stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרים זינגר
קורות חיים > כגננת ומחנכת

במשך 25 שנה חינכה כגננת בקיבוץ דגניה. ידעה מרים בילדים אהבה לטבע, לארץ ולסיפורי התנ"ך שהרבתה לספר, וכן לספרות בכלל. בטיולים לימדה אותם להכיר את הציפורים ואת הצמחים שסביבם. גישתה הישרה לילדים, כאדם אל אדם, הייתה לשיטת חינוך הומנית ומודרנית. על עבודתה כתבה:
היו לנו כינוסים פדגוגיים ובהם הוחלט, שאין לספר לילד את סיפורי המקרא, אלא אם כן ננהג בחוכמה ולא נזכיר את שם אלוהים. וגם בנידון זה למדתי מהילד יותר משלמדתי מספרים ומפי מבוגרים. פעם אחת, לאחר שקרה אצלנו מקרה אסון ומישהו שבר את רגלו, שאלני אחד הילדים : "מרים, מניין בא בעצם האדם, שהוא נשבר כל כך בקלות?" כדי להתחמק מהנושא העדין, אמרתי: " הוא נולד". "לא", פירש לי הילד את כוונתו", מניין בא האדם הראשון?". ועד שאני חושבת מה אענה לו, השיב חברו: " הוא בא מן הקוף". אך מיד מחתה ילדה אחרת: "זה לא נכון, אלוהים ברא אותו" . וכך נמצאתי עומדת בין דרווין ואלוהים. בינתיים נתאספה סביבי כל החבורה וכולם תלו בי עיניי ציפייה. אמרתי להם: "ישנו ספר עתיק-עתיק ובו כתוב, שאלוהים ברא את האדם, אך ישנו ספר אחר, שכתוב בו שהאדם בא מן הקוף - ואיש אינו יודע את האמת". ובראותי אותם כנוסים סביבי, נתפתיתי לבדוק, מה קרוב יותר לנפש הילד, וערכתי משאל. "מה דעתך? ואתה? ואת?" - נו, רוב הקולות ניתנו כמובן לאבינו שבשמים. אז קמתי ממקומי, לקחתי את ספר התנ"ך מהמדף והתחלתי לספר להם על בריאת העולם. ואת הבורא לא השמטתי"
כגננת, נטלה חלק פעיל גם בתכנון ובנייה של הגן. היה לה חשוב לקבוע את החלונות במבנה כך שהילדים והילדות יוכלו להשקיף למקום בו נפגשים הכנרת והירדן, שהיה בעיניה הנוף היפה ביותר.

כאשר ביקר אלברט איינשטיין בדגניה, ערכה לו סיור במשק. לבסוף שאל: "מה היחס בין הגברים לנשים בדגניה?". לפי עדותה, השאלה הכעיסנה אותה והיא ענתה לו: "אצלנו יש לכל גבר רק אשה אחת!". אלברט איינשטיין חייך ואמר: "אני מתמטיקאי. התכוונתי לשאול על היחס המספרי - כמה גברים וכמה נשים יש בדגניה".
הרצתה בכנסים חינוכיים והדריכה גננות במרכז להכשרה כפרית של כפר הנוער הדסה נעורים של הסוכנות היהודית. כתבה מאמרים ורשימות בנושא החינוך המשותף.
דרכה הספרותית

כחניכה בתנועת הנוער "בלאו וייס" פגשה פליטים יהודים שברחו מגליציה עם ילדיהם. היא החלה לבקר אצלם וסיפרה לילדים סיפורים על גיבורי ישראל שלמדה בעצמה בתנועה. יום אחד התיישב לידה איש ששמע אותה מספרת ועודד אותה להעלותם על הכתב. היה זה הסופר ד"ר מקס ברוד. בעזרתו ראה אור קובץ הסיפורים שכתבה, "גן נעול". היא כתבה בגרמנית, והקובץ תורגם לצרפתית ופולנית. במסגרת התנועה פגשה גם את פרנץ קפקא. היא סיפרה שסירב לתת לה עותק מספרו "רופא הכפר" בטענה כי "את בריאה מדי, את לא תביני".
בדגניה כתבה שירים ומאמרים על החיים בדגניה, אותם שלחה לעיתונים בהולנד ובפראג. הכתיבה הייתה בעבורה דרך התמודדות עם קשיי הקליטה והבדידות. היא לא רצתה שחברי הקיבוץ ידעו שהיא כותבת, עד שפורסם שיר שלה בעיתון דבר.
דרכה הספרותית > ביקורות

