stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צ'ר
הערות שוליים

1 2  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז גיור-מושון-שופרון |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | שופרון  • גיור  |  |
| ערים |  בלד •  צ'ורנה •  פרטד •  פרטוסנטמיקלוש •  יאנושומוריה •  קאפובאר •  לבן •  מושונמגיארובאר •  פנונהלמה •  טט |  |
| כפרים | סאן • פאראד • אויקר • אשבאנירארו • בבוט • ציראק • דנשפה • אדווה • גיורו • הימוד • הוויי • קישפלוד • מיהאיי • אושלי • ראבקצל • רפצסמרה • סארפלד • ואדושפה • ואשארושפלו • וסקן • ויטנייד • אבדה • בזי • בן • רטלפ • ברץ' • דונסג • דונסנטפאל • אנשה • פהרטו • גניי • גיורלדמר • גיורשאג • גיורשבנהאז • פר • גיוראויפלו • גיוראויבראט • גיורזאמוי • איקרן • קאיארפץ • קישבאיץ' • קורונצו • קונסיגט • מושונסנטמיקלוש • מזארש • נג'בייץ' • ראבפטונה • שוקורופאטקה • טלטשטווה • טניה • ונק • ואמושסבדי • ניול • אטוונן • נאג'סנטיאנוש • אגפלווה • צ'אפורדיאנושפה • צ'פוד • אגיאגושסרגן • צ'ר • אברגץ • אג'האזשפלו • פרטבוז • פרטאנדרד • פרטהומוק • פרטראקוש • פרטספלק • גיאלוקה • הרקה • הג'קה • הידגשג • איוואן • קופהאזה • לווה • נג'צנק • נג'לוז' • נמשקר • פרסטג • פטהאזה • פיניה • פוסטצ'לאד • רפצוויש • רייטקמוז'אי • שרוד • שופרונהורפאץ' • שופרונקבשד • סקון • אונד • ולצ'יי • ז'ירה • אצ'לג • באגיוגסובאט • ברבץ' • בודונהיי • בוגיוסלו • בשארקאן • דר • צקוהאזה • אגייד • יובהאזה • קון • מגלוצה • מגיארקרסטור • מרקוטבדגה • פאלי • פאסטורי • פוטיונד • ראבצ'נק • ראבפורדאן • ראבשבש • ראבסנטאנדראש • ראבטמאשי • ראבצקפי • שובור • שופרונמטי • סיל • סילשארקאן • טארנוקרטי • ז'בהאזה • בזניה • דרנוז'לי  • דונקיליטי • דונרמטה • דונסיגט • פקטארדה • הלאסי • הדרוואר • הגיישהלום • קארויהאזה • קימלה • לבל • קישבודק • מאריאקאלנוק • מושונסולנוק • מושונאודוואר • אוירונפה • וארבלוג • ראיקה • ליפוט • פישקי • מצ'ר • בקונגיירוט • בקונפטרד • בקונסנטלאסלו • אץ' • פנייפה • גייראסונפה • לאזי • ניאלקה • פאזמאנדפאלו • רבזד • טריאנפוסטה • רומאנד • טאפסנטמיקלוש • וספרמוורשאן • שיקאטור • טאפ • ארפאש • צ'יקוואנד • פלפץ • גיארמט • גיימרה • גיירסמרה • קישבבוט • מרגש • ואג • מוריצהידה • ראבצ'צ'ן • ראבסנטמיהאי • סרצ'ן • ראבסנטמיקלוש |  |
| יישובים בנפת שופרון |
| --- | --- | --- |
| יישובים | שופרון • אגיאגושסרגן • אגפלווה • צ'אפורדיאנושפה • צ'פוד • צ'ר • אברגץ • אג'האזשפלו • פרטבוז • פרטד • פרטאנדרד • פרטהומוק • פרטראקוש • פרטוסנטמיקלוש • פרטספלק • גיאלוקה • הרקה • הג'קה • הידגשג • איוואן • קופהאזה • לווה • נג'צנק • נג'לוז' • נמשקר • פרסטג • פטהאזה • פיניה • פוסטצ'לאד • רפצוויש • רייטקמוז'אי • שרוד • שופרונהורפאץ' • שופרונקבשד • סקון • אויקר • אונד • ולצ'יי • ז'ירה |  |
צבי קמיל

| --- | --- |

 לידה:  23 במאי 1935 רפובליקת פולין 
 פטירה:  27 ביולי 2010 (בגיל 75) 
 ענף מדעי:  הנדסת חשמל 
 מקום לימודים:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 מוסדות:  קריה למחקר גרעיני – נגב  רפאל – מערכות לחימה מתקדמות 
 פרסים והוקרה:  פרס ביטחון ישראל  פרס קפלן 
 תרומות עיקריות
 קמיל ייסד את חברת "אירוטל", שפיתחה מערכת מענה קולי ממוחשב מהראשונות שהותקנו בישראל, וכן פותח מכשור רפואי
 
