stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הצבי (סדרה ישראלית)
פרסים ומועמדויות

| פרס | שנה | קטגוריה | עבור | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | 2024 | סדרת דרמה | הצבי | בהמתנה |  |
| פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | 2024 | שחקן ראשי בסדרת דרמה | אור בן מלך | בהמתנה |  |
| פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | 2024 | שחקנית ראשית בסדרת דרמה | סוזנה פפיאן | בהמתנה |  |
| פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | 2024 | שחקן משנה בסדרת דרמה | ולדימיר פרידמן | בהמתנה |  |
| פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | 2024 | בימוי בסדרת דרמה | קרן מרגלית | בהמתנה |  |
| פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | 2024 | תסריט בסדרת דרמה | קרן מרגלית | בהמתנה |  |
| פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | 2024 | צילום בסדרה עלילתית | דוד סטרז'מייסטר | בהמתנה |  |
| פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | 2024 | עריכת תמונה בסדרה עלילתית | עינת גלזר-זרחין | בהמתנה |  |
| פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | 2024 | ניהול אמנותי | איתן לוי | בהמתנה |  |
| פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | 2024 | עיצוב תלבושות | ענבל שוקי | בהמתנה |  |
| פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | 2024 | מוסיקה מקורית | רן בגנו | בהמתנה |  |
| פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | 2024 | איפור | הילה אלקיים | בהמתנה |  |
הערות שוליים

↑  גיל משעלי, ‏אחרי גילוי המחלה: הבשורה המשמחת של גאלה קוגן, באתר ‏מאקו‏, 10 במאי 2023
↑  רינת קרמר יבלינוביץ, ‏"הצבי": אליעזר בן יהודה והשפה העברית מגיעים לטלוויזיה, באתר "סרוגים", 1 במרץ 2024
↑  תהילה שינובר, ‏כוכבת הסדרה החדשה בתאגיד: "אי אפשר להיות מאושר בתקופה כזאת",  באתר כיפה, 28 בפברואר 2024
↑  תהילה שינובר, ‏הצעירה מבני עקיבא שמככבת בסדרה החדשה של התאגיד: "יש לי גבולות ברורים",  באתר כיפה, 28 בפברואר 2024
↑   סודות "הצבי" נחשפים: פרשת הלינץ' שהרעידה את ירושלים של 1885, סרטון בערוץ "כאן | חדשות - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 15:13)
↑   המועמדות והמועמדים לפרסי הטלוויזיה 2024, סרטון בערוץ "האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה", באתר יוטיוב, 2 במרץ 2025
| תוכניות תאגיד השידור הישראלי  |
| --- | --- | --- |
| חדשות ואקטואליה | חדשות הערב • חדשות הלילה • חדשות שישי • חדשות השבת • ערב ערב • העולם היום • שרון ואורי • מהצד השני עם גיא זהר • משחקי הכיס • עצם העניין • הכול פוליטי • שבע עם איילה חסון • הזמן הירוק |  |
| תוכניות תחקירים | זמן אמת • שטח הפקר • האזרח גואטה • דו"ח רולניק |  |
| דוקו ותעודה | וואי וואי וואי • יוצאים מהכלל • המהפכה הגאה • לבנון • אויבים • שרון • שופטים בשר ודם • לוחמים • הבלתי חשובים • המנדט • בשם האב • מדורות השבטים • חילוניות • 3 שירים |  |
| מציאות תיעודית | טיול אחרי צבא • בואו לאכול איתי • רילוקיישן • סליחה על השאלה • 80 וארבע • מתחילים מאפס • עוד ניפגש • סיפורים מהכורסה • יומני היקר • פרויקט משפחות • היהודי החדש • עולם קטן |  |
| שעשועונים | המרדף • האחוזון העליון |  |
| תרבות וראיונות | סוכן תרבות • פגישה עם רוני קובן • חדר 101 • קארפול קריוקי • פשוט בבית • ארון השירים היהודי • שאלה תשובה • מה שתגידו |  |
| סאטירה, בידור ואירוח | עד כאן! • הלילה עם לוסי וגורי • זהו זה! • ערב עם שי שטרן • ערוץ אפס |  |
| עלילתיות | קופה ראשית • היהודים באים • שב"ס • שטוקהולם • אבא משתדל • מתיר עגונות • טהרן • מנאייכ • שעת נעילה • חזרות • אחד על אחד • מותק בול באמצע • המפקדת • החנות שיש בה הכל • עלומים • שישו ושמחו • קרתגו • שישה אפסים • סובייצקה • הצבי • תיק נעדר • האיש שרצה לדעת הכל • האמת |  |
| סדרות רשת (כאן דיגיטל) | סוף הדרך • הטרמפיסטים • עלייתו ונפילתו של שם טוב האבי • פגום • משפחת פנסטה |  |
| רדיו והסכתים | חיות כיס • שיר אחד • אגן הים התיכון • המעבדה • לך תזכור |  |
עמוס (סדרת לוויינים)

