stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קנאזווה
הערות שוליים

↑  נתוני אקלים של קנאזווה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548037405171  CiNii: DA02686707  GND: 4073191-1  ISNI: 0000 0004 0409 4999  LCCN: n81007323  MusicBrainz: 13b0ee95-5655-4738-b999-3d864a29a490  NDL: 00256876  NKC: xx0033094  VIAF: 256533074   WorldCat (עם VIAF): 256533074
צעצוע

מגוון צעצועים
חדר מלא בצעצועים מסוגים שונים
חדר מלא בצעצועים מסוגים שונים
ייצור צעצועים בליכטנברג (1946)
משחק בצעצועים בגן בבולדקאו (גר'), מחוז Vorpommern-Greifswald (גר'), מקלנבורג-מערב פומרניה (1960)
תינוק עם צעצועים
צעצוע הוא חפץ שניתן לשחק איתו לצורך הנאה או פיתוח מיומנויות שונות, לרוב ללא הפקה של עשייה תכליתית.
צעצועים בדרך כלל מיועדים לשמש ילדים, אבל יש גם כאלה המשמשים מבוגרים או גם ילדים וגם מבוגרים.
סוגי צעצועים

צעצועים רבים מהווים דגמים מפושטים ומוקטנים של עצמים מהעולם האמיתי:
בובות דמויות אדם:
בובות בדמות תינוקות וילדים עם חפצים נלווים: ביגוד, כלי מטבח, מיטות, עגלות ועוד
דמויות נערות ונשים כגון ברבי, בראץ; קיימות גם דמויות גברים בסדרות אלו
דגמי אנשים עם עצמים מסביבת חייהם כגון לגו ופליימוביל
בובות במקצועות שונים, כגון חיילים, בנאים, רופאים
דמויות מסדרות טלוויזיה כמו מיקי מאוס, בוב הבנאי, דורה, הלו קיטי
דמויות מסיפורי אגדות: פיות, נסיכות, טרולים, מפלצות, דרקונים ואבירים
בובת פעולה "אקשן פיגר": בובות בדמות לוחמים, גיבורי-על וגיבורים של סרטי קולנוע, סדרות טלוויזיה וחוברות קומיקס
בובות של בעלי חיים
בובות פרווה כגון דוב צעצוע
סופי הג'ירפה
מיניאטורות של בעלי חיים כגון חיות חווה או חיות ג'ונגל וסוואנה
בובות דינוזאורים: אלה נעות בין מיניאטורות זולות ופשוטות לילדים קטנים ועד לדגמים איכותיים ומדויקים שנועדו גם לאספנות בקרב מבוגרים
כלי תחבורה: רכבת צעצוע, מכונית צעצוע, מטוס, אונייה, ציוד מכני הנדסי, טנקים ומטוסי קרב. חלק מצעצועים אלה הם בעלי מנוע חשמלי ומופעלים בשלט רחוק.
כלי עבודה ובנייה: פטיש, מברג, לבני עץ, לבני פלסטיק
כלי נשק: חרב פלסטיק, אקדח קפצונים, רובה מים, קשת וחצים מגומי
כלי נגינה מפושטים
תיאטרון בובות
צעצועי עץ
משחק בצעצועים

צעצועים אלה מאפשרים הכרות עם העולם הסובב ומעודדים משחק בהעמדת פנים (מבוגר, חייל, דמות מהטלוויזיה, אמא, גננת, רופא, אחות, שוטר, בנאי ועוד).
עם התפתחות הטכנולוגיה, הפך הגבול בין צעצוע למכשיר במקרים מסוימים לדק מאוד. לדוגמה, מכונית או טיסן עם שלט שמוגדרים כצעצוע, יכולים להפוך למכשירים תכליתיים, שאפשר לבצע בהם דברים שיוצאים מגדר של משחק.
צעצועים מיועדים בעיקר לילדים ובני נוער, אך עם זאת קיימים סוגים שונים של צעצועים למבוגרים. הבולטים שבהם הם בעיקר משחקי חשיבה מעץ, משחקי הרכבה מתוחכמים, פאזלים ועוד. יש ראיות רבות שעיסוק במשחק מאתגר את המוח ומעכב הזדקנות. צעצועים אחרים שמיועדים למבוגרים הם צעצועי אספנות, רבים מהם בדמות פסלונים או מיניאטורות באיכות גבוהה יחסית, אך חלקם שבירים ובשל כך לא מתאימים למשחק בידי ילדים קטנים.
ב-2009 היה היקף מכירות הצעצועים בארצות הברית 21.4 מיליארד דולר.
דוגמאות לצעצועים

