stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ספריית הפרלמנט הלאומית של גאורגיה
היסטוריה

הספרייה הלאומית של גאורגיה היא צאצא של ספרייה ציבורית שנוסדה בשנת 1846, שנוצר מ-6,100 יחידות מודפסות שעברה בירושה משגרירות מלכות המשנה של הקווקז. בשנת 1848 קיבלה הספרייה הפומבית 510 ספרים מספרייה פרטית, שנוסדה בשנת 1842, על ידי קבוצה של גאורגים בולטים (דימיטרי קיפיאני, זכריה אריסתווי וחטנג אורבליאני, גריגול אורבליאני, ניקולוז ברתשווילי ומיכאיל טומאנישווילי). כוונתם המקורית של מפעילי הספרייה הציבורית הייתה להשתמש במקורותיה המוגבלים לרכישת ספרים הקשורים בקווקז.
בתחילה הייתה הספרייה ממוקמת בבית הנציב העליון של מלכות המשנה של הקווקז אולם בשנת 1852 הועברה הספרייה למבנה חדש. באותה שנה עמדה כמות הכותרים בספרייה על 13,000 שהקיטלוג שלהם היה כפול: השיטה האלפביתית והסיסטמטית. מאותו זמן החלה הספרייה לקבל בקביעות שני העתקים של כל הוצאה מקומית מהוועדת הצנזורה הקווקזית, שנוסדה זמן קצר לפני כן בשנת 1848 על ידי שלטונות האימפריה הרוסית.
בשנת 1868 צורפה הספרייה למוזיאון הקווקזי (כיום מוזיאון סימון ג'נשיה) ושמה שונה למוזיאון הקווקזי והספרייה הציבורית של טביליסי והחלה בתוכניות להחלפת ספרים לא רק ברחבי האימפריה הרוסית אלא גם מדינות אירופאיות אחרות. בשנת 1871, עבר, המוזיאון הקווקזי והספרייה הציבורית של טביליסי, למבנה חדש הגדול מקודמו. הקטלוג המודפס הראשון הופיע בשנת 1861, ובהמשך פורסמו ב-1866, 1881 ו-1895.
בשנת 1911, נסגרה הספרייה לציבור עקב עבודות בנייה על המוזיאון אבל המשיכה להתפתח על ידי רכישת ספרים חדשים ותרומות ספרים. בין התרומות היו 11,000 ספרים שנתקבלו ממשפחת מנשיקוב ואווגנה ואידנבאום, ראש המחלקה הארכאולוגית. משפחת טאמאנשב תרמה אוסף גדול של ספרים על תיאטרון ודרמה. האוספים הנוספים שנתקבלו כתרומה כללו גם ספרים בשפות אירופאיות.
בשנת 1923, החליטה הוועדה הממלכתית של גאורגיה, לייסד ספרייה ציבורית בטביליסי המבוססת על המוזיאון הקווקזי והספרייה הציבורית של טביליסי, שתאפשר כניסה לספרות סובייטית. מספר שנים לאחר מכן התווספו סיפרי האגודה להפצת אוריינות בקרב הגאורגים שנסגרה. בשנת 1952, שונה שם הספרייה לספרייה הממלכתית הגאורגית על שם קרל מרקס.
בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20, שונה שמה שוב והיה הספרייה הלאומית הגאורגית. בסופו של דבר, ב-25 בדצמבר 1996, שונה שם הספרייה לשמה הנוכחי ספריית הפרלמנט הלאומית של גאורגיה.
כיום ממוקמת הספרייה בארבעה בניינים גדולים שהמוקדם מביניהם מתוארך לתחילת המאה ה-20 והמבנה האחרון משנת 1987. משנת 1991, חברה הספרייה ב־IFLA ‏.
ב-5 ביולי 2007, הוענק, הארכיב המיוחד במינו של תאימורז בגרטיוני, הוענק לספריית הפרלמנט, על ידי אשתו, הנסיכה אירינה. בסוף אותה שנה החליט UNDP‏, במסגרת הסיוע לגאורגיה, לתמוך כספית במודרניזציה של הספרייה הלאומית
.
אוספים היסטוריים

