stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
התפתחות הסוציאליזם מאוטופיה למדע
הערות שוליים

↑  Socialist Appeal, Socialism: Utopian and Scientific - a reading guide, Socialist Appeal, ‏2019-04-03 (באנגלית בריטית)
1 2 3  W.O. Henderson, The Life of Friedrich Engels. In Two Volumes. London: Frank Cass, 1976; vol. 2, pg. 406.
↑  "Engels in Manchester to Marx in London, 16 Sept. 1868," in Karl Marx and Frederick Engels, Marx-Engels Collected Works: Volume 43: Marx and Engels, 1868-1870. New York: International Publishers, 1988; p. 100.
↑  "Marx in London to Engels in Manchester, 16 Sept. 1868," Marx-Engels Collected Works: Vol. 43, p. 102.
1 2 3 4 5  Frederick Engels, "Introduction," Socialism: Utopian and Scientific. Chicago: Charles H. Kerr Publishing Co., 1908; p. 11.
↑  Engels, "Introduction," p. 12.
↑  "Development of Socialism from Utopia to Science," D. de Leon, trans. New York: National Executive Committee of the Socialist Labor Party, 1900. OCLC no. 942875791.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1150816902  LCCN: n2015019107  MusicBrainz work: f87f1936-6f1c-403a-bd45-45e3902528cd  VIAF: 309275652   WorldCat (עם VIAF): 309275652 
פרידריך אנגלס ב-1891 (נצבע מחדש)
חברה זומבית

בכלכלה פוליטית, חברה זומבית היא חברה (פירמה) שזקוקה לחילוץ כדי לפעול, או חברה עם חובות שמסוגלת להחזיר את הריבית על חובותיה אך לא להחזיר את הקרן.
הגרף מציג את מדד המניות היפני ניקיי 225. בגרף מגמת ירידה בערך המניות במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20. תקופה זו כונתה 'העשור האבוד' (מפני שהצמיחה הצפויה בעשור זה אבדה). בתקופה זו החלו להופיע ביפן חברות זומביות.
תיאור

חברות זומביות הן עסקים בעלי חוב שאף על פי שהם מייצרים מזומנים, לאחר כיסוי עלויות שוטפות, עלויות קבועות (שכר, תעריפים, שכר דירה), יש להן רק מספיק כספים לשלם את הריבית על ההלוואות שלהן, אבל לא את החוב עצמו (הקרן). מכיוון שכך, הן תלויות בדרך כלל במימון מחדש של החובות שנפרעים ("גלגול החוב") להמשך קיומם, ועלולים לעמוד בפני סיכוני כושר פירעון במקרה שהריבית תעלה או משקיעים ייסוגו ממימון נוסף.
היסטוריה

המונח "חברת זומבים" הוחל על חברות יפניות שנתמכו על ידי בנקים יפניים בתקופה המכונה "העשור האבוד" לאחר קריסת בועת מחירי הנדל"ן היפנית ב-1990. לאחר פיצוץ הבועה, הבנקים ביפן המשיכו לתמוך בחברות חלשות או כושלות. כך, למשל, החברה קמעונאית דאיאי היא דוגמה לחברה גדולה שהתרחבה מאוד במהלך הצמיחה היפנית שקדמה להתרסקות, אך בנסיבות אחרות, התנהלותה הכלכלית הייתה צפויה להביא אותה לפשיטת רגל. בהקשר זה, קבע שר האוצר היפני, טקאו הירנומה, את המונח "גדולה מדי להיכשל", המתאר תאגיד ענק אשר קריסתו תהיה הרסנית לכלכלה כולה.
המונח חברת זומבי חזר לשיח המקצועי הכלכלי לקראת סוף העשור (2010 והלאה) בעקבות המצב של ריבית 0 (ZLB) בארצות המערב.
בסין, עד לשנת 2016, בעקבות ההאטה שאפיינה את הכלכלה במדינה, חברות תעשייתיות סיניות (בענפי פלדה, אלומיניום, נייר וכו') החלו לסבול מבעיית קיבולת יתר, כאשר קיבולת היתר עלתה מ-0% ב-2007 לממוצע של 13% עד 2015, עם נתונים גבוהים מ-30% בחלק מהענפים (מלט ופלדה ב-2014). במהלך 2016, הקונגרס הלאומי העממי (הפרלמנט בסין) הודיע כי מכיר בסוגיית 'מפעלי הזומבי' והממשלה הודיעה כי תסגור או תארגן מחדש חברות תעשייתיות רבות הנמצאות בבעלות המדינה עד שנת 2020. בתעשיות הפחם והפלדה, אובדן העבודה הצפוי כתוצאה מכך היה צפוי להגיע ל-1.8 מיליון פיטורים (15% מכוח העבודה), כאשר סך הפיטורים נאמד ב-6 מיליון עובדים.
הדרכים להתאוששות חברות זומבי ביפן היו הפחתת כוח העובדים של חברות זומבים ומכירת הנכסים הקבועים שלהן. צעדים אלו הועילו בהקלת ההחלמה שלהם. עם זאת, ארגון מחדש של תאגידים ללא שקיפות חשבונאית או על ידי תמריצים מרתיעים למנהלים לא היה יעיל. בנוסף, ארגון מחדש של תאגידים גם נמצא כחסר אפקטיביות, בהיעדר סביבה מאקרו-כלכלית חיובית כמו גם תמיכה פיננסית חיצונית משמעותית.
הערות שוליים

