stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'זירה (סוריה)

מיקום ג'זירה
ג'זירה (מערבית: الجزيرة, בתרגום מילולי: "אי"; בכורדית: مێزۆپۆتامیای سەرەوە,  מסופוטמיה עילית) הוא אזור בשטחה של סוריה, המצוי בין הפרת והחידקל. בג'זירה מתמזגים לנהר הפרת שני יובלים חשובים היורדים מהרי טורקיה הבָּלִיח והחַבּוּר. גבולותיה של ג'זירה אינם ברורים וניתן לתחום אותה בין נוסייבין (טורקיה), ראס אל-עין וג'ראבּלוס בצפון, במערב חלב ובדרום אבו כמל. במזרח נמצאת ג'זירה בתחומה של עיראק ותחומה הוא מוסול צפון-מזרח, במזרח תכרית ובדרום-מזרח בגדאד. חבל ארץ זה הוא בין הפוריים ביותר בסוריה. רובו ערבה מישורית, והקרקע היא אדמת סחף, או בזלת שהתבלתה. כמות המשקעים בג'זירה היא כ- 300-500 מ"מ גשם בשנה. החקלאות בג'זירה מתבססת בעיקר על רעיית כבשים בידי נוודים. חקלאות שלחין כותנה וסלק סוכר, וחקלאות בעל בעיקר חיטה.
ג'זירה הייתה בימי קדם בתחומה של ממלכת אשור, וכבר אז שגשגה מבחינה כלכלית, החקלאות פרחה בה והתקיים בה מסחר של מזון, עורות ואריגים עם האימפריה הסאסאנית והאימפריה הביזנטית שג'זירה הייתה בשכנותן.
במאה ה-13, בעת שלטון האיובים בסוריה, משל בג'זירה אל-מלכ אל-אשרף, אחיינו של צלאח א-דין ואחיו של אל-מלכ אל-מעט'ם עיסא סולטאן דמשק.
בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 הוקמה בסוריה המפלגה הדמוקרטית הכורדית שחרתה על דגלה את הצורך במתן אוטונומיה למיעוט הכורדי שהתגורר בג'זירה. תגובת השלטונות הסוריים, שחששו לאבד את הנפט שהתגלה באזור, היה דיכוי המפלגה והאשמתה במרידה.
ראו גם

ארם נהריים
חניגלבת
הערות שוליים

↑  האנציקלופדיה העברית, ערך סוריה, כרך כ"ה, עמוד 596.
↑  שושי זינגר, סוריה ג'זירה, אתר מט"ח
↑  מיעוטים באסלאם, אתר סנונית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534103205171  BnF: cb120765670 (data)  GND: 4227866-1  LCCN: sh87000215  NKC: ge409121  SUDOC: 029061458  VIAF: 239527796   WorldCat (עם VIAF): 239527796
ג'ורג' פניקס

| --- | --- |

ג'ורג' פניקס, דיוקן עצמי
 לידה:  1863 
 פטירה:  1935 (בגיל 72 בערך) 
 
ג'ורג' פניקס (באנגלית: George Phoenix‏; 1863 – 1935) היה צייר נוף ודיוקנאות בריטי, והציג מספר פסלים.
ביוגרפיה

ג'ורג' פניקס נולד בשנת 1863 בווולברהמפטון, השני מבין שבעה ילדיהם ששרדו של ג'ורג' ויליאם וולטר אדוארדס, מעצב שיער, ואשתו ג'יין, לבית פניקס. הוא למד בבית הספר לאמנות בברמינגהאם. מפקד האוכלוסין בשנת 1881 מתאר את ג'ורג' אדוארדס בן ה-17 כ"אמן (צילום)". בערך באותה תקופה הוא ערך סיור רגלי בויילס, שבהמשך נחשב כתחילת הקריירה האמנותית שלו.
הוא התגורר בלונדון בסוף שנות השמונים, כאשר צייר את הדיוקן היחיד הידוע של האמן הנרי מארק אנתוני. בשנת 1889, כשהיה בבורנמות', החל להציג בתערוכות. הוא השתמש בשמו האמנותי בשם הנעורים של אמו, פניקס, וציוריו חתומים בדרך כלל "גיאו פניקס". הם הוצגו באקדמיה המלכותית לאמנויות, באגודת האמנים המלכותית בירמינגהם, בגלריה לאמנות ווקר (ליברפול) ובגלריה החדשה.
בסביבות 1890 חזר לוולברהמפטון ובשנת 1891 התחתן עם ג'וליה קריצ'לו (1858–1932). מאז הוא התגורר באופן קבוע בוולברהמפטון שם ניהל סטודיו.
קריירה

