stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טקס פרסי אופיר לשנת 2021

| --- | --- |
 תאריך:  5 באוקטובר 2021
 מיקום:  מרכז דוהל, תל אביב
 מנחים:  עלמה זק ושי אביבי
 רשת שידור:  כאן 11
 אורך הטקס:  1:28:50
 המועמדים והזוכים הבולטים
 סרט עלילתי:  "ויהי בוקר"
 הבמאי הטוב ביותר:  ערן קולירין, "ויהי בוקר"
 תסריט:  ערן קולירין, "ויהי בוקר"
 זכייה במספר הפרסים הרב:  7 - "ויהי בוקר"
 מספר המועמדויות הרב:  15 - "ויהי בוקר" ו"תמונת הניצחון"
 →2020 2022← פרס אופיר
 
טקס פרסי האקדמיה לקולנוע ה-32 להענקת פרסי אופיר מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה התקיים ב-5 באוקטובר 2021.
הטקס התקיים במרכז דוהל בשכונת התקווה בתל אביב, בהנחיית שי אביבי ועלמה זק, ונערך בסימן של 30 שנים לפרס אופיר.
הפרסים מוענקים מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה, כאשר הזוכה בפרס אופיר בקטגוריה הסרט הטוב ביותר יישלח כנציג ישראל בתחרות על פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
ב-16 באוגוסט 2021 הוכרזו המועמדים לפרס אופיר, במהלך משדר קצר בהנחיית שי אביבי, שהוקרן בכאן 11.
בפרס הסרט הטוב ביותר זכה "ויהי בוקר" של ערן קולירין.
במהלך הטקס שלושה אנשי תעשייה ותיקים קיבלו פרסי הוקרה: הבמאי אבי נשר, המורה למשחק רותי דייכס והמפיק איתן אבן ("הקיץ של אביה").
מועמדויות מרובות

להלן הסרטים אשר מועמדים לשני פרסים או יותר:
| שם הסרט | מספר המועמדויות |
| --- | --- |
ויהי בוקר: 15
תמונת הניצחון: 15
מותו של הקולנוע ושל אבא שלי גם: 9
הברך: 8
אגדת חורבן: 7
אחד בלב: 7
הבית ברחוב פין: 7
יותר ממה שמגיע לי: 6
זכיות מרובות

להלן הסרטים אשר זכו בשני פרסים או יותר:
| שם הסרט | מספר הפרסים |
| --- | --- |
ויהי בוקר: 7
אגדת חורבן: 4
תמונת הניצחון: 3
לזכרם

במהלך הטקס, הוקרן סרטון לזכרם של אישים בולטים בתעשיית הקולנוע שהלכו לעולמם בשנה החולפת:
אבנר פלד - מפיק
ראובן בר יותם - שחקן
מרים נבו - שחקנית
שבתאי שריד - מקליט
רות סגל - שחקנית
ליאור ייני - מוזיקאי ושחקן
גיל תורן - מפיק מוזיקלי ומעצב פסקול
אלי זהר - היו"ר הראשון של המועצה הישראלית לקולנוע
אלי ירקוני - מקליט ומעצב פסקול
חיה הררית - שחקנית
יגאל תומרקין - צייר, פסל ומעצב אומנותי
לופו ברקוביץ' - שחקן
ניסים זוהר - שחקן
מרדכי פופיק ארנון - שחקן
יהודה בארקן - שחקן, במאי ומפיק
רות פרחי - שחקנית
יוסי וירנז'נסקי - שחקן
יעקב אגמון - מנהל ומייסד תיאטראות, אמרגן, מפיק ובמאי
צבי שיסל - שחקן, במאי ומפיק
יהודה ג'אד נאמן - במאי וחוקר קולנוע
הערות שוליים

