stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כנסיית יוחנן הקדוש (עכו)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כנסייה קתולית 
 על שם:  יוחנן המטביל 
 מיקום:  עכו 
 מדינה:  ארץ ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1739
 תאריך פתיחה רשמי:  1739 
 קואורדינטות:  32°55′10″N 35°04′02″E﻿ / ﻿32.9194°N 35.0672°E﻿ / 32.9194; 35.0672
  (למפת הגליל המערבי מוגדלת) כנסיית יוחנן הקדוש(למפת הגליל המערבי רגילה) כנסיית יוחנן הקדוש(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כנסיית יוחנן הקדוש(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כנסיית יוחנן הקדוש
 
כנסיית יוחנן הקדוש על חומת הים; המעגן הפיזאני בקדמת התמונה
בתוככי בניין הכנסייה
הכניסה לכנסייה, בקיר המזרחי
כנסיית יוחנן הקדוש בעכו היא כנסייה פרנציסקנית קטנה בדרום-מערב עכו הבנויה על חומת עכו העתיקה.
היסטוריה

אחיזת הפרנציסקנים בעיר התחדשה ב-1620, 329 שנים לאחר כיבוש עכו בידי הממלוכים ב-1291. תחילה הקימו חברי המסדר קפלה ואכסניית צליינים בחאן אל-פראנג'. ב-1737 החלה הקמתה של כנסייה המוקדשת ליוחנן המטביל והניצבת על החומה הדרומית, בין הקטע המכונה "הנמל הפיזאני" ממזרח לבין בורג' סנג'אק והמגדלור ממערב. הפרנציסקנים מאמינים כי הכנסייה ניצבת במקום בו שכנה ככל הנראה כנסיית אנדראס הקדוש בתקופה הצלבנית. הבנייה הסתיימה ב-1739, והמבנה שופץ מספר פעמים, אך ננטש ב-1929. עבודות לחידושו החלו ב-1947 אך נקטעו בעת מלחמת העצמאות, עת שימש כמקום מקלט לפליטים, ואף נפגע מאש צה"ל. הכנסייה שופצה לאחר המלחמה ונפתחה מחדש ב-4 באפריל 1950, אך ב-1955 הפכה למתנ"ס ולשבט צופים. בשנת 1978 שוב שופץ המבנה, וב-1979 הותקן בו פעמון והוא החל לשמש שוב ככנסייה. ב-1985 נסגרה הכנסייה בשל סכסוכי שכנים ומעשי ונדליזם, והקהילה עברה להתפלל בקפלת פרנציסקוס הקדוש במנזר הפרנציסקני מהמאה ה-18 השוכן ליד חאן אל-פראנג'. החל מאמצע שנות ה-90 שופץ המבנה שוב באופן מקיף, והכנסייה קודשה ונחנכה ב-8 באפריל 2000. הכנסייה משמשת את הקהילה הלטינית-קתולית בעכו.
הכנסייה פונה דרומה לכיוון הים, ובה ספינה בודדת המחולקת לאורכה לשלושה אגפים ברוחבים משתנים. תקרתה עשויה בצורת קמרון צולב, ועל גגה ניצב מגדל פעמונים קטן הנושא צריח מחודד אדום. בין יצירות האמנות בכנסייה נמנים קרוסיפיקס מעץ המתאר את צליבתו של דמיאנוס הקדוש, ושתי איקונות המתארות את טבילת ישו ואת עריפת ראשו של יוחנן המטביל.
בשונה מהמקובל בכנסיות, ציר האורך של כנסיית יוחנן הקדוש בעכו פונה דרומה, ועל כן הועלתה הסברה כי המבנה היה ביסודו בית כנסת. על פי השערה זו, בית הכנסת נבנה על ידי סוחרים יהודים מפיזה, אשר רובע בני עירם בעכו שכן מזרחית לכנסייה.
הערות שוליים

↑  חיים ויטו וולטירא, "אתרים היסטוריים יהודיים בפיסא וברובע הפיסאנים שבעכו", תורת חיים (בעריכת מנחם עמנואל הרטום), גיליון 120, תשמ"ח
לינקולנשייר

| --- | --- |
דגל לינקולנשיירדגל לינקולנשייר

 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 אומת הבית:  אנגליה אנגליה
 אזור:  מזרח המידלנדס
 בירת המחוז:  לינקולן
 שטח:  5,921 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  1,098,445 (2020)
  ‑ צפיפות:  150 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  54°4′0″N 0°11′0″W﻿ / ﻿54.06667°N 0.18333°W﻿ / 54.06667; -0.18333
 אזור זמן:  UTC
 www.lincolnshire.gov.uk
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
לינקולנשייר (באנגלית: Lincolnshire, נהגה: לִינְקֵנשייר) הוא מחוז באנגליה. המחוז ממוקם בצפון-מזרח אנגליה, באזור מזרח המידלנדס. הוא גובל בנורפוק מדרום-מזרח, קיימברידג'שייר מדרום, ראטלנד מדרום-מערב, לסטרשייר ונוטינגהאמשייר ממערב ודרום יורקשייר מצפון.
היסטוריה

