stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהדות לוב
לקריאה נוספת

הרב פריג'א זוארץ ואחרים (עורכים), יהדות לוב, תל אביב: ועד קהילות לוב בישראל, 1960
הרב פרופ' חיים זאב הירשברג, תולדות היהודים באפריקה הצפונית מימי קדם ועד ימינו (כרכים א–ב), ירושלים: מוסד ביאליק, 1965
הרב מרדכי הכהן, הגיד מרדכי: קורות לוב ויהודיה ישוביהם ומנהגיהם, פרופ' הרווי גולדברג (מהדיר), ירושלים: מכון בן-צבי, ה'תשל"ט
רנצו דה פליצ'ה, יהודים בארץ ערבית: יהודי לוב בין קולוניאליזם, לאומנות ערבית וציונות , תל אביב: ספרית מעריב, 1980
מיכאל אביטבול, ‏"תולדות יהודי-לוב בזמן החדש", פעמים 5 (עמ' 103), קיץ ה'תש"ם-1980.  באתר מה-יא"ה (מפעל התיעוד - יהודי ארצות האסלאם), אוניברסיטת תל אביב
רחל סימון, הקהילה היהודית בלוב בשלהי התקופה העות'מאנית, תל - אביב: האוניברסיטה הפתוחה, ה'תשמ"ו
ד"ר עירית אברמסקי-בליי, "ההנהגה היהודית בלוב ובתוניסיה בתקופת השואה", בשביל הזיכרון סדרה ישנה – 36 (עמ' 55–60), יד ושם, 2000
יעקב חג'ג'-לילוף, תולדות יהודי לוב: מראשית התיישבות היהודים בלוב ועד עלייתם וקליטתם בארץ, באר שבע: המכון ללימודים ולמחקר יהדות לוב, ה'תשס"א-2000
פרופ' חיים סעדון (עורך), קהילות ישראל במזרח במאות התשע-עשרה והעשרים – לוב, ירושלים: משרד החינוך ומכון בן צבי, ה'תשס"ז 2007
פרופ' משה חלמיש, הרב פרופ' משה עמאר ופרופ' מוריס רומני (עורכים), יהודי אלג'יריה ולוב, רמת-גן: מרכז דהאן, אוניברסיטת בר-אילן, ה'תשע"ד (2014)
פרופ' מוריס רומני, יהודי לוב: דו־קיום, רדיפות, עלייה, ראשון לציון: ידיעות ספרים, 2017 (גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר")
פרופ' הרווי גולדברג, יהודי לוב וסביבתם: אסופת מחקריו האתנו-היסטוריים של הרווי גולדברג, יד יצחק בן-צבי, 2020
ביאורים

↑  מקום בו לפי המסורת גרו במערות למעלה מ-2,000 שנה
מיצ'יו קאקו

| --- | --- |

 לידה:  24 בינואר 1947 (בן 78) סן חוזה, קליפורניה, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פיזיקה, אסטרונומיה 
 מקום מגורים:  ניו יורק 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי  תיכון אלווד פ. קאברלי 
 מנחה לדוקטורט:  סטנלי מנדלשטם 
 מוסדות:  אוניברסיטת פרינסטון  אוניברסיטת העיר ניו יורק  הסיטי קולג' של ניו יורק 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה הפיזיקלית האמריקאית 
 mkaku.org
 
מיצ'יו קאקו (ביפנית: 加来 道雄; באנגלית: Michio Kaku; נולד ב-24 בינואר 1947) הוא פיזיקאי אמריקאי ממוצא יפני, פרופסור לפיזיקה תאורטית, בסיטי קולג' של אוניברסיטת העיר ניו יורק, ממנסחי תאוריית שדה המיתרים ומחברם של סדרת ספרים שמטרתם לפשט את המדע עבור מי שאינם עוסקים במדעים המדויקים. מוכר בציבור בעיקר בזכות עבודתו בתחום המדע הפופולרי - חיבור סדרת ספרים העוסקים בפיזיקה מודרנית, וכן הופעות רבות בתוכניות רדיו וטלוויזיה במדע וכתיבת בלוגים בנושא.
ביוגרפיה

מיצ'יו קאקו נולד בסן חוזה, במדינת קליפורניה שבארצות הברית, להורים מהגרים יפנים. סבו הגיע לארצות הברית כדי לקחת חלק במבצע הניקיון לאחר רעידת האדמה בסן פרנסיסקו ב-1906. אביו נולד בקליפורניה, אך התחנך ביפן ודיבר מעט אנגלית. שני הוריו היו במרכז המהגרים באגם טולה, שיועד למיקום מחדש של מהגרים, ושם נפגשו הוריו והולידו את שני אחיו. מיצ'יו הוא צעיר הבנים.
כפרויקט ליריד המדע הבית ספרי בבית הספר הגבוה קאברלי שבפאלו אלטו, שבו למד קאקו, הוא בנה מאיץ חלקיקים במוסך של הוריו. ביריד המדע שנערך במעבדת המדע הלאומית באלבקרקי, ניו מקסיקו, קאקו הציג את מאיץ החלקיקים ומשך את תשומת לבו של הפיזיקאי אדוארד טלר, שלקח את קאקו כבן חסותו, מה שהעניק לו את מלגת הרץ להנדסה. בשנת 1968 סיים את לימודיו באוניברסיטת הרווארד בהצטיינות יתרה והיה הראשון מכיתת הפיזיקה שלו שסיים את לימודיו. הוא היה שותף במעבדת הקרינה ברקלי שבאוניברסיטת קליפורניה בברקלי וקיבל תואר דוקטור בשנת 1972. כבר באותה שנה התמנה למרצה באוניברסיטת פרינסטון.
במהלך מלחמת וייטנאם, קאקו השלים אימון בסיסי בצבא האמריקאי בפורט בנינג, ג'ורג'יה ועבר אימוני חי"ר מתקדמים בפורט לואיס, וושינגטון. עם זאת, מלחמת וייטנאם הסתיימה לפני שהיה עליו להיקלט בחיל הרגלים.
קאקו נשוי בשנית ואב לשתי בנות.
עבודתו המדעית

