stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'וני רפ
קריירת משחק > נבחרת הולנד

רפ ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת הולנד ב-22 במאי 1973, עוד בטרם מלאו לו 22. הוא עלה בהרכב הנבחרת למשחק ידידות מול ספרד, וכבש כבר בדקה ה-13 את שער הבכורה שלו בנבחרת. הולנד ניצחה במשחק בתוצאה 2–3, משער ניצחון דרמטי בדקה האחרונה של יוהאן קרויף.
שנה אחר כך, זומן רפ על ידי המאמן רינוס מיכלס לסגל הולנד לקראת מונדיאל 1974 בגרמניה המערבית. רפ השתלב מצוין בשיטת הטוטאל פוטבול של מיכלס, ופתח בהרכב בכל שבעת משחקיה של הולנד בטורניר. כבר במשחק הפתיחה של הולנד כבש רפ צמד שהעניק לנבחרתו ניצחון 0–2 על אורוגוואי. לאחר שוויון 0–0 מול שוודיה, חזרה הולנד לנצח וגברה 1–4 על בולגריה. רפ כבש את שערה השלישי של נבחרתו במשחק, והעלה את מאזנו לשלושה שערים בשלב הבתים. רפ פתח היטב את שלב הבתים השני, כשהולנד גברה 0–4 על ארגנטינה. רפ כבש את שערו הרביעי בטורניר בדקה ה-73, שער שקבע את תוצאת המשחק. לאחר ניצחונות בתוצאה 0–2 על גרמניה המזרחית ועל ברזיל, העפילה הולנד למשחק הגמר, שם פגשה את גרמניה המערבית המארחת. למרות יתרון הולנדי מוקדם, חזרה גרמניה לניצחון 2–1, והולנד סיימה את הטורניר במקום השני.
לאחר שסייע לנבחרתו להיות בין ארבע המעפילות ליורו 1976 ביוגוסלביה, זומן רפ לסגל הנבחרת לקראת הטורניר. הוא פתח בהרכב במשחק חצי הגמר, אך הוחלף בדקה ה-65 וראה את נבחרתו מפסידה לצ'כוסלובקיה 3–1 בהארכה ומפסידה לה את המקום בגמר. רפ לא שותף בניצחונה של הולנד 2–3 על יוגוסלביה המארחת, שהעניק לה את המקום השלישי בטורניר.
רפ זומן על ידי ארנסט האפל לסגל הולנד למונדיאל 1978 בארגנטינה. רפ פתח את שלב הבתים בהרכב הנבחרת בניצחון 0–3 על איראן. הוא לא שותף בשוויון 0–0 מול פרו, אך חזר להרכב במשחק מול סקוטלנד ואף כבש בדקה ה-71 את השער שקבע את תוצאת המשחק, 2–3 לסקוטים. עם פתיחת השלב השני, כבש רפ צמד בניצחונה של הולנד 1–5 על אוסטריה, והוסיף לפתוח גם מול גרמניה המערבית (שוויון 2–2) ומול איטליה 
 (1–2 להולנד), בדרך להעפלה למשחק הגמר מול ארגנטינה. רפ פתח בהרכב נבחרתו במשחק. הוא הוחלף בדקה ה-59, במצב של 1–0 לארגנטינה משער של מריו קמפס, חברו לשעבר בקבוצת ולנסיה. מחליפו של רפ, דיק נאנינחה, היה זה שכבש את שער השוויון לזכות הולנד ושלח את המשחק להארכה, בסיומה שוב נותרו ההולנדים ללא הגביע, בעקבות הפסד 3–1.
הטורניר הבינלאומי האחרון של רפ במדי הולנד היה יורו 1980 באיטליה. רפ לא שותף במשחק הפתיחה של הולנד בו גברה 0–1 על יוון, אך פתח בצמד המשחקים הנותרים בשלב הבתים, ואף כבש בפנדל בהפסד 2–1 לגרמניה המערבית במשחק השני. לאחר שכשלה לנצח את צ'כוסלובקיה ונפרדה ממנה בשוויון 1–1 בלבד, סיימה הולנד את דרכה בטורניר.
הופעתו האחרונה של רפ במדי הולנד הייתה ב-18 בנובמבר 1981, בהפסדה של הנבחרת 2–0 לצרפת במשחקה האחרון במוקדמות מונדיאל 1982. הולנד סיימה במקום הרביעי בבית וכשלה להעפיל לטורניר הגמר.
בסך הכול רשם רפ 42 הופעות במדי הולנד, בהן כבש 12 שערים. שבעת השערים שכבש בשני טורנירי המונדיאל בהם שותף, הפכו אותו למלך שערי המונדיאלים של הולנד בכל הזמנים.
תארים

