stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הבן האובד

ערך זה עוסק במשל ממשלי ישו. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
שובו של הבן האובד, מעשה ידי רמברנדט, 1662.
הבן האובד (הידוע גם בשם הבן האבוד, שני האחים, האבא האוהב, או החוזר בתשובה) הוא אחד המשלים הידועים בנצרות, שסופר על ידי ישו, ומופיע בבשורה על-פי לוקאס פרק ט"ו, בברית החדשה.
זהו השלישי מתוך סידרה של שלושה משלים המדברים על קבלת החוטאים על ידי האל אם יחזרו בתשובה. שני המשלים הקודמים בסדרה זו הם משל הכבש האובד ומשל המטבע שאבד. על פי המסורת הנוצרית, נוהגים לקרוא קטע זה ביום א' השלישי של התענית (לנט) שלפני חג הפסחא.
רקע למשל

שלושת המשלים בברית החדשה, המדברים על קבלת החוטאים, נאמרו על רקע התנהגותו השנויה במחלוקת של ישו, שקיבל לשורות מאמיניו, בין השאר, גם חוטאים. ישו השתתף בארוחה עם מוכסים (גובי מס מטעם השלטונות הרומיים) וחוטאים. לפי הברית החדשה זכה ישו ליחס מבזה ולביקורת קשה מצד הפרושים והסופרים כשחלק שולחנו עם חוטאים; דבר שהביאו למשול את שלושת המשלים.
סיפור המשל > חטאי הבן

לאיש אחד היו שני בנים. הבכור נשאר עם האב בנאמנות ועבד עמו בשדותיו. לעומתו, הבן הצעיר לקח את חלקו בירושה ועזב את בית אביו. הוא יצא לדרכו וביזבז את כל הונו בחיי הוללות. לאחר שאזל כל כספו הוא נקלע לשנות רעב ומחסור, עד שנאלץ לעבוד ברעיית חזירים. הוא החליט לחזור אל בית אביו, אף על פי שידע כי החזרה לבית האב תהווה חרפה למשפחה. הבן החוזר מוכן לרע ביותר, ואף אומר לאב "אַבי, חָטָאתִי לַשָּׁמַיִם וּלְךָ. אֵינֶנִּי רָאוּי עוֹד לְהִקָּרֵא בִּנְךָ. שִׂים אוֹתִי כְּאֶחָד מִשְכִירֶיךָ".
עצם אזכור "רעיית החזירים" בעברו של הבן הוא מרכיב בהגדרתו כבן סורר. עם זאת, רעיית החזירים היא מושג זר ליהדות, באזורים בעלי רוב יהודי היה נחשב לטאבו, וסביר כי לא היה מקובל בסביבה בה חי ישו. לכן מפתיע לכאורה לראות את המושג במשל זה. אחד ההסברים שניתן לתת לכך הוא כי המשל נכתב על סמך היכרות של הכותב עם ערי הדקאפוליס. ערים אלה היו ערים הלניסטיות, שבחלק ניכר מתקופת בית שני היו בתחומי ממלכת יהודה. גידול חזירים התאפשר, אם בכלל, בסביבותיהן של ערים אלה.
סיפור המשל > תגובת האב

האב מגיב באופן שונה ממה שציפה הבן. "רָאָהוּ אָבִיו וְנִכְמְרוּ רַחֲמָיו עָלָיו. הוּא רָץ אֵלָיו וְנָפַל עַל צַוָּארָיו וְנָשַׁק לוֹ". בעוד הבן אומר : "אַבִי, חָטָאתִי לַשָּׁמַיִם וּלְךָ וְאֵינֶנִּי רָאוּי עוֹד לְהִקָּרֵא בִּנְךָ"; האב מורה לעבדיו להביא את הגלימה הנאה ביותר, להלבישו בבגדי יקר, ולשחוט עגל מפוטם לסעודת שמחה.
סיפור המשל > תגובת הבן הבכור

כששמע הבן הבכור על חזרת אחיו הצעיר, הוא כועס וקובל לפני אביו על כך שהוא, שעבד תמיד את שדות אביו, לא זכה מעולם לחגיגה לו ולרעיו, ואילו אחיו, "אשר בילע את נחלתך עם הזונות", זבחו למענו את עגל המרבק.
האב עונה לו: "בְּנִי, אַתָּה תָּמִיד אִתִּי, וְכָל אֲשֶׁר לִי שֶׁלְּךָ הוּא. אֲבָל עָל אָחִיךָ הנה רָאוּי לָשׂוֹּשׂ וְלִשְׂמֹחַ. כִּי בְּנִי זֶה הָיָה מֵת וְהִנֵּה חָזַר לַחַיִּים, אָבַד וְהִנֵּה נִמְצָא".
הנמשל: דיון

