stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סנדוקאי צ'מפיונס
דמויות > הגיבורים

זאק: לוחם הסנדוקאי המיומן ביותר, בעל שריון צהוב. מאוהב בקלואי, למגינת לב הוריו. הוא חי עם אביו המובטל ואמו, שנמצאת מחוץ לבית לעיתים קרובות כי היא דיילת. אביו קיבל עבודה בעיר אחרת והם עמדו לעבור לגור בה, אבל בסוף הם נשארים והוריו פותחים חנות מאפינס.
יש לו חמש יכולות: בעיטת זת-סן, להבת שו-סן, כוח דו אה-סן (עם לון או קידו), ברק דו אה-סן (עם קלואי) ואיחוד הכוחות נירו-סן (כל הצוות).
קלואי: לוחמת הסנדוקאי המיומנת ביותר בשימוש בכוחות הסן בקבוצה. לובשת שריון בצבע כחול בהיר ומאוהבת בזאק. הוריה רוצים שתהיה עורכת דין והם מאוד מחמירים איתה, אך היא מעוניינת להיות אמנית. בעונה השנייה יש לה קרע עם זאק והיא מתחילה להתאהב בלון, אך לבסוף מתחרטת וחוזרת לזאק.
יש לה ארבע מיומנויות: ראיית יאו-סן, אש נו-סן, ברק דו אה-סן (לון או זאק) ואיחוד הכוחות נירו-סן (כל הצוות).
קיט: לוחם הסנדוקאי החזק ביותר. אוהב לשחק משחקי וידאו, זללן ואוכל עוגיות וחטיפים. השריון שלו ירוק. הוא מסתדר טוב מאוד עם פנזי, אבל הוא גם רב איתה הרבה. הוא גר עם סבתו, אבל לפני כן התגורר עם הוריו בכפר.
יש לו ארבע מיומנויות: מגן קואה-סן, גל גיאו-סן, חומת דו אה-סן (עם פנזי) ואיחוד הכוחות נירו-סן (כל הצוות).
פנזי: לוחמת הסנדוקאי המהירה ביותר. היא שונה מהנערות האחרות, כי היא לא אוהבת ללבוש שמלות וחסרת מנוח. השריון שלה הוא בצבע ורוד פוקסיה. היא חיה עם אמה האלמנה.
יש לה 4 מיומנויות: נתיב טאי-סן, טורנדו גו-סן, חומת דואה-סן (עם קיט), ואיחוד הכוחות הנירו-סן (כל הצוות).
לון: חבר בקבוצת הלוחמים החל מהעונה השנייה. הוא שקט מאוד ובודד, והשריון שלו אדום. בהתחלה חושד בכול ולא מעוניין להתחבר עם שאר הלוחמים, אך לבסוף נפתח ומתחבר לשאר הלוחמים. הוא חי עם אביו, ולא ראה את אמו שנים רבות. אביו הוא אדם בודד אשר אינו מקדיש תשומת לב רבה לבנו. לון אוהב מוזיקה וגם אמנות, ומאוהב בקלואי. בפרקים האחרונים של העונה השנייה הוא משתגע ונוטש את הקבוצה שלו, נלחם בקיוונים וכמעט מנצח, אבל זאק והקיוונים הביסו אותו עם איחוד כוחות נירו-סן והותירו אותו פגוע. קרונן-יט מגלה לאחותה כי היא העובדה שלון הולך להיות רע היא חלק מתוכניתה להשליט אפלה במולטייורס. קרונאן-יט מעבירה את כוח האלמוות אל הקסדה של הזורן הגדול ומשכנעת את לון ללבוש אותה, ובפרק האחרון הוא הופך ל"זורן הגדול", בשל הקנאה שהוא מרגיש כשהוא רואה את קלואי עם זאק, וחושפת שהתוכנית של קרונאן-יט עבדה. לון, בן האלמוות, מחכה במשך מיליוני שנים, מתוך כוונה שקלואי תהיה איתו לנצח.
ללון אין יכולות, אבל לאחר שביצע מתקפה מיוחדת עם הלוחמים, הוא העתיק מהם את היכולות (בעיטת זט-סן, להבת שו-סן, ראיית יאו-סן, אש הנו-סן, מגן קואה-סן, רעידת ג'או-סן, נתיב טאי-סן, טורנדו גו-סן, כוח דו אה-סן עם זאק, וברק דו אה-סן עם קלואי). כמו כן יש את היכולת להפעיל את איחוד הכוחות נירו-סן עם כל הציוד שלו, אבל הוא לא מצליח לעשות את זה בהצלחה.
דמויות > בני ברית של הלוחמים

