stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מגפת הדבר השלישית

מגפת הדבר השלישית הייתה מגפה גדולה של דבר הבלוטות שהתחילה ביונאן שבסין בשנת 1855 במהלך שנת הכהונה החמישית של קיסר סין, שיאנפנג משושלת צ'ינג.
מגפת דבר הבלוטות התפשטה לכל היבשות המיושבות ובסופו של דבר הובילה ליותר מ-12 מיליון (אולי אפילו 15 מיליון) נספים בהודו ובסין, מתוכם כ-10 מיליון נספים בהודו לבדה, והפכו אותה לאחת מהמגפות הקטלניות בהיסטוריה.
על פי ארגון הבריאות העולמי המגפה נחשבה פעילה עד לשנת 1960, אז מספר הנפגעים ברחבי העולם ירד לכ-200 בשנה.
מקרי המוות מהמגפה המשיכו לרדת עוד ועוד במשך כל שנה מאז.
השם המתייחס למגפה זו הוא בהיותה ההתפרצות השלישית הגדולה של מגפת דבר הבלוטות שהשפיעה על החברה האירופאית.
המגפה הראשונה נקראה המגפה היוסטיניאנית והיא חירבה את האימפריה הביזנטית ואזורים בסביבה בשנים 541 ו-542. המגפה נמשכה בגלים עוקבים עד אמצע המאה ה-8.
המגפה השנייה נקראה המוות השחור שהרגה כשליש מאוכלוסיית אירופה, בסדרה של גלי הדבקויות מתרחבים בין השנים 1346 ל-1353. מגפה זו חזרה על עצמה באופן קבוע עד המאה ה-19.
דפוס חללי המגפה מצביע על כך שגלים של המגפה בסוף המאה ה-19/תחילת המאה ה-20 ככל הנראה הגיעו משני מקורות שונים.
המקור הראשון היה בעיקר דבר הבלוטות שנישא ברחבי העולם באמצעות סחר בים, הובלת אנשים נגועים, חולדות ומטענים שנטפלו אליהם פרעושים.
המקור השני, האלים יותר, היה בעיקרו, דבר ריאתי עם אחוז הדבקה גבוהה בין אדם לאדם. זן זה הוגבל במידה רבה ליבשת אסיה, בפרט למנצ'וריה ומונגוליה.
ראו גם

מגפות הדבר בהיסטוריה
מוזיאון התיאטרון היהודי ברומניה

מוזיאון התיאטרון היהודי ברומניה (ברומנית: Muzeul Teatrului Evreiesc în România) שוכן בקומת הקרקע של בית המוזאונים, ברחוב אלכסנדרי מספר 6, ביאשי, רומניה ומכיל תערוכת קבע המוצגת ב-11 אולמות, בשכנות למוזיאון פרעות יאשי. שני המוזיאונים נפתחו ביוני 2020, בבניין שבחצרו בו נרצחו יהודי יאשי בפרעות יאשי לפני 79 שנים.
המוזאון הוקם ביאשי לזכר תיאטרון היידיש המודרני הראשון, שהוקם על ידי אברהם גולדפדן בעיר זו ב-1876. אולם "אברהם גולדפגן" כולל כתבי יד, תצלומים וכרזות של תיאטרון היידיש. שני אולמות קרויים "ראשית התיאטרון היהודי" ויש בהם פלקטים ומסמכים מקוריים המעידים על ההצגות שהופקו על ידי גולדפגן ולהקתו. ארבעה אולמות נוספים מוקדשים לתיאטרון היהודי הממלכתי של יאשי, שפעל בין השנים 1949 - 1963. באולמ ות אלה יש כרזות של מופעים מהשנים הראשונות לפעילות, מערך של בובות, תפאורות, בית מלאכה לחייטות, תבניות של התיאטרון, שפורק ב-1963 ותצלומים של חברי הלהקה.
האולמות הבאים מוקדשים להתיאטרון היהודי באראשאום, שפעל בבוקרשט בימי מלחמת העולם השנייה. גם התיאטרון היהודי הממלכתי בבוקרשט מקבל כיסוי נרחב. באולם האחרון יש פעילות אינטראקטיבית עבור הילדים.
מגפנוזאורוס

| מגפנוזאורוס |
| --- | --- |
 איור של מגפנוזאורוס טורף סקוטלוזאורוס
תקופה
יורה תחתון, 199–188 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
סוג:: מגפנוזאורוס
מינים
 Megapnosaurus kayentakatae (?)  Megapnosaurus rhodesiensis
שם מדעי
 Megapnosaurus