1 2  הסרט "ויהי בוקר" ייצג את ישראל באוסקר | ישראל היום, באתר www.israelhayom.co.il
1 2  נועם כהן, ‏הוכרזו המועמדים לפרסי אופיר 2021: הרשימה המלאה, באתר ‏מאקו‏, 16 באוגוסט 2021
↑  ההכרזה על המועמדים לפרסי אופיר 2021 🎥, נבדק ב-2021-08-25
1 2  אורון שמיר, ‏פרסי אופיר 2021: המועמדים, באתר "סריטה", 16 באוגוסט 2021
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14  גאיה חלמיש נועם כהן, ‏טקס פרסי אופיר 2021: הסרט "ויהי בוקר" זכה בפרס הסרט הטוב ביותר, באתר ‏מאקו‏, 5 באוקטובר 2021
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20  רן בוקר, אינה טוקר, המנצח הגדול בטקס פרסי אופיר: "ויהי בוקר" של ערן קולירין, באתר ynet, 5 באוקטובר 2021
↑  ראש בראש: אבי נשר וערן קולירין עם 15 מועמדויות בפרסי אופיר, באתר ynet, 16 באוגוסט 2021
↑  הערב נדע: איזה סרט ייצג את ישראל באוסקר, באתר www.israelhayom.co.il, ‏5 באוקטובר 2021
| פרס אופיר |
| --- | --- | --- |
| פרסי קולנוע | הסרט העלילתי הטוב ביותר • הסרט העלילתי הטוב ביותר מסלול פרינג' • הבימוי הטוב ביותר • התסריט הטוב ביותר • השחקן הראשי הטוב ביותר • השחקנית הראשית הטובה ביותר • שחקן המשנה הטוב ביותר • שחקנית המשנה הטובה ביותר • הצילום הטוב ביותר • העריכה הטובה ביותר • הליהוק הטוב ביותר • העיצוב האמנותי הטוב ביותר • עיצוב התלבושות הטוב ביותר • האיפור הטוב ביותר • המוזיקה המקורית הטובה ביותר • הפסקול הטוב ביותר • הסרט התיעודי הטוב ביותר • הסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר • הסרט העלילתי הקצר הטוב ביותר • פרס על מפעל חיים • פרס על הישגים מקצועיים בקולנוע • פרס על מצוינות |  |
| טקסים | 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 |  |
| זוכים בעלי ערך | במאים • עורכים • מלהקים • מוזיקאים • מפעל חיים • סרטים • עיצוב אמנותי • עיצוב פסקול • עיצוב תלבושות • צלמי קולנוע • שחקנים בתפקיד ראשי • שחקנים בתפקיד משני • תסריטאים • הישגים מקצועיים |  |
טיספרנס

| --- | --- |

דמותו של טיספרנס על גבי מטבע מאזור איוניה, מתוארך לסביבות 478-387 לפנה"ס
 לידה:  445 לפנה״ס 
 פטירה:  395 לפנה״ס (בגיל 50 בערך) Colossae, האימפריה הרומית 
 
טיספרנס (ביוונית עתיקה: Τισσαφέρνης ; בפרסית עתיקה: چیثرافرنه; מת ב-395 לפסה"נ) היה מצביא ומדינאי פרסי, ושימש כאחשדרפן באסיה הקטנה בשנים 395–413 לפסה"נ. הוא היה נכדו של הינדרנס, ששימש כמפקד יחידת העילית הידועה בכינויה "רבבת בני האלמוות" במהלך פלישת צבאו של קסרקסס ליוון. טיספרנס ופועלו ידועים לנו בעיקר בזכות התפקיד שמילא במלחמה הפלופונסית, אשר תואר בידי היסטוריונים יוונים בני התקופה כגון תוקידידס. מקורות פרסיים אודותיו לא השתמרו. טיספרנס היה האחשדרפן של לידיה ו-קאריה, ובנוסף שימש כמפקד העליון של הצבא הפרסי באסיה הקטנה.
בהתאם להוראת דריווש השני להשתלט על הערים היווניות באזור אסיה הקטנה, כרת טיספרנס ברית עם הספרטנים כנגד האתונאים, דבר שאיפשר לו להשתלט על רוב שטחה של איוניה עד שנת 412 לפנה"ס. אולם לאחר מכן החליט טיספרנס, ככל הנראה בעקבות עצותיו של אלקיביאדס, להימנע מהמשך התמיכה בספרטה, ולאפשר לצדדים היריבים במלחמה הפנימית בעולם היווני להתיש את עצמם ללא מעורבות פרסית. לכן, כאשר בשנת 408 לפסה"נ החליט המלך הפרסי על אימוץ מדיניות של תמיכה בספרטנים במלחמתם נגד אתונה, הודח טיספרנס מתפקידו כמפקד הכוחות הפרסיים באסיה הקטנה, ונשאר כאחשדרפן של קאריה בלבד.
חניתן תניני

| חניתן תניני |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: חניתאים
תת־סדרה:: Exocoetoidei
משפחה:: שפודניים
סוג:: Tylosurus
מין:: חניתן תניני
שם מדעי
 Tylosurus crocodilus ‏פרון ולסואר, 1821

מבט מלמטה
חניתן תניני או שפודני תניני. (שם מדעי: Tylosurus crocodilus) הוא מין של דג ממשפחת השפודניים והוא הדג הגדול ביותר במשפחתו וגם בסדרתו.
תיאור

