stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בג"ץ התנועה למען איכות השלטון נגד הכנסת (חוק הגיוס)
בעקבות פסק הדין

במשך השנים שעברו ממתן פסק הדין ביקשה המדינה שוב ושוב דחיות בביטול החוק, בטענה שהמצב הפוליטי, מערכות הבחירות הרצופות ומגפת הקורונה בישראל לא מאפשרים לממשלה לגבש חוק מוסכם בנושא.
בפברואר 2018 הקים שר הביטחון אביגדור ליברמן ועדה המורכבת מנציגי צה"ל ומשרד הביטחון, משפטנים ברובם, במטרה להציע נוסח חוק שיעמוד במבחן בג"ץ. ביוני פורסמו המלצות הוועדה, הכוללות יעדי גיוס המעוגנים בחוק וסנקציות כלכליות במקרה שהיעדים לא ימולאו. ב-3 ביולי 2018 אושרה בכנסת בקריאה ראשונה הצעת חוק מתוקנת המבוססת על הצעת הוועדה. הסיעות החרדיות הצביעו נגד הצעת החוק, וסיעת "יש עתיד" הצביעה בעדה מהאופוזיציה. בג"ץ נעתר חלקית לבקשתו של שר הביטחון החדש, בנימין נתניהו, והאריך את תוקפו של החוק הקודם עד ל-15 בינואר 2019. בדצמבר הודיע יו"ר "יש עתיד", יאיר לפיד, שבקריאה שנייה ושלישית סיעתו לא תתמוך בחוק, ועל רקע הקושי בהעברתו החליטה הקואליציה להקדים את הבחירות לאפריל 2019. בעקבות כך בג"ץ אישר דחייה נוספת של ביטול החוק, ל-28 ביולי 2019. לאחר הבחירות לכנסת העשרים ואחת הייתה הצעת החוק סלע מחלוקת שמנע הקמת קואליציה, והוביל להחלטה של הכנסת העשרים ואחת על פיזורה.
פסק הדין נכלל גם הוא בדיון הציבורי בחברה הישראלית לגבי סמכותו של בג"ץ ויכולתו לבטל חוקים אותם חוקקה הכנסת.
ב-13 במאי 2020 נחתמו ההסכמים הקואליציוניים להקמת ממשלת ישראל השלושים וחמש. בין השאר נכללה בהסכם התחייבות לשמור על הסטטוס קוו בנושאי דת ומדינה, וכן תיקון חוק הגיוס "ברוח המדיניות שבמדינת ישראל לא יגבילו את מכסת לומדי התורה".
ב-3 בנובמבר 2020 דחה בג"ץ את בקשת המדינה להארכה נוספת במועד התיקון לחוק, הארכה השמינית במספר, ובעקבות זאת ביטול הסדר הגיוס אמור היה להיכנס לתוקף ב-1 בפברואר 2021. המדינה ביקשה דחייה על סמך חוק יסוד: הכנסת ומערכת הבחירות באותה העת.
בג"ץ הודיע כי קיבל את עמדת היועץ המשפטי לממשלה לפיה מועד פקיעת חוק הגיוס ידחה לשלושה חודשים לאחר השבעת הכנסת העשרים וארבע, ופקיעת תוקף החוק נדחתה ל-6 ביולי 2021. לאחר הקמת ממשלת ישראל השלושים ושש, ביקשה המדינה דחייה נוספת בחצי שנה, ואושרה דחייה ל-6 בינואר 2022. קווי היסוד של הממשלה כללו תמיכה במתווה משרד הביטחון כפי שאושר בקריאה ראשונה בכנסת ה-20, כולל הוראת שעה לתקופת המעבר, כך שגיל הפטור יעמוד על 21.  לא אושר מתווה חדש על ידי הממשלה עד נפילתה. לאחר הקמת ממשלת ישראל השלושים ושבע, בג"ץ דחה את ביטול חוק הגיוס לאוגוסט 2023. באוגוסט 2023, הגישה התנועה לאיכות השלטון עתירה נוספת לגיוס בחורי הישיבות (בג"ץ 6198/23 התנועה למען איכות השלטון נ. שר הביטחון).
ראו גם