מגפנוזאורוס (שם מדעי: Megapnosaurus; מילולית: "לטאה מתה גדולה") הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הצלופיזיים, אשר התקיים במשך היורה תחתון שלפני 199 עד 188 מיליון שנה מזמננו. הסוג מכיל 2 מינים: Megapnosaurus kayentakatae? ו-Megapnosaurus rhodesiensis. הסוג נקרא במקור בשם Syntarsus, שניתן בהמשך לסוג חיפושיות. במשך שנים מאז התגלו המאובנים שלו בזימבבואה ובדרום אפריקה הוא נחשב לשייך לסוג הקרוב צלופיזיס. רק ב-2001 החליטו מספר חוקרים להחזיר אותו בשם הנוכחי.
מאפיינים

דינוזאור קדום זה הגיע לאורך 3 מטרים ומשקל של 32 ק"ג והיה בעל גפיים קצרות ורגליים ארוכות, כשייתכן שנע בדומה ללבלר מודרני בערבות הקדומות. מספר חוקרים אף טוענים שהיה מכוסה נוצות, אך הדבר לא הוכח. אם הדבר נכון זהו מראשוני המינים שכוסו נוצות בעולם.
הוא היה דו-רגלי מהיר שצד לטאות, חרקים ויצורים קטנים שאותם חטף ברגליו הקדמיות. הלסתות שלו אומנם מתאימות לאכילת בשר אך הוא לא היה מתמחה ואף היה אוכל כל.
מספר מאובנים מראים הבדלים בין מבוגרים, להם טבעות בולטות בחוליות, לבין צעירים. מספר חוקרים אף טוענים שהיה יצור לילי.
מחאות אום אל-פחם (2021)

מחאות אום אל-פחם היו סדרת מחאות אשר התקיימו בעיר אום אל-פחם כנגד אלימות משטרתית כלפי המגזר הערבי ונגד הפשיעה בחברה הערבית בישראל.
המחאה פרצה ב-7 בינואר 2021 לאחר ניסיון הרצח של ראש עיריית אום אל-פחם לשעבר סלימאן אגבאריה, והתחזקה לאחר שצעיר בן 21 שהשתתף בהפגנות נרצח, כנראה על ידי מתנקשים. ב-24 בינואר, 3 ימים לאחר הריגת הצעיר, התקיימה מחאה בהשתתפות של כאלף מפגינים בכביש 65, ובה נעצרו 3 אזרחים.
גל המחאות

ב-5 בפברואר 2021 התקיימה מחאה שכללה אלפי אזרחים בכניסה לעיר אום אל-פחם, ואשר בסופה צעדו המפגינים לכיוון תחנת המשטרה. המפגינים מחו גם על מותו של הצעיר מוחמד עיג'ו בתוך ביתו, הקורבן הרביעי במשפחתו. 150 יהודים הגיעו לתמוך במחאה.
ב-26 בפברואר 2021 התקיימה מחאה ובה השתתפו כ-500 אזרחים. משטרת ישראל השתמשה בכוח רב הכולל אמצעים לפיזור הפגנות, כגון גז מדמיע, כדורי ספוג ורימוני הלם כלפי המפגינים. גבר כבן 30 פונה במצב קשה לבית החולים רמב"ם בחיפה עם פציעה בראשו. במהלך ההפגנה נפגעו גם חבר הכנסת יוסף ג'בארין מהרשימה המשותפת וראש עיריית אום אל-פחם סמיר מחאמיד.
ב-5 במרץ 2021 התקיימה מחאה נוספת באום אל-פחם, בה השתתפו יותר מ-12,000 איש. חבר הכנסת מנסור עבאס ממפלגת רע"מ הותקף על ידי מפגינים. המפגינים צעקו על עבאס: "אין לך כבוד, לאום אל-פחם לא תיכנס". כביש 65 נחסם לזמן קצר והמחאה נחשבה למחאה הגדולה ביותר באום אל-פחם.
מחאות נוספות

ב-22 באוקטובר 2021 הפגינו מאות באום אל-פחם בהפגנה מחודשת, על רקע פשיעה בחברה הערבית ושני מקרי רצח בשבוע. המחאה התקיימה מול תחנת המשטרה בעיר.
הערות שוליים

↑  יואב איתיאל, לירן לוי‏, בשבוע התשיעי ברצף: מחאה נגד אלימות באום אל-פחם וג'לג'וליה, באתר וואלה, 12 במרץ 2021
↑  יואב איתיאל‏, חזר ממחאה נגד היעדר אכיפת הפשיעה: צעיר בן 21 נרצח באום אל-פחם, באתר וואלה, 22 בינואר 2021
↑  יואב איתיאל‏, המחאה על היעדר האכיפה: עימותים באום אל פחם בהלווית הצעיר שנרצח, באתר וואלה, 24 בינואר 2021
↑  פוראת נסאר, ‏ההפגנות נגד האלימות בחברה הערבית: אלפים מוחים באום אל פחם, הערב המחאה מתרחבת, באתר ‏מאקו‏, 5 בפברואר 2021
↑   ג'קי חורי, אדם נפצע קשה בעימותים עם המשטרה בהפגנה באום אל-פחם, ח"כ ג'בארין נפגע, באתר הארץ, 26 בפברואר 2021
↑  חסן שעלאן, הפגנת ענק באום אל פחם, מנסור עבאס הותקף: "אתה בוגד", באתר ynet, 5 במרץ 2021
↑  פוראת נאסר, ‏תיעוד: ח"כ מנסור עבאס מותקף בהפגנת ענק באום אל פחם, באתר ‏מאקו‏, 5 במרץ 2021
↑  חסן שעלאן, מאות הפגינו באום אל פחם אחרי ביקור השר: "הטרור הפלילי השתלט", באתר ynet, 22 באוקטובר 2021
מופע שוליים

