stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גילוי אליהו (ספר)
גילוי אליהו של ס. יזהר

במקורו, מתייחס הביטוי "גילוי אליהו" להתגלות ותִקשור של ישות המכונה אליהו, ומזוהה על פי רוב עם אליהו הנביא, הבאה במגע ומעניקה מידע לחלק מבני-האדם.
הספר "גילוי אליהו" עמוס ברמזים ומונחים מתחום, שהיה זר ליזהר בכתיבתו המוקדמת. יזהר כאילו בודק את קיומו של כוח עליון, סוג של השגחה אלוהית, שמעורב בקיום האנושי. יוני הטנקיסט, שעדיין נסער מהניצחון שהיה לכיתת הטנקים שלו הקטנה מול מספר גדול יותר של טנקים מהאויב, לא מפסיק למלמל:
מזל מזל, אבל זה לא היה מזל. חזר יוני [...] וזה היה בדיוק מה ששמר עלינו. איך לומר? מה שהשגיח עלינו. שידע איפה אנחנו והזהיר אותנו. ואולי זה באמת הכול וזה כול הדבר, אמר, איזו מין השגחה העליונה, אולי, אמר יוני כשומע בפעם הראשונה, ההשגחה העליונה, אמר והקשיב לדיוק הצליל החדש, מפני שהוא מקיבוץ, קיבוץ השומר הצעיר, מפני ששמרו עליהם שם מפני מלים מנודות, והוא פתאום כעת גילה אחת, נכונה כפנינה, לא מצא מן המוכן, ואין לו באוצרותיו מלים כמו 'ההשגחה העליונה' [..] ואולי גם שמע מתוכה כמתוך קונכיה איזה הדים עתיקים מאוד שכבר היו מעולם, מעבר לכל ההשכחה שניסו להשכיח אותו ומעבר לכל מחיקת הקשרים העתיקים...
ס. יזהר, שם בפיו של יוני הקיבוצניק מתנועת השומר הצעיר את האפשרות, שלא הייתה מתקבלת על דעתו של יזהר המוקדם, שאולי קיימת השגחה עליונה. בקטע הבא, יש כבר ממש מעין פנייה לאלוהים, אבל בניסיון ברור לא ליחס לו העדפה לצד זה או אחר.
"אילו היית מאמין, זו אולי גם השעה למצוא ולהיזכר ולאמור משהו, דבר כמו מלמול תהילים, דבר כמו בקשה מריבונו של עולם. הו, חוס נא על ילדיך. אבל מבלבל רגע, שגם אלה ילדיו וגם אלה ילדיו ושטוב מכל היה אילו לא היה כל זה. ושיש כאן כנראה בכל זה איזו שגיאה, איזו טעות מיסודה, ושלא סדר העולם עושה את זה, שיקרעו את הלילה ויפוצצו זה את זה, אלא רק איזו טעות יסודית. כן. ועצוב כל כך. אלוהים
"הווית ההתגלות" לגווניה, ולא תמיד במשמעות הדתית המסורתית, חוזרת ומופיעה בכתביו המאוחרים של יזהר. בראיון שנתן, לאחר שנשאל על השינוי שחל בו, הוא לא מכחיש את החיפושים שלו אחרי הבלתי נודע, בין שהוא בא מהכיוון הדתי ובין שהוא מגיע מהכיוון של הקיום הלא רציונלי. "בנאדם יכול שלא לבקר את קבר אבותיו ולשכוח ממנו, ופתאום לשנות דעתו ולחשוב שזה מן הראוי".
מירי ורון טוענת שהעיסוק במה שמעבר לכאן ועכשיו אופייני ליוצרים שמפרסמים בגיל השלישי, עקב התעניינותם ההולכת ופוחתת בקיים. ניצה בן-ארי וישראל סמילנסקי (בנו של ס. יזהר), לעומת זאת, סבורים שהגילוי וההתגלות ב"גילוי אליהו" אינם שונים מהניסיון החוזר של יזהר להגיע לרגע ההתעלות בסיפורת שלו, והדיון ב"השגחה העליונה" מחמיץ את הכיוון הרליגיוזי שאליו חותר יזהר.
התקבלות הספר

