stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פוקהונטס (דמות)
פיתוח הדמות

לאחר שיצר את הסרט "ברנרד וביאנקה במבצע אוסטרליה", נתקל מייק גבריאל בתמונה של פוקהונטס בספר היסטוריה והחליט שהוא רוצה ליצור סרט המבוסס על דמותה. בתחושה שהוא לא מיומן בציור נשים, הוא הלך לפגישת המגרש עם תמונתה של "טייגר לילי" מהסרט "פיטר פן" שאליה הוסיף חיות. המשפט בו הוא תיאר את הסרט שבתכנונו היה: "נסיכה אינדיאנית מתאהבת בכובש אנגלי, ונקרעת בין רצונו של אביה להשמיד את המתיישבים החדשים לבין הרצון שלה לעזור להם". כשבכירי דיסני ביקשו מגבריאל לסכם את דמותה של פוקהונטס, הוא ענה: "היא ילדה עם בעיה".
בהשראת המחזה של וויליאם שייקספיר, "רומיאו ויוליה", רצו במאי הסרט מייק גבריאל ואריק גולדברג שסיפורה של פוקהונטס יביא שתי דמויות עם רקע שונה מאוד שמתאהבות.
היועץ ההיסטורי הלא רשמי של הפרויקט, טום סיטו, ערך מחקר מקיף על העידן הקולוניאלי המוקדם ועל סיפורם של ג'ון סמית' ופוקהונטס, והתעמת עם אי הדיוקים ההיסטוריים של היסטוריונים. כבר בידיעה שבמציאות פוקהונטס התחתנה עם ג'ון רולף, הסביר גבריאל כי "הסיפור של פוקהונטס ורולף היה מסובך ואלים מדי עבור קהל צעיר", ולכן במקום זאת, הם התמקדו בפגישה של פוקהונטס עם ג'ון סמית'. בעוד פוקהונטס האמיתית הייתה בת אחת-עשרה או שתים-עשרה כשפגשה את ג'ון סמית', היא מתוארת כבת שמונה-עשרה או תשע-עשרה בסרט. האנימטור המפקח עליה גלן קין הסביר שהשינוי הזה נעשה בגלל שסרט שבו סמית' בן שלושים מתאהב בילדה צעירה יהיה לא הולם.
חברת דיסני ביקשה להתייעץ עם שחקנים אינדיאנים וארגון אינדיאני בניסיון להציג במדויק את תרבות הילידים על המסך. איליין דוטקה מהלוס אנג'לס טיימס טענה כי החלטה זו התקבלה עקב קבלת הפנים השלילית של אלאדין על ידי הוועדה האמריקאית-ערבית נגד אפליה; דיסני הכחישו את התיאוריה של דוטקה. מייקל אייזנר דחף שלפוקהונטס תהיה אמא, וקונן ש"אנחנו תמיד מתלוננים על שאין לנו אמהות". הכותבים טענו ששבט הווואטן היה שבט פוליגמי ויצרו בריתות שושלת בין שבטים שכנים אחרים על ידי הריון של אישה מקומית ומתן הילד, כך שהאמינו שפוקהונטס עצמה כנראה לא ראתה את אמה כמעט. אמן הסטוריבורד ג'ו גרנט היה ההוגה של רעיון העלים המתערבלים לייצג את אמו של פוקהונטס.
פוקהונטס הפכה לנסיכת דיסני האינדיאנית הראשונה ולאישה ה"צבעונית" הראשונה שהייתה דמות הראשית בסרט של דיסני. נכון לשנת והיא נסיכת דיסני היחידה שהתבססה על דמות היסטורית.
פיתוח הדמות > אישיות

קין גם רצה שפוקהונטס תיכתב כאישה בטוחה בעצמה, בניגוד לאריאל מהסרט "בת הים הקטנה" או בל מהסרט "היפה והחיה". מפיק הסרט, ג'ים פנטקוסט, ראה בדמות "הגיבורה הכי חזקה שהייתה לנו אי פעם בסרט של דיסני". צוות הסרט נפגש עם ריי אדמס, יו"ר האינדיאנים המאוחדים של וירג'יניה, והראה לו עשר דקות של אנימציה לא גמורה ואת השיר "Colors of the Wind" כדי לראות אם הם הציגו את פוקהונטס בצורה מדויקת לתרבות הווואטן. אדמס הרגיש שהתלבושות של הדמות הן ייצוג מדויק של בגדים אינדיאנים והעיר שפוקהונטס הוצגה כ"יפה מאוד ומאוד אינטליגנטית ואוהבת מאוד, מה שהאינדיאנים הם. בדרך כלל לא מצטיירים אותנו כאוהבים, המתיישבים לא היינו שורדים את שלושת החורפים הראשונים אם לא היינו אוהבים ועוזרים להם."
מקורות השראה נוספים היו כריסטי טרלינגטון, נטלי בלקון, נעמי קמפבל, ג'יימי פילו, דוגמנית העל קייט מוס, צ'ארמיין קרייג ואיירין בדר, שגם סיפקה את קולה של הדמות בגרסה האנגלית. קין הסתכל גם על תיאור של פוקהונטס משנת 1620 מתוך ספר היסטוריה, אם כי קין הצהיר שהיא "לא בדיוק מועמדת לתואר 'מלכת היופי' לכן עשיתי כמה התאמות כדי להוסיף תחושה אסייתית לפניה". פוקהונטס וכל בני השבט שלה צוירו יחפים בסרט, ככל הנראה כדי לסמן את הקשר שלהם לטבע. 55 אנימטורים עבדו על עיצוב דמותה של פוקהונטס בלבד, כולל מארק הן ופרס רומנילוס.
דינה טיילור, סטודנטית פיליפינית, קיבלה 200 דולר כדי לדגמן עבור הדמות. היא טענה שהיא הדוגמנית הראשית לפנים של פוקהונטס, וקיימה ארבעה מפגשים עם אנימטורים של דיסני. בשלב מסוים היא מספרת שהייתה מוקפת ב-15 אמני אנימציה ששרטטו את תווי פניה. היא קיבלה תמונה של הדמות שקין חתם במילים "לדינה, עם הכרת תודה על ההשראה שנתת לנו". מאוכזבת מכך שהיא לא זכתה לתודות בסרט, טיילור שקלה לתבוע את דיסני, אך עורך דין עימה התייעצה יעץ לה שלא לעשות זאת. קין אמר ל"ניו יורק טיימס" כי לדעתו תרומתה של טיילור לסרט אינן ראויות לאזכור.
הופעות > פוקהונטס