אלי דל סארטו, אמנית קרקס ומופעי שוליים, בערך ב-1910
מופע שוליים (Sideshow) הוא מופע משני בקרקס, קרנבל או יריד.
סוגים

ישנם ארבעה סוגים עיקריים של מופעי שוליים:
מופע "עשר באחד" ("Ten-in-One") - מציע עשר הופעות רצופות תחת אוהל אחד במחיר אותו כרטיס. לעיתים יהיה מופע זה בחלקו מופע מוזרויות (פריק שואו) המציג "מוזרויות אנוש" (לרבות "חריגים מלידה" כמו גמדים, ענקים או אנשים בעלי עיוותים גופניים אחרים, או "חריגים שלא מלידה" כמו אנשים מקועקעים, אנשים שמנים ולצדם "שלדים אנושיים" - גברים רזים במיוחד שלעיתים קרובות "נשואים" במופעים אלו לאישה השמנה של המופע, למשל פיטר רובינסון). אולם, לשם הגיוון, מופעים אלו כוללים גם הופעות נוספות, כגון מופעי קסם או להטוטנות. כמו כן, האמנים החריגים לעיתים מבצעים להטוטים או הופעות ראווה שונות, ופעמים רבות מציע המופע גם מזכרות כמו "טבעות לענקים" או קלפים עם תמונות החריגים וסיפור חייהם. בסוף המופע לעיתים נוסף קטע שלא פורסם בתוכנייה, ובו ניתן לצפות עבור תשלום נוסף. מופע זה יוצג כפרובוקטיבי, שלא נועד לבעלי לב חלש, למשל עוברים בתוך צנצנת (pickled punks, שהיו אלמנט נפוץ במופעי שוליים).
מופע "יחיד" ("Single-O") - מופע שבו מוצגת אטרקציה יחידה, למשל: המכונית שבה בוני וקלייד נהרגו או מכונית השרד של אדולף היטלר; "עכברוש ענק" (לרוב מדובר בנוטרייה) או חיה מוזרה אחרת; מוצג בלתי מזוהה שמוצג תחת הכותרת "מהו הדבר?" ("What Is It?‎") - לרוב זיוף משכנע כלשהו לדבר שלא קיים במציאות, למשל בתולת הים מפיג'י; "גיק שואו" ("Geek show"), שהוא מופע זוועה שבמהלכו רודף האמן אחרי תרנגולות ועורף את ראשן בנשיכה - המופע פורסם לעיתים כמופע שבו ניתן לחזות בקורבן של התמכרות לסמים.
"מופע מוזיאון" ("Museum Show"), שלעיתים משווק תחת כותרת מטעה כמו "הפריקים הנהדרים ביותר בעולם, בעבר ובהווה", הוא תצוגה של מוצגים שאינם בחיים בדרך כלל. לעיתים התצוגה תכלול דגי פיראנה או כלובים ובהם חיות מוזרות, פוחלצי חיות מעוותות או חפצים מעניינים אחרים כמו כלי נשק או מכוניות שלפי המסופר שימשו רוצחים ידועים. לעיתים במקום האטרקציה שפורסמה, יופיעו בובה או תצלום של אותו אובייקט. לעיתים המוצגים ילוו בכיתוב בנוסח "פרס של 1,000$ אם המוצגים אינם אמיתיים לאשורם — נא לא לגעת או להאכיל את החיות שבתצוגה".
"מופע בחורות" ("Girl Show"), שבו האטרקציה המרכזית הוא מופע של נשים: החל במופעי רוויו שבהם מופיעות נשים בלבוש מלא, וכלה במופעי "קוץ'" ("kootch") או "הוצ'י-קוצ'י" ("hootchie-kootchie"), שהיו למעשה מופעי חשפנות, ובהן הופיעו הנשים בלבוש חלקי או בעירום מלא (עירום מלא נקרא בעגת מופעי השוליים "חזק" - "strong").
הפעלולים במופעי השוליים

