stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הברון מינכהאוזן
רקע

מינכהאוזן האמיתי, עליו מבוססים סיפוריו של רספה, נולד בעיר בודנוורדר(אנ') ושם גם סיים את חייו. בנעוריו נשלח לשמש כנושא כלים של הדוכס מבראונשווייג-לינבורג (Braunschweig-Lüneburg). בשנת 1738 התגייס לצבא האימפריה הרוסית ושירת ביחידת פרשים כבדים (קירסירים). הוא השתתף בשתי מערכות כנגד הטורקים. בשנת 1750 פרש מן השירות בדרגת האופטמן (סרן של חיל הפרשים). הוא המשיך את חייו באחוזתו, נודע כאיש חברה שאירח אריסטוקרטים במסיבות, וזכה במוניטין של מספר סיפורים מדהימים ויוצאים מגדר הרגיל אודות הרפתקאותיו כביכול, בין השאר בהתבססות על עברו הצבאי. סיפורים אלה הובנו כהלצות ולא כשקרים.
רספה, שפגש כנראה את מינכהאוזן באוניברסיטת גטינגן וייתכן שאף התארח במסיבותיו, החל לפרסם בעילום שם סיפורים הומוריסטיים המבוססים על דמותו של מינכהאוזן (אם כי חלק מהם נלקחו ממקורות אחרים). סיפורים אלה הופיעו תחילה בכתב עת ברלינאי בשם Vade Mecum für lustige Leute (בתרגום מקורב: ספרון לאנשים מצחיקים) ללא ציון שמו המפורש של מינכהאוזן, ולאחר מכן בספר באנגלית שיצא לאור בשנת 1785, תחת הכותרת: "סיפורו של הברון מינכהאוזן על מסעותיו המופלאים ומלחמותיו ברוסיה" או בקיצור "הרפתקאותיו המופלאות של הברון מינכהאוזן". הספר זכה לפופולריות רבה ותורגם חזרה לגרמנית בידי המשורר גוטפריד אבגוסט בירגר, שגרסתו היא המוכרת בגרמניה עד היום, ואף תורגמה לעברית על ידי ישראל זמורה ויהודית סבזרו.
מינכהאוזן לא היה שבע רצון מהפרסום שזכה לו, שממנו התקבעה דמותו כגוזמאי ובדאי, ואיים בהליכים משפטיים נגד ההוצאה לאור. כנראה מסיבה זו, רספה לא נחשף כמחבר הספר עד מותו. מאמציו של מינכהאוזן לא צלחו, והוא נזכר עד היום בעיקר בהקשר של דמותו הספרותית.
עיבודים לקולנוע

ב-1943, בעת מלחמת העולם השנייה, הורה שר התעמולה הנאצי יוזף גבלס על הפקת הסרט "מינכאוזן" לציון עשרים וחמש שנה לאולפני UFA. גבלס שאף להתחרות עם ההפקות האמריקאיות הצבעוניות והורה על השימוש בצבעים. הסרט בוים על ידי יוזף פון באקי. את התסריט כתב אריך קסטנר, שבאותה תקופה אסרו את ספריו בגרמניה הנאצית. שמו של קסטנר הופיע כ"ברטולד בירגר". את דמותו של מינכאוזן גילם האנס אלברס, שהיה אחד השחקנים הידועים ביותר בגרמניה באותה תקופה. הסרט מתחמק מדיון בנושאים האקטואליים לתקופת הפקתו, אולם משפט אחד, בעת הביקור בירח מרמז לכך: כאשר מינכאוזן על הירח אומר כי לא השעון שלי מקולקל אלא הזמן מקולקל.
בשנת 1988 יצא לאקרנים סרטו של הבמאי טרי גיליאם "הרפתקאות הברון מינכהאוזן". בו העולם הפסיק כבר להאמין בקסם ובדמיון. תושבי עיר נצורה מחכים לשווא שהצבא חסר האונים - שבראשו בירוקרט ציני ומושחת - יושיעו אותם מן המצור הטורקי. אבל רק הברון הזקן, שמתפרץ אל הצגת תיאטרון הלועגת לו ולמעלליו, יכול להציל את המצב. אמנם הוא איבד לחלוטין את האמונה בעצמו, אבל ילדה קטנה מכריחה אותו להתערב, ויחד הם יוצאים למסע פנטסטי למצוא את עוזריו של הברון, ובעזרתם הם מצילים את העיר מחורבן. בסרט הזה גיליאם מטשטש באופן מוחלט את הקווים בין מציאות לדמיון, למשל, כשהתפאורה והדמויות בהצגת התיאטרון הופכות פתאום לחצרו של הסולטאן הטורקי.
ראו גם

