stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדריי ברטקה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1939 (בן 85 בערך) רפובליקת פולין 
 ענף מדעי:  פיזיולוגיה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה היגלונית (1962)  אוניברסיטת קנזס 
 מוסדות:  אוניברסיטת דרום אילינוי קרבונדייל  בית הספר לרפואה של אוניברסיטת דרום אילינוי 
 פרסים והוקרה:  פרס אריכות הימים (2017)  פרס פרד קונרד קוך (2015) 
 
העכבר הגמדי מאריך הימים של אנדריי ברטקה
אנדריי ברטקה (באנגלית: Andrzej P. Bartke; ‏נולד ב־1939) הוא פרופסור לפיזיולוגיה וראש המחלקה לרפואה גריאטרית בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת דרום אילינוי, ארצות הברית. אחד המומחים החשובים ביותר בעולם לגרונטולוגיה (מדע ההזדקנות). העורך המייסד של כתב העת Journal of Andrology וחבר מערכת במספר כתבי עת רפואיים אחרים. ב-2003 זכה בפרס קרן מתושלח לחקר אריכות ימים, כשהצליח בעזרת הנדסה גנטית לגדל עכבר מעבדה שחי כפליים ממשך חייו הנורמלי של עכבר מסוגו. מחקריו מכוונים למציאת הדרך להחיל הצלחה דומה גם על בני האדם.
קורות חיים

ברטקה נולד בפולין. סיים תואר שני (MSc) בזואולוגיה, באוניברסיטת קרקוב ב-1962, ודוקטורט בזואולוגיה וגנטיקה באוניברסיטת קנזס בארצות הברית, ב-1965. את לימודי הפוסט דוקטורט הוא סיים ב-1969 ולאחר מכן עבד במשך 9 שנים כחוקר בשרוסבורי, מסצ'וסטס במימון קרן ווסטר לביולוגיה ניסויית. היה חבר בסגל אוניברסיטת טקסס בסן אנטוניו, במסגרת בית הספר לרפואה ובית החולים שלה (University of Texas Health Science Center at San Antonio), במשך שש שנים ועובד מאז 1984 באוניברסיטת דרום אילינוי.
מאז 1992 ברטקה הוא אחד מהמארגנים של הסימפוזיון הבינלאומי לנוירוביולוגיה ונוירואנדוקרינולוגיה של ההזדקנות, הנערך מדי שנתיים באוסטריה. מאז 1993 הוא מכהן כמרצה לפיזיולוגיה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת דרום אילינוי.
ב-1997 קיבל את פרס Phi Kappa Phi, למדען המצטיין, ב-2003 קיבל את פרס קרן מתושלח לחקר אריכות ימים (הוא מכהן כיום כאחד משני היושבי ראש של המועצה המדעית של קרן זו) וב-2004 זכה בתואר החוקר המצטיין של אוניברסיטת דרום אילינוי (Distinguished Scholar of SIU).
ברטקה כיהן בשנים 2004–2005 כנשיא האגודה האמריקאית לחקר ההזדקנות - American Aging Association, וב-2007 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מטעם בית הספר לרפואה של אוניברסיטת לודז'.
הוא כיהן כנשיא גם במספר אגודות אמריקאיות נוספות העוסקות בתחום מחקריו, ובהן:
American Society of Andrology
Society for the Study of Reproduction
American Aging Association
כיום, פרופסור ברטקה הוא ראש המחלקה לרפואה גריאטרית של בית הספר לרפואה של אוניברסיטת דרום אילינוי, בספרינגפילד, אילינוי. כמו כן, הוא חבר מערכת במספר כתבי עת רפואיים העוסקים בחקר ההזדקנות, בהם Journal of Gerontology, וכן כתב העת Gerontology. בנוסף, הוא חבר מועצת הנאמנים של האגודה האמריקאית לחקר ההזדקנות, בה כיהן בשעתו כנשיא.
כתב עד היום יותר מ-550 מאמרים מדעיים, העוסקים ברובם בחקר ההזדקנות.
נשוי לרוז (לבית שוורץ) וגר כיום בכפר מקניקסבורג (Mechanicsburg), שבפרברי ספרינגפילד, אילינוי, מקום מושבה של אוניברסיטת דרום אילינוי.
חקר המלחמה בהזדקנות