מופעי השוליים כללו לרוב פעלולים שונים שנועדו למשוך קהל וליצור פליאה והתלהבות אצל הצופים. פעלולים אלו כללו בליעת אש, בליעת חרבות, השלכת סכינים, שכיבה על מיטת מסמרים, טיפוס על סולם של חרבות, וכדומה.
היסטוריה

מופעי שוליים החלו כבר באנגליה במאה ה-17 והיו פופולריים במיוחד בבריטניה בתקופה הוויקטוריאנית. הרפואה לא הייתה מפותחת, ובתקופות אלו "חריגי האנוש" נתפסו כתעלומות מוזרות, מדהימות ומאיימות. טום נורמן, שניהל מופעי שוליים באנגליה מאז שנות ה-70 של המאה ה-19, כתב באוטוביוגרפיה שלו כי "יכולתָ להציג כל דבר באותם ימים. כל דבר, החל ממחט ועד לעוגן, מפשפש ועד פיל, יכולת להציג דג מלוח כלווייתן. העניין לא היה מה שהצגת; אלא הסיפור שסיפרת".
בארצות הברית היו מופעי השוליים אלמנט מקובל ביותר במופעי קרקס, כמו קרקס האחים רינגלינג וברנום את ביילי. מופעי השוליים, ובהם מופעי המוזרויות, היו אלמנט מקובל בקרנבלים ובירידים באמריקה, והמשיכו להציג בבריטניה לאורך המאה ה-20.
קרנם של מופעי השוליים ירד עם חדירת הטלוויזיה, שהציגה את מוזרויות הטבע והעולם באופן זמין וזול. כיום מופעי מוזרויות, שמציגים אנשים בעלי עיוותים גופניים, אסורים לפי החוק במרבית המדינות המתוקנות, על אף מחאתם של חלק מהחריגים גופנית, שעבורם היו מופעים אלו הזדמנות לפרנסה. סיבה נוספת לירידה בפופולריות של מופעים מסוג זה היא שינויים בערכי התרבות - למשל, בעוד שבעבר נחשבו ה"פריקים" לתעלומות מסקרנות, כיום הידע הרפואי מלמד שהפרעות גנטיות ומחלות הן הגורמים לעיוות הגופני, ועל כן כיום מעוררים ה"פריקים" לרוב רגשות של אמפתיה, ולא של פחד, והשאיפה החברתית היא לשלב אותם אל החברה ולעזור להם. כיום מופעי שוליים ומופעי מוזרויות מעטים בלבד ממשיכים להציג.
דוגמה בולטת לאמן ידוע שהוצג במופעי שוליים כ"פריק" הוא ג'וזף מריק (1862–1890), שידוע בכינויו "איש הפיל", אשר סבל מעיוות גופני קשה.
גם ילדים בעלי חריגויות גופניות הוצגו במופעי שוליים. מירטל קורבין (1928-1868), שהייתה אישה מרובת רגליים, הוצגה באמצע המאה ה-19 כ"ילדה בעלת ארבע הרגליים מטקסס", אף שהייתה בת 13 בלבד.
בשנת 1932 ביים טוד בראונינג את סרט הפולחן "פריקס", על קורותיהם של "פריקים" במופע שוליים בקרקס, שנחשב היום לאחד מסרטי האימה החשובים בכל הזמנים.
אחת ההתייחסות המודרניות המפורסמות ביותר ל"פריק שואו" במאה ה-21 הייתה הסדרה אימה אמריקאית: פריק שואו.
ראו גם

פי. טי. ברנום
הערות שוליים

↑  "The "Warren Car" aka "The Bonnie and Cylde Death Car"". Texas Hide Out.tripod.com. נבדק ב-2008-07-27.
↑  Robinson, John. "Hitler's Car or should I say the real Hitler's Car please stand up!". Sideshow World.com. אורכב מ-המקור ב-2008-12-01. נבדק ב-2008-07-27.
1 2  History of sideshows, Monstrous.com (באנגלית)
מופע מוזרויות (פריק שואו) בשנת 1941, ביריד בוורמונט
שלט פרסומת בלוי המפרסם מופע שוליים, "קונגו, קוף האדם המרצח", פלורידה, 1966.
פרסומת למופע יריקת אש במופע שוליים, פלורידה, 1966
מחנה העקורים אשווגה

| --- | --- |

אנדרטת דוד בן-גוריון באתר מחנה אונרר"א לשעבר באשווגה
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 תאריך ייסוד:  1946 
 תאריך נטישה:  1949 
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחנה עקורים:  3,350 (1946)
 
