stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בוריס בלקין
המשך הקריירה המוזיקלית

בבלגיה בלקין מלמד בקונסרבטוריון של ליאז'. מאז "עריקתו" למערב ניגן בכל העולם עם רבות מהתזמורות החשובות כמו התזמורת הסימפונית של בוסטון, תזמורת קליבלנד, הפילהרמונית של ברלין, התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס, תזמורת פילדלפיה,  התזמורת הסימפונית של פיטסבורג, התזמורת הסימפונית של מונטריאול, תזמורת רדיו בוואריה, תזמורת הקונצרטחבאו המלכותית, ועם כל התזמורות הנחשבות בבריטניה.
עם המנצחים איתם שיתף פעולה נמנים ליאונרד ברנשטיין, ולדימיר אשכנזי, זובין מהטה, לורין מאזל, ריקרדו מוטי, סייג'י אוזאווה, קורט זנדרלינג, רודולף ברשאי, יורי טמירקאנוב, כריסטוף פון דוהנאני, שארל דיטואה, ג'אנלואיג'י ג'למטי, גינתר הרביג, קלאוס טנשטדט, סיימון ראטל, ברנרד הייטינק, פאבו ברגלונד, אדוארדו מאטה, קיונג-וה צ'ונג, ג'וניצ'י הירוקאמי, ולדימיר פדוסייב, יורי אהרונוביץ', צ'ארלס גרובס, אריך ליינסדורף, ויליאם שטיינברג, פרנץ ולזר-מסט, אלכסנדר לזרב, יורי סימונוב ואחרים. 
בשנת 1997 הזמין אותו אייזק שטרן לנגן איתו בפסטיבל מיאזאקי.
כנר מבוקש, בשנים 2008-2007 למשל, הופיע עם התזמורת הפילהרמונית של סנקט פטרבורג בניצוחו של טמירקאנוב, ערך סיור קונצרטים בדרום אמריקה, ניגן עם התזמורת הסימפונית NHK, הופיע בקונצ'רטו לכינור של סיבליוס עם התזמורת הסימפונית של סידני וולדימיר אשכנזי, ניגן בלונדון, ברלין, ברצלונה, רומא וכו'.
פרט לכיתות אמן במאסטריכט, החל משנת 1987 בלקין נותן כיתות אמן בסיינה באיטליה באקדמיה קיג'יאנה. החל משנת 1991 הוא מנהל את ההרבה "הסולנים הקאמריים של זלצבורג".
בין תלמידיו יש לציין את ג'אנין יאנסן, ורה ויידמן ואחרים. בוריס בלקין הופיע בהפקות רבות לטלוויזיה: בסרט ביוגרפי על ז'אן סיבליוס, בו ביצע את הקונצ'רטו לכינור עם תזמורת רדיו שוודיה וולדימיר אשכנזי, יחד עם ליאונרד ברנשטיין והפילהרמונית של ניו יורק בביצוע הקונצ'רטו לכינור של צ'ייקובסקי, ביצוע ה"ציגאן" של ראוול עם התזמורת הלאומית של צרפת וליאונרד ברנשטיין, יחד עם ברנרד הייטינק ותזמורת קונצרטחבאו בביצוע קונצ'רטי של מוצרט ושל ניקולו פגניני (מס.1 )
חיים אישיים

בוריס בלקין נשוי ויש לו בת ובן.
כלי נגינה

הכינורות ששימשו אותו במהלך הקריירה היו בעיקר:
סטרדיוואריוס מהאוסף הממלכתי של ברית המועצות לשעבר
גואדניני משנת 1754
כינורות שעוצבו על ידי רוברטו רגאצי מבולוניה בשנים 1994 ו-2007
בלקין השתמש, בין השאר, בקשת מתוצרתו של אטיין פאז'ו מ-1812 ומתוצרתו של דינאל טוביאס נאוואה ורה מקרמונה משנת 2009.
דיסקוגרפיה

בחברת "דקה":
קונצ'רטו מס.1 מאת פגניני עם הפילהרמונית הישראלית בניצוחו של זובין מהטה - הייתה הקלטתו הראשונה וזכתה להערכה רבה
הקונצ'רטי מאת צ'ייקובסקי וסיבליוס - עם פילהרמוניה וולדימיר אשכנזי,
קונצ'רטו של ריכרד שטראוס עם תזמורת רדיו ברלין וולדימיר אשכנזי
קונצ'רטי לכינור מס.1 ומס.2 מאת פרוקופייב עם התזמורת הסימפונית של לונדון וקיריל קונדראשין
קונצ'רטו של ברהמס עם אותה תזמורת ואיוואן פישר
בחברת "דנון":
קונצ'רטי לכינור של פרוקופייב, עם תזמורת טונהאלה של ציריך ומייקל שטרן
קונצ'רטו לכינור מס.1 מאת שוסטקוביץ' והקונצ'רטו לכינור של אלכסנדר גלאזונוב עם הפילהרמונית המלכותית וג'וניצ'י הירוקאמי
הקונצ'רטו של צ'ייקובסקי עם הפילהרמונית של לונדון ומייקל שטרן
קונצ'רטו בלה מז'ור K219 מאת וולפגנג אמדאוס מוצרט וסימפוניה קונצרטנטית של מוצרט עם סולני זלצבורג והסונאטות של ברהמס עם מישל דאלברטו
טריוויה

