stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המטבח הטורקי
הרגלי אכילה טורקיים

על אף שבכל העולם המזון המהיר תפס מקום נכבד, בבית הטורקי עדיין מתבססים על מאכלים מהמטבח הטורקי המסורתי. בנוסף, מספר מאכלים מסורתיים, במיוחד קופתה, דונר (המקור של השווארמה) וגזלמה לעיתים מוגשים כמזון מהיר. אכילה במרחב הפתוח הייתה נפוצה גם בעבר בערים מסחריות גדולות.
חמאה או מרגרינה, שמן זית, שמן חמניות ושמן תירס נמצאים בשימוש נרחב בבישול. "קוירוק יאי" (זנב כבשה) משמש להכנת קבב ומנות בשריות. שומשום, אגוזים, שמן אגוזים בשימוש גם הם.
מרכיבים עיקריים במטבח הם בשר, חצילים, פלפל ירוק, בצלים, שום, עדשים, שעועית, עגבניות.
לפיסטוקים, צנוברים, שקדים ואגוז מלך ולתבלינים מקום מיוחד במטבח הטורקי. מגוון רחב של תבלינים נמכר בשוקי התבלינים (Mısır Çarşısı). תבלינים מועדפים: פטרוזיליה, כמון, פלפל שחור, פפריקה, מנטה, אורגנו וטימין.
במטבח העות'מאני, השילוב של בשר ופירות היה שכיח. שזיפים, משמשים, תפוחים, ענבים ותאנים נמצאים בשימוש רב הן כפירות יבשים והן כפירות טריים. לדוגמה, קומפוט הוא אחד המאכלים העיקריים המלווים מנות בשר או אורז. דולמה ופילאף מכילים בדרך כלל צימוקים. אטיל יפרק סרמה היה מבושל עם שזיפים מוחמצים במטבח העות'מאני.
החציל בעל מקום מיוחד במטבח הטורקי. משולב בבשר טחון במאכל הנקרא קרנייאריק. במספר מתאבנים הנקראים מזתים, מאכלים מלווים או מנות עיקריות, כולל שקשוקה, סלט חצילים (מתאבן המוכן עם שום ויוגורט), פטליג'ן דולמה, באאנדי (מחית חציל) ומוסקה, מופיע החציל כאלמנט עיקרי.
יוגורט הוא מרכיב חשוב במטבח הטורקי. הוא נלווה כמעט לכל סוגי הבשר, מאכלי ירקות, מתאבנים ומאכל ייחודי הנקרא מנטי. בכפרים, יוגורט נאכל גם עם אורז או לחם. אחד המשקאות הנפוצים בטורקיה נקרא איירן המבוסס על יוגורט.
הגבינות והיוגורט הטורקי מיוצרים מחלב צאן.
לחם טורקי יכול להיאפות מקמח חיטה, שעורה או תירס. פיתה היא סוג של לחם טורקי נפוץ. סוג לחם נפוץ אחר בטורקיה נקרא "סימיט" או "גברק" אשר צורתו טבעת המכוסה בשומשום (בדומה לבייגל). הסימיט נאכל ללא תוספות או עם גבינה, חמאה או ריבה.
בשר הכבש הוא הבשר הפופולרי ביותר. בשר העגל הפך נפוץ גם הוא. בכל אופן, השימוש העיקרי של בשר בבישול הוא בשר טחון במאכלי ירקות. בערי החוף סוג הדג הנפוץ הוא דג האנשובי.
אורז הוא המאכל הנלווה לרבים מהמאכלים. האורז מוכן עם שעועית יבשה, עדשים,
אפונה או ירקות משולבים בבצל, בשר טחון ורוטב עגבניות תמיד היה מאכל נפוץ בעיקר בגלל ערכו התזונתי ועלותו הנמוכה.
בימי הקיץ החמים, טורקים רבים מעדיפים לאכול ארוחה קלה עם ירקות קיציים ופירות. ארוחת קיץ בדרך כלל מורכבת מירקות מטוגנים המוגשים עם יוגורט או רוטב עגבניות, גבינת צאן, מלפפונים, עגבניות, מלון וחלבה.
ארוחת בוקר טורקית טיפוסית מבוססת על גבינה, חמאה, זיתים, ביצים, עגבניות, פלפל ירוק, פירות ודבש. סוג'וק, פסטירמה, בורקס, סימיט ומרקים נאכלים גם בארוחת בוקר בטורקיה.
תה שחור מוגש עם ארוחת הבוקר.
מרקים

ארוחה טורקית בדרך כלל מתחילה עם מרק ("צ'ורבה"). המרקים נקראים בעיקר על שמות מרכיביהם, הנפוצים ביותר הם מרק העדשים ויוגורט. לפני הפיכת ארוחות הבוקר לנפוצות ברחבי טורקיה שימש המרק כארוחת בוקר לאנשים רבים. שמות מרקים נפוצים נוספים הם מרק העגבניות, מרק אזו גלין ומרק דוגון.
המרקים הנפוצים ביותר במטבח הטורקי הם:
טרחנה
יילה
איירן
דומטס
מרסימק
אזוגלין
דוגון
אישקמבה
פשה
מחלוטה
קבג'ה
מאפים טורקיים

