stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אברהם מלמד (פרופסור)

| --- | --- |

 לידה:  1 בנובמבר 1944 (בן 79) 
 ענף מדעי:  פילוסופיה, מדעי היהדות, היסטוריה של עם ישראל, פילוסופיה יהודית, יהדות 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 מוסדות:  אוניברסיטת חיפה 
 
אברהם מלמד הוא פרופסור אמריטוס למחשבת ישראל ולשעבר ראש החוג לתולדות ישראל באוניברסיטת חיפה. שימש כראש המרכז לחקר התרבות יהודית ומשמש כראש הקתדרה ע"ש וולפסון למורשת ההגות היהודית באוניברסיטה. מחקריו עוסקים בהיבטים שונים של המחשבה היהודית בימי הביניים ובראשית העת החדשה, ובעיקר בתחומי המחשבה המדינית וההיסטוריה הרעיונית והתרבותית.
הוא סיים את הדוקטורט באוניברסיטת תל אביב במחשבת ישראל בשנת 1978.
בין השנים 2006 ל-2010 כיהן מלמד כיו"ר התנועה ליהדות מתקדמת בישראל.
בנוסף, לימד מלמד מחשבת ישראל והיסטוריה במכללת אורנים ואזרחות בבית הספר הריאלי העברי בחיפה, סניף בית בירם.
בספרו "היהפוך כושי עורו? האדם השחור כ'אחר' בתולדות התרבות היהודית", שפורסם בשנת 2002, הוא בוחן את התפתחות מערכת הדימויים של האדם השחור בתרבות היהודית לדורותיה, החל בתקופת המקרא ועד ראשית העת החדשה.
בספרו "רקחות וטבחות" שראה אור בשנת 2010 הוא סוקר את התפתחותו של המיתוס על כך שהמקור של כלל החכמות והמדעים הוא כביכול יהודי. מלמד סוקר לראשונה את המיתוס מראשיתו בתרבות ההלניסטית ועד ימינו, דרך העברתו בתרבויות השונות: ההלניסטית-פגאנית, היהודית, הנוצרית והאסלאמית.
מספריו

"על כתפי ענקים, תולדות הפולמוס בין אחרונים לראשונים בהגות היהודית בימי הביניים ובראשית העת החדשה", הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 2003
"היהפוך כושי עורו? האדם השחור כ'אחר' בתולדות התרבות היהודית", הוצאת אוניברסיטת חיפה וזמורה ביתן, 2002.
תורגם לאנגלית בשם: The Black in Jewish Culture – A History of the Other (London 2003)
The Philosopher-King in Medieval and Renaissance Jewish Political Thought, SUNY Press, Albany, 2003
"רקחות וטבחות: המיתוס על מקור החכמות", הוצאת מאגנס ואוניברסיטת חיפה, 2010
"אחותן הקטנה של החכמות: המחשבה המדינית היהודית בימי הביניים", הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2011
"על אי בודד", הוצאת רסלינג, 2011
Melamed et al, eds., Hebraic Aspects of the Reneissance: Sources and Encounters, London and Boston, 2011
Wisdom's Little Sister: Studies in Medieval and Renaissance Jewish Political Thought, Boston, 2012
"דת: מחוק לאמונה - קורותיו של מינוח מכונן", הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2014
הערות שוליים

↑  על ספרו זה של מלמד, כתב הרב יואל קטן, עורך כתב העת המעיין, ביקורת חריפה. בחתימת דבריו הוא מתייחס לטענה לראשוניות המחקר, ומפנה לסדרת מאמרים מקיפה על מיתוס זה מאת יעקב ישראל סטל שפורסמה בכתב עת חרדי-אמריקאי בשם "אור ישראל", בשנת 2002, ומשום מה נעלמה מעינו של מלמד ומהביבליוגרפיה שבסוף הספר. (נתקבלו במערכת / רקחות וטבחות המעיין, ניסן תשע"א).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265388705171  BnF: cb14482301q (data)  CiNii: DA17305308  GND: 130464082  ISNI: 0000 0001 2124 1477  LCCN: n2002057841  NKC: ola20231174925  NTA: 254070051  RERO: 02-A022432919  SUDOC: 073382507  VIAF: 23247582   WorldCat (עם VIAF): 23247582 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גיים ג'אם

