stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היענות תרופתית

ברפואה, המונח היענות תרופתית מתאר את המידה בה אדם מבצע את הוראות רופאו המטפל.
בדרך כלל מדובר בהיענות בלקיחת תרופות אך גם מתאר שימוש באביזרים רפואיים כגון משאפים לחולי אסתמה וכדומה.
גם המטופל וגם הגוף המטפל הם גורמים המשפיעים על מידת ההיענות התרופתית, אולם גם למחירי תרופות גבוהים יש השפעה מכרעת.
הדיוויזיה ה-121 (ורמאכט)

| --- | --- |
סמל הדיוויזיה
סמל הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  דיוויזיית חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  5 באוקטובר 1940 – 8 במאי 1945 (4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים
הדיוויזיה ה-121 (בגרמנית: 121. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בחזית המזרחית, והושמדה בסוף המלחמה בכיס קורלנד.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-19 בספטמבר 1940, על בסיס יחידות מהדיוויזיה ה-1 והדיוויזיה ה-21 בתור הדיוויזיה ה-130, וב-5 באוקטובר 1940 שונה שמה לדיוויזיה ה-121, והיא הועמדה תחת פיקוד קורט יאהן. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-2 במסגרת הארמייה ה-16, ולאחר מכן לחמה בקרבות השונים בזירה הצפונית, ובכלל זה בקרב על לנינגרד. בסוף 1944 נלכדה הדיוויזיה יחד עם שאר קבוצת ארמיות צפון בכיס קורלנד, שם לחמה עד לכניעתה לרוסים בסוף המלחמה.
מפקדים

| שם | כהונה |
| --- | --- |
קורט יאהן: 5 באוקטובר 1940 - 25 במאי 1941
אוטו לנצל: 25 במאי 1941 - 8 ביולי 1941
מרטין ואנדל: 8 ביולי 1941 - 11 בנובמבר 1942
הלמוט פרייס: 11 בנובמבר 1942 - מרץ 1944
ארנסט פאואר פון ארלאו: מרץ 1944 - 1 ביוני 1944
רודולף באמלר: 1 ביוני 1944 - 27 ביוני 1944
הלמוט פרייס: 27 ביוני 1944 - 10 ביולי 1944
תאודור בוסה: 10 ביולי 1944 - 1 באוגוסט 1944
ורנר ראנק: 1 באוגוסט 1944 - 30 באפריל 1945
אוטומאר הנזן: 30 באפריל 1945 - 8 במאי 1945
החלטה 679 של מועצת הביטחון של האו"ם

| --- | --- |

אזור ההשגחה של כח התצפית של האו"ם
 תאריך:  30 בנובמבר 1990
 ישיבה מספר:  2,964
 קוד:  S/RES/679 (מסמך)
 נושא:  ישראל ומדינות ערב
 סיכום הצבעה:  15 הצביעו בעד 0 הצביעו נגד 0 נמנעו 
 תוצאה:  התקבלה
 הרכב מועצת הביטחון
 חברות קבועות:  הרפובליקה העממית של סין סין צרפת צרפת הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת ארצות הברית ארצות הברית ברית המועצות ברית המועצות
 חברות לא קבועות:  קנדה קנדה חוף השנהב חוף השנהב קולומביה קולומביה קובה קובה אתיופיה (1987–1991) אתיופיה פינלנד פינלנד מלזיה מלזיה רומניה רומניה תימן תימן זאיר זאיר
החלטה 679 של מועצת הביטחון של האו"ם היא החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם, שהתקבלה פה אחד ב-30 בנובמבר 1990, על ידי מועצת הביטחון של האומות המאוחדות, לאחר סקירה של מזכ"ל האו"ם על כח התצפית של האו"ם.
המועצה ציינה את מאמציה לכונן שלום עמיד וצודק במזרח התיכון.
ההחלטה

המועצה החליטה לקרוא לצדדים הנוגעים בדבר ליישם מיידית את החלטה 338 של מועצת הביטחון של האו"ם (1973). היא חידשה את המנדט של כוח התצפית למשך שישה חודשים נוספים, עד ל-30 במאי 1990, וביקשה כי המזכ"ל יגיש דו"ח על המצב בסוף אותה תקופה.
ראו גם

הסכסוך הישראלי-ערבי
יחסי ישראל–סוריה
המועצה הגדולה והכללית (סן מרינו)

| --- | --- |

 מדינה:  סן מרינו
 סוג:  בית מחוקקים חד-ביתי
 היסטוריה
 תקופת הפעילות:  25 במרץ 1906 – הווה (118 שנים) 
 הרכב
 מספר מושבים:  60 חברים
 
