stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפתעת אוקטובר
הערות שוליים

↑    Philip Sherwell, ‏Bush takes a six-point lead after new bin Laden tape, The Telegraph, 31 October 2004
↑  Frankenstorm generates ‘October surprise’, Financial Times
↑  Assange releases October surprise
↑  CNN.com - Can Donald Trump recover from this
↑  Tom Liddy (7 באוקטובר 2016). "Donald Trump's List of Excuses for Comments About Women". ABC News. נבדק ב-8 באוקטובר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑    Claire Cohen, ‏Donald Trump sexism tracker: Every offensive comment in one place, The Telegraph, 7 November 2020
↑  Sarah Jones (6 באוקטובר 2016). "Trump Reveals His True Character By Claiming That Hurting Women Is Entertainment". politicususa.com. נבדק ב-8 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The real reason the FBI is reviewing more of Hillary Clinton's Emails". Newsweek. 28 באוקטובר 2016. נבדק ב-29 באוקטובר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Schleifer, Theodore; Collinson, Stephen (28 באוקטובר 2016). "FBI reviewing new emails in Clinton classified information probe". CNN. נבדק ב-28 באוקטובר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "ה-FBI סגר את פרשת המיילים: "קלינטון לא תועמד לדין"". ynet. 2016-11-07. נבדק ב-2016-11-07.
↑  ארז לין, הפתעת אוקטובר: ההידבקות של הנשיא טראמפ בקורונה עשויה לשחק לטובתו, באתר ישראל היום, 3 באוקטובר 2020
↑  יוסף ישראל, הפתעת אוקטובר המוקדמת שעלולה לטרוף את הקלפים • פרשנות, באתר חדשות 13, 3 באוקטובר 2020
↑  Stokols, Eli; Schneider, Elena; Egan, Lauren; Johansen, Ben. "'For Puerto Ricans, this is our October surprise'". Politico. נבדק ב-28 באוקטובר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Landman, Todd (2024-10-28). "US election: Puerto Rican voters could deliver Donald Trump an unwelcome 'October surprise'". The Conversation (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2024-10-29.
↑  Stuart Varney: Joe Biden could be Kamala Harris' October surprise | Fox Business, www.foxbusiness.com
לחם

ערך זה עוסק במוצר מזון. אם התכוונתם לסרט טלוויזיה ישראלי, ראו .
| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מוצר יסוד, מאפה 
 תאריך יצירה:  האלף ה־30 לפנה״ס 
 מרכיבים עיקריים:  מים, קמח 
 
דגנים שונים והלחם המיוצר מהם
סוגי לחם שונים
כיכרות לחם טריות מסוגים שונים במאפיה במושב חוסן שבגליל
כיכרות לחם על שולחן
תצוגה של כיכרות לחם למכירה
לֶחֶם הוא מוצר מזון בסיסי עשיר בפחמימות, הנפוץ כמעט בכל העולם מאז שחר הציוויליזציה האנושית. לחם הוא מאפה רך המתקבל מאפייה (ולעיתים מבישול או מטיגון) של בצק, לרוב בצק שהותפח על ידי שמרים.
מרכיבי הלחם

לחם נאפה על פי רוב מהמרכיבים הבאים:
קמח העשוי מדגן כמו חיטה (ובפרט חיטת הלחם), שעורה, שיפון, תירס, אורז או דגנים אחרים.
מים ולעיתים רחוקות נוזלים אחרים כמו חלב ומוצריו, מיץ פירות, בירה או תמציות טעם. הנוזלים עוזרים לשמרים או למחמצת שאור להתפתח ויוצרים מרקם וטעם ללחם.
שמרים להתפחתו, או כפי שהיה נהוג בעבר, מותפח בצק הלחם על ידי מחמצת שאור. חלק מסוגי הלחם לא מותפחים כלל, הבולט בהם הוא המצה. אם משתמשים בשמרים טריים, נעזרים בסוכר לשם זירוז פעולת השמרים.
ברוב המקרים מוסיפים לבצק מעט מלח, לשם ויסות פעולת ההתפחה על ידי השמרים.
לעיתים מוסיפים ללחם תוספות, כמו שמן, תבלינים, ותוספים אחרים.
בלחמים תעשייתיים מוסיפים חומרים מעכבי חימצון וחומרים משמרים: E300 – חומצה אסקורבית (ויטמין C). משמש גם כחומר משמר, מקבע צבע וחומר משפר בקמח. בניגוד לתפקידו המוכר כנוגד חמצון, בייצור בצק משמש ויטמין C, כמחמצן. שיטת ייצור הלחם המהירה דורשת מחמצן בתהליך הלישה שיסייע לגלוטן להתפתח במהירות. החומר המחמצן עוזר לשרשרות הגלוטנינים ליצור קשרים ביניהן המחזקים את רשת הגלוטן. הבצק המתקבל יותר אלסטי, חזק, יציב, ויכול להתרחב בקלות ולא להיקרע בתפיחה ובאפייה. ויטמין C הוא ויטמין רגיש מאוד לחום ומתפרק במהלך האפייה, לכן הלחם לא מכיל ויטמין C. חומר משמר נפוץ באפיית הלחם הוא החומצה הפרופיונית המוספת לדברי מאפה כמלח של סודיום פרופיונט המעכב בייחוד עובשים אשר נוטים להתפתח בלחם עם הזמן.
לחם הוא בדרך כלל מאפה שאינו מתוק או בעל טעם מודגש אחר.
מרכיבי הלחם > קמח

