אנגליה בימי הביניים
היסטוריה פוליטית > שלהי ימי הביניים (1272–1485)

עם עלייתו של אדוארד הראשון לשלטון הוא חידש את מעמד המלוכה, שיקם והרחיב טירות מפתח שהיו במצב הטעון שיפור. התקוממויות של נסיכי צפון ויילס הובילו את אדוארד לגיוס צבא ענק ודיכוי המרידות, שבסופן הושם קץ לעצמאות הוולשית והנסיכות הוולשית הוכפפה לכתר האנגלי. אדוארד עודד התיישבות אנגלית באזור והקים בו סדרה של טירות מבוצרות. בהמשך תקופת כהונתו הוא נלחם מול פלנדריה ואקיטן. לאחר הניצחון בוויילס, נפנה אדוארד להשיג הישגים טריטוריאליים בסקוטלנד, אך לא הצליח להשיג ניצחון אסטרטגי, והעלויות של מלחמתו עם סקוטלנד גרמו למתחים שכמעט הובילו למלחמת אזרחים. אדוארד השני ירש את המלחמה עם סקוטלנד ונאלץ להתמודד עם אופוזיציה גדלה והולכת לשלטונו כתוצאה משלטונו הכושל. מלחמת דספנסר בשנים 22–1321 הובילה לחוסר יציבות באנגליה. בסופו של מאבק של אשתו איזבלה ורוג'ר מורטימר נגד אדוארד הודח האחרון. כמה חודשים לאחר הדחתו הוא מת, ויש האומרים שנרצח על ידי אשתו. לאחר תקופה בה שימש מורטימר כעוצר, דרש אדוארד השלישי בן ה-17 את הכס, ועלה לשלטון בשנת 1330.
כמו סבו, פעל אדוארד ה-3 במהלך שלטונו לחזק את כוחו. בשנות הארבעים של המאה ה-13 הגיע המוות השחור אל אנגליה. האבדות במגפה והשלכותיה השפיעו באופן משמעותי על אירועים באנגליה בשנים הבאות. במהלך שנות שלטונו המוקדמות התמודד אדוארד הן מול הסקוטים, והן מול המלוכה הצרפתית. תביעת הכתר הצרפתי על ידי אדוארד הובילה למלחמת מאה השנים, סכסוך שנמשך למעשה 116 שנים וכלל שורה של מאבקים צבאיים. למרות האתגר במימון המלחמה, הצלחותיו הצבאיות של אדוארד הביאו זרם של רכוש שנבזז בקרבות לחלקים גדולים באנגליה, מה שאפשר עבודות בניה נרחבות על ידי המלך. רבים מהאליטה של אנגליה, ביניהם הנסיך השחור בנו של אדוארד, היו מעורבים במערכות בצרפת ובניהול הטריטוריות החדשות באירופה.
נכדו של אדוארד, ריצ'רד השני, קיבל את הכס בשנת 1377, בגיל 10 בלבד. במהלך שלטונו נאלץ להתמודד עם בעיות פוליטיות וכלכליות, שרבות מהן נוצרו כתוצאה מהמוות השחור, ביניהם מרד האיכרים שפרץ בדרום אנגליה בשנת 1381. במהלך השנים שלאחר מכן, ניסו ריצ'רד וקבוצה של אצילים להשיג כוח ושליטה בנוגע למדיניותיה של אנגליה כלפי צרפת. בסופו של דבר, הודח ריצ'רד על ידי הנרי הרביעי ובתמיכת הפרלמנט בשנת 1399. הוא נכלא על ידי זה האחרון וככל הנראה מת מרעב באותה שנה. במהלך שלטונו של הנרי הרביעי הוא הגדיל את כוחו דרך מועצה מלכותית והפרלמנט, וניסה לאכוף קונפורמיות דתית ופוליטיות. בנו, הנרי החמישי, חידש את המלחמה מול צרפת והיה קרוב להישגים אסטרטגיים זמן קצר לפני מותו בשנת 1422. הנרי השישי הוכתר למלך בגיל תשעה חודשים בלבד. בתקופתו המערכת הפוליטית האנגלית והסכסוך המתמשך עם צרפת החלו להיפתר.
רצף של מלחמות אזרחים עקובות מדם שמאוחר יותר כונו בשם מלחמות השושנים פרצו בשנת 1455, שדורבנו על ידי משבר כלכלי ושלטון חלש. אדוארד הרביעי, הראשון במלכי בית יורק ודמות מפתח בבית במאבק בין בית יורק לבין בית לנקסטר, הדיח את הנרי מהשלטון בשנת 1461. בשנת 1469 הצליחו אנשי לנקסטר להתלכד ולהשיב מלחמה, הנרי שוחרר מכלאו במצודת לונדון, ושלט לתקופה קצרה. אלא שבשנת 1471 אדוארד, בסיוע אחיו ג'ורג' פלנטג'נט, מגובה באצילים צרפתים בעלי השפעה הצליחו להשיג את הכס האנגלי חזרה. עם הניצחון היו רוב יריביו של אדוארד מתים. לאחר מותו, עבר השלטון לריצ'רד גלוסטר, אחיו הצעיר, ששלט תחילה מטעם אדוארד החמישי אך בסופו של דבר השתלט על כס המלוכה כריצ'רד השלישי. הנרי השביעי עלה לאנגליה עם צבא של תומכים, ביניהם גם חיילים צרפתים וסקוטיים, והביס את ריצ'רד בקרב בוסוורת' בשנת 1485, שסיים את תקופת מלחמת השושנים, אם כי מרידות קטנות נגד שושלת טיודור המשיכו להתרחש במשך כמה שנים לאחר מכן.