גדלות הנפש האמיתית במשל היא של האב, המקבל את בנו שחזר בתשובה ומאמצו לחיקו. יש המקבילים את דמות האב בסיפור לאל, ואילו אחרים רואים בו את דמות המאמין הנוצרי הראוי.
הבן הבכור אינו מקבל את חזרת הבן ואת תגובת האב כלפיו. הוא משול לאותם אנשים, שאף אם הם נאמנים וישרים, הרי שעקשותם וקטנות אמונתם מונעת מהם לראות את הטוב הקיים בכל אדם ולמחול אף לחלש שמעד.
המסר הוא כי אנו בני האדם נדרשים גם אנו להיות מלאי רחמים ומוכנים לסלוח ולקבל באהבה את אלו החוזרים בתשובה כנה.
מסר נוסף ומשמעותי מסיפור הבן האובד הוא כי גם גדול החוטאים יכול לעשות חשבון נפש ולחזור בתשובה.
הבן הצעיר, החוזר לבית האב מחיי החטא, מביע חרטה ומוכן לקבל את עונשו; אך האב מקבלו בשמחה ובאהבה.
הבן האובד באומנות

משל הבן האובד היווה כר פורה ליצירות אמנות; למוזיקאים - החל מארתור סאליבן באופרטה משנת 1869, ועד סרגיי פרוקופייב בבלט משנת 1929; לציירים, כדוגמת רמברנדט; ובמאי קולנוע דוגמת אנדריי טרקובסקי בסרטו סולאריס; ואחרים. שאגאלבהשפעת יצירתו של רמברנט צייר את התמונה של "יוסף המתוודע אל אחיו", המשותף לשתי היצירות הוא איחוד המשפחות לאחר שבניהן לא התראו זמן רב, ביצירה מאוחרת יותר של שאגאל חוזרים המוטיבים של הבן האובד אך בהם הבן הוא שאגאל בעצמו ששב לרוסיה.
המשל הנוצרי פתוח למספר פרשנויות; ובמקרים רבים הושם הדגש באומנות לא דווקא על טוב לבו של האב, אלא על מסעו של הבן האובד, על גורלו וסבלו. בסיפרות ובשירה המודרנית הפך הבן האובד לעיתים למורד החילוני הטובל עצמו בכל תענוגות העולם ומוצא עצמו בסופם ריק, פצוע ומושפל. את כניעתו ושיבתו אל האב ניתן לראות לא רק כוויתור על החומרי וניצחון הרוח על החומר, אלא גם ככניעה לתובענות החיים וריקנותם.
שיר הילדים הגרמני "הנס הקטן", שהיווה את המקור לשיר הילדים יונתן הקטן, מתאר את סיפורו של הנס, בן אובד שעזב את הבית, שהה בניכר, וחזר לאחר שבע שנים כגבר, כאשר רק אימו מכירה אותו.
ביצירה העברית בולט מחזור שירי הבן האובד מאת לאה גולדברג, שפורסם בשנת 1947, ומהווה ציון דרך בשירה העברית המודרנית.
הערות שוליים

↑  לוקס, הבשורה על-פי לוקאס 11-32, באתר KIRJASILTA, ‏לא ידוע
↑  פרידמן, מ', "סיפור יוסף באמנות", בית מקרא נ"ה (תש"ע) א' עמ'208-210.
↑  אריאל הירשפלד, פתחה את הדרך לסופה, באתר הארץ, 6 ביוני 2007
↑  להרחבה, ראו יונתן הקטן#מקור השיר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538596905171  BnF: cb165029495 (data)  LCCN: sh85107182  LNB: 000151833 
הבן האובד רועה חזירים בעת המחסור. תחריט על עץ, זבאלד בהאם, 1550
הבן האובד שב לביתו. מקס סלפוגט, 1900 בקירוב.
המפגש הבין-לאומי של המפלגות הקומוניסטיות ושל הפועלים