גיים ג'אם (באנגלית: Game jam) הוא אירוע יזמי מרתוני הדומה להאקתון, בו המשתתפים מנסים ליצור משחק וידאו מאפס. בהתאם לפורמט האירוע, משתתפי האירוע עשויים לעבוד באופן עצמאי או בצוות. משך האירוע נע בדרך כלל בין 24 ל-72 שעות. המשתתפים הם בדרך כלל מתכנתים, מעצבי משחקים, אמנים, סופרים ואישים אחרים בתחומים אחרים הקשורים לפיתוח משחקים. בעוד שגיים ג'אמים רבים מתנהלים אך ורק כתרגיל יצירתי ליצירת משחקי וידאו, חלק מהגיים ג'אמים מעניקים פרסים למנצחים.
באופן מסורתי, גיים ג'אמים מתמקדים ביצירת משחקי וידאו, אם כי, ישנם גיים ג'אמים המתמקדים ביצירת משחקי לוח.
מאז 2010, קהילת המפתחים הישראלית משתתפת בגלובל גיים ג'אם (אנ'), אירוע גיים ג'אם בינלאומי המתרחש בינואר באתרים פיזיים עצמאיים. בשנת 2014, האתר התל אביבי היה האתר השני בגודלו בעולם מבחינת מספר המשתתפים.
קווים מנחים

בדומה להאקתונים, ג'אמים רבים מתקיימים במקומות סגורים וממוקדים שאובזרו לכך, כגון אוניברסטיאות, משרדים, ואולמות כנסים. עם זאת, ישנם אירועים רבים הנערכים באופן מקוון ובמהלכם עובדים המשתתפים מהבית, כדוגמת Ludum Dare (אנ').
בנוסף, ג'אמים רבים סובבים סביב נושא או מילת מפתח מסוימת, אשר נחשפת למשתתפים עם פתיחת האירוע. המשתתפים מוזמנים לפרש את הנושא כרצונם, אך הם מוכרחים לדבוק בו וליצור משחק בהשראתו. מטרת הנושא היא למנוע תכנון ופיתוח מוקדמים וכן לעודד יצירה של משחקים יצירתיים.
לקריאה נוספת

Sara Cornish, Matthew Farber, Alex Fleming, Kevin Miklasz (2017). The Game Jam Guide. Carnegie Mellon University ETC Press.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: שימוש בפרמטר authors (link)
הערות שוליים

↑  Parkin, Simon (2016-03-14). "Train Jam: Strangers on a Train, Creating Video Games". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. ארכיון מ-2022-06-16. נבדק ב-2022-06-16.
↑  Korotaev, Stas (2015-11-23). "Why Should You Participate in Game Jams". Game Developer (באנגלית). ארכיון מ-2022-04-05. נבדק ב-2022-06-16.
↑  Shin, Kaneko, Matsui, Mikami, Nagaku, Nakabayashi, Ono, Yamane, and lovesplayingslender.Localizing Global Game Jam (אורכב 16.09.2018 בארכיון Wayback Machine). Retrieved February 21, 2013.
↑  Global Game Jam (אורכב 16.02.2018 בארכיון Wayback Machine). Retrieved February 21, 2013.
↑  Global Game Jam Israel 2010, GameIS, ‏14 ביוני 2010
↑  אורי דישון, אורי דישון‏, 48 שעות של טירוף משחקים, באתר וואלה, 20 בינואר 2014
↑  Rob Jagnow, What is a Game Jam?, Game Jam Central
אליאב אלבז

| --- | --- |

 לידה:  1980  (בן 44 בערך) דימונה, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  מ-אוגוסט 1999
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 סגן מפקד יחידת מגלן  ראש ענף חי"ר במא"ש במל"י  מפקד גדוד 890  מפקד בא"ח צנחנים   מפקד חטיבת שועלי מרום   מפקד חטיבת בנימין   מפקד בה"ד 1
 פעולות ומבצעים
 האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן    מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן  מבצע שובו אחים    מבצע צוק איתן
 
אליאב אלבז (נולד בשנת 1980) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, המשרת כמפקד בה"ד 1. קודם לכן שירת כמפקד חטיבת בנימין, מפקד חטיבת שועלי מרום, מפקד בא"ח צנחנים ומפקד גדוד 890.
ביוגרפיה