בתחילת הסרט, פוקהונטס לומדת שקוקואם, אחד הלוחמים האמיצים של אביה, ביקש להינשא לה. (במקום טבעת נישואין, פוקהונטס מקבלת את שרשרת החתונה של אמה המנוחה, והיא עונדת אותה לאורך רוב הסרט) עם זאת, פוקהונטס לא מרגישה שזו הדרך הנכונה עבורה. היא הראשונה שזיהתה את הספינה הנושאת את האירופים. פוקהונטס נתקלת מאוחר יותר באחד המתיישבים, ג'ון סמית'. ככל שהסיפור מתפתח, מתגלה שאמה נפטרה ושהיא גרה עם אביה.
עם הזמן השניים מכירים זה את זה, שואלים כל מיני שאלות על האנשים, החיים והעולמות השונים של זה. עם זאת, השיחה הופכת לריב כאשר ג'ון סמית' חושף בלי כוונה את הדעות הקדומות שלו כלפי ילידים אמריקאים. פוקהונטס מסבירה לו את היופי והחשיבות של הטבע וכיבוד כדור הארץ באמצעות השיר "צבעי הרוח". זה גורם לג'ון לשנות את מחשבותיו ולשנות את דרכיו, והשניים מתאהבים זה בזה.
כשקוקואם רואה את פוקהונטס וג'ון סמית' מתנשקים, הוא מתרגז ותוקף את האדם הלבן. פוקהונטס מנסה לעצור אותם, אבל תומאס, שנשלח למצוא את ג'ון, יורה והורג את קוקואם. ג'ון סמית' לוקח על עצמו את האשמה במותו של קוקואם, נעצר על ידי אנשיו של צ'יף וואטן, ונידון למוות בעריפת ראשו עם הזריחה.
פוקהונטס מבינה שהיא חייבת לעצור את ההוצאה להורג שתוביל למלחמה בין האינדיאנים למתנחלים. היא רצה למקום שבו מתרחשת ההוצאה להורג, קוראת לאיתני הטבע שיעזרו לה להגיע אליהם בזמן. פוקהונטס מגיעה לג'ון סמית' בדיוק בזמן כדי להפיל את עצמה מעליו ולהציל אותו מעריפת ראשו על ידי אביה, שלאחר מכן מתעשת ומשחרר את סמית'. כשהמושל רטקליף, זועם, יורה על הצ'יף, ג'ון סמית' קופץ ומקבל את הכדור במקומו.
זמן קצר לאחר מכן, ג'ון סמית' הפצוע מבקש ממנה לבוא איתו לאנגליה, אבל היא מסבירה שמקומה הוא בווירג'יניה, עם אנשיה. כדי לנחם אותו, היא אומרת לו ש"לא משנה מה יקרה, אני תמיד אהיה איתך, לנצח". הם מתנשקים, והגברים נושאים אותו אל הספינה. כשהיא עוזבת, פוקהונטס רצה הכי מהר שהיא יכולה אל צוק המשקיף על האוקיינוס. ג'ון מנופף לשלום באופנת הוואטן, ופוקהונטס מנופפת בחזרה כפי שהראתה לו קודם לכן כשהשניים נפגשו לראשונה.
הופעות > פוקהונטס 2: מסע לעולם חדש

פוקהונטס הולכת ללונדון כדיפלומטית כדי לעצור התקפה אפשרית על אנשיה שהוזמנה על ידי המלך ג'יימס במזימה של רטקליף. שם, היא מלווה על ידי ג'ון רולף ולאט לאט מפתחת איתו רומן. בסופו של דבר, היא מתאחדת עם ג'ון סמית' אך מסבירה לו שהם "כבר לא הולכים באותה דרך שבה הלכו לפני שנים", ונפרדת ממנו. חושפים בהצלחה את רטקליף, שנעצר לאחר מכן בפקודת המלך, פוקהונטס וג'ון רולף עולים על ספינה שחוזרת יחד לווירג'יניה, ומתנשקים כשהספינה מפליגה אל השקיעה.
הופעות > הופעות נוספות

