stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפרעות הליכה באבחון מחלות
הליכה בצעדים קטנים (גייט פסטיננטי או הליכה פרקינסונית) > מחלת אלצהיימר

במחלה זו ייתכנו שינויים בהליכה שהם צעדים קטנים ואיטיים.
הליכה בצעדים קטנים (גייט פסטיננטי או הליכה פרקינסונית) > לחץ תוך-גולגולתי

המחלה נגרמת כתוצאה מהצטברות נוזלים במוח הגורמים להרחבת חדרי המוח.
תסמינים: הליכה איטית בצעדים קטנים ובעיה של שיווי משקל, ירידה קוגניטיבית ואי שליטה על הסוגרים.
הליכה בצעדים קטנים (גייט פסטיננטי או הליכה פרקינסונית) > פגיעה נוירופתית

מחלה של מערכת העצבים ההיקפית בה נפגעים עצבים מוטוריים האחראים על השרירים, עצבים תחושתיים האחראים על העברת תחושות ועצבים אוטונומיים האחראים על ויסות התפקודים האוטומטים בגוף, כמו לחץ דם ובלוטות ההפרשה.
התסמינים הראשונים מופיעים בשרירי כפות הרגליים או הידיים, הרגשה של עקצוצים בכפות הרגליים והידיים, כאב, תחושת שריפה, חולשת שרירים ואיבוד שיווי המשקל.
הגורמים למחלה, ברוב המקרים היא מחלת הסוכרת, פגיעה בעצבים, חשיפה לחומרים רעילים (כמו ארסן, ליתיום, עופרת), אלכוהול ותופעות לוואי של תרופות.
הליכה בצעדים רחבים (גייט אטקסיה)

הליכה בצעדים רחבים יכולה להעיד על מספר מחלות ומצבים רפואיים, בעיקר נוירולוגיים, המשפיעים על המוח או על מערכת העצבים המרכזית.
דוגמאות למחלות היכולות לגרום להליכה בצעדים רחבים:
הליכה בצעדים רחבים (גייט אטקסיה) > אטקסיה מוחית (צרברלית)

זו הפרעה נוירולוגית, בדרך כלל תורשתית, בה נגרם נזק למוח הקטן (צרבלום), נפגעים הקואורדינציה ושיווי המשקל, עד לחוסר שליטה בשרירים ולתנועות לא יציבות.
התסמינים: הליכה על בסיס רחב, לא יציבה, מתנדנדת, רעד בסוף תנועה בגפיים או בראש, קושי במוטוריקה עדינה, קושי בדיבור, קושי בשליטה בתנועות העיניים, קשיים בבליעה וסחרחורת.
בטיפולי הפיזיותרפיה ניתנים תרגילים לשיפור שיווי המשקל כמו הליכה בקו ישר, עמידה על רגל אחת והליכה על משטחים לא אחידים.
הליכה בצעדים רחבים (גייט אטקסיה) > נוירופתיה פריפרית חמורה

נוירופתיה פריפרית חמורה היא החמרה של נוירופתיה פריפרית והתסמינים הופכים להיות חזקים וקשים, עד לאובדן תחושה באזורים הנגועים. קיים קושי בהליכה, הכאבים וחוסר התחושה מקשים מאוד על ההתנהלות ואיכות החיים.
הליכה בצעדים רחבים (גייט אטקסיה) > אטקסיה של פרידריך

מחלה תורשתית הפוגעת במערכת העצבים וגורמת לחולשה וחוסר תיאום של השרירים (אטקסיה). במחלה ישנו מחסור בחלבון פרקטסין וחסרונו גורם לסיבי העצב בחוט השדרה ובמערכת העצבים ההיקפית להתנוון, כך לא נמסרות הודעות מהמוח לשרירים לפעול ואזור שיווי המשקל והתנועתיות במוח מתנוון. התסמינים מופיעים לרוב בתקופת הילדות והם קושי בעמידה ובהליכה, פגיעה בשיווי המשקל וחוסר תחושתיות ההולכים ומחמירים עם הזמן. ההליכה דומה להליכה של שיכור: פיסוק רחב בין הרגליים ונדנודים מצד לצד.
הביטוי הראשון של המחלה מתחיל ברוב המקרים בעשור השני לחיים (בגיל ההתבגרות), אבל ישנם מקרים בודדים שהתסמינים מתחילים בגיל מבוגר יותר (אבל לא לאחר גיל 50).
הליכה בצעדים רחבים (גייט אטקסיה) > טרשת נפוצה

