stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זוולה
יהודי זוולה

פריחת הקהילה היהודית בזוולה החלה בשנת 1721, כאשר זוולה העניקה אזרחות לסוחרים יהודים. הראשון היה שמואל לוי מדוזבירך (אנ'), ובעקבותיו הגיעו רבים. ליהודי זוולה היו זכויות נרחבות יותר מאשר ליהודי אמסטרדם. יהודי זוולה יכלו להצטרף לגילדת הסוחרים והיו להם בית קברות ובית כנסת. סוחרי השוק היהודים קיבלו מקום משלהם, ולבקשתם הועבר יום השוק מיום שבת ליום שישי. יהודי זוולה סחרו בטקסטיל, ביגוד, עורות, תבואה ובעלי חיים. היו ביניהם קצבים כשרים, סוחרי בקר וכמה רופאים ורוקחים. בעלי דוכנים בשוק ורוכלים הפכו עם הזמן לבעלי חנויות.
עם זאת, כמו הקתולים, הלותרנים והמנוניטים, היהודים לא היו אזרחים מלאים בזוולה עד 1796 והיו בה גילויים של אנטישמיות. על שלטונות העיר הופעלו שוב ושוב לחצים להגביל את חרויותיהם, אך בדרך כלל פרנסי העיר לא נכנעו ללחצים הללו.
עד מלחמת העולם השנייה היו בזוולה חיים קהילה יהודיים תוססים. הם התפרנסו בעיקר ממסחר מפותח בתחומים רבים. בית הכנסת שימש קהילה של כ-750 תושבים יהודים, ומלון ויינברג היה המרכז החברתי. כאן יכלו לאכול מזון כשר וניתנו שיעורי ריקוד. לאחר המלחמה נותר אך מעט מהחיים היהודיים העשירים. כחמש מאות מתוך שבע מאות וחמישים יהודי זוולה נרצחו. בעלי חנויות שחזרו התקשו מאוד לפתוח מחדש את חנויותיהם שנתפסו או שנבזזו ובודדים בלבד הצליחו. העסק היחיד שהמשיך להתקיים עד היום נמצא כעת באמסטרדם.
מבין יהודי זוולה התפרסמו ארבעה: הרופא והמדען איזאק ואן דיין (הו'), איש שימור הטבע אלי היימנס (הו'), הסוציאליסט לואיס כהן (הו') והיזם פינה מרכוס (Fiene Marcus).
כיום יש בזוולה קהילה יהודית קטנה ופעילה.
תחבורה

זוולה היא עיר מרכזית ברשת הכבישים הלאומית ומשמשת כשער לצפון הולנד. בכביש A28 המקשר בין אוטרכט וחרונינגן ארבעה מחלפים המשמשים את זוולה. הכביש המהיר A50 מקשר את זוולה לאיינדהובן.

כבישים נוספים הם N35, המתחיל ככביש טבעתי של העיר וממשיך ככביש המהיר A35 לאנסחדה. כביש N337 מוביל לעיר דוונטר (Deventer), כביש N331 להאסלט (Hasselt), הכבישים N758 ו-N340 לניאולאוסן (Nieuwleusen) ואוּמֵן (Ommen) וכביש N764 מוביל לקמפן.
תחבורה > רכבת

העיר חוברה לרשת הרכבות של הולנד ב-6 ביוני 1864. כיום יוצאות רכבות מתחנת הרכבת של זוולה לשמונה כיוונים: קמפן, ליברדן, חרונינגן, אמן, אנסחדה, ארנהם/ניימכן, לליסטד/אמסטרדם ואמרספורט.
המסילה לאמסטרדם, העוברת דרך לליסטד, נפתחה בדצמבר 2012.
ערים תאומות

לזוולה הסכם ערים תאומות עם:
גרמניה לינן, נורדריין-וסטפאליה, גרמניה
הערות שוליים

↑  נתון המתייחס לתחום השיפוט של העירייה מתוכם 7.17 קמ"ר הם מים ו−112.11 קמ"ר אדמה.
↑  Museum ANNO toont 300 jaar Joods leven in Zwolle, Weblog Zwolle, ‏30.8.2022 (בהולנדית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564486005171  GND: 4119274-6  LCCN: n81136784  LNB: 000296735  MusicBrainz: 083e1d3e-0061-49ae-af25-ad4c217a965d  NKC: ge759829  VIAF: 238407495   WorldCat (עם VIAF): 238407495
יאמוסוקרו

