stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ורג' סטיבנסון
תולדות חייו > התחלות

ג'ורג' סטיבנסון נולד בווילאם שבחבל נורת'אמברלנד באנגליה, כ-15 ק"מ מערבית לעיר ניוקאסל. בשנת 1748 נבנתה בסמוך לעירו מסילה לקרונות שנגררו על ידי סוסים, בדומה למסילת רכבת, אך הייתה עשויה מעץ. סטיבנסון גדל בסמוך למסילה ובשנת 1802 החל לעבוד כמכונאי במכרה פחם. במשך עשר שנים צבר ידע בטיפול ובאחזקת מנועי קיטור, ובשנת 1812 פרש מעבודתו והחל לבנות מנועי קיטור בעצמו.
בשנת 1814 בנה סטיבנסון את קטר הקיטור הראשון בתכנונו, אשר נועד לגרירת קרונות פחם מן המכרה. הקטר נקרא "בליכר" (Blücher), על שם גנרל פרוסי בשם גבהרד בליכר (Gebhard Leberecht von Blücher) אשר נלחם בנפוליאון בקרב ווטרלו. הקטר היה מסוגל לגרור 30 טון פחם והיה הקטר הראשון שנע בזכות החיכוך שבין גלגליו למסילה. בין השנים 1814-1819 בנה 16 קטרים נוספים. סטיבנסון לא הגביל את עיסוקו רק לבניית קטרים ואף פיתח בשנת 1815 מנורת כורים, לשימוש במכרה הפחם.
בשנת 1820 נקרא סטיבנסון להקים מסילה לאורך של כ-13 ק"מ ממכרה בהטון לעיר סנדרלנד. במורדות נעו הקרונות על המסילה בכוח הכבידה ואילו במישור ובעליות נגררו על ידי קטרי קיטור. הייתה זו המסילה הראשונה באנגליה שבה לא נעשה כל שימוש בגרירה בכוח בהמות.
בשנת 1821 החל במפעל בניית מסילת סטוקטון ודרלינגטון (Stockton and Darlington Railway). התוכנית המקורית הייתה לעשות שימוש בסוסים לגרירת קרונות על מסילות ברזל, אולם לאחר שמנהל החברה פגש בסטיבנסון הוא שינה את התוכניות. העבודה על המסילה החלה בשנת 1822 ובחודש ספטמבר 1825 השלים סטיבנסון את בניית הקטר הראשון למסילה, אשר כונה בתחילה "אקטיב", אולם אחר כך שונה שמו ל"לוקומושן" (תנועה באנגלית). המסילה נפתחה לתנועה ב-27 בספטמבר 1825, כאשר הקטר "לוקומושן" נהוג על ידי סטיבנסון, גרר 80 טון של פחם לאורך 15 ק"מ והשלים את המסע בשעתיים. בקטע אחד של הנסיעה הוא הגיע למהירות של 39 קמ"ש. כחלק מן הרכבת הראשונה היה גם קרון נוסעים שנבנה במיוחד לצורך כך ובו ישבו מכובדים שהגיעו לטקס הפתיחה. הייתה זו רכבת הנוסעים הראשונה שנגררה על ידי קטר קיטור.
תולדות חייו > עלייתו לתהילה

בעת בניית מסילת סטוקטון ודרלינגטון הבחין סטיבנסון כי אף עליות מתונות במסילה מפחיתות במידה רבה את מהירות הרכבת. הוא הגיע למסקנה כי יש לתכנן מסילות רכבת כך שתהיינה מישוריות ככל האפשר. ידע זה הוא יישם בעת שעבד בבנית מסילת בולטון ולי וכן מסילת ליברפול ומנצ'סטר. לצורך השגת המטרה של מישוריות המסילה הוא תכנן שורה של סוללות, תעלות וגשרים בתוואי הדרך. בשנת 1829, לקראת סיום סלילת מסילת ליברפול ומנצ'סטר הכריזו מנהלי החברה על תחרות לבניית הקטרים בהם ייעשה שימוש במסילה זו. סטיבנסון עזר לבנו רוברט לבנות לצורך התחרות את הקטר "רוקט", אשר גבר על תשעה מועמדים אחרים והפך לקטר הקיטור המפורסם ביותר בעולם.
ב-15 בספטמבר 1830 נפתחה לתנועה מסילת ליברפול - מנצ'סטר, בטקס רב-רושם בהשתתפות נכבדים רבים ובהם ראש ממשלת בריטניה, הדוכס מוולינגטון. על הטקס העיבה תאונת רכבת שבה נהרג חבר פרלמנט בריטי, ויליאם האסקיסון, כתוצאה מפגיעת הקטר "רוקט", אולם המסילה הייתה להצלחה מיידית ושמו של סטיבנסון יצא למרחוק.
סטיבנסון הוזמן לתכנן מסילות רבות נוספות, אולם לעיתים טבעו השמרני היה לו לרועץ. הוא העדיף תמיד לבחור בתוואי מסילה מישורי, אפילו במחיר של הארכת התוואי במידה ניכרת, בעוד שמהנדסים אחרים הצליחו לעיתים להציע ולבצע תוכניות מסילה בעלות תוואי קצר יותר, המתגבר על מכשולי גובה. בשנת 1847 היה סטיבנסון לנשיאו הראשון של המוסד למהנדסי מכונות בבריטניה. בתקופה זו כבר הפחית במידה ניכרת את עבודתו. לאחר שצבר הון רב בחייו, הוא הלך לעולמו בביתו בצ'סטרפילד שבמחוז דרבישייר, ב-12 באוגוסט 1848.
מורשתו

