stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נתן שפיגל
ספריו > תרגום

ברוך שפינוזה, מאמר על תיקון השכל; תרגם מרומית: נתן שפיגל; ערך, הקדים מבוא והוסיף הערות: יוסף בן-שלמה, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשל"ג.(הספר בקטלוג ULI)
פלוטינוס, אנאדות; תרגם מיוונית והוסיף מבוא והערות: נתן שפיגל, 2 כרכים, ירושלים: מוסד ביאליק ('ספרי מופת מספרות העולם'), 1978–1981. (התוכן: כרך א: מבוא; פורפיריוס; אנאדות א–ג. כרך ב: אנאדות ד–ו) (תרגום שלוש האנאדות הראשונות (כרך א) זיכה אותו בפרס טשרניחובסקי לתרגומי מופת)(הספר בקטלוג ULI)
האסתטיקה לפלוטינוס; בעריכת טוביה ריבנר; תרגום, הערות ומבוא: נתן שפיגל, תל אביב: ספרית הפועלים ('טעמים: מבחר כתבי-מופת באסתטיקה'), תשמ"ז 1987.(הספר בקטלוג ULI)
פרסים

1981 – פרס טשרניחובסקי לתרגומי מופת, מדור תרגום דברי מדע, על תרגומו לשלוש האנאדות הראשונות של פלוטינוס.
תש"ן-1990 – פרס ישראל במדעי הרוח, על הישגיו בחקר הספרות הקלאסית ובתרגומה לעברית.
לקריאה נוספת

'Spiegel, Nathan,' in: Men of Achievement, 15th ed., 93-94, Taylor & Francis, p. 743.
'Nathan Spiegel (1905-1995),' Scripta Classica Israelica 15 (1996), 312. (נקרולוג)
נתן שפיגל, שביל הזהב: שיחות וזיכרונות, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תש"ן.(הספר בקטלוג ULI)
יורם ברונובסקי, 'על נתן שפיגל', בתוך: נתן שפיגל, עוד סיפורי מִלים; עריכה: אהובה סתיו, ירושלים: כרמל, תשנ"ט 1999, עמ' 7–9.(הספר בקטלוג ULI)
'נתן שפיגל', בתוך: מנדל שרל, מצבה: הספדים, קיבוץ דליה: מערכת, 2002, עמ' 139–145. (הכותב הוא ידידו)(הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  "Spiegel Natan" in: Encyclopedia.com
↑  ארכיון נתן שפיגל, בספרייה הלאומית
↑  ד"ר דוד רוקח, בקרת הביקורת: על "תורת הפיוט" לאריסטו, דבר, 25 בפברואר 1972 (ביקורת על ביקורתו של מנחם ברינקר על הספר).
↑  יוסף פרוינד, תורת מוסר ואישיות פגומה, דבר, 23 באוגוסט 1974.
↑  ביקורת: אברהם שלווין, שלושת הגדולים של הטרגדיה היוונית, מעריב, 15 באוקטובר 1982.
↑  ביקורת: אברהם שלוין, מוסר לכל, מעריב, 8 בנובמבר 1985.
↑  ביקורת: דורון מנדלס, מלחמה ושלום במבט לאחור, מעריב, 16 במאי 1986.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268353505171  PLWABN: 9810637183805606  BnF: cb150943355 (data)  GND: 1055742018  ISNI: 0000 0001 1522 9551  LCCN: n83039697  NKC: ola20231203603  NTA: 107137658  SELIBR: 229800  SUDOC: 135354056  VIAF: 119435887   WorldCat (עם VIAF): 119435887
נחום נרדי

| --- | --- |

 לידה:  15 בפברואר 1901 קייב, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  15 בספטמבר 1977 (בגיל 76) תל אביב-יפו, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה 
 עיסוק:  מלחין, מעבד מוזיקלי, פסנתרן
 סוגה:  זמר עברי 
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 צאצאים:  נעמה נרדי 
 
נחום נרדי עם בנו יאיר, סוף שנות ה-50
נחום נַרדי (15 בפברואר 1901, כ"ו בשבט תרס"א – 13 בספטמבר 1977, ג' בתשרי תשל"ח) היה מלחין, מעבד מוזיקלי ופסנתרן ישראלי, אשר חיבר מאות מנגינות פופולריות לפזמונים ושירי ילדים בזמר העברי.
קורות חיים