המטבח הטורקי בעל מגוון רחב של מאפים מלוחים ומתוקים. שורשי השימוש בבצק מרודד מגיעים אל הטורקים הנוודים ממרכז אסיה. סאץ' (מערבית סאג') תואר על ידי כמה כותבים ככלי פרימיטיבי, אכן כלי פשוט, קל לנשיאה ושימוש. בעזרת כלי "פרימיטיבי" זה אופים הטורקים בצק מרודד.
בורק הוא שם כללי למאפה מלוח מבצק פילו בעל שכבות דקות של בצק. סו בוראי עשוי מיופקה, גבינה ופטרוזיליה. צ'י בורק נקרא גם טטר בוראי מטוגן וממולא עם בשר טחון.
קול בוראי אשר נקרא על שם צורת כוס קפה, גול בוראי בעל צורת ורד או סיגרה בוראי בעל צורת סיגר.
פוגאצ'ה הוא שמם של מאפים מלוחים. גזלמה הוא מאפה הנפוץ באזורים כפריים, המוכן מלחם או בצק פילו מסביב למגוון סוגי מילוי כמו תרד, גבינה, פטרוזיליה, בשר טחון או תפוחי אדמה מבושלים במחבת אפייה. קטמר הוא עוד מאפה בצק מגולגל, מלוח או מתוק בהתאם למילוי.
לחמג'ון - מאפה שטוח מכוסה עם שכבה דקה של בשר טחון מתובל עם בצל (דומה לפיצה).
פיינירלי הוא סוג של פאי טורקי.
מאכלי פילאס ופסטות טורקיות

רבים מאמינים כי מקור טעמו של הפילאס הוא בחמאה ובציר הבשר בהם עושים שימוש בבישול. בכל אופן, שמן זית מועדף על ידי רבים אחרים במקום חמאה.
סדה פילאס (אורז קלאסי)
אטלי פילאס (אורז מבושל עם חומוס)
איצ' פילאס (אורז עם כבד, צימוקים, בוטנים, ערמונים, דבש, קינמון ומבחר תבלינים.
אוזבק פילבי (אורז עם בשר כבש, בצל, עגבניות, גזר).
אסם פילבי (אורז עם בשר כבש מבושל במים עם פיסטוקים, קינמון ועוד).
בולגור פילבי (תבשיל בורגול)
מנטי הוא פסטה טורקית ייחודית המבוססת על כדורי בצק הממולאים בבשר טחון. מוגש תמיד עם יוגורט ומגוון תבלינים כמו אורגנו, מנטה יבשה, סומק, אבקת פלפל אדום ושמן זית חם או חמאה. הצירוף של כדורי בצק ממולאים בבשר טחון עם יוגורט מבדיל אותו מטורטליני, רביולי או הוון טון הסיני. מנטי ברוב הזמנים נאכל כמנה עיקרית.
מאכלים צמחוניים > מאכלי ירקות

מאכלי ירקות משמשים גם כמנה עיקרית בארוחה טורקית. מגוון הירקות בהם נעשה שימוש במטבח הטורקי הם תרד, כרישה, כרובית, ארטישוק, כרוב, סלרי, חציל (אימאם ביילדי), פלפל ירוק ואדום, שעועית ירוקה וארטישוק ירושלמי. מאכל ירקות טיפוסי מוכן עם בסיס של בצל קצוץ, גזרים מוקפצים עם שמן זית ועגבניות.
הירקות ומים חמים מתווספים לאחר מכן. לעיתים גם כף של אורז ומיץ לימון מתווספים גם כן.
מאכלי ירקות בדרך כלל מוגשים ביחד עם הציר שלהם. מאכלי ירקות המבושלים עם שמן בדרך כלל מוגשים קר.
דולמה הוא שמם של הירקות הממולאים (מהמילה דולמוש - ממולא). דולמה עם שמן זית אינו מכיל בשר טחון כמו מאכלי הירקות. ירקות רבים ממולאים, פלפלים ירוקים, חצילים, עגבניות, קישואים ועלי גפן. עלי הגפן מוחמצים תחילה במי מלח ולאחר מכן ממולאים. דולמה אינה מוגבלת לירקות אלו. גם ירקות ופירות אחרים ממולאים עם אורז ובשר טחון. לדוגמה, דולמה ארטישוק הא מאכל מיוחד לאזור האגאי. המילוי הטיפוסי בדולמה מתבסס על תכולת הירקות המיועדות למילוי, אורז או בשר טחון.
מרסימק קופטה, נקרא גם קופטה, אינו מכיל אף בשר, אלא עדשים אדומות עם בצל ירוק ורוטב עגבניות.
אימם ביילדי הוא גרסה של קרנייאריק בלי בשר טחון. מוגש לעיתים כמתאבן.
חציל מטוגן ופלפל נפוצים כמאכל קיץ בטורקיה. מוגש עם יוגורט או עגבניות ושום.
מוקבר מאכל מטוגן או מבושל בתנור. מבושל עם קישוא מרוסק או תפוחי אדמה, ביצה, שמיר ו/או גבינה וקמח.
מאכלים צמחוניים > מאכלי ביצים