המחוז נרשם לראשונה במאה ה-11. המחוז בגבולותיו הנוכחיים נוצר בשנת 1996. ב-27 בפברואר 2008 הכו במחוז שתי רעידות אדמה בטווח של 4.7-5.3 בסולם ריכטר. רעידות האדמה גרמו לפציעתו של אדם אחד.
אוכלוסייה

עיר הבירה של המחוז והעיר הגדולה בו היא לינקולן (120 אלף תושבים). מרבית מהאוכלוסייה גרה בכפרים ועיירות קטנות. בגלל הצפיפות הנמוכה, כפרים רבים שומרים על עצמאות תרבותית וכלכלית רבה. לינקולנשייר הוא אחד המחוזות ההומוגניים באנגליה- 98.5% מהתושבים הם לבנים. למרות ההגירה של אוכלוסיות שאינן לבנות, ההומוגניות הלבנה עדיין רבה. בשנים האחרונות ישנה הגירה של מבוגרים רבים למחוז.
פוליטיקה

האוכלוסייה המקומית נחשבת לשמרנית מאוד. בבחירות הכלליות משנת 2015 48% מהתושבים הצביעו למפלגה השמרנית, וכ-19% למפלגת UKIP. במשאל העם על חברות הממלכה המאוחדת באיחוד האירופי 65% מהתושבים הצביעו בעד עזיבה. ב-4 במאי 2017 התקיימו הבחירות למועצת המחוז אשר מכילה כ-70 מושבים. בבחירות אלו התוצאות היו:
המפלגה השמרנית- 58 מושבים
מפלגת הלייבור- 6 מושבים
המפלגה הליברל-דמוקרטית- מושב אחד
רשימות מקומיות ועצמאיים- חמישה מושבים
לטאת לבה גלאפגוס

| לטאת לבה גלאפגוס |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
קבוצה:: בעלי שפיר עוברי
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: דמויי איגואנה
משפחה:: טרופידוריים
סוג:: לטאת לבה
מין:: לטאת לבה גלאפגוס
שם מדעי
 Microlophus albemarlensis ‏באוור, 1890
תחום תפוצה


לטאת לבה גלאפגוס (שם מדעי: Microlophus albemarlensis) היא מין לטאה ייחודית לאיי גלאפגוס שבמערב האוקיינוס השקט והיא אחת משבעה מיני לטאות דומות (Microlophus delanonis ,Microlophus bivittatus ,Microlophus grayii ,Microlophus duncanensis ,Microlophus habelii ,Microlophus pacificus) על אותם איים.
הלטאה חיה באיים איסבלה, סנטה קרוז, פרננדינה, סנטיאגו, סנטה פה ובאיים קטנים יותר באוקיינוס.
תיאור

אורכן של הלטאות 50–100 מ"מ. הזכרים יכולים להיות גדולים פי שניים או פי שלושה מהנקבות (שמגיעות לאורך 63–70 מ"מ בערך). גודל הלטאות משתנה בכל אי. אלו לטאות קטנות בעלות גרון קצר, שחור ומלמעלה אדום ובולט אצל הזכרים. צבע הגוף האפור-כהה מוסווה על רקע אבני הלבה הכהים. הן בעלות עיניים גדולות וצוואר קטן אך חזק ועבה, והזכר מנענע אותו כדי למשוך נקבות, ויש לו גם "רעמה" של קשקשים לבנים מהעורף עד לזנב. הנקבות לעומת הזכרים קטנות ובעלות צוואר קטן ללא צבעים, והן דהויות הרבה יותר.
הזכרים מתנפלים על הנקבות באכזריות בשעות ההזדווגות ואף נעים איתן כמה מטרים כשפיהם צמוד אל הנקבות שמנסות להימלט. הנקבות מטילות בין 1 ל-6 ביצים סגלגלות, וחופרות להן מחילה באמצעות טפריהן הארוכים. הצאצאים פגיעים לטורפים רבים בשנות חייהם הראשונות.
הם פעילים ביום ותרים אחר מזון במגוון אזורי מחיה בגלאפגוס: בין הקקטוסים, באדמה, בשדות ועל שפת הים. הם אוכלים בעיקר חסרי חוליות כמו זבובים, חיפושיות, עכבישים ונמלים. הם יאכלו גם פירות ועלים של צמחים מהאיים.
מספר לטאות התרגלו לצוד זבובים על גופם של אריות ים הנחים על החוף. אריות הים מושכים חרקים מזיקים, והלטאות אוכלות אותם וזוכות בארוחה.
הערות שוליים

↑  לטאת לבה גלאפגוס באתר הרשימה האדומה של IUCN
זכר בתצוגת ראווה.
לוי יצחק מנזון

רבי לוי יצחק מנזון (בכתיב יידישאי מאנזאן; ה'תר"ג (1843) - תרע"ד (1914) היה מנכדי רבי ישראל פרידמן מרוז'ין ומנהיג חצר חסידית באוז'ירן שבגליציה (היום באוקראינה).
ביוגרפיה

