stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור
הפקה > ליהוק

הריסון פורד שב לגלם את תפקידו של אינדיאנה ג'ונס מ"שודדי התיבה האבודה". לתפקיד ווילי סקוט נבחנו יותר מ-100 שחקניות. בין השחקניות הלא מוכרות לחלוטין שנבחנו לתפקיד הייתה שרון סטון. לבסוף, ספילברג בחר בקייט קפשו לאחר שצפה באודישן המצולם שלה והראה אותו להריסון פורד.
לתפקיד שורט-ראונד, מנהל הליהוק, מייק פנטון, ארגן הזמנות פתוחות לנערים ממזרח אסיה להיכנס לאודישן במספר ערים גדולות, כולל ניו יורק, סן פרנסיסקו, לוס אנג'לס, הוואי, טורונטו, שיקגו, מונטריאול, הונג קונג ולונדון. במקור, אחיו הצעיר של Ke Huy Quan הלך לאודישן לתפקיד בזמן שקוואן הצטרף. המפיקים שמו לב שקוואן נותן לאחיו הנחיות מאחורי המצלמה במהלך האודישן, אז מנהל הליהוק ביקש מקוואן לנסות לשחק את התפקיד, ולאחר כמה ימים הוא לוהק לתפקיד.
לתפקידי תושבי הכפר בסרט נשכרו שחקנים מסרי לנקה, בעוד ששחקנים הודים גילמו את דמויות ארמון פנקוט. צוות הליהוק חיפש באנגליה וארצות הברית שחקן מתאים לתפקיד הארכי-נבל "מולה רם", אך לאחר שלא מצאו מועמד הודי מתאים בארצות הברית, פנו לאמריש פורי, שהיה עסוק ב-18 סרטים בהודו. פורי נפגש עם ספילברג, סירב תחילה, אך השתכנע בעקבות שיחה עם ריצ'רד אטנבורו, שעבד איתו על גנדי. רושן סת', שגילם את ראש הממשלה צ'טר לאל, השתתף גם הוא ב-גנדי.
הפקה > צילומים

הממשלה ההודית סירבה לאפשר את צילומי הסרט בצפון הודו ובעאמר פורט, עקב מציאת התסריט כפוגעני ודרשה שינויים בתסריט, ולכן ההפקה עברה לקנדי, סרי לנקה. ציורי מט ודגמים מוקטנים שימשו ליצירת הכפר, המקדש וארמון פאנקוט. הצילומים החלו באפריל 1983 ועברו לאולפני אלסטרי באנגליה במאי.
כוריאוגרפיית הסצנה הפותחת בוצעה על ידי דני דניאלס ולמעשה הייתה הסצנה האחרונה שצולמה. השחקנית קייט קאפשו נאלצה ללמוד לשיר במנדרינית ולקחת שיעורי סטפס. שמלתה, שנוצרה מחרוזים מקוריים משנות ה-20, ניזוקה כשפיל לעס אותה, ונדרש תיקון דחוף. מעצב התלבושות, אנתוני פאוול, היה זה שנאלץ למלא את טפסי הביטוח. באשר לסעיף "סיבה לנזק", לא הייתה לו ברירה אלא לרשום "שמלה שאכלה פיל".
מעצב ההפקה נורמן ריינולדס לא השתתף, והוחלף על ידי אליוט סקוט. גשר החבלים נבנה על ידי מהנדסים בריטים מסכר ויקטוריה. הריסון פורד נפצע קשה בגבו, מה שהשבית את ההפקה זמנית, וכפיל הפעלולים שלו, ויק ארמסטרונג, מילא את מקומו במשך חמישה שבועות.
מקומות נוספים לצילומים כללו את מקאו (ששימשה כשנחאי), אתרים בקליפורניה, איידהו ופלורידה. סצנת מרדף המכרות שולבה בין רכבת הרים, דגמי מיניאטורה ואנימציית סטופ-מושן. חברת Industrial Light & Magic סיפקה את האפקטים החזותיים, ובן ברט הקליט קולות מרכבות הרים בדיסנילנד עבור סצנת עגלות המכרות.
הפקה > עריכה

"אחרי שהראיתי את הסרט לג'ורג' [לוקאס], בשעה ו-55 דקות, הסתכלנו אחד על השני", נזכר ספילברג, "הדבר הראשון שאמרנו היה 'מהר מדי'. היינו צריכים להאט את סצנות האקשן. עשיתי עוד כמה צילומי מט כדי להאט אותה. עשינו את זה קצת יותר איטי, על ידי החזרת מרווח נשימה כדי שתהיה אספקת חמצן של שעתיים לקהל".
הפקה > מוזיקה

(ראו גם: ערך מורחב בויקיפדיה האנגלית)
הפסקול הולחן ונוצח על ידי ג'ון ויליאמס ובוצע על ידי תזמורת Hollywood Studio Symphony, עם תזמורים מאת הרברט ו. ספנסר ואלכסנדר קארג'. הוא יצא לראשונה על גבי CD, תקליט וקלטת ב-1984, ולאחר מכן יצא מחדש על CD בשנת 2008.
בשל מגבלות האורך של תקליט LP (כ-40 דקות), מספר קטעים מהסרט לא נכללו במהדורה המקורית. לאחר הרחבת הפסקול של שודדי התיבה האבודה ב-1995, עלתה תקווה להוצאה מורחבת גם לפס הקול של "המקדש הארור". תקווה זו התממשה בנובמבר 2008, כאשר Concord Music Group הוציאה מארז בן חמישה דיסקים, שכלל את פסקולי כל ארבעת הסרטים בסדרה עד אז.
שחרור והפצה > שחרור והכנסות

