stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יערות הגשם והביצות הקולכיים

יערות הגשם והביצות הקולכיים (בגאורגית: კოლხეთის ტროპიკული ტყეები და ჭაობები) הם אתר מורשת עולמית של אונסק"ו בגאורגיה שהוכרז בשנת 2021. אתר המורשת מורכב משבעה שטחים לאורך פרוזדור בן 80 קילומטרים מצפון לדרום לאורך החוף המזרחי של הים השחור. באותו אזור שכנה בעבר ממלכת קולכיס הנחשבת ישות גאורגית מוקדמת, המקור לשם האתר. בשטחים באתר יש מערכות אקולוגיות טיפוסיות לאקלים הממוזג-חמים והלח באופן קיצוני של האזור, וגובהם נע בין פני הים לגובה של 2,500 מטרים. המאפיין מערכות אקולוגיות אלו הם יערות גשם נשירים וביצות מסוגים שונים: ממים עומדים דרך אדמה ספוגה במים (percolation bogs) ובוץ טובעני (mire). יערות הגשם מכילים מגוון גדול של בעלי חיים וצמחים הכוללים מינים אנדמיים ורליקטיים, ששרדו את עידן הקרח של השלישון.
תיאור

יערות הגשם והביצות הקולכיים הוכרזו כאתר מורשת עולמית סדרתי באזור הקווקז הכולל שבעה אזורים בשטח כולל של 312.53 קילומטרים רבועים המוקפים באזור חיץ בשטח כולל של 268.5 קילומטרים רבועים. האתר משתרע לאורך פרוזדור בן 80 קילומטרים מצפון לדרום לאורך החוף המזרחי של הים השחור, בתחומי שלושה ממחוזות גאורגיה: אג'ריה, גוריה וסמגרלו וסוואנתי עילית. להלן האזורים הכלולים:
| מזהה | רכיב | שם במקור | תמונה | קואורדינטות | שטח האזור (דונם) | שטח אזור החיץ (דונם) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1616-001 | קִינְטְרִישִׁי-מְטִירָלָהּ | კინტრიში-მტირალა |  | 41°42′08″N 41°57′04″E﻿ / ﻿41.70222°N 41.95111°E﻿ / 41.70222; 41.95111 | 201,500 | 91,400 |
| 1616-002 | אִיסְפָּנִי | ისპანი |  | 41°51′43″N 41°48′05″E﻿ / ﻿41.86194°N 41.80139°E﻿ / 41.86194; 41.80139 | 2,480 | 5,310 |
| 1616-003 | גְּרִיגוֹלֶתִּי | გრიგოლეთი |  | 42°03′11″N 41°44′20″E﻿ / ﻿42.05306°N 41.73889°E﻿ / 42.05306; 41.73889 | 1,250 | 3,280 |
| 1616-004 | אִמְנָּתִי | იმნათი |  | 42°20′15″N 41°36′41″E﻿ / ﻿42.33750°N 41.61139°E﻿ / 42.33750; 41.61139 | 34,180 | 133,860 |
| 1616-005 | פִּיצ'וֹרָה | ფიჩორი |  | 42°10′52″N 41°48′36″E﻿ / ﻿42.18111°N 41.81000°E﻿ / 42.18111; 41.81000 | 23,930 | 23,93 |
| 1616-006 | נַאבָּאדָה | ნაბადა |  | 42°14′27″N 41°39′57″E﻿ / ﻿42.24083°N 41.66583°E﻿ / 42.24083; 41.66583 | 2,9760 | 25,860 |
| 1616-007 | צ'וּרִיָּה | ჭურია |  | 42°17′58″N 41°39′44″E﻿ / ﻿42.29944°N 41.66222°E﻿ / 42.29944; 41.66222 | 19,430 | 8,790 |
אזור מספר 1 (קינטרישי-מטירלה) הוא האזור הגדול ביותר בין שבעת האזורים, וגבולו המזרחי מרוחק 27 קילומטרים מחוף הים. גובה השטח מ-250 ועד 2,750 מטרים מעל פני הים. רוב השטח הוא 23 חורשות וסבך ירוק-עד. באתר יש נחלים, פלגים וצמחייה תת-אלפינית מעל לקו העצים. החורשות כוללות 48 מיני עצים, 8 מיני מטפסים ו-64 מיני שיחים. שאר ששת האזורים צמודים לחוף וגובהם נע מפני הים ועד 10 מטרים והם תערובת של ביצות ושל יערות. הם אינם כוללים שטחים בים וכל המים בהם מתוקים.
בסך הכל נמנו באזורים אלו כ-1,100 צמחים וסקולריים, ושאינם וסקולריים, כולל 41 מינים בסכנת הכחדה, ו-500 מינים של בעלי חוליות: 67 מיני יונקים, 15 מיני זוחלים, 10 מיני דו-חיים, 55 מיני דגים, ו-327 מיני עופות, שמתוכם 123 מקננים באתר. בסך הכל 33 מינים של בעלי חוליות הם אנדמיים. בין היונקים הבולטים: דוב חום, זאב מצוי ושונר צפוני. 19 מינים מופיעים ברשימה האדומה של IUCN, כלומר הם מוגדרים על ידי ה-IUCN בסכנת הכחדה. שישה מיני חדקן, שמהם ארבעה מתרבים באזור, מוגדרים בסכנת הכחדה חמורה, ובהם "חדקן קולכיס" (Acipenser colchicus) האנדמי.
הערות שוליים