צבי קמיל (23 במאי 1935 – 27 ביולי 2010) היה מדען וממציא ישראלי, מראשי רפא"ל, ממקימי הכור הגרעיני בדימונה, חתן פרס ביטחון ישראל, וראש הוועדה המייעצת לבטיחות גרעינית.
ביוגרפיה

קמיל נולד בפולין למשפחה דתית, וערב מלחמת העולם השנייה עלתה משפחתו לארץ ישראל והתיישבה בתל אביב. אביו, סוחר שטיחים, הקים בפתח תקווה את מפעל "מרינו" לטוויית צמר ועמד בראשו עד פטירתו ב-1963. קמיל למד בבית הספר הדתי "מוריה" ובתיכון העירוני הדתי. בסיום לימודיו, בשנת 1953, למד בטכניון לימודי אלקטרוניקה ובקרה אוטומטית, ובשנת 1958 השתלם בבית הספר למדעי הגרעין בשיקגו. כעבור שנה, השתלם בצרפת כחבר הצוות שעתיד היה להקים את הקריה למחקר גרעיני - נגב בשנת 1960.
בשנה הראשונה לאחר הקמת הקריה למחקר גרעיני היה קמיל אחראי לבטיחות מבנה הכור. לאחר מכן הצטרף לרפא"ל ועבד בה במשך שבע שנים, שבמהלכן זכה בפרס ביטחון ישראל לשנת 1965 על פועלו.
בשנת 1969 פרש להקמת מפעל האלקטרוניקה "בטא" בבאר שבע, שבו פותחו מערכות לאיתור מוקשים, בקרי חום ומכשירים העוסקים בשדות מגנטיים. בשנת 1976 שב לשירות הציבורי, לאחר שמונה על ידי שר התקשורת, אהרן אוזן, למדען הראשי במשרד התקשורת. בתקופת כהונתו, הוקמה מעבדת הפיתוח הראשונה במשרד, ובה פותח תחום הסיבים האופטיים ומחשוב מרכזיות הטלפון. לאחר שנתיים בתפקיד, עבר לחברת "אלסינט" בה שימש במספר תפקידים, בהם פיתוח וייצור מכשיר ה-MRI הראשון בישראל, עבורו זכה בפרס קפלן. לאחר שבע שנות עבודה ב"אלסינט", ייסד קמיל את חברת "אירוטל", שבה פותח לראשונה כרטיס החיוג וכן פותח מכשור רפואי.
במקביל לפעילותו זו מונה בשנת 1974 לחבר בוועדה המייעצת לבטיחות גרעינית. בשנת 1985 נבחר לעמוד בראשה, ושימש בתפקידו עד לפטירתו בשנת 2010.
הערות שוליים

↑  אבי רט, מקור ראשון, גיליון 735, 9 בספטמבר 2011 עמוד 9
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012748638305171
פורט אנשנט

פורט אנשנט (באנגלית: Fort ancient) הוא אתר ארכאולוגי, מתחם תלוליות עפר אינדיאני השוכן בנפת וושינגטון (אנ') שבמחוז וורן באוהיו, לאורך החוף המזרחי של הנהר ליטל מיאמי (אנ'), כ-11 קילומטרים דרומית-מזרחית לעיירה לבנון (אנ') על כביש המדינתי 350. האתר הוא המתחם המגודר הפרהיסטורי הגדול ביותר בראש גבעה בארצות הברית המוקף ב-5.4 קילומטרים של חומות במתחם של 400 דונם. האתר נבנה על ידי בני תרבות הופוול, שפעלה באזור משנת 200 לפנה"ס ועד שנת 400 לספירה, וממוקם על צוק מיוער בגובה 82 מטרים מעל לנהר ליטל מיאמי. זהו גם שמה של תרבות חומרית הידועה בשם תרבות פורט אנשנט (אנ') שבניה חיו ליד המתחם זמן רב לאחר בנייתו.
האתר רשום מ-1966 במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים. בשנת 2008, כללה מחלקת הפנים של ארצות הברית את "פורט אנשנט" כחלק מ"התלוליות הטקסיות של ההופוול", אחד מ-14 אתרים ברשימה הראשונית של ארצות הברית, שממנה מוצעות מועמדויות לאתרי מורשת עולמית של אונסק"ו. אונסק"ו הכריז על התלוליות הטקסיות של ההופוול כאתר מורשת עולמית ב-19 בספטמבר 2023, הכולל את "פורט אנשנט" יחד עם הפארק הלאומי ההיסטורי תרבות הופוול ותלוליות ניוארק.
בנייה

