stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ון ג'יי
ביוגרפיה > כשופט

עיקר פעולתו של בית המשפט העליון של ארצות הברית בתקופת כהונתו של ג'יי הייתה הקמת התשתית של מערכת המשפט- מינוי עורכי דין, החלטה על נהלים וכדומה. בפני בית המשפט הובאו רק ארבעה תיקים משפטיים במשך שש שנות הכהונה:
תיק "ווסט נגד בארנס", בו הוחלט לאפשר תשלום חובות באמצעות שטרות.
תיק "כריסהולם נגד מדינת ג'ורג'יה", בו הוחלט שהמדינות והאזרחים בארצות הברית כפופים להחלטות משפטיות שנעשו על ידי בתי משפט בריטיים טרם הכרזת העצמאות. קביעה זו בוטלה עקב התיקון ה-11 לחוקת ארצות הברית.
"תיק הייבום", בו הוחלט שבתי המשפט של מדינות אינם יכולים לקבוע לגבי תקציבי הפנסיה של חיילים משוחררים, למרות חוק שהעביר הקונגרס, שדרש זאת. זאת הפעם הראשונה שבה בית המשפט העליון סתר החלטה של הקונגרס, והפעם הראשונה שנידונה בארצות הברית שאלת השפיטוּת.
תיק "מדינת ג'ורג'יה נגד בריילספורד", בו הורחבו סמכויותיו של חבר המושבעים במשפט.
ביוגרפיה > מושל ניו יורק

במאי 1795, בזמן ששהה באנגליה, מונה ג'יי למושל השני של מדינת ניו יורק, לאחר ג'ורג' קלינטון. הוא נבחר כנציג המפלגה הפדרליסטית. הוא כיהן במשך שש שנים, ולאחר מכן דחה הצעה לכהונה שנייה. הוא פרש לחיים בחווה במחוז וסטצ'סטר שבמדינת ניו יורק. אשתו מתה זמן מועט לאחר פרישתו, אולם הוא חיי בחווה במשך כמעט שלושים שנים נוספות, עד מותו בשנת 1829.
עמדותיו

ג'יי ידוע בעיקר כמתנגד נחרץ לעבדות. הוא עסק רבות בייעוץ משפטי לשחורים שנחשדו כעבדים. בזמן כהונתו כמושל ניו יורק, החל להיאבק למען אמנסיפציה לשחורים. המאבק לא נחל פרי מלא בזמן כהונתו, אבל הוא הצליח להעביר את חוק האמנסיפציה בשנת 1799. הוא זכה לראות את הצעתו ממומשת לפני מותו ב-1829.
מלבד זאת, ג'יי ידוע כאנגליקן נלהב, וקידם את הכנסייה בארצות הברית.
כמחצית משופטי בית המשפט העליון בתקופתו של ג'יי היו בונים חופשיים, ויש הטוענים שגם הוא היה בונה חופשי. דעותיו כליברל נוצרי עומדות בקנה אחד עם עובדה זו.
הנצחה

מקומות רבים ברחבי ארצות הברית קרואים על שמו של ג'יי. ישנן שבע ערים בשבע מדינות שונות בשם "ג'יי" (במדינות קליפורניה, פלורידה, מיין, ניו יורק, אוקלהומה, ורמונט ואינדיאנה). בנוסף לכך יש על שמו הר, רחוב בברוקלין, בתי ספר, ועוד.
בשנת 1958 שירות הדואר של ארצות הברית הוציא בול דואר על שמו.
בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 החל קידום רעיון הפיכת חווה בה גדל ג'ון ג'יי למרכז מורשת ומוזיאון. לאחר תקופה ארוכה של דיונים ובתמיכת פוליטיקאים של ניו יורק לרבות מריו קואומו וסוזי אופנהיימר הוקם באזור "מרכז ג'ון ג'יי" שפועל עד היום.
הערות שוליים

↑  secretary of foreign affairs
↑  רשימת שופטי בית המשפט העליון שזוהו כבונים חופשיים באתר BASSEL
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273084905171  PLWABN: 9810572531105606  BNE: XX1566144  BnF: cb12104333c (data)  CANTIC: a10673672  CiNii: DA00776955  GND: 118841696  ICCU: RAVV062472  ISNI: 0000 0001 0898 5703  LCCN: n79088877  LNB: 000083892  NARA: 10581348  NDL: 00522957  NKC: jn19990004005  NLA: 35244062  NLG: 140762  NLK: KAC200903032  NSK: 000083894  NTA: 068421311  RERO: 02-A022960613  SELIBR: 191554  SNAC: w6hj7b4k  SUDOC: 029409276  Trove: 879645  US Congress: J000065  VcBA: 495/167284  VIAF: 49254995   WorldCat (עם VIAF): 49254995 
החתימה על חוזה פריז (1783). ג'יי הוא הראשון משמאל
השערת עולם ה-RNA

