stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היכל התהילה של ה-WWE לשנת 2008

| היכל התהילה של ה-WWE‏ (2008)> מידע |
| --- | --- | --- |
ארגון: WWE
תאריך: 29 במרץ 2008
עיר: טמפה, פלורידה
אולם: אמאלי ארנה
סדרת טקסי היכל התהילה של ה-WWE
| 2007 | 2008 | 2009 |
היכל התהילה של ה-WWE‏ (2008) היה טקס הוקרה למחזור התשיעי במסגרת טקסי היכל התהילה של ה-WWE המסורתיים. האירוע הופק על ידי ארגון ההיאבקות האמריקאי, World Wrestling Entertainment‏ (WWE) ב-29 במרץ 2008 באמאלי ארנה שבטמפה, פלורידה. האירוע היה חלק מסוף השבוע של רסלמניה 24. האירוע הונחה על ידי ג'ין אוקרלונד וטוד גרישם. הטקס שודר בשידור ישיר באתר הרשמי של ה-WWE, כשהשעה האחרונה שלו שודרה בשידור ישיר בערוץ הטלוויזיה USA. כמו כן, במרץ 2015, הטקס התווסף לתוכן ערוץ הטלוויזיה של ה-WWE Network.
מחזור > יחידני

הכוכבים הראשיים של המחזור מופיעים בכתב מודגש
| תמונה | שם במה (שם לידה) | הוכנס/ה על ידי | הישגים בולטים במהלך הקריירה המוכרים על ידי ה-WWE |
| --- | --- | --- | --- |
|  | "נער הטבע" ריק פלייר (ריצ'רד פליר) | וינס מקמהן |  מוכר על ידי ה-WWE כ-16 פעמים אלוף העולם במשקל כבד: פעמיים אלוף העולם במשקל כבד של ה-WWF  האלוף הראשון ו-6 פעמים אלוף העולם במשקל כבד של WCW  8 פעמים אלוף העולם במשקל כבד של NWA  6 פעמים אלוף ארצות הברית במשקל כבד של NWA/WCW  פעם אחת האלוף הבין יבשתי של ה-WWE  זוכה קרב הרויאל ראמבל (1992) |
|  | "היי צ'יף" פיטר מאיבייה (פננה מאייבייה) | הרוק |  כניסה לאחר המוות: יוצג על ידי בתו, אטא מאיביה ג'ונסון  החזיק במספר אליפויות אזוריות של ארגון ה-NWA |
|  | "סולמן" רוקי ג'ונסון | הרוק |  פעם אחת אלוף הזוגות העולמי של ה-WWF  חצי מהזוג השחור הראשון אשר זכה באליפות הזוגות העולמית של ה-WWF (ביחד עם טוני אטלס) |
|  | מיי יאנג | פאט פאטרסון |  האלופה הראשונה ופעם אחת אלופת הנשים של ארצות הברית של NWA  פעם אחת אלופת זוגות הנשים של NWA |
| — | אדי גרהאם (אדוארד גוסה) | דאסטי רודס |  כניסה לאחר המוות: יוצג על ידי בנו, מייק גרהאם  מקדם ומשווק עבור Championship Wrestling from Florida  החזיק במעל ל-30 אליפויות אזוריות של ארגון ה-NWA כולל 18 בארגון CWF |
|  | גורדון סולי (פרנסיס לביאק) | ג'ים רוס |  כניסה לאחר המוות: יוצג על ידי חמשת ילדיו  שדר, כרוז ומקדם עבור Championship Wrestling from Florida, לאחר מכן עבד עבור World Championship Wrestling |
הערות שוליים

↑  היו חלק מטקס היכל התהילה של ה-WWE לשנת 2008
↑  ערוץ ה-WWE Network הוסיף לתכנים שלו את טקסי היכל התהילה
↑  ריק פלייר באתר World Wrestling Entertainment
↑  "היי צ'יף" פיטר מאיבייה באתר World Wrestling Entertainment
↑  רוקי ג'ונסון באתר World Wrestling Entertainment
↑  מאי יאנג באתר World Wrestling Entertainment
↑  אדי גרהאם באתר World Wrestling Entertainment
↑  גורדון סולי באתר World Wrestling Entertainment
↑  ג'ק בריסקו באתר World Wrestling Entertainment
↑  ג'רלד בריסקו באתר World Wrestling Entertainment
היריבות בין דינמו קייב לבין שחטאר דונצק