דגם של עמוס-5
עמוס (מאנגלית: Affordable Modular Optimized Satellite AMOS) הוא שמה של סדרת לווייני תקשורת אזרחיים, המתופעלים על ידי חברת חלל תקשורת. הלוויינים הראשונים בסדרה נבנו על ידי התעשייה האווירית לישראל. עם הזמן, השם "עמוס" ניתן גם ללוויינים בייצור זר כעמוס 5, ועמוס 7, שמתופעלים על ידי חלל תקשורת וחלקם תוכננו על ידה כעמוס 17.
לווייני עמוס > עמוס 1

עמוס 1 הוא לוויין התקשורת הישראלי שפותח על ידי התעשייה האווירית, וכלל תתי-מערכות של החברות DASA הגרמנית ו־Alcatel Espace הצרפתית. שוגר ב־16 במאי 1996. הוא נמכר לחברת אינטלסאט בשנת 2009 ויצא מכלל שימוש.
שימש בין השאר, לשירות טלוויזיה ישירות לבתים (DTH/DBS) על ידי חברת yes ואחרים בארץ, על ידי HBO וחברות נוספות באירופה. חלל תקשורת הצליחה במהירות למלא את כל יכולת השידור של עמוס 1 ואף צברה בקשות נוספות, אי לכך החליטה החברה להרחיב את פעילותה ולשם כך יזמה את עמוס 2, שכיום נמצא בבעלותה המלאה.
לווייני עמוס > עמוס 2

עמוס 2 שוגר ב־28 בדצמבר 2003, והוא משרת לקוחות בשלושה אזורי שירות: המזרח התיכון (כולל ישראל), אירופה והחוף המזרחי של ארצות הברית. שירותי השידור והתקשורת שמעניק הלוויין כוללים: הפצת שידורי טלוויזיה ורדיו ישירות לבתי הצופים (כמו השירותים שמציעה חברת YES הישראלית), הפצת שידורי טלוויזיה ורדיו למרכזי כבלים, הפצת שירותי אינטרנט, ושידור נתונים לרשתות תקשורת. הפרויקט שעלותו הוערכה בכ־150 מיליון דולר יצר הכנסות של כ־37 מיליון שקל עד תחילת 2005.
עמוס-1 ו-2 מוקמו בסמיכות האחד לשני (מעל קו האורך 4 מעלות מערב) על מנת ליצור מיקום משותף (CO LOCATION). מיקום משותף זה איפשר למשתמשי הלוויין להגדיל את יכולות השימוש בו, ללא צורך באנטנה נוספת. כעת עמוס-3 מחליף את עמוס-1 ונמצא בסמיכות ללוויין עמוס-2.
עמוס 2 סיים את חייו המסחריים באפריל 2017, וביצע תמרון התרחקות מהחגורה הגיאוסטציונארית. הלקוחות הועברו ללוויני עמוס 3 ועמוס 7.
לווייני עמוס > עמוס 3

עמוס 3 שוגר ב-28 באפריל 2008. מטרתו הייתה להחליף את עמוס-1 שהוצא משירות ואף להגדיל את יכולות התקשורת הלוויינית של "חלל תקשורת". הלוויין מיועד לפעול עד 2026.
לווייני עמוס > עמוס 4

עמוס 4 שוגר ב-31 באוגוסט 2013. משרת את אזור דרום-מזרח אסיה. הלוויין מיועד לשימוש עד 2025.
לווייני עמוס > עמוס i5

ב-25 בנובמבר 2009 הודיעה חברת חלל תקשורת כי על מנת לענות לביקושים מוקדמים עבור שירותי עמוס 5 באפריקה, הגיעה החברה להסכם זמני להעברה ולהצבת לוויין תקשורת משומש מתוצרת חברת בת של לוקהיד מרטין ששוגר כבר ב-1995 מסין בשם AsiaSat2 למתן שירותים באפריקה בהקדם עד שישוגר עמוס 5 ב-2011. הלוויין ששמו הוחלף לעמוס i5 ונחכר לכשנה וחצי, הוצב בדצמבר 2009, בנקודה בחלל אליה שוגר בהמשך הלוויין עמוס 5. החברה החלה לספק באמצעותו שרותי תקשורת לוויינית מוקדמים באפריקה בינואר 2010, ללקוחותיה שהמתינו להפעלתו המסחרית של עמוס 5 (ששוגר בסוף 2011). הלוויין איבד את אמינותו התפעולית מוקדם מהצפוי בשל מחסור בדלק לתמרוניו חודשים מספר לפני שעמוס 5 שוגר ולכן חלל תקשורת העבירה את הלקוחות שקיבלו שרות באמצעותו, ללוויינים אחרים למשך מספר חודשים. לאחר ששוגר עמוס 5 והושלמו בדיקות המערכות שלו, הועברו אליו הלקוחות.
לווייני עמוס > עמוס 5

