stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מריטת נוצות
תגובות בעקבות התחקיר

החשיפה הצליחה לעורר תגובות נסערות בשוודיה. על-פי סקר שהתפרסם באתר התוכנית, 80% מהנסקרים טענו שלא היו מודעים קודם לכן למצב האווזים בתעשיית הפוך, ו-70% מהנסקרים טענו כי הם חושבים שיש צורך להחרים מוצרי פוך, לפחות עד שניתן יהיה לוודא את מקור הנוצות. עמותת Djurskyddet sverige ("רווחת בעלי-חיים שוודיה") שפרסמה בעקבות התחקיר עצומה הקוראת לפיקוח על תעשיית הנוצות, הצליחה להחתים עליה 8,000 אנשים בשמונה הימים הראשונים להשקתה.
צוות התוכנית עימת עם הנתונים מספר חנויות גדולות המוכרות כריות, שמיכות או ביגוד הממולאים בפוך. אחד ממנהלי העבודה במשקי האווזים, הצהיר בתוכנית שאיש מלקוחותיו אינו מתעניין בשאלה אם מקור הנוצות הוא מעופות שנמרטו חיים, וש"האיכות היא הדבר היחיד שמשנה." אולם חנויות רבות הצהירו על התנגדותן למכירת נוצות שנמרטו מעופות חיים. רוב ההצהרות נותרו ללא גיבוי מעשי.
רשת הריהוט איקאה גרפה תשומת-לב תקשורתית כשהצהירה כי מדיניותה היא להימנע מקניית נוצות מעופות שנמרטו בעודם בחיים. אולם הרשת לא הצליחה לגבות את ההצהרה בהתחייבות מצד הספקים, שחלק מהם נכללו בין המשקים שנסקרו בתוכנית. בעקבות זאת, הודתה איקאה שאין ביכולתה לערוב למקור הנוצות שהיא משווקת, הציעה החזר כספי ללקוחות שרכשו מוצרי פוך ומעוניינים להחזירם והצהירה על כוונתה לנקוט צעדים כדי ליצור תוכנית פיקוח על ספקי הנוצות שלה. אולם לאור העובדה שהנוצות שרוכשת איקאה מגיעות מלמעלה מ-8,000 משקים שונים בסין, האפשרות לכונן פיקוח אפקטיבי הוטל בספק.
רק רשת חנויות אחת מבין החנויות שאליהן פנתה התוכנית – Åhléns (אולנס) – הסירה מעל מדפיה את כל מוצרי הפוך. עם זאת, "התאחדות תעשיית הנוצות והפוך של סין" (CFDIA) התלוננה שבעקבות התוכנית חלה ירידה חדה ברכישת מוצרי פוך מסין.
נהמא דכיסופא

נהמא דכיסופא (ארמית: "לחם של בושה") הוא משל המבטא רעיון מרכזי בהגות היהודית שנועד להסביר את מטרת בריאת העולם וקיום המצוות.
משמעות הביטוי

המונח נותן מענה לשאלה מפורסמת; מכיוון שהנשמה חצובה מתחת כסא הכבוד ושם היא כבר נהנית מזיו השכינה, מה הטעם שתישלח לעולם הזה לתוך הגוף, שם תתחייב בשמירת מצוות, כל זאת רק כדי שתחזור לעולם הנשמות ממנו היא באה. למעשה, המצב חמור אף יותר, שכן ייתכן שהאדם יחטא ואז נשמתו עלולה שלא לחזור לשם כלל.
התשובה לכך היא במשל לעני שמקבל לחם מנדיב לב, שלמרות שהוא נהנה באכילתו, הוא מתבייש בכך שהוא אוכל לחם חסד. לעומת זאת, אדם שעמל לפרנסתו והרוויח את לחמו ביגיע כפיו, אינו חש באכילתו רגש בושה כלשהו. והנמשל הוא שמתן שכר על לא דבר הוא בבחינת "נהמא דכיסופא", לחם חסד שכרוך בחוסר נעימות, ולפיכך נצטווה האדם לשמור תורה ומצוות, ובכך הנאתו מהשכר על עבודתו תהיה רבה יותר, וללא תחושת בושה.
מקור

