stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית הקברות הצבאי ברוקווד
בית הקברות האמריקני

החלקה האמריקנית בבית הקברות הצבאי ברוקווד, השוכנת במתחם המזרחי שלו, מנוהלת על ידי הוועדה האמריקנית למצבות קרב ונחשבת לבית קברות נפרד. זהו בית הקברות הצבאי האמריקני היחיד בתחומי בריטניה לחללי מלחמת העולם הראשונה. שטחו הוא כ־18 דונם. הובאו אליו חללים אמריקניים שנקברו בתחילה באתרי קבורה זמניים שונים בבריטניה. במקום זה נקברו 468 חללים, מהם 41 אלמונים. כל החללים מתו בבריטניה או על כלי שיט בשטחי הים הסמוכים אליה. רבים מהם מתו במגפת השפעת הספרדית ב־1918.
אזור הקבורה מכיל ארבע חלקות המכונסות יחד בתבנית של מלבן, שבמרכזו ניצב תורן הדגל האמריקני. חלקות הקבורה מוקפות עצים וצמחייה עשירה.
מצפון לאזור הקבורה ניצב בית תפילה (Chapel), שנחנך בשנת 1929. הוא בנוי מגיר פורטלנד (Portland Stone), ובו 18 חלונות מזכוכית צבעונית. חללו הפנימי מעוטר בדגלים, סמלים וקישוטים שונים, ועל רצפתו צויר סמלה של ארצות הברית. על גבי קירותיו הפנימיים של בית התפילה חרותים שמותיהם של 563 נעדרים, שרובם אבדו בים. אחד מהם, המלח אוסמונד אינגרם (Osmond Ingram) (נהרג ב־15 באוקטובר 1917), עוטר במדליית הכבוד של הקונגרס.
ממערב לאזור הקבורה ניצב בניין מרכז המבקרים של בית הקברות.
בית הקברות האמריקני תוכנן על ידי האדריכלים אדגרטון סווארטווט (Edgerton Swartwout) וה. ב. קרסוול (H.B. Cresswell) מניו יורק.
נגינת "המוצב האחרון"

מחודש מאי 1940 ועד חודש ספטמבר 1944 נוגנה בבית הקברות מדי ערב מנגינת החצוצרה הצבאית הבריטית Last Post. מנגינה זו נוגנה לפני כן באנדרטת שער מנן שבעיר איפר בבלגיה, שהוקמה לזכר הנעדרים מצבאות חבר העמים הבריטי שנהרגו בקרבות סביב איפר במלחמת העולם הראשונה. היא נוגנה שם מדי ערב בידי התושבים המקומיים מאז 1928. המנהג נפסק לאחר כיבוש בלגיה על ידי גרמניה באביב 1940, ואז הוחלט לקיים אותו במקום זאת במתחם בית הקברות בברוקווד. מיד עם שחרור העיר איפר בסתיו 1944, חודשה הנגינה היומית של המנגינה באתר שער מנן והיא מתקיימת שם מדי ערב עד היום.
ראו גם

בית הקברות הצבאי ארנהם־אוסטרבייק
בית הקברות הצבאי והאנדרטה האמריקניים בקיימברידג'
בית הקברות של האומות המאוחדות לזכר הנופלים
הערות שוליים

↑  כמה תריסרי חיילים בריטים וקנדים שמתו לאחר מלחמת העולם השנייה קבורים בבית הקברות בשתי חלקות מיוחדות.
↑  Longworth.
↑  טכנית מספר החלקות בשני המתחמים גדול יותר, שכן חלק מהחלקות הלאומיות – למשל החלקה האמריקנית והחלקה הקנדית המערבית – מפוצלות למספר חלקות נפרדות מבחינה גאוגרפית.
↑  בן סירא, מ"ד, י"ג
↑  חלק ממספרי החללים ברשימה זו הם מקורבים כיון שאין נתון מדויק לגביהם.
↑  באחת משתי החלקות ההודיות לא הוצבו מצבות לוח סטנדרטיות אלא מצבות בעיצוב אחר.
↑   המלכה אליזבת חונכת את האנדרטה, סרטון  באתר יוטיוב
↑  על האנדרטה, באתר ועדת חבר העמים לקברי מלחמה.
↑  ראו חנוכת האנדרטה, באתר http://www.getsurrey.co.uk.
↑  אין מידע על מספר הנעדרים ששמותיהם הונצחו על האנדרטה הצרפתית.
↑  לערך המקביל בוויקיפדיה באנגלית ראו כאן.
↑  אוסמונד אינגרם, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
| בתי קברות צבאיים אמריקאים מחוץ לגבולות ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| מלחמת העולם הראשונה | צרפת: אואז-אן • אן-מארן • מאז-ארגון • סום • סורסן • סן מיהיאל • בלגיה • בריטניה  |  |
| מלחמת העולם השנייה | בלגיה: אנרי שאפל • ארדנים • צרפת: אפינל • ברטאן • לורן • נורמנדי • עמק הרון איטליה: רומא-סיציליה • פירנצה • בריטניה • הולנד • לוקסמבורג • תוניסיה • הפיליפינים  |  |
| אחרים | מקסיקו • הפיליפינים • פנמה |  |
אזור הקבורה ובית התפילה בבית הקברות האמריקני
ג'סי לינגארד