קמח החיטה המשמש לאפיית רוב סוגי הלחם מכיל בין היתר עמילן המהווה את רוב משקל הקמח, גלוטן המהווה כ-10% ממשקל הקמח, וחומרים נוספים בכמויות קטנות. העמילן הוא פחמימה פשוטה המהווה את עיקר הערך התזונתי של הלחם. הגלוטן הוא חלבון אשר בעיבוד פיזי בנוכחות מים (לישה) מתחבר בקשרים כימיים למבנה דמוי רשת. תכונה זו של הגלוטן היא המאפשרת התפחה ואפייה של לחם גמיש ורך.
לחם חיטה מלאה הוא לחם העשוי, על פי כלל, מדגן חיטה מלא (כלומר גרגיר חיטה שנטחן בשלמותו או לחלופין חולק למרכיביו ושוחזר בהרכב לפי בחירת המטחנה).
ניתן להכין לחם ללא חיטה דוגמת לחם אורז.
מרכיבי הלחם > שמרים

השמרים הם יצורים חד תאיים מממלכת הפטריות, הניזונים מסוכר. בתהליך ההתפחה של הלחם ניזונים השמרים מהעמילן (המורכב מסוכר), מתרבים, ופולטים במהלך הנשימה האנאירובית אלכוהול ופחמן דו-חמצני. הפחמן הדו-חמצני נלכד בבצק (ברשת הגלוטן) ויוצר בועות המתפיחות את הלחם. התוצרים האלכוהוליים מתנדפים בתהליך האפייה.
השאור התגלה בתקופת הברונזה באזור הסהר הפורה, כאשר אל גוש בצק שהושאר לעמוד באוויר הפתוח הגיעו שמרי בר וגרמו לתסיסתו. אחרי אפיית הלחם נמצא טעמו טוב יותר מהרגיל ולכן הוסיפו לבצק המוכן עוד קמח ומים ויצרו המשכיות למחמצת[דרוש מקור].
בתהליך המודרני של אפיית לחם משתמשים בדרך כלל בשמרים יבשים , המרוכזים בגושים או באבקה ונשמרים בטמפרטורה נמוכה (סביב 0 מעלות צלזיוס), המעכבת את תהליכי ההתרבות והתמותה שלהם.
בתהליך המסורתי של אפיית לחם משתמשים במחמצת שאור, שהיא עיסה המורכבת מקמח, מים, סוכר (בדרך כלל ממקור פירות) ושמרים שמקורם באוויר. מחמצת השאור היא סטארטר טבעי להתפחת הלחם. לחם המותפח על ידי מחמצת שאור תופח לאט יותר, משום שהשמרים הטבעיים שבמחמצת חלשים יותר מאלו המתועשים [דרוש מקור]. כדי לאפשר לשמרים במחמצת להתרבות ולמנוע את מותם נהוג להוסיף מדי יום קמח ומים או בצק טרי למחמצת שנותרה. במאפיות מסוימות "מגודלות" מחמצות שנוצרו לפני עשרות שנים ועדיין משמשות להתפחת לחם[דרוש מקור].
סוגי לחם

| --- | --- |
 :  ראו גם – קטגוריה:סוגי לחם
סוגי הלחם המסורתיים בכל אזור ואזור שונים זה מזה ממספר סיבות. בארצות שונות מגדלים זנים שונים של דגנים, השונים אלה מאלה בהרכבם הכימי. הקרקע, הטמפרטורה וכמות המשקעים המשתנה מאזור לאזור משפיעות גם הן על ההרכב הכימי של הדגנים. כמו כן שונות מאזור לאזור הטמפרטורות הממוצעות (המשפיעות על תהליך ההתפחה), ושיטות האפיה המסורתיות (המושפעות מפיתוחים טכנולוגים קדומים).
סוגי לחם > לחם אחיד

בישראל היה נפוץ סוג לחם מקמח חיטה המכונה "לחם אחיד", משקלו 750 גרם ומחירו המרבי לצרכן נמצא בפיקוח ממשלתי, אך מכירתו הצטמצמה מאוד במאה ה-21. ללחם זה קיימת גם גרסה פרוסה וארוזה בשקית פלסטיק המוכרת בשם "לחם אחיד פרוס" באותו המשקל. הערך האנרגטי של לחם אחיד פרוס הוא כ-240 קלוריות ל-100 גרם.
היסטוריה של הלחם

