stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תסאוס
הולדת תסאוס ונעוריו

אייגאוס, אחד ממלכיה הקדומים של אתונה, נשא לו לאישה את אַייתֶרָה בת פיתאוס מלך טְרוֹיזֵן, עיר קטנה דרומית-מערבית לאתונה. בליל כלולותיהם חצתה אייתרה את הים אל האי ספאירייה הסמוך לחוף, ובו שכבה גם עם פוסידון (אל הים ורעשי האדמה). מן הזיווג הכפול נולד תסאוס, ועירוב הזרע, כפי שחשבו הקדמונים, הוא שהעניק לו תכונות אלוהיות ואנושיות גם יחד (אל למחצה). כפל-אבות, כאשר אב אחד הוא בן-אלמוות והשני בן-תמותה, היה מאפיין נפוץ של הגיבורים המיתולוגיים היווניים. כאשר הרתה אייתרה, החליט אייגאוס לשוב אל אתונה. אך קודם עזיבתו טמן את סנדליו ואת חרבו תחת סלע ענק ואמר לה, כי לכשיגדל בנה, עליו להזיז את הסלע אם כוחו יעמוד לו, וליטול לעצמו את כלי הנשק, הוכחה למוצאו המלכותי. באתונה חבר אייגאוס למֵדֵיאָה, אשר נמלטה מקוֹרִינְתוֹס לאחר שהרגה את ילדיה מיָאסוֹן, ומצאה באייגאוס בן לוויה חדש. כוהנת ובת-לוויה גם יחד ייצגו באתונה את הסדר הקדום.
תסאוס גדל בארצה של אמו, וכאשר בגר והפך איש צעיר ואמיץ, הזיז את הסלע ומצא את כלי הנשק של אביו. אמו גילתה לו את זהותו האמיתית של אביו, ואמרה כי עליו ליטול את החרב והסנדלים חזרה אל המלך ולטעון לזכותו לכתר. כדי להגיע לאתונה, יכול היה תסאוס לבחור בדרך הים הבטוחה, או לעשות דרכו ביבשה, בנתיב המסוכן סביב המפרץ הסרוני, בו ייתקל בשישה שערי שאול, שעל כל אחד מהם שומר אויב כתוני בדמותם של גנבים ובריונים. תסאוס הצעיר, שהצטיין באומץ לבו ובשאפתנותו, החליט ללכת בדרך היבשה, וגבר על בריונים רבים.
באֶפִּידָאוּרוֹס, תחנתו הראשונה, שהייתה מקודשת לאַפּוֹלוֹן ולמרפא אַסְקְלֵפְּיוֹס, גבר תסאוס על הבריון הכְתוֹנִי פריפטס "החובט", שהיה הולם ביריביו ומשליכם ארצה, ולקח ממנו את האלה הכבדה עימה הוא מזוהה לעיתים קרובות בציורי כדים.
בשער השאול אשר באיסתמוס הקורינתי ניצב שודד ושמו סִירִיון (סיניס). הוא היה תופס את עוברי האורח וקושרם בין שני עצי אורן מכופפים לאדמה. אחר כך היה משחרר את העצים מאחיזתם וכך משסע לגזרים את קורבנותיו. תסאוס הרגו באותה דרך עצמה. לאחר מכן שכב עם פריגונה, בתו היפה של סיריס, אשר הרתה לו וילדה את מֶלאנִיפּוֹס.
בעלילה אחרת, שהתרחשה צפונית לאיסתמוס, במקום הנקרא קרומיאון, הרג תסאוס חזירה עצומת-ממדים, החזירה מקרומיאון, שגודלה על ידי זקנה בשם פַייאָה. על פי גרסאות אחדות נקראה החזירה עצמה בשם זה.
סמוך למגארה אילץ שודד זקן בשם סקירון את העוברים לרחוץ את רגליו על שפת צוק. כאשר היו מתכופפים, בעט בהם והשליכם אל מרגלות הצוק, שם היו למאכל מפלצת ים (ועל פי גרסאות אחרות צב ענק). תסאוס דחף אותו מן הצוק אל מותו.
יריב נוסף שנקרה בדרכו היה קרקיון, מלך אלאוסיס, שנהג להזמין את עוברי האורח להיאבק עמו, ולאחר שניצחם היה הורג אותם. תסאוס גבר על קרקיון בקרב היאבקות והרגו. אחת הפרשנויות לסיפור זה היא כי קרקיון היה "מלך שנתי", אשר מדי שנה נדרש להילחם על חייו כדי להוסיף ולמלוך, ואם הובס היה המנצח תופס את מקומו. תסאוס ביטל את הטקס הדתי הארכאי הזה בכך שסירב למלוך במקום קרקיון.
הבריון האחרון היה פרוקרוסטס מאלאוסיס, שהציע לעוברי האורח את מיטתו. כדי להתאים את גופם למיטה, היה מותחם או מנסר את רגליהם. תסאוס גבר על פרוקרוסטס, אך איננו יודעים אם קיצץ את גופו או האריך אותו על מנת להתאימו למיטה.
כאשר עלילות תסאוס החלו מופיעות לראשונה בעיטורי כלי חרס, כבר היו כל המקומות הללו אתרים מקודשים מימים ימימה. הציורים מקדימים, כמובן, את הסיפורים הראשונים בכתב אודותיו.
פרט של ציור על גבי קיליקס: תסאוס, פייאה והחזירה מקרומיאון.
מדאה והשור ממרתון / אנדרוגאוס והפאלאנטידים

