stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ואל קינמן
קריירה

קינמן החל את הקריירה שלו כשחקן-ילד בשנת 1990 באופרת סבון שוודית בשם "Storstad". אחותו הגדולה יצאה עם אחד מבמאי הסדרה והוא ניסה את מזלו כשחקן. לאחר שגילם את דמותו של פליקס לונדסטרום במשך 33 פרקים הוא פרש לזמן-מה ממשחק.
הוא חזר לשחק בשנת 2002 כשלקח חלק במותחן "הבלתי נראה" (Den osynlige) ולאחר מכן למד באקדמיה השוודית לדרמה במאלמה עד שנת 2007 ולאחר מכן משך את תשומת לבה של התקשורת השוודית כשגילם תפקיד בהצגת התיאטרון "החטא ועונשו".
משנת 2009 החל ליטול חלק בהפקות קולנוע שוודיות והצליח מאוד בתפקידו כפרנק וגנר בסדרת סרטי "Johan Falk" ונטל חלק בשישה סרטים בסדרה. הצלחתו הגדולה ביותר הייתה ההופעה בסרט "כסף מהיר" בבימויו של דניאל אספינוסה, שהעניק לו את פרס האקדמיה השוודית לקולנוע ובזכותו זכה לפריצה המשמעותית ביותר בקריירה שלו. הוא לוהק לסרט האמריקאי-רוסי "שעת האופל" ולאחר מכן כיכב בתור חוקר הסמים סטיבן הולדר בסדרת הטלוויזיה "ההריגה" שעלתה לשידור בשנת 2011.
קינמן היה מועמד מוביל לגלם את התפקידים הראשיים בסרטים "תור" ו"מקס הזועם: כביש הזעם". לבסוף הוא לא יכול היה להשתתף באודישנים לתור בשל התנגשות בלוח הזמנים בצילומי סרט ההמשך ל"כסף מהיר". התפקיד ב"מקס הזועם" ניתן לבסוף לטום הארדי.
קינמן שב לשתף פעולה עם הבמאי דניאל אספינוסה בסרט הקולנוע "טעון הגנה". במרץ 2012 לוהק לגלם את תפקיד הרובוקופ בסרט האתחול "רובוקופ" שיצא לאקרנים בשנת 2014. לאחר מכן נטל חלק בהפקות מותחן שונות כדוגמת "מרדף לילי" ו"ילד 44". הוא הצטלם גם לסרטו של טרנס מאליק אביר הגביעים, משנת 2015. בערך באותו הזמן הוא גילם תפקיד משני בעונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה "בית הקלפים".
תפקידו המשמעותי ביותר לאחר מכן היה גילום דמותו של ריק פלאג, בסרט השלישי בסרטי היקום הקולנועי של DC, "יחידת המתאבדים" בבימויו של דייוויד אייר.
בשנת 2016 קינמן כיכב במותחן העצמאי "קצה החורף", בו גילם את אליוט בייקר, אב הלוקח את ילדיו למסע ירי שמשתבש קשות. הסרט הופץ לאקרנים בקיץ 2016.
בפברואר 2018 החל לשחק בתפקיד ראשי בסדרת המדע הבדיוני "פחמן משודרג" את דמותו של טקאשי קובאץ', שעלתה בנטפליקס.
חיים אישיים

