stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ראג'זאורוס

| ראג'זאורוס |
| --- | --- |
שחזור של ראג'זאורוס  ראג'זאורוס בהשוואה לאדם
תקופה
קרטיקון עליון, 67 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: אבליזאוריים
סוג:: ראג'זאורוס
שם מדעי
 Rajasaurus ‏Wilson, 2003

ראג'זאורוס (שם מדעי: Rajasaurus) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת האבליזאוריים שהיה קרוב משפחתו של הקרנוטאורוס וחי בתור הקרטיקון לפני 67 מיליון שנה בהודו. משמעות שמו היא "לטאת מלך/מנהיג" המורכב מהמילה בסנסקריט ראג'ה והסיומת מיוונית עתיקה "saurus" - לטאה.
מאפיינים

דינוזאור זה התגלה ב-2003 בחפירות במדינת גוג'ראט בהודו. הממצאים חשפו שלד חלקי שכלל חלקי גולגולת, עמוד שדרה, עצמות ירכיים וזנב. דינוזאור זה היה טורף בעל לסתות חזקות וקצרות והיה בעל בליטה מעל ראשו. אורכו הגיע ל-6.6 מטרים ומשקלו עד 4 טון. הוא היה בעל זרועות קצרות בעלות 4 אצבעות, ראש קצר ועבה ולסתות שהזכירו לסתות צבוע ונועדו לרסק עצמות. עוצמת הנשיכה שלו דמתה לזו של אלוזאורוס. עם זאת ייתכן שהוא גם היה צייד ממארב, מאחר שרגליו היו קצרות מדי לריצה מהירה ארוכה.
הראג'זאורוס חי בהודו בתקופה שהיא הייתה אי שהתנתק מאפריקה ונע צפונה לעבר אסיה. בהודו הקדומה התפתחו מינים ייחודיים הקרובים למינים אפריקנים, אך בעלי מאפיינים מיוחדים. האקלים באזור היה טרופי וכנראה שהיו יערות גשם נפוצים. הראג'זאורוס חי ביערות אלה וצד מיני דינוזאורים אחרים כמו תרופודים קטנים או טיטאנוזאורים גדולים.
דינוזאור זה נכחד לפני 67 מיליון שנה, ייתכן כחלק מהכחדת הקרטיקון הגדולה שהחלה מוקדם יותר בהודו. ההכחדה נבעה מהתפרצות הרי געש גדולה ומשדות לבה לאורך האזור.
בתרבות

דינוזאור זה הופיע במשחקים עולם היורה: המשחק וJurassic World: Alive.
איור של ראג'זאורוס מעל טרפו
ראג'פאט

| --- | --- |

 מיקום
 עיר:  ניו דלהי
 קואורדינטות:  28°36′48″N 77°13′06″E﻿ / ﻿28.613388°N 77.218397°E﻿ / 28.613388; 77.218397
 he
 
ראג'פאט (בהינדית: דרך המלכים) היא השדרה הלאומית של הודו הממוקמת במרכז דלהי. השדרה מתחילה בכיכר הניצחון שנמצאת בכניסה לארמון הנשיא ומשם נמתחת מזרחה אל כיכר גדולה, בתוכה פארק. במרכז הפארק ממוקם שער הודו ובצידו המזרחי נמצא "האצטדיון הלאומי - ניו דלהי". את השדרה מקיפים משני צדדיה מדשאות, בריכות מים, מזרקות, אובליסקים, ופנסי רחוב מעוצבים. השדרה נחשבת לאחת המפורסמות ביותר בהודו ומשמשת למצעדים, תהלוכות, חגיגות יום העצמאות ההודי ולטקסי קבלת פנים עבור ראשי מדינות זרות המגיעים להודו. את השדרה מקיפים משרדי ממשלה, בית סגן נשיא הודו, מרכז אינדירה גנדי לתרבות ואומנות, מרכז קונגרסים בינלאומי, המוזיאון הלאומי של הודו, הארכיון הלאומי של הודו, ובניין הפרלמנט ההודי.
היסטוריה

הקמתה של עיר בירה חדשה בתקופת השלטון הבריטי בהודו תוכננה על ידי האדריכל הבריטי אדווין לוטיינס, בזמן הקמתה של ניו דלהי בצמוד אל העיר דלהי הישנה. כאשר הוקמה השדרה בתקופת השלטון הבריטי היא נקראה בשם "דרך המלכים" ושיקפה את שלטון המלוכה הבריטי על תת־היבשת ההודית. האדריכל אדווין לוטיינס רצה ליצור נוף פנורמי של ניו דלהי באמצעות שדרה רחבת ידיים וארמון הנשיא הבולט בצידה המערבי והמבנה העצום של שער הודו יחד עם הכיכר הגדולה והפארק הנמצאים סביבו.
גלריה