תסמונת מינכהאוזן
לקריאה נוספת

עלילות הברון מינכהויזן, גוטפריד אבגוסט בירגר, תרגם ישראל זמורה, 168 עמ', הוצאת מחברות לספרות (מידע על הספר באתר הספרייה הלאומית)
הברון מינכהאוזן, גוטפריד אוגוסט בירגר, אייר גוסטב דורה, סיפרה מחדש יהודית סבזרו, 124 עמ', הוצאת עופרים, 2004
עלילות הברון מינכאוזן : הבדאי על גבי הסוס, תרגם ועיבד יהודה אטלס, אייר מיכאל ז'ורמונסקי, הוצאת ציבלין, 2004
עלילות הברון מינכהאוזן : אריה מלפניו ותנין מאחוריו, תרגם ועיבד יהודה אטלס, אייר מיכאל ז'ורמונסקי, הוצאת ציבלין, 2005
ההרפתקאות המפתיעות של הברון מינכהאוזן, רודולף אריך ראספה, תרגם ירון בן-עמי, הוצאת עליית הגג ומשכל, 2011
הערות שוליים

↑  אריאנה מלמד, השנים הרעות של אריך קסטנר, באתר ynet, 14 ביולי 2000
↑  יונתן ארוך, אמת לא חובה -  "הרפתקאות הברון מינכהאוזן״ - קולנוע מוזיאון ת״א, חדשות, 18 במאי 1989
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007294789105171  PLWABN: 9810653279605606  BIBSYS: 98038774  BnF: cb119462100 (data)  CiNii: DA14974684  GND: 118585487  ISNI: 0000 0000 8110 0708  LCCN: no2002101983  LNB: 000069142  NDL: 00450803  NKC: jn20000701288  NLK: KAC2021S8738  NTA: 069858942  RERO: 02-A008922416  SELIBR: 242504  SUDOC: 081527748  VIAF: 30329081   WorldCat (עם VIAF): 30329081
ארנסט קיצינגר

קיצינגר, 1988
ארנסט קיצינגר (בגרמנית: Ernst Kitzinger‏, 12 בדצמבר 1912 – 22 בינואר 2003) היה היסטוריון וחוקר תולדות האמנות יהודי-אמריקאי יליד גרמניה. תחום המחקר של קיצינגר היה אמנות של שלהי העת העתיקה ואמנות ביזנטית.
קורות חייו ופעילותו המדעית

ארנסט קיצינגר נולד במינכן בשנת 1912 למשפחה יהודית-גרמנית משכילה. אביו, וילהלם נתן קיצינגר, היה עורך דין ודודו היה ההיסטוריון ריכארד קראוטהיימר (Richard Krautheimer), שהתמחה באדריכלות ביזנטית. בשנת 1931 החל קיצינגר ללמוד באוניברסיטת מינכן. בעקבות עליית המפלגה הנאצית לשלטון בשנת 1933, התעורר החשש להמשך לימודיו באוניברסיטה. הוא השלים את התזה שלו, שעסקה בחקר ציורי קיר רומיים מן המאה ה-7 וה-8, במהירות יוצאת דופן. בסתיו 1934 הגן על התזה שלו, ובהמשך אותה שנה עזב קיצינגר את גרמניה.
לאחר שעזב את גרמניה נסע קיצינגר לרומא. לאחר מכן היגר לאנגליה, שם קיבל משרה במוזיאון הבריטי בלונדון. הוא החל להתעניין באמנות אנגלו-סקסית ופרסם כמה מחקרים בנושא זה. בין היתר סייע קיצינגר במחקר הממצאים מאתר סוטון הו (Sutton Hoo) שהחל להחפר בשנת 1939 במחוז סאפוק. בשנת 1937 נסע קיצינגר למצרים ולאיסטנבול, שם החל לגבש את תפישתו אודות אמנות ימי הביניים המוקדמים כתופעה "עולמית". ב-1940 הופיע ספרו הראשון "אמנות ימי הביניים המוקדמים במוזיאון הבריטי" (Early Medieval Art at the British Museum). ספר זה לא רק הציג תיאור של הממצאים האמנותיים, אלא ניסה לתאר את השינוי והמעבר בין האמנות הקלאסית לזו של ימי הביניים.
ב-1940 גורש קיצינגר מאנגליה בשל אזרחותו הגרמנית. הוא נמנה עם נוסעי האונייה דונירה ולאחר מסע תלאות לאוסטרליה, הוא נכלא במשך תשעה חודשים במחנה מעצר באוסטרליה, שם למד רוסית מאחד מעמיתיו הכלואים. ב-1941 הצליח "מכון ורבורג" (Warburg Institute) להשיג את שחרורו. הוא נסע לארצות הברית לוושינגטון די. סי., שם הצטרף למכון המחקר דמברטון אוקס (Dumbarton Oaks). המחקר שקיבל קיצינגר במכון עסק בשרידים הביזנטים בבלקן. כתוצאה ממחקר זה פרסם ב-1946 חיבור מקיף על שרידי העיר סטובי (Stobi) שבמקדוניה. בנוסף, החל לערוך סקר מקיף אודות הפסיפסים של ממלכת סיציליה הנורמנית (בלטינית: Regnum Siciliae) שבסיציליה. פרויקט זה העסיק את קיצינגר כל חייו ובשנת 1992 פרסם את מחקרו בן ששת הכרכים "I mosaici del periodo normanno in Sicilia" בנושא זה.
קיצינגר התקדם במכון במהירות יוצאת דופן. ב-1946 הפך קיצינגר לעוזר פרופסור במכון. בשנת 1951 התמנה לפרופסור-עמית וב-1955 למנהל המחקרים של המכון וב-1956 לפרופסור לאמנות ביזנטית וארכאולוגיה. תחת הנהלתו הפך המכון למכון אקדמי מוביל בעולם בחקר האמנות הביזנטית. בין פעולותיו היו קידום כתב העת של המכון, הקמת ספריית תצלומים והנחיה של חוקרים צעירים. בנוסף, כיהן קיצינגר כפרופסור באוניברסיטת הרווארד, שם לימד עד לפרישתו, בשנת 1979.
בשנת 1976 ראה אור הספר "האמנות של ביזנטיון ושל המערב הימי-ביניימי" (The art of Byzantium and the medieval West) בשנת 1979 ראה אור ספרו החשוב "התהוותה של האמנות הביזנטית" ("Byzantine art in the making"), שנכתב כסדרת הרצאות שנשאו באוניברסיטת קיימברידג'. בשני ספרים אלו הביע קיצינגר את העמדה כי חקר תולדות האמנות יכול לעשות שימוש בסגנון אמנותי ובתיאור בשינויים בסגנון, במידה רבה כתיאור תהליך דיאלקטי, באופן המקביל לשימוש באיקונוגרפיה ובמקורות טקסטואליים.
באטמן נגד רובין

