stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טקס פרסי אוסקר ה-57
אירועים בולטים

במהלך הטקס הוענקו פרסי אוסקר לשם כבוד לשחקן ג'יימס סטיוארט ולקרן הלאומית לאמנויות, ופרס לפעילות הומניטרית למפיק דייוויד וולפר. פרס אוסקר להישגים מיוחדים הוענק לסרט "הנהר" בגין האפקטים הקולים שהוצגו בו.
היינג נגור, רופא קמבודי ללא ניסיון קודם במשחק, זכה בפרס לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בסרט "דמעות של שתיקה", אשר היה תפקידו הקולנועי הראשון.
פגי אשקרופט בת ה-77 זכתה בפרס לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בסרט "המעבר להודו", ובכך הפכה לשחקנית המבוגרת ביותר שזוכה בפרס זה.
נאום הזכייה של סאלי פילד בפרס לשחקנית הטובה ביותר על תפקידה בסרט "מקום בלב" הוא אחד הבולטים והזכורים בתולדות טקסי האוסקר. בנאומה אמרה בהתרגשות: "בזכייה הראשונה שלי לא הרגשתי את זה, אך הפעם אני מרגישה את זה, ואני לא יכולה להכחיש את העובדה שאתם אוהבים אותי. ברגע זה, אתם אוהבים אותי!".
בעת שהציג את הזוכה בפרס לסרט הטוב ביותר, שכח לורנס אוליבייה להציג את המועמדים לפרס והכריז מיד על "אמדאוס" כזוכה. מפיק אמדאוס סול זאנץ חיפה על הטעות של אוליבייה כאשר הזכיר את כל ארבעת המועמדים האחרים במהלך נאום הזכייה שלו בפרס.
הסרט הישראלי מאחורי הסורגים היה מועמד לפרס לסרט הזר הטוב ביותר, אך לא זכה. הייתה זו המועמדות הישראלית השישית לפרס בטקסי האוסקר.
הערות שוליים

↑  רשימת הזוכים המלאה, באתר הרשמי
↑  סאלי פילד מגלה שהאקדמיה אוהבת אותה - רגעי אוסקר גדולים, באתר abc7.com,‏ 1 בפברואר 2012
↑  סאלי פילד זוכה בפרס השחקנית הטובה ביותר, בערוץ היוטיוב של פרסי האוסקר, 30 במרץ 2011
↑  "אמדאוס" זוכה בפרס לסרט הטוב ביותר, בערוץ היוטיוב של פרסי האוסקר, 29 באוקטובר 2010
| פרס אוסקר |
| --- | --- | --- |
| פרסים כלליים | הסרט הטוב ביותר • הסרט הבינלאומי הטוב ביותר • הסרט המונפש הטוב ביותר • הסרט הקצר הטוב ביותר • הסרט המונפש הקצר הטוב ביותר • הסרט התיעודי הטוב ביותר • הסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר |  |
| פרסי משחק | השחקן הטוב ביותר • השחקנית הטובה ביותר • שחקן המשנה הטוב ביותר • שחקנית המשנה הטובה ביותר |  |
| פרסי בימוי וכתיבה | הבמאי הטוב ביותר • התסריט המקורי הטוב ביותר • התסריט המעובד הטוב ביותר |  |
| פרסים אחרים | הצילום הטוב ביותר • העריכה הטובה ביותר • עיצוב ההפקה הטוב ביותר • הפסקול המקורי הטוב ביותר • השיר המקורי הטוב ביותר • עיצוב התלבושות הטוב ביותר • האיפור ועיצוב השיער הטובים ביותר • עריכת הסאונד הטובה ביותר • מיקס הסאונד הטוב ביותר • האפקטים הטובים ביותר |  |
| פרסים מיוחדים | פרס לשם כבוד • פרס לזכר • פרס לפעילות הומניטרית • פרס להישגים מיוחדים |  |
| טקסים | 1927/28 • 1928/29 • 1929/30 • 1930/31 • 1931/32 • 1932/33 • 1934 • 1935 • 1936 • 1937 • 1938 • 1939 • 1940 • 1941 • 1942 • 1943 • 1944 • 1945 • 1946 • 1947 • 1948 • 1949 • 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020/21 • 2021 • 2022 • 2023 |  |
| אחר | האקדמיה האמריקאית לקולנוע • תיאטרון דולבי • שיאים • זוכי אמי, גראמי, אוסקר וטוני • מועמדים ישראלים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 60b7ad6b-b636-4a72-ae49-f4ac4a283ffc 
מילוש פורמן, הבמאי הטוב ביותר.
פ. מארי אברהם, השחקן הטוב ביותר.
סאלי פילד, השחקנית הטובה ביותר.
פגי אשקרופט, שחקנית המשנה הטובה ביותר.
פרינס, הפסקול המעובד הטוב ביותר.
טמאש פהרי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 באוקטובר 1927 בודפשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  24 במרץ 2002 (בגיל 74) בודפשט, הונגריה 
 שם לידה:  Weisz Tamás 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה לתאטרון ולקולנוע (1953) 
 פרסים והוקרה:  פרס בלה באלאז' (1962)  פרס SZOT (1964)  אמן דגול של הונגריה (1983)  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
טמאש פהרי (במקור וייס, בהונגרית: Fehéri Tamás;‏ בודפשט, 30 באוקטובר 1927 – בודפשט, 24 במרץ 2002) היה במאי קולנוע יהודי-הונגרי, צלם קולנוע, פרופסור באוניברסיטה. פהרי זכה בפרס בלה באלאז' (פרס הכבוד המקצועי הממלכתי ההונגרי הגבוה ביותר שניתן להעניק ליוצרי סרטי קולנוע ולמפיקי טלוויזיה) וכן בפרסים רבים נוספים.
ביוגרפיה

