stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שמואל בן-טובים
פעילות ציבורית

בן-טובים השתתף בהקמת ארגונים חברתיים והתנדבותיים והיה פעיל באחרים. בתקופת לימודיו כיהן כסגן יו"ר הסתדרות הסטודנטים בירושלים וכמבקר כללי של התאחדות הסטודנטים בישראל.
ב-1984 נבחר לחבר הוועד המנהל של מכון היצוא הישראלי, כנציג הבנקים בישראל, תפקיד בו כיהן כ־8 שנים.
ב-1985 נבחר כחבר הוועד והנשיאות של איגוד לשכות המסחר בישראל, תפקיד בו כיהן למעלה מעשור. עמד בראש פורום השיווק של הלשכה ובדצמבר 1994 ייצג אותה במשלחת המסחרית הרשמית הראשונה של ישראל להודו, בראשות שר התעשייה והמסחר מיכה חריש.
ב-1985 היה ממייסדי הפורום הישראלי, ארגון מתנדבים בקידום הקשר עם תפוצות ישראל. בשנים 1986 - 1988 עמד בראש הפרויקט העסקי של הארגון. בשנים 1988 - 1992 כיהן כיו"ר וכנשיא הפורום הישראלי.
בשנת 1986 היה בן-טובים ממייסדי המרכז לפיתוח כלכלי יהודי-ערבי, והיה חבר הנהלתו משך שנים אחדות.
בסוף שנות ה-90 כיהן כיו"ר העמותה הישראלית של קהילת סן-פרנסיסקו, תפקיד שבו קידם תוכניות חברתיות מגוונות ביישובי הגליל העליון, באוכלוסייה הערבית, בקהילה האתיופית, ובקידום פלורליזם יהודי. בתפקיד זה עמד בראש צוות ההקמה של תוכנית "גוונים" לפיתוח פלורליזם יהודי בישראל, שהעמידה מאז מאות בוגרים.
ב-2008 נבחר ליו"ר אגודת הנציגים הכלכליים בלונדון, הישראלי הראשון בתפקיד זה.
ב-2012 נבחר לחבר הוועד המנהל של המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל וליו"ר הוועדה הבינלאומית של המועצה. ב-2017 נבחר ליו"ר ועדת הפיתוח של המועצה.
ב-2013 יזם את הקמת עמותת City TLV לקידום תל אביב כמרכז פיננסי בינלאומי ונבחר לנשיא הראשון של העמותה. החל ב-2017 העמותה מנהלת את קהילת הפינטק הישראליתב-2021 זכתה העמותה במכרז הממשלתי לניהול קהילת החדשנות בפינטק FintechIL, בהשתתפות משרדי הכלכלה והאוצר, רשות החדשנות והרגולטורים הפיננסיים. ביולי 2022 שונה שם העמותה ל"מרכז הפינטק הישראלי".
חבר הבורד המייעץ של "בראשית SpaceIL, עמותה ללא כוונת רווח הפועלת לקידום המדע והחינוך המדעי, שבפברואר 2019 שיגרה את החללית "בראשית" לירח.
ב-2015 נבחר לחבר הנאמנים של המכללה האקדמית צפת, ובאותה שנה השתתף בהקמת המכון הישראלי לערים חכמות. מאז היה חבר בוועד המנהל של המכון, ובאוקטובר 2023 נבחר ליו"ר המכון.
בשנים 2016 עד 2021 כתב באופן סדיר ביקורות על ההפקות של האופרה הישראלית החדשה עבור אתר התרבות הבינלאומי Plays to See.
ב-2018 נבחר ליו"ר הראשון של לשכת המסחר ישראל - מלטה.
חיים אישיים

בן טובים נשוי ליהודית, אדריכלית ומעצבת פנים. אב לשי, רון ושרון.
הערות שוליים

↑  היעד: אמריקה: מדריך לאיש העסקים הישראלי, בעקבות הסכם הסחר עם ארה"ב, באתר סימניה, ‏1986
↑  אילן, בלומקין ובן-טובים נבחרו כדש"מים בדירקטוריון בזק, באתר גלובס, 5 בנובמבר 1997
↑  מרכז וייל, באתר המועצה המקומית כפר שמריהו
↑  מועדון פלוס, באתר המועצה המקומית כפר שמריהו
↑  על מרכז כלנית, באתר המועצה המקומית כפר שמריהו
↑  חגי גלבוע, אורי גורן ומירב שלמה, התוכנית לאיחוד הרשויות המקומיות בשרון תופסת תאוצה, באתר ynet, 20 באפריל 2003
↑  זאב קליין, ‏אושר מינוי שמואל בן-טובים מונה לציר הכלכלי בלונדון, באתר גלובס, 3 ביולי 2005
↑  קהילת החדשנות Finetch.IL, באתר Fintech-Israel
↑  באים לישראל לעשות עסקים, חדשות, 15 באפריל 1986
↑  אריה בנדר, נבחר יושב ראש חדש לפורום הישראלי, מעריב, 2 ביוני 1988
↑  "גוונים", באתר בלוג התחדשות יהודית, ‏9 ביוני 2010
↑  לראשונה ישראלי מונה ליור פורום בינלאומי, באתר News1 מחלקה ראשונה, 16 בדצמבר 2007
↑  הוועד המנהל, באתר המועצה לשימור אתרים
↑  The Fintech Community of Israel
↑  סופי שולמן, הגר רבט ומאיר אורבך, חברות ההייטק הישראליות שפועלות במפרץ נחשפות, באתר כלכליסט, 18 באוגוסט 2020
↑  נחמה אלמוג, הסכם פינטק בין ישראל ואוסטרליה, באתר אנשים ומחשבים, ‏8 בינואר 2020
↑  RICKY BEN-DAVID, Israel’s fintech community readies for ‘dramatic’ changes in banking sector, Times of Israel, ‏5 בספטמבר 2021 (באנגלית)
↑  משרד הכלכלה, קהילות החדשנות
↑  הבורד המייעץ, באתר spaceil.com
↑  Members
↑  Playstosee
↑  Israel-Malta Chamber of Commerce
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007413326505171  VIAF: 91156674989933581343   WorldCat (עם VIAF): 91156674989933581343
שרה סירוטה