שחקני דינמו ושחטאר
דינמו קייב נגד שחטאר דונצק, 16 באוקטובר 2015
שחקני דינמו ושחטאר
היריבות בין דינמו קייב לבין שחטאר דונצק, המכונה קלאסיצ'נה (באוקראינית: Класичне) או הקלאסיקו האוקראיני, או דרבי הכדורגל האוקראיני (Всеукраїнське футбольне дерби) הוא מפגש בין שני מועדוני הכדורגל הבכירים בליגת העל האוקראינית.
שתי הקבוצות מהוות לכח המוביל בליגה הבכירה ובעלות יריבות מרה, בעיקר מאז תחילת העשור הראשון של המאה ה-21. אף על פי שהמשחק ביניהן אינו דרבי במובן הרגיל של המילה, מכיוון ששתי הקבוצות לא מגיעות מאותה עיר ואף לא מאותו אזור גאוגרפי, השם "הדרבי של אוקראינה" נקשר למשחק בשל החשיבות הגדולה שיש למשחקים ביניהן. כל מפגש בין הקבוצות גורר עימותים סוערים בין אוהדי שתי הקבוצות ואף בין שחקני שתי הקבוצות עצמן. המשחק זוכה לסיקור תקשורתי רב והוא אחד משידורי הכדורגל הפופולרים באוקראינה.
רקע

היריבות בין הקבוצות גדלה מאוד מאז שנת 2000. אם בעבר היוותה דינמו קייב לקבוצה הדומיננטית בליגה האוקראינית ששלטה בה ללא עוררין ובשנת 1999 אף גברה על ריאל מדריד ברבע גמר ליגת האלופות, הרי שמאז שנת 2000 קייב לא הצליחה להציג כדורגל משכנע במפעלים האירופיים, בעוד שחטאר הופכת למועדון הכדורגל האוקראיני הראשון שזוכה בתואר אירופי (הליגה האירופית 2009), זאת מבלי להחשיב את התואר האירופי שדינמו קייב השיגה בתקופה הסובייטית, עם זכייתה בגביע המחזיקות.
תולדות המפגשים

דינמו קייב ושחטאר דונצק נפגשו לראשונה במסגרת ליגת העל הסובייטית בכדורגל, כששחטאר עוד נקראה סטאלינו.
הקבוצות נפגשו לראשונה בשנת 1938, כשדינמו גברה על דונצק. באותה עת, דינמו הייתה הנציגה העיקרית מאוקראינה הסובייטית בליגת העל הסובייטית, בעוד דונצק התקשתה לשמור על מקומה בליגה. ברם לאורך כל השנים הקבוצה נחשבה למייצגת האזורים והמחוזות התעשייתיים של אוקראינה וכאלטרנטיבה אפשרית לדינמו קייב, אך עדיין מפגשים ביניהן לא היו פופולריים כל כך בתקופה הסובייטית, ודאי לא בהשוואה ליריבות בין דינמו קייב לבין ספרטק מוסקבה.
לאחר התפרקות ברית המועצות היריבות בין המועדונים גדלה והמועדונים חלקו ביניהם את אליפות ליגת העל האוקראינית בכדורגל והמשחקים ביניהן הפכו למתוחים ומושכים קהל רב למגרשי הכדורגל.
כל מפגש בין הקבוצות מעורר מתיחות בין אוהדי הקבוצות ואלימות אף גולשת למגרשים, כך למשל בגמר הגביע האוקראיני בשנת 2008. המשחק שנערך בחרקוב היה כה מתוח שהשופט נאלץ לשלוף 5 כרטיסים אדומים. אותו המשחק הסתיים בניצחון דונצק בתוצאה 2:0.
אחד המשחקים החשובים בין הקבוצות היה המשחק בשלב חצי גמר גביע אופ"א בעונת 2008/2009 כשהקבוצות נפגשו ביניהן ב-30 באפריל 2009 בקייב במשחק, שהסתיים בשוויון 1:1, אך ב-7 במאי דונצק אירחה את קייב וגברה עליה בתוצאה 1:2.
ב-28 באוקטובר 2009 הקבוצות נפגשו לראשונה במסגרת הגביע האוקראיני כשהן התמודדו בשלב רבע גמר הגביע כששחטאר גברה על דינמו במגרשה הבייתי — דונבאס ארנה.
ב-23 בספטמבר 2012 שוב נפגשו הקבוצות במסגרת הגביע, כששחטאר גוברת על יריבתה, במשחק שבעקבותיו פוטר מאמן דינמו ולאחריו מונה אולג בלוחין.
בעונת 2001/2002 בליגה האוקראינית דונצק גברה על יריבתה מבלי להבקיע אף שער, שני השערים הובקעו בשער עצמי של שחקני דינמו קייב.
בעונת 2016/17 המפגש בין הקבוצות שבר שיא שערים: במשחק שנערך ב-12 בדצמבר 2016 הובקעו 7 שערים במשחק שהסתיים בניצחון שחטאר בתוצאה 3:4. בעונת 2019/2018 דינמו גברה על דונצק פעמיים, במשחק הסופר קאפ האוקראיני ובמשחק ליגה בתוצאות 0–1 ובשנים 2014–2020 הן נפגשו מדי שנה במסגרת הסופר קאפ האוקראיני.
סטטיסטיקה > השוואת תארים

| טורניר | שחטאר דונצק | דינמו קייב |
| --- | --- | --- |
| הליגה הסובייטית | 2 | 13 |
| הגביע הסובייטי | 4 | 9 |
| הסופר קאפ הסובייטי | 1 | 3 |
| הליגה האוקראינית | 12 | 15 |
| הגביע האוקראיני | 12 | 11 |
הסופר קאפ האוקראיני: 9
| גביע המחזיקות | 0 | 2 |
| הסופר קאפ האירופי | 0 | 1 |
| גביע אופ"א/הליגה האירופית | 1 | 0 |
ראו גם