מספר אירועים קדמו ליצירת הלחם: מעבר מחברה לקטנית לחברה חקלאית, תהליכים של תרבות צמחי בר ופיתוח כלי אבן לטחינת גרעיני הדגן, התירס והאורז, אם כי תגליות ארכאולוגיות מוכיחות שניסיונות לאפיית לחם נעשו גם על ידי חברות של לקטנים-נוודים. לחם הוא מוצר היסוד של המזרח התיכון, מרכז אסיה, צפון אפריקה, אירופה, ובתרבויות שמקורן באירופה כמו אלה שבאמריקה, אוסטרליה ודרום אפריקה. זאת בניגוד לחלקים מדרום ומזרח אסיה, שבהם אורז או אטריות הם המרכיב העיקרי של התזונה היומית. חיטה הלחם היא הדגן הנפוץ ביותר המשמש להכנת לחם, אשר תורם את התרומה הגדולה ביותר לאספקת המזון בעולם מכל מזון. בעת העתיקה, מקורות מרובים של תפיחה היו זמינים לעשיית הלחם מוקדם. פליניוס הזקן דיווח כי הגאלים והאיבריים השתמשו בקצף שנאסף מבירה, הקרוי bram כדי לייצר "סוג קל יותר של לחם מהמקובל אצל עמים אחרים" והוא כונה עוגת ברם. חלקים מהעולם העתיק ששתו יין במקום בירה השתמשו במשחה המורכבת ממיץ ענבים וקמח שהושהו על מנת להתחיל את תהליך התסיסה, או סובין חיטה ספוגה ביין, כמקור לשמרים. המקור הנפוץ ביותר לתפיחה היה לשמור חתיכת בצק מהיום הקודם אשר שמש התחלה של מחמצת.
ב-1961 באנגליה, פותחה שיטה מהירה לאפיית לחם. השיטה פותחה במטרה לקצר את זמן הכנת הלחם על ידי הפעלת כוחות מכניים על הבצק ועל ידי תוספי מזון המבטיחים יצירת בצק השומר על תכונותיו האורגנולפטיות בתהליך הלישה והאפייה. כיום מרבית המאפיות התעשייתיות משתמשות בתהליך הקרוי Chorley Wood Process. הזול והמהיר. עם השנים התפתחו סוגי לחם עשויים מקמח של מיני חיטה אחרים: כוסמין, דורום, איינקורן (אנ') וקמוט. (אנ') דגנים שאינם חיטה, כולל שיפון, שעורה, תירס, שיבולת שועל, דורה, דוחן ואורז שימשו להכנת לחם, אך, למעט שיפון, בדרך כלל בשילוב עם קמח חיטה, מכיוון שיש בהם פחות גלוטן.
בשנים האחרונות, עם עליית המודעות למחלת הצליאק, התפתחה טכנולוגיה ליצירת לחמים ללא גלוטן. שיטה נוספת לאפיית לחם התפתחה בצרפת ונדדה לפורטוגל. בשיטה זו, המכונה "ספוג ובצק" (אנ'), נהוג ליצר בצק ספוגי עם חלק מהמרכיבים משך שעה, ולערבב את הספוג שנוצר עם יתר המרכיבים על מנת ליצור את כל הבצק. נהוג להוסיף בתהליך יצירת הספוג, אנזימים פרוטאוליטיים ההופכים את הבצק הסופי לרך יותר ומשיך (extensible) יותר.
לחמים ללא גלוטן מיוצרים באמצעות קמחים ממגוון מרכיבים כמו שקדים, אורז, דורה, תירס, קטניות ופקעות כמו קסאווה. מכיוון שמזונות אלו חסרים גלוטן, ייתכן שהבצק שלהם לא יחזיק את צורת התפיחה של הכיכרות, והמרקם שלהם עשוי להיות צפוף עם מעט אוורור. תוספים כגון ההידרוקולואיד קסנטן גאם, גואר גאם, הידרוקסי פרופיל מתיל צלולוזה (HPMC), עמילן תירס או קמח ביצים משמשים כדי לאפשר בניית רשת מתאימה על מנת לפצות על המחסור בגלוטן.
בתרבות

הלחם הוא מוצר המזון הבסיסי והפופולרי ביותר באירופה, צפון-מרכז ומערב אסיה, אגן הים התיכון, ואזורים נוספים.
לחם הוא אחד המזונות המוכנים הקדומים, מתוארך לתקופת האבן החדשה ואולי אף קודם לכן. חברות של ציידים-לקטים נהגו לאכול דגנים שמצאו במהלך חיפושיהם. מאחר שדגנים חיים קשים לעיכול, פותחו שיטות של קליית הגרעינים ושל טחינתם וערבובם בנוזל ואז ייבושם בשמש או באש. לחם התגלה בחפירות ארכאולוגיות שונות, במקומות רבים בעולם ומתקופות שונות בהיסטוריה.
חשיבותו התרבותית של הלחם היא רבה בארצות שבהן הוא מהווה חלק חשוב ועיקרי בתזונה. בחלק מהתרבויות מהווה הלחם לסוגיו חלק חשוב בפולחן (למשל, ביהדות ובנצרות). בתרבויות רבות מסמל הלחם את בסיס הקיום האנושי, וככזה מבטאת המילה "לחם" גם את המילה "מזון" – בהשאלה. כמו כן ידוע הלחם מאותה הסיבה כמזון העניים. היו תרבויות שבהן קבלת פניו של אדם חשוב הייתה מלווה בהוצאת לחם ויין או לחם ומלח, כדי להדגיש שחולקים עמו את המזון החשוב ביותר.
בתרבות הישראלית הוטבע המונח "לחם עבודה" כביטוי של מחאת הפועלים על סגירת מפעלים. הקריאה "לחם עבודה" דרשה לאפשר לעובדים להתפרנס בכבוד. הסיסמה שהושמעה לראשונה עוד בשנות ה-20 של המאה ה-20, חזרה והדהדה מאז במאות רבות של מאבקי עובדים. בסרטו של זאב רווח "המובטל בטיטו" חוזר הביטוי "לחם עבודה עם קצת שום וגם ריבה, לחם עבודה להגברת הילודה" כחלק מהפזמון של שיר הנושא.
בתרבות > לחם ופוליטיקה

