stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניקולאי גרונטוויג

| --- | --- |

 לידה:  8 בספטמבר 1783 אודבי, דנמרק 
 פטירה:  2 בספטמבר 1872 (בגיל 88) קופנהגן, דנמרק 
 שם לידה:  Nikolaj Frederik Severin Grundtvig
 מדינה:  ממלכת דנמרק 
 שם עט:  N.F.S. Grundtvig 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קופנהגן, Aarhus Katedralskole 
 שפות היצירה:  דנית 
 יצירות בולטות:  Hil dig, frelser og forsoner 
 בן או בת זוג:  Elisabeth Christina Margrethe Blicher (12 באוגוסט 1818–14 בינואר 1851)  Marie Toft (24 באוקטובר 1851–9 ביולי 1854)  Asta Grundtvig (16 באפריל 1858–2 בספטמבר 1872) 
 צאצאים:  Svend Grundtvig, Frederik Lange Grundtvig, Asta Marie Elisabeth Frijs Grundtvig, Johan Grundtvig, Meta Grundtvig 
 פרסים והוקרה:  אבירות במסדר דנבורג (1840) 
 
ניקולאי פרדריק סֶבֶרִין גְרוּנְטְוִויג (בדנית: Nikolaj Frederik Severin Grundtvig‏; 8 בספטמבר 1783 – 2 בספטמבר 1872) היה מורה, סופר, משורר, פילוסוף, היסטוריון, כומר ופוליטיקאי דני.
יש הרואים בו את אחת הדמויות המשמעותיות בהיסטוריה הדנית, משום שמשנתו הפילוסופית העלתה צורה חדשה של לאומיות במחצית השנייה של המאה ה-19. גרוטנוויג נחשב לאבי רעיון בתי החינוך העממיים. בתקופתו הייתה שרויה דנמרק במאבקים עם פרוסיה, שהתדרדרו ב-1864 למלחמה שבה הפסידה דנמרק. גרונטוויג הבין כי חולשתה של דנמרק היא בראש ובראשונה בהיעדר לכידות חברתית. עד המלחמה הייתה ההנהגה הדנית מבוססת על מעמד בורגני קטן שהנהיג מדיניות לאומנית, בעוד שאיכרים זעירים ובינוניים היוו את מרבית העם. לאחר ההפסד במלחמה הוחלף המשטר בדמוקרטיה של איכרים. לשם כך נחוץ היה מעמד איכרים בוגר מבחינה רוחנית ומנטלית המסוגל להתמודד עם ניהול מדינה. גרונטוויג כיוון ליצירת מעמד כזה על ידי תנועת בתי החינוך העממיים שלו.
גרונטוויג וחבורתו מזוהים כמי שהשפיעו באופן הניכר ביותר על צורתה של הלאומיות הדנית המודרנית. מרטין בובר זוקף בספרו "עם ועולם" לזכותו ולזכות תנועת בתי החינוך העממיים שלו את ההישג המוסרי האדיר של העם הדני בהצלת יהודי דנמרק.
ביוגרפיה > ראשית חינוכו

גרונטוויג, בנו של יוהאן אוטוסן (Johan Ottosen Grundtvig), כומר לותרני, גדל באווירה דתית מאוד, על אף שלאמו היה כבוד למסורות ולאגדות דניות עתיקות. הוא חונך ברוח עידן האורות, אבל אמונותיו הושפעו גם מהתנועה הרומנטית הגרמנית ומההיסטוריה הנורדית.
ב-1791 נשלח לחיות בביתו של כומר בשם לאורידס פלד ביוטלנד, שם למד בבית הספר הקתדרלי של אורהוס משנת 1798 ועד לגמר לימודיו. ב-1800 עבר לקופנהגן על מנת ללמוד תאולוגיה. ב-1801 התקבל לאוניברסיטת קופנהגן, שם למד גם איסלנדית ואת הסאגות האיסלנדיות.
ביוגרפיה > קריירה