ברטקה מייחס לשרשרת רבת החוליות, המקשרת בין הורמון גדילה והזדקנות את הפוטנציאל למציאת מעיין הנעורים. הוא מייחס להורמון הגדילה השפעות רבות ושונות, אשר בסופו של דבר מוליכות כולן לדעתו, לקיצור משך החיים, כאשר גם ההפך נכון, דהיינו, חבלה בכל אחת מהחוליות בשרשרת זו מאריכה את משך החיים ומונעת את מחלות הזיקנה ובראשן סרטן וסוכרת.
ב-1996 היה ברטקה הראשון שהוכיח שניתן לגרום להארכה משמעותית של חיי יונק, על ידי שינוי של גן יחיד ב-DNA שלו. חשוב אמנם לציין כי קדמה לברטקה בשלוש שנים פרופסור סינתיה קניון, שהצליחה לבצע פעולה דומה בנמטודה ובכך פרצה את הדרך לכיוון מחקרי זה.
ברטקה הצליח לגדל במעבדתו את העכבר שהאריך ימים יותר מכל עכבר אחר בעולם, עד היום. עכבר מסוג זה הוא בדרך כלל בעל תוחלת חיים של כשנתיים - שלוש ואילו ברטקה הצליח לגדל עכבר זה עד גיל חמש בערך, דהיינו, להכפיל את משך חייו. בגין הצלחה זו הוא זכה ב-2003 בפרס קרן מתושלח לחקר אריכות ימים.
ביוני 2009 קיבל ברטקה מהסוכנות הפדרלית האמריקאית NIH - המכונים הלאומיים לבריאות מענק פדרלי בסך 8.6 מיליון דולר לצורכי מחקר על ההזדקנות ואריכות הימים. זהו המענק הגבוה ביותר שקיבל מי מחברי סגל אוניברסיטת דרום אילינוי אי פעם לצורכי מחקר כלשהו והמענק ה-15 במספר שברטקה קיבל מגופים פדרליים לצורכי מחקריו על ההזדקנות. ברטקה מוביל במסגרת זו צוות משולב של חוקרים מאוניברסיטת אוהיו, אוניברסיטת מישיגן, מאיו קליניק ואוניברסיטת טקסס. הצוות חוקר כיום את הבקרה הגנטית על הזדקנותם של יונקים ואת המכניזם ההורמונלי, במיוחד חוסר בהורמון גדילה, הגורם להפעלתם של גנים לאריכות ימים.
ראו גם

DAF-2
חיי נצח
טלומראז
רונלד דה פיניו
HIV נגד לוקמיה
רפמיצין
קצב לב ותוחלת חיים
לקריאה נוספת

West Michael, The Immortal Cell, One Scientist’s Quest to solve the Mystery of Human Aging, Doubleday, NY, 2003
Gavrilov L.A., Gavrilova N.S., The Biology of Life Span, A Quantitative Approach, NY: Harwood Academic Publishers, 1991
Leonard Hayflick, How and Why We Age, Ballantine Books, NYC, 1994
לנארד הייפליק, "כיצד ומדוע אנו מזדקנים?", הוצאת מגנס, תרגום: עמנואל לוטם, 1999.
הערות שוליים