הבדלים בין DNA ו-RNA: השוואה של RNA ("שמאל") עם DNA ("ימין"), המראה את מבנה הסלילים והנוקלאוטידים הבונים את המולקולות
השערת עולם ה-RNA היא השערה מדעית בקשר למוצא החיים. על פי ההשערה, צורות החיים הקדומות ביותר בכדור הארץ היו בנויות מ-RNA שמילא הן את תפקיד האנזימים שממלאים היום בעיקר חלבונים והן את תפקיד החומר התורשתי שממלא היום כמעט לחלוטין ה-DNA. לפי השערה זו, כאשר ה-RNA נעטף בקרום ליפידי, נוצרו התאים החיים הראשונים. תאים אלה היו פרוקריוטים.
הגנטיקאי אלכסנדר ריץ' Alexander Rich הציע לראשונה את הרעיון של עולם ה-RNA בשנת 1962, וולטר גילברט טבע את המונח בשנת 1986. בהמשך, הוצעו נתיבים כימיים חלופיים לחיים המסבירים את מוצא החלבונים, השומנים והנוקלאוטידים בעולם של תרכובות הציאנוסולפידים, וייתכן שחיים מבוססי RNA אולי לא היו החיים הראשונים. למרות זאת, נראה שהשערת עולם ה-RNA היא כיום פרדיגמת האביוגנזה המועדפת ביותר, אך גם התומכים בתאוריה זו מסכימים שהיא עדיין לא הגיעה לראיות חותכות על מנת לדחות פרדיגמות והשערות אחרות. ההיווצרות במקביל של כל ארבעת הנוקלאוטידים שהם אבני הבניין של ה-RNA חיזקה עוד יותר את ההשערה. ללא קשר לסבירות שלו בתרחיש פרה-ביוטי, עולם ה-RNA יכול לשמש כמערכת מודל לחקר מקור החיים.
DNA בדומה ל-RNA יכול לאחסן ולשכפל מידע גנטי. בדומה לאנזימי חלבון, אנזימי RNA הריבוזימים, יכולים לזרז תגובות כימיות שהן קריטיות לחיים. הריבוזום, הוא אחד המרכיבים החשובים ביותר של התא. הוא מורכב בעיקר מ-RNA. חלקי ריבו-נוקלאוטידים המצויים בקו-אנזימים רבים, כגון אצטיל-CoA, NADH ,FADH ו-F420 (אנ') שהוא קואנזים המצוי בהרבה חיידקים. ייתכן ואלה שרידים של קו-אנזימים הקשורים בקשרים קו-וולנטיים ששרדו מעולם ה-RNA. אף על פי ש-RNA שביר, ייתכן שחלק מה-RNA העתיק פיתח את היכולת לבצע מתילציה של מולקולות RNA אחרות כדי להגן עליהם.
אם עולם ה-RNA היה קיים, כנראה אחריו התפתח עידן הנוקלאופרוטאינים ribonucleoproteins, אשר הוביל אל עידן ה-DNA וליצירה של חלבונים ארוכים יותר. ל-DNA יש יציבות ועמידות גדולים יותר מאשר ל-RNA. זה עשוי להסביר מדוע היא הפכה למולקולת אחסון המידע information storage השולטת. ייתכן שאנזימי חלבון החליפו את הריבוזימים המבוססים על RNA בתור זרזים ביולוגיים, מכיוון שהשפע והמגוון הגדול יותר של מונומרים הופכים אותם למגוון יותר. מכיוון שחלק מהקו-פקטורים מכילים מאפיינים של נוקלאוטידים וחומצות אמינו, ייתכן שחומצות אמינו, פפטידים ולבסוף חלבונים היו בתחילה קו-פקטורים לריבוזימים.
סינתזת RNA פרה-ביוטי (קדם חיים)

נוקלאוטידים הם המולקולות הבסיסיות שמשתתפות ביצירת RNA. הם מורכבים מבסיס חנקני המחובר לעמוד השדרה של סוכר-פוספט. RNA עשוי מקטעים ארוכים של נוקלאוטידים ספציפיים המסודרים כך שרצף הבסיסים שלהם נושא מידע. "השערת עולם ה-RNA" גורסת שבמרק הקדום היו נוקלאוטידים צפים חופשיים אשר יצרו בקביעות קשרים זה עם זה, ושלעיתים קרובות נשברו כי השינוי באנרגיה היה כה נמוך. עם זאת, לרצפים מסוימים של זוגות בסיסים יש תכונות קטליטיות המורידות את האנרגיה של השרשרת הנוצרת שלהם, מה שמאפשר להם להישאר יחד לפרקי זמן ארוכים יותר. ככל שכל שרשרת התארכה, היא משכה יותר נוקלאוטידים תואמים מהר יותר, מה שגרם לשרשרות להיווצר מהר יותר ממה שהן מתפרקות.
תכונות ה-RNA

