stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איתמר ניצן
קריירה

ניצן נולד בהרצליה החל לשחק במחלקת הנוער של מכבי הרצליה, ועם קבוצת הנוער של המועדון זכה בגביע המדינה לנוער בשנת 2005. לאחר שעלה לקבוצת הבוגרים של הקבוצה זכה עמה בגביע הטוטו בשנת 2007. הוא פתח בשער קבוצתו 85 פעמים. במהלך עונת 2010/2011 הסתכסך השוער עם בעלי הקבוצה אריאל שיימן, וכתוצאה מכך לא שותף במהלך כל העונה במשחקי קבוצתו.
לאחר פציעתו של גליל בן שאנן, אשר שימש כשוער השני של הפועל תל אביב בעונת 2010/2011, הושאל ניצן להפועל תל אביב ובמדיה שיחק חמש פעמים בליגה. כמו כן פתח בהרכב הקבוצה במשחק רבע גמר גביע המדינה מול בית"ר ירושלים, שהסתיים בניצחון 0–1 ובעלייתה של הפועל תל אביב לחצי הגמר. בתום העונה זכה בגביע המדינה עם הקבוצה.
ביוני 2011 חתם בעירוני קריית שמונה לשנתיים. בעונתו הראשונה בקבוצה שימש כשוער המחליף של דני עמוס, אך שותף בארבעה משחקי ליגה ובארבעה משחקים בגביע הטוטו, כולל במשחק הגמר מול הפועל תל אביב, בו ניצחה קבוצתו. בתום עונת 2011/2012 היה שותף גם לזכייתה של הקבוצה באליפות הראשונה בתולדותיה. בעונת 2012/2013 שותף בארבעה משחקי ליגה ובשישה משחקים בגביע הטוטו, וכן הגיע עם הקבוצה לגמר גביע המדינה, לאחר ששותף בשני משחקים במפעל.
לקראת עונת 2013/2014 הושאל לעונה אחת להפועל רמת השרון. בעונה זו שימש כשוער ראשון, ובסופה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית. לאחר מכן הושאל לשנתיים למכבי פתח תקווה, במדיה זכה בגביע הטוטו לעונת 2015/2016.
לקראת עונת 2016/2017 שב לקדנציה נוספת בעירוני קריית שמונה, ושיחק שנתיים נוספות במועדון.
ב-15 במאי 2018 חתם לשנתיים בבית"ר ירושלים. ב-27 באוגוסט 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–4 למכבי פתח תקווה. תחילה יועד לשמש מחליף לדודו גורש אולם עד מהרה תפס את מקומו בהרכב. בינואר 2019 הודיעה הקבוצה על צירופו של ארנסטס שטקוס מהפועל חיפה לקראת העונה הבאה, אולם סמוך לאחר הצטרפותו העבירה את שטקוס להפועל באר שבע וניצן נותר שוערה הראשון של בית"ר.
ב-20 ביוני 2022 חתם לשנתיים במכבי נתניה. הוא היה שותף לזכייה של מכבי נתניה בגביע הטוטו לעונת 2022/23, במשחק בו ניצחה מכבי נתניה את הפועל באר שבע 5-4 בפנדלים. באותו משחק עמד בין הקורות ובכך היה שותף לזכייה היסטורית של נתניה בתואר לאחר כ-40 שנים, וזכייה אישית שלו בתואר בפעם החמישית בקריירה.
ב-23 ביוני 2023 חתם לעונה במכבי חיפה, לאחר שעזב את נתניה והצטרף בהעברה חופשית. הוא ערך הופעת בכורה בליגת העל במדי הקבוצה בניצחון 1–2 להפועל ירושלים.
במאי 2024 פרש מכדורגל. ביוני של אותה שנה מונה לעוזר מאמן בני יהודה. ב-17 בנובמבר 2024 עזב את בני יהודה לאחר פיטוריו של המאמן דוד מרטן.
נבחרת ישראל

ב-5 ביוני 2021 ערך את הופעת בכורה בנבחרת ישראל הבוגרת במשחק ידידות במונטנגרו, כשפתח בהרכב במשחק שהסתיים בניצחון החוץ 3–1 לישראל, לאחר שהשער היחיד שספג היה בפנדל.
תארים

גביע הטוטו: 2006/2007
גביע המדינה: 2010/2011
אליפות: 2011/2012
גביע הטוטו: 2011/2012
גביע הטוטו: 2015/2016
גביע הטוטו: 2019/2020
גביע הטוטו: 2022/2023
אלוף האלופים: 2023
הערות שוליים

↑  רון עמיקם, איתמר ניצן תובע את מכבי הרצליה, באתר nrg מעריב, ‏ 6 באוקטובר 2010
↑  גיא בן זיו, ‏קרלוס קוויאר ואיתמר ניצן חתמו בבית"ר ירושלים, באתר ONE‏, 15 במאי 2018
↑  תומר חבז, ניצן חתם בנתניה: מחכה לאווירה החמה באצטדיון, באתר ONE, ‏20 במאי 2022
↑  שמעון אלבז, בגיל 36 - איתמר ניצן הודיע על פרישה מכדורגל, באתר ynet, 24 במאי 2024
↑  יגאל גולדשטיין, ‏איתמר ניצן חתם כעוזר מאמן בבני יהודה, באתר ערוץ הספורט, 25 ביוני 2024
↑  ניצן עזב, אבייב יעבוד עם סאסי בבני יהודה, באתר ערוץ הספורט, 17 בנובמבר 2024
↑  מערכת ONE, מקום לאופטימיות: 1:3 לישראל על מונטנגרו, באתר ONE, ‏6 ביוני 2021
דון נלסון