 הקואליציה (35):      השמאל הדמוקרט - סוציאליסטי (14)       עתיד הרפובליקה (11)       ‏Civic 10‏ (10) האופוזיציה (25):       המפלגה הנוצרית - דמוקרטית (10)       תנועת RETE ‏(8)       המפלגה הסוציאליסטית ‏(3)       מפלגת הסוציאליסטים והדמוקרטים ‏(3)       התנועה הדמוקרטית - סן מרינו יחד ‏(1)
 בחירות
 שיטת בחירות:  שיטת ויקטור ד'הונד
 בחירות קודמות:  20 בנובמבר 2016
 מנהיגים
 יושב ראש:  Luca Santolini 
 קפטן המחוז:  ניקולה סלבה   מישל מוראטורי
 משכן
 
 סן מרינו, סן מרינו
 אתר אינטרנט
 אתר רשמי
 
המועצה הגדולה והכללית (באיטלקית: Consiglio Grande e Generale) היא הפרלמנט של סן מרינו. שישים חברי הפרלמנט נבחרים לכהונה של חמש שנים. השיטה בה משתמש הפרלמנט לחלוקת המושבים בין המפלגות השונות היא שיטת ויקטור ד'הונד אך שיטת הבחירה שונה ומזכירה באופייה את אופי הבחירות המוניציפליות באיטליה. אחוז החסימה בפרלמנט של סן מרינו הוא 3.5 אחוזים.
המועצה פועלת בהשראת המועצה הרומית ברומא העתיקה.
המועצה מפקחת על קונגרס המדינה שהיא הממשלה.
ראו גם

קפיטן עוצר
החלטה 695 של מועצת הביטחון של האו"ם

| --- | --- |

אזור ההשגחה של כח התצפית של האו"ם
 תאריך:  30 במאי 1991
 ישיבה מספר:  2990
 קוד:  S/RES/695 (מסמך)
 נושא:  ישראל ומדינות ערב
 סיכום הצבעה:  15 הצביעו בעד 0 הצביעו נגד 0 נמנעו 
 תוצאה:  התקבלה
 הרכב מועצת הביטחון
 חברות קבועות:  הרפובליקה העממית של סין סין צרפת צרפת הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת ארצות הברית ארצות הברית ברית המועצות ברית המועצות
 חברות לא קבועות:  אוסטריה אוסטריה בלגיה בלגיה חוף השנהב חוף השנהב קובה קובה אקוודור אקוודור הודו הודו רומניה רומניה תימן תימן זאיר זאיר זימבבואה זימבבואה
החלטה 695 של מועצת הביטחון של האו"ם היא החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם שהתקבלה פה אחד ב-30 במאי 1991, על ידי מועצת הביטחון של האומות המאוחדות, לאחר סקירה של מזכ"ל האו"ם על כח התצפית של האו"ם באזור רמת הגולן.
המועצה ציינה את מאמציה לכונן שלום עמיד וצודק במזרח התיכון.
ההחלטה

המועצה החליטה לקרוא לצדדים הנוגעים בדבר ליישם מיידית את החלטה 338 של מועצת הביטחון של האו"ם (1973). היא חידשה את המנדט של כוח התצפית שהיה אמור להסתיים בהתאם להחלטה 679 של מועצת הביטחון של האו"ם למשך שישה חודשים נוספים, עד ל-30 בנובמבר 1991, וביקשה כי המזכ"ל יגיש דו"ח על המצב בסוף אותה תקופה.
ראו גם

הסכסוך הישראלי-ערבי
יחסי ישראל–סוריה
הפארק הלאומי לואנגו

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך הקמה:  2002 
 נתונים ומידות
 שטח:  1,550 קילומטר רבוע
 מיקום
 מדינה:  גבון גבון
 קואורדינטות:  2°10′00″S 9°34′00″E﻿ / ﻿2.16666667°S 9.56666667°E﻿ / -2.16666667; 9.56666667
 אתר רשמי
  (למפת גבון מוגדלת) ליברוויל פורט-גנטיל אויים פרנסוויל טשיבאנגה מואילה מאקוקו גינאה המשוונית קמרון קונגו מפרץ גינאההפארק הלאומי לואנגו(למפת גבון רגילה) ליברוויל פורט-גנטיל אויים פרנסוויל טשיבאנגה מואילה מאקוקו גינאה המשוונית קמרון קונגו מפרץ גינאההפארק הלאומי לואנגו
 
