stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מישל טור
ביוגרפיה

טור נולדה בווקלוז.
ב-1962 זכתה בתחרות שירה ששרה שיר של אדית פיאף.
ב-1963 קיבלה חוזה עם חברת הקלטות והופיעה באולם הקונצרטים אולימפיה.
ב-1964 יצא האלבום שלה "Dans mes bras oublie ta peine" שכלל מספר שירים שהרבו להתנגן ברדיו, מלבד שירים מקוריים שלה האלבום הכיל מספר גרסאות בצרפתית של שירים באנגלית.
היא הוזמנה לייצג את לוקסמבורג באירוויזיון 1966 עם השיר "Ce soir je t'attendais" שדורג במקום ה-10.
ב-1970 הגישה שני שירים למיונים עבור ייצוג צרפת באירוויזיון אך הם לא נבחרו להשתתף בגמר הקדם הלאומי.
באירוויזיון 1977 היא ייצגה את מונקו עם השיר "Une petite française" והייתה במקום הרביעי.
ב-1980 אלבום מהופעתה החיה באולימפיה נמכר ב-200,000 עותקים.
ב-2008 הוציאה את האלבום "Ces années-là".
ב-2016 קיבלה את עיטור מסדר הכבוד מסדר האמנויות והספרות
היא הייתה בזוגיות עם הזמר כריסטוף ממנו יש לה בן.
משה שמואל ראב

ר' משה שמואל ראב (בן-עזר) (1862 – 11 במרץ 1955) היה ממייסדי המושבות פתח תקווה ויהוד.
ביוגרפיה

משה שמואל ראב נולד בסנט-אישטוון בהונגריה, בנו של אלעזר ראב, מראשוני חובבי ציון בהונגריה ואבי משפחת ראב, ממייסדי פתח תקווה. התחנך יחד עם אחיו יהודה ראב אצל בן דודם יהושע שטמפפר. לאחר ששטמפפר עלה לארץ ישראל, המשיך ראב ללמוד בתלמוד תורה בעיירה סמוכה.
בשנת 1875, בהיותו בן 13, עלה עם משפחתו לארץ ישראל. תחילה התיישבו בירושלים, שם היה מתלמידי הרב יוסף חיים זוננפלד.
יחד עם משפחתו נמנה עם מקימי פתח תקווה. בשנת 1880 נשא את מרים אלטע, (אחותו של שמואל יוסף גינזבורג) בת משולם פייבל גינזבורג מירושלים.
בשנת 1883 נמנה עם קבוצת החלוצים מפתח תקווה שייסדה את יהוד, יחד עם הביאליסטוקאים. עבד אצל אריה ליב פרומקין באחוזת לחמן.
במשך שנים רבות היה חבר ועד המושבה, וחבר ועד ספר האחוזה של המושבה. מראשוני חברי אגודת "פרדס" של הפרדסנים הארץ-ישראלים. היה גבאי בבית הכנסת הגדול "בית יעקב", ופעיל בחברה קדישא המקומית. היה ממייסדי "מושב זקנים" בפתח תקווה ומגבאיו.
נפטר בשנת 1955, אחרון מייסדי פתח תקווה. היה אב ל-6 בנים ו-3 בנות. בתו לאה נישאה למהנדס משה בן חורין (גינזבורג).
הערות שוליים

↑  ז.י., משה שמואל ראב, דבר, 13 במרץ 1955
יונתן ביטון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 ביולי 1996 (בן 28) 
 מוקד פעילות:  ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2016
 עיסוק:  זמר, מפיק מוזיקלי, קלידן
 סוגה:  עולם • היפ הופ • פופ
 שפה מועדפת:  עברית
 שיתופי פעולה בולטים:  צוקוש, הכוכב הבא
 
יונתן ביטון (נולד ב-7 ביוני 1996) הוא זמר ישראלי, מפיק מוזיקלי וקלידן בלהקת התקווה 6. הוא התמודד בעונה העשירית של הכוכב הבא לאירוויזיון.
ביוגרפיה

