stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מתמטיקה במצרים העתיקה
סקירה כללית

עדויות כתובות לשימוש במתמטיקה מתוארכות לפחות לשנת 3200 לפני הספירה עם תוויות שנהב שנמצאו בקבר U-j באבידוס. נראה שתוויות אלו שימשו כתגים לסחורות בקברים וחלקן כתובות במספרים. עדויות נוספות לשימוש במערכת המספרים לפי בסיס 10 ניתן למצוא בראש אלת נערמר המתאר מנחות של 400,000 שוורים, 1,422,000 עיזים ו-120,000 אסירים. עדויות ארכאולוגיות העלו כי מקורה של שיטת הספירה המצרית העתיקה באפריקה שמדרום לסהרה. כמו כן, עיצובי גאומטריה פרקטלית שהיו נפוצים בקרב תרבויות אפריקאיות שמדרום לסהרה נמצאים גם באדריכלות המצרית ובסימנים קוסמולוגיים.
העדויות לשימוש במתמטיקה בתקופת הממלכה הקדומה (בסביבות 2690–2180 לפנה"ס) הן נדירות, אך ניתן להסיק מכתובות קיר ליד מסטבה במיידום (אנ') הנותנות קווים מנחים לשיפוע המסטבה. הקווים בתרשים מרווחים במרחק של אמה אחת ומציגים את השימוש באותה יחידת מדידה (אנ').
המסמכים המתמטיים האמיתיים המוקדמים ביותר מתוארכים לתקופת השושלת השתים-עשרה (בסביבות 1990–1800 לפני הספירה). פפירוס מוסקבה, מגילת העור המתמטית המצרית (אנ'), הפפירוסים המתמטיים של להון (אנ'), שהם חלק מאוסף גדול הרבה יותר של פפירוסי קהון (אנ') ופפירוס ברלין 6619, מתוארכים כולם לתקופה זו. פפירוס רינד המתוארך לתקופת הביניים השנייה (בערך 1650 לפנה"ס) מבוסס על טקסט מתמטי ישן יותר מהשושלת השתים-עשרה.
פפירוס מוסקבה ופפירוס רינד הם כתבים של בעיות מתמטיות. הם מורכבים מאוסף של בעיות עם פתרונות. ייתכן שהכתבים הללו נכתבו על ידי מורה או תלמיד ועוסקים בפתרון בעיות מתמטיות טיפוסיות.
תכונה מעניינת של המתמטיקה המצרית העתיקה היא השימוש בשברי יחידה. המצרים השתמשו בסימון מיוחד לשברים כמו ⁠ {\tfrac {1}{2}},  {\tfrac {1}{3}} ו- {\tfrac {2}{3}}, ובמספר כתבים עבור  {\tfrac {3}{4}}, אך שברים אחרים נכתבו כולם כשברי יחידה מהצורה ⁠ {\tfrac {1}{n}} או סכומים של שברי יחידה כאלה. פקידים נעזרו בטבלאות כדי לעבוד עם השברים האלה. מגילת העור המתמטית המצרית למשל היא טבלה של שברי יחידות המבוטאים כסכומים של שברי יחידות אחרים. פפירוס רינד ומספר מהכתבים האחרים מכילים טבלאות ⁠ {\tfrac {2}{n}}. טבלאות אלו אפשרו לפקידים לשכתב כל חלק מהטופס ⁠⁠ {\tfrac {1}{n}} כסכום של שברי יחידה.
בתקופת הממלכה החדשה (בערך 1550–1070 לפנה"ס) מוזכרות בעיות מתמטיות בפפירוס אנאסטאזי א, ופפירוס וילבור (אנ') מתקופת רעמסס השלישי מתעד מדידות קרקע. בכפר הפועלים דיר אל-מדינה נמצאו מספר אוסטרקנים המתארים חישובי נפחי עפר וסלע במהלך חציבת קברים.
ספרות