אלבז נולד וגדל בדימונה. התגייס לצה"ל באוגוסט 1999, התנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 202. לאחר מסלול הכשרה שירת כלוחם בגדוד, והשתתף בלחימה בדרום לבנון. עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לגדוד 202 ומונה למפקד מחלקה בפלוגת מסלול נובמבר 2001, והוביל אותה בלחימה בין היתר במבצע מסע בצבעים ובמבצע חומת מגן. לאחר מכן שימש כסגן מפקד הפלוגה. בסיום התפקיד השתחרר מצה"ל. לאחר חצי שנה חזר לשירות, ומונה למפקד פלוגת מסלול בגדוד 202, והוביל אותה בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. חודש וחצי לפני פרוץ מלחמת לבנון השנייה, מונה למפקד הפלוגה המסייעת בגדוד 202, והוביל אותה בלחימה כנגד החזבאללה. בעת מבצע עופרת יצוקה היה בחופשת לימודים. הוא קטע את לימודיו ושב לחטיבה, ומונה לסגן מפקד גדוד ב' בגדוד 202 עד לסיום המבצע. בסיום לימודיו עבר ליחידת מגלן שם מונה למפקד פלגת ההכשרות ביחידה. לאחר מכן מונה לסגן מפקד יחידת מגלן. בהמשך חזר לחטיבת הצנחנים ומונה למפקד מחזור בבא"ח צנחנים. לאחר מכן יצא ללימודים בפו"ם.
בשנת 2014 הועלה לדרגת סא"ל ומונה לראש ענף חי"ר במרכז לאימונים באש במל"י, ושימש בתפקיד עד שנת 2015. ב-5 באוגוסט 2015 מונה למפקד גדוד 890, ושירת בתפקיד זה עד 28 ביוני 2017. ב-16 ביולי 2017 מונה למפקד בא"ח צנחנים, וסיים את התפקיד ב-14 באוגוסט 2019. ב-4 באוגוסט 2019 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת שועלי מרום, במקביל מונה ביוני 2020 למפקד המרכז לאימוני מפקדות חטיבה (מאמ"ח) בזרוע היבשה, ושימש בתפקידיו עד 29 ביולי 2021.
ב-7 ביולי 2021, הרמטכ"ל, אביב כוכבי, נזף בו פיקודית ועיכב את קידומו בדרגה בשנה, בעקבות מותו של מלש"ב שנהרג ב-11 באפריל 2019, כתוצאה מפגיעת אוטובוס במהלך גיבוש לחטיבת הצנחנים, שהיה תחת אחריותו הפיקודית במסגרת תפקידו כמפקד בא"ח צנחנים.
ב-18 באוגוסט 2021 מונה למפקד חטיבת בנימין. ב-10 באפריל 2022 במהלך גל טרור, ירה למוות בצעיר יהודי בעל צרכים מיוחדים, שחטף באיומי אקדח דמה נשק מחיילת בצומת אשקלון, לאחר שחשד בו כי הוא מחבל. ב-26 בפברואר 2023 הורה לעצור מפגינים יהודים בטענה שהם תקפו אותו; למחרת קבעו שני בתי משפט על בסיס עדויות וצילומים כי גרסתו אינה אמינה והורו לשחרר את העצורים. ב-23 באוגוסט 2023 סיים את תפקידו כמפקד חטיבת בנימין.
ב-14 ביולי 2024 נכנס לתפקידו כמפקד בה"ד 1 ובמקביל על חטיבה 261.
חיים אישיים

אלבז נשוי ליעל ואב לשלושה. בעל תואר ראשון בממשל, דיפלומטיה ואסטרטגיה מהמרכז הבינתחומי הרצליה, ותואר שני במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה.
הערות שוליים

↑  אמיר בוחבוט‏, 20 שנה אחרי חומת מגן: מפקד חטיבת בנימין מספר על הטרור החדש, באתר וואלה, 18 במרץ 2021
↑  אפרת וייס, בן 14 נתפס במחסום עם מטענים מוכנים להפעלה ומצית, באתר ynet, 22 במאי 2005
↑  אייל לוי, ‏חזרה אל המיתלה: "שום צבא בעולם לא היה יכול לעשות את זה", באתר מעריב אונליין, 18 בספטמבר 2016
↑  גדי גולן, מרגש: הלוחם הושבע בבית החולים, באתר ישראל היום, 1 ביוני 2018
↑  כבוד למגזר: בדיון השיבוצים מונו מח"טים סרוגים, באתר "סרוגים", 29 באוקטובר 2018
↑  
שגיאות פרמטריות בתבנית:אתר צה"ל 
סוג לא תואם [ 3 ]  אל"ם ירון סימסולו מונה למפקד חטיבת הצנחנים 646 - "שועלי המרום", באתר צה"ל, 30 ביולי 2021
↑   סיכום ועדת החקירה בנושא אירוע מותו של רון עובד ז"ל, באתר צה"ל, 7 ביולי 2021
↑   מפקד חדש לחטיבת "בנימין", באתר צה"ל, 18 באוגוסט 2021
↑  מתן צורי, יואב זיתון, גבר ברח ממוסד פסיכיאטרי, חטף נשק מחיילת באשקלון - ונורה למוות, באתר ynet, 10 באפריל 2022
↑  בית המשפט שחרר את המתיישבים וקבע: מח"ט בנימין מסר גרסה לא אמינה, באתר ערוץ 7, 27 בפברואר 2023
↑   אל"ם אליאב אלבז נכנס לתפקיד מפקד בה"ד 1 ומח"ט 261, באתר צה"ל, 14 ביולי 2024
היום הבין-לאומי למיגור העוני

היום הבין-לאומי למיגור העוני הוא יום ציון בין-לאומי של ארגון האומות המאוחדות למאבק ברעב, בעוני ובמחסור ברחבי העולם.
יום העוני מצוין בכל שנה ב-17 באוקטובר באירועים ברחבי העולם.
היסטוריה