↑  אתר הסימפוזיון
↑  Brown-Borg et al. Nature 384:33, 1996
↑  "העכבר הזקן ביותר בעולם", באתר אוניברסיטת דרום אילינוי
↑  grant goes to local scientist, פורסם ב-The State Journal Register של אילינוי, ב-17 ביוני 2009
↑  על הספר, באתר הוצאת מגנס
↑  צבי ינאי, ‏מוכרחים למות?, באתר "הידען", 4 ביולי 2000
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007447312405171  PLWABN: 9810534171405606  BIBSYS: 90663131  ISNI: 0000 0000 3251 9190  LCCN: n92802465  NTA: 314569294  ORCID: 0000-0002-2569-557X  ResearcherID: D-6640-2017  SUDOC: 243029055  VIAF: 167372597   WorldCat (עם VIAF): 167372597
קלייר אלן מקס

| --- | --- |

 לידה:  29 בספטמבר 1946 (בת 78) 
 ענף מדעי:  אסטרונומיה ואסטרופיזיקה
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  מכללת רדקליף (1968)  אוניברסיטת פרינסטון (1972)  אוניברסיטת הרווארד 
 מנחה לדוקטורט:  פרנסיס פרקינס
 מוסדות:  אוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז 
 פרסים והוקרה:  פרס ג'וזף וובר למכשור אסטרונומי פרס EO Lawrence לפיזיקה ורבים אחרים
 www.ucolick.org/~max
 תרומות עיקריות
 אופטיקה אדפטיבית
 
קלייר אלן מקס (באנגלית: Claire Ellen Max; נולדה ב-29 בספטמבר 1946) היא פרופסור אמריטה לאסטרונומיה ואסטרופיזיקה באוניברסיטת קליפורניה, סנטה קרוז (UCSC), ומנהלת את מצפי הכוכבים של אוניברסיטת קליפורניה. מקס ניהלה את המרכז לאופטיקה אדפטיבית באוניברסיטת קליפורניה (UC) בין השנים 2007 ו-2014. קיבלה את פרס ארנסט לורנס (אנ') בפיזיקה.
קריירה

קלייר אלן מקס סיימה תואר ראשון באסטרונומיה באוניברסיטת הרווארד, בשנת 1968. ארבע שנים מאוחר יותר, בשנת 1972, קיבלה מקס את הדוקטורט שלה באסטרופיזיקה מאוניברסיטת פרינסטון, בהנחית פרופ' פרנסיס פרקינס, בחקר גלים אלקטרומגנטיים חזקים הנפלטים על ידי פולסארים. לאחר עבודת פוסט-דוקטורט באוניברסיטת קליפורניה, ברקלי, מקס הצטרפה ב-1974 לסגל המדעי של המעבדה הלאומית לורנס ליברמור, ועבדה על בעיות בפיזיקה של פלזמה הקשורות לטכנולוגיית היתוך בשימוש בליזר. ב-1984 היא הפכה למנהלת המייסדת של סניף ליברמור של מכון UC לגיאופיזיקה ופיזיקה פלנטרית, תפקיד בו כיהנה עד 1993. ב-1993 ניהלה את המכונים במינהלת המדעים הפיזיקליים שבמעבדה הלאומית לורנס ליברמור וב-1995 היא הפכה למנהלת קשרי אוניברסיטה של המעבדה, תפקיד בו כיהנה עד שנת 2000. מקס הצטרפה לסגל UCSC ומצפה הכוכבים ליק ב-2001. היא הצטרפה כמנהלת שותפה במרכז לאופטיקה אדפטיבית עם הקמתו על ידי הקרן הלאומית למדע של ארצות הברית (NSF) ב-1999 אותו גם ניהלה בין השנים 2004 ו־2010. מקס ניהלה את המרכז לאופטיקה אדפטיבית של UC, בין השנים 2007 ו-2014. המרכז כלל 70-80 עובדים, כ-27 מפעילים שגרו על ההר של מצפה הכוככבים ליק, ונוהל בתקציב של כ-13 מיליון דולר לשנה. ב-2014 מונתה למנהלת הזמנית של מצפי הכוכבים של אוניברסיטת קליפורניה (UCO), הגוף האחראי על מצפי הכוכבים ליק ומצפה הכוכבים קק וכן שותף בפיתוח טלסקופ שלושים המטרים (TMT), תפקיד ממנו פרשה לגמלאות ביוני 2021.
מקס ידועה בעיקר בזכות תרומתה לתיאוריה ולמימוש של אופטיקה אדפטיבית כטכניקה להפחתת העיוותים האופטיים של תמונות שצולמו דרך אטמוספירה טורבולנטית. עבודה זו החלה בקבוצת יעוץ ההגנה של JASON (אנ'), אליה הצטרפה בשנת 1983 כאישה הראשונה החברה בה. עם עמיתיה ב-JASON, מקס פיתחה ומימשה את הרעיון של שימוש בכוכבים מנחים מלאכותים מבוססי נתרן כדי לתקן תמונות אסטרונומיות. בנוסף להמשך פיתוח הטכנולוגיה הזו במרכז לאופטיקה אדפטיבית שבאוניברסיטת קליפורניה, ובפיתוח מערכת האופטיקה האדפטיבית למצפה הכוכבים קק שבהוואי, היא משתמשת באופטיקה אדפטיבית כדי לחקור את הפולסר בערפילית הסרטן, מיזוג גלקסיות, גלקסיות בהירות במיוחד (אנ'), וחורים שחורים הקשורים לגרעינים גלקטיים פעילים. בעבר חקרה עם מדענים מברקלי גם ירחים וכוכבי לכת במערכת השמש.
ביוגרפיה

