stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוברט וייז
ביוגרפיה

וייז נולד בווינצ'סטר, אינדיאנה לאוליב וארל. היה לו אח בכור בשם דייוויד. בילדותו, התחביב האהוב עליו היה ללכת לסרטים.
וייז רצה תחילה להיות עיתונאי והחל ללמוד במכללת פרנקלין. ב-1933, בעקבות השפל הגדול. הוא לא יכל לממן את הלימודים ועבר להתגורר בהוליווד. אחיו דייוויד עבר מספר שנים לפניו וסידר לו עבודה ב-RKO במחלקת משלוחים. בהמשך עבד כעורך מוזיקה וסאונד.
ב-1940 ערך את הסרט אשתי המועדפת. מאוחר יותר היה למועמד לאוסקר על עריכת הסרט האזרח קיין ב-1941. ה-1953 ביים את סרט המלחמה "חולדות המדבר".
ב-1957 ביים את הסרט "עד שירימו עוגן" בכיכובם של פול ניומן וג'ין סימונס. ב-1958 ביים את הסרט "אני רוצה לחיות" עם סוזן הייוורד בתפקיד הראשי. ב-1956 ביים את "מישהו שם למעלה אוהב אותי" בכיכובו של פול ניומן. ב-1961 ביים את "סיפור הפרברים" שזכה ב-10 פרסי אוסקר. ב-1962 ביים את "נדנדה בשניים" עם שירלי מקלין ורוברט מיצ'ם. ב-1965 ביים את הסרט צלילי המוסיקה, שהיה מועמד לעשרה פרסי אוסקר וזכה בחמישה, כולל פרס הבמאי הטוב ביותר ופרס הסרט הטוב ביותר. ב-1966 ביים את הסרט היאנגצה הגועש עם סטיב מקווין וקנדיס ברגן.
ב-1975 ביים את סרט האסונות "ההינדנבורג", וב-1977, ביים את הסרט "סיפורה של אודרי רוז". בשנת 1979, ביים את "מסע בין כוכבים: הסרט".
בשנות ה-80 וה-90, היה וייז חלק מהוועד המייעץ של המכון הלאומי לסרטי סטודנטים.
בשנת 2000 ביים את סרט הטלוויזיה "סערה בקיץ" בכיכובו של פיטר פאלק עבור רשת שואוטיים.
החל מ-1980, היה נשיא איגוד הבמאים האמריקני והחל מ-1985, היה נשיא האקדמיה האמריקאית לקולנוע. יש לו כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-25 במאי 1942, נישא וייז לפטריסיה דוייל. היא נפטרה ב-22 בספטמבר 1975. לזוג היה ילד אחד בשם רוברט שנהיי עוזר צלם. ב-29 בינואר 1977, וייז נישא למיליסנט פרנקלין. היא נפטרה ב-31 באוגוסט 2010.
וייז, אשר הגדיר עצמו כליברל, תרם רבות לארגוני צדקה, ביניהם האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות והקים קרן צדקה על שמו.
לאחר שעבר התקף לב בביתו, מיהר וייז לבית החולים ושם מת מאי ספיקת לב. הוא נפטר ב-14 בספטמבר 2005, ארבעה ימים אחרי יום הולדתו.
דויד דיגס

| --- | --- |

דיגס, 2017
 לידה:  24 בינואר 1982 (בן 42) אוקלנד, ארצות הברית 
 שם לידה:  Daveed Daniele Diggs 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2006 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בראון  תיכון ברקלי 
 בן או בת זוג:  אמי ראבר-לאמפמן 
 פרסים והוקרה:  פרס עולם התיאטרון (2015)  פרס גראמי (2018)  פרס טוני לשחקן המשנה הטוב ביותר במחזמר (2016)  Lucille Lortel Award for Outstanding Featured Actor in a Musical (2015) 
 http://www.daveeddiggs.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
דויד דניאל דיגס (באנגלית: Daveed Daniele Diggs; נולד ב-24 בינואר 1982) הוא שחקן, זמר-יוצר וראפר יהודי-אמריקאי. הוא חבר בלהקת ההיפ הופ "קליפינג." ושיחק במחזמר "המילטון" שמוצג בתיאטראות ברודוויי בתפקיד הכפול של תומאס ג'פרסון והמרקיז דה לה פאייט, בזכותו זכה בפרס טוני לשחקן הטוב ביותר ובפרס גראמי.
קורות חיים

דיגס נולד באוקלנד שבקליפורניה, בנם של אם יהודייה-אשכנזייה ושל אב אפרו-אמריקאי. סיפר שהוריו נתנו לו את השם דויד כפי שנהגה בעברית, ובין השאר גם מכיוון שאחת ממשמעויות השם היא "אהוב". בתקופת התיכון הצטיין באתלטיקה כרץ משוכות.
בשנת 2000 החל ללמוד באוניברסיטת בראון, הוא זכה בפרס אתלט השנה הראשונה המצטיין מטעם האוניברסיטה והיה חבר בלהקת ראפ של סטודנטים בשם "Soul Cypher", ב-2004 סיים תואר ראשון בתיאטרון.
קריירה