פניקס עבד בצבעי שמן ובצבעי מים. בשלב המוקדם של הקריירה האמנותית שלו, הוא נתמך על ידי פטרון האמנויות פיליפ הורסמן, שאת דיוקנו הוא צייר ב-1900. הוא השלים דיוקנאות רבים, כולל אלה של ראשי העיר ופקידי העירייה של וולברהמפטון ובילסטון, רופאים ואחיות של בית החולים הכללי דרום סטפורדשייר (בית החולים ניו קרוס).
ציורי הנוף שלו המתארים בעיקר את האזור הכפרי האנגלי - ברידנורת', לודלו, לינקולן - הושפעו רבות מהנרי מארק אנתוני. הוא גם צייר נופים של נורמנדי והולנד. לעיתים קרובות הוא צייר את "וולברהמפטון הישנה".
ידוע שצייר כמה ציורים דתיים, ביניהם "רוח המשיח" ו"הבן האובד", שהוצגו בתערוכת היחיד שלו בשנת 1927. כמאייר, הוא תרם למגזין "פאנץ'" רישומים וקריקטורות.
גיאו פניקס היה חבר ידוע, מכובד ופעיל בחברה המקומית. הוא השתתף בארגון תערוכת האמנות והתעשייה של וולברהמפטון בשנת 1902 ויצר את הפנורמה הציורית הגדולה שלה. אלבום מזכרות של התערוכה צויר בצבעי המים שלו. הקריקטורות שצייר שמתארות את מארגני התערוכה נשמרות בגלריה לאמנות וולברהמפטון. בשנת 1922 הציג פניקס שישה ציורים לגלריה כמחווה אישית שלו לניצולי מלחמת העולם הראשונה. ביניהם הציור "ארון הבגדים של הסבתא" (1912) שנחשב ליצירתו הטובה ביותר של פניקס.
כתיבה

בשנת 1907, הוא כתב את הספר "תמונות בגלריה לאמנות וולברהמפטון", שהפך למדריך הראשון של גלריית האמנות וולברהמפטון. הוא נכתב בצורה של שיחה עם גבירה, ומספק מידע שימושי על דרכי החסות האמנותית המקומית, על ההיסטוריה של השנים הראשונות של הגלריה לאמנות וולברהמפטון וביקורת אמנות על התקופה האדוארדית.
כמו כן, פניקס כתב על אמנות בוולברהמפטון ואירועי הגלריה בדפי העיתון המקומי "אקספרס אנד סטאר".
תערוכות

גיאו פניקס השתתף באופן קבוע בתערוכות אמנות בוולברהמפטון. תערוכת היחיד שלו בשנת 1927 כללה יותר ממאה ציורים ועבודות על נייר מגלריה לאמנות וולברהמפטון ואוספים פרטיים.
תערוכה נוספת אורגנה בשנת 1932 כדי לחגוג 50 שנה לקריירה האמנותית שלו. באותה תקופה הבחינו כי ציוריו המאוחרים הוכיחו את נטייתו החזקה לנושאים הדתיים, אך אלה היו נחותים בהשוואה לנופיו המוקדמים.
מותו של ג'ורג' פניקס בשנת 1935 לווה בתערוכת זיכרון בגלריה לאמנות וולברהמפטון.
גלריה

ארגז הבגדים של סבתא, 1912
נוף אנגלי,
וולברהמפטון מבט כללי, 1902
הערות שוליים

↑  Express and Star, 13 November 1932.
↑  The H & C Souvenir of the Wolverhampton Art and Industrial Exhibition 1902. Wolverhampton: Hildreth & Chambers, 1902.
↑  Express and Star, 27 March 1936.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  RKD: 63227  ULAN: 500012861  VIAF: 95759558   WorldCat (עם VIAF): 95759558 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ג'ורג' פניקס".
ג'יימי-לי קריוויץ

| --- | --- |

 לידה:  18 במרץ 1998 (גיל: 26) גרמניה
 מוקד פעילות:  גרמניה 
 תקופת הפעילות:  מ-2015
 עיסוק:  זמרת
 זרם:  טבעונות 
 סוגה:  פופ
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 חברת תקליטים:  יוניברסל מיוזיק גרופ 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'יימי-לי קריוויץ (בגרמנית: Jamie-Lee Kriewitz; נולדה ב-18 במרץ 1998) היא זמרת ופעילה גרמנית. היא עלתה לגדולה אחרי הזכייה בעונה החמישית של the voice גרמניה.
ב -12 בינואר 2016, ג'יימי הוכרזה כאחד מעשרת המועמדים הסופיים עבור ייצוג גרמניה באירוויזיון .
וב -25 בפברואר 2016, היא נבחרה לייצג את גרמניה בתחרות האירוויזיון 2016 בסטוקהולם, שוודיה, עם סינגל הבכורה שלה, "Ghost", איתו סיימה במקום ה-26 (והאחרון) בגמר התחרות עם 11 נקודות בלבד - 10 נקודות מהקהל ונקודה אחת מהשופטים.
בשנת 2013, בהיותה בת 14, אימצה אורח חיים טבעוני. בשנת 2016, השתתפה בקמפיין של PETA לקידום אורח חיים זה.
הערות שוליים

