stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סילבי ז'אן
קריירה

ז'אן נולדה ב-27 באוקטובר 1973 ברמת אפרים שבנתניה. היא החלה את קריירת המשחק שלה בגיל 22, כשחתמה בקבוצת קולבוטן מהליגה הנורווגית. מכיוון שבאותם ימים לא הייתה קיימת ליגת כדורגל נשים בישראל, נאלצה ז'אן לעבור לשחק בחוץ לארץ. כבר בעונתה הראשונה בנורווגיה היא כבשה 12 שערים, וסיימה כסגנית מלכת השערים של הליגה. בשתי העונות הבאות היא כבשה 25 שערי ליגה, אך לא הצליחה להוביל את קבוצתה מעבר למקום הרביעי בטבלה.
ב-2 בנובמבר 1997 קיימה נבחרת ישראל לנשים את משחקה הרשמי הראשון אי פעם - נגד רומניה במסגרת מוקדמות גביע העולם 1999. במשחק זה ערכה ז'אן את הופעת הבכורה שלה בנבחרת, ואף מונתה לקפטנית שלה. חצי שנה לאחר מכן, ב-8 באפריל 1998, היא כבשה את שעריה הראשונים במדי הנבחרת, כשהבקיעה רביעייה בניצחון 0–5 על בוסניה והרצגובינה.
ב-1998 הוקמה ליגת כדורגל נשים לראשונה בישראל, וז'אן החליטה לחזור מנורווגיה ולהצטרף לקבוצת הפועל תל אביב. בעונת 2000/2001 היא זכתה עם הקבוצה בדאבל, ושנה לאחר מכן השתתפה איתה בעונת הבכורה של גביע אופ"א (ליגת האלופות כיום). בסיום שנת 2002 התפרקה הקבוצה, ואילו ז'אן הצטרפה למכבי חולון. כבר בעונתה הראשונה בחולון זכתה ז'אן בדאבל, ובמשך שנותיה בקבוצה גרפה עוד שלוש אליפויות וארבעה גביעי מדינה. בעונת 2003/2004, במסגרת הסיבוב הראשון של גביע אופ"א, היא כבשה את השער הראשון לטובת קבוצה ישראלית במפעל, בניצחון 2–4 על קרקה נובו מסטו הסלובנית. באותה עונה היא אף כבשה 15 שערים במשחק אחד, בניצחון 0–50 על עירוני אריאל.
ב-10 במאי 2007, לאחר משחק נגד פולין במסגרת מוקדמות אליפות אירופה 2009, הודיעה ז'אן על פרישה מכדורגל. בעשר שנותיה בנבחרת ישראל, היא כבשה 29 שערים ב-23 משחקים - נתון המציב אותה כמלכת השערים של נבחרת ישראל בכל הזמנים. שנה וחצי לאחר פרישתה, בינואר 2009, הודיעה ז'אן על חזרתה למשחק פעיל, והצטרפה לקבוצת אס"א תל אביב. בעונת 2011/2012 העפילה ז'אן עם אס"א לשלב 32 הגדולות של ליגת האלופות, ובכך הן קבעו את הישג השיא של קבוצת נשים ישראלית באירופה. בסיום עונה זו, פרשה ז'אן באופן סופי מכדורגל. בסך הכל היא שיחקה במשך שלוש עונות באס"א תל אביב, וזכתה איתה בשלוש אליפויות ובשני גביעי מדינה.
ז'אן נמצאת במקום השני ברשימת הכדורגלניות שכבשו 300 שערים בקריירה עם 976 שערים במשחקים רשמיים. אם נספרים גם משחקים לא רשמיים, המספר עולה כבר ל-1,010 שערים בקריירה. כמו כן, נמצאת ז'אן במקום 40 ברשימת מלכת השערים של כל נבחרת לאומית עם 29 שערים.
החל משנת 2009 חברה ז'אן באתנה - המועצה הציבורית לקידום נערות ונשים בספורט.
טבלת השערים ומועדונים מקצועיים

| קבוצה | שנים | סה"כ שערים במשחקי גביע | סה"כ שערים במשחקי ליגה | סה"כ שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| קולבוטן הנורווגית | 1995–1999 | 10 | 46 | 56 |
| הפועל תל אביב (חצי עונה) | 1998–1999 | 5 | 68 | 73 |
| הפועל תל אביב | 1999–2000 | 4 | 65 | 69 |
| הפועל תל אביב | 2000–2001 | 7 | 101 | 108 |
| הפועל תל אביב | 2001–2002 | 4 | 89 | 93 |
| מכבי חולון | 2002–2003 | 3 | 49 | 52 |
| מכבי חולון | 2003–2004 | 7 | 56 | 63 |
| מכבי חולון | 2004–2005 |  |  | 99 |
| מכבי חולון | 2005–2006 | 9 | 91 | 100 |
| מכבי חולון | 2006–2007 | 8 | 63 | 71 |
| פרישה | 2007–2008 |  |  |  |
| אסא תל אביב | 2008–2009 | 3 | 33 | 36 |
| אסא תל אביב | 2009–2010 | 0 | 47 | 47 |
| אסא תל אביב | 2010–2011 | 7 | 36 | 43 |
| אסא תל אביב | 2011–2012 | 3 | 34 | 37 |
ליגת האלופות:
חיים אישיים