מבנה שער הודו בשדרת הראג'פאט
בניין ממשלת הודו בצידה הצפוני של שדרות הראג'פאט
שוטר מכוון את התנועה באחד הצמתים של שדרות הראג'פאט
האצטדיון הלאומי בקצה המזרחי של השדרה
רדיפת הסינים בגרמניה הנאצית

רדיפת הסינים בגרמניה הנאצית הייתה רדיפה רחבת היקף ושיטתית, אם כי לא הגיעה לרצח עם. אזרחים סינים רבים עזבו את גרמניה הנאצית, עקב הגברת המעקב נגדם ו"גזרות" שהוטלו עליהן על ידי ממשלת גרמניה הנאצית.
לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה והתמוטטות הסופית של מערך שיתוף הפעולה הסיני-גרמני (אנ'), פתח הגסטפו במבצע מעצרים המוני של גרמנים סינים, ונתינים סינים ברחבי גרמניה נשלחו למחנות העבודה.
רקע

עם הקמת הקונסוליה הסינית בהמבורג ב-1921 התגוררו בגרמניה יותר מכ-2,000 אנשים סינים; למעט קבוצה קטנה של מלחים מקצועיים, רובם הגדול עבד בענפי הקייטרינג והבידור, כבעלי מסעדות סיניות, ברים, בתי קפה ואולמות ריקודים. מפעלים לא חוקיים כללו מאורות אופיום ובתי קזינו.
החל משנות העשרים של המאה העשרים, בוגרי אוניברסיטאות ממוצא סיני החלו ל"צוץ" בברלין. רובם של הסטודנטים הואשמו בקידום אידאולוגיות שמאל רדיקליות. בין הסטודנטים הסינים שלמדו בגרמניה ניתן למנות את ז'ו דה, ג'ואו אנלאי ונוספים, מאוחר יותר דה ואנלאי הפכו למנהיגים בולטים של המפלגה הקומוניסטית של סין.
היסטוריה

עם עליית הנאצים לשלטון, לא הייתה שום פגיעה באוכלוסייה הסינית בגרמניה, למעשה, הפיהרר אדולף היטלר אף העריץ את התרבות הסינית ולא ראה בסינים תת-אדם. אף על פי כן, מעמד ארי לשם כבוד לא הוענק לסינים, בניגוד לעם היפני.
מאוחר יותר, הסינים בגרמניה, שרובם דבקו באידאולוגיה ימנית היו מוקד לרדיפה וטיהור אתני על ידי הנאצים, על אף שרובם כלל לא היו פעילים פוליטית. הממשלה הנאצי עקבה אחרי צעדיהם ובשל נסיבות אלו החיים לסינים בגרמניה נעשו יותר ויותר קשים.
בינואר 1938, הוקמה במשרד הראשי לביטחון הרייך "המחלקה הסינית" שבראשה הועמד ריינהרד היידריך. המחלקה נועד לטפל ולשלוט באוכלוסייה הסינית. בעקבות כך, רוב הסינים שהתגוררו בגרמניה בחרו לחזור לסין אך חלקם בחרו להישאר באירופה ואף להילחם במלחמת האזרחים בספרד. על פי דו"ח סיני, האוכלוסייה הסינית בגרמניה הצטמצמה לפחות מ-1,200 אנשים ערב מלחמת העולם השנייה.
לאחר שהממשלה הסינית הכריזה מלחמה על גרמניה הנאצית בעקבות ההתקפה על פרל הארבור בשנת 1941, הגסטפו פתח בגל מעצרים המוניים של גרמנים סינים ואזרחים סינים ברחבי גרמניה. הוחלט לרכז את חלקם במחנה עבודה בהמבורג. שם הנאצים השתמשו בהם לעבודות כפייה. רבים מהסינים שהיו במחנות עונו, הותקפו והוטרדו על ידי הגסטפו.
באביב 1942 נאספו בהמבורג כ-165 אנשי צוות ומלחים סינים שנעצרו על ידי גרמניה, המלחים נאלצו לבצע עבודת כפייה בתנאים קשים ביותר. באותה שנה, המחלקת הסינית של הגסטפו עצרה את כל 323 הסינים האחרונים שעדיין התגוררו בצ'יינה טאון בברלין והאשימו אותם בשיתוף פעולה עם האויב ובריגול כנגד גרמניה.
ביום השנה ה-60 לסיום מלחמת העולם השנייה, ב-2005, ביקרו כתבי סוכנות הידיעות שינחואה באחד מארכיוני מחנות הריכוז בגרמניה, אוסטריה ופולין כדי לבצע תחקיר בנוגע לרדיפת הסינים בתקופה הנאצית. סוכני הידיעות מצאו מסמכים המראים כי לפחות חמישה סינים נאסרו במאוטהאוזן, לפחות 3 סינים בבוכנוואלד ולפחות סיני אחד באושוויץ. על פי מסמכים נאציים רשמיים, ניתן לאשר כי לפחות 17 סינים מתו במחנות עבודה עקב התעללות ועבודות פרך. עם זאת, ההערכה היא שמספר ההרוגים האמיתי היה גבוה בהרבה.
הערות שוליים

