stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויליאם פאקנהאם

| --- | --- |

 לידה:  10 ביולי 1861 הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  28 ביולי 1933 (בגיל 72) סן סבסטיאן, הרפובליקה הספרדית השנייה ספרד (1931) 
 מדינה:  אירלנד 
 השכלה:  Stubbington House School 
 השתייכות:  הצי המלכותי הצי המלכותי הבריטי
 תקופת הפעילות:  1874–1926 (כ־52 שנים)
 דרגה:   אדמירל
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה קרב יוטלנד
 עיטורים
 אביר מפקד במסדר האמבט  אביר מפקד במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש  אביר מפקד  במסדר הוויקטוריאני המלכותי  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 2 
 
אדמירל סר ויליאם כריסטופר פאקנהאם (באנגלית: Sir William Christopher Pakenham; ‏10 ביולי 1861 – 28 ביולי 1933) היה קצין בכיר בצי המלכותי. הוא שירת כמשקיף בריטי בצי הקיסרי היפני במהלך מלחמת רוסיה–יפן; במהלך מלחמת העולם הראשונה פיקד על שייטת סיירות המערכה השנייה בקרב יוטלנד, ומדצמבר 1916 היה המפקד העליון של צי סיירות המערכה.
הערות שוליים

↑  First World War.com Pakenham biography
↑  thepeerage.com Admiral Sir William Christopher Pakenham
1 2 3 4 5 6 7 8  Dodd, Chapt. X. (Part 1)
1 2  Kowner,  Historical Dictionary of the Russo-Japanese War, p. 280-281.
↑  Jukes, Geoffrey The Russo-Japanese War 1904–1905, London: Osprey, 2002 page 91.
1 2  Stevens, David (2001). "World War I".  In Stevens, David (ed.). The Royal Australian Navy. The Australian Centenary History of Defence (vol III). South Melbourne, VIC: Oxford University Press. p. 37. ISBN 0-19-555542-2. OCLC 50418095.
↑  Stevens, in Stevens, The Royal Australian Navy, p. 38
↑  Sir William Pakenham at Oxford Dictionary of National Biography
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb169863412 (data)  GND: 119483860X  ISNI: 0000 0004 5287 1780  VIAF: 317275906   WorldCat (עם VIAF): 317275906
מסוף גבעת שמואל

| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  בתכנון–הווה
 מיקום:  גשר קוקה קולה, בני ברק
 אתרים סמוכים:  מפעל קוקה קולה, מחלף גבעת שמואל
 קואורדינטות:  32°04′32″N 34°50′35″E﻿ / ﻿32.075533812445°N 34.843184984251°E﻿ / 32.075533812445; 34.843184984251
 he
 
מסוף אוטובוסים גבעת שמואל הוא מסוף אוטובוסים מתוכנן בגבול הערים בני ברק וגבעת שמואל, בסמוך לגשר קוקה קולה.
המסוף תוכנן במסגרת תוכנית מתאר כוללנית של בני ברק מיולי 2018, כחלק מפתרון תחבורתי ל-1,500 אוטובוסים הנעים בעיר מדי יום. המבנה המתוכנן, בתכנון עדן בר אדריכלים, יכלול שטח בנוי של 12.25 אלף מ"ר בשלוש קומות: מרתף לעירייה, קרקע למסחר ומשרדים, וקומות עליונות למסוף האוטובוסים. בנוסף, מתוכנן חיבור לקו המטרו M2 ורמפת גישה מגשר קוקה קולה.
עיריית גבעת שמואל התנגדה לתוכנית והגישה ערר למועצה הארצית לתכנון ובנייה, בטענה שהמיקום יחמיר את עומסי התנועה ויפגע בנגישות לעיר.
הערות שוליים

↑  גיא נרדי, ‏ראש עיריית גבעת שמואל: גשר קוקה קולה יהפוך לפקק של המדינה, באתר גלובס, 11 בפברואר 2021
↑  מסוף אוטובוסים חדש בכניסה לגבעת שמואל יוצא לדרך, באתר חדשות הגבעה, 2022
↑  אביחי טבק, חשיפה: עיריית בני ברק מתכננת להקים מסוף אוטובוסים – ביציאה מגבעת שמואל, באתר Gcity, 18 בפברואר 2020
↑  ישראל שקולניק, גבעת שמואל נגד מסוף האוטובוסים של בני ברק, באתר אקטואליק, 14 בפברואר 2021
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמצעי תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מקרוני עם גבינה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 מטבח:  המטבח האמריקאי, המטבח האנגלי, המטבח הקנדי 
 מוצא:  הממלכה המאוחדת 
 מרכיבים עיקריים:  מקרוני, חמאה, cheddar sauce, צ'דר, קמח חיטה 
 
