stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נאפולי (כדורגל)
היסטוריה > התאוששות

דה לאורנטיס לא התייאש והמשיך לחזק את הקבוצה, ושנה מאוחר יותר חגגה נאפולי את החזרה שלה לסרייה B. במהלך השנתיים בסרייה C המשיכו האוהדים של הקבוצה למלא את יציעי סאן פאולו למרות הליגה הנמוכה בה השתתף המועדון, נאפולי הציגה ממוצע קהל מהגבוהים באיטליה ואף קבעה שיא סרייה C - קרוב ל-65,000 צופים במשחק העלייה מול פרוג'יה.
בעונת 2006/2007, מיד אחרי שהבטיחה את העלייה, הצהירו ראשי המועדון שהמטרה היא העפלה לסרייה A. הקבוצה החליטה להשאיר את אדוארדו רייה(אנ') בתפקיד המאמן, שינתה את שמה בחזרה ל-SSC Napoli והחלה לבצע רכש מסיבי. התקוות והביטחון של הקבוצה רק התגברו לאחר משחקי האימון של הקבוצה וההצלחה במסגרת גביע מורטי שנערך בסאן פאולו, שבמסגרתו התמודדה הקבוצה עם האלופה אינטר וכן מול יובנטוס. הקבוצה גם הצליחה במסגרת הגביע האיטלקי, והדיחה את יובנטוס בסיבוב השלישי לאחר משחק דרמטי בסאן פאולו שהסתיים ב-3:3 ודו-קרב בפנדלים שהסתיים לזכות הקבוצה.
הקבוצה, שנחשבה מתחילת העונה כאחת המועמדות הבולטות לעלייה לסרייה א', הצליחה לעמוד בציפיות וב-10 ביוני 2007, העפילה הקבוצה לסרייה א' מהמקום השני לאחר שסיימה בתיקו 0:0 בחוץ מול גנואה, שהבטיחה באותו משחק את עלייתה גם היא, אחרי שסיימה בפער של 10 נקודות מפיאצ'נזה שבמקום הרביעי. בתום 42 מחזורי הליגה סיימה נאפולי במקום השני עם 79 נקודות (6 נקודות פחות מהיריבה יובנטוס, שבילתה בליגה השנייה בעקבות פרשת הטיית המשחקים בסרייה א' ועלתה אף היא בעונה זו חזרה לסרייה א'), לאחר שניצחה ב-21 משחקים, סיימה ב-16 משחקים בתיקו והפסידה בחמישה. היא הבקיעה 52 שערים וספגה 29 שערים (ההגנה הטובה בליגה).
בעונת 2007/2008 עלייתה של הקבוצה התקבלה בהתלהבות רבה בעיר, ושם הקבוצה נקשר למספר שחקנים בסרייה א' שהם ילידי העיר, ביניהם בלטו מאורו אספוזיטו ואנטוניו נוצ'רינו. אף שהשניים לא הגיעו לבסוף, הקבוצה ערכה רכש נרחב שכלל בין היתר את אסקיאל לאבסי, מרסלו זלאייטה, מנואלה בלאזי, מארק האמסיק, וולטר גרגאנו ומתאו קונטיני.
ראשי המועדון הציבו לו כמטרה לסיים במקומות 10 עד 12 בליגה בעונת החזרה לליגה הראשונה, והקבוצה הציגה יכולת טובה במהלך העונה. בעוד שבמשחקי הבית הצליחה הקבוצה בצורה מרשימה (ניצחה את כל קבוצות הצמרת למעט רומא), יכולתה במשחקי החוץ הייתה לא מרשימה ונאפולי השיגה 3 ניצחונות חוץ בלבד בכל העונה. הקבוצה סיימה את העונה במקום השמיני עם 50 נקודות, וזכתה בשל כך בהשתתפות בטורניר גביע האינטרטוטו. בשלב הראשון היא פגשה את פניוניוס היוונית, אבל לא הצליחה להעפיל לשלב הבא לאחר הפסד 3:2 בסיכום שני המשחקים.
בעונת 2008/2009, כחלק מתוכנית ארוכת טווח כשהמטרה העיקרית היא העפלה לגביעי אירופה השונים, נאפולי המשיכה להתחזק והצליחה גם לשמור על שחקניה המובילים, למרות התעניינות גוברת מצידן של קבוצות צמרת הן מאיטליה והן מרחבי אירופה. מאז חזרתה של הקבוצה לסרייה א' ועד לקיץ 2008 השקיע נשיא הקבוצה דה לאורנטיס כ-73 מיליון אירו לחיזוק הקבוצה ורכש 16 שחקנים. במשחק הפתיחה התמודדה נאפולי מול רומא במשחק חוץ שבסיומו התפרעו אוהדי הקבוצה בתחנת רכבת. הנזקים שגרמו האוהדים נאמדו בחצי מיליון אירו. כתוצאה מכך, הטילה ההתאחדות האיטלקית קנס כספי בסך 10,000 אירו וסגרה את שני יציעי ה"אולטראס" לשלושה משחקי בית (מול פיורנטינה, פלרמו ויובנטוס). בשל כך, במועדון העריכו את ההפסדים הכלכליים בשל סגירת היציעים ב-3 מיליון אירו. ב-2009/2010 סיימה הקבוצה במקום השישי בליגה והעפילה לליגה האירופית פעם נוספת.
היסטוריה > חזרה לצמרת

