stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גבולי יחזקאל
מקור הגבולות

מקור גבולות ה"חדשות" מופיע בנבואתו של יחזקאל בן בוזי.
לפי התנא רבי יהודה הנשיא, נמסרו למשה רבנו. הרב אלעזר מגרמייזא טען כי גבולות הללו נמסרו כבר ליעקב אבינו ואילו החוקר חיים בר-דרומא מציע כי גבולי יחזקאל הם אותם גבולות עצמם שהופיעו בפרשת מסעי אך בשינויי-שמות בגלל פרק הזמן הארוך שבין תקופת יחזקאל לזו של הכניסה לארץ.
תיאור גבולי יחזקאל ניתן מפי ה' בנבואה ליחזקאל בין שאר נבואות שנמסרו לו ביום הכיפורים בשנת ג'שע"ב בהיותו בארץ בבל;
כֹּה אָמַר אֲדֹנָי ה' גֵּה גְבוּל אֲשֶׁר תִּתְנַחֲלוּ אֶת הָאָרֶץ לִשְׁנֵי עָשָׂר שִׁבְטֵי יִשְׂרָאֵל יוֹסֵף חֲבָלִים. וּנְחַלְתֶּם אוֹתָהּ אִישׁ כְּאָחִיו אֲשֶׁר נָשָׂאתִי אֶת יָדִי לְתִתָּהּ לַאֲבֹתֵיכֶם וְנָפְלָה הָאָרֶץ הַזֹּאת לָכֶם בְּנַחֲלָה.

וְזֶה גְּבוּל הָאָרֶץ לִפְאַת צָפוֹנָה מִן הַיָּם הַגָּדוֹל הַדֶּרֶךְ חֶתְלֹן לְבוֹא צְדָדָה. חֲמָת בֵּרוֹתָה סִבְרַיִם אֲשֶׁר בֵּין גְּבוּל דַּמֶּשֶׂק וּבֵין גְּבוּל חֲמָת חָצֵר הַתִּיכוֹן אֲשֶׁר אֶל גְּבוּל חַוְרָן. וְהָיָה גְבוּל מִן הַיָּם חֲצַר עֵינוֹן גְּבוּל דַּמֶּשֶׂק וְצָפוֹן צָפוֹנָה וּגְבוּל חֲמָת וְאֵת פְּאַת צָפוֹן. וּפְאַת קָדִים מִבֵּין חַוְרָן וּמִבֵּין דַּמֶּשֶׂק וּמִבֵּין הַגִּלְעָד וּמִבֵּין אֶרֶץ יִשְׂרָאֵל הַיַּרְדֵּן מִגְּבוּל עַל הַיָּם הַקַּדְמוֹנִי תָּמֹדּוּ וְאֵת פְּאַת קָדִימָה. וּפְאַת נֶגֶב תֵּימָנָה מִתָּמָר עַד מֵי מְרִיבוֹת קָדֵשׁ נַחֲלָה אֶל הַיָּם הַגָּדוֹל וְאֵת פְּאַת תֵּימָנָה נֶגְבָּה. וּפְאַת יָם הַיָּם הַגָּדוֹל מִגְּבוּל עַד נֹכַח לְבוֹא חֲמָת זֹאת פְּאַת יָם.

וְחִלַּקְתֶּם אֶת הָאָרֶץ הַזֹּאת לָכֶם לְשִׁבְטֵי יִשְׂרָאֵל. וְהָיָה תַּפִּלוּ אוֹתָהּ בְּנַחֲלָה לָכֶם וּלְהַגֵּרִים הַגָּרִים בְּתוֹכְכֶם אֲשֶׁר הוֹלִדוּ בָנִים בְּתוֹכְכֶם וְהָיוּ לָכֶם כְּאֶזְרָח בִּבְנֵי יִשְׂרָאֵל אִתְּכֶם יִפְּלוּ בְנַחֲלָה בְּתוֹךְ שִׁבְטֵי יִשְׂרָאֵל. וְהָיָה בַשֵּׁבֶט אֲשֶׁר גָּר הַגֵּר אִתּוֹ שָׁם תִּתְּנוּ נַחֲלָתוֹ נְאֻם אֲדֹנָי ה'.
גבול הצפון

וְזֶה גְּבוּל הָאָרֶץ לִפְאַת צָפוֹנָה מִן הַיָּם הַגָּדוֹל הַדֶּרֶךְ חֶתְלֹן לְבוֹא צְדָדָה. חֲמָת בֵּרוֹתָה סִבְרַיִם אֲשֶׁר בֵּין גְּבוּל דַּמֶּשֶׂק וּבֵין גְּבוּל חֲמָת חָצֵר הַתִּיכוֹן אֲשֶׁר אֶל גְּבוּל חַוְרָן. וְהָיָה גְבוּל מִן הַיָּם חֲצַר עֵינוֹן גְּבוּל דַּמֶּשֶׂק וְצָפוֹן צָפוֹנָה וּגְבוּל חֲמָת וְאֵת פְּאַת צָפוֹן.
תיאור גבול הצפון בספר יחזקאל משונה מן התיאור בספר במדבר בכך שחסר אזכור של הר ההר, על בסיס השמטה זה - וגם אזכור על ידי הנביא זכריה ”וְגַם חֲמָת תִּגְבָּל בָּהּ צֹר וְצִידוֹן כִּי חָכְמָה מְאֹד” (זכריה ט ב) - נימק הרב המלבי"ם כי גבול צפון העתידי יימשך (לכיוון צפון) עוד יותר ממה שהיה אף-פעם ועד שיכלול גם הערים צור וצידון. ואילו לפי החוקר חיים בר-דרומא אין בהוספת ערי צור וצידון כל חידוש כי גבול הצפון נמשך עד הר ארג'יוס.
גבול הצפון > לשון המקרא

