stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בנימין בראון
מחקריו > הלכה

מחקרי ההלכה של בראון מתמקדים בעיקר ביצירתם של גדולי הפוסקים במאות ה-19 וה-20, ובכללם אישים שכמעט ולא נחקרו בעבר למרות מעמדם הבולט, כגון החפץ חיים והחזון איש. בראון, עורך דין בעברו ובעל ידע נרחב במשפטים ובפילוסופיה של המשפט, בוחן את הפסיקה שלהם באמצעות חתכים משפטיים כגון תפיסת הסמכות, הפרשנות, מעמד המנהג, מעמד הקבלה, דרכי ההנמקה וכדומה, אך גם באמצעות חשיפת הנחות היסוד הרעיוניות המגולמות בהכרעותיהם. דוגמה לגישה זו ניתן למצוא במאמרו 'החמרה: חמישה טיפוסים מן העת החדשה', אשר מציג חמישה אישים שהתייחסו באהדה להחמרה: החתם סופר, שאף טבע בהקשר זה את המונח חדש אסור מן התורה, ר' צבי אלימלך מדינוב, ר' יוסף יוזל הורוביץ ("הסבא מנובהרדוק"), החזון איש ו"הרב מבריסק". לאחר ניתוח תאורטי של מושג ההחמרה, המאמר מראה כיצד למעשה כל אחד מהם מגיע לעמדה זו מתוך הנחת מוצא רעיונית אחרת.
ספרו "החזון איש – הפוסק, המאמין ומנהיג המהפכה החרדית", שיצא לאור בשנת 2011, מבוסס בעיקרו על עבודת הדוקטור של בראון, אך כולל גם כמה חלקים חדשים, ובהם קווים ביוגרפיים. ההדפסה הראשונה של הספר (1,000 עותקים), נמכרה בתוך שבוע ימים, והדפסה שנייה הופיעה זמן קצר לאחר מכן.
בראון כתב שורה ארוכה של מאמרים על פסיקתו של ר' ישראל מאיר הכהן (החפץ חיים). לטענתו, החפץ חיים הפך את איסור לשון הרע מאיסור המצוי בתחום ספרות המוסר לאיסור שמקומו בספרות ההלכה. מנגד, בספרו 'משנה ברורה' החפץ חיים מגלה העדפה ברורה לניסוחים של 'החמרה רכה' (המלצה להחמיר ולא הכרעה חתוכה להחמיר). בכך הוא מקרב מעט את ההלכה אל המוסר. מגמת הקירוב בין הלכה ומוסר עולה אצל החפץ חיים גם בכמה מספריו לאוכלוסיות מיוחדות (חיילים, מהגרים, נשים), שבהם הוא מציג פרקי הלכה ופרקי מוסר זה בצד זה. בגישתו כלפי "פושעי זמננו" (חילונים, רפורמים, משכילים) מגלה החפץ חיים, לפי ניתוחו של בראון, גישה נוקשה בכתביו ההלכתיים ("כגויים לכל דבריהם") וגישה רכה יותר בכמה מכתבי המוסר שלו. את היתרו של החפץ חיים ללימוד תורה לנשים מפרש בראון לא כמבטא גישה שוויונית או אוהדת-נשים, אלא כחלק ממגמה עקבית שלו לבטל הגבלות או סייגים על מצוות תלמוד תורה, דהיינו כחלק מגישה ליטאית בעיקרה. חלק מממצאיו על החפץ חיים סיכם בראון במאמר מקיף עליו בקובץ 'הגדולים'.
בראון עסק בהתפתחותם של דיני העבודה ההלכתיים החל משלהי המאה ה-19. לטענתו, ספר 'אהבת חסד' של ר' ישראל מאיר הכהן (החפץ חיים), כבר מציג את ניצניה הבלתי-בשלים של תפיסה כעין מודרנית בתחום דיני העבודה, בין השאר בנטייתו לפסוק את הלכות הלנת שכר במגמה ברורה לטובת הפועל. במאה העשרים חלה התפתחות נוספת כאשר ההלכה הכירה בזכות השביתה - בלא מקור של ממש בתלמוד ובפוסקים. לדעת בראון התפיסות השונות של זכות זו מושפעות מן העמדות האידאולוגיות של הפוסקים שדנו בכך: הרב קוק והרב עוזיאל הושפעו מן התפיסה הרוויזיוניסטית שדגלה ב'בוררות לאומית' (שמצידה הושפעה מתפיסת הקורופורטיביזם של הפשיזם האיטלקי, שמקורותיה נעוצים בכנסייה הקתולית), ואילו ר' משה פיינשטיין הושפע מן התפיסה ליברלית הרווחת במדינות הדמוקרטיות במערב, ובכלל זה בארצות הברית.
מחקריו > אמונה תמימה