לינגארד במדי מנצ'סטר יונייטד, 2012
ג'סי אליס לינגארד (באנגלית: Jesse Ellis Lingard; נולד ב־15 בדצמבר 1992) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי או הכנף בסיאול מליגת העל הקוריאנית.
קריירה

לינגארד נולד בעיירה וורינגטיון שבמזרח אנגליה. הוא הצטרף לאקדמיה של מנצ'סטר יונייטד בגיל 14. את הופעתו הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון ערך ב-30 בנובמבר 2011 בניצחון 1–2 על קריסטל פאלאס במסגרת רבע הגמר של גביע הליגה.
ב-6 בנובמבר 2012 הצטרף ללסטר סיטי בהשאלה לחודש. הוא שיחק יום לאחר מכן בתיקו של לסטר סיטי 0-0 נגד בולטון בצ'מפיונשיפ כשנכנס כחילוף בדקה ה-85. הוא סיים את השאלתו ללסטר ב-2 בינואר 2013, לאחר שההשאלה הוארכה בחודש נוסף. בתקופתו בלסטר רשם חמש הופעות במדי הקבוצה.
בעונת 2013/14 הושאל לברמינגהאם סיטי מהצ'מפיונשיפ ולאחר מכן הוא הושאל לברייטון מהליגה השנייה באנגליה. את תקופתו בברמינגהאם סיים 13 הופעות ושישה שערים ובברייטון הוא רשם 15 הופעות ושלושה שערים.
בעונת 2014/2015 חזר למנצ'סטר יונייטד תחת לואי ואן חאל כמאמן הקבוצה, אולם לא זכה לדקות משחק רבות. ב-2 בפברואר 2015 הושאל לדרבי קאונטי עד לסוף העונה. בעונה הבאה חזר למנצ'סטר יונייטד. ב-3 בנובמבר 2015 בישל שער בליגת האלופות נגד צסק"א מוסקבה. שבוע לאחר מכן כבש את שערו הראשון בקבוצה בניצחון הליגה של יונייטד 2-0 על וסט ברומיץ' אלביון. ב-7 בפברואר 2016 כבש שער בתיקו 1-1 של מנצ'סטר יונייטד מול צ'לסי בליגה. ב-21 במאי 2016 כבש את שער הניצחון של מנצ'סטר יונייטד ב-1–2 על קריסטל פאלאס בגמר הגביע האנגלי.
בעונת 2019/2020 הוא אכזב וכבש שער אחד בלבד, שהושג רק בתוספת הזמן של המשחק האחרון של העונה (מול לסטר סיטי) ולא בישל כלל.
ב-29 בינואר 2021 הושאל לווסטהאם יונייטד עד לסיום העונה. ב-3 בפברואר ערך הופעת בכורה בה כבש שני שערים בניצחון קבוצתו 1–3 על אסטון וילה.
ב-21 ביולי 2022 חתם בנוטינגהאם פורסט. ב-6 באוגוסט ערך הופעת בכורה בקבוצה, בהפסד 0–2 לניוקאסל יונייטד.
ב-7 בפברואר 2024 חתם בסיאול הדרום קוריאנית.
קריירה > נבחרת אנגליה

ב-15 בנובמבר 2015 זומן לראשונה לנבחרת אנגליה על ידי מאמן הנבחרת רוי הודג'סון, לקראת משחק הידידות נגד צרפת. הוא לא נכלל בסגל הנבחרת ליורו 2016. ב-8 באוקטובר 2016 ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת בניצחון 0–2 על מלטה.
סטטיסטיקות