מחלה אוטואימונית כרונית הפוגעת במערכת העצבים המרכזית - המוח ועמוד השדרה, וגורמת לקשיים בתנועה, כולל הליכה בצעדים רחבים בשל חוסר יציבות.
הגורמים למחלה אינם ידועים והיא נגרמת כנראה משילוב גורמים גנטיים וסביבתיים (כמו זיהום ויראלי, עישון או חוסר בוויטמין D).
התסמינים בתחושה: נימול, עקצוצים, סחרחורת, טשטוש בראייה, חוסר יכולת להגיע לאורגזמה, אין אונות. תסמינים בתפקוד השרירים: חולשה, עייפות כרונית, קושי ובשמירה על איזון, ראייה כפולה, בעיה בשליטה על המעיים או שלפוחית השתן.
לחולים מומלצים פעילות של רכיבה על אופניים נייחים, הליכה ושחייה, וכן טיפולי פיזיותרפיה לשמירת יכולת הליכה, טווחי תנועה ושיווי משקל.
מעבדות תנועה ויציבה

מעבדת ההליכה ויציבה משמשת כלי טכנולוגי רפואי לאבחון הליכה ויציבה.
הטכנולוגיה במעבדה מאפשרת אבחון הליכה ויציבה מדויק והערכה כוללנית של נתונים קריטיים, כמו טווחי תנועה של מפרקי הגפה ומדידה ומידול כוחות והשפעות של תנועת גפיים על תנוחת האגן והשלד. בעזרת המכשור מתבצעת מדידה כמותית מדויקת של כל מפרק בנפרד ולאחר מכן אינטגרציה של כל הממצאים.
במעבדה ניתן למפות באופן מדעי את הפתולוגיות המחייבות טיפול ולהעביר המלצות לגורם המטפל תוך התייחסות לטיפול כוללני – ביצוע פרוצדורות / ניתוחים, טיפולי פיזיותרפיה, אבזרים אורתופדיים. הבדיקה כוללת בדיקה גופנית, צילומי וידאו של ההליכה, הצמדת סמנים אינפרה אדומים ואלקטרודות EMG למדידת שרירי הגפיים ובדיקת לחצי כפות הרגליים. כל המערכות מקושרות למחשב מרכזי המעבד את הנתונים.
בשנת 2024 פורסם מחקר בינלאומי לפיו המחלקה להנדסה באוניברסיטת תל אביב בשיתוף עם המרכז הרפואי תל אביב - איכילוב פיתחו מודל חדש המאפשר מדידת אורך הצעד בסביבה הטבעית של המטופל, באמצעות חיישן לביש המוצמד לתחתית הגב. במודל זה ניתן להגיע למעקב רציף ומדויק של צעדי המטופל בחיי היומיום. לשיטה זו יש יתרון על פני בדיקת מעבדה במרפאה בה מתקבלת תמונת צעידה בנקודת זמן אחת.
ראו גם

הליכת בני אדם
בדיקה נוירולוגית
הפרעה נוירולוגית
לקריאה נוספת

IOP Sience: שיטה חדשה ישימה קלינית למדידת רוחב הצעד במהלך שלב התנופה של ההליכה
הערות שוליים

↑  Jingying Wang, Dawei Gong, Huichun Luo, Wenbin Zhang, Lei Zhang, Han Zhang, Junhong Zhou, Shouyan Wang, Measurement of Step Angle for Quantifying the Gait Impairment of Parkinson’s Disease by Wearable Sensors: Controlled Study, JMIR mHealth and uHealth 8, 2020-03-20, עמ' e16650 doi: 10.2196/16650
↑  ניתוח הליכה, מדדי הליכה, באתר www.footlab.co.il
↑  Average Stride Length Statistics: Stride Length By Height And Sex, ‏April 3 2024 (באנגלית)
↑  hila, נוירופתיה היקפית | בית חולים שיקומי רעות ת"א, באתר Reuth, ‏23 בנובמבר 2020
↑  נוירופתיה, באתר אינפומד
↑  אטקסיה: פגיעה בשיווי המשקל - סיבות, תסמינים וטיפול, באתר Medleader
↑  Friedreich’s Ataxia (FA), Health Library Cleveland Clinic
↑  מחלת פרידריך אטקסיה, באתר בית החולים השיקומי המשולב שיבא
↑  מעבדת תנועה ויציבה, באתר בית חולים שיבא
↑  Assaf Zadka, Neta Rabin, Eran Gazit, Anat Mirelman, Alice Nieuwboer, Lynn Rochester, Silvia Del Din, Elisa Pelosin, Laura Avanzino, Bastiaan R. Bloem, Ugo Della Croce, Andrea Cereatti, Jeffrey M. Hausdorff, A wearable sensor and machine learning estimate step length in older adults and patients with neurological disorders, npj Digital Medicine 7, May 25 2024, עמ' 1–12 doi: 10.1038/s41746-024-01136-2
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
שלבים בהתפתחות מחלת פרקינסון
הליכה בצעדים רחבים במחלת אטקסיה מוחית
חטיבת הנחתים האמפיבית (הכוחות המזוינים של טורקיה)