על ספרה נער טס מעבר ים כתב פרופ' גרשון שקד, חוקר ספרות עברית, בין הבולטים במבקרי הסיפורת העברית וחוקריה: "הספר עיצב את חיי. בדור זה שהציונות הולכת ומתמעטת ושואפת לאפס עדיין יש בשטח איזה ספר נאיבי [...] הציונות שלי התחילה בספר של מרים זינגר. בעיני הייתי, כמובן, בני, והארץ המובטחת הייתה מעיין מקלט שבו תתגשמנה כל התקוות, איש לא יכה אותי שוב משום שאני יהודי ואוכל להתהלך ברחוב בלא שירדפו אחרי". על הספר דן ויאן והחסידות כתב מבקר הספרות מנחם רגב כי "זו דוגמה יפה של כתיבה תרבותית ואנושית על נושא כאוב, תקופת השואה. העדר הפאתוס והכתיבה המאופקת הולמים את הנושא הנורא".
הארכיון האישי של מרים זינגר נמצא בספרייה הלאומית בירושלים.
כתביה

מטוס בארץ (1936). תל אביב: שטיבל.
כף סידים ושלח: סיפור מימות הגבורה של דגניה (1937). תל אביב: אמנות; ירושלים: הקרן הקיימת לישראל.
גורים: סיפורים מחיי ילדים וחיות בקבוצה (1946) תל אביב: הוצאת חבר הקבוצות.
הידד ניצחנו! סיפור על קרבות דגניה (1951). תל אביב: נ' טברסקי.
סיפורי דגניה (1952), תל אביב, נ' טברסקי.
השפן הלבן, סדרת גן גני (1958). תל אביב: נ' טברסקי.
דגניה אם הקבוצות (1960), תל אביב: ההסתדרות הכללית של העובדים העברים בא"י – המחלקה להסברה.
דן ויאן והחסידות, (1957). תל אביב: עם עובד.
פגישות (1980). דגניה א', לקט פגישות המחברת עם אישים: בלפור, מסריק, איינשטיין, א.ד. גורדון, מכס ברוד וקפקא.
לקריאה נוספת

'זינגר (כעת: ברקוביץ), מרים (אירמה)', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 219. (הספר בקטלוג ULI)
רות בקי, "שייכת ולא משתייכת", עת־מול, 150 (אייר תש"ס), 20–21.
דורי, נ' (2007). גננת סופרת: על גננת מדגניה בראשית המאה העשרים ופועלה הספרותי - מרים זינגר. הד הגן, 71(4), 43-39.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  בלהה הס, ריאיון עם מרים זינגר, 10.9.1986, ארכיון דגניה.
↑  מרים (אירמה) זינגר ברקוביץ, פנקס זיכרון, אתר קיבוץ דגניה.
1 2 3  מרים זינגר במרכז המידע "אדם בגליל", אתר בית יגאל אלון
↑  מרים (אירמה) זינגר ברקוביץ, פנקס זיכרון, אתר דגניה.
↑  הס, ריאיון עם זינגר, 1986-09-10, ארכיון דגניה.
↑  אליעזר ברקוביץ, פנקס זיכרון, אתר דגניה.
↑  אורי ניר, במקום ללמוד ערבית, לומדים על הערבים, באתר הארץ, 14 במאי 2001
↑  מרים (אירמה) זינגר ברקוביץ, פנקס זיכרון, אתר דגניה.
↑  מרים זינגר, "רשימותיה של גננת", אורים להורים: קווים לחינוך ילדינו.
↑  מרים (אירמה) זינגר ברקוביץ, פנקס זיכרון, אתר קיבוץ דגניה.
1 2  לכבוד יום הולדתה ה-90 של מרים זינגר, עיתון קיבוץ דגניה.
↑  ארכיון מרים זינגר, בספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268261605171  PLWABN: 9810656216505606  GND: 13406514X  LCCN: nr91020627  NKC: av20231172990  NTA: 135552605  VcBA: 495/256268  VIAF: 43045322   WorldCat (עם VIAF): 43045322 
מרים ויעקב זינגר ברקוביץ עם בנם
מרים זינגר עם ילדי הגן
קברה של מרים זינגר בבית הקברות בקיבוץ דגניה א
הממלכות החתיות החדשות
גלריה

תחריט אבן של אייל
לוח אבן בזלת עם כיתוב בהירוגליפים חיתיים על פעילות המלך Irhuleni (אנ') ובנו, נמצא בחמה (סוריה), התקופה החתית המאוחרת, המאה ה-9 לפנה"ס.
בסיס עמוד עם פסלי אריות
לקריאה נוספת

Trevor Bryce, The World of The Neo-Hittite Kingdoms, Oxford University Press, 2012
הערות שוליים

1 2  איתמר זינגר, החִתים ותרבותם, מוסד ביאליק, 2009, עמ' 105
| היסטוריה של טורקיה |
| --- | --- | --- |
| תקופת האבן | צ'טלהויוק • גבקליטפה • הג'ילר • צ'איאונו | טורקיה |
| תקופת הברונזה | טרויה • הממלכה החתית הקדומה • האימפריה החתית • ארסלנטפה | טורקיה |
| תקופת הברזל | אוררטו • הממלכות החתיות החדשות • פריגיה • לידיה • קאריה • ליקיה • איוניה | טורקיה |
|  | אסיה הקטנה בתקופת הממלכה האחמנית • אסיה הקטנה בתקופה ההלניסטית • אסיה הקטנה בתקופה הרומית | טורקיה |
| ימי הביניים | האימפריה הביזנטית • סולטנות רום • האימפריה של טרפזונטס • האימפריה של ניקאה • האימפריה הלטינית • הנסיכויות הבייליקיות באנטוליה | טורקיה |
|  | האימפריה העות'מאנית | טורקיה |
| הרפובליקה הטורקית | מלחמת העצמאות של טורקיה • תקופת המפלגה הבודדת • התקופה הרב-מפלגתית | טורקיה |
פורטל טורקיה
אלקטרוליזה