בראון סבור כי גם בתחום האמונה יצרה היהדות החרדית חידוש. בעוד שבשיטות התאולוגיות הגדולות של היהדות - הפילוסופיה והקבלה - האידיאל האמוני היה של 'אמונת דעת', המבוססת על שיטה עיונית מקיפה, ואילו האמונה התמימה הייתה רק תחילת הדרך - החל מן המאה ה-19 החלו שיטות אלה לרדת מכוחן ובמקומן הלך והתייצב אידיאל האמונה התמימה כשיאה ותכליתה של האמונה. בראון אינו תולה תפנית זו אך ורק במשבר המודרנה. במרכז אירופה הייתה כאן השפעה ברורה של המאבק בשיירי השבתאות והפרנקיזם, בחסידות הייתה כאן דינמיקה פנימית שנסוגה מן האידיאל המיסטי הראשוני וביכרה אידיאל פשוט ועממי יותר, וביהדות ליטא היה מדובר בתהליך מורכב ולא קצר שהגיע להבשלתו עם החפץ חיים. לדעת בראון, על אף אופייה ה"ילדותי" של האמונה התמימה היא הניבה סוג מסוים של תאולוגיה (תאולוגיה אנטי-תאולוגית, כלשונו) שתרמה, חרף דלותה היחסית בהשוואה לשיטות הגדולות של העבר, נקודת מבט ייחודית, סוג חדש של פידאיזם יהודי, להגות הדתית של העת החדשה.
מחקריו > החרדיות הספרדית

מחקריו על החרדיות הספרדית עוסקים בשאלת תגובתה של הרבנות הספרדית למודרנה. בשני מאמרים שכתב בנושא זה, 'חכמי המזרח והקנאות הדתית' ו'קשת התגובות האורתודוקסיות: אשכנזים וספרדים', טען כי תגובתם המתונה של הרבנים הספרדיים למודרנה אינה נובעת מעמדה עקרונית של מתינות, אלא בעיקר מן האופי המיוחד שלבשו תהליכי המודרניזציה בארצות האסלאם, וזאת בשונה מאופיים באירופה. לפיכך, כאשר התמודדו הספרדים והאשכנזים בארץ ישראל עם 'גירויים' מודרניים דומים לאלו שבאירופה, היו גם התגובות הרבניות דומות יותר. מאמריו אלה זכו להתייחסויות רבות, כולל בספרות המחקר על היהדות המזרחית.
בראון טוען כי הקרע בין תנועת ש"ס לרב שך בשנת 1992 איפשר לחרדיות הספרדית לצאת לדרכה העצמאית ולייצב את עצמה כזרם שלישי בחברה החרדית, לצד החסידים והליטאים. קרע זה גם איפשר לה להינתק מתלותה בחרדיות הליטאית ולעצב גוון משלה לאתוס החרדי, הכולל מתינות הלכתית ואידאולוגית ואימוץ של סממני דתיות עממית. לדעת בראון, החרדיות הספרדית הייתה זקוקה לדבק המלכד של הרב עובדיה יוסף בתקופתה הפורמטיבית, אך לאחר שקנתה לעצמה שביתה איתנה וביססה את עצמה שוב אין קיומה תלוי באישיותו של אדם זה או אחר, ומעריך כי למרות היחלשותה בעקבות משבר המנהיגות הפוקד אותה היא ממשיכה ותמשיך למלא תפקיד בהתפתחות החרדיות הישראלית.
מחקריו > תנועת המוסר

בשנת תשע"ד העביר בראון קורס על תנועת המוסר הליטאית במסגרת האוניברסיטה המשודרת של גלי צה"ל. הקורס הופיע כספר במסגרת סדרת האוניברסיטה המשודרת, והוא למעשה החיבור הראשון המקיף את כל התפתחותה הרעיונית של התנועה מראשיתה ועד ימינו.
בראון הקדיש מאמר לשאלת יחסו של ר' ישראל סלנטר לקבלה, והראה כי יחס זה היה מסויג בעיקרו. מרבית מאמריו על אודות תנועת המוסר עוסקים בעיקר בשלבים המאוחרים של התנועה. ביניהם - מאמר על תמורות בשיטת המוסר של ישיבת סלובודקה ומאמר על הגותו של ר' משה רוזנשטיין מלומז'ה, שאותו רואה בראון כאחד המנסחים הבהירים של תפיסה מסורתנית בהגות היהודית בעת החדשה.
מחקריו > סמני שיח וכתיבה מסורתית