בשנים 2015–2018 היה נשוי לאמנית הקעקועים השוודית קלאו ואטנסטרום. מאז 2019 הוא בזוגיות עם הדוגמנית השוודית-אוסטרלית קלי גייל (אנ'), ובינואר 2021 הם התארסו. יש לקינמן אזרחות כפולה, אמריקאית בשל מוצא אביו, ושוודית מלידה.
מגיל צעיר אוהד את המארבי, אחת מקבוצות הכדורגל השוודי שמייצגות את עיר הולדתו. קינמן סיפר שבשל מוצאם הזר של שני הוריו (יהודייה ואמריקאי) הוא תמיד הרגיש כ"אאוטסיידר" בשוודיה, אף על פי שטען כי מעולם לא חווה אפליה.
באוגוסט 2021 באמצעות בית המשפט בשוודיה, הוא הגיש וקיבל צו הרחקה זמני נגד גבריאלה מגנוסון, שלטענתו איימה עליו בניסיון סחיטה לאחר שהיו בקשר רומנטי קצר בשלהי 2018. מגנוסון הכחישה את האשמותיו. באוקטובר 2022, החקירה נסגרה ללא-העמדה לדין.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2002 | Den osynlige | קאלה |  |
| 2003 | Hannah med H | אנדריאס |  |
| 2005 | Storm | הברמן |  |
| 2005 | Tjenare kungen | דיקאן |  |
| 2007 | ארן: אביר מסדר הטמפלרים | סוורקר קארלסון |  |
| 2008 | ארן: הממלכה האבודה | סוורקר קארלסון |  |
| 2009 | I skuggan av värmen | אריק |  |
| 2009 | Johan Falk - Gruppen för särskilda insatser | פרנק וגנר | מועמד לפרס גולדבאג לשחקן המשנה הטוב ביותר |
| 2009 | Johan Falk - Vapenbröder | פרנק וגנר |  |
| 2009 | Johan Falk - National Target | פרנק וגנר |  |
| 2009 | Johan Falk - Leo Gaut | פרנק וגנר |  |
| 2009 | Johan Falk - Operation Näktergal | פרנק וגנר |  |
| 2009 | Johan Falk - De fredlösa | פרנק וגנר |  |
| 2009 | Simon & Malou | סטפן |  |
| 2010 | כסף מהיר | ג'ונה וסטלונד | פרס גולדבאג לשחקן הטוב ביותר |
| 2011 | שעת האופל | סקיילר |  |
| 2011 | נערה עם קעקוע דרקון | כריסטר מאלם |  |
| 2012 | טעון הגנה | קלר |  |
| 2012 | לולה ורסוס | לוק |  |
| 2012 | כסף מהיר 2: קשה להרוג | ג'ונה וסטלונד |  |
| 2012 | Johan Falk – Spelets regler | פרנק וגנר |  |
| 2012 | Johan Falk – De 107 patrioterna | פרנק וגנר |  |
| 2012 | Johan Falk – Alla råns moder | פרנק וגנר |  |
| 2012 | Johan Falk – Organizatsija Karayan | פרנק וגנר |  |
| 2012 | Johan Falk – Barninfiltratören | פרנק וגנר |  |
|  | Johan Falk – Kodnamn Lisa |  |  |
| 2013 | כסף מהיר 3: חיים מפוארים | ג'ונה וסטלונד |  |
| 2014 | רובוקופ | אלכס מרפי / רובוקופ |  |
| 2015 | אביר הגביעים | ארול |  |
| 2015 | מרדף לילי | מייק קונלון |  |
| 2015 | ילד 44 | וסילי ניקיטין |  |
| 2016 | יחידת המתאבדים | ריק פלאג |  |
| 2016 | Edge of Winter | אליוט בייקר |  |
| 2019 | שלוש שניות | פיט קוסלאו |  |
| 2020 | Brothers by Blood | מייקל פלוד |  |
| 2020 | סודות שמורים (אנ') | תומאס סטיינמן |  |
| 2021 | יחידת המתאבדים 2 | ריק פלאג |  |
| 2023 | לילה שקט | בריאן גודלאק |  |
| 2023 | נוסע מהגיהנום (אנ') | הנהג |  |
| 2024 | שעה שקטה (אנ') | הבלש פרנק שואו |  |
| TBA | The Beast | הסוכן טאפט |  |
| TBA | Ice Fall |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1990 - 1991 | Storstad | פליקס לונדסטרום | 33 פרקים |
| 2008 | Andra Avenyn | גוסטב | 2 פרקים |
| 2009 | 183 dagar | ביירון | 3 פרקים |
| 2011–2014 | ההריגה | סטיבן הולדר | תפקיד ראשי (4 עונות); 44 פרקים מועמד לפרס סאטורן לשחקן המשנה הטוב ביותר (2012) |
| 2016–2017 | בית הקלפים | המושל וויל קונוויי | 15 פרקים |
| 2018–2020 | פחמן משודרג | טקאשי קובאץ' (אנ') | 11 פרקים |
| 2019–2021 | האנה | אריק הלר | 12 פרקים |
| 2019–הווה | עבור כל האנושות | אדוארד בולדווין | תפקיד ראשי (4 עונות); 40 פרקים מועמד לפרס סאטורן לשחקן המשנה הטוב ביותר (2022) |
| 2021 | בטיפול | אדם | 8 פרקים |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | הערות |
| --- | --- | --- |
| 2011 | חיפושית הזהב | השחקן הטוב ביותר על תפקידו ב"כסף מהיר" |
| 2012 | פרס סאטורן | מועמד בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר בטלוויזיה על תפקידו ב"ההריגה" |
הערות שוליים

↑  Joel Kinnaman: 'Min revisor är i chocktillstånd', Expressen
↑  ‘Suicide Squad’ Update: ‘RoboCop’s Joel Kinnaman Cast as Rick Flagg
↑  עומר דניאל, כוכב "יחידת המתאבדים" חשוד באונס - וטוען שמנסים לסחוט אותו, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 12 באוגוסט 2021
↑  "Förundersökningen om våldtäkt i Joel Kinnaman-fallet läggs ner". www.aftonbladet.se (בשוודית). 7 באוקטובר 2022. נבדק ב-9 באוגוסט 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  De kan vinna en Guldbagge
↑  Saturn Award Nominations Announced; HUGO and HARRY POTTER Lead with 10 Nominations Each, Collider
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811717965505606  BIBSYS: 6047401  BNE: XX5194023  BnF: cb16613955q (data)  GND: 1021087246  ISNI: 0000 0001 4006 500X  LCCN: no2012044082  NKC: xx0187609  NLK: KAC2020L4066  NTA: 333723120  SUDOC: 15556465X  VIAF: 207335285   WorldCat (עם VIAF): 207335285
הצלת יהודי זקינתוס