↑  Ryan Banerjee, Boris Hofmann, Corporate zombies: anatomy and life cycle, SSRN Electronic Journal, 2020 doi: 10.2139/ssrn.4051592
1 2  Denny, Charlotte (20 נוב' 2002). "Japan's zombie economy – not buying but browsing". The Guardian. ארכיון מ-26 בדצמבר 2019. נבדק ב-13 בדצמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Brooke, James (29 באוקטובר 2002). "They're Alive! They're Alive! Not!; Japan Hesitates to Put an End to Its 'Zombie' Businesses". New York Times. ארכיון מ-16 בפברואר 2009. נבדק ב-19 בספטמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Müge Adalet McGowan, Dan Andrews, Valentine Millot, The walking dead? Zombie firms and productivity performance in OECD countries, Economic Policy 33, 2018-08-28, עמ' 685–736 doi: 10.1093/epolic/eiy012
↑  "The march of the zombies". The Economist. 27 פבר' 2016. ארכיון מ-1 בדצמבר 2017. נבדק ב-19 בספטמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "China to clean-up 'zombie' companies by 2020: Xinhua". Xinhua / Reuters. 17 ינו' 2016. ארכיון מ-8 בנובמבר 2020. נבדק ב-3 ביולי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Tu, Lianting (8 מרץ 2016). "China's Takeover Troubles Putting Xi's 'Zombie' Reforms to Test". Bloomberg. ארכיון מ-2019-12-26. נבדק ב-2017-03-12. "We will address the issue of ‘zombie enterprises’ proactively yet prudently by using measures such as mergers, reorganizations, debt restructurings and bankruptcy liquidations," (Li Keqiang) {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Petricic, Sasa (3 מרץ 2016). "Massive layoffs coming as China confronts its overbuilt 'zombie economy'". CBC News. ארכיון מ-8 בנובמבר 2020. נבדק ב-13 במרץ 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Shin‐ichi Fukuda, Jun‐ichi Nakamura, Why Did ‘Zombie’ Firms Recover in Japan?, The World Economy 34, 2011-07, עמ' 1124–1137 doi: 10.1111/j.1467-9701.2011.01368.x
ולצ'יי

| --- | --- |
סמל ולצ'ייסמל ולצ'יי

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  מערב טרנסדנוביה
 מחוז:  גיור-מושון-שופרון גיור-מושון-שופרון
 נפה:  נפת שופרון
 שטח:  9.32 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  401 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  47°29′54″N 16°46′00″E﻿ / ﻿47.49825°N 16.76653°E﻿ / 47.49825; 16.76653 
 אזור זמן:  UTC +1
 https://volcsej.asp.lgov.hu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.ולצ'יי(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.ולצ'יי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ולצ'יי (בהונגרית: Völcsej) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם בולצ'יי מספר התושבים נמצא בירידה בשל תהליכי עיור והתכווצות דמוגרפית של האוכלוסייה במדינות מתועשות. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 443 תושבים, ובשנת 2019 רק 398 תושבים.
יהודי ולצ'יי

