stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיזוג זהות

מיזוג זהות, מבנה (קונסטרוקט) פסיכולוגי שהוגדר בפסיכולוגיה החברתית ובאנתרופולוגיה הקוגניטיבית, הוא סוג של יישור קו עם קבוצות חברתיות בהן החברים חווים תחושת אחדות מוחשית עם הקבוצה. המבנה (הקונסטרוקט) נשען על הבחנה בין העצמי (מאפיינים ההופכים אדם לייחודי, כגון גובה, גיל או אישיות) לבין העצמי החברתי (מאפיינים המצוותים את האדם עם קבוצות שונות, כגון לאום משותף, תחומי עניין או מניעים). מיזוג זהות כרוך באיחוד העצמי האישי והחברתי. כאשר קורה מיזוג, העצמי האישי והחברתי נותרים בולטים ומשפיעים, אך הגבולות ביניהם נעשים חדירים מאוד. בנוסף, לפי התיאוריה, אנשים שעברו מיזוג זהות רואים את חברי הקבוצה האחרים כ"משפחה" ומפתחים קשרי יחס חזקים אליהם וכן קשרים עם הקולקטיב. לכן אנשים שעברו מיזוג זהות אינם קשורים רק לקולקטיב; הם קשורים לחברים האינדיבידואליים בקולקטיב.
העוצמה של העצמי האישי והקשר הנובע מהיחסים, מבדילה בין מיזוג זהות לבין צורות אחרות של יישור קו עם קבוצות, כגון "הזדהות קבוצתית", בה נאמנות לקולקטיב מאפילה על העצמי האישי ועל קשרים יחסיים לחברי הקבוצה האחרים. מסיבה זו, העצמי האישי וקשרי היחס אינם מעורבים באותה מידה בתיאוריות של הזדהות קבוצתית. לפי תאוריית מיזוג הזהות, אמצעי מיזוג יהיו בעלי יכולת ניבוי טובה יותר בהתייחס להתנהגות פרו-קבוצתית קיצונית מאשר דרכי הזדהות שהוצעו והועלו כאפשרות בעבר. מתרבות העדויות לכך שאמצעי מיזוג זהות הם מנבאים חזקים במיוחד להתנהגויות פרו-קבוצתיות יקרות באופן אישי, כולל עידוד להתנהגויות קיצוניות, כמו לחימה ומוות למען הקבוצה.
יסודות תאורטיים

מיזוג הזהות מתבסס על מחקר קודם ומדגיש היבטים של יחס האנשים לקבוצות מתוך נקודת מבט של הזהות החברתית (תאוריית הזהות החברתית ותורת הסיווג העצמי). בדומה לתורת הזהות החברתית, תאוריית מיזוג הזהות נשענת על ההבחנה בין הזהות האישית והחברתית. עם זאת, גישת הזהות החברתית מניחה שקיים קשר הפוך בין זהויות אישיות וחברתיות. כלומר, העלייה בבולטות ובהשפעה של זהות אחת מקטינה את הבולטות וההשפעה של האחרת. השלכה חשובה אחת של הנחה זו היא שככל שהזהות הקבוצתית הופכת בולטת ומנחה התנהגות, הזהות האישית הופכת פחות בולטת ופחות נוטה להנחות התנהגות. לעומת זאת, תאוריית מיזוג הזהות מציעה כי שתי הפנים של זהותו של האדם – האישית והחברתית – יכולות להיות בולטות ומשפיעות בו זמנית.
תאוריית הזהות החברתית מציעה גם כי חברי קבוצה קשורים זה לזה רק דרך נאמנותם לקולקטיב; תאורטית, יחסים אישיים בין חברי הקבוצה אינם מטפחים הזדהות עם הקבוצה (למעט מחקר אחד). לעומת זאת, אנשים שהתמזגו חשים קשר עמוק לחברי הקבוצה האחרים כיחידים, כמו גם לקבוצה הגדולה כולה. קשר זה בא לידי ביטוי במדדים של זיהוי מיזוג. לדוגמה, המדידה המילולית של מיזוג זהות מבטאת תחושות היזון הדדי בין הפרט לקבוצה (למשל, "אני חזק בגלל הקבוצה שלי"; "הייתי עושה יותר למען הקבוצה שלי מכפי שכל חברי הקבוצה האחרים היו עושים") כמו גם תחושות של אחדות עם הקבוצה (למשל, "אני אחד עם הקבוצה שלי"; "הקבוצה שלי היא אני").
השלכות > תמיכה בהתנהגויות פרו-קבוצתיות קיצוניות