↑  Centre, UNESCO World Heritage. "Colchic Rainforests and Wetlands". UNESCO World Heritage Centre (באנגלית).
↑  Advisory Body Evaluation (IUCN)
↑  "Colchic Rainforests and Wetlands". UNESCO World Heritage Centre.
אמיל ליטוינסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 בפברואר 1891 יפו, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  21 בספטמבר 1962 (בגיל 71) 
 
אמיל ליטוינסקי (18 בפברואר 1891 יפו - 21 בספטמבר 1962) היה פעיל ציבור שעסק בגאולת אדמות והיה מרוכשי ומקימי שכונת תל ליטוינסקי.
ביוגרפיה

אמיל (עמנואל) נולד ביפו ב-1891 ליעקב אלחנן ליטוינסקי ולשרה (לבית פינקלשטיין), אח למשה (מוריס) ליטוינסקי ולריימונד ליטוינסקי. למד בבית הספר הצרפתי ביפו ובבית הספר הגבוה למסחר. אמיל ומשה ליטוינסקי הקימו חברה מסחרית בשם "האחים ליטוינסקי". ב-1914, בתקופת מלחמת העולם הראשונה, גורש עם אחיו, משה, למצרים שם עסקו השניים במסחר וסיפקו ציוד לצבא הבריטי במזרח התיכון. לאחר המלחמה מונו האחים כסוכני חברת הדלק הבריטית של וכן הייתה בבעלותם חברה קבלנית לבניית חנויות ביפו. האחים עסקו ברכש אדמות ברחבי הארץ ובין השאר רכשו כ-1700 דונם מתושבי כפר סאקיה עליהן תכננו להקים יישוב כפרי גדול בקרבת תל אביב. ב-1934 החלה הקמת היישוב תל ליטוינסקי והאחים ליטוינסקי עברו לגור במרכז היישוב (ברחוב שנקרא כיום "האחים ליטוינסקי") כשביתו של אמיל הוקם במספר 51. כמו כן רכש עם אחיו כ-1800 דונם בכפר ג'יוס שבשומרון. על 300 דונם מהם נטע פרדס.
אביו, יעקב אלחנן ליטוינסקי, ייסד את לשכת הבונים החופשיים ביפו וכיהן כנשיאה הראשון.
אמיל נישא למרגלית (לבית אפלבוים) ולזוג נולד בן אחד (אריאל). אמיל נפטר ב-1962 ונקבר בבית העלמין קריית שאול. אשתו, שנפטרה ב-1988, נקברה לצידו.
הניסיון לפרק את שותפות "האחים ליטוינסקי" ולחלק את הרכוש הרב שצברה הביא בסופו של דבר לסכסוכים משפטיים בין בני המשפחה שנמשכו שנים רבות. בשנת 2016, הגישו יורשי משפחת ליטוינסקי עתירה לבית המשפט המחוזי בתל אביב נגד מדינת ישראל, בדרישה להשיב למשפחה את קרקעות תל ליטוינסקי, לפצותה, או להעביר אליה קרקעות חלופיות.
הערות שוליים

↑  התפתחותו של היישוב הואטה בגלל המצב הביטחוני בתקופת המאורעות כשלאחריהן הפקיעו הבריטים חלק מהאדמות להקמת מחנה צבאי ובהמשך הופקע חלק אחר להקמת בית החולים תל השומר
↑  יובל כספי ולילך-שירה גביש, האחים הערבים של מייסדי אחוזת בית, באתר הארץ, 25 במאי 2007
↑  שלומית צור, ‏בעלי הקרקעות של תל השומר בתביעת ענק נגד המדינה, באתר גלובס, 31 במרץ 2016
פרובינקיה סרדיניה וקורסיקה

| --- | --- |
 פרוביניקה של האימפריה הרומית
 238 לפנה"ס - 455 לספירה
 סרדיניה וקורסיקה באימפריה הרומית (125 לספירה)
גודל פיזי
 סרדיניה: 24,090 ק"מ² קורסיקה: 8,722 ק"מ²
סרדיניה וקורסיקה (לטינית: Provincia Sardinia et Corsica, יוונית עתיקה: Έπαρχία Σαρδηνίας και Κορσικής) הייתה פרובינקיה רומית אשר כללה את האיים סרדיניה וקורסיקה. שני האיים, בנוסף לאי סיציליה, היו הפרובינקיה הראשונה שבה ביססו הרומאים את שליטתם מעבר לשטחי איטליה, והיו לפרובינקיה חשובה לשם קיום מסחר וכן בשל מיקומם האסטרטגי של האיים בכניסה בדרך לנתיבי שיט המובילים אל תוך איטליה עצמה.
זמנים קדם-רומאיים

