stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נמייה ארוכת-אף
הערות שוליים

↑  נמייה ארוכת-אף באתר הרשימה האדומה של IUCN
| נמייתיים |
| --- | --- | --- |
| נמיית מרש (סוג ומין יחיד) | נמיית מרש |      |
| נמייה עבת-זנב | נמייה עבת-זנב • נמיית ג'קסון • נמייה שחורת-כפות |      |
| קוסימן | קוסימן אלכסנדר • קוסימן אנגולי • קוסימן מצוי • קוסימן שטוח-ראש |      |
| נמייה צהובה (סוג ומין יחיד) | נמייה צהובה |      |
| דולוגל הסוואנה (סוג ומין יחיד) | דולוגל הסוואנה |      |
| נמייה דקה | נמייה דקה אנגולית • נמייה דקה סומאלית • נמייה דקה אפורה • נמייה דקה שחורת-זנב |      |
| נמייה ננסית | נמייה ננסית אתיופית • נמייה ננסית מצויה |      |
| נמייה | נמייה קצרת-זנב • נמייה הודית אפורה • נמייה הודית חומה • נמייה מצויה • נמייה אסייתית קטנה • נמייה הודית קטנה • נמיית הצווארון • נמיית רודי • נמייה מפוספסת-צוואר • נמיית הסרטנים |      |
| נמייה לבנת-זנב (סוג ומין יחיד) | נמייה לבנת-זנב |      |
| נמייה ליבראית (סוג ומין יחיד) | נמייה ליבראית |      |
| נמייה ארוכת-אף (סוג ומין יחיד) | נמייה ארוכת-אף |  |
| נמייה מפוספסת | נמייה מפוספסת גמביאנית • נמייה מפוספסת מצויה |  |
| נמיית סלווס (סוג ומין יחיד) | נמיית סלווס |  |
| נמיית מלר (סוג ומין יחיד) | נמיית מלר |  |
| סוריקטה (סוג ומין יחיד) | סוריקטה |  |
נמיביה במשחקים הפאראלימפיים

נמיביה השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים בברצלונה (1992), לאחר מכן נעדרה משני טורנירים ושבה להתחרו בקביעות החל מהמשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004). במשחקי החורף לא נטלה נמיביה חלק מעולם.
היסטוריה

לאורך השנים, המשלחות ששלחה נמיביה למשחקים הפאראלימפים היו תמיד משלחות קטנות. את המדליה הפאראלימפית הראשונה קטפה נמיביה במשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) עם זכייתו של האתלט רג'ילנד בנדה במדליית ארד בזריקת דיסקוס (קטגוריה F35-36).
במשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) זכתה המשלחת במדליית זהב ראשונה כשהאתלטית ג'והנה בנסון ניצחה בריצת 200 מטר (קטגוריה T37) עם תוצאה של 29.26 שניות, והוסיפה מדליית כסף בריצת 100 מטר כשעצרה את השעון על 14.23 שניות.
במשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה המשלחת מנמיביה בשיא של חמש מדליות פאראלימפיות. במשלחת בלט האצן אנניאס שיקונגו שזכה במדליית הזהב בריצת 200 מטר (קטגוריה T11) עם תוצאה של 22.44 שניות, ובשתי מדליות ארד - בריצת 100 מטר עם תוצאה של 11.11 שניות, אחרי פיליפה גומס הברזילאי (11.08 שניות) ודייוויד בראון האמריקאי שניצח עם שיא פאראלימפי בקטגוריה (10.99 שניות), ובריצת 400 מטר עם תוצאה של 50.63 שניות, אחרי פיליפה גומס (50.38 שניות) וג'רארד דסקרגה הספרדי (50.22 שניות).
בשתי המדליות הנוספות של המדינה זכה האצן יוהאנס נמבלה שזכה במדליית הכסף בריצת 100 מטר (קטגוריה T13) עם תוצאה של 10.78 שניות, שני רק לג'ייסון סמית האירי (10.64 שניות), ובמדליית הכסף בריצת 400 מטר עם תוצאה של 47.21 שניות, ונכנע רק לשיא עולם של מוחמד אמגואון המרוקאי שעצר את השעון על 47.15 שניות.
ראו גם

נמיביה במשחקים האולימפיים
נמיביה במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  ספורטאי נמיביה באתר הוועד הפאראלימפי הבינלאומי
↑  Women's 200m - T37
↑  Women's 100m - T37
↑  Men's 200m - T11 Final
↑  Men's 100m - T11
↑  Men's 400m - T11
↑  Men's 100m - T13
↑  Men's 400m - T13
נובהד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  2,400 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי קווטרמיין 
 קואורדינטות:  77°55′00″S 161°34′01″E﻿ / ﻿77.9167°S 161.567°E﻿ / -77.9167; 161.567
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינובהד(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינובהד
 