קאקו היה פרופסור עמית במכון ללימודים מתקדמים בפרינסטון, אוניברסיטת ניו יורק. בעשור השני של המאה ה-21, הוא מחזיק בקתדרה הנרי סמאט כפרופסור בפיזיקה תאורטית במכללה העירונית של ניו יורק.
לקאקו יש למעלה מ-70 מאמרים בכתבי עת כגון Physical Review וכיסה נושאים כגון תורת העל-מיתר, כבידת על, סימטריית על ופיזיקה האדרונית. בשנת 1974, יחד עם פרופסור קייג'י קיקאווה מאוניברסיטת אוסקה, הוא חיבר את המאמרים הראשונים המנסחים את תורת המיתרים כתורת שדה - תאוריית שדה המיתרים. בנוסף, הוא מחברם של מספר ספרי לימוד על תורת המיתרים ותורת השדות הקוואנטית.
קאקו ידוע בשל היותו "פופולריסט של המדע", מדען המנסה להסביר את המדע במילים פשוטות שיובנו לכלל המתעניינים, ומצליח לגעת בקהלים של נטולי רקע משמעותי במדעים. הוא כתב ספרים והופיע בתוכניות טלוויזיה רבות, כמו גם בסרט והוא גם מנחה תוכנית רדיו שבועית בנושאי מדע.
פעילות חברתית

קאקו הכריז בפומבי על חששותיו האנתרופוגניות (השפעת האדם על הסביבה) מן ההתחממות הגלובלית, ההתחמשות גרעינית, והשימוש לרעה באנרגיה גרעינית. הוא מתח ביקורת על החללית קאסיני בשל 33 ק"ג הפלוטוניום שבה ששימשו להנעתה. ביקורתו באה בשל המודעות לאפשרות של נפגעים רבים אם החללית הייתה מתרסקת ודלק הפלוטוניום היה גורם לזיהום חמור, קאקו ביקר בפומבי את נאס"א בשל כך. הוא דיבר גם על הסכנות של פסולת חלל וקרא לניטור ופיקוח טוב יותר שלה. קאקו בדרך כלל תומך נלהב של חקר החלל החיצון, ומאמין כי היעד הסופי של המין האנושי הוא לגלות את אמיתות הגלקסיה, הוא טען כי משימותיה ושיטותיה של נאס"א רחוקים מלפעול בכיוון זה.
קאקו מייחס את גישתו נגד נשק גרעיני להשפעה של תוכניות רדיו בנושא, ששמע בזמן לימודיו. באותה תקופה גם סירב להצעה לפיתוח הדור הבא של נשק גרעיני והעדיף להתמקד בכתיבת מחקר, הוראה ותקשורת. קאקו הצטרף למדענים אחרים כגון הלן קלדיקוט ויונתן שצ'ל, והיה פעיל שלום בתנועה העולמית נגד נשק גרעיני שקמה בשנות ה-80, במהלך כהונתו של נשיא ארצות הברית, רונלד רייגן.
קאקו היה חבר מועצת המנהלים של תנועת פעולת השלום ובמועצת המנהלים של תחנת הרדיו WBAI-FM בניו יורק, שם הוא מנחה את תוכנית הרדיו שלו, שמתמקדת בנושאי מדע, מלחמה, שלום ואיכות הסביבה.
ספריו שתורגמו לעברית