ב-1805 קיבל משרת מלמד בבית באי לנגלנד (Langeland). בשלוש השנים הבאות ניצל את זמנו הפנוי ללימוד כתביהם של שייקספיר, שילר, פיכטה ושלינג. ב-1808 שב גרונטוויג לקופנהגן, וזכה להצלחה עם ספרו "מיתולוגיה נורדית", וב-1809 עם מחזהו "נפילת החיים ההרואיים בצפון". ב-1810 נשא את דרשתו הראשונה בעיר, ואף פרסם אותה שלושה שבועות מאוחר יותר בדפוס. הדרשה כללה ביקורת אשר הרגיזה את הכנסייה המקומית, שאף דרשה כי ייענש.
ב-1810 עבר גרונטוויג משבר דתי והפך לותרני אדוק. הוא שב אל קהילת אביו באוּדְבִּי. הרהוריו מאותה תקופה בוטאו בספרו "כרוניקה של עולם ראשון" שנכתב ב-1812, והציגו טענות בדבר התגלויותיו של האל בהיסטוריה האירופית, ואשר הכילו ביקורת על האידאולוגיה של מספר דנים בולטים. חיבור זה רכש לו כבוד וידידים, בהם בלט ההיסטוריון כריסטיאן מולבך (Molbech). לאחר מות אביו ב-1813 ביקש גרונטוויג לרשת את משרתו ככומר הקהילה אך נדחה.
בשנים הבאות התפרסם מאוד: מלבד זרם מתמשך של מאמרים ושירים, חיבר מספר ספרים, כולל שני ספרי היסטוריה עולמית נוספים (ב-1814 ו-1817) ופואמה היסטורית ארוכה בשם "חרוזי רוסקילדה" (Roskilde-Riim;‏ 1813). בין השנים 1816–1819 היה עורך וכותב יחיד כמעט של כתב עת לפילוסופיה, שפרסם גם שירה, בשם "דנה-וירגה" (Danne-Virke) על שם מערכת הביצורים דנווירגה שבדרום חצי האי יוטלנד.
בין השנים 1813–1816 ניסה גרונטוויג להקים תנועה שתתמוך בנורווגים במאבקם בשוודים. מאוחר יותר הטיף כי חולשת אמונתו של העם הדני הייתה הגורם לתבוסתה של נורווגיה לשוודיה ב-1814, בדרשה שנשא מול קהל גדול בקופנהגן. מאוחר יותר חזר בו, הואיל וחסרו לו תומכים, ומתנגדיו מטעם הכנסיות האחרות היו רבים. ב-1821 עקר לסביבה הכפרית של העיירה פְּרֶיסְטֶה (Præstø), ושם שב לדרוש דרשות קצרות, אולם שנה לאחר מכן חזר לעיר הבירה. ב-1825 נקלע גרוטנוויג לוויכוח תאולוגי עם הנריק ניקולאי קלאוסן (Clausen), פרופסור לתאולוגיה באוניברסיטת קופנהגן. במהלך הוויכוח הורשע גרונטוויג בהוצאת דיבה, נידון לקנס, והושעה על ידי הכנסייה הלותרנית מתפקידי הוראה לפרק זמן של 7 שנים. במהלך זמן זה פרסם אוסף של יצירות תאולוגית, ביקר באנגליה שלוש פעמים (1829–1831) ולמד אנגלית עתיקה. בשנת 1832 שב גרונטוויג ללמד, וב-1839 נתמנה לכומר בית התפילה של בית החולים "ורטוב" (Vartov) בקופנהגן – משרה בה החזיק עד יום מותו. בין השנים 1837–1841 כתב את ספרו "עבודת שירה עבור הכנסייה הדנית" (Sang-Værk til den Danske Kirke) – קובץ עשיר של שירי תפילה. ב-1838 הוציא מבחר גרסאות תפילה סקנדינביות מוקדמות. ב-1840 ערך את הפואמה הכתובה האנגלו-סקסונית "הפיניקס" עם תרגום לדנית, וב-1843 ביקר באנגליה בפעם השלישית.
משנת 1844 ועד תום מלחמת שלוש השנים בין דנמרק לצפון גרמניה (נקראת גם מלחמת שלזוויג-הולשטיין או מלחמת שלזוויג הראשונה) נטל גרונטוויג חלק פעיל בפוליטיקה. בשנת 1861 קיבל תואר רשמי של בישוף – ללא הסמכויות. הוא המשיך לכתוב ולדרוש בכל יום ראשון עד ימים ספורים לפני מותו. דרשותיו משכו קהל גדול, וספריו השפיעו רבות על תפיסת הכנסיות בדנמרק, שהחלו להחליף מזמורים בגרסאות של משוררים לאומיים. בחייו כתב ותרגם גרונטוויג יותר מ-1,500 שירי תפילה בשפה הדנית. בנו סבנד גרונטוויג (1824–1883) היה אף הוא אספן ועורך של בלדות דניות.
משנתו החינוכית