נובהד (באנגלית: Knobhead) הוא הר (מסיב) שאינו מכוסה קרח, בהרי קווטרמיין, באדמת ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 2,400 מטרים מעל פני הים.
ההר ממוקם מדרום לקצה המערבי של גבעות קוקרי; ומתנשא מעל קרחון פראר וקרחון טיילור.
היסטוריה > גילוי ההר

ההר התגלה על ידי המשלחת הבריטית הלאומית לאנטארקטיקה (משלחת דיסקברי), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904.
היסטוריה > מקור השם

המשלחת נתנה להר את שמו.
השם הוא תיאורי - ההר מזכיר ידית.
לקריאה נוספת

• P. N. Webb (1963), , New Zealand Journal of Geology and Geophysics, 6:3, 361-387, DOI: 10.1080/00288306.1963.10422069
• SHERWOOD, A.M; KIRK, P.A; WOOLFES, K.J, , Rec. - N.Z. Geol. Surv. 1988, Num 35, pp 122-125; Illustration, Table; ref: 18 ref ISSN 0112-465X
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ממשלת ניו זילנד
1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007556715605171  LCCN: sh2006004276
ניקולא שאמפור

| --- | --- |

 לידה:  6 באפריל 1740 Clermont, צרפת 
 התאבד:  13 באפריל 1794 (בגיל 54) פריז, הרפובליקה הצרפתית הראשונה 
 שם לידה:  Sébastien-Roch Nicolas 
 מדינה:  צרפת 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 זרם ספרותי:  המורליסטים הצרפתים
 
ניקולא שאמפור בצעירותו
ניקולא-סבסטיאן רוֹש (בצרפתית: Nicolas-Sébastien Roch) המוכר כניקולא שאמפור  (בצרפתית: Nicolas Chamfort;‏ 6 באפריל 1741 – 13 באפריל 1794) היה סופר, משורר ופובליציסט צרפתי, שנודע כמחברם של אפיגרמות ובאפוריזמים השנונים.  לאחר שנרדף בגלל דעותיו הפוליטיות בתקופת המהפכה הצרפתית שם קץ לחייו.
קורות חיים

ניקולא-סבסטיאן רוש נולד בעיר קלרמון-פראן, בחבל אוברן שבצרפת. למד בקולז' גראסן בפריז, הצטיין בלימודיו, זכה במלגה ואימץ לעצמו את השם שאמפור. התפרנס מהוראה ומכתיבה מזדמנת, ובשל שנינותו והופעתו הנאה זכה לתשומת לב מצד אנשי החברה הגבוהה של פריז. ב- 1764 כתב את הקומדיה "ההודית הצעירה" שזכתה להצלחה, ובעקבותיה כתב שורת מאמרים ושירים. ב-1769 זכה בפרס האקדמיה הצרפתית עבור יצירתו "שיר הלל" שהקדיש למולייר. ב-1770 כתב את הקומדיה "הסוחר מאיזמיר", וב-1774 זכה בפרס האקדמיה של מרסיי עבור יצירתו "שיר תהילה" שהקדיש לז'אן דה לה פונטן.
ב-1776 כתב את הטרגדיה "מוסטפא וזאנגיר" שהועלתה על הבמה בפונטנבלו בנוכחותם של המלך לואי השישה עשר ושל אשתו מארי אנטואנט. המלך העניק לו קצבה שנתית והוא נתמנה למזכירו של לואי החמישי, ז'וזף דה בורבון-קונדה, שהיה מאנשי בית המלוכה. אולם, ניקולא שאמפור שמאס עד מהרה בחיי חצר המלכות, התפטר מתפקידו ופרש לאוטיי שממערב לפריז. בהשראת אמרותיהם של פרנסואה דה לה רושפוקו, של המרקיז דה וובנארג ושל וולטר, החל ניקולא שאמפור לכתוב שם את אמרותיו השנונות, וב-1781 נבחר לחבר האקדמיה הצרפתית.
ב-1783 פגש באונורה מירבו והפך למבקר חריף של הממשלה. ב-1789 היה אחד מדובריה של המהפכה הצרפתית, כתב מנשרים, נשא נאומים ברחובותיה של פריז והיה מן הראשונים שנכנסו לבסטיליה ב-14 ביולי של אותה שנה. שימש כמזכיר מועדון היעקובינים (1790–1791) וכתב מאמרים חוצבי להבות בזכות המהפכה בעיתון "מרקור דה פראנס" ובעיתונים אחרים.
אחרי הפיכת היעקובינים (10 באוגוסט 1792) התנגד לאנשי הקומונה הפריזאית, שבתמיכת היעקובינים ערכו טבח באסירים המלוכנים (2–3 בספטמבר של אותה שנה), ותמך בז'ירונדינים (רפובליקנים מתונים). כתוצאה, נחשד בבגידה ותפקידו הפוליטי הגיע לקצו. באוגוסט 1793 הושם במעצר ושוחרר כעבור ימים מספר. אך בספטמבר של אותה שנה, משום שידע כי ימיו ספורים, ניסה להתאבד בירייה. הוא נפצע באופן אנוש וסבל ייסורים נוראים עד מותו באפריל 1794.
יצירת המופת של ניקולא שאמפור "אמרות ומחשבות, דמויות ומעשיות" יצאה לאור שנה אחרי מותו. ביצירתו זו הוא מביע בעיקר את אכזבתו מן החיים. ניקולא שאמפור שתלה את תקוותו במהפכה הצרפתית, אך נאלץ להיות עד לטרור של ז'ורז' דנטון, של ז'אן-פול מארה ושל רובספייר, וכתב את הדברים הבאים: "התקווה כמוה כרופא אליל המתעתע בנו תמיד, ובאשר לי, אושרי החל כאשר נטשתי אותה." "בצרפת ישנם שבעה מיליון מבקשי צדקה, ושנים עשר מיליון שאינם מסוגלים לתת דבר." לפני מותו אמר: "לבסוף, אני עוזב את העולם הזה, שבו הלב חייב להישבר."
לקריאה נוספת

