stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרוטוקול שיתוף מפתח
מאפיינים כלליים

מאז המצאת המפתח הציבורי ופתרון בעיית הפצת המפתחות פותחו מספר פרוטוקולים קריפטוגרפיים להעברת מפתח סודי המבוססים על הצפנה אסימטרית.
באופן כללי קיימים שני סוגי פרוטוקולים של שיתוף או הקמה (Key establishment) של מפתחות הצפנה:
שיתוף מפתח (Key agreement); שני משתתפים או יותר מסכימים ביניהם על מפתח סודי כך שכל אחד מהם תורם את חלקו להקמתו במידה שווה.
העברת מפתח (Key transport); צד אחד מייצר ומעביר מפתח סודי למשתתפים האחרים, בעוד שהם אינם בהכרח תורמים להקמתו ואין להם שליטה עליו.
בפרוטוקול מודרני נוסף מרכיב אימות זהויות כדי למנוע התקפת אדם באמצע על הפרוטוקול. אפשר להוסיף אימות על ידי חתימה דיגיטלית ותעודות מפתח ציבורי (certificate) החתומות על ידי רשות מאשרת. אולם העדיפות היא לאימות עקיף כחלק אינטרגלי ללא צורך בתהליכים נפרדים או בסיוע צד שלישי. אפשר לחלק את מרכיב האימות לשני סוגים:
אימות חד צדדי, שבו צד אחד משתף ומאמת מפתח עם צד אחר, כך שהוא מקבל אישור לזהותו של המשתתף האחר. נקרא Authenticated Key בקיצור AK.
אימות דו צדדי, בפרוטוקול שבו תהליך האימות מספק אישור זהותם של כל הצדדים המשתתפים בפרוטוקול כלפי האחרים. נקרא: Authenticated Key agreement with Confirmation בקיצור AKC.
פרוטוקול שיתוף מפתח קריפטוגרפי בטוח אמור להתמודד לכל הפחות עם התקפות פסיביות שבהן המתקיף מנסה לנחש את המידע הסודי רק מהתבוננות בחילופי המהלכים בין המשתתפים הלגיטימיים. ההנחה היא שמסרי הפרוטוקול משודרים בערוץ פתוח שניתן לציתות על ידי כל גורם עם ציוד מתאים. לעיתים רצוי שהפרוטוקול יהיה עמיד בנוסף נגד התקפות "אקטיביות" שבהן התוקף יכול גם ל'הזריק', ליירט, למחוק, לשנות ואו לשכפל מסרים.
ביתר פירוט פרוטוקול שיתוף מפתח אמור לתת מענה לאיומים הבאים:
מפתח ידוע (known-key); הפרוטוקול ייוותר בטוח נוכח מצב שבו נחשפו לעיני התוקף מפתחות שיחה ישנים (שנוצרו בעבר על ידי הפרוטוקול).
שמירת סודיות קדימה (forward secrecy) או סודיות מושלמת קדימה; גם אם מפתח אימות ארוך-טווח של אחד המשתתפים נחשף, הדבר לא ישפיע על סודיות מפתחות שיחה שנוצרו בעבר לפני החשיפה.
מניעת התחזות (impersonation); במצב שבו המפתח הפרטי של אחד המשתתפים ידוע לתוקף לא יתאפשר לו לעשות בו שימוש כדי להתחזות לאחרים כלפי משתמש זה (ברור שבמקרה כזה התוקף מסוגל להתחזות למשתמש הלגיטימי הזה כלפי אחרים כיוון שהמפתח הפרטי מייצג בעצם את זהותו, אך ההפך אינו מחויב המציאות ואף רצוי למנוע).
שיתוף לא ידוע (unkown key-share); התוקף לא יצליח לגרום למשתתף אחד לשתף איתו מפתח סודי בעוד שהלה סבור בטעות ששיתף מפתח עם מישהו אחר (כלומר צד אחד מאמין נכון שהוא משתף מפתח עם מישהו שהוא מכיר בעוד שהצד השני למעשה משתף בלא ידיעתו מפתח עם התוקף וסבור שהוא מישהו אחר).
שליטה; אף אחד מהצדדים לא יוכל לאלץ את מפתח השיחה שיהיה ערך כלשהו לפי בחירתו (כמו ערך המכיל חולשות נסתרות).
מאפיין נוסף רצוי לעיתים אך לא הכרחי הוא מאפיין יכולת הכחשה (deniability), מאפיין שימושי במיוחד בתוכנות מסרים מיידיים. היכולת לאמת ושמור על סודיות השיחה באופן כזה שכל שיחה לאחר שנעשתה אינה ניתנת להוכחה על ידי צד שלישי ואפילו לא על ידי המשתתפים בפרוטוקול. יכולת הכחשה ניתנת ליישום באמצעות מושג שנקרא סימולציה. אם קיים סימולטור המסוגל לדמות את מהלכי הפרוטוקול באופן בלתי ניתן להבחנה לעיני המתבונן ממהלכי הפרוטוקול האותנטיים לא ניתן יהיה להוכיח קשר מחייב כלשהו בין נושא השיחה לבין זהות המשתתפים בה.
הגדרות ביטחון פורמליות