דונלד ארוויד "דון" נלסון (באנגלית: Donald Arvid "Don" Nelson; נולד ב-15 במאי 1940) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ומאמן כדורסל לשעבר שאימן בליגת ה-NBA יותר מ-30 שנה.
כשחקן בליגת ה-NBA זכה נלסון בחמש אליפויות, כולן ב-11 העונות בהן שיחק בבוסטון סלטיקס. לאחר פרישתו ממשחק פעיל הפך למאמן וזכה שלוש פעמים בתואר מאמן השנה ב-NBA. עם 1,335 ניצחונות באמתחתו, נלסון היה למאמן בעל מספר הניצחונות הגבוה ביותר בתולדות הליגה בעת פרישתו, וזכה גם, כמאמנה של נבחרת ארצות הברית, באליפות העולם בכדורסל 1994. בשנת 1996 הוא נבחר כאחד מעשרת המאמנים הגדולים ב-NBA, וב-2012 נבחר להיכל התהילה של הכדורסל.
אביו של ג'נרל מנג'ר קבוצת דאלאס מאבריקס, דוני נלסון.
קריירת כשחקן

לאחר סיום לימודיו התיכוניים החל נלסון בשנת 1959 לשחק במדי קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת איווה. כבר בעונת ה"פרשמן" שלו הוא רשם ממוצעים מרשימים של 15.8 נקודות ו-10.0 ריבאונדים. נלסון המשיך ושיפר את ממוצעיו כשסיים את שתי העונות הבאות עם ממוצע קליעה של 23.8 נקודות למשחק ומעל עשרה ריבאונדים בממוצע.
נלסון נבחר בבחירה מספר 17 של דראפט ה-NBA על ידי שיקגו זפריס במדיה שיחק רק בעונת הרוקי. לאחר עונת הבכורה שלו בליגה, עבר נלסון לשחק במדיה של לוס אנג'לס לייקרס, במדיה שיחק במשך שנתיים, אך לא זכה לקרדיט רב וקלע נקודות בודדות בכל משחק, כשבעונתו האחרונה קלע רק 2.4 נקודות למשחק.
לקראת עונת 1965/1966 עבר נלסון כשחקן חופשי לבוסטון סלטיקס בהדרכתו של רד אאורבך, בה שיתף פעולה עם ג'ון האבליצ'ק, סם ג'ונס וביל ראסל. בעונת הבכורה שלו במועדון רשם נלסון ממוצעים של 10.2 נקודות ו-5.4 ריבאונדים למשחק. הוא סייע לקבוצתו לסיים את העונה עם מאזן של 54 ניצחונות מול 26 הפסדים, להעפיל לסיבוב הראשון של משחקי הפלייאוף. לאחר שהדיחו את סינסינטי רויאלז בסיבוב הראשון פגשה הקבוצה את פילדלפיה 76' שהעפילה לגמר המזרח אוטומטית. בוסטון ניצחה את פילדלפיה בחמישה משחקים 1-4 והעפילה לגמר ה-NBA בו ניצחה בשבעה משחקים וזכתה באליפות מול קבוצתו לשעבר של נלסון, לוס אנג'לס לייקרס.
עונת 1966/1967 הייתה עונתו החלשה ביותר בבוסטון מבחינת נתוניו הסטטיסטיים מלבד עונת הפרישה. תחת עונתו הראשונה של ביל ראסל כמאמן-שחקן, הצליחה בוסטון להעפיל עד לגמר המזרח בו הודחה מול פילדלפיה 76' בחמישה משחקים. נלסון קלע בעונה הסדירה 7.5 ובמשחקי הפלייאוף רק 7.1 נקודות למשחק. נלסון המשיך ושיחק בבוסטון תשע עונות נוספות, בכולן, מלבד עונת הפרישה, קלע מעל 10 נקודות למשחק כולל שיא קריירה של 15.4 בעונת 1969/1970. הוא זכה עם הקבוצה בארבע אליפויות נוספות, ובסיום עונת 1975/1976 הודיע על פרישה ממשחק פעיל. עם פרישתו הודיעה בוסטון כי מספר חולצתו, 19 יפרוש ביחד איתו וכי שחקנים בעתיד לא יורשו ללבוש מספר זה.
קריירת האימון > מילווקי באקס

