stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מריה קרולינה מאוסטריה
ביוגרפיה

מריה קרולינה נולדה ב-13 באוגוסט 1752 בארמון הופבורג, וינה, בירת האימפריה ההבסבורגית, לפרנץ הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ולמריה תרזה. היא נקראה על שם שתי אחיותיה הגדולות שמתו שנקראו באותו שם אך משפחתה הכירה אותה בשם שרלוט. מריה קרולינה הייתה בקשר מאוד טוב עם אחותה מארי אנטואנט, עד שבשנת 1767 הפרידה אותן אמן בעקבות התנהגותם הרעה.
בשנת 1767 מתה אחותה מריה יוזפה שהייתה אמורה להתחתן עם פרננדו הרביעי, מלך נאפולי, ועל מנת לשמר את הברית עם ספרד חיתנו ב-7 באפריל 1768 את מריה קרולינה עם פרננדו.
ב-12 במאי 1768 הגיעה מריה קרולינה לנאפולי, ופגשה את בעלה. מריה קרולינה לא אהבה כלל את בעלה, אולם למרות זאת ילדה לו 18 ילדים, שמתוכם רק 7 הגיעו לבגרות. מריה קרולינה התערבה בפוליטיקה המקומית, ועד מהרה החלה להחליף את היועצים ואנשי הממשל הספרדים ביועצים אוסטרים, ובשל כך הייתה מאוד לא פופולרית.
היו שגרסו כי היא שאמרה את המשפט המפורסם: "אם אין להם לחם, שיאכלו עוגות", שנקשר למארי אנטואנט בזמן המהפכה הצרפתית, אחרים טענו כי המשפט נאמר על ידי הדוכסית של טוסקנה בסביבות 1760 וכי מריה קרולינה אימצה אותו לעצמה
.
כיום ברור לחוקרים כי המשפט נאמר זמן רב לפני תקופת מלכותה של מריה קרולינה, או של מארי אנטואנט, שכן בספרו של ז'אן-ז'אק רוסו, הווידויים אשר פורסם ב -1767, מצוטט משפט זה כאנקדוטה ידועה בהיסטוריה הצרפתית.
למריה קרולינה משייכים גם את הצלחת הפיצה בקרב האצולה בנאפולי, בכך שביקשה לבנות תנור לבנים במטבח הארמון על מנת שהטבח יוכל להכין פיצות עבורה ועבור אורחיה. הפיצה שבמאה ה-18 הייתה נפוצה כמאכל של העניים, נהפכה בזכות קרולינה למאכל הנחשב ראוי לאצילים.
במהלך המלחמות הנפוליאוניות נכבשה ממלכת נאפולי על ידי הצרפתים, ומריה קרולינה ומשפחתה עברו לסיציליה. בשנת 1813 עברה מריה קרולינה לאוסטריה, ובדרכה לשם שמעה על תבוסת נפוליאון בונפרטה בקרב לייפציג, וב-7 בספטמבר 1814 מתה בווינה משבץ.
משפחתה

בשנת 1768 התחתנה מריה קרולינה עם פרננדו הראשון, מלך שתי הסיציליות, ממנו נולדו לה 18 ילדים:
מריה תרזה קרולינה ג'וזפינה (1772–1807), התחתנה עם פרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
מריה לואיזה אמליה תרזה (1773–1802), התחתנה עם פרדיננד השלישי, הדוכס הגדול של טוסקנה.
קרלו טיטו פרנצ'סקו ג'וזפה (1775–1778)
מריה אנה ג'וספה אנטונייטה פרנצ'סקה גאטנה תרזה (1775–1780)
פרנצ'סקו ג'נארו ג'וזפה סאווריו ג'ובאני בטיסטה (1777–1830)
מריה כריסטינה תרזה (1779–1849), התחתנה עם קרלו פליצ'ה, מלך סרדיניה
מריה כריסטינה אמליה (1779–1783)
ג'נארו קרלו פרנצ'סקו (1780–1789)
ג'וזפה קרלו ג'נארו (1781–1783)
מריה אמליה תרזה (1782–1866), התחתנה עם לואי פיליפ, מלך צרפת
מריה כריסטינה (1783)
מריה אנטונייטה תרזה אמיליה ג'ובאנה בטיסטה פרנצ'סקה גאטנה מריה אנה לוסיה (1784–1806), התחתנה עם פרננדו, נסיך אסטוריאס
מריה קלוטילד תרזה אמיליה אנטונייטה ג'ובאנה בטיסטה אנה גאטנה פולצ'ריה (1786–1792)
מריה אנריקטה כרמלה (1787–1792)
קרלו ג'נארו (1788–1789)
לאופולדו ג'ובאני ג'וזפה מישל (1790–1851)
אלברטו לודוביקו מריה פיליפו גאטנו (1792–1798)
מריה איזבלה (1793–1801)
הערות שוליים

