stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'וזפה בארזי
קריירת אימון

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: מבולבל.
לאחר שהיה מנהל מחלקת הנוער של אינטר,  בשנת 2008 מונה לעוזרו של המאמן החדש ז'וזה מוריניו. לאחר עזיבתו של מוריניו, מונה רפא בניטז למאמן הקבוצה, ומאחר שהביא עמו עוזר מאמן, הוסט בארזי לתפקיד המנהל הטכני. בשנה שלאחר מכן חזר לתפקיד עוזר המאמן, הפעם תחת לאונרדו, אך משעזב האחרון ולתפקיד המאמן מונה ג'אן פיירו גספריני, שוב הוזז בארזי לתפקיד המנהל הטכני. זמן קצר לאחר מכן, משפוטר גספריני, חזר בארזי לתפקיד עוזר המאמן.
תארים > תחרויות לאומיות

הליגה האיטלקית (2):
1979-1980, 1988-1989
הגביע האיטלקי (2):
1977-1978, 1981-1982
הסופר קאפ האיטלקי:
1989
תארים > תחרויות בינלאומיות

גביע אופ"א:
1991-1992
הערות שוליים

↑  László Péter, Ciumani: The Sport Takes the Community to the Mountains, Cham: Springer International Publishing, 2018, עמ' 19–45, ISBN 978-3-319-70708-2
↑  יהודעה על מינויו של מוריניו למאמן הקבוצה שבה רשום שבארזי מונה לעוזר, באתר הרשמי של BBC ספורט, 2 ביוני 2008 (אנגלית)
↑  Giuseppe Baresi - Manager profile, www.transfermarkt.com (באנגלית)
| נבחרת איטליה – יורו 1980 |
| --- | --- | --- |
|  1 זוף •  2 פ. בארזי •  3 ג'. בארזי •  4 בלוג'י •  5 קבריני •  6 קולובאטי •  7 ג'נטילה •  8 מלדרה •  9 שיראה •  10 אנטוניוני •   11 בנטי •  12 בורדון • 13 בוריאני •  14 אוריאלי • 15 טארדלי • 16 זאקרלי • 17 אלטובלי • 18 בטגה • 19 קאוזיו • 20 גרציאני • 21 פרוצו • 22 גאלי • מאמן: ביארזוט |  1 זוף •  2 פ. בארזי •  3 ג'. בארזי •  4 בלוג'י •  5 קבריני •  6 קולובאטי •  7 ג'נטילה •  8 מלדרה •  9 שיראה •  10 אנטוניוני •   11 בנטי •  12 בורדון • 13 בוריאני •  14 אוריאלי • 15 טארדלי • 16 זאקרלי • 17 אלטובלי • 18 בטגה • 19 קאוזיו • 20 גרציאני • 21 פרוצו • 22 גאלי • מאמן: ביארזוט | איטליה |
| נבחרת איטליה – מונדיאל 1986 |
| --- | --- | --- |
|  1 גאלי •  2 ברגומי •  3 קבריני •  4 קולובאטי •  5 נלה •  6 שיראה •  7 טריצ'לה •  8 ורכובוד •  9 אנצ'לוטי •  10 באני •   11 בארזי •  12 טנקרדי • 13 דה נאפולי •  14 די גנרו • 15 טארדלי • 16 קונטי • 17 ויאלי • 18 אלטובלי • 19 גלדריסי • 20 רוסי • 21 סרנה • 22 זנגה • מאמן: ביארזוט |  1 גאלי •  2 ברגומי •  3 קבריני •  4 קולובאטי •  5 נלה •  6 שיראה •  7 טריצ'לה •  8 ורכובוד •  9 אנצ'לוטי •  10 באני •   11 בארזי •  12 טנקרדי • 13 דה נאפולי •  14 די גנרו • 15 טארדלי • 16 קונטי • 17 ויאלי • 18 אלטובלי • 19 גלדריסי • 20 רוסי • 21 סרנה • 22 זנגה • מאמן: ביארזוט | איטליה |
ג'וזף ליינדקר

| --- | --- |

 לידה:  23 במרץ 1874 Montabaur, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  25 ביולי 1951 (בגיל 77) ניו רושל, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות וודלואן 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנות של מכון שיקגו  אקדמיה ז'וליאן 
 תחום יצירה:  איור 
 
ג'וזף כריסטיאן ליינדקר (באנגלית: Joseph Christian Leyendecker‏; 23 במרץ 1874 - 25 ביולי 1951) היה מאייר גרמני-אמריקאי. הוא נחשב לאחד המאיירים האמריקאים הבולטים בתחילת המאה ה-20. הוא נודע בעיקר בזכות הפוסטרים והפרסומות שלו ב "The Saturday Evening Post". בין השנים 1896 - 1950 צייר ליינדקר יותר מ-400 כריכות מגזינים. ליינדקר "למעשה המציא את הרעיון של עיצוב מגזינים מודרניים."
ראשית חייו