מדאה הורגת את אחד מילדיה. פרט מציור על כד מקפואה בסגנון הדמות האדומה, 330 לפנה"ס לערך, נתגלה בקומאי. מוזיאון הלובר, פריס.
תסאוס הגיע אל אתונה. אייגאוס אירח אותו בביתו, ואף שלא זיהה את הזר הצעיר והחסון, חשד בכוונותיו. מדאה, אשת אייגאוס, לעומת זאת, זיהתה מיד כי תסאוס הוא בנו של אייגאוס, ומאחר שחששה פן יגזול את ירושת הממלכה מבנה שלה, מדוס, החליטה לגרום למותו. היא ביקשה מתסאוס ללכוד את השור מכרתים, סמל עוצמתה של כרתים, חיה אימתנית שהפילה חיתתה על יושבי מרתון.
בדרכו אל מרתון נקלע תסאוס לסערה עזה ומצא מקלט בביתה של קשישה בשם הקאלה. הוא גולל בפניה את סיפורו, והיא נשבעה להעלות קורבן לזאוס אם יצליח במשימתו. תסאוס אכן גבר על השור ולכד אותו, אך כששב אל ביתה של הקאלה גילה כי כבר מתה. לאות כבוד העניק את שמה לאחד מן הדֶמוֹי (ישובים) של אטיקה, וכך הפך – במובן מסוים - את תושביו לבניה המאומצים של הקשישה.
כאשר שב תסאוס עטור ניצחון אל אתונה, שם העלה את השור לקורבן, ניסתה מדאה להרעילו. ברגע האחרון זיהה אייגאוס את סנדליו, מגינו וחרבו והפיל את קובעת יין התרעלה מידיו של תסאוס. כך שבו והתאחדו האב והבן. מדאה – על פי המסופר – גורשה מן העיר.
גרסה אחרת של המיתוס מספרת כי לפַּסִיפַאֵה, אשת מִינוֹס מלך כרתים, היו ילדים נוספים שנולדו קודם שהביאה לעולם את המינוטאורוס. הבכור שבהם, אַנְדְרוֹגֶאוּס, הפליג אל אתונה כדי ליטול חלק בחגיגות הפַּנְאַתֵנַאיָה, שנערכו אחת לחמש שנים. מאחר שהיה חזק בגופו ומוכשר, עשה חיל וזכה בתחרויות אחדות, ולא חלף זמן רב והוא הפך חביבו של הקהל, למורת רוחם של הפלנטידים, חמישים בני פאלאס שחיו בחצר בית המלכות.
הפלנטידים, אחייניו של המלך אייגאוס, היו שחצנים ומנופחים מחשיבות עצמית. הם נהגו להילחם ברחובות ולשבת בטל בגינות הארמון, ולכן איש לא רצה בחברתם. הם נתקנאו בהצלחתו של אנדרוגאוס, ובאחד הערבים, כששב מן התחרויות אל מעונו, תקפו אותו מן המארב. אנדרוגאוס נאבק בהם באומץ רב, אך לא יכול היה למספרם הרב. הם הרגוהו והותירו את גווייתו מושלכת ברחוב.
כאשר נודע למלך מינוס על גורל בנו, אסף את כל אוניותיו ושט אל אתונה. עם שחר, לנוכח אנשי אתונה כולם, דרש מינוס מאייגאוס לתפוס ולהסגיר לידיו את רוצחי בנו, אחרת לא יחוס על העיר. לאייגאוס, שלא ידע מיהם הרוצחים, לא נותרה כל ברירה אלא למסור את אתונה לחסדיו של מינוס. עונשם של האתונאים היה כדלקמן: אחת לשבע שנים (מקץ כל "שנה גדולה") הועלו על סיפונה של אונייה שבעה מן האמיצים שבבחורי אתונה ושבע מן היפות שבעלמותיה והובאו אל כרתים, טרף למינוטאורוס.
המעשה אירע 21 שנים קודם בואו של תסאוס העירה. שמו נתפרסם כמי שהלך בדרך החוף הידועה לשמצה מטרויזן וקטל כמה מן הבריונים האימתנים ביותר שלאורכה. הפלנטידים הבינו עד מהרה כי גם שעתם מתקרבת, ועל כן טמנו לו מלכודת. עשרים וחמישה מביניהם עלו על העיר מכיוון אחד, בעוד עשרים וחמישה הנותרים אורבים במקום סמוך לה הנקרא גארטוס. תוכניתם הייתה לתקוף בהפתעה את תסאוס, אייגאוס ומשמר הארמון מלפנים ומאחור גם יחד, אך תסאוס לא נפל בפח. מזימתם נודעה לו מפי שליח בשם לאוס, והוא חמק מן העיר בחצות הליל והפתיע את מבקשי נפשו. צחוק הגורל היה, כי דווקא תוכניתם היא שגרמה למפלתם, משום שקל היה לתסאוס לגבור על שתי חבורות נפרדות מאשר להתייצב מול כנופיה אחת גדולה. כשעלה השחר כבר היו כולם בין המתים. ברם, למרות שתסאוס הרג את רוצחי אנדרוגאוס, לא נתרצה מינוס ולא ביטל את מס הדמים שהטיל על תושבי אתונה. על כן התנדב תסאוס לצאת אל כרתים ולהרוג את המינוטאורוס.
המינוטאורוס