אוסף הספרים הנדירים של הספרייה כולל את הספר הגאורגי המודפס הראשון, "מילון גאורגי-איטלקי", שהודפס באיטליה על ידי בית הדפוס הגאורגי הראשון שנוסד בשנת 1629 על ידי ניקולוז צ'ולוקשווילי. ספר הדקדוק הגאורגי של פרנציסקו מריה מאגיו, שביקר בגאורגיה בשנים 1637 ו-1642, שהודפס אף הוא באיטליה בשנת 1670.
הספר הראשון שהודפס בטביליסי, שהודפס על ידי המלך וחטנג השישי בתחילת 1709, נמצא בספרייה, ולמעשה, 14 הספרים הראשונים מאותה תקופה נמצאים בספרייה, בכללם: ספרי בשורות, איגרות, ספר תהילים, ספר תפילה, ספר הזמנים וספרי תפילה אחרים. הספרייה כוללת גם את האפוס הלאומי הגאורגי, עוטה עור הנמר, שנכתב בידי שותא רוסתוולי במאות ה-12 - ה-13, ותרגום מפרסית של הספר "קסם הכוכבים" שתורגם על ידי וחטנג השישי בשנת 1721. ספרים נוספים הם מן המאה ה-18 שנדפסו במוסקבה וברומא. מספר ספרים גאורגיים נדפסו במאה ה-19 בסנקט פטרבורג. מבין הספרים הל-גאורגים שראויים לציון נכללים: "תמצית הנצרות" בארמנית שנדפס באמסטרדם בשנת 1667 וספר הדקדוק הארמני של יובאנס אקופיאן שנדפס ברומא בשנת 1675.
מהדורות זרות שיצאו לאור באותה תקופה כוללים חומר מעניין על גאורגיה והקווקז, כמו "לטייל בקולחתי", שנכתב בידי המיסיונר האיטלקי, ארצ'אנגלו למברטי (נאפולי, 1654); "לטייל לקווקז" שנכתב ידי ג. צ'רדין (לונדון, 1686; אמסטרדם 1711); "אינפורמציה לגבי גאורגיה" של פייטרו דלאוואלה (רומא, 1627) וכן סיפרו "מסעות" (פריז; 1663); שלושה עשר כרכים של "רישומי מסע במזרח" של ט. פיטון (ליון, 1717); ושישה כרכים של "מסעות בקווקז" של דובואה דה מונפרט (פריז, 1833-1844). הספר הראשון בספרייה הוא "הטרגדיות של סנקה", שיצא לאור בפירנצה בשנת 1506. מבין כתבי היד החשובים כוללים מסמך פולחני מהמאה ה-9, "קובץ דרשות מלגורקה", ספר בשורות מהמאה ה-13 שתורגם על ידי אותימיוס.
פרסומי הספרייה

משנות ה-30 של המאה ה-20 מובילה הספרייה מחקר אקדמי. בין השנים 1934-1940 חמישה ספרים בהוצאת הספרייה הציבורית שהתייחסה לעבודה הפרקטית בספרייה, ביבליוגרפיה, ספרנות וההיסטוריה של הדפוס בגאורגיה. הספרים הציגו מחקרים ביבליוגרפיים ואנליטיים רבים מאוד על כתבי עת בגאורגית ואחרים, שנערכו תחת פיקוחה של תמר מאצ'אוואריאני. עבודה זו עזרה לספק הבנה בהירה יותר על ההיסטוריה של גאורגיה במאה ה-19, כמו גם עזרה בזיהוי הפסבדונים והכותבים האנונימיים של רבים מהעבודות הגאורגיות, ובכללם 40 מאמרים המיוחסים כיום לאיליה צ'בצ'בדזה ואחרים המיוחסים לוז'ה פשבלה.
בשנת 1954 ו-1964 פרסמה הספרייה שני ספרים בשם "הקטלוג של ארכיבי ניקולוז ניוקולודזה" המציגים חומר רב על השנים 1829-1928. קטלוגים אלה מוחזקים כיום בספרייה.
מנהלי הספרייה

מבין מנהלי הספריי היו:
גבריאל טוקרב
אדולף ברגה
פאול מלר
ריצרד שמידט
גאורגה גחטמן
י. נקשידזה
סנדרו אאולי-קורידזה
ו. מגאלובלישווילי
פאבל קנדלקאי
אלכסנדרה קבקסידזה (האישה הראשונה בתפקיד)
אקקי דזידזיגורי
אלכסנדר קרטוסיה
לבאן ברדזנישווילי
בוריס גגואה (מכהן)
הערות שוליים

↑  הספרייה הלאומית של גאורגיה, באתר ספריות ההפקדה של האום, (באנגלית)
↑  ‏IFLA‏ (International Federation of Library Associations and Institutions‏) - הפדרציה הבינלאומית של איגודי ומוסדות הספריות.
↑  הארכיב של תאימורז בגרטיוני-מוחראני ניתן לספרייה הלאומית, באתר הספרייה הלאומי של גאורגיה, בגאורגית.
↑  ‏UNDP‏ (United Nations Development Programme) -
היא רשת פיתוח גלובלית של האו"ם.
↑  UNDP תומך במודרניזציה של הספרייה הלאומית של גאורגיה, 24.10.2007, באתר הפרלמנט של גאורגיה, (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313015305171  BnF: cb166284296 (data)  GND: 16160960-0  ISNI: 0000 0004 0397 1195  LCCN: n2002060935  NKC: xx0302121  VIAF: 146775154   WorldCat (עם VIAF): 146775154 
ביקורו של הצאר אלכסנדר השלישי בבית הנציב העליון של מלכות המשנה של הקווקז טביליסי, בו הייתה הספרייה ממוקמת בתחילת דרכה. 
29 בספטמבר 1888
עוף החול (קבוצת כוכבים)