| --- | --- |

 לידה:  8 בדצמבר 1936 זאסטוונה, ממלכת רומניה 
 פטירה:  30 באפריל 2008 (בגיל 71) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
שרה סירוֹטָה (8 בדצמבר 1936 – 30 באפריל 2008), הייתה שופטת בית המשפט המחוזי בתל אביב (1984–2006) וסגנית נשיא בית המשפט (2001–2006).
ביוגרפיה

שרה סירוטה נולדה למשפחת וכשטיין בעיירה זסטבנה שבחבל בוקובינה ברומניה. בהיותה בת חמש שרדה מסע רגלי של 400 קילומטר, שנמשך כשישה שבועות, כאשר גורשה משפחתה לאזור העיר ברשט שבאוקראינה. בתקופה בה שהו באוקראינה נהרגו אביה ושני אחיה – מנו ויוסף.
בתום המלחמה, כאשר הייתה בוקובינה תחת כיבוש רוסי, עברה עם אמה ושתי אחיותיה לרומניה, והתחילה ללמוד עברית.
ב-1947 עלתה המשפחה על אניית מעפילים, שמעפיליה גורשו לקפריסין; בשנת 1948 הגיעה לבסוף לארץ ישראל, בתחילה למעברת רעננה, ומאוחר יותר ליפו.
בשנת 1953, בהיותה בת 16, סיימה את לימודיה בגימנסיה תלפיות בתל אביב. למדה משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, שם הכירה את בעלה צבי סירוטה.
לאחר קבלת התואר בשנת 1958 החלה בהתמחות בפרקליטות מחוז תל אביב ובמשרד עורך הדין יעקב הגלר. בשנת 1961 קיבלה רישיון לעריכת דין.
בשנים 1961–1984 עבדה בפרקליטות מחוז תל אביב ומחוז המרכז. בשנת 1975 מונתה לפרקליטת מחוז המרכז ובין השאר הייתה התובעת במשפטו של שמואל רכטמן. במקביל לפעילותה כפרקליטת המחוז הייתה נציגת שר המשפטים בוועדה המחוזית לתכנון ובנייה, חברת מועצת לשכת עורכי הדין בישראל והוועד המרכזי של הלשכה וכן יו"ר ועדת התמחות של הלשכה. מונתה לעמוד בראש ועדת איתן-סירוטה בנושא אלימות המשטרה. בשנת 1984 התמנתה לכהונת שופטת בבית המשפט המחוזי בתל אביב ובינואר 2001 מונתה לכהונת סגנית נשיא של בית המשפט המחוזי בתל אביב, תפקיד אותו מילאה עד צאתה לגמלאות באפריל 2006. בשנת 2003 קיבלה נזיפה מנשיא בית המשפט העליון אהרן ברק, לאחר שהגיבה לביקורתו של אליקים רובינשטיין על התקשורת, באמרתו של הארי טרומן: "מי שסובל מחום שלא ייכנס למטבח".
ב-30 באפריל 2008 נפטרה ונקברה בבית העלמין בחולון. הותירה אחריה בעל ושלושה ילדים.
פעילות משפטית

בין המשפטים המפורסמים בהם שימשה כתובעת היו משפטו של שר הדתות אהרן אבוחצירא, משפטו של ראש עיריית רחובות שמואל רכטמן וכן משפטו של צבי גור, שחטף ורצח את הילד אורון ירדן. בהיותה שופטת עמדה בראש הרכב השופטים שדן את מנהיג התנזים מרואן ברגותי לחמישה מאסרי עולם מצטברים ועוד 40 שנות מאסר, בגין אחריותו לביצוע סדרה של פיגועי טרור בישראל. כמו כן עמדה בראש הרכב השופטים במשפטו של תא"ל (מיל') יצחק יעקב, שזיכו אותו מאשמות ניסיון הפגיעה המכוון בביטחון ישראל, והרשיעו אותו במסירת ידיעה סודית ללא סמכות, עליה גזרו עליו שנתיים מאסר על תנאי.
כשופטת עסקה סירוטה בעיקר במשפט פלילי ונחשבה לאימת העבריינים ועורכי הדין. אולם סירוטה הקפידה להגן על זכויות נאשם בלתי מיוצג, כנדרש בחוק. לא תמיד הייתה סירוטה מחמירה בדין והיא אף זיכתה מחמת הספק נאשמים שהורשעו על ידי עמיתיה להרכב ועל ידי שופטי בית המשפט העליון.
לאחר פרישתה מתפקידה כשופטת סייעה לחיים רמון כיועצת לאחר שטענה שנעשה לו עוול.
הערות שוליים