הסרט "אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור" יצא לאקרנים בארצות הברית ב-23 במאי 1984 ושבר שיא עם הכנסות של 45.7 מיליון דולר בשבוע הראשון. הסרט גרף 333.1 מיליון דולר ברחבי העולם, מתוכם 180 מיליון דולר בצפון אמריקה ו-153.1 מיליון דולר בשאר השווקים. הוא רשם את פתיחת סוף השבוע הגבוהה ביותר לשנת 1984 והיה לסרט המצליח ביותר באותה שנה (שלישי בצפון אמריקה אחרי השוטר מבוורלי הילס ו-מכסחי השדים). בזמן יציאתו, דורג כסרט העשירי המכניס ביותר בכל הזמנים, עם מכירה מוערכת של 53.5 מיליון כרטיסים בארצות הברית.
שחרור והפצה > קידום

חברת Marvel Comics פרסמה עיבוד קומיקס לסרט, שנכתב על ידי דייוויד מישליני ואויר על ידי ג'קסון גייס, איאן אייקין, בריאן גארווי ובוב קמפ. הוא יצא כחלק מ-Marvel Super Special No. 30 וגם כסדרת קומיקס בת שלושה חלקים.
חברות LucasArts ו-Atari Games קידמו את הסרט עם משחק ארקייד, וחברת הסברו השיקה קו צעצועים המבוסס עליו בספטמבר 2008.
שחרור והפצה > מדיה ביתית

גרסת הווידאו של הסרט יצאה בחג המולד 1986 במחיר של 29.95 דולר ונמכרה ב-1.4 מיליון עותקים – שיא בזמנו. גרסת ה-DVD יצאה ב-2003 לצד שני הסרטים הנוספים בטרילוגיה המקורית של אינדיאנה ג'ונס. גרסת בלו-ריי הופצה ב-2012 כחלק ממארז שכלל ארבעה סרטים, וב-2021 יצאה גרסה מחודשת באיכות 4K Ultra HD, אשר הופקה מסריקות של הנגטיבים המקוריים.
שחרור והפצה > שידורי טלוויזיה

ביפן, הסרט שודר בערוץ Nippon TV (NTV) ב-16 באוקטובר 1987 ושבר את שיא הצפייה של הערוץ עם 26.9% רייטינג, תוך שהוא עוקף את השיא הקודם של משחק הדמים (25.3% בשנת 1985). השיא נשבר בשנת 1994 על ידי Tsuribaka Nisshi 4, אך "המקדש הארור" נותר הסרט הזר הנצפה ביותר בערוץ עד לשידור הארי פוטר ואבן החכמים ב-2004.
בבריטניה, שידור הסרט בשנת 2005 ב-BBC1 משך 5 מיליון צופים, ודורג כסרט התשיעי הנצפה ביותר של הערוץ במחצית הראשונה של אותה שנה.
תגובה ביקורתית > ביקורת

עם יציאתו לאקרנים, "אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור" זכה לביקורות מעורבות, אך עם השנים קיבל הכרה מחודשת מצד המבקרים. באתר Rotten Tomatoes, הסרט מחזיק בדירוג של 77% על סמך 137 ביקורות, עם ציון ממוצע של 7.4/10. הקונצנזוס הביקורתי מציין כי הסרט אולי אפל מדי עבור חלק מהצופים, אך הוא עדיין מציג הרפתקה סוחפת ומרשימה. באתר Metacritic, הסרט קיבל ציון ממוצע של 57 מתוך 100, המעיד על ביקורות "מעורבות או ממוצעות".
כמה מבקרים שיבחו את הסרט על סגנונו הייחודי והאנרגיה הרבה שבו. רוג'ר איברט העניק לו ארבעה כוכבים מתוך ארבעה ותיאר אותו כ"אחד מסרטי ההרפתקה המרגשים ביותר שנעשו". פאולין קייל (אנ') אהבה את הדינמיות והקצב המסחרר של הסרט, והשוותה אותו לנסיעה מסחררת ברכבת הרים. קולין קוברט הגדיר אותו כ"יותר מטופש, אפל ואלים, אך עדיין מהנה". גם הבמאי קוונטין טרנטינו הצהיר שזהו הסרט האהוב עליו בסדרה, וציין שהוא רואה בו את הסרט השני הטוב ביותר של ספילברג אחרי מלתעות.
לעומת זאת, היו גם ביקורות שליליות. דייב קר טען כי הסרט מרגיש כמו ילד שמנסה לזעזע את אחותו הקטנה. ראלף נובאק מ-People ביקר בחריפות את האלימות שבו, ואף כינה אותו "צורה של התעללות קולנועית בילדים". גם הגרדיאן טען כי הסרט הוא "רצף של מרדפים לא מחוברים", בעוד לאונרד מלטין נתן לו רק שני כוכבים מתוך ארבעה, וציין שהוא "גורם לכאב ראש" וכולל בדיחות גועל מיותרות.
השחקנים והיוצרים עצמם הביעו דעות מעורבות לגבי הסרט. קייט קאפשו, שגילמה את ווילי סקוט, הודתה כי דמותה נתפסה כ"בלונדינית צווחנית חסרת עומק", והופתעה מהביקורת הקשה מצד מבקרות קולנוע נשים. סטיבן ספילברג עצמו הצהיר כי לא היה מרוצה מהתוצאה הסופית, והרגיש שהסרט "אפל מדי" וללא "רגש אישי". עם זאת, הוא הודה שההיבט החיובי ביותר של הפקת הסרט היה שפגש את קייט קאפשו, שאיתה נישא בהמשך. ג'ורג' לוקאס הסביר שהטון הקודר של הסרט הושפע מבעיות אישיות שחווה באותה תקופה, אך הדגיש כי הוא עדיין אוהב את הסרט, גם אם הוא פחות כיפי מהראשון.
למרות הביקורות השונות, אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור נותר סרט אהוב על רבים, ובשנת 2014 דורג במקום ה-71 ברשימת סרטי האקשן הגדולים של Time Out. האריסון פורד עצמו ציין כי הסרט מכיל כמה מהסצנות האקשן הכי מטורפות והכי מלאות אנרגיה שצילם, והביע את שביעות רצונו מהתוצאה הסופית.
תגובה ביקורתית > פרסים