ב-1998 בלקין תפס את המקום השלישי ברשימת הסלבריטאים ילידי אזור האורל, שפורסמה בעיתון "זבייזדה אוראלה", אחרי המאמן ניקולאי קרפול והתובע הכללי יורי סקוראטוב
הערות שוליים

↑  Iosif Sava ע' 27
↑  Iosif Sava ע' 27
↑  על הקשת של בוריס בלקין באתר יוצרי קשתות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007426228205171  BnF: cb13891305m (data)  CiNii: DA08338995  GND: 134325273  ISNI: 0000 0000 8388 9386  LCCN: n85023933  MusicBrainz: f0fed0ad-5597-4274-b326-68ee0e3363e9  SNAC: w6ht3vvf  SUDOC: 157652769  VIAF: 64191009   WorldCat (עם VIAF): 64191009
בג"ץ התנועה למען איכות השלטון נגד הכנסת (חוק הנבצרות)

| --- | --- |

 ערכאה:  בית המשפט העליון
 חברי המותב
 חברי המותב:  השופטים אסתר חיות, עוזי פוגלמן, יצחק עמית, נעם סולברג, דפנה ברק-ארז, ענת ברון, דוד מינץ, יוסף אלרון, יעל וילנר, עופר גרוסקופף, אלכס שטיין
 דעות בפסק הדין
 דעת רוב:  התיקון לחוק יסוד: הממשלה יחול רק מהכנסת הבאה
 
בג"ץ 2412/23 התנועה למען איכות השלטון בישראל נ' הכנסת ואחרים, הידוע בשם בג"ץ חוק הנבצרות היא עתירה לבג"ץ נגד תיקון לחוק יסוד: הממשלה, המסדיר את האופנים בהם תיקבע נבצרות של ראש הממשלה ואת הדרכים לקביעתה. בדעת רוב של שישה שופטים נגד חמישה נפסק שהתיקון לחוק היסוד יחול רק מהכנסת הבאה.
רקע

בעקבות עתירה של התנועה למען איכות השלטון בישראל שהופנתה נגד היועצת המשפטית לממשלה גלי בהרב-מיארה, ב-10 בפברואר 2023 הורתה השופטת דפנה ברק-ארז ליועצת המשפטית לממשלה לנמק מדוע אין להוציא לנבצרות את ראש הממשלה, בנימין נתניהו.
ב-23 במרץ 2023 אישרה הכנסת תיקון לחוק יסוד: הממשלה לפיו נבצרות ראש ממשלה למלא את תפקידו תהיה רק בשל אי-מסוגלות פיזית או נפשית, ורק בהודעת ראש הממשלה שאושרה ברוב מיוחד בוועדת הכנסת, או בהחלטת רוב מיוחד של הממשלה שתקבל אישור רוב מיוחד בוועדת הכנסת בהתבסס על חוות דעת רפואית ולאחר מכן תאושר במליאת הכנסת.
התיקון נתפס ככזה שבא למנוע אפשרות של קביעת נבצרות לראש הממשלה בנימין נתניהו, על רקע המשפט הפלילי נגדו ומעורבותו ברפורמה המשפטית בישראל.
עמדות הצדדים ודיון בעתירה