| עוף החול Phoenix |
| --- | --- |
  מפת קבוצת הכוכבים עוף החול
 סמליות:  עוף החול
 עלייה ישרה:  0 שעות
 נטייה:  °‏50-
 שטח נראה:  469 מעלות מרובעות
 דירוג שטח נראה:  במקום ה־37
 מספר כוכבים בבהירות נראית < 3:  1
 הכוכב הבהיר ביותר:  α בעוף החול (אנקא)
 בהירות נראית הכוכב הבהיר:  2.4
 מטר מטאורים:  פאוניסידים
 מערכות כוכבים גובלות:  ארידנוס  טוקאן  נחש מים קטן (פינתי)  פסל  עגור  תנור
 נראית בין קוי הרוחב °‏30 ו־°‏90- מומלץ לצפות בשעה 21:00 במהלך חודש נובמבר
קבוצת הכוכבים עוף החול  נמצאת בשמי הדרום והיא מייצגת את עוף החול המיתולוגי - יצור אגדי שנשרף וקם לתחיה מאפרו. בקבוצה יש רק שני כוכבים בהירים יותר מדרגה 5: אנקא ו-β בעוף החול. הקבוצה הוגדרה בתחילת המאה ה-17, אך כנראה שכוכביה הבהירים היו מזוהים עם עוף החול עוד לפני כן. בשל מיקומה הדרומי לא ניתן לצפות בקבוצה מישראל.
כוכבים חשובים

α בעוף החול (אנקא) הוא ענק כתום במרחק של 72 שנות אור ועם בהירות נראית נראית מדרגה 2.4.
β בעוף החול הוא כוכב כפול המורכב משני כוכבים צהובים עם בהירות מדרגה 4. ניתן להפריד ביניהם באמצעות טלסקופ, אך נדרשת הגדלה גדולה.
ζ בעוף החול הוא כוכב כפול עם בהירות מדרגה 4, שבאמצעות טלסקופ קטן ניתן להבחין בבן זוג עם דרגת בהירות 8. הכוכב הבהיר מבין השניים הוא בעצמו כוכב זוגי עם בן זוג עמום, שעובר על פני הכוכב הבהיר אחת ל-40 שעות ומוריד את בהירותו מדרגה 4 לדרגה 4.5.
סרפין

איור 1: תצמיד של הסרפין גלובולין קושר קורטיקוסטרואיד עם ההורמון קורטיזול
מעכבי סרין פרוטאזות או סרפינים ‏(מאנגלית: Serpins; Serine protease inhibitors), קבוצת חלבונים בעלי מבנה דומה אשר זוהו לראשונה כמערך של חלבונים אשר מסוגלים לעכב פרוטאזות (אנזימים המפרקים חלבונים).
החלבונים הראשונים מקבוצה זו שנחקרו בצורה נרחבת היו שני חלבונים שמקורם מפלזמת הדם באדם: אנטיתרומבין, אשר מבקר את קרישת הדם, ואנטיטריפסין, שלו תפקיד במניעת דלקות. בתחילה התרכז המחקר בתפקידם של אלו במחלות באדם: מחסור באנטיתרומבין עלול לגרום לפקיק (תרומבוס), בעוד שמחסור באנטיטריפסין עלול לגרור נפחת. בשנת 1980 הנט ודייהוף (Hunt & Dayhoff) גילו את התגלית המפתיעה כי מולקולות אלו בעלות רצף חומצות אמינו דומה לזה של החלבון העיקרי בחלבון הביצה, אובלבומין. הם שיערו כי מדובר בקבוצה חדשה של חלבונים. עד היום זוהו למעלה מאלף מעכבי סרין פרוטאזות, מהם 36 חלבונים אנושיים, וכן חלבונים שמקורם מצמחים, מחיידקים, מחיידקים קדומים ומנגיפים מסוימים. מעכבי סרין פרוטאזות מהווים אפוא את המשפחה הגדולה והמגוונת ביותר של מעכבי פרוטאזות.
מרבית הסרפינים מבקרים תהליכי פירוק של חלבונים. עם זאת ישנם גם סרפינים שאינם מעכבים אנזימים, אלא מקיימים מגוון תפקידים אחרים, כגון אחסון (אובלבומין בחלבון הביצה), נשאים של הורמונים (גלובולין קושר תירוקסין, גלובולין קושר קורטיזול) וגנים מדכאי סרטן (מספין). המונח serpin משמש גם לתיאורם של האחרונים, הגם שאין הם מעכבים.
מאחר שמעכבי סרין פרוטאזות אחראיים על בקרת תהליכים חשובים כקרישת דם ודלקות, חלבונים אלו הם מושא למחקר רפואי. חלבונים אלו הם גם מקור לעניין עבור חוקרי ביולוגיה מבנית וחוקרי קיפול חלבונים, מאחר שהם עוברים שינוי ייחודי ודרמטי במבנה (שינוי קונפורמציה), כאשר הם מעכבים את פרוטאזות המטרה. תופעה זו מיוחדת במינה, וזאת משום שמרבית מעכבי הפרוטאזות פועלים פשוט כמולקולות "מנעול ומפתח" אשר נקשרות לפרוטאז וחוסמות את הגישה לאתר הפעיל בו (למשל אפרוטינין). למנגנון של מעכבי סרין פרוטאזות יש מעלות מסוימות, אך גם מספר מגרעות. אחת ממגרעות אלו היא שחלבונים אלו רגישים למוטציות אשר גורמות לקיפול לא תקין של החלבון וליצירה של שרשראות פולימרים ארוכות שאינן פעילות. פולימריזציה של סרפינים מפחיתה את כמות המעכב הפעיל, והצטברות של פולימרים כאלו עשויה לגרום למוות של תאים ולפגיעה באיברים. כך לדוגמה הסרפין אנטיטריפסין מיוצר בעיקר בכבד ופולמריזציה של אנטיטריפסין גורמת לשחמת הכבד. הבנת מחלות הנגרמות מסרפינים מספקת תובנות על קיפול שגוי של חלבונים באופן כללי, תהליך הקשור למחלות רבות כמחלת אלצהיימר ומחלת קרויצפלד-יעקב.
פרוטאזות המעוכבות על ידי סרפינים