הלחם הוא לא אחת גורם למהומות פוליטיות, בייחוד במדינות בהן הוא מהווה מזון בסיסי. כך למשל התרחשה התקוממות עממית ספונטנית שזיעזעה את הערים הגדולות במצרים ב-18 וב-19 בינואר 1977. במהומות אלה השתתפו כמיליון וחצי מצרים מהמעמד הנמוך, במחאה על החלטת שר הכלכלה להפסיק את התמיכה הכספית במוצרי המזון בסיסיים. בהפגנות נהרגו כ-79 איש, והן הסתיימו רק לאחר התערבות הצבא המצרי.
את המהומות שהתרחשו בתחילת האביב הערבי קודם להפלתו של הנשיא חוסני מובארכ ניתן לייחס, בחלקן, לעליית מחירי החיטה בקרב יצואניות החיטה הגדולות בעולם כתוצאה מכשל עולמי ביבולים. דבר זה גרם לעליית מחירי מזון גלובלית שפגעה קשות באזרח המצרי שמרכיב מרכזי במזונו הם הפיתה והלחם. לחם, חירות, צדק חברתי (בערבית: عيش، حرية، عدالة اجتماعية, בתעתיק לעברית: עייש, חורייה, עדאלה איגתימאעיה, בתעתיק מדויק: עיש, חוריה, עדאלה, אג'תמאעיה, בנוסח אחר: عيش، حرية، كرامة إنسانية – לחם, חירות, כבוד אנושי) היא המוטו והסיסמה העיקריים שנעשה בהם שימוש במהלך מהפכה זו.
למילה عيش (עייש) כפל משמעות בשפה הערבית, כאשר בלהג הערבי פירושה הוא לחם (שהחסר במוצר צריכה זה, היה גם הוא לאחד הסמלים שהוביל את המהפכה) ובדיאלקטים אחרים בערבית, פירושה הוא חיים.
סיסמה זו זכתה לפופולריות רבה במהלך גל המחאות כנגד מובארכ וגם אחריהן, כאשר היא שימשה כסיסמת תעמולת בחירות של חלק מהקמפיינים של המועמדים לנשיאות אחרי המהפכה, וכן של מועמדים לפרלמנט ושל מפלגות נוספות במצרים.
הזמר המצרי רמי עסאם, שידוע כאחד האמנים הבולטים ביותר של גל המחאות וזכה לשם "הקול של מצרים", פרסם שיר בשם זה, שצבר אף הוא פופולריות רבה.
בתרבות > ביהדות