הוא חזר לקליפורניה וב-2009 הקים עם שניים מחבריו את להקת ההיפ הופ "קליפינג." בה שר ראפ. בנוסף הוא חבר בהרכבים מוזיקליים אחרים, הוציא אלבום יחד עם רפאל קאסל וכן אלבום סולו בשם "Small Things to a Giant".
ב-2015 הצטרף לצוות המחזמר "המילטון" וגילם תפקיד מרכזי כפול של תומאס ג'פרסון ושל המרקיז דה לה פאייט. על תפקידו זכה באותה שנה בפרס לוסיל לורטל המוענק להצגות אוף ברודוויי בקטגוריית השחקן הטוב ביותר במחזמר, ובפרס עולם התיאטרון לשחקן החדש הטוב ביותר. בעקבות הצלחת המחזה החל להציג בברודוויי, וב-2016 זכה בפרס טוני לשחקן הטוב ביותר במחזמר ויחד עם שאר צוות השחקנים זכה בפרס גראמי לאלבום המחזמר הטוב ביותר. ב-15 ביולי 2016 ערך את הופעתו האחרונה במחזמר.
הוא הופיע כשחקן בסדרות הטלוויזיה "חוק וסדר: מדור מיוחד", "גט-דאון" ו"שחור-כזה". הוא כתב וביצע את שיר הראפ "Parlez-Vous Rap" עבור הסרט "זוטרופוליס" משנת 2016.
בשנת 2017 שיחק בסרט הקולנוע "פלא" אשר מבוסס על רב-המכר מאת ר"ג' פלאסיו בעל אותו השם. עוד בשנת 2017 נתן את קולו לדמותו של דוס בסרט האנימציה "פרדיננד", והתארח בדמותו של פרי בסדרת הטלוויזיה הקומית "קימי שמידט הבלתי שבירה" שנוצרה על ידי טינה פיי לרשת נטפליקס.
בשנת 2020 גילם את דמותו של פעיל זכויות האדם פרדריק דאגלס בסדרת הטלוויזיה "ציפור אלוהים שבשמים" ברשת שואוטיים המבוסס על ספרו של ג'יימס מקברייד. באותה שנה דיבב בסדרת האנימציה של אפל TV פלוס "סנטרל פארק", וכן, החל לשחק בתפקיד הראשי של אנדרה לייטון בסדרת הטלוויזיה "רכבת הקרח" של רשת TNT, אשר מבוססת על הסרט באותו שם, כשהסרט עצמו עיבוד שמבוסס על הרומן הגרפי הצרפתי "רכבת הקרח" מאת ז'אק לוב. עוד בשנת 2020 השתתף בגרסה המצולמת של המחזמר המילטון ועבור תפקידו בסרט היה מועמד לפרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר בסרט טלוויזיה ולפרס גילדת שחקני המסך.
בשנת 2021 דיבב את הדמות של סבסטיאן, הסרטן המלכותי בסרט הלייב-אקשן של וולט דיסני "בת הים הקטנה" שביים רוב מרשל, אשר יצא לאקרנים בשנת 2023. באותה שנה גילם את בן בסרט הדרמה "הזרזיר" של נטפליקס.
בספטמבר 2024, פורסם כי דיגס לוהק לעונה החמישית והאחרונה של הסדרה "הבנים".
חיים אישיים

