stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אטיראו
ערים תאומות

הממלכה המאוחדת אברדין, סקוטלנד, הממלכה המאוחדת
רוסיה אסטרחן, אסטרחן, רוסיה
רוסיה סיקטיבקר, רפובליקת קומי, רוסיה
רוסיה מגניטוגורסק, מחוז צ'ליאבינסק, רוסיה
ישראל אשדוד, ישראל
קזחסטן אקטאו, קזחסטן
קזחסטן אורל, קזחסטן
קזחסטן אקטובה, קזחסטן
תמונות מהעיר
אולם הטרמינל ב"נמל התעופה אטיראו"
הסימן המסמן את יבשת אירופה
הגשר הראשי מעל נהר אורל
הסימן המסמן את יבשת אסיה
הערות שוליים

↑  Kazakhstan: Administrative Division (Regions and Districts) - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540217705171  GND: 4701296-1  LCCN: n96041444  LNB: 000344739  NKC: ge1105272  NSK: 000727443  VIAF: 124501387   WorldCat (עם VIAF): 124501387 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בקזחסטן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סמל גורייב
אהרון כץ (נווט)

| --- | --- |

 לידה:  2 בספטמבר 1950 כ' באלול תש"י רעננה, ישראל 
 נהרג:  24 ביולי 1982 (בגיל 31) ד' באב תשמ"ב סוריה 
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  אהרל'ה
 השכלה:  מדרשיית נעם  אוניברסיטת בר-אילן  ישיבת איתרי  ישיבת כרם ביבנה 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1968–1982 (כ־14 שנים)
 דרגה:   רב-סרן
 פעולות ומבצעים
   מלחמת יום הכיפורים  מבצע ליטני    מבצע שלום הגליל
 עיטורים
   עיטור המופת
 הנצחה
 מלגות המצטיינים בקריה האקדמית אונו
 
אהרון (אהרל'ה) כץ (2 בספטמבר 1950 – 24 ביולי 1982) היה נווט בדרגת רב-סרן וסגן מפקד בטייסת קרב, בעל עיטור המופת ממלחמת יום הכיפורים. נהרג במהלך טיסה מבצעית במלחמת שלום הגליל.
ביוגרפיה

אהרון (אהרל'ה) כץ, בנם של צפורה ומיכאל, מניצולי השואה. נולד בכ' באלול תש"י (2 בספטמבר 1950) ברעננה. לכץ הייתה אחות.
למד שמונה שנים בבית הספר הממלכתי דתי "יבנה" ברעננה. הוא שיחק כדורגל ושחמט וכן למד בשעות אחר הצהריים גמרא ודינים. כתלמיד מצטיין נבחר לייצג את בני מחזורו ולשאת את דברי הברכה להורים ולמורים בטקס הסיום.
בהמשך לימודיו עבר ל"מדרשית נעם" – ישיבה תיכונית בפרדס חנה, וגם שם הצטיין בלימודיו, ובייחוד במתמטיקה ובגמרא. בסיום הלימודים נבחר שוב לברך בשם בני מחזורו.
ביוגרפיה > שירותו הצבאי

כשהגיע זמנו של כץ להתגייס, ניסו הוריו להשפיע עליו ללכת לעתודה האקדמית ולהמשיך את לימודיו בישיבה גבוהה. אולם לאחר התלבטות החליט כץ להתגייס. ואולם מכיוון שעמדו לרשותו חודשים אחדים עד למועד הגיוס, ניצל את הזמן הזה ולמד בישיבת איתרי בירושלים. מילדותו רצה להיות צנחן, אך לאחר שעבר את המבחנים נמצא מתאים לקורס טיס.
לאחר סיום הקורס הוצב בטייסת 119 של מטוסי קורנס – "פנטום". הוא החל את דרכו כנווט צעיר והתקדם עד שהיה לנווט הראשון שכיהן בתפקיד סגן מפקד טייסת בחיל. מונה גם לתפקיד מפקד טייסת, שאותו אמור היה למלא זמן קצר לאחר שנהרג.
ביוגרפיה > שירותו הצבאי > מלחמת יום הכיפורים

במלחמת יום הכיפורים שימש כץ בתפקיד נווט בדרגת סגן, והשתתף בתקיפות בחזית הסורית ובחזית המצרית. בטיסות רבות שימש בתפקיד נווט במטוס המוביל. בין היתר, השתתף כץ בתקיפת המטכ"ל הסורי על ידי שבעה מטוסי פנטום מטייסת 119 ב-9 באוקטובר 1973, ובתקיפת שדה התעופה המצרי טנטא. על פועלו במלחמה עוטר בעיטור המופת.
מדבריו של רב-אלוף מרדכי גור בטקס הענקת עיטור המופת לכץ:
בכל טיסותיו במשך ימי המלחמה הוכיח סגן אהרון כץ קור רוח וכושר ביצוע מעולה. בזאת סייע להשגת המשימות. במעשיו אלה גילה סגן אהרון כץ אומץ לב, קור רוח, דביקות במשימה ודוגמה אישית למופת.
ביוגרפיה > שירותו הצבאי > הפלות

| מספר | תאריך הקרב | המטוס המפיל | המטוס שהופל | החימוש | פרטי ההפלה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 21 בנובמבר 1972 | F-4E פנטום | סוריה (1972–1980)מיג-21 סורי |  | עם שמואל בן-רום |
| 2 | 21 בנובמבר 1972 | F-4 פנטום מספר זנב 119 | מצריםמיג-21 מצרי |  | עם אשר שניר |
ביוגרפיה > שירותו הצבאי > מלחמת שלום הגליל