מתחם פורט אנשנט נבנה לפחות בשלושה שלבים על פני תקופה משוערת של כ-400 שנה. השכמות של איילים, קרני איילים מפוצלות, מעדרים מקונכיות ומקלות חפירה שימשו כדי לתחח את העפר, וסלים שהכילו 16 עד 18 קילו שימשו לשאת ולהפיץ את העפר בבניית המתחם. ארכאולוגים מעריכים את נפח האדמה הכולל בחומות ב-423,000 מטרים מעוקבים.
מחקר ארכאולוגי

בשנת 1809 פרסם עיתון פילדלפיה פורט פוליו (Philadelphia Port Folio) את המפה והתיאור הראשונים של פורט אנשנט. דיווחי האתר מאת אטווטר (Atwater) וורדן (Warden) מספר שנים מאוחר יותר זהים כמעט לדוח ולמפה משנת 1809. ג'ון לוק (John Locke) ביקר באתר וסקר אותו בשנת 1843. בספר "מונומנטים עתיקים של עמק המיסיסיפי" תיארו הארכאולוגים אפרים ג'ורג' סקוויר (אנ') ואדווין המילטון דייוויס (אנ') את פורט אנשנט כ"אחת העבודות הנרחבות ביותר, אם לא הנרחבת ביותר... במערב כולו", לגבי גודלו. וורן ק. מורהד (Warren K. Moorehead) ערך חלק מהחפירות הראשוניות בפורט אנשנט ב-1887 ופרסם את מחקרו ב-1891 בספר "פורט אנשנט: אתר פרהיסטורי גדול במחוז וורן באוהיו" (Fort Ancient: Great Prehistoric Warren County Ohio). מחקר נוסף נערך על ידי ויליאם סי. מילס (William C. Mills) בשנת 1908 וריצ'רד מורגן (Richard Morgan) והולמס אליס (Holmes Ellis) בשנים 1939–1940.
מחקרים מודרניים יותר כללו:
מ-1982 ועד למותה בטרם עת ב-1991, ערכה פטרישה אסנפרייס (Patricia Essenpreis) סדרה של חפירות שכללו חפירה מחדש ובדיקה של חיתוכים בקירות הסוללה שערך ריצ'רד מורגן. חפירות אלו הראו כי קירות הסוללה נבנו במספר שלבים ותועדו מבני עמודי עץ בבסיס הקירות. היא גם בחנה את הדורבן החיצוני של פתח מספר 13 שם מצאה עדויות לייצור להבים. הפרויקט האחרון שלה כלל חפירה של ריצוף ומבנה בחלק החיצוני של החומות ליד מתחם תלוליות התאומים (Twin Mound). כאן היא תיעדה ריצוף אבן גיר תלת מפלסי עם פעילות משק בית ברמה הנמוכה ביותר.
מ-1987 עד 2006 שיתף רוברט קונולי (Robert Connolly) פעולה עם פרויקטי המחקר שיזמה פטרישה אסנפרייס ולאחר מותה המשיך בהם. בשנים 1995 ו-1996 ניהל קונולי את חקירת קירות הסוללה וחלל פנימי גדול של המבצר הצפוני של המתחם לקראת בניית מוזיאון חדש. חפירת קיר הסוללה אישרה את מסקנתה של אסנפרייס לגבי רמות בנייה מרובות, אך הוסיפה רמת מורכבות בעומסי סל חלופיים של קרקעות שונות בבנייה, מאפיינים רבים מתחת לקיר הסוללה וריצוף אבן גיר תלת מפלסי בחלק החיצוני של הקיר שהכיל מטמון של עצמות חיות שרופות. חפירה בחלל הפנימי של המבצר הצפוני חשפה קיומם של 10 מבני מגורים.
החל משנת 2006, ערך רוברט ריורדן (Robert Riordan) חפירות במבצר הצפוני של המתחם שחשפו סדרה מורכבת של עמודי עץ ואזורי פעילות, חלקם עם שריפה עזה. ריורדן זיהה שלושה מעגלים קונצנטריים של עמודים אותם כינה מעגל מורהד (Moorehead Circle) על שם הארכאולוג שערך חפירות מוקדמות באתר.
מטרה