בולצ'יי חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1880 | 14 | 997 |
| 1910 | 8 |  |
| 1920 | 5 |  |
| 1930 | 7 |  |
| 1941 | 3 | 818 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז גיור-מושון-שופרון |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | שופרון  • גיור  |  |
| ערים |  בלד •  צ'ורנה •  פרטד •  פרטוסנטמיקלוש •  יאנושומוריה •  קאפובאר •  לבן •  מושונמגיארובאר •  פנונהלמה •  טט |  |
| כפרים | סאן • פאראד • אויקר • אשבאנירארו • בבוט • ציראק • דנשפה • אדווה • גיורו • הימוד • הוויי • קישפלוד • מיהאיי • אושלי • ראבקצל • רפצסמרה • סארפלד • ואדושפה • ואשארושפלו • וסקן • ויטנייד • אבדה • בזי • בן • רטלפ • ברץ' • דונסג • דונסנטפאל • אנשה • פהרטו • גניי • גיורלדמר • גיורשאג • גיורשבנהאז • פר • גיוראויפלו • גיוראויבראט • גיורזאמוי • איקרן • קאיארפץ • קישבאיץ' • קורונצו • קונסיגט • מושונסנטמיקלוש • מזארש • נג'בייץ' • ראבפטונה • שוקורופאטקה • טלטשטווה • טניה • ונק • ואמושסבדי • ניול • אטוונן • נאג'סנטיאנוש • אגפלווה • צ'אפורדיאנושפה • צ'פוד • אגיאגושסרגן • צ'ר • אברגץ • אג'האזשפלו • פרטבוז • פרטאנדרד • פרטהומוק • פרטראקוש • פרטספלק • גיאלוקה • הרקה • הג'קה • הידגשג • איוואן • קופהאזה • לווה • נג'צנק • נג'לוז' • נמשקר • פרסטג • פטהאזה • פיניה • פוסטצ'לאד • רפצוויש • רייטקמוז'אי • שרוד • שופרונהורפאץ' • שופרונקבשד • סקון • אונד • ולצ'יי • ז'ירה • אצ'לג • באגיוגסובאט • ברבץ' • בודונהיי • בוגיוסלו • בשארקאן • דר • צקוהאזה • אגייד • יובהאזה • קון • מגלוצה • מגיארקרסטור • מרקוטבדגה • פאלי • פאסטורי • פוטיונד • ראבצ'נק • ראבפורדאן • ראבשבש • ראבסנטאנדראש • ראבטמאשי • ראבצקפי • שובור • שופרונמטי • סיל • סילשארקאן • טארנוקרטי • ז'בהאזה • בזניה • דרנוז'לי  • דונקיליטי • דונרמטה • דונסיגט • פקטארדה • הלאסי • הדרוואר • הגיישהלום • קארויהאזה • קימלה • לבל • קישבודק • מאריאקאלנוק • מושונסולנוק • מושונאודוואר • אוירונפה • וארבלוג • ראיקה • ליפוט • פישקי • מצ'ר • בקונגיירוט • בקונפטרד • בקונסנטלאסלו • אץ' • פנייפה • גייראסונפה • לאזי • ניאלקה • פאזמאנדפאלו • רבזד • טריאנפוסטה • רומאנד • טאפסנטמיקלוש • וספרמוורשאן • שיקאטור • טאפ • ארפאש • צ'יקוואנד • פלפץ • גיארמט • גיימרה • גיירסמרה • קישבבוט • מרגש • ואג • מוריצהידה • ראבצ'צ'ן • ראבסנטמיהאי • סרצ'ן • ראבסנטמיקלוש |  |
| יישובים בנפת שופרון |
| --- | --- | --- |
| יישובים | שופרון • אגיאגושסרגן • אגפלווה • צ'אפורדיאנושפה • צ'פוד • צ'ר • אברגץ • אג'האזשפלו • פרטבוז • פרטד • פרטאנדרד • פרטהומוק • פרטראקוש • פרטוסנטמיקלוש • פרטספלק • גיאלוקה • הרקה • הג'קה • הידגשג • איוואן • קופהאזה • לווה • נג'צנק • נג'לוז' • נמשקר • פרסטג • פטהאזה • פיניה • פוסטצ'לאד • רפצוויש • רייטקמוז'אי • שרוד • שופרונהורפאץ' • שופרונקבשד • סקון • אויקר • אונד • ולצ'יי • ז'ירה |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חאזם אל-בבלאווי

