stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברנשים וחתיכות (מחזמר)
הפניות

Davis, Lee. "The Indestructible Icon". ShowMusic. Winter 2000–01: 17–24, 61–63.
Loesser, Susan (1993).: A Most Remarkable Fella: Frank Loesser and the Guys and Dolls in His Life. New York: Donald I. Fine. ISBN 0-634-00927-3.
Stempel, Larry (2010). Showtime: A History of the Broadway Musical Theater. New York: W. W. Norton and Company. ISBN 0-393-92906-X.
Suskin, Stephen (1990). Opening Night on Broadway: A Critical Quotebook of the Golden Era of the Musical Theatre. New York: Schrimmer Books. ISBN 0-02-872625-1.
גאטנו ברשי

| --- | --- |

 לידה:  10 בנובמבר 1869 Coiano, ממלכת איטליה 
 התאבד:  22 במאי 1901 (בגיל 31) סנטו סטפנו, ממלכת איטליה 
 מדינה:  ממלכת איטליה 
 
ברשי יורה במלך
ברשי מובל למעצר
גאטנו ברשי (באיטלקית: Gaetano Bresci‏; 10 בנובמבר 1869 - 22 במאי 1901) היה אנרכיסט איטלקי אשר רצח את אומברטו הראשון, מלך איטליה.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

ברשי נולד ב-10 בנובמבר 1869 בפראטו, טוסקנה. בגיל צעיר היגר עם הוריו מאיטליה לארצות הברית. המשפחה התיישבה בפטרסון (ניו ג'רזי), אשר שם הייתה קהילה גדולה של איטלקים. ברשי עבד לפרנסתו כאורג משי. הוא היה פעיל בקבוצה אנרכיסטית איטלקית, והיה ממייסדיו של עיתון אנרכיסטי בשפה האיטלקית בפטרסון. הוא הכיר גם את אמה גולדמן.
מאז ומתמיד נתפס אומברטו הראשון, מלך איטליה, בעיני האנרכיסטים האיטלקים כרודן מדכא, ונמצא בראש רשימת המועמדים לחיסול של מתנקשיהם. ב-1897 ניסה נפח אנרכיסטי בשם פייטרו אצ'ריטו (Pietro Acciarito) לדקור את המלך אולם החטיא כחוט השערה. המלך העיר במשיכת כתפיים "אלה הם סיכוני המקצוע". שנה לאחר מכן פרץ משבר לחם במדינה, והמונים צעדו אל מילאנו בניסיון לעורר את המלך לתקן את המצב. המלך הורה לגנרל פיורנצו באבא בקאריס לדכא את המהומות. באבא בקאריס ציווה על המפגינים לעזוב את העיר, ומשסירבו הורה לאנשיו לפתוח באש. החיילים הרגו כמה עשרות אנשים ופצעו כמה מאות. המלך החמיא לבאבא בקאריס על "ההגנה האמיצה של בית המלוכה" והעניק לו עיטור גבורה. בשל כך גמלה בברשי ההחלטה להרוג את המלך.
ביוגרפיה > הרצח

ברשי השיג אקדח בפטרסון (לא ברור בדיוק כיצד). הוא התאמן בירי בחורשה בעוד אשתו ובתו בת השלוש קוטפות פרחים בקרבת מקום. הוא לקח הלוואה מהעיתון, אם כי לא סיפר לשם מה הוא זקוק לה. הוא הפליג בספינה ללה האבר שבצרפת. ההלוואה הספיקה לו גם לכרטיס רכבת לאיטליה.
ב-29 ביולי 1900 חילק המלך פרסים מתוך כרכרתו למשתתפי תחרויות אתלטיקה במעון הקיץ המלכותי שבמונצה, ליד מילאנו. ברשי התקרב אליו עד למרחק של פחות משני מטרים, וירה בו ארבע פעמים (באקדח בעל חמישה כדורים). המלך נעץ בו מבט של תוכחה לרגע, ואז נפל על כתף שלישו, לחש לרכבו "אוואנטי!" ("קדימה!") ונפח את נשמתו. על פי תיאורים של עדי ראייה, ברשי "הניף בארשת ניצחון את נשקו המעלה עשן", לפני שנתפס. אנדרטה הוקמה במקום שבו ברשי ירה.
ביוגרפיה > גורלו