נולדה וגדלה במנהטן, ניו יורק. אביה היה פרופסור לפסיכולוגיה וביופיזיקה באוניברסיטת קולומביה ואמה הייתה פעילה חברתית בעלת תואר בהיסטוריה ומדע המדינה. כבר כשהייתה בת שמונה התעניינה באסטרונומיה וצפתה באופן קבוע בכוכבי הלכת בטלסקופ שלה. במהלך לימודיה נישאה לג'ון, מדען שהתמחה בפיזיקה של פלזמה. בנה נולד בתקופה בה עבדה בליברמור.
הוקרה ופרסים

עמית, החברה האמריקנית לפיזיקה (אנ')
עמית, האגודה האמריקאית לקידום המדע (אנ')
עמית, אגודה מדעית בינלאומית להנדסה אופטית (SPIE)
2002, עמית באקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים
2003, אשת השנה במדע, היכל התהילה לנשים במחוז אלאמדה (CA)
2004, פרס EO Lawrence בפיזיקה, משרד האנרגיה האמריקאי, על תרומתה לתיאוריה ולישום הקונספט של כוכבים מנחים באופטיקה אדפטיבית בתצפיות אסטרונומיות מפני הקרקע (U.S. Department of Energy’s E. O. Lawrence Award in Physics)
2005, Hartnell College, Salinas, CA: פרס "שותפות המצוינות של הנשיא"
2006, פרס המדע, מרכז החלל והמדע צ'בוט, אוקלנד, קליפורניה
2008, האקדמיה הלאומית למדעים
2009, מדליית ג'יימס מדיסון, אוניברסיטת פרינסטון
2015, פרס פרס ג'וזף וובר למכשור אסטרונומי (אנ'), החברה האמריקאית לאסטרונומיה על פיתוח כוכבים מנחים מלאכותים מבוססי נתרן (American Astronomical Society’s Joseph Weber Award for Astronomical Instrumentation)
עמית, האקדמיה למדעים של קליפורניה, 2018
2020, עמית מורשת של האגודה האמריקאית לאסטרונומיה
ראו גם

אופטיקה אדפטיבית
הערות שוליים

↑  "Lick Observatory". 21 בפברואר 2020. ארכיון מ-2002-07-24. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6 7  American Institute of Physics, Claire Max, www.aip.org, תמליל ראיון עם פרופ' מקס ובו היא מספרת על ילדותה ועל הקריירה שלה, ‏2022-06-30 (באנגלית)
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Curriculum Vitae - Claire E. Max, ucolick.org - מצפה הכוכבים ליק, ‏15 בינואר 2015
1 2 3 4 5 6 7 8  Tim Stephens, Claire Max, currents.ucsc.edu, כתבה בעיתון של אוניברסיטת UC סנטה קרוז על קלייר מקס, ‏27 בספטמבר 2004
1 2 3 4 5  A Sharper Image: Seeing Colliding Galaxies with Adaptive Optics, נבדק ב-2024-01-08

