stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שש השנים הדמוקרטיות
מהפכת 1868 > סיבות המהפכה

בשנים האחרונות של שלטון המלכה איזבלה השנייה, עברה ספרד משבר חמור שהתבטא במישור הפיננסי, האגררי והתעשייתי. בנוסף חלה הידרדרות במערכת הפוליטית.
המשבר הפיננסי פרץ עם פשיטות הרגל של בנקים (נסגרו שישה מתוך עשרים ואחד) ושל עסקים רבים אחרים וירידה ברווחיות מסילות הברזל.
החובות המצטברים של הממלכה גרמו לה להעמיס את לחץ המיסים. חל משבר בענף החקלאות על רקע בצורות ויבולים חלשים שגרמו לעליות מחירים, למחסור ורעב בקרב האוכלוסייה. ומעשה שטן, התמוטטה גם תעשיית הטקסיל בקטלוניה בעקבות העלייה במחירי הכותנה, שיובאה מארצות הברית בעיצומה של מלחמת האזרחים האמריקנית והשפל בביקוש למוצרי טקסטיל בספרד.
בזירה הפוליטית, הממשלות בהנהגת ה"מתונים" שהואשמו בשחיתות, ברודנות ובפגמים מוסריים נוספים, לא גילו יכולת לפתור את הבעיות ואף לא הסכימו להתחלף בשלטון עם ה"פרוגרסיסטים". בנוסף משקל רב יוחס לחוסר הפופולריות של המלכה איזבלה השנייה, שהייתה מוקפת בדמויות ציוריות מפוקפקות וניהלה חיים פרטיים שערורייתיים וכן לתבוסה במלחמת ספרד–אמריקה הדרומית.
בשנת 1866 הפרוגרסיסטים והדמוקרטים חתמו על "ברית אוסטנדה" נגד המלכה איזבלה השנייה. הצטרפו אליהם הדמוקרטים, ובשנת 1867 גם האוניוניסטים תחת הנהגתו של פרנסיסקו סראנו שירש את מקומו של הגנרל לאופולדו או'דונל.
באביב 1868 נפטר מנהיג מפלגת "המתונים", ראש הממשלה הסמכותי, הגנרל נרוואאז, שמשל עד אז ביד רמה.
בנסיבות הנ"ל פרצה בספטמבר מהפכת 1866, הקרויה גם "המהוללת" (La Gloriosa). תחת הנהגתם של האדמירל טופטה, של הגנרלים חואן פרים (פרוגרסיסטי) ושל סראנו (אוניוניסטי) ב-19 בספטמבר התחולל מרד צבאי נגד המלכה. בערים נתפס השלטון המקומי על ידי חונטות מהפכניות מורכבות מ"פרוגרסיסטים" ו"דמוקרטים". המרד התפשט במהירות. הכוחות הצבאיים החלשים של איזבלה נוצחו בקרב בגשר אלקולאה על ידי "הצבא מאנדולסיה" בראשות פריס וסראנו. בעקבות זאת הממשלה התפטרה והמלכה יצאה לגלות ב-29 בספטמבר 1868.
הממשלה הזמנית

אנשי הצבא וחותמי ברית אוסטנדה הרכיבו ממשלה זמנית שמיהרה לפזר את המיליציה הלאומית ואת החונטות המהפכניות. ראש האוניוניסטים, סראנו, היה לראש הממשלה, חואן פרים התמנה לשר המלחמה. ה"דמוקרטים" לא נכללו בממשלה.
אורגנו בחירות כלליות, כשלראשונה הופעלה זכות הצבעה "אוניברסלית" שהוענקה לכל הגברים מעל גיל 25. אחוז ההצבעה הגיע ל-70% מכלל בעלי זכות ההצבעה.
הפרלמנט החדש כלל 150 פרוגרסיסטים, 20 דמוקרטים, 69 אוניוניסטים, 69 רפובליקנים פדרליסטים, 2 רפובליקנים אוניטריים, 18 קרליסטים, ו14 תומכי איזבלה השנייה או ליברלים "מתונים". האספה התחייבה לחוקק חוקה חדשה.
החידוש החשוב ביותר היה נוכחות המחנה הרפובליקני בחיים הפלמנטריים. האידאולוגיה הרפובליקנית נגזרה מן הליבליזם הדמוקרטי ונבדלה מיתר הקבוצות הליברליות על ידי דגם המדינה שהציעה. הרעיונות הרפובליקנים הליברלים העיקריים היו:זכות הצבעה כללית, צורך ברפורמות חברתיות וכלכליות עמוקות לטובת המעמדות העממיים והגנת השכבות החלשות על ידי הרשויות הציבוריות ועל ידי המדינה.
הרפובליקנים תמכו בהקמת מדינה חילונית, לא דתית, תוך הפרדה בין הכנסייה ובין המדינה.
האופי הלא דתי התחבר תכופות לגישה אנטיקלריקליסטית, מפני שהרפובליקנים האשימו את הכנסייה שהיא מהווה מכשול בפני החופש, המודרניזציה וקדמת החברה הספרדית, במיוחד בגין מעמדה האמיד מאוד, לצד האצולה, כבעלת מרבית האדמות.
בשנת 1870 אכן הנהיגה ספרד מרשם אוכלוסין אזרחי וויתרה על הסתמכות על הרישומים הפארוכיאליים.
ברפובליקניזם הספרדי התגבשו שתי מגמות. מחד, ה"אוניטרים" שדגלו במינהל אחיד או מרכזי. בראשות אמיליו קסטלאר, הם אימצו השקפות יותר שמרניות בנושאים פוליטיים וחברתיים. מאידך, ה"פדרליסטים" ביקשו לכונן בספרד פדרציה מבוססת על ברית של המדינות האזוריות ההיסטוריות. מצדם הם התחלקו ל"מקלים" ול"מחמירים". הראשונים בהנהגת פי אי מרגל היו שומרי חוק והתנגדו לרעיון המרד הצבאי, בניגוד למחמירים, בראשותו של חוסה מריה אורנסה, שלא נרתעו מלתמוך באלימות ומרד לשם השגת הקמת המדינה הפדרלית.
את עיקר תמיכתם שאבו הרפוליקנים בחוגי הבורגנות הזעירה, במעמדות העממיים העירוניים (בעלי מלאכה, שכירים) ובחלק מתנועת הפועלים והאיכרים, זאת לפני שהאחרונים נמשכו לרעיונות ולארגונים האנרכיסטים והסוציאליסטים.
בחירת מלך חדש