לחניתן התניני גוף קטן וחסר עמוד שדרה, ולמרות זאת בסנפיר הגב שלו קיימים 25-21 קרניים ובסנפיר האנאלי 22-19 קרניים. לדג זה יש כ86-80 חוליות. ההבדל העיקרי בין החניתן התניני לבין מיני חניתאים אחרים הוא בהבדל בשיניהם. שיני החניתן התניני נוטות קדימה בזמן שהוא צעיר, לעומת זאת שיני כל המינים האחרים ישרות בכל הגילאים. לחניתן התניני יש גוף עבה, גלילי יותר וראשו קצר יותר מאשר שפודניים אחרים. גבו כחול כהה, צדדיו כסופים-לבנים ואזור בטנו לבן. גודלו של החניתן התניני הארוך ביותר הרשום הוא כ-150 סנטימטרים, והמשקל הרשום הגבוה ביותר הוא 6.35 קילוגרם.
תפוצה ומקום מחיה

מינים שונים של חניתן תניני נמצאים באוקיינוס ההודי, האוקיינוס השקט, הים האדום, מהחוף של אפריקה הדרומית עד לפולינזיה הצרפתית, בצפון יפן ובצפון
ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה. באוקיינוס האטלנטי, בדרום- החניתן התניני ידוע מניו ג'רזי ועד לברזיל, ובצפון הוא ידוע מביוקו, קמרון, וליבריה לאסנשן. החניתן התניני יכול להימצא גם בקרבה לגינאה, סנגל וכף ורדה. מפני שהחניתן התניני הוא חיה שחיה בים הפתוח, הוא יכול להימצא גם מעל לגונות ושוניות אלמוגים, גם כבודדים וגם בקבוצות קטנות. החניתן התניני מטיל ביצים הנצמדות לעצמים במים בכוחות עצמן באמצעות קנוקנות הממוקמות על פני השטח של כל ביצה.
יחסים לבני אדם

דגים את החניתן לצורך ציד פנאי. ניתן לתפוס אותו באמצעות אורות מלאכותיים, בדומה לשפודניים אחרים. על אף שהוא נחשב דג למאכל, בני האדם לא מרבים לצוד אותו מכיוון שתפיסתו נחשבת למסוכנת בגלל גודלו ובגלל נטייתו לזנק מהמים ולגרום לפצעי נקב בעזרת המקור שלו, כאשר הוא מבוהל או נמשך לאורות המשמשים לתפיסתו.
הערות שוליים

↑  חניתן תניני באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  קראו בכותר - לקסיקון החי והצומח של ארץ-ישראל - החי במים, כרך 3, באתר www.kotar.co.il
טאקוונדו פאראלימפי

קרב טאקוונדו פאראלימפי
טאקוונדו פאראלימפי הוא התאמה של אמנות הלחימה טאקוונדו לאנשי ספורט נכים. הגוף המנהל העיקרי של הספורט הוא ההתאחדות העולמית לטאקוונדו (WT). ב-31 בינואר 2017 אושר טאקוונדו כענף ספורט פאראלימפי למשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020), באספה הכללית של הוועד הפאראלימפי הבין-לאומי. באותה שנה הפכה התאחדות הטאקוונדו לחברה מלאה בוועד.
היסטוריה

ב-2005 הקימה ה-WT ועדת טאקוונדו פאראלימפי על מנת לסייע בקידום ופיתוח טאקוונדו עבור ספורטאים עם מוגבלויות. בתחילה התמקדה הוועדה בפיתוח קיורוגי (קרבות) עבור קטועי ידיים וספורטאים חסרי גפיים. אליפות העולם הראשונה בטאקוונדו פאראלימפי נערכה ב-2009 בבאקו, אזרבייג'ן, במקביל לגביע העולם לנבחרות.
ב-2013, לאחר שהענף לא הצליח להיכלל בתוכניות למשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) הקימה WT קבוצת עבודה שמטרתה להביא להכרתו של הענף כספורט פאראלימפי על ידי הוועד הפאראלימפי הבין-לאומי ולהכללתו במשחקים הפאראלימפיים. בעקבות המלצות קבוצת העבודה הורחב הענף ונערכו תחרויות עולמיות לספורטאים בעלי כל הלקויות ובפרט תחרויות פומסה (סדרה של צעדים) לספורטאים בעלי מוגבלות שכלית או נוירולוגית או בעלי לקות ראייה. תחרויות הפומסה נערכו לראשונה באליפות העולם החמישית ב-2014, ונוספו כספורט הדגמה במהלך המשחקים העולמיים של INAS ו-CPISRA (הארגוני העולמיים של ספורטאים עם מוגבלות שכלית ושיתוק מוחין, בהתאמה) ב-2015.
באוקטובר 2013 הפכה ה-WT לפדרציית ספורט בין-לאומית המוכרת על ידי הוועד האולימפי הבין-לאומי (IPC), ובינואר 2014 הגישה מכתב כוונות ל-IPC על מנת להיכלל בתוכנית הפאראלימפית בטוקיו 2020. בינואר 2015 הודיע ה-IPC כי טאקוונדו יכלל במשחקים הפאראלימפיים בטוקיו.
תחומי התחרות