בנו, רוברט סטיבנסון, היה אף הוא למהנדס רכבות ידוע והיה מעורב ברבים מן הפרויקטים של אביו. בשנת 2001 נוסד על שמו קולג' ג'ורג' סטיבנסון, באוניברסיטת דורהאם שבסטוקטון (אנ'). בעיירה נורת' שילד קם מוזיאון הרכבת על שם סטיבנסון. במוזיאון בצ'סטרפילד קיים חדר המוקדש כולו לחפציו האישיים של סטיבנסון.
דיוקנו של ג'ורג' סטיבנסון הופיע על שטרות בערך 5 לירות שטרלינג של בנק אנגליה בין השנים 2003-1990.
הקטר "רוקט" המוצג במוזיאון המדע בלונדון
פסלו של ג'ורג' סטיבנסון במוזיאון הרכבות הלאומי ביורק
סאורשטרה (מדינה)

| --- | --- |

 
 סאורשטרה ב-1951
 ממשל
 שפה נפוצה:  גוג'ראטית 
 היסטוריה
 תאריכי הקמה:  1947 
 תאריכי פירוק:  1956 
 ישות קודמת:  Baroda, Western India and Gujarat States Agency 
 ישות יורשת:  בומביי 
 
מדינת סאורשטרה הייתה מדינה הודית מ-1947 עד 1956. המדינה גבלה בצפון־מזרח בבומביי, שהחזיקה גם במובלעות בתוכה, בצפון־מערב בקוץ', והוקפה מדרום וממערב בים הערבי. המדינה גם גבלה במושבה הפורטוגזית דיו. בירתה הייתה ראג'קוט (אנ').
כיום כלולים שטחי המדינה במדינת גוג'ראט שבהודו.
היסטוריה

החבל מנה 14 מדינות הצדעה (אנ') (מונח בתחומי האימפריה הבריטית, שהעניק מעמד לשליט המדינה), 17 מדינות ללא־הצדעה, 191 נסיכויות ו־45 אחוזות. בתוך תחומי החבל היו מובלעות שהשתייכו לנשיאות בומביי שבשלטון בריטי ישיר, שתהפוך למדינת בומביי.
ב־15 בפברואר 1948 הצטרפה איחוד המדינות של סאורשטרה להודו. בראש המדינה עמד הראג'פורמרק דיגוויג'אינגג'י רנג'יטסינהג'י ג'אדג'ה (אנ'), המהראג'ה של נוואנגר (אנ'). המדינה נקראה בתחילה איחוד המדינות של קטיוואר, ובנובמבר 1948 שינתה את שמה לסאורשטרה.
בחצי האי שכנה גם מדינת ג'ונגדה (אנ'), אחת המדינות הגדולות בחצי האי, ושבראשה עמד שליט מוסלמי, הודיעה ב־15 באוגוסט 1947 על כוונתה להצטרף לפקיסטן. ממשלת המדינה איבדה שליטה על המדינה, שרוב תושביה ההינדואים ביקשו להיות חלק מהודו, והנוואב מוחמד מהבט ח'אן השלישי (אנ') נאלץ לצאת לגלות בפקיסטן ב־24 באוקטובר. לצד ג'ונגדה, גם המדינות מנוודאר ומנגרול ביקשו להצטרף לפקיסטן. בשלוש המדינות התקיים בפברואר 1948 משאל עם לגבי מעמדן העתידי, ומרבית המשתתפים העדיפו להיות חלק מהודו. ב־20 בפברואר 1949 צורפו ג'ונגדה ושאר המדינות לסאורשטרה.
עם כניסת חוקת הודו לתוקף ב-26 בינואר 1950, הפכה סאורשטרה למדינה חלק ב', סיוג שהתייחס לחלקי הנספח לחוקת הודו שהגדיר את מעמד המדינות השונות ואשר המדינות שנכללו בו היו בעלי שליטה עצמית ובראשן עמד ראג'פורמק.
ב-1 בנובמבר 1956, צורפה מדינה סאורשטרה למדינת בומבי במסגרת חוק ארגון מחדש של המדינות. ב-1 במאי 1960, מדינת בומביי חולקה על קווים לשוניים לגוג'ראט ומהאראשטרה ואזור סאורשטרה הפך לחלק מגוג'אראט.
הערות שוליים

