stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רייניס
מורשת והנצחה

מספר אוספי השירה של רייניס פורסמו לאחר מותו: Sirds devējs ("מעניק הלב"), Dvēseles Dziesma ("שיר הנשמה"), Lielās līnijas ("קווים גדולים") ו-Aizas ziedi ("פרחי הערוץ").
הפסל של רייניס באספלנדה בריגה הוא מקום התכנסות המדגיש את הדרך המורכבת של הקריירה והעבודות הרב-גוניות שלו מתפרשים. זהו המוקד של פסטיבל השירה הלאומי, הנערך תמיד ביום הולדתו, כמו גם מוקד עבור האגף השמאלי, מהסוציאל-דמוקרטים ועד להתנגדות הרדיקלית לרפורמת החינוך של לטביה (בין השאר בגלל רייניס תמיכה בבתי ספר למיעוטים; הוא היה גורם מרכזי בהקמת בתי ספר בשפה הבלארוסית בלטביה).) באופן דומה, הביקורת על עבודתו הושפעה פעמים רבות מאוד מהפוליטיקה; בעוד הסובייטים הדגישו את הסוציאליזם שלו (דמותו אף הופיעה על מטבע רובל סובייטי; להיקבר ליד קברו של רייניס בבית הקברות של רייניס בריגה היה כבוד השמור לבכירי הצבא הסובייטי), "דאוגבה" ויצירות פטריוטיות אחרות הושמטו ממהדורות של טקסטים של רייניס לפני ההתעוררות הלאומית הלטבית השלישית (אנ').
מבחר מכתביו

Tālas noskaņas zilā vakarā (1903)
Vētras sēja (1905)
Zelta zirgs (1909)
Klusā grāmata (1909)
Ave sol! (1910)
Tie, kas neaizmirst (1911)
Indulis un Ārija (1911)
Pūt, vējiņ! (1913)
Krauklītis (1917)
Jāzeps un viņa brāļi (1919)
Daugava (Rainis)|Daugava (1919)
Spēlēju, dancoju (1919)
Zelta sietiņš (1920)
Iļja Muromietis (1922)
Lellīte Lollīte (1924)
Puķu lodziņš (1924)
Vasars princīši un princeses (1924)
Putniņš uz zara (1925)
Saulīte slimnīcā (1927)
Rīgas ragana (1928)
הערות שוליים

1 2 3  "Rainis". Encyclopedia Britannica.
↑  Ministri pirmskara neatkarīgās Latvijas Republikā (אורכב 11.03.2011 בארכיון Wayback Machine)
↑  Bormane, Anita (2014-03-30). "Triju Zvaigžņu ordenim 90: apbalvojuma dzimšana, nebūšanas un pārvērtības" [Order of the Three Stars - 90: founding, conflict and transformation of the award]. Latvijas Avīze (בלטבית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007462732705171  PLWABN: 9810537914505606  BIBSYS: 90606796  BNE: XX1081297  BnF: cb12780710j (data)  CiNii: DA03964576  GND: 11889496X  HDS: 028060  ICCU: SBLV125563  ISNI: 0000 0001 1072 0069  LCCN: n50019947  LNB: 000003165  MusicBrainz: edd45d39-5891-463e-99f2-d5afccd6d347  NDL: 00453626  NKC: jn20000402097  NLA: 35685276  NTA: 071037039  RERO: 02-A013881627  SUDOC: 057042721  Trove: 1041904  VcBA: 495/383711  VIAF: 77113948   WorldCat (עם VIAF): 77113948 
רייניס בגיל 15
אנדרטת הקבר של רייניס, בית הקברות רייניס
מטבע סובייטי של רובל המנציח את רייניס
גליפולי

ערך זה עוסק בחצי אי בטורקיה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  מפרץ סארוס 
 קואורדינטות:  40°21′N 26°27′E﻿ / ﻿40.35°N 26.45°E﻿ / 40.35; 26.45
 נתונים מדיניים
 מדינה:  טורקיה טורקיה
  (למפת טורקיה מוגדלת) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחורגליפולי(למפת טורקיה רגילה) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחורגליפולי
 
גליפולי (בטורקית: Gelibolu Yarımadası; ביוונית: Καλλίπολις‏, Kallipolis) הוא חצי אי בתראקיה הטורקית, חלקה האירופי של טורקיה, הנושק בצד מערב לים האגאי ובצד דרום למצרי הדרדנלים. בהיותה מוגנת מרוחות ובעלת אספקת מים שופעת, שלטה העיר על השיט בדרדנלים ועל הכניסה לים מרמרה.
מקור השם גליפולי במילה היוונית "קאליפוליס" (Καλλίπολη), שפירושה "העיר היפה". בעת העתיקה נקרא חצי האי הכרסונסוס התראקי.
ב-1204 נכבשה קונסטנטינופול על ידי הצלבנים של מסע הצלב הרביעי. במסגרת חלוקת השלל בין האימפריה הלטינית לבין הוונציאנים הוענקה גליפולי לדוג'ה של ונציה, אנריקו דאנדולו. לוונציאנים לא היה כוח צבאי מספיק להחזיק את העיר והביזנטים קיבלו אותה לידיהם.
ב-1354 הייתה רעידת אדמה. העות'מאנים ניצלו את המצב והשתלטו על המקום.
ב-1366 התקיים מסע הצלב של אמדיאוס, אחיינו של הקיסר יוחנן החמישי, וגליפולי נכבשה על ידי הביזנטים.
ב-1376 העות'מאנים והגנואזים עזרו לאנדרוניקוס הרביעי לחזור לקונסטנטינופול ובתמורה קיבלו חזרה את גליפולי.
ראו גם

