stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דן ילון
ביוגרפיה

ילון נולד ליהודית ואריה-רפאל גרסטנפלד, ניצולי השואה ילידי רומניה. בשנת 1944, בבוקרשט בעת שההורים עשו את דרכם לארץ ישראל. הוא למד בבית הספר היסודי "המתמיד" ברמת-גן ואחרי-כן למד בתיכון החקלאי בכפר הירוק והצטרף עם חבריו לכיתה לגרעין נח"ל.
ילון גויס לצה"ל בספטמבר 1962 ושירת בתחילה בנח"ל בקיבוץ נחל עוז. בשנת 1963 השתתף בקורס חובשים והוצב בחיל האוויר שם שירת כחובש תעופתי.
במרץ 1965 השתחרר משירות סדיר והחל ללמוד רפואה באוניברסיטת בולוניה, שם למד שלוש שנים. לאחר מכן המשיך את לימודיו בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב אותם סיים בשנת 1971. את ההתמחות ברפואת ילדים עשה בבית חולים הלל יפה בחדרה. עבודת הדוקטורט שלו הייתה בנושא "שימוש בהזנה תוך-ורידית במחלקות ילדים בבתי חולים".
כשפרצה מלחמת ששת הימים חזר ילון לישראל מאיטליה ולחם בקרבות ברמת הגולן כחובש תעופתי. לאחר מלחמת ששת הימים סיים את לימודי הרפואה באוניברסיטת תל אביב. לאחר שסיים את לימודיו עבר קורס קצינים.
ב-10 באוקטובר 1973 שירת ילון כרופא בבית החולים שדה ברמת הגולן, באזור אל-על. כאשר החלה הפגזה כבדה על נקודת פינוי במסוקים, החיילים התפזרו כדי לתפוס מחסה. למרות אזהרות המפקדים, שלא לקום בשל מטח היריות הכבד חזרו ילון, וסגן יצחק דל אח חדר ניתוח בבית חולים לטפל בפצועים. סא"ל צבי חירות, שנפצע צעק לעברם, "חברה תשכבו מהר, אין לכם ניסיון בהפגזות, אתם תיפגעו". השניים נהרגו מאש האויב שנורתה לכיוונם.
הוא הובא למנוחות בבית הקברות הצבאי קריית שאול. הוא השאיר אחריו אישה, שתי בנות, אם, אחות תאומה - נילי ואחות תמר.
בספטמבר 1975 העניק הרמטכ"ל רא"ל מרדכי גור לילון את צל"ש הרמטכ"ל:
סגן ד"ר ילון (גרסטנפלד) דן ז"ל על גילוי אומץ-לב ומסירות בתפקידו. ביום 10 באוקטובר 1973 שירת סגן ד"ר דן ילון ז"ל כרופא בבית-חולים שדה ברמת-הגולן, באזור "אל-על". כאשר החלה הפגזה כבדה על נקודת-פינוי במסוקים, התפזרו כל האנשים בשטח לתפיסת מחסה. למרות אזהרות מפורשות שלא לקום באש הארטילרית הכבדה – חזר סגן ד"ר דן ילון לטפל בפצועים באוהל. בעת פעולה זו נפגע ונפל. במעשה זה גילה סגן ד"ר ילון ז"ל אומץ-לב ומסירות בתפקידו.
חיים אישיים

בשנת 1970 נישא לדורינה. בשנת 1972 נולדה בתם הבכורה דנה. בתם קרין נולדה בשנת 1974, חצי שנה לאחר נפילתו.
הנצחה

במרכז הרפואי הלל יפה הוקמה ספרייה על שמו. בני משפחתו תרמו לספרייה את כל ספרי הלימוד של בנם וביטאונים מקצועיים בנושא רפואה.
הערות שוליים

↑  בכל מאודנו – אנשי רפואה בקרבות בדרום רמת הגולן | דוקטורס אונלי Doctors Only, באתר דוקטורס אונלי Doctors Only, ‏3 באפריל 2019
פורמולה 1 עונת 2005

