stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חברות תעופה עבריות ביישוב
פעילות האצ"ל

ניסיון מוצלח יותר בהקמת חברת תעופה עברית נעשה בחסות האצ"ל. בשנת 1937 ייסד משה חיים כץ, יהודי שעלה ארצה מארצות הברית, עם בנו הטייס פרדי כץ את חברת "שירותי אוויר ארצישראליים בע"מ" שיועדה להקים בית ספר לטיס בארץ ישראל. נרכש מטוס ממושל עבר הירדן, אך הוא ניזוק בטיסת ראווה וקורקע.
על מנת למצות את פוטנציאל החברה נפגש אברהם שכטרמן, חבר האצ"ל שהופקד על הקמת הכוח האווירי של הארגון, עם משה חיים כץ והשניים סיכמו לפתוח קורס טיס עבור חברי ארגון הפורשים, שהתקשו להתקבל לבית הספר לטיסה של חברת אווירון משום שזו פעלה בחסות ההגנה.
קורס הטיס הראשון של האצ"ל נפתח עם הגעתו ארצה של אדווין לייבוביץ', טייס יהודי מארצות הברית שנלחם לצד הרפובליקאים במלחמת האזרחים בספרד, עם מטוסו. לייבוביץ' נפגש עם שכטרמן, וזה שכנע אותו להצטרף לבית הספר שמייסד כץ. בית הספר קיים שני קורסים במהלך שנת 1939. בקורס הראשון שותפו גם שתי נשים ושני לא יהודים, במטרה להפיג את חשדם של שלטונות המנדט. מטרה זו הושגה במלואה: למרות שששת הבוגרים, בהם בנימין כהנא, היו כולם חברי אצ"ל – כנפי הטיס הוענקו להם בידי הנציב הבריטי הרולד מקמייקל בטקס רשמי בשדה התעופה בלוד, שנערך ב-21 באפריל 1939. בוגרים אלה קבלו את רישיונות הטיס הראשונים שהנפיק המנדט הבריטי, ובכך היו לטייסים הראשונים אי-פעם שסיימו קורס טיס בארץ ישראל. חודשים ספורים לאחר מכן זכו שבעה חניכי הקורס השני של אצ"ל לקבל את רישיונות הטיס שלהם. החברה נסגרה באוגוסט 1939 בשל קשיים כלכליים ומטוסה נמכר לחברת אווירון.
לקראת ספטמבר 1939 יצאו כמה מאנשי האצ"ל שסיימו את קורסי הטיס לאירופה לרכוש מטוס בכספי הקהילה היהודית בפולין, אך מלחמת העולם השנייה שפרצה באותה עת אילצה אותם לחזור ארצה בידיים ריקות. אברהם שכטרמן, עתה אחד מטייסי האצ"ל, לא התייאש ומצא מקור מימון אחר בקהילה היהודית במצרים, והצליח לרכוש מטוס. בשנת 1941 נרכש במצרים מטוס צ'כי דו-מושבי מדגם זלין 12, בכספי יהודי מקומי עתיר אמצעים. בנימין כהנא, בוגר קורס הטיס הראשון של אצ"ל, נשלח למצרים והטיס את המטוס מקהיר (אל-מזה) ללוד. מחסור באמצעים לא אפשר לתחזק את המטוס ולתפעלו, והוא פורק ואוחסן במרתף בית בתל אביב. שעתו של הזלין הגיעה כאשר לאברהם שכטרמן הוצע לנהל את מפעלי האשלג בסדום בשנת 1943. שכטרמן מתנה את קבלת התפקיד בקבלת היתר להכשיר מנחת בשטח המפעל, העברת המטוס לשם, והעסקת טייס. תחילה התנגדה הנהלת החברה, אך לבסוף נעתרה לדרישה. כהנא נרתם להכשיר מנחת ולהקים סככה לאחסון הזלין, והתמנה לטייסו הקבוע. עד 1945, שימש המטוס את מפעלי האשלג, ולאחר-מכן, הועבר לידי יחידת הטיס של האצ"ל, שקיימה אימוני טיסה ממנחת בתל ליטוינסקי (כיום תל השומר). בנחיתה לא מוצלחת התרסק המטוס, והותיר את יחידת הטיס חסרת מטוסים.
ראו גם

ראשית התעופה העברית בארץ ישראל
לקריאה נוספת

עדו אמבר ואחרים, שורשי חיל האוויר, משרד הביטחון, 1997.
דוד אביר וגרשון ריבלין, ברום שחקים, הוצאת מערכות, 1960.
אביגדור שחן, כנפי הניצחון, עם הספר, 1966.
דני שלום, כנפי מלחמה כנפי שלום, הד ארצי, 1999.
הערות שוליים

↑  http://www.timetableimages.com/ttimages/palesta.htm
↑  רשיונות טיסה לטייסים עבריים, דבר, 23 באפריל 1939
↑  בחגיגיות רבה נפתח ביה"ס העברי לתעופה, הַבֹּקֶר, 23 באפריל 1939
↑  חג התעופה העברית, המשקיף, 23 באפריל 1939
תמונה קבוצתית, לפני הטיסה הראשונה של חברת נתיבי אוויר ארץ ישראל בע"מ בקו תל אביב-חיפה בשנת 1937. בתמונה גם ראש העיר רוקח ואשתו
מודעה, תל אביב, שנות ה-20
דב הוז ויצחק בן יעקב משוחחים עם הטייס הראשי של חברת אווירון ליד מטוסו
השועל והדגים