בראון פיתח מתודה השואלת כלים מן הפרגמטיקה בבלשנות המודרנית, ובמיוחד מתאוריית סמני השיח לצורך ניתוח טקסטים מסורתיים. בתחום ההגות הוא יישם גישה זו על ניתוח המחלוקת בין החסידים למתנגדים, ובתחום ההלכה הוא יישם אותה על כללי ההכרעה של ספר 'יד מלאכי'. לטענת בראון, תרבות מסורתית וותיקה יורשת טקסטים, אמונות וערכים שהתקדשו, והיא מבקשת לחבוק כביכול את כולם וליצור הרמוניזציה מרבית ביניהם. לפיכך ההכרעה של ההוגה או הפוסק נעשית לא בדחייה מוחלטת של רעיון אחד מפני משנהו, אלא בהדגשתו המעודנת של רעיון על פני משנהו. את ההדגשה, הנעשית בדרך כלל באופן בלתי מודע, אפשר לאתר באמצעות סמני שיח ותרמוזות (implicatures), דוגמת המילה 'אבל' (but): כאשר שני היגדים מחוברים באמצעות המילה 'אבל' ביניהם, הדובר מבקש לאשר את שניהם, על אף מתח מסוים ביניהם, ועם זאת לשים את עיקר הדגש על ההיגד האחרון שביניהם.
מאמרו של בראון על ההחמרה הרכה בפסיקת החפץ חיים מגלה גם הוא גישה פרשנית דומה, הגם שאין בו שימוש בתאוריית סמני שיח.
מחקריו > החרדיות הישראלית

כמה ממחקריו של בראון עוסקים בחרדיות הישראלית של העשורים האחרונים. בשניים מספריו הקצרים בחן בראון את התמורות במנהיגות הליטאית ואת יחסם של החרדים לדמוקרטיה הישראלית. בסדרת מאמרים בעיתון 'מקור ראשון' טען בראון כי החרדיות הישראלית היא תנועת תחייה דתית, וכי התמורות המתחוללות בה החל מאמצע שנות התשעים של המאה ה-20 אינן מסמנות את קריסתה אלא הם תהליכי 'השגרה' ו'נרמול' האופייניים לכל תנועת תחייה דתית המגיעה לשיאה, מתייצבת ונאלצת להתמודד עם אתגרים הנובעים מהתגוונותה ומהאטת התנופה של ימי ראשיתה.
בשנת 2017 פרסם בראון את ספרו 'מדריך לחברה החרדית - אמונות וזרמים', המהווה כעין מבוא להכרת החרדיות הישראלית, זרמיה (חסידים, ליטאים, ספרדים, חרדים-קיצונים) והשקפותיה (יחס למדינה, יחס לדמוקרטיה הישראלית, יחס לגיוס לצבא ועוד). בשנת 2021 פורסם הספר 'חברה בתמורה - מבנים ותהליכים ביהדות החרדית', שהוא כעין ספר המשך לקודם, ובו מתוארים שינויים חברתיים ותרבותיים בחרדיות הישראלית. גם בחיבורים אלה בולטת גישתו של בראון, המבקשת לעמוד על טיבם של תהליכים כדינמיקה המשלבת בין השקפות עולם, כוחות שטח חברתיים 'ארציים', ורקע היסטורי.
חיבוריו וכתביו > ספרים

החזון איש: הפוסק, המאמין ומנהיג המהפכה החרדית ירושלים, הוצאת מאגנס, האוניברסיטה העברית, ירושלים 2011
לקראת דמוקרטיזציה במנהיגות החרדית? דוקטרינת דעת תורה במפנה המאות העשרים והעשרים ואחת, המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2011
על דעת הקהל: דת ופוליטיקה בהגות היהודית, ספר היובל לכבוד אביעזר רביצקי, בנימין בראון, מנחם לורברבוים, אבינועם רוזנק וידידיה צ' שטרן (עורכים), המכון הישראלי לדמוקרטיה ומרכז זלמן שזר, תשע"ב
תנועת המוסר הליטאית - אישים ורעיונות, הוצאת האוניברסיטה המשודרת (משרד הביטחון), 2014
(בנימין בראון ונסים ליאון עורכים) הגדולים: האישים שעיצבו את פני היהדות החרדית בישראל, ספר יובל לכבוד פרופסור מנחם פרידמן, הוצאת מאגנס מכון ון ליר, ירושלים תשע"ז
Thoughts and Ways of Thinking: Source Theory and Its Applications, London: Ubiquity Press, 2016 https://www.ubiquitypress.com/site/books/m/10.5334/bbh
מדריך לחברה החרדית: אמונות וזרמים, הוצאת עם עובד והמכון הישראלי לדמוקרטיה, 2017
חברה בתמורה: מבנים ותהליכים ביהדות החרדית, המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2021
חיבוריו וכתביו > מאמרים