בניגוד להצפנה פרוטוקול שיתוף מפתח בדרך כלל אינטראקטיבי מטבעו. המשתתפים בפרוטוקול אליס ובוב מחליפים ביניהם מספר מסרים לפי פירוט מהלכי הפרוטוקול, בסופם הם אמורים לשתף ביניהם מפתח הצפנה סודי. נניח שהפרוטוקול מסומן באות  \Pi  (המייצג אוסף של הוראות עבור אליס ובוב). וכן קיים פרמטר ביטחון  n שמתייחס בדרך כלל למספר הסיביות של המודלוס, היות שהפרוטוקול מוגדר בטוח מבחינה חישובית בלבד, פרמטר הביטחון קובע את כמות העבודה הנדרשת כדי לשבור את הפרוטוקול בכוח גס. בפרוטוקול מודרני בדרך כלל נוסף אלמנט של אקראיות. כל צד מפעיל אלגוריתם נפרד ובלתי תלוי כגון הטלת מטבע. בסיום הפרוטוקול אליס ובוב מקבלים את  k_{A} ו- k_{B} באורך  n סיביות כל אחד, בהתאמה. כאשר השאיפה היא ש- k_{A}=k_{B} כי אז המשמעות היא שהפרוטוקול הסתיים בהצלחה.
באופן אינטואיטיבי פרוטוקול שיתוף מפתח ייקרא בטוח אם המפתח ( k=k_{A}=k_{B}) אינו ידוע לאיש מלבד המשתתפים בפרוטוקול. כל יריב המצותת לערוץ התקשורת ורואה את חילופי המסרים בין אליס ובוב לא יוכל להסיק כל מידע מועיל לגבי  k או בהגדרה חזקה יותר היריב  {\mathcal {A}} המאזין לרשת לא יוכל להבחין בין המפתח  k הנוצר על ידי הפעלת  \Pi  לבין מחרוזת אקראית לגמרי באורך  n סיביות. בניסוח פורמלי ביטחון הפרוטוקול מתואר באמצעות הניסוי הבא:
אליס ובוב קובעים את  1^{n}, מריצים את הפרוטוקול  \Pi  ומייצרים "תעתיק"  {\text{trans}} המכיל את המסרים שנשלחו על ידם ומפתח  k שמתקבל אצל כל אחד מהם.
מטילים מטבע:  b\leftarrow \{0,1\}. אם  b=0 בוחרים  {\hat {k}}\leftarrow \{0,1\}^{n} בהתפלגות אחידה ואילו אם  b=1 מציבים  {\hat {k}}=k.
{\mathcal {A}} מקבל את  {\text{trans}} ואת  {\hat {k}} ומחזיר סיבית אחת  b'.
תוצאת הניסוי מוגדרת הצלחה (1) אם  b'=b אחרת היא מוגדרת כישלון (0) במילים אחרות אומרים שאם  {\text{KE}}_{{\mathcal {A}},\Pi }^{\text{eav}}(n)=1 אזי המתקיף  {\mathcal {A}} הצליח לשבור את הפרוטוקול והוא ייחשב לא בטוח לשימוש.
העובדה שהמתקיף מקבל את תעתיק הפרוטוקול (למעט  k) משקפת את המציאות כי ההנחה היא שרשת התקשורת חשופה לציתות וביכולתו להקליט את חילופי המסרים בין אליס ובוב. במציאות המתקיף לא מקבל מפתח כלשהו, כאן הוא מקבל מפתח שיכול להיות בהסתברות של חצי המפתח "הנכון" או סתם מחרוזת אקראית, זאת רק לצורך הגדרת הביטחון של הפרוטוקול כדי שיהיה אפשר לנסח את המשמעות של "שבירת" הפרוטוקול. באופן רשמי שבירת הפרוטוקול מנוסחת כך:
אם המתקיף מסוגל לזהות שמחרוזת כלשהי היא תוצאה של הפרוטוקול ולא מחרוזת סתמית בהסתברות גבוהה מחצי באופן משמעותי הרי שהוא הצליח לשבור את הפרוטוקול. הרעיון הוא ש- k צריך "להראות" כמפתח אקראי טרי. הוא נקרא בשל כך "מפתח ארעי" (ephemeral key) כדי להבדילו מהמפתחות הסודיים ארוכי הטווח השייכים למשתתפים בפרוטוקול. המטרה של פרוטוקול שיתוף מפתח היא כמעט תמיד לייצר מפתח שיחה כדי להצפין מספר מוגבל של מסרים כלשהם תוך שימוש בפרימיטיב קריפטוגרפי כמו צופן AES או כדי לאמת מסרים כלשהם על ידי קוד אימות מסרים מוסכם על שני הצדדים.
מטעמי ביטחון מומלץ לא להשתמש ב- k ישירות אלא לגזור ממנו מפתח אחר באמצעות פונקציית גזירת מפתח (Key derivation function) בקיצור KDF. למשל אפשר להזין את המפתח כקלט לפונקציית גיבוב קריפטוגרפית ולהשתמש בחלק מהפלט כמפתח שיחה.
אימות ושלמות