| --- | --- |
 "תמיד מוכן!"  "פעם נחת, תמיד נחת"
 פרטים
 כינוי:  התנינים הטורקיים
 מדינה:  טורקיה טורקיה
 שיוך:  הכוחות המזוינים של טורקיה  חיל הים הטורקי
 סוג:  נחתים
 בסיס האם:  פוקה, איזמיר
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1966–הווה (כ־59 שנים)
 מלחמות:  פלישת טורקיה לקפריסין, הסכסוך הכורדי-טורקי, מלחמת האזרחים האלבנית
 עיטורים
 מדליית הזהב "אומץ לב יוצא דופן והקרבה עצמית"
  (למפת טורקיה מוגדלת) פוקה(למפת טורקיה רגילה) פוקה(למפת הים האגאי (מחוז) רגילה) פוקה(למפת הים האגאי (מחוז) מוגדלת) פוקה
 
חטיבת הנחתים האמפיבית (בטורקית: Amfibi Deniz Piyade Tugayı), או יחידת הקומנדו האמפיבית (בטורקית: Amfibi Komando), היא יחידת נחתים המיועדת למבצעים מיוחדים של חיל הים הטורקי, בסיסה של היחידה נמצא בפוקה ליד איזמיר.
היסטוריה

ההיסטוריה המודרנית של חטיבת הנחתים הטורקית, בפיקודה של קבוצת לוחמה אמפיבית, החלה בשנת 1966 עם היווצרות הכוח הראשון לפלישה רגלית מן הים, שהיה למעשה גדוד הנחתים הראשון. סגן האדמירל כמאל קאיאג'אן דחף להקמתו של הגדוד, שהוקם ב־15 בספטמבר 1966 בבסיס הימי בגאלג'וק. מפקדת הכוחות הוקמה במרסין באפריל 1971. גדוד הנחתים האמפיבי השני הוקם ב־1973, ומפקדת רגימנט הנחתים האמפיבי הוקמה ב־18 באפריל 1974, לפני הפלישה לקפריסין.
רגימנט הנחתים האמפיבי לקח חלק בפלישה לקפריסין דרך הים, ב־20 ביולי 1974, אבטח את ראש החוף ותרם להצלחה משמעותית. הרגימנט השתתף גם ב"מבצע השלום השני", עם הצלחה במשימות שניתנו לו. בשל ההצלחה ב"מבצע השלום בקפריסין", ב-15 בנובמבר 1983, העניק ראש המטה הכללי את מדליית הזהב "אומץ לב יוצא דופן והקרבה עצמית".
לאחר הפלישה לקפריסין ב־1974, גדוד הנחתים השלישי, גדוד התמיכה האמפיבי, הוקם ב־1979 באיזמיר. בכך הושלם ארגון היחידה ברמת הרגימנט. בשנת 1980, גדוד הנחתים האמפיבי השלישי נפרס באופן זמני במרסין כדי להשלים משימות ניהול של ממשל צבאי. בתקופה 1985-1992 נערכו תרגילים רבים בטורקיה ומעבר לים, ובוצעו משימות הרתעה בים האגאי ובים התיכון. רגימנט הנחתים האמפיבי השתתף גם במבצעים בסוריה ובלוב בהנהגתו של אדמירל גירסל צ'יפינר.
תמונות

נחתים טורקים באי האיטלקי סרדיניה בתרגיל צבאי המיועד לתפארת לויאל מידאס 2005
נחתים טורקים על סיפון USS נאסו מחכים לביצוע פעולות מניעה ימיות, כחלק מתרגיל פניקס אקספרס 2007
נחתים אמפיביים מבצעים תרגילי פאסט-רופ ממסוק MH-60S סי הוק של הצי האמריקני בתרגיל פניקס אקספרס 2009
הנחתים הטורקים עולים על מטוס בל-בואינג V-22על סיפון USS קירסארג' במהלך תרגיל אמפיבי בהובלת ואירוח טורקיה תרגיל אגמן
מוטו "פעם נחת, תמיד נחת", בכניסה לאזור אימונים
הערות שוליים

↑  "Hata Sayfası". נבדק ב-17 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Amfibi deniz piyadeleri". נבדק ב-17 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Turkey - Amphibious Marine Infantry Brigade Command / Amfibi Deniz Piyade Tugay Komutanligi / Amfibi Deniz Piyade, www.globalsecurity.org
וילם מרוברוק

| --- | --- |

 לידה:  שנות ה־20 של המאה ה־13 רוברוק, צרפת 
 פטירה:  שנות ה־90 של המאה ה־13 
 מדינה:  ממלכת צרפת 
 השקפה דתית:  הכנסייה הקתולית 
 