לפני עלייתה של רומא כיחידה שולטת באיטליה וסביבתה והשתלטותה על האיים, התרבות השולטת בסרדיניה וקורסיקה הייתה התרבות הנוראגית. תרבות זו, אשר שגשגה מתחילת האלף השני לפני הספירה עד למאה השישית לפני הספירה על פני סרדיניה וקורסיקה, הייתה מרכז מסחרי לאנשי הים התיכון הקדום במהלך תקופת הברונזה ותקופת הברזל המוקדמת.
האיים היו בעלי חשיבות גם למיקנים ואנשי קפריסין אשר חיו בתקופות אלה בעקבות מצבורי מתכת רבים אשר נמצאו בהם. מצבורי המתכות כללו נחושת, אשר הייתה מתכת חשובה לשם חישול ברונזה. במהלך המאה השישית לפני הספירה האיים נכבשו על ידי הקרתגנים, אשר ביססו את תרבותם באיים והטמיעו את אנשי התרבות הנוראגית אל תוך תרבותם.
היסטוריה > תחת האימפריה הרומית

במהלך הרפורמות השלטוניות של הקיסר אוגוסטוס בשנת 27 לפני הספירה, הפרובינקיה הפכה לפרובינקיה סנטוריאלית. בשנת 6 לספירה, הפרובינקיה הופרדה לשני פרובינקיות שונות, אחת לסרדיניה ואחת לקורסיקה, כאשר שניהם הוכרזו כפרובינקיות סנטוריאליות.
שני הפרובינקיות אוחדו במהלך המאה השלישית תחת הדיוקזה של איטליה, בנוסף לסיצליה ומלטה, והפכו לחלק מאיטליה כולה בעקבות מהפכות הקיסר דיוקלטיאנוס.
היסטוריה > לאחר שליטה רומית בפרובינקיה

במהלך המאה החמישית לספירה, כבשו הוונדלים את השליטה על האיים מידי האימפריה הרומית. הממלכה הוונדלית שלטה באיים למשך שמונים שנים עד שנכבשה מידיהם על ידי הביזנטיים במהלך כיבושם של אפריקה הצפונית.
במהלך ימי הביניים, בעקבות קשיי האימפריה הביזנטית להשליט את סמכותה באזור הים התיכון בעקבות מלחמה בכיבושים מוסלמים, הפכו איי קורסיקה וסרדיניה חלוקים לארבע ממלכות אוטונומיות אשר שלטו בעצמן וניהלו את שטחן על גבי האיים. הממלכות התקיימו עד למאה ה15, כאשר ממלכת אראגון קיבלה שליטה על האיים, אותה קנתה מידי שליטיה במחיר גבוהה, והכתירה אותה בתור ממלכת סרדיניה תחת הכתר האראגוני.
במהלך איחוד איטליה במהלך סוף המאה ה-19 לספירה, אשר הונע בעיקר על ידי מלכת סרדיניה, הפרלמנט החליט ברוב קולות להכריז על הישות המאוחדת כממלכת איטליה. ממלכה זו המשיכה להתקיים עד לשנת 1946, בו עבר רפרנדום בעד הפיכת הממלכה לרפובליקה.
הפרובינקיה בתודעה הרומית

במהלך השלטון הרומי על סרדיניה וקורסיקה, דעתם של הרומאים לגבי הפרובינקיה היה אובייקטיבי. בעוד שלאחר המרידות הרבות מצד תושבי האי, האיים קיבלו את נוכחותם של הצבא, התרבות, והשפה הרומית, חלקים רבים של תושבי האיים אשר חיו ברמות האיים נטרו טינה וחוסר אמון לשליטיהם הרומיים.
באופן כולל, השליטה על איי סרדיניה וקורסיקה על ידי הרומיים לא הייתה משמעותית כמו שליטתם על מחוזות מזרחיים יותר כגון מצריים ויוון. הרומאים ראו את האיים ותושביהם כבורים ובעלי חולי, כנראה כתוצאה מתכיפותה של התפרצות מחלות כגון מלריה על גבי האיים.
מהאי קורסיקה עצמו הרומאים לא קיבלו שלל מכובד, ואסירי המלחמה שנלקחו בשבי על ידי הרומאים לא מיהרו לקבל את שעבודם על ידי הרומיים, או את שפתם ומנהגיהם. באופן דומה נהגו העבדים אותם שבו הרומאים בסרדיניה, אשר הפכו ידועים לשמצה בתור עבדים ללא כל מוסר עבודה או כבוד, וכאלו שעלולים להרוג את אדונם בכל הזדמנות שתינתן להם.
רבים מהתפיסות השליליות ודעותיהם הקדומות של הרומאים כלפי אנשי סרדיניה וקורסיקה הגיעו מנטירת הטינה רבת השנים של אנשי הפרובינקיה כלפי אדוניהם הרומיים. בעקבות מרידות תכופות של תושבי האיים כלפי הרומאים, אפילו במהלך המאה הראשונה לפני הספירה, בזמן שחלקים רחבים ביותר של האיים כבר פויסו על ידי שליטה רומית, חלקים ברמות האיים עדיין התנגדו להיות חלק מפרובינקיה אשר נשלטת על ידי הרומאים. כתוצאה מכך חלקים אלה שדדו חלקים אחרים מהאיים שלהם עצמם, אותם ראו בתור ערים ורצועות חוף רומיות לכל עניין, ובנוסף החלו להטריד ולבזוז את קווי החוף של אטרוריה, ובאופן פרטני את העיר פיזה, בעזרת ספינות שבנו למען מטרה זו.
עם זאת, ישנן עדויות לדעות חיוביות של הרומאים על תושבי האיים, דוגמת יוליוס קיסר, אשר זכר בעל-פה את נאומו של דודו על שבח תושבי סרדיניה, והיה חבר קרוב של זמר סרדיני בשם טיגליוס (Tigellius)
הערות שוליים