עמוס 5 פותח על ידי חברת Reshetnev הרוסית כשחלקים ממנו נבנו גם בחברת אלקאטל אלניה ספייס האיטלקית. הוא שוגר מקזחסטן ב-11 בדצמבר 2011, לאחר שתאריך השיגור המקורי נדחה במספר חודשים מפאת עיכובים בהרכבתו. פעילותו מיועדת לשרת בעיקר לקוחות מיבשת אפריקה.
ב-21 בנובמבר 2015 בשעה 06:45 בבוקר שעון ישראל אבד הקשר עם הלוויין ובעקבות כך הופסקו השירותים שסופקו דרכו, ב-15 בדצמבר 2015 הודיעה חלל תקשורת שהכשל הוא מוחלט וסופי ואין יכולת להחזירו לפעולה.
לווייני עמוס > עמוס 6

היה מיועד להחליף את לווייני עמוס 2 ועמוס 3 המשרתים לקוחות מאירופה וישראל וגם לשרת לקוחות מאזור יבשת אפריקה יחד עם עמוס 5. באוקטובר 2015 נודע כי חברת פייסבוק שכרה כ-40 אחוז מיכולות תעבורת האינטרנט של הלוויין למספר שנים תמורת סכום של 95 מיליון דולר לצורך מיזם חברתי של חיבור מדינות מתפתחות באפריקה לרשת האינטרנט גם ללא תשתיות פיזיות כמו כבלי תקשורת.
ב-1 בספטמבר 2016 נהרס הלוויין כליל בעת פיצוץ שאירע במשגר הטיל פאלקון 9 של חברת SpaceX במהלך ניסוי, יומיים לפני שנועד לשגרו לחלל.
לווייני עמוס > עמוס 7

בסוף 2016 שכרה חלל תקשורת את AsiaSat 8 (מתוצרת לוראל, שוגר מארצות הברית ב-2014), לאחר אובדן עמוס 6 כדי לספק ללקוחותיה שירות זמני (4 שנים עם אופציה לשנה נוספת, ובסך הכל אמור לפעול עד 2022) במקום עמוס 6. חלל מיתגה את הלוויין בשם עמוס 7. הלוויין הוצב מחדש בנקודה 4 מעלות מערב (סמוך ללוויין עמוס 3) ולאחר שעבר סדרת בדיקות לתקינותו החלה הפעלתו המסחרית ב-27 בפברואר 2017. פעילותו נועדה להחליף את מרבית שירותי התקשורת שסיפקו עמוס 2, עמוס 5 וחלק מהפעילות שיועדה לעמוס 6 וצפוי לפעול בשירות חלל תקשורת עד פברואר 2022. בסופו של דבר, הלווין המשיך לשמש את חברת חלל במיקום זה עד 28.2.2025, אז נמסר בחזרה.
לווייני עמוס > עמוס 17

ב-21 בדצמבר 2016 חברת חלל תקשורת דיווחה כי התקשרה בהסכם עם קבוצת "בואינג" לפיו הזמינה החברה מבואינג את ייצור הלוויין עמוס 17, מערכותיו ושירותים נוספים. נכון ל-2018, עלות הפרויקט עומדת על 192 מיליון דולר.
זהו לוויין מתקדם ביותר עם מטע"ד סיפרתי (Digital Channelizer), שפועל בשלושה תחומי תדר ומאפשר קישוריות בין כל האלומות בכל תחומי התדרים. זהו הלוויין הראשון עם מטע"ד מסוג HTS בתחום תדר C-band, מה שהופך אותו אטרקטיבי במיוחד למפעילי טלקום וממשלות.
הלוויין שוגר בהצלחה ב-7 באוגוסט 2019 בעזרת משגר מדגם פאלקון 9 של חברת SpaceX, לאחר עיכוב של מספר ימים עקב חשד לתקלה בשסתום אחד ממנועי המשגר. הלוויין יספק כיסוי לשירותי תקשורת מתקדמים כולל הדור החמישי של הסלולר ואינטרנט עבור יבשת אפריקה, המזרח התיכון, וחלקים מאירופה ואסיה. קו האורך הגאוגרפי מעליו הוא מרחף - 17° מזרח העניק ללוויין את זיהויו המספרי וזהה למסלול הגאוסטציונרי של הלוויין עמוס 5 שסיים את חייו ב-2015. אורך חיי הלוויין מתוכנן ל-20 שנים לפחות כשהעלות השנתית הצפויה עומדת על כ-5 מיליון דולר.
לווייני עמוס > עמוס 8