ג'וזף כריסטיאן ליינדקר נולד ב־23 במרץ 1874 במונטבאור שבמערב גרמניה, כפר זעיר 18 ק"מ מזרחית לריין, לפיטר ליינדקר ולאליזבת אורטייפן ליינדקר. ג'וזף היה הבן הבכור, ואחיו פרנסיס נולד כעבור שלוש שנים. אחותו, מרי אוגוסטה, הילדה השלישית והאחרונה, נולדה לאחר שהמשפחה היגרה לאמריקה.
בשנת 1882, משפחת ליינדקר היגרה לשיקגו, אילינוי, שם היה אחיה של אליזבת, אדם אורצייפן, סגן נשיא חברת בירה. לאחר שעבד בסוף גיל ההתבגרות בחברת תחריטים בשיקגו, והשלים את ההזמנה המסחרית הראשונה שלו שהייתה 60 איורי תנ"ך עבור חברת האחים פאוורס, ג'וזף ביקש לעבור הכשרה אמנותית רשמית בבית הספר של המכון לאמנות בשיקגו.
לאחר לימודי רישום ואנטומיה אצל ג'ון הנרי ונדרפול במכון לאמנות בשיקגו, נרשמו ג'וזף ואחיו הצעיר פרנק לאקדמיה ז'וליאן בפריז למשך שנה, שם נחשפו לעבודתם של טולוז-לוטרק, וגם אלפונס מוכה, מנהיג תנועת הארט נובו הצרפתית.
קריירה

בשנת 1899 חזרו האחים ליינדקר לאמריקה והתיישבו בדירה בהייד פארק, אילינוי. היה להם סטודיו בבניין לאמנויות היפות בשיקגו. ב-20 במאי אותה שנה, ג'וזף קיבל את העבודה הראשונה שלו לשער של המגזין סאטרדיי איונינג פוסט - היה זה תחילת הקשר שלו שנמשך ארבעים וארבע שנים עם המגזין הפופולרי ביותר במדינה. בסופו של דבר הוא היה הפיק 322 שערים למגזין, ויצר תמונות איקוניות רבות.
בשנת 1900, ג'וזף, פרנק ואחותם מרי עברו להתגורר בעיר ניו יורק, אז מרכז תעשיות האמנות והפרסום בארצות הברית. במהלך העשור הבא, שני האחים החלו בקשרי עבודה ארוכי טווח עם יצרני הלבשה, כולל גרביים ארוגים, הרטמרקס. ג'וזף נשכר לפיתוח סדרת תמונות של מותג ארו של צווארוני חולצות. "איש צווארון החץ של ליינדקר", כמו גם התמונות שיצר מאוחר יותר עבור חליפות קופנהיימר וגרביים שזורות, באו להגדיר את הזכר האמריקאי האופנתי במהלך העשורים הראשונים של המאה העשרים. ליינדקר השתמש לעיתים קרובות כדוגמן בשותף שלו צ'ארלס ביץ' שהיה אהוב עליו (1881–1954).
עבודה חשובה נוספת הייתה של קלוגס, יצרנית מזון ארוחת הבוקר. כחלק ממסע פרסום גדול, הוא יצר סדרה של עשרים ציורי "ילדי קלוגס" לקידום פתיתי התירס של החברה.
בשנת 1914 עבר ליינדקר בליווי צ'ארלס ביץ' לסטודיו ובית גדול בניו רושל, ניו יורק, שם התגורר למשך שארית חייו. במהלך מלחמת העולם הראשונה, צייר גם כרזות גיוס לצבא ארצות הברית ולמאמץ המלחמתי.
שנות העשרים היו במובנים רבים שיא הקריירה של ליינדקר, כאשר כמה מעבודותיו המוכרות ביותר הסתיימו בתקופה זו. הפרסום המודרני התחיל להתממש, כאשר ליינדקר נחשב לאחד האמנים המסחריים הבולטים.
כפי ששנות העשרים סימנו את שיא הקריירה של ג'וזף ליינדקר, כך שנות השלושים סימנו את תחילת דעיכתה. ב 1929 מספר העבודות שקיבל ליינדקר ירד בהתמדה. בשנת 1936 פרש העורך של Saturday Evening Post ג'ורג' הוראס לורימר, והוחלף על ידי אחרים שמיעטו לתת לו עבודות. השער האחרון של ליינדקר היה של גיליון השנה החדשה ב-2 בינואר 1943. עבודות חדשות המשיכו להגיע, אך בקצב איטי. בין הבולטים ביותר היו כרזות של משרד המלחמה של ארצות הברית, בהן תיאר ליינדקר קציני פיקוד של אנשי הצבא לעודד רכישת אג"ח לתמיכה במאמצי האומה במלחמת העולם השנייה.
ליינדקר נפטר ב־25 ביולי 1951 באחוזתו בניו רושל.
חיים אישיים