הפארק הלאומי לואנגו (בצרפתית: Parc national de Loango) הוא פארק לאומי במערב גבון, המגן על בתי גידול חופיים מגוונים, כולל חלק מ-220 קמ"ר לגונת איגואלה, הדוגמה המשמעותית היחידה למערכת לגונה מערבית אפריקאית טיפוסית המוגנת בפארק לאומי.
הפארק ממוקם בין לגונות נקומי ונדוגו והפארק הוא היהלום האמיתי של החוף המערבי של יבשת אפריקה. חוקר הטבע מייק פיי כינה את לואנגו 'גן העדן האחרון של אפריקה' וכאן צילם מייקל "ניק" ניקולס מ"נשיונל ג'יאוגרפיק" את תמונותיו הידועות של היפופוטמים בגלישה. שני הגברים מכנים את לואנגו 'ארץ ההיפופוטמים הגולשים'. גודלו הוא 1,550 קילומטרים של סוואנה, חוף, יער והפארק הלאומי לואנגו מציע נופים נרחבים והזדמנות לתצפית על פילים, תאו, היפופוטמים, גורילות ונמרים היוצאים לחופי החול הלבן.
אחרי דרום אפריקה, ניתן למצוא כאן את הריכוז המגוון והגדול ביותר בעולם של לווייתנים ודולפינים ממש מול חוף לואנגו. באזור יש למעלה ממאה קילומטרים של קו חוף לא מיושב וקל להתבונן כאן על קטלנים ולווייתנים גדולי-סנפיר. זו ללא ספק הנקודה היפה ביותר בחוף המערבי של אפריקה - המקום בו יערות, סוואנות, שטחי ביצות, לגונות ואוקיינוס נפגשים. לואנגו ידועה ברחבי העולם כאתר לטרפון בגודל שיא, כמו גם דגי מים מלוחים גדולים אחרים.
האיחוד העולמי לשימור טבע (IUCN), ארגון בינלאומי המוקדש לשימור משאבי טבע, סיווג את הפארק הלאומי לואנגו כשמורה חיה ואזור מוגן לשימור.
היסטוריה

בשנת 1956 נוצרו שמורות החי הטבעיות האזוריות בפארק הלאומי לואנגו ובסביבתה כדי לקדם שימוש בר קיימא בחיות הבר ובאדמות הבר באזור.
בנובמבר 2002 החליט הנשיא עומר בונגו אונדימבה על יצירת 13 פארקים לאומיים חדשים בגבון. בסך הכל, שלושה עשר הפארקים שנוצרו מייצגים 10% משטח האדמה של גבון. אחד הפארקים המרהיבים יותר במערכת זו הוא הפארק הלאומי לואנגו. מעט מאוד כפרים קיימים כיום בפארק, מכיוון שרובם ממוקמים על הגדה הנגדית של לגונת נגוב. ככזה, הפארק כמעט נטול אנשים ובית למגוון עצום ומרהיב של חיות בר יבשות, עופות וים. בעוד שחלק מבעלי החיים הללו מאכלסים שמורות אקולוגיות ספציפיות אליהן הם הסתגלו לאורך זמן, אחרים כמו פילים ותאו נעים על פני מספר נופים. רבים מבעלי חיים יכולים להיתקל במבקרים ברגל, ברכב, או לראותם מרחוק.
תיירות ושימור

רומבוט סוונבורן, משקיע הולנדי חלוץ ב"שימור תיירות" פיתח את SCD (החברה לשימור ופיתוח ,Société de Conservation de Developoppement). מחקר, ניהול פארק ופעילויות חינוכיות מבוצעות בשותפות עם החברה לשימור חיות הבר. כמו כן, הוא פיתח את התשתית והלוגיסטיקה כדי לספק חוויות תיירות טבע יוקרתיות באזורים מרוחקים של גבון (ומאז 2006 גם בסאו טומה ופרינסיפה) על בסיס הרעיון "התיירות משלמת עבור השימור".
אנשים

התושבים באזור לואנגו נותרים תלויים במשאבי הטבע המקיפים אותם לצרכיהם היומיומיים. כיום, למרות שחלק מאזרחי גבון נדדו לעבר המרכזים העירוניים או נכנסו לתעסוקה בתעשיות מודרניות, כגון ייצור נפט ועץ, רוב האנשים החיים בכפרים מסורתיים עדיין תלויים במידה רבה בסביבתם הטבעית לצרכיהם היומיומיים.
עמים השוכנים בכפר משתמשים בטכניקה חקלאית ומגדלים מספר מיני צמחים מבויתים, כולל מניוק, בוטנים וירקות. הנשים אחראיות על מרבית הגינון, למעט כריתה ראשונית ופינוי עצים. גברים מתפרנסים מדייג או ציד. הדייגים משתמשים ברשתות ארוכות, מערכי חכות, ווים ופיתיונות, מלכודות דגים וחניתות כדי לתפוס דגים ושרימפס. סרטני היבשה נתפסים ביד. ציוד ציד מסורתי כמו קשתות וחצים, חניתות ומלכודות הוחלפו ברובים ובאקדחים ברמה גבוהה. מספר מוצרי מזון אחרים נקצרים ביער או בסוואנה או מחופי הים, כמו ביצי צבים.
גלריה