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  באטמן: ליל הינשופים מאת סקוט סניידר וגרג קפולו
 בימוי:  ג'יי אוליבה
 הופק בידי:  ג'יימס דמאטיס
 תסריט:  ג'יימס דמאטיס 
 עריכה:  אל ברטינבך
 מדבבים:  סטיוארט אלן  שון מאהר  ג'רמי סיסטו
 מוזיקה:  פרדריק וידמן 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  האחים וורנר אנימציות
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  7 באפריל 2015 (דיגיטלית)  14 באפריל 2015 (פיזית)
 משך הקרנה:  80 דק'
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  גיבורי על
 סרט קודם:  הבן של באטמן
 סרט הבא:  באטמן: דם רע
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
באטמן נגד רובין (באנגלית: Batman vs. Robin) הוא סרט גיבורי על מונפש אמריקאי משנת 2016, המבוסס על הקומיקס באטמן מבית DC קומיקס.
הסרט מהווה בחלקו עיבוד מונפש לעלילת הסיפור באטמן: מסדר הינשופים ועוקב אחר היחסים בין באטמן לבנו.
עלילה

במהלך חקירת היעדרות של ילדים בגות'אם סיטי דמיאן ויין בנו מחוץ לנישואים של באטמן שמשמש כרובין הנוכחי, יוצא ללא אישור אביו אל מפעל צעצועים נטוש, הוא מוצא שם את הנבל יוצר הבובות שיצר בובות מן הילדים, באטמן מגיע ובעודו נלחם בבובות דמיאן רודף אחרי הנבל ומביס אותו וחס עליו, אך באותו זמן מתנקש בעל מסיכת ינשוף בשם טאלון הורג את יוצר הבובות ומסתלק, באטמן מאשים את רובין ברצח אך מוצא נוצת ינשוף ומשתכנע בחפותו.
בלילה הבא ברוס ויין סועד עם חברתו סמנתה ונבר ומכיר לה את בנו, לאחר שהיא הולכת מנסה ברוס להתחבר עם דמיאן, אך עדיין לא סומך עליו, וקורא לנייטווינג להשגיח עליו, הוא חוקר את הנוצה שמצא והולך למוזיאון הינשופים של גות'אם וחווה פלאשבקים מהעבר בהם בתור ילד שמע על אגדה של חברה סודית של עשירי גות'אם סיטי השולטים בה והורגים כל אויב, כשנרצחו הוריו השתכנע שאשמים בכך הינשופים אבל לאחר שלא מצא ביסוס לעניין זנח אותו.
אגב חקירת המוזיאון באטמן מותקף בידי שלושה לוחמים מתים בעלי מסיכת הינשוף שפוצעים אותו קשות אך כשבאים להרוג אותו הם נמסים לפתע, הוא קורא לנייטווינג לעזרה, באותו זמן רובין נמלט מן האחוזה ופוגש את טאלון המשכנע אותו שיש להרוג את הפושעים, כשחוזר הוא מוזהר על ידי ברוס שאם לא ישלוט בעצמו ישלח לבית ספר בשווייץ.
כאשר ברוס נוסע לפגוש את סמנתה הוא נחטף בדרך על ידי אנשים בעלי מסיכות לבנות ומובא לבית המשפט של הינשופים, הם מציעים לו להצטרף אליהם בתור אחד מעשירי גות'אם, הוא אומר שיחשוב ע"כ, לאחר שנשלח החוצה מגיע טלון לבית המשפט ומתברר שהוא אחראי על יצירת צבא סתר של חיילים אל מתים על מנת לאפשר לבית המשפט לבנות את גות'אם סיטי מחדש לאחר שתחרב, אך החיילים אינם מושלמים כיוון שהם נוטים להתמוסס לאחר זמן קצר בפעולה, מתברר גם שטלון נמצא במערכת יחסים עם סמנתה שהיא מנהלת בית המשפט, כאשר טאלון מתבקש להפוך אף הוא לחייל ולתת לרובין להחליפו, סמנתה מציעה להפכו לחבר בית המשפט וכך ישלטו יחד בגות'אם.