רוב הסרפינים שפועלים כמעכבים פועלים על סרין פרוטאזות דמויי כימוטריפסין. אנזימים אלו מתאפיינים בכך שיש להם שייר סרין נוקלאופילי בסמוך לאתר הפעיל. דוגמאות לכך הם תרומבין, טריפסין ונויטרופיל אלסטאזה (Neutrophil elastase).‏
חלק מהסרפינים פועלים על סוגים אחרים של פרוטאזות ומכונים לעיתים "מעכבים חוצי משפחות" (cross-class inhibitor). דוגמאות לסרפינים כאלו הם אנטיגן 1 בקרצינומת תאי קשקש (SCCA-1) והחלבון MENT המצוי בעופות, אשר מעכבים פרוטאזות ציסטאין דמויי פפאין. הסרפין הנגיפי crmA מדכא את התגובה הדלקתית באמצעות עיכוב של האנזים קספאז-1 השייך למשפחת פרוטאזות הציסטאין, אנזים זה חותך את IL-1 ו-IL-18 לצורתם הפעילה, ובאמצעות עיכובו מדוכאת התגובה הדלקתית. פרוטאזות ציסטאין שונים מפורטאזות סרין בכך שהם מתאפיינים בנוכחות שייר ציסטאין נוקלאופילי, ולא שייר סרין, בסמוך לאתר הפעיל שלהם. למרות זאת, הכימיה האנזימטית דומה, וסרפינים מעכבים ככל הנראה את שתי הקבוצות הללו של אנזימים באופן דומה.
סרפינים תוך-תאיים וחוץ-תאיים

כשני שלישים מן הסרפינים האנושיים מבצעים תפקידים חוץ-תאיים. לדוגמה, סרפינים חוץ-תאיים מווסתים את תהליכי הפירוק של חלבונים בקרישת דם (אנטיתרומבין), בתגובה דלקתית (אנטיטריפסין, אנטיכימוטריפסין ומעכב C1) ובבניית רקמות מחדש (PAI-1). סרפינים חוץ-תאיים שאינם מעכבים מבצעים גם הם תפקידים חיוניים. גלובולין קושר תירוקסין וגלובולין קושר קורטיזול מעבירים את ההורמונים הסטרולים תירוקסין וקורטיזול בהתאמה. הפרוטאז רנין (Renin) חותך פפטיד באורך של עשר חומצות אמינו מהקצה ה-N טרמינל של אנגיוטנזינוגן ויוצר את הסרפין אנגיוטנסין 1, החיוני למערכת הרנין-אנגיוטנסין-אלדוסטרון המבקרת את לחץ הדם.
הסרפינים התוך-תאיים הראשונים זוהו בתחילת שנות התשעים של המאה ה-20. מאחר שכל תשעת מעכבי הסרין פרוטאזות בנמטודה Caenorhabditis elegans חסרים רצפי סיגנלים, נראה שהם תוך תאיים. בהתבסס על מידע זה, נראה שהסרפין הקדום שממנו התפתחו הסרפינים האנושיים היה תוך תאי.
הפרוטאזות אשר מעוכבות על ידי הסרפינים התוך תאיים היו קשות יותר לגילוי. זיהוין קשה שכן מולקולות אלו מבצעות תפקידים חופפים, ולא קיימות מולקולות דמויות סרפינים אנושיים באורגניזמי מודל כדוגמת עכבר. אחד התפקידים החשובים שעשויים להיות לסרפינים תוך תאיים הוא שהם יכולים להגן מפני פעילות לא תקינה של פרוטאזות בתוך התא. לדוגמה, אחד הסרפינים האנושיים התוך תאיים הנחקרים ביותר הוא SERPINB9, אשר מעכב את הפרוטאז הציטוטוקסי גרנזים B. כך, SERPINB9 עשוי להגן מפני שחרור לא תקין של גרנזים B והפעלה לא רצויה או מוקדמת מדי של מסלולי המוות התאי.
סרפינים תוך תאיים מבצעים גם תפקידים אחרים נוסף על עיכוב פרוטאזות. כך למשל הסרפין הלא מעכב, מספין, הוא בעל תפקיד חשוב במניעת גרורות של סרטן השד ושל סרטן הערמונית. דוגמה נוספת היא מעכב פרוטאזות ציסטאין הנמצא בגרעין של תאי עופות, MENT, שמתפקד ככרומטין בתאי דם אדומים של עופות. מחקרים פילוגנטיים מראים כי רוב הסרפינים התוך תאיים שייכים לענף אחד. עם זאת קיימים יוצאי דופן כדוגמת הסרפין HSP47, שהוא שפרון החיוני לקיפול נכון של קולגן וקישורים בין ציס-גולג'י ורשתית תוך-פלזמית.
מבנה