מקרוני עם גבינה היא מנה ממוצא אמריקאי, המכילה מקרוני (או פסטה אחרת) מבושל ורוטב גבינה, בדרך כלל צ'דר, ויכולה לשלב מרכיבים אחרים כמו בשר, ירקות ופירורי לחם. המנה מכונה: "Mac and cheese", קיצור של: "Macaroni and cheese" בארצות הברית ובקנדה.
במקור, מקרוני עם גבינה הייתה פשטידה אפויה בתנור; אך ניתן להכין את המנה במחבת או באמצעות שימוש באריזה מוכנה. נהוג לשים את הגבינה בתוך רוטב בשאמל כדי ליצור רוטב מורניי, אותו מוסיפים לפסטה. בארצות הברית, פסטה עם גבינה נחשבת כאוכל מנחם.
מאפה מקרוני עם גבינה
מקרוני וגבינה , פיצה
הערות שוליים

↑  Moskin, Julia (4 בינואר 2006). "Macaroni and Lots of Cheese". The New York Times. נבדק ב-30 בינואר 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Perfect Macaroni and Cheese". Martha Stewart Living. 66 (February 1999). נבדק ב-22 בספטמבר 2012. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Joseph, Dana (10 במאי 2012). "American food: the 50 greatest dishes". CNN Travel. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Clark, Liam (27 ביולי 2016). "What is Macaroni and Cheese (Mac and Cheese)?". Forkit. אורכב מ-המקור ב-2016-08-10. נבדק ב-2018-07-25. {{cite news}}:  (עזרה)
כוכב הס

| --- | --- |

כוכב הס, 1967
 לידה:  18 בפברואר 1937 (בן 87)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1955–1970 (כ־15 שנים)
 דרגה:    סגן-אלוף
 תפקידים בשירות
 טייס קרב  טייס מסוקים  מדריך טייס
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה
 עיטורים
   עיטור העוז   צל"ש הרמטכ"ל
 תפקידים אזרחיים
 מנהל חקירות תאונות תעופה במנהל התעופה האזרחית
 
מסוק סיקורסקי S-58 בשירות חיל האוויר הישראלי, שכמוהו הטיס הס
כוכב הס (נולד ב-18 בפברואר 1937) הוא טייס מסוק בחיל האוויר, שקיבל את צל"ש הרמטכ"ל על חלקו במבצע כחל ואת עיטור העוז על פעילותו בחילוץ טייס שהופל בשטח הירדני במלחמת ששת הימים.
ראשית חייו ושירותו בצה"ל

הס למד בבסמ"ת בחיפה, במגמת מכונאות כלי רכב. הוא רצה לשרת בצה"ל כמכונאי מטוסים, בהמשך ללימודיו בתיכון, ומכיוון ששמע שמודחי קורס טיס מועברים לתפקידי מכונאות בחיל, התנדב לקורס בשנת 1960. בניגוד לכוונותיו, סיים את הקורס בהצלחה. את קורס האימון המתקדם עשה על מטוסי אוראגן ולאחר מכן הוצב בטייסת 109 ("העמק") שבבסיס רמת דוד, שהפעילה אז מטוסי מיסטר IV. בהמשך תקופת השירות שלו בקבע שימש במשך שלוש שנים כמדריך בבית הספר לטיסה.
עם סיום תקופת שירות הקבע הראשונה שלו החליט הס לחדש את שירות הקבע שלו, בתנאי שיוסב לטייס מסוקים. הוא נשלח יחד עם עוד שני טייסים לארצות הברית כדי לבצע את ההסבה, ועם סיומה שובץ בטייסת 124 ("החרב המתהפכת"), שהפעילה אז מסוקי סיקורסקי S-58. לאחר כשנה הוכשר כקברניט. בשנת 1965 קיבל את צל"ש הרמטכ"ל על חלקו במבצע כחל, מבצע משולב של סיירת מטכ"ל וחיל האוויר בחצי האי סיני.
בשנת 1967 יצא הס ללימודים בבית הספר לפיקוד ומטה, אך לאחר מספר חודשים, עקב ההיערכות למלחמה, שוחררו החיילים בבית הספר ופוזרו בין הטייסות.
במלחמת ששת הימים הוצב עם הטייסת בשדה תימן משם יצאו לחילוצים. יומיים אחר תחילת המלחמה מונה על ידי מפקד הטייסת, אלוף-משנה אליעזר (צ'יטה) כהן לפקד על שישה מסוקים בשדה תימן. לאחר מכן נשלח למטה פיקוד הצפון כדי לתכנן הנחתת כוחות במסוקים ברמת הגולן, תכנון שהתממש בסופו של דבר בהנחתת כוחות בדרום הרמה.
לאחר המלחמה המשיך בפעילות חילוץ ואיתור טייסים נעדרים מאבו עגילה. ב-13 ביוני 1967, ערב חג השבועות, הטיס את הרב הצבאי הראשי, האלוף הרב שלמה גורן, ואת כתב קול ישראל, ירון לונדון, אל פיסגת הר סיני, שם קרא הרב גורן את עשרת הדיברות ותקע בשופר.
בשנת 1970 השתחרר הס מחיל האוויר בדרגת סא"ל. הוא המשיך לשרת במילואים בתפקידי הדרכה. כאזרח שימש כראש מחלקת חקירות תאונות תעופה במנהל התעופה האזרחית וכטייס בחברת תעופה קטנה.
ב-17 במרס 2008 קיבל הס את "כנפי הזהב" המוענקות לוותיקי חיל האוויר, מידי מפקד חיל האוויר האלוף אליעזר שקדי.
קבלת עיטור העוז