שמונה עשרה משחקים לאחר תחילת עונת 1976/1977 התפטר לארי קוסטלו, מאמנה של מילווקי באקס, לאחר שהצליח לנצח בשלושה בלבד, ובמקומו מונה נלסון למאמנה הראשי של הקבוצה. ב-64 המשחקים שנותרו בעונה הסדירה הוא הצליח להוביל את קבוצתו ל-27 ניצחונות מול 37 הפסדים והקבוצה כשלה בניסיונה להעפיל למשחקי הפלייאוף.
בדראפט של 1977 בחרה מילווקי בבחירה הראשונה את קנט בנסון ובבחירה השלישית את מרכוס ג'ונסון שהיה תחת הדרכתו של ג'ון וודן באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, והפך לבורג מרכזי בקבוצה. נלסון הוביל את מילווקי למאזן של 44 ניצחונות מול 38 הפסדים, ולמשחקי הפלייאוף מהמקום השישי במערב. הוא ניצח בסיבוב הראשון בסוויפ 0-2 את פיניקס סאנס והודח בסיבוב השני בשבעה משחקים מול דנוור נאגטס שהעפילה אליו אוטומטית.
לאחר עונה בה לא הצליח להצעיד את קבוצתו למשחקי הפלייאוף, הוביל נלסון את מילווקי בעונת 1979/1980 לאליפות הבית ולמאזן השני בטיבו במערב עם 49 ניצחונות מול 33 הפסדים, מיקום המקנה מקום אוטומטי בשלב חצי הגמר האזורי. בשלב חצי הגמר האזורי פגשה הקבוצה את סיאטל סופרסוניקס אך הודחה בשבעה משחקים.
גם בשתי העונות העוקבות זכתה מילווקי, בהדרכתו של דון נלסון, באליפות הבית המרכזי והעפילה עד לחצי הגמר האזורי בו הודחה. בעונת 1982/1983 הצעיד נלסון את הקבוצה לאליפות הבית הרביעית ברציפות, ועם מאזן של 51 ניצחונות מול 31 הפסדים, מאזן טוב פחות ממאזנו בשתי העונות הקודמות, זכה לראשונה בתואר מאמן השנה ב-NBA. במשחקי הפלייאוף הצליח נלסון לראשונה כמאמן להעפיל עד לגמר האזורי בו פגשה הקבוצה את פילדלפיה 76' של ג'וליוס אירווינג והודחה בחמישה משחקים.
את העונה הבאה סיימה מילווקי כאלופת הבית המרכזי פעם נוספת, ובמשחקי הפלייאוף הדיחה את אטלנטה הוקס בחמישה משחקים בסיבוב הראשון, ובחצי הגמר האזורי את ניו ג'רזי נטס בשישה. בגמר המזרח פגשה מילווקי את בוסטון סלטיקס של לארי בירד ורוברט פאריש והודחה בחמישה משחקים 4-1. בעונת 1984/1985 הוביל נלסון את הקבוצה לאליפות הבית בפעם השישית ברציפות, זכה בפעם השנייה בקריירה בתואר מאמן העונה אך הודח בפלייאוף פעם נוספת בחצי הגמר האזורי על ידי פילדלפיה 4-0.
נלסון המשיך ואימן את מילווקי במשך שתי עונות נוספות, בטרם עזב את המועדון לאחר שאימן בו במשך 10 שנים, כשבשבע מהן הוביל את הקבוצה ל-50 ניצחונות ומעלה לעונה.
קריירת האימון > גולדן סטייט ווריורס

לקראת עונת 1988/1989 מונה נלסון למאמנה של גולדן סטייט ווריורס. גולדן סטייט הייתה באותה העת מהחלשות בליגה, כשבעונה שבטרם הגעתו של נלסון הצליחה להשיג 20 ניצחונות בלבד ובאחת עשרה העונות בטרם הגעתו הצליחה להעפיל למשחקי הפלייאוף פעם אחת בלבד. את הקבוצה הוביל כריס מאלין ובדראפט של שנת 1988 בחרה גולדן סטייט את מיץ' ריצ'מונד בבחירה החמישית.
כבר בעונת הבכורה שלו הצליח נלסון להנהיג את הקבוצה למאזן חיובי של 43 ניצחונות מול 39 הפסדים ולמשחקי הפלייאוף. ריצ'מונד תרם 22.0 נקודות למשחק, שני רק למאלין שרשם שיא קריירה של 26.5 נקודות, ונבחר לתואר רוקי העונה. במשחקי הפלייאוף פגשה הקבוצה בסיבוב הראשון את יוטה ג'אז של ג'ון סטוקטון וקארל מלון שהגיעה לסדרה עם יתרון הביתיות. גולדן סטייט הדיחה את יוטה בסוויפ של 0-3 אך הפסידה בסדרת חצי הגמר האזורי לפיניקס סאנס בחמישה משחקים.
בדראפט של שנת 1989 בחרה גולדן סטייט את טים הארדוויי בבחירה ה-14 והשלים עם מאלין וריצ'מונד את השלישייה ההתקפית שנודעה בליגה בכינוי "Run TMC", כפרפרזה על הרכב ההיפ הופ run DMC. בעונת 1989/1990 סיימה הקבוצה את העונה במאזן של 37 ניצחונות מול 45 הפסדים, הארדוואי נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה, אך הקבוצה החמיצה את משחקי הפלייאוף. בעונה העוקבת הגיעה השלישייה ההתקפית לשיאה, כאשר מאלין, ריצ'מונד והארדוואי תרמו 25.7, 23.9 ו-22.9 נקודות למשחק בהתאמה. כל אחד מהשלישייה נבחר במהלך העונה לשחקן השבוע ב-NBA פעם אחת, ומאלין נבחר אף לשחקן החודש בנובמבר ולחמישיית העונה השנייה. במשחקי הפלייאוף עברה הקבוצה בסיבוב הראשון 1-3 את סן אנטוניו ספרס אך הודחה בחצי הגמר האזורי 4-1 מול לוס אנג'לס לייקרס.
לקראת עונת 1991/1992 עזב ריצ'מונד את הקבוצה ועבר בטרייד לסקרמנטו קינגס. בשלוש העונות הבאות, העפיל נלסון פעמיים למשחקי הפלייאוף, אך לא הצליח להנהיג את הקבוצה מעבר לסיבוב המשחקים הראשון. 45 משחקים לאחר פתיחת עונת 1994/1995, כשבאמתחתו 14 ניצחונות בלבד, פוטר נלסון מהמועדון.
קריירת האימון > נבחרת ארצות הברית והניקס