| --- | --- |

בזיליקת גבירתנו של השלום ביאמוסוקרו
 מדינה:  חוף השנהב חוף השנהב
 מחוז:  יאמוסקורו
 על שם:  המלכה יאמוסו 
 שטח:  855 קמ"ר
 גובה:  214 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  340,234 (2021)
  ‑ במטרופולין:  422,072 (2021)
  ‑ צפיפות:  397.9 נפש לקמ"ר (2021)
 קואורדינטות:  6°49′00″N 5°17′00″W﻿ / ﻿6.81666666666667°N 5.28333333333333°W﻿ / 6.81666666666667; -5.28333333333333
 אזור זמן:  UTC
 http://www.yamoussoukro.district.ci/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת חוף השנהב מוגדלת) אביג'אן קורוגו בואקה דאלואה סן פדרו בונדוקו גאנה בורקינה פאסו  מאלי גינאה ליבריה מפרץ גינאהיאמוסוקרו(למפת חוף השנהב רגילה) אביג'אן קורוגו בואקה דאלואה סן פדרו בונדוקו גאנה בורקינה פאסו  מאלי גינאה ליבריה מפרץ גינאהיאמוסוקרו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
יאמוסוקרו (בצרפתית: Yamoussoukro, מבטאים לרוב "יאמְסוֹקרוֹ") היא בירתה הרשמית של חוף השנהב המהווה גם מחוז אוטונומי. על פי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2021, אוכלוסיית העיר מנתה 340,234 תושבים, בזמן שבמחוז יאמוסוקרו התגוררו 422,072 תושבים. העיר ממוקמת 240 ק"מ צפונית-מערבית לאביג'אן, וממוקמת כ-30 ק"מ מהאגם שנוצר בעקבות הקמת סכר קוסו בשנות ה-70 של המאה ה-20. העיר משתרעת על פני 855 קמ"ר, בזמן שמחוז יאמוסקרו משתרע על פני 2,070 קמ"ר.
היסטוריה > התקופה הקולוניאלית

המלכה יאמוסו, אחייניתו של קוסאי נ'גו, שלטה בכפר "נ'גוקרו" בתחילת הכיבוש הצרפתי של האזור. באותה עת התגוררו בכפר 475 תושבים. כפר זה היה אחד מ-129 כפרים של שבט אקואה.
בשנת 1909, בהוראת ראש השבט דג'אמלאבו, מרד שבט האקואה בצרפתים.
בית השלטון האזרחי באזור, ששכן בכפר בונזי, עלה באש, וחייו של המושל הצרפתי של האזור, סימון מוריס ניצלו רק בזכות ההתערבות של קוסאי נ'גו.
לאחר תום המהומות החליט המושל הצרפתי, סימון מוריס שבונזי אינה בטוחה דיה, והעביר את תחנת הצבא הצרפתי לנ'גוקרו, שם נבנתה ביוזמת הצרפתים פרמידה לזכרו של קוסאי נ'גו, ומתוך כבוד למלכה יאמוסו נקרא הכפר יאמוסוקרו.
היסטוריה > עצמאותה של חוף השנהב

במרץ 1983 הפכה יאמוסוקרו לבירת המדינה. קודם לכן שכנה הבירה בגרנד באסאם (החל מ-1893), בבינג'רוויל (החל מ-1900) ובאביג'אן (החל מ-1933).
ב-6 בנובמבר 2004 תקפו צנחנים וחיל רגלים צרפתי את שדה התעופה יאמוסוקרו לאחר שמטוס שהמריא משדה תעופה זה תקף כוחות של האו"ם, וגרם למותם של עובד או"ם ותשעה צרפתים.
בתקיפה זו הושמדו שני מטוסי סוחוי 25 ומספר מסוקי מיל מי-24 - שהיוו את רוב חיל האוויר של חוף השנהב.
דמוגרפיה

בשנת 1901 מנה הכפר 475 תושבים בלבד. ב-1975 מנתה העיר 37,253 תושבים אך מ-1983 עת הוכרזה כבירה גדלה אוכלוסיית העיר במהירות ל-110,013 תושבים (1988), 155,803 תושבים (1998) ו-242,744 תושבים (2010).
אתרים בעלי חשיבות

ביאמוסקורו נמצאת הכנסייה הגדולה בעולם - בזיליקת גבירתנו של השלום ביאמוסוקרו, שהוקדשה על ידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני ב-10 בספטמבר 1990.
הערות שוליים