טנפו: המאסטר של ארבעת הלוחמים הצעירים זאק, קלואי, פנזי וקיט, שמסייע להם לנצח בטורניר סנדוקאי הגדול. הוא היה בן הזוג של ללית אבל הם נפרדו לאחר שהוא סירב להצטרף אל הזורן, והם חוזרים לזוגיות כאשר היא בוגדת בזורן. הוא נזרק לתוך מערבולת במהלך העונה הראשונה, אבל חוזר יחד עם בעלי ברית בקרב הסופי. בעונה השנייה מסביר ללוחמים על מסרה ומסייע להם בטורניר הסנדוקאי הראשון במסרה.
לולה: מסייעת לטנפו באימון הנערים. טנפו מבין אותה בצורה מושלמת, אף על פי שהיא מדברת בשפה שבה היא אומרת רק "מי".
ללית: הייתה חברה של טנפו, אבל כאשר היא הפסידה בטורניר גדול היא הצטרפה לזורן יחד עם קנטו. במהלך העונה הראשונה נוטשת את תפקידה כמפקדת אימפריית הזורן, מסייעת לבני האדם וחוזרת לזוגיות עם טנפו. בעונה השנייה הוא עוזרת לטנפו וללוחמים נגד זידמודיוס.
קרונן-סאן: היא קרונקסית, ישות שמסוגלת לנוע בזמן, ואחותה של קרונן-יט. שחורה עם פסים לבנים. היא נוצרה על ידי אלי הסן, יוצרי היקום, עם אחותה, קרונן-יט. האלה שמגינה על הצד המואר של המולטיוורס. נלחמת באחותה כדי להגן על המולטיוורס. נספגת על ידי אחותה ולאחר מכן הן מתות כאשר זידמודיוס סופג אותן.
דנימה: המורה החדשה של הלוחמים זאק, קלואי, קיט, פנזי ולון. לימדה אותם את הטכניקות החדשות של דואו-סן ותמכה בהם לחלוטין עד שנפטרה.
קידו: בן לגזע קיון שמגיע ממסרה. הוא מכנה את עצמו "קידו המשמיד" והוא אינו לוחם הסנדוקאי הטוב ביותר, אבל הוא לא נותן לזה לעצור אותו והוא תמיד מנסה להראות כמה טוב הוא יכול להילחם. הוביל את זאק, את קלואי, את קיט, את פנזי ואת לון דרך הג'ונגלים והמדבריות של מסרה. יש לו 2 כישורים, כוח דו אה-סן (עם זאק) ואיחוד הכוחות נירו-סן (עם כל הצוות). הוא גם בעל מיומנות שרק הוא יכול לבצע, בשם "שביל רוק קידו-סן", שבמסגרתה הוא ממלא את הרצפה ברוק שגורם ליריב להחליק. בסוף העונה השנייה מסרב זאק להפוך למנהיג של מסרה ומשאיר את ההנהגה לקידו.
קינאן: אחיו של קידו שהפך ליאקי. לאחר שקידו וזאק משחררים אותו, הוא חלק מקבוצת קיון בטורניר הגדול. יש לו 2 כישורים, חומת דו אה-סן עם אחיו קיוואי ואיחוד כוחות הנירו-סן עם כל הצוות.
קיוואי: אחיו של קידו הפך ליאקי. עם שחרורו בידי זאק ואחיו קידו, הוא הופך לחלק מקבוצת קיון בטורניר. יש לו 2 כישורים, חומת דו אה-סן עם אחיו קינן ואת איחוד כוחות הנירו-סן עם כל הצוות.
קנטו: לשעבר מרשל זורן. בעונה השנייה הוא עוזר לללית, לטנפו, ללולה ולקרונן-סאן למצוא מידע על מסרה ועל תקופת האפלה של המולטיוורס, וגם תומך בזאק לאחר שאיבד את ביטחונו כמנהיג.
דמויות > נבלים

מרשל זורן: שמו האמיתי הוא קנטו, הוא אחיו של טנפו ושליט לשעבר של אימפריית הזורן. הוא הצטרף לזורן הגדול לאחר שהזורן הגדול ניצח אותו והוא נהפך ליורשו. הוא שונא את אחיו הגדול, ואת השיעורים של טנפו. הוא ניסה להשתלט על המולטיוורס ולפלוש לכדור הארץ. הוא הובס בסוף הטורניר הגדול, ולאחר התבוסה מצא מקלט בבלדזר והפך לספרן, כאשר טנפו ביקש את עזרתו בעצירת זידמודיוס הוא סירב אבל יישב את ההדורים עם אחיו, והוא מסכים לעזור לבני האדם.
זידמודיוס: שר באימפריה של הזורן. היריב הראשי של העונה השנייה לאחר שהתמזג עם התיבה של ססטרד ונלחם בגמר של הטורניר הראשון של הסנדוקאי נגד בני האדם. הוא הפסיד בגמר והתיבה של ססטרד נשברת והוא בורח ומגלה את הבגידה של קרונן-יאט וסופג אותה והופך להיות סופר-יאקי. הוא הובס על ידי איחוד כוחות הנירו-סן עם העוצמה של כל מסרה.
קרונן-יאט: קרונקסית ואחות של קרונאן-סאן, נוצרה על ידי אלי הסן יחד עם אחותה. אלת ההרס, לבנה עם פסים שחורים. מעמידה פנים שהוא בעלת ברית של זידמודיוס, אבל בעצם משתמשת בזידמודיוס כבובה כדי להחזיר את המולטיוורס לחשכה. בהמשך היא מגלה שלא זידמודיוס, אלא לון, הוא המפתח להצלחת תוכניתה. ספגה את קרונן-סאן, הן הפכו לישות אחת, והתחזקה. מעניקה את הכוח של האלמוות לקסדה של הזורן הגדול ומעניקה אותה ללון. בגלל בגידתה בו, שואב אותה זידמודיוס.
הזורן הגדול: בפרקים האחרונים של העונה השנייה, לון מקנא וכועס על הקשר בין זאק וקלואי, ומחליט להילחם בזאק ולנצח אותו. אבל זאק מצליח להביס אותו, ולון נעלם. הוא מוצא את הקסדה הישנה של הזורן הגדול וקרונן-יאט משכנעת אותו ללבוש את הקסדה שלו כדי להיות הזורן הגדול, ומעניקה את הכוח של האלמוות.
קזקרד: נבל משני של העונה הראשונה, אחד מהמפקדים של אימפריית הזורן. באחד הפרקים מתגלה שהוא זאק מכדור ארץ אפל.
טכניקות לחימה