החל מ-2015 נמצא דיגס במערכת יחסים עם השחקנית והזמרת אמי ראבר-לאמפמן, אותה הכיר כשהופיעו יחד במחזמר "המילטון".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | פלא | תומאס בראון |  |
| 2017 | פרדיננד | דוס | דיבוב |
| 2018 | תקופת מבחן | קולין הוסקינס | גם תסריטאי ומפיק |
| 2019 | מסור חשמלי מקטיפה | דמריש |  |
| 2020 | המילטון | תומאס ג'פרסון / המרקיז דה לה פאייט | מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן משנה במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה (אנ') (2021) |
| 2020 | נשמה | פול | דיבוב |
| 2021 | הזרזיר | בן |  |
| 2022 | ליגת DC סופר-פטס | סייבורג | דיבוב |
| 2023 | בת הים הקטנה | סבסטיאן | דיבוב |
| 2023 | טרולים 3: הקול טוב | ספראוס | דיבוב |
| 2024 | נערי ניקל | אלווד הבוגר |  |
| TBA | In the Blink of an Eye |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | Hobbes and Me | הובס | סדרת רשת; 8 פרקים |
| 2015, 2016 | חוק וסדר: מדור מיוחד | אנדרסון | 2 פרקים |
| 2016 - 2017 | גט-דאון (אנ') | מרקוס "דיזי" קיפלינג | 10 פרקים |
| 2016 - 2022 | שחור-כזה | ג'ואן ג'ונסון | 11 פרקים |
| 2017 | רחוב סומסום | אח של נודל | פרק: "Elmo Comes Clean" |
| 2017 | קימי שמידט | פרי | 3 פרקים |
| 2017 | טור דה פארם | סלים רובינסון | סרט טלוויזיה של HBO |
| 2017 | The Mayor | מאק | פרק: "Pilot" גם מפיק בפועל |
| 2018 | בוג'ק הורסמן | קופר תומאס רוג'רס וואלאס האב | דיבוב; פרק: "The Amelia Earhart Story" |
| 2018, 2020 | ההמבורגרים של בוב | ג'סי / דאגלס | דיבוב; 2 פרקים |
| 2019 | בלתי גמור | טאנד | דיבוב; 8 פרקים |
| 2019 | לא רעב ולא אוהב | עכבר | דיבוב; פרק: "Mouse" |
| 2019 - 2020 | מלחמת הכוכבים: התנגדות | נוראת' קו | דיבוב; 4 פרקים |
| 2020 | ציפור אלוהים שבשמים | פרדריק דאגלס | מיני-סדרה |
| 2020 - 2022 | רכבת הקרח | אנדרה לייטון | תפקיד ראשי (3 עונות); 30 פרקים |
| 2020 - הווה | סנטרל פארק | הלן | דיבוב; 39 פרקים |
| 2021 | מעורבת-כזה | ג'ואן המבוגר | פרק: "Forever Young" |
| 2021–2023 | תקופת מבחן | קולין הוסקינס | 4 פרקים |
| 2022 | הפרוגלים: בחזרה לפרוגל רוק | ג'אמדולין | דיבוב; 2 פרקים |
| 2022 | מסע בין כוכבים: פרודיג'י | טייסס | דיבוב; 8 פרקים |
| 2023 | The Crossover | המספר | 8 פרקים |
| 2023 | מון גירל ושדינוזאור | מלך העכברושים | דיבוב; פרק: "Teacher's Pet" |
| 2023 | אקסטרפולציות (אנ') | מרשל זוקר | 2 פרקים |
| 2023 | בלתי מנוצח | תאו | דיבוב; פרק: "This Missive, This Machination!" |
| 2023 | הפכים סולארים | סקלטום | דיבוב; פרק: "Down and Out on Planet X-Non" |
| 2023 | מלחמת הכוכבים: חזיונות | קרוקס | דיבוב; פרק: "The Pit" |
| 2023 | קראפופוליס (אנ') | קרוטס | דיבוב; פרק: "Wife Swamp" |
| יפורסם בהמשך | הבנים | יפורסם בהמשך | עונה חמישית |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | מחזה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | Temptation | ד"ר הנרי פוסטקה | Custom Made Theatre Company |
| 2006 | Two Rooms | ווקר האריס | Custom Made Theatre Company |
| 2006 | הסערה | פרדינאנד / קאליבן | San Francisco Shakespeare Festival |
| 2007 | Jesus Hopped the 'A' Train | המלאך קרוז | San Francisco Playhouse |
| 2007 | שש דרגות לקירבה | פול | San Francisco Playhouse |
| 2008 | טרוילוס וקרסידה | טרוילוס | Pacific Repertory Theatre |
| 2009 | A Civil War Christmas | דמויות שונות | TheatreWorks Silicon Valley |
| 2010 | Red Light Winter | מאט | Custom Made Theatre Company |
| 2010 | Mirrors in Every Corner | ווטס | Intersection for the Arts |
| 2010 | In the Red and Brown Water | האגונגון | Marin Theatre Company |
| 2011 | Fabulation, or the Re-Education of Undine | בארנס קאלס | The Lorraine Hansberry Theatre |
| 2012 | A Behanding in Spokane | טובי | San Francisco Playhouse |
| 2015 | המילטון | תומאס ג'פרסון / המרקיז דה לה פאייט | התיאטרון הציבורי, ניו יורק |
| 2015 - 2016 | המילטון | תומאס ג'פרסון / המרקיז דה לה פאייט | תיאטרון ריצ'רד רוג'רס, ברודוויי |
| 2019 | White Noise | ליאו | התיאטרון הציבורי, ניו יורק |
| 2019 - 2021 | Freestyle Love Supreme | מר' דיגס | תיאטרון בות', ברודוויי |
הערות שוליים