מרכזיותו של הלחם בתזונת האדם מתבטאת בפסוקים שונים בתנ"ך. למשל, בספר תהילים נאמר ”ולחם לבב אנוש יסעד”.
חז"ל גם הם הכירו בכך שהלחם הוא עיקר מאכלו של אדם, ועובדת קדימותו על שאר מזונות ומשקים מתבטאת בסדר ברכות הנהנין המיוחד שתיקנו לאכילתו – ברכת המוציא לחם מן הארץ לפני האכילה, וברכת המזון לאחריה. מרכזיותו של הלחם מתבטאת גם בעובדה שמצוות רבות ומיוחדות מלוות את תהליך הפקתו; התלמוד הירושלמי מונה 10 מצוות שכרוכות בתהליך ייצור הלחם, מעת זריעת הדגנים ועד מוכנות הבצק לאפייה:
בעת החריש אסור לחרוש בשור ובחמור יחדיו.
בעת הזריעה אסור לזרוע כלאיים.
בעת הקצירה יש להשאיר לקט (מתנת עניים).
בעת הקצירה יש להשאיר שכחה (מתנת עניים)
בעת הקצירה אין לכלות את פאת השדה (מתנת עניים)
כאשר דשים את התבואה בעזרת בהמה, אסור לצער אותה בחסימת פיה באופן שלא תוכל לאכול. (לא תחסום שור בדישו)
לאחר השלמת איסוף הפירות, יש חיוב להפריש תרומה גדולה ותרומת מעשר לכהנים.
חובה להפריש מעשר ראשון ללויים
חובה להפריש מעשר שני כדי לאוכלו בקדושה בירושלים (בשנים א' ב' ד' ה' לשמיטה) או מעשר עני לעניים (בשנים ג' ו').
בעת לישת הבצק יש להפריש חלה לכהן. (מנהג הפרשת חלה).
בתלמוד מסופר שרבי יצחק נהג לאחוז את הלחם בעשר אצבעותיו בשעת ברכת המוציא, כנגד עשר המצוות שמקיימים בלחם. מנהג זה הוזכר בדברי הראשונים ונפסק בשולחן ערוך.
בנוסף למצוות שמקיים האדם הפרטי בדגן שהוא מגדל, ישנן גם מצוות כלליות יותר, שמשולבות בחגים שבלוח השנה היהודי.
עד חג הפסח אסור לאכול מהתבואה החדשה של חמשת מיני דגן הגדלה באותה שנה. בפסח עצמו, המכונה גם "חג האביב", ישנו איסור לאכול לחם חמץ. ביום השני של חג הפסח, מביאים לבית המקדש מנחת ביכורים מקמח שעורים, ואחרי שסופרים חמישים יום חוגגים את חג השבועות שבו מביאים מנחה שתי חלות של לחם חמץ, כביכורים לה' וכהודיה על הלחם ועל הארץ שנתן לישראל.
יש שהוסיפו והסבירו כי ריבוי המצוות נובע לא רק מתדירות המפגש עם הלחם בחיי האדם, אלא גם מתוך חשיבות מהותית שיש לו, והדבר מוזכר בטקסטים רבים בתורת הקבלה והספירות– ככל שעוסקים בדבר חשוב וחיוני יותר לאדם, כך יכולת ההשפעה שלו על האדם גדולה יותר, לטוב או לרע. בשל כך, קיימות המצוות השונות בלחם, אשר מרוממות את אכילתו, ומאפשרות לאדם להתעלות יותר ויותר.
יש שדרשו שמרכזיותו של הלחם בעולמו של האדם נובעת מההבדל בינו לבין שאר הבהמות והחיות: תכלית האדם היא לתקן את העולם ולפתחו, ולכן הוא צריך מזון יותר מפותח. לעומתו, שאר עולם החי אינו נדרש בפיתוח העולם, ועל כן הוא ניזון ממאכלים שאינם צריכים כל כך הרבה עמל.
ראו גם

חמץ
אופה
קרטל הלחם
לחם עם חמאה
לקריאה נוספת

לאה מזור, הלחם וסדר העולם, מגוון דעות והשקפות בתרבות ישראל יב (תשסב), עמ' 11–22.
היינריך אדוארד יעקב, תולדות הלחם: ששת אלפים שנות ציויליזציה, הוצאת מרדכי ניומן בע"מ תל אביב, עברית: יגאל קמחי.
לימור פראג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1976 (בת 49 בערך)
 מדינה:  ישראל
 עיסוק:  שחקנית עבר, במאית, ועורכת
 פרופיל ב-IMDb
לימור פראג (נולדה ב-1976) היא שחקנית עבר, במאית, ועורכת ישראלית.
ביוגרפיה

פראג גדלה בתל אביב. פראג למדה משחק במשך שנה בבית צבי. יש לה תואר ראשון בתקשורת, וגם למדה NLP, פסיכותרפיה ממוקדת טראומה והתמכרויות.
קריירה

בשנת 1998 הופיעה בסרט "אהבה ממבט שני".
בשנים 2001־2002 שיחקה בעונה הראשונה והשנייה של סדרת הנוער "הילדים מגבעת נפוליאון" ששודרה בערוץ הילדים גילמה את דמותה של כתבת הפלילים צמרת קרני. פראג גם הייתה עוזרת במאי של התוכנית גידי דר והייתי גם אחראית על הליקוק של הסדרה והייתה עושה חזרות עם השחקנים.
בשנת 2002 הגישה פינה בתוכנית "אביגיל אשת חיל". באותה הגישה והנחתה במשך 3 חודשים בערוץ הקניות.
בשנת 2008 הייתה עורכת תוכן ראשית של התוכנית הריאלטי "היפה והחנון" ששודרה בערוץ 10.
בשנת 2013 הייתה עורכת תוכן ראשית של תוכנית הריאלטי "הרווק" ששודרה בערוץ 10.
בשנת 2015 הייתה עורכת תוכן ראשית של תוכנית הריאלטי "הישרדות הונדורס" ששודרה בערוץ 2.
בשנת 2016 הייתה עורכת תוכן ראשית של תוכנית הריאלטי "אהבה עיוורת" ששודרה בערוץ 10.
בשנת 2020 ביימה את תוכנית הריאלטי "חתונה ממבט ראשון" ששודרה בקשת 12.
חיים אישיים