המחקר הניסויי של פעולות קיצוניות בעד קבוצה מעלה דגלים אדומים אתיים, וחוקרים התמקדו בתמיכה במעשים פרו-קבוצתיים קיצוניים. מספר מחקרים הראו כי מיזוג הוא מנבא חזק של נכונות להילחם ולמות בשם הקבוצה. מחקרים אחרים בחנו תגובות לוואריאציות של בעיית הקרונית המותאמות לקבוצות. בתרחישים שהעלו את הרצון לשימור העצמי מול הקרבה עצמית למען אחרים, אנשים שהתמזגו באופן ניכר היו מוכנים במיוחד לתמוך בהקרבת חייהם למען חברי הקבוצה האחרים (אך לא למען אלה שאינם חברי הקבוצה). חוקרים בחנו את תגובות חברי הקבוצה לאובדן משמעותי בקבוצה ומצאו כי אנשים מזוהים מאוד נוטים להתנתק מהקבוצה בעקבות כישלון קבוצתי, ואילו אנשים ממוזגים מאוד חזו שהם יהיו מוכנים "לטבוע עם הספינה". לדוגמה, במחקרים מקבילים על הבחירות לנשיאות 2008 בספרד ובארצות הברית, אנשים שחשו הזדהות עם מפלגתם הפוליטית הפנימו את הניצחון ואת התבוסה, אך אנשים שחשו התמזגות הפנימו רק את הניצחון. מחקר שדה נוסף בנוגע לקבוצות טרור כמו דאעש וקבוצות מורדים בודק את התפקיד של מיזוג זהות בהתנהגויות פרו-קבוצתיות קיצוניות.
השלכות > עיסוק בהתנהגויות פרו-קבוצתיות שעליהן משלם האדם ביוקר

תאוריית מיזוג הזהות חוזה תמיכה בהתנהגויות פרו-קבוצתיות קיצוניות. בנוסף לכך, מחקרים מראים כי אדם שעבר מיזוג זהות צפוי לקיים מגוון התנהגויות פרו-קבוצתיות שעולות ביוקר לאדם המפגין אותן. במחקר שנערך על טרנסקסואלים ששוקלים ניתוח לשינוי מין, אנשים שהתמזגו חזק עם המין הרצוי שלהם עברו הליכים כירורגיים שנועדו לשנות לצמיתות את מאפייני המין העיקריים שלהם. המשתתפים הממוזגים באופן רופף נטו הרבה פחות לעבור הליכים אלה.
מחקרים נוספים הראו כי מיזוג יכול להיות גם מנבא חזק להתנהגויות סיוע המכוונות כלפי קבוצות. במחקרים מסוימים אנשים תרמו כסף לקבוצה. באחרים הם סיפקו תמיכה חברתית ורגשית לחברי הקבוצה האחרים. מחקרים אחרים העלו כי אנשים בעלי תחושת מיזוג חזקה מוכנים לצאת מגדרם כדי להגן על הקבוצה ולשמור על שלמותה. למשל, עובדים בעלי תחושת מיזוג חזקה דיווחו כי הם חשפו שחיתויות במהלך העסקתם. יש להניח שפעילות כזו הונעה מתוך אמונה כי מעשיהם יועילו בסופו של דבר לקבוצה. מחקר אחר מצא כי סטודנטים שחשו התמזגות חזקה עם האוניברסיטה שלהם היו מוכנים לחשוף סטודנט עמית שרימה, למרות עלות הזמן, האנרגיה והסיכון לתגמול מהרמאי.
מיזוג מקומי לעומת מיזוג מורחב

מאז צ'ארלס דרווין, הנכונות של בני אדם מסוימים להקריב את עצמם למען חברים שאינם קשורים גנטית לאותה קבוצה גדולה ומפוזרת (כמו דת או אומה) העלתה אתגר תאורטי. נקודות מבט של פסיכולוגיה חברתית טענו כי קורבנות כאלה מונעים ממחויבות לקולקטיב הגדול ואילו נקודות מבט אנתרופולוגיות טענו כי נכונות כזו להקרבת קורבנות נוצרת על ידי מחויבות לחברים אחרים בקבוצה. ההבחנה בין מיזוג מקומי לבין מיזוג מורחב מספקת הסבר לכך שהסברים אלה נראים מתחרים זה בזה. "מיזוג מקומי" מתרחש בקבוצות הומוגניות קטנות יחסית שחבריהן מתחברים זה לזה באמצעות קשר אישי ישיר (למשל משפחות או צוותי עבודה). לעומת זאת, "מיזוג מורחב" מתרחש בקבוצות גדולות יחסית שחבריהן לא מקיימים יחסים אישיים (למשל, מפלגות פוליטיות או מדינות לאום). בהתמזגות מורחבת, אף על פי שאנשים שעברו התמזגות לא מכירים בפועל את כל חבריהם לקבוצה, הם עדיין מרגישים שהם מכירים אותם ואף חושבים עליהם כמו על משפחה.
תאוריית מיזוג הזהויות טוענת כי אנשים בעלי תחושת התמזגות מקרינים תחושות של קשרים שיש להם עם חברי קבוצה שהם מכירים, על חברי קבוצה שהם אינם מכירים. השלכת הקשרים מסבירה מדוע אנשים שעברו התמזגות מוכנים לעיתים להקריב קורבנות עבור חברי קבוצות הטרוגניות גדולות באופן שרוב האנשים היו מוכנים להקריב רק עבור קבוצות קטנות ומסודרות. בתהליך ההשלכה הם נקשרים באופן פסיכולוגי לאנשים שאינם קשורים אליהם גנטית.
מנגנונים > מהות משותפת