נרדי נולד בכ"ו בשבט תרס"א בקייב שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה) לרחל לבית ברגינסקי ואברהם נָרוֹדְיֶצקי, במשפחה חסידית של לומדי תורה בת שבעה ילדים. מגיל צעיר גילה כישרון מוזיקלי. בגיל שבע זכה לנגן בפסנתר משלו ומגיל 12 החל בליווי אמנים. זכה במלגה ללימוד בקונסרבטוריון של קייב וסיים לימודיו שם בהצטיינות ב-1915. חוקר הזמר העברי אליהו הכהן מספר כי נרדי זכה בסיום לימודיו בתחרות נגינה בפרס הראשון (במקום השני זכה ולדימיר הורוביץ).
עקב פרעות פטליורה ב-1919 עזב לוורשה, שבה שהה שנתיים, ומשם עבר לווינה, ובה סיים את לימודיו באקדמיה למוזיקה ב-1922.
אחיו הצעיר, נוח, עלה ראשון ארצה עם קבוצת חלוצים בעלייה השלישית.
בשנת 1923 עלה לארץ ישראל. הוריו עלו אף הם ארצה בעקבותיו.
לדברי הכהן, כאשר נרדי הגיע ארצה הוא התפרסם בתחילה כפסנתרן, אולם הבין שייעודו הוא הלחנה לאחר סיור מוצלח שערך עם הזמרת ברכה צפירה באירופה ב-1929, אשר כלל הופעה בוורשה. נרדי נחשף בארץ ישראל למלודיות מזרחיות ויצר לחנים ששילבו אלמנטים מזרחיים במוזיקה מערבית. הוא חיבר לחנים לשירים רבים שהיו פופולריים בתקופת היישוב. חלק גדול מלחניו היה למילותיו של חיים נחמן ביאליק. רבים מלחניו הולחנו או עובדו במיוחד למען הזמרת ברכה צפירה, שאיתה הִרבה להופיע בישראל ומחוצה לה, ואף נישא לה. בין שיריו הידועים נכללים "בין נהר פרת ונהר חידקל", "יש לי גן", "שתו העדרים", "שיר העבודה והמלאכה", "עלי גבעה", "שיר העבודה" (כחול ים המים). נחום תמך כלכלית באחיו הצעיר, נוח, וסייע לו במימון לימודיו בסמינר למורים.
בשנת 1939 ליווה נרדי את שושנה דמארי בפסנתר עת קיימה דמארי את הקונצרט הראשון שלה כזמרת, בהיותה בת 16 בלבד. בספטמבר 1947 ייצג את היישוב בכנס עולמי למוזיקה ולפולקלור שהתקיים בפריז וניגן שם מיצירותיו. הוא הופיע גם בפני פליטים יהודים. בתחילת שנות ה-50 נישא לזמרת אהובה צדוק, ובשנת 1952 יצאו השניים למסע הופעות בארצות הברית שנמשך שנתיים.
נרדי הלחין גם שירי ילדים רבים, שאת רוב מילותיהם חיבר לוין קיפניס. בין שיריו המפורסמים "שנה טובה" (שנה הלכה שנה באה), "מי יבנה בית", "אני פורים", "לביבות" (קמח מן השק), שיר לחמוטל של ח"נ ביאליק ועוד.
נרדי זכה בשנת 1958 ב"פרס אלקוני" על תרומתו לזמר העברי.
נרדי היה נשוי ארבע פעמים. מנישואיו לברכה צפירה (בני הזוג היו נשואים בשנים 1931 - 1939) נולדה בתו, זמרת האופרה נעמה נרדי; מנישואיו לאהובה צדוק נולד הבן יאיר.
נחום נרדי נפטר בג' בתשרי תשל"ח, בגיל 76. נטמן בבית העלמין קריית שאול.
בשנת 2009 נקרא בתל אביב רחוב על שמו.
קורות חיים > יצירותיו הסימפוניות

סויטה תימנית
סויטה לפגוט
סויטת הרועים
סויטה תזמורתית למחול
קנטטה לנגב
רות – אופרה קומית
לקריאה נוספת

3 שירים, מילים מאת דינה חן, אור-תו תל אביב, 1969.
18 שירים, מוגש למשתתפי סמינריון-הקיץ של מורי "המרכז לחינוך" שנערך בראשית חופש תרצ"ט בתל אביב, תל אביב 1939.
55 שירי ילדים, הוצאת נחום נרדי, תל אביב, 1969.
הערות שוליים

↑  חגי חיטרון, כרם התימנים פינת סנטה מוניקה, באתר הארץ, 4 בנובמבר 2011.
↑  גיל פז, ‏"עלי גבעה", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 2 במרץ 2018
↑  נחום נרדי באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265700305171  PLWABN: 9810547052605606  BnF: cb165480327 (data)  GND: 1228602565  ISNI: 0000 0000 6695 2873  LCCN: n85323856  MusicBrainz: 8db57f0e-4b9f-4da6-9595-0febb6b685de  VIAF: 72849030   WorldCat (עם VIAF): 72849030 
לוחית זיכרון על בית מגוריו של נחום נרדי ברח' קלונימוס 14 בתל אביב
מצעד 20 העליונים הרשמי של לבנון