↑  Benton, Gregor（格雷戈尔·班顿） (2007). ""德国"". 《中国移民与国际主义》. 罗德里奇. ISBN 978-0-415-41868-3.
↑  阿道夫·希特勒 (1961). ""2月13日"".  In François Genoud（弗朗索瓦·哲努） (ed.). 《希特勒的遗嘱：希特勒-鲍曼文件》. תורגם ע"י Stevens Colnel（史蒂文斯·科内尔）. 伦敦: Cassell & Co.（出版社）. ASIN B001CGPDSA.
↑  Amenda, Lars（拉尔斯·阿梅达） (2006). 《陌生人的海港城市：中国移民及汉堡对其的态度1897-1972》. 慕尼黑: Dölling und Galitz Verlag（出版社）. ISBN 978-3-937904-36-8.
↑  Gütinger, Erich (1998). ""Sketch of Chinese Communities in Germany: Past and Present"".  In Benton, Gregor; Pieke, Frank N. (eds.). The Chinese in Europe. Palgrave Macmillan. ISBN 978-0-312-17526-9.
↑  "Gedenktafel Chinesenviertel Schmuckstraße". Wikimedia Commons. 17 במרץ 2013. נבדק ב-4 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
צוות לעניין (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט בארצות הברית
 מבוסס על:  סדרת הטלוויזיה "צוות לעניין" מאת סטיבן ג'יי קאנל
 בימוי:  ג'ו קארנהאן 
 הופק בידי:  סטיבן ג'יי קאנל רידלי סקוט טוני סקוט ספייק סלדין ג'ולס דאלי אלכס יאנג איאן סמית'
 תסריט:  ג'ו קארנהאן בריאן בלום סקיפ וודס
 עריכה:  רוג'ר ברטון ג'ים מאי
 שחקנים ראשיים:  ליאם ניסן בראדלי קופר קוונטין ג'קסון שרלטו קופליי ג'סיקה בייל פטריק וילסון בריאן בלום
 מוזיקה:  אלן סילבסטרי 
 צילום:  מאורו פיורה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Dune Entertainment Top Cow Scott Free Productions
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 11 ביוני 2010
 משך הקרנה:  117 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט הרפתקאות, סרט קומדיית פעולה, סרט שוד, מותחן אקשן, סרט פעולה 
 תקציב:  110 מיליון דולר
 הכנסות:  $177,238,796
 הכנסות באתר מוג'ו:   ateam
 www.ateam-movie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
צוות לעניין (במקור: The A-Team) הוא סרט פעולה קומי אמריקאי משנת 2010 בבימויו של ג'ו קארנהאן ובכיכובם של ליאם ניסן, בראדלי קופר, קוונטין ג'קסון ושרלטו קופליי.
תסריט הסרט מבוסס על סדרת הטלוויזיה המצליחה משנות ה-80 של המאה ה-20 "צוות לעניין" שיצר סטיבן ג'יי קאנל וכולל גרסה מחודשת לעלילה שקדמה לסדרה. הסרט מגולל את סיפורו של צוות כוחות מיוחדים שנכלא בגין פשע שלא ביצע, נמלט ויוצא לנקות את שמו. הסרט הופק על ידי סטיבן ג'יי קאנל, רידלי סקוט וטוני סקוט. הסרט שוחרר לאקרנים ב-11 ביוני 2010 על ידי פוקס המאה ה-20.
הסרט היה בפיתוח מאז אמצע שנות התשעים כשעבר מספר כותבים ורעיונות לסיפור והפקתו הושהתה מספר פעמים. הסרט הצליח להכניס בקופות 177 מיליון דולר לעומת תקציב של כ-110 מיליון דולר וזכה להצלחה רבה וביקורות מעורבות. עם זאת לא הרוויח מספיק כדי להצדיק הפקת סרט המשך.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | תיאור |
| --- | --- | --- |
| ליאם ניסן | ג'ון "חניבעל" סמית' | מנהיג הצוות, יוצא הכוחות המיוחדים, כריזמטי, שנון, מתוחכם ומתחכם, בעל הסיגר הנעוץ תדיר בפיו. |
| בראדלי קופר | טמפלטון "פייס" פק | איש האספקה הנאה, יוצא הכוחות המיוחדים, חביב הנשים ונוכל מוכשר. |
| קוונטין ג'קסון | בוסקו אלברט "בי. איי." בראקוס | מכונאי גאון יוצא הכוחות המיוחדים, נהג הצוות ואיש השרירים בעל תספורת המוהוק, מתמודד עם פחד מטיסות. |
| שרלטו קופליי | ה.מ. מורדוק | תמהוני משעשע שהתגורר בבית החולים הצבאי לחולי נפש (ממנו הבריחו אותו חברי הצוות), טייס הצוות |
| ג'סיקה בייל | צ'אריסה סוסה | סוכנת שירות החקירות הפליליות של מחלקת ההגנה, חברתו לשעבר של טמפלטון "פייס" פק, הרודפת את החבורה |
| פטריק וילסון | הסוכן ואנס "לינץ'" בוריס | סוכן האגף לפעולות מיוחדות של ה-CIA. הנבל הראשי של הסרט. |
| בריאן בלום | ברוק פייק | הנבל המשני של הסרט |
הבדלים בין הסדרה לסרט

