stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קיימברידג'שייר
אתרים בעלי חשיבות

עיר הבירה של המחוז, קיימברידג', מכילה מספר רב של אתרים בעלי עניין בהם אוניברסיטת קיימברידג', כנסיית סנט ג'ון ופארק פארקרס פייס שנחשב למקום הולדתו של משחק הכדורגל. בקיימברידג' וסביבתה התפתחה בשנים האחרונות תעשיית הייטק עם מפעלים ופארקים תעשייתיים רבים, אזור זה זכה לכינוי "הסיליקון פֶן" (Silicon Fen).
ברחבי המחוז מספר טירות ובתים היסטוריים, בהם מנזר אנגלסי, טירת קימבולטון, מגדלי באקדן ובית וימפול. אתרים דתיים במחוז כוללים את קתדרלת פיטרבורו, קתדרלת אילי, קתדרלת דאני ומנזר ראמזי. בשטחי המחוז ישנם גם מספר אתרי מורשת, פארקים לאומיים ושמורות טבע.
הערות שוליים

1 2 3 4  נכון לשנת 2011.
1 2 3 4  נכון לשנת 2001.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557193405171  BNE: XX456163  GND: 4069820-8  LCCN: n81110508  MusicBrainz: a7206e39-259e-4d27-8c6c-7c29c3926385  NKC: ge763068  VIAF: 153543201   WorldCat (עם VIAF): 153543201 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של אנגליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ונום (קומיקס)

| --- | --- |

עטיפת החוברת Venom #3, אמנות מאת סם קית'
 סוג:  אנטי-גיבור
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 שם סרט:  ונום (סרט)   ונום 2
 הופעה ראשונה:  Amazing Spider-Man #299 (מאי 1988)
 הופעה אחרונה:  ספיידרמן 2 (משחק וידאו, 2023)
 יוצרים:  דייוויד שולר דייוויד מיצ'ליני מייק זק טוד מקפרלן
 גילום הדמות:  טום הארדי
 מידע
 שם אמיתי:  אדוארד "אדי" צ'ארלס אלן ברוק (נוכחי) אנג'לו פורטונטו מאק גארגן יוג'ין "פלאש" תומפסון לי פרייס
 כינויים:  סימביוט, החליפה השחורה, התחפושת החייזרית
 סטטוס:  פעיל
 מקום לידה:  גלקסיית אנדרומדה 
 כוחות:  הסימביוט מעניק למארח את כל כוחותיו של המארח הראשון שלו, ספיידרמן. מעצים את המאפיינים הפיזיים של המארח, כוח על אנושי, יכולת לשנות צורה, יכולת "לעקוף" את חוש העכביש של ספיידרמן
 חבר לשעבר בקבוצה:  האוונג'רס הסודיים, צוות תקיפה ת'נדרבולטס, שומרי הגלקסיה (תומפסון) ששת המרושעים, עיתון "הדיילי ביוגל" (ברוק)
 אזרחות:  קלינטאר
 דמויות קשורות
 משפחה:  קרל ברוק (אב) ג'יימי ברוק (אם, מתה) מרי ברוק (אחות) אן וייאינג (אשה לשעבר, מתה) קרנג', היבריד, לאשר, פייג', ריוט, סליפר ("בנים") אגוני, סקרים ("בנות")  טוקסין ("נכד")
 אויבים:  קרנג', טוקסין (קומיקס), Spider-Punk, ספיידרמן, Maker 
 
ונום (באנגלית: Venom) הוא דמות בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס של ספיידרמן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Amazing Spider-Man #299 ממאי 1988 ונוצרה על ידי דייוויד שולר, דייוויד מיצ'ליני, מייק זק וטוד מקפרלן. הדמות משמשת כמעין אנטיתזה לספיידרמן בכל הקשור לכוחות על ולאופי. במקור, ונום הוצג כנבל, אך עם הזמן דמותו השתנתה לאנטי-גיבור.
ונום הוא חייזר סימביוט איתו התמזגו מספר דמויות, כאשר הידועה מביניהן היא זו של אדוארד "אדי" ברוק. ונום הוא תוצר של סימביוזה בין חייזר טפיל לבין הגוף המארח של אדי ברוק ומאוחר יותר של מאק גארגן, פלאש תומפסון ועוד רבים אחרים. אויבו הבולט ביותר הוא קרנג' (קטל), הסימביוט הטפיל של הרוצח הסדרתי קליטוס קסדי.
דמותו של ונום מדורגת במקום 22 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים לפי אתר IGN, במקום ה-67 ברשימת מאה הנבלים הגדולים של כל הזמנים לפי מגזין ויזארד וכן במקום ה-33 ברשימת 50 דמויות הקומיקס הגדולות של כל הזמנים לפי מגזין אמפייר.
את דמותו של אדי ברוק/ונום בסרט "ספיידרמן 3" גילם השחקן טופר גרייס. ב-2018 יצא לאקרנים הסרט "ונום" כחלק מיקום מארוול של סוני כאשר טום הארדי גילם את אדי ברוק/ונום, ושב לגלם דמות זו ב"ונום 2", בהופעת קמע ב"ספיידרמן: אין דרך הביתה" וב"ונום: הריקוד האחרון".
היסטוריה פרסומית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הופעתו המלאה של ונום הייתה בחוברת The Amazing Spider-Man #300 במאי 1988, אך כבר בחוברת Secret Wars #8 של אירועי "מלחמות סודיות" מדצמבר 1984 סופר סיפור המקור של הסימביוט, ואילו החליפה החייזרית שנודעה בהמשך כונום סימביוט הופיעה לראשונה במהלך קשת הסיפור "סאגת החליפה החייזרית" בחוברת The Amazing Spider-Man #252 ממאי 1984, בה הוא השתלט על ספיידרמן.
ביוגרפיה בדיונית > הסימביוט