פרסום הספר "גילוי אליהו" על מלחמת יום הכיפורים לא עורר עניין גדול בביקורת ובקהל הקוראים באותה מידה שעורר הספר "ימי צקלג" על מלחמת השחרור, להוציא סצנה אחת קצרה, שבה מספר ס. יזהר על התעללות של מספר חיילים בגופות חיילי האויב. (לדבריו, עקרו החיילים את שיני הזהב של הגופות) הפולמוס שהתעורר סביב אמינותה של הסצנה, האפיל על ההתרשמות הכללית מהספר עצמו.
ס. יזהר נרדף על ידי הזרם הימני והזרם השמאלי כאחד, טוענים בן-ארי וסמילנסקי. השמאל כינה אותו משרת הממסד, ואילו הימין כינה אותו אויב הציונות, או למצער פוסט ציוני. לאמיתו של דבר, ציפו שני הצדדים שיזהר יכתוב על פי האג'נדה האישית שלהם, והם לא השכילו להבין את מילת המפתח להבנת ספרותו בכלל ו"גילוי אליהו" בפרט: אמביוולנטיות. יזהר, מסבירים בן-ארי וסמילנסקי, כתב ספרות ולא תעמולה פוליטית. כאשר רצה להצליף בשלטון הוא חתם בשמו המלא, יזהר סמילנסקי, על המאמרים הרבים, אותם פרסם בבמות השונות, ובייחוד בעיתון "דבר". אותם שלא מבינים את האמביוולנטיות הזו של סופר, לא מבינים גם את הניואנסים השונים וריבוי הקולות שקיימים בספר.
המבקרים והקוראים שהתייחסו אל הספר כיצירה ספרותית, ולא ככתבה סנסציונית התרשמו מהמחאה והכאב העזים של ס. יזהר שבאו לידי ביטוי אמנותי ביצירה. לא קל לכתוב ספר על מלחמה, כתב אבנר הולצמן בביקורתו על הספר; מעט מאוד אנשים בעלי ביטוי ספרותי הולם לקחו חלק בחוויות כאלו שמתוארות בספר. גם ההשתלשלות ההיסטורית של האירועים המתוארים מקשים מאוד על יצירת מארג אמנותי שיתגבר על הקשיים הטבעיים בחומר הנתון. ס. יזהר התגבר על המכשולים הנסיבתיים ויצר מעין סימפוניה אסתטית של קולות שונים, שמתאפיינת בגוונים דקים של מעברי טון וקצב. מרעש התותחים הרועם ועד השקט הזוהר של הכוכבים. "גילוי אליהו" לדעתו של הולצמן הוא מיצירות המופת של ספרות המלחמה העברית בכלל. עמוס עוז, במכתבו לס. יזהר, מביע את התפעלותו מיכולתו הספרותית של המחבר להפוך ספר "מלחמתי" ליצירה מרתקת. ניצה בן-ארי סוברת שב"גילוי אליהו" קיימים כמה מהקטעים האנטי מלחמתיים הגדולים שנכתבו אי פעם. אלאנורה לב השוותה את כתיבתו של יזהר בספר לתיאורו את הכוכבים המיוחדים של סיני; הם גדולים יותר ומזהירים יותר.
לעומתם סבור עמוס לויתן, שהקטעים החזקים שבספר הם דווקא קטעי ההפוגה שבין המלחמות, כמו רחצת החייל האלמוני, או הפגישה עם אליהו בסופו של הספר - אלו הקטעים, לדעתו, שמספקים את ממדי העומק של הסיפור.
"גילוי אליהו" בתיאטרון

רות קנר עשתה עיבוד בימתי לספר, והעלתה אותו על הבמה ב"קבוצת תיאטרון רות קנר". ההצגה "גילוי אליהו" זכתה לביקורות משובחות וזכתה בשנת 2001 בפרס ראשון בפסטיבל עכו.
לקריאה נוספת

אברהם בלאט, "מלחמת הקיום והאשליה האמנותית", הצופה, המוסף, 8 באוקטובר 1999, עמ' 10.
אלאנורה לב, "לבשורתו צריך להאמין יותר". הארץ, מוסף ספרים (9 ביוני 1999), גל' 328, עמ' 1, 57.
אהובה פלדמן, "פנים של "ישראליות"; גג, גל' 8 (2003), עמ' 26–35 [מלחמת יום הכיפורים כחוויה מכוננת: עיון ביצירות "גילוי אליהו" לס' יזהר, "כיפור" לעמוס גיתאי ו"תאום כוונות" לחיים סבתו]
אבנר הולצמן, "הספרות היפה נוגעת באש", עד הלום; תחנות בספרות העברית, כרמל, 2016, עמ' 468–473
הערות שוליים