ב-7 ביוני 1967, יומה השלישי של מלחמת ששת הימים, נקרא לחלץ את סגן (לימים סא"ל) יעקב זיק, טייס אוראגן, שהופל מאש נ"מ במהלך תקיפת שריון ירדני ליד העיירה כראמה. הטייס הצליח לנטוש וצנח באזור גשר אלנבי בשטח הירדני, שם רדף אחריו המון חמוש ממחנה הפליטים כראמה תוך כדי ירי לעברו. בהמשך הצטרפה למרדף גם שריונית ירדנית. רס"ן הס המריא משדה תימן לכיון צפון-מזרח ואיתו טייס משנה, רופא מוטס וטכנאי. כאשר חצה את ים המלח נפגע המסוק מאש נ"מ ממקלע בקוטר 0.5 שפגע במכל הדלק. דלק רב החל לזרום, אך המנועים וההגאים תפקדו כשורה והס החליט להמשיך במשימתו, גם מכיוון שידע שהטייס הנוטש אינו רחוק ושאין מסוק אחר שיוכל לחלץ אותו. שני טייסי האוראגן האחרים שהשתתפו בתקיפה כיוונו את המסוק, והס הצליח לזהות את הטייס ולחלץ אותו. הס נסק לגובה רב, יחסית למסוק, ובחיפוי שני מטוסי האוראגן הטיס את המסוק לנמל התעופה לוד. לאחר הנחיתה התברר שהמסוק כה פגוע עד שלא ניתן להמשיך לטוס בו, והצוות נאלץ לחזור ברכב לבסיסם בתל נוף.
באפריל 1973 העניק הרמטכ"ל, רב-אלוף דוד אלעזר, את העיטור העוז לרס"ו כוכב הס, על פעולת החילוץ. בתיאור המעשה נכתב:
ביום ה-7 ביוני 1967, מצפון לים-המלח, נפגע המסוק שהטיס רב-סרן כוכב הס. הפגיעות גרמו דליפת דלק, שסכנה את יכולת המסוק לחזור לבסיסו. למרות זאת המשיך רב-סרן כוכב הס במשימת חילוץ הטייס שצנח בשטח. הוא ביצע את משימתו תחת אש מרגמות ומקלעים, שניתכה עליו, בעת שנחת ליד הטייס שצנח.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  סיוון גזית, ‏כוכב שהעז, באתר חיל האוויר הישראלי, 27/6/2007
↑  כוכב הס, באתר מרחב אווירי.
↑  מבצע "כחל", באתר הגבורה
↑  צל"ש הרמטכ"ל שהוענק לכוכב הס, באתר "בעוז רוחם" של צה"ל;

כוכב הס, באתר הגבורה
↑  שני הטייסים היו קובי ריכטר וחנן תורן. מטוסו של מוביל המבנה, יעקב טרנר, נפגע גם הוא, והוא נאלץ לעזוב את הקרב ולשוב לבסיסו, אליו הגיע בשלום. ראו: אורגן מס' 78, באתר מרחב אווירי.
↑  יעקב זיק, הטייס המחולץ, נהרג בתאונת מטוס ססנה 377 סקיי מאסטר ב-5 בדצמבר 1970. ראו: אבינעם מיסניקוב, ‏תאונת ססנה 4X-AYD, באתר "מרקיע שחקים", 14 בינואר, 2021
↑  עיטור העוז שהוענק לרס"ן כוכב הס, באתר "בעוז רוחם" של צה"ל
↑  עיטור העוז לרס"ן כוכב הס, באתר הגבורה
| מעוטרי עיטור העוז במלחמת ששת הימים |
| --- | --- | --- |
| חזית הדרום | שמואל אורן • ז'ק אלימלך • אהוד אלעד (נ) • יצחק דותן • ישראל הוברמן • חיים שטיין • עזרא וישניא • ישראל זולברג (נ) • יעקב חסדאי • יוסף טמיר • אורי ישראלי (נ) • מאיר כהן (נ) • יצחק לוי • שמואל ליבנוירט • רפאל כץ (נ) • אריה מאיר (נ) • אברהם מוניץ • זאב נתיב • דוד פלץ (נ) • חיים פניכל (נ) • שמאי קפלן (נ) |  |
| ירושלים והשומרון | זרח אפשטיין • שלמה אפשטיין (נ) • יגאל ארד • שלום דוד • אשר דר • יעקב חץ • צבי סדן • גיורא צחור • חיים רוסק (נ) • ישראל שינדלר |  |
| חזית הצפון | אפרים יצחקיאן (נ) |  |
| חיל האוויר | אריה בן-אור (נ) • אמנון גלעד • כוכב הס • בן-ציון זהר • יעקב מורגן • יהודה פרי |  |
| חיל הים | אברהם דרור |  |
ג'פרי האו