מחנה העקורים אשווגה (בגרמנית: Eschwege) היה מחנה עקורים באשווגה אזור פרנקפורט בגרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה.
המחנה הוקם בינואר 1946 בשטחו של בסיס חיל האוויר הגרמני לשעבר במחוז פרנקפורט באזור הכיבוש האמריקני בגרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה.
בעת פתיחתו של המחנה היו בו כ-1,770 יהודים ניצולי השואה. אוכלוסייתו הצעירה של המחנה פיתחה במהירות קהילה מחודשת. באפריל 1947 התקיים במחנה גן ילדים ובו 50 ילדים. בבית הספר היסודי במחנה היו באותה תקופה 30 תלמידים. במחנה היו גם תלמוד תורה וישיבה, וכן בית ספר תיכון דתי "בית יעקב" לבנות.
חיי הדת התקיימו במספר בתי כנסת של המחנה ובמקווה. במחנה היה מועדון ספורט ובו 100 פעילים, בית קולנוע, אודיטוריום בן 500 מקומות ישיבה ולהקת תיאטרון. המחנה פרסם את העיתון "אונדזער האפנונג" ("תקוותנו" ביידיש).
בשיאו, ב-19 באוקטובר 1946, שכנו במחנה בערך 3,350 יהודים. המחנה נסגר ב-26 באפריל 1949.
במחנה ביקרו ביקרו מנהיגי תנועות הפועלים הציוניות ובראשם דוד בן-גוריון שביקר במחנה באוקטובר 1946 ונשא נאום.
הערות שוליים

↑  תמונות ממחנה עקורים אשווגה, גרמניה 1946-1947
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010932779805171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מטריקס מטאלו-פרוטאינאז

משמאל: מעכב טבעי (באדום) שולט באנזים (אפור) באמצעות חסימת צבר האבץ (בצהוב) בבקיע בו נמצא האתר הפעיל של האנזים. מימין: נוגדן חדשני (בסגול) פועל ביעילות כמו המעכב הטבעי
מטריקס מטאלו-פרוטאינאז (אנגלית: Matrix Metallo-Proteinases, MMPs) הם משפחת אנזימים הממלאת תפקיד חיוני בתהליכים ביולוגיים חיוניים שונים, כמו, בין השאר, ניידות והתרבות תאים וריפוי פצעים. כאשר שחברים מסוימים מהמשפחה, ובעיקר MMP9, יוצאים משליטה, הם עלולים לסייע להתפרצות מחלות אוטואימוניות וליצירת גרורות סרטניות.
מחקרים

בעבר, ניסו מדענים לחסום את חלבוני ה-MMP באמצעות תרופות המבוססות על מולקולות סינתטיות קטנות, שתוקפות ישירות את האנזימים. התברר כי התרופות האלה אינן יעילות, ולעיתים אף גורמות השפעות לוואי לא רצויות. לעומת זאת, כמו במקרים רבים אחרים, הטבע כבר מצא דרך יעילה לבקרת הפעילות של חלבוני MMP. תפקיד זה מוטל על חלבון מעכב, הקרוי TIMP, אשר פועל בהתאמה מבנית מדויקת: הוא שולח "זרוע" החודרת במדויק לבקיע באנזים. פרופ' אירית שגיא מ"המחלקה לבקרה ביולוגית" במכון ויצמן למדע, וחברי קבוצת המחקר שלה, חיפשו בשנים האחרונות דרכים לחסום באופן בררני את האנזימים האלה, בתקווה שיכולת זו תפתח את הדרך לפיתוח טיפולים יעילים למחלות אוטו-אימוניות. 
בניסוי המשך גרמו המדענים לתסמונת דלקתית בעכברים המדמה את מחלת קרוהן. כפי שקיוו, הצליח הטיפול באמצעות נוגדנים למנוע את הופעת תסמיני המחלה.
חברת "ידע", המקדמת יישומים מסחריים על בסיס המצאות של מדעני מכון ויצמן למדע, הגישה בקשה לרישום פטנט על תרכיב החיסון הסינתטי, וכן על הנוגדנים הנוצרים בעקבות החדרתו לגוף.
הערות שוליים

↑  ראו: גישה חדשנית לטיפול במחלות אוטו-אימוניות מונעת תסמיני מחלה בעכברים, באתר מכון ויצמן.
מופע השמיים (חידה)

חידת מופע השמיים לא פתורה
מופע השמיים (ביפנית: 天体ショー טנטיי שוו) היא סוג של חידת היגיון שפורסמה לראשונה על ידי ההוצאה לאור ניקולי.
חוקים

המשחק מתבצע על גבי טבלה מרובעת ללא גודל מוגדר. בתוך חלק מהתאים, על חלק מצלעות התאים ועל חלק מההצטלבויות בקווי הטבלה מופעים עיגולים קטנים. המטרה היא לחלק את הטבלה לאזורים, כך שבכל אזור יהיה עיגול אחד, וכל עיגול יהווה נקודת סימטריה לאזור שבו הוא נמצא.
וריאציה על החידה היא כאשר לכל עיגול יש צבע. החוקים זהים, אך כל אזור נצבע בצבע של העיגול במרכזו, ואז מתגלה תמונה.
דרך פתרון