כדור משחק
דוב צעצוע
לגו ולבני משחק (קוביות)
בובה
בובת פעולה (action figure)
בובה מכנית
רובוט צעצוע ובפרט רובוטריקים
יו-יו
מכונית המופעלת ממרחק
רכבת צעצוע ("רכבת חשמלית")
עפיפון
סביבון
פאזל
הך פטיש
כדור 8 קסום
משחקי הרכבה
בובות דינוזאורים
מסך סיכות
רעשן לתינוקות
סופי הג'ירפה
ספינר
מגדל טבעות
מכונית צעצוע
בובת דינוזאור: דגם זה של טריצרטופס נוצר לפי הנחיה מדעית כדי שיהיה נאמן למציאות. הוא גדול ועשוי מחומר פלסטי בלתי-שביר ולכן מתאים לילדים מכל הגילאים.
טנק צעצוע בשלט רחוק
ראו גם

משחק קופסה
הערות שוליים

↑  דה"י ב' פ"ג פסוק י'
↑  קרוב לוודאי ששם זה יסודו בטעות. ומשמעו האמיתי בעברית הוא ילד או נער. שכן הוא נזכר בתורה פעם אחת בלבד בדברי הימים: ”כרובים שנים מעשה צעצועים”, והפירוש הוא ילדים-נערים, כלומר שהכרובים היו במראה ילדים (רביא בארמית – ילד).
↑  U.S. Toy Industry Sales Generate $21.47 Billion in 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543839005171  BNE: XX527418  BnF: cb11932162s (data)  GND: 4056248-7  LCCN: sh85136372  LNB: 000060639  NARA: 10665548  NDL: 00562226  NKC: ph114712
כילפריך מאקוויטניה

כילפריך (לעיתים: כילדריך – Childeric בכרוניקות של התקופה; המאה ה-7) היה לזמן קצר המלך הפרנקי של אקוויטניה בשנת 632, בהיותו תינוק, ומת באותה השנה.
הוא היה בנו של המלך המרובינגי של אקוויטניה, כריברט השני, והוא נהרג זמן קצר לאחר אביו באותה השנה, בהוראת דודו, המלך דגוברט הראשון, אחיו למחצה של כריברט.
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מישה זילברמן

מישה זילברמן (ברוסית: Миша Зильберман; נולד ב-30 בינואר 1989) הוא שחקן בדמינטון ישראלי, אלוף ישראל בבדמינטון 39 פעמים בכללי. חלקם זכה בזוגות מעורבים עם אימו, סבטלנה זילברמן בליאסובה. זילברמן ייצג את ישראל בארבע אולימפיאדות: לונדון (2012), ריו דה ז'ניירו (2016), טוקיו (2020) ופריז (2024), זכה מדליית ארד במשחקי אירופה (מינסק 2019), זכה מדליית ארד במשחקי אירופה (קראקוב 2023) וזכה מדליית ארד באליפות אירופה (מדריד 2022).
ביוגרפיה

זילברמן נולד במוסקבה שברוסיה הסובייטית. הוא מתאמן בהדרכתם של שני הוריו. אימו, סבטלנה, היא שחקנית עבר שזכתה במדליית ארד באליפות אירופה לשנת 1986. אביו, מיכאל, היה המאמן של אמו ונוסף על כך, אימן את נבחרת ברית המועצות. ב-1991, עם התפרקות ברית המועצות, עלה לישראל עם הוריו. בתחילה התגורר והתחנך בנס ציונה, אך מאוחר יותר בתקופת חטיבת הביניים והתיכון עבר ללמוד בתל אביב, ולו תעודת בגרות מורחבת.
בשנים 2007–2010 שירת בצה"ל על תקן ספורטאי מצטיין.
בשנת 2020 סיים את לימודי בחינוך גופני במדרשת גבעת וושינגטון ובשנת 2023 סיים תואר שני במנהל עסקים בקריה אקדמית אונו.
קריירה > 2010

באליפות העולם בבדמינטון שנערכה בפריז שבצרפת בשנת 2010 סיים זילברמן במקום 17, לאחר שעלה לסיבוב השני ללא משחק מאחר שיריבו סוני דווי קונקורו יליד אינדונזיה (6 באליפות) פרש מהתחרות.
באליפות סורינאם הפתוחה העפיל זילברמן לראשונה בחייו לחצי גמר של טורניר בוגרים של ה-BWF.
קריירה > 2011

באליפות העולם בבדמינטון שנערכה בלונדון הודח זילברמן בסיבוב הראשון. באליפות בוטסואנה העפיל זילברמן לראשונה לגמר טורניר בוגרים של ה-BWF.
קריירה > 2012 > אולימפיאדת לונדון

