stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אשר חננאל
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  Биньямин Ардити, Видни евреи в България,Том I ,Тел Авив, 1969, 159–164. ששון לוי, אשר חננאל, בתוך: בנימין ארדיטי (עורך), יהודים בולטים בבולגריה, כרך ראשון, תל אביב, 1969, עמודים 159–164, תרגום לעברית: חלי מנדיל.
1 2 3  אלברט רומנו, יהדות בולגריה, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות – יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 494–495.
1 2 3  הרב חננאל לא היה נוח לסופיה – מאסרו מוסבר בסירובו לעשות את רצון הקומוניסטים, מעריב, 29 בנובמבר 1961
1 2 3  לזכר נעדרים – הרב אשר חננאל, דבר, 16 בנובמבר 1964
1 2  פניה לבירור גורלו של הרב הראשי לבולגריה, דבר, 19 בנובמבר 1961
↑  בתפוצות – אסיפת הנבחרים של יהודי בולגאריה, דבר, 14 ביולי 1932
↑  המלך אלכסנדר והרב חננאל, דואר היום, 10 באוקטובר 1934
↑  מיכאל בר-זוהר, הרכבות יצאו ריקות, הוצאת הד ארצי, אור יהודה, 1999, עמודים 170–172.
↑  מיכאל בר-זוהר, הרכבות יצאו ריקות, עמודים 177–179, 193.
↑  טלגרמות בקיצור, על המשמר, 19 ביוני 1949
↑  חיים קשלס, היהודים בבולגריה בעשרים השנים הראשונות לאחר שחרורה מעול העותומנים, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות – יהדות בולגריה, עמוד 72.
↑  חיים קשלס, שלשלת רבני סופיה, מיום בואם מספרד ועד היום (1960), בתוך: אנציקלופדיה של גלויות – יהדות בולגריה, עמוד 140.
↑  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה, כרך ד' – מאחורי מסך הברזל, הוצאת דבר, תל אביב, 1969, עמודים 172–173.
↑  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה, כרך ד' – מאחורי מסך הברזל, עמוד 56.
↑  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה, כרך ד' – מאחורי מסך הברזל, עמודים 298–299.
↑  אנשים ומוסדות, דבר, 27 ביולי 1956
↑  אני ציוני נלהב משחר נעורי, מעריב, 17 ביולי 1956
↑  הרב חננאל מודיע מסופיה – בית הכנסת לא נסגר, מעריב, 14 בינואר 1962
↑  פניה לבירור גורלו של הרב הראשי לבולגריה, דבר, 19 בנובמבר 1961
↑  נאסר רבה הראשי של בולגריה ד"ר חננאל, מעריב, 25 באוקטובר 1961
↑  י. פינקלסטון, "סכסוך עם קומוניסט יהודי בסופיה גרם למאסר הרב הראשי דר' חננאל", מעריב, 27 באוקטובר 1961
↑  הוחרם בית הכנסת הגדול בסופיה, הרב ד"ר חננאל עודנו עצור ללא משפט, דבר, 27 בדצמבר 1961
↑  סופיה מאשימה את הרב הראשי בגניבת זהב וכסף מכלי־הקודש, מעריב, 28 בנובמבר 1961
↑  סניגור "מטעם" ניתן לרבה של בולגריה, מעריב, 29 בנובמבר 1961
↑  הרב חננאל נידון למאסר, הצופה, 7 בינואר 1962
↑  יגאל לב, "אינני אשם" – אומר הרב בטלפון, מעריב, 9 בינואר 1962
↑  היהודים "הדיחו" את הרב חננאל, מעריב, 28 במרץ 1962
↑  רבה של בולגריה נכלא לריצוי עונש מאסר של שלוש שנים, דבר, 5 באפריל 1962
↑  נח זבולוני, הרעה בבריאות הרב חננאל אסיר בולגריה, פורסם בעיתון חרות, 27 באפריל 1962.
↑  מבקשים היתר לרב חננאל לצאת מבולגריה, דבר, 21 בינואר 1962
↑  "המזרחי" העולמי למען שיחרור הרב חננאל, דבר, 8 בינואר 1962
↑  נח זבולוני, פעולה בישראל למען הצלת הרב חננאל מבית הכלא בבולגריה, פורסם בעיתון חרות, 29 בדצמבר 1961.
↑  סופיה תרשה לחננאל להתאחד עם משפחתו, מעריב, 10 בינואר 1962
↑  ממשלת בולגריה מוכנה לשחרר את הרב חננאל תמורת "כופר נפש", הצופה, 22 באוגוסט 1962
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1062576969  NTA: 236391178  VIAF: 306225649   WorldCat (עם VIAF): 306225649 
שלט רחוב אשר חננאל בשכונת נווה אליעזר בתל אביב-יפו
אקסיומת מרטין