מרבית מחקרי המיזוג עד כה התמקדו באופיו והשלכותיו של המיזוג. מחקרים נוספים חשפו נקודות התחלה להבנת גורמי ההיתוך. תפיסות המהות המשותפת, האמונה שהאדם חולק עם הקבוצה איכויות ליבה חיוניות, נראית אבן בניין מרכזית למיזוג זהות. תפיסות של מהות משותפת עולות בדרכים שונות במיזוג מקומי ובמיזוג מורחב. במיזוג מקומי, אנשים חווים חוויות ישירות עם חברי קבוצה אחרים שמגיעים למסקנה שהם חולקים תכונות חיוניות עם אותם אנשים. במיזוג מורחב, תפיסת הקרבה הפסיכולוגית מטופחת על ידי נוכחותם של מאפיינים מסוימים הנתפסים כתכונות בסיס של האדם. לדוגמה, אנשים נוטים יותר להתמזג עם קבוצות מורחבות גדולות כאשר הם משוכנעים שחברי הקבוצה חולקים איתם גנים או ערכי ליבה, במיוחד אם מבחינתם אלה ערכים מקודשים.
מנגנונים > אי פגיעות

עקרון "הקשרים התלויים ביחסים" של מיזוג מציע כי אנשים שהתמזגו באופן חזק ירגישו שהם וחברי הקבוצה האחרים מחזקים זה את זה באופן סינרגטי. תפיסה זו של חיזוק הדדי אמורה לטפח את התפיסה שביחד חברי הקבוצה הם בלתי פגיעים באופן ייחודי. תחושות אלה של אי פגיעות עשויות לשמש אנשים שהתמזגו באופן ניכר על מנת לבודד אותם מפני הכרה מלאה בסיכונים הכרוכים במעשים קיצוניים. הוכח כי תפיסות של אי פגיעות מתווכות ומחזקות את השפעות המיזוג על תמיכה בהתנהגות פרו-קבוצתית.
מנגנונים > תיווך, סוכנות

עקרון הסינרגיה הזהותית של מיזוג מניח שהגבולות בין העצמי האישי לחברתי הם חדירים מאוד עבור אנשים שהתמזגו באופן חזק. גבולות נקבוביים אלה מעודדים אנשים לתעל להתנהגות קבוצתית את היותם מתווכים בין קבוצות, מה שמעלה את האפשרות כי אנשים ממוזגים באופן חזק יתעלו את תחושות היותם מתווכים להתנהגות פרו-קבוצתית. הוכח כי תפיסת העצמי כמתווך מחזקת את האפשרות שאדם יעביר הלאה, לסוכני תיווך חברתי אחרים, את השפעת המיזוג על התנהגות פרו-קבוצתית.
מנגנונים > חוויה משותפת

מחקר מצא כי קבוצות החולקות חוויות שליליות כואבות או חזקות עלולות לגרום לקשר הדוק ולהתנהגות פרו-קבוצתית.
מסעוד התשואל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1842 ה'תר"ב תטואן, מרוקו
 פטירה:  6 במרץ 1909 (בגיל 67 בערך) י"ג באדר ה'תרס"ט
 תקופת הפעילות:  ? – 6 במרץ 1909 
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבה ומוהל
 
הרב אשר מסעוד התשוּאל (1842 – 6 במרץ 1909 ,י"ג באדר ה'תרס"ט) היה מוהל, אב בית דין, ראש ישיבה בטבריה ורב העיר חיפה.
ביוגרפיה

נולד בתטואן שבמרוקו לרב יוסף התשואל. בילדותו התחנך בתלמוד תורה ובישיבה מקומית, והוסמך שם לרבנות. בצעירותו עלה לארץ ישראל והשתכן בטבריה, שם שימש כרב וראש ישיבה, ונישא בתקופה זו לשרה לניאדו ממנצ'סטר.
לאחר מספר שנים בטבריה, עבר להתגורר בחיפה, בעקבות בקשת הקהילה היהודית בעיר, ושם מונה לשמש כרב העיר לכלל העדות לאחר פטירת הרב אברהם רפאל כלפון בשנת 1886. במשך כ-30 שנות כהונתו כרב, שימש בין היתר כמוהל וכמסדר קידושין. כן תיווך פעמים רבות בין יהודים לערבים, ובין האזרחים לממשל.
הלך לעולמו ב-6 במרץ 1909 (י"ג באדר ה'תרס"ט). השאיר אחריו מספר חיבורים שכתב, אך הם לא הודפסו.
בנו היה אליהו התשואל.
לקריאה נוספת

משה דוד גאון, יהודי המזרח בארץ ישראל, חלק ב' (עמ' 220 - 221)
הערות שוליים

↑  לעיתים "חטואל" או חתוויל"
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מנועים שקטים

מנועים שקטים הוא אלבום האולפן השלישי של המוזיקאי והזמר הישראלי אסף אמדורסקי שיצא בשנת 1999.
הפקה