כמה ארכאולוגים חשבו במקור שהאתר נוצר כדי לספק מחסה נגד אויבים. עם זאת, פרשנות זו אינה מקובלת יותר מכיוון שיש באתר מאפיינים שאינם עולים בקנה אחד עם שימוש הגנתי כגון:
התעלות ממוקמות בתוך המתחם, ולא מחוץ לחומות כאמצעי הגנה.
לא ניתן היה להגן על 84 פתחי השער בחומות במקרה של תקיפה.
לא נמצאו עדויות למספר הדיירים הדרוש לכוח הגנה משמעותי.
בהתבסס על כל המחקר הארכאולוגי, הפרשנות הפונקציונלית הנוכחית היא שהמתחם תוכנן למטרות חברתיות, כלכליות, פוליטיות וטקסיות. מחקרים הראו כי ארכיטקטורת האתר הייתה מותאמת לאירועים אסטרונומיים משמעותיים. בפינה הצפון-מזרחית של המתחם ערוכים בריבוע ארבעה תלים עגולים מכוסי אבן. התל הדרום-מערבי מבין הארבעה מתפרש כנקודה המכוונת מול פתחי שערים בקירות הסוללה לציון אירועי שמש וירח משמעותיים.
מוזיאון

האתר כולל מוזיאון בשטח של 840 מטרים רבועים המכסה 1,500 שנות מורשת אינדיאנית אמריקאית בעמק אוהיו. הנושאים כוללים את האנשים הקדומים ביותר באמריקה הצפונית, התפתחות החקלאות וההשפעה של אירופאים שהיגרו לאזור ונקלעו לעימות עם האינדיאנים שחיו אז באזור. המוזיאון מכיל גם כיתת לימוד, אזור מחקר וחנות מתנות. האתר פתוח לקהל הרחב בימים שלישי-שבת בין השעות 10:00–17:00 ובראשון בין השעות 12:00–17:00 אפריל עד נובמבר; בסופי שבוע בלבד מדצמבר עד מרץ.
הכפר פורט אנשנט מהתקופה ההיסטורית

בשנות ה-1800 עד תחילת המאה ה-19 התקיים כפר על הגדה המזרחית של הנהר ליטל מיאמי, בבסיס המתחם של פורט אנשנט. בכפר היה פעם סניף דואר (1846), מלון, נפחייה ועוד בתי עסק ובתי מגורים. הכפר כבר לא קיים, אבל הוא כיום משכן לציוד לקאנו של ואתר קמפינג פרטי.
במאה ה-19 היה פורט אנשנט תחנה במסלית הרכבת ליטל מיאמי (אנ'). פונדק היסטורי בשם פונדק קרוס קיז (Cross Keys Tavern) נותר על הגדה המערבית של הנהר ליטל מיאמי והוא רשום במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים. האזור מהווה כיום גישה ציבורית לשביל האופניים של ליטל מיאמי (Little Miami Bike Trail), המנצל את תוואי הרכבת לשעבר העוקב אחר מסלול הנהר. ישנה גישה ציבורית וחניה לנהר ליטל מיאמי באתר.
לקריאה נוספת

Squier, Ephraim G. and Davis, Edwin H., Ancient Monuments of the Mississippi Valley, Washington D.C.: Smithsonian Institution Press, 1998. (reprint of 1848 book)
Elva R. Adams. Warren County Revisited. [Lebanon, Ohio]: Warren County Historical Society, 1989.
Robert L. Black. The Little Miami Railroad. Cincinnati: n.p., 1940.
The Centennial Atlas of Warren County, Ohio. Lebanon, Ohio: The Centennial Atlas Association, 1903.
Josiah Morrow. The History of Warren County, Ohio. Chicago: W.H. Beers, 1883. (Reprinted several times)
Ohio Atlas & Gazetteer. 6th ed. Yarmouth, Maine: DeLorme, 2001. ISBN 0-89933-281-1
Warren County Engineer's Office. Official Highway Map 2003. Lebanon, Ohio: The Office, 2003.
Bradley Thomas Lepper (2005). Ohio Archaeology. Orange Frazer Press. ISBN 1-882203-39-9
Robert P. Connolly and Bradley T. Lepper "The Fort Ancient Earthworks: Prehistoric Lifeways of the Hopewell Culture in Southwestern Ohio" Ohio Historical Society Press. (2004). ISBN 978-0877580294
הערות שוליים

↑  Smith, Steve (2007). "Arts & Attractions". Cincinnati USA City Guide. Cincinnati Magazine. p. 22.
↑  "Fort Ancient". National Register of Historic Places. National Park Service.
↑  "Secretary Kempthorne Selects New U.S. World Heritage Tentative List", Dept. of Interior, 25 Jan 2008
↑  Hopewell Ceremonial Earthworks
↑  "Ancient Monuments of the Mississippi Valley". World Digital Library. 1848.
↑  "Warren County, Ohio Place Names". Warren County Genealogical Society. אורכב מ-המקור ב-2018-03-13.
מפה מ-1843 של מתחם פורט אנשנט הכלולה ב"מונומנטים עתיקים של עמק המיסיסיפי"
בניין אבן מ-1802 שפעל כפונדק קרוס קיז (Cross Keys Tavern) בשנים 1809–1820
צואת האמן