ביוגרפים רבים העלו השערות על מיניותו של ג'וזף ליינדקר, וייחסו לעיתים קרובות את האסתטיקה ההומוארוטית לכאורה של יצירתו לזהות הומוסקסואלית. ללא עוררין, ליינדקר הצטיין בתיאור עולמות גבריים (חדרי הלבשה, מועדונים, חנויות תפירה) וגברים צעירים נאים במיוחד בתנוחות סקרניות או בחילופי מבטים. ליינדקר מעולם לא התחתן והוא התגורר עם גבר אחר, צ'ארלס ביץ', במשך רוב חייו הבוגרים.
בשל תהילתו כמאייר, הצליח ליינדקר להתמכר לאורח חיים מפואר מאוד אשר מגלם במובנים רבים את הלך הרוח של שנות העשרים.
ליינדקר קבור לצד בני משפחתו - הוריו ואחיו פרנק בבית הקברות וודלוון בברונקס, ניו יורק.
הערות שוליים

↑  The Saturday Evening Post - About The Saturday Evening Post, web.archive.org, ‏2009-02-22
↑  "No longer is he the 'other illustrator'; J.C. Leyendecker was idolized by Norman Rockwell, not the other way around. Finally, an exhibit of more than 50 of his originals shows why"
↑  Schau, Michael (1974). J.C. Leyendecker. Watson-Guptill Publication. p. 14.
↑  Schau, Michael (1974). J.C. Leyendecker. Watson-Guptill Publication. p. 15.
↑  Cutler, Laurence S.; Cutler, Judy Goffman. J.C. Leyendecker: American Imagist. Harry N. Abrams.
↑  NMAI: J.C.Leyendecker, web.archive.org, ‏2016-02-07
↑  "Clipped From The Times Record". The Times Record. 1954-06-24. p. 26. נבדק ב-2021-07-04.
↑  Leyendecker, J.C. – Haggin Museum (באנגלית אמריקאית)
↑  Smith, Patricia Juliana. "Leyendecker, Joseph C." glbtqarchive.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 90081078  CiNii: DA0840466X  GND: 136404677  ISNI: 0000 0000 8195 1692  KulturNav: dd7c9235-e041-4de6-ae14-1fbb4b1a1252  LCCN: n50051949  NDL: 001246147  NLA: 35304076  RKD: 49846  SNAC: w6r78g4p  SUDOC: 144886782  Trove: 904594  ULAN: 500014389  VIAF: 2352149108552168780008   WorldCat (עם VIAF): 2352149108552168780008
גאורג פון בקשי

| --- | --- |

 לידה:  3 ביוני 1899 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  13 ביוני 1972 (בגיל 73) הונולולו, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  ביופיזיקה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ברן (1921)  אוניברסיטת אטווש לוראנד (1923) 
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת אטווש לוראנד  אוניברסיטת הוואי 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1961)  מדליית לייבניץ מכסף (1937)  מדלייית הווארד קרוסבי וורן (1955)  מדליית הזהב של ASA 
 
גיאורג פון בקשי (בהונגרית: Békésy György, מבוטא [ˈbeːkeːʃi ˈɟørɟ]; ‏3 ביוני 1899 - 13 ביוני 1972) היה ביופיזיקאי הונגרי-אמריקאי.
על מחקריו בתחום תפקוד השבלול באיבר השמיעה של היונקים, הוענק לו ב-1961 בפרס נובל לפיזיולוגיה או רפואה.
ג'מבטיסטה וארסקו

| --- | --- |
 לידה:  26 בנובמבר 1735 טרנטו, איטליה 
 פטירה:  25 באוגוסט 1805 (בגיל 69) זלצבורג, האימפריה האוסטרית 
 שפות היצירה:  איטלקית 
 יצירות בולטות:  אידומניאו, האווז מקהיר 
 
האב גַ'מְבַּטיסְטָה וָארֶסְקוֹ (באיטלקית: Giambattista Varesco; 26 בנובמבר 1735 –  25 באוגוסט 1805) היה כומר, מוזיקאי, משורר וכן, העיסוק שפרסם את שמו מעל לכל, לבריתן למוצרט. וארסקו כיהן ככומר בקאפלת החצר של זלצבורג משנת 1766.
יצירתו

