stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שדי ים (סדרת טלוויזיה)
צוות שחקנים

אולג צ'רנוב
איוואן פרשין
ויטאלי קובאלנקו
ולדימיר מסלאקוב
דריה יורגנס
אנטולי רודאקוב
יולי טיפאנובה
אנסטסיה קובאל
איגור משצ'רין
מיכאיל קרפנקו
רומן גריבקוב
אנטון גוליאייב
מיכאיל טראבוקין
איגור גריגורייב
ויקטור סמירנוב
יאן צפניק
אנדריי נוסקוב
טארה אמירחאנובה
פרהד מחמוד
קרינה רזומובסקאיה
אירינה גוריאצ'בה
אלכסיי פוקין
ויקטור סמירנוב
יבגני סדוב
ולדימיר יארוש
סקירת סדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (רוסיה)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (רוסיה)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 16 | 16 | 23 בינואר 2012 | 4 במאי 2013 |
|  | 2 | 16 | 16 | 23 באוקטובר 2013 | 20 במאי 2013 |
רכס אטאנסוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  גאורגי אטנסוב (מלחין) 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 אורך הרכס:  3.8 ק"מ 
 קואורדינטות:  69°48′50″S 71°01′31″W﻿ / ﻿69.813888888889°S 71.025277777778°W﻿ / -69.813888888889; -71.025277777778
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהרכס אטאנסוב(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהרכס אטאנסוב(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס אטאנסוב(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס אטאנסוב
 
רכס אטאנסוב (או אטאנאסוב) או מצוק אטאנסוב (באנגלית: Atanasov Ridge; בבולגרית: Атанасов Рид) הוא רכס מצוקים סלעי בצד הדרום-מערבי של רמת אלגר, בצפון האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הרכס 3.8 קילומטרים בכיוון דרום-דרום-מזרח לצפון-צפון-מערב.
רוחבו של הרכס 2.1 קילומטרים.
גובהו של הרכס 800 מטרים מעל פני הים.
הרכס מתנשא מעל קרחון גילברט שמדרום-מערב לו.
הרכס ממוקם 9.65 קילומטרים דרומית-מזרחית מנונאטאקי אפאלאצ'יה; 8 קילומטרים דרומית - מערבית מהר פינאפור; 17.4 קילומטרים צפונית-מערבית משלוחת מאהלר; 15.15 קילומטרים צפונית-מזרחית מפסגת ראוול שברמת דביסי; ו-17.8 קילומטרים דרומית-מזרחית מרמת סאטון.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הרכס

הרכס מופה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1971.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הרכס ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הרכס נקרא על שמו של המלחין הבולגרי גאורגי אטנסוב; וזאת בדומה לאתרים סמוכים רבים באזור אשר נקראו על ידי הוועדה המייעצת על שמם של מלחינים ויצירות מוזיקליות.
לקריאה נוספת

הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית)
שדים (אלבום)

שדים הוא האלבום השני של להקת הרוק הישראלית "איפה הילד?". האלבום הוקלט ויצא בשנת 1994 והפיקו אותו חיים שמש ויובל שפריר.
רשימת השירים

"לבן בחלום שחור" (04:03)
"למי" (03:37)
"סנוורים" (04:23)
"השדים הירוקים" (02:47)
"מישהו שומע אותי" (03:26)
"הדובה הגדולה" (03:45)
"אהובה הקטנה" (04:12)
"מסמרים חלודים" (04:38)
"ישראליאנה" (04:04)
"כדורגל" (04:24)
"קרן" (04:02)
"בתוך התחתונים" (02:55)
"נכנס בך השד" (03:45)
"אמצע הקיץ" (05:32)
"הבלדה על פגום" (05:47)
משתתפים באלבום

חמי רודנר - בס, שירה.
אופיר בר-עמי - גיטרה, קולות.
אסף מרוז - תופים.
אסף שריג - גיטרה, שירה, קולות.
אילן גרין - קלידים (2-4,7,9-11).
יובל שפריר - קלידים (5).
יוסי רגב - טרומבון (12).
אברהם פלדר - חצוצרה (12).
איגי וקסמן - קולות (15).
לקריאה נוספת