↑  ססיל אדמס, Did Marie Antoinette really say "let them eat cake"?‎, אתר StraightDope.com,‏ 24 באוקטובר 1986
↑  שטפן צווייג "מארי אנטואנט"
↑  Jean-Jacques Rousseau, Confessions, Book V
↑  שטפן צווייג "מארי אנטואנט"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007498689305171  PLWABN: 9810687987905606  BnF: cb14825712n (data)  GND: 118990209  ICCU: LO1V091737  ISNI: 0000 0000 8679 5350  KulturNav: 19614507-4017-4a19-b287-617c66142253  LCCN: n86095178  NKC: jo2017970735  NTA: 089707303  RKD: 374719  SELIBR: 249593  SUDOC: 028729943  ULAN: 500297632  VIAF: 18022160   WorldCat (עם VIAF): 18022160
מרכז התוכנה של אובונטו

| --- | --- |


 מפתח:  קנוניקל 
 מחזור חיים:  29 באוקטובר 2009 – הווה (14 שנים) 
 גרסה אחרונה:  13.10 (7 באוקטובר 2013) 
 מערכת הפעלה:  גנו/לינוקס 
 נכתבה בשפות:  פייתון 
 סוג רישיון:  GPL גרסה 3, LGPL גרסה 3 
 קוד מקור:  https://code.launchpad.net/software-center 
 
מסך הפתיחה בגרסה העברית של אובונטו
מרכז התוכנה של אובונטו (Ubuntu Software Center) הוא תוכנת מחשב המשמשת להתקנת ולהסרת חבילות תוכנה מהתקנות של גנו/לינוקס בהפצת אובונטו. התוכנה משמשת כממשק גרפי למערכת ניהול החבילות APT, והיא הכלי הגרפי שמשמש לצורך זה כברירת מחדל בהפצת אובונטו, לצד כלי בשם aptitude המשמש לאותו צורך בממשק שורת הפקודה.
מטרת התוכנה לשמש ממשק למאגר תוכנה גדול שמנוהל על ידי קנוניקל - החברה שמפיצה את אובונטו. המאגר מוחזק על שרתים ושרתי מראה, ו־"מרכז התוכנה" מחזיק רשימה של שרתים אלו, אליהם הוא מתקשר כדי להציג למשתמש את רשימת התוכנות הזמינות. רוב התוכנות המוחזקות על השרתים הללו הן חופשיות. המשתמש יכול להוסיף לרשימה של מרכז התוכנה שרתים נוספים, שאינם מנוהלים על ידי קנוניקל, ובהם יכולות להימצא תוכנות נוספות, ולפעמים גם תוכנה קניינית. מרכז התוכנה נכתב בשפת פייתון.
ראו גם

מעדכן התוכנה - תוכנת העדכונים של ההפצה
PPA - דרך להוספת מקורות למרכז התוכנה של אובונטו.
מרים צנגן

מרים צנגן
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
מרים צנגן (6 באוגוסט 1929 – 15 בספטמבר 2015) הייתה רופאה ישראלית, יושבת ראש ההסתדרות הרפואית בישראל ויושבת ראש ארגון רופאי קופת-חולים של ההסתדרות הכללית (כיום שירותי בריאות כללית).
ביוגרפיה

מרים גרינה צנגן נולדה בהאג, הולנד, לאברהם ורבקה-ברכה סטריקובסקי.
בזמן מלחמת העולם השנייה הוסתרה אצל זוג נוצרים בכפר ביקברכן שבמזרח הולנד.
בשנת 1955 קיבלה תואר דוקטור לרפואה מאוניברסיטת ליידן שבהולנד. באותה שנה נישאה ועלתה למדינת ישראל, ובהמשך התמחתה ועבדה כרופאת משפחה במחוז דן.
בשנת 1980 נבחרה לתפקיד יו"ר ארגון רופאי קופת-חולים, ושימשה בתפקיד עד 1991.
בשנת 1983 התקיימה שביתת הרופאים הגדולה, במהלכה חתמה ד"ר צנגן על הסכם עם הנהלת קופת-חולים בעניין רופאי המרפאות של קופת-חולים. הסכם זה קבע לרופאי המרפאות ימי עבודה רצופים במקום ימי עבודה מפוצלים.
בשנת 1989 מונתה לתפקיד יו"ר ההסתדרות הרפואית ה-11 ושימשה בתפקיד זה עד 1995.
בתקופת כהונתה כיו"ר הר"י חל גל העלייה הגדול מברית המועצות,
במסגרתו עלו לארץ רופאים רבים. עקב כך, מספר הרופאים המורשים בארץ עלה מ-14,400 בשנת 1989 ל-21,723 בשנת 1995, אז כ-30% מהרופאים המורשים בארץ היו עולים חדשים מגל עלייה זה. תקופה זו לוותה במאבקים בין הר"י והממשלה בנוגע לתקנים לקליטת הרופאים החדשים ולהעלאות שכר, ובמהלכה נחתמו הסכמים קיבוציים בנושאים אלו. בשנת 1995 25% מהרופאים המועסקים בישראל היו עולים מגל עלייה זה.
בשנת 1990 ניהלה ד"ר צנגן שביתה של כלל רופאי הר"י במחאה על החלטת שר האוצר (דן מרידור) ושר הבריאות (אהוד אולמרט) להגיש תביעה משפטית נגד קופת חולים הכללית כדי לחייב אותה לבטל העלאות שכר לרופאים במתקניה.
בשנת 1994 התקיימה שביתה נוספת בת יממה בנוגע לשכר הבסיס של הרופאים, בסופה נחתם הסכם קיבוצי בנושא.
בראשית שנות ה-90 ליוותה את תהליך החקיקה של חוק ביטוח בריאות ממלכתי שנחקק ב-1994, והייתה נציגה מכוחו במועצת הבריאות.
בשנת 1990, עקב כבילת אסירה ביטחונית במהלך לידה, פנתה ד"ר צנגן אל מפקד כלא השרון ואל ועד רופאי בית החולים  מאיר, וכתבה כי "רופא שביצע לידה בתנאים כאלו, פעל בניגוד לכללי האתיקה של הרופאים, שהם אוניברסליים". עקב כך האסירה שוחררה מכבליה. בעקבות המקרה שירות בתי-הסוהר תיקן את פקודות הנציבות בנושא.
בשנת 1993 נחשף קיומו של טופס רפואי שהורה לרופא מתקן מעצר להעריך בפני החוקרים במתקן האם אסיר כשיר רפואית לכבילה, לכיסוי ראש ועיניים ולעמידה ממושכת במהלך החקירות. עקב כך כתבה ד"ר צנגן לראש הממשלה דאז יצחק רבין שהדבר מהווה השתתפות בעינויים והפרה בוטה של כללי האתיקה הרפואיים, ולכן הר"י תאסור על הרופאים למלא את הטופס. רבין השיב כי הטופס נכנס לשימוש בטעות וכעת מוצא משימוש.
לאחר תום כהונתה כיו"ר הר"י ניהלה מרפאה לרפואת משפחה ברמת גן עד 2003. בנוסף, שימשה כרופאה בפנימיית סמינר אור החיים לבנות בבני ברק עד שנת 2015. ד"ר צנגן הלכה לעולמה ב-15 בספטמבר 2015, בת 86 הייתה במותה. היא הובאה לקבורה בהר המנוחות בירושלים.
מרים צנגן הייתה נשואה למנחם צנגן ז"ל, פרופסור לכימיה, ולהם ארבעה ילדים: שמואל ודוד צנגן הם רופאי ילדים, אברהם צנגן הוא חוקר מוח, והדסה צנגן היא עורכת דין.
ראו גם