בסדרה המקורית השוד עליו נשלחו חברי הצוות (לא כולל מרדוק) לכלא הצבאי היה במלחמת וייטנאם ב-1972, וגנרל מוריסון באמת נהרג, לא רק ביים את מותו.
בסדרה המקורית בראקוס הוא בדרגת סמל ולינץ' הוא קצין משטרה צבאית ולא סוכן CIA.
בסדרה המקורית הצוות לא מצליח לטהר את שמו גם אחרי 15 שנה.
מוזיקה

נעימת הנושא של הסדרה מושמעת בסרט, אבל המוזיקה של הסרט הולחנה ונכתבה בידי אלן סילבסטרי.
ביקורות ותגובות

הסרט קיבל ביקורות שליליות באופן כללי ולציון 46% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 198 ביקורות.
סרט המשך שבוטל

ניסאן, קופר, קופלי וג'קסון הביעו בתחילה עניין להשתתף בסרט המשך. ג'ו קרנהאן הביע עניין בבימוי סרט המשך ואמר שזה יהיה תלוי במכירות ה-DVD ו-Blu-ray. ב-10 במרץ 2011 הצהיר קופר שהסרט לא הניב די הכנסות כדי שתוצדק הפקת סרט המשך. זה אושר על ידי ליאם ניסן בריאיון. מאוחר יותר התייחס ניסאן בתחילת 2012 לכך כשהסביר מדוע הסרט לא הצליח: "צפיתי בו לפני כחודשיים ומצאתי שזה קצת מבלבל והייתי בעניין. פשוט לא הצלחתי להבין מי זה מי ומה  נעשה לו ולמה". מאוחר יותר, בשנת 2013, אמר קרנהאן בחשבון הטוויטר שלו "למען הפרוטוקול חבר'ה וכמה שאני מעריך את כל האהדה לצוות לעניין. לא יהיה סרט המשך. זה  לא הרוויח מספיק דולרים וזהו."
הערות שוליים

↑  "צוות לעניין", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5025595  VIAF: 228035802   WorldCat (עם VIAF): 228035802
קרחון אייס ריוור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  וושינגטון 
 קואורדינטות:  47°49′27″N 123°40′08″W﻿ / ﻿47.8242°N 123.669°W﻿ / 47.8242; -123.669
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה קרחון אייס ריוור(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה קרחון אייס ריוור(למפת וושינגטון רגילה) אולימפיה סיאטל ספוקיין טקומה ונקובר אוורט יאקימה בלינגהאם קנוויק ונאטצ'י קנדה א י י ד ה ו  אורגון האוק. השקט קרחון אייס ריוור(למפת וושינגטון מוגדלת) אולימפיה סיאטל ספוקיין טקומה ונקובר אוורט יאקימה בלינגהאם קנוויק ונאטצ'י קנדה א י י ד ה ו  אורגון האוק. השקט קרחון אייס ריוור
 