זה מתוסבך: חמי רודנר חוזר לשירים של "השדים"
רשות הפיתוח

רשות הפיתוח (ר"פ) היא גוף ממשלתי שהוקם בשנת 1951 על-פי חוק רשות הפיתוח (העברת נכסים) תש"י-1950, שחוקק ב-31 באוגוסט 1950. הרשות יועדה לנהל את האדמות שהופקדו בידי האפוטרופוס לנכסי נפקדים לאחר מלחמת העצמאות, ואת הקרקעות שהופקעו על-פי חוק רכישת מקרקעין (אישור פעולות ופיצויים) תשי"ג-1953. המושג נכסי נפקדים מתייחס לנכסים אשר נעזבו במהלך מלחמת העצמאות על ידי ערבים תושבי ארץ-ישראל המנדטורית. על פי הצעת החוק המקורית, רשות הפיתוח הייתה אמורה להיות מנוהלת על ידי אדם אחד, נציג משרד האוצר. אולם במהלך הדיון בכנסת שונה החוק והוא התייחס לחבר בני אדם. חבר זה כלל נציגים של משרד האוצר, משרד החקלאות, משרד התעשייה ומשרד העבודה, ונציגים של הסוכנות היהודית והקרן הקיימת לישראל. החוק אישר לרשות הפיתוח פעילות רחבה ביותר בנכסים שהופקדו בידיו. לראשונה נדונה אפשרות מכירת קרקעות לגורמים פרטיים. לאחר פולמוס נרחב בנושא, הוחלט שהמכירה לפרטיים תוגבל לקרקע עירונית בלבד, בגבול של עד 100,000 דונם. קרקעות לא עירוניות הותר לרשות הפיתוח למכור למוסדות ממשלתיים, לקרן הקיימת, לרשויות מקומיות או למוסדות מוכרים ליישוב ערבים מחוסרי קרקע.
רשות הפיתוח בחרה למכור את הקרקעות במחירים מסובסדים למוסדות ציבוריים ועל כך ניטש בציבור ויכוח. היו שטענו שהיה על רשות הפיתוח למכור את הקרקעות במחירי השוק כדי לגייס כסף למדינה. אחרים התלוננו על אפליה במכירת הקרקעות המסובסדים. מכירת הנכסים התנהלה בעצלתיים וההכנסות היו נמוכות בהרבה מהציפיות. בתחילת 1954 שונתה המדיניות והוחלט להוציא למכירה מספר גדול של נכסים, בין השאר כדי לממן פיצויים לנפקדים נוכחים.
אחת הפעילויות המרכזיות של רשות הפיתוח הייתה השכרת מבנים לדיירים. עם הזמן הועבר הטיפול במבנים מושכרים ברחבי הארץ לידי חברת עמידר ורשות הפיתוח ניהלה את הדירות בשלוש הערים הגדולות. לאחר הקמת מינהל מקרקעי ישראל, בקש יוסף ויץ שהועמד בראש המנהל שכל הטיפול במבנים המושכרים יעשה על ידי עמידר והמנהל יטפל רק בקרקעות.
בעשור השלישי של המאה ה-21, נחשבות האדמות בבעלות הרשות לפיתוח כחלק מהאדמות בבעלות המדינה והן מנוהלות על ידי רשות מקרקעי ישראל.
שיעור נכסי רשות הפיתוח מכלל מקרקעי ישראל נכון לסוף 2011 הם כ-10%, ומכלל נכסי המינהל הם כ-12%.
לקריאה נוספת

חיים זנדברג, פירוש לחוקי-היסוד, חוק-יסוד: מקרקעי ישראל, 2016, עמוד 171 ואילך
הערות שוליים

↑  מיכל אורן-נורדהיים, והארץ לא תימכר לצמיתות?, מחקרים בגיאוגרפיה של ארץ-ישראל, ט"ז, תשס"ג, 180-146.
↑  הוקם הטראסט העשיר ביותר במדינה, מעריב, 1 באוגוסט 1950
↑  משה זק, בראשית היתה המפלגה, מעריב, 20 ביולי 1951
↑  י. זילבר, מסים מיוחדים אינם כדאיים, מעריב, 15 בנובמבר 1953
↑  א. בן דוד, רשות הפיתוח מציעה למכירה מגרשים ודירות, מעריב, 16 בפברואר 1954
↑  א. ויינשטיין, י. וייץ מסרב ליטול לפיקוחו את רבבות הדירות של רשות הפיקוח, מעריב, 16 בנובמבר 1960
↑  דו"ח על פעולות מינהל מקרקעי ישראל לשנת התקציב 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007350878605171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רפאל הלוי

| --- | --- |
 לידה:  1702 ה'תס"ב איזמיר
 פטירה:  1724 (בגיל 22 בערך) ה'תפ"ד איזמיר
 מקום קבורה:  איזמיר
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית
 מקום פעילות:  איזמיר
 רבותיו:  יצחק הכהן רפפורט
 בני דורו:  משה ישראל
 חיבוריו:  קול בן לוי
 אב:  רבי אליהו הלוי
 צאצאים:  רפאל הלוי
 
רבי רפאל הלוי (תס"ב - חורף תפ"ד), היה רב, פוסק, מחכמי איזמיר. מחבר ספר קול בן לוי. נפטר במגפה בצעירותו בגיל 22.
ביוגרפיה