סר ריצ'רד אדוארד ג'פרי האו (באנגלית: Richard Edward Geoffrey Howe;‏ 20 בדצמבר 1926 – 9 באוקטובר 2015) היה פוליטיקאי בריטי מהמפלגה השמרנית שכיהן כסגן ראש ממשלת בריטניה וכמזכיר המדינה לענייני חוץ וחבר העמים בשלטונה של מרגרט תאצ'ר.
האו היה השר בעל הכהונה הארוכה ביותר בקבינט של מרגרט תאצ'ר; הוא כיהן כשר האוצר, מזכיר המדינה, ולבסוף מנהיג בית הנבחרים הבריטי, סגן ראש הממשלה והלורד נשיא המועצה. הוא היה מאנשיה ויועציה הקרובים ביותר של תאצ'ר ובשנת 1990 הוא התפטר מתפקידו במפתיע נוכח חוסר נכונותה של תאצ'ר להישמע להצעות מבריסל לאיחוד המטבע עם מדינות אירופה. יש האומרים כי התפטרותו זירזה את התפטרותה של תאצ'ר מראשות ממשלת בריטניה ופרישתה מהחיים הפוליטיים.
ביוגרפיה > ילדות והשכלה

ג'פרי האו נולד ב-20 בדצמבר 1926 בפורט טלבוט שבוויילס לבנג'מין אדוארד האו, עורך דין וחוקר מקרי מוות ולאלייזה פירנצה (לבית תומסון) האו. הוא התחנך בשלושה בתי ספר בווסטרשייר ובהמפשייר. האו היה לא ספורטיבי, ולא תפס מקום בולט בחברה. בעת מלחמת העולם השנייה הוא הצטרף לשורות משמר המולדת.
הוא עשה קורס במשך שישה חודשים במתמטיקה ובפיזיקה. את שירותו הצבאי בכוחות המזוינים של בריטניה עשה במזרח אפריקה כסֶגֵן. הוא הרצה בסוואהילית לתושבים אפריקאים כנגד הקומוניזם ואף עשה סוג של מסע הסברה למלך בריטניה ג'ורג' השישי.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית מוקדמת

האו ייצג את מחוז בבינגטון בבית הנבחרים הבריטי מ-1964 עד 1966. הוא הפך ליושב ראש ה"backbench" (המקום בו יושבים חברי המפלגות הזוטרים, היושבים על הספסלים האחוריים מכונים "יושבי הספסלים האחוריים"). הוא היה חבר בוועדת השירותים החברתיים והפסיד את מקומו בבית הנבחרים לאחר שהובס ב-1966. הוא חזר לפרלמנט כעבור ארבע שנים. בשנים 1970–1974 שימש כנציג מחוז רייגייט (Reigate), ובשנים 1974–1992 – כנציג מחוז מזרח סארי (East Surrey).
ביוגרפיה > בממשלת תאצ'ר > שר האוצר

עם ניצחונה של המפלגה השמרנית בבחירות הכלליות בבריטניה 1979, האו מונה על ידי מרגרט תאצ'ר להיות שר האוצר של בריטניה. במהלך כהונתו הוא תמך בהעלאת שיעורי הריבית הממשלתית על מנת לרסן את האינפלציה, מה שגרם לעלייתה. צעדים אלו פגעו בעסקים, בעיקר בתחום הייצור, ושיעור האבטלה עבר במהרה את קו שני מיליון האנשים. בכך הוכפל השיעור של מיליון המובטלים שהיו בתום כהונת ממשלת הלייבור.
ביוגרפיה > בממשלת תאצ'ר > שר החוץ

לאחר הבחירות הכלליות בבריטניה 1983 תאצ'ר מינתה את האו לתפקיד מזכיר המדינה לענייני חוץ וחבר העמים. הוא התנגד למדיניותה הקומוניסטית של ברית המועצות והתנגד לברית ורשה.
את כהונתו פתח בדיונים עם מנהיג ברית המועצות מיכאיל גורבצ'וב, כיוון שהאמין שיש לו כימיה יוצאת דופן עם ת'אצר. במבט לאחור הוא החשיב תקופה זו (1983–1985) כתקופתו הפוליטית הפורה ביותר, והוא קיים מפגשים עם מדינאים מרחבי העולם, ביניהם פגישתו הבולטת עם מזכיר המדינה האמריקאי קספר ויינברגר בשנת 1982. מדיניות החוץ של בריטניה וארצות הברית הובילו לקץ הקומוניזם באירופה.
ביוגרפיה > בממשלת תאצ'ר > סגן ראש ממשלת בריטניה