קרחון אייס ריוור (באנגלית: Ice River Glacier) הוא קרחון ברכס הרי אולימפיק, בשטח הפארק הלאומי אולימפיק, במחוז ג'פרסון במדינת וושינגטון, שבארצות הברית.
הקרחון ממוקם 3.9 קילומטרים מצפון-מזרח להר אולימפוס.
אורכו של הקרחון 0.56 קילומטרים.
מוצאו של הקרחון בגובה 2,000 מטרים מעל פני הים, על המדרון הצפוני של פסגת משנה של הר אולימפוס - המכונה פסגת מרקיורי (Mercury).
גובהו של הקרחון 1,750 מטרים מעל פני הים.
קרחון אייס ריוור זורם לכיוון צפון-מערב, ויורד לגובה של 1,600 מטרים מעל פני הים. בקצהו של הקרחון מצוי מפל קרח.
קרחון אייס ריוור ממוקם בסמוך לקרחון בלו (הגדול ממנו), רכס סלעי צר (גב חדיד) מפריד בין הקרחונים.
הערות שוליים

↑  גאזט השמות הגאוגרפיים הרשמי של ארצות הברית
1 2  מידע גאוגרפי
1 2 3 4  מיקום הקרחון
| קרחוני רכס ההרים האולימפיים |
| --- | --- | --- |
| קרחוני הר אולימפוס | אייס ריוור • בלו • ג'פרז • הו • וייט • יוברט • יומס |  |
| קרחוני הר אנדרסון | איל • אנדרסון • הנגינג |  |
| קרחונים על הרים אחרים ברכס | ליליאן • פיירצ'יילד • קארי • קוויטס • קמרון |  |
ראג'י בטחיש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1970 (בן 54 בערך) נצרת, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  ערבית 
 
רָאג'י בַּטחיש (בערבית: راجي بطحيش; נולד ב-1970) הוא סופר, משורר, תסריטאי ואקטיביסט תרבותי-פוליטי פלסטיני אזרח ישראל.
ביוגרפיה

נולד בנצרת. בוגר לימודי הנדסת מזון בטכניון ולימודי תסריטאות ב"בית הספר לתסריטאות" בתל אביב, שייסדה עידית שחורי. מגדיר את עצמו חילוני. גרוש ואב לבן, מחלק את זמנו בין דירתו בתל אביב ובין בית הוריו בנצרת.
החל את דרכו הספרותית כמשורר, ופרסם שלושה ספרי שירה. אחרי כן עבר לכתוב סיפורים קצרים. הידוע שבסיפוריו הוא "חדר בתל אביב" (غرفة في تل ابيب), שראה אור ב-2007 בביירות בהוצאת המכון הערבי למחקר ופרסום. חיבר מחזה בשם "אובדן" (الـفـقـدان), המשלב מחול מודרני, שירה ווידאו ארט.
בטחיש מפרסם מעל במות שונות ומשתתף באירועי תרבות ברמאללה ובעזה, בעולם הערבי ובאירופה. ספריו לא תורגמו לעברית. כמה מיצירותיו ראו אור בתרגום עברי בכתבי עת שונים, בהם "מעין". כותב בערבית מאמרים בנושאי תרבות ואקטואליה, שירה וסיפורים קצרים. מנחה סדנאות כתיבה יוצרת לילדים וצעירים. ערך את המדור הקווירי במגזין האינטרנט "קדיתא" (Qadita.net) מיסודו של עלאא חליחל.
ב-2007 השתתף בסרטה של אבתיסאם מראענה "חדר בתל-אביב", שהיווה פרק בסדרה "גיבורי תרבות" ששודרה בערוץ 8.
ב-2014 יצא לאור בעברית הספר "נכבה לייט וסיפורים אחרים, לקט מהסיפורת הפלסטינית החדשה" בהוצאת "מטען", הכולל את סיפורו של בטחיש, "נכבה לייט", שעל שמו נקרא הקובץ.
ספריו

אל-טִ'ל ואל-צַדא: שירים 1997-1994, נצרת: דפוס אל-חַכּים, 1998.
אל-עֻרי ושירים אחרים 2001-1998, עמאן: דאר אל-שֻרוק, 2002.
חַדיקַת אל-שִתא, ט'ל רַבּיע צ'אע, פריז, 2001, רמאללה: דאר אל-שֻרוק, 2003.
בּדַל אל-צ'אאע: סיפורים, ביירות: אל-מֻאַסַסַה אל-עַרַבִּיַה ללדִראסאת ואל-נַשְר, 2005.
עֻ'רְפַה פי תַל אַבּיבּ, ביירות: אל-מֻאַסַסַה אל-עַרַבִּיַה ללדִראסאת ואל-נַשְר, 2007.
מלח כת'יר...ארץ' אקל, אל-מֻאַסַסַה אל-עַרַבִּיַה ללדִראסאת ואל-נַשְר, 2009.
בַּר, חַיְרַה, בַּחְר: בּורְתריה מַנְת'ור, עמאן: אַזְמִנַה, 2011.
הערות שוליים