בדצמבר 2017 יצאה מהארון כלסבית. בת זוגה היא יפעת אורלב, וב-9 בנובמבר 2018 השתיים התארסו.
בשנת 2018 השתתפה בתוכנית הטלוויזיה "גולסטאריות". באותה שנה היא חשפה כי היא חולה ב-SA, מחלה ראומטית דלקתית מסוג ספונדילו ארטופרטי, הפוגעת בעמוד השדרה ובאגן, ועלולה לגרום לפגיעה בלתי הפיכה ולנכות בפלג הגוף התחתון.
בשנת 2021 השתתפה בעונה נוספת של תוכנית הטלוויזיה "גולסטאריות".
תארים

אליפות (1): 2000/2001
גביע המדינה (1): 2000/2001
אליפות (4): 2002/2003, 2004/2005, 2005/2006, 2006/2007
גביע המדינה (5): 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005, 2005/2006, 2006/2007
אליפות (3): 2009/2010, 2010/2011, 2011/2012
גביע המדינה (2): 2010/2011, 2011/2012
הערות שוליים

↑  ארז מיכאלי‏, סילבי ז'אן פורשת מכדורגל הנשים, באתר וואלה, 24 במאי 2007
↑  ניר 'שוקו' כהן, סילבי ז'אן שוב בועטת: "חזרתי בגלל הגעגועים", באתר ynet, 16 בינואר 2009
↑  דורון ברגר ופרוינד, כדורגל נשים: מכבי חולון - אריאל 50 - 0, באתר הארץ, 26 בינואר 2004
1 2  דניאל רוט,‏ סילבי ז'אן הגיעה ל-1,000 שערים: "אקסטזה", באתר ערוץ הספורט‏, 21 בפברואר 2012
↑  נשים: אס"א תל אביב בשלב הנוקאאוט של ליגת האלופות, באתר וואלה, 16 באוגוסט 2011
↑  מיקי לוין, ‏כוכבת גולסטאר יוצאת מהארון ומשיקה לראשונה את בת הזוג, באתר מעריב אונליין, 3 בדצמבר 2017
↑  מיכל נודל, הסיפור של סילבי ז'אן ודלקת החוליות המקשחת, אתר מפרקים צעירים
ניקולאס מדורו

ניקולאס מדורו מורוס (בספרדית: Nicolás Maduro Moros; נולד ב-23 בנובמבר 1962) הוא פוליטיקאי ונצואלי, נשיא ונצואלה (אנ') החל משנת 2013. מדורו ניצח בבחירות לנשיאות ונצואלה (אפריל 2013) שנערכו בעקבות מותו של הוגו צ'אווס ב-5 במרץ 2013. מדורו כיהן קודם כשר החוץ של צ'אווס בין השנים 2006–2012, אז התמנה לסגנו ולממלא מקומו. לאחר מותו של צ'אווס הפך מדורו לנשיא בפועל במשך כחמישה שבועות עד לבחירות. עם הזמן קיבל שלטונו סממנים של רודנות. החל משנת 2018 עשרות מדינות בעולם חדלו להכיר בו כשליט ונצואלה, בעקבות האשמות על ניצחון לא חוקי בבחירות.
חייו האישיים

מדורו נולד בקראקס וסיים את לימודיו בבית הספר התיכון ב-Liceo Ávalos במערב קראקס במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20, אולם הוא נעדר כל השכלה גבוהה או לימודי המשך.
פעם בריאיון עיתונאי מסר שהיו לו אבות יהודים ספרדים שהתנצרו בדת הרומית-קתולית.
מדורו נשוי לסיליה פלורס, עורכת דין ב-Movimiento V República (התנועה לרפובליקה החמישית), אשר החליפה את בעלה כיושבת ראש בית הנבחרים של ונצואלה באוגוסט 2006, כאשר הוא מונה לשר החוץ. פלורס הייתה לאישה הראשונה שכיהנה כיושבת ראש האספה הלאומית (2006 - 2011).
לדברי הקטור מוחיקה, ששימש כשגריר ונצואלה בצרפת, מדורו הוא בעל שורשים יהודים ספרדיים שאבותיו היגרו לוונצואלה במאה ה-17 מהולנד שבה חיו לאחר גירוש ספרד.
קריירה פוליטית > ראשית הקריירה

מדורו החל את הקריירה הפוליטית שלו בעת שעבד כנהג אוטובוס, כשהפך לנושא ונותן לא רשמי מטעם איגוד העובדים של מערכת התחבורה הציבורית בקראקס במהלך שנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20, בתקופה שהאיגודים היו בלתי חוקיים. מדורו נחשב לאחד ממייסדי התנועה לרפובליקה החמישית, אך שני הישגיו הפוליטיים הגדולים ביותר היו שחרורו של צ'אווס מהכלא ב-1994, לאחר הפיכת הנפל שהוביל ב-1992, כאשר רעייתו, סיליה פלורס, היא שהובילה למעשה את ההגנה על צ'אווס, ותפקודו כאחד מהמתאמים הפוליטיים האזוריים במהלך הבחירות הנשיאותיות של 1998.
קריירה פוליטית > באספה הלאומית ובקבינט