מערכת גליפולי
מיס אל-ג'בל

| --- | --- |

 מדינה:  לבנון לבנון
 מחוז:  א-נבטיה
 נפה:  מרג' עיון
 שליטה:  ישראל ישראל
 ראש העיר:  נעים שקיר (ראש הכפר: ראש מועצה עירונית)
 תאריך ייסוד:  1596
 שטח:  1,924 דונם (19.24) קמ"ר
 גובה:  630 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  20,000 (2017)
 קואורדינטות:  33°10′10″N 35°31′32″E﻿ / ﻿33.1694°N 35.5256°E﻿ / 33.1694; 35.5256 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לבנון מוגדלת) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןמיס אל-ג'בל(למפת לבנון רגילה) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןמיס אל-ג'בל  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מַיְס אל-גַ֫'בַּל (בערבית: ميس الجبل) הוא כפר בלבנון שנמצא בסמוך לגבול עם ישראל, בין מנרה ליפתח. הכפר שייך לנפת מרג' עיון שבמחוז א-נבטיה, וממוקם במרחק 114 ק"מ מביירות.
מסגד עלי בן עבד אל-עאלי אל-מיסי
היסטוריה

בשנת 1596 היה הכפר תחת שלטון האימפריה העות'מאנית, בנפת תבנין שבמחוז צפת. באותה שנה היו במיס אל-ג'בל 75 משקי בית. כל האוכלוסייה הייתה מוסלמית. תושבי הכפר שילמו מס קבוע של 25% על מוצרים חקלאיים כגון חיטה, שעורה, וגידולי קיץ. האוכלוסייה התפרנסה מגידול עצי זית, ירקות, גן פירות, וגידול עיזים.
בית הספר הדתי של מיס אל-ג'בל שגשג לאחר שחלה הידרדרות בבית הספר של ג'זין. הוא נוסד על ידי שייח' עלי בן עבד אל-עאלי אל-מיסי, שנפטר בשנת 1526, ולימד בו האימאם שייח' זיין א-דין בן עלי נור א-דין.
בשנת 1881 ערכה הקרן לחקר ארץ ישראל מיפוי ארכאולוגי באזור הכפר. נמצאו בכפר שרידי עתיקות שכללו בית עתיק. בצד המזרחי של הכפר נתגלו שני סרקופגים. בנוסף, נחשפה ליד הכפר בריכה, ושלושה מעיינות בצפון הכפר, בנוסף למספר בורות מים.
הנרי בייקר טריסטראם, במסעותיו בשנים 1863–1864 בלבנט, ציין שמיס הוא אתר אהוב על תיירים. וכאן לראשונה זכתה משלחתו לראות את אייל הכרמל, שהוחרד מרבצו פעמיים, עד שלא יכלו לטעות בזיהויו.
בשנת 1932 נערך מפקד אוכלוסין רשמי, שהצביע על 1,800 תושבים.
בכפר קיים מקדש שיעי לחברו של הנביא אבו ד'ר אלע'פארי. מקדש שיעי נוסף לאבו ד'ר נמצא באזור שרידי העיר צרפת.
היסטוריה > במאה העשרים

לאחר הבחירות לפרלמנט בשנת 1960, הוקמה מועצת עיריית מיס אל-ג'בל. ב-1964 הובילו המאמצים של מועצת העיר לחלוקת העיר לשכונות מזרח ומערב.
בשנת 1972 הכפר חולק מנהלית לארבע שכונות, כל אחת לשכונה נבחרת. בשנת 2001 נבחר מיס אל-ג'בל למועצה עירונית של 18 חברים ושש נשים.
עד שנת 1962 ההוראה בבתי ספר של הכפר הייתה מוגבלת לשפה הערבית ולכלליה, לימוד הקוראן ודקלום. בין התלמידים שהתגלו בחינוך בבתי הספר הללו נמצאים שייח' אבראהים חבחב, שייח' עקיל המדאני (عقيل همداني), מוחמד אבראהים קארוט ושייח' מוחמד המדאני שנפטר בשנת 1963. מותו היה עד לסוף סוג זה של חינוך, וגם נוסד בשנת 1978 בית ספר פרטי בשם "בית הספר לחינוך המודרני".
המשפחות החשובות ביותר בכפר הן: אַאל עמאר, שקיר, קבלאן, וחמדאן. משפחת אַאל עמאר מונה 1,779 נפש, משפחת שקיר מונה 1,539 נפש, משפחת קבלאן מונה 1,269 נפש ומשפחת חמדאן מונה 1,211 נפש.
בכפר מתגוררים יותר מ-20,000 תושבים.
אתרים בכפר

