2020 חתם יואנידיס על חוזה לארבע שנים בפנאתינאיקוס מליגת העל היוונית. בשלוש העונות הראשונות שלו במועדון ערך 85 הופעות ליגה, בהן הבקיע 15 שערים.
קריירה בינלאומית

ב-24 בספטמבר 2022 ערך יואנידיס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת יוון, בהפסד 1-0 לנבחרת קפריסין במסגרת ליגת האומות 2022/2023.
תארים

הגביע היווני (1): 2021/2022
הערות שוליים

↑  Παναθηναϊκός: Ανακοίνωσε την απόκτηση του Φώτη Ιωαννίδη באתר sport24, ‏ 10 באוגוסט 2022 (ביוונית)
ענבר מארק

| --- | --- |

ענבר מארק, לאחר זכייתה במשחה ל-50 מטר גב באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר), דצמבר 2016
 לידה:  11 בפברואר 1998 (בת 26)
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  שחייה
 תת-ענף:  סגנון גב, סגנון פרפר
ענבר שרי מארק (נולדה ב-11 בפברואר 1998, ט"ו בשבט ה'תשנ"ח) היא שחיינית ישראלית, אלופת ישראל בשחייה המתמחה בסגנון גב.
ביוגרפיה

מארק נולדה וגדלה במיתר, למשפחה דתית לאומית, בתם של שלמה ודקלה ואחות בכורה במשפחה של 4 אחים. היא החלה לשחות בגיל 6 ולהשתתף באליפויות ישראל לילדים מגיל 11. היא התאמנה בבריכת השחייה בגני עומר בהדרכתם של עדי ולפמן, רוני סנדלר וברק עטר בקבוצת הפועל דולפין נתניה. היא בוגרת מדרשת אמי"ת קמה ירוחם. בספטמבר 2016 עברה מארק להתאמן במכון וינגייט בהדכתם של לירן ועקנין, חנן גלעד ולאוניד קאופמן. במהלך הקריירה שלה זכתה מארק באליפויות הגילאים של ישראל לנערות. בשנים 2019-2023 מארק לומדת מדעי הרפואה באוניברסיטת המדינה בוולינג גרין (Bowling Green State University) וחברה בנבחרת השחייה של האוניברסיטה.
ביוגרפיה > 2012

בתחרות "רב אומות" לנוער שנערכה בקורפו, יוון באפריל 2012 זכתה מארק בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:24.04 דקות ומדליית ארד במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:31.69 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:07.99 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה באותה שנה היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:07.12 דקות, במקום חמישי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 31.19 שניות ובמקום שישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:07.12 דקות.
ביוגרפיה > 2013

בתחרות "רב אומות" שנערכה בקייב, אוקראינה באפריל 2013 השתתפה מארק ב-4 משחים, במשחה ל-50 מטר גב (31.14 שניות), במשחה ל-100 מטר גב (1:07.17 דקות), במשחה ל-200 מטר גב (2:25.56 דקות) ובמשחה ל-50 מטר חזה (37.13 שניות).
באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בפוזנן, פולין ביולי אותה שנה היא השתתפה ב-3 משחים, במשחה ל-50 מטר גב (31.24 שניות), בשמחה ל-100 מטר גב (1:07.70 דקות) ובמשחה ל-200 מטר גב (2:26.30 דקות).
ביוגרפיה > 2014

באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה במכון וינגייט זכתה מארק במדליית ארד במשחה ל-50 מטר גב בשיא אישי חדש של 29.65 שניות, אחרי אור תמיר מהפועל עמק חפר (29.30 שניות) ודקל שחף מהפועל בית שמש (29.46 שניות).
ביוגרפיה > 2015

באליפות ישראל שנערכה באוגוסט 2015 סיימה מארק במקום רביעי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 31.16 שניות ובמקום שישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:23.99 דקות.
ביוגרפיה > 2016

באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה בדצמבר 2016 זכתה מארק לראשונה במדליית זהב, במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 29.77 שניות, לפני אור תמיר (30.02 שניות) ואיריס פאור מבני הרצליה (30.22 שניות). כבר בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 29.69 שניות ועלתה מהמקום הראשון. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בשיא אישי חדש של 1:02.94 דקות, במקום רביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:17.65 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 1:04.41 דקות.
הערות שוליים

↑  2022-23 Women's Swimming & Diving Roster - Inbar Mark, Bowling Green State University (באנגלית)
↑  3 מדליות כסף לבראון בתחרות רב אומות בקורפו, באתר one‏ 1 באפריל 2012
פדרו טרוגליו

פדרו אנטוניו טרוגליו (בספרדית: Pedro Antonio Troglio; נולד ב-28 ביולי 1965 בבואנוס איירס) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הקשר, וכיום מאמן קבוצת אולימפיה מהונדורס.
טרוגליו שיחק בנבחרת ארגנטינה שסיימה במקום השני במונדיאל 1990.
קריירת משחק

טרוגליו החל את הקריירה בקבוצת ריבר פלייט מעיר הולדתו. הוא הצטרף לקבוצה הבוגרת של המועדון ב-1983, כשהיה בן 18, ונכלל בסגל הקבוצה שזכתה ב-1986 בארבעה תארים, בהם אליפות ארגנטינה, גביע ליברטדורס, גביע אינטראמריקנה והגביע הביניבשתי. טרוגליו לא שיחק באף אחד ממשחקי הגמר במפעלי הגביע, ורשם הופעת ליגה אחת בלבד. הפריצה שלו הגיעה שנה אחר כך, בעונת 1986/1987, בה הפך לשחקן הרכב קבוע בקבוצה.
לקראת עונת 1988/1989 עבר טרוגליו להלאס ורונה מהסרייה א'. הוא שיחק בקבוצה עונה אחת בלבד, ורשם במדיה 32 הופעות. טרוגליו כבש את שערו הראשון במדי ורונה ב-14 בספטמבר 1988, בשמינית גמר קופה איטליה מול טורינו, וכבש שער ליגה אחד במדי הקבוצה, שסיימה את העונה במקום ה-11. עונה אחר כך חתם במדי לאציו, בשורותיה שיחק למשך שתי עונות עד שעבר לאסקולי.
בעונת הבכורה של טרוגליו באסקולי, עונת 1991/1992, ירדה הקבוצה לסרייה ב', וטרוגליו הוסיף לשחק במדיה שנתיים נוספות בליגת המשנה. ב-1994 עבר ליפן כשחתם במדי אוויספה פוקואוקה. הוא שיחק באותו המועדון שלוש שנים (בשנה הראשונה נקרא המועדון פוג'יידה בלוקס, בשנייה הוא נקרא פוקואוקה בלוקס, ובשלישית נקרא אוויספה פוקואוקה). בשנה הראשונה לא הספיק לערוך הופעות בליגה בגלל חוסר החפיפה בין מועדי העונות בליגה האיטלקית והיפנית, אך ב-1995 היה לחלק מרכזי בקבוצה, כשכבש 10 שערי ליגה ב-29 הופעות וסייע לקבוצה לזכות באליפות ליגת המשנה ולהעפיל לליגה הבכירה. הוא שיחק במדי הקבוצה עונה אחת בליגה הבכירה, ושחזר את כמות שערי הליגה מהעונה הקודמת, עם שערים ב-27 הופעות.
לאחר התקופה ביפן חזר טרוגליו לארגנטינה, כשחתם במדי חימנסיה לה פלאטה. הוא שיחק במדיה שש שנים, ורשם 124 הופעות בליגה הארגנטינאית עם הקבוצה. הישג השיא שלו במדיה היה סגנות באפרטורה של עונת 1998/1999, ובעונה זו גם כבש שלושה מתוך ארבעת שערי הליגה שלו במדי הקבוצה.
בעונת 2002/2003 עבר לקבוצת ויז'ה דלמינה מהליגה הרביעית לעונת פרישה, שם שיתף פעולה עם חברו לסגל נבחרת ארגנטינה, חוסה בסואלדו, ושחקני עבר ותיקים נוספים של נבחרת ארגנטינה. ביחד זכו טרוגליו וחבריו באליפות הליגה הרביעית. באחד ממשחקיו האחרונים בקריירה, ב-27 באוקטובר 2002, כבש טרוגליו במספרת את אחד מהשערים בניצחון שהעלה את קבוצתו לראש הטבלה, בדרך לזכייה באליפות והעפלה לליגה השלישית. בסיום העונה פרש טרוגליו ממשחק פעיל, כשהיה בן 38.
קריירת משחק > נבחרת ארגנטינה