↑  Ivory Coast: Sub-Prefectures (Regions and Sub-Prefectures) - Population Statistics, Charts and Map
| בירות מדינות אפריקה |
| --- | --- | --- |
| מדינות ריבוניות | אוגנדה: קמפלה • אלג'יריה: אלג'יר • אנגולה: לואנדה • אסוואטיני: מבבנה, לובמבה • אריתריאה: אסמרה • אתיופיה: אדיס אבבה • בורונדי: גיטגה • בורקינה פאסו: ואגאדוגו • בוטסואנה: גאבורון • בנין: פורטו נובו • גבון: ליברוויל • גאנה: אקרה • ג'יבוטי: ג'יבוטי • גינאה: קונאקרי • גינאה ביסאו: ביסאו • גינאה המשוונית: מלאבו • גמביה: בנג'ול • דרום אפריקה: קייפטאון, פרטוריה, בלומפונטיין  • דרום סודאן: ג'ובה • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: קינשאסה • הרפובליקה המרכז אפריקאית: בנגי • הרפובליקה של קונגו: ברזוויל • זימבבואה: הארארה • זמביה: לוסקה • חוף השנהב: יאמוסוקרו, אביג'אן • טוגו: לומה • טנזניה: דודומה, דאר א-סלאם • כף ורדה: פראיה • לוב: טריפולי • ליבריה: מונרוביה • לסוטו: מסרו • מאוריטניה: נואקשוט • מאוריציוס: פור לואי • מאלי: במקו • מדגסקר: אנטננריבו • מוזמביק: מפוטו • מלאווי: לילונגווה • מצרים: קהיר • מרוקו: רבאט • ניז'ר: ניאמיי • ניגריה: אבוג'ה • נמיביה: וינדהוק • סאו טומה ופרינסיפה: סאו טומה • סודאן: ח'רטום • סומליה: מוגדישו • סיישל: ויקטוריה • סיירה לאון: פריטאון • סנגל: דקר • צ'אד: נג'מנה • קומורו: מורוני • קמרון: יאונדה • קניה: ניירובי • רואנדה: קיגאלי • תוניסיה: תוניס |  |
| שטחי חסות | הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי: דייגו גרסיה • מיוט: מאמודזו • סהרה המערבית: לעיון • סנט הלנה: ג'יימסטאון • ראוניון: סן-דני |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562216005171  GND: 4430797-4  LCCN: n84805812  MusicBrainz: 57bc9bc7-baf6-4fc7-a7dd-179d763191c1  SUDOC: 238186512  VIAF: 159503411   WorldCat (עם VIAF): 159503411
פרוסטיוב

פרוסטיוב (צ'כית: Prostějov, גרמנית: Proßnitz; בפי יהודיה: פרוסטיץ או פרוסניץ) היא עיר במחוז אולומואוץ בצ'כיה, העיר שייכת היסטורית לחבל ארץ מוראביה. העיר מוזכרת לראשונה כ-Prostějovice, על שם אציל מקומי. העיר כונתה גם "ירושלים של האנה", האזור המקומי.
בעיר 43,563 תושבים (נכון ל-2024), ושטחה 46.5 קמ"ר. בשנת 1973 סופח לעיר הכפר ורהוביצה.
בעיר התקיימה קהילה יהודית גדולה, והתגוררו בה רבנים מפורסמים, כמו: רבי מאיר איזנשטט, רבי יהונתן אייבשיץ ורבי משה סופר. כמו כן, הקהילה החזיקה את אחת הישיבות הגדולות במוראביה. במאה ה-19 הייתה מרכז תנועת ההשכלה במחוז. בסוף 1940 גרשו הנאצים את היהודים מהעיר ומסרו את בתיהם למשפחות גרמניות.
בעיר פועל מועדון הכדורסל פרוסטיוב שהוקם בשנת 1940.
הערות שוליים

↑  פרוסטיוב באנציקלופדיה היהודית
↑  10 ערים נוספות פונו בצ'כיה מיהודים, הצופה, 3 בינואר 1941
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557760805171  GND: 4240635-3  LCCN: n85081818  MusicBrainz: f4ee196b-4c6e-40d7-8750-a5be9eb357a6  NKC: ge130531  VIAF: 140781773   WorldCat (עם VIAF): 140781773 
ערך זה הוא קצרמרבנושא תולדות עם ישראל ובנושא צ'כיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יינק

יינק (בהונגרית: Gyönk) היא עיר במחוז טולנה שבהונגריה.
היסטוריה

יינק מוזכר בפעם הראשונה בשנת 1280 כאזור מיושב כבר. הכפר יושב על ידי טורקים למשך זמן מה ובין המאה ה-14 למאה ה-17 היה שומם. בתחילת המאה ה-18 הגיעו מעט תושבים למקום ומשנת 1790 ואילך החלו להגיע למקום מספר משפחות גרמניות והונגריות ויישבו אותו. בית הספר נוסד בשנת 1806 בעיירה אחרת והועבר לכפר בשנת 1812. בשנת 1882, חובר הכפר לרכבת אך משנת 1990 המסלול רק לרכבות משא וקו הרכבת הקרוב ביותר לעיר הוא במרחק של 7 קילומטרים.
המקום הוכרז כעיר ב-1 ביולי 2009.
אוכלוסייה

