stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרברט הנרי אסקווית'
הערות שוליים

↑  "HH Asquith (1852–1928)". BBC. Retrieved 16 December 2009.
1 2  Venning, Annabel (27 April 2012). "The priapic PM who wrote love letters to his mistress as he sent a generation off to die in the trenches". Daily Mail (London).
1 2  Kennedy, Maev (29 September 2006). "Government feared suffragette plot to kill Asquith". The Guardian (London).
↑  Niland, Lauren. From the archives: Suffragettes on hunger strike, Retrieved 28 February 2014.
↑  "Starving Suffragist Ill". New York Times. 25 August 1912.
↑  "Lord Asquith Breaks Down on Platform". The Vancouver Sun. 16 October 1926. p. 2.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277053205171  PLWABN: 9810579402605606  BnF: cb119608636 (data)  GND: 118646133  ICCU: CUBV008775  ISNI: 0000 0001 0910 2271  LCCN: n50051539  MusicBrainz: 2d7a7cbb-b68f-40de-a56c-f1c993e27543  NDL: 00621243  NKC: skuk0000051  NLA: 36540427  NLG: 236317  NTA: 069420998  SNAC: w6m621z6  SUDOC: 027604446  Trove: 1281103  VcBA: 495/234747  VIAF: 66475626   WorldCat (עם VIAF): 66475626 
קריקטורה של אסקווית' משנת 1891
קריקטורה של אסקווית' משנת 1910
דיוקן של אסקווית' משנת 1921
קברו של אסקווית'
ולטר לנטיין

| --- | --- |

ולטר לנטיין
 לידה:  15 ביולי 1899 יאנגון, בורמה הבריטית בורמה הבריטית
 פטירה:  24 ביוני 1955 (בגיל 55) לונדון, בריטניה בריטניה
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 כינוי:  "ג'וי"
 השכלה:  הצבא הבריטי 
 בן או בת זוג:  Hermione Constance Lascelles (3 בפברואר 1948–?) 
 צאצאים:  Alexander John Lentaigne 
 השתייכות:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 תקופת הפעילות:  1918–1955 (כ־37 שנים)
 דרגה:   לוטננט גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ההודית ה-3 מפקד הדיוויזיה ההודית ה-39
 פעולות ומבצעים
 המלחמה האנגלו-אפגנית השלישית מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   מסדר האמבט (עמית)  מסדר האימפריה הבריטית (מפקד)   אות השירות המצוין
 
ולטר דייוויד אלכסנדר לנטיין (באנגלית: Walter David Alexander Lentaigne; 15 ביולי 1899 – 24 ביוני 1955) היה לוטננט גנרל בצבא בריטניה אשר התפרסם בשל פיקודו על הצ'ינדיטים במהלך המערכה על בורמה במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

לנטיין נולד ב-15 ביולי 1899 בעיר יאנגון שבבורמה הבריטית. אביו בנג'מין לנטיין, היה שופט. אחיו צ'ארלס היה אדמירל בצי הבריטי אשר התפרסם בשל פיקודו על הספינה אה"מ גורקה. ב-2 באוקטובר 1918 התגייס לצבא הודו הבריטית והוצב כלוטננט שני בגדוד הגורקה ה-4 (הנסיך מוויילס). בשנת 1919 הוא לחם במלחמה האנגלו-אפגנית השלישית. בין 1919-1924 הוא מילא תפקידי מטה שונים בבורמה ובהודו, ובין 1935-1936 למד במכללה צבאית בבריטניה. בשנת 1938 לסגן אחראי האפסנאות הכללי של צבא הודו הבריטית, והחזיק בתפקיד עד 1941. בין 1941-1942 היה מדריך במכללה צבאית בהודו.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

