stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רליאנט Scimitar

| --- | --- |

דגם Reliant Scimitar SE6
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  "רליאנט מוטורס" (אנ')
 שנות ייצור:  1964–1986
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 מודל קודם:  רליאנט סברה
 סיווג:  מכונית ספורט
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout
 אורך:  4,254 מ"מ ("Reliant Scimitar GT (SE4)")  4,343 מ"מ (דגמי Reliant Scimitar GTE (SE5/SE5A))  4,432 מ"מ (דגמי Reliant Scimitar GTE (SE6/SE6A/SE6B))  4,432 מ"מ (דגם Reliant Scimitar GTC)
 רוחב:  1,575 מ"מ ("Reliant Scimitar GT (SE4)")  1,638 מ"מ (דגמי Reliant Scimitar GTE (SE5/SE5A))  1,708 מ"מ (דגמי Reliant Scimitar GTE (SE6/SE6A/SE6B))  1,720 מ"מ (דגם Reliant Scimitar GTC)
 גובה:  1,295 מ"מ ("Reliant Scimitar GT (SE4)")  1,321 מ"מ (דגמי Reliant Scimitar GTE (SE5/SE5A))  1,321 מ"מ (דגמי Reliant Scimitar GTE (SE6/SE6A/SE6B))  1,321 מ"מ (דגם Reliant Scimitar GTC)
 משקל:  1,080 ק"ג ("Reliant Scimitar GT (SE4)")  1,088 ק"ג (דגמי Reliant Scimitar GTE (SE5/SE5A))  1,251 ק"ג (דגמי Reliant Scimitar GTE (SE6/SE6A/SE6B))  1,266 ק"ג (דגם Reliant Scimitar GTC)
 בסיס גלגלים:  2,337 מ"מ ("Reliant Scimitar GT (SE4)")  2,527 מ"מ (דגמי Reliant Scimitar GTE (SE5/SE5A))  2,637 מ"מ (דגמי Reliant Scimitar GTE (SE6/SE6A/SE6B), דגם Reliant Scimitar GTC)
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים 2,553 סמ"ק, מנוע פורד דגם "זאפיר 6" (("Reliant Scimitar GT (SE4)"))  V6 צילינדרים 2,495 סמ"ק, מנוע פורד מסוג "Ford Essex V6 engine (UK)" (אנ') (("Reliant Scimitar GT (SE4)"))  V6 צילינדרים 2,954 סמ"ק, מנוע פורד מסוג "Ford Essex V6 engine (UK)" (אנ')  (("Reliant Scimitar GT (SE4)"))  V6 צילינדרים 2,994 סמ"ק (דגמי Reliant Scimitar GTE (SE5/SE5A),  דגמי Reliant Scimitar GTE (SE6/SE6A/SE6B))  V6 צילינדרים 2,792 סמ"ק מסוג "Ford Cologne V6" (דגמי Reliant Scimitar GTE (SE6/SE6A/SE6B), דגם Reliant Scimitar GTC)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות (דגם "Reliant Scimitar GT (SE4)")  תמסורת ידנית - 4 מהירויות (דגמי Reliant Scimitar GTE (SE5/SE5A))  תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות מסוג "BorgWarner" (אנ') (דגמי Reliant Scimitar GTE (SE5/SE5A))  תמסורת ידנית - 4 מהירויות, אופציונלי - הילוך אוברדריב  (דגמי Reliant Scimitar GTE (SE6/SE6A/SE6B))  תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות מסוג "Borg Warner Type 35"  (דגמי Reliant Scimitar GTE (SE6/SE6A/SE6B))  תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות מסוג "Ford C3"  (דגמי Reliant Scimitar GTE (SE6/SE6A/SE6B))  תמסורת ידנית 4 מהירויות + הילוך אוברדריב (דגם Reliant Scimitar GTC)  תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות מסוג "Ford C3" (דגם Reliant Scimitar GTC)
 מעצב:  Ogle Design (אנ') (דגם "Reliant Scimitar GT (SE4)")
רליאנט Scimitar (באנגלית: Reliant Scimitar) היא מכונית ספורט, מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית רליאנט מוטורס (אנ'), אשר נבנתה במספר תצורות  בין השנים 1964–1986.
תצורות "רליאנט Scimitar"

קופה
"Shooting-brake" (אנ')
קבריולה
דגמי "רליאנט Scimitar" > "(Reliant Scimitar GT (SE4"

