stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוק נגד גזענות
היסטוריה

יוזם הקמפיין היה הצלם הבריטי רד סאונדרס (Red Saunders). בתחילה תוכנן הקמפיין להיות מופע חד פעמי שיהיה מלווה במסרים אנטי-גזעניים. לדברי רוג'ר הודל, אחד מיוזמי הרעיון, המניע העיקרי שתרם ליצירת הקמפיין היו דברי תמיכה שהביע בגילופין אריק קלפטון בפוליטיקאי הבריטי מהמפלגה השמרנית הבריטית אנוך פאוול שהיה ידוע בדעותיו הנחרצות והקיצוניות כנגד גלי ההגירה, ובעיקר בנאומו הידוע לשמצה נהרות הדם. במהלך הופעה בברמינגהאם גילה קלפטון את דעותיו בפני הנוכחים ואמר כי אנגליה הפכה להיות 'צפופה', וכי על התושבים להצביע עבור פאוול, על מנת למנוע מבריטניה להפוך ל"קולוניה שחורה". בהמשך התבטא קלפטון בקיצוניות נגד הזרים בבריטניה ועשה שימוש במילות סלנג פוגעניות ואף צעק את הסלוגן של הארגון הלאומני-קיצוני "National Front" ‏ "שמור על בריטניה לבנה" ("Keep Britain White").
סאונדרס, הודל ומספר חברים נוספים שלחו מכתב זועם למגזין המוזיקה NME, בו הביעו את מורת רוחם מהערותיו של קלפטון, ופנו במכתב ישירות לקלפטון כשציינו את גרסת הכיסוי שערך לשיר I Shot the Sheriff של בוב מארלי, שיר העוסק בשוויון, צדק, אהבה ושלום, וכתבו "בחייך אריק, חצי מהמוזיקה שלך היא שחורה..." בהתייחסותם למוזיקת הבלוז, ששורשיה נטועים בשירת העבדים השחורים, ומהווה בסיס מרכזי ביצירותיו של קלפטון. בסיום המכתב קראו להקמת תנועה בשם "רוק נגד גזענות". לטענתם, לאחר פרסום המכתב קיבלו מאות תגובות. קלפטון עצמו טען מאוחר יותר כי דבריו נאמרו בבדיחות הדעת. עם זאת, בראיון שהעניק לתוכנית הטלוויזיה "The South Bank Show" נותר קלפטון בשלו וצידד בפאוול, וציין כי הוא אינו רואה את פאוול כגזען.
תמיכה משמעותית קיבל הקמפיין בעקבות אמירותיו של דייוויד בואי בעד הפשיזם והערות היכולות להתפרש כהערצה לאדולף היטלר, בראיונות שהעניק למגזינים פלייבוי ו-NME. באותם ראיונות אמר בואי בין היתר: "בריטניה מוכנה למנהיג פשיסטי... אני סבור שהיא תשיג תועלת ממנהיג פשיסט.  אחרי הכל, פשיזם זה בסך הכל לאומנות... אני מאמין בפשיזם, ובני אדם תמיד התנהגו בצורה יעילה תחת משטר רודני". בראיון אחר אמר: "אדולף היטלר היה אחד מה'רוק סטארים' הראשונים". מאוחר יותר, חזר בואי מדבריו והתנצל על הערותיו הפוגעניות.
באביב 1978, צעדו כ-100,000 בני אדם מכיכר טרפלגר ל-" East End" שבלונדון כחלק מפסטיבל מוזיקה שהתקיים בפארק ויקטוריה ברובע האקני, שאורגן על ידי תנועת "רוק נגד גזענות" וארגון "Anti-Nazi League" (ה"ליגה האנטי-נאצית"). המצעד נערך על מנת להיאבק ולהשמיע קול מחאה כנגד האלימות על רקע גזעני שפשה בבריטניה . בפסטיבל התקיימו הופעות חיות שבוצעו על ידי אמנים שונים כשהמפורסמים שביניהם היו להקת הקלאש ולהקת באזקוקס.
הערות שוליים

1 2  ‏ Roger Huddle: ‏"Anti-Fascism: That Was Then, This is Now", באתר "Socialist Review"
↑  ‏Virgin Media: 'When Pop Stars Talk Politics: Clapton's Shocking Rant'
↑  ‏ עשרת הרוקרים בעלי דעות ימניות, באתר הגרדיאן
↑  "The South Bank Show", ‏12 בפברואר 2007
↑  ‏The Quotable David Bowie
↑  באתר הרשמי של תנועת "Rock Against Racism"
↑  ‏Flashback: The Clash Rock Against Racism in 1978, באתר רולינג סטון
רנו מגוון משאיות T