ניקולא שאמפור – מאמרות (מצרפתית: ראובן מירן), דחק, כרך טו', 2022.
סוויאטוסלאב השלישי, נסיך ולדימיר

סוויאטוסלאב השלישי ( 27 במרץ 1196 - 3 בפברואר 1252) (ברוסית: Святослав) בנו של וסבולוד הקן הגדול היה נסיך ולדימיר במשך שנתיים.
בגיל 4 נשלח להיות נסיך נובגורוד. עם פטירת אביו בשנת 1212 קיבל נסיכות בעיר יורייב-פולסקי לא רחוק מעיר ולדימיר. בתקופתו בעיר זו נבנתה קתדרלת גאורגי שקיימת עד היום. בשנת 1238 השתתף בקרב על סיט בו הכוחות הרוסים הובסו על ידי הכוחות הפולשים של המונגולים. באותה שנה קיבל מאחיו יארוסלאב השני נסיכות סוזדל. עם פטירת ירוסלאב בשנת 1246 קיבל נסיכות ולדימיר בהתאם לחוקי הירושה. אומנם בני יארוסלאב לא קיבלו אותו כנסיך ובהנהגת מיכאל חורובריט ובתמיכת המונגולים גירשו את סוויאטוסלאב מהעיר. למרות שכבר באותה שנה מיכאל נהרג בקרב, בהתאם להחלטת גויוק ח'אן כס נסיכות ולדימיר הועבר לבן אחר של יארוסלאב - אנדרי השני ולא חזר לסוויאטוסלאב. בשנת 1250 הוא ובנו נסעו לבירת אורדת הזהב. ככל הנראה מטרת הנסיעה הייתה לחזור לנסיכות ולדימיר, אך המטרה זו לא הושגה.
עם חזרה לרוסיה, הוא התיישב ביורייב-פולסקי והתמסר לדת. אשתו יבדוקיה הפכה להיות נזירה עוד בשנת 1228. הוא נפטר ב-3 בפברואר 1252 ונקבר בקתדרלה שבנה.
הנסיכויות הרוסיות בשנת 1237 - נסיכות ולדימיר בסגול בצפון-מזרח
נובה פריס

| --- | --- |

נובה פרייס (2012)
 לידה:  25 בפברואר 1971 (בת 53) דרווין, אוסטרליה 
 מידע כללי
 מדינה:  אוסטרליה 
 השכלה:  St John's Catholic College 
 גובה:  1.7 מטרים
 בן או בת זוג:  Daniel Batman (2002–2010) 
 ספורט
 ענף ספורט:  אתלטיקה, הוקי שדה 
 הישגים
 פרסים והוקרה:  מדליית המסדר של אוסטרליה (26 בינואר 1997)  מדליית הספורט האוסטרלית (22 ביוני 2000)  האוסטרלי הצעיר של השנה (1997)  Victorian Honour Roll of Women 
 
מדליית הזהב בה זכתה פריס באולימפיאדת 1996.
נובה מארי פריס (באנגלית: Nova Maree Peris ‏; נולדה ב-25 בפברואר 1971) OAM היא שחקנית הוקי ואתלטית, פוליטיקאית לשעבר ילידת אוסטרליה. הייתה האוסטרלית האבוריג'ינית הראשונה שזכתה במדליית זהב אולימפית באולימפיאדת 1996, במסגרת קבוצת הוקי הנשים האוסטרלית "הוקירוס" (Hockeyroos). בשלב מאוחר יותר, עברה ענף ספורט לריצה מהירה (ספרינט) והשתתפה במשחקי חבר העמים הבריטי ב-1998 וכן באולימפיאדת 2000. היא נבחרה לסנאט האוסטרלי בבחירות המועצה בשנת 2013. ראשת ממשלת אוסטרליה ג'וליה גילארד מינתה אותה כמועמדת העבודה העתידה להיבחר במקום סנטור העבודה הנוכחי טריש קרוסין, כשהיא מכנה את המינוי "בחירת הקפטן". בשנת 2016 פריס פרשה מן הסנאט.
ביוגרפיה