| --- | --- |

פרננדו אלונסו זכה לראשונה בתואר האליפות
 סוג תחרות:  מרוץ מכוניות
 תאריך התחלה:  6 במרץ 2005
 תאריך סיום:  16 באוקטובר 2005
 מספר עונה:  56
 מספר מרוצים בעונה:  19
 זוכה באליפות הנהגים:  פרננדו אלונסו
 נקודות הנהג הזוכה:  133
 זוכה באליפות היצרנים:  רנו
 נקודות היצרן הזוכה:  191
 → פורמולה 1 עונת 2004 פורמולה 1 עונת 2006 ← 
במסגרת פורמולה 1 של שנת 2005 נערכו נערכו 19 מרוצים. כאלוף העולם הוכתר פרננדו אלונסו ובאליפות היצרנים זכתה קבוצת רנו. אלונסו הפך בגיל 24 לאלוף העולם הצעיר ביותר בהיסטוריה של הפורמולה 1.
אירועים חריגים אירעו בגרנד פרי של ארצות הברית בו זינקו למרוץ רק שש מכוניות, עקב סירובן של כל הקבוצות שהשתמשו בצמיגי מישלין להתחרות מסיבות בטיחותיות וכן בגרנד פרי האיטלקי בו הייתה זו הפעם הראשונה בה כל 20 המכוניות שהחלו את המרוץ גם סיימו אותו, ללא פרישות.
בעונה זו, שימש הישראלי חנוך ניסני (אשר התגורר אז בהונגריה) כנהג ניסוי של חברת מינרדי ועקב הפופולריות הרבה שלו בהונגריה שימש כנהג השלישי של הקבוצה במרוץ ההונגרי. אולם תוצאותיו הנמוכות במקצי הדירוג לא איפשרו לו להשתתף במרוץ עצמו. 

כבכל עונה, חלו מספר שינויים בתקנון. העיקריים שבהם היו:
שינוי מקצי הדירוג:
כל מנוע אמור להיות מסוגל להחזיק מעמד לאורך שני מרוצים שלמים, כלומר, על נהג לשמור על אותו המנוע לאורך כל מקצה האימון, הדירוג והמרוץ עצמו. נהג שיחליף מנוע יזנק 10 מקומות מתחת למקום בו דורג במקצה הדירוג.
על הנהגים לזנק למרוץ עם הצמיגים ששימשו אותם במהלך מקצה הדירוג.
חל איסור על החלפת צמיגים במהלך המרוץ, למעט מקרים בטיחותיים בהחלטת מנהלי המרוץ.
איסור תדלוק בין מקצה האימון של בוקר המרוץ למרוץ עצמו.
שינויים בתצורות הכנפונים, בתחתית הרכבים וכן בגודל כונס האוויר למנוע.
מרוצים

| סיבוב | מרוץ | מסלול | תאריך | פול פוזישן | הקפה מהירה | נהג מנצח | קבוצה מנצחת |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אוסטרליה גרנד פרי אוסטרליה | אלברט פארק, מלבורן | 6 במרץ | איטליה ג'אנקרלו פיסיקלה | ספרד פרננדו אלונסו | איטליה ג'אנקרלו פיסיקלה | צרפת רנו |
| 2 | מלזיה גרנד פרי מלזיה | ספאנג, קואלה לומפור | 20 במרץ | ספרד פרננדו אלונסו | פינלנד קימי רייקונן | ספרד פרננדו אלונסו | צרפת רנו |
| 3 | בחריין גרנד פרי בחריין | המסלול הבין-לאומי של בחריין, סאח'יר | 3 באפריל | ספרד פרננדו אלונסו | ספרד פדרו דה לה רוסה | ספרד פרננדו אלונסו | צרפת רנו |
| 4 | איטליה גרנד פרי סן מרינו | המסלול הבין-לאומי אנצו ודינו פרארי, אימולה | 24 באפריל | פינלנד קימי רייקונן | גרמניה מיכאל שומאכר | ספרד פרננדו אלונסו | צרפת רנו |
| 5 | ספרד גרנד פרי ספרד | מסלול קטלוניה, ברצלונה | 8 במאי | פינלנד קימי רייקונן | איטליה ג'אנקרלו פיסיקלה | פינלנד קימי רייקונן | בריטניה מקלארן-מרצדס |
| 6 | מונקו גרנד פרי מונקו | מסלול מונטה קרלו, מונטה קרלו | 22 במאי | פינלנד קימי רייקונן | גרמניה מיכאל שומאכר | פינלנד קימי רייקונן | בריטניה מקלארן-מרצדס |
| 7 | גרמניה גרנד פרי אירופה | נירבורגרינג, נירבורג | 29 במאי | גרמניה ניק היידפלד | ספרד פרננדו אלונסו | ספרד פרננדו אלונסו | צרפת רנו |
| 8 | קנדה גרנד פרי קנדה | מסלול ז'יל וילנב, מונטריאול | 12 ביוני | בריטניה ג'נסון באטן | פינלנד קימי רייקונן | פינלנד קימי רייקונן | בריטניה מקלארן-מרצדס |
| 9 | ארצות הברית גרנד פרי ארצות הברית | אינדיאנפוליס ספידוויי, ספידוויי | 19 ביוני | איטליה יארנו טרולי | גרמניה מיכאל שומאכר | גרמניה מיכאל שומאכר | איטליה פרארי |
| 10 | צרפת גרנד פרי צרפת | מסלול מני-קור, מני-קור | 3 ביולי | ספרד פרננדו אלונסו | פינלנד קימי רייקונן | ספרד פרננדו אלונסו | צרפת רנו |
| 11 | בריטניה גרנד פרי בריטניה | מסלול סילברסטון, סילברסטון | 10 ביולי | ספרד פרננדו אלונסו | פינלנד קימי רייקונן | קולומביה חואן פבלו מונטויה | בריטניה מקלארן-מרצדס |
| 12 | גרמניה גרנד פרי גרמניה | הוקנהיימרינג, הוקנהיים | 24 ביולי | פינלנד קימי רייקונן | פינלנד קימי רייקונן | ספרד פרננדו אלונסו | צרפת רנו |
| 13 | הונגריה גרנד פרי הונגריה | הונגרורינג, מוגירוד | 31 ביולי | גרמניה מיכאל שומאכר | פינלנד קימי רייקונן | פינלנד קימי רייקונן | בריטניה מקלארן-מרצדס |
| 14 | טורקיה גרנד פרי טורקיה | איסטנבול פארק, איסטנבול | 21 באוגוסט | פינלנד קימי רייקונן | קולומביה חואן פבלו מונטויה | פינלנד קימי רייקונן | בריטניה מקלארן-מרצדס |
| 15 | איטליה גרנד פרי איטליה | מסלול מונזה, מונצה | 4 בספטמבר | קולומביה חואן פבלו מונטויה | פינלנד קימי רייקונן | קולומביה חואן פבלו מונטויה | בריטניה מקלארן-מרצדס |
| 16 | ברזיל גרנד פרי ברזיל | אינטרלאגוס, סאו פאולו | 11 בספטמבר | קולומביה חואן פבלו מונטויה | גרמניה ראלף שומאכר | פינלנד קימי רייקונן | בריטניה מקלארן-מרצדס |
| 17 | יפן גרנד פרי יפן | מסלול סוזוקה, סוזוקה | 25 בספטמבר | ספרד פרננדו אלונסו | פינלנד קימי רייקונן | קולומביה חואן פבלו מונטויה | בריטניה מקלארן-מרצדס |
| 18 | הרפובליקה העממית של סין גרנד פרי סין | המסלול הבינלאומי של שאנגחאי, שאנגחאי | 9 באוקטובר | גרמניה ראלף שומאכר | פינלנד קימי רייקונן | פינלנד קימי רייקונן | בריטניה מקלארן-מרצדס |
| 19 | בלגיה גרנד פרי בלגיה | ספא-פרנקורשם, סטאוולוט | 16 באוקטובר | ספרד פרננדו אלונסו | פינלנד קימי רייקונן | ספרד פרננדו אלונסו | צרפת רנו |
דירוג האליפות > שיטת הניקוד