בעונת 2010/2011 סיימה הקבוצה במקום השלישי בליגה, בעונה הטובה ביותר של המועדון מאז עונת הזכייה באליפות בעונת 1989/1990. היא גם העפילה לליגת האלופות לראשונה מאז אותה עונה. בעונת 2011/2012 הקבוצה סיימה במקום החמישי בליגה, אך זכתה בגביע המדינה בגמר בו גברה על יובנטוס, 25 שנה לאחר הזכייה הקודמת. באותה עונה הגיעה לשלב שמינית הגמר בליגת האלופות, שם הודחה בידי צ'לסי, הזוכה באותה שנה. בעונת 2012/2013 הקבוצה סיימה במקום השני, וחלוץ הקבוצה, אדינסון קבאני, סיים כמלך השערים בליגה עם 29 שערים.
רפאל בניטס מונה כמאמן הקבוצה, ובעונת 2013/2014 זכתה נאפולי בגביע האיטלקי החמישי בתולדותיה, לאחר שגברה על פיורנטינה בתוצאה 1–3. בעונת 2014/2015 זכתה נאפולי בסופר קאפ האיטלקי, לאחר שגברה על יובנטוס בתוצאה 5–6 בפנדלים. בליגה סיימה הקבוצה במקום החמישי, ובליגה האירופית הגיעה לחצי הגמר.
בניטס עזב את נאפולי אחרי שנתיים לטובת ריאל מדריד, והוחלף על ידי מאוריציו סארי, תחתיו נאבקה הקבוצה ביובנטוס על האליפות בעונה הבאה, אבל סיימה במקום השני ושוב סיים חלוץ הקבוצה, הפעם גונסאלו היגוואין, כמלך השערים בליגה עם 36 שערים. בעונת 2016/2017 נאפולי סיימה רק במקום השלישי, אך הגיעה שוב לשלב שמינית הגמר בליגת האלופות. עונה זו הייתה עונת הפריצה (והשיא) של דריס מרטנס, שכבש 34 שערים בכל המסגרות. בעונת 2017/2018 סיימה הקבוצה שוב כסגנית האלופה, לאחר שהייתה יריבה ליובנטוס במהלך כל העונה, אבל כשלה בסיבוב האחרון. במסגרת האירופית סיימה הקבוצה במקום השלישי בבתים בליגת האלופות ונשרה לליגה האירופית, שם הפסידה לר.ב. לייפציג בשלב 32 האחרונות. באותה עונה עקף מארק האמשיק את מראדונה, כמלך השערים של נאפולי בכל הזמנים, תואר בו החזיק שנים ספורות בלבד, עד שמלך השערים הנוכחי מרטנס עקף אותו.
בסוף העונה עזב סארי את המועדון לצ'לסי. קרלו אנצ'לוטי מונה במקומו למאמן הקבוצה, והצליח להשיג עם הקבוצה את המקום השני, כאשר הקבוצה סיימה פעם נוספת כסגניתה של יובנטוס. אנצ'לוטי פוטר באמצע עונת 2019/2020, עקב התוצאות הגרועות של הקבוצה בליגה, בה סיימה לבסוף במקום השביעי בלבד. בסוף העונה זכתה הקבוצה בגביע האיטלקי בפעם השישית בתולדותיה לאחר שניצחה את יובנטוס 2–4 בדו-קרב פנדלים בתום 120 דקות, אחרי תיקו 0-0 במשחק הגמר. בעונה הבאה סיימה הקבוצה במקום החמישי ושוב לא העפילה לליגת האלופות.
בקיץ 2021 מונה לוצ'אנו ספאלטי למאמן הקבוצה, והוא הוביל אותה בעונת 2021/2022 למקום השלישי, ובחזרה לליגת האלופות. בעונת 2022/2023 הקבוצה זכתה באליפות השלישית בתולדותיה, בפער של 16 נקודות מהמקום השני, 33 שנה לאחר האליפות הקודמת, בעידן מראדונה. בליגת האלופות הגיעה הקבוצה לרבע הגמר, לראשונה בתולדותיה, שם נוצחה על ידי בת ארצה מילאן. ספאלטי עזב את הקבוצה בקיץ ומונה כמאמן נבחרת איטליה, מה שהוביל לעונת שפל של הקבוצה שסיימה במקום העשירי בלבד. בליגת האלופות הגיעה שוב לשמינית הגמר.
בקיץ 2024 מונה אנטוניו קונטה למאמן הקבוצה.
אצטדיון ואוהדים