במרץ 2018 חלל תקשורת הודיעה כי הלוויין עמוס 8 יבנה על ידי חברת לוראל (LORAL/SYSTEMS SPACE) בעלות של כ-112 מיליון דולר. הלוויין נועד לשיגור ב-2020 במשגר מסוג פאלקון 9 ומיועד להחליף את עמוס 6. לוראל בנתה גם את הלוויין אסיה סאט 8 שהוחכר לחלל תקשורת וכונה "עמוס 7".
באפריל 2018, לאחר בחירת חברת SSL כאחראית על לוויין עמוס 8, הודיעה התעשייה האווירית כי היא מנסה לקדם את תכנון ושיגור לוויין תקשורת באופן עצמי ואף לאתר עבורו לקוחות ממשלתיים ופרטיים. תוכנית זאת זכתה לגיבוי ממשלתי שאף התייחסה ללוויין כ"לוויין לאומי" (ולא כ"לוויין מסחרי") שנועד לספק שירותי תקשורת עבור הממשלה וגופים ציבוריים נוספים בישראל כגון צה"ל מלבד לקוחותיו המסחריים.
ב-3 בספטמבר 2018 פורסם כי התקבלה החלטה לבנות את הלוויין שייקרא "עמוס 8" על ידי התעשייה האווירית בישראל במימון חלקי של הממשלה (דרך משרד הביטחון ומשרד המדע). הלוויין שמיועד לשיגור ככל הנראה בסוף 2021, ונועד להיות בעל יכולות דיגיטליות מתקדמות.
ב-25 בספטמבר 2018 פורסם בבורסה על ידי חלל תקשורת כי החליטה שלא להעביר את תשלום המקדמה לבניית הלוויין לחברת לוראל, דבר שהביא לביטול החוזה של חלל תקשורת עם חברת לוראל לבניית הלוויין, צעד נוסף לקראת בנייתו ככל הנראה בישראל. כמו כן החברה גם ביטלה את ההסכם לשגרו על ידי חברת ספייס-X, אך עדיין חויבה לשגר את הלוויין עמוס 17 עם ספייס-X.
בדו"ח החברה שפורסם בדצמבר 2018 פורסם כי היא שוקלת להזמין לוויין שיחליף את עמוס 3 וישוגר עוד לפני תום פעילותו ב-2026.
במרץ 2019 הודיעה חברת "יס" כי בכוונתה להעביר בעתיד את פלטפורמת השידורים שלה מלווייני עמוס אל רשת האינטרנט מה שעשוי להקשות על מציאת לקוחות ישראליים שיחתמו על הסכם שימוש מסחרי בלוויין העתידי ומעמיד את ההיתכנות הכלכלית לבנייתו ושיגורו בסימן שאלה. בפברואר 2020 חברת "יס" הבהירה כי החוזה שלה לשידורי הלוויין באמצעות חלל תקשורת יהיו בתוקף עד ינואר 2026.
על פי דוחות "חלל תקשורת" על הרבעון הראשון של 2019 עולה שכל עוד ההחלטה של חברת "יס" לוותר על שידורי הלוויין בתוקף, היא תעדיף שלא לממן את פיתוח ושיגור הלוויין בשל מחסור בלקוח מרכזי מישראל ומכיוון שביכולתה לספק שירותי תקשורת לשאר לקוחותיה מלווייני עמוס 3 ועמוס 7. במקום זאת תבחן אלטרנטיבות השקעה אחרות כמו דחיית שיגור הלוויין הבא שמיועד לנקודת שיגור 4 מעלות מערב (היכן שממוקמים עמוס 3 ועמוס 7) עד 2026 (המועד בו עמוס 3 מיועד לצאת משירות) או תוכניתה לפתח ולשגר לוויין תקשורת שישרת לקוחות ממערב אפריקה ודרום אמריקה. כמו כן, גם לא בטוח שהתעשייה האווירית היא זאת שתבנה אותו.
לווייני עמוס > עמוס E

נכון ל-2018, נמצא בשלבי תכנון ופיתוח בתעשייה האווירית. הוא נועד בתחילה לפרויקט עמוס 8 אך נמצא בשלבי תכנון בלבד וכולל מערכות הנעה המבוססות על מנוע יונים חשמלי שנועד להקטין את משקלו. חלק מהמערכות התקשורת המשופרות שמיועדות להשתלב בלוויין עמוס 8 תוכננו במסגרת פיתוח הלוויין הזה.
לחלל תקשורת אף קיימת תוכנית עתידית לשגר לוויין שיספק שירותי תקשורת לדרום ומרכז אמריקה וירחיב את הפריסה העולמית שלה.
יחסי טורקיה–עיראק

| יחסי טורקיה–עיראק |
| --- | --- |
טורקיה: עיראק


טורקיה: עיראק
שטח (בקילומטר רבוע)
783,562: 438,317
אוכלוסייה
87,614,636: 46,691,334
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,108,022: 250,843
תמ"ג לנפש (בדולרים)
12,647: 5,372
משטר
משטר נשיאותי: רפובליקה

יחסי טורקיה–עיראק (בטורקית: Irak-Türkiye ilişkileri; בערבית: العلاقات التركية العراقية) הם יחסי החוץ בין הרפובליקה הטורקית ובין רפובליקת עיראק. שתי המדינות חולקות מורשת היסטורית ותרבותית קרובה. הקבינט העיראקי הודיע באוקטובר 2012 כי כוחות טורקיים העוברים לעיראק "מהווים הפרה של ריבונותה וביטחונה של עיראק", שכן כוחות טורקיים השתמשו בבסיסים צבאיים בעיראק נגד מפלגת הפועלים בכורדיסטן (PKK).
היסטוריה