עם פריצתו במדי ריבר פלייט, בשנת 1987, רשם טרוגליו את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ארגנטינה. הוא נכלל בסגל לקופה אמריקה 1989, בו סיימה ארגנטינה במקום השלישי.
הוא זומן על ידי המאמן קרלוס בילארדו לסגל ארגנטינה לקראת מונדיאל 1990. הוא לא שותף במשחק הבכורה של ארגנטינה בשלב הבתים, בו הפסידה לקמרון. במשחק השני מול ברית המועצות טרוגליו פתח בהרכב, ובדקה ה-27 נגח בעוצמה אל הרשת את שער היתרון של ארגנטינה, בדרך לניצחון 2-0. הוא הוסיף לפתוח בהרכב מול רומניה בשלב הבתים (המשחק הסתיים בשוויון 1-1) ובשמינית הגמר מול ברזיל, במשחק בו ניצחה ארגנטינה בתוצאה 1-0. בשני המשחקים הוחלף במהלך המחצית השנייה. ברבע הגמר מול יוגוסלביה נכנס טרוגליו כמחליף בדקה ה-51. המשחק הגיע לדו-קרב פנדלים, וטרוגליו ניגש לבעוט רביעי עבור ארגנטינה, וזאת לאחר שדייגו מראדונה החמיץ את הפנדל השלישי של הנבחרת. טרוגליו בעט את הכדור לקורה, אך למרות זאת ארגנטינה הצליחה להעפיל לחצי הגמר. במפגש מול איטליה בחצי הגמר עלה טרוגליו מהספסל עם פתיחת המחצית השנייה, ושיחק עד לדו-קרב הפנדלים, אך במשחק זה לא היה בין ארבעת הבועטים של הנבחרת. טרוגליו פתח ושיחק לכל אורך ההפסד במשחק הגמר בו נוצחה ארגנטינה 1-0 על ידי גרמניה המערבית. טרוגליו לא חזר לשחק במדי הנבחרת לאחר הטורניר.
בסך הכול רשם טרוגליו 21 הופעות במדי ארגנטינה, בהן כבש שני שערים.
קריירת אימון