רעיון זה מופיע בהרחבה בספר "מגיד מישרים" של רבי יוסף קארו, שכתב בספרו מה שגילה לו המלאך השלוח אליו ממרומים, ליישב על פיו את המחלוקת בין בית הלל לבית שמאי: האם נוח לו לאדם שלא נברא משנברא, או נוח לו לאדם שנברא משלא נברא. על בסיס עניין זה, ניתן לענות שלפי הדעה הראשונה עדיף לו להאדם לא להיברא משום הסיכון שיקלקל את מעשיו ויאבד אפילו את המצב בה הייתה שרויה נשמתו טרם ביאתו לעולם, ולפי הדעה השנייה עדיף שנברא משלא נברא עקב הסיכוי לעלות מדרגת "נהמא דכיסופא" לדרגה העליונה של "נהמא בלא כיסופא". עניין זה מובא רבות בספרות הקבלה, וספרים העוסקים בהגות יהודית.
הרעיון של "נהמא דכיסופא" משמש להסביר את הרצון של האלוהים לברוא את העולם, ואלו דבריו של הרמח"ל בספרו דעת תבונות:
כי האל יתברך שמו הוא תכלית הטוב ודאי, ואמנם מחוק הטוב הוא להטיב, וזה הוא מה שרצה הוא יתברך שמו לברוא נבראים כדי שיוכל להטיב להם, כי אם אין מקבל הטוב אין הטבה. ואמנם כדי שתהיה ההטבה, 'הטבה שלימה' ידע בחכמתו הנשגבה שראוי שיהיו המקבלים אותה מקבלים אותה ביגיע כפם, כי אז יהיו הם בעלי הטוב ההוא, ולא ישאר להם בושת פנים בקבלם הטוב כמי שמקבל צדקה מאחר, ועל זה אמרו (תלמוד ירושלמי, מסכת ערלה,  פרק א', הלכה ג') מאן דאכיל דלאו דיליה בהית לאסתכולי באפיה (= מי שאוכל מזון שאינו שלו, מתבייש להסתכל בפניו)
הערות שוליים

↑  מדוע אלוקים ברא את העולם?, באתר מוסדות התורה - בית אל, ‏2018-11-05
↑  מגיד מישרים על פרשת בראשית מתוך ויקיטקסט
↑  דעת תבונות יח
מרטין דה פורס

| --- | --- |

 לידה:  9 בדצמבר 1579 לימה, פרו
 פטירה:  3 בנובמבר 1639 (בגיל 59) לימה, פרו
 קדוש עבור:  הכנסייה הקתולית, לותרניזם
 תארים:  "הקדוש של המטאטא"
 ביאטיפיקציה:  1836 על ידי גרגוריוס השישה עשר
 קאנוניזציה:  6 במאי 1962 על ידי יוחנן העשרים ושלושה
 חג:  3 בנובמבר
 פטרון של:  הדיוקסיה של בילוקסי (מיסיסיפי), בריאות הציבור, חינוך ציבורי ובתי ספר ציבוריים, טלוויזיה, ספרים, עניים, פונדקאים, פרו והצי הפרואני, צדק חברתי, אנשים שחורים (שצבע עורם כהה), אנשים ממוצא רב גזעי, ויחסים בין גזעיים
מרטין דה פּוֹרֳס (ספרדית: Martín de Porres;‏ 9 בדצמבר 1579 – 3 בנובמבר 1639), המכונה גם "הקדוש של המטאטא", הוא קדוש נוצרי מפרו. דה פורס היה נזיר דומיניקני שידוע בזכות חיי הפרישות שחי, ומספר ניסים המיוחסים לו.
מרטין דה פורס נולד בלימה כילד מחוץ לנישואין לאב שהיה אציל ספרדי ואם שחורה שהייתה שפחה משוחררת, ומוצאה מפנמה. בשל העוני ששרר במשפחתו, נשלח בגיל 15 לעבוד כנער משרת במנזר דומיניקני. היחס אליו בתחילה היה רע, בשל היותו מולאטו, והוא הופנה לעבודות פשוטות בלבד. בשל כישוריו ותפקודו, קודם למשרת איש רווחה, ולאחר מכן הופקד כאחראי על בית החולים של המנזר. אדירותו והניסים שחולל גרמו לראשי המנזר לשנות את החוקים הגזעניים שמנעו משחורים ובני תערובת להצטרף למנזר, ולצרפו כחבר מלא במסדר הדומיניקני. יחד עם אחותו הקים בית יתומים בלימה.
ב-1639 מת בלימה מטיפוס הבטן. עבר ביאטיפיקציה ב-1837 (על ידי האפיפיור גרגוריוס השישה עשר) והוכרז כקדוש ב-6 במאי 1962 על ידי האפיפיור יוחנן העשרים ושלושה.
משפט ז'ורדן-הלדר

בתורת החבורות, משפט ז'ורדן-הלדר קובע שכל סדרות ההרכב של חבורה סופית הן שקולות. כלומר גורמי ההרכב של כל זוג סדרות הרכב הם זהים עד כדי סדר ואיזומורפיזם.
המשפט מהווה הכללה מרחיקת-לכת של המשפט היסודי של האריתמטיקה, שהוא מקרה פרטי שלו עבור החבורות החיבוריות  \mathbb {Z} _{n}.
משפט ז'ורדן הולדר נובע בקלות ממשפט העידון של שרייר שקובע: לכל שתי סדרות נורמליות בחבורה קיימים עידונים שקולים. כאשר עידון של סדרה נורמלית הוא תהליך בו מוסיפים תתי-חבורות נורמליות מתאימות לסדרה.
תיאור ההוכחה