בתורת הקבוצות, אקסיומת מרטין היא אקסיומה שמבטיחה כי המודל יחסית סגור (במובן שיתואר בהמשך) תחת הפעלות של כפיות מסוימות. אקסיומות מהצורה הזו נקראות באופן כללי אקסיומות כפייה. אקסיומת מרטין, שהוצעה על ידי דונלד מרטין ורוברט סולוביי ב-1970, הייתה האקסיומה הראשונה מהצורה הזו, והוכחת העקביות שלה במסגרת ZFC היא דוגמה לעוצמה של שיטת החזרה על כפייה.
במובנים מסוימים, אקסיומת מרטין מאפשרת לבצע בניות באורך עד לעוצמת הרצף, שבאופן סטנדרטי ניתן לבצע אותם רק עד לאורך  \aleph _{1}.
הגדרה

יחס סדר חלקי P מקיים את תנאי אנטי-השרשרת בת המנייה (c.c.c) אם בכל אוסף לא בן מנייה של איברים של P יש זוג איברים r,s שיש להם המשכה משותפת, כלומר יש ב-P איבר t,  t\leq r\land t\leq s. אם לזוג איברים יש המשכה משותפת נאמר שהם "מתיישבים".
בשיטת הכפייה אנחנו מצרפים למודל הבסיס מסנן גנרי על P, כלומר קבוצת איברים G שמוכלת ב-P, כל שני איברים בה מתיישבים והיא נחתכת עם כל הקבוצות הצפופות של P שנמצאות במודל הבסיס. קבוצה כזו תהיה חיצונית למודל הבסיס, למעט במקרים טריוויאליים. הקבוצה G תיקרא D-גנרית, (כאשר D אוסף של קבוצות צפופות) אם היא נחתכת עם כל קבוצה מתוך האוסף D. כאשר D היא קבוצה קטנה יותר מאוסף כל הקבוצות הצפופות, ייתכן שתהיה קבוצה D-גנרית כבר בתוך מודל הבסיס.
אקסיומת מרטין (MA) גורסת כי:
באופן דומה, ניתן לנסח את האקסיומה MA(k)‎ כאשר k הוא מונה כלשהו בין  \aleph _{0} לעוצמת הרצף, כקיום אותו התנאי עבור קבוצות D מעוצמה k. כלומר, MA היא למעשה הדרישה שיתקיים MA(k)lrm; לכל k שקטן מהרצף.
תמיד מתקיים  MA(\aleph _{0}). למעשה בכל כפייה שהיא, גם כזו שאינה מקיימת c.c.c., לכל אוסף בן מנייה של קבוצות צפופות D, ניתן למצוא קבוצה G שכל איברים מתיישבים והיא נחתכת עם כל קבוצה מתוך D: נמספר את הקבוצות הצפופות שב-D ובשלב ה-n נוסיף ל-G איבר שקטן יותר מכל האיברים הקודמים שהכנסנו לקבוצה ששייך לקבוצה הצפופה ה-n-ית. זה אפשרי לפי ההגדרה של קבוצה צפופה.
מצד שני, לא יכול להתקיים  MA(2^{\aleph _{0}}), כיוון שהוספת ממשי כהן היא כפייה המקיימת c.c.c והיא בעלת רצף קבוצות צפופות. כל מסנן שנחתך עם כל הקבוצות הצפופות יוסיף בהכרח מספר ממשי חדש למודל, ולכן יהיה חיצוני למודל הבסיס.
מסקנות

לאקסיומת מרטין יש מספר גדול מאוד של מסקנות, וביניהן:
עוצמת הרצף היא מונה סדיר.
איחוד של פחות מעוצמת הרצף קבוצות ממידה אפס, היא קבוצה ממידה אפס.
עצי סוסלין לא קיימים (למעשה הוכחת העקביות של אקסיומת מרטין היא וריאציה על הכפייה שמראה את העקביות של אי קיום עצי סוסלין).
מכפלה של שני יחסי סדר המקיימים c.c.c מקיימת גם כן c.c.c.
אם X מרחב האוסדורף קומפקטי שעוצמתו קטנה מעוצמת הרצף, אז הוא קומפקטי סדרתית, כלומר לכל סדרה בו יש תת-סדרה מתכנסת.
לכל אוסף בגודל קטן מהרצף של סדרות של טבעיים קיימת סדרה של טבעיים שגדולה יותר מכל סדרה מהאוסף באינסוף קואורדינטות.
נדגים את השימוש באקסיומת מרטין לגבי התוצאה האחרונה. נניח כי יש לנו אוסף A של סדרות של מספרים טבעיים. אנחנו רוצים להראות שיש סדרה f (שנחשוב עליה כפונקציה מהטבעיים אל הטבעיים), כך שלכל איבר g של A,  |\{n|f(n)>g(n)\}|=\aleph _{0}. נשתמש במושג כפייה הבא (השקול להוספת ממשי כהן):  P=\{p|\,\exists n<\omega \,\,p:n\rightarrow \omega \} כאשר כרגיל  \omega  הוא אוסף המספרים הטבעיים. יחס הסדר על P יהיה יחס ההכלה ההפוכה כלומר p חזק מ-q אם p מכיל את q (כלומר למעשה p מרחיב את הפונקציה q). אוסף הקבוצות הצפופות איתן נדרוש שהמסנן הגנרי ייחתך הוא:
כל אחת מהקבוצות  D_{a,n} היא צפופה כיוון שבהינתן תנאי p, כדי לקבל תנאי q חזק מ-p בתוך הקבוצה הזו, אפשר פשוט להרחיב את p עד מעבר ל-n (על ידי הוספת ערכים שרירותיים), אם יש צורך, ואז לבחור m>n שעדיין לא קבענו את ערכו ולקבוע את p(m)‎ להיות גדול יותר מ-a(m)‎.
אקסיומת מרטין מבטיחה לנו קיום מסנן D-גנרי G. מסנן זה מגדיר סדרה  f_{G}=\bigcup _{p\in G}p, וכיוון שהמסנן נחתך עם כל קבוצה ב-D - היא תקיים את התכונה הרצויה ותנצח כל סדרה מ-A אינסוף פעמים.
נעיר כי את אותה תוצאה לגבי A בת מנייה ניתן להשיג באופן ישיר על ידי ליכסון.
הוכחת ההתיישבות