טמאש וייס נולד במשפחה יהודית כבנם של הסוכן לאיוש פהרי (לוי וייס עד 1934) ושל אתלקה מרקוביץ'. בין השנים 1947 לבין 1949 עבד ב-Mafirt שמ-2022 שמו כיום NFI Stúdió ולאחר מכן עבד ב-Mokép (חברה בבעלות ממשלתית, שהייתה חברת הפצת הסרטים היחידה בהונגריה עד 1987), שם עסק בניהול רשת הקולנוע הלאומית. בין השנים 1949–1951 היה מתמחה באולפן הסרטים, במעבדת הסרטים ובחברת הדיבוב. בין 1949 לבין 1953, הוא היה סטודנט באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע. בין השנים 1951 לבין 1952 הוא היה עוזר צלם במפעל החדשות והסרטים התיעודיים ובאולפן הקולנוע התיעודי (היום Fórum Filmstúdió). בין 1952 לבין 1957 עבד כצלם קולנוע. במקביל בין 1954 לבין 1956, הוא היה מרצה באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע ולאחר מכן פרופסור. מ-1957 היה במאי קולנוע. הוא היה מנהל סטודיו מ-1987. ב-1991 הפך ליו"ר חבר הנאמנים של "קרן הקולנוע פורום".
ביוגרפיה > פעילותו

הוא עשה יותר מאלף פרטי דיווח כעובד ב"יומן החדשות ההונגרי" (Magyar Filmhíradó) וכבמאי-צלם צילם סרטי מסע, דיווחים וסרטים דוקומנטריים. הוא עבד בקביעות גם עבור הטלוויזיה ההונגרית.
חייו הפרטיים

ב-1949 הוא נשא את מריה אנטל. נולדו להם שני בנים, ג'רג' (1953) וגאבור (1965).
סרטיו > כבמאי

