stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שוורין
לאחר מכן

כאשר הדוכסות בוטלה, הפכה המדינה למדינה חופשית, שהתקיימה עד לשנת 1933.
במהלך השלטון הנאצי, בשנת 1933, אוחדו המדינות מקלנבורג-שוורין ומקלנבורג-שטרליץ לכדי מדינת מקלנבורג המאוחדת.
שליטי מקלנבורג-שוורין

פרידריך פרנץ הראשון (1815–1837)
פאול פרידריך (1837–1842)
פרידריך פרנץ השני (1842–1883)
פרידריך פרנץ השלישי (1883–1897)
פרידריך פרנץ הרביעי (1897–1918)
דייל דייוויס

| --- | --- |
 לידה:  25 במרץ 1969 (בן 55) טוקואה שבג'ורג'יה
 עמדה:  פאוור פורוורד, סנטר
 גובה:  2.11 מטר
 מספר:  34, 32
 מכללה:  אוניברסיטת קלמסון
 דראפט:  בחירה מספר 13, 1991 אינדיאנה פייסרס
 קבוצות כשחקן
 1991–2000   2000–2004   2004–2005   2005   2005–2007:  אינדיאנה פייסרס   פורטלנד טרייל בלייזרס   גולדן סטייט ווריורס   אינדיאנה פייסרס   דטרויט פיסטונס
 הישגים כשחקן
 השתתפות במשחק האולסטאר (2000)
אליוט ליידל "דייל" דייוויס (באנגלית: Elliott Lydell "Dale" Davis; נולד ב-25 במרץ 1969 בטוקואה, ג'ורג'יה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA בעמדות הסנטר והפאוור פורוורד. גובהו של דייוויס הוא 2.11 מטרים.
קריירה

דייוויס נבחר במקום ה-13 בדראפט 1991 על ידי האינדיאנה פייסרס, שם בילה את 9 שנותיו הראשונות בליגה. במהרה, מצא עצמו דייוויס בעמדת הפאוור פורוורד הפותח של הקבוצה והיה לבורג חשוב בהצלחה הפייסרס של אמצע שנות ה-90. לרוב, רשם דייוויס מספרים כפולים בנקודות וכמעט גם בריבאונדים במהלך שנותיו בפייסרס, ועזב את הקבוצה כריבאונדר המוביל בהיסטוריית הקבוצה ב-NBA (הקבוצה הייתה חלק מליגת ה-ABA לפני הצטרפותה לליגת ה-NBA).
בעונת 1999–2000 נבחר דייוויס לשחק במשחק האולסטאר, בו רשם 4 נקודות ו-8 ריבאונדים. בנוסף, הגיעה אינדיאנה בעונה זו לראשונה בתולדותיה, לגמר ה-NBA. לאחר עונת השיא ב-2000, החליטו בפייסרס לבנות קבוצה צעירה יותר, אז נשלח דייוויס לפורטלנד טרייל בלייזרס בתמורה לג'רמיין אוניל וג'ו קליין. במהרה הפך אוניל הצעיר לשחקן הבולט במועדון. דייוויס נשאר 4 עונות בפורטלנד, שם רשם מספרים דומים לאלה שרשם באינדיאנה, בסביבות ה-8 נקודות ו-8 ריבאונדים למשחק. בפורטלנד שיחק 313 משחקים, מהם פתח בחמישייה 235 פעמים.
ב-20 ביולי 2004, העבירו פורטלנד את דייוויס יחד עם דן דיקאו לגולדן סטייט ווריורס בתמורה לניק ואן אקסל. ב-24 בפברואר 2005, הועבר דייוויס שוב, יחד עם הגארד ספידי קלקסטון לניו אורלינס הורנטס בתמורה לגארד בארון דייוויס. דייוויס שוחרר מהקבוצה זמן קצר לאחר שהגיע אליה. אז, ב-4 במרץ אותה שנה, חתם שוב בקבוצתו המקורית - אינדיאנה פייסרס.
בעונת 05–2004, שיחק באינדיאנה 25 משחקים, בכולם פתח בחמישייה בשל פציעתו של כוכב הקבוצה, ג'רמין אוניל. אז רשם בפייסרס 6.9 נקודות, 8.9 ריבאונדים ו-1.32 חסימות בממוצע והציג משחק קשוח וחזק, מה שאפיין אותו בשנותיו הטובות. הרבה האמינו כי תרומתו של דייוויס בהיעדרו של אוניל, עזרה לפייסרס להישאר במיקום גבוה יחסית, ואכן סיימו הפייסרס במקום ה-6 במזרח וכך הרוויחו את מקומם בפלייאוף.
בקיץ 2005 חתם דייוויס על חוזה לשנתיים בדטרויט פיסטונס.
בתחילת אוגוסט 2006, הומם דייוויס על ידי שוטרים בשוקר חשמלי במלון במיאמי. משטרת מיאמי עצרה אותו בגין תקיפת שוטר, הפרת סדר והתנגדות למעצר. לפני תחילת ההליכים נגדו, הכחיש דייוויס את גרסת המשטרה נגדו ואמר כי יגיש תביעה בשל גרסה שקרית על האירוע בו כביכול היה מעורב.
הדוכסות הגדולה של קרקוב

