stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טל שוחט
תערוכות יחיד

1999 - תערוכה במסגרת הסדרה מרשים, מוזיאון חיפה לאמנות
2003 - מלכת הלילה, גלריה רוזנפלד, תל אביב
2005 - כשתבוא אלי, גלריה רוזנפלד, תל אביב
2005 - Awakening, גלריה אנדריאה מייזלין, ניו יורק
2007 - תקרה עפה, מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית
2008 - לפעמים קר בבוקר, גלריה רוזנפלד, תל אביב
מבחר תערוכות קבוצתיות

1999 - בקשר לרפי, גלריה נופר, תל אביב
2000 - גבירותיי ורבותיי, מוזיאון תל אביב לאמנות
2000 - בוגרים ברוזנפלד, גלריה רוזנפלד, תל אביב
2001 - תחושת קסם, מוזיאון הרצליה לאמנות
2001 - גלריה אלון שגב, תל אביב
2002 - שפת אם, משכן לאמנות, עין חרוד
2003 - פרחים, גלריה קו 16, תל אביב
2005 - Little Red Hood, גלריה DotFiftyOne, מיאמי
2005 - ריאליזם משובש, גלריה רוזנפלד, תל אביב
2006 - אפרופו העלמות, מוזיאון פתח תקווה לאמנות
2006 - אמנות הארץ, מתחם תחנת הכוח רדינג, תל אביב
2006 - עושים סצנות, מוזיאון חיפה לאמנות
2006 - Art of Living: Contemporary Photography and Video from the Israel Museum, המוזיאון היהודי העכשווי, סן פרנסיסקו
2006 - יפן זה כאן: באמנות ישראלית עכשווית, מוזיאון ישראל, ירושלים
2006 - הזוכים 2005: פרסי משרד החינוך, התרבות והספורט לאמנות, מוזיאון ישראל, ירושלים
2007 - הים האחר, בית האמנים, ירושלים
2007 - מקום צילום 2, הגלריה החדשה, בית גבריאל, צמח
2008 - ילדים טובים, גלריה רוזנפלד, ת"א
2008 - Personal Landscapes: Contemporary Art from Israel, המוזיאון לאמנות באוניברסיטה האמריקאית, וושינגטון
2008 - זמן אמת: אמנות בישראל 1998–2008, מוזיאון ישראל, ירושלים
2009 - זמן תל אביב, מוזיאון תל אביב לאמנות, אוצרת: נילי גורן.
פרסים

1999 - מלגת הצטיינות, המכללה האקדמית בית ברל, בית הספר לאמנות- המדרשה, כפר סבא.
2005 - פרס האמן הצעיר, משרד המדע התרבות והספורט.
2016 - פרס שרת התרבות והספורט.
אוספים

אוסף דורון סבג, חברת ORS בע"מ, תל אביב
מוזיאון ישראל, ירושלים
אוסף IDB
מוזיאון ג' ל' מגנס, ברקלי, קליפורניה
הערות שוליים

↑  לויטה- הרטן, דורית.  בתוך:  טל שוחט, מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, 2008.
↑  לפידות, מירה. יפן זה כאן, 2006, מוזיאון ישראל ירושלים.
↑  אורבך, עליזה, מקום-צילום 2 – תערוכת צילומים בגלריה החדשה בבית גבריאל
↑  עלון, קציעה, אישה צעירה לבושה אדום, לצדה תשעה ארגזים, מארב
↑  גור-אריה, דרורית., ימים אחרים, מוזיאון פתח תקוה לאמנות (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 278155  NLI: 987007291993905171  GND: 1147297207  ISNI: 0000 0000 5398 8746  LCCN: no2008174162  VIAF: 2298407   WorldCat (עם VIAF): 2298407
טרוכואיד

הציקלואידה, טרוכואיד נפוץ, נוצרת על ידי מיקום הנקודה הקבועה על היקף הגלגל וגלגולו על ישר.
טרוכואיד מורחב כאשר ההרחבה באנימציה היא פי 1.5 מהרדיוס
הטרוכואיד (מהמילה היוונית לגלגל "trochos") הוא העקומה המתוארת על ידי נקודה קבועה על מעגל כאשר הוא מתגלגל על קו ישר. הציקלואידה משתייכת למשפחת העקומים הטרוכואידים. המונח טרוכואיד נטבע על ידי ז'יל פרסון דה רוברוואל.
תיאור בסיסי

כאשר מעגל ברדיוס a מתגלגל ללא החלקה לאורך ישר L, המרכז C נע במקביל ל-L, וכל נקודה אחרת P במישור הקשיח המסתובב עליו נח המעגל מתווה עקום הנקרא טרוכואיד. נניח ש-CP = b. המשוואות הפרמטריות המתארות את הטרוכואיד כאשר L הוא ציר ה-x הן:
x=a\theta -b\sin(\theta )\,
y=a-b\cos(\theta )\,
כאשר θ הוא פרמטר השווה לזווית הסיבוב הכוללת אשר המעגל הסתובב.
תיאור בסיסי > טרוכואיד מכווץ, נפוץ, ומורחב