ד"ר חאזם עבד אל-עזיז אל-בבלאווי (בערבית: حازم عبد العزيز الببلاوي; נולד ב-17 באוקטובר 1936) הוא כלכלן וסופר מצרי. כיהן כראש הממשלה הזמני של מצרים, מאז מונה לתפקיד על ידי הנשיא עדלי מנסור, ב-9 ביולי 2013 ועד 1 במרץ 2014. ב-17 ביולי 2011 מונה לתפקיד סגן ראש הממשלה ושר האוצר המצרי עד דצמבר אותה שנה. לאחר הדחת מוחמד מורסי מכהונת הנשיא, מונה כראש ממשלת המעבר.
ביוגרפיה

בבלאווי למד משפטים באוניברסיטת קהיר עד 1957 והשלים תואר שלישי בכלכלה מאוניברסיטת גרנובל ב-1961. הוא בעל תואר ד"ר לכלכלה מסורבון, ב-1964.
בבלאווי היה מרצה באוניברסיטת אלכסנדריה ב-1965 ולימד כלכלה במספר אוניברסיטאות עד 1980. היה מנהל בבנק התעשייתי של כווית עד 1983, ומ-1983 עד 1995 היה יושב ראש מועצת המנהלים של הבנק לפיתוח הייצוא במצרים.
הוא עבד כמזכ"ל סוכנות ESCWA (סוכנות האו"ם לענייני כלכלה וחברה באזור מערב אסיה), תפקיד שמילא בשנים 1995–2000. מיד לאחר מכן היה ליועץ הכלכלי של קרן המטבע הערבית באבו דאבי, מ-2001 ועד 2011.
לאחר המהפכה המצרית היה למייסד המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של מצרים, מונה לסגן ראש הממשלה לענייני כלכלה, והיה שר האוצר בממשלת עיסאם שרף. באוקטובר 2011 הוא התפטר מתפקידו כמחאה לאחר שנודע שכוחות הביטחון ירו למוות בנוצרים קופטים. התפטרותו לא התקבלה על ידי המועצה הצבאית העליונה והוא המשיך לכהן בתפקידו עד דצמבר 2011, כשהוחלף לבסוף על ידי מומתאז סעיד, שכיהן קודם כסגנו.
בבלאווי היה מועמד לתפקיד ראש הממשלה לאחר הבחירות לנשיאות, לצד מוחמד אל-בראדעי ופארוק אל-אוקדה. ב-9 ביולי 2013 מונה לראש הממשלה הזמנית, לאחר שהנשיא מוחמד מורסי הודח על ידי הצבא מתפקידו, ב-3 ביולי 2013. בעת מינויו, נשיא מצרים עדלי מנסור הכריז כי הבחירות לפרלמנט והבחירות לנשיאות ייערכו בתחילת 2014, ובכך למעשה התווה את משך הכהונה של הממשלה הזמנית.
ביבליוגרפיה

חאזם אל-בבלאווי כתב מספר ספרים בנושא כלכלה ומדע המדינה. להלן רשימה נבחרת של ספרים פרי עטו:
שיתוף פעולה כלכלי בעולם הערבי, 1965
שיעורים בתורת הכסף, 1966
שינוי לצורך יציבות, 1993
דמוקרטיה ליברלית: שאלות וקשיים, 1993
תפקיד המדינה בכלכלה, 1997
אנחנו והמערב, 1999
המערכת הכלכלית הבינלאומית המודרנית, 2000
הכלכלה הערבית בעידן הגלובליזציה, 2004
ולקו קאדייביץ'

| --- | --- |

 לידה:  21 בנובמבר 1925 Glavina Donja, ממלכת יוגוסלביה 
 פטירה:  2 בנובמבר 2014 (בגיל 88) מוסקבה, רוסיה 
 מדינה:  ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, ממלכת יוגוסלביה, יוגוסלביה הדמוקרטית-פדרלית, רוסיה 
 השכלה:  המכללה לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית  האקדמיה הצבאית הגבוהה של צבא יוגוסלביה  האקדמיה הצבאית של ארצות הברית 
 השתייכות:  הצבא העממי היוגוסלבי, חיל היבשה היוגוסלבי, צבא יבשה 
 תקופת הפעילות:  מ-1942 
 דרגה:  גנרל ארמייה, גנרל הצבא 
 פעולות ומבצעים
 התפרקות יוגוסלביה  מלחמת העולם השנייה  מלחמת העצמאות של קרואטיה  מלחמת העולם השנייה ביוגוסלביה  מלחמות יוגוסלביה 
 עיטורים
 מסדר הכוכב של יוגוסלביה  מסדר האחווה והאיחוד  עיטור כוכב הפרטיזנים  עיטור הצבא העממי היוגוסלבי  עיטור העוז של צבא יוגוסלביה  Order of the Yugoslav flag with ribbon  מסדר הרפובליקה  עיטור נס המלחמה  מסדר ההצטיינות הצבאית 
 