גרונטוויג הוא האב האידאולוגי של בתי החינוך העממיים (Folk high school). בתי חינוך אלה עסקו באוריינות וחינוך משלים למבוגרים. הוא קידם רפורמות באקדמיית סורה (Sorø Akademi), שהפכו את הלימודים הגבוהים לפופולריים יותר בקרב האוכלוסייה הדנית. הוא האמין כי האוניברסיטה, יותר משעליה לחנך חוקרים מלומדים – עליה לחנך אנשים הפעילים בחברתם וקהילתם. לכן מיומנויות שימושיות, היסטוריה ושירה לאומית צריכים לתפוס חלק ניכר מההוראה. רעיון זה היה קרוב ביותר להגשמה בתקופת שלטונו של כריסטיאן ה-8 מלך דנמרק, שאשתו, קרולינה אמאלי, הייתה תומכת נלהבת של גרונטוויג. מות המלך ב-1848 והתהפוכות הפוליטיות שבאו לאחר מכן שמו קץ לתוכניות אלו. עם זאת, אחד מתומכיו של גרונטוויג, קריסטן קולד (Kristen Kold), כבר החל באותה התקופה בהפעלת בית החינוך העממי למבוגרים הראשון – תופעה שהלכה והתפתחה עם השנים.
שאיפותיו של גרונטוויג לרפורמה בחינוך לא התמצתה בבתי החינוך העממיים למבוגרים; הוא גם חלם על הקמת האוניברסיטה של סקנדינביה הגדולה – שתהיה ממוקמת בנקודה הסמלית של ההצטלבות בין שלוש המדינות הסקנדינביות, בגוטנבורג שבשטח שוודיה. האוניברסיטה שדמיין הייתה מחולקת לשני מוסדות המכוונים לשתי אוכלוסיות בעממים הסקנדינביים: בית חינוך עממי למבוגרים תחת השם "בית הספר לחיים", שיפעל לחינוך עממי, פטריוטי ועם זאת פתוח-מחשבה, ואוניברסיטה אקדמאית תחת השם "בית הספר לתשוקה", שתפעל בסטנדרט אקדמי גבוהה בתחומים הומניים ומדעיים.
המכנה המשותף של כל מאמציו החינוכיים של גרונטוויג היה קידום רוח של חופש, שירה ויצירתיות בתוך כל ענפי החיים החינוכיים. הוא קידם ערכים כגון חוכמה, חמלה, גיבוש זהות לאומית ושוויון. הוא התנגד לאופני הערכה, כולל מבחנים המודדים ומצמצמים את רוח האדם. תחת זאת האמין גרונטוויג בפיתוח היצירתיות האנושית כהמשך ליצירתיות הגלומה בסדר האוניברסלי של החיים; לפיכך רוח של חופש, שיתוף פעולה וגילוי צריך לשירות באופן הוליסטי על יחידים, מדעים, אמנות והחברה האזרחית.
ראו גם

בתי חינוך עממיים
פסלו של ניקולאי גרונטוויג בעיר קופנהגן
נחי וייס

| --- | --- |

 לידה:  24 בנובמבר 1988 (בן 36) ט"ז בכסלו תשמ"ט ישראל ירושלים, ישראל 
 לאום:  יהודי
 תחום יצירה:  סופר, זמר-יוצר, משורר, תסריטאי, צלם
 
נחי וייס (נולד בט"ז בכסלו ה'תשמ"ט, 24 בנובמבר 1988) הוא סופר, מוזיקאי, משורר, תסריטאי ואיש תקשורת ישראלי. שיריו, כתביו ותערוכות שונות מיצירותיו מתפרסמים בארץ ובעולם ובכתבי עת שונים בעברית ובאנגלית. עד כה פרסם שני ספרים.
ילדותו ונערותו

וייס נולד ברובע היהודי בירושלים ובילדותו החל לכתוב, לנגן ולשיר במקהלות הילדים. הוא למד ביידיש בתלמוד תורה תורה ויראה של חוג נטורי קרתא השמרנים – הידועים בהתנגדותם החריפה לציונות – בשוק מאה שערים. ב-1999 עבר לתלמוד תורה אמשינוב בשכונת בית וגן בירושלים וזכה לקשר קרוב עם האדמו"ר הרב יעקב אריה מיליקובסקי. בדרכו הלוך ושוב מבית הספר נחשף לפיגועי טרור קשים של האינתיפאדה השנייה.
במשך השנים שימש וייס כמרואיין ואורח בנושאי מיסטיקה יהודית, חרדים, צילום ותקשורת, ואף ייעץ באותם נושאים בהפקות ומחקר בגופים מסחריים ופרטיים.
הוא נלווה ולמד מהצלמים אלכס ליבק ומנחם כהנא, שבאו לסקר ולתעד התרחשויות בשכונות החרדיות וחצרות החסידים. באותו זמן נמנה עם החלוצים שהסתננו בלילות לקבר יוסף בשכם במטרה להעלות את המודעות על נטישת המתחם המתמשכת והכמיהה לשוב לשם תחת ריבונות ישראלית. הוא תיעד את הנסיעות הללו ביומנים וצילומי סטילס – מה שהפך בשנת 2018 לספר הראשון המקיף את כל מאורעות קבר יוסף וקורותיו, ומתאר את עולמם הרוחני של חסידי ברסלב המסכנים עצמם כדי להגיע לשם.
ספריו

נחי וייס, קבר יוסף - כך נפרצה הדרך, 2018
נחי וייס, מותק החושך - שירים, געגועים ומסעות, 2022
הערות שוליים