פריס נולדה בדרווין (הטריטוריה הצפונית). היא פגשה את שון ניבון כשהיא הייתה בת 17 ונולדה להם בת בשנת 1990. לאחר שהם נישאו בשנת 1995, היא אימצה את שם המשפחה פריס-ניבון. בעקבות גירושיהם בשנת 2001, היא חזרה להשתמש בשם נעוריה, ובמרץ 2002 נישאה לדניאל באטמן; הם נפרדו בשנת 2010. באטמן מת בתאונת דרכים ביוני 2012.
פריס נישאה לסקוט אפלטון ב-12 באוגוסט 2012. יש לה שלושה ילדים: ג'סיקה (עם ניבון), דסטני וג'ק (עם באטמן), והפכה לסבתא בגיל 40.
באוקטובר 2014, בעוד פריס הייתה מעורבת במקרה של משמורת ילדים, אימיילים פרטיים בינה לבין האתלט אטו בולדון הודלפו לתקשורת. המיילים שימשו כבסיס לטענות כי פריס השתמשה בתפקידה כשגרירה של אתלטיקה אוסטרליה על מנת לארגן טיול לאוסטרליה עבור בולדון כחלק מתוכנית האתלטיקה "התחלת הקפיצה ללונדון", שבמהלכו היא התכוונה לעסוק ברומן עם האתלט. בולדון לאחר מכן תיאר את ההאשמות כמכילים "פברוק גס" ואיים לנקוט באמצעים משפטיים. בעודה מדברת בפרלמנט ב-30 באוקטובר, פריס הכחישה את העוולה וטענה שהמיילים ששוחררו היו חלק מניסיון סחיטה בקשר לתיק משמורת הילדים.
האוטוביוגרפיה "פריס נובה: הסיפור שלי" יצאה לאור ב-4 באפריל 2003.
קריירה > ספורט

פריס הייתה נציגה בקבוצת הוקי הנשים האוסטרלית באולימפיאדת הקיץ 1996, מה שהפך אותה לילידה האוסטרלית הראשונה שזכתה במדליית זהב אולימפית.
ב-1997, פריס החליפה ספורט ושנה מאוחר יותר הפכה למדליסטית זהב כפולה במשחקי חבר העמים הבריטי 1998 (קואלה לומפור) בעודה מנצחת במאוץ ה-200 מטר בזמן של 22.77 שניות וחולקת בניצחון הממסר 4x100 מטרים של אוסטרליה. פריס כונתה האוסטרלי הצעיר של שנת 1997.
פריס המשיכה לייצג את אוסטרליה במסלול האתלטיקה, כשהיא רצה יותר מ-200 מטרים באליפות העולם באתלטיקה 1999 ו-400 מטר באולימפיאדת סידני בשנת 2000. היא הגיעה לחצי הגמר האולימפי באירוע הנפרד שלה ורצה בקבוצת הממסר האוסטרלית במירוץ ה-4x400, שהגיעה לגמר וסיימה חמישית.
בשנת האולימפיאדה 2000, דיוקן שלה נתלה בפרס ארצ'יבלד לספורט, שציירה גלנדה ג'ונס.
בשנת 2005, היא מכרה את המזכרות האולימפיות שלה למוזיאון הלאומי של אוסטרליה עבור 140,000 $. שכללו את מדליית הזהב שלה, מקל ההוקי, הלפיד האולימפי בסידני ואת נעלי הריצה שלבשה באולימפיאדת סידני.
קריירה > פוליטיקה

ב-22 בינואר 2013 ראש ממשלת אוסטרליה ג'וליה גילארד הודיעה שהיא תזמין את פריס להצטרף למפלגת הלייבור האוסטרלית ולעמוד כמועמדת לסנאט בטריטוריה הצפונית בבחירות של 2013. ב-29 בינואר 2013 בחירתה המוקדמת אומצה על ידי מפלגת העבודה האוסטרלית, 19 קולות בעד מול 2 נגד, משמעות הדבר ששמה הוצב ראשון בכרטיס הסנאט של המפלגה בטריטוריה הצפונית, דבר התומך בסיכוי שהיא תהפוך לילידה האוסטרלית הראשונה במועצה הפרלמנטרית.
ב-7 בספטמבר 2013 פריס הפכה לילידה האוסטרלית הראשונה שנבחרה למועצת הפרלמנט. פריס נשבעה לפרלמנט ב-12 בנובמבר וציינה את ההתנצלות לדור הגנוב בנאום הבכורה שלה.
פריס הודיעה ב-24 במאי 2016 כי היא לא תעמיד לבחירות חוזרות את מושבה בסנאט בבחירות המועצה 2016. פיירפקס וה-ABC דיווחו כי פריס הייתה אחת מהרצים הקדמיים שנשקלו על מנת להחליף את ג'ייסון מיפסד בתור ראש הגיוון של ליגת הפוטבול האוסטרלית (ALF). מלרנדירי מקארתי הכריזה ב-25 במאי 2016 שהיא הוזמנה על ידי מפלגת העבודה להציע את עצמה כמחליפה של פריס בסנאט ושהיא תעשה זאת. כהונתה של נובה פריס בסנאט הסתיימה בפירוק הכפול של ה-9 במאי 2016.
הערות שוליים

