stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אולגה קפליוק
ביוגרפיה > פרסים והוקרה

2005 - פרס ישראל בבלשנות כללית. מנימוקי הפרס: ״פרופ' קפליוק נחשבת כיום בעולם למומחית ראשונה במעלה ללשון האמהרית על כל היבטיה הדקדוקיים, הספרותיים והמילוניים בזכות פרסומיה הרבים והופעותיה בכנסים מדעיים בינלאומיים״.
2021 - זוכת מדליית אדוארד אולנדורף על תרומתה המשמעותית בתחום השפה השמית האתיופית.
ספריה

שפת השיחה בספרות האמהרית החדשה, ירושלים, 1968.
חילה-איסוס פקאדו', אדם רטה, מולוגטה גודטה, סלומון למא, הילד והגשר: וסיפורים אחרים מאתיופיה / מאמהרית: אולגה קפליוק; איורים עלמא אישטא, תל אביב, האגודה למען עידוד יצירה תרגום ותרבות של העדה האתיופית, 2000.
Syntax of the noun in Amharic. Wiesbaden, Harrassowitz, 1994
Nominalization in Amharic. Stuttgart, F. Steiner Verlag Wiesbaden, 1988
Grammaire neo-syriaque pour ecoles d'adults (dialecte D'urmia)/ Q.I.Marogulov, traduit du neo-syriaque par Olga Kapeliuk. Paris, P. Geuthner, 1976
ראו גם

נעמי שמואל
אפרים יצחק
הערות שוליים

↑  תמר טרבלסי-חדד, פרס ישראל יוענק לפרופסור אולגה קפליוק, באתר ynet, 22 במרץ 2005
↑  Edward Ullendorff Medal, The British Academy (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263680005171  BIBSYS: 90786000  BnF: cb12757954s (data)  ISNI: 0000 0001 1739 7241  LCCN: n91040533  NTA: 074120166  SUDOC: 171004566  VcBA: 495/304847  VIAF: 5566499   WorldCat (עם VIAF): 5566499
ד'תשל"ב

ד'תשל"ב (4732)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-23 בספטמבר 971 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 11 בספטמבר 972. שנה מסוג זשג, איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים. זו שנת שמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זשג, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר.
היסטוריה של עם ישראל
עדי קפליוק

| --- | --- |

 לידה:  19 בדצמבר 1955 (בן 69) תל אביב-יפו, ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 מוסדות:  תעש מערכות  גבעתיים 
 
עדי קָפֶּלְיוּק (נולד ב-19 בדצמבר 1955) הוא מהנדס, מנהל מערכות מידע (מנמ"ר), יו"ר פורום מנהלי מערכות מידע בשלטון המקומי בישראל לשעבר, מרצה בתחום מערכות מידע.
ביוגרפיה

נולד וגדל בתל אביב. אביו, עודד קפליוק, הוא במאי וסופר. דודו, אמנון קפליוק, היה עיתונאי, ממייסדי ארגון "בצלם", ודודתו, אולגה קפליוק היא כלת פרס ישראל לחקר הבלשנות הכללית לשנת תשס"ה. סבו, מנחם קפליוק, היה עיתונאי וסופר.

למד בבית הספר היסודי תל נורדאו ותיכון עירוני ה'. התגייס לצה"ל בשנת 1974 ושירת כקצין בחיל השריון. סיים שירות מילואים בדרגת סגן-אלוף.
בשנת 1982 קיבל תואר ראשון בהנדסת מכונות בהצטיינות מאוניברסיטת תל אביב. בשנת 1987 סיים תואר שני במדעי הניהול ובמערכות מידע, בבית ספר למינהל עסקים רקנאטי באוניברסיטת תל אביב. 

את התואר השלישי, Ph.D בפקולטה להנדסה באוניברסיטת תל אביב בתחום ניהול ידע ותמיכה בקבלת החלטות מורכבות, קיבל בשנת 2004.
נשוי ואב לשני בנים, מתגורר ברמת גן.
ביוגרפיה מקצועית

בשנות ה-80 ותחילת ה-90 שימש מהנדס ומנהל פרויקטים בתעשייה הצבאית; בשנים 1996–2015 שימש מנהל אגף מינהל כללי ומערכות מידע בעיריית גבעתיים.

בשנת 2004 היה בין מקימי פורום המנמ"רים של הרשויות המקומיות בישראל וכיהן כיו"ר הפורום הראשון עד לשנת 2015. במסגרת זו הגדיר לראשונה שישה תפקידים בתחום מערכות המידע בספר התפקידים של השלטון המקומי.
קפליוק שימש מרצה במכללה האקדמית רופין, במרכז האוניברסיטאי באריאל, באוניברסיטת תל אביב והמכללה האקדמית תל אביב יפו. 

