stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הוואסאונג
היסטוריה > אולפני יוניברסל

ב-27 בנובמבר 2007 העיר נבחרה כאתר לפארק השעשועים העתידי של אולפני יוניברסל דרום קוריאה. במקור הפארק היה אמור להיפתח ב-2016, ואמור היה להיות פארק השעשועים הגדול בעולם של אולפני יוניברסל, בהיותו גדול יותר מכל ארבעת האחרים גם יחד. הפארק בשווי 3.1 מיליארד דולר היה צפוי ליצור לפחות 58,000 מקומות עבודה חדשים. בשנת 2014 הוקפא הפרויקט. התוכנית הופעלה מחדש ב-2015, ותאגיד משאבי המים הקוריאני K-Water נבחר כשותף עסקי לכך. אולפני יוניברסל דרום קוריאה כבר אינם בפיתוח החל משנת 2020.
היסטוריה > השריפה במפעל הסוללות אריסל

ב-24 ביוני 2024, בשריפה במפעל סוללות ליתיום בבעלות אריסל נהרגו 23 עובדים, ו-8 עובדים נוספים נפצעו. השריפה נגרמה מפיצוץ של סדרה של תאי סוללה.
אַקלִים

הוואסאונג מתאפיינת באקלים יבשתי לח שניתן להחשיבו לאקלים סובטרופי-לח גבולי, באמצעות האיזותרמי של - 3°C. העיר ממוקמת באזור המערבי של חצי האי הקוריאני. הטמפרטורות בחורף נמוכות לאורך החוף, שכן הוא ממוקם במישורים הנמוכים יותר וקרוב לים הצהוב, שם המים רדודים. בנוסף, אוויר סיבירי זורם ישירות אל השטחים המישוריים המערביים של חצי האי הקוריאני, מה שהופך כמה אזורים לקרים יותר.
| נתוני אקלים עבור הוואסאונג (בין השנים 1995–2020)> חוֹדֶשׁ | נתוני אקלים עבור הוואסאונג (בין השנים 1995–2020)> ינואר | נתוני אקלים עבור הוואסאונג (בין השנים 1995–2020)> פברואר | נתוני אקלים עבור הוואסאונג (בין השנים 1995–2020)> מרץ | נתוני אקלים עבור הוואסאונג (בין השנים 1995–2020)> אפריל | נתוני אקלים עבור הוואסאונג (בין השנים 1995–2020)> מאי | נתוני אקלים עבור הוואסאונג (בין השנים 1995–2020)> יוני | נתוני אקלים עבור הוואסאונג (בין השנים 1995–2020)> יולי | נתוני אקלים עבור הוואסאונג (בין השנים 1995–2020)> אוגוסט | נתוני אקלים עבור הוואסאונג (בין השנים 1995–2020)> ספטמבר | נתוני אקלים עבור הוואסאונג (בין השנים 1995–2020)> אוקטובר | נתוני אקלים עבור הוואסאונג (בין השנים 1995–2020)> נובמבר | נתוני אקלים עבור הוואסאונג (בין השנים 1995–2020)> דצמבר | נתוני אקלים עבור הוואסאונג (בין השנים 1995–2020)> שָׁנָה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מעלות צלזיוס יומית ממוצעת (°F) | 2.4 (36.3) | 5.1 (41.2) | 10.8 (51.4) | 17.4 (63.3) | 23.1 (73.6) | 27.0 (80.6) | 28.9 (84.0) | 30.1 (86.2) | 26.3 (79.3) | 20.3 (68.5) | 12.3 (54.1) | 4.5 (40.1) | 17.4 (63.3) |
| ממוצע מעלות צלזיוס יומי (°F) | −2.0 (28.4) | 0.3 (32.5) | 5.3 (41.5) | 11.5 (52.7) | 17.0 (62.6) | 21.6 (70.9) | 24.8 (76.6) | 25.8 (78.4) | 21.4 (70.5) | 14.7 (58.5) | 7.4 (45.3) | 0.1 (32.2) | 12.3 (54.1) |
| ממוצע מעלות צלזיוס יומית מינימלית (°F) | −6.3 (20.7) | −4.1 (24.6) | 0.5 (32.9) | 6.4 (43.5) | 12.0 (53.6) | 17.3 (63.1) | 21.7 (71.1) | 22.5 (72.5) | 17.3 (63.1) | 10.0 (50.0) | 2.9 (37.2) | −4.2 (24.4) | 8.0 (46.4) |
| כמות משקעים ממוצעת מ"מ (אינץ') | 13.5 (0.53) | 22.2 (0.87) | 32.5 (1.28) | 63.3 (2.49) | 72.2 (2.84) | 102.0 (4.02) | 327.3 (12.89) | 232.9 (9.17) | 128.2 (5.05) | 46.0 (1.81) | 43.9 (1.73) | 18.2 (0.72) | 1,102.2 (43.39) |
| ימי משקעים ממוצעים (≥ 0.1 מ"מ) | 3.7 | 3.6 | 5.1 | 6.7 | 6.3 | 6.9 | 12.9 | 11.4 | 7.3 | 4.8 | 7.3 | 5.1 | 81.1 |
מקור: המינהל המטאורולוגי של קוריאה
דמוגרפיה