↑  Neues PETA-Motiv: The Voice of Germany-Gewinnerin Jamie-Lee Kriewitz - "Vegan life is the best life" Sängerin und "Manga-Mädchen" lebt seit knapp 3 Jahren tierleidfrei, presseportal.de, 25.02.2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1084354160  MusicBrainz: 616e083b-69ac-407b-bdb7-c3fd861ba5d6  VIAF: 13145662624205031794   WorldCat (עם VIAF): 13145662624205031794 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'ברתי

ערך זה עוסק בקבוצת מוסלמים בקרן אפריקה. אם התכוונתם להיסטוריון אל-ג'ברתי, ראו .
ג'ברתי (געז: ጀበርቲ) כינוי המתייחס לתושבים המוסלמים של קרן אפריקה לרבות באתיופיה ובאריתריאה ללא קשר לשיוך אתני או לשוני. במובן הצר ההתייחסות היא למוסלמים החיים בין האמהרים והתגרים הנוצרים. במובן אחר מתייחס לכל המוסלמים שבאתיופיה ובאריתריאה.
אצל קבוצות מסיומות בעיקר החבשים הכינוי אף משמש לתיאור המוסלמים בחצי האי ערב. בקרב סומלים רבים הכינוי משמש לתיאור צאצאיו של השייח' דרווד איסמעיל ג'ברתי.
על מקור הכינוי ישנם מספר השערות. השערה נפוצה היא שמקור הכינוי הוא מהאזור המכונה "ארץ ג'ברתה" שהוא הכינוי לאזור שבו נמצאת העיר זילע וסולטנות יפאט. סברה אחרת קושרת את הכינוי למילה התגרית "גברי" שמשמעותה "דייר" או "משרת" ומתייחסת למצב החברתי שהיה למוסלמים שרבים מהם היו צמיתים בסביבה הנוצרית, משמעות זו של הכינוי נחשבת לגנאי. השערה אחרת היא שמקור הכינוי הוא מהמילה בגעז "אגברת" שמשמעותה "משרת" בכוונה של "משרת האל".
ראו גם

טוקריר
אסלאם באתיופיה
לקריאה נוספת

Chris Prouty and Eugene Rosenfeld, Historical Dictionary of Ethiopia and Eritrea, Scarecrow Press, 1994, ISBN 0810826631, p.188
חגי ארליך, "אסלאם" בתוך אתיופיה: נצרות, אסלאם ויהדות, האוניברסיטה הפתוחה, 2003, ISBN 965060636X, עמ' 139-262
הערות שוליים

↑  התושבים המוסלמים של אתיופיה ההיסטורית היו ללא רסת, כלומר חסרי זכות אבות על אדמה ואף נמנעה מהם זכות זו.
ג'ורג' ברצי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 במרץ 1921 סגד, הונגריה 
 פטירה:  30 באוגוסט 2024  (בגיל 103) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Bleier György 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת סגד 
 תפקידים:  כירורג, רופא 
 
ג'ורג' ברצי (במקור בְּלַיֶיר; בהונגרית: Bérci György; ‏14 במרץ 1921 –  30 באוגוסט 2024) היה דוקטור לרפואה, כירורג ופרופסור מן המניין בעל שם בינלאומי יהודי-אמריקאי יליד הונגריה. הוא פיתח מכשירי ניתוח לפרוסקופיים שמשמשים כיום בטכניקות הכירורגיות הזעירות הפולשניות.
קורות חיים