ב-1891 התגוררו בעיר 3371 תושבים. ב-1910, 2055 מתוך 3291 (62.4%) הזדהו כגרמנים ו-37.4%, שהם 1222 תושבים, הזדהו כהונגרים. רוב הגרמנים היו אז לותרנים אך רבים היו גם קתוליים. רוב ההונגרים הזדהו כקלוויניסטים. הפילוג לפי דתות היה: 1,406 לותרנים (42.7%), 1,205 קלוויניסטים (36.6%), 492 קתולים (14.9%) ו-180 יהודים (5.5%).
בשנת 1941 התגוררו בעיר 3071, מתוכם 70 יהודים. ב-1944 מספר היהודים היה 163.
בשנת 1947, במסגרת חילופי האוכלוסין בית צ'כוסלובקיה להונגריה (אנ'), התיישבו 9 משפחות הונגריות ביישוב, שמנו 55 נפשות.
בשנת 2001, הגרמנים שבעבר היו רוב, היוו מיעוט: 274 מתוך 2,240 תושבי העיר הכריזו על עצמם כגרמנים (12.2%), 463 (20.7%) היו קשורים למסורות תרבותיות גרמניות ו-181 היו ילידי גרמניה. מספר דוברי הגרמנית בשימוש יומי בין משפחה וחברים ירד ל-177 (7.9%).
במהלך מפקד האוכלוסין של 2011, 78.6% מהתושבים הזדהו כהונגרים, 3.6% כצוענים ו-11.9% כגרמנים. 21% לא הצהירו. (בשל זהויות כפולות, הסכום הכולל עשוי להיות גדול מ-100%). ההתפלגות הדתית הייתה כדלקמן: 26.7% הזדהו כקתולים, 14.8% כקלוויניסטים, 14.6% כלותרנים ו-10.5% כאתאיסטים. 33% לא הזדהו.
בשנת 2013 התגוררו במקום 2091 תושבים, אך בשנת 2014 חלה ירידה של 1.6% במספר התושבים, והתגוררו בעיר 2057. בשנת 2015 תושבי המקום מנו 2048.
קהילה יהודית

הקהילה היהודית ביינק היא אחת מהקהילות העתיקות במחוז טולנה. היהודים הראשונים במקום היו סוחרים שהתיישבו שם במאה ה-18.
בזמן הקרע ביהדות הונגריה, הקהילה הגדירה את עצמה כאורתודוקסית חרדית.
בית הכנסת בעיר נוסד בשנת 1836.
מצב היהודים בעיר הורע עם פרסום חוקים המפלים לרעה את היהודים על ידי גרמניה הנאצית. ב-1944, כשנכנס הצבא הגרמני למקום, רבים מן התושבים הגרמנים במקום התפרעו ופגעו בבית הכנסת ובבית הקברות היהודי. בסוף חודש אפריל אותה השנה, נשלחו כל היהודים לגטו בונ'הד, ומשם הועברו לפץ'. בסוף, בתחילת חודש יולי נשלחו לאושוויץ.
לאחר מלחמת העולם השנייה היה ניסיון לחדש את הקהילה היהודית בעיר, שלא צלחו, ובשנת 1950 בוטלה הקהילה באופן רשמי.
בין רבני העיר היו: הרב משה קאניז'א-פשרהופר, שהיה רב העיר בין השנים 1826–1833. ייסד במקום את ישיבת יינק; הרב אברהם גלזנר, שמונה על ידי הכתב סופר לרב המקום. כיהן כרב בין 1852-1863; הרב עמרם פישר, בנו של הרב עקיבא פישר. כיהן כרב בין 1879 ל-1925. רבה האחרון של הקהילה היה הרב יוסף יצחק מייזנר, שנספה בשואה עם חלק מיהודי המקום.
ערים תאומות

גרמניה דרמשטאדט, הסן, גרמניה (מ־1990)
גרמניה גריסהיים (גר'), הסן, גרמניה (מ־1990)
צרפת בר-לה-דוק, מז, צרפת (מ־1996)
גרמניה וילקאו-האסלאו (גר'), סקסוניה, גרמניה (מ־1997)
הערות שוליים

↑  Illocska Illutsch, www.sulinet.hu
1 2 3 4 5 6  שלמה שפיצר, קהילות הונגריה, באתר אוצר החכמה
↑  Städtepartnerschaften und Internationales - Wissenschaftsstadt Darmstadt, web.archive.org, ‏2013-07-23
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533332105171  BnF: cb133217193 (data)  GND: 4382064-5  LCCN: n96092570  NKC: ge1161855  VIAF: 149093091   WorldCat (עם VIAF): 149093091 
פנים בית הכנסת במקום
ברית ערים

ברית ערים היא אמנה בין רשויות מקומיות, אשר משתפות פעולה למען קידום ערכים משותפים, ופועלות בנפרד מן השלטון המרכזי, בין היתר במטרה לקידום אזרחות עירונית. ההשראה האידאולוגית לברית הערים המודרנית היא ספרו של הסוציולוג האמריקאי בנג'מין ברבר (אנ') משנת 2013, "אילו ראשי ערים ניהלו את העולם: אומות בלתי-מתפקדות, ערים פורחות".
דוגמאות מהעולם > ברית ערים חופשיות

