תעלת הימים
השלכות סביבתיות

למיזמי תעלת הימים, על מתאריה השונים, קמו מתנגדים מקרב הארגונים הירוקים, ובראשם השלוחה המזרח-תיכונית של ארגון "ידידי כדור הארץ" (Friends of the Earth). אלה טוענים כי הפרויקט, בעיקר במסלולו הדרומי, עלול לגרום לבעיות סביבתיות קשות. ארגונים אלו מציעים, כפתרון חלופי לאיזון מפלס ים המלח, להזרים אליו מים שפירים, מים מליחים ומים מוחזרים, בין השאר על ידי שימוש במי הכנרת, התפלת מי ים בחופי הים התיכון, הקמת מפעלי מיחזור מים בבקע הירדן וחידוש זרימת המים בהיקף גדול בנהר הירדן. לפי גורמי איכות הסביבה, יש לבחון פגיעה אפשרית בערכים סביבתיים הקשורים בים האדום, ים המלח והערבה; שאיבת מי ים בכמויות גדולות מהים האדום עלולה לפגוע באקולוגיה הימית של מפרץ אילת; הפרויקט עלול ליצור מפגעים בים המלח: ערבוב מי הים האדום בים המלח עלול ליצור מפגע של יצירת גבס בים המלח. יצירת הגבס נובעת מהמפגש של תרכובות הגופרית במי הים עם תרכובות הסידן במי ים המלח. הגבישים שנוצרים עלולים לרחף במי הים ולצבוע אותם בלבן. אם מי הים יולבנו, יהיו לכך משמעויות סביבתיות והשפעה על תהליכי הייצור של מפעלי האשלג. הופעת מי הים האדום בשכבה העליונה של ים המלח עלולה ליצור שכבת מים בעלת ריכוז מלחים נמוך יותר. בשכבה זו עלולים להתפתח ולשגשג אצות ויצורים חד-תאיים בעלי צבע אדום/סגול. תופעה זו עלולה לגרום להאדמת מי הים. הובלת מי הים במוליכים בערבה, שהיא סביבה גאולוגית לא יציבה, עלולה לגרום לפגיעה במים התת-קרקעיים של האזור במקרה של נזילת מי ים מהמוליכים. הפרויקט הוא צרכן אנרגיה גדול להובלת מי הים, ההתפלה והובלת המים לצרכנים, וייצור אנרגיה זו עלול לגרום לנזקים סביבתיים. הקמת הפרויקט במפרץ אילת, הערבה וים המלח עלולה לגרום לפגיעה נופית ניכרת. גורמים אלה ונוספים גרמו לגופים ירוקים בישראל ובירדן להתנגד לפרויקט ולהציע פתרונות חלופיים לבעיית ירידת המפלס בים המלח ולבעיות הקטנת הזרימה של מים בנהר הירדן.
לפי גורמים התומכים בפרויקט, הוא יוצר גם אפשרויות חיוביות. הובלת מי ים ותמלחת לים המלח תאפשר להפסיק את התהליך של ירידת פני ים המלח על כל סכנותיו ופגיעתו בסביבה, לייצב את מפלס הים ואולי גם להעלותו לאורך זמן. התפלת המים לשימוש בירדן והובלת התמלחת לים המלח עשויה לחסוך את הצורך להקים מפעלי התפלה באזורים אחרים ואת הפגיעה הסביבתית הקשורה בכך. הפרויקט ייצר אנרגיה הידרו חשמלית שהיא ידידותית לסביבה. נושא ההשפעה הסביבתית של הפרויקט והאלטרנטיבות בנושאי הטיפול במפלס ים המלח, הבעיות בנהר הירדן והתפלת המים לצרכנים באזור נבדקו בבדיקה יסודית של צוותים שהוקמו לצורך זה על ידי הבנק העולמי.
דו"ח של המכון הגאולוגי, אוניברסיטת פורטלנד, המכון למדעי החיים באוניברסיטה העברית וחברת תה"ל, שנערך במסגרת הבדיקה של הבנק העולמי קובע שהתנאים השוררים היום בים המלח יתקיימו עד להיקף הזרמה של מי ים או תמלחת של עד 400 מיליון ממ"ק (מטר מעוקב) לשנה. הזרמה של מעל ל-600 מיליון ממ"ק לשנה עלולה ליצור תופעה של הלבנה של מי הים. תופעת ההלבנה מותנית בגודל הגבישים שייווצרו. לפי החוקרים ייתכן שניתן למנוע ריחוף של הגבס במי הים על ידי הוספת גבס בתהליך הערבוב מי הימים. שיכוב של מי הים/תמלחת המוזרמים לא יתרחש בהזרמה של עד 600 מיליון ממ"ק לשנה. כדי לייצב את ים המלח צריך להזרים אליו יותר מ-700 מיליוני ממ"ק מי ים, תמלחת או מים שפירים לשנה. הזרמה של כמות מעל 700 מלמ"ש עלולה ליצור שכבתיות בים המלח ובשכבה העליונה ייתכנו אצות אדומות ויצורים חד-תאיים שעלולים לשנות את האקולוגיה של הים. ייתכן שפריחת האצות תימנע בשל היווצרות הגבס שסופח את הזרחן והברזל החיוניים לפריחה. הזרמת התמלחת לים צריכה להיות בתנאים מבוקרים במפרץ הים הנמצא ממזרח ללשון.
דו"ח של המכון הבין אוניברסיטאי למדעי הימים באילת, המכון הישראלי למחקר אוקיינוגרפי ולימנולוגי, התחנה למדעי הימים של האוניברסיטה של ירדן ואוניברסיטת ירמוק בעקבה וחברת תטיס, שנערך במסגרת הבדיקה של הבנק העולמי קובע: ההשפעה של שאיבת מי הים למובל הים האדום לים המלח תהיה בלתי מורגשת על מאזן החום של מי המפרץ. השפעת שאיבת מי הים תורגש רק בקרבת מקום מתקני השאיבה. להערכת כותבי הדו"ח ניתן למתכנני פרויקט המובל אור ירוק מבחינה סביבתית להתקדם בתכנון וביצוע הפרויקט בתנאי שמתקן השאיבה, מיקומו ועומקו ייבחרו באופן מושכל.
דו"ח הבנק העולמי בנושא הארכאולוגי והסביבתי קובע שהיות שהמתאר הנבחר הוא של צינורות קבורים או מנהרות, הפגיעה הסביבתית והפגיעה באתרים ארכאולוגיים תהיה נמוכה מאוד. בנושא הדליפה של מי ים לאקוויפר בערבה מציע הדו"ח שורה שלמה של צעדים למזעור הנזקים האפשריים מרעידות אדמה על ידי תכנון נכון של תוואי המובל, התקנת סוגרים וסוגי מתקנים מיוחדים.