היצירה השלמה היחידה של וארסקו עם מוצרט היא הלברית לאידומניאו. האווז מקהיר (L'oca del Cairo) הבלתי גמורה איננה מוכרת ברבים. וארסקו גם ערך את הלברית של מטסטאזיו ל"המלך הרועה", אחת האופרות הפחות חשובות של מוצרט.
ההזמנה ל"אידומניאו" הגיעה אל מוצרט בשנת 1780 והמזמין היה קרל תאודור, הנסיך הבוחר של בוואריה (חצרו במינכן שילמה לווארסקו 90 גולדן). לאופולד מוצרט שימש כאיש-קשר מקומי לבנו. ההתכתבות ביניהם מלמדת רבות על שיתוף הפעולה בין מוצרט לווארסקו ועל מורת רוחו של מוצרט מאורך הטקסט. וארסקו דרש בעקשנות, שהלברית שלו תתפרסם במהדורה הראשונה ללא קיצורים, אך מוצרט ראה בדרישתו זו תירוץ להרשות לעצמו להכניס בה שינויים בלי להתייעץ עם הלבריתן. לנגד עיניו עמד הצורך לקצר, מתוך ראיית פרטים קטנים, כמו ווקאלים צליליים, לצד פרטים גדולים כמו הנוחות הבימתית והרושם הבימתי הכללי. כפי שכתב לאביו, לא עלה כלל על דעתו, אף לא בחלום הלילה, לחבר מוזיקה לכל הבתים שווארסקו כתב למקהלות.
בניגוד לתיעוד המפורט של שיתוף הפעולה העגום הזה, אין בנמצא שום רשומות בכתב לגבי עבודתו המשותפת של מוצרט עם הלבריתן הגדול ביותר שלו, לורנצו דה פונטה, שמשרדו נמצא מרחק הליכה קצר ממקום מגוריו של מוצרט בווינה.
הערות שוליים

↑  לשמו הפרטי יש עוד כמה גרסאות: "ג'אנבטיסטה", "ג'ובאני בטיסטה" ו"ג'ירולאמו ג'ובאני בטיסטה". יש שמתייחסים אליו בצורה האיטלקית של תוארו, Abate, ובמקרים אחרים בצורה הצרפתית, Abbé, שניהם תארים לכומר קתולי
↑  אלפרד איינשטיין, "מוצרט", עמ' 398
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269419405171  PLWABN: 9810659198405606  BIBSYS: 90752696  BNE: XX1147271  BnF: cb120168129 (data)  CiNii: DA05039193  GND: 100652565  ISNI: 0000 0001 0922 202X  LCCN: n81042597  LNB: 000035842  MusicBrainz: 7a96e15e-12de-45d2-872f-b2b46d295ca6  NKC: mzk2007386229  NLA: 35678189  NSK: 000484740  NTA: 072688769  RERO: 02-A000170493  SUDOC: 028304802  Trove: 1038728  VcBA: 495/328200  VIAF: 86878472   WorldCat (עם VIAF): 86878472
ג'פרי ארצ'ר (1944)

ערך זה עוסק בסופר בריטי יליד 1944. אם התכוונתם לסופר והלורד הבריטי ג'פרי ארצ'ר יליד 1940, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 במאי 1944 (בן 80) לונדון רבתי, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  בית ספר הייגייט 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 www.geoffreyarcher.co.uk
 
ג'פרי ארצ'ר (באנגלית: Geoffrey Archer;‏ נולד ב-1944 בלונדון) הוא סופר בריטי, שמתמחה בספרות הרפתקאות וריגול.
ביוגרפיה

ג'פרי ארצ'ר נולד וגדל בלונדון. החל מגיל צעיר הוא גילה עניין בכתיבה. הוא ניסה את עצמו בתחומים שונים ובסוף פנה לתחום העיתונות. ג'פרי ארצ'ר היה כתב במספר ערוצי טלוויזיה בריטיות ובתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 הוצב בצפון אירלנד ואחר כך בביירות. בשנת 1976 הוא קיבל אישור להצטרף להפלגה של צוללת גרעינית בריטית והועבר לסיקור הצבא. על בסיס הניסיון שרכש, ג'פרי ארצ'ר חזר לכתיבה כאשר התרכז בתחום ריגול וצבא.
בשנת 1995 ג'פרי ארצ'ר עזב את הטלוויזיה והתרכז בכתיבת ספרים בלבד.
ספרים

1988 – Sky Dancer
1989 – Shadow Hunter
1993 – Eagle Trap - תורגם לעברית
1995 – Scorpion Trail - תורגם לעברית
1997 – Java Spider - תורגם לעברית
1998 – Fire Hawk - תורגם לעברית
2001 – The Lucifer Network
2002 – The Burma Legacy
2004 – Dark Angel
2005 - Skydancer / Shadow Hunter
ג'מבטיסטה דלה פורטה
לקריאה נוספת

Arianna Borrelli, Giora Hon, and Yaakov Zik (eds.). 2017. The Optics of Giambattista Della Porta (1535–1615): A Reassessment. Archimedes: New Studies in the History and Philosophy of Science and Technology. Springer.
הערות שוליים