ברית ערים חופשיות היא ברית שנוצרה במזרח אירופה בשנת 2019 כאמנה של שיתוף פעולה בין ראשי הערים של בודפשט, פראג, ורשה, וברטיסלאבה. מטרות הברית: שיתוף מידע בנושאי פיתוח עירוני, הפחתת משבר הדיור וההתחממות הגלובלית. היוזמה הועלתה בעקבות חששות מפני צמצום האוטונומיה של השלטון המקומי. ראשי ארבע הערים המייסדות שלטו בנתח ניכר מכלכלות מדינותיהם: 25, 26, 17 ו-27 אחוזים מהתמ"ג לערים פראג, ברטיסלבה, ורשה, ובודפשט, בהתאמה. ראשי ארבע הערים השתייכו למפלגות פרו-אירופאיות שנמנו עם האופוזיציה ברמה הלאומית. הם הצהירו כי הם מאמינים ב"חברה פתוחה המבוססת על ערכי הליבה המשותפים שלנו: חופש, כבוד האדם, דמוקרטיה, קיימות, שוויון, שלטון החוק, צדק חברתי, סובלנות ומגוון תרבותי". ההסכם תואר גם כאנטי-פופוליסטי. הם טענו כי "הפופוליזם מספק תשובה פשוטה ושגויה לבעיות העומדות בפני ערים ומדינות. הפופוליסטים הלאומיים דוגלים בריכוזיות, ומתייחסים לבוחרים כאל נתינים". המקום בו נחתמה האמנה, אוניברסיטת מרכז אירופה, תואר כסמלי, לאור ההתקפות של ממשלת ויקטור אורבן על האוניברסיטה, אשר אילצו אותה להעביר את רוב תוכניות החינוך שלה לווינה. מאז 2019, התרחבה האמנה לעוד עשרות ערים באירופה ואף מחוצה לה – כדוגמת לוס אנג'לס שבארצות הברית.
דוגמאות מהעולם > ערים ללא פחד

תנועת ערים ללא פחד היא תנועה מוניציפלית גלובאלית, אשר נוסדה בברצלונה בשנת 2017, והתאחדה נגד פשעי שנאה, אי־שוויון, קסנופוביה וסמכותנות, על מנת ״להגן על זכויות אדם, דמוקרטיה והטוב המשותף". התנועה פעילה במאות רשויות מוניציפליות ברחבי העולם.
דוגמאות מהעולם > עיר מקלט

עיר מקלט (אנ') היא תחום שיפוט עירוני בארצות הברית, המגביל את שיתוף הפעולה עם הממשלה באכיפת חוקי ההגירה. התנועה הוקמה בשנת 1980, ושורשיה האידאולוגיים נטועים בפילוסופיה דתית, כמו גם במסורת תנועות ההתנגדות האמריקאיות לעוולות. שמה של התנועה שאוב מעיר המקלט התנכית.
התנועה התעצמה בתקופת כהונתו של דונלד טראמפ, כאשר בעקבות שורה של צווים נשיאותיים וחוקים חדשים בנושא הגירה, הכריזו על עצמן מאות ערים ברחבי ארצות הברית – כולל ערים מרכזיות כמו וושינגטון, ניו-יורק ושיקגו – כעל ערי מקלט שאינן משתפות פעולה עם הרשות הפדרלית לענייני הגירה. שאיפתן היא לצמצם מקרים של גירוש ופירוק משפחות בקרב אנשים השוהים במדינה באופן לא חוקי, בעיקר פליטים של מלחמות אזרחים במשטרים בלתי יציבים ממרכז אמריקה, ולאפשר להם להשתמש בשירותי בריאות, רווחה וחינוך. עד שנת 2018 אימצו כ-564 תחומי שיפוט בארצות הברית, כולל מדינות ועיריות, מדיניות ערי מקלט.
גם ערים באירופה קיבלו השראה מאותן יוזמות. עיר מקלט מתייחסת שם לערים המחויבות לקבל את פני הפליטים ומבקשי המקלט, לאפשר בניית גשרים והבנה באמצעות העלאת מודעות, התיידדות ויצירת קשרים תרבותיים. עם זאת, מדובר ביחס לפליטים ולמבקשי מקלט מתועדים, ולא לשוהים בלתי חוקיים. למעלה מ-80 עיירות, ערים ואזורים מקומיים אימצו מדיניות זו באנגליה, וויילס, סקוטלנד וצפון אירלנד. גלאזגו וסוונסי הפכו לערי מקלט ידועות.
דוגמאות מהעולם > דוגמאות היסטוריות > הברית השוואבית

הברית השוואבית (אנ') היא ברית שנכרתה בין כמה ערים חופשיות בשוואביה (אזור בגרמניה בין וירטמברג לבוואריה), כדי להגן על הערים הללו מפני הפיאודלים שבאזור. במאות ה-12 וה-13, החל להיווצר בגרמניה מעמד של עיר חופשית. עד אז היה מקובל באירופה שלטון פיאודלי, כך שכל שטח היה נתון לשליטתו של אציל כלשהו. הפיאודל היה השליט, השופט וגם אחראי על הדת במקום. סמכותו של פיאודל הייתה קשורה לשליטתו באחוזותיו, ולכן סוחר שלא התפרנס מחקלאות או ממרעה, לא היה תלוי באופן ישיר בפיאודל. עם התפתחות חיי המסחר, נוצרו ערים גדולות יחסית, שלמעשה לא היו כפופות לפיאודל, אף שרשמית הן היו בשטחו ותחת שליטתו. למלכים היה עניין בפיתוח חיי המסחר, ולכן מדי פעם היו מעניקים לעיר מעמד של עיר חופשית, כלומר עיר שאינה כפופה לפיאודל, ואינה צריכה להעלות לו מס. הפיאודלים התנגדו להתפתחות זו, וניסו לעיתים לאלץ עיר כזו לקבל את חסותם ואת מרותם. לפיכך התארגנו יחדיו כעשרים ערים, בהנהגת הערים אאוגסבורג ואולם, ובשנת 1331 הקימו את הברית השוואבית, שיצרה מסגרת ארגונית אחת לכל הערים החפשיות הללו. הברית הקימה ממשלה, צבא חזק ובית משפט עליון.
דוגמאות מהעולם > דוגמאות היסטוריות > ברית ערי הנזה