בטקס פרסי האוסקר ה-57, הסרט זכה בפרס האפקטים הוויזואליים הטובים ביותר (דניס מורן וצוותו), בעוד שג'ון וויליאמס היה מועמד בקטגוריית הפסקול המקורי הטוב ביותר אך לא זכה.
בטקס פרסי האקדמיה הבריטית (BAFTA) ה-38, הסרט זכה בפרס האפקטים הוויזואליים המיוחדים הטובים ביותר, והיה מועמד בפרסים נוספים, כולל הצילום הטוב ביותר (דאגלס סלוקומב), העריכה הטובה ביותר (מייקל קאן) והסאונד הטוב ביותר (בן בורט וצוותו), אך לא זכה בהם.
בטקס פרסי שבתאי, בטקס פרסי שבתאי, הסרט היה מועמד בקטגוריות רבות, כולל סרט הפנטזיה הטוב ביותר (הפסיד ל-"מכסחי השדים"), הבמאי הטוב ביותר (סטיבן ספילברג), השחקן הטוב ביותר (הריסון פורד), ההופעה הטובה ביותר של שחקן צעיר (ג'ונתן קה קואן), התסריט הטוב ביותר (ווילארד הויק וגלוריה כץ), עיצוב התלבושות הטוב ביותר (אנתוני פאוול) והאיפור הטוב ביותר (טום סמית'). למרות ריבוי המועמדויות, הסרט לא זכה באף אחת מהן.
מחלוקות > תיאור של הודו

התיאור של הודו בסרט עורר מחלוקת רבה. הסרט נאסר זמנית להקרנה במדינה ויצא שם רק מאוחר יותר בווידאו ביתי. גם בארצות הברית נרשמו מחאות, כאשר קבוצת מפגינים בסיאטל טענה שהסרט מציג הודים כחסרי אונים או כרשעים.
אחת הביקורות החריפות נגעה לתיאור המטבח ההודי, שכלל מאכלים מופרכים כמו נחשים, תינוקות, מרק גלגלי עיניים ומוחות קופים – מאכלים שאינם חלק מהמטבח ההודי. פרופסורים ציינו שהתיאור הזה התקבל בטעות כמציאותי בקרב מורים ותלמידים. בנוסף, הסרט ספג ביקורת על נרטיב "המושיע הלבן", שבו אינדיאנה מוצג כגיבור יחיד שמציל כפר הודי נידח שתושביו אינם מסוגלים לעזור לעצמם.
רושאן סת, שגילם את צ'אטאר לאל, טען שסצנת המשתה הייתה בדיחה שנכשלה, כיוון שהכוונה הייתה להציג כיצד ההודים מנצלים את הדעות הקדומות של המערביים. השחקן אמריש פורי דחה את המחלוקות וטען שהסרט הוא פנטזיה בלבד ושביקורת כזו מופיעה רק כאשר במאים זרים עוסקים בתרבויות אחרות.
מחלוקות > דירוג PG

הסרט עורר תגובות נלהמות לנוכח האלימות הגרפית המצויה בו, והמסרים והתכנים האפלים שהציג. ביציאתו ב-DVD באירופה, הסרט צונזר וקוצצה ממנו סצנת הטקס שבה ליבו של אדם הוסר. בניסיון למצוא נוסחת פשרה, דחף סטיבן ספילברג ליצירת דרגת סיווג צפייה (אנ') חדשה מתחת ל-R (קיצור של Restricted – מוגבל למבוגרים בלבד). לשם כך, נוצרה דרגה חדשה – PG-13 ("הורים מוזהרים מאוד", מומלץ מעל גיל 13); למרות זאת קיבל הסרט דירוג סיווג צפייה PG על ידי "איגוד הסרטים של אמריקה". בשנת 2012, דורג הסרט מחדש על ידי המועצה הבריטית לסיווג סרטים בדירוג A12 (מתאים לגיל 12 ומעלה).
מרד שבע בן בכרי