הדוכסות הגדולה של קרקוב (גרמנית: Fürstentum Schwarzburg-Sondershausen, פולנית: Wielkie Księstwo Krakowskie), הייתה דוכסות גדולה בשטחי האימפריה האוסטרית, ולאחר מכן בשטחי האימפריה האוסטרו-הונגרית, והתקיימה עד לאחר מלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה

בשנת 1815 הוחלט על ביטול דוכסות ורשה, וחלוקתה בין פולין הקונגרסאית לממלכת פרוסיה, אולם העיר קרקוב הושארה כעיר חופשית. בשנת 1846 פרץ בעיר מרד קרקוב, ולאחר דיכויו בוטלה העיר החופשית קרקוב והפכה לדוכסות גדולה. הדוכסות הייתה חלק מממלכת גליציה ולודומריה, לצד דוכסות אושוויץ ודוכסות זאטור. לאחר קריסת האימפריה האוסטרו-הונגרית בשנת 1918 בסוף מלחמת העולם הראשונה, צורפו שטחי הדוכסות לרפובליקה הפולנית השנייה.
דוכסי קרקוב

פרדיננד הראשון (1846–1848)
פרנץ יוזף הראשון (1848–1916)
קרל הראשון (1916–1918)
ראו גם

העיר החופשית קרקוב
ממלכת גליציה ולודומריה
הדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שטרליץ

הדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שטרליץ (מגרמנית: Großherzogtum Mecklenburg-Strelitz) הייתה דוכסות היסטורית בצפון גרמניה לחופי הים הבלטי, כיום חלק ממדינת מקלנבורג-מערב פומרניה. בירתה של הדוכסות הייתה העיר נוישטרליץ.
היסטוריה

דוכסות מקלנבורג-שטרליץ נוסדה בשנת 1701, לאחר מאבק ירושה למעלה מ-5 שנים, שהתנהל לאחר מותו של גוסטב אדולף, דוכס מקלנבורג-גיסטרוב בשנת 1695, בין פרידריך וילהלם, דוכס מקלנבורג-שוורין לדודו אדולף פרידריך השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ.
בתקופת המלחמות הנפוליאוניות שמר קרל השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ על נייטרליות, אולם לאחר קרב ינה וקרב אאורשטדט הצטרף קרל לקונפדרציה של הריין.
לאחר תבוסת נפוליאון ברוסיה, פרש קרל מהקונפדרציה של הריין, והצטרף למדינות הקואליציה השישית, והשתתף בקרב לייפציג.
בקונגרס וינה קיבל קרל יחד עם בן דודו פרידריך פרנץ הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין, מעמד של דוכס גדול.
בשנת 1816 מת קרל השני, ובמקומו עלה לשלטון בנו גאורג, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ. גאורג שיפר מאוד את מערכת החינוך במדינה, ואף ביטל את הצמיתות בדוכסות. במהלך מהפכות 1848 התעוררה תסיסה בדוכסות למען חוקה יותר ליברלית, ובאוקטובר 1849 חוקק גאורג, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ חוקה יותר ליברלית. בד בבד הכניס גם פרידריך פרנץ השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין אף הוא חוקה יותר ליברלית במדינתו. בשנת 1860 מת גאורג, ובמקומו עלה לשלטון בנו פרידריך וילהלם, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ.
בשנת 1866 הצטרפה הדוכסות בראשות פרידריך וילהלם, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ לפרוסיה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, ובשנת 1867 הצטרפה לקונפדרציה הצפון-גרמנית. בשנת 1870 לחמו כוחות הדוכסות לצד פרוסיה במלחמת צרפת–פרוסיה, ובשנת 1871 הצטרפה הדוכסות לאימפריה הגרמנית.
בשנת 1904 מת פרידריך וילהלם, ובמקומו עלה לשלטון בנו אדולף פרידריך החמישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ, שהיה האיש העשיר ביותר בגרמניה לאחר הקיסר. בשנת 1914 מת אדולף פרידריך החמישי, ובמקומו עלה לשלטון בנו אדולף פרידריך השישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ.
ב-23 בפברואר 1918 התאבד אדולף פרידריך השישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ, ללא שהשאיר בנים אחריו, ויורשו קרל מיכאל, דוכס מקלנבורג ויתר על התואר, ומשום כך קיבל את נחלותיו פרידריך פרנץ הרביעי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין שהיה בן דודו.
ב-14 בנובמבר 1918 התפטר פרידריך פרנץ הרביעי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה.
לאחר מכן