ג'רג' בלייר נולד בסגד במשפחה יהודית כבנם של שאנדור בלייר (1895–?) ושל אלה רוזנסון (1899–1962), אך עבר עם הוריו לווינה בירת אוסטריה בגיל שנה. אביו ניגן בתזמורת הפילהרמונית של וינה ולאחר מכן הוזמן לתזמורת הסימפונית של בומביי, כך אמו גידלה את הילד בעזרת סבו וסבתו. הוא החל לנגן בכינור בגיל שלוש, בעזרת סבו (יוז'ף רוזנסון), שהיה מנצח תזמורת צבאית. הוא השלים את לימודיו היסודיים והתיכוניים בווינה. משנות ה-30 ואילך נתקל ביותר ויותר גילויים אנטישמיים. הוא עבר לממלכת הונגריה עם משפחתו שנה לפני בחינות הבגרות, אך בשל מוצאו היהודי וחוסר ידיעתו המספקת את השפה ההונגרית, בקשותיו להתקבל לבתי הספר התיכוניים נדחו. בסופו של דבר, התקבל לגימנסיה היהודית של בודפשט בניהול הקהילה היהודית של פשט. הוא נאלץ לעבוד בעת לימודיו בגימנסיה כדי לכסות את עלות שכר הלימוד: הוא עבד בהחלפת שמן במכוניות, בשטיפת מכוניות וכמתדלק בתחנות תדלוק. הוא קיבל לבסוף תעודת בגרות ב-1939 ולמרות רצונו להיות מוזיקאי, אמו עודדה אותו לבחור במקצוע הרפואה. בגלל החוקים ה (אנטי) יהודים ובמיוחד חוק הנומרוס קלאוזוס והחוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי הוא לא התקבל לאוניברסיטה, אז הוא הפך לחניך מכשירנות ועבד כעוזר מכשירן במשך שנתיים. משפחתו חיה בתנאים צנועים בבודפשט, ודודו תמך באמו שהתאלמנה, בסבו ובסבתו ובדודה שגרה איתם.
הוא נלקח לשירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) באוקטובר 1942 ועבד עבודות כפייה במשך שנתיים במחנה עבודה ליד גבול רומניה. בסביבות יוני 1944 הוא וחמש מאות מחבריו נשלחו ברכבת למחנה ריכוז בגרמניה. הרכבת שלהם עצרה בקלטי פאייאודבר, בתחנה הרכבת המזרחית בבודפשט. שם נמלטו השומרים שלהם כדי להסתתר לאחר ששמעו צפירה, הוא ניצל חוסר תשומת לבם של שומריו שברחו כאמור כששמעו סירנה שבישרה על התקפה אווירית של בעלות הברית. ברצי הצליח להמלט עם כמה אחרים. הוא פעל בבודפשט במסגרת המחתרת החלוצית בהונגריה בתקופת השואה או במסגרת מחתרתית אחרת עד סוף מלחמת העולם השנייה. בין היתר, באישורו של קרל לוץ, ייצר וסיפק ליהודים תעודות לידה מזויפות כוזבות ואישורים שונים נוספים. הוא איבד את סבו וסבתו במהלך המלחמה, אך אמו שרדה.
ב-1945 הוא נרשם לפקולטה לרפואה של אוניברסיטת סגד, שם סיים בהצטיינות את לימודיו ב-1950. הוא החל את הקריירה שלו במרפאה הכירורגית מס' 1 בסגד. עבד כמתמחה במשך שנתיים, ולאחר מכן מ-1953 עד 1956 הצטרף למחלקת הכירורגית של בית החולים היהודי ברחוב סאבולץ' (שמו היום המרכז הרפואי הלאומי בבודפשט תחת פרופסור אימרה ליטמן. ב-1954 עבר את בחינות ההתמחות בכירורגיה. במהלך המרד ההונגרי (מהפכת 1956), הוא ברח לווינה עם אמו ואביו החורג, הסוחר פרנץ ברסלאואר.
קריירה

בתקופת המרד, הוא היה אחד מששת הרופאים שזכו למלגה לשנתיים מקרן רוקפלר. בפברואר 1957, הוא נסע לאוסטרליה והחל את הקריירה החדשה שלו בתחום הכירורגיה הניסויית עם פרופסור מוריס יואינג (אנ') במרפאת הכירורגיה של אוניברסיטת מלבורן. ב-1959 מונה למרצה (lecturer). ב-1962 פיתח את המצלמה המיניאטורית הראשונה לשימוש עם אנדוסקופ, שתרמה לפיתוח אנדוסקופיית הווידאו. באותה שנה נסע לארצות הברית, שם עבד לראשונה בסיאטל במרפאה הכירורגית של אוניברסיטת וושינגטון, לצד פרופסור הרקינס.
ב-1967 הוזמן ללוס אנג'לס והצטרף למחלקה לכירורגיה במרכז הרפואי סידרס-סיני (אנ') כפרופסור חבר. שלוש שנים לאחר מכן מונה לפרופסור מן המניין ולמנהל המחלקה הכירורגית. בשנת 1989, החל בתוכנית אימון כירורגית לאומית עם ג'ון האנטר, MD, כדי להבטיח שהמנתחים יבצעו את הטכניקות בצורה נכונה. בשנת 1992, הוא היה נשיא האגודה האמריקאית לכירורגיה אנדוסקופית של מערכת העיכול. בשנת 2012 נפתחה בבודפשט המעבדה להוראה ומחקר כירורגית "ג'ורג' ברצי". הוא פרסם יותר מ-200 מאמרי מחקר וכתב ספרי לימוד ופרקים על ניתוחים אנדוסקופיים.
חייו הפרטיים

אשתו הראשונה הייתה אירן צ'ליקוביץ', אחות בריאות הציבור (Health visitor), הם נישאו ב-29 בדצמבר 1948 בסגד. ב-1988 נישא לברברה וייס.
פרסים והוקרה