מנמן מבוסס על ביצים המבושלות עם עגבניות ופלפל ירוק.
צ'ילביר הוא מאכל טורקי מסורתי נוסף המוכן מביצים, יוגורט ושמן.
איספנקלי יומורתה מבוסס על תרד קלוי עם ביצים.
קייגנה דומה לחביתה במטבח העות'מאני. מבוסס על קמח, גבינה, דבש או חציל.
מזטים (מתאבנים) וסלטים

מזטי הוא מתאבן - מבחר של מאכלים המוגשים עם או בלי משקאות.
חלקם יכולים להיות מוגשים כמנה עיקרית.
מלבד זיתים, גבינת קשקבל (בטורקית קשאר פייניר), גבינת פטה ומגוון ירקות כבושים – טורשי, לעיתים נאכלים כמזטים, כולל:
ברבוניה
פסוליה פילקי
ג'יג'יק
קופטה מטוגן (כדורי בשר)
דולמה (עלי גפן, עלי כרובית, עלי סלק, פלפלים, קישואים, דלעת או חציל ממולא עם אורז או בשר)
ארנבוט סיגרי (המשמעות – כבד אלבני)
פבה (מחית שעועית)
צ'רקז תבוגו (עוף צ'רקסי)
בורק (שכבות בצק דקות מאוד ממולאות בגבינה, בשר או ירקות) - מכאן בורקס
חומוס
היידרי
סוזמה
שקשוקה
פטליג'ן סלטסי (סלט חצילים)
בורני
אסילי אזמה (עגבניות חריפות עם שום ותבלינים ירוקים)
איצ'לי קופטה (מוגש או כמזטי או כמנה עיקרית. במיוחד במזרח טורקיה)
קיסיר (מזטי פופולרי עם בורגול, עגבניות, פטרוזיליה, בצל, שום, רכז רימונים והרבה תבלינים).
צ'ובן
רוקה
טורפ אוטו
סלט טורקי - סלט פופולרי בטורקיה, אשר התפשט ברוב הארצות שהיו תחת שלטונה של האימפריה העות'מאנית וזכה לכינוי "סלט טורקי" על שם מקורו. הסלט מורכב מעגבניות, מבצלים ומפלפלים חתוכים ומבושלים באריסה, רסק עגבניות, שום, מיץ לימון, פפריקה ומגוון תבלינים ים תיכוניים
בערי החוף של טורקיה, מזטים מוכנים גם ממאכלי ים. קלמרי מטוגן, סלט תמנון ודולמה שבלולים עם אורז.
דולמה וסרמה

לדולמה יש מקום מיוחד במטבח הטורקי. נאכל כמתאבן או כמנה עיקרית. מבושל כמנה צמחונית או כמנה בשרית. אם נעשה מילוי של תערובת בשרית, אז המנה מוגשת בדרך כלל חמה עם יוגורט ותבלינים כמו אורגנו, פפריקה ושמן.
זייטיניאלי דולמה (דולמה עם שמן זית) הוא דולמה עלי גפן מבושלים עם שמן זית ומילוי של תערובת אורז ותבלינים. סוג זה אינו מכיל בשר טחון, מוגש קר ונקרא גם סרמה ("נעטף" בטורקית). המילה סרמה משמשת גם עבור סוגי קינוחים מסוימים, כמו פיסטיק סרמה (מילוי פיסטוק). אם דולמה אינו מכיל בשר, הוא נקרא לעיתים ילנג'י דולמה - "דולמה מזויפת". פירות יבשים כמו שזיפים, דובדבנים וקינמון משמשים כתוספת לתערובת כדי להמתיקה. עלי גפן ממולאים גם אורז עם בשר המוגש חם עם יוגורט ונקרא אטלי יפרק סרמה.
בשרים > קבב

שיש קבב (קבב משופד מבוסס על בשר עוף וכבש במשרה). בשר על שיפודים מוכן על גריל באש פתוחה. דגים המוכנים על שיפודים בגריל נקראים גם כן שיש פיש.
אדנה קבב
אורפה קבפ
פיסטיקלי קבפ (קבב עם פיסטוק)
פטליג'נלי קבפ (קבב חציל של גזיאנטפ)
ספרינג קבפ
אורמן קבבי
אורוק קבבי
טס קבבי
צ'ג קבבי
טסטי קבבי
אולטו קבב
דונר
איסקנדר הוא סוג של "דונר קבב" אשר הומצא בבורסה. מדובר במנה המאפיינת את העיר, ומוגשת בצלחת מלבנית, על גבי בסיס של פיד (לחם שטוח דק הדומה לפיתה) עם קורטוב של פלפל או רוטב עגבניות וחמאה טרייה רותחת.
הכנות הדונר שונות מקבב מסורתי.
סיגר קבבי
בשרים > מאכלים בשריים אחרים