הנקודות לנהגים וליצרנים הוענקו לפי השיטה שהונהגה בעונת 2003.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מיקום | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| נקודות | 10 | 8 | 6 | 5 | 4 | 3 | 2 | 1 |
דירוג האליפות > אליפות הנהגים

הערה:
– הקבוצות שהשתמשו בצמיגי מישלן לא השתתפו בגרנד פרי האמריקאי באינדיאנפוליס עקב חששות בטיחותיות.
דירוג האליפות > אליפות היצרנים

הערה:
– הקבוצות שהשתמשו בצמיגי מישלן לא השתתפו בגרנד פרי האמריקאי באינדיאנפוליס עקב חששות בטיחותיות.
ביאורים

↑  טאקומה סאטו השתתף תחילה בגרנד פרי המלזי, אך נאלץ לפרוש בעיצומם של האימונים החופשיים בשל חום גבוה.
↑  ניק היידפלד השתתף בגרנד פרי האיטלקי, אך פרש בהמשך עקב מחלה.
↑  מקלארן התחרתה ב־12 המרוצים הראשונים כ"וסט מקלארן מרצדס".
↑  רד בול התחרתה תחת רישיון בריטי.
↑  ראלף שומאכר השתתף בגרנד פרי של ארצות הברית, אך הוא פרש לאחר שנפצע במהלך האימון החופשי.
↑  מינארדי השתמשה במנוע CK2004 בשלושת המרוצים הראשונים.
↑  דורנבוס היה הולנדי, אך התחרה תחת דגל מונקו.
הערות שוליים

↑  "Red Bull still British". 5 בינואר 2021. אורכב מ-המקור ב-3 באוקטובר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2005 Formula One season entry list". 5 בינואר 2021. אורכב מ-המקור ב-14 במרץ 2006. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2005 Formula One season entry list". הפדרציה הבין-לאומית לרכב. אורכב מ-המקור ב-5 מרץ 2005. נבדק ב-19 יוני 2017.
↑  "2005 Formula One season entry list". הפדרציה הבין-לאומית לרכב. אורכב מ-המקור ב-16 פברואר 2006. נבדק ב-19 יוני 2017.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| 2004: גרמניה מיכאל שומאכר | אלוף העולם לנהגים  ספרד פרננדו אלונסו | 2006: ספרד פרננדו אלונסו |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| 2004: איטליה פרארי | אלופת העולם ליצרנים  צרפת רנו | 2006: צרפת רנו |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 10103375-8  NKC: kn20061004001  VIAF: 144063552   WorldCat (עם VIAF): 144063552
הוגו הארדטל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 בנובמבר 1846 קרניולה, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  16 בפברואר 1918 (בגיל 71) 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנויות בווינה 
 תחום יצירה:  פיסול 
 