A piramisok országában (1954; Czabarka Györggyel operatőr)
Békét akarunk! (1955; Szabó Árpáddal)
Magyarország - Jugoszlávia 2:2 (1955)
A somogyi példa (1955; Macskássy Jánossal)
Döntetlen (1955; Czabarka Györggyel)
Viharos olimpia (1956)
Ahol a szabadság született (1957)
Hajrá Vasas! (1957; Czabarka Györggyel, Farkas Kálmánnal, Megyer Tiborral)
A nagyvilágon e kívül (1957)
Ezt láttam Mongóliában (1958)
Felejthetetlen április (1958; Szabó Árpáddal)
Európa-rekorderek (1958; Fifilina Józseffel, Macskássy Jánossal, Szabó Nándorral)
Ha sokan összefognak (1959; Drahos Kálmánnal)
Távolkeleti barátainknál - Kína, Mongólia, Korea, Vietnam (1959)
Vívóvilágbajnokság (1959, Drahos Kálmánnal)
Fények Albániában (1960)
15 esztendő (1960)
Országút, ahol nincsenek kilométerkövek (1960)
Távol a nagyvárostól (1960)
Paul Robeson Magyarországon (1960, Megyer Tiborral)
Háromezer sziget országában (1961)
Három nap Delhiben (1961)
Baráti látogatás (1961)
Kodály Zoltán 80 éves (1962; Fifilina Józseffel, Sziklay Kornéllal)
Öné az elsőbbség? (1963)
Kinek higgyek? (1963; Gecse Gusztávval operatőr)
15 ezer kilométer a Szovjetunióban (1963)
Ezt láttuk Londonban (1964)
Lacika (1964)
Irány a hamburgi kikötő (1964)
Hat nap Lengyelországban (1964)
Érkezéstől indulásig (1964)
Hruscsov Magyarországon (1964; Drahos Kálmánnal)
Láthatalan háború (1965)
Kádár János Baranyában (1966)
Európa-bajnokok (1966; Szabó Árpáddal, Fifilina Józseffel, Drahos Kálmánnal, Sziklay Kornéllal)
Szibériában, Grúziában (1966; Fifilina Józseffel)
Kongresszusi jelentés (1966; Fifilina Józseffel)
20 éves az úttörőmozgalom (1966; Fifilina Józseffel, Drahos Kálmánnal)
Én, Varga Júlia (1967)
Októberi csillagok (1967; Drahos Kálmánnal)
A torna mesterei (1967)
Százesztendős (1967; Herczenik Miklóssal)
Egy bolygó nem tér vissza (1967)
Barátok között (1968)
Jó bor, jó egészség! (1968; Murányi Évával)
Ők és mi (1968)
50 éves a Párt (1968; Fifilina Józseffel)
Valamit tenni kell! (1969)
Plusz egy nap (1970)
Andrea (1970)
Lajos, ahogy én láttam (1971)
Nemcsak tantárgy (1972)
Vadkerti tőke (1975)
Olimpia-sorozat (1976)
Kommunisták az NSZK-ban (1976)
Ide... oda (1978)
Protokoll szerint (1979)
A boldog ember (1979)
A mi világunkért (1980)
A modell (1981)
Szomszédok (1981)
Volt egyszer egy MADISZ… (1982)
Eskü (1983)
Élenjárók közelnézetben (1983)
Endlösung (1984)
Tükörben a hétvége (1985)
Egy nyelven (1985)
Az ország közepe (1985)
Többarcú egyenjogúság (1986)
Egy halálraítélt vallomása (1989)
Egy filmriporter emlékiratai (1989)
Szorítóban a lélektan (1990)
Parlament (1992)
Mesterek és tanítványok (1993)
Leningrádiak a magyar forradalomért (1993)
A párt ökle (1945-1956) (1994)
Emberekkel történt (1995)
Akarsz gyémánt lenni? (1996)
Nagy Ferenc miniszterelnök (1996-1997)
Varga Béla (2000)
Egy szobor a rendszer fogságában (2000)
סרטיו > כצלם

Magyarok a prérin (1980)
Ünnep Esztergomban (1988)
סרטיו > כמפיק

Holtak szabadsága (1993)
Számonkérés (1994)
Titoktartók (1996)
Szabadulásra ítélve (1996)
Bujdosó kollégium (1996)
Álomgyárosok (1996)
A remény és a halál tizenkilenc napja (1996)
Szakítópróba (1997)
Bírós emberek (1997)
Szerencsés emberek (1998)
Kegyeleti ügyek (1998)
Én népem (1998)
Az utolsó föld (1998)
Miért sípolt a macskakő? (2000)
Kitagadottak (2000)
Börtönfeleségek (2000)
Nagyon reális (2001)
Apáink pere (2001)
מעבודותיו הנוספות

מסביב לעולם עם מצלמה (עם לאסלו בוקור, 1969)
פרסים

פרס בלה באלאז' (1962)
פרס SZOT בשנת 1964
פרס האמן המצטיין (1976)
פרס האמן הדגול (1983)
פרס מבקרי הקולנוע (1985)
לקריאה נוספת

Péter Ábel: Új Filmlexikon, כרך 1, Akadémiai Kiadó, בודפשט, 1971. עמוד 305–306 (לקסיקון הסרטים החדש)
פטר הרמן: מי זה מי 2002 CD-ROM, Biográf Kiadó מסת"ב 963-8477-64-4
ראו גם

טמאש פהרי הלך לעולמו
הערות שוליים

↑  PIM.hu
↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári házassági akv. 869/1926. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-04-03.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1210693267  ISNI: 0000 0001 1057 7733  NTA: 073761672  VIAF: 40028124   WorldCat (עם VIAF): 40028124
יוסף זוסמן