ההסתדרות הרפואית בישראל
הערות שוליים

↑  מאגר נתונים של חסידי אומות העולם, יד ושם
↑  מעריב, 15.5.80
↑  מעריב, 27.5.83
1 2  דו"ח כח אדם במקצועות הבריאות 2013, עמ' 27, 29, 186
↑  פרדוקס, צבי זוסמן ודן זכאי, 1997
↑  הארץ, מאי 1990
↑  אתר הר"י, שביתות רופאים בישראל 1976-2000
↑  הודעה בדבר הרכב מועצת הבריאות, י"פ 4272 מ-5 בינואר 1994
↑  אות יקיר הר"י, באתר הר"י
1 2  נעם לובל ואח', רפואה באזיקים, יוני 2003
↑  דו"ח משמר זכויות האדם, 1994
↑  המצבה ומקום הקבר של מרים גרינה צנגן, באתר "פרויקט גלעד"
מרים בוארדי

| --- | --- |
מרים בווארדי
מרים בווארדי
 לידה:  5 בינואר 1846 אעבלין
 פטירה:  26 באוגוסט 1878 (בגיל 32) בית לחם
 קדוש עבור:  נצרות קתולית, במיוחד המסדר הכרמליתי
 ביאטיפיקציה:  13 בנובמבר 1983, רומא על ידי יוחנן פאולוס השני
 קאנוניזציה:  17 במאי 2015
 חג:  26 באוגוסט
קברה של מרים בוארדי בבית לחם
ציור של בוארדי
מרים בוארדי (ערבית مريم بواردي; צרפתית Mariam Baouardy‏; 5 בינואר 1846 באעבלין - 26 באוגוסט 1878 בבית לחם) הייתה מיסטיקנית ונזירה לבנונית כרמליתית מתבודדת, שהוכרזה כמבורכת קתולית ב-13 בנובמבר 1983 על ידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני, וכקדושה על ידי האפיפיור פרנציסקוס ב-17 במאי 2015. היא מוכרת גם בשם המסדר שלה "מרים של ישוע הצלוב", ובכינויים "מרים מאעבלין", "הערביה הקטנה" ו"פרח המזרח". "מעיין מרים" בכפר אעבלין קרוי על שמה.
ראשית חייה