פראג היא אם לשלושה ילדים.
בעבר התגוררה בצפון תל אביב.
בעלה היה ללא עבודה וב-2015 פראג קיבלה הצעת עבודה לערוך את "הישרדות" והציבה לו אולטימטום שעד שהיא חוזרת מהצילומים הוא מוצא עבודה. בזמן שהיא הייתה שם הוא מספר לה שהוא סגר עסקת תיווך בין איזה שהיא חברת נדל"ן גדולה לבין איזה שהוא גוף פרטי ושהם הולכים להרוויח המון כסף בעקבות העסקה הזאת.
באיזה שהוא שלב העסקה הזאת התחילה להסתבך ופראג ובעלה נכנסנו להליכים משפטיים שדוחים בכל פעם את הגעת הכסף על העסקה. וכך חולף לו הזמן והם נכנסים למצב כללי לא טוב.
ב-20 במאי 2019 גילית שמעולם לא הייתה עסקה ושבעלה לקח הלוואות וכל פעם חידש הלוואה מהחזר הלוואה ומאחר שהחשבון שלהם משותף אז גם היא חייבת בחובות ובסופו של דבר בעלה השאיר אותה עם חובות של 2 מיליון ש"ח.
כיום היא מסייעת לאנשים להתמודד עם משברי החיים.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7   כך גיליתי שבעלי מנהל חיים כפולים, סרטון בערוץ "ynet", באתר יוטיוב (אורך: 14:12)
1 2 3 4 5  יפעת יעקובסון, ילדי הגבעה, באתר ynet, 1 בינואר 2003
1 2  אודות - לימור פראג, באתר לימור פראג, ‏16 ביולי 2022
↑  אביגיל אשת חיל | הדרך לדוברות המועצה, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 8 בנובמבר 2002
אפקט ביטחון יתר

אפקט ביטחון יתר (באנגלית: Overconfidence effect) הוא הטיה קוגניטיבית המאופיינת בהיעדר מתאם בין מדדים אובייקטיביים של מידת הדיוק בהחלטת הפרט לבין רמת הביטחון שלו באותה החלטה. הטיה זאת מתבטאת באמונה מופרזת בידע האדם עצמו, בנימוקיו האינטואיטיביים, שיפוטיו ויכולותיו הקוגניטיביות. הספרות המקצועית מחלקת את אפקט ביטחון היתר לשלושה סוגים: הערכה עצמית מופרזת (Overestimation) – התפיסה של הפרט עצמו כטוב יותר ממה שהוא בפועל; מיקום יתר (Overplacement) – האמונה המופרזת כי הפרט טוב יותר ביחס לאחרים; דיוק יתר (Overprecision) – ההערכה המוגזמת כי ידיעת האמת נמצאת בידי הפרט.
מספר מחקרים עסקו בחקר דיוק היתר הנמנה עם אחד משלושת סוגיה של הטיית ביטחון היתר. הגישה האמפירית לחקר דיוק יתר מתבססת על כך שהפרטים מתבקשים להגדיר מרווח ביטחון סביב הערכותיהם השונות שיהיה רחב דיו, כך שהסבירות כי הערכותיהם הן נכונות תהיה 90 אחוז, ובהתאמה הסבירות להערכות שגויות תהיה 10 אחוז. מתוצאות מחקרים אלו עולה בעקביות כי שיעור התשובות הנכונות בטווח ביטחון של 90 אחוזים נמוך מ-50 אחוז ומכאן כי הפרטים ציינו טווח הדוק מדי להערכותיהם, היינו, היו בטוחים, שלא בצדק, כי תשובותיהם מדויקות. נטייה זו נמצאה כמשפיעה באופן מובהק אף בקרב מומחים מתחומים שונים.
מחקרים

במחקר אחד הוצגו לאחיות מנוסות במחלקת טיפול נמרץ תרחישים של מטופלים המראים תסמינים מסוימים, ונבחנה רמת הביטחון שלהן בנוגע לנכונות הפעולות שיש לנקוט כדי לטפל בהם. על אף שנמצאה רמת ביטחון גבוהה של כל אחת מהאחיות בדרך הטיפול שהציעה, לא הייתה הסכמה בין אחיות לגבי הדרך המומלצת. כלומר, לפחות חלק מהן הראו "ביטחון יתר": פער בין הדיוק של ההחלטה לרמת הביטחון שבו היא מתקבלת.
במחקר אחר שנערך בקרב מומחים לשוק ההון, התבקשו המומחים לספק תחזית לשינוי בערכן של מניות מסוימות במהלך שלושת הימים הבאים. תחזיות המומחים הושוו לתחזיותיהם של אנשים ללא ידע בשוק ההון. בנוסף, התבקשו הנבדקים בכל קבוצה להעריך את שיעור הטעויות בניבוי בכל אחת מהקבוצות. אחוז הדיוק היה נמוך בקרב שתי הקבוצות בנוגע לשינוי ערך המניות. אולם, שתי הקבוצות העריכו שהמומחים יבצעו בערך מחצית מכמות הטעויות של הלא-מומחים; בפועל שיעור הטעויות היה דומה (וגבוה) בשתי הקבוצות.
ראו גם