↑  Like a bat outta hell for London
↑  National Foundation for Australian Women and The University of Melbourne, Peris, Nova - Woman - The Australian Women's Register, www.womenaustralia.info (באנגלית)
↑  Territory Women, Northern Territory Library(הקישור אינו פעיל)
↑  גלרית פורטריט לאומית
↑  נובה פריס מוכרת מזכרות אולימפיות
↑  גילארד בוחרת את נובה פריס להתמודד לסנאט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  AWR: AWE2289b  World Athletics: 14271480  ISNI: 0000 0000 3963 4036  LCCN: nb2004004731  NLA: 58775215  Trove: 708108  VIAF: 78293469   WorldCat (עם VIAF): 78293469
נחל פורה

| --- | --- |
נחל פורה
נחל פורה
 מידע כללי
 שפך:  נחל שקמה 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  (למפת מערב הנגב מוגדלת) נחל פורה(למפת מערב הנגב רגילה) נחל פורה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל פורה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל פורה he
 
נחל פורה הוא נחל אכזב במערב הנגב ואחד מיובליו של נחל שקמה. הנחל עובר בדרומה של שמורת פורה. בנחל סכר היוצר אגם עשיר בצמחייה.
על גדתו הדרומית של הנחל נמצא תל נגילה ומצפון לנחל נמצאת חורבת פורה. מעל הנחל בקרבת השמורה, עברה מסילת הרכבת מנחל שורק לקוסיימה מעל גשר בעל מספר קשתות. מהגשר שרדו תמוכות הצד ושניים מעמודי התמך. כמו כן השתמר קטע מהסוללה.
מקור השם

הנחל נקרא על שם חורבת פורה הנמצאת מצפון לו, השם העברי פורה משמעו כלי לדריכת ענבים והוא עברות של השם הערבי של החורבה ח'רבת אלפורה (Kh. el Fuwarah) שייתכן ומשמעו מקור מים.
אגן הניקוז ומהלך הנחל

אגן הניקוז של הנחל נמצא בין אגני הניקוז של נחל מאחז לאגן הניקוז העיקרי של נחל שקמה ועיקרו נמצא ממזרח לכביש 6 ולמסילת הרכבת המוליכה לבאר שבע.
תחילתו של הנחל ממזרח לתל מלחה והוא מתחתר בין גבעות הלס שכיוונו הכללי מדרום מזרח לצפון מערב, בדרך הוא אוסף את יובלו העיקרי המגיע מיער מאחז ובאזור תל נגילה הוא נשפך לנחל שקמה.
חי וצומח

בחלקו המערבי של הנחל נחשפות שכבות של סלע גירני מתקופת האיאוקן, הסלעים שלא ניתנים לעיבוד חקלאי יוצרים "אי" של צמחייה טבעית בלב השדות המעובדים, "אי" אשר נהנה כיום מהגנתה של שמורת פורה.
בשמורה נפגשים צמחים ממוצא ים תיכוני עם צמחים ממוצא מידברי, בחורף מתכסת השמורה מרבדים של פרחי כלניות אדומות, יחד עם הכלניות פורחים גם העירית בפרחיה הלבנים, ערטנית השדות הפורחת בצהוב, שמשון הדור בוורוד, לזְהבית בפרחים צהובים קטנים צמודים לקרקע, וינקה עשבונית הפורחת בסגול-כחול, לשון-הפר הסמורה – בכחול, קדד פיינברון – בלבן.
ארכאולוגיה, היסטוריה ושרידי אדם > תל נגילה

ח'רבת תל נגילה שוכנת בין נחל שקמה למפגש עם נחל פורה. שרידיו מזוהים על ידי חוקרים עם יישוב מתקופת הברונזה התיכונה השנייה. במקום נמצאו שרידי מבנים, סוללת עפר. יישוב זה חרב וההתיישבות בה חודשה בתקופה מאוחרת.
ארכאולוגיה, היסטוריה ושרידי אדם > תל מלחה