↑  Magiae Naturalis libri XX Ab ipso authore expurgati, & superaucti, 2nd Ed. Naples, Italy: Apud H. Saluianum, 1589, book XVII, chap. VI.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266785805171  PLWABN: 9810538282205606  BIBSYS: 64900  BNE: XX929224  BnF: cb12110400x (data)  CANTIC: a10432164  CiNii: DA04685523  GND: 119054647  ICCU: CFIV028276  ISNI: 0000 0001 0902 1180  LCCN: n79038538  NDL: 00473223  NKC: xx0015695  NLA: 36520446  NLG: 157158  NSK: 000411759  NTA: 339719451  RERO: 02-A000049450  SELIBR: 290661  SNAC: w67s96j0  SUDOC: 029486874  Trove: 1269714  VcBA: 495/27893  VIAF: 54178891   WorldCat (עם VIAF): 54178891
ג'וזף לוסי

| --- | --- |

ג'וזף לוסי, 1965
 לידה:  14 בינואר 1909 לה קרוס, ארצות הברית 
 פטירה:  22 ביוני 1984 (בגיל 75) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  בית הקברות של פאטני וייל 
 שם לידה:  Joseph Walton Losey 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1939 
 מקום לימודים:  דארטמות' קולג'  אוניברסיטת הרווארד  La Crosse Central High School 
 בן או בת זוג:  Dorothy Bromiley (1956–?) 
 פרסים והוקרה:  פרס דקל הזהב (1971)  פרס סזאר לסרט הטוב ביותר (1977)  Jean-Le-Duc award 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'וזף לוסי (באנגלית: Joseph Losey;‏ 14 בינואר 1909, לה קרוס – 22 ביוני 1984, לונדון) היה במאי סרטים ותיאטרון אמריקאי.
ביוגרפיה

לוסי נולד בלה קרוס שבויסקונסין. בצעירותו טס לוסי לגרמניה, שם למד עם ברטולט ברכט, הוא שב לארצות הברית ופילס את דרכו להוליווד. בתקופת המקארתיזם נחקר ונחשד לוסי בקשרים עם המפלגה הקומוניסטית והיה ברשימה השחורה של הוליווד. הקריירה שלו התנהלה בעצלתיים והוא עבר ללונדון, שם המשיך את עבודתו כבמאי. אפילו בבריטניה הוא נתקל בבעיות, בסרטו הבריטי הראשון The Sleeping Tiger, מותחן פשע המשתייך לסוגת הסרט האפל שיצא לאקרנים בשנת 1954 הוא השתמש בשם העט ויקטור הנבורי (Victor Hanbury) ולא בשמו האמיתי בכתוביות הקרדיט לבמאי; היות שכוכבי הסרט, אלקסיס סמיט (Alexis Smith) ואלכסנדר נוקס (Alexander Knox) חששו שהוליווד תחרים אותם בגלל עבודתם עם הבמאי. לוסי נשכר מטעם חברת הסרטים Hammer Film Productions לביים ב-1956 את הסרט X the Unknown, אולם לאחר מספר ימים שעבד על הפרויקט, כוכב הסרט, דין ג'אגר (Dean Jagger) סירב לעבוד עם לוסי בגלל שהוא חשב שהוא קומוניסט ולוסי הועבר מהפרויקט.
שיתוף פעולה עם הרולד פינטר

במהלך שנות השישים נכנס לוסי לשותפות בהפקה עם המחזאי הרולד פינטר, פעילות שהותירה את חותמה על קריירת התסריטאות שלו. השניים שיתפו פעולה בשלושה סרטים: "המשרת" (1963), "תאונה" (1967) ו"המקשר" (1970). כל שלושת הסרטים קצרו תשבחות רבות מהביקורת והיו מועמדים לפרסים יוקרתיים. "המקשר" זכה בפרס דקל הזהב. פינטר גם כתב עיבוד לפרוסט בשביל לוסי, אולם לא נמצאו המשאבים על מנת להפיק את הסרט.
כל אחד מהסרטים של פינטר ולוסי בחנו היבט אחר של מערכת המעמדות החברתיים בבריטניה ויחסי האדון-משרת (כמו ב"המשרת") והרומן הלא-חוקי בין ג'ולי כריסטי (מן המעמד העליון) לבין אלן בייטס (מן המעמד הבינוני) ב"המקשר"; בעוד שבסרט "תאונה" תואר עולמם של אנשי אוקספורד ומערכות היחסים שלהם מחוץ לנישואים, שחשפו צביעות בקרב המעמד הבינוני המשכיל.
יכולתו של פינטר לטעת רבדים שונים של משמעות בדיאלוגים שלו, צמצמה את מספר השורות בהן השתמשו הדמויות, מה שנראה על פני השטח כשיחת חולין, כל אלו הועצמו בשל יכולתו של לוסי ליצור דימויים קולנועיים רבי משמעות והיו חלק ממרכיבי ההצלחה של הסרטים הללו באותה עת.
שלהי הקריירה שלו