חוק הגיוס
הערות שוליים

1 2 3 4  בג"ץ 1877/14 התנועה למען איכות השלטון בישראל נ' הכנסת ואחרים, ניתן ב־12 בספטמבר 2017 - פסק הדין
↑  חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 19), התשע"ד-2014, ס"ח 2441 מ-19 במרץ 2014
↑  חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 21), התשע"ו-2015, ס"ח 2512 מ-30 בנובמבר 2015
↑  יעל פרידסון, תלם יהב וקובי נחשוני, דרמה בבג"ץ: בוטל החוק שהעבירו החרדים לפטור מגיוס, באתר ynet, 12 בספטמבר 2017
↑  ראו פסק הדין
↑  הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 25) (שילוב תלמידי ישיבות), התשע"ח-2018, באתר הכנסת
↑  בג"ץ 1877/14 התנועה למען איכות השלטון בישראל נ' הכנסת ואחרים, ניתן ב־2 בדצמבר 2018
↑  יקי אדמקר וטל שלו‏, הולכים לבחירות באפריל: ראשי הקואליציה החליטו לפזר את הכנסת, באתר וואלה, 24 בדצמבר 2018
↑  בג"ץ 1877/14 התנועה למען איכות השלטון בישראל נ' הכנסת ואחרים, ניתן ב־20 בינואר 2019
↑  שחר חי, יובל קרני וקובי נחשוני, הכנסת פוזרה סופית: בחירות ב-17 בספטמבר, באתר ynet, 30 במאי 2019
↑  הסכם קואליציוני לכינון ממשלת חירום ואחדות לאומית, ‏13 במאי 2020
↑  קובי נחשוני, שני חוקי גיוס ותקציבים לישיבות: ההסכמים עם המפלגות החרדיות, באתר ynet, 14 במאי 2020
↑  יעל פרידסון, בג"ץ דחה את בקשת המדינה - חוק הגיוס יבוטל בעוד שלושה חודשים, באתר ynet, 3 בנובמבר 2020
בג"ץ 1877/14 התנועה למען איכות השלטון בישראל נ' הכנסת ואחרים, ניתן ב־3 בנובמבר 2020
↑   אהרן רבינוביץ, לאחר שגנץ סירב לפעול להארכת תוקף חוק הגיוס, המדינה ביקשה מבג"ץ לעשות זאת, באתר הארץ, 1 בפברואר 2021
↑  אברהם בלוך, ‏בג"ץ דחה את מועד פקיעת חוק הגיוס, באתר "סרוגים", 9 בפברואר 2021
↑  מתן וסרמן, ‏המדינה הגישה בקשה לדחות את מועד יישום חוק הגיוס בחצי שנה, באתר מעריב אונליין, 6 ביולי 2021
↑  בג"ץ 1877/14 התנועה למען איכות השלטון בישראל נ' הכנסת ואחרים, ניתן ב־8 ביולי 2021
↑  ניצחון לאיווט: חוק הגיוס יאושר ללא שינויים, באתר כיכר השבת
↑  ביני אשכנזי‏, בג"ץ דחה את ביטול חוק הגיוס שפוטר תלמידי ישיבות מגיוס לצה"ל, באתר וואלה, 22 בפברואר 2023
ארמילאריה

| Armillaria |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: פטריות
מערכה:: פטריות בסיסה
מחלקה:: Homobasidiomycetes
סדרה:: פקועים
משפחה:: Marasmiaceae
סוג:: ארמילאריה
שם מדעי
 Armillaria ‏Staude, 1857
ארמילאריה (שם מדעי: Armillaria) הוא סוג של פטריות טפיליות הכולל כעשרה מינים. לפטריות מסוג זה משך חיים ארוך, והן מסוגלות ליצור כמה מן האורגניזמים החיים הגדולים בעולם. האורגניזם הגדול ביותר בסוג –השייך למין Armillaria ostoyae – שהוא ככל הנראה הפטרייה הגדולה ביותר בעולם, חי באורגון שבארצות הברית, משתרע על פני 9.1 קמ"ר והוא בן אלפי שנים ומסתו מוערכת ב-31,500 טונות. מינים אחדים של הארמילאריה מפיקים את אש השועל.
כפתוגן יער, יכולה פטריית הארמילאריה להיות הרסנית מאוד. היא אחראית למחלת ה"רקבון הלבן" של השורשים, ונבדלת מפטריית הטריכולומה (Tricholoma) בטבעה הטפילי.
גלריה

Armillaria ostoyae
מושבת פטריות Armillaria mellea גדלות על עץ מהמין טיליה אירופית (Tilia platyphyllos)
בחזרה מן האפר

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  רומן של הוברט מונטלייה
 בימוי:  ג'יי לי תומפסון
 הופק בידי:  The Mirisch Company
 תסריט:  ג'וליוס אפשטיין
 עריכה:  ראסל לויד
 שחקנים ראשיים:  אינגריד טולין מקסימיליאן של סמנתה אגר
 מוזיקה:  ג'ון דנקוורת'
 צילום:  כריסטופר צ'אליס
 מדינה:  בריטניה בריטניה
 חברה מפיצה:  יונייטד ארטיסטס
 הקרנת בכורה:  19 בנובמבר 1965
 משך הקרנה:  105 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
בחזרה מן האפר (באנגלית: Return from the Ashes) הוא סרט מתח בריטי בשחור-לבן משנת 1965 בבימויו של ג'יי. לי תומפסון, עם אינגריד טולין, מקסימיליאן של וסמנתה אגר בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הרומן " Le Retour des cendres" של הסופר הצרפתי הוברט מונטלייה (אנ') משנת 1961. ניצולת שואה חוזרת לבעלה ולבתה החורגת הזוממים לרצחה ולרשת את הונה.
תקציר העלילה