↑  Barbara Hoffman, ‘I went from couch-surfing to starring on Broadway’, New York Post, ‏2015-07-18
1 2  Joe Otterson, ‘The Boys’ Season 5 Casts Daveed Diggs, Variety, ‏2024-09-24 (באנגלית אמריקאית)
| פרס טוני לשחקן המשנה הטוב ביותר במחזמר |
| --- | --- | --- |
| 1947–1975 | דייוויד ווין (1947) • מיירון מקורמיק (1950) • ראסל נייפ (1951) • יול ברינר (1952) • הירם שרמן (1953) • הארי בלפונטה (1954) • סיריל ריצ'רד 1955) • ראס בראון (1956) • סידני צ'פלין (1957) • דייוויד ברנס (1958) • ראסל נייפ / לאונרד סטון (1959) • טום בוסלי (1960) • דיק ואן דייק (1961) • צ'ארלס נלסון ריילי (1962) • דייוויד ברנס (1963) • ג'ק קסידי (1964) • ויקטור ספינטי (1965) • פרנקי מייקלס (1966) • ג'ואל גריי (1967) • הירם שרמן (1968) • רון הולגייט (1969) • רנה אוברז'ונואה (1970) • קין קרטיס (1971) • לארי בליידן (1972) • ג'ורג' ס. אירווינג (1973) • טומי טון (1974) • טד רוס (1975) |  |
| 1976–2000 | סמי ויליאמס (1976) • לני בייקר (1977) • קווין קליין (1978) • הנדרסון פורסיית' (1979) • מנדי פטינקין (1980) • הינטון באטל (1981) • קליבנט דריקס (1982) • צ'ארלס קולס (1983) • הינטון באטל (1984) • רון ריצ'רדסון (1985) • מייקל רופרט (1986) • מייקל מגווייר (1987) • ביל מקצ'ון (1988) • סקוט ווייז (1989) • מייקל ג'טר (1990) • הינטון באטל (1991) • סקוט וורה (1992) • אנתוני קריבלו (1993) • ג'רוד אימיק (1994) • ג'ורג' הרן (1995) • וילסון ג'רמיין הרדיה (1996) • צ'אק קופר (1997) • רון ריפקין (1998) • רוג'ר בארט (1999) • בויד גיינס (2000) |  |
| 2001–הווה | גארי ביץ' (2001) • שולר הנסלי (2002) • דיק לטסה (2003) • מייקל סרוריס (2004) • דן פוגלר (2005) • כריסטיאן הוף (2006) • ג'ון גלאגר ג'וניור (2007) • בויד גיינס (2008) • גרגורי ג'בארה (2009) • לוי קרייס (2010) • ג'ון לארוקט (2011) • מייקל מקגראת' (2012) • גבריאל אברט (2013) • ג'יימס מונרו איגלהארט (2014) • כריסטיאן בורל (2015) • דויד דיגס (2016) • גאווין קריל (2017) • אריאל סטאצ'ל (2018) • אנדרה דה שילדס (2019) • דני בורשטיין (2021) • מאט דויל (2022) • אלכס ניואל (2023) • דניאל רדקליף (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008729549105171  GND: 1108320422  World Athletics: 14236469  ISNI: 0000 0004 6591 3986  LCCN: no2015141088  MusicBrainz: 6561ffe8-0c1f-452b-8501-abe229e01bc7  SUDOC: 235020850  VIAF: 165144782714782182840   WorldCat (עם VIAF): 165144782714782182840
אנדרטת חץ שחור

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אנדרטה 
 על שם:  מורשת הקרב של הצנחנים בתקופת פעולות התגמול
 מיקום:  מועצה אזורית שער הנגב 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2003
 תאריך פתיחה רשמי:  2003 
 אדריכל:  מיכאל ויוליה דרבסקי
 
 קואורדינטות:  31°30′26″N 34°33′11″E﻿ / ﻿31.507138888889°N 34.553°E﻿ / 31.507138888889; 34.553
  (למפת מערב הנגב מוגדלת) אנדרטת חץ שחור(למפת מערב הנגב רגילה) אנדרטת חץ שחור(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אנדרטת חץ שחור(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אנדרטת חץ שחור
 
השלט בכניסה לאתר חץ שחור
אנדרטת "חץ שחור" הוא אתר זיכרון למורשת הקרב של הצנחנים בתקופת פעולות התגמול החל מפעולת כיסופים ב-10 באוגוסט 1954 ומבצע "חץ שחור" (פעולת עזה) ב-28 בפברואר 1955 וכלה במלחמת סיני.
האנדרטה נמצאת ביער נחל חנון, סמוך למפלסים שבעוטף עזה.
היסטוריה

מסיום מלחמת העצמאות עד מלחמת סיני נהרגו יותר מ-500 אזרחי מדינת ישראל בפעולות טרור ויותר מאלף נפצעו. משנת 1955 שיגרו המצרים חוליות טרור לישראל שנקראו פדאיון. באוגוסט 1953 הוקמה יחידה 101 שביצעה מספר פעולות תגמול מוצלחות. לאחר כ-5 חדשים הם התאחדו עם גדוד 890 של הצנחנים.
האתר הוקם עלי ידי עמותת "חץ שחור" המורכבת מלוחמי הצנחנים מדור פעולות התגמול ששמה לה למטרה להקים אתר מורשת וזיכרון לנופלים בקרב ולסיפור גבורתם של הלוחמים בפעולות התגמול.
האתר נמצא בצד המערבי של כביש 232 ליד קיבוץ מפלסים, על גבעה הצופה על עזה. בקצה המערבי של האתר נמצאת טבלה בצורת חץ ועליה פרטי מבצע "חץ שחור" ובנקודה הצופה על עזה נמצאת טבלת זיכרון לסעדיה (סופפו) אלקיים, מפקד פלוגה א' בגדוד 890 שנפל בפעולה זו.
משני הצדדים יש סלעים מסותתים ועליהם פרטים על פעולות התגמול. במקום גם אתר זיכרון עם רשימת הנופלים בפעולות התגמול.
החל משנת 2019 עובר באנדרטה שביל הנגב המערבי.
היסטוריה > קרב אנדרטת חץ שחור