בהמשך דרכו נשלח מטעם צה"ל ללמוד באוניברסיטת בר-אילן. הוא למד בחוג לכלכלה, ושמע גם הרצאות בחוג לפילוסופיה יהודית, שם הכיר את רעייתו לעתיד דבורה, בתו של פרופסור דוד הרטמן. נולדו להם שני בנים.
כץ המשיך בלימודי הגמרא בזרם הדתי-לאומי, בישיבת כרם ביבנה עם הרב מרדכי גרינברג, ואף לימד בטייסת.
במלחמת שלום הגליל נקרא רס"ן כץ אל הטייסת. ב-24 ביולי 1982, בעת שהיו בגיחה מבצעית להשמדת סוללות טילי קרקע־אוויר סוריות בבקעת הלבנון, נפגע מטוסם של כץ ושל הטייס גילי פוגל מטיל SA-6 סורי. כץ נהרג, כנראה בגלל תקלה במצנח, והטייס גילי פוגל שניצל בעת שנפלט מהמטוס נפל בשבי הסורי.
לאחר כשנתיים, ב-28 ביוני 1984, הוחזרה גופתו על ידי הסורים והוא הובא למנוחת עולמים בבית-הקברות הצבאי ברעננה.
לזכרו תרמה משפחתו ספרייה לספרייה התורנית של המועצה הדתית ברעננה.
32 שנה אחרי שגופתו הוחזרה מהשבי הסורי, השיב "המוסד" את שעונו של כץ.
גלריה

אהרון (אהרל'ה) כץ בטייסת, במהלך מלחמת יום הכיפורים
יחד עם עזר ויצמן
שלט לזכר אהרון (אהרל'ה) כץ באוניברסיטת אריאל
לקריאה נוספת

אשר שניר: עם כץ לטנטא, חליפת לחץ, דפים בספר הטיסות של חיל האוויר, עמ' 100–108
עודד מרום, יונים אדומות, יצא לאור על ידי הוצאת ע' מרום, בשנת 1989
דוד הרטמן, מסיני לציון התחדשותה של ברית, הקדשה של הספר לאהרן כץ הוצאת עם עובד, עמודים 10–11
הערות שוליים

↑  מלגות המצטיינים ע"ש רס"ן אהרון כ"ץ ז"ל, באתר הקריה האקדמית אונו
↑  סרן אהרון כץ, באתר הגבורה
↑  מאיר אמיתי, ‏עטלפים בשמי טנטא, באתר "מרקיע שחקים", 8 בינואר 2021;
מירב הלפרין, אהרון לפידות, חליפת לחץ - דפים בספר הטיסות של חיל האוויר, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2000, הפרק "עם כץ לטנטא", עמ' 203–214
↑  ‏Attributed Israeli Air Combat Victories
↑  דן פישל, לפעמים אני שואל את עצמי אם באמת הייתי שם, בטאון חיל האוויר, גיליון 117 (218) 1 באוקטובר 1997
↑  גלעד כרמלי, הפלת מטוס הקרב: אירוע שלא נראה כמותו 34 שנה, באתר ynet, 11 בפברואר 2018
↑  מרדכי אלקן, גיל שחזר מהשבי ליווה את חברו לטיסה האחרונה בדרכו האחרונה, מעריב, 1 ביולי 1984
↑  מרדכי אלקן וברוך מאירי, רס"ן אהרן כץ - עילוי בתורה ובחיל האוויר, מעריב, 1 ביולי 1984
↑  נועה פניגשטיין, אחרי 33 שנה: הושב שעונו של הנווט שנפל, באתר חיל האוויר, 18 בינואר 2016
רס"ן אהרון (אהרל'ה) כץ – בתקופת אימונים במאמן טיסה (סימולטור) באיראן
אהרון כץ - עיטור המופת
קוקטייל

ערך זה עוסק במשקה אלכוהולי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
בלאדי מרי
קוֹקְטֵייל (בעברית: מִמְזָג) הוא משקה אלכוהולי מעורבב. קוקטייל לרוב מכיל משקה אלכוהולי מזוקק כמו ויסקי, טקילה, ערק וכו', המעורבבים עם סוכר, לעיתים בדמות של סוכר נקי, אך לעיתים סירופ או ליקר, ותוספות נוספות המכונות "מיקסרים", למשל ביטרס ומיצים מירקות ופירות. הקוקטיילים לרוב מוכנים לפי הזמנה תקופה קצרה לפני הגשתם בברים, אך קיימים גם קוקטיילים תעשייתיים הנמכרים מוכנים ומבוקבקים. קיימים מתכונים המוכרים על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי הנחשבים מתכונים קלאסיים. לצידם, ברים רבים מגישים קוקטיילים מקוריים משלהם או גרסאות מקומיות או מודרניות של המתכונים הקלאסיים.
היסטוריה