| --- | --- |

 פרטי הערוץ
 מדינה:  לבנון לבנון
 www.olt20.com
המצעד הלבנוני (בערבית: لائحة أفضل 20 أغنية في لبنان) הם מצעדי המכירות המוזיקליים העיקריים של לבנון. במצעדים מדורגים הסינגלים והאלבומים הנמכרים ביותר בסוגות המוזיקליות השונות בלבנון מדי שבוע. דירוג הסינגלים נקבע על פי כמות הפעמים שהושמע השיר בתחנות הרדיו הלבנוניות, בעוד שדירוג האלבומים נקבע לפי מכירותם. המצעד הלבנוני הוקם על ידי ג'ון סעד, אישיות טלוויזיה ורדיו לבנונית. המצעד מופץ בחמשת כלי התקשורת הגדולים בלבנון.
הרי אדום

| --- | --- |

ואדי רם במבט מפסגת הר רם
 מידע כללי
 גובה:  1,754 מטר (הר רם)
 מדינה:  ירדן ירדן
 מיקום:  דרום מערב המדינה
 רכס הרים:  הרי אדום
 אורך הרכס:  כ-170 קילומטר
 קואורדינטות:  30°19′43″N 35°26′31″E﻿ / ﻿30.32861°N 35.44194°E﻿ / 30.32861; 35.44194
  (למפת ירדן מוגדלת) עמאן אירביד סלט ג'רש זרקא טפילה כרכ מידבא מעאן עקבה סוריה לבנון ע י ר א ק  ערב הסעודית  ישראלהרי אדום(למפת ירדן רגילה) עמאן אירביד סלט ג'רש זרקא טפילה כרכ מידבא מעאן עקבה סוריה לבנון ע י ר א ק  ערב הסעודית  ישראלהרי אדום
הרי אֱדוֹם הם הרים פוריים המצויים על רמה בדרום-מערב ירדן, ממזרח לערבה ומדרום להרי מואב. אורך שרשרת ההרים הוא כ-170 קילומטר. הפסגה הגבוהה ביותר בהרי אדום היא הר רם, כ-40 קילומטר ממזרח לעקבה: גובהה כ-1,754 מטר מעל פני הים, והיא גם הפסגה השנייה בגובהה בירדן אחרי ג'בל אום אד-דמי. בארץ אדום גר בימי קדם העם האֲדומי, אשר לפי המסורת המקראית הוא מצאצאיו של עשיו, אחי יעקב.
רמת אדום היא רמה פורייה ועשירה במים יחסית לסביבתה, בשל גובהה הרב. ממערב מהווה הערבה את גבולה, מדרום ארץ מדין, אשר את גבולה מהווה ואדי חיסמה. ממזרח הופכת הרמה בהדרגה למדבר, ללא תוואי נוף בולט המבדיל ביניהם. מצפון, נחל זרד הנשפך לערבה הוא הגבול עם ארץ מואב. לעיתים מחולקים הרי אדום לשני אזורי משנה: החלק הצפוני, ששוכן מנחל זרד ועד לעיירה שובכ נקרא בשם ג'באל, ואילו הדרומי והגדול מביניהם, משובכ ועד לוואדי חיסמה, הוא הר שעיר הקרוי בפי הבדואים בשם ג'בל א-שערה.
גלריית תמונות

הרי אדום במבט מכביש הערבה
הרי אדום ונמל עקבה
פטרה, אתר תיירות מפורסם בהרי אדום
הרי אדום בשקיעה, מבט מגג מבנה ה-The MAX באילת
ראו גם

פטרה - עיר עתיקה ואתר תיירות מפורסם בשטח הרי אדום
אדום (עם) - העם האדומי אשר על שמו נקראים ההרים
הר שעיר
בעג'ה - אתר ארכאולוגי בהרי אדום
לקריאה נוספת

האנציקלופדיה העברית כרך א' תשי"א מעמ' 473
חיים בן דוד, "אתרי סלע מסוף תקופת הברזל בהרי אדום", קדמוניות, חוברת 151, 2016, עמ' 33–38
הוויתור על הכס של מרגרטה השנייה

המלכה מרגרטה, מברכת את הקהל ממרפסת ארמון אמיליאנבורג, בחגיגות יום הולדתה ה-83
פרדריק העשירי, מלך דנמרק, בנה של המלכה מרגרטה
מארי, מלכת דנמרק, רעייתו של המלך פרדריק
מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק ויתרה על הכס לאחר 52 שנות מלוכה, והעבירה את המלוכה הדנית לבנה, יורש העצר, שבחר בשם המלכותי פרדריק העשירי.
ב-31 בדצמבר 2023, במהלך נאום השנה החדשה שלה, הודיעה המלכה מרגרטה על כוונתה לוותר על הכס, ולפרוש מתפקידה כמלכת ממלכת דנמרק ב-14 בינואר 2024, 52 שנים בדיוק לאחר שעלתה לשלטון. בנה פרדריק החליף אותה בתפקידיה.
זו הפרישה הראשונה של מונרך דני מאז פרישתו של אריק השלישי, מלך דנמרק ב-1146.
רקע