הסימביוט הוא צורת חיים חייזרית טפילית בעלת צורה נוזלית הנראית ככתם דיו או זפת. כפי שנגזר משמו, הוא מתקיים על ידי ביצוע סימביוזה עם גוף פונדקאי מארח עליו הוא משתלט. הסימביוט נקשר לראשונה אל ספיידרמן כאשר הלה קרע את תחפושתו הרגילה בעת קרבות בכוכב בשם "עולם מלחמה" (Battleworld), אשר נברא על ידי הישות הקוסמית "הביונדר" (Beyonder - האחד שמעבר).
ספיידרמן מצא עצם כדורי בצבע שחור וחשב אותו למייצר בגדים. היצור אכן הפך לחליפה חדשה עבור הגיבור, אך בד בבד השתלט על גופו.
לסימביוט החייזרי עצמו מספר מארחים, בנוסף לונום, וביניהם נכללים קרנג', היבריד, סקרים, לאשר, פייג', אגוני, ריוט, סקורן, אנטי-ונום וטוקסין, אשר אדי ברוק הוא מארחו החדש.
ביוגרפיה בדיונית > החיבור עם ספיידרמן

הסימביוט השתלט על גופו ומוחו של פיטר פארקר, והוא הפך למעין ספיידרמן שחור וחזק יותר. חליפתו השחירה וסמל העכביש הלבין. כמו כן, החל ספיידרמן לצבור כוח רב יותר ולא היה זקוק למכשיר כדי לירות קורים. החליפה אף נתנה לו את הכוח לשנות צורה. גם אישיותו של פיטר פארקר עברה שינוי; הוא נהיה יותר קשוח, שחצן ועצבני. לאחר התקף זעם בו כמעט הרג את אחד מאויביו, ריינו, החליט פארקר להיפטר מהסימביוט, אך כשל כשגילה שהסימביוט אינו רוצה לעזבו. לבסוף הוא גילה את חולשתו: רעש חזק. פארקר הלך לכנסייה נטושה והוציא את החייזר מגופו בעזרת צלצול פעמון כנסייה. לרוע המזל, הסימביוט "נוזל" אל אדי ברוק, משתלט עליו ויוצר איחוד בין השניים הנקרא ונום שמנסה להרוג את ספיידרמן.
ביוגרפיה בדיונית > אדי ברוק

אדי ברוק היה כתב בעיתון הדיילי ביוגל בו עבד גם פיטר פארקר כצלם. ברוק האשים את ספיידרמן בהריסת הקריירה העיתונאית שלו. שנאתו הרבה לספיידרמן מושכת את הסימביוט החופשי אליו, השניים חוברים זה לזה וונום החדש נוצר. במהלך העלילה ברוק משיל מעצמו את הסימביוט מספר פעמים ולעיתים אף עוזר לספיידרמן לנסות לחסלו. בסופו של דבר, ברוק מגלה שהוא חולה בסרטן והסימביוט נוטש את גופו.
ביוגרפיה בדיונית > מאק גארגן

מאק גארגן הוא המארח השלישי של ונום לאחר שנטש את אדי ברוק (באירועים קודמים יותר מאק גארגן היה העקרב). באירועים מאוחרים יותר ונום הצטרף לקבוצה בשם ת'נדרבולטס, שהונהגה על ידי נורמן אוסבורן (הגובלין הירוק).
הערות שוליים

↑  Top 100 Comic Book Villains: #22 - Venom
↑  Wizard's Top 100 Greatest Villains of All Time
↑  The 50 Greatest Comic Book Characters
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2018130418  VIAF: 34153893692702291714   WorldCat (עם VIAF): 34153893692702291714
שפות בישראל