המפגש הבין-לאומי של המפלגות הקומוניסטיות של הפועלים (באנגלית: International Meeting of Communist and Workers' Parties;בראשי תיבות: IMCWP) היא מפגש שנתי שבו משתתפות מפלגות המגדירות את עצמן כקומוניסטיות ושל הפועלים מכל העולם. היוזמה לקיום ועידה זו לראשונה בשנת 1998 מספר שנים אחרי נפילת המשטרים הקומוניסטים באירופה ובמרכז אסיה באה מהמפלגה הקומוניסטית של יוון. המטרה המוצהרת של המפגשים הייתה שיתוף הדדי בניסיונן של מפלגות אלה והוצאת הכרזות משותפות.
המפגש הראשון התקיים ב-24 -22 במאי 1998 באתונה לרגל מלאת 150 שנה מפרסום המניפסט הקומוניסטי של קרל מארקס ולרגל מלאת 80 שנה להקמת המפלגה הקומוניסטית היוונית.
מאז התקיימו מפגשים שנתיים אלה כל שנה. בנוסף אורגן מפגש יוצא מן הכלל בדמשק ב-28–30 בספטמבר 2009 בסימן "הסולידריות עם המאבק האמיץ של העם הפלסטיני ושל עמים אחרים במזרח התיכון". בדצמבר 2009 הסכימו המפלגות המשתתפות להקים ביטאון בינאולומי משלהם International Communist Review באנגלית ובספרדית ומצויד באתר באינטרנט.
במפגשים הבינלאומיים השתתפו עד כה 121 מפלגות ממעל 84 ארצות, וביניהן: מרוסיה - המפלגה הקומוניסטית של הפדרציה הרוסית, המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות ועוד מפלגה אחת, המפלגה הקומוניסטית הסינית, המפלגה הקומוניסטית הצרפתית, המפלגה הקומוניסטית של וייטנאם, המפלגה הקומוניסטית של קובה, שלוש מפלגות קומוניסטיות מספרד, מפלגת הפועלים של קוריאה, שתי מפלגות קומוניסטיות מבריטניה ושתי מפלגות קומוניסטיות מאיטליה, מפלגת תודה מאיראן, המפלגה הפרוגרסיבית של העם העובד מקפריסין, המפלגה המהפכנית העממית של לאוס, המפלגה הקומוניסטית העיראקית, המפלגה הקומוניסטית הישראלית ואחרות.
המפלגה הקומוניסטית של יוון אירחה את המפגש השביעי באתונה ב-18–20 בנובמבר 2006, המפלגה הקומוניסטית הפורטוגזית - את המפגש השמיני בליסבון ב-10–12 בנובמבר 2006, המפלגה הקומוניסטית של בלארוס והמפלגה הקומוניסטית של הפדרציה הרוסית - את המפגש התשיעי במינסק ובמוסקבה בנובמבר 2007, המפלגה הקומוניסטית של ברזיל - את המפגש העשירי בסאו פאולו ב-21–23 בנובמבר 2008, המפלגה הקומוניסטית של הודו והמפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית) - את המפגש האחד עשר בניו דלהי ב-20-22 בנובמבר 2009. המפגש השנים עשר התקיים ב-2010 בדרום אפריקה.
המפגשים באתונה ב-2011 ובביירות ב-2012 התכנסו תחת הסיסמה "לחזק את המאבק נגד הסלמת התוקפנות האימפריאליסטית, למען סיפוק הצרכים הסוציו-כלכליים של העמים, בעד סוציאליזם".
המפגשים הבאים התקיימו כדלקמן:
המפגש ה-15 ב-8–10 בנובמבר 2013 בליסבון.
המפגש ה-16 ב-13–15 בנובמבר 2014 בגואיאקיל באקוודור.
המפגש ה-17 ב-30 באוקטובר - 1 בנובמבר 2015 התקיים באיסטנבול בטורקיה, מדינה שבה בעבר הייתה המפלגה הקומוניסטית שנים רבות מחוץ לחוק.
המפגש ה-18 חל ב-28–30 באוקטובר 2016 בהאנוי בווייטנאם.
בנובמבר 2017 התכנס המפגש ה-19 ברוסיה - בשתי עריה המרכזיות - סנט פטרסבורג ב-2–3 בנובמבר ובמוסקבה ב-5–7 בנובמבר בסימן "מלאת מאה שנה למהפכת אוקטובר הסוציאליטית הגדולה : האידיאלים של התנועה הקומוניסטית, להחזיר עוצמה למאבק במלחמות האימפריאליסטיות, למען שלום, למען סוציאליזם".
ב-2018 התכנס באתונה, יוון, המפגש ה-20 כשנבחר כנושא עיקרי "מעמד הפועלים העכשווי ובריתותיו. משימות האוונגרד הפוליטי שלו - מפלגות הפועלים והקומוניסטיות - במאבק נגד הניצול והמלחמות האימפריאליסטיות, למען זכויות הפועלים והעמים, למען שלום, למען סוציאליזם".
התארגנויות כלל-קומוניסטיות בעבר

בשנים 1919–1943 פעל ה"אינטרנציונל הקומוניסטי" שנודע כקומינטרן, ארגון עולמי של מפלגות קומוניסטיות שנמצא בשליטה מוחלטת של המפלגה הקומוניסטית הסובייטית ומרכזו היה במוסקבה. ארגון זה, שעבר בשנות ה-30–40 בפקודת סטלין "טיהורים" חוזרים, שבהם קיפדו את חייהם מנהיגים קומוניסטים רבים, שנחשבו "בוגדים", פוזר על ידי סטלין בשנת 1943 בעיצומה של מלחמת העולם השנייה כסימן פיוס כלפי המעצמות הברגניות שהיו לבעלות ברית של ברית המועצות במלחמה נגד היטלר.
בשנים 1947–1956 פעל אירופה בלבד הארגון קומינפורם שכלל את המפלגות הקמוניסטיות שהשתלטו על הנהגת מדינות מזרח אירופה בחסותה של ברית המועצות, ובנוסף את המפלגות הקומוניסטיות הצרפתית והאיטלקית שזמן קצר אחרי הניצחון על גרמניה הנאצית היו חלק מהממשלות בארצותיהן.
אחרי ה"דסטליניזציה" בברית המועצות שאפה ברית המועצות לשמור על אחדות התנועה הקומוניסטית וארגנה שתי ועידות בינלאומיות של המפלגות הקומוניסטיות במוסקבה: אחת התכנסה בנובמבר 1957 בהשתתפות 76 מפלגות, ואחרת - בנובמבר 1960 בהשתתפות 81 מפלגות קומוניסטיות. התנועה הקומוניסטית התחילה לסבול באותן השנים מהפילוג החריף בין המפלגה הסובייטית לזו הסינית
ב-1968 נעשו הכנות לארגון כנס דומה בבודפשט אך בסופו של דבר הוועידה התקיימה שוב במוסקבה ביוני 1969.
המעש

