stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הברית הפרוגרסיבית
היסטוריה

הצעד הראשון ליצירת הברית הפרוגרסיבית היה ההחלטה בינואר 2012 של זיגמר גבריאל, יו"ר המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה (SPD), לבטל את תשלום דמי החברות השנתיים של 100,000 ליש"ט לאינטרנשיונל הסוציאליסטי. גבריאל מתח ביקורת על קבלתן של תנועות פוליטיות לא דמוקרטיות לארגון.
ועידה ראשונה של הברית הפרוגרסיבית התקיימה ברומא, איטליה, ב-14–15 בדצמבר 2012, בהשתתפות נציגים של 42 מפלגות פוליטיות. הם כללו את פייר לואיג'י ברסאני, מנהיג המפלגה הדמוקרטית של איטליה; הארלם דסיר, יו"ר המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית; הרמס בינר, יו"ר המפלגה הסוציאליסטית הארגנטינאית; פיטר שומלין, המושל הדמוקרטי של ורמונט; ומוסטפא בן ג'עפר, מזכ"ל הפורום הדמוקרטי התוניסאי לעבודה וחירויות. נכחו גם נציגי הקונגרס הלאומי ההודי, מפלגת הפועלים של ברזיל והתנועה הסוציאליסטית הפאן-הלנית של יוון. גם מפלגת העבודה ההולנדית, המפלגה הסוציאליסטית השווייצרית, והמפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית תמכו בהקמת הארגון.
במהלך מועצת האינטרנציונל הסוציאליסטי בקסקאיס, פורטוגל, ב-4–5 בפברואר 2013, 50 מפלגות פוליטיות דנו בצד בהקמת הברית הפרוגרסיבית, כולל התנועה לשינוי דמוקרטי של זימבבואה.
היווסדו הרשמי של הארגון התקיים ב-22 במאי 2013 בלייפציג, גרמניה, במלאת 150 שנה להיווסדות אגודת העובדים הגרמנית הכללית (ADAV), קודמתה של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה. הארגון הצהיר את מטרתו להפוך לרשת העולמית של "תנועת הפרוגרסיביות, הדמוקרטיה, הסוציאל-דמוקרטיה, הסוציאליזם והעבודה". דווח כי נציגים של כ-70 מפלגות פוליטיות סוציאל-דמוקרטיות מרחבי העולם השתתפו באירוע. מפלגות חברות רבות קשורות גם לאינטרנציונל הסוציאליסטי. בספטמבר 2013 הודיעה המפלגה הדמוקרטית של קפריסין כי היא מנהלת משא ומתן להצטרפות לברית הפרוגרסיבית וכי נציגיה אמורים להשתתף בסמינר של האינטרנציונל בסטוקהולם ב-24 באוקטובר. המפלגה הדמוקרטית של קוריאה הייתה חברה מייסדת אך פרשה בשנת 2016. מפלגת הצדק הקוריאנית משתתפת כיום כצופה.
ב-4–5 בדצמבר 2014, התקיימה בליסבון ועידת הברית הפרוגרסיבית עבור מפלגות חברות בקבוצת S&D.[דרוש מקור] סמינר אזורי נערך ב-25 בספטמבר 2015 בבאטו פרינגי, מלזיה, אשר אירח גם צירים ממפלגת הפעולה הדמוקרטית של מלזיה, המפלגה הדמוקרטית של יפן וממפלגת המאבק הדמוקרטית האינדונזית.[דרוש מקור] ב-25 באפריל 2016 ערך הארגון סמינר בסאו פאולו בהנחיית מפלגת הפועלים של ברזיל.
החגורה המרכזית (סקוטלנד)

מיקומו של אזור החגורה המרכזית בסקוטלנד
החגורה המרכזית (באנגלית: The Central Belt) של סקוטלנד היא חבל ארץ במרכז סקוטלנד אשר מכיל את צפיפות האוכלוסין הגבוהה ביותר בסקוטלנד. אין הגדרה אחידה מוסכמת לגבולות של אזור זה ולכן בהתאם להגדרות השונות אזור זה הכיל נכון ל-2019 בין 2.4 ל-4.2 מיליון תושבים (נכון לשנת 2019 חיו בסקוטלנד כולה בסביבות 5.4 מיליון אנשים).
אזור זה נודע בעבר גם בשם מידלנדס (Midlands).
אזור החגורה המרכזית ממוקם בין רכס הרי ההיילנדס הסקוטיים מצפון ואזור הדרום העליון (אנ') מדרום.
גלריית תמונות

מפת אזור החגורה המרכזית
מרכז גלאזגו
אדינבורו
וסט היילנד ויי
הגישה הפיידוצנטרית בחינוך