הוכחת ההתיישבות של אקסיומת מרטין ביחס ל-ZFC, כאשר עוצמת הרצף יכולה להיות גבוהה כרצוננו, נעשית באמצעות טכניקה הנקראת חזרה על כפייה. הטכניקה הזו ממירה שרשרת ארוכה של כפיות עוקבות בכפייה יחידה במודל הבסיס.
כדי לכפות את התקיימות אקסיומת מרטין נרצה לעבור על כל יחסי הסדר שמקיימים c.c.c. ולכל אחד מהם לכפות מסנן גנרי. כיוון שבתהליך נוצרים יחסי סדר חדשים שמקיימים c.c.c., אנחנו צריכים להמשיך לכפות מסננים גנריים גם ליחסים החדשים שנוצרו וכן הלאה. שיטת החזרה על כפייה מאפשרת לאחד את שרשרת הכפיות האינסופית הזו לכפייה בודדת במודל הבסיס, ומבטיחה גם כי אנחנו "תופסים את הזנב", כלומר כל יחס סדר שנוצר במהלך התהליך כבר טופל בשלב מתקדם מספיק של התהליך.
מרכיב קריטי להצלחת התהליך הוא ההגבלה של העוצמה של אוסף יחסי הסדר בהם צריך לטפל. ניתן להראות שכדי שאקסיומת מרטין תתקיים, למעשה מספיק לטפל רק ביחסי סדר שעוצמתם קטנה מעוצמת הרצף.
בחינה של מושג הכפייה שמתקבל מראה כי הוא גם מקיים c.c.c ולכן הוא לא ממוטט מונים.
הרחבות

לאקסיומת מרטין יש מספר הרחבות, כלומר אקסיומות כפייה אחרות שמחלישות את תנאי ה-c.c.c. ובכך משיגות סגירות של המודל תחת מחלקה רחבה יותר של כפיות. בדרך כלל, לא ניתן לבסס את העקביות של ההרחבות האלו רק מתוך ZFC, ולשם כך נדרשים מונים גדולים.
שאלות לגבי חוזק ההתיישבות המדויק של אקסיומות הכפייה השונות הן שאלות מרכזיות בתחום המונים הגדולים בתורת הקבוצות.
הרחבה רבת עוצמה של אקסיומת מרטין היא PFA - אקסיומת הכפייה הנאותה, הגורסת את אותם תנאי הסגירות עבור מחלקה רחבה של כפיות (הכפיות הנאותות), כאשר אנחנו מגבילים את גודל קבוצת הצפופות D ל- \aleph _{1}. כדי להראות את העקביות של האקסיומה הזו נעשה שימוש במונה על-קומפקטי.
הרחבה חזקה עוד יותר היא MM - המקסימום של מרטין, שדורשת את תנאי הסגירות עבור כל הכפיות שמשמרות את קבוצות השבת של  \omega _{1}. גם העקביות של האקסיומה הזו הוכחה ביחס לקיום מונה על-קומפקטי.
אקסיומה זו היא מקסימלית, במובן שלא ניתן להניח את קיום תנאי הסגירות עבור כפיות שלא משמרות קבוצות שבת - לכל כפייה שהורסת קבוצת שבת של  \omega _{1}, יש אוסף צפופות D בגודל  \aleph _{1} כך שאין במודל הבסיס מסנן D-גנרי.
ארנאוט דניאל

| --- | --- |

 לידה:  1150? ריבראק, צרפת 
 פטירה:  1210? (בגיל 60 בערך) ריבראק, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 שפות היצירה:  Old Occitan 
 זרם ספרותי:  מוזיקת ימי הביניים, troubadoric poetry 
 תקופת הפעילות:  מ-1180 
 