לוחמי הסנדוקאי בסדרה עושים שימוש במיומנויות שונות. כל אחד מן הלוחמים מחזיק בחלק מן היכולות, וחלק מן המיומנויות פועלות בשיתוף פעולה של שני לוחמים או יותר. המיומנויות שמופיעות בסדרה:
בעיטת זד-סן: הלוחם בועט בכדור, תוך שהוא מכוון את הכדור לכיוון מסוים עם היד.
מגן כח-סן: הלוחם מייצר מגן עשוי אנרגיה.
נתיב תאי-סן: הלוחם פועל במהירות מדהימה, ומותיר אחריו מגן של אנרגיה.
להבת שו-סן: בעיטה חזקה יותר מ"בעיטת הזד-סן".
ראיית יאו-סן: הלוחם יכול לחזות את התנועות של היריבים ולראות יריבים בלתי נראים.
טורנדו גו-סן: הלוחם יוצר טורנדו שמושך את הכדור ומעיף את האויבים.
אש נו-סן: מעניקה יכולת טלפורטציה המאפשרת להשתגר בתוך הזירה.
גל הלם ג'יאו-סן: הלוחם מרכז את האנרגיה של כוח הסן ומשחרר אותה ברצפת הזירה. נגרמת רעידת אדמה שמפילה את האויב.
כוח דו או-סן: על ידי שילוב אנרגיית הסן של שני לוחמים מאפשר הכוח לתת לשניהם לבצע בעיטה עוצמתית.
חומת דו או-סן על ידי שלוב אנרגיית הסן של שני לוחמים מאפשרת "חומת דו אה-סן" לשני הלוחמים ליצור מגן בלתי-חדיר שיכול לחסום כל מתקפה.
ברק דו או-סן: על ידי שילוב אנרגיית הסן של שני לוחמים, מאפשר להם היכולת לעוף במהירות על היריבים ולקחת את הכדור.
איחוד כוחות נירו-סן: על ידי שילוב של כלל האנרגיות של כל חברי הצוות, מאפשר להם איחוד הכוחות לשלוח את הכדור בכוח אדיר לכיוון שער היריב.
שריונות

לכל לוחם סנדוקאי יש שריון קרב; כל שריון קרב הוא ייחודי ללובש שלו:
שריון האורלוק: שריון לוחמה שנוצר על ידי האורלוקים. השריון הזה מיועד לאימונים, ומסייע לשלוט ביכולות הקרב ההתחלתיות של הלוחם.
שריון הוודאן: שריון שמיועד ללחימה בקרבות. הוא מעניק לכל לוחם יכולת מתקדמת, אבל כדי להפעיל את היכולת, הלוחם צריך להבין מה הוא הרצון האמיתי שלו.
השריון של סיגנוס: שריון שמיועד ללוחמה. היכולת של השריון היא להשתמש באנרגיה של שני לוחמים למתקפה או להגנה משולבת.
שריון הנירו: שריון קרב אשר נוצר על ידי אדוני האש ממסרה. הוא מעלה בדרגה אחת את היכולת של הלוחם, ומאפשר למספר לוחמים לבצע את איחוד כוחות נירו-סן.
גאורגי אלכסנדרוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה

גאורגי אלכסנדרביץ', הנסיך הגדול של רוסיה (ברוסית: Георгий Александрович Романов; ‏9 במאי 1871 - 9 באוגוסט 1899) היה בנו של אלכסנדר השלישי, קיסר רוסיה, ואחיו של ניקולאי השני, קיסר רוסיה.
ביוגרפיה