הגישה הפיידוצנטרית היא תאוריה בחינוך, המשויכת לחינוך הפרוגרסיבי.
היסטוריה

ניצניה של התפיסה הפיידוצנטרית (מיוונית: παιδί - פיידי, ילד, κέντρον - צנטרום, מרכז) הופיעו בכתביהם של הוגי דעות באירופה במאה ה-18 ובמאה ה-19, והיא פותחה עם התפתחותם של מדעי החברה ומדעי ההתנהגות לאחר מלחמת העולם הראשונה. 
במאה ה-20 התחולל שינוי בעולם המערבי, מגישה חינוכית דכאנית (לדעת הפרוגרסיבים), אשר שמה במרכז את המורה ואת ההורה - לגישה משתפת, אשר שמה במרכז את הילד ואת התלמיד. גישה זו נקראת הגישה הפיידוצנטרית, באשר חסידיה רואים בילד ובצרכיו את התבחין שעל פיו יש לכוון את תכנון לימודיו.
מאפייני הגישה

הגישה הפיידוצנטרית היא אחת מאבני היסוד של ההוראה היחידנית, אשר מכירה בקיומה של שונות באוכלוסייה, וכפועל יוצא מזה מכירה בעובדה כי תפקיד בית הספר להיענות לשונות הזו, תוך התאמת הסביבה הלימודית לצורכי הלומדים מצד אחד, ולדרישות מערכת החינוך מצד שני.
תומכים קיצוניים של הגישה הפיידוצנטרית מבטלים כליל את חשיבותם של מוסדות חינוך, אולם מרבית תומכי הגישה הפיידוצנטרית מנסים לגשר בין צורכי הלומד לבין צורכי החברה. החינוך, על פי גישה זו, מתמקד בהסרת מכשולים וביצירת תנאים ואווירה בונה, שיאפשרו לילד להוציא לפועל את כישוריו ואת יכולתו האישית. על פי תפיסה זו, יש להשפיע על הילד באמצעות הסברים רציונליים, אשר מתחשבים בתפיסה המוגבלת של הילד, ובאמצעות משובים חיוביים מצד סביבתו הקרובה. אין להשפיע על הילד על ידי כפיית דעתם של המבוגרים ולא על ידי תגובה אימפולסיבית לכישלונותיו (למשל: בצעקות, איומים ועונשים).
התפיסה החינוכית המבוטאת בגישה הפיידוצנטרית היא גם יסוד חשוב בהומניזם. הוגים מרכזיים בהומניזם שללו את הסמכותנות שהייתה אופיינית בחינוך הישן (כחלק מהסמכותנות ששהייתה נהוגה במשפחה, ואף ברוב הדתות). הוגים רבים דגלו בפיתוח הביטוי האינדיבידואלי של התלמיד. בין הוגי הדעות המרכזיים של התפיסה הפיידוצנטרית: ז'אן-ז'אק רוסו, יאנוש קורצ'אק, אלכסנדר ס. ניל (מייסד בית הספר הפתוח סאמרהיל) וג'ון דיואי.
רוסו ראה את תקופת הילדות כתקופה העומדת בפני עצמה, ולא כתקופה שנועדה להכין את הילדים לחייהם הבוגרים. לדידו, תהליך הלמידה יתבצע דרך הסתכלות על הטבע ודרך ההתנסות בחיי היומיום על פי נטיותיו ורצונותיו של הילד. יאנוש קורצ'אק הדגיש את הכבוד והאהבה לילד - "אין הילד מי שיהיה גדול בעתיד, אלא מי שעכשיו הוא ישות בפני עצמה". בתפיסתו, תפקיד המחנך הוא לעודד את הילד לחנך את עצמו, לחזק אותו וליצור אצלו ביטחון.
אלכסנדר ניל טען, שבכל ילד יש מאפייני אישיות המיוחדים רק לו, וחובתו של המחנך לשמר את הייחודיות הזאת. בהתאמה לרעיון ההומניסטי שכל אדם זכאי לחופש, ניל דרש לאפשר לכל ילד להתחנך באווירה חופשית ומאפשרת, כך שכל ילד יוכל להתפתח בהתאם לייחודו. לדבריו, אחת ממטרות החינוך צריכה להיות לעצב ילדים "פעילים, יוצרים, אוהבי חיים ולא חלקיקים נטולי חיים, בלתי יצרניים ומתופעלים". כמו כן, ניל שאף להתאים את בית הספר לילד, וליצור את התנאים הטובים ביותר להתפתחותו, לגדילתו ולהיענות לצרכיו האינדיבידואליים.
ג'ון דיואי, ממובילי החינוך הפרוגרסיבי, הסיט את הדגש מן החברה אל הילד היחיד. לדידו, חיי הילד הם ערך בפני עצמו, ולא אמצעי להכנת אדם מחונך לעתיד. החינוך הפרוגרסיבי לא מכיר במטרות קבועות, אלא במטרות שיש לעצב תוך כדי הוראה והתנסות, והעשייה מגרה את הלמידה - והלמידה דוחפת לעשייה, במסגרתה יש פתרון בעיות וחשיבה מתמשכת.
לקריאה נוספת