פוקהונטס מופיעה במופע הזיקוקים הלילי של אולפני הוליווד של דיסני "פנטזמיק!" ובעולם הצבע בפארק ההרפתקאות של דיסני בקליפורניה. היא מופיעה במספר פרקים של סדרת הטלוויזיה "בית העכבר של דיסני". היא מופיעה מדי יום בפארקים ואתרי הנופש של וולט דיסני בפרונטירלנד ובממלכת החיות של דיסני למפגש וברכות לצד ג'ון סמית'. וכן בתוכנית בשם "פוקהונטס וחברי היער שלה" בממלכת החיות של דיסני, שרצה בין השנים 1998 ל-2008.
פוקהונטס, לצד נסיכות דיסני אחרות, הופיעה בסרט "ראלף שובר את האינטרנט" ב-2018.
הערות שוליים

↑  פוקהונטס היא לא סתם עוד יצירה של דיסני
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 08a6c000-950e-4a49-96a9-6ac29191ad2f
פונקציה בוליאנית חמקנית

פונקציה בוליאנית  \ f על  \ n משתנים, נקראת חמקנית (evasive) אם זמן הריצה של כל אלגוריתם עץ הכרעה עבורה הוא בדיוק  \ n. או במילים אחרות, כל אלגוריתם שמחשב את  \ f, צריך להעריך את כל  \ n ביטי הקלט במקרה הגרוע ביותר.
דוגמה

לא כל פונקציה בוליאנית היא חמקנית. נבחן לדוגמה את הפונקציה הבאה:
 \ (x_{0}\land x_{2})\lor ({\bar {x_{0}}}\land x_{1})
הפונקציה תלויה בשלושת המשתנים שלה:  \ x_{0},x_{1},x_{2}, אבל מספיק לשאול רק שתי שאלות כדי להעריך אותה: נגלה תחילה את הערך של  \ x_{0}. אם  \ x_{0} הוא אמת, נברר את הערך של  \ x_{2} ונחזיר אותו כערך כל הפונקציה, ואם הערך של  \ x_{0} הוא שקר, נברר את הערך של  \ x_{1} ונחזיר אותו כערך כלל הפונקציה.
פונקציות הערכה בעצי משחק

נבחן מקרה פרטי של עצי משחק, בו הערכים האפשריים לקודקודים הם 0 ו-1.
במקרה כזה, שחקן ה  \ max מחשב למעשה  \ \lor  על הבנים שלו, ושחקן ה  \ \min  מחשב  \ \land  עליהם.
משפט: עבור עץ משחק כפי שתואר, בעל  \ n עלים, פונקציית ההערכה שלו היא חמקנית.
הוכחה:
נוכיח באינדוקציה על  \ n שישנו יריב אופטימלי שגורר עומק  \ n לעץ ההכרעה.
עבור  \ n=1 עלים, האלגוריתם יהיה חייב לברר את ערכו של העלה היחיד, ובמקרה זה לא משנה מה היריב יענה.
נניח כי קיים יריב אופטימלי עבור עצים בעלי  \ n-1 עלים ונוכיח קיום גם בעבור עצים בעלי  \ n עלים.
עבור  \ n כללי, האלגוריתם מתחיל ומברר ערך של  \ x_{i} כלשהו. היריב יענה 0 אם הקודקוד אליו מחובר העלה הוא קודקוד  \ \lor  (כלומר אם השחקן הוא שחקן  \ max), ו- 1 אם זהו קודקוד  \ \land  (כלומר שחקן  \ min).
הערך שהיריב ענה לא גרם לתשובה חד-משמעית בעבור הקודקוד - במקרה של קודקוד  \ \lor  העובדה שאחד הערכים הוא 0 לא קובעת את ערך הקודקוד וכך גם בעבור קודקוד  \ \land  בו ידוע שאחד הערכים הוא 1. בכל מקרה השחקן שמשחק את הקודקוד יאלץ לברר את ערכי שאר הבנים.
מכאן, היריב ימשיך כמו היריב האופטימלי לפונקציה המושרה בלי  \ x_{i} (שהיא בעלת  \ n-1 עלים). ומכאן באינדוקציה, היריב גרר עומק  \ n לעץ.
עמית שאה

עמית אניל צ'אנדרה שאה (נולד ב-22 באוקטובר 1964) הוא פוליטיקאי הודי המשמש כשר הפנים ושר הקואופרטיביים של הודו. כיהן כנשיא העשירי של מפלגת העם ההודית ומכהן כיו"ר הברית הדמוקרטית הלאומית מ־2014.
שאה נחשב לאסטרטג ראשי של המפלגת העם ההודית ולאחד מהאנשים הקרובים לנרנדרה מודי.
ביוגרפיה