""סתירה צורך בנין": תפקידה של מלחמת התרבות בגיבושה של זהות יהודית", אקדמות ג (שבט תשנ"ז), עמ' 7–19
"פרשת דרכים ללא מוצא": ביקורת על ספרו של פרופ' דב שוורץ "אמונה על פרשת דרכים", תל אביב תשנ"ו', אקדמות ב (שבט תשנ"ו), עמ' 85–99
"אמונה בראש" ו"אמונה בסוף": קוים לתפיסת האמונה של שלושה הוגים חרדיים במאה ה-20', אקדמות ד (תשנ"ח), עמ' 31–67
"רצון אמיתי או יצר רע – תפיסת החירות של שני הוגים חרדיים", הגות בחינוך היהודי א (תשנ"ט), עמ' 97–125
"חכמי המזרח והקנאות הדתית: נקודות לקראת בחינה מחודשת", אקדמות י (תשס"א), עמ' 289–324; וכן תגובה לתגובתו של ד"ר צבי זוהר למאמר זה: "מודרניזציה 'אירופית', תגובה אורתודוקסית והקשר הסיבתי", אקדמות יא (תשרי תשס"ב), עמ' 153–160
"המרקם הדתי-חברתי של שכונת מאה שערים", בתוך: גבריאל ברקאי ואלי שילר (עורכים), מאה שערים וסביבתה, אריאל – כתב עת לידיעת הארץ, 163–164 (תשס"ד), עמ' 121–135
"החזון איש: אמונה, ביטחון וציות לדבר ה'", בתוך: נפתלי רוטנברג (עורך), הוגים בפרשה, הוצאת מכון ון ליר, ירושלים, והוצאת ידיעות אחרונות, תל אביב, תשס"ה, עמ' 385–394
"ואין שיור רק התורה הזאת", ארץ אחרת 41 (תשס"ז), עמ' 56–65
"שחרור הלאומיות מכבלי הדת או השתלטות החילוניות על הציונות?" (ביקורת על ספרו של יוסף שלמון, 'אם תעירו ואם תעוררו', ירושלים תשס"ו), אקדמות כ (שבט תשס"ח), עמ' 175–180
חיבוריו וכתביו > באנגלית

Orthodox Judaism, in: The Blackwell Reader in Judaism, Blackwell Publishers, Oxford UK 2001, pp. 232-255
Soft Stringency in the Mishnah Brurah: The Jurisprudential, Sociological and Ideological Aspects of a Halakhic Formulation, in: Contemporary Jewry 27 (2007), pp. 1-41
From Principles to Rules and from Musar to Halakhah: The Hafetz Hayim’s Rulings on Libel and Gossip, Dine Israel 25 (2008), pp. 171-256
Do Not Provoke Providence' – Orthodoxy in the Grip on Nationalism – a review on a book by Yosef Salmon, European Journal of Jewish Studies 2:1 (2008), pp. 176-182
הערכים על החזון איש, החפץ חיים, ר' חיים עוזר גרודזנסקי, ר' אברהם דאנציג, ר' יוסף באב"ד, ר' שלמה גאנצפריד, ר' מאיר שמחה הכהן מדווינסק ור' שמעון שקופ באנציקלופדיית ייִוואָ ליהודי מזרח אירופה
בדצמבר 2017 ראה אור בהוצאת אוניברסיטת פרינסטון הספר Hasidism: A New History, פרי מאמץ משותף של קבוצת חוקרים מכמה מדינות, המביא את סיפורה של תנועת החסידות מראשיתה ועד ימינו. בראון הוא מחבר-שותף של ספר זה.
לקריאה נוספת

ישראל גרובייס, עשייתו של גדול, מגזין בקהילה, ח' באייר ה'תשע"ז, גיליון 1006
הערות שוליים

↑  חלקה העיקרי של עבודה זו עובד לימים למאמר דוקטרינת דעת תורה: שלושה שלבים
↑  'החזון איש אמר', מקור ראשון, מוסף "שבת", 14 ביולי 2011, י'ג בתמוז תשע"א, 15 ביולי 2011
↑  על משקל המונח התלמודי ייאוש שלא מדעת
↑  בג"ץ 6298/07 יהודה רסלר ואחרים נ' הכנסת, ניתן ב־21 בפברואר 2012 ובג"ץ 1877/14 התנועה למען איכות השלטון בישראל נ' הכנסת ואחרים, ניתן ב־12 בספטמבר 2017.
↑  בג"ץ 3752/10 רובינשטיין נ' הכנסת, ניתן ב־17 בספטמבר 2014, בעניין תקצוב הישיבות שאינן מלמדות לימודי ליב"ה.
↑  המאמר, המהווה כעין המשך למאמרו על השלבים הראשונים של דוקטרינת דעת תורה, פורסם תחת הכותרת לקראת דמוקרטיזציה במנהיגות החרדית? דוקטרינת דעת תורה במפנה המאות העשרים והעשרים ואחת, בהוצאת המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2011
↑  יאיר שלג, לאן נעלמה המתינות הדתית, באתר הארץ, 25 ביוני 2007
1 2  Hasidism: A New History, באתר של הוצאת אוניברסיטת פרינסטון
↑  ספר אלקטרוני/דיגיטלי, כספינה מיטלטלת, באתר www.shazar.org.il, באתר של הוצאת מרכז זלמן שזר
↑  Holiness and Law באתר הוצאת דה גרויטר
↑  ספר היובל, באתר מכון ון ליר בירושלים
↑  מדריך לחברה החרדית: אמונות וזרמים / בנימין בראון, באתר של הוצאת עם עובד
 אברהם בורג, "מדריך לחברה החרדית": מפה להבנת הציבור הכי משפיע בישראל, באתר הארץ, 7 בדצמבר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259120905171  PLWABN: 9810595051905606  GND: 1042311285  LCCN: nr2005025774  LNB: 000260369  NKC: xx0225029  ORCID: 0000-0001-5704-618X  SUDOC: 224378740  VIAF: 187305004   WorldCat (עם VIAF): 187305004
טשיבאנגה