בוארדי נולדה באעבלין להורים יוונים קתולים ממוצא לבנוני וסורי. לאחר שהוריה שכלו את כל שנים-עשר בניהם בגיל צעיר, הם עלו לרגל לבית לחם והתפללו למרים שתחון אותם בבת. לבני הזוג נולדה בת לה קראו מרים, ושנתיים לאחר מכן נולד להם בן נוסף. בהיותה בת שלוש מתו שני הוריה בהפרש של מספר ימים, ומרים ואחיה היחיד נמסרו לקרובי משפחה שונים ולא נפגשו שוב מעולם. בהיותה בת שמונה עקרה משפחת דודה שגידל אותה לאלכסנדריה. כשמלאו לבוארדי 13, ביקש דודה להשיאה, אך היא סירבה שכן בקשה להקדיש את חייה לדת. עקב כך החל דודה להשפילה ומקץ שלושה חודשים גילתה את ליבה בפני משרת המשפחה לשעבר, אשר הציע לה להמיר את דתה לאסלאם. משסירבה מרים להצעה, שיסף האיש את גרונה והשליכה באחד מרחובות העיר. כשבוארדי התעוררה, היא מצאה את עצמה במערה ואחות לבושה בכחול טיפלה בה משך ארבעה שבועות. לימים ספרה מרים כי זיהתה באותה אחות את הבתולה בעצמה. לאחר שהחלימה עבדה כמשרתת אצל מספר משפחות בערים שונות, וב-1865 הגיעה למרסיי שבצרפת.
כנזירה

בגיל 19 הצטרפה בוארדי לקהילת נזירות במרסיי, אך מקץ שנתיים השפיעה עליה הנזירה החונכת אותה להצטרף למסדר הנשים הכרמליתי. בשנת 1867 היא הצטרפה למנזר כרמליתי בצרפת ושלוש שנים לאחר מכן יצאה עם קבוצת נזירות לקרנאטקה שבהודו כדי לייסד שם את מנזר הכרמליתיות הראשון במדינה. ב-1871 נדרה את נדר הפרישות שלה, ושבה לצרפת ב-1872. ב-20 באוגוסט 1875 היא יצאה עם מספר נזירות לארץ ישראל כדי ליסד את המנזר הכרמליתי בבית לחם. בהיותה הנזירה היחידה שדיברה את השפה הערבית פיקחה בוארדי על עבודות הבנייה, והמנזר אויש ב-21 בנובמבר 1876. בנוסף פעלה להקמת המנזר הכרמליתי בנצרת.
ב-22 באפריל 1878, ביום שני של פסחא, התגלה בפני בוארדי חיזיון, ובו ראתה מקום פלוני עליו נאמר לה: "זה המקום בו ישוע ברך את הלחם, בביתם של תלמידי אמאוס". לאחר שבועיים היא הזדמנה לאמאוס ניקופוליס וזיהתה את המקום אותו ראתה בחיזיון. עקב כך שוב עלה זיהויה של אמאוס ניקופוליס עם האירוע המתואר בברית החדשה, ובשנת 1879 קנו הכרמליתיות את השטח מהכפר הערבי עמואס, ובאתר החלו חפירות (לפי מקור אחר השטח נקנה כבר ב-1875‏).
בוארדי שהתה במנזר הכרמליתי בבית לחם עד מותה בגיל 32, כתוצאה מנמק שנגרם לאחר שבר בזרועה.
הערות שוליים

↑  Sa Vie
↑  En Egypte
↑  שלט הדרכה באמאוס ניקופוליס.
↑  The Monuments
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007595046805171  PLWABN: 9810594345605606  BNE: XX1016208  BnF: cb12392993m (data)  CANTIC: a11256540  GND: 118507168  ICCU: BVEV235660  ISNI: 0000 0001 1075 877X  LCCN: no00071576  LNB: 000195803  NKC: jn20000701155  NTA: 31858557X  SUDOC: 033020523  VcBA: 495/32258  VIAF: 88749751   WorldCat (עם VIAF): 88749751
מפלגת האזרחים החדשה

| --- | --- |

 מדינה:  יפן 
 מנהיגים:  שיזוקה קמיי
 תקופת הפעילות:  17 באוגוסט 2005 – 21 במרץ 2013 (7 שנים) 
 אידאולוגיות:  שמרנות ליברלית פרוטקציוניזם לאומיות  פופוליזם
 מטה:  רובע צ'יודה, טוקיו
 מיקום במפה הפוליטית:  מרכז - ימין
 צבעים רשמיים:  כתום
 http://kokumin.or.jp
 
מפלגת האזרחים החדשה (ביפנית: 国民新党, בתעתיק: קוֹקוּמין שינטוֹ) היא מפלגת מרכז-ימין ביפן. המפלגה נוסדה ב-17 באוגוסט 2005, לאחר שנכשל ניסיונו של ראש ממשלת יפן דאז, ג'וניצ'ירו קואיזומי, להפריט את שירות הדואר של יפן, וכתוצאה מכך הכריז על בחירות.
היסטוריה

מרבית חברי מפלגת האזרחים החדשה פרשו מהמפלגה הליברלית-דמוקרטית, והיו שייכים בעבר לסיעה שהנהיג נשיא המפלגה היום, שיזוקה קמיי. קשריהם החזקים לשדולת הדואר אילצו אותם ללכת כנגד תוכניתו של קואיזומי להפרטת השירות. בראשית דרכה ההתנגדות לקואיזומי היא שהגדירה את מטרות המפלגה, אך לבסוף התרחב המצע והמפלגה שמה לעצמה למטרה לפעול למען האזרחים.
בבחירות הכלליות של 2005 קיבלה המפלגה ארבעה מושבים בבית הנבחרים של יפן, אך הניצחון המוחץ של המפלגה הליברלית-דמוקרטית, שהשיגה רוב של שני שלישים בבית התחתון, ביטל כל הישג של המפלגה.
ביוני 2007 הכריז קמיי שאלברטו פוג'ימורי עתיד להתמודד על מושב בבית היועצים של יפן, תחת דגל המפלגה. בזמן ההכרזה היה נתון פוג'ימורי במעצר בית בצ'ילה והמתין לתוצאות השימוע שקבע אם עליו לשוב לפרו לעמוד למשפט באשמות של שחיתות ושל הפרת זכויות אדם במדינה. לבסוף הוסגר פוג'ימורי לפרו, שם נידון ל-25 שנות מאסר.
בבחירות הכלליות של 2009 הצטרפה המפלגה למפלגה הדמוקרטית, ולאחר הבחירות הצטרפה לקואליציה השלטת.
ראו גם