מסגד אימאם עלי נמצא ברובע המערבי (נהרס לחלוטין במלחמת לבנון השנייה), ונוספה לו חוסייניה על שם סיידה פאטמה א-זהראא.
היה בכפר בית חולים פרטי שנסגר על ידי צה"ל והוא נמצא תחת תיקונים. קיים גם בית חולים ממשלתי הממוקם מצפון לכיוון העיירה חולא, שיכול להכיל כ-60 מיטות. ישנן שתי מרפאות המנוהלות על ידי הצלב האדום ועל ידי משרד הרווחה הלבנוני.
נכון ל-2006 יש בכפר שלושה בתי ספר, שניים ציבוריים (בהם 435 תלמידים) ואחד פרטי (בו 114 תלמידים).
פעילות צבאית ומבצעים בשטח הכפר > 1948

ב-23 בנובמבר 1948 הפציצו מטוסי חיל האוויר הישראלי את הכפר, וב-25 בדצמבר 1948 פוצצו כוחות צה"ל מספר בתים בשטח הכפר.
פעילות צבאית ומבצעים בשטח הכפר > 1965

ב-27 באוקטובר 1965 ערכה חטיבת גולני בכפר פעולת התראה ("מבצע מאזניים"), לאחר שמחבלי פת"ח חדרו לישראל דרך כפר זה. בפעולה פוצצו שלוש בארות מים בכפר.
פעילות צבאית ומבצעים בשטח הכפר > 1978

במבצע ליטני חדר צה"ל לחלקה הדרומי של לבנון עד לנהר הליטני, והחזיק בשטח זה במשך כשלושה חודשים, כולל שטח הכפר, עד לנסיגתו חזרה לגבול הבין-לאומי.
פעילות צבאית ומבצעים בשטח הכפר > מלחמת לבנון השנייה (2006)

במלחמת לבנון השנייה התנהלו קרבות קשים מאוד לאורך כל המלחמה בגזרת מיס אל-ג'בל.
ב-2 באוגוסט 2006 כוחות הקרקע של צה"ל המשיכו בהשתלטות על כפרים בדרום לבנון: מיס אל-ג'בל, מוחייביב ובלידא, בגזרה המזרחית, וכן א-טייבה, אל-עדיסה ורב א-ת'לאת'ין, ממערב למטולה, כמו גם עייתא א-שעב, מארון א-ראס ובינת ג'בייל. במהלך הלחימה תפסו הלוחמים אמצעי לחימה רבים והשמידו משגר רקטות. חייל נפצע קשה ועוד 2 נפצעו קל בקרבות בכפר מחיביב שבגזרה המזרחית. בקרבות נהרגו 10 מחבלי חזבאללה.
במהלך 3 באוגוסט 2006 פעלו כוחות קרקעיים רחבים בדרום לבנון. הכוחות תפסו עמדות שליטה במיס אל-ג'בל ובכפרים מוחייביב, בלידא, שיחין, רג'מיל ומג'דל זון בגזרה המזרחית בדרום לבנון. במקביל, ביססו הכוחות את אחיזתם בכפרים א-טייבה, אל-עדיסה ורב א-ת'לאת'ין, ממערב למטולה, ובכפרים עייתא א-שעב, מארון א-ראס ובינת ג'בייל.
לדברי אל"ם מוטי כידור, מח"ט חטיבה 401 בתקופת מלחמת לבנון השנייה "ב-9 באוגוסט 2006 באזור מיס אל-ג'בל, פגע אחד הטנקים בארבעה מחבלים והרגם, וטנק אחר, שהותקף בנ"ט, הרג עוד שלושה מחבלים".
חטיבת גולני החלה במבצע במרחב הכפר במטרה להשמיד תשתיות חזבאללה.
גדוד המח"ץ (605) מחיל הנדסה, הוקפץ למלחמה לאחר שלחם בגזרת רמאללה במשך 3 חודשים. תחילה פרץ הגדוד את הציר המוביל למוחייביב. לאחר מכן, פרץ מעבר לחטיבת הנח"ל וכבש לצידה, ככוח חי"ר את מיס אל-ג'בל, פוצץ והרס תשתיות בכפר וחילץ, במשך יממה, תחת אש כוח טנקים שנתקל בקסבה של הכפר.
פעילות צבאית ומבצעים בשטח הכפר > 2009

כלי תקשורת בלבנון דיווחו ב-18 באוקטובר 2009, כי אמצעי ריגול ששתלו כוחות הביטחון הישראליים בדרום לבנון פוצצו יום קודם לכן בחצות. על פי הדיווח, אחד המכשירים נמצא באזור מיס אל-ג'בל ופוצץ, ככל הנראה, בהפעלה מרחוק על ידי כלי טיס ישראלי.
פעילות צבאית ומבצעים בשטח הכפר > 2017