גביע אירופה לאלופות (2): 1971/72, 1972/73
אליפות הולנד (2): 1971/72, 1972/73
הגביע ההולנדי: 1971/72
הסופר קאפ האירופי (2): 1972, 1973
הגביע הביניבשתי: 1972
אליפות צרפת: 1980/81
סגנית גביע העולם: 1974, 1978
מקום שלישי באליפות אירופה: 1976
הכדורגלן הזר של העונה בליגה הצרפתית: 1977/78
סטטיסטיקות > מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1971/1972 | אייאקס אמסטרדם | הולנדארדיוויזיה | 9 | 1 |
| 1972/1973 | אייאקס אמסטרדם | הולנדארדיוויזיה | 24 | 17 |
| 1973/1974 | אייאקס אמסטרדם | הולנדארדיוויזיה | 32 | 14 |
| 1974/1975 | אייאקס אמסטרדם | הולנדארדיוויזיה | 32 | 9 |
| 1975/1976 | ולנסיה | ספרדהליגה הספרדית | 26 | 14 |
| 1976/1977 | ולנסיה | ספרדהליגה הספרדית | 29 | 8 |
| 1977/1978 | בסטיה | צרפתהליגה הצרפתית | 30 | 18 |
| 1978/1979 | בסטיה | צרפתהליגה הצרפתית | 35 | 15 |
| 1979/1980 | סנט אטיין | צרפתהליגה הצרפתית | 31 | 15 |
| 1980/1981 | סנט אטיין | צרפתהליגה הצרפתית | 32 | 14 |
| 1981/1982 | סנט אטיין | צרפתהליגה הצרפתית | 34 | 8 |
| 1982/1983 | סנט אטיין | צרפתהליגה הצרפתית | 34 | 7 |
| 1983/1984 | זוולה | הולנדארדיוויזיה | 32 | 5 |
| 1984/1985 | פיינורד | הולנדארדיוויזיה | 17 | 1 |
| 1985/1986 | פיינורד | הולנדארדיוויזיה | 26 | 4 |
| 1986/1987 | הארלם | הולנדארדיוויזיה | 5 | 0 |
| סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | 428 | 150 |
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

| נבחרת הולנד> שנה | נבחרת הולנד> הופעות | נבחרת הולנד> שערים |
| --- | --- | --- |
| 1973 | 3 | 1 |
| 1974 | 12 | 4 |
1975: 0
| 1976 | 3 | 1 |
| 1977 | 4 | 2 |
| 1978 | 9 | 3 |
| 1979 | 3 | 0 |
| 1980 | 3 | 1 |
| 1981 | 5 | 0 |
| סך הכול | 42 | 12 |
רפ בשנת 1973
רפ, 2007
ג'נין אנטוני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 בינואר 1964 (בת 60) פריפורט, איי בהאמה 
 מקום לימודים:  קולג' שרה לורנס  בית הספר לעיצוב רוד איילנד 
 תחום יצירה:  מיצג 
 זרם באמנות:  זרם אמנות פמיניסטית, אמנות עכשווית 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (2011)  Anonymous Was A Woman Award (2014)  עמיתי מקארתור 
 
ג'נין אנטוני (באנגלית: Janine Antoni; נולדה ב-19 בינואר 1964) היא אמנית עכשווית אמריקאית ילידת איי בהאמה, היוצרת אמנות מיצג, פיסול וצילום. עבודתה של אנטוני מתמקדת בתהליכי יצירה ובמעברים בין היצירה למוצר המוגמר, לעיתים קרובות מציגה אידיאלים פמיניסטיים. היא מדגישה ביצירותיה את גוף האדם, תוך שימוש בו ככלי יצירה או כנושא של יצירותיה, וכך בוחנת את האינטימיות בין הצופה לאמן. עבודתה מטשטשת את ההבחנה בין אמנות מיצג לפיסול.
היא מתארת את עבודתה בכך שהיא ״מעוניינת במעשים קיצוניים שמושכים אותך פנימה, לא קונבנציונליים ככל שיהיו".
כיום היא מתגוררת בברוקלין, ניו יורק.
ביוגרפיה

אנטוני נולדה ב-19 בינואר 1964 בפריפורט, איי בהאמה. בשנת 1977, היא עברה לפלורידה ללמוד בפנימייה. היא סיימה את לימודיה במכללת שרה לורנס בשנת 1986 עם תואר BA וקיבלה תואר MFA ב-1989 בפיסול מבית הספר לעיצוב ברוד איילנד. על אף שהתחנכה בארצות הברית, לילדותה באיי בהאמה השפעה על עבודתה. הקושי שלה להתאקלם בחברה האמריקאית הוא מה שדחף אותה להשתמש בגופה ככלי, שכן היא הרגישה ששפת הגוף שלה גרמה לה לבלוט בחברה.
קריירה