במהלך השואה ביוון, הקהילת היהודית בזקינתוס, שמנתה 275 נפשות, ניצלה מגירוש בזכות פעולותיהם האמיצות של ראש העיר לוקאס קארר והבישוף כריסוסטומוס דימיטריו (1890–1958), אשר סירבו לציית לפקודות הנאצים למסור רשימה של חברי הקהילה היהודית לצורך גירושם למחנות ההשמדה. במקום זאת, הם הסתירו את יהודי העיר בכפרים כפריים שונים ומסרו רשימה שכללה רק את שמותיהם שלהם. כל האוכלוסייה היהודית שרדה את המלחמה. קהילת יהודי זקינתוס הייתה הקהילה היהודית היחידה תחת הכיבוש הגרמני באירופה שלא גורשה או הושמדה.
הנצחה

פסלים של הבישוף וראש העיר מנציחים את גבורתם באתר בית הכנסת ההיסטורי של העיר, שנהרס ברעידת האדמה של 1953. בשנת 1978, יד ושם, העניק לבישוף כריסוסטומוס ולראש העיר קארר את התואר "חסידי אומות העולם". לאחר המלחמה, כל יהודי זקינתוס עלו לארץ או עברו להתגורר באתונה.
הצלת יהודי זקינתוס

ב-9 בספטמבר 1943, שישה ימים לאחר כניעת איטליה, הגרמנים השתלטו על האי. בשונה מהקהילות היהודיות במרכזי אוכלוסייה גדולים יותר, כמו סלוניקי, אתונה וקורפו, פקודות האיסוף הגרמניות בזקינתוס היו בלתי פורמליות, ולא באמצעות צווים פומביים. ראש העיר שמונה על ידי הגרמנים, לוקאס קארר, היה אחראי למצוא 200 עובדים יומיים לצורכי הגרמנים, בעיקר לבניית ביצורים או עבודה בבסיס הארטילריה בקלמקי, כאשר לקהילה היהודית ניתנה מכסה של 5 אנשים בהתאם לאחוז שלהם באוכלוסייה. לאחר שנודע לו כי הגרמנים יענו עובדים שיתגלו כיהודים, קארר החליף את העובדים היהודים בנוצרים תמורת פיצוי כספי עבור החלפות יומיות.
המושל הצבאי של זקינתוס, אלפרד לות', דרש מקארר להמציא רשימה של יהודי האי תחת איום במוות. קארר התייעץ עם הבישוף כריסוסטומוס, ושרף את רשימת היהודים בעצתו של הבישוף. כריסוסטומוס גם תיאם פגישה בין קארר, לות' ונשיא הקהילה היהודית, משה גאני; הוא הורה לגאני להגיע לפגישה לבוש בבגדים קרועים כדי לתת ללות' את הרושם שיהודי זקינתוס היו עניים ולא מהווים איום על הגרמנים. קארר וכריסוסטומוס גם שיחדו את לות' בטבעת יהלום כדי להימנע ממסירת הרשימות. הם הסבירו ללות' שרוב היהודים עזבו את זקינתוס בשל ההפצצות והמלחמה, וכי איסוף יהודי זקינתוס יהיה חסר תועלת. לאחר דרישות חוזרות ונשנות מהגרמנים לרשימת היהודים, קארר וכריסוסטומוס הגישו רשימה שכללה רק את שמותיהם שלהם.
הערות שוליים

↑  Kerem, Yitzchak; כרם, יצחק (1989). "הישרדותם של יהודי זקינתוס בתקופת השואה / the Survival of the Jews of Zakynthos in the Holocaust". Proceedings of the World Congress of Jewish Studies / דברי הקונגרס העולמי למדעי היהדות. י: 387–394. ISSN 0333-9068. JSTOR 23535658.
↑  "Metropolitan Chrysostomos, Mayor Lucas Carrer". www.yadvashem.org (באנגלית). נבדק ב-2023-01-30.
אנדרטה לקארר והמיטרופוליט כריסוסטומוס בזקינתוס
מארל

מארל (בגרמנית: Marl) היא עיירה במחוז רקלינגהאוזן, שבנורדריין-וסטפאליה, גרמניה. היא ממוקמת ליד תעלת וסל-דטלן, כ-10 קילומטר צפונית-מערבית לרקלינגהאוזן. יש בה כ-84,000 תושבים (נכון ל-2015).
משמעות השם