מפלגות פוליטיות ביפן
פוליטיקה של יפן
מערבל אותות

.
לוח בקרה מיועד להופעות חיות.
מערבל אותות או קונסולת מיקסינג (באנגלית: Mixing Console) הוא מכשיר שתפקידו הוא סיכום, ניתוב, ושינוי עוצמה של אותות קול. מערבל אותות יכול לקבל אותות אנלוגיים וספרתיים, תלוי בסוג המכשיר. בסופו של תהליך כל האותות מסוכמים ליציאה, או למספר יציאות.
במערבל אותות משתמשים בין היתר באולפני הקלטות, סטים של תקליטנים, הופעות, שידורי רדיו, הקלטת פסקולים לסרטים ועוד. דוגמה פשוטה לשימוש במערבל אותות היא השמעת צלילים שמקורם במספר מיקרופונים דרך ערוץ שמע אחד. מספר הערוצים הסטנדרטי למיקסר הוא בדרך כלל לפי חזקות של 2 (4 ערוצים, 8 ערוצים, 16 ערוצים, 32 ערוצים וכו').
מבנה

מערבל אותות הוא מארז המכיל מספר משתנה של כניסות ויציאות. הכניסות מאפשרות חיבור של מיקרופונים מכשירי עיבוד צליל ורמקולים.
כל אות שנכנס למערבל האותות, מגיע לערוץ נפרד. קיימים גם מערבלים עם כניסות ויציאות סטריאופוניות. מערבלי אותות לשוק המקצועי מצוידים בדרך כלל במחברים מסוג XLR ו/או PL. לעיתים, במערבלי אותות חצי-מקצועיים, ישנם גם חיבורי RCA
לכל ערוץ יש מספר כלים המאפשרים לטכנאי קול לשלוט על האות שנכנס אליו:
מבנה הערוץ יכול להשתנות בתלות בייעודו במחיר וביצרנו של המכשיר. להלן דוגמה למבנה ערוץ סטנדרטי:
כפתור ה-Gain - ווסת עוצמת כניסה, הוא שולט בעוצמת ההגברה של הקדם מגבר. Gain ממוצע יכול לספק הגברה של 60-70dB, וזאת כדי להעלות את עוצמת האות החלש אשר הגיע, לעוצמת העבודה שנעה מ-10 עד 0dB או לעוצמה גבוהה יותר לפי הצורך. קדם מגברים טובים - הם בעלי רעש עצמי נמוך. איכותו של רכיב זה קובעת לרוב את איכותו הכוללת של מערבל האותות.
כפתור ה-Pad - כפתור המנחית את עוצמת הכניסה ב-20dB אם האות הנכנס חזק מדי.
כפתור ה-48V - שולח (מתח פנטום) 48V על גבי הערוץ, כאשר מחוברים מכשירים הדורשים מתח זה (לדוגמה מיקרופון קיבולי).
נקודת Insert- חיבור שדרכו ניתן לחבר מעבדי צליל טוריים.
כפתורי האקולייזר - מאפשרים הנחתה והגברה של קבוצת תדרים. במכשירים שונים יחידת ה-EQ יכולה להימצא לפני או אחרי נקודת ה-Insert, תלוי ביעוד של המכשיר. במערבלי צליל פשוטים יחסית ישנם שלושה כפתורים, המנמיכים או מגביהים שלושה תחומי תדרים (באס, מידל, וטרבל). במערבלי צליל יותר מקצועיים ישנם 4 תחומי תדרים (באס, לוו מידל, היי מידל, וטרבל). לעיתים ישנם כפתור\כפתורים נוספים, שתפקידם לשנות את תחום התדרים של הכפתור-כלומר, כפתור אחד שמגביה או מנמיך את תחום ה"מידל", וכפתור אחד שקובע היכן יתחיל ויסתיים תחום תדרים זה. כפתור זה נקרא "פריקוונסי" - תדר באנגלית.
כפתור ה-PFL - כפתור זה, מנתב את האות ליציאה ישר לאחר מעברו דרך קדם המגבר, לפני השפעת הזחלן. כפתור זה נועד לחיווי עוצמת הכניסה לפני שעבר שינוי כלשהו. לכפתור זה שימוש רב במכשירי "די ג'יי מיקסר".
Auxiliaries (או Aux בקיצור. שליחות בעברית)- קבוצת מוליכים שחוצים את כל הערוצים במערבל אותות, שדרכם אפשר לשלוח את האות למוקדים שונים (כמו מעבדי צליל ומוניטורים). בעזרת השליחות אפשר לחבר מעבדי צליל מקבילים, כגון מכשיר "רוורב" המוסיף הד לערוץ - בניגוד למעבדי צליל טוריים, שם נדרש מכשיר עיבוד צליל לכל ערוץ המחוברים לנקודות הInsert, במעבדי צליל מקבילים המחוברים לשליחות, אפשר להקצות מכשיר עיבוד צליל אחד שישמש את כל הערוצים. שימוש נוסף הוא לחיבור רמקולי מוניטור - רמקולים הנמצאים על הבמה, המעניקים לזמרים ולנגנים את היכולת לשמוע בצורה טובה יותר את כל אותות הסאונד שנשלחים מהבמה. באמצעות חיבור מוניטורים לשליחות, אפשר להקצות "מיקס" שונה לכל מוניטור - זמר לדוגמה, יעדיף לשמוע בעיקר את עצמו במוניטור שלו, אך גם את שאר חברי הלהקה. באסיסט יעדיף לשמוע בעיקר את עצמו ואת מערכת התופים משום ששניהם נכללים בחטיבת הקצב.
כפתור ה-Panning - במצב פעולה סטריאופוני, שולט על חלוקת האות בין ערוץ ימין וערוץ שמאל.
זחלן Fader - בעזרתו ניתן לשנות את עוצמת היציאה.
תכונות נוספות של מערבל אותות