לוגו "המעש"
גליונות המעש והחומה, נובמבר 1947
גיליון המעש (מוצמד מעל מודעה של מפא"י), נובמבר 1947
המעש היה ביטאון מחתרת לח"י שהופץ מ-1945 ועד 1947 בקרב תומכיה במועדוני הנוער, בתי ספר, בדואר הרגיל לפי כתובות ובתיבות הדואר בבתים ובעסקים ובהדבקה מחתרתית על קירות. בתחילה כירחון ובהמשך כשבועון. "המעש" הופץ בשיאו ב-30,000 עותקים. בדצמבר 1947, עם הפיכת לח"י לתנועה פולטית, החליף את "המעש" היומון התנועתי הגלוי מברק.
"המעש" החליף את הביטאונים התעמולתיים "החזית" (19 גליונות מאז 1942) ו"החזית לנוער" (6 גליונות), ששוכפלו במכונת שכפול, עד שזו נפלה בידי הבולשת הבריטית. לפיכך הקים לח"י בית דפוס מחתרתי בו נדפס "המעש".
"המעש" ראה אור בשתי תצורות, חלק מהגליונות, כמו שאר עיתוני המחתרות לא היו אלא כרוזים תעמולתיים תכליתיים וממוקדים בהסברה והנעה לפעולה. חלק אחר של הגליונות החזיקו מספר עמודים וכללו דברי ספרות, הגות ושירה מאת יוצרים כישראל אלדד, נתן ילין-מור, יונתן רטוש, עמנואל כץ, פנחס גינוסר ומרדכי שלו, שחיבר את "טור מול טור", טור מחורז שהיווה תגובה ומשקל-נגד הטור השביעי של נתן אלתרמן שהתפרסם בדבר. את קריקטורות המעש צייר קָרִיאֵל גַרדוֹש (דוש). בשל אפיו המחתרתי של השבועון, רוב התכנים לא היו חתומים ואלו שנחתמו הופיעו תחת שמות עט.
הגיליונות נחתמו במשפט: "הוצאת לוחמי חירות ישראל - במחתרת בציון".
בין המדביקים המפורסמים של הגיליונות, פעולה שהייתה שווה בחומרתה בעיני הבריטים כפעולת טרור, נמנים: עזרא יכין - "אלנקם", ציון כהן - "ישראל", ואלכסנדר רובוביץ - "חיים" (האחרון נתפס בשעה שהעביר כרוזים להדבקה ונרצח באכזריות ובחשאיות ללא משפט).
ב-1949 חזר "המעש" להופיע כעיתון מפלגת הלוחמים שהוקמה על ידי יוצאי לח"י.
הערות שוליים

↑  "עיתונות במחתרת" במוזיאון לח"י
הגיית האיטלקית

הגיית האיטלקית פשוטה יחסית, ונהוג לומר כי "האיטלקית נהגית כפי שהיא נכתבת". עם זאת, יש לשים לב לכללי ההגייה המפורטים להלן.
תנועות

באיטלקית חמש תנועות בסיסיות: /a e i u o/, אך השתיים המרכזיות, /e o/, נהגות לעיתים באופן פתוח יותר בהברה מוטעמת, כ-[ɛ ɔ], כך שלמעשה יש שבע תנועות (ראה תמונה).
הכפלות

באיטלקית חשיבות רבה להגיית העיצורים הכפולים. הדגשת העיצור הכפול (כלומר: עצירה קלה על אותו העיצור המוכפל) היא חלק בלתי נפרד מההגייה, ולעיתים אי-הכפלה של עיצור, או הכפלה שגויה במקום בו העיצור בודד, מסלפת את משמעות המילה. להלן דוגמאות נפוצות:
לשמיעת הדוגמאות ברצף על פי סדרן, מימין לשמאל
סימנים דיאקריטיים