↑  ראו להלן ב"התקבלות הספר"
↑  נורית גוברין, "איך אבא מושיב ילד על קן צרעות?" קריאה מחודשת בכתבי ס. יזהר, בתוך קריאת הדורות, כרך ד', כרמל, עמ' 25–64.
1 2 3  עינת ברקוביץ, הלם הקרב השני של ס. יזהר, באתר ynet, 21 באוגוסט 2006.
↑  אבנר הולצמן, "הספרות היפה נוגעת באש", עד הלום, כרמל, 2016, עמ' 469–473
↑  גל פרל, לך תמצא חייל אחד בכל המלחמה הזו, הבלוג על הכוונת, ‏ 17 בדצמבר 2024.
↑  גילוי אליהו, עמ' 196, 197.
↑  גילוי אליהו, עמ' 156, על הקרב הקשה שהתחולל בעיר סואץ
↑  גילוי אליהו, עמ' 90.
↑  חנן חבר, ‏"זאת מלחמה שלא הייתה צריכה להיות", אות 4, קיץ 2014, עמ' 169–188.
↑  אורי ש' כהן, על התנצלותו המאשימה של ס' יזהר, באתר הארץ, 18 בספטמבר 2009; ס' יזהר, לא אוכל להחריש אחרת, באתר הארץ, 18 בספטמבר 2009.
↑  גילוי אליהו, עמ' 41–50.
↑  גילוי אליהו, עמ' 109–110.
↑  גילוי אליהו, עמ' 105.
↑  דן מירון, "על סיפורי ס. יזהר", ארבע פנים בספרות העברית בת ימינו, תל אביב: שוקן, תשל"ה, עמ' 259–268.
↑  ראו יצחק לאור, "איך היינו בזבזנים עד מאוד". הארץ, תרבות וספרות, 28 במאי 1999, עמ' ב-14
↑  גילוי אליהו, עמ' 68.
↑  גילוי אליהו, עמ' 152–153.
↑  עמוס לויתן, לפתע המוות לאט החיים; על גילוי אליהו, עיתון 77, 232, (1999).
↑  וראו גילוי אליהו, עמ' 147.
↑  האי רציונלי הולך איתנו כל הזמן; ריאיון עם הסופר ס. יזהר, יהדות חופשית, גיליון 20, סתיו 2000
↑  מירי ורון, בערוב היום; עיון ביצירות מאוחרות, הוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון, תשס"א, עמ' 17
1 2 3  ניצה בן-ארי וישראל סמילנסקי, ‏זאת – אכן – מלחמה שלא הייתה צריכה להיות, אות 4, קיץ 2014, עמ' 189–200
↑  זאב גלילי, "איך גילה ס. יזהר שחיילי צה"ל מתנהגים כנאצים", באתר הטור המקוון של זאב גלילי, ‏19 באוגוסט 2005
↑  אבנר הולצמן, "הוא היה שם". ידיעות אחרונות, 30 באפריל 1999, המוסף לשבת, עמ' 26–27 (חזר ונדפס בספרו: מפת דרכים: סיפורת עברית כיום, תל אביב: הקיבוץ המאוחד 2005, עמ' 209–211)
↑  ס' יזהר ועמוס עוז | חליפת מכתבים - המשך, באתר הארץ, 28 במרץ 2010
↑  ניצה בן ארי, "ס. יזהר (אנטי-)גיבור תרבות". קשת החדשה, חוב' 21 (סתיו 2007), עמ' 169–178
↑  גילוי אליהו, עמ' 137–138.
↑  עמוס לויתן, "לפתע המוות לאט החיים; על גילוי אליהו", עיתון 77, (1999), גיליון 232,
↑  ציפי שוחט‏, פרס ראשון בפסטיבל עכו להצגה "גילוי אליהו", באתר וואלה, 6 באוקטובר 2001.
| --- | --- |
ערך מומלץ: 
פינוי פצועים בחזית הדרום במלחמת יום הכיפורים
נוף הררי במדבר סיני
חצי האי סיני בלילה, צילום מהחלל, ספטמבר 2016
דיונות של חול בסיני
וַיְהִי הֵמָּה הֹלְכִים הָלוֹךְ וְדַבֵּר וְהִנֵּה רֶכֶב אֵשׁ וְסוּסֵי אֵשׁ וַיַּפְרִדוּ בֵּין שְׁנֵיהֶם וַיַּעַל אֵלִיָּהוּ בַּסְּעָרָה הַשָּׁמָיִם (ספר מלכים ב', פרק ב', פסוק י"א)
יוסי קליין

ערך זה עוסק בסופר, עיתונאי ועורך ישראלי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

יוסי קליין ב-2014
 לידה:  5 באפריל 1948  (בן 76) כפר סבא, פלשתינה (א"י)
 מדינה:  ישראל ישראל
יוסי קליין (נולד ב-5 באפריל 1948) הוא סופר, עיתונאי ועורך ישראלי.
ביוגרפיה

נולד בכפר סבא ב-1948. שירת בצה"ל בחיל הקשר. למד עיצוב גרפי ב"בצלאל". ב-1974 עבר לניו יורק למשך שלוש שנים, ועבד שם כגרפיקאי ומאייר. ב-1979 הקים וערך את המקומון הירושלמי "כל העיר", המקומון הראשון של רשת שוקן.
בשנת 1984 הקים וערך את העיתון היומי "חדשות". העיתון התאפיין בכותרת צבעונית גדולה, עמודי צבע, ושימוש בשפה חדשנית יותר ורשמית פחות. קהל היעד העיקרי של העיתון היה קוראי "ידיעות אחרונות". קליין היה העורך הראשי בעיתון ומקבל ההחלטה בפרסום פרשת קו 300. בנוסף, ערך את המקומון "העיר" למשך תקופה קצרה.
במרץ 2014 יצא לאור רומן ראשון פרי עטו, "על זה לא מדברים", בהוצאת "אחוזת בית".
באפריל 2023 הגיש תביעת דיבה בסך יותר מ-600 אלף ש"ח נגד העיתונאי יאיר לוי ושלושה אנשים נוספים, בטענה שהציגו בצורה מסולפת דברים שכתב.
דעותיו

הוא מתנגד להתנחלויות ביהודה ושומרון. במאמר דעה באפריל 2017 טען כי הדתיים הלאומיים "מסוכנים יותר מהחזבאללה, מנהגים דורסים ומילדות עם מספריים". המאמר ספג ביקורת רבה במערכת הפוליטית.
הערות שוליים