↑  אשר קשר, המהפכה של נחי, באתר ידיעות אחרונות, ‏10 ביולי 2020
↑  נחמן וייס, חדשות 'שעה טובה', במדבר, כ"ו אייר תשס"ח
↑  הנהג 'סחט' את ההדק אבל כדור לא יצא
↑  נחמן וייס, ביבי, עכשיו תורך, באתר כיכר השבת, ‏14 ביוני 2011
↑  סיפורי הצלחה - המרכז הישראלי להכשרה פוליטית
↑  חרדים 10 בפרסומת השקה היוצאת נגד בחדרי חרדים, באתר מזבלה, ‏5 באפריל 2014
↑  אלכסנדר כץ, 'חרדים 10' הושק: קבלו את הפרטים על האתר שיתחרה ב'בחדרי חרדים' וב'כיכר', באתר אייס
↑  יצחק לוין, כל החרדים 10?, באתר קול חי, ‏4 באפריל 2014
↑  Исполнение музыки с бутылками на голове
↑  יוצאי קהילות חרדיות: מהניגונים של מאה שערים ועד הרוקנרול של וודסטוק, אריאל פייגלין, ערוץ 7, מאי 2023
↑  נחמן וייס, קבר יוסף כך נפרצה הדרך, ראשונה, ירושלים ישראל: סיפורו של אחד האתרים הנפיצים והמרתקים במזרח התיכון, 2018
↑  קבר יוסף: כך נפרצה הדרך, באתר הספרייה הלאומית, ‏תשע"ט 2018
↑  בן פורת יוסף, נתן משי מארח את נחי וייס לשיחה על יוסף בן יעקב והשדולה 'חוזרים ליוסף', רדיו קול ברמה, דצמבר 2025
↑  אשר קשר, הוא היה נער גבעות ועכשיו הוא מתעד את העולם החרדי: המהפך של נחי וייס, באתר ידיעות אחרונות
↑  תערוכת בני העולם החרדי לשעבר, באתר בני חורין / מוקפי חומה
↑  רוקדת ברבים (מדרש יונתי) נחי וייס, באתר יוטיוב
↑  אש זרה: הגומלין בין היוצר לאוהביו, באתר כאן מורשת, ‏26 ביולי 2020
↑  צעירים לנצח: ההומאז' של היוצרים הירושלמיים למאיר אריאל ובוב דילן, 14 בספטמבר, 2024
↑  נחי וייס, מותק החושך - שירים געגועים ומסעות, פראג, צ'כיה: ספרי ניב, GRAVITY, 2022, עמ' 320
↑   נחי וייס, איאד אל־חלאק לא יכול לרוץ, באתר הארץ, 4 ביוני 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007398553505171  VIAF: 41154921345463591847   WorldCat (עם VIAF): 41154921345463591847 
וייס לצד ראש הממשלה בנימין נתניהו, 2017
מותק החושך - שירים געגועים מסעות
סטיב ג'ורדן

| --- | --- |

 לידה:  14 בינואר 1957 (בן 68) ניו יורק, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1978 
 מקום לימודים:  התיכון למוזיקה ולאמנות 
 סוגה:  פאנק, מוזיקת עולם 
 כלי נגינה:  מערכת תופים 
 חברת תקליטים:  וירג'ין רקורדס 
 פרופיל ב-IMDb
 
סטיב ג'ורדן הוא מוזיקאי רב-כלי, מלחין ומפיק מוזיקלי מניו יורק.
ג'ורדן שימש כנגן הקלטות עבור אמנים רבים, ביניהם קית' ריצ'רדס ואריתה פרנקלין. הוא שימש כמתופף בלהקת הסאטרדיי נייט לייב והוציא תוכנית הדרכה למתופפים שנקראת הקצב כאן.
בשנת 2010, הפיק עם ג'ון מאייר את השיר "Half of My Heart" שהוקלט בהשתתפות הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, מהאלבום Battle Studies.
מרדית ברוקס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 ביוני 1958 (בת 66) אורגון סיטי, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1976 
 מקום לימודים:  תיכון קורווליס, מכללת ברקלי למוזיקה 
 סוגה:  פופ רוק 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  קפיטול רקורדס 
 אתר רשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
מרדית אן ברוקס (באנגלית: Meredith Ann Brooks; נולדה ב-12 ביוני 1958) היא זמרת-יוצרת וגיטריסטית אמריקאית, הידועה בשל הלהיט שלה משנת 1997 "Bitch", עבורו היא הייתה מועמדת לשני פרסי גראמי.
ביוגרפיה