בשנים 2015-2017 היה חבר סגל של המרכז האקדמי פרס ברחובות בפקולטה למנהל עסקים בניהול מערכות מידע וניהול ידע.

2018 – ראש התמחות בממשל דיגיטלי במסגרת בית ספר לחברה ופוליטיקה במכללה האקדמית תל אביב יפו.
בשנים 2010–2015 היה עדי קפליוק חבר הדירקטוריון של פרס ספיר במפעל הפיס.
מ-2013 חבר ועד מנהל של עמותת שקיפות בינ"ל ישראל.
מ-2017 מנטור בעמותת קרן שמש.
פרסים

במסגרת תחרות המנמ"ר המצטיין של אנשים ומחשבים קיבל בשנת 2016 מגן הוקרה מיוחד (פרס מפעל חיים) על פעילותו הציבורית כיו"ר של פורום המנמ"רים בשלטון המקומי, ועל פעילותו הציבורית למען המנמ"רים ברשויות.
פרסומים

"ניהול ומשילות- מערכת מידע בשלטון המקומי", בתוך: כלכלה חברה והפרטה בשלטון המקומי, ד"ר איתן לסרי (עורך), הוצאת המכון לשלטון מקומי ואתגר פתרונות אסטרטגיים ויזמות, אוניברסיטת בר-אילן, רמת גן, 2012.
Kapeliuk A., Shtub A., Spiegler I., "Using DSS Methods in Selecting Operations Management Software, The Israel Institute of Business Research", Working paper no. 950/87, November 1987.
Kapeliuk A., Reich Y., Bar-Lev R., "Knowledge System for Dropout Prevention", The International Journal of Educational Management, vol. 18, no. 6, 2004, Pages 342-350.
Reich Y., Kapeliuk A., "Case-Based Reasoning with Subjective Influence Knowledge", Applied Artificial Intelligence, 18(8), 2004, Pages 735-760.
Reich Y., Kapeliuk A., "A framework for organizing the space of decision problems with application to solving subjective", context-dependent problems, Decision Support Systems, Volume 41, Issue 1, November 2005, Pages 1-19.
Shtub, A., Spiegler, I., Kapeliuk, A., "Using DSS methods in Selecting Operation management Software", Computer Integrated Manufacturing Systems, 1(4):211-220, 1988.
הערות שוליים

↑  משרד הפנים - מחשוב ומערכות מידע, באתר משרד הפנים
↑  הצטיינות היא הגעה אל המטרה בנחישות – ולא לשכוח גם לחלום, באתר אנשים ומחשבים, ‏9 במאי 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263680105171  dblp: 14/5623  VIAF: 97944948   WorldCat (עם VIAF): 97944948
ד'תנ"ט

ד'תנ"ט (4459)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-12 בספטמבר 698 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 31 באוגוסט 699. שנה מסוג הכז, איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים. זו שנת שמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג הכז, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
מנחם קפליוק

| --- | --- |

 לידה:  31 ביולי 1900 
 פטירה:  18 בספטמבר 1988 (בגיל 88) 
 מדינה:  ישראל 
 שם עט:  ק. מנחם, מ. אבי-עודד, מ. אבו אמין, מ. אבי-רחל, מ. קפיל, מ. פודולי 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 שפות היצירה:  עברית 
 
מנחם קָפֶּלְיוּק (2 באוגוסט 1900 – 18 בספטמבר 1988) היה עיתונאי, מזרחן, סופר ומתרגם ישראלי. תרגם את ספריו של עארף אל-עארף מערבית לעברית. עם שמות העט שלו: ק. מנחם, מ. קפיל, מ. אבי-רחל, מ. אבי-עודד, מ. אבו אמין, מקף, מ. פודולי, ועוד.
ביוגרפיה