↑  ח"כ רכטמן הורשע בקבלת שוחד כראש עיריית רחובות, דבר, 3 בינואר 1979
↑  מזוז ורובינשטיין, שתי הופעות בפורום למשפט במכללת נתניה ודעה אחת על התקשורת, 16 בנובמבר 2009, אתר המכללה האקדמית נתניה
↑  איה אורנשטיין, ההורים הביטו בעיני רוצח בנם והוא לא התחרט, מעריב, 22 בדצמבר 1985
↑  נועם שרביט, ‏נפטרה שרה סירוטה, השופטת המחוזית לשעבר, שנחשבה לאימת העבריינים, באתר גלובס, 30 באפריל 2008
↑  ע"פ 5889/01 אלי נחום נ' מדינת ישראל, סעיף 10
↑  ראו ע"פ 3176/03 סאבר ווחידי נ' מדינת ישראל ודנ"פ 7389/02 מקדאד מקדאד נ' מדינת ישראל
↑  ענת רואה ומארק שון, עו"ד הלנה ביילין": "לא מצליחים לסיים כאן קדנציה", באתר כלכליסט, 4 באוגוסט 2008
שלבקת חוגרת

| --- | --- |

פצעי שלבקת חוגרת על הצוואר והכתף
 תחום:  מחלות זיהומיות 
 מיקום אנטומי:  מערכת העצבים 
 גורם:  Human herpesvirus 3 
 תסמינים:  chronic neuropathic pain, צמרמורת, שלפוחית, כאב ראש, postherpetic neuralgia, חום, נמלול 
 טיפול:  famciclovir  אציקלוביר  גאבאפנטין  valacyclovir  קפסאיצין  פרגאבאלין 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  1132465 
 DiseasesDB:  29119
 MeSH:  D006562
 MedlinePlus:  000858
 סיווגים
 ICD-10:  B02
 ICD-11:  1E91 
 
שַׁלְבֶּקֶת חוגרת (נקראת גם הרפס זוסטר – Herpes Zoster;‏ באנגלית נקראת Shingles) נגרמת על ידי הנגיף Varicella Zoster Virus – VZV, השייך למשפחת נגיפי ההרפס ונקרא גם וירוס-הרפס-אנושי-3 (HHV3). הנגיף גורם לשתי מחלות מוכרות. חשיפה ראשונה לווירוס הווריצלה-זוסטר גורמת למחלת האבעבועות רוח, בדרך כלל בילדות. לאחר המחלה, הנגיף לא עוזב את הגוף, אלא נשאר רדום בגנגליונים של תאי העצב התחושתיים (סנסורים) בגוף לאורך חוט השדרה. כאשר הווירוס מתפרץ בגוף בשנית (פעולה המכונה שפעול או reactivation), נגרמת מחלת השלבקת החוגרת.
הנגיף VZV הוא פתוגן מדבק ושכיח מאוד. נתונים מארצות הברית מראים כי 98% מהאוכלוסייה נחשפו לווירוס בעבר או חלו בילדות באבעבועות רוח. הנגיף יכול להתפרץ אצל כל מי שנחשף אליו בעבר. כ-30% מהאוכלוסייה תפתח שלבקת חוגרת במהלך החיים. הסיכון לחלות עולה משמעותית החל מגיל 50. כ־20% מחולי השלבקת החוגרת הם מעל גיל 80. קיים סיכון מוגבר להופעת שלבקת חוגרת גם בחולים מדוכאי חיסון (עם ממאירויות, בעיקר המטולוגיות, מושתלי מח עצם, חולי HIV, מחלות אוטואימוניות ועוד).
לא ידועות כל הסיבות להתפרצות נגיף ה-Varicella Zoster, אך ידוע כי היחלשות מערכת החיסון (ירידה בתנגודת החיסונית של הגוף) מהווה גורם. היחלשות כמו זו מתרחשת באופן טבעי עם העלייה בגיל אך גם בעקבות עקה סביבתית, טיפולים כימותרפיים, טיפולי מניעת דחיית שתל, מדכאי חיסון דוגמת נוגדי דלקת סטרואידים ואחרים, תרופות כמו ויקטרליס (נגד דלקת כבד נגיפית HCV) וייתכן שגם בעקבות טיפול בסטטינים ולאחר חיסון לווירוסים אחרים כמו שפעת וקורונה. עלולות להיות מספר התפרצויות של המחלה אצל אותו חולה, אך לא ניתן לצפות אצל מי יתפרץ הווירוס או כמה פעמים יתפרץ.
תסמיני המחלה