יונתן ביטון נולד ב-7 ביוני 1996 וגדל בשכונת רמת אילן בגבעת שמואל. ביטון הוא בנם של גדי ביטון, מרקיד ריקודי עם וכוריאוגרף, ומיכל, מרפאה בעיסוק, ולו שני אחים.
ביטון החל ללמוד לנגן על פסנתר בגיל 6, והמשיך בבגרותו למגמת המוזיקה בתיכון בליך.
הוא החל ליצור מוזיקה בשנת 2012 כשהשתתף בפרויקט "צעד קדימה", פרויקט בו חודשו שירים ישראליים שהפכו לריקודי עם.
בין 2014–2017 שירת כזמר-קלידן בלהקה הצבאית של חיל החינוך. ב-2015, במסגרת שירותו כאמן פעיל גם השתתף בפרויקט "אלה האחים שלי", שהוקלט במסגרת יום הזיכרון התשע"ה. ביטון הלחין, עיבד, הפיק וביצע את השיר "אוטובוס אחרון לקריית שמונה" שנכתב ע"י מאיר שנוולד ז"ל.
בשנת 2020 הוציא את אלבום הבכורה שלו, "15 דקות של תהילה", שאותו הפיק בעצמו. בשנת 2022 הוציא אלבום בשם "דהרמה", המורכב משיריו וקטעי קישור. בשנת 2023 חבר לקבוצת נגנים, זמרות וזמרי ליווי, ויחד הוציאו אלבום שנקרא "מסביב לשולחן", הכולל ביצועים מסביב לשולחן לשירי "דהרמה". ההרכב שמופיע ב"מסביב לשולחן" הוא ההרכב שעימו ביטון התמודד בעונה העשירית של הכוכב הבא לאירוויזיון, עד שהודח בשלב הספה החמה 2.
ביוני 2024 הוציא את השיר "בימים כאלה".
בינואר 2025 הוציא את השיר "ניצחון".
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2020: 15 דקות של תהילה
2022: דהרמה
2023: דהרמה דלוקס
2024: ברוכים הבאים לגבעת שמואל
דיסקוגרפיה > אלבומי הופעה

2023: Analog Sessions
2023: מסביב לשולחן
סנדרה או

| --- | --- |

סנדרה או, 2011
 לידה:  20 ביולי 1971 (בת 53) אונטריו, קנדה קנדה
 מדינה:  קנדה, ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1989
 עיסוק:  שחקנית טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון מפיקה (קילינג איב)
 מקום לימודים:  התיאטרון הלאומי  הקונסרבטוריון המלכותי למוזיקה  תיכון סר רוברט בורדן  בית הספר הלאומי לתיאטרון של קנדה 
 בן או בת זוג:  אלכסנדר פיין (1 בינואר 2003–2006) 
 פרסים והוקרה:  פרס עולם התיאטרון (1999)  פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה – סדרה, מיני סדרה או סרט טלוויזיה (2006)  פרס המושל הכללי לאמנויות המופע (2019)  שדרת הכוכבים של קנדה (2011)  קצינה במסדר קנדה (יוני 2022) 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
סנדרה או OC (באנגלית: Sandra Miju Oh, נולדה ב-20 ביולי 1971) היא שחקנית ומדבבת קנדית. ידועה בשל דמותה של כריסטינה יאנג בסדרת הטלוויזיה "האנטומיה של גריי" במשך 10 עונות. על תפקידה זה, זכתה בפרס גלובוס הזהב ובפרס גילדת שחקני המסך.
ביוגרפיה

או נולדה באוטווה שבאונטריו, קנדה. הוריה הם מהגרים קוריאנים, אביה הוא איש עסקים ואמה היא ביוכימאית. יש לה אח בשם ריי ואחות בשם גרייס. היא החלה ללמוד בלט ומשחק בגיל צעיר. בעת לימודיה בבית הספר התיכון למדה לנגן בחליל צד והמשיכה ללמוד בלט ומשחק. היא טענה כי ידעה שאינה "מספיק טובה כדי להיות רקדנית מקצועית" ולכן התמקדה בלימודי המשחק. עניינה במשחק הוביל אותה ללימודי דרמה, השתתפות בהצגות בית ספריות והצטרפות ל"מועדון הדרמה" - קבוצת שחקנים שפעלה בקנדה. למורת רוחם של הוריה, היא דחתה הצעה לקבל מלגה של ארבע שנים בלימודי עיתונאות ב"אוניברסיטת קרלטון" כדי ללמוד דרמה בבית הספר הלאומי לתיאטרון של קנדה (אנ') במונטריאול, קוויבק כשהיא משלמת מכספה שלה על לימודיה. בעת לימודי הדרמה שלה היא שיחקה מלצרית בסרט הטלוויזיה "School's Out".
זמן קצר לאחר שסיימה את לימודי הדרמה שלה ב-1993, היא כיכבה בהצגה "Oleanna" מאת דייוויד מאמט שהציגה בלונדון, אונטריו. באותה תקופה היא זכתה בתפקידים בשני סרטי טלוויזיה.
קריירה