מארל תועדה לראשונה בשנת 890 באורבריום של המנזר הבנדיקטיני של ורדן, אשר נוסד ב-799 בתקופת המלחמות סקסוניות. שמה של מארל נובע משמה בימי הביניים, "מרונהלאר". בלשנים פירשו שם זה כ"משוטטי ביצות" או "שיטוט באגם". השם שונה במשך מאות השנים מ"מארלאר","מירל" ל"מארלר" ולבסוף למארל. באורבריום נמצא יתר על כן שמות של כפרים סמוכים שמאוחר יותר הפכו לחלק מהעיר. הם נקראו - ת'רווירי (דרוור), ורילינקטרופה (פרנטרופ), והאראני (האם).
היסטוריה > התקופה הקדומה > תקופת האבן

אזור העיר היה מאוכלס כבר בתקופת האבן. שרידים של היישובים הראשונים מתוארכים לשנת 600 לפנה"ס. בשנת 300 לפנה"ס שבטים קלטיים התיישבו באזור, אך גורשו על ידי פלישת שבטים גרמאניים. הברוקטרים שלטו באזור הצפוני של נהר הליפה, והמרסרים בצד הדרומי שלו.
היסטוריה > התקופה הקדומה > התקופה הרומית

הפלישה הגרמאנית נעצרה על ידי הרומאים, שבנו מבצר בהלטרן. שרידים של מבצר רומי קטן יותר נמצאו בגבול בין העיירות פולסום (גר') והלטרן. לאחר קרב יער טויטובורג ב-9 לספירה בו הרומאים הובסו, הם נסוגו מעבר לנהר הריין (האזור שבו שוכנות כיום צרפת ואיטליה). האזור היה שוב ברשות גרמאנית. בשנת 80 גורשו הברוקטרים על ידי שבטים יריבים והם עברו לאזור שבו כיום נמצאת רקלינגהאוזן.
היסטוריה > היסטוריית הכנסייה

ברובע "אלט-מארל" (מארל הישנה) עומדת כנסיית סנט גאורג, שבמאה ה-11 הייתה שייכת לבאלדריך, הרוזן המקומי של הריין התחתון. מאוחר יותר הוא תרם אותה לארכיבישוף של קלן, הריברט. כתבי יד משנת 1160 קובעים כי הארכיבישוף הריברט תרם את הכנסייה למנזר דויץ. במאה ה-13 היא הפכה לכנסייה קהילתית, בעת מינויו של הכומר הראשון שלה, ב-1228.
מ-1419 הכנסייה הייתה תחת חסותה של משפחת האצולה המקומית לואה (Loë), עד 1830, כאשר החסות התגלגלה לברון טוויקל של ליטינגהוף. בין 1856 ו-1859, הכנסייה שוחזרה לחלוטין, על ידי התוכניות שגיבש אמיל פון מאנגר, מועסק של קבלן הבישופות הקתולית של מינסטר. קירות היסוד הרומנסקים של הכנסייה מהמאה ה-12 נשמרו בשיקום.
היסטוריה > הרוזנים מלואו

בשנת 1111 טירה בשם "שטרווסלואה" נבנתה על ידי משפחת האצולה לואו. בשנת 1359 השם הוחלף ל"האוס לואה" (בית לואה), ובכתבי יד רשמיים בשנת 1373 הוא כונה בשם "קסטורם" (טירה בלטינית). ב-1378 הטירה נמכרה על ידי הבעלים וסל פון לואה לארכיבישוף של קלן, פרידריך השלישי, תחת השם "אופנהאוס". כלומר, המשפחה האצילה של לואה הייתה כפופה לארכיבישוף. "אופנהאוס" פירושו, כי במקרה של מלחמה, בעל הטירה יכול להשתמש בה כמעוז. למשפחה היו נכסים רבים באזור, כמה חוות וטחנות, כמו טחנת "לואה", טחנת "זיקינג" ואחוזת ורמלינג על גדת נהר הליפה. אף על פי שבמשפחת לואה לא היה יורש זכר, השם לואה המשיך להתקיים מכיוון שבשנת 1585 בתו של ולטר פון לואה נישאה לבן דודה, הברון דיטריך של דורנבורג-לואה מאייקל. מ-1705 עד 1832 הטירה וכל הנכסים הועברו לידי משפחת האצולה של וידנבריק. הם מכרו אותו לברון של טוויקל, שמאוחר יותר, מכר את חלקם לתיאודור ואלדהאוזן מאסן. 30 שנים מאוחר יותר היא נמכרה לדוכס ארנברג, שהרס את הטירה. באתר שבו שכנה הטירה, קיימים כיום בית ספר ללשון וכמה מגרשי ספורט. אנשים רבים באזור מכירים את משפחת האצולה לואה בגלל כמה סיבות: "בית ספר דקדוק בלואפילד", "רחוב לואה" ו"שדה התעופה לואמיל".
היסטוריה > ימי הביניים המוקדמים