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  פיירו מנצוני 
 תאריך יצירה:  1961 
 טכניקה וחומרים:  קופסת שימורים, צואת אדם 
 ממדים בס"מ
 רוחב:  6 ס״מ 
 גובה:  4.8 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 משקל:  30 ג' 
 זרם אמנותי:  אמנות דוחה, אמנות גוף, אמנות מושגית 
 מיקום:  מוזיאון המאה העשרים, מוזיאון קרן קלדררה, מוזיאון המודרנה, מוזיאון הרנינג לאמנות בת זמננו, מרכז ז'ורז' פומפידו, מוזיאון ראנס לאמנות, המוזיאון החדש, המוזיאון לאמנות מודרנית, סטאטגלרי שטוטגרט, מוזיאון טייט מודרן
 
צואת האמן (באיטלקית: Merda d'artista) היא יצירת אמנות-נגד משנת 1961 מאת האמן האיטלקי פיירו מנצוני. היצירה כוללת 90 קופסאות שימורים, שכל אחת מכילה לכאורה 30 גרם צואה, ומידותיה 4.8 על 6.5 ס"מ, עם תווית באיטלקית, אנגלית, צרפתית וגרמנית, שבה נכתב:
צואת האמן

משקל נטו 30 גרם

שימור טרי

יוצר ונארז

במאי 1961
השראה ופרשנות

בזמן יצירת העבודה, מנצוני יצר יצירות שעסקו בקשר בין יצירת אמנות ליצירה אנושית, כמו נשימת האמן (באיטלקית: Fiato d'artista), סדרת בלונים המלאים בנשימתו.
בדצמבר 1961 כתב מנצוני במכתב לחברו בן ווטייה:
"הייתי רוצה שכל האמנים ימכרו את טביעות האצבעות שלהם, או יערכו תחרויות לראות מי יכול לצייר את הקו הארוך ביותר או למכור את הצואה שלהם בפחיות. טביעת האצבע היא הסימן האישי היחיד שניתן לקבל: אם אספנים רוצים משהו אינטימי, ממש אישי של האמן, יש את הצואה של האמן עצמו – זה באמת שלו.
חבר אחר, אנריקו באי, טען כי הקופסאות נועדו להיות "אקט של לעג חתרני לעולם האמנות, לאמנים ולביקורת האמנות".
צואת האמן קושרה לרעיונותיו של קרל מרקס על פטישיזם של סחורות, ולרדי-מיידים של מרסל דושאן.
בספטמבר 2021 יצר האמן הבריטי גאווין טורק יצירה בשם "שתן האמן", שבה שימר את השתן שלו ומכר אותו לפי משקל כסף.
שווי

קופסה אחת נמכרה בסות'ביס ב-23 במאי 2007 תמורת €124,000. בשנת 2016, במכירה פומבית במילאנו, נמכרה קופסה תמורת שיא חדש של €275,000.
ראו גם

אמנות הלם
הערות שוליים

↑  Gavin Turk On Selling Cans of His Own Urine (באנגלית)
↑  Sotheby's, אסטה שיא ל"צואת האמן"
↑  שיא ל"צואת האמן": €275,000 לקופסה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14615374j (data)  GND: 7681338-1  LCCN: no2005054511  SUDOC: 183693051  VIAF: 181707064   WorldCat (עם VIAF): 181707064
פרנקופיליה

פרנקופיליה (בצרפתית: Francophilie) היא חיבה ועניין רב של אדם כלפי העם הצרפתי או כלפי התרבות, הממשל וההיסטוריה הצרפתית. עניין זה יכול להיות באחד מתחומים אלה או במשולב ולכלול לדוגמה חיבה לשפה הצרפתית, למטבח הצרפתי, לספרות הצרפתית ועוד.
היפוכו של הפרנקופיל הוא הפרנקופוב (אנ') – אדם המתעב כל דבר המשויך לצרפת.
הפרנקופיליה היא תופעה אותה ניתן למצוא לעיתים קרובות בקולוניות לשעבר של צרפת, בהן נהגה האליטה המקומית לדבר בצרפתית ולנהוג בגינוני העם הצרפתי. גילויי הפרנקופיליה הראשונים מיוחסים לתומכי הפילוסופיה של הנאורות הצרפתית החל מתקופת המהפכה הצרפתית.
גילויי פרנקופיליה מוכרים ניתן למצוא גם במדינות אירופאיות כבלגיה או רומניה, בה התרבות הצרפתית זוכה לפופולריות רבה בקרב השכבות המשכילות. הפרנקופיליה ידועה גם בקרב קנדים ממוצא צרפתי שאימצו ושימרו את התרבות הצרפתית.
פרנקופיליה בבלגיה