היריבות בין דינמו קייב לבין ספרטק מוסקבה
הדרבי של דונצק
הערות שוליים

↑  Украинское класико "Динамо" – "Шахтер" пройдет в пятницу
↑  Украинское Класико "Шахтер" – "Динамо": юбилей и аншлаг в Харькове
↑  Динамо и Шахтер хотят перенести "классико" через Кубок Украины, כתבה באוקראינית על הקלאסיקו האוקראיני, במסגרת גביע אוקראינה
↑  «Shakhtar» – «Dynamo»: history of rivalry in the Ukrainian Super Cup («Шахтар» — «Динамо»: історія протистояння в Суперкубку України)
↑  УКРАИНСКИЙ "ЭЛЬ-КЛАСИКО": "ШАХТЕР" ОБЫГРАЛ "ДИНАМО" БЛАГОДАРЯ Арбитра
↑  LIVE! FAVBET Ліга. ДИНАМО Київ - ШАХТАР Донецьк. РОЗШИРЕНА ТРАНСЛЯЦІЯ
↑  Где смотреть "украинское класико": трансляции матча "Динамо" – "Шахтер"
↑  טייסון: "נלחם עבור הצבע, לעולם לא אפסיק", באתר ערוץ הספורט, 11 בנובמבר 2019
↑  "Официальный сайт ФК «Шахтёр»". Протокол матча: Кубок Украины, НСК «Олимпийский» 68000 чел. +32. אורכב מ-המקור ב-2012-03-27. נבדק ב-2017-08-16.
↑  "Официальный сайт ФК «Шахтёр»". Протокол матча: Кубок Украины, ОСК «Металлист» 40000 чел. אורכב מ-המקור ב-2010-02-01. נבדק ב-2017-08-16.
↑  FOOTBALL.UA — «Шахтёр» преодолевает динамовский барьер
↑  "Статистика отношений". shakhtar.com. אורכב מ-המקור ב-2014-04-17. נבדק ב-2018-05-20.
↑  "Классика украинского «дерби»". dynamomania.com.
↑  "«Динамо» (Киев) - «Шахтёр» (Донецк) (статистика встреч в СССР)". wildstat.ru.
↑  "«Динамо» (Киев) - «Шахтёр» (Донецк) (статистика встреч в Украине)". wildstat.ru.
המצור על אדסה (1144)

מפת רוזנות אדסה 1131–1150
המצור על אדסה ב-1144 היה מצור על העיר אדסה, שהחל ב-28 בנובמבר והסתיים עם כיבוש העיר אדסה ב-24 בדצמבר. המצור היה אקורד הפתיחה לכיבוש המדינה הצלבנית שהייתה ידועה בשם רוזנות אדסה בידי צבאות מוסלמים - סלג'וקים. נפילת הרוזנות הצלבנית זיעזעה את אירופה הנוצרית והביא ליציאתו של מסע הצלב השני ללבנט במטרה לכבוש מחדש את הרוזנות.
רקע > ייסוד רוזנות אדסה

בשנת 1098 בשעה שצבא הצלבנים עשה את דרכו לעבר ירושלים כחלק ממסע הצלב הראשון, פרשו ממנו אציל ממוצא בולוני בשם בלדווין (לימים יהפוך לבלדווין הראשון, מלך ירושלים), ועמו מספר אצילים נוספים מקרב הכוחות הצלבנים שנעו מאסיה הקטנה דרומה לכיוון אנטיוכיה וירושלים. לאחר שעברו בשערי קיליקיה הגיעו הצלבנים לעיר אדסה, שם שכנע בלדווין את מושל העיר טורוס לאמצו כבנו החוקי וכיורשו. אדוניה הצלבנים החדשים של הרוזנות יצרו קשר אמיץ עם נתיניהם הארמנים, קשר שבא לידי ביטוי בבריתות נישואין בין שני הצדדים. שלושת רוזניה הראשונים של אדסה נישאו כולם לנשים ארמניות.
רקע > רוזנות אדסה מול העולם המוסלמי