גבול-הצפוני לארץ ישראל מתוארת כמתחיל מן המערב, החל מים תיכון;
| תיאור גבולי-צפון בספר יחזקאל> ביטוי המקרא | תיאור גבולי-צפון בספר יחזקאל> פרשנות | תיאור גבולי-צפון בספר יחזקאל> פרשנות אחרת |
| --- | --- | --- |
| מִן הַיָּם הַגָּדוֹל הַדֶּרֶךְ חֶתְלֹן | קו הגבול מתחיל מים התיכון ונמשך לכיוון מזרח (בדרך חתלון) |  |
| לְבוֹא צְדָדָה | נמשך קו הגבול לכיוון מזרח עד צדד |  |
חֲמָת בֵּרוֹתָה סִבְרַיִם: 
אֲשֶׁר בֵּין גְּבוּל דַּמֶּשֶׂק וּבֵין גְּבוּל חֲמָת: 
חָצֵר הַתִּיכוֹן אֲשֶׁר אֶל גְּבוּל חַוְרָן: 
וְהָיָה גְבוּל מִן הַיָּם חֲצַר עֵינוֹן גְּבוּל דַּמֶּשֶׂק: 
וְצָפוֹן צָפוֹנָה וּגְבוּל חֲמָת וְאֵת פְּאַת צָפוֹן: 
ובפרק מח, הנביא מייעד את רוב תחום הצפון אל שבט דן; ”מִקְצֵה צָפוֹנָה אֶל יַד דֶּרֶךְ חֶתְלֹן לְבוֹא חֲמָת חֲצַר עֵינָן גְּבוּל דַּמֶּשֶׂק צָפוֹנָה אֶל יַד חֲמָת וְהָיוּ לוֹ פְאַת קָדִים הַיָּם דָּן אֶחָד” (יחזקאל מח א).
בפרשנות, התחום הכי צפון בגבולות יחזקאל הוא חמת רבה, שמרחקה מהר הבית נמדדת בכ 422 ק"מ. וכן הוסבר כי שבט דן יירשו את צור וצידון.
גבול המזרח (נחלה בלי מיצרים)

וּפְאַת קָדִים מִבֵּין חַוְרָן וּמִבֵּין דַּמֶּשֶׂק וּמִבֵּין הַגִּלְעָד וּמִבֵּין אֶרֶץ יִשְׂרָאֵל הַיַּרְדֵּן מִגְּבוּל עַל הַיָּם הַקַּדְמוֹנִי תָּמֹדּוּ וְאֵת פְּאַת קָדִימָה.
לפי דרשת הספרי, הגבולות בספר יחזקאל נחשבים רק כבסיס הנחלת שבטי ישראל, ואילו כשתגדל האוכלוסייה, ירחיבו הגבול לכיוון מזרח כפי הצורך אבל פירוש המלבי"ם ציין כי מבין תיאורי-הגבול של כל השבטים, לא סומן גבול מזרחי לאף שבט חוץ משבט דן בלבד, כי רק שאר השבטים ינחלו בעת הצורך לכיוון מזרח ולא שבטו של דן. וברבנו בחיי (בשם הרשב"א) ביאר כי גבולות יחזקאל כולל ירושת כל העולם כולו כדין בן-זכר היורש כל נכסי אביו (ולא כעישור שיורשת נקבה). ולפי הרב אליעזר מבלגנצי לא יתחלק ארץ עבר הירדן אלא אחר החילוק העיקרי, ואחר כך יטול כל שבט כפי צורכו בארץ גלעד ובארץ הבשן ובכל הארצות שמעבר לירדן ורק כנגד רצועות חלקו בארץ ישראל.
גבול הדרום

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
וּפְאַת נֶגֶב תֵּימָנָה מִתָּמָר עַד מֵי מְרִיבוֹת קָדֵשׁ נַחֲלָה אֶל הַיָּם הַגָּדוֹל וְאֵת פְּאַת תֵּימָנָה נֶגְבָּה.
גבול המערב

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
וּפְאַת יָם הַיָּם הַגָּדוֹל מִגְּבוּל עַד נֹכַח לְבוֹא חֲמָת זֹאת פְּאַת יָם.
ירושלים החדשה