ציור מרד שבע בן בכרי, ואישה משליכה את ראשו מהחלון
מֶרֶד שֶׁבַע בֶּן בִּכְרִי - הוא מרד שחולל שבע בן בכרי משבט בנימין כנגד שלטונו של דוד המלך משבט יהודה על עם ישראל. המרד דוכא ושבע בן בכרי הוצא להורג. תיאור המרד מופיע בספר שמואל ב', פרק כ'.
הרקע למרד

המרד התחולל בזמן ניסיונות השיקום של חצר דוד מהשלכותיו של מרד אבשלום. במהלך הקרב שבו חוסל אבשלום (שהתרחש ביער אפרים), שהה דוד בעיר מחנים (בעבר הירדן המזרחי). לאחר שהסתיים הקרב ואבשלום נהרג, חצה דוד את הירדן (מערבה) בלווית פמליה מבני שבטו, שבט יהודה. הדבר עורר תרעומת בקרב שאר השבטים.
ברקע לסיפור, נמצאת גם העובדה ששבע בן בכרי הוא בן שבט בנימין, הקרובים למלך שאול, שתחתיו מלך דוד ולבסוף החליפו. בתום מרד אבשלום הטיל דוד קנס על אחד מצאצאיו האחרונים של שאול, מפיבשת בן יהונתן. הקנס הוטל עליו אחרי שנשפט שלא בפניו על אי סיוע למלך דוד בזמן מרד אבשלום ועל ניסיון למלוך תחתיו. הוא נשפט על כך, בהתאם לעדותו של ציבא עבד מפיבשת שהביא צידה לאנשי דוד בברחם. בתחילה הקנס היה שכל רכוש מפיבשת יעבור לציבא. לאחר שדוד פגש את מפיבשת וראה שניכר עליו שהיה שרוי בצער בזמן בריחתו מאבשלום הדבר עורר אצלו ספק באמיתות דבריו של ציבא. דוד החליט, לבסוף, לחלוק את רכושו של מפיבשת בינו ובין ציבא. מפיבשת, מצידו, אמר שלא היה מצטער אם כל הרכוש היה ניתן לציבא עבדו כל עוד דוד חזר בשלום. על פי המדרש כאשר אמר דוד שציבא ומפיבושת יחלקו את השדה יצאה בת קול ואמרה רחבעם וירבעם יחלקו את המלוכה.[דרוש מקור]
הרב אמנון בזק טוען כי הסיבה שדוד נקט בצעדים אלו הייתה החלטתו לחזק את הקשר שלו עם בני שבטו, שבט יהודה, לאחר שאיבד את אמונו בבית שאול ובתומכיו. צעדים אלו, לדאבון ליבו של דוד, לא השיגו את התוצאה המבוקשת אלא רק עוררו את חמתם של בני שבט בנימין ושאר שבטי ישראל.
ניתן להוסיף גם את העובדה כי דוד החזיק צבא של שכירי חרב זרים, שתפקידם להטיל מרות על בני ישראל. הנחה נפוצה מוטעית היא שדוד היה אחראי על ביטולן של מסורות שבטיות, כגון העלאת ארון הברית לירושלים, בניגוד למקומו המסורתי, בהר אפרים, שם התגורר שבע בן בכרי.[דרוש מקור]
בתשתית המרד עומד אופן ההמלכה של דוד על שבטי ישראל, כריתת ברית, מעין חוזה, בין שבטי הצפון לבין דוד, שהיה אז מלך יהודה.
התפתחות המרד

קריאת המרד של שבע בן בכרי נפלה על אוזניים קשובות, ושבטי ישראל מקבלים עליהם את מנהיגותו של שבע בן בכרי. ניסיון הפיזור הראשון של המרד נעשה באמצעות מינויו של עמשא בן יתר לגיוס צבא משבט יהודה לפיזור המרד, אלא שעמשא בן יתר מתמהמה בפעולה זו (למרות הבטחה כי יכהן כשר צבא במקום יואב בן צרויה).

דוד ממנה לכן את אחיינו, אבישי, לפזר את המרד. אבישי, בראש צבא הגיבורים של דוד, יצא למרדף אחר שבע בן בכרי. בתחנה הראשונה של המרדף, גבעון, הורג יואב בן צרויה את עמשא בן יתר. להוצאה להורג היה אפקט מלכד על צבאו של יואב והיא תרמה לגיוס שבטי ישראל לצד יואב. יואב החל אם כן רודף אחרי שבע בן בכרי שברח לעיר אבל בית מעכה.

צבאו של יואב צר על העיר ומתחיל לנסות לפרק את חומתה. אישה חכמה מן העיר מנהלת משא ומתן עם יואב בסופו מושלך ראשו של שבע בן בכרי מעבר לחומה והמצור מופסק.
השלכות המרד

בערוב ימיו יצווה דוד על בנו ויורשו שלמה להוציא להורג את יואב בן צרויה, משום שהרג את עמשא בן יתר במהלך המרד (ואת אבנר בן נר).