ארנאוט דניאל
ארנאוט דניאל (Arnaut Danièl) היה משורר וטרובדור פרובאנסלי שפעל בעיקר בין השנים 1180–1200 וכתב בשפה האוקסיטנית. נולד בעיר ריבראק (Rabairac‏, Ribérac) בחבל אקיטן.
דניאל היה הראשון שהשתמש בססטינה, צורת שירית של בתים בעלי שש שורות עם כללים מורכבים של משקל וחזרה על מילים.
לדניאל הייתה השפעה על השירה האירופית בימי הביניים. דנטה מכנה אותו "היוצר הטוב ביותר" (il miglior fabbro) בפרק "כור המצרף" בקומדיה האלוהית וציטוט משירו הוא הקטע היחיד ביצירה שלא כתוב באיטלקית. פרנצ'סקו פטרארקה שיבח אותו וקרא לו "האדון הגדול של האהבה" (gran maestro d'amor) ביצירתו Trionfo d'amore. גם בעת החדשה משוררים הביעו את הערכתם כלפיו: עזרא פאונד שיבח את עבודתו וניתח אותו בפרוטרוט בספרו The Spirit of Romance‏ (1910); ת. ס. אליוט, בתורו, הקדיש את יצירתו ארץ הישימון לפאונד וכינה אותו "il miglior fabbro" וכלל הפניות נוספות לדניאל.
ארנארסאק

ארנארסאק (בערך 1716 - אחרי 1778), הייתה מתרגמת ומיסיונרית אינואיטית גרינלנדית, עוזרתם של פאול אגדה (בנו של האנס אגדה), האנס גלהאן, ו-י. סוורדרופ. היא והנס פונגויוק תרגמו את התנ"ך לגרינלנדית. היה לה תפקיד חשוב במיסיונריות הדנית בקרב האינואיטים בגרינלנד במאה ה-18, וכך היא גם הוצגה בספרות.
ארנארסאק הגיעה אל פאול אגדה בשנת 1736 וביקשה ממנו שילמד אותה כיצד להגיע לאלוהים. היא המירה את דתה לנצרות והוטבלה בשנת 1737, והותר לה לשמור על שמה המקורי במקום לקבל שם מהתנ"ך בטבילתה, דבר שהיה יוצא דופן. היא מתוארת כשותפה לדיון ביקורתי של אגדה. בתרגום התנ"ך, היא מנעה צנזורה והייתה מסוגלת להציג את הדברים בדרך שבה היא ראתה אותם. הפרשנות שלה לנצרות השפיעה רבות על הגרסה של הנצרות המקובלת על האינואיטים.
היא עקבה אחרי אגדה לדנמרק בשנת 1740. היא ביקרה בחצר המלוכה הדנית בשנת 1740, שם היא הוצגה לבית המשפט יחד עם ילד אינואיטי.
בשנת 1741, ארנארסאק נשלחה כמיסיונרית לגרינלנד, שם היא התחרתה עם המיסיונרים של  הכנסייה המורבית(אנ'). בשנת 1743, היא פרשה לביתה באזור מפרץ דיסקו במשך עשרים שנה.
היא מעולם לא נישאה. בשנת 1763, ארנארסאק חזרה לעזור למיסיון הדני. היה לה תפקיד חשוב ומשפיע בין המיסיונרים, בגלל שהיא דיברה בשפת האינואיט, שפה שהם לא הבינו.
שנת מותה אינה ידועה; השנה האחרונה שבה היא מוזכרת היא 1778.
אקסטזי (ספר)

| --- | --- |

כריכת הספר
 מידע כללי
 מאת:  אירווין וולש
 שפת המקור:  אנגלית, סקוטית
 סוגה:  novella collection 
 הוצאה
 הוצאה:  W. W. Norton
 תאריך הוצאה:  1996
 מספר עמודים:  276
 הוצאה בעברית
 תרגום:  אילת יגיל
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001882198
 
אקסטזי (באנגלית: Ecstasy: Three Tales of Chemical Romance) הוא ספרו הרביעי של הסופר הסקוטי ומחבר הספר טריינספוטינג, אירווין וולש. אקסטזי איננו סיפור אחד אלא אוסף של שלוש נובלות המספרות את סיפורם המטורף ועתיר הסמים, מין ביזארי ומוזיקה אלקטרונית של גיבוריו הבריטים.
שלוש הנובלות > "לוריין הולכת לליווינגסטון"

רבקה נבארו היא סופרת של רומנים זולים על התקופה הוויקטוריאנית הסובלת מעודף משקל. בעלה הוא איש בוגדני, חלקלק וחובב הימורים אשר שואב את כספה ואת שמחת החיים שלה. במקביל, הוא עצמו מעורב בפרשה ביזארית בה הוא, כעובד במכון הפתולוגי, מספק גופות למטרת הנאה מינית למנחה טלוויזיה מפורסם. כשנבארו לוקה בשבץ, בעלה חושש לאווזה המטילה ביצי זהב ודואג להצמיד אליה מטפלת צמודה - לוריין. לוריין, אחות חובבת מוזיקת ג'אנגל נחלצת לעזרתה והשתיים רוקמות תוכנית שבסופה יתנקמו בבעל הבוגדני.
שלוש הנובלות > "המזל תמיד מתחבא"