הוגו הארדטל (בגרמנית: Hugo Haerdtl;‏ 1846, קרניולה – 1918, ווינה) היה פסל אוסטרי.
ביוגרפיה

הארדטל נולד בקרניולה. הארדטל למד פיסול באקדמיה לאמנויות בווינה אצל פרנץ מלניצקי. איתו הוא גם עבד.
לאחר מותו של מלינצקי בשנת 1876 עבד הארדטל באופן עצמאי.
הארדטל נקבר בבית העלמין המרכזי בווינה.
גלריה

קסנופון בחזית הפרלמנט האוסטרי
מזרקת טריטון וניאדה בכיכר מריה תרזה בווינה
אלגוריות של הנהרות דנובה ואין במזרקת אתנה בחזית הפרלמנט האוסטרי
שלום יצחק הלוי

| --- | --- |
הרב שלום יצחק הלוי
הרב שלום יצחק הלוי
 לידה:  3 בנובמבר 1890 תרנ"א
 פטירה:  26 ביולי 1973 (בגיל 82) כ"ו בתמוז תשל"ג
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 מקום פעילות:  צנעא שבתימן, תל אביב, ירושלים
 תקופת הפעילות:  ? – 26 ביולי 1973 
 תחומי עיסוק:  רב, דיין, חבר מועצת הרבנות הראשית
 חיבוריו:  דברי חכמים, דברי שלום
 בת זוג:  שרה זוהרה
 
רחוב על שמו בשכונת הר נוף
הרב שלום יצחק הלוי (מארי סאלם יצחק; כ"א בחשון ה'תרנ"א, 26 ביולי 1890 – כ"ו בתמוז ה'תשל"ג, 26 ביולי 1973) היה רב ראשי ליהודי תימן בתל אביב ובאופן לא רשמי שימש גם כרב ראשי ליוצאי תימן בישראל. נשיא המועצה הדתית ליהודי תימן בארץ ישראל, דיין בבית הדין הרבני בתל אביב וחבר מועצת הרבנות הראשית לישראל.
ביוגרפיה

נולד בצנעא שבתימן, בנו הבכור של הרב יחיא יצחק הלוי, רבה הראשי של תימן. הוסמך על ידיו לרבנות ולדיינות והתפרנס יחד עם חמיו מתפירת בגדים לבית המלוכה בתימן. בשנת 1923 עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. בשנת תרפ"ה, 1925 מונה לתפקיד הרב הראשי ליהודי תימן בתל אביב יפו. הוא היה גם רבה של שכונה בעיר, וחבר בבית הדין הרבני בה. בשנת תשכ"א, 1961 חזר עם משפחתו לירושלים ובה גר עד לפטירתו בכ"ו בתמוז תשל"ג, 26 ביולי 1973. שימש כחבר מועצת הרבנות הראשית משנת תשט"ז, 1956 עד תשל"ג. לרב נולדו 10 ילדים. אחד מהם הוא חיים משה הלוי חבר הנהלת ישיבת רמת גן. נפטר בירושלים ב-26 ביולי 1973.
חיבוריו

הרב שלום פרסם מאמרים שונים בעניין מנהגי תימן ובעניין חיזוק מסורת ההגייה שבפי יהודי תימן. רבות מהבעיות האקטואליות של הקהילה התימנית החדשה בישראל מוזכרות בכתביו.
דברי חכמים - שו"ת ובו קע"ד (174) תשובות אשר ענה לבני קהילתו, יצא לאור בירושלים בשנת תשל"ב, 1972.
דברי שלום  - פירוש על חלק הדקדוק למהרי"ץ, יצא לאור בירושלים בשנת תש"ל, 1970.
ניקד את שישה סדרי משנה על פי מסורת יהודי תימן (בהוצאת יוסף חסיד).
הערות שוליים

↑  התימנים מוחים נגד פיטורי הרב לוי, חרות, 26 ביולי 1950
↑  צבי אלגת, הרב שלום הלוי: נציג ראשון לתימנים במועצת הרבנות הראשית, מעריב, 23 באפריל 1964
↑  נפטר חבר הנהלת ישיבת רמת גן חיים משה הלוי, באתר ערוץ 7, ‏2023-06-25
↑  דברי חכמים, סי' נז
↑  ביקורת על מהדורת מסכת ברכות: חיים לשם, משנה מסכת ברכות, דבר, 19 באוגוסט 1955
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300731105171  VIAF: 97537525   WorldCat (עם VIAF): 97537525
מבצע השהיד סולימאני