אלקטרוליזה (מיוונית: אלקטרו = חשמל, ליזיס = פירוק) היא שיטה של פירוק תרכובת יונית ליסודותיה בעזרת זרם חשמלי. אלקטרוליזה היא תהליך אנדותרמי, כלומר, לביצוע התהליך יש צורך באספקת אנרגיה למערכת, על ידי זרם חשמלי.
בכימיה וסוגי ייצור, אלקטרוליזה היא שיטה, תהליך כימי שעובר בחומר יוני או בתמיסה מימית, של פירוק קשרים בין חומרים מולקולריים ותרכובות שונות ליסודותיהם הנפרדים.
התהליך מתבצע על ידי העברת זרם חשמלי בתוך מערכת נוזלים סגורה והרמטית, ובכך מפרק את הקשר. היונים עוברים תהליכי חמצון-חיזור בהתאם למטענם:
היון החיובי – עובר חיזור בקתודה
היון השלילי – עובר חמצון באנודה
אלקטרוליזה משמשת גם לציפוי מטבעות בנחושת על ידי התרכובת נחושת כלורית.
סקירה כללית > תהליך האלקטרוליזה

התופעה המתרחשת באלקטרוליזה היא שינוי הרכב המולקולות והיונים בתמיסה הנובע מהוספה או החסרה של אלקטרונים. שינוי כמות האלקטרונים מתבצע על ידי זרם חשמלי חיצוני. לעיתים רבות תוצרי האלקטרוליזה הם בעלי תכונות פיזיקליות שונות מאשר המגיבים וניתנים להפרדה מהתמיסה המימית. הסיבה לכך היא כי היונים מטבעם הם מסיסים במים בעוד שהתוצרים של האלקטרוליזה יכולים להיות גזים ומתכות, אשר אינם מסיסים במים.
דוגמה לתהליך אלקטרוליזה של מי מלח (תמיסה מימית של כלוריד הנתרן) ליצירת כלור ומימן, שני התוצרים הם גזים ובמהלך האלקטרוליזה ייווצרו ויבעבעו החוצה מהנוזל בקרבת האלקטרודות.
{\ce {2NaCl + 2H2O -> 2NaOH + H2 + Cl2}}
כאשר יוצרים מפל מתחים במערכת על ידי מקור מתח מתחילה תנועה של אלקטרונים בין שתי האלקטרודות. בגלל הפיזור הלא אחיד של האלקטרונים בין שתי האלקטרודות הן טעונות במטען הפוך. יונים טעונים חיובים (קטיונים) נמשכים לאלקטרודה רווית האלקטרונים (הקתודה). יונים טעונים שלילית (אניונים) נמשכים לאלקטרודה חסרת האלקטרונים (אנודה).
כאשר נוצר מגע בין האלקטרודה לאלקטרוליט יכולה להיווצר תגובה כימית. צורונים לא טעונים יכולים לספוח או להינתק מאלקטרון, להפוך ליון ולהצטרף לתמיסת האלקטרוליט כיון. לחלופין אניון יכול למסור אלקטרון וקטיון יכול לספח אליו אלקטרון ובאופן זה הם יהיו בעלי מטען נייטרלי.
סקירה כללית > חמצון וחיזור על גבי האלקטרודה

חמצון של יונים או מולקולות נייטרליות מתבצע על גבי האנודה. למשל, תהליך חמצון של יוני קט-ברזל אל יוני רב-ברזל על גבי האנודה:
{\ce {Fe^{2+}(aq) -> Fe^{3+}(aq) + e^-}}
באותו אופן תהליך החיזור מתרחש בקתודה. כמו למשל יוני נחושת, אשר סופחים אליהם שני אלקטרונים והופכים לנחושת מוצקה.
{\ce {Cu^{2+}(aq) + 2e^- -> Cu(s)}}
חוקי האלקטרוליזה של פאראדי > חוק האלקטרוליזה הראשון

כמות החומרים שהופרדו כתוצאה מהעברת המתח החשמלי בתמיסה פרופורציונלי לכמות המטען החשמלי שעבר דרך המעגל החשמלי.
m=k\cdot q
או
m=e\cdot Q
כאשר e הוא האקוויוולנט האלקטרוכימי של המתכת שעוברת שיקוע בתגובה או לחלופין הגז שמשוחרר באחת האלקטרודות.
חוקי האלקטרוליזה של פאראדי > חוק האלקטרוליזה השני