ניצחון המפלגות התומכות במשטר המלוכני חייב את הממשלה החדשה לצאת לחיפושים אחרי מלך חדש לספרד. בתקופת ההמתנה, בהתאם לחוקה, מינו כעוצר את פרנסיסקו סראנו.
הביקוש לכתר ספרד היה גדול:עם המועמדים האפשריים נמנו בהתחלה פרננדו השני של פורטוגל, אבי המלך לואיש הראשון, הנסיך אנטואן מאורליאן, וגם אשתו הנסיכה לואיז פרנאנד מבורבון, והנסיכים לואי-פיליפ מאורליאן ולאופולד לבית הוהנצולרן-זיגמרינגן. מועמדותו של אלפונסו מבורבון, לימים אלפונסו השנים עשר, נתקלה בסירובו של חואן פרים, בגלל הזכרונות המבישים הטריים של מלכות אמו, איזבלה השנייה.
ב-16 באוקטובר 1870 התקיימה ההצבעה לבחירת המלך החדש ב"קורטס", כשבראש הישיבה של המליאה עמד מנואל רואיס סוריליה. בהצבעה השתתפו 334 חברי פרלמנט והתוצאות היו כדלקמן:
| מועמדות | קולות |
| --- | --- |
אמדאו מסבויה: 191
רפובליקה פדרלית: 60
אנטואן ד'אורליאן: 27
בלדומרו אספרטרו: 8
אלפונסו מבורבון: 2
רפובליקה אוניטרית: 2
רפובליקה: 1
לואיז פרנאנד מבורבון: 1
פתקים לבנים: 19

המנצח בבחירות היה מועמדו של פרים, אמדאו מסבויה, הדוכס מאאוסטה, בנו של מלך איטליה, ויטוריו אמנואלה השני. תרמה לבחירתו עובדת היותו בנו של מי שהוביל לאיחוד איטליה על בסיס משטר של מונרכיה חוקתית.
אחרי אישור הקורטס ב-30 בנובמבר 1870, הדוכס האיטלקי הוכתר למלך ב-2 בינואר 1871 אחרי שנשבע אמונים בפני הפרלמנט הספרדי.
המונרכיה החוקתית של אמדאו הראשון (1871–1873)

אמדאו הראשון תפס את כס המלוכה של ספרד מינואר 1871 ועד פברואר 1873, שנתיים בהן נאלץ מיד להתמודד עם קשיים מרובים. כמה ימים אחרי הגעתו לספרד, תומכו העיקרי, חואן פרים נרצח על ידי מתנקש אנרכיסטי. ספרד איבדה את הפוליטיקאי ששימש כמתווך בין הכוחות הפוליטיים השונים.
חוסר היציבות והקרעים בין המפלגות המושלות מצאו ביטוי בבחירות הכלליות ובשש הממשלות שהתחלפו זו אחרי זו במהלך מלוכה קצרה זו. בנוסף, האופוזיציה הקרליסטית וגם תומכי הנסיך אלפונסו מבורבון בהנהגת קנובס דל קסטיליו יצאו להתקוממות צבאית נגד השלטון. גם הרפובליקנים שהתנגדו לכל צורה של מונרכיה, יזמו מרידות חוזרות באנדלוסיה ובקטלוניה, שבהן
הועלו דרישות פופולריות כמו לחלוקה מחדש של האדמות וביטול מיסים מסוימים. המלך שזכה בכינוי הלועג "מקרוניני הראשון"
נעדר נואשות כל תמיכה בעם.
בסופו של דבר התפטר ושתי האסיפות התאחדו בקונגרס, מחוץ לתקנות החוקה משנת 1869, והכריזו על הרפובליקה הראשונה ב-11 בפברואר 1873.
הרפובליקה הספרדית הראשונה (1873-1874) > הרפובליקה הנשיאותית (3 בינואר -29 בדצמבר 1874