לביולוגיה מבנית היה תפקיד מרכזי בהבנת הביולוגיה והתפקיד של סרפינים. עד היום נחקרו למעלה מ-80 מבנים של סרפינים במגוון קונפורמציות שונות. אף על פי שלסרפינים יש מגוון תפקודים שונים, כל המולקולות האלו בעלות מבנה (או קיפול) דומה.
מבנהו של הסרפין אובלבומין שאינו מעכב, ומבנהו של הסרפין המעכב אנטיטריפסין, שימשו כבסיס לקביעת מודל הקיפול הטבעי של סרפינים. לכל הסרפינים יש שלושה משטחי β (המסומנים A, B, C) ושמונה או תשעה סלילי α. בסרפינים מצוי גם אזור חשוף הנקרא reactive centre loop ‏(RCL) שבו נמצא האזור הקובע את ייחודיות המעכב במולקולות מעכבות, ואשר יוצר את הקישור הראשוני עם פרוטאז המטרה. באנטיטריפסין ה-RCL נמצא בקצה המולקולה, והוא לא נמצא במשטח בטא A (ראו איור). קונפורמציה זו קיימת בדרך כלל בשיווי משקל דינמי, כאשר חלק מן המולקולות נמצאות בקונפורמציה שבה יש קשר בין ה-RCL למשטח בטא A.
שינוי קונפורמציה ומנגנון העיכוב

המחקרים הראשוניים על סרפינים גילו כי המנגנון שבאמצעותו מעכבות מולקולות אלו את פרוטאזות המטרה שונה ממנגנון ה"מפתח ומנעול" שנעשה על ידי מולקולות קטנות כדוגמת מעכבי קוניץ (Kunitz-type inhibitors). סרפינים יוצרים תצמידים קוולנטים עם פרוטאז המטרה. מחקרים על מבנה הסרפינים חשפו כי המולקולות המעכבות בקבוצת חומרים זו עוברות שינוי קונפורמציה ייחודי, שינוי הנקרא Stressed to Relaxed. במהלך שינוי מבני זה, ה-RCL נקשר למשטח בטא A ויוצר גדיל בטא (β-strand) נוסף (רביעי). שינוי קונפורמציה זה הוא הבסיס למנגנון העיכוב שבאמצעותו סרפינים מעכבים את פרוטאזות המטרה.
כאשר מתקשר סרין פרוטאז אל המצע (הסובסטרט), הוא גורם לפירוק דו שלבי של הקשר הפפטידי. בשלב הראשון, מותקף הקשר הפפטידי של המצע בהתקפה נוקלאופילית מצד הסרין באתר הפעיל של הסרין פרוטאז. כתוצאה מכך משתחרר הקצה ה-NH2 של חלבון המצע ונוצר קשר אסטרי בין האנזים למצע. תצמיד האנזים-מצע הקשור קוולנטית הוא תוצר הביניים בתהליך. לאחר מכן, מתפרק הקשר האסטרי והקצה ה-C משתחרר. ה-RCL של הסרפין משמש כמצע לפרוטאז המתאים לו, והפרוטאז מפרק את ה-RCL, בהתאם לתהליך שתואר קודם. אולם לאחר פירוק זה, וטרם התפרקות תוצר הביניים, עובר הסרפין שינוי Stressed to Relaxed. מאחר שה-RCL עדיין קשור לפרוטאז בקשר אסטרי, שינוי זה גורם לתנועה של הפרוטאז מקצה אחד של הסרפין אל קצהו השני. בינתיים, משתנה הקונפורמציה של הפרוטאז בצורה שהתפרקותו של תוצר הביניים אורכת זמן רב. הפרוטאז נותר אפוא קשור קוולנטית למטרתו, וכך הוא מעוכב. בנוסף, מאחר שנדרש פירוק של ה-RCL בסרפין לשם עיכוב של הפרוטאז, פעולת העיכוב צורכת גם סרפין. סרפינים הם לפיכך מעכבי אנזימים בלתי הפיכים. מנגנון העיכוב של סרפינים מומחש באיור 4.
הערות שוליים