השערת עולם ה-RNA נתמכת על ידי מספר תכונות חשובות של ה-RNA, אשר התגלו במחצית האחרונה של המאה ה-20. אלה כוללות את היכולת של מולקולות RNA בודדות לאחסן, להעביר ולשכפל מידע גנטי בדומה ל-DNA וכן להיות זרז של תהליכים כימיים בדומה לאנזימים. בשל יכולות אלה לשלב פעילויות של DNA וחלבונים, חוקרים רבים מאמינים שפעם ל-RNA המוכר לנו היום הייתה יכולת קיום עצמאית ושהיא הבסיס ליצירה של החיים. השערת עולם ה-RNA קיבלה חיזוק ניכר בשנת 2001 לאחר שעדה יונת כלת פרס נובל בשנת 2009, פענחה את מבנה הריבוזום וחשפה כי כלל הפעילות הקטליטית הדרושה לסינתזת חלבון מתבצעת למעשה על ידי RNA ריבוזומלי. בשנת 2017 הראתה סימולצית מחשב כי קיימת התכנות להיווצרות עולם RNA בשלוליות חמימות בתנאי כדור הארץ הקדום, וכי ההשערה שאבני הבניין הנדרשות לתהליך סופקו על ידי מטאוריטים היא מתקבלת על הדעת. תכונותיו של ה-RNA הופכות את הרעיון של השערת עולם ה-RNA למתקבלת על הדעת, אם כי קבלתו הכללית כהסבר למקור החיים דורשת ראיות נוספות. RNA ידוע כיוצר זרזים יעילים והדמיון שלו ל-DNA מבהיר את יכולתו לאגור מידע. עם זאת, הדעות חלוקות בשאלה האם RNA היווה את המערכת האוטונומית המשכפלת עצמית הראשונה או היה נגזרת של מערכת קודמת. גרסה אחת של ההשערה היא שסוג אחר של חומצת גרעין, המכונה para-RNA הייתה הראשונה שהופיעה כמולקולה המסוגלת לשכפל את עצמה באופן עצמאי, אשר הוחלפה מאוחר יותר ב-RNA. התגלית ב-2009 שניתן לסנתז ריבונוקלאוטידים של פירמידין פעילים בתנאים קדם - ביוטיים מתקבלים על הדעת מצביע על כך שמוקדם מדי לפסול את תרחישי ה-RNA-first. הצעות לחומצות גרעין 'פשוטות' פרה-RNA כללו חומצת גרעין פפטידית (PNA), חומצת גרעין טראוז (TNA) Threose nucleic acidאו חומצת גרעין גליקול (GNA) Glycol nucleic acid. למרות הפשטות המבנית של חומצות גרעין אלה ולמרות היותן בעלות תכונות דומות ל-RNA, טרם הוכחה היכולת ליצירת חומצות גרעין "פשוטות" יותר בתנאים קדם-ביוטיים.
תכונות ה-RNA > RNA ותפקידו כגורם קטליטי

רוב הפעילות האנזימטית בתאים החיים כיום נעשית על ידי חלבונים. אולם חלק מהפעילות האנזימטית בתאים מתבצע על ידי RNA קטליטי והפעילות האנזימטית הזו. שם נוסף ל-RNA קטליטי הוא הריבוזים, אנזים הבנוי מ-RNA והמסוגל לבצע פעילות קטליטית, בדומה לחלבונים רבים. ה-RNA הראשון מסוג זה שהתגלה היה RNA שחותך את עצמו, RNA שהתגלה במחקריו של תומאס צ'ק בשנת 1982, מחקר שזיכה אותו בנובל 7 שנים מאוחר יותר. שנתיים לאחר מכן התגלה RNA נוסף שיכול לעשות פעילות קטליטית, ה-tRNA, מחקר שזיכה את המגלה, סידני אלטמן גם כן בפרס נובל יחד עם תומאס צ'ק.
בשנות ה-80 התגלו מבנים של RNA המסוגלים לעיבוד עצמי, כאשר חלק ה-RNA של האנזים Ribonuclease P משמש כתת-יחידה קטליטית שלו. RNA קטליטיים אלה כונו אנזימי RNA, או ריבוזימים המצויים ביצורים חיים בעלי DNA של ימינו ויכולים להיות דוגמאות למאובנים חיים. ריבוזימים ממלאים תפקידים חיוניים, כמו זה של הריבוזום. תת-היחידה הגדולה של הריבוזום כוללת rRNA האחראי לפעילות הפפטידיל טרנספראז היוצרות קשרי פפטיד בסינתזת החלבון. קיימות פעילויות רבות אחרות של ריבוזים, לדוגמה, ריבוזים המכונה hammerhead ribozyme המבצע ביקוע עצמי וריבוזים של RNA פולימראז שיכול לסנתז גדיל RNA קצר מתבנית RNA מוכנה. בין התכונות האנזימטיות החשובות לתחילת החיים הן: שכפול עצמי או סינתזה של מולקולות RNA אחרות, תהלכי קטליזה המזרזת יצירת בלוקים של מולקולות RNA, קשירת חומצת אמינו למולקולת RNA על מנת ליצור הסתעפות של שרשרת אליפטיות, יכולת ליצירת קשרים פפטידיים בין חומצות אמינו ועל ידי כך יצירת פפטידים קצרים או חלבונים בעלי מולקולות ארוכות. האנזימים שהם מולקולות של חלבונים מזרזים תגובות כימיות שונות, אך למעלה ממחציתם משלבים קו-פקטורים כדי להקל ולגוון את הפעילות הקטליטית שלהם. הקו-פקטורים מבוססים בעיקר על נוקלאוטידים ולא על חומצות אמינו. ריבוזימים משתמשים בקו פקטורים של נוקלאוטידים כדי ליצור חילוף חומרים, עם שתי אפשרויות בסיסיות: קישור לא קוולנטי או התקשרות קוולנטית. שתי הגישות הוכחו תוך שימוש באבולוציה מכוונת כדי להמציא מחדש טמונות RNA של תהליכים מזורזים של חלבון. במחקר על ריבוזימים בעלי יכולת לזרחן את עצמם ולהשתמש ב-ATP-γS כסובסטרט נמצא שרק לאחת משבע קבוצות הריבוזימים שנבחרו הייתה זיקה ל-ATP. ממצא זה מעיד על כך שהיכולת לקשור ATP נפגעה. נבדקו גם ריבוזימים תלויי חיזור NAD. לריבוזים המובחר היה קצב שיפור של יותר מפי 107 והוכח כמזרז את התגובה ההפוכה - הפחתת בנזאלדהיד על ידי NADH. מכיוון שהשימוש באדנוזין כקו-פקטור נפוץ במטבוליזם הנוכחי וסביר להניח שהיה נפוץ בעולם ה-RNA. תגליות אלו חיוניות להבנת האבולוציה של חילוף החומרים בעולם ה-RNA.
תכונות ה-RNA > תפקיד ה-RNA באחסון מידע