כאשר זרם זהה עובר דרך סדרה של אלקטרוליטים מחוברים בטור, המסה של החומר העובר שיקוע או משתחרר כגז באלקטרודות נמצא ביחס ישר למסה האקוויוולנטית שלהם.
דוגמה

על ידי הזרמת חשמל באופן מבוקר דרך אלקטרודות למים, ניתן לפרק את המים (שהרכבם הכימי הוא H2O) לשני היסודות מהם המים מורכבים, חמצן ומימן (הוספת מלח למים תזרז את התהליך מפני שהוספת המלח תגרום לשיפור ההולכה). בסוף התהליך (פירוק כימי) ייווצרו מימן וחמצן ביחס (נפחי) של 1:2. כלומר, תיווצר כמות כפולה של מימן מכיוון שבכל מולקולת מים יש שני אטומים של מימן על כל אחד של חמצן.
{\ce {2H2O(l) -> 2H2(g) + O2(g)}}\qquad E0=+1229\,\mathrm {mV}
יישומים > אלגון

שימוש אחד לאלקטרוליזה הוא אלגון (ציפוי), תהליך בו חומר מצפה עובר חיזור על גבי קתודה המכילה חומר שעובר תהליך ציפוי.
יישומים > מיצוי אלומיניום

תהליך בו הופכת עפרת האלומיניום לאלומיניום (הומצא על ידי צ'ארלס מרטין הול בשנת 1886).
יישומים > תהליך כלור אלקלי

ייצור כלור ונתרן הידרוקסידי בתהליך כלור-אלקלי
יישומים > אלקטרוסינתזה

אלקטרוסינתזה היא שיטה לייצור חומרים דרך תגובות אלקטרוליזה.
כך למשל דו-תחמוצת המנגן  {\ce {{MnO2}}} (אשר משתמשים בה בסוללת אלקליין). התגובה מתבצעת על ידי כאשר דו-תחמוצת המנגן נוצר בתהליך חמצון של יון מנגן על גבי האנודה.
תגובת החמצון על האנודה היא:
{\ce {Mn^+2(aq) + 2H2O(l) -> Mn2O(s) + 4H^+(aq)}}
תגובת החיזור המתבצעת על הקתודה היא חיזור של יוני מימן למימן מולקולרי:
{\ce {Mn^{+2}(aq) + 2H2O(l) -> MnO2(s) + 2H+(aq) + H2(g)}}
יישומים > ציפוי אלקטרוכימי

ציפוי אלקטרוכימי הוא שיטת ציפוי בה מצפים מתכת (ולעיתים פולימר) בשכבה עוטפת של מתכת אחרת.
בתהליכים אלה המתכת העוברת ציפוי משמשת כאנודה בתא אלקטרוכימי ויוני המתכת בתמיסה עוברים חמצון על גביה.
תהליכי ציפוי כאלה לרוב מיושמים מטעמים אסתטיים כמו צפוי של כלי ברזל בכסף או ציפוי פלדה בשכבת מגן העשויה מכרום כדי למנוע קורוזיה שכן הוא פחות ריאקטיבי עם מים.
ראו גם

תערובת חמצן-מימן
בגן של דודו

בגן של דודו היא סדרת סרטים מוזיקליים ישראלית לילדים בכיכובו של דודו פישר, ששווקה בקלטות וידאו ותקליטורי וידאו והחלה לצאת לאור החל משנת 1997.
השירים מכל סרט יצאו גם על גבי תקליטורי שמע וקלטות שמע. הסדרה עוסקת בערכים שונים, ובערכי היהדות כגון תפילה, שבת וחגי ישראל. בסדרה מופיעים ילדים מגני ילדים שונים בישראל ומגילאים שונים, ולהקת ילדים השרה יחד עם פישר.
הסדרה נוצרה על ידי אורית וגנפלד, פזמונאית ומלחינה, שגם כתבה והלחינה את השירים המופיעים בסדרה. הסדרה הופקה על ידי חברת 'וידאו קט הפקות'. היא הותאמה במיוחד לציבור המסורתי והדתי, אך מתאימה גם לציבור החילוני, וקהל היעד שלה הוא ילדים בטווח הגילאים 1–8.
שלוש קלטות מתוך הסדרה צולמו גם בשפה האנגלית.
חברת "MCI" שיווקה והפיצה חמש קלטות בדי.וי.די.
סרטי הסדרה

בסדרה יצאו עד כה תשעה עשר סרטים:
בגן של דודו (ללא שם)
כולנו חברים
מכל הלב והנשמה
הולכים בשבילים
העיקר הכוונה
מפי עוללים
שבת שלום
שנה טובה - בין כסה לעשור (על ראש השנה ויום כיפור)
ושמחת בחגך (חג סוכות)
מעבדות לחרות (חג פסח)
נס גדול היה פה (חג חנוכה)
חג השבועות
ירושלים
פורים - המחזמר
שירת החיות (על חיות)
תפילת הלב
זהירות בדרכים
סיפורי התורה – בראשית חלק א'
סיפורי התורה – בראשית חלק ב'
לאחרונה הושק אתר מנויים חדש לסדרה-אתר סטרימינג ובו ניתן לצפות און ליין בכל סרטי הסדרה וכמו כן ניתן להוריד דרכו את קובצי השמע של כל הסדרה.
גווראם ממפלי