ירושלים החדשה (או ירושלים העתידה או הָעִיר מִיּוֹם ה' שָׁמָּה) היא כינוי שמה של העיר ירושלים שתתחדש ב"עתיד לבוא", בימות המשיח. על פי נבואות יחזקאל בן בוזי בספר יחזקאל. בנבואת יחזקאל נרמז באשר לגבולי יחזקאל, שחלק מהעיר יועבר מדרום להר הבית למשכן חדש.
המקור להעברת העיר ירושלים אל שטח חדש מופיע בנבואתו של יחזקאל בן בוזי, שנמסרה לו בהיותו בארץ בבל ביום הכיפורים בשנת ג'שנ"ג.
לפי הנבואה, ירושלים החדשה תהיה עיר עממית של חול (חולין, כמקביל לקודש) בבעלות שבטי ישראל. פרטי תיאורה מופיע בסופו של ספר יחזקאל.
שינוי מקום העיר נדרש על פי הנבואה בשל קדושתה היתרה של מקום המקדש בירושלים - שיישאר על תילו בחזקת הלווים והכוהנים ואילו עוטף העיר יהיה מקום של חולין.
בניית העיר החדשה (או לפי חלק מהפרשנים כגון המלבי"ם - תזוזה ניסית של חלק מהעיר הקיימת) תתבצע על מנת למנוע את החשש שלשטח המקודש יכנס טמא מבני ישראל, ולהרחיק את שטחי החול החדשים שלה מהר הבית המקודש.
מקורות בתנ"ך

כבר בספר ירמיהו נרמז שמקום העיר מסביב להר הבית יהיה כולו קודש לאל, ולא נחלה לעם.
”הִנֵּה יָמִים [בָּאִים] נְאֻם ה' וְנִבְנְתָה הָעִיר לַ-ה' מִמִּגְדַּל חֲנַנְאֵל שַׁעַר הַפִּנָּה וְיָצָא עוֹד קוה [קָו] הַמִּדָּה נֶגְדּוֹ עַל גִּבְעַת גָּרֵב וְנָסַב גֹּעָתָה. וְכָל הָעֵמֶק הַפְּגָרִים וְהַדֶּשֶׁן וְכָל השרמות [הַשְּׁדֵמוֹת] עַד נַחַל קִדְרוֹן עַד פִּנַּת שַׁעַר הַסּוּסִים מִזְרָחָה קֹדֶשׁ לַ-ה'  לֹא יִנָּתֵשׁ וְלֹא יֵהָרֵס עוֹד לְעוֹלָם” (ירמיהו לא לט)
מידות העיר

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מידות העיר > כמבנה עיר נגב

בין גבולי יחזקאל מתואר, מתוארת ירושלים "כְּמִבְנֵה עִיר מִנֶּגֶב" להר המוריה:
”בְּעֶשְׂרִים וְחָמֵשׁ שָׁנָה לְגָלוּתֵנוּ בְּרֹאשׁ הַשָּׁנָה בֶּעָשׂוֹר לַחֹדֶשׁ בְּאַרְבַּע עֶשְׂרֵה שָׁנָה אַחַר אֲשֶׁר הֻכְּתָה הָעִיר בְּעֶצֶם הַיּוֹם הַזֶּה הָיְתָה עָלַי יַד ה' וַיָּבֵא אֹתִי שָׁמָּה. בְּמַרְאוֹת אֱלֹהִים הֱבִיאַנִי אֶל אֶרֶץ יִשְׂרָאֵל וַיְנִיחֵנִי אֶל הַר גָּבֹהַּ מְאֹד וְעָלָיו כְּמִבְנֵה עִיר מִנֶּגֶב” (יחזקאל מ ב).
הביטוי "כמבנה עיר מנגב" פורש כמרחק רב ממקום הר הבית; לפי הפרשנות לנבואת יחזקאל, עתידה העיר ירושלים לעבור למקום במרחק ארבעים וחמישה מיל לכיוון דרום של הר הבית, וההעברה תתבצע באמצעות שינויים טופוגרפיים, לפיה תקום ירושלים העתידה מצד מערב לים המלח.
לפי פרטי החזון מבואר שהמקום סביב הר הבית יהיה נחלתם של בני לוי, הכהנים, והכהנים בני צדוק וזאת בהתאם לנבואת יחזקאל אודות חלוקת ארץ ישראל לשנים עשר שבטי ישראל וחלק אחד "לנשיא".
בחזון מבואר כי השטח סביב להר המוריה, יועבר לנחלתם של הכהנים בני צדוק. השטח מוגדר כ-4,750 קנים (החל מסוף הר הבית) לכיוון דרום וכן לצפון, ו-12,250 קנים למערב וכן למזרח. שטחם של בני צדוק כלול בשטח הרחב של 25,000 על 25,000 קנים שמוקדשים לכלל הכהנים והלויים.
מידות העיר > בבעלות שבטי ישורון

לירושלים החדשה יהיו שנים עשר שערים כמספר שמות שבטי ישראל ; ”וַאֲחֻזַּת הָעִיר תִּתְּנוּ חֲמֵשֶׁת אֲלָפִים רֹחַב וְאֹרֶךְ חֲמִשָּׁה וְעֶשְׂרִים אֶלֶף לְעֻמַּת תְּרוּמַת הַקֹּדֶשׁ לְכָל בֵּית יִשְׂרָאֵל יִהְיֶה.” (יחזקאל מה ו.)
מידות העיר > סיבה להזזה