נולד לאביו הגביר רבי אליהו הלוי, גבאי החברה קדישה באיזמיר. והיה תלמידו של רבי יצחק הכהן רפפורט בעל בתי כהונה. היה דיין והיה נושא ונותן עם הרב מרודוס, רבי משה ישראל, בעל שו"ת משאת משה.
רבו בעל 'בתי כהונה' העיד עליו "כי אפילו באלף בחורי ישראל מתפאר ומשתבח".
ספרו קול בן לוי כולל חידושים על הש"ס, הרמב"ם, הטור, לשונות המפרשים והפוסקים, שאלות ותשובות ודרושים בפלפול. הספר יצא לאור לראשונה בקושטא תפ"ז, ויצא לאור מחדש על ידי מכון משנת רבי אהרן, תשס"ג.
ניתן למצוא את דבריו בדברי החיד"א, הנודע ביהודה, החתם סופר והחקרי לב. בתשובות הפוסקים האחרונים, ניתן למצוא מאות מובאות מפסקיו. ואף רבי עקיבא איגר מציין אליו פעמים רבות בגיליון הש"ס.
ביוגרפיה > תאריך פטירתו

תקופת חייו, כמו גם שנת פטירתו, אינה ברורה. ידוע כי נפטר בגיל 22.
אריה ליב פרומקין מצא מצבה על הר הזיתים וכתוב עליו: "פ"נ הרב ר' רפאל הלוי בכור מנו"כ בי"ד באב שנת תקמ"ב (1782), בעהמ"ח ספר קול בן לוי". והעיר שצריכים לתקן לשנת תקי"ב. והוסיף בהערה, שבהספר "חלקת מחוקק" נעתק המצבה, ועליו נכתב "הרב רפאל הלוי המ'[=המכונה] בכור מנוחתו כבוד בי"ד באב שנת ה'תקמ"ב (1782)". ולא מוזכר שם ספר קול בן לוי, ואולי הוא אחר.
וכבר העיר עליו דוב בר וואכשטיין שאין צורך לתקן המצבה לשנת תקי"ב, שכן הוא מאיש אחר, ויש לו כמה הוכחות לזה:
ספרו קול בן לוי הודפס בשנת תפ"ז בקושטא, ומוזכר שם שהספר הודפס לאחר פטירתו של המחבר.
בספר לשון ערומים לרבי ברזילי יעבץ נמצא הספד שנשא בכפר בונגאר-באשי הסמוך לאיזמיר על רבי יצחק אלגאזי, ורבי בנימין הלוי ורבי רפאל הלוי בעל קול בן לוי. ומהדרוש שם משתמע שכולם נפטרו באותו זמן. וידוע כי שנת פטירתו של רבי בנימין הלוי היא ה'תפ"ד, שבשמע יעקב לרבי ישראל יעקב אלגאזי, פרשת משפטים נשא הספד על ר' רפאל ועל ר' בנימן הלוי בשנת "תפד"ה", שהוא כנראה שנת תפ"ד. וכן נמצא הספד על ר' בנימין הלוי על ידי ר' יצחק פראנסיס, ב"פני יצחק", פרשת נצבים, דרוש שני, בשנת "תפד"ה".
לא מצינו שהוא עלה לירושלים, ולא מסתבר, שכן רבו בעל "בתי כהונה", ואביו הגביר ר' אליהו עוד לא עלו לירושלים.
וכותב וואכשטיין שהיה לו לאביו ר' אליהו עוד בן בשם רפאל הלוי, ואולי הוא הנקרא "רפאל הלוי בכור", והוא נפטר בשנת תקמ"ב.
ביוגרפיה > בנו

היה לו בן אחד, שנקרא על שמו, אבל נפטר בבחרותו.
לקריאה נוספת

יעקב שפיגל, מוריה, שטז-שיח, תמוז תשס"ה, עמ' לב-לח.
אהרן דוד אלחדד, תור הזהב, ואתחנן תש"פ, 150, עמ' כא.
הערות שוליים

↑  כן כתוב בשער ספרו.
↑  אריה ליב פרומקין, תולדות חכמי ירושלים, חלק שלישי, פרק א, אות ט, באתר היברובוקס.
↑  ראו תמונת המצבה ב"קישורים חיצוניים".
↑  בריסק, אשר ליב בן דוד, חלקת מחוקק, דף לח, אות נט, באתר היברובוקס.
↑  דוב בר וואכשטיין, תולדות חכמי ירושלים, מלואים לחלק שלישי, עמ' 33, באתר היברובוקס.
↑  דרוש ט"ו, דף נח ע"ב.
↑  אין להחליפו ברבי יצחק אלגאזי שנפטר שנים הרבה לפני זה.
↑  אין להחליפו ברבי בנימין הלוי (מקובל) שנפטר שנים הרבה לפני זה.
↑  ראו "מצבות רבני וחכמי אזמיר", בתוך: ענייני שבתי צבי, מאהרן פריימן, עמ' 143, שעל מצבת רבי בנימן הלוי כתוב ה'תפ"א.
↑  ישראל יעקב אלגאזי, שמע יעקב, דף צד, ע"ד, באתר היברובוקס.
↑  יצחק פראנסיס, פני יצחק, דף קנח, ע"ג, באתר היברובוקס.
שירות הבריאות הלאומי

| --- | --- |

 תחום:  רפואת חירום ובריאות
 מדינה:  הממלכה המאוחדת
 בעלות:  ממשלות בריטניה, סקוטלנד, ויילס וצפון אירלנד
 תקופת הפעילות:  5 ביולי 1948 – הווה (76 שנים) 
 www.nhs.uk
 