עמית אניל צ'אנדרה שאה נולד בבומביי ב-22 באוקטובר 1964. הוא הגיע ממשפחה הינדואית-גוג'ראטית מקאסטת בניה אביו, אניל צ'אנדרה שאה, איש עסקים ממנסה (אנ'), היה בעל עסק מצליח לצינורות פוליוויניל כלוריד.
שאה קיבל תואר בביוכימיה באחמדאבאד ולאחר מכן עבד בעסק של אביו. הוא גם עבד כסוכן מניות ובבנקים שיתופיים באחמדאבאד.
שאה היה מעורב בראשטריה סוויאמסווק סאנג מילדותו, והמתנדב בראשטריה במהלך לימודיו במכללה באחמדאבאד. ב-1982 הוא פגש את נרנדרה מודי, שהיה אז פעיל בראשטריה ואחראי לפעילות הנוער בעיר.
שאה החל את הקריירה הפוליטית שלו כמנהיג בתנועת הסטודנטים של הראשטריה, האקהיל בהראטיה וידיארטי פרישד, בשנת 1983. הוא הצטרף למפלגת העם ההודית ב-1987 הוא הפך לפעיל באגף הנוער של המפלגה, בהרטיה ג'נטה יווה מורצ'ה (אנ'). הוא נודע בכישורי הניהול שלו כשהיה מנהל קמפיין הבחירות של לאל קרישנה אדוואני בגנדינגאר במהלך הבחירות ללוק סבהה ב-1991.
ב־1995 הוקמה הממשלה הראשונה בראשות המפלגה בגוג'ראט, כשקשובאי פאטל עומד בראשה. באותה תקופה, הקונגרס הלאומי ההודי היה בעל השפעה רבה באזורים הכפריים של גוג'ראט. מודי ושאה פעלו יחד כדי לחסל את התמיכה בקונגרס באזורים הכפריים. האסטרטגיה שלהם הייתה למצוא את המנהיג השני הכי משפיע בכל כפר ולצרף אותו למפלגה. בדרך זו הם יצרו רשת של 8,000 מנהיגים כפריים משפיעים שהפסידו בבחירות לתפקיד הפראדאן (ראש הכפר) בכפרים שונים.
מודי ושאה השתמשו באותה אסטרטגיה כדי לצמצם את השפעת הקונגרס על הקואופרטיבים החזקים במדינה, שמילאו תפקיד חשוב בכלכלת המדינה. בשנת 1999, שאה נבחר לנשיא הבנק הקואופרטיבי המחוזי של אחמדאבאד (ADCB), הבנק הקואופרטיבי הגדול ביותר בהודו. בגוג'ראט, בחירות כאלה זכו באופן מסורתי משיקולי קסטה, והבנקים השיתופיים נשלטו באופן מסורתי על ידי פאטלים, גדריאים וקשאטריאים. למרות שלא השתייך לאף אחת מהקאסטות הללו, שאה ניצח בבחירות. באותו זמן, הבנק היה על סף קריסה, מכיוון שהוא צבר הפסדים של קרור (עשרה מיליון) רופי. שאה הפך את מצבו של הבנק תוך שנה; בשנה שלאחר מכן, הבנק רשם רווח של קרור רופי. שאה גם הבטיח ש-11 מתוך 22 הדירקטורים של הבנק היו נאמני המפלגה.
מודי ושאה ביקשו לצמצם את אחיזתו של הקונגרס בגופי הספורט במדינה. שאה שימש כנשיא איגוד השחמט של מדינת גוג'אראט. ב-2009 הוא הפך לסגן הנשיא של התאחדות הקריקט של גוג'אראט, בעוד מודי שימש כנשיא האיגוד. ב-2014 שאה הפך לנשיא האיגוד.
מודי, שהפך למזכיר כללי ביחידת גוג'ראט של המפלגה בתחילת שנות ה-90, השתמש בהשפעתו כדי להעניק תפקידים גדולים יותר לשאה. הוא שכנע את ראש השרים של גוג'ראט קושאבי פאטל למנות את שאה ליו"ר התאגיד הפיננסי של מדינת גוג'אראט, מוסד פיננסי במגזר הציבורי המממן ארגונים קטנים ובינוניים. לאחר שכמה מנהיגים במפלגה התמרמרו על הפופולריות הגוברת של מודי בממשלת גוג'אראט, הנהגת המפלגה העבירה את מודי למטה המפלגה בדלהי. במהלך תקופה זו (1995–2001), שימש שאה כאיש סודו של מודי בגוג'ראט.
ממשלת גוג'ראט

שאה נבחר לראשונה לאספה המחוקקת של גוג'אראט בבחירות מיוחדות שנערכו בפברואר 1997, לאחר שמודי פעל להשיג את תמיכת המפלגה בשאה. שאה נבחר מחדש לאספה ב-1998, 2002, ו-2007.
באוקטובר 2001, מפלגת העם מינתה את נרנדרה מודי למנהיגה בגוג'ראט לאחר שהוחלט להדיח את קשובאי פאטל בעקבות האשמות בממשל לא יעיל. במהלך 12 שנות כהונתו של מודי כראש השרים של גוג'אראט, שאה היה אחד השרים החזקים בממשלותיו, והחזיק במספר רב של תיקים.
שאה הואשם בהדחת השוטרים שהעידו נגד ממשלת גוג'ראט במקרים הקשורים למפגשים המזויפים ולהתפרעויות ב-2002. ונטען שהשתמש בכוחו כדי להטות את קביעת מחוזות הבחירה בגוג'ראט לטובת המפלגה.
ממשלת גוג'ראט > פרשת סוהרבודין