בחודש מאי בשנת 2012 השיג זילברמן את הקריטריון לאולימפיאדת לונדון (2012). במשחקים עצמם, הוא הפסיד בשני משחקי הבית המוקדם בתוצאה 0–2, ליאן יורגנסן מדנמרק בתוצאה 13–21, 12–21 ולדרק ונג מסינגפור בתוצאה 9–21, 15–21 ולא העפיל לשלב הבא, וסיים במיקום ה-33 הכללי.
קריירה > 2015 > אליפות העולם

לקראת אליפות העולם שנערכה באינדונזיה שלח מישה בקשה לקבלת אשרת כניסה לאינדונזיה בצירוף המסמכים הדרושים אבל למרות זאת קיבל תשובה שלילית, לאחר התערבות של הוועד האולימפי הבינלאומי והוועד האולימפי הישראלי ניתנה למישה האשרה. באליפות עצמה הפסיד מישה בסיבוב הראשון.
קריירה > 2016 > אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הפסיד זילברמן במשחק הראשון בבית המוקדם, לצ'ו טין צ'אן מטאיוואן (שדורג שביעי בעולם) בתוצאה 9–21, 11–21 וניצח במשחק השני את יוהאן טאן מבלגיה בתוצאה 20–22, 12–21 אך לא העפיל לשלב הבא, וסיים במיקום ה-14 הכללי.
קריירה > 2019 > המשחקים האירופיים (2019)

באליפות ברזיל הפתוחה זכה זילברמן במדליית הזהב.
במשחקים האירופיים שהתקיימו במינסק, בלארוס זכה זילברמן בכבוד להיות נושא הדגל בטקס הפתיחה של המשחקים. בתחרות הזוגות המעורבים בה השתתף עם אמו, סבטלנה הפסיד זילברמן בכל שלושת המשחקים בבית המוקדם. לעומת זאת, בטורניר היחידים, זילברמן נחל הצלחה, בבית המוקדם הוא ניצח בכל שלושת המשחקים ששיחק ועלה לשלב שמינית הגמר מהמקום הראשון בביתו. בשמינית הגמר פגש את השחקן ההונגרי גרגלי קראוסז, זילברמן ניצח בתוצאה 21–23, 16–21. ברבע הגמר פגש זילברמן את ההולנדי מארק קאליאו, גם במשחק הזה זילברמן ניצח בתוצאה 12–21, 17–21, 15–21. בחצי הגמר, פגש זילברמן את הדני אנדרייס אנטוסון (שדורג 13 בעולם), זילברמן הפסיד במשחק זה בתוצאה 9–21, 21–11. למרות ההפסד, זכה זילברמן במדליית הארד בטורניר.
באליפות העולם שנערכה בבזל הודח זילברמן בסיבוב השני.
קריירה > 2021 > אולימפיאדת טוקיו

במשחק הראשון באולימפיאדת טוקיו (2020) ניצח את יריבו ההודי סאי פראנית שמדורג 15 בעולם. זילברמן הודח בשלב הבתים, במשחק מול מארק קליו ההולנדי.
קריירה > 2022

בחצי גמר אליפות אירופה זכה זילברמן במדליית ארד לאחר שהפסיד 21:10 ו-21:11 לוויקטור אקסלסן, האלוף האולימפי הדני בטוקיו 2020.
קריירה > 2024 > אולימפיאדת פריז

במשחק הראשון באולימפיאדת פריז (2024) הפסיד ליריבו האירי נאט נווין, במשחק השני הפסיד לאלוף האולימפי המכהן ויקטור אקסלסן מדנמרק ובמשחק השלישי ניצח את יריבו הנפאלי פרינס דהאל. בכך סיים את השתתפותו במשחקים האולימפיים במקום השלישי בבית, עם ניצחון ושני הפסדים.
הישגים

אליפות אירופה 2022 - מדליית ארד
המשחקים האירופיים 2019 – מדליית ארד
אליפות אירופה 2016 – מקום 9 יחידים גברים
אליפות פרו הפתוחה 2016 – מדליית ארד
אליפות ברזיל הפתוחה 2013 – מדליית כסף
אליפות פרו הפתוחה 2013 – מדליית כסף
אליפות סורינם הפתוחה 2012 – מדליית זהב
אליפות ברזיל הפתוחה 2012 – מדליית ארד
גביע עולמי 2012 – מקום 5
אליפות טהיטי הפתוחה 2012 – מדליית כסף
אליפות בוצואנה הפתוחה 2011 – מדליית כסף
גביע עולמי (רוסיה) 2011 – מקום 9
אליפות פוארטו ריקו הפתוחה 2011 – מדליית ארד
אליפות בוצואנה הפתוחה 2011 – מדליית כסף
אליפות אירופה 2010 – מקום 9 במיקס
אליפות העולם 2010 – מקום 17
דירוג בסוף שנה

| שנה | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| דירוג | 94 | 73 | 64 | 52 | 52 | 55 | 50 | 57 | 48 | 47 |
פייטון רנדולף

