stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהדות ארצות הברית
היחסים בין יהדות ארצות הברית למדינת ישראל > פרויקטים שונים

למדינת ישראל פרויקטים רבים אשר מעודדים ומחזקים את הקשר בין יהודי ארצות הברית לבין היהודים אזרחי ישראל, דוגמה לכמה מן הפרויקטים הללו:
תוכנית רודרמן ללימודי יהדות ארצות הברית, תוכנית זו היא תוכנית לתואר שני בחוג לתולדות ישראל. התוכנית עוסקת במגוון נושאים הקשורים ליהדות ארצות הברית, לחברה האמריקנית ולקשר החשוב וארוך השנים עם מדינת ישראל והחברה הישראלית בעבר ובהווה. התוכנית כוללת סיור לימודי בן עשרה ימים בארצות הברית ומפגש בלתי אמצעי עם יהדות אמריקה, היכרות עם סטודנטים יהודים אמריקנים, אישי ציבור ואקדמיה, ביקור במוזיאונים והרצאות אורח.
תוכנית נוספת אשר מקדמת את הנושא הנ"ל: שירות לאומי בתפוצות, שירות לאומי בתפוצות הוא פרויקט ייחודי של 'בת עמי' בשיתוף תנועת 'בני עקיבא העולמית'. התוכנית מיועדת לבנות אשר סיימו שנה אחת של שירות לאומי בישראל, במהלכה התנדבו בבתי ספר, תנועות נוער, מדרשות ליהדות ועוד. הבנות נשלחות בצוותים של שתיים, לפחות, לבתי ספר ולקהילות במטרה לחזק בהם את הזהות היהודית, הזהות הציונית והזיקה לישראל.
פרויקט נוסף, הוא פרויקט "תגלית" רבים מיהודי ארצות הברית (מגילאי 18–26) משתתפים בפרויקט "תגלית", פרויקט תגלית שהחל בשנת 2000 הוא הפרויקט החינוכי המצליח ביותר בעולם היהודי כיום ומהווה גשר לישראל עבור מאות אלפי סטודנטים יהודים מרחבי העולם. מטרת הפרויקט היא לחזק את הזהות היהודית של צעירי התפוצות וליצור זיקה משמעותית וארוכת טווח בינם לבין מדינת ישראל. הצעירים יוצאים לסיור חינוכי בן 10 ימים ברחבי הארץ, אליו מתלווים חיילים וסטודנטים ישראלים, וביחד הם לומדים להכיר את ישראל הצעירה והתוססת.
היחסים בין יהדות ארצות הברית למדינת ישראל > היהודים הליברליים וישראל

במאה ה-21 החל היחס לישראל להשתנות בקרב יהודים ליברליים לישראל, יהודים לא אורתודוקסים שרובם משתייכים לשמאל הפוליטי, החלו להרגיש חוסר השתייכות עם ישראל שאחוזים ניכרים מאוכלוסייתה שייכים ליהדות האורתודוקסית ובעלי השקפה יותר שמרנית מהיהודים האמריקאים. עיקר הטענות העולות בעיתונות הן על היחס לו זוכים הזרמים הלא אורתודוקסיים, ועל הקיפאון המדיני בין הישראלים לפלסטינים. שאלו הביאו להקמת ג'יי סטריט אצל יהודים אמריקאים ליברליים, שהרגישו לא מחוברים למסרים הפרו-ישראלים של השדולות היהודיות הגדולות כמו איפא"ק. הניכור בין היהודים הליברליים לישראל בא לידי ביטוי בכך שבשנת 2018 מבין היהודים שביקרו בישראל 38% הם אורתודוקסים (10% מיהודי ארצות הברית) 43% קונסרבטיביים (18% מיהודי ארצות הברית) ורק 11% רפורמים (33% מיהדות ארצות הברית).
את טענות אלו הסביר החוקר היהודי אמריקאי דוב ווקסמן (אנ') חוקר של ישראל ב-UCLA:
לפי וקסמן, ליהודים אמריקאים צעירים, שנולדו עשרות שנים לאחר הקמת מדינת ישראל, אין זיכרון נוסטלגי משנותיה הראשונות של ישראל והם לא חוו את הרגשות האמונציונאליים שהביאה איתה מלחמת ששת הימים. הם אפילו לא זוכרים את התקוות שליוו איתם הסכמי אוסלו. במקום זאת, הם גדלו במהלך האינתיפאדה השנייה והעימותים של ישראל נגד חמאס ברצועת עזה, מלחמות שגרמו אבדות כבדות לפלסטינים ויצרו ביקורת חריפה על ישראל ברחבי העולם. כתוצאה מכך צעירים יהודים אמריקאים מסתכלים על ישראל דרך עדשה שונה מזו של הדורות הקודמים. רבים נוטים לראות את המדינה רק דרך עדשת הסכסוך הישראלי-פלסטיני. ההתבגרות של ישראל כמעצמה צבאית, וכמוקד של מחלוקת אינסופית העניקה להם תדמית שונה מאוד של המדינה ואנשיה. בעוד שיהודים אמריקאים מדור הבייבי-בום אולי זוכרים בחיבה את ישראל דרך תמונות של קיבוצניקים מחויכים ושזופים רוקדים הורה, לבני דור המילניום רבים יש תמונות בראשם של ישראל של חיילים חמורי סבר המאיישים מחסומים צבאיים בגדה המערבית.
וקסמן ממשיך וטוען שהדורות שגדלו בתקופת השואה והקמת מדינת ישראל, יחד עם אלו שחוויתם היו מלחמת ששת הימים ומלחמת יום הכיפורים, חולקים תמונה של ישראל כמדינה שואפת שלום ששרויה במאבק למען מדינה דמוקרטית ומתקדמת, שמוקפת ומאוימת אנושות על ידי גוליית מרושע וקנאי - הערבים. לעומת זאת עבור יהודים אמריקאים צעירים, ישראל נראית כמדינה חזקה מבחינה צבאית, ומכאן שפחות זקוקה לתמיכתם המוחלטת. יהודים אמריקאים צעירים אינם עושים אידיאליזציה של ישראל כפי שהוריהם או סביהם עשו. עבורם, ישראל היא לא הארץ המיתולוגית שיהודי אמריקה פינטזו עליה פעם. זאת לא ישראל המתוארת ברומן של ליאון יוריס "אקסודוס". במקום זאת, עבור צעירים יהודים אמריקאים, ישראל היא מקום שרבים מהם היו בו ולא סמל שהם סוגדים לו מרחוק.
מנגד מועלות טענות שהדבר בא בעקבות תמורות שחלות בקהילה היהודית האמריקאית בעיקר עקב נישואי תערובת אשר מכסים כ-60% מהיהודים האמריקאים ושהניכור לישראל בא בעיקר מאנשים שרק אחד מהוריהם יהודי.
ציוני דרך