מדורו נבחר ב-1998 מטעם התנועה לרפובליקה החמישית למה שהיה אז הבית התחתון (שנה לאחר מכן אוחדו שני בתי הנבחרים), ל-Asamblea Nacional Constituyente (אספת הבוחרים הלאומית) ב-1999 ול-Asamblea Nacional (האספה הלאומית) ב-2000 וב-2005 כשהוא מייצג את מחוז הבירה (מחוז פדרלי המקביל לבירה קראקס). המחוקקים בחרו בו ליו"ר האספה, תפקיד בו החזיק בין 2005 ל-9 באוגוסט 2006, כאשר מונה לשר החוץ.
ב-15 בדצמבר 2011 דיווח ה-El Universal (עיתון מקומי של קראקס) כי צ'אווס רצה לקדם את מועמדותו של מדורו לתפקיד מושל מדינת קרבובו מטעם ה-Partido Socialista Unido de Venezuela (המפלגה הסוציאליסטית המאוחדת של ונצואלה), משרה שהוחזקה באותה התקופה על ידי Mesa de la Unidad Democrática (השולחן לאיחוד דמוקרטי) האופוזיציונית לצ'אווס.
קריירה פוליטית > סגן נשיא ונצואלה

ב-10 באוקטובר 2012, שלושה ימים לאחר שזכה צ'אווס בבחירות לנשיאות ונצואלה, מינה אותו נשיא ונצואלה לתפקיד סגן הנשיא. מדורו נכנס לתפקידו ב-13 באוקטובר 2012, כאשר הוא שומר, במקביל, על משרתו כשר החוץ.
קריירה פוליטית > מחליפו של צ'אווס

ב-8 בדצמבר 2012, במהלך נאום טלוויזיוני, הודיע צ'אווס כי הוא יחזור לקובה לניתוח חירום, עקב הישנות של מחלת הסרטן בה הוא חולה. צ'אווס אמר כי אם מצבו יחמיר ותיערכנה בחירות חדשות לנשיאות ונצואלה, הוונצואלים צריכים לבחור במדורו כיורשו. זוהי הפעם הראשונה שצ'אווס מינה יורש אפשרי לתנועתו, כמו גם הפעם הראשונה שהוא הכיר בפומבי באפשרות של מותו. תמיכתו של צ'אווס במדורו פגעה בדיוסדאדו קאבלו, איש צבא ופקיד רשמי רב עוצמה במפלגה הסוציאליסטית ובעל קשרים לכוחות המזוינים, שנחשב מועמדו של צ'אווס לרשת אותו. קאבלו התחייב מיידית לנאמנות, הן לצ'אווס, הן למדורו. במרץ 2013 צ'אווס הלך לעולמו וניקולאס מדורו הפך לנשיא ונצואלה עד לכינון בחירות חדשות.
בבחירות שהתקיימו בחודש יולי 2024, שלטונו של מדורו הודיע שהוא ניצח בבחירות עם 51% מהקולות. האופוזיציה, לעומת זאת, טענה שהיו זיופים בבחירות, ושמי שניצח הוא אדמונדו גונסאלס עם כ-70%, כפי שהראו המדגמים. בדומה לבחירות הקודמות, ניצחונו זכה להכרה בידי מדינות דוגמת רוסיה, סין וקובה ולא זכה להכרה בידי ארצות הברית ומדינות מערביות נוספות.
קריירה פוליטית > המחאות נגדו