הוואסאונג מאוכלסת ב-49% גברים אזרחי דרום קוריאה, 46% נשים אזרחיות דרום קוריאה, ו-5% תושבי חוץ. עם 236,241 בתים, ישנם בממוצע 2.8 נפשות לכל בית מגורים רשום בעיר.
חטיבות אדמיניסטרטיביות
להוואסאונג יש 4 ערים (eup), 9 עיירות (myeon) ו-13 שכונות (דונג). כל eup ו-myeon מחולקים לכפרים (ri). באוקטובר 2014, נמיאנג-דונג הורד ל-eup - המקרה הראשון בדרום קוריאה. שמו של הוואסאונג מגיע ממבצר הוואסאונג של סוון (Suwon), שנבנה על ידי המלך ג'ונגג'ו. האזורים המאוכלסים ביותר של הוואסאונג הם נאמיאנג (במערב), הייאנגם ובונגדאם (במרכז), ודונגטאן (במזרח). לדונגטאן יש תחנת רכבת מהירה SRT מאז דצמבר 2017. הכביש המהיר Seohae עובר דרך מערב הוואסאונג, בעוד שהכביש המהיר Gyeongbu עובר במזרח העיר.
תוצרים מקומיים

מוצרים ייוחדיים רבים נמכרים באזור הוואסאונג, אשר שונים מאזורים אחרים של מחוז גיונג'י. ישנם מתקנים רבים המייצרים מוצרים החל ממלוני דבש ועד עשבי תיבול. בנוסף, מיוצרים בשר ומוצרי חלב.
הערות שוליים

↑  "화성시(華城市)". Encyclopedia of Korean Culture (בקוריאנית). נבדק ב-12 בנובמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Universal Studios picks South Korean theme park site". 27 בנובמבר 2007. ארכיון מ-2010-01-22. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wong, Tessa; Drury, Flora (24 ביוני 2024). "Exploding batteries spark deadly S Korea factory fire". BBC. נבדק ב-29 ביוני 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2008-11-21. נבדק ב-2010-10-12. {{cite web}}:  (עזרה) Climate
↑  2016년 인구현황. Hwaseong City Council. ארכיון מ-2016-07-10. נבדק ב-2016-06-30.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564316805171  LCCN: n80046822  MusicBrainz: 13b992bf-7e3f-4a7f-8147-645fdffcff02  VIAF: 159443127   WorldCat (עם VIAF): 159443127
לייצ'ופו

| --- | --- |
 מדינה:  מיאנמר מיאנמר
 מדינה:  קצ'ין (אנ')
 דת:  בודהיזם
 קואורדינטות:  26°0′N 98°36′E﻿ / ﻿26.000°N 98.600°E﻿ / 26.000; 98.600
 אזור זמן:  UTC+6:30
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מיאנמר מוגדלת) נייפידאו יאנגון מנדליי מוולמיין באגו פאטיין מוניווה מיקיטלה סיטווה תאילנד לאוס סין הודו בנ. בהוטן ים אנדמן  מפרץ תאילנד  איי אנדמן לייצ'ופו(למפת מיאנמר רגילה) נייפידאו יאנגון מנדליי מוולמיין באגו פאטיין מוניווה מיקיטלה סיטווה תאילנד לאוס סין הודו בנ. בהוטן ים אנדמן  מפרץ תאילנד  איי אנדמן לייצ'ופו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
לייצ'ופו הוא כפר השייך לעיירה צ'יפווי (אנ') (נכון לשנת 2014 מונה העיר כ-11,000 תושבים) שבמחוז מיטקינה (אנ') שבמדינת קצ'ין (אנ') שבצפון-מזרח מיאנמר. הכפר ממוקם על גדות נהר באזור מיוער, והוא שוכן פחות מקילומטר מהגבול עם הרפובליקה העממית של סין (מחוז יונאן).
דאיסן

מחוז אומגרי אזור מרכז העיר דאיסן תצלום אוויר משנת 1976
דאיסן (ביפנית: 大仙市) היא עיר במחוז אקיטה שביפן. נכון לשנת 2019, העיר מונה 81,133 תושבים המתגוררים ב-31,457 בתי אב, בצפיפות אוכלוסין של 94 נפשות למטר רבוע. שטחה הכולל של העיר הוא 866.77 קילומטרים רבועים.
גאוגרפיה