ההתאחדות העולמית לטאקוונדו עורכת תחרויות בשני ענפי טאקוונדו שונים: קיורוגי (קרבות) ופומסה (תרגילים). עם זאת, תחרויות הטאקוונדו במשחקים הפאראלימפיים כוללים רק תחרות קיורוגי.
תחומי התחרות > פומסה

תחרויות פומסה נערכות בשיטת גביע או הדחה כפולה.
משך התחרות הוא בין 20 ל-120 שניות, ועל המתחרה לבצע כל פומסה בקצב ובדיוק. המתמודדים מבצעים לסירוגין את הפומסות ומקבלים ציון עד 10.0 נקודות לפי שתי קטגוריות: טכניקה (4.0 נקודות) והצגה (6.0 נקודות).
תחומי התחרות > קיורוגי

הכללים של הקיורוגי הפאראלימפי שונים מאלו של הקיורוגי האולימפי, שכן כל המכות לראש אסורות ואגרוף אינו מעניק נקודות.
תחרויות הקיורוגי מתנהלות בשיטת גביע או בשיטת ליגה, אך במשחקים הפאראלימפיים מתקיימת שיטת גביע עם בית ניחומים (Repechage), בה הספורטאים שהפסידו לאלו שעלו לגמר מתחרים זה מול זה, והמנצחים מתמודדים בקרב על מדליית הארד מול המפסידים בחצאי הגמר.
התחרויות נערכות בשלוש קטגוריות משקל: לגברים – עד 61 ק"ג, עד 75 ק"ג ומעל 75 ק"ג, ולנשים – עד 49 ק"ג, עד 58 ק"ג ומעל 58 ק"ג.
תחומי התחרות > קיורוגי > חוקים

הקרבות מורכבים משלושה סיבובים בני שתי דקות, עם מנוחה של דקה בין סיבוב לסיבוב. אם יש שוויון לאחר הסיבוב השלישי יתקיים סיבוב נקודת זהב.
שתי נקודות מוענקות עבור בעיטה למגן הבטן, שלוש נקודות עבור בעיטה מסובבת למגן הבטן וארבע נקודות מוענקות עבור בעיטה מסובבת למגן הבטן. נקודה אחת מוענקת על כל הפחתת נקודה של היריב.
בישראל

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ענף הטאקוונדו הפאראלימפי בישראל מנוהל על ידי ההתאחדות הישראלית לטאקוונדו. הספורטאי המצליח ביותר בענף הוא אסף יסעור, שזכה באליפות אירופה ב-2024 ובשתי אליפויות עולם ב-2021 וב-2023. במשחקים הפאראלימפיים פריז (2024) זכה יסעור במדליית זהב ראשונה לישראל בענף זה. לוחם בולט נוסף הוא עדנאן מילאד, שהישג השיא שלו הוא זכייה במדליית ארד באליפות אירופה 2024.
ראו גם

טאקוונדו
ההתאחדות העולמית לטאקוונדו
טאקוונדו במשחקים האולימפיים
הערות שוליים

1 2 3 4  טאקוונדו פאראלימפי, באתר ההתאחדות העולמית לטאקוונדו
↑  IPC announces final Tokyo 2020 Paralympic sports programme, הוועד הפאראלימפי הבין-לאומי, ‏31 בינואר 2015
1 2  חוקי תחרות הפומסה הפאראלימפית, באתר ההתאחדות העולמית לטאקוונדו
1 2  חוקי תחרות הטאקוונדו הפאראלימפי, באתר ההתאחדות העולמית לטאקוונדו
↑  לי נוף גזית, ‏אלוף: אסף יסעור זכה במדליית הזהב בפאריס, באתר ONE‏, 29 באוגוסט 2024
↑  רענן וייס, לוחם הטאקוונדו הפראלימפי עדנאן מילאד זכה במדליית הארד באליפות אירופה, באתר ynet, 10 במאי 2024
פומסה פאראלימפית
אסף יסעור באליפות העולם 2021, בה זכה במדליית זהב
חנן אילתי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 בינואר 1910 סופוצ'קיניה, בלארוס 
 פטירה:  15 בנובמבר 1992 (בגיל 82) 
 שם לידה:  חנן קלנבורט 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית, יידיש 
 
חנן אילתי (קלנבורט) (21 בינואר 1910 – 15 בנובמבר 1992) היה סופר עברי ויידישאי. ביידיש נכתב שמו קלענבורט, וכינוי נכתב איאלטי.
תולדותיו ויצירתו