העיראקים, יחד עם הסורים, הלבנונים והמצרים, היו תחת שלטונה של האימפריה העות'מאנית מתחילת המאה ה-16 ועד לאחר מלחמת העולם הראשונה. שתי המדינות הללו הפכו למדינות ריבוניות לאחר מלחמת העולם הראשונה; עיראק הפכה לישות פוליטית כמנדט בריטי, ורפובליקת טורקיה הפכה למדינה ריבונית מלבד האימפריה העות'מאנית. אף על פי שטורקיה הפכה למדינה רשמית בזירה הבינלאומית על ידי הסכם לוזאן משנת 1923, האספה הלאומית הגדולה באנקרה, מייסדת טורקיה המודרנית, ניהלה למעשה את הממשלה מאז 1920.
היסטוריה > 1932–1958: תקופת האמנות

בשנות ה-30 של המאה ה-20 היו יחסי טורקיה ועיראק לבביים ביותר, כאשר גם המלך ההאשמי ראזי מעיראק וגם מוסטפא כמאל אטאטורק, מייסד המדינה הטורקית המודרנית ומנהיגה מאז 1923, המשיכו לקיים יחסים קרובים עם הבריטים. מעצמאות עיראק בשנת 1932 ועד המהפכה הרפובליקנית בשנת 1958, האירועים המשמעותיים ביותר ביחסי עיראק-טורקיה היו החוזים האזוריים: ברית סעדאבאד וברית בגדאד. לטורקיה היו שתי בריתות הגנה-צבאית בין מדינות המזרח התיכון בעידן זה, ועיראק הייתה המדינה הערבית היחידה בשני ההסכמים. לאור ידיעה זו ניתן לטעון כי במהלך תקופה זו היו לטורקיה ועיראק קשר הדוק ושיתופי פעולה.
היסטוריה > 1932–1958: תקופת האמנות > הסכם סעדאבאד

הסכם סעדאבאד נחתם בין איראן, עיראק, אפגניסטן וטורקיה ב-8 ביולי 1937 בארמון סעדאבאד באיראן. יותר מאשר ברית הגנה, זה היה חוזה אי-תוקפנות וחוביות. היו שתי סיבות עיקריות שהובילו את חתימתו על הסכם זה: לפתור את סכסוכי הגבול בין חברי ההסכם ולהביע את עצמאותה של כל מדינה בזירה הבינלאומית. הסיבה השנייה הייתה חשובה במיוחד עבור עיראק. פרט לטורקיה, עבור שאר המדינות היה זה הארגון הבינלאומי הראשון אליו הצטרפו. הסעיף השביעי של ההסכם היה הסעיף המרכזי בין טורקיה לעיראק. על פי סעיף זה, כל אחד מחברי הסכם זה מסכים למנוע את הקבוצות המזוינות שבתחומן אשר מהוות איום על מדינות חברות אחרות. במילים אחרות, זו הייתה דרך להבטיח כי איראן ועיראק לא יתנו שום אספקה למורדים הכורדים בשטח טורקיה או להפך. עם תחילת מלחמת העולם השנייה, איבד הסכם זה את משמעותו, למעט סעיף זה. הפסגה האחרונה של הסכם סעדאבאד הייתה בשנת 1939, ובהמשך התמסמסה למעשה הברית.
היסטוריה > 1932–1958: תקופת האמנות > הסכם בגדאד