בחודש יולי 1989, ג'ון מייג'ור היה צפוי להחליפו בתפקיד שר החוץ לכן האו נתמנה לסגן ראש הממשלה, הלורד נשיא המועצה ויושב ראש בית הנבחרים. הוצע לו גם תפקיד מזכיר הפנים, אך לבסוף דחה את ההצעה הזו. הוא התפטר מתפקידו נוכח חוסר נכונותה של תאצ'ר להישמע להצעות מבריסל לאיחוד המטבע עם מדינות אירופה. יש האומרים כי התפטרותו זירזה את התפטרותה של תאצ'ר מראשות ממשלת בריטניה ועזיבתה מהחיים הפוליטיים. האו היה מאנשיה הקרובים ביותר של תאצ'ר והתפטרותו הייתה מפתיעה.
ביוגרפיה > לאחר החיים הפוליטיים

האו פרש מבית הנבחרים ונבחר לבית הלורדים מטעם מחוז סארי בשנת 1992. הוא הפך לורד לכל החיים ב-30 ביוני 1992. הוא כתב ספר העוסק בזיכרונותיו מקריירתו הפוליטית זמן קצר לאחר מכן. בבית הלורדים, האו המשיך לדבר על מגוון רחב של מדיניות חוץ ונושאים אירופיים, והוביל התנגדות לתוכניות ממשלת הלייבור בראשותו של טוני בלייר ב-1997. הוא פרש מבית הלורדים ב-19 במאי 2015. אנתוני הד שיחק את דמותו של האו בסרט "אשת הברזל". האו היה חבר במסדר עמיתי הכבוד, במועצה המלכותית וחבר יועצי המלכה.
ביוגרפיה > לאחר החיים הפוליטיים > מותו

האו מת בגיל 88 ב-9 באוקטובר 2015, ככל הנראה כתוצאה מאוטם שריר הלב.
ראו גם

לורד
הערות שוליים

↑  Devolution (Time) Bill - Second Reading"
↑  HOWE, Geoffrey 1926-2015
↑  (Howe, Conflict of Loyalty (1994
↑  Campbell, p.276
↑  Obituary: Geoffrey Howe, באתר BBC
↑  no. 52981. p. 11255
↑  Former chancellor Geoffrey Howe retires from House of Lords, באתר BBC
↑  Geoffrey Howe, former Conservative chancellor, dies aged 88
↑  Lord Howe of Aberavon obituary, באתר הגרדיאן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810614567905606  BNE: XX1265578  GND: 118901281  ISNI: 0000 0001 2282 4324  LCCN: n86128063  NKC: jn19990003686  NTA: 127344500  SNAC: w6rg9sqt  SUDOC: 070351457  UKPARL: Ta7hlBXe  VIAF: 83991483   WorldCat (עם VIAF): 83991483
דון וורינגטון

| --- | --- |

 לידה:  23 במאי 1951 (בן 73) טרינידד, טרינידד וטובגו 
 שם לידה:  דונלד ויליאמס
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1974 
 מקום לימודים:  דרמה סנטר לונדון  University of Central Lancashire 
 פרסים והוקרה:  חבר במסדר האימפריה הבריטית 
 פרופיל ב-IMDb
 
דונלד ויליאמס, הידוע בשם הבמה דון וורינגטון, MBE (באנגלית: Don Warrington; נולד ב-23 במאי 1951) הוא שחקן בריטי יליד טרינידד.
ב-2008 הוענק לו תואר חבר מסדר האימפריה הבריטית (MBE).
ביוגרפיה

וורינגטון נולד בטרינידד ובגיל צעיר עבר עם אמו לגור באנגליה. הוא גדל בעיר ניוקאסל.
אביו בזיל קיד היה פוליטיקאי טרינידדי שנפטר ב-1958. וורינגטון למד משחק ב-Drama Centre London. בגיל 17 החל לשחק בתיאטרון רפרטוארי.
קריירה