או התפרסמה בקנדה כשכיכבה בסרט הקנדי "Double Happiness" משנת 1994 בתפקיד שזיכה אותה בפרס ג'ני בקטגוריית "השחקנית הטובה ביותר". ב-1997 היא כיכבה בסרט "בין" בו שיחקה את ברניס. לאחר תפקידה ב"בין" שיחקה בסרטים הקנדים "חיים ארוכים, אושר ושגשוג" ו"Last Night", עליו זכתה בפרס ג'ני נוסף.
או פרצה לתודעה הציבורית של הקהל האמריקאי לאחר ששיחקה בסרטים "תחת שמש טוסקנה" ו"דרכים צדדיות". היא מחשיבה את "דרכים צדדיות" ו"Evelyn Lau" לשני הסרטים הטובים ביותר שעשתה. בסרט "סטריפטיז באיגואנה הכחולה" היא שיחקה חשפנית כותבת שירה, כשהיא מופיעה בכמה סצנות ריקוד בעירום. או ידועה בקהל האמריקאי בשל התפקיד שלה בדרמת בית החולים של ABC "האנטומיה של גריי", אשר זיכה אותה ב-2005 בפרס גלובוס הזהב ל"שחקנית המשנה הטובה ביותר בדרמה" וב-2006 בפרס גילדת שחקני המסך לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרה דרמה. ביולי 2009 קיבלה מועמדות חמישית לפרס אמי על עבודתה בסדרה.
או זכתה לשבחים מהמבקרים על תפקידה בסדרה "ארליס" של רשת HBO. בתיאטרון, או כיכבה בבכורות העולמיות של ההצגות "Dogeaters" מאת ג'סיקה הגדורן ו"Stop Kiss" מאת דיאנה סון.
ב-2006 היא כיכבה בסרט "המאזין הלילי".
היא הנחתה את "טקס פרסי הג'יני ב-2008. ב-2009 או הופיעה בסרט הדוקומנטרי "דבר העם" שמבוסס על ספרו של הווארד זין, "היסטוריה עממית של ארצות הברית".
במהלך חופשה מצילומי "האנטומיה של גריי", או לקחה חלק בצילומים של סדרת דרמת המלחמה הבריטית "Thorne", בה ביצעה תפקיד שדרש ממנה לעשות אימוני דיבור ומבטא כדי לדבר במבטא בריטי.
בשנת 2016 שיחקה בסרט הקומדיה "קרב בנות".
בשנת 2018 החלה לשחק בסדרת הדרמה הבריטית "להרוג את איב". על תפקידה זה הייתה מועמדת לפרס אמי לשחקנית ראשית בסדרת דרמה ולפרס סטלייט וזכתה בפרס גילדת שחקני המסך לשנת 2018. על עונתה השנייה של הסדרה שעלתה ב-7 באפריל 2019 הייתה מועמדות שוב לפרס אמי וזכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית ראשית בסדרת טלוויזיה. בטקס פרסי הפרס אמי ה-71 ב-2019 קיבלה מועמדות נוספת לשחקנית אורחת בסדרה קומית על תפקידה בסדרת המערכונים "סאטרדיי נייט לייב", אך הפסידה לג'יין לינץ'.
בשנת 2022 דיבבה בסרט "אדומה אש" של פיקסאר את מינג, אמה של מיי-לי, הדמות הראשית בסרט.
בשנת 2025 היא צפויה לדבב בסרט "דרדסים".
אקטיביזם

באוקטובר 2023, הו, יחד עם עוד קבוצה של 54 אמנים ואישים בתעשיית הבידור חתמה על מכתב פתוח לנשיא ג'ו ביידן. המכתב קורא לנשיא ביידן לקרוא להפסקת אש בעזה ובישראל. המכתב הדגיש את הצורך בעצירת הסלמה מיידית והפסקת אש בעזה ובישראל ומזכיר שלמעלה מ-5,000 בני אדם נהרגו בשבוע וחצי האחרונים באזור. המכתב מדגיש את המשבר ההומניטרי בעזה, שם נטען כי אזלו לתושבים אספקה חיונית כמו מזון, מים, חשמל ותרופות, וקורא לשחרור בטוח של בני הערובה ולהקל על סיוע הומניטרי להגיע לנזקקים.
חיים אישיים

או היא טבעונית.
או הייתה במערכת יחסים עם הקולנוען אלכסנדר פיין במשך 5 שנים. הם נישאו ב-1 בינואר 2003, נפרדו בתחילת שנת 2005 ולבסוף התגרשו לקראת סוף 2006.
ב-28 ביוני 2011 יצאה הודעה רשמית שאו תקבל כוכב בשדרת הכוכבים של קנדה (Canada's Walk of Fame).
ב-8 ביולי 2013 קיבלה מפתח לעיר אוטווה, אונטריו מראש העירייה ג'ים ווטסון.
ב-2007 החלה לנהל מערכת יחסים עם המוזיקאי אנדרו פית'רסון.
או קיבלה אזרחות אמריקאית בשנת 2018. ביום השנה הראשון לאזרחותה, היא דיברה על כך בעת הנחיית התכנית "סאטרדיי נייט לייב" והגדירה את עצמה כ"אסייתית-קנדית-אמריקאית".
פילמוגרפיה > קולנוע