נכון ל-14 באפריל 2019
| מועדון | עונה | ליגה> - | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע ה-FA> הופעות | גביע ה-FA> שערים | גביע הליגה האנגלי> הופעות | גביע הליגה האנגלי> שערים | אירופה> הופעות | אירופה> שערים | אחר> הופעות | אחר> שערים | סך הכל> הופעות | סך הכל> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מנצ'סטר יונייטד | 2011/12 | פרמייר ליג | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| מנצ'סטר יונייטד | 2012/13 | פרמייר ליג | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | — | — | 0 | 0 |
| מנצ'סטר יונייטד | 2013/14 | פרמייר ליג | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| מנצ'סטר יונייטד | 2014/15 | פרמייר ליג | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | — | — | — | — | 1 | 0 |
| מנצ'סטר יונייטד | 2015/16 | פרמייר ליג | 25 | 4 | 7 | 2 | 1 | 0 | 7 | 0 | — | — | 40 | 6 |
| מנצ'סטר יונייטד | 2016/17 | פרמייר ליג | 25 | 1 | 2 | 0 | 4 | 1 | 10 | 2 | 1 | 1 | 42 | 5 |
| מנצ'סטר יונייטד | 2017/18 | פרמייר ליג | 33 | 8 | 6 | 2 | 2 | 3 | 6 | 0 | 1 | 0 | 48 | 13 |
| מנצ'סטר יונייטד | 2018/19 | פרמייר ליג | 25 | 4 | 2 | 1 | 1 | 0 | 5 | 0 | - | - | 33 | 5 |
| מנצ'סטר יונייטד | סך הכל | סך הכל | 109 | 17 | 17 | 5 | 8 | 4 | 28 | 2 | 2 | 1 | 164 | 29 |
| לסטר סיטי (השאלה) | 2012/13 | צ'מפיונשיפ | 5 | 0 | - | - | — | — | — | — | — | — | 5 | 0 |
| ברמינגהאם סיטי (השאלה) | 2013/14 | צ'מפיונשיפ | 13 | 6 | - | - | — | — | — | — | — | — | 13 | 6 |
| ברייטון (השאלה) | 2013/14 | צ'מפיונשיפ | 15 | 3 | - | - | — | — | — | — | 2 | 1 | 17 | 4 |
| דרבי קאונטי (השאלה) | 2014/15 | צ'מפיונשיפ | 14 | 2 | 1 | 0 | — | — | — | — | — | — | 15 | 2 |
| סך הכל בקריירה | סך הכל בקריירה | סך הכל בקריירה | 156 | 28 | 18 | 5 | 8 | 4 | 28 | 2 | 4 | 2 | 214 | 41 |
תארים > קבוצתיים > מנצ'סטר יונייטד

גביע ה-FA: ‏ 2015/2016
גביע הפוטבול ליג: 2016/2017
מגן הקהילה: 2016
הליגה האירופית: 2016/2017
תארים > אישיים

שחקן החודש בפרמייר ליג: אפריל 2021
ברנאול (כדורסל)

ברנאול (ברוסית: Баскетбольный клуб "Барнаул") הוא מועדון כדורסל רוסי מהעיר ברנאול, שמתמודד בסופרליגה-1 ובגביע רוסיה. הוקם בשנת 2020, על בסיסי מועדון אלטאי בסקט.
היסטוריה

ב-30 ביולי 2020 התקיימה מסיבת עיתונאים במשרד הספורט של חבל אלטאי שהוקדשה להצגת קבוצת הכדורסל החדשה של החבל: ברנאול, שהוקמה על בסיס אלטאי בסקט. בישיבה השתתפו שר הספורט של חבל אלטאי אלכסיי פרפילייב, מנכ"ל מועדון "ברנאול" ויטאלי מנטלר והמאמן הראשי של הקבוצה יבגני גורב.
כבר בעונת בכורה שלה בסופרליגה-2 זכתה ברנאול באליפות אחרי שניצחה את קבוצת צ'בוקסארי בסדרת הגמר והעפילה לליגה השנייה בחשיבותה במערך הליגות בכדורסל: הסופרליגה הרוסית בכדורסל.
הישגים לפי עונה

| עונה | סופרליגה-2 | גביע רוסיה |
| --- | --- | --- |
| 2020/2021 | מקום 1 | ‏1/32 גמר |
תארים

סופרליגה-2
זכייה: 2020/2021
הערות שוליים

↑  Виталий Мантлер: «Надеемся, новая команда будет кусачей». Главное с пресс-конференции БК «Барнаул»
↑  katun24.ru. "Алтайские баскетболисты впервые в новейшей истории стали чемпионами Суперлиги-2". Катунь 24. נבדק ב-2021-08-09.
↑  Анна СЕМИНА (2021-04-18). "Баскетболисты «Барнаула» стали чемпионами Суперлиги-2". alt.kp.ru (ברוסית). נבדק ב-2021-08-09.
גרטרוד הארווי

| --- | --- |

הרולד הארווי, דיוקן של אשתו גרטרוד בביתם, 1929
 לידה:  1889 קורנוול, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  1966 (בגיל 77 בערך) 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  אסכולת ניולין 
 בן או בת זוג:  הרולד הארווי 
 
גרטרוד הארווי (באנגלית: Gertrude Harvey‏; 1879 – 1966) הייתה אמנית בריטית, שהייתה חברה פעילה באסכולת ניולין והציגה קבוע באקדמיה המלכותית לאמנויות.
ביוגרפיה