מישל (מישה) וולף (אינגריד טולין) היא ניצולת שואה יהודיה ממחנה הריכוז דכאו שעושה את דרכה לפריז ב-1945. פניה קפואים ומצולקים. כאשר קמה מהומה בקרון כשאחד הילדים פתח את הדלת וקפץ היא נשארת ללא הבעה. הנוסעים כועסים עליה אך מבינים אותה כשהם מבחינים במספר האסיר המקועקע על ידה.
לפני המלחמה היא הייתה רופאה רנטגנולוגית. היא פגשה את סטניסלב (סטאן) פילגרין (מקסימיליאן של), שהתפרנס ממשחקי שחמט מהיר. היא הייתה אלמנה עם בת חורגת מבעלה המנוח. סטאן היה נאה וצעיר ממנה. עם כיבוש פריז הוא הציע לה נישואין כדי להגן עליה. זמן קצר לאחר הנישואין היא נתפסה על ידי הגסטפו (בספר נכתב שהוא הסגיר אותה).
כעת היא חוזרת בשם מאדאם רובר, נפגשת עם ידידה ד"ר שארל בובאר (הרברט לום) שמנתח אותה בפניה כדי להחזיר לה מראה סביר.
היא נפגשת "במקרה" עם סטאן שמתפלא על דמיונה לאשתו האבודה. סטאן גר כעת עם בתה החורגת של מישל, פאביין (פאבי) (סמנתה אגר). פאבי היא יפהפייה ואינה יכולה לזכות בירושה של מישל היות שאין הוכחה לגבי מותה. סטאן משכנע את מישל להידמות לאשתו והיא מסכימה אך עם הזמן היא מגלה לו את האמת כי היא מישל האמיתית ועוברת לגור אתו ועם פאבי.
כעת מתכננת פאבי לרצוח את מישל. היא מורה לסטאן לשים בכספת אקדח טעון שיופעל עם הפתיחה, ולגרום למישל לפתוח אותה כדי לגלות "מתנה" ששם לה ואחר כך יחזור, יסלק את האקדח מהכספת ויניח אותו לידה כך שזה ייראה כהתאבדות. סטאן מקבל את הצעתה אך לפני הפעולה הוא נכנס לחדר הרחצה של פאבי הנמצאת באמבט. היא שטופת כדורים ואלכוהול וסטאן מטביע אותה בעדינות. למשטרה זאת נראית כתאונה.
סטאן עוזב את פריז כדי שיהיה לו אליבי ומתקשר למישל כדי שתפתח את הכספת. הוא לא יודע שבאותו זמן נמצא אתה גם ד"ר שארל בובאר שמצליח ברגע האחרון לראות את האקדח ולהדוף את מישל. סטאן שומע את היריה ומשער שמישל נהרגה.
הוא חוזר לדירה ורואה את מישל שרועה, לוקח את האקדח ומניח אותו ליד מישל, אבל אז נתפס על ידי שוטרים שהוזעקו לדירה.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| אינגריד טולין | מישל וולף | ניצולת שואה |
| מקסימיליאן של | סטניסלב פילגרין | בעלה של מישל |
| סמנתה אגר | פאביאן "פאבי" וולף | בתה החורגת של מישל |
| הרברט לום | ד"ר שארל בובאר | מנתח פלסטי |
בוברקה

בוברקה (באוקראינית: Бібрка; בפולנית: Bóbrka; בגרמנית: Prachnik; ביידיש: בויברקע) היא עיר במחוז לבוב במערב אוקראינה. במהלך תולדותיה הייתה העיר בשליטת ממלכת פולין (1569-1385) (אנ'), האיחוד הפולני-ליטאי, האימפריה האוסטרית, האימפריה הרוסית וברית המועצות. יש סברה ששם העיר נובע מהבונים ששוכנים בביצות בנהרות הסמוכים והיוו מטרה לציד בימי הביניים.
תולדות היישוב

לראשונה מוזכר שמה של העיר במסמכים משנת 1211, בהתייחסות לכפרים באזור גליציה וווהלין.
במאה ה-15 קיבלה בוברקה זכויות עיר מהמלך קז'ימייז' הרביעי, והותר לעיר לערוך ירידים פעמיים בשנה ולייצר בירה. בסוף המאה חרבה העיר בשרפה. רק בתחילת המאה ה-17 השתקמה העיר, אך ב-1638 עדיין קיבלה מהסיים פטור זמני מתשלום מיסים. פלישות השוודים באמצע המאה ה-17 גרמו שוב לחורבנה של בוברקה. ורק באמצע המאה ה-18 שוב השתקמה.
במאה ה-19 הוקמו בעיר בתי ספר ומפעל טקסטיל, וחיו בה כ-3,000 תושבים. לאחר מלחמת העולם הראשונה הייתה בוברקה חלק מהרפובליקה העממית של מערב אוקראינה שהתקיימה פחות משנה. לאחר מכן הייתה בוברקה חלק מהרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית בברית המועצות. בתקופת השלטון הסובייטי הוקם בעיר בית כלא לאויבי המשטר.
יהודי בוברקה > תולדות הקהילה