לוסי תכנן מזה זמן רב עיבוד קולנועי למחזה "גליליאו" של ברכט, אותו הוציא לבסוף לפועל ב-1975.את תפקיד גלילאו העניק לחיים טופול, באחת מהופעותיו המרשימות. גליליאו הופק עבור הטלוויזיה ומומן בחלקו בידי American Film Theatre, אם כי הוא הוסרט באנגליה. ב-1976 ביים את "מר קליין" בכיכובו של אלן דילון המספר על צרפת בימי הכיבוש הגרמני. הסרט התקבל בהערכה רבה ונחשב לאחת מיצירותיו הטובות ביותר.
לוסי ביים את האופרה "דון ג'ובאני" של וולפגנג אמדאוס מוצרט ב-1979, אותה צילם בוילה קפרה "לה רוטונדה" ובונטו שבאיטליה. הסרט הזה היה מועמד למספר פרסי סזאר ב-1980, בכללם עבור הבמאי הטוב ביותר.
חייו הפרטיים

לוסי היה נשוי שלוש פעמים. בשנים 1956–1963 היה נשוי לשחקנית הבריטית דורותי ברומילי (Dorothy Bromiley) ונולד להם בן, ג'ושוע לוסי (Joshua Losey), שנהיה שחקן. בן אחר שלו, גבריק לוסי (Gavrik Losey), נולד מנישואיו למעצבת האופנה והסופרת אליזבט הוק (Elizabeth Hawes). גבריק עזר לאביו בהפקת כמה מסרטיו. לוסי נישא בשלישית לפטרישיה מוהן (Patricia Mohan), שעיבדה את הלברית של לורנצו דה פונטה ל"דון ג'ובאני" ואת מחזהו של ניל דון (Nell Dunn) ‏ (1985). נישואיו אלה של לוסי נמשכו עד לאחרית ימיו.
ביבליוגרפיה

זאב רב נוף מסך גדול, הוצאת כתר, 1982.
ג’ימס ליהי, הקולנוע של ג’וזף לוסי; עברית: דפנה לוי, ירושלים : הוצאת כתר, 1986.
David Caute Joseph Losey: A Revenge on Life, 1994, Faber, ISBN 978-0571164493
Michel Ciment Le Livre de Losey. Entretiens avec le cinéaste, Paris, Stock/Cinéma, 1979, 465 p.
Michel Ciment Joseph Losey: l'oeil du Maître, Institut Lumière/Actes Sud, 1994, 360 p.
Penelope Houston "Losey's Paper Handkerchief", Sight & Sound, Summer 1966, pp. 142–143.
Gilles Jacob "Joseph Losey, or The Camera Calls", Sight & Sound, Spring 1966, pp. 62–67.
ג'פרי ביקרופט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 באפריל 1956 (בן 68) סקרמנטו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1985 
 
ג'פרי ביקרופט (באנגלית: Jeffrey Beecroft; נולד ב-1 באפריל 1956 בסקרמנטו שבקליפורניה) הוא מעצב אמנותי אמריקאי.
ביוגרפיה

ביקרופט נולד בסקרמנטו שבקליפורניה בשנת 1956. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, למד באוניברסיטת ניו יורק ובאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בשנת 1981 קיבל את התואר השני שלו, באמנויות יפות. בתחילת שנות השמונים החל לעבוד בהפקות טלוויזיה, בין היתר עבד כמעצב בסדרת הטלוויזיה "המשווה" (אנ'). משנת 1987 עובד ביקרופט יותר ויותר עבור סרטים. אחת ההצלחות הגדולות שלו הוא הסרט "רוקד עם זאבים" בכיכובו ובבימויו של קווין קוסטנר. עבור הסרט היו הוא וליסה דין (אנ') מועמדים לאוסקר בקטגוריית עיצוב ההפקה הטוב ביותר.
פילוגרפיה

1990: רוקד עם זאבים
1992: שומר הראש
1994: Pontiac Moon
1995: 12 קופים
1996: ראש מעל המים
1997: המשחק
1999: מכתב בבקבוק
2007: מיסטר ברוקס
ג'וזף לוטון קולינס

| --- | --- |
גנרל ג'וזף לוטון קולינס
גנרל ג'וזף לוטון קולינס
 לידה:  1 במאי 1896 ניו אורלינס, לואיזיאנה, ארצות הברית ארצות הברית
 פטירה:  12 בספטמבר 1987 (בגיל 91) וושינגטון די. סי., ארצות הברית ארצות הברית
 מקום קבורה:  בית הקברות הלאומי ארלינגטון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 כינוי:  "Lightning Joe" - ג'ו הברק
 השכלה:  המכללה לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית  מכללת המלחמה של צבא ארצות הברית  האקדמיה הצבאית של ארצות הברית  אוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה 
 השתייכות:  צבא ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1917–1956 (כ־39 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-25   מפקד הקורפוס ה-7   סגן ראש מטה צבא ארצות הברית   ראש מטה צבא ארצות הברית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   מדליית השירות המצוין (4)     כוכב הכסף (2)    לגיון ההצטיינות (3)     כוכב הארד    לגיון הכבוד    צלב המלחמה
 