עם זאת, הקריאה אותה השמיע שבע בן בכרי "אֵין-לָנוּ חֵלֶק בְּדָוִד וְלֹא נַחֲלָה-לָנוּ בְּבֶן-יִשַׁי אִישׁ לְאֹהָלָיו יִשְׂרָאֵל" הדהדה שני דורות אחר כך בעת פילוג הממלכה בזמנו של ירבעם בן נבט, אירוע שהיווה צימצום משמעותי בכוחו של בית דוד.
ההשלכה ההלכתית הנלמדת מהמרד

מסיומו של המרד, נלמדת הלכה בתוספתא בעניין הסגרת אדם אל מותו לצורך הצלת רבים. הרמב"ם אף מזכיר בהלכותיו (הלכות יסודי התורה פרק ה) את שמו של שבע בן בכרי, ופוסק שמותר להסגיר רק אדם שחייב מיתה כמו שבע בן בכרי, במידה והזכירו את שמו של האדם ובמידה ועשה מעשים בדומה לשבע בן בכרי .
מרד שבע בן בכרי ותיקון הסופרים

הקריאה האמורה של שבע נכללת במסורות בדבר תיקון סופרים.

לגרסת מסורות אלו, הקריאה הייתה ""אֵין-לָנוּ חֵלֶק בְּדָוִד וְלֹא נַחֲלָה-לָנוּ בְּבֶן-יִשַׁי אִישׁ לְאלהיך יִשְׂרָאֵל".

כלומר, אחת הסיבות למרד הוא ביטול מסורות פולחן שבטיות, כך ששבטי ישראל חשו שנותק הקשר בינם לבין אלוהים. כדי למנוע פגיעה בכבודו של האלוהים, וכדי למנוע פרשנות לפיה יש יותר מאל אחד, שונה נוסח הקריאה.
מרד שבע בן בכרי בתרבות העממית

בספר "מלכים ג" מאת יוכי ברנדס מוצג המרד כ"מרד המקדשים", והמניע המוצג הוא תקנה  שתיקן דוד (לכאורה) המבטלת את המקדשים והבמות בערים מחוץ לירושלים.
הערות שוליים

↑  ספר שמואל ב', פרק י"ט, פסוקים ל"ט–מ"ד
↑  ספר שמואל ב', פרק ט"ז, פסוקים א'–ד'
↑  ספר שמואל ב', פרק י"ט, פסוקים ל'–ל"א
1 2  הרב אמנון בזק, דוד-מפיבשת-ציבא: עבר הווה ועתיד, מגדים לד, תשרי תשס"ב
אפקט הפיצה

אפקט הפיצה הוא מושג במדעי הדת ובסוציולוגיה המתאר תופעה בה רכיבים מתרבותה של אומה או עם משתנים או מתקבלים במידה רבה יותר במקומות אחרים, ואז חוזרים מחדש לתרבות המקור שלהם. וכן הדרך בה ההבנה העצמית של קהילה מושפעת ממקורות זרים (או מוטלת עליהם, או מיובאת מהם).
שמות נוספים לתופעה הם "לולאת משוב הרמנויטית" (hermeneutical feedback loop), "ריתוך מחדש לתרבות" (re-enculturation) ו"אוריאנטליזם עצמי" (self-orientalization).
המונח "אפקט הפיצה" נטבע על ידי נזיר הינדי שנולד באוסטריה והפך לפרופסור לאנתרופולוגיה באוניברסיטת סירקיוז, אג'הננדה ברהאטי, שכתב את הדברים הבאים ב-1970, בהתבסס על ניתוחו של התופעה הזו:
הפיצה המקורית באיטליה הייתה לחם אפוי חם פשוט ללא כל תוספות. לאחר מלחמת העולם הראשונה, החלו להכין בארצות הברית מנה מפותחת יותר של המאכל, עם טעמים שונים, גדלים וצבעים רבים. לאחר שהתקבל המאכל באמריקה, חזר לאיטליה באמצעות קרובי משפחה שבאו לבקר עם המאכל המחודש. המונח והאובייקט רכשו משמעות ומעמד חדשים, כמו גם טעמים רבים חדשים בארץ המוצא שלהם איטליה.
דוגמאות > המשמעות המקורית

הדוגמאות המקוריות שניתנו על ידי אג'הננדה ברהאטי עסקו בעיקר בפופולריות ובמעמד:
סרטי טרילוגיית אפו של סטיאג'יט ריי, שהיו כישלונות בהודו לפני שזכו בפרסים במערב ונחשבו מחדש כקלאסיקות של הקולנוע ההודי
הפופולריות בהודו של תנועות כמו אלה של מהרישי מהש יוגי בהתבסס על פופולריותם במערב הפופולריות של יוגה פוזית בהודו, כמה גורוים, ומערכות ותורות הודיות אחרות בעקבות פופולריותם במערב
המעמד הנשגב של הבהגווד גיטה בהינדואיזם, שם, למרות שהיא תמיד נחשבה לחשובה מאוד, רק זכתה לפרומיננטיותה הנוכחית בעקבות ניסיונות מערביים לזהות ספר קנוני ולכנותו "התנ"ך ההינדי"
דוגמאות > בתרבות > בודהיזם