פסוקי המקרא מתארים את רצון האל בשל הכשלות העם בטמאם את שטח המקדש וירושלים, בקבורת אנשים תוך העיר - הנחשבת כעיר מוקפת חומה (שלפי הלכות התורה אסור לקבור בו מתים)- כי לעתיד תורחק האוכלוסייה מהר המוריה:[דרושה הבהרה]
”וְהִנֵּה כְּבוֹד אֱלֹהֵי יִשְׂרָאֵל בָּא מִדֶּרֶךְ הַקָּדִים וְקוֹלוֹ כְּקוֹל מַיִם רַבִּים וְהָאָרֶץ הֵאִירָה מִכְּבֹדוֹ..וָאֶשְׁמַע מִדַּבֵּר אֵלַי מֵהַבָּיִת וְאִישׁ הָיָה עֹמֵד אֶצְלִי..וַיֹּאמֶר אֵלַי בֶּן אָדָם אֶת מְקוֹם כִּסְאִי וְאֶת מְקוֹם כַּפּוֹת רַגְלַי אֲשֶׁר אֶשְׁכָּן שָׁם בְּתוֹךְ בְּנֵי יִשְׂרָאֵל לְעוֹלָם וְלֹא יְטַמְּאוּ עוֹד בֵּית יִשְׂרָאֵל שֵׁם קָדְשִׁי הֵמָּה וּמַלְכֵיהֶם בִּזְנוּתָם וּבְפִגְרֵי מַלְכֵיהֶם בָּמוֹתָם” (יחזקאל מג ז.)
הפרשנים מסבירים את הביטוי "ולא יטמאו עוד בית ישראל שם קדשי..בפגרי מלכיהם במותם" על העובדה שבעת בית הראשון בחרו מלכי יהודה את ירושלים לקבורת המלכים וגם לנביאים, החלטה שלא היה כרצון החכמים כי ירושלים נמנה כעיר מוקפת חומה ובכך אסור להלין שם מת, החלטת הזזה זו נחשבה היא ממספר שינויים לעת בניית הבית השלישי, כגון הפסקת ניסוך היין בקרבן התמיד, והורדת רוב הכהנים לדרגת לוויים.
הערות שוליים

↑  "(כי ירחיב ה' אלהיך את גבולך) כאשר דבר לך" רבי אומר..מה דבר לך? ”מפאת קדימה ועד פאת ימה דן אחד יהודה אחד אשר אחד” (יחזקאל מח ז)" -מדרש הגדול, דברים יב כ
↑  על הפסוק ”ימה וקדמה” (בראשית כח יד) כותב: לימות המשיח תחום ארץ ישראל ממזרח למערב, בסוף יחזקאל -רוקח לספר בראשית דף רכ, מצוין גם לבראשית רבה פרק סט
↑  וזה גבול הארץ, חיים בר דרומא, דף רמה-ו
↑  וזה גבול הארץ, עמוד 180
↑  וכן עד צרפת אשר לצידון -מלבי"ם לספר עובדיה א כ
↑  כך דורש הספר על הפסוק "ה' בדד ינחנו" ..עתיד הקב"ה להשים (גרסה אחרת להושיב) אתכם נוחלים מסוף העולם ועד סופו וכה"א..עתידין ישראל ליטול אורך מן המזרח למערב עד רוח כ"ה אלפים קנים שעורן ע"ה מיל -ספרי לספר דברים לב יב הובא בפירוש רש"י לספר יחזקאל מח א. ובמדרש הגדול (דברים לב) גרסה אחרת: "ה' בדד ינחנו" אמר להן הקב"ה עתיד אני לעשות אתכם נוחלין מסוף העולם ועד סופו שנאמר מפאת קדים עד פאת ימה אשר אחד..(יחזקאל מח ב-ז" מה ת"ל "אשר אחד"? ..אלא מלמד שכל שבט ושבט עתיד ליטול חלקו מתחלת המזרח עד סוף המערב אורך על רוחב עשרים וחמשה אלפי קנים שהן שבעים וחמשה מיל
↑  מלבי"ם ליחזקאל מח א
↑  בחיי לספר דברים ל א; על פי מדרש תנחומא (שופים ט), ופסיקתא זוטרתא דברים א ח
↑  ר"א מבלגנצי ליחזקא מז כא, על סמך הפסוקים "ירעו בשן וגלעד (מיכה ז יד)" וגם "ואל ארץ גלעד ולבנון אביאם (זכריה י י)"
↑  על פי הפסוק: בעשרים וחמש שנה לגלותנו.. בראש השנה בעשור לחודש בארבע עשרה שנה אחר אשר הכתה העיר - ספר יחזקאל, פרק מ', פסוק א'.
↑  יחזקאל: "תרומת ה' מן הארץ ותהיה קדש לה'", על פי פירוש המלבי"ם לספר ירמיהו, פרק ל"א, פסוק ל"ט.
↑  מלבי"ם מפרש כך את הנבואה בספר זכריה: הר הזיתים יתבקע לשנים, והחלק הדרומי של ההר יעבור אל כיוון דרום.
↑  על פי יחזקאל מ"ה ומ"ח.
↑  מהרי"ט מציין כי קברת חולדה הנביאה ומלכי בית דוד היה בבית ראשון "חוץ" לעיר ורק אחר כך הוסיפו עולי עזרא על קברות הללו חומה ומחמת כבודם של הנקברים לא פינום; ראו: שו"ת מהרי"ט, יורה דעה סימן לז, (הובא במלבי"ם ליחזקאל).
↑  מלבי"ם ליחזקאל מג ז.
↑  על פי פירוש אליעזר מבלגנצי לספר יחזקאל.
דגם חלוקת השטח מסביב לבית המקדש השלישי לפי נבואתו של יחזקאל הנביא. לפיה, ירושלים החדשה תהיה ארבעים וחמשה מיל מדרום להר המוריה
טיפוס טקסט אלכסנדרוני
לקריאה נוספת