האלבום זיכה את אמדורסקי בהצלחה גדולה מאוד, לווה גם במסע הופעות שהתאפיין, בדומה לאלבום, בהפקה גדולה ומושקעת. באלבום השתתפו מיטב המוזיקאים הצעירים של אותה העת ובהם יהלי סובול, אביתר בנאי, משה קופ וחיים לרוז. על הפקת האלבום סיפר אמדורסקי בריאיון לעיתונאי רז שכניק: "אחרי האלבום השני רציתי להתעסק עם סמפלרים ובעצם כמעט כל הלהקה שלי הפכה לרביעיית מפיקים ויחד הפקנו את האלבום הזה. הפסקנו לנגן והפכנו להיות אנשים שרוצים לגעת בכפתורים. זה משהו שקרה לנו באופן מאוד טבעי יחד, האהבה להפקה מוזיקלית. מדובר במושיק קופ, יובל אורי ורונן בן חורין ואני". האלבום הגיע למעמד של אלבום זהב בשנת 2004, ושירים רבים בו זכו להצלחה ולהשמעות מרובות ברדיו: השיר "15 דקות" (רמיזה לביטוי חמש עשרה דקות של תהילה), "התקפת לב", "רוך וקושי" ו"חלום כהה" הכולל קטע מריאיון עם הזמרת ענבל פרלמוטר שנהרגה בתאונת דרכים בעת העבודה על האלבום. לימים התייחס אמדורסקי לכתיבת השיר: "כשראיתי איך השיר נבנה הבנתי שהוא קצת על הסיפור של ענבל, המוות שלה ומה שהיא סימלה בשבילי. הבנתי שאני רוצה לשלב בו את ענבל, את הקול שלה, כי השיר כאמור מאוד הזכיר אותה וחשבתי עליה הרבה בזמן הכתיבה שלו". "התחלתי להציק לליליאן שוץ, מי שגילתה את המכשפות, שתעזור עם הקלטה של ענבל מדברת. ראיונות, קטעי מילים בחזרות - כל מה שאפשר לסמפל. היא באה עם הקלטה מתוך תוכנית לזכר יצחק רבין מהערוץ הראשון".
השיר "15 דקות" זכה במקום ה-87 במצעד סיכום העשור (1999–2009) של ערוץ המוזיקה וגלי צה"ל. השיר גם הגיע למקום ה-34 במצעד הפזמונים העברי של רשת ג' ולמקום ה-20 במצעד השנתי של גלי צה"ל לשנת תש"ס. אלבום האוסף הכפול של אמדורסקי משנת 2003, "15 הדקות של אסף אמדורסקי", נקרא על שם שיר זה. באוסף זה נכלל גם השיר "עכשיו אני בא", שהוקלט במקור עבור "מנועים שקטים" אך לבסוף לא נכלל בו. השיר הופיע באותה שנה גם באלבום הבכורה של שרון רוטר, שביצעה אותו תחת השם "עכשיו אני באה".
ב-2013 יצא EP שכלל ארבעה רמיקסים לשיר "15 דקות" אותם יצרו עופר ניסים, נדב רביד, שי אפלברג ו-D&O (אורי פיטוסי ודור גבאי).
ב-2019 חגג אמדורסקי 20 שנה לצאת האלבום בסיבוב הופעות מצליח בהיכל התרבות ומועדון התיאטרון ובסדרת יוטיוב דוקומנטרית "מנועים שקטים מקצה לקצה" שיצר דרור נחום.
רשימת השירים

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי אסף אמדורסקי, אלא אם צוין אחרת.
| מס' | שם | מילים | לחן | משך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 41 שניות  |   | צח דרורי ואמדורסקי | 0:41 |
| 2. | 15 דקות  | יהלי סובול, סיון שביט ואמדורסקי |   | 6:41 |
| 3. | שיטפון נקי  |   |   | 4:18 |
| 4. | כוכב  |   |   | 3:57 |
| 5. | התקפת לב  |   | אוהד קוסקי, יובל אורי, רונן בן-חורין ואמדורסקי | 4:17 |
| 6. | חלום כהה  |   |   | 5:28 |
| 7. | רוך וקושי  |   |   | 5:08 |
| 8. | במערבולת  |   |   | 4:04 |
| 9. | גשם כבד  |   |   | 4:16 |
| 10. | ממטרים קלים  |   | משה קופ ואמדורסקי | 2:36 |
| 11. | אהבה...  |   |   | 6:28 |
משתתפים