ולקו קאדייביץ' (בסרבית באותיות לטיניות: Veljko Kadijević, בסרבית בכתב קירילי: Вељко Кадијевић;‏ 21 בנובמבר 1925 – 2 בנובמבר 2014) היה גנרל בצבא העממי היוגוסלבי (JNA). הוא היה שר ההגנה ברפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה מ-1988 עד התפטרותו ב-1992, כך שלמעשה היה מפקד ה-JNA במלחמת עשרת הימים בסלובניה ובשלבים הראשונים של מלחמת העצמאות של קרואטיה.
חייו

קאדייביץ' נולד בכפר גלאווינה דוניה (Glavina Donja) שבקרבת העיירה אימוצקי שבדלמטיה, קרואטיה, אז חלק מממלכת יוגוסלביה, לאב סרבי ולאם קרואטית. ב-1941 הוא הצטרף לפרטיזנים היוגוסלבים של טיטו, שלחמו במדינות הציר שפלשו למדינה. ב-1943 הצטרף באופן רשמי למפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה. לאחר המלחמה הוא למד באקדמיה הצבאית, ולאחר מכן בזו הגבוהה יותר בבלגרד. במהלך שנות ה-80 הפך לבן טיפוחיו של שר הביטחון בראנקו מאמולה (Mamula), ומאוחר יותר לסגנו. הוא החליף את מאמולה ב-1988. לאחר שתמך בראש הממשלה אנטה מרקוביץ' ובמאמציו לשמור על הפדרציה, החל מ-1990 הפך לבעל ברית מסויג של נשיא סרביה סלובודן מילושביץ' והתרחק ממרקוביץ'. לאחר הכישלונות בסלובניה ובקרואטיה, מרקוביץ' דרש את התפטרותו ב-1992. לאחר פרישתו עבר להתגורר בסרביה.
כשבית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר זימן אותו כעד בסתיו 2001, הוא טס למוסקבה ביום המחרת. הוא ביקש מעמד של פליט ב-2005, וקיבל אזרחות רוסית ב-2008 בהוראתו של הנשיא דמיטרי מדבדב. לאחר מספר הרשעות בפשעי מלחמה, ב-2007 המשטרה הקרואטית, ומאוחר יותר האינטרפול הוציאו צו מעצר. לאחר שקיבל אזרחות רוסית, ממשלת קרואטיה שלחה בקשה לרוסיה להסגרתו. בקשה זו נדחתה. הוא נפטר ב-2014 במוסקבה.
לקריאה נוספת

John B. Allcock, Marko Milivojević and John Joseph Horto (1988). Conflict in the Former Yugoslavia: an Encyclopedia, "Kadijević, Veljko" (pp. 139-140). ABC-CLIO: California.
Matjaž Klemenčič and Mitja Žagar (2004). The Former Yugoslavia's Diverse Peoples: A Reference Sourcebook, "Kadijević, Veljko" (p. 380). ABC-CLIO: California.
הערות שוליים

↑  Russia won’t extradite ex-Yugoslav defense minister, באתר B92, ‏1 באוקטובר 2008
↑  Preminuo general Veljko Kadijević, באתר B92, ‏2 בנובמבר 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12538847q (data)  ISNI: 0000 0003 8580 0965  LCCN: n97068642  NSK: 000040475  NTA: 27509930X  SUDOC: 034655921  VIAF: 241983132   WorldCat (עם VIAF): 241983132 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אנשי צבא ובנושא יוגוסלביה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ורדי בן יעקב

אין תמונה חופשית
ורדי בן יעקב (1933 - 14 בינואר 2007) היה עיתונאי, מתרגם ואיש רדיו ישראלי.
ביוגרפיה