טרוגליו החל בקריירת אימון ב-2004, כשנה לאחר פרישתו, בקבוצת גודוי קרוס מליגת המשנה בארגנטינה. במרץ 2005 עזב את הקבוצה והתמנה לתפקיד מאמן חימנסיה לה פלאטה, שהייתה מסובכת בתחתית הטבלה. כעבור שלושה חודשים הבטיחה הקבוצה את הישארותה בליגה. עונה אחר כך רשמה הקבוצה את העונה השנייה בטיבה בהיסטוריה שלה עד אז, כשסיימה במקום השני באפרטורה והחמישי בקלאוסורה. כמחווה, עם סיום העונה ביוני 2006, קבעה הקבוצה כי לא ייעשה יותר שימוש בחולצה מספר 21, מספרו של טרוגליו כששיחק בקבוצה. היה זה המקרה הראשון מסוג זה בקבוצה ארגנטינאית.
עונה אחר כך חלה ירידה משמעותית ביכולתה של חימנסיה. ב-15 באוקטובר 2006 רשמה הקבוצה את הפסדה הגדול ביותר בדרבי, כשהובסה 7-0 על ידי אסטודיאנטס לה פלאטה, אותה הוביל באותה עונה דייגו סימאונה לאליפות. באפריל 2007 עזב טרוגליו את הקבוצה עקב חילוקי דעות עם ההנהלה, והוחלף על ידי פרנסיסקו מטוראנה. בקרב האוהדים נותר מעמדו של טרוגליו גבוה, כשעיקר הביקורת הופנתה כלפי הנהלת הקבוצה.
ב-4 ביוני 2007 התמנה טרוגליו למאמנה של אינדפנדיינטה כמחליפו של חורחה בורוצ'גה, אך סיים את תפקידו אחרי פחות משנה, באפריל 2008, לאחר פתיחת עונה לא יציבה. הוא עבר לאמן את סרו פורטניו מפרגוואי, וזכה עמה באליפות האפרטורה של 2009.
ב-30 במאי 2010 חזר טרוגליו לאמן בארגנטינה, כשהחליף את קלאודיו בורגי בארחנטינוס ג'וניורס. טרוגליו הוביל את ארחנטינוס ג'וניורס לכל אורך עונת 2010/2011, ולאחר שסיים עמה במרכז הטבלה של האפרטורה, הוביל טרוגליו את הקבוצה עד למקום החמישי בקלאוסורה. ב-18 בספטמבר 2011 התפטר טרוגליו מהקבוצה בעקבות פתיחת עונה חלשה. חודש אחר כך התמנה בשנית למאמן חימנסיה לה פלאטה, ששיחקה בליגת המשנה. עונה אחר כך, הוביל טרוגליו את חימנסיה בחזרה לליגה הבכירה, לאחר שסיימה במקום השני בליגת המשנה, עם נקודה אחת פחות מרוסאריו סנטראל הראשונה, ובפער של 15 נקודות מהמקום הרביעי.
בשנת 2016 התמנה טרוגליו לתפקיד מאמן טיגרה.
תארים

ריבר פלייט
אליפות ארגנטינה: 1985/1986
גביע ליברטדורס: 1986
הגביע הביניבשתי: 1986
גביע אינטראמריקנה: 1986
נבחרת ארגנטינה
אליפות העולם: 1990 (מקום שני)
סרו פורטניו
אליפות פרגוואי: 2009 (אפרטורה)
סטטיסטיקות > מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1983 | ריבר פלייט | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 1 | 0 |
| 1984 | ריבר פלייט | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 1 | 0 |
| 1985/1986 | ריבר פלייט | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 1 | 0 |
| 1986/1987 | ריבר פלייט | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 23 | 1 |
| 1987/1988 | ריבר פלייט | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 33 | 2 |
| 1988/1989 | הלאס ורונה | איטליהסרייה א' | 32 | 1 |
| 1989/1990 | לאציו | איטליהסרייה א' | 24 | 0 |
| 1990/1991 | לאציו | איטליהסרייה א' | 16 | 1 |
| 1991/1992 | אסקולי | איטליהסרייה א' | 32 | 4 |
| 1992/1993 | אסקולי | איטליהסרייה ב' | 38 | 6 |
| 1993/1994 | אסקולי | איטליהסרייה ב' | 36 | 3 |
| 1994 | אוויספה פוקואוקה | יפןליגת המשנה היפנית | 0 | 0 |
| 1995 | אוויספה פוקואוקה | יפןליגת המשנה היפנית | 29 | 10 |
| 1996 | אוויספה פוקואוקה | יפןליגת העל היפנית | 27 | 10 |
| 1996/1997 | חימנסיה לה פלאטה | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 15 | 0 |
| 1997/1998 | חימנסיה לה פלאטה | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 6 | 1 |
| 1998/1999 | חימנסיה לה פלאטה | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 35 | 3 |
| 1999/2000 | חימנסיה לה פלאטה | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 28 | 0 |
| 2000/2001 | חימנסיה לה פלאטה | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 13 | 0 |
| 2001/2002 | חימנסיה לה פלאטה | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 27 | 0 |
| 2002/2003 | ויז'ה דלמינה | ארגנטינההליגה הארגנטינאית הרביעית | 31 | 4 |
| מדינה | ארגנטינה | ארגנטינה | 214 | 11 |
| מדינה | איטליה | איטליה | 178 | 15 |
| מדינה | יפן | יפן | 56 | 20 |
| סך הכול | סך הכול | סך הכול | 448 | 46 |
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