שלט רחוב בעברית, בערבית ובאנגלית בעיר ירושלים בירת ישראל
הגיוון הרב באוכלוסיית ישראל מתבטא במספר השפות המדוברות בה. במדינת ישראל מדוברות כשלושים שפות, רובן בקהילות עולים ומהגרי עבודה. השפה הראשית המשמשת הן לתקשורת רשמית והן לתקשורת יומיומית בין תושבי ישראל היא עברית מודרנית. אך קיימים גם חלקים גדולים באוכלוסייה שדוברים ערבית ואנגלית מודרנית. על-פי אתר האינטרנט "אתנולוג" (מהדורה 15), נמנו בישראל 37 שפות ודיאלקטים נפוצים, כולל שפות סימנים. רוב השפות האלה מדוברות בקהילות קטנות של עולים.
שפות מדוברות נוספות

לשלוש שפות יש מעמד מיוחד, אף שהן מדוברות בקהילות קטנות יחסית:
השפה הצ'רקסית מדוברת בפי קהילה קטנה של מוסלמים ממוצא קווקזי. רוב הצ'רקסים בישראל דוברים גם עברית וערבית. קיים בית ספר ממלכתי בכפר כמא, כפר צ'רקסי בגליל, שבו מתקיימים הלימודים בארבע שפות: צ'רקסית, ערבית, עברית ואנגלית.
השפה האמהרית מדוברת בפי קהילת יהודי אתיופיה (בקהילה זו מדוברת גם השפה הטיגראינית). משרד הקליטה דואג לתרגם הודעות ומסמכים לאמהרית עבור עולי אתיופיה, קול ישראל משדר מספר שעות ביום באמהרית וכן קיים גם ערוץ ישראלי-אתיופי שהחל ב-2007 ומשדר תוכניות באמהרית ובטיגראינית. בישראל כ-150 אלף יהודים עולי אתיופיה (נכון ל-2017), ורובם דוברי אמהרית.
שפת הסימנים הישראלית (שס"י) היא שפתם של כ-10,000 חירשים בישראל. שפה זו התפתחה בשנות ה-30 משפת הסימנים הגרמנית, בבית ספר לחירשים בירושלים, שנוהל בידי יהודים יוצאי גרמניה. במהלך שנות ה-40 הפכה לשפת קהילת החירשים היהודים בירושלים ובתל אביב, היא שפתם של רוב הישראלים החירשים, ומוכרת לצורכי תקשורת של חירשים עם רשויות המדינה.
ראו גם

מדיניות לשונית בישראל
הערות שוליים

↑  Ethnologue.com - Israel המקור מונה 37 שפות וניבים, אך אינו מחשיב את הצרפתית המדוברת בפי עולים רבים
↑  הנתונים הם בגדר הערכות בלבד, המעובדות לפי נתוני "אתנולוג", בצירוף נתונים ממקורות אחרים
↑  לקט נתונים מתוך הסקר החברתי 2011 בנושא שליטה בעברית ושימוש בשפות, באתר הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, 21 בינואר 2013
↑  ראו: "מאגר העברית המדוברת בישראל" בפסקה "מהות המאגר"
↑  שופט בית המשפט העליון לשעבר, חיים כהן, בספרו "המשפט", עמ' 564, שנת תשנ"ב
↑  כגון הזכות המרשָׁה לעתור לבית המשפט בשפה זו
↑  כגון החובה הדורשת מהרשויות לדאוג, שכל פרסום רשמי מטעמן (למשל של תוכניות מתאר) - יהיה בכל אחת מהשפות הרשמיות
↑  Nombre de francophones par pays en 2022, Statista (בצרפתית)
↑  La langue française dans le monde, Mission laïque française, ‏2020-05-14 (ב־)
↑  ליטל לוין,'"`UNIQ--nowiki-00000007-QINU`"'היום לפני 51 שנה: הצרפתית תהיה לשפה זרה ראשונה בישראל, באתר הארץ, 22 ביוני 2011
| שפות בישראל |
| --- | --- | --- |
| רשמית | עברית |  |
| מעמד מיוחד | ערבית (פלסטינית, בדווית) |  |
| ללא מעמד רשמי | רוסית • יידיש (יידיש מזרחית, יידיש מערבית) • אמהרית • תיגרינית • ארמית חדשה צפון-מזרחית • ארמית סורית • דומרית • אנגלית • צרפתית • גרמנית • לאדינו • רומנית • ספרדית • וכן: מדוברות אחרות |  |
| שפות סימנים | ישראלית (שס"י) • א-סייד • רוסית • כפר קאסם • אלג'יראית יהודית (ע'רדאית) • וכן שפות שמתועדות בימים אלה:מקור ערב א-נעים • אבו כף • אל-אטרש • עין מאהל |  |
| שפות שנכחדו | ניבי ארמית חדשה צפון-מזרחית • ברברית יהודית • כיילה (שפה) • קימנת |  |
ראו גם: מדיניות לשונית בישראל • שפות יהודיות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000304648
ארגון המהנדסים והאדריכלים העצמאיים בישראל