ניתן להגדיר את יחסי הרוזנות עם שכניה המוסלמים כיחסי איבה עדינה. מצד אחד הייתה הרוזנות נתונה במלחמות חוזרות ונשנות עם המוסלמים, אולם לתפיסתם של המוסלמים לא היו אלו מלחמות שנועדו למחות את זכרה מעל פני האדמה, כי אם מלחמות אשר נועדו להבטיח את שלומן של הממלכות המוסלמיות. הנוצרים מצידם ניהלו מלחמות שנועדו להרחיב את גבולות הרוזנות, ומתוקף היותן כאלה הן לא היו מלחמות בהן נלחמו עד לטיפת הדם האחרונה, אלא מאבקים מקומיים שהנוצרים משכו את ידם מהם ברגע שהיה נדמה כי דבר מה עלול להשתבש. איזון עדין זה נשמר בשנותיה הראשונות של הרוזנות, אולם כשהחריפו הקרבות של הצלבנים במוסלמים בגזרת ארץ ישראל, השפיע הדבר גם על המצב באדסה. הרוזנות הייתה למבצר צלבני שהגן על גבולן הצפוני של מדינות הצלבנים. אך היא הייתה מבודדת ומוקפת באמירויות מוסלמיות בהיותה "עמדה קדמית" מבודדת סבלה הנסיכות מזעם ההתקפות המוסלמיות, עובדות אלו הביאו להרס חיי הכלכלה ולהגירת אוכלוסייה.
על רקע זה הופיעה דמות חדשה בעולם המוסלמי - זנגי, קצין סלג'וקי שתחילה שירת את שליטי מוסול, ובשנת 1127 תפס את השלטון בעיר. תחילה עסק זנגי בביסוס שלטונו בעיראק ולאחר מכן השקיע את מרצו בהשלטת רצונו על האמירים המוסלמיים של סוריה. הוא השתלט על חלב והעמיד עצמו מול דמשק העצמאית ובני בריתה הצלבנים.
רקע > רוזנות אדסה מול העולם הנוצרי

בשנת 1131 עלה ז'וסלין השני לכס השלטון ברוזנות ושנה לאחר מכן הוכתר פולק מאנז'ו למלך ממלכת ירושלים. נקודה זו בהיסטוריה של ממלכת ירושלים מסמלת את שיא שלטון הצלבנים בארץ הקודש ובלבנט, להט הכיבוש וההתפשטות ירד ועתה השקיעו הצלבנים מאמץ רב בהתבססות. שווי המשקל המדיני - פוליטי - צבאי השתנה, בעוד ממלכת ירושלים מתבססת מול האיום העיקרי של אמצע המאה ה-12 - מצרים, הולך ומתערער מצבן של הנסיכויות הצלבניות, שליטתם בשטחים שממזרח לאורונטס אבדה בלחץ התקפות מוסלמיות עזות.
גורם נוסף שבחש באירועים לאורך החוף הסורי הייתה האימפריה הביזנטית ששליטיה ראו את האזור כשטח מחיה טבעי ואת נסיכות אנטיוכיה כבעלת חובת נאמנות לאימפריה. יוחנן השני קומננוס, קיסר האימפריה הביזנטית - אחד הגדולים בהיסטוריה של האימפריה ואיש צבא מובהק, הצליח בסדרה של מערכות להחזיר לאימפריה שטחים אבודים באסיה ואירופה. בשנת 1137 יצא הקיסר למסע דרומה, כבש את ארמניה ושם את העיר אנטיוכיה תחת מצור. במשא ומתן שנכפה על הצלבנים הוכר הקיסר כשליט העליון באנטיוכיה, דגל הקיסרות הונף על מבצר העיר ובאביב 1138 יצאו הביזנטים והצלבנים למסע משותף כנגד חלב שנסתיים באכזבה ובנסיגה בעוד צבאו של זנגי מחזיר את המצב לקדמותו. בשנת 1142 חזר הצבא הביזנטי ושם את אנטיוכיה תחת מצור לאור סירוב אציליה לעמוד בהתחייבויות כלפי הקיסר. בקשתו של יוחנן קומנינוס מפולק לבקר בכנסיית הקבר קיבלה אישור בתנאי שהמלך יבוא ללא צבאו. בחורף של שנת 1143 בטרם נסתיים המשא ומתן נפטר הקיסר מפצעים שנגרמו במהלך מסע ציד והצבא הביזנטי נסוג ממצור אנטיוכיה ומכוונתו להטיל מרות על ממלכת ירושלים.
מותו של פולק מלך ירושלים הותיר את ממלכת ירושלים בידי אשתו ועל סף מלחמת אזרחים, ומותו של יוחנן השני קומננוס, קיסר האימפריה הביזנטית שהעביר את תשומת הלב הביזנטית לפוליטיקה פנימית הביאו להידרדרות נוספת במצבה של אדסה. סכסוך בין ז'וסלין לאדונו הפיאודלי ריימון מפואטייה, נסיך אנטיוכיה השלים את בידודה.
כיבוש אדסה

