stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרב באר שבע
שדה הקרב > הצבא הבריטי - חיל המשלוח המצרי > הכנות לקרב

את פרק הזמן בין הקרב השני על עזה לבין קרב באר שבע ניצל חיל המשלוח המצרי של הצבא הבריטי בבניית כוחות ואיסוף מידע על קווי ההגנה ותנועות הצבא העות'מאני. אלנבי בצעד בעל חשיבות טקטית אך גם סמלית העביר את מפקדת חיל המשלוח מקהיר אל אזור הלחימה וקבע אותה בחאן יונס. בהתייעצות עם מפקדי הקורפוסים ובעיקר עם הגנרל צ'טווד נדחו האפשרויות לחזור על מתקפה על קו ההגנה בעזה והוחלט על התקפה מהאגף בגזרת באר שבע שתיערך על ידי הקורפוס ה-XX כ-40,000 איש.
את החלק העיקרי בהתקפה על באר שבע היו אמורים לשאת דיוויזיות הפרשים הקלות - האוסטרלית והניו זילנדית. יחידות אלו היו על פי תורת הלחימה הבריטית יחידות חיל רגלים רכוב (ולא יחידות חיל פרשים). הלוחמים היו חמושים בנשק חי"ר בלבד ובעיקר חסרו את חרב הפרשים או כידונים שאפיינו חיל פרשים. כלומר הן נועדו להגיע עד קווי האויב על גב הסוס אך את ההתקפה ניהלו החיילים לאחר ירידה מגב הסוס ולחימה כחיילי חיל רגלים כאשר אחד מתוך 4 לוחמים נותר להחזיק בסוסים.
על פי התוכנית הבריטית חיל הרגלים של הקורפוס ה-20 יתקוף חזיתית את קווי ההגנה הטורקיים בעוד שיחידות הפרשים הקלות יאגפו את באר שבע, יתקפו מצד מזרח, יכבשו את העיר ויאבטחו את מקורות המים שבה.
עיקר המערכה והמפתח להצלחתה היה היערכות לוגיסטית מדוקדקת על מנת להתגבר על קווי אספקה ארוכים ממצרים אל הנגב והתגברות על אספקת מים בתנאי מדבר לכוחות הנאספים לקראת המבצע, במקביל נדרש מאמץ להסתיר את בניית הכוחות ואת תוכנית המתקפה פני הטורקים.
בעיה ראשונה הייתה בעיית קווי האספקה הארוכים ותשתית תחבורה שלא מתאימה לשינוע כוחות ואספקה כנדרש. נקודת היציאה של הכוחות הבריטיים הייתה עיר הנמל קנטרה. קווי רכבת וכבישים סלולים לא היו קיימים בסיני והאספקה הייתה תלויה בגמלים סוסים וכלי רכב בעלי עבירות גבוהה.
השאלה הקריטית לצורך החזקת הכוחות הבריטיים על הקו והבטחת יכולתם ללחום הייתה אספקת מים סדירה, לצורך זה נחפרו בארות מים על סמך ממצאי ודוחות הקרן לחקר ארץ-ישראל (Palestine Expedition Fund) בבאר אסנת, חלוצה ובאר משאבים. בעין הבשור הוקם סכר ובו נאגרו 2,000 מ"ק וצינור מים הונח ממצרים. הובלת המים לחיילי חיל המשלוח נעשתה על גבי שיירות של אלפי גמלים. בכך נפתרה אספקת המים לכיבוש באר שבע אך לא לפריצה צפונה מהעיר וניצול ההצלחה של המבצע. זו הייתה תלויה בתפיסת בארות המים בבאר שבע וסביבתה, כאשר כישלון פירושו היה נסיגה מהירה מזירת באר שבע מחשש להתיבשות הכוחות וחילות הסיוע ועיכוב אם לא סימן שאלה על המשך מסע המלחמה לכיבוש ארץ ישראל.
שדה הקרב > הצבא הבריטי - חיל המשלוח המצרי > הטעיית הצבא הטורקי