וורינגטון ידוע מהופעתו בתפקיד פיליפ סמית' בסדרה "Rising Damp" בה שיחק בשנים 1974 עד 1978, לצדם של לאונרד רוסיטר, ריצ'רד בקינסייל ופרנסס דה לה טור. בשנים 1985 עד 1987 הופיע בתפקיד נייג'ל בומונט בסדרת הדרמה "C.A.T.S. Eyes". ב-2007 שיחק בתפקיד גנרל האריס בסרט "Impact Earth". עוד גילם את השופט קן ויניארד בסדרה "New Street Law".
ב-1993 שיחק וורינגטון בתפקיד כתב טלוויזיה, גרהם גאונט, במיני-סדרה "שלום אדוני המלך" החלק השני של הטרילוגיה "בית הקלפים" של ה-BBC.
וורינגטון הופיע בתפקידים קטנים בסדרות טלוויזיה שונות בהן "ננס אדום", "לאבג'וי", "ילדות שנייה", וסדרת הדרמה "Diamond Geezer". הוא גילם את רסילון, מקים אגודת אדוני הזמן, בכמה הקלטות שמע של הסדרה "דוקטור הו". עוד ב"דוקטור הו" שיחק בתפקיד נשיא בריטניה ביקום האלטרנטיבי בפרק "Rise of the Cybermen" משנת 2006. בהמשך הקליט ספר שמע של הרומן "The Art of Destruction" מאת סטיבן קול המבוסס על הסדרה "דוקטור הו".
וורינגטון הוא אחד המראיינים בסדרה "Grumpy Old Men" של ערוץ BBC 2. הוא מופיע בסדרת פרסומות של קפה קנקו בבריטניה בהם הוא מגלם דמות של בעל מטעי קפה אפריקאי. הוא מרבה להופיע כקריין ברדיו ובטלוויזיה של ה-BBC.
עוד הופיע וורינגטון בסיטקום "The Crouches" של ערוץ BBC1 ששודר מספטמבר 2003 עד 2005. הוא גילם את ביילי, הבוס של רולי בתחנת הרכבת התחתית בדרום לונדון. את רולי גילם השחקן רובי גי. בסדרה "חדר מיון" שיחק וורינגטון בתפקיד כומר בית החולים. ב-2010 כיכב בסרט "It's a Wonderful Afterlife". בסדרה "גרנג' היל" גילם את מר פיטרס אביה של התלמידה לורן פיטרס.
ב-2011 החל וורינגטון להופיע בתפקיד המפכ"ל סלווין פטרסון בסדרת הטלוויזיה "Death in Paradise" של ה-BBC.
ברדיו שיחק וורינגטון בתפקיד מוזיקאי ג'אז, פרדריק ג' לאודן, בהפקה של ה-BBC בשם "The Devil's Music" מאת אלן פלייטר. ב-2011 גילם דמות אב של חשוד בטרור בעונה האחרונה של סדרת הדרמה "להעיר את המתים".
בקולנוע הופיע וורינגטון בגרסה הקולנועית של הסדרה "Rising Damp", בקומדיית האימה של קני אוורט "Bloodbath at the House of Death" מ-1983, בסרטו של קנת בראנה "המלט" מ-1996, בסרטו של פיטר גרינוויי "½8 נשים", ובסרט האימה "Lighthouse", שניהם מ-1999.
קריירה > תיאטרון

וורינגטון הוא שחקן תיאטרון מוכשר והופיע עם התיאטרון המלכותי הלאומי, הלהקה השייקספירית המלכותית, בריסטול אולד ויק והרויאל אקסצ'נג' שבמנצ'סטר.
ב-2012 ו-2013 הופיע בסיבוב הופעות עם גוון טיילור (אנ') בהפקה מחודשת של המחזה "הנהג של מיס דייזי".
ב-2013 שיחק וורינגטון בתפקיד הראשי בדמות ג'ו קלר בהפקה של להקת התיאטרון טאלאווה של המחזה "כולם היו בניי" מאת ארתור מילר, עם שחקנים שחורים בלבד, בתיאטרון רויאל אקסצ'נג' במנצ'סטר, בבימויו של מייקל בופונג. המבקר בעיתון הגרדיאן כתב שההצגה היא "ללא רבב", ונתן לה דירוג של חמישה כוכבים.
וורינגטון זכה לשבחים על הופעתו בתפקיד המלך ליר בהפקה משותפת של להקת התיאטרון טאלאווה ומנצ'סטר רויאל אקסצ'נג.
בין אוקטובר 2017 לפברואר 2018 הופיע וורינגטון בתפקיד ג'ורג' במחזה "גלנגרי גלן רוס" מאת דייוויד מאמט, בתיאטרון פלייהאוס לצדם של כריסטיאן סלייטר, רוברט גלניסטר, קריס מרשל ודניאל ראיין.
באוקטובר 2018 החל וורינגטון לככב בתפקיד וילי לומן במחזה "מותו של סוכן" מאת ארתור מילר בתיאטרון רויאל אקסצ'נג'.
קריירה > Strictly Come Dancing

ב-2008 השתתף וורינגטון בעונה השישית של תחרות הריקודים "Strictly Come Dancing", והיה בן הזוג של ליליה קופילובה, שהייתה אלופה לאומית בבריטניה בריקודים דרום אמריקאים בשנים 2005 ו-2006. הוא הודח מהתחרות בשבוע השלישי, כשהתחרה מול הת'ר סמול.
הערות שוליים