דאסין שוכנת בשטחים המרכזיים של מחוז אקיטה. היא גובלת בעיר אקיטה (בירת המחוז) ממערב, ובמחוז איווטה ובהרי סאו ממזרח. שטחה הכולל של העיר גדול מכל שטח מטרופולין טוקיו (הגדול בעולם).
דמוגרפיה

לפי נתוני מפקד האוכלוסין היפני, אוכלוסיית דאיסן הגיעה לשיאה בסביבות שנת 1960 ומאז היא נמצאת בירידה מתמדת.
אקלים

לדאיסן אקלים סובטרופי גשום (Cfa בשיטת קפן) עם הבדלי טמפרטורה עונתיים גדולים. בקיץ חמים עד חם (ולעיתים לח) והחורפים קרים (לעיתים קור קשה). משקעים יורדים כל השנה, ובעיקר מאוגוסט עד אוקטובר. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 11.1 מעלות צלזיוס. ממוצע הגשמים השנתי הוא 1648 מ"מ כאשר ספטמבר הוא החודש הגשום ביותר. הטמפרטורות הן הגבוהות ביותר נמדדות באוגוסט, בסביבות 25.1°C, והנמוכות ביותר בינואר, בסביבות - 1.5°C.
היסטוריה

האזור של דאיסן של ימינו היה חלק ממחוז דיווה (אנ') העתיק. בתקופת אדו, האזור היה בשליטת סאטאקה (אנ'), שהועברה לדומיין קובוטה מאחזקותיהם הקודמות במחוז היטאצ'י. לאחר תחילת תקופת מייג'י והקמת מערכת העיריות המודרניות, האזור נהיה חלק ממחוז סמבוקו, אקיטה (אנ') ב-1878.
העיר דאיסן הוקמה ב-22 במרץ 2005, כתוצאה ממיזוג של העיר Omagari, העיירות Kamioka, Kyōwa, Nakasen, Nishisenboku, OTA ו-Semboku, והכפר Nangai.[דרושה הבהרה]
שלטון

לאחר המיזוג זכתה דייזן להבחנה של אספת העיר הגדולה ביותר בכל יפן, 145 חברים. מודל ראשות העיר כולל ראש עיר שנבחר ישירות ובית מחוקקים חד-ביתי המונה 28 חברים. העיר מספקת חמישה חברים לאספה מחוז אקיטה. מבחינת הפוליטיקה הלאומית, העיר היא חלק מרובע אקיטה 3 בבית הנבחרים של יפן בבפרלמנט של יפן.
כלכלה

כלכלת דאיסן מבוססת על חקלאות והאזור ידוע בייצור האורז שלו. מבשלות סאקה רבות ממוקמות בעיר.
חינוך

בדאיסן 16 בתי ספר יסודיים ציבוריים ו-11 חטיבות ביניים ציבוריות המופעלות על ידי ראשות העיר, וחמישה בתי ספר תיכוניים ציבוריים המופעלים על ידי מועצת החינוך של מחוז אקיטה. ישנו גם תיכון פרטי אחד. המחוז מפעיל גם בית ספר אחד לחינוך מיוחד לבעלי מוגבלות.
ערים תאומות

גרמניה טטננג (אנ'), גרמניה
קוריאה הדרומית דנג'ין (אנ'), קוריאה הדרומית
הערות שוליים

↑  Daisen population statistics
↑  Daisen climate data
1 2  大曲市史〈第1巻〉資料編. publisher:大曲市史頒布会 date:May 1984 ASIN B000J733MG
↑  "The Asahi Shimbun".
↑  "International Exchange". List of Affiliation Partners within Prefectures (באנגלית). Council of Local Authorities for International Relations (CLAIR). אורכב מ-המקור ב-21 בנובמבר 2015. נבדק ב-21 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 7c591d7e-a7e2-456b-b4b3-4365bf232516  NKC: ge592449  VIAF: 6698151778230518130009   WorldCat (עם VIAF): 6698151778230518130009 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יפן ובנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קראוות בני חסאן

| --- | --- |

מבט על הכפר
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  סלפית
 שטח:  9,670 דונם
 גובה:  384 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  5,513 (2017)
 קואורדינטות:  32°07′41″N 35°05′56″E﻿ / ﻿32.128°N 35.099°E﻿ / 32.128; 35.099 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צפון השומרון מוגדלת) קראוות בני חסאן(למפת צפון השומרון רגילה) קראוות בני חסאן(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום קראוות בני חסאן(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום קראוות בני חסאן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אחוזת הקבר דיר א-דרב
שרטוט של דיר א-דרב שהוכן בידי הקרן לחקר ארץ ישראל
קראוות בַּנִי חסַּאן (בערבית: قراوة بني حسّان) הוא כפר פלסטיני במחוז סלפית, כשלושים קילומטר דרום-מערבית משכם. לפי הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה גרו בו כ-4,612 תושבים בשנת 2016. שטח הכפר הוא כ-9,684 דונם, מתוכם כ-507 שטח בנוי.
היסטוריה