הפעם הראשונה בה אוזכר הקוקטייל בעיתונות הכתובה כמשקה, הייתה ב-1803 בכתב העת The Farmers Cabinet, ‏3 שנים מאוחר יותר, ב-13 במאי 1806, הוזכר המונח לראשונה במפורש במובן של ממזג אלכוהולי במגזין האמריקאי Balance and Columbian Repository. כך נכתב במגזין (תרגום חופשי): "קוקטייל הוא משקה מעורר המורכב ממשקאות חריפים מכל סוג, סוכר, מים וביטרס".
הפעם הראשונה בה פורסמו מתכוני קוקטיילים במדריך לברמנים הייתה ב-1862.
קוקטיילים קלאסיים

ישנם קוקטיילים שנהיו כה פופולריים עד כי הפכו ללא פחות מוכרים ממותגי המשקאות עצמם. בין קוקטיילים אלה אפשר למנות את הבאים:
מרטיני - קוקטייל על בסיס ג'ין וורמוט המוגש בכוס מרטיני
מרגריטה - קוקטייל על בסיס טקילה המכיל מיץ ליים וליקר קואנטרו
דאקירי - קוקטייל פירות על בסיס רום
קיר - קוקטייל על בסיס יין לבן וליקר קסיס
מוחיטו - קוקטייל קובני על בסיס רום, ליים ונענע
קאיפיריניה - קוקטייל ברזילאי על בסיס קשאסה ולימון
קובה קובה ליברה - קוקטייל קובאני על בסיס רום וקולה
סוגי קוקטיילים

ישנם כמה אפשרויות לסיווג קוקטיילים. אפשרות אחת היא לסווגם לפי המשקה העיקרי אותו הם מכילים, אך שיטה זו אינה יעילה משתי סיבות עיקריות:
ישנם קוקטיילים המכילים סוגים רבים של משקאות מבלי שיהיה משקה דומיננטי.
לא תמיד יש מכנה משותף בין קוקטיילים על בסיס משקה אלכוהולי מסוים. דוגמה טובה לכך הם קוקטיילים על בסיס וודקה.
להלן רשימה חלקית אך ממצה של סיווג קוקטיילים לפי מאפיינים משותפים:
קוקטייל מרטיני - יש גרסאות רבות של הקוקטייל אך רובן מבוססות על ג'ין או וודקה ולרוב מוגשות בכוס מרטיני.
מרגריטות - גם למרגריטה יש גרסאות רבות, בדרך כלל קפואות בבלנדר.
סאוורים - קוקטיילים המורכבים משילוב של משקה אלכוהולי, מיץ לימון (מכאן שמם sour - חמוץ) וסוכר.
פונץ' - שם כולל לקוקטיילים המוגשים בקערות ענק ומורכבים בדרך-כלל מהרבה משקאות אלכוהוליים, הרבה מיצי פירות והרבה קרח.
פונץ' חם - בדרך כלל מכיל יין אדום, ברנדי, מיצים (בדרך-כלל של פרי הדר) ותבלינים.
קוקטיילי שמנת - קוקטיילים המכילים שמנת מתוקה או חלב. אלה בדרך כלל קוקטיילים עדינים מאוד ולפעמים המרכיב האלכוהולי שבהם הוא לא יותר מליקר.
קוקטיילים ארוכים (long drinks) - קוקטיילים המוגשים בכוס גבוהה ומכילים כמות רבה של משקה לא אלכוהולי (מיץ, קוקה-קולה, מי סודה וכו') הממתן את טעם המשקה האלכוהולי.
קוקטיילי שלהבת - קוקטיילים שמציתים לפני ההגשה תוך ניצול אחוז האלכוהול הגבוה שלהם.
קוקטיילים קפואים - קוקטיילים המכילים כמות ניכרת של קרח כתוש, מה שהופך אותם לעדינים למדי.
קוקטיילים אלה מכילים בדרך-כלל גם הרבה מיץ פירות או תמצית פירות.
שוטרס - קוקטיילים המוגשים בכוס שוט, בדרך-כלל מכילים משקאות אלכוהוליים בלבד (לפעמים קפואים מהפריזר) ונשתים בלגימה אחת, כך שעוצמתם חזקה יחסית.
קוקטיילי שכבות - בהם המשקאות מסודרים בכוס זה על גבי זה בשכבות באמצעות הצפה.
קוקטיילי וירג'ין - קוקטיילים שאינם מכילים אלכוהול אלא תערובת נוזלים, מיצים וסירופים, לדוגמה: שירלי טמפל.
שמות הקוקטיילים