נגד התיקון הוגשו עתירות לבג"ץ על ידי התנועה למען איכות השלטון בישראל וסיעת ישראל ביתנו, שהדיון בהן אוחד.
היועצת המשפטית לממשלה, גלי בהרב-מיארה, סירבה להגן על החוק. בתגובתה לבג"ץ הדגישה שהתיקון הוא חקיקה פרסונלית, וכי יש לפסול את התיקון מפני שמדובר בשימוש לרעה בסמכות המכוננת של הכנסת.
היועצת המשפטית לכנסת, שגית אפיק, טענה שיש לדחות את העתירות, ונימקה שהתיקון לחוק היסוד בא להסדיר את אופן ההכרזה על נבצרות, משום שחוק היסוד לא קבע הסדר מלא בעניין זה, כפי שקיים ביחס לבעלי תפקידים אחרים. היועצת חזרה על עמדת הכנסת לפיה אין לבית המשפט סמכות לדון בתקפותם של חוקי יסוד. בנוסף, היא ציינה שגם בהתאם למבחנים שנקבעו בפסקי דין קודמים, חוק היסוד לא בא בגדר המקרים הקיצוניים של שימוש לרעה בסמכות המכוננת. בתגובתה מתחה היועצת המשפטית לכנסת ביקורת על עמדת היועצת המשפטית לממשלה: "מצב שבו יועצת משפטית לממשלה מבקשת מבית המשפט להכריז על בטלותו של חוק הוא מאורע נדיר ומצב שבו היועצת המשפטית לממשלה מבקשת מבית המשפט הנכבד להכריז על בטלותו של חוק יסוד הוא מאורע שמעולם לא אירע".
הדיון בעתירות החל בהרכב של נשיאת בית המשפט העליון, אסתר חיות, המשנה לנשיאה עוזי פוגלמן והשופט יצחק עמית. בדיון ציינו השופטים חיות ופוגלמן שהתיקון הוא בגדר חקיקה פרסונלית, שנועדה להגן על בנימין נתניהו. ב-6 באוגוסט 2023 הורחב ההרכב ל-11 שופטים והוצא צו על תנאי לפיו על המשיבים ליתן טעם מדוע לא ייקבע שתחולתו של התיקון לא תהיה מידית.
בעקבות החלטה זו הודיעו ראשי מפלגות הקואליציה: "אין לבית המשפט סמכות לבטל חוקי יסוד ואין לו סמכות לקבוע שחוק היסוד יכנס לתוקף בתקופה מאוחרת".
בתגובת הכנסת לצו על תנאי נטען כי "החוק מאוזן, דומה במהותו ובפרטיו להסדרי נבצרות שנקבעו לנושאי משרה אחרים בישראל, דוגמת נשיא המדינה ויו"ר הכנסת, ודומה אף להסדרים שהוצעו בעבר בעניין זה. בית המשפט קבע פעמים רבות שהדין הקיים אינו אוסר על כינון חוקי יסוד משטריים בתחולה מיידית, ועל כן אין מקום לאסור על כך במצב הנורמטיבי הנוכחי".
בתגובת נתניהו לצו על תנאי נאמר כי "בדמוקרטיה, מי שמחליט מי ינהיג את העם זה העם. היא שלטון העם, על ידי העם, למען העם. באמצעות פגיעה בחוקי היסוד, מנסים העותרים לגרור את בית המשפט הנכבד למדרון חלקלק של פגיעה אנושה בקודש הקודשים של יסודות משטרנו החוקתי, לפגיעה בזכות הציבור לבחור בעצמו מי ינהיג אותו, לפגיעה ביסוד המרכזי של השיטה הדמוקרטית".
ב-28 בספטמבר 2023 התקיים הדיון בעתירה בהרכב של 11 שופטים: אסתר חיות, עוזי פוגלמן, יצחק עמית, נעם סולברג, דפנה ברק-ארז, ענת ברון, דוד מינץ, יוסף אלרון, יעל וילנר, עופר גרוסקופף ואלכס שטיין. הדיון שודר בשידור חי.
פסק הדין

ב-3 בינואר 2024 פסק בג"ץ ברוב של 6 שופטים מול 5 שהתיקון לחוק יחול רק מהכנסת הבאה.
בדעת הרוב תמכו השופטים חיות, פוגלמן, עמית, ברק-ארז, ברון וגרוסקופף. בדעת המיעוט תמכו השופטים סולברג, מינץ, אלרון, וילנר ושטיין.
את עמדת הרוב הוביל ממלא מקום הנשיא, השופט פוגלמן, שקבע: "תיקון זה הוא נקודת קיצון בתהליך ממושך של שחיקה במעמדם של חוקי היסוד ובניצול הקלות שבה ניתן לתקנם לצרכים אישיים-נקודתיים. הוראות התיקון כוננו על מנת לשרת תכלית פרסונלית מובהקת, ועל כן אני סבור כי אין מנוס מן המסקנה שיש לדחות את מועד תחולתו, כך שייכנס לתוקפו בכנסת ה-26."
את עמדת המיעוט הוביל השופט סולברג, שקבע "לשונו של תיקון מס' 12 היא כללית; ההסדר שנקבע בו, חל על ראש הממשלה המכהן וכן גם על כל ראשי הממשלה העתידיים; טענת העותרים ועמדת היועצת המשפטית לממשלה, כי התיקון נושא תכלית פרסונלית – לא הוּכחה. הניסיון להסיק על תכליתו הפרסונלית מחוץ ללשונו, ובנסיבות חקיקתו, כרוך בהבחנה בלתי-משכנעת בין מניע לבין תכלית; בהצרה של סמכות הרשות המחוקקת והמכוננת, ביחס לעניינים התלויים ועומדים לפני בית המשפט; ובאימוץ הגדרה שגויה של תחולה רטרוספקטיבית."
הערות שוליים