לקראת טורניר אליפות העולם בכדורסל 1994 מונה נלסון למאמנה של נבחרת ארצות הברית בכדורסל. לסגל הנבחרת לטורניר לא זומנו השחקנים שזכו עם ה"דרים טים" במדליית זהב אולימפית באולימפיאדת ברצלונה (1992). עם סגל של שחקנים צעירים כשאקיל אוניל, רג'י מילר ואלונזו מורנינג הוביל נלסון את ארצות הברית לזכייה במדליית הזהב, בשמונה ניצחונות, וללא הפסדים תוך שהוא מנצח את נבחרת רוסיה בגמר הטורניר בתוצאה 91-137.
לאחר פיטוריו מגולדן סטייט, מונה נלסון ביולי 1995 למאמנה של ניו יורק ניקס. בניו יורק הסתכסך נלסון עם שחקניו, ובמיוחד עם פטריק יואינג אותו רצה להעביר בטרייד ללוס אנג'לס לייקרס כדי להבטיח כי שאקיל אוניל, שהפך לשחקן חופשי בתום העונה יעבור לקבוצתו. על אף מאזן מכובד של 34 ניצחונות מול 25 הפסדים, פוטר נלסון מקבוצה עוד לפני סיום העונה, ובמקומו מונה עוזרו ג'ף ואן גנדי.
קריירת האימון > דאלאס מאבריקס

שישה עשר משחקים לאחר פתיחת עונת 1996/1997 מונה נלסון למאמנה של דאלאס מאבריקס לאחר שזו הצליחה להשיג ארבעה ניצחונות בלבד מפתיחת העונה. כוכב הקבוצה, שלא הצליחה להעפיל למשחקי הפלייאוף משנת 1990, וסיימה מאז במקום החמישי או השישי והאחרון בבית בכל עונה מאז, היה מייקל פינלי. בעונתו הראשונה במועדון, לא הצליח נלסון להביא שינוי משמעותי ביכולתה של הקבוצה שניצחה רק ב-16 משחקים והפסידה ביתר 50 משחקיה.
לפני דראפט ה-NBA של 1998 נרקמה עסקה בת שלוש קבוצות בין דאלאס מאבריקס, מילווקי באקס ופיניקס סאנס, ייבחר דירק נוביצקי על ידי מילווקי ויועבר לדאלאס תמורת רוברט טריילור, יחד עם פאט גאריטי שהועבר לפיניקס סאנס, שבתמורה העבירה לדאלאס את הרכז סטיב נאש. עונת 1998/1999 הייתה עונה מקוצרת בת 50 משחקים בלבד, בשל שביתת השחקנים טרם העונה.
נלסון הצליח ליצור בדאלאס קבוצה התקפית שהייתה למוליכת הליגה בסך הנקודות שנקלעו במשך שלוש שנים רצופות, בין העונות 2001/2002 ל-2003/2004, אך קבוצתו חוותה קשיים בהגנה, ובמיוחד מתחת לסלים עם ריף לפרנץ ושון בראדלי ולא הצליחה לעבור את שלב הגמר האזורי ולהעפיל לגמר ה-NBA.
בתחילת עונת 2004/2005 נעדר נלסון מעשרה משחקים בשל ניתוח שעבר בכתפו. בהמשך העונה החמיץ מספר משחקים בשל התדרדרות במצבה הבריאותי של אשתו, ובמרץ 2005 הודיע על התפטרותו מתפקידו בשל "סיבות משפחתיות". נלסון נשאר במועדון בתפקיד ניהולי, ואייברי ג'ונסון, עוזר המאמן, החליפו כמאמנה הראשי של הקבוצה.
קריירת האימון > החזרה לגולדן סטייט ווריורס