בשנת 1987 הכריזה "תנועת העולם הרביעי", התנועה הבינלאומית למען משפחות החיות בעוני קיצוני ובהדרה חברתית, על ה-17 באוקטובר כיום הבינלאומי למלחמה בעוני. ביום זה ערכו פעילי התנועה אירוע רב משתתפים בכיכר הטרוקדרו בפריז והציבו בו לוח שיש עליו נכתב: "בכל מקום בו אנשים נדונים לחיות במצוקה, שם זכויות האדם נרמסות. להתאחד על מנת לדרוש את כיבודן- זוהי אחריותנו וחובתנו ".
בשנת 1992 הכריזה עצרת האו"ם על יום זה כיום כלל עולמי לציון המאמץ לביעור העוני. מאז, מדי שנה מתקיימות ביום זה ברחבי העולם פעולות הסברה והזדהות עם אנשים החיים בעוני. בנוסף, האיחוד האירופי הכריז על שנת 2010 כשנת המאבק בעוני.
מטרה

המטרה: השרשת שיח חדש בין מעצבי המדיניות לאנשים המתמודדים עם  עוני
אנשים החיים בעוני חווים חסכים רבים בכלל תחומי החיים, מעל ומעבר לחסך כלכלי: העוני קשור לקשיים בתחום התעסוקה, התזונה והבריאות, הדיור, החינוך וההשכלה, חיי המשפחה, ההשתלבות בחברה ובילוי בשעות הפנאי. החיים בעוני מחייבים גיוס כוחות יומיומי לצורך התמודדות, כוחות אלו לא תמיד נראים ונשמעים בשיח הציבורי. איכות חייהם של החיים בעוני מושפעת מהחלטות הדרג המדיני, ואולם בשל הדרתם מהזירה הציבורית ומקרב מקבלי ההחלטות, קולם נשמע לעיתים רחוקות בקרב מקבלי ההחלטות.
אולם, הניסיון המקצועי בעולם הרחב מלמד כי אנשים החיים בעוני צוברים ידע רב, החיוני לקבלת ההחלטות נכונות בנוגע להם. מומחים הסיקו שמדיניות לשבירת מעגל העוני חייבת להתבסס על ידע זה. התעלמות ממנו היא לא רק בגדר התנשאות כלפי החיים בעוני ופגיעה בזכויותיהם - היא גם בלתי מקצועית ומובילה לכישלון. על כן באירועי היום המתקיימים מיד שנה בכנסת, מושם דגש על הגברת הקשב והדיאלוג בין רשויות השלטון לבין נציגי הקהילות החיות בעוני, מתוך תפיסה ואמונה כי אנשים החיים בעוני צריכים להיות שותפים בעיצוב המדיניות הנוגעת לחייהם. 
יום זה, המתקיים מדי שנה, מהווה הזדמנות לשיח חדש בין קובעי המדיניות לאנשים החיים בעוני ולארגונים הפועלים לסייע להם; שיח, המאפשר העצמת היכולות וההישגים של אנשים החיים בעוני והמבוסס על שותפות המכירה בזכויות האדם שלהם, בצורכיהם ובקשייהם.
בישראל

בשנת 2007 צוין היום לראשונה בישראל, ביוזמת פרופ' יונה רוזנפלד, חתן פרס ישראל לעבודה סוציאלית, בשותפות עם ארגונים, מוסדות ואנשים החיים בעוני. בהמשך הוקם "פורום לציון היום הבינלאומי למאבק בעוני" בו שותפים תושבים החיים בעוני, ארגונים לשינוי חברתי ומוסדות אחרים. הפורום יזם פנייה לכנסת, בעקבותיה הוכר יום זה כיום בינלאומי. החל משנת 2009 מצוין זה מדי שנה בכנסת בשיתוף הפורום לציון היום הבינלאומי למאבק בעוני. ביום זה מתקיימים אירועים ודיונים מיוחדים בנושא במטרה לדון ולקדם מדיניות שתביא לצמצום התופעה. בשנת 2010, בכנס שהתקיים במסגרת יום זה בכנסת, קראו המשתתפים לממשלה לקדם תוכנית רב מערכתית להתמודדות עם עוני..
הערות שוליים

↑   יום העוני באתר האו"ם
↑   דיוני הכנסת ביום העוני 2010
בנימין גל-אור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 באוגוסט 1933 (בן 91) ישראל 
 ענף מדעי:  אווירונאוטיקה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 מוסדות:  הפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וחלל 
 מספר צאצאים:  2 
 
בנימין גל-אור (8 באוגוסט 1933) הוא פיזיקאי ומהנדס אווירונאוטיקה ישראלי. פרופסור אמריטוס בפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וחלל מחקריו עוסקים במעברי חום, תרמודינמיקה ובפילוסופיה של המדע.
אודות