דייב ת`ורנטון הוא בריון כדורגל אשר חייו סובבים בין כדורגל, מכות עם אוהדי כדורגל אחרים, שתייה אינטנסיבית של אלכוהול ופורקן מיני על מלון בעל חורים. כאשר הוא פוגש את סמנת'ה וורת'ינגטון, יפהפייה שנולדה נטולת ידיים כתוצאה מהתרופה הטרטוגנית תלידומיד, השניים יוצאים למסע נקמה רצחני במשווק התרופה אשר מסתתר בגרמניה.
שלוש הנובלות > "הבלתי מובסים"

הבלתי מובסים מספר את סיפור אהבתם של לויד, קלאבר מזדקן חובב סמים ומוזיקת האוס והת'ר הנשואה ללא אושר לגבר מהפרברים חובב דייר סטרייטס. השניים נפגשים במועדון ואהבה מונעת סמים ניצתת ביניהם, אך המצב מסתבך כאשר הת'ר דורשת מלויד לוותר על הסמים על מנת להוכיח את אהבתו האמיתית.
בניגוד לשתי הנובלות הקודמות אשר כתובות במבט על, נובלה זו כתובה באותו סגנון שנכתב טריינספוטינג - כמונולוגים של שני הגיבורים.
השפעות תרבותיות

הלהקה "מיי כמיקל רומנס" נקראת על שם כותרתו האנגלית של הספר.
בוב הייז

בוב הייז במדי דאלאס קאובויס
רוברט לי הייז (באנגלית: Robert Lee "Bullet Bob" Hayes;‏ 20 בדצמבר 1942 – 18 בספטמבר 2002) היה אצן ושחקן פוטבול אמריקאי. נחשב לאיש המהיר בדורו וכאחד האצנים המהירים בכל הזמנים. הוא האתלט היחידי שזכה במדליית זהב אולימפית (טוקיו 1964) בריצת 100 מטר ובטבעת מנצח בסופרבול.
ביוגרפיה

הייז נולד בג'קסונוויל שבפלורידה. כתלמיד תיכון הצטיין בפוטבול (שיחק בתפקידי רץ אחורי ופולבק) ושיחק בנבחרת בית הספר גם בכדורסל ובבייסבול. עם המעבר למכללת פלורידה A&M, הייז החל להתמקד בריצות הקצרות. הוא שבר את השיאים העולמיים במרחקים ל-60 יארד ו-100 יארד והגיע ב-1964 לאולימפיאדת טוקיו אחרי 48 ניצחונות רצופים במרוצים בהם נטל חלק.
ביוגרפיה > אלוף אולימפי