ב-22 בפברואר 2017, חזבאללה טען כי צה"ל התקין מכשירי ריגול סלולריים באזור מיס אל-ג'בל.
ב-25 בפברואר 2017 הפגינו עשרות תושבי הכפר בגבול עם ישראל, ואחדים מהם חצו את הגבול. כוח צה"ל הרחיק אותם באמצעות ירי גז ועשן. בראש ההפגנה עמד חבר הפרלמנט הלבנוני מטעם החזבאללה, קאסם האשם.
פעילות צבאית ומבצעים בשטח הכפר > מבצע מגן צפוני (2018)

ביום השני למבצע מגן צפוני (5 בדצמבר 2018), החל צה"ל בחיפוש מנהרת טרור שנייה שיצאה מראמיה והגיעה בסמוך למושב זרעית, ובהמשך החלו פעולות לאיתור מנהרת טרור שלישית שיצאה ממיס אל-ג'בל.
מקורות בלבנון דיווחו באותו יום כי צה"ל העלה בלון תצפית מול מיס אל-ג'בל.
פעילות צבאית ומבצעים בשטח הכפר > מלחמת חרבות ברזל (2023–2024)

לאחר טבח שבעה באוקטובר ופרוץ מלחמת חרבות ברזל, הצטרף חזבאללה כחזית משנית למלחמה ותקף את ישראל באלפי טילים וכטב"מים. במסגרת הלחימה בין צה"ל לחזבאללה, חיל האוויר הישראלי תקף בכפר לראשונה מאז 2006. בעקבות הלחימה ותקיפות צה"ל באזור, ברחו רוב תושבי הכפר צפונה.[דרוש מקור] בין 1–10 באוקטובר 2024 התחולל בכפר קרב מיס אל-ג'בל.
במהלך המלחמה נהרסו לחלוטין כ-32% מהמבנים בכפר (726 מבנים מתוך 2,284), וכ-3% נהרסו חלקית (61 מבנים), לפי ניתוח תצלומי לוויין שנערך בדצמבר 2024.
הערות שוליים

↑  "מיס אל ג'בל" localiban.org/spip
↑  Hütteroth and Abdulfattah, 1977, p. 181
↑  הנרי בייקר טריסטראם, מסע בארץ ישראל, ירושלים, 2000, עמ' 432
↑  אלי לנדאו, כוחות צה"ל פוצצו בית ו-3 בארות בכפרי לבנון משם יצאו לחבל בישראל, מעריב, 29 באוקטובר 1965, המשך
הרמטכ"ל: העבר הטוב של היחסים עם לבנון אינו פוטר אותה מאחריות לחבלות, דבר, 31 באוקטובר 1965
↑  יגאל צור, ללכת על הגבול: תצפיות על שדות הקרב, באתר ynet, 16 באוקטובר 2006
↑  אפרת וייס, חייל נפצע קשה בפעילות בגזרה המזרחית, באתר ynet, 2 באוגוסט 2006
↑  סיכום אירועי היממה האחרונה חיל האוויר, יומן אירועים, 3 באוגוסט 2006
↑  "חמש עשרה חיילי מילואים נהרגו בדרום לבנון" nrg חדשות צבא וביטחון, אמיר בוחבוט, 10 באוגוסט 2006
↑  גדוד המחץ חיל הנדסה קרבית
↑  אנשיל פפר, לבנון: ישראל פוצצה ציוד האזנה מחשש לחשיפתו, באתר הארץ, 19 באוקטובר 2009
↑  חזבאללה: צה"ל חצה את הגבול והתקין מכשירי ריגול בדרום לבנון, באתר וואלה, 22 בפברואר 2017
↑  אמיר בוחבוט‏, ברקע המתיחות עם חזבאללה: צה"ל פיזר עשרות מפגינים בגבול לבנון, באתר וואלה, 25 בפברואר 2017
↑  דניאל הרץ, ‏תיעוד לבנוני: מנהרת טרור נוספת נחשפה?, באתר כיכר השבת, 5 בדצמבר 2018.
↑  דיווח בלבנון: צה"ל העלה בלון תצפית מול הכפר מיס אל ג'בל מבזק לייב, 5 בדצמבר 2018
↑  דיווח בלבנון: תקיפה ישראלית בדרום המדינה, באתר ynet, 26 בדצמבר 2023
↑   ציוץ של Ben Tzion Macales ברשת החברתית אקס (טוויטר), "מיס אלג'בל... אחוז ההרס בכפר: כ-34%", 11 בדצמבר 2024
יוזף ביצאן

יוזף "פפי" ביצאן (בגרמנית: Josef Bican;‏ 25 בספטמבר 1913 – 12 בדצמבר 2001) היה כדורגלן אוסטרי-צ'כוסלובקי. לפי הפדרציה הבין-לאומית להיסטוריה וסטטיסטיקה של הכדורגל (IFFHS), ביצאן כבש 805 שערים רשמיים במהלך הקריירה – נתון שהציב אותו במשך עשרות שנים ככובש הפורה ביותר בתולדות הכדורגל העולמי וכשחקן בעל ממוצע השערים הגבוה ביותר למשחק (1.51)‏. בעקבות כך, העניק לו הארגון את פרס "כדור הזהב" לכובש הגדול ביותר במאה העשרים.
ביצאן, שנחשב לאחד מגדולי שחקניה של סלביה פראג, סיים חמש עונות עם תואר "מלך השערים העונתי של אירופה" ואף היה חלק מנבחרת הפלא האוסטרית שהגיעה למקום הרביעי במונדיאל 1934. בנוסף, הוא היה אצן מצטיין והיה מסוגל לרוץ ריצת 100 מטר בזמן 10.8 שניות (תוצאה שבה החזיקו רבים מהרצים של אותה תקופה).
קריירת משחק > מועדונים