תסמינים מקדימים, המבשרים על שלבקת חוגרת, כוללים גרד, הפרעת תחושה וכאב הממוקמים לפי האזורים בעור שמעוצבבים על ידי העצבים השדרתיים הנגועים (אזורים אלו נקראים דרמטומים). כאב זה עשוי להקדים את התלקחות הפריחה במספר ימים ועלול להיחשב בטעות (אנ') לאוטם שריר הלב, עווית דרכי מרה או כליות, דלקת קרום הריאה, כאב שיניים, גלאוקומה, כיב תריסריון, או דלקת התוספתן. טעות כזו עלולה להוביל לאבחון שגוי ולטיפול שגוי. בהמשך מופיעה פריחה שלפוחיתית וכואבת בעור. במקרים נדירים, הכאב העצבי איננו מלווה בהמשך בפריחה בעור, מצב המכונה זוסטר סינה הרפטה (zoster sine herpete).
הפריחה או המחלה עלולה להופיע בראש, בפנים, בחזה, בגב, בבטן, בזרועות וברגלים, לפי מיקום העצבים הנגועים. התפרחת השלפוחיתית נעלמת תוך 3–4 שבועות, ויכולות להישאר צלקות קטנות בהירות או כהות, במקום השלפוחיות. אצל רוב האנשים הכאב יחלוף עם היעלמות השלפוחיות.
בחלק מהחולים ייוותר כאב לאורך זמן רב, במשך שבועות עד שנים. שכיחות תופעה זו עולה עם הגיל. כאב זה נקרא נוירלגיה פוסט-הרפטית (Postherpetic neuralgia), זהו הסיבוך העיקרי של המחלה. הכאב הוא ייחודי, בעל אופי של שרפה. הכאב מופיע בהתקפים קצרים או ממושכים, ולעיתים הוא קבוע. לרוב תחול החמרה בעוצמת הכאב בתגובה לכל גירוי שהוא באזור, כדוגמת נגיעה באזור על ידי בגד או מים – תסמין המכונה אלודניה. לעיתים ייתכן חוסר תחושה למגע, למרות הכאב (כלומר, נגיעה באצבע תגרום להגברת הכאב אך החולה לא יחוש באצבע הנוגעת). הנוירלגיה הפוסט-הרפטית פוגעת באיכות החיים של הלוקים בה, לעיתים בצורה קשה.
תסמיני המחלה > סיבוכים נוספים של המחלה

זיהום משני של חיידקים בשלפוחיות מחייב טיפול אנטיביוטי מקומי או כללי. התקפי כאב מתמשכים עלולים לגרום לתסמיני דיכאון וחרדה המחייבים, לעיתים, טיפול פסיכיאטרי. התפתחות השלבקת החוגרת באזור הפנים עלולה לפגוע לעיתים בעין או באוזן של החולה.
חיסון > חיסון זוסטאווקס (Zostavax)

זוסטאווקס הוא חיסון נגד הווירוס הגורם לוריצלה-זוסטר, המכיל זן חי מוחלש (Oka/Merck Strain) ונרשם גם כ‌זוסטבקס או זוסטווקס. זהו אותו זן נגיף חי מוחלש שניתן בחיסון לאבעבועות רוח, אך עם פעילות חזקה פי 14. חיסון זוסטאווקס מיועד לבני 50 שנים ומעלה וניתן במנה אחת בלבד, של 0.65 מ"ל, בהזרקה תת-עורית לזרוע, באזור שריר הדלתא. התרכיב אינו מכיל חומר משמר. חיסון זה פותח על ידי חברת מרק ואושר לשימוש על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי (ה-FDA) בארצות הברית ב-2006. היעילות הקלינית של החיסון מפני שלבקת חוגרת נבדקה לאורך כ-3 שנים, בהן נמצאה הפחתה של שכיחות שלבקת-חוגרת מ-4% ל-2%. שיעור אירועי הבריאות הלא רצויים אחרי החיסון (בעיקר באזור ההזרקה) נמצא מוגבר, עם עליה מוחלטת של 23-28% בהשוואה לזריקת פלסבו.
ב-2014 שווק החיסון בישראל באמצעות מסע פרסום שזכה לביקורת בקרב חלק מרופאי המשפחה, והעלה שאלות לגבי גבולות הפרסום של תרופות וחיסונים. בשנת 2016 הוכנס החיסון לסל התרופות למבוגרים מעל גיל 50, להוציא את אלה הסובלים ממחלות במערכת החיסונית. החיסון אינו מיועד למניעה של זיהום ראשוני בנגיף הווריצלה (אבעבועות רוח) ולא לטיפול בהרפס זוסטר או בכאב פוסט הרפטי PHN‏ (Post Herpetic Neuralgia). כמו בכל תכשיר חי מוחלש, אין לחסן נשים בהיריון ומטופלים עם כשל חיסוני (Immunosupression). זאת כיוון שהזן החי-מוחלש עשוי לגרום למחלה מפושטת במטופל הסובל מכשל או חסר חיסוני (ראשוני או נרכש, לוקמיה, לימפומה או ממאירויות אחרות הקשורות במח עצם או במערכת הלימפה, AIDS, או המקבל טיפול הגורם לדיכוי מערכת החיסון). גם רגישות יתר לג'לטין, לניאומיצין או לכל מרכיב אחר הכלול בתרכיב, מהווה התוויית-נגד למתן החיסון וכן מחלה חדה: יש להימנע מלחסן אדם עם מחלה חריפה, כדוגמת חום או שחפת פעילה שאינה מטופלת. .
למי מומלץ לתת את החיסון?
משרד הבריאות, ACIP (CDC), NACI וארגוני בריאות נוספים ממליצים לחסן באופן שגרתי את אוכלוסיית בני 60 ומעלה ללא התוויות נגד. החיסון ניתן גם לאנשים שחלו בשלבקת חוגרת בעבר, כדי למנוע התפרצויות חוזרות של המחלה. לחולים מעל גיל 60 הצפויים להיכנס למצב של דיכוי חיסוני (לדוגמה, לפני התחלת טיפולים כימותרפיים) יש לתת מנה של החיסון בהקדם האפשרי, לפחות 14–30 ימים לפני התחלת הטיפול המדכא חיסון. בחולים הנוטלים טיפול ב-Acyclovir, Famciclovir, Valacyclovir יש להפסיק את הטיפול לפחות 24 שעות לפני מתן החיסון ולחדשו שבועיים אחרי שניתן, זאת משום שתרופות אלו מפריעות לשכפול הנגיף הנמצא בחיסון ובכך מפחיתות את יעילות החיסון.
תופעות לוואי צפויות לאחר מתן התרכיב
תופעות הלוואי השכיחות ביותר הן: כאב ראש, תגובות מקומיות באזור ההזרקה (אודם, כאב, נפיחות, גרד, חום מקומי, המטומה), כאבים בגפה. על פי מידע בתר-שיווקי: בחילות, פריחה, כאבי פרקים, כאבי שרירים וחום.
חיסון > חיסון שינגריקס (Shingrix)