קפליוק נולד בקיץ 1900 בקיטייגורוד-פודולסק שברוסיה, למלכה ואהרן מאיר קפליוק, שהיה מורה לעברית, תנ"ך ומדעי היהדות. בילדותו קיבל חינוך מסורתי בבית ספר עברי מודרני שייסדו ציוני המקום.
בראשית 1921 עזב את רוסיה, ועלה לארץ ישראל במרץ 1922 כחבר "החלוץ" כאשר הוא בתפקיד חבר המועצה לחלוצי רוסיה המטפלת בסידורם הארעי ועלייתם של העולים.
תחילה עבד כפועל בנין, בסלילת כבישים ובייבוש ביצות. וכן החל לעבוד במפעל חברת המלח בעתלית בתקופת הקמתו. בין השנים 1924–1925 היה חבר מועצת פועלי חיפה, ובין השנים 1926–1927 היה חבר מועצת פועלי עפולה.
קפליוק למד ערבית מדוברת בזכות עבודתו בנטיעות מטעם מחלקת הייעור של ממשלת המנדט ובסיורים שקיים בכפרים ערבים ובשבטי בדואים.
ב-1927 החל בפרסום רשימות מחיי הערבים בארץ בעיתון "דבר" ובין השנים 1928–1932 גם בעיתון הארץ, הרשימות תיארו את חיי הערבים ויחסם ליהודים. רבות מרשימותיו תורגמו ליידיש, אנגלית, גרמנית, פולנית, צרפתית, סרבית ושפות נוספות, וזכו לפרסום בארצות שונות.
ב-1930 בתקופת לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים, זכה לפרס של המכון למדעי המזרח על עבודתו "הערבים בספרות העברית החדשה" בעת שהתמחה בלשון וספרות ערבית ובמדעי האסלאם.
בין השנים 1938–1939 הרבה לפרסם מאמרים בתחום הספרות הערבית בירחון "מאזנים" וברבעון היידי "די גאָלדענע קייט" שהוציאה ההסתדרות הכללית בתל אביב. בשנת 1934 החל את דרכו כחבר מערכת בעיתון "דבר", במדור לעניינים ערביים ומוסלמיים.
בין השנים 1931–1932 פרסם מאמרים על נושאי ספרות ותרבות בעולם הערבי בעיתון היידי הניו יורקי "דער טאָג". וכן פרסם מונוגרפיות של סופרים ערביים מימי הביניים בקבצים ספרותיים שיצאו בשנות ה-40 על ידי אגודת הסופרים. בשנת 1942 כתב בעיתון "דבר לילדים" על נושאים אקטואליים ותולדות הערבים בתקופה הקדומה.
קפליוק לקח חלק בכתיבת הערכים בנושאים הערביים, הפרסיים והטורקיים באנציקלופדיה לספרות ישראלית וכללית בהוצאת מצפה, ובכתיבת ערכי האסלאם, הספרות הערבית ודברי ימי הערבים באנציקלופדיה הכללית של "יזרעאל". בין השנים 1943–1952 השתתף בשבועון "הפועל הצעיר", שבו תחילה סיכם את אופיו התרבותי של היישוב הערבי בארץ ישראל ולאחר מכן פרסם מאמרים פוליטיים על הנעשה בארצות ערב.
משנת 1934 הרצה בנושאים ערביים מטעם המרכז לתרבות של ההסתדרות. בין השנים 1949–1952 היה מרצה לעניינים מדיניים אקטואליים של מדינות ערב בקול ישראל. בין אוקטובר 1950 לאוגוסט 1951 ניהל את אחד המדורים המזרחיים של מחלקת החקר במשרד החוץ. בין 1958–1959 פרסם מאמרים ברבעון "המזרח החדש" הירושלמי.
קפליוק הרבה לתרגם ספרות ערבית. מתרגומיו הבולטים: "שבטי הבדואים במחוז באר שבע" ו"תולדות באר שבע ושבטיה" של עארף אל-עארף בהוצאת בוסתנאי. הוא פרסם סיפורים ב"גזית", ברבעון "אורלוגין" וב"מאסף" של אגודת הסופרים. בשנת 1957 זכה לשבח מיוחד בתחרות הפרסים הספרותיים של אקו"ם עבור סיפורו "פרשה בתל שמנים". בשנת 1973 זכה במענק לסופרים מטעם קרן תל אביב לספרות ולאמנות.
קפליוק נישא ליוכבד לבית ליפמנוביץ (נפטרה ב-2000), שהייתה מזכירה בוועד המרכזי של ההסתדרות הרפואית בישראל. הזוג היו הורים לשלושה: העיתונאי והמזרחן אמנון קפליוק ממייסדי ארגון "בצלם"; במאי, ומפיק הסרטים עודד קפליוק, ורחל.
פרסומיו

מדינות ערב (אנציקלופדיה מעין, כרך יא), תל אביב: י' שרברק, 1958. (מהדורה ג מורחבת: תש"ך 1960)
סיפורו של ג'משיד: סיפורים; הביא לדפוס: חיים פלג, תל אביב: ספרית פועלים, תשל"ד 1974.
מרי נשי חלחוליתא: סיפורים, תל אביב: ספרית פועלים, תשל"ח.
פרסומיו > תרגומיו