גל-אור, יליד ישראל, סיים תואר ראשון ושני בטכניון בשנים 1959 ו-1961. בשנת 1964 סיים דוקטורט בטכניון. בין השנים 1964 ל-1965 לימד באוניברסיטת ג'ונס הופקינס בבולטימור. בין השנים 1966 ל-1967 לימד באוניברסיטת פיטסבורג. בשנת 1968 החל ללמד בטכניון כפרופסור חבר ובשנת 1972 מונה לפרופסור מן המניין. בשנת 2002 יצא לגמלאות. הוא קיבל את פרס האקדמיה למדעים בניו יורק בשנת 1971 עבור מחקר מקורי בשטח אוויר-חלל ואת פרס לסקוביץ. ערך שלושה ספרים בנושא תרמודינמיקה וכתב כארבעה ספרי מדע. משנת 1979 משמש כעורך של כתב העת "International Journal of Turbo and Jet Engines". עסק בתחום הנעה וקטורית.
חיים אישיים

לאחר פרישה לגמלאות מתגורר כיום בפיליפינים.
משפחתו

נשוי ללאה שולוולף, ד"ר להנדסת חומרים, ואב לשני בנים. אחד מהם, אמיר, הוא שותף-מנהל בקרן ההון סיכון "אינפיניטי".
מספריו

Cosmology, Physics, and Philosophy: Including a New Theory of Aesthetics, Springer, 2nd edition, 1987
Vectored Propulsion, Supermaneuverability and Robot Aircraft, Springer, 1991
Entropy, fallacy, and the origin of irreversibility, New York Academy of Sciences, 1972
Modern Developments in Thermodynamics: An Interdisciplinary Collective Treatise, Wiley, 1974
אסטרו-בוי

| --- | --- |
 
אסטרו-בוי (טצוואן אטום)
 סוגה:  פעולה, הרפתקאות, מדע בדיוני

 מאנגה
 יוצר:  אוסמו טזוקה
 הוצאה:  Kobunsha / Kodansha
 התפרסם לראשונה במגזין:  Weekly Shōnen Magazine
 קהל יעד:  שונן
 תקופת הפרסום המקורית:  אפריל 1952 – מרץ 1968
 מספר הכרכים שהתפרסמו:  23

 אנימה
 במאי:  אוסמו טזוקה
 אולפני אנימציה:  Mushi Productions
 רשת שידור:  Fuji TV (יפן)
 מדבבים בשפה העברית:  -
 תקופת שידור מקורית:  1 בינואר 1963 – 31 בדצמבר 1966
 מספר הפרקים:  193 (104 מחוץ ליפן)

 אנימה
 במאי:  נובורו אישיגורו
 אולפני אנימציה:  Tezuka Productions
 רשת שידור:  NTV (יפן)
 מדבבים בשפה העברית:  -
 תקופת שידור מקורית:  1 באוקטובר 1980 – 23 בדצמבר 1981
 מספר הפרקים:  52 (51 מחוץ ליפן)

 אנימה
 במאי:  קאזויה קונאקה
 אולפני אנימציה:  Tezuka Productions
 רשת שידור:  Animax, Fuji TV (יפן)
 מדבבים בשפה העברית:  -
 תקופת שידור מקורית:  6 באפריל 2003 – 21 במרץ 2004
 מספר הפרקים:  50
אסטרו-בוי (קאטאקאנה: 鉄腕アトム, רומאג'י: Tetsuwan-Atomu) היא סדרת מאנגה ואנימה שנכתבה על ידי אוסמו טזוקה. עלילת הסדרה מתמקדת בהרפתקאותיו של ילד-רובוט.
הסדרה נוצרה במקור כמאנגה בין השנים 1952 עד 1968 על ידי אוסמו טזוקה. בין השנים 1963 עד 1966 נוצר עיבוד טלוויזיוני למאנגה אשר שודר במקור ביפן. סדרת הטלוויזיה "אסטרו-בוי" משנות השישים הייתה למעשה סדרת הטלוויזיה היפנית הראשונה שאימצה את המראה והסגנון הייחודיים אשר בהמשך הפכו למראה הייחודים של סדרות האנימה.
בעקבות ההצלחה הרבה לה זכתה הסדרה בשווקים הבינלאומיים, לאורך השנים הופקו שתי סדרות המשך לאסטרו בוי - במהלך שנות השמונים ושוב בשנת 2003. כמו כן, בשנת 2009 יצא לאקרנים סרט הקולנוע הראשון של אסטרו-בוי ושהופק באמצעות אנימציית מחשב (CGI). בשנת 2014 שוחררה ביפן וניגריה סדרת אנימה בשם "אסטרו בוי הקטן" המיועדת לילדים בגיל הרך.
כמו כן, שוחררו מספר מאנגות ספין-אוף לאסטרו בוי, כגון אסטרו קאט (אטום קאט ביפן), המספרת על חתול שקיבל יכולות כמו של אסטרו בוי לאחר שחייזרים החזירו אותו לחיים בדרך זו לאחר שנדרס, והמאנגה פלוטו, המספרת על אויבו של אסטרו, פלוטו, שנוצר כדי להשמיד את הרובוטים החזקים ביותר בעולם.
דמותו של אסטרו בוי דורגה במקום ה-43 ברשימת 50 דמויות הקומיקס הגדולות של כל הזמנים לפי מגזין אמפייר.
בשנת 2017 שוחררה סדרה בשם "Astro Boy Reboot" בשיתוף Tezuka Productions עם Caribara Productions ו-Shibuya Productions.
בשנת 2003 יצא מנגה מבוססת על אסטרו בוי בשם "PLUTO"
בשנת 2023 נטפליקס הוציאה סדרת אנימה בשם פלוטו אשר מבוססת על אסטרו בוי
תקציר העלילה