שועל על שפת הנהר. אוהרה קוסון (אנ')
השועל והדגים הוא משל שנאמר על ידי רבי עקיבא ומופיע בתלמוד הבבלי. המשל נועד להמחיש את התלותיות החיונית של העם היהודי בלימוד התורה. משל זה הוא מהמפורסמים בסוגו בספרות התלמודית, בשל תוכנו, מיקומו ואומרו.
המשל

המשל מספר על שועל שהלך על שפת הנהר וראה שבתוכו מתרוצצים דגים ובורחים אנה ואנה. שאל אותם השועל ממי הם בורחים, ענו לו הדגים שהם בורחים מפני רשתות הדיג שמציב האדם בנהר. פנה השועל אל הדגים בהצעה אדיבה כביכול, בה הציע להם לעלות אליו אל היבשה, שם אין רשתות דיג, ולהתגורר עמו. השועל אף שיקר וסיפר להם שכך גם אבותיו גרו עם אבותיהם. הדגים לא נפלו בפיתוי וסירבו להצעה תוך שהם לועגים לחכמתו המדומה. הדגים הסבירו לו כי חששם מן הקיים במים עדיף על האפשרות שהציע, משום שהמקום שבו הם יכולים לחיות הוא המים, והפחד מהמוות שם הוא מגורם צדדי שבמים. מה שאין כן ביבשה, שעצם הימצאותם ביבשה, בהיעדר המים, היא הגורם למותם.
הנמשל

רבי עקיבא, בעל המשל, רואה את גזירותיה של מלכות רומי כרשתות דיג, את השידול והפיתוי כשועל (חיה טמאה, טורפת, ערמומית; וכביכול, פיקחת), את ישראל כדגים, ואת התורה כמים. ה"שועל" מציע לנטוש את מקום הגידול המסורתי ולסגל לעצמם אורח חיים חדש כדי לשרוד את גזירות הרומאים ועונשיהם, אך התורה ליהודים, כמוה כמים לדגים, ואינם יכולים בלעדיה.
בעמדת השועל מקובל לראות את הרומאים כמפעילים ניסיונות פיתוי לעזיבת הדת. כך גם מפרשים כמה מפרשני התלמוד ואחרים. אולם בגרסת הסיפור המופיעה בילקוט שמעוני השועל מייצג את היהודי בעל העמדה הפשרנית, במקרה זה – פפוס בן יהודה. כך גם מבארים פרשנים אחרים.
הרקע למשל

תקופה זו הייתה תקופת "דורו של שמד". אדריאנוס הטיל גזרות קשות על היהודים שבארץ ישראל. מפֵרי הפקודות הוצאו להורג בעינויים. אחת המצוות שנאסרו במסגרת זו הייתה מצוות לימוד תורה ברבים. יישומה של גזירה זו היה עשוי למוטט את המבנה הדתי של היהודים.
התלמוד מספר על רבי עקיבא, מגדולי החכמים שבאותו דור, שבחר להפר את הפקודה וישב ללמד תורה ברבים. רבי עקיבא, שהיה במרכז התומכים במרד בר כוכבא נמצא מתמרד לשלטון הרומאים בשני המישורים, הן בנקיטת צעדים אקטיביים למאבק ברומאים מהבחינה המדינית, והן בהתנגדות לגזרות הדתיות. אין לשלול את כך שעמדה זו האחרונה התחזקה יותר אצל רבי עקיבא עם כישלונו ודעיכתו של המרד מול עיניו.  באחד הפעמים, בעוד רבי עקיבא יושב ומלמד תורה באופן פומבי, הזדמן למקום פפוס בן יהודה, שהיה גם הוא מחכמי אותו דור, ותמה על רבי עקיבא איך הוא אינו חושש מהשלטון הרומאי ומסכן את עצמו עבור כך. רבי עקיבא שראה את לימוד התורה כהכרחי וקיומי לעם ישראל, ענה לו באמצעות משל זה כי אי לימוד התורה חמור ומסוכן הוא מגזירת השלטון. שכן השלטון לא בהכרח שיתפוס את לומדי התורה, אך אלו המתבטלים מלימוד התורה מסכנים ומאבדים את עתידם בוודאות ומיד.
בתלמוד מסופר עוד כי בסופו של דבר, כעבור זמן קצר, אכן נתפס רבי עקיבא ונכלא בבית הסוהר ב"אשמת" לימוד תורה. בהמשך הוצא רבי עקיבא להורג תחת עינויים. בעוד רבי עקיבא שוהה בבית הסוהר, נתפס אף פפוס על עבירה כלשהי והושם יחד עמו בבית הסוהר. כשנכח בכך פפוס אמר: ”אשריך רבי עקיבא שנתפסת על דברי תורה, אוי לו לפפוס שנתפס על דברים בטלים”.
התלמוד מביא את מאורע זה כדוגמה לדברי רבי עקיבא עצמו בחיוב קיום התורה אף עד כדי מסירות נפש: ”בכל נפשך. - אפילו נוטל את נפשך”
לקריאה נוספת