במהלך טבח שבעה באוקטובר, התנהל במקום קרב קשה, במהלכו נאבקו כוחות של שב"כ, יחידה 33, ימ"מ, ימ"ס ודובדבן במאות מחבלים שהתרכזו שם לקראת ניסיון כניסה לקיבוצים הסמוכים. עשרות רבות של מחבלים נהרגו, וכמה מאנשי כוחות הביטחון, בהם מהשב"כ.
גלריה

התצפית על שם סעדיה אלקיים (סופפו) באנדרטת "חץ שחור"
רשימת הנופלים בפעולות התגמול
רשימת פעולות התגמול
פעולת כנרת
פעולות כיסופים וחאן יונס
פעולות קלקיליה וחוסאן
פעולות כונתילה והצבחה
מלחמת סיני (מבצע "קדש")
לקריאה נוספת

אנדרטה חץ שחור באתר אבני מורשת
הערות שוליים

↑  צפו: האלוף דוד זיני בזירת חיסול של עשרות מחבלים, באתר "סרוגים", 8 באוקטובר 2023
↑  תאריך פעולת כיסופים שעל עמוד הזיכרון שגוי. התאריך הנכון הוא 10 ביולי 1954
חיים דוד סירירו

| --- | --- |
הרב חיים דוד סירירו
הרב חיים דוד סירירו
 לידה:  1884 ה'תרמ"ד פאס, מרוקו
 פטירה:  1960 (בגיל 76 בערך) ה'תש"כ פאס
 מקום קבורה:  מרוקו
 מקום מגורים:  פאס
 מקום פעילות:  פאס, מרקש ומוגאדור
 תקופת הפעילות:  ?–1960 
 תחומי עיסוק:  דיינות
 חיבוריו:  שו"ת רבי חיים דוד סירירו
הרב חיים דוד סירירו (ט' אדר ה'תרמ"ד, 1884 - ה'תש"ך, 1960) היה אב בית הדין בערים פאס ומוגאדור שבמרוקו, וכן דיין במרקש. רבי חיים דוד השתייך לשושלת רבני משפחת סירירו ממגורשי קסטיליה.
קורות חייו

נולד בפאס לרבי מתתיה סירירו. למד אצל רבי יוסף הכהן סקאלי. נשא את סאטא למשפחת בן סימון, ולהם שישה בנים.
קורות חייו > רבנותו

בחשוון ה'ת"ש, נתמנה לדיין בבית הדין במרקש בראשות הרב משה זריהן. ובאייר ה'תש"א, נבחר לאב בית הדין של מוגאדור. בכסלו ה'תש"ו, נתמנה לרבה של פאס ולרבה הראשי. בהמשך כיהן כאב בית הדין. בתקופתו כדיין, נהג להתכתב עם דיינים נוספים בשאר ערי מרוקו, כדוגמת רבי יוסף הלחמי, רבי שאול אבן דנאן, רבי שלמה הכהן צבאן, ורבי יהודה אזנקוט. לאחר קום המדינה ביקר בישראל כתייר, ותרם את ספרייתו לישיבת פורת יוסף. אחרי שהייתו בארץ שב לפאס, והמשיך לכהן כאב בית הדין עד סוף חייו.
היה ממקימי מועצת רבני מרוקו בשנת ה'תש"ז.
נפטר בגיל 76 בשנת ה'תש"ך (1960). היה אחרון הדיינים למשפחת סירירו.
קורות חייו > שיטתו ההלכתית

שיטת הרב חיים דוד אופיינה בהיצמדות לדברי מרן השולחן ערוך, והימנעות מחומרות מאוחרות נוספות, וכה הוא כותב:
ואל תשיבני אם תראה איזה פוסק מן האחרונים דדעתו לעשות חומרא דאתיא מחומרא, דאם באנו לצאת ידי חובת כל הסברות והחומרות בכל מידי (=דבר), לא שבקת חיי לשום נברא, ועל ענין זה שקדו רבותינו ואבותינו וקיבלו דעת מרן נגד כל הפוסקים. והלואי ואולי נוכל לקיים כל דברי מרן מלכא בשלימות, ואז נאמר אשרינו מה טוב חלקינו
כמו כן נמנה רבי חיים דוד עם המקילים בעניין קבלת גרים הבאים להתגייר לצורכי נישואין, כפי שכתב במכתב לרב יחיה בן הראש.
ספרו

בספרייה שתרם לישיבת פורת יוסף, נמצא קובץ הנושא את תשובותיו מכתב ידו. הקובץ ראה אור בשם:
שו"ת רבי חיים דוד סירירו - על ארבעת חלקי השולחן ערוך, מכון מגן אבות, ה'תשע"ו.
לקריאה נוספת