↑    Dominic Cavendish, ‏Don Warrington: Rigsby's a racist - but that's not the real issue, The Telegraph, 15 May 2013
1 2 3  Maureen Paton, "The day that changed my life: Don Warrington the former Rising Damp star, 61, recalls emigrating as a child from Trinidad to Newcastle", Daily Mail, 21 June 2013
↑  "No. 58729". The London Gazette (Supplement). 14 June 2008. p. 24.
↑    Dominic Cavendish, ‏Don Warrington: Rigsby's a racist - but that's not the real issue, The Telegraph, 15 May 2013
↑  Don Warrington biography, ATG Tickets.
↑  "Don Warrington", Ultimate Strictly.
↑  Characters, Death in Paradise, BBC One.
↑  "Don Warrington", Internet Movie Database.
↑  Don Warrington page, Royal National Theatre.
↑  "All My Sons", Talawa Theatre Company.
↑  Clare Brennan, "All My Sons – review", The Observer, 6 October 2013.
↑  Alfred Hicking, "All My Sons – review", The Guardian, 2 October 2013.
↑    Claire Allfree, ‏Don Warrington's King Lear is a heartbreaking tour de force, The Telegraph, 7 April 2016
↑  Mark Shenton, "King Lear review at the Royal Exchange Theatre, Manchester – ‘outstanding’", The Stage, 7 April 2016.
↑  "King Lear Reviewed", Talawa.
↑  "Death of a Salesman - Royal Exchange Theatre". www.royalexchange.co.uk.
↑  "Don Warrington & Lilia Kopylova", Strictly Come Dancing, BBC One
↑  Alex Fletcher, "Don Warrington ('Strictly Come Dancing')", Digital Spy, 22 October 2008.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX1577267  LCCN: no2003116028  VIAF: 87299353   WorldCat (עם VIAF): 87299353
אורז ג'ולוף

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  אורז 
 על שם:  Wolof people 
 מוצא:  סנגל, ניגריה, גאנה 
 מרכיבים עיקריים:  אורז, שמן צמחי, סרטני נהרות, חומרי טעם וריח, מלח שולחן, מים, שמן דקלים, פלפל, עגבנייה, שום 
 
ג'ולוף או אורז ג'ולוף (באנגלית: Jollof rice) הוא מאכל המבוסס על אורז. המנה פופולרית במטבחי מערב אפריקה. המרכיכים הם בדרך כלל אורז ארוך דגן, עגבניות, פלפל חריף, בצל, תבלינים, ולפעמים גם ירקות נוספים אחרים ובשר או עוף. שיטת ההכנה היא בישול של כל המרכיבים באותו הסיר. מרכיבי המנה ושיטות ההכנה שלה משתנים בין אזורים שונים. מקור המנה בסנגל. וריאציות אזוריות מהוות מקור לתחרות בין מטבחי מדינות מערב אפריקה, ובפרט בין המטבח הניגרי והמטבח הגאנאי, שבכל אחד מהם טוענים שלהם הגרסה הטובה ביותר. בשנות ה-2010 התחרות הזו התפתחה לכדי יריבות ידידותית המכונה "מלחמות ג'ולוף". במערב אפריקה במדינות הדוברות צרפתית, וריאציה של המנה ידועה בשם riz au gras. הגרסה הסנגלית, thieboudienne, הוכרה על ידי אונסק"ו כמאכל מורשת תרבותית בלתי מוחשית.
היסטוריה ומוצא

אימפריית הג'ולוף (או וולוף) הייתה מדינת קונפדרציה ששלטה בחלקים ממערב אפריקה הממוקמים בסנגל, מאלי, גמביה ומאוריטניה של ימינו, החל מהמאה ה-12 שלימים נודעה בשם ממלכת ג'ולוף. לדברי היסטוריונית האוכל האפריקאית פראן אוסיאו-אסרה, ניתן לייחס את מקורות המנה לאזור זה, בו גדל האורז. המנה המקורית הייתה ידועה בשם thieboudienne או thiebou djeun והכילה אורז, דגים, רכיכות וירקות. קהילות הדייגים של העיר סן-לואי בסנגל, נחשבות כמקום בו נולדה המנה הזו במקור.
היסטוריון המזון והחקלאות ג'יימס סי מקאן, טען כי לא סביר שהמנה הייתה יכולה להתפשט באופן טבעי מסנגל עד לטווח הגאוגרפי בו היא נפוצה כיום, מאחר שהתפשטות תרבותית דומה לא באה לידי ביטוי ב"דפוסים בלשניים, היסטוריים או פוליטיים" אחרים. במקום זאת, הוא הציע שהפופולריות של המנה גברה באזורים אלו עם התפשטות אימפריית מאלי, במיוחד על ידי אנשי המסחר של ג'ולה שהתפזרו במרכזים המסחריים והעירוניים האזוריים, ולקחו איתם אומנויות כלכליות של "נפחיות, שיווק בקנה מידה קטן ואגרונומיה של אורז" וכן הפיצו את דת האסלאם.
מארק דופומיה, פרופסור אמריטוס לאגרונומיה, מציע מקור עדכני יותר למאכל, וטוען כי ייתכן והמאכל הופיע כתוצאה מהקידום הקולוניאלי של גידול בוטנים אינטנסיבי במרכז סנגל עבור תעשיית הנפט הצרפתית, שם בוצע צמצום מסיבי של מטעי עצים. באזור זה הצמצום בכמויות של יבולי הדוחן והסורגום שגודלו באופן מסורתי, פוצה על ידי יבוא של אורז שבור מדרום-מזרח אסיה. כך נוצר משבר שהוליד כורח אצל הטבחים המקומיים, שלא נותרה להם ברירה אלא להשתמש במוצר שלא היה מוכר אז.
השימוש בעגבניות החל בעקבות ההחלפה הקולומביאנית. מרכיבי המנה, כמו: רסק עגבניות, פלפלת (פלפלים אדומים, פלפלים חריפים, פפריקה), אבקת קארי הודי, טימין ים תיכוני וזני אורז אסייתי, יכולים להצביע על כך שהמקור של המנה כמו שהיא היום, התבסס כנראה לאחר המאה ה-19, מאחר שאין עדות לכך שהמרכיבים האלו תורבתו או יובאו לאזור לפני התקופה הזו. בסנגל, היסטוריונים שבעל-פה מייחסים לאישה בשם פנדה מבייה, שהייתה טבחית בביתו של אחד השליטים הקולוניאליים בסן-לואי בסנגל, כי יצרה את המנה כשנגמרו לה השעורה והאורז החלופי.
טווח גאוגרפי וגרסאות