| נבחרת ארגנטינה> שנה | נבחרת ארגנטינה> הופעות | נבחרת ארגנטינה> שערים |
| --- | --- | --- |
| 1987 | 1 | 0 |
| 1988 | 3 | 1 |
| 1989 | 8 | 0 |
| 1990 | 9 | 1 |
| סה"כ | 21 | 2 |
הערות שוליים

↑  מיקי שגיא, פרנסיסקו מטוראנה יאמן את חימנסיה לה פלאטה, באתר ynet, 13 באפריל 2007
↑  פדרו טרוגליו מונה למאמן ארחנטינוס ג'וניורס, באתר וואלה, 31 במאי 2010
| נבחרת ארגנטינה – קופה אמריקה 1989 (מקום שלישי) |
| --- | --- | --- |
|  1 פומפידו •  2 בטיסטה •  3 אלפארו מורנו •  4 באלבו •  5 בראון •  6 בסואלדו •  7 בורוצ'גה •  8 קאניג'ה •  9 קוצ'ופו •  10 מראדונה •   11 קלדרון •  12 קלאוסן • 13 דיאס •  14 אנריקה • 15 ג'וסטי • 16 מונסון • 17 רוג'רי • 18 איסלאס • 19 סנסיני • 20 טרוגליו • 21 גורוסיטו • 22 פלסיוני • מאמן: בילארדו |  1 פומפידו •  2 בטיסטה •  3 אלפארו מורנו •  4 באלבו •  5 בראון •  6 בסואלדו •  7 בורוצ'גה •  8 קאניג'ה •  9 קוצ'ופו •  10 מראדונה •   11 קלדרון •  12 קלאוסן • 13 דיאס •  14 אנריקה • 15 ג'וסטי • 16 מונסון • 17 רוג'רי • 18 איסלאס • 19 סנסיני • 20 טרוגליו • 21 גורוסיטו • 22 פלסיוני • מאמן: בילארדו | ארגנטינה |
| נבחרת ארגנטינה – מונדיאל 1990 (מקום שני) |
| --- | --- | --- |
|  1 פומפידו (קומיסו) •  2 בטיסטה •  3 באלבו •  4 בסואלדו •  5 באוסה •  6 קלדרון •  7 בורוצ'גה •  8 קאניג'ה •  9 דסוטי •  10 מראדונה •   11 פאברי •  12 גויקוצ'אה • 13 לורנסו •  14 ג'וסטי • 15 מונסון • 16 אולרטיקואצ'אה • 17 סנסיני • 18 סריסואלה • 19 רוג'רי • 20 סימון • 21 טרוגליו • 22 קנסלריץ' • מאמן: בילארדו |  1 פומפידו (קומיסו) •  2 בטיסטה •  3 באלבו •  4 בסואלדו •  5 באוסה •  6 קלדרון •  7 בורוצ'גה •  8 קאניג'ה •  9 דסוטי •  10 מראדונה •   11 פאברי •  12 גויקוצ'אה • 13 לורנסו •  14 ג'וסטי • 15 מונסון • 16 אולרטיקואצ'אה • 17 סנסיני • 18 סריסואלה • 19 רוג'רי • 20 סימון • 21 טרוגליו • 22 קנסלריץ' • מאמן: בילארדו | ארגנטינה |
פוקר 100