במהלך שנת 1144 פתח זנגי במלחמה כנגד השליט המוסלמי של דיארבקיר, בן בריתו של ג'וסלין השני. בתגובה לכך יצא ג'וסלין מאדסה עם עיקר צבאו שכלל מספר מועט של אבירים נוצרים - פרנקים ושכירי חרב ארמנים ולוחמים סורים-נוצרים שאיכות אימונם וציודם ירודה, חצה את נהר הפרת והתבצר בתל באשר הידוע גם בשם "טילבסאר". הסיבה למהלך זה איננה ברורה אך ככל הנראה ניסה ז'וסלין להפתיע את זנגי ולנתק את קשריו על אמירות חלב. הימור זה נכשל משהופיע זנגי בראשות צבאו מול חומות אדסה שנותרה ללא חיילים צלבניים וללא מפקד.
מסע הצבא של הרוזנות לא נעלם מעיני זנגי שניצל את ההזדמנות ובמסע מהיר הופיע ב-28 בנובמבר מול חומות העיר. זנגי עצמו הקים מחנה מול שער השעות שבצפון העיר, בנו הקים מחנה נוסף ממזרח והווזיר הקים מחנה נוסף מצפון. מחנות נוספים מוקמו מסביב לחומות והעיר הוקפה מכל צדדיה. תושבי העיר, היו חסרי כל ניסיון צבאי ומעט שכירי החרב שנותרו בעיר לא זכו לקבל את שכרם מזה זמן רב. מאחר שכל האצילים יצאו מאדסה נמסר הפיקוד לראשי הכנסיות שבעיר, יהונתן הארכיבישוף של הכנסייה האפוסטולית הארמנית, בזיל בר שומנה הבישוף מטרופוליטני של הכנסייה הסורית-אורתודוקסית (שכתביו הם הבסיס העיקרי לתיאור המצור) וכמפקד ראשי התמנה הוגו הארכיבישוף הלטיני של אדסה.
בעיר היה מחסור בנשק ותחמושת ועתודות מזון מועטות בלבד. חומות העיר היו במצב טוב ושתי מצודות (התחתונה והעליונה) בעלות מערכת חומות נפרדות השלימו את מערך הביצורים. המגינים המועטים לא הצליחו לאייש את כל המגדלים שעל החומה ולא הצליחו לנהל מלחמת חפירות למרות זאת גילו תושבי העיר אומץ לב ונלחמו על עצמאות עירם גם לאחר שמלאי המזון אזל. הסלג'וקים ערכו סדרה של התקפות משולבות בחיפוי של מכונות מצור ומערכת חפירות שנועדה לערער את חומות העיר. במקביל ערך זנגי מתקפה פסיכולוגית ושליחים מטעמו דרשו את כניעת העיר בתמורה לחיי המגינים ושלמות רכושם - דרישות שנדחו על הסף על ידי המגינים.
ממקום מושבו פנה ז'וסלין לירושלים ואנטיוכיה בבקשת עזרה, בעוד צבא הממלכה מתארגן למסע הארוך סירב שליט אנטיוכיה ריימון מפואטייה לצאת לעזרת אדסה ושליטה. בטרם הצליח הצבא הירושלמי להגיע לאדסה הצליח צבאו של זנגי לערער את חומות העיר בסמוך לשער הצפוני וביום 24 בדצמבר נפרצה החומה והצבא הסלג'וקי פרץ פנימה, קרבות נואשים נערכו על הפרצה ובסיומם החלו אזרחי העיר במנוסה אל המצודה העליונה של העיר- בחלק הדרומי של החומה. שערי המצודה נסגרו מבעוד מועד על ידי הארכיבישוף הוגו והפליטים נחנקו למוות בניסיון להגיע לשערים. על פי המקורות הנוצרים כ 6,000 מתושבי העיר נהרגו באותו יום בקרבות וכ-5,000 תושבים נהרגו בשערי המצודה, עשרת אלפים ילדים ונערות נתפסו ונשבו. במהומה נהרג גם הוגו עצמו, מזלו של הארכיבישוף הסורי בזיל היה טוב יותר והוא נאסף על ידי זנגי והפך לבן חסותו. יומיים לאחר מכן נכנעה מצודת העיר לידי זנגי והאזרחים שנמצאו בתוכה נשבו ונשלחו לשוקי העבדים. חלק קטן ממגיני העיר שמצאו מקלט בעת הכניעה במקומות מחבוא תת-קרקעיים הצליחו לחמוק מתוך העיר ולברוח.
זנגי עצר את מעשי הטבח והחזיר לאוכלוסייה המקומית את רכושה ורכוש הכנסייה הלטינית נמסר לידי הסורים. הצלבנים ה"פרנקים" שנמצאו הוצאו להורג ורכושם ניתן לנוצרים שנותרו בעיר.
סוף דבר