בשנת 2017 אושר בארצות הברית ובקנדה חיסון חדש נגד שלבקת חוגרת בשם Shingrix (שינגריקס; לעיתים נקרא בעברית "שינגריץ"). זהו חיסון המשווק על ידי חברת GSK, המבוסס על שילוב חלבון רקומביננטי (חלקי) ואדג'ובנט, אשר ניתן בשתי מנות, ונחשב יעיל יותר מהישן. בניסויים קליניים של החיסון, נמצא כי הוא מפחית את שכיחות השלבקת-החוגרת לאורך כ-3 שנים מכ-3.2% לכ-0.25%. שיעור אירועי הבריאות הלא רצויים הסיסטמיים לאחר החיסון (לא כולל אזור ההזרקה) נמצא מוגבר: כ-60% לעומת 27% בהשוואה לזריקת פלסבו. המרכז לבקרת מחלות ומניעתן (CDC) בארצות הברית המליץ על מתן החיסון החדש במקום הישן. בנוסף הומלץ גם למי שכבר חוסן בחיסון הישן לקבל את החיסון החדש, והומלץ גם שאנשים שכבר חלו בשלבקת חוגרת יקבלו את החיסון. בהמשך החיסון אושר גם באיחוד האירופי, ביפן ובאוסטרליה. בישראל, שימש שינגריקס תחילה רק כתרכיב חלופי, אך ביולי 2023 נכנס לסל התרופות. זאת, למרות העדר מחקרים שהישוו בין החיסונים ישירות "ראש בראש".
חיסון > חיסון שינגריקס (Shingrix) > תופעות לוואי צפויות לאחר מתן התרכיב

תופעות הלוואי השכיחות מאוד של שינגריקס כוללות כאב ראש, תלונות על הקיבה והעיכול, כאב שרירים, כאב, אדמומיות ונפיחות באזור ההזרקה, עייפות, צמרמורות ועליית חום.
טיפול

בשלב החריף של המחלה
תרופות אנטיווירליות – תרופות אלו מקצרות את משך המחלה החריפה (האקוטית), מחקרים הראו כי טיפולים אלו מפחיתים את משך הכאב ומקצרים את משך המחלה האקוטית. כמו כן הם מפחיתים את מספר מקרי הארעות PHN אך יעילותם בכך מוגבלת. יש להתחיל בטיפול בתרופות אלו כמה שיותר קרוב לתחילת המחלה.
שילוב תרופתי – במחקרים נמצא כי הוספת טיפול בסטרואידים למשך שלושה שבועות הפחיתה כאב חד וזירזה ריפוי נגעים. הטיפול המשולב עם סטרואידים לא הפחית את כמות המקרים שסבלו מ-PHN.
משככי כאבים
הטיפול בכאב מבוסס על תרופות לכאב עצבי הכוללות נוגדי דיכאון ופרכוס, אופיואידים, חוסמי קולטני גלוטמאט NMDA receptor antagonists, ומדבקות לידוקאין וקפסאיצין (המדבקות אינן משווקות עדיין בישראל). עם זאת, מספר מטא-אנליזות שפורסמו בשנים האחרונות מראות כי הפחתת כאב בשיעור 50% מושגת באמצעות תרופות אלה אצל פחות ממחצית מהחולים.
כמו כן, טיפול אפקטיבי בכאב מושג על ידי נטילת התרופה פרגאבאלין (הידועה בשמה הנפוץ "ליריקה"), המשמשת לטיפול בכאבים נוירופאתיים ממקור פריפרי ומרכזי.
ישנן גם טכניקות פולשניות לשיכוך כאב כגון זריקות אפידורל של חומרי הרדמה מקומיים וסטרואידים. חסימות עצב, טיפול בגלי רדיו וגירוי חשמלי של חוט השדרה. טיפולים אלו מתבצעים במרפאות כאב, לעיתים בהצלחה, אולם עדיין אינם מבוססי עובדות.
טיפול תומך
חלק חשוב בטיפול בשלבקת חוגרת הוא הסבר הניתן על ידי הרופא לגבי תופעות המחלה והטיפול בהן, וכולל הנחיות לטיפול בפריחה השלפוחיתית. חשוב לשמור על הנגעים נקיים ויבשים על מנת למנוע זיהום בקטריאלי שלהם. כמו כן, יש להימנע משימוש בתכשירי אנטיביוטיקה מקומיים או בחבישה מקומית נצמדת או הכוללת דבקים שעלולה לגרום לגירוי האזור ולהאטה בהחלמת הנגעים. ניתן להניח קומפרסים קרים סטריליים על מנת לסייע בהרגעת האזור.
רפואה משלימה
ברפואה הסינית המסורתית קיימים טיפולים עבור שלבקת חוגרת. הטיפולים הללו ניתנים באמצעים של דיקור, צמחי מרפא, מוקסה, ולעיתים גם תוך שימוש בכוסות רוח. צמחי המרפא אפשר שיילקחו פנימית, או ייושמו בשימוש חיצוני כמשחות. הטיפולים הללו ניתנים בשלב האקוטי של המחלה, וגם במצבים של קשיים כרוניים שצצו בעקבותיה. ניתן לקבל הטיפולים הללו במקביל לשימוש בתרופות מן הרפואה המערבית. מחקרים הראו כי טיפולים מסוג זה יעילים לטיפול במחלה.
ביאורים