ב-14 בינואר 1972, מרגרטה השנייה ירשה את אביה פרדריק התשיעי כמלכת ממלכת דנמרק, הכוללת פרט לדנמרק עצמה גם את גרינלנד ואיי פארו. בספטמבר 2022, בעקבות פטירתה של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת, המלכה מרגרטה הפכה לאשת המלוכה הוותיקה ביותר בעולם, כמו גם למלכה היחידה בעולם.
במהלך כהונתה, הצהירה מרגרטה מספר פעמים שלא תפרוש מתפקידה, אלא תוריש אותו לבנה לאחר מותה. במהלך ראיון ב-2012, לציון ארבעים שנה לעלייתה לשלטון, היא הצהירה: "בעיניי, זה חלק מהתפקיד שיש לך כשאתה יורש מלכות. זו משימה שהוענקה לך ואתה שומר כל עוד אתה חי, כפי שעשו אבי וסבי לפניו". בראיון בספטמבר 2016, הצהירה המלכה כי בנה יהפוך למלך רק "כשאני כבר לא אהיה כאן". בראיון נוסף בדצמבר של אותה שנה, היא הצהירה: "במדינה הזאת לא הלכנו על דרך ההעברה הזו [פרישה] זה תמיד היה: אתה נשאר בתפקיד כל עוד אתה חי. זה מה שאבי עשה, וזו גם הדרך שבה אני רואה את זה".
ההודעה על הפרישה

ב-31 בדצמבר 2023, נשאה המלכה את הנאום הקבוע לרגל השנה החדשה. המלכה פתחה את הנאום בגינוי טבח שבעה באוקטובר, וקראה לאזרחי דנמרק להילחם באנטישמיות. בהמשך הנאום, הזכירה המלכה את מלחמת רוסיה-אוקראינה ואת משבר האקלים. בסיום הנאום, מסרה המלכה במפתיע את ההודעה על כוונתה לפרוש:
בעוד שבועיים אהיה מלכת דנמרק כבר 52 שנים. זמן כזה משאיר את חותמו על כל אחד - גם עליי! הזמן עושה את שלו, ומספר ה"מחלות" עולה. אי אפשר לעשות הרבה כפי שעשיתי בעבר.
בפברואר השנה עברתי ניתוח גב נרחב. הכל הלך כשורה, הודות לצוות הבריאות המוכשר, שטיפל בי. באופן בלתי נמנע, הניתוח גרם לי למחשבות על העתיד - האם כעת יהיה זמן מתאים להעביר את האחריות לדור הבא.
החלטתי שעכשיו זה הזמן הנכון. ב-14 בינואר 2024 - 52 שנים אחרי שהחלפתי את אבי האהוב - אפרוש מתפקידי כמלכת דנמרק. אמסור את כס המלכות לבני יורש העצר פרדריק.
הצהרתה של המלכה התקבלה בהפתעה בדנמרק. פרט לראש הממשלה מדה פרדריקסן ומספר אנשים נוספים, איש לא ידע על כוונת המלכה לפרוש.
הליך הפרישה והעברת השלטון

חוקת דנמרק קובעת כי המונרך זכאי לפרוש מתפקידו. עם זאת, הפעם האחרונה בה מלך דנמרק ויתר על כסאו הייתה ב-1146, אז אריק השלישי, מלך דנמרק פרש מכס המלוכה. פרישתה של מרגרטה היא הפרישה הראשונה מזה קרוב ל-900 שנה.
התפטרותה של המלכה מרגרטה, התרחשה ב-14 בינואר 2024, יום השנה ה-52 לעלייתה לשלטון. במהלך ישיבת מועצת המדינה בארמון קריסטיאנסבורג, חתמה המלכה על הצהרת התפטרות, שבעקבותיה הפך הנסיך פרדריק באופן אוטומטי למלך החדש. ראש הממשלה, מדה פרדריקסן, יצאה אל מרפסת הארמון, והכריזה על המלך החדש. טקס ההכתרה עצמו נערך בשעה 17:00 במתחם ארמון אמיליאנבורג. סמלי המלכות, הנמצאים בארמון כריסטיאן העשירי, הועברו אל ארמון פרדריק השמיני, שם הוכתר הנסיך פרדריק כמלך פרדריק העשירי. רעייתו של פרדריק, הנסיכה מארי, הוכתרה כ"מלכת דנמרק". עם זאת, מרגרטה השנייה תמשיך גם היא לשמור על התואר "מלכה" כתואר כבוד.
הערות שוליים

↑  "Queen Margrethe plays down abdication talk on eve of 40th jubilee"
↑  "'I Would Not Say We Are a Multicultural Country'"
↑  "[Wim Dehandschutter on X"]
↑  תרגום הנאום לאנגלית באתר משפחת המלוכה הדנית
↑  "'All of Denmark is crying': Danes react to Margrethe II's abdication"
↑  פרישה באתר משפחת המלוכה הדנית
↑  לו"ז לטקס העברת הכתר באתר משפחת המלוכה
↑  "Ændringer i den kongelige families titler"
ייצוג מגדרי במשחקי ווידאו

