stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איזבל אברהרט
ביוגרפיה

כנערה קיבלה חינוך ביתי מאביה. פרסמה סיפורים קצרים תחת שם עט גברי. התעניינה בצפון אפריקה, ונחשבת ככותבת בקיאה בנושא אף על פי שלמדה אותו רק דרך התכתבות. לאחר הזמנה מהצלם לואי דוד, אברהארט עברה לאלג'יריה במאי 1897. היא התלבשה כגבר, התאסלמה ואימצה את השם סי מחמוד סעדי. בגלל התנהגותה החריגה הייתה אברהארט מנודה בקרב המתיישבים האירופיים באלג'יריה והממשל הצרפתי.
אברהארט התקבלה למסדר האיסלאמי קאדריה, ולכן הממשל הצרפתי חשד שהיא מרגלת או מסיתה. היא שרדה ניסיון התנקשות זמן קצר לאחר מכן. בשנת 1901 הממשל הצרפתי הורה לה לעזוב את אלג'יריה, אבל אישרו לה לחזור בשנה הבאה, אחרי שהתחתנה עם החייל האלג'ירי סלימאן איהנני. בעקבות חזרתה, אברהארט כתבה עבור עיתון שנערך על ידי ויקטור בארוקאן. בשנת 1904, בגיל 27, היא נהרגה בשיטפון ב-Aïn Sefra.
בשנת 1906 בארוקאן התחיל לפרסם את יצירותיה, שזכו לשבחי הביקורת. לאחר מותה היא הפכה לסמל של שחרור מהשלטון הצרפתי, ומספר רחובות נקראו על שמה בביקאר ובאלג'יריה.
חייה היוו השראה למספר יצירות, ביניהן הסרט "איזבל אברהארט" (1991) והאופרה "שיר מתוך סערה: חייה ומותה של איזבל אברהארט" (2012).
Animal (שיר של טרוי סיון)

Animal (בעברית: בעל חיים) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר האוסטרלי טרוי סיון. השיר יצא לאור ב-9 באוגוסט 2018, כסינגל החמישי והאחרון מתוך אלבומו השני, Bloom, על ידי חברת התקליטים EMI אוסטרליה.
השיר הגיע למקום ה-16 במצעד השירים החמים שבניו זילנד.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי טרוי סיון, לילנד, יאשיהו שרמן, אריאל ראצ'שייד, ג'אם סיטי ועלי X והופק על ידי לילנד, בובי קרליק, ראצ'שייד, באדי רוס, בראם אינסקור וג'אם סיטי. השיר הוא שיר בסגנון הפופ, המאפיין שירים נוספים מתוך האלבום.
עם השיר הופיע סיון פעמים רבות בסיבוב ההופעות הרביעי שלו, "The Bloom Tour".
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 16 |  |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
אוסטרליה (ARIA): N/a
הערות שוליים

↑  Troye Sivan Unleashes 'Animal': Stream It Now, Billboard
↑  Troye Sivan shares new single “Animal”, The FADER (באנגלית)
↑  The Official New Zealand Music Chart, THE OFFICIAL NZ MUSIC CHART (באנגלית)
↑  Troye Sivan – Animal (באנגלית), נבדק ב-2019-05-04
↑  Album Of The Week: Troye Sivan Bloom, Stereogum, ‏2018-08-28
↑  Troye Sivan Tour Statistics: The Bloom Tour | setlist.fm, www.setlist.fm
↑  SinglesAccreds2018, www.aria.com.au (באנגלית)
| טרוי סיון |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות | דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות |  |
| אלבומי אולפן | Blue Neighbourhood • Bloom • Something to Give Each Other |  |
| מיני-אלבומים | Dare to Dream • June Haverly • TRXYE • Wild • In a Dream |  |
| סינגלים | "Happy Little Pill" • "Wild" • "Youth" • "Talk Me Down" • "Heaven" • "There for You" • "My My My!" • "The Good Side" • "Strawberries & Cigarettes" • "Bloom" • "Dance to This" • "Animal" • "1999" • "Revelation" • "Sombody to Love" • "I'm So Tired..." • "Take Yourself Home" • "Easy" • "Rager Teenager!" • "You" • "Could Cry Just Thinkin About You" • "Angel Baby" • "You Know What I Need" • "Rush" • "Got Me Started" • "One of Your Girls" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Papercut" • "Hands" • "2099" • "Love Me Wrong" |  |
| סיבובי הופעות | Troye Sivan Live • Blue Neighbourhood Tour • Suburbia Tour • The Bloom Tour |  |
Off our backs

| --- | --- |

 תדירות:  דו-חודשי
 סוגה:  כתב עת פמיניסטי/לסבי
 מו"ל:  off our backs, inc
 בעלים:  off our backs, inc
 תאריכי הופעה:  1970–2008 (כ־38 שנים)
 שפה:  אנגלית
 מדינה:  ארצות הברית
 ISSN:  0030-0071, 2330-0728
 http://www.offourbacks.org/
 