| --- | --- |

Renault Trucks gamme T, דגם "T 460"
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Renault Trucks (אנ')
 שנות ייצור:  2013 – היום
 הרכבה:  צרפת צרפת
 מודל קודם:  Renault Premium (אנ')  Renault Magnum (אנ')
 חברת אם:  רנו
 סיווג:  משאית כבדה בסגנון גוף Cab over
 משקל:  עד 44 טון (מטען)
 מפרט טכני
 מנוע:  מנועי טורבו דיזל 6 צילינדרים, 11 ליטר המפיק 380 כ"ס, 430 כ"ס, 460 כ"ס (מנוע מסוג "DTI 11")  6 צילינדרים, 13 ליטר המפיק 440 כ"ס, 480 כ"ס, 520 כ"ס (מנוע מסוג "DTI 13")
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 12 מהירויות  תמסורת אוטומטית רובוטית - 12 מהירויות
רנו מגוון משאיות T (בצרפתית: Renault Trucks gamme T) היא סדרת משאיות כבדות בסגנון גוף "Cab over" (אנ') מתוצרת יצרנית המשאיות הצרפתית Renault Trucks (אנ'), בבעלות קונצרן הרכב הצרפתי רנו אשר מיוצרות משנת 2013 ועד היום.
דגמים

"T380".
"T430".
"T440".
"T460".
"T480".
"T520".
סוגי הנעות

4x4.
6x2.
6x4.
סוגי קבינות (תא נהג)

"קבינת יום" (Day Cab).
"קבינת לילה ויום" (Night & Day Cab).
"תא שינה" (Sleeper Cab).
"תא שינה גבוה" (High Sleeper Cab).
תמונות

דגם מסדרת "רנו מגוון משאיות T" - מכלית (משאית)
דגם מסדרת "רנו מגוון משאיות T"
דגם מסדרת "רנו מגוון משאיות T"
"רנו מגוון משאיות T", דגם "T430"
דגם מסדרת "רנו מגוון משאיות T"
"רנו מגוון משאיות T" דגם "T 520"
"רנו מגוון משאיות T" - דגם משאית מרוץ
"רנו מגוון משאיות T", דגם "T440"
ראו גם

רנו
רנו AHx
רנו R
רנו GBC 180
הערות שוליים

↑  Cab over הוא סגנון גוף של משאית, אוטובוס או טנדר שיש להם חזית אנכית, "פנים שטוחות" או חצי מכסה המנוע, כאשר תא הנהג יושב מעל (או קדימה) של הציר הקדמי
↑  "רנו מגוון משאיות T" בסגנון גוף Cab over - תמונה flickr.com/photos/renaulttruckscom
↑  "רנו מגוון משאיות T" planet-trucks.com/truck-news/a40615/renault-trucks-t-replacement
↑  "רנו מגוון משאיות T" renault-trucks.fr/actualites/renault-trucks-t
↑  דגם "T430" reunion.renault-trucks
↑  דגם "T460"  planet-trucks.com/renault-gamme-t-460
קרל קרסטנס

קרל קרסטנס (בגרמנית: Karl Carstens;‏ 14 בדצמבר 1914 – 30 במאי 1992) היה פוליטיקאי גרמני, כיהן כנשיא גרמניה החמישי בין השנים 1979–1984.
ביוגרפיה