ב-2014 הנהיג יו"ר האופוזיציה לאופולדו לופס הפגנות מחאה נגד מדורו ונגד השלטון הסוציאליסטי. במחאות נהרגו כ-40 איש. במהלך ההפגנות נעצר לופס ונשפט ל-14 שנות מאסר. מדורו הואשם במעצרו של לופס ברודנות וכך שלופס הוא אסיר פוליטי.
בבחירות לפרלמנט ב-2015 הפסיד מדורו לאופוזיציה. בתגובה מדורו מינה שופטים בבית משפט העליון מקרב נאמניו ובכך הוא שיתק את הפרלמנט שהיה נגדו. הרשויות הנאמנות לו מנעו מהאופוזיציה לקיים משאל עם על שלטונו של מדורו על אף שנאספו מספיק חתימות כנדרש בחוק.
באפריל 2017 חודשו שוב המחאות נגדו בטענה שמדורו הוא דיקטטור והורס את הדמוקרטיה של ונצואלה. במחאות נהרגו לפחות 120 בני אדם. בעקבות התנהלות של מדורו הטילה ארצות הברית סנקציות כלכליות על מדורו ועל פוליטיקאים שתומכים בו.
לאחר הפסדו לפרלמנט הקים מדורו בתחילת אוגוסט 2017 גוף ממשלתי חדש בשם "האספה המחוקקת החדשה" עם 545 מושבים, גוף שמחזיק בסמכויות בלתי מוגבלות. האופוזיציה החרימה את הבחירות מה שהביא לכך שכל המחוקקים שנבחרו הם מנאמניו של מדורו. ההחלטה הראשונה של בית המחוקקים הייתה להדיח את התובעת הכללית לואיסה אורטגה ממפלגתו שלו שהאשימה את מדורו בהפרת זכויות אדם וברציחתם של המפגינים במחאה שהחלה באפריל. במקומה של אורגטה מינה בית המחוקקים את נציב תלונות הציבור טארק סאאב מנאמניו של מדורו.
בשנת 2018 ניצח מדורו בבחירות, אולם הפרלמנט, שהיה בשליטת האופוזיציה, קבע כי מדורו ניצח באופן לא חוקי. מועמד האופוזיציה המוביל, חואן גואידו, הכריז על עצמו כנשיא זמני עד לקיום בחירות חדשות ותקניות, הכרזות שנהדפו על ידי מדורו. בעקבות התפתחויות אלו, עשרות מדינות ברחבי העולם חדלו להכיר בשלטונו של מדורו והצהירו שמכירות בגואידו כשליט החוקי של ונצואלה.
בשנת 2020 האשים אותו משרד המשפטים האמריקאי ש"הפך את ונצואלה לארגון פשיעה בשירותי סוחרי סמים וארגוני טרור" והגיש נגדו ונגד מקורביו מספר כתבי אישום, בין היתר בהקשר של סחר בינלאומי בסמים. במקביל הציבה ממשלת ארצות הברית פרס של 15 מיליון דולר על ראשו.
באפריל 2023 הנשיא מדורו השיק תוכנית טלוויזיה בהנחייתו בערוץ הציבורי, שנה לפני שבמדינה היו אמורות להיערך בחירות לנשיאות.[דרוש מקור]
בבחירות 2024 הוכרז כמנצח, אך באופוזיציה נטען כי הבחירות זויפו.
קריירה פוליטית > המחאות נגדו > ניסיון ההתנקשות

באוגוסט 2018 ניצל מניסיון התנקשות בעת שנשא נאום. באירוע נפצעו שבעה חיילים.
מדיניות חוץ

ניקולאס מדורו עומד מאחורי מספר עמדות רדיקליות בתחום מדיניות החוץ של ונצואלה, כולל תמיכה של המדינה בלוב תחת שלטונו של מועמר קדאפי, אולם הוא גם היה אחראי על חלק מההחלטות הפרגמטיות והפייסניות ביותר, כולל פשרות שהובילו לתפנית ביחסים עם קולומביה. בניגוד לקודמו בתפקיד, מדורו הביע נכונות לחדש ולנהל יחסים עם מדינת ישראל (עמדה שנקשרה לטענות מקורביו להיותו ממוצא יהודי-ספרדי)[דרוש מקור].
נאומים

מדורו דיבר אודות "אהבה ושירות למען המולדת". אמירות אלה מיוחסות לאמונתו בסאתיה סאי באבא.
בראשית 2012 הכריז מדורו בנאום ציבורי כי הפוליטיקאים מהאופוזיציה הם "מתרוממים". הדברים חוללו סערה. מדורו התנצל בפני הקהילה ההומוסקסואלית ואמר כי השמיע את הדברים בלהט הוויכוח אודות מעשיה של האופוזיציה.
ראו גם

הבחירות לנשיאות ונצואלה 2013
הערות שוליים

1 2  מדורו: אני מוכן לקיים שיחות מכובדות עם טראמפ, באתר וואלה, 23 ביוני 2020
1 2  More than 50 countries support Venezuela’s Juan Guaidó
↑  כתבה בעיתון times of israel
↑  בין חשש לתקווה, באתר ישראל היום
↑  גדעון קוץ, ‏שגריר ונצואלה בצרפת: "הנשיא מדורו הוא יהודי ומוכן לדיאלוג עם ישראל", באתר מעריב אונליין, 21 בפברואר 2019
↑  רויטרס, צ'אבס הודה "הסרטן חזר", ומינה לראשונה יורש, באתר ynet, 9 בדצמבר 2012
↑  ונצואלה הכריזה שהנשיא זכה בבחירות. האופוזיציה: ניצחנו עם 70% מהקולות, באתר ynet, 29 ביולי 2024
↑  ynet והסוכנויות, "מלחמה על הדמוקרטיה": ונצואלה בוערת אחרי "גניבת הבחירות", מפגינים נהרגו, באתר ynet, 30 ביולי 2024
↑  בלינקן על הבחירות בוונצואלה: "אין ספק שיריבו של מדורו ניצח", באתר ynet, 2 באוגוסט 2024
↑  ונצואלה: הפגנות ענק לאחר מעצר מנהיג האופוזיציה, באתר וואלה, 19 בפברואר 2014
↑  גיא אלסטר‏, נהג האוטובוס שהפך לדיקטטור ומוביל את ונצואלה אל התהום, באתר וואלה, 5 באוגוסט 2017
↑  סוכנות הידיעות, הנפילה של ונצואלה: מדמוקרטיה למראית עין לדיקטטורה, באתר ynet, 6 באוגוסט 2017
↑  15 מיליון על ראשו: ארצות הברית מאשימה את מדורו בסחר בסמים, באתר וואלה, 27 במרץ 2020
↑  ונצואלה הכריזה שהנשיא זכה בבחירות. האופוזיציה: ניצחנו עם 70% מהקולות, באתר ynet, 29 ביולי 2024
↑  ניסיון התנקשות בנשיא ונצואלה בשידור חי: הנאום נקטע, חיילים ברחו, באתר ynet, 5 באוגוסט 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010649743405171  PLWABN: 9810641896005606  BnF: cb17072071k (data)  GND: 1047678039  ISNI: 0000 0004 1723 6810  LCCN: no2013079964  SUDOC: 19862588X  VIAF: 305130149   WorldCat (עם VIAF): 305130149
פרה פרה