שרה גורי–רוזנבליט, הוראה יחידנית, האוניברסיטה הפתוחה, 1989.
Hannafin, M. J., & Hannafin, K. M., "Cognition and Student-Centered, Web-Based Learning: Issues and Implications for Research and Theory", in Learning and instruction in the digital age, Springer, 2010, pp. 11-23.
החתונה האיטלקית הגאה שלי

| --- | --- |

החתונה האיטלקית הגאה שלי
 מבוסס על:  My Big Gay Italian Wedding 
 בימוי:  אלסנדרו ג'נובי 
 הופק בידי:  מאוריציו טוטי 
 תסריט:  Giovanni Bognetti, אלסנדרו ג'נובי 
 עריכה:  Claudio Di Mauro 
 שחקנים ראשיים:  סלבטורה אספוזיטו דיאגו אבטנטונו כריסטיאנו קאקאמו מוניקה גואריטורה 
 מוזיקה:  אנדראה פאררי 
 מדינה:  איטליה 
 חברת הפקה:  Medusa Film 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1 במרץ 2018 
 משך הקרנה:  90 דק' 
 שפת הסרט:  איטלקית 
 סוגה:  סרט קומדיה, סרט להט"בי, סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
החתונה האיטלקית הגאה שלי (באנגלית: My Big Gay Italian Wedding; באיטלקית: Puoi baciare lo sposo - מילולית: אתה רשאי לנשק את החתן) הוא סרט קולנוע איטלקי משנת 2018 בבימויו של אלסנדרו ג'נובי ובכיכובם של דייגו אבטנטונו, מוניקה גואריטורה, סלבטורה אספוזיטו וכריסטיאנו קאקאמו.
תקציר העלילה

אנטוניו (כריסטיאנו קאקאמו) ופאולו (סלבטורה אספוזיטו) הם זוג גברים איטלקים צעירים המתגוררים בברלין בדירתה של בנדטה (דיאנה דל בופאלו), נערה עשירה וחסרת אב. לאחר מספר שנים שהשניים ביחד במערכת יחסים, אנטוניו מציע לפאולו להתחתן איתו, אבל האחרון, לפני הצעד הגדול, רוצה לפגוש את הוריו של אנטוניו ולקבל את ברכתם. פאולו מסכים להינשא לאנטוניו, אך עושה זאת בחוסר רצון שכן אנטוניו עדיין לא יצא מהארון בפני הוריו, וכמו כן - אנטוניו מעולם לא הביע פומבית את אהבתו אליו. בינתיים, בנדטה מחליטה להשכיר את אחד מהחדרים בדירתה לדונאטו, איטלקי מפוליה בגיל העמידה שנזרק מביתו על ידי אשתו ובתו, לאחר שגילו שהוא קרוס-דרסר. בינתיים קאמילה (ביאטריס ארנרה), חברתו לשעבר של אנטוניו שעדיין מאוהבת בו, מנסה להוציא לפועל תוכנית להפריד בין שני הגברים, כדי שהיא ואנטוניו יחזרו להיות יחד.
אנטוניו, פאולו, בנדטה ודונאטו מגיעים אל סיביטה, עיר הולדתו של אנטוניו, בה אביו של אנטוניו רוברטו (דייגו אבטנטונו) מכהן כראש העיר. אנטוניו מודיע להוריו שהוא ופאולו מתחתנים. האם, אנה, שתמיד חשה שבנה הומוסקסואל, מקבלת בשמחה את הודעת הנישואים, אבל קובעת שלושה תנאים: הראשון היא שאמה של פאולו תהיה נוכחת גם היא בטקס החתונה; השני הוא כי אנזו מיצ'ו, מארגן חתונות איטלקי מפורסם, יתכנן את החתונה; השלישי הוא שרוברטו יהיה נוכח בטקס, כמו גם אביו של פאולו. רוברטו מסרב לקבל את בנו כהומוסקסואל, ומסרב לקחת חלק בחתונה, ומסיבה זו אנה זורקת אותו מהבית. הנזיר פרנצ'סקו, אביו הרוחני של רוברטו, מסכים ברצון לחגוג את חתונתם של אנטוניו ופאולו בכנסייה המקומית.
פאולו, אנטוניו, בנדטה ודונאטו מגיעים אל נאפולי כדי למסור הזמנה לחתונה לאמו של פאולו, ובכך לכבד את ההבטחה שלהם לאנה. עם זאת, היא מסרבת, ודונאטו מציע לבנים כי הוא יתלבש כאישה ויעמיד פנים שהוא אמא של פאולו. בינתיים, בעוד נמשכות ההכנות לחתונה, קמילה מגיעה לסיביטה, מאלצת את אנטוניו לאפשר לה לשמש כעדה בטקס הנישואין ודורשת ממנו שינשק אותה נשיקת פרידה. אנטוניו, מתוך ייאוש, מסכים לנשק אותה, ובמקרה פאולו עד לנשיקה.
יום לפני החתונה, אש פורצת בכנסייה. אמא של פאולו מופיעה, במפתיע, בטקס וגורמת לדונאטו לחוש במבוכה, לאחר שזה תפס את מקומה. במהלך החגיגה, קמילה חושפת שקיימה יחסי מין עם אנטוניו, לפני זמן רב, כאשר היה כבר מאורס לפאולו. פאולו עוזב את הטקס, אך אנטוניו מתחיל לשיר את השיר Don't Leave Me This Way ובכך מצהיר סוף סוף באופן פומבי על אהבתו אליו. פאולו מתרצה, הזוג מתחתן ויחד עם כל אורחי החתונה הם רוקדים ושרים במחזמר חגיגי.
הפקה