החסרון בפרוטוקול דיפי הלמן במתכונתו המקורית שהוא אינו מספק אימות זהויות ולכן חשוף להתקפת אדם באמצע, ללא אמצעי נוסף המשתתפים אינם יכולים להיות בטוחים עם מי הם מתקשרים. אפשר להוסיף מרכיב אימות על ידי חתימה דיגיטלית או תעודת מפתח ציבורי החתומה על ידי רשות מאשרת. משיקולי יעילות נעשו מאמצים לפתח פרוטוקולים המספקים אימות עקיף כחלק אינטרגלי ללא צורך בתהליכים נפרדים ובהתערבות צד שלישי, כמו MQV. אפשר לחלק את מרכיב האימות לשני סוגים, שיתוף מפתח מאומת שבו צד אחד משתף ומאמת מפתח עם צד אחר, כך שהוא מקבל אישור לזהותו של המשתתף האחר (כיוון אחד) ונקרא בקיצור AK וכן "שיתוף מפתח מאומת עם אישור", שבנוסף מאשר את זהות השרת כלפי הלקוח (דו כיווני) שנקרא בקיצור AKC (קיצור של Authenticated Key agreement with Confirmation).
פרוטוקולים

קיימים מספר פרוטוקולים לשיתוף מפתח, חלקם מכילים בנוסף מספר תכונות חשובות כמו: סודיות מושלמת קדימה (perfect forward secrecy) ויכולת הכחשה (deniability). ביניהם ניתן למנות את:
SSL שמכיל מנגנון שיתוף מפתח המבוסס על פרוטוקול דיפי-הלמן.
ISAKMP פרוטוקול ניהול מפתחות המספק תשתית לאימות והחלפת מפתחות. טיוטה RFC 2408.
SIGMA המגיע במספר גרסאות ונכלל ב-IKE (תקן לשיתוף מפתח של האינטרנט).
SKEME (מנגנון שיתוף מפתח בטוח) המכיל ארבעה מצבים שונים ביניהם שיתוף מפתח המבוסס על מפתח ציבורי.
MQV
SKIP, פרוטוקול ניהול מפתח פשוט הדומה ל-SSL.
KEA (אלגוריתם שיתוף מפתח הנכלל בתשתית מפתח ציבורי X.509), טיוטה RFC 2528.
AH (כותר אימות) בטיוטה RFC 4835, מספק אימות ללא קישוריות ונכלל בפרוטוקול IPSec.
ESP (עטיפת חבילת אבטחה) בטיוטה RFC 4835 ונכלל בפרוטוקול IPSec.
OTR פרוטוקול אבטחת מסרים מיידיים להשגת פרטיות, אימות ויכולת הכחשה. ניתן להפעלה כתוסף מעל גבי פרוטוקולים אחרים כמו Pidgin.
פרוטוקול סיגנל המיישם שיתוף מפתח אסינכרוני בין שני משתתפים כאשר אחד מהם אינו במצב מקוון.
ראו גם

אימות זהות
אימות מסרים
פרוטוקול קרברוס
פרוטוקול דיפי-הלמן
MQV
הערות שוליים

↑  New Directions in Cryptography
↑  Handbook of Applied Cryptography Alfred J. Menezes, Paul C. van Oorschot and Scott A. Vanstone, August 2001
↑  Jonathan Katz and Yehuda Lindell (2007). Introduction to Modern Cryptography (2nd edition).
המחשת פרוטוקול שיתוף מפתח באמצעות צבעים, ההנחה היא שקשה להפריד בין גוונים של צבע ולקבל את הגוונים המקוריים המרכיבים אותו. (1) אליס ובוב מתחילים עם צבע מוסכם שאינו סודי (צהוב בתרשים). (2) הם בוחרים בצבעים סודיים כלשהם (וורוד ותכלת בתרשים) ואז כל אחד מהם מערבב את הצבע הסודי שלו עם הצבע המשותף הגלוי ומתקבלים גוונים חדשים. (3) הם שולחים אחד לשני את הצבעים המעורבבים, המצותת רואה את הצבעים המעורבבים אך אינו יכול לדעת מהם הגוונים המקוריים שמרכיבים אותם. (4) הצבע הסודי המשותף מתקבל מערבוב הצבעים הסודיים של המשתתפים עם הצבעים הציבוריים שקיבלו אחד מהשני. המצותת לחילופי הצבעים לא יוכל לדעת מהו הצבע הסודי המשותף כי הוא שילוב של הצבעים הסודיים שהוסתרו על ידי הצבע הגלוי ולכן לא נחשפו בשום שלב.
פגישה עיוורת (סרט)

| --- | --- |
 בימוי:  חיים בוזגלו 
 תסריט:  חיים בוזגלו 
 שחקנים ראשיים:  ירון פינק שירז טל 
 מוזיקה:  לאה שבת 
 מדינה:  ישראל 
 הקרנת בכורה:  2003 
 משך הקרנה:  108 דק' 
 שפת הסרט:  עברית 
 סוגה:  סרט קומדיה 
 תקציב:  ₪4,060,000
 דף הסרט ב־IMDb
 