לאחר שהצטרף לטאלון דמיאן עדיין מרגיש מניעה מלהרוג פושעים, וטאלון לא מרוצה מכך שרובין עדיין רואה בבאטמן אבא (טאלון אינו מודע לקשר המשפחתי ביניהם). טאלון מגלה לדמיאן את מוצאו, הוא היה בן של גנב ועזר לו אך היה עושה טעויות ומוכה בידי אביו, עד שבסופו של דבר הלשין למשטרה על אביו שירו בו, ואומץ על ידי בית המשפט. באטמן מופיע אך מרדפו נעצר על ידי רובין שמונע ממנו לרדוף אחר טאלון ונאבק בו עד שמאיים לדקור אותו אך מוותר והולך. באטמן מנסה לחדור לבית המשפט על ידי הביוב אך נחשף לגז הזיות וניצל בידי נייטווינג ואלפרד פניוורת'.
בינתיים טלון מציג את רובין לבית המשפט וכאשר הוא חושף את עצמו כדמיאן ויין מסיקה מכך סמנתה שברוס ויין אביו, הוא באטמן ומורה לטלון להרוג אותו על מנת להחליש את אביו, טלון מסרב והורג את כל חברי בית משפט ובסוף גם את סמנתה, טלון פונה לתקוף את אחוזת ויין כדי להרוג את באטמן ומותיר את דמיאן כלוא.
טלון וחייליו תוקפים את האחוזה ולאחר קרב קשה בינם לבאטמן ונייטווינג הם מביסים אותם, אך כשטלון מנסה להרוג את באטמן רובין מופיע ומביס את טלון ואומר לו שהוא לא יכול להחליף את באטמן בתור אבא, טלון מתאבד, ובאטמן מציע לרובין לנסות להישאר בבית אך הוא בוחר ע"פ הצעת אביו לעבור למנזר בהרי ההימלאיה.
צוות מדבבים

ג'ייסון או'מרה - ברוס ויין/באטמן
סטיוארט אלן - דמיאן ויין/רובין
ג'רמי סיסטו - טלון
שון מאהר - דיק גרייסון/נייטווינג
גריי דילייל - סמנתה ונבר
דייוויד מק'קאלום - אלפרד פניוורת'
רובין אטקין דאונס - הגרנדמסטר
ביקורות

באטמן נגד רובין קיבל באתר Rotten Tomatoes ציון של 100% בהתבסס על 5 ביקורות. הוא הכניס 3,787,536$ במכירות ביתיות.
הערות שוליים

↑  "(Batman Vs. Robin (2015", Rotten Tomatoes, ‏2015-08-23
↑  (batman vs. Robin (2015, The Numbers, ‏22 ינואר 2017
ארכאולוגיה ימית

כרזה לימודית המתארת שרידי ספינות טרופות ומטענים המתגלים על קרקעית הים. רשות העתיקות, עיצוב שלמה כהן
ארכאולוגיה ימית היא ענף בארכאולוגיה. הענף עוסק בחשיפת שרידי העבר על קרקעית הים ובחופים כדי ללמוד על הסחר הימי בימי קדם ועל יחסים בין תרבויות שהתקיימו לפני מאות שנים.
הייחודיות בענף זה של הארכאולוגיה היא האפשרות לבחון "קפסולות של הזמן". ביטוי זה משמש את החוקרים כדי להדגיש מכלול חד זמני שלא הופרע מעולם על ידי אדם, כמו ספינה טבועה, שכלי האוכל שמוצאים בה, מראים בדיוק באילו כלים השתמשו בזמן נתון מוגדר, להבדיל מארכאולוגיה ביבשה שבה שרידי העבר מתערבבים אלה עם אלה והממצאים משקפים תקופות שונות לאורך ההיסטוריה.
תחומי הארכאולוגיה הימית