הסמכויות החריגות של קסטלאר הסתיימו בינואר 1874. הרוב הפרלמנטרי בהנהגתו של פי אי מרגל, נטה להדיח את קסטלאר ולהחזיר את העקרונות הפדרליים. לעומת זאת הבורגנות התעשייתית והבנקאית פנתה אל הצבא עם דרישה "להחזיר את הסדר הציבורי". ב-3 בינואר הגנרל פביה, קפטן כללי של מדריד הנהיג הפיכה צבאית. בראש קבוצה של המשמר האזרחי (לה גוארדיה סיביל) כבש את בניין הפרלמנט ופיזר את הקורטס. הממשלה ונשיאות הרפובליקה עברו לידי הגנרל סראנו.
הנשיא החדש לקח אמצעים להחזרת הסדר במדינה: ביטל את החוקה משנת 1869, הוציא מחוץ לחוק את סניפי האינטרנציונל של הפועלים, הטיל הגבלות על הזכות להתאגד, סגר מספר "מועדונים" (שהיו למעשה מקומות לאסיפות פוליטיות) וסגר את העיתונים הרפבוליבקנים.
בנסיבות אלה קנובס דל קסטיליו הכין את החזרת המונרכיה הבורבונית. הוא השיג את התפטרותה הרשמית של איזבלה השנייה לטובת בנה, אלפונסו ופרסם בפומבי את "ההודעה בסנדהרסט" שבו הנסיך היורש הבטיח משטר חוקתי.
הרפובליקה הספרדית הראשונה (1873-1874) > הרסטורציה הבורבונית (29 בדצמבר 1874)

אירוע רדף אירוע. ב-29 בדצמבר 1874 הפיכה צבאית נוספת (pronunciamento) בהנהגת הגנרל ארסניו מרטינס-קמפוס אנטון בסגונטה, הכריזה על אלפונסו השנים עשר כמלך ספרד.
לקריאה נוספת

Josep Fontana La época del liberalismo. Vol. 6 de la Historia de España, dirigida por Josep Fontana y Ramón Villares Marcial Pons, Barcelona 2007
Bajo Álvarez y Julio Gil Pecharromán Historia de España, Sociedad General Espanola de Libreria S.A.Alcobendas, Madrid 1998
הערות שוליים

↑  Joseph Harrison An Economic History of Modern Spain, Manchester University Press 1978 עמוד 64
↑  J.G Pecharroman עמוד 148
הממשלה הזמנית של ספרד בשנת 1869 בצילום מאת ז. לוראן(J.Laurent). פיגרולה, רואיס סוריליה, חואן פרים, פרנסיסקו סראנו, האדמירל טאפטה, לופס איאלה, רומרו אורטיס אי לורנסאנה
קירקטורה בכתב העת הרפובליקני "לה פלאקה" משנת ייסודו 1869 המלגלג על החיפושים אחרי מלך חדש
אמדאו הראשון, מלך ספרד
לאופולד מהוהנצולרנ-זיגמרינגן
אנטוניו קנובס אי קסטיליו, שהוביל את רסטורציית המונרכיה הבורבונית בספרד בשנת 1874
תשלום לפי לחיצה