מעשהו של ברשי הוצג בעיתונות כהתנקשות מאורגנת שתוכננה בקפדנות בידי האנרכיסטים בפטרסון. שמועות שרווחו טענו שברשי למעשה נבחר בהגרלה מבין רבים אחרים. עם זאת, למרות שיש רמזים מסוימים שאכן הייתה זו מזימה מתוכננת, הדבר אינו ודאי. פדרו אסטווה, העורך של העיתון האנרכיסטי בפטרסון, טען בפני למעלה מאלף איש שהתכנסו בפטרסון כדי להפגין תמיכה בברשי כי לא הייתה שום מזימה מתוכננת: "איננו צריכים לחרוש מזימות או לשאת נאומים, אם אתה אנרכיסט ברור לך מה עליך לעשות, ואתה עושה זאת באופן אישי ועל דעת עצמך". לכתבים זרים הסביר אסטווה: "הוא לא היה משוגע די הצורך כדי לצפות שבעקבות מעשהו תוחלף הממשלה, אבל באיזה אופן אחר היה יכול להביא לידיעת העם האיטלקי שקיים בעולם כוח הקרוי אנרכיה?"
ברשי נשפט, ויוצג בידי עורך הדין האנרכיסטי פרנצ'סקו סבריו מרלינו (Francesco Saverio Merlino). מכיוון שעונש המוות באיטליה בוטל, הוא נידון למאסר עולם באי סנטו סטפנו (Santo Stefano Island) ליד ונטוטן (Ventotene) אשר אליו נשלחו אנרכיסטים רבים נוספים. את שבע השנים הראשונות נגזר עליו לעשות בבידוד. חבריו שלחו לו מכתב איחולים לתאו, ונשאו את תמונתו על כפתורים שהוצמדו לדשי בגדיהם. כעבור זמן קצר ב-22 במאי 1901 הוא נמצא מת בכלאו. הטענה הרשמית הייתה שהוא התאבד, אם כי יש הטוענים שהוא נרצח בידי שומריו. בקרארה הוצבה אנדרטה לזכרו. למעשהו של ברשי הייתה השפעה רבה על האנרכיסט ליאון צ'ולגוש, אשר לקח למיטתו את גזרי העיתון שדנו בו, ובאותה שנה רצח את נשיא ארצות הברית ויליאם מקינלי.
ראו גם

לואיג'י לוקני
הערות שוליים

↑  ברברה טוכמן, המגדל הגאה, כנרת זמורה-ביתן דביר, 1998. עמ' 124.
↑  ברברה טוכמן, המגדל הגאה, כנרת זמורה-ביתן דביר, 1998. עמ' 126.
1 2 3 4  ברברה טוכמן, המגדל הגאה, כנרת זמורה-ביתן דביר, 1998. עמ' 128.
1 2  ברברה טוכמן, המגדל הגאה, כנרת זמורה-ביתן דביר, 1998. עמ' 127.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12296468t (data)  GND: 118857126  ISNI: 0000 0001 2017 8197  LCCN: nr89013005  NTA: 344094286  SUDOC: 059360402  VIAF: 44143734   WorldCat (עם VIAF): 44143734
גלן רייס

| --- | --- |

רייס ב-2012
 לידה:  28 במאי 1967 (בן 57) פלינט (מישיגן) שבארצות הברית
 עמדה:  סמול פורוורד, קלע
 גובה:  2.03 מטר
 מספר:  41
 מכללה:  אוניברסיטת מישיגן
 דראפט:  בחירה רביעית, 1989 מיאמי היט
 קבוצות כשחקן
 1989–1995   1995–1998   1999–2000   2000–2001   2001–2003   2003–2004:  מיאמי היט   שארלוט הורנטס   לוס אנג'לס לייקרס   ניו יורק ניקס   יוסטון רוקטס   לוס אנג'לס קליפרס
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות ה-NBA‏ (2000)   3 בחירות למשחק האולסטאר (1996–1998)   MVP של משחק האולסטאר (1997)   אלוף תחרות השלשות (1995)   חמישיית העונה השנייה (1997)   חמישיית העונה השלישית (1998)   חמישיית הרוקיז השנייה (1990)   זכייה באליפות ליגת המכללות (1989)
גלן אנתוני רייס האב (באנגלית: .Glen Anthony Rice, Sr; נולד ב-28 במאי 1967) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הסמול פורוורד ובעמדת הקלע. אביו של הכדורסלן גלן רייס ג'וניור.
קריירת המכללות