וילם מרוברוק (בהולנדית: Willem van Rubroeck; בערך 1220 - בערך 1293) היה מיסיונר וחוקר פרנציסקני פלמי, יליד רוברוק, פלנדריה. תיאור מסעותיו הוא אחת מיצירות המופת של הספרות הגאוגרפית של ימי הביניים, הדומות לאלה של מרקו פולו ואבן בטוטה. הוא נסע למקומות שונים של האימפריה המונגולית באסיה לפני שחזר לאירופה.
פעילות מיסיונרית

וילם ליווה את המלך לואי התשיעי מצרפת במסע הצלב השביעי בשנת 1248. ב־7 במאי 1253, בהוראתו של לואי, הוא יצא למסע מיסיונרי כדי להמיר את המונגולים הטטרים לנצרות. הוא עצר בהתחלה בקונסטנטינופול כדי להתייעץ עם בולדווין מהיינאו, שחזר ממסע בקרקורום מטעם בולדווין השני, הקיסר הלטיני. לאחר מכן, וילם הלך בדרכו של פריאר ג'וליאן ההונגרי ובאסיה בדרכו של האיטלקי ג'ובאני דה פיאן דל קרפין. במשלחתו של וילם היו ברתולומאו דה קרמונה, עוזר בשם גוסט, ומתורגמן, שנקרא בדו"ח של וילם - הומו דיי, שפירושו "איש אלוהים", אולי מייצג את עבדאללה הערבי, עבד אלוהים.
מסעות

לאחר שהגיע לעיירה קרים סודאק, המשיך וילם בדרכים עם עגלות. תשעה ימים לאחר חציית הדון הוא פגש את סארטאק ח'אן, שליט ח'יפצ'ק ח'אנאט. החאן שלח את וילם לאביו, באטו חאן, בסראי ליד הוולגה. חמישה שבועות לאחר היציאה מסודאק, הוא הגיע למאהל של באטו חאן. באטו סירב להתנצר אך העביר את השליחים לחאן הגדול של המונגולים, מנגקה חאן. הוא וחבריו למסע רכבו על סוסים מ־16 בספטמבר 1253 למסע של 9,000 ק"מ לחצר של החאן הגדול בקרקורום.
עם הגעתם הם התקבלו באדיבות והוא התקבל לראיון ב־4 בינואר 1254. סיפורו של וילם סיפק תיאור נרחב של חומות העיר, שווקיה ומקדשיה. הוא תיאר את המגורים הנפרדים לאומנים מוסלמים וסינים בקרב אוכלוסייה קוסמופוליטית רחבה. הוא ביקר גם בחצר אימפריה של ניקאה במהלך יום החג של פליסיטאס. בין האירופאים שהוא נתקל בהם היה אחיין של בישוף אנגלי, אישה מלוריין שבישלה את ארוחת הפסחא של וילם, וצורף צרפתי שעשה קישוטים לנשות החאן ולמזבחות של הנוצרים הנסטוריים.
הוא שהה במחנה של החאן עד 10 ביולי 1254, כשהחל את דרכו הארוכה חזרה הביתה. וילם וחבריו הגיעו למדינת הצלבנים בטריפולי ב־15 באוגוסט 1255. וילם מרוברוק היה השליח האירופי הרביעי אצל המונגולים. הקודמים הובלו על ידי ג'ובאני דה פיאן דל קרפין ואסצ'לין מלומברדיה בשנת 1245 ואנדרה דה לונג'ומאו בשנת 1249. המלך עודד משלחת נוספת באמצעות דיווחים על נוכחותם של נוצרים נסטוריים בחצר המלכות המונגולית.
מסעות > המסע