תשלום לפי לחיצה (PPC, pay per click) או עלות ללחיצה (CPC, cost per click) הוא מודל פרסום באינטרנט שבו מפעילי אתר אינטרנט מציגים פרסומות ומקבלים תשלום מן המפרסם לפי מספר הלחיצות על הפרסומת. כמספר, PPC או CPC הם כינוי להוצאה של המפרסם על לחיצה על הפרסומת שלו.
המחיר שמשלם המפרסם ללחיצה יכול להיות קבוע או משתנה. מחיר קבוע על לחיצה על פרסומת הוא הסדר שכיח באתרי תוכן. מחיר משתנה נגבה על ידי מנועי חיפוש ואתרים המשתמשים בפלטפורמות פרסום, והוא נקבע על פי רוב בתהליך של בידינג — מכרז בין מפרסמים שונים המוכנים לשלם מחירים שונים בהתאם לפרמטרים מוגדרים, כגון מילות מפתח בחיפוש. הצורה האופיינית שבה מופיע פרסום בשיטת PPC במנועי חיפוש היא של תוצאות חיפוש או מודעות הנבחרות לפי מילות חיפוש נבחרות ומסומנות כ"קישור ממומן" או כ"מודעה ממומנת".
השימוש בתשלום לפי לחיצה יכול להיות במסגרת מודל של שיווק שותפים (affiliate marketing), שבו המפרסמים (בעצמם או באמצעות פלטפורמות פרסום) מציעים לאתרים שונים תמריץ להפוך לשותפיהם ולהציג פרסומות מטעמם בדרך שתעודד לקוחות להגיע אליהם תמורת שיעור מסוים מן הרווחים. במקרים כאלה המפרסם משלם לשותף לאו דווקא תמורת כל לחיצה, אלא תמורת לחיצות המובילות למכירות. כאשר לחיצה מובילה למכירה, השותף זכאי לתשלום קבוע או לחלק יחסי מן הרווח.
הונאה היא בעיה שכיחה בפרסום המבוסס על תשלום לפי לחיצה מכיוון שהוא מספק לאתרים המציגים את המודעות פיתוי לחולל לחיצות מכוונות או לנפח בדרך מלאכותית אחרת את מניין הלחיצות כדי לזכות בתשלום גדול יותר (click fraud). כדי למנוע בעיה זו מיישמים שחקנים בענף הפרסום הן פתרונות טכנולוגיים והן פתרונות בצורת מדיניות כמו שיווק שותפים, המזכה את מפעילי האתרים בתשלום רק תמורת לחיצות המובילות למכירה.
ראו גם

שיעור לחיצה
שיווק באינטרנט
עלות לחשיפה
ערך זה הוא קצרמרבנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שרה אלטו

| --- | --- |

 לידה:  2 במאי 1987 (בת 37) פינלנד אולונסלו, פינלנד
 שם לידה:  Saara Sofia Aalto 
 מוקד פעילות:  פינלנד 
 תקופת הפעילות:  מ-1998
 מקום לימודים:  בית הספר למוזיקה מדטויה, אקדמיית סיבליוס 
 עיסוק:  זמרת-יוצרת
 סוגה:  פופ
 סוג קול:  סופרן לירי 
 שפה מועדפת:  פינית, אנגלית, סינית 
 כלי נגינה:  פסנתר
 חברת תקליטים:  סוני מיוזיק, וורנר מיוזיק גרופ 
 פרסים והוקרה:  פרס לאומי של פינלנד (דצמבר 2016) 
 www.saaraaalto.com
 פרופיל ב-IMDb
 
שרה סופיה אלטו (בפינית: Saara Sofia Aalto; נולדה ב-2 במאי 1987) היא זמרת-יוצרת ומדבבת פינית אשר ייצגה את פינלנד באירוויזיון 2018 עם השיר "Monsters".
ביוגרפיה

אלטו נולדה לטאינה ומרקוס אלטו באולנסלו שבפינלנד. היא גדלה במשפחה מוזיקלית ותחביבה היה מוזיקה כבר מילדות. אלטו אף נהגה לקחת שיעורים לנגינה בפסנתר, ואת שירה הראשון כתבה כבר בגיל 5. בשנת 1998, בגיל 11, היא זכתה בתחרות פסטיבל תחרות השירים לילדים עם אחת היצירות שלה.
היא ייצגה את פינלנד בתחרות "שיר הזהב הבינלאומי" ברומניה בשנת 2004, ונסעה ללמוד בבית הספר התיכון מדטופיה למוזיקה, שם סיימה את לימודיה בשנת 2005. לאחר מכן עברה ללמוד באקדמיית סיבליוס שבהלסינקי, בירת פינלנד, ובמקביל למדה שירה בקונסרבטוריון של העיר.
קריירה מוזיקלית

אלטו התפרסמה בשנת 2012, כאשר השתתפה בתוכנית הריאלטי "The Voice Finland", שם זכתה במקום השני.
בשנים האחרונות השתתפה שרה בקונצרטים, תוכניות טלוויזיה ומחזות זמר רבים. היא עבדה עם מספר להקות מובילות וצבאיות, וסיירה ברחבי פינלנד עם להקה משלה. עם זאת, להיות זמרת בינלאומית, ולשיר באנגלית היה חלומה של אלטו, ולכן נבחנה לעונה השלוש עשרהשל "אקס פקטור בריטניה" בשנת 2016, בה סיימה מקום שני.
אלטו דיבבה את הנסיכה אנה בדיבוב הפיני של הסרט "לשבור את הקרח". בשנת 2018 הצטרפה לצוות השופטים של תוכנית המציאות "אקס פקטור פינלנד" בעונה השנייה.
בתחרות הזמר של האירוויזיון

אלטו התחרתה ב-2011 וב-2016 על ייצוג פינלנד באירוויזיון, אך לא זכתה. לקראת אירוויזיון 2018 נערך לה קדם פרטי, בו נבחר השיר "Monsters", שייצג את פינלנד באירוויזיון 2018. השיר נכתב והולחן על ידי אלטו, ג'וי דב, קי פיצג'רלד ולינאה דב. ב-8 במאי 2018 הופיעה אלטו בחצי הגמר הראשון של האירוויזיון. שירה של פינלנד היה מספר 15 בסדר ההופעות. בתום הערב הוכרזה פינלנד כעולה התשיעית מבין עשר המדינות שעלו לשלב הגמר שהתקיים ב־12 במאי 2018. בגמר הגיע שירה למקום ה-25 והאחד לפני אחרון.
חיים אישיים