שמות הקוקטיילים נשמעים לפעמים מסתוריים ומפתים.
להלן כמה דוגמאות למקורות שמות הקוקטיילים:
גרסאות לקוקטיילים קלאסיים בדרך כלל נושאות את שם הקוקטייל הקלאסי למשל מרגריטה פסיפלורה, דאקירי תות וכו'.
קוקטיילים ששמם מצביע על מרכיביהם למשל ג'ין אנד טוניק, ברנדי אלכסנדר או במקרים מורכבים יותר "Slow Comfortable Screw Against the Wall" שנקרא כך כי הוא מכיל:
סלו ג'ין ומכאן Slow.
סאות'רן קומפורט ומכאן Comfortable.
סקרודרייבר (וודקה עם מיץ תפוזים) ומכאן Screw.
גליאנו - משווק בבקבוק עם ציור של חומה עליו ומכאן Against the Wall.
קוקטיילים ששמם מצביע על צבעם למשל "Blue Hawaiian" או "רוסי שחור". לפעמים השם הוא רק אסוסיאציה כמו למשל "גראסהופר" (חרגול) כשם לקוקטייל ירקרק.
קוקטיילים ששמם מצביע על טעמם כמו למשל הסאוורים.
קוקטיילים הנקראים על שמו של אדם מסוים כמו למשל "הארווי וולבנגר" שנקרא על שם גולש קליפורני שהיה שותה אותו לשוכרה, ולאחר מכן, כשהיה יוצא מהבר, היה מטיח את גלשן הגלים שלו בקירות.
קוקטיילים שבשמם מוזכרים מקומות נקראים על שם המקום בו הומצאו, כדוגמת "סן פרנסיסקו", או מצביעים על מרכיב אלכוהולי שמקורו במקום זה למשל "קובה ליברה" המכיל רום וקולה.
בתקופת היובש בארצות הברית הומצאו קוקטיילים ששמם מנסה להסוות את עובדת היותם אלכוהוליים, כמו למשל "Long Island Iced Tea", שאף קיבל צבע שמזכיר תה קר.
קוקטיילים בעלי שמות בוטים שנועדו למשוך קהל, למשל "סקס על החוף".
טכניקות הכנה

בהכנת קוקטיילים נפוצות מספר טכניקות בסיסיות:
בנייה - הרכבת המרכיבים ישירות לכוס אותה מגישים.
ערבוב - ערבוב בעזרת כפית ערבוב של חומרי המשקה בשייקר מלא בקרח ולאחר מכן סינון לכוס.
ניעור - ניעור מרכיבי המשקה (או חלק מהם) בשייקר ולאחר מכן מזיגה או סינון לכוס.
השלמה - הוספת המרכיב האחרון של הקוקטייל (כמעט תמיד יהיה זה משקה לא אלכוהולי) לכוס, בדרך-כלל ללא ערבוב נוסף.
הצפה - מזיגת משקה על גב כפית מעל הכוס כך שיימזג בעדינות מעל המשקה הנמצא בכוס ולא יתערבב איתו. כשעובדים בטכניקה זו יש להתייחס למשקל הסגולי של כל מרכיב.
כתישה - כתישה של מרכיבים שונים בתוך הכוס לפני ערבוב הקוקטייל. לדוגמה - קוביות לימון בהכנת קייפיריניה.
ערבול - ערבול מרכיבי הקוקטייל בבלנדר. טכניקה זו נפוצה במיוחד בהכנת קוקטיילים קפואים.
קישוט קוקטיילים

יש הנוהגים לקשט את הקוקטייל, אם כי ישנם גם קוקטיילים שלא נהוג לקשט כלל.
להלן מספר קישוטים אפשריים:
שימוש במשקאות צבעוניים על מנת לתת לקוקטייל צבע מושך.
בקוקטיילים בוערים האש היא בעצם אלמנט קישוטי.
כתר סוכר - מרטיבים את שפת הכוס במים וטובלים בסוכר. התוצאה תהיה כתר סוכר על שפת הכוס. באותה טכניקה משתמשים להכנת כתר מלח על שפת כוס המרגריטה.
כתר מלח - בקוקטייל סולטי דוג
פרוסת פרי המוצמדת לשפת הכוס. לרוב תהיה זו פרוסת לימון או תפוז, אבל אם מדובר בקוקטייל על בסיס פרי מסוים כדאי לקשט אותו בפרוסה מאותו פרי.
פרי בתוך הכוס. הקישוט הכי מוכר הוא הזית שמוסיפים למרטיני. קישוטים מוכרים אחרים הם פלח לימון, רצועת קליפת לימון, דובדבן, גבעול סלרי - המשמש גם לקישוט וגם כמקל ערבוב בקוקטייל "bloody mary" - וכן עלי נענע.
קישוטים בלתי אכילים - מקל ערבוב המשמש גם לקישוט וגם לערבוב המשקה על ידי הלקוח, קשית ומטריות קש שהן קישוט נוסטלגי ששימש פעם לקישוט קוקטיילים אקזוטיים.
ראו גם

משקה אלכוהולי
אלכוהול
מסיבת קוקטייל
רשימת קוקטיילים שיש להם ערך מיוחד בוויקיפדיה העברית
לקריאה נוספת

צ'רלי סטון (עורך: דויד סדן), קוקטיילים: לבר ביתי ולחובב, תל אביב: סדן, 1962
יוחנן פלד, ספר הקוקטיילים, תל אביב: מודן, תשמ"ד-1984
עופר קורן, 69 קוקטיילים, פרדס חנה כרכור: הוצאת אלרן, 2003
שגיא קופר וטל גל-כהן, אלכוהול וקוקטיילים: המדריך הקלאסי, ירושלים: כרטא, תשס"ח-2008
ביאורים