↑  Hunt LT, Dayhoff MO (1980). "A surprising new protein superfamily containing ovalbumin, antithrombin-III, and α1-proteinase inhibitor.". Biochem Biophys Res Commun. 95 (2). PMID 6968211
↑  Silverman GA, Bird PI, Carrell RW, Church FC, Coughlin PB, Gettins PG, Irving JA, Lomas DA, Luke CJ, Moyer RW, Pemberton PA, Remold-O'Donnell E, Salvesen GS, Travis J, Whisstock JC. (2001). "'The serpins are an expanding superfamily of structurally similar but functionally diverse proteins. Evolution, mechanism of inhibition, novel functions, and a revised nomenclature.". J Biol Chem 276. PMID 11435447
↑  Barrett AJ, Rawlings ND. (1995). "Families and clans of serine peptidases". Arch Biochem Biophys. 318 (2): 247–50. doi:10.1006/abbi.1995.1227. PMID 7733651.
↑  Irving JA, Pike RN, Dai W, Bromme D, Worrall DM, Silverman GA, Coetzer TH, Dennison C, Bottomley SP, Whisstock JC. (2002). "Evidence that serpin architecture intrinsically supports papain-like cysteine protease inhibition: engineering alpha(1)-antitrypsin to inhibit cathepsin proteases". Biochemistry. 41 (15): 4998–5004. doi:10.1021/bi0159985. PMID 11939796.{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
איור 2: מבנה של הסרין פרוטאז כימוטריפסין. באיור נראים שלושה שיירים קטליטיים (His 57, Asp 102 ו-Ser 195)
איור 3: המחשה של מבנה הסרפינים

3a) מבנה קריסטלוגרפי של אנטיטריפסין אנושי. משטח A בעל חמישה גדילים מסומן באדום, משטח B בעל שישה גדילים מסומן בירוק, ומשטח C בעל ארבעה גדילים מסומן בצהוב. סלילי אלפא מוצגים בתכלת. ה-RCL נמצא בראש המולקולה ומוצג בסגול.

3b) המבנה של אנטיכימוטריפסין עכברי. הצבעים הם כבאיור 3a. שתי חומצות אמינו ב-RCL מחוברים באופן חלקי לחלקו העליון של משטח בטא A
איור 4: המחשה של מנגנון העיכוב של פרוטאזות על ידי סרפינים.
 משמאל: המבנה של תצמיד שלא קשור קוולנטית של סרפין שמקורו מחרק, וטריפסין (כתום) לא פעיל שמקורו מעכבר. כדי לזהות את התצמיד נעשתה מוטציה בטריפסין שבעקבותיה הטריפסין לא מסוגל לפרק את ה-RCL. צבעי הסרפין הם כבאיור 3.
 מימין: התצמיד הסופי בין אנטיטריפסין וטריפסין פעיל.
סיאטיקה

| --- | --- |

תצוגה קדמית המראה את עצב השת לאורך רגל ימין.
 תחום:  אורתופדיה, נוירולוגיה
 שכיחות:  2%-40% מכלל האוכלוסייה במהלך חייהם.
 סיבות:  פריצת דיסק, ספונדילוליסטזיס, הצרות עמוד השדרה, תסמונת פיריפורמיס, גידול באגן
 תסמינים:  כאב מורגש לאורך הרגל מהגב התחתון, חולשה או נימול של הרגל הפגועה
 אבחון:  מבחן הרמת הרגל ישרה
 טיפול:  שיכוך כאב, ניתוח
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  827016 
 MeSH:  D012585
 סיווגים
 ICD-10:  M54.3, M54.4 
 ICD-11:  ME84.20 
 
סיאטיקה (באנגלית: Sciatica) הוא מצב רפואי המאופיין בכאב הנובע מהגב התחתון ומורגש לאורך הרגל. כאב זה מופיע לאורך הגב התחתון או בחלק הקדמי של הרגל. הכאב יכול להתפרץ עקב הרמת משקלים כבדים, ויכול להופיע גם בהדרגתיות. התחושה מתוארת לעיתים קרובות כמו ירי. בדרך כלל, הסימפטומים מופיעים רק בצד אחד של הגוף, למרות שבמקרים מסוימים הכאב מורגש בשני הצדדים. לפעמים מדווח גם על כאב בגב התחתון. חולשה או נימול מורגשים באזורים מסוימים ברגל הפגועה ובכף הרגל.
90% ממקרי הסיאטיקה מופיעים עקב פריצת דיסק שלוחץ על שורש העצב המותני או העצב השדרתי. ספונדילוליסטזיס, הצרות עמוד השדרה, תסמונת פיריפורמיס, גידולים באגן והריון גם עלולים לגרום לסיאטיקה. מבחן יישור והרמת הרגל עוזר לאבחן את הבעיה. המבחן חיובי כאשר אדם שוכב ומרים את הרגל ישרה למעלה, ומופיע כאב מתחת לברך. ברוב המקרים אין צורך בהדמיה רפואית. עם זאת, נהוג להשתמש בדימות כאשר יש פגיעה במעיים או בשלפוחית השתן, אם יש אובדן תחושה או חולשה, אם הסימפטומים מתמשכים, או אם קיים חשש לגידול או לזיהום. מצבים שעשויים להופיע באופן דומה הם מחלות הירך והתחלה של הרפס זוסטר (לפני היווצרות פריחה).
טיפול ראשוני לרוב כולל שימוש במשככי כאבים. בדרך כלל, מומלץ להמשיך בפעילות נורמלית ככל שניתן. לעיתים קרובות כל שנדרש עבור החלמה מסיאטיקה זה זמן. ב-90% מהמקרים הכאב חולף כעבור שישה שבועות. אם הכאב חמור ונמשך מעל 6 שבועות,ניתוח הוא אופציה לטיפול. גם אם הניתוח משפר את תחושת הכאב, היתרונות לטווח הארוך אינם ברורים. נדרש ניתוח אם מופיעים סיבוכים כגון אובדן תפקוד תקין של המעיים או תפקוד לקוי של השלפוחית. טיפולים רבים כגון מתן סטרואידים, גאבאפנטין, פרגאבאלין, דיקור סיני, חום או קור ומניפולציות בעמוד השדרה לא מוכחים כיעילים.
תלוי איך מגדירים זאת, ל-1% - 40% מהאוכלוסייה יש סיאטיקה בשלב מסוים בחייהם.זה נפוץ בגילאי 40 ו50, וגברים יותר חשופים לכך מנשים. סיאטיקה הוא מצב ידוע מימי קדם. השימוש הראשון הידוע במושג "סיאטיקה" נעשה בשנת 1451.
הגדרה