פיל עם צווארון GPS, בפארק הלאומי לואנגו
פילים משוטטים
מחנה בדרום הפארק עם נוף
באפלו פראי בודד משוטט בתוך הפארק.
נוף לאכסניה מהמים.
החלטה 684 של מועצת הביטחון של האו"ם

| --- | --- |

אזור ההשגחה של יוניפי"ל
 תאריך:  30 בינואר 1991
 ישיבה מספר:  2975
 קוד:  S/RES/684 (מסמך)
 נושא:  ישראל ולבנון
 סיכום הצבעה:  15 הצביעו בעד 0 הצביעו נגד 0 נמנעו 
 תוצאה:  התקבלה
 הרכב מועצת הביטחון
 חברות קבועות:  הרפובליקה העממית של סין סין צרפת צרפת הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת ארצות הברית ארצות הברית ברית המועצות ברית המועצות
 חברות לא קבועות:  אוסטריה אוסטריה בלגיה בלגיה חוף השנהב חוף השנהב קובה קובה אקוודור אקוודור הודו הודו רומניה רומניה תימן תימן זאיר זאיר זימבבואה זימבבואה
החלטה 684 של מועצת הביטחון של האו"ם הייתה החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם שהתקבלה פה אחד ב-30 בינואר 1991, על ידי מועצת הביטחון של האומות המאוחדות, לאחר עיון בהחלטות הקודמות בנושא ולאחר עיון בדו"ח של מזכ"ל האו"ם על כח הביניים הזמני של האו"ם.
ההחלטה

המועצה החליטה להאריך את המנדט של יוניפי"ל לחצי שנה נוספת, עד ל-31 ביולי 1991.
לאחר מכן הדגישה המועצה את העוצמה של הכוח, וביקשה מהמזכ"ל לדווח על ההתקדמות בביצוע החלטות 425 (1978) ו-426 (1978).
ראו גם

הסכסוך הישראלי-ערבי
יחסי ישראל–לבנון
הלחימה בדרום לבנון (1985–2000)
מלחמת האזרחים בלבנון
הליכת אקראי בוול סטריט

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  ברטון ג'י מלכיאל
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  עיון 
 נושא:  כלכלה
 הוצאה
 הוצאה:  W. W. Norton & Company
 תאריך הוצאה:  1973
 עורך:  דב איכנולד
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  ידיעות אחרונות (משכל)
 תאריך:  2006
 תרגום:  רז קטלן
 מספר עמודים:  365
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 965-511-763-4
 
הליכת אקראי בוול סטריט (המקור באנגלית: A Random Walk Down Wall Street) הוא ספר אשר נכתב על ידי ברטון ג'י מלכיאל כלכלן מאוניברסיטת פרינסטון. הספר עוסק בנושא שוקי המניות אשר הפך את השערת ההליכה האקראית לפופולריות. מלכיאל טוען שמחירי הנכסים מראים בדרך כלל סימנים של הליכה אקראית, ולפיכך לא ניתן לעלות על ממוצעי השוק באופן עקבי. הספר מצוטט לעיתים קרובות על ידי אלה המצדדים בהשערת השוק היעיל.
בשנת 1973, השנה בה יצא לראשונה הספר, דעה זו הייתה חדשנית ורק לאחר שהספר התקבל יצאו קרנות סל מחקות מדד שונות כפי שהספר ממליץ להשקיע.
טכניקות השקעה

מלכיאל בוחן כמה טכניקות השקעה פופולריות, כולל ניתוח טכני וניתוח יסודי, לאור מחקרים אקדמיים של שיטות אלו. באמצעות ניתוח מפורט, הוא מציין פגמים משמעותיים בשתי הטכניקות, ומגיע למסקנה שעבור רוב המשקיעים, ביצוע שיטות אלו יפיק תוצאות נחותות בהשוואה לאסטרטגיות פסיביות.
למלכיאל יש ביקורת דומה לגבי שיטות בחירת קרנות נאמנות המנוהלות באופן אקטיבי על סמך ביצועי העבר. הוא מצטט מחקרים המצביעים על כך שקרנות נאמנות המנוהלות באופן פעיל משתנות מאוד בשיעורי ההצלחה שלהן לאורך הטווח הארוך, ולעיתים קרובות הן בעלות ביצועים נמוכים בשנים שלאחר ההצלחות שלהן, ובכך נסוגות לכיוון הממוצע. מלכיאל מציע כי בהתחשב בהתפלגות ביצועי הקרן, לא סביר סטטיסטית שמשקיע ממוצע יבחר במקרה את אותן קרנות נאמנות בודדות אשר יצליחו לעלות על מדד הייחוס שלהן בטווח הארוך.
הלנה, נסיכת נסאו