אסטרו-בוי היא סדרה מדע בדיונית אשר מתרחשת בעולם עתידני בו אנדרואידים חיים לצד בני האדם. הסדרה מתמקדת בהרפתקאותיו של "אסטרו-בוי", רובוט רב עוצמה אשר נוצר על ידי מדען בשם ד"ר טאנמה כתחליף לבנו אשר נהרג בתאונת דרכים. לאחר מות בנו, ד"ר טאנמה בונה את אסטרו-בוי בדמותו של בנו ומגדל אותו בתחילה במסירות כאילו היה בנו האמיתי, אך עד מהרה טאנמה מבין כי הרובוט הקטן דמוי האדם לא יכול יהיה למלא את החלל שהותיר אחריו בנו המנוח, במיוחד משום שאסטרו-בוי איננו מסוגל להביע חוש אסתטי אנושי (לדוגמה, במהלך העלילה אסטרו-בוי מעדיף את הצורות המכניות של הקוביות על פני הצורות האורגניות של הפרחים).
בגרסה המקורית של הסדרה משנות השישים, טנאמה מחליט להפטר מאסטרו-בוי על ידי מכירתו לקרקס-רובוטים. במהלך אחת ההופעות באותו קרקס מושך אסטרו-בוי את תשומת-לבו של מדען אחר, פרופסור אוצ'אנומיזו (דוקטור אלפן/ אושיי מחוץ ליפן), אשר  רוכש אותו מבעל הקרקס ומאמץ אותו. פרופסור אוצ'אנומיזו מבין במהרה, כי על אף שאסטרו-בוי איננו אנושי, הוא ניחן בכישורים ומיומנויות ייחודיים ומסוגל לחוות רגשות אנושיים.
בגרסה של שנת 2003, הסיפור השתנה במקצת. טוביו, בנו של טנמה, חי לבד בביתו עם הרובוטית שלו, נורה (שהייתה החברה היחידה שלו, נקראת רוביטה בגרסה היפנית), מכיוון שאביו היה עסוק בעבודה. לאחר מספר ימים, אביו קנה לו אופניים עתידיים כמתנה, ולקח אותו למפעל 7, בו היו משמידים רובוטים ישנים ובונים דגמים חדשים. מהר מאוד טוביו הבין שד"ר טנמה עומד להחליף את נורה בדגם חדש. טוביו הזהיר את אביו אבל הוא הודיע לו שצריך להתקדם ולהיפטר מהרובוטים הישנים. טוביו ברח מתוך געגועים לחברה הרובוטית שלו, רכב על האופניים ונהרג בתאונת דרכים כמו בסדרות הקודמות. מיד אחרי כן ד"ר טנמה בנה את אסטרו כדי שיהווה תחליף לטוביו, אך כיבה אותו בשל העובדה שהוא חזק מדי. אחרי כמה זמן הוא התפטר ממשרד המדע, הופתע מיכולותיו של אסטרו ולכן, איבד את שפיותו וחשב שרובוטים צריכים להיות שליטי העולם ואסטרו-בוי בראשם. בתחילת הפרק הראשון, פרופסור אוצ'אנומיזו מחליף את טנמה בתפקיד ראש משרד המדע, מגלה את אסטרו-בוי הכבוי ומעיר אותו לחיים. ד"ר טנמה נהיה רשע משני בסדרה ומציב אתגרים לאסטרו-בוי.
בהמשך אסטרו-בוי בוחר להשתמש בכוחותיו למען טובת הכלל על ידי ביצוע מעשי גבורה מדהימים, הגנה על החלשים ועל מנת להאבק בפשע. רוב האויבים שלו הם רובוטים שונאי בני אדם, רובוטים מטורפים או פולשים מהחלל. כמעט כל תת-עלילה בסדרה כוללת, בין השאר, קרב גדול בין אסטרו-בוי לרובוט.
שלא בדומה לרוב הסדרות המצוירות לילדים, עלילת הסדרה עוסקת בצורה נסתרת בנושאים חברתיים שונים כגון - מוסר, אחריות, גזענות, דעות קדומות, גבורה, ואובדן.
הערות שוליים