גאורגי נולד ב-9 במאי 1871 בארמון אלכסנדר, סנקט פטרבורג, לאלכסנדר אלכסנדרוביץ', הצארביץ' של רוסיה ולדאגמאר, נסיכת דנמרק, בתם של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק ולואיזה, נסיכת הסן-קאסל. הוא נקרא על שם אחיה הגדול של אמו, גאורגיוס הראשון, מלך היוונים. בשנת 1881 נרצח סבו אלכסנדר השני, קיסר רוסיה, ואביו עלה לשלטון במקומו כאלכסנדר השלישי, קיסר רוסיה. ילדי הצאר גדלו בצורה פשוטה ביותר. הם ישנו במיטות מחנה קשות ללא כריות למעט כשהיו חולים, בבוקר התרחצו באמבטיה קרה והיו אמורים לסדר בעצמם את חדריהם. אלכסנדר היה קרוב במיוחד לאחיו ניקולאי והם חלקו חדר. גאורגי היה נאה, גבוה, חכם וחזק יותר מניקולאי, ומכיוון שהיה הבן האהוב על אמו, הוא ביצע תעלולים רבים כשהיה ילד אולם בדרך כלל התחמק ללא עונש. הוא נודע כבעל חוש הומור מפותח, ונהג לספר לניקולאי בדיחות רבות שאותן היה ניקולאי רושם על ניירות מזדמנים ושומר בקופסה מיוחדת. שנים לאחר מכן עוד נראה ניקולאי מבט לתוך הקופסה ופורץ בצחוק.
גאורגי למד לדבר אנגלית, גרמנית, דנית וצרפתית באופן שוטף. הוא וניקולאי למדו אצל מורה אנגלי, שהנחיל להם את אהבת הספורט. נראה היה שלגאורגי תהיה קריירה בצי הרוסי הקיסרי, אולם הוא חלה בשחפת ב-1890. הקיסר והקיסרית החליטו לשלוח אותם למסע בן תשעה חודשים ביפן, בתקווה שהשמש ומזג האוויר ישפיעו לטובה על גאורגי. האחים ביקרו באתונה, שם הצטרף אליהם בן דודם גאורגיוס. הם נסעו יחד עמו למצרים ואז למומבאי, אולם גאורגי לא יכול היה לרדת מהספינה כיוון שלא חש בטוב. ניקולאי כתב לאמם והבטיח לה שגאורגי בסדר, אולם כעבור זמן מה קבע רופא הספינה שיש לו חום גבוה. התברר שהוא לקה בברונכיטיס ולפיכך חזר לאתונה.
בנובמבר 1894 מת אביו אלכסנדר השלישי, ואחיו ניקולאי עלה לשלטון כניקולאי השני, קיסר רוסיה. מכיוון שלניקולאי עוד לא היו בנים באותה תקופה, קיבל גאורגי את התואר "צ'ארביץ'". בריאותו המעורערת לא אפשרה לו לשהות בסנקט פטרבורג, והוא התגורר בעיירה לייקני שבגאורגיה המודרנית. הרופאים אפילו לא אישרו לו להשתתף בהלווייתו של אביו, או לראות את בנותיו של ניקולאי, אולגה וטטיאנה. לאחר שלניקולאי נולדה הבת השלישית, מריה, כתב לו גאורגי: "אני עצוב מאוד שעדיין לא הצלחתי לראות את בנותיך ולהכיר אותן, אבל מה אוכל לעשות! זה אומר שלא זכיתי לכך, והכל הוא רצון האל". ב-1895 הוא נסע יחד עם אמו לדנמרק לבקר את קרובי משפחתם הדנים אותם לא ראו זה 4 שנים, אולם במהלך הביקור התמוטט גאורגי ולפיכך נאלץ להיות מרותק למטתו ונאסר עליו לעשן עד שיחזרו לרוסיה.
ב-9 באוגוסט 1899 יצא גאורגי לנסיעה לבדו על אופנוע באזור העיר אבסטומני, כשלפתע הוא התמוטט וירד מהאופנוע כשדם זב מפיו בעודו מתאמץ לנשום. איכרה שראתה אותו סייעה בו עד שנפח את נשמתו. הוא היה בן 28 במותו.
אוניברסיטת ג'ונס הופקינס