הראשון ממוצא יהודי מוכר שהגיע לאמריקה הצפונית - לואיס קרווחל (מקסיקו – 1567, טקסס – בערך 1570)
היהודי הראשון מגיע לאמריקה הצפונית (קרוליינה הצפונית) – יואכים גנז (1584)
יהודי ראשון מגיע לבוסטון ומגורש מיד – סולומון פרנקו (1649)
קהילה יהודית ממוסדת ראשונה – 23 מצאצאי מגורשי ספרד ופורטוגל מקימים את קהילת שארית ישראל בניו אמסטרדם (1654)
חבר ראשון בבית מחוקקים מדינתי (של המושבה הבריטית קרוליינה הדרומית) – פרנסיס סלוודור (1774)
הרוג יהודי ראשון במלחמת העצמאות של ארצות הברית – פרנסיס סלוודור (1776)
מושל מדינה (ממונה) ראשון – דייוויד עמנואל (1801)
חבר הקונגרס ובית הנבחרים הראשון – דייוויד לוי יולי (1841)
חבר הקונגרס ובית הנבחרים הראשון מטעם מדינה (להבדיל מטריטוריה) – לואיס צ'ארלס לוין (1845)
חבר הסנאט הראשון – דייוויד לוי יולי (1845)
קומודור (אדמירל כוכב אחד) ראשון – אוריה לוי (1860)
חבר הקבינט (התובע הכללי ולאחר מכן גם שר המלחמה) של קונפדרציית המדינות של אמריקה (מדינות הדרום שפרשו מהצפון בעת מלחמת האזרחים) – יהודה פיליפ בנימין (1861)
סגן מושל מדינה נבחר ראשון ומושל (ממונה) שני – אדוארד סלומון (1862)
מזכיר המדינה של קונפדרציית המדינות של אמריקה – יהודה פיליפ בנימין (1862)
בריגדיר גנרל (גנרל כוכב אחד) ראשון – פרדריק סלומון (1862)
היהודי הראשון שזכה במדליית הכבוד (ארצות הברית) – בנימין לוי (1862)
מושל מדינה הנבחר הראשון ממוצא יהודי – וושינגטון ברטלט (1887)
התובע הכללי של מדינת ניו יורק הראשון ממוצא יהודי – שמעון רוזנדייל (1892)
חבר הקבינט הראשון (ושר המסחר והעבודה הראשון) בארצות הברית כולה (להבדיל מהקונפדרציה) – אוסקר שטראוס (1906)
מושל מדינה הנבחר הראשון – מוזס אלכסנדר (1915)
שופט ראשון בבית המשפט העליון של ארצות הברית – לואי ברנדייס (1916)
חברת הקונגרס ובית הנבחרים הראשונה – פלורנס קאהן (1925)
המועמד לנשיאות הראשון מטעם אחת משתי המפלגות הגדולות ממוצא יהודי – בארי גולדווטר (1964), (ג'ון קרי היה השני ב-2004)
מזכיר המדינה הראשון בארצות הברית כולה (להבדיל מהקונפדרציה) – הנרי קיסינג'ר (1973)
מושלת מדינה ראשונה – מדלן קונין (1985)
חבר הקונגרס ובית הנבחרים העצמאי הראשון – ברני סנדרס (1991)
חברות הסנאט הראשונות – ברברה בוקסר ודיאן פיינסטיין (1993)
שופטת ראשונה בבית המשפט העליון של ארצות הברית – רות ביידר גינסבורג (1993)
המועמד הראשון לסגן נשיא והראשון על "הטיקט" של אחת המפלגות הגדולות – ג'ו ליברמן (2000)
מספר היהודים שכיהנו במושב הקונגרס ה-110 (ינואר 2007 – ינואר 2009), הגיע לשיא של 43 יהודים בשני בתי הקונגרס (מתוך 535, 8%); 13 בסנאט (מתוך 100, 13%) ו־30 בבית הנבחרים (מתוך 435, כ-7%). מספרם הכולל של היהודים באוכלוסייה עומד על כ-2%.
במושב הקונגרס ה-111 (ינואר 2009 – ינואר 2011), שמרו היהודים על כוחם ואף גדלו באחד, ל-44 חברי קונגרס; 13 חברי הסנאט נשארו, ומספר חברי בית הנבחרים גדל באחד ל-31 (טום לנטוס נפטר ורם עמנואל נבחר מחדש ועזב לתפקיד ראש סגל הבית הלבן, אך שלושה יהודים חדשים נבחרו, ג'ון אדלר, ג'ארד פוליס ואלן גרייסון).
ראו גם