גיבורת משחק וידאו לארה קרופט, מיוצגת כאן על-ידי אליסון קרול (אנ'), לרוב משמשת בתור דוגמה להחפצה מינית של נשים במשחקי ווידאו
ייצוג מגדרי במשחקי ווידאו הוא נושא הנחקר בלימודי מגדר, לרוב בהקשר של סקסיזם במשחקי ווידאו (אנ'). הנושא כולל בחינת אחוזי הייצוג של מגדרים שונים וכיצד הם מוצגים כאשר הם מופיעים. במשחקי וידאו פופולריים מרבית הדמויות הן גברים גדולים ושריריים. הייצוגים שנבחרים נובעים בין היתר מהעדפות של קהל היעד המשפיעות על מכירות.
נשים מהוות פחות מ-5% משחקני משחקי הווידאו. ולכן מרבית הדמויות במשחקי וידאו פופולריים הן גברים. על אף קיומן של דמויות נשים בולטות כגון לארה קרופט, קיים תת-ייצוג לנשים במשחקי וידאו. הייצוג הנשי הקיים במשחקים הוא לרוב כדמויות משניות, מוחפצות מינית, אשר תואמות תפקידי מגדר מסורתיים וסטראוטיפים כגון "העלמה במצוקה" (אנ'). גברים במשחקי וידאו מיוצגים גם הם באופן סטראוטיפי, בדגש על מבנה גוף גדול ושרירי. זהויות מגדריות אחרות כמעט ואינן מופיעות במשחקי וידאו.
מחקרים מצביעים על כך שהאופן בו מגדר מיוצג במשחקים עשוי להשפיע על התפיסות המגדריות של השחקנים. בנוסף, בנות צעירות מעדיפות לגלם דמות נשית במידה גבוהה מזו שבנים צעירים מעדיפים לגלם דמות גברית. בממוצע, משחקים בעלי דמות ראשית שהיא אישה מוכרים פחות עותקים מאלה עם דמות ראשית שהיא גבר, ויש להם גם תקציבים שיווקיים נמוכים יותר.
דמוגרפיה של שחקנים

סקר של חברת גאלופ משנת 2008 הצביע על כך שמחצית משחקני הווידאו האמריקאיים הם גברים, ומחצית הן נשים. בשנת 2014, נשים היוו 52% משחקני הווידאו בבריטניה, ו-48% משחקני הווידאו בספרד. על פי מחקר שנערך בשנת 2008 על ידי מרכז המחקר פיו, "99% מהבנים ו-94% מהבנות משחקים משחקי וידאו."
גברים ונשים כאחד משחקים משחקי וידאו, אך מחקרים מצביעים על הבדלים מגדריים בהעדפת הפלטפורמה והז'אנר של המשחקים. הוועדה לדירוג תוכנות בידוריות מדווחת כי בשנת 2010, 80% מהנשים ששיחקו בקונסולות שיחקו ב-Wii,‏ 11% ב-Xbox 360 ו-9% ב-פלייסטיישן 3.
מחקר שנערך על ידי חברת פלארי (אנ') בשנת 2013 בדק את ההבדלים המגדריים בהעדפות משחקי הסלולר. נשים היוו 60-80% משוק משחקי הסוליטר, מכונות המזל, משחקי ניהול זמן וסימולציה ומשחקי חידונים. לעומת זאת, גברים היוו 60-80% משוק משחקי האסטרטגיה, משחקי היריות, קרבות הקלפים, משחקי המירוץ ומשחקי הפעולה.
מחקר של חברת SuperData Research שנערך בשנת 2014 מצא את ההבדלים המגדריים הבאים בהעדפות משחקי וידאו: נשים מהוות 57.8 אחוזים משוק משחקי הסלולר, 53.6 אחוזים משוק משחקי ה-RPG ו-50.2 אחוזים משוק משחקי הווידאו. המחקר מצא כי גברים מהווים 66 אחוזים משחקני משחקי רשת מרובי משתתפים,‏ 66 אחוזים משחקני משחק ירי בגוף ראשון, ו-63 אחוזים משחקני הקונסולות.
ייצוג של נשים > כדמויות שניתן לשחק > שכיחות

מחקר שנערך בשנת 2006 על ידי וירג'יניה טק מצא שיש יותר דמויות גבריות מאשר דמויות נשיות מתוך הדמויות בהן השחקן יכול לשחק. מחקר שנערך בשנת 2007 מצא שגברים מוצגים בתדירות גבוהה הרבה יותר מאשר נשים על גבי עטיפות של משחקי וידאו המיועדים לקונסולה.
בשנת 2012 במדגם שערך EEDAR שמנה 669 משחקי פעולה, משחקי יריות, ומשחקי תפקידים, 300 (45%) מהמשחקים סיפקו את האפשרות לשחק דמות נשית, אך רק ל-24 (4%) הייתה דמות ראשית נשית בלבד. EEDAR מצא בשנת 2010 כי ל-10% מהמשחקים הייתה דמות ראשית לא ממוגדרת.
לפי כתבה משנת 2015 בוושינגטון פוסט, מבין 50 משחקי הריצה המובילים לסלולר, ל-98% מהמשחקים בעלי דמות ראשית ממוגדרת הייתה דמות ראשית גברית, מתוכם 90% היו חינמיים. כ-46% מהמשחקים הללו הציעו אפשרות של דמות ראשית נשית, ורק 15% הציעו אותן בחינם. על מנת לשחק כדמות נשית, נדרש בממוצע לשלם $7.53, הרבה יותר מהעלות של המשחקים עצמם.
ייצוג של נשים > כדמויות שניתן לשחק > התפתחות