גרטרוד הארווי הייתה השמינית מבין עשרת הילדים שנולדו לאן קרויס בודינר (Bodinnar), לבית קורנוב (Curnow), ולבעלה ג'ון מתיוס בודינר, חבתן במקצועו. סבה מצד אמה, ויליאם קורנוב, היה גנן ובוטנאי בולט.
גרטרוד הארווי שימשה כמודל לתלמידים בבית הספר לציור פורבס בניולין ובאמצעות הסביבה החברתית הקשורה לבית הספר הכירה את הרולד הארווי שעבורו היא גם דגמנה.
בני הזוג נישאו בערך בשנת 1911, ובנו בית בניולין. דרך הדוגמנות, גרטרוד הארווי הוקסמה מאמנות ומשיטות העבודה של האמנים שבסיסם היה בניולין. בין אלה שדגמנה עבורם היו לורה נייט, הרולד נייט ורות סימפסון.
בכוחותיה עצמה, כאוטודידקטית, היא הפכה לאמנית מוכשרת בזכות כשרונה, והתמקדה בעיקר בציור טבע דומם, פרחים ונופים.
בתחילה, גרטרוד הארווי הציגה ומכרה את ציורי השמן שלה ועבודות אחרות באמצעות גלריית האמנות המקומית, אך לאורך כל שנות העשרים והשלושים הציגה בגלריות שונות בלונדון.
באחת התערוכות שלה בלונדון, עם הקדמת קטלוג מאת ג'ורג' ברנרד שו, נמכרו כל הציורים שהוצגו. מלבד השתתפות בתערוכות משותפות עם בעלה, בעיקר בגלריות לסטר בשנים 1918 ו-1920, הארווי הציגה גם עבודות באקדמיה המלכותית.
בין 1930 ל-1949 נבחרו עשרים מעבודותיה לתערוכות האקדמיה המלכותית. בשנים 1945–1949 הציגה באופן קבוע בחברת האמנים סנט אייבס.
לאחר שמת הרולד הארווי בשנת 1941, המשיכה גרטרוד הארווי להתגורר בניולין עד 1960, אז עברה להתגורר בבית אבות בסנט ג'סט.
הערות שוליים

↑  Gertrude HARVEY | Cornwall Artists Index, cornwallartists.org (באנגלית)
↑  David Buckman (1998). Artists in Britain Since 1945 Vol 1, A to L. Art Dictionaries Ltd
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 6708 0851  LCCN: nr93004850  RKD: 36332  ULAN: 500003785  VIAF: 66338152   WorldCat (עם VIAF): 66338152
ג'קי טאביק

| --- | --- |

 לידה:  1948 (בת 76 בערך) ה'תש"ח דבלין, אירלנד 
 מדינה:  אנגליה
 השכלה:  יוניברסיטי קולג' לונדון 
 מקום פעילות:  אנגליה
 השתייכות:  יהדות רפורמית
 
הרַבָּה ג'קי טאביק (באנגלית: Jackie Tabick; נולדה ב-1948) היא האישה הראשונה שהוסמכה לרבנות בבריטניה. טאביק היא גם האישה הראשונה ששימשה כמזכירת בית הדין (Convenor) של התנועה הרפורמית באנגליה.
נעוריה

טאביק נולדה בדבלין אירלנד, אולם בגיל צעיר עברה ללונדון. שם השתייכה לקהילה הרפורמית של רדברידג'.
השכלה

תואר ראשון בהיסטוריה של ימי הביניים מיוניברסיטי קולג' לונדון.
הכשרה לרבנות בקולג' לאו בק.
דוקטורט - 2014.
פעילות כרבה

טאביק הוסמכה לרבנות ב-1975. עם הסמכתה הצטרפה לצוות רבני בית הכנסת של מערב לונדון(אנ'). ב-1998 נתמנתה לרב בית הכנסת של וויברידג(אנ') בסארי(אנ'). כיום (2020) היא משמשת כרבת בית הכנסת הליברלי בבלומסברי(אנ').
טאביק שימשה בתפקידים מרכזיים בתנועה הרפורמית: הייתה סגנית נשיא התנועה ומאז 2012 היא משמשת כמזכירת בית הדין (convenor) של התנועה.
פעילות ציבורית

טאביק היא פעילה מובילה בהדברות הבין דתית(אנ'). משמשת כפטרונית של המועצה היהודית לשוויון בין גזעי (אנ'). חברת ההנהלה של "הרשת הבין דתית"(אנ'). נשיאה משותפת של "הקונגרס העולמי של דתות" (World Congress of Faiths).
חיים אישיים

נשואה לרב לארי טאביק. לזוג 3 בנים: מיקי, רוני וג'רמי. מיקי הוא רב מסורתי.
גאלפסטרים G200

גאלפסטרים G200 (באנגלית: Gulfstream G200) הוא מטוס מנהלים סילוני בגודל בינוני, בעל שני מנועים. המטוס תוכנן במקורו על ידי התעשייה האווירית לישראל ונקרא גלקסי ויוצר על ידי גאלפסטרים איירוספייס בין השנים 1999–2011.
היסטוריה > תכנון ופיתוח