הקבוצה משחקת באצטדיון סאן פאולו, אחד האצטדיונים הגדולים באיטליה. תכולת האצטדיון מוגבלת ל-70,240 צופים בשל תקנות בטיחות. האצטדיון עצמו מכיל 78,210 מושבים ומשמש כאצטדיונה הביתי של הקבוצה משנת 1959. לפני שעברה לשחק בסאן פאולו, שיחקה נאפולי באצטדיון ארטורו קולאנה ואצטדיון ג'ורג'ו אקסרלי.
נאפולי סיימה ראשונה באיטליה בממוצע הקהל שלה מ-1966 עד 1988 (למעט שנתיים בהן מילאן הציגה ממוצע גבוה יותר), ובשנת 1985 הציגה ממוצע של 77,600 צופים למשחק. אוהדי הקבוצה ה"שרופים", המכונים ה"אולטראס", יושבים ביציעים מאחורי השערים הנקראים "קורבה A" ו"קורבה B" (מכילים 28,200 מקומות ישיבה ביחד). האצטדיון נחשב לאחד האצטדיונים הביתיים באיטליה. כך, למשל בעונת 2007/2008 ניצחה נאפולי את כל קבוצות הצמרת למעט רומא, וזאת על אף שסיימה במקום השמיני בלבד.
לאוהדי נאפולי קשרים טובים עם אוהדי גנואה. בנוסף חברים אוהדי נאפולי עם הגרעין הקשה שבאוהדי לוקומוטיב פלובדיב הבולגרית, שקראו לעצמם "Napoletani Ultras Plovdiv" על שם המועדון הנפוליטני. קשרים נוספים מקיימים אוהדי נאפולי עם אוהדי קטניה, בורוסיה דורטמונד, פריס סן ז'רמן וסלטיק.
יריבות

שלא כמו ג'נובה, רומא ,מילאנו או טורינו, נאפולי היא המועדון הגדול היחידי בעיר נאפולי, ולכן אין לקבוצה משחק דרבי גדול רשמי. אולם אוהדי הקבוצה מחשיבים שני מפגשים עם יריבות מאותו האזור כ"משחקי דרבי" מבחינתם: "דרבי דלה קאמפאניה" (Derby della Campania באיטלקית) - היריבות עם סלרניטנה מהסרייה ב', ועם אבלינו מהליגה פרו.
מבחינה ספורטיבית לנאפולי יריבות עם רומא, ולמפגשים ביניהם קוראים "דרבי דל סול" (Derby del Sole באיטלקית, בתרגום: "דרבי השמש"), כאשר הן שתי הקבוצות שנחשבות לאהודות ביותר מחוץ לצפון איטליה (כשרומא מייצגת את מרכז איטליה, ונאפולי את דרום איטליה).
כמו כן, קיימת לנאפולי יריבות היסטורית מסורתית קשה עם יובנטוס בגלל מספר אירועים שקרו בין הקבוצות במהלך השנים, בעיקר אליפויות וגביעים שהקבוצות לקחו אחת על חשבון השנייה.
בנוסף למועדון יריבות עם קבוצת הכדורגל של פלרמו הסיציליאנית, ולמפגשים ביניהם קוראים "דרבי שתי הסיציליות" (Derby delle Due Sicilie באיטלקית), המייצג את היריבות ההיסטורית בממלכת שתי הסיציליות בין ממלכת סיציליה לממלכת נאפולי.
תלבושת הקבוצה

הקבוצה משחק עם חולצות תכלת ומכנסיים לבנים. מדי הקבוצה לא השתנו מאז הקמת המועדון. עם זאת, חולצת החוץ עברה במהלך השנים מספר שינויים. במשך שנים רבות, השתמשה הקבוצה בחולצות לבנות ומכנסיים תכולים כמדי החוץ. בנוסף, השתמשה הקבוצה במדים צהובים, וכיום משתמשת הקבוצה גם במדים בצבע כחול במשחקי החוץ של הקבוצה ובמדים לבנים כחולצה שלישית.
| שנים | יצרן תלבושות | ספונסר ראשי |
| --- | --- | --- |
| 1978-80 | פומה | אין |
| 1980-81 | NR | אין |
| 1981-82 | NR | סאניידרו |
| 1982-83 | NR | סיריאו |
| 1983-84 | NR | לאטה ברנה |
| 1984-85 | לינאה טיים | סיריאו |
| 1985-88 | NR | בוייטוני |
| 1988-91 | NR | מרס |
| 1991-94 | יומברו | ווילו |
| 1994-96 | לוטו | רקורד קוצ'ינה |
| 1996-97 | לוטו | צ'נטרלה דל לאטה די נאפולי |
| 1997-99 | נייקי | פולנגי |
| 1999-00 | נייקי | פרוני ברוורי |
| 2000-03 | דיאדורה | פרוני ברוורי |
| 2003-04 | לגאה | רוסו די צ'יצ'אנו |
| 2004-06 | קאפה | סקיי קפיטן / כריסמס אין לוב / מנואלה דאמורה / מאנדי |
| 2005-06 | קאפה | לטה |
| 2006-09 | דיאדורה | לטה |
| 2009-11 | מאקרון | לטה |
| 2011-14 | מאקרון | לטה-MSC (בליגת האלופות ובליגה האירופית לטה בלבד) |
| 2014-15 | מאקרון | לטה-פסטה גארופלו (בליגת האלופות ובליגה האירופית לטה בלבד) |
| 2015-21 | קאפה | לטה-פסטה גארופלו (בליגת האלופות ובליגה האירופית לטה בלבד) |
תארים > איטליה