טהא חוסין, ימים; תרגם: מ’ קפליוק, תל אביב: אמנות ('ספריה לכל'), תרצ"ב.
אמין אלריחאני, מלכי ערב: רשמי מסע בארצות ערב; תרגם מערבית: מ’ קפליוק, תל אביב: אמנות ('ספריה לכל'), תרצ"ג.
עארף אל-עארף, שבטי הבדואים במחוז באר שבע; תרגם מערבית: מ. קפליוק, תל אביב: בוסתנאי, 1935.
עארף אל-עארף, תולדות באר שבע ושבטיה, תל אביב: חברת דפוס שושני, תרצ"ז 1937
תאופיק אל-חכים, יומנו של תובע בכפרי מצרים; ונלוו אליו מאמר על הפלח המצרי מאת איבנת אש שאטי; וסיפורים מאת מחמוד תימור; תרגם מערבית: מנחם קפליוק, תל אביב: עם עובד (ספרית לדור), תש"ה.
נגיב מחפוז, הגנב והכלבים : וסיפורים אחרים; עברית: מנחם קפליוק, מרחביה: ספרית פועלים, תש"ל.
השלום שלי: ציורים ושירים של ילדי ישראל; עצוב גרפי ועריכה: יעקב צים; ליקט את השירים: אוריאל אופק; ;תרגום שירים לעברית מערבית: מנחם קפליוק; מרוסית: דוידה קרול; מאנגלית: אהרן אמיר; מספרדית: נחום מגד, תל אביב: החברה האמריקאית ישראלית למו"לות וסונול ישראל ('ספרי סברה'), 1975.
לקריאה נוספת

חנה עמית-כוכבי, תרגומי ספרות ערבית לעברית: הרקע ההיסטורי-תרבותי שלהם, מאפייניהם ומעמדם בתרבות המטרה, עבודת דוקטורט, אוניברסיטת תל אביב, 1999, עמודים 237–268 ועמ' 357
הערות שוליים

↑  מנחם קפליוק באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
↑  חולקו פרסי אקו"ם לספרות ולמוסיקה, דבר, 19 בספטמבר 1957.
↑  מענק ל-16 סופרים מקרן תל-אביב, דבר, 13 במאי 1973.
↑  יוכבד קפליוק באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
↑  סקירה: ספר על מדינות ערב, דבר, 1 ביוני 1956; קצרות: ספר על מדינות ערב, חרות, 8 ביוני 1956.
↑  מיכאל אסף, "מדינות ערב", דבר, 6 במאי 1960.
↑  ביקורת: איזה פרליס, סיפורים על מיעוטים, דבר, 16 באוגוסט 1974.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282807805171  ISNI: 0000 0000 6698 0532  LCCN: nr90029308  VIAF: 82543888   WorldCat (עם VIAF): 82543888
דוריד לידאווי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 ביולי 1984 (בן 40) נצרת, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 פרופיל ב-IMDb
 
דוריד לידאווי (בערבית: دريد لداوي ; נולד ב-15 ביולי 1984) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון ערבי-ישראלי.
חייו

לידאווי נולד בבית חולים העמק ב-1984 וגדל בנצרת. הוא החל את קריירת המשחק בתיאטרון מקומי בנצרת. ב-2006 החל לשחק בתיאטרון הקאמרי בהצגה "גפן בלאדי" ולאחר מכן בהצגה "פלונטר".
מאז הוא שיחק בהצגות רבות, בסרטים ובסדרות טלוויזיה כמו מתים לרגע, פאודה ועוד.
הוא ביים והנחה את הסדרה "מדבר ערבית" בערוץ מכאן העוסק במעמדה ובמצבה של השפה הערבית בקרב ערביי ישראל.
תיאטרון (חלקי)

גפן בלאדי, בימוי - רמי דנון ואמנון לוי, הקאמרי, 2007
פלונטר, בימוי - יעל רונן, הקאמרי, 2006
קולנוע (חלקי)

עומאר, 2013, בתפקיד חייל
להישאר בחיים (זייתון), 2012, בתפקיד חייל סורי
הזמן שנותר, 2009, בתפקיד חייל
עניינים אישיים, 2016 בתפקיד טארק
טלוויזיה (חלקי)

מתים לרגע
פאודה
מדברים ערבית (מכאן)
סבנה
מדרסה
אלסנדרו ניבולה

| --- | --- |

ניבולה, 2016
 לידה:  28 ביוני 1972 (בן 52) בוסטון, ארצות הברית 
 שם לידה:  Alessandro Antine Nivola 
 מדינה:  איטליה, הממלכה המאוחדת, ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1995 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ייל  אקדמיית פיליפ אקסטר 
 בן או בת זוג:  אמילי מורטימר (2003–?) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלסנדרו אנטין ניבולה (באנגלית: Alessandro Antine Nivola;‏ נולד ב-28 ביוני 1972) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. התפרסם בסרטים: "עימות חזיתי", "פארק היורה 3", "קוקו לפני שאנל", "העין", "גול!", "גול! 2" ו"שאהבה נפשי".
ביוגרפיה