נולד לרבי יוסף מנזון ולגיטל בתו של רבי ישראל מרוז'ין. גדל והתחנך בחצר סבו בסדיגורה ולאחר פטירתו המשיך לשהות בחצר דודו, ממלא מקום סבו, רבי אברהם יעקב מסדיגורה. היה חתנו של רבי יחיאל מיכל מושקוביץ מגלינא (נינו של רבי יוסף מיאמפולה וחתן רבי מאיר מפרמישלאן).
רק לאחר פטירת דודו התחיל להנהיג עדה בעצמו, בתחילה בזוואלוב (אנ') הסמוכה לברז'אן במרכז גליציה. עם התרחבות עדת החסידים ביקשוהו אנשי שלומו שיעתיק את מגוריו לעיר גדולה יותר, אליה יוכלו להגיע ביתר קלות. הוא הסכים והתיישב בעיירה אוז'ירן ליד טרנופול. במלחמת העולם הראשונה נמלט לווינה.
הרבי מאוז'ירן העלה את מאמריו על הכתב ולאחר שהתבקש הסכים שיודפסו. הוא היה היחיד[דרוש מקור] מבין אדמו"רי שושלת רוז'ין שנדפסו מאמריו ותורותיו עוד בחייו בשם "בך יברך ישראל". היה בעל חסד גדול והתפרסם כאחד מבעלי הצדקה הגדולים בגליציה.
נפטר בי"ח בסיון שנת תרע"ד (1914) ונקבר בווינה.
מורשתו

רבי לוי יצחק קבר בחייו תשעה מילדיו. בנו היחידי שנשאר בחיים היה רבי משה. רבי משה נפטר בלא בנים שימשיכו להנהיג את הקהילה.
אחיו של רבי לוי יצחק היה רבי חיים דוד (תר"י-כ"ו באדר תרצ"ב) שהקים את חצרו החסידית בבראדי. היה חתן רבי בנימין זאב מאוז'ריאן. בניו היו רבי דב בער שמילא את מקומו ורבי ישראל (תרל"ט-תשכ"א) חתן הרב יעקב הורודצקי שכיהן כאדמו"ר בקאליש. בתרצ"ט היגר לארצות הברית נפטר בכ"ז בתמוז תשי"ז.
נכדו של רבי חיים דוד היה הרב ד"ר ישראל וינשטוק, מקובל וחוקר קבלה ידוע במאה ה-20.
לקריאה נוספת

ביוגרפיה של רבי לוי יצחק ושל משפחתו בספר בך יברך ישראל, מכון שפתי צדיקים 2008.
ליר, מלך בריטניה

ליר (באנגלית: Leir; נפטר בשנת 810 לפנה"ס לערך) היה מלך בריטניה על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה". אין תיעוד היסטורי למלכותו, והוא נחשב לאחד המלכים האגדיים של בריטניה. ויליאם שייקספיר התבסס על המסופר בספרו של ג'פרי בעת כתיבת מחזהו "המלך ליר".
על פי ג'פרי, ליר היה בנו של המלך בלאדאד, ומלך באנגליה בתקופת הברזל במשך 60 שנה (תקופת המלוכה הארוכה ביותר מבין המלכים המוזכרים בספרו של ג'פרי), והקים את העיר קאארליר (Kaerleir - מצודת ליר) הקרויה על שמו (כיום לסטר).
ג'פרי מספר כי לליר היו שלוש בנות: גונריל, רגן וקורדיליה, ולא היה לו בן יורש. בזיקנתו הציע ליר לחלק את הממלכה בין בנותיו ובעליהם. גונריל וריגן נישאו לדוכס אולבני ודוכס קורנוול, וקיבלו את חלקי הממלכה בהתאם להבטחת אביהם. קורדיליה סירבה להינשא רק כדי לקבל ירושה והעדיפה להינשא מאהבה ולכן לא קיבלה ירושה. ג'פרי מספר כי אגאניפוס, מלך הפרנקים התאהב בה וחיזר אחריה, אפילו שליר סירב לתת לה נדוניה. 
לאחר מספר שנים שני הדוכסים תפסו את השלטון בממלכה. ליר עבר להתגורר אצל מאדלאורוס, דוכס אולבני, שהעניק לו 140 אבירים להגן עליו, אולם גונריל הפחיתה את מספר האבירים ל-30. ליר נמלט לקורנוול, שם הפחיתה ריגן את מספר האבירים ל-5. מחשש לחייו ברח ליר לגאליה שם התגוררה קורדיליה. אדאניפוס וקורדיליה יצאו בראש צבא לבריטניה, הדיחו את הדוכסים והשיבו את ליר לכס המלוכה. ליר שלט שלוש שנים נוספות עד פטירתו.
לאחר פטירתו נקבר ליר במערה מתחת נהר סואר שבסמוך ללסטר. לאחר מותו, בשנת 810 לפנה"ס לערך, מלכה קורדיליה בתו.
לטאת קולר מצויה

| לטאת קולר מצויה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: דמויי איגואנה
משפחה:: לטאות קולר
סוג:: לטאת קולר
מין:: לטאת קולר מצויה
שם מדעי
 Crotaphytus collaris ‏סיי, 1823