תנועת ההגירה הבאה התרחשה באזור מארל בין המאה ה-5 וה-7, כאשר הסקסונים פלשו מצפון-מזרח, עברו את הליפה לאזור שבו שכנו הברוקטרים. בחפירות ארכאולוגיות בשנת 1920 נמצא, שברובע זינזן נבנה מבצר למען התגוננות מפני התקפות הסקסונים. היום המבצר נמצא בשמורת הטבע "Die Burg" (שפירושו "הטירה") שנקרא על שמו של המבצר. ארכאולוגים מחשיבים את המבצר כאנדרטה היסטורית יוצאת דופן ששווה את ההגנה עליה. המבצר שימש את האוכלוסייה הכפרית כהגנה עד לימי ביניים המאוחרים. קיימים ממצאים מימי הביניים המוקדמים, מהמאה ה-9 וה-10, אך התיעודים אינם נמשכים ברציפות עד סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20.
היסטוריה > ימי הביניים ותחילת העידן המודרני

לאורך כל ימי הביניים מארל הייתה מעורבת במספר מלחמות. בין 1243 ל-1384 נלחמו הארכיבישוף של קלן ורוזן מארק, על החזקה באזור של רקלינגהאוזן. ב-1388 וב-1389 מארל הייתה מעורבת ב"סכסוך דורטמונד הגדול" ובמלחמת אחים בין דוכסי מארק. מ-1442 עד-1449 מארל סבלה מסכסוך זסט שבו העיירה זסט הגנה על החופש שלה נגד הארכיבישוף של קלן. בסוף המאה ה-16 העיירה מארל מנתה כ-800 תושבים. רובם חיו בקהילה החקלאית של דרוור.
ב"מלחמת ירושת ייליך-קלווה", היישובים החקלאיים ברחבי מארל נבזזו על ידי חיילים הולנדיים וספרדיים שהצטרפו למלחמה. מיד לאחר המלחמה הזאת, החלה מלחמת שלושים השנים, שבה הפרעות המשיכו. לאחר המלחמה, היה שלום במשך מאה שנים. במלחמת השבע השנים בשנת 1758 הפרעות במארל חזרו. אחרי החיילים הצרפתיים, הפרוסים הגיעו אך מצבם של התושבים לא השתפר.
עד 1803, הכפר חסר החשיבות מארל היה חלק מפסט רקלינגהאוז ובבעלותו של הדוכס ארנברג. מ-1810 עד 1813, בתקופת הכיבוש הצרפתי כחלק מהמלחמות הנפוליאוניות הכפר נודע שם ב"מארי מארל" והשתייך לדוכסות הגדולה של ברג. לאחר מלחמת הקואליציה השישית, השלטון הפרוסי שלט על מארל והיא הייתה חלק ממחוז אסן עד 1816. משנת 1816 עד היום מארל שייכת למחוז רקלינגהאוזן.
מאז תחילת העידן המודרני, מארל הייתה בהנהגת ראשי העיר, אשר נבחרו לתקופה של שנה והיו כפופים תחת המושלים של פסט רקלינגהאוזן. המשימות של ראשי הערים הייתה גביית מיסים וניהול הנדל"ן בכפר. לצד ראשי הערים האלה היו שני נציגי הנסיך - "Amtsfron" (מנהל כספים) ו-"Amtsführer" (מנהיג כפר) (משנת 1785 שני המשרדים אוחדו) שתפקידם היה לפקח על תקנות הנסיך וראש העיר. מ-1 באפריל 1816 מארל אוחדה עם העיר דורסטן והן יצרו את ה"משרד של ראש העיר של דורסטן" ("Bürgermeisterei Dorsten") עם ראש העיר של דורסטן כבישוף של הקתדרלה. בשנת 1837, לאחר הרפורמה טריטוריאלית של מדינת פרוסיה, מארל קיבלה אוטונומיה שוב אך היא לא קיבלה חזרה את שמה, ושמה היה "אדמת דורסטן" ("Dorsten-Land"). ב-31 באוקטובר 1841 המנהל המלכותי ייסד את "מנהל מארל" ("Amt marl"), שכלל את הכפרים מארל, פולסום, האם ואלטנדור-אולפקוטה, ואת היישובים החקלאיים שמסביב.
חקלאות תמיד הייתה מקור ההכנסה העיקרי של תושבי מארל. העדויות הראשונות לכך הן מרשימה רשמית משנת 1840. להלן נרשמו שם: 493 סוסים, 1,879 פרות, 857 חזירים, 98 עזים ו-4,591 כבשים. למרות הריבוי בחקלאות כבשים, החשיבות שלה ירדה משמעותית במאות המאוחרות יותר. חקלאים רבים נזקקו לעיסוק צדדי, ומשפחות רבות טוו בדים, בעיקר כעובדים בשכר לחנות ווילונות. ראש עיריית הכפר לשעבר בלינג דיווח במפות וכיסויי שלוחן יוקרתיים לאנשי המעמד הגבוה. הטווים במארל זכו במוניטין גבוה. זאת אריגה אלגנטית." ברשומות של 1842 המקצועות הבאים מופיעים: 3 אופים, קצב, 17 סנדלרים, 17 חייטים, 17 נגרים, 5 טפסנים, בנאי 1, 15 נפחים, 60 אורגים, 56 רוכלים, 2 פונדקים, 11 בתי מרזח, 6 מבשלים, 2 מזקקות, 6 סוחרי תירס, 5 סוחרי עץ... נקודת המפנה בהיסטוריה של מארל הייתה ב-21 בינואר 1875. ביום זה "הקידוח הטוב של חברת סימסון" מצאה פחם בעומק של 514 מטר בעיירה פולסום. קידוחים נוספים במארל הביאו להיווצרות מכרות פחם.
היסטוריה > ימי הביניים ותחילת העידן המודרני > הקמתו של מכרה הפחם "אוגוסטה ויקטוריה"