אסף אמדורסקי: שירה, פסנתר, קלידים, גיטרות, רודס, תכנות.
אוהד קוסקי: גיטרה חשמלית.
צח דרורי: מיתרים, תכנות.
יובל אורי: גיטרה בס, דגימות, תכנות, קולות.
מושיק קופ: תופים, כלי הקשה, תכנות, קולות.
רונן בן חורין: קלידים, דגימות, קולות.
אבישי כהן: חצוצרה.
סימון מאן: קלידים, קונגס ושייקר.
רועי הדס: גיטרה בס, קולות.
חיים לרוז: גיטרות, תופים, תכנות.
דדי כהן: תכנות קלידים, קלידים.
זיו מטושקה: תכנות סאבים.
רונן סאבו: תכנות, קלידים.
אפרת בן צור: שירה (בשיר "התקפת לב").
ענבל פרלמוטר: מונולוג (בשיר "חלום כהה").
פרוספר סאול: קולות (בשיר "רוך וקושי" ו"ממטרים קלים").
תומר ורד: סקרצ'ינג (בשיר "במערבולת")
שושן: שירה (בשיר "ממטרים קלים").
אביתר בנאי: שירה (בשיר "אהבה...").
קרני פוסטל: צ'לו (בשיר "גשם כבד").
הערות שוליים

↑  פסקול העשור: מקומות 100 - 81, באתר ‏מאקו‏, 12 באוקטובר 2009
↑  אמיר עמרמי, אמדורסקי מתחדש, באתר nana10‏, 11 במאי 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: becb932d-e404-3bda-97e3-723ae6a73b20
מנזר וורונץ

מנזר וורונץ (ברומנית: Mănăstirea Voroneț) הוא מנזר מימי הביניים בכפר הרומני וורונץ, כיום חלק מהעיר גורה הומורולוי. הוא אחד המנזרים המצוירים המפורסמים של צפון מולדובה, השוכנים במחוז סוצ'אבה שבדרום בוקובינה. המנזר נבנה בשנת 1488 על ידי השליט שטפאן הגדול לזכר ניצחונו על הטורקים העות'מאנים בקרב וסלוי. ציורי הפרסקו בוורונץ נצבעו בגוון כהה של כחול הידוע ברומניה כ"כחול של וורונץ", המבוסס בעיקר על לפיס לזולי המעניק לו עמידות.
המנזר נמצא בדרומה של גורה הומורולוי בעמק הנחל וורונץ. האגדה על יוזמת בניית המנזר מתייחסת לשתי דמויות חשובות במסורת ההיסטורית של העם הרומני: מייסד המנזר, שליט הנסיכות מולדובה, שטפאן הגדול (1457–1504) והאב הראשון של המנזר, דניאיל המתבודד, קדוש של הכנסייה האורתודוקסית הרומנית. קברו של דניאל נמצא בתוך המנזר.
הכנסייה היא אחת מהכנסיות המצוירות של מולדובה שנבחרו ברשימת אתרי מורשת עולמית של אונסק"ו.
היסטוריה > בימי נסיכות מולדובה

המנזר וורונץ נבנה במקום שבו פעלה בעבר כנסייה מעץ.
אגדה המופיעה בספרו של הכרוניקן יון נקולצ'ה O samă de cuvinte ("שורה של דברים", מבוא ל"כרוניקת ארץ מולדובה")
מספרת כי בעת משבר במהלך מלחמתו בעות'מאנים, ביקר השליט שטפאן הגדול אצל הנזיר המתבודד דניאל בכוך שלו ("סקיט") בוורונץ וביקש את עצתו. דניאל עודד אותו ויעץ לו לא להרים ידיים. אחרי שינצח יהיה על שטפאן לבנות מנזר המוקדש לגאורגיוס הקדוש.
בנרתקס של כנסיית המנזר נמצא שריד של הכניסה לכנסייה המקורית ומעליה כתובת בה ניתן לקרוא:
אני הוויווד שטפאן, שליט מולדובה בחסד האל, בנו של בוגדאן, התחלתי לבנות את מנזר וורונץ לכבוד גאורגיוס הקדוש והידוע, המרטיר הגדול והמנצח, בשנת 6996 במאי ב-26, ביום שני, אחרי חג הפנטקוסט וסיימתי אותו באותה שנה, בספטמבר 1488
עוד לפני סיום עבודות הבנייה העניק שטפאן הגדול למנזר את אחוזת שטילביקאן (Ştilbicani). בהמשך העניק השליט למנזר תרומות רבות - אחוזות, ספרים כולל ספר ארבע הבשורות ("טטראוונגליון") משנת 1490, בגדים וכלי קודש, מזון ( שמן, דגן, יין, פירות ים), קטורת, שעווה, וגם כסף. כך עשו גם שליטים אחרים אחריו כמו בוגדאן השלישי, פטרו רארש ואלכסנדרו לפושניאנו. לעיתים קרובות הוענקו התרומות לרגל חג הקדשת הכנסייה וחגים אחרים.
בין היתר נשמרו תעודות המעידות על תרומות של השליטים ירמיה מובילה ב-27 במרץ 1598 ו-3 באפריל 1602, שטפאן טומשה השני ב-21 באפריל 1614 או קונסטנטין מברוקורדט ב-7 בנובמבר 1733
בפנקס האזכרות ("פומלניק") של המנזר נרשמו לצורך אזכרה בויארים בכירים ביותר ובני משפחותיהם.
הכנסייה נבנתה לפי תוכנית תלת אפסידיאלית (טריקונכית) עם קנצלה, ספינה עם צריח ואכסדרה.
בשנת 1547 בנה המיטרופוליט גריגוריה רושקה אקסונרתקס (פורטיקו או פרידבור) בקצה המערבי של הכנסייה והוסיף ציורים על הקירות החיצוניים. תרומתו מוזכרת משמאל לכניסה:
ברצון האב ובעזרת הבן והשלמת רוח הקודש ועל ידי העמל הרב של הנאמן קיר גריגוריה, מיטרופוליט כל ארץ מולדובה, התווסף פורטיקו זה וצויירו הקירות החיצוניים של כל הכנסייה, לגאולת נשמתו, בשנת 7055 (1547)
במנזר נמצאים קברותיהם של דניאל המתבודד, גריגוריה רושקה וכמרים ואצילים אחרים.
כבר בימי שטפאן הגדול הפך המנזר למרכז דתי חשוב. דניאל המתבודד הגיע לכאן ממנזר פוטנה והפך לרוח החיה של המקום. ב-1490 הוקמה במנזר סדנה להעתקת ספרי הדת הדרושים. נזיר מקומי בשם פחומיה העתיק בשנת 1490 את הספר ה"טטראאוונגליון"( ארבעת האוונגליונים). יש סבורים שהוקם במנזר בית ספר לשפה סלאבית כנסייתית שבו למדו, כמו במנזרים אחרים ילדי אצילים ופרחי כמורה, כתבנים ומעתיקי ספרים, פקידי ממשל, מורים בבתי הספר ובכנסיות. בבית הספר למדו גם קליגרפיה, קריאה, כתיבה ותרגום של טקסטים דתיים.
בשנת 1871 נתגלה קודקס וורונץ וב-1882 ספר התהלים (פסלטריון) מוורונץ. פריטים אלה נשמרים עד היום באקדמיה הרומנית.
המנזר ידע פריחה בתקופתו של האגומן מקאריה (1756–1782); נבנו תאים חדשים, הכנסייה עברה שיפוצים שכללו גם שיפוץ של נכסי המנזר, נרכשו ספרים ומספר הנזירים גדל. בשנת 1775 נערך קודקס נכסי המנזר (תורגם ושופר על ידי ברתולומיי מאיריאנו).
היסטוריה > בימי השלטון ההבסבורגי (1774–1918)