כשרובורק יצא לדרכו, בשנת 1253, החאן הגדול היה מונגקה חאן. התלווה אליו, לכל הפחות מקונסטנטינופול, נזיר פרנציסקני נוסף בשם ברתולמיאו מקרמונה. הפמליה של רוברוק כללה גם את אחד מפקידי המלך בשם גוסה ותפקידו היה לשמור על הכסף שקיבל רוברוק מהמלך להוצאות המסע. כשהגיע רוברוק לחצרו של סרתאק הוא הורה לו ללכת לאביו, באטו, אשר חנה על נהר הוולגה, משום שהוא לא ראה את עצמו כבעל סמכות מתאימה לאישור שהותם של השליחים. משם נשלחה המשלחת אל החאן הגדול מונגקה. גוסה, שליח המלך, הוחזר אל סרתאק כבן ערובה.
את הדרך חזרה עשה רוברוק רק עם המתורגמן שלו ומדריך מונגולי. הוא חזר דרך מחנותיהם של באטו וסרתאק, היכן שהוחזר לו פקיד המלך, גוסה. משם הם חזרו דרך רכס הקווקז, ובהגיעו לאנטוליה חצו את ממלכת קיליקיה הארמנית וביולי 1255 הם הפליגו לטריפולי. שם ראש המסדר הפרנציסקני של ארץ הקודש מינה את רוברוק כמרצה של המנזר הפרנציסקני בעכו. בזמן שהותו שם הוא חיבר את יומן המסע המתאר את כל נדודיו, יומן זה נקרא 'האיטנרריום', שמשמעו 'דרך' בלטינית. הוא קיווה לפגוש שם את המלך לואי, אך גילה כי המלך חזר לצרפת מלפני זמן מה. את יומן המסע שכתב הוא נאלץ לשלוח בידי גוסה. בסוף החיבור הוא ביקש את התערבות המלך על מנת לאשר את עזיבתו מעכו חזרה לצרפת. רוג'ר בייקון, חבר של רוברוק, פילוסוף אנגלי ונזיר פרנציסקני, מעיד כי שוחח עימו בפריז בתקופה מאוחרת יותר ומכך ניתן להסיק כי בקשה זו נענתה. בייקון התעניין רבות במסעותיו והוא אף כתב עליו בהרחבה בחיבורו החשוב האופוס מאז'וס. אזכור זה של בייקון הוא היחיד מתקופה זו המספר על רוברוק. עקב כך נוצר עניין בקרב אנשי ארצו אשר לבסוף הביא לשימור כתביו ורק במאה שעברה זכה רוברוק להכרה ולכבוד המגיעים לו.
כתבים

בחזרתו, כתב וילאם דוח והגיש אותו למלך לואי ה-9. בדו"ח שכתב תיאר את המוזרויות של מונגוליה ואת התצפיות הגאוגרפיות הרבות שעשה. היו גם תצפיות אנתרופולוגיות, כמו נוכחות האסלאם באסיה הפנימית. וילם היה ביקורתי על המסורות ההלניות בהן נתקל בקרב הנוצרים של האימפריה הביזנטית לשעבר, כולל יום חג לפליסיטאס.
וילם גם ענה לשאלה ארוכת שנים במעברו מצפון לים הכספי, כי למעשה מדובר באגם פנים יבשתי שלא זורם לאוקיינוס הארקטי. אף על פי שחוקרים סקנדינביים קודמים כמו אינגוואר היו בעלי ידע נרחב באזור, וילם היה הראשון שענה על השאלה הזאת בצורה ברורה.
הדו"ח של וילם מחולק ל-40 פרקים. פרקים 1–10 מתארים תצפיות כלליות על המונגולים ועל מנהגיהם. פרקים מ־11 עד 40 מביאים תיאור של המסלול ואירועי הפלגתו.
הדו"ח של וילם מרוברוק הוא אחת מיצירות המופת הגדולות של הספרות הגאוגרפית של ימי הביניים. וילם היה צופה טוב, וסופר מצוין. הוא שאל שאלות רבות לאורך הדרך ולא התייחס לאגדות עממיות.
יומנו נכתב מנקודת מבט אישית ואינטימית. הוא מעניק מבט ראשוני על הטאטרים, וחשיבותו ההיסטורית זהה לזו של היומן של מרקו פולו, אשר נדד דור אחד אחרי רוברוק. נוסע נוסף אשר נדד עד למונגולים והוא בן התקופה הוא ג'ובאני דה פיאן דל קרפינה. חיבורו "היסטוריית המונגולים, שאנו מכנים טרטרים" הושווה ל'איטנרריום' של רוברוק. קרפיני היה דיפלומט מנוסה בזמן מסעו וחיבורו שיטתי יותר ומטרתו הייתה להעריך את הסכנה המונגולית ולהציע דרכי התמודדות. אולם חיבורו של רוברוק מגיע מנקודת מבט אינטימית יותר ומלאה בחוויות ראשונית ותיאורים עד כי נכתב עליו: "שהוא סרט באותה מידה שהוא ספר."
במאי 1254, במהלך שהותו בקרב המונגולים, וילם התמודד בתחרות מפורסמת בחצר המלכותית המונגולית, שכן החאן עודד דיון רשמי בין הנוצרים, הבודהיסטים והמוסלמים, כדי לקבוע איזו אמונה נכונה, כפי שנקבע על ידי שלושה שופטים, אחד מכל אמונה. סיני השתתף עם וילם בתחרות.
כתבים > מהדורות