רייס שיחק באוניברסיטת מישיגן במשך ארבע עונות (1985–1989), כאשר בשלוש מהן הוא פתח בחמישייה. הוא הפך למוביל הנקודות בכל הזמנים של האוניברסיטה עם 2442 נקודות. הוא הוביל את מישיגן לאליפות ה-NCAA בשנת 1989.
רייס ממשיך להיות מדורג בין המובילים של מישיגן בכל הזמנים במספר קטגוריות סטטיסטיות, וביניהם:
מקום ראשון בנקודות בקריירה (2442)
מקום ראשון בנקודות בעונה אחת (949 בעונת 1988–1989)
מקום ראשון במספר הזריקות שנקלעו בעונה אחת (363 בעונת 1988–1989)
מקום ראשון במספר הזריקות שנלקחו בעונה אחת (629 בעונת 1988–1989)
מקום ראשון באחוזים מהשלשה במשך עונה אחת (51.6% בעונת 1988–1989)
מקום שני במספר הזריקות שנקלעו בקריירה (1002)
מקום שני במספר הזריקות שנלקחו בקריירה (2078)
מקום שני במספר השלשות שנקלעו בעונה אחת (99 בעונה 1988–1989)
קריירת ה-NBA

רייס היה צפוי להיבחר באמצע הסיבוב הראשון של דראפט ה-NBA, אבל הוא נבחר מספר 4 בדראפט 1989 ב-NBA בשל ביצועי השיא שלו בטורניר אליפות המכללות בכדורסל. מיאמי היט, שהצטרפה ל-NBA יחד עם השארלוט הורנטס, היו אז בשנתם השנייה והיו צריכים עזרה התקפית לאחר שסיימו אחרונים ב-NBA בנקודות למשחק בעונת 1988–1989.
רייס קלע רק 13.6 נקודות למשחק בעונת הרוקי שלו, אבל הוא השתפר ל-20 נק בחמש העונות הנותרות במיאמי, שכללו שתי הגעות לפלייאוף. רייס הפך לכוכב של ההיט והוביל את מיאמי לסדרת הפלייאוף הראשונה שלהם נגד השיקגו בולס. רייס היה השחקן הראשון ממיאמי שקלע 20+ נקודות בממוצע בעונה אחת (1991–1992). ההיט לא הצליחו לנצח סדרת פלייאוף בתקופתו של רייס, והפסידו סדרה קשה נגד האטלנטה הוקס, 3-2 לאטלנטה.
רייס שיחק 1000 משחקים בין 1989–2004. רייס, שנבחר למשחק האולסטאר שלוש פעמים, הגיע לממוצעי קריירה של 18.3 נקודות ו-4.4 ריבאונדים ב-1,000 משחקים בעונה רגילה עם המיאמי היט, השארלוט הורנטס, הלוס אנג'לס לייקרס, הניו יורק ניקס, היוסטון רוקטס והלוס אנג'לס קליפרס. הוא סיים עם 18,336 נקודות בקריירה. רייס הגיע לשיאו כשחקן שארלוט הורנטס בעונת 1996–1997 כשהוא היה שלישי בליגה בנקודות, אחרי מייקל ג'ורדן וקארל מלון, עם ממוצע של 26.8 נקודות למשחק.
רייס שיחק ב -55 משחקי הפלייאוף בקריירה, עם ממוצע של 16.1 נקודות ו -4.5 ריבאונדים. הוא בממוצע 16.3 נקודות בשלושה משחקי אולסטאר.
רייס זכה בטבעת אליפות כשחקן הלוס אנג'לס לייקרס שזכתה באליפות ה-NBA בשנת 2000.
גבריאל בטלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 במאי 1959 (בן 65) שיקגו, ארצות הברית
 מוקד פעילות:  ישראל
 
גבריאל "גייב" בטלר (נולד ב-16 במאי 1959) הוא זמר ישראלי-אמריקאי שהיה חבר בלהקת עדן, שייצגה את ישראל באירוויזיון 1999 שנערך בישראל עם השיר "יום הולדת".
ביוגרפיה

גבריאל בטלר נולד בשיקגו, ארצות הברית למשפחה של זמרים ומוזיקאים. מגיל צעיר התעניין במוזיקה ולמד לנגן בתופים בילדותו. כעבור מספר שנים עבר עם משפחתו ליערות בליבריה, שם גרו במשך שנתיים בתנאים קשים. גבריאל עלה לארץ בגיל 10 עם משפחתו והם הצטרפו לקהילת העבריים מדימונה שאביו היה אחד ממיסדיה. גבריאל ואחיו אדי החלו לשיר בלהקה, שלימים הפכה לחלק ממופע "שליחי הנשמה". בשנת 2001 עזב גבריאל את קהילת העבריים ולאחר שהיה נשוי פעמיים בתוך הקהילה עם 9 ילדים מנישואיו שם, התחתן עם אביב ינאי. כיום הם מתגוררים בראש העין ולהם שני ילדים.
קריירה