נסיכות אדסה שעתה הצטמצמה לשטחים הגובלים בנסיכות אנטיוכיה ונשלטה מתל באשר, סירבה להתמסר לזנגי. במאי 1146 התקוממה האוכלוסייה הארמנית של אדסה, שקשרי דם עם הצלבנים שליטי העיר לשעבר עדיין הכתיבו את נאמנותם, ההתקוממות נכשלה וזנגי הגלה מהעיר את מנהיגי המורדים ומשפחותיהם, במקומם הובאו לעיר 300 משפחות ממוצא יהודי שלא היה ספק כלשהו בנאמנותם. בנובמבר 1146 התקוממה האוכלוסייה המקומית שוב, הפעם בסיועו הפעיל של ז'וסלין השני שחדר לעיר והצליח לפרק זמן קצר לדחוק את חיל המצב אל תוך מצודת העיר. נור א-דין יורשו של זנגי הגיע לאדסה בטרם הצליח ז'וסלין לכבוש את העיר, הופעתו כפתה נסיגה בהולה של הצלבנים שלקחו איתם את האוכלוסייה הנוצרית האזרחית. נור א-דין וצבאו רדפו אחר הבורחים וטבחו בהם באכזריות, אירוע זה היה אקורד הסיום לאדסה כעיר נוצרית.
לאחר כיבוש אדסה המשיך זנגי במסע הכיבושים ברוזנות אדסה וכבש את מבצר סַרוּג' אך כשל במצור על מבצר בִּירגִ'ק מאחר שמעמדו בעירו - מוסול נתערער ובמסעו כנגד האמירות הזעירה בקלעת ג'בר נרצח ב-15 בספטמבר 1146 על ידי אחד ממשרתיו.
כיבוש אדסה, הוא אחד האירועים שזיעזעו עמוקות את אירופה הנוצרית. זעזועים דומים יתרחשו רק לאחר קרב קרני חיטין וכיבוש ירושלים על ידי צלאח א-דין ובשלב מאוחר יותר בהיסטוריה, לאחר מכן כיבוש קונסטנטינופול על ידי הטורקים בשנת 1453. ההלם והזעזוע על נפילת המדינה הצלבנית הם שהולידו את מסע הצלב השני. הממלכות הנוצריות התלכדו מחדש תחת כנפי האמונה הנוצרית וצבאותיהם התגייסו לצבא צלבני היוצא להשיב את הגלגל לאחור. תהליכים אלו הטביעו חותם גם על ההיסטוריה האירופאית ולא רק על המדינות הצלבניות.
סוף דבר > סופה של רוזנות אדסה

רוזנות אדסה המשיכה בקיומה הדחוק עוד זמן מה כאשר הצלבנים בראשות ז'וסלין השני ואצילים - וסלים ארמנים שהחזיקו במבצרים מצידו המערבי של נהר הפרת. הרוזנות, תחת לחץ בלתי פוסק משלושה צדדים. מצפון נכבשו נתחים מהרוזנות על ידי הסולטאן הסלג'וקי מסעוד מסולטנות רום, שהצליחו לכבוש את מבצר מַרעַש בסתיו של שנת 1149 ושם את טילבסאר (Tilbeşar) - בירת הרוזנות לאחר נפילת אדסה - תחת מצור. תחת לחץ הסלג'וקים שחרר ז'וסלין את השבויים המוסלמים שבידיו וככל הנראה הסכים לקבל עליו את מרותו של מסעוד כאדון פיאודלי.
מכוון צפון - מזרח פלשו לרוזנות צבאות של השליטים הטורקמנים משבט אורתוק וכבשו את המבצרים הצפוניים שהוחזקו על ידי אצילים ארמניים הנאמנים לז'וסלין.
מדרום לחץ נור א-דין על הרוזנות, בשנת 1150 נשבה ז'וסלין השני על ידי טורקמנים, נמסר לידי נור א-דין שניקר את עיניו ושם אותו במאסר בחלב שם נפטר הנסיך הצלבני ביש המזל בשנת 1159.
עם היעלמותו של ז'וסלין מהנהגת הנסיכות הרוזנות נמסרו מושכות השלטון לאשתו ביאטריס שניסתה לארגן את הגנת טילבסאר והרוזנות אך עמדה חסרת אונים מול התקפה מחודשת ומתואמת של הסולטאן מסעוד שהביאה לידיו את מבצרי הרוזנות על גבול נסיכות אנטיוכיה וקיליקיה.
התקפה נוספת של נור א-דין הביאה לכניעתו של המבצר עזאז וחתמה את הגולל על גורלה של הרוזנות. שאר המבצרים נמכרו למנואל הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית בעסקה שקיבלה את ברכתו של בלדווין השלישי, מלך ירושלים ששמח להסרת האחריות הפיאודלית על גורל הרוזנות מכתפיו. כך עברו טילבסאר, ראונדן, דולוק ומבצרים אחרים לידי הביזנטים אך בקיץ 1151 נכנעו כל המבצרים לפני צבאות נור א-דין.
כיבוש רוזנות אדסה, הוא אחד האירועים שזעזעו עמוקות את אירופה הנוצרית. זעזועים דומים יתרחשו רק לאחר קרב קרני חיטין וכיבוש ירושלים על ידי צלאח א-דין ובשלב מאוחר יותר בהיסטוריה, לאחר מכן כיבוש קונסטנטינופול על ידי הטורקים בשנת 1453. ההלם והזעזוע על נפילת המדינה הצלבנית הם שהולידו את מסע הצלב השני. הממלכות הנוצריות התלכדו מחדש תחת כנפי האמונה הנוצרית וצבאותיהם התגייסו לצבא צלבני היוצא להשיב את הגלגל לאחור. תהליכים אלו הטביעו חותם גם על ההיסטוריה האירופאית ולא רק על המדינות הצלבניות.
ראו גם