אושר כפול (1994)
יומנה של אוולין לאו (1994) - סרט טלוויזיה
קגני ולייסי: הנוף דרך תקרת הזכוכית (1995) - סרט טלוויזיה
בין (1997)
יום רע ברחוב (1997)
אתמול בלילה (1998)
הכינור האדום (1998)
לילה נצחי (1998)
אהבה מצילום ראשון (1999)
להעיר את המתים (2000)
סטרפטיז באיגואנה הכחולה (2000)
יומני הנסיכה (2001)
שקרן בריבוע (2002)
עירום מלא (2002)
חיים ארוכים, אושר ושגשוג (2002)
Rick ‏(2003)
תחת שמש טוסקנה (2003)
פרשת מהוני (2003)
דרכים צדדיות (2004)
וילבי הנהדרת (2004)
מולאן 2 (2004) - דיבוב
הרד קנדי (2005)
לשבור רגל (2005)
כלה להשגה (2005)
3 Needles‏ (2005)
שימותו הקנאים (2005)
המאזין הלילי (2006)
והזוכה הוא... (2006)
המסע לעמק החלומות 13 (2007) - דיבוב
על העיוורון (2008)
השומר (2009)
קוונטום קווסט (2010) - דיבוב
רמונה וביזוס (2010)
מחילת הארנב (2010)
תמי (2014)
סוסי החלונות (2016) - דיבוב
קרב בנות (2016)
אף פעם לא מאוחר (2018)
מעל ומעבר לירח (2020) - דיבוב
ריה והדרקון האחרון (2021) - דיבוב
The Same Storm‏ (2021)
אדומה אש (2022) - דיבוב
אמא (2022)
גברת החידונים (2023) - גם מפיקה
"The Tiger's Apprentice"‏ (2024) - דיבוב
דרדסים (2025) - דיבוב
Good Fortune‏ (TBA)
פילמוגרפיה > טלוויזיה

תיכון דגארסי (1992)
אם לא בשבילך (1995)
קונג פו: האגדה נמשכת (1996)
ארליס (2002-1996)
באושר ועושר: אגדה לכל ילד (1999) - דיבוב
צעירים לנצח (2000)
סיפורי סן פרנסיסקו (2001)
עמוק באדמה (2001)
המשפט של איימי (2001)
משפחת פראוד (2002-2001) - דיבוב
אבא אמריקאי (2013-2005) - דיבוב
האנטומיה של גריי (2014-2005)
אמריקן דרגון (2007-2006) - דיבוב
פיניאס ופרב (2008, 2012) - דיבוב
רובוט צ'יקן (2009) - דיבוב
ת'ורן (2010)
רחוב סומסום (2011)
בטות (2014)
פג+קאט (2016) - דיבוב
פשע אמריקאי (2017)
להרוג את איב (2018-הווה)
שי-רה ונסיכות הכוח (2018-2019) - דיבוב
סאטרדיי נייט לייב (2019)
החוג לאנגלית (2021)
גרמלינס: הסודות של המוגוואי (2023) - דיבוב
נאמנות כפולה (2024)
סקובי-דו! פרנקנקריפי

| --- | --- |

עטיפת ה-DVD של הסרט
 מבוסס על:  "סקובי דו" מאת ג'ו רובי וקן ספירס
 בימוי:  פול מקאבוי
 תסריט:  ג'ים קנאג
 מדבבים:  מת'יו לילארד  מינדי קון  פרנק ולקר  גריי דליסל גריפין
 מוזיקה:  אנדי סטורמר 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  האחים וורנר הנפשה
 חברה מפיצה:  Warner Home Video
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, ישירות לווידיאו, הוצאה ביתית 
 הקרנת בכורה:  27 ביולי 2014 (קומיק-קון, סן דייגו)  5 באוגוסט 2014 (דיגיטל)  19 באוגוסט 2014 (DVD ובלו-ריי)
 משך הקרנה:  74 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיית אימה 
 סרט קודם:  סקובי-דו ותעלומת רסלמניה 
 סרט הבא:  סקובי דו ושגעון מפלצות הירח 
 דף הסרט ב־IMDb
 
סקובי-דו! פרנקנקריפי (באנגלית: Scooby-Doo! Frankencreepy) היא קומדיית אימה בלשית מונפשת אמריקאית שיצאה ישירות ל-DVD בשנת 2014, והסרט העשרים ושלושה בסדרת סרטי ההנפשה של "סקובי-דו" שיצא ישירות לווידאו. הסרט הוקרן בבכורה ב-27 ביולי 2014, בקומיק-קון, סן דייגו, והופץ ב-Digital HD ב-5 באוגוסט 2014. הסרט הופץ גם ב-DVD וב-Blu-ray ב-19 באוגוסט 2014.
תקציר העלילה