אלטו היא לסבית. החל משנת 2016 אלטו מנהלת מערכת יחסים עם מרי סופנן, מעריצה ומאמנת אישית. השתיים עברו לגור בלונדון ב-2017, והתחתנו ב-2020.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2011: Blessed With Love
2011: Enkeleitä – Angels
2013: You Had My Heart
2013: Ai De Zhu Fu
2015: Tonight
2018: Wild Wild Wonderland
דיסקוגרפיה > סינגלים

"Blessed with Love"
"You Had My Heart"
"You Raise Me Up"
"No Fear"
"Monsters"
"Domino"
"Queens"
"DANCE!!!"
"Dance Like Nobody's Watching"
הערות שוליים

↑  http://www.saaraaalto.com/bio/
↑  "BIO". אורכב מ-המקור ב-2017-11-23. נבדק ב-16 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Josh Darvill (7 במרץ 2017). "X Factor's Saara Aalto says the UK is her 'new home' as performs on live tour". tellymix.co.uk. נבדק ב-7 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  kari (17 בדצמבר 2016). "This is the reason why Saara wanted to go to X Factor in England. Saara wants to sing English music and her goal is to achieve international musical success what she has always dreamed of". נבדק ב-7 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The girl band that changed my life was Spice Girls. When I was 10 years old I saw Spice Girls. Then I called my friend and was like - we need to have a band. That's how I started to compose and sing in English". X Factor. 5 בנובמבר 2016. נבדק ב-7 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Israel wins the Eurovision Song Contest 2018 - ESCDaily". ESCDaily (באנגלית אמריקאית). 2018-05-13. נבדק ב-2018-05-13.
↑  "Moving to London". Saara Aalto. 26 בינואר 2017. נבדק ב-3 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1168911559  ISNI: 0000 0004 0764 1409  MusicBrainz: f46f6a57-230a-4bde-97ec-c49531893c4f  VIAF: 2119153954917805680003   WorldCat (עם VIAF): 2119153954917805680003
שי יחזקאלי

| --- | --- |

 לידה:  1979 (בן 45 בערך) ירושלים, ישראל 
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים 
 תחום יצירה:  ציור 
 פרסים והוקרה:  זוכה פרס רפפורט לאמן צעיר, 2015
 www.shai-yehezkelli.com
 
שי יחזקאלי (נולד בשנת 1979) הוא אמן וצייר ישראלי. עבודותיו הוצגו בתערוכות יחיד וקבוצתיות רבות בישראל ובעולם, והן מופיעות באוספים מרכזיים. הוא מיוצג על ידי גלריה שלוש וגלריה מינדי סולומון.
יחזקאלי נחשב לאחד מהאמנים הבולטים בישראל בשנים האחרונות, עם יצירה שמעמידה במרכז את המתח בין זהות מקומית וגלובלית.
הוא בוגר התואר הראשון והשני במחלקה לאמנות בבצלאל, וזכה לאורך השנים בפרסים חשובים, בהם פרס רפפורט לאמן ישראלי צעיר ופרס עידוד היצירה מטעם מפעל הפיס.
ביוגרפיה

יחזקאלי גדל בירושלים במסגרת החינוך הדתי ועקבות היהדות, המיסטיקה וההיסטוריה הלאומית בפרט והמילה הכתובה בכלל ניכרות במובהק ביצירתו.
בשנים 1999-2022 עסק במוזיקה נסיונית תחת השם "קומה" והוציא שלושה אלבומים בלייבל הירושלמי "פאקט רקורדס". כמו כן, היה מחצית מהרכב הפוסט-פאנק הירושלמי FuN, יחד עם חובב אופנהיים
למד במחלקה לאמנות בבצלאל, סיים תואר ראשון ולאחר מכן תואר שני בתוכנית לימודי ההמשך של בצלאל בתל אביב. בין בני כיתתו נמנים האמנים והאמניות עילית אזולאי, גבי קריכלי, עדן בנט, אלהם רוקני ואלכסנדרה צוקרמן. מיד עם תום לימודיו החל ללמד אמנות וציור בהקוביה, בסיס, בצלאל, מנשר לאמנות והאטליה וכן להרצות כחלק מתוכנית סל תרבות.
יחזקאלי חי ועובד בתל אביב.
לימודים

2008-2010: תואר שני באמנות (M.F.A.) בתוכנית לימודי ההמשך בבצלאל, תל אביב
2002-2006: תואר ראשון באמנות (B.F.A.) בהצטיינות יתרה, המחלקה לאמנות, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים.
יצירותיו