בדומה לצרפתית, באיטלקית נהוגים שלושה סימנים דיאקריטיים המסמנים הטעמה משנית הנקראים "אקצנט" (באיטלקית: אצ'נטו / accento):
Accento grave: אקצנט היורד משמאל לימין (לדוגמה: ò). אקצנט בא לרוב בסופי מילה ותמיד מורה על הטעמת התנועה עליה נכתב. במקרי התנועות O\E, מורה אקצנט זה אף על הגייה פתוחה.
Accento acuto: אקצנט העולה משמאל לימין (לדוגמה: é). אקצנט בא לרוב בסופי מילה ותמיד מורה על הטעמת התנועה עליה נכתב. במקרי התנועות O\E, מורה אקצנט זה על הגיית התנועה סגורה.
Accento circonflesso: אקצנט בצורה ^ (לדוגמה: î). באיטלקית, אקצנט זה בא על האות i בלבד, ומורה על i נוספת שנעלמה. לדוגמה: ריבוי המילה esercizio הוא esercizii אשר יכול להיכתב גם -> esercizî.
הטעמה

ההטעמה בשפה האיטלקית היא לרוב במלעיל (piano) או מלעיל דמלעיל (sdrucciolo). מילים מעטות טעמן מלרע (tronco). במילים שטעמן מלרע לרוב נראה אקצנט על התנועה האחרונה. דוגמאות:
מלעיל - sera, balena, odore.
מלעיל דמלעיל - soffice, articolo, salice.
מלרע - però, così, anziché, città, laggiù.
תנועות באיטלקית
הבחירות האזוריות ברוסיה (2019)

הבחירות האזוריות ברוסיה התקיימו ב-8 בספטמבר 2019 (במה שמכונה בשם "יום הבחירות המאוחד"[דרוש מקור]). בבחירות אלה עמדו לבחירה מועצות העירייה, פרלמנטים מקומיים וכן ראשיהן של כל אלו.
בהתאם לחוקי הבחירות לרשויות המקומיות במדינה, למועמדים עמדה הזכות גם להתמודד כמועמדים עצמאיים ללא תמיכת מפלגות שמיוצגות בפרלמנט, זאת בתנאי שיאספו מספיק חתימות שיעידו על תמיכה בהם.
בבחירות נבחרו 19 ראשי סובייקטים פדרליים של רוסיה (16 נבחרו בבחירות ישירות, 3 נוספים בהצבעה בפרלמנט המקומי) ונבחרו נציגים בפרלמנטים המקומיים ב-13 מחוזות. במחוזות בהן המושלים התפטרו או פוטרו לאחר 8 ביוני 2019, הבחירות לראשות המחוז תערכנה במערכת הבחירות הבאה, ב-13 בספטמבר 2020.
הבחירות המשלימות לדומה הממלכתית

הבחירות המשלימות לדומה הממלכתית נערכו ביום ההצבעה המאוחדת ב-8 בספטמבר 2019, זאת בעקבות מותו של חבר הפרלמנט אלכסנדר קורובניקוב באוגוסט 2018, שנבחר מטעם מחוז הבחירה של נובגורוד; בספטמבר 2018 חבר הפרלמנט סרגיי פורגאל נבחר למושל מחוז חברובסק ומושבו בדומה הממלכתית נותר מיותם; בדצמבר 2018 חבר הדומה מטעם מחוז הבחירה של סרוב סרגיי בידונקו התפטר מתפקידו לאחר שמונה למשנה למושל מחוז סברדלובסק; באפריל 2019 נפטר ניקולאי קובאליוב, שנבחר מטעם מחוז הבחירה של אוריול.
הבחירות המשלימות נערכו ב-8 בספטמבר 2019 ובהן נבחרו 4 חברי פרלמנט למושבים בדומה, מהם 3 חברי מפלגת רוסיה המאוחדת ואחד מטעם המפלגה הליברל-דמוקרטית של רוסיה.
| № | סובייקט פדרלי | שם המחוז | חבר פרלמנט קודם | מושב פנוי מאז | חבר פרלמנט נבחר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מחוז נובגורוד מחוז נובגורוד | מחוז הבחירה ה-134 של נובגורוד | אלכסנדר קורובניקוב (רוסיה המאוחדת) | 10 באוגוסט 2018 | יורי בוברישב  (רוסיה המאוחדת) |
| 2 | מחוז חברובסק מחוז חברובסק | מחוז הבחירה ה-70 של קומסומולסק | סרגיי פורגאל (LDPR) | 27 בספטמבר 2018 | איוואן פיליאייב  (LDPR) |
| 3 | מחוז סברדלובסק מחוז סברדלובסק | מחוז הבחירה ה-174 של סרוב | סרגיי בידונקו (רוסיה המאוחדת) | 10 בינואר 2019 | אנטון שיפולין (רוסיה המאוחדת) |
| 4 | מחוז אוריול מחוז אוריול | מחוז הבחירה ה-145 של אוריול | ניקולאי קובאליוב (רוסיה המאוחדת) | 5 באפריל 2019 | אולגה פיליפנקו (רוסיה המאוחדת) |
הבחירות לראשות הערים

במערכת הבחירות נערכו בחירות לראשות ארבע ערים:
הבחירות לראשות הערים > אנאדיר

| הבחירות לראשות העיר אנאדיר |
| --- | --- |
לאוניד ניקולאייב: ולדימיר גלצוב
49.21%: 26.60%
1430: 773