RNA הוא מולקולה דומה מאוד ל-DNA. שני הבדלים כימיים מהותיים קיימים בין RNA ל-DNA: עמוד השדרה של ה-RNA משתמש בריבוז במקום בדאוקסיריבוז והנוקלאו-בסיסים שלו כוללים אורציל במקום תימין. המבנה הכללי של RNA ו-DNA דומים מאד. גדיל אחד של DNA ואחד של RNA יכולים להתקשר ליצירת מבנה של סליל כפול המאפשר את אחסון המידע ב-RNA בצורה דומה מאוד לאחסון המידע ב-DNA. עם זאת, RNA פחות יציב, ונוטה יותר להידרוליזה עקב נוכחות של קבוצת הידרוקסיל במיקום הריבוז 2' במולקולה. קבוצה זו הופכת את המולקולה לפחות יציבה מכיוון שאינה מוגבלת בסליל כפול, וההידרוקסיל 2' יכול לתקוף כימית את הקשר הפוספו-דיאסטר הסמוך כדי לבקע את עמוד השדרה של הפוספו-דיאסטר. כמו כן, קבוצת ההידרוקסיל מאלצת את הריבוז לתוך המבנה של הסוכר C3'-, בניגוד למבנה C2'- אנדו של סוכר הדאוקסיריבוז ב-DNA. זה מאלץ סליל כפול של RNA לשנות ממבנה B-DNA למבנה הדומה יותר ל-A-DNA. מבחינת זיווג בסיסי, אין לזה שום השפעה. אדנין קושר בקלות אורציל או תימין. לעומת זאת, ציטוזין הופך את ה-RNA לרגיש במיוחד למוטציות שיכולות להחליף זוג בסיסים GC בזוג בסיסים GU או AU. ההנחה היא ש-RNA קדם ל-DNA, בגלל הסדר שלהם במסלולים הביוסינתטיים. הדסאוקסינוקלאוטידים המשמשים לייצור DNA עשויים מריבונוקלאוטידים ribonucleotides, אבני הבניין של RNA, על ידי הסרת קבוצת 2'-hydroxyl. המסקנה המתבקשת היא כי לתא החי חייבת להיות היכולת ליצור RNA לפני היכולת ליצור DNA. התכונות הכימיות של ה-RNA הופכות מולקולות RNA גדולות לשבירות מטבען, וניתן בקלות לפרק אותן לנוקלאוטידים על ידי הידרוליזה. מגבלות אלו אינן הופכות את השימוש ב-RNA כמערכת אחסון מידע לבלתי אפשרית, אלא לנזקקות לאנרגיה רבה יותר על מנת לתקן או להחליף מולקולות RNA פגומות, ונוטה למוטציות. אף על פי שזה הופך אותו לא מתאים לחיים הנוכחיים, ייתכן שזה היה קיים בחיים קדומים יותר.
תכונות ה-RNA > RNA כחומר מווסת

נמצא כי ריבוסוויצ'ים Riboswitch פועלים כמווסתים של ביטוי גנים, במיוחד בחיידקים, אך גם בצמחים על-ממלכת הארכאונים. הם משנים את המבנה השניוני שלהם בתגובה לקשירה של מטבוליט. לשיעורי כמויות ה-Riboswitch יש תחומים הקרויים אפטמרים Aptamer שמורים מאוד, לחלופין, ריבוזוויצ'ים עשויים לאגד או לחסום את רצף Shine-Dalgarno, הקיים רק ביצורים פרוקריוטים. ייתכן כי מקורם בעולם הקדום שהיה מבוסס על RNA. בנוסף, מדי החום של RNA,
RNA thermometers. מווסתים את ביטוי הגנים בתגובה לשינויי טמפרטורה.
תכונות ה-RNA > RNA כחומר תורשתי