1 2  S. N. Sadasivan, Political and Administrative Integration of Princely States, New Delhi: Mittal Publications, עמ' 26
1 2  bhanusinh, Divya (2006). "Junagadh State and Its Lions: Conservation in Princely India, 1879–1947". Conservation and Society. 4 (4): 522–40. JSTOR 26392860.
↑  Saurashtra, States of India since 1947
↑  V. P. Menon, The Story of the Integration of the Indian States, Longmans, Green and CO, 1955, עמ' 102
| המדינות והטריטוריות של הודו |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אוטר פרדש • אוטראקהאנד • אודישה • אנדרה פרדש • אסאם • ארונאצ'ל פרדש • ביהר • ג'הרקאנד • גואה • גוג'ראט • הימאצ'ל פרדש • הריאנה • טמיל נאדו • טלנגאנה • טריפורה • מאדהיה פרדש • מניפור • מגהלאיה • מהאראשטרה • מיזוראם • מערב בנגל • נאגאלנד • סיקים • פנג'אב • צ'האטיסגאר • קרנאטקה • קרלה • ראג'סטאן |  |
| טריטוריות איחוד | איי אנדמן וניקובר • ג'אמו וקשמיר • דאדרה ונאגר האוולי ודאמאן ודיו • טריטוריית הבירה הלאומית דלהי • לדאק • לקשאדוויפ • פודוצ'רי • צ'אנדיגאר |  |
| מדינות לשעבר | איחוד המדינות המזרחיות • איחוד מדינות פטיאלה ופנג'אב המזרחית • אג'מר • אנדרה • בומביי • בופאל • בילספור • ג'אמו וקשמיר (מדינה) • היידראבאד • וינדהיה פרדש • טרוונקור-קוצ'ין • קוץ' ביהאר • מאדהיה בהרט • מדראס • מייסור • סאורשטרה • פנג'אב המזרחית • קוץ' • קורג |  |
| טריטוריות איחוד לשעבר | ארונאצ'ל פרדש • גואה, דאמאן ודיו • דאדרה ונאגר האוולי • דאמאן ודיו • הימאצ'ל פרדש • טריפורה • מיזוראם • נאגאלנד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557389305171  LCCN: n50049511  VIAF: 153574098   WorldCat (עם VIAF): 153574098
קרן מיראז'

| --- | --- |

 תחום:  פיתוח הנגב, פילנתרופיה
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקום פעילות:  הנגב
 מייסדים:  דייוויד מיראז'
 יושב ראש:  דייוויד מיראז'
 תקופת הפעילות:  1998–הווה (כ־26 שנים)
 מוטו:  ”מעגלים של שינוי”
 http://merage.org.il/
 
קרן מיראז' ישראל היא קרן פילנתרופית בבעלות משפחת מיראז'.
קרן מיראז' ישראל היא גוף פילנתרופי הפועל בישראל מאז 1998, הקרן הוקמה על ידי משפחת מיראז', בשם קרן אסתר המלכה. מאוחר יותר שונה שמה לקרן מיראז' ישראל. הקרן שייכת למיליונר היהודי האמריקאי, יליד איראן, דייוויד מיראז'.
פעילות הקרן בישראל עוסקת בקהילת יוצאי איראן, תוכנית "כנפיים" לחיילים בודדים עולים, פיתוח הנגב, חיילים מילואים ותוכנית "מחוברים לחיים" ללימודי שימוש בסמארטפון לבני הגיל השלישי.
פעילות הקרן בישראל > קהילת יוצאי איראן בישראל

בתחילת דרכה סיפקה הקרן רשת תמיכה, עזרה וכלים לבני הקהילה על מנת להקל עליהם להתמודד עם היותם מהגרים, ומתוך שאיפה שיתערו במהרה בחברה הישראלית. בזכות פעילותה של הקרן, אנשי הקהילה הפכו לחלק בלתי נפרד מהיסודות ומההנהגה של החברה הישראלית, בכל תחומי החיים: תרבות, חינוך, צבא וביטחון, פוליטיקה ועסקים.
בנוסף, בחמש השנים האחרונות, הקרן משקיעה מאמצים מיוחדים ופועלת למען העצמת נשות הקהילה, באמצעות הקמתם של מועדוני נשים שבהם מתקיימת פעילות ענפה לרבות אירוע ארצי שנתי יחיד מסוגו עבור נשות הקהילה. נכון להיום, בני ובנות הקהילה, הפכו לחלק מההנהגה בישראל ומובילים אותה, ובתמיכתה של הקרן פועלים לשנות ולהשפיע על פני עתיד הקהילה עצמה, ערכי הציונות ומדינת ישראל.
פעילות הקרן בישראל > תוכנית "כנפיים" לחיילים בודדים עולים