מרדית ברוקס היא אחת מגל הזמרות-יוצרות שהתפרסמו בשנות ה-1990 בעקבות הצלחותיהן של רוקריות אלטרנטיביות כמו ליז פייר ופי ג'יי הארווי, אך דומה בסגנונה יותר לזמרות כמו אלאניס מוריסט ושריל קרואו. ברוקס גדלה באורגון, בת לשריף המקומי ומעצבת פנים. יש לה אח ואחות. היא גילתה עניין מוקדם במוזיקה, אהבה בלוז, R&B, ורוק קלאסי, ולמדה לנגן גיטרה ולכתוב שירים כשהייתה בגילאי ההתבגרות. בשנות ה-1970 הקימה להקה עם חברות בשם Sapphire.
בשנות השמונים, היא הייתה חברה בלהקה בשם The Graces, אשר חתמה חוזה הקלטות עם A&M Records. היא הקימה את הלהקה יחד עם ג'ינה קלמבוטי, שמאוחר יותר הצטרפה ללהקת ההופעות של ברוס ספרינגסטין, ושרלוט קאפי, שהייתה חברה בלהקת הגו-גוז. אך ברוקס התאכזבה מהניסיון עם הלהקה, והחליטה לקחת הפסקה מהמוזיקה. היא נישאה, והתחילה לנהל מסעדה יחד עם בעלה. בינתיים, היא המשיכה לכתוב מוזיקה.
ב-1995 היא פגשה את מי שהפכה לאמרגנה, לורי לוי. הוא עודד אותה לחזור להיות מוזיקאית מקצועית. היא סיפרה מאוחר יותר שחלק מאכזבתה מעולם המוזיקה היה בשל האחיזה החזקה של מוזיקת גראנג' על עולם הרוק.
ביוגרפיה > הצלחה עם Blurring the Edges ו-"Bitch"

בשנת 1995 ברוקס חתמה על חוזה הקלטות עם קפיטול רקורדס. הסינגל הראשון שלה, "Bitch", יצא כעבור שנתיים, והפך ללהיט מיידי. בעקבות הצלחה זו, היא קיבלה מועמדויות לפרסי גראמי לשנת 1998 בקטגוריות ביצוע הרוק הווקאלי הטוב ביותר של זמרת, ושיר הרוק הטוב ביותר. השיר הגיע למקום שני במצעדים בארצות הברית ובקנדה, ולמקום ראשון בבריטניה. באוסטרליה הסינגל הגיע לפלטינום, והשיר נמצא ברשימת 100 השירים הגדולים של VH1 .
השיר היה להמנון פמיניסטי ושל תרבות אלטרנטיבית, כשיר הלל לנשים שמתבטאות באופן בלתי מתנצל בפני עולם שרואה אותן כ" רק ילדה". כשיצא האלבום,  Blurring the Edges, הוא הגיע לרמת פלטינום בארצות הברית, ופלטינום כפול בקנדה, וטיפס למקום 22 בבילבורד 200, ולמספר 5 במצעד האלבומים הבריטי. האלבום הופק על ידי דוד ריקטס, שגם ניגן קלידים (בין כלים אחרים) באלבום. ברוקס עשתה סבבי הופעות בארצות הברית ובאירופה ב-1997 ו-1998 כדי לתמוך באלבום, וגם השתתפה בפסטיבל לילית בשנתיים אלו.
ב-30 במרץ 1998, בארגנטינה, היא פתחה את הופעתם של הרולינג סטונז. במהלך הסט שלה הקהל דרש שהרולינג סטונז יצאו, והפכו לאלימים, וזרקו חפצים, כולל אבנים וטמפונים, לבמה. ברוקס נחבלה בעינה. היא הופיעה שוב ביום למחרת, הפעם כשהיא לובש חולצת כדורגל ארגנטינאית, אבל הקהל שוב זרקו עליה דברים, וברוקס, אחרי ששרה את "Bitch", זרקה את החולצה על הרצפה וירדה מהבמה.
ביוגרפיה > המשך קריירה

בשנת 1999 ברוקס הקליטה את האלבום השני שלה,Deconstruction. הרצועה "Sin City", הוקלט עבור הסרט "עיני נחש" בכיכובו של ניקולאס קייג'.
בשנת 2002 ברוקס חתמה עם הלייבל העצמאי Gold Circle Records. היא הוציאה איתם את האלבום השלישי שלה, Bad Bad One. הלייבל נסגר מיד לאחר שיצא האלבום. הסינגל "Shine" הגיע למקום 35 במצעדים.
בשנת 2002, היא הפיקה את האלבום של ג'ניפר לאב יואיט, BareNaked והופיעה בתוכנית VH1‏Divas Las Vegas כסולנית גיטרה יחד עם סלין דיון ואנסטייז'ה.
בשנת 2004 חתמה ברוקס על חוזה הקלטות חדש עם SLG Records, והוציאה מחדש את האלבום Bad Bad One בשם Shine. הסינגל "Shine" שימש כמוזיקת הנושא בתוכנית ד"ר פיל בשנים 2004-08.
בשנת 2007 ברוקס הוציאה אלבום ילדים, If I Could Be... היא זכתה בעיתונות לכינוי "Mommy Rocker", והסינגל "Drive The Car" הגיע למקום ראשון ברדיו ילדים XM.
חיים אישיים