רשימת יהודים אמריקאים בוויקיפדיה
ארגון ציוני אמריקה
ההסתדרות הציונית הדסה
קרן וקסנר
תוכנית גלווסטון
לקריאה נוספת

מרשל סקלר, יהודי ארצות-הברית, תרגם יוסף עוזיאל, עם עובד, 1972
רוברט רוקאווי, מהגרים, פועלים וגנגסטרים: פרקים בתולדות היהודים בארצות הברית, המכון לחקר התפוצות, אוניברסיטת תל אביב, תש"ן 1990
אריה גרטנר ויונתן ד' סרנה (עורכים), יהודי ארצות-הברית: קובץ מאמרים, ירושלים: מוסד זלמן שזר והיברו יוניון קולג', 1992
אלון גל (עורך), ישראל הנכספת. האידיאלים והדימויים של יהודי צפון-אמריקה, שדה בוקר וירושלים: המרכז למורשת בן-גוריון והספרייה הציונית, 1999.
אריה גרטנר, היישוב היהודי בארצות הברית מראשיתו עד ימינו, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2004.
יונתן ד. סרנה, היהדות באמריקה, ירושלים: מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל, 2005.
גולי נאמן ארד, אמריקה, היהודים ועליית הנאציזם: תגובתם של קרובים-רחוקים, תל אביב: עם עובד, 2006.
מירה קצבורג-יונגמן, החוויה היהודית האמריקנית: תולדות, מבואות, מקורות, רעננה: האוניברסיטה הפתוחה, 2007.
עדי שרצר ועופר שיף (עורכים), יהדות אמריקה בישראל: אתגר, דימוי והשפעה, עיונים, מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, 2023.
ארנולד מ' אייזן, העם הנבחר באמריקה, תל אביב: אוניברסיטת תל אביב, 2010.
שמואל רוזנר, שטעטל, בייגל, בייסבול: על מצבם הנורא והנפלא של יהודי אמריקה, ירושלים: כתר הוצאה לאור, 2011. (סקירה על הספר, בבלוג "ספר, חברה, תרבות")
חסיה ר' דיינר, יהודי ארצות הברית 1654–2000, תרגום מאנגלית: יוסי מילוא, שדה בוקר וחיפה: מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות ואוניברסיטת חיפה, 2015.
אסף אוריון ושחר עילם, יהודי ארצות הברית והביטחון הלאומי של ישראל, תל אביב: המכון למחקרי ביטחון לאומי, 2018.
גל בקרמן, כשיבואו לקחתנו לא נהיה שם: המאבק האפי להצלת יהודי ברית המועצות, שדה בוקר וחיפה: אוניברסיטת חיפה ומכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, 2018. (הספר בקטלוג ULI)
צבי גנין, בין זהות אמריקאית וזיקה יהודית, קתדרה, 1981, עמ' 227–229 (מידע בקטלוג רמב"י)‏, JSTOR 23398949
אמנון רובינשטיין, סיפורם של היהודים החילונים, כנרת זמורה-ביתן דביר, 2019, הפרק "יהדות צפון אמריקה", עמ' 151–176.
Feingold, Henry L. A Time for Searching: Entering the Mainstream, 1920-1945. The Johns Hopkins University Press. Baltimore. 1992
Sachar. Howard Morely. A History of the Jews in America. A. A. Knopf. NY. 1992
Raider, Mark A. The Emergence of American Zionism. New York and London 1998
Dana Evan Kaplan, Contemporary American Judaism: Transformation and Renewal, Columbia University Press, 2013
Marc Lee Raphael, The Columbia History of Jews and Judaism in America, Columbia University Press, 2013
Deborah Dash Moore, American Jewish Identity Politics, University of Michigan Press, 2009
תאג"ד (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |
סמליל הסדרה
סמליל הסדרה
 שיר הנושא:  "ימים יפים", בביצוע מועדון הקצב של אביהו פנחסוב (עונה ראשונה) "עוד יום", בביצוע פול טראנק (עונה שנייה)
 סוגה:  דרמה קומית