סקובי-דו והחבורה מגיעים לטירה רדופה בטרנסילבניה, לאחר שוולמה מגלה מעורך דין של משפחתה שקיבלה את הטירה בירושה מדודה הגדול. במהלך ההרפתקה שלהם בטרנסילבניה, דברים מוזרים מתרחשים שם ומגוון דמויות מתעוררות לחיים.
דמויות ומדבבים

פרנק ולקר בתור סקובי דו ופרד ג'ונס
מת'יו לילארד בתור שאגי רוג'רס
מינדי קון בתור ולמה דינקלי
גריי דליסל בתור דפני בלייק ומאמא מיון
דיאדריך באדר בתפקיד גברת ונדרס
די בראדלי בייקר בתור סי. אל. מאגנוס / ראש העיירה
אריק באוזה בתפקיד Daphanatic ואלכסSuperFan2112 (מוכר כ"אח רוק")
ג'ף בנט בתפקיד יאגו / הסוכן שמידלפ
סוזאן בלייקסלי בתור אשת עיר
קורי ברטון בתור רוחו של הברון בזיל פון דינקנשטיין
קנדי מילו בתור לילה / צועניה
קווין מייקל ריצ'רדסון בתור קאת'ברט קראולס / המפקח קראנץ'
פרד טטאסקיורה בתור האפקטים הקוליים של מפלצת פון דינקנשטיין
הערות שוליים

↑  "Scooby-Doo! Frankencreepy". 19 באוגוסט 2014 – via Amazon. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "WHV Press Release: Scooby-Doo! Frankencreepy (Blu-ray) - DVD - Home Theater Forum". Home Theater Forum. ארכיון מ-29 בינואר 2016. נבדק ב-23 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Gallagher, Brian (13 ביולי 2014). "Comic-Con 2014 Schedule for Sunday, July 27th". MovieWeb. ארכיון מ-29 ביולי 2014. נבדק ב-26 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Scooby-Doo!: Frankencreepy". Barnes & Noble. ארכיון מ-11 באוגוסט 2014. נבדק ב-8 באוגוסט 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  "Behind The Voice Actors - Scooby-Doo! Frankencreepy". Behind The Voice Actors. ארכיון מ-9 בנובמבר 2014. נבדק ב-23 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה) - includes screenshot of closing credits of cast members
כתום בטיחותי

| --- | --- |
תמרור אזהרה בצבע כתום בטיחותי המיועד לאזורי בנייה.
 שלשת הקסא:  #FF7900
 ייצוג RGB:  R=255, G=121, B=0
 ייצוג HSV:  H=28, S=100, V=100
 ייצוג CMYK:  C=0, M=53, Y=100, K=0
כתום בטיחותי, הידוע גם ככתום מבהיק, הוא צבע שנועד לבלוט בסביבתו ובמיוחד להיות ניגוד לצבע הכחול של השמים. תקן Z535.1-1998 במכון התקנים האמריקאי (ANSI) מציין כיצד הכתום הבטיחותי מוגדר במערכות הסימון השונות:
מערכת מונסל:
CIE Data:
מערכת PMS:
משתמשים בצבע הכתום הבטיחותי בעיקר עבור קונוסים, עמודים תומכים, חביות ואמצעי סימון ובטיחות באזורי בנייה אחרים. מחלקת הרווחה האמריקאית (OSHA) מחייבת את צביעתם של אמצעי סימון מסוימים.
צבע גשר שער הזהב הוא כתום בין-לאומי.
כתום בין-לאומי

כתום בין-לאומי הוא צבע דומה המשמש אף הוא למטרות דומות. קשה להבדיל בין הצבעים, זאת כנראה מפני שספקים לא תמיד נאמנים לסטנדרטים. באופן כללי, הכתום הבין-לאומי הוא כהה יותר ובעל גוון אדמדם יותר. למשל, גשר שער הזהב צבוע בכתום בין-לאומי.
במקרים מסוימים, כגון בחליפות ציד, משתמשים בכתום פלואורסצנטי.
| צבעים וייצוגם במחשב |
| --- | --- | --- |
| גוני אפור | לבן • כסף • אפור • שחור |  |
| צבעי היסוד ב-RGB | אדום • ירוק • כחול |  |
| צבעים שניוניים | ציאן • צהוב • מג'נטה |  |
| צבעים שלישוניים | כתום • תרוג • ירוק אביב • תכלת • סגול • ורוד שושנה |  |
| פיגמנטי צביעה | אוכרה • ספיה • כחול פרוסי • וירידיאן • אולטראמרין |  |
| שונות | אינדיגו • ענבר • חום • זהב • נחושת • ארגמן • ורוד • שני • בורדו • בורגונדי • בז' • חאקי • טורקיז • ערמון • פנטון 448c • קרדינל • כתום בטיחותי • ירוק זית |  |
אנדרס טונייס