אם P נחה בתוך המעגל (b < a), על ההיקף שלו (b = a), או מחוצה לו (b > a), אז הטרוכואיד מתואר כמכווץ (curtate), נפוץ, או מורחב (prolate) בהתאמה. כיוון שהמעגל מתגלגל ללא החלקה, מהירות הסיבוב על היקפו שווה למהירות התקדמות המרכז שלו. על פי כלל המקבילית לחיבור ווקטורי של מהירויות, נקבל שכאשר הטרוכואיד מכווץ הנקודה הקבועה נעה תמיד באותו כיוון אופקי (שכן המהירות האופקית של המרכז עולה על מהירות סיבוב הנקודה הקבועה), ולכן אין לו לולאות. כאשר הטרוכואיד מורחב הנקודה משנה את כיוון תנועתה האופקי בחלקים מסוימים של התנועה כך שיש לו לולאות. במקרה הביניים, כאשר הנקודה נחה על היקף הגלגל, מתקבלת הציקלואידה, שלה יש חודים (cusps) בנקודות בהן P נוגעת ב-L.
מבחינה מעשית טרוכואיד מכווץ מותווה על ידי פדל כאשר מפדלים באופניים לאורך קו ישר.
מהתרשים העליון לתחתון, טרוכואיד מרוחב, נפוץ, ומכווץ.
יום הניצחון על יפן

נציגי האימפריה היפנית חותמים על הכניעה
מלחים קנדים חוגגים
חגיגות בניו יורק
מלחים ניו זילנדים במהלך חגיגות בלונדון
קצינים יפנים מאזינים לנאום הכניעה של הקיסר
דגל קוריאה מונף בגאון עם הכניעה היפנית
יום הניצחון על יפן (באנגלית: Victory over Japan Day) הוא היום שבו התבצעה כניעת האימפריה היפנית במלחמת העולם השנייה, כניעה שסימלה רשמית את סיום המלחמה. ההודעה על הכניעה התאפיינה בחגיגות ניצחון בארצות הברית וגם ברחבי העולם.
החגיגות החלו ב-14 באוגוסט 1945, עם הודעת הממשלה היפנית על ההסכמה להיכנע, וחודשו ב-2 בספטמבר עם הכניעה הרשמית. כיום היום נחגג ב-15 באוגוסט בבריטניה, וב-2 בספטמבר בארצות הברית. ביפן מוכר היום כ-"יום הזיכרון לסיום המלחמה".
רקע היסטורי

במהלך שנות העשרים של המאה ה-20, החלה יפן לבצע צעדים כלפי שלטון דמוקרטי במדינה. אולם, החברה היפנית לא הספיקה להטמיע את השיטה החדשה במידה מספקת כדי לעמוד בלחץ הפוליטי והכלכלי שגבר בשנות השלושים, מה שגרם לעלייה בכוחם של מנהיגי הצבא במדינה. השינויים בעמדות הכוח במדינה התאפשרו מההתייחסות הדו משמעית של החצר הקיסרית לרפורמות הדמוקרטיות, שפגעו כביכול במעמד הקיסר במדינה.
תפיסת עמדות הכוח על ידי מנהיגי הצבא אפשרה את הפלישה היפנית למנצ'וריה הסינית. בשנת 1931 כבשה יפן את חבל הארץ והקימה בה את מדינת מנצ'וקוו אשר נשלטה במשטר בובות, שבראשו עמד הקיסר הסיני-מנצ'ורי האחרון פויי. בשנת 1933 פרשה יפן מחברותה בחבר הלאומים, צעד שהושפע גם הוא ממדיניות ההתפשטות והכיבוש שהונהגה במדינה על ידי ראשי הצבא. אותה מדיניות הביאה אותה גם להכריז מלחמה על סין (מלחמת סין–יפן השנייה) ב-1937, ולהצטרף למדינות הציר של מלחמת העולם השנייה ב-27 בספטמבר 1940, בחתימה על ההסכם התלת-צדדי. ההצטרפות למלחמה, נתפסה בעיני היפנים כצעד שלבטח יביא אחריו מלחמה עם ארצות הברית, וזאת לאור המתח הרב ששרר ביחסים בין שתי המדינות. ב-26 ביולי 1941 נכנס לתוקפו האמברגו שהטילו האמריקאים על יפן, וכל הנכסים בבעלות יפנית בארצות הברית הוקפאו. צעדים אלו יצרו ביפן מצב לא יציב בו ראשי המערכת הפוליטית מנסים למנוע מלחמה על ידי חיפוש פתרון דיפלומטי (בהבינם שמלחמה בארצות הברית תגמר בתבוסה), בעוד מנהיגי הצבא חתרו לביצוע פעולה צבאית זריזה וניצחת. האמריקאים ציפו למתקפה בפיליפינים (וסידרו את כוחותיהם באיים בהתאם להשערה זו), אך היפנים העדיפו לתקוף בפרל הארבור. האמריקאים, שהאמינו כי ליפן לא יהיה האומץ הדרוש להתקפה על בסיס אמריקני בארצות הברית, קיבלו את ההתקפה, שהתרחשה ב-7 בדצמבר 1941, בהפתעה גמורה. למחרת המתקפה היפנית, ב-8 בדצמבר 1941, הודיעו ארצות הברית ובריטניה על הכרזת מלחמה רשמית על יפן.
כניעה > חגיגות מוקדמות