בשנת 1995 הקים יחד עם אחיו אדי בטלר את להקת "עדן" שהגיעו עם השיר "יום הולדת" למקום 5 באירוויזיון 1999 והפך לשיר אייקוני בחברה הישראלית.
בשנת 1996 השתתף בקולות רקע בשיר "לאהוב" של שרית חדד. השיר יצא נכנס לאלבום הדרך שבחרתי שיצא ב-1997.
מאוחר יותר הצטרף ל"משפחת תאקט" של סאבלימינל, אך לאחר חוזה בן 3 שנים המשיך הלאה.
בשנת 2005 הצטרף לתוכנית "רוקדים עם כוכבים" בתור סולן בלהקת הביג בנד, בנוסף בטלר מופיע באירועים פרטיים בישראל ומחוצה לה.
בשנת 2011 יצא לאור אלבומו "להיטי זהב".
ב-21 בינואר 2015 הוציא את הסינגל "אל תבקשי" וב-8 בפברואר הוציא את הווידאו קליפ לסינגל.
ב-22 בפברואר 2021 יצא אלבומו הגנוז שהקליט בשנת 2007 ונקרא "יודע לאהוב" באלבום מתארחים בוסקילז, מטרו סאבלימינל, איציק שמלי, הצל וליאור אלמליח.
כיום גבריאל מופיע בעצמו וכחלק מהרכבים שונים, בהם "קליינטה".
דיסקוגרפיה

2011: להיטי זהב
2021: יודע לאהוב
ראו גם

עדן
ישראל באירוויזיון 1999
אירוויזיון 1999
ג'ק גייג'

ג'ק רוברט גייג' (באנגלית: Jack Robert Gage;‏ 13 בינואר 1899 –  14 במרץ 1970) היה איש חינוך ופוליטיקאי אמריקאי מוויומינג, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמזכיר המדינה ה-15 של ויומינג בשנים 1959–1961, ולאחר מכן ועד 1963 כמושל ויומינג ה-25.
ראשית חייו

ג'ק גייג' נולד בעיר מקקוק שבנברסקה כבנם של ויל ורנון ולווהון גייג'. ב-1905 עברה המשפחה לעיר וורלנד שבוויומינג, שם הוא גדל. ב-1918, במהלך מלחמת העולם הראשונה, הוא שירת בחיל התותחנים עד לשחרורו ב-1919. ב-1924 קיבל גייג' תואר בוגר אוניברסיטה בחקלאות מאוניברסיטת ויומינג. ב-1922 הוא נשא לאישה את ליאונה סוויצר, ויחד נולדו להם שני בנים. בשנים 1924–1925 שימש גייג' כמורה מקצועי לחקלאות, ובשנים 1929–1934 כמורה לגאולוגיה ולביולוגיה.
מפקח על החינוך הציבורי בוויומינג

ב-29 ביוני 1934 הציג גייג' את מועמדותו לבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית למשרת המפקח על החינוך הציבורי בוויומינג, ובבחירות שנערכו באוגוסט הביס חמישה מועמדים אחרים. בבחירות הכלליות הוא ניצח בקלות את מועמדת המפלגה הרפובליקנית, קתרין א. מורטון. ב-1936 הוא נסע לוושינגטון די. סי. כדי להיפגש עם משלחת ויומינג לקונגרס כדי לדחוף לשינוי החוק כך ששליש מתמלוגי הנפט יופנו ישירות למחוזות החינוך של המדינה. ב-1937 הקליטו גייג' וחמישה פקידי ממשל נוספים במדינה את קולותיהם, וגייג' גם כתב מאמר, וכל אלו הוכנסו לקפסולת זמן שנפתחה ב-1987. ב-16 במרץ 1938 הודיע גייג' על התמודדותו לתקופת כהונה נוספת לתפקיד, אך נוצח בהפרש קל בבחירות הכלליות על ידי מועמדת הרפובליקנים אסתר אנדרסון.
קריירה עסקית