בכל תא חי, רוב החומר התורשתי חייב לעבור תעתוק מ-DNA ל-RNA על מנת לאפשר קיום פעילות חיים כל שהיא בעזרתו. דהיינו, המידע התורשתי חייב להיות מוצג בצורת RNA למערכת החיה. הדבר מחזק את ההשערה שה-RNA קדם אבולוציונית ל-DNA. הוכחות נוספות מגיעות מתחום האבולוציה של הנגיפים. ישנם נגיפים שהחומר התורשתי שלהם הוא DNA בדומה לתאים החיים וכאלה שהחומר התורשתי שלהם הוא RNA, כפי שהחוקרים מאמינים שהיה החומר התורשתי של התאים הראשונים. נוסף לכך, יש נגיפים שהם נגיפי רטרו (כגון נגיף האיידס) שמחזור חייהם כולל מעבר מ-RNA כחומר תורשתי ל-DNA כחומר תורשתי. כאשר נגיף רטרו חודר לתא, החומר התורשתי שלו "משועתק לאחור" (מכאן השם רטרו) מ-RNA ל-DNA, בשונה מהדוגמה המרכזית של הביולוגיה המולקולרית. ה-DNA הנגיפי החדש משתלב ב-DNA של התא המאחסן ומשלב זה ה-DNA הנגיפי מתחיל לפעול כאילו הוא חלק מה-DNA של התא המאחסן. ה-RNA וה-DNA הן חומצות גרעין בעלות מבנה דומה מאוד, בהיותן פולימרים של נוקלאוטידים. "השערת עולם ה-RNA" מניחה שבמרק הקדום (primordial soup) היו קיימים נוקלאוטידים חופשיים, אשר חברו לפעמים זה לזה, אך אנרגיית הקשר הייתה נמוכה מדי והקשרים הללו התפרקו. בשלב מסוים נוצרו באקראי מספר פולימרים שהיו מיוצבים יחסית וכך הצליחו לשרוד לאורך זמן. ככל שנוצרו באקראי שרשראות ארוכות יותר הן היו בעלות כושר שרידות רב יותר וכך באמצעות מנגנון ברירה טבעית נוצרו מולקולת ה-RNA הפעילות הראשונות. הסלקציה המשיכה לפעול ונוצרו לאורך זמן מולקולות RNA בעלות יכולות שכפול עצמי משופר, אשר היוו את הבסיס ל-RNA המוכר לנו כיום. לפי ההשערה, מנגנון שיצר יתרון סלקטיבי הוא שיתוף פעולה בין מולקולות RNA שונות, תהליך שבסופו של דבר הוביל ליצירת האב-טיפוס של התא. בסוף של תהליך אקראי ארוך נוסף נוצרו גם מולקולות RNA שיכלו לעזור ביצירת קשרים פפטידיים מחומצות אמינו שתרמו ליצירת החלבונים הראשונים. למולקולת RNA אלו היה יכול להיות יתרון סלקטיבי בכך שהחלבונים שנוצרו יכלו לתרום ליכולת השכפול העצמי שלהם.
תכונות ה-RNA > בעיית יציבות ה-RNA

אחד הקשיים הראשוניים שבהם נתקלת השערת עולם ה-RNA היא חוסר היציבות שנצפה במולקולת ה-RNA הידועות לנו היום, אשר מתפרקות באמצעות הידרוליזה בקלות רבה. גם ללא הידרוליזה, פירוק מהיר נצפה כתוצאה מקרינת רקע.
אחת האלטרנטיבות לשימוש ב-RNA בעולם הפרה-ביוטי היא לכן שילוב של RNA וחלבון ה-PNA, מולקולה יציבה יותר ואשר מסתמנת כיותר קלה לסינתזה בתנאים ששררו כנראה בעולם הפרה-ביוטי. הסבר אפשרי אחר הוא שהקרינה האולטרה סגולה שהייתה חזקה יותר בעולם הקדום, עזרה לייצב את ה-RNA ופירקה דווקא את הגורמים שפגעו בו כגון אנזים ה-RNAses. קימות בעיות נוספות בהשערה בניסויים דמויי ניסוי מילר-יורי (Miller-Urey-type experiments) שבהם ניסו לייצר חומרים אורגניים בתנאי מעבדה לא נוצרו נוקלאוטידים. שאמורים היו להיווצר משילוב של בסיס חנקני, ריבוז וזרחות, שמשערים שהיו קיימים בעולם הקדום. בעיה נוספת טמונה בעובדה שאחד הנוקלאוטידים, הציטוזין, מתפרק בקלות והמדענים טרם הצליחו להגדיר סימולציה סבירה עבור פעילותו בעולם הפרה-ביוטי. בנוסף, בסימולציות שתיארה היתכנות של היווצרות נוקלאוטידים בעולם הפרה-ביוטי שררו תנאים שאמנם יכלו לאפשר יצירת נוקלאוטידים, אך מנעו יצירת סוכרים המכילים קבוצות פורמאלדהיד רבות. בנוסף הוספת זרחן מהווה בעיה קשה, היות שזה כמעט שאינו קיים בתמיסה ומתנדף בקלות.
על מנת שנוקלאוטידים יתחברו לכדי מולקולת RNA, יש צורך בשפעול אנרגטי. זה יכול לקרות לפורינים על גבי תבנית שכולה פירימידינים, אך הריאקציה אינה מתרחשת בכיוון ההפוך. לפי מבקרי ההשערה, לתהליך יצירת RNA פשוט ביותר, דרושות כשמונה-עשרה ריאקציות בתנאים שונים, ועל מנת ליצור כמות משמעותית של RNA יש צורך שריאקציות אלה יתרחשו באופן רציף על פני מיליוני שנים.
יצירת ה-DNA