↑  אורן פרסיקו, "לשון הרע בשני רבדים", באתר העין השביעית, 14 באפריל 2023
↑   יוסי קליין, אליטה חסודה שלנו, באתר הארץ, 12 באפריל 2017
↑  עקיבא נוביק, "מביש והזוי": פוליטיקאים נגד המאמר ב"הארץ" שכינה דתיים "מסוכנים", באתר nana10‏, 12 באפריל 2017
↑  רן בוקר, הנשיא ריבלין על המאמר ב"הארץ": "דברי בלע"; "הארץ": "המסר לגיטימי", באתר ynet, 13 באפריל 2017.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007574430205171  BnF: cb16584914n (data)  ISNI: 0000 0001 2068 7469  LCCN: n2012029031  VIAF: 925144783168867692119   WorldCat (עם VIAF): 925144783168867692119
אנדי דילור

אנדי דילור (בערבית: أندي ديلور, בצרפתית: Andy Delort; נולד ב-9 באוקטובר 1991) הוא כדורגלן אלג'יראי-צרפתי, המשחק כחלוץ במועדון הכדורגל מונפלייה מליג 1 ובנבחרת אלג'יריה.
דילור שיחק בעבר בנבחרת צרפת בכדורגל עד גיל 20, ואף ייצג את צרפת עם נבחרת כדורגל החופים שלה. אך הוא לא שיחק בנבחרת הבוגרת והוא בחר לייצג את נבחרת אלג'יריה.
קריירה > קריירה מוקדמת

דילור נולד בעיר סט שבחבל אוקסיטיניה שבדרום צרפת, לאב צרפתי, ולאם צרפתית-אלג'יראית. הוא התחיל את הקריירה שלו במועדון הנוער סט 34 FC. ב-2008 הצטרף דילור לאז'אקסיו אך לא זכה להופיע בקבוצה הבוגרת אף על פי שהרשים בקבוצה הצעירה של אז'אקסיו עד גיל 19. בקיץ של אותה שנה הוא עורר עניין אצל בורדו ובורוסיה דורטמונד. לאחר שנבחן בבורוסיה דורטמונד, יחד עם מריו גצה ושינג'י קגאווה, דורטמונד אף הציעה לו חוזה, אך הוא דחה את ההצעה בטענה שמדובר בזינוק מהיר מדי ובמקום זאת בחר להצטרף לנים אולימפיק מהליג 2.
דילור ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נים ב-30 באוגוסט 2009 כשנכנס כמחליף בדקה ה-53 מול מץ. אך במהלך העונה הוא לא זכה לקרדיט רב בקבוצה הראשונה, ועלה כמחליף רק 3 פעמים.
קריירה > אז'אקסיו והשאלה למץ

ביוני 2010 שב דילור לאז'אקסיו המועדון בו הוא עלה לבוגרים לראשונה, ששיחק באותה תקופה בליג 2. את שעריו הראשונים בכדורגל המקצועני כבש דילור ב-15 בספטמבר 2010 במשחק מול לה האבר במסגרת גביע הליגה הצרפתי, ובנובמבר של אותה שנה כבש דילור גם במסגרת הגביע הצרפתי. אך רק במהלך חודש דצמבר הגיעו שערי הבכורה שלו בליגה, שערים שתרמו לניצחונות על אנז'ה ו-FC איסטרה. מה שהוביל את אז'אקסיו להחתים את דילור על החוזה המקצועני הראשון שלו ל-3.5 שנים בינואר 2011. ב-11 במרץ 2011, דילור היה שותף בקטטה המונית כאשר הוחלף במשחק מול נאנט. כתוצאה מהתקרית, מספר שחקנים נענשו בהשעיה, ביניהם דילור וחברו לקבוצה קרל מדג'אני שנענשו בהרחקה מארבעה משחקים. לאחר ההרחקה שב דילור לשחק, ובסוף העונה הוא עלה יחד עם המועדון לליג 1 לאחר שזה סיים במקום השני בליגה.
בעונת 2011/2012 בליג 1 לא הצליח דילור להשתלב, וב-31 בינואר 2012, הושאל למץ מהליג 2 בהסכם השאלה עד לסיום העונה. שם כבש שער אחד ב-13 הופעות.
לקראת עונת 2012/2013 חזר דילור לאז'אקסיו, ואף כבש את שער הליגה הראשון שלו בליג 1 ב-27 באפריל 2013 בניצחון 2–1 על מונפלייה HSC. באותה עונה רשם דילור 16 הופעות בליג 1. בנוסף הוא כבש 12 שערים ב-16 הופעות בקבוצת המילואים של המועדון.
קריירה > טור

בקיץ 2013, חתם דילור בקבוצת טור מהליג 2, עונת 2013/2014 הייתה עונת פריצה מבחינת דילור, כשסיים כמלך השערים של הליג 2 עם 24 כאלה ב-36 הופעות. כמו כן, הוא נבחר לנבחרת העונה בליג 2 והגיע שני במירוץ על התואר לשחקן העונה בליגה.
קריירה > ויגאן אתלטיק

העונה המוצלחת במדי טור גרמה לסקאוטים מרחבי היבשת להביע עניין בדילור. ביום האחרון של חלון ההעברות של קיץ 2014, החתימה אותו ויגאן את'לטיק מליגת הצ'מפיונשיפ האנגלית, תמורת כ-3 מיליון ליש"ט, והוא קיבל את החולצה מספר 49. העונה בצ'מפיונשיפ לא הייתה מוצלחת עבור דילור, הוא הופיע ב-11 משחקים בלבד ולא כבש באף אחד מהם, בראיון לאתר "האט טריק " הודה כי המעבר מצרפת לאנגליה היה קשה משציפה, ושהוא לא הצליח להסתגל.
קריירה > ויגאן אתלטיק > חזרה לטור בהשאלה