כבמרבית המחוזות ברוסיה, מועמד השלטון זכה בבחירות לראשות העיר. לאוניד ניקולאייב מונה לכהן כממלא מקום ראש העיר אנאדיר במרץ 2019 לאחר שקודמו בתפקיד התפטר משקיבל תפקיד בממשלת רוסיה ונשלח למוסקבה. לאוניד ניקולאייב הצליח לזכות בבחירות עם רוב של 49 אחוז המספיקים לזכייה, כאשר המועמד הקומוניסטי ולדימיר גלצוב מסיים במקום השני, עם 26 אחוזי תמיכה בלבד.
הבחירות לראשות הערים > אולן-אודה

| הבחירות לראש העיר אולן-אודה |
| --- | --- |
איגור שוטנקוב: ויאצ'סלב מרחאייב
52.52%: 36.58%
54,142: 37,706

בבחירות שנערכו בבירת בוריאטיה, אולן-אודה, לראשות העיר זכה המועמד מטעם רוסיה המאוחדת איגור שוטנקוב שכיהן בעבר כראש ממשלת בוריאטיה וכיהן כממלא מקום ראש העיר מאז פברואר 2019, לאחר שקודמו בתפקיד התפטר. שוטנקוב זכה ברוב של 52% לעומת 36% למועמד הקומוניסטי, ויאצ'סלב מרחאייב, ובכך חיזק את מעמדו. אלה היו מערכות הבחירות הראשונות בעיר אולן-אודה מאז הבחירות הקודמות שנערכו בשנת 2007, כאשר בתקופה זו לראש העיר מונה מועמד שנבחר על פי הצבעה של חברי הפרלמנט המקומי.
הבחירות לראשות הערים > נובוסיבירסק

| הבחירות לראשות העיר נובוסיבירסק |
| --- | --- |
אנטולי לוקוט: סרגיי בויקו
50.25%: 18.56%

הבחירות לראשות העיר נובוסיבירסק היו שונות מאוד בנוף הפוליטי ברוסיה, לאחר שמפלגת השלטון רוסיה המאוחדת כלל לא הציגה מועמד מטעמה ונעדרה כל ייצוג בעיר. לראש העיר נבחר המועמד מטעם המפלגה הקומוניסטית של הפדרציה הרוסית, אנטולי לוקוט, ששמר על משרתו בתפקיד זה מאז אפריל 2014. הוא זכה ביותר ממחצית קולות הבוחרים. למקום השני הגיע מועמד עצמאי שנתמך על ידי אלכסיי נבלני.
הבחירות לראשות הערים > סנקט פטרבורג

| הבחירות למושל סנקט פטרבורג |
| --- | --- |
אלכסנדר בגלוב: נאדז'דה טיכונובה
64.58%: 16.81%

בבחירות למושל סנקט פטרבורג התמודדו שלושה מועמדים: אלכסנדר בגלוב המכהן כממלא מקום המושל בעקבות התפטרותו של גאורגי פולטבצ'נקו, נאדז'דה טיכונובה מטעם רוסיה הוגנת הסוציאל-דמוקרטית והמועמד שנתמך על ידי האופוזיציה הליברלית מיכאיל אמיסוב. כצפוי, זכה בבחירות ממלא מקום המושל שאומנם התמודד כמועמד עצמאי אך זכה לתמיכת מפלגת השלטון, רוסיה המאוחדת.
הבחירות למושלי המחוזות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הבחירות לפרלמנטים המקומיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הערות שוליים

↑  Умер депутат Госдумы Александр Коровников
↑  Избранный губернатор Хабаровского края Фургал в течение недели сложит полномочия депутата Госдумы
↑  Умер депутат Госдумы Николай Ковалев
↑  Путин подписал закон о довыборах в Госдуму в единый день голосования
↑  Депутат Александр Коровников скончался на 64-м году жизни
↑  Фургал перестал быть депутатом и возглавил Хабаровский край
↑  Дума досрочно прекратила депутатские полномочия единоросса Сергея Бидонько
| הבחירות המקומיות, הפרלמנטריות, והנשיאותיות ברוסיה |
| --- | --- | --- |
| הבחירות לנשיאות | 1991 • 1996 • 2000 • 2004 • 2008 • 2012 • 2018 • 2024  • 2030 | רוסיה |
| הבחירות הפרלמנטריות | 1990 • 1993 • 1995 • 1999 • 2003 • 2007 • 2011 • 2016 • 2021 • 2026 | רוסיה |
| הבחירות לרשויות המקומיות | 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2023 • 2024 | רוסיה |
| ניהול הבחירות | ועדת הבחירות המרכזית | רוסיה |
הוצ'קיס אנז'ו