קרסטנס נולד בשנת 1914 בעיר ברמן לאב מורה בבית ספר אשר זמן קצר לפני לידתו נהרג בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה. בשנים 1933–1936 החל בלימודי משפטים ומדע המדינה באוניברסיטאות בפרנקפורט, דיז'ון, מינכן, קניגסברג והמבורג. בשנת 1938 סיים את לימודי הדוקטורט שלו, ובשנת 1939 קיבל הסמכה לעסוק בתחום. בשנת 1949 סיים קרסטנס בנוסף גם תואר מתקדם מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ייל.
בשנת 1933 הצטרף לאס אה כדי לקבל מלגת לימודים.בשנת 1937 הגיש בקשה להצטרף למפלגה הנאצית, לאחר שנאמר לו שאי הצטרפות למפלגה הנאצית תפגע בקידומו, ובקשתו אושרה ב-1940. במהלך מלחמת העולם השנייה שירת במערך הנ"מ של הורמאכט והגיע עד לדרגת לוטננט. לאחר המלחמה ועדה מיוחדת טיהרה את שמו וקבעה שהוא הביע גילויים שונים של התנגדות לנאציזם. קרסטנס טען שעבר ללמוד משפט אזרחי במקום משפט ציבורי כדי להימנע מלשרת את הנאצים. כמו כן טען שעבר בין אוניברסיטאות כדי להתחמק מפעילות עם הנאצים.
בשנת 1944 נשא קרסטנס לאשה את ורוניקה פריור, סטודנטית לרפואה. לאחר המלחמה הפך לעורך דין בעיר הולדתו ברמן. בשנת 1949 התמנה לחבר מועצה בסנאט של ברמן, ובשנת 1951 החל להרצות באוניברסיטת קלן. בשנת 1954 הצטרף אל השירות הדיפלומטי במשרד החוץ הגרמני ושימש כנציג גרמניה המערבית במועצת אירופה בשטרסבורג. בשנת 1955 הצטרף אל מפלגת הCDU תחת הקנצלר קונראד אדנאואר. בשנת 1960 מונה למזכיר המדינה לענייני חוץ (מנכ"ל משרד החוץ) של גרמניה. קרסטנס היה ליד ימינו של שר החוץ גרהרד שרדר ואף מילא את מקומו לעיתים. בספטמבר 1965 נשלח קרסטנס למוסקבה לשיחות מדיניות לאחר שבמשך עשור לא היה ביקור של דיפלומט מערב גרמני בכיר במוסקבה.
בשנת 1966 בעקבות מעברו של שרדר להיות שר ההגנה, עבר קרסטנס להיות מזכיר המדינה במשרד הביטחון. בתפקיד זה החליט שלא לספק מסכות גז לישראל במאי 1967, ומסיכות הגז סופקו לבסוף בהתערבות הקנצלר שקבע שמדובר בציוד להגנה אזרחית ולא ציוד צבאי. לימים התפרסם שבאותה תקופה אישר קרסטנס מכירת נשק לסעודיה ולירדן ומכר נשק לאזורי עימות באפריקה.
בשנת 1968 עבר לכהן כראש לשכת הקאנצלר קורט גאורג קיזינגר. בשנת 1969 הוא הוצא לפנסיה בניגוד לרצונו.
בבחירות הכלליות בגרמניה המערבית בנובמבר 1972 נבחר קרסטנס לראשונה לבונדסטאג. במאי 1973, בעקבות פרישתו של מנהיג המפלגה ברצל, נבחר ליו"ר סיעת המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית. לאחר הבחירות הכלליות בגרמניה בשנת 1976 בה מפלגת הCDU זכתה במספר המושבים הגדול ביותר בבונדסטאג, נבחר קרסטנס לנשיא הבונדסטאג ללא התנגדות בדצמבר 1976, לאור הנוהג שנשיא הבונדסטאג נבחר מהמפלגה הגדולה ביותר.
בסוף 1978 הודיע קרסטנס שיתמודד על תפקיד נשיא גרמניה ובמרץ 1979 נבחר למועמד מטעם מפלגתו. מולו התייצבה אנמארי רנגר שנשלפה להתמודד מספר ימים לפני הבחירות, לאחר שהנשיא המכהן, שנוכח שלקרסטנס רוב באספה הבוחרת, הודיע שלא יתמודד לכהונה שנייה, כדי לא להתבזות בהפסד. ב-23 במאי 1979 נבחר קרסטנס לכהן כנשיאה החמישי של גרמניה, למרות תחזיות מוקדמות של פרשנים שהבחירה לא תתאפשר בגלל עברו הנאצי. קרסטנס כיהן בתפקיד הנשיא עד 1984, אז הוחלף על ידי ריכרד פון וייצזקר.
הערות שוליים

1 2  אינגה דויטשקרון, המועמד לנשיאות מערב גרמניה נהג לענוד סמל נאצי על מדי הצבא, מעריב, 30 בנובמבר 1978
1 2 3  כתמים מתקופת הנאצים, דבר, 26 בנובמבר 1978
↑  נחתם הסכם תרבות בין קע"ם ובון, חרות, 18 בספטמבר 1960
מזכיר המדינה המערב גרמני, חרות, 5 בפברואר 1963
א. דויטשקרון, שנער הופתע: "אי אפשר להבין", מעריב, 11 בפברואר 1965
בון תפעל לחידוש הסכם הסחר עם מוסקבה, מעריב, 13 בספטמבר 1965
↑  פאולס יגיש מחר האמנתו, למרחב, 18 באוגוסט 1965
↑  דוד קוליב, עם חיסול תקרית קאשמיר, הצופה, 24 בספטמבר 1965
↑  פקיד בכיר מבון חזר משיחות במוסקבה, למרחב, 29 בספטמבר 1965
↑  בון לא תקצר את שירות החובה, למרחב, 14 בדצמבר 1966
1 2 3 4  אינגה דויטשקרון, האיש שעיכב מסיכות גז לישראל, מעריב, 28 במאי 1973
↑  השר הגרמני קארסטנס אישר מכירת נשק לסעודה, מעריב, 10 באפריל 1975
↑  מערב־גרמניה מכרה נשק לערבים לאחר שהפסיקה למכור לישראל בטענה כי מדובר באיזור מתיחות, מעריב, 19 בדצמבר 1978
↑  קארל קארסטנס נבחר יו"ר הבונדסטאג, דבר, 15 בדצמבר 1976
↑  נשיאות גרמניה בסימן מחלוקת, דבר, 7 במרץ 1979
↑  המועמדת של הרגע האחרון הפסידה בכבוד, מעריב, 7 ביוני 1979
↑  אינגה דויטשקרון, נשיא מערב־גרמניה נסוג מן המירוץ נגד מועמד האופוזיציה, מעריב, 15 במאי 1979
↑  קרסטנס נבחר לנשיא גרמניה למרות עברו, דבר, 24 במאי 1979
| נשיאי גרמניה |
| --- | --- | --- |
| רפובליקת ויימאר | פרידריך אברט • פאול פון הינדנבורג |  |
| גרמניה הנאצית | אדולף היטלר (כפיהרר) • קרל דניץ |  |
| גרמניה המערבית (במקביל לגרמניה המזרחית) | תיאודור הויס • היינריך ליבקה • גוסטב היינמן • ולטר של • קרל קרסטנס • ריכרד פון וייצזקר |  |
| גרמניה המזרחית (במקביל לגרמניה המערבית) | וילהלם פיק |  |
| גרמניה אחרי האיחוד | רומן הרצוג • יוהאנס ראו • הורסט קלר • כריסטיאן וולף • יואכים גאוק • פרנק-ואלטר שטיינמאייר |  |
פורטל גרמניה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007276673005171  PLWABN: 9810664094005606  BIBSYS: 90177633  BnF: cb120858622 (data)  CiNii: DA05180861  GND: 118519301  ICCU: UMCV020500  ISNI: 0000 0001 0935 8293  LCCN: n80109724  NKC: mzk2010616671  NSK: 000125321  NTA: 071042458  RERO: 02-A003080030  SELIBR: 181267  SUDOC: 029177677  VIAF: 111591353   WorldCat (עם VIAF): 111591353
רוברט קוביצה