מעבר לערוצים ישנם עוד מספר כלי עבודה שנמצאים בסוגים מסוימים של מערבלי אותות, אך לא בכולם:
קבוצות (Groups) - מאפשר לשלוט על קבוצות של ערוצים על ידי צמד זחלנים (לדוגמה: תופים תופסים בדרך כלל בין 12–3 ערוצים, ניתן לרכז אותם על זוג זחלנים).
מערבל אותות ספרתי -מיקסר דיגיטלי- Digital mixer

מערבל ספרתי זהה חיצונית למערבל אותות אנלוגי אך שונה בעקרון פעולתו. בכל ערוץ, במערבל אותות ספרתי, מובנה ממיר מאות אנלוגי לספרתי (A/D), מה שמאפשר הוספת מעבדי צליל ישר בתוך המכשיר. במערבל אותות ספרתי ניתן לשלב כניסות ויציאות אנלוגיים וגם ספרתיים.
יתרונות:
בעקבות המרת אות לספרתי, לא נוסף רעש במהלך מעבר האות בתוך המכשיר.
ניתן לשמור כיוון של כל המיקסר והתכנות - Presets / File/ Scene
בדרך כלל מגיע עם מעבדי צליל מובנים- אקולייזר גרפי ופרמטרי, קומפרסור, לימטר, גייט, אפקטים, אנלייזר.
חסכון במקום, בגודל, בהתקנה וחיווט
אין ירידה באיכות האות/צליל עקב חיווט/כבלים בין מעבדי הקול.
אפשרות לתקשורת לקופסת במה רחוקה, ברוב המקרים בתצורת CAT -Network מה שחוסך אורכי כבל אנלוגיים ופגיעה באיכות.
לרוב מגיע עם הרבה יותר אפשרויות מובנות מבחינת הפרמטרים, התכנות וההפעלה.
חסרונות:
במהלך המרה, איכות הצליל יורדת.
הממירים המובנים, הם רכיבים אלקטרוניים יקרים מאוד. אפילו כמות קטנה של ממירים אלו מעלה את מחירו של המכשיר באופן משמעותי.
לא כל תצוגת המיקסר נמצאת בטווח הראיה בזמן אמת מה שגורם גם להפעלה איטית יותר. חומרה/תוכנה עדינה ביחס למיקסר אנלוגי הן בהפעלתה ובאמינותה.
במהלך ההמרה של האות מאנלוגי לדיגיטלי בכניסה למיקסר ומדיגיטלי לאנלוגי ביציאה מתרחש עיכוב (latency) של כמה מילישניות בודדות (לרוב שיהוי זה זניח מבחינת המאזין). שיהוי זה לא מתרחש במיקסר אנלוגי.
די ג'יי מיקסר

בין סוגים שונים של מערבלי אותות קיים גם "די ג'יי מיקסר". זאת היא צורה מפושטת של מערבל אותות רגיל. כל ערוץ במכשיר זה מכיל Gain, יחידת האקולייזר וזחלן.
מכשיר זה מיועד במיוחד לתקליטנים, כיום נוספו עוד כפתורי אפקטים.
כיום המיקסרי DJ משולבים עם קונטרולר שהוא מן שלט השולט על פקודות ופעולות בתוכנת מוזיקה במחשב. מתחבר על ידי USB.
שולחן בקרה Yamaha 2403
די ג'יי מיקסר
מתאזה

| --- | --- |
חלוז' (מימין) ומתאזה (משמאל).
חלוז' (מימין) ומתאזה (משמאל).
 