ניבולה נולד בבוסטון, מסצ'וסטס שבארצות הברית למשפחה נוצרית-פרוטסטנטית. הוריו הם האמנית וירג'ינייה (לבית דייוויס) ופייטרו ניבולה, פרופסור למדע המדינה. סבו מצד אביו היה הפסל האיטלקי קוסטנטינו ניבולה וסבתו רות' הייתה יהודייה גרמנייה ניצולת שואה.
למד ביחד עם אחיו אדריאן באקדמיית פיליפ אקסטר שבניו המפשייר וסיים תואר ראשון בספרות אנגלית מאוניברסיטת ייל.
קריירת משחק

ניבולה התגלה לראשונה בשנת 1997 בסרט הפעולה המצליח "עימות חזיתי" בתפקיד פולקס, אחיו של הפושע קאסטור טרוי (ניקולס קייג').
המשיך עם הופעות ראשיות לצידן של שתי זוכות האוסקר רייצ'ל וייס בדרמה הארוטית "אני רוצה אותך" משנת 1998 וריס וית'רספון בסרט הפשע "התוכנית" משנת 1999.
בשנת 2000 שיחק בסרטו של קנת בראנה "אל תשטו באהבה", המבוסס על המחזה של ויליאם שייקספיר "עמל אהבה לשווא".
בשנת 2001 שיחק בשובר בקופות "פארק היורה 3" בתור בילי ברנן, סטודנט נלהב מצוותו של ד"ר אלן גרנט (סם ניל).
השתתף לאחר מכן בדרמות "שחייה לילית" בתפקיד איאן החבר של ג'יין (פרנסס מקדורמנד), עליו היה מועמד לפרס אינדפנדנט ספיריט ו"הנחטף".
ב-2005 התפרסם בדרמת הכדורגל "גול!" בתפקיד כוכב קבוצת ניוקאסל יונייטד גאבין האריס ובדרמה "ג'ונבאג" בתפקיד ג'ורג' בעלה של מדליין ג'ונסטן.
ב-2007 חזר לגלם את כוכב הכדורגל גאבין האריס בסרט "גול! 2", הופיע לצידו של ג'ון קיוזאק בהפקתו "גרייס איננה" ושיחק במיני סדרה שהפיק רידלי סקוט "אנשי הצללים".
ב-2008 שיחק בעיבוד האמריקאי לסרט האימה היפני "העין" בתור ד"ר פול פאולקנר רופא העיניים של העיוורת הצעירה סידני וולס (ג'סיקה אלבה).
ב-2009 הופיע בדרמה הביוגרפית "קוקו לפני שאנל" בתור שחקן הפולו האנגלי בוי קאפל, המאהב של מעצבת האופנה המפורסמת קוקו שאנל (אודרי טוטו) שממנו היא שואבת את השראתה.
בשנת 2013 שיחק לצד ריס וית'רספון בסרט הפשע "קשר שטני" של הבמאי אטום אגויאן. בשנת 2014 שיחק בדרמה ההיסטורית "סלמה" של אווה דוברני בתפקיד המשפטן ג'ון דואר.
בשנת 2014 החל לשחק במחזה "איש הפיל" בתפקיד של פרדריק טריוויס, תחילה המחזה הוצג בברודוויי, ושנה לאחר מכן במהלך סיבוב ההופעות שלו הוצג בתיאטרון היימרקט בווסט אנד של לונדון. ב-2015 היה מועמד לפרס טוני לשחקן הטוב ביותר במחזה.
חיים אישיים

בשנת 2003 התחתן ניבולה עם השחקנית האנגלייה אמילי מורטימר, כאשר השניים הכירו על הסט של "אל תשטו באהבה" ב-2000. בנם הראשון, סמואל ג'ון נולד ב-26 בספטמבר 2003, ובתם השנייה, מיי רוז נולדה בשנת 2010.
הזוג מתגורר יחד עם ילדיהם בשכונת בוריאום היל, ברוקלין, ניו יורק.
פילמוגרפיה > קולנוע

הטבעת (1996) - סרט טלוויזיה
אמה (1996) - סרט טלוויזיה
עימות חזיתי (1997)
להמציא את האהבה (1997)
אני רוצה אותך (1998)
Reach the Rock‏ (1998)
התוכנית (1999)
מנספילד פארק (1999)
שוד הבנק הכמעט מושלם (1999) - סרט טלוויזיה
אל תשטו באהבה (2000)
טיימקוד (2000)
פארק היורה 3 (2001)
שחייה לילית (2002)
קרולינה (2003)
הנחטף (2004)
ג'ונבאג (2005)
האחיות (2005)
סיבוב בירוק (2005)
גול! (2005)
פרס של טיפשים (2006)
גרייס איננה (2007)
גול! 2 (2007)
נערה בפארק (2007)
העין (2008)
5 דולר ליום (2008)
Who Do You Love?‏ (2008)
קוקו לפני שאנל (2009)
יללה (2010)
ג'ני ג'ונס (2010)
ג'ינג'ר ורוזה (2012)
חלום אמריקאי (2013)
קשר שטני (אנ') (2013)
סלמה (2014)
שנה קשוחה מאוד (2014)
יום מתוך ימים (2015)
דוגמניות ושדים (2016)
One Percent More Humid‏ (2017)
אשף השקרים (2017) - סרט טלוויזיה
יום נפלא (2018)
שאהבה נפשי (2018)
אמנות ההגנה העצמית (2019)
אתר הצלילה בים האדום (2019)
הקדושים של ניוארק (2021)
רעש לבן (2022)
סיבוב בפירנצה (2022)
אמסטרדם (2022)
החונק מבוסטון (2023)
Wildcat‏ (2023)
קרייבן הצייד (2024)
הברוטליסט (2024)
החדר הסמוך (2024)
Fever‏ (TBA)
פילמוגרפיה > טלוויזיה