בשנת 2011 הוא קיבל את "פרס החדשנות של ג'ייקובסון" מהמכללה האמריקאית לכירורגיה כהוקרה על הטכניקות האנדוסקופיות והלפרוסקופיות המתקדמות שפיתח.
סרט הוכן על חייו ב-2012 עם הכותרת "ג'ורג' ברצי: ניסויים, ניצחונות, חידושים".
אגודת המנתחים לכירורגיה של מערכת העיכול - אנדוסקופית הקימה לכבודו את פרס מפעל חיים לכירורגיה אנדוסקופית של ג'ורג' ברצי.
בשנת 2012 העניקה לו אוניברסיטת זמלווייס את התואר "דוקטור הונוריס קאוזה" (דוקטור לשם כבוד) כהוקרה על פועלו.
אגודת המנתחים ההונגרית בחרה בו כחבר כבוד.
מוצאו

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| ג'ורג' ברצי        (סגד, 14 במרץ 1921 –) | אביו:    שאנדור בלייר     (סגד, 15 בינואר 1895 –? ) | סבא מצד אבא:    ישראל שמואל בלייר      (פשט, 29 באוקטובר 1845 -?)    צבע דירות, נגר | סבא רבא של סבא מצד אבא:     ליפוט בלייר |
| ג'ורג' ברצי        (סגד, 14 במרץ 1921 –) | אביו:    שאנדור בלייר     (סגד, 15 בינואר 1895 –? ) | סבא מצד אבא:    ישראל שמואל בלייר      (פשט, 29 באוקטובר 1845 -?)    צבע דירות, נגר | סבתא רבתא מצד אבא:     אליס קוהן (כהן) |
| ג'ורג' ברצי        (סגד, 14 במרץ 1921 –) | אביו:    שאנדור בלייר     (סגד, 15 בינואר 1895 –? ) | סבתא מצד אבא:     מריה ברינאואר    (סגד, 5 במרץ 1856 –?) | סבא רבא מצד אבא:     יעקב ברינאואר    (אמד, 1826– סגד, 25 בספטמבר 1904)    פרוון |
| ג'ורג' ברצי        (סגד, 14 במרץ 1921 –) | אביו:    שאנדור בלייר     (סגד, 15 בינואר 1895 –? ) | סבתא מצד אבא:     מריה ברינאואר    (סגד, 5 במרץ 1856 –?) | סבתא רבתא מצד אבא:    רוזה אאוסלנדר |
| ג'ורג' ברצי        (סגד, 14 במרץ 1921 –) | אמו:     אלה רוזנזון    (סגד, 24 ביוני 1899 –    אוסטרליה, 18 ביוני 1962 | סבא מצד אמא:     יוז'ף רוזנזון      (בטוניה, 12 בינואר 1871 – בודפשט, 25 בפברואר 1943)     מוזיקאי צבאי, רב-סמל | סבא רבא של סבא מצד האמא:     יעקב רוזנזון |
| ג'ורג' ברצי        (סגד, 14 במרץ 1921 –) | אמו:     אלה רוזנזון    (סגד, 24 ביוני 1899 –    אוסטרליה, 18 ביוני 1962 | סבא מצד אמא:     יוז'ף רוזנזון      (בטוניה, 12 בינואר 1871 – בודפשט, 25 בפברואר 1943)     מוזיקאי צבאי, רב-סמל | סבתא רבתא מצד אמא:     אנה קוהן (כהן) |
| ג'ורג' ברצי        (סגד, 14 במרץ 1921 –) | אמו:     אלה רוזנזון    (סגד, 24 ביוני 1899 –    אוסטרליה, 18 ביוני 1962 | סבתו מצד אמא:    יוליה וייס    (סגד, 22 ביולי 1874-    (1944)     תופרת בגדי נשים | סבא רבא מצד אמא:    אלברט וייס     חייט גברים |
| ג'ורג' ברצי        (סגד, 14 במרץ 1921 –) | אמו:     אלה רוזנזון    (סגד, 24 ביוני 1899 –    אוסטרליה, 18 ביוני 1962 | סבתו מצד אמא:    יוליה וייס    (סגד, 22 ביולי 1874-    (1944)     תופרת בגדי נשים | סבתא רבתא של סבתא מצד אמא:     רוזליה פולק     תופרת הלבשה תחתונה |
לקריאה נוספת

Jane Ulman. "Survivor: George Berci". Jewish Journal.
Dobozi Pálma. "Százéves dr. George Berci sebészprofesszor, az egyetem díszdoktora".
ג'ורג' ברצי, בביצוע Holocaust Survivor Talk: Dr. George Berci, סרטון  באתר יוטיוב
Emed, Alexander (2011). Zsidó származású magyar orvosok. Fapadoskönyv Kiadó.
Sándor, József. "Százéves professzort ünnepel az orvosi világ".
הערות שוליים

