stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וילהלם הראשון, דוכס בוואריה
ביוגרפיה

וילהלם נולד ב-12 במאי 1330 בעיר החופשית פרנקפורט, ללודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ולמרגרט השנייה, רוזנת אנו, בתם של וילם הראשון, רוזן אנו וז'אן מוולואה, רוזנת אנו.
בשנת 1340 איחד אביו לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את דוכסות בוואריה מחדש, ובנוסף לזאת שלט עם אמו מרגרט השנייה, רוזנת אנו ברוזנויות אנו הולנד וזילנד. לאחר מות אביו בשנת 1347 שלטו וילהלם ואחיו בכל הנחלה במשותף, ובשנת 1349 חולקה בחוזה לנדסברגר דוכסות בוואריה מחדש בין האחים, לבוואריה העליונה ובוואריה התחתונה. בשנת 1353 חולקה בוואריה התחתונה בחוזה רגנסבורג לדוכסות בוואריה-לנדסהוט שבה שלט שטפן השני, דוכס בוואריה, ולדוכסות בוואריה-שטראובינג שבה שלטו במשותף וילהלם ואלברכט הראשון, דוכס בוואריה.
החל משנת 1350 התקיימה בארצות השפלה מלחמת אזרחים בין תומכי וילהלם לתומכי אמו מרגרט השנייה, רוזנת אנו, ואף אדוארד השלישי, מלך אנגליה התערב בסכסוך לטובת אמו. בשנת 1354 הגיעו וילהלם ואמו להסכם, ולפיו יקבל וילהלם את רוזנויות הולנד וזילנד, ואילו אמו תחזיק ברוזנות אנו. כעבור שנתיים מתה אמו, ווילהלם קיבל אף את רוזנות אנו לידיו.
בשנת 1352 התחתן וילהלם עם מוד, רוזנת לסטר, בתם של הנרי מגרוסמונט, דוכס לנקסטר ואיזבל מבומון, ממנה נולדה לו בת אחת שמתה בשנת 1356.
בשנת 1357 חלה וילהלם במחלת נפש, והרג את אחד מאציליו ללא כל סיבה, ובעקבות כך אחיו אלברכט הראשון, דוכס בוואריה השתלט גם על השטחים בארצות השפלה. וילהלם היה מסוגר בטירת לה קסנואה, שם שהה עד מותו ב-15 באפריל 1389.
איידה טורטורו

| --- | --- |

איידה טורטורו, 2012
 לידה:  25 בספטמבר 1962 (בת 62) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1989 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת המדינה ניו יורק בניו פאלץ (1984)  תיכון סיוורד 
 פרסים והוקרה:  פרס גילדת שחקני המסך למשחק מצוין לאנסמבל שחקנים בסדרת דרמה (2008) 
 פרופיל ב-IMDb
 
איידה טורטורו (באנגלית:  Aida Turturro ; נולדה ב-25 בספטמבר 1962) היא שחקנית אמריקאית המוכרת בזכות תפקידה בתור ג'ניס סופרנו בסדרת הטלוויזיה של HBO "הסופרנוס", תפקיד עליו קיבלה שתי מועמדויות לפרס אמי לשחקנית משנה בסדרת דרמה.
ביוגרפיה

טורטורו נולדה בברוקלין, ניו יורק. בתם של דורותי, עקרת בית סיציליאנית ודומיניק טורטורו, אמן אמריקאי-איטלקי. טורטורו היא בת-דודתם של כוכב הקולנוע ג'ון טורטורו, השחקן ניקולס טורטורו והשחקנית נטלי טורטורו.
טורטורו היא בוגרת לימודי תיאטרון מאוניברסיטת המדינ של ניו יורק. טורטורו פעלה להגברת המודעות הציבורית של דלקת מפרקים שיגרונית.
ביוגרפיה > קריירה

החלה לקבל תפקידים משמעותיים רק בשנות ה-90, בקומדיות " ג'וניור" של איוון רייטמן ו"אנג'י" לצידה של ג'ינה דייוויס. ב-1998 שיחקה בסרטו של וודי אלן "סלבריטי", ובסרט "נקודת מגע" בכיכובו של דנזל וושינגטון. ב-1999 השתתפה בסרטו של מרטין סקורסזה "לגעת במוות" ובמותחן האימה "ים כחול עמוק".
בשנת 2000 התפרסמה לקהל הרחב בזכות תפקידה בסדרת הדרמה המצליחה "הסופרנוס" בה השתתפה במשך כ-7 שנים. טורטורו הופיעה בתפקיד ג'ניס סופרנו, אחותו הלא יציבה של טוני סופרנו (ג'יימס גנדולפיני) והועמדה על משחקה פעמיים לפרס אמי.
במהלך הקריירה שלה שיתפה פעולה עם בן־דודה הבמאי ג'ון טורטורו בסרטים, "אילומינטה" (1998), "רומנים וסיגריות" (2005) בתפקיד רוזבאד, והסרט "רק ג'יגולו" (2013) בתפקיד אשת הנהג ובתפקיד אורח בסדרה ״ברוקלין תשע-תשע״ (2016).
בשנים האחרונות השתתפה טורטורו בסדרה "חוק וסדר: מדור מיוחד" בתפקיד השופטת פליסיה קטנו.
פילמוגרפיה > קולנוע