↑  החישוב על פי נתוני יחס ההיארעות והבדל ההיארעות המוחלט שבמאמר
שחיטה (הלכה)

| --- | --- |

שחיטה כשרה בציור מהמאה ה-15
 מקרא:  דברים, י"ב, כ"א
 משנה:  מסכת חולין, פרק א' ו-פרק ב'
 תלמוד בבלי:  מסכת חולין, פרק א' ו-פרק ב'
 משנה תורה:  ספר קדושה, הלכות שחיטה, פרק א' עד פרק ה'
 שולחן ערוך:  יורה דעה, סימנים א'-כ"ז
 ספרי מניין המצוות:  ספר המצוות, עשה קמ"ו ספר החינוך, מצווה תנ"א
שחיטה בהלכה היא מצווה להכשיר בהמה, חיה או עוף טהורים לפני אכילתה באמצעות שיטת המתה מוגדרת. בעל חיים שלא נשחט כהלכה, נחשב לנבלה ואינו כשר לאכילה או לקורבן. יוצאים מכלל זה הם דגים וחגבים כשרים המותרים באכילה בכל סוג של המתה.
השחיטה מבוצעת על ידי חיתוך עמוק ומהיר של החלקים הרכים בצווארו של בעל החיים, בסכין חדה וחלקה מפגימות, תוך הקפדה על כמה כללים, בהם אופן החיתוך, טיב הסכין, חיתוך קנה הנשימה, העורקים והוושט (משתנה מבהמה לעוף), ומיקום החיתוך בצוואר.
מקובל לבצע את השחיטה כאשר הבהמה בהכרה מלאה ובהתאם לדרישת רוב פוסקי ההלכה, האוסרים הימום של הבהמה לפני השחיטה. ישנן מדינות האוסרות שחיטה ללא הימום מוקדם.
חיתוך עמוק של הצוואר גורם למותו של בעל החיים מאבדן דם, זמן המוות משתנה בין בעלי החיים, והוא נע בבהמה בין 30–120 שניות. קיים ויכוח לגבי מידת הסבל של החיות בין השחיטה לבין המוות. יש הטוענים שבשחיטה כשרה הבהמה אינה סובלת כלל משום שתפקודי המוח לאחר השחיטה אינם חזקים כדי לייצר תחושת כאב.
מקור המצווה

מקור מצוות השחיטה הוא בפסוק :”וזבחת מבקרך ומצאנך אשר נתן ה' לך כאשר צוויתיך, ואכלת בשעריך” (דברים, י"ב, כ"א). כשרותו של בשר בהמה, חיה או עוף מותנית בין היתר בשחיטה כהלכתה – יש לוודא שבעל החיים נשחט ונבדק כהלכה מטרפות על ידי שוחט ובודק.
מקור המצווה > הלכות השחיטה

בגמרא נזכרים חמישה דברים הפוסלים בשחיטה. חמש הלכות אלו אינן כתובות בתורה ומקורן בתורה שבעל פה.
שהייה - הפסקת פעולת השחיטה למשך זמן מסוים פוסלת את השחיטה.
דרסה - לחיצת הסכין אל הצוואר, תוך הפעלת כוח, ולא חיתוך באמצעות הולכת והבאת הסכין, קדימה ואחורה.
חלדה - החדרת הסכין מצדי הצוואר בין הקנה והוושט וחיתוכם כלפי חוץ, או הסתרת הסכין על ידי עצם כלשהו (מטלית) במהלך השחיטה. השם חלדה מרמז על החולדה שנמצאת במקומות נסתרים.
הגרמה - שחיטה מעל או מתחת למקום השחיטה בקנה או בוושט, פסולה.
עיקור - עקירת הקנה והוושט ממקום חיבורם בלסת או קריעתם במקום חיתוכם פוסלת את השחיטה. סכין פגומה גורמת לקריעת ה"סימנים" ולכן שחיטה בסכין פגומה, פוסלת את השחיטה.
סכין השחיטה

