stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוחמד סלאח
עמדותיו הפוליטיות > יחסו בעד צ'צ'ניה

במונדיאל 2018, נבחרת מצרים קיימה את מחנה האימונים שלה בצ'צ'ניה, רפובליקה רוסית-מוסלמית. באחד מהימים הצטלם סלאח עם מנהיג נשיא הממשלה הפדרלית של צ'צ'ניה, רמזן קדירוב, לאחר שהאחרון ערך ביקור במלון בו שהתה נבחרת מצרים, וביקש להצטלם עם סלאח באצטדיון במהלך אימוני נבחרתו. לימים, קדירוב העניק לסלאח אזרחות כבוד מטעם הרפובליקה הצ'צ'נית בארוחת ערב ציבורית שנערכה לכל נבחרת מצרים. כמה מכלי חדשות מערביים וארגונים לא-ממשלתיים מתחו ביקורת על סלאח והאיחוד האירופי על יחסי הקרבה בין השניים תוך ציטוט של הפרות זכויות האדם כביכול מצד הנשיא וכי השחקן משמש לתעמולה פוליטית על ידי הדיקטטור הצ'צ'ני.
סטטיסטיקה > מועדונים

נכון ל-6 בפברואר 2025
| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים | בגביע> הופעות | בגביע> שערים | בגביע הליגה> הופעות | בגביע הליגה> שערים | באירופה> הופעות | באירופה> שערים | אחר> הופעות | אחר> שערים | סה"כ> הופעות | סה"כ> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009/2010 | אל-מוקאוולון אל ערב | מצרים ליגת העל המצרית | 3 | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 5 | 0 |
| 2010/2011 | אל-מוקאוולון אל ערב | מצרים ליגת העל המצרית | 21 | 4 | 4 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 25 | 5 |
| 2011/2012 | אל-מוקאוולון אל ערב | מצרים ליגת העל המצרית | 15 | 7 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 15 | 7 |
| סך הכול | סך הכול | סך הכול | 39 | 11 | 6 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 45 | 12 |
| 2012/2013 | פ.צ. בזל | שווייץ ליגת העל השווייצרית | 29 | 5 | 5 | 3 | 0 | 0 | 16 | 2 | 0 | 0 | 50 | 10 |
| 2013/2014 | פ.צ. בזל | שווייץ ליגת העל השווייצרית | 18 | 4 | 1 | 1 | 0 | 0 | 10 | 5 | 0 | 0 | 29 | 10 |
| סך הכול | סך הכול | סך הכול | 47 | 9 | 6 | 4 | - | - | 26 | 7 | 0 | 0 | 79 | 20 |
| 2013/2014 | צ'לסי | אנגליה פרמייר ליג | 10 | 2 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 11 | 2 |
| 2014/2015 | צ'לסי | אנגליה פרמייר ליג | 3 | 0 | 1 | 0 | 2 | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | 8 | 0 |
| סך הכול | סך הכול | סך הכול | 13 | 2 | 2 | 0 | 2 | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | 19 | 2 |
| 2014/2015 | פיורנטינה (השאלה) | איטליה סרייה א' | 16 | 6 | 2 | 2 | 0 | 0 | 8 | 1 | 0 | 0 | 26 | 9 |
| סך הכול | סך הכול | סך הכול | 16 | 6 | 2 | 2 | 0 | 0 | 8 | 1 | 0 | 0 | 26 | 9 |
| 2015/2016 | רומא (השאלה) | איטליה סרייה א' | 34 | 14 | 1 | 0 | 0 | 0 | 7 | 1 | 0 | 0 | 42 | 15 |
| 2016/2017 | רומא | איטליה סרייה א' | 31 | 15 | 2 | 2 | 0 | 0 | 8 | 2 | 0 | 0 | 41 | 19 |
| סך הכול | סך הכול | סך הכול | 65 | 29 | 3 | 2 | 0 | 0 | 15 | 3 | 0 | 0 | 83 | 34 |
| 2017/2018 | ליברפול | אנגליה פרמייר ליג | 36 | 32 | 1 | 1 | 0 | 0 | 15 | 11 | 0 | 0 | 52 | 44 |
| 2018/2019 | ליברפול | אנגליה פרמייר ליג | 38 | 22 | 1 | 0 | 1 | 0 | 12 | 5 | 0 | 0 | 52 | 27 |
| 2019/2020 | ליברפול | אנגליה פרמייר ליג | 34 | 19 | 2 | 0 | 0 | 0 | 8 | 4 | 4 | 0 | 48 | 23 |
| 2020/2021 | ליברפול | אנגליה פרמייר ליג | 37 | 22 | 2 | 3 | 1 | 0 | 10 | 6 | 1 | 0 | 51 | 31 |
| 2021/2022 | ליברפול | אנגליה פרמייר ליג | 35 | 23 | 2 | 0 | 1 | 0 | 13 | 8 | 0 | 0 | 51 | 31 |
| 2022/2023 | ליברפול | אנגליה פרמייר ליג | 38 | 19 | 3 | 1 | 1 | 1 | 8 | 8 | 1 | 1 | 51 | 30 |
| 2023/2024 | ליברפול | אנגליה פרמייר ליג | 32 | 18 | 1 | 1 | 2 | 1 | 9 | 5 | 0 | 0 | 44 | 25 |
| 2024/2025 | ליברפול | אנגליה פרמייר ליג | 23 | 21 | 0 | 0 | 4 | 2 | 7 | 3 | 0 | 0 | 34 | 26 |
| סך הכול | סך הכול |  | 273 | 176 | 12 | 6 | 10 | 4 | 82 | 50 | 6 | 1 | 383 | 237 |
| סך הכול קריירה | סך הכול קריירה | סך הכול קריירה | 453 | 233 | 31 | 15 | 12 | 4 | 133 | 61 | 6 | 1 | 635 | 314 |
סטטיסטיקה > נבחרת לאומית