אהבת אמת (1989)
מה הסיפור שלך בוב? (1991)
ג'רזי גירל (1992)
החיים עם מייקי (1993)
אנג'י (1994)
החיפוש אחר ג'ימי עין אחת (1994)
ג'וניור (1994)
דניס על הקו (1996)
סליפרס (1996)
תוצרת גברים (1997)
גן העדן של השוטה (1997)
נקודת מגע (1998)
או קיי גראז' (1998)
Woo ‏(1998)
אילומינטה (1998)
תשושה (1998)
אש צולבת (1998)
סלבריטי (1998)
אשת ה-24 שעות (1999)
24 לילות (1999)
ים כחול עמוק (1999)
מזג אוויר משונה (1999)
לגעת במוות (1999)
קרוקודיל דנדי בלוס אנג'לס (2001)
מדרכות ניו יורק (2001)
להיות כנה לחלוטין (2004)
רומנים וסיגריות (2005)
עזרה קטנה (2010)
סיפורי מוצרלה (2011)
רק ג'יגולו (2013)
לשדוד את המאפיה (2014)
תתקשרי לג'יין‏ (2022)
פילמוגרפיה > טלוויזיה

חוק וסדר (1995)
פסקי הדין של רייט (1995)
חדשות ניו יורק (1995)
מר וגברת סמית' (1996)
הפרקליטים (1997)
הסופרנוס (2000–2007)
קלף פראי (2004)
ER‏ (2008)
מדיום (2009)
רחמים (2010)
תרגיע (2011)
האחות ג'קי (2012)
שוטרים בדם (2013)
חוק וסדר: מדור מיוחד (2016-2013)
ברוקלין תשע-תשע (2016)
האנטומיה של גריי (2017)
מחשבות פליליות: חוצה גבולות (2017)
הרשימה השחורה (2018-2017)
אם כל השידוכים (2022) - סרט טלוויזיה
עדי אייזנמן

| --- | --- |

עדי אייזנמן
 לידה:  29 ביולי 1974 (בן 50) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  תיכון עירוני ה' (תל אביב)  סמינר הקיבוצים 
 פרופיל ב-IMDb
 
אייזנמן ומיטל סלקמון רטן בסדרת הטלוויזיה "רוני וקשיו", 2011
אייזנמן ודרור לוי בהצגה "החיים בשלוש גרסאות", תיאטרון הבימה, 2002
אייזנמן, גבי כהן וצחי מנע בהצגה "סוג'וד", צוותא, 2000
עדי אייזנמן (נולד ב-29 ביולי 1974) הוא שחקן ישראלי.
ביוגרפיה