↑  אבתיסאם מראענה, ואף מילה על הנכבה. כמעט, באתר ynet, 28 בספטמבר 2007
↑  "חדר בתל-אביב" (2007), בתוך: מירי גל-עזר, המסע של איבתיסאם מראענה, פנים (הקרן לקידום מקצועי) 49 (פברואר 2010), באתר הסתדרות המורים.
↑   אלי אליהו, למה הישראלים מפחדים מספרות פלסטינית?, באתר הארץ, 10 ביוני 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301971805171  GND: 132925621  LCCN: nr2006020686  NTA: 28866034X  SUDOC: 260938025  VIAF: 71353981   WorldCat (עם VIAF): 71353981
קארן קרפנטר

| --- | --- |

קארן קרפנטר, תצלום מתחילת שנות ה-70
 לידה:  2 במרץ 1950 ניו הייבן, קונטיקט, ארצות הברית
 פטירה:  4 בפברואר 1983 (בגיל 32) דאוני, קליפורניה, ארצות הברית
 שם לידה:  קארן אן קרפנטר
 מקום קבורה:  Valley Oaks Memorial Park 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1965–1983 (כ־18 שנים)
 מקום לימודים:  תיכון דאוניי 
 עיסוק:  זמרת
 סוגה:  מוזיקת פופ
 סוג קול:  קונטרה אלט 
 כלי נגינה:  שירה, תופים, כלי הקשה
 חברת תקליטים:  A&M רקורדס 
 richardandkarencarpenter.com
 פרופיל ב-IMDb
 
קארן אן קרפנטר (באנגלית: Karen Anne Carpenter;‏ 2 במרץ 1950 – 4 בפברואר 1983) הייתה זמרת ומתופפת אמריקנית מצליחה. היא ואחיה, ריצ'רד, היוו את הצמד הפופולרי של שנות ה-70 שנקרא "הקרפנטרז" (Carpenters). זמרות כגון מדונה, שאניה טוויין, קיי די לאנג ואחרות ציינו את קארן קרפנטר כבעלת השפעה חזקה עליהן מבחינה מוזיקלית.
קארן הייתה מתופפת מצטיינת, שדורגה במקום הראשון בסקר של המגזין פלייבוי ברשימת מתופפות רוק ב-1975, כשהיא סוללת דרכן של מתופפות רבות אחרות.
קארן סבלה ממחלת האנורקסיה, מחלה שלא הייתה מוכרת בזמנה, ובסופו של דבר נפטרה כתוצאה מסיבוכים הקשורים לניסיון ריפוי למחלתה בגיל 32, בשנת 1983.
ביוגרפיה > שנות חייה המוקדמות

קארן קרפנטר נולדה בניו הייבן שבקונטיקט, ארצות הברית, לאגנס רואר-טאטום והרולד ברטרם קרפנטר. בילדותה נהנתה לשחק כדור-בסיס עם ילדים אחרים ברחוב. בתוכנית "אלו הם חייך", ציינה קרפנטר שהיא אהבה לשחק בתפקיד מטילת-הכדור. בשנות ה-70 המוקדמות היא שיחקה בתפקיד זה בקבוצת הסופטבול הרשמית של הקרפנטרז.
אחיה של קארן, ריצ'רד, פיתח עניין במוזיקה ובגיל צעיר נחשב לעילוי בפסנתר.
כחלק מטיפוח הכישרון של ריצ'רד, עברה משפחת קרפנטר ביוני 1963 לדרום קליפורניה, משכנם של אולפני הקלטות רבים וחברות תקליטים רבות.
כשהחלה קארן ללמוד בתיכון דאווני, היא ביקשה מריצ'רד לבדוק עם מנצח הלהקה האם תוכל להמיר את שיעורי הספורט בהשתתפות בלהקה. המנצח הסכים לצרפה ללהקה בתפקיד מצלצלת הפעמונית. לאחר שהתרשמה רבות מביצועי התיפוף של ידיד בשם פרנקי צ'אבז, היא ביקשה מהמנצח להמיר את הפעמונית בתופים.
התיפוף בא בטבעיות לקארן קרפנטר והיא התאמנה מספר שעות ביום. אפשר לשמוע אותה על התופים ברבים משירי הקרפנטרז. כשמלאו לקארן 17 שנה, היא פצחה בדיאטה בשיטת "סטילמן" בהשגחת רופא והפחיתה ממשקלה בין 9 ל-11 ק"ג.
בשנת 1968 נפגשו הקרפנטרז עם ג'ון ויין בתוכנית הכישרונות הצעירים Your All American College Show. ג'ון וויין המליץ לקארן להבחן לתפקיד בסרט בכיכובו "אומץ אמיתי". קארן נבחנה לתפקיד, אך בסופו של דבר נבחרה השחקנית קים דארבי.
ביוגרפיה > קריירה מוזיקלית