במקביל לבניית הכוח התוקף ולבניית מערכות אספקה השקיע חיל המשלוח המצרי מאמצים ומשאבים על מנת להסוות את סדר כוחותיו, מיקומם ובעיקר את תוכניות הפעולה. מסרים, שמועות ותנועות סרק של כוחות ניסו ליצור מצג שווא בנוגע לכוון התקיפה ומטרות שנבחרו לצורך המהלומה הראשונית. הכוונה הייתה לשכנע את הפיקוד הטורקי כי עיקר המאמץ יתרכז, שוב, בתקיפה מאסיבית על העיר עזה. תשדורות אלחוטיות לא מוצפנות עם רמזים וידיעות על היעדרות קצינים בכירים מקו החזית בתאריכים שונים היו רק קצה הקרחון. הבריטים בנו מחנות דמה ריקים וריכזו אוניות בסמוך לחוף רצועת עזה. בלילות הועברו כוחות לשטחי כינוס והתארגנות בעוד שכוח מזערי נותר להחזיק את מחנות הצבא בפעילות לכאורה שגרתית ולבסוף, הפגזת ריכוך ארטילרית החלה לרדת על קווי הטורקים בעזה 4 ימים לפני מועד ההתקפה בבאר שבע כהכנה, לכאורה, למתקפה העתידה לבוא על עזה. תרגיל ההונאה המפורסם ביותר נערך על ידי קצין מודיעין בריטי ממטה פיקוד חיל המשלוח קולונל ריצ'רד מיינרצהגן ובמהלכו הושאר בשטח הטורקי תיק מסמכים ובהם מסמכים שונים חלקם אישיים וחלקם תכתובת עם קצינים בריטיים וטיוטות לדיון בישיבות מטה. הטורקים והמפקדה הגרמנית אליהם הועבר התיק ערכו ניתוח של המסמכים וחיזקו את ההערכה הראשונית כי עיקר המאמץ הבריטי ייערך בגזרת עזה בעוד מאמץ משני וייתכן שאף תרגיל הסחה יופנה כלפי באר שבע.
למרות המאמצים הבריטיים הניכרים הצליחו הטורקים לקבל תמונת מצב מדויקת לגבי ההיערכות הבריטית לאורך הקו. הטורקים השתמשו במשתפי פעולה וסוכנים מקרב שבטי הבדואים והצליחו להרכיב תמונה מדויקת לגבי המחנות הריקים שנותרו ברפיח וחאן יונס והערכות הכוחות הבריטיים בשטחי הריכוז ובביר עסלוג'.
שדה הקרב > הצבא הבריטי - חיל המשלוח המצרי > הכנות אחרונות לפני הקרב

חיל המשלוח המצרי החל להניע את הכוחות שנועדו לתקוף את באר שבע, תחילה אל שטחי כינוס במרחק מה מקו החזית באזור עזה ולאחר מכן למחנות שנועדו לשמש כנקודת יציאה סופית לפני הקרב. בקורפוס הפרשים המדברי, ללא דיוויזיית הרגלים הרכובים יומנרי (שתפסה את תחנת הרכבת בכארם כ-6 ק"מ מדרום מזרח לאורים) דיוויזיית אנז"ק התקדמו בדילוגים ובשעות הלילה מאזור רפיח אל ח'לסה (חלוצה). הדיוויזיה האוסטרלית תפסה את ביר ע'סלוג (באר משאבים) ובמאמץ הנדסי הצליחו לשפר את תפוקת המים במקום כך שביום 29 באוקטובר הצליחו מקורות המים לספק מנת מים אחת לסוסים למשך יום.
במהלך יום 27 באוקטובר החלו סוללות ארטילריה בריטיות בשיתוף פעולה עם תותחים מאוניות מלחמה בריטיות וצרפתיות להפגיז את עמדות הטורקים בעזה ב-29 באוקטובר החלה הדיוויזיה הניו זילנדית להאסף בביר עסלוג' והדיוויזיה האוסטרלית בחלוצה.
עם רדת הלילה של יום 30 באוקטובר החלו כוחות הקורפוס XX לנוע לכוון עמדות היציאה להתקפה על באר שבע. דיוויזיות הרגלים יצאו עוד בשעות הערב: ה-74 התקדמה לאורך הדרך המחברת את עזה לבאר שבע, ה-60 התקדמה לאורך הציר של נחל באר שבע, הדיוויזיה ה-53 (הוולשית) התקדמה לאורך תוואי נחל אופקים ותפסו עמדות ממערב לעיר, ורגימנט הפרשים של הקורפוס תפס עמדות מדרום-מזרח לבאר שבע על מנת להגן על האגף של הקורפוס. הארטילריה הייתה האחרונה להתמקם בעמדותיה.
בשעות אחר הצהריים של יום 30 באוקטובר הגיעה מפקדת הקורפוס הרכוב המדברי עם גנרל שובל בראשה לביר עסלוג', משם יצאו יחידות הפרשים במסע לילי מזורז של 40 ו-56 ק"מ שהביא אותן לעמדות תקיפה לכוון באר שבע.
הבריגדה הניו זילנדית (מדיוויזיית הרגלים הרכובים אנזא"ק) יצאה מביר עסלוג' ונעה דרומה לאורך תוואי נחל משאש לכוון ערערה ומשם במסע איטי ובמהלכו היתקלויות אקראיות עם כוחות טורקיים לאורך נחל בקע עד למקום שידוע בשם איסוואוין (אזור כתף אברהם) 06:45. אז נצפו כוחות טורקיים מתחפרים על גבעה 1069 הסמוכה, הניו זילנדים המשיכו להתקרב לבאר שבע עד שעצרו בביר סלים אבו רגייג.
הדיוויזיה האוסטרלית יצאה מחלוצה בשעה 17:00 והגיע לעסלוג' בשעה 20:30 של ליל 30 באוקטובר, הם השקו את בהמות המשא ויצאו בחצות בעקבות הכוח הניו זילנדי וקבעה את מטה הדיוויזיה בכתף אברהם על גבעה 1180 בשעה 12:30. נקודה זו נמצאת כ-8 קילומטר מדרום לבאר שבע וכ-5 קילומטר מעמדות ההגנה הטורקיות שעל תל באר שבע, מפקדי הדיוויזיות יכלו להשקיף ממקום זה על כל אזור באר שבע והקרבות. הבריגדה הרכובה השביעית הגיע אחרונה לעמדות מול באר שבע והתמקמה בין ראס חיבלין (גבעת החבלנים) לבין ראס ע'נם (גבעת צאן) ובכך ניתקה את באר שבע מהדרך דרומה לחלוצה וקישרה בין כוחות הקורפוס ה XX לבין כוחות הדיוויזיה האוסטרלית הרכובה (בפיקוד הנרי הודג'סון). הגנרל שובל קבע את מקום מפקדת הקורפוס המדברי על גבעה הידועה בשם גבעת הגנרל שובל בסמוך לחאשם זאנה (כתף אברהם) נקודה שאפשרה לו ניהול של הקרב באופן היעיל והישיר ביותר.
הקרב על באר שבע > כיבוש קו ההגנה המערבי