לקראת עונת 2006/2007 מונה נלסון בשנית למאמנה של גולדן סטייט ווריורס, שהעפלתה האחרונה למשחקי הפלייאוף הייתה בעונת 1993/1994, עם נלסון כמאמן. הוא החל לתת קרדיט למונטה אליס, שקיבל בעונה שטרם הגעתו 18.1 דקות למשחק, כשהעלה אותו ל-34.3 דקות בממוצע, וזה גמל לו ב-16.5 נקודות ותואר השחקן המשתפר של העונה. בסיום העונה הצליח נלסון להוביל את קבוצתו למקום השמיני במערב ולמשחקי הפלייאוף. בסיבוב הראשון של משחקי הפלייאוף פגשה גולדן סטייט את דאלאס מאבריקס שסיימה את העונה הסדירה במקום הראשון במערב. גולדן סטייט ניצחה את דאלאס בשישה משחקים, והעפילה לחצי-גמר המערב בו הפסידה ליוטה ג'אז 4-1.
נלסון המשיך ואימן בגולדן סטייט במשך שלוש עונות נוספות, בהן לא הצליח להוביל את הקבוצה למשחקי הפלייאוף בסיום העונה הסדירה. בעונת 2009/2010 הוא עקף את לני וילקינס כמאמן בעל מספר הניצחונות הגבוה ביותר בתולדות ליגת ה-NBA, ובסיום העונה פרש מאימון.
ב-9 בפברואר 2022 הוכרז כאחד מחמישה עשר המאמנים הגדולים בתולדות הNBA.
הערות שוליים

↑  Nelson sets NBA's career victories mark in Warriors' defeat of Wolves
↑  השיא נשבר על ידי גרג פופוביץ' בשנת 2022
↑  באותן שנים, בשל מיעוט הקבוצות בליגה, העפילו למשחקי הפלייאוף שש קבוצות, כשהקבוצה הטובה ביותר במזרח, והטובה ביותר במערב העפילו אוטומטית לשלב הגמר האזורי
↑  בין השנים 1977 ל-1984 העפלו למשחקי הפלייאוף שש קבוצות מהמערב ושש מהמזרח, שתי הקבוצות הבכירות במערב ושתי הבכירות במזרח העפילו אוטומטית לשלב חצי הגמר האזורי, הסיבוב הראשון התקיים בשיטת הטוב מ-3, ואילו שאר הסיבובים בשיטת הטוב משבעה משחקים
↑  החל מעונת 1983/1984 ועד עונת 2002/2003 הסיבוב הראשון התקיים בסדרת הטוב מחמישה משחקים, ומאותה עונה גם הסיבוב הראשון מתקיים בשיטת הטוב משבעה משחקים.
↑  סגל הנבחרת לטורניר אליפות העולם בכדורסל 1994
↑  SPORTS OF THE TIMES; Hindsight, The Knicks And Nelson's Foresight באתר הניו יורק טיימס
↑  סטטיסטיקת הקבוצות בליגה בעונת 2001/2002
↑  סטטיסטיקת הקבוצות בליגה בעונת 2002/2003
↑  סטטיסטיקת הקבוצות בליגה בעונת 2003/2004
↑  ערן סורוקה, NBA: דון נלסון עוזב את דאלאס באתר nrg
| נבחרת ארצות הברית – אליפות העולם בכדורסל 1994 (מדליית זהב) |
| --- | --- | --- |
|  1  •  2  •  3  •  4 דיומרס •  5 פרייס •  6 קולמן •  7 קמפ •  8 סמית' •  9 מארלי •  10 מילר •   11 ק. ג'ונסון •  12 וילקינס • 13 אוניל •  14 מורנינג • 15 ל. ג'ונסון • מאמן: נלסון |  1  •  2  •  3  •  4 דיומרס •  5 פרייס •  6 קולמן •  7 קמפ •  8 סמית' •  9 מארלי •  10 מילר •   11 ק. ג'ונסון •  12 וילקינס • 13 אוניל •  14 מורנינג • 15 ל. ג'ונסון • מאמן: נלסון | ארצות הברית |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2015131796  VIAF: 45144648378302685671   WorldCat (עם VIAF): 45144648378302685671
פרה קדושה

בדת ההינדואיזם הפרה (וגם הפר) נחשבת לקדושה, ועל כן נמנעים המאמינים לשחוט אותה ולאכול מבשרה.
המושג "פרה קדושה" משמש בהשאלה בעברית בת ימינו לתיאור דבר מה (כמו ערכים, אמונות, אישים ומיתוסים) שקיים טאבו רחב בחברה על פקפוק, לגלוג או כל סוג של פגיעה אחרת בו.
בהודו