הכלל החשוב ביותר הוא: בכל ריבוע שבהכרח שייך לאזור של עיגול מפורסם, אם סומנו מסביבו קירות - אפשר להעתיק אותם במהופך לריבוע הסימטרי לו. את הקירות ההתחלתיים אפשר לסמן בין עיגולים סמוכים, או להיעזר בגבולות הטבלה. הכלל מיושם תוך בדיקה לריבועים רחוקים לאיזה אזור הם יכולים להיות שייכים.
מקור השם

ביפנית לשם טנטיי שוו יש כפל משמעות: סימטריית נקודות ו מופע עצמים שמימיים. במובן הראשון, טן פירושו נקודה ו טיי-שוו פירושו סימטריה, במובן השני טן פירושו שמיים,  טיי הוא עצם או גוף ושו - הוא show מאנגלית.
הכתיבה ביפנית תואמת את המשמעות השנייה.
ראו גם

רשימת החידות של ניקולי
הערות שוליים

↑  Galaxien [janko.at]
↑  http://www.janko.at/Raetsel/Galaxien/
חידת מופע השמיים פתורה. תחומים שונים נצבעו בצבעים שונים
מות'לת' א-שוהדא

| --- | --- |
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  ג'נין
 גובה:  265 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  2,299 (2017)
 קואורדינטות:  32°25′48″N 35°16′14″E﻿ / ﻿32.429897222222°N 35.270655555556°E﻿ / 32.429897222222; 35.270655555556 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צפון השומרון מוגדלת) מות'לת' א-שוהדא(למפת צפון השומרון רגילה) מות'לת' א-שוהדא(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מות'לת' א-שוהדא(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מות'לת' א-שוהדא  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מוּתַ'לַּת' א-שוּהָדָא (בערבית: مثلّث الشهداء; בתעתיק מדויק: מֻת'לת' אלשֻהדאא) הוא כפר פלסטיני מדרום לעיר ג'נין, השוכן בעמק דותן, מזרחית לצומת דותן – צומת הדרכים של ג'נין–שכם–קבאטיה. הכפר בגובה כ-265 מטר מעל פני הים.
לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2017 חיו בכפר 2,299 איש.
בית הקברות לחללי חיל המשלוח העיראקי בשנת 1948
מקור השם

הפירוש המילולי של השם הוא: משולש (צומת) השהידים. הכפר נקרא על שם חללי חיל המשלוח העיראקי שנהרגו באזור זה, במהלך הקרב על ג'נין, במסגרת מלחמת העצמאות.
היסטוריה

הארכאולוג אדם זרטל מצא, מזרחית לכפר, כמויות גדולות של חרסים מתקופת הברונזה התיכונה.
רוב התושבים בכפר הם פליטים פלסטינים שברחו בשנת 1948 מאיג'זים ועין ע'זאל.
לפני שהכפר נוסד, נקרא הצומת "משולש גַ'נְזוּר".
אוכלוסייה

בשנת 1961 התגוררו בכפר 159 תושבים.
לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, באמצע שנת 2006 התגוררו בכפר 1,738 איש.
המשפחות הגדולות בכפר הן: עסאעסָה, וַושַאחִיֶּה, נזאל.
אתרים

האנדרטה לחללי חטיבה 45 במלחמת ששת הימים – עמדה בצומת הכניסה לכפר עד לאחר הסכמי אוסלו.
בית הקברות לחללי חיל המשלוח העיראקי.
הערות שוליים

↑  Palestinian Central Bureau of Statistics (PCBS), Preliminary Results of the Population, Housing and Establishments Census, 2017, 2018, עמ' 82-64
1 2  حيفاوي - החיפאי, مثلث الشهداء اسم وعنوان - משולש השהידים, שם וכתובת, Palestine Remembered, 2009
↑  Zertal, A., The Manasseh Hill Country Survey. Vol. 1, Boston: BRILL, 2004, עמ' 135
↑  ראו: مثلث_الشهداء موسوعة عارف
↑  سناء الحكيم - סנא אל-חכים, تأسست بعد منع الجيش العراقي احتلال جنين سنة 1948.. تاريخ قرية “مثلث الشهداء” وأصل تسميتها - הוא הוקם לאחר שהצבא העיראקי מנע את כיבוש ג'נין ב-1948.. ההיסטוריה של הכפר "משולש הקדושים" ומקור שמו, ArabicPost, 11 מאי 2023
↑  الشهداء - al-Shuhada - אל-שֻהדא, Palestine Remembered, 2007
↑  Palestinian Central Bureau of Statistics, Projected Mid -Year Population for Jenin Governorate by Locality 2004–2006 ראו: https://web.archive.org/web/20080920093125/http://www.pcbs.gov.ps/Portals/_pcbs/populati/pop01.aspx
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007582145305171
מושק האייל