שרידים הקשורים לפעילות הימית בימי קדם - תחום זה כולל אתרי עגינה המתאפיינים בממצא של עוגנים, אתרי כלי שיט טבועים על מטענם, מתקני נמל, רציפים, שוברי גלים, תעלות שיט.
שרידים יבשתיים טבועים - אלה אתרים ארכאולוגים שבעת קיומם היו אתרים יבשתיים אבל בגלל שינוי קו החוף וגובה פני הים, הם מצויים היום בקרקעית הים, ולכן שיטות החפירה הארכאולוגית באתרים אלה שונה מחפירה רגילה. דוגמה לכך הוא הכפר הנאוליתי בעתלית-ים שהתגלה ליד מבצר עתלית בעומק של 11-6 מטר מתחת לפני המים.
תחילת המחקר בישראל

בישראל החל המחקר הארכאולוגי התת-ימי בשנת 1960, בחפירה ארכאולוגית של משלחת של א' לינק עם ספינת המחקר Sea Diver בחלקו החיצוני של הנמל ההרודיאני בקיסריה. בנוסף, איתרה המשלחת דרך רומאית סלולה בתוך מי הכנרת באזור הרדוד מול מגדל. בחפירה השתתפו צוללים ישראלים שהתאגדו בשנת 1961 באגודה למחקר תת-ימי בישראל, האגודה הוקמה ביוזמתם של הארכאולוגים אלישע לינדר, אבנר רבן, יוסף גלילי וי' שפירא. האגודה התבססה על עבודת מתנדבים צוללים אשר חפרו בנמל קיסריה, נמל עכו, נמל עתלית. האגודה עסקה גם בחפירות של ספינות טרופות מול שבי ציון וכפר פילדלפיה. בנוסף עסקו בסקרים ימיים בחופי ארץ ישראל. בסיס הפעילות של המתנדבים היה המוזיאון הימי הלאומי בחיפה ונמל קיסריה.
באוניברסיטת חיפה קיים החוג לציוויליזציות ימיות העוסק במחקר בנושא, וכן המכון ללימודי ים על שם רקנאטי.
ראו גם

ספינה טרופה מאולו-בורון,
הספינה העתיקה ממעגן מיכאל,
האונייה ואסה,
יבנה-ים,
המוזיאון הימי הלאומי בחיפה,
הסירה מגינוסר,
הרקליון, אהוד גלילי, והכפר הנאוליתי בעתלית-ים.
לקריאה נוספת

אבנר רבן, "ארכאולוגיה ימית", בתוך: אפרים שטרן ואחרים, האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכיאולוגיות בארץ ישראל, בהוצאת החברה לחקירת א"י ועתיקותיה, משרד הביטחון וכרטא, 1992, כרך 1, עמ' 79-69
אבנר רבן "ארכאולוגיה ימית", חוף וים. הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשל"ח עמ' 150-123
אלישע לינדר ואבנר רבן, ארכאולוגיה תת-ימית, ספרייה ארכאולוגית, הוצאת כתר, 1979
אבנר רבן, ארכיאולוגיה ימית, פרקי מבוא, אוניברסיטה משודרת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1987
אסנת מיש-ברנדל ואהוד גלילי, אשיב ממצולות ים, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1985
אלישע לינדר, ארכאולוגיה תת-ימית, מימד חדש בחקר עתיקות ארצנו, קדמוניות ד, תשל"ח, עמ' 54-44.
אבנר רבן, שיטות סקר, חפירה, רישום, צילום ושימור בארכאולוגיה תת-ימית קדמוניות, ד' תשל"א עמ' 42-38
אבנר רבן, הנמלים הקדומים של הים התיכון, בתוך: אגן הים התיכון, בעריכת י' קרמון, א' שמואלי וג' הורביץ. תל אביב: אוניברסיטת תל אביב, האוניברסיטה העברית בירושלים ומשרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשמ"ב, עמ' 145-120.
אבנר רבן, הנדסת נמלים בעולם הקדום מדע, כ"ז 1983, עמ' 170-165
אבנר רבן, הנמלים הקדומים של ארץ-ישראל בתקופת המקרא, בתוך: "ספר זאב וילנאי" (עורך: אלי שילר), ירושלים: הוצאת אריאל, תשמ"ד, עמ' 253-240.
אהוד גלילי, נמלים ומעגנים קדומים בחופי ישראל לאחר חמישה עשורי פעילות ארכאולוגית תת-ימית וחופית, קדמוניות, 137, 2009, עמודים 21-2.
G.F. Bass,Archaeology Under Water, Penguin, 1970
G.F. Bass, A History of Seafaring Based on Underwater Archaeology, Thomas & Hudson, 1972
G.F. Bass, Archaeology Under the Sea New York, 1975
הערות שוליים