במשחקים האולימפיים בטוקיו הוא זכה במדליית זהב בריצת 100 מטר בשיא עולמי חדש של 10.06 שניות, שיפור של 19 מאיות השנייה לשיא הקודם, תוך שהוא מקדים את אנריקה פיגרולה מקובה (10.25 שניות) ואת הארי ג'רום מקנדה  (10.27 שניות). הייז זכה במדליית זהב נוספת בריצת שליחים 4x100 מטר ביחד עם פול דרייטון, ג'רי אשוורת' וריצ'רד סטבינס בשיא עולם חדש של 39.06 שניות, לפני פולין (39.36 שניות) וצרפת (39.36 שניות).
ריצת השליחים בטוקיו הייתה למעשה סוף דרכו של הייז על מסלול האתלטיקה, שכן מיד עם שובו לארצות הברית, הוא הצטרף לקבוצת הפוטבול המקצועני הדאלאס קאובויס שאליה נבחר בדראפט עוד לפני המשחקים האולימפיים. הוא שיחק בדאלאס בתפקיד תופס וכבר בעונתו הראשונה בליגה הצטיין ושבר שיאי מועדון ושיאים של ליגת ה-NFL. הוא הגיע עם קבוצתו שלוש פעמים למשחק הגמר - הסופרבול ובתום עונת 1971 היה שותף לזכייתה הראשונה של דאלאס באליפות.
הוא שיחק בדאלאס קאובויס עד שנת 1975 ועזב כשהוא מחזיק בשיאי המועדון לתופסים במספר התפיסות, ביארדים של מסירות שנתפסו ובטאצ'דאונס. הוא עבר לקבוצת סן פרנסיסקו 49' ושיחק עונה בודדת בסן פרנסיסקו לפני שפרש.
בשנת 1979 הודה בסחר בסמים לאחר שנתפס כשהוא מוכר סם לשוטר סמוי. הוא נדון ל-5 שנות מאסר, אך שוחרר כעבור 10 חודשי מאסר בלבד לאחר שקיבל חנינה.
ב-2001 חלה בסרטן הערמונית וסבל גם מבעיות כבד וכליות. חלקן נגרמו כנראה כתוצאה מאלכוהוליזם ומשימוש בסמים. הייז נפטר בספטמבר 2002 בעקבות מחלת כליות.
בוב הייז זכה בתחילה לכינוי "רכבת הקליע" על שם הרכבת המהירה שהושקה שבועיים לפני אולימפיאדת טוקיו בין הערים אוסקה וטוקיו. מאוחר יותר, הפך הכינוי ל"בוב הקליע" כינוי שתאם את מהירותו וכוחו. למעשה, הוא היה שחקן פוטבול לאורך כל הקריירה שלו והישגיו על מסלול האתלטיקה היו סטייה זמנית ממסלולו בדרך לקריירה מקצוענית בפוטבול. באותן שנים רוב האצנים היו בעלי מבנה גוף צנום יחסית והייז בלט במבנה הגוף השרירי שלו ובפלג גופו העליון המפותח, שאותו פיתח בתפקיד הרץ האחורי בתיכון ובמכללה.
קון איצ'יקאווה, הבמאי היפני של "אולימפיאדת טוקיו", הסרט התיעודי שתיאר את אולימפיאדת טוקיו, ושהוקרן מאוחר יותר בצורה מסחרית, התמקד באחד מקטעי הסרט בריצתו של הייז והיא מתוארת בהילוך איטי. הצופים בסרט מקבלים את התחושה שהם צופים במכונה אנושית מושלמת. למעשה, רץ בוב הייז בריצת הגמר בטוקיו עם נעל מושאלת מאצן אחר. אחת מנעליו עפה אל מתחת למיטתו בעת ששיחק עם חברים בחדרו והוא גילה את חסרונה רק באצטדיון.
מהירותו העצומה וכוחו הפיזי נתנו לו יתרון עצום במשחק הפוטבול ואילצו את הקבוצות היריבות לנקוט בהגנה אזורית שלא הייתה מקובלת לפני זמנו וזאת מאחר שהיה קשה למצוא שחקני הגנה שיוכלו לשמור עליו.
לאחר שבמשך שנים התנהלו בארצות הברית ויכוחים האם ראוי הייז להיכנס להיכל התהילה של הפוטבול המקצועני, הוא נבחר להיכל התהילה ב-31 בינואר 2009. למחרת בחירתו, פרסמה אחותו מכתב אותו כתב הייז שלוש שנים לפני מותו למקרה שיבחר להיכל התהילה. במכתבו הוא מודה לכל עולם הפוטבול האמריקאי ובמיוחד לחברי קבוצתו בדאלאס קאובויס. אין במכתב כל אזכור להישגיו האתלטיים יוצאי הדופן.
אריה שפק

| --- | --- |
שפק במדי הבריגדה היהודית, 1945
שפק במדי הבריגדה היהודית, 1945
 לידה:  20 באוגוסט 1919 פולין
 פטירה:  10 באוגוסט 1978 (בגיל 58)
 תאריך עלייה:  1923
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  "דורון", "השריף של יפו"
 השתייכות:   ההגנה הצבא הבריטי הצבא הבריטי  צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1943–1949 (כ־6 שנים)
 דרגה:    רב-סרן
 תפקידים בשירות
 מפקד שועלי שמשון
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העצמאות
 
אריה שְׁפָּק (נכתב לעיתים שפאק; 20 באוגוסט 1919 – 10 באוגוסט 1978) היה לוחם הבריגדה היהודית, איש הנוקמים, מפקד פלוגת שועלי שמשון מגדוד 54 של חטיבת גבעתי במלחמת העצמאות (בדרגת רב-סרן), מראשי "מכבי" בתל אביב, ראש מינהל יפו בעיריית תל אביב בשנים 1950–1961, מייסד סוכנות הביטוח "אריה שפק". בראשית שנות ה-60 הורשע בקבלת שוחד, ולאחר מכן זוכה מכל אשמה בבית המשפט העליון.
הערות שוליים