ביצאן נולד בעיר וינה באוסטריה, אז בירת האימפריה האוסטרו-הונגרית), כילד השני במשפחה צ'כית בת שלושה ילדים. אביו, פרנטישק, היה כדורגלן בהרטה וינה, ונפטר כבר בגיל 30 בעקבות סירובו לעבור ניתוח בכליה שניזוקה במהלך משחק כדורגל. ב-1925, ארבע שנים לאחר מות אביו, הצטרף ביצאן לקבוצת הילדים של הרטה וינה ושיחק בה במשך שנתיים. ב-1931, לאחר מספר שנים בקבוצות קטנות, הצטרף ביצאן לקבוצה הגדולה של העיר – ראפיד וינה. בארבע שנים במדי ראפיד, כבש ביצאן 100 שערי ליגה, ולאחר מכן עבר לאדמירה וינה.
ב-1937 החליט ביצאן לעזוב את וינה וחתם בסלביה פראג הצ'כוסלובקית. ב-11 עונות במדי סלביה, כבש ביצאן 496 שערי ליגה ב-217 משחקים בלבד. בשנים אלה, הוא זכה עשר פעמים בתואר מלך השערים של ליגת העל הצ'כוסלובקית, כולל שנה אחת בה כבש 57 שערים ב-24 משחקים. בשנים 1940–1944 הוא סיים כמלך השערים של אירופה, אך עשה זאת בזמן שרוב הכדורגלנים הצעירים לחמו במלחמת העולם השנייה.
לאחר המלחמה קיבל ביצאן מספר הצעות ממועדוני הפאר של אירופה, אך הוא סירב לעזוב את פראג. יובנטוס הציעה לו תנאי מחיה טובים מאוד, אך ביצאן טען שהוא לא רוצה לאיטליה משום שהקומוניזם שולט שם. למרבה האירוניה, ב-1948 עלתה המפלגה הקומוניסטית לשלטון בצ'כוסלובקיה, שהפכה מהר מאוד לגרורה של ברית המועצות. ביצאן סירב להצטרף כחבר במפלגה הקומוניסטית, בדיוק כשם שסירב להצטרף למפלגה הנאצית באוסטריה בשנות ה-30.
מאוחר יותר, על מנת לשפר את יחסיו עם השלטון הקומוניסטי, הצטרף ביצאן לויטקוביצה, שהייתה קבוצה בשליטת המפלגה. ב-1952, הוא עזב את ויטקוביצה וחתם בהראדץ קראלובה. לאחר זמן מה, הכריחו אותו השלטונות לעזוב את העיר והקבוצה, וביצאן החליט לחזור לסלביה פראג, שבאותם ימים נקראה "דינמו פראג". הוא שיחק שנתיים במדי הקבוצה, וב-1955 פרש ממשחק פעיל לאחר 27 שנות קריירה. בזמן פרישתו, היה ביצאן לשחקן המבוגר ביותר בליגה הצ'כוסלובקית.
קריירת משחק > נבחרות בין-לאומיות

ב-29 בנובמבר 1933, כשהוא בן עשרים שנים ו-64 ימים, ערך ביצאן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוסטריה במשחק נגד סקוטלנד. שנה לאחר מכן, הוא היה חלק מ"נבחרת הפלא" של הוגו מייזל, שסיימה במקום הרביעי במונדיאל 1934. במהלך הטורניר, כבש ביצאן שער אחד בלבד – בניצחון 2–3 על צרפת בשמינית הגמר. בשלוש שנים בנבחרת אוסטריה, כבש ביצאן 19 שערים ב-30 משחקים.
עם מעברו לסלביה פראג, הגיש ביצאן בקשה לאזרחות צ'כוסלובקית על מנת שיוכל לשחק בנבחרת הלאומית. לאחר שקיבל את האזרחות, הוא ציפה להצטרף לסגל הנבחרת במונדיאל 1938, אך טעות פקידותית מנעה ממנו את הנסיעה לטורניר. ביצאן המשיך לשחק בנבחרת הצ'כוסלובקית עד שנת 1949, וכבש לטובתה 12 שערים ב-14 משחקים. הופעתו האחרונה במדי הנבחרת הייתה בניצחון 1–3 על בולגריה ב-4 בספטמבר 1949.
ב-1939 ערך ביצאן הופעה אחת במדי נבחרת בוהמיה ומוראביה, שהייתה באותם ימים תחת כיבוש גרמניה הנאצית. באותו משחק (נגד יוגוסלביה) הוא כבש שלושער.
החיים לאחר הפרישה