כתבים מצריים עתיקים יכולים להיכתב בכתב חרטומים או בכתב היראטי. בכל אחד מהייצוגים מערכת המספרים ניתנה תמיד בבסיס 10. המספר 1 הוצג באמצעות קו פשוט, המספר 2 היה מיוצג על ידי שני קווים וכו'. למספרים 10, 100, 1000, 10,000 ו-100,000 היו הירוגליפים משלהם. המספר 10 מיוצג על ידי רתמה עבור בקר, המספר 100 מיוצג על ידי חבל מפותל, המספר 1000 מיוצג על ידי פרח לוטוס, המספר 10,000 מיוצג על ידי אצבע, המספר 100,000 מיוצג על ידי צפרדע, ומיליון היה מיוצג על ידי אל עם ידיו מורמות בהערצה.
ספרות מצריות מתוארכות לתקופה הקדם-שושלתית. תוויות שנהב מאבידוס מתעדות את השימוש במערכת מספרים זו. מקובל גם לראות את הספרות בסצנות כדי לציין את מספר הפריטים המוצעים. בת המלך נפרת-יאבת מוצגת עם מנחה של 1000 שוורים, לחם, בירה וכו'.
מערכת המספרים המצרית הייתה מצטברת. מספרים גדולים יוצגו על ידי אוספים של הגליפים והערך התקבל על ידי חיבור של המספרים הבודדים יחד.
המצרים השתמשו כמעט אך ורק בשברים מהצורה ⁠ {\tfrac {1}{n}}. חריג אחד בולט הוא השבר ⁠ {\tfrac {2}{3}}⁠, שנמצא לעיתים קרובות בטקסטים המתמטיים. לעיתים רחוקות מאוד נעשה שימוש בגליף מיוחד לציון ⁠ {\tfrac {3}{4}}. השבר  {\tfrac {1}{2}} יוצג על ידי גליף שאולי תיאר פיסת פשתן מקופלת לשניים. השבר  {\tfrac {2}{3}} יוצג על ידי הגליף עבור פה עם 2 קווים (בגדלים שונים). שאר השברים היו תמיד מיוצגים על ידי פה שהונח על מספר.
סימון

שלבי חישובים נכתבו במשפטים בשפות מצריות. (לדוגמה, "מכפלת 10 ב-100; הופכת ל-1000").
בבעיית פפירוס רינד 28, ההירוגליפים
(D54, D55), סמלים לרגליים, שימשו כמשמעות "להוסיף" ו"להחסיר". אלה היו ככל הנראה קיצורים עבור
כלומר "להיכנס" ו"לצאת".
כפל וחילוק

הכפל המצרי נעשה על ידי הכפלה חוזרת ונשנית של המספר שיש להכפיל (המכפלה), ובחירה באיזה מהכפלות לחבר יחד (בעצם צורה של חשבון בינארי), שיטה המקשרת לתקופת הממלכה הקדומה. המכפיל נכתב ליד איור 1; לאחר מכן הוסיפו את המכפיל לעצמו, והתוצאה נכתבה ליד המספר 2. התהליך נמשך עד שההכפלות נתנו מספר גדול ממחצית המכפיל. ואז המספרים הכפולים (1, 2 וכו') הופחתו שוב ושוב מהמכפיל כדי לבחור איזו מהתוצאות של החישובים הקיימים יש לחבר יחד כדי ליצור את התשובה.
כקיצור דרך למספרים גדולים יותר, ניתן להכפיל את המוכפל מיד ב-10, 100, 1000, 10000 וכו'.
לדוגמה, בעיה 69 בפפירוס רינד מספקת את ההמחשה הבאה, כאילו נעשה שימוש בסמלים הירוגליפים (ולא בכתב ההיראטי האמיתי בפפירוס רינד).
הסמל  מציין את תוצאות הביניים שמתווספות יחד כדי להפיק את התשובה הסופית.
ניתן להשתמש בטבלה שלמעלה גם כדי לחלק את 1120 ב-80. נפתור בעיה זו על ידי מציאת המנה (80) כסכום המכפילים של 80 שמצטברים ל-1120. בדוגמה זו זה יניב מנה של 10+ 4 = 14. דוגמה מסובכת יותר של אלגוריתם החלוקה מוצגת בבעיה 66. סה"כ 3200 רו של שומן אמורים להתחלק באופן שווה על פני 365 ימים.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| 1 | 365 |  |
| 2 | 730 |  |
| 4 | 1460 |  |
| 8 | 2920 |  |
|  {\tfrac {2}{3}} |  {\tfrac {1}{3}}243 |  |
|  {\tfrac {1}{10}} |  {\tfrac {1}{2}}36 |  |
|  {\tfrac {1}{2190}} |  {\tfrac {1}{6}} |  |
ראשית, הפקיד יכפיל 365 שוב ושוב עד שתגיע לכפולה הגדולה ביותר האפשרית של 365, שהיא קטנה מ-3200. במקרה זה 8 כפול 365 הוא 2920 והוספה נוספת של כפולות של 365 תיתן בבירור ערך גדול מ-3200. לאחר מכן ציין כי  {\tfrac {1}{2190}} +  {\tfrac {1}{10}} +  {\tfrac {2}{3}} כפול 365 נותן לנו את הערך של 280 שאנחנו צריכים. מכאן שאנו מוצאים ש-3200 חלקי 365 חייב להיות שווה ל- ⁠
 {\tfrac {1}{2190}} +  {\tfrac {1}{10}} +  {\tfrac {2}{3}} + 8.
אלגברה