באופן דומה, הבודהיזם המודרני או "הבודהיזם הפרוטסטנטי" פותח על ידי מערביים שלפי החוקר סטפן ג'נקינס, "טעו בחשיבתם שזהו מוצר ילידי של סרי לנקה", והם בתורם השפיעו על הבודהיסט הסרי לנקי אנגריקה דהארמפאלה, שיחד עם חברת התאוסופיה, היה גורם מרכזי בהפצת הבודהיזם גם בהודו וגם במערב.
השפעת תרגומים של חברת הטקסטים הפאלי שבבריטניה על הבודהיזם בדרום אסיה.
תרבות הצ'ולו היא המצאה של צ'יקנוס בקליפורניה, במיוחד לוס אנג'לס. כיום, אופנת הצ'ולוס מוצאת את דרכה למקסיקו בצורה מחודשת.
דוגמאות > בתרבות > מקסיקו

תהלוכת יום המתים בעיר מקסיקו הושראה מאירוע בסרט ג'יימס בונד "ספקטר", שהיה אירוע בדיוני כשהסרט יוצר.
דוגמאות > בתרבות > אירלנד

יצירה מפירות לפת הייתה מנהג חג ההלואין באירלנד ובחלקים מבריטניה הגדולה. מהגרים אירים הביאו את המסורת הזו איתם לארצות הברית, והתאימו אותה לשימוש בדלעות ילידיות במקום לפת. במרוצת הזמן, החלו להשתמש בדלעות במקום לפת ליצירת פרצופים באירלנד ובבריטניה הגדולה.
יום פטריק הקדוש, והמצעדים הקשורים בו, הופכו לראשונה לאירועים חגיגיים על ידי אירים אמריקאים; למעשה, דבלין לא קיימה מצעד ליום פטריק הקדוש עד 1931. התחייה של המוזיקה המסורתית האירית של שנות ה-60 וה-70 החלה באמריקה.
דוגמאות > בתרבות > אסלאם

המחשבה הדתית של אבן רושד (אברואס), שנלקחה על ידי אירופאים של המאה ה-19 כמו ארנסט רנן, ובכך שבה לפופולריות במהלך ה"נהדה", הרנסאנס האסלאמי.
האנליסט מארק סדגוויק כתב שהטרור האיסלאמיסטי, ובמיוחד התאבדות במטען נפץ, יכולים להיחשב כדוגמאות, המתחילות כפרשנויות בודדות של המושג שהיד, או השהדה, ואז מיובאות מחדש לעולם המוסלמי הרחב.
דוגמאות > דוגמאות נוספות

טפניאקי, סגנון בישול המושפע מהמערב שנוצר ביפן והפך פופולרי בארצות הברית.
מוזיקת סלסה: הלהקות הראשונות של סלסה היו בעיקר פוארטו ריקנים שעברו לניו יורק בשנות ה-30.
האו צ'יו ג'ואן, רומן סיני. ג'יימס סנט אנדרה, מחבר "תיאוריה מודרנית של תרגום ותרגום בעבר: תרגומים אירופאים של האו צ'יו ג'ואן", כתב שבסין הרומן נחשב במקור "לספרות בינונית ונמצא בסכנת שכחה מוחלטת עם שינויי הטעם הספרותי בתחילת המאה ה-20." הוא אמר שהעובדה שהיה עניין בתרגום הרומן לאנגלית "העניקה לו חיים ותהילה" ובכך השפיעה על מעמדו בסין.
סוגים נוספים של אפקט הפיצה

החוקר יורן בורופ כתב על "אפקט הפיצה ההפוך", כאשר שינוי של חברה אחת בתרבות אחרת מתחדש על ידי אותה חברה, כגון פילוסופים אירופאים כולל מרטין היידגר "שנראה כי הושפעו מאוד ממחשבה מזרחית - מחשבה מזרחית שהוצגה דרך עיניים 'פרוטסטנטיות' או 'מערביות'. התהפוכה הזו אינה תופעה ייחודית במדעי הדת, שם פרשנויות, פרשנויות מחודשות והמצאות נחשבות לתכונות נפוצות של הדת."
סטפן ג'נקינס ציין שתופעת המשוב החוזר יכולה להמשיך ולחזור; כמו במקרה של הפיצה, חזרת הפיצה לאיטליה שוב השפיעה על המטבח האמריקאי: "תיירים אמריקאים אוהבי פיצה, שבאו לאיטליה במיליונים, חיפשו פיצה איטלקית אותנטית. האיטלקים, בתגובה לביקוש זה, פיתחו פיצריות כדי לענות על ציפיות אמריקאיות. שמחים עם הגילוי של 'פיצה איטלקית אותנטית', האמריקאים לאחר מכן פיתחו רשתות של פיצריות 'איטלקיות אותנטיות' עם תנורי לבנים. כך, האמריקאים פגשו את השתקפותם באחר ושמחו.
ג'ים דאגלס, בקיא בתזה של ברהאטי, יישם אותה על מוזיקת הבלוז שנוצרה בארצות הברית לפני 1960. מוזיקת הבלוז של אמנים אפרו-אמריקאים כמו רוברט ג'ונסון, מאדי ווטרס וכו' הגיעה לאנגליה, שם נתקבלה בחום על ידי מוזיקאים רוק. לאחר מכן, בלוז זה, בעיטור מחודש, חזר לארצות הברית על ידי הרולינג סטונס, קרים, לד זפלין וכו' בסוף שנות ה-60, שם הוא נתקבל בחום על ידי אמריקאים (שמעולם לא שמעו על רוברט ג'ונסון וכו'). מאוחר יותר, חלק מהאמריקאים הללו גילו את שורשי הבלוז הבריטי-רוק בהקלטות של אמני הבלוז האמריקאים המקוריים. חלק מהם, שהושפעו מהפלישה הבריטית, המשיכו להקים להקות רוק גאראז', שלאחר מכן השפיעו על גל הפאנק הראשון בבריטניה.
הערות שוליים