| --- | --- |


בניין גילמן
 אוניברסיטה
 על שם:  ג'ונס הופקינס 
 מוטו:  Veritas vos liberabit  (האמת תשחרר אתכם)
 תקופת הפעילות:  1876–הווה (כ־149 שנים)
 מייסדים:  דניאל קויט גילמן 
 קמפוס:  3 קמפוסים עיקריים בבולטימור, קמפוסים ומתקני לוויין בבולטימור-אזור וושינגטון הבירה, בולוניה, איטליה וננג'ינג, סין
 בעלי תפקידים
 נשיא:  רונלד ג'יי. דניאלס (אנ')
 יו"ר:  רונלד ג'. דניאלס 
 צוות:  27,300 (במשרה מלאה)
 סגל:  3,000 (במשרה מלאה)
 סטודנטים
 כלל הסטודנטים:  26,402 (2021)
 סטודנטים לתואר ראשון:  6,256 (2021)
 סטודנטים לתארים מתקדמים:  20,000 (2021)
 שונות
 הון עצמי:  9.32 מיליארד דולר (2021)
 מיקום
 מיקום:  בולטימור, מרילנד
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  39°19′44″N 76°37′14″W﻿ / ﻿39.328888888889°N 76.620555555556°W﻿ / 39.328888888889; -76.620555555556
 www.jhu.edu
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה אוניברסיטת ג'ונס הופקינס(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה אוניברסיטת ג'ונס הופקינס(למפת מרילנד רגילה) אנאפוליס בולטימור פרדריק רוקוויל הייגרסטאון סולסברי קמברלנד וושינגטון דלאוור פנסילבניה מע. וירג'יניה וירג'יניה האוק. האטל. אוניברסיטת ג'ונס הופקינס(למפת מרילנד מוגדלת) אנאפוליס בולטימור פרדריק רוקוויל הייגרסטאון סולסברי קמברלנד וושינגטון דלאוור פנסילבניה מע. וירג'יניה וירג'יניה האוק. האטל. אוניברסיטת ג'ונס הופקינס
 
אוניברסיטת ג'ונס הופקינס (באנגלית: Johns Hopkins University; בראשי תיבות: JHU; בקיצור: Johns Hopkins או Hopkins) היא אוניברסיטה פרטית בבולטימור שבמרילנד, ארצות הברית. ג'ונס הופקינס גם מפעילה קמפוסים ברחבי מרילנד, וושינגטון די. סי., איטליה וסין. היא מוערכת במיוחד בשל תוכניות הרפואה, בריאות, מדע ויחסים בינלאומיים שלה.
היסטוריה

האוניברסיטה נקראת על שמו של היזם, מתנגד העבדות והנדבן ג'ונס הופקינס (אנ'), שהוריש 8,000,000 דולר בצוואתו בשנת 1873 לייסוד האוניברסיטה ובית החולים ג'ונס הופקינס. הייתה זאת התרומה הגדולה ביותר בארצות הברית עד אותה עת, והיא שוות ערך ל-210,000,000 דולרים במונחים של 2024. האוניברסיטה פתחה את שעריה ב-22 בפברואר 1876, במטרה מוצהרת ל"עידוד המחקר וההתקדמות של חוקרים אינדיבידואליים, שבעזרת מצוינותם יקדמו את המדעים עליהם הם שוקדים, ואת החברה בה הם חיים".
ג'ונס הופקינס הייתה האוניברסיטה הראשונה בארצות הברית ששמה את הדגש על מחקר, ויישמה את מודל האוניברסיטאי הגרמני אותו פיתחו וילהלם פון הומבולדט ופרידריך דניאל ארנסט שליירמאכר.
ג'ונס הופקינס היא האוניברסיטה האמריקאית הראשונה שלימדה באמצעות סמינרים, במקום להתבסס בלעדית על הרצאות, כמו כן הייתה האוניברסיטה הראשונה באמריקה שהציעה לימודים לתארים ראשונים (בניגוד למערכת לימודים שנשענה על שבע האמנויות החופשיות בלבד).
בתור שכזו היוותה ג'ונס הופקינס דגם לרוב אוניברסיטאות המחקר הגדולות בארצות הברית, במיוחד לאוניברסיטת שיקגו.
לפי דירוג קרן המדע הלאומית, השקעותיה של ג'ונס הופקינס היו 1.49 מיליארד דולר במחקרי מדע, רפואה והנדסה בשנת העסקים 2006, דבר העושה אותה למוסד האקדמי המוביל בארצות הברית בהוצאות כוללות על מחקר ופיתוח השנה ה-29 ברציפות.
האוניברסיטה חברה באיגוד האוניברסיטאות האמריקניות (AAU), באיגוד אוניברסיטאות המחקר (URA) ובאיגוד הלאומי של קולג'ים ואוניברסיטאות עצמאיות (אנ') (NAICU)..
קמפוסים ובתי ספר > הומווד

בית הספר לאמנויות ומדעים (אנ') ע"ש זנביל קריגר (אנ') (1876)
בית הספר לחינוך (אנ') (1909)
בית הספר להנדסה (אנ') ע"ש וויטינג (1913)
קמפוסים ובתי ספר > מזרח בולטימור

בית הספר לסיעוד (אנ') (1889)
בית הספר לרפואה (1893)
בית הספר לבריאות הציבור (אנ') ע"ש בלומברג (1916)
קמפוסים ובתי ספר > מרכז העיר בולטימור

מכון פיבודי (אנ') ע"ש פיבודי (אנ') (1857)
בית הספר למנהל עסקים (אנ') ע"ש קארי (אנ') (2007)
קמפוסים ובתי ספר > וושינגטון די. סי.