פייטון רנדולף (באנגלית: Peyton Randolph‏; 10 בספטמבר 1721 – 22 באוקטובר 1775) היה פוליטיקאי ואיש ציבור אמריקאי, שנחשב לאחד האבות המייסדים של ארצות הברית. רנדולף, שנולד למשפחה העשירה והחזקה ביותר בווירג'יניה, כיהן כיושב ראש בית הבורג'ס של וירג'יניה, נשיא שתי הוועידות הראשונות של וירג'יניה, ונשיא הקונגרס הקונטיננטלי הראשון. הוא גם כיהן לתקופה קצרה כנשיא הקונגרס הקונטיננטלי השני.
בשנת 1774, חתם רנדולף על "האגודה הקונטיננטלית" – חרם סחר שאומץ על ידי הקונגרס הקונטיננטלי הראשון בתגובה לחוקים הכפויים של הפרלמנט הבריטי. רנדולף היה בן דוד מדרגה ראשונה של תומאס ג'פרסון, והיה קשור גם לג'ון מרשל, נשיא בית המשפט העליון הרביעי של ארצות הברית, ולרוברט א. לי, מפקד צבא הקונפדרציה במלחמת האזרחים האמריקנית.
ג'ו פרימן

| --- | --- |

 לידה:  26 באוגוסט 1945 (בת 79) אטלנטה, ג'ורג'יה, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת שיקגו  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי  בית הספר למשפטים אוניברסיטת ניו יורק 
 www.jofreeman.com
 
ג'ו פרימן (באנגלית: Jo Freeman;‏ נולדה ב-26 באוגוסט 1945) היא פמיניסטית, סופרת ועורכת דין אמריקאית. בין מקימות התנועה לשחרור הנשים בארצות הברית.
ביוגרפיה

פרימן נולדה באטלנטה, ג'ורג'יה. מעט לאחר לידתה עברה משפחתה מג'ורג'יה ללוס אנג'לס, קליפורניה. אימה הייתה מורה בבית ספר תיכון, ובתקופת מלחמת העולם השנייה שירתה בחיל הנשים של צבא ארצות הברית. שני הוריה של פרימן היו פעילים בזירה הציבורית במחוז מריון, אלבמה.
סיימה את לימודיה התיכוניים בשנת 1961. לאחר מכן החלה ללמוד מדעי המדינה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי וסיימה את הלימודים בהצטיינות. פרימן ראתה בתקופת לימודיה באוניברסיטה מהלך של שחרור מן המגבלות שהוטלו על ילדות וצעירות בתקופת התבגרותה, וחשה כי דרך הלימודים יכלה לחוות עצמאות ולקבל החלטות משל עצמה.
לאחר סיום התואר הראשון המשיכה לתואר שני במדעי המדינה באוניברסיטת שיקגו, וקיבלה דוקטורט במדעי המדינה מאוניברסיטה זו בשנת 1973.
פרימן הרצתה במשך ארבע שנים באוניברסיטה הציבורית של העיר ניו יורק, וערכה מחקר בוושינגטון די.סי. מטעם הארגון האמריקאי למדעי המדינה (ASPA). בתקופה זו גילתה עניין רב בתחום המדיניות הציבורית, מה שהוביל אותה ללמוד משפטים באוניברסיטת ניו יורק. היא הוסמכה ללשכת עורכי הדין בניו יורק בשנת 1983.
פעילות אקטיביסטית > מחאות סטודנטים

במהלך לימודיה בברקלי, הייתה פרימן פעילה בתנועת הצעירים של המפלגה הדמוקרטית שפעלה בקמפוס ובמסגרות חברתיות ופוליטיות נוספות.
הייתה פעילה בתנועת הסטודנטים SLATE, שפעלה לתת מענה לנושאים חברתיים שהעסיקו את הסטודנטים בקמפוס במהלך שנות החמישים והשישים, ושממנה צמחה בהמשך התנועה לחופש הביטוי בברקלי. במסגרת פעילותה בארגון, הייתה בין 167 הסטודנטים שנעצרו במהלך הפגנות במלון "שרתון פאלאס" בסן פרנסיסקו, בהן מאות מפגינים מחו נגד מדיניות אפליה גזעית במדיניות ההעסקה של המלון, אירועים שזכו לתשומת לב תקשורתית רבה באותה עת והדהדו בשיח הציבורי בקמפוס ומחוצה לו.
במהלך סמסטר הסתיו של שנת 1964, המשיכה להיות פעילה בתנועה לחופש הביטוי. הייתה בין 773 אנשים שנעצרו בהפגנה בבניין המינהלה בקמפוס, כשהפגינו למען זכותם של הסטודנטים לערוך פעילות פוליטית בשטח הקמפוס, מה שהיה אסור עד אותה עת.
פעילות אקטיביסטית > אקטיביזם פמיניסטי