אחרי סיפוחה של בוקובינה לאימפריה ההבסבורגית הקתולית בשנת 1774, איבדו המנזרים והכנסיות האורתודקסיות הרומניות באזור את הפריבילגיות שלהם. ב-13 בנובמבר 1782 התכנסו אבות שבעת המנזרים שנפגעו מכך ובחרו בשני נציגים כדי להציג את בקשותיהם בפני הקיסר יוזף השני וכן בפני הבישוף האורתודוקסי של צ'רנוביץ. בסופו של דבר הושגה פשרה, לפיה הוסכם על צמצום מספר הנזירים, סגירת המנזרים הקטנים (ה-"סקיטים") והקמת קרן כנסייתית שתפקח על הכנסות הכנסיות והמנזרים. אדמות המנזרים, כולל של מנזר וונורץ, הופקעו.
החל מ-1785 מנזר וורונץ הפסיק להתקיים כמנזר גברים למשך 206 שנה. פעילות כנסיית גאורגיוס הקדוש (גאורגה) נמשכה ככנסייה פרוכית. רוב השרידים הקדושים שבה הועברו למנזרים דרגומירנה, סוצ'ביצה ופוטנה.
היסטוריה > בימי השלטון הרומני המחודש

בשנת 1918 בוקובינה חזרה לשלטון רומניה במסגרת ממלכת רומניה הגדולה (1918–1940). המנזר וורונץ לשעבר הוכרז כמונומנט היסטורי של רומניה ב-1918, מעמד אותו הוא שומר עד היום.
בתקופת השלטון הקומוניסטי ברומניה (1947–1989) נערכו באתר חפירות ארכאולוגיות ומספר שיפוצים.
היסטוריה > אחרי מהפכת 1989

בעקבות הדחת המשטר הקומוניסטי, ב-1991 הוקם מחדש מנזר וורונץ כמנזר נשים. הצו לשם כך נחתם ב-14 במרץ 1991 על ידי פימן, הארכיבישוף הרומני של סוצ'אבה ורדאוץ. בהמשך נבנו מגורים לנזירות, קפלה חדשה, בארות, אורוות ואסמים וכמו כן אכסניה לעולי רגל.
המבנה והאמנות