המונח "סיאטיקה" מתאר תסמין- כאב לאורך מסלול העצב הסיאטי. יש המשתמשים במושג זה כדי לתאר כל כאב המוקרן לרגל ונובע מהגב התחתון. אחרים משתמשים במונח כאבחנה (כלומר אינדיקציה של סיבה ותוצאה) לתפקוד עצבי לקוי הנגרם על ידי דחיסה של שורש עצב שדרתי או מותני עקב פריצת דיסק. כאב בדרך כלל מורגש בהתפצלות של הדרמוטום וממשיך מתחת לברך עד כף הרגל. כאב זה עלול להתקשר לחוסר תפקוד נוירולוגי כמו נימול או חולשה. תחושה זו מתוארת כיריה או זרם חשמלי המתפשט במהירות בעצב הפגוע.
גורמים > גורמי סיכון

גורמי סיכון הניתנים לשינוי עבור סיאטיקה כוללים עישון, השמנת יתר, מצב סוציו-אקונומי נמוך ומקצוע. גורמי סיכון שאינם ניתנים לשינוי כוללים גיל, מין (גברים) והיסטוריה אישית של כאבי גב תחתון.
גורמים > פריצת דיסק

כ-90% מהמקרים של סיאטיקה נגרמים עקב פריצת דיסק שלוחץ על שורש העצב השדרתי או העצב המותני. פריצת דיסק מתרחשת בדרך כלל כתוצאה מהרמת משקלים כבדים. סיאטיקה הנגרמת כתוצאה מפריצת דיסק עשויה להתרפא בספונטניות, הדלקת תיעלם עקב החלמת הקרע בין הדיסקים.
גורמים > הצרות תעלת השדרה

במצב של הצרות עמוד השדרה, תעלת עמוד השדרה, החלל שבו עובר חוט השדרה, מצטמצם ולוחץ על החוט, או על שורשי העצבים הסיאטיים. ההיצרות עלולה להיות תוצאה של דורבן, ספונדילוליסטזיס (החלקה של חוליה על גבי המקטע השכן שלה), דלקת או פריצת דיסק אשר מקטינים את החלל הזמין עבור חוט השדרה. לכן, פוגע ומגרה עצבים מחוט השדרה שהופכים לעצב הסיאטי. כאב סיאטי עקב היצרות עמוד השדרה נובע מעמידה, הליכה או ישיבה ממושכת.מנוחה לרוב מובילה להקלה בכאב.
גורמים > תסמונת פיריפורמיס

תסמונת פיריפורמיס היא מצב שנוי במחלוקת. תופעה זו נעה בסקאלה כ"נדירה ביותר" ועד תרומה של כ-8% לסיבה לכאבי גב תחתון, תלוי אבחנה. בחלק קטן מהאוכלוסייה, העצב הסיאטי עובר דרך שריר הפיריפורמיס במקום מתחתיו. כאשר הפיריפורמיס מתקצר או מתעוות בעקבות טראומה או שימוש יתר, יש דחיסה של העצב הסיאטי. תסמונת פיריפורמיס נקראת בסלנג "ארנק סיאטיקה", מכיוון שהתחושה היא כמו שנושאים ארנק בכיס האחורי של המכנסיים וכאשר יושבים יש לחץ על שרירי הישבן והעצב הסיאטי. תסמונת זו חשודה כגורם לסיאטיקה כאשר שורשי העצבים בעמוד השדרה המתחברים לעצב הסיאטי נמצאים במצב תקין ואין פריצת דיסק.
גורמים > הריון

סיאטיקה עלולה להופיע גם במהלך הריון, בעיקר בשלבים המתקדמים, כתוצאה ממשקל העובר הלוחץ על העצב הסיאטי (בעברית: עצב השת) במהלך ישיבה או במהלך עוויתות הרגל. בעוד שרוב המקרים לא פוגעים באופן ישיר באישה או בעובר, נזק עקיף עלול להופיע כתוצאה מתחושת הנימול ברגל, ולהביא לחוסר שיווי משקל ונפילה של ההרה. לא קיים טיפול עבור סיאטיקה בנשים בהריון.
גורמים > אחר