 יוצרים:  ציון רובין
 כותבים:  ציון רובין 
 בימוי:  ציון רובין 
 שחקנים:  תומר קאפון דניאל ליטמן דניאל גל דין מירושניקוב אור אדרי שירה נאור אורן פפיסמדוב  יניב זנבה אינה בקלמן דנה לב אמיר ח'ורי קובי פרג' מיקי לאון עדן סבן מי-רן מנקס תום גרציאני דור הררי עידו ברטל
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  84
 הפקה
 מפיק:  עוז וידל
 חברת הפקה:  אולפני הרצליה
 צלמים:  עמוס רפאלי
 מוזיקה:  אופיר לייבוביץ'
 אורך פרק:  25–35 דקות
 שידור
 רשת שידור:  Yes Action (‏yes)
 פורמט (תמונה):  רוחב 16:9
 תקופת שידור מקורית:  19 בספטמבר 2016 – 21 בספטמבר 2020
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
תאג"ד היא סדרת טלוויזיה ישראלית שעלתה לשידור ב-19 בספטמבר 2016 בחברת yes. יוצר הסדרה הוא ציון רובין, שגם כתב וביים. הסדרה מתארת את עלילותיהם של חובשי תאג"ד של גדס"ר צנחנים שמספרו בסדרה שונה ל-33. שיר הנושא של הסדרה בעונה הראשונה הוא "ימים יפים", אותו כתב והלחין אביהו לנדוור, ובעונה השנייה השיר "עוד יום" של להקת פול טראנק.
ב-7 בנובמבר 2016, "yes" הזמינה לסדרה עונה שנייה. היא עלתה ב-15 ביוני 2020. על אף סיומה של זו בקליף האנגר, התסריטאי והבמאי רובין החליט שלא להמשיך את הסדרה לעונה שלישית.
ביולי 2018 נרכשה הסדרה על ידי חטיבת הטלוויזיה של סרטי פרמאונט, וזו הפיקה את העיבוד האמריקאי "68 Whiskey".
עלילה > עונה 1

העלילה מתמקדת בפעילותם של חובשי התאג"ד בגדוד 33 של הצנחנים בצה"ל.
הסדרה נפתחת בסצנה בה אמיר, לוחם מהפלס"ר, חווה הזיות ופותח באש לכיוון האמבולנס של התאג"ד. אמיר מתמוטט על מוט ברזל שמנקב את ריאתו, מאבד את ההכרה ולבסוף מאושפז בבית החולים. נטען כי הוא אלרגי לקורטיזון והתנהגותו נבעה מתגובה אלרגית לחומר, אותו קיבל מאלכס, רופא התאג"ד. בשל כך מודח אלכס מהגדוד ומחליף אותו אברי, קצין מילואים שחתם קבע לחצי שנה, כדי לברוח מביתו ומאשתו, בה הוא בוגד. דניאל, החוג"ד, שאלכס קרוב לליבו, וחבריו ליחידה, פועלים לחקר האמת סביב סיבת התמוטטותו של אמיר בתקווה להחזיר את הרופא שלהם בחזרה ליחידה. ליחידה מצטרפת רותם, הפרמדיקית החדשה, שבה מתאהב דניאל ומגלה שהיא הייתה האקסית של איתן, מפקד הפלס"ר והיריב הגדול ביותר שלו.
עם הזמן דניאל, פולצ'ק, בן לולו וליה מגלים שורה של שחיתויות מסכנות חיים בקרב קצינים בולטים בצה"ל, אך מסרבים לדווח על הגילויים שלהם בעקבות איומים שהם מקבלים מצד גורמים מושחתים במשטרה הצבאית, המאיימים עליהם שאם יפרסמו את הגילויים שלהם בנושא, הם יחשפו כי דניאל, פולצ'ק ובן לולו גנבו וסחרו בציוד רפואי של הצבא יחד עם שפיק ואנשי הכפר הבדואי שלו.
לבסוף, דניאל מגלה בזכות דיסק-און-קי שאלכס בטעות איבד, כי משפחתו של אלכס, הרופא שהודח מהגדוד, מבצעת בחיילי הפלס"ר ניסוי בסארין כדי לפתח תרופות נגד הגז. חיילי הפלס"ר חושבים שהם מקבלים בסך הכל ממריצים, אך לבסוף איתן מגלה כי נעשה שימוש בסארין. רב-סרן יאיר שניידר הוא הקצין בדרג הבכיר ביותר שמשתף פעולה עם הניסוי האסור יחד עם קבוצת שוטרי מצ"ח.
העונה נגמרת בכך שחובשי התאג"ד מוקפצים לאירוע, ובמקום האירוע, ליד האמבולנס, מתפוצץ מטען חבלה הנועד לפגוע בדניאל כנקמה על חשיפת הפרשה. בפועל, רותם יוצאת ראשונה מהאמבולנס, והיא נפגעת קשה מהמטען.
עלילה > עונה 2