על-מרחב - אודיסיאה מדעית ביקומים מקבילים, בעיוותי זמן ובממד העשירי (1994), תרגם עמנואל לוטם, הוצאת מעריב - הד ארצי, 1998.
היקום של איינשטיין - פריצת דרך בתפיסת הזמן והמרחב (2004), תרגמה נורית לוינסון, הוצאת אריה ניר, 2005
עולמות מקבילים - מסע אל הבריאה, אל הממדים הגבוהים ואל עתידו של היקום (2004), תרגמה נעמי כרמל, הוצאת כתר, 2008
הפיזיקה של הבלתי אפשרי - מסע מדעי לעולמם של הפייזרים, שדות הכוח, הטלפורטציה והמסע בזמן (2008), תרגם אוריאל גבעון, הוצאת אריה ניר, 2010
הפיזיקה של העתיד - כיצד ישנה המדע את גורל האנושות ואת חיי היום-יום שלנו עד 2100 (2011), תרגם אורי שגיא, הוצאת אריה ניר, 2012.
העתיד של המוח - המסע המדעי להבנה, להעצמה ולשדרוג של המוח (2014), תרגם אורי שגיא, הוצאת אריה ניר, 2015.
עתיד האנושות - מסע בין כוכבים, אלמוות, וייעודנו הגורלי מעבר לכדור הארץ (2018), תרגם עמנואל לוטם, הוצאת אריה ניר, 2018.
משוואת אלוהים - החיפושים אחר תאוריה של הכל (2021), תרגם עמנואל לוטם, הוצאת אריה ניר, 2023.
הספר "על מרחב" היה לרב-מכר ונבחר לספר המדע הטוב ביותר של השנה בשנת יציאתו, על ידי הניו יורק טיימס ווושינגטון פוסט.
הספר "עולמות מקבילים" נבחר לאחד מספרי המדע הטובים בבריטניה, בשנת יציאתו לאור.
הערות שוליים

↑  Apply for the Hertz Fellowship | Fannie and John Hertz Foundation, ‏2020-03-03 (באנגלית אמריקאית)
↑  ג'יימס רנדרסון, בקרוב: המדע הבדיוני יהפוך למציאות, באתר הארץ, 2 באפריל 2008
↑  חיים הררי, המדען שרק צ'רלי צ'פלין יכול היה להתחרות בפרסומו, באתר הארץ, 7 באוגוסט 2005
↑  דניאל ללוש, אליס בעולמות המקבילים, באתר הארץ, 6 במאי 2009
↑  סמדר רייספלד, "הפיזיקה של הבלתי אפשרי" מאת מיצ'יו קאקו | עתידו של קורא המחשבות, באתר הארץ, 29 בספטמבר 2010
↑  אירי ריקין, אני, רובוט , באתר הארץ, 30 באוגוסט 2012
יזהר שי, ‏עקרון איש המערות, באתר גלובס, 13 במאי 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263433905171  PLWABN: 9810542493305606  BIBSYS: 90354619  BNE: XX841891  BnF: cb124039292 (data)  CiNii: DA02024451  GND: 118051113  ICCU: MILV079999  ISNI: 0000 0001 1821 9498  LCCN: n82043831  LNB: 000020390  MusicBrainz: 6015b68f-129b-465d-a85a-f059236d83c2  MGP: 200900  NDL: 00469219  NKC: xx0033197  NLA: 36543190  NLG: 84835  NLK: KAC201231120  NSK: 000414121  NTA: 073161799  RERO: 02-A003438951  SUDOC: 033142599  Trove: 1282918  VIAF: 87662844   WorldCat (עם VIAF): 87662844
חמציץ נטוי

חַמְצִיץ נָטוּי (שם מדעי: Oxalis pes-caprae, שמות עממיים באנגלית: Buttercup Oxalis, Bermuda Buttercup, Cape Sorrel, Wood Sorrel) הוא מין של גאופיט בעל קנה שורש נושאי בְּצַלְצוּלים מהסוג חמציץ במשפחת החמציציים, שעליו תלתניים בעלי עוקצים ארוכים, שלושת העלעלים בצורת לב, פרחי גדולים צהובים בוהקים ועוקצי הפרחים חמצמצים וטעימים למציצה.
המין גדל באופן טבעי בדרום אפריקה, שיובא למקומות רבים ברחבי העולם בתור צמח נוי. למרות שהתרבותו בישראל היא אך ורק וגטטיבית (ללא פרי וזרעים) התפשטותו מופלאה והוא כיום נפוץ כמין פולש ועשב שוטה בישראל, אבל גם באזורים נרחבים, בהם אמריקה הצפונית (בעיקר בקליפורניה), אוסטרליה ואגן הים התיכון (כולל חצי האי האיברי והאיים הקנריים). מין זה פורח בחורף ובאביב.
חמציץ נטוי הוא אחד משני מינים הגדלים בר בישראל. המין השני, חמציץ קטן (Oxalis corniculata), הוא צמח חד-שנתי או רב-שנתי זעיר שרוע ובלי קנה שורש כמו לחמציץ נטוי, גובהו 5 עד 9 ס"מ, פרחיו קטנים (6 עד 10 מ"מ) צהבהבים. פריחתו ממרץ ועד נובמבר והוא עושה פרי. הפרי מבשיל מיד ומפזר זרעיו מיד לאחר הפריחה. נפוץ למדי בגינות מוצלות . מוצאו של חמציץ קטן מאסיה ולא מדרום אפריקה.
מקבץ חמציצים עם פרחים פתוחים וסגורים, אוניברסיטת תל אביב, ישראל, 12 בפברואר 2013
חמציצים (צמד פרחים על רקע מרבד עלים) בישראל, 17 בדצמבר 2014.
חמציץ נטוי פורח באמצע דצמבר במכון ויצמן למדע.
מקבץ חמציצים פורחים בראשון לציון בצידי המדרכה, 7 במרץ 2014
פרחי חמציץ נטוי במעזבה, 6 בפברואר 2010.
חמציץ נטוי בעל מופע מוטנטי מרובה עלי-כותרת.
מרבד פריחה של חמציצים במכון וולקני.
חמציץ נטוי בלוס אנג'לס, קליפורניה.
חמציץ נטוי פורח בצידי שדה, ישראל, דצמבר 2017
מאפיינים מורפולוגיים ופנולוגיים