הרב מרדכי לבהר, תולדות המחבר, שו"ת רבי חיים דוד סירירו, עמ' 13–22.
הושע בן בארי

| --- | --- |

 לידה:  ממלכת ישראל המאוחדת
 אב:  Beeri 
 בן או בת זוג:  גומר בת דבליים 
 צאצאים:  לא עמי, לא רוחמה 
 עיסוק:  נביא 
 
הושע, ציור של דוצ'יו די-בונינסניה
הוֹשֵעַ בֶּן-בְּאֵרִי היה נביא שפעל בממלכת ישראל באמצע ימי בית ראשון, לקראת חורבן ממלכת ישראל. נבואותיו של הושע מרוכזות בספר הנושא את שמו, ועיקרן תוכחות לאנשי ממלכת ישראל, אך הן מכילות גם פניות אחדות לאנשי ממלכת יהודה.
ספר הושע כולל גם שני סיפורים על נישואי הושע עם זונה, גומר בת דבליים, המדמים את היחס בין אלוהים ועם ישראל.
רקע היסטורי

הושע בן בארי התנבא בעשורים האחרונים של ממלכת ישראל. היו אלו ימים של עצמאות מדינית רעועה ותחלופה מהירה של מלכים. כמו כן, בימים אלו גדלה עוצמתה של ממלכת אשור, וחייליה צעדו לראשונה בארץ ישראל.
ישנן שתי דרכים לקביעת זמנו המשוער של הושע: כותרת ספרו, המספקת מידע כללי למדי ויש הטוענים שאף אינו מדויק; ותוכן הספר, שנבואותיו מרמזות על אירועים מסוימים, לעיתים באופן מעורפל. בעיה נוספת בקביעת הזמן על פי התוכן היא, שאפשר שלא נשתמרו כל נבואותיו ואנו מחזיקים בידינו רק את חלקן, בהתאם לכלל החז"לי ”נבואה שהוצרכה לדורות – נכתבה, ושלא הוצרכה – לא נכתבה.”
רקע היסטורי > תקופת נבואתו של הושע לפי כותרת הספר

על פי הכתובת המופיעה בראש ספרו, פעל הושע ”בִּימֵי עֻזִּיָּה, יוֹתָם, אָחָז יְחִזְקִיָּה מַלְכֵי יְהוּדָה, וּבִימֵי יָרָבְעָם בֶּן יוֹאָשׁ מֶלֶךְ יִשְׂרָאֵל”. עם זאת, קביעת תקופתו של הושע אינה פשוטה כל כך. כבר בכתובת זו ישנה בעיה, שכן תקופות אלו אינן חופפות לגמרי: מלכי יהודה הנמנים כאן המשיכו למלוך גם עשרות שנים אחרי ירבעם מלך ישראל. ימי המלוכה של כל המלכים הללו יחד מגיעים עד קרוב ל-90 שנים. לדעת רבים, אין זה סביר שהושע, שכבר בתחילת פעילותו הנבואית היה בגיל הנישואין (”תְּחִלַּת דִּבֶּר ה' בְּהוֹשֵׁעַ, וַיֹּאמֶר ה' אֶל הוֹשֵׁעַ: לֵךְ קַח לְךָ אֵשֶׁת זְנוּנִים”), חי ופעל במשך תקופה כה ארוכה. ייתכן שפעל רק מסוף מלכות ירבעם עד תחילת מלכות חזקיהו ובסך הכל כ-50 שנה בלבד.
יש בחז"ל כמה התבטאויות מהן נראה כי אכן חשבו כך[דרוש מקור], אולם הפרשנים החדשים אינם מקבלים זאת, והם מנסים לקבוע את זמנו בטווח זמן מצומצם יותר. יש מהם שאף הציעו[דרוש מקור: מי], כי רשימת מלכי יהודה באה בכותרת רק משום שגרת הלשון (ואולי כתוספת מאוחרת של עורך בן ממלכת יהודה, שהייתה בידו מסורת לא מדויקת על זמנו של הושע), על פי כותרת ספר ישעיהו.
ליישוב הסתירה בצורה אחרת, יש המשערים כי הכתובת בראש הספר מונה רק את המלכים החשובים, ולכן חסרים מלכי ישראל האחרונים, שלא מלכו פרק זמן ארוך ולא הותירו חותם משמעותי על הממלכה[דרוש מקור]. אולי הכתוב משמיט במכוון את המלכים שהשיגו את כיסאם על ידי שפיכות דמים, ואת זכריהו בן ירבעם מפני שמלך רק שישה חודשים. רש"י מביא בפירושו לפסוק הראשון בספר דעה, על פיה זכה ירבעם להיזכר בין המלכים, כיוון שלא קיבל לשון הרע על עמוס.
רקע היסטורי > תקופת נבואתו של הושע לפי תוכן הספר