 מאכלים
 סוג:  כיסונים 
 
מתאזה (בצ'רקסית: матэзы או псы хьалыжъу) הוא כיסון צ'רקסי מסורתי העשוי בצק ממולא בגבינה צ'רקסית, בצל ירוק, ותבלינים (פפריקה, מלח).
הכיסונים מקופלים לצורת חצי סהר באופן מסורתי, ומבושלים בהרתחה.
הכיסונים נאכלים כמנה עיקרית.
אופן ההכנה

המתאזה מוכן על ידי ערבוב קמח עם מלח ומים ולשים את התערובת ליצירת בצק. הבצק ממולא בצל ירוק שנקצץ ובושל על אש נמוכה, ותובל בפפריקה מתוקה וחריפה, ומלח ובגבינה צ'רקסית מפוררת. הבצק הממולא בגבינה נחשב למפורסם ביותר כאשר יש הממלאים את הבצק בבשר או תפו"א במקום הגבינה.
הבצק מרודד, נחתך לעיגולים וממולא, ולאחר מכן מבשלים עם מים מומלחים .
המאכל נאכל כשהוא חם.
מתאם אקראי

מתאם אקראי או "קשר אקראי" בסטטיסטיקה הוא מצב שבו ישנו מתאם בין שני משתנים, על אף שאין ביניהם בפועל קשר סיבתי. שני המשתנים עשויים להיות חופפים (כלומר, קשורים מבחינה סטטיסטית), אך לא קשורים זה לזה סיבתית משום שהקשר הסטטיסטי ביניהם נגרם על ידי משתנה שלישי. במקרים מסוימים, המתאם אינו נמצא בתצפית המקורית, אך נוצר בגלל האופן שבו מעובדים הנתונים ("ארטיפקט").
דוגמה טיפוסית למתאם אקראי יכולה להיות המקרה של פשיעה וצריכת גלידה. בין שני המשתנים הללו יש מתאם טוב, מה שעשוי להוביל למסקנה השגויה שיש ביניהם קשר סיבתי. למעשה, המתאם אקראי ונובע ממשתנה שלישי – חום. בימים חמים אנשים נוטים לצאת יותר מהבית לרכוש גלידה וגם לבצע יותר פשעים או ליפול קורבן להם. דוגמה טובה נוספת היא ההיגד הבא, מבית מדרשו של מארק טוויין: "בגדים עושים את האדם, אנשים עירומים משפיעים מעט מאוד, אם בכלל, על האירועים בעולם". המתאם כמובן נובע מכך שאנשים נוטים להתלבש לפני שהם משתתפים באירועים רבי השפעה.
דוגמה נוספת היא "הקשר המובהק" הבא:  
התחממות כדור הארץ היא תוצאה ישירה של הירידה במספר הפיראטים בעולם, קשר המגובה אף בגרפים מתאימים. ברור לכל כי מאז המאה ה-19 ירד מספר הפיראטים, וכן כי עלתה ההתחממות הגלובלית, אך ברור גם כי אין שום קשר בין שני נתונים אלה. טענה זו היא, אגב, אחד מאמונות הדת הפארודית פסטפריאניזם, ומטרתה ללמד אנשים חשיבה ביקורתית בכל הנוגע לסטטיסטיקה.
ראו גם

מתאם מצביע על סיבתיות
מתאם אקראי ככשל לוגי
אפקט משולב
מרכז השופט חיים כהן להגנה משפטית על זכויות אדם

מרכז השופט חיים כהן להגנה משפטית על זכויות אדם הוא עמותה העוסקת במתן עזרה משפטית לאוכלוסיות חלשות. מטרתו העיקרית של המרכז היא להעניק הגנה משפטית לפרטים ולקבוצות אשר זכויות יסוד שלהם מקופחות, תוך פגיעה בלתי נמנעת בכבודם. המרכז נטל על עצמו ליישם, הלכה למעשה, את משנתו של השופט חיים (הרמן) כהן ולעסוק במחויבות לתיקי זכויות אדם וזכויות חברתיות, בהתאם להשקפת העולם אשר סימלה את דרכו האישית ופועלו המקצועי של השופט חיים כהן.
מרכז השופט חיים כהן הוקם, בין היתר על ידי עו"ד יורי גיא-רון, עו"ד אורנה לין, עו"ד רחל בן ארי ועו"ד אדם פיש, מתוך תפישה חברתית של עורכי הדין החברים בו, הרואים עצמם מחויבים למתן תרומה מקצועית לקהילה. הפעילות המשפטית במרכז נעשית באופן מובנה, תוך הקצאה קבועה שנתית של משאבים כספיים וכוח אדם מקצועי.
בראשית הדרך, בשנים 2002 – 2003, התבצעה פעילות הפרו בונו המשפטית על ידי מחלקת הפרו בונו במשרד "אדם" עורכי דין. החל משנת 2004, עת התעצמה והורחבה הפעילות ואומצה על ידי משרדי עורכי דין נוספים, עברה הפעילות המשפטית להתנהל באמצעות עמותת מרכז השופט חיים כהן להגנה משפטית על זכויות אדם, תחת ריכוזה של עו"ד שלי דביר, המנהלת את המרכז משנת 2004.
נכון לשנת 2007, מונה המרכז כ-150 עורכי דין מתנדבים. משרדי עורכי הדין, באמצעותם פועל המרכז באופן שוטף, הם משרדי עורכי דין מסחריים בפריסה גאוגרפית רחבה, אשר נוטלים על עצמם תיקים לייצוג משפטי, לפי תחומי התמחות משפטית ומיקום גאוגרפי של הפונים.
המרכז עובד בתיאום עם עשרות גופים, ארגונים וולונטריים ועמותות, אשר מפנים לטיפולו תיקים שונים בתחום עיסוקם. הפונים שמופנים למרכז, מקבלים ליווי משפטי שוטף על ידי עורכי הדין המתנדבים בו, הכולל ייצוג בערכאות משפטיות.
פעילות משפטית