הדו"ח של רוברוק נערך חלקית ותורגם לאנגלית על ידי ריצ'רד האקליט בשנים 1598–1600. הדו"ח המלא פורסם על ידי Société de Géographie ב-Recueil de voyages et de mémoires, IV (פריז, 1839). תרגום לאנגלית מאת וילם וודוויל רוקיל, "מסעו של וילם מרוברוק לחלקים המזרחיים", ראה אור בלונדון, בשנת 1900; ותרגום מעודכן על ידי פיטר ג'קסון בשנת 1990.
כתבים > תוכן הכתבים

היומן הכיל תיאורים רבים בעלי ערך רב הן למלך לואי והן מבחינה היסטורית. הרבה מהתוכן מתאר חוויות אישיות ועוקב אחר סדר המאורעות, אם כי, הפירוט על דרך ההלוך ארוך משמעותית מאשר הפירוט על החזור. ישנם קטעים לא מבוטלים בהם הוא עוסק באופן מרוכז בנושאים מסוימים, כגון מבנה האוהלים של המונגולים, תפריט תזונתי, לבוש ומראה, שיטות ציד, חלוקת העבודה בין המגדרים, חוקים וטקסי הקבורה ואופן הכנת המשקה הנפוץ הנקרא קומיס אשר מיוצר מחלב סוסה מותסס.
רוברוק הוא הנוסע המערבי הראשון אשר נכנס לבירת המונגולים קראקורום, והוא מעניק תיאור של העיר.
באופן מעט מפתיע אין חלק אשר מוקדש לתיאור עניינים צבאיים אלא ישנן רק מעט הערות על הנושא. הערה מעניינת במיוחד אומרת שהמונגולים היו חוזרים להונגריה אלמלא השמאנים היו אוסרים זאת.
עדותו של רוברוק על השמאנים המונגולים היא היחידה שקיימת על השמאניזם המונגולי ואמונותיהם העממיות לפני אימוץ הבודהיזם במאה ה-16, אשר השפיעו על האמונות הישנות יותר. החיבור מכיל עדות גם על הבודהיזם, ובכך מהווה עדות ראשונית בעולם המערבי על אמונה זו. רוברוק מעביר ביקורת על גאוגרפים מערביים אשר קדמו לו, ודוגמה לכך היא שהוא מתאר את נתיב נהרות הוולגה והדון באופן אחר ממה שהיה מקובל ואף טען כי הים הכספי מוקף יבשה מכל אבריו ואינו מחובר לאוקיינוס.
בנוסף, הוא מספק מידע רב אודות דרכי המסחר באסיה, קרבה של השפות השונות באזור ותיאור של חיות לא מוכרות. בין תיאוריו ישנם גם אשר צריך לבחון בזהירות רבה יותר. הוא מסביר שהמונגולים לא כבשו אף מדינה בכוח אלא בתחבולות בלבד. הוא מתאר כי הם חלשים מההונים אשר בתקופתם הצליחו להגיע עד צרפת, אך מתעלם מכך שמרכז הכובד של האימפריה ההונית ישבה מערבית יותר. תיאור נוסף אשר מעלה ספקות הוא הוויכוח הפומבי בין נציגי הנוצרים, המוסלמים והבודהיסטים, אשר נערך בקראקורום בהוראת מונגקה חאן. הוא מתאר את דרכו בוויכוח כמתוחכם יותר משאר הנציגים וכמי שבסוף מביא את האחרים להודות בדבריו. תיאור זה מעלה חשד לגבי הדיוק שבו מדווח על אירוע זה. גם כך, קשה למדי להעלות על הדעת שהוויכוח היה יכול להתנהל בצורה טובה עקב מגבלות השפה. חשד נוסף עולה מחלק מהדעות הבודהיסטיות שהוא מתאר משום שהן לא עולות בקנה אחד עם התורה הבודהיסטית כמו שהיא ידועה.
יחס המונגולים לשליחים ולנצרות