בבלגיה נלוותה לתופעה גם קריאה פוליטית שידועה כ"הצירוף מחדש". מדובר היה בקריאה פוליטית זניחה יחסית, במספר חבלים של בלגיה לצירוף המחוז דובר הצרפתית ולוניה (ולעיתים גם את מחוז בריסל) אל צרפת.
קריאה זו לצירוף חלקים מבלגיה לצרפת קיימת למעשה כבר מיום הקמתה של בלגיה ב-1830, והיא התחדשה בעשור האחרון עת הופץ מחדש בשנת 2003 המניפסט לתרבות הוולונית שנחתם במקור ב-1983. על רקע הבדלי התרבות בין המחוזות הוולוני והפלמי ורצונם הגובר של הפלמים בפיצול המדינה, גברה גם התמיכה בקריאה זו. כך למשל סקרים שנערכו במחוז ולוניה בשנת 2007, עת ניצבה בלגיה בפני פיצול, העידו כי כ-60% מתושביו מוכנים להצטרף לאחר פיצול שכזה לצרפת. סקרים מקבילים שנערכו בצרפת בשנת 2010, ערב הבחירות בבלגיה, הראו כי 66% מהצרפתים מוכנים לצירופו של החבל למדינה היה וזו תפוצל.
פרנקופיליה בקנדה

בשנת 1982 התקבל כתב הזכויות והחירויות הקנדי שעיגן את השוויון בין הצרפתית לאנגלית כשפות הרשמיות במדינה, וביקש לטפח את האופי הרב-תרבותי של תושביה (סעיפים 16 ו-27 בהתאמה). בשנות ה-70 הוחל בלימוד השפה הצרפתית במערכת החינוך הציבורית באמצעות השימוש בה כשפת הלימוד וחיי בית הספר, תוכנית הקרויה French immersion (אנ'). מהלכים אלו הובילו להערכה רבה יותר של התרבות הצרפתית בקרב קנדים בעלי מורשת אנגלית. ריכוז דוברי הצרפתית הגדול בקנדה נמצא כיום בפרובינציית קוויבק.
פרנקופיליה בישראל

פרופסור רות עמוסי מאוניברסיטת תל אביב היא חוקרת רב-תחומית, בעלת שם בינלאומי[דרוש מקור], שספריה בתחום ביקורת הספרות והתרבות הצרפתית נחשבים ביותר בתחום.
בישראל קיים אתר אינטרנט בשם ״פרנקופילים אנונימיים״ אשר נותן מדריך מקיף לכל דבר הקשור בחופשה בצרפת. כולל כתבות והמלצות רבות.
ראו גם

יודופיליה
גרמנופיליה
פרנקים
הערות שוליים

↑  Second Manifest 2003 ,La Revue Toudi 59-60, September-October 2003
↑  אסף אוני, מרוב שעמום - בלגיה על סף התפרקות, באתר הארץ, 28 באוגוסט 2008
↑  מדגמים בבלגיה:ניצחון לפלמים שרוצים פיצול, באתר ynet, 13 ביוני 2010
↑  French immersion 30 years later, Statistics Canada site ,June 2004.
↑  רשימת ספרים ומאמרים של רות עמוסי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4423525-2 
ערך זה הוא קצרמרבנושא סוציולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קבר הרדינג

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אתר הנצחה 
 על שם:  וורן הרדינג 
 מיקום:  מריון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1927
 תאריך פתיחה רשמי:  1927 
 אדריכל:  הנרי הורנבוסטל 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו-קלאסית 
 
 קואורדינטות:  40°34′23″N 83°07′23″W﻿ / ﻿40.573056°N 83.123056°W﻿ / 40.573056; -83.123056
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה קבר הרדינג(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה קבר הרדינג(למפת אוהיו רגילה) קולומבוס קליבלנד סינסינטי טולידו דייטון ינגסטאון פארמה אקרון פ נ ס י ל ב נ י ה  וירג'יניה המערבית  קנטקי א י נ ד י א נ ה  מישיגן קנדה ימת איריקבר הרדינג(למפת אוהיו מוגדלת) קולומבוס קליבלנד סינסינטי טולידו דייטון ינגסטאון פארמה אקרון פ נ ס י ל ב נ י ה  וירג'יניה המערבית  קנטקי א י נ ד י א נ ה  מישיגן קנדה ימת איריקבר הרדינג
 
החזית הצפונית של מבנה הקבר (למעלה) ומצבות בני הזוג הרדינג בתוכו
קבר הרדינג (אנגלית: Harding Tomb) הוא אנדרטה בעיר מריון שבמדינת אוהיו בארצות הברית, המשמשת כמקום קבורתם של נשיא ארצות הברית וורן הרדינג ורעייתו פלורנס.
מבנה