קוזו גובצ' (קדרת כבש)
קאזי - כולל בשר סוס
עלי נזיק
הונקר באאנדי (מנה מבוססת מחית חצילים, גבינה ובשר כבש)
טירלי - תערובת ירקות ובשר
שירדן - קיבה של כבש
צ'י קופטה - בשר נא
קולבסטי
אלבסן טבה
טנדיר (מבלי להוסיף מים, הבשר מבושל באיטיות בטכניקה מיוחדת)
אינצ'יק (כבש עם עצם מבושל בתנור)
צ'ובן קבורמה (קבורמה בטורקית משמעותו קלוי) קוביות כבש מבושלות עם עגבניות, בצל, פטריות, פלפל ותבלינים
מוסקה בשר כבש טחון עם חצילים וגבינה מעל
קרנייאריק מאכל חציל חתוך ומטוגן
קופטה (כדורי בשר)
סוג'וק נקניק בשר בקר, מתובל במיוחד בשום. נאכל בעיקר בארוחות בוקר.
פסטירמה מאכל בשר בקר מפורסם
קוקורץ' מעיים של כבש עם תבלינים
כבד מטוגן
דגים

טורקיה מוקפת ים המכיל מגוון סוגי דגים. דגים במטבח הטורקי מטוגנים, מבושלים בגריל ובתנור בשיטה שנקראת "בוגולמה". "בוגולמה" הוא דג עם לימון ופטרוזיליה מכוסה, כך שבעת הבישול הדג מאודה. המונח "פילקי" משמש לבישול דגים עם מגוון ירקות, כולל בצל בתנור. באזור הים השחור, הדגים בדרך כלל מטוגנים עם קמח תירס עבה. דגים נאכלים גם קרים, מעושנים, מיובשים, משומרים, מוחמצים ומומלחים.
במסעדות דגים, ניתן למצוא דגים ממולאים. מרק דגים המוכן עם ירקות, בצל וקמח נפוץ בעיקר בערי החוף ובערים הגדולות. באמינונו של איסטנבול ובמחוזות החוף, דגי גריל מוגשים בלחם עם עגבניות, תבלינים ובצל כמזון מהיר. בחלקים הפנימיים של טורקיה, דג הטרורה נפוץ ביותר. דגי ים נפוצים בטורקיה הם: אנשובי "חמסי", סרדין "סרדליה", פלמודה "פלמוט", אברומה "צ'יפורה", מולית אדומה "ברבוניה", אוקונוס "לברק", עיט הים "מזגיט", דג-חרב "קיליץ'", שיבוטה "קלקן", פנדורה אדומה "מרקן" ועוד.
קינוחים

המטבח הטורקי ידוע בשפע של קינוחים היסטוריים המורכבים מתרבויות שונות וממרכיבים רבים כמו אגוזים, דבש, יוגורט, פירות ותבלינים, בשילוב עם תרכיזים, קינוחי שכבות, טיגון ואפיה.
בקלווה - מאפה מתוק העשוי בצק פילו ומלית אגוזים או פיסטוקים. המטבח הטורקי בעל מגוון רחב של קינוחי בקלווה כמו סובייט, בולבול יובסי, סריי סרמסי, סוטלו נורייה ועוד.
קדאיף - אטריות בצק דקיקות שמהם ניתן להכין בקלווה ולמלא בפיסטוקים או אגוזים.
כנאפה - עוגה מסורתית העשויה משכבת קדאיף או סולת ושכבת גבינה מומסת.
גולאץ' - קינוח המוגש בימי הרמדאן ומורכב משכבת בצק דקה העשויה מעמילן תירס וקמח חיטה, חלב, מי ורדים, סוכר, אגוזים, פיסטוקים ורימונים.
חלווה - המאכל הלאומי של טורקיה, זהו ממתק מוצק העשוי מטחינה גולמית, המעורבבת עם סירופ סוכר ולעיתים דבש.
רחת לוקום - ממתק עשוי עמילן, סוכר, מסטיקא טחונה, עם ג'לטין או גלוקוז, הנפוץ בכל אזור המזרח התיכון.
קאימק (שמנת קרושה) - מוגש עם קינוחים כדי למתן את המתיקות.
שקרפרה - המאפה מורכב מקמח, חמאה, סוכר, ביצים, גרידת לימון, אבקת אפיה סולת ושקדים שאותם מערבבים ואופים ולאחר מכן ממתיקים בעזרת מי סוכר.
מלבי - פודינג מוצק על בסיס מים או חלב, לעיתים בתוספת שמנת, ומסמיכים אותו עם עמילן תירס. המלבי ממותק ומתובל במי ורדים או מי זהר.
קשקול - פודינג מוצק על בסיס שקדים המוגש עם קוקוס, אגוזים ופיסטוק.
דונדורמה - גלידת מסטיק טורקית המבוססת מסטיקא מסוג קניפול, אבקת סחלבים מיובשת, קצפת ושמנת מתוקה.
מקון - צלחת של סוכריות טופי במגוון טעמים עם מעט מיץ לימון, הקינוח נמכר בתור סוכרייה על מקל.
קזאנדיבי - פודינג מקורמל העשוי מקמח אורז, סוכר וחלב.
פודינג אורז (סוטלאץ') - פודינג המבוסס על אורז וסוכר, לרוב בתוספת חלב, הקיים בגרסאות שונות בתרבויות רבות.
כמאלפשה - קינוח מסורתי ומתוק העשוי מכדורי בצק עם גבינה ומצופה בסירופ סוכר.
טאבוק גוגסו - הוא קינוח מתוק העשוי מחלב ומחזה עוף טחון.
טולומבה - מרצועות של בלילה מתוקה המטוגנת בשמן עמוק.
רבאני - קינוח מסורתי ומתוק העשוי מסולת ועמילן שהומצא על ידי טבחי האימפריה העות'מאנית לאחר כיבוש ארמניה וירוואן.
סופנגלה - קינוח מתוק העשוי משכבה תחתונה המכילה מעוגיות, ביסקוויטים או חתיכות עוגה ומעליה מוסיפים פודינג שוקולד.
קליברטה - קינוח מתוק ומסוכר העשוי מבצק, ובדרך כלל מוגש עם ריבה, ממרח תמרים או דבש.
קינוחים נפוצים אחרים הם קלבורבסמה, דילבר דוגאי, וזיר פרמאי, האנים גובאי, זרדה, הושמרים, פלוזה, אירמיק טטליסי ולוקמה.
חלק מהקינוחים הטורקיים המסורתיים מבוססים על פירות: אייבה טטליסי (חבוש), אינג'יר טטליסי (תאנה), קבק טטליסי (דלעת), אלמה טטליסי (תפוח) וארמוט טטליסי (אגס). פירות מבושלים בסיר או בתנור עם סוכר, ציפורן וקינמון. לאחר קירור, המנה מוגשת עם אגוזים ופיסטוקים.
משקאות > משקאות אלכוהוליים