סגנון האמנות של יחזקאלי מתאפיין בציור מהיר ומרושל לכאורה, עשיר בדימויים ובצבעים, לעיתים נשכני ומלא הומור. יחזקאלי מרבה להשתמש במוטיבים שמייצגים את ההיסטוריה והזהות הלאומית הישראלית, כמו דקלים אוריינטליים ודמות היהודי הנודד, אך הוא מציג אותם בצורה שמרוקנת אותם ממשמעותם המקורית, ומתמקדת באיקונוגרפיה מורכבת ושנונה. האמנות של יחזקאלי עוסקת לעיתים קרובות בנושאים של חולין וסיזיפיות, תוך שהיא קוראת תיגר על הנושאים הנחשבים נשגבים או מקודשים בשדה האמנות. פריצתו הגדולה לתודעת הציבור הייתה עם זכייתו בפרס רפפורט לאמן ישראלי צעיר ב-2015 ותערוכת היחיד הגדולה "בשבחי מפולת" שהוצגה במוזיאון תל אביב לאמנות ב-2016
יצירותיו > ביטוי ההשפעות ביצירתו

המהלך של שי יחזקאלי מרובד: הוא מצטייר כתלמידם של מורים רבים ובה בעת חותר מתחת לעצם מושג ה"השפעה". העכשוויות של עבודת הציור של יחזקאלי באה לידי ביטוי במודעות הבולטת לנטל ההיסטורי הרובץ על מי שעוסק בימינו בציור וגם במזג והאופי של העשייה. הציור שלו נסמך על תולדות הציור הקאנוני, ישראלי ובינלאומי, תוך שהוא פורע את מסורת הציור ומשבש אותה.
לצד גוף עבודותיו המרכזיות, יחזקאלי מרבה לצייר על גבי מצעים שונים. אלה ציורים מהירים, "מרושלים" או פרומים במכוון, עשירים בדימויים ובצבע, נשכניים ומלאי הומור. סגנון ציורו של יחזקאלי שואב ממסורת הציור המקומי - הרזה והקונצפטואלית. רוח זו עולה גם משמות הציורים, ביניהם: "ציור חמסה" ו"דיוקן עצמי כשמשון", "ציור יחסי ציבור" ו"ציור CV". שמות אלו קוראים תיגר על רצינות המעשה האמנותי ושדה האמנות. הם מרוקנים אותם מן הנשגב ומדגישים את ממד החולין - היומיומי, הסיזיפי והאימפוטנטי - הגלום בהם. "יותר מעניין אותי לא לדעת מה יקרה ולבנות משהו מכלום. כמובן שלעיתים קרובות אופן העבודה הזה גם מתסכל, בהמון ציורים יש שכבות על שכבות של צבע ומחיקות. זו מעין ארכאולוגיה ברוורס; אני חופר כלפי מעלה כדי למצוא את מה שאני מחפש מבלי לדעת בכלל מה זה״.
יצירותיו > זהות מקומית ואוניברסלית

שי יחזקאלי מרבה לעסוק בעבודותיו בזהות מקומית ואוניברסלית, כאדם צעיר, אזרח העולם וכאמן ישראלי. עבודותיו פרועות ומתורבתות בעת ובעונה אחת, יודע ומכיר – אבל גם מנסה למחוק את עקבות הידע וההכרות.
תערוכות ופרסומים > תערוכות יחיד

2007 "מזרקה"- גלריה סולו, תל אביב-יפו
2009 "שולדנט קולדנט וודנט"- דרום-חלל לאמנות, תל אביב (2009)
2012 "אגלי זיעה לנצח", גלריה ג'ולי מ., תל אביב (2012)
2012 "חלל C", מוזיאון חיפה לאמנות (2012)
2014 "עם פלשתים", גלריה ג'ולי מ., תל אביב (2014)
2016 "בשבחי מפולת", מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב (2016)
2018 “עקב בצד אגודל", עודד שתיל ליברמן 8, תל אביב (2018)
2018 "Nothing Went Wrong to Write Home About", מרכז אמנות 2025, המבורג (2018)
2019 "שנת הצהריים הגדולה", גלריה שלוש, תל אביב
2019 "Maarava”, גלריה מינדי סולומון, מיאמי, ארצות-הברית
2021 "Eight Primordial Paintings", גלריה מינדי סלומון, מיאמי, ארצות-הברית
2021 "מדרון חלקלק", בית אורי ורמי נחושתן, אשדות יעקב
2023 - "צל בצלע הר", גלריה שלוש, תל אביב
תערוכות ופרסומים > תערוכות זוגיות

"קורות תומכות נופלות", עם עדן בנט, גלריה וילה, ירושלים. אוצרת: אלפא חיימוב (2019)
"אביגיל הופקינס/שי יחזקאלי", עם אביגיל הופקינס, גלריה הקיבוץ, תל אביב. אוצרת: יעל קיני (2013)
"עינוגי דכדוכים", עם שרון פדידה, גלריה החדש והרע, חיפה. אוצרת: נטלי לוין (2013)
"ח"י ציורים", עם רן קידר, גלריה ברבור, ירושלים. אוצרים: מאשה זוסמן ואבי סבח (2007)
תערוכות ופרסומים > תערוכות קבוצתיות נבחרות