בעיות אלגברה מצריות מופיעות הן בפפירוס המתמטי של רינד והן בפפירוס המתמטי של מוסקבה וכן במספר מקורות אחרים.
בעיות אחע (Aha) כוללות מציאת כמויות לא ידועות (המכונות אחע) אם ניתן סכום הכמות וחלק (ים) ממנה. הפפירוס המתמטי של רינד מכיל גם ארבע בעיות מסוג זה. בעיות 1, 19 ו-25 של פפירוס מוסקבה הן בעיות אחע. לדוגמה, בעיה 19 מבקשת מאחד לחשב כמות שנלקחה  {\tfrac {1}{2}}1 פעמים והוסיפו לה 4 כדי ליצור 10. במילים אחרות, בסימון מתמטי מודרני אנו מתבקשים לפתור את המשוואה הליניארית:
פתרון בעיות אחע אלה כרוך בטכניקה הנקראת שיטת המיקום השגוי (אנ'). הטכניקה נקראת גם שיטת ההנחה הכוזבת. הפקיד יחליף ניחוש ראשוני של התשובה בבעיה. הפתרון באמצעות ההנחה השגויה יהיה פרופורציונלי לתשובה בפועל, והסופר ימצא את התשובה באמצעות יחס זה.
הכתבים המתמטיים מראים שהפקידים השתמשו (לפחות) בכפולות משותפות כדי להפוך בעיות עם שברים לבעיות באמצעות מספרים שלמים. בהקשר זה נכתבים מספרי עזר אדומים לצד השברים.
השימוש בשברי עיניים של הורוס מראה ידע (ראשוני) על התקדמות גאומטרית. הידע בהתקדמות החשבון ניכר גם מהמקורות המתמטיים.
אלגברה > משוואות ריבועיות

המצרים הקדמונים היו הציוויליזציה הראשונה שפיתחה ופתרה משוואות מדרגה שנייה (ריבועית). מידע זה נמצא בקטע מפפירוס ברלין 6619. בנוסף, המצרים פתרו משוואות אלגבריות מדרגה ראשונה שנמצאו בפפירוס רינד.
גאומטריה

יש רק מספר מוגבל של בעיות ממצרים העתיקה הנוגעות לגאומטריה. בעיות גאומטריות מופיעות הן בפפירוס המתמטי של מוסקבה והן בפפירוס המתמטי של רינד. הדוגמאות מוכיחות שהמצרים הקדמונים ידעו לחשב שטחים של כמה צורות גאומטריות ונפחים של גלילים ופירמידות.
שטח:
משולשים: הסופרים מתעדים בעיות בחישוב שטח משולש (פפירוס רינד ופפירוס מוסקבה).
מלבנים: בעיות בשטח של חלקת אדמה מלבנית מופיעות בפפירוס רינד ובפפירוס מוסקבה. בעיה דומה מופיעה בפפירוסים המתמטיים של להון (אנ') בלונדון.
עיגולים: בעיה 48 בפפירוס רינד משווה את שטח המעגל (בקירוב על ידי מתומן) לבין הריבוע המקיף שלו. התוצאה של בעיה זו משמשת בבעיה 50, שבה הסופר מוצא את השטח של שדה עגול בקוטר 9 קת (khet).
חצי כדור: בעיה 10 בפפירוס מוסקבה מוצאת את שטח הפנים של חצי כדור.
נפח:
גלילי (גליל): מספר בעיות מראות את הפתרון לחישוב נפחן של ממגורות גליליות (פפירוס רינד, בעיות 41–43), בעוד שבעיה 60 בפפירוס רינד כנראה נוגעת לעמוד או חרוט במקום פירמידה. הוא קטן ותלול למדי, עם סקד (seked) (שיפוע הופכי) של ארבע אמות (מעוקב). בסעיף IV.3 של הפפירוס המתמטי של להון נמצא נפחו של אסם עם בסיס עגול תוך שימוש באותו הליך כמו בבעיה 43 בפפירוס רינד.
מלבני (קובי): מספר בעיות בפפירוס המתמטי של מוסקבה (בעיה 14) ובפפירוס המתמטי של רינד (בעיות 44, 45, 46) מחשבות את נפחו של אסם מלבני.
פירמידה קטומה (גוף קטום): הנפח של פירמידה קטומה מחושב בבעיה 14 בפפירוס המתמטי של מוסקבה.
גאומטריה > הסקד

בעיה 56 בפפירוס המתמטי של רינד מצביעה על הבנה של רעיון הדמיון הגאומטרי. בעיה זו דנה ביחס בין ההתקדמות בכיוון האופקי להתקדמות בכיוון האנכי, הידוע גם כסקד (seqed). נוסחה כזו נדרשת לבניית פירמידות. בבעיה הבאה (בעיה 57), גובה הפירמידה מחושב מאורך הבסיס והסקד (ההופכי של השיפוע, במצרית), בעוד בעיה 58 נותנת את אורך הבסיס והגובה ומשתמשת במידות אלו כדי לחשב את הסקד. בבעיה 59 חלק 1 מחושב הסקד, בעוד שהחלק השני עשוי להיות חישוב לבדיקת התשובה: אם תבנה פירמידה עם צלע בסיס 12 [אמות] ועם סקד של 5 אמות ואצבע אחת; מה הגובה שלה?
ראו גם