אוגוסט שטיין ויוליוס שפר מדיסלדורף ייסדו את מכרה הפחם "אוגוסטה ויקטוריה" בשנת 1898. ב-1 במאי 1900 החפירות החלו, ובשנת 1903 משרד הראש עבר למארל. בסוף שנת 1905 ייצור הפחם החל בבור "AV 1". עד תחילת המאה ה-21 הוא אחד מהמכרות היעילים ביותר בגרמניה. אף על פי כן, הוא נסגר בשנת 2015, בגלל הפסקת ייצור הפחם בגרמניה.
היסטוריה > ימי הביניים ותחילת העידן המודרני > הקמתו של מכרה הפחם "בראסרט"

בשנת 1905 מכרה פחם נוסף נוסד במרל. הוא נקרא על שם הרמן בראסרט, "אביו של חוק הכרייה המשותף 1865". בשנת 1910 ייצור הפחם במכרה החל, ובשנת 1950 כ-5,000 האנשים הועסקו במכרה. בשנת 1972 המכרה נסגר; שני שלישים מאזור המכרה הפך למרכז מסחרי, והשליש האחר לשטח בילוי. חלק ממבני הכרייה נשמרו. הלובי הישן משמש כסטודיו לאמנות וכלשכה של אגודת אופניים. הרובע כולו נקרא "בראסרט" מאחר שכל הבתים שנבנו באזור נבנו כדי שלעובדי המכרה יהיה מקום מגורים לעובדי המכרה.
היסטוריה > המאה ה-20

למרד הספרטקיסטים, שמקושר עם הפוטש של קאפ, הייתה גם השפעה על מארל. ב-1 באפריל 1920 "צבא רוהר האדום" כבש את מארל והחל חילופי אש עם הרייכסווהר (צבא גרמניה) בנהר הליפה המעבר ליד האם-בוסנדורף. 15 חופרי ערוץ בלתי מעורבים נהרגו גם הם. ב-15 בינואר 1923 מארל נכבשה על ידי חיילים צרפתים ובלגיים. ב-1 אפריל 1926 מארל גדלה לגודל של הכפרים בסביבה של סינסן, הולס, לנקרבק ולונטרופ. בשנת 1931 "המדריך של כל הערים והכפרים במחוז הריין וסטפאליה" קובע, שיש 34,102 תושבים בעיר מארל (19,598 קתולים, 12,105 פרוטסטנטים, 30 יהודים ו-2,309 בעלי דתות אחרות). לא היה ראש עיר באותה העת אלא מועצת עיר שכללה 18 אנשים. 10 ממפלגת המרכז הגרמנית, 2 מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה, 1 ממפלגת הרייך הגרמני של מעמד הביניים, 4 מהמפלגה הקומוניסטית של גרמניה ו-1 עצמאי. השטח הכולל במארל היה 11,076 דונם, מהם אזור בנייה של כ-415 דונם, 3,652 דונם אדמות חקלאיות ויערות וכרי דשא 5,574 דונם. ב-20 באפריל 1936 מארל קיבלה את תקציב העיירה מהנשיא העליון של מחוז וסטפאליה, פרדיננד, הברון של לינינק. כמו עיירות אחרת בחבל הרוהר מארל גדלה מהר מאוד בזכות מכרות הפחם והתעשייה הכימית.
היסטוריה > המאה ה-20 > הקמת "הפארק הכימיקלי מארל"