בשנת 1967 הקימה פרימן יחד עם נשים נוספות, בהן שולמית פיירסטון, את קבוצת הנשים וסט סייד ("Westside Group of Chicago"). בין הגורמים שהביאו להקמת הקבוצה היה הסירוב לאפשר לנשים לנאום בכינוס הלאומי לפוליטיקה חדשה שהתקיים באותה שנה, שבו השתתפו מובילים בתנועה לזכויות האזרח. פרימן ופיירסטון ביקשו לעלות ולנאום באספה על נושאים הנוגעים לנשים אולם מנהלי האספה סירבו לבקשתן וטענו כי ישנם נושאים חשובים יותר על סדר היום.
לקבוצה הצטרפו נשים משיקגו, שהיו פעילות ברובן בתנועות למען זכויות האזרח והזדהו ברובן עם ערכי השמאל החדש. מתוך פעילות קבוצת וסט סייד צמחה גם התנועה לשחרור הנשים, שפרימן הייתה בין מקימותיה המובילות.
בשנת 1968, ייסדה פרימן את ידיעון התנועה, "קול התנועה לשחרור הנשים" (Voice of the Women’s Liberation Movement). מרבית המאמרים בכתב העת התמקדו בתהליכי הקמתן של קבוצות מחאה נשית ברחבי ארצות הברית, וכן במקומן של הנשים במחאות חברתיות אחרות. הגיליון הראשון של כתב העת כלל שלושה עמודים, הודפסו מאתיים עותקים ממנו אולם רק שלושים מהם הופצו לנשים בשיקגו.
פרימן הייתה בין הכותבות המובילות בכתב העת, בכתיבתה טענה כי חירותן של הנשים לא תנבע משוויון לגברים, שכן לשוויון אין משמעות בחברה שאין בה צדק. היא טענה כי על הנשים להתאגד ולפעול יחד בנושאים בעלי השפעה על חייהן. לדעתה, מטרתן הייתה ליצור תנועה למען נשים, ולא רק כזו המורכבת מנשים.
תחת שם העט ג'ורין (Joreen), פרסמה פרימן מספר מאמרים בתחום הפמיניזם.
אחד ממאמרים אלה הוא "מניפסט הכלבה" (BITCH manifesto) שפורסם בשנת 1970. במניפסט יוצרת פרימן ניכוס מחדש (ריקליימינג) לכינוי "כלבה" וכך הופכת אותו מביטוי פוגעני המופנה כלפי נשים לכינוי מעצים שבו הנשים משתמשות בגאווה. הביטוי הופך לכינוי לאישה חזקה ועצמאית, שאינה נכנעת לתכתיבי החברה ולציפיותיה מן האישה ושאינה כפופה למרותו של הגבר. בניכוס מחדש של השפה, מתאפשר נטרול של הכינוי הפוגעני, באופן שהופך את האישה לפעילה ואחראית לגורלה. בפעולה זו ניתן לראות גם התנגדות לסדרים קיימים בחברה המדכאים נשים.
מאמר נוסף שפורסם בשם ג'ורין הוא "העריצות של חוסר המבנה". במאמר זה טוענת פרימן כי בתנועות פוליטיות המתבססות על חוסר בהנהגה ברורה עלולה להיווצר היררכיה סמויה ואף אוטוטריטריזם. לדבריה אותן קבוצות מתקשות לעיתים לתרגום את הרעיונות שלהן לפעולה קונקרטית בשל הדרך שבה הן מאורגנות. היא מצביעה על כך שקבוצות קטנות והדוקות בעלות זהות משותפת יכולות להיתקל בקשיים להוביל תוכניות סדורות לפעולה ולשינוי חברתי עקב חוסר במבנה מוגדר. פרימן מדגימה רעיון זה על התנועה לשחרור הנשים, אולם מציינת כי ניתן לראות תהליכים אלה גם בקבוצות פוליטיות נוספות. היא מתארת כי קיימים מספר צעדים שניתן לנקוט בהם כדי להפעיל ארגונים באופן דמוקרטי ואפקטיבי כאחד, כגון האצלת סמוכויות, חלוקת הסמכות למספר רב של חברים לצורך מניעת מונופול כוח, רוטציה של משימות, גישה שוויונית למקורות המידע, הפצת מידע בקרב החברים כדי לחשוף את מנגנון הפעילות של הארגון ועוד.
פרסומים נבחרים