פוקר 100 (באנגלית: Fokker 100) הוא מטוס נוסעים סילוני צר-גוף לטיסות קצרות מתוצרת יצרנית המטוסים ההולנדית פוקר. טיסת הבכורה של המטוס הייתה ב-30 בנובמבר 1986. ייצור המטוס הופסק בשנת 1997, לאחר שנבנו 283 מטוסים.
פיתוח

המטוס הוא פיתוח של מטוס אחר מתוצרת פוקר ה-F28. הוא טס לראשונה בנובמבר 1986, ונכנס לשירות בחברת התעופה סוויסאייר בפברואר 1988.
בשנת 1993 הציגה פוקר גרסה קצרה יותר למטוס שנקראה פוקר 70. בשנת 1994 החלה בפיתוח מטוס גדול יותר - פוקר 130, וגרסת מטען לפוקר 100 בשם פוקר 100QC, אך תוכניות אלו לא יצאו אל הפועל לאחר שפוקר פשטה את הרגל במרץ 1996.
במטוס ישנה קופסה שחורה דיגיטלית שמתעדת 106 פרמטרים מחיישנים שונים של המטוס.
מפעילים

באוגוסט 2009 היו 229 מטוסים בשירות מבצעי בחברות הבאות: אוסטריאן ארוז, אוויאנקה, בריט אייר, קרפטאייר, קונטקט אייר, KLM Cityhopper, איראן אייר, מונטנגרו איירליינס, מולדובה איירליינס, אייר ניוגיני, אייר באגאן, קיש אייר, IRS איירליינס, ואיראן אסמאן איירליינס, Tus Airways.
תאונות עיקריות

ב-5 במרץ 1993 התרסקה טיסה 301 של מקדוניאן איירליינס במהלך ההמראה מנמל התעופה סקופיה בדרכה לציריך, 83 מתוך 97 הנוסעים ואנשי הצוות נהרגו.
ב-31 באוקטובר 1996 התרסקה 25 שניות לאחר ההמראה טיסה 402 של TAM איירליינס סמוך לסאו פאולו, 95 הנוסעים ואנשי הצוות ו-4 על הקרקע נהרגו. התקלה נבעה מכך שמהפך הדחף של המנוע הימני, שהוא למעשה בלם אווירודינמי, שנועד לבצע בלימה בשעת נחיתה, נפרש בשל חיישן פגום, והצוות כשל בזיהוי התקלה, ובמקום לתת למערכת להתגבר על התקלה באופן אוטומטי, הגביר מספר פעמים את כוח המנוע שהמערכת הורידה, עד שהכבל של המצערת נקרע.
ב-27 בדצמבר 2019 מטוס מסוג זה בשירות "בק אייר" בטיסה 2100 שהמריאה מנמל התעופה הבינלאומי אלמטי לכיוון נור-סולטן, בירת קזחסטן. התרסק לתוך בניין, שניות לאחר שניסה להמריא. מסיבה כלשהי המטוס לא הצליח להתרומם, עבר דרך מחסום בטון והתנגש בבניין בן שתי קומות. על המטוס היו באותה שעה 95 נוסעים ו-5 אנשי צוות. 14 בני אדם נהרגו ועוד עשרות נפצעו באופן אנוש.
הערות שוליים