סכין השחיטה, הנקראת חלף, חייבת להיות חלקה מכל פגימה שהיא כדי למנוע עיקור. לסכין השחיטה אין חזקה הלכתית אם הוא תקין או פגום, ועל כן יש לבדוק אותו לפני מעשה. אף על פי שבבדיקה הראשונה יצא הסכין מחזקת איסור, צריך בדיקה שנייה לכתחילה אחר השחיטה, שמא נפגם הסכין בעור הצוואר.
השוחט משחיז ומחליק את הסכין באמצעות סדרת אבנים בדרגות חספוס שונות עד לקבלת סכין כשרה לשחיטה. לפני השחיטה בודק השוחט את הסכין היטב, במתינות ובריכוז רב, באמצעות העברת ציפורן האצבע על להב הסכין, הלוך וחזור על כל אחד משלשת צידי הלהב, ובסך הכל שש בדיקות. ולאחר בדיקת הסכין על ידי הציפורן, יש מחמירים לבדוק את הסכין על העור בזהירות. יש נוהגים לבדוק את הסכין על האצבע, ויש נוהגים לבדוק את הסכין על כף היד בחלק שקרוב לאגודל. "אמר רב פפא: צריכא בדיקת אבישרא ואטופרא ואתלתא רוחתא (תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף י"ז, עמוד ב'). אבישרא זה הבשר (העור), ואטופרא זה טפרים (ציפורניים). מכאן אנחנו לומדים שצריך לעשות בדיקה לסכין על הציפורניים ועל הבשר. לאחר השחיטה בודק השוחט שוב את הסכין, ואם נמצאה בה פגימה, השחיטה פסולה.
ברכת השחיטה

לפני פעולת השחיטה השוחט מברך: ”בָּרוּךְ אַתָּה ה' אֱלֹהֵינוּ מֶלֶךְ הָעוֹלָם אֲשֶׁר קִדְּשָׁנוּ בְּמִצְוֹתָיו וְצִוָּנוּ עַל הַשְּחִיטָה”.
מן המובחר, שבפעולת השחיטה ייחתכו גם הקנה וגם הוושט של הנשחט, אך השחיטה כשרה אם נחתך רובו של אחד מהם בעוף, והרוב של שניהם (דהיינו רוב מכל אחד משני הסימנים) בבהמה ובחיה. הקנה והוושט מכונים בהלכה "סימנים". לאחר השחיטה על השוחט לבדוק אם הקנה והוושט נחתכו כשיעור הנדרש, פעולה זו נקראת "בדיקת סימנים".
בדיקות לאחר השחיטה

לאחר השחיטה, יש לבדוק שבעל החיים אינו טרפה. רוב הבהמות והעופות אינן טרפות, ואין צורך לבדוק את 18 סוגי הטרפות המצויות בבהמה, אפילו לכתחילה. אם נמצא יסוד סביר לפגם (ריעותא), יש לבדוק את האיבר הספציפי. החריג לכלל זה הוא הריאות של הבהמה (חוץ מגדי ותיש, וראו בהמשך); מנהג כל ישראל לבדוק המצאות סירכות בריאה, משום שהן שכיחות.
בדיקות לאחר השחיטה > בדיקת הריאות

הסירכא היא גידול שפיר בדופן החיצונית של הריאה, המעיד על נקב בריאה.
בריאה יש שתי בדיקות:
בדיקת פנים: במהלכה הבודק תוחב את ידו לבטן הבהמה ומרגיש באמצעות מישוש ביד אם יש בה סירכות.
בדיקת חוץ: במהלכה מוציא הבודק את הריאה אחרי הבדיקה הפנימית, כדי לבדוק לפי מראה עיניים ובמידת הצורך אף לנפח את הריאה, לבדוק אם אין בה נקב.
"סירכות" אפשריות בריאה:
לעיתים קרובות, אף על פי שאין נקב גלוי בריאות, ישנה הצטברות ריר או גוש רקמה על גבי הריאות, והוא נקרא "סירכא". נגזרת של המילה "שרוך נעל".
החשש בסירכא כזו, לפי דעת רש"י, משום שהיא עשויה להסתיר נקב ברקמת הריאה עצמה, ולפי דעת בעלי התוספות, משום שהסירכא עשויה להיפרד מהרקמה ולגרום לנקב. התלמוד הבבלי והשולחן ערוך מבארים סוגים שונים של סירכות, לפי מיקומן בריאות ולפי הידבקותן לאיברים אחרים הסמוכים לריאות. קיימת מחלוקת בין הפוסקים האם מותר למשמש ולמעך את הסירכא, ואם התנתקה הרי מתברר שלא הייתה סירכא של ממש אלא ריר בעלמא, או שמא אסור למעך אלא יש להסיר את הסירכא ולבדוק. שיטת הבית יוסף להחמיר ("וכל הנוהג כן כאילו מאכיל טריפות לישראל"), בעוד הרמ"א מביא את מנהג האשכנזים להקל, אך הוסיף ואמר שצריך להקפיד מאוד לעשות את המשמוש כראוי ולא בחוזק רב.
עופות - אין צורך לבדוק כלל, אם כי בעקבות פיתוח זני עופות כבדים למאכל וכן בעקבות התפשטות נגיף הראו (Reovirus), הפכו מקרי קריעת הגידים ברגל העוף לשכיחים, ועל כן המחמירים בודקים את צומת הגידים ברגל העוף. יש גופי כשרות שבודקים זאת בהסתכלות חיצונית, ויש הבודקים על ידי חיתוך העור והנעה ידנית של צומת הגידים.
גדיים ותיישים - בהם כמעט ולא מצויות סירכות בריאות, ולפי כמה דעות אין צורך לבדוק עבור סירכות.
בדיקות לאחר השחיטה > בדיקת הכרס