הרצאה של קלייר מקס לקהל הרחב, בסדרת ההרצאות על אסטרונומיה של עמק הסיליקון, חורים שחורים בגלקסיות מתמזגות, 2018
1 2 3  Tim Stephens, Claire Max to retire as director of UC Observatories, news.ucsc.edu, ‏9 ביוני 2021
1 2 3  Faculty Directory - Claire E Max, astro.ucsc.edu
1 2 3  "Professor Claire E. Max". www.ucolick.org. נבדק ב-2023-10-16.
↑  ANN FINKBEINER, Jason—a secretive group of Cold War science advisers—is fighting to survive in the 21st century, SCIENCEINSIDER, ‏27 ביוני 2019
1 2  Claire E. Max, www.nasonline.org
↑  Directions & Parking, (415) 379-8000, California Academy of Sciences welcomes new Fellows, bestows annual awards, California Academy of Sciences (באנגלית)
↑   "AAS Fellows". AAS. נבדק ב-29 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007327540005171  BIBSYS: 90275832  ISNI: 0000 0001 0974 3685  LCCN: n80017456  NTA: 132312514  ORCID: 0000-0003-0682-5436  SUDOC: 174921888  VIAF: 55438845   WorldCat (עם VIAF): 55438845 
NGC 6240 - שתי גלקסיות ספירליות בתהליך התמזגות, במרכז כל אחת מהן מצוי חור שחור אשר קבוצתה של מקס מנסה למדוד את המסה שלו.
אלפרד פסטרנק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 בספטמבר 1930 טאיה, הונגריה 
 פטירה:  22 בפברואר 2023 (בגיל 92) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת זמלווייס 
 תפקידים:  גינקולוג, רופא מיילד, היסטוריון של הרפואה 
 
אלפרד פסטרנק (בהונגרית: Pasternák Alfréd;‏ טאיה, 28 בספטמבר 1930 – לוס אנג'לס, 22 בפברואר 2023) היה רופא יהודי אמריקאי יליד הונגריה, מיילד-גינקולוג, פרופסור והיסטוריון רפואי, חבר חיצוני באקדמיה ההונגרית למדעים.
ביוגרפיה

אלפרד פסטרנק נולד במשפחה יהודית בכפר בצפון מזרח הונגריה. בגיל 11 הוא ומשפחתו גורשו למחנה הריכוז אושוויץ. הוא שרד ועם חזרתו סיים תואר ברפואה באוניברסיטת אטווש לוראנד ולאחר מכן באוניברסיטת זמלווייס בבודפשט. הוא ברח מהונגריה במרד ההונגרי וחי בארצות הברית מאז 1956. אלפרד המשיך להכשרה רפואית לתואר שני במרכז הרפואי סידרס-סיני בלוס אנג'לס, שם נשאר בפקולטה. הואהחזיק גם בתפקיד פרופסור קליני בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס וזכה להצטיינות ולשבחים רבים. כמו כן עבד כמומחה למיילדות וגינקולוגיה בבית החולים Cedars-Sinai Medical Center.
ביוגרפיה > משפחתו

אמו של אלפרד הייתה אנה ליבמן פסטרנק (1896-1977) אחת מ-12 ילדים במשפחתה - כולם פרט לאחד היו בנות - של אהרון ליבמן (?-1929) מדורקוב. אביה אהרון, היה בנם של ברנרד ליבמן (1800-1887) ושל אסתר וירקמן (?-1852). אנה הייתה בתו מאשתו השנייה של אהרון, מאירמה וינברגר (?-1944). היא נישאה לשמעון פסטרנק (1895-1985) מטאיה, נצר למשפחה יהודית אורתודוקסית בולטת שהפעילה במשך שבעה דורות הכרמים (ייצור יין) וטחנת קמח בעיירה זו, ששכנה במיקום מרכזי באזור ייצור היין המפורסם של טוקאי. ילדיהם היו קלרה (1922-?), הדוויג או הדי (1928-?) ואלפרד (1930- 2023)
ביוגרפיה > הגירוש

