To Pimp a Butterfly
מילים ונושאים

האלבום בוחן מגוון נושאים פוליטיים ואישיים הקשורים לגזע, תרבות ואפליה. המבקר ניל קולקרני אמר כי הוא מעריך את "ההבטחות השבורות והמסלולים העקובים מדם בתוך חולשת הלב של אמריקה ומחוצה לה", מגזין הבילבורד סיווג את האלבום כאלבום היפ הופ פוליטי, וג'יי קספיאן קאנג (אנ') צפה באלמנטים של תורת הגזע הביקורתית, תורת הגזע, פוליטיקה מכובדת, תאולוגיה ומטא-אנליזה הבוחנים את הצלחתו של לאמאר ומעמדו בקהילת ההיפ הופ. פרופסור נטלי גראהם מאוניברסיטת קליפורניה השוותה את האלבום לסדרת הטלוויזיה שורשים משנת 1977. בעוד ש"שורשים דוחס ומפשט" את ההיסטוריה השחורה, גרהאם אמרה ש-To Pimp a Butterfly משבש באופן קיצוני משמעויות של מכובדות שחורה, מוסר הירואי, טראומה וזיכרון".
בכתב העת התאולוגי של טורונטו (אנ'), ג'יימס ד. מקלוד ג'וניור השווה הקבלה בין בחינתו של לאמאר את חשיבותו השלטת של המוות בחוויה האפרו-אמריקאית ובין עבודותיו של התאולוג הנוצרי פול טיליץ', כאשר מקלאוד תיאר את האלבום כדוגמה מקורית ל"היפ הופ אקזיסטנציאליסטי". אדם בלום הבחין בקשרים בין האלבום לבין כתבי פסיכואנליטיקה כמו וילפרד ביון, ניקולה אברהם וזיגמונד פרויד. במאמר שפורסם בלאנסט, הפרופסורים מאוניברסיטת קיימברידג' ובקי אינקסטר תיארו את לאמאר כ"משורר הרחוב לביראות הנפש", וציינו כיצד האלבום מכיל נושאים כגון התמכרות, חרדה, דיכאון וחוסן נפשי.
האלבום ממשיך בדיאלוג ניואני על נושאים כבדי משקל המשפיעים על הקהילה האפרו-אמריקאית. בהוצאת האלבום בתקופה של פעילות שחורה מחודשת, הפך השיר "Alright" של לאמאר לזעקה של תנועת Black Lives Matter. במילים כמו "and we hate po-po / Wanna kill us dead in the street fo sho, nigga" הוא מבהיר שהוא תומך בתנועה ובמשפחות של גברים ונשים שחורות כגון מייקל בראון, סנדרה בלנד, תמיר רייס ואחרים שנפלו קורבן לאלימות משטרתית בארצות הברית. לאמאר לוקח את דעותיו הלאה כדי לתת את עמדתו על פשע שחור בשיר "The Blacker the Berry". הוא מבקר את עצמו ואת הקהילה כשהוא אומר, "So why did I weep when Trayvon Martin was in the street? / When gang bangin' make me kill a nigga blacker than me?‎". יש מבקרים שטוענים כי גישתו מקלה על הרטוריקה המשתיקה את תנועת Black Lives Matter. סטריאו ויליאמס מדיילי ביסט (אנ') כתב בתגובה למילים שלו כי "מסוכן להשתמש באותה אלימות כטקטיקה משתקת כאשר הציבור כועס על הכניעה השיטתית של אנשים שחורים".
לאמאר הציע הסברים על המשמעויות שמאחורי שירים כמו "Wesley's Theory" ו-"King Kunta". רצועת הפתיחה המושפעת מפאנק משנות ה-70 של המאה ה-20 "Wesley's Theory" מתייחסת לוסלי סנייפס וכיצד נכלא השחקן בגין העלמת מס; על פי לאמאר, "אף אחד לא מלמד גברים שחורים עניים כיצד לנהל כסף או סלבריטאים, כך שהם כן משיגים הצלחה, הכוחות שיש בהם יכולים לקחת את זה ממש תחתיהם". ב-"For Free? (Interlude)", לאמאר מראפרפ בסגנון ספוקן וורד, בליווי מוזיקלי של פסנתרן הג'אז רוברט גלספר (אנ').
"King Kunta" עוסק ב"היסטוריה של סטריאוטיפים שליליים שכל אפרו-אמריקאי צריך לפייס". לאמאר גם הסביר את ביקורתו על ראפרים המשתמשים בכותבי צללים ב-"King Kunta", וחשף כי הגיע לגדולה ככותב צללים, ויש לו כבוד לכותבים, אך אומר כי "כאמן חדש, אתה צריך לעמוד מאחורי עבודתך".
"These Walls" תואר על ידי בילבורד כ"מהרהר במין ובקיום באותה המידה; זו מטאפורה יונית על כוחו של שלום, כאשר קירות סוכר הם בריחה וקירות אמיתיים הם מכשולים. לאמאר גילה כי בשיר "U", קיבל השראה מחוויות הדיכאון והמחשבות האובדיניות שלו. הוא הזכיר גם את רגשות האשמה של הניצולים כהשראה לאלבום. "Alright" מתחיל בקטע ספוקן וורד לפי שהוא מתפוצץ לדיוקן של אמריקה המחליף צורה, שמביא צופרי ג'אז, פעימות תופים מנצנצות והראפ המפליג של לאמאר, כשהוא נאבק בצרות ופיתויים. אולם בסוף כל בית, הוא מרגיע את עצמו ש"אחנו נהיה בסדר" - זעקת עצרת פשוטה לאומה המתהדרת מאלימות נשק ואכזריות משטרתית. "The Blacker the Berry" כולל מקצב בום באפ ומילים שחוגגות את המורשת האפרו-אמריקאית של לאמאר ו"מתמודדות עם שנאה, גזענות וצביעות". ההוק של השיר מבוצע על ידי אמן הדאנסהול הג'מייקני אססין (אנ'), הידוע בהופעתו באלבומו של קניה וסט, Yeezus, משנת 2013, שמילותיו מתייחסות באופן דומה לאי שוויון גזעי, במיוחד נגד אפרו-אמריקאים.