היסטוריה של המתמטיקה
כתב חרטומים
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Imhausen, Annette (2006). "Ancient Egyptian Mathematics: New Perspectives on Old Sources". The Mathematical Intelligencer. 28 (1): 19–27. doi:10.1007/bf02986998. S2CID 122060653.
1 2 3  Burton, David (2005). The History of Mathematics: An Introduction. McGraw–Hill. ISBN 978-0-07-305189-5.
↑  Eglash, Ron (1999). African fractals : modern computing and indigenous design. New Brunswick, N.J.: Rutgers University Press. pp. 89, 141. ISBN 0813526140.
↑  Eglash, R. (1995). "Fractal Geometry in African Material Culture". Symmetry: Culture and Science. 6–1: 174–177.
↑  Rossi, Corinna (2007). Architecture and Mathematics in Ancient Egypt. Cambridge University Press. ISBN 978-0-521-69053-9.
1 2 3 4 5 6 7  Katz V, Imhasen A, Robson E, Dauben JW, Plofker K, Berggren JL (2007). The Mathematics of Egypt, Mesopotamia, China, India, and Islam: A Sourcebook. Princeton University Press. ISBN 978-0-691-11485-9.
↑  Reimer, David (2014-05-11). Count Like an Egyptian: A Hands-on Introduction to Ancient Mathematics. Princeton University Press. ISBN 9781400851416.
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23  Clagett, Marshall Ancient Egyptian Science, A Source Book. Volume Three: Ancient Egyptian Mathematics (Memoirs of the American Philosophical Society) American Philosophical Society. 1999 ISBN 978-0-87169-232-0.
↑  Gilson, Étienne (February 15, 2019). "From Scotus Eriugena to Saint Bernard". History of Christian Philosophy in the Middle Ages. Washington DC: Catholic University of America Press. p. 265. doi:10.2307/j.ctvdf0jnn. ISBN 9780813231952. JSTOR j.ctvdf0jnn. OCLC 1080547285. S2CID 170577624.
↑  Chace, Arnold Buffum; Bull, Ludlow; Manning, Henry Parker (1929). The Rhind Mathematical Papyrus. Vol. 2. Mathematical Association of America.
↑  Cajori, Florian (1993) [1929]. A History of Mathematical Notations. Dover Publications. pp. pp. 229–230. ISBN 0-486-67766-4.
↑  Moore, Deborah Lela (1994). The African roots of mathematics (2nd ed.). Detroit, Mich.: Professional Educational Services. ISBN 1884123007.
1 2  R.C. Archibald Mathematics before the Greeks Science, New Series, Vol.73, No. 1831, (Jan. 31, 1930), pp. 109–121
↑  Annette Imhausen Digitalegypt website: Lahun Papyrus IV.3
אסטלת לוח של נסיכת הממלכה הקדומה נפרת-יאבת (מתוארך 2590–2565 לפנה"ס) מקברה בגיזה, ציור על אבן גיר, מוצג בלובר.
סצנה זו מתארת ספירת בקר (שהועתקה על ידי האגיפטולוג לפסיוס). ברישום האמצעי רואים משמאל 835 בקר בעל קרניים, ממש מאחוריהם כ-220 בעלי חיים (פרות?) ומימין 2235 עיזים. ברישום התחתון אנו רואים 760 חמורים משמאל ו-974 עזים מימין.
תמונה של בעיה 14 מתוך הפפירוס המתמטי של מוסקבה. הבעיה כוללת תרשים המציין את ממדי הפירמידה הקטומה.
אברהם מרגלית

אין תמונה חופשית
אברהם מרגלית (9 באוגוסט 1916 – 1 באוקטובר 1980) היה מחלוצי החינוך הטכנולוגי בישראל. הנחיל תשתית לתוכניות הלימוד להכשרה מקצועית בחינוך התיכוני ובמוסדות האקדמיים ופעל רבות לקידום הקשר בין הכשרה טכנולוגית לתעשייה, ובין התעשייה לעיצוב.
ביוגרפיה