האדרה עצמית – המוטביציה לשמור על דימוי עצמי גבוה, מונעת מהצורך של הפרט לשמור על הערכה עצמית חיובית ככל האפשר.
אשליות חיוביות – תפיסות ואמונות לא מציאותיות שיש לאנשים כלפי עצמם או כלפי הקרובים אליהם.
ריאליזם נאיבי (פסיכולוגיה) – עמדה בה האדם תופס את מבטו על המציאות כאובייקטיבי, כאשר החולקים עליו טועים או משקרים.
היוריסטיקת הזמינות - "קיצור דרך" חשיבתי שאנשים עושים במצב של אי-ודאות כשהם נדרשים לבצע הערכה של נפיצותו, שכיחותו או הסתברותו של מאורע כלשהו.
גרנדיוזיות – תכונת אישיות לא-מסתגלת המאפיינת אנשים בעלי הפרעת אישיות נרקיסיסטית.
הערות שוליים

1 2 3  Don A. Moore, Paul J. Healy, The trouble with overconfidence., Psychological Review 115, 2008-04, עמ' 502–517 doi: 10.1037/0033-295X.115.2.502
1 2  Don A. Moore, Elizabeth R. Tenney, Uriel Haran, Overprecision in Judgment, 1, Wiley, 2015-12-29, עמ' 182–209, ISBN 978-1-118-46839-5. (באנגלית)
↑  Baruch Fischhoff, Paul Slovic, Sarah Lichtenstein, Knowing with certainty: The appropriateness of extreme confidence., Journal of Experimental Psychology: Human Perception and Performance 3, 1977-11, עמ' 552–564 doi: 10.1037/0096-1523.3.4.552
↑  Gustaf Torngren, Henry Montgomery, Worse Than Chance? Performance and Confidence Among Professionals and Laypeople in the Stock Market, Journal of Behavioral Finance 5, 2004-09, עמ' 148–153 doi: 10.1207/s15427579jpfm0503_3
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4133278-7
המטבח ההודי

טאלי מאוטר פרדש
המטבח ההודי המסורתי מבוסס בעיקר על מקורות צמחיים כגון קטניות, ירקות, פירות, תבלינים ובנוסף לכך גם גהי וגבינות, ולעיתים גם דגים. בקרב מיעוט מתושבי הודו (בפרט המוסלמים) נאכל גם בשר. ייחודו של המטבח ההודי בכללותו הוא במגוון הגדול של התבלינים כבסיס בתבשיל, המעובדים בכל פעם באופן שונה. בתבשילים מסוימים התבלינים נטחנים ומדוללים במים או שמן למשחה, ופעמים אחרות נקלים על המחבת כשהם שלמים בטרם הכנת התבשיל עצמו.
מטבח הינדי

להינדים, שהם רוב האוכלוסייה בהודו, יש מנהגי אוכל הייחודיים להם:
לפי דת ההינדו, האוכל מתחלק לשלוש קטגוריות:
המזון הסטווי מורכב מירקות, קטניות, נבטים, חלב טרי, פירות מבושלים או מאודים – וזאת ללא תבלינים, סוכר או מלח. זהו סוג האוכל שנאכל על ידי יוגים והינדים הרוצים להתקדם באופן רוחני. כאשר עוסקים במדיטציה, לטענת הינדים מסוימים, אוכל זה אינו מפריע לפעולות הקיבה והוא מרגיע את הגוף.
המזון הרג'סי גם הוא צמחוני: אוכל מטוגן, יוגורט, גבינות, דבש, סוכר, מלח ופלפל חריף – עם שפע תבלינים וכל סוגי הפירות הן טריים והן מיובשים. מזון רג'סי אוכלים לרוב הינדים עובדים: מנהלי משק בית, סוחרים, איכרים וכל אלה שזקוקים לאנרגיה ולכוח כדי להשלים יום עבודה גדוש.
המזון התמסי כולל: בשר, דגים, עוף ומאכלי ים עם שתייה תוססת – כמו בירה, יין או משקה אלכוהולי אחר עם הפרזה בשימוש תבלינים חריפים, בצל ושום. מזון זה אוכלים הינדים מהשכבות הנמוכות או שאינם רוצים להתקדם מבחינה רוחנית.
רעיונות אלה נמצאים בוודות שנכתבו לפני אלפי שנים, ומשפיעים על החיים בהודו העכשווית כי ההינדים עדיין נוהגים לפי אותם חוקים.
רוב ההינדים אוכלים אוכל רג'סי ולפעמים גם תמסי, וכדי להיטהר צמים או אוכלים אוכל סטווי לקראת חגים דתיים או בזמן אבל.
מושגים אלה אינם נוגעים לבני דתות אחרות בהודו, שאינם נוהגים כמו בני דת ההינדו בכל מה שקשור לאוכל, ואף אוכלים בשר, כולל בשר בקר.
מסעדה "בוכרה" מניו דלהי שמתמחה במטבח הודי נכללה מספר פעמים ברשימת 50 המסעדות הטובות בעולם.
המטבח ההודי בחלוקה גאוגרפית > מאפייני המטבח הצפון הודי