ברוק הייתה נשואה לראסל ג'קסון בין השנים 1991–1998. ב-2003 היא נישאה שנית, ומנישואים אלה נולד בן בשם טרוי.
ברוקס התחילה להיות פעילה למען זכויות בעלי חיים אחרי שמצאה זאב-כלב היברידי מאחורי ביתה, וגילתה שהוא ברח מבית גידול בו הוחזקו עשרות זאבי כלבים, והיא פעלה יחד עם מרכז שיקום לרפא את הניצולים ולהחזיר אותם לסביבה טבעית.
פרסים

| שנה | פרס | יצירה | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1997 | VMA ‏MTV | "Bitch" | Best New Artist | מועמדות |
| 1997 | VMA ‏MTV | "Bitch" | קליפ וידאו של אמנית | מועמדות |
| 1997 | MTV אירופה | Herself | Best New Act | מועמדות |
| 1998 | Pollstar | Herself | סבב ההופעות הטוב ביותר של אמן חדש | מועמדות |
| 1998 | Brit Awards | Herself | יוצרת בינלאומית הטובה ביותר | מועמדות |
| 1998 | פרסי ECHO | Herself | אמן בינלאומי חדש | מועמדות |
| 1998 | פרסי גראמי | "Bitch" | שיר הרוק הטוב ביותר | מועמדות |
| 1998 | פרסי גראמי | "Bitch" | ביצוע רוק ווקאלי על ידי זמרת | מועמדות |
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

1986: Meredith Brooks
1997: Blurring the Edges
1997: See It Through My Eyes
1999: Deconstruction
2002: Bad Bad One
2007: If I Could Be...
דיסקוגרפיה > הוצאות מחודשות

2004: Shine
דיסקוגרפיה > סינגלים

| שנה | שם | מקום במצעדים> US  | מקום במצעדים> UK | מקום במצעדים> GER  | מקום במצעדים> IRE  | מקום במצעדים> NED  | מקום במצעדים> AUS  | מקום במצעדים> NZ  | אלבום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1997 | "Bitch" |  2 |  6 |  19 |  12 |  12 |  2 |  4 | Blurring the Edges |
| 1997 | "I Need" |  − |  28 |  − |  − |  77 |  − |  − | Blurring the Edges |
| 1998 | "What Would Happen" |  46 |  49 |  − |  − |  − |  − |  − | Blurring the Edges |
| 1998 | "Stop" |  − |  − |  − |  − |  − |  − |  − | Blurring the Edges |
| 1999 | "Lay Down (Candles in the Rain)" |  − |  − |  96 |  − |  81 |  − |  − | Deconstruction |
| 1999 | "Shout" |  − |  − |  − |  − |  − |  − |  − | Deconstruction |
| 2004 | "Shine" |  − |  − |  − |  − |  − |  − |  − | Bad Bad One |
| 2004 | "You Don't Know Me" |  − |  − |  − |  − |  − |  − |  − | Bad Bad One |
| 2004 | "Where Lovers Meet" |  − |  − |  − |  − |  − |  − |  − | Bad Bad One |
הערות שוליים

↑  The Encyclopedia of Popular Music by Colin Larkin
↑  "ARIA Charts - Accreditations - 1997 Singles".
↑  "Argentina—not Brooks' crowd". Sun Journal. Lewiston, Maine. AP. 7 באפריל 1998. p. C16. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  MTV News Staff (10 באפריל 1998). "Meredith Brooks Talks About Stones Incident". MTv.com. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Billboard. April 6, 2002. p. 8.
1 2  "Meredith Brooks Billboard Singles". Allmusic.
↑  מרדית ברוקס, באתר AllMusic
↑  Wild Spirit Sanctuary
↑  German peaks
↑  "Irish Singles Chart". Irish Recorded Music Association.
↑  "Meredith Brooks singles". dutchcharts.nl.
↑  "Meredith Brooks singles". australian-charts.com.
↑  "Meredith Brooks singles". charts.org.nz. אורכב מ-המקור ב-2012-07-23. נבדק ב-2018-06-05.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810597272805606  BnF: cb140083908 (data)  GND: 135070066  ISNI: 0000 0000 5519 4384  LCCN: no97060907  MusicBrainz: 6f033da5-396f-4381-a581-1f38c2d0a2d4  NTA: 167921703  VIAF: 71589740   WorldCat (עם VIAF): 71589740
סוני מיוזיק