הלנה, נסיכת נסאו (גרמנית: Helene von Nassau‏, 18 באוגוסט 1831 - 28 באוקטובר 1888), הייתה אשתו של גאורג ויקטור, נסיך ולדק ופירמונט.
ביוגרפיה

הלנה נולדה בביטריך ב-18 באוגוסט 1831, לוילהלם, דוכס נסאו ופאולינה, נסיכת וירטמברג, בתם של פאול, נסיך וירטמברג ושרלוטה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן. בשנת 1839 מת אביה וילהלם, דוכס נסאו, ואחיה אדולף, דוכס נסאו עלה לשלטון במקומו. בשנת 1848 פרץ ברחבי הדוכסות מרד כחלק ממהפכות אביב העמים, ואחיה ואמה דיכאו אותו.
ב-26 בספטמבר 1853 התחתנה הלנה עם גאורג ויקטור, נסיך ולדק ופירמונט, ממנו נולדו לה 7 ילדים. ב-28 באוקטובר 1888 מתה הלנה בביתה בפירמונט, והיא בת 57 שנים.
משפחתה

ב-26 בספטמבר 1853 התחתנה הלנה עם גאורג ויקטור, נסיך ולדק ופירמונט, ממנו נולדו לה 7 ילדים:
סופיה, נסיכת ולדק ופירמונט (1854–1869)
פאולינה, נסיכת ולדק ופירמונט (1855–1925), התחתנה עם אלקסיס, נסיך בנטהיים ושטיינפורט
מריה, נסיכת ולדק ופירמונט (1857–1882), התחתנה עם וילהלם השני, מלך וירטמברג
אמה, נסיכת ולדק ופירמונט (1858–1934), התחתנה עם וילם השלישי, מלך הולנד
הלנה, נסיכת ולדק ופירמונט (1861–1922), התחתנה עם לאופולד, דוכס אולבני
פרידריך, נסיך ולדק ופירמונט (1865–1946)
אליזבת, נסיכת ולדק ופירמונט (1873–1961), התחתנה עם אלכסנדר, נסיך ארבאך-שנברג
הרי הפניין

ערך זה עוסק ברכס הרים באנגליה. אם התכוונתם לרכס הרים באיטליה, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  893 מ' 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מיקום:  אנגליה, הממלכה המאוחדתהממלכה המאוחדת
 קואורדינטות:  54°42′10″N 2°29′12″W﻿ / ﻿54.702777777778°N 2.4866666666667°W﻿ / 54.702777777778; -2.4866666666667
 
 
הרי הפניין (באנגלית: Pennines) הוא רכס הרים וגבעות אשר עובר בחלק הצפוני של אנגליה בין הגבול עם סקוטלנד ועד למרכז אנגליה באזור הפסגות סמוך למנצ'סטר.
הרכס עובר למעשה לאורך הגבול בין צפון מערב אנגליה מצד אחד ויורקשייר וצפון מזרח אנגליה מהצד השני, משום שהוא עובר באופן כמעט רציף לאורך קו האמצע של צפון אנגליה, זכה הרכס לכינוי "עמוד השדרה של אנגליה". השם 'פניין' כנראה נובע מהמילה הקלטית 'פן' (Pen או Benn) שמשמעה הר או פסגה, ייתכן והשם ניתן בתקופה מאוחרת יותר בהשראת רכס הרי האפנינים באיטליה שגם שמו נובע ממקורות קלטיים.
לאורך הרכס מצויים מספר פארקים לאומיים, 'אזורי יופי טבעי יוצא דופן' (Area of outstanding natural beauty) ושמורות טבע בהם ניתן למנות את הפארק הלאומי אזור הפסגות, הפארק הלאומי יורקשייר דיילס, הפארק הלאומי נורת'מברלנד ואזור היופי הטבעי צפון הפניינים אשר ממוקם בין היורקשייר דיילס לפארק נורת'מברלנד. שלושה מבין עשרת הפארקים הלאומיים באנגליה נמצאים לאורך הרכס כמו גם שני אזורי יופי טבעי.
הפוני הקטן שלי: דור חדש

| --- | --- |

כרזת הסרט באנגלית
 מבוסס על:  "הפוני הקטן שלי" של בוני זכרלה וחברת הסברו
 בימוי:  רוברט קולן חוסה אוצ'ה
 הופק בידי:  ססיל קראמר פיטר לואיס
 תסריט:  גיליאן בארו טים סאליבן
 עריכה:  ענבל אלעזרי
 מדבבים:  ונסה הדג'נס קימיקו גלן ג'יימס מרסדן סופיה קרסון ליזה קושי
 מוזיקה:  אלן שמאקלר מיקל מאלר
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית קנדה קנדה אירלנד אירלנד
 חברת הפקה:  אנטרטיינמנט ואן Boulder Media
 חברה מפיצה:  נטפליקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video, הפצה לאולמות הקולנוע 
 הקרנת בכורה:  24 בספטמבר 2021
 משך הקרנה:  91 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית (דובב לשפות נוספות, ביניהן עברית)
 סוגה:  פנטזיה הרפתקאות קומדיה
 הכנסות באתר מוג'ו:   tt10101702
 סרט הבא:  My Little Pony: Make Your Mark 
 https://mylittlepony.hasbro.com/en-us
 דף הסרט ב־IMDb
 