לטאת קולר מפהקת
לטאת קולר מצויה (שם מדעי: Crotaphytus collaris) היא מין לטאה ממשפחת לטאות קולר החיה במדבריות דרום ארצות הברית ומקסיקו.
מאפיינים

זוהי לטאה באורך 20–40 ס"מ והיא בעלת גוף צהוב עם זוג פסים שחורים אופקיים על צווארה ופסים צהובים אופקיים על גופה הכחול. הראש אפור עד כתום עם עיניים גדולות ולסת חזקה והזנב ארוך. הבטן לבנה ומנומרת מעט בצהוב.
לטאה זו חיה באדמות מדבריות ופעילה במשך היום. היא חיה בין הסלעים והקקטוסים ומתחממת בשמש. הלטאה ניזונה מהחי מיצורים קטנים יותר כחרקים, עכבישים או לטאות אחרות והיא יכולה לרוץ על שתי רגליים כדי לרדוף אחרי טרפה. היא יכולה להגיע למהירות של 34 קמ"ש בריצה.
תת-מינים

Crotaphytus collaris collaris
Crotaphytus collaris baileyi
Crotaphytus collaris fuscus
הערות שוליים

↑  לטאת קולר מצויה באתר הרשימה האדומה של IUCN
לורנס כדורי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 ביוני 1899 הונג קונג הבריטית, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  25 באוגוסט 1993 (בגיל 94) הונג קונג, האימפריה הבריטית 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  מכללת קליפטון 
 תפקיד:  חבר בית הלורדים (22 בספטמבר 1981–25 באוגוסט 1993) 
 בן או בת זוג:  Muriel Gubbay 
 פרסים והוקרה:  מפקד במסדר האימפריה הבריטית (1970)  אביר בלגיון הכבוד (1981)  מפקד של מסדר הכתר הבלגי (1983)  קצין במסדר לאופולד (1966)  פרס רמון מגסאיסאי (1962)  Knight Bachelor 
 
לורנס כדורי (במרכז) יחד עם אחיו הוראס ואלי
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
מלון פנינסולה
הברון לורנס כדורי (באנגלית: Lawrence Kadoorie‏; 2 ביוני 1899 – 25 באוגוסט 1993) היה איל הון ונדבן יהודי מהונג קונג, בן למשפחת כדורי הבגדאדית במוצאה.
ביוגרפיה