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־9 
 פטירה:  882 קלארג'תי, ממלכת ארמניה העתיקה 
 מקום קבורה:  אופיזה 
 
גְּווָרָאם מַמְפָּלִי (בגאורגית: გუარამ მამფალი; נפטר בשנת 882) או גוּאָרָם מַמְפָּלִי היה נסיך גאורגי משושלת בגרטיוני ובנו הצעיר של אשוט הראשון (אנ'), מייסד שושלת הבגרטים של נסיכות איבריה (אנ') / כארתלי.
גווראם חלק את השליטה על החזקות התורשתיות של טאו-קלארג'תי (כארתלי עילית) עם שני אחיו - בגרט הראשון (אנ'), שנשא בתואר הביזנטי קורופלאטס (אנ') ואַדַארנַאסֶה השני (אנ'), שחלקו היה השטח שממזרח לרכס ארסיאני (אנ') למעט קולה (אנ') (כיום בטורקיה). על פי הרשומות הגאורגיות גווראם היה נשוי לאחותו של השליט הארמני (אנ') אשוט (אנ'). גווראם נקט במדיניות התרחבות אגרסיבית. הוא השתלט על האויב המסורתי של הבגרטים האמיר הערבי של טביליסי, גאבולוץ (גאו'), ושלח אותו בשלשלאות לביזנטיון. לאחר מכן סיים את שלטון הפיטיאשח (אנ') של גוגארק (אנ'), ששלט על מספר אזורים על גבול גאורגיה-ארמניה, ובכך השיג שליטה על ג'אוואחתי, תריאלתי (אנ'), אַבּוֹצִי (אנ') וארטאני.
בשנות חייו האחרונות, לפני שנת 876, חילק גווראם את נכסיו. את נכסיו בארמניה (אבוצי) לידי גיסו סמבאט הראשון מארמניה (אנ'), והפך לנזיר. בשנת 882 נפטר גווראם ואחזקותיו הנותרות על תריאלתי (אנ') הועברו לטובת ליפריט הראשון בר'וואשי (גאו'), נסיך בולט בן חסותו של דוד הראשון והביזנטים. ליפריט השתלט על תריאלתי, בנה שם את מצודת קלדקארי (אנ') והעמיד את עצמו תחת שליטה של אחיינו של גווראם, דוד הראשון קורופלאטס. נאסרה, שהיה בנו הבכור והיחיד של גווראם שנותר בחיים, איבד למעשה את יתרת ירושתו. דבר שהביא כפי הנראה לזה שהוא רצח את דוד הראשון. מעשה אשר תואר בכרוניקה מימי הביניים.
בנו הצעיר של גווראם, אשוט, נפטר בחיי אביו, בשנת 869. לגווראם הייתה גם בת ששמה אינו מתועד. היא הייתה נשואה לשני שליטים אבחזים רצופים בגרט הראשון (אנ') ואדרנסה השני (אנ'). גווראם בילה את שנותו חייו האחרונות כנזיר במנזר אופיזה (אנ'), שם נקבר לאחר מותו ב-882.
הערות שוליים

↑  (אנ') (2003), Studies in Medieval Georgian Historiography: Early Texts And Eurasian Contexts, p. 357, 388. Peeters Publishers (אנ'), מסת"ב 90-429-1318-5 (הספר בקטלוג ULI)
סכנדר קובטי

| --- | --- |

 לידה:  1975 (בן 50 בערך) יפו, ישראל 
 סוגה מועדפת:  דרמה, דוקו-דרמה, נאו-ריאליזם
 מדינה:  ארץ ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2003
 עיסוק:  במאי, תסריטאי, עורך ושחקן קולנוע
 מקום לימודים:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 יצירות בולטות:  עג'מי
 פרסים והוקרה:  פרס אופיר עבור: הסרט, הבימוי, התסריט והעריכה הטובים ביותר (במשותף עם ירון שני)  מועמדות לפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר
 פרופיל ב-IMDb
 
סכנדר קובטי (בערבית: إسكندر قبطي, תעתיק מדויק: אסכנדר קבטי; נולד ב-1975) הוא תסריטאי, במאי קולנוע, אמן ושחקן ערבי ישראלי-פלסטיני ממוצא מצרי (קופטי). סרטו המוכר ביותר, "עג'מי", היה מועמד ב-2010 לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
ביוגרפיה