↑  נחמה שפק באתר חברה קדישא ת"א–יפו
↑  שבתאי שפק באתר חברה קדישא ת"א–יפו
↑  משה ויניצקי, "מושל יפו" – על ספסל הנאשמים: עוד לפני 7 שנים הגיעו למשטרה רינונים על שוחד, מעריב, 10 בינואר 1960.
↑  דוד תדהר (עורך), "יהודה שפק", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ו (1955), עמ' 2556.
↑  הוארך מעצרו של א. שפאק, מעריב, 13 בינואר 1960.
↑  שפאק שוחרר בערבות, דבר, 19 בינואר 1960; שפאק שוחרר בערבות, מעריב, 19 בינואר 1960.
↑  י. לב, הוגש כתב־האישום נגד שפאק, מעריב, 10 במאי 1960.
↑  יגאל לב, אריה שפאק ולהר יורשו, מעריב, 24 במאי 1961; שלושה מנאשמי מינהל יפו הורשעו בקבלת שוחד: 'לא היו שיקולים פוליטיים מאחורי ההאשמה', דבר, 25 במאי 1961.
↑  שפאק זוכה מאשמת שוחד: פרקליט המדינה יערער בביהמ"ש העליון, דבר, 11 בפברואר 1962; מאיר נחתומי, שפאק זוכה מאשמת קבלת שוחד, מעריב, 11 בפברואר 1962.
↑  אושר זיכוי שפאק, דבר, 21 בספטמבר 1962.
↑  יגאל לב, שמחה לאהר קיבל חנינה: חתימת הנשיא מחקה כליל עבירות בהן נאשם וישב בכלא חמישה חודשים. יגיש תביעת פיצויים לעירית ת"א, מעריב, 10 בינואר 1960.
↑  שפאק חוזר לעבודה בעיריית תל־אביב, דבר, 9 בנובמבר 1962.
↑  צבי אלגת, אריה שפק יקבל 6,000 ל"י: השתתפות העירייה בהוצאות משפטו, מעריב, 6 ביוני 1963.
↑  א. שפאק פורש מעבודתו בעת"א, מעריב, 27 ביולי 1964.
↑  יהושע כהנא, שפאק התפטר מהתאחדות הכדורגל: ויתר על הנסיעה למאנילה; מודה: "הצבעתי בניגוד לדעתי האישית", מעריב, 21 במרץ 1966.
↑  ישראל רוזנבלט, שפאק התפטר מהנהלת מכבי תל אביב, מעריב, 12 בספטמבר 1966.
↑  אריה שפק באתר חברה קדישא ת"א–יפו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284461205171  ISNI: 0000 0003 8010 3415  VIAF: 259197739   WorldCat (עם VIAF): 259197739
ארנת איילנד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  עמק 
 מיקום
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  79°49′00″S 156°34′59″E﻿ / ﻿79.8167°S 156.583°E﻿ / -79.8167; 156.583
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיארנת איילנד(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיארנת איילנד
 
ארנת איילנד (באנגלית: Island Arena; מילולית: זירת האי) היא עמק רחב בהרי דרווין, בארץ אואטס, שבאנטארקטיקה.
העמק מכוסה על ידי הכתף הרוחבית של קרחון דרווין.
העמק מהווה את הקצה הצפוני של הרי דרווין; והוא משתרע בין רכס קולוסיאום (שממערב לעמק) לרכס קנט (שמדרום לעמק).
גבעת ריצ'רדסון היא נונאטאק הבולט מעל פני הקרח המכסים את העמק.
היסטוריה > מקור השם

שמו של העמק ניתן לו על ידי משלחת החקר האנטארקטית של אוניברסיטת ויקטוריה של ולינגטון, משלחת חקר מטעם אוניברסיטת ויקטוריה, מהעיר ולינגטון שבניו זילנד, אשר חקרה את האזור בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1962–1963.
השם הוא תיאורי.
העמק הוא דמוי ארנה, שהנונאטאק במרכזו הוא אי הבולט מעל פני הקרח.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2  מידע גאוגרפי
| אתרים בהרי דרווין |
| --- | --- | --- |
| הרים | אליס • אש • פרידמן |  |
| רכסים ורמות | האסקל • טנטאקל • לינדסטרום • מידנייט • סמית' • קולוסיאום • קומיוניקיישן • קנט |  |
| גבעות | מטאוריט • ריצ'רדסון |  |
| מדרונות | אקסס |  |
| מצוקים | ג'אנקשן • דנקן • סלע טת'ר • קולוסאום |  |
| עמקים | אקסודוס • ארנת איילנד • גרנט • הייל • ולמן • מאצ'מור • מקקי • קוננט |  |
| מישורים | מישור ונטייג' |  |
| קרחונים | אוברטרן • אקסודוס • גרין • דרווין • הת'רטון • מקלירי |  |
| נונאטאקים | מייסון |  |
| מפלי קרח | סירקל • פרבל |  |
| קרקסים קרחוניים | קורל |  |
ארנב אוגנדי

| ארנב אוגנדי> מצב שימור |
| --- | --- |
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: ארנבאים
משפחה:: ארנביים
סוג:: Poelagus
מין:: ארנב אוגנדי
שם מדעי
 Poelagus marjorita ‏Leger, 1929
תחום תפוצה


ארנב אוגנדי (שם מדעי: Poelagus marjorita) הוא מין של יונק ממשפחת הארנביים שהוא המין היחיד בסוגו. ארנב זה מצוי בטבע במזרח אפריקה בשטחי סוואנה וערבות לחות. תפוצתו היא מצ'אד ודרום סודאן בצפון עד לצפון הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ומערב קניה והוא מדרים עד צפון אגם טנגניקה ואוכלוסייה אחת מצויה באנגולה.
ארנב זה יכול להגיע לאורך 440 עד 500 מ"מ ולמשקל 2 עד 3 ק"ג. צבעו חום-אפרפר עם זנב צהבהב ובטן לבנה. הוא בעל אוזניים ורגליים קצרות יחסית לארנבים אפריקאים. לעיתים מבלבלים בינו לשפן סלעים מרחוק עקב מבנה גוף דומה, אך השפן איננו קרוב שלו.
הארנב הוא פעיל לילה הנח ביום במאורות או בחורי סלעים ויוצא ללחך עשבים וצמחי קרקע בשעות הלילה. הוא מחבב במיוחד את הנבטים הצומחים לאחר שהקרקע נשרפת או נשטפת. טורפיו כוללים דורסים שונים, חתוליים כמו הסרוואל ומספר מיני גחניים.
הארנב הוא מין פוליגמי המתרבה במשך כל השנה והנקבה ממליטה לאחר 5 שבועות גור אחד או שניים במאורה מגוננת המרופדת בעשבים.
הערות שוליים