סמוס, הדמות הראשית במשחק מטרויד (1986) והמשכיו, מוזכרת לעיתים קרובות כדמות הנשית הראשונה במשחק וידאו פופולרי בה ניתן לשחק. עם זאת, משחקי וידאו מוקדמים אחרים גם כללו דמות נשית בהן ניתן לשחק, כגון גברת פאק-מן (1982), ברבי (1984), ועוד.
מחקרים על שכיחותן של דמויות נשיות במשחקי וידאו החלו להתפרסם בכתבי עת סוציולוגיים, חינוכיים ותרבותיים כבר בסוף שנות השבעים ותחילת שנות השמונים. למשל, בשנת 1979 התפרסם מחקר ב-The Psychological Record שמצא שכאשר שיחקו במשחק תחרותי מול מחשב, 90% מהנבדקים ו-85% מהנבדקות תפסו את המחשב כגברי. בשנת 1983 התפרסם בכתב העת Psychology Today מחקר שמצא שדמויות נשיות הופיעו רק באחד מכל שבעה משחקים. בכתב העת Sex Roles הוצע שהנוכחות המופחתת של דמויות נשיות מרמזת על מעמד משני של נשים במשחקי וידאו, והודגש שכאשר יש דמויות נשיות במשחקים, הן לבושות בצורה חושפנית ומינית יותר מאשר הדמויות הגבריות.
לארה קרופט, גיבורת טומב ריידר (1996), היא דוגמה בולטת ומוכרת לדמות בדיונית נשית וחזקה. מאז הצגתה בשנת 1996, זכתה דמותה של קרופט לביקורת בשל גודלו הלא מציאותי של החזה שלה ולבושה החשוף, והיוותה קרקע פורייה להתנגשות עמדות על מגדר, מיניות, העצמה והחפצה. יוצרי המשחק טוענים שהיא לא תוכננה מתוך מחשבה על שיווק, וטענו שהם מופתעים למדי מהפיכתה לסמל מין נערץ. במשחק טומב ריידר: אגדה (אנ'), דמותה של לארה עברה עיצוב מחדש משמעותי, לכאורה כדי להפוך אותה למינית פחות.
בשנת 2013 הוצגו נשים בתפקידים ראשיים במספר משחקים עטורי פרסים כמו The Last of Us (שנת 2013), ביושוק לנצח (2013), טומב ריידר המחודש (2013), ו-Beyond: Two Souls (2013). במחקר שנערך על משחקים אלה נמצא כי אף על פי שהדמויות הנשיות המובילות במשחקים אלה הצליחו לערער סטריאוטיפים מגדריים, נשים עדיין היו מוגבלות על ידי גברים בנרטיבים, בייחוד בכך שנתפסו כזקוקות להגנה על ידם.
בשנת 2014, החל דיון במדיה העוסקת במשחקי וידאו על השמטת האפשרות לבחור לשחק כדמות נשית במשחקים מובילים כגון Assassin's Creed ו-Far Cry (אנ'), גם במשחקים החדשים בסדרה. דיון זה הצביע על שינוי בגישה של התעשייה לגיוון בייצוג במשחקי וידאו, לצד תשומת לב לצמיחה של קהל היעד של משחקי וידאו ככללותם אל מעבר לקהל הליבה הקודם שהורכב בעיקר מגברים צעירים.
בשנת 2018, טריילר ההכרזה של Battlefield V, שכלל אישה בריטית כלוחמת בחזית המלחמה, גרר תגובות נגד חריפות מצד מעריצי הסדרה, שמחו על הייצוג הנשי במשחק בטענה שהוא לא מדויק היסטורית. ישנם כתבים בתחום משחקי הווידאו שטענו שתגובות הנגד האלו מונעות דווקא ממיזוגניה, ולא מחשש לדיוק ההיסטורי של המשחק.
ייצוג של נשים > כדמויות משניות