שירות הבריאות הלאומי (באנגלית: National Health Service), הידוע בקיצור כ-NHS, הוא הכינוי הנפוץ לארבע מערכות שירותי הבריאות הציבוריות בממלכה המאוחדת, אם כי רק שירות הבריאות של אנגליה מכונה "שירות הבריאות הלאומי" ללא תוספות כלשהן. ארגון הבריאות הציבורי בצפון אירלנד לא מכונה באופן רשמי "שירות הבריאות הלאומי", אך באופן רשמי נקרא לעיתים NHS. כל אחת מהמערכות של אומות הבית פועלת באופן עצמאי, ומבחינה פוליטית היא נמצאת תחת אחריות ממשלת סקוטלנד, אספת הממשלה של ויילס, אספת צפון אירלנד וממשלת בריטניה עבור אנגליה.
בדרך כלל אין בעיה כאשר מטופל המתגורר במדינה אחת בממלכה המאוחדת מעוניין בטיפול במדינה אחרת. הסוגיות של המימון והניירת מטופלות בין הארגונים המעורבים, והמטופל עצמו כמעט שלא מעורב בתהליך. שמות השירותים הם:
שירות הבריאות הלאומי (אנגליה)
NHS סקוטלנד
NHS ויילס
בריאות ועבודה סוציאלית בצפון אירלנד (HSC)
הם הוקמו כרשות אחת מרכזית אחרי מלחמת העולם השנייה, והתבססו על עקרונות המקיפות, האוניברסליות והחינמיות.
הערות שוליים

↑  Principles and values that guide the NHS, באתר NHS אנגליה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261906305171  ISNI: 0000 0001 1498 8986  LCCN: n92051836  MusicBrainz: 21e54062-776c-4963-81fe-3bb1d830b2bf  NKC: vse2016908460  VIAF: 147179369   WorldCat (עם VIAF): 147179369
שירות הביטחון של משטרת נורווגיה

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  נורווגיה 
 תחום שיפוט:  נורווגיה 
 סוכנות אם:  Ministry of Justice and Public Security of Norway 
 תאריך הקמה:  1937
 מטה מרכזי:  Nydalen 
 עובדים:  1,050 (נכון ל־2023) 
 pst.no
 
מטה PST.
שירות הביטחון של המשטרה הנורווגית (בנורווגית: Politiets sikkerhetstjeneste, בראשי תיבות PST, או Politiets tryggingsteneste, בראשי תיבות: PTT) היא סוכנות הביטחון המשטרתית של נורווגיה, דומה במקצת ל-MI5 הבריטית (שירות הביטחון). הסוכנות נודעה בעבר בשם POT (Politiets overvåkningstjeneste, או סוכנות הפיקוח על המשטרה), שינוי השם הוכרז על ידי הפרלמנט של נורווגיה ב-2 ביוני 2001.
השירות הוקם בשנת 1937 בהנחיית משרד המשפטים בראשות טריגווה לי. השירות אחראי על פיקוח ושמירה על ביטחון פנים בנורווגיה. מחלקות מבצעיות ידועות כוללות יחידת מודיעין נגדי, יחידת לוחמה בטרור, יחידה למלחמה בפשע מאורגן, יחידת מאבק בקיצוניות, יחידת חקירות, יחידת מעקב, יחידת טכנולוגיה, יחידת ניתוח ביטחון ויחידת אזרחים זרים. בנוסף, PST אחראית לאבטחת אח"מים. למעט משפחת המלוכה, שיש לה שירות אבטחה עצמאי משלה.
PST, בשונה מכל שירותי המשטרה הרגילים, אינו חלק ממנהלת המשטרה הארצית, אלא כפוף למשרד המשפטים וביטחון הציבור. הסוכנות מנוטרת על ידי הוועדה לפיקוח על מודיעין כחלק ממסקנות שאומצו מהדיונים הנוגעים לדו"ח לונד.
הארגון מורכב מיחידה מרכזית (Den sentrale enhet) שנמצאת בנידלנה, אוסלו, וכן משרדים אזוריים בכל מחוזות המשטרה.
הערות שוליים

↑  "Lov om endringer i politiloven (overvåkingstjenestens oppgaver m.v.)". Stortinget (בנורווגית). 2000-12-15. נבדק ב-2019-08-12.
↑  "Ledelsen". www.pst.no (בנורווגית). נבדק ב-2019-08-12.
↑  "Politiets sikkerhetstjeneste - Endringshistorie - Forvaltningsdatabasen - NSD". www.nsd.uib.no. נבדק ב-2019-08-12.
↑  "Tema". www.pst.no (בנורווגית). נבדק ב-2019-08-12.
↑  "Kontorer". www.pst.no (בנורווגית). נבדק ב-2019-08-12.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 159844214   WorldCat (עם VIAF): 159844214
שיעור תחלופה שולי