מסע הצלב השני
היסטוריה של ממלכת ירושלים
הערות שוליים

↑  Judah Benzion Edessa, 'the blessed city' Gorgias Press LLC, 2005 pages 244-246
↑  יהושע פראוור, תולדות ממלכת הצלבנים בארץ ישראל, כרך א, מוסד ביאליק, מהדורה ראשונה, 1963 עמוד 248
↑  Steven Runciman, A History of the Crusades, vol. II: The Kingdom of Jerusalem and the Frankish East, 1100-1187. Cambridge University Press, 1952 page 327-8
↑  יהושע פראוור, תולדות ממלכת הצלבנים בארץ ישראל, כרך א, מוסד ביאליק, מהדורה ראשונה, 1963, עמוד 304
המרכז למוזיקה ירושלים

| --- | --- |

 קונסרבטוריון
 תקופת הפעילות:  1973–הווה (כ־51 שנים) 
 מייסדים:  אייזק שטרן 
 בעלי תפקידים
 מנהל:  מאריי פרחיה 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°46′17″N 35°13′28″E﻿ / ﻿31.77131944°N 35.22450833°E﻿ / 31.77131944; 35.22450833
 www.jmc.org.il
  (למפת ירושלים מוגדלת) המרכז למוזיקה ירושלים(למפת ירושלים רגילה) המרכז למוזיקה ירושלים(למפת הרי ירושלים רגילה) המרכז למוזיקה ירושלים(למפת הרי ירושלים מוגדלת) המרכז למוזיקה ירושלים
 
המרכז למוזיקה ירושלים הוא מוסד לחינוך מוזיקלי, השוכן במשכנות שאננים בירושלים. פעילותו העיקרית של המרכז היא טיפוח וקידום מוזיקאים צעירים מוכשרים מכל הארץ, באמצעות תוכניות רב-שנתיות ומתן בימה לרסיטלים, הופעות וחזרות. מלבד זאת, המרכז מקיים פעילויות מוזיקליות רבות לקהל הרחב ולמוזיקאים מקצועיים: כיתות אמן, קונצרטים, סדנאות וסמינרים.
היסטוריה

המרכז הוקם בשנת 1973, ביוזמת הכנר אייזק שטרן, ראש עיריית ירושלים טדי קולק, והפילוסוף ישעיה ברלין, ובנייתו הושלמה ב-1976. התוכנית לטיפוח כנרים צעירים, הכוללת כיתות אמן עם מוזיקאים והרכבים קאמריים למוזיקאים צעירים, הוקמה ב-1980. תוכנית המוזיקאים המצטיינים בצה"ל, המאפשרת למוזיקאים צעירים להמשיך לנגן ולהתפתח תוך כדי שירותם הצבאי, הוקמה ב-1985 בשיתוף המרכז למוזיקה. ב-1992, הוקמה התוכנית לטיפוח ויולנים. בשנת-2000 הקים המרכז יחד עם משרד החינוך תוכנית ללימוד כינור וצ'לו בירושלים ובפריפריה.
בשנת 2009 התמנה הפסנתרן והמנצח האמריקאי מאריי פרחיה לנשיא המרכז.
התוכנית לנגנים מצטיינים