פגישה עיוורת הוא סרט קומדיה ישראלי שיצא בשנת 2003 בבימויו של הבמאי חיים בוזגלו, עם ירון פינק ושירז טל בתפקידים הראשיים.
את שיר הנושא של הסרט, "חמניות מול השמש", ביצעה לאה שבת.
עלילה

העלילה היא קומדיה רומנטית המספרת על פגישה עיוורת בין גבר לאישה הנקראים רון ומאיה.
רון מיכאל (ירון פינק) הוא דיפלומט ישראלי, שבתפקידו הוא נספח התרבות של ישראל בפריז. מאיה בן דור (שירז טל) היא מתרגמת סרטים תל אביבית, העובדת על תרגום הסרט "נוטינג היל". רון הגיע חזרה לארץ במטרה לסיים את תהליך גירושיו מאשתו דפנה (סמדר קילצ'ינסקי) ויד הגורל מזמנת לשולחנו כרטיס ביקור ועליו שמה של מאיה בן-דור מתרגמת הסרטים. מבלי שהוא שם לב הכרטיס נכנס ביחד עם הסיגריות לכיס המקטורן שלו.
לאחר שרון מצא את הכרטיס הוא מתקשר אליה מפריז, וכשהוא שומע את קולה הוא נבהל ומנתק, ומכאן ואילך מתחיל ספור אהבה יוצא דופן.
כמה ימים לאחר מכן מתחילים להגיע אל מאיה זרי ורדים בכל שעה עגולה במשך אותו היום עם פתקים אנונימיים. אז, מתחילות להגיע גלויות ממוספרות ואנו מתוודעים לדוור משעשע, המביא את המכתבים עד לדלתה של מאיה. גלויות המגיעות לא ברצף ובאקראיות, כל יום כמה גלויות, שלבסוף יוצרות מצדן האחד תמונה שלמה ומאחור על גבן סדרה של משפטים רומנטיים במגוון שפות לתרגום. לבסוף מגיעה מעטפה גדולה ובתוכה צילומי פוטו קופי של כל חלקי גופו של הגבר מלבד פניו. כאשר בסופו של דבר מזמין ירון את מאיה להיפגש עמו בצרפת, אך הפגישה לא מתנהלת לפי התכנון המקורי.
הערות שוליים

↑  אברהם כרמלי, זהר שביט, קולנוע בישראל, סיכום פעילות שנתית 2002–2003, המרכז למידע ולמחקרי תרבות, יולי 2006, עמ' 13
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אדמון פלג

| --- | --- |

צילום דיוקן מאת אנרי מנואל
 לידה:  26 בנובמבר 1874 ז'נבה, שווייץ 
 פטירה:  15 באוקטובר 1963 (בגיל 88) פריז, צרפת 
 שם לידה:  Edmond Flegenheimer 
 מדינה:  צרפת, שווייץ 
 שפות היצירה:  צרפתית, עברית, יידיש 
 פרסים והוקרה:  Prix Artigue (1937)  צלב המלחמה 1914–1918 
 
לוח לזכרו של אדמון פלג על קיר הבניין בו התגורר
אֶדמוֹן פְלֶג, לעיתים נהגה שמו כאדמונד פלג (בצרפתית: Edmond Fleg;‏ 26 בנובמבר 1874 – 15 באוקטובר 1963) היה משורר וסופר יהודי ממוצא שווייצרי, שכתב בצרפתית.
ביוגרפיה