לפי עדויות ארכאולוגיות אזור הכפר מיושב ברציפות החל מתקופת הברזל בארץ ישראל. ממזרח ומדרום לגרעין העתיק של הכפר נמצאים מספר מערות ואתרי קבורה שהיוו את הנקרופוליס של היישוב בעת העתיקה. ביניהם:
דיר א-דרב (כתיב מדויק: دار الضرب; בערבית "המיטבעה") – ממוקמת על המדרון ממזרח למרכז הכפר. הקבר הגדול והמעוטר ביותר בנקרופוליס של קראוות בני חסאן. זהו מכלול קבר המורכב מחצר חצובה, ממבוא ומשלושה חדרי קבורה. אנשי הקרן לחקר ארץ ישראל ביקרו במקום בשנת 1875 סקרו ותיעדו את הקבר, וטענו שהוא מן היפים בכל ארץ ישראל. הקבר מוביל למבוא שעוטר בשתי אומנות ובשני עמודים שבראשון כותרות איוניות. מעל למבוא אפריז ארוך של 15 טריגליפים וביניהם 14 רוזטות. חדר המבוא מסותת כולו בסלע ומעוטר בתבליט  של אבני בניין בעלות סיתות שוליים עדין. דרך פתח מרובע, שאפשר היה לסוגרו בגולל נכנסים אל שלושה חדרי קבורה, שבהם נחצבו כוכים לקבורה. הקבר מתוארך לסוף התקופה ההלניסטית בארץ ישראל ותחילת התקופה הרומית בארץ ישראל (המאה ה-1).
קבר עמר אבן אל-עאץ (בערבית: مقام عمر بن العاص) – ממקום כ-300 מטר מצפון מזרח לדיר א-דרב, אחד ממספר קברים המזוהה כקברו של עמר אבן אל-עאץ, אחד מקבוצת הצחאבה, בני לווייתו של מוחמד והמוסלמים הראשונים. לאחר התאסלמותו הוא היה למפקד צבאי ולקח חלק פעיל וחשוב בהתפשטות האימפריה המוסלמית מחצי האי ערב בימי הנביא מוחמד וכיבוש הלבנט.
על גבעה שמצפון לכפר, יש אתר ארכאולוגי גדול בשם "ח'רבת פרדוס" (בערבית: خربة فردوس), שהיה מיושב בתקופה ההלניסטית ובתקופה הרומית–ביזנטית, השם הורדוס בערבית הוא פרדוס. אנשי הקרן לחקר ארץ ישראל מצאו בתוך הכפר מבנה מרשים שנקרא קלעת פרדוס, "על שמו של מלך שקברו נמצא בדרום הכפר". ואשר לקבר, הם מציינים שהאתר הנקרא "קבר אל-מלכ פרדוס", גל אבנים ארוך הקרוב לדיר א-דרב המופיע במפות של המרכז למיפוי ישראל בשם "קבר אל מלכּ בּירזֶון". האתר נפגע במסגרת בנייה פלסטינית.
היסטוריה > בתקופה העותמאנית

ברשומות המס העות'מאני משנת 1596, מופיע הכפר עם 18 בתים בסנג'ק שכם. תושבי הכפר שילמו מס על גידולי חיטה, שעורה, זיתים, גפנים, עיזים ועל כוורת דבורים לייצור דבש.
בשנת 1870, ביקר חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן בכפר, והעריך שגרו בו כ-300 תושבים, וכתב: ”בשעה עשר, מקץ עלייה תלולה מאוד, חנינו בכראוא אבן חסאן, כפר המכונה כך להבדילו מכראוא בני זיד הנזכר לעיל. הכפר הזה נבנה באתרה של עיר קדומה ששרדו ממנה כמה בתים בנויים מאבנים גדולות שפיאותיהן יושרו פחות או יותר; תקרתם קמורה בקשת עגולה וגגם שטוח. אחד מהם, גדול מן האחרים, נראה לפי חוזקו ועובי קירותיו כמו מגדל עוז גדול, והוא משמש עכשיו כרפת לשוורים. נכנסים לתוכו בעד שער בנוי מאבני גזית נאות בתבנית קשת עגולה. מעל הקשת הזאת יש משקוף מונוליתי נהדר שבאמצעו מבחינים, בין שתי שושנות, בצלב שקצות זרועותיו מורחבים ושנפגם בידי המוסלמים. כעשרים בורות מים נחצבו בסלע אולי בתקופה קדומה עוד יותר. מסגד בנוי מאבני גזית ומכוון ממערב למזרח תופס כנראה את הבניין של כנסייה נוצרית עתיקה. בין הפרוזדור (הנארתקס) ויתרת הבניין חוצץ עכשיו קיר. על המשקוף שמעל פתח הכניסה הבחנתי בעקבות צלב שקצות זרועותיו מורחבים, שנמחה כמעט כליל במכות מקבת. לצד המסגד הזה יש ברכה עתיקה שאורכה עשרים צעד ורוחבה שבעה עשר; היא בנויה מאבנים נאות מהוקצעות היטב.”
היסטוריה > בתקופת המנדט הבריטי