רוברט יוזף ("בוב") קוביצה (בפולנית: Robert Józef Kubica; נולד ב-7 בדצמבר 1984 בקרקוב, פולין) הוא נהג המרוצים הפולני הראשון שהתחרה בסבב הפורמולה 1. בשנים 2006–2009 נהג עבור קבוצת סאובר לאחר שהפך מנהג ניסוי לנהג מרוצים. ביוני 2008 ניצח קוביצה לראשונה בגרנד פרי הקנדי והפך לנהג ה-99 שניצח במרוץ של אליפות העולם. ב-6 בפברואר 2011, נפצע קוביצה באורח קשה במרוץ ראלי שהתקיים באיטליה, שבו נטל חלק להנאתו האישית. לאחר שהחלים מפגיעותיו פרש מסבב הפורמולה 1 ועבר להתחרות באליפות העולם בראלי.
בשנת 2018 חזר לפורמולה 1 כשהצטרף לקבוצת ויליאמס כנהג מחליף. שנה לאחר מכן הוחתם כנהג בקבוצה במקומו של לאנס סטרול. בסיום העונה פרש מהאליפות ועבר לשמש כנהג משלים בקבוצת אלפא רומיאו.
קריירת מרוצים > קארטינג

אהבתו של קוביצה למכוניות החלה כשהיה בן ארבע, כאשר גילה רכב שטח קטן בעל מנוע 4 כוח סוס. לאחר שיחות ארוכות עם הוריו, קנה אביו, ארתור, את המכונית וקוביצה הצעיר בילה שעות רבות בנהיגה. כאשר התבגר, נזקק לציוד טוב יותר, לכן קנה לו אביו קארט. עם זאת, קוביצה היה צעיר מכדי להתחרות באליפות הקארטינג הפולנית מאחר שהיה מתחת לגיל עשר. כאשר נכנס לאליפות, הוא זכה בשישה תארים תוך שלוש שנים. כעבור שלוש עונות, החליט קוביצה לעבור לליגה תחרותית יותר באיטליה, וב-1998 הפך למנצח הזר הראשון באליפות הקארטינג האיטלקית הבינלאומית לנוער.
כמו כן, סיים קוביצה במקום השני באליפות הקארטינג האירופית לנוער וזכה בגביע מונקו לנוער שהתקיים על חלק ממסלול פורמולה 1. שנה לאחר מכן, הגן על תוארו באיטליה וכן השתתף באליפות הקארטינג הגרמנית הבינלאומית. הוא זכה בגביע מונקו לנוער בפעם השנייה ברציפות, וגם בגביע מרגוטי ובמרוצי אלף מאסטרס. שנת 2000 הייתה שנתו האחרונה בקארטינג, ובה זכה קוביצה במקום הרביעי באליפות אירופה ובאליפות העולם.
קריירת מרוצים > פורמולה לנוער