קובטי נולד ביפו ב-1975 למשפחה פלסטינית. אמו, מארי, היא אשת חינוך ומנהלת בית הספר יאפא הערבי-דמוקרטי ביפו, ואביו, איליה, הוא נגר. קובטי בעל תואר ראשון מהפקולטה להנדסת מכונות בטכניון, הוא למד משחק ובימוי בתיאטרון הטכניון, שיחק (בערבית) בהצגה "סוף-סוף", בבימוי אוריאל זוהר בשנת 2001 בטכניון ובפסטיבל בירושלים. הוא אף כתב, ביים וערך מספר סרטים בדיוניים, תיעודיים וניסיוניים קצרים. קובטי התחיל לימודי תואר שני בקולנוע באוניברסיטת תל אביב, אך פרש כשהחל לשמש כעוזר במאי בסרטו של ערן ריקליס "הכלה הסורית" (2004). ב-2009 נבחר קובטי לכתוב את התסריט לגרסה הישראלית-ערבית של "רחוב סומסום". בסוף אותה שנה נישא למונא.
ביצירות הווידאו שלו מציף קובטי את בעיותיהם של הערבים בישראל. קובטי חי כיום עם משפחתו באבו דאבי, מלמד קולנוע בשלוחה המקומית של אוניברסיטת ניו יורק ויוצר סרטים ואמנות.
פעילותו האמנותית > "אמת" (2003)

בשנת 2002 יצר את הסרט הקצר "אמת" עם המוזיקאי רביע בוכארי, ששודר בערוץ 8. הסרט מתאר שני פלסטינים המבקרים באתרים שונים בעיר יפו שאינם תיירותיים, תוך שהם מגוללים את ה"היסטוריה" של המקום כמו מדריכי טיולים. הסרט מציג סדרה של דיאלוגים סותרים בין שני האנשים אודות סיפורים מדומיינים סביב כמה אתרים, אשר מתפתחים גם לוויכוחים אודות משמעותם הדתית לכאורה. אתרים אלה מומצאים מחדש כאתרי מורשת יהודית, אשר מוכיחים לכאורה את זיקתו ההיסטורית של העם היהודי לארץ ישראל. קובטי ובוכארי הובילו בעבודה זו מהלך מורכב המתייחס הן לז'אנר הסרטים התיעודיים החותרים לחשוף את ה"אמת" של מקומות, והן למסורת הדרכת הטיולים האוריינטליסטית בעיקרה השכיחה ביפו. בעבודה, ההופכת להיות פרודיה אלטרנטיבית הנקראת באירוניה "אמת", מעלים קובטי ובוכארי שאלות על הכאן ועכשיו, על העבר, ועל כתיבה מחדש. לדעת אוצר התערוכה, חנא פרח, אך על אף העיסוק הנרחב בזיכרון, הנצחה ושכחה בתרבות הפלסטינית בכלל ובעיר יפו בפרט, הוא לא מייצר נרטיב פלסטיני לאומי משמעותי ומייצג.
פעילותו האמנותית > "עג'מי" (2009)

המורכבות של יוצרים פלסטינים אזרחי מדינת ישראל עם תמיכה ומימון ממשלתיים, התגלתה ביתר שאת כשקובטי ביים את סרטו העלילתי המלא הראשון, "עג'מי". הסרט יצא בשנת 2009, לאחר עבודה שנמשכה שבע שנים יחד עם ירון שני. הסרט זכה להצלחה ולפרסים רבים, בהם פרס אופיר לסרט הטוב ביותר וציון לשבח בפסטיבל קאן. סכנדר שיחק תפקיד מרכזי בסרט. הסרט היה בין חמשת המועמדים לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר לשנת 2010.
מספר ימים לפני טקס חלוקת הפרסים, אמר לכתב ערוץ 2 כי הוא "לא מייצג את מדינת ישראל, זה דבר מאוד טכני, ככה זה עובד באוסקר. כתוב ישראל כי הכסף מגיע מישראל. יש לך במאי ישראלי, יש לך במאי פלסטיני, יש לך שחקנים פלסטינים ושחקנים ישראלים. הסרט טכנית מייצג את ישראל, אבל אני לא מייצג את ישראל. אני לא יכול לייצג מדינה שלא מייצגת אותי". דבריו אלו עוררו סערה בארץ. קובטי עצמו אמר כי העובדה שהסרט הביא למעלה מ-200,000 צופים לבתי הקולנוע היא ההישג האמיתי ולא זכייה באוסקר, מאחר שרצונו הוא לפתוח לאנשים את העיניים למציאות של הפלסטינים בישראל דרך הסרט. הוא הוסיף כי הבעיה האמיתית אינה חוסר רצון להתמודד עם בעיות אלו, אלא המהירות בה אנשים בוחרים לשלול את הצד השני. שותפו של קובטי לבימוי ירון שני, לעומת זאת, הביע את דעתו כי הסרט הוא ישראלי, מייצג ומדבר "ישראליות" ועוסק בסוגיות ישראליות. לדעת מבקרים מסוימים, "עג'מי" הוא ייצוג של החופש האמנותי בישראל, שהוא מפתח חיוני ליצירתיות התרבותית בישראל בכללה, ולמרות הצהרתו של קובטי שאולי אינו מייצג את ישראל, הסרט דווקא כן מייצג אותה.
פעילותו האמנותית > CoptiCo