↑  אבנר רבן, האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכאולוגיות בארץ ישראל, כרך 1 עמודים 70, 78
הברחה

הברחה היא הובלה סמויה של סחורות, אנשים וחיות שאסורה על פי חוק או על פי כללים אחרים, אדם שעוסק בהברחה נקרא מבריח.
דוגמאות להברחה הן: הברחת סמים, הגירה בלתי-חוקית באמצעות גנבת הגבול, הברחת סחורות תוך כדי התחמקות מהמכס, הברחת נשק, אספקת סחורה אסורה לאסיר בבית כלא, העברה של מסמכים מסווגים.
הברחת סחורות

מרבית ההברחות מתרחשות על ידי סוחרים המעוניינים להרוויח כסף רב, על ידי ההברחות המספקות ביקוש קיים לסחורה או אנשים המוברחים, כשבאופן חוקי אי אפשר או קשה יותר לספק את אותם צרכים. על ידי ההברחות הסוחרים מרוויחים כסף רב מחמת המחיר הגבוה עקב הביקוש הרב והסיכון הגבוה שבהברחות. כמו כן אפשר להרוויח על ידי הברחת סחורות מיובאות מבלי לשלם עליהם מס. למשל: קניית סחורה במקום מסוים שם המחיר נמוך עקב מס נמוך, והברחתו למקום שבו המס - ולכן גם המחיר - גבוה יותר.
לעיתים הברחות מאורגנות על ידי ממשלות רשמיות, בשל העדר יכולת לספק דרישה לסחורה מסוימת באופן גלוי. לדוגמה, במהלך מלחמת העצמאות אורגנה הברחת ציוד צבאי לצה"ל ממדינות זרות, ובמהלך תקופת הצנע אורגנה הברחת עדרי צאן ובקר מהמדינות שסביב ישראל, בשל מחסור ארצי בבשר.
הברחת אנשים

הברחת אנשים נעשית משתי סיבות עיקריות:
הגירה בלתי חוקית - אנשים מבריחים את עצמם משלמים למישהו שיבריחם ממדינת מוצא למדינת יעד, במטרה להישאר במדינת היעד לשם שיפור מצבם הכלכלי או החברתי. כמו כן אנשים בורחים מאזור בו מצבם מסוכן, דוגמת הברחת היהודים בשואה בזמן מלחמת העולם השנייה. הברחות אלה מתבצעות על ידי חציית הגבול הבינלאומי בנקודות פרוצות.
סחר בבני אדם - סחר בבני אדם למטרות שונות כגון: ניצול מיני (זנות), עבדות, העסקה בכפייה וכדומה. סחר בבני אדם מתבצע באמצעות כפייה, חטיפה, הונאה או רמייה. הוא מתבצע לצורך ניצול בני האדם המוברחים. קרבנות הסחר מוברחים למדינת היעד ושם הם מוחזקים בתנאים תת-אנושיים. הקורבנות כמעט ולא נגישים למידע או לסיוע, דבר המקל על המבריחים. לפי מחלקת המדינה של ארצות הברית בדו"חות משנת 2004 ו-2006 היקף הברחות בני אדם בעולם עומד על למעלה מחצי מיליון מדי שנה, כש-80% מהוות נשים והמטרה העיקרית של הסחר הוא ניצול מיני. בשנת 2000 נחתמה אמנה באו"ם המחייבת את המדינות החותמות עליה להילחם במאמץ משולב בתופעה.
שיטות להברחה

ישנן דרכים רבות לביצוע הברחות והן משתנות לפי פרמטרים שונים. להלן רשימה חלקית של שיטות להברחה:
הברחת גבול בינלאומי בנקודות פרוצות שונות.
חפירת מנהרת הברחה תת-קרקעית (למשל: מנהרות ההברחה של רצועת עזה).
החבאת סחורה או אנשים בתוך כלי תחבורה כלשהו כגון: ספינות, מטוסים, כלי רכב וכדומה.
שיחוד שומרי הגבול, שיעלימו עין מהברחות גלויות.
זיוף מסמכים או תעודות זיהוי לצורכי השגת אימות בבדיקות שונות במעברי הגבול; כגון: זיוף תעודת זהות, דרכון או תעודת כשרות.
הברחת בעלי חיים היא גנבה וציד על בעלי חיים שמוגנים על פי החוק או שנכחדו מהטבע.
ראו גם