הצילומים נערכו בעיקר ברובע סיביטה של העיר בניורג'יו שבמחוז ויטרבו, באזור לאציו. בניגוד לנאמר בסרט, לסיביטה אין עירייה משלה. מקומות נוספים בהם צולם הסרט הם ברלין וקנלה מונטרנו.
הפצה

הסרט יצא לבתי הקולנוע באיטליה ב-1 במרץ 2018.
הכנסות

באיטליה, הסרט הרוויח 2,222,809 אירו.
הערות שוליים

↑  החתונה האיטלקית הגאה שלי, באתר סינמטק תל אביב
↑  Classifica Box Office ITALIA 2017/2018, ‏6 באפריל 2018.
הידרופארק

| --- | --- |

 מיקום
 מדינה:  אוקראינה אוקראינה
 מיקום:  רובע דנייפרובסקי, קייב
 קואורדינטות:  50°26′37″N 30°34′37″E﻿ / ﻿50.443611111111°N 30.576944444444°E﻿ / 50.443611111111; 30.576944444444
 www.gidropark.org.ua
  (למפת קייב מוגדלת) הידרופארק(למפת קייב רגילה) הידרופארק he
 
הידרופארק (באוקראינית: Гідропарк) הוא פארק בקייב, אוקראינה, הממוקם באיים ונציאנסקי ודולובצקי בין דנייפר לתעלת רוסאניבסקה.
בשטח של הידרופארק יש פארק "קייב במיניאטורה" (אנ'), וכן יש מספר רב של מקומות בילוי בהידרופארק - דיסקוטקים, מסעדות וכו'.
בין הבילויים הזמינים: חופים רבים (כולל חוף ילדים, חוף נכים, חוף נודיסטים), השכרת ביתנים ביער על גדות הדנייפר בבסיס ה"בוקסר", השכרת סירות וקטמרנים. טניס שולחן ורגיל, פיינטבול, כדורגל, כדורעף, רוגבי חופים (אנ'), קפיצות בנג'י, אטרקציות מים, מסעדות, בתי קזינו, דיסקוטקים.
אחד האובייקטים הבולטים של הידרופארק היא עיירת הכושר. היא קיימת בהתנדבות ומתוחזקת במצב תקין כבר כמה עשורים.
הערות שוליים

↑  Hydropark, www.kiev.info
היחידה לפיקוח ארצי על הבחירות

היחידה לפיקוח ארצי על הבחירות במשרד הפנים, היא יחידה במשרד הפנים שבסמכותה ובאחריותה לנהל לפקח ולהוביל את הבחירות בעיריות, במועצות המקומיות ובמועצות האזוריות ולאפשר לכל בעל זכות בחירה לממש את זכותו הדמוקרטית לבחור ולהיבחר ולהבטיח כי הבחירות ברשויות המקומיות בישראל יתקיימו כהלכה ועל פי חוק.
מיון מעטפות חיצוניות
בראש היחידה עומד המפקח הארצי על הבחירות במשרד הפנים.
רקע

בחוק הרשויות המקומיות [בחירות], התשכ"ה 1965 וצו המועצות המקומיות [מועצות אזוריות], תשי"ח - 1958 נקבע כי הבחירות בשלטון המקומי תתקיימנה אחת לחמש שנים, ביום ג' השלישי לחודש חשוון. אם השנה שלפני הבחירות הייתה מעוברת, הבחירות תתקיימנה ביום שלישי הראשון לחודש חשוון. מועד זה ניתן לשינוי רק בנסיבות מיוחדות המחייבות דחייה, והשינוי מחויב באישור שר הפנים.
המוסדות הנבחרים: בעיריות ובמועצות מקומיות, ראשות הרשות ומועצת הרשות.
המוסדות הנבחרים במועצות אזוריות: ראשות המועצה, מועצת המועצה והוועד המקומי או נציגות.
הבחירות הבאות עתידות להתקיים ב-7 בנובמבר 2028.
בנוסף לבחירות בכלל הרשויות המקומיות, נערכות ברשויות המקומיות מעת לעת בחירות מיוחדות, במצבים המוגדרים בדיני הבחירות.
תפקידי היחידה הארצית לפיקוח על הבחירות