משלחת קודמת של המלך הגיעה ליורש העצר המונגולי אשר קיבל את מתנת המלך כאות כניעה, דבר אשר היה ממנהגם של המונגולים. המילה ששימשה אותם לבטא רצון לשלום שימשה אותם גם לבטא כניעה, המושג שלום כלל אצלם גם את הכניעה לריבונות שלהם. סיפור זה העכיר את רוחו של רוברוק אשר נשאל מספר פעמים במהלך המסע 'מדוע באת אם לא לעשות שלום?'.
למעט מקרה בודד בו הואשמה המשלחת כמתחזה הם נחשבו כנציגים רשמיים של המלך. בשל כך הם לוו לאורך דרך הדואר של המונגולים הנקראת יאם, מערכת השליחים של המונגולים אשר הייתה מפותחת ביותר. רוברוק חשד כי המתרגמים הארמנים של המכתב גרמו למונגולים לחשוב כי הוא בא לבקש עזרה צבאית כנגד המוסלמים. רושם זה בוודאי התחזק כאשר רוברוק תיאר את המכתב כמסר לשלום, מילה שאת ההקשר המקומי שלה בוודאי לא העריך נכון.
משימתו המיסיונרית, להפיץ את הבשורה, לא צלחה. הוא מציין כי לאחר שנערך ויכוח פומבי בין-דתי אף לא אחד מהנוכחים הראה רצון להתנצר. בכל זמן שהותו באימפריה המונגולית המיר לנצרות שש נפשות. ניתן לתלות כישלון זה, ברמה מסוימת, במתורגמן שלו, אדם שהוא מתאר כלא חכם ולא רהוט, אשר נטה להשתכר ברגעים קריטיים, ובכל אופן לא היה בעל ידיעות מתאימות בשפה. גורם נוסף אשר פגע ביכולתו להשפיע על המונגולים נבע מכך שנחשב כשגריר רשמי, לכן הוא נסע בליווי צמוד ובמהירות מסוימת כך שנמנע ממנו לסטות מהדרך. רצונו לבקר את החטופים גם הוא לא התממש משום שהם הועברו מרחק רב מזרחה לבולאד, שבאזור דזונגריה של היום.
רוברוק ואבק השריפה

בשנת 1267 מפרסם רוג'ר בייקון רשימת מתכונים בספרו "המכתב אודות דרכיהם הנסתרות של האומנות והטבע ועל הבל הקסם," שם הוא מתאר אבקה חדשה אשר יכולה לשמש צבאות. כאמור, בייקון התעניין רבות במסעותיו של רוברוק, שחזר מספר שנים קודם לכן. לאור ההשערה הרווחת שאבק השריפה הובאה לאירופה מסין ישנה סבירות שמרוברוק הביא איתו את המתכון שפורסם על ידי בייקון.
הערות שוליים

↑  Morris Rossabi (2014). From Yuan to Modern China and Mongolia: The Writings of Morris Rossabi. Leiden: Brill. pp. 670–. ISBN 978-90-04-28529-3.
↑  Now French Flanders in the Nord-Pas-de-Calais région (Nord département) of France.
↑  “William Rubruck,” from the Catholic Encyclopedia
↑  Grousset 1970, pp. 280-281.
↑  Frances Wood, The Silk Road: two thousand years in the heart of Asia2002:119.
↑  De Weese, Devin A. (1994). Islamization and Native Religion in the Golden Horde. Penn State Press. p. 3
↑  Geschichte der Mongolen und Reisebericht, 1245-1247. (Trans. and ed., Friedrich Risch.). Leipzig: E. Pfeiffer, 1930, p. 174, n.34
↑  Weatherford, Jack. Genghis Khan and the Making of the Modern World. p. 173.
↑  Sangkeun Kim (2004). Strange Names of God: The Missionary Translation of the Divine Name and the Chinese Responses to Matteo Ricci's "Shangti" in Late Ming China, 1583-1644. Peter Lang. pp. 141–.
↑  Hakluyt 1599.
↑  Michel & Wright 1839.
↑  Rockhill 1900.
↑  Jackson & Morgan 1990.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007339396205171  PLWABN: 9810548610605606  BIBSYS: 90205298  BnF: cb120170579 (data)  CiNii: DA02019360  GND: 118955373  ICCU: PUVV242078  ISNI: 0000 0003 7709 5784  LCCN: n85164869  NDL: 00455039  NKC: jx20070713007  NLA: 35909275  NLG: 66316  NLK: KAC201520787  NTA: 071318984  RERO: 02-A000076466  SELIBR: 300743  SUDOC: 028307747  Trove: 1141560  VcBA: 495/17366  VIAF: 56621539   WorldCat (עם VIAF): 56621539 
מסלול המסע של וילם מרוברוק בשנים 5–1253
ולדימיר יעקבלביץ' קולפאקצ'י