Freeman, Jo (1975). The Politics of Women's Liberation: A Case Study of an Emerging Social Movement and Its Relation to the Policy Process ISBN 978-0-595-08899-7
Freeman, Jo (1975) Women: A Feminist Perspective ISBN 1-55934-111-4
Freeman, Jo (1983) Social Movements of the Sixties and Seventies ISBN 0-582-28091-5
Freeman, Jo (1999). Waves of Protest: Social Movements Since the Sixties ISBN 0-8476-8747-3
Freeman, Jo (2000). A Room at a Time: How Women Entered Party Politics ISBN 0-8476-9804-1
Freeman, Jo (2004). At Berkeley in the Sixties: The Education of an Activist, 1961–1965 ISBN 0-253-34283-X
Freeman, Jo (2008). We Will Be Heard: Women's Struggles for Political Power in the United States ISBN 978-0-7425-5608-9
פרסים וזכיות

בין הפרסים והזכיות של פרימן:
פרס האגודה האמריקאית למדעי המדינה על המאמר האקדמי הטוב ביותר בנושא נשים בפוליטיקה, 1975
עמיתת מכון ברוקינגס, 1978 - 1979
מלגת רוט-טילדן של בית הספר למשפטים באוניברסיטת ניו יורק, 1979 - 1982
פרס מרי לפר, על ידי אספת בחירת הנשים למדעי המדינה, 1993
פרס סוזן ב. אנתוני, על ידי ארגון נשים לאומי, 2000
הערות שוליים

1 2  Jennifer Scanlon, Jo Freeman Biography, Jo Freeman Official Website
↑  Jillian McCrory, Jo Freeman Wants Freedom for Feminists, Beyond the Magnolias, ‏2018
↑  Robert Cohen, Reginald E. Zelnik (ע), The Free Speech Movement: Reflections on Berkeley in the 1960s, University of California Press, 2002, עמ' 90-91
↑  Sheraton-Palace Hotel Protests, San Francisco State University
1 2  Ashley Ebrele, Breaking With Our Brothers: The Source and Structure of Chicago Women’s Liberation in 1960s Activism, Western Illinois Historical Review 1, 2009, עמ' 62-85
↑  Jo Freeman aka Joreen, She's Beautiful When She's Angry
↑  Angela Bonavoglia, Chicago was at Center of Feminist Activities, Chicago Tribune, ‏1999
↑  Sara M. Evans, Women’s Liberation: Seeing the Revolution Clearly, Feminist Studies 41, 2015, עמ' 138-149
↑  Alice Echols, Daring to be Bad: Radical Feminism in America, 1967-1975, University of Minnesota Press, 2019, עמ' 60-61
↑  Feminist Articles by Joreen, האתר הרשמי של פרימן
↑  Jo Freeman (Joreen), The Bitch Manifesto, Women's Liberation Movement Print Culture, 1968
↑  Bassmah B. AlTaher, The Revival of The Handmaid’s Tale: Empowering Women’s Rights in the Twenty-First Century, Journal of International Women's Studies 21, 2020, עמ' 343-352
↑  Breanne Fahs, Burn It Down!: Feminist Manifestos for the Revolution, Verso Books, 2020, עמ' 17-18
↑  Jo Freeman's The Tyranny of Structurelessness, Jacobin
1 2  Jo Freeman, The Tyranny of Structurelessness, Berkeley Journal of Sociology 17, 1972, עמ' 151–164
↑  Honors and Awards, האתר הרשמי של ג'ו פרימן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007434409005171  BIBSYS: 90407434  BnF: cb125394695 (data)  CiNii: DA00679041  GND: 13841615X  ISNI: 0000 0000 2485 3949  LCCN: n79062679  LNB: 000186841  NDL: 00440095  NKC: mzk2005286795  NSK: 000388799  NTA: 070874085  RERO: 02-A003261840  SNAC: w68f3b8n  SUDOC: 034663045  VIAF: 39489658   WorldCat (עם VIAF): 39489658
בג"ץ יוסי בן-ארי נגד מנהל מינהל האוכלוסין במשרד הפנים

| --- | --- |

 מידע החלטה
 ערכאה:  בית המשפט העליון
 תאריך החלטה:  21 בנובמבר 2006
 החלטה
 הוחלט לקבל את העתירות והורות על המשיב לרשום העותרים כנשואים בפריט 2(א)(7) של מרשם האוכלוסין.
 חברי המותב
 חברי המותב:  אהרן ברק, אליקים רובינשטיין, דורית ביניש, אליעזר ריבלין, אילה פרוקצ'יה, מרים נאור ואסתר חיות
 דעות בפסק הדין
 דעת רוב:  דעת רוב: אהרן ברק, דורית ביניש, אליעזר ריבלין, אילה פרוקצ'יה, מרים נאור ואסתר חיות
 דעות נוספות:  דעת מיעוט: אליקים רובינשטיין
 תקדימים
 בג"ץ הנריט אנה קטרינה פונק שלזינגר נגד שר הפנים
 
