stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יצחק אברבנאל
לקריאה נוספת

בנציון נתניהו, דון יצחק אברבנאל – מדינאי והוגה-דעות, תרגם אהרן אמיר, הוצאת שוקן, 2005
אפרים שמואלי, דון יצחק אברבנאל וגירוש ספרד, מוסד ביאליק, 1963
מאיר וכסמן, דון אברבנאל, ספר השנה ליהודי אמריקה, ע' 101-68, ניו-יורק 1938.
אלתר דריאנוב, תולדות דון יצחק אברבנאל, ב"המגיד": 17 ו-31 בדצמבר 1891; 7 ו-14 בינואר, 4 בפברואר, 17 ו-24 במרץ 1892
משה אלתר, דון יצחק אברבנאל, ב"בדרך", 31 בדצמבר 1936
מאיר אוריין, דון יצחק אברבנאל וספרו: "זבח פסח", ב"הצופה", 2 באפריל 1969
תולדות המחבר במבוא לספר זבח פסח, אשר חברו דון יצחק אברבנאל, בן השר יהודה אברבנאל, נדפס בויניציאה בשנת ש"ה לפ"ק (1545). נכלל באוצר פרושים וציורים על הגדה לפסח משנת תרע"ז (1917) על ידי יהודה דוד אייזענשטיין ונדפס מחדש בשנת תשל"ו (1975) בהוצאת ספרים שילה, תל אביב.
יהודה דוד אייזנשטיין, ‏"יצחק אברבנאל", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק א, עמודים 80–83, באתר היברובוקס
האנציקלופדיה העברית כרך א' תשי"א מעמ' 273
זאב הרוי, "אנרכיזם, שוויוניות וקומוניזם במשנת ר' יצחק אברבנאל", בתוך: בבנימין בראון, מנחם לורברבוים, אבינועם רוזנק, ידידיה צ' שטרן (עורכים), על דעת הקהל – דת ופוליטיקה בהגות היהודית, מרכז זלמן שזר, 2012, עמ' 213–229.
ערן ויזל, בין שאלתו של יצחק אברבנאל לתשובתו של יוסף חיון – שלב חדש בשאלת חלקו של משה בכתיבת התורה, זר רימונים: מחקרים במקרא ובפרשנותו מוקדשים לפרופסור רימון כשר, עורכים: מ' אביעז, א' עסיס, וי' שמש, אטלנטה 2013, עמ' 603–619.
הרב משה צוריאל, אוצרות הרב יצחק אברבנאל, לקט מוסר השקפה ודעות מכל ספריו עם מפתחות, בני ברק, תשע"ב.
סדריק כהן סקלי, דון יצחק אברבנאל, סדרת "גדולי הרוח והיצירה בעם היהודי", מרכז זלמן שזר, 2017.
יהודה ליב לנדא, דון יצחק אברבנאל - חזיון היסטורי בחמש מערכות, יוהניסברג: י. ד. אייזנשטיין, תרע"ט.
אליהו ליפינר, Two Portuguese exiles in Castile: Dom David Negro and Dom Isaac Abravanel, הוצאת מאגנס, ירושלים, 1997 (באנגלית, תורגם מפורטוגזית)
יוקי צונודה

זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
יוקי צונודה (ביפנית: 角田 裕毅, נולד ב-11 במאי 2000) הוא נהג מרוצים יפני המתחרה בקבוצת ויזה קאשאפ ר.ב. באליפות הפורמולה 1. זכה באליפות הפורמולה 4 היפנית (2018) וסיים במקום השלישי באליפות הפורמולה 2 ב-2020. חבר בתוכנית פיתוח הנהגים של קבוצת רד בול.
קריירת מרוצים

צונודה החל להתחרות באליפות הקארטינג לנוער בשנת 2010. בשנת 2013 החל להתחרות בתחרויות אזוריות. שנה לאחר מכן התחרה ברמה הארצית. בשנת 2016 הצטרף ל-"Honada Formula Dream Project". באותה שנה החל להתחרות במכוניות חד-מושביות ולקח חלק בשני מרוצים באליפות הפורמולה 4 היפנית. במרוץ הבכורה סיים על הפודיום (מקום שני) ובמרוץ השני סיים רביעי. בשנת 2017 התחרה בעונה מלאה של האליפות וסיים במקום השלישי. שנה לאחר מכן ניצח שבעה מתוך 14 המרוצים וזכה באליפות.
בשנת 2018 חתמה הונדה על הסכם לאספקת מנועים לקבוצת המרוצים רד בול וטורו רוסו. כחלק משיתוף הפעולה המתהדק צורף צונודה לתוכנית לפיתוח נהגים צעירים של רד בול. לקראת עונת 2019 הצטרף לקבוצת Jenzer Motorsport והתחרה עימה בעונת הבכורה של אליפות הפורמולה 3 של FIA. במקביל, התחרה באליפות ה-Euroformula Open. בסיום העונה דורג במקומות התשיעי והרביעי, בהתאמה.
בשנת 2020 לקח חלק בסדרת מרוצי טויוטה רייסינג ודורג רביעי עם ניצחון אחד ושני פודיומים נוספים. בהמשך השנה התחרה באליפות הפורמולה 2. בארבעת סבבי המרוצים הראשונים של העונה הגיע פעמיים לפודיום, אך בששת המרוצים הנוספים לא צבר נקודות ודורג רק במקום העשירי. שלושה ניצחונות ושני פודיומים נוספים בהמשך העונה שיפרו את הדירוג באופן משמעותי. בסיום העונה דורג שלישי עם 201 נקודות, רק נקודה אחת פחות מקאלום אילוט שהיה במקום השני, וזכה בפרס על שם אנטואן הובר המוענק לרוקי העונה.
קריירת מרוצים > פורמולה 1