בית הספר לאמנויות ומדעים (אנ') ע"ש קריגר (אנ') (1876)
בית הספר ללימודים בין-לאומיים מתקדמים (אנ') ע"ש פול ניצה (1943)
דירוגים בין-לאומיים

דירוג שאנגחאי: מקום 17 (2024)
דירוג Times Higher Education: מקום 15 (2024)
דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 28 (2024)
דירוג U.S. News & World Report: מקום 13 (2024)
הערות שוליים

↑  היסטוריה קצרה של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס
↑  אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, The Baltimore Sun, ‏ 29 באוגוסט 2002
↑  http://www.jhu.edu/jhumag/0206web/halls.html, Maria Blackburn
↑  "בעקבות הנהגתה של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס מבולטימור, חמישים מוסדות אמריקאיים הגדירו עצמם כאוניברסיטאות מחקר אמריקאיות..."
מייקל קרואו, נשיא אוניברסיטת אריזונה (נובמבר 2002)
"Inaugural Address: "A New American University", אוניברסיטת אריזונה
↑  ג'ונס הופקינס הראשונה בהוצאות על מחקר ופיתוח השנה-28 ברציפות
| איגוד האוניברסיטאות האמריקניות - ארגון אוניברסיטאות מחקר מובילות בארצות הברית וקנדה |
| --- | --- | --- |
| אוניברסיטאות ציבוריות | אוהיו סטייט • אורגון • איווה • איווה סטייט • אילינוי • אינדיאנה • אריזונה • אריזונה סטייט •  באפלו • ג'ורג'יה טק • דרום פלורידה • וושינגטון • ויסקונסין–מדיסון •  וירג'יניה • טקסס • טקסס A&M • יוטה • מיזורי • מינסוטה • מישיגן • מישיגן סטייט • מרילנד • סטוני ברוק • פיטסבורג • פלורידה • פנסילבניה סטייט • פרדו • קולורדו • קליפורניה (אירוויין • ברקלי • דייוויס • לוס אנג'לס • סן דייגו • סנטה ברברה • סנטה קרוז • ריברסייד) • קנזס • קרוליינה הצפונית • ראטגרס • ראטגרס-ניו ברונסוויק |  |
| אוניברסיטאות פרטיות | אמורי • בוסטון • בראון • ברנדייס • ג'ורג' וושינגטון • ג'ונס הופקינס • דארטמות' קולג' • דיוק • דרום קליפורניה • הרווארד • ואנדרבילט • וושינגטון בסנט לואיס • טאפטס • טוליין • ייל • נורת'ווסטרן • ניו יורק • סטנפורד • פנסילבניה • פרינסטון • קולומביה • קורנל • קייס וסטרן ריזרב • קרנגי מלון • רייס • רוצ'סטר • שיקגו • Caltech •‏ MIT |  |
| אוניברסיטאות בקנדה | טורונטו • מקגיל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263561005171  PLWABN: 9810583413705606  BIBSYS: 90648334  BNE: XX123578  BnF: cb119857281 (data)  CiNii: DA01053352  GND: 37450-7  ISNI: 0000 0001 2171 9311  LCCN: n79061226  LNB: 000124167  MusicBrainz: 6024fb75-fc6a-4298-8457-9eefb1d7d960  NKC: kn20060418009  NLA: 35248098  RERO: 02-A027119066  SNAC: w6rz3388  SUDOC: 027917894  TePapa: 41237  Trove: 881236  ULAN: 500312820  VcBA: 494/475  VIAF: 141846012   WorldCat (עם VIAF): 141846012
ניקולאי מיכאילוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה

ניקולאי מיכאילוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה (ברוסית: Николай Михайлович Романов; ‏26 באפריל 1859 - 28 בינואר 1919), היה בנו של מיכאיל ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, וגנרל בצבא האימפריה הרוסית.
ביוגרפיה > ראשית חייו

ניקולאי נולד ב-26 באפריל 1859 בסנקט פטרבורג, למיכאיל ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה וצציליה, נסיכת באדן, בתו של לאופולד, הדוכס הגדול של באדן. בשנת 1862 מונה אביו לנציב העליון במלכות המשנה של הקווקז, וניקולאי גדל בטביליסי עם אחותו וחמשת אחיו. לניקולאי היה קשר חזק מאוד עם אחותו אנסטסיה מיכאילובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, ושניהם גילו עניין מיוחד באמנות.
במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) שירת ניקולאי כלוטננט בגזרת הבלקן, ולאחר מכן החל את לימודיו באקדמיה הכללית של הצבא הרוסי, אותם סיים בשנת 1885. בשנת 1879 ביקר ניקולאי אצל דודו פרידריך הראשון, הדוכס הגדול של באדן, שם התאהב בבתו ויקטוריה, נסיכת באדן. אולם, לפי הכנסייה האורתודוקסית נאסר על נישואי בני דודים, ודודו אלכסנדר השני, קיסר רוסיה סירב לאשר את הנישואים, על אף איומו של ניקולאי שלא יתחתן עם אף אחת אחרת. ואכן, ויקטוריה התחתנה לבסוף עם גוסטב החמישי, מלך שוודיה, והפכה למלכת שוודיה. במהלך שנות ה-80 ניסה ניקולאי להתחתן עם אמלי, נסיכת אורליאן, בתן של הנסיך פיליפ, רוזן פריז, אולם היא סירבה לעזוב את הדת הקתולית, והוריה רצו לחתנה עם קרלוש, מלך פורטוגל, ובעקבות כך נשאר ניקולאי רווק עד סוף ימיו.
ניקולאי לא אהב את השירות הצבאי, והתעניין יותר בהיסטוריה ובמדעים, והוא אף פרסם מחקר על פרפרים וספר היסטורי על תולדות בית רומנוב, כמו גם ספרי היסטוריה נוספים. בשנת 1892 הוא הפך לנשיא החברה הגאוגרפית הרוסית, ובשנת 1909 הוא הפך לנשיא החברה ההיסטורית הרוסית.
בשנת 1895 הוא מונה למפקד יחידה צבאית במינגרליה, בשנת 1897 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור ומונה למפקד דיוויזיית גרנדירים קווקזית, ובשנת 1901 הוא פרש מהצבא. ניקולאי טייל הרבה בצרפת, שם נפגש עם אחיו מיכאיל ואחותו אנסטסיה, וכן הוא אהב להמר בקזינו במונטה קרלו, שם הפסיד סכומי כסף גדולים.
ביוגרפיה > חייו הפוליטיים