2024 - "חלום צלול", סדנת ההדפס, ירושלים, "זרעי קיץ", גלריה שלוש, תל אביב
2023 - ״מרקורי״, סדנאות האמנים, תל אביב, "תודעות צמיחה", הגלריה החדשה, סדנאות האמנים טדי, ירושלים
2022 - "שי יחזקאלי | אסתר שניידר | ציונה שמשי", הלובי, חלל לאמנות, תל אביב, "Men Who Paint Flowers", גלריה מינדי סולומון, מיאמי, "Works on Paper", גלריה הארקוויק, ניו יורק
2021 - ”Ombrella Artspace,"Laying Under the Hot Shade of a Mad Song, קופנהגן
2020 - "Big In Minshar”, גלריה מנשר, תל אביב, "שמש שחורה", גלריה שלוש, תל אביב,"Künstlerhaus Sootbörn ,“Expanded Book, המבורג
2019 - "Hidden Hour”, גלריה מינדי סולומון, "מערבולות", גלריה שלוש, תל אביב
2018 - "סתיו", גלריה מאיה, תל אביב, "אין מקום אחר" - עשור ליריד צבע טרי, מרכז הירידים, תל אביב
2017 - “Art after Chagall. The Breakthrough Century” – המוזיאון היהודי בשווייץ, בזל, "Paper Cuts” - מנצ'סטר קונטמפוררי, "מאסף: עשור לפרט רפפורט לאמן ישראלי צעיר/בכיר", מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב
2016 - "התלוש", מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, אוצרת: דלית מתתיהו, "מחנה ציור 2016: פעילים", מוזיאון הנגב לאמנות, באר-שבע, אוצר: דוד וקשטיין
2015 - "טעם טוב", גלריית המדרשה הירקון 19, תל אביב. אוצר: בועז ארד
2014 - "נחש הנחושת", גלריה שלוש, תל אביב, אוצר: אורי גרשוני
2013 - "טובין", מוזיאון בת ים, אוצר: יהושע סימון
2012 - "2112", בית האמנים ע"ש זריצקי, תל אביב, "BAAD influence", גלריה BAAD, בצלאל, תל אביב.
2011 - " חתימה טובה" גלריה עינגא, תל אביב. אוצר: אורי גרשוני, “באופן פורמלי (ומה לעשות עם ציור במאה ה-21?)", מוזיאון חיפה לאמנות. אוצרת: רותי דירקטור
2010 - "סלמה 10"-תערוכת בוגרים, תוכנית התואר השני בבצלאל, תל אביב. אוצרים: נחום טבת ויוסי ברגר. " Fountain of youth"-, גלריה Temporary States, ניו יורק - אוצרת: אלה לויט
2009 - "צהבת"- גלריה אורבניקס, תל אביב, "A+4"- ה-GSA, גלאזגו
2008 - "לילה ויום", גלריה גילית פישר, תל אביב
2007 - "מעבר לעקרון", גלריה המדרשה, בית ברל. אוצר: בועז ארד, "חתולים", מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב. אוצרת: דנה תגר
2006 - "חצי פנסיון", גלריה ברוורמן, תל אביב. אוצרות: טלי בן-נון, סאלי הפטל
תערוכות ופרסומים > פרסומים נבחרים

שי יחזקאלי: בשבחי מפולת, קטלוג תערוכה, מוזיאון תל אביב לאמנות, 2016.
התלוש, קטלוג התערוכה, מוזיאון תל אביב לאמנות, 2016
"רשמים 6: הביאנלה השישית לרישום", קטלוג התערוכה, 2016, אוצרות: סאלי הפטל-נוה ועדנה מושנזון
Israel/One: Contemporary Artists from Israel, Published by Fabrica, Italy, 2014. (Curators: Naomi Aviv & Daniel S. Milo)
הרמה, מגזין לאמנות, גיליון #1, הומאז', נובמבר, 2012 (עורכות: יעל רוכמן ורינת אדלשטיין)
Criterion Magazine, Issue No.4, September 2012 /"Iconoclasm" (Editor: Yalei Wang.)
החדש והרע, מגזין אמנות, קיץ-סתיו 2012, גיליון 3 (עורכים: נטלי לוין, יהושע סימון ורועי ארד)
אנחת רווחה, קטלוג התערוכה, 2012, (אוצרת: נטלי לוין, מוזיאון אשדות יעקב)
באופן פורמלי: ומה לעשות עם ציור במאה ה-21?, קטלוג תערוכה, 2011 (אוצרת: רותי דירקטור, מוזיאון חיפה לאמנות)
פלא שאת כל הרוע הזה לא מעטר שפם, שי יחזקאלי, 2011 (ספר אמן-הוצאת אפשרות של ספר)
אוסף לאומי: עבודות נבחרות (2010, עורכת: סמדר שפי, הוצאת כנרת זמורה ביתן דביר)
פנים, כתב עת לתרבות, חברה וחינוך (מספר 43, קיץ 2008. עורך: רוביק רוזנטל).
חתולים-על חתולים, אנשים ומה שביניהם - קטלוג התערוכה (מוזיאון ארץ ישראל, 2007. אוצרת: דנה תגר)
אוספים נבחרים