לקראת ובשנת הבחירות יחידת המפקח הארצי על הבחירות במשרד הפנים אחראית לתכנן, לנהל ולבצע מגוון פעילויות נרחב לטובת ביצוע הבחירות, בהיקפים משמעותיים ובפריסה גאוגרפית רחבה, זאת באמצעות בעלי תפקידים שונים המגויסים לטובת העניין.
היחידה היא הגוף הממונה על ניהול חוקי ותקין של הבחירות ברשויות המקומיות היחידה מוסמכת לקדם ולהוביל חקיקה לבחירות ברשויות ובהתאם לדיני הבחירות, לקבוע ולפרסם הוראות וחוזרים לרשויות המקומיות ולמנהלי הבחירות בדבר הכנה היערכות וקיום הבחירות.
אחד מתפקידיה המרכזיים של היחידה הוא לסייע בידי מנהלי הבחירות בביצוע הבדיקות המאפשרות לו להכריע האם מועמד מנוע מלהגיש מועמדות לראשות רשות למועצת רשות או לוועד מקומי, היות שנמצא שאינו עומד בדרישות החוק.
עוד בסמכות היחידה הפעלת תהליכי פיקוח ובקרה, לרבות בהליכי הגשת הרשימות, קביעת התוצאות ומעקב אחר הטיפול באירועים חריגים.
היחידה אחראית להכנת פנקס בוחרים לכל מועד בחירות ומסירת מידע מהפנקס. פועלת להסדרת מקומות הקלפי לקראת הבחירות לרשויות המקומיות והנגשתן לציבור, ואחראית על פרסום והסברה להעלאת שיעורי ההשתתפות בבחירות ומסירת מידע לציבור על זכאות לבחור ומיקומי הקלפיות, לרבות משלוח הודעות לבוחרים.
היחידה אחראית על ניהול מערך מימון הבחירות ותשלום המימון.
כצעד מקדים לבחירות היחידה מובילה ומנהלת את כל ההליכים הייחודיים בבחירות במועצות האזוריות, וכן הכנה ומסירת ציוד הבחירות וחומרי ההצבעה למנהלי הבחירות
ליחידה הסמכות לאיתור, גיוס והכשרת מנהלי הבחירות, מזכירי הקלפיות ובעלי תפקידים נוספים לבחירות.
סעיף 29 לחוק הרשויות המקומיות (בחירות) וסעיף 142 לצו המועצות המקומיות (מועצות אזוריות), התשי"ח-1958 קובעים כי שר הפנים ימנה מנהל בחירות לכל רשות מקומית בה יתקיימו בחירות (סמכות שהואצלה למנכ"ל משרד הפנים ולמפקח הארצי על הבחירות). בתקופת ההיערכות לבחירות, ובתקופת הבחירות, יחידת הפיקוח הארצי על הבחירות אמונה על איתור, מיון, הכשרה, ליווי והנחיה של מאות מנהלי בחירות. לתפקודו ומקצועיותו של מנהל הבחירות משקל מכריע בהשפעה על הצלחת הליך הבחירות.
למנהל הבחירות הוקנו סמכויות רבות בחוק ובמסגרת תפקידו הוא נדרש לביצוע פעולות שונות הנוגעות להליך הבחירות על שלביו השונים.
ביום הבחירות היחידה מובילה את ניהול מטה יום הבחירות ואחראית על ההתנהלות הסדורה של יום הבחירות ברחבי הארץ..
בסיום הליך ספירת הקולות ולאחר קביעת תוצאות ההצבעה על ידי מנהלי הבחירות בכל רשות ורשות, בסמכות היחידה לפרסם את תוצאות הבחירות הרשמיות.
בין מערכות הבחירות אחראית היחידה על ניהול התפטרויות הנבחרים ומינויי שר.
כמו כן, עורכת בחירות מיוחדות ברשויות מקומיות במצבים שונים שהחוק מגדיר כגון במצב של התפטרות ראש הרשות.
באתר היחידה מופיע ארכיון של תוצאות הבחירות לרשויות המקומיות בעבר
מפקחי היחידה הארצית לפיקוח על הבחירות לדורותיה

| בחירות | שנים | המפקח | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1983   1989   1993   1998   2003 | 1979–2007 | אהוד שיל"ת, עו"ד |  |
| 2008 | 2007–2013 | ששי קציר |  |
|  | 2011–2012 | איילת פישמן, עו"ד | שובצה במשרה מינוי בפועל |
| 2013 | 2013–2017 | יוסף ברון |  |
| 2018 | 2017–2020 | ענת אסרף |  |
|  | 2021 ואילך | ריאן גאנם, רו"ח |  |
ראו גם