בשנת 1717 שילמה הקהילה היהודית בעיר מס גולגולת של 473 זהובים, והייתה כפופה לקהילת לבוב. במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-18 התכנסו בעיר ישיבות מטעם ועד ארבע הארצות. יהודי העיר עסקו ברובם במסחר ובפונדקאות.
החל משנות ה-80 של המאה ה-19 היגרו רבים מיהודי העיר לארצות הברית. רוב יהודי העיר היו מחסידות בלז, ומיעוטם מחסידות סטרטין. בשנת 1895 קמה בעיר אגודת "אהבת ציון", וב-1908 הוקם בעיר סניף של פועלי ציון.
במהלך מלחמת העולם הראשונה סבלו יהודי העיר במיוחד בעת הכיבוש הרוסי, כאשר החיילים הרוסים שרפו בתים רבים של יהודים, לרבות כל בתי התפילה בעיר, למעט בית הכנסת הגדול. כמו כן, האוכלוסייה המקומית בעיר השתתפה בביזת בתי היהודים, ויהודי העיר הואשמו בהרעלת בארות, ובמאי 1919 התעללו חיילי הצבא הכחול ביהודים בעיר.
בין מלחמות העולם פעלו בעיר מפלגות ציוניות, וכן תנועות נוער ציוניות, ובהן השומר הצעיר וגורדוניה, ובשנת 1920 עלו כמה עשרות צעירים מבני העיר לארץ.
ערב מלחמת העולם השנייה חיו בבוברקה למעלה מ-1,800 יהודים. בספטמבר 1939 כבש הצבא האדום את העיר, והשלטון הסובייטי הגלה יהודים רבים לתוככי ברית המועצות.
יהודי בוברקה > בשואה

במבצע ברברוסה, ביוני 1941, כבשו הגרמנים את העיר. מיד לאחר מכן, ערכו תושבי העיר האוקראינים פוגרום בו רצחו עשרות יהודים, וכעבור מספר ימים, 63 יהודים נוספים נרצחו בידי הגרמנים.
ביום 10 ביולי צוו יהודי העיר לשאת על זרועם סרט עם מגן דוד, והוקם בעיר יודנרט, אשר נצטווה לספק לגרמנים דברי ערך וסחורות, ולספק יהודים לעבודות כפייה.
באוגוסט 1942 ריכזו הגרמנים בעיר מאות יהודים מיישובים בסביבה, וגירשו כ-2,700 יהודים מהעיר למחנה ההשמדה בלז'ץ, לאחר שהוחזקו שעות רבות בכיכר העיר עם ידיהם על ראשם. מספר הנספים באקציה היה כ-200.
לאחר הגירוש הוקם בעיר גטו, ובדצמבר היו בו כ-1,900 יהודים, לרבות מאות מגורשים יהודים נוספים מהסביבה. כ-1,200 מיושבי הגטו הועברו באותו החודש לבלז'ץ, וכ-140 נרצחו בגטו. לאחר מכן, הוקף הגטו בגדר תיל, והתפתחו בו תנאי רעב קיצוניים, לצד מגפות.
באפריל 1943 נורו יתר יהודי הגטו, לרבות אנשי היודנרט, בבור שנאלצו לחפור בכפר הסמוך וולובה (אנ'), וכ-160 יהודים הועברו למחנה ינובסקה. לאחר חיסול הגטו, ערכו הגרמנים והאוקראינים מצוד אחר יהודים שהסתתרו ביערות הסמוכים לעיר.
מיהודי העיר שרדו כ-20 איש שהסתתרו ביערות, וכ-40 איש שנמלטו לברית המועצות.
אנדרטה לזכר יהודי בוברקה שווירש שנספו בשואה, בבית העלמין הישן ברעננה
בוברינץ

בוברינץ (באוקראינית: Бо́бринець, ביידיש: בוברניץ) היא עיר במחוז קירובוגרד באוקראינה.
היסטוריה

ממצאים ארכאולוגיים מאזור בוברינץ מעידים על קיומה של התיישבות אנושית באזור לפני 15,000 שנה, בתקופת האבן.
במאה ה-18 השתייכה בוברינץ לאימפריה הרוסית והייתה מרכז סחר וירידים אזורי. ב-1821 הוקם בה בסיס של צבא הצאר אלכסנדר הראשון.
באמצע המאה ה-19 הוקמו בעיר כנסייה על שם ניקולאוס הקדוש וכן תיאטרון. בסוף המאה ה-19 החלה הקמתה של כנסיית תחיית ישו ועלייתו השמיימה (אנ') בעיר, והבנייה הסתיימה ב-1912. חלק מהחנויות בעיר השתייכו לדוד ברונשטיין, אביו של לאון טרוצקי.
תושבי העיר התפרנסו ממסחר ומתעשייה, בעיקר תעשיית ברזל, תחבורה, עור וסבון. בעיר פעלו אמני מלאכה, בעיקר בתחומי הנפחות והחייטות.
בשנת 1935 נפתחה בעיר אקדמיה לחקלאות.
בעיר פועלים מרכזי תרבות, ספריות, בית ספר לאמנות, בית ספר למוזיקה ומוזיאון היסטורי.
יהודים