זמן קצר לאחר הבר המצווה של אלפרד באפריל 1944, הנאצים נכנסו להונגריה. הפסטרנקים ושאר יהודי טאיה הועברו תחילה לגטו בשאטוראליאויהיי, ולאחר שישה שבועות בגטו, גורשו משם בקרונות בקר לאושוויץ. שם הופרדו הגברים והנשים. אלפרד ואביו לא נשארו שם זמן רב. זמן קצר לאחר הגעתם נשלחו למחנה הריכוז דרנהאו (Riese-Dörnhau concentration camp). הכפר שנקרא בגרמנית דרנהאו נקרא בפולנית קולצה (Kolce) בשלזיה תחתית על הגבול הפולני-סלובקי של היום, שם הצליחו לשרוד עד לשחרורם על ידי הצבא האדום ב-9 במאי 1945.
ביוגרפיה > החזרה

לאחר המלחמה חזרו אלפרד ואביו הביתה במסע מפרך בן שבועיים. הם התאחדו עם הנשים במשפחתם, שגם הן שרדו בנס את השואה. שמעון בנה מחדש את העסק שלו ואלפרד חזר לבית הספר, בסופו של דבר נכנס לבית הספר לרפואה, והתמחה במיילדות וגינקולוגיה.
אלפרד המשיך להיות מומחה עולמי בנושאים רפואיים ושואה. הוא הרצה ופרסם רבות על ניסויים רפואיים במחנות הריכוז הנאצים והרופאים שערכו אותם ובשנת 2006 פרסם את מה שהאקדמיה ההונגרית למדעים כינתה "מונוגרפיה סופית" בנושא מחקר בלתי אנושי.
פרסים והוקרה

פרס רמה של האקדמיה, 2007
מדליית זיכרון זמלווייס, 1988
מדליית הקונגרס האמריקאי, 1978
מדליית הקונגרס האמריקאי, 1976
עיטור העיר לוס אנג'לס, 1976
פרס העיר קליפורניה, 1976
חברויות

ועדת הרופאים ההונגרים מעבר לגבול
אוניברסיטת אימרה היינל למדעי הבריאות (דוקטור לשם כבוד)
האגודה ההונגרית של גינקולוגים
American College of Obstetricans and Gynecologists (fellow) (המכללה האמריקאית למיילדות וגינקולוגים (עמית))
עבודותיו

Inhuman Research-Medical Experiments in German Concentracion Camps 2006 (ניסויים מחקריים-רפואיים לא אנושיים במחנות ריכוז גרמניים (2006)
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309874005171  BIBSYS: 8049247  ISNI: 0000 0001 0971 2205  LCCN: no2007005584  VIAF: 51457312   WorldCat (עם VIAF): 51457312
בית היוצר (בית חרושת)

| --- | --- |

כריכת קטלוג של בית היוצר (שנות ה-70 של המאה ה-20)  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 נתונים כלליים
 מייסדים:  משה איל, צביקה בן אמיתי, אורי רובנר
 תקופת הפעילות:  1962–1984 (כ־22 שנים)
 משרד ראשי:  רח' סגולה 2, סגולה, פתח תקווה
 בעלות:  משה איל, צביקה בן אמיתי, אורי רובנר
 ענפי תעשייה:  קרמיקה
 מוצרים עיקריים:  קערות, אגרטלים, פלאקים, יודאיקה, פסלים
 
"בית היוצר - תעשיות קרמיקה בע"מ" או "בית היוצר" היה בית חרושת לקרמיקה שנוסד בפתח תקווה ב-21 במרץ 1963. המפעל ייצר מעל ל-400 מוצרים שונים, בהם כלי נוי, גופי תאורה, יודאיקה, פסלים, תבליטים וכלי אוכל.
היסטוריה