↑  ביני אשכנזי‏, בג"ץ לנתניהו והיועמ"שית: נמקו מדוע אין להכריז נבצרות על רה"מ, באתר וואלה, 10 בפברואר 2023;
בג"ץ 1158/23 התנועה למען איכות השלטון בישראל נ' היועצת המשפטית לממשלה ואחרים, ניתן ב־10 בפברואר 2023
↑  חוק–יסוד: הממשלה (תיקון מס' 12), ס"ח 3031 מ-27 במרץ 2023
↑  תגובה מטעם היועצת המשפטית לממשלה
↑  גלעד מורג, סיון חילאי, יועמ"שית הכנסת נגד יועמ"שית הממשלה: "לבטל חוק יסוד? לא ניתן להפריז בתקדימיות עמדתה", באתר ynet, 2 באוגוסט 2023
↑  ynet, בג"ץ דן בחוק הנבצרות, השופטים: "טביעות האצבע ברורות, החוק פרסונלי", באתר כלכליסט, 3 באוגוסט 2023;
משה גורלי, פרשנות השופטים הסכימו כי חוק הנבצרות פרסונלי, אבל שוקלים דחיית כניסתו לתוקף, באתר כלכליסט, 3 באוגוסט 2023
↑  בג"ץ 2412/23 התנועה למען איכות השלטון בישראל נ' הכנסת ואחרים, ניתן ב־6 באוגוסט 2023;
גלעד מורג, בג"ץ ידון בחוק הנבצרות בהרכב של 11 שופטים - והורה לנמק מדוע לא להחילו מהכנסת הבאה, באתר ynet, 6 באוגוסט 2023
↑  מורן אזולאי, סיון חילאי, טובה צימוקי, צועדים למשבר חוקתי? הקואליציה נגד בג"ץ: "לא בסמכותו לקבוע מתי חוק יסוד ייכנס לתוקף", באתר ynet, 6 באוגוסט 2023
↑  גלעד מורג, סיון חילאי, הכנסת לבג"ץ על הנבצרות: "הביקורת השיפוטית צריכה להתבסס על תכלית החוק, ולא על המניעים לחקיקתו", באתר ynet, 22 בספטמבר 2023
↑  גלעד מורג, נתניהו לבג"ץ: דחיית חוק הנבצרות? בישראל עדיין לא התקבל שלטון האליטות, באתר ynet, 21 בספטמבר 2023
↑  בג"ץ דן בחוק הנבצרות, באתר ynet, 28 בספטמבר 2023
↑  בג"ץ 2412/23 התנועה למען איכות השלטון בישראל נ' הכנסת ואחרים, ניתן ב־3 בינואר 2024;
גלעד מורג, בג"ץ קבע: החוק שמונע הוצאת ראש ממשלה לנבצרות לא יחול בכנסת הנוכחית, באתר ynet, 3 בינואר 2024
אריאדנה (סיירת, 1900)

| --- | --- |

 תיאור כללי
 סוג אונייה:  סיירת קלה
 צי:  הצי הקיסרי הגרמני
 דגל הצי:  
 סדרה:  גאצלה
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  אה.גה. וזר 
 תחילת הבנייה:  14 בדצמבר 1899
 הושקה:  10 באוגוסט 1900
 תקופת הפעילות:  18 במאי 1901 – 28 באוגוסט 1914 (13 שנים)
 אחריתה:  הוטבעה בקרב מפרץ הלגולנד
 מיקום:  54°09′00″N 7°07′00″E﻿ / ﻿54.15°N 7.11666667°E﻿ / 54.15; 7.11666667 
 מלחמות וקרבות:  מלחמת העולם הראשונה 
 מידות
 הֶדְחֶק:  סטנדרטי: 2,659 טון, מקסימלי: 3,006 טון
 אורך:  105.1 מ'
 רוחב:  12.3 מ'
 שוקע:  4.93 מ'
 נתונים טכניים
 מהירות:  21.5 קשר (39.8 קמ"ש)
 גודל הצוות:  257
 טווח שיוט:  6,590 ק"מ
 הנעה:  8 דוודי קיטור, 8,000 כוחות סוס,  המניעים 2 מדחפים
 אמצעי לחימה
 שריון:  סיפון – 20–25 מ"מ   מגדל הניווט – 80 מ"מ   צריחי התותחים – 50 מ"מ
 חימוש:  10 תותחים 105 מ"מ (4.1 אינץ')   2 צינורות טורפדו 450 מ"מ (17.7 אינץ')
 
"אריאדנה" (בגרמנית: SMS Ariadne) הייתה אוניית הצי הקיסרי הגרמני אשר נכנסה לשירות במאי 1901.
אריאדנה הייתה החמישית בסדרת גאצלה, שכללה עשר סיירות קלות אשר נבנו עבור הצי הקיסרי הגרמני. סדרה זו שילבה את היתרונות של סיירות לא ממוגנות ושל סירות אוויסו, ועל עיצוב זה התבססו כל הסיירות הקלות העתידיות של הצי הקיסרי. סדרה זו נבנתה כדי לשרת את הצי הגרמני הראשי וכסיירת קולוניאלית. היא הייתה חמושה בסוללה של עשרה תותחי 10.5 ס"מ (4.1 אינץ') והגיעה למהירות מרבית של 21.5 קשרים (39.8 קמ"ש).
אריאדנה ראתה שירות מועט במהלך הקריירה שלה; היא שירתה בשייטת הראשית, תחילה בשייטת הראשונה ואחר כך בקבוצת הסיור הראשונה בין השנים 1902–1906. בתקופה זו נטלה חלק באימונים שגרתיים ובהפלגות לחו"ל. היא הושבתה בסוף 1906, והייתה בעתודה עד תחילת מלחמת העולם הראשונה ביולי 1914. היא הופעלה מחדש ב-2 באוגוסט, היא שירתה כמנהיגת שייטת סירות טורפדו ששמרו על חופי הים הצפוני של גרמניה. במהלך קרב מפרץ הלגולנד ב-28 באוגוסט, היא יצאה לפעולה כדי לתגבר את הספינות בסיור במפרץ הלגולנד, שם הופתעה והוטבעה על ידי סיירות מערכה בריטיות. נתוני הנפגעים משתנים, כאשר 59 או כ-250 מאנשי הצוות שלה חולצו על ידי סיירות גרמניות אחרות.
תכנון