התוכנית Wings – כנפיים היא יוזמה חברתית יחידה בישראל הפועלת מזה כ־15 שנים בשותפות של הסוכנות היהודית לארץ ישראל, צה"ל, משרד הביטחון, קרן יסוד, קרן חיים סבן, משרד העלייה והקליטה, משרד הבריאות וקרן מיראז' ישראל הנותנים מענה כולל לחיילים בודדים עולים. התוכנית מלווה את הצעירים מהשלב שבו הם מגיעים לארץ ומתמודדים עם תהליך הגיוס לצה"ל, ממשיכה בסיוע פרטני במהלך שירותם הצבאי, ועד כשנתיים אחרי השחרור.
אוכלוסיית היעד של התוכנית:
צעירים עולים בודדים המיועדים לגיוס בתוכניות קליטה ראשוניות
חיילים עולים בודדים במעמד של אזרח עולה, קטין חוזר או משתתפי תוכנית גרעין צבר, ומשוחררים עד שנתיים ממועד השחרור
חיילי מח"ל לקראת עלייה
התוכנית פועלת בארבע פעימות עיקריות:
הכנה לקראת גיוס – קליטת הצעירים העולים במסגרות הסוכנות היהודית, פעילות הסברה בשיתוף עם מיטב (צה"ל) במסגרות קליטה לצעירים עולים בודדים ובתוכניות מסע, הכנה במסגרת "מרכז הכוון" ארצי הכוללת ימי הכוון מרוכזים וייעוץ פרטני וסיוע פרטני בהליכי התייצבות וגיוס של מלש"בים עולים בודדים בוגרי תוכניות.
ליווי במהלך שירות הצבאי – שמירה על רצף וסיוע במיצוי זכויות חייל בודד במערכת הצבאית ומשרדי ממשלה, סיוע כלכלי במצבי חירום בתיאום עם שלטונות ת"ש בצה"ל, סיוע חירום במקרים של פציעה / מחלה בתיאום עם סגל הנפגעים, סיוע ייעודי לחיילים עולים בודדים עם פרופיל שחרור זמני (פרופיל 24), סיוע בטיפול בעריקים / נפקדים, קשר עם ההורים.
תהליך ההכנה להשתלבות באזרחות – מכינה לשחרור בת חמישה ימים (במסגרת קורס צבאי) המכינות מתקיימות ב-12 מחזורים בשנה (אחות לחודש), אבחון תעסוקתי מותאם תרבות, ייעוץ והכוון תעסוקתי לבחירת מקצוע ותכנון קריירה, אימון כלכלי הכולל סדנאות קבוצתיות וליווי אישי, סנגור ומיצוי זכויות ומלגות ללוחמים המשתחררים באמצעות תרומות ייעודיות.
תוכנית בוגרים – קבוצות העשרה לבודדים עולים משוחררים המקבלים הזדמנות להיפגש עם בני גילם ולהתגבש תחת אותו תחום התעניינות. כיום ישנן קבוצות הפועלות בנושא: ספורט, יזמות, קולינריה והתנהלות כלכלית. הקבוצות פועלות בירושלים, חיפה, תל אביב ובהרצליה.
צוות התוכנית מנהל החל משנת 2016 את פעילות "פורום ארגוני החיילים הבודדים". הפורום הוקם מתוך הכנסת ומאגד בתוכו ארגוני חברה אזרחית, משרדי ממשלה ונציגי צה"ל במטרה לייצג יחדיו את אוכלוסיית החיילים הבודדים (חסרי העורף והעולים כאחד) ולקדם חקיקה ושיח בנושא.
פעילות הקרן בישראל > פיתוח הנגב

קרן מיראז' עוסקת בפיתוח הנגב משנת 2005 ושמה דגש על מימוש הפוטנציאל. הקרן תמכה והובילה ביוזמות שונות, כולל הקמת המרכז הרפואי מיראז' בדימונה ומרכז בריאות ושיקום יום ״עזרה למרפא״ בשדרות. כמו כן, הקרן קידמה תעסוקה ויזמות באזור הנגב ומימנה עשרות פסטיבלים ואירועי תרבות בהם נכחו מאות אלפי אנשים. קרן מיראז' גם תמכה לאורך השנים בעיריות המקומיות באמצעות תוכניות פיתוח, הכוללת צמיחה דמוגרפית, תכנון עירוני, פיתוח כלכלי, בריאות ותחבורה.
פעילות הקרן בישראל > תוכנית פק"ל