הפוני הקטן שלי: דור חדש (באנגלית: My Little Pony: A New Generation) הוא סרט פנטזיה קומי אמריקאי-אירי-קנדי בהנפשה ממוחשבת, שבוים על ידי רוברט קולן וחוסה אוצ'ה, והופק על ידי ססיל קראמר ופיטר לואיס. הסרט מבוסס על זיכיון הצעצועים "הפוני הקטן שלי" של חברת הסברו, ופותח את הדור החמישי שלו, בזמן שהוא גם משמש המשך ישיר לדור הרביעי של הזיכיון, הכולל בין היתר את סדרת האנימציה "הפוני הקטן שלי: חברות היא קסם" משנת 2010. הסרט הופק על ידי חברת אנטרטיינמנט ואן, וההנפשה בו נעשתה על ידי חברת Boulder Media.
במקור הסרט היה אמור לעלות לאקרנים בידי סרטי פרמאונט, אולם עלה לנטפליקס ב-24 בספטמבר 2021.
תקציר העלילה

הסרט מתרחש שנים לאחר אירועי "הפוני הקטן שלי: חברות היא קסם". הסרט מתרכז בסאני צופת-כוכב, פונית אדמה אקטיבית ומלאת שמחה אשר עדיין רואה תקווה באקווסטריה שם הלימודים של קרן קסם נצנוץ על חברות והרמוניה יחליפו את הפחד וחוסר האמונה, ושם כל שלושת סוגי הפונים חיים בנפרד זה מזה. לפתע היא פוגשת חדת קרן בשם איזי, יחד הן יוצאות להרפתקה לעולמות חדשים, מכירות חברים חדשים וגוברות על הפחדים שלהן.
בעקבות הסרט יצאה סדרה משלה בשם "הפוני הקטן שלי: ספרו את הסיפור".
דמויות ומדבבים

הדיבוב העברי בוים על ידי שמעון לייבין, ותורגם על ידי גיא ברקאי. הדיבוב נעשה באולפני וידאופילם אינטרנשיונל.
| מדבב/ת בשפת המקור | מדבב/ת בעברית | שם הדמות | תיאור הדמות |
| --- | --- | --- | --- |
| ונסה הדג'נס | אלונה אלכסנדר | סאני צופת-כוכב | פונית אדמה אשר אוהבת להחליק ברולרבליידס ורוצה איחוד בין כל הפונים. |
| קימיקו גלן | מייה קדוש | איזי קידות-יקום | חדת קרן אנרגטית שאוהבת ליצור. |
| ג'יימס מרסדן | דור סרוגו | היץ' | פוני אדמה ושריף בחוף הים. |
| סופיה קרסון | לורה שופוב | פיפ | נסיכת פגסוס מגבעות זפיר וכוכבת פופ אשר אוהבת לבדר את הפונים האחרים. |
| ליזה קושי | דון לני-גבאי | זיפ | נסיכת פגסוס מרדנית מגבעות זפיר אשר אוהבת התעמלות ומדע. אחותה של פיפ. |
| אליזבת פרקינס | טליה ברקאי | פיליס | פונית אדמה שבבעלותה חברה בשם "קנטרלוג'יק", המתמחה במוצרים לשמירה על סוסי פוני "בטוחים ומסוגננים". |
| טרה סטרונג | טליה ברקאי | קרן קסם-נצנוץ | חדת קרן מכונפת שחיה באקווסטריה של פעם, נסיכת החברות ומנהיגת מגנות ההרמוניה. מייצגת את יסוד הקסם. |
| ג'יין קרקובסקי | שירלי לילו | המלכה הייבן | מלכת פגסוס, השליטה של גבעות זפיר. אמן של פיפ וזיפ. |
| קן ג'ונג | גילן שחף | ספראוט | פוני אדמה וסגנו של היץ', בנה של פיליס. הופך לשריף בעקבות היעלמותו של היץ', ולאחר מכן לשליט העיר. |
| אלן שמוקלר (שירה) | גילן שחף | ספראוט | פוני אדמה וסגנו של היץ', בנה של פיליס. הופך לשריף בעקבות היעלמותו של היץ', ולאחר מכן לשליט העיר. |
| פיל לאמאר | גדי לוי | אלפאביטל | חד קרן מיער ברידלווד. טוב בתחרויות ומנצח את רוב מתחריו, מלבד סאני. |
| מייקל מקיין | יהויכין פרידלנדר | ארגייל | אביה של סאני, מספר לה את סיפורן של קרן קסם וחברותיה. |
| אשלי באל | לורן סביר | קשת בענן | פגסוס שחיה באקווסטריה של פעם, וחברה במגנות ההרמוניה. מייצגת את יסוד הנאמנות. |
| אשלי באל | לורן סביר | פריפז | פונית אדמה שחיה באקווסטריה של פעם, וחברה במגנות ההרמוניה. מייצגת את יסוד הכנות. |
| אנדריאה ליבמן | אורלי תגר | ביישנית | פגסוס שחיה באקווסטריה של פעם, וחברה במגנות ההרמוניה. מייצגת את יסוד טוב הלב. |
| אנדריאה ליבמן | שרון לוקסנבורג | פינקי פאי | פונית אדמה שחיה באקווסטריה של פעם, וחברה במגנות ההרמוניה. מייצגת את יסוד הצחוק. |
| טבית'ה סנט ג'רמיין | שחר ירון | זוהר | חדת קרן שחיה באקווסטריה של פעם, וחברה במגנות ההרמוניה. מייצגת את יסוד הנדיבות. |
הערות שוליים