כאשר הדוכסות בוטלה, הפכה המדינה למדינה חופשית, שהתקיימה עד לשנת 1933.
במהלך השלטון הנאצי, בשנת 1933, אוחדו המדינות מקלנבורג-שוורין ומקלנבורג-שטרליץ לכדי מדינת מקלנבורג המאוחדת.
שליטי מקלנבורג-שטרליץ

קרל השני (1815 – 1816)
גאורג (1816 – 1860)
פרידריך וילהלם (1860 – 1904)
אדולף פרידריך החמישי (1904 – 1914)
אדולף פרידריך השישי (1914 – 1918)
פרידריך פרנץ הרביעי (1918)
הדיאטה של טרנסילבניה

ארמון "רדוט" בעיר קלוז' (קולוז'וואר), שבו שכנה הדיאטה של טרנסילבניה החל משנת 1790. כיום הוא מאכסן את המוזיאון האתנוגרפי של קלוז'
הדיאטה של טרנסילבניה (בהונגרית: Erdélyi Dieta, בגרמנית: Siebenbürgische Landtag, ברומנית: Dieta Transilvaniei) היה המוסד החוקתי והפוליטי טרום-פרלמנטרי של טרנסילבניה.
הדיאטה הוקמה במאה ה-16 והורכבה מנציגיהם של שלושת המעמדות המועדפים - האצולה הדוברת הונגרית, הסקסונים הטרנסילבנים והסקלרים, ושל שלוש הדתות המוכרות כמועדפות במדינה - הנצרות הרומית-קתולית, הלותרנית (אוונבגלית) והרפורמית (קלוויניסטית) ומאוחר יותר גם היוניטריאנית.
הדיאטה שהתכנסה בעיר מארושוואשארהיי ב-20 בינואר 1542 וב-טורדה ב-2 במרץ 1542 הניחה את יסודות הארגון הפוליטי-מינהלי של נסיכות טרנסילבניה. הדיאטה חוקקה החלטות בעלות אופי משפטי, צבאי וכלכלי, וכן היא בחרה בנסיך שעמד בראש הנסיכות.
הדיאטה של טרנסילבניה התפזרה בשנת 1867 אחרי שהצביעה בעד איחודה של טרנסילבניה עם ממלכת הונגריה, במסגרת אוסטרו-הונגריה.
ערך זה הוא קצרמרבנושא רשויות מחוקקות ובנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דייל מורטנסן

| --- | --- |

 לידה:  2 בפברואר 1939 אנטרפרייז, ארצות הברית 
 פטירה:  9 בינואר 2014 (בגיל 74) וילמט, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  כלכלות עבודה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וילאמט  בית ספר טפר לעסקים  אוניברסיטת קרנגי מלון 
 מנחה לדוקטורט:  מייקל לובל 
 מוסדות:  אוניברסיטת נורת'ווסטרן  אוניברסיטת אורהוס 
 תלמידי דוקטורט:  כריסטופר פיסרידס, Victor Hugo Valdivia, Hajime Takizawa, Stephen Millard, Eric G. Schulz, Earl Douglass Williams, Ron A. Laschever, Ija Trapeznikova, Niels K. Pedersen, Cristina Tealdi, Ralf Meisenzahl, Gregory F. Veramendi, Sung-Joon Park, W. Robert Reed, שלי לנדברג, רונלד גורדון ארנברג, קמת בורדט, ג'ון קנאן, Tsu-ting Tim Lin, Guido Menzio, Helge Braun, מוניקה מרץ, Rasmus Lentz, Guannan Luo, Mahmoud El-Gamal 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לכלכלה (2010)  פרס IZA לכלכלת עבודה (2005)  עמית החברה האקונומטרית (1978)  עמית מכובד של האגודה האמריקאית לכלכלה 
 
דייל תומאס מורטנסן (באנגלית: Dale Thomas Mortensen;‏ 2 בפברואר 1939 – 9 בינואר 2014) היה כלכלן אמריקאי, חתן פרס נובל לכלכלה לשנת 2010.
ביוגרפיה

מורטנסן נולד באורגון שבארצות הברית. הוא קיבל תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת וילאמט ותואר דוקטור בכלכלה מאוניברסיטת קרנגי מלון.
מורטנסן היה חבר בסגל אוניברסיטת נורת'ווסטרן משנת 1965. בשנים 2006–2010, היה פרופסור אורח בבית הספר לכלכלה וניהול של אוניברסיטת אורהוס.
ב-2010 זכה בפרס נובל לכלכלה, יחד עם פיטר דיאמונד וכריסטופר פיסרידס, על ניתוח שווקים עם חיכוכי חיפוש.
בפברואר 2011 נבנה בניין על שמו של מורטנסן באוניברסיטת אורהוס. במאי של אותה השנה הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת וילאמט, אשר מטעמה קיבל כאמור תואר ראשון בכלכלה.
מורטנסן נפטר ממחלת הסרטן בביתו באילינוי ב-9 בינואר 2014.
דריס מרטנס