ההינדים מחשיבים את הפרה ואת הפר לקדושים. הפרה היא הסמל לאדמה ובהשאלה גם לכלל תרומותיה של האדמה לאדם, וכן נחשבת לאם כל האלים[דרוש מקור]. על פי האמונה ההינדית, בגוף הפרה ישנם 330 מיליון אלים ואלות. בתאולוגיה ההינדית קדושת הפרה נקשרת גם לגלגול נשמות, כך שהנשמה לובשת דמות אנוש לאחר שהתגלגלה מהפרה. ישנה אמונה כי על המת לחצות נהר סוער, וכי תרומת בני משפחתו לפרות המקדשים ההינדים מזכה את המת בכך שיאחוז בזנב פרה כשהוא חוצה את הנהר. מתוך קדושת הפרה נובעת קדושת החיים וקדושת כל בעלי החיים. בהריומשה מתואר קרישנה כרועה בקר וכמגן הפרות. יש הסוברים שהדבר נעשה על מנת להעלות את חשיבותו ולקרבו אל מלכת האלים. אמונה נוספת מגדירה את הפרה כאחת משבע אמהותיו של האדם, ולכן על האדם לכבדה כפי שהוא מכבד את אימו, מכאן, שכפי שהאדם לא הורג את אימו כך אסור לו להרוג את הפרה.
כתוצאה מקדושת הפרה, ההינדים נמנעים מלשחוט ולאכול את הפרה ואת הפר. בהודו, בה מרוכזים מרבית ההינדים, ניתן לראות פרות משוטטות באופן חופשי, ועל פי המנהג יש להתייחס לפרה בכבוד, כאל אֵם, כהכרת תודה, בין השאר, על החלב שהיא מספקת. הינדי מסורתי לא רק שלא יאכל בשר פרה (ולעומת זאת, אם אינו צמחוני יאכל בשר תאו) אלא אף לא יעשה שימוש בתוצרי הפרה (לא ינעל נעלי עור העשויים מעור פרה או לא יישא תיק העשוי מעור פרה). חלב הפרה והגהי (חמאה) משמשים בטקסים דתיים ואף בטקסי שריפת גופות כסמל של קדושה וחזרה לאדמה.
הגנה על הפרה אף עוגנה בחוקה הפדרלית של הודו, ובמרבית מדינות הודו. קדושת הפרה הייתה מקור למתיחות דתית-פוליטית בין ההינדים למוסלמים בתת-היבשת ההודית, ובכך הפכה הפרה לא רק לסמל דתי כי אם סמל פוליטי. בעבר היו בהודו מהומות שהונעו מסלידת ההינדים את מנהגם של מוסלמים לאכול בשר בקר. אולם מוסלמים מגדלים בקר לבשר בהודו ואף מייצאים אותו לאירופה כבשר אורגני.
בוודות, כבר החל בריג ודה, מוזכרת הפרה בחיוב ואף יש דימויים של נהרות השופעים את מימיהם כפי שהפרה שופעת חלב. אף על פי כן, בתקופה זו (800–1800 לפני הספירה), שחיטת הבקר הייתה מותרת, אם כי בהקשרים טקסיים.
לפי האנתרופולוג מרווין האריס, כאשר מנהיגי הוודות לא יכלו להחזיק עוד בעדרים של בקר (דבר אשר שימר את עושרם), השחיטה והאכילה המסיבית של הבקר באה לקיצה. מאורח חיים של רועים למחצה, עברה האוכלוסייה לאורח חיים חקלאי המבוסס על משק-חלב, זאת כתוצאה מהיתרונות האקולוגיים שבכך. בערך בשנת 600 לפני הספירה רמת החיים של האיכרים החלה לרדת כתוצאה ממצוקה חברתית-כלכלית (מלחמות, בצורות, רעב). לטענת האריס, ההמון העני, שבניגוד למעמד הגבוה לא יכול היה להרשות לעצמו לאכול בשר, החל לסלוד מרעיון העלאת הקורבנות אשר היה סמל להנצחת הפערים. על רקע זה צמח הבודהיזם שגינה נטילת חייהם של בני אדם וחיות, וכן העלאת קורבנות. בהודו צמחו בתקופה זו אמונות נוספות - דוגמת הג'ייניזם - אשר אסרו על הריגה והקרבת קורבנות. לטענת האריס, הדבר קשור לסבלותיו של ההמון העני, אשר אותן אמונות דיברו אליו.
בעקבות הבודהיזם אימץ ההינדואיזם את עקרון איסור הריגת החיות. לאחר מאבק של מאות שנים כבש ההינדואיזם את הבכורה בהודו. לטענת האריס, קדושתה של הפרה וכן ההימנעות משחיטתה ואכילתה, נמשכו לאורך השנים, מאחר שהיה משתלם כלכלית-אקולוגית לקיים אמונה ופרקטיקה זו. האריס מציג את התועלת הרבה של הפרה (משק החלב, גללים, טופוגרפיה המתאימה לפר ולא לטרקטור וכיוצא בזה) לעומת ההשקעה המינימלית (הפרות מוחזקות בתנאים על סף רעב), כגורמים ששימרו את האמונה הדתית בדבר קדושתה של הפרה, וההימנעות משחיטתה ואכילתה.
כביטוי

הביטוי פרה קדושה משמש בהשאלה בעברית בת ימינו לתיאור ערכים, אמונות ומיתוסים שקיים טאבו על פקפוק בהם. אדם המביע פקפוק בערכים אלה וחותר תחתם מתואר כמי ש"שוחט פרה קדושה". בפועל, המושג נעשה לעיתים קרובות לקלישאה ופובלציסטים ועיתונאים רבים ידועים כ"שוחטי פרות קדושות". מכיוון שלדעת רבים כיום אין כמעט שום נושא שקיים עליו טאבו, לעיתים נוצרות פרפרזות על הביטוי כמו "אין עוד פרות קדושות לשחוט" או "אין כיום פרות קדושות".
ראו גם