בעקבות בניית הסיירות הבלתי מוגנות של מסדרת בוסארד והאוויסו מסדרת הלה עבור הצי הקיסרי הגרמני, מחלקת הבנייה של משרד הצי הקיסרי (גר') הכין עיצוב לסיירת קטנה חדשה שתשלב את התכונות הטובות ביותר של שני סוגי כלי השיט. המעצבים היו צריכים לתכנן סיירת קטנה עם מיגון שריון בעל שילוב אופטימלי של מהירות, חימוש ויציבות הנחוצים לפעילות הצי, יחד עם הסיבולת לפעול בתחנות זרות באימפריה הקולוניאלית הגרמנית. התכנון של סדרת גאצלה שהתקבל סיפק את הבסיס לכל הסיירות הקלות שנבנו על ידי הצי הגרמני עד לתכנונים הרשמיים האחרונים שהוכנו בשנת 1914.
אריאדנה הייתה באורך 105.1 מטר (344 רגל 10 אינץ'), רוחב 12.2 מטר (40 רגל) ושוקע של 4.93 מטר (16 רגל 2 אינץ') בקדמת האונייה. הדחק האונייה היה 2,6592,617 טון (2,663 טון ארוך) בדרך כלל ועד 3,006 טון (2,959 טון ארוך) במעמס קרבי מלא. מערכת ההנעה שלה כללה שני מנועי קיטור תלת דרגתיים מתוצרת AG Weser. הם תוכננו לתת 8,000 כוחות סוס, למהירות מרבית של 21.5 קשרים (39.8 קמ"ש). המנועים הונעו על ידי שמונה דוודי צינור מים פחמיים מסוג מארין. אריאדנה נשאה 560 טון (550 טון ארוך) של פחם, מה שהעניק לה טווח של 3,560 מיילים ימיים (6,590 ק"מ) ב-12 קשרים (22 קמ"ש). היה לה צוות של 14 קצינים ו-243 מלחים.
הספינה הייתה חמושה בעשרה תותחי 10.5 ס"מ (4.1 אינץ') SK L/40 בצריחים בודדים. שניים הוצבו זה לצד זה קדימה על המצודה, שישה מוקמו באמצע הספינה, שלושה משני הצדדים, ושניים הוצבו זה לצד זה מאחור. התותחים יכלו לתקוף מטרות עד לטווח של 12,200 מטרים (13,300 יארד). סופקו להם 1,000 פגזים, 100 פגזים לכל תותח. היא הצטיידה גם בשני צינורות טורפדו בקוטר 45 סנטימטרים (17.7 אינץ') עם חמישה טורפדות. הם היו שקועים בגוף הספינה בצד הרוחב. הספינה הייתה מוגנת על ידי סיפון משוריין שהיה בעובי 20–25 מילימטרים (0.79–0.98 אינץ'). במגדל הניווט היו דפנות בעובי 80 מילימטרים (3.1 אינץ'), והתותחים היו מוגנים במגני תותחים בעובי 50 מ"מ (2 אינץ').
היסטוריית שירות