לאחר שלא הצליח להשתלב באנגליה, בתום מועד ההעברות של ינואר 2015 הצטרף דילור מחדש לטור בהשאלה עד סוף העונה. כאשר במהלך זה ויתר דילור על 50% משכרו על מנת להשיג שוב דקות משחק. ובשארית העונה בטור דילור הופיע ב-14 משחקים וכבש 2 שערים.
קריירה > קן

בסיום עונת ההשאלה נמכר דילור למועדון הצרפתי סטאד מאלרב קן מהליג 1. כבר בהופעת הבכורה שלו בקן, הוא כבש את שערו הראשון בניצחון 1–0 על אולימפיק מרסיי ב-8 באוגוסט 2015. גם שארית העונה הייתה מוצלחת מבחינתו כשהוא הופיע ב-36 משחקים וכבש 12 שערים. אך בתחילת העונה שלאחר מכן, דילור סירב להשתתף באימונים בעקבות סאגת העברה ממושכת לקבוצת טיגרס UANL מליגת העל המקסיקנית.
קריירה > טיגרס UANL

ב-2 בספטמבר 2016 הוכרזה רשמית העברתו של דילור לטיגרס. ודילור הפך לשחקן הצרפתי השני שמצטרף לקבוצה אחרי אנדרה פייר ז'יניאק. הוא חתם על חוזה לארבע שנים, בעוד שדמי ההעברה ששולמו לקן מוערכים בכ-8.5 מיליון יורו. ב-22 באוקטובר 2016 הוא כבש את שערו הראשון בליגה המקסיקנית, בניצחון 3–1 על אוניברסידד נסיונל, באצטדיון אולימפיקו אוניברסיטריו. אך הוא בילה פחות מחצי שנה במועדון, לפני שחזר לצרפת כדי להצטרף לטולוז, במהלכה הופיע ב-14 משחקים וכבש 3 שערים.
קריירה > טולוז

ב-26 בינואר 2017, חזר דילור לצרפת, כשחתם בשורות טולוז מהליג 1 על חוזה לארבע שנים, כשזאת שילמה עבורו כ-6 מיליון יורו לטיגרס המקסיקנית. גם בטולוז כבש דילור כבר במשחק הבכורה שלו שהסתיים בניצחון 4–0 על אנז'ה. דילור הבקיע גם בשני המשחקים הבאים נגד פ.צ לוריאן ו-SC באסטיה, וסייע למועדון לסיים במקום ה-10 בסיום העונה. גם את עונת 2017/2018, העביר דילור בטולוז, אך העונה הייתה פחות מוצלחת עבור המועדון שסיים במקום ה-18 בליגה שהוביל לפלייאוף נגד הירידה לליג 2, בסיומו הצליח המועדון לשרוד בליגה הראשונה. ובסך הכל בעונה וחצי בטולוז, דילור הופיע ב-47 משחקים וכבש 10 שערים.
קריירה > מונפלייה

ב-24 ביולי 2018, הושאל דילור למונפלייה HSC עד סוף עונת 2018/2019 עם אופציה לרכישה. עונת 2018/2019 הייתה מוצלחת מאוד עבור דילור. מונפלייה סיימה במקום ה-6 בליגה כשדילור השתתף ב-36 משחקים וסיים כמלך שערי הקבוצה עם 14 שערים שהציבו אותו גם במקום ה-8 בטבלת מלך השערים של הליגה בסיום העונה. ומספר שבועות לאחר סיום העונה ב-12 ביוני 2019, מימשה מונפלייה את סעיף הרכישה שלו. גם עונת 2019/2020 הייתה מוצלחת עבור דילור כשהוא הופיע ב-26 משחקים וכבש 9 שערים. בעונה שלאחר מכן עונת 2020/2021 שיפר דילור את מספריו כאשר כבש 15 שערים ב-30 הופעות בליגה, להם הוסיף 4 שערים נוספים בגביע. אך מונפלייה סיימה רק במקום ה-8 והמאכזב מבחינתה. את עונת 2021/2022 פתח דילור במונפלייה, ואף כבש שני שערים ב-3 המחזורים הראשונים, אך ב-28 באוגוסט 2021 חתם דילור על חוזה ל-4 שנים בניס  ועבר אליה.
קריירה > ניס

עונת הבכורה של דילור בניס הייתה חלומית, הוא כבש 16 שערים ב-32 הופעות בליגה, הוביל את ניס לגמר הגביע שם הפסידה לנאנט, והצליח במו רגליו במחזור הסיום של העונה לתת לניס את הכרטיס לליגה האזורית לאחר שכבש שלושער בתוך 7 דקות והחזיר את ניס מפיגור 0–2 לניצחון 3–2 על ריימס. בעונה השנייה של דילור בניס הוא כבש 7 שערים ב-18 הופעות ובחלון ההעברות של ינואר הושאל לנאנט.
קריירה > נאנט