״תמונה חיה (טבלו)״, סצנה סטטית המכילה שחקן או דוגמן אחד או יותר, היא צורת אמנות שבה השתמשה אנטוני בעבודתה. במיצב ״נמנם״ (1994), אנטוני ישנה בגלריה במשך 28 ימים ובזמן זה, מכשיר EEG תיעד את דפוסי ה-REM שלה, אותם היא ארגה לשמיכה איתה ישנה בלילה. העבודה הספציפית הזו נתפסה כ״תמונה חיה״ בגלל היבט המחזה שבה:
מוקד השאיפה של ה״תמונה החיה״ הזו, הוא מיקומו של האמן כאובייקט לצפייה תוך הקפדה על אסתטיקה של קשרים: בין האמן לצופים, בין האמנים למוסדות האמנות, ובין התהליכים המודעים והלא מודעים של האמן.
אנטוני מסבירה את הרצון להיות מעורבת בחוויה של הצופה כשהיא כותבת:
[מיצג] לא היה משהו שתכננתי לעשות. עשיתי עבודות שנעו סביב תהליך, על משמעות העשייה, ניסיתי לקיים יחסי אהבה-שנאה עם האובייקט. אני תמיד מרגישה בטוחה יותר אם אני יכולה להחזיר את הצופה לשלב היצירה. אני מנסה לעשות את זה בהרבה דרכים שונות, על ידי שאריות, מגע, על ידי תהליכים שהם בסיסיים לחיינו... שאנשים עשויים להזדהות איתם במונחים של תהליך... פעילויות יומיומיות - רחצה, אכילה וכו'. אבל יש מקרים שבהם הדרך הטובה ביותר להשאיר אנשים במקום הזה, שבשבילי הוא כל כך חי ורלוונטי, היא לחשוף את התהליך או את העשייה.
על האינטראקציה בין הפרפורמר לצופה היא אומרת: "המכתב הזה מסכם את הקשר שלי עם הקהל שלי. יש לי אהבה עמוקה לצופים; הם החבר הדמיוני שלי. כשאני עובדת אני לוקחת הרבה זמן לדמיין מה הצופים יחשבו או ירגישו. אני נכנסת לתוך גופם ומדמיינת אותם הולכים ומתקרבים לפסל שלי - מה הם יחשבו באותו הרגע ומה יגרום להם ללכת לכיוון אחד או אחר."
אנטוני ציטטה את לואיז בורז'ואה כבעלת השפעה אמנותית חזקה, והתייחסה לבורז'ואה כ'אמא האמנותית' שלה.
עבודתיה של אנטוני נמצאות באוספים של מוזיאונים ציבוריים שונים, כולל מוזיאון סן פרנסיסקו לאמנות מודרנית (SFMoMA), הגלריה הלאומית לאמנות, וושינגטון, מוזיאון סולומון ר. גוגנהיים, The Broad, לוס אנג׳לס, מוזיאון המטרופוליטן לאמנות,, מוזיאון ישראל, ועוד.
עבודות > כרסם (1992)

ביצירתה ״כרסם״ (Gnaw, 1992), אנטוני השתמשה בפיה כדי לנשוך, ללעוס ולחצוב את הפינות והקצוות של שתי קוביות במשקל 300 ק"ג, אחת עשויה משוקולד והשנייה משומן חזיר. היא אספה את חתיכות השוקולד והשומן שהוסרו כדי ליצור מעין תצוגה של חנות מסחרית, שאותה כינתה Lipstick/Phenylthylamine Display, המורכבת מקופסאות בצורת לב העשויות שוקולד ושפתונים מלאים בשומן חזיר, פיגמנטים ושעוות דבורים". אנטוני הצהירה על עבודתה כי "שומן חזיר הוא סמל לגוף הנשי, חומר נשי, מכיוון שלנשים יש בדרך כלל תכולת שומן גבוהה יותר מאשר לגברים, מה שהופך את העבודה לקניבליסטית משהו". בעבודה זו, אנטוני מתייחסת לשינוי בתפיסה ובקבלה של תשוקה ומיניות נשית בתרבות.
עבודות > טיפול אוהב (1993)

בעבודה ״טיפול אוהב״ (Loving Care, 1993), אנטוני השתמשה בשערה כמברשת ובצבע שיער Loving Care כצבע. אנטוני טבלה את שערה בדלי של צבע, ניגבה איתו את רצפת הגלריה כשהיא הולכת על ידיה וברכיה, דחפה את הצופים מחוץ לחלל הגלריה בעודה מצפה את הרצפה בצבע. בתהליך זה חקרה אנטוני את הגוף, כמו גם נושאים של כוח, נשיות ואקספרסיוניזם מופשט. מיצג זה הוצג בגלריה אנתוני ד'אופיי, לונדון, בשנת 1993.
עבודות > לקק והקצף (1993)