"לבניית קהילות בקרב חיילי המילואים לחיזוק מחויבותם ליחידותיהם ולהעצמת הערבות ההדדית בתוך הקהילה וממחוצה לה"
קהילת מיראז' החליטה להתייצב לשירות המדינה והחברה הישראלית! היא פועלת יחד עם מיטב המפקדים הקרביים בישראל, במטרה להצמיח מנהיגות אזרחית מבין שכבת הצעירים בני 21–45, מעוררת אותם לפעול מתוך מניע פנימי במטרה לרתום אותם לפעילות ערכית.
שמנו לנו למטרה להקים קבוצות משמעותיות לסיוע וייזום פעילות ואקטיביזם חברתי גם בעורף האזרחי. הטמעת דפוס זה כקבוע לאורך זמן תשפיע על הסולידריות והלכידות של החברה הישראלית כאחד.
פעילות הקרן בישראל > תוכנית "מחוברים לחיים" לגיל השלישי

קורס ייחודי ראשון מסוגו, המעניק לבני הגיל השלישי ידע וכלים לשימוש בסמארטפון, כדי לסייע להם להפוך לעצמאיים ופרודוקטיביים יותר, באמצעות גישור על הפערים הטכנולוגיים. דור הגיל השלישי הקים את המדינה ונלחם את מלחמותיה. מגיע לו יחס מכבד ועוטף במקום תחושת הבדידות וחוסר המסוגלות. אחת הדרכים היעילות לסיוע היא החיבור היומיומי לבני המשפחה, לחברים, לסביבה הקרובה – לחיים.
הסמארטפון הוא האלטרנטיבה האופטימלית והמשמעותית ביותר עבורם. זאת בהשוואה לפעילויות אחרות, אשר מוצעות להם במסגרת הקהילה, בבתי אבות ובמועדוני הגמלאים. שימוש אפקטיבי בסמארטפון מאפשר מענה לצרכים רגשיים ייחודיים. הוא מספק תחושת שביעות רצון, גאווה ונוחות הייחודים לו, בהשוואה לאמצעי מדיה אחרים וכן לפעילויות הפנאי המוצעות להם באופן מסורתי.
הערות שוליים

↑   קרן מיראז', ברשת החברתית פייסבוק
↑  קרן מיראז' ישראל: 20 שנות פילנתרופיה, באתר הארץ, 13 באפריל 2021
האבובית המרוחקת

איור של נפרון. בחלק העליון של האיור, גופיף הכליה המורכב מהפקעית (נימי דם) ומקופסית באומן. בהמשך לקופסית נמצאת האבובית המקורבת, אחריה לולאת הנלי עם הזרוע היורדת והזרוע העולה, האבובית המרוחקת ולבסוף הצינור המאסף. בחלקו השמאלי של האיור מתוארת מערכת כלי הדם הצמודים לנפרון. בין הנפרון לנוזל הבין-תאי לכלי הדם, עוברים מים ומומסים הלוך ושוב
האבובית המרוחקת (מכונה גם "הנפרון הדיסטלי") הוא החלק באבובית הכליה בו מתבצע פינוי של יוני המימן העודפים.
מבנה ופעילות הנפרון הדיסטלי

האבובית המרוחקת והצינור המאסף סופגים בחזרה כ- 7% מהמלח שהסתנן, מפרישים לאבובית כמויות של אשלגן ומימן, וסופגים בחזרה כ־17% מהמים. ספיגת המים תלויה בריכוז הורמון נוגד השתנה- ADH.
באופן כללי, הנפרון הדיסטלי מורכב מרבעה חלקים: הטובול הדיסטלי, המקטע המקשר- connecting segment, הצינור המאסף הקורטיקלי (שנמצא בקורטקס) והצינור המאסף המדולרי (שנמצא במדולה). בנפרון הדיסטלי מתבצע ה"כוונון הסופי" של נפח והרכב השתן ובאמצעות, בין היתר, בקרה הורמונלית.
הקטע המוקדם של האבובית המרוחקת סופג בחזרה נתרן, כלור וסידן, ואינו חדיר למים, בקטע המאוחר יותר של האבובית המרוחקת ובצינור המאסף יש שני סוגים של תאים- תאים ראשים- principal cells- אשר סופגים בחזרה נתרן ומים, ומפרישים לחלל האבובית אשלגן, ותאי ביניים- intercalated cells- אשר מפרישים מימן וסופגים בחזרה ביקרבונט (או מפרישים ביקרבונט- ממלאים תפקיד חשוב בוויסות מאזן חומצה ובסיס).
על מנת לבצע את התפקידים השונים, הטובול הדיסטלי זקוק מבחינה מבנית ל-
קיומם של tight junctions בין התאים: על מנת לאפשר שמירה על מפלי ריכוזים משמעותיים בין הדם לשתן. (ניתן לזהות שמונה קשרים חלבוניים כאמור במקום אחד בטובול הפרוקסימלי).
מסירה דיסטלית קטנה: לכוונון עדין יש צורך בכמות קטנה של ליטרים שזורמים בחלק זה, כאשר אם הזרימה תהיה מהירה מדי, לא יהיה מגע מספיק בין השתן לבין תאי הנפרון.
משאבות, תעלות ונשאים