אחד האתגרים שמציבה "השערת עולם ה-RNA" הוא לגלות את המסלול שבו עברה מערכת המבוססת על RNA למערכת המבוססת על DNA. ג'פרי דימר וקן סטדמן, מאוניברסיטת פורטלנד סטייט באורגון, ייתכן ונתנו תשובה לסוגיה זו בעת שערכו סקר של וירוסים באגם חומצי חם בפארק הלאומי לאסן הוולקני, בקליפורניה,Lassen Volcanic National Park. הם מצאו8 ראיות לכך שנגיף DNA פשוט רכש גן מנגיף מבוסס RNA לחלוטין. הוירולוג לואיס ויאריאל מאוניברסיטת קליפורניה באירווין מציע כי וירוסים המסוגלים להמיר גן מבוסס RNA ל-DNA ולאחר מכן לשלב אותו בגנום מורכב יותר מבוסס DNA עשויים היו להיות נפוצים בעולם הנגיפים במהלך המעבר בין RNA ל-DNA. לפני 4 מיליארד שנים. ממצא זה מחזק את הטיעון להעברת מידע מעולם ה-RNA לעולם ה-DNA שהתהווה לפני הופעתו של האב הקדמון הכולל.
וירואידים

ראיות נוספות התומכות בתפיסה של עולם RNA נבעו ממחקר על וירואידים, הנציגים הראשונים של "פתוגנים תת-ויראליים". רוב הוירואידים הקיימים כיום הם פתוגנים שמדביקים צמחים, ומורכבים מקטעים קצרים של RNA מעגלי, חד-גדילי, לא מקודד וללא מעטה חלבוני. הם קטנים ביותר, מכילים בין 246 ל-467 נוקלאוטידים, זאת בהשוואה לווירוסים הקטנים ביותר הידועים כיום המסוגלים לגרום לזיהום, בעלי גנומים באורך של כ-2,000 נוקלאוטידים.
בהתבסס על תכונותיהם האופייניות, טען ביולוג הצמחים תאודור אוטו דינר ב-1989 כי וירואידים הם שרידים חיים סבירים יותר של עולם ה-RNA מאשר אינטרונים ו-RNA אחרים. השערתו של דינר הורחבה על ידי קבוצת המחקר של ריקרדו פלורס, וזכתה לתהודה רבה. סופר מדעי של הניו יורק טיימס פרסם גרסה פופולרית של ההצעה. המאפיינים של וירואידים היו הן גודלם הקטן, והן תכולת גואנין וציטוזין גבוהה, מבנה מעגלי של ה-RNA ומחזוריות מבנית, והיעדר יכולת קידוד חלבון ובמקרים מסוימים, שכפול בתיווך ריבוזים. היבט אחד בו התמקדו מבקרי ההשערה הוא שהמארחים הבלעדיים של כל הוירואידים הידועים, האנגיוספרמים, לא התפתחו עד מיליארדי שנים לאחר החלפת עולם ה-RNA, מה שהופך את הסיכוי של וירואידים להופיע באמצעות מנגנונים אבולוציוניים מאוחרים יותר שאינם קשורים ל-RNA. בין אם הם שרידים של אותו עולם או ממוצא עדכני יותר, תפקידם כ-RNA נחשב כיום כאנלוגי לזה הנחזה בעולם ה-RNA.
מקור הרבייה המינית