↑  הלשונאי והבלשן יצחק אבינרי הציע תחת המילה קוקטייל את השם התנ"כי מֶרְקָח (שיר השירים, ה', י"ג), המציין במקור סמי בשמים, תערובת של מיני תמרוקים. גם שם עברי זה לא נקלט בציבור.
הערות שוליים

↑  יצחק אבינרי, יד הלשון, יזרעאל, 1964, עמ' 326, הפינה פורסמה בט טבת תשי"ז-5 בינואר 1963.
| קוקטיילים |
| --- | --- | --- |
| סוגי קוקטיילים | קוקטייל יין • קוקטיילי שלהבת • קוקטיילי חנקן נוזלי • סאוור • פונץ' |  |
| ציוד וכלים לקוקטיילים | שייקר •  כפית בר • מבחש • מסננת קוקטיילים • מגרסת קרח • ג'יגר |  |
| עיטורי קוקטייל | דובדבן מסוכר • מטריית קוקטייל • קשית שתייה |  |
| סירופים וציוד נוסף | מי סוכר • גרנדין • מכונת קפה • מסחטה • בלנדר |  |
| כוסות לקוקטיילים |  כוס מרטיני •  כוס אולד פאשנד •  כוס ברנדי סניפטר •  כוס הייבול •    כוס יין •  כוס מרגריטה •  כוס קולינס •  כוס שמפניה |  |
| אחר | בר • מסיבת קוקטייל • פליירינג • מוזג • איגוד הברמנים הבינלאומי • אנגוסטורה ביטרס • שמלת קוקטייל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284048705171  GND: 4010342-0  LCCN: sh85027617  NDL: 00564768  NKC: ph118353 
מרטיני
קוקטיילים משולהבים
קוקטייל בשכבות שהוכן בהצפה
מטריית קש
מפרש (תוכנה)

מפרש (אנגלית: Interpreter) הוא תוכנה הקוראת תוכנית מחשב הכתובה בשפת תכנות ומבצעת אותה ישירות, פקודה אחר פקודה. שפה שהמימושים הנפוצים שלה הם בעזרת מפרש נקראת "שפה מפורשת" (אם כי טכנית זאת לא תכונה של שפה). דוגמאות נפוצות לשפות כאלה הן: ויז'ואל בייסיק, JavaScript, פייתון, Prolog, TCL ,bash ובעבר גם שפת APL וכן שפת לוגו.
מפרש לעומת מהדר

כל מחשב הוא מכונה, המסוגלת להריץ תוכניות הכתובות בשפה הייחודית לה. לכן, על מנת להריץ תוכנית מסוימת, הכתובה בשפה שאינה שפת המכונה של המחשב המריץ, ראשית יש לתרגמה לשפה זו. תרגום זה יכול להתבצע פעם אחת (ואז בסיום התרגום נוצר קובץ הכתוב בשפת מכונה, הניתן להרצה בכל עת) כפי שנעשה על ידי מהדר, או לפני כל פעם בה מריצים את התוכנית, כפי שנעשה על ידי מפרש. ההבדל בין השניים, איפוא, הוא מתי מבוצע התרגום. מהבדל זה נגזרים המאפיינים של כל אחד מהם.
יתרונות וחסרונות

תהליך ההידור הוא תהליך מורכב מאוד, הספציפי למכונה מסוימת. קוד המכונה שנוצר מתחשב בחומרה הספציפית עליה הקוד עתיד לרוץ וכן במערכת ההפעלה המותקנת עליה. כלומר במידה והידרנו תוכנית מסוימת באמצעות מהדר המותאם למכונה מסוימת, התוכנית תרוץ על מכונה זו בלבד. מפרש, לעומת זאת, יאפשר הרצה של התוכנית כמעט בכל מכונה משום שהתוכנית תתורגם על כל מכונה מחדש.
מאידך, ברור כי שימוש במפרש עלול לצרוך משאבים רבים בשל העובדה כי התוכנית מתורגמת כל פעם מחדש. בנוסף, דרישות מסוימות של התוכנית (כמו הקצאת זיכרון) עלולות לקחת יותר זמן בעת שימוש במפרש, לאור העובדה שהתוכנית לא עובדת ישירות מול מערכת ההפעלה, אלא מול המפרש.
לאור הבעייתיות שהוצגה, שימוש טהור במפרש נדיר, ונעשה בעיקר ברשת האינטרנט, שם יש צורך בגמישות רבה. אחד היתרונות של שימוש בקוד בלתי מהודר הוא העובדה, שניתן להחליף את המפרש עצמו מבלי להדר מחדש את קובצי התוכנית. כך אין צורך להפיץ מחדש את התוכנית עם כל שדרוג של השפה בה כתוב קוד המקור. לתוכנית המיועדת להרצה באמצעות מפרש בדרך-כלל קוראים תסריט (סקריפט).
פתרון נוסף הוא שפות סינתטיות כדוגמת VB, שבה תהליך הפיתוח נעשה במצב של פירוש, ובסיומו אפשר להדר את התוכנה לקובץ EXE, להרצת התוכנית.
שפות דינמיות