ההתנסות הראשונה במכונית פורמולה 1 הייתה בנובמבר 2020, אז ערך עבור קבוצת אלפאטאורי נסיעת מבחן במסלול על שם אנזו ודינו פרארי באימולה. נסיעת המבחן נערכה על המכונית של קבוצת טורו רוסו מעונת 2018. בדצמבר השתתף במבחני הנהגים הצעירים שהתקיימו באבו דאבי. באותו היום הוכרז כנהג של קבוצת אלפאטאורי החל מעונת 2021 במקומו של דניאיל קוויט.
במרוץ הפתיחה של העונה סיים במקום התשיעי וצבר נקודות ראשונות בקריירה.
מרוצים > פורמולה 1

| שנה | קבוצה | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | מיקום | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021 | אלפאטאורי | בחריין 9 | איטליה 12 | פורטוגל 15 | ספרד פרש | מונקו 16 | אזרבייג'ן 7 | צרפת 13 | אוסטריה 10 | אוסטריה 12 | בריטניה 10 | הונגריה 6 | בלגיה 15 | הולנד פרש | איטליה | רוסיה 17 | טורקיה 14 | ארצות הברית 9 | מקסיקו פרש | ברזיל 15 | קטר (מדינה) 13 | ערב הסעודית 15 | איחוד האמירויות הערביות 4 |  |  | 14 | 32 |
| 2022 | אלפאטאורי | בחריין 8 | ערב הסעודית פרש | אוסטרליה 15 | איטליה 7 | ארצות הברית 12 | ספרד 10 | מונקו 17 | אזרבייג'ן 13 | קנדה פרש | בריטניה 14 | אוסטריה 16 | צרפת פרש | הונגריה 19 | בלגיה 13 | הולנד פרש | איטליה 14 | סינגפור פרש | יפן 13 | ארצות הברית 10 | מקסיקו פרש | ברזיל 17 | איחוד האמירויות הערביות 11 |  |  | 17 | 12 |
| 2023 | אלפאטאורי | בחריין 11 | ערב הסעודית 11 | אוסטרליה 10 | אזרבייג'ן 10 | ארצות הברית 11 | מונקו 15 | ספרד 12 | קנדה 14 | אוסטריה 19 | בריטניה 16 | הונגריה 15 | בלגיה 10 | הולנד 15 | איטליה | סינגפור פרש | בלגיה 12 | קטר (מדינה) 15 | ארצות הברית 8 | מקסיקו 12 | ברזיל 69 | ארצות הברית 18 | איחוד האמירויות הערביות 8 |  |  | 14 | 17 |
| 2024 | ויזה קאשאפ ר.ב. | בחריין 14 | ערב הסעודית 15 | אוסטרליה 7 | יפן 10 | הרפובליקה העממית של סין פרש | ארצות הברית 87 | איטליה 10 | מונקו 8 | קנדה 14 | ספרד 19 | אוסטריה 14 | בריטניה 10 | הונגריה 9 | בלגיה 16 | הולנד 17 | איטליה פרש | אזרבייג'ן פרש | סינגפור 12 | ארצות הברית 14 | מקסיקו פרש | ברזיל 7 | ארצות הברית 9 | קטר (מדינה) 14 | איחוד האמירויות הערביות 12 | 12 | 30 |
| 2025 | ויזה קאשאפ ר.ב. | אוסטרליה 12 | הרפובליקה העממית של סין | יפן | בחריין | ערב הסעודית | ארצות הברית | איטליה | מונקו | ספרד | קנדה | אוסטריה | בריטניה | בלגיה | הונגריה | הולנד | איטליה | אזרבייג'ן | סינגפור | ארצות הברית | מקסיקו | ברזיל | ארצות הברית | קטר (מדינה) | איחוד האמירויות הערביות | 12 | 0 |
↑  העונה טרם הסתיימה
הערות שוליים