אליפות איטליה:
זכייה (3): 1986/1987, 1989/1990, 2022/2023
סגנות (7): 1967/1968, 1974/1975, 1987/1988, 1988/1989, 2012/2013, 2015/2016, 2017/2018
הגביע האיטלקי:
זכייה (6): 1961/1962, 1975/1976, 1986/1987, 2011/2012, 2013/2014, 2019/2020
סגנות (4): 1971/1972, 1977/1978, 1988/1989, 1996/1997
הסופר קאפ האיטלקי:
זכייה (2): 1990, 2014
סגנות (3): 2012, 2020, 2024
סרייה ב':
זכייה (2): 1945/1946, 1949/1950
סגנות (3): 1961/62, 1964/65, 2006/07
סרייה ג':
זכייה (1): 2005/06
תארים > אירופה

גביע אופ"א:
זכייה (1): 1988/1989
סגל הקבוצה

נכון ל-1 בספטמבר 2024
המועדון הוציא משימוש את החולצה מספר 10, שהייתה שייכת לדייגו מראדונה.
סטטיסטיקה

כיתוב מודגש מייצג שחקנים שעדיין משחקים בקבוצה
הערות שוליים

↑  The History from 1926 to 1962, באתר הרשמי sscnapoli.it'"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'(באנגלית)'"`UNIQ--templatestyles-00000001-QINU`"'
Posted byMarco Perrotta,'"`UNIQ--nowiki-00000002-QINU`"'BUON COMPLEANNO SSC NAPOLI 1926, באתר naples-football-city.com, ‏1 באוגוסט 2021'"`UNIQ--nowiki-00000002-QINU`"'(באנגלית)'"`UNIQ--templatestyles-00000003-QINU`"'
↑  נאפולי זכתה בגביע האיטלקי אחרי 2:4 על יובנטוס בפנדלים, באתר וואלה, 18 ביוני 2020
↑  SSC Napoli, sscnapoli.it (ב־)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1047180901  LCCN: n78041677  NKC: ko20231198293  VIAF: 128984275   WorldCat (עם VIAF): 128984275 
ה"אולטראס" (הגרעין הקשה) של אוהדי נאפולי
פרסואה

| --- | --- |

 ממשל
 משטר:  פדרציה של ערי מדינה ממוצא משותף, ולאחר מכן מחוז בחסות אשור
 שפה נפוצה:  ארמית, פרסית עתיקה
 עיר בירה:  ניכור (בתקופת החסות האשורי או עוד קודם לכן)
 גאוגרפיה
 יבשת:  אסיה
 היסטוריה
 הקמה:  מעבר להתיישבות קבע של עם נוודים
 תאריכי הקמה:  שנות ה־60 של המאה ה־9 לפנה״ס 
 פירוק:  נבלעת לתוך מעצמות האזור
 תאריכי פירוק:  העשור הראשון של המאה ה־6 לפנה״ס 
 ישות יורשת:  אשור וממלכות שכנות נוספות
 
מיקומה של פרסואה מצוין במרכז המפה והשלישית מלמטה עם שם מלא
פרסואה (או פרסומאש בחלק מהמקומות) היו בני עם שבטי שהתיישבו בערי-מדינה בחבל הארץ הנושא את שמם, במרכז הרי זגרוס שבמזרח איראן של ימינו, במהלך חציו הראשון של האלף ה-1 לפנה"ס.
היסטוריה ותיעוד