במפקד 1922 שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, הייתה בקראוות בני חסאן אוכלוסייה של 313 מוסלמים. המספר גדל במפקד 1931 ל-352 נפש, שהתגוררו ב-89 בתים.
בשנת 1945 האוכלוסייה בכפר הייתה 450 מוסלמים, ושטח הקרקע הכולל היה 9,685 דונם, שמתוכם הוקצו 105 למטעים וחקלאות שלחין, 2,820 לגידולי דגנים, ואילו 30 דונם סווגו כשטח בנוי.
לפי תוכנית החלוקה, שהתקבלה ברוב קולות בעצרת הכללית של האו"ם ב-29 בנובמבר 1947, היישוב נכלל בשטח המדינה הערבית, ולאחר הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות ב-1949, עבר משליטה בריטית לירדנית.
בשנת 1961, האוכלוסייה של קראוות בני חסאן הייתה 667 נפש.
היסטוריה > לאחר 1967

בעקבות מלחמת ששת הימים ב-1967, קראוות בני חסאן עברה לשליטה ישראלית.
על פי הסכמי אוסלו הכפר מוגדר כשטח B. למורדות הכפר שוכן ערוץ אלמגור (בערבית "אל-מאג'ור") של נחל קנה. מצדו השני של הערוץ נמצא היישוב חוות יאיר.
ב-30 באפריל 2022 נתפסו בכפר שני מחבלים שביצעו פיגוע ירי בכניסה לאריאל בו רצחו אדם אחד.
ב-11 בפברואר 2023 הגיעו מתנחלים יהודים לכפר, התעמתו עם התושבים, ולפי דברי הפלסטינים ירו למוות באחד מתושבי הכפר. ב-10 במרץ 2023 סוכל ניסיון פיגוע של תושב הכפר במאחז הסמוך "דורות".
חינוך

בקראוות בני חסאן ארבעה בתי ספר. בית ספר יסודי לבנים, בית ספר יסודי לבנות, בית ספר תיכון לבנות ובית ספר תיכון מעורב.
תמונות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  מפה הכפר משנת 1943  |  מבט אל מרכז הכפר  |  מגדל שמירה עתיק בכפר |  שומרה עתיקה במטע הזיתים של הכפר |  |
ראו גם

כפר ברא
הערות שוליים

↑  מפקד אוכלוסין 2016, באתר של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה
↑  ספי בן יוסף, טיול - איפה הנקרופיל אוכל לפני וחי אחרי  - בחצר האחורית של קראוות בני־חסן, כל העיר, 5 ביולי 1985
↑  Conder, C.R.; Kitchener, H.H. (1882). The Survey of Western Palestine: Memoirs of the Topography, Orography, Hydrography, and Archaeology. 2. London: Committee of the Palestine Exploration Fund.
↑  מנחם מרקוס וספי בן יוסף, מדריך ישראל החדש: אנציקלופדיה, מסלולי טיול - כרך 7 : שומרון ובקעת הירדן, ירושלים, כתר הוצאה לאור, 2001, עמוד: 115
↑  שיראל ללום, בנייה חריש והרס עתיקות: אתר היסטורי נוסף בשומרון הולך ונהרס, עכשיו 14, ח' אדר א' ה'תשפ"ב, 9 בפברואר 2022
↑  Hütteroth, Wolf-Dieter; Abdulfattah, Kamal (1977). Historical Geography of Palestine, Transjordan and Southern Syria in the Late 16th Century. Erlanger Geographische Arbeiten, Sonderband 5. Erlangen, Germany: Vorstand der Fränkischen Geographischen Gesellschaft. ISBN 3-920405-41-2
↑  ויקטור גרן, תיאור גאוגרפי, היסטורי וארכאולוגי של ארץ - ישראל - כרך חמישי : השומרון (ב), ירושלים: יד יצחק בן צבי, 1984 - עמוד: 120
↑  Barron, 1923, Table IX, Sub-district of Nablus, p. 26
↑  Mills. 1932,  p. 63
↑  מתנחל ירה למוות בפלסטיני, חיילים הגיעו רק לאחר חצי שעה כדי לפזר את הפלסטינים שהגנו על אדמותיהם, בצלם
↑   ג'קי חורי, הגר שיזף ויניב קובוביץ, משרד הבריאות הפלסטיני: הרוג מירי מתנחלים סמוך לאזור התעשייה ברקן, באתר הארץ, 11 בפברואר 2023
↑  סוכל פיגוע בשומרון: בעל חווה חיסל מחבל עם מטענים וסכינים, באתר ערוץ 7, ‏2023-03-10
| Flag of Senegalיישובי נפת סלפית |
| --- | --- | --- |
| ערים | סלפית |  |
| מועצות מקומיות | בידיה • בורוקין • דיר איסתיא |  |
| כפרים | דיר בלוט • פרח'ה • איסכאכא • כפר א-דיכ • חארס • ח'ירבת קיס • כיפל חארת' • מרדה • מסחה • קראוות בני חסאן • קירה • ראפאת • סרטא • יאסוף • זאוויה |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007876389005171  VIAF: 3855158070782308780005   WorldCat (עם VIAF): 3855158070782308780005
סירס-זימנסקי