Kurt Aland, Barbara Aland‏. The Text of the New Testament: An Introduction to the Critical Editions and to the Theory and Practice of Modern Textual Criticisms. הוצאת בריל, 1995. עמ' 55–63.
ג'וזפינה סטרפוני

| --- | --- |

 לידה:  8 בספטמבר 1815 לודי, איטליה 
 פטירה:  14 בנובמבר 1897 (בגיל 82) Sant'Agata, איטליה 
 מקום קבורה:  Casa di Riposo per Musicisti 
 מוקד פעילות:  ממלכת איטליה 
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון של מילאנו 
 סוגה:  אופרה 
 סוג קול:  סופרן 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 בן או בת זוג:  ג'וזפה ורדי (29 באוגוסט 1859–14 בנובמבר 1897) 
 
ג'וזפינה סטרפוני (איטלקית: Clelia Maria Josepha (Giuseppina) Strepponi;‏ 8 בספטמבר 1815 - 14 בנובמבר 1897) הייתה זמרת סופרן אופראית איטלקייה מפורסמת, ואשתו השנייה של המלחין ג'וזפה ורדי. לזכותה זוקפים חלק מהצלחתו של ורדי כמלחין אופרות, כאשר הופיעה בכמה מהאופרות המוקדמות שלו, ובפרט בהופעת הבכורה העולמית של האופרה נבוקו בשנת 1848, שהביאה לפרסומו של ורדי.
כזמרת קולורטורה מוכשרת במיוחד, הצטיינה סטרפוני בתפקידי בל קנטו, ובמהלך הקריירה שלה הופיעה באופרות מאת וינצ'נצו בליני, גאטנו דוניצטי, ג'ואקינו רוסיני וורדי. דוניצטי אף כתב במיוחד עבורה תפקיד - את האופרה אדליה. סטרפוני תוארה כבעלת "קול רך, שלו וחודרני, כושר משחק מכובד, דמות אהובה אשר הוסיפה לכישרונה הטבעי טכניקה מצטיינת".
ביוגרפיה

סטרפוני נולדה בעיר לודי שבמחוז לומברדיה באיטליה, כבת בכורה לרוזה קורנלבה ופליצ'אנו סטרפוני שהיה נגן עוגב בקתדרלת מונצה ומלחין אופרות בינוני. את השכלתה המוזיקלית הראשונית רכשה מאביה שהתרכז בלימודי פסנתר. לאחר מות אביה ב-1832, למדה שירה ונגינה בפסנתר בקונסרבטוריון של מילאנו, ואף זכתה בפרס על שירת בל קנטו בשנתה האחרונה שם. בשנת 1834 הופיעה לראשונה בתיאטרון אורפאו, באופרה Chiara di Rosembergh מאת לואיג'י ריצ'י. הצלחתה הראשונה באופרה הייתה באביב הבא, באופרה מטילדה משאבראן מאת רוסיני, בתיאטרון גראנדה. הצלחה זו הביאה לסטרפוני חוזים מבתי אופרה גדולים ברחבי איטליה, ועד מהרה הפכה למפרנסת העיקרית של משפחתה. בקיץ 1835 נסעה לווינה להופיע בשתי אופרות של בליני - "נורמה" ו"הסהרורית". אף על פי שהופעותיה בווינה זכו לתשבחות מצד המאזינים והמבקרים, סטרפוני לא הופיעה מאז מחוץ לגבולות איטליה.
זמן מה לאחר חזרתה מאוסטריה, החלה לנהל מערכת יחסים עם הטנור נפוליאונה מוריאני, ממנו ילדה שני ילדים לא-חוקיים. מוריאני וסטרפוני הופיעו יחד רבות על הבמה בתפקידים ראשיים באופרות של בליני ודוניצטי, בסוף שנות ה-30 ובתחילת שנות ה-40 של המאה ה-19. הקשר לא נמשך, וסטרפוני עזבה את מוריאני לטובת ברתולומיאו מרלי, מנהל הלה סקאלה ממנו ילדה ילד לא חוקי נוסף. גם הקשר הזה נמשך רק שנים ספורות.
במהלך שנות ה-30 של המאה ה-19 התפרסמה סטרפוני, והופעותיה עוררו התלהבות רבה באיטליה. בשנת 1836 הופיעה כנינטה באופרה La gazza ladra לכלוכית של רוסיני, אלוירה בהפוריטנים של בליני, ותיאטרון לה פניצ'ה בוונציה. בשנה לאחר מכן שחזרה את הצלחתה כאלוירה, והוסיפה את תפקיד אלנה מאריו פאליירו ולוצ'יה די למרמור של דוניצטי בתיאטרון קומונאלה די בולוניה. בשנת 1838 הופיעה בליוורנו בתפקידים מריה די רודנז של דוניצטי וביאטריס די טנדה של בליני ובאופרה קתרינה די גואיזה מאת קרלו קוצ'ה. את הופעת הבכורה שלה בלה סקאלה עשתה סטרפוני בשנת 1839, באופרה הראשונה של ורדי - "אוברטו", הופעתה נחשבה כאחד האלמנטים החזקים בהפקה, ובזכות הופעתה התקבלה האופרה היטב.
סטרפוני המשיכה להיות פופולרית בשנות ה-40, במיוחד הופעתה כאדליה באופרה הנושאת שם זה, שנכתבה במיוחד עבורה על ידי דוניצטי. לאחר מכן נחלה הצלחה גדולה כ"אביגיל" בהופעת הבכורה של נבוקו מאת ורדי בלה סקאלה בשנת 1842. סטרפוני שחזרה את הצלחת "אביגיל" במספר בתי אופרה ברחבי איטליה, מה שהביא לפרסום האופרה - והמלחין.
ב-1844 לערך החלה סטרפוני לסבול מבעיות בקול, שנבעו מלוח הזמנים הצפוף שלה. בעיות אלו הובילו לעונה גרועה במיוחד בפלרמו, שם צעקו אליה המאזינים קריאות בוז. קולה מעולם לא התאושש, ומאז הפסיקה להופיע באופן סדיר עד לפרישתה הסופית בפברואר 1846. רוב הופעותיה האחרונות היו באופרות מאת ורדי, למשל ב"ארנאני" וב"שני הפוסקארים".
באוקטובר 1846 עברה סטרפוני לפריז שם החלה ללמד פיתוח קול ושירה. היא ניסתה לחזור לשירה בהופעה אחת בקומדי איטאליאנה אך לא התקבלה טוב. ורדי הגיע לפריז בקיץ של 1847 ובין השניים התפתחה מערכת יחסים רומנטית. מאז היה ורדי בן זוגה של סטרפוני עד מותה, אף על פי שהתחתנו רשמית רק ב-1859 בז'נבה. חיי הנישואים היו מאושרים, וצער רב עטף את ורדי במותה בשנת 1897.
הערות שוליים