ברית ערי הנזה (בגרמנית: Hanse) הייתה בשלב ראשון ברית של קבוצות סוחרים אשר התאגדו כדי להתגונן מפיראטים. בשלב שני זו הייתה התארגנות של ערי מדינה בצפון גרמניה ובאגן הים הבלטי, אשר התאגדו מסוף המאה ה-12, בעיקר מטעמים של הגנה על דרכי המסחר והשגת זכויות יתר באזורים איתם סחרו.
"ברית הנזה" של ימינו
ב-1980, בעיר ההולנדית צוולה (Zwolle), נוסד איגוד ערים חדש בשם הנזה. האיגוד פתוח לכל עיר שהייתה חלק מברית הנזה המקורית או שהתקיימה בו תחנת מסחר של הנזה. מטרתו להחיות את המורשת התרבותית המשותפת ולפעול בשיתוף פעולה למען אירופה מאוחדת ושלווה. הארגון המחודש מקיף כמעט 200 ערים ב-16 מדינות, רובן באזור החוף של צפון אירופה, והוא אחד מארגוני הערים הוולונטריים הגדולים בעולם. חלק גדול מהערים השותפות מוכרזות כאתרי מורשת עולמית. נושאי שיתוף הפעולה הם תיירות, תרבות וקיימות.
דוגמאות מישראל

ברוב מדינות העולם המערבי קיים ביזור סמכויות משמעותי מן הממשלה המרכזית אל רשויות מקומיות ואזוריות. מדינת ישראל נמצאת כיום במקום נמוך בין מדינות ה-OECD במדד הביזור של השלטון. יחד עם זאת קיימות מספר יוזמות מקומיות אשר חלקן צמחו מהעיריות וחלקן צמחו מיוזמות של אזרחים תושבי הערים וזכו מאוחר יותר לתמיכה ואף אימוץ של היוזמה על ידי העירייה.
דוגמאות מישראל > ארגון בריתערים

מטרת ארגון בריתערים היא להגביר ביזור סמכויות השלטון בנושאי חינוך, כלכלה, תרבות ודת, ובכך לאפשר לציבורים שונים לחיות בשיתוף פעולה ולהפחית מאבקי כוחות ביניהם.
הארגון נוסד בשנת 2023, על רקע גל המחאה נגד ממשלת ישראל. בשונה ממרבית הזרמים במחאה, אשר תלונתם מופנית כלפי השלטון המרכזי בישראל, בריתערים פועלת בנתיב אחר, דרך הציר המוניציפלי, ללא תלות בשלטון המרכזי. התנועה מציעה פתרונות עבור חלק מהדרישות של הציבור הליברלי במדינה, בנושאים כגון חינוך, כלכלה, תרבות ודת, אשר ניתן לתת להן מענה במישור המוניציפלי. התנועה ניסחה אמנה ליברלית, על פי מודל ברית הערים ההיסטורית. על האמנה חתמו במהלך החודשים אוגוסט-ספטמבר 2023 למעלה משלושים מועמדות ומועמדים לרשויות מוניציפליות בישראל, וכן ראשת עיר מכהנת.
דוגמאות מישראל > נעים בסופ"ש

נעים בסופ"ש הוא מיזם תחבורה ציבורית המפעיל מערך היסעים בסופי השבוע ללא תשלום, החל מסוף שנת 2019, בעשר רשויות מקומיות – גבעתיים, הוד השרון, כפר סבא, מבשרת ציון, מודיעין-מכבים-רעות, נס ציונה, קריית אונו, רמת השרון, שוהם ותל אביב-יפו.
כחלק מהסטטוס קוו בישראל בנושא השבת, תחבורה ציבורית אינה פעילה בשבת ברוב האזורים בישראל. לפיכך, המימון של המיזם הוא מוניציפלי, והנסיעה בקווי נעים בסופ"ש היא בחינם, מכיוון שגביית תשלום עבור נסיעה בתחבורה ציבורית בסופי שבוע אסורה בחוק.
דוגמאות מישראל > ברית ערים לאיכות חיים וסביבה