ב-1940 היה גייג' למנהל של תחנת רדיו בשרידן, השקיע בחברה לאספקת ציוד לבתי ספר, וכתב ספר לימוד לגאוגרפיה. ב-22 במאי 1941 הוא מונה כחבר בסגל בית הספר התיכון של שרידן, וב-5 בנובמבר הוא החל לשמש כמנהל הדואר המקומי עד 1958. ב-1954 הוא נבחר כנשיא סניף ויומינג של אגודת מנהלי הדואר הלאומית, תפקיד בו הוא שימש עד 1955. ב-1956 הוא נבחר כמושל המחוזי של רוטרי בשרידן, והיה חבר במשלחת של 37 אנשים שביקרה בברלין המזרחית, בברלין המערבית ובמוסקבה. ב-1957 הוענקה לגייג' מדליית ארד בנשף של אגודת מסע הצלב לחירות (Crusade for Freedom) לאחר שכתב את הספר "תוכנית לשלום" ודיבר על חוויותיו בברית המועצות.
מזכיר המדינה ומושל ויומינג

ב-6 ביוני 1958 הודיע גייג' על כוונתו להתמודד בבחירות המקדימות של הדמוקרטים למשרת מזכיר המדינה של ויומינג, ובבחירות הכלליות הוא ניצח את מועמד הרפובליקנים אוורט קופנהאוור בהפרש של 1,112 קולות.
ב-1 בדצמבר 1960 נפטר הסנאטור הנבחר קית' תומסון לאחר שנבחר וטרם השבעתו, ובכך התפנה תפקידו, שמושל ויומינג ג'ון היקי בחר למלא בעצמו, וב-22 בדצמבר הוא התפטר כדי לקבל על עצמו את המינוי. על פי חוקת ויומינג, ירש גייג' את היקי כמושל. לפני שהחל לכהן בתפקיד, היה עליו למנות 40 בעלי תפקידים במועצות ובוועדות של המדינה, ולאחר מכן היה עליו למנות 30 נוספים, ובשל סוגיות העברת ממשל נוספות לא התאפשר לו להיות נוכח בטקס ההשבעה של ג'ון פיצג'רלד קנדי לנשיאות ארצות הברית. במהלך תקופת כהונתו כמושל הוא תמך בצעדים להגדלת התשלום שניתן למדינות על ידי הממשל הפדרלי על זיכיונות הנפט, והתנגד לרוב העלאות המיסים. במרץ 1962 הודיע מועמד הדמוקרטים למשרת המושל מ-1954, ויליאם ג'ק, על התמודדותו מול גייג' בבחירות המקדימות של המפלגה, וג'ייג ניצח אותו בהפרש של 4,176 קולות. בבחירות הכלליות הוא נוצח על ידי הרפובליקני קליפורד הנסן.
שנותיו האחרונות

לאחר תבוסתו בבחירות וסיום כהונתו, יצא גייג' לחופשה של כמה חודשים באוסטרליה, שם הוא נסע לטיול של יותר מ-9,000 מילים (15,000 ק"מ), ומאוחר יותר כתב על כך בעיתון. ב-1966 הוא הכריז על כך שיתמודד שוב למשרת המושל בבחירות המקדימות של הדמוקרטי, אך הובס בהן, ומאוחר יותר באותה שנה הוא פרסם ספר בשם "ויומינג ברגל ועל גב הסוס" (Wyoming Afoot and Horseback).
ביולי 1958, עבר גייג' ניתוח להסרת אחת מכליותיו. ג'ק גייג' נפטר בביתו שבשאיין ב-14 במרץ 1970 בגיל 71, לאחר שסבל ממחלת הסרטן במשך כמה חודשים. גופתו נשרפה, ועל פי בקשתו פוזר אפרו בהרי ביג הורן (אנ').
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1782-1783
ג'ובאני בטיסטה בואונמנטה

| --- | --- |
 לידה:  1595 מנטובה, דוכסות מנטובה 
 פטירה:  29 באוגוסט 1642 (בגיל 47 בערך) אסיזי, איטליה 
 מוקד פעילות:  וינה, פארמה, מנטובה 
 זרם:  המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 כלי נגינה:  כינור 
 
ג'ובאני בטיסטה בואונמנטה (באיטלקית: Giovanni Battista Buonamente, נולד ב-1595 בקירוב, נפטר ב-1642) היה מלחין וכנר איטלקי בראשית תקופת הבארוק. הוא שירת את משפחת גונזגה במנטובה עד שנת 1622 בקירוב (בואתה תקופה עם סלומונה רוסי), ובערך משנת 1626 עד 1630 שירת את הקיסר פרדריק השני בווינה. ב-1627 ניגן בואונמנטה בחגיגות לכבוד הכתרת פרדיננד השלישי, בנו של הקיסר, בפראג. בהמשך שירת ככנר בכנסיית מאדונה דל סטקאטה בפארמה. לאחר תקופת שירות קצרה בכנסייה, הגיע, בשנת 1633, למשרתו האחרונה כמאסטרו די קאפלה (ממונה על המוזיקה) באסיזי.
יצירתו