בשנים האחרונות התברר שבמדינות דרום אמריקה בפרט, וגם במקומות אחרים נוהגים הבוקרים במקרים מסוימים של התנפחות כרס הבהמה, לדקור את הכרס (על ידי הכנסת סכין או פגיון ליד הצלע ה-13 של הבהמה) כדי להוציא ממנו אוויר, לפי רוב הפוסקים דבר זה מטריף את הבהמה, לכן יש צורך בבדיקת הכרס של כל בהמה ובהמה לשלל דבר זה, מאחר שישנה סבירות גבוהה שהבהמה נדקרה.
בדיון שנערך ברבנות הראשית לישראל בשנת 2008 ניתנה הוראה ל'בודקי פנים' לעקוב אחרי טרפה זו, בהמשך, בשנת (2013) ניתנה הוראה מחייבת להעמיד משגיח מומחה הממונה על בדיקה זו, בכל השחיטות בדרום אמריקה. בבד"צים שונים יש שני משגיחים בודקי כרס, אחד מצידו החיצוני, והאחר, לאחר שטיפת הכרס, בודק גם מצידו הפנימי.
בשר חלק (גלאט)

לכל השיטות לאחר הבדיקות, אם מסתבר שלא היה נקב מתחת לסרכא, הרי שהבשר כשר. עם זאת היות שלעיתים התעוררו שאלות, והיה צורך בבדיקת הריאות, ההחלטה על כשרות הבשר לא התקבלה באופן "חלק" [ביידיש - גלאט] ולכן לא יוגדר הבשר כגלאט. בשר גלאט הוא רק כזה שבעת השחיטה לא נמצאו סירכות בריאה, ולא התעוררה על כשרותו כל שאלה.
אנשים הרוצים להדר בכשרות קונים בשר גלאט. רוב מערכות הכשרות מספקות לצד בשר כשר, גם בשר בכשרות מהודרת - "גלאט". ישנם גם בד"צים פרטיים המספקים רק בשר "גלאט". תגית "חלק-בית יוסף" מצביעה על כך שהריאה נבדקה על פי חומרות הבית יוסף. (שגם קרומים ממחצית האונה ופנימה, וכן רירים סתם, הם בגדר סירכות).
בשר חלק (גלאט) > שימושים נוספים במונח גלאט

כיום אנשים רבים משתמשים בהשאלה במונח גלאט, לתאר מוצר המיוצר בכשרות תוך הקפדה גבוהה במיוחד (כשר למהדרין), ועל כן ניתן לראות תגיות גלאט גם על עופות, שלא שייכות בהם סירכות. בעופות אלו בוודאי נבדק צומת הגידין, ועל כן הם כשרים למהדרין, אך לא שייך להגדירם "חלק". כמו כן ישנם שלטי גלאט מעל מסעדות חלביות שכשרותן מהודרת, אך אין בהן בשר כלל, וכן גידולי ירק ללא חרקים הנושאים את השם גלאט.
גם מוצרים שאינם קשורים למזון כלל, זוכים לשם גלאט כגון: ספקי אינטרנט גלאט, אתרי קניות ולוחות דרושים - גלאט. המונח גלאט הפך לנחלת הכלל, כך שניסיון לרשום אותו כסימן מסחרי נכשל, והרשם הסכים לרושמו כ"סימן מתאר" בלבד.
מצוות כיסוי הדם

לאחר שחיטת חיה או עוף (אך לא לאחר שחיטת בהמה) ישנה מצווה על השוחט לכסות את דם השחיטה בחול, כמפורש בספר ויקרא פרק י"ז, פסוקים יג-יד:
ואיש איש מבני ישראל ומן הגר הגר בתוכם אשר יצוד ציד חיה או עוף אשר יאכל ושפך את דמו וכיסהו בעפר. כי נפש כל בשר נפשו בדמו הוא ואומר לבני ישראל דם כל בשר לא תאכלו ...
חובת כיסוי הדם חלה רק על דם השחיטה של עופות וחיות, בעוד שדם שחיטת בהמות אינו מחייב כיסוי.
כיום במשחטות, דם העופות זורם לתוך כלי גדול ומניחים בתחתיתו עפר או נסורת כדי שהדם יזרום עליו, ובדרך כלל לאחר סיום משמרת שחיטה מכסים השוחטים את הדם שבכלי.