אריאדנה הוזמנה תחת שם החוזה "D" והונחה במספנת AG Weser בברמן ב-14 בדצמבר 1899. היא הושקה ב-10 באוגוסט 1900 ומנהל ה-Kaiserliche Werft (המספנה הקיסרית) בווילהלמסהאפן, קונטר-אדמירל הוגו פון שוקמן נשא נאום בטקס, ולאחר מכן החלו עבודות ההתאמות. היא הוזמנה לניסויים ימיים ב-18 במאי 1901. בעודה בניסויים ב-11 ביולי, התפוצץ הדוד הראשון שלה בצד השמאלי; שלושה נהרגו ושלושה נוספים נפצעו בתאונה. הספינה הוכרזה לבסוף מוכנה לשירות ב-22 באוקטובר 1902, כאשר היא שובצה לסיירת הראשונה, שבסיסה בקיל. קורבטנקפיטן אדולף יוזפי קיבל את הפיקוד על הספינה באותה תקופה. היא הצטרפה לאוניות המערכה של השייטת לשייט לנורווגיה, ולאחר מכן התקיימו אימונים בים הצפוני. ב-1 במרץ 1903 שובצה אריאדנה לקבוצת הסיור הראשונה, יחידת הסיור הראשית של השייטת, בפיקודו של קונטר-אדמירל לודוויג בורקנהאגן.
היחידה יצאה לשייט אימונים לספרד בתחילת 1903, במהלכו אריאדנה עצרה בברסט, צרפת ב-14 במאי כדי לאסוף דואר לשייטת. ביולי, עיקר הצי, כולל אריאדנה, ערך ביקור נוסף במימי נורווגיה. תרגילי אימון הסתיו השנתיים של הצי נערכו בספטמבר ובאוקטובר, והתקיימו בים הצפוני והבלטי כאחד. הספינה השתתפה בתרגילי הצי במאי 1904, ולאחר מכן נערכה סקירה ימית עבור המלך הבריטי אדוארד השביעי במהלך ביקורו בקיל. הצי ערך לאחר מכן ביקור בבריטניה ואריאדנה ליוותה מאוחר יותר את היאכטה הוהנצולרן של הקייזר וילהלם השני בשייט בין 3 ל-10 בספטמבר. קורבטנקפיטן אלפרד שירמר החליף את יוזפי באותה תקופה. בשנת 1905, הספינה השתתפה בתוכנית האימונים של השנה, אשר הופסקו במרץ כאשר אוניית המערכה מקלנבורג עלתה על שרטון בחגורה הגדולה; אריאדנה הייתה בין הכלים שנשלחו למשוך אותה לחופשי. בפברואר 1906, אריאדנה ליוותה את אוניית המערכה החדשה פרוסן, שייצגה את גרמניה בטקסי ההכתרה של המלך הדני פרידריך השמיני בקופנהגן. לאחר שחזרה לגרמניה, אריאדנה הוצאה משירות בווילהלמסהאפן ב-22 בספטמבר והושמה בעתודה, שם שהתה בשמונה השנים הבאות.
היסטוריית שירות > מלחמת העולם הראשונה

לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה ביולי 1914, אריאדנה הופעלה מחדש ב-2 באוגוסט כמובילת שייטת עבור שייטת סירות הטורפדו של הגנת החוף ששמרו על שפכי נהרות היאדה והווזר. על הספינות הוטלה המשימה להגן על דרכי המים החשובים הללו מפני התקפות של ספינות מלחמה של האויב. מפקדה היה קפיטן צור זי הנס זיבוהם.
ב-23 באוגוסט, מספר מפקדים בריטים הגישו תוכנית לתקוף את קו הסיור לאורך החוף הגרמני עם הסיירות והמשחתות הקלות של כוח הארוויץ', בפיקודו של קומודור רג'ינלד טירוויט. ספינות אלו ייתמכו על ידי צוללות וסיירות המערכה של תת אדמירל דייוויד ביטי וכוחות קלים קשורים. התוכנית אושרה ונקבעה ל-28 באוגוסט. הכוחות הבריטיים החלו לצאת מהנמל בערב 26 באוגוסט, החל מהצוללות שהוקצו למבצע. רוב כוחות השטח יצאו לים מוקדם בבוקר שלמחרת; שייטת הסיירות ה-7, שנוספה כדי לספק תמיכה נוספת לכוח הארוויץ', יצאה מהנמל מאוחר יותר באותו היום.
בבוקר 28 באוגוסט, אריאדנה הוסבה אל מחוץ לקו הסיור הקדמי ועגנה בכניסה אל נהר וזר לתמיכה בסיירות ובספינות הטורפדו בסיור. לאחר קבלת דיווחים על המתקפה הבריטית בבוקר אותו היום, אריאדנה ועוד כמה סיירות הפליגו ומיהרו לתמוך בפטרולים הגרמנים. היא פגשה את שטטין בערפל כבד בסביבות השעה 13:40, אך פחות מעשרים דקות לאחר מכן, הגיעו סיירות המערכה של ביטי, שרדפו אחר קלן, והחלו לירות גם על אריאדנה. היא פנתה לימין וניסתה לברוח. היא נפגעה מספר פעמים מהתותחים הבריטיים, ופגז אחד פגע בחדר הדוודים הקדמי. מחסן הפחם עלה באש וחמישה דוודים הושבתו; המהירות שלה ירדה ל-15 קשרים (28 קמ"ש). שתי סיירות מערכה צמצמו את הטווח לעברה, אחת מהן הייתה לאיון, עד שהם ירו בתותחי 12 אינץ' (30.5 סנטימטרים) ו-13.5 אינץ' (34 סנטימטרים) רובים במרחק של 3,000 מטרים (3,300 יארד), טווח נקודתי עבור תותחים בקליבר הזה. אריאדנה השיבה אש כמיטב יכולתה, אך ללא השפעה.
עם שריפות משתוללות מקדימה ומאחורה, אריאדנה הציפה את מחסן התחמושת הקדמי שלה כדי שהלהבות לא יגיעו למטעני חומר הנפץ ההודף. בשעה 14:15 הפסיקו הבריטים את האש ואפשרו לאריאדנה לצלוע. הצוות שנותר בחיים שהצליח להימלט מהספינה התאסף על המצודה והתכונן לנטוש את הספינה. הסיירת דנציג הגיעה מעט לפני השעה 15:00 והחלה לאסוף ניצולים, כאשר זמן קצר לאחר מכן הצטרפו קולברג ושטרלזונד למאמץ החילוץ. שטרלזונד ניסתה לגרור את הכלי הנכה, אך בשעה 16:25, אריאדנה התהפכה, מה שסיים את המאמץ להציל את הספינה. היא נשארה לצוף זמן מה לפני שטבעה לבסוף. מאמץ החילוץ נפגע כתוצאה מפיצוצים תכופים של תחמושת שאוחסנה על הסיפון של אריאדנה, מה שמנע מסירות להתקרב מדי לסיירת ההרוסה. הדיווחים על נפגעים שונים מאוד. לפי ההיסטוריון גארי סטאף, בסך הכל חולצו תשעה קצינים, כולל מפקדה, וחמישים מלחים. אבל ההיסטוריונים הנס הילדברנד, אלברט רוהר והנס-אוטו שטיינמץ מצהירים שכ-250 מאנשי הצוות שלה ניצלו, ורק 64 מאנשי הצוות שלה נהרגו בטביעה.
אחת מהסיירות מסדרת גאצלה, אולי אריאדנה, בקיל בשנת 1901
אריאדנה בקרב מפרץ הלגולנד
בחזרה לשבלול