הרצה על ידי מפרש פשוטה יותר למימוש, אולם גוררת חסרונות לא מעטים. לדוגמה: מקבלים הודעה על שגיאת תחביר פשוטה רק בזמן ריצה.
בשפות כגון פרל, פייתון ו־PHP יש בכל הרצה תהליך ראשוני של הידור הקוד. בחלקן (לדוגמה: Python וב־PHP) יש גם מנגנונים לשמירת התוצרים של אותו הידור ראשוני. התוכנית עצמה מורצת רק לאחר מכן. אם כי בכל השפות הללו יש בדרך כלל מנגנון כלשהו לפירוש קוד חדש בזמן ריצה, במקרה הצורך ("eval").
שפות כאלו יריצו בדרך כלל את הקוד במכונה וירטואלית.
שפות חצי-מהודרות

השאיפה כיום היא לבנות מתרגם, הנהנה מהיתרונות של מפרש ומהדר גם יחד.
הפתרון שנמצא הוא הפרדת תהליך התרגום לשני שלבים: בשלב הראשון, שלב ההידור, מבוצע תרגום של תוכנית הכתובה בשפה עילית לשפת ביניים. זהו תהליך מורכב הדורש זמן רב יחסית. בשלב השני, שלב ההרצה, מתורגמת שפת הביניים לשפת מכונה (המכונה הספציפית עליה רצה התוכנית). זה תהליך פשוט יותר ומהיר באופן יחסי.
כיום מובילות את התחום שתי סביבות פיתוח: JAVA ו-NET..
בסביבת JAVA, לאחר הידור התוכנית, נוצר קובץ המכיל הוראות בשפת Bytecode, ולפני הרצת התוכנית כל הקובץ מתורגם לשפת מכונה.
בסביבת NET., לאחר הידור התוכנית, נוצר קובץ המכיל הוראות בשפת CIL, וכל פונקציה בתוכנית מתורגמת לשפת מכונה לפני הרצתה.
על אף ההבדלים ביניהן, העיקרון העומד מאחורי שתי הסביבות הוא זהה, והוא התבססותן של שתי השפות על שימוש במכונה וירטואלית.
ראו גם

תוכנה - מונחים
תלמוד ירושלמי

.
העמוד הראשון של מסכת ברכות מהדורת דפוס וילנא
התלמוד הירושלמי (נקרא גם תלמוד ארץ ישראל, תלמוד מערבא, תלמוד המערב או הירושלמי) הוא חיבור המפרש את המשנה, מוסיף עליה ומרחיב אותה. ההרחבה בה נוקט הירושלמי ממצעת בין ההרחבה המזערית הקיימת במספר מקומות בתוספתא לבין ההרחבה הארוכה והמפותחת, כפי שהיא בתלמוד הבבלי. הוא כולל בתוכו את תלמודם של האמוראים מארץ ישראל ומבבל על המשנה וכן על תחומים אחרים.
הסוגיות שבתלמוד הירושלמי נערכו בארץ ישראל במאה השלישית. הרמב"ם ייחס את החיבור לאמורא רבי יוחנן, שהיה מגדולי האמוראים של ארץ ישראל. אך מוזכרים בו אמוראים שחיו כמה דורות אחריו, והכוונה שזה יצא מבית מדרשו. מסכת נזיקין שונה באופייה מיתר התלמוד הירושלמי, והיא משקפת כנראה עריכה מוקדמת יותר, המזוהה על פי חוקרים מסוימים כ"תלמודה של קיסרין" הנזכרת בתלמוד זה מספר פעמים. לפי הרב יצחק אייזיק הלוי התלמוד הירושלמי לא נערך כלל, והנוסח שבידינו נכתב כפי מה שהיו התלמידים בישיבת ציפורי משננים את עיקרי הדברים שלמדו מרבותיהם, לפני גזירות הקיסר גאלוס והנציב הרומאי ארסקינוס בשנת ד'קי"א (351). בעקבות הגזירות פוזרה ישיבת ציפורי וחלק מאמוראי ארץ ישראל ירדו לבבל, והצטרפו לישיבת אביי ורבא. לעומתם, גורסים  פרופ' שאול ליברמן וחוקרים נוספים, על סמך מחקריהם, כי התלמוד הירושלמי סודר ונערך.
היקף הירושלמי > ההיקף הידוע כיום

הירושלמי שהגיע לידינו כולל תלמוד על ארבעה סדרים כמעט שלמים: סדר זרעים, סדר מועד, סדר נשים וסדר נזיקין. מסדר טהרות נותרו חלקים ממסכת נידה בלבד.
שלוש מהמסכתות של התלמוד הירושלמי הנמצאות בידינו קטועות:
מסכת נידה - בידינו רק שלושה פרקים ראשונים - מדברי התוספות משמע, שמסכת זו המשיכה בתלמוד הירושלמי לפחות עד לפרק השביעי.
מסכת מכות - יֶשְנָם רק שני פרקים ראשונים מתוך שלשה. כבר ממפרשי התלמוד הראשונים רואים שלא היה בידם פרק שלישי. אמנם קטע קצר נמצא בכתב יד בודאפשט על המשנה האחרונה במסכת. קטע זה נמצא גם ברמב"ן ובעוד כמה ראשונים בשם הירושלמי פרק ג' של מכות.
מסכת שבת - יֶשְנָה רק עד לפרק העשרים, וחסרים ארבעת הפרקים האחרונים.
היקף הירושלמי > ההיקף המקורי