ההוכחה טכנית בעיקרה, ולכן נסקור את שלביה בכלליות.
למת הפרפר של זסנהאוס: תהי  G חבורה, ונניח כי נתונות תתי החבורות  A\vartriangleleft A^{*}\leq G וכן  B\vartriangleleft B^{*}\leq G. (כאשר  \leq  סימון לתת-חבורה, ו- \vartriangleleft  סימון לתת-חבורה נורמלית). אזי מתקיימים היחסים הבאים:
A\left(A^{*}\cap B\right)\vartriangleleft A\left(A^{*}\cap B^{*}\right)
B\left(A\cap B^{*}\right)\vartriangleleft B\left(A^{*}\cap B^{*}\right)
A\left(A^{*}\cap B^{*}\right)/A\left(A^{*}\cap B\right)\cong B\left(A^{*}\cap B^{*}\right)/B\left(A\cap B^{*}\right)
מלמה זו ניתן להוכיח את משפט העידון של שרייר.
הוכחת משפט העידון של שרייר: תהי  G חבורה ויהיו  \left\{A_{i}\right\}_{i=0}^{n},  \left\{B_{j}\right\}_{j=0}^{m} סדרות נורמליות בחבורה.
A_{ij}=:A_{i+1}\left(A_{i}\cap B_{j}\right)
A_{i}=A_{i0}\vartriangleright A_{i1}\vartriangleright ...\vartriangleright A_{im}=A_{i+1}
כעת נראה שמשפט ז'ורדן הלדר נובע בקלות ממשפט העידון.
הוכחת משפט ז'ורדן-הלדר: תהי  G חבורה סופית ויהיו  \left\{H_{i}\right\}_{i=0}^{n},  \left\{K_{j}\right\}_{j=0}^{m} סדרות הרכב כלשהן של החבורה. נרצה להראות שהסדרות הללו שקולות.
מעיין אלישע

| --- | --- |
מעיין אלישע (דצמבר 2012)
מעיין אלישע (דצמבר 2012)
 שם נוסף:  עין א-סולטאן
 מיקום המעיין
 מדינה:  הרשות הפלסטינית
 אזור:  נפת יריחו
 קואורדינטות:  31°52′13.76″N 35°26′41.14″E﻿ / ﻿31.8704889°N 35.4447611°E﻿ / 31.8704889; 35.4447611
 גובה:  215 מטר מתחת לגובה פני הים
 נתוני המעיין
 סוג זרימה:  מעיין איתן
 ספיקה ממוצעת:  170 ליטר בשנייה
 אגן ניקוז:  נהר הירדן
 גישה למעיין
 נגישות לציבור:  כניסה חינם, בתיאום מראש עם צה"ל
 דרך גישה:  רגלית
  (למפת דרום השומרון מוגדלת) מעיין אלישע(למפת דרום השומרון רגילה) מעיין אלישע(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מעיין אלישע(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מעיין אלישע
מעיין אלישע (בערבית: عين السلطان, בתעתיק לעברית: עין אלסלטאן) הוא מעיין איתן גדול הנובע מזרחית ובסמוך לתל יריחו. שמו הערבי של המעיין נגזר מתל א-סולטאן (שם נוסף לתל יריחו) ואילו שמו העברי מבוסס על המסורת שבמקום זה נעשה נס ריפוי מי יריחו על ידי אלישע הנביא.
תיאור המעיין

מעיין אלישע נובע מזרחית לתל יריחו, אולם לדעת החוקרים נבע בעברו בתחתית התל. המעיין נובע ברום של 215 מטר מתחת לגובה פני הים. הספיקה המקסימלית של המעיין, שנמדדה בחורף, היא 236 ליטר בשנייה ואילו הספיקה המינימלית, שנמדדה בקיץ, היא 105 ליטר לשנייה כך שהספיקה הממוצעת היא 170 ליטר בשנייה. נפח הזרימה השנתי הוא כ-4.5 מיליון מ"ק ותכולת הכלוריד היא נמוכה, כ-30 מ"ג לליטר.
אזכור המעיין במהלך ההיסטוריה