| --- | --- |
סמל העירסמל העיר

העיר טשיבאנגה  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 מדינה / טריטוריה:  גבון גבון
 מחוז:  ניאנגה
 שטח:  21,285 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  53,000 (2019)
 קואורדינטות:  2°55′59″S 10°58′59″E﻿ / ﻿2.9330555555556°S 10.983055555556°E﻿ / -2.9330555555556; 10.983055555556 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גבון מוגדלת) ליברוויל פורט-גנטיל אויים פרנסוויל מואילה מאקוקו גינאה המשוונית קמרון קונגו מפרץ גינאהטשיבאנגה(למפת גבון רגילה) ליברוויל פורט-גנטיל אויים פרנסוויל מואילה מאקוקו גינאה המשוונית קמרון קונגו מפרץ גינאהטשיבאנגה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
טשיבאנגה (באנגלית: Tchibanga) היא עיר במחוז ניאנגה (אנ') שבדרום גבון, השוכנת על גדת נהר ניאנגה (אנ'). אוכלוסייתה מונה 53,000 נפש (2019). דרך העיר עובר הכביש הארצי N6, נמצא בה גם שדה התעופה טצ'יבאנגה ושוק משגשג. ליד העיר נמצאים מפלי איוולה. טצ'יבאנגה נמצאת במרחק 408 קילומטרים מבירת גבון ליברוויל.
המקום

טשיבאנגה היא בירת מחוז ניאנגה. בטשיבאנגה מתגוררים כ־35,000 תושבים ילידי גבון, אך היא מאכלסת גם באוכלוסיית פליטים גדולה מקונגו-בראזוויל. ארגון האו"ם המטפל בפליטים UNHCR מנהל בעיר משרד המספק שירותים לפליטים ולמקומיים . רוב האנשים המתגוררים בטשיבאנגה, כולל רוב הפליטים מקונגו, שייכים לקבוצה האתנית בפונו (אנ').
בטשיבאנגה יש רובע מסחרי משגשג, בית חולים, שני בתי ספר תיכוניים, סניף דואר, כנסייה קתולית גדולה ושדה תעופה. לנשיא עומר בונגו יש בית קיץ בטשיבאנגה שמעולם לא השתמש בו, גם לשר הפנים יש בית בעיר.
גאוגרפיה

טשיבאנגה, יושבת על גדות נהר ניאנגה. ממוקמת באזור הערבה הדרומית של גבון ואין בעיר את סביבת הג'ונגל העמוק כמו בערים רבות בגבון.
כלכלה

בטשיבאנגה מתקיים שוק מסורתי. בעיר קיימת טחנת אורז ותבואות המכינה את התבואה לשוק המקומי. האזור מהווה את אזור גידול האורז והתבואות הגדול ביותר בגבון. גידולים מקומיים אחרים כוללים בוטנים מאניוק וקסווה. כמו כן נמצא 53 קילומטרים צפונית לעיר בית חרושת לשמן דקלים.
התגלו באזור מרבצי עפרות ברזל בכיוון דרום-מערב לעיר.
בטשיבאנגה יש מספר מסעדות המגישות אוכל מערבי ומסורתי. יש מסעדות שמגישות בשר ציד, כולל נחשים ואנטילופות ברוטב שמן דקלים מסורתי בשם Nyengui. טשיבאנגה ידועה שניתן למצוא בה את המניוק (קסווה) הטוב ביותר בגבון. בשוק ניתן לרכוש אלות, או מקלות של מאניוק עטוף בעלים, במחיר 100 פרנקים מרכז אפריקאים. מגוון רחב של תוצרת מקומית אחרת זמין בשוק, כולל בננות מקומיות, בוטנים ופלפלים חריפים ; בשווקים לעיתים קרובות מוכרים בשר ציד, כמו אנטילופות וקופים. טשיבאנגה היא גם מקום טוב לקנות מוצרי אריגה מסורתיים, כולל מחצלות וסלסלות.
אנרגיה ומים

תחנת כוח קטנה ומעיין מים מתוקים מספקים חשמל ומים זורמים למרכז העיר.
תחבורה

טשיבאנגה מרוחקת 408 קילומטרים מהבירה ליברוויל בנסיעה על הכבישים הארציים N1 ו-N6. זמן הנסיעה במונית בין שתי הערים נמשך כ־12 שעות. מחיר הנסיעה במונית לטשיבאנגה עומד על כ־200 פרנק CFA.
מתקיימות טיסות סדירות מטשיבאנגה לעיר פורט ג'נטיל-Port-Gentil הנמצאת במרחק 340 קילומטרים על חוף האוקיינוס האטלנטי..
אקלים