off our backs ‏(oob) הוא קולקטיב פמיניסטי רדיקלי, שפרסם כתב עת באותו השם בין השנים 1970 ל-2008. לשם יש משמעות כפולה - המשמעות הברורה "לרדת לנו מהגב", כלומר, להפסיק להפריע, להציק, או להעמיס עלינו, המתייחס לדיכוי מגדרי של נשים, ומשמעות שנייה - שנשות הקולקטיב מצהירות שהן (כבר) לא שוכבות על הגב בסקס הטרונורמטיבי.
הקולקטיב נוהל באופן שיתופי, עם קבלת החלטות על ידי קונצנזוס. מטרת הקולקטיב וכתב העת שפרסם היה לספק חדשות ואינפורמציה לגבי חייהן של נשים ואקטיביזם פמיניסטי, לחנך את הציבור לגבי מעמד נשים ברחבי עולם, להוות מקור מידע על פמיניזם, תרבות נשים ותרבות לסבית, ולקדם צדק חברתי עבור נשים.
הקולקטיב הוקם ב-1970 על ידי מרילין ווב, היידי סטפנס, מרלין ויקס, קולט ריד ונורמה לסר.
כתב העת

off our backs ‏(oob) היה כתב עת שלא למטרות רווח, שבא לקדם אג'נדות פמיניסטיות ולסביות, ופעל בין השנים 1970 ו-2008. בהתחלה, המגזין פורסם פעם בחודש, ובשנות ה-2000 הוא החל לצאת פעם בחודשיים. בין הנושאים שסוקרו בעיתון היו ידיעות חדשותיות בענייני נשים ופמיניזם, מאמרי נושא וטורי דעה, בנושאים מגוונים הכוללים אלימות מגדרית, פורנוגרפיה, פוליאמוריה, צבא, מלחמת וייטנאם, פוליטיקה שמאל-רדיקלית, מעמדיות, צנזורה, גזענות, ודת.
oob הוא כתב העת הפמיניסטי שפורסם ברציפות לאורך טווח הזמן הארוך ביותר בארצות הברית - כמעט 40 שנה. העיתון נחשב בעולם העיתונות לאיכותי, ואף כונה בידי ארגונים פמיניסטים "הניו יורק טיימס של הפמיניזם". הכתבות בו היו מדויקות ומבוססות על מחקר, אף על פי שהעיתון לא ניסה לכסות על הכיוון המוצהר שלו כבעל אג'נדה פמיניסטית. בהצהרת הכוונות של העיתון נכתב: "בכוונתנו להיות הוגנות, אך לא אובייקטיביות. אנו מחויבות למאבק וננקוט בעמדות כדי לקדם אותו."
הקולקטיב

הקולקטיב התנהל על פי פרקטיקת קבלת החלטות על ידי קונצנזוס, וחברותיו האמינו שפוליטיקה הומניסטית היא לא רק אג'נדה פוליטית, אלא פרקטיקה בפועל, והקפידו לקיים ערכים אלו בניהול העיתון והקולקטיב. דוגמה להפעלת עיקרון זה היה כשהמהדורה השנייה לא יצאה בתאריך היעד, ובעיתון נכתב שהסיבה היא ששתיים מחברות הקולקטיב ילדו באותה תקופה. וכן ש"בשונה מרוב היוזמות שבשליטה גברית, אנו מוכנות ומאושרות לספק את הצרכים האנושיים של הצוות שלנו".
אך התאוריה והפרקטיקה של שיתוף מוחלט לא תמיד עלו בקנה אחד בפעילות הקולקטיב, ולקראת סוף השנה הראשונה של הפעילות, התבקשה מרילין ווב לעזוב, כי הורגש שיש לה בתור מייסדת עיקרית יותר מידי כוח. בעיה אחרת הייתה מחלוקת בין החברות שעיקר עניינן היה פוליטיקת שמאל, לעומת החברות הלסביות שהעדיפו שהעיתון יוכר כעיתון לסבי. בסופו של דבר, שיטת הקונצנזוס עבדה, אם לא בקלות, כאשר בכל מהדורה הכיוון הוחלט על ידי כלל החברות. גם שלושה-ארבעה עשורים לאחר מכן, נשמר העיקרון לפיו כל אחת מחברות הקולקטיב לוקחת אחריות על עריכת והפקת דף מהעיתון. עוד רעיון מרכזי בניהול הקולקטיב והוצאת העיתון היה הכללת מתנדבות בפעילות - רבות מהכותבות בעיתון הגיעו משורות הקוראות בו, אשר הביעו עניין להשתתף.
היוזמה של oob הייתה מודל לפרסומים פמיניסטיים רבים שבאו אחריו, שגם בהם התוצר היה משני לבניית קהילה ופעולה על פי עקרונות פמיניסטים.
הערות שוליים