קוביצה פתח בקריירה מקצועית כשהיה בן 16 כנהג מבחן לעונת 2000 במרוצי פורמולה רנו 2000 יורוקאפ, סדרת מרוצים אירופית של פורמולה רנו. בעונת 2001 החל להתחרות כנהג מרוצים בסבב. בעונתו הראשונה הוא סיים במקום ה-14, הצליח לזכות פעם אחת בפול פוזישן ואף התקבל כחבר בתוכנית פיתוח הנהגים של רנו. ב-2002 סיים במקום השביעי, ובפורמולה רנו 2000 האיטלקי סיים במקום השני בזכות ניצחונות בארבעה מרוצים. בסוף אותה שנה לקח קוביצה חלק במרוץ פורמולה רנו 2000 הברזילאי שהתקיים במסלול אינטרלגוס. הופעה חד-פעמית זו הסתיימה בניצחון מוחץ.
ב-2003 הצטרף קוביצה ל-Formula 3 Euro Series, סדרת מרוצים אירופית חדשה בקטגוריית פורמולה 3, אולם המעבר התעכב עקב תאונת דרכים שבה שבר קוביצה את זרועו, וברגים עשויים טיטניום הוחדרו לתוכה. בבכורה שלו, שהתקיימה במסלול נוריסרינג שבגרמניה, ניצח קוביצה במרוץ כשהוא נוהג עם מגן פלסטיק ושמונה עשר ברגים בזרועו. את העונה סיים הפולני במקום ה-12. בסוף השנה, ניצח קוביצה במרוץ רחוב שנערך בסרדיניה וסיים במקום החמישי במרוצים שהתקיימו במקאו ובקוריאה. הוא נפרד מהעונה השנייה שלו בסדרת הפורמולה 3, שהעביר בקבוצת מרצדס, במקום השביעי. בנובמבר 2004, זכה קוביצה בפול פוזישן בגרנד פרי של מקאו ואף שבר את שיא ההקפה המהירה ביותר, אולם סיים במקום השני.
לאחר שנה הוכתר קוביצה כאלוף סדרת רנו העולמית עם קבוצת אפסילון אסקודי, וזכה למבחני פורמולה 1 עם רנו.
קריירת מרוצים > פורמולה 1 > BMW סאובר (2006–2009)

ב-2006 הפך קוביצה לנהג מחליף בקבוצת BMW סאובר. באוגוסט, ז'אק וילנב, נהג הקבוצה, התלונן על כאבי ראש לאחר שעבר תאונה בגרנד פרי גרמניה, והוערך כבלתי כשיר להתחרות. קוביצה נבחר להחליפו בגרנד פרי הונגריה. הוא סיים תשיעי במקצה הדירוג, לפני חברו לקבוצה ניק היידפלד, שהיה מנוסה יותר. קוביצה סיים את המרוץ במקום השביעי, אך נפסל משום שמכוניתו הייתה מתחת למשקל המותר. וילנב החליט לעזוב את קבוצת סאובר זמן קצר לאחר המרוץ, ומקומו של קוביצה הובטח עד תום העונה.
הנהג הפולני חווה אכזבה נוספת בגרנד פרי הטורקי, כאשר סיים במקום ה-12 בלבד בגלל טעות בבחירת הצמיגים. היידפלד, שעבר תאונה בפנייה הראשונה, סיים מקום אחד מתחתיו. במרוץ השלישי, שהתקיים באיטליה, סיים קוביצה במקום השלישי וזכה להיות הפולני הראשון שניצב על הפודיום במרוץ פורמולה 1, וכן הנהג הראשון מאז אלכסנדר וורץ שסיים על הפודיום תוך שלושה מרוצים בלבד בסבב זה.
קוביצה נהג היטב בעונת 2007, וסיים באזור הנקודות בקביעות. בגרנד פרי הקנדי, עבר קוביצה תאונה רצינית כאשר הגיע אל פניית הרפין (פנייה חדה בזווית של 180 מעלות) בהקפה ה-27. מכוניתו יצרה מגע עם הטויוטה של יארנו טרולי ופגעה בבליטה על הדשא שהרימה את חרטום המכונית לאוויר ומנעה מקוביצה לבלום או לנווט. לאחר מכן, התגלגלה המכונית על פני המסלול, פגעה בקיר שמחוץ לפנייה ונחתה על צדה. מהירות של 300 קמ"ש נמדדה בעת התאונה. קוביצה נלקח אל בית החולים בוב אובחן כסובל מזעזוע מוח קל ומנקע בקרסול. כאמצעי זהירות החליטה הקבוצה כי לא ישתתף בגרנד פרי האמריקני.
במחצית הראשונה עונת 2008, דורג קוביצה וסיים במקומות גבוהים, ואף זכה בפול פוזישן הראשון (שלו ושל BMW סאובר) בגרנד פרי של בחריין. הוא סיים שני במרוצים שנערכו במלזיה ובמונקו.
בגרנד פרי הקנדי, ניצח קוביצה בפעם הראשונה במרוץ פורמולה 1. הוא זינק מן המקום השני ועקף את לואיס המילטון בעת העצירה הראשונה ברחבת הטיפולים, לאחר שצוותו השלים עצירה מהירה יותר. כאשר עזבו קוביצה ורייקונן את רחבת הטיפולים והמתינו שהרמזור האדום יתחלף ביציאה, הגיח המילטון מאחוריהם, החמיץ את הרמזור והתנגש במכונית של רייקונן, מנטרל את שניהם. קוביצה חזר למרוץ במקום טוב לניצחון. הוא עקף את היידפלד והשיג את 24 השניות הדרושות כדי להבטיח שיישאר המוביל גם לאחר העצירה השנייה. המכוניות של BMW סיימו על הפודיום בשני המקומות הראשונים. במחצית השנייה של העונה, היו תוצאותיו של קוביצה טובות פחות. הוא סיים חמישי בצרפת, אמר שהמרוץ היה אבוד והתלונן על בעיות אווירודינמיות עם המכונית. תוצאתו הטובה ביותר באותה תקופה נמדדה ביפן, שם דורג במקום השישי. בתחילה, בלמו כמה נהגים מאוחר מדי בפנייה הראשונה. קוביצה לקח קו פנימי ועקף מכוניות ספורות עד אשר הפך לנהג המוביל. הוא הוביל במשך 16 הקפות, אולם הפסיד את מקומו לפרננדו אלונסו כשעצר ברחבת הטיפולים. קוביצה סיים שני לאחר שנאבק ברייקונן המהיר יותר. מלבד זאת, עמד קוביצה על הפודיום במרוץ רחוב בוולנסיה וגם במרוץ גשום במונזה שבאיטליה. את אליפות הנהגים סיים במקום הרביעי.
קריירת מרוצים > פורמולה 1 > רנו (2010–2011)