העונה השנייה החלה ב-15 ביוני 2020.
בעונה זו עובר התאג"ד למוצב צה"ל ברמת הגולן, על גבול ישראל - סוריה. כשבראשו עומדים הרופא עומר (דניאל ליטמן) ובועז (דור הררי), מפקד הטנ"צ.
בפרקים הראשונים, עומר, הרופא, מגיע במסוק למקום הפיצוץ, ופולצ'ק ובן לולו מעלים את רותם באלונקה למסוק. רותם מגיעה לטיפול נמרץ ולניתוח בבית החולים, ובמקביל, ליה, בן לולו ופולצ'ק מגיעים לבית החולים. אחרי הרבה זמן בו רותם נמצאת באשפוז, היא מדברת עם זהבי, המג"ד, שמספר לה כי דניאל, בן זוגה, חשב כי הוא אשם במה קרה לרותם, השתחרר מצה"ל ונסע לחופשה במזרח. בסופו של דבר רותם מחלימה וחוזרת לתאג"ד כפרמדיקית.
בתחילת הסדרה התאג"ד מוקפץ לאירוע סטנדרטי על הגדר, בו עליהם לפנות פצועים שהגיעו מסוריה, להעניק להם טיפול ראשוני ולהעביר אותם לקבלת טיפול בישראל. בזמן הטיפול, ניגש רופא התאג"ד, עומר, לטפל בפצוע סורי. עומר מזהה כי על הפצוע שרשרת ששייכת לאחיו נמרוד, שנעלם לפני 10 שנים ברמת הגולן ונעדר.
בהמשך העונה, עומר מחליט להישאר בתאג"ד ומנסה לברר מה עלה בגורלו של אחיו, אף על פי שהיה אמור לעבור יחידה בתחילת העונה ולהיות רופא ב-669.
עומר ממנה את אמיל (אמיר ח'ורי) להיות החוג"ד החדש של התאג"ד, שתוך כדי שירותו בצבא עושה ככל שביכולתו להציל את חברתו נדין שנמצאת בסכנת חיים בסוריה, בזמן שארגון ג'בהת פתח א-שאם טובח בבני העדה הדרוזית, אליה הוא וחברתו משתייכים. במקביל, בן לולו מגלה כי בת זוגו לשעבר, אמירה, שחשב שברחה עם הדרכון שהביא לה, נמצאת בסוריה ומשמשת שפחת מין של ארגוני הטרור שם. בנוסף, אמיל ובן לולו מגלים שילד שהרס"ר, ניסים, טוען כי הוא בנו, שייך לאל עבסי - ראש ארגון ג'בהת אל נוסרה שהציע פרס כספי למי שיביא לו את בנו.
עומר, בן לולו, אמיל וליה, נכנסים לסוריה בתחפושת חיילי או"ם, במטרה לבצע עסקה עם אל עבסי - הם ייתנו לו את פרחאן, בנו, והוא ייתן להם בתמורה את אמירה, חברתו לשעבר של בן לולו. בזמן העסקה, עומר, הרופא, עולה על צלע ההר שמול מקום העסקה, וברגע החילוף, אמיל יורה בראש הארגון וחייליו, כנקמה על הטבח שהם מבצעים בבני העדה הדרוזית בסוריה, וחוזרים הביתה יחד עם אמירה.
במקביל, עומר מגלה כי בועז, מפקד הטנ"צ, משתמש במעבר הגבול של הסורים הפצועים כדי להעביר את הגבול אנשים סורים עם פציעות מדומות המעבירים על גופם סמים, וכך מבריח סמים לתוך ישראל. בהמשך, בועז מגלה כי מה שאנשים אלה מעבירים לתוך ישראל הוא למעשה חומר רדיואקטיבי המשמש את חיילי האו"ם לבנות פצצה מלוכלכת שהוזמנה על ידי קהילת נטורי קרתא, במטרה לגרום לאירוע טרור גדול בדרך למימוש מטרת העל שלהם, פירוק מדינת ישראל. לקראת סוף הסדרה עומר נכנס לסוריה ונופל לשבי אנשי ג'בהת אל נוסרה ונטורי קרתא, ומגלה כי אחיו, נמרוד, למעשה חזר בתשובה והפך לחלק מהקהילה, ושהוא חי בסוריה.
בפרק הסיום של העונה, עומר מצליח לברוח מהשבי הסורי, הוא רודף אחרי אחיו ויורה בו בגבו. הפצצה שחיילי האו"ם הכינו אמורה להתפוצץ בתוך הבסיס, אך בסצנת הסיום של הסדרה היא מנוטרלת על ידי ליה, רונה, אמיל ופולצ'ק, שפורצים למפקדת חיילי האו"ם ועוצרים את הפצצה.
דמויות > רופאי התאג"ד