מוזיאון ישראל
כנסת ישראל
מוזיאון תל אביב לאמנות
חנינא ברנדס
הראל חברה לביטוח
Soho House, London
Mayr-Melnhof Group, Vienna
אמנון ברזל
בנק לאומי
יגאל אהובי
שרתון, תל אביב
רותי דירקטור
הללה טל
BAAD, תל אביב
יפעת גוריון
קבוצת פרומרקט
אמנון ברזל
עודד שתיל
פרסים

פרס רפפורט לאמן צעיר, מוזיאון תל אביב (2015)
מענק מפעל הפיס עבור הוצאת ספר-אמן "פלא שאת כל הרוע הזה לא מעטר שפם" (2014)
פרס עידוד היצירה, מטעם תוכנית התואר השני באמנות, בצלאל, תל אביב. (2010)
פרס הצטיינות להישגים, "בנק לאומי", מטעם המחלקה לאמנות בצלאל. (2007)
פרס הצטיינות ע"ש אריאלי, המחלקה להיסטוריה ותאוריה, בצלאל. (2006)
פרס הצטיינות להישגים "אגודת ידידי בצלאל", מטעם המחלקה לאמנות בצלאל. (2005)
הערות שוליים

↑  קומה | qube.co.il, באתר www.qube.co.il
↑  Hagit Peleg Rotem, שיחת סטודיו // שי יחזקאלי, באתר מגזין פורטפוליו, ‏2019-07-27
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 291582  NLI: 987007518921405171  GND: 1153908573  ISNI: 0000 0004 4751 8405  LCCN: no2017040973  VIAF: 315205242   WorldCat (עם VIAF): 315205242
תכונת המשחק המצומצם

תכונת המשחק המצומצם בתורת המשחקים היא תכונת עקביות של פתרון של משחק שיתופי בצורה קואליציונית.
יש הטוענים שהיא מקבילה בחשיבותה לתכונת היציבות של שיווי משקל במשחק בצורה אסטרטגית.
הגדרה

תכונת המשחק המצומצם מתייחסת לסיטואציה הבאה:  נניח שנתון מושג פתרון, והוא מחלק את השווי של הקואליציה הגדולה  N\,\! בדרך מסוימת.
לאחר שהשחקנים חילקו ביניהם את שוויה של הקואליציה  N\,\! לפי וקטור התשלומים שהוצע, וחלק מהשחקנים עזבו את המקום, יכולים השחקנים שנותרו לתהות האם החלוקה ביניהם היא חלוקה הוגנת.
הם יכולים להגדיר משחק בצורה קואליציונית שבו משתתפים רק השחקנים שנשארו (זהו המשחק המצומצם), ולבדוק האם הפתרון, כאשר נפעיל אותו על משחק זה, מתלכד עם הסכום שכל אחד מהם קיבל במשחק המקורי.
אם התשובה חיובית, ואם דבר זה נכון לכל משחק בצורה קואליציונית ולכל קבוצה של שחקנים שעוזבת את המקום, אנו אומרים שמושג הפתרון "מקיים את תכונת המשחק המצומצם" או "עקבי עם המשחק המצומצם".
כלומר, אף קבוצת שחקנים לא תרצה לסטות מהפתרון המוצע, כשהיא בוחנת את המשחק המצומצם עליה, משום שהשווי שלה במשחק המצומצם תואם את מה שקיבלה בפתרון המוצע.
את המשחק המצומצם על קבוצת השחקנים שנשארו ניתן להגדיר במספר אופנים. בספרות ידועות שתי הגדרות, המשחק המצומצם של דייוויס ומשלר, והמשחק המצומצם של הרט ומס-כולל.
המשחק המצומצם של דייוויס ומשלר

אם  (N;v)\,\! הוא משחק שיתופי בצורה קואליציונית, אזי עבור קואליציה  S\,\! לא ריקה, ועבור וקטור תשלומים יעיל  x\in \mathbb {R} ^{n} (כלומר מקיים  \sum _{i\in N}X_{i}=v(N)), נגדיר את המשחק הבא:  (S;w_{s}^{x})\,\! על ידי:
w_{s}^{x}(R)={\begin{cases}MAX_{Q\subseteq S^{c}}(v(R\cup Q)-x(Q))&R\subset S\\x(S)&R=S\\0&{\mbox{otherwise}}\end{cases}}
וזהו המשחק המצומצם לפי דייוויס ומשלר.