בהדרגה החלה המלחמה נוטה לרעת היפנים. ועם תבוסת גרמניה הנאצית, הפנו בעלות הברית את כל משאביהן כנגד יפן. ב-6 באוגוסט 1945, הטילה ארצות הברית את פצצת "ילד קטן", על הירושימה. שלושה ימים לאחר מכן ב-9 באוגוסט, הוטלה פצצת "איש שמן" על נגסאקי. שני האירועים זכו לכינוי "הטלת פצצות האטום על הירושימה ועל נגסאקי", במהלך שתי ההפצצות נהרגו עשרות אלפי אנשים. ב-9 באוגוסט הכריזה ברית המועצות מלחמה על יפן, ופתחה במבצע סערת אוגוסט. במצב כזה היה ברור שלא ניתן להמשיך במלחמה. ב-10 באוגוסט, הודיע הקיסר הירוהיטו, על כוונתו להיכנע על פי תנאי הצהרת פוטסדאם, אם כי במספר שינויים, שבעלות הברית לא הסכימו לקבלם.
למרות זאת, החדשות המעודדות התפרסמו עד מהרה, וגרמו לגל של חגיגות מוקדמות ברחבי העולם. לדוגמה ריקוד גדול של חיילי בעלות הברית ברחוב ריג'נט, שבלונדון. בשאנז אליזה בפריז רקדו חיילים אמריקאים וצרפתים כשהם שרים את השיר "Don't Fence Me In". בברלין, פתחו חיילים אמריקאים בריקוד שמחה על כך שכעת הם מן הסתם לא יועברו להילחם באוקיינוס השקט. אליהם הצטרפו אזרחים גרמנים, ששמחו על כך שהפצצות הופעלו כנגד היפנים ולא כנגדם. בצ'ונגצ'ינג שבסין, נורו זיקוקי די-נור, כמחווה לארצות הברית. ואזרח אמריקאי אחד כמעט נמחץ למוות בידי אזרחים סינים שחיבקו אותו. במנילה שרו התושבים "אלוהים ברך את אמריקה". באוקינאווה חיילים אמריקאים לקחו נשק מכל הבא ליד וירו באוויר, כתוצאה מכך נהרגו מספר אנשים ועשרות נפצעו. במוסקבה לעומת זאת, העיתונים דיווחו בצמצום ובתמציתיות על ההפצצה ללא פרשנות פוליטית או מדעית.
החגיגות