בשנת 1942 הוא מונה למפקד גדוד ברובאי גורקה. הוא השתתף בשלב הראשון של המערכה על בורמה, והתבלט באומץ לבו במהלך הנסיגה הבריטית מבורמה להודו. בשנת 1943 הועלה לדרגת בריגדיר ומונה באופן זמני כמפקד הבריגדה ההודית ה-63 אשר הוצבה באימפהל. ב-31 במרץ של אותה שנה בחר בו ארצ'יבלד וייוול (מפקד פיקוד הודו) כדי לפקד על הבריגדה ההודית ה-111. בריגדה זו נועדה להיות בריגדת צ'ינדיטים בדומה לבריגדה ההודית ה-77 שבאותה העת שהתה בתוככי בורמה במסגרת מבצע בד ארוך. הבריגדה ה-111 הוקמה ללא ידיעתו של הוגה רעיון הצ'ינדיטים אורד צ'ארלס וינגייט, ווויוול תכנן להשתמש בשתי הבריגדות לסירוגין במהלך שנת 1944. בנובמבר של אותה שנה נכללה הבריגדה שתחת פיקודו של לנטיין במסגרת הדיוויזיה ההודית ה-3 אשר הייתה תחת פיקודו של וינגייט ואיגדה תחתיה את כל יחידות הצ'ינדיטים בבורמה.
לנטיין פיקד על הבריגדה שלו במהלך מבצע יום חמישי, וכאשר ב-24 במרץ 1944, מת וינגייט, מינה אותו ויליאם סלים (מפקד הארמייה ה-14) כמפקד החדש של הדיוויזיה. בחירה זו הייתה מאוד שנויה במחלוקת, וסלים מספר בזיכרונותיו כי שלושה קצינים ממקורבי וינגייט ניגשו אליו וסיפרו לו בסוד שווינגגיט ייעד את התפקיד להם. יחסיו של לנטיין עם וינגייט היו גרועים, ולנטיין היה גם הכי פחות מנוסה בלוחמת גרילה מבין שאר המפקדים. שני מועמדים פופולריים וראויים בהרבה לתפקיד שסלים דילג עליהם היו ג'ורג' סימס, אשר פיקד על הדיוויזיה ה-70 בצפון אפריקה, היה ותיק מאוד ובעל ניסיון, ושימש כסגנו של וינגייט. המועמד השני היה מייק קאלוורט, אשר הוכיח את עצמו כטקטיקן מוכשר, והיה יד ימינו של וינגייט. סביר להניח שקאלוורט נפסל בשל היותו תוקפני מדי, וסימס כל כך נפגע מכך שלא נבחר עד שהתפטר מתפקידו מיד עם כניסתו של לנטיין לתפקיד מפקד הדיוויזיה. יש הסבורים שסלים בחר דווקא בלנטיין, מכיוון ששניהם היו קציני גורקה, והיו בעלי השקפה דומה. סלים לא הביא בחשבון את העובדה שחלק גדול ממפקדי הצ'ינדיטים היו נאמנים לווינגייט בלבד, ועשו מאמצים נואשים להצדיק כל צעד שלו. לנטיין לא זכה להפגנת נאמנות זו, וחלק מהקצינים הרבו לתקוף אותו בכל הזדמנות. לנטיין פיקד על הדיוויזיה ה-3 עד פירוקה בראשית שנת 1945. לאחר מכן מונה למפקד הדיוויזיה ההודית ה-39 ופיקד עליה עד סוף המלחמה.
ביוגרפיה > אחריתו

לאחר המלחמה הועלה לנטיין לדרגת לוטננט גנרל ומילא תפקידי מנהל ומטה שונים בצבא הבריטי. ב-18 בפברואר 1947 מונה לראש אגף המבצעים במטכ"ל והחזיק בתפקיד עד 14 במאי. לאחר מכן מונה לראש אגף האפסנאות בהודו, וב-1948 מונה למפקד מכללת שירותי ההגנה בהודו, וב-1955 נאלץ לפרוש מתפקידו בשל בריאות לקויה. הוא נפטר בלונדון ב-24 ביוני והוא בן 55.
הערות שוליים

↑  דונובן ובסטר, דרך בורמה, הוצאת מטר, 2006. עמ' 169.
1 2  אברהם עקביה, אורד וינגייט - חייו ופועלו, הוצאת מערכות ומשרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1993. עמ' 265.
ונדה קלאף

| --- | --- |

קאלף, 1946
 לידה:  6 במרץ 1922 גדנסק, העיר החופשית דנציג
 הוצאה להורג:  4 ביולי 1946 (בגיל 24) פולין
 מדינה:  גרמניה, פולין 
 השתייכות:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית   אס אס
 תקופת הפעילות:  1944–1945 (כשנה)
 תפקידים בשירות
 שמירה במחנות ריכוז
 
ונדה קלאף (בגרמנית: Wanda Klaff;‏ 6 במרץ 1922 – 4 ביולי 1946) הייתה פושעת מלחמה נאצית ששימשה כשומרת במחנות ריכוז במהלך מלחמת העולם השנייה. נאשמה במשפט שטוטהוף, הורשעה והוצאה להורג.
ביוגרפיה