תכנונו של ה-G200 החל בשלהי שנות ה-80 על ידי התעשייה האווירית לישראל, כגרסה משופרת של מטוס ה"אסטרה" בשם "אסטרה גלקסי" ואחר כך "גלקסי". המטרה הייתה לפתח מטוס גדול יותר מה"אסטרה", שיהיה גם זול משמעותית מכל המתחרים. עיצובו של המטוס היה מבוסס על שיפורים בעיצובו של מטוס האסטרה, תוך הרחבת גוף המטוס, התקנת מנועים חזקים יותר והתקנים נוספים. כדי להוזיל את עלויות הפיתוח והייצור נבחרה שותפה חיצונית  בספטמבר 1993, חברת יאקובלב הרוסית, שהתחייבה לספק שירותי תכנון עתירי ניסיון. חברת יאקובלב הייתה אחראית לעיצוב ולייצור חלקו הקדמי של כלי הטיס. אולם, יאקובלב התקשתה לעמוד בלוח הזמנים המתוכנן לייצור והשותפות הופסקה בשנת 1995.
בעקבות התפרקות השותפות עם יאקובלב חתמה התעשייה האווירית הסכם ייצור עם חברת EADS Sogerma בצרפת, חלק מ"תאגיד התעשייה האווירית האירופי", בגלל עלות הייצור הזולה יותר שלו. כמו כן החליטה התעשייה האווירית להחזיר את התכנון כולו אליה, אך הפרויקט סובל מעיכובים יקרים. כדי להתמודד עם העיכובים הוחלט לדלג דור טכנולוגי ולהשקיע בתשתיות מחשוב שיאפשרו לקצר את זמן הפיתוח ולהוזיל את העלויות. התשתית שפותחה עבור הפרויקט כללה יישום שיטות עבודה מבוססות מחשב, אשר היו חדישות ביותר ורק חברות מעטות בעולם יישמו אותן באותה עת. לצורך כך נערך מכרז בינלאומי לתוכנת תכנון בעזרת מחשב (תיב"ם) בו זכתה חברת EDS, המייצרת את תוכנת "יוניגרפיקס". הגלאקסי הוא המטוס הראשון בעולם שהורכב ישירות מתוכנות מחשב. באמצעות מערכת התיב"ם נבנה מודל תלת־ממדי ממוחשב של המטוס ונבדקו אלפי שרטוטים המתארים את כל חלקי המטוס. ככל שהתקדם פרויקט קליטת המידע, הלך המודל התלת-ממדי של המטוס וקיבל צורה ובשלביו המתקדמים איפשר תכנון ממוחשב מלא של המטוס כולו, הישג ראשון מסוגו למערכות תיב"ם. עד אז נעשו פעולות דומות בתת-מערכות, אך לא נבחנו תכנונים של מטוסים שלמים, מפאת גודלו של מודל הנתונים. השימוש במחשב חסך כסף בשלב הייצור המכני של החלקים. מערכת התיב"ם שימשה לביצוע בדיקות רבות כמו בדיקת ההתאמה בין חלקים, בדיקה צורנית של שטח הפנים, החיונית במיוחד למשטחים אווירודינמיים ובדיקות התנגשות.
היסטוריה > יצור ושיווק

ביוני 1996 עבר שיווק המטוס לחברה חדשה - "גלקסי איירוספייס", שותפות של התעשייה האווירית ו"הייאט קורפ", שבשליטת משפחת פריצקר משיקגו.
התעשייה האווירית סיימה את פיתוח וייצור שני מטוסי ה"גלאקסי" הראשונים בספטמבר 1997, והמטוס הראשון יצא לטיסת בכורה ב-28 בדצמבר 1997. רשויות התעופה בישראל ובארצות הברית אישרו את המטוס לשימוש מסחרי בדצמבר 1998. באוקטובר 1998 ביצעה טיסה טרנס-אטלנטית ראשונה, כאשר הוא הוטס על ידי טייס הניסוי הראשי של התעשייה האווירית, עדי בניה, למרחק 6,012 ק"מ, בין פריז לניו-יורק במשך כ-10 שעות.
בתחילת שנת 1999 החלה התעשייה האווירית לספק את המטוסים הראשונים ללקוחותיה ועד אפריל 2004 כבר סופקו כ-20 מטוסים. במקביל נבחנה האפשרות לשדרוג המטוס, כולל לגרסה שתטוס במהירות על-קולית. בספטמבר 2004 מסרה התעשייה האווירית את מטוס ה"גלאקסי" ה-100.
שמו של המטוס שונה ל"גאלפסטרים G200" לאחר שבמאי 2000 רכשה חברת גאלפסטרים איירוספייס את חברת גלקסי איירוספייס מידי התעשייה האווירית. מטוס ה-G200 האחרון יצא מפס הייצור ב-19 בדצמבר 2011, סך הכל ניבנו 250 מטוסים מדגם זה.
היסטוריה > "גאלפסטרים G280"

בשנת 2005 תעשייה אווירית החלה לתכנן את הדגם הבא בסדרת מטוסי מנהלים זו. המטוס נחשף לראשונה בטקס שנערך באוקטובר 2009, בתעשייה האווירית.
נכון ל-2018 מיוצרים כ-30 מטוסים מאותו סוג בשנה.
הערות שוליים