בין השנים 1965 ל-1968, קארן לקחה חלק בשלישיית ריצ'רד קרפנטר, עם אחיה ריצ'רד וחברו לספסל הלימודים, ווס ג'ייקובס, הבסיסט ונגן הטובה.
השלישייה ניגנה ג'אז במועדוני-לילה רבים וגם במופע הכישרונות הצעירים Your All American College Show, אם כי להופעה בתוכנית הצטרף הבסיסט ביל סיסיואב.
קארן, ריצ'רד ומוזיקאים אחרים, בכללם גארי סימס וג'ון בטיס, הופיעו גם כחלק מהרכב מוזיקלי בשם "ספקטרום". "ספקטרום" התמקד בצלילי הרמוניה ווקאלית והקליט קלטות-דמו רבות בסטודיו מאולתר של חברו הבסיסט ג'ו אוסבורן.
קארן וריצ'רד קרפנטר חתמו על חוזה כלהקת "הקרפנטרז" עם חברת התקליטים A&M ב-22 באפריל 1969. היא שרה את רוב השירים באלבומם הראשון "כרטיס לנסיעה". הסינגל היחיד שיצא מאלבום זה, שנושא את שם האלבום, הגיע למקום ה-54 במצעד 100 הלהיטים בארצות הברית. אלבומם השני, "קרוב אליך" שיצא בשנות ה-70, הכיל 2 תקליטי-זהב: "קרוב אליך" ו"רק התחלנו". השירים הגיעו למקום ה-1 וה-2 בהתאמה. "רק התחלנו" נכתב על ידי פול ויליאמס ונועד לשמש כשיר רקע לפרסומת של בנק קרוקר הבינלאומי, שהראתה זוג צעיר עובר לדירה ראשונה.
באמצע שנות ה-70, החלו ההופעות וההקלטות הרבות לתת אותותיהן בצמד וגרמו לקשיים מקצועיים שבאו לידי ביטוי לקראת סוף העשור.
קארן כיכבה הן כסולנית והן כמתופפת. כיוון שהיא היחידה שהיא הייתה הסולנית המובילה באלבומים, לחצו עליה רק לשיר בעוד שאדם אחר יתופף במהלך ההופעות. בסופו של דבר הוחלט, שקארן תשיר בעמידה במהלך שירת הבלדות הפופולריות שלהם ותתופף בביצוע שירים אחרים.
לעיתים נדירות זכתה קארן לבחור את השירים שתבצע ולעיתים קרובות היא חשה שאין לה שליטה על חייה. העיתונות, שסיקרה בעיקר את ז'אנר הרוקנרול, התעלמה לרוב מהצמד המשפחתי ששר שירי אמצע הדרך ולפעמים כתבה ביקורת שלילית על הופעתם החיצונית ולבושם, תוך התעלמות מקולה של קארן או הסדר הדקדקני שבמוזיקה שביצעו.
קארן התעסקה באובססיביות במשקלה עד שלקתה בהפרעת האכילה, אנורקסיה נרבוזה, שהתגלתה לראשונה בשנת 1975, כאשר קארן, שהייתה תשושה וכחושה, נאלצה לבטל מסע הופעות בבריטניה וביפן.
באותה תקופה, ריצ'רד פיתח התמכרות לכדורי הרגעה, התמכרות שהשפיעה על הופעותיו לקראת סוף שנות ה-70 והביאה להפסקת סיבוב ההופעות החיות של הצמד למשך מספר שנים. ב-4 בספטמבר 1978, הופיעו הקרפנטרז בפעם האחרונה באולם הקונצרטים של אם.ג'י.אם בלאס וגאס ורק בשנת 1981, עם הופעת האלבום "תוצרת אמריקה", העניקו 5 הופעות אחרונות.
ביוגרפיה > קריירה מוזיקלית > קארן המתופפת