יוצר בין השנים 1964 - 1970
2 דלתות - קופה
דגמים: "Scimitar GT 2.6" (יוצרו 297 יחידות), "Scimitar GT V6 2.5" (יוצרו 116 יחידות), "Scimitar GT V6 3.0" (יוצרו 591 יחידות)
"Reliant Scimitar GTE (SE5/SE5A)"

יוצר בין השנים 1968-1975
2 דלתות - "Shooting-brake" (אנ')
דגמים: "Scimitar GTE 3.0 V6 SE5" (יוצרו 9,416 יחידות)
"Reliant Scimitar GTE (SE6/SE6A/SE6B)"

יוצר בין השנים 1975-1986
2 דלתות - "Shooting-brake" (אנ')
דגמים: "Scimitar GTE 3.0 V6 SE6" (יוצרו 543 יחידות בין השנים 1975-1977), "Scimitar GTE 2.8 V6 SE6b" (יוצרו 4,314 יחידות בין השנים 1977-1986)
"Reliant Scimitar GTC"

יוצר בין השנים 1980-1986
יוצרו 443 יחידות
תמונות

דגם Reliant Scimitar SE4
דגם Reliant Scimitar SE4, שנת 1968
דגם Reliant Scimitar SE5, שנת 1972
דגם Reliant Scimitar SE5, שנת 1969 - מבט לתא הנהג
דגם Reliant Scimitar SE6
דגם Reliant Scimitar SE6
דגם Reliant Scimitar SE6
דגם Reliant Scimitar SE6
דגם Reliant Scimitar SE8
דגם Reliant Scimitar SE8, מודל "GTC", שנת 1980
ראו גם

רליאנט סברה
סברה ספורט
רליאנט Scimitar SS1
הערות שוליים

↑  "רליאנט Scimitar" classiccars4sale.net/classic-car-review
↑  "רליאנט Scimitar" cargurus.com/Cars/1979-Reliant-Scimitar-GTE
↑  "רליאנט Scimitar" דגם GTC  archive.org/web/20090829100407/http://www.scimitargtc.co.uk
רונה בראטסט

רונה בראטסט (בנורווגית: Rune Bratseth; נולד ב-19 במרץ 1961 בטרונדהיים שבנורווגיה) הוא כדורגלן עבר נורווגי ששיחק לאורך רוב הקריירה שלו בעמדת הבלם ברוזנבורג ובורדר ברמן. לבראטסט 60 הופעות במדי נבחרת נורווגיה, בה שימש קפטן במונדיאל 1994. בראטסט נחשב לאחד מגדולי הכדורגלנים הנורווגים בכל הזמנים, ונבחר שלוש פעמים ככדורגלן השנה בנורווגיה, וככדורגלן הזהב של נורווגיה בפרסי היובל של אופ"א.
קריירת מועדונים