↑  offourbacks.org
1 2  A Trumpet to Arms: Alternative Media in America, David Armstrong; South End Press, 1981
↑  Women's Periodicals in the United States: Social and Political Issues; Kathleen L. Endres, Therese L. Lueck; Greenwood Publishing Group, 1996
↑  Encyclopedia of American Journalism; edited by Stephen L. Vaughn; Routledge, 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SNAC: w61h3z1g
Slay-Z

Slay-Z הוא המיקסטייפ השני של הראפרית האמריקאית אזיליה בנקס. המיקסטייפ יצא לאור ב-24 במרץ 2016 בפורמט של הורדה חינמית. המיקסטייפ כולל שיתופי פעולה עם ריק רוס ונינה סקיי. ב-12 ביולי 2017 הוציאה בנקס מחדש את המיקסטייפ תחת חברת התקליטים שלה, Chaos & Glory, לשירותי הסטרימינג.
ב-7 במאי 2018, בהופעתה של בנקס בישראל, הופיעה עם מספר שירים מהמיקסטייפ.
רקע

במקור תכננה בנקס את המיקסטייפ Slay-Z כמחווה לראפר האמריקאי ג'יי זי. בשיר "Can't Do It like Me" תכננה בנקס שיתוף פעולה עם הזמרת ריהאנה, אך לבסוף הדבר לא קרה. חלקו של ריק רוס בשיר "Big Talk" היה מיועד תחילה להוות חלק מרמיקס לשיר "Ice Princess" של בנקס מאלבום הבכורה שלה, Broke with Expensive Taste, אך לבסוף הוא נכלל ב-"Big Talk" עקב חילוקי דעות עם חברת התקליטים.
| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
Exclaim!: 6/10
HipHopDX: 3.7/5
NME: 
פיצ'פורק: 7.4/10
Spin: 7/10
רשימת השמעה

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | Riot (בהשתתפות נינה סקיי)   | 3:38 |
| 2. | Skylar Diggins  | 3:17 |
| 3. | Big Talk (בהשתתפות ריק רוס)   | 2:44 |
| 4. | Can't Do It like Me  | 2:44 |
| 5. | The Big Big Beat  | 3:36 |
| 6. | Used to Being Alone  | 2:39 |
| 7. | Queen of Clubs  | 4:29 |
| 8. | Along the Coast  | 3:12 |
| משך כולל: | משך כולל: | 30:05 |
| רצועת בונוס בהוצאה המחודשת (2017)> מס' | רצועת בונוס בהוצאה המחודשת (2017)> שם | רצועת בונוס בהוצאה המחודשת (2017)> משך | רצועת בונוס בהוצאה המחודשת (2017)>  | רצועת בונוס בהוצאה המחודשת (2017)>  | רצועת בונוס בהוצאה המחודשת (2017)>  | רצועת בונוס בהוצאה המחודשת (2017)>  | רצועת בונוס בהוצאה המחודשת (2017)>  | רצועת בונוס בהוצאה המחודשת (2017)>  | רצועת בונוס בהוצאה המחודשת (2017)>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Crown  | 3:44 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 33:17 |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  Azealia Banks Slay-Z, exclaim.ca (ב־Canadian English)
↑  HipHopDX- https://hiphopdx.com, Azealia Banks - Slay-Z, HipHopDX, ‏2016-04-11
↑  Azealia Banks - 'Slay-Z' Review | NME, NME Music News, Reviews, Videos, Galleries, Tickets and Blogs | NME.COM, ‏2016-04-13 (באנגלית)
↑  Azealia Banks: Slay-Z, Pitchfork (באנגלית)
↑  Review: Azealia Banks, 'Slay-Z', Spin, ‏2016-04-06
↑  Slay-Z by Azealia Banks, Apple Music (באנגלית)
| אזיליה בנקס |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | Broke with Expensive Taste |  |
| מיני-אלבומים | 1991 • Icy Colors Change |  |
| מיקסטייפים | Fantasea • Slay-Z • Yung Rapunxel: Pt. II |  |
| סינגלים | "212" • "Liquorice" • "Yung Rapunxel" • "Heavy Metal and Reflective" • "Chasing Time" • "Ice Princess" • "The Big Big Beat" • "Chi Chi" • "Anna Wintour" • "Treasure Island" • "Black Madonna" |  |
| התארחות בסינגלים | "Control It" • "Blown Away" • "I'm That..." • "Trap Queen (Remix)" • "Wut U Do" |  |
| סיבוב הופעות | Mermaid Ball • Broke with Expensive Taste Tour • Azealia Banks: North American Tour |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 824f29f9-5e26-4e95-9f0b-15b9d1c15500
מפלצת של מלון