↑  Julian Budden: "Giuseppina Strepponi", Grove Music Online ed. L. Macy
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811283503305606  BnF: cb124336600 (data)  GND: 119043246  ICCU: INTV000920  ISNI: 0000 0001 1702 2570  LCCN: n86108931  MusicBrainz: 04b2b5a5-f2a6-478a-b0b8-c31e2ff00e5d  NKC: mzk2016934727  NLG: 254491  NTA: 157160556  SELIBR: 279971  SNAC: w6gj0cww  VIAF: 122091288   WorldCat (עם VIAF): 122091288 
ג'וזפינה סטרפוני בין השנים 1840–1850
רוסאנו בראצי

| --- | --- |
רוסאנו בראצי (1952)
רוסאנו בראצי (1952)
 לידה:  18 בספטמבר 1916 בולוניה, איטליה 
 פטירה:  24 בדצמבר 1994 (בגיל 78) רומא, איטליה 
 מקום קבורה:  בית קברות פלמיניו 
 מדינה:  איטליה, ממלכת איטליה 
 תקופת הפעילות:  1939–1994 (כ־55 שנים)
 עיסוק:  במאי, מפיק
 מספר צאצאים:  1 
 http://www.neponset.com/brazzi/
 פרופיל ב-IMDb
 
רוסאנו בראצי (באיטלקית: Rossano Brazzi;‏ 18 בספטמבר 1916 – 24 בדצמבר 1994) היה שחקן קולנוע איטלקי.
קורות חיים

הוא נולד בבולוניה ולמד עריכת דין באוניברסיטת סן מרקו בפירנצה. כבר אז הראה עניין בתיאטרון והחל להשתתף בהצגות חובבים. לאחר שסיים את לימודיו עבר לרומא ועבד שם בעריכת דין אך יצר המשחק גבר עליו. הוא הצליח במבחן בד וב-1939 השתתף בסרט "משפטו ומותו של סוקרטס". לאחר זה השתתף בסרטים איטלקיים והפך מפורסם בארצו.
ב-1942 השתתף בסרט "אנו החיים" לפי ספרה של איין ראנד לצידה של אלידה ואלי שהוסרט בשני חלקים: Noi Vivi (אנו החיים) ו-Addio Kira (להתראות קירה).
הוא סירב להופיע בסרטי תעמולה של האיטלקים הפשיסטים והגרמנים ונאלץ לרדת למחתרת. הקריירה שלו הופסקה ולאחר המלחמה התקשה לקבל תפקידים כי אופנת הסרטים הרומנטיים שם חלפה ובמקומם החלה תקופת הנאו-ריאליזם האיטלקי.
בהמלצתו של המפיק דייוויד או סלזניק עבר להוליווד, למד אנגלית והחל להופיע בסרטים. הוא היה גבר נאה ודיבר אנגלית במבטא איטלקי ועד מהרה הודבקה לו התווית של המאהב הלטיני ונאמר עליו שהוא מחליפו של המאהב הגדול רודולף ולנטינו.
הקריירה שלו פרחה והוא הופיע בעשרות סרטים לצד גדולי השחקנים. ב-1954 הופיע בסרט "שלוש מטבעות במזרקה", באותה שנה הופיע גם בסרט "הרוזנת היחפה" לצידם של המפרי בוגרט ואווה גארדנר. ב-1955 הופיע בסרט "חופשה בוונציה" (Summertime) כמאהב הלטיני של קתרין הפבורן. ב-1957 הופיע בסרט "סיפורה של אסתר קוסטלו" לצידה של ג'ואן קרופורד וב"אינטרלוד" לצדה של ג'ון אליסון.
ב-1958 הופיע במחזמר דרום פסיפיק כאמיל דה בוק, אלמן בעל חווה, המגדל את שני ילדיו הקטנים, נעדר בקרב עם היפנים, ולאחר מכן שב בחיים לילדיו ואהובתו. את זמרתו דיבב זמר האופרה ג'ורג'ו טוצי. באותה שנה הופיע גם בסרט "חיוך מסוים" לפי ספרה של פרנסואז סאגאן. ב-1962 הופיע בסרט "הכל אודות אהבה" לצידה של סוזן פלשט. ב-1967 הופיע בסרט שבע פעמים אישה לצדה של שירלי מקלין.
ב-1968 הופיע בסרט האסונות "מזרחית ליאווה", ובשנת 1969 הופיע בקומדיית הפשע הג'וב האיטלקי.
בראצי גם ביים והפיק מספר סרטים.
הוא מת ברומא בגיל 78 מווירוס שתקף את מערכת העצבים שלו.
סימולטור יאנדרה