בראשית המאה העשרים התגוררו בבוברינץ כ-3,500 יהודים. במלחמת האזרחים ברוסיה נהרגו כ-160 יהודים מפוגרומים. רבים עזבו את העיר, וערב הכיבוש הגרמני ביולי 1941 היו בעיר 650 יהודים. 
בדצמבר 1941 הוקם גטו בעיר. בתחילת 1942 נורו יהודי הגטו ביער סמוך.
הערות שוליים

↑  http://db.ukrcensus.gov.ua/PXWEB2007/ukr/publ_new1/2022/zb_Сhuselnist.pdf
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008896990005171  LNB: 000344947  MusicBrainz: de1d6658-3207-41e2-9c67-1da77f93abf0  VIAF: 313499658   WorldCat (עם VIAF): 313499658 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים באוקראינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בית הספר לקצינים של חיל האוויר

| --- | --- |

סמל בית הספר לקצינים של חיל האוויר
 "מנהיגים את הדור הבא"
 פרטים
 כינוי:  ביסל"ק
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   חיל האוויר
 בסיס האם:   בסיס עובדה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  2004–2022 (כ־18 שנים)
 התמזגה לתוך:  בית הספר לבקרה אווירית ופיקוח טיסה, האקדמיה להכשרת מפקדים, בית הספר למקצועות התעופה, בית הספר לטיסה, ביסל"ח 314 ובתי ספר מערכיים נוספים בחיל האוויר.
 נתוני היחידה
 ייעוד:  הכשרה והסמכת קציני תומכי לחימה וקצינים במקצועות לחימה ייחודיים למקצועם
 פיקוד
 יחידת אם:   בסיס עובדה
 דרגת המפקד:    סגן-אלוף
בית הספר לקצינים של חיל האוויר (בראשי תיבות: ביסל"ק) שימש כיחידת ההדרכה להכשרת קצינים בחיל האוויר, בו הוכשרו כל קציני וקצינות חיל האוויר למעט צוערי קורס טיס וקציני מערך ההגנה האווירית. הקצינים הגיעו לביסל"ק להשלמה חיילית לאחר סיום בה"ד 1. בית-הספר הכשיר את חניכיו ביותר מ-15 מקצועות. בית הספר היה נמצא בבסיס עובדה. מפקד בית הספר היה קצין בדרגת סא"ל. בשנת 2022, כחלק מתהליכי ייעול של המערך הטכני, הוחלט על פירוק ביסל"ק לכמה בתי ספר שונים.
נכון ל־2023 שוכנת בבח"א 21 האקדמיה להכשרת מפקדים של המערך הטכני. באקדמיה מתבצעת השלמת קצונה עבור קצינים טכניים, קצינים מיחידת 'אופק' וקצינים אשר בוגרי מסלול העתודה במערך.
היסטוריה

בית-הספר לקצינים הוקם בנובמבר 2004, לאחר איחוד של שתי יחידות: בית-הספר לקצונה טכנית, מנהלתית, ועתודאים לקצונה אקדמאית שהיה ממוקם בבסיס חיל-האוויר בחיפה ומגמת קצינים בבית הספר למקצועות התעופה שם הוכשרו קצינים וקצינות במקצועות התעופה. לאחר האיחוד הותאמו זמני ההכשרה לכל מסלולי הקצונה לפרק זמן אחיד של עשרה שבועות. ישנו מספר מועט של מסלולים בהם משך ההכשרה שונה.
קורס הקצינים האחוד מתקיים בארבעה מחזורי הכשרה בכל שנה, ומכשיר צוערים במגוון מגמות שונות, בהן מודיעין, מבצעים, הגנה קרקעית, אחזקה, פיקוח טיסה ומנהלה.
בשנת 2022 הוחלט על פירוק ביסל"ק ועל פיצול המגמות שבו: חלקן נשארו בבסיס עובדה תחת הביסמ"ת וחלקן עברו אל האקדמיה להכשרת מפקדים שבבסיס הטכני בחיפה.
הערות שוליים

↑  אילון טוהר, ‏קצינים חדשים בחיל-האוויר, באתר חיל האוויר הישראלי
סמל בית הספר לקציני אחזקה, מנהלה ועתודה של חיל האוויר שהיה עד 2004 בבח"א 21 בחיפה.
ארצ'יל ארבלדזה