דב סדן, צווישן פוקס און פיש, פאלק און ציון, גיליון 48, תשמ"ג, עמ' 22–24.
צילה רון, על הוראת המשל; "העורב והיונה", "השועל והדגים", "דירה להשכיר", בשדה חמ"ד, כרך כ"א, 1978, עמ' 331–337, עמ' 345.
ביאורים

↑  דברים על משקל דומה לזה מובאים במקום אחר בתלמוד מרב יהודה בשם רבו שמואל על דברי הפסוק ”וַתַּעֲשֶׂה אָדָם כִּדְגֵי הַיָּם כְּרֶמֶשׂ לֹא מֹשֵׁל בּוֹ” - ”למה נמשלו בני אדם כדגי הים? לומר לך: מה דגים שבים - כיון שעולין ליבשה מיד מתים, אף בני אדם - כיון שפורשין מדברי תורה ומן המצות מיד מתים”.
↑  יצוין גם כי בר כוכבא עצמו נהרג באותה השנה שבה הוצא רבי עקיבא להורג, שנת 136.
הערות שוליים

1 2  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ס"א, עמוד ב'. ראו גם ילקוט שמעוני, דברים, רמז תתלז.
↑  ראו מהרש"א, מסכת עבודה זרה, חידושי אגדות, דף ג', עמוד ב', ד"ה למה נמשלו.
↑  ספר חבקוק, פרק א', פסוק י"ד.
↑  תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף ג', עמוד ב'.
↑  ראו מהרש"א, מסכת ברכות, חידושי אגדות, דף כ"א, עמוד ב', ד"ה מלה"ד; רבי פנחס מנחם אלתר, קובץ שעורי תורה, חלק ד', ועד להרבצת תורה, ירושלים, תשל"ו, עמ' יג, ד"ה ור"ע עצמו.
↑  חומש דברים, פרשת ואתחנן, רמז תתל"ז.
↑  ראו הרב ברוך בר ליבוביץ, ברכת שמואל, חלק ד, מכתב בתחילת הספר.
1 2  גדי ויסברט, "משל השועל והדגים", סנונית, ספר האגדה.
↑  ספר דברים, פרק ו', פסוק ה'.
רבי עקיבא בציור בהגדת מנטובה
פסל ראש וחזה של הקיסר אדריאנוס, שיש לבן, מוצג במוזיאונים הקפיטוליניים, רומא, איטליה
חיים אלקון

חיים אלקון (באנגלית: Chaim Elkon) היה כדורגלן יהודי יליד פולין. נלחם במלחמת האזרחים בספרד במסגרת הבריגדות הבינלאומיות, ונהרג, ככל הנראה בקרבות שהתנהלו בסמוך לקריית האוניברסיטה במדריד באוגוסט 1936.
ביוגרפיה

אלקון הצטרף ככדורגלן לקבוצת הכדורגל "הכח וינה", שהורכבה משחקנים יהודים שהגיעו מכל רחבי אירופה והגיעה להישגים מרשימים באוסטריה ובאירופה. ב-1924 הקבוצה ערכה מסע בפלשתינה-א"י, שעורר הדים רבים ביישוב היהודי, שמנה אז פחות ממאה אלף איש (מתוך כ-750 אלף תושבים בסך הכל). אלקון החליט להישאר בארץ, והפך לחבר פעיל במפלגה הקומוניסטית של פלשתינה. ב-1933 חל שינוי במדיניות שלטונות המנדט כלפי הקומוניסטים, וגבר השימוש במעצרים, עינויים, וגירוש מהארץ. אלקון נעצר על ידי הבולשת הבריטית וב-15 באוגוסט 1933. הוא נידון על ידי שופט שלום בריטי על שייכות לאגודה בלתי חוקית למאסר של שישה שבועות או 10 לא"י קנס. פסק הדין כלל גם הצעת גירוש מהארץ אלקון אכן גורש והגיע לפריז.
ב-1931 החליט הוועד האולימפי כי אולימפיאדת 1936 תיערך בברלין. למרות עליית היטלר לשלטון בינואר 1933, ההחלטה לא שונתה. ב-1936, עם עליית ממשלת החזית העממית בספרד, החליטה ממשלת קטלוניה לקיים בברצלונה אולימפיאדה עממית, כחלופה לזו של ברלין. באולימפיאדה זו עמדו להשתתף כ-6,000 ספורטאים, כמחציתם לא מספרד. מפלשתינה-א"י יצאה משלחת שמנתה כ-30 ספורטאים, וכללה נבחרת כדורגל ואתלטים מענפים שונים. חיים אלקון הצטרף מפריז כשופט כדורגל. האולימפיאדה אמורה הייתה להיערך בין ה-19 ל-26 ביולי 1936. ביום שבו עמדו המשחקים להתחיל נפתח בספרד מרד צבאי לאומני שהוביל הגנרל פרנסיסקו פרנקו נגד ממשלת החזית העממית, וספרד הידרדרה למלחמת אזרחים.
מרבית חברי המשלחות עזבו את ברצלונה, אך כ-200 אתלטים נשארו בספרד כדי להצטרף לכוחות הרפובליקאים, וביניהם חיים אלקון, שהצטרף לאחת מהבריגדות הבינלאומיות. ייתכן שאלקון הצטרף לבריגדה ה-XI, שנודעה בשם בריגדת תלמאן (Thälmann), שהוקמה באוקטובר 1936[דרוש מקור][מפני ש...] ושמרבית חייליה היו גרמנים ואוסטרים. יחידה זו השתתפה בקרבות ההגנה על מדריד באזור האוניברסיטה בנובמבר 1936.[דרוש מקור][מפני ש...] לפי סברה נוספת, אלקון הצטרף לבריגדה ה-XIII, הידועה בשם בריגדת דומברובסקי (Dąbrowski), שהייתה מורכבת בעיקר מקומוניסטים פולנים שהיגרו או גלו לצרפת ולבלגיה. אלקון ליד מכונת הירייה שלו בקרב רחוב, בהגנה על הרובע האוניברסיטאי במדריד.
לקריאה נוספת

