שגיאת כתיב
גורמי שגיאות כתיב > גורמים התלויים באדם

שגיאות הכתיב נובעות מאי זכירת הכתיב הנכון של מילים או מאי ידיעת הכללים שעל פיהם נקבע הכתיב הנכון. הן מופיעות בראש ובראשונה אצל ילדים בשלבי לימוד הכתיבה הראשונים ואצל הלומדים שפה חדשה. שכיחות של שגיאות כתיב בשפה זרה תלויה בדמיון של השפה הזרה לשפת האם של הלומד. כך, למשל, התברר שדוברי רוסית כותבים בעברית בפחות שגיאות כתיב מדוברי אנגלית מכיוון שהכתיב העברי דומה יותר לרוסי מאשר לאנגלי. לעומת זאת, במשימות שבהן התבקשו נבחנים להחליט האם להציב את ה"א הידיעה, דוברי האנגלית עשו הרבה פחות שגיאות מפני שבאנגלית, בניגוד לרוסית, קיימת מערכת מיידעת (שגיאות אלו נחשבות לשגיאות דקדוקיות ולא לשגיאות כתיב).
שגיאות כתיב בשפת האם מצטמצמות בדרך כלל עם עליית הגיל של הילד והחשיפה למספר מילים רב יותר. החוקרת דורית רביד ביצעה מחקר בו הציגה לילדים שונים בכיתות ב', ד' ו-ו' מילות תפל המבוססות על משקלים ובניינים אמתיים וכוללות רמזים מורפו-פונולוגיים המקובלים בשפה העברית. ההצלחה בכתיבה הנכונה על פי רמזים אלו בקרב תלמידי כיתה ב' הייתה 55 אחוזים, מעט מאוד יחסית להצלחה בקרב תלמידי כיתות ד' (69.1%) וכיתות ו' (71.8%). תוצאות אלו הביאו את רביד להסיק כי כיתות ב' עד ד' הן החשובות ביותר בהקניית הכתיב הנכון.
בימינו התפתחות יכולות הכתיב היא אחד הנושאים הנחקרים ביותר בתחום רכישת הלשון אצל ילדים ובני נוער בגילאי בית הספר. ממחקרים אלו עולה המסקנה כי עד גיל 20, פחות או יותר, נמשכת רכישת הלשון ה"טבעית", ובתוכה הכתיב. מן הסתם, גם לימודי כתיב במסגרת בתי הספר עוזרים במידה זו או אחרת לתלמידיהם לרכישת הכתיב התקני.
פרופסור דורית רביד בדקה את מידת הידע של הכתיב העברי אצל תלמידי כיתות א'-ו'. היא מצאה במחקרה כי עם העלייה בגיל בכיתות בית הספר היסודי, פוחתות שגיאות הכתיב. בנוסף, כבר ילדים צעירים, בכיתה א', נעזרים בידע מורפו-פונולוגי כדי לאיית נכון (ידע מורפו-פונולוגי הוא ידע המשלב ידע מורפולוגי, על כללי השפה העברית, יחד עם ידע פונולוגי, שמיעתי). נוסף על כך, נמצא כי הרמזים המורפולוגיים (תפקיד של אות שורש לעומת אות פונקציה) הביאו להצלחה רבה יותר של הנבדקים במחקר מאשר הרמזים המורפו-פונולוגיים (חילופי פוצץ/חוכך, תנועות מונמכות). כמו כן, הפן הסמנטי-פונקציונלי (תפקיד הצורנים: אות שורש/אות פונקציה) של המורפולוגיה שיפר את האיות יותר מאשר הפן הצורני-פונולוגי (מבנה הצלילי של הצורנים: חילופי בּ/ו, ב, כּ/ח, כ, פּ/פ), ואותיות השורש ההומופוניות היו קשות יותר לאיות מאשר אותן אותיות בתפקיד אותיות פונקציה. הקטגוריה במחקר בה התקשו בעיקר הנבדקים במחקר הייתה סימון או אי-סימון האות י' (בגין העדר הרמז המורפולוגי). עוד נמצא כי קל יותר לאיית את ה-י' חסרת הרמז המורופולוגי במקומה (למשל, ליפול, ניגש) מאשר בהיעדרה (למשל, לספור, מגרש). הממצאים כולם מורים על חשיבותם של גורמים מורפולוגיים ומורפו-פונולוגיים בהתפתחות ידע הכתיב בעברית.
דוגמאות לגורמים מורפולוגיים:
אותיות הומופוניות – הגייתן זהה, כמו: ת'–ט', ב'–ו', ח'–כ', ק'–כ'.
הכתיב הנכון של השורש, למשל: טע"ה לעומת תע"ה, עק"ב לעומת עכ"ב.
אותיות שורש המייצגות עיצורים, למשל האותיות כת"ב במילים: מכתב, כתובת, תכתיב, נכתב, התכתב; או האותיות שק"ר במילים: שיקר, שֶקֶר, שקרן.
אותיות שורש המייצגות תנועות, כמו האות א' בשורש כל"א במילים כמו כלא, הכליא.
אותיות פונקציה – בעלות תפקיד של צורני תוספת (תפקידים תחביריים – אותיות מש"ה וכל"ב, תפקידים דקדוקיים כמו סימון מין, גוף, מספר וזמן ותפקידים מילוניים כמו סימון משקלים, בניינים ומוספיות). לדוגמה במילה "ולכשבמסעדותיכם" יש שלוש אותיות המסמנות את השורש סע"ד, שלושה צורני תוספת לפני השורש (ו' החיבור; צורן בן שלוש אותיות המציין זמן: "לכש"; והאות ב', המציינת מילת יחס) ושני צורני תוספת אחרי השורש ("-ות" לסימון רבות; "-יכם" לסימון שייכות לרבים זכר).