ברית ערים לאיכות ערים וסביבה היא תוכנית ההמשך של אמנת האקלים של פורום ה-15, אשר בשנת 2008 איחדה את הערים הגדולות במדינת ישראל למסגרת פעילות משותפת להפחתת פליטות גזי חממה וזיהום אוויר והציבה אותן בשורה אחת עם הערים המובילות בעולם. במרץ 2018 חתמו 18 ערים על אמנת איכות הסביבה. בין היתר התחייבו העיריות לקדם מדיניות של התייעלות אנרגטית במתקני העירייה, הטמעת בנייה ירוקה בכל המבנים בעיר, הפחתת השימוש ברכב פרטי בעיר ועידוד השימוש באמצעי תחבורה בני-קיימא, צמצום פסולת, עידוד צריכה מקומית ואימוץ עקרונות של תכנון בר-קיימא במרחב העירוני.
דוגמאות מישראל > שיתוף פעולה של ערים ליברליות בנושאי חינוך

בחודש דצמבר 2022, פורסם כי במסגרת ההסכמים הקואליציוניים של ממשלת ישראל השלושים ושבע, חבר הכנסת אבי מעוז יקבל לידיו את הסמכות לניהול היחידה לתוכניות חיצוניות במשרד החינוך, אשר אחראית על תוכניות העשרה שמועברות בבתי הספר ומהוות כ-10% משעות הלימוד בחינוך הממלכתי. בעבר התבטא מעוז נגד חינוך בנושאי מגדר ולהט"ב ותכנים ליברליים, לכן עלה חשש שהעברת הסמכות של היחידה לתוכניות חיצוניות אל מעוז תגרום לביטול של תכנים כאלה במערכת החינוך הממלכתית.
בעקבות כך יצאו כ-40 ערים ומועצות אזוריות בהצהרה שאם יבוטלו תכנים אלה הן יפעלו באופן עצמאי כדי לאפשר המשך חינוך ליברלי בעיר.
המאבק על השימוש בספר האזרחות להיות אזרחים בישראל
דוגמה נוספת לשיתוף הפעולה המוניציפלי בנושאי חינוך היא המאבק על השימוש בספר האזרחות להיות אזרחים בישראל. הטענה העיקרית לגבי הספר, אשר שוכתב ב-2016, היא שהוא כתוב בצורה מניפולטיבית, אשר "מוליכה את המורים והתלמידים בערמומיות אל הנתיב השמרני". בחוות דעת על טיוטת הספר כתבה פרופ' תמר הרמן מהאוניברסיטה הפתוחה כי "הספר מציג תפיסת עולם פרובינציאלית ואתנוצנטרית ומקומו לא יכירנו על מדף ספרי הלימוד במדינה דמוקרטית". בתגובה לביקורת על ספר האזרחות ובעקבות פניות של תושבי הערים אל העיריות, פרסמו מספר עיריות הנחיה לבתי הספר בעירם להשתמש בספרי לימוד אחרים במקומו.
ראו גם

אזרחות עירונית
הפרדת רשויות אנכית
לקריאה נוספת

Benjamin Barber, If Mayors Ruled the World: Dysfunctional Nations, Rising Cities (2013) ISBN 978-0-300-16467-1
הערות שוליים