אברהם מרגלית נולד בפולין בשנת 1916 בשם אדק (אדם) מרגוליס. למד בגימנסיה היהודית "אסכולה" בוורשה וסיים בשנת 1934. לאחר מכן נסע לצ'כוסלובקיה ללימודי ארכיטקטורה בטכניון של פראג. נסיבות מלחמת העולם השנייה שהתרחשה באירופה הובילו אותו להשלים את לימודיו בשנת 1941 בטכניון של לבוב במזרח פולין שנשלטה אז על ידי ברית המועצות. שם אף פגש את אשתו לימים מרים, סטודנטית לאדריכלות בת המקום. בשנים 1943-41 המשיך את לימודיו בטכניון במוסקבה, וסיים בהצטיינות יתרה את לימודי המאסטר בארכיטקטורה ותכנון ערים. בשלהי המלחמה שב לפולין ומשם למחנה העקורים בלנדסברג, שם ניהל ד"ר מרגלית את בית הספר היהודי ואת האגף לחינוך מקצועי מטעם אונרה, ושם גם יצר קשרים עם ארגון אורט העולמי.
בשנים אלה נפתחו בפני ארכיטקטים צעירים אפשרויות לעבודה מרתקת באירופה ובברזיל, אך חינוכו הציוני והשפעת המלחמה הובילו את ד"ר מרגלית בנחישות לישראל בשנת 1948. לאחר מספר שנים של עבודה כארכיטקט בעיריית תל אביב, התמנה ב-1954 למנהל החדש של אורט גבעתיים, וייסד את ה"טכניקום" הראשון בישראל, בית הספר הראשון בארץ להכשרת הנדסאים. תחת הנהגתו אורט גבעתיים הפך לבית ספר מוביל במערכת החינוך הטכנולוגי, כשהתלמידים נדרשו לביצוע פרויקטים ברמה שלא הייתה קודם לכן בבתי הספר המקצועיים.
מכיוון שבראשית ימי המדינה לא היו ספרי לימוד מתאימים בעברית, ייסד ד"ר מרגלית הוצאת ספרים טכניים וגייס את מורי הטכניקום לחבר ספרי לימוד. כאשר הקים את "האגודה הישראלית לקידום החינוך ההנדסי", המשיכה זו, בין היתר, בהוצאת ספרות טכנית בעברית.
בשנת 1964 חזר מסיור מקצועי במוסדות להכשרה מקצועית באירופה, בעקבותיו ציין בדו"ח מורחב שהגיש: "כל הבעיות הכרוכות בהכשרת כוח-אדם טכני חייבות למצוא פתרונן במסגרת מוסד מיוחד, אשר חלק מתפקידיו יהיה לעסוק במחקר ובתכנון בתחום זה...". אחת ממסקנותיו מסיור זה הייתה כי יש צורך בהקמת מוסדות הכשרה מתאימים למהנדסים לא-אקדמאיים. ד"ר מרגלית הקים את האגודה לקידום החינוך הטכנולוגי בישראל והיה פעיל ב"ועדת הגג להכשרת טכנאים והנדסאים". במסגרת זו פעל נמרצות לאישורו של התואר "הנדסאי", דרג הביניים בין הטכנאי לבין המהנדס, שלא היה קיים עד אז בארץ.
בשנת 1969 ייסד את המכון הטכנולוגי חולון בתמיכתו של ראש העיר פנחס אילון. כחלק מתפיסתו החינוכית של ד"ר מרגלית כי כדי להכין את המהנדסים לעבודה בתעשייה הישראלית המתפתחת אין די בהכשרה טכנית מקצועית בלבד, הוחלט להפוך את המכון למרכז אקדמי לחינוך טכנולוגי המשלב רכישת התנסות מעשית בתעשייה. היות שבאותה תקופה קמו מוסדות רבים להכשרת מהנדסים, התאים ד"ר מרגלית כראש המכון את פעולת המכון והפכו ל"מרכז לחינוך טכנולוגי" אשר יכשיר מורים אקדמאיים טכנולוגיים. ד"ר מרגלית לא שקט על שמריו והיה קשוב כל העת לצורכי התעשייה מחד ומערכת ההכשרה הטכנולוגית מאידך. אחד הרעיונות החדשים שהוביל היו פיתוח מחלקה להוראת העיצוב. ד"ר מרגלית זיהה את הצורך הגובר במעצבים והציע את הפתרונות המתאימים במכון. הוא הבין את חשיבות המיקום של העיצוב התעשייתי כחלק אינטגרלי מהתעשייה.
לאחר סיום עבודת הדוקטורט בארצות הברית, באוניברסיטת סנטה ברברה בקליפורניה, חזר מרגלית למכון הטכנולוגי בחולון כדי להעמיק ולפתח את השילוב בין שני התחומים שהיו נשמת אפו: חינוך טכנולוגי וארכיטקטורה. החיבור בין שניהם בא לידי ביטוי במחלקה לעיצוב תעשייתי שהייתה בבת עינו.
מרגלית נפטר ב-1980 ונקבר בבית העלמין הדרום.
מוזיאון העיצוב חולון חנך ב-28 ביולי 2013 את גלריית מרגלית על שמו של מרגלית.
הערות שוליים

1 2  אברהם מרגלית באתר GRAVEZ
דימרקפרול

| --- | --- |
Dimercaprol-3D-balls
 נתונים כימיים
 מסה מולרית:  124.002 יחידת מסה אטומית מאוחדת 
 בטיחות
 קטגוריית סיכון בהריון:  קטגוריית סיכון C 
 מזהים
 קוד ATC:  V03AB09 
 מספר CAS:  59-52-9
 PubChem:  3080
 ChemSpider:  2971
 