ארגון המהנדסים והאדריכלים העצמאיים בישראל מאגד חלק ניכר מן המהנדסים, האדריכלים ומנהלי הפרויקטים העצמאיים בישראל.
הארגון מאגד עצמאיים בתחומי ההנדסה, האדריכלות והטכנולוגיה ופועל לקידום זכויותיהם וענייניהם העסקיים, בהיבטים משפטיים, כלכליים וציבוריים.
היסטוריה

הארגון נוסד בשנת 1986 כעמותה אשר נשאה את השם "איגוד האקדמאים העצמאיים במקצועות ההנדסה, האדריכלות והטכנולוגיה בישראל", ועם הזמן שונה שמה לשם הנוכחי.
הארגון קבע את משכנו בבית המהנדס, ברחוב דיזנגוף בתל אביב וזאת עד ליום 15 בנובמבר 2019. החל ממועד זה, עבר הארגון למשכן הקבע שלו בבניין  H-Tower, ברחוב דרך מנחם בגין 156, בתל אביב.
בתחילת שנות השמונים התקיימה אספה כללית של אגודת האינג'ינרים והארכיטקטים, במהלכה מונה מהנדס אלדד בוקשפן לטפל בבעיות הייחודיות של העוסקים העצמאיים במקצועות ההנדסה והאדריכלות.
עד לאותה תקופה הופקד הטיפול בנושא בידי פקיד, שהועסק באגודה במשרה חלקית.
עם מינויו של בוקשפן חלה התפתחות משמעותית בנושא ובהמשך אף הוקמה עמותה מקבילה לאגודה, אשר הטיפול בעצמאיים במקצועות ההנדסה והאדריכלות היה ייעודה העיקרי.
בוקשפן כיהן במשך שתי קדנציות כיו"ר ארגון העצמאיים הראשון ונחשב למייסד הארגון.
ארבע שנים מאוחר יותר, בשנת 1986, נרשם הארגון כעמותה אחת, אשר בראשה עמד אלדד בוקשפן ז"ל.
הארגון הוכיח את עצמו לראשונה בשנות האינפלציה הגדולה: מזמיני העבודה (ביניהם גם משרדי הממשלה) שילמו את שכר העבודה באיחור רב - וכשהכסף הגיע הוא כבר היה שחוק וחסר כל ערך. מאבק הארגון בנושא הצליח, התשלומים החלו להגיע בזמן – והארגון קיבל הכרה כארגון בעל עמדה, נוכחות ומשקל רב.
מנקודה זו ואילך החל הארגון לקבץ לתוכו נציגים מאיגודים שונים, להציב יעדים לשיפור האינטרסים העסקיים והכלכליים של חבריו ולקיים דיאלוגים עם נציגי המערכת הכלכלית והפוליטית בישראל. בהמשך אף פעל הארגון להקמת גוף רחב יותר - אשר כלל את מרבית ארגוני העצמאיים בארץ - וסלל את הדרך להקמת לשכת ארגוני העצמאים והעסקים בישראל.
בשנת 2004 נרשם הארגון כחבר ב-"Fidic", ארגון מהנדסים ויועצים בינלאומי המאגד אנשי מקצוע מכ-100 מדינות ברחבי העולם. בנוסף לכך, הארגון משתף פעולה עם "להב - לשכת ארגוני העצמאים והעסקים בישראל" - שיתוף פעולה שהניב הישגים רבים, כגון הקמת קרן השתלמות לעצמאיים, עדכון תעריף ש"ע, יצירת הסדר פנסיוני חדש לעצמאיים וניהול מאבק מול האוצר להחלת מס הכנסה שלילי גם על עצמאיים.
מבנה הארגון

בארגון מאוגדים כ-3,800 חברים בעלי משרדי תכנון, ייעוץ ופיקוח, המעסיקים יחדיו כ־60 אלף אנשי מקצוע מתחומי ההנדסה, האדריכלות והניהול.
הנהלתו מורכבת מנציגי האיגודים החברים בארגון, המקדמים באמצעותו ובכפוף לייעוץ משפטי וכן בהתאם להוראות חוק התחרות, את האינטרסים הייחודיים של חברי הארגון. לארגון ועד מנהל פעיל, ועדת ביקורת, ועדת בוררים ומומחים, ועדת משרדים צעירים וכן ועדות הפועלות אד-הוק. מהנדס שמואל אנגל מכהן כיושב-ראש הארגון זו קדנציה רביעית, עו"ד ליאור בר-און מכהן כמנכ"ל הנוכחי (החל תפקידו בשנת 2007) ומהנדס אלדד בוקשפן ז"ל, מייסד הארגון, כיהן בו כנשיא מייסד.
מבנה הארגון > איגודים החברים בארגון