בשנת 2010, שאה הואשם בתכנון רציחתו של סוהרבודין שייח', ושניים מאנשיו. לפי לשכת החקירות המרכזית של הודו, שייח' הטריד כמה סוחרי שיש מראג'סטאן בדרישה לדמי חסות, ושניים מסוחרי השיש שילמו לשאה ולשני מפקדי משטרה כדי לחסל את שייח'.  שאה כפר בכל האישומים נגדו וטען כי הם נובעים ממניעים פוליטיים.
שאה נעצר ב-25 ביולי 2010 בעקבות הפרשה. כאשר שאה הגיש בקשה לשחרור ערבות, לשכת החקירות המרכזית התנגדה מתוך חשש ששאה ישתמש בכוחו הפוליטי כדי להימלט ממשפט. ב-29 באוקטובר 2010, שלושה חודשים לאחר מעצרו, בית המשפט העליון בגוג'אראט אישר את שחרורו בערבות. עם זאת, למחרת, כשבתי המשפט נסגרו, השופט אפטאב עלאם קיבל במעונו עתירה לאסור את כניסתו לגוג'אראט. בעקבות כך הוגלה שאה מהמדינה מ-2010 עד 2012, והוא ואשתו עברו לחדר בדלהי. מאוחר יותר, בית המשפט העליון ביטל את השחרור בערבות בעקבות בקשת לשכת החקירות. בספטמבר 2012 בית המשפט העליון שחרר אתו בערבות והתיר לו לחזור לגוג'אראט. לאחר מכן הוא התמודד וניצח בבחירות לאספה בשנת 2012 ממחוז נרנפורה. בשנת 2014 שאה נוקה מההאשמות על ידי בית משפט מיוחד של לשכת החקירות המרכזית, תוך שהוא מציין חוסר ראיות ונימוקים פוליטיים להאשמות.
פוליטיקה הלאומית

לאחר שמודי הפך למועמד לראשות הממשלה של מפלגת העם ההודית ב־2013, גברה השפעתו של שאה גם במפלגה. שאה מונה למזכיר הכללי של המפלגה וקיבל את האחריות על אוטר פרדש. הוא נבחר על ידי נשיא המפלגה ראג'נאת' סינג, שהתרשם מהכישורים שהפגין שאה בהשתלטות על ארגונים שונים שהיו בשליטת הקונגרס.
פוליטיקה הלאומית > מערכת הבחירות הכללית ב-2014

הקריירה הפוליטית של שאה, שדעכה לאחר מעצרו ב-2010, התחדשה לאחר ניצחון מפלגת העם ההודית בבחירות הכלליות ב-2014. באוטר פרדש, שם שאה היה הממונה, המפלגה ובעלות בריתה זכו ב-73 מתוך 80 מושבים בלוק סבהה. שאה בילה זמן רב באוטר פרדש, במטרה להבין את הסיבות שהובילו לניצחון מפלגת סמג'וואדי בבחירות לאספה המחוקקת של אוטר פרדש ב-2012. שאה הבין שהבוחרים לא מרוצים ממפלגת סמאג'וואדי, שלדעתו לא עמדה בהבטחות הבחירות שלה לאחר הניצחון.
שאה פיקח על בחירת המועמדים, תוך שימת דגש על הפופולריות המקומית של המועמד ופוטנציאל הזכייה כקריטריונים היחידים לבחירה, בניגוד לנאמנות המפלגתית או האידאולוגיה של המועמד. שאה התמקד בקמפיין מדלת לדלת. הוא הקים ועדת ניהול בת 7 עד 10 חברים לכל אחד מ-140,000 הקלפיות במדינה.
שאה שכנע את מודי להשתמש במתנדבי ראשטריה סוויאמסווק סאנג עבור הקמפיין. למרות שהראשטריה לא הייתה מעורבת באופן רשמי בבחירות, שאה השתמש במתנדביה כדי לגייס מצביעים ולבצע תעמולת בחירות.
שאה הואשם בימי מתנגדיו בניסיון ציני להתסיס ולקטב את מצביעי אוטר פרדש בהתאם לקווים הדתיים. בעת ביקור באיודיה לפגישה עם הוועדה המקומית של המפלגה, הוא העלה את סכסוך איודיה. הוא גם ניצל את חוסר האהדה השיעית לסונים בלאקנאו.
נשיא מפלגת העם ההודית

ביולי 2014 אישר הדירקטוריון הפרלמנטרי המרכזי של המפלגה פה אחד את מינויו של שאה לנשיא המפלגה. הוא נבחר מחדש לנשיא המפלגה פה אחד ב-24 בינואר 2016. לאחר שהפך לנשיא המפלגה, שאה החל במסע חברות אגרסיבי, ועד מרץ 2015, הצטרפו למפלגה 100 מיליון חברים חדשים.
ב-2017 נבחר שאה לרג'יה סבהה מטעם גוג'ראט. בבחירות כלליות ב-2019 התמודד ונבחר ללוק סבהה. בעקבות כך פרש מתפקידו כנשיא המפלגה. מזכ"ל המפלגה ג'י. פי. נדה החליף אותו במשרה.
בממשלת הודו