לאחר פרישתו החל ביצאן בקריירת אימון של קבוצות צ'כוסלובקיות. ב-1968 אישרו לו הרשויות לעבור ולאמן מחוץ למדינה, וביצאן חתם בקבוצת טונגרן הבלגית. במהלך שהותו שם זכה להצלחה יחסית ובשלוש שנים הוביל את הקבוצה מהליגה הרביעית עד לליגה השנייה. ב-1972 עזב את הקבוצה וסיים את קריירת האימון שלו, למעט גיחה קטנה ב-1977 לטובת בנשוב.
בערך באותה תקופה בה אימן ביצאן בבלגיה החל פלה הברזילאי להתקרב לשערו ה-1,000 בקריירה (כולל משחקי ידידות). בעקבות הישגיו של פלה החלו עיתונאים רבים לחקור ולחפש שחקן נוסף שכבש כמות כזו של שערים. לאחר חיפושים רבים הגיעו העיתונאים לפרנץ בינדר, כדורגלן אוסטרי לשעבר, שטען שביצאן כבש למעלה מ-5,000 שערים בקריירה. למרות טענותיו של בינדר, 5,000 שערים היו דורשים מביצאן לכבוש ממוצע של 185 שערים בכל אחת מ-27 עונותיו בקריירה – עובדה שהייתה מאוד לא סבירה בעיניהם של העיתונאים. כיום נהוג לציין שלביצאן היו 805 שערים ב-530 משחקים רשמיים ו-1,468 שערים בכל המסגרות (כולל משחקי ידידות).
את חודשי חייו האחרונים העביר ביצאן בבית החולים עקב בעיות לב. הוא נפטר ב-12 בדצמבר 2001 בגיל 88. בשנת 2013 ציינו בסלביה פראג מאה שנה להולדתו של ביצאן, והזמינו את אוהדי הקבוצה לחגוג לו במשחק הדרבי המסורתי מול ספרטה פראג. במהלך המשחק, ה"אולטראס" של סלביה פרסו שלט ענק ובו נכתב: "פפי ביצאן – שחקן סלביה הגדול ביותר אי פעם".
תארים

אליפות אוסטריה: 1934/35
אליפות אוסטריה (2): 1935/36, 1936/37
אליפות צ'כוסלובקיה (2): 1946/47, 1947/48
גביע מיטרופה: 1938
מקום רביעי בגביע העולם: 1934
מלך השערים בליגה האוסטרית: 1933/34
מלך השערים בליגה הצ'כוסלובקית (11) (שיא): 1937/38, 1938/39, 1939/40, 1940/41, 1941/42, 1942/43, 1943/44, 1945/46, 1946/47, 1948, 1950
מלך השערים בגביע מיטרופה: 1938
הערות שוליים

↑  Prolific Scorers Data‏, באתר RSSSF
↑  Czechs in History: Josef "Pepi" Bican, באתר Czech Radio ‏, 23 בינואר 2002
↑  Hall of Fame: Josef Bican, באתר Football Is Not War
↑  Josef Pepi Bican Europes Greatest Goalscorer, באתר These Football Times
| נבחרת אוסטריה – מונדיאל 1934 |
| --- | --- | --- |
|  1 אורבאנק •  2 ביצאן •  3 בראון •  4 ינדה •  5 האסמן •  6 הופמן •  7 הורוואט •  8 ואגנר •  9 וולצהופר •  10 וירטל •   11 צישק •  12 ססטה • 13 שטרוך •  14 סיזאר • 15 סמיסטיק • 16 פלאצר • 17 פרנזל • 18 קבורק • 19 ראפטל • 20 שאל • 21 סינדלר • 22 שמאוס • מאמן: מייזל |  1 אורבאנק •  2 ביצאן •  3 בראון •  4 ינדה •  5 האסמן •  6 הופמן •  7 הורוואט •  8 ואגנר •  9 וולצהופר •  10 וירטל •   11 צישק •  12 ססטה • 13 שטרוך •  14 סיזאר • 15 סמיסטיק • 16 פלאצר • 17 פרנזל • 18 קבורק • 19 ראפטל • 20 שאל • 21 סינדלר • 22 שמאוס • מאמן: מייזל | אוסטריה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1037009193  ISNI: 0000 0000 7904 7223  LCCN: n90708355  NKC: jn20000400173  VIAF: 70560456   WorldCat (עם VIAF): 70560456
וושינגטון פוסט

| --- | --- |
לוגו הוושינגטון פוסט

 תדירות:  עיתון יומי
 פורמט:  ברודשיט 
 מו"ל:  פרד ריין 
 מייסד:  סטילסון האצ'ינס 
 בעלים:  ג'ף בזוס
 תאריכי הופעה:  6 בדצמבר 1877 – הווה (147 שנים)
 שפה:  אנגלית
 מערכת:  וושינגטון די. סי., ארצות הברית
 תפוצה:  254,379 (2019)
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 ISSN:  0190-8286, 2641-9599
 עמוד ראשון:  עמוד ראשון מהיום
 www.washingtonpost.com
 