נולד בשם אדמונד פלגנהיימר (Edmond Flegenheimer) בז'נבה, בן דודו של הארכיטקט ז'ול-ז'אק או ז'וליאן פלגנהיימר (Jules-Jacques Flegenheimer). אחרי לימודים בעיר הולדתו, יצא לפריז ללמוד באקול נורמל סופרייר, ועבד שם כמבקר תיאטרון. ב-1914 התנדב ללגיון הזרים הצרפתי ואז שינה את שם משפחתו לפלג (בצרפתית: Edmond Fleg). זכה בעיטור צלב המלחמה.
למרות שזכה לחינוך יהודי, התרחק פלג בפריז מהדת, עד פרשת דרייפוס, שקירבה אותו חזרה ליהדות והפגישה אותו עם רעיונות הציונות. פלג השתתף במספר קונגרסים ציוניים ובאחד מהם 
פגש את ישראל זנגוויל, ממנו הושפע. פלג למד היסטוריה ומחשבה יהודית והביע בכתביו הבטים שונים של היהדות. אחד הטקטסים הנודעים שלו נקרא 'מדוע אני יהודי'. ברומן L'enfant prophète (הנביא הילד) הציג פלג את היהדות בדרכים מרתקות לדור שלם של יהודים מתבוללים. כמו כן עסק בתרגום כתבים מעברית ויידיש לצרפתית. במהלך שנות העשרים החל לשמש כנשיא הכבוד של תנועת הצופים היהודיים בצרפת.
פלג כתב גם את הלברית לאופרה אדיפוס של ג'ורג'ה אנסקו.
במהלך מלחמת העולם השנייה  נותר פלג תחילה בנפת בּוּבאלוֹן, באזור הכיבוש האיטלקי של פרובאנס, ולאחר מכן הוברח בידי הרזיסטאנס למקום בטוח. שיחותיו עם יהודים נמלטים על הדברים היפים בדתם ראו אור בשנת 1946, תחת השם Le Chant nouveau (השיר החדש); את חוויותיו בתקופת הכיבוש תיאר בספר Nous de l'Espérance (אנחנו מהתקווה).
אחרי המלחמה שיחק פלג תפקיד חשוב בהתקרבות-מחדש בין הקהילה היהודית והנוצרית בצרפת. אף כי ביקר פעמיים בישראל (הראשונה מביניהן ב-1932, עם ידידו מרק שאגאל), הסתייג בתקופה זו מהציונות, שבה תמך בהתלהבות קודם לכן. לגישתו, על היהודים להשתלב בארצות מוצאם כאזרחים שוויי-זכויות, בין אם הם מממשים באורח פעיל את דתם היהודית ובין אם לאו. אף כי היה שווייצרי במוצאו, וזכה לאזרחות צרפתית רק ב-1921 בעקבות שירותו בלגיון הזרים, ראה את עצמו באופן מוחלט ונלהב כצרפתי. עוטר באות לגיון הכבוד.
משנת 1957 ארגן, יחד עם ליאון אלגזי, את "הכנס השנתי לאינטלקטואלים יהודים", כנס בו השתתפו, בין היתר, עמנואל לוינס, אנדרה נהר והרב יהודה ליאון אשכנזי .
פלג נפטר בפריז ב-1963. במותו הותיר אחריו עיזבון רב-ערך, שכלל התכתבויות עם הסופרים הצרפתיים החשובים ביותר בשנים 1890-1963. שני בניו הלכו לעולמם בהפרש קצר זה מזה: בנו דניאל (נולד ב-1912) סבל מדיכאון והתאבד בשנת 1939, ואילו בנו מוריס נהרג ביוני 1940 בקרבות בפלנדריה. שנתים קודם לכן, ב- 1938, נשא מוריס לאשה את אילה לבית בן-טובים.
על שמו נקראים רחובות בכרמל הצרפתי בחיפה ובשכונת נווה יעקב בירושלים.
ארכיונו מופקד במחלקת הארכיונים בספרייה הלאומית בירושלים.
הערות שוליים

↑  מת הסופר אדמונד פלג, מעריב, 16 באוקטובר 1963
↑  Hary Kuller, Presa evreiască din România, Tritonic, Bucureşti - הארי קולר, העיתונות היהודית ברומניה, הוצאת טריטוניק, בוקרשט עמוד 223
↑  ארכיון אדמון פלג, בספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261251805171  PLWABN: 9810561687905606  BIBSYS: 4039930  BNE: XX1090161  BnF: cb119028983 (data)  CANTIC: a12304700  CiNii: DA11959334  GND: 118533843  HDS: 027841  ICCU: TO0V076389  ISNI: 0000 0001 1767 7593  LCCN: n50004061  MusicBrainz: 88ed149f-583c-4867-a959-285a613d5879  NKC: zmp2012727445  NLA: 35088590  NLG: 107085  NTA: 070238839  RERO: 02-A003247488  SELIBR: 53538  SUDOC: 026866595  Trove: 823109  VcBA: 495/101650  VIAF: 66467196   WorldCat (עם VIAF): 66467196
תשע קריאות תלמודיות

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  עמנואל לוינס
 סוגה:  פילוסופיה, תלמוד
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת שוקן
 תאריך:  2001
 מספר עמודים:  263
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  990022026370205171
תשע קריאות תלמודיות הוא חיבור תלמודי-פילוסופי מאת עמנואל לוינס שיצא לאור בעברית בשנת 2001.
הספר תורגם לעברית על ידי דניאל אפשטיין.
רקע

בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה פגש עמנואל לוינס את מר שושני, חכם יהודי מסתורי ששהה באותה עת בצרפת, ולימד אותו לראשונה תלמוד. לוינס העריץ את 'מר שושני' עד סוף ימיו ואמר עליו כך: "כשהיה מלמד לא היה מונח ספר לפניו. הוא ידע הכול בעל פה, וכשהייתי מפענח בקושי את האותיות הקטנות בתוספות, הוא היה מפסיק אותי: 'אתה שם, בסוף השורה דילגת על מילה' … היה למר שושני כח דיאלקטי בלתי רגיל: כמות המושגים שהיה מסוגל לתפוס ולהרכיב בבת אחת הייתה משאירה רושם של פראות, בתגליותיה הבלתי צפויות". לוינס למד ממנו בצורה אינטנסיבית במשך כמה שנים עד שזה נעלם.
משנת 1957 לוינס הוזמן להרצות באופן קבוע בכנס השנתי לאינטלקטואלים היהודים בצרפת, שאורגן על ידי אדמון פלג וליאון אלגזי, והחל מהכנס השלישי (1960) הציג את "הקריאות התלמודיות" שלו. למרות נטייתו לתחום זה, הוא מעולם לא טען שהוא "תלמודיסט", כלומר אמן התלמוד, אלא "חובבן, עם כל הקונוטציה החביבה של המושג".
ה"קריאות" שכונסו במהדורה העברית יצאו במקור בשני קבצים נפרדים: "ארבע קריאות תלמודיות" (1968) שכינס את השיעורים בין השנים 1963- 1966 ו"מן המקודש לקדוש: חמש קריאות תלמודיות חדשות" (1977) שכינס את השיעורים בין השנים 1969 - 1975. בנוסף בספרו חירות קשה, שראה אור ב־1963 בהוצאת Michel Albin, מופיעים שני שיעורים תלמודיים נוספים, שניתנו בשנים 1961 ו־1962.
בשנת 2004 יצא לאור בעברית ספר נוסף בשם קריאות תלמודיות חדשות.
תוכן