לזכור את WENN‏ (1996)
אנשי הצללים (2007)
דול ואם (2015)
צ'ימאריקה (2019)
נרקיס שחור (2020)
הסיגר הגדול (אנ') (2024)
הערות שוליים

↑  Justin Kroll, Alessandro Nivola Joins Pedro Almodóvar’s Next Film ‘The Room Next Door’, Deadline, ‏2024-03-18 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007437176905171  PLWABN: 9810633293105606  BNE: XX1435260  BnF: cb140217458 (data)  GND: 140506004  ISNI: 0000 0000 7977 0112  LCCN: no00012903  MusicBrainz: 0338765f-1f81-4fc5-b90a-684ceeebe194  NKC: xx0179227  NTA: 229814751  SUDOC: 103373667  VIAF: 66664204   WorldCat (עם VIAF): 66664204
חצר סנט ג'יימס

הכניסה הראשית לארמון סנט ג'יימס
חצר סנט ג'יימס (באנגלית: Court of St. James's) הוא כינויו של בית המלוכה של בריטניה.
מיקום בית המלוכה הוא במקום שבו נמצא בפועל המלך, כלומר חצר המלוכה נמצאת בכל רגע נתון במקום שבו נמצא המלך צ'ארלס השלישי. מקום זה עשוי להיות ארמון בקינגהאם, טירת וינדזור (בעיקר בחג הפסחא), ארמון הולירוד (בעיקר בחג המולד) וטירת בלמורל (בעיקר בקיץ).
שגרירים זרים הבאים להציג את כתב האמנתם למלך באים באופן רשמי ל"חצר סנט ג'יימס".
לעומתם נציגים של חבר העמים הבריטי מואמנים ל"ממלכה המאוחדת" ולא לבית המלוכה.
מקור הכינוי

מקור הכינוי בתקופה שבה התגוררה משפחת המלוכה בארמון סנט ג'יימס (בין השנים 1702–1837) ובו היה המרכז האדמיניסטרטיבי של הממלכה.
מבצר וו

| --- | --- |

מפת פרישת המבצרים שהגנו על ורדן (באדום). מודגשים מבצר וו ומבצר דואומון שהיו המבצרים המרכזיים במערך ההגנה.
 מידע כללי
 סוג:  מבצר
 שימוש:  מבצר צבאי אתר תיירות
 על שם:  וו-דוון-דמלו (צר')
 מיקום:  ורדן
 מדינה:  צרפת צרפת
 בעלים:  צבא צרפת משרד התרבות הצרפתי
 מייסדים:  צבא צרפת
 מבקרים בשנה:  61000 (נכון ל־2017)
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1881–1884 (כ־3 שנים)
 חומרי בנייה:  אבן בטון מזוין
 מידות
 אורך:  300 מטר
 רוחב:  250 מטר
 שטח:  75 דונם
 
 קואורדינטות:  49°12′N 5°28′E﻿ / ﻿49.2°N 5.47°E﻿ / 49.2; 5.47
 he (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי מבצר וו(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי מבצר וו(למפת גראנד אסט רגילה) שטרסבורג מילוז מץ נאנסי אפינאל ורדן שאלון-אן שמפאן  ריימס שרלוויל מזייר  טרואה שומון בורגון-פראנש-קונטה א. דה פ.  או-דה פראנס  בלגיה לוקס. גרמניה שווייץמבצר וו(למפת גראנד אסט מוגדלת) שטרסבורג מילוז מץ נאנסי אפינאל ורדן שאלון-אן שמפאן  ריימס שרלוויל מזייר  טרואה שומון בורגון-פראנש-קונטה איל דה פראנס  או-דה פראנס  בלגיה לוקסמבורג גרמניה שווייץמבצר וו
 