בחזרה לשבלול הוא אלבומה השלישי של להקת רוקפור שיצא לאור בשנת 1996. האלבום מהווה מחווה לאלבומם של אריק איינשטיין ושלום חנוך "שבלול", אם כי כלולים בו גם שירים מהאלבומים "פוזי" ו"פלסטלינה".
באלבום זה רוקפור מארחים את קרני פוסטל, ג'נגו וירמי קפלן.
בפברואר 2010 הגיע האלבום למעמד אלבום זהב.
רשימת שירים

שבלול
אבשלום
אחינועם לא יודעת
למה לי לקחת ללב
אל תוותרי עלי
קח לך אישה
אני שר
פראג
טוב לי
כמה חם
מה שיותר עמוק יותר כחול
מה איתי
היה היה
השתתפו באלבום

אלי לולאי – שירה, גיטרה
ברוך בן יצחק –שירה, גיטרות
מרק לזר – בס
נועם לדרמן – תופים
גדי פוגטש – סאונד
אלדד גואטה - קלידים וחצוצרה
דני רכט – הפקה וניהול אמנותי
| רוקפור |
| --- | --- | --- |
אלי לולאי • ברוך בן יצחק • מרק לזר • יקי גני
אמיר צורף • יוני טננבאום • נעם לדרמן • איסר טננבאום • איתמר לוי
| אלבומי אולפן | רשת פרפרים (1991) • האיש שראה הכל (1995) • בחזרה לשבלול (1996) • Supermarket‏ (2000) • One Fantastic Day‏ (2001) • Nationwide‏ (2004) Memories of the Never Happened‏ (2007) • העולם המופלא (2010) • Too Many Organs‏ (2013) • ארץ עיר (2020) |  |
| אלבומי אוסף | Another Beginning‏ (2002) • !For Fans Only‏ (2003) • For Fans Only! 2‏ (2013) |  |
| אלבומי הופעה | רוקפור בהופעה (1999) |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בג"ץ התנועה למען איכות השלטון נגד הכנסת (חוק הגיוס)

| --- | --- |

 מידע החלטה
 ערכאה:  בית המשפט העליון
 תאריך החלטה:  12 בספטמבר 2017
 החלטה
 ההסדר הקבוע ב פרק ג1 לחוק שירות הביטחון, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט פוגע בעיקרון השוויון ובזכות החוקתית לכבוד.  ההסדר אינו מגשים את תכלית החוק לשפר את השוויון בנטל באמצעות העלאת אחוז המתגייסים מקרב תלמידי הישיבות בציבור החרדי, ולפיכך אינו עומד בתנאי פסקת ההגבלה ודינו בטלות.  הכרזת הבטלות נדחית בשנה על מנת לאפשר היערכות לקראת השלכות ביטולו של הסדר הגיוס.
 חברי המותב
 חברי המותב:  מרים נאור, אליקים רובינשטיין, יצחק עמית, עוזי פוגלמן, אורי שוהם, ניל הנדל, נעם סולברג.
 דעות בפסק הדין
 דעת רוב:  מרים נאור, אליקים רובינשטיין, יצחק עמית, עוזי פוגלמן, אורי שוהם, ניל הנדל.
 דעות נוספות:  נעם סולברג סבר בדעת מיעוט כי יש לדחות את העתירות וכי טרם בשלה העת להכריע כי הסדר הגיוס החדש אינו חוקתי. זאת משום שהנגעים העיקריים שבחוק יכולים למצוא מזור בביקורת שיפוטית על יישומו.
 