את יצירתו של בואונמנטה מאפיין סגנון הבארוק המוקדם, כפי שהוא בא לביטוי בסונאטה מס' 6 לכלי נשיפה ממתכת, שעיבודה בידי רוברט קינג הקנה לה פופולריות.
Il quarto libro de varie de sonate, sinfonie, gagliarde, corrente, e brandi per sonar con due violini & un basso di viola (Venice, 1626)
Il sesto libro di sonate et canzoni... (Venice, 1636)
Il quinto libro de varie sonate (Venice, 1629)
Il settimo libro di sonate, sinfonie... (Venice, 1637)
הספר הרביעי, מבחר סונאטות, סינפוניות, ומחולות שונים לשני כינורות ובס-ויולה (ונציה, 1626)
הספר החמישי של סונטות שונות (ונציה, 1629). העותק ששרד ניזוק ומצבו רע.
הספר השישי של סונאטות וקנצונות (ונציה, 1636)
הספר השביעי של סונאטות, סינפוניות... (ונציה, 1637)
לקריאה נוספת

Cavalier Giovanni Battista Buonamente: Franciscan Violinist; 2005 Peter Allsop; ISBN 1-84014-627-3
"האביר ג'ובאני בטיסטה בואונמנטה: כנר פרנציסיקני", 2005 פיטר אלסופ.
גיורא הון

| --- | --- |

גיורא הון, 2013 - דיוקן. צלמה ואיירה: רות לורנד
 לידה:  20 בדצמבר 1950 (בן 73) עפולה, ישראל 
 ענף מדעי:  היסטוריה של המדע 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב  קינגס קולג' 
 מוסדות:  אוניברסיטת חיפה (1 במאי 1993) 
 בן או בת זוג:  רות לורנד 
 
גיורא הון (נולד ב-20 בדצמבר 1950) הוא פרופסור אמריטוס לפילוסופיה והיסטוריה של המדע באוניברסיטת חיפה.
קורות חיים

הון נולד בעפולה לאמו רות (מרנלנדר, פרנקפורט על המיין, גרמניה) ולאביו מרדכי הון (הוניגוקס, (Novy Jicin), צ’כיה).
שירת בנח"ל עם גרעין של השומר הצעיר בשם חר"פ, שיועד לקיבוץ בית ניר. למד פיזיקה לתואר ראשון באוניברסיטת תל אביב, ולאחר מכן המשיך את לימודיו בצ’לסי קולג’ ובקינגס קולג’, לונדון, בתחום ההיסטוריה והפילוסופיה של המדע. הון קיבל את הדוקטורט מאוניברסיטת לונדון ב 1985 בהנחייתו של פרופסור היינץ פוסט בנושא “על מושג הטעות הניסויית”.
לאחר שסיים פוסט-דוקטורט באוניברסיטה העברית (מרכז אדלשטיין), ירושלים, הצטרף ב 1987 למחלקה לפילוסופיה באוניברסיטת חיפה.
לגיורא הון בן ובת. בתו היא האמנית נעמי ספרן-הון. הוא נשוי לרות לורנד, פרופסור אמריטה באוניברסיטת חיפה, המתמחה בפילוסופיה של האסתטיקה.
תחומי מחקר וקריירה אקדמית