החמציץ הנטוי הוא גאופיט המייצר מספר גדול של בְּצַלְצוּלים קטנים (לא בצלים) על הגבעול שמתחת לפני הקרקע ולפעמים גם בחיק העלים התחתונים. בצלצול הוא ניצן דמוי בצל. השורשים הם שורשים מתכווצים. גבעול החמציץ הוא קנה ירוק, גמיש וארוך, בדרך כלל בין 15 ל-30 ס"מ, אך במקרים מיוחדים יכול להגיע אף למעלה מ-70 ס"מ. העלים תלתלניים מורכבים משלושה עלעלים בעלי צורת לב ושפה תמימה אשר מסודרים בדור (סידור ספירלי או עיגולי של עלים או פרחים) בו העלעלים בעלי צורה פחות או יותר שווה.
פרחי החמציץ הנטוי הם פרחים צינוריים דמויי משפך-חצוצרה שבולטים בזכות הצבע הצהוב הבהיר והבוהק של עלי הכותרת. קוטר הפרח הוא 2 עד 3 ס"מ. לפרחים עשרה אבקנים וחמישה עלי כותרת בצבע צהוב אשר לרוב מתמזגים בבסיס. על גבעול אחד יש בדרך כלל מספר פרחים. פרח החמציץ דמוי המשפך פתוח בשעות היום אך נסגר למעין צינורית דקה בשעות אחר הצהריים והערב. פרח החמציץ מכיל צוף וזוכה לביקור חרקים בהם דבורת הדבש.
הפרחים הם טריסטיליים ובעלי אי-סבילות עצמית בנוגע להאבקה. ישנם שלושה טיפוסים מורפולוגיים של פרחי חמציץ, כל טיפוס מאופיין ביחס שונה בין אורך האבקנים לאורך עמוד העלי. הפריה ויצירת זרעים מתרחשת רק אם אבקה של צמח ארוך אבקנים וקצר עמודי עלי הפרתה צלקות של צמח קצר אבקנים בעל עמודי עלי ארוכים. לישראל הגיעו בצלצולים של טיפוס האבקה אחד, בעל פרחים עם עמודי עלי קצרים, ואבקנים בינוניים וארוכים, ועל כן אין הוא עושה בארץ זרעים ומתרבה רק רבייה וגטטיבית. הפרי הוא קפסולה קטנה המכילה מספר זרעים.
בנוסף לריבוי מיני רגיל, השורשים של החמציץ מצמיחים בצלצולים (לא בצלים) תת-קרקעיים קטנים המאפשרים ריבוי וגטטיבי, כלומר: באמצעות הבצלצולים החמציץ מתרבה ויוצר חמציצים נוספים, הגדלים במרחק מה מצמח המקור. החמציצים שצומחים מבצלצולים זהים גנטית לחמציץ המקורי שיצר את הבצלצולים. חמציצים אלה יוצרים בתורם בצלצולים חדשים, וכך ממשיך מעגל השכפול וההתרבות. כתוצאה מכך, החמציץ מתרבה מהר מאוד ובעל נטייה חזקה לפולשנות, בפרט החמציץ הוא מין פולש בישראל.
תקריב על צמד פרחים פתוחים ומתחתיהם פרח סגור (בצורת צינורית)
עלה אופייני
שורש עם בצלצולים (לא בצלים)
טוקסיקולוגיה

גבעול החמציץ ובצלצוליו חמוצים, וזאת בשל החומצה האוקסלית המצויה בהם. רוב החומצה לרוב מפורקת בקיבה על ידי חיידקים אך בצריכה גבוהה של חומצה אוקסלית העודפים עלולים להיקשר למינרלים שונים וליצור אוקסלט שעלול לגרום להרעלת אוקסלט. לפי אוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית אכילת הצמח בכמויות גדולות על ידי בעלי חיים עלולה לגרום לתופעות לוואי כגון רעד והתכווצויות, אך אין מקרים מתועדים בבני אדם ואכילת הצמח על ידי בני אדם מוגדרת בעלת רעילות נמוכה. האגודה האמריקאית למניעת צער בעלי חיים (ASPCA) מגדירה את הצמח כבעל רעילות בינונית עבור חיות מחמד כגון כלבים ואכילה שלהם העלולה לגרום לתסמינים כמו הזלת ריר, חוסר תיאבון, שלשול, עייפות וחולשה. תסמינים חמורים יותר עשויים לכלול רעד ושתן דמי. כבשים רגישות יחסית לצמח ודווחו על מספר מקרי מוות של עדרי כבשים בדרום אוסטרליה כאשר רעו בשדות חמציץ.
חומצה אוקסלית ניתן למצוא גם בעלים ירוקים אחרים כגון תרד, בטטות, ושעועית לכן במינונים נמוכים הצמח כנראה אינו מסוכן לאדם בריא. הרתחת הצמח מנטרלת את החומצה ומאפשרת לאכול אותו ללא חשש.
בתי גידול, תקופת פריחה ותפוצה > בית גידול