דריס מרטנס (בפלמית: Dries Mertens; נולד ב-6 במאי 1987 בלוון, בלגיה) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדות החלוץ והקיצוני בגלאטסראיי ובנבחרת בלגיה. מרטנס הוא מלך שערי נאפולי בכל הזמנים.
קריירה

דריס מרטנס החל לשחק בנוער של אנדרלכט אולם בגלל גובהו ומבנה גופו הצנום הוא עבר לגנט. בגנט הוא לא שיחק אלא הושאל לעונה אחת לקבוצת אנדרלכט אלסט מהליגה הבלגית השלישית. ב-2006 עבר לאפולדורן מהליגה ההולנדית השנייה. בה שיחק שלוש עונות. בעונתו השלישית מונה מרטנס לקפטן הקבוצה ואף זכה בתואר שחקן השנה של הליגה השנייה. בעקבות כך הוא חוזר על ידי קבוצות מליגת העל ההולנדית וחתם לשלוש עונות באוטרכט. הוא המשיך להציג יכולות גבוהות ובשנת 2010 הוא זכה לתואר סגן כדורגלן השנה בהולנד לאחר לואיס אלברטו סוארס. ב-2011 עבר לאיינדהובן ובעונת 2012/13 הוא זכה בתואר מבשל השנה עם 17 בישולים, בנוסף ל-16 שערים שהבקיע.
ביוני 2013 הוא חתם בקבוצת נאפולי. כבר בעונתו הראשונה בסרייה א' היה מרטנס שחקן הרכב חשוב עבור נאפולי. הוא השתתף ב-47 ממשחקי הקבוצה, כבש אחד עשר שערי ליגה ושניים נוספים בגביע בדרך לזכייתה של קבוצתו בגביע האיטלקי.
באוגוסט 2022 חתם בגלאטסראיי.
קריירה > בנבחרת בלגיה

מרטנס לא שיחק בקבוצות הצעירות של בלגיה ואת משחקו הראשון בנבחרת הבוגרת של בלגיה עשה בשנת 2011 במסגרת מוקדמות יורו 2012. הוא נכלל בסגל הנבחרת במונדיאל 2014 ובמשחקה הראשון של הנבחרת בטורניר, נגד אלג'יריה, כבש שער ניצחון לאחר שעלה כמחליף.
נכלל בסגל נבחרת בלגיה לטורניר מונדיאל 2022.
תארים

הגביע ההולנדי: 2012
מגן יוהאן קרויף: 2012
הגביע האיטלקי: 2014, 2019
הסופר קאפ האיטלקי: 2014
אליפות טורקיה: 2023
הארי קיין (אצן)

הארי קיין (באנגלית: Harry Kane; נולד ב-24 במאי 1933) הוא אתלט יהודי-בריטי בעבר, אלוף ושיאן המכביות (הרביעית 1953 והחמישית 1953) בריצת 400 מטר. אלוף (1954), שיאן בריטניה, סגן-אלוף חבר העמים הבריטי (ונקובר 1954) ומדורג חמישי בעולם (1954) בריצת 400 מטר משוכות.
ביוגרפיה

קיין גדל באיסט אנד לונדון למשפחה ממוצא רוסי ופולני. אמו ואחיו הצעיר סטלני נפטרו כשהיה בן 10, עקב שרפה בביתם החדש.
באליפות בריטניה לנוער שנערכה בשנת 1952 זכה קיין בשתי מדליות זהב, בריצת 120 יארד משוכות (99 ס"מ) בתוצאה של 15.4 שניות ובריצת 200 יארד (76 ס"מ) בתוצאה של 23.3 שניות.
בתחרויות האתלטיקה של המכביה הרביעית שנערכו בשנת 1953 זכה קיין במדליית זהב בריצת 400 מטר בשיא מכבי חדש של 50.5 שניות, לפני לוינזון (51.0 שניות) ור. יפה (51.0 שניות), שניהם מארצות הברית.
באליפות בריטניה שנערכה בשנת 1954 קבע קיין בריצת 440 יארד משוכות שיא אנגליה חדש של 53.4 שניות במשחקי חבר העמים שנערכו בוונקובר, קולומביה הבריטית, קנדה בתחילת אוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית כסף בריצת 400 יארד משוכות בתוצאה של 53.3 שניות, אחרי דייוויד לין מאוסטרליה שקבע שיא משחקים חדש של 52.4 שניות ולפני בוב שאו מוויילס (53.3 שניות). בתחרות שנערכה בלונדון ב-13 באוקטובר אותה שנה הוא קבע שיא בריטניה חדש של 51.5 שניות, שדירג אותו במקום חמישי בעולם בשנה זו.
בתחרות שנערכה במוסקבה, רוסיה ב-11 בספטמבר 1955 קבע קיין בריצת 400 מטר משוכות תוצאה של 52.5 שניות.
באולימפיאדת מלבורן (1956) סיים קיין במקום 11 בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 52.95 שניות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 51.85 שניות ועלה מהמקום השביעי.
בתחרות שנערכה בלונדון ב-8 ביוני 1957 קבע קיין בריצת 400 מטר משוכות תוצאה של 51.6 שניות, שדירגה אותו במקום עשירי בעולם בשנה זו. בתחרויות האתלטיקה של המכביה החמישית שנערכו בספטמבר אותה שנה הוא זכה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, בריצת 400 מטר בשיא מכבי חדש של 49.0 שניות, לפני אירווין דרדיק מארצות הברית (49.8 שניות) ודוד אברמוביץ' מאוסטרליה (51.2 שניות) ובכך הגן על תוארו ובריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 54.2 שניות, לפני רוברט ריטנברג מארצות הברית (54.8 שניות). מדליית כסף, בריצת 200 מטר משוכות בתוצאה של 25.3 שניות, אחרי רוברט ריטנברג (24.4 שניות) ולפני אלן קליין מארצות הברית (27.0 שניות).
שיאים אישיים