רענן ריין, "ברצלונה 1936: האולימפיאדה העממית שלא הייתה", זמנים 137, 2017, עמ' 102–115 (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
שמואל דותן, אדומים: המפלגה הקומוניסטית בארץ ישראל (כפר סבא: שבנא הסופר, 1991)
בתיה דונר ורחל בונפיל, מכאן למדריד: המתנדבים הארץ-ישראלים לבריגדות הבין-לאומיות בספרד, 1936–1938 (תל אביב: מוזיאון ארץ ישראל, 2012)
James Stout, The Popular Front and the Barcelona 1936 Popular Olympics: Playing as if the World Was Watching, (Singapore: Palgrave Macmillan, 2020), p. 116
הערות שוליים

1 2 3  ברצלונה 1936: האולימפיאדה העממית שלא הייתה, בעמ' 114
↑  Palestine Government (1922), "Palestine: Report and General Abstracts of the Census of 1922"
↑  "לקבלת פני 'הכח' בפ"ת", דאר היום, 9.1.1924, עמ' 2.
↑  יעקב מרקוביצקי, המרדף אחר 'האחים האדומים': הבולשת הבריטית והפק"פ (1921–1933), עיונים בתקומת ישראל 12, (2002) עמ' 289–303, בעמ' 301
↑  שמואל דותן, אדומים: המפלגה הקומוניסטית בארץ ישראל (כפר סבא: שבנא הסופר, 1991).
↑  "נידון למאסר או לגירוש", הארץ, 16.8.1933, עמ' 4.
↑  מבית המשפט - חיים אלקון נשפט, דבר, 16 באוגוסט 1933
↑  James Stout, The Popular Front and the Barcelona 1936 Popular Olympics, (Singapore: Palgrave Macmillan, 2020)
↑  "זכרו לברכה בני ארץ ישראל, שנפלו במערכה במלחמת הקודש למען חרות האדם על אדמת ספרד", קול העם, 15.7.49, עמ' 5.
חופמי אסיה

| חופמי אסיה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: חופמיים
סוג:: Anarhynchus
מין:: חופמי אסיה
שם מדעי
 Anarhynchus asiaticus ‏פאלאס, 1773

Charadrius asiaticus
חופמי אסיה (שם מדעי: Charadrius asiaticus) היא מין של עוף ים קטן בצבע חום אפור לבן. ניתן לראות את החופמי בדרום ישראל בעיקר בעונת הסתיו במקומות שיש בהן מקורות מים, לרוב מלוחים.
תיאור המין

אורך גופו: 18 - 22 ס"מ, מוטת כנפיו : 55 - 61 ס"מ, ומשקלו: 70 - 100 גרם.
גבו וכיפתו בצבע חום-אפור זיתי, עורפו בהיר יותר. בחורף הבוגר בעל חלקים תחתונים לבנים עם מעט "לכלוך" בצבע הגב בצידי החזה. הצעיר דומה מאוד לבוגר אבל שולי נוצות הגב שלו בהירים וחזהו בולט יותר, גם עורפו מתבלט כבהיר הרבה יותר.
בקיץ לזכר יש חזה בצבע חלודי-עמוק, עם גבול תחתון שחור. הנקבה בעלת צבע חזה חלש הרבה יותר וללא קו גבול, בדומה לעוף הצעיר. הכנפיים שלו בהירות אבל הגב שלו כהה. פס הכנף לבן וקצר והרגליים שלו בולטות עד לקצה הזנב הוא ניזון מחרקים ותולעים.
אזורי מחיה ועונות נדידה