נכון ל-11 באוקטובר 2024
| נבחרת מצרים> שנה | נבחרת מצרים> הופעות | נבחרת מצרים> שערים |
| --- | --- | --- |
| 2011 | 2 | 1 |
| 2012 | 15 | 7 |
| 2013 | 10 | 9 |
| 2014 | 9 | 5 |
| 2015 | 4 | 2 |
| 2016 | 6 | 5 |
| 2017 | 11 | 5 |
| 2018 | 6 | 7 |
| 2019 | 5 | 2 |
2020: 0
| 2021 | 7 | 2 |
| 2022 | 12 | 4 |
| 2023 | 8 | 6 |
| 2024 | 8 | 4 |
| סה"כ | 103 | 59 |
תארים > קבוצתיים

אליפות שווייץ: 2012/13, 2013/14
גביע הליגה האנגלי: 2014/15
אליפות אנגליה: 2019/2020
ליגת האלופות: 2018/19
הסופר קאפ האירופי: 2019
גביע העולם למועדונים: 2019
גביע הליגה האנגלי: 2021/2022
הגביע האנגלי: 2021/2022
מגן הקהילה האנגלי: 2022
תארים > אישיים

שחקן החודש בפרמייר ליג (4): נובמבר 2017, פברואר 2018, מרץ 2018, אוקטובר 2021
השחקן המצטיין של גביע העולם למועדונים: 2019
כדורגלן השנה באפריקה (2): 2017, 2018
כדורגלן השנה בליגה האנגלית (התאחדות שחקני הכדורגל) (2): 2017/2018, 2021/2022
שחקן השנה של ליגת העל השווייצרית: 2012/2013
שחקן העונה בפרמייר ליג: 2017/2018
מלך שערי הפרמייר ליג (3): 2017/18, 2018/19 (יחד עם אובאמיינג וסאדיו מאנה), 2021/2022 (יחד עם סון יונג מין)
שער העונה בפרמייר ליג: 2021/2022
שחקן העונה של שחקני ליברפול: 2017/18, 2020/2021, 2021/2022
שחקן העונה של אוהדי ליברפול: 2017/18, 2020/2021, 2021/2022
מקום שלישי בתואר שחקן השנה של אופ"א: 2018
מקום שלישי בתואר שחקן השנה של פיפ"א: 2018
פרס פושקש: 2018
נבחרת השנה באפריקה (3): 2017, 2018, 2019
אזרח כבוד של צ'צ'ניה: 2018
טיים 100: 2019
שיאים

אירופה
השלושער המהיר ביותר בליגת האלופות: 6 דקות ו-12 שניות נגד גלאזגו ריינג'רס ב-12 באוקטובר 2022
השלושער המהיר ביותר של מחליף בליגת האלופות: 13 דקות נגד גלאזגו ריינג'רס ב-12 באוקטובר 2022
הכי הרבה שערים בליגת האלופות עבור מועדון אנגלי: 41
מלך השערים האפריקאי בליגת האלופות בכל הזמנים: 44
מלך השערים האפריקאי במסגרות אירופאיות בכל הזמנים: 53
אנגליה
הכי הרבה שערים שנכבשו על ידי שחקן אפריקאי בפרמייר ליג: 32 שערים בעונת 2017/2018
הכי הרבה פרסי שחקן החודש בפרמייר ליג בעונה אחת: 3
ליברפול
הכי הרבה שערים בעונת בכורה בקבוצה: 44 בעונת 2017/2018
הכי הרבה שערים באירופה בעונה אחת: 11 (יחד עם רוברטו פירמינו בעונת 2017/2018)
הכי הרבה שערים בעונה אחת: 34 בעונת 2017/2018
מלך השערים בכל הזמנים בליגת האלופות: 41
השחקן הראשון שכובש יותר מ-20 שערים בעונה במשך 4 עונות רצופות: 2017/2018, 2018/2019, 2019/2020, 2020/2021
מלך השערים של ליברפול במסגרות אירופאיות בכל הזמנים: 42
מלך השערים של ליברפול בפרמייר ליג בכל הזמנים: 137
השחקן שכובש הכי הרבה שערים ברציפות באנפילד: 9 משחקים
רוקי מרציאנו