מבצר וו (בצרפתית: Fort de Vaux) היא מצודה צבאית שהוקמה בשלהי המאה ה-19, במסגרת הקמת מערכת הביצורים סרה דה ריבייר, כדי להגן על העיר ורדן מפני תקיפה ממזרח.
ב-1916, במהלך מלחמת העולם הראשונה, היה המבצר מעורב בקרב ורדן והחיילים הצרפתים שאיישו אותו התמודדו עם מתקפות צבא גרמניה שתקפו את המבצר עד כניעתו. בהמשך המלחמה הצליחו הצרפתים להשתלט, שוב, על המבצר.
לאחר המלחמה בנתה צרפת את קו מאז'ינו ממזרח לקו סרה דה ריבייר דבר שהפך קו זה למשני ועד פרוץ מלחמת העולם השנייה נזנחו רוב מבצרי קו זה כולל מבצר וו.
בעת החדשה שוקם המבצר והפך לאתר תיירות המנציח את קו סרה דה ריבייר (כמו מבצר דואומון השכן).
רקע

בשנים 1871-1870 הובס הצבא הצרפתי, בפיקודו של נפוליאון, על ידי צבאה של גרמניה-פרוסיה במלחמת צרפת–פרוסיה. הפסד זה הביא את צרפת להכנת תוכנית לחיזוק גבולה המזרחי כדי להתמודד עם מערכה עתידית. האחריות על פרויקט חיזוק ההגנה נמסר לוועדה בראשות גנרל רמון אדולף סרה דה ריבייר והמערכת ההגנתית שנבנתה על בסיס תוכניות הוועדה נקראה  מערכת סרה דה ריבייר.
תוכניתו של סרה ריבייר הקיפה את כל גבולה של צרפת וראתה בורדן וסביבתה, בצפון מזרח צרפת, אתר אסטרטגי שיש לחזק את ההגנות עליו. בהתאם לתוכנית זו הוקם על הגבעות שמסביב לורדן קו ביצורים באורך 43 ק"מ שכלל 19 מבצרים גדולים, שבעה מבצרים קטנים, 118 סוללות ארטילריה ו-40 עמדות חיל רגלים כשאחד מאותם מבצרים גדולים היה מבצר וו. המערך נבנה לפי הקונספט שכל מבצר יכול לסייע לפחות לשני המבצרים הסמוכים אליו והבנייה של המערך החלה ב-1873.
שם המבצר

מבצר וו נקרא, עם בנייתו, על שם העיירה הסמוכה וו-דוון-דמלו (צר'). בתחילת 1887, כשבניית המבצר כבר הושלמה, הורה שר הכוחות המזוינים של צרפת, ז'ורז' בולנז'ה, לשנות את שם המבצר ל"מבצר דילון" על שם ארתור דילון (צר') והשם אף נחקק מעל שער הכניסה למבצר. בשלהי אותה שנה החליף תיאופיל פרו (צר') את בולנז'ה והחזיר את המבצר לשם המקורי.
ההיסטוריה של המבצר > בניית המבצר

המבצר נבנה בשנים 1884-1881 וחומר הבנייה העיקרי בו השתמשו היה אבן ממחצבות. כמו רוב מבצרי סרה ריבייר גם מבצר וו נבנה בצורת פוליגון (במקרה של מבצר וו היה זה טרפז) המוקף בתעלה שהוגנה על ידי עמדות ירי בפינות הפוליגון.
ב-1886 החליטו הצרפתים לבחון את עמידותם של המבצרים שכבר נבנו במתכונת של מבצר וו וערכו ירי אטילרי מהתותחים הכבדים שלהם על אחד ממבצרי המערכת (מבצר מלמייזון (צר')). התוצאות הצביעו על נזקים משמעותיים שנגרמו לקירות ולגגות שנבנו מאבן. המסקנות מבדיקות אלו היו שיש לחזק את ההגנה על המבצרים על ידי שימוש בבטון מזוין והחל תהליך כזה במבצרים שכבר נבנו (כולל מבצר וו) כשמבצרים חדשים נבנו מלכתחילה מבטון מזוין.
במסגרת חיזוק המיגון של מבצר וו הונחה עליו שכבת חול בעובי מטר ועליה נוצקה תקרה חדשה מבטון מזוין בעובי של 2.5 מטר. בשנים הבאות, עד מלחמת העולם הראשונה, המשיך תהליך חיזוק וביצור המצודה על ידי הוספת צריחי תותחים ומקלעים ועמדות תצפית. כמו כן נחפרו מנהרות שחיברו עמדות שונות ואת מגורי החיילים וכן נחפרו בורות מים.
ההיסטוריה של המבצר > מלחמת העולם הראשונה > צמצום הכוחות במבצרים