המסורת היהודית מזהה את המעיין עם המעיין בסביבות יריחו שבו ביצע אלישע הנביא, על פי התיאור המקראי, את נס המתקת המים:
"וַיֹּאמְרוּ אַנְשֵׁי הָעִיר אֶל-אֱלִישָׁע: הִנֵּה-נָא מוֹשַׁב הָעִיר טוֹב כַּאֲשֶׁר אֲדֹנִי רֹאֶה, וְהַמַּיִם רָעִים וְהָאָרֶץ מְשַׁכָּלֶת. וַיֹּאמֶר: קְחוּ-לִי צְלֹחִית חֲדָשָׁה וְשִׂימוּ שָׁם מֶלַח. וַיִּקְחוּ אֵלָיו. וַיֵּצֵא אֶל מוֹצָא הַמַּיִם וַיַּשְׁלֶךְ-שָׁם מֶלַח, וַיֹּאמֶר כֹּה-אָמַר ה': רִפִּאתִי לַמַּיִם הָאֵלֶּה, לֹא יִהְיֶה מִשָּׁם עוֹד מָוֶת וּמְשַׁכָּלֶת. וַיֵּרָפוּ הַמַּיִם עַד הַיּוֹם הַזֶּה, כִּדְבַר אֱלִישָׁע אֲשֶׁר דִּבֵּר".
בספר מלחמת היהודים מזכיר יוסף בן מתתיהו את המעיין ואת נס המתקת המים על ידי אלישע (ספר ד', פרק ח', סעיף ג'):
"ובקרבת יריחו נמצא מקור מים חיים עשיר, אשר מימיו טובים מאד להשקות את האדמה. המקור הזה נפתח בקרבת העיר הישנה, היא הראשונה בערי הכנענים, אשר כבש יהושע בן-נון, ראש צבא העברים, בחרב. ועל המקור הזה מסופר, כי לפנים היה משחית תנובת השדה ואת פרי העצים וגם מזיק לילודי אשה, ומימיו היו מביאים מחלה ומות לכל הברואים, אולם אחרי-כן נרפאו המים ונהפכו להיות בריאים ומפרים בידי אלישע הנביא... כי נגש אל המקור והשליך אל המים כלי חרש מלא מלח... לרפא את המים ולפתוח גידים מתוקים ואל אלוהים התפלל כי יותיר לטובה את יושבי הארץ... ובתפילה הזאת, אשר הקדים לה הנביא מעשים בתבונות כפיו, רפא את המקור, ותחת אשר היו המים לפנים משכלים ומביאים דבר ליושבי הארץ, החלו מהיום ההוא והלאה להביא ברכה..."
יוסף בן מתתיהו אף מדגיש את חשיבות המעיין לתושבי האזור על פני מעיינות אחרים (ספר ד', פרק ח', סעיף ג'):
"ומלבד-זאת המקור מרוה ככר גדולה מיתר המעינות כלם, כי ארך עמק יריחו הוא שבעים ריס ורחבו עשרים ריס, והוא מגדל פרדסים נחמדים צפופים... ובצדק יאמר האומר, כי הארץ הזאת היא גן אלהים, אשר בו גדלים העצים היקרים וכלילי היפי למיניהם למכביר".
בהמשך אותו הפרק חושף יוסף בן מתתיהו פרט מעניין נוסף אודות המעיין (ספר ד', פרק ח', סעיף ג'):
"כי בימי-החמה הארץ הזאת היא כיקוד אש, ועל-כן אין איש יוצא ממקומו על נקלה, אך המים השאובים לפני עלות השמש מרבים להתקרר בחוץ, ותכונתם היא הפך תכונות האויר אשר מסביב. אולם בימי הקר המים מתחממים וטובים מאד לרחוץ בהם..."
בתיאור מסעו של הנוסע מבורדו מוזכר מעיין אלישע כמקום שלפנים אישה ששתתה ממנו לא יכלה עוד ללדת, אך לאחר שריפא אלישע את מי המעיין נהגו הנשים לשתות ממימיו על מנת להרפא מעקרותן.
במפת מידבא מופיע המעיין כשמעליו בנוי מבנה אבן. מעל המבנה מופיעה כתובת ביוונית: "לאלישע הקדוש".
בינואר 1546 התרחשה בארץ ישראל רעידת אדמה חזקה שמקורה היה באזור גשר אדם. הרעידה, שזעזעה בין היתר גם את המעיינות בבקע הירדן, הובילה לכך שבמשך 4 ימים המים שנבעו מתוך מעיין אלישע היו מהולים באדמה אדומה, דבר אשר הקנה להם צבע של דם. על כך מעיד מקור מאותה התקופה:
"בו ביום זרם ממעיין אלישע...דם ותחילה יצאה גם אש מתוכו. חזיון זה ערך ארבעה ימים רצופים..."
אזכור המעיין במהלך ההיסטוריה > פרשנות הנס

מרבית חוקרי המקרא סבורים שהסיפור המקראי על ריפוי מי המעיין, כמוהו כיתר סיפורי הנסים של אלישע, הוא אגדה שנועדה להלל את הנביא ואין לו בסיס במציאות. עם זאת, היסטוריונים, פרשני מקרא וחוקרים רבים במהלך ההיסטוריה ניסו לעמוד על הרקע הריאלי לנס שביצע אלישע במי המעיין:
מליחות גבוהה - הן יוסף בן מתתיהו והן פרופסור אליהו שמואל הרטום מציעים לפרש כי המליחות הגבוהה של מי המעיין היא שמנעה את ניצול המים הן לצורכי שתייה והן לצורכי חקלאות. לטענתם הנס של אלישע בא לידי ביטוי בהמתקת המים ובאפשרות לניצולם לצורכי האדם.
רדיואקטיביות גבוהה - חלק מהחוקרים טענו כי המעיינות בחופו המערבי של ים המלח מכילים רמות גבוהות של רדיואקטיביות. חוקרים אלה שיערו כי רמות הרדיואקטיביות פחתו בזמן שאלישע ריפא את המים, דבר שאפשר את צריכתם.
מחלת הבילהרציה - חלק מהחוקרים טענו כי מי המעיין היוו בית גידול לחלזונות מהסוג Bulinus, אשר מהווים מאחסן ביניים לטפיל עלקת הבילהרציה מהמין Schistosoma haematobium. חוקרים אלה שיערו כי פעולת פיזור המלח בשטח המעיין גרמה להרג החלזונות ובכך לקטיעת מחזור החיים וההדבקה של הטפיל.
מחלת המלריה - בספר "רמזים על מלריה בתנ"ך" מציע ד"ר צבי סליטרניק פרשנות מדעית-תברואתית לנס שביצע אלישע. לדבריו לא מן הנמנע כי אלישע שם לב שהיארעות מחלת המלריה בסביבת מקורות מים מלוחים היא אפסית. הסיבה לכך נעוצה בעובדה כי מליחות מים מעל %‏3.5 (‰‏35) מונעת את התפתחות זחלי יתושי האנופלס מעבירי המחלה בישראל. לכן בפעולת פיזור המלח בשטח המעיין ביצע אלישע, לדבריו של ד"ר סליטרניק, פעולת מנע קלאסית (הנפוצה גם כיום) למיגור המחלה.
המעיין כיום