יוסף זוסמן
יוסף זוסמן (י בניסן תרמ"ב ,אפריל 1882 – כ"ב בטבת תשכ"ב, 1962), מעולי העלייה השנייה, ממקימי המושבה באר יעקב.
נולד בעיירה רומנובקה (רומנובסק)שבמחוז גליציה, בתחום המושב של האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה), ליצחק זוסמן ומרים זוסמן. קיבל חינוך יהודי מסורתי בחדר ובישיבות.
נשא לאשה את יונה לבית גוטליב. לזוג נולדו מספר ילדים: צבי, לאה, רבקה (לימים בן-עמי), יפה (לימים שקובסקי), יהודית (לימים יזהר), דברה (לימים (סרולביץ') אישראליביץ') וחנן (לימים בן-יוסף).
בעירו התפרנס מנגרות והיה שוליית-נגר לאביו בנגרייה שהייתה בבעלות המשפחה. היה מחובבי ציון ופעיל בצעירי ציון.
בשנת 1905 עלה לארץ ישראל עם משפחתו, התיישב בראשון לציון ועבד כנגר ביקב עם אביו. ב-1907 היה מראשוני קוני האדמות באזור באר יעקב משפחתו קנתה 75 דונם והייתה שותפה לייסוד המושבה. המשפחה התיישבה במקום יחד עם קבוצה של משפחות ורווקים עולי מזרח אירופה, פרס וארגנטינה, וגרעין חקלאי של יהודים-קווקזים מדאגסטן בהנהגת הרב יעקב יצחקי. כחבר ועד השמירה השתתף בהגנת המקום ובמאורעות תרכ"ו (1926).
נפטר ב-1962 ונקבר בבאר יעקב.
הערות שוליים

↑  , באתר JewishGen(באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טים וילטון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 בפברואר 1940 (בן 84) באנגור-און-די, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1964
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (1960)  Strathallan School 
 צאצאים:  יו היגינסון 
 פרופיל ב-IMDb
 
טים וילטון (באנגלית: Tim Wylton; ב-27 בפברואר 1940) הוא שחקן בריטי הידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד סטנלי דוקינס בסיטקום "הגיבור שלי" ובתפקיד לול פריס בסדרה הקומית "בחלוף השנים".
ביוגרפיה

וילטון נולד בבאנגור-און-די (אנ') במחוז פלינטשייר שבוויילס. שמו האמיתי הוא היגינסון. הוא למד בבית הספר סטרת'אלן בפרת'שייר ואחר כך באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA).
בתיאטרון שיחק וילטון בהפקה מ-1961 של תיאטרון האולד ויק של המחזה "רומיאו ויוליה" בבימויו של פרנקו זפירלי. בשנים 1963 עד 1977 שיחק עם הלהקה השייקספירית המלכותית.
בטלוויזיה שיחק וילטון לראשונה ב-1964 במחזה "קומדיה של טעויות". הופעות נוספות שלו בטלוויזיה בתחילת הקריירה שלו כוללות את הסיטקום "The Liver Birds", הסדרה "היחידה", "Maybury", הסיטקום "The Dustbinmen", סרט הטלוויזיה "על כתפי ענקים" והסדרה "ג'ולייט בראבו". ב-1979 השתתף בעיבוד של ה-BBC למחזה "הנרי החמישי" בתפקיד פלואילן.
בשנות השמונים של המאה העשרים שיחק וילטון בתוכניות טלוויזיה רבות בהן "ברז'רק", סדרת הדרמה "To Serve Them All My Days", סדרת המסתורין "קמפיון", הדרמה "The Citadel", ובתפקיד רודני סיליטו בקומדיה "A Bit of a Do". ב-1983 הופיע בסרט הקולנוע "קללת הפנתר הוורוד". בשנות התשעים הופיע בעיבוד ל"כל היצורים גדולים כקטנים", בפרק בסדרה "פוארו", בפרק ב"לאבג'וי", בסדרה "רמפול", ב-"Touch of Frost", בסדרה "The Darling Buds of May", בתוכנית "פרנץ' וסונדרס", בסדרה הרפואית "Peak Practice", בפרק בסדרה "קדפאל", ב-" C.A.T.S. Eyes" ובסדרה "וייקליף". ב-1995 גילם את הדוד של אליזבת בנט, מר גרדינר, במיני-סדרה המצליחה "גאווה ודעה קדומה".
ב-1996 הופיע בתפקיד לול פריס בסדרה הקומית "בחלוף השנים" והמשיך לגלם את הדמות עד שנת 2002. בשנת 2000 החל לגלם את סטנלי דוקינס, אבא של הגיבורה, בסיטקום "הגיבור שלי". עוד השתתף כשחקן אורח בפרקים בסדרות "פשוט נהדרת", "קורוניישן סטרין", "חדר מיון", "Heartbeat" ובסדרת הדרמה התקופתית "The Royal".
ביוגרפיה > חיים אישיים