ב-30 בינואר 2023 לקראת תום חלון ההעברות הושאל דילור לנאנט בחוזה השאלה ל-6 חודשים עם התחייבות לרכישה בסיום ההשאלה. את שער הבכורה שלו במועדון כבש דילור בפנדל במשחק רבע גמר הגביע הצרפתי שהתקיים ב-1 במרץ 2023, ואף השלים צמד בניצחון של נאנט 2–1 על לאנס.
קריירה > אום סלאל

ב-7 ביולי 2023 חתם דילור על חוזה לשנתיים במועדון אום סלאל מליגת העל הקטארית.  ב-18 באוגוסט 2023 ערך דילור הופעת בכורה במועדון בהפסד 1–3 לא-סד בו גם כבש את שער הבכורה שלו במועדון. ובעונתו היחידה בקבוצה שותף דילור ב-12 משחקים בהם כבש 5 שערים, אליהם הוסיף 4 שערים בגביע.
קריירה > MC אלג'יר

ב-11 בספטמבר 2024 חצם דילור חוזה לשנתיים במועדון MC אלג'יר מליגת העל האלג'יראית.  ב-27 בספטמבר 2024 ערך דילור הופעת בכורה במועדון בתיקו 1–1 עם פאראדו בו גם כבש את שער הבכורה שלו במועדון.
קריירה בינלאומית

בשנת 2009 שיחק דילור בנבחרת כדורגל החופים של צרפת תחת הדרכתו של המאמן ושחקן העבר אריק קאנטונה. במהלך טורניר חובבים בעיר הולדתו סט הבחין בו לורן קסטרו, שביקש ממנו לשחק במוקדמות למונדיאל 2009. ובמהלך המוקדמות כבש דילור חמישה שערים.
בשנת 2011 זומן דילור לנבחרת צרפת עד גיל 20 למשחק מול נבחרת ארצות הברית שנערך ב-17 במאי 2011. לאחר מכן הוא זומן לנבחרת גם לטורניר טולון 2011 שנערך בחודש יוני, אך הוא נפצע ולכן לא הגיע לבסוף.
אימו של דילור היא ממוצא אלג'יראי, ודילור הביע עניין לייצג את נבחרת אלג'יריה בכדורגל באפריל 2019. וב-13 ביוני 2019, הכריזה נבחרת אלג'יריה על זימונו של דילור לסגל הנבחרת לקראת טורניר גביע אפריקה לאומות.
את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הוא ערך ב-16 ביוני 2019 במשחק ידידות נגד נבחרת מאלי שנערך בדוחה שבקטר. הוא נכנס בדקה ה-75 במקום יאסין אבראהימי וכבש את שער הניצחון כעבור 5 דקות בניצחון 3 –2. וב-19 ביולי הוא זכה יחד עם נבחרת אלג'יריה בגביע אפריקה לאומות לאחר שהופיע ב-5 משחקים במהלך הטורניר.
סטטיסטיקות קריירה > מועדונים

מעודכן ל-29 באפריל 2023
| מועדון | עונה | ליגה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | גביע הליגה> הופעות | גביע הליגה> שערים | בינלאומי> הופעות | בינלאומי> שערים | סה"כ> הופעות | סה"כ> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אז'אקסיו | 2010/2011 | ליג 2 | 24 | 4 | 1 | 0 | 4 | 2 | – | – | 29 | 6 |
| אז'אקסיו | 2011/2012 | ליג 2 | 7 | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | – | – | 9 | 0 |
| אז'אקסיו | 2012/2013 | ליג 1 | 16 | 1 | 1 | 0 | 1 | 0 | – | – | 18 | 1 |
| אז'אקסיו | סה"כ | סה"כ | 47 | 5 | 4 | 0 | 5 | 2 | 0 | 0 | 56 | 7 |
| מץ (השאלה) | 2011/2012 | ליג 2 | 13 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | – | – | 13 | 1 |
| טור | 2013/2014 | ליג 2 | 36 | 24 | 0 | 0 | 3 | 1 | – | – | 39 | 25 |
| טור | 2014/2015 | ליג 2 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – | – | 2 | 0 |
| טור | סה"כ | סה"כ | 38 | 24 | 0 | 0 | 3 | 1 | 0 | 0 | 41 | 25 |
| ויגאן את'לטיק | 2014/2015 | הצ'מפיונשיפ | 11 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – | – | 11 | 0 |
| טור (השאלה) | 2014/2015 | ליג 2 | 14 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | – | – | 14 | 2 |
| קן | 2015/2016 | ליג 1 | 36 | 12 | 1 | 0 | 1 | 1 | – | – | 38 | 13 |
| טיגרס | 2016/2017 | ליגת העל המקסיקנית | 14 | 3 | 0 | 0 | – | – | 2 | 1 | 16 | 4 |
| טולוז | 2016/2017 | ליג 1 | 15 | 5 | 0 | 0 | 0 | 0 | – | – | 15 | 5 |
| טולוז | 2017/2018 | ליג 1 | 32 | 5 | 2 | 0 | 2 | 0 | – | – | 36 | 5 |
| טולוז | סה"כ | סה"כ | 47 | 10 | 2 | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | 51 | 10 |
| מונפלייה (השאלה) | 2018/2019 | ליג 1 | 36 | 14 | 1 | 0 | 1 | 0 | – | – | 38 | 14 |
| מונפלייה | 2019/2020 | ליג 1 | 26 | 9 | 3 | 2 | 2 | 1 | – | – | 31 | 12 |
| מונפלייה | 2020/2021 | ליג 1 | 30 | 15 | 4 | 4 | – | – | – | – | 34 | 19 |
| מונפלייה | 2021/2022 | ליג 1 | 3 | 2 | 0 | 0 | – | – | – | – | 3 | 2 |
| מונפלייה | סה"כ | סה"כ | 95 | 40 | 8 | 6 | 3 | 1 | 0 | 0 | 106 | 47 |
| ניס | 2021/2022 | ליג 1 | 32 | 16 | 5 | 2 | – | – | – | – | 37 | 18 |
| ניס | 2022/2023 | ליג 1 | 14 | 6 | 0 | 0 | – | – | 4 | 1 | 18 | 7 |
| ניס | סה"כ | סה"כ | 46 | 22 | 5 | 2 | 0 | 0 | 4 | 1 | 55 | 25 |
| נאנט (השאלה) | 2022/2023 | ליג 1 | 10 | 0 | 4 | 2 | – | – | 1 | 0 | 15 | 2 |
| נאנט (השאלה) | סה"כ | סה"כ | 10 | 0 | 4 | 2 | 0 | 0 | 1 | 0 | 15 | 2 |
| סה"כ קריירה | סה"כ קריירה | סה"כ קריירה | 357 | 117 | 24 | 10 | 14 | 5 | 7 | 2 | 402 | 134 |
סטטיסטיקות קריירה > נבחרת