בחירות
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל
חוק הרשויות המקומיות
הערות שוליים

↑  המכון הישראלי לדמוקרטיה, שיטת הממשל
↑  פירוט תפקידיה המרכזיים של היחידה, אודות היחידה, באתר משרד הפנים
↑  Ilia Zatcovetsky, Konstantin Yanovskiy, ארץ הבחירות בין מי למי הבחירות? הניתוח הסטטיסטית קצר של הסקרים <br>The Elections Land. Who Is Fighting Tonight? The Public Opinion Polls Short Statistical Analysis, SSRN Electronic Journal, 2019 doi: 10.2139/ssrn.3364197
↑  תוצאות בחירות 2018, באתר GOV.IL
↑  משרד הפנים, ארכיון בחירות
↑  ריאן גאנם, באתר Maoz
אחסנת ציוד לבחירות מחוז צפון
הלן פון טאוסיג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 במאי 1879 וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  21 באפריל 1942 (בגיל 62) איזביצה, רפובליקת פולין 
 תחום יצירה:  ציור 
 
הלן פון טאוסיג (בגרמנית: Helene von Taussig;‏ 10 במאי 1879 – 21 באפריל 1942) הייתה ציירת אוסטרית ממוצא יהודי.
קורות חיים

פון טאוסיג נולדה ב-10 במאי 1879 בווינה אוסטריה. למשפחה יהודית מתבוללת. היא הייתה החמישית מתוך 12 ילדים. אביה תאודור פון טאוסיג, נשיא חברת הרכבות האוסטרו-הונגרית (אנ') וחבר דירקטוריון הרכבת האוסטרית הצפון-מערבית (אנ').
בשנת 1910 נסעה עם אמה שלגנהאוזן (אנ') לאושוונד, שווייץ שבה הן למדו ציור אצל קונו אמייט. משנת 1911 ועד 1914 פון טאוסיג למדה באקדמיה רנסון בפריז. במהלך מלחמת העולם הראשונה היא שירתה בצלב האדום בחזית איזונזו. לאחר המלחמה היא התיישבה באזור אניף בזלצבורג.
בשנת 1923 התנצרה פון טאוסיג. בגלל מוצאה היהודי גורשה פון טאוסיג לגטו איזביצה בפולין בשנת 1942, שם נפטרה ב-21 באפריל 1942.
הנצחה ומורשת

בשנת 2012 רבים מציוריה הוחזרו ליורשיה על ידי מוזיאון זלצבורג כחלק מהחוק הפדרלי להשבת יצירות אמנות. לאחר מכן מכרו היורשים אחד עשר מתוך תשעה עשר הציורים חזרה למוזיאון זלצבורג.
פון טאוסיג הונצחה באבן נגף בקירשנפלאץ באניף, שהוטבע בשנת 2014.
עבודותיה נכללו בתערוכת "עיר הנשים: אמניות בווינה בין השנים 1900–1938", בגלריה לאמנות בארמון בלוודר.
גלריה

אישה עם כובע צהוב, 1920
עירום, 1932
הרקדנית, 1933
הערות שוליים

1 2  "Taussig, Helene (von)". Österreichisches Biographisches Lexikon und biographische Dokumentation (בגרמנית). 2003. נבדק ב-3 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "Helene von Taussig". Stolpersteine Salzburg. נבדק ב-3 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Provenance Research". Salzburg Museum. נבדק ב-3 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Der Restitutionsfall Helene von Taussig (1879–1942)". Salzburg Museum. נבדק ב-3 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "City of Women". Belvedere Museum Vienna. נבדק ב-3 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 128855827  ISNI: 0000 0000 1741 5422  LCCN: n97875666  RKD: 313288  VIAF: 72455506   WorldCat (עם VIAF): 72455506
החתונה האדומה

החתונה האדומה (באנגלית: The Red Wedding) היא כינוי לחתונה בדיונית, המתרחשת בעולם של סדרת הספרים "שיר של אש ושל קרח" מאת ג'ורג' ר. ר. מרטין ובסדרת הטלוויזיה "משחקי הכס" ונחשבת לאחד האירועים המכוננים והמשמעותיים ביותר בסדרות אלו.
החתונה האדומה מתארת אירוע טבח המוני, במהלכו נרצח המלך רוב סטארק, אימו קייטלין סטארק, אשתו טאליסה סטארק ובנה העובר וכן רובם המוחלט של צבאות טאלי, סטארק ובני בריתם, בניצוחו ובתכנונו של הלורד וולדר פריי ובשיתוף בית בולטון ולאניסטר, כנקמה על הפרת הסכם הנישואין בין בית סטארק לפריי. אירועי החתונה האדומה הובילו לפירוקו הכמעט-מוחלט של בית סטארק, ולסיומו דה פקטו של המרד של בית סטארק שהיה היריב העיקרי של בית לאניסטר במלחמת חמשת המלכים, כאשר לאחר אירועים אלו הומלך בית בולטון לבית השולט בצפון.
פיתוח