לורנס כדורי נולד בהונג קונג הבריטית בשנת 1899, הראשון מבני משפחת כדורי להיות יליד האי. אביו היה אלי כדורי ודודו אליס כדורי. משפחת כדורי הייתה משפחה יהודית מבגדאד שכמו משפחות אחרות במאה ה-19 היגרה למומבאי שבהודו, ולאחר מכן להונג קונג. המשפחה צברה הון מופלג בעסקי בנקאות, תעשייה, מלונאות ומסחר בין המזרח הרחוק לאימפריה הבריטית. המשפחה הייתה אף הבעלים של תחנות כוח בהונג קונג.
לורנס כדורי נשלח בצעירותו לאנגליה ללימודים בקולג' קליפטון (אנ'). עבודתו הראשונה הייתה בניהול מלון מפורסם בשאנגחאי שבבעלות הברונט ויקטור ששון, בן למשפחת ששון הידועה. הוא גם עבד במקביל בעסקי אביו אלי כדורי. תקופת מלחמת העולם השנייה הייתה תקופה קשה עבור בני המשפחה. יפן כבשה את הונג קונג והצבא היפני הפך את מלון הכתר של עסקי המלונאות של המשפחה (מלון פנינסולה) למפקדה צבאית. אלי כדורי עצמו, אביו של לורנס, נפטר בעודו במחנה מעצר יפני בהונג קונג.
בשנת 1945 עם סוף מלחמת העולם השנייה מלון פנינסולה ושאר רכוש המשפחה חזר לידיה, אמנם תחנת הכוח הגדולה ביותר שהייתה בבעלות המשפחה נהרסה במלחמה. החלטת האחים כדורי (לורנס והוראס) לבנות מחדש את תחנת הכוח נחשבת לאחד הגורמים החשובים ביותר בהתאוששות הכלכלית של הונג קונג לאחר מלחמת העולם השנייה. התחנה המחודשת שהם בנו סיפקה חשמל לכל מחוז קאולון ומעבר לו. באמצעות החברה "סין חשמל ואנרגיה" (China Light & Power Company) האחים כדורי היו בעלים של מספר תחנות כוח בהונג קונג ומחוצה לה.
בשנת 1949 כל נדל"ן ועסקי המשפחה בסין הופקעו על ידי המשטר הקומוניסטי החדש במדינה. בשנות ה-60 כאשר מהפכת התרבות בסין התפשטה להונג קונג ונערכו הפגנות פרו-קומוניסטיות בעיר, מסופר שלארנס כדורי הורה לנתק "לצורכי עבודה" את החשמל מתחנות הכוח שבבעלותו, כדי להפריע להפגנות. עם זאת בהמשך יחסי המשפחה עם המשטר הסיני התחממו, ובשנות ה-80 לארנס והוראס כדורי אף בנו תחנת כוח גרעינית בסין, כ-45 קילומטר מצפון להונג קונג. בנוסף, למרות חששותיו מהקומוניזם הסיני, עיתון The Independent ציין בכתבה אודותיו שהאחים כדורי היו ידועים בדאגה כנה לעובדים במפעלים שלהם ומנעו את ניצולם, בניגוד לבעלי הון אחרים בהונג קונג. כדורי כיהן במועצה המחוקקת של הונג קונג בין השנים 1951–1954.
כמו כן כדורי היה ידוע בתור פילנתרופ גדול. אחת מיוזמתיו הפילנתרופיות החשובות הייתה הקמת "חוות כדורי" (אנ') בהונג קונג, חוות חקלאיות גדולות שנועדו לסייע, באמצעות נתינת שטחי עיבוד והלוואות ללא-ריבית, לפליטים ומהגרים סינים עניים להקים חוות עצמאיות. בהקשר היהודי, בין תרומותיו הידועות ביותר הוא הקים את בית כנסת כדורי המפואר לאנוסים בפורטוגל. כן תרם כספים לישראל.
עבור פעילותו הפילנתרופית בהונג קונג ובריטניה כדורי קיבל את תואר הכבוד חבר מסדר האימפריה הבריטית בשנת 1970, קיבל תואר אבירות בשנת 1963 ואת התואר ברון ב-22 בספטמבר 1981. בנוסף קיבל ביחד עם אחיו את פרס רמון מגסאיסאי האסייתי, מממשלת צרפת קיבל את התואר חבר בלגיון הכבוד ומבלגיה את מסדר הכתר.
בשנת פטירתו, 1993, הונו נאמד ב-3.3 מיליארד דולר. בנו הוא מיכאל כדורי שירש את ההון המשפחתי.
לקריאה נוספת

Jonathan Kaufman, The Last Kings of Shanghai: The Rival Jewish Dynasties That Helped Create Modern China, Viking, 2020
הערות שוליים

↑  חנה ברוש סרדי, האחים כדורי מהונג-קונג, דבר, 8 במרץ 1968
↑  המליונר כדורי למען ישראל, מעריב, 22 בספטמבר 1974
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16664498w (data)  UKPARL: 3ycnZjwk
יעקב רבינוביץ

ערך זה עוסק במשורר, סופר, מחזאי, מבקר ספרות מסאי ופובליציסט עברי ויידי, ומתרגם משפות אירופה. אם התכוונתם למדען, ראו .
| --- | --- |

יעקב רבינוביץ, 1943
 לידה:  10 בדצמבר 1875 וולקוביסק, בלארוס 
 פטירה:  4 באפריל 1948 (בגיל 72) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  פלשתינה (א"י) 
 מקום קבורה:  בית הקברות טרומפלדור 
 שם עט:  רף-רף 
 שפות היצירה:  עברית, יידיש 
 
יעקב רבינוביץ (י"ב בכסלו תרל"ו, 10 בדצמבר 1875 – כ"ד באדר ב' תש"ח, 4 באפריל 1948) היה משורר, סופר, מחזאי, מבקר ספרות מסאי ופובליציסט עברי ויידי, ומתרגם משפות אירופה.
קורות חייו