אנדרס חוסה טונייס ארסאו (בספרדית: Andrés José Túñez Arceo; נולד ב-15 במרץ 1987) הוא כדורגלן עבר ונצואלי-ספרדי ששיחק בעמדת הבלם.
קריירה

טונייס נולד קראקס שבוונצואלה למשפחת מהגרים ספרדים מגליסיה. כשהיה בן 7 חזרה המשפחה לספרד, וטונייס החל לשחק כדורגל בקבוצות ילדים שונות. כשהיה בן 17 עבר למחלקת הנוער של סלטה ויגו. בשנת 2006 החל טונייס לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, ובפברואר 2010 צורף לסגל הקבוצה הבכירה ששיחקה אז בליגת המשנה, עמה עלה לליגה הבכירה בשנת 2012. בעונת 2012/2013 ערך 29 הופעות עם סלטה בליגה הבכירה.
ב-16 בספטמבר 2013 הגיע טונייס לישראל, והושאל לעונה אחת לבית"ר ירושלים (בהמשך של אותה עונה ג'ונתן וילה גם הוא מסלטה ויגה הושאל לביתר). ב-24 באפריל 2014, סיים טונייס את דרכו בבית"ר וחתם בקבוצת בוריראם יונייטד התאילנדית.
טונייס הוא שחקנה של נבחרת ונצואלה, במדיה ערך את הופעת הבכורה שלו בשנת 2011.
פרס האומות המאוחדות בתחום זכויות האדם

פרס האומות המאוחדות בתחום זכויות האדם הוא פרס מטעם האומות המאוחדות המוענק כל חמש שנים לפעילי זכויות אדם בגין תרומה יוצאת מגדר הרגיל לקידום ולשמירה של זכויות אדם.
רקע

ב-10 בדצמבר 1948, העצרת הכללית של האומות המאוחדות אימצה את ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם במטרה להגן על זכויות האדם, לאחר הפרות זכויות אדם בשתי מלחמות עולם (הראשונה והשנייה). פרס האומות המאוחדות בתחום זכויות האדם נוסד בשנת 1966 על ידי העצרת הכללית של האומות המאוחדות ומטרתו להוקיר פעילות למען זכויות אדם. הפרס הוענק לראשונה בשנת 1968 ביום השנה העשרים לאימוץ ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם, הלא הוא יום זכויות האדם.
משנת 1968, מוענק הפרס אחת לחמש שנים. נכון לדצמבר 2018, הפרס הוענק ליותר מ-60 אישים וארגונים שתרמו באופן משמעותי לשימור ולקידום זכויות אדם. הזוכים חולקים חזון משותף לפיו ניתן לקדם זכויות אדם בעולם. הזוכים בפרס לאורך השנים עוסקים במאבקים רבים, ביניהם המאבק לזכויות האישה, זכויות הילד, זכויות מהגרים ופליטים, זכויות אנשים בעלי מוגבלויות, ביטול עבדות, מיגור גזענות, אפליה, עוני ורעב ומאבקים באי צדק ובהפרות של זכויות אדם, לעיתים תוך סיכון חייהם שלהם.
בשנת 2003 בין זוכי הפרס הייתה שולמית קניג.
זוכים בולטים בפרס לאורך השנים

בנזיר בהוטו - הפרס הוענק לה בשנת 2008, לאחר הירצחה
נלסון מנדלה - הפרס הוענק בשנת 1988
הלן סוזמן - הפרס הוענק בשנת 1978
טה חוסיין - הפרס הוענק בשנת 1973
מרטין לותר קינג - הפרס הוענק לו בשנת 1978, לאחר הירצחו
אלינור רוזוולט - הפרס הוענק בשנת 1968
מלאלה יוספזאי - הפרס הוענק בשנת 2013
עאסמה ג'האנגיר - הפרס הוענק בשנת 2018
הערות שוליים

1 2  2013 United Nations Human Rights Prize, ohchr.org
↑  United Nations Award for Human Rights, icj.org
↑  Remarks at Human Rights Prize Award Ceremony, un.org
1 2  United Nations Prize in the Field of Human Rights, un.org
חוסאם כבישי

חוסאם כבישי (בערבית: حسام كبيشه; נולד ב-1 ביוני 1978) הוא ראש המועצה המקומית ג'וליס.
ביוגרפיה