ריצת 400 מטר משוכות: 51.5 שניות (1954), שיא בריטניה בעבר
הערות שוליים

1 2  הארי קיין, באתר Track and Field Statistics (באנגלית)
1 2  הארי קיין, באתר gbrathletics (באנגלית)
↑  1953: שיאים והישגים מעולים, דבר, 3 ביולי 1977
הארי קוך

הארי קוך (בגרמנית: Harry Koch, נולד ב-15 בנובמבר 1969 בבמברג, שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק לאורך רוב הקריירה שלו בקייזרסלאוטרן בעמדת הבלם.
הארי קוך הוא אביו של הכדורגלן רובין קוך.
קריירת מועדונים

קוך החל לשחק כדורגל ברמות המקצועניות רק בגיל 26, אחרי ששיחק במועדונים SV האלשטאדט ו-TSV וסטנברגסרוית. בשנת 1995 חתם בפ.צ. קייזרסלאוטרן, ששיחקה אז בבונדסליגה ונחשבה מועדון צמרת בגרמניה באותם ימים.
כבר בעונת הבכורה שלו בקייזרסלאוטרן, 1995/96, הפך קוך לשחקן הרכב קבוע, אך רשם עם קבוצתו ירידת ליגה מפתיעה, בפעם הראשונה בהיסטוריה של המועדון. על אף ירידת הליגה, זכו קוך וקייזרסלאוטרן בגביע הגרמני באותה עונה, כשקוך שיחק 90 דקות בגמר, בו ניצחה קייזרסלאוטרן 0–1 את קרלסרוהה. בעונת 1996/97, קוך וקייזרסלאוטרן השתתפו בגביע אירופה למחזיקות גביע על אף היותם בבונדסליגה השנייה, והודחו בסיבוב הראשון על ידי הכוכב האדום בלגרד. בתום עונה זו, קוך וקייזרסלאוטרן סיימו במקום הראשון בבונדסליגה השנייה והעפילו בחזרה לבונדסליגה. בעונת 1997/98 קוך היה חלק מאליפות היסטורית של קייזרסלאוטרן כבר בעונת החזרה של הקבוצה לבונדסליגה, כשהוא משתף פעולה בהגנה עם מירוסלב קאדלץ, מיכאל שיונברג ואקסל רוס. בעונת 1998/99 סיימו קוך וקייזרסלאוטרן במקום החמישי בבונדסליגה, והגיעו עד לרבע גמר ליגת האלופות, שם הודחו במפגש כפול על ידי באיירן מינכן. בעונת 1999/00 קייזרסלאוטרן וקוך הגיעו לסיבוב השלישי בגביע אופ"א, והודחו שם על ידי לאנס, וסיימו שוב במקום החמישי בבונדסליגה. בעונת 2000/01 הגיעו קוך וקייזרסלאוטרן עד לחצי גמר גביע אופ"א, שם נחלו שתי תבוסות, 5-1 ו-1–4 לדפורטיבו אלאבס, והודחו מהמפעל. קוך הבקיע את השער לקייזרסלאוטרן בתבוסה 1–5. בבונדסליגה סיימו קוך וקייזרסלאוטרן במקום השמיני. בעונת 2001/02 סיימו קוך וקייזרסלאוטרן במקום השביעי בבונדסליגה. עונת 2002/03 הייתה האחרונה של קוך בקייזרסלאוטרן. בעונה זו הודחו קייזרסלאוטרן וקוך מהאינטרטוטו כבר בסיבוב הראשון על ידי טפליצה. בסיום אותה עונה, סיימו קוך וקייזרסלאוטרן במקום ה-14 בבונדסליגה. קוך עזב את הקבוצה בקיץ 2003 לאחר שמונה עונות.
בקיץ 2003, לאחר עזיבתו את קייזרסלאוטרן, עבר קוך לאיינטרכט טריר, ששיחקה אז בבונדסליגה השנייה. קוך ואיינטרכט טריר סיימו במקום ה-11 בעונת 2003/04, ונשרו לליגה הגרמנית השלישית בעונת 2004/05. עונת 2005/06 הייתה האחרונה של קוך באיינטרכט טריר ובכלל בכדורגל. בעונה זו טריר וקוך ירדו ליגה בפעם השנייה ברציפות, וקוך פרש מכדורגל בגיל 37.
לאחר הפרישה