העמוד הראשי מיום 25 באוקטובר 2009
וושינגטון פוסט (באנגלית: The Washington Post) הוא עיתון יומי אמריקאי רב תפוצה והשפעה. נכון ל-2019, היה השישי בתפוצתו בארצות הברית, עם 254,379 עותקים.
העיתון נוסד בשנת 1877, יוצא לאור בוושינגטון די. סי., והוא הגדול והוותיק בעיתוני העיר. כפועל יוצא ממיקומה של מערכת העיתון, הוא מתמחה בפוליטיקה אמריקאית.
העיתון זכה בעשרות פרסי פוליצר ובפרסים יוקרתיים רבים אחרים. תפוצתו עמדה בשנת 2011 על 507,465 עותקים ביום חול ו-846,019 עותקים בסופי שבוע.
בניגוד לעיתונים גדולים אחרים כגון "הניו יורק טיימס" ו"וול סטריט ג'ורנל", העיתון אינו מפיץ את עותקיו מחוץ לחוף המזרחי.
מאז 2017, סלוגן העיתון הוא "דמוקרטיה מתה בחשיכה".
היסטוריה

העיתון נוסד בשנת 1877, וכמה שנים לאחר מכן הפך ליומון הראשון בעיר.
בשנת 1933, לאחר המשבר הכלכלי העולמי, העיתון פשט רגל ונמכר ליו"ר הפדרל ריזרב יוג'ין מאייר, אשר הוריש את העיתון לחתנו, פיליפ גרהאם, בשנת 1946. לאחר התאבדותו ב-1963 עבר העיתון לבעלותה של אשתו ובתו של מאייר, קתרין גרהאם. היא שימשה כבעלת העיתון ומו"ל בין השנים 1969 ל-1979 ועמדה בראש חברת וושינגטון פוסט בתחילת שנות התשעים כיושבת ראש הדירקטוריון וכמנכ"לית. אחרי 1993 היא שמרה על תפקידה כיושבת ראש הוועד המנהל עד למותה ב-2001.
כצעד ראשון מינתה קתרין גרהאם את בן בראדלי לעורך הראשי של העיתון, שכיהן בשנים 1968–1991. בתקופתו סוקרה פרשת מסמכי הפנטגון ופרשת ווטרגייט.
ב-1981 כיכב העיתון בשערורייה מביכה כאשר העיתונאית ג'נט קוק פרסמה בו סיפור בדוי שזיכה אותה ואת העיתון בפרס פוליצר, והעיתון יחד עם העיתונאית נאלצו להחזיר את הפרס.
ב-1996 הקים העיתון אתר אינטרנט. במרץ 2013 הפעיל העיתון חומת תשלום באתר.
ב-2008 מונה מרקוס ברוקלי כעורך הראשי, לאחר שעזב את "וול סטריט ג'ורנל" על רקע הימכרו לניוז קורפ של רופרט מרדוק. ב-2012 הוא הוחלף על ידי מרטין בארון, עורך "בוסטון גלוב".
היסטוריה > העיתון בתקופתו של ג'ף בזוס

באוגוסט 2013 משפחת גרהאם מכרה את העיתון לג'ף בזוס, מייסד אמזון, תמורת 250 מיליון דולר. העיתון נמצא מאז בבעלות חברת Nash Holdings LLC, אשר בשליטתו של בזוס. חברת האם הקודמת של עיתון הוושינגטון פוסט, שמרה על חלק מהנכסים לאחר המכירה (בהם חברת ההכנה לבחינות Kaplan ומספר תחנות טלוויזיה), ושינתה את שמה לGraham Holdings Company.
חברת Nash Holdings LLC, אשר אחראית על הוושינגטון פוסט, פועלת באופן נפרד מחברת הטכנולוגיה אמזון, בה משמש בזוס כמנכ"ל ובעל המניות המרכזי (כ-10.9%).
לאחר הרכישה, בזוס סיפר כי החזון שלו הוא לשחזר את השגרה היומית של קריאת עיתון הוושינגטון פוסט כמקשה אחת, ולא כמקבץ סיפורים. בזוס תואר כבעלים אשר מאפשר חופש פעולה לעיתון, כאשר הוא עורך שיחת ועידה טלפונית עם העורך הראשי אחת לשבועיים.
בשנת 2014 מינה בזוס את פרד ראיין (מייסד ומנכ"ל 'פוליטיקו') לשמש כמנכ"ל הוושינגטון פוסט. פעולה זו, הבהירה את נכונותו של בזוס להפנות משאבים רבים יותר לדיגיטליזציה של עיתון הוושינגטון פוסט, הפונה לקהל קוראים לאומי ועולמי רחב יותר.
ביוני 2016, במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית, הודיע דונלד טראמפ
כי הוא שולל מהכתבים של העיתון את אישורי הכניסה לאירועים שלו, בנימוק כי העיתון "מזויף ולא ישר". העורך הראשי אמר בתגובה כי טראמפ מתנכר לחופש העיתונות.
בפברואר 2017, לאחר שטראמפ אמר כי כלי תקשורת מרכזיים בארצות הברית הם "אויבי העם האמריקאי", הוסיף העיתון את הכיתוב "הדמוקרטיה מתה בחשיכה" לסמלילו בראש המהדורה הדיגיטלית.
באוקטובר 2024 החליטו 200 אלף איש לעצור את המנוי שלהם לעיתון לאחר שבזוס בחר לצנזר טור תמיכה במועמדת הדמוקרטית לנשיאות קמלה האריס.
אופי העיתון