ערך זה עוסק באלבום של שבק ס. אם התכוונתם לתוכנית טלוויזיה, ראו .
פרה פרה הוא האלבום החמישי של להקת ההיפ הופ הישראלית שבק ס'. האלבום יצא בשנת 2012, אחרי ארבע שנות הפסקה מאז האלבום הקודם, בום קרנבל.
בהשפעת המחאה החברתית בשנת 2011, האלבום מכיל שירי מחאה חברתיים נוקבים, לצד שירים קלילים יותר. בולט השיר "לשבט:לקום!" שמבקר את תרבות תוכניות המציאות ותרבות הצריכה.
היסטוריה

האלבום הושק ביולי 2012, בהופעה באמפי שוני בה התארחו הדג נחש ו-Red Band, ומתוכו הפכו השירים "חמרמורת" ו"תפוס ת'רגע" ללהיטים. השיר "אוטוטו שם" הוכתר על ידי המבקרים כאחד השירים הטובים שיצאו בשנים האחרונות בארץ, והשיר "לשבט: לקום!" היה מועמד לשיר השנה.
רשימת השמעה

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | פרה פרה  | 3:36 |
| 2. | זה שוד  | 3:04 |
| 3. | לשבט:לקום!  | 4:05 |
| 4. | משיח  | 4:18 |
| 5. | תפוס ת'רגע  | 4:01 |
| 6. | מה פתאום?  | 3:46 |
| 7. | ברוך הבא להופעה  | 3:20 |
| 8. | חמרמורת  | 3:56 |
| 9. | אוטוטו שם  | 3:54 |
| משך כולל: | משך כולל: | 34:00 |
הרכב

מוקי די (דני ניב) - שירה
פילוני (דני קרק) - גיטרות וקולות
חמי (כפיר ארצי) - שירה
מירו (עמיר ירוחם) - שירה
נימי נימ (נמרוד רשף) - שירה
פלומפי B (אמיר בסר) - גיטרות וקולות
דוידי (דוד מוסקטל) - באס
ג'יימס (גל סיון) - תופים
תומר צדקיהו - תופים
יעל דקלבאום - שירה
כרומוזום

כרומוזום מיטוטי. 1, כרומטידה. 2, צנטרומר. 3, זרוע קצרה. 4, זרוע ארוכה
כְרוֹמוֹזוֹם (מיוונית עתיקה: χρωμόσωμα;‏ χρῶμα – צבע, σῶμα – גוף) הוא מולקולת ענק אחת ארוכה ורציפה של DNA, עם החלבונים הקשורים אליה. הכרומוזומים הם הצורה שבה מופיע החומר התורשתי ביצורים החיים, בשלב שלפני חלוקת התא (מיוזה או מיטוזה).
כרומוזום הוא מבנה מאורגן של דנ"א וחלבונים. בפרט, מצבי האריזה שלו, והנגישות לגן שבו, נשלטים על ידי חלבונים הקרויים היסטונים. כרומוזומים נבדלים מאורגניזם אחד לשני הן בגודלם והן בתכולתם הגנית. סליל הדנ"א יכול להיות מעגלי, בפרוקריוטיים, או ליניארי, באיקריוטיים. כרומוזום אופייני יכול לכלול בין עשרות אלפי זוגות למיליארדי זוגות של נוקלואטידים.
מקור השם

למולקולות ה-DNA ניתנו בעבר שני שמות שונים. לחומר הגרגרי אשר נצפה לראשונה – המצב החוטי של הכרומוזומים – קראו כרומטין (מהמילה כרומה - צבע, משום שניתן היה לצבוע אותו בצביעה היסטוכימית) ולמבנים הדחוסים קראו כרומוזומים ("גופי צבע"). כיום, הכרומטין מוגדר על ידי צבר מולקולות ה-DNA בגרעין התא, והחלבונים הנלווים אליהן, בעוד כרומוזום הוא מולקולת DNA יחידה, והחלבונים הנלווים אליה.
באיקריוטיים