| --- | --- |

רוקי מרציאנו  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1 בספטמבר 1923 מסצ'וסטס, ארצות הברית
 נהרג:  31 באוגוסט 1969 (בגיל 45) ניוטון שבאיווה, ארצות הברית 
 מידע כללי
 שם לידה:  Rocco Francis Marchegiano
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  תיכון ברקטון 
 גובה:  1.79 מטר
 www.rockymarciano.net
 ספורט
 ענף ספורט:  איגרוף
 משקל:  כבד
 הישגים
 שיאים אישיים:  אלוף העולם במשקל כבד
 פרסים והוקרה:  The Ring magazine Fighter of the Year (1952)  The Ring magazine Fight of the Year (23 בספטמבר 1952)  The Ring magazine Fight of the Year (17 בספטמבר 1954)  The Ring magazine Fighter of the Year (1955)  The Ring magazine Fighter of the Year (1954)  The Ring magazine Fight of the Year (24 בספטמבר 1953) 
 
רוקו פרנסיס מרקג'אנו (באנגלית: Rocco Francis Marchegiano;‏ 1 בספטמבר 1923 – 31 באוגוסט 1969), שנודע בשם הבמה רוקי מרציאנו (Rocky Marciano), היה מתאגרף אמריקאי. אלוף העולם באגרוף במשקל כבד משנת 1952 ועד 1956.
מרציאנו צבר לזכותו 43 ניצחונות בנוקאאוט מתוך 49 קרבות (שיעור של 87.8% נוקאאוטים). הוא פרש מאגרוף במאזן נקי של ניצחונות בלבד, ללא הפסדים וללא תיקו, והיה היחיד שהגיע למספר שיא כזה של ניצחונות ללא הפסדים, עד ל-2015, אז השווה פלויד מייוות'ר את מספר ניצחונותיו אליו. באוגוסט 2017 שבר מייוותר את השיא כשניצח את קונור מקגרגור ב"קרב המאה".
ביוגרפיה > שנותיו הראשונות

רוקו פרנסיס מרקג'אנו נולד במסצ'וסטס שבארצות הברית, להורים מהגרים קתולים מאיטליה. אביו, פיירנו מרקג'אנו, ואימו, פסקואלינה פיצ'יוטו, גידלו אותו בעיר ברוקטון. לו שלוש אחיות - אליס, קונצ'טה, ואליזבט ושני אחים - לואיס (סוני) ופיטר. כשהוא היה בן שנה וחצי הוא לקה בדלקת ריאות, שממנה הוא כמעט מת. בנעוריו הוא שיחק כדורסל, עבד בביתו בהרמת משקולות, כשהשתמש בשק דואר ממולא שהיה תלוי על עץ בחצר האחורית של ביתו כשק אגרוף. הוא למד בבית ספר התיכון ברוקטון, שם הוא שיחק בנבחרות הפוטבול והכדורסל, אולם הושעה מנבחרת הכדורסל של בית הספר מכיוון שהצטרף לליגת הכנסייה, והפר את חוקי בית הספר האוסרים על שחקנים להצטרף לקבוצות אחרות. הוא נשר מבית הספר בטרם סיים כיתה י'. לאחר מכן עבד מרציאנו כסבל במשאיות תובלה שנעו מברוקטון אייס לחברת קול. הוא גם עבד כחופר שוחות וסנדלר. מרציאנו התגורר בהנסון שבמסצ'וסטס, הבית בו דר עדיין עומד על תילו ברחוב הראשי.
במרץ 1943, מרציאנו גויס לצבא ארצות הברית, לשירות של שנתיים. הוא הוצב בוויילס, ושירת במעבורת אספקה בתעלת למאנש שהייתה בדרכה לנורמנדי. רק לאחר שהמלחמה הסתיימה, במרץ 1946, הוא השתחרר סופית מהצבא בבסיס פורט לואיס שבוושינגטון.
ביוגרפיה > הקריירה כחובבן

כשמרציאנו חיכה לסיום שירותו הצבאי, הוא ייצג את הצבא וזכה בטורניר אגרוף חובבני של הכוחות המזוינים לשנת 1946. הקריירה החובבנית שלו הופסקה ב-17 במרץ 1947, כשמרציאנו צעד לתוך הזירה כמתחרה מקצועני. באותו הלילה הוא הביס את לי אפרסון בנוקאאוט לאחר שלושה סיבובים. אולם, בצעד בלתי שגרתי, שב מרציאנו לזירת החובבנים ונלחם בטורניר האליפות של מזרח ארצות הברית של ה-Golden Gloves במרץ 1948. הוא הפסיד לקולי ואלאס במהלך התחרות. הוא המשיך להילחם כחובבן במהלך האביב והתחרה במבחנים האולימפיים של ה-(Amateur Athletic Union (AAU בבוסטון גרדן. שם הוא ניצח בנוקאאוט את ג'ורג' מקגיניס, אולם פצע את ידיו במהלך הקרב ואולץ לעזוב את הטורניר. הקרב עם מקגיניס היה הקרב האחרון בקריירה שלו כחובבן.
בשנותיו החובבניות, הוא החזיק במאזן זכות של 8 ניצחונות לעומת 4 הפסדים. אלה היו הפעמים האחרונות שמרציאנו ידע הפסד.
בסוף מרץ 1947 יצא מרציאנו עם מספר חברים ונסע לפאיטוויל שבצפון קרולינה, לפאיטיוויל קאבס, קבוצת אימון של קבוצת הכדורסל השיקגו קאבס. מרציאנו החזיק מעמד שלושה שבועות לפני שהושלך מהקבוצה. לאחר שנכשל בניסיונותיו למצוא קבוצה אחרת, הוא שב לברוקטון והחל באימוני אגרוף עם חברו משכבר הימים, עלי קולומבו. אל וויל שירת כמנהלו וצ'ארלי גולדמן כמאמנו וכמורו.
ביוגרפיה > הקריירה המקצוענית