ארצ'יל ארבלדזה (בגאורגית: არჩილ არველაძე; נולד ב-22 בפברואר 1973 בטביליסי) הוא כדורגלן עבר גאורגי ששיחק בעמדת החלוץ.
ארצ'יל הוא אחיו התאום של כדורגלן העבר והמאמן שותא ארבלדזה. אחיו רבאז ארבלדזה היה כדורגלן גם כן.
במהלך הקריירה שלו שיחק ארצ'יל במספר מועדונים אירופאים שונים. אחרי קריירת נעורים בקבוצה המקומית איבריה טביליסי יחד עם אחיו שותא, החל את הקריירה הבוגרת שלו באלופה הגאורגית, דינמו טביליסי. אחרי קריירה אירופית בטורקיה בטרבזונספור, נאק ברדה ההולנדית, פ.צ. קלן הגרמנית, וקדנציה נוספת בדינמו טביליסי, סיים את הקריירה בלוקומוטיב טביליסי.
לזכותו של ארצ'יל רשומות 32 הופעות בינלאומית במדי נבחרת גאורגיה, בהן כבש שישה שערים.
אליפות העולם באתלטיקה 2011

| --- | --- |
 ענף:  אתלטיקה 
 ארגון מפעיל:  התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית 
 תקופת התחרות:  27 באוגוסט 2011 – 4 בספטמבר 2011 (9 ימים)
 מספר תחרות:  13 
 מספר מקצועות:  47
 מספר מתמודדים:  1848 אתלטים
 מדינות משתתפות:  204
 עיר מארחת:  דאיגו, קוריאה הדרומית
 אצטדיון:  אצטדיון דאיגו
 www.daegu2011.org
 → ברלין 2009 מוסקבה 2013 ← 
 קואורדינטות:  35°49′47″N 128°41′25″E﻿ / ﻿35.829739°N 128.690205°E﻿ / 35.829739; 128.690205
 he
 
יוהאן בלייק מג'מייקה, אלוף העולם בריצת 100 מטר, דאיגו 2011
כרמליטה ג'טר מארצות הברית (ימין), אלופת העולם בריצת 100 מטר וורוניקה קמפבל-בראון מג'מייקה (שמאל), אלופת העולם בריצת 200 מטר, דאיגו 2011
קיראני ג'יימס מגרנדה, אלוף העולם בריצת 400 מטר, דאיגו 2011
אמנטל מונטשו מבוטסואנה, אלופת העולם בריצת 400 מטר, דאיגו 2011
סאלי פירסון מאוסטרליה, אלופת העולם בריצת 100 מטר משוכות, דאיגו 2011
אזקייל קמבוי מקניה, הגן על תוארו בריצת 3000 מטר מכשולים, דאיגו 2011
ויויאן צ'רויוט מקניה, אלופת העולם בריצות ל-5000 ול-10000 מטר, דאיגו 2011
קוז'י מורופושי מיפן, אלוף העולם ביידוי פטיש, דאיגו 2011
ואלרי אדמס מניו זילנד, אלופת העולם בפעם השלישית בהדיפת כדור ברזל, דאיגו 2011
טריי הארדי מארצות הברית, אלוף העולם הגן על תוארו בקרב 10, דאיגו 2011
אליפות העולם ה-13 באתלטיקה נערכה בין ה-27 באוגוסט ל-4 בספטמבר 2011 בעיר דאיגו שבקוריאה הדרומית, השתתפו בה 1,848 אתלטים ב-47 תחרויות (23 לנשים ו-24 לגברים). הסלוגן של התחרות הוא "רצים יחד לעבר המחר".
ארצות הברית זכתה באליפות כשזכתה ב-12 מדליות זהב, 8 מדליות כסף ו-5 מדליות ארד. מדליות הזהב התחלקו שווה בשווה בין הנשים והגברים, הנשים האמריקאיות זכו בריצת 100 מטר, ריצת 1500 מטר, ריצת 400 מטר משוכות, ריצת שליחות 4X100 מטר, ריצת שליחות 4X400 מטר וקפיצה לרוחק והגברים האמריקאים זכו בריצת 110 מטר משוכות, ריצת שליחים 4X400 מטר, קפיצה לרוחק, קפיצה משולשת, קפיצה לגובה וקרב עשר.
אליפות עולם זו אופיינה, ב-9 אלופי עולם לגברים צעירים: יוהאן בלייק (21 שנים ו-7 חודשים), דייוויד רודישה (22 שנים ו-7 חודשים), קיראני ג'יימס (הצעיר מכולם, יומיים לפני יום הולדתו ה-19), אסבל קיפרופ (22 שנים), איברהים ג'יילאן (22 שנים וחודשיים), פאוול וויצ'כובסקי (22 שנים וחודשיים), דוד שטורל (21 שנים), מתיאס דה צורדו (23 שנים ו-5 חודשים) וכריסטיאן טיילור (21 שנים וחודש).
ארגון

ההחלטה על קיום אליפות העולם בדאיגו התקבלה על ידי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית ב-27 במרץ 2007 בעיר מומבסה שבקניה.
הערים הנוספות שהתחרו על אירוח התחרות הן: בריסבן (אוסטרליה) ומוסקבה (רוסיה).
אירועים מרכזיים

שיא עולם אחד נקבע באליפות זו, על ידי הרביעייה מג'מייקה, נסטה קרטר, מייקל פרטר, יוהאן בלייק ויוסיין בולט, בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 37.04 שניות.
אירועים מרכזיים > ריצות קצרות > נשים