נולדה בגדנסק, שהייתה אז תחת שליטת העיר החופשית דנציג, בשם ונדה קלצינסקי (Wanda Kalacinski) להורים גרמנים. בשנת 1941 שינתה את שם משפחתה לקלדן (Kalden).
היא סיימה את לימודיה בשנת 1938 והחלה לעבוד במפעל לריבה.
בשנת 1942 נישאה לווילי קלאף (גרמנית: Willy Klaff) והפכה לעקרת בית. לאחר מכן החלה לעבוד כמפעילת חשמלית.
בשנת 1944 התגייסה למחנה הריכוז שטוטהוף, בעקבות גיוס נרחב של האס אס, ולאחר מכן הוצבה במחנה משני רוסישין (Russoschin) ששכן בשטוטהוף. שם נחשבה לשומרת סדיסטית שהתעללה במספר רב של אסירים. בתחילת 1945, עם התקרבות כוחות הצבא האדום לשטחי הרייך השלישי, נמלטה מן המחנה.
חלתה בטיפוס הבהרות ואושפזה בבית חולים בגדנסק. שם נעצרה על ידי המשטרה הפולנית ב-11 ביוני 1945.
ב-31 במאי 1946 הועמדה לדין בחלק הראשון של משפט שטוטהוף יחד עם גרדה שטיינהוף, ג'ני-ונדה ברקמן, אליזבת בקר והרנה ביילדרדט, חמש נשות אס אס לשעבר ששירתו איתה במחנה, ועוד כמה קאפואים.
על פי עדויות הנוכחים באולם היא ישבה על ספסל הנאשמים לצד גרדה שטיינהוף וג'ני-ונדה ברקמן כשהן מצחקקות בזמן הקראת העדויות על מעלליהן במחנה. במהלך המשפט אמרה: ”אני מאוד אינטליגנטית ומסורה מאוד לעבודתי במחנות. פגעתי בכל יום לפחות שני אסירים”.
ביוגרפיה > הוצאה להורג

ב-4 ביולי 1946 הוצאה להורג בתליה תוך שנשמטה מתא מטען של משאית, בהוצאה פומבית להורג שנערכה וזכתה לסיקור תקשורתי נרחב, יחד עם גרדה שטיינהוף, ג'ני-ונדה ברקמן, אליזבת בקר ושמונה אנשי אס אס וקאפו נוספים שהורשעו במשפט שטוטהוף.
ראו גם

משפט שטוטהוף
שטוטהוף
נשים בשורות הנאצים
הערות שוליים

1 2  https://www.capitalpunishmentuk.org/nazigirls.html
1 2  https://web.archive.org/web/20060902095720/http://max.mmvi.de/ssfrauen/wklaff.htm
↑  Rob Hopmans, The Bad Girls of Nazi Germany: Jenny Wanda Barkmann., WW2 Gravestone, ‏2019-06-09 (באנגלית אמריקאית)
↑  Stutthof trial and inspection of the camp, United States Holocaust Memorial Museum
↑  Biskupia Gorka, web.archive.org, ‏2008-01-25
↑  [https://www.executedtoday.com/tag/gerda-steinhoff
קלאף (משמאל) עומדת על המשאית שניות ספורות לפני תלייתה.
זיכר

זיכר (בערבית: ذِكْر, תעתיק מדויק: דִ'כְּר) הוא מושג באסלאם אשר משמעותו המילולית היא זֵכֶר, ומשמעותו השרעית היא זכירת והזכרת אללה, וכל מה שקשור אליו. הזיכר הוא אחת הפרקטיקות החשובות ביותר באסלאם, ולרוב נעשה באמצעות חזרה על מנטרות קצרות או חזרה על שמותיו של אללה, במחשבה או בדיבור. באופן מסורתי, המוסלמים נוהגים לספור את השמות של אללה או את המשפטים עליהם הם חוזרים על מחרוזת של חרוזי תפילה, או על אצבעות היד הימנית.
מוסלמים עוסקים בזיכר
הגדרה

לפי מילון מריאם-ובסטר ההגדרה של זיכר היא "הנוסחה הטקסית של אחווה סופית הנאמרת במסירות בשבח אללה וכאמצעי להשיג חוויה אקסטטית".
לפי אינציקלופדית בריטניקה, זיכר הוא "תפילה טקסית או ליטאניה המתורגלים על ידי מיסטיקנים מוסלמים במטרה להאדיר את אלוהים ולהשיג שלמות רוחנית". הגדרה מילונית אחרת היא שהזיכר "מייצג את הדרכים להזכיר את אלוהים".
חשיבות

על פי המסורת האסלאמית, זכירת אללה - בריכוז ובמודעות, היא המטרה הסופית של כל מעשי הפולחן. אם הזַאכִּיר (ذَاكِر, זה שעוסק בזיכר) מתרכז באללה בלבו ובמעשיו, הוא יגיע לדרגה רוחנית כה גבוהה, עד כדי כך שהשטן לא יוכל לגבור עליו ולא יוכל לזכות בשליטה עליו. חלק מחכמי הדת האסלאמית אומרים שאם הלשון מדקלמת אך הלב חסר תשומת לב, ההשפעה והיתרונות של הזיכר פוחתות.
מוסלמים מאמינים שהזיכר הוא אחת הדרכים הטובות ביותר להגיע לרמות הגבוהות יותר בגן העדן, ולהאדיר את ייחוד השם.
הקוראן כזיכר