בראטסט החל את הקריירה בנידלב, שם שיחק כנער, ועלה לבוגרים בשנת 1981. כעבור שנה, עבר למועדון הפאר רוזנבורג מעיר הולדתו טרונדהיים. בראטסט שיחק ברוזנבורג במשך שלוש עונות וחצי, וזכה באליפות ליגת העל הנורווגית בעונת 1984/85. לאחר שערך 83 הופעות ליגה במדי רוזנבורג, עבר בראטסט בפגרת החורף של עונת 1986/87 לורדר ברמן מהבונדסליגה, תמורת סכום שהיה מוערך כיום בכ-93 אלף אירו.
במשחקו הראשון של בראטסט בורדר ברמן, הובסה הקבוצה בתוצאה 5-1 על ידי נירנברג. ברמן סיימה את עונת 1986/87 במקום החמישי. בעונת 1987/88, שהייתה העונה המלאה הראשונה של בראטסט בורדר ברמן, הוא זכה עם הקבוצה באליפות הבונדסליגה, כשהוא משתף פעולה בהגנה עם גונאר זאוור, ג'וני אוטן, תומאס שאף ואולי בורובקה.. בעונות 1988/89 ו-1989/90 הגיע בראטסט עם ברמן לגמר הגביע הגרמני, והפסיד בראשון 4-1 לבורוסיה דורטמונד, ובשני 3-2 לקייזרסלאוטרן. בעונת 1990/91 זכו ורדר ברמן ובראטסט בגביע הגרמני לאחר שני הפסדים רצופים בגמרים. בגמר זה, ורדר ברמן ניצחה את פ.צ. קלן בבעיטות הכרעה, לאחר 1-1 בתום 120 דקות. בראטסט בעט שלישי לברמן והבקיע. בתום עונה זו נבחר בראטסט ככדורגלן השנה בנורווגיה.
בזכות הזכייה בגביע הגרמני, השתתפו בראטסט וברמן בגביע אירופה למחזיקות גביע בעונת 1991/92. בראטסט הבקיע שני שערים באותה עונה במפעל זה, שניהם בצמד המשחקים מול בקאו הרומנית. בראטסט וברמן הגיעו עד לגמר, וזכו בגביע המחזיקות לאחר ניצחון 2-0 על מונקו במשחק בו בראטסט שיחק 90 דקות. עם זאת, ורדר ברמן סיימה את העונה רק במקום התשיעי בבונדסליגה. בראטסט נבחר בתום עונה זו בפעם השנייה ברציפות ככדורגלן השנה בנורווגיה. בעונת 1992/93 זכה בראטסט באליפות השנייה שלו עם ורדר ברמן, בפער של נקודה אחת מהסגנית באיירן מינכן. שותפיו להגנה בעונת אליפות זו היו אולריך בורובקה, דיטמר באיירסדורפר, תומאס וולטר ומנפרד בוקנפלד. בעונת 1993/94 זכה בראטסט עם ורדר ברמן בפעם השנייה בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 3-1 בגמר על רוט-וייס אסן, בו שיחק 90 דקות. עם זאת, ברמן סיימה עונה זו רק במקום התשיעי בבונדסליגה. בליגת האלופות, הגיע בראטסט באותה עונה עם ורדר ברמן לשלב הבתים האחרון, שהיווה את שמונה הגדולות. ברמן סיימה שלישית בבית שלה והודחה. עם זאת, זכור משחק מבית זה בו ורדר ברמן ניצחה את אנדרלכט בתוצאה 5-3 לאחר שפיגרה 3-0. בראטסט הבקיע את השער השני לברמן, שהבקיעה את כל חמשת שעריה בין הדקה ה-66 לדקה ה-89. בתום עונת 1993/94 נבחר בראטסט בפעם השלישית בקריירה ככדורגלן השנה בנורווגיה.
כבר במהלך עונת 1993/94, סבל בראטסט מבעיות בברך, ושיחק לעיתים קרובות עם זריקות. את עונת 1994/95 החל בראטסט בברמן, אך כבר לאחר משחק אחד נאלץ לפרוש ממשחק פעיל בגיל 34, לאחר שערך 313 הופעות בכל המסגרות במדי הקבוצה, והבקיע 20 שערים.
בנובמבר 2003, נבחר בראטסט ככדורגלן הזהב של נורווגיה בטקס פרסי היובל של אופ"א. פרס זה ניתן לשחקן אחד בלבד מכל מדינה החברה באופ"א. לאחר מכן, הפך בראטסט למנהל הכללי של רוזנבורג, ושיתף פעולה עם המאמן נילס ארנה אגן. ביחד, רוזנבורג שלטה לאורך שנים רבות ברציפות בכדורגל הנורווגי, והשתתפה במשך מספר עונות בליגת האלופות. בראטסט היה נרשם לעיתים כשחקן של רוזנבורג במשחקיה בליגת האלופות, כאשר לא היו לה מספיק שחקנים רשומים, על אף שלא היה בכוונתו לשחק.
קריירה בינלאומית

בראטסט ערך את הופעת הבכורה בנבחרת נורווגיה בפברואר 1986, בניצחון 2-1 על נבחרת גרנדה. בראטסט ערך 60 הופעות במדים הלאומיים במשך שמונה שנים והבקיע ארבעה שערים. בראטסט העפיל עם נבחרת נורווגיה למונדיאל 1994, בו שימש קפטן. נורווגיה השיגה בטורניר זה ארבע נקודות, כמו כל שאר הנבחרות בבית שהשיגו מאזן נקודות זהה, אך נורווגיה הודחה בגין מאזן שערי זכות דל, והמשחק של נבחרת נורווגיה בשלב הבתים מול נבחרת אירלנד, שהסתיים בתיקו 0-0, היה משחקו האחרון של בראטסט בנבחרת.
תארים

עם רוזנבורג:
אליפות ליגת העל הנורווגית: 1984/85
עם ורדר ברמן:
אליפות הבונדסליגה (2): 1987/88, 1992/93
הגביע הגרמני (2): 1990/91, 1993/94
גביע אירופה למחזיקות גביע: 1991/92
תארים אישיים:
כדורגלן השנה בנורווגיה (3): 1991, 1992, 1994
כדורגלני הזהב של אופ"א
רכס וילט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  Richard Wright Willett 
 גובה:  2,449 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  ההרים הטראנס-אנטארקטיים 
 קואורדינטות:  77°18′00″S 160°25′01″E﻿ / ﻿77.3°S 160.417°E﻿ / -77.3; 160.417
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס וילט(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס וילט
 