החזיר ביהדות
לקריאה נוספת

מרווין האריס. 1987. תעלומת הפרה הקדושה, בתוך פרות קדושות וחזירים משוקצים, מסדה, ת"א, עמ' 36–57.
Batra, S. M., "The Sacredness of the Cow in India", Social Compass, vol. 33, no. 2 - 3, pp. 163-175, 1986.
הערות שוליים

↑  גד לובן, חלב עם הרוח, באתר nrg‏, 22 במאי 2007
↑  מלומד סנסקריטי ידוע כתב ב-1872: "כאשר נאלצו הברהמינים להיאבק בבודהיזם, שגינה כל העלאת קורבן בתוקף ובהצלחה רבה, הם גילו שעקרון כבוד חייה של החיה חזק ופופולרי מכדי שאפשר יהיה לגבור עליו. משום כך, בהדרגה ובחשאי, החלו לאמץ אותו כך שייראה כחלק מ[תורתם]." (רגנדרה מיטרה, אצל האריס)
↑  אריאנה מלמד, פרה קדושה רדיואקטיבית, באתר ynet, 22 באפריל 2004
↑  למשל, דבריו של עמר בר-לב: "אני מקווה שאני לא שוחט פרה קדושה, אולם תכנונו של מבצע אנטבה היה לקוי מתחילתו ועד סופו" אמיר בוחבוט אל"מ במיל' עומר בר לב: מבצע אנטבה היה רשלני - 24.6.07
↑  דוגמה לפרה קדושה שנשחטה כל כך הרבה עד שקשה להגדיר אותה כפרה קדושה הוא נושא בדיחות השואה והשכול
| הינדואיזם ומיתולוגיה הינדואית |
| --- | --- | --- |
| טרימורטי (האלים הראשיים) | הבורא: ברהמה • המגן והמשמר: וישנו • ההורס והבורא-מחדש: שיווה |  |
| אלים נוספים | אינדרה • גאיטרי • גנש • דנוונטרי • הנומאן • לקשמי • סראסווטי  • פרוואטי • קאלי • קרישנה • ראמה • שאקטי |  |
| כתבים | אופנישדות • בהגווד גיטא • ודות (ריג • סמא • יג'ור • אתהרוה) • מהאבהארטה • ראמאיאנה • פוראנות |  |
| מושגים בהינדואיזם | מנטרה (אום • הרא קרישנה) • אטמן • ארבע הווארנות • ברהמן • יוגה • פוג'ה • פרה קדושה • ודאנטה • סמסרה • מוקשה |  |
| חגים ומועדים | דיוואלי • הולי • מהא שיוורטרי • קומבה מלה |  |
| קטגוריות | אלים הינדואים • הינדואיזם • מיתולוגיה הודית |  |
פמפלט הינדי מוחה נגד המנהג המוסלמי לשחוט פרות. בתמונה קאלי, אלה מהמיתולוגיה ההודית, מנסה לשחוט פרה קדושה
בהינדואיזם, מושווה העגל לשחר. בתמונה זו נראה סדהו (סגפן הינדי) מלטף עגל ברחוב בהודו.
הקיבוץ

ערך זה עוסק בארגון צבאי מחתרתי ארצישראלי משנות ה-20. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
סליק הקיבוץ בכפר גלעדי, 2009
הקיבוץ (מכונה גם הקיבוץ החשאי) היה כוח מגן עברי מחתרתי צבאי, שהוקם בשנת 1921 על ידי אנשי השומר לשעבר ואנשי גדוד העבודה, והתפרק בשנת 1927. כמה מן האירועים הדרמטיים בתולדות היישוב בשנים אלו נקשרים בשמו ובפעולותיו של 'הקיבוץ'. הקיבוץ פעל בפריסה ארצית ואף מעבר לגבולות ארץ ישראל המערבית. ייסד אקדמיה צבאית ומערך אימונים מסועף בתל יוסף - כמה מחבריו השתלמו בנושאים צבאיים באירופה כולל טיס וימאות. מחסני הנשק שברשות הארגון בשנות פעילותו היו גדולים מאלו של ההגנה, גוף ההגנה הרשמי שפעל תחת מוסדות היישוב באותה תקופה. עד היום מלווה חשאיות רבה את פעולותיו של ארגון זה, ומרבית המעורבים בו לא פרסמו את קורותיו.
רקע היסטורי

פרוק 'השומר' ויסודה של 'ההגנה' כמיליציה עממית הכפופה להסתדרות.
התערערות הביטחון הפיזי באזורי הספר ובשיאם מאורעות תל חי ונבי מוסא באביב 1920 - מאורעות תר"פ, ומאורעות תרפ"א שבהם היה ישראל שוחט ממונה על 'ההגנה' בתל אביב בה נחשפה לעין כל אוזלת ידו של היישוב לספק הגנה, בנוסף לזלזול של 'הקיבוץ' ביכולות של 'ההגנה', 'אחדות העבודה', 'ההסתדרות' וההנהגה הציונית, וההתנגדות להסתמכות על כוחה של ממשלת המנדט.
המאבק בין 'גדוד העבודה' ל'אחדות העבודה' על השליטה בתנועת הפועלים הארץ ישראלית.
התארגנות