מחבר ספרי הסדרה, ג'ורג' ר. ר. מרטין, סיפר כי שאב את ההשראה לאירועי החתונה האדומה משני אירועים דומים בהיסטוריה של סקוטלנד - "ארוחת הערב השחורה", שנערכה ב-1440 במהלכה הרוזן ויליאם דאגלס ואחיו הצעיר, שהוזמנו לסעוד עם ג'יימס השני, מלך סקוטלנד נרצחו על ידי אנשי המשמר של המלך, וכן מן טבח גלנקו(אנ') שאירע בשנת 1692, במהלכו נטבחו בעת שנתם מאות סקוטים משבט מקדונלד, שסירבו להישבע אמונים לויליאם השלישי, מלך אנגליה. אירוע מסוג "חתונה אדומה" התרחש גם בסדרה "שושלת" בפרק סיום העונה החמישית ב-1985.
מהלך האירועים בספר סופת החרבות

לאחר שרוב סטארק נישא לג'יין ווסטרלינג ובכך מפר את הבטחתו לוולדר פריי, הכוחות של בית פריי נוטשים אותו. כדי להחזירם לשירותו רוב, מבקש מדודו אדמור טאלי להתחתן עם בת פריי כדי להפיס את ליבו של לורד פריי. אדמור נענה וגם לורד פריי מסכים לשידוך.
רוב רוכב לתאומים בלוויית צבאו. קייטלין נלווית לרוב אך הוא מותיר את ג'ייין אשתו בנהרן תחת השגחתו של דודו ברינדן "דג שחור" טאלי.
רוב מגיע לתאומים שם הוא מבקש מלורד פריי, לפי עצתה של אמו, לחם ומלח - טקס המסמל את "זכויות האורח", כלומר מבטיח שהמארח לא יפגע באורחו כאשר הוא תחת גגו. לורד פריי נענה, וסטארק ופמלייתו נכנסים לתאומים ומתכוננים לחתונה בשעה שהצבא של סטארק נערך בסמוך (זאב הבלהות "סער" משתולל לפני הכניסה לתאומים, ורוב מפקיד אותו במלונות מחוץ למבצר).
בחתונה מוגשת ארוחה עלובה אך לצידה מוגשים שפע של יין, שכר ותמד. ברקע יש מוזיקה רועשת המנוגנת מיציע המוזיקאים.
קייטלין, שפרק החתונה מסופר דרך עיניה, יושבת חסרת שקט בין רוז בולטון לבין סר ריימן פריי. בנה רוב נוהג בנימוס רב ורוקד עם בנות פריי רבות.
טקס החתונה מתחיל, ואדמור וכלתו נישאים מהאולם בתהלוכה הכוללת אורחים רבים. ואז מתחיל להתנגן באולם השיר "גשמי קאסטאמיר" שנכתב כדי לתאר את ניצחונו של טיווין לאניסטר על בית ריין מקאסטאמיר במהלך מרד ריין-טארבק.
השיר מהווה אות להתקפה של בית פריי על רוב והאורחים. חצי מהנגנים ביציע המוזיקאים מתגלים כלוחמים חמושים ברובי קשת. כוחות פריי באולם מתקיפים את האורחים ורוצחים אותם וכוחות נוספים נוהרים לאולם, ביניהם כוחות של בית בולטון המשתפים פעולה עם בית פריי (בפרקים הבאים בספר אנו מגלים שכוחות פריי ובולטון תקפו גם את צבאו של רוב מחוץ למבצר והשמידו את רובו).
רוב נורה בתחילת ההתקפה משני קליעים של רובה קשת. קייטלין תופסת את אאיגון "פעמוני" פריי, נכדו השוטה של פריי, מצמידה סכין לגרונו, ומתחננת בפני לורד פריי, היושב על כס האלון המגולף שלו וצופה בטבח, שייתן לרוב ללכת ושהבגידה שלו תיסלח. לורד פריי מלגלג על הצעתה, וגבר בשריון כהה ובגלימה ורודה בהירה מנוקדת בדם (רוז בולטון) ניגש לרוב ואומר לו "ג'יים לאניסטר מוסר דרישת שלום" ואז תוקע את חרבו הארוכה בלבו של רוב.
קייטלין מאבדת את דעתה מרוב צער, משספת את גרונו של "פעמוני" פריי ואז קורעת את פניה בציפורניה שלה.
מישהו ניגש אל קייטלין מאחור ומשסף את גרונה.
מהלך האירועים בעיבוד לסדרה משחקי הכס