רכס וילט (באנגלית: Willett Range) הוא רכס או מצוק, באזור חוף סקוט, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
הרכס משתרע לכיוון צפון, החל מפסגת מיסטייק; אורכו של הרכס 37 קילומטרים; והוא מגיע עד קרחון מקאיי.
גובהו של הרכס 2,449 מטרים מעל פני הים; המצוק הגבוה מהווה את גבולו של מדף הקרח היבשתי.
מספר קרחונים הזורמים לכיוון מזרח מן הרמה "פורצים" את קו הרכס.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הרכס

הרכס נחקר על ידי משלחת הסקר הצפונית הניו זילנדית (New Zealand Northern Survey Party) של המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1956–1958; המשלחת הקימה בסיסי סקר בקצה הדרומי של הרכס באוקטובר 1957 ובינואר 1958.
היסטוריה > מקור השם

של הרכס ניתן לו על ידי משלחת הסקר הניו זילנדית.
הרכס נקרא ר. וו. וילט (R.W. Willett), מנהל הסקר הגאולוגי של ניו זילנד, אשר סייע באופן משמעותי למשלחת הטראנס אנטארקטית במהלך המחקר והסקרים, ולאחר שובה של המשלחת - בעיבוד הנתונים שנאספו במחקר.
לקריאה נוספת

• B. C. McKelvey & P. N. Webb (1962), , New Zealand Journal of Geology and Geophysics, 5:1, 143-162, https://doi.org/10.1080/00288306.1962.10420116
• J. Linsley Gressitt, , Pacific Insects Monograph 2: 1-94
• Isaac, M.J.; Chinn, T.J.; Edbrooke, S.W.; Forsyth, P.J. 1996, , Institute of Geological & Nuclear Sciences
הערות שוליים

↑  ההודעה הרשמית על מתן שמות אנטארקטיים בצו פרסום השמות הרשמי של ממשלת ניו זילנד
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע גאוגרפי
1 2 3 4 5 6  מידע היסטורי
רישיון להרוג (2013)

| --- | --- |
 בימוי:  אגמונט קוך
 הופק בידי:  אגמונט קוך
 תסריט:  אגמונט קוך
 עריכה:  אגמונט קוך
 מדינה:  גרמניה 
 הקרנת בכורה:  3 באפריל 2013
 משך הקרנה:  45 דקות
 שפת הסרט:  גרמנית
 סוגה:  סרט תיעודי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
רישיון להרוג (בגרמנית: Lizenz zum Töten: Wie Israel seine Feinde liquidiert) הוא סרט דוקומנטרי גרמני משנת 2013 בן 45 דקות בבימוי של אגמונט קוך אשר עוסק במלחמה בטרור של ישראל.
הסרט שודר במקור בערוץ הטלוויזיה הגרמני ARD ב-3 באפריל 2013.
הסרט מכיל בין היתר ראיונות עם אריה שרוז שליקר, אסא כשר, מוטי כפיר, גד שמרון, יפתח ספקטור, אליעזר "גייזי" צפריר  בנוסף לראיונות עם עורך דין אוסטרלי בשם פיליפ אלסטון.
רחוב בן-עמי (עכו)

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  בן עמי פכטר 
 אורך:  2.8 ק"מ 
 מיקום
 עיר:  עכו 
 קואורדינטות:  32°55′28″N 35°04′54″E﻿ / ﻿32.9245°N 35.081611111111°E﻿ / 32.9245; 35.081611111111
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הגליל המערבי מוגדלת) רחוב בן-עמי(למפת הגליל המערבי רגילה) רחוב בן-עמי(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רחוב בן-עמי(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רחוב בן-עמי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מדרחוב בן-עמי סמוך ליום העצמאות 2009
מבט מתל עכו לכיוון מערב: רחוב בן-עמי וצומת תל עכו. ליד הצומת אזור התעשייה הזעירה
רחוב בן-עמי הוא הרחוב הראשי של העיר עכו. אורכו כ-2.8 ק"מ מדרום-מזרח לצפון-מערב. הרחוב נמתח מ"צומת עכו מזרח" עם כביש 4, חוצה את מסילת הרכבת מחיפה לנהריה ואת כביש 8510 (רחוב דוד רמז, בעבר כביש 4) ב"צומת תל עכו", ומוביל עד לחוף הים.
גאוגרפיה