שיעור תחלופה שולי (באנגלית: Marginal Rate of Substitution,‏ MRS) הוא מושג בסיסי בכלכלה, המבטא את הכמות ממוצר כלשהו שעליה מוכן פרט לוותר על מנת לקבל יחידה אחת ממוצר אחר.
בניסוח אחר, שיעור התחלופה השולי בין X ל-Y הוא היחס שבו הפרט יכול להמיר יחידה אחת של טובין X ב: {\frac {dY}{dX}} של טובין Y, תוך שמירה על אותה רמת תועלת.
שיעור התחלופה השולי כיחס הנגזרות החלקיות של עקומת האדישות

שיעור התחלופה השולי הוא השיפוע של עקומת האדישות עליה נמצא הפרט, בנקודה המוגדרת על ידי הסל הנוכחי (בהנחה שהשיפוע בנקודה אכן מוגדר). שיפוע העקומה שווה גם ליחס הנגזרות החלקיות שלה.
שיעור התחלופה השולי כיחס הנגזרות החלקיות של עקומת האדישות > הוכחה

תחת הנחה שימושית ומקובלת במודלים רבים בכלכלה, לפיה הטובין הם גדלים רציפים, ניתן לנתח את המשמעות של שינויים אינפיטסימליים בכמויות הנצרכות ולכן ניתן להגדיר את הנגזרת של גדלים שונים לפי כמות הטובין.
נניח, אם כן, כי בכלכלה ישנם שני סוגי טובין –  X ו- Y (רציפים). נניח גם כי לפרט מסוים (למשל צרכן), קיימות העדפות על סלי צריכה שונים, אותן ניתן לתאר באמצעות פונקציית תועלת –  U(X,Y).
עקומת אדישות היא אוסף נקודות שוות תועלת במישור  X-Y. במילים אחרות: על עקומת אדישות כלשהי  U(X,Y)=Const.
אם מסמנים את הנגזרות החלקיות של  U לפי  X ולפי   Y כ- MU_{X} ו- MU_{Y} בהתאמה, אז גזירה של המשוואה המתארת את עקומת האדישות לפי  X נותנת:
ובאמצעות פעולות אלגבריות פשוטות ניתן לקבל את השוויון המבוקש:
כלומר: שיעור התחלופה השולי בין  X ל- Y שווה ליחס הנגזרות החלקיות של  U(X,Y), והוא מבטא את השיפוע המקומי של עקומת האדישות.
ראו גם

עקומת אדישות
פונקציית תועלת
ביאורים

↑  כלומר,  MU_{X}={\frac {\partial U}{\partial X}},\quad MU_{Y}={\frac {\partial U}{\partial Y}}
ריצ'רד אוקונור

| --- | --- |
גנרל ריצ'רד אוקונור
גנרל ריצ'רד אוקונור
 לידה:  21 באוגוסט 1889 סרינגר, הודו הבריטית הודו הבריטית
 פטירה:  17 ביוני 1981 (בגיל 91) לונדון, בריטניה בריטניה
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  המכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט  האקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט  קולג' ולינגטון 
 השתייכות:  הצבא הבריטי
 תקופת הפעילות:  1909–1948 (כ־39 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-7  מפקד הדיוויזיה ה-6  מפקד הכוחות הבריטיים במדבר המערבי  מפקד הקורפוס ה-13  מפקד הקורפוס ה-8  מפקד זירת מזרח הודו  מפקד זירת צפון הודו
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה החזית המערבית  קרב הנהר פיאווה  מלחמת העולם השנייה המערכה בצפון אפריקה מבצע מצפן  מבצע אפסום  מבצע יופיטר  מבצע גודווד  מבצע מרקט גארדן
 עיטורים
   מסדר הדרדר   מסדר האמבט   הצלב הצבאי  אות השירות המצוין   לגיון הכבוד (מפקד)   הצלב הצבאי  לגיון ההצטיינות  מסדר האימפריה הבריטית  מדליית כסף על אומץ צבאי (איטליה)
 
ריצ'רד אוקונור (באנגלית: Sir Richard Nunget O'connor;‏ 21 באוגוסט 1889 - 17 ביוני 1981) היה גנרל בריטי, שהתפרסם במלחמת העולם השנייה בהצלחתו להדוף את צבא איטליה בתחילת המערכה במדבר המערבי, בנפילתו בשבי ובריחתו לאחר מכן.
ביוגרפיה

ריצ'רד אוקונור נולד בסרינגר בקשמיר שם היה אביו מייג'ור בגדוד בריטי. בגיל צעיר עבר לבריטניה, סיים את המכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט ב-1909 והוצב כקצין קשר ב-1910 בקולצ'סטר ואחר כך במלטה.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה ולאחריה