בעבודה לקק והקצף (Lick and Lather 1993), הפיקה אנטוני ארבעה עשר פסלים של עצמה, שבעה יצוקים משוקולד ושבעה מסבון. לאחר מכן היא "מפסלת מחדש" את הדיוקן על ידי ליקוק השוקולד ורחצה עם הסבון, כפי שנרמז בשם העבודה, ומעוותת את הייצוג. המיצב מציג רעיונות מורכבים של נשיות ויחסיה של אנטוני עם עצמה כאישה. רחצה ואכילה הם מעשים מפנקים של אהבה עצמית, ובהרס הדימוי העצמי שלה באמצעות שיטות אלו היא חוקרת את יחסי האהבה/שנאה שיש לנו עם עצמנו. בראיון ב-1996 עם איימי ג'ינקנר-לויד, אנטוני התייחסה להשחתת פסל שוקולד שהוצג, כיוון שמישהו נשך את אפו. אנטוני אמרה, "לא רציתי להשאיר ככה את היצירה, כי עבורי, הליקוק היה מאוד חשוב, במובן זה שזה היה מעשה מאוד אוהב, בשונה מאוד מעשה הכרסום ב״כרסם". חלק פרשו את הסבון כסמל לציפיות החברתיות מנשים, שכן הן נדרשות להיות "נקיות" במובן מטפורי ומילולי. ניתן לקשר גם את השוקולד לרעיונות סטריאוטיפיים על נשיות בשל צריכתו הנפוצה על ידי נשים.
עבודות > נמנם (1994)

״נמנם״ (Slumber, 1994) היא עבודת מיצג שנמשכה שבועות רבים. את השבועות הראשונים בילתה אנטוני בשינה בחלל הגלריה, בחדר נקי מעיצוב, ובו רק מיטה ושולחן עבודה עם מחשב וכבלים. היא ישנה עם שמיכה שאותה המשיכה לטוות במהלך היום, ויצרה שמיכה אינסופית המחוברת לנול איתה ישנה בלילה. בזמן שישנה, היא תיעדה את תנועות העיניים שלה באמצעות אלקטרואנצפלוגרמה, וארגה שחזורים של הנתונים שנאספו מכותונת הלילה שלה לתוך השמיכה. היצירה היא פרשנות על קשרים: בין האמן לצופה, האמן ומוסדות האמנות, והתהליכים המודעים והלא מודעים של האמן.
עבודות > קרע (2008)

ב״קרע״ (Tear, 2008), אנטוני יצרה כדור הריסה מעופרת ולאחר מכן השתמשה בו כדי להרוס בניין בסנכרון עם מצמוץ העפעף שלה. כל פגיעה פגעה במשטח הכדור, ובכך חשפה את ההיסטוריה שלו. הכוונה של הפרויקט הייתה לתת לצופה לפרש את התגובה הפסיכולוגית של סכנה.
עבודות > הכתרה (2013)

עבודתה ״הכתרה״ (Crowned, 2013) נעשתה בהשראת לידת ביתה ב-2004. פסל קיר עם יציקת כתר מגבס, בעל שתי עצמות אגן מגבס בולטות מהקיר וממוסגר בגבס מותז סביב האובייקטים. הפסל דומה חזותית לשלב השני בלידה הנקרא "הכתרה", כאשר ראשו של התינוק מוקף בפתח הנרתיק.
עבודות > אני קרקע פורייה (2019)

״אני קרקע פורייה״ (2019) הוא מיצב תלוי מקום באתר הקטקומבות של בית הקברות גרין-ווד בברוקלין, ניו יורק. צילומים קטנים, תקריב של גופים חיים, מוצגים במסגרות מוזהבות המעוצבות בצורת עצמות אדם. העבודה מדברת על שבריריותה של צורת האדם, מוקפת כפי שהייתה בשרידים של כ-560,000 פרטים שנקברו בגרין-ווד, אחת הדוגמאות המוקדמות ביותר לבית קברות גדול דמוי פארק, שנבנה אמריקה הכפרית.
הוראה

משנת 2000, אנטוני מלמדת אמנות בקורס לתואר השני בשם "כיתת אמן/קבוצות מנטור" באוניברסיטת קולומביה, בית הספר לאמנויות.
חיים אישיים

אנטוני נשואה לאמן פול רמירז ג'ונאס ולהם בת. בני הזוג הכירו במהלך לימודי התואר השני בבית הספר לעיצוב ברוד איילנד.
פרסים

1996 - פרס האמנים של IMMA Glen Dimplex
1998 - מענק מקארתור, עמית מקארתור
1998 - מענק ציור ופיסול, קרן ג'ואן מיטשל
1998 - פרס קרן לארי אלדריץ'
2003 - פרס להישג אמנותי, בית הספר לעיצוב ברוד איילנד
2011 - עמית גוגנהיים
2012 - מענק הון יצירתי
מקס סטרוס

| --- | --- |

סטרוס במדי הקליבלנד קאבלירס, 2023
 לידה:  28 במרץ 1996 (בן 28) פאלוס הילס, אילינוי, ארצות הברית
 עמדה:  קלע
 גובה:  1.96 מטרים
 מספר:  1
 מכללה:  אוניברסיטת לואיס (2014–2016)   אוניברסיטת דה פול (2017–2019)
 דראפט:  לא נבחר, 2019
 קבוצות כשחקן
 2019–2020   2019–2020   2020–2023   2023–:  שיקגו בולס   ←וינדי סיטי בולס   מיאמי היט   קליבלנד קאבלירס
מקס סטרוס (באנגלית: Max Strus; נולד ב-28 במרץ 1996) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד בקליבלנד קאבלירס מה-NBA. הוא שיחק כדורסל במכללות עבור אוניברסיטת לואיס ואוניברסיטת דה פול.
ראשית חיים וקריירה בתיכון