המנצחת בריצה היוקרתית ל-100 מטר הייתה כרמליטה ג'טר מארצות הברית (10.90 שניות) לפני ורוניקה קמפבל-בראון מג'מייקה (10.97 שניות). בריצת 200 מטר קמפבל-בראון (22.22 שניות) ניצחה את ג'טר (22.37 שניות).
סאלי פירסון מאוסטרליה זכתה בריצת 100 מטר משוכות בשיא תחרות חדש של 12.28 שניות והתוצאה הרביעית בטיבה בהיסטוריה בריצה זו לפני דניאל קרותרס ודון הרפר שתיהן מארצות הברית (12.47 שניות).
בוטסואנה זכתה לראשונה במדליית זהב באליפות העולם באתלטיקה לאחר ניצחונה של אמנטל מונטשו בריצת 400 מטר.
האמריקניות זכו בשתי ריצות השליחות כשבריצת שליחים 4x400 מטר זכתה הרביעייה מארצות הברית במדליית הזהב לאחר שהובילה לאורך כל הריצה, לפני ג'מייקה ורוסיה.
אירועים מרכזיים > ריצות קצרות > גברים

הפתעה גדולה נערכה בריצת 100 מטר שבה שיאן ואלוף העולם יוסיין בולט מג'מייקה, נפסל וכך זכה יוהאן בלייק אף הוא מג'מייקה במדליית זהב בריצה יוקרתית זו והיה לאצן הצעיר ביותר שזכה בריצה זו באליפויות העולם. במדליית הכסף זכה וולטר דיקס שבמטרים האחרונים הצליח לעבור את האצן הוותיק קים קולינס מסנט קיטס ונוויס.
בריצת 200 מטר זכה בולט במדליית זהב לאחר שקבע את תוצאת השנה ואת התוצאה הרביעית בטיבה בעולם, 19.40 שניות, לפני דיקס (19.70 שניות) וכריסטוף למטרה שקבע שיא צרפתי חדש (19.80 שניות)
בריצת 110 מטר משוכות, סיים ראשון דאירון רובלס שיאן העולם בתוצאה של 13.14 שניות, לפני ג'ייסון ריצ'רדסון מארצות הברית (13.16 שניות), ליו שיאנג (13.27 שניות) ואנדי טרנר מבריטניה (13.44 שניות), אך רובלס נפסל בעקבות תלונה של המשלחת הסינית, שנמצאה מוצדקת באמצעות מצלמות הטלוויזיה, שטענה שהוא פגע בזרועו של שיאנג שמעד בשלב שהיה בעמדת הובלה לאחר המשוכה האחרונה. במדליית הזהב זכה בסופו של דבר ריצ'רדסון.
בריצת 400 מטר זכה במדליית זהב קיראני ג'יימס מגרנדה בן 19 שנים בלבד ובכך היה לאתלט הצעיר ביותר שזכה בריצה זו באליפויות העולם, הוא הקדים את אלוף העולם היוצא לאשון מריט מארצות הברית ב-3 מאיות השנייה על קו הסיום. במדליית הארד זכה הבלגי קווין בורלה, אחיו התאום ז'ונתן בורלה סיים במקום חמישי ולראשונה השתתפו בגמר שני אחים תאומים. מריט קבע בשלב המוקדמות את תוצאת השנה בעולם 44.35 שניות. אוסקר פיסטוריוס מדרום אפריקה, קטוע הרגלים, השתתף באליפות לאחר שניהל מאבק משפטי ארוך והגיע לשלב חצי הגמר.
בריצת שליחים 4x400 מטר התנהל מאבק בין ג'מייקה שהובילה בריצה לבין דרום אפריקה, כשארצות הברית נמצאת מאחוריהן. לקראת סיום הריצה לאשון מריט מארצות הברית עקף את יריביו וסיים ראשון לפני דרום אפריקה המפתיעה וג'מייקה.
בריצת שליחים 4x100 מטר, האירוע שחתם את האליפות, כשרצי ג'מייקה בראשות יוסיין בולט שהיה המסיים, קבעו שיא עולם (היחידי באליפות), נבחרת ארצות הברית שהייתה המועמדת למדליית הכסף פסלה לאחר שהחילוף האחרון שלה לא בוצע מפני שהרץ השלישי דרוויס פאטון מעד ולא העביר את המקל לרץ המסיים, וולטר דיקס. ארצות הברית פסלה פעמים די רבות בריצה זו באליפויות עולם ובאוליפיאדות. כך היה גם באליפות העולם הקודמת וגם באולימפיאדת בייג'ינג. צרפת זכתה במדליית הכסף וסנט קיטס ונוויס זכתה במדליית הארד.
אירועים מרכזיים > ריצות בינוניות וארוכות > נשים