תסאוס והמינוטאור, ציור על כד בסגנון הדמות השחורה (אנ') מן המאה ה-6 לפנה"ס
תסאוס והמינוטאור על גבי לקיתוס (אנ') קטן מסביבות 500 לפנה"ס במוזיאון האגורה
תסאוס נלחם במינוטאור. פסל בגני טווילרי שבפריז
תסאוס הורג את המינוטאורוס בפסיפס מפומפיי במוזיאון הלאומי לארכאולוגיה של נאפולי
תסאוס וראש המינוטאור
תסאוס המשחרר לאחר הריגת המינוטאורוס בפרסקו מהאוגוסטאום של הרקולנאום מהמאה ה-1 במוזיאון הלאומי לארכאולוגיה של נאפולי
על פי אחת מגרסאות המיתוס, אסר מינוס מלך כרתים מלחמה על האתונאים וניצח בה. אחר כך דרש כי אחת לשבע שנים ישלחו האתונאים שבעה בחורים ושבע עלמות, בתולים ובתולות, טרף למינוטאורוס, מפלצת שחציה אדם חציה שור וחיה בלבירינת שבנה דַיידָלוֹס.
כשהגיעה הפעם השלישית, התנדב תסאוס לצאת בעצמו אל כרתים כדי לקטול את המפלצת. הוא התחלף עם אחד הצעירים, ויצא בספינה שהניפה מפרשים שחורים. הוא הבטיח לאביו אייגאוס, כי אם יצליח במשימתו - יניף בשובו מפרשים לבנים, אות כי שלום לו. אריאדנה, בת המלך מינוס, התאהבה בתסאוס, ולאחר שנועצה בדיידלוס מסרה לתסאוס פקעת חוט, כדי שיוכל למצוא דרכו החוצה מן המבוך. תסאוס התנפל על המינוטאורוס בעודו ישן והכה אותו למוות באגרופיו. חיי הצעירים ניצלו, והם נמלטו יחד עם תסאוס ואריאדנה. בדרכם חזרה אל אתונה נטש תסאוס את אריאדנה באי נַקְסוֹס. למחרת היום, כשגילתה אריאדנה כי תסאוס עזב, הטילה בו קללה כי ישכח להחליף את המפרש השחור בלבן. על פי גרסה אחרת של הסיפור נתגלה האל דִיוֹנִיסוֹס לתסאוס ואמר לו כי בחר כבר באריאדנה להיות לו לאישה, וציווה עליו לנטוש אותה באי נקסוס. חיבורים אחרים גורסים, כי אריאדנה חלתה ומתה בדרכה הביתה, ותסאוס בצערו הרב שכח להחליף את המפרשים. כשראה אייגאוס כי הספינה המתקרבת לחופי אתונה מניפה מפרש שחור, הבין כי בנו אינו עוד בין החיים, ולכן השליך עצמו הימה וטבע. מאז נקרא ימה של אתונה בשם הים האגאי. ישנה גרסה לפיה תסאוס שכח להקריב לפוסידון קורבן, ולכן פוסידון קילל אותו שישכח להחליף מפרש. תסאוס ושאר הצעירים שבו בשלום למולדתם.
פְּלוּטָרְכוֹס, ההיסטוריון היווני בן המאה ה-1, משתמש בחיבורו "חיי תסאוס" בגרסאות שונות של סיפור הריגת המינוטאורוס, בריחת תסאוס ואהבת אריאדנה אליו. מקורותיו של פלוטרכוס, שלא כולם שרדו, כללו את פֶרְקִידֵס (אמצע המאה השישית לפנה"ס), דֶמוֹן (300 לפנה"ס לערך), פִילוֹכוֹרוֹס וקְלֵיידֶמוֹס (שניהם בני המאה הרביעית לפנה"ס).
פרדוקס ספינת תסאוס

פְּלוּטָרְכוֹס מספר, כי "האתונאים שמרו על אונייה זו בעלת שלושים המשוטים, שבה שט תסאוס עם העלמים וחזר בשלום, עד ימיו של דמטריוס מפאלרון. הם היו מוציאים ממנה מפעם לפעם את הקורות הישנות וקובעים תחתיהן אחרות חדשות וחזקות, עד שהאונייה נעשתה דוגמה בשביל הפילוסופים בשאלת הגידול השנויה במחלוקת, יש אומרים שהיא היא, ויש אומרים שאין היא היא." זהו המקור לפרדוקס הפילוסופי, הדן בשאלות של זהות ושינוי בנסיבות כגון אלה, ונקרא לעיתים בשם "הפרדוקס של ספינת תסאוס" - האם ספינתו של תסאוס, לאחר שהוחלפו בה כל הקרשים והמפרשים, היא עדיין ספינתו של תסאוס, על אף שאין בה ולו קרש אחד שתסאוס הפליג איתו? מה דינה של ספינה אחרת אשר נבנתה מהקרשים המקוריים של ספינת תסאוס? האם הספינה הזו היא הספינה של תסאוס? כמו כן, מתי הפסיקה הספינה להיות ספינתו של תסאוס? אחרי שהוחלף בה קרש אחד? מאה? מחציתם? כולם?
פריתואוס / חטיפת הלנה