| --- | --- |
 
תוצאות המתקפה בבסיס חיל האוויר עין אל-אסד
 סוג:  תקיפה אווירית, תקיפה באמצעות טילים
 מקום:  עיראק
 תאריך:  8 בינואר 2020
 תוקף:  משמרות המהפכה האסלאמית חיל האוויר והחלל של משמרות המהפכה האסלאמית
 יעדים:  בסיס עין אל-אסד (ארצות הברית) (אנ')  שדה תעופה ארביל (אנ')
 תוצאות:  פגיעה במבנים בבסיסים האמריקאים
 אבדות:  כ-100 חיילים אמריקאים פצועים
  (למפת עיראק מוגדלת) בגדאד מוסול בצרה ארביל כירכוכ פלוג'ה סולימאניה כרבלא נג'ף רמאדי טורקיה סוריה יר. ערב הסעודית כווית איראן המ. הפ. מבצע השהיד סולימאני(למפת עיראק רגילה) בגדאד מוסול בצרה ארביל כירכוכ פלוג'ה סולימאניה כרבלא נג'ף רמאדי טורקיה סוריה יר. ערב הסעודית כווית איראן המ. הפ. מבצע השהיד סולימאני
מבצע השהיד סולימאני (בפרסית: عملیات شهید سردار سهپد سلیمانی) הוא מבצע תקיפה של משמרות המהפכה האסלאמית באיראן נגד בסיסי חיל האוויר האמריקאי בעיראק שנערך ב-8 בינואר 2020. המבצע היה התגובה האיראנית להריגת קאסם סולימאני על ידי ארצות הברית ב-3 בינואר 2020, וקרוי על שמו.
רקע לתקיפה

באיראן גברו הקריאות לנקום את הריגת סולימאני המוערך, וח'אמנאי הבטיח "נקמה עוצמתית", שבשונה מאירועים קודמים תבוצע ישירות על ידי כוחות איראניים ולא על ידי ארגונים כגון חזבאללה או החות'ים.
בעקבות כך הזהיר נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ, את איראן שנקמה על הריגת סולימאני תתקבל בתגובה משמעותית.
פרטי התקיפה

ב-8 בינואר 2020 בשעה 01:30, באותה שעה בה חוסל סולימאני חמישה ימים קודם, שיגרו משמרות המהפכה 11 טילים לעבר בסיס חיל האוויר האמריקאי בעין אל-אסד, וטיל נוסף לעבר בסיס בארביל. ארבעה טילים נוספים החטיאו את מטרותיהם ופגעו בשטחים פתוחים בעיראק. בסך הכל שוגרו על ידי משמרות המהפכה 16 טילים. הטילים ששוגרו היו מסוג קיאם וזולפיקאר. הטילים הראשונים פגעו ב-01:34, ואחרים המשיכו 3 מטחים נוספים, במרווחי תקיפה של יותר מ-15 דקות בין מטח למטח.
ראש ממשלת עיראק, עאדל עבד אל-מהדי, עודכן לפני המתקפה על ידי משמרות המהפכה באיראן והובטח כי איראן תתקיף רק מקומות בהם "יש נוכחות אמריקאית". על פי דיווחים בארצות הברית, אל-מהדי העביר את העדכון לכוחות האמריקאים.
הכוחות האמריקאיים ששהו בבסיסים קיבלו התראה מוקדמת על התקיפה ערב קודם לכן ועדכונים בזמן אמת על שיגורי הטילים, פינו את ההאנגרים מכלי טיס בלתי מאוישים ומסוקים, והסתתרו במקלטים ארעיים שעתיים לפני המתקפה. חלק מהכוחות האמריקאיים יצאו מהמקלטים לחפש פצועים בין המטחים ונקלעו בחוץ למטח הטילים.
פרטי התקיפה > תוצאות

בימים הראשונים אחרי המתקפה טענו בצבא האמריקאי כי "יש מעט מאוד נפגעים, אם בכלל". במקביל, התרברבו באיראן כי בתקיפה נהרגו 80 חיילים, וגורמי ביטחון בעיראק דיווחו על מטוס אמריקאי שנפגע בתקיפה. אך מספר חודשים אחריה דווח כי כ-100 חיילים אמריקאים חוו פגיעות מוח קשות בתקיפה, בהם חיילים ששהו בעמדות שמירה בזמן המתקפה והועפו מהעמדות. כ-15 חיילים פונו מיד אחרי המתקפה לבתי חולים בעיראק. במאי, 4 חודשים אחרי המתקפה, 29 חיילים אמריקאים קיבלו את עיטור לב הארגמן, עיטור המוענק לחיילים שנפצעים בקרב.
על פי הערכות צבא ארצות הברית, הטילים ששוגרו נגד הבסיס היו טילים מדויקים בעלי הנחיה, שכוונו נגד האנגרים של כלי טיס בבסיסים. לפי הערכות במערב, האיראנים השתמשו בטילים אלו בכוונה כדי למנוע פגיעה משמעותית בכוחות האמריקאים על מנת למנוע הידרדרות למלחמה.
בנוסף לתקיפת הטילים ציפו האמריקאים לתקיפה קרקעית נגד הבסיס מיד אחרי התקיפה האווירית, שלא קרתה. בזמן התקיפה לא היו בבסיסים מערכות להגנה אווירית.
תגובות לתקיפה > באיראן