הגנומים של התאים הקדומים, הפרוטו-תאים, מורכבים מ-RNA חד-גדילי, וגנים בודדים מתאימים למקטעי RNA נפרדים, במקום להיות מקושרים מקצה לקצה כמו בגנומים של DNA של ימינו. פרוטו-תא שהיה הפלואידי (עותק אחד של כל גן ל-RNA) יהיה פגיע לנזק, שכן נגע בודד בכל מקטע RNA עלול להיות קטלני לפרוטו-תא על ידי חסימת שכפול או עיכוב תפקוד של גן חיוני. ניתן להפחית את הפגיעות לנזק על ידי שמירה על שני עותקים או יותר של כל מקטע RNA בכל פרוטו-תא,על ידי שמירה על דיפלואידיות או פוליפלואידיות. יתירות הגנום תאפשר החלפת מקטע RNA פגום בשכפול נוסף של ההומלוג שלו. עם זאת, עבור אורגניזם פשוט כל כך, שיעור המשאבים הזמינים הקשורים בחומר הגנטי יהיה חלק גדול מהמשאב הכולל. בתנאי משאבים מוגבלים, סביר להניח שקצב הרבייה יהיה ביחס הפוך למספר הפלואידי. התמודדות עם גנים RNA פגומים תוך מזעור עלויות אנרגטיות היוותה כנראה בעיה מהותית עבור הפרוטו-תאים המוקדמים. ניתוח עלות-תועלת במסגרתו איזנו עלויות השמירה על יתירות מול עלויות הנזק לגנום. ניתוח זה הוביל למסקנה שתחת מגוון רחב של נסיבות, האסטרטגיה שנבחרה תהיה שכל פרוטו-תא יהיה הפלואידי, אך יתמזג מעת לעת עם פרוטו-תא הפלואידי אחר כדי ליצור דיפלואיד זמני. השמירה על המצב ההפלואידי ממקסמת את קצב הצמיחה. ההיתוכים התקופתיים מאפשרים הפעלה מחדש הדדית של פרוטו-תאים שניזוקו, אם לפחות עותק אחד נטול נזקים של כל גן RNA קיים בדיפלואיד החולף, ניתן ליצור צאצא בר-קיימא. כדי שייווצרו שניים, ולא אחד, תאי בת קיימא ידרשו שכפול נוסף של גן ה-RNA השלם ההומולוגי לכל גן RNA שנפגע לפני חלוקת הפרוטו-תא המאוחד. מחזור הרבייה הפלואידי, עם היתוך מדי פעם למצב דיפלואידי חולף, ואחריו פיצול למצב הפלואידי, יכול להיחשב.
מותג מטרייה

מותג מטריה (המכונה גם מותג משפחתי) הוא שיטת שיווק הכרוכה בשימוש בשם מותג בודד למכירה של שני מוצרים קשורים או יותר. מיתוג מטריה משמש בעיקר חברות בעלות הון מותג חיובי (ערך של מותג בשוק מסוים). כל המוצרים משתמשים באותם אמצעי זיהוי שכוללים שמות מותגים נוספים או סמלים וכו'. פרקטיקה שיווקית זו שונה מהרחבת המותג באותה מטריה. מיתוג כרוך בשיווק של מוצרים דומים, במקום מוצרים מובחנים, תחת שם מותג אחד. לפיכך, מיתוג מטריה עשוי להיחשב כסוג של הרחבת מותג. הפרקטיקה של מיתוג מסוג זה אינה מונעת מחברה ליישם גישות מיתוג שונות עבור קווי מוצרים שונים (למשל הרחבת מותג).
האסטרטגיה של מותג מטרייה

משווקים עשויים להגדיל את הסיכוי להצלחה להשקת מוצר חדש על ידי שימוש בשם תת-מותג ושם מותג אב בו-זמנית. במאמר של Howard Pong Yuen LAM ומחברים אחרים, הם מדווחים על המקרה המוצלח של שימוש בשני שמות מותגים - אסטרטגיית מיתוג כפולה - על ידי תרגיל בסין להשקת משקה מיץ תפוזים של Minute Maid Orange Pulp. תת-מותג דומה מסייע לצרכנים להיזכר ביתרונות ובמאפיינים העיקריים של המוצר החדש. שם מותג אב רמז מתקשר את היתרונות של קטגוריית המוצרים. אסטרטגיית מיתוג כפולה מטפלת בבעיה של שימוש בשם מותג אחד בלבד להשקה של מוצר חדש. לאחר ההשקה המוצלחת של המוצר החדש הראשון על ידי מותג האם, משווקים יכולים להשיק מוצרים חדשים אחרים תחת שמות משנה אחרים בעתיד כדי לענות על צורכי צרכנים שונים. משווקים עשויים להשתמש באותו מותג אב כדי להציג מוצרים שונים לבנות קנה מידה עבור המותג, ומסוגלים להבדיל בבירור את היצע המוצרים השונים תחת שמות משנה שונים של מותגים. אם חברה רוכשת מותג מחברה אחרת, משווק עשוי למקם את המותג הנרכש כתת-מותג תחת מותג האם אם המשווק הגדיר את ההיקף העסקי של מותג האם בצורה רחבה מספיק ועם שם מותג אב מרמז."
מטרה

מיתוג מטריה משמש כדי לספק אחידות לקווי מוצרים מסוימים על ידי קיבוצם תחת שם מותג אחד, מה שהופך אותם לניתנים לזיהוי בקלות ובכך משפר את המכירה שלהם. כל המוצרים תחת אותה מטריה תאגידית (מותג מאסטר מספק מבנה ואמינות למוצרים אחרים של התאגיד) צפויים להיות בעלי איכות וחווית משתמש אחידה (למשל, כל המוצרים הנושאים את מותג האם חייבים להיות באותם סטנדרטים גבוהים של איכות).
גורמים שעשויים לקבוע את ההשפעה של מיתוג מטריה כוללים:
מידת המשותף בין המוצרים הנכללים תחת המטריה הארגונית (למשל, האם המוצרים עשויים לשמש כתחליף זה לזה).
איכות המותג של תאגיד (למשל האם המותג מוכר בשוק המוצרים שלו).
תיאוריות