דמויות נשיות במשחקי וידאו מגלמות לעיתים קרובות את תפקיד העלמה במצוקה, כאשר הצלתן היא מטרת המשחק.הנסיכה זלדה מהמשחק האגדה של זלדה, בתו של הסולטאן במשחק הנסיך הפרסי, והנסיכה פיץ' בסדרת משחקי מריו מהוות כולן דוגמאות פרדיגמטיות למצב זה. מאז ראשית סדרת משחקי מריו בשנת 1981 ועד לשנת 2013, הנסיכה פיץ' הופיעה ב-14 ממשחקי סופר מריו הראשיים ונחטפה ב-13 מהם. המשחקים הראשיים היחידים בהם היא לא נחטפה היו ההוצאות הצפון-אמריקאיות של סופר מריו 2 וסופר מריו עולם-3D, בהם היא הייתה דמות שניתן לשחק. הנסיכה זלדה הפכה לדמות בה ניתן לשחק בכמה משחקים מאוחרים יותר של סדרת משחקי האגדה של זלדה. איורים על אריזות משחקי וידאו מראים פעמים רבות נשים הזקוקות להצלה, ויש הטוענים שאריזות אלה מחזקות סטריאוטיפים מגדריים קיימים ואפליה כלפי נשים.
מספר משחקים מציגים דמות נשית כבת ברית או עוזרת של הגיבור הגברי. כמה מהדמויות האלה, כמו אדה וונג מהאויב שבפנים ומונה סאקס ממקס פיין, הפכו לדמויות בהן ניתן לשחק במשחקים מאוחרים יותר בסדרות שלהן. אלכס ואנס, גיבורה משנית במשחק Half-Life 2, זכתה לשבחים על האישיות והאינטליגנציה שלה, מה שאפשר לשחקנים להתחבר אליה באופן שלא מתבסס על המראה החיצוני שלה בלבד.
בשנת 1998, אוניברסיטת מישיגן סטייט ניתחה 33 משחקים פופולריים לקונסולות נינטנדו וסגה מגה דרייב. הממצאים מראים שרק ב-15% מהמשחקים הייתה דמות נשית כגיבורה או דמות בה ניתן לשחק. ב-41% מהמשחקים לא היו דמויות נשיות כלל, ובשאר הן היו בתפקיד קורבנות או אובייקטים מיניים.
במחקר על ייצוג מגדרי במשחקי וידאו שבחן 12 משחקים, הניתוח הראה דומיננטיות של דמויות גבריות במשחקים. 13 מתוך 22 הדמויות במחשקים שנבדקו (כ - 60%) היו גברים. בין הדמויות הראשיות הייתה התפלגות מגדרית שווה (6 גברים; 6 נשים), אך דמויות המשנה התחלקו ל-70% גברים ו-30% נשים. החוקרים במחקר זה העידו על נטייה של הדמות הראשית להיות בעמדת פיקוד, כאשר הנרטיב של המשחק סובב סביבם. זה עולה בקנה אחד עם תכונות גבריות כגון מנהיגות ועצמאות, הניתנות לדמויות הראשיות הנשיות יחד עם תכונות מיניות שמוסיפות להן פן סקסי ומושך.
ייצוג של נשים > כדמות הרעה

אחד הדמויות הרעות הנשיות הראשונות במשחקי וידאו היא המלכה האפלה במשחק Battletoads (אנ') (1991) והמשכיו. SHODAN, אינטליגנציה מלאכותית עם קול נשי ופנים נשיות, הייתה הדמות הרעה במשחק System Shock (1994), וזכתה לשבחים כאחת הדמויות הנשיות הזכירות ביותר במשחקי וידאו בכלל. דמות רעה נשית קלאסית נוספת היא Ultimecia, האנטגוניסט הראשי ב-Final Fantasy VIII (1999).[47] בנוסף, GLaDOS, הבינה המלאכותית המטורפת במשחק פורטל (2007), היא אנטגוניסטית שזכתה לשבחים מצד מבקרים כאחת הדמויות הטובות ביותר בשנות האלפיים.
ייצוג של נשים > סקסואליזציה

ייצוגן של נשים במשחקי וידאו הוא תחום מעורר מחלוקת במחקר אקדמי מאז תחילת שנות השמונים. בין הנושאים שחוזרים במאמרים ובדיונים בנושא הם החפצה מינית של דמויות נשיות והדגשת המיניות שלהן על מנת לפנות לקהל היעד הגברי. בנוסף, ישנו עיסוק במידת עצמאותן של דמויות נשיות מהדמויות הגבריות באותו המשחק. ההחפצה המינית של נשים כרוכה בשימוש בגוף הנשי באופן שהופך אותו למושא של מבט או תפיסה מינית על ידי אחרים, מה שמצמצם את הדמויות הנשיות לאובייקט מיני בלבד. מחקרים על חשיפה לייצוגים מחפצנים של נשים במדיה (בטלוויזיה ובמגזינים) בחן את האפשרות שייצוגים אלה מצמצים את החמלה הגברית כלפי נשים, ומגביל את התפיסה של נשים על הרצונות שלהן והתאמתן לתפקידים שונים.
ייצוג של נשים > סקסואליזציה > שכיחות