↑  Red Bull firms up Honda-linked junior team plan for 2019, Motorsport.com, 5 December 2018
↑  Honda-backed Japanese F4 champion Yuki Tsunoda joins F3, Motorsportweek.com, 26 November 2018
↑  Motopark, Red Bull juniors to Euroformula Open after FEM collapse, Autosport, 2 April 2019
↑  Tsunoda receives Anthoine Hubert Award, GPblog.com, 6 December 2020
↑  Yuki Tsunoda completes first F1 test with AlphaTauri amid 2021 F1 evaluations, ESPN, 5 November 2020
↑  Tsunoda secures Formula 1 graduation with AlphaTauri, Motorsport.com, 16 December 2020
פייר גאסלי

פייר גאסלי (בצרפתית: Pierre Gasly, נולד ב-7 בפברואר 1996) הוא נהג מרוצים צרפתי המתחרה עבור קבוצת אלפין באליפות הפורמולה 1. בשנת 2016 זכה באליפות ה-GP2. גאסלי היה חלק מתוכנית פיתוח הנהגים של רד בול והתחרה בקבוצות טורו רוסו, רד בול ואלפאטאורי.
קריירת מרוצים

גאסלי החל להתחרות בשנת 2006 בקטגוריית המינימי באליפות צרפת בקארטינג. את עונת הבכורה סיים במקום ה-15. שנה לאחר מכן שיפר את מיקומו וסיים במקום השישי. בשנת 2008 התחרה באליפות צרפת לקאדטים. שנה לאחר מכן החל להתחרות בתחרויות בינלאומיות.
בשנת 2011 עבר להתחרות במרוצי מכוניות חד-מושביות ולקח חלק באליפות צרפת בפורמולה 4 אותה סיים במקום השלישי. שנה לאחר מכן עבר להתחרות בפורמולה רנו 2 ליטר והשתתף בסבב האירופאי ובסבב הצפון-אירופאי של התחרות. שנה לאחר מכן עבר לקבוצת טק1 (Tech1). הוא זכה באליפות לאחר שהשיג שלושה ניצחונות וחמישה פודיומים נוספים. בעקבות הזכייה צורף לתוכנית הפיתוח לנהגים צעירים של רד בול. כחלק מהתוכנית עבר להתחרות בפורמולה רנו 3.5 ליטר. את העונה סיים כסגנו של קרלוס סאינס, משתתף אחר בתוכנית של רד בול.
בספטמבר 2014 ערך את הבכורה שלו בסבב ה-GP2. הוא הספיק לקחת חלק בששת המרוצים האחרונים של העונה, בהם לא צבר נקודות. בעונת 2015 עבר לקבוצת DAMS, בה התחרה לצידו של אלכס לין. את העונה סיים במקום השמיני עם 110 נקודות. לקראת עונת 2016 עבר שוב קבוצה, הפעם לפראמה האיטלקית. את העונה סיים כאלוף לאחר שניצח ארבעה מרוצים וסיים חמש פעמים נוספות בפודיום.
בשנת 2017 לקח חלק באליפות הסופר פורמולה היפנית. לאחר שישה סיבובים דורג במקום השני, בפער של חצי נקודה מהמוביל. ביולי אותה שנה לקח חלק בצמד מרוצי אליפות הפורמולה אי שהתקיימו בניו ג'רזי, כמחליפו של סבסטיאן בואמי.
קריירת מרוצים > פורמולה 1

גאסלי הוכרז כנהג מחליף בקבוצת רד בול בספטמבר 2015. את הבכורה בסבב הפורמולה 1 ערך שנתיים לאחר מכן, כשבגרנד פרי מלזיה תפס את מקומו של דניאיל קוויט בקבוצת טורו רוסו. את מרוץ הבכורה סיים במקום ה-14 ובסיומו התלונן על כך שמערכת מי השתייה ברכבו לא פעלה.
באוגוסט 2018 הודיע דניאל ריקארדו על עזיבת קבוצת רד בול בסיום העונה וגאסלי הוכרז כמחליפו. בעקבות האכזבה מהתוצאות שהשיג במהלך המחצית הראשונה של העונה הוחלט להחזירו אחרי 12 מרוצים לקבוצת טורו רוסו. הציפייה הייתה כי יאבק, יחד עם מקס ורסטאפן, על מקומות בחלק העליון של הטבלה. במחצית הראשונה של העונה לא הצליח להגי לתוצאות המיוחלות, בעקבות כך החליטה הקבוצה להחזירו לקבוצת טורו רוסו במקומו של אלכסנדר אלבון שקודם לקבוצה הבכירה. גרנד פרי ברזיל, המרוץ העשרים בעונה, היה רווי באירועים ובסיומו חצה גאסלי את קו הסיום במקום השני, כשהוא מקדים את לואיס המילטון.
בעונת 2020 השיג את ניצחונו הראשון בפורמולה 1, בגרנד פרי האיטלקי במונזה, לאחר שהונף דגל אדום והמרוץ הופסק והמילטון שהוביל במרוץ, נענש והידרדר למקום האחרון. בחודש אוקטובר חתם על חוזה לעונת 2021 בקבוצה.
ביוני 2022 האריך גאסלי את החוזה באלפאטאורי עד לסיום עונת 2023. באוקטובר חתם גאסלי על חוזה בקבוצת אלפין בעונת 2023, לאחר שהקבוצה הסכימה לשלם לאלפאטאורי 10 מיליון אירו.
הערות שוליים