תחומי התמחותו העיקריים של גיורא הון: הטעות במדע ובפילוסופיה, היסטוריה ופילוסופיה של הניסוי המדעי, מושג הסימטריה בהקשרו ההיסטורי והפילוסופי, המתודולוגיה המדעית המשתקפת בפרקטיקה המדעית, התהוותו של המושג חוק טבע בשלהי ימי הביניים ותחילת העת החדשה, וההיסטוריה של האופטיקה ובמיוחד המצאת הטלסקופ ופיתוחו.
במדע המודרני ׳סימטריה׳ היא מושג מפתח, בעל משמעות מוגדרת, השונה מזו שייחסו לו בעבר. ניתוח ביקורתי של ההיסטוריה של המושג שופך אור על הדינמיקה של התפתחות המדע ועל מקומם של מושגים בבניית תיאוריות מדעיות. מחקרו של הון, במשותף עם ברנרד גולדשטיין מאוניברסיטת פיטסבורג, עוסק בהתפתחות המושג מהקשרו האסתטי והמתמטי למקומו של המושג במדע המודרני.
הון תוהה, האם הייתה לגלילאו תאוריה אודות הטלסקופ, או שחקירותיו האופטיות היו בגדר ניסוי וטעייה. המחקר שלו במשותף עם יעקב זיק, מוכיח שגלילאו חולל מהפכה בהבנת פעולתה של מערכת אופטית (מספר עדשות) כנגד התאוריה האופטית של עושי המשקפיים הרווחת באותו הזמן. לגלילאו הייתה תאוריה להבנת פעולת הטלסקופ שאפשרה את שכלול המכשיר, ושאותה ניסה להסתיר, מסיבות מובנות, מפני חוקרי האופטיקה. טענה זו מציגה את ההיסטוריה של האופטיקה באור חדש.
במחקר נוסף מבהיר הון את מקורותיו של מושג מרכזי במדע המודרני - "חוק טבע". במאמר שהתבסס על מחקר שערך עם יעל קידר ממכללת תל-חי הוא מתמקד בתורתו של רוג'ר בייקון, שהיה פילוסוף אנגלי ונזיר פרנציסקני מהמאה ה-13 ומצביע על השפעתו על החשיבה המדעית.
הון היה עמית מחקר אלכסנדר פון הומבולדט באוניברסיטת קונסטנץ, במכון מקס פלנק להיסטוריה של המדע בברלין, באוניברסיטת בילפלד, ובאוניברסיטה הטכנית של ברלין. שימש כחוקר אורח במרכז לפילוסופיה של המדע, אוניברסיטת פיטסבורג; מכון דיבנר להיסטוריה של המדע ב MIT ובמכון הטכנולוגי של קליפורניה, פסדינה. כמו כן, היה עמית מחקר במכון ללימודים מתקדמים NIAS, בואסנאר, הולנד; וב CNRS פריז. עמית בכיר ב Zukunftskolleg קונסטנץ ובמכון ללימודים מתקדמים MECS שבאוניברסיטה של לונבורג, גרמניה.
גיורא הון, בשיתוף עם חוקרים מגרמניה וישראל, זכה בתוכניות מחקר של ה GIF וה- ISF.
הוא חבר באקדמיה האירופית למדעים וחבר באקדמיה אירופאה.
פרסומים > ספרים

Giora Hon, and Bernard R. Goldstein, 2008. From Summetria to Symmetry: The Making of a Revolutionary Scientific Concept. Archimedes: New Studies in the History and Philosophy of Science and Technology, 20. Dordrecht: Springer
Giora Hon, and Bernard R. Goldstein, 2020. Reflections on The Practice of Physics: James Clerk Maxwell’s Methodological Odyssey in Electromagnetism. London and New York: Routledge.
Arianna Borrelli, Giora Hon, and Yaakov Zik (eds.). 2017. The Optics of Giambattista Della Porta (1535–1615): A Reassessment. Archimedes: New Studies in the History and Philosophy of Science and Technology. Springer.
פרסומים > מבחר מאמרים

Giora Hon. 1987. “On Kepler’s Awareness of the Problem of Experimental Error.” Annals of Science 44: 545–591.
Giora Hon. 1989. “Towards a Typology of Experimental Errors: an Epistemological View.” Studies in History and Philosophy of Science 20: 469–504.
Giora Hon. 1993. “The Unnatural Nature of the Laws of Nature: Symmetry and Asymmetry,” in French, S. and Kamminga H. (eds.), Correspondence, Invariance and Heuristics. Boston Studies Series. Kluwer, pp. 171–187.
Giora Hon. 1995. “Going Wrong: To Make a Mistake, to Fall into an Error.” The Review of Metaphysics 49: 3–20.
Giora Hon. 1995. “Is the Identification of Experimental Error Contextually Dependent? The Case of Kaufmann’s Experiment and Its Varied Reception,” in Buchwald, J. (ed.), Scientific Practice: Theories and Stories of Doing Physics. Chicago: Chicago University Press, pp. 170–223.
Giora Hon. 1998. “‘If This Be Error’: Probing Experiment With Error,” in Heidelberger, M. and Steinle, F. (eds.), Experimental Essays—Versuche zum Experiment. Nomos, Baden-Baden, pp. 227–248.
Giora Hon. 2003. “The Idols of Experiment: Transcending the ‘Etc. List’,” in Radder, H. (ed.), The Philosophy of Scientific Experimentation. Pittsburgh: University of Pittsburgh Press, pp. 174–197.
Giora Hon. 2003. “From Propagation to Structure: The Experimental Technique of Bombardment as a Contributing Factor to the Emerging Quantum Physics.” Physics in Perspective 5: 150–173.
Bernard R. Goldstein and Giora Hon. 2005. “Kepler’s Move from Orbs to Orbits: Documenting a Revolutionary Scientific Concept.” Perspectives on Science 13: 74–111.
Giora Hon and Bernard R. Goldstein. 2005. “How Einstein Made Asymmetry Disappear: Symmetry and Relativity" in 1905.” Archive for History of Exact Sciences 59: 437–544.
Yaakov Zik and Giora Hon. 2017. “History of Science and Science Combined: Solving a Historical Problem" in Optics—the Case of Galileo and his Telescope.” Archive for History of Exact Sciences 71: 337–344
הערות שוליים