לקראת עונת 2010 עבר להתחרות עבור קבוצת רנו. מקומו בקבוצה הועמד בספק עוד בטרם החלה העונה בשל הסתעפויות של פרשת "קארשגייט"(אנ') ובעיות פיננסיות של חברת רנו. חברת "ג'ני קפיטל" (Genii Capital) רכשה 75% ממניות הקבוצה, בעוד רנו החזיקה ביתרת המניות. בעקבות זאת שקל קוביצה את המשך דרכו בקבוצה, אך בסופו של דבר החליט להמשיך עימה.
באוסטרליה, המרוץ השני בעונה, סיים במקום השני. הוא היה קרוב להשגת פודיום שני בגרנד פרי סין, אך יציאה של מכונית הבטיחות, מנעה זאת ממנו. את הפודיום השני השיג בסופו של דבר בגרנד פרי מונקו אותו סיים במקום השלישי. בגרנד פרי קנדה קבע, לראשונה בקריירה, את זמן ההקפה המהירה. במהלך חודש יולי האריך את חוזהו בקבוצה בשנתיים נוספות. ביום האחרון של המבחנים לקראת עונת 2011 שנערכו בולנסיה קבע את הזמן המהיר ביותר.
שלושה ימים לאחר מכן נפצע קשה בתאונה שאירעה במהלך מרוץ הראלי "רונדה די אנדורה" בו השתתף. בסטייג' הראשון של המרוץ סטה מהנתיב והתנגש במהירות גבוהה בחומה של כנסייה שעמדה לצד המסלול. הוא נותר לכוד ברכבו כשעה בטרם הצליחו כוחות ההצלה לחלצו ואיבד דם רב. מסוק פינה אותו לבית החולים בו אובחן כסובל משברים בזרוע בכתף וברגל. הניתוח נמשך כשבע שעות והשתתפו בו שבעה רופאים שפעלו בשני צוותים במקביל. בימים לאחר מכן עבר שני ניתוחים נוספים. תהליך השיקום נמשך מספר חודשים ולקראת סוף אפריל שוחרר מבית החולים. קוביצה נותר חתום בקבוצת רנו, אף על פי שהחמיץ את כל עונת 2011. הוא הוחלף בידי ניק היידפלד ובהמשך על ידי ברונו סנה. בינואר 2012 שבר את רגלו בתאונה ביתית, תאונה שמנעה ממנו להתחרות גם בעונת 2012. בראיון שנתן בשנת 2018 חשף כי לפני פציעתו השנייה חתם על חוזה בקבוצת פרארי.
קריירת מרוצים > המעבר לאליפות העולם בראלי

לאחר קרוב לשנתיים בהם לא התחרה, שב קוביצה להתחרות במרוץ ראלי באיטליה בספטמבר 2012. הוא ניצח את כל ארבעת המקטעים במרוץ וסיים כמנצח בפער של יותר מדקה מהנהג במקום השני. בשנת 2013 התחרה במקביל באליפות אירופה בראלי ובאליפות העולם בקטגוריית ה-WRC2. חמישה ניצחונות בשבעה מרוצים העניקו לו את תואר האליפות בקטגוריית המשנה. במהלך העונה ערך מספר מבחנים בסימולטור של קבוצת מרצדס. הוא השיג תוצאות טובות, אך מגבלות תנועה בידו לא אפשרו לו להתחרות במרוצים מפותלים, דוגמת מונקו.
בשנת 2014 השתתף במרוץ הראלי הראשון של אליפות אירופה וסיים כמנצח. לאחר מכן עבר להתחרות באליפות העולם בקבוצת  RK M-Sport, קבוצה פרטית בחסות חברת השמנים הפולנית "לוטוס". הוא הוביל את ראלי מונטה קרלו לאחר שני הסטייג'ים הראשונים, אך במהלך היום השני נאלץ לפרוש. את ראלי ארגנטינה סיים במקום השישי ובהמשך צבר נקודות גם באיטליה ואוסטרליה. בסיום העונה דורג במקום ה-14 עם 16 נקודות. את השנה סיים בניצחון באירוע ראלי מונזה, בו הקדים את ולנטינו רוסי.
בשנת 2015 המשיך להתחרות באליפות בחסות לוטוס. הפסקת המימון הובילה אותו לפרוש לאחר ראלי מונטה קרלו בפתיחת עונת 2016.
קריירת מרוצים > מרוצים שונים