↑  French Championship Minime 2006 standings
↑  French Championship Minime 2007 standings
↑  Weekend Review: Bortolotti closes F2 season in dominant fashion, 30 October 2011
↑  Gasly crowned champion as Ocon wins final race, 20 October 2013
↑  Reigning Champions DAMS confirm 2015 line-up, 8 January 2015
↑  Red Bull F1 protege Pierre Gasly to Prema's new GP2 team for 2016, Autosport, 25 January 2016
↑  Abu Dhabi GP2: Gasly crowned champion as Lynn wins final race, Motorsport.com, 27 November 2016
↑  Renault e.dams confirms Gasly as Buemi replacement for New York FE, Autosport, 10 July 2017
↑  Pierre Gasly named official Red Bull reserve driverPierre Gasly named official Red Bull reserve driver, ESPN, 30 September 2015
↑  Toro Rosso confirms Gasly for next races, Motorsport.com, 26 September 2017
↑  Newcomer Gasly completed Malaysian GP without a drink, F1fanatic.co.uk, 1 October 2017
↑  Red Bull Racing confirms Gasly for 2019, Motorsport.com, 20 August 2018
↑  Albon replaces Gasly at Red Bull from Spa, Motorsport.com, 12 August 2019
↑  Gasly celebrates 'insane' first podium in F1, Reuters, 18 November 2019
↑  AlphaTauri confirm Pierre Gasly is to remain with the team for 2021, Formula1.com, 28 October 2020
↑  Pierre Gasly to join Alpine for 2023 F1 season as Nyck de Vries confirmed as AlphaTauri replacement, Sky Sport, 8 October 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1217178333  VIAF: 4570160001839530300003   WorldCat (עם VIAF): 4570160001839530300003
אסטבן אוקון

אסטבן אוקון (בצרפתית: Esteban Ocon, נולד ב-17 בספטמבר 1996) הוא נהג מרוצים צרפתי המתחרה בקבוצת האס באליפות הפורמולה 1. שימש במשך שלוש עונות כנהג בקבוצות מאנור וסהרה פורס אינדיה.
קריירה

אוקון החל להתחרות בתחרויות קארטינג בגיל 10. שנה לאחר מכן זכה באליפות צרפת בקטגוריית המינימי ובשנת 2008 זכה באליפות הקאדטים. במשך שלוש שנים התחרה בקטגוריית ה-KF3 ובשנת 2011 סיים כאלוף צרפת וכסגן אלוף אירופה בקטגוריה.
בשנת 2012 ערך את הבכורה בתחרויות רכבים חד-מושביים, כשלקח חלק באליפות הפורמולה רנו 2.0 כנהגה של קבוצת קוריניאן מוטורספורט (Koiranen Motorsport). בשנת 2013 עבר להתחרות בקבוצת ART. את העונה סיים במקום השלישי ובמהלכה רשם את הניצחון הראשון. באוקטובר אותה שנה ערך את הופעת הבכורה בפורמולה 3, במסגרת הגרנד פרי של מקאו. עונה לאחר מכן הצטרף באופן מלא לאליפות אירופה בפורמולה 3. במהלך העונה השיג 9 ניצחונות והבטיח את הזכייה באליפות, כשנותר עוד מרוץ לסיום העונה. בשנת 2015 עבר להתחרות בסבב ה-GP3 עבור קבוצת ART. הוא ניצח רק מרוץ אחד במהלך העונה, אך בעשרה מרוצים נוספים הגיע למקום השני וזכה באליפות. במקביל, שימש כנהג המבחן של קבוצת סהרה פורס אינדיה.
קריירה > פורמולה 1