תפוצתו באזור של צמחייה ומתפרסת בין הים הכספי לערבות טורקסטן ועד ימת בלחש שמקורה בדרום מזרח קזחסטן, היא הימה השנייה בגודלה באסיה המרכזית, כמין דוגר קרקע, נראה הגיוני שחופמי אסיה יפתח שיטות שונות להגנה מפני טורפים ושודדי קינים. ניתן לראותו באופן נדיר יותר בסתיו מאשר באביב.
נדידת הסתיו מתחילה כבר בחודש אוגוסט. החופמים נודדים למזרח אפריקה ומרגע שהגיעו ליעד מתחילה תנועה נוספת דרומה, בעקבות "העונה היבשה". בנדידות אלה, שמתבצעות בקבוצות קטנות, החופמים יורדים דרומה עד לארץ הכף - דרום אפריקה. הוא חורף גם בארצות המפרץ הפרסי ובאזור ים סוף. בדרך כלל ניתן למצוא את העוף בעיקר בנחלים או במעיינות לרוב מלוחים עם צמחייה דלילה. בארץ הוא חולף נדיר בעיקר בערבה, באזורים מדבריים וחולף נדיר מאוד בשאר אזורי ארץ ישראל.
פירוש השם

שמו בערבית - קטקאט קזויני - כנראה המילה קזויני היא שיבוש של המילה "כספי" - Caspian plover, שמו באנגלית.
פירוש השם המדעי - Charadrius. המילה הוזכרה בוולגטה (התרגום החשוב ביותר של כתבי הקודש הנוצריים, הביבליה, ללטינית) במשמעות עוף שצבעו צהוב בהיר. חלקו השני של השם - asiaticus, פירושו אסייתי.
הערות שוליים

↑  חופמי אסיה באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2 3 4 5  חופמי אסיה, באתר הצפרות הישראלי
↑  חופמית אסיה, באתר תצפית
1 2  חופמי אסיה, באתר israeli birds stamps
זאב מאור

אין תמונה חופשית
הרב ד"ר מנחם זאב מאור הוא מחנך וכותב תורני ישראלי בתחום ההלכה, האמונה ומחשבת ישראל. מלמד בישיבות "תפארת שרגא" ו"אהל מועד", ב"מכללה ירושלים" בסמינרים של בית יעקב ועוד.
ביוגרפיה

נולד ברמת גן לבן ציון ולאה מאור. בוגר ישיבת נתיב מאיר וישיבת חברון בירושלים. לימד במדרשית נעם בפרדס חנה, בישיבת "יקירי ירושלים" וב"קריית נוער", ושנים רבות במכללה ירושלים, ומתגורר בבית וגן. לצד שיעורים ופסיקה בהלכה, פרסם מספר ספרים ומאמרים בנושא זה, וכן בהלכות שבת. ספריו נמצאים בתפוצה רבה בבתים חרדים, ובספריות תורניות.
לפי משנתו החינוכית, השמחה בחלקו של אדם היא המודד לאמונה, וגם הגורם לחיזוקה; לכן עיקר עבודת הפרט היא להתחזק בשמחה בכל המצבים והזמנים.
מפרסומיו > ספרים וחוברות

המאמין לעומת המשתדל
אור השבת
השתדלויות רוחניות
הציעור ותוצאותיו
כוחה של תפילה
הכעס ותוצאותיו
כוחה של צניעות
מלאכת מחשבת
העצלות ותוצאותיה
אחוה והשפעה
כיצד להנות ולשמוח
ההשגחה
מטרת השבת
האדם נברא להנות ולשמח אחרים
מטרת הייסורים
השתדלות המאמין
דרכה של תורה
בין אדם לאדם
ושמחת בכל הטוב
סקרנות ופיזור הדעת
סובלנות וויתור
CACHER LE MIRACLE
לעודד ולשמח
מפרסומיו > מאמרים

השתדלות האבות ותוצאותיה, מכלול ה', תשנ"ג, עמ' 73–81
התחזקות בכבוד הזולת, שמעתין, גיליון 119, כסלו תשנ"ה, עמ' 121–128 http://www.daat.ac.il/daat/kitveyet/shmaatin/index31.htm
חימום מים בשבת, מכלול ט'. באתר "דעת"
האכלת איסור לקטן – מהדרין (מאסף בענייני כשרות), אד"ב נ"ה
נסיעת יולדת לבית חולים בשבת, מכלול י', עמ' 79–90
כיצד תפילה מבטלת גזרות, מכלול י"ג
זאת אשיב אל ליבי, הוצאת המשפחה, תש"ע
דודי ירד לגנו, חוברת אודה את ה', תשע"ג
הערות שוליים

↑  סגל המרצים מכללה ירושלים
↑  המאמין לעומת המשתדל, ספר זמין באתר hebrewbooks
↑  השתדלויות רוחניות ספר זמין באתר hebrewbooks
↑  הציעור ותוצאותיו ספר זמין באתר hebrewbooks
↑  כוחה של תפילה ספר זמין באתר hebrewbooks
↑  הכעס ותוצאותיו ספר זמין באתר hebrewbooks
↑  כוחה של צניעות ספר זמין באתר hebrewbooks
↑  מלאכת מחשבת ספר זמין באתר hebrewbooks
↑  העצלות ותוצאותיה ספר זמין באתר hebrewbooks
↑  אחוה והשפעה ספר זמין באתר hebrewbooks
↑  כיצד להנות ולשמוח ספר זמין באתר hebrewbooks
↑  ההשגחה ספר זמין באתר hebrewbooks
↑  מטרת השבת ספר זמין באתר hebrewbooks
↑  מטרת הייסורים ספר זמין באתר hebrewbooks
↑  בין אדם לאדם ספר זמין באתר hebrewbooks
↑  ושמחת בכל הטוב ספר זמין באתר hebrewbooks
↑  סקרנות ופיזור הדעת ספר זמין באתר hebrewbooks
↑  לעודד ולשמח מהדורת תשע"ב ספר זמין באתר hebrewbooks.  יצא גם במהדורה מורחבת בתשע"ג.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309232105171  ISNI: 0000 0000 6905 8623  LCCN: nr95013399  SUDOC: 140192107  VIAF: 26952586   WorldCat (עם VIAF): 26952586 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ולטר שטנס