ב-14 באוגוסט הקליט הקיסר הירוהיטו הודעת רדיו לעם היפני בה הודיע על החלטתו להיכנע. ניסיון אחרון מצד אנשי משרד המלחמה, בשיתוף פעולה עם חלק מאנשי המשמר הקיסרי, לבצע הפיכה כדי למנוע את הכניעה כשל והודעתו של הירוהיטו שודרה לעם היפני ב-15 באוגוסט בשעות אחר הצהריים על פי שעון יפן. מוקדם יותר באותו היום בהודעה רשמית מטעם הממשלה היפנית נאמר כי "קבלת תנאי מנשר פוטסדאם תתבצע בקרוב". הכניעה הרשמית יועדה להיות ב-2 בספטמבר. נשיא ארצות הברית, הארי טרומן, נתן הוראה רשמית בה נאמר כי ההכרזה על יום ניצחון צריכה להתבצע רק עם כניעתה הרשמית של יפן, ולא יום אחד לפני כן.
אף על פי כן, כאשר התפרסמה בארצות הברית הודעתו הרשמית של הקיסר, כבר נפתחו החגיגות בכל רחבי המדינה, ואף ברחבי העולם. אחד המגזינים המקומיים דיווח שהאזרחים חגגו "כאילו השמחה הייתה בקיצוב ובצמצום במשך שלוש שנים שמונה חודשים ושבעה ימים, מאז יום ראשון 7 בדצמבר 1941. [יום ההתקפה על פרל הארבור]" בוושינגטון, קהל נלהב ניסה לפרוץ למתחם הבית הלבן בצעקות "אנחנו רוצים את הארי!" בסן פרנסיסקו, אלפי חיילים שיכורים מחיל הים האמריקני, רקדו עם נשים בנות העיר. חלק מהמעשים אף הגיעו לכדי ביזת חנויות מקומיות, ואלימות כלפי תושבים. גם בניו זילנד, החגיגות הגיעו עד כדי שכרות, וביזת חנויות, ו-51 אנשים נפצעו במהלך החגיגות. החגיגות הגדולות ביותר התקיימו בכיכר טיימס, שם התכנסו מאות אלפים כדי לחגוג. המאורע הונצח בצילומו המפורסם של אלפרד אייזנשטאדט "יום הניצחון על יפן בכיכר טיימס". בתמונה נראה מלח מחיל הים מנשק אשה. צילום מפורסם נוסף צולם בסידני בירת אוסטרליה, הוא נקרא "איש רוקד" ובו נראה אזרח אוסטרלי רוקד בהתלהבות באמצע הרחוב. חיילים יפנים רבים הגיבו מצדם על הכניעה, ברצח של שבויי מלחמה, או בהתאבדויות המוניות.
כיום

ב-1946, נקבע ברפובליקה הסינית, ה-3 בספטמבר כ"יום הניצחון במלחמת ההתנגדות ביפן" (בסינית: 抗日戰爭勝利紀念日), והוא נחגג ברפובליקה העממית של סין עד היום. בקוריאה הדרומית, נחגג ב-15 באוגוסט "יום חזרת האור" (광복절) בו נחגג שחרור קוריאה משלטון יפני. החגיגות מתאפיינות בדרך כלל בדגלי קוריאה הדרומית המונפים מעל מבנים ציבוריים, טקס ראשי בנוכחות הנשיא, וחנינה על פשעים קלים. "היום הלאומי של וייטנאם" נערך ב-2 בספטמבר, אז נכנעה יפן, והו צ'י מין הכריז על עצמאות וייטנאם. מאז 2007 נעשו שינויים בתאריכי החגים המסורתיים שנקבעו ב-1945, אולם ה-2 בספטמבר נותר כחג העצמאות של וייטנאם. בארצות הברית, נחגג "יום הניצחון על יפן", ב-2 בספטמבר. אולם בהדרגה, בשל יחסיה הטובים של ארצות הברית עם יפן, ביטלו מרבית המדינות את החג. ב-1975 ביטלה אותו ארקנסו, וכיום המדינה היחידה שמקיימת אותו באופן רשמי היא רוד איילנד, שרבים מבניה נהרגו במערכה מול יפן.
הערות שוליים

↑  厚生労働省：全国戦没者追悼式について
↑  כל הקטע הנ"ל על פי: "Victory Reports Around the World: U. S. Fighting Men Lead Wild Celebrations at Japs' Surrender Offer"
↑  JAPANESE ACCEPTANCE OF POTSDAM DECLARATION ANNOUNCED BY PRESIDENT TRUMAN
1 2  "Victory Celebrations"
↑  "Scenes of Rejoicing in Washington and New York"
↑  "World Enters Era of Peace as Truman Warns of Task Ahead"
↑  ‘Peace Riots’ left trail of death at end of WWII in S.F.
↑  Victory over Japan (VJ) Day
↑  세종문화회관서 제64주년 광복절 경축식
↑  광복절 특사, 오늘 오전 11시 대상자 발표
↑  테러용의자 2명 사망·8명 체포…아바우드 체포 못해 테러용의자 2명 사망·8명 체포…아바우드 체포 못해
↑  It’s Victory Day, an only-in-Rhode Island institution since 1975
↑  Victory Day in United States
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546857805171  LCCN: sh95003793  NARA: 10675789
יחסי אסטוניה–יוון

| יחסי אסטוניה–יוון |
| --- | --- |
אסטוניה: יוון


אסטוניה: יוון
שטח (בקילומטר רבוע)
45,228: 131,957
אוכלוסייה
1,356,415: 10,020,238
תמ"ג (במיליוני דולרים)
40,745: 238,206
תמ"ג לנפש (בדולרים)
30,039: 23,773
משטר
רפובליקה