תרמיל של מושק האיילים.
מושק האייל (באנגלית: Deer musk), הוא מין חומר בעל ריח חודר וחזק שמקורו בבלוטה של זכרי איילי מושק הממוקמת בין הטבור לאיברי הרבייה שלהם. חומר זה נועד להפצת ריח חזק לשם משיכת נקבות בעת החיזור. בחומר זה נעשה שימוש רב בתור בושם, קטורת ורפואה מאז שחר ההיסטוריה, והוא אחד ממוצרי החי היקרים ביותר בעולם. השם "מושק" או "מוסק" מקורו בסנסקריט ומשמעותו "אשך קטן" בהתייחס למיקום הבלוטה. החומר מכונה גם "תרמיל מושק" או "בלוטת מושק".
אף על פי שהשם "מושק" מתייחס לרוב עבור חומר זה, המונח מושק עצמו משמש לעיתים קרובות כדי לתאר מגוון רחב של חומרים בעלי ריח זהה המופקים מבעלי חיים אחרים כדוגמת זבד (- "זבד המושק"), או למושק סינתטי ("מושק לבן") - חומר אשר מפגין תכונות דומות למושק האיילים.
אטימולוגיה

האטימולוגיה של השם מושק מקורה בשפת הסנסקריט "मुस्कस्" - מוסקה (muṣká); מילה זאת נלקחה לשפה הפרסית תחת השם "מסק"
(مسک), לאחר מכן חדרה גם ליוונית המאוחרת (μόσχος - Moschos) וללטינית המאוחרת (muscus) ולבסוף גם לצרפתית העתיקה (musc) ולאנגלית של ימי הביניים (muske). המסלול של השאלת המונח בשפות הללו רומז על נתיב הסחר של המושק מהודו דרך פרס ועד לאירופה.
היסטוריה תרבותית

במערכת הרפואה ההודית העתיקה איור ודה נעשו שימושים שונים במושק למחלות-לב ולמחלות נפשיות במשך מאות שנים. המושק לא היה ידוע בעולם המערבי בימי קדם, וההתייחסות הראשונה אליו היא במאה ה-5 לספירה כאשר הוא מוזכר בתלמוד (מסכת ברכות, דף מ"ג, עמוד א') בתור חומר ריחני שמקורו מחיה. בראשונים יש דיון האם מותר לאכול את המושק כיון שיש ספק אם הוא דם, שאסור באכילה, או לא. פרשני המקרא המסורתיים שיערו כי הבושם המקראי מור המתואר כמרכיב בשמן המשחה הוא המושק. החוקר היווני מהמאה-6 קוסמס אינדיקופלאוסטס ציין שמקורו של חומר זה בהודו. זמן קצר לאחר מכן הערבים גילו את הבושם והחומר רכש לעצמו מוניטין כאפרודיזיאק. תחת החליפות של בית עבאס, חומר זה זכה להערכה רבה, והח'ליפים בבגדד השתמשו בו בנדיבות. במאה ה-9, הרופא הערבי אל-כנדי כלל את המושק במספר רב של מתכוני הבושם שלו, והחומר הפך לאחד מפריטי היוקרה החשובים ביותר שהובאו על ידי ספינות ערביות מהמזרח.
חיתוך עץ של "חתול מושק" משנת 1490.
איור מדויק יחסית של "חתול מושק" משנת 1658.
מושק סיבירי - אחד המינים הנפוצים ממשפחת איילי המושק.
מאז גילויו ועד היום, מושק האיילים משמש כמרכיב מפתח של בשמים רבים, וזאת משום שהוא מקבע את ריח הבושם לטווח ארוך. למרות מחירו הגבוה, תמיסות מושק שימשו כבסיס עיקרי לבשמים עד 1979 - אז איילי מושק הוכרזו כמין מוגן על ידי אמנת וושינגטון. כיום כמות הסחר המותרת במושק הטבעי נשלטת על ידי CITES אך מתבצע במקביל לכך סחר נרחב לא חוקי ברחבי הודו-קשמיר-סין והמדינות הסמוכות. מחיר של תרמיל מושק אחד המכיל 25 גרם עומד על כ-250 דולר, והמחיר לקילוגרם עשוי להגיע לכ-45,000 דולר. המושק הנחשב לאיכותי ביותר, מושק טונקין, מופק באזור וייטנאם ודרום סין, לאחר מכן המושק האסאמי והנפאלי המופקים בהודו ונפאל, בעוד שמושק קאבארדין המיוצר ברוסיה ובהימלאיה נחשב לבעל איכות נמוכה.
איסוף ומאפיינים