↑  ארנב אוגנדי באתר הרשימה האדומה של IUCN
בדרך המחתרת לפלסטינה

| --- | --- |

מהדורה ראשונה (פומבי. בוני וגייר)  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 מידע כללי
 מאת:  י' פ' סטון 
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  978-1-5428-4128-3
 
בדרך המחתרת לפלסטינה (באנגלית: Underground to Palestine) הוא ספר משנת 1946 מאת העיתונאי האמריקאי י' פ' סטון, שתיעד כמה ממאות אלפי ניצולי השואה, שניסו להגיע למולדת היהודית בארץ ישראל המנדטורית מממחנות העקורים לאחר מלחמת העולם השנייה והשואה.
בשנת 1946 נסע סטון עם אנשי ההגנה לאירופה, שם הוא הצטרף לקבוצת יהודים שיצאו ממחנות העקורים, נדדו ברחבי היבשת, וחיפשו נמל שממנו יוכלו להפליג לארץ ישראל. בהמשך הוא הצטרף להפלגת אניית המעפילים ביריה, שנשאה על סיפונה כאלף מעפילים, שיצאו ממרסיי (נמל סט ) לארץ ישראל, ונאבקו במצור הבריטי. האנייה נתפסה על ידי משחתת בריטית ב-29 ביוני 1946 וניגררה לחיפה. שם נעצרו המעפילים וצוות האנייה. סטון תיעד את מסעה של האנייה ואת מעצר המעפילים בספרו "בדרך המחתרת לפלסטינה" (Underground to Palestine). בספר, שיצא לאור בארצות הברית בשנת 1946, הביע סטון אהדה למפעל ההעפלה ולמפעל הציוני. עם הקמת מדינת ישראל היה סטון בין המברכים על הקמתה. במהלך שנות ה-60 של המאה העשרים, הפך סטון את אהדתו למדינת ישראל, לאהדה של התנועה הלאומית הפלסטינית.
סטון כתב שהעקורים עשו מאמצים רבים להגיע למולדת היהודית שלהם בארץ ישראל, אף על פי שהיה להם קל הרבה יותר להגר לארצות הברית. כך הוא כתב:
They have been kicked around as Jews and now they want to live as Jews. Over and over I heard it said: ‘We want to build a Jewish country. ... We are tired of putting our sweat and blood into places where we are not welcome.' ... These Jews want the right to live as a people, to build as a people, to make their contribution to the world as a people. Are their national aspirations any less worthy of respect than those of any other oppressed people?
תרגום:
כיהודים הם נבעטו מכל מקום ועכשיו הם רוצים לחיות כיהודים. שוב ושוב שמעתי אותם אומרים: 'אנחנו רוצים לבנות מדינה יהודית. ... נמאס לנו להזיע ולהקיז את דמנו במקומות שבהם אנחנו לא רצויים״. ... היהודים הללו רוצים את הזכות לחיות כעם, לבנות כעם, לתרום את תרומתם לעולם כעם. האם השאיפות הלאומיות שלהם פחות ראויות מהכבוד של כל עם מדוכא אחר?
העיתונאי ג'ון ר. מקארתור כתב בעיתון הקנדי "גלוב אנד מייל (אנ')" אודות הספר "בדרך המחתרת לפלסטינה", שהוא טוב יותר מהספר "עשרת הימים שזעזעו את העולם" של ג'ון ריד .
היסטוריית הפרסום של הספר

הספר הופיע לראשונה כסדרת מאמרים, שפורסמה בעיתון אמריקאי PM, שפעל בשנות הארבעים של המאה העשרים. סדרת המאמרים זכתה בפרס גילדת העיתונאים של ניו יורק, בעמוד הראשון ב-1947.
בשנת 1978 הודפס הספר מחדש תחת הכותרת:- "בדרך המחתרת, לפלסטינה כפי שהיא משתקפת כעבור שלושים שנה" Underground to Palestine and Reflections Thirty Years Later . הספר הכיל שני פרקים נוספים (Confessions of a Jewish Dissident ו-The Other Zionism) ששניהם הופיעו במקור כמאמרים שפורסמו ב-New York Review of Books .
הספר "בדרך המחתרת לפלסטינה" אזל, ייתכן, בגלל עמדתו הבלתי פופולרית של סטון בעד פתרון המדינה האחת.
ראו גם

הצי הסודי של היהודים
אקסודוס (ספר)
מחנות העקורים
תנועת הבריחה
ההגנה
ההעפלה
המוסד לעלייה ב'
פלי"ם