בשל העמימות בה מנוסחות נבואות הושע, קשה לקבוע בביטחון לאילו אירועים היסטוריים מתייחס הנביא. ישנם אירועים, אשר לוּ התרחשו בתקופת הושע היו ודאי צריכים להותיר בספרו את חותמם. בין אלה ניתן למנות את המס שהעלה מנחם לאשור, ומלחמת רצין ופקח באחז (המלחמה הסורית-אפריימית) ותוצאותיה: חורבן ממלכת ארם, וכיבוש שגרר הגליית חלקים נרחבים מצפונה של ממלכת ישראל בידי אשור. דבר זה גורם למחלוקות באשר לקביעת זמנו של הושע, כיוון שפרשנים שונים רואים בנבואות שונות התייחסויות לאירועים שונים. למשל, ישנם פרשנים הרואים בנבואה בפרק ה', ח' - ו', ו' נבואה המתייחסת למלחמת רצין ופקח, ועל כן מתארכים את הושע בהתאם[דרוש מקור]. לעומתם, חוקרים אחרים לא קוראים קטע זה כך, ובעקבות זאת משערים אחרת[דרוש מקור].
ראייה ברורה למדי לכך שהושע נתנבא עוד בימי ירבעם או זכריה בנו, אפשר למצוא בפרק הראשון בספרו, בו ה' מבטיח לבית יהוא חורבן: ”...עוֹד מְעַט וּפָקַדְתִּי אֶת דְּמֵי יִזְרְעֶאל עַל בֵּית יֵהוּא...” כיוון שאלו הם אחרוני מלכי בית יהוא, אפשר להניח שהנבואה שייכת לימיהם. ברם, גם ראייה זו אינה מקובלת על כל הפרשנים. יש מסבירים[דרוש מקור: מי], ש"בית יהוא" הוא כינוי כללי לבית המלוכה בישראל (כפי שהאשורים כינו את מלכי ישראל בשם "בית עמרי", גם שנים רבות לאחר שחדל לשלוט). יחזקאל קויפמן אף הציע לשנות את הנוסח ל"בית יהורם", ולתארך את הנביא הזה לימי יהורם בן אחאב.
קשה לטעון שהושע לא המשיך להתנבא גם לאחר ימי ירבעם: חילופי המלכים המהירים שבאו רק לאחר תקופת ירבעם מהדהדים במספר מקומות בהושע, דוגמת: ”כֻּלָּם יֵחַמּוּ כַּתַּנּוּר וְאָכְלוּ אֶת שֹׁפְטֵיהֶם, כָּל מַלְכֵיהֶם נָפָלוּ, אֵין קֹרֵא בָהֶם אֵלָי.”
חורבן שומרון (כאירוע שהתרחש) אינו מופיע, כך נראה, בנבואות הושע, ולכן אפשר להניח שחדל להתנבא לפני כן.
גבולות זמן אלו מוסכמים כמעט על כל החוקרים (למעט קויפמן וחוקרים אחדים שהולכים בגישתו, המובאת להלן), אך הם רחבים למדי (למעלה מ-25 שנים), והמיקום המדויק בתוכם שנוי במחלוקת[דרוש מקור]. יש הסוברים שהושע נתנבא לאורך כל התקופה, יש המקדימים את הפעילות רק לראשית תקופה זו, ויש מאחרים אותה לסופה. המיקום המדויק תלוי בפרשנות שמעניק כל פרשן לפסוקים מסוימים ולעובדות מסוימות. למשל, האם שני האזכורים של הגלעד (”גִּלְעָד – קִרְיַת פֹּעֲלֵי אָוֶן, עֲקֻבָּה מִדָּם.” ו”אִם גִּלְעָד אָוֶן – אַךְ שָׁוְא הָיוּ.”) מעידים כי הגלעד היה עדיין בשליטת ישראל, או שמשתמע מהם דווקא להפך? הגלעד נתלש מממלכת ישראל במלחמה הסורית-אפריימית בימי פקח בן רמליהו. מי שיראה בפסוקים עדות לכך שהוא עדיין בשליטת ישראל, יסיק מכך שנבואות אלו קודמות למלחמה זו. מי שיפרש אחרת, יקבע את ימי הושע כמאוחרים למלחמה זו. גם מאי-אזכורה של ממלכת ארם בכל הספר כולו, אם נניח שאינו מקרי, אפשר להסיק דבר והיפוכו: היה מי שהסיק מכך שהנבואות מאוחרות למלחמה הסורית-אפריימית, בה חרבה ארם, והיה גם מי שטען ההפך: לו היה הושע מתנבא לאחר המלחמה ולאחר חורבן ארם, היה ודאי מזכיר אירוע היסטורי חשוב זה בנבואותיו. שאלה דומה נוספת היא, כיצד רואה הנביא את אשור (המוזכרת כשמונה פעמים בספרו): האם היא אויבת מרה מבחינתו, או שהיא עדיין בעלת ברית אפשרית, כמו מצרים? גם שאלה זו יכולה להשפיע על קביעת התקופה.
דמותו של הושע לפי הפשט