אייל מושק הוא סוג יחיד במשפחת איילי מושק הכולל 7 מינים החיים בנפאל, הודו, בהוטן, פקיסטן, סין העממית, קוריאה, רוסיה (סיביר) ומונגוליה; מספרים קטנים מצויים גם בווייטנאם ואפגניסטן. על מנת להשיג את תרמיל המושק שלהם, האייל נהרג בעזרת מלכודות או ירי ממארב, כשתרמיל המושק שלו מוסר ממנו (הציידים ינצלו גם את עורו ובשרו). החומר מיובש לרוב כשהוא מונח על אבן חמה בשמש הקופחת, או על ידי טבילה בשמן רותח. לאחר הייבוש, העיסה החומה-אדמדמה נפתחת ובה מתגלים גרגירים שחורים בריכוז גבוה אשר מכונים "תבואה מושקת" והם מעורבבים עם חומרים אלכוהוליים. הניחוח של התמיסה הופך להיות יותר אינטנסיבי במהלך אחסון והוא נותן ריח נעים רק לאחר שהוא מדולל באופן משמעותי בשל ריכוזו הגבוה. לא ידוע כיום על חומר טבעי אחר בעל ארומה מורכבת שניתנו לו כל כך הרבה תיאורים סותרים בקשר לריחו; עם זאת, בדרך כלל הריח מתואר כ"ריח חייתי" "אדמתי" או משהו "הדומה לריח עורו של תינוק".
תרמיל מושק באיכות טובה מתאפיין בתמיסה בצבע ארגמני כהה, הוא חלק למגע ויבש, ומר בטעמו. התמיסה תהיה בעלת ריח אחיד ללא כל חיסרון במשקלה בעת חשיפה למזג האוויר, והריח שלה יהיה חודר ועקבי במיוחד לעומת כל חומר מבושם אחר שקיים. בדומה לחומרים מפיצי ריח אחרים, תמיסת המושק מורכבת מאמוניה, כולסטרול, שומן משני, חומר שרף מריר ועוד.
על מנת לקבל קילו אחד של מושק, צריך להרוג בין שלושים לחמישים איילים, מה שמסביר מדוע החומר יקר מאוד. כך למשל, בתחילת המאה ה-19, מושק טונקין היה לעיתים כפול במחירו מזהב.
ראו גם

מושק
זבד (בושם)
מושק סינתטי
הערות שוליים

↑  רבינו יונה, מסכת ברכות, דף ל"א ע"ב מדפ"ר, ד"ה 'ורבינו'
↑  ראו פירושים על ספר שמות, פרק ל', פסוק כ"ג
תרמילי מושק האיילים בצבעים שונים מוצעים למכירה בכלכתה.
מארט רישאר

| --- | --- |

 לידה:  15 באפריל 1889 Blâmont, צרפת 
 פטירה:  9 בפברואר 1982 (בגיל 92) הרובע השישה-עשר של פריז, צרפת 
 שם לידה:  Marthe Betenfeld 
 מדינה:  צרפת, הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  קרמטוריון-קולומבריום דו פר-לאשז 
 תפקיד:  municipal councillor of Paris (1945–1947) 
 בן או בת זוג:  Joseph Davrichachvili 
 פרסים והוקרה:  אבירה בלגיון הצרפתי 
 
מארט רישאר, לבית בטנפלד (בצרפתית: Marthe Richard;‏ 15 באוגוסט 1889 – 9 בפברואר 1982) הייתה פוליטיקאית ומרגלת צרפתייה. היא פעלה לסגירת בתי בושת בצרפת בשנת 1946.
ביוגרפיה

רישאר עבדה בנאנסי, כשוליית חייט בגיל 14. בשנת 1905 החלה לעסוק בזנות. לאחר שחייל האשים אותה בכך שנדבק ממנה בעגבת, היא נאלצה לעזוב לפריז, שם פגשה, בשנת 1907, את הנרי ריצ'ר, ומאוחר יותר נישאה לו. ריצ'ר היה תעשיין עשיר שעבד בלה האל.
בשנת 1912, בעלה קנה לעצמו מטוס, והיא הטיסה אותו לראשונה בשנת 1913. היא טענה אז בעיתונות ששברה את השיא הנשי בטיסה מלה קרוטוי לציריך. היא למעשה הטיסה את המטוס רק לבורגון, ומשם הוא נשלח ברכבת לאזור הכפרי של ציריך, והיא הטיסה אותו לציריך. עם זאת, השיא החדש אושר. בשנת 1914, היא השתתפה בהקמת "L'Union patriotique des aviatrices françaises" ("האיגוד הפטריוטי של הטייסות הצרפתיות"). כמזכירת האיגוד, לצד כרמן דמדוז, הגזברית שלו, היא דרשה את הזכות לתרום למאמץ המלחמתי כטייסת, אם כי השלטונות סירבו לכך.