בשעה 05:55 החלו סוללות הארטילריה הבריטיות בהפגזה על עמדות ההגנה הטורקיות ובעיקר על הביצורים שעל גבעה 1069 (היום ידועה כגבעה 1070, נ"ג 325) הנמצאת כ-5 ק"מ מדרום מערב למחנה נתן. ההפגזה על קרקע המדבר גרמה לענני אבק שהפריעו לתצפיות לטווח את האש. חילופי אש בין הסוללות הבריטיות לטורקיות גרמו לאבדות הראשונות של הקרב, אך המשימה העיקרית של ההפגזה - קריעת גדרות התיל לא בוצעה. בשעה 08:20 החלה הפגזה בריטית אינטנסיבית שחיפתה על חוליות שנשלחו לחתוך ידנית את גדרות התיל וגדודי הרגלים של הבריגדה ה-181 מהדיוויזיה ה-60 הסתערו על הביצורים העות'מאניים וכבשו אותם לאחר קרב עיקש במהלכו נפגעו כ-100 לוחמים בריטיים. מהלך זה והתקדמות כל הקו הבריטי אל כוון החפירות הטורקיות איפשר את קידום סוללות הארטילריה הבריטיות שכיסו באש יעילה את עמדות הטורקים, תוך כדי הפסקות באש על מנת למנוע מאבק לכסות את כל שדה הקרב. גם בשלב זה נכשלו הבריטים במאמץ לפגוע בגדרות התיל וחיילי הדיוויזיה ה-74 נאלצו לגזור את הגדרות תחת אש באופן ידני. בשעה 12:15 פתחו הדיוויזיות ה-60 וה-74 במתקפה לכל אורך קו ההגנה המערבי של באר שבע. הקרבות בגזרה זו היו קשים. מכונות היריה הטורקיות ירו אש יעילה על התוקפים ובחלק מהעמדות ניהלו הטורקים קרבות פנים-אל פנים עד לחייל האחרון. בשעה 13:30 לערך כל קו ההגנה המערבי נפל לידי הבריטים. בהתקפה נהרגו 136 חילים בריטיים ו-1,010 נפצעו. מירב הפגיעות נגרמו מאש ארטילריה טורקית על עמדות היציאה הבריטיות וכתוצאה מכישלון הארטילריה הבריטית לשתק את מקורות האש הטורקית. 419 חיילים טורקים נפלו בשבי. לאחר תפיסת העמדות הטורקיות החלו סוללות הארטילריה של הקורפוס XX להפגיז עמדות אויב מצד צפון ודרום במטרה לפגוע בטורקים הנסוגים ולמנוע מתקפת נגד.
עם תום הקרב על הגזרה המערבית של באר שבע התחפרו חיילי הרגלים הבריטיים בעמדותיהם ולא השתתפו עוד בקרב. מהלך תמוה זה, שנבע מקשיחות בתפיסה הטקטית הבריטית שמנעה ניצול הצלחה, הביא את הקורפוס ה-XX למרחק נגיעה מהעיר, כשבין הכוחות הבריטים למטרת הקרב אין כל קווי הגנה טורקים ואין מכשול בינם לבין ניסיון לכבוש את העיר תוך ניצול מומנטום ההתקפה וגורם ההפתעה. על פי ההיסטוריה הרשמית של הצבא הבריטי כיבוש באר שבע היה מטלה של קורפוס המדברי הרכוב מאחר שסוסיו נזקקו למקורות המים בעיר.
בעקבות הצלחת המתקפה הבריטית על קו ההגנה המערבי, ואבדנם של שני גדודי רגלים מהרגימנט ה-67 הורה המפקד הטורקי של באר שבע, איסמט ביי, לגדוד השלישי של הרגימנט השני - כוח העתודה היחיד של מערך ההגנה לתפוס עמדות בגזרה הדרום מערבית והסיג 2 פלוגות מהרגימנט ה-81 מעמדות בצפון אל תוך העיר - ללא ספק על מנת לקדם פני התקפה ממערב - התקפה שלא התממשה. איסמט ביי הופתע מעוצמת ההתקפה ומהעובדה כי באר שבע כותרה על ידי כוחות גדולים, פריצת קו ההגנה המערבי ערערה את יציבות מערך ההגנה והפכה את השליטה על העיר לקשה והחזקתה לאורך זמן לבלתי אפשרית, הוא פנה למפקדת הארמייה ואל המפקד הגרמני האחראי פרידריך קרס פון קרסנשטיין בבקשה לתגבורת. בקשתו לא נענתה ובכך הוכרעו סופית תוצאות הקרב על באר שבע, מפקדת הארמייה הייתה בשלב זה עדיין שבוייה בתפיסה כי עיקר ההתקפה תבוא מאזור עזה וכי ההתקפה על באר שבע היא מאמץ משני והטעייה, לחיזוק השקפה זו תרמו גם ההפגזות הכבדות שהונחתו על עזה לכל אורך השבוע.
הקרב על באר שבע > כיבוש באר שבע > התקפת הפרשים בפרספקטיבה היסטורית