בישראל החמציץ הנטוי נפוץ בצפון הארץ ובמרכזה, הוא גדל בעיקר באזורים מושקים ומוצלים למחצה, בהם גינות, מעזבות, שולי דרכים, שולי פרדסים, שולי מטעים, מדשאות, שטחים פתוחים בערים ועוד.
למרות שהחמציץ נפוץ בעיקר בשטחים מופרים, שהופרעו על ידי האדם, הוא הולך ונהייה נפוץ יותר ויותר גם בשטחים פתוחים ואף בשמורות טבע. החמציץ סתגלן ביותר ומצליח לשגשג במגוון בתי גידול. כך למשל, חמציצים נצפו גם בשטחי חולות מיוצבים סמוך לחוף הים.
בתי גידול, תקופת פריחה ותפוצה > תקופת פריחה

בישראל, החמציץ הנטוי פורח בעיקר בחורף ובאביב, אחרי הגשמים הראשונים ועד החמסינים הראשונים של הקיץ. נביטת העלים מתחילה בחודש נובמבר וכבר בדצמבר מתחילה הפריחה. החמציץ פורח עד סוף אפריל ותחילת מאי אך במקומות מוצלים ומושקים היטב, בשנים מסוימות (תלוי במשטר הגשמים וגלי החום), החמציץ יכול לשרוד גם עד אמצע מאי. שיא הפריחה חל בחודשים פברואר-מרץ. החמציץ הנטוי חי שנה-שנתיים.
בתי גידול, תקופת פריחה ותפוצה > תפוצה עולמית

מקורו של החמציץ הנטוי הוא דרום אפריקה, אך הוא יובא למקומות רבים ברחבי העולם בתור צמח נוי, וכיום הוא נפוץ באזורים נרחבים, בהם אמריקה הצפונית (בעיקר בקליפורניה), אוסטרליה ואגן הים התיכון (כולל חצי האי האיברי והאיים הקנריים), בתור מין פולש ועשב שוטה. המין נפוץ גם בישראל.
אטימולוגיה ושמות

שמו המדעי של החמציץ הנטוי הוא Oxalis pes-caprae שפירושו "חמציץ רגל העז". המילה Oxalis מתייחסת לחומצה האוקסלית שבתוך החמציץ, ושם המין "רגל העז" מתייחס לצורת העלה. לחמציץ הנטוי יש שם מדעי נרדף (סינונים) והוא Oxalis cernua שפירושו "חמציץ נטוי" בלטינית.
שמו העברי הוא "חמציץ נטוי", על שם טעמו החמצמץ. שם המין "נטוי" הוא עברות של השם המדעי הנרדף cernua, שבלטינית פירושו "נטוי". שם זה כנראה ניתן למין זה מכיוון שהגבעול והפרח נוטים קמעה באלכסון.
באנגלית לחמציץ הנטוי שמות עממיים רבים, בהם: Buttercup Oxalis ו-Bermuda Buttercup (פירוש המילה Buttercup הוא "ספל חמאה", המרמז למבנה והצבע הצהוב המאפיין את פרח החמציץ הנטוי), Wood Sorrel וגרסאות שלו: African Wood-Sorrel, Nodding Wood Sorrel, Yellow Wood Sorrel;‏ שמות במדינות חבר העמים הבריטי: Cape Sorrel,‏ English weed,‏ Goat's-Foot (תרגום שם המין המדעי), sourgrass ("עשב חמוץ"),‏ Soursob (באוסטרליה) ו-Soursop.
בגרמנית הוא נקרא Nickender Sauerklee.
בתרבות הישראלית

למרות היותו "עולה חדש" (החמציץ הגיע לארץ רק בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20), התפשטותו המהירה ותפוצתו הרחבה - בעיקר במעזבות, מדשאות וגינות בקרבת ובתוך אזורי יישוב ובמיוחד בערים - והיותו בעל פרח בולט, הפכו את החמציץ לחלק מהנוף הישראלי ולגבי ישראלים רבים - חלק מנוף ילדותם. בשל טעמם החמצמץ נוהגים ילדים למצוץ את גבעולי החמציץ. בלשון הדיבור (בעיקר באזור ירושלים) הוא נקרא לעיתים "חַמְצוּץ".
נעמי פולני - אמנית, מוזיקאית, במאית וכוריאוגרפית של הצ'יזבטרון, הלהקות הצבאיות ולהקת "התרנגולים" - הקימה ב-1966 את להקת "החמציצים", אך הלהקה לא זכתה להצלחה והתפרקה כעבור שנה.
בתוכנית הטלוויזיה ההומוריסטית "פלטפוס" בלטו מערכוני "נווה חמציצים" שהיו פארודיה על תופעת שכונות יוקרה שכונו "סביונים" או "נווה סביון" על שם היישוב העשיר סביון. "נווה חמציצים" תוארה כשכונה ישראלית ממוצעת ועממית והמערכונים הציגו את חיי היום-יום של תושבי השכונה: ילדים, זקנים ואנשים מוזרים ומצחיקים.
איטה (אידה) פקטורית כתבה שיר על החמציץ עם לחן של פואה גרינשפון. יורם טהר-לב כתב מקאמה הומוריסטית שבה החמציץ ממלא תפקיד בולט, בעיקר בזכות המצלול של שמו, הנוח לחריזה.
גלריה