הברחת סמים
הערות שוליים

↑  הלל כהן, ערבים טובים, הוצאת עברית ירושלים 2006, עמ' 41
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551164705171  BNE: XX524690  BnF: cb13318522x (data)  GND: 4179825-9  HDS: 026198  LCCN: sh85123713  NARA: 10643822  NKC: ph124004 
צוללת ששימשה להברחת קוקאין, ונתפסה בידי הצי האמריקני באוקיינוס השקט ב-2007
ספר ששימש להברחת סיגריות, מוצג במוזיאון המכס במינכן שבגרמניה.
דני פינטאורו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 בינואר 1976 (בן 48) מילטאון, ניו ג'רזי, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1982
 עיסוק:  שחקן, מדבב, מפיק קולנוע
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סטנפורד  בית הספר מונקלייר  Middlesex College 
 פרסים והוקרה:  זוכה פרס Young Artist
 פרופיל ב-IMDb
 
דני פינטאורו (באנגלית: Danny Pintauro; נולד דניאל ג'ון פינטאורו ב-6 בינואר 1976 במילטאון, ניו ג'רזי) הוא שחקן אמריקאי שנודע בעיקר בזכות תפקידו כג'ונתן באוור בסיטקום האמריקאי הפופולרי "מי הבוס?" והשתתפותו בסרט הקולנוע "קוג'ו" משנת 1983 (המבוסס על ספרו של סטיבן קינג "קוג'ו").
קריירה

הופעותיו הראשונות של פינטאורו היו באופרת הסבון "As the World Turns", בתפקיד פול ריאן המקורי, ובסרט הקולנוע "קוג'ו", המבוסס על ספרו של סטיבן קינג "קוג'ו". הוא התפרסם לראשונה בעקבות השתתפותו בסדרת הטלוויזיה "מי הבוס?". לאחר סיום הסדרה, הופעותיו הלכו והתמעטו. הוא המשיך והופיע בהפקות תיאטרון, כגון "The Velocity of Gary"‏ ו-"Mommie Queerest".‏
כמו כן, הוא עבד כנציג מכירות של חברת טאפרוור, ונכון לשנת 2013, הוא מנהל מסעדה בלאס וגאס.
חיים אישיים

פינטאורו נולד במילטאון, ניו ג'רזי, בנם של מרגרט ל' סילקוקס וג'ון ג'יי פינטאורו, מנהל. בשנת 1994 הוא לקח פסק זמן מקריירת המשחק שלו, ולמד בקולג' מחוז מידלסקס שבאדיסון, ניו ג'רזי, ולאחר המשיך ללמוד אנגלית ותיאטרון באוניברסיטת סטנפורד. הוא סיים את לימודיו בשנת 2001.
בשנת 1997 פינטאורו יצא מהארון, בריאיון עבור הצהובון "נשיונל אינקוויירר". באפריל 2013 התארס לבן-זוגו, ויל טאבארז, והשניים נישאו באפריל 2014.‏
בשנת 2015, פינטאורו חשף בריאיון עם אופרה וינפרי שהוא נשא HIV מאז 2003.‏
פילמוגרפיה

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1983 | קוג'ו | טאד טרנטון |  |
| 1985 | The Beniker Gang | בן בניקר |  |
| 1987 | Timestalkers | בילי מק'קנזי | סרט טלוויזיה |
| שנה | תוכנית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1982–1985 | As the World Turns | פול ריאן |  |
| 1987 | הדרך לגן העדן | אלכס | 2 פרקים |
| 1984–1992 | מי הבוס? | ג'ונתן באוור | השתתף בכל 196 פרקי הסדרה |
| 2010 | סודות ההתבגרות |  | פרק אחד: "Ben There, Done That" |
הערות שוליים

↑  Wiegand, David (5 בספטמבר 2000). "For Actor Danny Pintauro, There's Life Beyond TV". San Francisco Chronicle. Hearst Corporation. נבדק ב-2012-02-12. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Jones, Kenneth (1999-07-30). "Last Chance: Danny Pintauro in Velocity of Gary Closes July 30". Playbill. נבדק ב-2013-04-07.
↑  Brunyanszki, Raymond (2012-10-17). "Camden Harbour Inn announces Internationally acclaimed actor for leading role Mommie Queerest". Bangor Daily News. נבדק ב-2013-04-07.
↑  Blair, Tom (26 בינואר 2011). "There's no business like show business". U-T San Diego. נבדק ב-2012-02-12. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Ravitz, Justin (2013-04-05). "Danny Pintauro Engaged to Wil Tabares: Who's the Boss Star to Marry Boyfriend". Us Weekly. נבדק ב-2013-04-07.
↑  "Danny Pintauro Biography (1976-)". Film Reference. Advameg Inc. נבדק ב-2012-02-12.
↑  Hadleigh, Boze (2000). In or out?: gay and straight celebrities talk about themselves and each other. Barricade Books. p. 56. ISBN 9781569801567.
↑  Webber, Stephanie (2014-04-03). "Danny Pintauro Marries Wil Tabares: Details on Who's the Boss Star's Wedding". Us Weekly. Wenner Media LLC. נבדק ב-2014-04-04.
↑  http://www.huffingtonpost.com/entry/danny-pintauro-hiv-positive_5602ffb9e4b08820d91b635a?ncid=txtlnkusaolp00000592
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX1305916  ISNI: 0000 0001 1482 8042  LCCN: no2009201682  NTA: 073257664  VIAF: 161775490   WorldCat (עם VIAF): 161775490
אנשי הגשם