↑  R.J.A. Wilson, Becoming Roman Overseas? Sicily and Sardinia in the Later Roman Republic, Oxford: Blackwell Publishing Ltd, 2013-03-28, עמ' 485–504, ISBN 978-1-118-55712-9. (באנגלית)
1 2  Melis, Paolo, The Nuragic Civilization, Sassari: Carlo Delfino editore, 2003
↑  Goldsworthy, Adrian, The Fall of Carthage, London: Cassell, 2003
↑  Bagnall, Nigel, The Punic Wars: Rome, Carthage, and the Struggle for the Mediterranean., New York: St. Martin's Press, 1990
1 2 3  Mastino, Attilio, Storia della Sardegna antica, Sassari: Edizioni Il Maestrale, 2009
↑  Brigaglia, Manlio. Mastino, Attilio. Ortu, Gian Giacomo, Storia della Sardegna, dalle origini al Settecento, Bari: Editore La Terza, 2006
↑  Wolfram, Brandes Demandt, Alexander Leppin, Hartmut Krasser, Helmut Von Mollendorff, Peter, Byzantine Sardinia between West and East
Features of a Regional Culture, Germany: Walter De Gruyter Inc, 2005
↑  Cicero: Pro Scauro, www.thelatinlibrary.com
1 2 3 4 5  Gabriele, Nicola, Davies, Sally (trans.), A History of Sardinia, Cagliari: Università degli Studi di Cagliari, 2014
↑  Van Dommelen, Peter, On Colonial Grounds: A comparative study of colonialism and rural settlement in first millennium BC west central Sardinia, Leiden: University of Leiden, 1998
פסל נוראגי מסרדיניה
פסיפס מהעיר נורה (Nora)
מקדש אנטס
חלק ממרחצאות רומיים עם רצפת פסיפס מטוריס ליביסוניס - כיום פורטו טורס בסרדיניה
אוניברסיטת לונד

| --- | --- |


בנין האוניברסיטה המרכזי
 אוניברסיטה
 מוטו:  "Ad utrumque paratus" (בלטינית: "מוכן לשניהם: הן לספר והן לחרב")
 תקופת הפעילות:  1666–הווה (כ־359 שנים)
 מייסדים:  קרל האחד עשר, מלך שוודיה 
 סטודנטים
 :  42,000
 מיקום
 מיקום:  לונד, סקונה שוודיה
 מדינה:  שוודיה שוודיה
 קואורדינטות:  55°42′21″N 13°11′36″E﻿ / ﻿55.705833333333°N 13.193333333333°E﻿ / 55.705833333333; 13.193333333333
 Home, ‏2018-12-03 (באנגלית)
  (למפת שוודיה מוגדלת) סטוקהולם אופסלה גטבורג האלמסטד מאלמה קרלסקרונה אומאו יבלה קירונה קרלסטד ויסבי נורווגיה פינלנד לטביה ליטא אסטוניה דנמרק האוקיינוס האטלנטי  הים הבלטי אוניברסיטת לונד(למפת שוודיה רגילה) סטוקהולם אופסלה גטבורג האלמסטד מאלמה קרלסקרונה אומאו יבלה קירונה קרלסטד ויסבי נורווגיה פינלנד לטביה ליטא אסטוניה דנמרק האוקיינוס האטלנטי  הים הבלטי אוניברסיטת לונד(למפת מחוז סקונה רגילה) מאלמה יסטאד הלסינגבורג קריסטיאנסטאד קטגט הים הבלטי ארסונד ד נ מ ר ק  ב. בלקיניה קרונוברי הלנדאוניברסיטת לונד(למפת מחוז סקונה מוגדלת) מאלמה יסטאד הלסינגבורג קריסטיאנסטאד קטגט הים הבלטי ארסונד ד נ מ ר ק  בורנ. בלקיניה קרונוברי הלנדאוניברסיטת לונד
 