כישרון התיפוף של קארן זכה לשבחים מפי מתופפים אחרים כגון: האל בליין, קאבי או'בראיין, באדי ריץ' והמגזין "המתופף המודרני".
רוב האנשים אינם מודעים לכך שלקארן היה כישרון נדיר לתופים, כנראה משום שהם רצו לשמוע את קארן הזמרת ולא קארן המתופפת. אולם, בראיון שנתן, סיפר ריצ'רד, שקארן התייחסה לעצמה תמיד כ"מתופפת ששרה".
קארן החלה לנגן בתופים בשנת 1964, לאחר המעבר לדאווני, קליפורניה. היא תמיד הייתה נלהבת מהנגינה ולימדה עצמה לתופף מקצבים מסובכים במיוחד, אותם כינה ריצ'רד בריאיון לסרט התיעודי "קרוב אליך": "מקצבים עם חתימה אקזוטית."
שירים שמדגימים היטב את כישרון התיפוף של קארן הם: "שיירה" משנת 1965 ו"תה קר" משנת 1966.
בשנת 1973 יצא האלבום "אז ועכשיו", שהציג את קארן יותר כסולנית ופחות כמתופפת.
בשנת 1981 הפסיקה קארן לתופף ושמשה כסולנית בלבד, כשהמתופפים האל בליין ורון טאט החליפו אותה על התופים.
ביוגרפיה > קריירה מוזיקלית > קארן הזמרת

קולה של קארן זכה תמיד לשבחים על השליטה וההטעמה שבו, שהיו ללא רבב. גובה הצליל שלה היה תמיד מושלם, ללא קשר למצב. לקולה הייתה איכות מלנכולית, שבאה לידי ביטוי בלהיט "סופרסטאר" משנת 1971. קולה גם מקושר למנגינות חג-המולד, זאת בשל הלהיט האהוב בביצועה: "חג מולד שמח, אהובי" משנת 1970 (מאוחר יותר הוקלט מחדש בשנת 1978).
בשנות ה-60 קולה של קארן הפך צרוד ועמוק יותר, כפי שניתן לשמוע בשיר משנת 1966, "מחפשת אחר אהבה". אולם, במהלך שנות ה-70 השתנה קולה של קארן וקיבל איכות חלקה ונקייה יותר. ריצ'רד חזר בראיונותיו ואמר שהוא אמר לקארן להשתמש ב"מרתף", כשהכוונה למשלב קולה הנמוך יותר.
במהלך תקופת הסולו של קארן בניו יורק בשנת 1979, תקופת מחלת האנורקסיה שלה, ניסתה קארן להקליט את שיריה במשלב-קול גבוה יותר.
צוות אולפן ההקלטות של A&M לא הראה התלהבות, אז קארן החליטה שלא להוציא לאור את השירים שהוקלטו. בשנים 1983 ו-1989, ריצ'רד הוציא בהדרגה שירים בביצוע סולו של קארן, עד שבשנת 1996 הוציא את רוב שירי הסולו בביצועה של קארן באלבום שיצא לאור לאחר מותה.
ביוגרפיה > קריירה מוזיקלית > אלבום סולו

בשנת 1979 לקח ריצ'רד קרפנטר שנת-חופשה כדי להתגבר על תלותו בכדורי-הרגעה. בשנה זו החליטה קארן להוציא אלבום סולו בעזרת המפיק, פיל ראמון. ריצ'רד הפציר באחותו לפנות לרופא בנוגע להפרעות האכילה שלה, אך קארן סירבה.
כשהתארחה בבית משפחת ראמון, נטלה קארן חצי כדור-הרגעה והתעלפה, אך התאוששה במהרה.
ניסיונה לשקם את תדמיתה בא לידי ביטוי בחומרים קצביים יותר בעלי צביון דיסקו-דאנס בוגר. השיר ("משהו חסר) בחיי", שלא נכלל באלבום, נותר בוסר ולא מחובר. שירי-סולו נוספים שלה, שלא יצאו באלבום, ניתנים להורדה מהאינטרנט. יצירות הסולו שלה שונות באופן ניכר מהעבודה של הקרפנטרז כצמד, עם שימוש בטקסטים מיניים יותר וטונים גבוהים יותר של הקול.
בראשית שנות ה-80, המוצר הסופי נתקל בתגובה פושרת מצד ריצ'רד ומצד מפיק חברת התקליטים A&M, הרבּ אלפרט, דבר שגרם להססנות מצד קארן לגבי המשך הפרויקט, שהחליטה, בגיבוי חברת התקליטים, שלא להוציא לאור את השירים. עקב גניזת השירים, חויבה קארן בקנס של 400,000$.
מעריציה של קארן זכו לטעימה מהאלבום בשנת 1989, כאשר חלק מהשירים (שנערכו מחדש על ידי ריצ'רד) הופיעו באלבום "שורות אהבה".
שבע שנים לאחר מכן, בשנת 1996, יצא לאור האלבום כולו. האלבום כלל מיקסים שהוכנו באישור שנתנה קארן לפני מותה ושיר בונוס אחד.