דימרקפרול, הנקראת גם British anti-Lewisite (BAL), היא תרופה המשמשת לטיפול בהרעלה חריפה על ידי ארסן, כספית, זהב ועופרת. התרופה יכולה לשמש גם עבור הרעלה של אנטימון, תליום או ביסמוט, אם כי העדויות לשימושים אלו אינן חזקות במיוחד. בגוף נוצרת כתרכובת מעגלית יציבה ולא רעילה המופרשת במרה ובשתן.
תופעות הלוואי השכיחות כוללות לחץ דם גבוה, כאבים במקום ההזרקה, הקאות וחום. ישנה קונטרה-אינדיקציה לאנשים עם אי ספיקת כבד (למעט צהבת פוסט-ארסנית) ולאנשים עם אלרגיה לבוטנים מכיוון שהיא מכילה שמן בוטנים. אין להשתמש בברזל, קדמיום או סלניום עקב היווצרות קומפלקסים רעילים. התרופה מוגדרת כתרופה טרטוגנית, שעלולה לגרום לנזק לעובר, ונמצאת בקטגוריה C בקטגוריית סיכון בהריון. בנוגע להנקה, לא ידוע האם היא מופרשת בחלב ולכן יש לנהוג בזהירות. דימרקפרול הוא כלאטור ופועל על ידי יצירת קשר הפיך עם מתכות כבדות. בעל ריח חריף מאוד. דימרקפרול נמצא ברשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי.
היסטוריה

השם המקורי של דימרקפרול משקף את מקורותיו כתרכובת שפותחה בסתר על ידי ביוכימאים בריטיים באוניברסיטת אוקספורד במהלך מלחמת העולם השנייה כנוגד של Lewisite, נשק כימי המבוסס על ארסן. מכיוון שיכולות להיות לה השפעות שליליות חמורות, חוקרים ניסו גם לפתח אנלוגים פחות רעילים כגון succimer.
שימושים קליניים

דימרקפרול משמש לאורך זמן ככלאטור מרכזי בטיפול בהרעלת עופרת או ארסן, ובנוסף משמש כלאנט לנחושת שאושר על ידי ה-FDA לטיפול במחלת וילסון, הפרעה גנטית שבה נחושת מצטברת בכבד וברקמות אחרות. דימרקפרול גם מראה יעילות כנגד הכשת נחש ומשמש כאנטגוניסט פוטנטי לפעילות של יון אבץ תלוי מטאלופרוטאזות בארס נחשים במבחנה.
מנגנון פעולה

ארסן וכמה מתכות כבדות אחרות מעכבות אנזימים מטבוליים על ידי קישור לשייר תיול. דימרקפרול מתחרה עם יון המתכת על קישור לקבוצת התיול ומונע את קישורו. זוהי תרופה עם טווח טיפולי צר ולכן יכולה להיות רעילה ובעלת נטייה לרכז ארסן באיברים מסוימים. היות שהוא ניתן בהזרקה לשריר, ההזרקה עצמה עלולה להיות כואבת. נפרוטוקסיות ויתר לחץ דם הן תופעות לוואי חמורות שיכולות להופיע בשימוש בתרופה. יש להימנע משימוש בדימרקפרול בעת הרעלה מקדמיום, משום שהוא מעלה את ריכוז הקדמיום בכליות.
הערות שוליים

↑  American Society of Health-System Pharmacists., American journal of health-system pharmacy: official journal of the American Society of Health-System Pharmacists., American Society of Health-System Pharmacists, [200-]-
↑  Creation of the World Health Organization, Routledge, 21 באוגוסט 2008, עמ' 32–44, ISBN 978-0-203-02973-2
↑  World-Health Organization, World Health Organization model list of essential medicines for children  8th list, 2021, Yearbook of Paediatric Endocrinology, 12 בספטמבר 2022 doi: 10.1530/ey.19.13.1
↑  R. A. PETERS, L. A. STOCKEN, R. H. S. THOMPSON, British Anti-Lewisite (BAL), Nature 156, 1945-11, עמ' 616–619 doi: 10.1038/156616a0
↑  David Greenwood, Antimicrobial drugs : chronicle of a twentieth century medical triumph, Oxford: Oxford University Press, 2008, ISBN 978-0-19-156007-1
↑  G. Patrick Daubert, Rhabdomyolysis, Cham: Springer International Publishing, 2016, עמ' 1–12, ISBN 978-3-319-20790-2
↑  Swaran J.S. Flora, Vidhu Pachauri, Chelation in Metal Intoxication, International Journal of Environmental Research and Public Health 7, 28 ביוני 2010, עמ' 2745–2788 doi: 10.3390/ijerph7072745
↑  L. Leggio, G. Addolorato, L. Abenavoli, G. Gasbarrini, Wilson's Disease: Clinical, Genetic and Pharmacological Findings, International Journal of Immunopathology and Pharmacology 18, 2005-01, עמ' 7–14 doi: 10.1177/039463200501800102
↑  Laura-Oana Albulescu, Melissa Hale, Stuart Ainsworth, Jaffer Alsolaiss, Edouard Crittenden, Juan J. Calvete, Mark C. Wilkinson, Robert A. Harrison, Jeroen Kool, Nicholas R. Casewell, Preclinical validation of a repurposed metal chelator as a community-based therapeutic for hemotoxic snakebite, dx.doi.org, ‏28 ביולי 2019
↑  Max Goldman, Jack C. Dacre, Lewisite: Its Chemistry, Toxicology, and Biological Effects, New York, NY: Springer New York, 1989, עמ' 75–115, ISBN 978-1-4684-7094-9
↑  Harald Mückter, Bernhard Lieb, Franz-Xaver Reich, Göran Hunder, Udo Walther, Burckhard Fichtl, Are we ready to replace dimercaprol (BAL) as an arsenic antidote?, Human & Experimental Toxicology 16, אוגוסט 1997, עמ' 460–465 doi: 10.1177/096032719701600807
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7520691-2 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
פלואורואורציל