יחסי אסטוניה-יוון הם היחסים בין הרפובליקה של אסטוניה לבין הרפובליקה ההלנית.
רקע

יוון הכירה באסטוניה ב-19 במאי 1922. יוון מעולם לא הכירה בסיפוח הסובייטי של אסטוניה. שתי המדינות כוננו מחדש את היחסים הדיפלומטיים ב-2 באוקטובר 1991. באפריל 1997 הקימה אסטוניה שגרירות באתונה. שגרירות יוון בטאלין נפתחה בינואר 2005. יוון מחזיקה באסטוניה גם 3 קונסוליות כבוד בפטרס, פיראוס וסלוניקי. שתי המדינות חברות מלאות בנאט"ו ובאיחוד האירופי.
ביקורים דו צדדיים

ליוון
אפריל 1997 שר החוץ של אסטוניה, טומאס הנדריק אילווס
מאי 1999, נשיא אסטוניה לנארט מרי
יוני 2004, שר החוץ של אסטוניה כריסטיאנה אוג'ולנד
יוני 2004, נשיא אסטוניה ארנולד רוטל ושר התרבות האסטוני אורמס פאט ביחס למשחקים האולימפיים
מאי 2008, שר החוץ האסטוני אורמס פאט
לאסטוניה
אוקטובר 2000, נשיא יוון קוסטנטינוס סטפנופולוס
מאי 2003, ראש ממשלת יוון קוסטאס סימיטיס (במהלך נשיאות האיחוד)
הסכמים דו צדדיים

הסכם לשיתוף פעולה תרבותי, חינוכי ומדעי (1999).
הסכם לקידום והגנה הדדית של השקעות (1997).
הסכם תובלה ימי (1997).
הסכם בינלאומי להסעות נוסעים וסחורות (1999).
מזכר שיתוף פעולה כלכלי דו צדדי (1999).
הסכם שיתוף פעולה בגין תיירות (1999).
משמאל לימין: שרת החוץ היוונית דורה בקויאניס, אשת הקונגרס האמריקנית ג'יין הרמן ונשיא אסטוניה טומס הנדריק אילבס במהלך ועידת מינכן לביטחון ה -45 במינכן בשנת 2009
שר החוץ של אסטוניה אורמס פיט נפגש עם שר החוץ היווני דימיטריס אברמופולוס בפברואר 2013
יווניות (מתמטיקה פיננסית)

במתמטיקה פיננסית, היווניות (באנגלית: Greeks) הן משתנים המתארים רגישות של אופציות ונגזרים פיננסים ביחס לפרמטרים שלהם. השם נגזר מסימון משתנים אלו באותיות יווניות.
יעוד היווניות

היווניות משמש ככלי עיקרי בניהול סיכונים פיננסיים. כאשר כל יוונית מתארת את השיעור השינוי הצפוי כאשר מתרחש שינוי באחד הפרמטרים של התיק או של נכס הבסיס ובעצם מתארת את רגישות התיק לשינוי זה. משתנים אלו מאפשרים למנהל הסיכונים לגדר סיכונים שנובעים משינויים במחיר נכס הבסיס. למשל גידור דלתא יאפשר גידור של סיכון שנובע משינוי בערך של נכס הבסיס.
במודל בלק ושולס, חישוב היווניות הוא אנליטי ופשוט, אולם ישנם מודלים שבהם החישוב מסובך מאוד.
קיימות יווניות רבות אולם יש 5 יווניות עיקריות: דלתא, ווגה, תטא, רו, גמא. כאשר הארבע הראשונות הן נגזרות מדרגה ראשונה של מחיר נכס הבסיס, וגמא היא נגזרת מדרגה שנייה.
היווניות > דלתא

דלתא,  \Delta , הוא משתנה המתאר את הרגישות של מחיר הנגזר ביחס לערך נכס הבסיס:  \Delta ={\frac {\partial V}{\partial S}}.
היווניות > דלתא > במודל בלק שולס

הנוסחה למחיר אופציית רכש (CALL) אירופאית הוא:
והנוסחה של אופציית מכר (PUT) אירופאית הוא:
כאשר
הדלתא של אופציית רכש:  \Delta ={\frac {\partial V_{c}}{\partial S}}=\Phi (d_{1}) ומכיוון ש- \Phi  הוא פונקציית התפלגות אז ערכו נע בין 0 ל-1.
הדלתא של אופציית מכר תהיה  \Delta ={\frac {\partial V_{c}}{\partial S}}=-\Phi (-d_{1})=\Phi (d_{1})-1 וערכה יהיה בין 1- ל-0.
מכיוון שהדלתא של נכס בסיס הוא 1 (ערכה הוא S ולכן  \Delta ={\frac {\partial S}{\partial S}}=1) אז ניתן לגדר לפי דלתא בפשטות תיק בעל נכסים רבים על ידי חישוב ערך הדלתא המשוקלל של כל הנכסים וקניה או מכירה של נכס בסיס לפי הדלתא שהתקבלה כך שהדלתא הכוללת תהיה 0.
היווניות > ווגה