בג"ץ יוסי בן-ארי נ' מנהל מינהל האוכלוסין במשרד הפנים הוא כינויו של פסק דין שנתן בית המשפט העליון בישראל ביום 21 בנובמבר 2006 ובו קבע בית המשפט הגבוה לצדק, בהתבסס על הלכת פונק שלזינגר, כי חובה על מנהל האוכלוסין של משרד הפנים לרשום כנשואים זוג גברים הומוסקסואליים שנישאו כדין במדינה זרה. פסק הדין ניתן על ידי נשיא בית המשפט העליון (בדימוס) אהרן ברק, ואליו הצטרפו נשיאת בית המשפט העליון דורית ביניש והשופטים אליעזר ריבלין, אילה פרוקצ'יה, מרים נאור ואסתר חיות. השופט אליקים רובינשטיין כתב דעת מיעוט.
רקע

חמישה זוגות גברים ישראלים ערכו מחוץ לישראל, בטורונטו שבקנדה, טקס נישואים המוכר באותה מדינה. עם שובם לישראל פנו לפקיד הרישום, וביקשו לשנות את רישומם במרשם האוכלוסין מ"רווק" ל"נשוי". פקיד הרישום סירב לבקשה, בנימוק ש"נישואין שכאלו אינם מוכרים באופן חוקי במדינת ישראל, ולפיכך לא ניתן לרושמם בקובץ המרשם" (מכתבו של מנהל הלשכה למנהל אוכלוסין בתל אביב מיום 24.5.2005).
הזוגות פנו לבג"ץ על מנת שיקבע כי חובה על פקיד המרשם לרשום את נישואיהם. שתי העתירות הראשונות הוגשו על ידי עוה"ד דן יקיר, היועץ המשפטי של האגודה לזכויות האזרח, ויונתן ברמן. שלוש העתירות הנוספות בפרשה יוצגו על ידי עוה"ד און אנטוני שטוק.
בית המשפט העליון בשבתו כבג"ץ שמע את העתירות, שהוגשו בשם הזוגות ובשם האגודה לזכויות האזרח, בפני הרכב של שלושה שופטים (הנשיא אהרן ברק והשופטים אליקים רובינשטיין ואסתר חיות) והוחלט על הרחבת ההרכב לשבעה שופטים בשל חשיבות הסוגיה.
שאלת שיקול הדעת של פקיד הרישום