בחלקו המזרחי חוצץ רחוב בן-עמי בין תל עכו מדרום לבין חורשת נפוליאון מצפון, וחולף מצפון לבית הקברות הנוצרי בעיר. בחלקו המערבי שוכנים לאורכו "גן הזיכרון", גן שהוקם בתחילת שנות ה-50 ביוזמת ועל ידי מנחם רענן, מי ששימש שנים כגנן הראשי של עיריית עכו, ובו האנדרטה לזכר כובשי עכו, ומשטרת עכו הניצבת ליד חוף הים. בקטע קצר מהרחוב, בין רחוב יהושפט ממזרח לרחוב גיבורי סיני ממערב, רוצף רחוב בן-עמי בצורת מדרחוב, אך למעשה מתאפשרת בו תנועת רכב ממונע. קיימות תוכניות נוספות להמשך פיתוחו של הרחוב עד לטיילת הים, תוך "יצירת מתחמים מגוונים" לאורכו והצבת ריהוט ייחודי.
הרחוב קרוי על שמו של בן עמי פכטר, מפקד גדוד 21 של חטיבת כרמלי במלחמת העצמאות, שפעל באזור הגליל המערבי.
בעשור הראשון של המאה ה־21 הוחל בעבודות לצורך חפירת מעבר תת-קרקעי מתחת לפסי הרכבת ברחוב. העבודות הוקפאו לתקופה ארוכה כעבור זמן לא רב עקב מציאת קברים והתנגדות גופים חרדים להמשך העבודות, והושלמו רק ב־2012, לאחר השגת פשרה. בעקבות הפשרה שהושגה גובה המעבר התת-קרקעי הוא 2.2 מטר, דבר ההופך אותו מתאים לתנועת כלי רכב פרטיים בלבד, ומחייב אוטובוסים ומשאיות שיעדם או מוצאם ממזרח לבצע עיקוף של כ־2.5 ק"מ.
ראו גם

מעורבות אתרא קדישא בהקמת מחלף הרכבת בעכו
הערות שוליים

↑  אתר רשות העתיקות
רישיון עיסוק באמצעי הצפנה

רישיון עיסוק באמצעי הצפנה ניתן בהתאם לצו ולהכרזת הפיקוח על מצרכים ושירותים (עיסוק באמצעי הצפנה), התשל"ה - 1974 והתיקונים לצו ולהכרזה משנת 1998 שנחקקו על ידי מדינת ישראל. אדם העוסק באמצעי הצפנה צריך לקבל לשם כך רישיון ממשרד הביטחון.
מטרת החקיקה היא לאפשר לתעשייה לפתח אמצעי הצפנה, תוך שמירה על האינטרסים הביטחוניים של מדינת ישראל.
קיימים 3 סוגי רישיונות:
רישיון כללי: רישיון זה מאפשר עיסוק חופשי באמצעי ההצפנה, ללא מגבלת זמן, למעט פעולות של שינוי ושילוב, היוצרות אמצעי הצפנה חדש (עבורו יש לבקש רישיון נפרד). אמצעי הצפנה אשר לגביו ניתן רישיון כללי יסווג כ"אמצעי חופשי". כמו כן המנהל הכללי של משרד הביטחון יכול לסווג אמצעי הצפנה כ"אמצעי חופשי".
רישיון מוגבל:
הגבלת זמן – הרישיון תקף לשנה, ויש לחדשו בכל שנה.
הגבלת עיסוק – ברישיון נקבעים סוגי העיסוק המותרים.
3. רישיון מיוחד: רישיון לעיסוק ספציפי. ניתן להגיש בקשה לרישיון מיוחד, כאשר מבקשים אישור לחרוג ממגבלות הקיימות ברישיון המוגבל.
ראו גם

קריפטוגרפיה
רנה בוסקה

| --- | --- |

 לידה:  11 במאי 1909 מונטובן, צרפת 
 נרצח:  8 ביוני 1993 (בגיל 84) פריז, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 השכלה:  Toulouse Capitole University  Faculté de Droit de Toulouse 
 מעסיק:  La Dépêche du Midi, Banque de l'Indochine 
 תפקיד:  Prefect of Marne (1940–1942) 
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד  מסדר פרנציסקה 
 חתימה:   
 