במלחמת העולם הראשונה השתתף אוקונור כקצין ביחידות חי"ר ובמרץ 1915 השתתף בקרבות בגזרת אראס. הוא עוטר על כך באות השירות המצוין. ביוני 1917 הועלה לדרגת לוטננט קולונל וקיבל פיקוד על הגדוד ה-2.
בנובמבר 1917 הועבר עם גדודו לחזית איטליה כדי לחזק האת האיטלקים בקרב הנהר פיאווה. על כך עוטר באות האומץ האיטלקי.
לאחר המלחמה עלה בסולם הדרגות, שימש כמפקד על יחידות במצרים ובהודו וכן בתפקידי מטה במשרד המלחמה. בספטמבר 1938 מונה כמפקד הדיוויזיה ה-7 בארץ ישראל והמפקד הצבאי של ירושלים. כשאצ"ל התקיף את קולנוע רקס הוא הורה לסגור את כל בתי הקולנוע היהודים בירושלים למספר ימים. בנובמבר 1939 הפכה הדיוויזיה ה-7 שבפיקודו לדיוויזיה ה-6.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

איטליה נכנסה למלחמה ב-10 ביוני 1940 וזמן קצר לאחר מכן מינה מפקד הצבא הבריטי במצרים וסודאן, גנרל הנרי מייטלנד וילסון, את אוקונור למפקד כוחות חבר העמים הבריטי במדבר המערבי, שכללו את הדיוויזיה המשוריינת הבריטית ה-7 והדיוויזיה ההודית ה-4 והעלה אותו לדרגת לוטננט גנרל. מיד לאחר כניסת איטליה למלחמה, הורה מוסוליני למפקד כוחות צבא איטליה בצפון אפריקה, גנרל רודולפו גרציאני, לפלוש למצרים ולכבוש אותה מידי הבריטים. ב-13 ביוני 1940 פלש למצרים כוח איטלקי גדול שכלל כ-200.000 חיילים, אך חסר כוח משוריין וממונע מתאים. האיטלקים נתקלו בהתנגדות בריטית קלה והתקדמו כ-100 ק"מ עד שנעצרו באזור סידי באראני.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה > מבצע מצפן

ב-9 בדצמבר 1940 תקף צבאו של אוקונור את הכוח האיטלקי שפלש למצרים במסגרת מבצע מצפן, הביס אותו תוך זמן קצר, ותוך חודשיים התקדם כ-1300 ק"מ והגיע על לאל עגיילה. הארמייה האיטלקית העשירית חדלה מלהתקיים ככוח לוחם ו-130.000 איטלקים נפלו בשבי. זה היה ניצחון מזהיר בתקופה שבעלות הברית סבלו רק מפלות. על ניצחון זה הוענק לאוקונור תואר אביר מפקד במסדר האמבט.
למרות הניצחון הבריטי המכריע, המתקפה הסתיימה ללא גירוש האיטלקים מצפון אפריקה. כשהגיעו הכוחות התוקפים למיצר היבשה של אל עגיילה הורה ראש ממשלת בריטניה וינסטון צ'רצ'יל לפיקוד הבריטי בזירת המזרח התיכון לעצור את המשך המתקפה, כדי שניתן יהיה לשלוח חלק מכוחות שהשתתפו בה ליוון, על מנת למנוע את נפילתה לידי כוחות הציר. בכך הוחמצה הזדמנות פז לסיים את המערכה בצפון אפריקה כבר בראשית 1941, וכיבוש חופי צפון אפריקה נדחה בלמעלה משנתיים, והושלם רק במאי 1943. המבצע הופסק ב-9 בפברואר 1941, וזמן קצר קודם לכן הפך הכוח שבפיקודו לקורפוס ה-13. אוקונור הועבר למפקדה בקהיר ולוטננט גנרל פיליפ נים מונה כמחליפו.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה > נפילה בשבי ובריחה