אף על פי שרוב הטורקים הם מוסלמים, מצויים משקאות אלכוהוליים בשימוש רב, בדומה לאירופה. בכל אופן, טורקים מסוימים נמנעים משתיית אלכוהול במהלך חודש הרמדאן. ישנם מספר סוגי מותגים מקומיים של בירות כמו טקל בירסי ואפס. כמו כן נמכרים בטורקיה גם סוגי בירות מיובאות רבות כמו סקול, בקס, קרלסברג וטובורג.
בטורקיה ישנם גם יקבים כמו קבקלידרה, דולוצ'ה, קיירה, פמוקלה ודירן אשר הפכו למאוד נפוצים עם שינויי האקלים המשפיעים על איכות הייצור. מגוון רחב של סוגי ענבים גדלים באזור מרמרה, פינו נואר, גמיי, שרדונה, ריסלינג וסינסאוט. באזור האגאי קריגנן, מרלו, קברנה סוביניון, מוסקט ואליקן בושה.
רקי, משקה אלכוהולי מסורתי בטעם אניס, הוא המשקה המקובל עם מזטים, דגים וקבב.
משקאות > משקאות לא-אלכוהוליים

בארוחת בוקר ובמהלך היום שותים בטורקיה תה שחור. תה מוכן בעזרת שני קנקנים. תה שחור מריר וחזק מוכן בקנקן הקטן ומשמש כתמצית לערבוב עם מים חמים מהקנקן הגדול.
איירן - (משקה יוגורט מלוח) נפוץ ביותר כמשקה קר ונלווה לכל סוגי המאכלים בטורקיה.
קפיר - משקה חלב מותסס אשר מקורו בקווקז.
שלגם - משקה מותסס העשוי מלפת.
בוזה - משקה חורף מסורתי המוגש קר עם קינמון וחומוס קלוי.
שירה - משרה ענבים מותסס המוגש קר.
סחלב - משקה חורפי נוסף המבוסס על חלב חם וממותק, מעורבב בקורנפלור לצורך הסמכה ומוגש עם קינמון ( במקור המשקה היה מבוסס על שורש טחון של פרח הסחלב ומכאן שמו. בימינו התחליף הוא מקורנפלור)
שרבט - משקה מתקתק המוכן מוורד הבר, דובדבנים אדומים, ורד או לקריצה.
קפה טורקי הוא קפה מפורסם המוגש מתוק או מר.
משקאות > מטבחים קשורים

המטבח הים תיכוני
המטבח היווני
המטבח הבלקני
המטבח המרכז אסייתי
המטבח המונגולי
לקריאה נוספת

Sami Zubaida and Richard Tapper, A Taste of Thyme: Culinary Cultures of the Middle East, London and New York, 1994 and 2000, ISBN 1-86064-603-4
הערות שוליים