על הנביא הושע מסופרים במקרא (בספרו בלבד; הוא איננו מוזכר במקום אחר בתנ"ך) כמה פרטים אישיים באופן מפורש. בכותרת ספרו נמסרים זמנו והעובדה שהיה "בן בארי". בְּאֵרִי הוא כנראה שם אביו, ואולי שם עירו. בפרקים א' ובפרק ג' מסופר כי ה' ציווה על הושע לשאת אישה זונה. ישנן גישות פרשניות רבות לסיפורים אלו, ועל כך ראו בהמשך.
מספרו אפשר לשער פרטים נוספים על הרקע האישי שלו. הוא היה בעל ידע והתמצאות בפוליטיקה הפנימית בממלכת ישראל וביחסי החוץ שלה, ולכן מסתבר, שהיה שייך למעמד הגבוה. גם הכרותו עם ההיסטוריה, עם פסוקי התורה וספרות החכמה והמזמורים (הניכרת מדבריו), מסייעות לטענה זו. עם זאת, הדימויים הרבים הלקוחים מן הטבע ומעולמו של האיכר הבאים בספרו, מרמזים שגם עולם זה לא היה זר לו.
מרבית החוקרים והפרשנים (וכן במדרש, ראו לקמן) מסכימים, שהושע היה בן ממלכת ישראל ולא ממלכת יהודה. כמה ראיות לדבר, ובהן:
עיקר דברי הושע מכוונים לאנשי ממלכת ישראל, ורק פעמים אחדות מזכיר הוא את יהודה. השוואה בין כותרת ספר הושע לכותרת ספרו של עמוס הנביא, איש יהודה שנתנבא לאנשי ישראל, יכולה לרמז על כך. אביו של הושע, בארי, היה ידוע בממלכת ישראל – בניגוד לאביו של עמוס, שכנראה לא היה ידוע ועל כן לא הוזכר.
לשונו של הושע שונה מזו של ספרי המקרא האחרים מתקופתו (שנוצרו בממלכת יהודה), ואף ניכרת בה השפעת ארמית, שדוברה בארם, שגבלה בישראל אך לא ביהודה.
הושע מרבה לכנות את ממלכת ישראל בשם 'אפרים', ולא רק בשם 'ישראל'. הוא לא מזכיר אפילו פעם אחת את ירושלים, אך שומרון נזכרת בדבריו שש פעמים.
לעומתם, ישנם גם חוקרים אחדים[דרוש מקור: מי] הסבורים כי הושע היה בן ממלכת יהודה שנשלח לאנשי ישראל להוכיחם, בדומה לעמוס. גם לסברה זו כמה נימוקים.
מדבריו נראה שנרדף על נבואותיו: ”נָבִיא – פַּח יָקוֹשׁ עַל כָּל דְּרָכָיו.” אפשר להסיק מפסוק זה שהיה הושע שייך לקבוצת בני הנביאים, שלא כעמוס, שהדגיש שאיננו כזה: ”לֹא נָבִיא אָנֹכִי וְלֹא בֶן נָבִיא אָנֹכִי.”
השם הושע

השם "הושע" הוא שמם של כמה אנשים הנזכרים במקרא. ישנם עוד כמה אנשים הנקראים בשמות דומים, כגון יהושע (יהושע בן נון, שאף נקרא 'הושע' בטרם שינה משה את שמו), הושעיה או הושעיהו. ייתכן ש'הושע' הוא קיצור של אחד השמות הללו.
השם הושע והשמות הדומים לו מופיעים גם בחותמות עבריים קדומים, בכתבי יב ובחרסי לכיש. אדם בשם הדומה להושע נזכר בשטר קניין אשורי מהמאה השביעית לפנה"ס מהעיר גוזן, וייתכן כי מדובר באחד מגולי עשרת השבטים.
משמעות השם היא אמירה: "ה' יושיע" או בקשה מה': "ה' – הושיעה!".
קברו

מקום קברו של הושע הוא נושא שנוי במחלוקת. מקום קבורתו אינו מתואר בתנ"ך, וקיימות לפחות ארבע מסורות לגביו.
קברו > עיראק (המאה ה-15)

אליהו מפרארה (1435 לערך) מוסר עדות על קבר הושע בעיראק: "יהודי מבצרה סיפר לי שמקומו קרוב לבבל החדשה, מהלך שני ימים. ושם קבור הושע בן בארי".
קברו > צפת (סוף המאה ה-15)

בשנת 1495 לערך, תלמידו של עובדיה מברטנורה מתאר את קבורת הושע בבית העלמין העתיק בצפת. כ-30 שנה מאוחר יותר, משה באסולה מתאר את קבר הושע ומוסיף "וכנגדו מערה אחת סגורה, אומרים ששם היה קבור בארי אביו".
קברו > מירון (המאה ה-19)

אליעזר הלוי (1838 לערך) מעיד על קבר הושע במירון: "לפני הר ההר עליו נמצא, בכפר מירום, לפי דעת אחדים – מורון, קברו של רבי שמעון בן יוחאי, ובית הקברות הגדול עם קבר הושע בן בארי".