אף על פי שהוא נלחם בקרב מקצועני אחד בלבד (נגד לי אפסון), ב-12 ביולי 1948, החל מרציאנו להילחם באופן קבוע כמתאגרף מקצועני. בלילה ההוא הוא ניצח בקושי בקרב נגד הארי ביליזריאן. הוא זכה בראשון מבין שישה עשר קרבות רצופים בנוקאאוט, כולם לפני הסיבוב החמישי, ותשעה טרם סיומו של הסיבוב הראשון. דון מוגארד נעשה המתאגרף הראשון ששמר על מרחק מה"סלע" ("The Rock"), אך מרציאנו ניצח לפי החלטת השופטים.
בשלב מוקדם בקריירה שלו הוא שינה את איות שם משפחתו. הכרוז הודיע בפרובידנס שברוד איילנד שאין הוא יכול להגות את השם מרקג'אנו, אז מנהלו של מרציאנו, אל וויל, הציע שהם ייצרו שם עט. ההצעה הראשונה הייתה רוקי מאק, שמרצאינו דחה אותה. הוא החליט על שם שנשמע איטלקי יותר, "מרציאנו".
מרציאנו זכה בשלושה קרבות נוספים בנוקאאוט, עד שפגש בטד לורי, שלדעת עדים היה ביתרון בשלושה-ארבעה סיבובים מתוך העשרה, אף על פי כן, מרציאנו שמר על רצף הניצחונות שלו וניצח את לורי לפי החלטת השופטים. מרציאנו נלחם בלורי בשנית בנובמבר 1950 ושוב היה זה קרב בן עשרה סיבובים. אחרי הקרב הראשון עם לורי היו למרציאנו ארבעה נוקאאוטים עוקבים, בכללם קרב בן חמישה סיבובים ב-19 בדצמבר 1949 עם פיל מוסקאטו, מתאגרף עתיר ניסיון במשקל כבד מבאפלו שבמדינת ניו יורק, והמתאגרף הראשון מהשורה הראשונה עמו התעמת מרציאנו. כעבור שלושה שבועות מהקרב ניצח מרציאנו את קרמין וינגו בניו יורק, הנוקאאוט שהנחית מרציאנו בסיבוב החמישי כמעט והרג את וינגו. בקרב הבא של רוקי בשלהי מרץ 1950, הוא הביס בקרב קשה בן עשרה סיבובים לפי החלטת השופטים, נגד מתאגרף שיתחרה עמו על הכתר ב-1953, רולנד לה סטרזה. הקרב עם לה סטרזה היה צמוד במיוחד, מרציאנו ניצח 4–6 לפי החלטת שלושת השופטים.
מרציאנו זכה בשלושה נוקאאוטים נוספים ברציפות לפי שהתמודד פעם נוספת עם לורי. מרציאנו ניצח שוב, לפי החלטה פה אחד של השופטים. לאחר מכן הוא ניצח בארבעה נוקאאוטים נוספים ובקרב עם רד אפלגייט שהוכרע לפי החלטת השופטים בסוף אפריל 1951. הוא צולם ונצפה בטלוויזיה הלאומית בפעם הראשונה, בקרב בו ניצח את רקס ליין בנוקאאוט, לאחר שישה סיבובים, ב-12 ביולי 1951. ניצחון נוסף ששודר בטלוויזיה הלאומית היה כשהתמודד מול ג'ו לואיס. מרציאנו הביס את לואיס, במה שהיה אחד מהקרבות האחרונים בקריירה של לואיס, תוצאה שהותירה אותו ברגשות מעורבים, מאחר שלואיס היה האליל שלו מאז ילדותו.
ביוגרפיה > האליפות