אוניברסיטת לונד (בשוודית: Lunds universitet) היא מוסד להשכלה גבוהה ולמחקר הגדול ביותר בסקנדינביה, ומדורגת בין 100 האוניברסיטאות המובילות בעולם. האוניברסיטה ממוקמת בעיר לונד במחוז סקונה שבשוודיה. היא נוסדה בשנת 1666 לאחר ניצחון שוודיה על דנמרק וסיפוחה של סקונה על-פי חוזה רוסקילדה.
באוניברסיטה יש שמונה פקולטות עם קמפוסים נוספים בערים מאלמה (העיר השלישית בגודלה בשוודיה) והלסינגבורג. היא מונה כ-42,000 סטודנטים הלוקחים חלק ב-302 תוכניות ו-2,046 קורסים. האוניברסיטה משתפת פעולה עם 600 אוניברסיטאות ב-70 מדינות. שני מתקנים מרכזיים לחקר חומרים נמצאים באוניברסיטת לונד: הסינכרוטרון MAX IV שנפתח ביוני 2016 ומאיץ החלקיקים ESS שייפתח ב-2023, ויספק קרני נייטרונים עם בהירות פי 100 מהמסופק היום.
מרכז האוניברסיטה הוא בפארק לונדגארד הסמוך לקתדרלת לונד, עם מחלקות שונות הפזורות במקומות שונים בעיר. רוב המחלקות נמצאות בחגורה המשתרעת מצפון לפארק, המחבר את בית החולים האוניברסיטאי עם הפריפריה הצפונית-מזרחית של העיר, שם נמצא הקמפוס הגדול של הפקולטה להנדסה.
האוניברסיטה משכה תעשיות רבות לטכנולוגיה גבוהה והן הבסיס הכלכלי של העיר לונד כיום. בשל האוניברסיטה לונד היא עיר אוניברסיטאית – רבע מן האוכלוסייה הוא בגילאי העשרים. האוניברסיטה חברה ברשת אוטרכט, חברה בליגה האירופית לאוניברסיטאות מחקר, חברה בוועידת בתי הספר האירופיים לחינוך ומחקר הנדסי מתקדם וחברה ברשת אוניברסיטאס 21.
היסטוריה

לעיר לונד יש היסטוריה ארוכה כמרכז למידה. היא הייתה מרכז כנסייתי ומקום מושבו של הארכיבישוף של דנמרק. בשנת 1085 הוקם בית ספר "הקתדרלה" להכשרת אנשי דת, והוא כיום בית הספר העתיק ביותר בסקנדינביה. בשנת 1425 פתחו הפרנציסקנים את המוסד הראשון להשכלה גבוהה בסקנדינביה. שמו "לימודים כלליים" (בלטינית: Studium generale), השם לאוניברסיטה בימי הביניים. ב-1438 החל המוסד להנפיק תואר בוגר אוניברסיטה (baccalaureus), אולם הוא נסגר בעקבות הרפורמציה הלותרנית ב-1536.
ב-16 במרץ 1658 ביקר בעיר מלך שוודיה קרל העשירי, ושוחח עם הבישוף אודות הקמת אוניברסיטה, כצעד בתהליך "שוודיזציה" של האזור בעל המסורת הדנית. האוניברסיטה הוקמה ב-1666 ונקראה "האוניברסיטה המלכותית על-שם קארל" (Regia Academia Carolinæ). היא מנתה ארבע פקולטות: תאולוגיה, משפטים, רפואה ופילוסופיה. בתחילה לא היו לה מבנים משלה והיא השתמשה במבני הדת שבמרכז העיר ובראשם הקתדרלה. היות שלא היו בשוודיה מספיק מורים, הועסקו מורים דנים רבים אך ההנהלה הייתה כולה שוודית.
בזמן מלחמת סקוניה נסגרה האוניברסיטה. עקב אהדת התושבים את דנמרק במלחמה, החליט קרל האחד עשר להגביר את תהליך השוודיזציה, ולספק לאוניברסיטה משאבים נוספים שאפשרו העסקת מורים נוספים ועליה במספר התלמידים. במגפת הדבר ב-1712 ברחו רוב המורים והתלמידים מן העיר, והאוניברסיטה נסגרה שוב.
בסוף המאה ה-18 שגשגה לונד ואיתה האוניברסיטה. תחילת המאה ה-19 נחשבת לתור הזהב שלה עם מספר משכילים בעלי שם שעבדו בה. בין היתר ממציא המסאז' השוודי לינג (Pehr Henrik Ling). הסופר השוודי אסאיאס טגנר (Esaias Tegnér) שנחשב לאבי השירה השוודית החדשה במאה ה-19 משך למקום מלומדים רבים, בעיקר בפילולוגיה. לונד של המאה ה-19 המשיכה בהתפתחות האוניברסיטה והשירותים הרפואיים.
בתחילת המאה ה-20 למדו באוניברסיטה אלף סטודנטים בלבד, רובם מן המעמד הגבוה, שהוכשרו למשרות עובדי מדינה, עורכי דין ורופאים. בעשורים הבאים היא החלה לגדול באופן משמעותי, עד שהפכה לאחת הגדולות במדינה.
היסטוריה > נשים באוניברסיטה