בטצ'יבאנגה אקלים סוואנה טרופי (סיווג האקלים לפי שיטת קפן הוא Aw).
| אקלים בטשיבאנגה   Tchibanga   בממוצע בין השנים 1961 לבין 1990> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בטשיבאנגה   Tchibanga   בממוצע בין השנים 1961 לבין 1990> ינואר.31.2.22.3.176.2 | אקלים בטשיבאנגה   Tchibanga   בממוצע בין השנים 1961 לבין 1990> פברואר.31.9.22.3.169.9 | אקלים בטשיבאנגה   Tchibanga   בממוצע בין השנים 1961 לבין 1990> מרץ.32.5.22.5.205.9 | אקלים בטשיבאנגה   Tchibanga   בממוצע בין השנים 1961 לבין 1990> אפריל.32.7.22.6.200.6 | אקלים בטשיבאנגה   Tchibanga   בממוצע בין השנים 1961 לבין 1990> מאי.31.4.22.2.104.7 | אקלים בטשיבאנגה   Tchibanga   בממוצע בין השנים 1961 לבין 1990> יוני.28.8.18.7.5.5 | אקלים בטשיבאנגה   Tchibanga   בממוצע בין השנים 1961 לבין 1990> יולי.27.8.18.8.0.1 | אקלים בטשיבאנגה   Tchibanga   בממוצע בין השנים 1961 לבין 1990> אוגוסט.26.7.21.1.0.3 | אקלים בטשיבאנגה   Tchibanga   בממוצע בין השנים 1961 לבין 1990> ספטמבר.28.8.22.3.6 | אקלים בטשיבאנגה   Tchibanga   בממוצע בין השנים 1961 לבין 1990> אוקטובר.30.3.22.2.127.9 | אקלים בטשיבאנגה   Tchibanga   בממוצע בין השנים 1961 לבין 1990> נובמבר.30.5.22.3.272.5 | אקלים בטשיבאנגה   Tchibanga   בממוצע בין השנים 1961 לבין 1990> דצמבר.30.5.22.3.171.6 | אקלים בטשיבאנגה   Tchibanga   בממוצע בין השנים 1961 לבין 1990> שנה.30.3.21.4.1,441.2 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: NOAA.
ראו גם

גבון
ליברוויל
פרנסוויל
עומר בונגו
לקריאה נוספת

Mylène Rémy, “Franceville”, in The Gabon Today, Paris, Éd. of the Jaguar,2005 (ISBN 978-2-86950-395-3), p. 210-211
הערות שוליים

↑  Congolese refugees in Gabon
1 2  Tchibanga | Gabon, Encyclopedia Britannica (באנגלית)
↑  "Tchiban Climate Normals 1961–1990". National Oceanic and Atmospheric Administration. Retrieved 6 November 2016.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562608105171  LCCN: n89123014  VIAF: 149044370   WorldCat (עם VIAF): 149044370
מנחם מנדל קרוכמל

| --- | --- |
 לידה:  1600 ה'ש"ס בקירוב קרקוב, האיחוד הפולני-ליטאי 
 פטירה:  1661 (בגיל 61 בערך) ב' בשבט ה'תכ"א 
 תקופת הפעילות:  ?–1661 
 רבותיו:  יואל סירקיש 
 תלמידיו:  גרשון אשכנזי 
 חיבוריו:  שו"ת צמח צדק
 
הרב מנחם מנדל קרוכמל (נולד בערך בשנת ה'ש"ס, 1600 - ב' בשבט ה'תכ"א, 1661) היה רב ומנהיג בולט במזרח ומרכז אירופה. מפורסם על שם ספר השו"ת שלו, "צמח צדק".
תולדותיו

נולד בקרקוב. היה תלמידו של רבי יואל סירקיש (הב"ח). בצעירותו התמנה לדיין בעיר ורבו מינהו לראש ישיבה. לאחר שהחלו פרעות הקוזקים עזב ובשנת שצ"ו (1636) התמנה לאב"ד בקרמזיר (אנ') שבמוראביה. בהמשך כיהן בפרוסניץ ובשנת ת"ח החל לכהן כרבה של ניקלשבורג והגלילות, עד לפטירתו. בכהונתו זו תיקן תקנות רבות ברחבי מוראביה בענייני הנהגת הקהילות וענייני מיסוי. בין תקנותיו הייתה תקנה למניעת הפקעת מחירי הדגים, שלא לקנות למשך תקופה דגים עד שיורידו את המחירים. עמד בראש האספה בדרזניץ בשנת תי"ט בה התייצב לטובת העניים והתנגד לראשי הקהילות והעשירים. כמו כן פעל בנושא התרת עגונות לאחר פרעות ת"ח ות"ט.
היה משיב גדול. אחת התשובות המפורסמות שלו היא בנוגע ל"דם יהודי אינו הפקר" - והצורך להשתתפות הקהילה בהוצאות על מנת להביא רוצחי יהודים על רקע לאומי ודתי לבית המשפט של המדינה, ואף להשתתף בהוצאות על מנת להשיג צדק מבית משפט כזה, אף על פי שזו "מסירה לערכאות". עמד בקשר מכתבים עם רבי יום טוב ליפמן הלר ("התוספות יום טוב"), רבי דוד הלוי סגל (בעל הט"ז, חברו ללימודים אצל הב"ח), רבי אהרן שמעון שפירא רבה של פראג ובוהמיה, ורבי יהושע העשיל ("המגיני שלמה").
רוב דברי תורתו אבדו בזמן הגירוש מווינה בשנת ת"ל (1670) או נשרפו בשריפה בניקלשבורג בשנת תע"ט (1719). ספרו החשוב הוא "צמח צדק", שו"ת על סדר השולחן ערוך.
את מקומו ברבנות ניקלשבורג מילא תלמידו וחתנו (בזיווג שני) רבי גרשון אשכנזי. לאחר מעברו של רבי גרשון לווינה, כיהן ברבנות ניקלשבורג בנו של רבי מנחם מנדל.
ספריו