↑  http://www.tvshowsondvd.com/news/Astroboy/4850
↑  The 50 Greatest Comic Book Characters
נסים אלשיך

| --- | --- |

 לידה:  17 בדצמבר 1926 (בן 97) וידין, בולגריה בולגריה
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1950
 עיסוק:  מוזיקאי, מנצח
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  קרן יער, כינור, ויולה
 שיתופי פעולה בולטים:  הסינפונייטה הישראלית באר שבע, תזמורת כלי הנשיפה באר שבע
 פרסים והוקרה:  יקיר באר שבע 
 
נסים אלשיך מנצח על תזמורת כלי הנשיפה באר שבע, 2008
נסים אלשיך (נולד ב-17 בדצמבר 1926) הוא מוזיקאי ומנצח ישראלי. שימש כמנצח תזמורת כלי הנשיפה בבאר שבע עד שנת 2010.
ביוגרפיה

אלשיך נולד בדצמבר 1926 בעיר הנמל וידין שבבולגריה, על נהר דנובה. סיים את לימודיו המוזיקליים באקדמיה למוזיקה בבירה סופיה. ב-1949 עלה לישראל וב-1950, עם גיוסו לצה"ל, הצטרף לתזמורת צה"ל בניצוחו של שלום רונלי-ריקליס כנגן קרן יער, כינור וויולה. ב-1955, עם שחרורו מצה"ל, החל ללמוד בסמינר למורים למוזיקה בתל אביב ובאותה עת החל מלמד מוזיקה בבתי ספר בתל אביב וביפו, ואף השתתף בזמריה ה-2 שהתקיימה באותה שנה.
ב-1958, שנה לאחר שסיים את לימודיו, עבר אלשיך לבאר שבע והיה ממייסדי ומפתחי החינוך המוזיקלי בבתי הספר ובסמינר למורים, כולל הקמת מקהלות (בבתי הספר ומקהלה עירונית), תזמורות בבתי ספר, תזמורת סימפונית ראשונה (לחובבים) בבאר שבע והיה בין מקימי הקונסרבטוריון העירוני. ב-1961 הקים את תזמורת הנוער העירונית של הקונסרבטוריון וניצח עליה.
ב-1973 הקים את התזמורת הקאמרית באר שבע (כיום הסינפונייטה הישראלית באר שבע), ניצח עליה בהופעותיה הראשונות ואף שימש גם כמנצח משנה. בשנים 1993-1983 ניהל את הקונסרבטוריון העירוני בבאר שבע, ובמקביל סייע בהקמת קונסרבטוריונים בנתיבות, ירוחם, ואופקים לפי בקשתם של ראשי המועצות המקומיות.
ב-1996 הקים את תזמורת כלי הנשיפה על שם נסים אלשיך באר שבע והוא שימש כמנהלה המוזיקלי וכמנצחה עד שנת 2010.
אלשיך הוא דמות מרכזית בפיתוח החינוך המוזיקלי בבאר שבע ובנגב, ובשנת 1996 זכה בתואר יקיר באר שבע.
גופיל G4

| --- | --- |

Goupil G4
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Goupil
 שנות ייצור:  2016 ועד היום
 הרכבה:  צרפת צרפת
 חברת אם:  "Polaris Industries" (אנ')
 אורך:  3,582 מ"מ
 רוחב:  1,200 מ"מ
 גובה:  1,893 מ"מ (גובה קבינה)
 משקל:  582 ק"ג, כושר העמסה - 1,157 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,020 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע חשמלי - 10.0 kW  5.5 קג"מ
 מהירות מרבית:  50 קמ"ש
גופיל G4 (בצרפתית: Goupil G4) הוא טנדר חשמלי (מכנים את הדגם גם "משאית חשמלית זעירה"), אשר מיוצר במספר תצורות על ידי Goupil הצרפתית שנרכשה על ידי "Polaris Industries" (אנ').
דגם ה"גופיל G4" מיוצר משנת 2016 ועד היום.
בדגם החשמלי מורכבת סוללת ליתיום-יון.
תצורות

"GOUPIL G4 PICK UP"
"GOUPIL G4 BOX VAN"
"GOUPIL G4 SKIP"
"GOUPIL G4 SPECIALTY"
גופיל G4

2 נוסעים (כולל נהג).
טעינה על ידי שקע ביתי - 220 וולט.
סוללה ב-2 גדלים בהתאם למשימות הרכב (7.2 kW/h, ו-12 kW/h).
טווח נסיעה - 120 ק"מ.
זמן טעינה - 4.5-6.5 שעות.
משטח הטענה - בגובה 80 ס"מ.
בלימה חשמלית.
מסך מולטימדיה.
רדיו סיבוב - 3.9 מטר.
דגמי ה-"גופיל G4" יכול לסייע באיסוף פסולת ועלים, לנקות רחובות בלחץ מים, להוביל מזון בקירור
אפשרי לחבר מנוף להרמת משאות שמשקלם עד 200 ק"ג.
הדגם נרכש על ידי עיריות פריז, אמסטרדם, ציריך, ליסבון.
היצרנית "Goupil"