קנטאור מנסה לחטוף את היפודמיה (הנקראת כאן לאודמיה) בעוד פריתואוס ותסאוס עוצרים בעדו. פרט מציור על כד בסגנון הדמות האדומה מאפוליה, 350-340 לפנה"ס לערך. נתגלה באנצי
תסאוס חוטף את הלנה, ציור על אמפורה אטית בסגנון הדמות האדומה, 510 לפנה"ס לערך.
חברו הטוב ביותר של תסאוס היה פֶּרִיתוֹאוֹס (אנ'), מלך הלַפִּיתִים. פריתואוס שמע על אומץ לבו וגבורתו של תסאוס, אך ביקש להיווכח בכך במו עיניו. על כן גנב את עדר הבקר של תסאוס והבריח אותו ממרתון כשתסאוס דולק אחריו. פריתואוס נטל את כלי נשקו והשניים כבר נערכו לדו-קרב, כאשר נמלכו בדעתם, נשבעו שבועת ידידות איש לרעהו ויצאו יחד לצוד את חזיר הבר הקלידוני (אנ'). באיליאדה מונה נֶסְטוֹר את פריתואוס ואת תסאוס בין "העצומים בין כל בני האדם בארץ" אשר "בעצומים נלחמו, בשוכני ההר הקנטאורים, השמידום בגבורה איומה."
תסאוס, חוטף נשים נודע, ובן-לווייתו וידיד נפשו פריתואוס ביקשו לקחת להם נשים מבנות זאוס, שכן האחד היה בנו של זאוס והשני בנו של פוסידון. תסאוס בחר בהלנה, ויחד חטפוה השניים והתכוונו להחזיק בה עד שתגדל ותהיה בשלה לנישואים. פריתואוס בחר בפרספונה, למרות שהייתה נשואה להאדס, מלך השאול. השניים השאירו את הלנה במקום מסתור באַפידְנַאי (אנ'), בהשגחת אייתרה אמו של תסאוס, וירדו אל עולם השאול, ממלכתם של פרספונה ובעלה האדס.
האדס העמיד פנים כמי ששמח לראותם ואף ערך לכבודם משתה. אך ברגע בו התיישבו שני האורחים, נכרכו נחשים סביב רגליהם והם לא יכלו לזוז ממקומם. על פי גרסאות אחרות צמחה האבן עליה ישבו ונדבקה לירכיהם.
כשהגיע הראקלס אל האדס, כדי להשלים את המטלה השתים-עשרה, הוא שחרר את תסאוס משביו. אך ברגע בו ניסה להתיר גם את פריתואוס, רעדה האדמה והוא לא הצליח להצילו. פריתואוס נשאר אפוא בעולם השאול לנצח נצחים. עם שובו של תסאוס לאתונה נסתבר לו כי בהיעדרו מצאו הדיוֹסְקוּרִים את מקום המסתור של הלנה אחותם והחזירו אותה לביתה.
מות תסאוס

תסאוס שב לעירו, אך לא הצליח לשלוט בה כמקודם. כשגברה השפעת שונאיו ומתנגדיו ולא יכול היה עוד להטיל את מרותו על האתונאים, פרש אל האי סְקִירוֹס, בו הייתה לו נחלה שירש מאבותיו. לִיקוֹמֵדֵס (אנ'), מלך האי, שנתיירא ממנו או שמא רצה לשאת חן בעיני האתונאים, טמן לו פח ודחף אותו אל מותו מאחד צוקי ההרים. על פי גרסה אחרת מעד המלך הגולה ונפל כשטייל להנאתו לאחר סעודה. פלוטרכוס מספר, כי ב-475 לפנה"ס יצא קִימוֹן אל סקירוס על פי הוראת אורקל כדי למצוא את עצמות תסאוס ולהביאן לאתונה. "כשחפרו נתגלה שם ארון מתים של אדם גדול-מידות, ולצדו היו מונחים ראש-חנית של ארד וחרב. כשהביא קימון שרידים אלה לאתונה בטריארה שלו, שמחו בהם האתונאים וקיבלום בתהלוכות פאר ובקורבנות, כאילו חזר תסאוס עצמו לעירו ".
עיבודים על תסאוס > ספרות