את עונת 2016 החל כנהג קבוצת המרוצים של מרצדס באליפות גרמניה למכוניות תיור (DTM), בה לקח חלק בעשרת המרוצים הראשונים של העונה. במקביל, שימש כנהג מבחן בקבוצת רנו. במהלך חודש אוגוסט הודיעה קבוצת מאנור על החתמתו של אוקון כמחליפו של ריו הריאנטו עד לסיום העונה. הוא ערך את הבכורה בגרנד פרי הבלגי, אותו סיים במקום ה-16. הוא שותף בתשעה מרוצים עד לסיום העונה, אך לא צבר נקודות.
לקראת עונת 2017 חתם על חוזה רב שנתי בקבוצה סהרה פורס אינדיה. במרוץ הפתיחה של העונה סיים במקום העשירי והשיג את נקודת האליפות הראשונה בקריירה. במהלך העונה צבר נקודות בכל המרוצים, למעט שניים. את העונה סיים במקום השמיני. במהלך עונת 2018 נקלעה הקבוצה לקשיים כלכליים ונכנסה למהלך של פשיטת רגל. איש העסקים הקנדי לורנס סטרול רכש את הקבוצה ושינה את שמה לרייסינג פוינט. לקראת עונת 2019 החליט סטרול להחליף את אוקון בבנו, לאנס. לאחר שנותר ללא קבוצה שימש במשך שנה כנהג מבחן בקבוצת מרצדס. באוגוסט 2019 הוחתם כמחליפו של ניקו הולקנברג בקבוצת רנו, החל מעונת 2020.
ביוני 2021 האריך את חוזהו בקבוצה עד לסוף עונת 2024.
הערות שוליים

↑  French Championship Minime 2007 standings
↑  French Championship Cadet 2008 standings
↑  Lotus Formula 1 protege Esteban Ocon gets Prema Macau Formula 3 seat, Autosport.com, 15 October 2013
↑  Esteban Ocon set to get Renault Formula 1 reserve role for 2016, Autosport.com, 2 February 2016
↑  Esteban Ocon steps up to replace Rio Haryanto at Manor, Skysports.com, 10 August 2016
↑  Force India signs Ocon on multi-year deal, Motorsport.com, 10 November 2016
↑  Ocon to replace Hulkenberg at Renault, Motorsport.coo, 29 August 2019
↑  Esteban Ocon signs new Alpine F1 deal until 2024, Motorsport.com, 16 June 2021
קרב שג'אעייה (2024)

ערך זה עוסק בקרב במלחמת חרבות ברזל. אם התכוונתם לקרב במבצע צוק איתן, ראו .
קרב שג'עייה השלישי היה קרב במסגרת מלחמת חרבות ברזל, בין כוחות אוגדה 98 של צה"ל לבין ארגוני הטרור ברצועת עזה ובראשם חמאס. הקרב החל ב-27 ביוני 2024 והסתיים ב-10 ביולי 2024.
כוחות אוגדה 98 פתחו בהתקפה על יעדי טרור במרחב שג'עייה ונלחמו מעל ומתחת לקרקע במקביל. צוותי הקרב החטיבתיים 7 והצנחנים חיסלו מחבלים רבים בהיתקלויות, ואיתרו מחסן אמצעי לחימה במתחם בית ספר במרחב. לוחמי צוות הקרב של חטיבה 7 החלו בפעילות ממוקדת באור יום במרחב שג'אעייה. במהלך הלילה של 28 ביוני, צוות הקרב של חטיבת הצנחנים החל לפעול ופשט על תשתיות טרור במרחב.
רקע

בעקבות טבח שבעה באוקטובר בו נהרגו ונרצחו 1,163 בני אדם בידי ארגוני הטרור הפלסטינים בראשות חמאס, הכריזה ישראל מלחמה על ארגוני הטרור ברצועת עזה וצה"ל פתח במלחמת חרבות ברזל. החלק העיקרי במלחמה הוא התמרון הקרקעי ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל בו לחמו כוחות יבשה, אוויר וים של צה"ל ברצועת עזה על מנת לטהרה ממחבלי חמאס ולהחזיר את החטופים הישראלים ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל. התמרון החל מצפון לדרום, ובנובמבר 2023 החלו כוחות צה"ל בלחימה בעיר עזה ובפרבריה, בהם שג'אעייה.
בקרב שג'אעייה (2023) פירק צה"ל את גדוד שג'אעייה של החמאס וחיסל למעלה מ-900 מחבלים. אחרי נסיגת כוחות צה"ל החל חמאס להתבסס מחדש בשכונה ולשקם את תשתיות הטרור בה. בעקבות מידע מודיעיני הוחלט בצה"ל על כניסה מחודשת לשג'אעייה על מנת למנוע מחמאס לבסס את עצמו בשכונה ולשקם את עצמו. ב-27 ביוני 2024 החל קרב שג'אעייה הנוכחי.
מהלך הקרב