↑  תומר פרסיקו, אפקט הפיצה, באתר לולאת האל, ‏2013-04-22
תמיר עידאן

תמיר עידאן ונשיא המדינה יצחק הרצוג בביקור ברפת של קיבוץ עלומים שנשרפה על ידי מחבלי החמאס במתקפת הטרור. 29 בנובמבר 2023
תמיר עידאן (נולד ב-13 בפברואר 1971, י"ח בשבט ה'תשל"א) הוא ראש מועצה אזורית שדות נגב משנת 2012, עורך דין בהכשרתו.
ביוגרפיה

תמיר עידאן נולד וגדל ביישוב מעגלים שבמועצה האזורית שדות נגב, הבכור מבין שלושה אחים ובנם של שאול, שעלה מהאי ג'רבה שבתוניסיה, מנהל בית ספר ומפקח במנהל חברה ונוער במחוז דרום במשרד החינוך. אימו, דבורה, ילידת הארץ הייתה מורה לחינוך מיוחד. הוא למד בבית היסודי במעגלים ובישיבת בני עקיבא בית יהודה בכפר מימון.
את שירותו הצבאי החל כלוחם במערך הנ"מ, ועקב פציעתו עבר לשמש כמש"ק ממשל במינהל האזרחי בעזה.
לאחר שחרורו מצה"ל עבד בחברת עמיגור – ניהול נכסים בע"מ במגוון תפקידים ובשנת 2006 החל לעסוק בעריכת דין.
בבחירות שנערכו בשנת 2012 הגיש מועמדות לראשות המועצה וניצח את קודמו בתפקיד, מאיר יפרח, שכיהן שלוש קדנציות, בהפרש של שלושה קולות בלבד. בבחירות 2018 נבחר עידאן לכהונה נוספת כמועמד יחיד. עקב מלחמת חרבות ברזל, לא נערכו במועצה האזורית הבחירות לרשויות המקומיות בפברואר 2024, ועידאן המשיך בתפקידו. בבחירות לרשויות המקומיות שנערכו ב-19 בנובמבר 2024 נבחר לקדנציה נוספת ברוב של 76.96% מהקולות.
ביוגרפיה > כראש מועצה

בתקופת כהונתו כראש המועצה האזורית שדות נגב הושקעו תקציבים ומשאבים רבים בנושא החינוך. ובתקופתו הגיעה המועצה לשיעור של 98% זכאות לתעודת בגרות בשנת התשפ"א (כשנכנס לתפקידו, הממוצע עמד על כ-65%). כחלק מההשקעה בנושאי החינוך, הוקם גן מדעי ופלנטריום בו לומדים התלמידים על החלל, מערכת השמש ותופעות הירח והכוכבים. בתחילת 2024 זכתה המועצה בראשותו לראשונה בפרס חינוך ארצי, לאחר שיפור אחוזי הזכאים לבגרות בבתי הספר במועצה.
הוקמו מועדוני יום ופרויקטים המסייעים לבני הגיל השלישי ולאנשים עם מוגבלות במועצה. עידאן הקים את המתנ"ס המקומי, המפעיל תחתיו את שירותי הפנאי והקהילה, ובתוכו הוקמו מרכז צעירים ומחלקת ילדים ונוער.
בתקופתו התבצעו עבודות לשיפור חזותי ועבודות נוף בכל יישובי המועצה, הוקמו מבנים חדשים ממוגנים, בהם גני ילדים, מעונות ובתי הספר, שופצו בתי כנסיות, מקוואות ומעונות יום.
עוד בתקופת כהונתו קיבלה המועצה פרס ניהול תקין.
ביוגרפיה > כראש מועצה > גיוס משאבים

בעקבות מלחמת חרבות ברזל ועקב אי העברת התקציבים גייס עידאן תרומות רבות אשר סייעו בחודשי המלחמה ליצירת המענים לתושבי המועצה, בהם פינוי יישובי עוטף ועורף.
עידאן חיזק את הקשרים עם יהודי התפוצות. בעזרת קשרים אלו, גויסו בסוף 2023 ובתחילת 2024 תרומות שהגיעו לכדי כ-100 מיליון ש"ח לפיתוחה של המועצה. הודות לתרומות אלו מוקמים בשטח המועצה מבני ציבור: מרכז רב תכליתי ממוגן הכולל מרכז הפעלה ומרכז חוסן מחודש, בריכה הידרותרפית ממוגנת, מבנה טיפת חלב, מרכז רב נכותי, ספרייה ופנימייה ממוגנת.
ביוגרפיה > כראש מועצה > הקמת היישוב החדש אופיר