בימי קדם היווה המעיין גורם משמעותי בעיצוב יריחו כמקום יישוב עירוני במדבר. במהלך ההיסטוריה נבנתה סביב המעיין מערכת של אמות מים ותעלות עפר, זאת מכיוון שהמעיין נובע בגובה של 50 מטר מעל שטחי השדות של יריחו ומאפשר את השקייתם באמצעות כוח הכבידה. במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 נאגרו מי המעיין בבריכה קטנה ומשם נוצלו לצורכי חקלאות והפעלת טחנת קמח. בשנות ה-30 של המאה ה-20 החליפה מערכת צינורות מבטון את תעלות העפר, דבר אשר גרם להזנחת הטחנה.
במרוצת השנים נבנה סביב המעיין מבנה אבן וכיום מי המעיין נשאבים ישירות לתוך מערכת של צינורות. אולם למרות השאיבה ממשיך המעיין לשפוע לבריכה קטנה בתוך חלל המבנה. משם מובלים המים אל מערכת תעלות המנתבת אותם לשדות חקלאיים מחוץ לעיר.
המעיין כיום > בריכות מעיין אלישע

במהלך ההיסטוריה גילו תושבי יריחו שאם חוסמים את מקום הנביעה של המעיין, פורצים המים כבאר ארטזית במקום גבוה יותר. וכך על ידי חסימת מקום נביעתו הועלו מי המעיין לגובה של כ-4 מטרים ונאגרו ב-2 בריכות ייעודיות (צפונית ודרומית), אשר נקראות בריכות הרמה. הבריכה הדרומית מבין השתיים אגרה מים לשם הפעלת טחנת הקמח שפעלה במקום עד ראשית שנות ה-30 של המאה ה-20 ואילו הצפונית שימשה, ככל הנראה, לאגירת המים במקרה של ירידת המפלס בבריכה הצפונית. לאחר התקנת מערכת צינורות הבטון נזנחה טחנת הקמח ואיתה גם 2 הבריכות.
הערות שוליים

1 2 3 4  אלי שילר, קרדום: דו ירחון לידיעת הארץ - יריחו וסביבתה, חוברת 28–30 הוצאת אריאל, אב תשמ"ג, יולי 1983, ירושלים, עמ' 90.
↑  חיים ביינארט, הרעש בארץ ישראל ביאנואר 1546, ידיעות החברה לחקר ארץ ישראל ועתיקותיה, א-ב, תשט"ו, עמ' 29-34
1 2 3  אלי שילר, קרדום: דו ירחון לידיעת הארץ - יריחו וסביבתה, חוברת 28–30 הוצאת אריאל, אב תשמ"ג, יולי 1983, ירושלים, עמ' 91.
↑  א.ש הרטום, ספר מלכים, הוצאת יבנה, תל אביב, 1967, ה'תשכ"ז, עמ' 101.
↑  יוסף בן מתתיהו, תולדות מלחמת היהודים עם הרומאים, ספר ד', פרק ח', סעיף ג', הוצאת מסדה, תל אביב, 1959 (ה'תשי"ט).
1 2 3  אלי שילר, קרדום: דו ירחון לידיעת הארץ - יריחו וסביבתה, חוברת 28–30 הוצאת אריאל, אב תשמ"ג, יולי 1983, ירושלים, עמ' 92.
↑  צבי סליטרניק, המלריה והדברתה בישראל, הוצאת דפוס רפאל חיים הכהן בע"מ, ירושלים, 1966, עמ' 58.
↑  צבי סליטרניק, רמזים על מלריה בתנ"ך, חמו"ל, 1972, עמ' 10.
↑  מעיין אלישע באתר עמוד ענן.
↑  אלי שילר, קרדום: דו ירחון לידיעת הארץ - יריחו וסביבתה, חוברת 28–30 הוצאת אריאל, אב תשמ"ג, יולי 1983, ירושלים, עמ' 93-94.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007394776905171  VIAF: 8794154923764663780008   WorldCat (עם VIAF): 8794154923764663780008
מריים אוזרלי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 באוגוסט 1983 (בת 41) קאסל, גרמניה
 מדינה:  גרמניה, טורקיה 
 תקופת הפעילות:  מ-2008
 meryem.me
 פרופיל ב-IMDb
 
מריים אוזרלי (בטורקית: Meryem Uzerli; נולדה ב-12 באוגוסט 1983) היא שחקנית ודוגמנית טורקייה-גרמנייה.
ביוגרפיה וקריירה