| --- | --- |

 בימוי:  גנאדי טרטקובסקי
 הופק בידי:  מישל מורדוקה
 תסריט:  טוד דארהם דניאל הגמן קווין הגמן
 עריכה:  קת'רין אפל 
 שחקנים ראשיים:  אדם סנדלר   סלינה גומז   אנדי סמברג   קווין ג'יימס   פראן דרשר   ג'ון לוביץ   סי-לו גרין   סטיב בושמי   מולי שנון   דייוויד ספייד
 מדבבים:  אדם סנדלר (דרקולה) מולי שאנון (Wanda the Wolf) דייוויד ספייד (Griffin) ג'קי סנדלר (Countess Martha) סטיב בושמי (Wayne the Wolf) סי-לו גרין (Murray the Mummy) קווין ג'יימס (המפלצת של פרנקנשטיין) אנדי סמברג (Jonathan Loughran) סלינה גומז (Mavis Dracula) סיידי סנדלר אלן קוברט ג'ים וייס כריס פרנל לונל פראן דרשר טום קני ג'ון לוביץ Rachel Crane 
 מוזיקה:  מארק מדרסבאו
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  סרטי סוני הנפשה
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, הפצה לאולמות הקולנוע 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 28 בספטמבר 2012
 משך הקרנה:  91 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט קומדיית אימה, סרט זומבים, סרט אנשי זאב, סרט ערפדים, סרטי מפלצות, סרט לכל המשפחה 
 מקום התרחשות:  טרנסילבניה 
 תקציב:  $85,000,000
 הכנסות:  $358,375,603
 הכנסות באתר מוג'ו:   hoteltransylvania
 סרט הבא:  מפלצת של מלון 2
 www.welcometohotelt.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
מפלצת של מלון (באנגלית: Hotel Transylvania, "מלון טרנסילבניה") הוא סרט קולנוע מונפש בתלת-ממד של חברת סרטי קולומביה, שיצא לאקרנים לראשונה ב-28 בספטמבר 2012. את הסרט ביים גנאדי טרטקובסקי והפיקה מישל מורדוקה.
הסרט הוביל ליצירת זיכיון מדיה שכולל בנוסף אליו עוד שלושה סרטים באורך מלא (מפלצת של מלון 2, מפלצת של מלון 3: יוצאים לחופשה ומפלצת של מלון: הפוך על הפוך), סרטים קצרים, סדרת טלוויזיה (מפלצת של מלון: הסדרה), משחקי וידאו ועוד.
עלילה