בטובול הדיסטלי (האבובית המרוחקת):
סימפורטר נתרן-כלור על הצד הלומינלי: כלור ונתרן נכנסים לתא.
תעלת סידן בצד הלומינלי: מעבירה סידן לתוך התא. העברת הסידן מהצד הלומינלי נעשית באופן עקיף על ידי מערכת התלויה בהורמון בלוטת יותרת התריס- PTH באופן בו ההורמון פועל כאשר יש מחסור בסידן בגוף (ראה- פיזיולוגיה של סידן, על ידי קישורו למערכת של אדנין ציקלאז אשר קיימת על הממברנה הבאזו לטרלית- כתוצאה מפעילות המערכת מיוצר חלבון אשר יודע לקשור סידן- CBP, אשר בעזרתו הסידן נכנס לתא מהצד הלומינלי.
משאבת נתרן-אשלגן התלויה ב־ATP- בצד הבאזו-לטרלי: בדומה ללולאת הנלה.
אנטיפורטר נתרן-סידן בצד הבאזו לטרלי: הנתרן חוזר בחזרה בעוד שהסידן יוצא לדם.
5*תעלת כלור על הצד הבאזו-לטרלי.
בצינורית המאספת- תאים מסוג principal cells:
תעלת נתרן מסוג ENAC, תעלת אשלגן ותעלת מים בחלק הלומינלי.
משאבת נתרן-אשלגן הפועלת על ATP בחלק הבאזו לטרלי: אשר מוציאה נתרן בחזרה לדם ומחזירה אשלגן לשתן. משאבה זו מתווכת על ידי אלדוסטרון אשר מחיש את פעילותה, ומעלה את כמות תעלות הנתרן על הממברנה הלומינלית.
תעלות מים הפועלות על ידי הורמון נוגד השתנה ADH.
בצינורית המאספת- תאים מסוג intercalated cells: (סוג A)
משאבת מימן הפועלת על ATP בחלק הלומינלי.
אנטיפורטר ביקרבונט-כלור- הביקרבונט חוזר לדם והכלור יוצא אל השתן. (בתאים מסוג B מתבצעת הפרשה לשתן של ביקרבונט).
תרופות הפועלות על הנפרון הדיסטלי > תרופות הפועלות על האבובית המרוחקת

התרופות המשתנות פועלות על הקו-טרנספורטר נתרן-כלור אשר נמצא בצד הלומינלי: אלו הן תרופות ממשפחת התיאזידים. השימושים הקליניים שלהן הם יתר לחץ דם - הם מורידים את לחץ הדם על ידי הפחתת נפח הגוף, בתחילה, ולאחר מכן כתוצאה מהירידה בתנגודת הפריפרית. תיאזידים ניתנים גם במקרים של אי ספיקת לב ובצקת, או למשל אבנים בכליות- הסיבה המרכזית ליצירה של אבנים בכליות היא קלצוריה אידיופתית- הפרשת סידן מוגברת בשתן. התיאזידים מעודדים ספיגה מחדש של סידן בגוף. מצב נוסף בו ניתן תיאזיד הוא בסוכרת נפרוגנית תפלה- nephrogenic diabetes insipidus. תופעות הלוואי של תיאזידים הם היפוקלמיה כתוצאה מהפרשה מופחתת של אשלגן, היפראוריצמיה- ספיגה מוגברת של חומצת שתן בטובול הפרוקסימלי והתפתחות שיגדון- כתוצאה מכך שהכליה מנסה לספוג את האוריאה קודם לכן כדי להתמודד עם אובדן הנפח. תופעת לוואי נוספת היא היפונתרמיה (ראה- פיזיולוגיה של נתרן)- היפונתרמיה אינה דווקא מרמזת על מיעוט של נתרן בדם ברמה הכמותית אלא על ריכוזו הנמוך בנוזל החוץ תאי- לעומת המים. תיאזיד גורם לכך שהירידה בנפח מעודדת את פעילותו של הורמון נוגד השתנה ADH, אשר גורם לספיגה חוזרת של מים וכתוצאה מכך לירידה בריכוז של הפלסמה ולהופעת היפונתרמיה. בנוסף תיאזידים עלולים לגרום לאימפוטנציה, היפרליפידמיה, וגם תגובות אלרגיות.
תרופות הפועלות על הנפרון הדיסטלי > תרופות הפועלות על הצינורית המאספת