מריים אוזרלי נולדה ב-12 באוגוסט 1983 בקאסל, גרמניה. אביה חוסיין הוא ממוצא טורקי, ואמה אורסולה ממוצא גרמני. יש לה שני אחים גדולים ואחות גדולה, קנן, שהיא מוזיקאית. אוזרלי למדה משחק בסטודיו לדרמה בהמבורג. מ-2008 שיחקה במספר סרטים וסדרות טורקיים.
היא ידועה בעיקר בשל תפקידה כהורם סולטאן בסדרה הטורקית ההיסטורית "הסולטאן". ב-2012 זכתה בפרס "פרפר הזהב" בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר על תפקיד זה. בשנת 2013 עזבה את הסדרה וחזרה לגרמניה, בשל סיבות בריאותיות, ומפרק 103 החליפה אותה השחקנית ואהידה פרצ'ין בתפקיד הורם סולטאן.
בסוף 2014 נודע כי אוזרלי תחזור לשחק לאחר הפסקה של שנה עם הנהלה חדשה ופרויקט טלוויזיוני, לאחר שחתמה על חוזה עם O3, חברת ההפקה הטורקית של הערוץ הגדול ביותר בטורקיה ובעולם הערבי, MBC.
חיים אישיים

לאחר שעזבה את טורקיה, הודיעה כי נפרדה מבן זוגה קאן אטז לאחר שגילתה שזה בגד בה. היא ציינה כי היא בהריון מאטז, ומעוניינת ללדת את התינוק. וב-10 בפברואר 2014 ילדה בת בשם לרה.
ב-8 בינואר 2021 ילדה בת בשם לילי.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | Das total verrückte Wochenende |  |  |
| 2009 | The Line | אנה | סרט קצר |
| 2009 | Sterne über dem Eis | תלמידה |  |
| 2010 | Journey of No Return | דיילת |  |
| 2016 | הפצע של אמי | מריה | תפקיד ראשי |
| 2017 | Öteki Taraf - הצד השני | שרה | תפקיד ראשי |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | Inga Lindström | בריטה | תפקיד ראשי |
| 2010 | A Case for Two |  |  |
| 2011–2013 | הסולטאן | הורם סולטאן | תפקיד ראשי |
| 2016 | מלכת הלילה | סלין | תפקיד ראשי |
הערות שוליים

↑  Meryem Uzerli - Sinema Turk
↑  Meryem Uzerli left Muhteşem Yüzyıl and returned to Germany!, May 25, 2013
↑  Did Meryem Uzerli’s boyfriend cheated on her?, July 1, 2013
↑  Meryem Uzerli’s pregnant photos revealed, November 20, 2013
↑  Meryem Uzerli has given birth to a baby girl: Lara Uzerli, February 12, 2014
↑  The Line, 10 June, 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1061583864  VIAF: 311636643   WorldCat (עם VIAF): 311636643
מרדכי קירשבלום

| --- | --- |

הרב קירשבלום נואם בכנס "קול האדמה" בירושלים, ה'תש"ו
 לידה:  1910 ה'תר"ע
 פטירה:  12 באוקטובר 1993 (בגיל 83 בערך) כ"ז בתשרי ה'תשנ"ד
 תקופת הפעילות:  ? – 12 באוקטובר 1993 
הרב מרדכי קירשבלום (1910, ה'תר"ע – 12 באוקטובר 1993, כ"ז בתשרי ה'תשנ"ד) היה רב ישראלי־אמריקאי, פעיל ציוני בולט, נשיא המזרחי והפועל המזרחי בארצות הברית, חבר הנהלת הסוכנות היהודית ויושב־ראש־עמית של מחלקת העלייה שלה. נודע כנואם בולט.
ביוגרפיה

מרדכי קירשבלום נולד בשנת ה'תר"ע (1910) בביאליסטוק שבפולין למשה, מראשי המזרחי בעיר ובעל בית חרושת לעיבוד עורות, ופייגה־ריבה. למד בישיבה בעיר בראשות הרב אריה ליב יוכט, מחבר "משנת אריה". בחנוכה תרפ"ג (1922), בהיותו כבן 14, היגרה משפחתו לניו יורק שבארצות הברית. עד שנת 1931 למד בישיבת רבינו יצחק אלחנן, תחת הרב שלמה פוליצ'ק ("העילוי ממייצ'ט"), הרב משה סולובייצ'יק, הרב שמעון שקופ ועוד. באותה תקופה התקרב לרב זאב גולד, ממנהיגי תנועת המזרחי.
עם תום לימודיו בישיבה ולאחר שנסמך לרבנות, עבר לסקרנטון לבקשת רבו הרב ד"ר דוב רבל, כדי לעמוד בראש תלמוד התורה בקהילה היהודית, וכן ייסד בעיר את סניף "המזרחי".
ביוגרפיה > בתנועת המזרחי ובקרן הקיימת בישראל