מעודכן ל-27 במרץ 2023
| נבחרת | שנה | הופעות | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| אלג'יריה | 2019 | 7 | 1 |
| אלג'יריה | 2020 | 3 | 1 |
| אלג'יריה | 2021 | 1 | 0 |
| אלג'יריה | 2022 | 2 | 0 |
| אלג'יריה | 2023 | 2 | 0 |
| סה"כ | סה"כ | 15 | 2 |
תארים > מועדונים

טיגרס UANL
ליגת העל המקסיקנית: אפרטורה 2016
תארים > נבחרת

אלג'יריה
גביע אפריקה לאומות: 2019
תארים > אישיים

מלך השערים בליג 2: 2013/2014 (24 שערים)
נבחרת העונה בליג 2: 2013/2014
שחקן חודש בליג 2: מרץ 2014
הוריה קרפ

| --- | --- |

 לידה:  1869 חרלאו, רומניה 
 פטירה:  1943 (בגיל 74 בערך) פלשתינה (א"י), האימפריה הבריטית 
 שם לידה:  יהושע מיכאל קארפ 
 מדינה:  ממלכת רומניה ממלכת רומניה
 תקופת הפעילות:  מ-1891
 צאצאים:  מתתיאס קרפ 
 
הוריה קרפ (Horia Carp‏; 1869–1943) היה היסטוריון ופובליציסט, פוליטיקאי ומנהיג יהודי רומני, עורך השבועון Curierul israelit וכן של הירחון היהודי Cultura, פעיל בציונים הכלליים, בקרן קיימת לישראל, ובהתאחדות יהודי רומניה. בשנים 1927–1928 ו-1929–1931 כיהן קארפ כחבר הסנאט הרומני. לצידו של וילהלם פילדרמן הוא מילא את תפקיד המזכיר הכללי של איחוד הקהילות היהודיות במלכות רומניה הישנה. הוא היה אביו של מתתיאס קרפ (מחבר "הספר השחור"). ב-1943 עלה לארץ ישראל.
קורות חיים > ילדות וצעירות

הוריה קארפ נולד ב-1869 בעיירה חרלאו, בחבל מולדובה שברומניה, בשם יהושע מיכאל [דרוש מקור] קארפ. הוא למד בבית הספר היסודי בחרלאו, ואת לימודיו התיכוניים עשה בבוטושאן. אף שהיה דור שלישי ליהודים ברומניה, לא יכול היה בצעירותו להתאזרח אף ששירת שירות חובה בצבא הרומני. הוא למד בהמשך רפואה באוניברסיטת יאשי אך הפסיק לימודיו בשנה האחרונה והפך לעיתונאי.
קורות חיים > הקריירה העיתונאית והפוליטית