דניאל ליטמן (עונה 2) – סגן עומר חכים קצין בגולני ורופא התאג"ד של גולני. בתחילת העונה אמור לעזוב את הבסיס ולהיות רופא ביחידת 669. בן זוגה של יסמין, ובמהלך העונה ניהל מערכת יחסים קצרה עם רותם. אחיו, נמרוד (גל ניסמן), נעלם ברמת הגולן לפני 10 שנים ונחשב נעדר. בפרק סיום העונה הוא מחפש אחר אחיו בסוריה ונופל בשבי של ארגון טרור, שם פוגש את אחיו. הוא נמלט מהשבי ויורה למוות באחיו נמרוד לאחר שגילה שזה עוסק בייצור פצצה מלוכלכת במטרה לפגוע במדינת ישראל.
יחזקאל לזרוב (עונה 1) – רס"ן (במיל') אברי, מחליף את אלכס כרופא הגדוד בעונה הראשונה, במטרה לצאת מביתו ולנהל מערכת יחסים עם המאהבת שלו, רעות. נמצא בהליכי גירושין עם אשתו אורית, הבורחת יחד עם ילדיו לאוסטרליה בעזרתו של שניידר, הרופא החטיבתי וחבר טוב שלו. בתחילת העונה אברי מתנהל כמפקד קשוח אל מול חייליו בתאג"ד, אך לאחר מכן נכנס למצב נפשי רע לאחר המשבר הזוגי שחווה.
אלכס קרול (עונה 1) – סרן אלכס, רופא הגדוד בתחילת העונה הראשונה, אך מודח מהגדוד לאחר שלטענת הקרפ"ח שניידר מתרשל בעבודתו, לאחר שלטענתו, טיפל באמיר, חייל הפלס"ר, בחומר אליו הוא אלרגי. זמן קצר לפני שמודח מתפקידו, מנסה לבצע בדיקות דם לחיילי הפלס"ר, ומעביר את המשימה לדניאל לאחר שמודח. דניאל מחפש אחריו, ולבסוף מגלה כי משפחתו של אלכס היא האחראית על הניסויים שעוברים החיילים.
דמויות > חיילי הטנ"צ

דור הררי (עונה 2) – סמל בועז לוי, פרמדיק, מפקד הטנ"צ בגבול סוריה ובן זוגה של פיונה. טוען כי הוא מגיע ממשפחה עשירה ומראה זאת באופנוע שהוא קונה, כשבפועל אימו סיעודית ואביו פונה אליו לעזרה כשהוא לא מצליח לעמוד בתשלומים לבית ההבראה שלה. בועז מתפרנס משותפות בעסקי הברחת הסמים בגבול ישראל-סוריה, כשתפקידו לקלוט את הבלדרים במעבר הגבול כשהם מתחזים לפצועים, ולהעביר אותם לתוך ישראל לטיפול חיילי האו"ם שמוציאים מהם את הסמים. במהלך העונה העסקה נחשפת ובועז מנסה לברוח מהארץ, עד שהוא נתפס על ידי המשטרה הצבאית, ממנה הוא בורח ונופל בשבי חיילי האו"ם. בשבי חייל האו"ם הוא מגלה כי למעשה הסמים שחשב שהפצועים מעבירים עליהם היו למעשה חומרי נפץ לבניית פצצה שיהיה בה שימוש בעת פיגוע טרור המוני שחיילי האו"ם מתכננים ברמת הגולן. ביום הפיגוע חיילי האו"ם מרדימים את בועז וגורמים לו להתחזות לנהג האמבולנס שסוחב עליו את הפצצה לתוך בסיס צה"ל ברמת הגולן.
דנה לב (עונה 2) – סמל יסמין רבן, נהגת אמבולנס בטנ"צ ובת זוגו של עומר. מחוזרת על ידי סגל. בתחילת העונה נשלח לעומר סרטון בו לכאורה מתועדים יחסי מין בינה לבין בועז במסיבת פורים בגדוד. בעקבות הסרטון עומר נפרד ממנה וחש פגוע, בעוד שהיא פונה לאחיה המאומץ, טורו, כדי שיערוך את הסרטון ויאתר בו מי צילם את הסרטון. בסופו של דבר, טורו מפענח את הסרטון ומוצא כי החייל שנראה בסרטון הוא יואב, חובש בתאג"ד של גדוד גולני הקודם שהיה במוצב. לאחר שהיא מדברת עם יואב, היא מגלה שלמעשה כל הסרטון היה מבוים על ידי בועז וסגל במטרה לגרום לה להיפרד מעומר ולהיות בת הזוג של סגל.
דמויות > דמויות נוספות