לאחר אסון חודינקה התחנן ניקולאי בפני ניקולאי השני, קיסר רוסיה, לבטל את טקס ההכתרה בשגרירות צרפת ברוסיה, וטען שהעם יראה זאת כאטימות, וכמו שהעם הצרפתי ראה את מארי אנטואנט. ניקולאי שתמיד היה ליברלי יותר מהחברים האחרים במשפחה הקיסרית, נעשה מודאג ביותר מהמצב הפוליטי לאחר התבוסה במלחמת רוסיה–יפן, ודעותיו הפסימיות הפכו אותו לאויב בעיני הצארינה אלכסנדרה, נסיכת הסן. בשנת 1909 מת אביו מיכאיל ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, וניקולאי ירש את הונו הרב, ואת אחוזותיו בסנקט פטרבורג ובאוקראינה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה נשלח ניקולאי לחזית מול האוסטרים, והוא הודאג ביותר ממצב הלוחמים, ובעיקר מהטיפול הכושל בפצועים ומהכמות הגדולה של ההרוגים. ניקולאי אף היה חלוק עם דודנו ניקולאי ניקולאייביץ' הבן על האסטרטגיה בה צריך לנקוט במלחמה, ואף התחנן בפני הקיסר לשלול את השלטון מהקיסרית ומיועצה רספוטין. בתגובה על הביקורת שלו נגד הקיסרית ורספוטין, נשלח ניקולאי למעצר בית באחוזתו, שם שהה עד לאחר המהפכה הרוסית בשנת 1917.
ביוגרפיה > אחריתו

אחרי מהפכת פברואר, ניקולאי היה הנסיך הגדול הרוסי הראשון שנטש מרצון את כל זכויות היתר שלו, וכן הוא התפטר מנשיאות החברה ההיסטורית הרוסית באותה שנה. ניקולאי חשב בתחילה לברוח לדנמרק דרך פינלנד, אולם חשש מכך, ובכך הביא לבסוף למותו. לאחר מהפכת אוקטובר ברוסיה הוא גורש לוולוגדה, וביולי 1918 הוא נעצר ונלקח למרכז המעצר בפטרוגרד, שם שהה יחד עם אחיו גאורגי מיכאילוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, ובני דודיו פאבל אלכסנדרוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה ודימיטרי קוסטנטינוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה. לשווא ניסו נשיא האקדמיה הרוסית למדעים, אלכסנדר פטרוביץ' קרפינסקי והסופר מקסים גורקי למען שחרורו. ניסיון של ממשלת דנמרק לשחרר אותו עבור 500,000 רובל זהב נכשל גם הוא.
ב-28 בינואר 1919 הועברו ניקולאי ובני דודיו לכלא אחר, ובשעה 03:00 לפנות בוקר הוצאו לחצר הכלא, בליווי חיילים מכל צד, וכעבור זמן קצר הוצאו להורג ביריות. בן דודו פאבל שהיה כחוש וחולה מכדי לעמוד, נורה תוך שהוא שוכב על אלונקה. ארבעת הנסיכים נקברו בקבר אחים בחצר המבצר, וב-31 בינואר 1919 פורסם בפראבדה הידיעה על הוצאתם להורג של ארבעה הדוכסים.
מרב מיכאלי

מרב מיכאלי (נולדה ב־24 בנובמבר 1966, י"א בכסלו ה'תשכ"ז) היא פוליטיקאית ישראלית, יושבת ראש מפלגת העבודה לשעבר וחברת כנסת מטעמה. כיהנה כשרת התחבורה והבטיחות בדרכים בממשלה ה-36. לפני בחירתה לכנסת הייתה אשת טלוויזיה ורדיו, מרצה בנושאי תקשורת ומגדר, ופובליציסטית.
ביוגרפיה