רנה בוסקה (מימין, במעיל הפרווה)
רנה בוסקה (בצרפתית: René Bousquet; ‏ 11 במאי 1909 – 8 ביוני 1993) היה מדינאי צרפתי אשר שימש כמזכיר הכללי של המשטרה בממשל וישי. ביצע פשעי מלחמה בגירוש אלפי יהודים ואזרחים נוספים אל מחנות ההשמדה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

רנה בוסקה נולד בעיר מונטובן שבחבל טארן וגארון. לאחר לימודי משפטים, החל את הקריירה שלו כראש מועצת המדינה בטארן וגארון. במרץ 1930, בוסקה וחבר נוסף הפכו לגיבורים לאומיים כשהצילו באופן אישי עשרות אנשים מטביעה במהלך הצפות בדרום מערב צרפת. על מעשה זה עוטר באות לגיון הכבוד ובמדליית זהב.
בוסקה הפך לבן חסותו של הסנאטור הסוציאליסטי הרדיקלי מוריס סארו. הוא עבר לתפקיד ראש השירות הטכני, האחראי על השיקום של אזורים מוצפים בדרום המדינה. בגיל 22 בלבד, התמנה למספר שתיים במשרד הפנים. בשנת 1935  התמנה למנהל משרד שר החקלאות. ב-1936 שימש בתפקיד בכיר בביטחון הלאומי. בשנת 1938 שימש כסגן מושל מועצה מקומית במחוז מארן וב-1939 הפך למזכיר הכללי של משטרת אזור שאלון-אן-שמפאן.
ביוגרפיה > פשעיו במלחמת העולם השנייה

לאחר כניעת צרפת ב-1940, התמנה בוסקה למושל אזור שאלון-אן-שמפאן והיה למושל האזורי הצעיר ביותר. הוא הצליח לעזור לשבויי מלחמה להימלט, ולהפחית את המס הכללי של גרמניה על מחוז מארן.
באפריל 1942, כשהאס אס השתלט על ענייני הביטחון באזורי הכיבוש, מינה אותו ראש ממשלת וישי פייר לאוואל למזכיר הכללי של המשטרה. בוסקה הצליח להשיג למשטרה הצרפתית אוטונומיה מהרשות הגרמנית תוך הבטחה לשתף איתם פעולה. הוא ריכז את כל שירותי המשטרה תחת סמכותו האישית, והחל בדיכוי היהודים באמצעות הקומיסריאט הכללי לענייני יהודים, שבראשו עמד הקומיסר דה פלפואה.
בוסקה ניהל את המשא ומתן שהוביל לעסקת "אוברג-בוסקה" באוגוסט 1942, שבה הכירו באוטונומיה של המשטרה והז'נדרמריה הצרפתית, שלא ייאלצו לתת בני ערובה או אסירים לשירות הגרמני. למרות זאת, כעבור שלושה ימים נדרשו הצרפתים לתת 70 בני ערובה כנקמה על רצח גרמנים.
ביולי 1942 הכין בוסקה בשיתוף עם מפקד האס אס והמשטרה בצרפת, קרל אוברג, את "מבצע רוח האביב" (המוכר כמצוד ולודרום ד'איבר), שהיה גל מעצרים המוני בפריז שבוצע על ידי המשטרה, למטרת צמצום האוכלוסייה היהודית, שילוחה למחנה דראנסי ומשם להשמדה באושוויץ. בוסקה ביטל באופן אישי צווי הגנה מפני מעצרים שהיו למספר קבוצות של יהודים, בעיקר לילדים מתחת לגיל 18 ולהורים לילדים מתחת לגיל 5. באמתלה של "לא להפריד משפחות", הורה פייר לאוואל כי ילדים יהודים מתחת לגיל 16 ייכללו בשיירות הגירוש, ובכך התעלה אפילו על דרישתם של הנאצים. בוסקה התחייב באופן אישי כי יגורשו גם ילדים מתחת לגיל שנתיים. כל הילדים גורשו בנפרד מהוריהם. לאחר שכמה קרדינלים מחו על המעצרים, איים בוסקה לבטל את הקלות המס עבור בתי הספר הקתוליים.
בינואר 1943 ארגן בוסקה יחד עם קרל אוברג פשיטה מסיבית במרסיי, הידועה כ"קרב מרסיי", שבמסגרתו גירשו המשטרה הצרפתית והגרמנית 30,000 איש מן הנמל הישן והחריבו את האזור שנחשב על ידי הגרמנים כ"קן טרור" מסוכן. בוסקה הציע את שירותיו במהלך הפעולה והצליח לשלוח 2,000 בני אדם אל מחנות ההשמדה. פעולה זו סימלה את שיתוף הפעולה המכוון של המשטרה הצרפתית עם הנאצים.
באפריל 1943 נפגש בוסקה עם מפקד האס אס היינריך הימלר, שהתרשם ממנו והכריז עליו בתור "משתף פעולה יקר במסגרת שיתוף הפעולה של משטרת צרפת".
ב-2 בדצמבר 1943 נרצח מוריס סארו על ידי אנשי מיליס (המיליציה הצרפתית משתפת הפעולה). בוסקה קבע לעצור את העבריין, והמיליס דרשו מהנאצים לפטר אותו. לאחר שהמיליס שחררו את המבצעֵ והרסו את משרדיו של בוסקה, הוא התפטר מתפקידו ב-31 בדצמבר 1943. הוא הוחלף על ידי מפקד המיליס,  ז'וזף דארנן. ב-1944 האשימה אותו העיתונות משתפת הפעולה, שבעת כהונתו בממשל וישי פעל לטובת תנועת ההתנגדות, הרזיסטאנס.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