ב-1891 פרסם יצירה ספרותית ראשונה: הסיפור הקצר "Sfântul Nicolae" (ניקולאיה הקדוש) במגזין "Ilustrațiunea Română" (האיור הרומני). בהמשך תרם קטעי ספרות לכתבי עת רבים, בהם Lumea Nouă (העולם החדש), Lumea nouă ilustrată (העולם החדש המאוייר),
Răsăritul (המזרח), Românul (הרומני), Muncitorul (הפועל), Evenimentul (האירוע), Luptătorul (הלוחם)
Adevărul (האמת), Patriotul (הפטריוט)
את המגזין ביידיש "דער יידישע גייסט" (הרוח היהודית) הוא ייסד ביחד עם העיתונאי, יליד ארץ ישראל, אליעזר רוקח.
מגיל צעיר התגייס לתנועה הציונית. בדצמבר 1901 השתתף קארפ בקונגרס הציוני החמישי בבזל כנציג הציונים מן העיר רומן. בין אוקטובר 1901 לאוגוסט 1904 ערך בבוקרשט את השבועון בשפה הרומנית מבשרת ציון. השבועון הזדהה כבעל מגמה ציונית והחל מ-1904 קרא לעצמו כתב עת ציוני. קארפ הקדיש עצמו בהמשך לפעילות במסגרת "איחוד היהודים הילידים" (מ-1923 "התאחדות יהודי רומניה") הלא ציונית וב-1906 ייסד את הביטאון הרשמי-למחצה של הארגון, Curierul Israelit ("השליח היהודי") אותו ערך במשך ארבעים שנה. בעיתון זה הביע קארפ לא פעם עמדות שגררו מתקפות עליו מצד העיתונות הציונית.
מינואר 1911 פרסם את הירחון לספרות ולתרבות Cultura ("התרבות") שהוגדר כ"כתב עת מאויר לאמנות וספרות התחייה היהודית". הופעתו הופסקה כעבור שבעה חדשים בלבד, ביוני 1911. סדרה שנייה של Cultura הופיעה בין מאי 1932 לאוגוסט 1940.
ב-Cultura פרסם קארפ דברי ספרות ותרגומים מאת מחברים יהודים, הציג הישגים של יהודים בכל תחומי התרבות והמדע ומאמרים בתחום "מדע היהדות"; כן הציג בו פעולות של מכון התרבות שליד בית הכנסת הכוראלי של בוקרשט, ועוד.
בשנים 1927–1928 ו-1929–1931 כיהן קארפ בסנאט הרומני מטעם המפלגה הלאומית - ליברלית.
בין 1928–1929 הוא הרצה באוניברסיטה העממית על-שם ניקולאיה יורגה
כנציג הציונים הכלליים. קארפ כיהן כמנהל הקרן הקיימת לישראל בבוקרשט ופרסם מגזין בשם "ארץ ישראל" שנועד לעודד איסוף כספים למען רכישת אדמות בארץ ישראל.
קורות חיים > בימי מלחמת העולם השנייה

במהלך מרד הלגיונרים ופרעות בוקרשט בינואר 1941 נעצר יחד עם בנו, מתתיאס, ושניהם הובאו ל"קומיסריאט 15" של המשטרה, ברחוב מאטיי בסארב בבוקרשט, שם עונו.. בנובמבר 1942 נכלל ברשימה של סופרים יהודים שנאסרו לפרסום ברומניה תחת משטר אנטונסקו. כעבור מספר חודשים הצליח לעלות לארץ ישראל והתיישב בירושלים.
הוריה קארפ נפטר ב-1943 והובא לקבורה בכפר ברוך, אשר נוסד ב-1924 על ידי יהודים יוצאי רומניה. בזמנו, במסגרת פעילותו בקרן הקיימת, תרם קארפ להקמת היישוב.
קורות חיים > פעילותו הספרותית

סיפוריו של קארפ התמקדו בחיי היהודים ברומניה, בעיקר בני המעמד הנמוך - דמויות כמו ינקל טלאל בסיפור Sbucium (לבטים - 1903) חיים רוכל (Haim mafagiu), אברם השדוף (Avram slăbănogul) הנכון להקרבה עצמית, או טאובה מוכר המים (Tauba sacagiu) מהקובץ "נפשות עייפות" (Suflete obosite). בקובץ הסיפורים "Gânduri fărâmate" (מחשבות שבורות) נגע קארפ בבעיות של הגירה וציונות.
הקובץ "Din vremuri de urgie" (בזמנים של מצוקה) (1924) הוא מספר על אפליית הלוחמים היהודים בצבא הרומני בזמן מלחמת נעולם הראשונה, לרבות הגורל הטרגי של היהודים שנידונו למוות כ"עריקים".
קורות חיים > כתיבתו הפוליטית והפולמוסית

הוריה קארפ עסק הרבה בפולמוסים כנגד האנטישמית שרווחה ברומניה בסוף המאה ה-19 ובמחצית הראשונה של המאה ה-20. הוא הוקיע את שנאת החינם נגד היהודים ב"תשובה לרמיזותיו של מר בוגדן דויקה" ( Răspuns insinuărilor d-lui Bogdan Duică), הבליט את תרומת היהודים להתקדמות האנושות, וסינגר על היהדות ב"הזרים בתנ"ך ובתלמוד" ("Străinii în Biblie și Talmud" ) וב"הקהילה, חשיבותה ההיסטורית"
(Comunitatea, importanța sa istorică) (1936). קארפ תרגם ועיבד את "תולדות היהודים" מאת גרץ בשני כרכים.
הנצחה

2016 - המחלקה למחקרים חברתיים-הומניים של המכון להיסטוריה "ג'ורג'ה בריציו" של האקדמיה הרומנית בעיר קלוז'-נאפוקה יזמה הוצאה לאור מחדש של כתבי הוריה קארפ - Recuperarea scrierilor lui Horia Carp
כתביו > סיפורים

Sbucium (לבטים)
1905 - Gânduri fărâmate (מחשבות שבורות)
1912 - Povestea unui bătrân cuminte (סיפורו של זקן שקט)
1918 - Suflete obosite (נפשות עייפות)
1919 - Din vremuri de urgie (מזמנים של אסונות)