↑  "Survivor: George Berci".
↑  Clare, Erin. "Merci, Dr. Berci". Baltimore Jewish Times (באנגלית).
↑  "The Incredible Life of Dr. George Berci". AFIPO (באנגלית אמריקאית).
↑  "The Pioneering Work of George Berci MD". www.generalsurgerynews.com.
↑  Steinberger, Rebecca (30 באוקטובר 2013). "Dr. George Berci: Beyond the scope". The Jewish Journal of Greater Los Angeles. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a szegedi polgári házassági akv. 90/1917. folyószáma alatt".
↑  "Dr. George Berci: Holocaust Survivor and Surgical Pioneer". Cedars-Sinai (באנגלית אמריקאית).
↑  "George Berci, MD, Celebrates 100th Birthday". Cedars-Sinai.edu.
↑  "George Berci, MD, FACS, Recipient of 2011 Jacobson Innovation Award". American College of Surgeons (באנגלית).
↑  "SPECIAL REPORT: Dr. George Berci". Los Angeles Business Journal.
↑  "The Pioneering Work of George Berci, MD". 21 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ""George Berci" Surgical Training and Research Laboratory". semmelweis.hu (באנגלית בריטית). נבדק ב-2021-03-21.
↑  Morgenstern, Leon (בדצמבר 2005). "Instrumental from the Start: George Berci, MD, FACS, FRCS, ED (Hon)". Surgical Innovation. 12 (4): 297–8. doi:10.1177/155335060501200402. PMID 16424949. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Házasságkötési bejegyzése a szegedi polgári házassági akv. 811/1948. folyószáma alatt
↑  "The George Berci Lifetime Achievement Award In Endoscopic Surgery". SAGES (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-03-21.
↑  "Házasságkötési bejegyzése a szegedi izraelita hitközség házassági akv. 21/1878. folyószáma alatt".
↑  "Rosensohn József házasságkötési bejegyzése a szegedi polgári házassági akv. 74/1895. folyószáma alatt".
↑  "Rosensohn József halotti bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári halotti akv. 331/1943. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007317244405171  BIBSYS: 90519974  BnF: cb12227867c (data)  CiNii: DA02362895  ISNI: 0000 0001 0898 7194  LCCN: n80020420  NDL: 00463123  NKC: xx0205275  NLA: 35661707  NTA: 069640793  SUDOC: 030968798  VIAF: 49277591   WorldCat (עם VIAF): 49277591
ג'יימי אנדרסון

ג'יימי אנדרסון (באנגלית: Jamie Anderson; נולדה ב-13 בספטמבר 1990) היא גולשת שלג אמריקאית, פעמיים ברציפות האלופה האולימפית בסלופסטייל (סוצ'י 2014 ופיונגצ'אנג 2018), זוכת מדליית כסף אולימפית בביג אייר (פיונגצ'אנג 2018) ובעלת שמונה מדליות זהב ממשחקי האקסטרים חורף.
ביוגרפיה

אנדרסון נולדה בסאות' לייק טאו שבקליפורניה, החמישית מבין שמונה ילדים. בגיל עשר החלה להתחרות בגלישת שלג. ב-2006 הייתה המתחרה הצעירה ביותר לזכות במדליה במשחקי האקסטרים חורף, כשסיימה שלישית בתחרות הסלופסטייל. מאז זכתה סך הכל ב-15 מדליות, מהן שבע זהב, חמש כסף ושלוש ארד.
באולימפיאדת סוצ'י (2014) זכתה במדליית זהב בתחרות הסלופטייל, היא הגנה על תוארה באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018). לכך הוסיפה גם זכייה במדליית כסף בפיונגצ'אנג בתחרות הביג אייר. באולימפיאדת בייג'ינג (2022) סיימה במקום התשיעי בגמר תחרות הסלופסטייל.
לאורך השנים עברה מספר פציעות, ב-2009 התרסקה במהלך אימון, היא סבלה מקרע בטחול ואיבדה שני שלישים ממנו. ב-2015 סבלה משבר בעצם הבריח, ב-2016 משבר בצלעות וב-2017 משבר במרפק.
לאחר אולימפיאדת פיונגצ'אנג השתתפה בתוכנית "רוקדים עם כוכבים".
הערות שוליים

↑  Jamie Anderson's official X Games athlete biography, X Games
↑  Action Sports Report, אתר ESPN, ‏26 במרץ 2009
↑  Q&A with Jamie Anderson, אתר NBC, ‏23 באוקטובר 2017
בעיית הטרמפיסט