ווגה, מסומן על ידי האות נו  \nu , הוא משתנה המתאר את הרגישות של מחיר הנגזר ביחס לתנודתיות:  \nu ={\frac {\partial V}{\partial \sigma }}.
ווגה היא יוונית החשובה למספר אסטרטגיות כמו אסטרטגיית אוכף שבו יש חשיבות גדולה מאוד לתנודתיות של נכס הבסיס.
היווניות > ווגה > במודל בלק שולס

הווגה של אופציית רכש זהה לווגה של אופציית מכר ושווה:  {\mathcal {V}}_{c}={\mathcal {V}}_{p}={\frac {\partial V}{\partial \sigma }}=S{\sqrt {T}}\Phi '(d_{1}).
ערך הווגה חיובי תמיד וככל שהוא קרוב יותר ל-0 השינוי בתנודתיות משפיעה פחות על ערך התיק.
היווניות > תטא

תטא,  \theta , הוא משתנה המתאר את הרגישות של מחיר הנגזר ביחס לערך הזמן של הנגזר. מכיוון שהזמן עד למימוש/פקיעת הנגזר הוא נתון שקטן, התטא מחושבת כנגזרת שלילית  \theta =-{\frac {\partial V}{\partial T}}.
היווניות > תטא > במודל בלק שולס

ערך התטא לאופציית רכש:  \theta _{c}=-{\frac {S\Phi '(d_{1})\sigma }{2{\sqrt {T}}}}-rKe^{-rT}\Phi (d_{2}) 

ערך התטא לאופציית מכר:  \theta _{p}=-{\frac {S\Phi '(d_{1})\sigma }{2{\sqrt {T}}}}+rKe^{-rT}\Phi (-d_{2})
היווניות > רו

רו,  \rho , הוא משתנה המתאר את הרגישות של מחיר הנגזר ביחס לריבית חסרת סיכון  \rho =-{\frac {\partial V}{\partial r}}.
מכיוון שהריבית במשק אינה משתנה בצורה קיצונית אלא במקרים נדירים מאוד, רו היא היוונית מסדר ראשונה שמשתמשים בה פחות. בדרך כלל אם הזמן הנגזר אינו עולה על 3 שנים, לא מתייחסים כלל למשתנה זה.
היווניות > רו > במודל בלק שולס

ערך הרו לאופציית רכש:  \rho _{c}=KTe^{-rT}\Phi (d_{2}) 

ערך הרו לאופציית מכר:  \rho _{p}=-KTe^{-rT}\Phi (-d_{2})
ערך הרו של אופציית רכש חיובי תמיד ושל אופציית מכר שלילי תמיד.
היווניות > גמא

גמא,  \gamma , הוא משתנה המתאר את הרגישות של מחיר הנגזר ביחס לשינוי בערך נכס הבסיס זאת אומרת ביחס לדלתא:  \gamma ={\frac {\partial ^{2}V}{\partial S^{2}}}={\frac {\partial \Delta }{\partial S}}.
אף על פי שמדובר על שינוי מסדר שני, גמא היא יוונית חשובה מאוד בעיקר כאשר מחיר נכס הבסיס תנודתי מאוד. במקרה כזה, חשיפה גבוהה לגמא מייצרת עלייה מהירה בחשיפה לדלתא, ולכן ההתייחסות לגמא היא באותה דרגת חשיבות כמו ליווניות מסדר ראשון.
רבים ממנהלי הסיכונים מנסים ליצור תיקים מגודרי דלתא-גמא, זאת אומרת שערך הדלתא וערך הגמא של התיק יהיו 0.
היווניות > גמא > במודל בלק שולס

ערך הגמא לאופציית רכש ולאופציית מכר זהות ושוות:  \gamma _{c}=\gamma _{p}={\frac {\partial ^{2}V}{\partial S^{2}}}={\frac {\Phi '(d_{1})}{S\sigma {\sqrt {T}}}}
ערך הגמא חיובי תמיד וככל שהוא קרוב יותר ל-0 השינוי בתנודתיות משפיע פחות על ערך התיק.
יחסי אסטוניה–ליכטנשטיין

| יחסי אסטוניה–ליכטנשטיין |
| --- | --- |
אסטוניה: ליכטנשטיין


אסטוניה: ליכטנשטיין
שטח (בקילומטר רבוע)
45,228: 160
אוכלוסייה
1,356,415: 39,935
תמ"ג (במיליוני דולרים)
40,745: 7,365
תמ"ג לנפש (בדולרים)
30,039: 184,417
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: מונרכיה חוקתית

שר החוץ הסטוני סוון מיקסר נפגש עם מקבילתו מליכטנשטיין אאורליה פריק בשולי פסגה של הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה בווינה, 2017
יחסי אסטוניה–ליכטנשטיין הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת אסטוניה לבין נסיכות ליכטנשטיין.
סקירה כללית