גופיל הוקמה בדרום מערב צרפת בשנת 1996, במטרה לייצר רכבים המבוססים על הנעה חשמלית. בשנת 2011 ייצרו את הרכב החשמלי הראשון, ובשנת 2016 נרכשה החברה על ידי "Polaris Industries" (אנ')
החברה ייצרה כ-20,000 רכבים חשמליים המשווקים ב-35 מדינות.
בישראל מייבאת את דגם ה"גופיל G4":  ד.ל.ב מוטוספורט.
הערות שוליים

↑  "גופיל G4" - טנדר goupil-industrie.com/goupil-gem/g4/goupil-g4
↑  "גופיל G4" goupil-industrie.com/goupil-gem/g4
↑  "עובד ושב" - גופיל נראה כמו צעצוע שמיועד לחצר של פעוטון, אבל מחזיק במגוון כישורים: העמסות, הובלות, ונקיונות * תכירו את המשאית הקומפקטית הירוקה, מעריב, רכב, אייל לוי, 2 בנובמבר 2018, המוסף, עמודים 58-59
↑  "גופיל G4" - מצבר ליתיום avere-belgium.org/en/electric-vehicles/24-goupil-g4-light-van-mtm-n1-and-heavy-quadricycle-l7-lithium-battery
↑  "גופיל G4" - תצורות www2.iseki.de/goupil-g4-elektrotransporter
↑  "גופיל G4" gsesolutions.eu/utility-vehicles/goupil/goupil-g4
↑  "גופיל G4" pols.nl/groen-machines/item/goupil-g4
↑  "גופיל G4" http://nrgcar.eu/hu/model/goupil-g4
↑  "גופיל G4" goelectrix.com/vehicules/goupil-g4
↑  ד.ל.ב מוטוספורט motosport.co.il
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "גופיל G4".
I Did Something Bad

| --- | --- |
 שיר בביצוע טיילור סוויפט
 מתוך האלבום Reputation
 יצא לאור:  10 בנובמבר 2017
 תאריך הקלטה:  2016–2017
 סוגה:  אלקטרו-טראפ • דאבסטפ • גראנג'
 שפה:  אנגלית
 אורך:  3:58
 חברת תקליטים:  ביג משין
 כתיבה:  טיילור סוויפט, מקס מרטין, שלבאק
 הפקה:  מקס מרטין, שלבאק
"I Did Something Bad" (בעברית: "עָשִׂיתִי מַשֶּׁהוּ רַע") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, מתוך אלבומה השישי, Reputation. השיר יצא לאור ב-10 בנובמבר 2017, בסמוך לצאת האלבום, על ידי חברת התקליטים ביג משין רקורדס.
אף על פי שלא יצא כסינגל, הצליח השיר להגיע למקום ה-14 במצעד השירים מתחת להוט 100. כבר ביציאתו של השיר, הופנו כלפיו ביקורות חיוביות מטעם מגזינים ואתרי מוזיקה שונים. רוב שפילד ממגזין רולינג סטון סקר את השיר בחיוב ודירג אותו כאחד מארבעים השירים הטובים ביותר של סוויפט.
כמו כן, הופעתה של סוויפט עם השיר במהלך טקס פרסי המוזיקה האמריקאית דורגה על ידי בילבורד כהופעה השנייה הטובה ביותר של אותו הערב.
רקע וכתיבה

באתר The Pop Song Professor, ניתחו את הרקע של "I Did Something Bad" לעומק, תוך שנכתב עליו כי הוא עוקב אחר אותה הנוסחה של "Look What You Made Me Do" ו-"...Ready for It?". בשיר הזה סוויפט מציגה את הצד הכועס והקשה ביותר שלה, שהוצג גם בשני השירים שצוינו לעיל. לאורכו היא מדברת על הזעם הרב שהצטבר בה ועל כך שהיא לא מחכה לאף אחד שיבוא ויציל אותה. עוד היא מציינת, כי היא מוכנה להרוס ולהשמיד את האויבים שלה.
במהלך הקריירה שלה, סוויפט חוותה שלל קונפליקטים עם שלל ידוענים כמו קניה וסט, קייטי פרי, קים קרדשיאן, ניקי מינאז' וכדומה, תוך שהתקשורת הפנתה כלפיה ביקורת קשה גם כן, אך היא בתגובה, עמדה מול כולם והתמודדה איתם בדרכים שלה ובצעדים שלה. כמו כן, יש בשיר אלמנטים ואזכורים של ראשית הקריירה שלה.
משמעות

המשמעות של השיר, תוארה והוסברה ב-The Pop Song Professor גם כן.