נולד בתל אביב ולמד בבית הספר גאולה בעיר. בצה"ל שירת בגדנ"ע. לאחר שחרורו נסע ללמוד באוניברסיטת קולומביה. לאחר מכן שהה במשך תקופה בצרפת. בשובו מצרפת למד באוניברסיטה העברית.
במשך כמה שנים עבד בקול ישראל. בשנת 1973 עבר לעיתון מעריב, שם שימש ראש דסק החדשות ועורך המדור לספרות. בשנת 1992 מונה לעורך מדור הדעות בעיתון. עסק גם בתרגום.
נפטר בשנת 2007, בגיל שבעים וארבע. היה נשוי בשנית לפזמונאית שמרית אור. בתם היא המתרגמת יערית בן יעקב. אשתו השלישית הייתה דניאלה בוקשטיין בן-יעקב, בתו של דניאל בוקשטיין.
תרגומיו

שונה היא אמריקה, סטיוארט שלום רוזנברג (רמת גן, מסדה, 1969)
לצפור שוב אין כנפיים, מכתביו של פטר שוויפרט (תל אביב, ספרית מעריב, 1978)
יומו של השלושרגל, ג'ון וינדהאם (תל אביב, ספרית פועלים, 1980)
התעתוע, ולדימיר וולקוף (גבעתים, מסדה, 1988)
ז'וזף נאדז'

| --- | --- |

 לידה:  13 בדצמבר 1957 (בן 66) קניז'ה, וויבודינה, סרביה (הרפובליקה העממית סרביה), ביוגוסלביה (הרפובליקה העממית הפדרלית של יוגוסלביה) 
 שם לידה:  Nagy József 
 מדינה:  הונגריה, צרפת 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 פרסים והוקרה:  קצין מסדר האמנויות והספרות (2011)  אמן מצטיין של הונגריה (2011)  פרס התאטרון האירופי (2006) 
 http://www.josefnadj.com/
 
ז'וזף נאדז' או  ז'וזף נאג' (בהונגרית: Nagy József; בצרפתית: Josef Nadj; ‏נולד ב־13 בדצמבר 1957) הוא רקדן וכוריאוגרף, אמן מיצגים וצלם צרפתי-הונגרי, יליד וויבודינה (סרביה).
ביוגרפיה

יוז'ף נאג' נולד במשפחה הונגרית בקאניז'ה, בחבל וויבודינה שבסרביה, בזמנו בפדרציה היוגוסלבית.
הוא למד תולדות האמנות ומוזיקה באוניברסיטת אטווש לוראנד בבודפשט בהונגריה, לרבות קורסים לפילוסופיה וספרות. כמו כן למד אמנויות לחימה, ביטוי גופני ותיאטרון.
בשנת 1980 הגיע לפריז בצרפת כדי ללמוד פנטומימה אצל מרסל מרסו ואטיין דקרו. גילה בהזדמנות זו את עולם הבלט המודרני והשתלם אצל פרנסואה ורה, קתרין דיוורס ואצל מרק טומפקינס והשתתף כרקדן בכמה מהפוקותיהם.
ב-1986 הוא הקים את להקת הבלט שלו "התיאטרון ז'ל" (Jel "יֶל" בהונגרית משמעותו "סימן"). ב-1987 הפיק את המופע הראשון שלה
"ברווז פקינאי" (Canard pékinois) בתיאטרון הבסטיליה. עם רקדני להקתו נמנו לאורך השנים כוכבים כמו נאסר מרטן-גרוסה, יוז'ף שארווארי, ולאסלו רוקאש.
בהמשך הפיק את המופעים Sept Peaux de Rhinocéros (שבעה עורות של קרנף) (1988), La Mort de l'Empereur (מות הקיסר) (1989), Comedia tempio (קומדיה מקדש) (1990), Les Echelles d'Orphée (סולמות אורפאוס) (1992), Woyzeck (וויצק) (1994) לפי גאורג ביכנר, l'Anatomie du Fauve (אנטומיית החיה) (1994), Le Cri du Caméléon (צעקת הזיקית) (1995),
Commentaire d'Habacuc (פירוש חבקוק) (1996), Le vent dans le sac (הרוח בשק) (1997), Petit psaume du matin
(תהלים קטנים לבוקר) המוקדש לדומיניק מרסי, במסגרת Vif du sujet (בלב הנושא) בפסטיבל אביניון (1997)
בשנים 1995–2016 ניהל נאדג' את המרכז הכוראוגרפי הלאומי של אורליאן.
הוא הציג בתיארט דה ויל בפריז את המופע Les Veilleurs (השומרים) לפי יצירות של פרנץ קפקא, וכן Le Temps du repli שלישייה לשני רקדנים ונגן כלי הקשה על במת Scene nationale באורליאן.
מאוחר יותר הציג את Les philosophes (הפילוסופים) (2001) – בסימן הוקרה לברונו שולץ – בפסטיבל המחול בקאן, Journal d'un inconnu (יומנו של אלמוני) (2002) בביאנלה של ונציה, Il n'y a plus de firmament (אין יותר רקיע) (2003) המוקד לאנטונן ארטו, מחבר אהוב מאוד על נאדז', בעקבות מפגש עם הצייר בלטוס, Poussière de soleils (אבק שמשות) (2004) בהשראת יצירותיו של רמון רוסל, (2004), Last Landscape (נוף אחרון) בשיתוף פעולה עם נגן כלי ההקשה ולדימיר טרסוב,
"פאסו דובלה" (2006) בשיתוף פעולה עם מיקל ברסלו, Asobu (אסובו) – הוקרה למשורר אנרי מישו שנבחר כדי לפתוח את עונת השישים 2006 של פסטיבל אביניו אותו ניהל אז בשותפות.
ב-2017 הוא הקים להקת "אטלייה 3+1" שמושבה בפריז.
ביוגרפיה > פואטיקה תיאטרונית