↑  Adams, Tim (25 בפברואר 2021). "My Little Pony Lands New Series, 'Theatrical-Quality' CG Animated Movie at Netflix". Comic Book Resources. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Verhoeven, Beatrice (30 ביוני 2021). "Vanessa Hudgens, James Marsden, Kimiko Glenn Cast in 'My Little Pony: A New Generation'". The Wrap. נבדק ב-30 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bonaime, Ross (30 ביוני 2021). "'My Little Pony: A New Generation' Netflix Film Reveals Release Date and Cast". Collider. נבדק ב-30 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 751acc42-777c-451b-a6e8-258445224c81
החלטה 68/262 של העצרת הכללית של האו"ם

| --- | --- |

התפלגות הצבעת המדינות השונות:      בעד      נגד      נמנעים      נעדרו מההצבעה
 תאריך:  27 במרץ 2014
 ישיבה מספר:  המליאה ה-80
 קוד:  A/RES/68/262 (מסמך)
 נושא:  השלמות הטריטוריאלית של אוקראינה
 סיכום הצבעה:  100 הצביעו בעד 11 הצביעו נגד 58 נמנעו 24 נעדרו 
 תוצאה:  התקבלה
החלטה A/RES/68/262 של העצרת הכללית של האו"ם אומצה ב-27 במרץ 2014 עקב תוצאות ההצבעה בפתיחת המליאה ה-80 של המושב ה-68 של העצרת הכללית של האו"ם.
מושב זה של האו"ם התכנס במיוחד כדי לדון בנושא השתלטות הצבא הרוסי על חלק משטחה של אוקראינה (הרפובליקה האוטונומית של קרים והעיר סבסטופול).
המסמך, שכותרתו "השלמות הטריטוריאלית של אוקראינה", אומץ כתגובה לסיפוח הרוסי של חצי האי קרים ומשמעותו שהקהילה הבין-לאומית מסכימה שלמרות הסיפוח לרוסיה, קרים ממשיכה להיות שטח בריבונות אוקראינה. ההחלטה נסמכת על עיקרון במשפט הבין-לאומי המנהגי שקובע שמדינות חדשות מופיעות בשטחן של ארצות ישנות, או צומחות מתוך אימפריות קולוניאליות, הגבולות הרשמיים האחרונים שהיו בעבר אמורים להיות קווי הגבולות החדשים. דוקטרינה זו ידועה כ-"אוטי פוסידטיס יוריס" – uti possidetis juris – כלומר, "אתה מחזיק על-פי חוק", הגבול שהיה הוא הגבול שיהיה. עיקרון זה יושם לגבי הגבולות של מדינות חדשות ברחבי העולם, והוכר כעקרון בסיסי של החוק הבינלאומי על-ידי בית המשפט הבינלאומי לצדק. גם כאשר מספר מדינות מופיעות מתוך מדינה אחת, כפי שרוסיה ואוקראינה הגיחו מתוך ברית-המועצות, החלוקות האדמיניסטרטיביות הפנימיות הקודמות הופכות לגבולות הבינלאומיים החדשים.
ההחלטה הבלתי-מחייבת, שנתמכה על ידי 100 מדינות החברות באומות המאוחדות, אישרה מחדש את מחויבותה של האספה הכללית של האו"ם לשלמותה הטריטוריאלית של אוקראינה על פי הגבולות הבינלאומיים המוכרים שלה, והדגישה את אי-תקפותו של משאל קרים (2014).
יוזמות ההחלטה היו קנדה, קוסטה ריקה, גרמניה, ליטא, פולין ואוקראינה.
בעד המסמך הצביעו 100 מדינות, 11 מדינות הצביעו נגד, 58 נמנעו, ו-24 מדינות לא השתתפו בהצבעה בשל היעדר נציגים במושב זה של העצרת.
ההחלטה אומצה לאחר ניסיונותיה הכושלים של מועצת הביטחון של האו"ם, שכינסה 7 ישיבות כדי למצוא פתרון לשאלת משבר חצי האי קרים, אולם אלה נתקלו בהטלת וטו על ידי רוסיה.
ב-28 במרץ 2014 הודיעה רוסיה שההחלטה מזיקה, והאשימה מדינות מערביות בשימוש בסחיטה ואיומים כדי לגייס קולות בעד ההחלטה.
תוצאות ההצבעה