| --- | --- |

 לידה:  12 באפריל 1895 באד וויננברג, פרובינציית וסטפאליה, הקיסרות הגרמנית האימפריה הגרמנית
 פטירה:  19 במאי 1983  (בגיל 88) לודנשייד, נורדריין-וסטפאליה, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מדינה:  גרמניה
 בת זוג:  הילדגרד מרגרט אליזבת בורקנגן (נישאו ב-1930)
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 דרגה:   לויטננט
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
  צלב הברזל דרגה ראשונה  צלב האבירים של מסדר הבית של הוהנצולרן
וַלְטֶר פרנץ מריה שְׁטֶנֶס (בגרמנית: Walter Franz Maria Stennes;‏ 12 באפריל 1895 – 19 במאי 1983) היה המנהיג של ארגון האס אה של המפלגה הנאצית בברלין וסביבתה. באוגוסט 1930 הוביל מרד נגד אדולף היטלר, מנהיג המפלגה, ונגד יוזף גבלס, ראש המפלגה באזור ברלין שמונה על ידי היטלר. המחלוקת התמקדה במדיניותו של היטלר ואופן התייחסותו לאס אה. היטלר דיכא את המרד, אך לאחר מרד שני באפריל 1931, האס אה פוזר ושטנס גורש מהמפלגה.
ראשית חייו

שטנס נולד בשנת 1895 לפריץ שטנס, שופט הוצאה לפועל וקצין בצבא הגרמני, ולאשתו לואיז. הוא התחנך בבית ספר לקדטים, אקדמיה צבאית רשמית, בטירת בנסברג. בשנת 1910 עבר לבית הספר הראשי לקדטים הפרוסי המלכותי בברלין-ליכטנפלדה. בין חבריו לכיתה היו הרמן גרינג וגרהרד רוסבאך.
לאחר ששטנס סיים את לימודיו בקיץ 1913, נכנס לבית הספר לקצינים. באוגוסט 1914, במהלך מלחמת העולם הראשונה, הפך לסגן ברגימנט העילית ה-16 בווסטפאליה בבלגיה. מאוחר יותר, ב-23 באוגוסט, נפצע. בפלנדריה חווה את הפסקת האש של חג המולד, שבה חיילים גרמנים ובריטים בקו החזית חגגו את חג המולד יחד.
הוא עוטר מספר פעמים במהלך המלחמה. במאי 1915 הוענק לו צלב הברזל בדרגה ראשונה, וביוני 1917 זכה לצלב האביר של מסדר בית הוהנצולרן. בשנת 1918 קיבל את עיטור ליפ לציון הישגים במלחמה, את הצלב ההנזה ואת סיכת הפצוע בכסף.
לאחר שעזב את הצבא, כיהן שטנס כקפטן משטרה וכמנהיג פרייקורפס, יחידות פרמיליטריות מתנדבות המורכבות ברובן מחיילים לשעבר.
המפלגה הנאצית

שטנס הצטרף למפלגה הנאצית בשנת 1927. הוא השתלט על הנהגת האס אה בברלין, והחליף את קורט דליגה, ומונה למפקד העליון האזורי של האס אה במזרח גרמניה ב-30 בספטמבר 1927. הוא היה סגן מנהיג האס אה העליון במזרח, אחד משבעה סגנים אזוריים.
המפלגה הנאצית > מרד שטנס