סמאר קופטי (עונות 1–2) – אמירה, בדואית שגרה עם שאפיק וחושחש. בעונה הראשונה מפתה את בן לולו כדי שיביא לה דרכון בעזרתו יוכלו לברוח מהארץ, ובמקום זה היא בורחת לבן לולו ונקלעת לשבי בסוריה, שם היא הופכת לשפחת מין של ארגון ג'בהת אל נוסרה. בעונה השנייה בן לולו מגלה שהיא בחיים בסוריה, ומחלץ אותה מהשבי בזמן עסקת השבויים עם אל עבסי. בסוף העונה היא חוזרת לישראל ומאושפזת בבית החולים.
דניאל רובין (עונה 2) – טורו, בן זוגה של אלה, האח המאומץ של יסמין וחבר של עומר. ילד יתום שעבר בין משפחות אומנה, ולאחר שברח מהן הגיע לגור בחווה של הוריה של אלה חברתו, בסמוך לגדוד. מומחה במחשבים, האקר, ומתאמן בקרב מגע יחד עם עומר. חולה קרוהן. לקראת סוף העונה השנייה מותקף על ידי נטורי קרתא ועובר לאשפוז ארוך בבית החולים.
שיר פופוביץ' (עונה 2) – סגן דריה כרמי, חוקרת מצ"ח שחוקרת את פולצק לגבי המקרה של נטע קולמן.
דוריאל זהר (עונה 2) - ראול, חייל או"ם מספרד שמתאהב ברונה. עובר ברית מילה על מנת להתגייר כדי לצאת עם רונה.
תם חגי (עונה 2) - יוחאי, חבר בקבוצת נטורי קרתא שחזר בתשובה. מכיר את אחיו של עומר ופוגש אותו מספר פעמים לאורך העלילה.
הפקה ושידור

הסדרה צולמה במבוא חורון. על אף ההיענות הראשונית של צה"ל לשיתוף פעולה עם ההפקה, הם סירבו לעשות כן לאחר קריאת התסריט. לכן, עבור שלב הצילומים נבנה סט שלם ולא נעשה שימוש בבסיס צבאי קיים או נטוש. גם האמבולנס, הנראה בסדרה כצבאי, נבנה לשם הסדרה לאחר ששימש במקור כמרפאת שיניים. לפני תחילת הצילומים בוצע תחקיר של השחקנים והצוות בו עברו קורסים והכשרה חלקית של חובשים בצה"ל, כך שבסצנות בסדרה השחקנים באמת לוקחים דם ומכניסים עירוי ולא כחלק מאפקטים של מחלקת הארט. ציון רובין, יוצר הסדרה, ציין כי רוב הדמויות והאירועים בסדרה מבוססים על טיפוסים וחוויות משירותו הצבאי כחובש גדודי בחטיבת הנח"ל.
לפי נתוני "yes", זו היא סדרת המקור המצליחה ביותר שלה בכל הזמנים. בהתאם לנתונים שנאספו מההזמנות ב-VOD, הקלטות וצפייה חוזרת, בכל פרקי העונה הראשונה צפו בממוצע כ-59% מכלל לקוחות החברה ונרשמו להם כ-8 מיליון צפיות. פרק הבכורה זכה לנתוני שיא, וצפו בו כ-82% מכלל הלקוחות בנוסף ל-2 מיליון צפיות באתר "יוטיוב". ההצלחה באה לידי ביטוי גם ברשתות החברתיות, בהן עקבו אחר עמוד הפייסבוק כ-100 אלף אנשים וכ-35 אלף נוספים לעמוד באינסטגרם. בנוסף, הקליפ לשיר "הכול כלול", בביצוע השחקן אור אדרי, זכה ליותר מ-3 מיליון צפיות מאז עלייתו ל"יוטיוב".
ב-7 בנובמבר 2016, "yes" הזמינה עונה שנייה ל"תאג"ד". כתיבת התסריט החלה כבר בדצמבר של אותה השנה, אך השלמתו התעכבה עד ל-2019. אז, במרץ, החלו הליהוקים. שלב הצילומים יועד להתחיל בקיץ, בתקווה לעלות לשידור עד סוף אותה השנה או בתחילת 2020, אך עזיבתו של תומר קאפון הובילה לדחייה משמעותית בכך. בסופו של דבר, ולאחר שדניאל ליטמן נבחר להחליף את קאפון, הצילומים החלו ב-9 בספטמבר ברמת הגולן. הם הסתיימו לאחר כארבעה חודשים, ב-16 בינואר 2020. עונה זו עלתה ב-15 ביוני.
בסמוך לסיום העונה השנייה, רובין והמפיק עוז וידל הכריזו כי החליטו שלא ליצור עונה נוספת על אף הסיום המותח של הפרק האחרון. בהתאם להחלטתם, "yes" החליטה לבטל את הסדרה.
פרקים