בנו של וילטון הוא השחקן יו היגינסון (אנ') הידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד השוטר ג'ורג' גרפילד בסדרת הדרמה המשטרתית "The Bill".
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1969–1970 |  | The Dustbinmen | אריק | סדרת טלוויזיה |
| 1972 | תחת חורש חלב | Under Milk Wood | מר וילי נילי |  |
| 1973 |  | Blue Blood | מורייל |  |
| 1979 | הנרי החמישי | Henry V | פלולן | סרט טלוויזיה |
| 1980 | המלט | Hamlet, Prince of Denmark | קברן | סרט טלוויזיה |
| 1980 |  | To Serve Them All My Days | גריף |  |
| 1983 | קללת הפנתר הורוד | Curse of the Pink Panther | רופא |  |
| 1984 | אחים וזרים | Strangers and Brothers | פרסי הול |  |
| 1987–1989 |  | The Bretts | סוטון | סדרת טלוויזיה |
| 1989 |  | A Bit of a Do | רודני סיליטו | מיני-סדרה |
| 1990 | כל היצורים גדולים כקטנים | All Creatures Great and Small | בוב סטוקדייל | בפרק "A Friend for Life" |
| 1991 | פוארו | Agatha Christie's Poirot | הנרי דלפונטיין | בפרק How Does Your Garden Grow? |
| 1992 | רמפול | Rumpole of the Bailey | טובי הרינגיי | בפרק "Rumpole and the Miscarriage of Justice" |
| 1993 |  | A Haunting Harmony | אביו של יו | סרט טלוויזיה |
| 1994 |  | The Lifeboat | אדוארד ת'ורפ | סדרת טלוויזיה |
| 1994–1998 | וייקליף | Wycliffe | פרנקס | סדרת טלוויזיה |
| 1995 | גאווה ודעה קדומה | Pride and Prejudice | מר גרדינר |  |
| 1998–1999 |  | Playing the Field | מר גיל | סדרת טלוויזיה |
| 2000–2006 | הגיבור שלי | My Hero | סטנלי דוקינס | סדרת טלוויזיה |
| 1996–2002 | בחלוף השנים | As Time Goes By | לול פריס | סדרת טלוויזיה |
| 2001 | פשוט נהדרת | Absolutely Fabulous | ברייס | בפרק "Fish Farm" |
| 2003 | ג'ים בר מזל | Lucky Jim | מר וילסון | סרט טלוויזיה |
| 2004 | חדר מיון | Casualty | אריק טימונס | בפרק "Who Cares" |
| 2004 | פרנץ' וסונדרס | French and Saunders |  | סדרת טלוויזיה |
| 2007 | רופאים | Doctors | אריק לנגר | בפרק "Up, Up and Away" |
| 2009 |  | Heartbeat | שרידן ראלף | בפרק "Looking for Isabella" |
| 2009 | רציחות במידסומר | Midsomer Murders | ג'ים הנלי | בפרק "The Great and the Good" |
| 2010 |  | Love at First Sight | ג'ורג' | סרט קצר |
הערות שוליים

1 2 3  "Tim Wylton". DigiGuide. 2013. נבדק ב-1 במרץ 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Trowbridge, Simon (2010). "Tim Wylton". The Company: A biographical dictionary of the Royal Shakespeare Company (2 ed.). Oxford, England: Editions Albert Creed. ISBN 9780955983023.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007345586605171  ISNI: 0000 0003 7206 6204  LCCN: no2001036500  SUDOC: 182229149  VIAF: 11953917   WorldCat (עם VIAF): 11953917
טמרה פרס

טמרה נתנובנה פרס (ברוסית: Тамара Натановна Пресс, באוקראינית: Тамара Натанівна Пресс;‏ 10 במאי 1937 – 26 באפריל 2021) הייתה אתלטית סובייטית-יהודייה. הייתה אלופה אולימפית פעמיים ברציפות בהדיפת כדור ברזל ואלופה אולימפית בזריקת דיסקוס, בעלת 4 מדליות אוליפיות, שיאנית עולם בזריקת דיסקוס ובהדיפת כדור ברזל, האישה הראשונה בעולם שהדפה מעל 17 ו-18 מטר ואלופת אירופה בשני הענפים.
קורות חיים

טמרה פרס נולדה בחרקוב, אוקראינה. אחותה הצעירה, אירינה הייתה אף היא אלופה אולימפית בעלת שתי מדליות זהב באותן אולימפיאדות. הן כונו "האחיות פרס".
לאחר סיום הקריירה הספורטיבית היא הייתה עסקנית ספורט במסגרות שונות. גם באחרית ימיה הייתה פעילה במסגרת קרנות למתן מלגות לספורטאים גמלאים.
קורות חיים > אלופת אירופה

באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בסטוקהולם, שוודיה בשנת 1958 זכתה פרס בשתי מדליות. מדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 53.32 מטר ומדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 15.53 מטר.
קורות חיים > שיאנית עולם

בתחרות שנערכה בנלצ'יק באפריל 1959 קבעה פרס בהדיפת כדור ברזל שיא עולמי חדש של 17.25 מטר, שיפור לשיא העולם של בת ארצה גלינה זיבינה (16.76 מטר).
קורות חיים > אלופה אולימפית

באולימפיאדת רומא (1960) זכתה פרס בשתי מדליות, מדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא אולימפי חדש של 17.32 מטר, לפני יוהנה לוטגה מגרמניה (16.61 מטר) ואירלן בראון מארצות הברית (16.42 מטר) ומדליית כסף בזריקת דיסקוס בתוצאה של 52.59 מטר בזריקה האחרונה שלה, אחרי נינה רומשקובה בת ארצה שקבעה שיא אולימפי חדש של 55.10 מטר ולפני ליה מנוליו מרומניה (52.36 מטר).
שבוע לאחר האולימפיאדה בתחרות שנערכה ברומא, איטליה קבעה פרס בזריקת דיסקוס שיא עולם חדש של 57.15 מטר שיפור לשיא בן ה-8 שנים של בת ארצה נינה דובמדזה (57.04 מטר).
באוניברסיאדה שנערכה בסופיה בולגריה בשנת 1961 זכתה פרס בשתי מדליות זהב בהדיפת כדור ברזל (17.12 מטר) ובזריקת דיסקוס בשיא עולם חדש של 58.06 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בבלגרד, (לשעבר יוגוסלביה) בשנת 1962 זכתה פרס בשתי מדליות זהב. בזריקת דיסקוס לאחר שהגנה על תוארה בתוצאה של 56.91 מטר ובהדיפת כדור ברזל בשיא עולם חדש של 18.55 מטר.
באוניברסיאדה שנערכה בפורטו אלגרה ברזיל בשנת 1963 זכתה פרס שוב בשתי מדליות זהב בהדיפת כדור ברזל (17.29 מטר) ובזריקת דיסקוס (55.90 מטר).
באולימפיאדת טוקיו (1964) זכתה פרס בשתי מדליות זהב, בהדיפת כדור ברזל היא הגנה על תוארה בשיא אולימפי חדש של 18.14 מטר בהדיפה האחרונה, לפני רנטה קולמברגר מגרמניה (17.61 מטר) וזיבינה (17.45 מטר) ובזריקת דיסקוס בשיא אולימפי חדש נוסף של 57.27 מטר, לפני אינגריד לוץ מגרמניה (57.21 מטר) ומנוליו (56.97 מטר).
לאחר סיום הפעילות הספורטיבית היא עבדה במח' הספורט של האיגודים המקצועיים בברית המועצות.
תארים והישגים

בסך הכל קבעה פרס 12 שיאי עולם. 6 שיאי עולם בהדיפת כדור ברזל והחזיקה בו 9 שנים ו-6 שיאי עולם בזריקת דיסקוס והחזיקה בו 7 שנים.
שאלה בדבר המגדר

הייתה שאלה בדבר זהותן המגדרית של האחיות פרס. אחת מהטענות הייתה שהן אנדרוגינוס ודעה אחרת סברה שמדובר בהזרקת הורמונים זכריים על מנת לחזקן. המלעיזים כינו אותן "האחים פרס". שתי האחיות נעלמו מזירת הספורט לאחר שנת 1966 שבה הוחלט על חובת בדיקת המגדר (בוטלה בסידני 2000).
טמרה פרס נפטרה ב-26 באפריל 2021.
הערות שוליים

↑   אמיר ענבר, התעלומה האולימפית של האחיות הסובייטיות, באתר הארץ, 6 בספטמבר 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9812077659205606  World Athletics: 14430595  LNB: 000305894  VIAF: 6822154260707224480006   WorldCat (עם VIAF): 6822154260707224480006
יוסף זיידנר

יוסף זיידנר, 1932 לערך
יוסף זיידנר מימין עם יתר חברי משלחת הציונית לירושלים, 2 בנובמבר 1898 (לשמאלו: משה שנירר, תאודור הרצל, דוד וולפסון ומקס בודנהיימר)
יוסף זיידנר יושב שני מימין, דוב גולדברג במרכז ויונה קרמנצקי שני משמאל, עם מייסדי בית החרושת סיליקט, תל אביב, 1922
יוסף זיידנר (15 בדצמבר 1860 – 5 ביוני 1942) היה פעיל ציוני ומתומכיו הראשונים של בנימין זאב הרצל, תעשיין ומהנדס ארצישראלי. נמנה עם מייסדי בית החרושת סיליקט בתל אביב.
ביוגרפיה