עדי אייזנמן נולד וגדל בתל אביב, אמו סיימה לימודים בסמינריון מורים, אביו סוחר רהיטים ולו אחות שגדולה ממנו בארבע שנים. הפרויקט התיאטרוני הראשון שלו היה בכיתה ט', כשביים את "הקמצן" של מולייר ושיחק בתפקיד הרפגון. הוא בוגר תיכון עירוני ה', בו למד בחוג לדרמה בהנהלתו של יובל זמיר. באותה עת הוא צפה באורי הוכמן מגלם את דמותו של יאצק בהצגה "הניצול", פרי עטה של סוזן נאנס. זה היה רגע מכונן בקריירה שלו, אז הבין שהוא רוצה להיות שחקן. לאחרונה הוא תרגם ועיבד מחדש את המחזה.
בצבא שירת בקרבי, בגדוד סיור של חטיבת הנח"ל. בתום שירותו הצבאי עשה מכינה בסטודיו למשחק ניסן נתיב ואחר-כך עבד במשך שנה בצוות הווי ובידור במלון הרויאל ביץ', אילת. שם פגש את אשתו.
למד במשך שנה משחק מול מצלמה אצל רותי דייכס, במלגת קרן שרת אמריקה ישראל. עבר סדנאות אצל ג'ון רייט, אוהד נהרין, ברנרד הילר ואיוונה צ'בק.
הוא בוגר בית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים. במסגרת לימודיו שיחק בהצגות "הקייטנים" בבימויה של טטיאנה קנליס-אולייר ו"משדר טלוויזיה", בבימויו של סיני פתר. כמו כן שיחק בהצגה "סוג'וד" שרצה בצוותא. הוצגה שלושה חודשים לפני הנסיגה מלבנון וסיפרה על חיילים במוצב בלבנון. אחר-כך שיחק במחזמר "משפט האלים", שהוצג בפסטיבל עכו, בבימויו של צדי צרפתי. היה חבר בקבוצת צעירי הבימה, בהנהלתו של אילן רונן, במסגרתה שיחק בארבע הצגות, בשנים 2002-2001. אחר-כך שיחק ב"קשר הירח", קולאז' של מחזות, במסגרת תיאטרון אנסמבל הרצליה. משם עבר לתיאטרון הקאמרי ושיחק ב"שירת הקאמרי".
הוא גילם את דמותו של הקופירייטר יוני מילמן, בסדרת הטלוויזיה "פרשת השבוע", בבימויו של רני בלייר ב־HOT.
אייזנמן הנחה את "זה מזה", תוכנית אירוח יומית לילדים בטלוויזיה החינוכית.
שיחק בסדרה "מסכים" שהוקרנה ב־Yes, בבימויו של איתן ענר. גילם את דמותו של אלי, האפוטרופוס של נמרוד אחיו (רן דנקר), הלוקה בפיגור קל.
ב"הבורר" גילם את דמותו של יוני בן טל, כתב הפלילים של הטלוויזיה. בן טל מעז לא להכניס את אבי הטחול לרשימת עשרת השמות הגדולים של עולם הפשע ומשלם על כך ביוקר.
שיחק בסדרה "קטמנדו" ששודרה בערוץ 2. גילם את דמותו של אלון, יוצא סיירת מטכ"ל, שבמהלך טיול בהרים חווה משבר עם נטע אשתו (הילה וידור). בעקבות הידיעה על מות אביו שהגיעה לבית חב"ד בקטמנדו יוצאים שליחי חב"ד למצוא אותו בהרים ולבשר לו את הבשורה.
שיחק בתפקידי אורח בטלנובלות "מיכאלה", "נשות הטייסים", "חשופים" ו"אהבה מעבר לפינה".
אייזנמן הנחה במשך שבעה חודשים פרויקט שיזם שח"ם, במסגרת "נותנים במה" של משרד התרבות, שמטרתו לתת במה לצעירים בפריפריה לעשות תיאטרון. במסגרתו ביים את ההצגה "אזהרה", על סכנות האלכוהול, בה משחקים בני נוער מחצור הגלילית. עשה פרויקט עם נוער בסיכון בפנימיית "גן ונוף", פתח תקווה. העלה הופעה של קטעים קלאסיים מהתרבות הישראלית עם קבוצת מגמגמים של ארגון אמב"י (ארגון המגמגמים בישראל). במשך שבע שנים חנך בהתנדבות אסיר בכלא איילון. בשנת 2003 השתתף בפרסומת של בושם "SENSI ג'ורג'יו ארמני" לצידה של השחקנית שירה קצנלנבוגן. בשנת 2010 השתתף בפרסומת של ״תפוצ'יפס - שמן זית״. בשנת 2013 גילם את דמותו של קשיו, בסדרת הטלוויזיה המצליחה "רוני וקשיו", בערוץ ניקלודיאון. כמו כן הצטלם לסדרה "פצועים בראש" מבית היוצר של חנן סביון וגיא עמיר (עספור), שעלתה בHOT 3.
כתב ביחד עם מיטל סלקמון-רטן את המחזה "ההצגה שמאחורי ההצגה", שהועלתה בתיאטרון מדיטק (2014) בבימויה של אלינור אגם-בן דוד.
חיים אישיים
עדי אייזנמן נשוי מ-2002 לשרון, העוסקת בהוראת ספורט ותיאטרון ולהם שלושה ילדים.
תפקידים > טלוויזיה

| שנה | סדרה/תוכנית | תפקיד | ערוץ | יוצר | במאי/עורך תוכן | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018 | בשבילה גיבורים עפים | אל"ם מ.  חוקר | ערוץ  קשת 12 | עמרי גבעון | עמרי גבעון |  |
| 2015 | פרודים | טוסטוס הג'ינג'י | ערוץ 2, רשת | דניאל לפין | דניאל לפין |  |
| 2012 | קטמנדו | אלון | ערוץ 2, רשת | אסתר ונדר, יאיר רוה | אמיל בן שמעון |  |
| 2011 | רוני וקשיו | קשיו | ניקלודיאון + HOT VOD |  | ירון ארזי |  |
| 2010 | טובי דובי | שופי הינשוף | ערוץ הופ! |  |  |  |
| 2010 | נשות הטייסים | זיו | ערוץ 10 | גל פרידמן, רונית סופר-פרידמן | אייל סלע, אהרן קפלן |  |
| 2009 | פולישוק | אלעד, היועץ הארגוני | ערוץ 2 | שמואל הספרי | שמואל הספרי |  |
| 2009 | הבורר | יוני בן טל, כתב פלילי | HOT | רשף לוי, שי כנות | שי כנות | עונה 2 |
| 2008 | מסכים | אלי מן | Yes | אודי סגל, יורם מנדל | איתן ענר | עונה 2 |
| 2008 | זה מזה | מגיש | הטלוויזיה החינוכית |  | עירית גבעול | תוכנית אירוח יומית לילדים |
| 2005 | מה אתה סח | זמיר | ערוץ 2 |  | איתן צור | סרט טלוויזיה בן 50 דקות |
| 2005 | אהבה מעבר לפינה | שוטר | ערוץ 2 | גל פרידמן | עופר ויצמן |  |
| 2005 | פרשת השבוע | יוני מילמן, קופירייטר | HOT | רני בלייר, ענת אסולין | רני בלייר |  |
| 2004 | מיכאלה | שמואל כהן | HOT | סיגל אבין, גל זייד | יצחק שאולי |  |
תפקידים > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | מפיק | במאי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1999 | קדוש | אהרון |  | עמוס גיתאי |
| 2004 | ללכת על המים | איש מוסד | גל אוחובסקי, אמיר הראל | איתן פוקס |
| 2005 | הוטל דה פאלמה (17.5 דקות) | הגיבור |  | בועז ארמוני |
תפקידים > תיאטרון