תל מלחה שוכן בין נחל פורה לנחל שקמה בחלקו העליון של הנחל, התל היה מיושב למן תקופת הברונזה התיכונה ועד לתקופה הביזנטית בארץ ישראל.
במקום התגלתה חומה באורך 100 מטרים וחלקלקה של אדמה קשה סיד ולבנים, מתקופת הברזל II, בנוסף נמצאו במקום ממגורות צלמיות של האלים בעל ועשתרת וכלי חרס רבים.
מהתקופה הביזנטית נמצאו שרידי יישוב, המשתרע על שטח של יותר מ-6 דונם. באתר, אשר ישב על דרך עתיקה שהובילה צפונה מבאר שבע, שכנה אחוזה גדולה – ובה כנסייה, מבני מגורים וחדרי אחסון, בור אגירה גדול למים, מבנה יצבור ובריכות מים שסביבם שטחים חקלאיים. ייתכן כי אחד המבנים שימש אכסניה לעוברי אורח שפקדו את המקום. המבנה המרכזי באתר היה אולם רחב ממדים, שאורכו 12 מ' ורוחבו 8.5 מ', ונראה שתקרתו הייתה מקורה ברעפים. במבנה נמצא פסיפס, שהשתמר בצורה טובה, עוטר בדגמים גאומטריים, ובפינותיו אמפורות (קנקנים ששימשו להובלת יין), צמד טווסים, וזוג יונים המנקרים ענבים משריג גפן.
בתקופת המנדט הבריטי שימש התל כמקום מפגש לשבטי הבדואים מהסביבה. בראש התל הוקמה תחנת משטרה של משטרת המנדט, שאוישה על ידי בדואים מהסביבה.
במלחמת העצמאות היה במקום משלט שהגן על מנחת "אבק 1", שימש להנחתת אספקה וציוד לנגב הנצור מ-23 באוגוסט 1948 עד למבצע חורב.
ארכאולוגיה, היסטוריה ושרידי אדם > מסילת הרכבת מנחל שורק לקוסיימה

מסילת הרכבת מנחל שורק לקוסיימה (קרויה גם "המסילה הדרומית" ו"השלוחה המצרית") היא מסילת רכבת צבאית שנבנתה על ידי העות'מאנים, בתקופת מלחמת העולם הראשונה, לכוון סיני, על מנת לתמוך, לוגיסטית, במתקפה לכיבוש תעלת סואץ מידי הבריטים ולאחר מכן על מנת לתמוך בקרבות המגננה שניהלו העות'מאנים מול הצבא הבריטי.
המסילה חצתה את נחל פורה בגשר ששרידיו נמצאים עד היום ממערב לאגם העונתי.
שמירת טבע

בעבר הייתה השמורה נתונה לרעייה אינטנסיבית, דבר שעודד את צמיחת הצמחים העמידים לרעייה על חשבון הצמחים האחרים.
השמורה גודרה בשנת 1965, דבר שתרם רבות להתאוששות הצמחייה הטבעית שבה, הגדר הוסרה בתחילת שנות ה-2000.
השמורה המוכרזת הוותיקה משתרעת על פני 11.6 דונם. בשנת 2007, אושרה הרחבה לשמורה בשטח 283 דונם נוספים, שהוכרזה במאי 2011.
הערות שוליים

↑  ישעיהו ס"ג 3 "פורה דרכתי לבדי", באתר sefaria
↑  מסלול טיול חורפי ואביבי במרבדי פריחה מרהיבים בצפון הנגב, באתר רשות הטבע והגנים
↑  עידו קוך, מפגשים בין-תרבותיים בדרום-מערב כנען בתקופת הברונזה המאוחרת ובראשית תקופת הברזל, ירושלים, יד בן צבי, 2018, עמ' 164
תצלום אווירי של תל נגילה
שרידי גשר הרכבת על נחל פורה
נובה רודה

טירת סטילפרידוב בעיירה
הסמל של הרוזן סטילפריד רטוניץ
נובה רודה (בפולנית: Nowa Ruda; בגרמנית: Neurode) היא עיירה בצפון-מזרח פרובינציית שלזיה תחתית שבדרום-מערב פולין.
היסטוריה

נובה רודה הייתה מיושבת בראשית ימי הביניים על ידי הגרמנים. לאחר מלחמת העולם השנייה האזור הפך לחלק מפולין, ועם גירוש התושבים הגרמניים, העיר קיבלה את שמה - נובה רודה. ב-28 ביוני 1972 הקהילות הקתוליות של נובה רודה הועברו ממחוז הראדץ קראלובה לארכיבישוף של ורוצלב. האזור היה ידוע בימי הביניים כמקור עשיר של עפרות ברזל. עד שנת 2000 היה בה גם מכרה פחם.
גאוגרפיה