במחקר שנערך בשנת 2005, נוצרה הבחנה בין שלושה סטריאוטיפים עיקריים של דמויות נשיות במשחקי וידאו: המינית, בעלת הלבוש החושפני, וחזון של יופי. המחקר העלה כי למעלה מ-80% מהדמויות הנשיות במשחקי וידאו תואמת לאחד התיאורים הללו. יותר מרבע מהדמויות הנשיות גילמו את כל שלושת הסטריאוטיפים בבת אחת. צורה שכיחה נוספת של ייצוג נשי שעלתה במחקר זה היא השילוב של אגרסיביות ומיניות, כאשר התוקפנות של הדמות הנשית הוצגה באופן ארוטי. על פי הסוציולוגית טרייסי דייץ, דמויות נשיות מיוצגות לעיתים קרובות באופן סטיראוטיפי, הנוגע בדרך כלל למיניות שלהן וכולל התמקדות ביופי של הדמויות ובמשיכה כלפיהן. לפי ניתוח שערכו דאונס וסמית', מבין הדמויות בהן ניתן לשחק והדמויות הרלוונטיות לעלילה ב-60 המשחקים הנמכרים ביותר בשנת 2003, הרוב היו גברים. הדמויות הנשיות היו לרוב מחופצנות ומיניות. הדמויות הנשיות במשחקים שנותחו היו עירומות-למחצה או בעלות פרופורציות גוף לא מציאותיות יותר מאשר הדמויות הגבריות. מחקר שבחן 225 אריזות של משחקי וידאו, מצא שהאיורים מקצינים יתר על המידה את גופן של הדמויות הנשיות והגבריות כאחד, אך השינוי היה קיצוני יותר עבור הדמויות הנשיות (בעיקר גודל החזה), ובמידה רבה יותר עבור דמויות נשיות ראשיות.
מחקר שנערך בשנת 2011 בנושא זהות מגדרית וייצוג מגדרי במשחקי תפקידים דיגיטליים מצא כי היפר-מיניות, שלעיתים קרובות באה לידי ביטוי באווטרים הנשיים שהמשחק מציע, נוטה להשפיע לרעה על שחקנים שנוטים להזדהות בצורה עמוקה עם הדמות שלהם. המחקר מצא כי נושא זה מאשש את העמדה הסקסיסטית לפיה כוחה של האישה, במשחק או מחוצה לו, נובע מהמיניות שלה.
עם זאת, מחקר שנערך בשנת 2016 ובדק 571 משחקים שפורסמו בין השנים 1984 ל-2014 מצא כי ההחפצה המינית של דמויות נשיות הייתה בשיאה בין השנים 1990 ל-2005, ומאז נמצאת במגמת ירידה משמעותית. בנוסף, נמצא כי לא היה הבדל משמעותי במידת ההחפצה המינית של דמויות נשיות בין משחקים המדורגים לגילאי 13 ומעלה לבין אלה המדורגים לגילאי 17 ומעלה על ידי ה-ESRB, דבר המצביע על כך שהחפצה מינית של נשים במשחקים מקובלת כל כך עד שהיא לא נחשבת כלא ראויה לילדים. במשחקי תפקידים ממוחשבים, שפופולריים יותר בקרב נשים, ישנה פחות החפצה של דמויות נשיות מאשר במשחקי פעולה ולחימה.
ייצוג של נשים > סקסואליזציה > צורות

דמויות נשיות רבות במשחקי וידאו מוקדמים (כמו גברת פאק-מן) זהות לדמות גברית קיימת, למעט סמן חזותי לנשיותן, כגון קשתות ורודות, שפתון וריסים ארוכים.
ביקורת כלפי דמויות נשיות נוטה לעסוק בנטייה שלהן להוות מושא של המבט הגברי. למשל, מודעת פרסומת למשחק הלחימה Soulcalibur V עוררה מחלוקת בשל היותה תקריב של שדיה של דמות נשית במשחק עם כיתוב. במשחקי המשך הן של Soulcalibur והן של Tekken, המתרחשים מספר שנים לאחר המהדורה המקורית, הדמויות הגבריות התבגרו ויוצגו כמבוגרים יותר, אך כל הדמויות הנשיות נותרו באותו גיל או הוחלפו על ידי בנותיהן. משחקים רבים, במיוחד משחקי לחימה, כוללים גם אנימצייה שגורמת לחזה של דמויות נשיות לנוע בצורה מוקצנת.
ייצוג נשי חוזר ונשנה בז'אנר הפנטזיה שמקורו בשנות השישים של המאה העשרים, היא הלוחמת עם השריון החשוף במיוחד. ייצוגים אלה כוללים עיצוב שריון המורכב מלוחות דקורטיביים קטנים החושפים חלקים גדולים של הגוף, כולל איברים חיוניים, מה שהופך אותו ללא יעיל כלל כהגנה. שכיחותו של ייצוג זה מובאת לעיתים קרובות כדוגמה להחפצה המינית הנפוצה בתרבות הגיקית, הכוללת משחקי וידאו, ספרי קומיקס וסרטים. בתגובה לכך, בלוג האמנות Women Fighters in Reasonable Armour (נשים לוחמות בשריון סביר) מקבץ ייצוגים של לוחמות הלובשות שריון "מציאותי".