מיכאלי נולדה בפתח תקווה לעמי מיכאלי וסוזי קסטנר. אחיותיה הן מיכל מיכאלי, ממקימות קרן ההון סיכון "EVA Ventures", ועו"ד קרן מיכאלי, יועצת משפטית, לשעבר ראש המחלקה המשפטית בנציבות האו"ם לפליטים. היא נכדתם של נחמיה מיכאלי (יליד פולין, במקור מיכאלוביץ'), מזכירה האחרון של תנועת מפ"ם, ושל ד"ר ישראל קסטנר, מארגן רכבת קסטנר. מיכאלי הזכירה את פעולות ההצלה של סבה בנאום הבכורה שלה בכנסת, ב־27 בפברואר 2013.
בילדותה למדה בלט ונגינה בפסנתר, והתחנכה בתנועת הצופים, שם שימשה גם מדריכה, רשג"דית ומרכזת שבט ראשונים בפתח תקווה, ומרכזת שבט הפיתוח שעריה בעיר, שם נתקלה לדבריה לראשונה בפערים מעמדיים וכלכליים. לפני גיוסה לצה"ל התנדבה לשנת שירות בירוחם, אותה לא השלימה, גם שם ריכזה שבט של תנועת הצופים.
ביוגרפיה > כאשת תקשורת ומרצה

את שירותה הצבאי עשתה בתחנת הרדיו גלי צה"ל, כקריינית ומנחה. השתחררה מהשירות בסוף 1987 אך המשיכה בשירות קבע בתחנה. הייתה שותפה להקמת תחנת "גלגלצ" והיא שהציעה את שם התחנה והייתה המנהלת הראשונה שלה.
את פעילותה בטלוויזיה החלה באפריל 1988, כשהצטרפה לצוות התוכנית מבט ספורט בערוץ הראשון, ובין היתר הגישה את תוכנית הספורט המרכזית ששודרה מדי שבוע במוצ"ש, "משחק השבת" לצד יורם ארבל, ניסים קיוויתי ואורי לוי, ושידורים מאולימפיאדת סיאול (1988). בהמשך הגישה את התוכנית הטלוויזיה "רואים 6/6" בטלוויזיה החינוכית. בשנת 1993, עם תחילת השידורים המסחריים בערוץ 2 הנחתה בו את התוכנית "שישי חי", ששודרה במסגרת "שידורי קשת", ב־1998 את תוכניות האירוח "עד עשר" בשידורי רשת, "כל ערב" בערוץ הראשון ו"מרב מיכאלי" בערוץ 3 ב־2000. בתחום הרדיו, הגישה את תוכנית הבוקר "לחמניות" ברדיו תל אביב, שהייתה ממייסדיו יחד עם ארז טל וראודור בנזימן.
בתחילת 2003 הנחתה את תוכנית הבוקר של ערוץ 10, אך התוכנית ירדה משידור כחודשיים וחצי לאחר עלייתה. באותה שנה יצרה והפיקה שני סרטי טלוויזיה דוקומנטריים, "בכל מחיר" (על חייה של אתי אלון), ו"החצר האחורית"[דרוש מקור]. בשנת 2004 התחילה להנחות תוכנית רדיו בשם "התקווה" ברדיו ללא הפסקה, ובמקביל הנחתה את תוכנית הראיונות "האלוהים שלי" בערוץ 2. ב־2005 החלה להנחות את "חדשות HOT" של חברת הטלוויזיה בכבלים HOT.
עד לבחירתה לכנסת הייתה מרצה בבית הספר לתקשורת של המסלול האקדמי המכללה למינהל, בבית הספר "כותרת" ובמכללה האקדמית ספיר. בנוסף, כתבה לעיתונים, פרסמה בקביעות מאמרים בעמודי הדעות של עיתון "הארץ" ובעיתון הנשים האמריקאי, "Women's Media Center". בשנת 1997 הקימה את השדולה "עזרת נשים" לקידום מרכזי הסיוע לנפגעות תקיפה מינית בישראל, והייתה פעילה בשדולת הנשים ובארגונים חברתיים.
בפוליטיקה > הכנסת ה־19

לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה הוצע למרב מיכאלי להצטרף למפלגת מרצ אך היא דחתה את ההצעה. בשנת 2013 הצטרפה למפלגת העבודה. בהתאם לתוצאות הבחירות המקדימות הוצבה מיכאלי במקום החמישי ברשימת המפלגה, ששוריין לאישה. לאחר פרישתו של עמיר פרץ מהמפלגה, קודמה למקום הרביעי.
מפלגת העבודה קיבלה 15 מנדטים בבחירות ומיכאלי נכנסה לכנסת התשע עשרה והפכה לחברה בוועדת החוץ והביטחון, ועדת החוקה, חוק ומשפט והייתה ליושבת ראש של כ־5 שדולות, בהן קידום ספורט הנשים ומיגור העוני. בין השנים 2013–2015 עמדה בראש קבוצת הידידות הפרלמנטרית של ישראל עם יבשת אפריקה ומדינת הונגריה.