הטרגדיה של סופוקלס, "אדיפוס בקולונוס", מציגה את תסאוס כדמות מרכזית.
הטרגדיה של אוריפידס, "היפוליטוס", ו"פדרה" של סנקה, סובבים סביב מותו של בנו של תסאוס.
ברומן האבירי האפי של ג'פרי צ'וסר "סיפורו של האביר", אחד מסיפורי קנטרברי, תסאוס הוא דוכס אתונה, בעלה של היפוליטה, והמגן של אמילי, אחותה של היפוליטה, ששני אבירי ממלכת תבאי, ארקיטה ופלמון, נלחמים עבורה.
המחזאי הגרמני ג'אקוב איירר(אנ') כתב בשנת 1618, את המחזה "Theseus".
המחזה "פדרה" (1677) של ז'אן רסין מציג את תסאוס, בנו היפוליטוס ואת דמות משם הכותרת, פדרה.
תסאוס הוא דמות בולטת בתור הדוכס מאתונה במחזותיו של ויליאם שייקספיר, "חלום ליל קיץ" ו"שני שארים אצילים". גם היפוליטה מופיעה במחזות אלו.
"Thesée" של אנדרה ז'יד (1946) היא אוטוביוגרפיה בדיונית שבה הגיבור המיתולוגי של אתונה, כעת מבוגר, מספר את סיפור חייו מימי נעוריו חסרי הדאגות ועד הריגתו של המינוטאור.
"מות יומת המלך" של מרי רנו (1958) הוא שחזור דרמטי של אגדת תסאוס מילדותו בטרויזן ועד החזרה מכרתים לאתונה. למרות היותו בדיוני, הספר באופן כללי נאמן לרוח ולטעם של הגרסאות הידועות ביותר של הסיפור המקורי. ההמשכון "השור מן הים" (1962), מספר על עלילותיו המאוחרות של הגיבור.
הרומן "Last of the Amazons" משנת 2002 של סטיבן פרספילד מנסה למקם את פגישתו ונישואיו של תסאוס לאנטיופה, כמו גם את המלחמה שלאחר מכן, בסביבה הגיונית מבחינה היסטורית.
חורחה לואיס בורחס מציג גרסה של המיתוס בסיפור קצר, "בית אסטריוס" (בספרדית: La Casa de Asterión).
הקומיקאי הבריטי טוני רובינסון כתב גרסה לסיפור תסאוס בשם "Theseus: Super Hero" (תסאוס: גיבור על).
בסדרת הספרים "ספר השמש החדשה" של ג'ין וולף, המתרחש בעתיד הרחוק, הגיבור קורא סיפור שנראה כמיזוג המיתוס של תסאוס עם הסיפור של קרב המפטון רודס - ככל הנראה בגלל בלבול בין המינוטאור ל-USS מוניטור.
עיבודים על תסאוס > אופרה, קולנוע, טלוויזיה ומשחקי וידאו

"Thésée" משנת 1675 היא אופרה צרפתית מוקדמת מאת ז'אן-בטיסט לולי ללברית מאת פיליפ קינו, המבוססת על אובידיוס.
"Teseo" משנת 1713 היא אופרה סריה מאת גאורג פרידריך הנדל ללברית מאת ניקולא היים, המבוססת על קינו.
האופרה "Hippolyte et Aricie" משנת 1733 מאת ז'אן-פיליפ ראמו, המבוססת על ז'אן רסין, מציגה את תסאוס כדמות.
הסרט "בני אלמוות" (2011), עיבוד ייחודי ומודרני לאגדה, מציג את הנרי קאביל בתפקיד תסאוס בקרב להצלת האנושות מהמלך האכזר היפריון, המבקש לשחרר את הטיטאנים הכלואים למורת רוחם של האלים האולימפיים.
במשחק הווידאו "האדס" תסאוס, יחד עם המינוטאור (ששמו אסטריוס במשחק), מתפקדים כבוסים של אליסיום, הרמה השלישית של המשחק.
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
ספינת תסאוס
לקריאה נוספת

פלוטרכוס, חיי אישים – אנשי יוון. תרגם מיוונית והוסיף הערות: א' א' הלוי. ירושלים, מוסד ביאליק, תשל"א-1971.
פלוטרכוס, חיי אישים - אנשי יוון ורומי. תרגם מן המקור היווני והוסיף הערות: א' א' הלוי. ירושלים, מוסד ביאליק, תשל"ג-1973.
אהרן שבתאי, המיתולוגיה היוונית. תל אביב, ספרי תל אביב, תש"ס-2000.
מריוס כהן, "פרדוקסים של זהות", גליליאו 122, אוקטובר 2008.
גוסטאב שוואב, אלים וגיבורים (מגרמנית: חנה לבנת), אור יהודה: דביר,2007. עמ' 236–257.
מרי רנו, מות יומת המלך. תרגום: דליה רביקוביץ, תל אביב: עם עובד, 1987.
מרי רנו, השור מן הים, תרגום: מרדכי ברקאי, הוצאת זמורה ביתן, 1962.
הערות שוליים