התקיפה התקבלה בחגיגות באיראן. בטלוויזיה האיראנית הוצגו איראנים חוגגים וצוהלים, שהכריזו: "הנקמה על מותו ננקטה, וכעת הוא יכול לנוח בשלום". עלי ח'אמנאי התייחס למתקפה וכינה אותה "סטירת לחי בפני ארצות הברית", חזר על הטענה כי ארצות הברית היא המקור למתיחות במזרח התיכון, ודרש את פינוי צבאה מהאזור.
יום למחרת התקיפה ביצעה איראן תקיפה נוספת באמצעות רקטות קטיושה על מתחם בעיראק שבו שכנה השגרירות האמריקאית. לא היו נפגעים בתקיפה.
תגובות לתקיפה > באיראן > הפלת המטוס האוקראיני

מיד לאחר המתקפה הכריזה ארצות הברית על אזור אסור לטיסה מעל עיראק, איראן והמפרץ הפרסי. מספר מדינות נוספות הסיטו את טיסותיהם מהאזור מחשש לביטחונן.
במקביל, הוגברה דריכות במערכות ההגנה האיראניות בציפייה לתגובה אמריקאית. בבוקר 8 בינואר 2020 בשעה 03:38, דקות אחדות לאחר המראתה מנמל התעופה הבינלאומי האימאם חומייני בטהראן, ושעתיים לאחר המתקפה, הופל מטוס הבואינג 737 של חברת "יוקריין אינטרנשיונל איירליינס" על ידי טיל קרקע-אוויר איראני ששוגר מסוללה שחשבה שמדובר בתגובה אמריקאית. על סיפון המטוס היו 176 נוסעים ואנשי צוות. כולם נספו.
תחילה טענו באיראן כי ההתרסקות נגרמה בעקבות תקלה טכנית במטוס, ואף סירבו למסור את הקופסה השחורה של המטוס. רשת CNN דיווחה ב-8 בינואר 2020 בערב כי המודיעין האמריקאי פתח בבדיקת נסיבות ההתרסקות. ב-11 בינואר הודתה איראן שהמטוס הופל בטעות עקב המתיחות שגרם העימות בין ארצות הברית לאיראן. בהמשך לכך הכריז המנהיג העליון של איראן, עלי ח'אמנאי, כי על חקירת ההתרסקות להיות פומבית.
תגובות לתקיפה > בעיראק

ראש ממשלת עיראק, עאדל עבד אל-מהדי, קרא לכל הצדדים המעורבים לשמור על איפוק ולהימנע מתגובות והמשך דרדור המצב למלחמה כוללת, בנוסף לכיבוד המדינה העיראקית וגבולותיה. אזרחים ועיתונאים בעיראק, שיעים בעיקר, הביעו את כעסם על ארצות הברית, שלראייתם גרמה למתקפה וגוררת את עיראק למלחמה נוספת ודרשו את פינוי כוחותיה הצבאיים. במקביל דרשו אזרחים עיראקיים סוניים את הישארותה של ארצות הברית במדינה כדי לעזור להגן כנגד איראן. במקביל לוויכוח, הביעו מנהיגי האזור האוטונומי של כורדיסטן העיראקית את רצונם שהכוחות האמריקאים יישארו באזור.
תגובות לתקיפה > בישראל

אף על פי שלא נמסרה תגובה ישראלית רשמית לתקיפה, בבוקר שלאחריה התראיין ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, ואמר כי "מי שיתקוף את ישראל יספוג מכה מוחצת". עוד שיבח ראש הממשלה את הנשיא טראמפ ואת הסנקציות הכלכליות שהטיל על איראן בעקבות המתקפה.
תגובות לתקיפה > בארצות הברית

הנשיא טראמפ גינה את המתקפה והכריז על סנקציות כלכליות חדשות על איראן. על 8 מבכירי המשטר באיראן הוטלו סנקציות אישיות והופסק סיוע כלכלי לתעשיות באיראן. עם זאת אותתו בארצות הברית כי המדינה תסתפק בצעד זה כתגובה למתקפה. צבא ארצות הברית, שהיה בתהליך פינוי כוחותיו משטח עיראק בחודשים לפני המתקפה, החליט בעקבותיה להשאיר חיילים בשטח המדינה כדי לשמור על היציבות אל מול המתיחות עם איראן.
שר החוץ האמריקאי, מייק פומפיאו, ציין בראיון לאחר המתקפה כי לארצות הברית היה מודיעין מקדים על פרטי המתקפה וכי לאיראן הייתה כוונה "לפגוע בחיילים אמריקאים", למרות זאת, לא הוצבו בבסיסים מערכות הגנה אווירית, בארצות הברית נמתחה ביקורת על מנהיגי הצבא שהעריכו שלא יצטרכו מערכות אלו לפני התקיפה, ותעדפו למקמם באזורים אחרים בעולם בהם תקיפות טילים היו סבירות יותר, במיוחד לאור פגיעות הבסיסים שהותקפו והיעדר אמצעי המיגון המתאימים בהם. רק באפריל 2020, מספר חודשים לאחר התקיפה, הוצבו בבסיסים האמריקאים מערכות הגנה אווירית כגון סוללות MIM-104 פטריוט, במקביל למחאות בעיראק על המשך נוכחות כוחות צבאיים אמריקאים במדינה.
תגובות לתקיפה > באירופה