האישה הראשונה בשוודיה שקיבלה תואר אקדמי הייתה הילדגרד ביורק, שלמדה באוניברסיטת אופסלה. ב-1879 היא הוסמכה שם לרפואה, ובאביב 1880 למדה לזמן קצר בלונד. מאוחר יותר באותה שנה, התקבלה לאוניברסיטה הסטודנטית לרפואה הדה אנדרסון, והיא זו המוזכרת בדרך כלל כאישה הראשונה באוניברסיטת לונד. האישה הבאה התקבלה שנתיים מאוחר יותר.
ב-1910 הייתה הילמה בורליוס לאישה הראשונה שסיימה דוקטורט בלונד, ובסביבות אותה שנה הייתה אלזה קולין לסטודנטית הראשונה שהשתתפה בהצגת ספקס. ב-1965 הייתה ההיסטוריונית בירגיטה אודן לאישה הראשונה שהתמנתה למשרת פרופסור. ב-1992 מונתה בואל פלודגרן, פרופסור למשפטים, לרקטור של אוניברסיטת לונד.
קמפוס

מתקני האוניברסיטה ממוקמים בעיקר בעיר לונד, כ-15 ק"מ ממרכז מאלמה וכ-50 ק"מ מקופנהגן. אוכלוסיית הסטודנטים ואנשי הצוות הגדולים משפיעה על העיר, מה שהופך אותה למעשה לעיר אוניברסיטאית. מעל מאה בנייני אוניברסיטאות מפוזרים ברחבי העיר, רובם בשטח המשתרע על יותר מקילומטר רבוע מהפארק לונדגורד (Lundagård) שבמרכז העיר לכיוון צפון מזרח. בניינים בסביבות לונדגורד כוללים את הבניין הראשי קונגהוסט (בית המלך – Kungshuset), המוזיאון ההיסטורי והמטה של החברה האקדמית. בניין הספרייה הראשי ממוקם בפארק 400 מטר מצפון, ואחריו מתחם בית החולים הגדול.
קמפוס > ספריה

אוניברסיטת הספרייה הוקמה בשנת 1668 והיא אחת הספריות העתיקות ביותר בשוודיה. מאז 1698 היא מקבלת עותקים להפקדה משפטית של כל דברי הדפוס בארץ. כיום מקבלות שש ספריות שוודיות עותקים להפקדה, אך רק לונד והספרייה המלכותית בסטוקהולם נדרשות לשמור הכל עבור הדורות הבאים. דפוס שוודי מהווה חצי מהאוספים אשר נשמרים ב-170,000 מטרים של מדפים (2006). הספרייה משרתת 620,000 השאלות בשנה ומעסיקה צוות של 200 איש במשרה מלאה. לספריה 33 סניפים ובהם 2,600 שולחנות קריאה. הבניין הראשי הנוכחי בהלגונבאקן נפתח בשנת 1907. מן המאה ה-15 ועד אז היא שכנה בבניין "ליברייט" (Liberiet), קרוב לקתדרלה של העיר. כיום משמש המבנה כבית קפה.
קמפוס > בית חולים

חינוך ומחקר במדעי הרפואה מופעלים בשיתוף פעולה עם בית החולים האוניברסיטאי סקונה, הממוקם הן בלונד והן במאלמה. החינוך הרפואי מתקיים במרכז הביו-רפואי ליד בית החולים בלונד. סיעוד וריפוי בעיסוק נלמדים במרכז למדעי הבריאות בקרבת מקום. האוניברסיטה מפעילה גם את מרכז המחקר הקליני במאלמה ובו מעבדות מיוחדות רבות.
קמפוס > פקולטות

באוניברסיטה שמונה פקולטות:
הפקולטות למדעי הרוח והתאולוגיה
הפקולטה להנדסה (LTH)
הפקולטה לאמנויות
פקולטה למשפטים
פקולטה לרפואה
פקולטה למדעים
הפקולטה למדעי החברה
בית הספר לכלכלה וניהול
קמפוס > מרכזי מחקר

באוניברסיטה יותר מ-20 מכונים ומרכזי מחקר
המרכז של אוניברסיטת לונד ללימודי קיימות (LUCSUS)
המרכז הביו-רפואי
המרכז לביומכניקה
המרכז לכימיה והנדסה כימית – קמיסנטרום
המרכז ללימודי מזרח ודרום מזרח אסיה
המרכז ללימודים אירופיים
המרכז למערכות מידע גאוגרפי (GIS Centrum)
המרכז לחדשנות, מחקר וכשירות במשק הלמידה (CIRCLE)
המרכז ללימודי המזרח התיכון
המרכז לחקר החלבונים המולקולריים
המרכז לניתוח סיכונים וניהול (LUCRAM)
המכון הבין-לאומי לכלכלה סביבתית תעשייתית (IIIEE)
מרכז מזון פונקציונלי
מרכז לחקר סוכרת (LUDC)
מעבדת מקס – מחקר פיזיקת האצה, קרינה סינכרונטרונית ופיזיקה גרעינית
מכון פופנדורף
מכון ראול ולנברג לזכויות אדם ומשפט הומניטארי
רשת מחקרי דרום-מזרח אסיה השוודית
בקמפוס הלווין שבמאלמה הסמוכה נמצאות "שלוש האקדמיות": לאמנות, מוזיקה ותיאטרון.
מחקר וחדשנות