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  פרנסיס וו' סירס, מרק וו' זימנסקי 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  פיזיקה 
 הוצאה
 הוצאה:  Pearson Education 
 תאריך הוצאה:  1949 
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  978-0-321-50062-5
 
תרגיל נודע מהספר "מכניקה". האדם הפלאי המוזכר בתרגיל הוא סופרמן.
סירס-זימנסקי הוא השם שבו נודעה סדרת ספרים ללימוד פיזיקה מאת פרנסיס וסטון סירס (אנ'), פרופסור לפיזיקה ב-MIT ולאחר מכן בדארטמות' קולג', ומארק וולדו זימנסקי (אנ'), פרופסור לפיזיקה בסיטי קולג' של ניו יורק. הסדרה יצאה לאור בארצות הברית, בהוצאת Addison-Wesley, החל מסוף שנות הארבעים, בשם College Physics, אך נודעה בשם מחבריה, Sears and Zemansky. הסדרה תורגמה לעברית ויצאה לאור בהוצאת "יבנה" בשם "פיסיקה תיכונית", אך גם בישראל נודעה יותר בשם מחבריה, "סירס-זימנסקי". את המהדורה העברית תרגם וערך דניאל יצחקי.
הסדרה זכתה להצלחה רבה בארצות הברית, ומהדורתה העברית זכתה להצלחה רבה בישראל. חלקי הסדרה:
מכניקה
חשמל ומגנטיות
אופטיקה (במהדורות מוקדמות נקרא "תורת האור")
חום ותרמודינמיקה.
בעבר יצא לאור גם הספר "תורת החום, תורת הגלים והקול".
בהקדמה למהדורה הראשונה של הספר הציגו המחברים את הקו המנחה שלהם בכתיבת הספר: ”ידיעה מבוססת בפיסיקה אינה נקנית אלא אם היא מיוסדת על הבנת עקרונות-היסוד של מדע זה. ואכן, טיפוח הבנה זו הוא המהווה את הקו הראשי בספר שלפנינו, בעוד אשר לצד ההיסטורי והניסויי יוחד בו מקום משני”.
נאמנים לשיטתם, הספרים בסדרה כוללים תרשימים מדויקים רבים ונוסחאות רבות להצגת חוקי הפיזיקה. הספרים דלים בתצלומים. בסוף כל פרק תרגילים רבים, שעליהם מעידים המחברים: "הבעיות שבסוף כל פרק חוברו ונוסחו בהקפדה מיוחדת במטרה לאמן את התלמיד ולקרבו אל עולם המעשה, אך מבלי להכביד עליו בפעולות מספריות מייגעות".
בגב עטיפת הספר מובהרים גבולותיו המתמטיים: "הרצאת הדברים מסתמכת על אלגברה וטריגונומטריה בלבד, אך בסוף כל פרק הובאו מילואים הדנים בחומר גם באמצעות חשבון אינפיניטסימלי."
שני מחברי הסדרה זכו במדליית ארסטד (אנ'), המוענקת בגין תרומה מיוחדת להוראת הפיזיקה: זימנסקי זכה במדליה בשנת 1957, וסירס זכה בה בשנת 1962.
מהדורות מעודכנות של הספר בגרסתו האנגלית בהשתתפות כותבים אחרים יוצאות לאור עד עצם היום הזה.
ליידיסמית' (דרום אפריקה)