↑  Why mayors should rule the world: Benjamin Barber at TEDGlobal 2013, TEDBlog
↑  Walker, Shaun, Islands in the illiberal storm: central European cities vow to stand together, the Guardian, ‏16 בדצמבר 2019
↑   ניר ברק, לקדם "אזרחות עירונית", ליצור ברית ערים ליברליות, באתר הארץ, 13 בנובמבר 2022
↑   "ערים ללא פחד – יצירת סולידריות מקומית אזורית מלמטה", סרטון בערוץ "שתיל", באתר יוטיוב (אורך: 01:27:35)
↑  "Cities, States Resist — and Assist — Immigration Crackdown in New Ways". pew.org. 3 באוגוסט 2018. נבדק ב-2019-07-02. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Report: Nearly Half of Americans Live in Jurisdictions With Sanctuary Policies". Fox News Insider (באנגלית). 2018-05-11. נבדק ב-2019-07-02.
↑  Dinan, Stephen. "Half of all Americans now live in 'sanctuaries' protecting immigrants". The Washington Times (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-05-10.
↑  Randy K. Lippert; Sean Rehaag (2013). Sanctuary Practices in International Perspectives: Migration, Citizenship, and Social Movements. Routledge. ISBN 978-0-415-67346-4.
↑  Van Steenbergen, Marishka (10 במאי 2012). "City of Sanctuary concern for welfare of asylum seekers as housing contract goes to private security firm". The Guardian. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Nicoll, Vivienne (25 באוגוסט 2014). "City offering sanctuary to refugees from Syria". Evening Times. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Swansea City of Sanctuary - Building a culture of hospitality for people seeking sanctuary". swansea.cityofsanctuary.org. נבדק ב-27 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Forrest, Adam (14 ביוני 2010). "Sanctuary City". The Big Issue. אורכב מ-המקור ב-8 במרץ 2021. נבדק ב-25 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ריקי ממן, מערכת החינוך לא צריכה להיות זירת מריבות ערכיות, באתר פורום קהלת, ‏2022-12-16
↑  פורום קהלת, ביזור סמכויות לרשויות המקומיות - מחקר שטח, באתר הכנסת, ‏י"ב טבת, תשפ"א
27 דצמבר, 2020
↑  בריתערים
↑  מיכאל מירו, עפר פינקלשטיין: בריתערים היא התקווה לאיחוד המחנה הליברלי לכוח פוליטי-חברתי, באתר youtube
↑  נמרוד בוסו, 16 עיריות חתמו על אמנת איכות הסביבה: הפחתת השימוש ברכב פרטי ובנייה ירוקה, באתר כלכליסט, 18 במרץ 2018
1 2  נדב אלימלך, אנה ברסקי, ‏ההסכם הקואליציוני קובע: אבי מעוז יקבל אחריות על תכני חינוך, באתר מעריב אונליין, 30 בנובמבר 2022
↑  אבי מעוז מציע הגבלה חדשה על בתי הספר, באתר ערוץ 7, ‏2023-02-09
↑  שחר אילן, הממשלה תאשר היום: אבי מעוז יהיה אחראי ל־10% משעות הלימוד בחינוך הממלכתי, באתר כלכליסט, 14 בינואר 2023
↑  אייל יצחקי, המחאה נגד ח"כ אבי מעוז | חזית אחידה של ראשי הרשויות בשרון: "לא נאפשר כפיה והדרה", באתר צומת השרון הרצליה, ‏2022-12-04
↑  אליאב בטיטו, ‏ערים במרכז הארץ נגד אבי מעוז: "נתקצב תוכניות חינוך שיבוטלו", באתר מעריב אונליין, 1 בדצמבר 2022
↑  שחר אילן, "אבי מעוז אדם חשוך, לא ניתן לו להשתלט על החינוך הממלכתי", באתר כלכליסט, 4 בדצמבר 2022
↑  מערכת כרמליסט, במחוז חיפה מצטרפים למרד שינוי התכנים במערכות החינוך: "לא ניתן יד לשינויים בתכני החינוך", באתר carmelist.co.il, ‏2022-12-03
ב' בשבט

ב' בשבט הוא היום השני בחודש החמישי 
בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום השני בחודש האחד עשר 
למניין החודשים מניסן.
על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצווה של ילד שנולד בב' שבט היא ברוב השנים פרשת בא. אבל אם בר המצווה חל בשנה חסרה המתחילה בשבת (שנה מקביעות זחא או זחג) פרשת בר המצווה היא פרשת וארא.
חגים ומועדים

יום טוב במגילת תענית, על מותו של אלכסנדר ינאי
פורים שני ליהדות רומא, לרגל הצלתם משרפה בגטו ברומא
אירועים היסטוריים

70 מזקני ישראל ניצלו ממיתה כאשר שלומציון המלכה שחררה אותם לאחר מות בעלה, המלך אלכסנדר ינאי
ה'תקנ"ג – ניסיון הצתה של הגטו היהודי ברומא, הניסיון כשל בשל הגשם שהחל לרדת.
ה'תרע"ט – חתימת הסכם ויצמן-פייסל
ה'תרפ"ב – הצגת הבכורה של "הדיבוק" מועלית בתיאטרון הבימה במוסקבה
ה'תש"ב – השואה: מתכנסת ועידת ואנזה, שבה סוכמו פרטי הביצוע של הפתרון הסופי
ה'תש"ט – ארצות הברית משדרגת את הכרתה בישראל להכרה "דה יורה"
ה'תשי"א – נוסדה ירוחם
ה'תש"ם – רבי ישכר דב רוקח, האדמו"ר מבעלז, הקים בישראל את תנועת "קהל מחזיקי הדת" עבור החסידות, כהמשך לתנועת מחזיקי הדת שפעלה בגליציה
ה'תשנ"א – מלחמת המפרץ פורצת. כוחות הקואליציה בראשות ארצות הברית תוקפים בעיראק. בתגובה, יורה עיראק 8 טילי סקאד לעבר ישראל
ה'תשנ"ז – "פרשת בר-און חברון": בצעד מעורר תמיהה ממנה ממשלתו של בנימין נתניהו את רוני בר-און לתפקיד היועץ המשפטי לממשלה. בעקבות הביקורת הציבורית מתפטר בר-און מהתפקיד כעבור יומיים בלבד
נולדו

ה'תקע"ו – הרב שמואל סלנט, רבה של הקהילה האשכנזית בירושלים במשך כ-43 שנים.
ה'תרפ"ו – יצחק מודעי, שר האוצר וחבר הכנסת מטעם הליכוד (נפטר ב-ה'תשנ"ח)
ה'תשמ"ו – נעמה לזימי, חברת הכנסת מטעם העבודה
ה'תשנ"ה – מגי טביבי, מגישת חדשות ושחקנית ישראלית