ב-1915, לאחר הכישלונות של צרפת במערכה מול הגרמנים הורה פיקוד הצבא הצרפתי להעביר חלק מהארטילריה שהותקנה במבצרים לטובת יחידות השדה הניידות ובהתאם לכך דוללו גם הכוחות שאיישו את המבצרים. כך למשל צומצמו התותחים והכוחות במבצר דואומון בהיקף כל כך משמעותי שהגרמנים הצליחו לכבוש אותו ללא ירייה אחת. גם במבצר וו החולפו חלק מהתותחים במקלעים.
ההיסטוריה של המבצר > מלחמת העולם הראשונה > כיבוש המבצר - יוני 1916

קרב ורדן החל ב-21 בפברואר 1916 במתקפה גרמנית שהצליחה והובילה להתקדמות הגרמנית ולכיבוש שטחים צרפתיים. בשלהי פברואר פתחו הצרפתים במתקפת נגד בניסיון לכבוש מחדש את השטחים שאיבדו אך הגרמנים הצליחו לשבור את המתקפה ולהמשיך להתקדם. מתקפות הגרמנים לוו באש ארטילרית וההערכה היא שבמהלך המתקפה הגרמנית נורו כ-8,000 פגזים על כל מבצר כל יום. ההפגזה הגרמנית על המבצר ב-25 בפברואר גרמה לפגיעה ישירה בצריח תותח 75 מ"מ ולפיצוץ של טון חומר נפץ שהרס לחלוטין את הצריח.
עם התקדמות מתקפת הגרמנים בזירת ורדן מונה קולונל סילבין רינאל (צר') לפקד על המבצר. עם מינויו, במאי 1916, היה אחראי על כ-250 חיילים שהחזיקו את המבצר כשעם התקדמות הגרמנים קלט המבצר עוד כ-250 חיילים שנסוגו מקו החזית.
ב-1 ביוני 1916 החלה המתקפה הגרמנית לכיבוש מבצר וו. בשלב ראשון פתחו הגרמנים בהרעשה ארטילרית ובעקבותיה התקדמו חיילי רגלים לכוון המבצר. חיילי הרגלים הצרפתים התבצרו בחפיר ההיקפי משם ניסו להדוף את המתקפה אך הגרמנים הצליחו לחדור למבצר שם התחולל קרב פנים אל פנים בתוך המנהרות תוך שהגרמנים מצליחים להדוף את המגינים הצרפתים. הקרבות המשיכו בימים הבאים כשהגרמנים מרבים להשתמש בלהביורים. הנצורים הצרפתים סבלו מתשישות, פציעות וממחסור במי שתייה (לאחר פיצוץ מכל המים של המבצר). ב-6 ביוני ניסה כוח חילוץ צרפתי להגיע למבצר אך הושמד ברובו ונסוג. בסופן של דבר ב-7 ביוני נכנעו רינאל ושארית הכוח הצרפתי (כ-250 חיילים) לגרמנים.
נפילת של מבצר וו בהמשך לנפילת מבצר דואומון איימה למוטט את קו ההגנה על ורדן ולכן פעל צבא צרפת באופן מיידי להחזיר לעצמו את השליטה בקו הגנתי זה.
ההיסטוריה של המבצר > מלחמת העולם הראשונה > ניסיונות שחרור המבצר – יוני 1916

בשבוע שלאחר נפילת המבצר הוביל גנרל רובר ניוול מתקפה של צבא צרפת לשחרור המבצר. כוחות הרגלים מיחידות צפון אפריקה (זואבים וחיילי מרוקו הצרפתית), הסתערו על המבצר אך נהדפו באש מקלעים שהציבו הגרמנים במבצר. בסיום שבוע קרבות נמנו כמעט 900 חיילים וקצינים צרפתים הרוגים.
ההיסטוריה של המבצר > מלחמת העולם הראשונה > שחרור המבצר

בעקבות כישלון ניסיון השחרור ביוני 1916 החל גנרל שארל מנז'ן להכין תוכנית חדשה לשחרור המבצר, כחלק מתוכנית כוללת להחזיר לצרפת את השליטה בקו ההגנה על ורדן. מערכה זו החלה בשלהי אוקטובר 1916 עם שחרור מבצר דואומון כשב-3 בנובמבר הצליחו הצרפתים לחדור לחלקו הפנימי של מבצר וו ולכבוש אותו. הצרפתים מינפו השגים אלו והצליחו לשחרר שטחים נוספים שכבשו הגרמנים עד אמצע דצמבר 1916 אז הסתיים קרב ורדן.
לאחר שחרור המבצר הוחלט לחזק אותו ובמסגרת זו נבנו עמדות נוספות למקלעים ולתצפיות, נחפרו תעלות מגן עמוקות שהוגנו כנגד התותחים הכבדים של הגרמנים, שופרה התקשורת בין חלקי המבצר, שופר מערך החשמל והאוורור ונחפרה באר מים.
הסטת קרבות החזית המערבית מזירת ורדן לזירות אחרות איפשרה לצרפתים להחזיק במבצר עד סיום המלחמה.