'הקיבוץ' מנה כ-100 חברים שנחלקו שווה בשווה בין אנשי 'השומר' לשעבר וחלק מחברי 'גדוד העבודה', אשר זה מקרוב באו לארץ ישראל במסגרת העלייה השלישית, שעברו סינון קפדני. בסיסו האידאולוגי והמבצעי של 'הקיבוץ' היה קיבוץ כפר גלעדי (שחבריו היו אנשי 'השומר' עד לפרוקו ולאחר מכן אנשי 'גדוד העבודה'). כבר ב-1922 נבנה הסליק הראשון מבין 22 סליקים שנבנו ברבות השנים. פעילותו התפרסה לאורכה של כל הארץ ואף מחוץ לגבולותיה. 'הקיבוץ' פעל תחת המסגרת הארגונית של 'גדוד העבודה' ובשם החשאיות נעשה מאמץ למדר את מי שלא היו שותפים לסוד מקרב אנשי הגדוד.
אידאולוגיה

פרופ' זאב צחור כתב: "חברי 'הקיבוץ' ביקשו לממש רעיונות מהפכניים חובקי-עולם. רעיונות אלו לא היו פרי אידאולוגיה מוסכמת; יותר משעמד לנגד עיניהם אויב מוסכם ושאיפות מוגדרות, נשאו חברי 'הקיבוץ' בקרבם משאת-נפש.
שוחט ויוצאי 'השומר', אנשי העלייה השנייה, ביקשו לממש חלומות ציוניים בדבר עצמאות מדינית ובניית חברה חדשה של יהודים עזי-נפש החיים בכפרים. במקביל, אלקינד וצעירי העלייה השלישית הדגישו רעיונות של מטריאליזם מהפכני.
נראה שלא נערכו דיונים מסודרים בשאלה מהי מטרת 'הקיבוץ'. ההימנעות מקביעת עיקרים רעיוניים נבעה מההכרה שב'קיבוץ' חברו יחדיו אנשים הנושאים שאיפות שונות ואולי אף מנוגדות, אולם בה בעת יש להם עניין משותף.
השאלה אם האויב הם הערבים או הבריטים או, שמא, הבורגנות הציונית ואף המנהיגות החרדית - לא נדונה, ככל הנראה". בתפיסתו העצמית מעבר לפן ההגנתי, הארגון התייחס לעצמו כאוונגרד פוליטי מחתרתי, שצרף לחזון ההתיישבותי והסוציאליסטי של 'גדוד העבודה', גם את החזון האקטיביסטי של מרד בשלטון הזר ושחרור העם במולדתו.
נאמנות כפולה לא עוררה מוסר כליות בקרב חברי 'הקיבוץ'. שבועת אמונים לארגון 'ההגנה', (למעשה ועד 'ההגנה' היה זהה בהרכבו לוועד 'השומר' - אותו הרכב אנשים החליף את שמו עם פרוק 'השומר' וייסוד 'ההגנה'), לא מנעה מאנשי 'הקיבוץ' לקדם את סדר היום של הארגון החשאי בחסות התמיכה לה זכתה 'ההגנה' ואנשיה במוסדות הלאומיים, ולשתף פעולה היכן שהמטרות התלכדו. השניות הזו נתאפשרה כל עוד לא הגיעו מנהיגי ההסתדרות למסקנה שיש להדק את הפיקוח על אנשי 'הקיבוץ'. חברי 'הקיבוץ' חלקו על התפיסה העממית של ארגון 'ההגנה', וסברו כי יש צורך בקבוצה מצומצמת ונבחרת שתקיים פעילות הגנתית אקטיבית בעת רגיעה, דהיינו, תכשיר לוחמים ומפקדים במקצועות הצבא השונים כולל טיס וימיה, תזדיין ותתחמש, ותכין את היישוב להגנה, כולל מימון כל היוזמות הללו.
המשלחת לברית המועצות

ראשי 'הקיבוץ' האמינו כי יש ביכולתם להשפיע על רוסיה הסובייטית לשנות את יחסה לציונות אם תיווכח שביישוב יש קבוצה בעלת משקל המוכנה לכרות עמהּ ברית ולסייע לה פוליטית.
למרות התנגדות הוועד הפועל של ההסתדרות למשא ומתן מדיני שלא באמצעותו, החליט 'הקיבוץ' על יציאת משלחת בראשותו של ישראל שוחט, שאליו הצטרף מנחם אלקינד, שעמד בראש סיעת השמאל הקיצוני בגדוד העבודה. השניים הגיעו למוסקבה סמוך ל-1 במאי 1926, ונפגשו עם נציגי הבולשת המדינית, הגה-פה-או. שוחט הציע כי ברית המועצות תצא בהצהרה דומה להצהרת בלפור, כלומר: שהיא "תביט בעין יפה על הקמת מדינה קומוניסטית בארץ ישראל", דבר שיקנה להּ את אהדת כל הפועלים ואנשי העבודה היהודים בכל העולם. הרוסים התייחסו בחשדנות למשלחת זו, וראו בשניים סוכנים בריטים שנשלחו כפרובוקטורים להכשיל את הממשלה הסובייטית; המשלחת שבה ארצה ללא כל תוצאות.