כרומוזומים נמצאים בגרעין התא בדרך כלל, אבל גם באברוני התא, מיטוכונדריה (בבעלי-חיים) וכלורופלסטים (בצמחים), המכילים כרומוזומים משלהם ממקור אמהי, מה שמעיד, כנראה, על מקור חיידקי.
באיקריוטיים > מצב חוטי

הכרומוזומים, בין חלוקות התא, נמצאים במצב חוטי, כאשר אנזימים וחלבונים רבים קשורים אליו. מצב זה הוא מצב פתוח למחצה המאפשר להם לעבור שעתוק. כאשר מסתכלים עליהם במצב זה, בהגדלה לא גדולה מאוד, הם נראים כגרגרים.
באיקריוטיים > הכפלה ודחיסה

לקראת חלוקת תא מיטוטית, הכרומוזומים מוכפלים ליצירת כרומוזום מיטוטי המכיל זוג של עותקים זהים של הכרומוזום המכונים כרומטידות אחיות. כרומטידות אחיות מחוברות ביניהן באמצעות מקטע כרומוזומלי הנקרא צנטרומר. בנוסף, נדחסים הכרומוזומים המיטוטיים למבנה צפוף ומאורגן, באמצעות קיפולים חוזרים ונשנים ברמות שונות, המכונה "פיתולי על". במצב זה, הכרומוזום תופס נפח מזערי יחסית לאורכו (כרומוזום יכול להגיע לאורך של כמטר ועשרים סנטימטרים). תהליך הדחיסה מתבצע על ידי אנזים ממשפחת הטופואיזומראזות, כאשר הוא כורך את המולקולה על גבי חלבוני מבנה בשם היסטונים, המקנים לה יציבות מחד, ונגישות בררנית מתוזמנת היטב, לגנים המיועדים לשיעתוק. כרומוזומים אלה ממוקמים במרכז התא, באמצעות מערכת הכישור המיטוטי. רק במצבו הדחוס, ניתן לראות כרומוזום כמות שהוא בעזרת מיקרוסקופ אופטי. לכל כרומוזום בתא יש מבנה טיפוסי של כרומוזום מיטוטי, אשר חריגות ממנו עשויות להעיד על פגמים גנטיים.
באיקריוטיים > הפרדת הכרומטידות האחיות

צנטרוזומים נודדים לשני קצות התא ושולחים את סיבי הכישור הנקראים גם צינורונים, microtubules. סיבי הכישור מכל קצה אוחזים בכרומטידה אחת ועל ידי כך מפרידים בין הכרומטידות.
בפרוקריוטיים

אצל פרוקריוטיים ישנו כרומוזום אחד בלבד אשר נמצא בציטופלסמה. כיוון שיש רק כרומוזום אחד, חלוקת התא פחות מורכבת מאשר אצל איקריוטיים, אבל עדיין כוללת קיפול מסוים של המולקולה. בפרוקריוטים אין היסטונים, והקיפול מתבצע בסיוע של ה-RNA ותרכובות פוליקטיוניות (בעלות מטענים חיוביים) אשר נמשכות לחומצות הגרעין הפוליאניוניות (בעלות מטענים שליליים).
כרומוזומים באורגניזמים שונים

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| אורגניזם | מס' כרומוזומים | אורגניזם | מס' כרומוזומים |
| זבוב הפירות | 4 | אדם | 46 |
| שיפון | 14 | קופים | 48 |
| חזיר ים | 16 | כבש | 54 |
| יונה | 16 | סוס | 64 |
| חלזון | 24 | תרנגול | 78 |
| שלשול | 32 | קרפיון | 104 |
| חזיר | 40 | פרפר | ~380 |
| חיטה | 42 | אופיוגלוסאים | עד 1260 |
שימור מספר הכרומוזומים במהלך הדורות

תאי הרבייה או תאי הזוויג (גמטות) הם התאים המשמשים לרבייה זוויגית – תאי זרע ותאי ביצית. הם נוצרים בתהליך המיוזה, ומכילים n כרומוזומים כל אחד, זאת בשונה מתאים סומטיים (תאי גוף) שמכילים 2n (או n זוגות כרומוזומים הומולוגיים). הצאצא מקבל אפוא n כרומוזומים מהאם ו-n כרומוזומים מהאב וכך נשמר מספר הכרומוזומים במהלך הדורות.
ההפחתה במספר הכרומוזומים מתרחשת רק בזמן יצירתם של הזרעונים והביציות באיברי הרבייה. במהלך ההפריה, הזרעון והביצית מתלכדים, ושוב יש בביצית המופרית 2n כרומוזומים, כלומר n זוגות של כרומוזומים הומולוגיים. בדרך זאת נשמר מספר הכרומוזומים האופייני למין. תרומתו של כל אחד מההורים לעובר המתפתח שווה, כי כל אחד מהם תורם הומולוג אחד לכל זוג הומולוגים הנמצאים בכל אחד מתאי גופו של העובר.
קריוטיפ