הקריאות התלמודיות היו מבוססות על סוגיות אגדיות שונות בתלמוד. ולעיתים עסקו גם בסוגיות אקטואליות כמו הוויכוח ב-1963 לגבי היחס לדמותו של מרטין היידגר, פילוסוף גרמני ידוע שתמך בנאצים.
לקריאה נוספת

עמנואל לוינס, הקדמה ל"ארבע קריאות תלמודיות" ומבוא ל"מן המקודש לקדוש: חמש קריאות תלמודיות חדשות", תרגמה מצרפתית: רמה איילון, בתוך: זהויות, 5, 2014, הוצאת מכון ון ליר, עמודים 31 ־ 44.
אליזבט גולדוין, רווח בין האותיות - שעוריו התלמודיים של לוינס: התאמה בין תוכן וצורה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2011.
חנוך בן פזי, הקריאות התלמודיות — פילוסופיה או פרשנות דתית: "הספרות התלמודית" מבעד לעיניים של לוינס, דעת: כתב-עת לפילוסופיה יהודית וקבלה, חורף תש"ע, באתר JSTOR
רון מרגולין, קריאותיו התלמודיות של עמנואל לוינס — אורות וצללים, מדעי היהדות, תשס"ג - תשס"ד, באתר JSTOR
שמואל ויגודה, העיונים התלמודיים של עמנואל לוינס על רקע זרמים בפילוסופיה ובהגות היהודית במאה העשרים, עבודת גמר (מ"א) באוניברסיטה העברית, 1996
אנטוניו סיברה

אנטוניו סִיבֶרָה סאלבה (בספרדית: Antonio Sivera Salvá; נולד ב-11 באוגוסט 1996) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת השוער בדפורטיבו אלאבס מהלה ליגה, בה הוא גם משמש כקפטן.
קריירה

סיברה, שנולד בקסביה, אליקנטה, קהילת ולנסיה, הצטרפה למערך הנוער של ולנסיה ב-2013. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים ב-10 בנובמבר 2013 בגיל 17, כשפתח במילואים בהפסד חוץ 3–1 נגד אלצ'ה.
סיברה חתם על חוזה לחמש שנים עם ולנסיה ב-10 בפברואר 2015. לאחר שבילה את עונת 2015-16 כגיבוי לאלכס סאנצ'ס, הוא הפך לפותח קבוע בעונה הבאה כשהגיעו לפלייאוף העלייה.
ב-19 ביולי 2017, סיברה הצטרף למועדון לה ליגה דפורטיבו אלאבס בחוזה לארבע שנים. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-24 באוקטובר, בניצחון חוץ 1–0 על חטאפה בסיבוב הרביעי של גביע המלך.
המשחק הראשון של סיברה בליגה התקיים ב-29 באפריל 2018, כאשר הוא פתח והוחלף על ידי הפותח הרגיל פרננדו פאצ'קו זמן קצר לאחר שקיבל כרטיס אדום בהפסד ביתי 0–1 לאתלטיקו מדריד. ב-13 בינואר 2020, הוא עבר לאלמריה בהשאלה עד סוף העונה.
קריירה בינלאומית

סיברה שיחק בפעם הראשונה עבור ספרד עד גיל 21 ב-1 בספטמבר 2017, בתבוסה 3–0 נגד איטליה בטולדו. בשנת 2019, היה שותף לזכייתה של ספרד באליפות אירופה בפעם החמישית.
דגל צבא הגנה לישראל

| --- | --- |

 יחס אורך/גובה:  8:11
 קבלת מעמד רשמי:  1951
 מוטיבים עיצוביים:  דגל תכלת, דגל ישראל בקנטון, השדה מוטען בסמל צה"ל
דגל נוסף בשימוש משנת 2024
דגל צבא הגנה לישראל הוא הדגל הרשמי של צבא הגנה לישראל.
הדגל נמסר לצה"ל בשנת תשי"א, 1951 על ידי הנשיא חיים ויצמן.
תיאור הדגל

אורך הדגל 220 סנטימטר ורוחבו 160 סנטימטר.
רקע הדגל בצבע תכלת, ובקנטון הדגל נמצא דגל ישראל באורך 110 סנטימטר וברוחב 80 סנטימטר.
בפינה הימנית התחתונה של הדגל נמצא סמל צבא הגנה לישראל באורך 70 סנטימטר וברוחב 68 סנטימטר, וכן בשולי הדגל ישנם גדילים ברוחב 8 סנטימטר.
מעמד העברת דגל צה"ל