מקורו של "הפארק הכימיקלי מארל" הוא ב"הולס מפעלים כימיים" שנוסדו בשנת 1938. בתקופת הרייך השלישי המפעלים ייצרו גומי סינתטי (המכונה "בונה") לצמיגים. לכן הרבה עובדי כפייה היו בשימוש. לאחר מלחמת העולם השנייה המפעלים ייצרו פלסטיק, משאבים לחומרי ניקוי ושוב "בונה". בשנת 1985 החברה מוזגה עם איי.ג'י. דגוסה ומאוחר יותר בשנת 2007 עם תעשיות אבוניק וכיום היא נקראת "הפארק הכימיקלי מארל". התשתית של הפארק נלקחה על ידי החברה "אינפקטור".
היסטוריה > המאה ה-20 > מלחמת העולם השנייה ואילך

ליל הבדולח (1938) הוביל לרדיפתם של התושבים היהודים, שהתגוררו במארל מאז 1910. הם עבדו בעיקר בסחר בגדים או בממכר רהיטים. כמה בני אדם נפצעו, החנויות שלהם נשרפו וכל 29 התושבים היהודים נאלצו לעזוב את העיר. רובם גורשו לריגה, בירת לטביה, ונרצחו. אירועים אלה תועדו על ידי האמן הגרמני גונטר דמניג והפרויקט שלו "שטולפרשטיין" (אבני נגף). בין השנים 1939 ל-1945 עובדי כפייה (זרים) רבים עבדו בחברות פרטיות ומשקי בית. לאורך כל המלחמה המפעלים לייצור "הבונה" היו יעד לכמה התקפות אוויריות של בעלות הברית. אף על פי שהאזורים האזרחיים בעיר היו קרובים יחסית למפעלים, הריסת בתי האזרחים הייתה מועטה. ב-31 במרץ 1945 חטיבת השריון האמריקנית ה-8 כבשה את העיר.
מוזגה מארל מכמה קהילות חקלאיות עם יישובי הכורים באזור, ולכן אין לה מרכז של ממש. בשנים 1960–1970 מרכז חדש נבנה באסטרטגית גרינפילד כבניין עירייה חדש, עוד נבנו, גורדי שחקים והקניון "מארלר שטרן".
גאוגרפיה

מארל גובלת בצפון ליערות הַאָרְד ולפארק הטבעי הוֹהֶה מארק. העיירה מהווה מעבר בין חבל הרוהר התעשייתי למינסטרלנד הכפרית. הגבול הצפוני שלה משתלב כמעט לחלוטין עם גדת נהר הליפה. כ-60% מהעיירה הם שדות, יערות, פארקים, נחלים, אגמים ואזורים ירוקים אחרים.
גאוגרפיה > רובעי העיר

מרכז העיר
מארל הישנה
בְּרַאסֶרְט
דרוור צפון
דרוור דרום
מארל-האם
הילס צפון
הילס דרום
פולסום
כמיצונה
זינזן לנקרבק
גאוגרפיה > עיירות שכננות

בצפון מארל גובלת בעיירה האלטרן אם זי, במזרח באר ארקנשוויק, בדרום מזרח ברקלינגהאוזן, בדרום בעיירה הרטן, בדרום מערב בגלזנקירכן ובמערב לדורסטן.
גאוגרפיה > שמורות טבע

בראוקסנק
הטירה
ליפיו
לוה מולנבאכטל
אוכלוסייה

מימי הביניים עד תחילת המאה ה-20 מארל מנתה רק כמה מאות תושבים. התיעוש הוביל לעלייה מהירה מכ-2,000 איש בשנת 1900 ליותר מ-35,000 ב-1939 ו-92,000 בשנת 1975. ב-2007, "המספר הרשמי של התושבים" מחושב על ידי המשרד לעיבוד נתונים וסטטיסטיקות של נורדריין-וסטפאליה, המספר המדויק היה 89,122 תושבים.
48.8% הם גברים ו-51.2% הן נשים
17.7% מתחת לגיל 18
34.3% בין הגילאים 18–44
21.9% בין הגילאים 45–59
26.1% בגיל 60 ומעלה
8.9% מהאוכלוסייה הם ממוצא זר (דצמבר 2006), המגיעים מכ -130 מדינות שונות. 52.5% הם מטורקיה, 7.5% מיוגוסלביה לשעבר, 5.6% מפולין.
כלכלה

"הפארק הכימיקלי מארל", מכרה הפחם "אוגוסטה ויקטוריה", "מדינהאוס באואר", הם המעסיקים הגדולים ביותר במארל. מכרה הפחם במרל-הילס, אוגוסטה ויקטוריה שלי, נוסד בשנת 1899, ועדיין פועל. מפעל לייצור המוני של לורמו תוכנן להיבנות בשנת 2010 במתחם התעשייה של דורסטן/מרל, אך עכשיו עתידו אינו ברור.
פוליטיקה > מועצת העיר