עיבוד מוצרי חלב – מוצרי חלב נצרכים גם בצפון הודו וגם בדרומה אך בעוד שבדרום הודו הם נצרכים כמות שהם בצפון הודו מכינים מהם רטבים המוסמכים על ידי קשיו או פרג וכן מכינים מהם ממתקים וקינוחים.
לחמים – בצפון הודו מכינים לחמים רבים ומשתמשים לשם כך בטאווה שהיא מעין מצלית שטוחה שעליה מכינים את הצ'פאטי והפראתה וכן בתנור הטנדור בו מכינים נאן וקולצ'ה. לחמים אחרים כמו פורי ובתורה מטוגנים בשמן עמוק.
טנדור – הטנדור (נגזר מהמילה הארמית תנור[דרוש מקור]) הוא תנור חימר המגיע לטמפרטורה של מעל 400 מעלות צלזיוס ובנוסף לאפיית לחמים הוא משמש לצליית בשר. השימוש בו נפוץ בעיקר בחבל פנג'אב הסמוך לפקיסטן.
קבב – הגיע לצפון הודו עם המוסלמים.
פסאנדה - מאכל בשרי
דגים ופירות ים – נאכלים בעיקר בחופי אודישה ומערב בנגל.
סמוסה – הסמוסה היא חטיף צפון הודי המבוסס בגרסה המקורית על בצק במילוי תפוחי אדמה. קיימות גרסאות שונות לסמוסה והיא פופולרית בכל הודו.
אלו מאטר – מאכל תפוח אדמה ואפונה נפוץ בעיקר באזור פנג'אב.
בהאג'י - ירקות המתובלים, מטוגנים או מבושלים.
אלו גובי – מאכל על בסיס תפוח אדמה וכרובית בתוספת תבלינים
בצפון הודו העדשים הם המאכל הנפוץ ביותר ומשמשים למאכלים רבים כמו דאל באט וקיצ'רי(אנ')
קינוחים – הקינוחים האופייניים לצפון הודו מבוססים על חלב ומוצריו ובהם גולאב ג'אמון, קולפי, קיר, ראס מאלאי מקאן מאלאי ופלודה כמו כן ישנם קינוחים שנאכלים בכל הודו כמו הג'לבי.
ממתקים – בצפון הודו נפוצים ממתקים, לרוב מבוססי חלב ובהם גרסאות של חלבה הודית ובארפי (ממתק מתובל) וכן לאדו (כדורי דגנים מתוקים).
המטבח ההודי בחלוקה גאוגרפית > מאפייני המטבח הדרום-הודי

צמחונות – המטבח הדרום הודי צמחוני יותר מזה שבצפונה והמנות הצמחוניות בו מגוונות יותר.[דרושה הבהרה]
אורז – בדרום הודו יש דגש על אורז כמאכל עיקרי.
קוקוס – הקוקוס משמש הן להפקת שמן קוקוס והן כתחליף לחלב ברטבים, קינוחים וממתקים.
תיבול – התבלינים בהם משתמשים בדרום הודו עדינים יותר מאלה שבצפונה.
חטיפים מאודים או מטוגנים – המטבח הדרום הודי מתמחה במאכלים אלה ומבין הבולטים הם: ואדה (לביבות תפוחי אדמה או עדשים), אידלי (מעין לחמניות אורז מאודות), דוסה (מעין קרפ), באג'י (קרוב משפחה של הטמפורה היפנית) ובונדה (חטיף תפוחי אדמה מטוגן).
המטבח ההודי המערבי

המדינה הראשונה מחוץ לאסיה שבה נפתחו מסעדות הודיות היא בריטניה, בעקבות הכיבוש הבריטי בהודו. תהליך זה צבר תאוצה כאשר משפחות הודיות היגרו ללונדון על מנת למצוא עבודה. חלק מהמסעדות ההודיות שנפתחו הגישו אוכל שונה מאשר בהודו, וחלקן המציאו מאכלים שעל אף שהיו מבוססים על המטבח ההודי נחשבים להמצאה בריטית. בסוף המאה ה-20 פותח בבירמינגהאם סגנון בישול הודי בקדירות. אוכל הודי הפך לנפוץ ופופולרי בבריטניה עד כדי כך שהוא נחשב היום לחלק מהמטבח הבריטי.
החל משנת 1965 ההגירה ממזרח אסיה לארצות הברית התגברה וכתוצאה מכך נפתחו שם מסעדות הודיות רבות ובעיקר בסן פרנסיסקו, שיקגו, לוס אנג'לס ושכונות מסוימות בניו יורק. מ-1970 החלו להתיישב מהגרים הודיים גם בקנדה וגם שם נפתחו מסעדות הודיות בעיקר בערים ונקובר וטורונטו. ניתן למצוא אוכל הודי בכל רחבי אירופה (במיוחד פריז, לונדון ואיסטנבול – חלק מהמאכלים ההודיים מוכרים בגרסה טורקית) ואוסטרליה וכן בדרום אפריקה שם יש קהילה הודית גדולה שמאכליה נטמעו במטבח הדרום אפריקני וכמה מהן אך הפכו לייחודיות לדרום אפריקה.
חלק מהמסעדות ההודיות בעולם השתמשו במוצרים המקומיים והכינו אותם בשיטות הבישול ההודיות וכך יצרו מעין סגנון פיוז'ן הודי.