הוושינגטון פוסט נחשב לעיתון ליברלי. העיתון זכה לתהילה עולמית בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20, כאשר חשף את פרשת ווטרגייט, שהובילה להתפטרותו של הנשיא ריצ'רד ניקסון.
חלקי העיתון

חלק א' - חדשות, דעות
חלק ב' - מטרו - מקומון
חלק ג' - סטייל - בידור ותרבות
חלק ד' - כלכלה - מדור כלכלה
חלק ה' - ספורט - מדור ספורט
ספיישלים:
ימי ראשון (סוף שבוע):
בידור יום ראשון
טיול - מדור טיולים
מוספים מצורפים בימי חול:
אוכל - מדור אוכל שמתפרסם בימי רביעי
בית - מדור בתים שמתפרסם בימי שלישי
בריאות - מדור בריאות שמתפרסם בימי שלישי
נדל"ן - מדור נדל"ן שמתפרסם בימי שבת
כותבים ופרשנים בולטים

בין הכותבים והפרשנים במהלך השנים נמנים:
דייוויד איגנשיוס
מייקל גרסון (כותב הנאומים לשעבר של הנשיא ג'ורג' ו. בוש)
אל קיימן
קארל ברנסטין ובוב וודוורד - חושפי פרשת ווטרגייט
אן אפלבאום
ארט בוכוואלד
רוברט קגן
מארי אראנה
צ'ארלס קראוטהאמר
טים פייג'
הרבלוק
מלקולם גלדוול
אזכורים בקולנוע

בסרט העיתון מתוארת השתלשלות האירוע של חשיפת פרשת מסמכי הפנטגון בעיתון הוושינגטון פוסט.
הערות שוליים

↑  Ranking the 25 biggest US newspapers, by daily and Sunday circulation, באתר וושינגטון פוסט, 1 בנובמבר 2011
1 2  יואל אסתרון, הוועידה הכלכליתרוצים דמוקרטיה? תתעוררו!, באתר כלכליסט, 12 ביולי 2022
↑   ניו יורק טיימס, מת בן בראדלי, העורך שמאחורי חשיפת פרשת ווטרגייט, באתר הארץ, 22 באוקטובר 2014
↑  רועי גולדנברג, ‏גם ה"וושינגטון פוסט" יגבה תשלום מגולשי אתר האינטרנט שלו, באתר גלובס, 19 במרץ 2013
↑  הארץ, העורך הראשי של "וול סטריט ג'ורנל" מרקוס ברוקלי יפרוש מתפקידו, באתר TheMarker‏, 23 באפריל 2008
↑  ניו יורק טיימס, עורך "וושינגטון פוסט" יעזוב בשל סכסוך עם המו"לית, באתר TheMarker‏, 14 בנובמבר 2012
↑  עומר כביר, מהרשת - לדפוס: מייסד ומנכ"ל אמזון רוכש את "וושינגטון פוסט", באתר כלכליסט, 6 באוגוסט 2013
↑  שירות גלובס, ‏מייסד אמזון רוכש את ה"וושינגטון פוסט" ב-250 מיליון דולר, באתר גלובס, 6 באוגוסט 2013
↑  ניו יורק טיימס, טראמפ נגד וושינגטון פוסט: מחרים את העיתון בגלל כותרת רעה, באתר הארץ, 14 ביוני 2016
↑  ניו יורק טיימס ו״הארץ״, טראמפ על כלי תקשורת מרכזיים בארה"ב: הם אויבי העם האמריקאי, באתר הארץ, 18 בפברואר 2017
↑  וושינגטון פוסט נגד טראמפ: הכיתוב "הדמוקרטיה מתה במחשכים" הוסף ללוגו, באתר הארץ, 22 בפברואר 2017
↑  עודד שורר, משפט ווטרגייט והמערכה על חופש הביטוי בארה"ב, דבר, 17 בינואר 1973
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012302465105171  PLWABN: 9810553102905606  BIBSYS: 90671584  GND: 4185034-8  NKC: unn2006375354  SUDOC: 027587150  VcBA: 492/88491  VIAF: 189603300   WorldCat (עם VIAF): 189603300 
ילדה קוראת את הכותרת הראשית של וושינגטון פוסט מ-21 ביולי 1969, המבשרת על הנחיתה של אפולו 11 על הירח
ליידה (כדורסל)

מועדון הספורט פורסה ליידה (בספרדית: Força Lleida Club Esportiu) הוא מועדון כדורסל ספרדי מליידה, קטלוניה, המתמודד בליגת העל הספרדית בכדורסל, הליגה הראשונה במבנה ליגות הכדורסל בספרד.