↑  תעופה בחקירה עונה 14 פרק 10
פיודור ליטקה

| --- | --- |

 לידה:  28 בספטמבר 1797 סנקט פטרבורג
 פטירה:  8 באוקטובר 1882 (בגיל 85) סנקט פטרבורג
 לאום:  רוסי ממוצא גרמני.
 בן או בת זוג:  Julie Lütke 
 צאצאים:  קונסטנטין פיודורוביץ' ליטקה, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 תקופת הפעילות:  1817–1830 (כ־13 שנים)
 מספר מסעות:  3
 גילויים בולטים:  חקר חופי אלסקה וצפון סיביר
 פרסים והוקרה:  פרס דמידוב (1836)  מסדר ולדימיר הקדוש, דרגה 2  עיטור  אנה הקדושה,  דרגה ראשונה  אות המסדר ולדימיר הקדוש, דרגה 1  אות המסדר אלכסנדר נבסקי הקדוש  עיטור אנדריי הקדוש  עיטור  ולדימיר הקדוש, דרגה 3  אות המסדר גאורגיוס הקדוש  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 3  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 2  מסדר סנטה אנה, דרגה 2  עיטור ולדימיר הקדוש, דרגה 4  אות המסדר אנה הקדושה, דרגה 3  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 1  אות מסדר העיט הלבן  צלב גיאורגי הקדוש 
 קורות חיים (ברוסית)
 
פיודור ליטקה (28 בספטמבר 1797, סנקט פטרבורג – 8 באוקטובר[דרושה הבהרה]· 1882, סנקט פטרבורג) היה מגלה ארצות רוסי ממוצא גרמני. ליטקה היה פעיל בחקר צפון מזרח רוסיה ואזור אלסקה, והיה נשיא האקדמיה הרוסית למדעים בשנים 1864–1882.
ליטקה, שהיה דור שלישי של משפחתו ברוסיה, החל את השרות בצי הרוסי הקיסרי בשנת 1812. בשנים 1817–1819 השתתף במסע סביב העולם על האונייה "קמצ'טקה". בשנים 1821–1824 עמד בראש משלחת לחקר צפון מזרח סיביר ובמיוחד אזור האי נובאיה זמליה.
בשנת 1826 החל במסע סביב העולם על האונייה "סניאבין". המסע נמשך 3 שנים. במהלך המסע צוירו מפות רבות של אזור ים ברינג, חצי האי קמצ'טקה ואיים באוקיינוס השקט במסע השתתף גם הבוטנאי והצייר אלכסנדר פוסטלס.
בשנת 1832 התמנה להיות המורה האישי של קונסטנטין ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה (בנו של ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה). בהמשך היה הנסיך שר הימיה הרוסי והנשיא הראשון של החברה הגאוגרפית הרוסית, כאשר ליטקה ניהל את החברה בפועל.
במהלך שירותו הצבאי התקדם עד לדרגת אדמירל. בשנים 1864–1882 היה נשיא האקדמיה הרוסית למדעים.
על שמו נקראו תהום ליטקה, כף, חצי אי ומפרץ באי נוביה זמליה, איים באוקיינוס הקרח הצפוני ומצר באוקיינוס השקט.
מסעו של ליטקה בשנים 1826–1828
פוקר (תעופה)

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  אנתוני פוקר
 תקופת הפעילות:  22 בפברואר 1912 – 15 במרץ 1996 (84 שנים)
 מיקום המטה:  אמסטרדם, הולנד
 ענפי תעשייה:  תעשייה אווירית ומוצרי חלל
  
 www.fokkerservices.com
 
פוקר ספין - המטוס הראשון של פוקר
פוקר איינדקר
מטוס האימון פוקר S-11 אינסטרוקטור
פוקר F50 בשרות KLM
פוקר F100 - אחרון ההצלחות
פוקר (Fokker) הייתה חברה הולנדית לייצור כלי טיס ומוצרי חלל, שנקראה על שם מייסדה אנתוני פוקר.
תחילתה של החברה בגרמניה בשנת 1912, והיא עברה להולנד ב-1919. שיא פריחתה היה בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20, שבהן שלטה בשוק התעופה האזרחית. פוקר פשטה את הרגל בשנת 1996.
תחילת דרכה של החברה הייתה כאשר אנתוני פוקר בן ה-20 ייצר את המטוס ההולנדי הראשון שטס בארצו, בשם ספִּין (spin - עכביש). פוקר עבר לברלין, ובה ייסד את חברת Fokker Aeroplanbau. מאוחר יותר עבר לשוורין בחבל פומרניה, שבה ייסד ב-22 בפברואר 1912 חברה בשם Fokker Aviatik GmbH.