ספרו שאלות ותשובות צמח צדק לרב מנחם מענדל מניקלשבורג, אמשטרדם תל"ה (1665). הספר נקרא "צמח צדק" (ע"פ ירמיהו, כ"ג, ה') כדי לרמז לשמו, משום ש'צמח צדק' בגימטריה 'מנחם מענדל'.
זמר נאה לכבוד התורה הודפס לאחר מותו בשנת תל"ה (1674), דפוס די קאשטרו - אמשטרדם.
פי צדיק ספר המיוחס לרב מנדל מניקלשבורג, הודפס בוורשה, תרמ"ד (1884)
הערות שוליים

↑  כיום מכונה בדרך כלל "צמח צדק הקדמון" להבדילו משו"ת צמח צדק של רבי מנחם מנדל שניאורסון האדמו"ר השלישי מחב"ד.
↑  צמח צדק, סימן קי"א
↑  הודפס כנראה בתחילת השנה העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311627105171  GND: 136935540  ISNI: 0000 0000 7990 0933  LCCN: nr93002600  VIAF: 34325449   WorldCat (עם VIAF): 34325449 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ז'רז'יס

| --- | --- |

 מדינה / טריטוריה:  תוניסיה תוניסיה
 ראש העיר:  Mekki Laraiedh תנועת א-נהדה (אנ')
 שפה רשמית:  ערבית, צרפתית
 שטח:  340 קמ"ר
 גובה:  18 מטרים
 דת:  אסלאם
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  72,611 (2014)
  ‑ צפיפות:  214 נפש לקמ"ר (2014)
 קואורדינטות:  33°30′00″N 11°07′00″E﻿ / ﻿33.5°N 11.116666666667°E﻿ / 33.5; 11.116666666667 
 אזור זמן:  UTC +1
 אתר רשמי של עיריית ז'רז'יס (בצרפתית)
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת תוניסיה מוגדלת) תוניס ג'רבה קירואן ביזרטה ספקס סוסה קרתגו גאפסה לוב אלג'יריה הים התיכוןז'רז'יס(למפת תוניסיה רגילה) תוניס ג'רבה קירואן ביזרטה ספקס סוסה קרתגו גאפסה לוב אלג'יריה הים התיכוןז'רז'יס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
ז'רז'יס (בערבית: جرجيس) היא עיר חוף על שפת הים התיכון, בדרום-מזרח תוניסיה. ז'רז'יס היא בירת נפת ז'רז'יס והיא חלק ממחוז מדנין הכולל גם את האי ג'רבה. נכון לשנת 2014 גרו בעיר 72,611 תושבים. היא משתרעת על פני שטח של 340 קילומטרים רבועיים.
הכנסייה הקתולית לטינית קוראת לעיר בשמה העתיק גרגיס. עבור הפיניקים, הרומאים והערבים לנמל של העיר הייתה חשיבות אסטרטגית.
גאוגרפיה

ז'רז'יס שוכנת על חוף הים התיכון, בה האקלים בעיקר יבש ושטוף שמש, מה שהופך אותה ליעד תיירותי פופולרי המערבב בין ישן למסורתי. יש בעיר נמל מרכזי שבו ממוקם אזור/מתחם של פעילויות כלכליות.
העיר ממוקמת בקצה הדרומי של חצי האי המזרחי הנושא את שם העיר ז'רז'יס. נפת ז'רז'יס כוללת קו חוף ארוך מאוד. עם מגוון נופים המשקפים מגוון רב של תנאי אקלים.
ממזרח לעיר בכפר מוּאַנְסָה נמצא בית הכנסת מואנסה ולידו בית קברות יהודי.
גאוגרפיה > אקלים

האקלים בז'רז'יס הוא ים תיכוני אך עם נטייה צחיחה למחצה מכיוון שהוא נמצא בצומת זרמי אוויר ים תיכוניים ומהסהרה. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 19.8 מעלות צלזיוס, כאשר הממוצע חודשי בקושי מגיע ל־30 מעלות צלזיוס ולא יורד מתחת ל-8 מעלות צלזיוס. בקיץ, הממוצע המקסימלי מגיע ל־32.7 מעלות צלזיוס אך החום מצונן על ידי הרוחות מהים. בחורף הממוצעים החודשיים הם מעל 12 מעלות צלזיוס.
גאוגרפיה > מבנים