↑  [מקורות; כתבתה של פסקל פרץ-רובין 01/09/2017 מעריב]
↑  Turkish Desserts | All About Turkey, www.allaboutturkey.com
| מטבחים בעולם |
| --- | --- | --- |
| אוקיאניה | אוסטרליה • ניו זילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • איסלנד • אירלנד • איטליה • אסטוניה • בלארוס • בולגריה • בלגיה • בריטניה (אנגליה • סקוטלנד) • גרמניה • הונגריה • הולנד • יוון • לוקסמבורג • ספרד • סקנדינביה (דנמרק • נורווגיה • שוודיה) • פולין • פורטוגל • צ'כיה • צרפת • רומניה • רוסיה • שווייץ |  |
| אמריקה | ארצות הברית • ארגנטינה • ברזיל • האיטי • ונצואלה • מקסיקו • פרו |  |
| אסיה | אינדונזיה • גאורגיה • הודו • וייטנאם • טורקיה • יפן • קוריאה • ירדן • ישראל • לבנון • מונגוליה • סוריה • סין • סינגפור • עיראק • פרס • קזחסטן • קטר • תאילנד • תימן |  |
| אפריקה | אריתראה • אתיופיה • דרום אפריקה • לוב • מדגסקר • מצרים • מרוקו • תוניסיה • גאנה |  |
| שונות | המטבח היהודי • מטבחי אמריקה הלטינית • המטבח המזרח-תיכוני • המטבח הים-תיכוני • המטבח האסייתי • המטבח ביוון העתיקה • מטבח ימי הביניים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560348405171  BNE: XX543169  BnF: cb12244123h (data)  LCCN: sh85031920  NDL: 00577188  SUDOC: 031175112 
דונר קבב (מוכר בישראל בתור שווארמה) המוגש בפיתה עבה
הכנות של גזלמה במסעדה ליד אנטליה
סאץ'
מנטי עם יוגורט, שום, תבלינים, פפריקה וחמאה מומסת
צלחת של מתאבנים טורקיים
קערה קטנה של ג'יג'יק
קבב איסקנדר
חיתוך בשר דונר (שווארמה)
תצוגה של רחת לוקום באיסטנבול
צלחת של סוכריות מקון
קללת הפרעונים

מסכת המוות של תות ענח' אמון, מיתת חושפי קברו העלו לתודעה את הנושא של "קללת הפרעונים"
לורד קרנארבון, מת כארבעה חודשים לאחר פתיחת קברו של תות ענח' אמון
קללת הפרעונים היא האמונה כי מי שיפתח את קברו של אחד מהפרעונים ייפגע מקללה עתיקה שהטילו כהני הדת המצרים בעת שהוטמן הפרעה בקברו.
היסטוריה

ב-4 בנובמבר 1922 מצאה קבוצת אגיפטולוגים את קברו של תות ענח' אמון בעמק המלכים. הקבוצה מומנה על ידי ג'ורג' הרברט, הרוזן החמישי מקרנארבון. ב-5 באפריל 1923 נמצאה גופתו של הרברט בבית המלון קונטיננטל-סאבוי שבקהיר. מותו הוליד את הסיפור על "קללת תות ענח' אמון", שנודעה גם בשם "קִללת הפרעונים". מותו נבע ככל הנראה מאלח דם (שהתפתח לדלקת ריאות) כתוצאה מגילוח בטעות של עקיצת יתוש נשא של שושנה, מה שגרם לפתיחת הפצע ולזיהום חמור.
מיתות מסתוריות נוספות של אנשים הקשורים לתגלית הארכאולוגית אירעו בשנים שלאחר מכן.
בשנת 2007 החזיר תייר גרמני תגליף פרעוני גנוב, מחשש שייחשף בעקבות מעשהו לקללת הפרעונים.
הסברים > פטריה

במאמר שפורסם בעיתונות באותה תקופה העלה סר ארתור קונן דויל את ההשערה שפטריית עובש הונחה לצד הקברים בכוונת מכוון כדי להעניש את שודדי הקברים. מחקרים מאוחרים הראו שתנאי האוויר כלחות וטמפרטורה מתאימים לתנאי הגידול של פטריה (אספרגילוס - Aspergillus(אנ')) היכולה לגרום לתסמיני מחלה מהם מתו חלק מחוקרי הקברים.
הסברים > תנאי האוויר שבחדר

התנאים בקברים סיכנו את בריאותם של הפוקדים אותם, בהיותם חללים חשוכים ומחניקים[דרוש מקור].
בדגימות אוויר שנלקחו מתוך סרקופג סגור דרך חור שנקדח בו, נתגלו רמות גבוהות של אמוניה, של פורמלין ושל מימן גופרתי; גזים אלו הם רעילים, וחלק מהגזים שנמצאו – כגון גז עצבים[דרוש מקור] – יכולים להרע את בריאותו של הנושם אותם, ואולי זו הייתה הסיבה ל"קללה" שבקבר.
סתירות לאמונה

רוב המשתתפים בפתיחת הקבר לא מתו בשנים לאחר מכן, וחלקם אף האריכו ימים. כך לדוגמה, מגלה הקבר, הארכאולוג הווארד קרטר, מת בשנת 1939, בן 64, יותר מ-16 שנים לאחר שפתח את קברו של תות ענח' אמון. הרופא שניתח את הגופה נפטר בגיל 87.
הסברים כגון פטרייה רעילה וגזים רעילים אינם מסבירים מדוע אף אחד מ-10 האנשים שהסירו את התכריכים מעל המומיה לא מת בשנים לאחר מכן. בנוסף, חלק מהמיתות שנקשרו בפרשה אירעו מסיבות שלא ניתן לקשור אותן להרעלה - כך, לדוגמה, ארכאולוג צרפתי נפל בעת הביקור ומת מפצעיו, טכנאי רנטגן שנשלח לבדוק את המומיה נפטר לפני שהגיע ליעדו, ואביו של מזכירו של טכנאי הרנטגן התאבד.
פרופ' דייוויד סילברמן (אנ') טוען שהסיבה לאמונה היא התפיסה של התרבות המצרית כאפילה ומסתורית.
ראו גם