1 2  תמיר אשל, ‏תודה לרוסים שפישלו, באתר גלובס, 19 באוקטובר 1997
↑  דרור מרום, ‏הגלאקסי ממריא, באתר גלובס, 4 בספטמבר 1997
↑  רן דגוני, ‏תע"א ופריצקר מסרבות לפרסם את מבנה הבעלות בחברה המשותפת למטוסי מנהלים, באתר גלובס, 24 בנובמבר 1996
↑  דרור מקום, ‏תע"א השלימה ייצור אב הטיפוס של מטוס המנהלים "גלאקסי", באתר גלובס, 7 באוגוסט 1997
↑  דרור מקום, ‏טיסת בכורה מוצלחת ל"גלאקסי" של תע"א - לאחר עיכוב של כשנה בפיתוח, באתר גלובס, 28 בדצמבר 1997
↑  דרור מרום, ‏מטוס המנהלים גלאקסי של תע"א קיבל רישוי ממינהל התעופה האזרחית בארה"ב, באתר גלובס, 17 בדצמבר 1998
↑  דרור מרום, ‏טיסה טרנס-אטלנטית מוצלחת ראשונה למטוס המנהלים "גלאקסי" של תע"א, באתר גלובס, 8 באוקטובר 1998
↑  דרור מרום, ‏מטוסי המנהלים של התעשייה האווירית ממריאים, באתר גלובס, 19 באפריל 2001
↑  דרור מרום, ‏תע"א ופריצקר מתכננים לייצר מטוס מנהלים שיחליף את ה"גלאקסי", באתר גלובס, 16 ביוני 1999
↑  דרור מרום, ‏תע"א ופריצקר בוחנים פיתוח מטוס המנהלים העל-קולי הראשון בעולם, באתר גלובס, 27 ביולי 2000
↑  פליקס פריש, ‏התעשייה האווירית מסרה את מטוס "גלאקסי" ה-100, באתר גלובס, 1 בספטמבר 2004
↑  דרור מרום, ‏ג'נראל-דיינמיקס רוכשת את חברת מטוסי המנהלים גלאקסי של תע"א ומשפ' פריצקר, באתר גלובס, 1 במאי 2001
↑  דרור מרום, ‏ג'נרל-דיינמיקס משנה את מותגי מטוסי הגלאקסי והאסטרה מתוצרת תע"א למותגי גולפסטרים, באתר גלובס, 21 ביוני 2001
↑  אורה קורן, תע"א חשפה מטוס מנהלים חדש, באתר הארץ, 6 באוקטובר 2009
↑  מירב אנקורי, ‏תע"א משיקה מטוס מנהלים בשת"פ עם גאלפסטרים, באתר גלובס, 6 באוקטובר 2009
| כלי טיס מתוצרת התעשייה האווירית לישראל |
| --- | --- | --- |
| מטוסי קרב | נשר • כפיר • נמר • אריה • לביא • F/A-259 סטרייקר |  |
| מטוסים צבאיים | ערבה •  סי-סקאן • צוקית |  |
| מטוסים אזרחיים | וסטווינד • גאלפסטרים G100 (אסטרה) • גאלפסטרים G200 (גלקסי) |  |
| כטב"מים | בירד-איי • I-View |  |
| כטב"מים טקטיים | מוסקיטו • סקאוט • RQ-2 פיוניר • האנטר • סרצ'ר • פנתר • תעתוע • הרון-T |  |
| כטב"מים ארוכי טווח | הרון 1 • איתן • סופר הרון • הרון 2 • יסעורון ירוק |  |
| חימוש משוטט | הארפי • הארופ • ברקן ירוק |  |
| טילים | שביט (משגר לוויינים) • יריחו • להט • נמרוד • ברק 8 • ברק MX • גבריאל • לורה • חץ 2 • חץ 3 • חץ 4 • ג'אמפר • SkySniper • (אנ') Wind Demon |  |
ג'רי לי לואיס

| --- | --- |

צילום מ-1950
 לידה:  29 בספטמבר 1935 פרידיי, לואיזיאנה, ארצות הברית
 פטירה:  28 באוקטובר 2022 (בגיל 87) מחוז דהסוטו, מיסיסיפי, ארצות הברית
 שם במה:  The Killer 
 מקום קבורה:  Herron Family Cemetery 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1953–2022 (כ־69 שנים)
 מקום לימודים:  Nelson University 
 סוגה:  רוקנרול, רוקבילי, קאנטרי, בוגי ווגי, בלוז, רית'ם אנד בלוז, גוספל
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  זמרה, פסנתר, גיטרה
 חברת תקליטים:  סאן רקורדס, אלקטרה רקורדס, MCA רקורדס, מרקורי רקורדס, צ'ארלי רקורדס, סמאש רקורדס 
 בן או בת זוג:  דורותי ברטון (פברואר 1952–אוקטובר 1953) שון סטיבנס (יוני 1983–אוגוסט 1983) קארי מקרבר (אפריל 1984–יוני 2005) ג'רן אליזבת גאן פייט (אוקטובר 1971–8 ביוני 1982) ג'יין מיצ'ם (ספטמבר 1953–1957) מיירה גייל בראון (12 בדצמבר 1957–9 בדצמבר 1970) ג'ודית לואיס (9 במרץ 2012–28 באוקטובר 2022) 
 מספר צאצאים:  6 
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי למפעל חיים (2005)  היכל התהילה של הרוק אנד רול (1986)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 JerryLeeLewis.com
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
ג'רי לי לואיס (באנגלית: Jerry Lee Lewis;‏ 29 בספטמבר 1935 – 28 באוקטובר 2022), שנודע בכינויו "The Killer", היה זמר-יוצר ופסנתרן אמריקאי.
לואיס היה אחד מחלוצי הרוק אנד רול. להיטיו "Whole Lotta Shakin' Going On" ו-"Great Balls of Fire", נחשבים לקלאסיקות רוק. בשנת 1986 היה בקבוצה הראשונה שנבחרה להיכל התהילה של הרוק אנד רול. בשנת 1989 הוענק לו כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד. בשנת 2004 דירג המגזין רולינג סטון את לואיס במקום ה-24 ברשימת 100 האמנים הגדולים בכל הזמנים. ב-2005 קיבל פרס גראמי על מפעל חיים.
ביוגרפיה > ילדותו ותחילת דרכו