יעקב רבינוביץ נולד בוולקוביסק שברוסיה הלבנה (אז בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית) למשפחה יהודית דתית, נכדו של הרב מאיר יונה, מהדיר ספר העיטור ורבה המפורסם של סוויסלוץ'. בשנים 1900 עד 1904 נדד באירופה, השתקע בשווייץ והחל לפרסם פרוזה בכתבי העת Der jüdische Arbeiter, "הדור" ו"הצופה". באותן שנים גמלה בלבו ההחלטה להצטרף לתנועה הציונית. בשנת 1905 ערך ביקור בארץ ישראל, ואת רשמיו פרסם בכתב העת "השילוח".
בשנת 1907 התגורר באודסה, ועבד כעוזרו של מנחם אוסישקין בניהול "הוועד האודיסאי". הוא פרסם סדרת מסות ביידיש כחלק מתעמולה ציונית בעד הציונות המעשית ונגד תוכנית אוגנדה; על מסותיו היה נוהג לחתום: "פון ציוני פשוט" (יידיש: "מאת ציוני פשוט").
בשנת 1910 עלה לארץ ישראל והתגורר תחילה בפתח תקווה. הוא השתתף בקביעות בכתב העת "הפועל הצעיר" של מפלגת הפועלים הציונית בשם זה. הוא התפרסם ביישוב היהודי החדש בארץ ישראל כסופר, מסאי ופובליציסט. בשנים תרפ"ב–תר"ץ (1922–1930) ערך והוציא לאור יחד עם הסופר אשר ברש את כתב העת "הדים", שהיה במה ספרותית חשובה; שמו הבדוי בו היה "רף-רף". רבינוביץ היה בעל מדור קבוע בעיתון "דבר", "הבוקר" ו"בוסתנאי".
ברבות השנים, דבריו בעיתונות ובספרות יפה הדהדו וליוו רבים כקולו של המצפון האנושי והלאומי. רבים הושפעו וצטטו את תרגומו ליצירתה של סלמה לגרלף "ירושלים", שתיארה את חיי המושבה האמריקאית בירושלים במאה ה-19.
על שמו נקראו כמה רחובות בישראל.
ספרים מפרי עטו (מבחר) > עברית

אור ואד, ספורים, תל אביב: הוצאת שטיבל, תרפ"ב.
באין שרש, יפו: תרע"ד.
במוט עמים: ספור מימי ממלכת ישראל, תל אביב: הוצאת מ’ ניומן, תש"ו.
השגות: מאמרים ורשימות, תל אביב: הוצאת מצפה, תרצ"ה.
יפת, יפו: [תרע"ב-תרע"ג].
מסלולי ספרות, ערך: ישראל כהן, תל אביב: מ’ ניומן, אגודת הסופרים, 1971.
נדודי עמשי השומר, ספור, ירושלים - תל אביב: מצפה, תר"ץ 1929.
נוה קיץ, ספור, תל אביב: מצפה, תרצ"ד.
נצנים: ספורי ילדים, ורשה: הוצאת תושיה, תרס"ז.
ספורים וציורים, ורשה: תושיה, תרס"ה, תרע"ב-1911.
סתו, שירים תרס"ה-תרפ"ה, תל אביב: הוצאת הדים, תרפ"ו.
עבודה כוללת, [אודיסה: תר"ע-תרע"א].
לתורתו של ולהויזן, לא תאולוג [שם בדוי], תל אביב: הדים, תרפ"ח.
ספרים מפרי עטו (מבחר) > יידיש

ארץ ישראל, אדער, אוגאנדא?, פון ציוני פשוט [יעקב רבינוביץ], וילנה: תרס"ה 1904.
דאס אידישע עלעמענט אין ארץ ישראל, נאך פארשיעדענע קוועלען בעארבייט, פון ציוני פשוט [=יעקב ראבינאוויטש], פאלעסטינא, תרס"ו.
בלעטער פון יידיש ליטע, תל אביב: המנורה, תשל"ד.
וואס איז אזוינס ארץ ישראל, פון ציוני פשוט [=יעקב ראבינאוויטש], ציוניסטישע קאפיקע ביבליאטעק, תרס"ט.
די וויכטיגקייט פון יודישען ארבייטער אין ארץ ישראל, פון ציוני פשוט, ציוניסטישע קאפיקע ביבליאטעק, תרע"ב.
טעריטאריאליזם אדער ציוניזם, פון ציוני פראלעטארי, קרקוב, 1904.
מתרגומיו (מבחר)

העכביש השחור: וספורים אחרים, מאת ירמיה גוטהלף, מגרמנית - יעקב רבינוביץ, העורך - אשר ברש, (ספרית מצפה : ספרי פרוזה), הוצאת מצפה, תל אביב, תרפ"ט, 1928.
אגדת יולינוס הקדוש מכניס האורחים : לב פשוט / גוסטב פלובר; תל אביב: קצין חינוך ראשי/ענף השכלה, באמצעות משרד הביטחון, תשכ"ז, תשמ"ג 1983.
יולינוס הכופר: רומן היסטורי / מאת דימיטרי סרגביץ מרז’קובסקי; ירושלים: מצפה, תרפ"ז.
ירושלים, סלמה לגרלף; יפו: ספריה חקלאית, תרפ"א-תרפ"ח, תשי"ז, תשכ"ט, ירושלים: הוצאת אריאל, 1999.
ליד הדרך, רומן, הרמן יואכים בנג, תל אביב: שטיבל, תרפ"ח.
נפילים בארץ: סגת הערבה (רומן מחיי החלוצים הנורווגים באמריקה) / אולי אדוארד רלווג; תל אביב: מצפה, תרצ"ג.
ספרים שערך