קללת אצי
פענוח כתבים מצריים עתיקים
הערות שוליים

↑  אבי בליזובסקי, ‏גרמני החזיר תגליף פרעוני גנוב, מחשש להחשף לקללת הפרעונים, באתר "הידען", 11 באוגוסט 2007
↑  מערכת וואלה! בריאות‏, האם התגלתה הסיבה לקללת הפרעונים של קבר תות ענח אמון?, באתר וואלה, 12 במאי 2023
ארנולד חלינקס

| --- | --- |

 לידה:  31 בינואר 1624 אנטוורפן שבבלגיה 
 פטירה:  1669 (בגיל 44 בערך) ליידן, הרפובליקה ההולנדית 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הישנה של לוון, האוניברסיטה הקתולית הצרפתית של לוון, אוניברסיטת ליידן 
 מנחה לדוקטורט:  Erycius Puteanus 
 מוסדות:  אוניברסיטת ליידן  אוניברסיטת ליידן  אוניברסיטת ליידן  אוניברסיטת ליידן 
 זרם:  קלוויניזם, נצרות פרוטסטנטית
 תחומי עניין:  פילוסופיה
 עיסוק:  פילוסוף, מרצה באוניברסיטה 
 הושפע מ:  רנה דקארט, אריסטו
 מדינה:  ארצות השפלה הדרומיות 
 
חתימתו
ארנולד חלינקס (בהולנדית: Arnold Geulincx; 31 בינואר 1624 –  1669) היה פילוסוף בלגי, מתלמידיו של רנה דקארט, ונחשב למחדש ובולט באסכולה הקארטזיאנית.
ביוגרפיה

ארנולד חלינקס נולד ב-1624 בעיר אנטוורפן שבבלגיה. למד באוניברסיטת לוון ובשנת 1646 התקבל באוניברסיטה זו כפרופסור לפילוסופיה, אך פוטר בשנת 1658 בעקבות מחלוקת על תורתו של רנה דקארט. לאחר מכן נעשה פרופסור באוניברסיטת ליידן והתחבר לזרם הקלוויניסטי בנצרות. נפטר בעיר ליידן בשנת 1669. מרבית עבודותיו פורסמו רק לאחר מותו בעריכת קורנליוס בונטקו (אנ').
כפילוסוף

ארנולד חלינקס היה מאבות תורת ההזדמנות (בלועזית "אוקזיונליזם"), שנתנה תשובה קיצונית לבעיית הגוף והנפש. שאלת היחס בין הגוף לנפש נותרה ללא פתרון אחרי דקארט. אמנם דקארט סבר שהגוף והנפש נפגשים במוח האדם ופועלים זה על זה, אך חלינקס דחה פתרון זה והוציא את המסקנה הקיצונית, שלפיה אין השפעה הדדית בין הגוף לנפש. לטענתו, אילו הייתה נפשו פועלת על גופו הוא היה צריך לדעת כיצד פעולה זו מתבצעת. "אין אני עושה מה שאיני יודע כיצד הוא נעשה". משפט זה הוא בשבילו "מושכל ראשון של האמת שאין לזעזעו". השפעת גומלין של הנפש על הגוף ושל הגוף על הנפש ("אינפלוקסוס פיזיקוס") היא בלתי אפשרית, ולכן אנו חייבים אנו להניח שהסיבה הפועלת בקשר הזה היא האל. האירועים בתוך העולם הגופני אינם אלא "הזדמנויות" שבהתקיימן יוצר האל בתוכנו את הדימויים המתאימים. וכך גם להפך: הרצון הנפשי אינו הסיבה לפעולות בעולם הגופני, אלא רק יצירת סיבה הזדמנותית של תנועות גופי המתאימות. גם התשוקות, התאוות והיצרים שבנפש אינם אלא ההזדמנויות הנגרמות על ידי האל המניע את הגוף בהתאם להן. לדעתו של חלינקס, העולם החומרי והעולם הנפשי קיימים זה לצד זה ללא כל השפעה ישירה, והקשר שביניהן אינו אלא מדומה. אלוהים הוא המקשר את שני העולמות. ההפרדה בין הגוף לנפש, אשר החלה בשיטתו של דקארט, מגיעה כאן לביטויה הקיצוני ביותר. תחילה לימד חלינקס שהתיווך האלוהי בין גוף לנפש נעשה מדי פעם (אבל למעשה כל פעם משום רצונו הטוב של האל), ויש להבינו כשורה של פעולות תיווך נפרדות. תפיסה זו לא התקבלה באהדה שכן היא מניחה את קיומו של נס מתמיד, ובנוסף, אלוהים נעשה על ידי כך המבצע אפילו של הכוונות הפושעות של החוטא, שהלא הוא גורם לתנועות הגוף המבצעות את הפשע. בעקבות הביקורת נתן חלינקס לתורתו ביטוי חדש, שלפיו במקום פעולות ביצוע נפרדות מדי פעם מתקיים סדר מתמיד של העולם, ובו קשורים האירועים במערכת הנפשית באופן חוקי מתמיד עם המערכת הגופנית ולהפך. אלוהים "ציווה פעם אחת, אך מציית לעולם" (semel jussit, semper paret). חלינקס הדגים את העניין על ידי משל שני השעונים, שהם בעלי מהלך שווה ומקביל שכן סודרו כך מההתחלה ולתמיד באומנתו של השען.
את התורה הזאת הרחיב חלינקס לתורת סיבתיות כוללת. לא רק הסיבתיות בין הנפש והגוף, אלא גם הסיבתיות בין הגופים עצמם ובכלל בין הרשויות הסופיות אינה אלא סיבתיות הזדמנותית. אין להבין כלל כיצד יצור סופי יוכל לפעול על יצור סופי אחר באופן ישיר. לשיטתו יש רק סיבה פועלת אחת בעולם: אלוהים.
חלינקס הוציא מתוך תורתו גם מסקנות מוסריות: מכיוון שהנפש אינה יכולה לפעול בכוח עצמה בתוך עולם הגופים, ומאחר שהאדם אינו אלא מסתכל, כלומר צופה סביל בעולם, אין הנפש צריכה לשאוף לשום פעולה בעולם החיצוני. "במקום שאין לך כוח פעולה, לא יהיה לך גם רצון פעולה" (Ubi nihil vales ibi nihil velis). "ברח מן העולם והתעמק בחייך הרוחניים הפנימיים". השכלתנות של דקארט מביאה כאן באופן מפתיע לידי תוצאות מיסטיות.
הפילוסופיה של דקארט הובילה להפרדה חדה בין הגוף לנפש, ונבעו ממנה שתי מסקנות:
מצד אחד אנו חייבים לשלול כל אפשרות של השפעת הנפש על גוף, ומשום כך עלינו להסביר את התופעות הנפשיות כביכול בטבע על ידי הסברה מכנית (בעלי החיים אינם אלא אוטומטים, אין בטבע פעולות תכליותיות וכו').
מצד שני עלינו להימנע בתחום הנפשי מכל הסבר מיכני-גופני.
תורת ההזדמנויות שללה מהאדם כל כוח פעולה עצמי והשאירה את כוח הפעולה רק לאלוהים, וכך גילתה את הפנים המיסטיות שהיו חבויות בפילוסופיה של דקארט.
ראו גם