הפעילות המשפטית של המרכז מגוונת ומתפרסת על פני נושאים משפטיים שונים. עם זאת, מדי שנה מתמקד המרכז בטיפול בנושא משפטי מסוים שנבחר כנושא הדגל של אותה שנה.
בשנת 2002, שנת פעילותו הראשונה, טיפל המרכז בעניינים רבים הקשורים בחוק הדיור הציבורי, לרבות במניעת פינוי של משפחות מדירות, פניות למשרד השיכון לקבלת סיוע בשכר דירה, ייצוג משפחות בהסדרים מול חברות ממשכנות ומול בנקים וכן השתתפות בארגון יום עיון בנושא זכויות בדיור הציבורי.
בשנת 2003 התמקד המרכז בעיקר בסיוע לעובדים זרים שהיו מועמדים לגירוש.
בשנת 2004, נבחר לעמוד במוקד הפעילות המשפטית הנושא של טיפול בזכויות אנשים עם מוגבלויות בכלל ושילוב ילדים עם מוגבלויות במערכת החינוך הרגילה. במסגרת זו טיפל המרכז בנושאים הבאים:
מקרים רבים של משפחות לילדים עם מוגבלויות שביקשו לשלב את ילדיהם במערכת החינוך הרגילה בלווי סייעת צמודה.
המרכז ייצג בבג"ץ את עניינם של פעוטות עם צרכים רפואיים מיוחדים שאינם יכולים להיקלט במעונות יום שיקומיים ללא טיפול רפואי צמוד.
המרכז טיפל במקרים בהם סירבה הרשות המקומית ליתן הסעה ולווי בהסעה לילדים עם מוגבלויות מביתם למעון יום שיקומי וחזרה.
המרכז הגיש תביעה כספית נגד קופות החולים בשם ילדים אוטיסטים בטענה שהם ילדים בעלי נכות סומטית אשר זכאים למימון מלא של טיפולים עד גיל 18 על פי סל הבריאות;
המרכז הגיש בג"ץ כנגד משרד השיכון למתן סיוע בשכר דירה לנכים אשר מתגוררים עם משפחותיהם.
בשנת 2005, נבחר כפרויקט הדגל הנושא של "הרשעת חפים מפשע". במסגרת הפרויקט הקרין[דרושה הבהרה] המרכז את הסרט "רצח לכל החיים", שענייננו פרשת משפטו החוזר של עמוס ברנס וליווה את ההקרנה בדיון מקצועי משפטי אודות חזקת החפות והרשעת חפים מפשע. הסרט, שהופק בהשתתפות המרכז, עוסק בבעייתיות של הרשעה על סמך הודאה בלבד. המרכז עשה בסרט שימוש מחנך, על ידי הקרנתו בליווי הרצאה או רב שיח, בנוגע לנושאים שעולים מפרשת ברנס. התקיימו הרצאות והקרנות בפני קהלים שונים כגון שופטים, פרקליטים, סניגורים, תובעים משטרתיים, חוקרים, סטודנטים למשפטים, תלמידי תיכון בכיתות גבוהות ובכנסים חברתיים שעניינם זכויות אדם.
הקשר של מרכז השופט חיים כהן לפרשת עמוס ברנס החל לאחר שהשופטת דליה דורנר החליטה לאפשר לברנס משפט חוזר. המרכז נטל על עצמו לייצג את ברנס בתביעת הפיצויים כנגד המדינה, אם יימצא זכאי במשפט החוזר. ואכן, בתביעת הפיצויים לפי חוק העונשין, שנוהלה על ידי המרכז, זכה ברנס בסכום פיצויים נכבד. השופט חיים כהן, שעל שמו הוקם המרכז, ישב בהרכב המקורי ששפט והרשיע את ברנס, ואולם לאחר מכן ליווה באופן פעיל במשך שנים את מאבקו הציבורי להוכחת חפותו.
הערות שוליים

↑  בג"ץ 7974/04
מריקה ורוורט

מריקה ורוורט (בהולנדית: Marieke Vervoort;‏ 10 במאי 1979 – 22 באוקטובר 2019) הייתה ספורטאית פאראלימפית בלגית, שסבלה ממחלה ניוונית חשוכת מרפא ומאפילפסיה. ורוורט זכתה במדליית זהב פאראלימפית ובמדליות נוספות, הייתה אלופת העולם, וקבעה שיאים אירופים ועולמיים. היא משכה את תשומת הלב של התקשורת העולמית כשהודיעה בשנת 2016 שאחרי אולימפיאדת ריו היא תסיים את חייה בהמתת חסד. באוקטובר 2019 ביקשה להוציא לפועל את הליך ההמתה, עליו חתמה כעשור קודם לכן.