נולד לסאלח וג'והרה וגדל בכפר ג'וליס. השלישי מתוך שישה אחים ואחיות. למד בבית ספר יסודי ב' ג'וליס ובתיכון אבו סנאן.
לאחר סיום התיכון, התגייס לצה"ל כעתודאי ושירת כקצין מדור צה"ל בין השנים 2003–2007. בין השנים 2007–2009 כיהן כקצין מדור מערכות תצפית, ובמסגרת תפקידו ניהל פרויקט רב-זרועי לפיתוח מערכות. בין השנים 2009–2011 כיהן כקצין טכנולוגיה ואחזקה ביחידה טכנו-מבצעית ("מורן"). בין השנים 2011–2014 כיהן כראש מדור גילוי והטעיה במחלקת אופטרוניקה, מפא"ת, משרד הביטחון, ואחראי על ניהול פרויקטים ארוכי טווח. בין השנים 2014–2017 כיהן כראש מדור גילוי ומערכות עיליות, והוביל את תוכנית הפיתוח והניסוי לכלי טיס בלתי מאוישים.
בין השנים 2017–2019 שימש ראש ענף סנסורים, חטיבה טכנולוגית ליבשה - פיתוח ואינטגרציה של מערכות אלקטרו אופטיקה, מערכות מכ"ם, מערכות עיליות, והקמת מעבדה טכנולוגית לפיתוח יכולות IN HOUSE.
בין השנים 2019–2021 שימש כמפקד יחידת יפת"ח.עם סיום תפקידו, פרש מצה"ל בדרגת סגן-אלוף. ב-8 באוקטובר 2023, ביום השני של מלחמת חרבות ברזל, גויס למילואים ושימש כמפקד יחידת יפת"ח במילואים.
בבחירות לרשויות המקומיות ב-2024 התמודד לראשות המועצה מול ראש המועצה המכהן וסאם נבואני, כמאל עאמר וסלים טריף.
בסיבוב הראשון של הבחירות זכה כבישי ל-30.19% מהקולות ועלה לסיבוב השני מול וסאם נבואני שזכה ל-29.51% מהקולות.
בסיבוב זה נבחר לראשות המועצה לאחר שגרף 53.17% מהקולות לעומת 46.84% לנבואני.
הוא בעל תואר שני בניהול מערכות חינוך, מאוניברסיטת חיפה. ותואר ראשון במדעים בהנדסת חשמל ואלקטרוניקה, מהטכניון.
הוא נשוי למורן ואב לשניים. מתגורר בג'וליס.
הערות שוליים

↑  نتعرّف على رؤساء البلدات الدّرزيّة المنتخَبين, مجلة العمامة
↑  הודעות בדבר תוצאות הבחירות לרשויות המקומיות, לראש הרשות ולמועצת הרשות, ילקוט הפרסומים 12231, התשפ"ד, 24 במרץ 2024, עמ' 6459
↑  חוסאם כבישי נבחר לראש מועצת ג'וליס, באתר פורטל הכרמל והצפון, ‏11 במרץ 2024
אליפות צרפת בטניס 1955

| --- | --- |
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  24 במאי 1955 – 4 ביוני 1955 (12 ימים) 
 מספר תחרות:  54 
 עיר מארחת:  אצטדיון רולאן גארוס 
 זוכה:  גברים:טוני טרברט (ארצות הברית) נשים:אנג'לה מורטימר (הממלכה המאוחדת) זוגות גברים:ויק סיישס/טוני טרברט (ארצות הברית) זוגות נשים:בברלי פלייץ/דרלין הארד (ארצות הברית) זוגות מעורבים: דרלין הארד (ארצות הברית)/גורדון פורבס (דרום אפריקה)
 
 → אליפות צרפת הפתוחה 1954 אליפות צרפת הפתוחה 1956 ← 
 
אליפות צרפת בשנת 1955 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרות התחילה ב-24 במאי והסתיימה ב-4 ביוני. זו הייתה אליפות צרפת ה-54 מאז ייסודה.
התחרות > תחרות הגברים

בתחרות זו השתתפו 112 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
טוני טרברט (ארצות הברית ארצות הברית), מנצח תחרות 1954, ניצח בתחרות
באדג' פאטי (ארצות הברית ארצות הברית), מנצח תחרות 1950, הודח ברבע הגמר
הם ריצ'רדסון (ארצות הברית ארצות הברית), הודח בחצי הגמר
ארתור לרסן (ארצות הברית ארצות הברית), הודח בסיבוב הרביעי
אנריקה מוראה (ארגנטינה ארגנטינה), הודח בסיבוב הרביעי
ג'וזפה מרלו (איטליה איטליה), הודח בחצי הגמר
מרווין רוז (אוסטרליה אוסטרליה), הודח ברבע הגמר
ולדיסלב סקונצקי (פולין פולין), הודח בסיבוב הרביעי
פיליפ ואשר (בלגיה בלגיה), הודח בסיבוב הרביעי
סוון דוידסון (שוודיה שוודיה), הפסיד בגמר
הרברט פלם (ארצות הברית ארצות הברית),  הודח ברבע הגמר
פול רמי (צרפת צרפת), הודח בסיבוב הרביעי
ז'אק ברישן (בלגיה בלגיה), הודח בסיבוב הרביעי
קורט נילסן (דנמרק דנמרק), הודח בסיבוב הרביעי
לואיס איילה (צ'ילה צ'ילה), הודח בסיבוב הרביעי
מנצח תחרות 1954 טוני טרברט (ארצות הברית ארצות הברית) נפגש עם סוון דוידסון (שוודיה שוודיה) וניצח ב-4 מערכות. באותה שנה הוא ניצח גם באליפות וימבלדון ובאליפות ארצות הברית הפתוחה.
התחרות > תחרות הנשים