מונה לשר הפנים בממשלתו השנייה של מודי, ונכנס לתפקידו ב-1 ביוני 2019. במסגרת תפקידו, הודיע שאה ב-5 באוגוסט 2019 לפרלמנט ההודי כי ממשלת הודו מבקשת לבטל את סעיף 370 בחוקת הודו, שהעניק אוטונומיה לג'אמו וקשמיר ולחלק את המדינה לג'אמו וקשמיר ולדאק יהיו שתי טריטוריות איחוד נפרדות.
ב-19 בנובמבר 2019 הכריז שאה ברג'יה סבהה כי המרשם האוכלוסין הלאומי ייושם בכל המדינה.
בדצמבר 2019 הציג שאה תיקון לחוק האזרחות, המעניק אזרחות הודית לקהילות מיעוטים דתיות נרדפות שהיגרו למדינה לפני 2015 ממדינות בעלות רוב מוסלמי (פקיסטן, בנגלדש ואפגניסטן). בצפון-מזרח הודו, החוק עורר חששות לגבי השפעת ההגירה על התרבות והפוליטיקה המקומית, מה שגרם למחאות נגד החוק. במקומות אחרים, מפלגות האופוזיציה מתחו ביקורת על הדרת המוסלמים בחוק כפוגעת בחילוניות של הודו. שאה התעקש שהצעת החוק אינה אנטי-מוסלמית, משום שהיא לא שינתה את דרכם הקיימת לאזרחות.
ביולי 2021 מונה שאה לשר לענייני קואופרטיביים.
חיים אישיים

שאה נשוי לסונאל שאה ולזוג יש בן בשם ג'יי.
פיינצה

פיינצה (באיטלקית: Pienza) היא עיירה בטוסקנה שבאיטליה, השוכנת במרחק של 53 ק"מ דרום מזרחה מסיינה. פיינצה היא עירו של  האפיפיור פיוס השני. בה יושמו לראשונה הרעיונות הרנסאנסיים של תכנון ערים. בזכות זאת הוכרז המרכז ההיסטורי של העיירה  כאתר מורשת עולמית. המרכז שומר על אופיו מתקופה זו.
החזית בסגנון הרנסאנס של הדואומו בכיכר העיר
כיכר פיוס השני: הדואומו בירוק, ארמון פיקולימיני וגן הרנסאנס באפור, ארמון העירייה בצהוב וארמון הבישוף בוורוד
גאוגרפיה

פיינצה נמצאת במזרח טוסקנה, בנפת סיינה, 53 ק"מ דרום מזרחה מסיינה, בין  הערים מונטפולצ'אנו ומונטלצ'ינו. היא נמצאת על פסגתו של הר בגובה 605 מטר מעל פני הים, הצופה על עמק אורצ'ה (Val d'Orcia).
היסטוריה

פיינצה, בשמה הקודם קורסיניאנו (Corsignano), הייתה כפר הולדתו של אנאה סילביו פיקולומיני, לימים האפיפיור  פיוס השני. עם היבחרו לאפיפיור יזם פרויקט בנייה מחדש של כפר הולדתו כ"עיר אידיאלית" (Città ideale) על פי רעיונות הרנסאנס. הפרויקט הופקד בידי האדריכל הפלורנטיני ברנרדו רוסלינו, שיישם כאן לראשונה את עקרונות תכנון הערים ההומניסטי, שבהמשך אומצו בערים נוספות באיטליה. התכנון היה מורכב מאחר שהיישוב הקיים לא נהרס ורוסלינו התחשב במתאר, שהיה קיים, של רחוב ראשי המוביל מהשער המערבי לשער המזרחי. האפיפיור עצמו היה שותף אישית בתכנון, וחשיבות הפרויקט עבורו נלמדת גם מהעובדה שכלל תיאור מפורט של המבנים בזכרונות שכתב בערוב ימיו. הבניה החלה בסביבות 1459. המבנים העיקריים הושלמו תוך שלוש שנים, פיוס השני חנך את הדואומו ב-29 באוגוסט 1462. כעבור שנתיים, עם מותו של פיוס השני, פסקה הבנייה, ומתוך התוכנית הכוללת הושלמו בעיקר הבניינים שבאזור הכיכר המרכזית: "כיכר פיוס השני".
כיכר פיוס השני