| שנה הפקה/ הצגת בכורה | הצגה | תפקיד | תיאטרון | מחזאי | במאי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 17 במרץ 2006 | רחוב טוב | איציק/ ז'אן קלוד | תיאטרון אנסמבל הרצליה | חנן פלד; מוזיקה – יוני בלוך | חנן פלד |
| 11 בפברואר 2005 | שירת הקאמרי (מחזמר המבוסס על שירים מהצגות שעלו ב-60 שנות התיאטרון) |  | תיאטרון הקאמרי | מישה בלכרוביץ', טל בלכרוביץ', אבי גז | צדי צרפתי |
| 21 במרץ 2003 | קשר הירח | דני | תיאטרון אנסמבל הרצליה | עיבוד של המחזאי והשחקנים. סיפורם של שלושה זוגות: הזוג הראשון הוא רומיאו ויוליה, הזוג השני הוא שילוב דמויות ממחזות שונים של חנוך לוין (יעקובי ולידנטל, שיץ, ומלאכת החיים) והזוג השלישי הם דני ורוברטה מתוך "דני והים הכחול" של ג'ון פטריק שנלי | זאב קלאתי |
| 21 בדצמבר 2002 | החיים בשלוש גרסאות | איבר | תיאטרון הבימה | יסמינה רזא | אילן רונן |
| 7 בפברואר 2002 | במלחמה כמו במלחמה | אודיסאוס, מפקד ממולח בצבא היווני | תיאטרון הבימה | אילן רונן, אירוע תיאטרלי על פי אייסכילוס, אוריפידס, סרטר, ז'ירודו, חנוך לוין | אילן רונן |
| 7 בפברואר 2002 | עקב אכילס | אודיסאוס, מפקד ממולח בצבא היווני | תיאטרון הבימה | אילן רונן | אילן רונן |
| 24 בפברואר 2001 | זוגיות – שמונה סיפורי אהבה ישראלים | דמויות שונות | תיאטרון הבימה | עיבוד של אילן רונן לסיפורים של אורי אדלמן, גפי אמיר-שגב, אסף גברון, שי גולדן, יואב כ"ץ, לימור נחמיאס, אלונה קמחי | אילן רונן |
| 2000 | משפט האלים (עיבוד מוזיקלי לאדיפוס המלך של סופוקלס) | לאיוס, הרועה | פסטיבל עכו | טקסט – אלי ביז'אווי, מוזיקה – עמית צח | צדי צרפתי |
| 2000 | סוג'וד | דורון מפקד המוצב | קופרודוקציה של סמינר הקיבוצים וצוותא | רועי רשקס | אבי מלכה |
תפקידים > הצגות ילדים

| שנה הפקה/ הצגת בכורה | הצגה | תפקיד | תיאטרון | מחזאי | במאי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | הדודה שלי מרחוב הנביאים | ברבא, ד"ר אפצ'י וגברת שוקולדה | תיאטרון השעה הישראלי | רענן פררה ומשה בן שושן ע"פ ספרו ושיריו של יורם טהר לב | רענן פררה ומשה בן שושן |
| 2015 | טובים השניים | מלכיטוב ושלל דמויות | תיאטרון אורנה פורת | שירילי דשא ובן זיידמן | שירילי דשא |
| 2012 | גלי | אבא של גלי/ חיליק | תיאטרון אורנה פורת | עופר שפריר | עופר שפריר |
| 2010 | אלאדין | הג'יני מהמנורה | תיאטרון אורנה פורת | רענן פררה ומשה בן שושן | רענן פררה ומשה בן-שושן |
| 2008 | איה אאוץ' אווה | אי | התיאטרון שלנו | עיבוד של רונן גולדפרב פלד לספרה של רינת פרימו | רונן גולדפרב פלד |
| 2006 | חצוצרה בוואדי מאת סמי מיכאל | אלכס | התיאטרון הארצי לנוער | עיבוד של רמי דנון לספרו של סמי מיכאל | רמי דנון |
| 2006 | אוליבר על פי אוליבר טוויסט של צ'ארלס דיקנס | פייגן | תיאטרון מופע | שירים ומוזיקה של שי אלון | גליה בארי |
| 2006 | מי שטוב לו ושמח כף ימחא - שירי משחק של דתיה בן דור |  | תיאטרון נדנדה | דתיה בן דור | אבי מלכה |
| 2006 | עלילות פרדיננד פדהצור בקיצור | פרדיננד | תיאטרון המדיטק | על פי ספר הילדים בשם זה של אפרים סידון | ישראל גוריון |
| 2006 | מזריץ' | הירש | צוותא בשתוף סמינר הקיבוצים | אפרים סידון ואיציק ויינגרטן | איציק ויינגרטן |
| 2004 | הפיל שרצה להיות הכי |  | תיאטרון נדנדה | עיבוד של איילה קורקוס לספרו של פאול קור | אבי מלכה |
הערות שוליים