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ישראל)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ישראל)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 40 | 40 | 19 בספטמבר 2016 | 5 בדצמבר 2016 |
|  | 2 | 44 | 44 | 15 ביוני 2020 | 21 בספטמבר 2020 |
פרסים ומועמדויות

| שנה | ארגון | קטגוריה | תוצאה | סימוכין |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016 | פרסי עכבר העיר | סדרת / תוכנית המקור הטובה ביותר | זכייה |  |  |
| ‏2017 | האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | דרמה יומית | מועמדות |  |  |
| ‏2017 | האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה, דרמה יומית | מועמדות |  |  |
| ‏2017 | האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | השחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה, דרמה יומית | מועמדות |  |  |
| ‏2017 | האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | בימוי בסדרת דרמה, דרמה יומית | מועמדות |  |  |
| ‏2017 | האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | תסריט בסדרת דרמה, דרמה יומית | מועמדות |  |  |
| ‏2017 | האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | ניהול אמנותי | מועמדות |  |  |
| ‏2017 | האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | מוזיקה מקורית | מועמדות |  |  |
| ‏2017 | האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | עיצוב פסקול | מועמדות |  |  |
| 2020 | האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה | דרמה יומית | זכייה |  |  |
ביאורים

↑  אין בחטיבת הצנחנים גדוד עם מספר זה. גדוד 33 הוא גדוד קרקל של עוצבת אדום.
הערות שוליים

1 2  רן בוקר, הקלימרו בלחץ: עונה שנייה ל"תאג"ד", באתר ynet, 7 בנובמבר 2016
↑  שגיא בן נון‏, הישג ענק: הסדרה תאג"ד נמכרה לפרמאונט ותבוים על ידי רון הווארד, באתר וואלה, 1 ביולי 2018
1 2  מה קורה מאחורי הקלעים של תאג"ד?, באתר יוטיוב
↑    נבו זיו, בלדה לחוג"ד, באתר "ידיעות אחרונות", 13 בדצמבר 2016
↑  פז"ם, ‏ירוק עולה: איך הפכה תאג"ד לדבר הכי חם על המסך, באתר ‏מאקו‏, 4 בנובמבר 2016
↑   תאג"ד, בביצוע "הכל כלול" - בן לולו - הקליפ הרישמי מתוך תאג"ד, סרטון  באתר יוטיוב
↑  יונתן כיתאין, ‏"תאג"ד" שוברת שיא: 8 מיליון צפיות לפרקי סדרת המקור של yes, באתר גלובס, 29 בנובמבר 2016
↑  תחילת הצילומים
↑  תאג"ד, באתר פייסבוק
↑  ערן סויסה, כבר נגמר: סוף ל"תאג"ד"?, באתר ישראל היום, ‏23 בספטמבר 2020
↑   עכבר העיר, פרסי עכבר העיר 2016: והזוכים הם..., באתר הארץ, 3 בינואר 2017
↑  רשימת העולים לגמר תחרות הטלוויזיה 2016, באתר האקדמיה
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2019: מטומטמת | פרס האקדמיה לטלוויזיה לדרמה יומית  2020: תאג"ד | הבא: 2021: מלכת היופי של ירושלים |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: | פרסי נבחרי השנה של פרוגי - סדרת הדרמה של השנה  2016: תאג"ד | 2017: להיות איתה |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| 2018: יש לה את זה | פרסי נבחרי השנה של פרוגי - סדרת הדרמה של השנה  2020: תאג"ד 2 | הבא: |
נחום שליט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 בספטמבר 1936 המנדט הבריטי תל אביב, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  10 בדצמבר 2015 (בגיל 79) ישראל תל אביב-יפו, ישראל
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  1960–2015 (כ־55 שנים)
 מקום לימודים:  בית צבי 
 
לוחית הנצחה בכניסה לביתו של נחום שליט
נחום שליט (1 בספטמבר 1936 – 10 בדצמבר 2015) היה שחקן תיאטרון וקולנוע ישראלי.