האימפריה הרומית

ערך זה עוסק במדינה רומית באגן הים התיכון שהתפרקה במאה החמישית לספירה. אם התכוונתם לישות מדינית שהתקיימה באירופה לאורך ימי הביניים, ראו .
| --- | --- |

נס האימפריה הרומית והרפובליקה הרומית לפניה עם ר"ת SPQR
 
 מוטו לאומי:  SPQR (סנאטוס פופולוסקווה רומאנוס, הסנאט והעם הרומי)
 ממשל
 משטר:  מונרכיה, אוטוקרטיה
 ראש המדינה:  קיסר
 קיסר:  אוגוסטוס קיסר (הראשון) תאודוסיוס הראשון (האחרון)
 שפה נפוצה:  לטינית, יוונית
 עיר בירה:  רומא 41°54′N 12°30′E﻿ / ﻿41.900°N 12.500°E﻿ / 41.900; 12.500  (והעיר הגדולה ביותר)
 רשות מחוקקת:  הסנאט של האימפריה הרומית 
 גאוגרפיה
 יבשת:  אירואפרסיה
 היסטוריה
 הקמה:  אוקטביאנוס מכריז על עצמו כ"אוגוסטוס"
 תאריך:  27 לפנה"ס
 פירוק:  תאריך נפילת האימפריה הרומית שנוי במחלוקת אך ישנם 4 תאריכים אפשריים: פיצול האימפריה למזרח ומערב, הדחת רומולוס אוגוסטולוס מכס הקיסר המערבי, כיבוש קונסטנטינופול וכיבוש העיר טרבזון
 תאריך:  17 בינואר 395 או 4 בספטמבר 476 או 29 במאי 1453 או 15 באוגוסט 1461
 ישות קודמת:  הרפובליקה הרומית הרפובליקה הרומית
 ישות יורשת:  האימפריה הביזנטית האימפריה הרומית המזרחית האימפריה הרומית המערבית האימפריה הרומית המערבית
 שטח בעבר:  5,000,000 קמ"ר (נכון ל־117)
 אוכלוסייה בעבר:  88,000,000 (אומדן) (נכון ל־117)
 דמוגרפיה
 דת:  דת רומא העתיקה, נצרות, דת יוון העתיקה
 כלכלה
 מטבע:  קואדרנים, סמיס, דופונדיוס, קוינריוס, ססטרטיוס, דנאריוס, אאוראוס, סולידוס
 שונות
 
 
האימפריה הרומית או הקיסרות הרומית (בלטינית: IMPERIVM•ROMANVM) הייתה מדינה רומית, שהתקיימה באגן הים התיכון מימי אוגוסטוס (המאה ה-1 לפני הספירה) ועד נפילתה בשנת 476 לספירה. האימפריה הרומית היוותה את השלב השלישי והאחרון בהתפתחות הציוויליזציה של רומא העתיקה; היא נוצרה כתוצאה מהחלפת שלטון הרפובליקה הרומית (509 לפנה"ס – המאה ה-1 לפנה"ס), אשר לו עצמו קדמה המלוכה הרומית (המאה ה-8 לפנה"ס – 509 לפנה"ס). האימפריה הרומית התאפיינה בצורת ממשל אוטוקרטית ובשטחים רחבי הידיים אותם כבשה באירופה, בצפון אפריקה ובמזרח התיכון.
ישנם כמה אירועים המקובלים על ההיסטוריונים כנקודת המפתח למעבר בין הרפובליקה לקיסרות, בהם: מינויו של יוליוס קיסר לדיקטטור בשנת 44 לפנה"ס, קרב אקטיום (2 בספטמבר 31 לפנה"ס), והחלטת הסנאט להעניק לאוקטביאנוס את תואר הכבוד אוגוסטוס (ב-4 בינואר 27 לפנה"ס).
את התפשטותה החלה רומא העתיקה עוד בימי הרפובליקה, אך היא הגיעה לשיאה בימיו של הקיסר טראיאנוס, כאשר חלשה על שטח של כמעט 6 מיליון קמ"ר. בימי שלטונו של הקיסר הבא, הדריאנוס, נוהגים רבים לראות את ימי שיא עצמתה ושגשוגה התרבותי של האימפריה. מורשתה של האימפריה הרומית ניכרת בשפה, דת, ארכיטקטורה, פילוסופיה, משפטים, אמנות, ממשל, מדע ועוד באומות רבות.
לקראת אמצע המאה השלישית נקלעה האימפריה הרומית למשבר קשה עקב אי יציבות שלטונית, איומים צבאיים מחוץ לאימפריה וקשיים כלכליים. בסוף המאה הצליח הקיסר דיוקלטיאנוס לייצב את האימפריה, אך שיטת השלטון שהנהיג ב-293, הטטרארכיה, שחילקה את הנהגת האימפריה בין ארבעה שליטים שותפים, רמזה כבר על התפרקותה העתידית של האימפריה. ב-324 איחד הקיסר קונסטנטינוס שוב את האימפריה תחת שלטון של קיסר יחיד. הוא אף העביר את בירת האימפריה מרומא לקונסטנטינופול (ביזנטיון) שבפתח מיצר הבוספורוס. ב-395 הוריש הקיסר תיאודוסיוס הראשון את האימפריה לשני בניו, שקיבלו כל אחד מחצית האימפריה. כך נוצרו שתי ישויות: האימפריה הרומית המערבית שבירתה רומא, והאימפריה הרומית המזרחית שבירתה קונסטנטינופול.
הקיסרות הרומית המערבית התפוררה בהדרגה בלחץ פלישות העמים הברבריים, ורומא איבדה את שליטתה על רוב שטחיה. בשנת 476, כאשר הקיסר המערבי האחרון רומולוס אוגוסטולוס הודח על ידי אודואקר, היא חדלה להתקיים. הקיסרות הרומית המזרחית, או כפי שהיא מכונה בפי היסטוריונים מודרניים, הקיסרות הביזנטית, התקיימה עד לשנת 1453 עם כיבוש קונסטנטינופול על ידי האימפריה העות'מאנית בהנהגתו של מהמט השני. עם מותו של הקיסר הביזנטי האחרון, קונסטנטינוס האחד עשר בקרב על העיר, חדלה להתקיים גם הקיסרות הרומית המזרחית. ב-1461 העיר טרבזון נכבשה ואיתה השריד האחרון לאימפריה הביזנטית (או רומית).