↑    מקבץ פרסומות 2003 ערוץ 10 (12), סרטון בערוץ "Dinostalgic 90'", באתר יוטיוב (אורך: 03:20)
↑    תפוצ'יפס - שמן זית, סרטון בערוץ "Shoshi & Udi Productions", באתר יוטיוב (אורך: 00:36)
מרטין ארצ'ר שי

| --- | --- |

מרטין ארצ'ר סי, דיוקן עצמי, 1794
 לידה:  23 בדצמבר 1769 דבלין, ממלכת אירלנד 
 פטירה:  13 באוגוסט 1850 (בגיל 80) ברייטון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית  Knight Bachelor 
 בן או בת זוג:  מרי פאוור (19 בדצמבר 1796–?) 
 צאצאים:  ויליאם ארצ'ר שי, מרטין ארצ'ר שי, Eliza Jane Shee 
 
סר מרטין ארצ'ר שי (באנגלית: Martin Archer Shee‏; 23 בדצמבר 1769 – 13 באוגוסט 1850) היה צייר פורטרטים, סופר ומשורר אירי ונשיא האקדמיה המלכותית לאמנויות.
ביוגרפיה

הוא נולד בדבלין, בן למשפחה רומית קתולית אירית, בנו של מרטין שי, סוחר, שראה במקצוע הצייר עיסוק לא מתאים לצאצאי משפחתו. בנו מרטין בכל זאת למד אמנות בחברה המלכותית בדבלין והגיע ללונדון. שם, בשנת 1788, הוצג על ידי אדמונד ברק בפני ג'ושוע ריינולדס, ועל פי עצתו למד בבית הספר של האקדמיה המלכותית לאמנויות.
קריירה

בשנת 1789 הציג את שתי התמונות הראשונות שלו, "ראשו של איש זקן" ו"דיוקן של ג'נטלמן". במהלך עשר השנים הבאות הוא התפתח בהתמדה. הוא נבחר לעמית של האקדמיה המלכותית בשנת 1798.
באותה שנה הוא התחתן עם מרי, בתו הבכורה של ג'יימס פאוור מיוגל, ובשנת 1800 נבחר כחבר באקדמיה מלכותית. הוא עבר לביתו לשעבר של ג'ורג' רומני בכיכר קבנדיש והתמקם כיורשו.
שי המשיך לצייר בפוריות רבה וביצירתיות. הדיוקנאות הקודמים של האמן היו גמורים בקפידה, עם רישום טוב וביטוי מצוין של אופי הדיוקן המצויר. הם מראים נטייה מופרזת לאדמומיות בציור - פגם שעדיין ניכר גם בעבודותיו המאוחרות, שבהן הטיפול בדמויות פחות נוקשה. בנוסף לדיוקנאותיו ביצע עבודות היסטוריות שונות.
כתיבה

בשנת 1805 פרסם ספר שירה המורכב מחרוזים על האמנות, וחלק שני בא בעקבותיו בשנת 1809. לורד ביירון שיבח אותו בדבריו. שי פרסם כרך קטן נוסף של פסוקים בשנת 1814, שכותרתו "הנצחת סר ג'ושוע ריינולדס" ושירים אחרים, אך הספר הזה היה פחות מוצלח. הוא גם כתב טרגדיה, "אלסקו", שהתרחשה בפולין. ההצגה התקבלה בקובנט גארדן, אך סירבו לתת לה רישיון, בטענה שהיא מכילה רמיזות של בגידה, ושי החליט להפיץ את יצירתו לציבור. הוא ביצע את האיום שלו בשנת 1824, אך "אלסקו" עדיין היה ברשימת הדרמות האסורות בשנת 1911. הוא גם פרסם שני רומנים – אולדקורט (1829, בשלושה כרכים) וסשיל הייד (1834).
עם מותו של סר תומאס לורנס בשנת 1830, נבחר שי לנשיא האקדמיה המלכותית במקומו וזמן קצר לאחר מכן קיבל תואר אבירות. בשנת 1831 נבחר לעמית של החברה המלכותית.
בבדיקה שהתקיימה בפני ועדה פרלמנטרית בשנת 1836 בנוגע לתפקידיה של האקדמיה המלכותית, הוא הגן על זכויותיה בכישרון רב. הוא המשיך לצייר עד 1845, אז המחלה גרמה לו לפרוש לברייטון.
בין השנים 1842–1849 הוא היה הנשיא הראשון של אגודת האמנים בירמינגהם.
מותו