הצינורית המאספת סופגת רק 2.5% מהנתרן שעבר סינון, אך היא אחראית על קביעת הריכוז הסופי של נתרן בשתן ועל חלק משמעותי מהפרשת האשלגן.
קיימות שתי קבוצות של תרופות אשר פועלות על הצינור המאסף- אשר מאופיינות בכך שהן מונעות את הפרשת האשלגן- ומכאן שמן: potassium sparing diuretics:
תרופות אשר בולמות את תעלת הנתרן: (אמילוריד)- באופן כללי, הנתרן שנספג יוצא דרך משאבת נתרן/אשלגן והאשלגן שמופרש יוצא דרך אותה משאבה. רמות האשלגן נקבעות בסופו של דבר על ידי כמות הנתרן הזמין לספיגה- בלימת תעלת הנתרן תביא למניעת הפרשת האשלגן. תופעות הלוואי הן בין היתר היפרקלמיה.
תרופות אשר מעכבות את הרצפטור לאלדוסטרון- למשל spironolactone. מאחר שאלדוסטרון משפיע גם על תעלות המימן בתאי הביניים, חסימת פעולתו עלולה להביא לחמצת מטבולית ולהפרשה מוגברת של ביקרבונט בשתן. תופעות הלוואי הן, כאמור, היפרקלמיה, אצידוזיס מטבולית והפרשת ביקרבונט, גינקומסטיה, אימפוטנציה והגדלת הפרוסטטה (כתוצאה מהקישור לרצפטורים הורמונליים נוספים).
התרופות ניתנות במקרים של יתר לחץ דם, מקרים של אי ספיקת לב (יחד עם חוסמי ביתא), היפואלדוסטרוניזם ראשוני ועוד.
מחלות הקשורות בטובול הדיסטלי

תסמונת גיטלמן- תסמונת שבה הקוטרנספורטר נתרן/כלוריד נפגע. ההשפעה דומה ללקיחת משתנים מסוג תיאזידים
תסמונת גורדון- תעלת הכלוריד עובדת ביתר ומחזירה עודף של כלוריד לדם. התוצאה היא לחץ דם גבוה, היפרקלמיה ואצידוזיס. הפתרון הוא מתן של תיאזיד.
תסמונת לידל- פגיעה ב־ENAC- יש עודף של תעלות נתרן ולכן יש ספיגה של מים בחזרה לגוף- היפרוולמיה, והיפוקלמיה.
אצידוזיס מסוג RTA דיסטלי: מוטציה במשאבת ATP של המימן, הנמצאת בתאי הביניים.
בעיות בתפקוד האלדוסטרון: פסאודו היפראלדוסטרוניזם, פסאודו-היפו-אלדוסטרוניזם, היפר-אלדוסוטרוניזם.
סוכרת נפרוגנית תפלה- בעיות ברצפטור V2 של הורמון נוגד השתנה ADH, יגרמו לכך שלא ניתן יהיה לרכז את השתן ברמה מספקת- וכתוצאה מכך תהיה השתנת יתר וצמא מתמיד. סוכרת כזו יכולה לנבוע, בין היתר, כתוצאה מהיפרקלצמיה או מלקיחת תרופות מסוימות כגון ליתיום.
אדולף פרדריק, מלך שוודיה

אדולף פרדריק לבית הולשטיין-גוטורפ (בשוודית: Adolf Fredrik, בגרמנית: Adolf Friedrich; ‏14 במאי 1710, גוטורפ – 12 בפברואר 1771, סטוקהולם) היה נסיך ממוצא גרמני-שוודי שכיהן כמלך שוודיה החל משנת 1751 ועד יום מותו בשנת 1771.
ביוגרפיה

אדולף פרדריק נולד ב-14 במאי 1710, לכריסטיאן אוגוסט מהולשטיין-גוטורפ, נסיך אויטין ולאלברטינה פרדריקה, מרקיזת באדן-דורלאך.
בשנים 1750-1727 כיהן הנסיך אדולף פרדריק כנסיך-בישוף של ליבק בתקופה שבה אחיינו, הדוכס קרל פטר אולריך, לימים פיוטר השלישי, קיסר רוסיה, היה קטין. תחום השיפוט של הבישופות כלל גם את אויטין ואת הולשטיין-קיל. בשנת 1743 הוא נבחר להיות מלך שוודיה על ידי "סיעת המגבעות" ששאפה להשיג תנאים טובים ביותר במשא ומתן על הסכם טורקו עם יליזבטה, קיסרית רוסיה. הקיסרית אימצה את אחיינו של אדולף פרדריק, קרל פטר אולריך, כיורש שלה, וב-25 במרץ 1751 ירש הצעיר את בישופות ליבק מידי אדולף פרדריק.
אדולף פרדריק היה המלך הראשון בשושלת הולשטיין-גוטורפ. הוא נחשב למונרך חלש. במהלך עשרים שנות שלטונו כמלך שוודיה שימש אדולף פרדריק כקצת יותר ממנהיג סמלי, כשהכוח במציאות נמצא בידי הפרלמנט - הריקסדאג של המעמדות, שלעיתים קרובות היה קרוע על ידי מאבקים בין-מפלגתיים. פעמיים ניסה המלך להשתחרר מחסות הריקסדאג.
פרט למספר ניסיונות בתמיכת סיעות אחדות מקרב האצולה - להחזיר את המונרכיה האבסולוטית שקויימה בימי קודמיו למלוכה, אדולף פרדריק שלט כמונרך חוקתי עד מותו. בפעם הראשונה בשנת 1755 כשנדחף על ידי זוגתו, המלכה לואיזה אולריקה מפרוסיה, אחותו של פרידריך הגדול, לנסות להשתלט מחדש על חלק מהסמכויות וכמעט נענש בהדחה. בהזדמנות השנייה, ניסה זאת שוב בעידוד בנו הבכור, יורש העצר גוסטב, לימים גוסטב השלישי. הוא הצליח אז להדיח את הסנאט שבשליטת מפלגת "הכובעים" אך לא היה מסוגל להמשיך את המלאכה ולנצל את פירות הניצחון הזה.
שלטונו התאפיין בתקופה ארוכה של שלום פנימי, אם כי אוצר המדינה סבל ממיתון בעקבות השקפות כלכליות מרקנטיליסטיות שיושמו על ידי הממשלות של מפלגת ה"כובעים". החל מהפרלמנט של שנת 1765–1766 עלתה לשלטון מפלגת ה"כובעים" שהנהיגה רפורמות ליברליות והעניקה חופש עיתונות שהיה יחיד במינו באותן השנים. בוטלה כמעט כל צנזורה פרט לעבירות של פגיעה בשם המלך ובשם הכנסייה הלותרנית הממלכתית.
מותו