השאלה שעמדה בפני בית המשפט לא הייתה השאלה האם הנישואים בין בני אותו מין, שנערכו מחוץ לישראל, תקפים בישראל. אלא האם פקיד הרישום - אשר סמכותו קבועה בחוק מרשם האוכלוסין, כפי שפורשה בהלכת פונק שלזינגר - פעל במסגרת סמכותו כאשר סירב לרשום את נישואיהם.
על פי סעיף 17 לחוק המרשם:
חל שינוי שלא כאמור בסעיפים 15 ו-16 בפרטי הרישום של תושב, חייב הוא למסור לפקיד רישום הודעה על השינוי תוך שלושים יום..."
.
הודעה זו צריכה להיות מלווה ב"תעודה ציבורית המעידה על השינוי", ואין די בהודעת האזרח בלבד.
היקף שיקול דעתו של פקיד הרישום נדון בשורה ארוכה של פסקי דין. כאשר המרכזי הוא הלכת פונק שלזינגר, שבה הוחלט כי
מטרת הפקודה היא... לאסוף חומר סטטיסטי. חומר זה יכול שיהא נכון ויכול שיהא לא נכון, ואיש אינו ערב לנכונותו
בהתאם נפסק בפסק דין שלזינגר כי:
ברשמו את מצבו המשפחתי של תושב, אין זה מתפקידו של פקיד הרישום ליתן דעתו על תוקפם של הנישואין. חזקה על המחוקק שלא הטיל על רשות ציבורית חובה שאין היא מסוגלת למלאה. די לו לפקיד, לצורך מילוי תפקידו ורישום המצב המשפחתי, אם הובאה לפניו ראיה שהתושב ערך טקס נישואין. לשאלה מה תוקף יש לטקס שנערך יש לעתים פנים לכאן ולכאן ובירור תוקפם חורג מגדר מרשם-התושבים
נושא זה נדון שוב בבג"ץ שליט נגד שר הפנים שבו נפסק בשאלת רישום אדם כיהודי:
בידי פקיד הרישום לא הופקדו סמכויות שיפוט, ומטרת החיקוק שהוא ממונה עליו אף אינה מחייבת, כי הוא יהא הפוסק באיזו שאלה שהיא. אין איפוא כל תימה בכך שלא הפקודה ולא החוק הנ"ל נתנו בידי פקיד הרישום את הכלים בהם משתמש בית-המשפט כדי להוציא אמת לאור... חוק מרשם האוכלוסין, שמו מעיד עליו כי חוק מרשם הוא. כקודמתו הפקודה, מטרתו היא כמטרת הפקודה, לאסוף חומר סטטיסטי
בבג"ץ ש"ס נפסק ברוב דעות כי על פקיד הרישום לרשום גיורו של אדם על יסוד מסמך המעיד על הגיור בקהילה יהודית מחוץ לישראל.
מאחר שגם מנהל מינהל האוכלוסין במשרד הפנים הסכים כי תעודות הנישואין שהוגשו לפקיד הרישום ערוכות כדין על פי הדין הקנדי, כי נערך בקנדה טקס נישואין וכי הפרטים המופיעים בתעודת הנישואין הם נכונים, הרי על בסיס החלטות בית המשפט העליון מהעבר על פקיד הרישום לרשום את בני הזוג כנשואים.
מנהל מינהל האוכלוסין טען כי הלכה זו חלה רק על מצב משפחתי הנופל לגדר תבנית משפטית המוכרת בדין הישראלי, היינו לנישואין בין גבר לאשה בלבד. אולם בית המשפט דחה טענה זו. המונח "נישואין" משתנה מארץ לארץ, ופקיד המרשם אינו צריך לבדוק את המונח, ומחובתו לרשום את הנישואים על פי התעודה הנחזית (ואף בפועל) אמיתית ונכונה.
משמעותו המוגבלת של פסק הדין

בסיום פסק דינו הבהיר הנשיא (דאז) ברק את המשמעות המוגבלת שיש לייחס לפסק הדין:
בטרם נסיים נחזור ונדגיש במה אנו מחליטים היום, ובמה איננו מחליטים היום. הננו מחליטים כי במסגרת מעמדו הסטטיסטי-רישומי של מרשם האוכלוסין, ועל רקע תפקידו של פקיד הרישום כמאסף חומר סטטיסטי לצורך ניהול המרשם, על פקיד הרישום לרשום במרשם האוכלוסין את העולה מהתעודה הציבורית המוגשת לו על ידי העותרים, לפיה העותרים נשואים. איננו מחליטים כי בישראל מוכרים נישואים בין בני אותו מין; איננו מכירים בסטטוס חדש של נישואים אלה; איננו נוקטים כל עמדה באשר להכרה בישראל של נישואין בין בני אותו מין הנערכים מחוץ לישראל (הן בין תושבי ישראל והן בין מי שאינם תושבי ישראל). התשובה לשאלות אלה, בהן אין אנו מכריעים היום, קשה היא וסבוכה ... יש לקוות כי הכנסת תוכל ליתן עליהן, או על חלקן, את דעתה.
דעת המיעוט של השופט רובינשטיין

השופט רובינשטיין סבר כי המרשם אינו סטטיסטיקה גרידא, ולו השלכות פרקטיות וחברתיות בעיני הציבור, הרשויות והמחוקק. לדעתו בית המשפט צריך להביא בחשבון שיקוליו את מידת ההסכמה החברתית לערכים החברתיים ולנורמות המשפטיות הנגזרות מהם.
על השופט לשאוף לאותו פתרון העולה בקנה אחד עם ההסכמה החברתית, או לפחות אינו סותר אותה. לדעתי רצוי להימנע מבחירתה של אופציה העומדת בניגוד חריף לתפיסות היסוד של הציבור... הטעם לגישה זו נעוץ בשיקולים הדמוקרטיים, בשיקולי הפרדת הרשויות ובצורך להבטיח את אמון הציבור... פעולה בניגוד להסכמה החברתית תפגע, בטווח הארוך, באמון הציבור במערכת בתי המשפט וביכולתם של אלה לתפקד כראוי"
רובינשטיין קבע כי רישום זוגות הומוסקסואליים מהווה למעשה גושפנקה רשמית של המדינה ליצירת תא משפחתי, המוכר רק במיעוט קטן ממדינות תבל, ולכן התנגד להחלטת הרוב.
ראו גם

זכויות להט"ב בישראל
נישואים חד-מיניים בישראל
הלכת פונק שלזינגר