"בית היוצר" הוקם בפתח תקווה על ידי אורי רובנר, משה אייל וצביקה בן אמיתי. מהנדס המפעל היה אברהם קירשנר. המפעל ייצר בעיקר כלי אוכל וקרמיקה דקורטיבית בטכניקה של יציקה לתבנית. החומר שבו נעשה שימוש היה בעיקר אבנית שחופתה בזיגוג, שיובא ממדינות אירופה, כגון הולנד.
המפעל נפתח לראשונה ברחוב בר-כוכבא בפתח תקווה. הוא כלל שלושה חדרים קטנים שבהם ייצרו את המוצרים - בעיקר פלאקים ומספר כלים בגודל בינוני. בשנת 1965 עבר המפעל לרחוב ירקונים 33 למבנה גדול והיקף הייצור הורחב משמעותית. בשנת 1972 עבר המפעל לרחוב סגולה, ובו הוא פעל עד לסגירתו בשנת 1984.
המעצבים העיקריים במפעל היו צבי בן אמיתי והזוג אליעזר ואריאלה ויסהוף. מעצבת החתומה בשם "מרגלית" עיצבה מספר כלים לבית היוצר בראשית דרכו. בשלבים מאוחרים יותר עיצבה רות צרפתי שטרנשוס מספר מוצרים לבית היוצר. במפעל הועסקו קבוצה גדולה של מעטרות, ובהן מזל צלח, צביה אהרוני, יעל בן יוסף וירדן אהרוני בסמן. המעטרות פיתחו את השפה העיטורית המזוהה עם בית היוצר ועיטרו את הכלים שעיצב צבי בן אמיתי.
בשנת 1970 הציג המפעל מוצרים מתוצרתו בתערוכה "קרמיקה 70", שהתקיימה במוזיאון תל אביב. בתערוכה הוצגו כלי קרמיקה צבעוניים וחומים בצורות ובצבעים מגוונים.
לקריאה נוספת

רביד רובנר, בית היוצר: עיצוב ישראלי בחמש שפות, הוצאת אסיה, 2024
הערות שוליים

↑  ראו: שמואל שצקי, כיצד להימנע מהרעלת עופרת, מעריב, 20 בינואר 1972
↑  ראו: קרמיקה 70, מוזיאון תל אביב, תל אביב, 1970
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עיצוב אתר אינטרנט

דוגמה לעיצוב אתר בעזרת Layouts ו-CSS
עיצוב אתר אינטרנט הוא תהליך של המשגה (conceptualization), תכנון, ועיצוב אתר המיועד לצפייה באמצעות דפדפן, ומוגדר באמצעות שפת תגיות (markup language) שאותה הדפדפן מסוגל לפענח ולהציג. האתר מורכב מדפים המוצגים כל אחד בנפרד, ובדרך כלל מקושרים ביניהם. העיצוב כולל את העיצוב של כל אחד מהדפים המוצגים, במסגרת עקרונות העיצוב של האתר כולו.
הדפים בנויים מאלמנטים עיצוביים (כמו מסגרות, טבלאות, רקעים וכדומה), מלל, תמונות, טפסים, ועוד.
שיפורים בתאימות של הדפדפנים עם הסטנדרטים של W3C הובילו לכך שרוב אתרי האינטרנט מוצבים בעזרת שפת HTML או XHTML בשילוב CSS.
עם הגידול במספר אנשי המקצוע בתחומי עיצוב תקשורת חזותית (Communication Design) וטכנולוגיית המידע (Information technology), נהוג להבדיל בין מקצוע עיצוב אתרי אינטרנט (Web design) לבין פיתוח רשתות (Web Development) - עבודה שמתמקדת בתחזוקה הכוללת של כל השירותים מבוססי הרשת.
היסטוריה