| --- | --- |

 
 שם IUPAC
 5-Fluoro-1H,3H-pyrimidine-2,4-dione
 נתונים כימיים
 כתיב כימי:  C=4
 מסה מולרית:  130.077
 נתונים פרמוקוקינטיים
 זמן מחצית חיים:  16 דקות
 הפרשה:  כליה
 בטיחות
 מעמד חוקי:  תרופת מרשם
 קטגוריית סיכון בהריון:  קטגוריית סיכון D (אוסטרליה) 
 מזהים
 קוד ATC:  L01BC02 
 מספר CAS:  51-21-8
 PubChem:  3385
 ChemSpider:  3268
 
פלואורואורציל (לועזית: fluorouracil נקראת גם 5-FU) היא תרופה כימותרפית לטיפול בסרטן. דרך הוריד היא ניתנת לסרטן המעי הגס, סרטן הוושט, סרטן הקיבה, סרטן הלבלב, סרטן השד וסרטן צוואר הרחם. כמשחה היא בשימוש עבור קרנת עור אקטינית וקרצינומה של תאי בסיס.
תופעות הלוואי השכיחות של התרופה במתן דרך הוריד הם דלקת בחלל הפה, אובדן תיאבון, ירידה בספירת דם, נשירת שיער ודלקת של העור. בשימוש כמשחה עשויה להיווצר דלקת מקומית באזור המטופל. השימוש בהריון עשוי לגרום לנזק לעובר. פלואורואורציל היא אנטימטבוליט ואנלוג פירימידין. אופן פעולתה לא לגמרי ברור, משערים כי הוא חוסם את פעילותו של תימידילאט סינטאז מה שגורם להפסקה בייצור ה-DNA.
התרופה נרשמה כפטנט בשנת 1956 ונכנסה לשימוש בשנת 1962, והיא נמצאת ברשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי.
אלברט איילר

| --- | --- |

 לידה:  13 ביולי 1936 קליבלנד, ארצות הברית 
 התאבד:  25 בנובמבר 1970 (בגיל 34) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Highland Park Cemetery 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1952 
 מקום לימודים:  John Adams High School 
 סוגה:  ג'אז 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  סקסופון 
 חברת תקליטים:  ESP-Disk 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלברט איילר (אנגלית Albert Ayler‏; 13 ביולי 1936 - 25 בנובמבר 1970) היה סקסופוניסט ומלחין ג'אז חופשי אמריקאי.
אחרי ניסיונות מוקדמים ברית'ם אנד בלוז ובי בופ, התחיל איילר להקליט בתקופת התפתחותו של הג'אז החופשי במהלך שנות ה-60, עם זאת, מבקרים מסוימים טוענים כי למרות שסגנונו של איילר מקורי ולא שגרתי הוא אינו עולה בקנה אחד עם ההגדרה המקובלת של הסגנון. סגנונו הקשה לקטלוג של איילר עורר תגובות מקוטבות אצל מבקרים ומאזינים כאחד.
בהקלטותיו בשלישייה וברביעייה מ-1964, ביניהן Spiritual Unity ו-The Hilversum Session ממשיך איילר את תפיסות האלתור של ג'ון קולטריין ואורנט קולמן לכיוון מופשט יותר, בו הגוון, ולא הרמוניה ומלודיה, עומד במרכז המוזיקה. יצירותיו מ-1965 ו-1966, Spirits Rejoice ו-Truth Is Marching In, הושוו על ידי מבקרים לתזמורות מצעדים ועירבו, לחלופין, קטעים פשוטים דמויי מארש ואלתורים פרועים, באופן שנתפס כחזרה לשורשי הג'אז שלפני לואי ארמסטרונג.
ביוגרפיה > שנים ראשונות