"אנשי הגשם" הוא פזמון עברי שנכתב על ידי רחל שפירא והולחן על ידי נחום היימן.
השיר נכתב בשנות ה-60, עוד לפני כתיבת השיר מה אברך, אך התפרסם בשנת 1984, כאשר הולחן כחלק מפרויקט של "שירי ארץ ישראל" על ידי המלחין נחום היימן. היימן חזר לארץ לאחר למעלה מעשור, אותו בילה בלונדון. הוא אסף שורה של זמרים צעירים: משה דץ, מאיר בנאי, חני ליבנה וליזה לנג, הקים עבורם את הלהקה שנקראה "להקת חופים", ובנה עבורם רפרטואר המורכב מקלאסיקות עבר שלו, יחד עם שירים חדשים שהלחין במיוחד למופע ולתקליט. בין השירים הוא בחר את השיר "אנשי הגשם" שלא היה מולחן עד אז.
השיר ידוע במסתורין שבו. ראשית, מושא השיר, מי שאליה מופנה השיר. ייתכן שהדובר פונה לאישה, אך ייתכן גם שלמדינה, וכן הלאה.
שנית, גיבורי השיר, שהם "אנשי הגשם". יש הנחות רבות בדבר זהותם, ויש רמזים שונים לכאן ולכאן. השיר הפך למושא לתאוריות שונות לגבי משמעויותיו הנסתרות. יש המפרשים את אנשי הגשם כדימוי לאנשי המוסד, הנחבאים אל הכלים. יש שקשרו בין הסרט למסדר אנשי הגשם אך לא ברור שהמסדר אכן קיים לפני השיר, או קם בעקבותיו. אחרים מפרשים זאת כדימוי להורים, ויש המפרטים יותר כי מדובר בהורים שיש להם ילדים עם צרכים מיוחדים (לכאורה כפראפרזה לסרט איש הגשם, אף על פי שהשיר פורסם לפני הסרט), או בהורים בקיבוצים, שילדיהם לנו בלינה משותפת והקשר ההורי עמם היה מוגבל. יש המפרשים את אנשי הגשם אף כחקלאים בקיבוץ. גישות אחרות רואות ב"אנשי הגשם", על פי רמזים בשיר, עובדים סוציאליים המסייעים ברגעי מצוקה, או אנשי חברא קדישא המסייעים במקרים של פטירת אדם אהוב, ועוד.
בראיונות שונים עם המשוררת רחל שפירא, שחיברה את מילות השיר, היא לא פתרה את התעלומה. באחד הראיונות עמה, בו נשאלה במפורש על משמעות השיר, אמרה:
"זה נורא מעניין מה שקרה עם השיר הזה. קודם היה טקסט והוא היה אצלי שנים, כמעט הכי הרבה שנים שאיזה שיר נמצא במגירה, אבל ראו אותו כל מיני מלחינים ויש לו הרבה מאוד מנגינות וביצועים של מה שקוראים "מיטב זמרי ישראל" באיזה קלטות כאלה במגירה נסתרת אצלי בבית. 

... עד שהוא הגיע לנחצ'ה (נחום היימן), ונחצ'ה הלחין אותו בהלחנה מאד ידידותית. השיר יש בו כנראה משהו אפל שאולי חלק מהמבצעים נרתעו ממנו. המעבד היה אריק רודיך. אני חושבת שמה שהפך את השיר הזה ללהיט זה העיבוד שלו. הוא ניסה לחקות ולהדגים את כל נקישות הגשם. 

אבל זה לא שיר על גשם, זאת לא תחזית מזג האוויר, זה גשם אחר לגמרי... "
הערות שוליים

↑  אנשי הגשם – פירוש השיר, הטור "מילים מלים"
↑  דליה אודהליה רוס, ‏תעלומת 'אנשי הגשם' של רחל שפירא | נפתרה החידה?, באתר "סרוגים", 13 באפריל 2022
ארנסט קלוויצקי

ארנסט קלוויצקי (בגרמנית: Ernst Kalwitzki;‏ 3 באוקטובר 1909 – 3 בפברואר 1991) היה כדורגלן ומאמן גרמני, ששיחק בעמדת הכנף ימני.