בפברואר 1941 ְשלח היטלר כוח צבאי גרמני, שקיבל את השם קורפוס אפריקה, בפיקוד גנרל ארווין רומל, כדי לסייע לבן בריתו מוסוליני ולמנוע את נפילת צפון אפריקה כולה ליּּדי הבריטים. רומל פתח במתקפה ב-31 במרץ 1941. מולו נמצאה הדיוויזיה המשוריינת ה-2 וכוחות נוספים של חבר העמים הבריטי בפיקוד פיליפ נים. לאור התקדמותו של רומל שלח ויוול את אוקונור מהמפקדה בקהיר לייעץ לנים. ב-6 באפריל 1941 בעת שסיירו ב-ג'יפ בחזית, הם נשבו בידי יחידת סיור גרמנית והועברו לידי האיטלקים.
אוקונור עשה את השנתיים וחצי הבאות כשבוי מלחמה במבצר Vincigliata ליד פירנצה ביחד עם נים וקצינים בכירים נוספים. הוא ניסה להימלט פעמיים. בפעם הראשונה ניסה לטפס על חומות המבצר אך נתפס ונידון לחודש כליאה בצינוק. בפעם השנייה ניסה לברוח עם עוד מספר קצינים דרך מערה שחפרו. חלק הצליחו להגיע ברגל לשווייץ אבל אוקונור נתפס כעבור שבוע ליד בולוניה ושוב הוחזר לכלא ונכלא חודש בצינוק.
הבריחה השלישית הייתה -ספטמבר 1943 לאחר פרישת איטליה מהמלחמה. אוקונור ונים הוברחו על ידי חברי מחתרת איטלקים. הם הועברו בסירה מטרמולי לבארי שם נתקבלו כאורחים על ידי גנרל הרולד אלכסנדר. בשובו לבריטניה הועלה לדרגת לוטננט גנרל וקיבל פיקוד על הקורפוס ה-8.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה > המלחמה במערב אירופה

הקורפוס ה-8 בפיקודו של אוקונר נטל חלק במספר מבצעים צבאיים, שנערכו במסגרת המערכה סביב העיר קן, כולל מבצע אפסום, מבצע יופיטר, מבצע גודווד ומבצע בלוקוט וזכה במספר הישגים מקומיים, אך אוקונר לא הצליח לשחזר את הצלחתו הגדולה במבצע מצפן. בספטמבר 1944 השתתף הקורפוס בפיקודו גם במבצע מרקט גארדן הכושל בהולנד.
בסוף 1944 הועבר אוקונר להודו וב-27 בנובמבר 1944 מונה למפקד החזית המזרחית. באפריל 1945 הוא הועלה לדרגת גנרל.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

באוקטובר 1945 מונה למפקד החזית המערבית בהודו. לאחר מחלוקת עם מונטגומרי בקשר לפירוק הכוחות במזרח הרחוק פרש מתפקיד זה ב-1948. אחרי פרישתו מהצבא הבריטי מילא שורה של תפקידים ציבוריים בעלי הקשר צבאי. ביולי 1971 מונה לאביר במסדר הדרדר, השני בחשיבותו בממלכה המאוחדת.
שאנן דוהרטי

| --- | --- |

שאנן דוהרטי, 2011
 לידה:  12 באפריל 1971 ארצות הברית ממפיס, ארצות הברית
 פטירה:  13 ביולי 2024 (בגיל 53) מאליבו, ארצות הברית
 שם במה:  Shando 
 שם לידה:  Shannen Maria Doherty 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1981–2024 (כ־43 שנים)
 מקום לימודים:  Young Actors Space  Los Ángeles Baptist High School 
 בן או בת זוג:  אשלי המילטון (11 באוקטובר 1993–אפריל 1994)  Rick Salomon (2002–2003)  Kurt Iswarienko (2011–2023) 
 פרסים והוקרה:  Bravo Otto (1992)  Bravo Otto (1994) 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
שאנן מריה דוהרטי (באנגלית: Shannen Maria Doherty;‏ 12 באפריל 1971 – 13 ביולי 2024) הייתה שחקנית ובמאית אמריקאית. התפרסמה בעיקר בזכות תפקידיה כברנדה וולש בסדרת הנוער הפופולרית "בוורלי הילס 90210", וכפרו האליוול בסדרה "מכושפות".
ביוגרפיה

דוהרטי נולדה בממפיס, טנסי, לרוזה, בעלת מכון יופי, ולטום דוהרטי, יועץ משכנתאות. הוריה קראו לה על שם נהר השאנון באירלנד. בגיל שבע עברה דוהרטי עם משפחתה ללוס אנג'לס. היא הייתה ממוצא אירי ואינדיאני.
כבר בגיל עשר בשנת 1981 החלה בהופעות אורח בסדרות שונות, ביניהן "!voyagers" (אנ'), "האב מרפי" (אנ') ו"זאב מעופף". מייקל לנדון, מפיק וכוכב הסדרה "בית קטן בערבה", ליהק אותה לתפקיד ג'ני וילדר בהיותה בת 11. דוהרטי הופיעה בסדרה עד לסיומה בשנת 1983.
בשנים 1986–1988 הופיעה בסדרת הדרמה "הבית שלנו" בתפקיד הבת הגדולה במשפחת וית'רספון, כריס. על תפקיד זה הייתה מועמדת ל"פרס האמן הצעיר".
התפקיד הגדול הראשון של דוהרטי בסרט קולנוע היה בתור הת'ר דיוק בסרט "מלכות הכיתה" (1989).
ביוגרפיה > שנות ההצלחה (1990–2001)