לאחר ארבעה ניצחונות נוספים, בכללם על לי סבולד והארי מתיוס, התמודד מרציאנו על כתר אליפות העולם במשקל כבד מול ג'רסי ג'ו ואלקוט בן ה-38, בקרב שנערך בפילדלפיה ב-23 בספטמבר 1952. ואלקוט הפיל את מרציאנו בסיבוב הראשון ובנה לעצמו בהתמדה יתרון בנקודות; אולם בסיבוב השלוש עשרה, הימנית "סוזי קיו" של מרציאנו הפילה את ואלקוט. ואלקוט לא היה יכול לעמוד על רגליו בטרם הסתיימה הספירה עד עשר ומרציאנו היה אלוף העולם החדש במשקל כבד. ההגנה הראשונה שלו על הכתר הייתה שנה אחרי כן נגד ואלקוט, ובפעם הזאת הוא ניצח אותו בנוקאאוט בסיבוב הראשון. אחרי כן קרא עליו תיגר רולנד לה סטרזה. לאחר שלסטרזה היה יתרון קל בנקודות במחצית הקרב, ניצח מרציאנו בנוקאאוט טכני בסיבוב האחד עשר.
אחרי כן באו שני קרבות עוקבים נגד אלוף העולם לשעבר במשקל כבד ובמשקל קל, אזארד צ'ארלס האגדי, שהיה האדם היחידי מאז ומעולם שהחזיק מעמד חמישה עשר סיבובים נגד מרציאנו. מרציאנו זכה בקרב הראשון בנקודות ובשני בנוקאאוט בסיבוב השמיני. אז פגש מרציאנו את אלוף בריטניה ואירופה, דון קוקל. מרציאנו הביס אותו בנוקאאוט בסיבוב התשיעי.
הקרב האחרון של מרציאנו על הכתר היה נגד ארצ'י מור והוא התקיים ב-21 בספטמבר 1955. הקרב נקבע במקור ליום לפני כן, אולם מכיוון שהייתה התראת הוריקן נאלצו לדחותו. מרציאנו נפל לקרשים בסיבוב השני, אבל הוא קם על רגליו, הפיל את מור בסיבוב התשיעי וניצחו בנוק-אאוט. לפני כן הכה מרציאנו את מור בנוקאאוטים בסיבובים השישי והשמיני, אבל צלצול הפעמון הציל את מור.
מרציאנו הכריז על פרישתו ב-27 באפריל 1956.
ביוגרפיה > אחרי פרישתו

מרציאנו שקל קאמבק ב-1959 כשאינגמר ג'והנסון ניצח באליפות העולם במשקל כבד כשהוא גובר על פלויד פטרסון בקרב שהתקיים ב-26 ביוני 1959. לאחר חודש ראשון של אימונים מזה שלוש שנים, חזר בו מרציאנו מהחלטתו ולעולם לא שקל קאמבק שוב. בשנת 1966 הוצעו לו מיליוני דולרים להילחם נגד מוחמד עלי, שהיה אותה עת אלוף העולם במשקל כבד, אבל מרציאנו סירב בהחלטיות, יש להניח שהיה זה מכיוון שהוא הכיר בכך שלא היה לו כל סיכוי נגד עלי, שהיה אז בשיאו, בעוד מרציאנו פרש עשר שנים קודם לכן והיה כעת בגיל 43.
לאחר פרישתו הייתה למרציאנו תוכנית אירוח שבועית בטלוויזיה בנושא אגרוף, ששודרה במשך שנה. במשך תקופה קצרה הוא עבד כשופט בהיאבקות (מרציאנו היה שופט טוב בבית הספר התיכון). הוא המשיך כשופט וכפרשן בתחרויות אגרוף במשך שנים רבות.
בשלהי יולי 1969, מעט לפני מותו, השתתף מרציאנו בצילום הסרט The Superfight: Marciano vs. Ali. שני המתאגרפים צולמו מתאגרפים, אחרי כן נערך הסרט בסימולציות מחשב שדימה קרב אפשרי ביניהם, כפי שכל אחד מהם היה בתקופת השיא שלו. הקרב הוקרן ב-20 בינואר 1970. בגרסה ששודרה בארצות הברית ניצח מרציאנו בנוקאאוט בסיבוב ה-13; בגרסה ששודרה באירופה ניצח עלי, גם הוא בנוק-אאוט בסיבוב ה-13.
ביוגרפיה > מותו

בשנת 1969, בערב יום הולדתו ה-46, נסע מרציאנו במטוס פרטי קטן, ססנה 172.
המטוס היה בדרכו לדה מוין שבאיווה. היה זה לילה ומזג אוויר גרוע שרר בחוץ. הטייס, שלא היה מיומן בטיסה במזג אוויר מסוכן כזה, ניסה להנחית את המטוס בשדה תעופה קטן ליד ניוטון שבאיווה, אבל פגע בעץ שהיה שני מיילים לפני השדה. הדלק אזל במטוס. רוקי, הטייס הצעיר, ונוסע נוסף נהרגו מהמהלומה. ראשו של רוקי נערף מההתנגשות, ולכן נערכה לו לוייה בארון מתים סגור.
מרציאנו היה בדרכו לשאת נאום תמיכה בבנו של חברו וחיכתה לו מסיבת הפתעה שנערכה לכבודו. הוא קיווה לשוב מוקדם בבוקר בשביל מסיבת יום הולדתו ה-46 עם אשתו. הוא הגיע מארוחת ערב בשיקגו שהתקיימה בביתו של חברו אנדי גרנטלי, שהיה יושב ראש הנהלת חברת המכוניות STP.
מרציאנו נטמן בבית הקברות Forest Lawn Memorial Cemetery בפורט לודרדייל שבפלורידה. אשתו, שהלכה לעולמה חמש שנים אחריו בגיל 46 קבורה לצידו. אביו מת במרץ 1972, ואימו בראשית ינואר 1986.
מורשתו > בתרבות הפופולרית