יוסף זיידנר נולד בב' בטבת תרכ"א (1860) במריופול שבמזרח אוקראינה, אז חלק מן האימפריה הרוסית. אביו, נפתלי, היה סוחר ועסקן מכובד ונמנה עם משפחת הברון גינצבורג.
בילדותו למד ב"חדר" והמשיך בלימודיו בתיכון. בנעוריו הצטרף ל"חובבי ציון". לאחר סיום לימודיו יצא ללימודי הנדסת מכונות וחשמל במכון הטכנולוגי של ציריך. שם למד אצל הפיזיקאי היינריך פרידריך ובר (Heinrich Friedrich Weber).
סיים לימודיו באוניברסיטה בשנת 1885, שב לאוקראינה ומצא משרה ביקטרינוסלב כמהנדס מכונות. במשרה זו החזיק עד 1891. הושפע מהופעתו של מנחם אוסישקין באחד מבתי הכנסת בעיר, שבה הטיף ליישוב ארץ ישראל. הגיע לארץ ישראל בפברואר 1891 ושהה שם כ-10 חודשים במטרה למצוא שטח מתאים להתיישבות יהודים.
בשנת 1893 לערך נשלח מטעם אגודת "אחוה" ביקטרינוסלב לקנות אדמה בחורן (כיום חלק ממחוז דרעא בסוריה) עבור מאה משפחות עולים. הוא הצליח לקנות שטח של 88,000 דונם בסביבות מזריב, בעבר הירדן המזרחי. אולם, בטרם הונפקו הקושאנים הוציאו רשויות העות'מאניות צו שאסר העברת קרקעות לידי יהודים. על מנת להציל את הקרקעות שנקנו נסע זיידנר לפריז, נפגש עם הברון רוטשילד והוחלט להעביר את הקרקעות לידיו להמשך הטיפול בעניין.
באותה שנה עזב את רוסיה ועבר לווינה, שבה מצא משרה כמנהל תחנת כוח חשמלית. בתפקיד זה עבד עד 1920. במקביל ערך משנת 1901 את כתב העת המקצועי "חשמל ומכונות" (Elektrotechnik und Maschinenbau).
בווינה הצטרף לאגודת הסטודנטים הציונית "קדימה". הצטרף לבנימין זאב הרצל ונמנה עם עוזריו. סייע להרצל בארגון הקונגרס הציוני העולמי הראשון בו אף השתתף כציר, וסייע לו ביסוד השבועון הציוני "די וולט".
בנובמבר 1898 התלווה להרצל בביקורו בארץ ישראל והציג בפני הקיסר הגרמני את תוכניותיו לפיתוח הארץ. לאחר מכן השתתף בקונגרס הציוני העולמי השלישי.
ערך תוכניות מפורטות לפיתוח ארץ ישראל המופיעות בספרו של הרצל "אלטנוילנד".
כבר ב-1901 העלה בפני הרצל תוכניות להקמת מפעל ללבני סיליקט בארץ ישראל.
ב-1917 הכין תוכניות להפקת חשמל ממי הירדן ושלחן להנהלה הציונית בלונדון.
עם תום מלחמת העולם הראשונה עמד עם מהנדס החשמל האוסטרי יונה קרמנצקי בראש קבוצת יזמים שייסדו את "חברת הסיליקט הארץ-ישראלית".
עלה לארץ ישראל ב-1920 ושימש כמפקח הטכני בבניית בית החרושת סיליקט בחולות תל אביב במשך 14 חודשים, עד לסיום הבנייה.
לאחר מכן עסק במיזמים שונים בתחום המים עבור הקרן הקיימת.
באמצע שנות ה-20 היה אחראי על בניית "מלון פלטין" בתל אביב. הוא נמנה עם ידידיהם הקרובים של הבעלים.
זכה באזרחות כבוד של העיר תל אביב.
יוסף זיידנר נפטר בכ' בסיון תש"ב בבית החולים אסותא. נטמן בבית העלמין טרומפלדור בתל אביב. הותיר אחריו את רעייתו, פני (ילידת חרקוב, 1884 - אפריל 1945).
ספרו

Bände, Verlag Ernst u. Sohn ,Berlin, 1921 ,Starkstromtechnik Taschenbuch für Elektrotechniker 2*
טים הילי (שחקן)

| --- | --- |

 לידה:  29 בינואר 1952 (בן 72) בנוול, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  טימותי מלקולם הילי
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 בן או בת זוג:  דניז ולץ' (1988–2012) 
 צאצאים:  מת'יו הילי, Louis Healy 
 פרופיל ב-IMDb
 