הקתוליקון - הכנסייה המרכזית - על שם גאורגיוס (גאורגה) הקדוש בוורונץ היא אחת הכנסיות המפורסמות ברומניה. נודעה בעולם הודות לציורי הקירות החיצוניים - פרסקואות בצבעים בוהקים עם מאות תמונות של דמויות, שנשמרו היטב, על רקע כחול.
חלונותיה הקטנים, עם מסגרות מלבניות ממוטות צלובים, וקשתותיהם הנסוגות המחודדות או הכתפיות של המשקופים הפנימיים נוצרו בסגנון גותי.
לדלתות הצפוניות והדרומיות של האקסונרתקס משנת 1547 מסגרות מלבניות, כמין מעבר בין סגנון גותי לסגנון רנסאנס. על כל קיר יש חלון גבוה עם קשת גותית מצועצעת. החזית המערבית נעדרת פתחים כלשהם, מה שמעיד על כוונת המיטרופוליט רושקה בזמנו לשמור אותה עבור ציורי הקיר.
בחזית הצפונית עדיין נראה הקישוט המקורי של הכנסייה, שורות דיסקים מקרמיקה מצופה אמאיל בצבעים צהוב, חום וירוק, והמעוטרים בתבליטים. הקישוט כולל מוטיבים הרלדיים כמו אריה מתפרע וראש ביזון (סמל מולדובה) ויצורים בהשראת ספרות ימי הביניים מערבית כמו בתולות ים דו זנביות. המגדל מעוטר באחת עשרה גומחות, ארבע מהן עם חלונות. מעליהן שורת נישות קטנות המקיפות את המגדל. הגג המקוטע נבנה, ככל הנראה, לפי הגג המקורי.
המבנה והאמנות > הציורים

הציורים הפנימיים של הכנסייה נוצרו רובם בשנת 1496 בימי שטפאן הגדול. בתמונות המזבח והספינה שאף האמן להעביר את המשמעות התאולוגית של הסצנות, תוך יצירת מכלול מהודר, בעל צביון מונומנטלי. במזבח בולטות מיוחד תמונות "הסעודה האחרונה", "הקומוניון של השליחים", "רחיצת הרגליים" ובספינה - "מחזור הייסורים" ותמונתו של השליט שטפאן הגדול.
הציורים על הקירות החיצוניים של הכנסייה, הם מימי שלטונו של פטרו רארש וימי כהונתו של המיטרופוליט גריגורה רושקה, ונחשבים לפסגה של האמנות המולדובית בימי הביניים. הדמויות מכתבי הקודש נראות ריאליות, טבעיות. ציורי הקיר מתאפיינים בצבע בוהק, קרוב לזה של הטבע מסביב ושולטים בהם הצבעים ירוק וכחול.
בחזית המערבית נראית סצנה מרשימה של יום הדין המורכבת מארבעה מרכיבים: סביב ציר המרכזי נראה השילוש הקדוש של הנצרות, אלהים האב, ישו ורוח הקודש.
בחלק העילי מתחת לקרניז נראה אלהים האב, הבד של הזמן, ארבעה מלאכים והארכימלאכים מיכאל וגבריאל וסימני המזלות המסמלים חלית הזמן. במרכז החלק השני נראית תמונת ה"דאיסיס" (Cinul) שבה יושב על כיסא מלכות ישו "שליט העולם" כשופט החיים והמתים, כשמצדיו אמו מרים ויוחנן המטביל. הוא מחזיק בידו את "מאזני הצדק" מסביבו שליחים היושבים על ספסלים בסגנון עממי רומני. מרגלי ישו יוצא נהר של אש שבו מתענים החוטאים. במרכז המרכיב השלישי של הציור נראים אדם וחוה המשתחווים בפני ה"הטימסיה" (ה"הכנה") של רוח הקודש, אותה מסמלת יונה, עם "אוונגליון הקדוש" המבשרים את חזרתו של ישו כמשיח רואים בצד גם "האבות הקדמונים של האומה הרומנית". בכיוון צפון - מתוארת קבוצת מאמינים בהדרכת השליח פאולוס ההולכים אל גן עדן ובכיוון הדרומי - קבוצות של כופרים כולל טטרים, טורקים, יהודים, ארמנים הננזפים על ידי משה בדרך אל הגיהנום. במרכיב הרביעי - באמצע נראים המאזניים השוקלים את המעשים הטובים והרעים, והמאבק בין המלאכים לשדים על הנשמות, בכיוון צפון - גן העדן ובכיוון דרום - הגיהנום.
הציירים הכניסו ביצירות יסודות מההווי הרומני, למשל כשמציגים את הארכימלאכים (ארכאנגלים) צופרים בבוצ'ום, כלי נשיפה אופייני לרועי הצאן בהרי רומניה. בפנים הכנסייה בולטים הכיסאות ועמדות המוזיקה עם מדפי הספרים (ה"קלירוס" או ה"סטראנה") מהמאה ה-16 וכן כורסה מלכותית, מלאכת מחשבת של הפיסול בעץ.
ניתן לראות גם את קברו של המטרופוליט גריגוריה רושקה בפורטיקו ("פרידבור") ואת קברו של דניאל המתבודד בפרונאוס.
גלריה