קוך התנסה לאחר פרישתו כמאמן כדורגל, כשאימן החל משנת 2006 ועד לשנת 2011 את SV דורבאך.
תארים

עם קייזרסלאוטרן:
אליפות הבונדסליגה: 1997/98
אליפות הבונדסליגה השנייה: 1996/97
הגביע הגרמני: 1995/96
הדוכסית מרחוב דיוק

| --- | --- |

 סוגה:  דרמה
 יוצרים:  ג'ון הוקסוורת'
 שחקנים:  ג'מה ג'ונס כריסטופר קזנוב ויקטוריה פלאקנט ג'ון קייטר ג'ון ולש ריצ'רד ורנון
 פסקול:  אלכסנדר פריס
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  31
 הפקה
 אורך פרק:  50 דקות
 שידור
 רשת שידור:  BBC1
 רשת שידור בישראל:  הערוץ הראשון
 תקופת שידור מקורית:  4 בספטמבר 1976 – 24 בדצמבר 1977
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
הדוכסית מרחוב דיוק (באנגלית: The Duchess of Duke Street) היא סדרת דרמה של ה-BBC שעלילתה מתרחשת בלונדון בשנים 1900 עד 1925. יוצר הסדרה הוא ג'ון הוקסוורת' שהיה קודם לכן המפיק של הדרמה התקופתית "על אדונים ומשרתים" של רשת ITV. ג'מה ג'ונס מככבת בתפקיד לואיזה לייטון/טרוטר, "הדוכסית" שבשם הסדרה, אשר עולה ממעמד של טבחית לבעלת מלון יוקרתי עבור בני המעמד הגבוה, מלון בנטינק שברחוב דיוק בלונדון.
הסיפור מבוסס בחלקו על חייה של רוזה לואיז (שם נעורים אוונדן) "הדוכסית מרחוב ג'רמין" שניהלה את מלון קוונדיש בלונדון. כשהסדרה שודרה לראשונה היו עדיין אנשים רבים שזכרו אותה מכיוון שהיא נפטרה ב-1952. לפי מרשם האוכלוסין היא נולדה בלייטון שבמחוז אסקס לאב שען. בסדרת הטלוויזיה שם המשפחה של לואיזה הוא לייטון ואביה הוא שען.
התוכנית שודרה מ-1976 עד 1977 בשתי עונות עם 31 פרקים בסך הכל. ב-1980 הייתה הסדרה מועמדת לפרס אמי בקטגוריית סדרה מוגבלת מצטיינת. את נעימת הנושא הלחין אלכסנדר פריס.
צוות השחקנים

ג'מה ג'ונס – לואיזה טרוטר (שם נעורים לייטון)
ויקטוריה פלאקנט – מרי
ג'ון ולש – מרימן
ג'ון קייטר – סטאר
ריצ'רד ורנון – מייג'ור סמית-ברטון
כריסטופר קזנוב – צ'ארלס "צ'ארלי" טיירל, בהמשך לורד הייזלמיר
מרי הילי – גברת קוקריין, הטבחית הראשית במלון בנטינק
סאמי וינמיל – את'ל, משרתת במלון בנטינק
הולי דה ג'ונג – ויולט, משרת במלון
דונלד ברטון – אוגוסטוס טרוטר
ג'ון בראון – גברת ויולט לייטון, אמה של לואיזה
ג'ון רפלי – מר ארנסט לייטון, אביה של לואיזה
ללה וורד – לוטי, בתה של לואיזה (וורד היא צעירה מג'מה ג'ונס רק בשמונה וחצי שנים. בפרק אחד שיחקה פיליפה שקלטון בתפקיד לוטי הילדה)
בריאן קולמן – לורד הנרי נורטון, המעסיק של לואיזה בתחילת הסדרה
כריסטין פולון – הדודה גווינת', דודתה של מרי שביצעה מדי פעם עבודות תפירה בבנטינק
ג'ורג' פראבדה – מסייה אלכס
רוג'ר המונד – הנסיך מוויילס ובהמשך המלך אדוארד השביעי
מייקל קולבר – מייג'ור פרג'ון
ג'ואנה דייוויד – מרגרט הייזלמיר
מרטין שו – ארתור, אחיה של לואיזה
הערות שוליים