בשנת 2014 ולאחר מבצע צוק איתן, התקיימה פגישה של עידאן עם ראש הממשלה, בנימין נתניהו, בו הגה עידאן את הקמתו של יישוב חדש בשטחה המוניציפלי של שדות נגב. היישוב החדש צפוי לקלוט כ-500 משפחות. הקמתו של היישוב מתבצעת לצד תוכנית מתקדמת של כ-1,200 יחידות חדשות בהרחבות ביישובי המועצה. בעקבות רציחתו של ראש המועצה האזורית שער הנגב לשעבר אופיר ליבשטיין בקרבות בטבח בכפר עזה בראשית מלחמת חרבות ברזל. היישוב ייקרא "אופיר", על שמו.
ביוגרפיה > כראש מועצה > ביטחון

עידאן אשר משמש כראש המועצה בשדות נגב בכל סבבי הלחימה מאז 2014, הקים והתווה את מדיניות מטה החירום של המועצה. בין היתר: גיבוש והבניית אופן השירות לתושב בזמני חירום, הקמת צוותי החירום ואופן קבלת ההחלטות והתווית סדר הפעולות במועצה בזמני חירום. כמו כן, עידאן גיבש את אסטרטגיית מדיניות הרשות לכל תרחישי הייחוס שנעשו עד כה, תוך מענה לאתגרים הביטחוניים השונים.
כחלק מההגנה על תושבי שדות נגב, עידאן מיסד במועצה צוותי חוסן ישובי, הקים חמ"לים ביישובי המועצה וביסס את מעמד של מרכז חוסן בשדות נגב כמוקד הנותן מענה מקיף בשגרה ובחירום.
במסגרת תפקידו כראש מטה החירום, הוא מנהל את עבודת המטה מול פיקוד הדרום, פיקוד העורף ואוגדת עזה באופן ישיר.
עם תחילת טבח שבעה באוקטובר, ועוד טרם הידיעה בדבר חדירת המחבלים, הפעיל עידאן את נוהל החרום של המועצה כבר בשעה 6:36 והוציא הנחיות התגוננות של כניסה למרחבים מוגנים.
עידאן הוביל מאבק ניצי כנגד הממשלה ותקף תדיר את התנהלותה, חוסר תפקודה וההחלטות השגויות שהובילו לטבח שבעה באוקטובר.
ביוגרפיה > תפקידים נוספים

לצד היותו ראש המועצה, עידאן משמש בתפקידים נוספים. שימש כנציג הרשויות המקומיות בוועדה לשמירה על קרקע חקלאית ושטחים פתוחים, חבר בוועד מנהל מו"פ קטיף, חבר הנהלה בפארק נ.ע.מ, חבר דירקטוריון בעמותת התיירות שקמה-הבשור, חבר ויו"ר משותף של הנהלת מושבי הנגב, חבר באספה הכללית באקדמית חמדת, חבר הנהלת הוועדה המקומית לתכנון ובניה "נגב מערבי", יו"ר החברה הכלכלית של שדות נגב וחבר בהנהלת אשכול נגב מערבי.
דעותיו

עידאן ידוע כבעל דעות ניציות בתחום הביטחוני ומצוטט תדיר כמי שתומך ומגבה את צה"ל בפעולותיו. לשיטתו, הדרך להתמודד עם הטרור היא חלוקה בין האזרחים בעזה, אשר להם צריך לאפשר שגרת חיים תקינה עד כמה שניתן, ולאפשר אישורי עבודה בישראל באופן מדוד, לבין ארגוני הטרור, אשר על מדינת ישראל ליזום פעולות מנע, להילחם ולהגיב באופן נחרץ ללא כל דיחוי על כל פעולה מצדם.
עידאן מזוהה עם מאבקם של החקלאים בישראל והיה ממובילי המתנגדים לרפורמות החקלאיות אשר פגעו בחקלאים וקודמו בממשלות ישראל. עידאן הקים את המרכז לסטודנטים לחקלאות (תיקון עולם) בשדות נגב, במסגרתה מגיעים סטודנטים ממדינות עולם שלישי ללמוד מחקלאים ישראליים באקדמית חמדת.
במהלך שנות כהונתו כראש המועצה הרבה עידאן למתוח ביקורת על גישתן הביטחונית המכילה של ממשלות ישראל כלפי התקיפות מרצועת עזה.
עידאן היה חבר במפלגת הליכוד. ב-1 בנובמבר 2023 התפטר מהליכוד בשידור חי בערוץ 12 במחאה על התנהלות הממשלה ועל חוסר הטיפול הממשלתי באזרחים. ואמר "אני קורא מכאן לכל חבריי חברי מרכז הליכוד לנקוט בצעד דומה נוכח המחדל האדיר!".
השכלה

עידאן בעל תואר ראשון במשפטים, תואר ראשון נוסף במנהל ומדיניות ציבורית, ובעל תעודת בוגר של קורס דירקטורים מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
חיים אישיים

עידאן מתגורר במושב שרשרת, נשוי לאילנית, אב לארבעה.