תיאוריות שונות מנסות להסביר את ההחלטות והשיפוטים של הצרכן במהלך רכישת מוצר שגורמות למיתוג גג להיות אסטרטגיית שיווק מוצלחת.
תיאוריות > תאוריית הסיווג

תאוריית הסיווג מבוססת על התפיסה שצרכנים נוטים לסווג מוצרים על ידי שיוך אותם למותגים ולחוויות העבר שלהם עם אותם מותגים מסוימים, כדי להימנע מהבלבול הראשוני שנגרם מהבחירה הנרחבת של המותגים. מידע חדש על מוצרים מסוימים מסווג במוח לחלקים שונים כגון מחלקת מוצרים (למשל משקאות) ומותג (למשל קוקה קולה). הצרכנים מעריכים את איכות המוצר באמצעות התנסויות קודמות עם מוצרי המותג וכן את האיכות של המותג.
תיאוריה זו מסבירה גם את הפופולריות של מיתוג מטריה. צרכנים נוטים להעריך מוצרים חדשים לא רק לפי האיכות של המותג, אלא גם אם הרעיון של המותג תואם את המוצרים המורחבים שלהם. לדוגמה, בהנחה שלצרכן היו חוויות עבר משביעות רצון עם מוצרי החברה. לדוגמה: אם 'אפל' תפתח ותמכור גרסה חדשה של המחשב שלה, המקבוק, הצרכנים יראו אותה אמינה יותר ובעלת פוטנציאל איכותית יותר מאשר אם אפל תייצר משקה, מוצר שהחברה לא מייצרת לקהל הרחב.
תיאוריות > תאוריית התאמה של סכֵימָה

תאוריית ההתאמה של הסכימה מציעה שאחסון מידע חדש ושליפה של זיכרון מושפע בעיקר מציפיות העבר. סכמות הן ייצוגים קוגניטיביים אישיים של האדם של הסביבה המנחים את תפיסותיו, מחשבותיו ופעולותיו, סכמות עוברות שינוי מתמיד כשאדם חווה ולומד מידע חדש. עם זאת, המידע החדש מוערך תחילה על בסיס סכמות קיימות. בהתייחסות התיאוריה להערכת צרכנים של מוצרים, לצרכן כבר יש סכמות קיימות מניסיון העבר עם מותגים מסוימים ולכן מוצרים חדשים מוערכים על סמך הסכמה הקיימת שיש לצרכן עם המותג המסוים. תיאוריה זו די דומה לתאוריית הקטגוריזציה; עם זאת, תאוריית התאמת הסכמה שמה דגש על חוויות העבר של הצרכן עם המותג המושפע מהסביבה הסובבת.
תיאוריות > הטיית אישור (דעה קדומה)

מאמר ראשי: הטיית אישור (אנ')
הטיית אישור היא סוג של הטיה סטטיסטית, המתארת את הנטייה לחפש או לפרש ראיות בדרכים התומכות בידע המקדים של האדם. לאחר שצרכן יוצר העדפה של מותג אחד על פני אחרים, סביר להניח שכל תכונה נוספת שעשויה להיות משותפת בין מותגים שונים רק תחזק את ההעדפה הקיימת של הצרכן, מה שיגרום לו להתעלם ממותגים אחרים.. לפיכך, ייתכן שהון עצמי חיובי של המותג לא יהיה כמשפיע אם לצרכן כבר יש העדפת מותג קיימת.
יתרונות

מיתוג מטריות הפך לפרקטיקה שיווקית פופולרית המשמשת חברות בשל היתרונות הפוטנציאליים השונים שלו. פרקטיקה שיווקית כזו עשויה ליצור יעילות פרסום באמצעות עלויות מופחתות של פיתוח מותג. אסטרטגיה זו מפחיתה את עלויות השיווק של הפירמה בשל האסוציאציה בין מותג לצרכן שבאמצעותה צרכנים כבר מזהים מותגים מסוימים, מה שהופך מוצרים חדשים לזיהוי קל יותר. כתוצאה מכך, הכניסה לשוק של מוצרים ממותגי מטריות היא זולה יחסית, שכן מותגים בעלי מוניטין יכולים לנצל את מאמצי השיווק בעבר. יתרה מזאת, חברה נהנית מיעילות פרסום שכן מיתוג מטריה מתמקד בקידום של מותג בודד ולא במספר מותגים. לדוגמה, 'אפל' מוסיפה מוצרים חדשים (כגון Macbook Pro, Apple Watch) לשורת המוצרים שלהם ומרוויחה משיווק העבר מאחר שצרכנים משתמשים במידע קודם כדי להסיק לגבי מוצר עם אותו שם מותג, מה שמאפשר לאפל להתמקד בקידום מותג תאגידי, ולא מספר מותגים בודדים. בנוסף, השימוש במיתוג מטרייה אינו מונע מחברות ליישם שיטות אחרות להרחבת מותג, מה שמאפשר להן להישאר גמישות באסטרטגיות שיווקיות. לבסוף, ההצלחה של מוצר מותג מטריה אחד עשויה להתורגם למוצרים אחרים תחת אותה מטריה תאגידית בשל ההון העצמי של חיביות שיש למותג.