↑   John Hawkesworth (Obituary), The Telegraph, 31 October 2003
↑  "Rosa Lewis, Cavendish Hotel London, Duchess of Duke Street, Rosa Lewis Hotel London". thecavendish-london.co.uk. 2014. נבדק ב-15 במאי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Duchess of Duke Street II Masterpiece Theatre | Television Academy". emmys.com. 2014. נבדק ב-15 במאי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Alexander Faris: Composer TV". Internet Movie Database (IMDb). Amazon.com. נבדק ב-16 במאי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
הדוכסות הגדולה של סקסוניה-ויימאר-אייזנך

דוכסות סקסוניה-ויימאר-אייזנך
הדוכסות הגדולה של סקסוניה-ויימאר-אייזנך (בגרמנית: Großherzogtum Sachsen-Weimar-Eisenach) הייתה דוכסות גרמנית אשר התקיימה בין השנים 1809 ועד 1918. היא נוצרה מאיחוד הדוכסויות הארנסטיניות סקסוניה-ויימאר וסקסוניה-אייזנך אשר היו שרויות תחת אוניה פרסונלית משנת 1741 עם מותה של שושלת סקסוניה-אייזנך.
הדוכסות קיבלה מעמד של דוכסות גדולה ב-1815 וב-1877 הפכה רשמית לדוכסות הגדולה של סקסוניה (גרמנית: Großherzogtum Sachsen) אולם השימוש בתואר זה לא היה נפוץ.
הדוכסות הגדולה הגיעה לקיצה בשנת 1918 עם תבוסת הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה וביטול המונרכיות אשר שלטו בגרמניה ומוזגה למדינה הגרמנית תורינגיה עם הקמתה שנתיים לאחר מכן.
שליטי סקסוניה-ויימאר-אייזנך > דוכס סקסוניה-ויימאר-אייזנך

קרל אוגוסט (1809–1815)
שליטי סקסוניה-ויימאר-אייזנך > הדוכסים הגדולים של סקסוניה-ויימאר-אייזנך

קרל אוגוסט (1815–1828)
קרל פרידריך (1828–1853)
קרל אלכסנדר (1853–1901)
וילהלם ארנסט (1901–1918)
שליטי סקסוניה-ויימאר-אייזנך > ראשי בית סקסוניה-ויימאר-אייזנך

וילהלם ארנסט (1918–1923)
קרל אוגוסט (1923–1988)
מיכאל (1988 - היום)
הארי קינארד

| --- | --- |

גנרל הארי קינארד
 לידה:  7 במאי 1915 מחוז ארלינגטון, וירג'יניה
 פטירה:  5 בינואר 2009 (בגיל 93) מחוז ארלינגטון, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות הלאומי ארלינגטון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית של ארצות הברית 
 השתייכות:  הצבא האמריקני צבא ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1939–1969 (כ־30 שנה)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד הגדוד ה-1 ברגימנט החי"ר המוצנח ה-501 של הדיוויזיה המוטסת ה-101 קצין המבצעים של הדיוויזיה המוטסת ה-101 מפקד דיוויזיית הפרשים הראשונה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה:  הפלישה לנורמנדי  מבצע מרקט גארדן  הקרב על הבליטה  מלחמת וייטנאם:  קרב יה דראנג
 עיטורים
   צלב השירות המצוין   כוכב הכסף   כוכב הארד   מדליית השירות המצוין(2)  לגיון ההצטיינות (2)
 
הארי ויליאם אוסבורן קינארד השני (באנגלית: Harry William Osborne Kinnard II;‏ 7 במאי 1915 - 5 בינואר 2009) היה גנרל אמריקאי שהתפרסם בתפקידו כמפקד דיוויזיית הפרשים הראשונה במלחמת וייטנאם.
קריירה מוקדמת

קינארד נולד וגדל במחוז ארלינגטון, וירג'יניה. קינארד החל את דרכו בצבא ארצות הברית עם הרשמו למכללה הצבאית באקדמיה הצבאית ווסט פוינט. בשנת 1939 סיים את לימודיו, הוסמך כקצין והתגייס לצבא. קינארד עבר הכשרה כלוחם וקורס קציני חיל הרגלים. במהלך המתקפה על פרל הארבור לחם כמקלען נ"מ. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה התנדב קינארד לצנחנים ושירת במספר תפקידי פיקוד ומטה בדיוויזיה המוטסת ה-101 וצנח בנורמנדי. במהלך מבצע מרקט גארדן בהולנד שירת קינארד כמפקד הגדוד ה-1 ברגימנט החי"ר המוצנח ה-501 של הדיוויזיה המוטסת ה-101. על האופן בו פיקד על הגדוד במערכה עוטר קינארד בצלב השירות המצוין. במהלך הקרב על הבליטה שימש קינארד כקצין המבצעים של הדיוויזיה ה-101.
לאחר המלחמה נשלח קינארד לפורט בנינג ועסק בפיתוח טקטיקות סער אוויריות. בשנת 1962 שירת כסגן מפקד הדיוויזיה המוטסת 101. על קינארד הוטל לגבש את תורת הלחימה ומבנה יחידת הסער האווירית החדשה של צבא ארצות הברית - דיוויזיית הפרשים הראשונה. קינארד מונה למפקד הדיוויזיה ופיקד עליה במלחמת וייטנאם, בין היתר בקרב יה דראנג.. בשנת 1969 פרש לגמלאות.
לקריאה נוספת