ברשימת 17 האיגודים הרשומים בארגון ניתן למצוא את האיגודים הבאים: מהנדסי מים, מהנדסים גאוטכניים, מהנדסים יועצים לניהול, מהנדסי תנועה ותחבורה, מהנדסי כבישים, מהנדסי תברואה ומתקנים תרמיים, מהנדסי מיזוג אוויר, אדריכלים ומתכנני ערים, אדריכלי נוף, מהנדסי מבנים וגשרים, מהנדסי ניהול ופיקוח, מהנדסי חשמל ואלקטרוניקה, מהנדסי בטיחות אש, מהנדסים יועצים ומומחים מיוחדים, מהנדסי מכונות ויועצים לחומרי בניה, מהנדסים גיאודטיים ומהנדסי איטום.
מטרות הארגון

ארגון המהנדסים והאדריכלים העצמאיים בישראל פועל להרחבת השפעתו ולביסוס מעמדו בקרב ציבור המהנדסים והאדריכלים העצמאיים.
במסגרת פעילותו הגיש הארגון מספר הצעות חוק, ובין היתר אף קיים פעילות פרלמנטרית ענפה, אשר הביאה לשינויין של תקנות העוסקות בהתקשרות מול מתכננים ומנה"פ עצמאיים (תקנה 5 א' לתקנות חובת המכרזים).
הארגון מנהל בחינת תהליכים ותמורות מול משרד האוצר לצורך חקיקה ועדכוני שכר, מקדם נושאים כלכליים (בכפוף להוראות חוק התחרות), עסקיים ומשפטיים, מגן על זכויות חבריו מול מעסיקים פוטנציאליים מהמגזר הפרטי והציבורי ומטפל בבעיות ייחודיות האופייניות לכל איגוד ואיגוד.
שירותיו כוללים גם ייצוג בפני הגורמים הרלוונטיים וקביעת אמות מידה בכל הנוגע לתקנות וחוזי התקשרות בהתאם לאפשרויות על פי דין.
מטרות הארגון > ועדות פעילות

במסגרת פעילות הארגון מתכנסות ועדות תקופתיות (אד-הוק), העוסקות בנושאים העומדים על סדר היום. ההחלטות המתקבלות על ידי הוועדות מאפשרות לקיים שגרת עבודה רציפה ולקדם את מטרות הארגון השוטפות.
בין הוועדות ניתן למצוא ועדת מגשרים ובוררים, ועדת משרדים צעירים וכן ועדות שונות הפועלות לבקשת הרגולטור והפועלים מכוחו.
יוזמות > יוזמות חקיקה > פטור מחובת מכרזים למהנדסים ואדריכלים

ב-1 ביוני 2009 נכנסה לתוקפה תקנה 5 א', כתוצאה מפעילות מתמשכת שניהל הארגון.
פעילות קברניטי הארגון למימוש תיקון התקנה באה כמענה לעקרונות הבעייתיים ולשיטת ההתקשרות שהתקיימו בחוק חובת המכרזים, אשר נחקק בשנת 1993 והציף על פני השטח את סוגיית מתן העדיפות למרכיב המחיר על פני מרכיב האיכות בהתקשרות עם מתכננים.
התקנה הרלוונטית שינתה את סדר העדיפויות, פטרה את משרדי הממשלה מחובת קיום מכרז בהתקשרות לביצוע עבודה מקצועית (הדורשת ידע ומומחיות מיוחדים) במקצועות התכנון, העיצוב, ההנדסה והאדריכלות - וקבעה רף איכות מוגדר וברור למזמין.
כתוצאה מיוזמה זו, בכפוף להוראות התקנה ובניגוד למצב ששרר קודם לכן, מכרזי תכנון על בסיס השכר הזול ביותר נעלמו כמעט לחלוטין מצבר המכרזים המפורסמים על ידי גופים ציבוריים וממשלתיים.
יוזמות > יוזמות חקיקה > העדפת תכנון כחול-לבן

בשנת 1997 נרשמה עליה תלולה בשיעור האבטלה במשק, לרבות בתחום ההנדסה והבניה.
מכיוון שאחת הסיבות למשבר הייתה העסקת אנשי מקצוע זרים, פעל הארגון לנסח הצעת חוק תחת הכותרת "העדפת תוצרת הארץ", המציעה להכניס תיקון לחוק חובת המכרזים.
בשנת 1998 החלה הפעילות האינטנסיבית לתת אותותיה.
מנכ"ל משרד התשתיות ומנכ"ל משרד התחבורה דאז הוציאו למספר גופים - מינהל מקרקעי ישראל, מע"צ, רכבת ישראל וכביש חוצה ישראל - הנחיה, התומכת בהעדפת מתכננים ישראליים בפרויקטים ציבוריים. בסופו של יום, תיקון לחוק חובת המכרזים בנושא העדפת תוצרת הארץ עבר בכנסת - וקבע כי החובה להעדפת התוצרת חלה גם על רכישת שירותים ולא רק על טובין ישראליים.
יוזמות > יוזמות מכוונות ארגון