| --- | --- |

 לידה:  7 בספטמבר 1899 קייב, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית 
 פטירה:  27 במאי 1961  (בגיל 61) אודסה, ברית המועצות ברית המועצות
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 השכלה:  אקדמיית פרונזה 
 השתייכות:  הצבא האדום הצבא האדום
 תקופת הפעילות:  1916–1961 (כ־45 שנים)
 דרגה:  גנרל ארמייה
 תפקידים בשירות
 מפקד יחידת פרשים במפקדת הקורפוס ה-12 של הארמייה ה-12 של הצבא הרוסי האימפריאלי   משתתף המשמר האדום   מפקד הפלוגה והגדוד של הקורפוס הראשון של הצבא האדום בפטרוגרד   מפקד גדוד סיור מס' 47 של דיוויזיית סיור מס' 6   עוזרו של ראש השירותים העורפיים של הארמייה ה-14   המושל הצבאי של פסקוב   מפקד קבוצת הכוחות הדרומית של הארמייה ה-7   עוזר קומיסר של דיוויזיית הסיור ה-11 במחוז הצבאי פטרוגרד   הקומיסר הצבאי של דיוויזיית הסיור השלישית של טורקסטאן   הקומיסר הצבאי של מפקדת הכוחות קבוצת מזרח בוכרה   הקומיסר הצבאי של דיוויזיית הסיור ניז'ני נובגורוד מס' 17 ודיוויזיית סיור מס' 59   מפקד גדוד הסיור הנובוזיבקובסקי ה-110 של חטיבת הסיור ה-37   ראש המטה של חטיבת הסיור הבלארוסית השנייה   מפקד-קומיסר דיוויזיית הסיור של מינסק השמינית על שם דזרז'ינסקי   סגן ראש מטה המחוז הצבאי הבלארוסי   יועץ צבאי למפקד החטיבה הספרדית ה-22 של הצבא הרפובליקני   יועץ צבאי למפקד החטיבה הבינלאומית ה-13 של הצבא הרפובליקני   מפקד קורפוס הסיור ה-12 במחוז הצבאי סביב וולגה   מפקד המטה במחוז הצבאי חרקוב/בשם ראש מטה הארמייה ה-18 עם תחילת פלישת ורמאכט   עוזר מפקד חזית בריאנסק להרכבת יחידות   סגן מפקד ארמיית ההלם ה-4 בחזית קלינין   מפקד קבוצת הכוחות בווליז'  מפקד ארמיית המילואים ה-7, שעל בסיסה הוקמה הארמייה ה-62   מפקד הארמייה ה-30/ארמיית המשמר העשירית לאחר קרב רז'ב השני   מפקד על הארמייה ה-63   ראש המטה של החזית הבלאורוסית השנייה   מפקד על הארמייה ה-69   מפקד המחוז הצבאי של עבר הקווקז   מפקד הארמייה ה-40 במחוז הצבאי של אודסה   סגן מפקד המחוז הצבאי של המזרח הרחוק   מפקד ארמיית הדגל האדום הראשונה במזרח הרחוק   מפקד הארמייה השישית במחוז הצבאי הצפוני   מפקד המחוז הצבאי הצפוני   ראש המחלקה במנהלת הראשית לאימון קרבי של כוחות היבשה   ראש המנהלת הראשית לאימון קרבי של כוחות היבשה של ברית המועצות
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה החזית הצפונית  מהפכת אוקטובר  מלחמת האזרחים ברוסיה הגנה על פטרוגרד  החזית הדרומית  מלחמת האזרחים בספרד  מלחמת העולם השנייה החזית הדרומית  קרבות הגבול ברפובליקה המולדובית  מבצע ההגנה טירספול-מליטופול  מבצע ההגנה על דונבאס  המבצע ההתקפי ברוסטוב  חזית בריאנסק  חזית קלינין  חזית סטלינגרד  החזית המערבית  קרב רז'ב השני  המבצע ההתקפי האסטרטגי של רז'ב-ויאזמסק  קרב קורסק  מבצע קוטוזוב  המבצע התקפי על בריאנסק  המבצע התקפי על גומל-רצ'יצה  המבצע התקפי על אורשה  החזית הבלארוסית השנייה  המבצע ההתקפי של פולסי  החזית הבלארוסית הראשונה  מבצע בגרטיון  מבצע ויסלה-אודר
 עיטורים
 גיבור ברית המועצות (06.04.1945) עיטור הכוכב הזהב  3 עיטורי לנין (03.01.1937; 21.02.1945; 06.04.1945)  2 עיטורי קוטוזוב מדרגה ראשונה (09.04.1943; 27.08.1943)  3 עיטורי סובורוב מדרגה ראשונה (21.09.1943; 23.08.1944; 29.05.1945)  עיטור הכוכב האדום (16.08.1936)  3 עיטורי הדגל האדום (21.06.1937; 03.11.1944; 06.11.1947)
 הנצחה
 על שמו נקרא רחוב בעיר אוריול
 
ולדימיר יעקבליץ' קולפאקצ'י (ברוסית: Владимир Яковлевич Колпакчи;‏ 26 באוגוסט 1899 - 17 במאי 1961) - מנהיג צבאי סובייטי, גנרל ארמייה, אשר קיבל את עיטור גיבור ברית המועצות.