ג'וזף לוטון קולינס (באנגלית: Joseph Lawton Collins‏; 1 במאי 1896 – 12 בספטמבר 1987) היה גנרל בצבא ארצות הברית, אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה וכיהן כראש מטה צבא ארצות הברית.
ביוגרפיה > ראשית חייו

קולינס נולד ב-1 במאי 1896 בניו אורלינס, לואיזיאנה למשפחה ממוצא אירי. ביוני 1913 נכנס קולינס לווסט פוינט, וב-20 באפריל 1917 סיים את לימודיו ומונה ללוטננט משנה בצבא ארצות הברית. יחד עמו סיימו גם מת'יו רידג'וויי, מארק קלארק, נורמן קוטה, ועוד רבים אחרים שהגיעו לתפקידי פיקוד בכירים במהלך מלחמת העולם השנייה ולאחריה.
ביוגרפיה > קריירה צבאית

קולינס צורף לרגימנט הרגלים ה-22, ואף לחם עמו בחזית המערבית. במאי 1917 הועלה קולינס לדרגת לוטננט, ובאוגוסט הועלה לדרגת קפטן באופן זמני, שאושרה ביוני 1918. בספטמבר 1918 מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט ה-22, ובאוקטובר מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט ה-18. לאחר סיום המלחמה נשאר קולינס בגרמניה, ומילא תפקידי מטה שונים.
בשנת 1921 התחתן קולינס עם גלאדיס אסטרברוק, ובמהלך השנים הבאות מילא תפקידי מטה שונים בצבא. באוגוסט 1932 הועלה קולינס לדרגת מייג'ור, ונשלח לפיליפינים שם כיהן כקצין מטה. בשנים 1937–1938 למד קולינס במכללות הצבאיות, ולאחר מכן מונה למדריך באקדמיה הצבאית. באוגוסט 1940 הועלה לדרגת לוטננט קולונל, וביוני 1941 מונה לראש מטה הקורפוס ה-7.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

לאחר המתקפה על פרל הארבור בדצמבר 1941, הועלה קולינס לדרגת קולונל. בפברואר 1942 הועלה לדרגת בריגדיר גנרל, ובמאי אותה שנה הועלה לדרגת מייג'ור גנרל. קולינס שימש כראש מטה פיקוד הצבא בהוואי, ולאחר מכן מונה למפקד הדיוויזיה ה-25, עמה לחם בקרב גוודלקנל ובמערכה על ניו ג'ורג'יה. בעת מינויו למפקד הדיוויזיה, היה קולינס מפקד הדיוויזיה הצעיר ביותר בצבא, ועל תפקודו בקרבות קיבל את הכינוי "ג'ו הברק".
בשנת 1944 מונה קולינס למפקד הקורפוס ה-7, ובכך היה למפקד הקורפוס הצעיר ביותר בצבא. קולינס פיקד על הקורפוס במהלך כל הלחימה בחזית המערבית, ובכלל זה במהלך הפלישה לנורמנדי, המערכה בנורמנדי, מבצע קוברה, קרב פאלז, קרב יער הירטגן, קרב הארדנים ופלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה. באפריל 1945 קיבל קולינס דרגת לוטננט גנרל זמנית, וביוני אותה שנה קיבל דרגת קבע של לוטננט גנרל.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

באוגוסט 1945 מונה קולינס לסגן הרמטכ"ל של זרוע היבשה בצבא, ובדצמבר אותה שנה מונה למנהל המידע של צבא ארצות הברית. בשנת 1947 מונה קולינס לסגן ראש מטה צבא ארצות הברית, ובינואר 1948 הועלה לדרגת גנרל.
ב-16 באוגוסט 1949 מונה קולינס לראש מטה צבא ארצות הברית, ופיקד עליו במהלך מלחמת קוריאה וכן במהלך ביסוס נאט"ו. בשנת 1953 מונה קולינס לנציג ארצות הברית בנאט"ו, ובשנת 1954 נשלח כנציג צבא ארצות הברית לווייטנאם. בשנת 1955 חזר קולינס לתפקידו בנאט"ו, ובמרץ 1956 פרש מהצבא.
ב-12 בספטמבר 1987 מת קולינס בביתו בוושינגטון די. סי., ונקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון, וירג'יניה.
בנימין אברהמוב

| --- | --- |

 לידה:  1944 (בן 80 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת תל אביב 
 
בנימין אברהמוב (נולד ב–1944) הוא פרופסור אמריטוס במחלקה לערבית באוניברסיטת בר-אילן.
חייו