טימותי מלקולם הילי (באנגלית: Timothy Malcolm Healy; נולד ב-29 בינואר 1952) הוא שחקן אנגלי. הוא מוכר בעיקר מתפקידו בדמות דניס פטרסון בסדרת הטלוויזיה "Auf Wiedersehen, Pet", לזלי בסדרת הדרמה הקומית "בנידורם" וגסטריק בסיטקום "עדיין פתוחים ברציפות".
ביוגרפיה

הילי נולד בבנוול שבניוקאסל. הוא בנם טימותי מלקולם הילי האב וסיידי (לבית וילסון). בתחילה היה טים הילי רתך במפעל, וגם שירת בגדוד של הרגימנט המוצנח בצבא הבריטי. ב-1973 ענה לפרסומת של בית ספר לאומנות "Northern Arts School", קיבל מענק לימודים ועבר לעסוק במשחק. הוא היה חבר בלהקת התיאטרון "Live Theatre Company" בטיינסייד, ושיחק בהפקות דרמה בסיבובי הופעות עם הלהקה.
ב-1982 הופיע הילי בסרט "A Captain's Tale" שמתאר את הניצחון של מועדון הכדורגל וסט אוקלנד בגביע סר תומאס ליפטון. ב-1983 זכה הילי להכרת הציבור בתפקידו בסדרה הקומית "Auf Wiedersehen, Pet" אודות בנאים בריטים שעובדים בגרמניה באמצע שנות השמונים של המאה העשרים. בסדרת הטלוויזיה לילדים "Tickle on the Tum" של ITV גילם ברני בודג'ר והפך לחביבם של הצופים הצעירים.
בתחילת שנות התשעים של המאה העשרים הופיע הילי בסדרה "Boys from the Bush" של ה-BBC, ושיחק בתפקיד עובד הזבל בסדרה "Common as Muck". ב-2001 הופיע הילי בסיטקום "Breeze Block" בדמות ראש משפחה מוזרה. הילי תלה תקוות גדולות בסדרה זו אבל היא שודרה רק בערוץ הדיגיטלי BBC Choice, ולא בערוצים הרגילים BBC One או BBC Two. בסדרה הקומית "Phoenix Nights" גילם הילי דמות של מוזיקאי של מוזיקה עממית. בתיאטרון גילם הילי את ג'קי אליוט במחזמר "בילי אליוט" בווסט אנד.
בשנת 2000 הופיע הילי בסרט "Purely Belter" בתפקיד אביו המתעלל של נער עבריין. ב-2006 שיחק באופרת הסבון "קורוניישן סטריט" בדמות פול ג'ונס, אביו של הברמן שון טולי. עוד קודם ב-1976 השתתף בתוכנית בתפקיד מנחה בינגו. ב-2003 שיחק הילי בתפקיד המפקח קולין דאגן בפרק בסדרת הדרמה "Murder in Mind" של ה-BBC. ב-2009 גילם הילי את המאבטח, דייב מילר, בסדרת בית הספר "דרך ווטרלו" והיה מושא אהבתה של סטף היידוק, בגילומה של מי שהייתה אשתו דניז ולץ'. ב-2013 שיחק הילי בתפקיד אריק בסיטקום "הספא" של רשת Sky Living במשך עונה אחת.
הילי כיכב בעונה השלישית של הסדרה הקומית של ITV "בנידורם" בתפקיד דמות של קרוס דרסר בשם לזלי. בעונה הרביעית קיבל תפקיד קבוע בסדרה בדמות בשם לז שיש לו בן בשם ליאם.
הילי השתתף בתוכניתם של ויק ריבס ובוב מורטימר "קטריק". בנובמבר 2013 השתתף בתפקיד קמע בעונה השנייה של הסיטקום "הברן" של ה-BBC.
החל מ-2014 מגלם הילי את גסטריק בסדרה הקומית "עדיין פתוחים ברציפות".
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-1988 התחתן הילי עם השחקנית דניז ולץ'. השניים התגרשו ב-2012. בני הזוג הופיע יחד בפרק בסדרה "Lily Savage's Blankety Blank" בשנת 2001. לזוג נולדו שני בנים, הבכור מתיו הוא הסולן של להקת הרוק האלטרנטיבי "The 1975". בפברואר 2015 הכריז הילי אל נישואיו לבת זוגו ג'ואן אנדרטון. הילי הוא אוהד נלהב של מועדון הכדורגל ניוקאסל יונייטד.