נובה רודה ממוקמת בפרובינציית שלזיה תחתית, במחוז קלודצקו היא שוכנת על נהר ולודזיצה, למרגלות הרי הינשוף. העיירה מחולקת לשלוש שכונות: צנטרום (מרכז), דרוגוסלאב וסלופיק. נובה רודה שוכנת ליד הגמיני: נובה רודה, רדקוב, ביילבה, סטושוויצה, גלושיצה וקלודצקו.
נכון לשנת 2007, השטח בעיירה הוא 37.04, 2.25% מכלל המחוז, ובו: 17% מיוער ו-61% קרקע חקלאית.
דמוגרפיה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | גברים | נשים | סה"כ |
| אוכלוסייה | 11,189 (47.7%) | 12,288 (52.3%) | 23,477 (100%) |
| צפיפות | 302 | 331.7 | 633.7 |
הערות שוליים

↑  Baza Demografia: Stan ludności 2014, Ludność stan w dniu 30 VI, Ludność według płci i miast, Dolnośląskie
↑  father/paul vi/apost constitutions/documents/hf p-vi apc 19720628 vratislaviensis lt.html "Vratislaviensis - Berolinensis et aliarum"
↑  הפורטל הממשלתי - מיקום ושטח
↑  נכון ל-31 בדצמבר 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4336805-0  MusicBrainz: 3f671e55-af71-4ea4-a85a-5b469ce294ed  NKC: ge130253  VIAF: 1969155648121418330004   WorldCat (עם VIAF): 1969155648121418330004
סוויאטופולק הראשון, נסיך קייב

סוויאטופולק המקולל (ברוסית: Святополк Окаянный;‏ 979–1019) היה נסיך קייב בין השנים 1015–1016 ו-1018–1019.
ביוגרפיה

סוויאטופולק נולד בשנת 979 לאשתו של יארופולק, נסיך קייב, אישה ממוצא יווני, שלאחר שנהרג יארופולק נישאה לוולדימיר הראשון. לא ברור מי היה אביו של סוויאטופולק, אך הוא הכיר ביארופולק כאב וראה בוולדימיר רוצח. בשנת 1013 או 1014 התחתן עם בתו של בולסלאב הראשון, דוכס פולין.
לקראת סוף ימיו רצה ולדימיר להוריש את הנסיכות לבנו גלב. ככל הנראה על רקע זה נעצרו סוויאטופולק ואשתו. עם מות ולדימיר ירש אותו סוויאטופולק בתמיכת האצולה והצבא. עם תחילת שלטונו החל השימוש במטבעות חדשים שעליהם נטבע שמו. על חלק מהמטבעות נטבע שמו לאחר התנצרותו – פטר.
במהלך שנת 1015 נהרגו אחיו בוריס, גלב וסוויאטוסלאב. בהתאם לכרוניקה הרוסית הראשונה, הרציחות אורגנו על ידי סוויאטופולק. עם זאת, בעת האחרונה נוספו תאוריות אחרות, שלפיהן דווקא אח אחר – יארוסלאב הראשון – היה מעורב ברציחת שלושת האחים.
בשנת 1016 החלו מאבקי כח בין סוויאטופולק לאחיו יארוסלאב, נסיך נובגורוד. בקרב מכריע הובסו כוחותיו של סוויאטופולק, והוא נמלט לפולין. בהמשך, בשנת 1018, שב בתמיכת בולסלאב הראשון, דוכס פולין. בקרב על נהר הבוג המערבי ניצח הצבא הפולני, וירוסלאב חזר לנובגורוד. סוויאטופולק חזר לקייב, אך תוך זמן קצר חזרו הביתה הכוחות הפולניים. בשנת 1019 אסף יארוסלאב צבא גדול ובתמיכת ורנגים ופצ'נגים החל במתקפה על קייב. בקרב על נהר אלטה נפצע סוויאטופולק ככל הנראה, ומת לאחר מכך.
נפלומטר

נפלומטר
נפלומטר הוא מכשיר לספירת חיידקים על ידי כמות האור המתפזרת על ידי החיידקים בתרחיף. צפיפות החיידקים בתרחיף היא פונקציה של מספרם. קיים יחס ישר בין צפיפות החיידקים לבין גודל הפיזור, קרי ככל שיש יותר חיידקים כך הפיזור יהיה גדול יותר.
נפילת הסופמור