ספרים רבים נכתבו על מרציאנו, בכללם Rocky Marciano, Biography of a First Son.
בסרט "רוקי" מ-1976, אומר לרוקי בלבואה מיקי מאמנו שסגנון האגרוף שלו וליבו מזכירים לו את מרציאנו, ואף מוזכר בסרט "רוקי 5" מ-1990 שבו מציין רוקי (סילבסטר סטאלון) שמאמנו מיקי הביא לו שרשרת זהב עם תליון כפפת אגרוף, אותה קיבל מרוקי מרציאנו.
מרציאנו היה נושא סרט הטלוויזיה "Marciano" שנעשה ב-1979, כמו גם "Rocky Marciano" מ-1999.
מרציאנו היה גם נושא ציורים אחדים ובול שהנפיק דואר ארצות הברית ב-1999 שיצא לזכרו.
רוקי מרציאנו מופיע במשחקי וידאו רבים שנושאם אגרוף בכללם Knockout Kings, Fight Night 2004, ו-Fight Night: Round 2.
הראפר רוק מרציאנו שאל ככל הנראה את שם המתאגרף, ושינה אותו מעט על מנת להופכו לשלו.
הערות שוליים

↑  Skehan, Everett M. (1977). Rocky Marciano: Biography of a First Son. Boston, Massachusetts: Houghton Mifflin, 39. ISBN 039525356X.
↑  Skehan, Everett M. (1977). Rocky Marciano: Biography of a First Son. Boston, Massachusetts: Houghton Mifflin, 70. ISBN 039525356X
↑  Skehan, Everett M. (1977). Rocky Marciano: Biography of a First Son. Boston, Massachusetts: Houghton Mifflin, 73. ISBN 039525356X
↑  Skehan, Everett M. (1977). Rocky Marciano: Biography of a First Son. Boston, Massachusetts: Houghton Mifflin, 66. ISBN 039525356X.
↑  רוקי מרציאנו בגלריית פורט
↑  Mullan, Harry (1996). Boxing: The Definitive Illustrated Guide to World Boxing. London, England: Carlton Books, 81. ISBN 0785806415
↑  Skehan, Everett M. (1977). Rocky Marciano: Biography of a first son. Boston, Massachusetts: Houghton Mifflin, 257. ISBN 039525356X
↑  "קרבות וטיסות... התרסקות מטוס הססנה של רוקי מרציאנו, 31 באוגוסט 1969, ב-Check-Six.com
↑  מותו הטרגי של רוקי מרציאנו
↑  נייט פליישר, עשרת המתאגרפים הטובים ביותר במשקל כבד
↑  דירוג כל הזמנים, International Boxing Research Organization (March, 2005).
↑  כתבה בטיים
↑  מבחן האגרוף של מרציאנו ב-kolumbus.fi
↑  עוד על מבחן האגרוף של מרציאנו ב-kolumbus.fi
↑  מאריה פאפאדופולוס, "היכן לשים את רוקי?", ב-Enterprise.com ה-10 ביולי 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007506319105171  PLWABN: 9811738860005606  BNE: XX1354742  GND: 124280412  ISNI: 0000 0000 4927 1769  LCCN: nr98013190  NARA: 10586687  NDL: 001312152  NSK: 000442729  SNAC: w6870dn6  VIAF: 47690358   WorldCat (עם VIAF): 47690358
יחידת האלפיניסטים

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   צה"ל
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1974–הווה (כ־51 שנים)
 נתוני היחידה
 ייעוד:  לוחמה בגזרת הר החרמון וצפון ישראל בתנאי שלג וקור עז
 פיקוד
 יחידת אם:   חטיבת ההרים
 דרגת המפקד:    סגן-אלוף
 
הכשרת צוות לוחמי סיירת גולני להצטרפות ליחידת האלפיניסטים, 2022
סיכת יחידת האלפיניסטים (ארז), 2022
יחידת ארז - "האלפיניסטים" או "חרמונאיים" היא יחידת מילואים מיוחדת של חיל הרגלים, השייכת לפיקוד הצפון בצבא ההגנה לישראל.
היחידה מוגדרת כיחידת לוחמה הררית המיועדת ללחימה (אנ') בתנאי מזג אוויר קיצוניים ובתנאי שלג, בגזרת הר החרמון וגבול הצפון.
היסטוריה