במאי 2018, הפעיל קובטי למשך שלושה חודשים חברת פטנטים בשם CoptiCo בגלריית בית הגפן, חיפה. החברה מייצרת ומשווקת מוצרים חכמים המעוצבים על מנת לפתור בעיות תרבותיות וחברתיות גלובליות, ובמיוחד כאלה בחברה הפלסטינית. לפי אתר החברה, מטרתה של CoptiCo היא להתמודד עם הבעיות הגדולות שעל סדר היום של האוכלוסיות הערביות ולאמץ מחקר ופיתוח בנושאים של שלום, דו-קיום, שוויון מגדרי וסולידריות חברתית.
פילמוגרפיה

2003: "האמת" (סרט קצר; בימוי, כתיבה, הפקה)
2006: "שלוש אמהות" (סרט עלילתי באורך מלא; משחק)
2008: "CFJ1" (סרט תיעודי קצר; בימוי, כתיבה)
2009: "עג'מי" (סרט עלילתי באורך מלא; בימוי, כתיבה, משחק)
2013: "The Buried Alive Videos" (סרט קצר; משחק)
2015: "Dam: Who Are You" (סרט קצר; בימוי, כתיבה)
2016: "Fair Trade" (סרט קצר; משחק)
2018: "Affix" (סרט קצר; בימוי, כתיבה, הפקה)
2018: "CoptiCo" (סרט קצר / פרויקט מוצר של CoptiCo; בימוי, כתיבה, הפקה)
2018: "iAshgar" (סרט קצר / פרויקט מוצר של CoptiCo; בימוי, כתיבה, הפקה)
2018: "Shishette" (סרט קצר / פרויקט מוצר של CoptiCo; בימוי, כתיבה, הפקה)
2018: "Jonnie Mashi" (סרט קצר / פרויקט מוצר של CoptiCo; בימוי, כתיבה).
2024:"Happy Holidays" (סרט עלילתי באורך מלא; בימוי, כתיבה)
תערוכות

2009: "גברים בשמש", מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית (תערוכה קבוצתית)
2013: "תסיסה: דיור, שפה, היסטוריה- דור חדש בערים היהודיות-ערביות", מוזיאון נחום גוטמן (תערוכה קבוצתית)
2016: "האמת | CFJ1", פרויקט "בתים מעבר למקף 2016", יאפא-יפו (תערוכה קבוצתית)
2018: "CoptiCo", גלריה בית הגפן, חיפה.
ויהי בוקר

| --- | --- |

 בימוי:  ערן קולירין
 הופק בידי:  נדב פלטי, תמי מוזס-בורוביץ', רענן גרשוני וקרן מיכאל
 תסריט:  ערן קולירין
 עריכה:  אריק להב ליבוביץ, חיים טבקמן
 שחקנים ראשיים:  אלכס בכרי, ג'ונה סולימאן
 מוזיקה:  חביב שחאדה חנא 
 צילום:  שי גולדמן
 מדינה:  ישראל
 חברת הפקה:  דורי מדיה בע"מ
 חברה מפיצה:  קולנוע לב
 הקרנת בכורה:  ישראל אוקטובר 2021
 משך הקרנה:  101 דקות
 שפת הסרט:  ערבית ועברית
 סוגה:  סרט דרמה 
 פרסים:  פרסי אופיר לסרט הטוב ביותר, לבמאי הטוב ביותר, לשחקן הראשי הטוב ביותר, לשחקנית הטובה ביותר, לשחקן המשנה הטוב ביותר, לתסריט המקורי הטוב ביותר ולליהוק הטוב ביותר (2021)
 דף הסרט ב־IMDb
 
"ויהי בוקר" (באנגלית: Let It Be Morning, בערבית: فَليَكُن صَبَاحًا) הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2021 בבימויו של ערן קולירין, המבוסס על ספר בשם זה של סייד קשוע.
הסרט הוקרן בבכורה עולמית בחודש יולי 2021 מסגרת פסטיבל קאן. את בכורתו הישראלית ערך בספטמבר 2021 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, שם זכה בפרס הסרט הטוב ביותר, התסריט הטוב ביותר והשחקן הטוב ביותר. הסרט היה מועמד ל-15 פרסים בטקס פרסי אופיר לשנת 2021 וזכה ב-7 מהם, כולל פרס הסרט הטוב ביותר.
עלילת הסרט