המבנה מעוצב כמקדש יווני - אכסדרת עמודים עגולה כפולה נטולת תקרה מאבן שיש לבנה, הנישאת מעל בסיס מדרגות עגול. קוטרה הוא 31 מטרים וגובהה 16 מטרים. בכיכר העגולה שבתוך האנדרטה ממוקמים קברי הרדינג ואשתו. האנדרטה עוצבה לפי משאלתם של בני הזוג להיקבר בשטח פתוח. היא תוכננה על ידי הנרי הורנבוסטל, אריק פישר ווד ואדוארד מלון.
האנדרטה שוכנת במסגרת פארק בשטח של 40 דונם, הקרוי על שמו של הרדינג.
הרדינג מת במפתיע במהלך כהונתו כנשיא, בשנת 1923. אשתו נפטרה בשנה שלאחר מכן. הם נקברו במרתף קבורה בבית קברות בעיר מריון, שבה גרו במשך חלק ניכר מחייהם. בניית האנדרטה החלה בשנת 1926 מכספי תרומות פרטיים, שנאספו מכמיליון אזרחים וכן מארצות חו"ל. הבנייה הסתיימה ב-1927. באותה שנה הועברו אליה גופות בני הזוג ונקברו בה מחדש. מסיבות שונות נחנכה האנדרטה באופן רשמי רק ב-16 ביוני 1931, במעמד הנשיא דאז הרברט הובר.
בשנות השמונים הועברה הבעלות על האנדרטה מאגודת הזיכרון לוורן הרדינג אל החברה ההיסטורית של אוהיו. באמצע שנות השמונים נערך שיפוץ מלא של האנדרטה.
האנדרטה היא האחרונה בקברים הנשיאותיים המסוגננים שנבנו בארצות הברית, שהראשון שבהם היה קבר הנשיא לינקולן בספרינגפילד שבאילינוי. יורשי הרדינג בחרו במקומות קבורה פשוטים יותר, שחלקם שולבו בספריות הנשיאותיות שהוקמו על שמם.
בעיר מריון נמצא גם בית המגורים של משפחת הרדינג, המשמש כמוזיאון לזכרו של הנשיא.
ראו גם

קבר גרנט
פטריק מולר

.
פטריק מולר (Patrick Müller; נולד ב-17 בדצמבר 1976 בז'נבה) הוא כדורגלן עבר שווייצרי ששיחק בעמדת הבלם.
מולר שיחק לאורך הקריירה בשלושה מועדונים שונים בשווייץ, שם זכה באליפות עם פ.צ. בזל, וכן בצרפת וספרד. לשיא הצלחתו הגיע מולר בקבוצת אולימפיק ליון, עמה זכה בשש אליפויות ובגביע אחד. מולר שיחק במדי נבחרת שווייץ במשך כעשור, וצבר 81 הופעות בינלאומיות, בהן כבש שלושה שערים.
קריירת משחק > תחילת הקריירה בשווייץ

מולר, יליד העיר ז'נבה, החל את קריירת המשחק בקבוצת הנוער של מרן לצדו של יוהאן פוגל. ב-1994, כשהיה בן 17, עבר לשחק בקבוצת הנוער של סרבט ז'נבה, ובשורותיה החל את דרכו בבוגרים בעונת 1995/1996. כבר עם עלייתו לבוגרים שיחק מולר בקביעות, ובשתי עונות הבכורה שלו צבר קרוב לשישים הופעות ליגה במדי הקבוצה. בעונת הבכורה שלו אף העפיל עם הקבוצה לגמר הגביע השווייצרי, אך קבוצתו נכנעה 4-2 לפ.צ. סיון. מולר המשיך להתפתח כאחד הבלמים הטובים במדינתו, ובעונת 1997/1998, לצד זימון בכורה לנבחרת, החמיץ מולר משחק ליגה אחד בלבד, ועם שער אחד ב-35 הופעות תרם לעונה המוצלחת של סרבט שהסתיימה במקום השני בטבלה.
במהלך עונת 1998/1999, לאחר שכבר צבר 22 הופעות ליגה בהן כבש שלושה שערים, עבר מולר ליריבתה של סרבט לצמרת, גראסהופרס ציריך. עד לתום העונה צבר מולר 12 הופעות ליגה בקבוצתו החדשה, אך הפסיד עמה את האליפות לקבוצת נעוריו, שעל אף עזיבתו של מולר סיימה את העונה עם זכייה באליפות. הוא חווה אכזבה נוספת, כאשר קבוצתו החדשה נוצחה 2-0 בגמר הגביע השווייצרי על ידי לוזאן. מולר שיחק עונה נוספת בגראסהופרס, שכשלה תחת המאמן האנגלי, רוי הודג'סון וסיימה רביעית בלבד בטבלה, ותרם שער ליגה בודד ב-24 הופעות.
קריירת משחק > אולימפיק ליון