אורז ג'ולוף הוא אחד המאכלים הנפוצים ביותר במערב אפריקה. ישנן מספר וריאציות אזוריות המשתנות בשם ובמרכיבים. השם הנפוץ ביותר של המנה ג'ולוף נובע מהשם של אנשי וולוף. באזורים דוברי צרפתית המנה נקראת riz au gras. למרות הווריאציות, המנה מוכרת ברחבי האזור, וניתן לומר כי היא הפכה למאכל האפריקאי הידוע ביותר מחוץ ליבשת. אפשר למצוא ג'ולוף ברבים מהמקומות בעולם בהם התפתחו קהילות של מהגרים ממערב אפריקה.
מרכיבים והכנה

אורז ג'ולוף מבוסס עקרונית על אורז, שמן בישול כלשהו, רסק עגבניות, בצל, מלח, צ'ילי, ולעיתים קרובות שילוב כלשהו של מרכיבים אחרים כגון רסק עגבניות, פלפלים, שום, ג'ינג'ר, טימין, אבקת קארי, עלי דפנה, גרגירי סלים, אבקת מרק או ציר בקר. המתכונים משתנים ממדינה למדינה וממטבח למטבח. בשר של עוף, הודו, בקר, כבש או דגים מבושל לרוב יחד עם המנה או מבושלם לחוד ומוגש עם המנה. במדינות מסוימות, ירקות אחרים כגון כרוב, אפונה ירוקה או גזר כלולים במנה.
חלק מהמתכונים דורשים אורז ארוך דגן, חלקם אורז קצר דגן, אורז שבור או אורז חלוט. בדרך כלל רסק העגבניות, רסק העגבניות, הבצל, המלח והצ'ילי מוקפצים בשמן ומשמשים כבסיס לרוטב שבו האורז מבושל.
מלחמות ג'ולוף

למדינות מערב אפריקה יש בדרך כלל לפחות גרסה אחת של המנה, כאשר גאנה, ניגריה, סיירה לאון, ליבריה וקמרון תחרותיות במיוחד לגבי איזו מדינה מכינה את הג'ולוף הטוב ביותר. באמצע שנות ה-2010 זה התרחב ל"מלחמות ג'ולוף".
היריבות הגסטרולאומית בולטת במיוחד בין ניגריה לגאנה, והובילה לאירועים שונים, כולל תחרויות בישול וקמפיינים ברשתות החברתיות, המטפחים גאווה תרבותית. יש רגישות מיוחדת במדינות אלו לג'ולוף הכולל מרכיבים לא מסורתיים, המוגדרים שונה בכל מדינה ומדינה ונראים כמי שהופכים את הג'ולוף ללא-אותנטי. בשנת 2014, מתכון שפרסם ג'יימי אוליבר שכלל מרכיבים כמו עגבניות שרי, כוסברה, לימון ופטרוזיליה, שאף אחד מאלו לא כלול במתכון המסורתי של המנה, גרם לתגובות נזעמות, כולל ההאשטאג jollofgate trending# במדיה החברתית, עד כדי כך שהצוות של אוליבר צריך היה להוציא הצהרה רשמית בנושא הזה.
וריאציות אזוריות > קמרון

הגרסה הקמרונית, הנקראת לפעמים אורז מטוגן, כוללת לרוב פלפלים אדומים, גזר, שעועית ירוקה ופפריקה מעושנת.
וריאציות אזוריות > גמביה

חלזונות מעושנים הם מרכיב מסורתי במטבח של הרפובליקה של גמביה.