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ב-28 ביוני במהלך הקרבות נהרגו סמ"ר יאיר אביטן, לוחם בגדוד 890 שבחטיבת הצנחנים ורס"ל (במיל') יקיר שמואל טייטלבוים, לוחם בגדוד 77 שבחטיבת השריון 7.
ב-30 ביוני נפצע באורח קשה במהלך הקרבות לוחם מגדוד 890 של הצנחנים.
ב-3 ביולי נפגע טנק של חטיבה 7 מפגיעת טיל נ"ט, כתוצאה מכך נהרג סרן איליי אלישע לוגסי, מפקד צוות בגדוד 75 של חטיבה 7. באירוע שבו נפל סרן לוגסי נפצעו עוד שלושה לוחמים מהגדוד באורח קשה. באותו היום, במהלך היתקלות עם חוליית מחבלי חמאס מטווח קרוב במבנה, נהרג סרן רואי מילר, מפקד מחלקה בפלוגת תומר בגדוד רותם של חטיבת גבעתי. שני לוחמים מהגדוד נפצעו.
ב-4 ביולי נהרג סמ"ר אייל מימרן, לוחם בגדוד 101 של חטיבת הצנחנים במהל היתקלות עם מחבלים מטווח אפס במהלך טיהור בית.
נכון ל-9 ביולי עם השלמתו הקרב בשג'אעיה השמידו לוחמי יהל"ם מעל 6 ק"מ של מנהרות לחימה ברצועת עזה בשג'אעייה. בקרבות הרגו כוחות צה"ל למעלה מ-150 מחבלים. בסך הכל השמידו לוחמי יהל"ם 8 מנהרות טרור.
הערות שוליים

1 2   לוחמי יהל"ם השמידו מנהרות באורך 6 ק"מ בשג'אעיה, באתר צה"ל, 9 ביולי 2024.
1 2   הושלמה השמדת 8 מנהרות בשג'אעיה - התיעודים, באתר צה"ל, 10 ביולי 2024.
↑  תיעוד: טנקים של צה"ל חוזרים לשכונת שג'עיה, באתר ערוץ 7, 28 ביוני 2024
↑  שי לוי, ‏צה"ל החל בפשיטה על שג'אעיה: תושבים רבים נמלטו, באתר ‏מאקו‏, 27 ביוני 2024
↑  ※ ישראל במלחמה - תמונת מצב, באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי (טבח ה-7 באוקטובר, שקף 4) מעודכן ל-20 באוקטובר 2024
↑  עינת אביטן, אמו של סמ"ר יאיר אביטן: זה לא הזמן לריב, הסתערו על האויב בעוז ובגבורה, אל תפחדו כלל, באתר ערוץ 7, 30 ביוני 2024
↑  עוזי ברוך, הותר לפרסום: סמ"ר יאיר אביטן ורס"ל (במיל') יקיר שמואל טייטלבוים נפלו בצפון הרצועה, באתר ערוץ 7, 29 ביוני 2024
↑  ניר דבורי, ‏הותר לפרסום: שני לוחמי צה"ל נפלו בקרבות ברצועת עזה, באתר ‏מאקו‏, 29 ביוני 2024
↑  לוחם בצנחנים נפצע באורח קשה בעזה, באתר ערוץ 7, 30 ביוני 2024
↑  כתבי ynet, סרן רואי מילר מגבעתי וסרן איליי לוגסי מהשריון נהרגו בקרבות בצפון הרצועה, באתר ynet, 4 ביולי 2024
↑  אור רביד, ‏הותר לפרסום: סרן רואי מילר ז"ל, מפקד מחלקה בגבעתי, נפל בצפון רצועת עזה, באתר ‏מאקו‏, 4 ביולי 2024
↑  החלל ה-13 בשבוע האחרון: סמ"ר אייל מימרן נפל בקרב בצפון הרצועה, באתר ערוץ 7, 4 ביולי 2024
↑  יואב זיתון, הותר לפרסום: סמ"ר אייל מימרן, לוחם בצנחנים, נפל בהיתקלות עם מחבלים בשג'אעיה, באתר ynet, 4 ביולי 2024
עיצוב עירוני
תיאוריות של עיצוב עירוני