היחסים בין אסטוניה לליכטנשטיין כוננו ב-7 במרץ 2016. אזרחים אסטונים יכולים לבקר בליכטנשטיין וזאת ללא צורך באשרה. גם אזרחי ליכטנשטיין יכולים לבקר באסטוניה ללא צורך באשרת כניסה עקב אמנת שנגן.
היחסים הכלכליים בין שתי המדינות מנוהלים על ידי איגוד הסחר החופשי האירופי בו חברה ליכטנשטיין. בשנת 2018 הסחר הכולל בין שתי המדינות עמד על קצת פחות משבע מאות אלף אירו בלבד. ליכטנשטיין היא שותפת הסחר ה-112 בגודלה של אסטוניה, בהתחשב בגודלה הקטן כמיקרו מדינה זהו מיקום משמעותי.
ביקורים מדרג גבוה > מליכטנשטיין לאסטוניה

אאורליה פריק, שרת החוץ, התרבות והצדק של ליכטנשטיין (אוקטובר 2017)
נציגויות דיפלומטיות

אסטוניה אינה מיוצגת בליכטנשטיין הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. אסטוניה האמינה את שגרירותה שבברן, בירת שווייץ על מונקו.
ליכטנשטיין אינה מיוצגת באסטוניה הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
טל שפי

| --- | --- |

טל שפי
 לידה:  28 באפריל 1967 (בת 57) פאלו אלטו, קליפורניה
 סוגה מועדפת:  תיעודי; עלילתי
 מדינה:  ישראל, ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1999
 עיסוק:  עורכת סרטים, במאית, תסריטאית, מרצה לקולנוע
 מקום לימודים:  תלמה ילין  בית צבי 
 יצירות בולטות:  במאית "לא החיים שלך"; עורכת "הצלמניה".
 פרסים והוקרה:  זוכת פרס דוקאביב לעריכת הסרט ״הצלמניה״, 2011; זוכת פרס ״היוצרת המבטיחה״ בפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים ברחובות, 2013.
 פרופיל ב-IMDb
 
טל שפי (נולדה ב-28 באפריל 1967) היא עורכת סרטים, במאית ותסריטאית ישראלית, יועצת עריכה ומרצה לקולנוע. זוכת פרס דוקאביב לעריכת הסרט "הצלמניה".
ביוגרפיה

נולדה בפאלו אלטו שבקליפורניה וגדלה בתל אביב. בת לחנה עזרתי (לימים שפי) שעלתה מסלוניקי ולאל"ם אדם שפי, יליד ישראל.

למדה במגמת תיאטרון בתלמה ילין ובבית הספר הפתוח הדמוקרטי ע"ש אבשלום. למדה קולנוע ב"בית צבי" ברמת גן, ובקורסים משלימים ב-New School of Visual Arts שבניו יורק, וב-AFI שבלוס אנג'לס.
בשנים 1999–2002 שימשה מורה ראשית לעריכה במכללת עמק הירדן. משנת 2008 מרצה בג'אמפ קאט, בית ספר לעורכים ואנימטורים.
טל שפי היא מנטורית ולקטורית בקרנות שונות ובפסטיבלים, למשל בפסטיבל דוקאביב, בקרן גשר לקולנוע רב תרבותי ובקרן ברנשטיין.
סרטים וסדרות שביימה, ערכה וכתבה > בימוי וצילום

"לא החיים שלך" בהפקת יס דוקו, סרט באורך מלא, פסטיבל חיפה 2013.
סרטים וסדרות שביימה, ערכה וכתבה > עריכת סרטים

"איש החשמל", אלי כהן 2001 (עלילתי, באורך מלא)
“The Little Tea Boy From gaza", (הפקה של ה-BBC)
"ילדי בנק הזרע", אבידע ליבני, (דוקומנטרי, 50 דק')
"הצלמניה", תמר טל 2011 (זוכה בפרס העריכה בפסטיבל דוקאביב, דוקומנטרי, באורך מלא).
"לשוב בחזרה - רבקה זוהר חוזרת לניו יורק", אבידע ליבני, דוקאביב 2012 (דוקומנטרי, 60 דק')
"המעבדה", יותם פלדמן, דוקאביב 2013 (דוקומנטרי, באורך מלא)
"שם וכאן", אבידע ליבני, פסטיבל ירושלים 2014 (דוקומנטרי, 62 דק')
"פואמה פדגוגית", מאיה רוטשילד ותמי גרוס 2015 (דוקומנטרי 60 דק')
"טמאים", דניאל נחנסון, קסיס הפקות 2016 (דוקומנטרי, 60 דק')
"יזכור למנשייה", ענת אבן 2017 (דוקאביב, דוקומנטרי, 75 דקות).
"לפני שהרגליים נוגעות בקרקע", דפני ליף 2017 (דוקאביב, דוקומנטרי, 80 דק', כתבה את התסריט יחד עם ליף)
"Gods Address", חירט ואן קסטרן ונועה בן שלום, 2018 ECON.
"הרגלי צריכה", אביגיל אריאלי 2018 (עלילתי, 26 דק')
"15 שנה", יובל הדדי 2019 (עלילתי, אורך מלא)
The Believers" - 2018 Video Installation for Breda Photo Festival" (עורכת אחראית)
״החייל הטוב״, סילבינה לנדסמן, 2021
סרטים וסדרות שביימה, ערכה וכתבה > עריכת סדרות