מנהיגי האיחוד האירופי פנו לטראמפ בבקשה שלא יגיב למתקפה במטרה למנוע פריצת מלחמה. במסיבת עיתונאים משותפת עם ראש ממשלת רומניה, טען מזכ"ל נאט"ו, ינס סטולטנברג, כי מערכות ההגנה סיפקו מידע על המטרות למרות המרחק הרב.
הערות שוליים

1 2 3 4  דניאל סלאמה וסוכנויות הידיעות, "הנקמה החלה": מתקפת טילים מאיראן על בסיסים אמריקניים בעיראק, באתר ynet, 8 בינואר 2020
1 2 3 4 5  גיא אלסטר‏, בתגובה לחיסול סולימאני: איראן שיגרה טילים לעבר בסיסים אמריקניים בעיראק, באתר וואלה, 8 בינואר 2020
1 2 3 4 5  רויטרס וטל שלו‏, לאחר המתקפות בעיראק: ארה"ב הטילה סנקציות על בכירים איראנים, באתר וואלה, 10 בינואר 2020
1 2 3 4 5 6  תמרה קיבלאווי, ארווה דיימון וברייס ליין, US troops sheltered in Saddam-era bunkers during Iran missile attack,‏ CNN,‏ 14 בינואר 2020 (באנגלית)
1 2  אחמד אבולניין, ‏Iraqi leader faces tricky balancing act as main allies confront one another, רויטרס, 8 בינואר 2020 (באנגלית)
↑  נטע בר, עיראק: שני אמריקאים ובריטי נהרגו במתקפת טילים, באתר ישראל היום, 11 במרץ 2020
1 2 3 4  לוליטה סי. בלדור, Patriot missile defense systems now active in Iraq, say US officials,‏ Defense News,‏ 13 באפריל 2020 (באנגלית)
↑  Number of US troops wounded in Iran attack now at 110: Pentagon,‏ France 24,‏ 22 בפברואר 2020 (באנגלית)
↑  אליזבת מקלוכלין ולואיס מרטינז, 29 soldiers receive Purple Hearts following Iran missile attack,‏ ABC News,‏ 5 במאי 2020 (באנגלית)
↑  Iran launches missiles at Iraq airbases hosting US and coalition troops,‏ The Guardian (באנגלית)
↑  US bans airlines from flying over Iraq and Iran after attacks on military,‏ The Guardian,‏ 7 בינואר 2020 (באנגלית)
↑  קיונגהי פארק, Singapore Air, Qantas Avoid Flights Over Iran After Attacks, בלומברג, 8 בינואר 2020 (באנגלית)
↑  "מטוס נוסעים אוקראיני התרסק ליד טהרן" ישראל היום, אילן גטניו, שמעון יעיש, 8 בינואר 2020
↑  Jessie Yeung and Tara John, Iran plane crash: Ukrainian plane crashes in Tehran - Live updates, CNN, ‏8 בינואר 2020 (באנגלית)
↑  באיראן מודים: המטוס האוקראיני הופל בגלל "טעות אנוש", באתר מעריב אונליין, 11 בינואר 2020
↑  חמינאי: חקירת הפלת המטוס האוקראיני צריכה להיות פומבית, באתר ynet, 11 בינואר 2020
1 2  אברהם תמקר, מערכת ההגנה מפני טילים של נאט"ו ברומניה עקבה אחר התקיפה האיראנית, באתר נציב.נט, 12 בינואר 2020
↑  EU leaders relieved as Trump steps away from Iran conflict,‏ The Guardian,‏ 8 בינואר 2020 (באנגלית)
ביאורים

1 2  על פי שעון איראן.
הריסות המטוס באתר ההתרסקות
מנשה מאיר

| --- | --- |

 לידה:  1843 בגדאד, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  1930 (בגיל 87 בערך) 
 מדינה:  מלזיה 
 
סר מנשה מאיר (באנגלית: Sir Manasseh Meyer; ‏1846 – 1 ביולי 1930) היה יהודי הודי אזרח בריטניה, איש עסקים ונדבן, ממייסדי הקהילה היהודית בסינגפור.
קורות חיים