ערך זה עוסק בעיר בדרום אפריקה. אם התכוונתם לעיירה בקנדה, ראו .
| --- | --- |

 מדינה:  דרום אפריקה דרום אפריקה
 פרובינציה:  קוואזולו-נטאל קוואזולו-נטאל
 תאריך ייסוד:  1850 
 על שם:  Juana María de los Dolores de León Smith 
 קואורדינטות:  28°33′14″S 29°46′57″E﻿ / ﻿28.553888888889°S 29.7825°E﻿ / -28.553888888889; 29.7825 
 http://www.ladysmith.kzn.org.za
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת דרום אפריקה מוגדלת) פרטוריה קייפטאון בלומפונטיין יוהנסבורג דרבן פורט אליזבת נמיביה בוטסואנה זימבבואה מוזמביק לסוטו אסוואטיני האוקיינוס ההודיליידיסמית'(למפת דרום אפריקה רגילה) פרטוריה קייפטאון בלומפונטיין יוהנסבורג דרבן פורט אליזבת נמיביה בוטסואנה זימבבואה מוזמביק לסוטו אסוואטיני האוקיינוס ההודיליידיסמית'(למפת קוואזולו-נטאל רגילה) פיטרמריצבורג דרבן אמפאנייני ניוקאסל קוקסטאדליידיסמית'(למפת קוואזולו-נטאל מוגדלת) פיטרמריצבורג דרבן אמפאנייני ניוקאסל קוקסטאדליידיסמית'  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ליידיסמית' (באנגלית: Ladysmith) היא עיר בפרוביציית קוואזולו-נטאל שבדרום אפריקה. העיר שוכנת כ-230 קילומטרים (140 מיל) מצפון-מערב לדרבן ו-365 קילומטרים (227 מיל) דרום-מזרחית ליוהנסבורג. בעיר יש תעשיות חשובות הכוללות עיבוד מזון, טקסטיל וייצור צמיגים. בעיר כ-65,000 תושבים (2011).
היסטוריה

העיר נוסדה על ידי בורים בשנת 1847, לאחר שרכשו קרקע ממלך הזולו. האזור סופח על ידי הבריטים באותה שנה וב-20 ביוני 1850 הוכרזה כעיירה בשם ווינדזור. ב-11 באוקטובר השם שונה לליידיסמית' על שם חואנה מריה דה לוס דולורס דה לאון סמית', הידועה גם בשם "ליידי סמית'", אשתו הספרדייה של סר הארי סמית', מושל מושבת הכף והנציב העליון בדרום אפריקה מ-1847 עד 1852.
במהלך מלחמת הבורים השנייה התקיימו קרבות רבים באזור העיר ובמהלכה צרו הבורים על העיר במשך 118 ימים. המצור התרחש בשלב המכריע ביותר של המלחמה – מ-2 בנובמבר 1899 עד 28 בפברואר 1900. כ-3,000 חיילים בריטים מתו במהלך המצור. הגנרל בולר שבר לבסוף את המצור לאחר שהביס את הבורים.
הערות שוליים

1 2  "Ladysmith History & The Boer War". אורכב מ-המקור ב-2013-02-24. נבדק ב-2008-10-21.
↑  Smith, Harry (1903). "The Autobiography of Lieutenant-General Sir Harry Smith". נבדק ב-2008-10-21.
↑  Rickard, J (2007-02-05). "Siege of Ladysmith, 2 November 1899 – 27 February 1900". נבדק ב-2008-10-21.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550457405171  LCCN: n82079153  MusicBrainz: c6891a88-8b87-4097-82c2-226b7a7b9f71  VIAF: 140247796   WorldCat (עם VIAF): 140247796
טשנד

| --- | --- |
סמל טשנדסמל טשנד

 מדינה:  רומניה רומניה
 מחוז:  סאטו מארה
 מושל:  Adrian-Dănuț Farcău
 בירת העיירה:  טשנד 
 שטח:  96.60 קמ"ר
 גובה:  190.000000 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  8,058 (1 בדצמבר 2021)
 קואורדינטות:  47°28′38″N 22°35′00″E﻿ / ﻿47.477222222222°N 22.583333333333°E﻿ / 47.477222222222; 22.583333333333 
 אזור זמן:  UTC+2
 http://www.tasnad.ro/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רומניה מוגדלת) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור טשנד(למפת רומניה רגילה) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור טשנד  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
טשנד (רומנית: Tășnad; הונגרית: Tasnád; גרמנית: Trestenburg; יידיש: טאָשנאַד) היא עיירה במחוז סאטו מארה שבטרנסילבניה, מערב רומניה. שם העיירה הוא, כנראה, בהונגרית, ופירושו "אזור ביצות וסוף" (Tó-és-Nád). אגדה אחרת מספרת כי האזור ניתן על ידי המלך ארפאד לאחוזה לאחד מגיבוריו, "טש" (Tas), שקרא למקום על שמו.
כ-2 קילומטר ממרכז העיירה נמצאים המרחצאות התרמיים של טשנד (Băile termale Tăşnad), הידועים ברומניה ומחוצה לה במעיינות החמים שלהם.
דמוגרפיה