1 2 3  גיורא הון, קובץ:CV and publications.pdf (כדי לצפות היטב בקובץ, לחצו על צדה הימני של התמונה)
↑  החוג לפילוסופיה של אוניברסיטת חיפה
↑  Giora Hon, and Bernard R. Goldstein, 2008. From Summetria to Symmetry: The Making of a Revolutionary Scientific Concept. Archimedes: New Studies in the History and Philosophy of Science and Technology, 20. Dordrecht: Springer
↑  Yaakov Zik, Giora Hon, "Galileo knowledge of optiics and the functioning of the telescope revised" (Cornell University)
↑  גיורא הון, "מתי וכיצד הומצאו חוקי הטבע?" הקרן הלאומית למדע, מחקר בגובה העיניים
↑  Zukunftskolleg, Senior Fellow Giora Hon
↑  University of Haifa. Department of Philosophy
↑  European Academy of Science, Giora Hon
↑  Academia Europaea, Giora hon
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007450247005171  BIBSYS: 9007038  BnF: cb17015009n (data)  GND: 123425395  ISNI: 0000 0000 3368 6169  LCCN: n2001085030  NTA: 270932070  ORCID: 0000-0001-9736-5775  RERO: 02-A008713121  SUDOC: 061590525  VIAF: 50134802   WorldCat (עם VIAF): 50134802
גוגל רידר

| --- | --- |
Google Reader's beta logo
תמונת מסך של גוגל רידר
תמונת מסך של גוגל רידר
 מפתח:  גוגל
 מחזור חיים:  7 באוקטובר 2005 – 1 ביולי 2013 (7 שנים) 
 גרסה אחרונה:  beta (7 באוקטובר 2005)
 מערכת הפעלה:  חלונות, מקינטוש
 סוג רישיון:  חופשי
 קטגוריה:  RSS
 http://www.google.com/reader
גוגל רידר (באנגלית: Google Reader) הוא יישום רשת לקריאת RSS ו-Atom שהופץ על ידי חברת גוגל בין אוקטובר 2005 ליולי 2013. ליישום ניתן היה לגשת באמצעות
דפדפנים. ממשק העריכה  של גוגל רידר דומה ל- Gmail.
ב-13 במרץ 2013 נתנה google התראה על סגירת השירות
מ-1 ביולי 2013 בשל ירידה בכמות המשתמשים.
מאפיינים > ארגון

ניתן היה להירשם לעדכונים דרך אפשרות החיפוש של גוגל רידר או על ידי הזנת הכתובת של עדכון ה-RSS או Atom. מאמרים חדשים מופיעים בצד שמאל של החלון וניתן לסדר אותם לפי תאריך או מידת שייכות. ארגון הפריטים נעשה בעזרת תגיות. ניתן לסמן פריטים מועדפים בכוכב לשם גישה מהירה בעתיד.
מאפיינים > דף בית מותאם אישית

בתאריך 4 במאי 2006 גוגל הוסיפה תכונה חדשה שמאפשרת הצגת עדכונים מגוגל רידר בדף הבית המותאם אישית של גוגל (IGoogle), בו גולשים יכולים לדפדף בין העדכונים החדשים וללחוץ עליהם כדי לקבל תיאור מורחב.
דרישות

על מנת לעשות שימוש בשירות נדרשה כניסה לחשבון גוגל. בנוסף, השירות דרש את אחד מהדפדפנים הבאים בשביל לעבוד:
גוגל כרום
פיירפוקס מגרסה 1.0 ומעלה
מוזילה מגרסה 1.7 ומעלה
אופרה מגרסה 9.0 ומעלה
ספארי מגרסה 1.3 ומעלה
נטסקייפ מגרסה 7.2 ומעלה
אינטרנט אקספלורר מגרסה 6 ומעלה
מתחרים

המתחרים העיקריים שלו ברשת הם My Yahoo!, Newsgator, Rojo ו-Bloglines.
הערות שוליים

↑  A second spring of cleaning ,‏ 13 במרץ 2013