| --- | --- |

Hotchkiss Anjou, שנת 1955
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Hotchkiss (אנ')
 שנות ייצור:  1950 – 1954
 יחידות שיוצרו:  5,465
 הרכבה:  צרפת צרפת
 מודל קודם:  הוצ'קיס ארטואה
 חברת אם:  Hotchkiss et Cie (אנ')
 סיווג:  מכונית סלון
 מרכב:  מנוע קדמי, הנעה אחורית
 אורך:  4,850 מ"מ (דגם מנוע 4 צילינדרים)  5,000 מ"מ (דגם מנוע 6 צילינדרים)
 רוחב:  1,770 מ"מ
 גובה:  1,550 מ"מ
 משקל:  1,350-1,450 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,920 מ"מ (דגם מנוע 4 צילינדרים)  3,090 מ"מ (דגם מנוע 6 צילינדרים)
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 2,312 סמ"ק המפיק 72 כ"ס  6 צילינדרים, 3,485 סמ"ק המפיק 100 כ"ס, 125 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות
 צריכת דלק:  13 ליטר ל -100 ק"מ (מנוע 4 צילינדרים)
הוצ'קיס אנז'ו (בצרפתית: Hotchkiss Anjou) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית Hotchkiss (אנ') חברת בת של Hotchkiss et Cie (אנ') אשר יוצרה בין השנים 1950–1954 בצרפת.
תצורות "הוצ'קיס אנז'ו"

4 דלתות - סדאן.
2 דלתות - קבריולה (היה קרוי "Anthéor").
"הוצ'קיס אנז'ו"

סך הכל יוצרו 5,456 יחידות. בשנת 1950 יוצרו 1,787 יחידות, בשנת 1951 יוצרו 2,666 יחידות, בשנת 1953 יוצרו 815 יחידות ובשנת 1954 יוצרו 197 יחידות.
שלדה: מתחם עץ / פלדה.
מנוע קדמי - אורכי.
מנוע בנזין.
מנוע קירור מים.
סוג הנעה: הנעה אחורית.
בלמים - 4 בלמים תוף (בלם תוף מורכב מתוף מתכתי הצמוד לסרן, ובתוכו סנדלי בילום הנעים בעת הבלימה לעבר היקף התוף מצדו הפנימי ומתחככים בו).
תמונות

"הוצ'קיס אנז'ו"
"הוצ'קיס אנז'ו"
"הוצ'קיס אנז'ו"
"הוצ'קיס אנז'ו", שנת 1950
"הוצ'קיס Anthéor", שנת 1952 - קבריולה
ראו גם

הוצ'קיס ארטואה
הוצ'קיס גרגואר
הוצ'קיס M201
הערות שוליים

↑  היסטוריה - יצרן (בצרפתית) dicauto.com/marque
↑  Automobilia". Toutes les voitures françaises 1953 (salon Paris oct 1952). Paris: Histoire & collections. Nr. 14: Page 38. 2000
↑  "הוצ'קיס אנז'ו" car.info/en-se/hotchkiss-et-cie/anjou/1st-generation
↑  "הוצ'קיס אנז'ו" web.archive.org/web/20070804151512
ה'תרי"ד

ה'תרי"ד (5,614) ובקיצור תרי"ד – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-3 באוקטובר 1853, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 22 בספטמבר 1854.
המולד של תשרי חל ביום שני, 4 שעות ו-436 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג בשה. איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים.
זו שנת שמיטה, ושנת 9 במחזור העיבור ה-296. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 14 (סימנה ידלוז) במחזור השמש ה-201.
שנה זו היא שנת 1,785 לחורבן הבית, ושנת 2,165 לשטרות.
אירועים

י"ג בטבת - המצאת האקורדיון
נפטרו

כ"ב בתשרי - צבי הירש להרן, ראש ארגון הפקידים והאמרכלים של אמסטרדם שעסק באיסוף וארגון כספי החלוקה
ז' בטבת - רבי מרדכי יוסף ליינר האדמו"ר הראשון מאיזביצה ראדזין. הקים את חסידות איזביצה ראדזין עם פרישתו מחצר רבי מנחם מנדל מקוצק.
כ"ה בטבת - אוהב גר לוצאטו, בלשן יהודי-איטלקי (נולד ב-ה'תקפ"ט)
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בשה, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
היסטוריה של עם ישראל
דיסקוגרפיה של נתי לוי

נתי לוי הוא זמר-יוצר, פזמונאי, ומלחין ישראלי בתחום מוזיקה מזרחית ומוזיקה ים תיכונית. נחשב לאחד ממובילי המוזיקה המזרחית בשנות ה-80 ושנות ה-90 בישראל.
אלבומים ורשימות השמעה

אלבומי אוסף:
1994 מזמין אותך לרקוד
2003 במיטב להיטיו - ההקלטות המקוריות
2006 המיטב
אלבומים > שלום נערתי