| --- | --- |

לוגו המשחק
 כללי
 תאריך הוצאה:  דמו: 31 באוגוסט 2020   המשחק המלא: TBA
 סוגה:  משחק התגנבות, משחק פעולה ממוחשב, משחק אינדי
 פיתוח:  YandereDev
 הוצאה לאור:  YandereDev
 ארץ מקור:  יפן 
 הפצה:  YandereDev
 הערות:  מערכת הפעלה מינימלית: Windows 7 התומכת ב-64 סיביות
 דרישות תוכנה
 מנוע משחק:  יוניטי 2017
 מצבי משחק:  שחקן יחיד
 פלטפורמות:  Microsoft Windows
 מדיה:  הורדה דיגיטלית
 דרישות מערכת
 מעבד:  במהירות של 2.4GHz
 זיכרון:  8GB
 כרטיס מסך:  Nvidia GeForce GTX 1060 בעל זיכרון וידאו של 2GB ותומך ב-DirectX 11
 מקום פנוי:  2GB
 מערכת קול:  תומכת ב-DirectX
 בקרים:  מקלדת ועכבר, ג'ויסטיק
 yanderesimulator.com
 
סימולטור יאנדרה (באנגלית: Yandere Simulator) הוא משחק וידאו אינדי עתידי מסוגת הפעולה וההתגנבות, אשר מפותח ומופץ על ידי מפתח משחקי הווידאו האמריקאי אלכס "YandereDev". המשחק סובב סביב תלמידת תיכון אובססיבית בשם אייאנו אאישי (Ayano Aishi), אשר מכונה "יאנדרה-צ'אן" (Yandere-chan), על שם המושג יאנדרה (מיפנית: ヤンデレ), המשמש לתיאור אדם (לרוב נקבה) אשר מאוהב באדם אחר באופן אובססיבי וקנאי, עד כדי כך שאותו אדם לא יהסס לנהוג באלימות ואכזריות כלפי אנשים אחרים אותם הוא רואה כמאיימים עבור מושא אהבתו. במהלך תקופה של כעשרה שבועות, על אייאנו לרצוח עשר יריביות על מנת לגרום לכך שהקראש שלה לא יתאהב בבנות אחרות. גרסת דמו יצאה לאור ב-31 באוגוסט 2020.
עלילה ומשחקיות