דרקולה (אדם סנדלר) הוא המנהל של מלון המפלצות טרנסילבניה, מלון חמישה כוכבים אשר באות אליו מפלצות במטרה להגן עליהן מבני האדם בזמן שהן נופשות. דרקולה אירח כמה מפלצות מוכרות כגון: פרנקנשטיין (קווין ג'יימס) ואשתו (פראן דרשר), מורי המומיה (סי-לו גרין), ויין וונדה אנשי הזאב (סטיב בושמי ומולי שאנון), גריפין הבלתי נראה (דייוויד ספייד), ביגפוט, הכתם ועוד כדי לחגוג את יום הולדתה ה-118 של בת דרקולה, מייוויס (סלינה גומז).
חלומה של מיוויס הוא לצאת אל העולם הגדול, מה שאביה לא הרשה לה בעקבות אירוע נורא מעברו שנגרם על ידי בני האדם השוכנים בחוץ. בגיל 118, מייויס אמורה לקבל מתנה שאימה השאירה אחריה. כאשר בן-אנוש, בשם ג'ונתן (אנדי סמברג), מתארח באופן בלתי צפוי במלון, דרקולה עושה הכל כדי להסתיר את עובדת היותו של ג'ונתן בן-אנוש, כדי לשמור על אורחי בית המלון שלו מבהלה וכדי שמייויס לא תגלה שהכפר אליו הלכה בעקבות הצעת אביה, הוא כפר מזויף שדרקולה יצר כדי שביתו לא תרצה לצאת שוב מהטירה.
ג'ונתן מספר לדרקולה על אגדה שנקשרה לשמה של טירה מסוימת בה ביקר. לפי האגדה, שני ערפדים נפגשו, ונאמר עליהם שלא היו שתי נשמות שהתאימו יותר אחד לשנייה. אבל הם נהרגו בשרפה שיצרו בני האדם, בגלל הפחד מפני הערפדים. שדרקולה אומר לג'ונתן שהאגדה טועה, ומגלה לו שהוא היה הערפד שנפגש עם האישה, ורק היא, מרתה, נהרגה באותה שרפה.
לאחר שמייוויס וג'ונתן מתנשקים, עכברתו של השף קווזימודו, מגלה שהוא בן אדם וחושפת את זהותו האמיתית. דרקולה כועס על שפגע בו ונישק את ביתו, אחרי ששיתף אותו בעברו, וג'ונתן, מחשש שדרקולה ימצוץ את דמו אם לא יאמר זאת, אומר למייוויס, שרצתה להישאר אפילו לאחר שהיא מגלה מי הוא באמת, שהוא שונא מפלצות ומסתלק. מייוויס נפגעת, ובורחת לחדרה. לאחר מכן הם מדברים על הגג, ומגלים מהי המתנה שנשארה ממרתה. המתנה היא ספר, ספר קצר שבו מסופר על שני ערפדים, שנפגשו בשמי הלילה, וידעו שהם יהיו בעל ואישה, אהבה ממבט ראשון, כלומר זינג. מרתה כתבה למייוויס שזינג יש רק פעם בחיים.
מייוויס מספר לאביה שהיא חשבה שהרגישה זינג כלפי ג'ונתן - אך כנראה זה לא היה הדדי. דרקולה מבין את טעותו ומשכנע את פרנקנשטיין, מורי המומיה, איש הזאב, והבלתי נראה להצטרף אליו. הם נכנסים למכונית ורוצים לתפוס את ג'ונתן, לפני שייעלם. הם יודעים שהשמש עולה, ודרקולה מחליט להסתכן.
הם מגיעים למקום בו מתרחש 'פסטיבל מפלצות', של בני האדם, שבו גם תלויות כתובות שמעודדות מפלצות. פרנקנשטיין עושה רעש, עולה על בלון פרנקנשטיין ענקי ומספר לכולם על המצב, ועל כך שדרקולה האמיתי נמצא למטה. האנשים למטה חושבים על רעיון. כל האנשים המחופשים לדרקולה עומדים בשורה, ואנשים מאחוריהם מרימים את גלימותיהם ויוצרים מתחתן שורה ארוכה של צל, ומעודדים אותו. דרקולה המופתע רץ מהירות ערפדית שומע קריאות מעודדות בשורה הארוכה.
לבסוף, הוא מגיע לשדה התעופה, וכעטלף, ממריא לשמיים, בעקבות המטוס, שעליו נמצא ג'ונתן. לבסוף הוא מגיע- פגוע ופצוע מהשמש, משתלט בראייתו על הטייס, ומסביר לג'ונתן ברמקול הטייס שבינו לבין מייוויס 'זינג'. ג'ונתן מבין, ובעזרת כוח ההפנוט של דרקולה הם עוצרים לג'ונתן בטענה שהם מתדלקים. ג'ונתן ודרקולה מגיעים למלון, ג'ונתן מסביר למייוויס מה קרה, ויחד הם הולכים למסיבתה של מייוויס.
צוות השחקנים

אדם סנדלר - בתפקיד דרקולה, אביה של מייוויס.
סלינה גומז - בתפקיד מייוויס, בתו של דרקולה, מאוהבת בג'ונתן.
אנדי סמברג - בתפקיד ג'ונתן, נער רגיל שהגיע למלון המפלצות.
קווין ג'יימס - בתפקיד פרנקי.
סי-לו גרין - בתפקיד מורי, המומיה.
סטיב בושמי - בתפקיד וויין, איש זאב.
מולי שאנון - בתפקיד וונדה, אשת זאב.
דיבוב לעברית

דראקולה - גרא סנדלר
ג'ונתן - דניאל מגון
מייביס - לורן סביר
פרנקנשטיין - אוהד שחר
ווין - דן שצברג
גריפין - גדי לוי
מורי - צביקה פורמן
קוואזימודו, שריון - עמי מנדלמן
יוניס - שרית סרי
וונדה - ענת סלונים
מייביס הקטנה - לורה שופוב
הזבוב - דב רייזר
קולות נוספים:
נורית בנאי קורן, נועם טל, בר סביר, אורנה כץ, אורלי קטן,
קובי ליקורמן, טליה ברקאי, אמנון וולף, רועי קפלן מנדלמן,
אורן בכר, חיים אדן
הפקת דיבוב: וידאופילם אינטרנשיונל
טריסטן דה קונה