באוגוסט 1930 הוביל שטנס מרד עם חברי האס אה בברלין, והביע את התנגדותו של הארגון למדיניות ולמטרות כפי שהוגדרו על ידי היטלר. האס אה לא היה מרוצה ממדיניותו של היטלר לאחר הפוטש במרתף הבירה, לזכות בשלטון באמצעים שאינם חוקיים. הסערתנים התמרדו על הקצב האיטי הטמון באסטרטגיה פוליטית זו, ורצו מהפכה, אך היטלר התכוון להשתמש בהם רק למטרות ספציפיות לפי הצורך של המפלגה. בנוסף, הסערתנים התלוננו על "בוסיות", פרוטקציוניזם, שכר נמוך ותלות האס אה במפלגה למימון. הם טענו כי אנשי המפלגה חיים ב"פאר" בעוד אנשי האס אה עובדים עד תשישות. בפרט, שטנס ביקר בחריפות את היטלר על כך שהשקיע כל כך הרבה בשיפוץ הבית החום במינכן, שישמש כמשרד המרכזי של המפלגה, בעוד אנשי האס אה מקבלים תשלום נמוך. למרות שהתלונות של האס אה בברלין היו הבולטות ביותר, תחושות דומות החלו להתעורר בקרב אנשי האס אה בכל רחבי גרמניה.
ב-27 באוגוסט איים שטנס על יוזף גבלס, ראש המפלגה בברלין, כי הוא רוצה שלושה מושבים ברייכסטאג, דבר שראש האס אה, פרנץ פון פפר, דחף אליו בישיבה בתחילת אוגוסט. שטנס רצה גם יותר כסף לאס אה ויותר כוח פוליטי בתנועה הלאומנית-סוציאליסטית. היטלר סירב לקחת את התלונות ברצינות ולא פגש את שטנס כשהגיע למינכן להתעמת. פון פפר, לאחר שסורבו דרישותיו למושבים ברייכסטאג, התפטר כמנהיג העליון של האס אה ב-4 באוגוסט והיטלר הבטיח לגבלס שישלח את השטאבשף של האס אה, אוטו וגנר, לתקן את המצב בארגון.
שטנס החליט שנקיטת פעולה נחושה נחוצה כדי לקחת את האיומים שלו ברצינות. בהתאם לכך, האס אה בברלין סירב לספק הגנה לגבלס בנאום ה-Sportpalast שלו ב-30 באוגוסט 1930 ואנשיו ערכו במקום זאת מצעד בויטנברגפלאץ, במחאה נגד גבלס, ביום שאחרי התפטרותו של פון פפר מהאס אה הפכה לרשמית. גבלס פנה לאס אס, שעדיין היה חלק טכני מהאס אה, שסיפק את האבטחה וההגנה הדרושים בפגישה והוטל עליו גם להגן על משרדי ה-Gau בברלין.
לאחר מכן האס אה סער את משרדי ה-Gau בהדמנשטראסה, פצע את אנשי האס אס והרס את המקום. גבלס, המום מהאירוע, הודיע להיטלר, שעזב את פסטיבל וגנר והגיע מיד לברלין, שם אמר לו גבלס שצריך לפתור את הבעיות עם האס אה באופן מיידי כדי למנוע התפשטות אי שביעות הרצון בברלין לאס אה בשאר גרמניה.
היטלר דיבר עם כמה אנשי אס אה ישירות ואז ערך שני פגישות עם שטנס בליל 31 באוגוסט. למחרת, בפגישה של כ-2,000 סערתנים, הכריז היטלר כי יחליף את פון פפר כמנהיג העליון של האס אה, הצהרה שקיבלה בשמחה על ידי אנשי האס אה. היטלר קרא לאמונים אליו אישית ולעקרון הפיהרר, והאנשים שנאספו נשבעו אמונים, כמו כל הסערתנים ברחבי גרמניה וכל הגברים שהצטרפו מאוחר יותר לארגון. לאחר מכן קרא שטנס את ההצהרה של היטלר כי ישולמו שיפורים משמעותיים במצב הכספי של האס אה, והכסף יגיע מתשלומי חברות. לסערתנים תהיה גם ייצוג משפטי חינם אם יעצרו אותם בתפקידם. עם ויתורים אלה, המשבר הסתיים.
המפלגה הנאצית > גירוש

באביב 1931 המשיך שטנס להתלונן על כך שהאס אה בברסלאו לא הצליח להתייצב לבדיקה בפברואר 1931 בגלל מחסור בנעליים. הוא האמין גם שהאסטרטגיה של החוקיות נכשלה, כפי שהוכח בכישלון המפלגה לזכות בבחירות לרייכסטאג ב-1930 ברוב מוחלט. הוא התלונן גם על שובו של ארנסט רהם לנהל את האס אה בגלל ההומוסקסואליות של ראש המטה.
שטנס מרד שוב. האס אה פרץ שוב למשרדי המפלגה בברלין בליל 31 במרץ – 1 באפריל ותפס שליטה על הבניין. בנוסף, האס אה השתלט על משרדי העיתון של גבלס, "Der Angriff". גרסאות פרו-שטנס הופיעו בעיתון ב-1 באפריל וב-2 באפריל.
היטלר הורה לגבלס לנקוט בכל האמצעים הדרושים לדכא את המרד. גבלס וגרינג טיהרו את האס אה בברלין, ושטנס גורש מהמפלגה.
ישנן עדויות לכך ששיטנס אולי קיבל תשלום מהקנצלר הגרמני היינריך ברינינג, במטרה לגרום לסכסוך בתנועה הנאצית.
עזיבת גרמניה

לאחר עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933, עזב שטנס עם אשתו ובתו לגלות. גרינג אמר לו לעזוב את הארץ מייד ולא להתיישב בשווייץ.
שטנס היגר אז לסין והגיע עם אשתו לשאנגחאי ב-19 בנובמבר 1933 על סיפון אוניית הקיטור ראנצ'י. שטנס שימש כיועץ צבאי לצ'יאנג קאי שק, מנהיג המפלגה הלאומנית הסינית, עד 1949. מאמציו היו לארגן מחדש את הצבא וכוחות המשטרה של הלאומנים הסינים על פי מודל הכוחות המזוינים הפרוסים, שהכיר מעבודתו בגרמניה.
חזרה לגרמניה