השחקן נכנס לנעליה של אייאנו אאישי (המכונה יאנדרה-צ'אן), תלמידת תיכון אדישה שפיתחה קראש על טארו ימאדה, תלמיד מהתיכון, אותו היא מכנה "סנפאי" (תואר כבוד). במהלך תקופה של עשרה שבועות, עשר תלמידות אחרות מנסות להתחיל עם סנפאי ועל השחקן למנוע מאותן הבנות להשיג את המטרה.
בעקבות האובססיה הרבה ותסמונת ה-"יאנדרה" של הפרוטגוניסטית, השחקן יכול להשלים את המשימה במגוון רב של דרכים הכוללים קרבות, רקימת קשרי ידידות, בגידה, רכילות, גירוש, הפללה, חטיפה, גרימה להתחשמלות, הרעלה, הטבעה, שרפה, רצח, רצח במסווה של התאבדות, גרימה להתאבדות מכוונת, עינויים ורצח מרחמים וכן שיטות פשוטות לחיסול על ידי שימוש בכלי נשק שונים המופיעים במשחק, כמו סכין מטבח, מסור עגול, מחבט בייסבול וקטאנה. במהלך המשחק, יאנדרה-צ'אן יכולה לקבל סיוע ממודיעין (אנ') המכנה את עצמה "Info-chan", אשר מספקת ליאנדרה-צ'אן כלי נשק, תוכניות וכן הטבות נוספות תמורת צילומי תחתונים, מידע וכן חומר שיכול לשמש לסחיטה.
על אייאנו להימנע מכך שעדים יראו אותה בזמן שהיא מבצעת פשעים, או שהיא תסבול מעונשים כמו: אובדן תדמית, שגורם לכך שתלמידים יתקשו לסמוך עליה; צניחה ברמת השפיות, שמובילה לכך שסנפאיי יאבד עניין באייאנו ופוגעת ביכולת לבצע פשעים בזהירות; פסילה, אם "סנפאי" תופס את השחקן על התנהגות חשודה או בקרבתו; ומעצר על ידי תלמידים אחרים או מורה. רציחת תלמידים יכולה להוביל לעונשים הקשורים ל-"אווירה הבית-ספרית", אשר משנה את ההתנהגות של דמויות בלי שחקן והופך אותן לחשדניות ובעלות חרדה. במהלך המשחק, אייאנו יכולה להצטרף למועדונים שונים בתיכון וכן להשתתף בשיעורים, דבר המקנה לה יכולות נוספות כמו גישה קלה יותר לכלי נשק, הקלה בניסיונות להתחמק מתפיסה בשעת מעשה וגישה קלה יותר לחפצים אחרים.
המפתח של המשחק מתאר את מצבו הנוכחי של המשחק כ-”גרסת ארגז חול מנופה שגיאות” ומציין כי המשחק המלא יכיל שישה מצבים למשחק: מצב סיפור, משחק הבסיס; מצב שנות ה-80, המהווה פריקוול למשחק הבסיס בו השחקן נכנס לנעליהם של הוריה של אייאנו; מצב אינסופי, גרסה אינסופית של המשחק; מצב מותאם אישית, מצב בו ניתן להתאים אישית כיצד המשחקיות תתבצע; מצב פוזה, בו השחקן יכול לשנות את הפוזות של דמויות שונות ולצלם אותן ומצב משימות, בו על אייאנו להשלים משימות שמידע-צ'אן נותנת.
פיתוח

סימולטור יאנדרה מפותח על ידי "YandereDev", מפתח משחקי וידאו עצמאי אמריקאי בן 35 בשם אלכס מאהן (באנגלית: Alex Mahan), אשר מתגורר בטמקולה (אנ'), קליפורניה. באפריל 2014, YandereDev הציג את הרעיון למשחק בפורום 4chan, בו הוא קיבל תגובות חיוביות רבות והחל לפתח את המשחק. YandereDev אמר כי הוא לקח אלמנטים מסדרת משחקי הווידאו Hitman, אך הוסיף גם "אלמנטים בית-ספריים" על מנת שהמשחק יהיה ייחודי יותר. הוא ציין גם כי גם סדרת המשחקים פרסונה שימש לו כהשראה.
הפיתוח למשחק החל ב-2014, כאשר יצאו לאור גרסאות בדיקה למטרות ניפוי שגיאות. YandereDev שחרר עדכונים הנוגעים למשחקיות שהוסיפו אלמנטים כמו היכולת לבצע עינויים באחרים, להרעיל, לחשמל ולהטביע יריבים, להתחבר עם בנות אחרות, מיני-משחקים קטנים, עיר בה השחקן יכול לרכב על האופניים ואלמנטים נוספים.
ב-1 במרץ 2017, YandereDev הכריז על שיתוף פעולה עם מפתחת משחקי הווידאו האמריקאית tinyBuild (אנ'), על מנת לעזור בליטוש, קידום והפצת המשחק. בעקבות הסכם הדדי, שיתוף הפעולה בוטל בדצמבר של אותה השנה. עדכון למשחק שיצא לאור ב-1 בספטמבר 2017 הוסיף מצב בשם "LoveSick mode", שמוסיף יותר "רצינות ואפלה" לנרטיב הראשי. ב-1 בינואר 2018, הדמויות הראשיות מהויז'ואל נובל Doki Doki Literature Club!‎, מוניקה, יורי, סאיורי ונאטסוקי - נוספו למשחק בתור סקינים לדמות.
ב-31 באוגוסט 2020, דמו חינמי של המשחק יצא לאור, על מנת לקדם את קמפיין מימון ההמונים העתידי למשחק. הדמו הציג את היריבה הראשונה במשחק, אוסנה נג'ימי.
ב-24 בספטמבר 2023, יוטיוברית בשם "AllyMcC" פרסמה סרטון המאשים את מאהן כי לפני מספר שנים הוא תקף מינית מעריצה קטינה שהייתה בת 16 וב-25 בספטמבר, מאהן פרסם הודעת התוודות בבלוג שלו על המקרה. בעקבות הפרשה הזו, המשך פיתוח המשחק הושהה עד הודעה חדשה.
ביקורת

סימולטור יאנדרה ספג ביקורות שליליות על כך שהוא מעודד עבריינות נוער, גור והחפצה מינית של דמויות, במיוחד בסביבה הבית-ספרית בה הוא מתרחש. ב-2016, המשחק נוסף לרשימת המשחקים האסורים לשידור באתר Twitch.tv. בראיון לאתר Kotaku (אנ'), המפתח YandereDev האשים כי Twitch אסרו על שידור המשחק בעקבות ה-”אידיאולוגיות הצדקניות שלהם”.
23 במרץ

23 במרץ הוא היום ה-82 בשנה (83 בשנה מעוברת), בשבוע ה-12 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 283 ימים.