בג"ץ 1877/14 התנועה למען איכות השלטון בישראל נ' הכנסת ואחרים המוכר גם בשם בג"ץ חוק הגיוס, שנפסק ב-12 בספטמבר 2017 הוא פסק דין העוסק בחוקתיותם של תיקונים 19 ו-21 לחוק שירות ביטחון, המסדירים את סוגיית גיוס בני ישיבות לצה"ל. בפסק הדין נקבע שההסדר החדש שבתיקונים 19 ו-21 אינו חוקתי בשל פגיעתו הבלתי מידתית בזכות לשוויון.
פסיקה וחקיקה שהובילו לעתירה

ב־21 בפברואר 2012 פסק בג"ץ ש"חוק טל" אינו חוקתי, ולכן הכנסת לא תוכל לשוב ולהאריכו מעבר למועד פקיעת תוקפו, 1 באוגוסט 2012. בעקבות זאת אישרה הכנסת ב-2014 את תיקון 19 לחוק שירות ביטחון, שקודם על ידי הקואליציה ובהובלתה של השותפה השנייה בגודלה בממשלה, מפלגת יש עתיד, שראתה בתיקון הגשמה של קריאתה ל'שוויון בנטל'. בתיקון נקבע כי זמני ההמתנה עד קבלת הפטור ישתנו, על כך התווסף לחוק פרק ג1 הקובע את שילובם בצה"ל של בוגרי הישיבות ומוסדות החינוך החרדיים. על פי ההסכמים הקואליציוניים עם המפלגות החרדיות, אושר בנובמבר 2015 תיקון 21 לחוק, שבין היתר האריך בכמה שנים את תקופת ההסתגלות, ודוחה את האפשרות להטלת סנקציות פליליות על תלמידי ישיבות עד 2023, אז יוכל להחליט זאת שר הביטחון אם לא יתמלאו יעדי הגיוס. התיקון עבר ברוב של 49 מול 36 מתנגדים.
פסק הדין

בג"ץ חוק הגיוס, שניתן ב-12 בספטמבר 2017, פסל ברוב של שמונה מתוך תשעה שופטים את הסדר הגיוס על פי התיקונים הנ"ל. את העתירה נגד שני התיקונים לחוק הגישה התנועה למען איכות השלטון בישראל, ומפלגת "יש עתיד" עתרה נגד התיקון השני לחוק, אך השופטים פסלו את ההסדר כולו. היה מדובר בהסדר שנוצר בעקבות התיקון השני ולא הראשון.
בעתירה דן הרכב מורחב של 9 שופטים. הנשיאה מרים נאור, שכתבה את חוות הדעת המרכזית של שופטי הרוב, קבעה כי הסדר הגיוס פוגע בשוויון בצורה הפוגעת בזכות לכבוד האדם. לדעתם, על הכנסת לקבוע הסדר שיביא שוויון מלא בהקדם. על ההסדר לצמצם את ההפרשים בצורה מדורגת וכך ליצור שינוי חברתי. לדעתה של הנשיאה נאור החוק מאפשר פטור מגיוס לאוכלוסייה נרחבת מדי ובנוסף מעניק כוח רב מדי לשיקול דעתו של שר הביטחון. עוד בעיה בהסדר היא הזמניות שלו, מפני שהוא אמור להסתיים ב-2023 בלי שנקבע הסדר שיחול אחר כך. המסקנה של נאור הייתה שההסדר לא מצמצם את אי השוויון בחלוקה בנטל השירות הצבאי, ולא יוצר שינוי מהותי בנושא.
השופט נעם סולברג היה היחיד שהתנגד לביטול התיקון וסבר שיש לדחות את העתירות. הוא טען שלא ניתן לדעת בבירור אם החוק אינו חוקתי ולכן לא ניתן להחליט על ביטולו. סולברג ציין שהפגיעה בשוויון במקרה זה איננה קלאסית, כדוגמת קבוצה המופלית לרעה ביחס לאחרות, אלא של קבוצה המופלית לטובה בעוד האחרות אינן נפגעות או אף מושפעות. הוא מוסיף שהוויכוח הנוקב בנושא בחברה הישראלית אינו משפטי אלא נובע מתפיסות עולם שונות. אחת רואה את הגיוס כחובה מוסרית בעוד האחרת רואה בו כ"גזירת שמד".
כל השופטים קבעו כי הסדר הגיוס החדש פוגע בשוויון. שמונה שופטים בהרכב קבעו כי הפגיעה בשוויון איננה מידתית ולכן ההסדר איננו חוקתי. הוחלט ברוב דעות על ביטולו של הסדר הגיוס החדש לגבי תלמידי הישיבות ש"תורתם אומנותם", ביטול שיכנס לתוקף שנה אחרי מועד מתן פסק הדין, זמן שנועד לאפשר לכנסת לחוקק חוק מתוקן. מלבד זאת, בוטלה הסמכות של שר הביטחון לפטור משירות את הדוחים[דרושה הבהרה].