הדים - קבץ לספרות, ביחד עם אשר ברש, תל אביב, ניסן, תרפ"ג, 1922 ..
לקריאה נוספת

משה בן מנחם, על יעקב רבינוביץ, הבוקר, 5 בספטמבר 1958.
דב קמחי, יעקב רבינוביץ, הארץ, 7 בדצמבר 1945.
ש. שפירא, יעקב רבינוביץ, על המשמר, 1 ביוני 1951.
מ. אגף, יעקב רבינוביץ, חרות, 22 במרץ 1963.
נחום בנארי, יעקב רבינוביץ ועולמו, בתוך: ערכי רוח וספרות: על סופרים, ספרים ואישים, תל אביב: ההסתדרות הכללית, תשי"ד, עמ' 197–199.
נורית גוברין, אגדה ומציאות ב"נדודי עמשי השומר" ליעקב רבינוביץ, בקורת ופרשנות, 10-9, תשל"ז -1977. כונס: ב'מפתחות', הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשל"ח/1978, עמ' 20 - 49. נכלל בפרויקט בן-יהודה. חזר ופורסם עם תוספות ותמונות בידי אלי אשד, ב'יקום תרבות', כתב העת האינטרנטי שלו, ב-7.3.2024.
הערות שוליים

↑  גנזים - אגודת הסופרים העבריים בישראל, 93-94, אדר א' תשל"ח, כרך ז' שנה 13, עמוד 178
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266825705171  PLWABN: 9810574704805606  GND: 1201455987  ISNI: 0000 0000 6693 7278  LCCN: no94026766  NLA: 35737298  NTA: 314268618  SELIBR: 250564  VIAF: 6970072   WorldCat (עם VIAF): 6970072 
מפגש סופרים ומשוררים עבריים בירושלים, 1943. עומדים מימין: ירוחם לוריא, עזרא המנחם, ש"י פנואלי, יצחק עוגן. יושבים מימין: יצחק למדן, יעקב רבינוביץ, יוסף שכטר.
כשל ארבעה תנאים

כשל ארבעה תנאים (לטינית, quaternio terminorum) הוא כשל לוגי המתרחש כאשר בסילוגיזם ישנם ארבעה תנאים. בסילוגיזם ייתכנו רק שלושה תנאים.
בסילוגיזם תקף המבנה זהה תמיד לדוגמה הבאה:
הנחה ראשית: כל בני האדם הם בני תמותה.
הנחה משנית: סוקרטס הוא בן אדם.
מסקנה: לכן, סוקרטס הוא בן תמותה.
שלושת התנאים כאן הם "בני אדם", "בני תמותה" ו"סוקרטס".
כאשר ישנם ארבעה תנאים, הסילוגיזם אינו יכול להיות תקף בשום מקרה:
הנחה ראשית: כל בני האדם הם בני תמותה.
הנחה משנית: סוקרטס הוא סוס.
מסקנה: לכן, סוקרטס הוא בן תמותה.
כאן יש לנו ארבעה תנאים: "בני אדם", "בני תמותה", "סוקרטס" ו"סוס". ההנחה הראשית, האמורה להתקשר להנחה המשנית ולמסקנה אינה מתקשרת כאן. כאשר ההנחות אינן מקושרות למסקנה, הטיעון נקרא נון סקוויטור.
כשל גנטי

כשל גנטי היא סוגה של כשלים לוגיים שבה יש בלבול בין אמונה, טענה או תאוריה והצדקתן. הכשל משמש לעיתים קרובות בניסיון לגרוע מתוקפה של אמונה או של טענה, אף כי יש מקרים שבהם הכשל משמש כדי לתמוך בטענה. הכשל טמון בכך שאין קשר בין מקור הטענה ואמיתותה. המונח נטבע על ידי מוריס כהן וארנסט נייגל בספרם "הגיון ושיטה מדעית".
דוגמאות לכשלים גנטיים הם טיעוני אד הומינם, אד ורקונדיאם ואד פופולום.
דוגמאות:
"הנאצים היו הראשונים שהשתמשו בהמתת חסד. לכן, זהו רעיון רע." (ראו גם רדוקטיו אד היטלרום).
"אתה מאמין באלוהים כי כך אמרו לך הוריך. לכן, אמונתך שגויה." (זאת לעומת הטיעון התקף: "אתה מאמין באלוהים כי כך אמרו לך הוריך. אתה מאמין בהוריך ולכן אמונתך באלוהים היא עקיפה")
| מסקנות לא-רלוונטיות (איגנורטיו אלנכי) וכשלים לוגיים |
| --- | --- | --- |
| כללי | דיקטו סימפליקיטר • אד נאוסאם • אקס סילנטיו • כשל הסתברות קודמת • בורות בלתי-מנוצחת • איש קש |  |
| פנייה אל הרגש | אד מטום • הסתמכות על החנופה • אד מיסריקורדיאם • בשם הלעג • לא הומצא כאן • אד אודיום • בשם ההומור • בשם הפטריוטיות • בשם הרצינות • בשם התועלת • כבוד בגלל קרבה |  |
| כשל גנטי | אד הומינם • אד ורקונדיאם • פנייה למניעים אישיים• אד אנטיקוויטם • אשמה בגלל קרבה • הרעלת בארות • רדוקטיו אד היטלרום • אד פופולום |  |
| אד קונסקוונטיאם | אד בקולום • בשם המשאלה |  |
| טווח ביניים | אבחנת פנטום • חשיבה בשחור לבן • מדרון חלקלק • דיקטו סימפליקיטר • אד טמפרנטיאם |  |
| כשלי סילוגיזם | איליקיט מיור • איליקיט מינור • כשל אמצע לא מופץ • מסקנה מחייבת מהנחה שוללת • כשל הנחות בלעדיות • כשל קיומי •  אישור מופרד • דיקטו סקונדום |  |
| נון סקוויטור | אישור הסוגר • הכחשת הפותח • חוסר עקביות |  |
| שגיאת דגימה | גורמים לא מבוקרים • היקש עצל • מדגם לא מייצג • היפרבולה היקשית • הכללה נמהרת • הקבלה שגויה • חיוניות מטעה • יותר מדי חריגים • כשל אי הכללה • עיסוי נתונים |  |
| כשלי הסחה | אד איגנורנטיאם • כשל נטורליסטי • פלוריום אינטרוגטיונום • משתי עוולות יוצא צדק • כשל התנגדויות זניחות |  |
| פנייה אל הסמכות | אד אנטיקוויטם • אד לזרום • אד נוביטם • אד קרומנם • בשם האינדיבידואליזם • בשם האמינות • מומחים לא מזוהים  • סמכות בלתי מעורערת • תמיכת המפורסם |  |
| שגיאות תצפית | דגימה מוטה • דגימה מוכתמת • הטיית הנסיין |  |
לטאת חומה לילפורד