בשנת 2016 התחרה במרוץ 12 השעות של מוג'לו, אך נאלץ לפרוש בעקבות בעיות מכניות. בינואר 2017 התחרה במרוץ 24 השעות של דובאי, גם בו נאלץ לפרוש בשל בעיות מכניות. בפברואר אותה שנה חתם בקבוצת ByKolles, שהצטרפה כקבוצה פרטית בקטגוריית ה-LMP1 באליפות העולם במרוצי סיבולת, אך לבסוף לא התחרה עם הקבוצה.
קריירת מרוצים > החזרה לפורמולה 1

ביוני 2017 השתתף קוביצה בנסיעת מבחן פרטית שערכה עבורו קבוצת רנו. חודש לאחר מכן השתתף בנסיעת מבחן נוספת, בנוכחות סיריל אביטבול, מנהל קבוצת המרוצים. בעקבות המבחן אמר אביטבול כי קוביצה הוא "אופציה אפשרית לשנת 2018". באוגוסט השתתף במבחנים הרשמיים של הקבוצה שהתקיימו לאחר גרנד פרי הונגריה וקבע את הזמן הרביעי בטיבו.
במהלך חודש אוקטובר ערך שתי נסיעות מבחן עבור קבוצת ויליאמס בסילברסטון ובהונגרורינג. לאחר שפליפה מאסה הודיע על פרישה הפך לאחד המועמדים הסופיים להחליפו. הוא לקח חלק בשני ימי המבחן לאחר גרנד פרי אבו דאבי. בינואר 2018 החליטה הקבוצה להחתים את סרגיי סירוטקין כמחליפו של מאסה, וקוביצה הוחתם כנהג משלים. בנובמבר אותה שנה הוחתם כנהג בקבוצה לצידו של ג'ורג' ראסל לקראת עונת 2019. מכונית הקבוצה לא הייתה תחרותית לאורך כל העונה וקוביצה צבר נקודה אחת בלבד, הנקודה היחידה של הקבוצה בעונה. בסיום העונה הודיע על פרישה ובינואר 2020 הצטרף לקבוצת אלפא רומיאו כנהג משלים.
הערות שוליים

↑  BMW snaps up Kubica, itv.com, 22 December 2005
↑  Robert Kubica not sure to stay at new-look Renault, BBC.co.uk, 16 December 2009
↑  Robert Kubica will stay with Renault Formula 1 team, BBC.co.uk, 4 January 2010
↑  Kubica extends Renault deal to 2012, Racefans.net, 7 July 2010
↑  Kubica quickest for Renault in Valencia test, Racefans.net, 22 February 2011
↑  פורמולה 1: קוביצה נפצע קשה, באתר וואלה, 6 בפברואר 2011
↑  Kubica to undergo second operation, Autosport, 7 February 2011
↑  Kubica to undergo second operation, Autosport, 7 February 2011
↑  Renault driver Robert Kubica leaves Italian hospital, BBC, 24 April 2011
↑  Robert Kubica breaks right leg in accident, BBC, 11 January 2012
↑  Robert Kubica Interview  Beyond The Grid  Official F1 Podcast, 11 July 2018
↑  Robert Kubica wins domestic rally on return to competition, Autosport, 9 September 2012
↑  [www.crash.net/f1/news/198080/1/kubica-f1-return-nearly-impossible.html  Kubica: F1 return 'nearly impossible'], Crash.net, 12 November 2013
↑  Monza Rally: Robert Kubica beats Valentino Rossi to victory, Autosport, 30 November 2014
↑  Ex-F1 driver Robert Kubica set to exit WRC after Monte Carlo Rally, Autosport, 14 January 2016
↑  First-lap clash disrupts Robert Kubica's circuit racing return, Autosport, 19 March 2016
↑  Ex-F1 driver Robert Kubica to race in WEC with ByKolles LMP1 team, Autosport, 2 February 2017
↑  Robert Kubica set for first F1 test since accident in 2012 Lotus, Autosport, 5 June 2017
↑  Robert Kubica has no 'obvious roadblocks' to F1 return, says Renault boss Cyril Abiteboul, Skysports, 31 July 2017
↑  Kubica fourth fastest on return as Vettel sets testing pace, Formula1.com, 2 August 2017
↑  Kubica completes productive second test with Williams, Formula 1.com, 17 October 2017
↑  [autoweek.com/article/formula-one/robert-kubica-still-needs-fia-clearance-prior-f1-return Robert Kubica still needs FIA clearance for F1 return], Autoweek, 26 November 2017
↑  Robert Kubica gets Williams Formula 1 development role for 2018, Autosport, 16 January 2018
↑  Kubica joins Alfa Romeo as 2020 reserve F1 driver with sponsor deal, Autosport, 1 January 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810631355905606  ISNI: 0000 0000 7234 0283  LCCN: no2019113742  VIAF: 102236044   WorldCat (עם VIAF): 102236044 
קובציה בראלי פינלנד (2013)
רז'ה טרק