נאדז' מערבב תיאטרון פיזי ומחול תוך יצירת עולם גרוטסקי וסוריאליסטי. שפתו הטרגיקומית נובעת תכופות מפעולות של יומיום והודות לשימוש מיומן ביסודות סצנוגרפיים מצליחה להעניק חיים לחפצים מפתיעים: שולחן, כיסא, ז'קט היכולים לרמוז על עולם ריאלי ומאגי בעת ובעונה אחת.
פרסים אותות הוקרה

2002 – גראן פרי למחול של איגוד המבקרים – על "תהילים קטנים של הבוקר"
2002 – אביר של האמנויות והספרות – בצרפת
2006 – פרס אירופה על מציאות תיאטרונית חדשה
2011 – קצין של האמנויות והספרות – צרפת
כוריאוגרפיה

1987: Canard pékinois (ברווז פקינאי)
1988:  Peaux de rhinocéros שבעת עורות הקרנף
1990: Comedia tempio (מקדש הקומדיה)
1989: La Mort de l'empereur (מות הקיסר)
1992: Les Échelles d'Orphée (סולמות אורפאוס)
1994: Woyzeck ו-L'Anatomie du fauve וויצק ו"אנטומיית החיה"
1995: Le Cri du caméléon צעקת הזיקית
1996: Les Commentaires d'Habacuc (פירוש חבקוק)
1997: Le vent dans le sac (רוח בשק)
1999: Les Veilleurs ו-Le Temps du repli – השומרים ו"זמן הנסיגה"
2001: תהלים קטנים של הבוקר ו-Les Philosophes (הפילוסופים)
2002: Journal d'un inconnu (יומנו של אלמוני)
2003: Il n'y a plus de firmament( אין יותר רקיע)
2004: Poussière de soleils אבק שמשות)
2005: Last Landscape ו-(Paysage après l'orage (in italiano: 'הנוף האחרון ונוף אחרי הסופה
2006: Asobu אסובו – פאסבו דובלה Paso Doble
2009 : Entracte בשיתוף פעולה מוזיקלי עם אקוש סלסווני
2010 : Sho-Bo-Gen-Zo (שו-בו-גן-זו) בשיתוף פעולה מוזיקלי עם ז'ואל לאנדר, אקוש סלווני וססיל לואייה
2011 : Cherry-Brandy – צ'רי ברנדי – על מוזיקה מאת אלן מאה
2013 : ATEM, le souffle על מוזיקה מאת אלן מאה
2014 : Ozoon ו-Paysage inconnu ("אוזון" ו"נוף לא ידוע")
סרטים

Dernier paysage' (נוף אחרון) סרט וידאו, הופק בפסטיבל אביניון 2005
Paso doble – וידאו ללא מילים, מאת ז'וזף נאדז' ומיקל ברסלו – על המופע בפסטיבל אביניון 2006
לקריאה נוספת

Myriam Bloedé, Les tombeaux de Josef Nadj, L'Œil d'or, 2006.
(קברותיו של ז'וזף נאדז')
הערות שוליים