| לטאת חומה לילפורד |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
משפחה:: לטאיים
סוג:: Podarcis
מין:: לטאת חומה לילפורד
שם מדעי
 Podarcis lilfordi ‏גינטר, 1874
תחום תפוצה


לטאת חומה לילפורד (שם מדעי: Podarcis lilfordi) היא מין של לטאה ממשפחת הלטאיים החיה רק על האיים הבלאריים שבספרד. היא קרובתה לסוג של לטאת החומה האיטלקית. היא מצויה בסכנת הכחדה. את שמה היא קיבלה על שם החוקר תומאס לילפורד ה-4.
מאפיינים

הלטאה מגיעה לאורך מקסימלי של 8 ס"מ, כשמרבית הפרטים קטנים מכך בהרבה. היא בעלת עור קשקשים חום-ירקרק עם כמה פסים לאורך עמוד השדרה, בטן בצבע תכלת, קרם או לבן. לצעירים ישנם לעיתים זנבות כחולים. ללטאה ישנם הרבה תת-מינים ולכל אחד צבע מעט שונה, אף שהם חיים באותם איים.
הלטאה חיה באזורי סלעים, בתות ושדות ברחבי האיים הבלאריים ומגיעה עד החופים. כמה תת-מינים חיים בחורשות קטנות באי קבררה. היא פעילה במשך היום והיא אינה ביישנית ולא מפחדת מאנשים. הלטאות מחפשות במשך היום חרקים, עכבישים וחלזונות אך מגוונת בירקות שונים ובצוף ואבקה מפרחים. מספר פרחים האנדמיים לאי מתבססים על לטאה זו כמין המאביק שלהם, ביניהם אלת המסטיק, קריתמון ימי, שום גבוה, Carlina corymbosa וחבצלת החוף. חלק מהלטאות פיתחו יחסי תלות עם הלוף הריחני Helicodiceros muscivorus. לטאות אלה ניזונות גם משיירי מזון שנאספים בקיני שחפים או בז חופים. בעתות רעב הן לא יהססו לפנות לקניבליזם.
הלטאה נמצאת בסכנת הכחדה בטבע, ככל הנראה עקב הבאה של מינים פולשים לאיים כמו חתולים, חמוס גמדי ובעיקר נחשי כיפה טורפים.
תת-מינים

Podarcis lilfordi lilfordi
Podarcis lilfordi addayae
Podarcis lilfordi balearica
Podarcis lilfordi brauni
Podarcis lilfordi carbonerae
Podarcis lilfordi codrellensis
Podarcis lilfordi colomi
Podarcis lilfordi conejerae
Podarcis lilfordi espongicola
Podarcis lilfordi estelicola
Podarcis lilfordi fahrae
Podarcis lilfordi fenni
Podarcis lilfordi gigliolii
Podarcis lilfordi hartmanni
Podarcis lilfordi hospitalis
Podarcis lilfordi imperialensis
Podarcis lilfordi isletasi
Podarcis lilfordi jordansi
Podarcis lilfordi kuligae
Podarcis lilfordi nigerrima
Podarcis lilfordi planae
Podarcis lilfordi probae
Podarcis lilfordi porrosicola
Podarcis lilfordi rodriquezi
Podarcis lilfordi sargantanae
Podarcis lilfordi toronis
Podarcis lilfordi xapaticola