"החמישייה הקאמרית", איתן צור (דרמה) – עריכה של כמה פרקים.
"השמן עם הסוני", ירון לונדון 1994 (דוקומנטרי) – ערכה חמישה סרטים.
"פלורנטין", איתן פוקס 1997 (דרמה) – עריכה של שבעה פרקים בעונה הראשונה.
"שמש", יואב צפיר ואחרים, 1997 (דרמה) - ערכה שבעה פרקים.
"החבר'ה הטובים", ליאורה קמנצקי, 2002-1999 (דרמה)
"דקות של תהילה", ליאורה קמנצקי 2001 (דרמה)
"אלכס בעד ונגד", ליאורה קמנצקי 2009 (דרמה)
"איפה האוכל", אבידע ליבני 2010 (דוקומנטרי)
"האלבומים", אבידע ליבני 2012–2013 (דוקומנטרי)
סרטים וסדרות שביימה, ערכה וכתבה > כתיבת תסריטים וייעוץ עריכה

"החברה הטובים", שביימה ליאורה קמנצקי; "סופייר", שביים פיראס חורי; ”המוח החשמלי", שביים נדב הראל; "מדינת אכזיב - מקום של אהבה", שביימה אתי ויזלטיר; "שובר שמירה", שביים אלעד דוידוביץ'; "גזויינדלך", שביימה אפרת ברגר; "פואמה פדגוגית", שביימו מאיה רוטשילד ותמי גרוס 2015; "טמאים", שביים דניאל נחנסון 2016; "לפני שהרגליים נוגעות בקרקע", שביימה דפני ליף 2017; ״מרפסת״ מאת אלעד דוידוביץ׳ שיקוביץ׳, 2020.
פרסים

זוכת פרס דוקאביב לעריכת הסרט "הצלמניה", 2011.
זוכת פרס "היוצרת המבטיחה" ב-IWFF, הפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים ברחובות, 2013.
הערות שוליים

↑  ג'אמפ קאט - הצוות, באתר jumpcut.co.il, ‏נלקח ב-16 בספטמבר 2018
↑  דוקאביב ה-20: הוכרזו הסרטים הישראליים המשתתפים בפסטיבל, באתר דוקאביב, ‏28 במרץ 2018 (ארכיון)
↑  פסטיבל דוק אביב - אודות הפסטיבל, באתר kolnoan.co.il, ‏נלקח 16 בספטמבר 2018(הקישור אינו פעיל)
↑  לא החיים שלך, באתר "הבמה", ‏נלקח ב-16 בספטמבר 2018
↑  יזכור למנשייה - דוקאביב, באתר דוקאביב, ‏אפריל 2017
↑  Florentine Full Cast & Crew, IMDb, ‏נלקח ב-16 בספטמבר 2018
↑  Shemesh Full Cast & Crew, IMDb, ‏נלקח ב-16 בספטמבר 2018
↑  נירית אנדרמן, "הסרט 'הצלמניה' זכה בפרס 'דוקאביב'", הארץ, 18 במאי 2011, עמ' 13.
↑  נועה הרשקוביץ‏, הוכרזו הזוכות בפסטיבל סרטי נשים ברחובות, באתר וואלה, 27 באוקטובר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1062050258  VIAF: 311682193   WorldCat (עם VIAF): 311682193
יוסף אלימלך כהנא

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1866 
 פטירה:  1944 (בגיל 78 בערך) אושוויץ, גרמניה הנאצית 
 תקופת הפעילות:  ?–1944 
 תפקידים נוספים:  רב, ראש ישיבה 
 רבותיו:  חיים צבי מנהיימר 
 תלמידיו:  שמואל הלוי וואזנר, יחזקאל שרגא ליפשיץ הלברשטאם, מנשה קליין, משה דב וולנר 
 
הרב יוסף אלימלך כהנא (תרכ"ו, 1866 - י"א בסיוון תש"ד, 1944), היה רב וראש ישיבה הונגרי, רבן של צעהלים ואונגוואר. נספה בשואה עם בני משפחתו ובני קהילתו.