לקראת עונת 2000/2001 עזב מולר את שווייץ ועבר לשחק באולימפיק ליון הצרפתית של המאמן ז'אק סנטיני. סכום ההעברה הוערך בכ-7.6 מיליון אירו, ומולר תפס את חולצת ההרכב עם הגעתו למועדון. בעונת הבכורה שלו במועדון סיימה ליון כסגנית האלופה, כאשר הבלם תורם שער אחד בשלושים הופעות ליגה. כמו כן, צלחה הקבוצה את שלב הבתים הראשון בליגת האלופות, והודחה בשלב הבתים השני. בעונה זו זכה מולר בתואר קבוצתי ראשון בקריירה, כאשר קבוצתו זכתה בגביע הליגה הצרפתית. במשחק הגמר מול מונקו, שהגיע להארכה לאחר שוויון 1-1 בסיום, החליף מולר את מארק ויוויאן פואה בדקה ה-106. שתי דקות לתום ההארכה, הבקיע מולר תוך כדי גלישה את שער הניצחון לזכות קבוצתו, וזכה בתואר הקבוצתי הראשון בקריירת המשחק שלו. בשלוש העונות הבאות, הראשונה תחת סנטיני ושתיים נוספות תחת פול לה גן, זכה מולר עם קבוצתו בשלוש אליפויות רצופות ופעמיים בסופר קאפ הצרפתי, ובכולן היה לשחקן הרכב משמעותי עם שלושים הופעות ליגה לפחות בכל עונה. עונתו האחרונה בקבוצה הייתה עונת 2003/2004, בה קבע שיא קריירה אישי של 36 הופעות ליגה (החמיץ שני משחקי ליגה בלבד), ואף סייע לקבוצתו להעפיל עד לרבע גמר ליגת האלופות.
בסך הכול בארבע עונות בליון, רשם מולר 131 הופעות ליגה, בהן כבש פעמיים.
קריירת משחק > מיורקה והחזרה לשווייץ

לקראת עונת 2004/2005 הצטרף מולר למיורקה של המאמן בניטו פלורו. בפתיחת העונה זכה מולר לאשראי מהמאמן, ופתח בהרכב בחמישה מתוך שמונת מחזורי הפתיחה. החלפתו של פלורו בהקטור קופר לאחר עשרה מחזורים בלבד פגעה בדקות המשחק של הבלם, שערך רק הופעת ליגה אחת כמחליף תחת הארגנטינאי.
בינואר 2005, לאחר חצי עונה עגומה במיורקה, עזב מולר את הקבוצה ושב לשווייץ, שם הצטרף לפ.צ. בזל של המאמן כריסטיאן גרוס. מולר פתח עם הקבוצה את המחצית השנייה של העונה, רשם 15 הופעות ליגה וזכה עמה לראשונה בקריירה באליפות שווייץ, לאחר שכשל להשיג את התואר עם סרבט ועם גראסהופרס.
קריירת משחק > שלהי הקריירה בצרפת

בינואר 2006, שנה לאחר שהצטרף לבזל, עזב מולר את הקבוצה באמצע העונה ושב לקדנציה שנייה בליון. הקבוצה הצרפתית סבלה ממכת פציעות בחולייה האחורית, וצירפה את מולר כדי לחזק את ההגנה. עד לתום העונה תרם מולר שער ליגה בודד ב-12 הופעות, וסייע לקבוצתו לזכות באליפות צרפת, הרביעית בקריירה של מולר עם ליון. עונה לאחר מכן שמרה ליון על התואר, אך מולר היה לשחקן משני באותה הזכייה, עם עשר הופעות ליגה בלבד. בדצמבר 2007, במהלכה של עונת 2007/2008, ספג מולר פציעה ברצועה הצולבת הקדמית, שהשביתה אותו כחצי שנה מהמגרשים. מולר ערך הופעת ליגה אחת בלבד לאורך כל העונה, כשקבוצתו הבטיחה זכייה בדאבל בתום העונה.
לקראת עונת 2008/2009 חתם מולר במונקו. במדי קבוצתו החדשה לא הצליח מולר להשתלב בהרכב, ועד לתום העונה שותף רק שבע פעמים, וזאת על אף עונה בינונית של מונקו, שהסתיימה במקום ה-11. הגעתו של המאמן גי לאקומב במקומו של ריקרדו גומש לא תרמה למעמדו של מולר, שלא היה בתוכניות של המאמן החדש וקיבל הודעה כי הוא רשאי למצוא קבוצה חדשה. משלא הצליח להשלים מעבר לקבוצה אחרת, נותר מולר שחקנה של מונקו, אך לא שותף כלל בעונת 2009/2010, העונה האחרונה בחוזהו. בתום העונה פרש מולר ממשחק פעיל בגיל 33.