יחידת האלפיניסטים הוקמה בשנת 1974 כחלק מלקחי מלחמת יום הכיפורים, לאחר שבצה"ל הגיעו למסקנה שיש צורך ביחידה ייעודית שמאומנת להתמודד בתנאים קיצוניים בחורף באזור החרמון וגבול סוריה. האתגר המבצעי הראשון של היחידה התרחש ב-14 באפריל 1974 בעת מלחמת ההתשה במובלעת הסורית, כשהוטל עליה לכבוש את שיא החרמון, בגובה של למעלה מ-2,800 מטר. כוח בן שישים לוחמים מהיחידה ומסיירת מטכ"ל, בפיקוד רס"ן עמירם לוין (לימים אלוף במיל') העפיל לפסגה, שם ניהל קרב כנגד הקומנדו הסורי שבסופו נכבש שיא החרמון על ידי לוחמי צה"ל. בקרב נהרגו שנים עשר חיילים סורים ועוד כמה נפלו בשבי. לסיירת מטכ"ל וליחידת האלפיניסטים היו כשלושים פצועים. לימים טען לוין שהקרב היה אחד החשובים בתולדות מדינת ישראל, אך סיפורו נבלע בעקבות מלחמת יום הכיפורים.
יחידת האלפיניסטים מבצעת אימוני הגנה מרחבית, התקפה וירי תוך כדי תנועה מהירה בגלישה בציוד סקי מתקדם, אופנועי סקי וחתולי שלג מיוחדים בעלי עבירות גבוהה. חימושה של היחידה כולל רובי סער מדגמי M4 קרבין ותבור, מקלע קל "נגב" ורובי צלפים מדגמים M24 ו-SR-25.
היחידה מורכבת מאנשי מילואים אשר שירתו בסדיר ביחידות המיוחדות של צה"ל (רבים מהם מ"אגוז" ו"סיירת גולני" ששטח התמחותם הוא גבול הצפון). בעת הצטרפותם ליחידה לרוב הלוחמים אין ניסיון קודם בגלישת סקי, ובגלל כמות ימי השלג המוגבלת במהלך השנה לפעמים הכשרה מלאה של לוחם ביחידה יכולה להימשך מספר שנים. במידת הצורך והיכולת, נשלחים צוותים של היחידה לאימונים עם יחידות מקבילות בהרי האלפים שבאירופה או נפאל. בנוסף לאימונים אינטנסיביים בשלג ובתנאי קור קיצוני, מבצעים לוחמי היחידה גם פעילות בט"ש באזור החרמון.
אחד ממפקדי היחידה בעבר הוא סגן-אלוף שמעון פריינטה, יוצא סיירת גולני, אשר זכה בשנת 2005 בפרס מפקד זרוע היבשה למפעל חיים על פועלו ביחידת האלפיניסטים.
גלריה

לוחם יחידת האלפיניסטים באימון, פברואר 2004
לקריאה נוספת

משה גבעתי, הישרדות בספטמבר - לקחים מבצעיים ממלחמות ישראל, חולון: הוצאת 'רעות', תשע"ג-2013, עמ' 251-233.
משה גבעתי, המערכה בחרמון - הקרבות ברכסי החרמון במלחמת יום הכיפורים ולאחריה, תל אביב: הוצאת מערכות והוצאת מודן, תשע"ה-2015
הערות שוליים

↑  יחידת האלפיניסטים, כיבוש שיא החרמון על ידי כוח בפיקודו של עמירם לוין, מתוך אתר "יחידה".
↑  "האלפיניסטים - סקי פס". סקי פס. 2014-01-01. נבדק ב-2017-12-03.
↑  אביחי בקר, "בעיית אמינות: אל"ם קובי מרום", הארץ, ‏ 22.09.2000.
מסירות נפש ביהדות

עקדת יצחק נחשבת במסורת היהודית למופת של מסירות נפש (ציור נוצרי משנת 1650)
ביהדות, מסירות נפש היא הנכונות להקרבת החיים למען קיום מצוות התורה. הקרבת החיים באופן שכזה מהווה קיום מצוות קידוש השם ומכונה מוות על קידוש השם, ולעיתים מכונה בקיצור גם כקידוש השם.
היהדות מקדשת את החיים, וההלכה מתירה ואף מחייבת כל יהודי להפר את המצוות, אם עליו לעשות זאת על-מנת להציל את חייו ("פיקוח נפש") ועל אף זאת, ישנם שלושה איסורים אשר אותם חייב, המאמין היהודי, לקיים גם במחיר הקרבת חייו. איסורים אלו נודעים בשם איסורי "ייהרג ואל יעבור":
איסור עבודה זרה
איסור גילוי עריות
איסור שפיכות דמים
הגדרה זו מורחבת ב"שעת השמד", כלומר במקרה של גזרות מיוחדות שתכליתן היא העברה על הדת. במקרה שכזה, יש למסור את הנפש אף על הקל שבמנהגים – ”אפילו לשנויי ערקתא דמסאנא” (אפילו לשנות את רצועת הסנדל). במהלך ההיסטוריה יהודים רבים מסרו את נפשם על קידוש השם, במיוחד בתקופות בהן היו ניסיונות להמרת דת המונית וכפויה.
מסירות נפש בתנ"ך