לאחר מלחמת העולם השנייה, היחסים הבינלאומיים השתנו לא רק במזרח התיכון אלא גם בעולם. עיראק הפכה לאחת ממייסדי הליגה הערבית בשנת 1945. ליגה זו הוקמה במטרה לספק פורום למדינות ערב, ולהשאיר את הדלת פתוחה לפדרציה עתידית אפשרית. ראשית, הקמתה של ישראל שינתה באופן קיצוני את הפוליטיקה במזרח התיכון. עיראק לקחה חלק במלחמת העצמאות בשנת 1948 על ידי שליחת 18,000 חיילים להגנת אזור ג'נין - שכם - טולכרם. מלחמה זו קירבה בין מדינות ערב וקידמה את הלאומיות הערבית ואת האידאולוגיות האנטי-מערביות באזור. כתוצאה מהפאן-ערביות, בראשית שנות החמישים בדק חוסני א-זעים בסוריה את האפשרות לאיחוד בין סוריה לעיראק. עם זאת, חילוקי דעות בין המדינות מנעו את האיחוד, ובהמשך היא הפכה לאפשרות מרוחקת לאחר ההפיכה בדמשק.
טורקיה בחרה ללכת בכיוון השני, להיות חלק ממדינות המערב, ואחרי הצטרפותה לנאט"ו בשנת 1952, תוך שהיא ממקמת את עצמה היטב כחלק מהעולם המערבי. עבור מדינות המערב, עמדתה האסטרטגית של טורקיה הייתה חשובה. טורקיה הייתה נושאת מטוסים בלתי ניתנת לטיבוע. במקביל יכלה טורקיה להגן על עצמה מפני האיום הסובייטי ולהכפיף את צבאם תחת פיקוד נאט"ו. היתרונות ההדדיים הללו הפכו את טורקיה לחלק מנאט"ו. עם זאת, הכרתה של טורקיה בישראל בשנת 1948, ובהמשך תמיכתה באינטרסים המערביים במזרח התיכון (למשל משבר תעלת סואץ), השפיעה לרעה על קשריה עם מדינות המזרח התיכון.
הסכם בגדאד התגלה באווירה זו, כאשר מדינות ערב וטורקיה הולכות בכיוונים שונים. עם זאת, חילוקי הדעות השונות ביחסי החוץ המורחבים שלהם לא הפריעו לעיראק וטורקיה לשתף פעולה בתחומי עניין משותפים. הסכם בגדאד הוא עדות לשיתוף הפעולה בין שתי מדינות. ב-24 בפברואר 1954 חתמו עיראק וטורקיה על חוזה הגנה הדדי שנועד להוות משרל נגד להשפעה הסובייטית באזור. מאוחר יותר, בשנת 1955, איראן, פקיסטן ובריטניה הצטרפו להסכם. המטרה של טורקיה, וגם עיראק, הייתה להביא מדינות ערב אחרות להיות חלק מההסכם. עם זאת, מטרה זו נכשלה. ראשית, חברותה של בריטניה להסכם השפיעה לרעה על מדינות ערב. בנוסף, ישראל הייתה איום חשוב יותר על מדינות ערב מאשר ברית המועצות. נאצריזם וסוציאליזם ערבי התפשטו בין מדינות ערב, ויותר מאשר סוציאליזם, האימפריאליזם נתפס כאויב.
משבר תעלת סואץ בשנת 1956 השפיע על ההסכם לרעה. עיראק כחברה ערבית בברית לא הייתה יכולה להישאר נייטרלית במשבר סואץ. כתוצאה מכך עיראק הדירה את בריטניה מישיבות הסכם בגדאד ומלך עיראק הצטרף לפסגה הערבית בביירות במופע של סולידריות פאן-ערבית לאחר משבר סואץ. למרות קיומן של בעיות אלו, עיראק הייתה המדינה הערבית היחידה בחוזה בגדאד וניסתה ליצור איזון בין טורקיה, מדינות המערב ומדינות ערב.
תהליך זה הסתיים כאשר עיראק נקלעה לממשלה צבאית חדשה ונסוגה מההסכם ב-14 ביולי 1958, יום לפני פסגת ברית בגדאד בטורקיה. בפסגה נדונו המצב בעיראק וחברי הברית שלחו הודעה לארצות הברית להתערב במצב בעיראק. טורקיה הייתה תוקפנית יותר משאר חברי הברית, והחלה לדון בהתערבות צבאית. עם זאת, ארצות הברית לא רצתה לקחת סיכון זה ועצרה את טורקיה. ב-31 ביולי 1958, טורקיה הכירה בממשלה החדשה בעיראק והמתיחות ביחסי טורקיה-עיראק פחתה בהדרגה.
הסכם בגדאד הפך ל-CENTO ושרד עד המהפכה האיראנית בשנת 1979.
היסטוריה > 1958–1990

המשטר העיראקי ומדיניות החוץ שלו השתנו לאחר ההפיכה ב-1958. כמו בעיראק, גם טורקיה עברה הפיכה ב-1960. הצבא השתלט על הממשלה, וחוקק חוקה חדשה, יותר דמוקרטית, ובעצם כונן מחדש את התהליך הדמוקרטי. יחסי טורקיה עם מדינות אחרות במזרח התיכון השפיעו על יחסיה עם עיראק בשנות ה-40 וה-50. לאחר ההפיכה עברה מדיניות החוץ הטורקית לעידן חדש, שאינו פרו-מערבי לחלוטין ונשלט מאוד על ידי נאט"ו. טורקיה התייחסה לדאגותיה של מדינות המזרח התיכון בקביעת מדיניות החוץ שלה בעידן זה וקיימה יחסים טובים יותר עם מדינות המזרח התיכון.
היסטוריה > 1958–1990 > סחר הנפט

אסטרטגיית מדיניות החוץ החדשה של טורקיה בשנות ה-60 וה-70 הראתה את יתרונותיה במהלך משבר הנפט של 1973. מדינות אופ"ק הצהירו כי אספקת הנפט של טורקיה לא תהיה מוגבלת. יתרה מזאת, באוגוסט 1973 החל פרויקט צינור נפט בין טורקיה לעיראק, כירכוכ – יומורטליק, והפרויקט אכן התגשם ב-3 בינואר 1977. הצינור סיפק 2/3 מהביקוש לדלק של טורקיה.
היסטוריה > 1958–1990 > סכסוך מים