לואיס נולד בשנת 1935 בעיירה פרידיי שבלואיזיאנה, לאלמו ומיימי לואיס. המשפחה הייתה ענייה. אביו משכן את החווה שלהם כדי לקנות לו פסנתר. הוא התחיל לנגן בגיל 8 ולמד לנגן בעצמו. לואיס ניגן בצעירותו יחד עם בני דודיו: זמר הקאנטרי מיקי גילי והמטיף הטלוויזיוני ג'ימי סוואגרט. נגינתו ואהבתו למוזיקה הושפעו מדודן נוסף, בוגר יותר – הפסנתרן קארל מקוי, ומשירים אשר שמע ברדיו ובמועדון מוזיקה אפרו-אמריקני אשר שכן בקרבת ביתו. השפעות שונות אלו תרמו לפיתוח סגנונו של לואיס, אשר שילב מוזיקה שחורה ומוזיקה לבנה.
עם בגרותו רשמה אותו אמו לאוניברסיטה נוצרית שמטרתה העיקרית הייתה הכשרת כמרים. לואיס סולק מהמוסד במהרה לאחר שבמהלך טקס בכנסייה הוא ניגן את השיר "My God Is Real" בסגנון בוגי ווגי.
לאחר אותו אירוע, הוא החל לנגן במועדונים והתמקד במוזיקת הרוק אנד רול אשר החלה להתפתח בארצות הברית. הוא הקליט את הדמו הראשון שלו ב-1954. ב-1955, לואיס ואביו מכרו ביצים כדי לממן נסיעה לנאשוויל, בשביל אודישן באולפן הקלטות שם. אך הוא נדחה על ידי אולפן ההקלטות בנאשוויל, אשר הציעו לו לעבור לנגן בגיטרה.
ביוגרפיה > סאן רקורדס והתהילה

בנובמבר 1956, לואיס נסע לממפיס, טנסי, לאודישן לסאן רקורדס. באותו זמן סם פיליפס היה בפלורידה, אבל המפיק המוזיקלי ג'ק קלמנט, הקליט את הביצוע של לואיס לשיר של ריי פרייס "Crazy Arms", הביצוע מצא חן בעיני פיליפס ("אני יכול למכור את זה!" לפי עדותו של קלמנט) והוא החתים את לואיס. בסאן רקורדס הוא מילא את נגינת הפסנתר בהרכבים של אמנים אחרים של חברת התקליטים. במהלך תקופה זו ניגן בהרכב המאולתר רביעיית מיליון הדולר ("Million Dollar Quartet"), אשר כלל מלבדו את אלביס פרסלי, קארל פרקינס וג'וני קאש. לימים כל אחד מחברי הרביעייה הפך לזמר מצליח בזכות עצמו.
פריצתו הגדולה הייתה ב-1957 עם גרסתו לשיר "Whole Lotta Shakin' Goin' On". גם במקרה זה, כמו בפעמים רבות בקריירה הארוכה שלו, לקח לואיס שיר קיים, אשר אף בוצע על ידי מספר אומנים שונים לפני כן, וביצע אותו בסגנונו הפרוע והקצבי. לאחר שהופיע איתו בתוכנית טלוויזיה, השיר הפך ללהיט ומכר 6 מיליון עותקים, ועד היום נחשב לאחד משירי הרוקנ'רול המוערכים ביותר, זאת על אף שבזמנו נמתחה עליו ביקורת על הרמיזות המיניות שבו, והוא אף הוחרם כ"וולגרי" על ידי תחנות רדיו. בתקופה זו גם ככה הרוקנ'רול עורר את זעמם של הכנסייה, שראתה בו "המוזיקה של השטן" והחרימה אותו, והורים מודאגים שחששו שהסגנון החדש והפרוע ישחית את הנוער. גם לואיס עצמו, כנוצרי מאמין, היה מוטרד מאורח החיים שלו, והאמין ש"המוזיקה של השטן" מובילה אותו ואת הקהל שלו לגיהנום.
להיטו הגדול ביותר "Great Balls of Fire" שוחרר אף הוא באותה השנה, וגם הוא נחשב כיום לקלאסיקת רוקנ'רול.
לואיס הפך לאחד מחלוצי הרוקנרול והרוקבילי, ונודע בזכות סגנונו הייחודי בנגינת הפסנתר והופעותיו הפרועות. פעמים רבות במהלך ההופעה היה בועט את כיסאו ומנגן בעמידה, מקיש במהירות על כל מקשי הפסנתר, יושב עליו, מקיש על הפסנתר עם העקב והמרפק, עומד על חלקו העליון ועוד. סגנון הופעה זה אומץ לאחר מכן על ידי מספר אמני פסנתר נוספים, כגון אלטון ג'ון ובילי ג'ואל. פעם אחת הוא אף הצית את פסנתרו באש בסוף הופעה מפני שצ'אק ברי היה אמור להופיע אחריו ולואיס רצה לגנוב את ההצגה.
ביוגרפיה > הנפילה והמשך הקריירה