התוכנית לנגנים מצטיינים היא עיסוקו העיקרי של המרכז. הנגנים שזוכים להצטרף לתוכנית נבחרים באמצעות מבחנים של קרן התרבות אמריקה ישראל, שגם מעניקה להם מלגה. אף שהתוכנית מיועדת לטווח גילאים רחב, היא מתמקדת בגילאי 14–18. לרוב, הנגנים מהתוכנית מתגייסים לאחר מכן לצה"ל כ"מוזיקאים מצטיינים" כך שיוכלו להמשיך בנגינה תוך כדי השירות.
המשתתפים מתחלקים להרכבים קאמריים הנפגשים פעם או פעמיים בשבוע, בהדרכת מורים בכירים. כמו כן, ניתנת הזדמנות לסדנאות וסמינרים בתחומים כמו מוזיקה לא-מערבית ובת-זמננו, אימפרוביזציה ועוד, וכן ליצירת אנסמבלים. במסגרת התוכנית, הנגנים משתתפים בכיתות אמן של מוזיקאים מובילים בעולם. לקראת סוף השנה עורך המרכז מספר קונצרטים שבהם מסוכמת הפעילות בתוכנית במהלך השנה.
שיא התוכנית הם קורסי הקיץ והחורף המרוכזים, שבהם מלמדים מוזיקאים כמו טביאה צימרמן, אשר פיש וגיא בראונשטיין. בסיום הקורס המשתתפים מרכיבים את התזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה, המופיעה בקונצרט מרכזי בהיכל התרבות בתל אביב, באולם הנרי קראון בתיאטרון ירושלים ולפעמים גם באודיטוריום חיפה.
פעילויות נוספות

נוסף על תוכניות ההעשרה הקבועות לנגנים מצטיינים, מתקיימים תוכניות נוספות:
התוכנית ללימוד כינור וצ'לו בבתי ספר בשיתוף משרד החינוך, בה משתתפים כ-500 ילדים בכיתות ב'-ד' מעשרה בתי ספר ברחבי הארץ. בתוכנית, הילדים לומדים בשיעורי כינור וצ'לו בקבוצות קטנות החל מכיתה ב', ולאחר מכן עוברים לשיעורים פרטיים ולנגינה באנסמבל הבית ספרי. התוכנית כוללת גם קונצרטים בית ספריים, נגינה עם ילדים מבתי ספר אחרים, מפגשים עם אמנים מצטיינים מהמרכז למוזיקה. כלי הנגינה מסופקים חינם לילדים המשתתפים בתוכנית. התוכנית כוללת גם הדרכה של פסיכולוג חינוכי להורי הילדים, וסדנאות מוזיקה להורים ולילדים.
האנסמבל היהודי-ערבי, המונה כעשרים נגנים צעירים, מחציתם יהודים-ישראלים ומחציתם ערבים-ישראלים, ומתמחה בביצוע מוזיקה ערבית וים-תיכונית.
הסדנה למוזיקה עתיקה, בה משתתפים מדי שנה כ-120 נגנים וזמרים צעירים בקורס בינלאומי לביצוע מוזיקה מוקדמת – מן הרנסאנס, הבארוק והתקופה הקלאסית – בהנחיית אמנים בינלאומיים המתעסקים בתחום זה.
מבנה המרכז

המרכז כולל אולם להרצאות, קונצרטים ושיעורים, מספר כיתות סטודיו קטנות יותר, ואולפן הקלטות אודיו ווידאו.
המרכז ממוקם במשכנות שאננים בירושלים, כחלק מקומפלקס הכולל מרכז כנסים, בית הארחה לאמנים המבקרים במקום ומסעדה.
מבוגרי המרכז

הרכבים קאמריים: הרביעייה הירושלמית, רביעיית אריאל, שלישיית ירושלים.
כנרים: גיא בראונשטיין, חגי שחם, קטי דברצני.
פסנתרנים: איתמר גולן, רומן רבינוביץ', אוהד בן-ארי, תומר לב, שלומי שבן.
צ'לנים: צבי פלסר, עמית פלד.
כלי נשיפה: שרון קם, אייל עין הבר, חנה לוי.
ויולנים: עמיחי גרוס
הערות שוליים

↑  דוגמה: קורס כיתות האמן הבינלאומיות לכלי נשיפה, 11-13 באפריל 2022, באתר המרכז למוזיקה ירושלים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: a6192e52-5669-4f26-8004-595ebea3febe 
מאריי פרחיה, נשיא המרכז למוזיקה
מרכז המוזיקה במשכנות שאננים, ירושלים
קונצרט של התזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה
הנסיך ויליאם, דוכס גלוסטר

| --- | --- |

 לידה:  24 ביולי 1689 (יוליאני) המפטון קורט, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  30 ביולי 1700 (בגיל 11) האימפריה הבריטית לונדון, האימפריה הבריטית
 מדינה:  אנגליה 
 מקום קבורה:  מנזר וסטמינסטר 
 פרסים והוקרה
 מסדר הבירית 
 
הנסיך ויליאם, זמן קצר לפני מותו.
הנסיך ויליאם מדנמרק ונורווגיה, דוכס גלוסטר (באנגלית: Prince William of Denmark and Norway, Duke of Gloucester‏; 24 ביולי 1689 – 29 ביולי 1700), היה בנם היחיד של הנסיך ג'ורג' והנסיכה אן מדנמרק ומנורווגיה ששרד את גיל הינקות. אמו, אן, הפכה ב-8 במרץ 1702 למלכת אנגליה, סקוטלנד, ואירלנד.