| --- | --- |
הצבעה: מדינות
בעד (100): אוסטריה, אוסטרליה, אוקראינה, אזרבייג'ן, איטליה, איי בהאמה, איי מרשל, סיישל, איי שלמה, אינדונזיה, איסלנד, אירלנד, אלבניה, אנדורה, אסטוניה, ארצות הברית, בהוטן, בולגריה, בחריין, בלגיה, בנין, ברבדוס, גאורגיה, גואטמלה, גינאה, גרמניה, דנמרק, האיטי, האיים המלדיביים, הולנד, הונגריה, הונדורס, הממלכה המאוחדת, הפיליפינים, הרפובליקה הדומיניקנית, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הרפובליקה המרכז-אפריקאית, טוגו, טורקיה, טרינידד וטובגו, יוון, יפן, ירדן, כווית, כף ורדה, לוב, לוקסמבורג, לטביה, ליבריה, ליטא, ליכטנשטיין, מאוריציוס, מדגסקר, מולדובה, מונקו, מונטנגרו, מיקרונזיה, מלטה, מלאווי, מלזיה, מקדוניה, מקסיקו, נורווגיה, ניגריה, ניו זילנד, ניז'ר, סומליה, סיירה לאון, סינגפור, סלובניה, סלובקיה, סמואה, סן מרינו, ספרד, ערב הסעודית, פולין, פורטוגל, פינלנד, פלאו, פנמה, פפואה גינאה החדשה, פרו, צ'אד, צ'ילה, צ'כיה, צרפת, קולומביה, קוסטה ריקה, קוריאה הדרומית, קטר, קיריבטי, קמרון, קנדה, קפריסין, קרואטיה, רומניה, שוודיה, שווייץ, תאילנד, תוניסיה
נגד (11): ארמניה, בוליביה, בלארוס, ונצואלה, זימבבואה, ניקרגואה, סודאן, סוריה, קוריאה הצפונית, קובה, רוסיה
נמנעו (58): אוגנדה, אוזבקיסטן, אורוגוואי, אל סלוודור, אלג'יריה, אנגולה, אנטיגואה וברבודה, אפגניסטן, אקוודור, ארגנטינה, אריתריאה, אתיופיה, בוטסואנה, בורונדי, בורקינה פאסו, בנגלדש, ברוניי, ברזיל, גבון, גיאנה, ג'יבוטי, גמביה, ג'מייקה, דומיניקה, דרום אפריקה, דרום סודאן, הודו, וייטנאם, זמביה, טנזניה, לסוטו, מאוריטניה, מאלי, מוזמביק, מונגוליה, מיאנמר, מצרים, נאורו, נמיביה, נפאל, סאו טומה ופרינסיפה, סווזילנד, סורינאם, סין, סנגל, סנט וינסנט והגרנדינים, סנט לוסיה, סנט קיטס ונוויס, סרי לנקה, עיראק, פיג'י, פקיסטן, פרגוואי, קמבודיה, קומורו, קזחסטן, קניה, רואנדה
נעדרו מההצבעה (24): איחוד האמירויות הערביות, איראן, בוסניה והרצגובינה, בליז, גאנה, גינאה ביסאו, גינאה המשוונית, גרנדה, הרפובליקה של קונגו, ונואטו, חוף השנהב, טג'יקיסטן, טובאלו, טונגה, טורקמניסטן, ישראל, לאוס, לבנון, מזרח טימור, מרוקו, סרביה, עומאן, קירגיזסטן, תימן
הערות שוליים

↑  יוג'ין קונטורוביץ', קרים, החוק הבינלאומי והגדה המערבית,
16/06/2014, אתר מידה