בטקס הדלקת המשואות מועבר דגל צה"ל למשמרת לאחת מיחידות צה"ל, על ידי היחידה ששמרה עליהם בשנה הקודמת. חוליות הדגלנים (פלוגות הדגל) נכנסות בליווי קצבי של מתופפי תזמורת צה"ל, ומסתדרות כאשר דגלני היחידה שמקבלת והיחידה שמוסרת את הדגלים נערכות זו מול זו. הדגלנים הראשיים מתייצבים זה מול זה, הדגלים נפרסים ומועברים תוך תקיעת תרועה של חצוצרה.
ביום העצמאות בשנת ה'תשס"ח 2008 הועברו דגל צה"ל ודגל ישראל מידי פיקוד המרכז לחיל הים.
ביום העצמאות בשנת ה'תשס"ט 2009 הועברו דגל צה"ל ודגל ישראל מידי חיל הים לפיקוד הצפון.
ביום העצמאות בשנת ה'תש"ע 2010 הועברו דגל צה"ל ודגל ישראל מידי פיקוד הצפון לאגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה.
ביום העצמאות בשנת ה'תשע"א 2011 הועברו דגל צה"ל ודגל ישראל מידי אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה למפקדת זרוע היבשה.
ביום העצמאות בשנת ה'תשע"ב 2012 הועברו דגל צה"ל ודגל ישראל מידי מפקדת זרוע היבשה לפיקוד העורף.
ביום העצמאות בשנת ה'תשע"ג 2013 הועברו דגל צה"ל ודגל ישראל מידי פיקוד העורף לחיל האוויר.
ביום העצמאות בשנת ה'תשע"ד 2014 הועברו דגל צה"ל ודגל ישראל מידי חיל האוויר לאגף כח האדם.
ביום העצמאות בשנת ה'תשע"ה 2015 הועברו דגל צה"ל ודגל ישראל מידי אגף כח האדם לאגף המודיעין.
ביום העצמאות בשנת ה'תשע"ו 2016 הועברו דגל צה"ל ודגל ישראל מידי אגף המודיעין לאגף התקשוב.
ביום העצמאות בשנת ה'תשע"ז 2017 הועברו דגל צה"ל ודגל ישראל מידי אגף התקשוב לפיקוד המרכז.
ביום העצמאות בשנת ה'תשע"ח 2018 הועברו דגל צה"ל ודגל ישראל מידי פיקוד המרכז לפיקוד הדרום.
ביום העצמאות בשנת התשע"ט 2019 הועברו דגל צה"ל ודגל ישראל מידי פיקוד הדרום לחיל הים.
ביום העצמאות בשנת ה'תש"ף 2020 הועברו דגל צה"ל ודגל ישראל מידי חיל הים לפיקוד הצפון.
ביום העצמאות בשנת ה'תשפ"א 2021 הועברו דגל צה"ל ודגל ישראל מידי פיקוד הצפון לזרוע היבשה.
ביום העצמאות בשנת ה'תשפ"ב 2022 הועברו דגל צה"ל ודגל ישראל מידי זרוע היבשה לפיקוד העורף.
ביום העצמאות בשנת ה'תשפ"ג 2023 הועברו דגל צה"ל ודגל ישראל מידי פיקוד העורף לחיל האוויר.
ביום העצמאות בשנת ה'תשפ"ד 2024 הועברו דגל צה"ל ודגל ישראל מידי חיל האוויר לאגף כח האדם.
ביום העצמאות בשנת ה'תשפ"ה 2025 יועברו דגל צה"ל ודגל ישראל מידי אגף כח האדם לאגף המודיעין.
מעמד העברת דגל צה"ל > העברת הדגל בנסיבות מיוחדות

בטקס המשואות שנערך לאחר מלחמת ששת הימים קיבל חיל האוויר, שהצטיין במלחמה את דגל צה"ל ודגל ישראל.
בטקס המשואות שנערך לאחר מלחמת המפרץ קיבל פיקוד העורף את הדגלים.
ביום העצמאות בשנת ה'תשנ"ח 1998, יובל למדינת ישראל, הועברו באופן סמלי דגל צה"ל ודגל ישראל מידי חיל הים לכלל החילות והפיקודים.
ראו גם

דגלי יחידות צה"ל
החלפת הדגלים ב-2008
עמותת אלמנארה

| --- | --- |

 פעילות:  העמותה לקידום אנשים עם מוגבלות בחברה הערבית (ע"ר)
 מדינה:  ישראל ישראל
 משרד ראשי:  נצרת
 מטה הארגון:  נצרת 
 מקום פעילות:  הגליל ויישובי המשולש
 מייסדים:  עו"ד עבאס עבאס
 יושב ראש:  עבאס עבאס 
 מנכ"ל:  עו"ד עבאס עבאס
 תקופת הפעילות:  2005–הווה (כ־20 שנה)
 almanarah.org
 