התפקיד שהפך את דוהרטי למפורסמת היה ברנדה וולש, בסדרת הנעורים הפופולרית "בוורלי הילס 90210", שהפיק אהרון ספלינג. התפקיד זיכה אותה בשתי מועמדויות ל"פרס האמן הצעיר" בקטגוריית השחקנית הצעירה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה. ב-2004 דירג ערוץ !E את ברנדה וולש במקום העשירי ברשימת חמישים הנשים המרושעות ביותר בפריים טיים. דוהרטי עזבה את הסדרה בסוף העונה הרביעית ב-1994, אחרי חיכוכים עם חבריה לצוות, ובפרט ג'ני גארת'.
ב-1998 ליהק ספלינג את דוהרטי לסדרת הטלוויזיה "מכושפות", בתפקיד פרו (פרודנס) האליוול, הבכורה משלוש אחיות המגלות שהן מכשפות. בעונה השנייה והשלישית ביימה כמה פרקים בסדרה. דוהרטי עזבה את מכושפות ב-2001, בסוף העונה השלישית. פורסם כי הסיבה לעזיבתה הייתה מתיחות בינה לבין שותפתה לסדרה, אליסה מילאנו.
ביוגרפיה > קריירה מאוחרת (2002–2010)

שנתיים אחרי שעזבה את "מכושפות", הנחתה דוהרטי את תוכנית המתיחות "Scare Tactics" בעונתה הראשונה. ב-2004 כיכבה בסדרה "החוף הצפוני" בתפקיד אלכסנדרה הדסון. הסדרה שודרה עונה אחת בלבד. ב-2006 הפיקה והנחתה תוכנית ריאליטי משלה, "Breaking Up With Shannen Doherty", שבה נפרדה עבור המשתתפים מבני הזוג שלהם, או ספרה לחבריהם מה הם חושבים עליהם באמת. התוכנית בוטלה אחרי עונה אחת בגלל רייטינג נמוך.
ב-2007, דורגה דוהרטי במקום ה-96 ברשימת מאת ה-Television Icons הגדולים של המגזין "אנטרטיינמנט ויקלי". ב-2008, אחרי הפסקה של 14 שנים, חזרה לתפקיד ברנדה וולש, בתשעה פרקים של סדרת הנעורים "90210" - ספין אוף של "בוורלי הילס 90210".
בשנת 2010 גילמה את ד"ר שלי בדרמה הקומית "דקלים בוערים" של הבמאי כריסטופר ב. לאנדון. באותה שנה השתתפה דוהרטי בעונה העשירית של התוכנית רוקדים עם כוכבים (ארצות הברית), והייתה המודחת הראשונה. בנובמבר 2010 יצא לאור ספרה הראשון.
בשנת 2019 הופיעה כשחקנית אורחת בפרק הראשון בעונה הרביעית של הסדרה ריברדייל שהיה פרק לזכרו של לוק פרי.
ביוגרפיה > חייה האישיים

בשנים 1993–1994 הייתה דוהרטי נשואה, במשך חמישה חודשים, לאשלי המילטון, בנו של השחקן ג'ורג' המילטון. בשנים 2002–2003 הייתה נשואה, במשך תשעה חודשים, לריק סלומון. באוקטובר 2011 נישאה בשלישית, לצלם קורט איזווארינקו.
ב-2001 הורשעה דוהרטי בנהיגה בשכרות, ונגזרו עליה עשרה ימי מאסר או 20 יום עבודות שירות. היא בחרה בעבודות שירות, והרצתה על נהיגה תחת השפעת אלכוהול בבתי-ספר ובמרכזים קהילתיים. בנוסף, נקנסה ב-1,500 דולר, נדרשה לעבור קורס נהיגה מונעת, והוטל עליה פיקוח קצין מבחן לשלוש שנים.
ב-2016 העלתה לאינסטגרם תמונות המתעדות את גילוח שער ראשה, כחלק מההתמודדות שלה עם סרטן השד. בפברואר 2020 סיפרה בראיון כי הסרטן חזר וכי והוא נמצא כעת בשלב 4 – שלוש שנים לאחר שסיימה את הטיפולים לסרטן השד בו חלתה ב-2015.
נפטרה ממחלתה ב-13 ביולי 2024.
פילמוגרפיה > קולנוע

1982 - על קסמים ועכברים (דיבוב)
1985 - Girls Just Want to Have Fun
1989 - מלכות הכיתה
1992 - אובססיבי
1994 - Jailbreakers
1994 - "האקדח מת מצחוק ⅓33: העלבון האחרון" (בתפקיד עצמה)
1995 - עכברי הקניון
1996 - Gone in the Night
1997 - חברים עד הסוף
1999 - Striking Poses
2000 - בית הספר של השטן לבנות
2001 - ג'יי ובוב השקט מכים שנית
2003 - מנורת לילה
2007 - מזמור לחג המולד
2008 - האוצרות האבודים של הקניון הגדול
2010 - דקלים בוערים
2013 - בוקובסקי
2021 - תוכנית פריצה
2022 - האקר במלכוד (אנ')
TBA‏ - Hot Seat‏