לא ידוע רבות על עם זה מלבד רשומות בודדות שרובן מגיעות אלינו מאשור:
לפי כתובותיו של המלך האשורי שלמנאסר השלישי (858–824 לפנה"ס), פרסואה היה בין האדמות והערים שנהרסו על ידו במהלך מסע הצבא שלו שנוהל בשנת 843 לפנה"ס באזור העליון של נהר דיאלי הרי זגרוס.
כמה שנים מאוחר יותר, בשנת 835 לפני הספירה, במהלך משלחת נוספת לאזור זה, 27 מלכי פרסואה מוצגים כשהם חולקים כבוד לשלמנאסר השלישי.
כאשר בשנת 828 לפנה"ס דיינ-אשור, מפקד בכיר בצבא האשורי, עורך מסעות צבאיים בארץ פרסואה בשם המלך, במהלך מסעו הוא כובש ובוזז את הערים שסירבו לעלות מס לאשור.
בשנה שלאחר מכן הוביל דיינ-אשור משלחת נוספת לפרסואה, ובה כבש והרס מספר ערים, ביניהן הערים המבוצרות פושטו, שלאהמנו וקיניהאמנו.
שמשי-אדד החמישי (823–811 לפנה"ס), יורשו של שלמנסר השלישי, מוזכר כיהיה אמור לקבל מחווה משליחים מפרסואה במהלך מסע צבאי שלישי שערך לארץ נאירי.
בשנת 781 לפנה"ס, פרסואה הייתה אחת הארצות נגדן יצא ארגישתי הראשון (786–764 לפנה"ס), מלך אוררטו.
המלך האשורי אדד-ניררי השלישי (810–782 לפנה"ס) מונה את פרסואה בין הארצות שכבש בצפון מזרח מסופוטמיה ובצפון מערב איראן.
הפלישה הבאה לארץ זו נעשתה בשנת 744 לפנה"ס על ידי תגלת-פלאסר השלישי (744–727 לפנה"ס) במהלך משלחתו נגד נמרי ואדמות אחרות בהרי זגרוס. התוצאה של משלחת זו הייתה לכידת פרסואה, שסופחה כפרובינציה חדשה לאשור. בירת מחוז פרסואה הייתה העיר ניכור. מכאן שבמקורות אשוריים נקרא מחוז זה לעיתים מחוז ניכור. כמחוז אשורי, פרסואה עמדה בנאמנות לצד אשור בשנים הראשונות הקשות של שלטונו של סרגון השני (722–705 לפנה"ס), כאשר מחוזות אשוריים רבים אחרים באזור, בתמיכתו של אורארטו, מרדו במלך זה.
במהלך מסעותיו של סרגון השני נגד המורדים בשנים 716 ו-714 לפנה"ס, סרגון השני תגמל את פרסואה על נאמנותה בכך שסיפח לשטחה את הערים שכבש בארצות השכנות.
לאחר מותו של סרגון השני, פרסואה מופיעה לעיתים רחוקות מאוד במקורות אשוריים. הוא מוזכר גם באחד המכתבים המיועדים לאסרחדון (680–669 לפנה"ס). התייחסות אליו מצויה גם בכתובת על "המנסרה של אשורבניפל", המזכירה שלאחר ניצחון אשורבניפל (669–627? לפנה"ס) על עלם בשנת 653 לפנה"ס, נשלח לו הוקרה על ידי כורש – מלך "פרסוס" וכנראה בכוונת המקורות במקרה זה היא לחבל הארץ בדרום איראן של ימנו – פארס המוקור גם כפרסיס ומלבד באזכור זה לא מיוחסים אזכורים נוספים העוסקים בעם וחבל ארץ זה.
מקור השם

משמעות השם פרסואה הוא גבול או קצה תיחום חבל ארץ, ויש להבדילו משמות דומים הפזורים ברחבי איראן ובפרט פרסיס שהוא שם המזוהה היסטורית גם היום עם מחוז פארס בדרום איראן. לפי הערכות אלה, הדמיון בין השמות נובע מהצורך של מקורות חיצוניים לתאר את קצה התיחום של ארץ העמים האיראני בתקופה זו. אם זאת יש מספר הערכות הגורסות כי הדמיון בין השמות מקורו ככל הנראה בנדידת עמים שלעיטים מיוחסת גם למיסד השושלת האחמנית צִ'ישְפִּיש, שנדד מאזור זה כדי להקים את ממלכתו בדרום איראן.
ראו גם

אשור
מדי
אוררטו
היסטוריה של איראן
הערות שוליים

↑  People, gods & places, www.ucl.ac.uk
1 2 3  I. Gershevitch,'"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'The Cambridge History of Iran, Cambridge University Press, 1985, ISBN 978-0-521-20091-2. (באנגלית)
↑  Zagros. Parsua. Early Persian & Median History, heritageinstitute.com
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה ובנושא איראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ורה מנצ'יק

| --- | --- |

ורה מנצ'יק, 1935
 לידה:  16 בפברואר 1906 מוסקבה, האימפריה הרוסית 
 נהרגה:  27 ביוני 1944  (בגיל 38) קלפהאם, הממלכה המאוחדת 
 הישג בולט:  אלופת העולם הראשונה בשחמט לנשים משנת 1927 ועד 1944
 מד כושר מרבי:  2535 (מאי 1929)
 מדינה:  רוסיה, בריטניה
 פרסים והוקרה:  אליפות העולם בשחמט לנשים 
 
ורה מנצ'יק (בצ'כית: Věra Menčíková, נולדה ב-16 בפברואר 1906 במוסקבה ונהרגה בהפצצה בלונדון ב-27 ביוני 1944) הייתה שחמטאית בריטית-צ'כית ואלופת העולם הראשונה בשחמט לנשים. היא חברה בהיכל התהילה העולמי של השחמט (אנ').
ביוגרפיה