חנן אילתי (קלנבורט) נולד בסופוצ'קיניה, שבבלארוס. את הלשון העברית ספג בביתו ובבית הספר. בעת מלחמת העולם הראשונה ברחה המשפחה לרוסיה, וחנן למד בבית ספר רוסי. בשנת 1918 חזר לסופוצקין, למד בישיבה בגרודנה, ושנתיים בגימנסיה עברית בעיר ביאליסטוק. בשנת 1928 סיים את לימודיו והתכונן לעלות ארצה.
עלה לארץ ישראל בשנת 1929, בעקבות אחיו הגדול יהודה, שהיה ממייסדי קיבוץ איילת השחר. יהודה שינה את שם המשפחה לאילתי וחנן - חונקה - הצעיר קיבל את השם. היה בתנועת "השומר הצעיר" ובמסגרתה הצטרף לקיבוץ "בנימינה", לימים גן שמואל ועין שמר.
בארץ ישראל נתפס לרעיונות המהפכניים של המפלגה הקומוניסטית הפלסטינית, פק"פ, השתתף בכמה פעולות טרור שלה, נחשד ונרדף על ידי הבולשת הבריטית, ונמלט מישראל לפריז בשנת 1933. שם הצטרף לחוגי השמאל היידישאי, וכתב בעיתונות השמאל היהודי.
בשנת 1936 התנדב למלחמת ספרד, קודם כעיתונאי יידיש, ואחר כך כלוחם. לחם בחזיתות השונות עד כניעת הבריגדות הבינלאומיות ופינויין. בצבא הרפובליקאי עלה בדרגה עד למפקד של גדוד מתנדבים יהודים ופולנים. היה גם עיתונאי צבאי ופרסם כתבות ממלחמת ספרד בעיתוני יידיש בעולם.
בחודש יוני 1940, עם הכיבוש הנאצי ברח אילתי לצרפת הכבושה. שם נכלא לזמן קצר במחנה מעצר. ידידיו הקומוניסטים בצרפת וספרד סייעו לו לברוח מאירופה למונטוידאו, אורוגוואי שבדרום אמריקה. שם המשיך בכתיבת ספריו ביידיש ומאמריו בעיתונות היהודית. משנת 1946 עד מותו ישב בניו יורק.
ספרו העברי הראשון של חנן אילתי, "במחילות", רומן מחיי החלוצים, יצא בשנת תרצ"ד 1934. הספר עורר בשעתו עניין, כיוון שנידונו בו, בגילוי לב, יחסי המין בין צעירי החלוצים. חנן אילתי פרסם גם סיפורים עבריים קצרים בירחון "מולד". וכן כתב ביידיש. יצירותיו נתפרסמו בכל רחבי התפוצות, במונטוידאו ובבואנוס איירס, בפריז ובטורונטו, במונטריאול ובמקסיקו, בווילנה ובוורשה.
ספריו תורגמו לספרדית ולאנגלית, ומהן שוב לאחר שנים, לעברית. חנן אילתי נפטר בניו יורק בשנת 1988, וזכה להיכנס לאחד הרומנים של יוסל בירשטיין, בספרו "פנים בענן", בדמותו של סופר יידיש מזדקן. במותו היה בן 81.
לאחר מותו, נדפס בשנת 1997, ויצא לאור, קובץ סיפוריו האחרונים, באנגלית, על ידי בנו וכלתו. הספר נדפס במונטגומרי, במדינת אלבמה שבארצות הברית. הספר אינו מצוי בקטלוג של בית הספרים הלאומי.
עם העלאת היומון "דבר" לרשת, נמצא שחנן אילתי ניסה לחזור אל העיתונות העברית, בראשית שנות החמישים. הוא פרסם ב"דבר" כמה רשימות מסע מאירופה ההרוסה שלאחר מלחמת העולם השנייה. בעיקר מגרמניה, מולדתה של אשתו.
ספרי חנן אילתי בעברית

במחילות, סיפור מחיי החלוצים בארץ, שטיבל, 1934. - תורגם ליידיש בכותרת בום און קייטן, פאלעסטינע ראמאן, חנן איאלטי, קלענבארט, וילנה, הוצאת קלעצקין, 1936.
כי תמול אנחנו, רומן, תרגם א"ד שפיר, ספרי גדיש, 1955.
אין מנוס מברוקלין, רומן, תורגם מיידיש, אות, 1960.
נדפס בארץ ספרו ביידיש : דער מאן פון לע מיל, און אנדערע דערציילונגען, חנן איאלטי, תל אביב, הוצאת י"ל פרץ, תשל"ד, 1974.
הצ'ק והנצח, קובץ סיפורים, עקד, 1986. - הכותרת ביידיש: דער טשעק און די אייביקייט, נאוועלן, ח’ איאלטי, קלענבארט, מאנטעווידעא, ב’ רעזניקאוויטש, 1950.
לקריאה נוספת

חיים לנדאו, היינו הלוחמים הראשונים נגד הנאצים, ראיון מקיף בעיתון על המשמר, 15 באוקטובר 1972. אילתי נזכר בדברי המרואיינים.
הערות שוליים