כמופת היסטורי למסירות נפש נעשה שימוש בעקידת יצחק. על פי הכתוב בבראשית (פרק כ"ב), נצטווה אברהם אבינו על ידי האל להקריב כקורבן על המזבח את בן זקוניו, יצחק. אברהם עשה כדבר האל, עלה להר שהאל הראה לו (הר המוריה), הכין את המזבח, קשר את יצחק, אחז בסכין, והיה מוכן לשחוט את בנו על המזבח. ברגע האחרון הופיע לפניו מלאך וציווה עליו לשחרר את יצחק מהעקידה ולהקריב במקומו איל שנשלח אליו. בדת היהודית, אברהם נחשב לאחד מגדולי הצדיקים, כיוון שהיה מוכן להקריב את בנו על קידוש השם.
אף שבעקידת יצחק, כפי שהיא מתוארת במקרא, לא בוצעה בפועל ההקרבה, נמצא באגדה מקור לרעיון לפיו יצחק מת, אך קם לתחייה מאוחר יותר. כמו כן, על פי האגדה היהודית אברהם הושלך על ידי נמרוד לכבשן האש בשל סירובו להאמין באלילי אור כשדים וניצל בנס.
מקרה נוסף של מסירות נפש המוזכר בתנ"ך הוא מקרה חנניה, מישאל ועזריה, אשר סירבו למלא את פקודת נבוכדנאצר מלך בבל להשתחוות לפסל (דניאל, ג'). השלושה הודיעו לנבוכדנאצר שהם מוכנים למסור את נפשם כדי שלא להפר את מצוות התורה. משראה המלך הבבלי שהם ממאנים לעבור על איסור עבודה זרה, השליך אותם לכבשן הלוהט ורק נס משמים הצילם. מקרה מפורסם נוסף הוא "דניאל בגוב האריות". כאשר התפלל דניאל לה' למרות החוק של דריוש, הטוען שכל אזרח בבלי חייב להתייחס אליו בתור אל עלי אדמות ולסגוד לו בלבד, הוא היה צריך לשאת בתוצאות והושלך לגוב האריות. אף על פי שידע שזהו עונשו של העובר על החוק, העדיף דניאל לפגוש במלתעות האריות מאשר לעבור על מצוות וחוקות ה'. גם הפעם ניצל בנס, ויצא מגוב האריות ללא פגע.
בימי הכיבוש הסלווקי

בשנת 167 לפנה"ס החליט מלך האימפריה הסלאוקית, אנטיוכוס הרביעי, לאסור על קיום מצוות הדת היהודית בארץ ישראל. בספר חשמונאים א' מתוארות גזירות השמד:
"וישלח המלך ספרים ביד מלאכים לירושלים ולערי יהודה, ללכת אחרי חוקים נוכרים לארץ, ולמנוע עולות, וזבח ונסך מן המקדש, ולחלל שבתות וחגים, לבנות במות והיכלות ופסילים, ולהקריב חזירים ובהמות טמאות, ולהניח את בניהם ערלים, לשכוח את התורה ולהחליף כל החוקים. ואשר לא יעשה כדבר המלך – יומת."
ביום כ"ה בכסלו שנת 167 לפנה"ס הוצב בבית המקדש פסל זאוס והוקרבו לו קורבנות. עונש מוות הוטל על כל יהודי שנתפס כשהוא מל את בנו או שומר את השבת. השלטונות הכריחו את היהודים לעבוד לאלילים ולהקריב להם קורבנות ואף לאכול בשר חזיר. גזירות אנטיוכוס נמשכו שלוש וחצי שנים. רוב תושבי יהודה סירבו לקבלן והעדיפו למות, ובלבד שלא לעבוד עבודה זרה ולעבור על חוקי התורה. אלעזר הזקן, שהיה אחד מנכבדי העם, צווה לאכול מבשר החזיר והוצא להורג בשל סירובו. אחד הידועים בסיפורי מסירות הנפש בתקופה ההיא היה סיפורה של חנה ושבעת בניה: שבעת בניה של חנה נתפסו בידי המלך שצווה עליהם לעבוד לאלילים, כל אחד מהם סירב בתוקף, אפילו הקטן שבהם. שבעת הבנים עונו למוות אך לא בגדו באמונתם. הם הוצאו להורג, ואימם, שאיבדה את כל בניה, שלחה יד בנפשה.
בספר חשמונאים ב' מתואר סיפור זה:
"ועוד היה מעשה ששבעת אחים ואמם נתפסו ונאנסו לאכול מבשר חזיר האסור, ויוכו בשוטים ובגידים. ואחד מהם, שהיה המדבר בעדם, אמר: התרצה לחקור ולדעת אותנו? נכונים למות, מלעבור על תורת האבות."
ובהמשך מתואר מותו של הילד השני, האומר שמות קדושים יתוגמל בעולם הבא
ויהי בצאת נפשו, ויאמר אל המלך: איש הדמים, הנה נפשנו בידך לקחתה, אולם אלוהינו שבשמים יעיר את רוחו עלינו, והחיינו לחיי עולמים, עקב אשר מתנו בעבור תורתו הקדושה
בסופו של דבר, התנגדות היהודים לקבל את גזירת השמד הולידה את מרד החשמונאים, במהלכו נהרגו יהודים נוספים על קידוש השם, אך בסופו גורש הכובש הסורי מהארץ.