בכלכלה ובמדע המדינה, בעיית הטרמפיסט היא כינוי למצב שבו קבוצה מסוימת נהנית משירות או ממוצר מסוים מבלי שהיא נושאת בעלויות שלו, או שהיא נושאת בהן באופי חלקי בלבד. מקור השם הוא בדוגמה נפוצה לבעיה: אדם המשתמש בתחבורה ציבורית בלי לשלם. אם אנשים רבים ינהגו כך, למערכת לא יהיה מספיק כסף כדי לפעול. בדוגמה בדיונית נוספת מתוארת עיר ובה מערכת תחבורה ציבורית, הפועלת באופן בו רק האדם הראשון בכל יום שנכנס לאוטובוס משלם 10,000 ש"ח עבור הנסיעה, ואילו שאר האנשים נוסעים בחינם. במצב זה, יש תמריץ לאנשים להימנע מלהיות ראשונים, ובכך להתחמק מתשלום עבור השירות.
בעיית הטרמפיסט מאפיינת מוצרים ציבוריים, ובדרך כלל הציפייה היא שהממשלה היא שתפתור אותה, באמצעות מיסוי או אסדרה. דוגמה אופיינית לכך היא הצבא. לו היה הצבא גובה תשלום מהאזרחים עבור שירותיו, גם מי שלא היה משלם היה נהנה מהגנתו. מאחר שניתן לקבל את המוצר גם מבלי לשלם עליו, איש לא היה מוכן לשלם עבור קבלת השירות, והשירות לא היה מסופק כלל. מסיבה זו ממשלות מתערבות ומממנות את פעילות הצבא באמצעות המיסים שהן גובות מהאזרחים. גם במקרה זה הבעיה עשויה להתעורר, שכן גם אזרחים המתחמקים מתשלום מיסים נהנים מהגנת הצבא. המדינה לא תקרוס אם מעטים יתחמקו מתשלום מיסים, אך אם התופעה תהפוך לנפוצה, המדינה לא תוכל להתקיים.
בעיית הטרמפיסט יכולה להיווצר גם במקרים בהם אין הממשלה מתערבת. לדוגמה, אם מפעיל זיקוקי די-נור יגבה תשלום עבור הפעלתם, הוא לא יוכל למנוע גם ממי שלא שילם לצפות בהם. דוגמה נוספת היא תוכנות לשיתוף קבצים, שמשתמשים רבים בהן מורידים קבצים, אך לא מעלים קבצים משלהם. רוב אתרי שיתוף הקבצים פותרים בעיה זו באמצעות מתן שירותים טובים יותר למעלי הקבצים (מהירות הורדה גבוהה יותר, גישה לקבצים מוגבלים וכו') או הגבלה של המשתמשים שאינם מעלים קבצים.
מס ארגון מהווה דוגמה להתמודדות עם בעיה זו ביחסי העבודה.
בחקר תנועות חברתיות, מהווה בעיית הטרמפיסט דילמה עימה מתמודדים מארגנים, פעילים ופעילות ותיקים בתנועות חברתיות: כיצד לשכנע פעילים ופעילות חדשים להגיע להפגנות ופעילויות הכרוכות בזמן, מאמץ וסיכון, כאשר אם ההפגנה או השביתה תצלח ויעשה שינוי לטובת כלל התושבים, גם אלו שלא הסתכנו במעצר, אלימות וטירחה יהנו מפירות המאבק? אחד הפתרונות שניתנו לבעיה זו היא הפיכת המחאה לאירוע מהנה חברתית או המאפשר רישות וקישוריות חברתית, וכך הפעילים יוכלו להרוויח גם אם המחאה בסופו של דבר תכשל. דוגמה לכך ניתן למצוא באירועי מחאת "יוקר המחיה" שנערכו בשנת 2011 בתל אביב, בהם נעשה שימוש רב בפתרון זה.
ראו גם

הטרגדיה של נחלת הכלל
הערות שוליים

↑  GoogleBooks Intellectual property and open source
By Van Lindberg
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007401898005171  LCCN: sh2016002617 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בעיית המגנט הנע והמוליך