בנימין אברהמוב נולד ברחובות לאליהו ולרחל אברהמוב וגדל בתל אביב. למד בתיכון צייטלין בתל אביב במגמה המזרחנית תחת שרביטו של המורה דב עירון, ממנו למד רבות. את לימודיו האקדמיים לתואר ראשון (שפה וספרות ערבית ומדעי המדינה) ולתואר שני (שפה וספרות ערבית) עשה באוניברסיטה העברית בירושלים. לימודיו לתואר שלישי התקיימו באוניברסיטת תל אביב, שם סיים את הדוקטורט בהנחיית פרופסור מיכאל שורץ בשנת 1981 בהצטיינות יתרה.
בתחילת דרכו היה מורה לערבית בתיכון א' בתל אביב ומורה ללשון ולספרות עברית בישיבת היישוב החדש בתל אביב (1967–1973). בשנים 1970–1982 לימד ערבית בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון ושימש כמרצה לאסלאם באוניברסיטת בר-אילן (החל מ-1973). הוא לימד תאולוגיה מוסלמית ופרשנות קוראן בחוג לשפה וספרות ערבית באוניברסיטת תל אביב (1982–1995) ולאחר מכן עבר לאוניברסיטת בר-אילן, שם שימש כראש המחלקה לערבית (1995–1999). בשנת 2003 שהה במכון ללימודים מתקדמים באוניברסיטה העברית בקבוצה שחקרה את השיעה. מונה לפרופסור מן המניין בשנת 2001, החל מ-2006 ועד סוף ספטמבר 2010 כיהן כדיקן הפקולטה למדעי הרוח.
מחקריו

אברהמוב עוסק בחקר התאולוגיה המוסלמית הקדומה ובעיקר ביחס שבין המסורת לחשיבה השכלית כמקורות של ידיעה דתית. בנושא זה אף הרחיב את תחום המחקר שלו לטקסטים בערבית יהודית, בעיקר של רב סעדיה גאון והרמב"ם ועסק בסוגיה זו בכתביהם. כמו כן דן אברהמוב ביחס שבין התאולוגיה והפילוסופיה המוסלמית ובהשפעת הפילוסופיה על התאולוגיה. בשנים האחרונות עוסק פרופ' אברהמוב גם בהגות של איש ההלכה, התאולוג, הפילוסוף והמיסטיקאי אבו חאמד אלגזאלי (נפטר ב-1111) ובמיסטיקה הפילוסופית של גדול המיסטיקאים המוסלמים אבן אלערבי (נפטר ב-1240). הוא בחן את גישתו של אבן אלערבי לחקירת השכל לעומת ההתגלות המיסטית.
במסגרת מחקריו פרסם ארבעה ספרים, עשרות מאמרים וכמו כן ערכים לאנציקלופדיה של האסלאם, לאנציקלופדיה של הקוראן ולאנציקלופדיה של האהבה בדתות העולם וכן ביקורות על ספרים.
הוא עורך את כתב העת Studies in Arabic and Islamic Culture שיוצא בהוצאת אוניברסיטת בר-אילן.
מחקריו > הגותו של אלקאסם אבן אבראהים

עבודת הדוקטור של אברהמוב עוסקת בהגותו של התאולוג הזיידי אלקאסם אבן אבראהים (נפטר ב-860), שדן בנושאים העיקריים של התאולוגיה המוסלמית הקדומה, כמו הראיות למציאות האל ולבריאת העולם (אלקאסם משתמש הרבה בראיה מתוך הסדר וההרמוניה בעולם כדי להוכיח את מציאות האל), ייחוד האל, תאריו, בחירה חופשית מול גזרה קדומה, תיאורית האמאמה (השלטון) באסלאם ואמונה וכפירה. כל הנושאים האלה מופיעים אצל אלקאסם באיגרות שחלקן כתובות בפרוזה מחורזת. אברהמוב ההדיר שמונה מתוך איגרותיו של אלקאסם, תרגמן לעברית ודן בתאולוגיה המופיעה בהן. הוא הוכיח כי האמאם הזיידי אלקאסם היה הראשון שהכניס את התאולוגיה המועתזלית להגות של הזיידים.
שנים מספריו של אברהמוב עוסקים בתורתו של אלקאסם.
מחקריו > תאולוגיה אסלאמית - מסורת ורציונליזם

הספר Islamic Theology – Traditionalism and Rationalism עוסק ביסודות המסורתיות והרציונליזם באסלאם של ימי הביניים. לשכל תפקיד חשוב גם בתאולוגיה המסורתית, שבחלקה הסתמכה על רעיונות של התאולוגיה הרציונליסטית המועתזלית. אנשי המסורת מתקיפים את הרציונליסטים ולהפך, ולעיתים אותם נימוקים משמשים את שני הצדדים. נוצרה גם פשרה בין היסוד השכלי ליסוד המסורתי, ולמעשה בתחומים מסוימים כמו שלילת ההגשמה, אנשי המסורת מקבלים את נימוקי מתנגדיהם.