האתר המרכזי, שבזכותו זכתה העיירה בהכרה כאתר מורשת עולמית, הוא "כיכר פיוס השני". לכיכר הטרפזואידלית ריצוף המחולק למשטחים מלבניים, והיא יוצרת תחושה של במת תיאטרון מוקפת ארמונות: הדואומו, ארמון פיקולומיני, ארמון הבישוף, ארמון העירייה וארמון אמנטי. אלמנט ארכיטקטוני בולט בכיכר הוא השימוש הרחב בעיטורי סגרפיטו על חזיתות המבנים. הכיכר והמבנים שסביבה נבנו בשנים 1459 עד 1492 ונשארו בצורתם המקורית.
קון קתדרלת עלייתה לשמיים מריה הקדושה (concattedrale di Santa Maria Assunta) או הדואומו (בירוק) נבנתה בשילוב של סגנון גותי ואלמנטים חדשניים של סגנון הרנסאנס בין השנים 1459 ו-1462. החזית, בסגנון הרנסאנס, היא מהראשונות שנבנו בסגנון זה. מגדל הפעמונים והמבנה הפנימי, בסגנון כנסיות האולם הגותיות של דרום גרמניה. זאת על פי דרישתו של פיוס השני. שחי שנים רבות בגרמניה  ובזכרונותיו שיבח את האור הטבעי המציף כנסיות אלו. בדואומו מספר יצירות חשובות מאת אמני האסכולה של סיינה, ביניהם "עלית מרים לשמיים" של וקייטה.
ארמון פיקולומיני שממערב לדואומו (באפור), נבנה לאחר שנת 1459 כמשכנו של פיוס השני, ושימש את משפחת פיקולומיני עד 1968. הארמון בסגנון הרנסאנס, רבוע בצורתו ומתנשא לגובה של שלוש קומות. הוא מבוסס על פילסטרים ואנטבלטורות, ודומה לארמון רוצ'לאי (Rucellai) אותו בנה רוסלינו בפירנצה ב-1451, על פי תכנונו של האדריכל לאונה בטיסטה אלברטי. בצידו האחורי של הארמון, בשלוש קומותיו, יש לוג'יות הצופות אל גן רנסאנס איטלקי קטן בצורת מלבן ואל הנוף המרהיב של ואל ד'אורצ'ה. במרכזו של הארמון שוכנת חצר פנימית מלבנית שגם בקומתה הראשונה לוג'יה.
ארמון העירייה (Palazzo Comunale), המכונה כיום פלאצו פובליקו (Palazzo Pubblico), שוכן מול הדואומו, מצידה הצפוני של הכיכר (בצהוב). הארמון שימש את ראשי העיר והוא מתנשא לגובה של שתי קומות וחזיתו עשויה מטרוורטין. ייתכן שתוכנן גם הוא בידי רוסלינו אך הוא שופץ באופן מקיף בשנת 1900. בקומה הראשונה פורטיקו שלו שלוש קשתות הנבדלות זו מזו בעמודים המוכתרים בכותרות יוניות, ובקומה השנייה ארבעה חלונות ביפוריים. מעל למבנה מגדל שעון בן שלוש קומות. באולם הישיבות בארמון מצויר פרסקו מהמאה ה-15 ובו נראים המדונה והילד והקדושים המגינים של העיר.
ארמון הבישוף (Palazzo Vescovile) שוכן ממזרח לדואומו (בוורוד). פיוס השני העניק את הארמון לידידו, הקרדינל רודריגו בורג'יה (Rodrigo Borgia), לימים האפיפיור אלכסנדר השישי, וזה עיצבו מחדש במהלך המאה ה-15. הארמון בן שלוש הקומות נבנה בסגנון גותי קודר - בקומה הראשונה פתח ושלושה חלונות קטנים, המעניקים לה חזות מבוצרת. בשתי הקומות העליונות שתי שורות של חלונות גדולים אך פשוטים. ב-1997 הפך המבנה למשכנו של מוזיאון הדיוקסיה אשר ירש את מוזיאון הקתדרלה בצירוף מוצגים נוספים.
אוכלוסייה

אוכלוסיית העיר החל משנת 1861‏:
הערות שוליים

↑  נימוקי ההכרזה כאתר מורשת עולמית
↑  מקור: ISTAT
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564349005171  BnF: cb12082820d (data)  GND: 4115964-0  LCCN: n79070131  NKC: ge419757  SUDOC: 029140420  VIAF: 148823164   WorldCat (עם VIAF): 148823164
פונקציה בת-חישוב

בחישוביות, פונקציה בת-חישוב היא פונקציה מקבוצת המספרים הטבעיים אל עצמה (היינו, סדרה של מספרים טבעיים), שניתן לחשב כל ערך שלה בזמן סופי. קבוצה של מספרים טבעיים היא בת-חישוב אם הפונקציה המציינת שלה בת-חישוב.
אף על פי שמושג החישוביות חל מלכתחילה על קבוצות של מספרים טבעיים, אפשר להכליל אותו לכל קבוצה בת-מניה שאפשר לסדר באופן אפקטיבי, ודרך כך לבעיות אמת-או-שקר שיש להן קלט סופי.
יחס טיורינג ודרגות טיורינג