דוגמאות לגורמים מורפו-פונולוגיים:
חילופי פוצץ/חוכך – חילופי הפוצצים בּּּ,כּ,פּ בחוככים ו/ב, כ/ח, פ. לדוגמה ב' בשורש סב"ל בזוג מילים: סֶבֶל/סַבַּל או ב' היחס בזוג המילים: בְּעברית/וּבְעברית.
מיקום העיצור במילה: בראש המילה רווחת ההגייה הפוצצת, בסוף המילה רווחת ההגייה החוככת, למשל הגיית הב' במילים בֶּגד/מכתב.
תנועות נמוכות – מתקשרות עם אותיות המייצגות עיצורים שנהגו בעבר בהגייה גרונית, כמו א', ה', ע', ח'. למשל הגיית המילים מֶלֶך ומֶלַח – זו הכתובה ב-ח' מתקשרת לשינוי פונולוגי במילה מן התנועה e לתנועה a, שהיא נמוכה יותר מבחינת המצג הלשון בפה. למשל ההבדל בין אורֵחַ לעורֵךְ הוא בקיום התנועה הנמוכה בסמוך לאות המייצגת עיצור גרוני.
ישנם ילדים שאצלם המקור לשגיאות הכתיב הוא ליקוי באחד ממרכיבי תהליך הכתיבה. ילדים אלו מאובחנים כבעלי דיסגרפיה ויש צורך בהוראה מתקנת על מנת לסייע להם להתגבר על שגיאות הכתיב. פעולת הכתיבה כרוכה בתהליך קוגניטיבי מורכב ורב-שלבים, שבראשו ההמרה פונמית-גרפמית הכולל שלבים רבים כמו כך שפגיעות שונות בתהליך זה מולידות דיסגרפיות שונות, וטיב הדיסגרפיה נקבע על ידי השלב המסוים בתהליך זה אשר בו חלה הפגיעה. לפיכך, כל דיסגרפיה מתבטאת בסוג שונה של טעויות במהלך הכתיבה. לדוגמה: פגיעה במסלול הלקסיקלי עלולה לגרום לדיסגרפיית שטח, העשויה להתבטא בטעויות רגולריזציה (כמו כתיבת "רוש" במקום "ראש"); פגיעה במסלול הסב-לקסיקלי עלולה לגרום לדיסגרפיה פונולוגית, העשויה להתבטא באי-יכולת לכתוב מילים לא מוכרות; פגיעה בבאפר הגרפמי-פונמי עלולה לגרום לדיסגרפיית נגלקט, העשויה להתבטא בהשמטת אותיות או החלפתן בתחילת מילים או בסופן ועוד. בנוסף, ילדים המתקשים בלמידה באופן כללי, למשל בעלי קצב אטי של למידה או הפרעת קשב ריכוז והיפראקטיביות יתקשו יותר בלימוד כתיב נכון.
במחקרן של יכיני ופרידמן "על מורפולוגיה בדיסגרפיית באפר גרפמי" (2008) ניתן לראות כי שיעור טעויות הבאפר גבוה יותר ככל שהמילים ארוכות יותר. בנוסף, אצל כל הנבדקים נמצא שיעור גבוה יותר של טעויות באפר במילים פשוטות לעומת מילים מורכבות מורפולוגית (מילה פשוטה - מגדל; מילה מורכבת - מגדלנו). זאת ועוד, ישנן טעויות רבות יותר במילים שמסתיימות במורפמת שורש לעומת מילים שהסתיימו במוספיות מורפמיות. המידע הגרפמי אשר מגיע לבאפר הגרפמי מגיע כיחידות מורפולוגיות קטנות, ולכן במילים מורכבות מורפולוגית בהן יש מספר מורפמות, העומס על הבאפר יורד ואיתו גם שיעור הטעויות.
שגיאות כתיב יכולות להופיע בעקבות גורמים נוספים כגון:
פגיעה מוחית - במקרה זה השגיאות יכולות להופיע גם אם לפני הפגיעה האדם כתב ללא שגיאות. תופעה זו נקראת "דיסגרפיה נרכשת" (בשונה מ"דיסגרפיה התפתחותית").
קשיים במוטוריקה עדינה - הילד משקיע מאמץ רב בתכנון ועיצוב האותיות עד שלא נשארת לו אנרגיה לאיית נכון (קושי זה יכול להתבטא בתחומים נוספים בחיי הילד כגון קשירת שרוכים, הקלדה במחשב ועוד).
קשיי קשב וריכוז הגורמים לילד להיסח הדעת בעת הכתיבה וכתוצאה מכך לשגיאות כתיב. שגיאות כתיב עקב קושי זה יתאפיינו בחוסר עקביות בשגיאות.
קשיים בתכלול בין חושי ויזו-מוטורי. הילד מתקשה להשתמש בשני חושים במקביל. כגון: סיכום שיעור שבו התלמיד נדרש גם להקשיב וגם לעבד את המילה לכתיבה.
קשיים רגשיים: ציות לחוקים. ישנם ילדים שהתנהגותם מרדנית, ולכן הם אינם מצייתים לחוקי הכתיב.
בעידן המודרני כשהאדם מרבה לכתוב מסרונים והודעות וואטס-אפ ניתן לראות שגיאות רבות הנובעות מכמה סיבות: החשיבה מהירה יותר מהביצוע ולכן נראה שיכול אותיות כמו "מדספת" במקום "מדפסת". החלפה בין אותיות קרובות במקלדת הכתיבה. חוסר תשומת לב לכתיבה ושליחה מידית.