↑  השווה סנהדרין קט, ב: "הייתה להם (לאנשי סדום) מיטה, שהיו משכיבים עליה אורחים. ארוך - קיצרוהו, גוץ - מתחוהו."
↑  פלוטרכוס, חיי אישים: אנשי יוון ורומי - תיסיבס, כג. וראו גם: אוניות קודש אתונאיות.
↑  איליאדה, ספר ראשון, 265-267.
↑  פלוטרכוס, חיי אישים: אנשי יוון ורומי - תיסיבס, לה-לו; שם, חיי אישים: אנשי יוון - קימון, י'.
↑  "Lully's Thésée". Boston Early Music Festival (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2023-05-04.
↑  "Handel's "Teseo" - an introduction". bachtrack.com (באנגלית). 7 בדצמבר 2008. נבדק ב-2023-05-04. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Singh, Tarsem (2011-11-11), Immortals (Action, Drama, Fantasy), Relativity Media, Virgin Produced, Mark Canton Productions, נבדק ב-2022-12-13
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007319018605171  GND: 11862184X  LCCN: no2014083772  NKC: jn20000701799  NLA: 59760334  NTA: 292587236  SUDOC: 027385493  VIAF: 122737914   WorldCat (עם VIAF): 122737914
דרדוויל: נולד מחדש (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

סמליל הסדרה
 מבוסס על:  דרדוויל מאת סטן לי וביל אברט
 סוגה:  גיבורי-על פעולה דרמת פשע דרמה משפטית
 יוצרים:  מאט קורמן כריס אורד
 כותבים:  מאט קורמן כריס אורד
 שחקנים:  צ'ארלי קוקס וינסנט ד'אונופריו ג'ון ברנטל
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  9 
 תוכנית מקור:  כרונולוגית (MCU): "אגתה לאורך כל הדרך" כרונולוגית מבחינה עלילתית: "דרדוויל"
 הפקה
 מפיקים בפועל:  קווין פייגי מאט קורמן כריס אורד כריס גארי
 חברת הפקה:  אולפני מארוול
 הפצה:  Disney Platform Distribution
 שידור
 רשת שידור:  דיסני+
 תקופת שידור מקורית:  4 במרץ 2025 – הווה 
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
דרדוויל: נולד מחדש (באנגלית: Daredevil: Born Again) היא סדרת גיבורי-על אמריקאית שנוצרה ונכתבה על ידי דריו סקרדפנה, מאט קורמן וכריס אורד עבור שירות הזרמת המדיה דיסני+, שמבוססת על הקומיקס דרדוויל מבית מארוול קומיקס. הסדרה משמשת בתור הפקה מחודשת (אנ') לסדרה "דרדוויל" שהופקה בידי חטיבת הטלוויזיה של מארוול עבור נטפליקס, ולראשונה מאז היא חולקת בהמשכיות זיכיון סרטי היקום הקולנועי של מארוול.
צ'ארלי קוקס שב לגלם את דמותו של מאט מרדוק/דרדוויל מסדרת נטפליקס, וכמוהו גם השחקנים וינסנט ד'אונופריו, ג'ון ברנטל, דברה אן וול, איילת זורר, וילסון בת'ל ואלדן הנסון. מאז ביטולה של סדרת הטלוויזיה משנים 2018-2015, גם קוקס וגם ד'אונופריו שבו לגלם את דמויותיהם של מאט מרדוק ו-וילסון פיסק/קינגפין בסדרות היקום הקולנועי "הוקאיי" (2021), "שי-האלק: עורכת דין בשירות החוק" (2022) ו"אקו" (2024). תהליך פיתוח הסדרה החל במרץ 2022. קורמן ואורד נשכרו ככותבים ראשיים, והעניקו לסדרה מבנה נרטיבי וטון קליל יותר מאשר סדרת נטפליקס. הסדרה הוכרזה ביולי, עם עונה ראשונה בת 18 פרקים. שם הסדרה מתייחס לרומן הגרפי "דרדוויל: נולד מחדש" מאת יוצרי הקומיקס פרנק מילר ודייוויד מזוצ'לי. שלב הצילומים החל במרץ 2023, אך הופסק ביוני 2023 עקב שביתת גילדת התסריטאים.
אולפני מארוול החליטו לשכתב את הסדרה מן היסוד בספטמבר 2023, ושחררה את קורמן, אורד והבמאים המקוריים מהחוזה שלהם, אם כי לחלקם עדיין ניתן קרדיט על הפרקים אותם הספיקו לביים. תפקיד היוצרים עבר לסקרדפנה, ג'סטין בנסון וארון מורהד. כיוונה של הסדרה עבר למבנה סיריאלי שקשור יותר לסדרת נטפליקס. הצילומים חודשו בינואר 2024 לעונה ראשונה בת תשעה פרקים, והסתיימו בחודש אפריל. באוגוסט 2024 הוכרז על חידוש הסדרה לעונה שנייה, שהחלה את צילומיה בפברואר 2025.
הסדרה עלתה לשידור ב-4 במרץ 2025 בשירות הזרמת המדיה דיסני+, כחלק מהשלב החמישי של היקום הקולנועי של מארוול.
צוות השחקנים