נפילת הסופמור (באנגלית: Sophomore slump) או המדרון של הפעם השנייה, או תסמונת השנה השנייה, הוא ביטוי לתופעה בה תלמיד שנה שנייה (אנ') במוסד אקדמי לא מצליח לעמוד בסטנדרטים הגבוהים שהוצבו לו לאחר שנתו הראשונה (אנ').
נוטים להשתמש במושג כתיאור לאדישות של סטודנטים או תלמידים בשנתם השנייה במוסד אקדמי, ביצועיהם המקצועיים של ספורטאים ואתלטים בעונתם השנייה, זמרים או להקות בהקשר של אלבומם השני, תוכניות טלוויזיה במהלך עונתם השנייה וסרטי המשך.
בבריטניה, התופעה מכונה "דיכאון שנה ב'" (באנגלית: Second Year Blues), במיוחד כשמתארים סטודנטים באוניברסיטה. באוסטרליה היא ידועה בשם "תסמונת השנה השנייה", והיא נפוצה במיוחד כשמתייחסים לספורטאים מקצועיים שיש להם עונה שנייה בינונית לאחר הופעת בכורה מוצלחת במיוחד.
ניתן להסביר את התופעה מבחינה פסיכולוגית, כאשר להצלחה מוקדמת יש השפעה על הפרויקט העוקב, אך ניתן להסביר אותה גם סטטיסטית, כאפקט של תסוגה לממוצע.
מונחים ספציפיים לענף

במוזיקה, מגמה דומה לתופעה מכונה תסמונת האלבום השני, שמאופיין לרוב בקושי בשינוי סגנון מוזיקלי. דוגמאות בולטות כוללות את האלבומים Waiting for the Sun של הדלתות ו-Come Home the Kids Miss You של ג'ק הארלו, בהם התייחסו לאפקט בשמות ועטיפות האלבומים שלהם. להקת האינדי רוק האמריקאית גראנדדי השתמשה בכפל לשון באלבומה השני, ששמו The Sophtware Slump.
בכדורגל האנגלי, תסמונת העונה השנייה היא הביטוי המשמש לתיאור ירידה של מועדון כדורגל בעונתו השנייה לאחר עלייתו לפרמייר ליג, במיוחד אם העונה הראשונה לאחר העלייה הביאה לסיום חזק.
ראו גם

תסוגה לממוצע
הערות שוליים

↑  אמיר בוגן, רג'י בוש, ונכלם. בית ה-NFC דרום, באתר ynet, 3 בספטמבר 2008
↑    זיוה, את שוב עושה לי חום, בעיתון מקור ראשון, 29 ביולי 2010
↑  עידן ויניצקי, ‏הסיבוב המהיר: מסקנות מוקדמות מדי מהפתיחה, באתר ערוץ הספורט, 25 באוקטובר 2019
↑  JESSICA FEINSTEIN, Sophomore slump sneaks up on students, Yale Daily News, ‏25 במרץ 2004 (באנגלית)
↑  Angela Henderson, Sophomore slump afflicts many students, The Lantern, ‏28 במאי 2008
↑  Dorian Lynskey, Are you suffering from DSAS?, הגרדיאן, ‏19 בספטמבר 2003 (באנגלית)
↑  "Mortimer shakes 'second year syndrome'". ABC News (בAustralian English). 2011-01-06. נבדק ב-2023-09-25.
↑  Regression Toward the Mean, onlinestatbook.com
↑  Bat Flips Admin, Investigating Sophomore Slump, Bat Flips and Nerds, ‏26 במרץ 2020 (באנגלית בריטית)
↑  It's brilliant second album syndrome, The Irish Times (באנגלית)
↑  Gary Graff, The Doors’ Robby Krieger Recalls ‘Difficult’ Third Album, Shares Rough Mix of ‘Spanish Caravan’: Exclusive, בילבורד, ‏6 בספטמבר 2018 (באנגלית אמריקאית)
↑  Come Home the Kids Miss You by Jack Harlow (באנגלית), נבדק ב-2023-09-25
↑  Gandy, Rob, Second season syndrome, academic.oup.com
נמל התעופה הבין-לאומי כיש

נמל התעופה הבין-לאומי כיש (בפרסית: فرودگاه بین المللی کیش) הוא נמל תעופה בין-לאומי באי כיש שבאיראן.
נמל התעופה הוא בסיס פעולה מרכזי של חברת התעופה כיש אייר (אנ').
תיאור

נמל התעופה הבין-לאומי של כיש משמש כנקודת הכניסה למאות אלפי התיירים המגיעים לאי כיש. נמל התעופה מעניק לאזרחים זרים ללא ויזה, ויזה ייחודיית (בניגוד למדיניות הנהוגה איראן היבשתית) ל-14 יום.[דרוש מקור]
בשנות ה-80 של המאה ה-20 הוקם ארגון האזור החופשי של כיש (KFZO). היא הציעה נסיעות ללא ויזה לאיים לזרים, ופטורים ממס למשך 15 שנה למשקיעים זרים שיבואו להשקיע באי. התוכנית הייתה להתחרות באטרקטיביות של דובאי, ששימשה כבר באותה עת מרכז עסקים, מסחר והשקעות. התוכנית נכשלה מכיוון שנמל התעופה שימש בעיקר חברות תעופה איראניות ולא חברות זרות.
ב-1998 החלה בנייתו של טרמינל 5, המשתרע על שטח של 5,500 מ"ר, עם תקציב של 2,245 מיליון ריאל איראני. העבודות הסתיימו שנה לאחר מכן.