עמותת אלמנארה (בערבית: جمعية المنارة, מגדלור בעברית) היא עמותה לקידום אנשים עם מוגבלות בחברה הערבית. העמותה הוקמה ב־2005 במטרה להעצים אנשים עם מוגבלויות בחברה הערבית, לאפשר להם לממש את זכויותיהם הטבעיות, החברתיות והמשפטיות ולסייע להם להשתלב בחברה באופן שיווני וללא הדרה, סטיגמות או דעות קדומות. העמותה מעניקה לילדים ומבוגרים עם מוגבלויות ייעוץ משפטי ותמיכה רגשית וחברתית לצד פעילויות העשרה, ופועלת להפחתת הדרה ולשילובם מלא ברמה הקהילתית, המקומית והארצית.
החזון

העמותה חותרת להעצמת אנשים עם מוגבלויות באמצעות שילובם בחברה ובכלכלה כאזרחים שווי זכויות, הפועלים לפי ערכי המצוינות, השוויון וההידברות, ובכך הופכים מנטל לנכס.
הצורך

בחברה הערבית בישראל חיים יותר מ־570,000 אנשים עם מוגבלות פיזית, חושית, נפשית ושכלית, הסובלים הן מניכור מצד החברה הערבית עצמה והן ממחסור במשאבים מצד המדינה.
קהל היעד

אנשים עם מוגבלות בחברה הערבית והחברה הסובבת אותם, לרבות תלמידי בתי ספר, סטודנטים, הורים ואנשי מקצוע.
המטרות

הגברת המודעות החברתית לאנשים עם מוגבלות, ושינוי הדעות הקדומות והסטריאוטיפים המושרשים כלפיהם בחברה.
העצמת אנשים עם מוגבלות מתוך כוונה כי יפתחו אישיות בעלת דימוי וביטחון עצמי גבוהים יותר.
קבלת זכויות שוות ביחס לכלל אזרחי המדינה.
המייסד והמנכ"ל

עמותת אלמנארה נוסדה על ידי עו”ד עבאס עבאס, שפרץ דרך והגיע להצלחות רבות חרף לקות ראייתו והוביל את אלמנארה להישגים רבים בזירה המקומית והבינלאומית כאחד. עבאס מחזיק במספר תארים אקדמיים: שני תארים במשפטים (LLB ו-LLM) מהאוניברסיטה העברית בירושלים, תואר שני במינהל עסקים וניהול מלכ”רים מאוניברסיטת חיפה, וכן רישיון עריכת דין ותעודת מורשה נגישות שרות.
עבאס נולד והתחנך בעיר נצרת, והיה התלמיד היחיד עם מוגבלות בבית הספר בו למד. חרף היותו עיוור על פי החוק, עבאס אינו מרגיש “נכה”, ואף נמנע מלעשות שימוש במונח זה. לאורך כל דרכו, כתלמיד, סטודנט, יזם חברתי וכמנכ”ל האמין בהצטיינות כדרך חיים להתגבר על המוגבלות.
בהנהגתו של עבאס, הפכה עמותת אלמנארה להיות ארגון מוביל בישראל ככלל, ובחברה הערבית בפרט.
אחד המיזמים החשובים שיזם עבאס במסגרת העמותה הוא הספרייה המותאמת לאנשים עם מוגבלות בראייה ובקריאה, הכוללת אלפי כותרים מוקלטים בתחומים שונים, ומאז דצמבר 2023, נגישה לציבור המשתמשים גם באפליקציית ArabCast לטלפונים חכמים. מיזם זה הוא היחיד מסוגו בעולם הערבי והוא מאופיין בממשק ובחוויית משתמש נוחים ונגישים המותאמים לאנשים עם מוגבלות ונגישה למדינות ברחבי העולם.
כמו כן, פעילות עמותת אלמנארה מכילה שלל יוזמות ברחבי הארץ, כמו ביצוע הדרכות במערכת החינוך ובארגונים עסקיים על חשיבות הנגישות והיחס השווה לאנשים עם מוגבלויות, הדרכות בנושא הנגשת השכלה, העצמה אישית ותעסוקתית, לצד פעילויות בתחומי המוזיקה והתיאטרון, לצד פעילויות בנושא אורח החיים הבריא והספורט.
הוועד המנהל

עימאד תלחמי - מנכ"ל חברת באבקום
פרופ' שיזף רפאלי - נשיא מכללת שנקר
רובא ורור - מנהלת התוכן בטלוויזיה מכאן
פרופ' פהד חכים - מנהל בית חולים נצרת (אנגלי)
רו"ח עימאד דחלה - ראש המועצה המקומית טורעאן לשעבר
סנא שואהדה - מנהלת מחלקה לשעבר בסניף בנק
עו"ד האני חזאן - מנהל משרד עורכי דין
עיסאם ח'טיב - מנהל בי"ס לשעבר
עו"ס נסרין ג'בארין - יועצת חינוכית
רו"ח מג'ד מנאדרה - יזם חברתי
פרופ' אשרף אבריק - פרופסור לכימיה
אדר גלעדי - יועץ בתחום האיכות