סטרוס נולד בפרוור של שיקגו, היקורי הילס, אילינוי, ולמד בתיכון עמוס אלונזו סטאג, שם היה חבר בקבוצות הבייסבול והכדורסל. אף על פי שנכנס לשנת הסופומור שלו, השנה השנייה, בגובה 1.75 מטר, הוא קיבל קפיצת גדילה מאוחרת וסיים את התיכון בגובה 1.98. כסיניור, בשנתו האחרונה, סטרוס העמיד ממוצעים של 19 נקודות ותשעה ריבאונדים למשחק ונבחר לשחקן השנה באזור על ידי מגזינים רבים ולחמישייה השלישית של כל המדינה. לאחר שקיבל רק הצעה אחת מחטיבה I של ליגת המכללות (שיקגו סטייט), סטרוס התחייב לשחק באוניברסיטת לואיס מחטיבה II, שם שיחק אחיו הגדול מרטי.
קריירת מכללות > לואיס

סטרוס החל את הקריירה שלו באוניברסיטת לואיס. כפרשמן (שחקן בשנתו הראשונה), סטרוס העמיד ממוצעים של 13.3 נקודות ו-5.3 ריבאונדים למשחק, פתח בחמישייה בכל 31 משחקי הפליירס ונבחר לחמישייה השנייה של אזור ה-GLVC. כסופומור, סטרוס רשם ממוצעים של 20.2 נקודות, 8.4 ריבאונדים ו-3.5 אסיסטים למשחק, הוביל את הקבוצה בכל הקטגוריות הללו ונבחר לחמישיית העונה של GLVC ושל כל חטיבה II. הוא גם קבע שיאי מכללה עם 167 זריקות עונשין ו-666 נקודות שנקלעו בעונה בודדת ושיא נקודות במשחק בודד של 52 (14 מ-18 מהשדה) נגד אוניברסיטת נורת'ווד ב-24 בנובמבר 2015. בעקבות העונה, הודיע שטרוס כי יעזוב את המכללה על מנת לשחק במכללה מחטיבה I. סטרוס קלע 1,078 נקודות בשתי העונות שלו בלואיס.
קריירת מכללות > דה פול

סטרוס עבר לאוניברסיטת דה פול לשתי העונות האחרונות של זכאותו לאחר ששקל הצעות של באטלר, לואיוויל, אורגון ואקסבייר. לאחר שישב בחוץ עונה אחת בגלל חוקי ההעברה של ה-NCAA, סטרוס החל את עונת הג'וניור שלו בבלו דמונס. הוא פתח בחמישייה והוביל את הקבוצה עם 16.8 נקודות למשחק ו-81 שלשות (מקום שני בתולדות המכללה). הוא הגיע לספרות כפולות הנקודות ב-26 מתוך 31 המשחקים בהם שיחק. הוא הכריז על מועמדותו לדראפט ה-NBA לשנת 2018, אך חזר לבסוף למכללה לעונתו האחרונה. בעונתה הסיניור שלו, סטרוס העמיד ממוצעים של 20.1 נקודות, 5.9 ריבאונדים, 2.2 אסיסטים ו-0.9 חטיפות למשחק ונבחר לחמישייה השנייה של אזור הביג איסט. הוא הפך לשחקן השני בלבד אי פעם במכללה שקולע 700 נקודות בעונה אחרי הבחירה הראשונה בדראפט 1981, מארק אגוויר, עם 705 נקודות וקבע שיאי מכללה בעונה אחת עבור שלשות שנזרקו (311) ונקלעו (113). בשתי עונות, סטרוס קלע 1,226 נקודות (מקום 29 בתולדות אוניברסיטת דה פול), 554 זריקות לשלוש (שני) ו-194 שלשות (שלישי) וסיים עם אחוז קליעות העונשין החמישי בגובהו עם 82.5% (226/274).
קריירה מקצועית > שיקגו בולס (2019–2020)

לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA של 2019, סטרוס נבחר לסגל ליגת הקיץ של בוסטון סלטיקס. הוא קלע 9.8 נקודות בממוצע למשחק וקלע ב-45% מהשלוש עבור הסלטיקס. ב-22 ביולי 2019 חתם שטרוס על חוזה דו כיווני בקבוצה. ב-13 באוקטובר 2019, הסלטיקס הודיעו שהם החתימו את סטרוס על חוזה NBA סטנדרטי על מנת להחתים את טאקו פול לאחד משני מקומות בסגל הדו-כיווני של הקבוצה. מצב הסגל העמיד את סטרוס בתחרות ישירה עם ג'בונטה גרין על המקום האחרון בסגל של הסלטיקס. בסופו של דבר הוא נחתך זמן קצר לפני לתחילת העונה הסדירה.
לאחר שנופה על ידי בוסטון, סטרוס חתם על חוזה דו כיווני עם שיקגו בולס ב-22 באוקטובר 2019. סטרוס ערך את הופעת הבכורה שלו ב-NBA ב-22 בנובמבר 2019 מול מיאמי היט, כששיחק את חמש הדקות האחרונות של ההפסד 108–116 וקלע חמש נקודות עם ריבאונד אחד. ב-23 בדצמבר 2019, הבולס הודיעו שסטרוס סבל מקרע ברצועה הצולבת הקדמית ופציעה בברך השמאלית במשחק ליגת הפיתוח עבור וינדי סיטי בולס בניצחון 92–85 על לייקלנד מג'יק ב-21 בדצמבר וסטרוס היה צפוי להיות מושבת למשך כשמונה עד שנים עשר חודשים. סטרוס סיים את עונת הרוקי שלו עם חמש נקודות שנקלעו בשני משחקי NBA ששיחק והעמיד ממוצעים של 18.2 נקודות, 5.8 ריבאונדים ו-3.2 אסיסטים ב-13 משחקי ליגת הפיתוח של ה-NBA עבור קבוצת הפיתוח של שיקגו, וינדי סיטי בולס.
קריירה מקצועית > מיאמי היט (2020–2023)

ב-30 בנובמבר 2020, סטרוס חתם על חוזה מחנה אימונים עם מיאמי היט. ההיט המירו את חוזהו לחוזה דו כיווני ב-19 בדצמבר 2020 לקראת סוף מחנה האימונים. ב-11 בפברואר 2021, הוא עלה במשחק מול היוסטון רוקטס וקלע 21 נקודות עם 5 מ-8 לשלוש.
ב-1 באוגוסט 2021, סטרוס הצטרף לסגל ההיט לליגת הקיץ של ה-NBA וחמישה ימים לאחר מכן, הוא חתם על חוזה לשנתיים בשווי 3.5 מיליון דולר כדי להישאר במיאמי.
קריירה מקצועית > קליבלנד קאבלירס (2023-הווה)

ב-1 ביולי 2023 עבר סטרוס בטרייד משולש לקבוצת קליבלנד קאבלירס בחוזה של כ-63 מיליון דולר לארבע עונות.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019/2020 | שיקגו | 2 | 0 | 3.0 | 0.667 | 0.000 | 1.000 | 0.5 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 2.5 |
| 2020/2021 | מיאמי | 39 | 0 | 13.0 | 0.455 | 0.338 | 0.667 | 1.1 | 0.6 | 0.3 | 0.1 | 6.1 |
| 2021/2022 | מיאמי | 68 | 16 | 23.3 | 0.441 | '0.410 | 0.792 | 3.0 | 1.4 | 0.4 | 0.2 | 10.6 |
| 2022/2023 | מיאמי | 80 | 33 | 28.4 | 0.410 | 0.350 | 0.876 | 3.2 | 2.1 | 0.5 | 0.2 | 11.5 |
| 2023/2024 | קליבלנד | 70 | 70 | 32.0 | 0.418 | 0.351 | 0.794 | 4.8 | 4.0 | 0.9 | 0.4 | 12.2 |
| קריירה |  | 259 | 119 | 23.1 | 0.424 | 0.365 | 0.811 | 3.2 | 2.2 | 0.6 | 0.2 | 10.6 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020/2021 | מיאמי | 2 | 0 | 3.0 | 0.000 | 0.000 | 0.000 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 |
| 2021/2022 | מיאמי | 18 | 18 | 29.1 | 0.374 | 0.331 | 0.722 | 4.1 | 2.1 | 0.8 | 0.4 | 10.9 |
| 2022/2023 | מיאמי | 23 | 23 | 28.2 | 0.402 | 0.319 | 0.800 | 3.6 | 1.4 | 0.3 | 0.3 | 9.3 |
| 2023/2024 | קליבלנד | 12 | 12 | 36.1 | 0.408 | 0.347 | 1.000 | 5.3 | 2.9 | 0.8 | 0.0 | 9.5 |
| קריירה |  | 55 | 53 | 29.3 | 0.392 | 0.330 | 0.792 | 4.0 | 1.9 | 0.6 | 0.3 | 9.5 |
חיים אישיים

אביו של סטרוס, ג'ון, שיחק בבייסבול בקולג' כמגיש במזרח אילינוי ואמו, דברה, שיחקה כדורסל וכדורעף בדה פול ונכנסה להיכל התהילה האתלטי של המכללה בשנת 2000. אחיו הגדול, מרטי, שיחק גם הוא כדורסל בלואיס וכיום הוא המאמן הראשי בתיכון סטאג. יש לו גם אחות גדולה, מגי, ששיחקה כדורעף בקולג' באוניברסיטת אילינוי בשיקגו וכיום היא עוזרת מאמן כדורעף בדה פול.
כוח החירום של האומות המאוחדות