תיאוריה של עיצוב עירוני מבקשת להגדיר מסגרת שיטתית להבנה, ניתוח וחיזוי של תופעות עירוניות כמערכת מרחבית מורכבת, שנוצרת ומשתנה על ידי ריבוי שחקנים. לשם כך, תיאוריה של עיצוב עירוני נשענת גם על תיאוריות ממדעי החברה, הכלכלה, הסביבה, ההנדסה, הפילוסופיה ועוד תחומים נוספים. בין הפרקטיקה והתיאוריה של עיצוב עירוני מתקיימים יחסים של הדדיות: התיאוריה משפיעה על הגדרת הערכים והאיכויות בתהליך התכנון, קריאת המרחב לתכנון, הגדרת ההיבטים הכמותיים של המרחב העירוני, הבנת הערכים הסימבוליים והתפקודיים של מרחב התכנון ומרכיביו והמשגת תהליכי התכנון עצמם. בד בבד, הפרקטיקה של עיצוב עירוני הנה תהליך ביקורתי ויצירתי, שמציע המשגה מחדשת של מרחב התכנון, וכן מודלים חדשים של העיר ומרכיביה, ובכך תורם לתיאוריה.
ניתן לסווג תיאוריות של עיצוב עירוני באופנים רבים, כגון על פי גישה פילוסופית (מודרניסטיות, פוסט מודרניסטיות, מרקסיסטית, וכ'), על פי קנה המידה הרלוונטי (מקומי, שכונתי, עירוני, אזורי), או על פי נושא מוביל - לדוגמה, מתיו כרמונה מציע שמונה ממדים של עיצוב עירוני כפרקטיקה וכתאוריה: המורפולוגי הנחווה, החברתי, החזותי, התפקודי, הדינאמי, המערכתי (גישות מלמעלה למטה), וריבוי השחקנים (גישות מלמטה למעלה).הרשימה שלהלן כוללת תיאוריות וטקסטים שנודעו להם השפעה על השיח האקדמי והמקצועי והפרקטיקה של עיצוב עירוני וכן גישות עכשוויות, תוך ציון הוגה בולט בתחומן.
תיאוריות של עיצוב עירוני > מודלים מחדשים של עיר

התאוריה הכללית של עיור (אילדפונס סרדה 1867), עיר גנים (אבנעזר הווארד 1898), יחידת השכנות (קלארנס פרי 1929), העיר הקורנת (לה קורבוזיה 1935), A Pattern Language (אנ') (כריסטופר אלכסנדר 1977), ניו אורבניזם (1991), non-cities (רם קולהאס 2001), לנדסקייפ אורבניזם (ג'יימס קורנר 2003) ועוד.
תיאוריות של עיצוב עירוני > מרקם עירוני

תכנון עירוני על פי עקרונות אמנותיים (אנ'), הארכיטקטורה של העיר (אלדו רוסי 1966), עיר קולאז' (רווה וקוטור 1979), העיר הקומפקטית (אנ'), אורבניזם טיפולוגי ׁ(2011) ועוד.
תיאוריות של עיצוב עירוני > המרחב הנחווה

העיר הסיטואציוניסטית, הסחף ופסיכו-גאוגרפיה (אנ') (אנ'), דימוי העיר (אנ'), אלמנטים של מעורבות (אנ') (אדמונד בייקון 1967), Townscape (גורדון קאלן 1961), תחביר מרחבי (ביל הילייר 1984), ועוד.
תיאוריות של עיצוב עירוני > המרחב החברתי

חייהן ומותן של ערים אמרקאיות גדולות (אנ') (ג'יין ג'ייקובס 1961), ללמוד מלאס וגאס (אנ') (וונטורי וסקוט בראון 1968), עירוניות טקטית כתאוריה (2015), ועוד.
תיאוריות של עיצוב עירוני > התפקוד בעיר והמרחב הציבורי

תכנון מוטה תחבורה עתירת נוסעים TOD, עיר 15 הדקות (אנ'), החיים שבין הבניינים (יאן גהל 1987), העיר היצרנית, העיר החכמה (אנ') ואחרים.
תיאוריות של עיצוב עירוני > קיימות

Eco Cities (אנ'), regenerative urbanism, net zero carbon city, ייעור עירוני, פירוא, חוסן עירוני, sponge city, תכנון מבוסס טבע, טבע עירוני, ועוד.
ראו גם

מורפולוגיה עירונית ואזורית
המעבדה לעיצוב עירוני
הקונגרס הבין-לאומי לעיצוב עירוני
תוכנית אוסמן להתחדשות פריז
הביאנלה של שנג'ן - הונג קונג לעירוניות ואדריכלות
הערות שוליים