↑  וכן ז'וזף נאג', שמו בלידה: יוז'ף נאג'; בהונגרית: Nagy József
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810699863305606  BIBSYS: 6011327  BnF: cb13537680w (data)  CANTIC: a11834778  GND: 131415964  ISNI: 0000 0000 7837 269X  LCCN: n2001095572  NKC: xx0183063  SELIBR: 384404  SUDOC: 050679392  VIAF: 19032170   WorldCat (עם VIAF): 19032170 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ז'וזף נאדז'".
וור משין

| --- | --- |

וור משין, כפי שנראה על עטיפת החוברת Iron Man 2.0 #1 מפברואר 2011, אמנות מאת סלבדור לארוקה.
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  כרודס: Iron Man #118 (ינואר 1979) כאיירון מן: Iron Man #170 (מאי 1983) כוור משין: Iron Man #282 (ספטמבר 1992) כאיירון פטריוט: Gambit Vol.5 #13 (יולי 2013)
 יוצרים:  דייוויד מיצ'ליני בוב לייטון
 גילום הדמות:  טראנס הווארד ("איירון מן"), דון צ'ידל ("איירון מן 2", "איירון מן 3", "הנוקמים: עידן אולטרון", "קפטן אמריקה: מלחמת אזרחים", "הנוקמים: מלחמת האינסוף", "הנוקמים: סוף המשחק")
 מידע
 שם אמיתי:  ג'יימס רופרט "רודי" רודס
 כינויים:  רודי, ג'ים, מכונת הענק, איירון מן, איירון מן 2.0, איירון פטריוט, אלקטרו, "הטייס"
 סטטוס:  פעיל
 מקום לידה:  פילדלפיה 
 מקצוע:  טייס
 נטייה:  טוב
 כוחות:  בעל חליפת שריון המעניקה כוח-על, יכולת תעופה, יריית מטחי הדף ומגוון כלי נשק ואמצעי לחימה משוכללים.
 חבר בקבוצה:  צבא ארצות הברית, פורס וורקס
 חבר לשעבר בקבוצה:  האוונג'רס, S.H.I.E.L.D, האוונג'רס הסודיים, האוונג'רס מהחוף המערבי, הדפנדרס הסודיים, היוזמה, סטארק רזיליאנט, מנהיג המל"טים של איירון פטריוט, מנהיג המל"טים של וור משין, יחידת הסנטינל O*N*E, הצוות, רודס הצלה,"משמר עולמי בע"מ", חיל הנחתים האמריקני
 אזרחות:  ארצות הברית 
 דמויות קשורות
 משפחה:  טרנס ורוברטה רודס (הורים) ג'ושוע רודס (דוד) ג'ינט רודס (אחות, מתה) לילה רודס (אחיינית)
 
ג'יימס רודס ביקום הקולנועי של מארוול
וור משין (באנגלית: War Machine, מכונת מלחמה) הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס איירון מן והאוונג'רס ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת Iron Man #118 מינואר 1979 ונוצרה על ידי הכותב דייוויד מיצ'ליני והמאייר בוב לייטון.
וור משין הוא האלטר אגו של ג'יימס רופרט "רודי" רודס, אפרו-אמריקני ולויטננט קולונל לשעבר בחיל הנחתים האמריקני אשר שירת בדרום-מזרח אסיה כאשר פגש בטוני סטארק, שנמלט משביו בחליפת האבטיפוס הראשונה של איירון מן. מאז, רודס שימש כדמות משנה בסדרת החוברות ואף החליף את סטארק כאיירון מן בשני מקרים - בזמן שזה האחרון פרש בעקבות בעיות אלכוהוליזם ובשעה שסטארק נחשב כמת.
דמותו של וור משין מדורגת במקום ה-12 ברשימת מאה גיבורי העל הגדולים, לפי אתר IGN. את דמותו של רודס בסרטי היקום הקולנועי של מארוול גילמו שני שחקנים - בסרט הלייב אקשן "איירון מן" מגלם אותה השחקן טרנס הווארד, בעוד בסרטים "איירון מן 2", "איירון מן 3", "הנוקמים: עידן אולטרון", "קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים", "הנוקמים: מלחמת האינסוף" ו"הנוקמים: סוף המשחק" מגלם אותה השחקן דון צ'ידל, ששב לגלם את הדמות בהופעת קמע בסדרת הטלוויזיה "הפלקון וחייל החורף" וישוב לגלם אותה בסרט "מלחמות השריון".