שי נפטר בברייטון בשנת 1850 ונקבר ברחבה המערבית בחצר הכנשייה של סנט ניקולס בברייטון.
חיים אישיים

לשי נולדו שלושה בנים, שהפכו לעורכי דין מצליחים, ושלוש בנות. צאצאיו של אחד הבנים היה ג'ורג' ארצ'ר-שי, ששיפורו היווה השראה ל"ווינסלו בוי", מחזה שכתב טרנס רטיגן ואחיו למחצה הבכור, מרטין ארצ'ר-שי.
גלריה

ויליאם הרביעי
אנתוני גילברט סטור
צ'ארלס לפבר
ליידי מונרו
מריה טולמאך
מריה אן פופ
אנה מרגריטה לרפנט
מיג'ור הושע מלגיון קורק
תומאס פיקטון
הערות שוליים

↑  Martin Archer Shee, Irish Portrait Artist: Biography, Paintings, www.visual-arts-cork.com
↑  Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Shee, Sir Martin Archer" . Encyclopædia Britannica (11th ed.). Cambridge University Press.
↑  Martin Archer Shee, The Life of Sir Martin Archer Shee, Volume 1, Volume 2 (London: Longman, Green, Longman, and Roberts, 1860).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007408909905171  PLWABN: 9810658842005606  AGSA: 2444  BNE: XX5439511  CiNii: DA09658980  GND: 123151333  ISNI: 0000 0001 1487 1809  LCCN: n83053657  NKC: xx0132637  NLA: 35890537  RKD: 72265  SNAC: w65m6ccb  Trove: 1133612  ULAN: 500016737  VIAF: 3372363   WorldCat (עם VIAF): 3372363
ישראל פרידמן (צ'ורטקוב)

רבי ישראל פרידמן מצ'ורטקוב (י' באייר תרי"ד, 1854 − י"ג בכסלו תרצ"ד, 1933) היה האדמו"ר השני מצ'ורטקוב, חבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל.
ביוגרפיה

נולד בתרי"ד (1854) בפאטיק שבגליציה לרבי דוד משה פרידמן, האדמו"ר הראשון מצ'ורטקוב, ולאמו בת רבי אהרן מטשרנוביל, ונקרא על שם סבו רבי ישראל מרוז'ין. היה חתן דודו רבי אברהם יעקב מסדיגורה.
כבר בצעירותו סייע לאביו בהנהגת העדה. החל לכהן כאדמו"ר לאחר פטירת אביו בהושענא רבה תרס"ד (1903). לחצרו בצ'ורטקוב נהרו אלפי חסידים ובתוכם עשרות רבנים, שהמפורסם שבהם הוא הרב מאיר שפירא מלובלין, ראש ישיבת חכמי לובלין ומייסד הדף היומי.
רבי ישראל פרידמן היה גם עסקן ציבור פעיל. יחד עם אדמו"רי בית רוז'ין הקים את "הסתדרות החרדים" שהשתלבה אחר כך בתוך אגודת ישראל שנוסדה באותה תקופה. היה חבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל והשתתף בכינוסיה. בעקבות מלחמת העולם הראשונה עבר לווינה, ששימשה באותה עת כמקום מפלט ליהודים רבים ובהם אדמו"רים ורבנים. בתקופה הזו שבין שתי מלחמות עולם, נהג להגיע לצ'ורטקוב בחגים. בדרכו מווינה לצ'ורטקוב היה עובר דרך ערים ועיירות בפולין שבהן היו מצטופפים אלפי יהודים בתחנות הרכבת שהיו בדרכו של הרבי.
נפטר בי"ג בכסלו תרצ"ד ונטמן בווינה בחלקת אדמו"רי בית רוז'ין. בלווייתו השתתפו רבבות בני אדם. דברי תורתו כונסו בסדרת הספרים "גנזי ישראל".
עמדותיו ופעילות ציבורית > אגודת ישראל