כבר ביומה הראשון של האליפות נשות קניה הוכיחו עליונות. בשתי ריצות הגמר שנערכו, הן זכו בכל 6 המדליות האפשריות. בריצת המרתון ובריצת 10000 מטר שבה ארבע הרצות הראשונות היו מקניה.
ויויאן צ'רויוט מקניה זכתה בריצת 5000 מטרים בפעם השנייה ברציפות. הייתה זו מדליית הזהב השנייה שלה באליפות, לאחר ניצחונה גם בריצת 10000 מטרים.
ג'ניפר סימפסון מארצות הברית הפתיעה בזכייה בריצת 1,500 מטרים, זכייה נדירה לנשות ארצות הברית המצטיינות בעיקר בריצות הקצרות.
אירועים מרכזיים > ריצות בינוניות וארוכות > גברים

דייוויד רודישה מקניה ניצח בריצת 800 מטר.
אירועים מרכזיים > ענפי שדה > נשים

בריטני ריס מארצות הברית זכתה פעם שנייה ברציפות בקפיצה לרוחק.
ואלרי אדמס מניו זילנד זכתה בפעם השלישית ברציפות בהדיפת כדור ברזל.
אירועים מרכזיים > ענפי שדה > גברים

דווייט פיליפס מארצות הברית הגן על תוארו וזכה בפעם הרביעית בקפיצה לרוחק.
הגרמנים זכו בשלושה מתוך ארבעת מקצועות השדה הכבדים, הדיפת כדור ברזל, הטלת כידון וזריקת דיסקוס:
טריי הארדי מארצות הברית זכה פעם שנייה ברציפות בקרב 10.
כריסטיאן טיילור מארצות הברית הפתיע בזכייה בקפיצה משולשת כשבקפיצתו הרביעית בגמר שיפר ב-28 סנטימטרים את שיאו האישי שעמד על 17.68 מטרים לפני האליפות. המועמד לניצחון פיליפס אידווו מבריטניה סיים שני במרחק 19 סנטימטרים מטיילור.
ישראל באליפות

ארבעה אתלטים ישראלים השתתפו באליפות העולם, 2 נשים ו-2 גברים.
ישראל באליפות > תוצאות > נשים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שם האתלטית | התחרות | שלב בתחרות | תוצאה | מיקום |
| דניאל פרנקל | קפיצה לגובה | מוקדמות | 1.85 מטר | 24 |
| ג'יליאן שוורץ | קפיצה במוט | מוקדמות | 4.25 מטר | 25 |
ישראל באליפות > תוצאות > גברים

| שם האתלט | התחרות | שלב בתחרות | תוצאה | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| זוהר זימרו | ריצת מרתון | גמר ישיר | לא סיים | - |
| דמיטרי קרויטר | קפיצה לגובה | מוקדמות | 2.16 מטר | 31 |
טבלת המדליות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| 1 | ארצות הברית ארצות הברית | 12 | 8 | 6 | 25 |
| 2 | קניה קניה | 7 | 7 | 4 | 17 |
| 3 | ג'מייקה ג'מייקה | 4 | 4 | 1 | 9 |
| 4 | רוסיה רוסיה | 4 | 3 | 6 | 17 |
| 5 | גרמניה גרמניה | 3 | 4 | 0 | 7 |
| 6 | בריטניה בריטניה | 3 | 3 | 2 | 8 |
| 7 | הרפובליקה העממית של סין  סין | 2 | 2 | 2 | 6 |
| 8 | אוסטרליה אוסטרליה | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 9 | אתיופיה אתיופיה | 1 | 0 | 4 | 5 |
| 10 | אוקראינה אוקראינה | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 10 | קולומביה קולומביה | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 12 | בוטסואנה בוטסואנה | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 12 | ברזיל ברזיל | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 12 | גרנדה (מדינה) גרנדה | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 12 | תוניסיה תוניסיה | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 12 | יפן יפן | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 12 | ניו זילנד ניו זילנד | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 12 | פולין פולין | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 19 | דרום אפריקה דרום אפריקה | 0 | 2 | 2 | 4 |
| 20 | צרפת צרפת | 0 | 1 | 3 | 4 |
| 20 | קובה קובה | 0 | 1 | 3 | 4 |
| 22 | בלארוס בלארוס | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 22 | אסטוניה אסטוניה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 22 | הונגריה הונגריה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 22 | נורווגיה נורווגיה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 22 | סודאן סודאן | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 22 | פוארטו ריקו פוארטו ריקו | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 22 | צ'כיה צ'כיה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 22 | קזחסטן קזחסטן | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 22 | קנדה קנדה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 22 | קרואטיה קרואטיה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 32 | איטליה איטליה | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 32 | סנט קיטס ונוויס סנט קיטס ונוויס | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 34 | איראן איראן | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 34 | בהאמה בהאמה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 34 | בלגיה בלגיה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 34 | זימבבואה זימבבואה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 34 | טרינידד וטובגו טרינידד וטובגו | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 34 | לטביה לטביה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 34 | סלובניה סלובניה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 34 | ספרד ספרד | 0 | 0 | 1 | 1 |
|  | בסך הכל | 46 | 47 | 47 | 141 |