ורה מנצ'יק נולדה במוסקבה לאב צ'כי ולאם בריטית. אביה לימד אותה שחמט כשהייתה בת 9. משפחתה עברה לאנגליה בשנת 1921, ובאותה שנה זכתה מנצ'יק באליפות הבריטית לנערות. אחותה הצעירה, אולגה, שהייתה אף היא שחמטאית, הייתה קרובה אליה. בשנת 1922 החלה ללמוד עם גזה מארוצי, אחד מטובי השחמטאים בעולם בתחילת המאה ה-20, שלימד לאחר מכן גם את מקס אויבה, שהיה לאלוף העולם.
בשנת 1923 החלה לשחק בתחרויות בינלאומיות לגברים. בינואר 1927 זכתה באליפות לונדון לנשים בתוצאה +5 -0 =0. אחותה אולגה סיימה במקום השני.
מנצ'יק הייתה ידועה בין כולם כנעימת מזג, מנומסת, טובת לב וחייכנית. בין תחביביה היו טניס, לטייל בעולם.
בעוד בתחרויות הנשים היא שיחקה באופן יותר משוחרר ולא היססה להשתמש בטקטיקות\הקרבות לניצחונות מהירים, בתחרויות בה השתתפה בין הגברים, היא לרוב שיחקה משחק מאוד שמרני, ניסתה לפתות את יריביה לעשות את הטעויות על ידי איבוד סבלנותם.
אלוף העולם לשעבר, אליכין, הגדיר את אי רצונם של פיד"א לאפשר למנצ'יק להשתתף בחלק מהתחרויות רק לגברים כ"לא הוגן. ברור לכולם שמנצ'יק היא רמה אחת מעל כל השחמטאיות וזה לא הוגן עבורה להתמודד מולן (בשל היותה יריבה ראויה לגברים)."[דרוש מקור]
ביוגרפיה > אלופת העולם לנשים

מנצ'יק זכתה באליפות העולם הראשונה לנשים בשנת 1927 בתוצאה (+10 –0 =1). תחרות זו נערכה במקביל לאולימפיאדת השחמט שארגנה פיד"ה. שש פעמים במהלך חייה הגנה בהצלחה על תוארה (באופן רשמי אלופת העולם 8 פעמים לפי פיד"ה). במהלך הקריירה הזו הפסידה במשחק אחד בלבד, זכתה ב-78 וסיימה ארבעה בתיקו.
בשנת 1930 ייצגה את צ'כיה באליפות העולם השנייה לנשים וזכתה בתוצאה (+6 –1 =1)
בשנת 1931 ייצגה את צ'כיה באליפות העולם השלישית לנשים וזכתה בתוצאה (+8 –0 =0)
בשנת 1933 ייצגה את צ'כיה באליפות העולם הרביעית לנשים וזכתה בתוצאה (+14 –0 =0)
בשנת 1935 ייצגה את צ'כיה באליפות העולם החמישית לנשים וזכתה בתוצאה (+9 –0 =0)
בשנת 1937 ייצגה את צ'כיה באליפות העולם השישית לנשים וזכתה בתוצאה (+14 –0 =0)
בשנת 1939 ייצגה את אנגליה באליפות העולם השביעית לנשים וזכתה בתוצאה (+17 –0 =2)
ורה זכתה שני דו-קרבות מול סוניה גראף: בשנת 1934 ברוטרדם +3 –1 =0 ובשנת 1937 בזמרלינג +9 –2 =5
בשנת 1937 היא נישאה לרופוס הנרי סטיבנסון המבוגר ממנה ב-28 שנים. סטיבנסון היה אחד מעורכי הביטאון הבריטי לשחמט "British chess magazine", שהתמנה לאחר מכן למזכיר כבוד של איגוד השחמט הבריטי.
ביוגרפיה > "מועדון" מנצ'יק

כאשר נרשמה מנצ'יק לתחרות קרלסבד בשנת 1929, אלברט בקר, אמן וינאי, לעג לה והציע שכל שחקן שיפסיד לה בתחרות יקבל כניסה למועדון ורה מנצ'יק. בקר הפך מיידית לחבר הראשון במועדון זה, אליו הצטרפו בהמשך אמנים ידועים כג'ק מיזס, פרדריק ייטס, פרידריך זמיש, מקס אויבה, מיר סולטאן חאן, שמואל רשבסקי, הרי גולומבק, אדגר קול ועוד רבים.
בשנת 1929, בתחרות רמסגייט, זכתה מנצ'יק במקום השני, לאחר חוזה ראול קפבלנקה. בשנת 1934, בתחרות מריבור, זכתה במקום השלישי, אחרי וסיה פירץ ולאיוש שטיינר. בשנת 1942 קיימה דו-קרב עם ג'ק מיזס וזכתה +4 -1 =5.
מנצ'יק השתתפה מספר פעמים בתחרות הייסטינגס. גם אחותה הצעירה אולגה הייתה שחמטאית תחרותית.
ב-27 ביוני 1944, בעת שבריטניה הייתה בשנה השישית מאז כניסתה למלחמת העולם השנייה, וורה בת ה-38, אשר עדיין החזיקה בתואר אלופת העולם בשחמט לנשים, נהרגה יחד עם אחותה אולגה ואמה, כאשר רקטת V1 נחתה בביתם שברחוב גאודן 47 שבדרום לונדון.
הגביע לנבחרת הזוכה בתחרות הנשים באולימפיאדת השחמט קרוי על שמה.
משחקים מנותחים > לבן: ורה מנצ'יק שחור: חוסה ראול קפבלנקה הייסטינגס 1931