↑  ראו: אליזבת יאנג-ברוהל, "חנה ארנדט, בשל אהבה לעולם, ביוגרפיה", בהוצאת רסלינג, 2010.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258046405171  PLWABN: 9810582690605606  BnF: cb17115363f (data)  GND: 17194657X  ISNI: 0000 0000 8376 5981  LCCN: n90614477  RERO: 02-A026897620  SUDOC: 199509840  VIAF: 42252059   WorldCat (עם VIAF): 42252059
חסידות קוברין

ערך זה עוסק בחסידות קוברין. אם התכוונתם לחסידות קוברין - ביאליסטוק מיסודו של רבי מנחם נחום עפשטיין תלמידו של היסוד העבודה, ראו .
|  שורשים, סיווג והנהגה |
| --- | --- |
 דת:  יהדות
 ענף:  יהדות חרדית
 קבוצה:  תנועת החסידות
 מקור השם:  קוברין 
 מקום ייסוד:  קוברין 
 מייסד:  רבי משה מקוברין
 ארגונים ופעילות
 פעילות:  נכחדה בשואה
 
חסידות קוברין היא חסידות ליטאית. מייסדה היה רבי משה מקוברין, תלמידו של רבי מרדכי מלעכוויטש. החסידות נכחדה בשואה, עם הרצחו של אדמו"רה, רבי משה אהרן רבינוביץ.
חופית גדולה

| חופית גדולה |
| --- | --- |
   מחוץ לעונת הרבייה      בעונת הרבייה
מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: חרטומניים
סוג:: חופית
מין:: חופית גדולה
שם מדעי
 Calidris tenuirostris ‏הורספילד, 1821

החופית הגדולה (שם מדעי: Calidris tenuirostris) היא מין עוף מסוג חופית שבמשפחת החרטומניים. זהו מין החופית הגדול ביותר. מקור השם המדעי של הסוג מגיע מיוונית עתיקה: kalidris או skalidris, הוא מונח שאריסטו השתמש בו לתיאור מספר עופות מים אפורים. שם המין  tenuirostris בא מלטינית. פירוש המילה tenuisהוא "דק", ו- rostrum פירושו "מקור" (מקור-דק).
בישראל החופית הגדולה היא מזדמנת נדירה ביותר. נצפתה בארץ פעמיים בלבד.
תיאור

אורכה הממוצע של החופית הגדולה הוא 26–28 ס"מ, מוטת כנפיה כ-58 ס"מ ומשקלה הממוצע 55 גרם. הנקבות גדולות יותר מהזכרים. למין זה רגליים קצרות כהות ומקור דק כהה באורך בינוני שמעוקל מעט כלפי מטה וקצהו מעט ירוק. לבוגר בעונת הרבייה יש חלקים עליונים מנוקדים אפרפרים, עם מספר נוצות אדומות. על הפנים, הגרון והחזה שלו כתמים שחורים רבים, וגם כמה פסים על גבו. בחורף נוצותיו הופכות להיות אחידות בצבע אפור חיוור בחלק העליון. מין זה דומה מאוד למין חופית להקנית. בנוצותיו בעת עונת הרבייה, יש לו מאפיינים בולטים של פנים, צוואר וחזה אדומים. כאשר הוא בלבוש חורף הוא ניתן להבדיל אותו גם על ידי ממדיו הגדולים יותר, מקורו הארוך יותר ויותר פסים על חלקיו התחתונים.
החופית הגדולה יכולה לחיות עד כ-17 שנים, והיא מתחילה להתרבות בערך בגיל 3-2.
תפוצה ומרחב מחיה

סביבת הרבייה של החופית הגדולה היא טונדרה בצפון-מזרח סיביר. היא מקננת על הקרקע, ומטילה כארבע ביצים בבור שהיא חופרת באדמה. בסתיו היא נודדת דרומה דרך דרום אסיה כדי לחרוף באוסטרליה. מין זה עף בלהקות עצומות בזמן הנדידה. הוא נצפה במספרים נמוכים במערב אלסקה ברוב השנים, וגם הגיע כמין תועה לקולומביה הבריטית, אורגון, מערב וירג'יניה, ומיין.
תזונה

החופית הגדולה מחפשת מזון בחופים ומקומות בוציים ומרימה מזון שאותו מזהה בעזרת ראייה. בעונת הרבייה ניזונה בעיקר מתוצרי צמחים שונים, כגון סוגים שונים של אוכמניות וצנוברי אורן גמדי (Pinus pumila). את האפרוחים היא מזינה גם בחרקים ועכבישים. במהלך החורף והנדידה היא ניזונה גם מצדפות עד גודל של 36 מ"מ וגם מחלזונות, סרטנים, תולעים טבעתיות ומקווצי עור שהיא מוצאת בקווי החוף.
סכנות