בשנת ה'תרצ"ה (1935), בהיותו בן 25 שנים בלבד, מונה בידי הרב מאיר בר-אילן, לשמש כמזכיר הכללי של תנועת המזרחי בארצות הברית. בהמשך נעשה לסגן נשיא התנועה בארצות הברית, הרב אריה לייב גלמן. בשנת ה'תשי"ג (1953), לאחר שהנשיא פנחס חורגין עלה ארצה, נבחר הרב קירשבלום לנשיא במקומו. במסגרת תפקידו, בתחילת דרכו, ניהל את גיוס הכספים להקמת אוניברסיטת בר-אילן. פעילותו הצעידה את התנועה להישגים רבים והרחיבה את שורותיה.
קירשבלום החזיק בכהונה זו גם לאחר שהוביל, בשנת ה'תשי"ז (1956), את מיזוג המזרחי והפועל המזרחי בארצות הברית, לארגון שנקרא "הסתדרות הציונים הדתיים בארצות הברית", שהרב יוסף דוב סולובייצ'יק שימש נשיא הכבוד שלו. בשנת ה'תשכ"ה (1964) נבחר הרב צבי שכטר לנשיא התנועה, וקירשבלום לנשיא הכבוד. לאחר עלייתו ארצה בשנת 1968 מותנה מאוד פעילותן של תנועת המזרחי והפועל המזרחי בארצות הברית.
החל משנת 1944 שימש הרב קירשבלום כרבו של המרכז היהודי־קהילתי של שכונת בנסונהרסט (אנ') בברוקלין. היה גם מראשי ישראל הצעיר בארצות הברית.
כבר מנעוריו בישיבת רבינו יצחק אלחנן, התבלט קירשבלום במיוחד בכושר נאום ייחודי וסוחף. הוא היה נואם מבוקש – בשפות עברית, יידיש ואנגלית – בחוגים רבים, הוזמן פעמים רבות לקהילות ישראל בעולם, וכן נאם בקונגרסים הציוניים ובמושבי הוועד הפועל הציוני. ערך מסעות לגיוס כספים מטעם קרן היסוד, המגבית היהודית המאוחדת וההנהלה הציונית. כן נודע כבעל כושר יזמי, ארגוני ומעשי, ואף כבורר במחלוקות בין פלגים יריבים בתנועה הציונית.
בשנת 1938 הקים את המחלקה הדתית של הקרן הקיימת לישראל בארצות הברית ועמד בראשה במשך שנים רבות. בין השנים 1950–1953 שימש גזבר־עמית של הקרן הקיימת לישראל בארצות הברית, ואחרי 1960 שימש נשיא הכבוד של קק"ל בארצות הברית. בשנת 1953 נטעה קק"ל יער לכבודו על יד מירון. בין השנים 1948–1963 שימש כסגן יושב ראש בכיר של המועצה הציונית האמריקנית (אז, ה-AZE). בשנת ה'תשכ"ה (1965) קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מטעם ישיבה אוניברסיטה.
ביוגרפיה > בסוכנות היהודית ובירושלים

בשנת 1956, בקונגרס הציוני ה-24, עם הקמת השלוחה האמריקנית של הנהלת הסוכנות היהודית, נבחר הרב קירשבלום לראשונה לחבר הנהלת הסוכנות מטעם תנועת המזרחי והפועל המזרחי, ראש "המחלקה לחינוך ותרבות תורניים באמריקה", ושותף לראשות מחלקת העלייה באמריקה (לצד מנהיג פועלי ציון לואי סגל). בהמשך נבחר לראש מחלקת העלייה היחיד באמריקה. הוא החזיק בתפקידיו אלה עד עלותו ארצה.
בשנת 1968 בקונגרס הציוני ה-27, נבחר קירשבלום לחבר ההנהלה הציונית וחבר הנהלת הסוכנות היהודית בירושלים, במקומו של הרב שלמה זלמן שרגאי שפרש. הוא צורף להנהלת הסוכנות היהודית כמשנה לראש המחלקה לעלייה וקליטה (יושב־ראש־עמית), לצד לואי אריה פינקוס, וכשותף מלא בניהול המחלקה. באותה שנה עלה ארצה עם משפחתו והתיישב בירושלים. קירשבלום החזיק בתפקידו בהנהלת הסוכנות במשך עשר שנים, ופעל רבות בשטחי העלייה ארצה, עד לפרישתו בשנת ה'תשל"ח (1978).
לצד עבודתו בסוכנות, ולאחריה, שימש קירשבלום חבר הוועד המנהל של אוניברסיטת בר-אילן, חבר ההנהלה הראשית של קרן היסוד, חבר ההנהלה של האניצקלופדיה התלמודית, חבר הוועד המנהל של המדרשייה, יושב ראש ועד בית הכנסת הגדול בירושלים. כן העביר שיעורים קבועים בהיכל שלמה בירושלים.
הרב מרדכי קירשבלום נפטר ביום כ"ז בתשרי ה'תשנ"ד (12 באוקטובר 1993) ונטמן בהר המנוחות בירושלים.
חיים אישיים

נישא למרים־מרים לבית פנסטר, אשר שימשה שנים רבות כסגנית נשיאת נשות המזרחי בארצות הברית (נפטרה בשנת ה'תשס"ח, 2008). להם שני בנים, דניאל עזרא ששימש כרב באורלנדו ונפטר על פני הוריו, ויהודה. אחיו, אשר קירשבלום, היה אף הוא פעיל ציוני.
לקריאה נוספת