סמי נוסע עם אשתו מירה ובנו אדם לחתונת אחיו שמתקיימת בכפר ילדותו. החתונה עוברת על מי מנוחות, אך בדרכם חזרה לירושלים (העיר בה הם מתגוררים), הם נתקלים בחיילים המבקשים מהם לחזור על עקבותיהם. סמי מנסה להסביר לחיילים שהוא אזרח ישראלי, שיש לו מחר יום עבודה, ושהבן שלו יפסיד לימודים, אבל זה לא מועיל, והם נאלצים לחזור לבלות את הלילה בבית הוריו של סמי. למחרת בבוקר, כשהם מבקשים לצאת לדרכם שוב, הם מגלים פקק מכוניות עצום ביציאה מהכפר, ושהוקם שם מחסום. סמי מוצא עצמו כלוא בכפר הולדתו, תחת מצור שלאיש אין מושג מה תכליתו ולכמה זמן הוא עתיד להימשך.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות |
| --- | --- |
אלכס בכרי: סמי
ג'ונא סולימאן: מירה
סלים דאו: טארק
איהאב אליאס סלאמה: עבד
ח'ליפה נאטור: מוחמד
איזבל רמדאן: זהרה
דוריד לידוואי: נביל
יארה יארר: לינה
מרוואן חמדן: אדם
ארין סבה: רולה
נדיב סלאדי: אשרף
הפקה

| שם | תפקיד |
| --- | --- |
ערן קולירין: תסריט ובימוי
סייד קשוע: יוצר המקור
נדב פלטי, תמי מוזס-בורוביץ', רענן גרשוני וקרן מיכאל, דורי מדיה בע"מ: מפיקים
נטלי וולה, יעל פולג ולטיסיה גונזלס: הפקה משותפת
שי גולדמן: צילום
אריק להב ליבוביץ וחיים טבקמן: עריכה
ג'ונא סולימאן: ליהוק
חביב שחאדה חנא: מוזיקה מקורית
אמיר ירון: עיצוב אמנותי
דורון אשכנזי ומרוות חכרוש: עיצוב תלבושות
אביב אלדמע וברונו מרסר: עיצוב פסקול
אתי אלוהב: הקלטה
טניה ירושלמי: איפור
סנא טנוס: מפיק בפועל
בועז פסנזון: עוזר במאי
רחל פארן ועידית פארן: מפיקות שותפות
מועמדויות ופרסים

| שנה | ארגון | קטגוריה | מועמד/ת | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021 | פרס אופיר | פרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר | ויהי בוקר | זכייה |
| 2021 | פרס אופיר | פרס אופיר לבמאי הטוב ביותר | ערן קולירין | זכייה |
| 2021 | פרס אופיר | פרס אופיר לתסריט המקורי הטוב ביותר | ערן קולירין | זכייה |
| 2021 | פרס אופיר | פרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר | ג'ונא סולימאן | זכייה |
| 2021 | פרס אופיר | פרס אופיר לשחקן הראשי הטוב ביותר | אלכס בכרי | זכייה |
| 2021 | פרס אופיר | פרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר | איזבל רמדאן | מועמדות |
| 2021 | פרס אופיר | פרס אופיר לשחקן המשנה הטוב ביותר | איהאב אליאס סלאמה | זכייה |
| 2021 | פרס אופיר | פרס אופיר לצילום הטוב ביותר | שי גולדמן | מועמדות |
| 2021 | פרס אופיר | פרס אופיר לעריכה הטובה ביותר | אריק להב ליבוביץ' וחיים טבקמן | מועמדות |
| 2021 | פרס אופיר | פרס אופיר לעיצוב האמנותי הטוב ביותר | אמיר ירון | מועמדות |
| 2021 | פרס אופיר | פרס אופיר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר | דורון אשכנזי ומרוות חכרוש | מועמדות |
| 2021 | פרס אופיר | פרס אופיר לאיפור הטוב ביותר | טניה ירושלמי | מועמדות |
| 2021 | פרס אופיר | פרס אופיר לפסקול הטוב ביותר | אביב אלדמע ואיתי אלוהב | מועמדות |
| 2021 | פרס אופיר | פרס אופיר למוזיקה המקורית הטובה ביותר | חביב חנא | מועמדות |
| 2021 | פרס אופיר | פרס אופיר לליהוק הטוב ביותר | ג'ונא סולימאן | זכייה |
ביקורת

רוב מבקרי הקולנוע שיבחו את הסרט. כך, למשל, כתב שמוליק דובדבני:
"האנושיות הנפלאה המאפיינת את כל סרטיו של קולירין ("ביקור התזמורת") מנצחת את הסיסמאות הפוליטיות – ואולי גם זו עמדה פוליטית שלא כולם יאהבו. ... כל אחד ואחת משחקניו ושחקניותיו מעצב דמות שנחרטת עמוק בזיכרון, ואלה כוללים את אבי המשפחה (סלים דאו), שמייצג את הדור השפוף, אשתו הנבגדת של הגיבור (בגילומה של ג'ונא סולימאן) שפוצחת לקראת סוף הסרט במונולוג מרגש, ונהג טרנזיט מקומי (איהאב סלאמה) השקוע בחובות לראש כנופיית הפשע. זהו סרט מלא יופי אנושי וחדות אבחנה, על זהות, בית ומצב קיומי תמידי של מצור."