תורן לשידורי רדיו FM וטלוויזיה נישא לגובה 320 מטר, זהו המבנה הגבוה ביותר בתוניסיה.
היסטוריה

העיר נודעה בעת העתיקה בשם גרגיס ושוכנת בקצה המערבי של סורטיס הקטנה (אנ') (מפרץ גאבס), לא הרחק מהאי מנינקס (הוא האי ג'רבה הנוכחי). העיר קבלה את שמה משבטים מקראיים, הגירגשים[דרוש מקור], שעל פי הסופרים העבריים הקדומים עזבו את כנען בזמן יהושע ועברו להתיישב בצפון אפריקה.
על פי הסטדיאסמוס מאריס מאגני (צר'), שהוא חיבור מסעות רומאי בשפה היוונית העתיקה שחובר על ידי מטייל אנונימי במאה השלישית לפני הספירה. מפרט את הנמלים בהם נתקלים המלחים בדרכם תוך כדי הפלגה סביב הים התיכון. הוא מתאר כיוונים, מרחקים ותיאורים של יציאות מהעיר שהייתה טירה מבוצרת. היא נקראה אז גרגיס והיא שכנה בקצה המערבי של סירטיק, לא הרחק מהאי מנינקס (האי ג'רבה הנוכחי). חורבות המצודה והנמל הצבאי העתיק נשתמרו עדיין. רק השם הישן שונה לז'רז'יס.
העיר גרגיס הייתה מספיק חשובה בפרובינציה הרומית טריפוליטניה כדי להפוך למקום מושבו של הבישוף סופרגני, שנעלם, עם הופעתו של האסלאם במאה השביעית. ההיסטוריה הכנסייתית של העיר מבולבלת, עקב בלבול במקורות הלטיניים.
בשנת 2011 הייתה העיר זירת המשלוחים של הפליטים האפריקנים הבלתי חוקיים לאירופה.
בעיר קיימת קהילה יהודית קטנה שמפעילה את בית הכנסת משכן יעקב.
כלכלה

הפעילות הכלכלית של ז'רז'יס מבוססת בעיקר על תיירות, דיג, נפט וחקלאות; בענף התעשייה, תחום תעשיית המזון שולט עם 55 מפעלים מתוך 89 המפעלים הקיימים בעיר.
ענף הזית תופס מקום מיוחד בחקלאות ובתעשייה המקומית. מטעי הזיתים סביב העיר כוללים 85% מהשטחים המעובדים שהם כ־613,650 דונם. כמות הזיתים שנאספו בשנים 1999–2000 הגיעה ל־59,500 טון. שהם שווה ערך ל־11,900 טון שמן זית. הפקת השמן מתבצעת ב־57 בתי בד המפוזרים בנפת ז'רז'יס. ענף הזית מספק יותר מ־5,000 משרות ישירות.
ימי השוק בז'רז'יס הם בימי שני ושישי.
כלכלה > הנמל

בז'רז'יס קיים נמל מסחרי עם קיבולת תנועה של סחורות העומדת על שני מיליון טון בשנה; הוא משתרע על 28 דונם, כולל 9,000 מטרים רבועים של האנגרים, יש בו מזח לספינות סוחר באורך 610 מטר עבור ספינות בנפח של 25,000 טון ומסוף נפט. מאז 1993 נמצא בסמוך לנמל אזור סחר חופשי, המכונה פארק הפעילות הכלכלית של זרזיס, המשתרע על שטח של 38 דונם. מאז שנת 1999 הורחב השטח בעוד עשרה דונם לתוך מתחם הנמל.
מיולי 2017, הופעל בנמל קו קבוע של הפלגות בין ז'רז'יס למארסיי.
בנמל ישנם שלושה נמלי דיג.
ספורט

מועדון הכדורגל ES Zarzis משחק בליגה 1, זו הליגה הלאומית הגבוהה ביותר.
טהא יאסין חניסי (גר'), (1992) יליד ז'רז'יס היה שחקן כדורגל ידוע.
גלריית תמונות

כיכר בז'רז'יס
רחוב בז'רז'יס
שוק בז'רז'יס
ראו גם

בית הכנסת 'משכן-יעקב'
גירגשי
היסטוריה של תוניסיה
ג'רבה
יהדות ג'רבה
לקריאה נוספת

Anatole-Joseph Toulotte, Géographie de l'Afrique chrétienne. Byzacène et Tripolitaine, Montreuil-sur-mer, 1894, pp ' 247–251
J. Mesnage, L'Afrique chrétienne, Paris, 1912, p. 170
Inmaculada Pérez Martín, “Chronography and Geography in Tenth-Century Constantinople: the Manuscript Madrid, BN, Mss / 4701”, in Geographia antiqua, 25, Florence, 2016, p. 79-98