הרב מרדכי קירשבלום, מכל מלמדי השכלתי, ירושלים תשמ"ח
הרב מרדכי קירשבלום – במלאת לו חמישים שנה, ניו יורק תשכ"ג
הרב דוד שרגא טלזנר (עורך), הרב מרדכי קירשבלום: דרך חייו – במלאת יובל לפעילותו הציבורית, ירושלים תשמ"ג
הרב ישראל שצ'יפנסקי, 'ומרדכי יושב בשער המלך', בתוך: אור המזרח סג [יח, ב], טבת תשכ"ט, עמ' 65–66
הרב דוד טלזנר, 'הרב מרדכי קירשבלום – המנהיג והאיש', שם, עמ' 67–68
הרב אריה י. יוליוס, 'הרב מרדכי קירשבלום בשליחות נחשונית', שם, עמ' 69–70
ד"ר יצחק רפאל, 'רבי מרדכי קירשבלום ע"ה', סיני קיב, אב-אלול תשנ"ג, עמ' רפח
משה צבי קרונה, 'הרב מרדכי קירשבלום – נואם ודורש, מלמד ומארגן', בתוך: אישים וניחוחים, תל אביב חש"ד, עמ' 213–225
יהודה דומיניץ, 'קירשבלום מרדכי', בתוך: אנציקלופדיה של הציונות הדתית, כרך ו, ירושלים תשס"א, עמ' 776–780
אהרון בן ציון שורין, 'הרב מרדכי קירשבלום', בתוך: קשת גיבורים, כרך ד, ירושלים תשס"ח, עמ' 186–189
הערות שוליים

↑  הרב מרדכי קירשבלום, 'אי לאו האי יומא', בתוך: ספר הציונות הדתית, ירושלים תשל"ז, כרך ב, עמ' 219
↑  מ. ז. קרשטיין, וועידת המזרחי בארצות הברית, הצופה, 21 בנובמבר 1952
↑  ראו לדוגמה: מסיבת כבוד לנשיא המזרחי באמריקה הרב ד"ר מרדכי קירשבלום, הצופה, 21 ביוני 1955
↑  נפתחה ועידת המיזוג של המזרחי והפוהמ"ז בארה"ב, הצופה, 10 בינואר 1957
↑  נבחרו המוסדות החדשים בארה"ב לתנועת המזרחי, הצופה, 22 בנובמבר 1964
↑  הרב אהרן הלוי פיצ'ניק, 'הציונות הדתית בארצות הברית', בתוך: ספר הציונות הדתית, ירושלים תשל"ז, כרך ב, עמ' 239
↑  יער הרב קירשבלום, הַבֹּקֶר, 31 ביולי 1957
↑  ישראל פרידמן, תואר ד"ר כבוד למדעי הרוח הוענק לרב מרדכי קירשבלום, הצופה, 29 ביוני 1965; אור המזרח נא [טו, א], תמוז-אלול תשכ"ה, עמ' 2
↑  על פעילות המחלקה ראו: נתיבות: לחינוך ולתרבות תורניים בתפוצות 9, אלול תשכ"ב, עמ' 113–116
↑  תנועת המזרחי־הפוהמ"ז מצטרפת להנהלת הסוכנות, הצופה, 2 באוגוסט 1968
↑  הנהלת הסוכנות דנה בענייני עליה, הצופה, 13 באוגוסט 1968
↑  דוגמא אישית, למרחב, 13 בנובמבר 1968; הרב מרדכי קירשבלום: ישיבת קבע בישראל, הצופה, 22 בנובמבר 1968; ארוחה חגיגית במרכז העולמי להרב קירשבלום עם עלייתו ארצה, הצופה, 11 בדצמבר 1968; י. בן-אמיר, הרב שעלה באיחור של 50 שנה, דבר, 16 באפריל 1970
↑  ניב המדרשיה, אביב תש"ל, עמ' שיח; ניב המדרשיה יב, תשל"ו/ז, עמ' 253
↑  קירשבלום הרב מרדכי - חברה קדישא קהילות ירושלים, באתר חברה קדישא קהילות ירושלים, ‏3 במאי 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263974505171  ISNI: 0000 0001 1695 3648  LCCN: n84190320  NTA: 306083361  VIAF: 103454049   WorldCat (עם VIAF): 103454049
נהנה (חיוב ממוני)

במשפט העברי, חיוב נהנה הוא חיוב על המזיק לשלם לניזק על ההנאה שהרוויח מהנזק, אף במקרה שאינו חייב לשלם על עצם ההפסד של הניזק. פעמים רבות הרווח של המזיק אינו זהה להפסד של הניזק, ולכן יש הבדל משמעותי בין חיוב נהנה לתשלום נזק רגיל.
דוגמאות לחיוב

המשנה קובעת שאף על פי שאדם שבהמתו אכלה פירות ברשות הרבים פטור מלשלם את שווי הפירות כיוון ששן ורגל פטורים ברשות הרבים, הוא חייב לשלם לבעל הפירות את הסכום שהרוויח מכך שהבהמה נהייתה שבעה. מקרה נוסף בו חל חיוב זה, הוא אדם שגר בבית חבירו וכתוצאה מכך שווי הבית ירד מעט, הדר מחויב לשלם תשלומי שוכר מלאים ולא רק על הנזק, בגלל חיוב נהנה.