בשאלת ההיקף המקורי של הירושלמי התחבטו החוקרים והמפרשים. מספר כתבי היד של הירושלמי ששרדו הוא מועט ונותן מקום לאפשרות שהיו חלקים של הירושלמי שהיו קיימים בעבר אך לא הגיעו לידינו.
שאלת קיומו של ירושלמי על סדר קדשים נדון רבות במהלך המאה ה-19 והמאה ה-20, כאשר חלק מהחוקרים טענו שהיה קיים ירושלמי על קדשים על סמך אמירות כלליות ובמיוחד דברי הרמב"ם: "ונמצא מהירושלמי חמשה סדרים שלמים, אבל סדר טהרות לא נמצא עליו תלמוד כלל לא בבלי ולא ירושלמי אלא מסכת נדה בלבד כמו שאמרנו" וציטוטים ספציפיים של הראשונים. אחרים טענו שלא היה ירושלמי על קדשים והסבירו את האמירות והציטוטים כטעויות. בעקבות מחקר הגניזה הנטייה היום היא להניח שלא היה ירושלמי על קדשים. שאלת ירושלמי על סדר קדשים היוותה בסיס לזיוף מפורסם לתלמוד ירושלמי על סדר קדשים שפורסם בתחילת המאה ה-20.
לגבי הפרקים החסרים היו חוקרים שטענו שקטעים אלו היו קיימים אך אבדו עם השנים. על פי השערה אחת, כאשר המעתיקים נתקלו בקטעים שכבר הופיעו במסכתות קודמות של הירושלמי הם כתבו הפניה באמצעות ההוראה "גרשׁ", כלומר "משוך", בתוספת מראה מקום, במקום להעתיק את כל הקטע. מנהג זה של המעתיקים מופיע, למשל, בכתב יד ותיקן 30 של בראשית רבה. ברבות הימים נשמטו ההוראות וכך נשארו פרקים "ריקים". שאול ליברמן, למשל, טען שהיה קיים ירושלמי על הפרק האחרון של מסכת מכות אך כל הסוגיות של הפרק הושמטו על ידי מעתיקי כתבי היד מכיוון שיש להן מקבילות לסוגיות הקיימות כבר במקומות אחרים בירושלמי. על פי שיטה זו שיחזר ליברמן את הפרק. שיחזור זה נתון במחלוקת ולא מקובל על כולם.
אפשרות נוספת שהועלתה מבוססת על מכתב שכתב פירקוי בן באבוי בן המאה התשיעית, שנתגלה בגניזה. במכתב הוא כותב שאצל בני ארץ ישראל לא עבר תלמודם על פה במשך הדורות (כמו שעבר אצל ישיבות בבל), אלא הוא נשתכח מהם והם החזירוהו על ידי ספרים גנוזים שמצאו (דברים כעין אלו כותב גם רבי ישעיה דטראני בשם תשובת גאון: ואהדורי אהדרוהו בנוסחאי וכיוצא באלו). על פי ההשערה, אותם ספרים גנוזים היו חסרים כך שלא היה ניתן לשחזר את כל הירושלמי. מה שמחזק השערה זאת היא השערה נוספת אותה מעלים החוקרים לפיה משיבושים משותפים בכל נוסחי הירושלמי, נראה כי היה טופס כתוב אחד, משובש, שהוא המקור לכל נוסחאות הירושלמי שבידינו, ייתכן ואותם 'ספרים גנוזים' הם אותו טופס. אם כי דבריו אלו של פרקוי בן באבוי נכתבו במגמה פולמוסית בה הוא תוקף את מנהגי בני ארץ ישראל ומכנה אותם 'מנהגי שמד', כשבכך הוא מנסה להכריח אותם לקבל את מרות גאוני בבל.
היקף הירושלמי > השוואה להיקף הבבלי

הירושלמי כולל תלמוד על סדר זרעים ועל מסכת שקלים שאין עליהם כמעט תלמוד בבלי. הנימוק המקובל לכך הוא שסדר זרעים עוסק במצוות התלויות בארץ ועל כן עסקו בו יותר בארץ ישראל, בה נוהגות מצוות אלו הלכה למעשה.
הירושלמי לא כולל תלמוד על סדר קדשים, בניגוד לבבלי. באופן כללי, התלמוד הירושלמי הוא כ-40% מגודלו של הבבלי בכמות המילים.
כתבי יד