אדולף פרדריק נפטר ב-12 בפברואר 1771 אחרי שהזמין ארוחה שכללה לובסטר, קוויאר, כרוב כבוש, הרינגים מעושנים (קיפרס),שמפניה ולקינוח - 14 מנות מן עוגת הסולת עם קצפת האהובה עליו, "סמלה", שהוגשה בכד של חלב חם. האירוע נשאר לדראון עולם בשוודיה והילדים בארץ זו זוכרים את אדולף פרדריק כ"מלך שאכל עצמו לדעת".
בעקבות מותו של אדולף פרדריק, עלה לכס מלוכה בנו, הנסיך גוסטב שהוכתר כגוסטב השלישי.
מלך צעיר זה ביצע בשנת 1772 הפיכה והחזיר את המונרכיה האבסולוטית, אם כי בצורה נאורה. הפרלמנט (ריקסדאג) הורחק ממרכז השלטון עד לאחרי מלחמת העולם הראשונה, כשהונהגו בשוודיה בחירות כלליות עם זכויות שוות.
הערכה

גם בתקופתו וגם אחר כך נחשב המלך אדולף פרדריק לשליט חלש, תלוי באחרים, וחסר כישרונות. יש אומרים כי היה בעל טוב לאשתו, אב מסור ומעביד נוח למשרתיו. תחביבו העיקרי היה לייצר קופסאות טבק להרחה, עיסוק שתפס חלק רב מזמנו. רבים מהמספידים הזכירו את אופיו הנוח לבריות ומאיר הפנים לאורחים.
הנצחה

תמונתו נכללה בסדרת 16 הציורים "דמויות נסיכיות רכובים על סוסים" מאת יוהאן אליאס רידינגר.
צאצאיו

מנישואיו לנסיכה לואיזה אולריקה, נסיכת פרוסיה, שתחילתם בטקס החתונה ב-18 באוגוסט/29 באוגוסט 1744 בדרוטנינגהולם, נולדו הילדים הבאים:
בן מת (1745)
גוסטב השלישי, מלך שוודיה (1746–1792)
קרל השלושה עשר, מלך שוודיה (1748–1818)
הנסיך פרדריק אדולף, דוכס אסטרייטלנד (1750–1803)
סופיה אלברטינה, אם המנזר קוודלינבורג (1753–1829)
לקריאה נוספת

Chisholm, Hugh, ed. (1911). Encyclopædia Britannica (11th ed.). Cambridge University Press
הערות שוליים

↑  187-188 (Nordisk familjebok / Uggleupplagan. 1. A - Armati), runeberg.org, ‏1904 (בשוודית)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: פרדריק הראשון | מלכי שוודיה | הבא: גוסטב השלישי |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810572265405606  BIBSYS: 3113416  BNE: XX5367443  BnF: cb10665992m (data)  GND: 116008652  ICCU: MILV320890  ISNI: 0000 0001 0913 0686  KulturNav: 6f11a5bb-25fc-4d30-9a8e-f82eeadd4f37  LCCN: no90026401  MusicBrainz: 670f6d8f-95b1-4e7e-bf61-14c49061e426  RERO: 02-A024805633  SELIBR: 283595  SUDOC: 086868764  TePapa: 68729  ULAN: 500356626  VIAF: 69670795   WorldCat (עם VIAF): 69670795
רפובליקות ברית המועצות

רפובליקות ברית המועצות. למידע על רפובליקה, לחצו עליה
רפובליקות ברית המועצות (ברוסית: союзные республики) היו היחידות המנהליות הגבוהות ביותר בברית המועצות.