אוניברסיטת לונד ידועה כאחת מאוניברסיטאות המחקר הגדולות בסקנדינביה. היא מדורגת בין הראשונות באיחוד האירופי במספר המאמרים שהתקבלו לפרסום בכתבי עת מדעיים. היא אחת המובילות בקבלת מענקי מחקר בשוודיה בעיקר מגופים בעלי מימון ממשלתי. האיחוד האירופי הוא המממן החיצוני השני בגודלו של האוניברסיטה. האוניברסיטה פעילה בתחומי מחקר בין-לאומיים כגון ננוטכנולוגיה, שינוי אקלים וביולוגיה של תאי גזע.
אחד החידושים המפורסמים ביותר המבוססים על מחקר מאוניברסיטת לונד הוא אולטרסאונד אבחוני שהיא כיום שיטת בדיקה שגרתית בבתי חולים ברחבי העולם. דוגמאות נוספות לחידושים חלוציים הן הכליה המלאכותית המיוצרת על ידי החברה הרב-לאומית גמברו, וטכנולוגיית בלוטות', המאפשרת תקשורת אלחוטית על פני מרחקים קצרים. רשימת החידושים כוללת:
1813: עיסוי שוודי והתעמלות
1847: תאוריית עידן הקרח
1887: קבוע רידברג
1916: סדרת M ושיטות מדידה חדשות
1926: מכונת ההנשמה הראשונה
1944: הטטרהדרון – אריזת קרטוני חלב
1946: הכליה המלאכותית
1953: אולטרסאונד רפואי
1956: מספר הכרומוזומים האנושי
1957: דופמין
1963: אי סבילות ללקטוז
1966: רפואת אסתמה
1967: ניקורט
1972: מדפסת הזרקת דיו
1987: משאף לחולי אסתמה
1991: טיפול בסרטן באמצעות לייזר, Proviva
1993: Qlik – תוכנה להדמיית נתונים
1994: בלוטות'
1997: קורא טביעות אצבע ביומטרי
2004: טכנולוגיית זיהוי פנים
2008: אבחון סרטן באמצעות טכנולוגיית MR
2009: טיפול ברעלת היריון
2012: מקלחת המים היעילה ביותר בעולם
2014: חלבונים לאבחון סרטן
דירוג בעולם

אוניברסיטת לונד מדורגת בדרך כלל בין 100 הראשונות בעולם על ידי סוכנויות הדירוג המשפיעות ביותר. היא דורגה במקום ה-60 בדירוג QS של אוניברסיטאות בעולם לשנת 2014/15 ובמקום ה-90 בדירוג אוניברסיטאות בעולם של Times Higher Education בשנת 2015. בדירוג אוניברסיטת ליידן לשנת 2017 היא הגיעה למקום ה-84.
עם זאת, ב-2019 דורגה אוניברסיטת לונד בקטגוריה 101–150 בדירוג האקדמי של האוניברסיטאות בעולם על ידי אוניברסיטת ג'יאו טונג שאנגחאי.
חיי חברה

חיי הסטודנטים בלונד מבוססים על שלושה ארגונים מרכזיים: אומות הסטודנטים, החברה האקדמית (AF) ואגודות הסטודנטים. עד 1 ביולי 2010, נדרשו הסטודנטים להירשם לאחד מאלה כדי לקבל ציונים, אך חובה זו בוטלה וההרשמה היום וולונטרית.
חיי חברה > אומות הסטודנטים

האומות בלונד (שוודית: Nation) הן תופעה חברתית עתיקת יומין. מקור המנהג בימי הביניים המאוחרים באוניברסיטת הסורבון בפריז בה התארגנו הסטודנטים לפי מוצאם (צרפתים, נורמנים, פיקרדים וכו'). תופעה זו התפשטה במאות הבאות באירופה אך כיום היא נותרה בשוודיה ופינלנד. בתחילה הן שימשו לציון מקום המגורים של הסטודנטים שחולקו לפי מוצאם הגאוגרפי. האומה הוותיקה ביותר נקראת "אוסטגוטה" (Östgöta Nation) על שם חבל הארץ השוודי אסטרייטלנד (Östergötland). היא נוסדה בשנת 1668, שנתיים אחר הקמת האוניברסיטה. רישומי כל הפגישות של האומה מ-1681 ועד היום נשמרו.
הסטודנטים יכולים להשתייך כיום לכל אומה כרצונם, אף על פי שהשם עדיין מצביע על השיוך הגאוגרפי המקורי. היום האומות מציעות מספר מצומצם של מקומות מגורים ועיקר פעילותן היא חברתית. הן נבדלות זו מזו בפעילויות שהן מציעות בתחומי הספורט, האומנויות והמסיבות.
לכל אומה יש כל שבוע ארוחת ערב חגיגית אחת לפחות עם 3 מנות וערב נוסף של בילוי בפאב ולאחריו במועדון לילה. הנשפים השנתיים שהן עורכות שונים מאלה של איגודי הסטודנטים. הידוע בהם הוא הנשף של אומת גטבורג הנקרא נשף GA על שם גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה.
חיי חברה > החברה האקדמית