מצב השימור של  מין זה מוגדר בסכנת הכחדה (EN). הגורם העיקרי לכך הוא אובדן בתי גידול שבהם עוצרת חופית זו בנדידתה מעל הים הצהוב. צמצום בבתי גידול בים הצהוב גורם לירידה מתמשכת בכמות האוכלוסייה של עופות מים. כ-65% מבתי הגידול על קו החוף של הים הצהוב נעלמו ב-50 השנים האחרונות.  הם נעלמים בקצב של כאחוז אחד בשנה מאז שנות השמונים בעקבות התפתחות החקלאות והגידול באזור. פיתוח זה הביא לצמצום בתי גידול ביצתיים, גרם לזיהום סביבתי (לדוגמה, דלק מזהם שהגיע מהים אל קווי החוף), צמצם זרימת נהרות והעלה את כמות ההפרעות האנושיות.
סכנות > מאמצי שימור

החופית הגדולה כלולה בהסכם השימור של עופות המים האפריקאים-אירואסיתיים הנודדים AEWA (אנ')
אוכלוסייה

בשנת 2006 הוערך כי מספר הפרטים בטבע הוא כ-380,000. אך עם חזרתו של השפל בחופי סימנגואם שבקוריאה הדרומית (חופים שהיו תחנת עצירה מרכזית של החופית הגדולה בעת הנדידה) נעלמו קרוב ל-90,000 פרטים מהאזור. סקרים נוספים בקוריאה אישרו כי החופיות לא חלפו באזור. הפרטים הנעדרים לא נמצאו גם באוסטרליה, ולכן התקבלה ההשערה, כי החופיות שהיו אמורות להגיע לחופי סימנגואם נספו. כתוצאה מכך נקבעה הערכה חדשה למספר הפרטים בשנת 2007, והיא בין 292,000-295,000 פריטים.
על פי מעקבים באוסטרליה וניו זילנד אוכלוסיית החופית הגדולה הולכת וקטנה בקצב מהיר.
הערות שוליים

↑  חופית גדולה באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2  מגדיר הציפורים של ישראל - חופית גדולה, באתר פורטל צפרות
1 2 3  jurisdiction=Commonwealth of Australia; corporateName=Department of the Environment, Calidris tenuirostris — Great Knot, www.environment.gov.au (באנגלית)
1 2 3 4  Calidris tenuirostris (Great Knot), www.iucnredlist.org
טרפליום

| --- | --- |
 סוגה:  מדע בדיוני
 יוצרים:  אנטארה בסיס וסופי אייה
 כותבים:  Thomas Cailley, Antarès Bassis, Sébastien Mounier, Sophie Hiet 
 בימוי:  וינסנט לנו 
 שחקנים:  פייר דלאדונשאן, לאוני סימאגה, רונית אלקבץ
 ארץ מקור:  צרפת צרפת
 שפות:  צרפתית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  6
 הפקה
 חברת הפקה:  La Sept 
 הפצה:  נטפליקס 
 עורכים:  Frédérique Broos, Kako Kelber 
 צלמים:  David Cailley 
 מוזיקה:  תיירי וסטרמאייר
 אורך פרק:  52 דקות
 שידור
 רשת שידור:  Arte
 רשת שידור בישראל:  yes Oh, סלקום tv
 תקופת שידור מקורית:  2016
 תקופת שידור בישראל:  2016 – 2016
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
טרפליום (בצרפתית: Trepalium) היא סדרת טלוויזיה צרפתית ששודרה בערוץ Arte בשנת 2016. עלילת הסדרה מתרחשת במציאות עתידנית-דמיונית, שבה עקב עליית שיעור האבטלה ל-80% מקיפים עצמם האנשים העובדים בחומה, ומותירים את המובטלים מחוצה לה, במה שמכונה "האזור". העבודה הופכת לדבר החשוב ביותר עבור תושבי העיר, וכל היבט בחייהם נועד להפוך אותם ליעילים בעבודתם. מי שאינו ממלא את עבודתו כראוי ומפוטר, מגורש מיד לאזור. משכך, התושבים מוכנים לעשות הכל כדי לשמור על מקומות עבודתם, ואף לבגוד לשם כך בקרובים להם. העיר נשלטת בידי ממשלה, ואולם הממשלה פועלת במידה רבה לפי תכתיביהם של הבנק העולמי ותאגידים גדולים, ובפרט תאגיד המים אקוואוויל (Aquaville), שכן מים ראויים לשתייה הפכו למשאב נדיר.
עלילה