תמך מאוד בתנועת אגודת ישראל וראה בה מקור לחיזוק הדת ולהגנה מפני החילוניות וההשכלה. הוא תמך בהקמת קרן ליסוד תלמודי תורה במקומות שהקהילות אינן יכולות לעשות זאת בעצמן, וכן רצה ליזום הקמת רשת בתי ספר שבה ישולבו יחד עם לימודי התורה גם לימודים מקצועיים, כדי לאפשר לבוגריהם להתפרנס בכבוד, אך נסוג מיוזמתו זאת עקב מחלוקת קשה שעוררו נגדו כמה מגדולי האדמו"רים, ובראשם הרבי ישכר דב רוקח מבלז. רבי ישראל מצ'ורטקוב היה מראשי האדמו"רים שפעלו במסגרת 'אגודת ישראל', ובהשפעתו נמשכו עוד כמה מאדמו"רי בית רוז'ין להשתתפות ב'אגודת ישראל'. לדעתו, על גדולי ישראל לצאת מד' אמותיהם ולפעול במסגרת תנועה זו.
בנאום הפתיחה של הכנסייה הגדולה בשנת תרפ"ג אמר:
"...ונשאלת השאלה מה לגדולי תורה ולכנסייה זו שהיא נראית כפוליטיקה, אלא ידוע שמנהיגי העם מוכרחים לרדת ממדרגתם למצב העם להדריכם בדרך האמת. וכמו שהמציל אינו יכול להציל מרחוק אלא מוכרח הוא לסכן את נפשו ולירד לתוך הסכנה, כן הצדיקים אינם יכולים לתקן את דורם מבלי לסכן את עצמם ולירד ממדריגתם הגבוהה אל מעמד העם, בעת שפלותו".
עמדותיו ופעילות ציבורית > יישוב ארץ ישראל

היה מהתומכים הגדולים של ההתיישבות בארץ ישראל ושלח מחסידיו לשם. עמדה זו הייתה משותפת גם לאביו ולאדמו"רים נוספים מבית רוז'ין. דעתו הייתה שמוטלת חובה על היהודים החרדים לעלות לארץ ישראל וכך למנוע את השתלטות החילונים על הנהגת היישוב. את דעתו זאת חזר והשמיע גם בכנסייה הגדולה של אגודת ישראל. ב-1921 עמד בראש החותמים על הכרוז של אגודת יישוב ארץ ישראל לחיזוק ההתיישבות החרדית בארץ ישראל על מנת "שהחיים יהיו חיים חרדיים ולבטח שכל הסביבה תהיה מיושבת מהחרדים לדבר ה', שהם רוב מנין ובנין מעמנו". הרב צבי יהודה קוק סיפר כי "הרבי מצ'ורטקוב אמר לי פעם בווינה, כי הוא מבין היטב את דרך ה"אורות" שלנו, שכל גשמיות של ישראל הינה קדושה". בדצמבר 1897 נפגש עם הרצל ואמר לו כי החצר הצ'ורטקובית רואה בעין יפה את הפעילות הציונית, אלא שהיא רוצה להבטיח את האינטרסים האורתודוקסיים בתוך ההסתדרות הציונית. באותו חודש דיווח עיתון "המגיד" כי ד"ר ברודסקי נפגש עם הרב פרידמאן שאמר לו כי "נכון הוא בעצמו לעמוד בראש החברות הציוניות בעיר מושבו וסביבותיה כאשר יווכח לדעת יותר ויותר כי אינן מתנגדות למפלגת היהודים האדוקים". הרב פרידמאן אף הוסיף ש"עלינו להודות כי התנועה הציונית הועילה הרבה להשים מעצור בעד התבוללות היהודים בין העמים שביניהם ולהחיות שפת עבר וספרת ה'".
עמדותיו ופעילות ציבורית > שלום ואחדות בעם ישראל

עיקר מרכזי במשנתו היה השלום והאחדות בעם ישראל. כדי לא לעורר מחלוקת הסכים לוותר על רעיונות מסוימים אף על פי שחשב שהם רעיונות טובים, באומרו, שאמנם רעיונות אלו חיוביים אבל פירותיהם יגיעו רק בעוד כמה שנים בעוד שהמחלוקת תהיה כבר בהווה. באחד מכינוסיה של אגודת ישראל אמר:
"העיקר בזה שתהיה אחדות בין כל חברי הכנסייה הגדולה ובין כל חברי אגודתינו. הקטנים ישמעו אל הגדולים והגדולים יהיו נוחים לקטנים שתהיה אחדות חזקה בינינו".
כמו שאר אדמו"רי רוז'ין התנגד לרעיון הפרדת הקהילות. כשהגיע לווינה נפגשו עמו ראשי הקהילה החרדית בווינה שהיו נפרדים מהקהילה הכללית וביקשו ממנו להצטרף אליהם, אבל הוא סירב באומרו שאין זו דרכם של אבותיו והוא אינו מוכן לצמצם את פעילותו (בלשונו "את אהבת ישראל שלי") לקהילה של עשרת אלפים איש כאשר בווינה כולה גרים 200,000 יהודים.
חסידים מפורסמים

הרב מאיר שפירא - מייסד הדף היומי
הרב שלום מרדכי הכהן שבדרון
הרב מאיר אריק
הרב דב בעריש ווידנפלד - "הרב מטשיבין"
הרב משה חיים לאו - רבה של העיר פיוטרקוב
משפחתו