קשה להפריז במשקל ובחשיבות המיוחסים להתקפה הרכובה של הפרשים על העמדות הטורקיות בבאר שבע, הצבא האוסטרלי וההיסטוריה הרשמית שלו מייחסים לאירוע בפרט ולקרב באר שבע מקום של כבוד במורשת הקרב והמורשת הלאומית.
הניצחון ובעיקר התעוזה שבהסתערות הפכו את החזית של סיני וארץ ישראל מזירה צדדית למרכז תשומת הלב, ההיסטוריון רוג'ר פורד מציין:
”לאור העובדה שהאמריקאים, שעל התערבותם תלו הבריטים והצרפתים תקוות גדולות, היו אטיים בכניסתם למערכה, לאור התמוטטות החזית המזרחית... נזקק לויד ג'ורג לכובע וגם לארנבת שיוכל להוציא ממנו. הכובע היה המזרח התיכון והארנבת הייתה הניצחון על הטורקים בפלסטינה”
אספקט נוסף של הצלחת ההסתערות הייתה בחינה מחדש של תורת הלחימה הבריטית ביחס לפרשים בפרט ולקרבות הבקעה בכלל. עד לאותו רגע ומול הלקחים של מלחמת החפירות שאיפינה את החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה התנהל ויכוח בנוגע למקומו של חיל הפרשים בעידן של גדרות תייל ומכונות ירייה, עד להתקפת הפרשים הקלים בבאר שבע הדעה השולטת הייתה כי הטכנולוגיה הפכה את חיל הרגלים לחסר ערך לאחר מכן נשמעו קולות שדרשו חשיבה מחודשת ואף טענו כי יש, עדיין, מקום לחיל הפרשים בשדה הקרב.
בשקלול של מספר קרבות ומערכות במלחמת העולם הראשונה ובהן גם הלחימה בפלסטינה בכלל ובאר שבע בפרט נולדה התפיסה הבריטית של גדודי הטנקים הקלים שתפקידם היה לשמש כגרסה ממוכנת של גדודי הפרשים - כדוגמת הפרשים האוסטרלים בקרב באר שבע - והם פעלו בתחילת מלחמת העולם השנייה בטקטיקות דומות שנכשלו מול כוחות השריון הגרמני והתגלו כלא מתאימות לתנאי לחימת תנועה מודרנית. ומסכם ההיסטוריון הצבאי מייקל ריאן:
”התופעה הייחודית שהביאה לתפיסת הלוחמה בתנועה, שמה את בריטניה במצב של נחיתות טקטית במהלך מלחמת העולם השנייה”
שחזור הקרב

בסוף אוקטובר 2007 שוחזרה הסתערות הפרשים על העיר. שחזור הקרב היה יוזמה משותפת של "העמותה למורשת מלחמת העולם הראשונה בארץ ישראל" ועמותת פרשים אוסטרלים המשמרים את מורשת פרשי האנזא"ק. המסע נערך במשך ארבעה ימים והפרשים האוסטרלים עברו בפארק אשכול, שבימי מלחמת העולם הראשונה נקרא שלאל, דרך ביר עסלוג', היום "פארק גולדה", והסתיים בשחזור ההסתערות על העיר באר שבע.
ב-31 באוקטובר 2017 נערך שחזור נוסף של הסתערות הפרשים לציון 100 שנים לקרב באר שבע. השחזור כלל מסע פרשים לאורך נתיב האיגוף מדרום לבאר שבע, אירועים שונים בעיר, בהם חנוכת המרכז להנצחת חיילי אנז"ק בבאר שבע ושיאו בטקס שחזור ההסתערות בקרבת גשר הרכבת הטורקי בעיר בנוכחות כ-5000 צופים. בטקסים נכחו ראש ממשלת אוסטרליה כמו גם אישים נוספים.
ראו גם

המרכז להנצחת חיילי אנז"ק בבאר שבע
תמונת מתקפת הפרשים בקרב באר שבע
מצבת הזיכרון הטורקית בבאר שבע
גשר הרכבת הטורקי על נחל באר שבע
אנדרטת הרוכבים
פארק החייל האוסטרלי
לקריאה נוספת