טרקלין הישיבות הארגוני
טרקלין הישיבות הארגוני, אשר הוקם והחל את פעילותו במהלך שנת 2022, נותן מענה לחברי הארגון שמשרדיהם ופעילותם מתקיימת, בין היתר, גם מחוץ לגוש דן וברצונם, מעת לעת, להגיע ולקיים פגישות מקצועיות במיקום נאות. חברי הארגון זכאים לשעות שהייה בטרקלין (קיום ישיבות או מפגשים עסקיים), בהתאם לזכאותם על פי סטטוס כרטיס החבר שברשותם. הטרקלין משמש גם כאולם הרצאות ואירועים מקצועיים.
הקמת "שפי" - סוכנות ביטוח לענפי ההנדסה והאדריכלות בע"מ
סוכנות הביטוח "שפי" הוקמה בשנת 1986 כחברה בת של ארגון המהנדסים והאדריכלים העצמאיים בישראל, מתוך מטרה לספק מענה ממוקד לצרכיו הייחודיים של הענף.
בשנת 2005, לאחר מאמצים רבים מצד יו"ר דירקטוריון "שפי", מהנדס שמואל אנגל, החלה סוכנות "שפי" לפעול בשיתוף חברת הביטוח "איילון" וסוכנות מתפעלת מטעמה.
יוזמות > יוזמות מכוונות ארגון > פנקס בוררים, מגשרים ומומחים

ארגון המהנדסים והאדריכלים העצמאיים בישראל מעמיד לרשות הציבור הרחב מאגר בוררים, מגשרים ומומחים, מהנדסים ואדריכלים עצמאיים בעלי ניסיון וידע מצטבר, המספקים חוות-דעת מקצועיות, שירותי גישור ובוררות.
השירותים ניתנים במגוון תחומים, לרבות סכסוכים הקשורים לבניה ותשתיות, ניהול פרויקטים ועוד. כל בורר, מומחה או מגשר נבחר ומאושר על ידי ועדה מקצועית פנים ארגונית, במטרה להביא לסיום מקצועי ומהיר של הסכסוך.
יוזמות > יוזמות מכוונות ארגון > ועדת משרדים צעירים

הוועדה הוקמה במטרה לקדם את האינטרסים הייחודיים של חברי ארגון בעלי ותק של עד 7 שנים כעצמאיים.
מיום הקמתה הביאה הוועדה לקידומם של נושאים רבים: העשרת הידע המקצועי של בעלי המשרדים הצעירים (הן באמצעות פרויקט חונכות והן על ידי קיום השתלמויות מקצועיות וימי עיון בנושאים עסקיים), קידום תהליכים מול הבנקים, השגת הטבות והסדרים מול גופים מסחריים ועוד.
בנוסף, פועלת הוועדה להגדלת חשיפתם של בעלי משרדים צעירים ולשיתופם בפרויקטים ציבוריים של רשויות ממשלתיות ומקומיות.
יוזמות > יוזמות מכוונות ארגון > פרויקט חונכות

בשנת 2007 השיק הארגון פרויקט חונכות, המאפשר לחברי ארגון צעירים (בעלי ותק של עד 7 שנים כעצמאיים), בכפוף להוראות חוק התחרות הכלכלית, להסתייע בחברי ארגון ותיקים ומנוסים, אשר תורמים מזמנם, ניסיונם וידיעותיהם ומעניקים סיוע במגוון נושאים רחב, ובדגש בכל הקשור לאופן ניהול המשרד. פרויקט זה עודד תקשורת ישירה ובלתי אמצעית בין החברים הוותיקים והצעירים, יצר אווירת סיוע הדדי וחיזק את הקשר בין החברים, ומתוך כך, גם את כוחו ומעמדו של הארגון.
ראשי הארגון

מהנדס אלדד בוקשפן ז"ל – 1986-1994
אדריכל יעקב שהם – 1994-1997
אדריכל אריה שילה – 1997-2003
מהנדס אלדד ספיבק – 2003-2006
אדריכל אורי שטרית – 2006-2009
מהנדס שמואל אנגל – יו"ר נוכחי (נכון ל-2023)
ראו גם