התלמוד הירושלמי שרד בידינו בכתב יד שלם אחד בלבד, הוא כתב יד סקליגר 3 (Or. 4720) שבספרייה של אוניברסיטת ליידן, הידוע בשמו המקובל: כתב יד ליידן. כתב יד זה הוא המקור היחיד לחלקים נכבדים של הירושלמי והיווה את הבסיס לדפוס ונציה של הירושלמי (רפ"ג) שממנו הועתקו כל שאר דפוסי הירושלמי.
כתבי יד אחרים מכילים חלקים (קטנים יחסית) מן הירושלמי: כתב יד ותיקן 133 מכיל את סדר זרעים ומסכת סוטה וכתב יד אסקוריאל G-I-3, שנתגלה בשנת 1977 במנזר אל אסקוריאל מכיל את מסכת נזיקין, ויצא לאור, עם שני מבואות, בשנת 1984, על ידי א"ש רוזנטל ושאול ליברמן.
קטעים רבים מן הגניזה הקהירית וקטעי כריכה מספריות אירופיות מעידים גם הם על נוסח הירושלמי. חלקם הגדול של קטעי הגניזה הקהירית התפרסמו על ידי לוי גינזבורג בספר "שרידי ירושלמי" (ניו יורק, 1909), קטעים אלה נדפסו מחדש, בצירוף קטעי גניזה נוספים שהתגלו מאוחר יותר וקטעי הכריכה האירופאים, על ידי יעקב זוסמן, בספר "גנזי הירושלמי" (ירושלים, תש"ף). כלל הקטעים האלה כוללים כרבע מן התלמוד הירושלמי.
לעיני הראשונים היו כתבי יד שונים של הירושלמי שאינם בידינו. למשל בפירוש "שדה יהושע" שהופיע בדפוס קושטא מופיעות נוסחאות אחרות מאשר בדפוס כי היו לעיני כותב הפירוש כתבי יד אחרים.
דפוסי הירושלמי

הירושלמי נדפס לראשונה בשלמותו מתוך כתב יד ליידן בוונציה ללא שנת דפוס. זכריה פרנקל העריך את שנת הדפוס כסביב שנת רפ"ג-רפ"ד. ד"ר שמואל אברהם פוזננסקי כתב כי "רבו השגיאות בדפוס זה".
פרופ' מאיר בניהו הראה ששני מגיהים יהודיים עבדו על מהדורה זו: ר' חייא מאיר הגיה את כתב יד ליידן עצמו, אולם בהמשך תפס את מקומו יעקב בן חיים אבן אדוניהו והשלים את הגהת מהדורת דפוס ויניציאה.
הדפוסים הבאים היו בקרקוב, על ידי יצחק בן אהרן מק"ק פריסטיץ, ה'שס"ט, שכלל את כל הירושלמי עם פירוש קצר בכרך אחד; בקרוטושין, על ידי בן ציון בעהרענד, ה'תרכ"ו, שגם הוא הכיל את כל הירושלמי בכרך אחד;

בז'יטומיר, על ידי דפוס סלאוויטא, ה'תר"ך-ה'תרכ"ז, שכלל כרכים אחדים והכיל מגוון פירושים שהעיקריים שבהם הם קרבן העדה ושירי קרבן, פני משה ומראה הפנים, נר מערבי ועין משפט; בפיוטרקוב, על ידי פנחס מנחם אלעזר יוסטמן, ה'תר"ס, שכלל את הפירושים שהיו בדפוס סלאוויטא ובנוסף פירוש של הרידב"ז מסלוצק. כל הדפוסים האלו נדפסו על פי הדפוס הראשון מוונציה, ובכולם רבו הטעויות והשגיאות.
הדפסה נוספת הייתה בווילנה, על ידי דפוס ראם. מדפיסי ווילנא קנו את אמהות הדפוס ממדפיסי פיטרקוב, והסיפו בצדדים עוד פירושים, בשנת ה'תרפ"ב.
בהמשך המאה ה-20, רוב הוצאות הירושלמי היו צילומי הוצאת ווילנא, וחלקן היו הוצאת צילום ז'יטומיר. בתשס"ה יצא ירושלמי בהוצאת מאורי אור, הכולל צורת הדף של הוצאת ווילנא, אבל הכל מוקלד מחדש, בתוספת דיבורי מתחיל מודגשים במפרשים ותורה אור השלם. החל מתש"ע, יצא ירושלמי בהוצאת עוז והדר, הכולל הרבה מפרשים שאינם כלולים בהוצאת ווילנא, ויש לו צורת הדף חדשה על פי התייעצות עם גדולי הדור; הדפים המקבילים שבהוצאת ווילנא רשומים בראש כל דף.
עריכת התלמוד הירושלמי

רוב חלקי התלמוד נערכו בטבריה שהייתה מקום התורה הגדול ביותר באותו תקופה. ככל הנראה זמן עריכת התלמוד במאה ה-3 וה-4. יש הטוענים שחלקים מסדר נזיקין, לא נערכו באותו המקום, אלא בישיבות גדולות נוספות בארץ. זמן חתימת התלמוד אינו ידוע, ולכן, בעקבות אירועים היסטוריים ואחרוני האמוראים של אותו דור (רבי מנא ורבי יוסי בירבי בון), יש הנוטים לקבוע את זמן חתימתו לאמצע המאה ה-4.