כעבור 13 חודשים, לאחר ששר העבודה נשבה בידי מורדים באזור, בלחץ הבנק העולמי, מודיעה ראש הממשלה נדיה פסרסון (רונית אלקבץ) על עסקה, לפיה בתמורה לשחרורו יורשו 10,000 תושבים מן האזור להיכנס מדי יום לעבודות יזומות בעיר. התושבים שנבחרו נקראים "עובדי סולידריות". איזיה קאטל (לאוני סימאגה) היא אחת מעובדי הסולידריות. איזיה מגדלת לבד את בנה בן ה-13 נואה (נמו שיפמן). אביו של נואה, איתן, נטש אותם זמן קצר לאחר לידתו, והצטרף למחתרת. נואה לא יודע על כך, שכן איזיה סיפרה לו שאיתן זכה בהגרלה ונסע ל"דרום" - אזור אוטופי שבו יש עבודה לכולם. בעיר משובצת איזיה לעבודה בביתם של רובן (פייר דלאדונשאן) ותאיס גרסיה. לבני הזוג אין עבודה של ממש להעסיק בה את איזיה, אך הם חייבים להעסיקה על פי החוק החדש, ועל כן הם נותנים לה מטלות שונות בביתם.
לתאיס קשר עם המורדים, ולאחר שהם חוששים שהקשר עמה יחשוף אותם, הם חוטפים אותה והורגים אותה. רובן לא יודע לאן נעלמה רעייתו, אך הוא מוטרד פחות ממה שעלה בגורלה, ויותר מכך שכמועמד לתפקיד בכיר בתאגיד המים, עליו להציג אורח חיים נורמטיבי, ובכלל זה קשר נישואים. רובן מעוניין בתפקיד בעיקר משום שהשכר בתפקיד החדש יאפשר לו לשלוח את בתו האילמת מאל לבית ספר יוקרתי שבו מתחנכים גם תלמידים אילמים. הוא חושש שאם לא תגיע לבית ספר כזה, היא תושלך לאזור. נוכח דמיונה הפיזי של איזיה לתאיס, מציע לה רובן להעלות את שכרה בתמורה לכך שתתחזה לאשתו, ותלך במקומה לעבודתה. איזיה חוששת שתיחשף, אך היא מקווה שכך תוכל לגייס במהירות סכום כסף שיאפשר להבריח את בנה ואותה לדרום. במקביל, מגלים המורדים את עיסוקה החדש, והם כופים עליה לסייע להם בהשגת מידע פנימי בשל גישתה לאביו של רובן, סילאס (אורליין רקואן), שהוא בכיר בתאגיד המים.
דמויות

רובן גרסיה (פייר דלאדונשאן) - מהנדס בתאגיד המים אקוואוויל. נשוי לתאיס ואב למאל האילמת. בנו של סילאס.
איזיה קאטל (לאוני סימאגה) - תושבת האזור שמועסקת על ידי רובן כ"עובדת סולידריות".
נדיה פסרסון (רונית אלקבץ) - ראש הממשלה.
מונרו מורטי - שר העבודה ובן-זוגה של נדיה. לאחר חזרתו מהשבי מתקשה לחזור לתפקד, והוא סובל מפרנויה.
זואי פסרסון (שרה שטרן) - בתם של נדיה ומונרו, המשמשת כיועצת התקשורת של נדיה.
מאל גרסיה (ארונה ברנהיים-דנרי) - בתו האילמת של רובן.
סילאס גרסיה (אורליין רקואן) - אביו של רובן, ואחד מהאנשים רבי העוצמה בעיר. סבר תמיד שבנו אינו מוצלח מספיק, אך בשל ירידה במצבו הבריאותי הוא נאלץ להיעזר בו.
ג'ף (אשיל רידולפי) - תושב אזור פשוט ולא משכיל, שנבחר לשמש כ"עובד סולידריות". לצורכי יחסי ציבור, ממנה אותו ראש הממשלה ליועץ מיוחד לענייני עובדי הסולידריות, תפקיד שמעמיד אותו בקונפליקט מול חבריו מהאזור.
ליזבת (לובנה אזאבל) - אשתו של ג'ף, שעובדת כזונה. על אף שאיפותיו של ג'ף לעבור לעיר, מעדיפה את חייה הפשוטים באזור.
רובינסון/סול (אוליביה רבורדאן) - מורה באזור ומנהיג המורדים.
נואה (נמו שיפמן) - בנה של איזיה.
ואלי (אלואז סובאז') - נערה מרדנית שחיה בגפה ומתיידדת עם נואה.
איתן/בוריס (תיבו אווראר) - אביו של נואה שהצטרף למורדים.
הנס (תאופיק ג'לאב) - תושב העיר וחבר במחתרת.
חסידות קוברין-ביאליסטוק

ערך זה עוסק בחסידות קוברין - ביאליסטוק. אם התכוונתם לחסידות קוברין מגזע רבי משה מקוברין, ראו .
חסידות קוברין-ביאליסטוק היא חסידות ליטאית מיסודו של רבי מנחם נחום עפשטיין.