כדי לראות את המשחקים, יש לאפשר בדפדפן שלכם ג'אווהסקריפט.
[Event "Hastings 1930/31"]
[Site "Hastings ENG"]
[Date "1931.01.07"]
[EventDate "1930.12.29"]
[Round "9"]
[Result "0-1"]
[White "Vera Menchik"]
[Black "Jose Raul Capablanca"]
[ECO "A47"]
[WhiteElo "?"]
[BlackElo "?"]
[PlyCount "84"]
1.d4 Nf6 2.Nf3 b6 3.e3 Bb7 4.Bd3 c5 5.O-O Nc6 6.c3 e6 7.Ne5 d6
8.Nxc6 Bxc6 9.Qe2 Be7 10.Bb5 Qd7 11.Bxc6 Qxc6 {אמנם הלבן הצריח, אבל רק מלכתו פעילה. לשחור מצטרפים למלכה גם הפרש והרץ, ומבחינת פיתוח הכלים יש לו עדיפות ברורה}
12.Nd2 O-O
13.dxc5 {מסע זה פותח את טור ד' לצריחים השחורים. גם ה4 לא היה עוזר לשחרר את הרץ והפרש הלבנים כי אז השחור היה מחליף רגלים ומשתלט על טור ג' והכלים הלבנים היו מתקשים להשתחרר}
dxc5 14.e4 Rad8 15.e5 Nd5 16.Nf3 Rd7 17.Rd1 Rfd8
18.Bd2 b5 19.Kf1 Nb6 20.Bf4 h6 21.Rxd7 Rxd7 22.Rd1 Rxd1+
23.Qxd1 Qe4 {האיום, מלבד הכאת הרץ, הוא מה-ג4+ והכאת הרגלי ב-א2}
24.Bg3 Qc4+ 25.Qe2 Qxe2+ 26.Kxe2 Na4 27.Kd2 Nxb2
28.Kc2 Nc4 29.Nd2 Nxd2 30.Kxd2 c4 31.Bf4 a6 32.Be3 Kf8 33.Bb6
Ke8 34.Ke3 Kd7 35.Kd4 Kc6 36.Ba7 f5 37.a4 g6 38.f4 h5 39.axb5+
Kxb5 40.g3 a5 41.Ke3 Bc5+ 42.Bxc5 Kxc5 0-1
במשחק זה מנצ'יק מנסה לכפות תיקו על ידי החלפה של כלים רבים ככל האפשר. קפבלנקה כלל לא מתנגד לכך, ובכל החלפת כלים משיג יתרון זעיר נוסף. כאשר מרבית הכלים כבר אינם על הלוח היתרון העמדתי שצבר משמעותי דיו כדי לזכות ברגלי. די בכך לאמן שלב הסיום לזכות במשחק.
משחקים מוסברים (באנגלית) > 1931

ורה מנצ'יק מול חוסה ראול קפבלנקה ולאחר מכן מול מקס אויבה, החל מדקה 13, 29.12.1931,Before Beth Harmon, There Was Vera Menchik!
הערות שוליים

1 2  '"`UNIQ--nowiki-00000001-QINU`"'ישראל שרנצל,'"`UNIQ--nowiki-00000002-QINU`"'הראשונה שהביסה גברים, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2020
↑  John Foley & John Upham, Remembering Vera Menchik, British Chess News, ‏2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb17153037d (data)  CWGC: 3141454  ISNI: 0000 0000 4738 9982  LCCN: nr90010192  NKC: jk01081218  NTA: 156652803  VIAF: 68777914   WorldCat (עם VIAF): 68777914
קיליקס (מיתולוגיה)

| --- | --- |
 תפקיד:  שליט קיליקיה
 תרבות:  מיתולוגיה יוונית 
 אב:  אגנור 
 אם:  טלפסה 
 אחים:  קדמוס, אירופה, פויניקס 
 צאצאים:  תאסוס, תבה 
 
קיליקס (ביוונית: Κίλιξ) היה נסיך פיניקי במיתולוגיה היוונית והאפונים של קיליקיה.
דמותו

היגינוס הזכיר את קיליקס בן אגנור כמי שיצא לחפש אחר אחותו החטופה אירופה כמו אחיו קדמוס ופויניקס, הגיע לקיליקיה ונשאר שם, ונתן לארץ את שמה. גם יואנס צצס הזכיר את קיליקס בן אגנור, אחי קדמוס ופויניקס, כנותן השם לקיליקיה. לפי הרודוטוס, הקילקיים נקראו בעבר היפכֿאים (Ὑπαχαιοὶ – תת-קבוצה של אכאים), וקיבלו שמם מקיליקס בן אגנור, איש פיניקי.
פסאודו־אפולודורוס ציין שאגנור שלח את בניו, קדמוס, פויניקס וקיליקס, לחפש אחר אירופה, ואיים עליהם לא לחזור אם לא ימצואה, ולכן נשארו בארצות רחוקות; קיליקס נשאר בארץ ליד פיניקיה ומסביב לפירמוס שהייתה כפופה לו, ונקראה קיליקיה. הוא הוסיף שייתכן שתאסוס הוא לא בנו של פוסידון אלא בנו של קיליקס. בהמשך, סרפדון בן אירופה הסתכסך עם אחיו בכרתים, חבר לקיליקס שהיה במלחמה עם הליקיים, ולאחר שקיבל חלק מהארץ נעשה למלך ליקיה.
דיודורוס סיקולוס סיפר שקוריבס (אנ') בן יאסיון וקיבלי התחתן עם תבה (גר') בת קיליקס (שהיא אולי האפונים לתבאי הקיליקית (אנ')). הוא גם הביא את דברי אוהמרוס, שסיפר שכשזאוס עלה למלכות, הוא הגיע בנדודיו לקיליקיה והכניע את קיליקס שליט האזור.
הערות שוליים