זהו שם הונגרי; שם המשפחה הוא .
| --- | --- |

 לידה:  12 בדצמבר 1895 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  7 בנובמבר 1966 (בגיל 70) הג'ווידק, הונגריה 
 שם לידה:  Spitzer Rezső 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 שפות היצירה:  הונגרית 
 
רז'ה טרק (במקור שפיצר, בהונגרית: Török Rezső; בודפשט, 12 בדצמבר 1895 – דונהבוגדאני, 7 בנובמבר 1966) היה סופר, עיתונאי, תסריטאי, מחזאי, יהודי-הונגרי.
ביוגרפיה

רז'ה טרק נולד במשפחה יהודית כבנם של מור שפיצר ואנה וייס. תחילה היה פקיד ואחר כך שחקן באזורים הכפריים. בשנת 1915 התגייס לצבא. משנת 1916 עסק בעיתונות. הוא היה גם סופר פורה פופולרי ביותר, גם מחזאי וזכה להצלחה ברומנים ההומוריסטיים שלו. יותר ממאה קומדיות, מחזמרים ואופרטות בני מערכה אחת כתב. אלה הושמעו בהצלחה גם מחוץ להונגריה. בשל יהדותו הוא נידון לשתיקה למשך שנים רבות כתוצאה מהחוקים האנטי-יהודיים (החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי). אין נתונים כיצד שרד את השואה. לאחר מלחמת העולם השנייה המשיך בקריירת הכתיבה.
אשתו הייתה מרגיט פצלי (1897–1969), אותה נשא ב-18 במאי 1919 בבודפשט. הם התגרשו בשנת 1953.
עבודותיו העיקריות > כסופר וכמחזאי

רועה צאן רועה צאן מסכן (מחזמר, מחבר שותף: לאשלו מדיאר, בכורה: 1927)
תפיסת הוסארים (אופרטה, מחבר משותף: אימרה הרמט, לחן ז'יגמונד וינצה)
האיש העירום (1927)
הרומן של אידה (מחזה מהרומן של גזה גארדוני, 1929)
שתי נערות ברחוב (1929)
בורצ'ה באמריקה (מחזה וסרט, 1929)
כל גבר מטורף (רומן, 1930)
הבעל הנושך (מחזמר בשלוש מערכות, בכורה: 1931)
חתונה באיפפה (מחבר משותף: אמד טמאש, 1931)
שלמי, גברת (מחבר שותף: אמד טמאש, 1932)
צ'יפטקה (הולחן על ידי סאבולץ' פנייש, 1933)
פיטיו (1935)
פנטק רזי (רומן, 1937)
קשה להינשא היום (רומן, 1938)
גם הרעיה היא גם בן אדם (רומן, 1941)
לבעל אסור (רומן, 1942)
שלום בשלום (רומן, 1947)
בית ספר של ווק (מחזמר, בכורה: 1958)
האי ששט רחוק (רומן פנטסטי, 1963)
חותר הפרא. המוסד הספרותי נובה, בודפשט, 1942
נערה אנוכית. המוסד הספרותי נובה, בודפשט, 1939
יש עדיין גברים (רומן; קומדיה, אהבה, הרפתקאות 1941)
עבודותיו העיקריות > כתסריטאי

כל גבר מטורף (1937, עם מיקלוש ויטז)
לקריאה נוספת

לקסיקון ביוגרפי הונגרי
לקסיקון אמנות התיאטרון ההונגרית
לקסיקון אומנויות הבמה ההונגריות (1929-1931, עורך. אלאדר שופפלין)
רזיה טרק ב- PORT.hu
יוצי שולטס: רז'ה טרק (1928) ליטרטורה, גיליון מס' 5 מקוון
הערות שוליים

↑  "Péczely Margit halotti bejegyzése a Budapest XI. kerületi polgári halotti akv. 1126/1969. folyószáma alatt".
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest IX. kerületi polgári házassági akv. 1397/1919. folyószáma alatt".
↑  https://www.antikvarium.hu/konyv/torok-rezso-vadevezos-339826
↑  https://www.antikvarium.hu/konyv/torok-rezso-az-onzo-lany-543340
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810607883505606  GND: 113696052X  ICCU: CUBV155240  ISNI: 0000 0000 7925 9883  LCCN: n2014015595  NKC: xx0256957  RERO: 02-A006420319  SUDOC: 18510634X  VIAF: 121451128   WorldCat (עם VIAF): 121451128