אגודת האינג'ינרים והארכיטקטים בישראל
מחנות ריכוז והשמדה של גרמניה הנאצית

חיילי צבא ארצות הברית מציגים בפני אזרחים גרמנים את הגופות שנמצאו במחנה הריכוז בוכנוואלד
גרמניה הנאצית הפעילה מחנות ריכוז (בגרמנית: Konzentrationslager) בכל השטחים שהיו בשליטת המשטר הנאצי לפני ובמהלך מלחמת העולם השנייה והשואה. מחנות הריכוז הנאצים הראשונים הוקמו בגרמניה במרץ 1933, עם עליית הנאצים לשלטון וכניסתו של אדולף היטלר לתפקיד קנצלר גרמניה, ועם העברת השליטה על המשטרה לידי המפלגה הנאצית. בתחילה הכילו מחנות הריכוז הראשונים כ-45,000 אסירים, שכללו מתנגדים פוליטיים למשטר הנאצי ומארגני איגודים. בין השנים 1933 עד 1939, לפני פרוץ המלחמה, רוב האסירים היו קומוניסטים, סוציאליסטים, סוציאל-דמוקרטים, צוענים, עדי יהוה, הומוסקסואלים, ואנשים שהואשמו בהתנהגות "אנטי-סוציאלית" או "חריגה".
השליטה על המשטרה הגרמנית ועל מחנות הריכוז עברה לשליטתו המלאה של האס אס תחת הנהגתו של היינריך הימלר בשנים 1934 עד 1935. הימלר הרחיב את תפקיד המחנות כך שיועברו אליהם גם אנשים ש"בלתי רצויים מבחינה גזעית", כגון יהודים, צוענים, סרבים, פולנים, נכים, ופושעים. מספר האנשים במחנות, עמד על 21,000 בתחילת מלחמת העולם השנייה ובשיא הגיע ל-715,000 בינואר 1945.
החל משנת 1934 עברה השליטה על מחנות הריכוז לידי יחידת הפיקוח על מחנות הריכוז (אנ') ‏(Inspektion der Konzentrationslager) אשר בשנת 1942 מוזג למשרד הכלכלי והמנהלתי הראשי של האס אס ‏(SS-Wirtschafts-Verwaltungshauptamt) בעוד שיחידות גולגולת המת (SS-Totenkopfverbände) הפעילו בפועל את מחנות הריכוז וההשמדה.
הנאצים עצמם הבדילו בין מחנות הריכוז (המתוארים בערך זה) לבין מחנות ההשמדה של גרמניה הנאצית, שהוקמו על ידי הנאצים לצורך ביצוע רצח המוני של האוכלוסייה היהודית שחיה בגטאות בשטחי הכיבוש הנאציים באמצעות תאי גזים.
רקע

המונח "ריכוז" משמעותו כליאת מספר רב של אנשים ללא הגשת כתב אישום נגדם. בדרך כלל פעולה זו מתבצעת נגד אזרחי אויב בזמן מלחמה, או נגד חשודים בטרור.
המונח נוצר בשנת 1896, בזמן מלחמת העצמאות של קובה (אנ'), כאשר הגנרל הספרדי ולריאנו ויילר (אנ') הקים מחנות מגודרים בקובה בהם רוכזו לוחמי גרילה ובני משפחותיהם, שנקראו "reconcentrados" ("מרוכזים"). לאחר מכן השתמשה גם ממשלת ארצות הברית במחנות ריכוז נגד אינדיאנים, וגם הבריטים הקימו מחנות ריכוז בדרום אפריקה במהלך מלחמת הבורים השנייה. בשנים 1904 עד 1908 הפעיל השוצטרופה של הצבא הגרמני מחנות ריכוז בדרום-מערב אפריקה (באזור בו נמצאת כיום נמיביה), כחלק מרצח העם שביצע השלטון הקולוניאלי הגרמני בדרום-מערב אפריקה הגרמנית. מחנה הריכוז באי הכרישים (אנ') בלידריץ היה המחנה הגדול ביותר ובו שררו התנאים הקשים ביותר.
מחנות ריכוז גרמניים לפני המלחמה