פרטי פרח של חמציץ נטוי
חמציץ נטוי בטלביה ירושלים
מקבץ חמציצים (סגורים) בטורס נובאס, פורטוגל
מרבד חמציצים באוסטרליה
חמציצים במעזבה עירונית בישראל, 18 במרץ 2012
מרבד עלים של חמציצים
מרבד צהוב של פרחי חמציץ נטוי ליד אולם ויקס, מכון ויצמן למדע, 4 במרץ 2009.
חמציצים בירושלים
ראו גם

חמציץ
חמציץ קטן
מין פולש
צמחי מעזבות
הערות שוליים

1 2  מיכאלי זהרי, מגדיר חדש לצמחי ישראל, מהדורה חדשה ומורחבת, תל אביב, 1998: עם עובד, 1998, עמ' 272
1 2 3 4 5 6  חמציץ נטוי, באתר "צמח השדה".
1 2 3 4 5  חמציץ נטוי, באתר "צמחיית ישראל וסביבתה".
↑  Oxalis pes-caprae, POWO plants of the World Online. Published on the Internet, ‏2022
↑  Oxalis corniculata, POWO plants of the World Online. Published on the Internet, ‏2022
↑  מיכאל זהרי, כל עולם הצמחים, תל אביב: עם עובד בע"מ, 1982, עמ' 492-3
↑  א. פאהן, אנטומיה של הצמח, מהדורה שניה, מורחבת ומעודכנת, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1987, עמ' 339-340
↑  צחי אבנור, תמונה של חמציץ בגובה 74 ס"מ בפליקר, 9 בינואר 2016.
↑  החי והצומח של ארץ ישראל - כרך 10, עמ' 189.
↑  תיעוד של דבורת דבש על חמציץ נטוי: תמונה 1, תמונה 2 ותמונה 3 בפליקר.
↑  Oxalis
↑  בשנת 2009 תועד חמציץ נטוי שפרח כבר ב-3 בדצמבר ובשנת 2014 תועד חמציץ נטוי שפרח כבר ב-1 בדצמבר.
↑  בשנת 2016 תועד חמציץ נטוי באוניברסיטת תל אביב שפרח כבר ב-30 בנובמבר, ראו תמונה בפליקר.
↑  ראו למשל תמונה:Oxalis-pes-caprae-2015-05-14.jpg של חמציץ נטוי שפרח ב-14 במאי 2015.
↑  ראו גם Oxalis pes-caprae - 2024-05-23 בפליקר: תיעוד חמציץ נטוי שפרח ב-23 במאי 2024 בגינה עם השקיה.
1 2 3  ז'אן-מארק דופור-דרור, פלישת חמציץ נטוי בשטחים טבעיים: האם החל שלב הפלישה המואצת ?, כלנית (כתב עת), 5 במרץ 2015.
↑  פרופ' עמרם אשל, נתגלה בישראל טיפוס חדש של חמציץ נטוי העלול לגרום לייצור זרעים והגברת התפוצה של מין פולש זה. מי גילה אותו? מתי? איפה? ..., אתר צמח השדה, 17 בינואר 2023.
↑  ראו בתמונות הבאות בפליקר: פרח חיוור וברקע פרח רגיל וחמציצים חוורים.
↑  אילנה קוריאל, סוד ההגנה של החמציצים, באתר ynet, 5 בפברואר 2018.
↑  מאיה כהן, 75 מערכונים ל-75 לישראל: נווה חמציצים, באתר ישראל היום, 19 באפריל 2023.
↑  החמציץ, שיר בזמרשת.
↑  מקאמות, הומור ועוד / הומור טהור-לב / יש חריץ מסוכן בהור ההר!, באתר של יורם טהר-לב.
אספן העצמות

| --- | --- |

 מבוסס על:  The Bone Collector 
 בימוי:  פיליפ נויס 
 הופק בידי:  מרטין ברגמן 
 עריכה:  ויליאם הוי 
 שחקנים ראשיים:  דנזל וושינגטון (Lincoln Rhyme) אד אוניל (Lon Sellitto) אנג'לינה ג'ולי (Amelia Sachs) לילנד אורסר בובי קנאבלי לואיס גוזמן Mike McGlone קווין לטיפה מייקל רוקר ג'ון בנג'מין היקי 
 מוזיקה:  קרייג ארמסטרונג 
 צילום:  דין סמלר 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי יוניברסל 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  20 בינואר 2000 
 משך הקרנה:  118 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  מותחן פסיכולוגי, סרט באדי קאפ, סרט דרמה, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט מתח, סרט אימה 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 הכנסות באתר מוג'ו:   bonecollector
 www.thebonecollector.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
אספן העצמות (באנגלית: The Bone Collector) הוא מותחן פשע אמריקאי משנת 1999 בבימויו של פיליפ נויס, המבוסס על הרומן מאת ג'פרי דיבר. הסרט עוקב אחר חוקר משטרתי משותק המרותק למיטתו, המשתף פעולה עם שוטרת צעירה כדי לתפוס רוצח סדרתי אכזרי. בסרט מככבים דנזל וושינגטון בתפקיד לינקולן ריים ואנג'לינה ג'ולי בתפקיד אמיליה דונאגי, לצד שחקנים נוספים כמו קווין לטיפה, מייקל רוקר ולואיס גוזמן. הסרט מציג מרדף מותח אחר רוצח סדרתי המשאיר רמזים מורכבים בזירות הפשע. הסרט הכניס כ-151.5 מיליון דולר ברחבי העולם אל מול תקציב הפקה של כ-48 מיליון דולר.
עלילה