ס.ל.א מרשל, "הם צנחו בלילה", הוצאת מערכות מאנגלית: אהרן אמיר.
הארולד ג' מור וג'וסף ל' גאלוויי, "חיילים היינו וצעירים!", הוצאת צה"ל/ פו"ם – המכון לחקר הטקטיקה והפעלת הכוח, 2006 (עובד לסרט "חיילים היינו" בשנת 2002)
ג'ון גאלבין, "היורדים לקרב", הוצאת מערכות, 1972.
הערות שוליים

↑  גל פרל פינקל, יוזמה היא משחק סכום אפס, באתר זמן ישראל, 18 בינואר 2021.
↑  ס.ל.א מרשל, "אנשים מול אש", הוצאת מערכות, 2001, עמודים 108-109.
↑  ג'ון גאלבין, "היורדים לקרב", הוצאת מערכות, 1972, עמודים 212-213.
↑  סטיבן אמברוז, "אחים בקרב", תל אביב: כנרת, זמורה ביתן, דביר, 2005, עמוד 221.
↑  הארולד ג' מור וג'וסף ל' גאלוויי, "חיילים היינו צעירים!", הוצאת צה"ל/ פו"ם – המכון לחקר הטקטיקה והפעלת הכוח, 2006, עמוד 37.
↑  ג'ון גאלבין, "היורדים לקרב", הוצאת מערכות, 1972, עמודים 320-349.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 2842 9766  LCCN: n86111413  SNAC: w6wd6456  VIAF: 21166770   WorldCat (עם VIAF): 21166770
הגברת הראשונה של מאטו גרוסו דו סול

הגברת הראשונה של מאטו גרוסו דו סול (בפורטוגזית: Primeira-dama do Mato Grosso do Sul) הוא התואר המשמש את נשותיו של מושל מאטו גרוסו דו סול, ברזיל. הראשונה שהחזיקה בתפקיד הייתה אמליה סנטנה, אשתו של המושל הראשון הארי אמורים קוסטה.
הגברת הראשונה הנוכחית של מאטו גרוסו דו סול היא Fátima Azambuja, אשתו של ריינאלדו Azambuja. ב-1 בינואר 2023, מוניקה רידל תהפוך לגברת הראשונה כאשר בעלה, אדוארדו רידל, מושבע לתפקיד מושל המדינה.
ככלל, הנשים הראשונות של מאטו גרוסו דו סול, בנוסף לשמשה כמארחת המדינה וליוו את המושל לאירועים, עוסקות באקטיביזם ותומכות במטרות ציבוריות לטובת אוכלוסיית המדינה.
נשים ראשונות

אמיליה סנטנה
מריה אנטונינה קנסדו סוארס
אילדה סלגאדו
מריה אפרסידה פדרוסיאן
נלי מרטינס
Fairte Tebet
מריה אנטונינה קנסדו סוארס
מריה אפרסידה פדרוסיאן
נלי מרטינס
גילדה גומס
אליזבת מריה מצ'אדו
Fátima Azambuja
מוניקה רידל
הערות שוליים

↑  "Marcelo Miranda Soares". נבדק ב-7 ביולי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Bonifácio, Valdelice (11 באוקטובר 2011). "MS 34 anos: "Aceitar a nomeação para governar o novo Estado foi um erro", diz Marcelo Miranda". Capital News. נבדק ב-7 ביולי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Araújo, Willams (22 בפברואר 2016). "Recordista de mandatos no País, Londres prepara sua volta à Assembleia". O Progresso. נבדק ב-7 ביולי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Dos Santos, Aline (13 באוגוסט 2013). "Aos 85, Pedrossian fala da paixão pela política e como "fez muita coisa"". Campo Grande News. נבדק ב-7 ביולי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Pedro Pedrossian". נבדק ב-7 ביולי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Aline Machado e Carlos Guessy (13 באוגוסט 2014). "Depois de 'burburinho' Proncor desmente morte do ex-governador Wilson Barbosa Martins". Top Mídia News. נבדק ב-7 ביולי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Wilson Barbosa Martins". נבדק ב-7 ביולי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Morre o senador Ramez Tebet". G1. נבדק ב-7 ביולי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)