ג'ון גריינג'ר, "הלחימה על ארץ ישראל-1917", הוצאת מודן והמעבדה התפיסתית באגף המבצעים, 2012.
זאב וילנאי, מדריך ארץ ישראל - תל אביב, השרון, השפלה, הנגב, הוצאת תורּ, ירושלים, 1941 - מהדורת 1950.
גדעון ביגר ואלי שילר, באר שבע ואתריה, הוצאת הספרים אריאל, ירושלים, 1991
יגאל שפי, שורשי השינוי המערכתי בחזית ארץ ישראל: הפשיטה על מסילת הרכבת העות'מאנית בנגב, 1917, קתדרה 87, יד יצחק בן-צבי, ניסן תשנ"ח .
ערן דולב, אלונקה על גב גמל, תל אביב: מערכות והוצאת מודן, 2017.
חגיגות שנת ה-50 לשחרור ירושלים

סמליל שנת האירועים לציון 50 שנים לאיחוד ירושלים
יום ירושלים ה-50 נחגג בכ"ח באייר ה'תשע"ז, 24 במאי 2017. אירועים רבים בוצעו במהלך כל שנת ה'תשע"ז, לציון המספר העגול חמישים. הנושא המרכזי בחגיגות הוא "שחרור ירושלים".
החגיגות נפתחו בחנוכה ה'תשע"ז, בטקס רשמי שנערך בגן הלאומי עיר דוד.
הכנות

ב-11 בדצמבר 2016 הציגה שרת התרבות מירי רגב בישיבת הממשלה את ההכנות לחגיגות. כחלק מהצגת התוכניות, הציגה השרה לראש הממשלה מטבע מתקופת המרד ברומאים משנת 67 לספירה שנמצא קודם לכן בחפירות ארכאולוגיות בעיר דוד.
ב-5 במרץ 2017 התקיימה ישיבת ממשלה בה הושק הסמל הרשמי של החגיגות.
מירי רגב הוגדרה כשרה האחראית על אירועי החגיגות. מרכז ההסברה מוביל את התכנון והביצוע של האירועים המרכזיים והממלכתיים במסגרת זאת.
סמליל האירוע

הסמליל הרשמי של החגיגות כולל סמל אריה שבתחתיתו נבל, לצידו עיגול בתוכו חומה ומעליה מגן דוד, מתחת אריה מופיע הכיתוב "50 שנה לשחרור ירושלים". הלוגו בצבע זהב, ובשוליו מופיע בשחור הכיתוב "ירושלים מאוחדת, מאחדת". הנבל מסמל את כינור דוד המלך והספרה 5 מודגשת כרמז לחטיבה 55 ששחררה את ירושלים.
הגרסה הראשונית של הסמליל כללה את הכיתוב "50 שנה לאיחוד ירושלים", אך בעקבות הנושא המרכזי של החגיגות ששם דגש על המונח "שחרור", הורתה שרת התרבות שהכיתוב יהיה "50 שנה לשחרור ירושלים"
הסמליל הושק באופן רשמי, בישיבת הממשלה בתאריך 5 במרץ 2017. מספר ימים אחר כך, נתלו ברחבי ירושלים דגלים הנושאים אותו.
אירועים במהלך השנה

האירוע הראשון במסגרת החגיגות התקיים בחנוכה ה'תשע"ז, בטקס רשמי שערכה שרת התרבות. הטקס התקיים בגן הלאומי עיר דוד ובמהלכו האירוע, הסירה השרה את הלוט מעל "דרך עולי הרגל" העתיקה, שהובילה מעיר דוד להר הבית בתקופת בית שני. בטקס השתתפו חברי כנסת, ראשי ערים ושלושת הצנחנים שהופיעו בתמונת הצנחנים בכותל.
ב-2 בפברואר 2017 נערך בירושלים "כנס הרבנים העולמי ה-14", אשר עמד בסימן "50 שנים לשחרורה ואיחודה של ירושלים".
ב-17 במרץ נערך מרתון ירושלים, בסימן חגיגות ה-50.
ב-28 במרץ נערך חידון התנ"ך הארצי לנוער, בסימן 50 שנה לשחרור ירושלים.
ב-1 במאי נערך טקס יום העצמאות בשנה זו, שעמד בסימן חגיגות היובל לאיחוד ירושלים.
ב-20 במאי נערך טקס איחוד ירושלים שציין 50 שנה לפריצה של כוחות צה"ל לעיר העתיקה במלחמת ששת הימים. הטקס נערך בנוכחות נשיא המדינה, ראש הממשלה, ראש העיר של ירושלים ושרים נוספים. הטקס כלל מופע אור-קולי למרגלות מגדל דוד ובמופע צפו כ-30 אלף איש. ב-50 הימים לאחר טקס האיחוד הוקרן מיצג אור-קולי על חומות העיר העתיקה שהיה ניתן לצפייה לקהל הרחב מאזור שדרת אלרוב ממילא וממול לחומה משער יפו לכיוון כיכר צה"ל.
ב-24 במאי, ביום ירושלים, התקיימה עצרת ממלכתית לציון יובל שנים לשחרורה ואיחודה של ירושלים. במעמד נשיא המדינה, ראש הממשלה, שרים, ראש העיר, הרמטכ"ל, הרמטכ"ל והמשפחות השכולות.
פרויקטים נוספים