לשם קביעת מספר הכרומוזומים באורגניזם דיפלואידי, ניתן, בתנאי מעבדה, להקפיא תא שמצוי בתהליך חלוקה בעזרת חומר כימי בשם קולכיצין. במצב זה, הכרומוזומים הם בעלי גוון צבעוני (השם כרומוזומים ניתן להם בשל יכולתם להיצבע), וכך ניתן לצלמם ולצפות בהם כשהם מאורגנים במבנה הקרוי קריוטיפ או קריוגרם. לבני האדם, כמו לאורגניזמים זוויגיים אחרים, יש זוגות של אותו כרומוזום הקרויים אוטוזומים, וזוג כרומוזומי מין שיכולים להיות משני סוגים, אשר צירופים מסוימים שלהם מאפיין, בדרך-כלל, את מינו של אורגניזם. למשל, באדם, הצירוף XX מאפיין נקבה ו-XY, זכר.
ראו גם

כרומוזום X
כרומוזום Y
גן-על
בדיקת כרומוזומים באדם
קריוטיפ של אדם – זכר
צומת ראם

| --- | --- |

 כינוי:  צומת מַסְמִיָּה
 מיקום:  בני ראם
 כבישים בצומת:    כביש 3   כביש 40
 אתרים סמוכים:  הערים אשדוד, גדרה וקריית מלאכי, צומת כנות, צומת קסטינה, המשרדים של מועצה אזורית יואב, אנדרטה לזכר הרוגי קרב מסמיה
 קואורדינטות:  31°45′38″N 34°47′05″E﻿ / ﻿31.76068°N 34.78459°E﻿ / 31.76068; 34.78459
  (למפת השפלה מוגדלת) צומת ראם(למפת השפלה רגילה) צומת ראם(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום צומת ראם(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום צומת ראם
 
צומת ראם (נקרא גם צומת מַסְמִיָּה) הוא צומת המחבר את כביש 3 עם כביש 40.
היסטוריה

לפני מלחמת העצמאות ישב ליד הצומת הכפר מסמיה. בשנת 1938, במהלך המרד הערבי הגדול, התקיים בכפר קרב צומת מסמיה. לאחר המלחמה הוקמה ליד הצומת מעברת משמיע שלום, שכונתה גם מעברת מסמיה. המעברה פונתה בשנת 1958 ותושביה השתכנו ביישוב בני עי"ש. הצומת כונה באותן שנים
"מסעף משמיע שלום".
בשנת 1960 היו בצומת תחנת דלק ושלושה קיוסקים, שהשתייכו לשלוש מועצות אזוריות שונות, מועצה אזורית נחל שורק, מועצה אזורית יואב ומועצה אזורית באר טוביה. לצד הצומת נשארו מספר בתים ערביים מהכפר מסמיה בהם התגוררו כמה מתושבי המעברה שלא עברו לבני עי"ש. בשנת 1963 נטען שאין תושבים המתגוררים בצומת עצמו. מדרום לצומת נמצא בניין המשרדים של מועצה אזורית יואב. בסוף שנת 1965 הוחלט לבצע שיפור יסודי של הצומת.
ב-16 בפברואר 2024 אירע בצומת פיגוע ירי שבו נרצחו 2 אזרחים ונפצעו 4 נוספים.
הערות שוליים

↑  צו בדבר הגבלת התנועה לירושלים וממנה וסדרי התנועה והחניה בירושלים ביום העצמאות תשי"ח, דבר, 20 באפריל 1958
↑  עזרא ינוב, שלושת הקיוסקים בצומת מסמיה, מעריב, 24 בנובמבר 1960
↑  שני אחים - בן 100 ובן 110 נפגשו כעבור יובל שנים, הצופה, 23 בספטמבר 1963
↑  הועדה המקומית לבנין ותכנון עיר "שקמים", דבר, 4 במאי 1965
↑  כביש גדרה מסמיה, קול העם, 30 בנובמבר 1965
↑  מאיר תורג'מן, מתן צורי, עינב חלבי, פיגוע ירי בצומת ראם: שניים נרצחו וארבעה נפצעו באורח בינוני-קשה, באתר ynet, 16 בפברואר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012737168005171 
האנדרטה לזכר הרוגי קרב מסמיה בסמוך לצומת
כנען 2000

כנען 2000 הוא אלבומה השלישי של להקת ההיפ הופ הישראלית "שבק ס'". האלבום יצא בשנת 2000 על ידי חברת התקליטים NMC בהפקת פילוני, חבר הלהקה.
הפקה