שטנס שב לגרמניה בשנת 1949. בשנת 1951 היה חבר מוביל במפלגה החברתית הגרמנית הימנית. לאחר מכן פרש לחיים פרטיים. הוא הגיש בקשה להכרה כקורבן טירנייה נאצית, שנדחתה בשנת 1957 על ידי בית המשפט הפדרלי. הוא התגורר בלודנשייד עד מותו בשנת 1983.
שטנס בתרבות

שטנס (בגילומו של האנו קופלר) והמרד שלו משנת 1931 מתוארים בעונה הרביעית של "בבילון ברלין". ב"האיש שחצה את היטלר" שטנס שיחק על ידי רונאן ויברט.
הערות שוליים

↑  Anthony Read, The devil's disciples : Hitler's inner circle, New York : W.W. Norton, 2004, ISBN 978-0-393-04800-1
↑  לב ניב, שירותי המוִדיעין הסובײטײם ופעיֹלותם בבריטניה ובגרמניה 1920 - 1941, המרכז למורשת המודיעין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 118617729  ISNI: 0000 0000 1717 0824  VIAF: 65046986   WorldCat (עם VIAF): 65046986
חנן בן יגדליהו

חנן בן יגדליהו הוא דמות מקראית המוזכרת בתנ"ך פעם אחת בלבד, בספר ירמיה. על פי המתואר במקרא, לבניו של חנן הייתה לשכה בבית המקדש אשר שכנה ליד לשכות השרים, ומעל ללשכת מעשיהו בן שלֻם שומר הסף. הרקע לאזכור המקום בספר הוא שירמיהו מביא אל לשכת בניו של חנן את בני בית רכב, ומבקש מהם לשתות יין.
וָאָבִא אֹתָם בֵּית יְהֹוָה אֶל לִשְׁכַּת בְּנֵי חָנָן בֶּן יִגְדַּלְיָהוּ אִישׁ הָאֱלֹהִים אֲשֶׁר אֵצֶל לִשְׁכַּת הַשָּׂרִים אֲשֶׁר מִמַּעַל לְלִשְׁכַּת מַעֲשֵׂיָהוּ בֶן שַׁלֻּם שֹׁמֵר הַסַּף.
מכינוי של חנן כאיש האלוהים מסבירים הפרשנים המסורתיים שהוא כנראה היה נביא. גם במחקר מקובל לומר שזהו כינוי לנביא.
העדות על מיקומה המדויק של לשכת בניו של חנן משמשת כנקודת מחלוקת עבור חלק מן החוקרים. יחד עם מספר מקומות נוספים במקדש, היא מציינת בדיוק רב ובפירוט את מיקומם של אתרים שונים במקדש. יש בקרב החוקרים רבים שמוצאים בציון המקומות הגאוגרפיים עדות למהימנותם של הכתובים, אחרים רואים בכך סימן של תיחכום ספרותי של מחברי סיפורים בדיוניים.
במדרש ישנה התלבטות האם איש האלוהים הוא חנן עצמו או שמא הכינוי מוסב על אביו, יגדליהו. מסקנת המדרש היא שחנן הוא איש האלוהים ויגדליהו הוא כינוי שזכה לו מפני הגדולה שניתנה לו על ידי האל.
מקור השם

השם חנן שכיח בחומר האפיגרפי בעברית, בפיניקית ובארמית. השם מופיע גם באוסטרקון מאותה תקופה. אולם בכל מקום שהוא בא קיים ספר אם יש לקרוא חָנָן או חָנֻן (בכתבי היתדות כתוב Khanunu). השם חנן נמצא גם בתעודות שבכתבי היתדות מארץ אשור ומניפור. השם הוא קיצורו של שם תאופורי המורכב בשם אלוהות כמו חננאל, חניאל או אלחנן.
הערות שוליים

↑  כך מופיע בתרגום יונתן, רש"י, רד"ק, מצודת דוד ושד"ל.
↑  ראו: שמואל א', ט', י'  כינויו של שמואל  בפי שאול. וכינוי למשה בדברים, ל"ג, א'. וכן אצל יאיר הופמן, מקרא לישראל, ירמיהו כו-נב, עמ' 660
↑  שמחה קוגוט, "איש האלהים" ( דברים לג , א ) ו"מיתת נשיקה": הבסיס הלשוני לתפישה הארוטית של הביטויים בפרשנות המדרשית, שערי לשון - כרך א - לשון המקרא, מסורה ולשון ימי הביניים, מוסד ביאליק, תשס"ח, עמ' 273
↑  רוני גולדשטיין, חיי ירמיהו : גלגולי המסורת על נביא החורבן עד שלהי התקופה המקראית, ירושלים: מוסד ביאליק, 2013, עמ' 236
↑  אבות דרבי נתן נוסחה ב פרק מ"ג.
↑  יוחנן אהרוני, כתובות ערד, ירושלים: מוסד ביאליק, 1986, עמ' 69
↑  אנציקלופדיה מקראית, "חנן", כרך ג', עמ' 217