בשנת 1830, הקים פרופ קרל אדולף אגרד את "החברה האקדמית" (Akademiska Föreninge), המכונה בדרך כלל "AF", במטרה "לפתח ולטפח את החיים האקדמיים" על ידי קיבוץ סטודנטים מכל המחלקות וכל האומות תחת ארגון אחד. הנסיך אוסקר, אז שר החינוך של שוודיה, תרם 2,000 קרונות לייסוד החברה. הבנייה של "מבצר AF" (‏AF-borgen) החלה ב-1848 והוא ממוקם מול בניין האוניברסיטה הראשי בלונדגורד (Lundagård). ‏AF הוא מרכז חיי הסטודנטים בלונד עד היום ובו תחנת רדיו, להקות תיאטרון וספקס. הוא מארגן את הקרנבל של לונד אחת לארבע שנים. קרן המגורים של AF ‏(AF Bostäder) מנוהלת באופן עצמאי ומתחזקת מעל 5,700 יחידות מגורים לסטודנטים בעיר.
חיי חברה > איגודי סטודנטים

איגודי הסטודנטים מייצגים את התלמידים בגופים מקבלי ההחלטות של האוניברסיטה ובמועצות השונות בנוגע לזכויותיהם, אפשרויות הדיור והקריירה. יש תשע אגודות סטודנטים, אחת לכל פקולטה ואיגוד נוסף לדוקטורנטים. האיגודים משולבים בהתאחדות איגודי הסטודנטים של אוניברסיטת לונד (LUS). לאגודה שני נציגים במשרה מלאה, המגיעים לפגישות שבועיות עם הגופים האוניברסיטאיים השונים. אגודת הסטודנטים מפעילה שירותים כגון מוסד להלוואות, מעונות יום ואתר אינטרנט עם מידע למגורים. היא גם מפרסמת את הירחון Lundagård.
הערות שוליים

↑  כתב פואמה המבוססת על סאגת פריתיוף
↑  הדה אנדרסון (1861–1950) הפקולטה לרפואה של אוניברסיטת לונד
↑  Shanghai Ranking 2019
| אוניברסיטאס 21 |
| --- | --- | --- |
| אוקיאניה | אוסטרליה: מלבורן​ • ניו סאות' ויילס •  סידני • קווינסלנד; ניו זילנד: אוקלנד |  |
| אירופה | בלגיה: הקתולית בלוון; הולנד: אמסטרדם; הממלכה המאוחדת: אדינבורו • ברמינגהאם • גלאזגו • נוטינגהאם • קולג' דבלין; שוודיה: לונד; שווייץ: ציריך​ |  |
| אמריקה הדרומית | מקסיקו: מכון מונטריי; צ'ילה: הקתולית הפונטיפית של צ'ילה |  |
| אמריקה הצפונית | ארצות הברית: דייוויס • מרילנד • קונטיקט; קנדה: מקמסטר |  |
| אסיה | הודו: דלהי; הונג קונג: הונג קונג​; הרפובליקה העממית של סין: ג'יאו טונג שאנגחאי​ • פודן; יפן: ואסדה; סינגפור: הלאומית של סינגפור; קוריאה: קוריאה |  |
| אפריקה | דרום אפריקה: יוהנסבורג |  |
| הליגה האירופית לאוניברסיטאות מחקר |
| --- | --- | --- |
|  | אדינבורו • אוטרכט • אוניברסיטת סורבון • אוקספורד • אימפריאל קולג' • אמסטרדם • ברצלונה • דבלין • היידלברג • הלסינקי • ז'נבה • יוניברסיטי קולג' לונדון • לוון • לונד • ליידן • מילאנו • מינכן • פרייבורג • פריז-סאקלה • ציריך • קופנהגן • קיימברידג' • שטרסבורג |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264883905171  PLWABN: 9810678926305606  BIBSYS: 90074043  BNE: XX97470  BnF: cb11870422j (data)  CANTIC: a10115390  CiNii: DA0870438X  GND: 4204018-8  ISNI: 0000 0001 0930 2361  LCCN: n79058408  LNB: 000261122  NKC: kn20010711245  NLA: 35926245  RERO: 02-A000190728  SELIBR: 122845  SUDOC: 026459817  TePapa: 43627  Trove: 1148735  VcBA: 494/31888  VIAF: 265448672   WorldCat (עם VIAF): 265448672 
פסל אסאיאס טגנר ליד הקתדרלה בלונד
Kungshuset, בניין האוניברסיטה העתיק ביותר (הושלם בשנת 1584).
ספריית האוניברסיטה המרכזית
בית החולים האוניברסיטאי
מצפה הכוכבים
הסינכרוטרון Max IV
בית האומה Östgöta בלונד.
מבצר AF‏ (AF-borgen), מושב החברה האקדמית בלונד.
אזור מגורים דלפי בצפון לונד. בין הגדולים שבמגורי הסטודנטים. מנוהל על ידי AF Bostäder.