במאי 1998 עזב את הלהקה נימי נים ואחרי הפרידה נסעה הלהקה (ג'יימס, פלומפי, פילוני, מוקי די, דוידי וחמי, שחזר ללהקה לאחר עזיבתו לפני יציאת האלבום בעטיפה של ממתק) לג'מייקה, והחלה ליצור שירים לאלבומה הבא.
ביולי 1998, חזר ללהקה גם מירו, וב-1999 נסעו חברי הלהקה שוב לג'מייקה, והחלו להקליט שם.
באותה שנה הם הקליטו גם באולפן פרטי שהקים פילוני, באולפני "די.בי" ובאולפן של יוסי פיין.
ג'יימס, שנסע בתחילת אותה שנה לניו יורק, הקליט את תפקידי התופים שלו בביקורים בארץ, וכך הושלם אלבומה השלישי של הלהקה, כנען 2000.
בתחילת 2000 יצא כנען 2000, בהפקתו המוזיקלית של פילוני. בהקלטות האלבום השתתפו נגנים ג'מייקנים (בשיר "רק תגידי לי"), וגם אורחים ישראלים, ביניהם: יוסי פיין בגיטרות ובס, כפיר רימוך בגיטרה (ב"אין כבוד"), דניאל מ"מוזיקה פלוס" בסקרצ'ינג (ב"שוב כאן") וקוואמי דה לה פוקס (אייל פרידמן) בראפ (ב"מלחמת מיקרופון הזהב").
באלבום נכללים הלהיטים "שיר הגאנג'ה", "הנה זה בא" ו"נופל וקם".
הופעת הבכורה של האלבום תוכננה ל-31.3.2000 בסינרמה בתל אביב.
ביקורת וקבלה על ידי הקהל

האלבום "כנען 2000" נחשב עד היום בקרב אוהדי הלהקה כאלבום קאלט, שכן, חלק משמעותי מהשירים בו כוללים מסרים של מחאה חברתית שרלוונטית גם בימינו, שני עשורים לאחר פרסומו. כך לדוגמה, בשירים "שיר הגאנג'ה", "מפילים את הפצצה", "אין כבוד" ו"קרטון לילה", קיימים מסרים בנושאים שנשארו שנויים במחלוקת גם בימינו, כמו צריכת סמים קלים, יחסים בין אנשים בחברה הישראלית ועוד. כמו כן, השיר "נופל וקם", שהפך ללהיט מיד עם פרסומו, עדיין מוכר כאחד מהשירים הבולטים שבמילותיו השראה רבה בהתמודדות עם משברים.
תופעה נוספת שניתן לשים לב אליה במילות השירים באלבום היא ציטוטים של קטעים מההגדה של פסח. כך לדוגמה, השיר "שוב כאן" מתחיל במילים "דם ואש ותמרות עשן", השיר "נופל וקם" מתחיל במילים "בכל דור חייב אדם לראות את עצמו", השיר "אין כבוד" מתחיל במילים "ואפילו כולנו חכמים, כולנו זקנים, כולנו יודעים את התורה..." והשיר "קרטון לילה" כולל מספר משפטים בתבנית של "אם היה X אבל לא Y", כאשר לאחר כל אחד מהם נאמרת המילה "דיינו".
רשימת רצועות

00:39 - פתיחה
03:10 - שוב כאן (חלק ב)
04:00 - מפילים את הפצצה
03:57 - נופל וקם
03:45 - הנה זה בא
00:17 - איש הקרטון
03:40 - קרטון לילה
02:52 - שיר הגאנג´ה
05:18 - מלחמת מיקרופון הזהב
03:35 - אין כבוד
03:44 - מספר אחד
05:10 - רק תגידי לי
הרכב

ג'יימס - תופים
מוקי די - שירה
פילוני - גיטרות קולות
חמי - שירה
מירו - שירה
פלומפי B - גיטרות קולות
דוידי - גיטרה בס
הערות שוליים

↑  yaron ben nun (2019-11-22), נופל וקם - הסרט, נבדק ב-2025-01-07
| שב"ק ס' |
| --- | --- | --- |
מוקי • חמי‏ • מירו • נמרוד רשף • פילוני • פלומפי B • ג'יימס • דוידי
| אלבומי אולפן | שבק ס (1995) • בעטיפה של ממתק (1997) • הופעה בקריות 20.2.98 (1998) • כנען 2000 (2000) • בום קרנבל (2008) • פרה פרה (2012) • מסיבת סוף העולם (2024) |  |
| סרט תיעודי | נופל וקם בבימויו של ירון בן נון |  |
| אמנים והרכבים קשורים | חלוצי החלל • בויאקה • פישי הגדול • יוסי פיין • קוואמי • שחר סוויסה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 73e270de-ba88-3c92-b072-4e6669e460c4
אלווד מיד

| --- | --- |

 לידה:  16 בינואר 1858 Patriot, ארצות הברית 
 פטירה:  26 בינואר 1936 (בגיל 78) וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת פרדו 
 מעסיק:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי 
 פרסים והוקרה:  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת פרדו (1904) 
 
אלווד מיד (אנגלית: Elwood Mead‏; 16 בינואר 1858 - 26 בינואר 1936) היה פרופסור, פוליטיקאי ומהנדס, ראש לשכת הטיוב של ארצות הברית במחלקת הפנים של ארצות הברית בשנים 1924–1936, בהם הוקמו בין השאר, סכר גרנד קולי וסכר הובר.