קריאת הקוראן בדבקות נחשבת לאחת הדרכים הנעלות ביותר לעשות זיכר. על פי המסורת האסלאמית, הקורא כל אות מהקוראן מקבל מאללה גמול על עשרה מעשים טובים. גמול זה ממחיש בעצם את משקלו של הקוראן מבחינת המקום הראוי לו בחייו של המוסלמי, ואת החשיבות שעל המוסלמי לתת לו.
קריאת סורת אל-אח'לאץ נחשבת כשקולה לקריאת שליש מהקוראן. קריאת הסורה הזו במשך 10 פעמים ברציפות מבטיחה, לכאורה, ארמון בגן העדן. קריאת סורת אל-עאדיאת או סורת א-נצר או שווה לקריאת רבע מהקוראן.
הזיכר בחדית'

מוחמד אמר "אספר לכם על המעשה הטוב ביותר, הטהור ביותר בעיניו של ריבונכם..." אז חבריו ענו לו "כן", והוא ענה "זכר אללה".
"אנשים לא יושבים בחוגים שבהם מזכירים את אללה מבלי שכתוצאה מכך המלאכים פורשים מעליהם את כנפיהם ואללה מזכיר אותם לאלו שנמצאים סביבו".
"אין דבר שגורם לישועה גדולה יותר מעונשו של אללה מאשר הזכרת אללה".
"אנשי גן העדן לא יצטערו למעט על דבר אחד בלבד: על שעה שחלפה ובה הם לא הזכירו את אללה".
הערות שוליים

↑  Definition of DHIKR, www.merriam-webster.com (באנגלית)
↑  Dhikr | Islam, Encyclopedia Britannica (באנגלית)
↑  Dhikr - Oxford Reference, www.oxfordreference.com (באנגלית)
↑  Verily, in the remembrance of Allah do hearts find rest., Ummah.com - Muslim Forum (באנגלית)
↑  Hadith - The Book Pertaining to the Remembrance of Allah, Supplication, Repentance and Seeking Forgiveness - Sahih Muslim - Sunnah.com - Sayings and Teachings of Prophet Muhammad (صلى الله عليه و سلم), sunnah.com
↑  Peter Vidani, Dhikr, Knowledge and Wisdom (באנגלית)
↑  Consistency in Dhikr, the Advice of Scholars, and Recommended Books, IslamQA, ‏2012-09-14 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529710605171  BnF: cb135303435 (data)  GND: 4226055-3  LCCN: sh86007312  SUDOC: 05044722X  TDVİA: zikir
ולטר מרינג

| --- | --- |

 לידה:  29 באפריל 1896 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  3 באוקטובר 1981 (בגיל 85) ציריך, שווייץ 
 מדינה:  גרמניה 
 מקום קבורה:  בית הקברות זילפלד 
 שפות היצירה:  גרמנית 
 פרסים והוקרה:  פרס פונטאנה (1967)  צלב המפקד של מסדר המצוינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 
ולטר מרינג (בגרמנית: Walter Mehring;‏ 29 באפריל 1896 – 3 באוקטובר 1981) היה סופר גרמני ואחד הסופרים הסאטיריים הבולטים ברפובליקת ויימאר. לאחר שנאסר בתקופת הרייך השלישי, ברח מהמדינה.
ביוגרפיה

הוא היה בנו של המתרגם והסופר זיגמר מרינג. הקריירה הספרותית שלו החלה בכתב-העת "דר שטורם" ובתנועת דאדאיזם.
יצירתו

משנות ה-20 פרסם שירה לירית ופרוזה סאטירית בכתבי-עת ועיתונים שונים, בהם "די ולטבינה" המפורסם. הוא נלחם נגד מיליטריזם ואנטישמיות וראה עצמו אנרכיסט. הוא כתב גם שירים לכמה מהקברטים הטובים ביותר בברלין: "Schall und Rauch" של מקס ריינהרדט, "בית הקפה גרוסוואהן של רוזה ולטי" ועבור Wilde Bühne של טרודה הסטרברג. אמנים כגון ג'ורג' גרוס הפכו לחבריו הקרובים. מ-1921 עד 1928 הוא חי ועבד בפריז.
הוא נרדף על ידי הנאצים, במיוחד על ידי יוזף גבלס, ועל כן נמלט מהמדינה. ב-10 במאי 1933 נשרפו ספריו במהלך שריפת הספרים בגרמניה הנאצית.
מרינג היגר לווינה, שם פגש את השחקנית והסופרת הרטה פאולי. היא הייתה בת לוויה שלו במהלך בריחתו מהנאצים דרך צרפת. הוא הקדיש לה את היצירה "Briefe zur Mitternacht" ("מכתבי חצות"). את התקופה שבילה בצרפת הוא תיאר גם בספר No Road Back.  כשהנאצים כבשו את צרפת, הוא נכלא לזמן קצר במחנה מעצר. הוא הצליח להימלט, ויחד עם הרטה פאולי הסתובב ברחבי צרפת ופגש אנשים רבים אחרים שברחו מפני הנאצים: פרנץ ורפל, אלמה מאהלר-ורפל, היינריך מאן, לאונרד פרנק, אמיל גאמבל.  במרסיי הם פגשו את וריאן פריי  (הוועד לסיוע לשעת חירום), שעזר להם להימלט ולהגיע לארצות הברית.
גלות