15 בינואר 1957, חיילים יוגוסלבים מכוח החירום של האו"ם מפקחים על נסיגת צה"ל מחצי האי סיני
כוח החירום של האומות המאוחדות (באנגלית: United Nations Emergency Force, ר"ת UNEF) נוסד ב-7 בנובמבר 1956, בהחלטה 1001 של העצרת הכללית של האומות המאוחדות, כדי לפקח על נסיגת צה"ל מסיני ומעזה בתום מבצע קדש. היוזמה העיקרית להקמת הכוח הייתה של המזכיר הכללי של האומות המאוחדות דאג המרשלד והצעה של שר החוץ הקנדי לסטר פירסון. האספה הכללית של האו"ם אישרה את התוכנית שהוגשה על ידי המזכיר הכללי ובה הצבת כוח של האומות המאוחדות משני עברי קו הפסקת האש. אולם, ממשלת ישראל סירבה להצבת כוחות UNEF בעברו הישראלי של הקו.
כוח חירום נוסף של האומות המאוחדות, המכונה UNEF II, הוצב בחצי האי סיני בעת הפסקת האש לאחר מלחמת יום הכיפורים, החל מאוקטובר 1973 ועד יולי 1979.
כוח החירום השני של האו"ם

כוח החירום השני של האו"ם, הידוע בשם UNEF II, היה בשיאו במצבת של 6,973 חיילים. מטה הכוח היה בעיר אסמאעיליה והוא פעל תחילה בשטח תעלת סואץ, ומאוחר יותר בחצי האי סיני. משימת הכוח הייתה לייצב ולפקח על קווי הפסקת האש בין כוחות צה"ל לצבא המצרי לאחר הסכם הפרדת הכוחות בין ישראל למצרים שנחתם ב-18 בינואר 1974 והסכם הביניים בין ישראל למצרים שנחתם ב-4 בספטמבר 1975.
כוח החירום השני של האו"ם נוסד מכוח החלטה 340 של מועצת הביטחון מ-25 באוקטובר 1973, במאמץ לייצב את הפסקת האש בין הכוחות הלוחמים במלחמת יום הכיפורים. כוח החירום פיקח על דילול הכוחות הישראלים והמצרים ושלט באזור החיץ שבין הכוחות בהתאם להסכם הפרדת הכוחות. על כוח החירום היה ליישם את החלטה 340 של מועצת הביטחון ולפיה על הכוחות הלוחמים היה להפסיק את האש באופן מיידי ומלא ולשוב לעמדות שבהן היו ב-22 באוקטובר 1973, בשעה 16:50 שעון גריניץ'. על הכוח היה אף לשתף פעולה עם הצלב האדום הבינלאומי בעת פעולתו באזור.
מנדט כוח החירום השני היה בתחילה שישה חודשים בלבד, עד 24 באפריל 1974, אולם הוארך על ידי האו"ם שמונה פעמים רצופות, כל עת שהמזכיר הכללי של האו"ם דיווח למועצת הביטחון על פעילות הכוח עם התקרב סוף המנדט. בחודש אוקטובר 1978 הוארך המנדט של כוח החירום בפעם האחרונה, למשך תשעה חודשים, עד 24 ביולי 1979. בעת שנסוג מסיני היו בכוח 4,031 חיילים, אשר התלוו אליהם אנשי מטה אזרחיים.
בכוח החירום השני של האו"ם השתתפו כוחות צבא מאוסטרליה (מסוקים ואנשי צוות), אוסטריה (חיל רגלים), קנדה (אנשי לוגיסטיקה, תקשורת וחימוש), פינלנד (חיל רגלים), גאנה (חיל רגלים), אינדונזיה (חיל רגלים), אירלנד (חיל רגלים), נפאל (חיל רגלים), פנמה (חיל רגלים), פרו (חיל רגלים), פולין (לוגיסטיקה, הנדסה, רפואה ותחבורה), סנגל (חיל רגלים) ושוודיה (חיל רגלים).
במהלך פעילותו היו לכוח 55 חללים, מהם 53 אנשי צבא ושני אזרחים שעבדו בכוח.
מפקדי הכוח > UNEF I

נובמבר 1956 - דצמבר 1959 לוטננט גנרל אי.ל.מ. בורנס (E. L. M. Burns) מקנדה
דצמבר 1959 - ינואר 1964 לוטננט גנרל פ.ס. גיאני (P. S. Gyani) מהודו
ינואר 1964 - אוגוסט 1964 מייג'ור גנרל קרלוס פ. פאיבה שאבס (Carlos F. Paiva) מברזיל
אוגוסט 1964 - ינואר 1965 קולונל לזר מוסיצקי (Lazar Mušicki) מיוגוסלביה (מפקד בפועל)
ינואר 1965 - ינואר 1966 מייג'ור גנרל סיסנו סרמנטו (Syseno Sarmento) מברזיל
ינואר 1966 - יוני 1967 מייג'ור ג'נרל אינדר ג'. ריקיה (Indar J. Rikhye) מהודו
מפקדי הכוח > UNEF II