יחס טיורינג בין פונקציות (מהטבעיים לעצמם) מוגדר כך ש- f\leq _{T}g אם ניתן לחשב את f באמצעות תוכנית המשתמשת ב-g בתור אורקל. יחס הסדר הזה מגדיר יחס שקילות (שתי פונקציות הן שקולות אם אפשר לחשב כל אחת מהן באמצעות השנייה), ומחלקות השקילות נקראות דרגות טיורינג. יחס הסדר על הפונקציות משרה גם יחס בין הדרגות. הדרגה הנמוכה ביותר היא זו של הפונקציות הניתנות לחישוב, ומסמנים אותה ב-0. כל דרגה כוללת רק מספר בן מניה של פונקציות, ולכן עוצמת קבוצת הדרגות היא עוצמת הרצף. ידוע שיש קבוצה מעוצמת הרצף של דרגות טיורינג שאינן בנות השוואה.
בין הדוגמאות החשובות ביותר לבעיות שאינן בנות חישוב אפשר למנות את: בעיית העצירה (K), בעיית המלה בחבורות מוצגות סופית (WP), הבעיה העשירית של הילברט (HTP), אוסף הפסוקים הנכונים בשפה מסדר ראשון של המספרים הטבעיים (עם הקבועים 0 ו-1, פעולות החיבור והכפל, ויחס הסדר) (TA), ועוד. בעיית העצירה ניתנת להכללה באופן הבא: לכל דרגת טיורינג f, מסמנים ב-'f את דרגת טיורינג הכוללת את כל התוכניות העוצרות בזמן סופי, שמותר להן להשתמש ב-f. זוהי קפיצת טיורינג. הקפיצה שומרת על יחס הסדר, ותמיד מקיימת  \ f<_{T}f'.
מתברר שסדר טיורינג בין בעיות טבעיות רבות, כגון אלה, הוא ליניארי. כך למשל  0<K\equiv WP\equiv HTP<TA. השערת מרטין (על שם דונלד מרטין) קובעת שעבור בעיות מסוימות סדר טיורינג ניתן לתיאור באמצעות שרשראות של קפיצות טיורינג.
ראו גם

פונקציה רקורסיבית
כריעות
לקריאה נוספת

Antonio Montalban, ``Martin's conjecture: a classification of the naturally occuring Turing degrees, Notices of the AMS, Sept 2019.
פטר ברנס

| --- | --- |

 לידה:  14 באפריל 1868 המבורג, הקונפדרציה הצפון-גרמנית 
 פטירה:  27 בפברואר 1940 (בגיל 71) ברלין, גרמניה הנאצית 
 מדינה:  המבורג, הרייך הגרמני 
 מקום קבורה:  בית הקברות וילמרסדורף 
 השכלה:  האקדמיה לאמנויות של קרלוסהה (1887)  האקדמיה לאמנות של דיסלדורף (1892)  בית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות  Christianeum 
 מעסיק:  האקדמיה לאמנויות בווינה, Kunstgewerbeschule Düsseldorf 
 בן או בת זוג:  Lilli Behrens   אלזה אופלר-לגבנד (1920–?) 
 מספר צאצאים:  4 
 
שגרירות גרמניה בסנקט פטרבורג
פטר ברנס (בגרמנית: Peter Behrens;‏ 14 באפריל 1868 – 27 בפברואר 1940) היה אדריכל ומעצב תעשייתי, מחלוצי התחום. בעבודתו עבור תאגיד AEG מ-1907 ועד מותו גיבש לראשונה זהות תאגידית בקנה מידה רחב (מרמת הלוגו והגופן, דרך עיצוב מוצר ועד אדריכלות מבני החברה). בין תלמידיו ועוזריו נמנים בכירי האדריכלות המודרניסטית מיס ון דר רוהה, ולטר גרופיוס, לה קורבוזיה ואחרים.
תולדות חייו

נולד בהמבורג ולמד ציור באקדמיות של המבורג, דיסלדורף וקרלסרוהה. בשנת 1890, לאחר  שנשא לאשה את לילי קרמר, עבר למינכן. הוא עסק בציור, איור ספרים ועיצוב פריטים ביתיים. ב-1899 בנה את ביתו במושבת האומנים של דרמשטאדט, בו עיצב את כל הפריטים (ריהוט, טקסטיל, קדרות, שטיחים ועוד) ברוח ערכי תנועת האמנויות והאומנויות ויוגנדסטיל. אולם מאז נטש את סגנון היוגנדסטיל לכיוון מודרניסטי יותר.
החל מראשית המאה ה-20 התמחה בתכנון בתי חרושת ומבני תעשייה מלבנים, זכוכית ופלדה. ב-1907 היה מבין מייסדי האיגוד המקצועי של מעצבים, אדריכלים ותעשיינים בגרמניה, ורקבונד שמטרתו הייתה לקדם את תחום העיצוב התעשייתי באמצעות "מעצבי-בית" שיעבדו בצמוד למפעלים תעשייתיים. באותה שנה התקבל ברנס למשרת "יועץ אמנותי" לתאגיד החשמל AEG, הוא עבד עבור התאגיד עד מותו, אך תמיד נותר במשרת יועץ.
ב-1911 תכנן את בניין שגרירות גרמניה בסנקט פטרבורג, מבנה בעל חזית נאו-קלאסית מונומנטלית שנחנך ב-1913. באותה עת תכנן גם את בית הכנסת הנאולוגי בז'ילינה שבסלובקיה ואת מטה חברת אי גה פארבן בפרנקפורט.
החל מ-1924 כיהן כראש המחלקה לאדריכלות באקדמיה הפרוסית לאמנות בברלין, במקביל לימד באקדמיה לאמנויות יפות בווינה. בשנת 1936 שהה בווינה ונקרא לשוב לברלין בהוראה אישית של אדולף היטלר שאהב מאוד את תכנונו לשגרירות בסנקט פטרבורג. ברנס צורף לצוות התכנון של "ברלין החדשה" בראשות אלברט שפר, שהבטיח לו את תכנון מטה חברת AEG על שדרת הציר המרכזית "שדרות הפאר" של ברלין החדשה. התוכנית לא יצאה לפועל עקב מותו של ברנס במלון בריסטול בברלין.