סיאטיקה יכולה להיגרם גם על ידי גידולים הפוגעים בחוט השדרה או בשורשי העצבים. כאבי גב חמורים המשתרעים לאורך הרגל, איבוד תחושה בשלפוחית השתן או שליטה במעי או חולשת שרירים עלולים להיווצר כתוצאה מגידולים בעמוד השדרה או מתסמונת זנב הסוס. טראומה לעמוד השדרה, כמו למשל תאונת דרכים או נפילה קשה על העקבים או על הישבן, עשויים להוביל גם כן לסיאטיקה. הוצע קשר בין זיהום פרופיוניבקטריום אקנה רדום בדיסקים החולייתיים לבין סיאטיקה, אבל הקשר עדיין לא הוכח.
פתופיזיולוגיה

סיאטיקה נגרמת בדרך כלל על ידי דחיסה של העצבים המותניים L4 או L5 או עצב S1. במקרים פחות נפוצים, דחיסה של עצבים S2 או S3 או של עצב השת עצמו עלולה לגרום לסיאטיקה. ב 90% ממקרי הסיאטיקה, הגורם הוא פריצת דיסק או בלט דיסק. דיסקים בין חולייתיים בעמוד השדרה מורכבים מחלק חיצוני שנקרא הטבעת הליפית והוא בנוי מסחוס סיבי, וחלק פנימי שנקרא גרעין מוכי העשוי מחומר ג'לטיני, המכיל יותר סחוס מאשר סיבים המאופיין באלסטיות. הדיסק מהווה מפרק מסוג מאחה בין גופי החוליות, הוא מחבר בחוזקה את החוליות, מאפשר תנועה מעטה ומתפקד כבולם זעזועים. בתהליך ההתבגרות, החלק החיצוני מתרכך ולכן, נוטה להיקרע. כאשר יש קרע בטבעת הליפית, החלק הפנימי כלומר, הגרעין המוכי עלול לדלוף החוצה וללחוץ על עצבי עמוד השדרה מצב זה יכול לגרום לדלקת, נימול או כאבי תופת. דלקת ברקמת השדרה יכולה להתפשט לאחר מכן למפרקים פנימיים סמוכים ולגרום לתסמונת פנים(אנ'), המאופיינת בכאבי גב תחתונים ובירך האחורית.
סיבות אחרות לסיאטיקה כוללות את החספוס, ההגדלה או חוסר ההתאמה של החוליות, או ניוון הדיסק המקטין את קוטר הנקב שדרכו שורשי העצבים יוצאים. כאשר סיאטיקה נגרמת על ידי דחיסה של שורש העצב האחורי, יש פגיעה בשורש העצב המותני המלווה בכאבים ובחוסר תחושה וזו תגובה דלקתית.
אבחנה

סיאטיקה מאובחנת בדרך כלל באמצעות בדיקה גופנית. לרוב, אם אדם מדווח על הכאב הטיפוסי ברגל אחת ועוד ליקויים נוירולוגיים ניתן לאבחן סיאטיקה. בדיקת האבחון הישימה ביותר היא מבחן הרמת הרגל הישרה, הנחשבת חיובית אם כאב מורגש בעצב הסיאטי בהרמה של הרגל בין 30 עד 70 מעלות. בעוד שהמבחן יוצא חיובי ב-90% מהאנשים הסובלים מסיאטיקה, בקירוב 75% מהאנשים שיצאו חיוביים בבדיקה לא באמת סובלים מסיאטיקה. הרמת רגל ישרה בצד שאין בעיה סיאטית עלולה לגרום כאב ברגל הנגועה. מצב זה ידוע כסימן פיירשטיין. נוכחותו של סימן פיירשטיין מראה יותר על פריצת דיסק מאשר מבחן הרמת הרגל. סיטואציות אשר מגבירות את הלחץ התוך שידרתי כמו שיעול, כפיפה של הצוואר ולחץ דו צדדי על וריד הצוואר עלולים להחמיר את הסיאטיקה.
שיטות הדמיה כגון טומוגרפיה ממוחשבת או דימות תהודה מגנטית יכולות לעזור באבחנה של פריצת דיסק מותני. התועלת של בדיקת נוירוגרפיה תהודת מגנטית באבחון תסמונת פיריפורמיס שנויה במחלוקת.
בדיקת דיסקוגרפיה יכולה לקבוע איזה דיסק ספציפי נפגע ומה תפקידו. בבדיקה זו מחדירים מחט לדיסק כדי לקבוע את הלחץ של שטח הדיסק. חומר ניגוד מוזרק לתוך חלל הדיסק כדי להעריך שינויים חזותיים שעשויים להצביע על אי תקינות אנטומית של הדיסק.חזרתיות של כאבים של הפרט במהלך דיסקוגרפיה הוא גם אבחנתי.