אוקטובר 1973 - אוגוסט 1975 לוטננט-גנרל אנסיו סילאסוואו מפינלנד
אוגוסט 1975 - נובמבר 1976 לוטננט-גנרל בנגט ליליאסרנד (Bengt Liljestrand) משוודיה
דצמבר 1976 - ספטמבר 1979 מייג'ור גנרל ראיס אבין (Rais Abin) מאינדונזיה
לקריאה נוספת

Doron Kochavi, The United Nations' peacekeeping operations in the Arab-Israeli conflict, 1973-1979. Ann Arbor, Mich. : University Microfilms, 1984. OCLC Number: 229042686 (עבודת דוקטורט)
Bertil Stjernfelt, The Sinai peace front : UN peacekeeping operations in the Middle East, 1973-1980. London : Hurst ; New York : St. Martin's Press, 1992. ISBN 185065090X
שמואל שגב, "הקסדות הכחולות" - גרעון מצטבר, מעריב, 8 בדצמבר 1965
שמואל שגב, פחות קסדות כחולות, מעריב, 24 בספטמבר 1963
הערות שוליים

↑  החלטה 1001 של האספה הכללית של האומות המאוחדות, בעמ' 3 למסמך.
↑  מידע על UNEF II, באתר האו"ם
↑  Isaac Alteras, Eisenhower and Israel: U.S.-Israeli relations, 1953-1960. University Press of Florida, 1993. ISBN 0-8130-1205-8, page 246
1 2  Cohen, Maxwell (1967). "The Demise of UNEF". International Journal. 23 (1): 18–51. JSTOR 40199818.
↑  בספר זכרונותיו (View from the UN, New York: Doubleday & Company, Inc. ISBN 0-385-11541-5) מתאר או תאנט כיצד פגש ב-18 במאי 1967 את שגריר ישראל לאו"ם גדעון רפאל ובקשו כי "אם תבוא פניה רשמית של הרפובליקה הערבית המאוחדת הדורשת את פינוי כוח החירום, להציב את כוח החירום מצידו הישראלי של הגבול..." השגריר השיב בשלילה והצהיר כי הצעה כזו אינה מקובלת על ממשלתו. או תאנט הצהיר מאוחר יותר כי אם ישראל הייתה מסכימה להצבת הכוח בשטחה, ולו לתקופה קצרה, מהלך ההיסטוריה היה שונה. המאמצים הדיפלומטיים למנוע את האסון המתרחש, היו מצליחים, המלחמה הייתה נמנעת.
↑  על השתלשלות האירועים מנקודת מבט ישראלית ניתן לקרוא בספרו של יוסי גולדשטיין, אשכול: ביוגרפיה. הוצאת כתר, 2003. מעמ' 538 ואילך.
↑  Security Council: REPORT BY THE SECRETARY-GENERAL, S/7906, 26-05-1967.
↑  Middle East - UNEF I: Background
↑  החלטה 340 של מועצת הביטחון (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313845605171  BIBSYS: 90219946  BnF: cb13752951p (data)  CiNii: DA10349382  GND: 130160-3  ISNI: 0000 0001 0672 5035  LCCN: n50062843  NLA: 35668933  SUDOC: 07860138X  Trove: 1034863  VIAF: 151228074   WorldCat (עם VIAF): 151228074 
חיילים מקנדה ומפנמה בכוח החירום השני בסיני בשנת 1974
פנג ז'נג

| --- | --- |

 לידה:  22 באוקטובר 1982 (בן 42) שה-ג'יאג'וואנג, הרפובליקה העממית של סין 
 ענף מדעי:  הנדסת ביוטכנולוגיה, מדעי המוח
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סטנפורד (1 במאי 2004)  אוניברסיטת הרווארד (1 במאי 2009)  בית הספר לרפואה של אוניברסיטת סטנפורד  בית הספר התיכון על שם תאודור רוזוולט 
 מנחה לדוקטורט:  קרל דייסרות' 
 מוסדות:  מכון ברוד (1 בנובמבר 2011)  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס 
 פרסים והוקרה:  ראו פרסים
 תרומות עיקריות
 שימוש בקריספר להנדסה גנטית, אופטוגנטיקה
 
פנג ז'נג (באנגלית: Feng Zhang; נולד ב-22 באוקטובר 1982) הוא ביוכימאי אמריקאי ממוצא סיני, פרופסור במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס וחוקר במכון ברוד ובמכון מקגוורן. התפרסם בזכות מחקריו בתחום ההנדסה הגנטית, קריספר ואופטוגנטיקה.