איילר נולד בקליבלנד שבאוהיו, מורו הראשון היה אביו אדוארד, שניגן בסקסופון וכינור בצורה חצי-מקצוענית. אדוארד ואלברט ניגנו דואטים בכנסייה ולעיתים קרובות הקשיבו יחד להקלטות ג'אז בסגנונות הסווינג והבי בופ. חינוכו בכנסייה של איילר השפיע עמוקות על חייו ועל המוזיקה שלו, שהייתה ניסיון לבטא את רוחניותו.
איילר סיים את לימודיו בתיכון ב-1954 ועבר ללמוד באקדמיה למוסיקה בקליבלנד אצל סקסופוניסט הג'אז בני מילר. התמצאותו בסגנון הבי בופ סגנון ושליטתו ברפרטואר הסטנדרטים זיכו את איילר הצעיר בכינוי "ציפור קטנה", על שם צ'ארלי "בירד" פארקר, בקרב סצנת הג'אז המצומצמת של קליבלנד. ב-1952, כאשר היה בן 16, החל איילר לנגן בסקסופון טנור בסגנון רית'ם אנד בלוז בלהקתו של זמר הבלוז ליטל וולטר, להקה עמה ניגן במהלך שתי חופשות הקיץ שלו. ב-1958 התגייס איילר לצבא, שם ניגן עם מוזיקאים אחרים שהתגייסו באותו זמן, ביניהם הסקסופוניסט סטנלי טארנטיין. איילר גם היה חבר בלהקה גדודית יחד עם המלחין הארולד באד. ב-1959 הוצב איילר בצרפת, שם נחשף למוזיקת מצעדים צבאית, שהיוותה השפעה מרכזית על יצירתו. אחרי שחרורו מהצבא ניסה איילר למצוא עבודה בלוס אנג'לס ובקליבלנד, אך סגנונו שובר המוסכמות, שהתרחק מההרמוניות המקובלות, לא התקבל בעין יפה. ב-1962 עבר איילר לשוודיה שם ניגן עם הרכבים שוודיים ודניים והשתתף בג'אם סשנז עם להקתו של הפסנתרן ססיל טיילור האלבום My Name Is Albert Ayler הוא הקלטה של סטנדרטים, ביניהם Summertime, עבור תחנת רדיו בקופנהגן יחד עם מוזיקאים מקומיים בהם הבסיסט נילס-הנינג ארסטד פדרסן.
ביוגרפיה > הקלטות מוקדמות

איילר חזר לארצות הברית והשתקע בניו יורק בשנת 1963, שם המשיך לפתח את סגנונו וניגן מדי פעם עם ססיל טיילור. 1964 הייתה השנה הפורייה ביותר בקריירה של איילר, במהלכה הוא הקליט אלבומים רבים, הראשון ביניהם Witches and Devils במרץ באותה שנה. ב-1964 החל גם הקשר בין איילר לבין חברת התקליטים ESP-Disk, שהפכה לחברה משמעותית בהקלטה והפצה של יצירות ג'אז חופשי. ביולי 1964 הקליט איילר את אלבום הפריצה שלו Spiritual Unity יחד עם הבסיסט גארי פיקוק והמתופף סאני מאריי.
עוד באותו חודש הקליט אותו הרכב יחד עם החצוצרן דון צ'רי, הסקסופוניסט ג'ון צ'יקאי ונגן הטרומבון רוזוול ראד את New York Eye and Ear Control פסקול באלתור חופשי לסרט בשם זה של במאי הקולנוע הנסיוני הקנדי מייקל סנואו. בתקופה זו איילר החל למשוך את תשומת לב המבקרים, אך לא הצליח לבסס לעצמו קהל. מאוחר יותר ב-1964 הוזמנו איילר, פיקוק, מאריי וצ'רי לסיבוב הופעות קצר בסקנדינביה, במהלכו הוקלטו, בין היתר, האלבומים The Copenhagen Tapes, Vibrations ו-The Hilversum Session.
במאי 1965 הקליט איילר את Bells, עשרים דקות של אלתור בהשפעת מארשים צבאיים, ובספטמבר באותה שנה הקליט את Spirits Rejoice, בהרכב גדול יותר מזה שניגן ב-Spiritual Unity; האלבום תואר כ"חגיגה פרועה, אמוציונלית ויצירתית להפליא של הדחף להרעיש" דונלד איילר, אחיו של אלברט, מנגן בחצוצרה בשני האלבומים בסגנון אלתור דומה לזה של אלברט. האחים נגנו יחד עד להתמוטטות העצבים ממנה סבל דונלד ב-1967.
ב-1966 חתם איילר ב-Impulse Records בעידודו של ג'ון קולטריין, האמן הגדול ביותר של החברה באותו זמן. גם בחברת תקליטים זו לא זכתה המוזיקה של איילר לקהל גדול.
ב-1967, לאחר מותו של קולטריין, התבקש איילר לנגן בהלווייתו.