מרינג היגר לארצות הברית. בעזרת קרן הקולנוע האירופית הוא קיבל עבודה באולפני מטרו-גולדווין-מאייר. הוא גם כתב מאמרים עבור Aufbau והפך לאזרח אמריקאי, אך מעולם לא הצליח באמת להשתקע בארצות הברית, וחזר לאירופה לאחר המלחמה.
באירופה הוא לא הצליח לשחזר את הצלחותיו הקודמות. בשנת 1981 נפטר בציריך.
יצירות נבחרות

The Lost Library: The Autobiography of a Culture. Secker & Warburg, 1951.
Timoshenko: Marshal of the Red Army. A. Unger, 1942.
No Road Back. S. Curl, 1944.
הערות שוליים

↑  Mehring, Walter: The lost library: The autobiography of a culture. Secker & Warburg, 1951.
↑  Mehring, Walter: No Road back. S. Curl, 1944.
↑  Pauli, Hertha: Break of Time. Hawthorn Book, 1972.
↑  Fry, Varian: Surrender on Demand. Random House, 1945.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265094405171  PLWABN: 9810560073405606  BIBSYS: 90057121  BnF: cb11915449q (data)  CiNii: DA04232799  GND: 118579983  HDS: 012100  ISNI: 0000 0001 0881 4293  LCCN: n79135423  LNB: 000066376  MusicBrainz: 32ea42ad-aa70-49b7-803e-bb1048fdbfd0  NDL: 00524379  NKC: xx0121475  NLA: 35774086  NSK: 000292215  NTA: 068223161  RERO: 02-A003579945  SNAC: w6h72gf8  SUDOC: 027021505  TLS: Walter_Mehring  Trove: 1081146  VcBA: 495/287992  VIAF: 27068501   WorldCat (עם VIAF): 27068501
וורלד בייסבול קלאסיק 2023

| --- | --- |
 מארחת:  טאיוואן טאיוואן יפן יפן ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת התחרות:  8 במרץ 2023 – 21 במרץ 2023 (14 ימים) 
 מספר משתתפות:  20
 הזוכה:   יפן
 מספר משחקים:  47 
 → 20172026 ←
 
וורלד בייסבול קלאסיק 2023 היא אליפות העולם החמישית לנבחרות לאומיות בבייסבול שנוהלה על ידי התאחדות הבייסבול הבינלאומית (IBAF) והתקיימה בין 8 במרץ ל-21 במרץ 2023. לטורניר העפילו 20 קבוצות: 16 הנבחרות שהשתתפו באליפות הקודמת העפילו אוטומטית, ו־4 נבחרות שהעפילו מהמוקדמות.
משחקי הסיבוב הראשון נערכו בטוקיו, טאיג'ונג, מיאמי ופיניקס. משחקי רבע הגמר נערכו בטוקיו ומיאמי ומשחקי חצי הגמר והגמר נערכו במיאמי.
הנבחרות שהעפילו