מנשה מאיר נולד בבגדאד למשפחה יהודית שהיגרה לכלכותה, שם התחנך. בגיל 15 הצטרף לדודו בסינגפור ולמד בבית הסיפור התיכון הקתולי "סנט ג'וסף". הוא עבד בסינגפור אצל דודו, יוסף רפאל יהושע, עד שהיה בן 18, אז חזר לכלכוטה להמשך לימודיו, והפך לעוזר לרואה חשבון. בגיל 21 עבר לבורמה והחל לעסוק במסחר. מסעות המסחר שלו כללו את מצרים, ארץ ישראל, עיראק, אירופה, הודו, סין ויפן.
מאיר חזר לסינגפור ב-1873 וייסד חברה לייבוא וייצוא, שהייתה מעורבת במסחר באופיום. הצלחתו העסקית הפכה אותו לטייקון ונדבן וממנהיגי הקהילה היהודית של יוצאי בגדאד בסינגפור.
על שמו קרוי בית הספר של הקהילה היהודית בסינגפור.
הערות שוליים

1 2  סר מנשה מאיר נפטר בגיל 84 שנה, באתר NewspaperSG, פורסם ב-The straits times, ‏1 ביולי 1930
↑  על סיר מנשה מאיר מתוך אתר בית הספר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 315200109   WorldCat (עם VIAF): 315200109 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בית הספר ע"ש סר מנשה מאיר בסינגפור
זיגמונט השלישי, מלך פולין ושוודיה

זיגמונט השלישי ואזה (בפולנית: Zygmunt III Waza, בליטאית: Žygimantas Vaza, בשוודית: Sigismund; ‏ 20 ביוני 1566 – 30 באפריל 1632) היה מלך פולין והדוכס הגדול של ליטא, המונרך של האיחוד הפולני-ליטאי מ-1587 ועד 1632, כזיגמונט השלישי ומלך שוודיה מ-1592 ועד הדחתו ב-1599, כזיגימונד. הוא היה בנם של יוהאן השלישי, מלך שוודיה ושל אשתו הראשונה, קתרין יגלון, נסיכת פולין.
זיגמונט נבחר לשבת על כס מלכות האיחוד הפולני-ליטאי והוא שאף ליצור אוניה פרסונלית בינו לבין שוודיה. לזמן מה ב-1592 עלה הדבר בידו. לאחר שהוא הודח מכס המלכות השוודי ב-1599 על ידי דודו, קרל התשיעי, מלך שוודיה, הוא בילה את רוב שארית חייו בניסיון להשיבו.
זמן קצר לאחר שניצח את אויביו מבית, ניצל זיגמונט את ההזדמנות של תקופת אי-שקט אזרחי בנסיכות מוסקבה, תקופה הידועה כתקופת הצרות, ופלש לרוסיה, החזיק במוסקבה ולאחר מכן בסמולנסק. ב-1617, פרץ שוב העימות הפולני-שוודי, שהופסק במסגרת שביתת נשק ב-1611. בשעה שצבאו של זיגמונט נלחם גם כנגד הצבאות העות'מאנים בנסיכות מולדובה בין השנים 1617 – 1621, פלש גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה (בנו של קרל התשיעי), לאדמותיו של זיגמונט, לכד את ריגה (1621) וכבש כמעט את כל ליבוניה הפולנית. זיגמונט, שחתם ב-1629 עם שוודיה על שביתת הנשק של אלטמרק, לא הצליח להשיב לעצמו את כתר שוודיה.
בפולין נותר זיגמונט דמות שנויה במחלוקת. מחד, תקופת מלכותו הארוכה התרחשה במהלך מה שכונה "תור הזהב של פולין". מאידך, בתקופת מלכותו, החלו סימני השקיעה שהובילו לפירוקו של האיחוד. היסטוריונים עממיים, כמו פבל יסיניקיה, רואים אותו כמקור העיקרי לתהליך הפירוק. לעומתו, חוקרים אקדמיים, לא זוקפים לחובתו של זיגמונט את שקיעתו של האיחוד וטוענים שזה התרחש כתוצאה מתהליכים היסטוריים שהיו מעבר לשליטתו.
דמותו של זיגמונט הונצחה בוורשה בעמוד שהוקם לזכרו על ידי בנו ויורשו, ולדיסלב הרביעי ואזה.
ראשית חייו

זיגמונט נולד ב-20 ביוני 1566 בטירת גריפסהולם ליוהאן השלישי, מלך שוודיה ולקתרין יגלון, נסיכת פולין. באותה עת הוחזקו הוריו כאסירים על ידי דודו, אריק הארבעה עשר. למרות הדומיננטיות של הכנסייה הפרוטסטנטית באותה עת בשוודיה, גודל זיגמונט הצעיר על ברכי האמונה הקתולית. השבת כס המלכות השוודי היה אחד הצירים המרכזיים של חייו.