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברת תקליטים ובידור
 תקופת הפעילות:  1929–הווה (כ־96 שנים)
 חברת אם:  סוני אנטרטיינמנט 
 חברות בנות:  טופ דואוג אנטרטיינמנט  Funtech Entertainment Corporation  Sony Music Entertainment France S.A.S.  סוני קלאסיקל  דה אורצ'רד  Sony Music Entertainment Greece  לגאסי רקורדינגס  Columbia Records, Inc.  Sony Music Argentina  אוטו דינמיט  Sony Music Malaysia  Sony Music Perú  Sony Music Greece  קולומביה רקורדס  Sony Music Mexico  Sony Music Entertainment España, S.L.  Indochine Records  BNA הקלטות  סוני מיוזיק אנטרטיינמנט אינדונזיה  Sony Music Philippines, Inc.  דיסרופטור רקורדס  אריסטה רקורדס  באד בוי רקורדס  אפיק רקורדס  RCA רקורדס  AWAL 
 מיקום המטה:  ניו יורק 
 משרד ראשי:  ניו יורק, ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  תעשיית המוזיקה, תעשיית הבידור, עסקי השעשועים 
 מוצרים עיקריים:  תקליטים ובידור
 הכנסות:  7,270,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2017) 
 רווח תפעולי:  1,160,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2017) 
 יו"ר:  דאג מוריס 
 מנכ"ל:  רוב סטרינגר 
 עובדים:  8,578 (נכון ל־16 בספטמבר 2020) 
  
 sonymusic.com
 
סוני מיוזיק (באנגלית: Sony Music) שהייתה ידועה בעבר גם בתור סוני מיוזיק אנטרטיינמנט (באנגלית: Sony Music Entertainment או SME), היא אחת משלוש חברות התקליטים הגדולות בעולם (יחד עם וורנר מיוזיק גרופ ויוניברסל מיוזיק גרופ) ונמצאת בשליטת החטיבה האמריקאית של התאגיד היפני סוני.
באוגוסט 2004, התמזגה סוני עם ברטלסמן מיוזיק גרופ (BMG) הגרמנית, על בסיס 50% שליטה לכל אחת מהחברות וכך נוסדה חברת סוני-BMG.
בדצמבר 2008, מכרה ברטלסמן את חלקה בסוני-BMG לסוני תוך יצירת סוני מיוזיק אנטרטיינמנט. עבור חלקה של ברטלסמן שילמה סוני 1.5 מיליארד דולר. לאחר מכן, עברה BMG לתחום ניהול הזכויות הדיגיטלי. לסוני מיוזיק אנטרטיינמנט חברות תקליטים רבות; בהן: קולומביה רקורדס, אפיק רקורדס ו-RCA רקורדס.
בשנת 2023 פורסם כי סוני מיוזיק אנטרטיינמנט היא חברת התקליטים השנייה הגדולה ביותר ברחבי העולם, עם הכנסה שנתית של 8.86 מיליארד דולרים.
הערות שוליים

↑  ליאון איצקר, סוני מיוזיק ו-BMG השלימו את המיזוג - היוצר ענקית מוסיקה שתתחרה על הובלת השוק העולמי, באתר TheMarker‏, 6 באוגוסט 2004
↑  Brian Clark, The 10 Largest Record Labels in the World (2023), Musician Wave, ‏2022-07-07 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14288141h (data)  MusicBrainz: 9e6b4d7f-4958-4db7-8504-d89e315836af  MusicBrainz: 8d7e5c4c-65ae-4fc8-a0f8-d9e5d8a7e7a6  VIAF: 142199163   WorldCat (עם VIAF): 142199163 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נוסח תפילה

נוסח תפילה הוא מכלול הטקסטים של התפילה והמנהגים הנלווים אליהם. החל מזמן אנשי כנסת הגדולה ועד לעת החדשה התפתחו ביהדות עשרות נוסחי תפילה. נוסח התפילה בו מתפלל אדם מסמל בדרך כלל את שייכותו לקהילה מסוימת בה מונהג אותו נוסח.
רקע

התפילה היא מצווה מרכזית ביהדות, אך מדאורייתא לא נקבע נוסח לתפילה. במשנה ובתלמוד הוזכרו לראשונה נוסחי תפילות, שסודרו מאוחר יותר עם תוספות שונות כנוסח קבוע ומחייב בסידור התפילה. המונח "נוסח התפילה" מתייחס בעיקר לטקסט התפילה, אך גם לסדר הטקסטים, הניגון, והפעולות הנלוות.
התגבשות נוסחי התפילה השונים