בתחרות הנשים השתתפו 55 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
בברלי פלייץ ארצות הברית ארצות הברית), הודחה בחצי הגמר
אנג'לה מורטימר (בריטניה בריטניה), ניצחה בתחרות
דרלין הארד ארצות הברית ארצות הברית), הודחה בסיבוב השני
דורותי נוד ארצות הברית ארצות הברית), הפסידה בגמר
??
פאט וורד (בריטניה בריטניה), הודחה בסיבוב השלישי
אריקה ולמר (גרמניה גרמניה), הודחה ברבע הגמר
שירלי בלומר (בריטניה בריטניה), הודחה ברבע הגמר
ז'וז'ה קרמצי (הונגריה הונגריה), הודחה בסיבוב הראשון
מוד גלטיה (צרפת צרפת), הודחה בסיבוב הראשון
בריל פנרוז (אוסטרליה אוסטרליה), הודחה ברבע הגמר
הייזל רדיק-סמית' (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה), הודחה בסיבוב השלישי
אנג'לה בקסטון (בריטניה בריטניה), הודחה בסיבוב השלישי
טוטו זדן (גרמניה גרמניה), הודחה בסיבוב השלישי
אן-מרי סגר (צרפת צרפת), הודחה בסיבוב השני
לאה פריקולי (איטליה איטליה), הודחה בסיבוב השלישי
מנצחת תחרויות 1953-1954 מורין קונולי (ארצות הברית ארצות הברית) סיימה את הקריירה שלה בעקבות פציעה. במשחק הגמר אנג'לה מורטימר (בריטניה בריטניה) נפגשה עם דורותי נוד ארצות הברית ארצות הברית), וניחצה ב-3 מערכות.
התחרות > תחרות זוגות גברים

בתחרות השתתפו מספר זוגות. מנצחי התחרות בשנה הקודמת ויק סיישס וטוני טרברט (ארצות הברית ארצות הברית) נפגשו עם ניקולה פייטרנג'לי ואורלנדו סירולה (איטליה איטליה) וניצחו ב-4 מערכות. באותה שנה הזוג המנצח ניצח גם אליפות ארצות הברית הפתוחה.
התחרות > תחרות זוגות נשים

בתחרות השתתפו 27 זוגות. מורין קונולי (ארצות הברית) שהייתה בין מנצחות התחרות בשנה הקודמת לא השתתפה השנה. 4 זוגות החזקות זכו בדירוג:
בברלי פלייץ ודרלין הארד (ארצות הברית ארצות הברית), ניצחו בתחרות
שירלי בלומר ופאט וורד (בריטניה בריטניה), הפסידו בגמר
מרי קרטר ובריל פנרוז (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בחצי הגמר
דורה קיליאן והייזל רדיק-סמית' (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה), הודחו ברבע הגמר
במשחק הגמר בברלי פלייץ ודרלין הארד (ארצות הברית ארצות הברית) נפגשו עם שירלי בלומר ופאט וורד (בריטניה בריטניה) ניצחו ב-3 מערכות.
התחרות > תחרות זוגות מעורבים

בתחרות השתתפו מספר זוגות. במשחק הגמר דרלין הארד (ארצות הברית ארצות הברית) וגורדון פורבס (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה) נפגשו עם ג'ני סטלי (הוד) (אוסטרליה אוסטרליה) ולואיס איילה (צ'ילה צ'ילה) וניצחו אותם ב-3 מערכות.
ויליאם טרברט, מנצח התחרות
אויגן סלומון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 במרץ 1888 וורשטאט, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  14 בנובמבר 1942 (בגיל 54) מחנה ההשמדה בירקנאו, גרמניה הנאצית 
 מדינה:  הרייך הגרמני 
 מקום מגורים:  מיינץ 
 
אויגן סלומון (בגרמנית: Eugen Salomon;‏ 5 במרץ 1888, וורשטאט – 14 בנובמבר 1942, אושוויץ) היה איש עסקים גרמני יהודי, ממייסדי קבוצת הכדורגל הגרמנית מיינץ 05 ויושב הראש הראשון שלה.