מפת טריסטן דה קונה
אדינבורו על שבעת הימים
טריסטן דה קונה או דה קוניה (באנגלית: Tristan da Cunha) היא קבוצת איים געשיים מרוחקים, השוכנים בדרום האוקיינוס האטלנטי, 2,816 ק"מ מדרום אפריקה ו-3,360 ק"מ מדרום אמריקה. האיים הם חלק מהטריטוריה הבריטית סנט הלנה, אסנשן וטריסטן דה קונה. שטחם של האיים מורכב מן האי המרכזי, טריסטן דה קונה (98 קמ"ר) וכן ממספר איים בלתי מיושבים: אינאקססיבל (Inaccessible Islands מילולית: האיים הבלתי נגישים) וכן איי נייטינגייל (Nightingale) והאי גוף (Gough) הנמצא 395 ק"מ מדרום-מזרח לאי המרכזי ואף הוא חלק מקבוצת האיים. יחד עם אי הפסחא, נחשבים איי טריסטן דה קונה למקומות המיושבים הנידחים ביותר בעולם.
מחלות מסוימות כגון גלאוקומה ואסתמה נפוצות באוכלוסייה כתוצאה מנישואי קרובים. נחיתת זרים על האי כרוכה בקבלת אישור מן המינהלן המקומי.
ריחוקם של האיים מקשה על התחבורה אל העולם החיצון. אין באיים שדה תעופה וניתן להגיע אליהם בספינה בלבד. ספינות דייגים מדרום אפריקה מבקרות באיים באופן קבוע וספינת הוד מלכותה "סנט הלנה" מקיימת קשר בין האיים לבין סנט הלנה והאי אסנשן.
היסטוריה

איי טריסטן דה קונה נצפו לראשונה בשנת 1506 על ידי הספן הפורטוגזי טרישטאו דה קוניה. אף על פי שכף רגלו לא דרכה על האיים, הוא קרא לאי המרכזי על שמו, Ilha de Tristao da Cunha אשר מאוחר יותר קיבל גרסה אנגלית כשמו היום. הסקר הראשון של הארכיפלג נעשה על ידי פריגטה צרפתית בשנת 1767. נערכו מדידות לעומק הים סביב האיים וכן נסקר קו החוף. התוצאות פורסמו על ידי ההידרוגרפר של הצי המלכותי בשנת 1781. בשנת 1810 הגיע לאיים המתיישב הקבוע הראשון, ג'ונתן למברט (Lambert) מהעיר סיילם שבמסצ'וסטס. הוא הכריז על האיים כרכושו הפרטי וקרא להם "איי הריענון" (Islands of Refreshement). שלטונו של למברט היה קצר, והוא מת בתאונה בשנת 1812.
ב-12 באוגוסט 1816 סיפחה הממלכה המאוחדת את האיים באופן רשמי ושלטה עליהם ממושבת הכף שבדרום אפריקה. הסיבה העיקרית למהלכם זה של הבריטים היה כדי למנוע מן הצרפתים לעשות שימוש באיים כבסיס לפעולת חילוץ נפוליאון בונפרטה אשר היה כלוא באי סנט הלנה. תפיסת האיים על ידי הבריטים אף מנעה מארצות הברית לעשות שימוש באיים, כפי שעשו בעת מלחמת 1812. ניסיונות לבנות יישוב קבע באיי אינאקססיבל נכשלו.
באיים היה מוצב בריטי והאוכלוסייה האזרחית במקום נבנתה לאיטה. ציידי לווייתנים עשו שימוש באיים כבסיס למסעותיהם בדרום האוקיינוס האטלנטי. עם פתיחת תעלת סואץ בשנת 1869, יחד עם עליית השימוש באוניות הקיטור, פחתה חשיבות האיים והתנועה אליהם התדללה.
בשנת 1867 ביקר באיים הנסיך אלפרד, הדוכס מאדינבורו, בנה השני של המלכה ויקטוריה. שמו של היישוב המרכזי באי, אדינבורו על שבעת הימים, נקרא כך לכבודו. הנסיך פיליפ, בעלה של המלכה אליזבת השנייה, ביקר באיים בשנת 1957 כחלק מסיור עולמי על סיפון היכטה המלכותית בריטניה. אחיו הצעיר של הסופר לואיס קרול, הכומר אדוין ה. דודג'סון (Dodgson), שירת כמיסיונר אנגליקני על טריסטן דה קונה.
בצו מלכותי מה-12 בינואר 1938, הוכרזו האיים כבני חסות של סנט הלנה. בתקופת מלחמת העולם השנייה הקים הצי המלכותי הבריטי באיים בסיס. אונית הוד מלכותה "האי האטלנטי" הוצבה במקום כדי לפקח על תנועות ספינות גרמניות בדרום האוקיינוס האטלנטי. בתקופת מלחמת העולם השנייה מונה לכהונתו המינהלן הראשון של האיים, על ידי הממשלה הבריטית.
בשנת 1961 אילצה התפרצות געשית לפנות את כל אוכלוסיית האי, כ-260 במספר, לבריטניה. בהזדמנות זו נחשף לראשונה העולם האקדמאי לניב המיוחד שהתפתח בלשונם של תושבי האי.
בשנת 1963 שבו תושבי האי לביתם. בשנת 2002 ניתן לאיים דגל ייחודי משלהם. בשנת 2005 קיבל האי מיקוד דואר משלו (TDCU 1ZZ), זאת כדי להקל על תושביו לבצע הזמנות דרך רשת האינטרנט.
פוליטיקה ומשפט