בדצמבר 1957 הוא התחתן עם בתו של בן דודו (שהיה נגן הבס שלו), מיירה גייל בראון, שהייתה אז 13 בלבד. במאי 1958 לואיס יצא לסיבוב הופעות בבריטניה. כשהם נחתו בשדה התעופה בלונדון, אחד העיתונאים שאל את מיירה מי היא בשביל לואיס והיא ענתה שהיא אשתו. לאחר שהתברר שהיא בת 13 בלבד, שהיא בת דודתו של לואיס ושזו כבר הפעם השלישית שהוא התחתן, הדברים פורסמו וחוללו סערה ומסע ההופעות בוטל לאחר שלוש הופעות בלבד. בעקבות האירוע הקריירה של לואיס נפגעה אנושות. תחנות הרדיו הפסיקו להשמיע אותו, תוכניות טלוויזיה הפסיקו להזמין אותו, והרווחים שלו עבור הופעות ירדו מ-$10,000 ללילה ל-$250. אך לואיס לא התייאש והמשיך להקליט ולהופיע.
בשנים 1963–1965 ההופעות החיות שלו הפכו ליותר ויותר פרועות ואנרגטיות. בשנת 1964 הוא הופיע בגרמניה בליווי הלהקה הבריטית The Nashville Teens, ההופעה יצאה לאחר שנים בתור אלבום הופעה שנקרא Live at the Star Club, Hamburg, אשר נחשב על ידי מבקרי מוזיקה לאחת מהופעות הרוק הגדולות אי פעם.
בשנת 1968 לואיס עשה מעבר למוזיקת קאנטרי, ועד 1972 הוציא סינגלים שהגיעו לפסגת מצעדי הקאנטרי.
ב-1989 יצא למסכים הסרט סקס, אהבה ורוקנ'רול (במקור: "!Great Balls of Fire"), שהתבסס על סיפור חייו של לואיס וסקר את עלייתו לתהילה ככוכב רוק ואת נפילתו. לואיס הקליט את להיטיו מחדש עבור פסקול הסרט. בתפקידים הראשיים שיחקו דניס קווייד, וינונה ריידר ואלק בולדווין.
באותה שנה, יצאו שני אלבומי הופעה בכיכובו: "Jerry Lee Lewis and Friends" הופעה בליווים של בריאן מיי, ואן מוריסון ומוזיקאים נוספים. ו-"Legends of Rock 'N' Roll" הופעה משותפת של ג'רי לי לואיס, בו דידלי, ליטל ריצ'רד, פאטס דומינו, בי בי קינג, ריי צ'ארלס וג'יימס בראון.
לואיס מעולם לא הפסיק להוציא אלבומים ולהופיע. בשנת 2006, יצא האלבום "Last Man Standing", הוא נקרא כך משום שכל אומני "סאן רקורדס" של שנות ה-50, מלבד לואיס, מתו עד אז. ייחודו של אלבום זה הוא שהוא למעשה אלבום דואטים עם כמה מאגדות הרוק הגדולות בעולם: ג'ימי פייג', בי בי קינג, ברוס ספרינגסטין, מיק ג'אגר, רון ווד, ניל יאנג, קית' ריצ'רדס, רינגו סטאר, רוד סטיוארט, אריק קלפטון, ליטל ריצ'רד, באדי גאי, וילי נלסון, קריס קריסטופרסון, טום ג'ונס, סולומון בורק, נורה ג'ונס, קיד רוק ואחרים.
בשנת 2010, יצא אלבומו ה-40 של לואיס (לא כולל אוספים והופעות) שנקרא "Mean Old Man". גם הוא, כמו קודמו, מכיל דואטים עם כוכבי רוק אחרים, ביניהם: מיק ג'אגר, קית' ריצ'רדס, רוני ווד, רינגו סטאר, אריק קלפטון, ווילי נלסון, סולומון בורק, קיד רוק, סלאש, ג'ון בריאון, ג'יימס ברטון, שריל קרואו, ג'ון מאייר, גיליאן ולץ', טים מקגרו ועוד.