צ'ארלי קוקס – מאט מרדוק/דרדוויל, עורך דין עיוור משכונת הלס קיצ'ן, המנהל חיים כפולים כפורע-חוק רעול פנים.
וינסנט ד'אונופריו – וילסון פיסק/קינגפין, ברון פשע רב-עוצמה ו"דודה" של מיה לופז/אקו, שרצונו לשלוט בהלס קיצ'ן מביא אותו לעימות חזיתי מול דרדוויל.
מרגריטה לבייבה - התר גלן, פסיכולוגית ומושא אהבתו של מרדוק. בינה לבין מרדוק יש חילוקי דיעות לגבי פורעי חוק.
דברה אן וול - קארן פייג', צעירה אניגמטית שמסעה לעשיית צדק מוביל אותה לחייו של מאט.
אלדן הנסון - פוגי נלסון, חברו הטוב של מאט ושותפו למשרד לעריכת דין.
וילסון בת'ל - בנג'מין "דקס" פוינטדקסטר/בולזאיי, סוכן FBI פסיכופת שמסוגל להשתמש כמעט בכל אובייקט ככלי הטלה קטלני, ובעבר התחזה לדרדוויל עבור פיסק במהלך עונתה השלישית של הסדרה "דרדוויל".
זברינה גווברה - שילה ריברה, מנהלת הקמפיין של פיסק.
ניקי מ. ג'יימס - קירסטן מק'דאפי, עוזרת התובע המחוזי לשעבר ושותפתו החדשה של מרדוק במשרד לעורכי דין.
ג'נאיה וולטון - בי. בי. יוריק, עיתונאית עצמאית ואחייניתו של בן יוריק, שנהרג בידי פיסק בסדרה "דרדוויל".
ארטי פרושאן - באק קשמן, יד ימינו של פיסק. לפי הקומיקס, קשמן הוא בוליט, סוכן סמוי של ממשלת ארצות הברית המתפקד כשכיר חרב עבור קינגפין.
קלארק ג'ונסון - צ'רי, שוטר בדימוס של משטרת ניו יורק שעובד עם מרדוק בתור החוקר שלו.
מייקל גנדולפיני - דניאל בלייק, חבר הצוות הניהולי של פיסק ובן טיפוחיו.
איילת זורר - ונסה פיסק, אשתו של וילסון פיסק. זורר חזרה לגלם את דמותה של ונסה לאחר שגילמה אותה בסדרה ״דרדוויל״. לפני השינויים בתסריט, את דמותה גילמה סנדרין הולט.
קמאר דה לוס ריאז - הקטור איילה/נמר לבן, פורע חוק שכוחות העל שלו מגיעים מקמע מיסטי, ואשר החל לפעול לאחר היעלמותו של דרדוויל.
ג'ון ברנטל – פרנק קאסל/המעניש, פורע-חוק ששם לו למטרה להילחם בעולם התחתון בכל אמצעי הכרחי, ולא משנה כמה קטלניות יהיו התוצאות. ברנטל שב לגלם את דמותו של קאסל לאחר שגילם אותו בסדרות "דרדוויל" ו"המעניש" (2019-2017).
הפקה > רקע

הסדרה "דרדוויל", שהופקה על ידי חטיבת הטלוויזיה הישנה של מארוול ו-"ABC Studios", שודרה לראשונה בשירות הזרמת המדיה "נטפליקס" באפריל 2015, וחודשה לשלוש עונות עד לביטולה בנובמבר 2018. במקביל לביטול הסדרה, מסרה "נטפליקס" בהודעה כי שלוש העונות יישארו בשירות, בעוד שהדמות "תמשיך לחיות בפרויקטים עתידיים של מארוול". מהאתר "דדליין הוליווד" צוין כי בניגוד לסדרות האחרות של מארוול בנטפליקס שגם הן בוטלו, "נראה שהדלת פתוחה לרווחה" עבור דמותו של דרדוויל. מנגד, צוין בכתבה של "הוליווד ריפורטר כי היתכנות זו אינה סבירה, במיוחד מכיוון שדווח על ידי "וראייטי" כי על פי העסקה המקורית בין מארוול לנטפליקס, הדמויות לא יוכלו להופיע באף סדרה או סרטים שאינם שייכים לנטפליקס למשך שנתיים לפחות לאחר ביטול הסדרות בהן הן מופיעות. בפברואר 2018, אמר יו"ר שלוחת חברת וולט דיסני לטיפול בלקוחות מקומיים ובינלאומיים, קווין א. מאייר, כי אמנם אין עוד תוכניות קונקרטיות, אך קיימת אפשרות ששירות "דיסני+" תוכל להחיות את הסדרה; בעוד שסגן הנשיא הבכיר של "הולו" לתכנים מקוריים, קרייג ארוויץ', אמר כי שירות הסטרימינג של הרשת פתוחה לאפשרות להחיות את הסדרה.
השחקן צ'ארלי קוקס הביע את אכזבתו מביטול הסדרה, בנימוק כי לצוות ההפקה היו כבר תוכניות לעונה רביעית, והביע את תקוותו לגלם שוב את מאט מרדוק/דרדוויל בעתיד. השחקנית איימי רוטברג, שגילמה את דמותה של מרסי סטאל בסדרה, העירה שצוות ההפקה והשחקנים קיוו כי הסדרה תימשך חמש עונות, וכי על פי התוכניות, היה אמור להופיע אנטגוניסט חדש בעונה הרביעית לפני שיוצג המאבק האחרון בין דרדוויל לוילסון פיסק/קינגפין בעונה החמישית. ביוני 2020, נשיא אולפני מארוול, קווין פייגי, יצר קשר עם קוקס בנוגע לחזרתו לגילום דמותו של מאט מרדוק/דרדוויל במסגרת היקום הקולנועי של מארוול; ובדצמבר 2021, אושר על ידי פייגי כי קוקס ישוב לגלם את הדמות עבור אולפני מארוול. הופעתו הראשונה של קוקס ביקום הקולנועי התקיימה בסרט "ספיידרמן: אין דרך הביתה" (2021), בעוד שוינסנט ד'אונופריו שב לגלם את דמותו של פיסק בסדרה "הוקאיי". במרץ 2022, הסדרה "דרדוויל" הועברה מ"נטפליקס" ל"דיסני+" לאחר שהרישיון של נטפליקס פקע ודיסני השיגה את הזכויות.
הפקה > פיתוח