| נבחרת | סיבת העפלה | מספר הופעות בטורניר | הישג שיא (עד תחילת הטורניר) | דירוג WBSC בפתיחת התחרות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  יפן | וורלד בייסבול קלאסיק 2017 ומארחת | 4 | אלופה (2006, 2009) | 1 |
|  טאיוואן | וורלד בייסבול קלאסיק 2017 ומארחת | 4 | רבע גמר (2013) | 2 |
|  ארצות הברית | וורלד בייסבול קלאסיק 2017 ומארחת | 4 | אלופה (2017) | 3 |
|  קוריאה הדרומית | וורלד בייסבול קלאסיק 2017 | 4 | מקום שני (2009) | 4 |
|  מקסיקו | וורלד בייסבול קלאסיק 2017 | 4 | סיבוב שני (2006, 2009) | 5 |
|  ונצואלה | וורלד בייסבול קלאסיק 2017 | 4 | מקום שלישי (2009) | 6 |
|  הולנד | וורלד בייסבול קלאסיק 2017 | 4 | מקום רביעי (2013, 2017) | 7 |
|  קובה | וורלד בייסבול קלאסיק 2017 | 4 | מקום שני (2006) | 8 |
|  הרפובליקה הדומיניקנית | וורלד בייסבול קלאסיק 2017 | 4 | אלופה (2013) | 9 |
|  אוסטרליה | וורלד בייסבול קלאסיק 2017 | 4 | שלב הבתים (2006, 2009, 2013, 2017) | 10 |
|  קולומביה | וורלד בייסבול קלאסיק 2017 | 1 | שלב הבתים (2017) | 11 |
|  פנמה | מנצחת פלייאוף 2 | 2 | סיבוב ראשון (2006, 2009) | 12 |
|  פוארטו ריקו | וורלד בייסבול קלאסיק 2017 | 4 | מקום שני (2013, 2017) | 13 |
|  קנדה | וורלד בייסבול קלאסיק 2017 | 4 | שלב הבתים (2006, 2009, 2013, 2017) | 14 |
|  צ'כיה | סגנית פלייאוף 1 | 0 | – | 15 |
|  איטליה | וורלד בייסבול קלאסיק 2017 | 4 | רבע הגמר (2013) | 16 |
|  ניקרגואה | סגנית פלייאוף 2 | 0 | – | 17 |
|  ישראל | וורלד בייסבול קלאסיק 2017 | 1 | רבע הגמר (2017) | 20 |
|  בריטניה | מנצחת פלייאוף 1 | 0 | – | 22 |
|  סין | וורלד בייסבול קלאסיק 2017 | 4 | שלב הבתים (2006, 2009, 2013, 2017) | 30 |
מבנה התחרות

הסיבוב הראשון הוא שלב בתים כאשר בכל בית יש 5 נבחרות. כל נבחרת שחקה פעם אחת נגד שאר הנבחרות שבבית שלה. שתי הראשונות בכל בית עלו לשלב רבע הגמר. 4 הנבחרות שסיימו בארבעת המקומות הראשונים העפילו לאליפות הבאה שתערך ב־2026.
בשלב הבתים, אם יהיה שוויון במספר הניצחונות בין מספר נבחרות. יקבעו המיקומים לפי הכללים הבאים:
אחוז ניצחונות
תוצאות ראש בראש בין המסיים עם אותו אחוז ניצחונות.
הכי מעט ריצות (runs) כנגד הקבוצה ביחס למספר אינינג (innings) כקבוצת הגנה במשחקים בין הקבוצות בשוויון.
הכי מעט Earned run כנגדן ביחס למספר אינינג (innings) כקבוצת הגנה במשחקים בין הקבוצות בשוויון.
ממוצע חבטות (batting average) הגבוה ביותר במשחקים בין הקבוצות בשוויון.
הגרלה שתבוצע על ידי WBCI.
שלב הבתים

שתי המדורגות הראשונות מעפילות לשלב רבע הגמר. 4 הראשונות מכל בית, העפילו אוטומטית לאליפות הבאה.
שלב הבתים > בית א'

משחקי בית א' התקיימו באצטדיון טאיג'ונג (אנ'), טאיג'ונג בין 8–12 במרץ.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | הפסדים | ריצות> זכות | ריצות> חובה | ריצות> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  קובה | 50 | 4 | 2 | 2 | 25 | 15 | 10 |
|  איטליה | 50 | 4 | 2 | 2 | 20 | 17 | 3 |
|  הולנד | 50 | 4 | 2 | 2 | 13 | 19 | -6 |
|  פנמה | 50 | 4 | 2 | 2 | 19 | 21 | -2 |
|  טאיוואן | 50 | 4 | 2 | 2 | 26 | 31 | -5 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  קובה | 2 – 4 | הולנד   |
|  פנמה | 12 – 5 | טאיוואן   |
|  פנמה | 1 – 3 | הולנד   |
|  איטליה | 6 – 3 | קובה   |
|  קובה | 13 – 4 | פנמה   |
|  איטליה | 7 – 11 | טאיוואן   |
|  פנמה | 2 – 0 | איטליה   |
|  הולנד | 5 – 9 | טאיוואן   |
|  טאיוואן | 1 – 7 | קובה   |
|  הולנד | 1 – 7 | איטליה   |
כל הנבחרות סיימו עם 2 ניצחונות ו־2 הפסדים ולכן הדירוג הפנימי שקבע את הסדר הוא כמות ריצות החובה. ככל שהכמות נמוכה יותר כך הדירוג גבוה יותר.
שלב הבתים > בית ב'