אלבום הבכורה של נתי לוי. האלבום שאורכו 60:00 נפתח בשיר "סוכר", שהפך ללהיט. עוד בלטו באלבום: "נטלי", "אישה", "פרא אדם", "רקדו אחי", ו"בני" עיבודי האלבום נחלקו בין יגאל חרד לבין משה בן מוש, כששיר הנושא עובד במשותף על ידי משה בן מוש ואריה ברקוביץ'. ציון שרעבי, שלקח תחת ידיו את ניהולו של נתי לוי, גם חיבר את מרבית שירי האלבום.
הוקלט באולפני "קיסר" ובאולפני "בן-מוש". השתתפו בהקלטות:
גיטרה סולו: יהודיה קיסר, משה בן משה ('בן-מוש')
גיטרה ליווי: שמואל בודגוב
גיטרה בס: מיקי שביב, אריה ברקוביץ'
תופים: איקי לוי
כלי הקשה: איקי לוי, רוני בוני
קלידים: דריו מלכי, אריה ברקוביץ'
בוזוקי: חיים רומנו
כינור: פליקס מזרחי
כינורות: קבוצה מהפילהרמונית
סקסופון: פטר ורטהיימר
קולות רקע: מזי כהן, חני בודגוב
טכנאי הקלטה ומיקס: ישי בן-צור, מוני ארנון, אלי כהן
אלבומים > אש

האלבום הופץ בחברה עצמאית קטנה בשם "ליפז". כל מילות עשרת השירים באלבום נכתבו על ידי שרעבי עצמו, כשהפעם העיבודים נחלקו בין יגאל חרד לבין אריה ברקוביץ'. שיר הנושא של האלבום הפך ללהיט הגדול ביותר מתוכו, וזכה בפסטיבל הזמר המזרחי "דרור", שנערך באותה שנה.
שיר הנושא של האלבום הפך ללהיט הגדול ביותר מתוכו, וזכה בפסטיבל הזמר המזרחי "דרור", שנערך באותה שנה.
השירים הוקלטו באולפני "קיסר" ובאולפני "הרולד".
מעבדים:
יגאל חרד - יא עיוני, נער מתבגר, כשיבוא השישי, ילדים רכים, מזמין אותך לרקוד
אריה ברקוביץ' - אש, הו אלי, אל תלכי, זוהר איש הזמר
מיקי גבריאלוב - קלאופטרה
נגנים:
גיטרה סולו - חיים רומנו, יהודה קיסר
גיטרה ליווי - שמוליק בודגוב
גיטרה בס - יוסי מנחם, אריה ברקוביץ'
תופים - איקי לוי
כלי הקשה - איקי לוי, רוני בוני
כינורות - סלים נדף, פליקס מזרחי, ורביעייה פילהרמונית
קלידים - דריו מלכי, אריה ברקוביץ'
קולות רקע - מזי כהן, פנינה בריק, אורלי דחבש
טכנאי הקלטה ומיקס - ישי בן-צור
נגנים בשיר "קלאופטרה":
גיטרות - יגאל ישראלי
תופים - מישל עמר
בס - מיקי גבריאלוב
קלידים - אדי גרימברג
קולות רקע - מזי כהן, יהודית תמיר
הוקלט באולפני "הרולד"
אלבומים > נשיקות

שיר הנושא: "נשיקות" הפך ללהיט הגדול מתוכו. האלבום הופק על ידי חברת "האומנים בידור לכל" בבעלותה של שושנה ברסקי.
ניהול מוזיקלי: ציון שרעבי
מעבדים: אריה ברקוביץ (״נשיקות״ - במשותף עם יעקב למאי, ״מלכה שלי״, ״ים בעינייך״), 
יעקב למאי (״שמע בני״, ״העלם״, ״תפילה נואשת״, ״מחרוזת ערבית״),
נחום עושרי (״בסוף הרמדאן״)
הוקלט באולפני "סיגמא"
השתתפו בהקלטות:
תיכנות תופים: אריה ברקוביץ', יעקב למאי
תופים וכלי הקשה: איקי לוי
דרבוקה: דני איתן
קלידים וסינטיסייזר: יעקב למאי, אריה ברקוביץ', קובי אחרק
גיטרות: אורי מנשה, יהודה קיסר, אבי סינגולדה, נחום עושרי
גיטרה בס: אריה ברקוביץ', נחום עושרי
בוזוקי: סטאלוס
בגלמה: מוסטפא הפואקור (מטורקיה)
קלרינט: בולנט (מטורקיה)
כינור: ילמז טשצ'משה (מטורקיה), קינן (מטורקיה), פליקס אביטל
סקסופון: פטר ורטהיימר
קאנון: מומין ססלר (מטורקיה)
עוד: מומנט (מטורקיה)
חליל: אלברט אליאס
קולות: פנינה בריק, דלית כהנא, תמי אבני, צופית לוי, אבנר הררי, צהל קיסר, ומקהלת "גבעת שמואל" בהנהלת מוטי-דודי ברסקי
טכנאי אולפן ומיקס: יהודה תמיר, חיליק הדר, אודי קומרן, אמנון ילון
עוזרי טכנאי: מישל בן-אבו, יוני בן אזריה, שחר ירקוני