הסרט מתמקד בלינקולן ריים, חוקר משטרתי מוביל בתחום הזיהוי הפלילי, המרותק למיטתו בעקבות תאונת עבודה קשה. כאשר רוצח סדרתי מתחיל לפעול ברחובות מנהטן, ריים מגויס מחדש לחקירה ומסתייע באמיליה דונאגי, שוטרת מתחילה, המשמשת כעיניו ואוזניו בזירות הפשע. השניים מנסים לפענח את הרמזים שהרוצח משאיר מאחוריו, במרוץ נגד הזמן להצלת הקורבנות הבאים.
צוות השחקנים

דנזל וושינגטון – לינקולן ריים, חוקר משטרתי מבריק המרותק למיטתו.
אנג'לינה ג'ולי – אמיליה דונאגי, שוטרת מתחילה וחדורת מוטיבציה.
קווין לטיפה – ת'למה, המטפלת המסורה של ריים.
מייקל רוקר – קפטן הווארד צ'יני, מפקד המשטרה הספקן.
לואיס גוזמן – הבלש אדי אורטיז, שותף בחקירה.
ביקורות

הסרט "אספן העצמות" קיבל ביקורות מעורבות. באתר Rotten Tomatoes הוא זכה לציון של 28% המבוסס על 87 ביקורות, עם הקונצנזוס: "על אף הופעותיהם של וושינגטון וג'ולי, הסרט סובל מעלילה צפויה וחסרת מתח". באתר Metacritic הסרט קיבל ציון ממוצע של 45 מתוך 100, המבוסס על 33 ביקורות, המעיד על "ביקורות מעורבות או ממוצעות". מבקרים שיבחו את המשחק של וושינגטון וג'ולי, אך ציינו כי העלילה אינה מחדשת בז'אנר המותחנים. ראובן שבת מאתר "בכיוון הרוח" כתב: "הן העלילה, הן המשחק וכמובן התסריט והבימוי נעשו היטב... זה סרט מתח עוצר נשימה"
הערות שוליים

↑  בכיוון הרוח על הסרט אספן העצמות סקירה מאת ראובן שבת, באתר בכיוון הרוח-במה לספרות תרבות הגות
נערה במים

| --- | --- |

 בימוי:  מ. נייט שאמלאן 
 הופק בידי:  סם מרסר 
 תסריט:  מ. נייט שאמלאן 
 שחקנים ראשיים:  ברייס דאלאס הווארד (Story) פול ג'יאמטי ג'ון בויד ג'ארד האריס מרי בת' הרט טום מרדירוסיאן טובה פלדשו דיוויד אוגדן סטיירס ג'רמי הווארד דאג ג'ונס ביל אירווין פרדי רודריגז ג'פרי רייט בוב בלבן נואה גריי קיביי שריתה צ'ודהורי מ. נייט שאמלאן Cindy Cheung מוניקה גבריאל קורנן 
 מוזיקה:  ג'יימס ניוטון הווארד 
 צילום:  כריסטופר דויל 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  האחים וורנר, אולפני לג'נדרי, Blinding Edge Pictures 
 חברה מפיצה:  InterCom, האחים וורנר, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  31 באוגוסט 2006 
 משך הקרנה:  109 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט בלשי, סרט דרמה, סרט פנטזיה, סרט מתח, סרט אימה 
 מקום התרחשות:  פנסילבניה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   ladyinthewater
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
נערה במים (באנגלית: Lady in the Water) הוא סרט פנטזיה ומסתורין אמריקאי משנת 2006, בבימויו של מ. נייט שאמלאן, שגם כתב את התסריט. בסרט מככבים פול ג'יאמטי כברמן בשם קליבלנד הפ, וברייס דאלאס הווארד בתפקיד סטורי, דמות מסתורית מעולם אגדי. הסרט מגולל את סיפורו של קליבלנד, המגלה אישה מסתורית בבריכת השחייה של הבניין שבו הוא עובד, ומבין שהיא דמות מאגדה המנסה לחזור לעולמה. הסרט הופק בתקציב של 70 מיליון דולר, והכניס כ-72.8 מיליון דולר ברחבי העולם.
עלילה