משחקי בית ב' התקיימו בטוקיו דום, טוקיו בין 9–13 במרץ.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | הפסדים | ריצות> זכות | ריצות> חובה | ריצות> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  יפן | 100 | 4 | 4 | 0 | 38 | 8 | 30 |
|  אוסטרליה | 75 | 4 | 3 | 1 | 29 | 19 | 10 |
|  קוריאה הדרומית | 50 | 4 | 2 | 2 | 40 | 26 | 14 |
|  צ'כיה | 25 | 4 | 1 | 3 | 16 | 30 | -14 |
|  סין | 0 | 4 | 0 | 4 | 10 | 50 | -40 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | 8 – 7 | קוריאה הדרומית   |
|  סין | 1 – 8 | יפן   |
|  צ'כיה | 8 – 5 | סין   |
|  קוריאה הדרומית | 4 – 13 | יפן   |
|  סין | 2 – 12 | אוסטרליה   |
|  צ'כיה | 2 – 10 | יפן   |
|  צ'כיה | 3 – 7 | קוריאה הדרומית   |
|  יפן | 7 – 1 | אוסטרליה   |
|  אוסטרליה | 8 – 3 | צ'כיה   |
|  קוריאה הדרומית | 22 – 2 | סין   |
שלב הבתים > בית ג'

משחקי בית ג' התקיימו בצ'ייס פילד (אנ'), פיניקס, ארצות הברית, בין 11 במרץ ל-15 במרץ.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | הפסדים | ריצות> זכות | ריצות> חובה | ריצות> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  מקסיקו | 75 | 4 | 3 | 1 | 27 | 14 | 13 |
|  ארצות הברית | 75 | 4 | 3 | 1 | 26 | 16 | 10 |
|  קנדה | 50 | 4 | 2 | 2 | 27 | 30 | -3 |
|  בריטניה | 25 | 4 | 1 | 3 | 18 | 31 | -13 |
|  קולומביה | 25 | 4 | 1 | 3 | 12 | 19 | -7 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  קולומביה | 5 – 4 | מקסיקו   |
|  בריטניה | 2 – 6 | ארצות הברית   |
|  בריטניה | 8 – 18 | קנדה   |
|  מקסיקו | 11 – 5 | ארצות הברית   |
|  קולומביה | 5 – 7 | בריטניה   |
|  קנדה | 1 – 12 | ארצות הברית   |
|  קנדה | 5 – 0 | קולומביה   |
|  בריטניה | 1 – 2 | מקסיקו   |
|  מקסיקו | 10 – 3 | קנדה   |
|  ארצות הברית | 3 – 2 | קולומביה   |
מקסיקו וארצות הברית סיימו עם 4 ניצחונות כל אחת, אך בגלל שמקסיקו ניצחה את ארצות הברית היא דורגה לפניה.
בריטניה וקולומביה ניצחו משחק אחד כל אחת, אך בגלל שבריטניה ניצחה את קולומביה, היא דורגה לפניה.
שלב הבתים > בית ד'

משחקי בית ד' התקיימו בלואנדפו פארק (אנ'), מיאמי, בין 11 במרץ ל-15 במרץ.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | הפסדים | ריצות> זכות | ריצות> חובה | ריצות> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ונצואלה | 100 | 4 | 4 | 0 | 23 | 9 | 14 |
|  פוארטו ריקו | 75 | 4 | 3 | 1 | 30 | 12 | 18 |
|  הרפובליקה הדומיניקנית | 50 | 4 | 2 | 2 | 19 | 11 | 8 |
|  ישראל | 25 | 4 | 1 | 3 | 4 | 26 | -22 |
|  ניקרגואה | 0 | 4 | 0 | 4 | 4 | 22 | -18 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  ניקרגואה | 1 – 9 | פוארטו ריקו   |
|  הרפובליקה הדומיניקנית | 1 – 5 | ונצואלה   |
|  ניקרגואה | 1 – 3 | ישראל   |
|  ונצואלה | 9 – 6 | פוארטו ריקו   |
|  הרפובליקה הדומיניקנית | 6 – 1 | ניקרגואה   |
|  ישראל | 0 – 10 | פוארטו ריקו   |
|  ניקרגואה | 1 – 4 | ונצואלה   |
|  ישראל | 0 – 10 | הרפובליקה הדומיניקנית   |
|  ונצואלה | 5 – 1 | ישראל   |
|  פוארטו ריקו | 5 – 2 | הרפובליקה הדומיניקנית   |
שלב הפלייאוף