↑  Christa Reicher, Urban Design, Wiesbaden: Springer Fachmedien, 2022, עמ' 3-6
1 2  Matthew Carmona, Public places urban spaces: The dimensions of urban design, Oxford: Architectural Press, 2003, עמ' VI
↑  Tridib Banerjee and Anastasia Loukaitou-Sideris, eds, Companion to urban design, New York: Routledge, 2011, עמ' 341-362
↑  Alex Krieger and William S. Saunders, Urban design, Minneapolis: U of Minnesota Press, 2009, עמ' XI
↑  Alex Krieger and William S. Saunders, Urban Design at Fifty - A Personal View in: Urban design, Minneapolis: U of Minnesota Press, 2009, עמ' 61
↑  Matthew Carmona, , Public places urban spaces: The dimensions of urban design, Oxford: Architectural Press, 2003, עמ' 61-193
↑  Nico Larco and Kaarin Knudson., The Sustainable Urban Design Handbook, New-York: Routledge, 2024
↑  Matthew Carmona and Steven Tiesdell, eds, Urban design reader, Routledge, 2007
↑  Koolhaas, Rem, and Bruce Mau. "What ever happened to Urbanism?." S, M, L, XL 10 (1994).
↑  רם קולהאס, הזיית ניו יורק: מניפסט רטרואקטיבי למנהטן, בבל, 2010
↑  Charles Waldheim ed, The landscape urbanism reader, Chronicle books, 2012
| מדעי העיר והאזור |
| --- | --- | --- |
| תכנון ערים ואזורים • אדריכלות נוף • אדריכלות נוף עירונית | עיצוב עירוני |  |
| תחומי מחקר | עירוניות |  |
| רעיונות מחקריים | עיר גנים • העיר הקורנת • ברודאייקר סיטי • תוכנית השלבים |  |
| תנועות בזרם התכנון העירוני | עירוניות חדשה • עירוניות ישנה |  |
ראו גם פורטל אדריכלות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4056795-3
אוליבר ברמן

אוליבר (אולי) ג'יימס ברמן (באנגלית: Oliver James "Ollie" Bearman; נולד ב-8 במאי 2005) הוא נהג מרוצים בריטי המתחרה עבור קבוצת האס באליפות הפורמולה 1. בשנת 2021 זכה באליפות פורמולה 4 האיטלקית והגרמנית.
קריירת מרוצים

ברמן החל להתחרות בקארטינג בשנת 2013. בשנת 2020 ערך את הבכורה באליפות פורמולה 4 הגרמנית וסיים את העונה במקום השביעי, במקביל השתתף בשלושה מרוצים באליפות האיטלקית. לקראת עונת 2021 עבר להתחרות בקבוצת ואן אמרסטרוף רייסינג והתחרה במקביל בשתי האליפויות. באליפות האיטלקית השיג 11 ניצחונות וארבעה פודיומים נוספים וזכה באליפות. באליפות הגרמנית ניצח 6 מרוצים והבטיח את הזכייה באליפות במרוץ האחרון לאחר קרב צמוד עם טים טרמניץ, חברו לקבוצה. במקביל למרוצים אלה התחרה במספר מרוצים באליפות הפורמולה 3 הבריטית. בעקבות ההישגים האלה היה אחד מאבעת המועמדים הסופיים לפרס "הנהג הצעיר של השנה" של אוטוספורט ומועדון נהגי המרוצים הבריטי (BRDC).
לקראת עונת 2022 הוחתם בקבוצת פראמה (Prema) והתחרה באליפות הפורמולה 3. הוא ניצח מרוץ אחד והגיע שבע פעמים לפודיום. במרוץ האחרון של העונה סיים שני והפסיד את המקום השני בדירוג הכולל של העונה לזאין מלוני, שניצח את המרוץ. לקראת עונת 2023 נשאר בקבוצת פראמה, אך עבר להתחרות באליפות הפורמולה 2. בסיום העונה דורג במקום השישי והאריך חוזה לעונה נוספת בקבוצה.
קריירת מרוצים > פורמולה 1

ברמן הצטרף לאקדמיית פרארי לנהגים בנובמבר 2021. באוקטובר 2023 ערך נסיעת מבחן במכונית פורמולה 1 במבחן פרטי שערכה פרארי במסלול פיוראנו. במהלך עונת 2023 השתתף בשני אימונים עם קבוצת האס. בינואר 2024 הוכרז כנהג המחליף בקבוצת פרארי. כמה ימים לאחר מכן הוכרז גם כנהג המחליף של קבוצת האס.
במהלך סוף השבוע של גרנד פרי ערב הסעודית, המרוץ השני בעונת 2024, לקה קרלוס סאינס בדלקת התוספתן ונדרש לניתוח מיידי. ברמן נקרא להחליפו והשתתף באימון השלישי ובמקצה הדירוג בו דורג במקום ה-12. במרוץ סיים במקום השביעי, צבר 6 נקודות ונבחר ל"נהג היום" על ידי האוהדים. בפתיחת סוף השבוע של גרנד פרי בריטניה הוכרז כנהג של קבוצת האס בעונת 2025. לקראת גרנד פרי אזרבייג'ן קיבל ברמן הזדמנות נוספת להתחרות, הפעם כמחליפו של קווין מגנוסן בקבוצת האס שנפסל מהמרוץ לאחר שצבר 12 נקודות ענישה. במרוץ זינק ברמן מהמקום ה-11 וסיים במקום העשירי.