קליבלנד הפ, איש תחזוקה בבניין מגורים בפילדלפיה, מגלה לילה אחד אישה מסתורית בשם סטורי בבריכת השחייה של הבניין. סטורי מתגלה כ"נארפ" – דמות מאגדה המנסה לחזור לעולמה באמצעות סיועם של דיירי הבניין. קליבלנד ודיירים נוספים מגלים שהם ממלאים תפקידים בסיפור אגדי, ונאלצים להתמודד עם יצור מרושע המנסה למנוע מסטורי לחזור לביתה.
צוות השחקנים

פול ג'יאמטי – קליבלנד הפ, איש תחזוקה בבניין מגורים.
ברייס דאלאס הווארד – סטורי, "נארפ" מעולם אגדי.
ג'פרי רייט – מר דורי, דייר בבניין.
בוב באלאבן – הארי פרבר, דייר ספקן.
סריטה צ'ודהורי – אנה רן, דיירת בבניין.
סינדי צ'ונג – יאנג-סון צ'וי, דיירת המספרת את האגדה.
ביקורות

הסרט "נערה במים" קיבל ביקורות מעורבות עד שליליות. באתר Rotten Tomatoes הוא זכה לציון של 25% המבוסס על 196 ביקורות, עם הקונצנזוס: "הסרט מנסה להיות אגדה מודרנית, אך נכשל בשל עלילה מסובכת ודיאלוגים מלאכותיים." באתר Metacritic הסרט קיבל ציון ממוצע של 36 מתוך 100, המבוסס על 36 ביקורות, המעיד על "ביקורות שליליות בדרך כלל". מבקרים שיבחו את המשחק של פול ג'יאמטי, אך ביקרו את התסריט והבימוי של שאמלאן. בישראל, הסרט לא זכה לביקורות בולטות במיוחד.
אשור

ערך זה עוסק בארץ קדומה באזור עיראק של ימינו. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מפת מסופוטמיה
 ממשל
 משטר:  מונרכיה
 שפה נפוצה:  אכדית   שומרית   ארמית
 עיר בירה:  אשור   נינוה
 גאוגרפיה
 יבשת:  אסיה 
 היסטוריה
 הקמה:   
 תאריך הקמה:  2500 לפנה"ס
 פירוק:   
 תאריך פירוק:  609 לפנה"ס
 ישות יורשת:  מדי   האימפריה הנאו-בבלית
 שליטים בולטים:  תודיה (2500 לפנה"ס)   אשור-אובליט השני (612–609 לפנה"ס)   סנחריב (705–681 לפנה״ס)
 שטח בעבר:  194,249 קמ"ר
 דמוגרפיה
 דת:  מסופוטמית עתיקה
 כלכלה
 מטבע:  טקל/שקל
 
אַשּׁוּר הוא שמה של ציוויליזציה מסופוטמית-שמית קדומה שהתקיימה כעיר-מדינה בין המאה ה-21 לפנה"ס עד המאה ה-14 לפנה"ס והפכה למדינה ולאחר מכן לאימפריה בין המאה-14 ועד סוף המאה ה-7 לפנה"ס, עת נכבשה בידי בבל. תחילת הממלכה בעיר אשור (על שם האל השומרי אשור), באזור החידקל העליון, בעיראק של ימינו.
ארץ אשור תחומה בין הרי ארמניה בצפון לשפך נהר הזב הגדול בדרום, ובין רמת החבור במערב להרי כורדיסטן במזרח. עיר הבירה של ממלכת אשור התחלפה לאורך השנים; הידועות מביניהן הן אשור ונינווה. העם שחי במקום נקרא אף הוא אשור, או "העם האשורי".
ממלכת אשור ידעה עליות ומורדות בכוחה ובחשיבותה והיא התקיימה בין תחילת תקופת הברונזה ועד שלהי תקופת הברזל. היסטוריונים מודרניים מחלקים את תולדותיה למספר תקופות לפי אירועים פוליטיים ושינויים הדרגתיים בשפה: אשור המוקדמת (2600–2025 לפהנ"ס) גיבוש עיר המדינה; "אשור העתיקה" (2025–1364 לפנה"ס) שבה התפתחה העיר והפכה למרכז מסחר ארוך טווח עם אנאטוליה, הממוקמת בטורקיה של היום; "אשור התיכונה" (1363–912 לפנ"ס) שבה התרחבה הממלכה לאימפריה ראשונה; בתקופת "האימפריה האשורית החדשה" (911–609 לפנה"ס), התרחבה לכל רחבי המזרח התיכון, והגיעה עד למצרים ולמזרח אנטוליה ונחשבה האימפריה הגדולה ביותר בעולם בתקופתה; והתקופה הפוסט-אימפריאלית (609 לפני הספירה – 240 לספירה).
הקבוצה האתנית המכונה כיום העם האשורי עברה תהפוכות גורל שונות, והצליחה לשמור זהות מיוחדת עד היום, בזהות זו הם מייחסים עצמם כהמשך לאשור העתיקה. כיום חיים על פי ההערכות למעלה משלושה מיליון אשורים ברחבי העולם. רוב האשורים חיים כיום בצפון עיראק ובסוריה (יחד כ-1.5 מיליון בני אדם) ויש להם מסורת מיוחדת, פרשנות לנצרות בשם אשורים נסטוריאניים ושפה המשתייכת לניב הארמי.