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | רבע גמר | רבע גמר |  |  | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |
:  
|  | 15 במרץ – טוקיו | 15 במרץ – טוקיו |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  | 15 במרץ – טוקיו | 15 במרץ – טוקיו |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   אוסטרליה |   3 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   אוסטרליה |   3 |   |   | 19 במרץ – מיאמי | 19 במרץ – מיאמי |   |   |  |  |
|  |   קובה |  4 |   |   | 19 במרץ – מיאמי | 19 במרץ – מיאמי |   |   |  |  |
|  |   קובה |  4 |   |   |   קובה |  2 |   |   |  |  |
|  | 18 במרץ – מיאמי | 18 במרץ – מיאמי |   |   |   קובה |  2 |   |   |  |  |
|  | 18 במרץ – מיאמי | 18 במרץ – מיאמי |   |   |   ארצות הברית |  14 |   |   |  |  |
|  |   ארצות הברית |  9 |   |   |   ארצות הברית |  14 |   |   |  |  |
|  |   ארצות הברית |  9 |   |   |  |  |   |   | 21 במרץ – מיאמי | 21 במרץ – מיאמי |
|  |   ונצואלה |  7 |   |   |  |  |   |   | 21 במרץ – מיאמי | 21 במרץ – מיאמי |
|  |   ונצואלה |  7 |   |   |  |  |   |   |   ארצות הברית |  2 |
|  | 16 במרץ – טוקיו | 16 במרץ – טוקיו |   |   |  |  |   |   |   ארצות הברית |  2 |
|  | 16 במרץ – טוקיו | 16 במרץ – טוקיו |   |   |  |  |   |   |   יפן |  3 |
|  |   איטליה |   3 |   |   |  |  |   |   |   יפן |  3 |
|  |   איטליה |   3 |   |   | 20 במרץ – מיאמי | 20 במרץ – מיאמי |   |   |  |  |
|  |   יפן |  9 |   |   | 20 במרץ – מיאמי | 20 במרץ – מיאמי |   |   |  |  |
|  |   יפן |  9 |   |   |   יפן |  6 |   |   |  |  |
|  | 17 במרץ – מיאמי | 17 במרץ – מיאמי |   |   |   יפן |  6 |   |   |  |  |
|  | 17 במרץ – מיאמי | 17 במרץ – מיאמי |   |   |   מקסיקו |  5 |   |   |  |  |
|  |   פוארטו ריקו |  4 |   |   |   מקסיקו |  5 |   |   |  |  |
|  |   פוארטו ריקו |  4 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   מקסיקו |  5 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   מקסיקו |  5 |   |   |  |  |   |   |  |  |
הערות שוליים

↑  חוקי שובר שוויון באתר התחרות
זורעים רוח

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  צ'ארלי מקדואל
 הופק בידי:  אלכס אורלובסקי דאנקן מונטגומרי צ'ארלי מקדואל ג'ייסון סיגל לילי קולינס ג'סי פלמונס ג'ק סלבי
 תסריט:  ג'סטין לדר אנדרו קווין ווקר
 עריכה:  דייוויד מרקס
 שחקנים ראשיים:  ג'ייסון סיגל לילי קולינס ג'סי פלמונס
 מוזיקה:  דני בנסי סנדר ג'וריאנס
 צילום:  אייזיאה דונטה לי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  High Frequency Entertainment Cloudbreak Pictures Mutressa Movies
 חברה מפיצה:  נטפליקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  18 במרץ 2022
 משך הקרנה:  92 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מתח 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
זורעים רוח (באנגלית: Windfall) הוא סרט מתח אמריקאי בבימויו של צ'רלי מקדואל על פי תסריט מאת אנדרו קווין ווקר וג'סטין לדר. בסרט מככבים ג'ייסון סיגל, לילי קולינס וג'סי פלמונס בתפקידים הראשיים.
הסרט עלה לשירות "נטפליקס" ב-18 במרץ 2022.
תקציר העלילה

גבר פורץ לבית הנופש של זוג שהרוויח את הונו מתעשיית ההייטק, אך מסתבך כאשר הוא מגלה שהמיליארדר, שמתגלה כאדם יהיר ומתנשא, ואשתו החליטו לנפוש בבית.
צוות השחקנים

ג'ייסון סיגל – האף אחד
לילי קולינס – האישה
ג'סי פלמונס – המנכ"ל
הערות שוליים

↑  Kroll, Justin (2021-07-12). "Netflix Acquires Charlie McDowell's 'Windfall' Starring Jason Segel, Lily Collins And Jesse Plemons". Deadline. Retrieved 2022-03-17.
↑  D'Alessandro, Anthony (2022-02-03). "Netflix 2022 Film Slate Touts 86 Titles Including Star-Studded Fare 'Knives Out 2', 'The Gray Man', 'The School For Good And Evil' & More". Deadline. Retrieved 2022-03-17.
↑  Squires, John (2022-02-15). "Netflix's 'Windfall' Trailer Teases Hitchcockian Home Invasion Thrills from the Writer of 'Se7en'". Bloody Disgusting!. Retrieved 2022-03-17.
ז'והאן מרסיאל

ז'והאן מרסיאל (בצרפתית: Johan Martial; נולד ב-26 במאי 1991) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הבלם. ז'והאן הוא אחיו של הכדורגלן אנתוני מרסיאל