במרץ 2022, התראיין קוקס בנוגע לסדרת אתחול פוטנציאלי עבור הדמות והסדרה, וציין כי סדרת האתחול איננה צריכה להמשיך מהמקום שבו הסתיימה העונה השלישית של הסדרה המקורית, אלא לעצב מחדש" ובאופן "קצת שונה" את הדמויות ולכלול קפיצת זמן בת מספר שנים מאז אירועי העונה השלישית. קוקס אף התייחס לחששות כי סדרת האתחול לא תהיה מדורגת "TV-MA", בדומה לסדרה המקורית, והצהיר כי הוא מאמין שאולפני מארוול יוכלו להציג נאמנה את הדמות למרות ההגבלות, אם כי ציין שבאופן אישי הוא מוצא את חוברות הקומיקס בכיכוב דמותו "מרגשים יותר, קריאים יותר וניתנים לזיהוי כאשר הוא חי בסביבה אפלה יותר". בנוסף, קוקס ציין כי מאפיינים בדמותו של מאט מרדוק/דרדוויל כמו סוגיית הזדקנותו, רגשות האשמה הקתולית של הדמות וההיסטוריה שלו עם נשים, נוטים למשוך קהל בוגר יותר. קוקס קיווה שסדרת האתחול תוכל לשאוב אלמנטים ולעבד נאמנה את קשת העלילה של "דרדוויל: נולד מחדש", אותו הוא תיאר כ"קומיקס PG" וטען כי ביכולתו להראות כיצד הסדרה תוכל לעבוד עם הדירוג הזה. בשלהי מרץ 2022, נמסר על ידי "Production Weekly" כי סדרת אתחול העוסקת בדמותו של דרדוויל נמצאת בפיתוח, ועל הפקתה אמונים פייגי וכריס גארי. בשלהי מאי 2022, אושר רשמית אושרה כי הסדרה נמצאת בפיתוח עבור שירות "דיסני+", וכי על הפקתה בפועל וכתיבה יהיו אמונים מאט קורמן וכריס אורד. מ"הוליווד ריפורטר" הוצהר כי "דרדוויל" היא הראשונה בסדרות המקור של נטפליקס ש"קיבלה סדרה חדשה, אך נמשכת", אם כי בהמשך נטען מטעמם כי "טכנית" מדובר בעונתה הרביעית. במהלך כנס הקומיק-קון 2022 בסן דייגו, נמסר שמה הרשמי של הסדרה ואושר כי היא תהיה בת 18 פרקים. במסגרת אירועי "D23 2022", נמסר רשמית כי הסדרה תהיה אתחול מחודש.
הפקה > ליהוק

ביוני 2022, נמסר על ידי "וראייטי" כי קוקס וד'אונופריו עתידים לשוב לגלם בסדרה את דמויותיהם של מאט מרדוק / דרדוויל ווילסון פיסק / קינגפין, בהתאמה. דבר ליהוקם לסדרה אושר רשמית אושר במהלך כנס הקומיק-קון שנערך סן דייגו ביולי 2022.בדצמבר 2022, נמסר על ליהוקם של מייקל גנדולפיני, מרגריטה לבייבה וסנדרין הולט לתפקידים מרכזיים שטרם נחשפו. מ-"Deadline Hollywood" נמסר כי גנדולפיני יגלם את דמותו הפוטנציאלית "בחור שאפתן מסטטן איילנד" בשם ליאם, וכי לבייבה והולט יגלמו מושאי אהבה עבור דמויותיהם של קוקס וד'אונופריו. בינואר 2023, נמסר על ליהוקה של ניקי מ. ג'יימס לתפקיד שטרם פורסם. במרץ 2023, נחשף כי ג'ון ברנטל ישוב לגלם את דמותו של פרנק קאסל / המעניש"; עוד נמסר כי טרם ברור אם דברה אן וול, שגילמה את דמותה של קארן פייג', ואלדן הנסון, שגילם את דמותו של פוגי נלסון, ישובו לגילום דמויותיהם וכי אם דמויותיהם יופיעו בכלל בסדרה.
הפקה > צילומים

צילומי הסדרה החלו ב-6 במרץ 2023, והם עתידים להסתיים ב-15 בנובמבר 2023.
הפצה

הסדרה עלתה לשידור בשירות הזרמת המדיה "דיסני+" ב-5 במרץ 2025, והיא מהווה חלק מהשלב החמישי של היקום הקולנועי של מארוול.