בוסקה היה בבוואריה בזמן כניעתה של גרמניה. הוא חזר לצרפת ונפגש עם לאוול ועזר לו להתכונן למשפטו.
בוסקה היה הצרפתי האחרון להישפט על ידי בית הדין העליון בצרפת, בשנת 1949. הוא זוכה מהאשמה של "פגיעה באינטרסים של הביטחון הלאומי", אולם הוכרז באופן אוטומטי כאשם בשל תפקידו בממשל וישי. הוא קיבל את העונש המינימלי של חמש שנות מאסר במסגרת משפט "ההשפלה הלאומית" (משפט שנועד להעניש על עבירת השפלת המדינה), "לאור השתתפותו בהתנגדות נגד הכובש".
בוסקה הוצא אל מחוץ לשירות הציבורי, אולם עשה קריירה בבנק גדול ובעיתונים (בין היתר כחבר הנהלת העיתון היומי לה דפש). בשנת 1957 הוחזר לו אות לגיון הכבוד ובינואר 1958 זכה לחנינה. באותה שנה החל בקריירה פוליטית בבחירות למועצה המחוקקת של מחוז מארן, שהוא נתמך על ידי תנועת "האיחוד הסוציאליסטי הדמוקרטי של ההתנגדות".
בוסקה תמך בפרנסואה מיטראן ועזר לו בבחירות בשנת 1974. לאחר בחירתו של מיטראן כנשיא צרפת בשנת 1981, נפגש איתו לשיחות פוליטיות בארמון האליזה. השיחות הופסקו בשנת 1986, כאשר הראיות נגד בוסקה החלו להתגלות. המשטרה סגרה את  הפרשה על ידי שליחת התיק לבית משפט שכבר לא היה קיים, דבר שעורר  זעם ציבורי. הפדרציה הבינלאומית לזכויות האדם הצהירה כי זו הייתה "החלטה פוליטית ברמות הגבוהות ביותר כדי למנוע את פתיחת הפרשה". בשנת 1989 הגישו צייד הנאצים סרז' קלרספלד וארגונים שונים תלונה נגד בוסקה על פשעים נגד האנושות בנוגע לגירוש להשמדה של 194 ילדים. הוא הואשם על ידי בית המשפט בשנת 1991. ב-8 ביוני 1993 נורה בוסקה למוות על ידי חולה נפש שחדר לדירתו, מספר שבועות לפני פתיחת משפטו.
הערות שוליים

1 2 3  אלדד בק, אלדד בל -  מדבר עם סרג׳ קלרספלד (פריז) צייד הנאצים על ההליכים המשפטיים נגד מפקד משטרת וישי, רנה בוסקה, חדשות, 21 בנובמבר 1990
↑  מתיחות בוועד הצרפתי לשיחרור לאומי לרגל הטיהורים, משמר, 16 בדצמבר 1943
↑  שירות "הארץ" (פריז), מפקד משטרת וישי יועמד לדין, למרות הלחץ של אנשי מיטראן, חדשות, 3 בפברואר 1991
↑  אורלי תורן, רציתי לירות בחלאה הזאת, חדשות, 2 ביולי 1993
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258801605171  BnF: cb12226689w (data)  GND: 119228823  ISNI: 0000 0000 7831 9602  LCCN: n92025197  NTA: 270469273  SUDOC: 030953464  VIAF: 76368754   WorldCat (עם VIAF): 76368754
רישיון נהיגה