הסמכות השלטונית העליונה באיים היא מלך בריטניה המיוצגת על ידי המושל של סנט הלנה. כיוון שמקום מושבו הקבוע של המושל הוא בסנט הלנה, מונה לאיים מינהלן המייצג את המושל בשטח האיים. המנהלן ממלא את תפקיד ראש הסמכות השלטונית בשטח והוא מתייעץ עם מועצת האי, בה חברים שמונה מאנשי הקהילה הנבחרים לתפקידם אחת לשלוש שנים ושלושה אשר מונו לתפקיד.
לאיי טריסטן דה קונה מערכת חוקים משלהם, אלא שהחוק המונהג בסנט הלנה הוא שמיושם במקרים שבהם אינו בא בסתירה לחוק המקומי ומתאים לתנאי הארץ ותושביה.
גאוגרפיה

השם "טריסטן דה קונה" משמש כשמו של האי המרכזי ואף כשם הארכיפלג כולו המורכב מן האיים הבאים:
טריסטן דה קוניה, האי המרכזי, שטחו 98 קמ"ר
האי אינאקססיבל ("הבלתי נגיש") שטחו 10 קמ"ר (Inaccessible Island)
איי נייטינגייל, שטחם 2 קמ"ר
האי נייטינגייל (Nightingale Island)
האי האמצעי (Middle Island)
האי שטולטנהוף (Stoltenhoff Island)
האי גוף (Gough Island) ‏ (91 קמ"ר)
האי אינאקססיבל ואיי נייטינגייל ממוקמים 35 ק"מ מדרום-מערב לאי המרכזי, בעוד שהאי גוף ממוקם 395 ק"מ בכיוון דרום-דרום-מזרח לאי המרכזי. האי המרכזי הררי למדי. האזור היחיד באי שהוא שטוח יחסית הוא אזור היישוב אדינבורו על שבעת הימים, השוכן על החוף הצפון-מערבי. הנקודה הגבוהה באי היא פסגת המלכה מרי (2,010 מטר מעל פני הים), המתכסה בשלג מדי חורף.
האיים האחרים בקבוצת איים זו אינם מיושבים, פרט לתחנת מזג האוויר על האי גוף. התחנה ובה צוות של שישה אנשים, מופעלת על ידי ממשלת דרום אפריקה מאז שנת 1956. האי גוף הוכרז על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית, בשנת 1995, בזכות אוכלוסיית בעלי החיים הייחודית הנמצאת עליו. בשנת 2004 החליט ארגון אונסק"ו להרחיב את ההכרזה אף על האי אינאקססיבל ולצרפו כחלק מאתר המורשת העולמית.
האקלים באי המרכזי ממוזג אך הפכפך מאוד, עם שינויים מהירים במזג האוויר. הטמפרטורות נעות בין 4 מעלות בחורף ל-26 מעלות בקיץ. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 1,676 מ"מ.
כלכלה

מקור ההכנסה העיקרי של האי, במטבע זר, הוא ממכירת בולים ומטבעות לאספנים בעולם. מקור הפרנסה העיקרי על האי הוא חקלאות. רוב תושבי האי מועסקים על ידי הממשלה המקומית ובשאר זמנם עוסקים בדיג ובציד. אזור האיים עשיר מאוד בדגה ועל האיים קיימות מושבות של ציפורי אלבטרוס, פינגווין ועוד. בהתפרצות הר הגעש בשנת 1961 נהרס בית החרושת לשימורי סרטני לובסטר שהיה במקום, אולם הוא נבנה מחדש זמן קצר אחר כך ומעסיק בקביעות מעל 20 מתושבי האי, כאשר בעונות הדיג מועסקים במפעל מעל 100 תושבים. לתושבי האי משקי בעלי חיים ויבולי אדמה, בעיקר תפוחי אדמה.
תקציב הממשל באי ממומן מדמי רישיונות לדיג הלובסטר. תנועת התיירות באיים מוגבלת מאוד בגלל ריחוקו. אף על פי שמספר ספינות טיולים מגיעות אל האיים, רובן אינן מורידות נוסעים אל היבשה.
דמוגרפיה

אוכלוסיית האיים מונה 238 איש נכון ליולי 2024, רובם יושבים באדינבורו על שבעת הימים (הידועה בפי התושבים כ"היישוב"). הדת העיקרית היא נצרות בשניים מפלגיה: אנגליקנית וקתולית.
אזכורים בתרבות

ז'בוטינסקי כתב מאמר בדיוני בשם "האמת על האי טריסטן דה־רוניה" (השיבוש בשם במקור) המתאר קהילה אוטופית שנוצרת על האי על ידי פושעים מסוכנים שמוגלים אליו.
פרימו לוי, בספרו הטבלה המחזורית ממקם את הפרק על הכספית על האי טריסטן דה קונה.
הערות שוליים