משרד החינוך בחר כ"נושא שנתי" את ירושלים.
משרד החוץ חילק לשגרירים הזרים ולאורחים מחו"ל, לרגל החגיגות, ערכה הכוללת רפליקות, עדויות וממצאים של חפירות המסמלים את הקשר היסטורי בן אלפי השנים של עם ישראל לירושלים - בהם מטבע מחצית השקל שהיהודים נהגו להביא לירושלים בימי בית המקדש ותליון כ-1400 שנה זהב בן עם סמל המנורה שנמצא בחפירות העופל ליד הכותל הדרומי של הר הבית.
עיריית ירושלים הפיקה לרגל החגיגות סרטון "Voices of Jerusalem", המשלב מגוון הקולות ואנשים שנמצאים בירושלים "אשר מתארים אותה ואת מה שהיא מסמלת עבורם מהזווית האישית שלהם". את ההפקה ביצעה חברת "כוורת" והוקדשו לו 540 שעות צילום.
יצרנים אחדים של מוצרי צריכה ניצלו את חגיגות שנת ה-50 לשם קידום מכירות על ידי ציון הקשר של מוצריהם לחגיגות בפרסומות, ועל גבי עטיפות המוצרים.[דרוש מקור]
הערות שוליים

1 2  לא איחוד ירושלים, אלא שחרור ירושלים, באתר ערוץ 20, 15 בפברואר 2017
↑  משרד התרבות והספורט, הוסר הלוט מעל "דרך הולכי הרגל", באתר השירותים והמידע הממשלתי, ‏27 בדצמבר 2016
1 2  שרת התרבות מציגה: אירועי היובל לשחרור ירושלים, באתר ערוץ 20, 11 בדצמבר 2016
↑  משרד התרבות והספורט, מ-67 לספירה ל-1967: השרה רגב הציגה בישיבת הממשלה את המטבע שנמצאה ברחוב עולי הרגל, באתר השירותים והמידע הממשלתי, ‏27 בדצמבר 2016
1 2 3  ישראל היום, 6.3.17
↑  צפו: כנס הרבנים העולמי ה-14, באתר ערוץ 7, 2 בינואר 2017
↑  ערוץ 7, חתני התנ"ך: שגיב לוגסי ונעמי כהן, באתר ערוץ 7, 28 במרץ 2017
↑  מערכת ערוץ 20, צפו: טקס איחוד ירושלים, באתר ערוץ 20, 21 במאי 2017
↑  גבעת התחמושת
↑  "50 שנה לאיחוד ירושלים". Tlv.Edu. נבדק ב-2017-05-14.
↑  50 שנה לאיחוד י-ם: משרד החוץ יחלק שי לאורחים מחו"ל, באתר ערוץ 20, 15 בנובמבר 2016
↑  ירושלים כפי שלא ראיתם אותה מעולם!, באתר האתר הרשמי של עיריית ירושלים
מטבע מתקופת המרד ברומאים
עצרת ממלכתית לציון יובל שנים לשחרורה ואיחודה של ירושלים בגבעת התחמושת
פאת שדה

ערך זה עוסק ביישוב בגוש קטיף לשעבר. אם התכוונתם לאחד ממתנות עניים, ראו .
| --- | --- |
שלט הכניסה ליישוב
שלט הכניסה ליישוב
 מדינה:  ישראל ישראל
 שפה רשמית:  עברית
 תאריך ייסוד:  תשמ"ט, 1989
 סיבת נטישה:  תוכנית ההתנתקות
 תאריך נטישה:  אוגוסט 2005
 דת:  יהודים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב לשעבר:  119 (2004)
 קואורדינטות:  31°19′45″N 34°14′36″E﻿ / ﻿31.3291161°N 34.2432051°E﻿ / 31.3291161; 34.2432051
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מערב הנגב מוגדלת) פאת שדה(למפת מערב הנגב רגילה) פאת שדה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פאת שדה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פאת שדה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
פאת שדה הייתה התנחלות ויישוב קהילתי בגוש קטיף שברצועת עזה.
היסטוריה

פאת שדה נוסדה בשנת 1989 (תשמ"ט) ברצועת עזה. בתחילה שהו התושבים במחנה הצבאי "שליו", וב-1993 עברו לגבעה הפונה לעבר רצועת החוף. ביישוב התגוררו כ-30 משפחות שכללו כ-115 תושבים, בעלות אוריינטציה חילונית, דתית ומסורתית.
הכוונה הייתה שהתושבים יתפרנסו מתיירות, אולם בעקבות הרעת המצב הביטחוני פנו ברובם לחקלאות במסגרת תכנון ממשלתי. מרבית ילדי היישוב למדו בבית הספר האזורי בחבל הבשור או בבית הספר "נאות קטיף" שבנווה דקלים.
בתוכנית ההתנתקות פונה היישוב, רוב המשפחות עברו למושב מבקיעים ומספר משפחות לניצנים. בהתאם להסכם ההעתקה שסוכם עם מנהלת סל"ע עוד לפני ביצוע הפינוי, החקלאים מהיישוב קיבלו זכויות של בעלי נחלה, אף על פי שמבחינה טכנית פאת שדה לא היה מוגדר כמושב. לאחר הפינוי, התושבים התגוררו מספר שנים בקרווילות עד הקמת בתיהם החדשים.
הערות שוליים

