פיטר דה הוך
עבודות

עבודתו המוקדמת של דה הוך הציגה בעיקר סצנות של חיילים ואיכרים באורוות ובמסבאות בסגנונו של אדריאן ואן אוסטד, אם כי הוא השתמש בנושאים אלה כדי לפתח מיומנות רבה באור, צבע ופרספקטיבה במקום להתעמק במושאי ציוריו. בקומפוזיציות אלו, המוקד אינו מפוזר בין קבוצות דמויות רבות, בניגוד לציורי החיילים של אמנים אחרים. במקום זאת, הדגש הוא על קבוצה עיקרית המוארת ישירות על ידי השמש, הבולטת על רקע כהה, בסגנון קיארוסקורו. יצירות אלו מציגות לעיתים קרובות שילובי צבעים האופייניים לתקופתו המאוחרת של האמן, כגון שני או אדום חי וצהוב לימוני, לעיתים קרובות מושלמים על ידי ירוק או כחול כהה חם בצללים. מדי פעם, ברקע נפתחים חדרים סמוכים מוארים, ודמויות מוארות עשויות להיות ממוסגרות במשקופי הדלתות של החדרים. הניגוד בין אור וצל נוטה להיות מודגש, כאשר חלקי הבד המוארים על ידי השמש של נראים קרירים וחיוורים יותר בהשוואה לעבודותיו המאוחרות יותר. שליטתו של דה הוך בולטת ביותר כאשר מציגים דמויות במנוחה, כמו אלה המופיעות בשתי יצירות מופת שצוירו בסביבות 1654 - האחת שוכנת בפאלאצו קורסיני (אנ') והשנייה בגלריה הלאומית של לונדון - המציינות את שיאה של תקופתו המוקדמת
ההתפתחות האמנותית המוקדמת של דה הוך מעידה על הבגרות שמאפיינת את ציוריו מסביבות 1655. ב-1654, הוא הגיע לשיא בתיאור סצנות חיילים, שבהם התמקד בשנים הראשונות של נישואיו. לאחר שהקים את משפחתו באמצע שנות ה-50, הוא שינה את המיקוד שלו לסצנות ביתיות אלה היו אולי ממשפחתו שלו, אם כי ציוריו של נשים אמידות שמניקות ומטפלות בילדים יכולות גם להצביע על כך שהוא השתתף עם אמו בביקורי היולדות שערכה כמיילדת. עבודתו העידה על התבוננות חדה בפרטים הארציים של חיי היומיום ובמקביל תפקדה כמספרת כסיפורי סדר מוסרי מיטבי. מהעובדה שציין תאריכים בסדרה שלמה של ציורים בשנת 1658, בעוד שהוא ציין מעט מאוד תאריכים בציורים אחרים, עולה שהוא עצמו הכיר בחשיבותם של ציורים אלה
ציורים אלה הציגו לעיתים קרובות טיפול מתוחכם ועדין באור הדומה לאלו של ורמיר, שחי בדלפט באותו זמן עם דה הוך. גם הנושאים וקומפוזיציות דומים מאוד בין ציוריו של דה הוך לאלה של וורמיר. היסטוריונים של האמנות מהמאה ה-19 הניחו כי ורמיר הושפע מעבודתו של דה הוך ואכן דה הוך הפגין מהתחלה עניין מיוחד בשילוב הדמות עם גאומטריה של פנים החדר (ראה "פנים עם אם וילד ומשרת" מ-בערך 1656 וציורים אחרים). צילום רנטגן של פנים עם אישה שוקלת מטבע זהב (אנ') מראה שדה הוך ניסה תחילה לצייר דמות אחרת בכיסא הריק, וזה מצביע על כך שהציור שלו הוא הדגם המקורי יותר שוורמיר ציטט.
פיטר דה הוך - פנים עם אישה שוקלת מטבע זהב (אנ')
יאן וירמיר - אישה שוקלת במאזניים (אנ')
פיטר דה הוך - זוג עם תוכי
יוהנס ורמיר - מכתב האהבה
פנים של בית עם אישה מנגנת בוירג'ינל
לדה הוך היו גם נושאים ויצירות משותפים עם עמנואל דה ויטה (אנ'), אם כי עד מהרה התמסר דה וויטה בעיקר לציור סצנות פנים של הכנסייה לאחר שעבר לאמסטרדם ב-1651. דה וויטה נראה עסוק יותר בחדרים עצמם, ממלא את ציוריו בחפצים, ודה הוך מתעניין יותר באנשים וביחסים ביניהם, ומשאיר את חדריו ריקים מכל חפץ נוסף שאינו תומך בסצנה
בשנות ה-60 של המאה ה-17 הוא החל לצייר עבור פטרונים עשירים יותר באמסטרדם, וידוע בציורי סצנות חברות עליזות ודיוקנאות משפחתיים בחללי פנים מפוארים עם רצפות שיש ותקרות גבוהות. במהלך שהותו באמסטרדם, הוא המשיך ליצור את הסצנות הביתיות שלו, אבל גם הפנים של הבתים וגם הנמצאים בתוכם נראים עשירים יותר. מכיוון שברור שלדה הוך לא הייתה גישה לבתי האצולה, הוא הגה את הרעיון לנצל את אולמות השיש של בניין העירייה החדש שנבנה כרקע לסצנות החברתיות שלו. כך התאפשר לו ליצור סביבה אדריכליות מדויקות, והפנים של המבנים, ובמידה מסוימת מערכות האור והצבעים בציורים אלה מוצלחים ביותר.
דה הוך תיאר גם זוגות אוהבים שמשחקים סוג של כדורת (Ninepins). את הגרסה האיכותית ביותר ניתן לראות באוסף הציורים של מאסטרים הולנדים עתיקים באחוזת וודסטון (אנ'). הציור נוצר זמן קצר לאחר דה-הוך עבר לאמסטרדם והוא דוגמה טובה לתיאורים שלו של גנים כפריים מוקדמים שהחליפו את החצרות הפשוטות שלו בדלפט. הנושא של המשחק הזה קשור לדימויים של 'גן האהבה' ו'משחק האהבה' המצויים הן באמנות גבוהה והן בתרבות הדפוס הפופולרית. האישה עם הפנים לצופה היא הגיבורה בספורט האהבה הזה
רוב החוקרים מעריכים שעבודתו של דה הוך לאחר 1670 לערך הפכה למסוגננת יותר והידרדרה באיכותה. ייתכן שעבודתו הושפעה ממצוקתו ממות אשתו בשנת 1667 בגיל 38 שהותירה אותו עם משפחה צעירה. בתקופת אמסטרדם שלו, דה הוך נחל פחות הצלחה כשחזר על מוטיבים מתקופת דלפט שלו, כמו תיאורים של אם צעירה עם ילדה ומשרתת, או כשחזר על סצנות החיילים שהזכירו את ימיו ההתחלתיים כצייר. במקרים אלה של חזרה עצמית, נטולי התרשמויות רעננות, הציורים נראים כבעלי גוון כללי כהה יתר על המידה, וצבעים בולטים מסוימים, בעיקר שני זועף וכחול קר הרווחים בצללים, נראים צורמים. בנוסף, יצירות אלו נראות חסרות חיים ומסורבלות בקו המתאר, עם זיוף ניכר בהרכבן המבני.
מרבית עבודותיו של הצייר אפשר לראות ברשימת ציורים מאת פיטר דה הוך (אנ')