ערך זה עוסק ברישיון נהיגה במשמעות הכללית. אם התכוונתם לרישיון נהיגה בישראל, ראו .
רישיון הנהיגה הראשון בעולם, הוצא לקרל בנץ בשנת 1888
דוגמה לגב רישיון נהיגה (צד ב') בגרמניה
רישיון נהיגה הוא אישור המקנה לבעליו את הזכות החוקית לנהוג ברכב מסוג מסוים. קיימים סוגים שונים של רישיונות נהיגה, על פי סוגי הרכב השונים ונתונים נוספים. בכל מדינה נהוגים חוקים שונים המסדירים את קבלת הרישיון.
בישראל

בישראל ניתן להוציא רישיון נהיגה על פי מדרג גילים בהתאם לסוג הרכב. קבלת הרישיון כרוכה במעבר בדיקות רפואיות, מבחן עיוני (תאוריה) ומבחן נהיגה מעשי (טסט), אליו ניתן לגשת רק לאחר מעבר כמות מינימלית של שיעורים נדרשים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295719105171  BNE: XX549355  BnF: cb11975685c (data)  GND: 4129962-0  LCCN: sh85010130  NKC: ph117286 
ערך זה הוא קצרמרבנושא תחבורה ובנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רכס וולה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 קואורדינטות:  69°28′52″S 71°13′35″W﻿ / ﻿69.481111111111°S 71.226388888889°W﻿ / -69.481111111111; -71.226388888889
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהרכס וולה(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהרכס וולה(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס וולה(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס וולה
 
תמונת לוויין של האי אלכסנדר
רכס וולה או מצוק וולה (באנגלית: Vola Ridge; בבולגרית: рид Вола) הוא מצוק בעל שלוש פסגות בדרום-מזרח הרי אוניברסיטת סופיה, בצפון האי אלכסנדר שבאנטארקטיקה.
גאוגרפיה

הרכס מכוסה ברובו קרח.
אורכו של הרכס 2.6 קילומטרים בכיוון דרום-דרום-מזרח לצפון-צפון מערב; רוחבו של הרכס 1.1 קילומטרים.
שיא גובהו של הרכס 1,000 מטרים מעל פני הים.
הרכס מתנשא מעל עמק פוסטה, שמצפון מערב לו, ומעל שדה השלג ניקולס, שמדרום-מזרח לו.
מרכזו של הרכס ממוקם 7.41 קילומטרים צפונית מזרחית להר קלמנט אוחרידצקי; 12.91 קילומטרים מהר וילבי שבהרי לאסוס; 9.88 קילומטרים דרומית-מזרחית להר בראון; 6.41 קילומטרים דרומית-דרום-מערבית למרכזן של פסגות לאנדרס; 6.03 קילומטרים דרומית-מזרחית לנונאטאק ליזארד; ו-7.04 קילומטרים מצפון לנונאטאק שו.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הרכס

הרכס מופה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1971.
הראשונים שהגיעו אל הרכס (ב-2 בפברואר 1988) היה צוות הסקר הגאולוגי של חריסטו פימפירב (Христо Пимпирев), ובוריסלב קאמנוב (Борислав Каменов), שניהם אנשי המשלחת האנטארקטית הבולגרית הראשונה, וכן פיליפ נל (Philip Nell) ופיטר מארקיז (Peter Marquis) מהסקר האנטארקטי הבריטי.
היסטוריה > מקור השם

הרכס נקרא על שם שמורת הטבע וולה במערב הרי הבלקן.
לקריאה נוספת

הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית)
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של בולגריה
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14  מידע גאוגרפי והיסטורי
רוג'ר גארסיה

רוג'ר גארסיה אי ז'וניינט (בקטלאנית: Roger Garcia i Junyent, נולד ב-15 בדצמבר 1976 בסבדל שבספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי-קטלאני ששיחק בעיקר כקשר שמאלי ונודע בשמו הפרטי, רוג'ר. רוג'ר גדל במערכת הנוער של ברצלונה, שם החל את הקריירה שלו. לאחר מכן שיחק באספניול, בוויאריאל ובאמסטרדם. הוא הצטיין בבעיטות מרחוק ובמסירות. קריירת המשחק שלו נפגעה רבות על ידי פציעות והוא פרש בגיל 30. לאחר פרישתו ממשחק החל רוג'ר לעסוק בקריירת אימון והיום הוא משמש עוזר מאמן בנבחרת קטלוניה.