↑  עע"ם 7275/10 הוועדה המיוחדת לפי חוק יישום תכנית ההתנתקות נ' עמירם שקד ואחרים, ניתן ב־29 בנובמבר 2011, פסקה ד'.
↑  עע"ם 7275/10 הוועדה המיוחדת לפי חוק יישום תכנית ההתנתקות נ' עמירם שקד ואחרים, ניתן ב־29 בנובמבר 2011.
| ההתנחלויות שפונו במהלך ביצוע תוכנית ההתנתקות |
| --- | --- | --- |
| גוש קטיף | נוה דקלים • נצר חזני • פאת שדה • קטיף • רפיח ים • שירת הים • שליו • תל קטיפא • בדולח • בני עצמון • גדיד • גן אור • גני טל • כפר ים • כרם עצמונה • מורג • דהנייה |  |
| התוחמת הצפונית | אלי סיני • דוגית • ניסנית |  |
| מרכז רצועת עזה | כפר דרום • נצרים |  |
| צפון השומרון | גנים • כדים • חומש • שא-נור |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007575400605171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פאת שדה
אולגה שפירו

אולגה שפירו (נולדה ב-19 במאי 1999) היא מרימת משקולות ישראלית.
קריירה > 2022

באליפות אירופה (אנ') שנערכה בטירנה שבאלבניה במאי-יוני סיימה במקום רביעי כללי בקטגוריית המשקל של עד 49 ק"ג בתוצאה של 153 ק"ג (מקום רביעי בהנפה בתוצאה של 70 ק"ג ומקום חמישי בדחיקה בתוצאה של 83 ק"ג).
באליפות אירופה עד גיל 23 (אנ') שנערכה בדורס שבאלבניה באוקטובר זכתה במדליית ארד בדחיקה בקטגוריית המשקל של עד 55 ק"ג בתוצאה של 91 ק"ג. בהנפה קבעה תוצאה של 72 ק"ג.
באליפות העולם (אנ') שנערכה בבוגוטה שבקולומביה בדצמבר סיימה במקום 17 כללי בקטגוריית המשקל של עד 55 ק"ג בתוצאה של 169 ק"ג (מקום 16 בהנפה בתוצאה של 78 ק"ג ומקום 18 בדחיקה בתוצאה של 91 ק"ג).
קריירה > 2023

באליפות אירופה (אנ') שנערכה בירוואן שבארמניה באפריל סיימה במקום 11 כללי בקטגוריית המשקל של עד 55 ק"ג בתוצאה של 159 ק"ג (מקום 13 בהנפה בתוצאה של 73 ק"ג ומקום 12 בדחיקה בתוצאה של 86 ק"ג).
הערות שוליים

↑  מרימת המשקולות הישראלית סיימה במקום ה-4 באליפות אירופה באתר ישראל היום, 29 במאי 2022 (בעברית)
↑  הרמת משקולות: אולגה שפירו זכתה בארד באליפות אירופה עד גיל 23 באתר ישראל היום, 18 באוקטובר 2022 (בעברית)
דניאל פוליסר

אין תמונה חופשית
דניאל פוליסר (נולד ב-6 בפברואר 1964 בניו יורק) הוא סופר, עיתונאי ועורך ("תכלת"), הוגה דעות נאו-קונסרבטיבי[דרוש מקור] ודוקטור למדע המדינה (אוניברסיטת הרווארד).
פוליסר הוא ממייסדי "מרכז שלם" בירושלים ושימש כנשיאו משנת 2002 ועד 2013 שנה בה המוסד קיבל היתר לפתוח תוכנית לימודים לתואר ראשון ומאז המוסד נקרא "המרכז האקדמי שלם" ופוליסר מכהן בו כמשנה לנשיא. בנוסף לכך, פוליסר הוא אחד מחברי הוועד המנהל של מרכז מציל"ה, מיסודה של פרופסור רות גביזון ומייסד ארגון "מבט לשלום". היה יושב הראש הראשון של המועצה הציבורית להנצחת זכרו של בנימין זאב הרצל.
קורות חיים

פוליסר נולד ב-1964 בניו יורק. קיבל מלגות מקרן פולברייט, קרן טרומן וקרן עמיתי מֶלוֹן ובעזרתן למד וב-1987 סיים בהצטיינות יתרה תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת פרינסטון, שבניו ג'רזי. חברו ללימודים יורם חזוני היה לימים שותפו להקמת מרכז שלם.
עלה לארץ ב-1991 והתיישב בעלי שבשומרון, יחד עם חזוני וב-2001 עבר לירושלים, שם הוא גר כיום עם אשתו וששת ילדיו.
קריירה