מועצת העיר מורכבת מ-50 נציגים מהמפלגות הבאות:
המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה-19
המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית-14
WIR-4
המפלגה הדמוקרטית החופשית-3
BUM-3
מפלגת הירוקים הגרמנית-2
Wählergemeinschaft-2
UBP-1
די לינקה-1
פוליטיקה > ראשי עיר

1936-1946: פרידריך וילהלם ווילקה
1946-1965: רודולף-ארנסט הליאנד
1965-1974: ארנסט אימל
1975-1984: גונטר אקרלנד
1984-1995: לותר הנטסכל
1995-1999: אורטלייב פליינדר
1999-2009: אוטה היינריך
2009-2015: ורנר ארנדט
ערים תאומות

גרמניה ביטרפלד-וולפן, סקסוניה-אנהלט, גרמניה
צרפת קרל, צרפת
ישראל הרצליה, ישראל
הונגריה זאלאגרסג, הונגריה
בריטניה פנדל, בריטניה
טורקיה קושאדסי, טורקיה
הערות שוליים

↑  Krabbe, Alexander. "Streamline Your Gas Guzzler to 1.5 Litres". OhmyNews International. Retrieved 2007-04-02.
↑  http://www.mindat.org/loc-17710.html
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4037660-6  MusicBrainz: 944203f4-d872-4f24-ab80-022c7d82a787  NKC: ge1205479  VIAF: 160186040   WorldCat (עם VIAF): 160186040 
כנסית סנט גאורג
הקמת המכרה אוגוסטה ויקטוריה
הפארק הכימיקלי מארל
אלה בלינסקה

| --- | --- |

 לידה:  4 באוקטובר 1996 (בת 28) וסטמינסטר, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Ella Pascale Balinska-Emmott 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2014 
 מקום לימודים:  בית הספר למשחק של גילפורד  בית הספר לאומנויות  בית הספר לבנות "ג'יימס אלן" 
 https://www.ellabalinska.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
אלה בלינסקה (באנגלית: Ella Balinska; נולדה ב -4 באוקטובר 1996) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אנגליה, אשר מוכרת בעיקר בשל כיכובה בסרט "המלאכיות של צ'רלי" משנת 2019.
ביוגרפיה

באלינסקה נולדה ב -4 באוקטובר 1996 בלונדון, אנגליה, ליזם קאז בלינסקי-ג'ונדזיל ולשפית לוריין פסקל.   היא הגדירה את הרקע שלה כתערובת של "בריטים, פולנים וקריביים ".  הוריה התגרשו בשנת 2000.
בתיכון שיחקה נטבול והתחרתה באתלטיקה ברמה הלאומית.   היא התאמנה בהטלת כידון והייתה חברה בנבחרת.  היא למדה בבית הספר לבנות של ג'יימס אלן בדוליץ', לונדון, ועזבה בשנת 2015. אחר כך למדה בבית הספר למשחק גילדפורד וסיימה את לימודיה ביולי 2018.
קריירה

בשנת 2017 לוהקה בלינסקה לתפקיד הראשי הראשון שלה בסדרת הטלוויזיה הבריטית "The Athena". בסדרה גילמה את נילה מאליק.  היא כיכבה לצד קריסטן סטיוארט ונעמי סקוט בקומדיית האקשן "המלאכיות של צ'ארלי" משנת 2019, סרט ההמשך לסדרת טלוויזיה בעלת אותו שם משנת 1976 ושני סרטי קולנוע קודמים. הסרט הוקרן לראשונה בנובמבר 2019 וזכה לביקורות מעורבות.
בשנת 2022 כיכבה בתפקיד הראשי בסדרת האימה "האויב שבפנים" המבוססת על סדרת משחקי וידאו באותו השם שפותחה על ידי חברת "קאפקום". הסדרה עלתה בבכורה ב-14 ביולי 2022 בשירות הסטרימינג "נטפליקס"; היא בוטלה בחודש אוגוסט לאחר עונה אחת.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | Junction 9 | טניה מייסון |  |
| 2019 | המלאכיות של צ'רלי | ג'יין קאנו |  |
| 2020 | רוצי, מותק, רוצי | שרי |  |
| 2025 | בחורים מקועקעים: רול+שו (אנ') | איידן קרוס |  |
| TBA | The Occupant | אבי |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018 | נפגעים | סוזי ברבור | פרק: "#32.23"   |
| 2018 | רציחות במידסומר | גרייס בריגס | פרק: "Till Death Do Us Part" |
| 2018 - 2019 | The Athena | ניילה מאליק | תפקיד ראשי; 26 פרקים |
| 2022 | האויב שבפנים | ג׳ייד וסקר | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
פילמוגרפיה > פרסים ומועמדויות

| שנה | פרסים | קטגוריה | עבודה מועמדת | תוצאה | Ref |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | פרסי הסרט והטלוויזיה של Screen Nation | כוכב עולה | The Athena | מועמדות |  |