ניקולא מלבראנש
לקריאה נוספת

שמואל הוגו ברגמן, 'תולדות הפילוסופיה החדשה - מניקולאוס קוזאנוס עד תקופת ההשכלה', מוסד ביאליק, ירושלים.
אווז ניו זילנד

| אווז ניו זילנד |
| --- | --- |
 שלד של Cnemiornis calcitrans
תקופה
סוף פליסטוקן-הולוקן
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: אווזאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: ברווזיים
סוג:: אווז ניו זילנד
מינים
 C. gracilis  C. calcitrans
שם מדעי
 Cnemiornis

אווז ניו זילנד (שם מדעי: Cnemiornis) הוא סוג של אווז נכחד ממשפחת הברווזיים אשר חי בניו זילנד בין סוף הפלייסטוקן להולוקן. הוא קרובו של אווז כף ברן, אשר חי כיום בדרום אוסטרליה וטסמניה. בסוג היו שני מינים, אשר התגלו אחד על האי הצפוני ואחד על האי הדרומי. אווז זה הוגדר על ידי החוקר המפורסם ריצ'רד אוון ב-1866.
אווז גדול זה הגיע לגובה של מטר אחד ולמשקל 18 ק"ג. ככל הנראה, עקב משקלו, הוא היה חסר יכולת לעופף והיה דומה במראהו והתנהגותו לברנטה הוואית. הוא ניזון מעשבים ברמות והשטחים הפתוחים לצידם של עופות המואה הענקיים.
האווז נכחד בזמן בו הגיעו ראשוני הפולינזים לניו זילנד ודחקו אותו ממקום חיותו לאזורים נידחים בהרים. עקב ציד, מחלות וטריפת ביצים ואפרוחים על ידי חולדות פולינזיות וכלבים מיובאים נכחדו שני המינים הרבה לפני הגעת האדם הלבן לניו זילנד.
מציצים

| --- | --- |

 בימוי:  אורי זוהר
 הופק בידי:  מרגוט קלאוזנר יצחק קול
 תסריט:  אורי זוהר אריק איינשטיין
 שחקנים ראשיים:  אורי זוהר אריק איינשטיין סימה אליהו מונה זילברשטיין צבי שיסל מרדכי בן זאב
 מוזיקה:  שלום חנוך
 צילום:  אדם גרינברג 
 מדינה:  ישראל 
 חברה מפיצה:  זהר דשא בע"מ
 הקרנת בכורה:  1972
 משך הקרנה:  90 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  דרמה קומית
 פרסים:  היה מועמד בפסטיבל ברלין
 דף הסרט ב־IMDb
 
מציצים הוא סרט קולנוע ישראלי שביים אורי זוהר בשנת 1972, ומתאר את חייהם ומאבקיהם האישיים של צמד חברים, כשברקע הוויי החוף הקליל והנהנתני של תל אביב. את התסריט לסרט כתבו זוהר ואריק איינשטיין, והם גם מככבים בו בתפקידים הראשיים. הסרט היה מועמד לפרס דוב הזהב בפסטיבל ברלין, שם זכה לאהדה רבה.