במהלך מלחמת חמשת המלכים בית סטארק בהנהגתו של רוב סטארק מנצח ברוב הקרבות אך רוב ואנשיו צריכים עוד בני ברית, אימו של רוב סטארק, קאטלין, מייעצת לו לפנות לבית פריי ולבקש את סליחתו של וולדר פריי על כך שרוב לא נישא לאחת מבנותיו, ולהציע לו את אחיה של קאטלין, אדמור, שינשא לאחת מבנותיו, רוב מסכים.
כאשר רוב ואנשיו מגיעים אל בית פריי ומבקשים את סליחתו של וולדר פריי, הוא מסכים לחתן את ביתו לאחיה של קאטלין.
החתונה מתחילה ובמהלכה טאליסה, אשתו של רוב, מגלה לו שהיא בהריון, קאטלין מביטה בהם בגאווה ולאחר מכן שומעת את מנגינת שירם של בית לאניסטר (גשמי קסטמיר) מתנגן בחתונה ומבינה שמשהו לא בסדר, וולדר עוצר את המוזיקה ומבקש מרוב לצעוד לקדמת האולם, בעת שהשניים מדברים קאטלין מביטה בנושא דגלו הראשי של רוב, רוז בולטון, היא מזיזה את חולצתו מהזרוע ורואה שהוא לבוש בשריון ומבינה מה קורה, היא נעמדת וסוטרת לרוז שבורח מיד לאחר מכן, היא צועקת לרוב שיזהר אך לפני שהוא מבין מה קורה הוא רואה את אחד מבני פריי נועץ סכין בבטנה של אשתו ובכך הורג אותה ואת הילד שלהם שטרם נולד, מיד לאחר מכן ננעץ בו ובקאטלין חץ.
מחוץ לאולם, אריה סטארק וכלב הציד מגיעים אל החתונה, שם אומרים להם ללכת אך הם נכנסים בכל זאת, אריה עומדת מחוץ לאולם ועומדת להיכנס אלא שאז היא רואה את חיילי בית סטארק נטבחים ואת זאב הבלהות של אחיה נרצח, היא רצה בכל כוחותיה אל עבר האולם אך כלב הציד עוצר ברגע האחרון ולוקח אותה על סוסו.
בתוך האולם, הטבח נמשך, רוב סטארק מתקדם פצוע בזחילה אל גופת אהובתו ומחבק אותה. קאטלין, שמתחבאת מתחת לשולחן מבחינה באשתו של וולדר פריי ולוקחת אותה משערותיה ומצמידה סכין לגרונה, היא מפצירה בוולדר פריי לתת לבנה ללכת אחרת היא תהרוג את אשתו, וולדר פריי לא מתעניין באשתו ומניח לקאטלין להרוג אותה, רוז מתקדם אל רוב ואומר לו "הלאניסטרים שולחים את ברכתם" והורג אותו. קאטלין משספת את גרונה של אשתו של וולדר ונעמדת בבכי במקומה, לאחר כמה שניות מגיע אחת מחיילי פריי ומשסף את גרונה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  בספרים.
1 2 3 4  בעיבוד הטלוויזיוני.
↑  בעיבוד הטלוויזיוני בלבד - בספרי שיר של אש ושל קרח, ג'יין ורסטלינג, אשתו של רוב סטארק נשארת בנהרן וניצלת מהטבח
↑   George R. R. Martin: The World of Ice and Fire (Game of Thrones), סרטון  באתר יוטיוב
↑  Conradt, Stacy (5 ביוני 2017). "The real-life events that inspired Game of Thrones' Red Wedding". The Week. נבדק ב-28 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  ג'ורג' ר. ר. מרטין, הפרק "קייטלין" בספר "סופת החרבות", באתר דיומא, ‏27 בפברואר 2021
היער הלאומי סקוויה

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך הקמה:  1908 
 נתונים ומידות
 שטח:  4,829 קילומטר רבוע
 מיקום
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מיקום:  קליפורניה 
 קואורדינטות:  36°02′24″N 118°30′14″W﻿ / ﻿36.04°N 118.504°W﻿ / 36.04; -118.504
 www.fs.usda.gov/sequoia/
  (למפת קליפורניה מוגדלת) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטהיער הלאומי סקוויה(למפת קליפורניה רגילה) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטהיער הלאומי סקוויה
 
היער הלאומי סקוויה (באנגלית: Sequoia National Forest) ממוקם בדרומו של רכס הרי סיירה נבדה במדינת קליפורניה שבארצות הברית. שמו ניתן לו על שם 34 חורשות עצי הסקוויה הענקית שבתחומו.