כנסיית גאורגיוס הקדוש (ספנטול גאורגה) במתחם המנזר וורונץ
כנסיית גאורגיוס הקדוש (ספנטול גאורגה)
כנסיית גאורגיוס הקדוש (ספנטול גאורגה)
כנסיית גאורגיוס הקדוש (ספנטול גאורגה)
כנסיית גאורגיוס הקדוש (ספנטול גאורגה)
ציור חיצוני על הקיר הדרומי של הכנסייה
פרסקו עם ייצוג ה "דאיסיס" (Cinul) על אפסיס המזבח
ציור קיר על יום הדין
ציור הקיר על "יום הדין". משמאל נראה גן עדן שבו נמצאים הקדושים ולמטה משמאל עץ החיים והצלב האורתודוקסי. מימין נראה הגיהנם עם השדים והאש היורדת במעמקי האדמה. למעלה תמונה מהורהרת של ישו הכל-יכול המביט אל שני העולמות ומימינו ומשמאלו - המזלות.
מלאך ביום הדין נושף בבוצ'ום של רועים
ציור קיר על מות הקדושים של יוחנן החדש הקדוש מסוצ'אבה
ציור קיר על מות הקדושים של יוחנן החדש הקדוש מסוצ'אבה
פרסקו על אלכסנדרו הטוב ב"קבלת פני השרידים של יוחנן החדש הקדוש"
מראה מפנים הכנסייה
החצר הפנימית של מתחם המנזר וורונץ עם בית הקברות
ציור חיצוני על האפסיס הדרומי
ציור על הצד החיצוני של המזבח
ציור חיצוני על הקיר המערבי
ציור חיצוני - פרטים
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ביבליוגרפיה

Elena Simionovici - The sacred monastery of Voroneț, Thausib, Sibiu 2001; transl
Ligia Doina Constantinescu (באנגלית)
Biserica Voroneț, Mitropolia Moldovei și Sucevei, Editura Mitropolia Moldovei și Sucevei, 1971
Michelin - Romania, Ghidul Verde, Meteor Press, Bucuresti, 2011
(מישלן - המדריך הירוק של רומניה, תרגום מצרפתית לרומנית מאת Eugen Damian, Irina Ohanisian)
הערות שוליים

↑  Ion Neculce O Samă de cuvinte
1 2  E.Simionovici 2001
↑  הגמון, אבל לא במובן בישוף, אלא אב המנזר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007314304905171  LCCN: n2008040380  NKC: xx0123923  VIAF: 149152900   WorldCat (עם VIAF): 149152900 
תמונת שטפאן הגדול ומשפחתו במנזר וורונץ
מפרץ קומונוולת'

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מפרץ 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  66°54′00″S 142°40′01″E﻿ / ﻿66.9°S 142.667°E﻿ / -66.9; 142.667
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרץ קומונוולת'(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרץ קומונוולת'
 
תצלום של מפרץ קומונוולת' מן המשלחת האוסטרלו-אסייתית, 1912.
מפרץ קומונוולת' (באנגלית: Commonwealth Bay הוא מפרץ פתוח ברוחב כ-48 ק"מ בפתחו, בין פוינט אלדן וכף גריי באנטארקטיקה. את המפרץ גילתה ב-1912 המשלחת האוסטרלו-אסייתית לאנטארקטיקה בראשות דאגלס מוסון, שהקימה את בסיס המשלחת העיקרי בכף דניסון בקדמת המפרץ. הוא כונה על ידי המשלחת על שם חבר העמים הבריטי (קומונוולת') של אוסטרליה.
רוחות קטבטיות

המפרץ רשום הן בספר השיאים של גינס והן במהדורה השמינית של אטלס נשיונל ג'יאוגרפיק כמקום נשוב הרוחות ביותר עלי אדמות, שהרוחות בו מגיעות לא פעם למהירות של יותר מ-240 ק"מ לשעה ולממוצע שנתי של 80 ק"מ לשעה.
סערות נגרמות על ידי רוח קטבטית, זרם מרוכז של אוויר קר, הנע לאורך פני השטח התלולים של תכסית הקרח לקראת הים. השיפוע הגדל והולך של פני הקרח ומקשת המצוק בכף דניסון גורמים להאצה בזרימת האוויר. בקיץ יש תקופות של רגיעה יחסית, אבל במשך החורף הסופות חזקות במיוחד, נמשכות זמן רב ויכולות להתחיל ולהסתיים בפתאומיות. להתחלה ולסיום פתאומי של סערה עשויות להתלוות מערבולות רבות-עוצמה ועננים נמרצים, הנעים בחיפזון ונעלמים חיש מהר בקו החוף.
על אף מזג האוויר הקיצוני, חופו של מפרץ קומונוולת' הוא אזור רבייה חשוב ליסעור האנטארקטי, לפינגווין הקיסרי ולפינגווין אדלי, ומכאן, גם מקום מחיה לכלב ים נמרי.
הערות שוליים

↑  http://www.wondermondo.com/Countries/An/Antarctica/Antarctica/Commonwealth.htm "רוחות קטבטיות במפרץ קומונוולת', אנטארקטיקה" וונדרמונדו, 27 בספטמבר 2010
↑  ברוך זיו ויואב יאיר, "מבוא למטאורולוגיה יחידות 1-4", מו"ל האוניברסיטה הפתוחה, 2012