בשנת 1993 ייסד פוליסר את ארגון "מבט לשלום", ארגון על-מפלגתי, שבוועד המנהל שלו כיהנו אנשים מרחבי הקשת הפוליטית החל מאלישע שפירא מהקיבוץ הארצי וכלה ברב יואל בן-נון מהציונות הדתית. מטרת הארגון הייתה לפקח על יישום הסכמי אוסלו על ידי ישראל והרשות הפלסטינית. הארגון כתב ב-1994 וב-1995 מס' דו"חות על ההתקדמות של הפלסטינים לקראת בחירות, כחלק מקיום ההתחייבות שלהם בהסכמי אוסלו. סאיב עריקאת, שהתרשם לטובה מדו"חות אלה, הזמין את אנשי הארגון להיות משקיפים בבחירות לרשות הפלסטינית בינואר 1996.
ב-1994 ייסד פוליסר, בירושלים, ביחד עם אופיר העברי, יורם חזוני ויהושע ויינשטיין את מכון המחקר "מרכז שלם", מכון מחקר יהודי ציוני, הנחשב לנאו-קונסרבטיבי. חזוני כיהן עד 2002 כנשיאו הראשון של מרכז זה ומאותה שנה ועד 2013 כיהן פוליסר כנשיאו. פוליסר כיהן עד למינויו כנשיא המרכז, בתור מנהלו האקדמי. מי שהחליפו בתפקיד המנהל האקדמי של מרכז שלם היה אופיר העברי.
באוגוסט 1996 הוא ייסד, יחד עם יורם חזוני, דוד חזוני, ואופיר העברי את כתב העת של מרכז שלם - "תכלת". בשנים שלאחר מכן היה אחד מעורכיו של כתב העת הזה, במקביל ללימודיו באוניברסיטת הרווארד, לדוקטורט במדע המדינה. עבודת הדוקטורט שלו הייתה בנושא "כישלון הדמוקרטיזציה ברשות הפלסטינית" והוא סיים אותה וקיבל תואר דוקטור במדע המדינה ב-2001.
בנובמבר 2002 קיימו מרכז שלם, האוניברסיטה העברית ואוניברסיטת תל אביב, כנס בינלאומי בנושא רפובליקה, דמוקרטיה וחוקה: תרומתו של "הפדרליסט" למחשבה המדינית. פוליסר היה המנחה של הכנס ואחד המרצים בו. הרצאתו הייתה על הנושא "השפעת "הפדרליסט" על חוקות בעולם". במסגרת לימודי סמסטר סתיו 2005 במרכז שלם, הוא לימד את הקורס "חוקה לישראל".
בפברואר 2006 נבחר פוליסר ליושב ראש הראשון של המועצה הציבורית להנצחת זכרו של בנימין זאב הרצל, אשר הוקמה מכוח חוק בנימין זאב הרצל (ציון זכרו ופועלו), התשס"ד-2004. מטרת המועצה היא "להמליץ על יעדי פעולה ומדיניות לשם הנחלת חזונו, מורשתו ופועלו של הרצל, ולפקח על השגתם". בתקופת כהונתו גרמה המועצה להבאת עצמותיהם של ילדי הרצל לארץ וקבורתם בהר הרצל לצד אביהם, כפי שביקש הרצל בשעתו. יושב ראש המועצה כיום הוא פרופסור אריאל פלדשטיין.
ספריו בעברית

הכרעות למשק הישראלי: מדיניות כלכלית לשנים 2000-1997, עורך יחד עם יצחק קליין, הוצאת מרכז שלם, 1996.
המהפכה השקטה בהוראת תולדות הציונות: מחקר השוואתי על ספרי הלימוד של משרד החינוך בנושא המאה העשרים, יחד עם יורם חזוני ומיכאל אורן, הוצאת מרכז שלם, 2000.
מאמריו בעברית (חלקי)

"עושים היסטוריה", בספר "מאמרים חדשים על הציונות", בעריכת מיכאל אורן, דוד חזוני ויורם חזוני (הוצאת שלם, דצמבר 2006), עמ' 261 - 267.
"למען כבוד המת", מעריב, 20 בספטמבר 2006.
דבר המערכת - "החוקה שבדרך", תכלת 20 (קיץ התשס"ה / 2005), עמ' 21-13.
דבר המערכת - "לקראת יהדות משותפת", תכלת 17 (קיץ התשס"ד / 2004), עמ' 20-13.
דבר המערכת - "מיסוי וטעייה", תכלת 15 (סתיו התשס"ד / 2003), עמ' 28-21.
דבר המערכת – "עושים היסטוריה", תכלת 9 (אביב התש"ס / 2000), עמ' 20-13.
"האם איראן היא המודל היחיד למדינה יהודית?" (אביב התשנ"ט / 1999), באתר הסוכנות היהודית
מאמריו באנגלית (חלקי)

, מאמר לזכרו של חלל צה"ל ב"עופרת יצוקה", דביר עמנואלוף - ינואר 2009
Daniel Polisar, How Arafat rigged the 1996 Palestinian elections‏
Co-author with Aaron Wildavsky of chapter on “Tort Law” in Searching for Safety, Aaron Wildavsky, Transaction Press, Oct. 1987
ראו גם

הוצאת שלם
אסף שגיב
דוד חזוני