סוגיית זכויות המים הפכה למחלוקת עבור שתי המדינות החל משנות השישים של המאה העשרים, כאשר טורקיה יישמה פרויקט עבודות ציבוריות (פרויקט GAP) שמטרתו לשאוב את המים מנחלי החידקל והפרת באמצעות בניית 22 סכרים, להשקיה ומטרות אנרגיה הידרואלקטרית. אף כי סכסוך המים בין טורקיה לסוריה היה בעייתי יותר, פרויקט ה-GAP נתפס כאיום גם על ידי עיראק. המתח בין טורקיה לעיראק בנושא עלה באמצעות השפעת השתתפות סוריה והשתתפות טורקיה באמברגו של האו"ם נגד עיראק, לאחר מלחמת המפרץ. עם זאת, הנושא מעולם לא הפך למשמעותי כמו סכסוך המים בין טורקיה לסוריה.
הבצורת בשנת 2008 בעיראק עוררה משא ומתן חדש בין עיראק לטורקיה על זרימת הנהר בגבול. אף על פי שהבצורת השפיעה גם על טורקיה, סוריה ואיראן, עיראק התלוננה באופן קבוע על זרימת מים מופחתת. עיראק התלוננה במיוחד על נהר הפרת בגלל כמות הסכרים הגדולה בנהר. טורקיה הסכימה להגדיל את הזרימה מספר פעמים, מעבר לאמצעיהן, על מנת לספק לעיראק מים נוספים. בעיראק חלה ירידה משמעותית באחסון המים ותפוקות השאיבה בגלל הבצורת. בנוסף, כדי להחמיר את המצב, תשתיות המים בעיראק סבלו משנים של סכסוך והזנחה.
בשנת 2008, טורקיה, עיראק וסוריה הסכימו להפעיל מחדש את הוועדה המשותפת לשלושת הצדדים למים עבור שלוש המדינות, כדי לנהל טוב יותר את מקורות המים. טורקיה, עיראק וסוריה חתמו על מזכר הבנות ב-3 בספטמבר 2009 במטרה לחזק את התקשורת בתוך אגן החידקל-פרת ולפתח תחנות פיקוח על זרימת מים משותפות. ב-19 בספטמבר 2009, טורקיה הסכימה רשמית להגדיל את זרימת נהר הפרת ל-450 עד 500 ס"מ עד 20 באוקטובר 2009. בתמורה, עיראק הסכימה לסחור בנפט עם טורקיה ולעזור לרסן את פעילות הטרור באזור הגבול שלהם. אחת מסכרי ה-GAP הגדולות האחרונות בטורקיה על חידקל, סכר איליסו מתנגד בתוקף על ידי עיראק והוא מקור המריבה הפוליטית.
היסטוריה > 1958–1990 > מלחמת איראן–עיראק וטורקיה

הקמת משטרים המגובים על ידי צבא בטורקיה ובעיראק עד 1980, סייעה לחיזוק היחסים בכמה סוגיות עיקריות, שכן שתי הממשלות תמכו במדיניות חילונית ואנטי-רדיקלית, בגבולות יציבים ובקשר הדוק יותר עם המערב, שהיה נחוץ לעיראק לצורך הסכסוך עם איראן, ולטורקיה ברצונה להצטרף לאיחוד האירופי. במהלך מלחמת איראן–עיראק נותרה טורקיה נייטרלית רשמית ושמרה על היחסים הפוליטיים והכלכליים עם שתי המדינות. עם זאת, כמו כל העולם המערבי, בעקיפין תמכה טורקיה בעיראק במהלך מלחמת איראן–עיראק. בזמן שטורקיה שילמה עבור הדלק במזומן, עיראק קנתה סחורות מטורקיה באשראי שניתן לה מטורקיה. המשמעות היא שטורקיה תמכה כלכלית בעיראק במהלך שנות השמונים.
היסטוריה > 1990–2003: מלחמת המפרץ הראשונה ואחריה

בעקבות העידן המייצב יחסית משנת 1960 עד 1990, הפלישה העיראקית לכווית ב-2 באוגוסט 1990 שינתה באופן קיצוני את יחסי טורקיה ועיראק. לאחר החלטה 665 של האו"ם, התירה טורקיה לכוחות האו"ם להטיס משימות מבסיסי האוויר שלה. הקואליציה של בעלות הברית השיגה את מטרתה ולא היה לה מנדט ולא רצון רב להמשיך לעיראק עצמה. הסכם הפסקת אש נחתם בספוואן ב-28 בפברואר 1991.:246 עם זאת, לאחר הפסקת האש פתחו גם השיעים בדרום וגם הכורדים בצפון עיראק במרד. כוחות כורדים כבשו את כירכוכ ב-19 במרץ 1991, אך כוחות משמר הרפובליקה של עיראק כבשו את העיר מחדש, ומאות אלפי כורדים ברחו לגבולות איראן וטורקיה כמקומות בטוחים יחסית. בעקבות התקרית ההיא, התקבלה החלטה 688 של האו"ם, שקראה לעיראק לסיים את דיכוי האוכלוסייה שלה, וסללה את הדרך ליצירתן של אזור אסור לטיסה צפונית לקו הרוחב ה-36 בעיראק (דרומית לארביל). מקלט בטוח זה הפך למקום מאוד מתאים עבור ה-PKK, אשר מופיע כארגון טרור בינלאומי על ידי מספר מדינות וארגונים, כולל ארצות הברית, נאט"ו, ואת האיחוד האירופי.
במהלך חוסר הסמכות בעיראק, היחס של טורקיה עם עיראק היה במצב ייחודי. השלטון המרכזי בבגדאד לא היה בעל כוח בצפון עיראק, אך נושא הליבה של טורקיה בנושא עיראק היה בצפון עיראק - כורדיסטן העיראקית. לכן, שלא ברצונה, ממשלת טורקיה יצרה יחסים פוליטיים עם הכורדים העיראקים, טלבאני וברזאני. כורדיסטן עצמאית וחלוקת היושרה בעיראק היו גם איום על ממשלת טורקיה. לכן, בזמן שטורקיה כוננה יחסים פוליטיים עם מנהיגים פוליטיים כורדים, היא גם חתמה על הסכם מרדף חם עם סדאם חוסיין, וביצעה כמה פעולות צבאיות בכורדיסטן העיראקית נגד מחנות PKK. 'חוזה ביטחון ושיתוף פעולה עם גבולות' נחתם בין טורקיה לעיראק בפברואר 1983, והמבצע הצבאי הראשון בוצע באותה שנה על ידי הכוחות המזוינים של טורקיה. לאחר מכן פעולות צבאיות אלה חזרו על עצמם מספר פעמים בשנות השמונים, התשעים והאלפיים. טורקיה פתחה ב-24 פעולות צבאיות בעיראק בין 1983 ל-2008. בכך טורקיה תרגלה את כוחה הפיזי בעיראק, מאיימת ומאזנת את הכוח הפוליטי הכורדי העיראקי כמו גם נלחמת נגד ה-PKK. טורקיה מצאה פתרון פרגמטי לבעיית הביטחון שלה במצב ייחודי זה, אך מצב זה היה תקופה קצרה בלבד והוא השתנה לאחר מלחמת המפרץ השנייה והפלישה לעיראק.
היסטוריה > פלישה לשנת 2003