על פי מפקד האוכלוסין של 2011, היו 8,411 תושבים בעיירה.
מתוכם, 51.1% רומנים, 36.2% הונגרים, 11.4% צוענים ו-1,1% אחרים.
היסטוריה

ליד האתר הארכאולוגי של טשנד-סרה בספא באזור, נמצאו ממצאים מן התקופה הנאוליתית של תרבויות קורוס, פישקולט ובאדן, כמו גם שרידים מתקופת הברזל המאוחרת ונדידת העמים. מאז 2012, אולריקה זומר מן המכון לארכאולוגיה בלונדון מבצעת חפירות של האתר יחד עם מוזיאון סאטו מארה.
האזכור הראשון של העיר בשמה נמצא במסמך שנכתב על ידי הכומר המקומי, בשנת 1021. העיר ניזוקה על ידי הטטרים בשנת 1566, אולם כבר ב-1570 ישנה עדות על מבצר אבן במקום. מגפות שתקפו את העיירה במחצית השנייה של המאה ה-17 ובמחצית הראשונה של המאה ה-18 הביאו להתיישבות גרמנים "שוואבים" באזור בשנים 1754–1760.
יהודים ישבו בטרנסילבניה מאז גירוש ספרד, אך ידיעות על היישוב היהודי בטשנד קיימות רק מן המאה ה-18. הרב הראשון של טשנד היה הרב חיים בצלאל פנט, בנו של הרב יחזקאל פנט, שנתמנה בשנת 1833. בית הכנסת המרכזי נבנה בשנת 1867, ובית מדרש חסידי נוסד בראשית המאה ה-20. בשנת 1919 נתמנה הרב מרדכי בריסק לרבה של טשנד, והקים בה את ישיבת מהר"ם בריסק. הקהילה היהודית חוסלה בשואה באופן סופי בשנת 1944.
לקריאה נוספת

פנקס הקהילות רומניה ב, יוסף שוויצר, עמוד 157–159
אברהם פוקס, טאשנד וישיבת מהר"ם בריסק, 1973
טאשנאד, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 168–169. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)
הערות שוליים

↑  http://www.satumare.insse.ro/phpfiles/rezultateprovizorii.pdf
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007502431405171  GND: 1189782952  NKC: ge1103721  VIAF: 692156253561208110007   WorldCat (עם VIAF): 692156253561208110007 
בית הכנסת טאשנאד במונסי, לזכר הקהילה היהודית בעיירה טשנד
בואקה

| --- | --- |

פוטומונטז' של בואקה
 מדינה:  חוף השנהב חוף השנהב
 מחוז:  ואלי דו בנדמה
 ראש העיר:  DJIBO יוסוף ניקולס (החל מדצמבר 2018)
 שפה רשמית:  צרפתית,באולה ואחרות
 תאריך ייסוד:  1899 
 שטח:  1,770 קמ"ר
 גובה:  312 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  832,371 (2021)
  ‑ צפיפות:  470.3 נפש לקמ"ר (2021)
 קואורדינטות:  7°41′00″N 5°01′59″W﻿ / ﻿7.68333°N 5.03306°W﻿ / 7.68333; -5.03306 
 אזור זמן:  UTC
 https://mairiedebouake.ci/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת חוף השנהב מוגדלת) יאמוסוקרו אביג'אן קורוגו דאלואה סן פדרו בונדוקו גאנה בורקינה פאסו  מאלי גינאה ליבריה מפרץ גינאהבואקה(למפת חוף השנהב רגילה) יאמוסוקרו אביג'אן קורוגו דאלואה סן פדרו בונדוקו גאנה בורקינה פאסו  מאלי גינאה ליבריה מפרץ גינאהבואקה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בואקה (בצרפתית: Bouaké; עד שנת 1900 נקראה גבקקרו (Gbékékro)) היא בירת מחוז ואלי דו בנדמה במרכז חוף השנהב. העיר שוכנת כ־50 קילומטרים צפון-מזרחית לאגם קוסו (אנ'), האגם הגדול ביותר במדינה. אורכו כ־350 קילומטרים צפונית לאביג'אן בצמידות לקו הרכבת אביג'אן-ניג'ר (אנ') וכ־100 קילומטרים מצפון מזרח ליאמוסוקרו, בירת המדינה.
שם העיר

לשם העיר בואקה Bouaké, ישנם שני מקורות אפשריים:
שיבוש השם של ראש השבט Kwa Gbéké שהקים את העיר בואקה.
השם Bouaké נוצר משתי מילים בשפת באולה (אנ'): "Boua" שפירושה "כבשה" ו-"Ké" שפירושה "יבש". כלומר המקום בו מייבשים עורות כבשים כפי שבני שבט סנופו דיאולה ייבשו עורות כבשים כשהגיעו לבואקה.