החוקרים חלוקים בשאלה האם אי פעם היה נוסח אחיד לתפילה. לדעת יוסף היינימן מעולם לא נקבע נוסח תפילה אחיד ומחייב, והנוסחים הקיימים התפתחו בהדרגה ובאופן ספונטני. עזרא פליישר נחלק עליו וטען כי לא מסתבר לחייב כל יחיד ויחיד להתפלל מבלי להציע לו נוסח. לדעתו, כאשר נקבעה התפילה לחובה יומית סדירה, נקבע גם נוסח בסיסי לתפילת העמידה, וכל הנוסחים הקיימים התפתחו ממנו ועל בסיסו. מכל מקום, כבר בתקופות קדומות, התפצלו נוסחי התפילה לשני ענפי נוסח מרכזיים: נוסח ארץ ישראל ונוסח בבל, ואולי בין קהילות אחרות.
נוסחי התפילה המקובלים בקהילות ישראל השונות מבוססים על נוסח בבל כפי שהתגבש הסידור החל מתקופת הגאונים. רב נטרונאי גאון סידר 'סדר מאה ברכות' שחייב כל אדם לברך בכל יום. הסידור הראשון שהגיע לידינו הוא סידורו של רב עמרם גאון, שנערך ככל הנראה לבקשתה של קהילת ברצלונה בירת קטלוניה, ואחריו ערך גם רב סעדיה גאון סידור תפילה משלו. נראה שקדם לסידורים אלה סידור הגאונים הקדום.
עם הופעתם של הסידורים הראשונים במאות ה-9 וה-10 התגבשו 15 נוסחים העיקריים שאפשר לקרותם 'אבות נוסח':
ארבעה נוסחי תפילה שסודרו על ידי חכמים שונים 1) רב עמרם גאון; 2) רב סעדיה גאון; 3) סידור רשב"ן; 4) רמב"ם;
ואחת עשרה נוסחי עדות: 1) אשכנז; 2) ספרד; 3) פרובנס; 4) איטליה; 5) רומניא; 6) מרוקו; 7) צפון אפריקה -מצרים הקדום; 8) פרס; 9) סוריה (ארם צובא - דמשק); 10) מצרים הארוך; 11) תימן הקדום.;
מתוך 15 הנוסחים ה'יסודיים' הללו יוצאים ענפים ותרכובות שלהם שאפשר לכנות 'נוסחים מורכבים': נוסח צרפת; נוסח החסידים; נוסח כפא; נוסח קטלוניה; ועוד.
נוסף על כך, התפתחו נוסחים שונים בעקבות פסקי ההלכה של הפוסקים המקומיים, חילופי גרסאות, פיוטים ותוספות שהונהגו בקהילות מסוימות, ועוד. בתקופה יותר מאוחרת, החסידים אמצו את נוסח ספרד בגלל שיקולים קבליים, והיו משכילים ומדקדקים ששנו נוסחאות מעצמם מפני סיבות דקדוקיות (אך קשה לקרוא לשינויים אלו נוסחאות בפני עצמם).
בעת החדשה נוצרו מספר נוסחים נוספים, כדוגמת הנוסחים הלא אורתודוקסיים שנוצרו בעקבות זרמים חדשים שנוסדו כגון הרפורמי והקונסרבטיבי.
במדינת ישראל

בשנים האחרונות, על רקע קיבוץ הגלויות במדינת ישראל, נעשתה נפוצה מציאות של משפחות וקהילות הכוללות מתכנסים בני עדות שונות הרגילים לנוסחי תפילה שונים. בשל כך, נעשו יוזמות שונות המבקשות ליצור נוסח אחיד או לשלב בין נוסחים שונים.
בהלכה ובקבלה

בספרות ההלכה דנו הפוסקים האם מותר לאדם לשנות מהנוסח בו התפללו אבותיו, יש שאסרו, משום "אל תטוש תורת אמך", אך יש שכתבו שאיסור "בל תטוש" לא שייך "אלא בדבר שיש בו נדנוד איסור".
בספרות הקבלה מוסבר כי ישנם 12 חלונות ברקיע כנגד 12 השבטים וכל נוסח של כל שבט עולה דרך החלון המיוחד לו, ולכן כל אחד צריך להתפלל בנוסח שבו התפללו אבותיו. יש שהוסיפו כי נוסח הספרדים עולה בכל אחד מ-12 החלונות.
לקריאה נוספת

אליעזר לוי, יסודות התפילה – מחקר על תולדות התפילה, מקורותיה, מנהגיה וטעמיה, עד עריכתה בימי הגאונים, תל אביב: הוצאת ביתן הספר בסיוע מוסד הרב קוק, תש"ז.
יצחק משה אלבוגן, התפילה בישראל בהתפתחותה ההיסטורית, תל אביב: הוצאת דביר, 1972; הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, 1988.
אהרן גבאי, "מיפוי נוסחי התפילה", המעין סב [ד] (תמוז תשפ"ב), עמ' 156–184.
ש' רייף, התפילה היהודית: מבט חדש על תולדות הליטורגיה היהודית, אור יהודה תש"ע