כאשר המפלגה הנאצית עלתה לשלטון בגרמניה בכירי המפלגה מיהרו לדכא כל ההתנגדות אמיתית או פוטנציאלית. הציבור הרחב בגרמניה חש מאוים מהטרור הפסיכולוגי שהופעל על ידי בתי המשפט המיוחדים שהוקמו (אנ'). במיוחד בשנים הראשונות לקיומם כאשר בתי המשפט הללו היו בעלי השפעה מרתיעה במיוחד נגד כל צורה של מחאה פוליטית.
המחנה הראשון שהוקם בגרמניה, דכאו, נוסד במרץ 1933. בהודעה לעיתונות נכתב כי "מחנה הריכוז הראשון ייפתח בדכאו עם מקומות לינה ל-5,000 אנשים, כל הקומוניסטים - ובמידת הצורך - הרייכסבנר והסוציאל-דמוקרטים אשר מסכנים את ביטחון המדינה ירוכזו שם, משום שבטווח הארוך לא ניתן לשמור על האנשים הללו בבתי הכלא של המדינה מבלי להעמיס את בתי הכלא". דכאו היה מחנה הריכוז הקבוע הראשון שהוקם על ידי המפלגה הנאצית ומפלגת העם הלאומית הגרמנית (התפרקה ב-6 ביולי 1933). היינריך הימלר, אשר היה באותה העת מפקד משטרת מינכן, תיאר רשמית את המחנה כ"מחנה הריכוז הראשון לאסירים פוליטיים".
ב-26 ביוני 1933 מינה הימלר את תאודור אייקה לתפקיד מפקד מחנה הריכוז דכאו. במאי 1934 מונה אייקה למנהל יחידת הפיקוח על מחנות הריכוז' ה-CCI‏ (The Concentration Camps Inspectorate, (אנ') ובגרמנית IKL - Inspektion der Konzentrationslager). יתר מחנות הריכוז אשר נוהלו על ידי האס אה הועברו לניהול של האס אס. דכאו שימש בפועל כמודל האב טיפוס למחנות הריכוז הבאים שגרמניה הנאצית תקים. לדכאו הובאו אנשים כמעט מכל אזור ברחבי גרמניה. העיתונים דיווחו ברציפות על "הרחקת אויבי הרייך למחנות ריכוז", דבר שגרם לכך שהאוכלוסייה הכללית הפכה מודעת יותר לקיומם.
בין 1933 לבין נפילת גרמניה הנאצית ב-1945 נאלצו יותר מ-3.5 מיליון גרמנים לשהות במחנות ריכוז ובבתי סוהר מסיבות פוליטיות, וכ-77,000 גרמנים הוצאו להורג בגין התנגדות פוליטית בעקבות החלטות שנתקבלו בבתי משפט מיוחדים, בתי משפט צבאיים, ומערכת המשפט האזרחית.
בעקבות השואה המונח "מחנה ריכוז" נושא מאז ואילך קונוטציות המיוחסת בעצם ל"מחנות השמדה", ולעיתים נעשה שימוש נרדף במונח מחנות ריכוז למונח מחנות השמדה. בגלל הקונוטציות הללו המונח "מחנה ריכוז" הוחלף עם השנים במונחים אחרים כגון "מחנה מעצר", "מחנה התיישבות מחדש", "מתקן מעצר", וכו', לעיתים רבות מבלי שנבדק אם המונח החדש תואם בפועל למחנות הספציפיים.
במלחמת העולם השנייה

לאחר ספטמבר 1939, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, הפכו מחנות הריכוז למקומות בהם משועבדים מיליוני אנשים רגילים כחלק ממאמץ המלחמה של גרמניה הנאצית, כאשר חלק גדול מהאנשים שהוחזקו במחנות הריכוז לעיתים קרובות הורעבו, עונו ונרצחו. במהלך המלחמה הקימה גרמניה הנאצית ברחבי יבשת אירופה מחנות ריכוז נאציים חדשים לאוכלוסייה ה"בלתי רצויה". על פי נתוני משרד המשפטים הגרמני כ-1,200 מחנות ריכוז ומחנות משנה היו מנוהלים בארצות שנכבשו על ידי גרמניה הנאצית, ואילו הספרייה היהודית המקוונת מעריכה שמספר מחנות הריכוז הנאציים היה קרוב ל-15,000 בכל האזורים שהיו תחת כיבוש נאצי ברחבי אירופה וכי רבים ממחנות הריכוז הללו נוהלו במשך תקופות מוגבלות עד אשר הם נסגרו. מחנות ריכוז הוקמו ליד האזורים בהם היה ריכוז גבוה יותר של אוכלוסייה, והתמקדו לעיתים קרובות באזורים עם קהילות יהודיות גדולות, ציבור פולני משכיל, קומוניסטים, או צוענים. משום שמיליוני יהודים חיו בפולין לפני המלחמה, רוב מחנות הריכוז היו באזור של השטחי פולין שלא סופחו לגרמניה לאחר כיבושה של פולין במהלך מלחמת העולם השנייה מסיבות לוגיסטיות. הקמת מחנות הריכוז בשטחים הללו אפשר לנאצים גם להוציא את יהודי גרמניה מגרמניה.
ב־1942 ה-CCI מוזג עם המשרד הראשי למשק ומנהל באס אס תחת ניהלו של קצין האס אס פוהל. ב-1942 הקים האס אס רשת של מחנות השמדה כדי להרוג באופן שיטתי מיליוני אסירים באמצעות תאי גזים. מחנות ההשמדה (Vernichtungslager) ומחנות המוות (Todeslager) היו המחנות בהם בוצע עיקר רצח העם. הנאצים עצמם עשו הפרדה בין מחנות הריכוז למחנות ההשמדה. לשירות המודיעין הבריטי היה מידע מוקדם על מחנות הריכוז הנאציים ובשנת 1942 נשלח לוחם המחתרת הפולני יאן קרסקי לספר לבעלות הברית על השמדת היהודים בשואה.