מערכת היחסים של טורקיה עם עיראק עברה לעידן חדש לאחר הפלישה לעיראק. בעידן זה, שלמותה של עיראק חשובה לא פחות מבעיית PKK ביחסי טורקיה-עיראק. מעמדן של זכויות האוכלוסיות בכירכוך וטורקומן הם עיקרי המחלוקות. לפני הפלישה התבקשה טורקיה לסייע לפלישה על ידי ארצות הברית, אולם ב-1 במרץ 2003 דחה הפרלמנט הטורקי את היותו חבר פעיל בכוחות הקואליציה בהנהגת ארצות הברית בעיראק. החלטה זו של הפרלמנט הטורקי נתפסה כתגובה כנגד הפעולה החד-צדדית של ארצות הברית במזרח התיכון, והן כרצון להרחיק את טורקיה ממלחמת עיראק. : 3–4 בזמן שטורקיה לא יצאה מתוכניות ארצות הברית על עיראק, מנהיגי כורדיסטן העיראקית קיבלו כוח רב יותר על ידי ברית עם ארצות הברית במהלך המלחמה. הממשלה האזורית של כורדיסטן (KRG), שמתנהגת כמו יחידה עצמאית למחצה, הגיחה בסופו של דבר, ומדיניות החוץ האגרסיבית שלה הפריעה למנגנוני מדיניות החוץ הטורקית. לאחר שנת 2003 נראו מפות פוליטיות של כורדיסטן הגדולה, המכסות את אדמות טורקיה, על קירות מבני המדינה של KRG. יתר על כן, מסעוד ברזאני דיבר לעיתים קרובות על בעיותיהם של הכורדים בטורקיה והשתמע מדבריו כי יוכל לגייס את העם הכורדי כנגד ממשלת טורקיה. לבסוף התנגד ברזאני להצעותיה של טורקיה בדבר פתרון קבוע של בעיית המעמד של קירקוק, והוא התעלם מהרגישות של טורקיה ביחס לזכויות הבסיסיות של אוכלוסיית הטורקמנים בעיראק. : 4 עמדות כאלה של ברזאני פירושו פשוט כי ה- KRG התכונן להיות מדינת לאום עצמאית וממשל ברזאני היה פתוח לשימוש בכל כלי באופן פרגמטי כדי להגן על ריבונותו.
כמו כן, הפעולות הצבאיות של טורקיה הוגבלו כתוצאה מהפלישה. שטחי עיראק היו תחת שליטה אמריקנית, וטורקיה תמיד הייתה זקוקה לאישור של ארצות הברית כדי לפתוח במבצע צבאי בעיראק. יחסים מוגבלים עם מנהיגים כורדים עיראקיים, פעולות צבאיות ויחסים מוגבלים מאוד עם השלטון המרכזי בשנות התשעים הפכו ללא מועילים, ובעקבות כך הייתה טורקיה זקוקה לאסטרטגיה חדשה שונה מזו של שנות התשעים.
אחרי 2008, טורקיה הציגה אסטרטגיה חדשה: תקשורת עם כל הקבוצות בעיראק. עבור הערבים הסונים והשיעים כאחד, שרוצים לשמור על איחוד עיראק, טורקיה היא שחקן חיוני. היחס של טורקיה לעתידם של מחלוקות כורדיסטן העיראקית וכירכוכ יכול להגביל את מנהיגי הכורדים. אז בעידן החדש, טורקיה מנהלת מערכות יחסים עם קבוצות פוליטיות נוספות בעיראק.