↑  היגינוס (אנ'), Fabulae, ‏178 (ראו במקור הלטיני ובתרגום לאנגלית)
↑  יואנס צצס, כיליאדס, 7.159–7.165 (ראו במקור היווני ובתרגום לאנגלית)
↑  Trevor Bryce, The World of The Neo-Hittite Kingdoms, Oxford University Press, 2012, עמ' 39
↑  הרודוטוס, היסטוריות, 7.91 (ראו במקור היווני ובתרגום עברי)
↑  פסאודו־אפולודורוס, ביבליותקה, 3.1.1–3.1.2
↑  דיודורוס סיקולוס, ביבליותקה היסטוריקה, 5.48.5–5.49.3 (ראו במקור היווני ובתרגום לאנגלית)
↑  דיודורוס סיקולוס, ביבליותקה היסטוריקה, 6.1.8–6.1.10 (ראו במקור היווני ובתרגום לאנגלית)
פול וסלי

| --- | --- |

וסלי בקומיק-קון, סן דייגו בשנת 2012
 לידה:  23 ביולי 1982 (בן 42) ניו ברנזוויק, ניו ג'רזי, ארצות הברית ארצות הברית
 שם במה:  Paul Wesley 
 שם לידה:  פאוול תומאש וסילבסקי
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1999
 עיסוק:  שחקן, דוגמן, במאי, מפיק
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ראטגרס  תיכון מרלבורו  Christian Brothers Academy  Monmouth Academy 
 בת זוג:  אינס דה רמון (2018–2022)
 פרופיל ב-IMDb
 
פול וסלי (באנגלית: Paul Wesley; נולד ב-23 ביולי 1982) הוא שחקן ודוגמן אמריקאי, מוכר בעיקר בשל גילום דמותו של סטפן סלבטור (אנ') בסדרת הדרמה העל־טבעית "יומני הערפד" (2009–2017).
ביוגרפיה

נולד בשם פאוול תומאש וסילבסקי (בפולנית: Paweł Tomasz Wasilewski) בניו ברונסוויק, ניו ג'רזי להורים ממוצא פולני, והוא אף דובר פולנית. יש לו אחות בכורה, מוניקה, ושתי אחיות צעירות, לאה וג'וליה. הוא גדל בעיירה מרלבורו, ניו ג'רזי.
וסלי למד בתיכון בניו ג'רזי, ובמהלך לימודיו בו לוהק לגילום דמותו של מקס ניקרסון באופרת הסבון "אור מנחה". הוא עבר לתיכון אחר שבו היה יכול להתאים את שעות הלימודים לשעות הצילומים. הוא סיים את התיכון בשנת 2000 והחל ללמוד באוניברסיטת ראטגרס. הוא עזב לאחר סמסטר אחד בתמיכת הוריו לאחר שההצעות לתפקידים גברו והוא הבין שיוכל לפתח קריירת משחק.
בשנת 2005 החל להשתמש בשם פול וסלי. כאשר נשאל לפשר השינוי, הסביר שהתקשו להגות את שמו הקודם.
חיים אישיים

בשנת 2007 החל לצאת עם השחקנית טורי דה ויטו, כאשר הם שיחקו יחד בסרט "Killer Movie". הם נישאו בטקס פרטי בניו יורק באפריל 2011. ביולי 2013 דווח שהם הגישו תביעה לגירושין. הגירושין הסתיימו בדצמבר 2013.
וסלי התגורר באטלנטה, ג'ורג'יה, בזמן שצילם את "יומני הערפד", ובשאר הזמן עם דה ויטו התגורר בלוס אנג'לס, קליפורניה. לאחר גירושיו מדה ויטו הוא מכר את ביתו בלוס אנג'לס.
בספטמבר 2013 החל לצאת עם השחקנית פיבי טונקין. במרץ 2017 בני הזוג נפרדו.
בפברואר 2019, לאחר שנה של זוגיות, וסלי התחתן עם אינס דה רמון. הם התגרשו ב-2022.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | The Last Run | סת' |  |
| 2005 | Roll Bounce | טרוי |  |
| 2006 | Cloud 9 | ג'קסון פארגו |  |
| 2006 | Lenexa, 1 Mile | ריק לויסר |  |
| 2006 | לתפוס את הרגע | טרבור |  |
| 2008 | Killer Movie | ג'ייק טאנר |  |
| 2009 | במקום אחר | בילי |  |
| 2010 | Beneath the Blue | קרייג מוריסון |  |
| 2013 | פורעי החוק | אנתוני ריס |  |
| 2014 | Amira & Sam | צ'ארלי |  |
| 2014 | לפני שאעלם | גדעון | גם מפיק |
| 2016 | פריחה מאוחרת | צ'רלי |  |
| 2016 | אמהות ובנות (אנ') | קווין |  |
| TBA | History of Evil |  | גם מפיק בפועל |