רבי חיים אהרן (תרל"ג - כ"ו באלול תרפ"ו). חתן דודו רבי מנחם נחום מרדכי פרידמן.
רבי נחום מרדכי, ממלא מקומו באדמו"רות. עלה לישראל וניהל חצר בתל אביב.
רבי דוב בר, חתן רבי יצחק פרידמן מבויאן. נכדיו מכהנים בראשות קהילות צ'ורטקוב.
מרים, אשת האדמו"ר מנחם נחום פרידמן מאיצקאן
חוה, אשת רבי צבי אריה טברסקי, האדמו"ר מזלטיפולי. לאחר פטירת אחיינו רבי שלמה מצ'ורטקוב הוכתר כאדמו"ר מזלטיפולי-צ'ורטקוב.
חיבוריו

גנזי ישראל על התורה, שני חלקים, ירושלים תשמ"ו, חלק ג' על המועדים, ירושלים תשמ"ז, בעריכת ישראל שפיגל. מהדורה חדשה, כולל תולדות אדמו"רי צ'ורטקוב - עריכה חדשה, ירושלים תשע"ד, על ידי נינו ישראל פרידמן.
תפארת ישראל על התורה, הוסיאטין תרס"ד.
ישמח ישראל על המועדים, וינה תרצ״ג.
נזר ישראל על התורה ומועדים, ירושלים התשמ"ב, בעריכת ישראל שפיגל.
לקריאה נוספת

אריה בקנרוט, מדברנא דאומתיה, תולדות חייו ופועלו של הרה"ק רבי ישראל מטשורקוב זצ"ל
דוד שפיגל [עורך], דורש טוב, ירושלים תשכ"ו
הערות שוליים

↑  צילום הכרוז בספר 'אביר המלכות' חלק ב' עמ' רח
↑  לנתיבות ישראל, מזמור י"ט של מדינת ישראל. על אותה פגישה כתב הרב צבי יהודה לאביו, הרב אברהם יצחק הכהן קוק: "נתתי להרבי מצ'ורטקוב את ה'אורות', ושאלני אחר כך על כבוד קדושת אדוני אבי אם הוא בעל חב"ד, ואמר אחר כך: הלא הוא גדול בישראל! "וכשהעירותיו על הקושיות והקינטוריות, ופרטתי לו את דברי הפרקים ל"ד (על ההתעמלות של צעירי ישראל) וכ´ (על האחדות עם עוזבי התורה), חזר באותו סגנון בביטול שאין לחוש לדברי ההתנגדות לזה כלל, וכי הוא חושב שיוכל להשפיע ב'אגודת ישראל', ולא יתן בשום אופן לעשות פירודים בישראל, ופשוט שהגשמיות הישראלית קודש היא והעיקר לעבוד בארץ ישראל. ועיקר עבודת הכשרים צריכה להיות תורה ומלאכה, והשאר ייעשה על ידי אחרים הראויים לזה. ואיך להתייחס להם בפרטיות צריך יישוב וסידור פרטי. גם שלח מאה כתרים בעד הספר (אורות). לפי זה גם הוא וגם עוד יותר הרבי מהוסיאטין, שהם שניהם זקני וראשי הרביים היושבים פה, שייכים ומסכימים ברוחם לעבודת קדשנו. אך השני הוא פחות משועבד לאגודה מהראשון" (המכתב הודפס בנפש הראי"ה לשלושה באלול, מכון הרצי"ה, ירושלים תשס"ג, עמוד קנה). "
↑  פרופ' יוסף שלמון, הרצל והאורתודוקסיה
↑  "התנועה הציונית", המגיד, 22 בדצמבר 1897
הקלויז בצ'ורטקוב
שער בית הכנסת של חסידי צ'ורטקוב על שם האדמו"ר ר' ישראל. בלב שכונת מאה שערים בירושלים
ויקטור ארדוב

| --- | --- |

 לידה:  8 באוקטובר 1900 (יוליאני) וורונז', האימפריה הרוסית 
 פטירה:  26 בפברואר 1976 (בגיל 75) מוסקבה, ברה"מ 
 שם לידה:  ויקטור זיגברמן
 מדינה:  האימפריה הרוסית, ברית המועצות 
 מקום קבורה:  בית הקברות פראובראז'נסקויה 
 השכלה:  האוניברסיטה הרוסית לכלכלה ע"ש פלחנוב (1925) 
 מעסיק:  Top Courses for Scriptwriters and Film Directors 
 בן או בת זוג:  נינה אולשבסקאיה (1933–?) 
 פרסים והוקרה:  עיטור הכוכב האדום  מדליה על הגנת הקווקז  מדליית הניצחון על גרמניה במלחמה הפטריוטית הגדולה 1941–1945 
 
ויקטור ארדוב (ברוסית: Виктор Ардов‏; (21 באוקטובר 1901, וורונז' - 26 בפברואר 1976, לנינגרד) היה סופר, מחזאי ותסריטאי סובייטי ממוצא יהודי. מנצח בוריס חייקין ופיזיקאי סמיון חייקין הם אחים למחצה (מאשתו השנייה של אביו של ארדוב) של ארדוב. שחמטאי יעקב ניישטדט היה קרוב משפחתו.