מוליך הנע בשדה מגנטי.
בעיית המגנט הנע והמוליך הוא ניסוי מחשבתי מפורסם, שמקורו במאה ה-19, הנוגע לנקודת המפגש בין תאוריית האלקטרומגנטיות הקלאסית ותורת היחסות הפרטית. במסגרת הניסוי המחשבתי, גדלים מדידים כמו זרם חשמלי והספק החימום המתפתח בתיל מוליך הנע במהירות קבועה v ביחס למגנט, מחושבים בשתי מערכות ייחוס שונות: מערכת הייחוס שבה נמצא המגנט במנוחה ומערכת הייחוס שבה המוליך במנוחה. הגדלים הנצפים בניסוי, למשל הזרם, חייבים להיות זהים בכל תיאור, בהתאמה עם עקרון היחסיות הבסיסי, אשר קובע ש"רק תנועה יחסית ניתנת לצפייה; אין סטנדרט אוניברסלי של מנוחה". הבעייתיות נעוצה בחוסר העקביות בתיאור הסיבה לזרם המתפתח - תורת האלקטרומגנטיות הקלאסית סיפקה הסבר שונה עבור כל מערכת ייחוס.
במערכת הייחוס של המגנט, המטענים החשמליים החופשיים נעים במהירות התנועה v של התיל המוליך, ולכן הם יחוו כוח לורנץ המסיע אותם לאורך התיל, המשתנה בהתאם לחוזק השדה המגנטי בכל נקודה של התיל. בהנחה שהכח המגנטי הפועל על המטענים בחלקי התיל השונים הוא אסימטרי, יתפתח זרם חשמלי בלולאת התיל, ותיווצר אנרגיה בצורת חום במעגל. במבט שטחי נראה כאילו צצה כאן סתירה, כי שדה מגנטי לא מבצע עבודה, אולם מקור האנרגיה כאן איננו השדה אלא למעשה האמצעי המניע את המוליך; לאחר שהתפתח זרם מטענים לאורך התיל, למהירות המטענים יש רכיב נוסף לאורך התיל, ולכן יתפתח רכיב של הכוח המגנטי המנוגד לכיוון התנועה של המוליך - כך שהנעת המוליך במהירות קבועה כרוכה למעשה בביצוע עבודה מכנית.
ממערכת הייחוס של המוליך, המטענים החופשיים נמצאים במנוחה ואילו המגנט הוא שנע, כך שכוח לורנץ מתאפס. במקרה זה המטענים בלולאת התיל לא מקבלים את האנרגיה שלהם מהאמצעי המניע את המוליך, אלא מהשראה אלקטרומגנטית - לולאת התיל נמצאת בשדה מגנטי משתנה בזמן, כלומר עובר דרכה שטף מגנטי משתנה, כך שלפי חוק פראדיי נוצר כוח אלקטרו מניע לאורך הלולאה. גם כאן השדה המגנטי לא מבצע עבודה, אלא שהזרם הנוצר בלולאת התיל יוצר שדה מגנטי בעצמו, המפעיל כוח על המגנט הנע המנוגד לכיוון תנועתו. כלומר, מקור האנרגיה כאן הוא האמצעי המניע את המגנט, והעבודה המכנית שהוא משקיע באה לידי ביטוי בהשראה אלקטרומגנטית בלולאה המוליכה.
לפי התיאור הקלאסי של האלקטרומגנטיות (משוואות מקסוול), המטענים במוליך חווים כוח מגנטי במערכת הייחוס של המגנט וכוח חשמלי במערכת הייחוס של המוליך. לאותה תופעה מתקבלים איפה שני תיאורים שונים בתלות במערכת הייחוס של הצופה. מנקודת מבט מודרנית, בעיה זו אינה בגדר פרדוקס אמיתי, כשלמעשה ניתן להסתכל עליה כעל מעין הסבר לתקפותו של חוק פראדיי. כיום, במסגרת התיאור היחסותי של השדה האלקטרומגנטי, זוהי עובדה ידועה שבמערכת ייחוס אחת עשוי להימדד בנקודה שדה חשמלי בלבד ובמערכת ייחוס שנעה ביחס אליה עשוי להימדד שדה מגנטי בלבד באותה נקודה (אלו הן "הצורות השונות" שבהן בא השדה האלקטרומגנטי לידי ביטוי).
יחד עם ניסוי פיאזו, האברציה של האור, ובאופן ישיר פחות התוצאות השליליות של מבחני סחיפת האתר כדוגמת ניסוי מייקלסון-מורלי, בעיה זו מהווה חלק מהרקע האמפירי לשכתוב של יסודות הפיזיקה בידי אלברט איינשטיין ב"שנת הפלאות" שלו (1905) - והיא השפיעה באופן ישיר על הפיתוח הקונספטואלי של תורת היחסות הפרטית.
ראו גם

חוק פראדיי
תורת היחסות הפרטית
הערות שוליים

↑  בהנחה שקווי השדה המגנטי ניצבים למישור התיל המוליך ולכיוון התנועה שלו; כדי לדמיין את הניסוי בצורה הטובה ביותר נוח לתאר תיל מוליך מלבני ושדה מגנטי לא אחיד בניצב אליו.
↑  תהליכים אלו מאפשרים למעשה להפיק אנרגיה חשמלית מאנרגיה מכנית, ועל בסיס עיקרון זה פועל הגנרטור.
ערך זה הוא קצרמרבנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גבריאל ג'ורג'ו

גבריאל ניקו ג'ורג'ו (ברומנית: Gabriel Nicu Giurgiu; ‏ נולד ב-3 בספטמבר 1982) הוא כדורגלן עבר רומני, ששיחק בעמדת הקשר אחורי.