↑  Mike Sowden,Special to CNN, Remote islands: 7 of the world’s hardest-to-reach outposts, CNN, ‏2013-01-30 (באנגלית)
↑  Roberts, Edmund (1837). Embassy to the Eastern Courts of Cochin-China, Siam, and Muscat. New York: Harper & Brothers. p. 33.
↑  http://www.ncsu.edu/linguistics/code/Research%20Sites/tristan.htm
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007535538205171  GND: 4370187-5  LCCN: n95116212  NKC: ge468083  UKPARL: 3Z3I1sqU  VIAF: 300081404   WorldCat (עם VIAF): 300081404
גורו מיאזאקי

| --- | --- |

 לידה:  21 בינואר 1967 (בן 58) טוקיו, יפן 
 מדינה:  יפן 
 תקופת הפעילות:  מ-2005 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת שינשו 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  פרס האקדמיה היפנית לאנימציית השנה (2012) 
 פרופיל ב-IMDb
 
גורו מיאזאקי (ביפנית: 宮崎 吾朗; נולד ב-21 בינואר 1967) הוא במאי הנפשה ואדריכל נוף יפני.
ביוגרפיה

מיאזאקי בנם של האנימטורים הייאו מיאזאקי ואקהמי אוטה. מיאזקי נולד וגדל בטוקיו. בצעירותו גורו סבר כי לעולם לא יצליח להגיע לרמה שאביו הגיע אליה בתעשיית ההנפשה, ובשל כך בחר בתחילה לעסוק באדריכלות נוף במקום זאת. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר לחקלאות של אוניברסיטת שינשו הוא עבד כיועץ בנייה בתכנון ועיצוב של פארקים וגנים. בשנת 1998 היה מעורב בתכנון מוזיאון ג'יבלי אשר במיטקה, ושימש כמנהל של המוזיאון בין השנים 2001 עד 2005. מיאזאקי היה גם מעורב בפיתוח של פארק ג'יבלי, שהחל לפעול ב-2022.
קריירה בתעשיית ההנפשה

סרטו הראשון של מיאזאקי היה הסרט "הקוסם מארץ ים" משנת 2006, עיבוד קולנועי לסדרת ספרי "ארץ ים" מאת אורסולה לה גווין. התסריט לסרט נכתב על ידי מיאזאקי בשיתוף פעולה עם קייקו ניווה. במקור הוא הצטרף להפקה כיועץ, אך בהמשך הוא גם התבקש לצייר את הסטוריבורד. לאחר שהמפיק טושיו סוזוקי ראה את הסטוריבורד של מיאזקי הוא קבע שמיאזאקי צריך להיות זה שיביים את הסרט. בחירתו לביים את הסרט גרמה לחיכוכים בינו לבין אביו, שסבר כי לבנו אין את הניסיון הנחוץ לביים סרט. כתוצאה מכך השניים לא דיברו בכלל במהלך שלבי הפיתוח של הסרט. למרות זאת, גורו מיאזאקי היה נחוש להשלים את הסרט. הסרט יצא לאקרנים ב-29 ביולי 2006 וגרף בסך הכל 68 מיליון דולרים ברחבי העולם.
בשנת 2011, מיאזאקי ביים את הסרט "תצפית על גבעת הפרגים", המבוסס על סדרת המאנגה "Coquelicot-zaka kara"(אנ') משנת 1980. התסריט לסרט נכתב על ידי מיאזאקי בשיתוף פעולה עם קייקו ניווה. מיאזאקי דיבב בסרט גם את דמות המורה להיסטוריה וכתב את המילים לכמה מהשירים בסרט. הסרט יצא לאקרנים ביפן ב-16 ביולי 2011. הסרט זכה בפרס האקדמיה של יפן לשנת 2012 בקטגוריית סרט ההנפשה הטוב ביותר של אותה השנה.
בשנת 2014 ביים עבור רשת הטלוויזיה NHK את סדרת האנימה "רוניה בת השודד", עיבוד טלוויזיוני לספר באותו השם מאת הסופרת השוודית אסטריד לינדגרן.
בשנת 2020 ביים את הסרט "ארוויג והמכשפה", עיבוד קולנועי לרומן באותו השם מאת דיאנה ווין ג'ונס. בשל מגפת הקורונה היציאה של הסרט לאקרנים התעקבה רבות ולבסוף הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה רק ב-27 באוגוסט 2021.
פילמוגרפיה > סרטים

הקוסם מארץ ים (2006), במאי ותסריטאי
תצפית על גבעת הפרגים (2011), במאי
ארוויג והמכשפה (2020), במאי
הילד והאנפה (2023), מפיק בפועל
פילמוגרפיה > סדרת טלוויזיה

רוניה בת השודד (2014), במאי