טים ברנרס-לי, ממציא ה-World Wide Web, פרסם אתר אינטרנט לראשונה באוגוסט 1991. דפי אינטרנט נכתבים בשפת תגיות הנקראת HTML.
תכונות כמו הטבלות, שהוגדרו מלכתחילה כדי להציג מידע טבלאי, עברו במהרה לשימוש בוני האתרים ככלי עיצובי לשליטה על צורת הדף. מאוחר יותר הסטנדרט התפתח, ונוספה אליו הגדרת גיליונות סגנון מדורגים (CSS) שנחשב כיום לדרך נכונה יותר לשלוט בעיצוב הדף, וכיום רוב המעצבים משתדלים להגביל את השימוש בטבלאות להצגת מידע טבלאי בלבד.
עיצוב אתר אינטרנט

עיצוב אתר אינטרנט מוגדר כסידור ויצירת אוסף דפים, שביחד מהווים "אתר".
יש אספקטים רבים (שיקולי עיצוב) שנלקחים בחשבון בתהליך, ובשל ההתפתחות המהירה של רשת האינטרנט, אספקטים חדשים יכולים להיווצר גם כן. עבור אתרי אינטרנט מסחריים טיפוסיים האספקטים הבסיסים בעיצוב האתר הם:
תוכן: באיזו מידה החומר הנגיש באתר רלוונטי ומכוון לקהל היעד.
שימושיות: עד כמה האתר ידידותי למשתמש, האם הממשק פשוט, אמין, ונוח לניווט.
מראה: האסתטיקה, האחידות והעקביות של הגרפיקה והטקסט.
זמינות: עד כמה האתר ידידותי למנועי חיפוש ומדיות פרסום.
נגישות: באיזו מידה האתר נגיש לגולשים עם מוגבלויות, כמו מוגבלויות ראייה או שמיעה, עיוורון צבעים, קשיי קואורדינציה וכולי.
אתר אינטרנט אופייני מכיל טקסט, גרפיקה, ולעיתים גם מדיה (אודיו ווידאו). העמוד הראשון של אתר האינטרנט ידוע בשם דף בית (Home page) או אינדקס. לכל עמוד באתר כתובת אינטרנט משלו (URL).
אתר אינטרנט אופייני כולל אמצעים לניווט בין הדפים השונים, ובמקרים רבים אמצעים לחיפוש תוכן ספציפי באתר.
דפי אינטרנט מסווגים כדפים סטטיים או דינמיים:
עמודים סטטיים הם למעשה קבצים שמאוכסנים בשרת, ונשלחים אל הגולשים כמו שהם.
עמודים דינמיים מיוצרים על ידי השרת, בדרך כלל לפי מידע משתנה שמאוחסן בבסיס נתונים, קבצים שאינם בצורת דפי HTML בעצמם, או מידע שהשרת מושך משרתים אחרים ברשת בעת טעינת הדף. התכנה שמייצרת את הדפים מכונה "תוכנת צד שרת", ויכולה להיות כתובה בשפת תכנות כלשהי. יש מספר שפות תכנות שייעודן העיקרי הוא כשפה לתוכנת צד שרת באינטרנט, למשל ASP,‏ JSP, ו-PHP. שפות תכנות נוספות הנפוצות במימוש תוכנת צד שרת הן Java, ‏, Perl, ופייתון). בשרתי האינטרנט המוקדמים, תמיכה בתוכנת צד שרת מומשה בדרך כלל בעזרת מנגנון שנקרא Common Gateway Interface, או בקיצור CGI, ולעיתים משתמשים בקיצור CGI או CGI-bin כדי לציין תוכנת צד שרת, אם כי שימוש זה מקובל פחות ופחות.
עיצוב אתר אינטרנט > דרישות רב תחומיות

עיצוב אתרי אינטרנט כולל דיסציפלינות שונות, ובהן - מערכות מידע, טכנולוגיות מידע ועיצוב תקשורת חזותית. נהוג להפריד את העבודה על אתר אינטרנט ל-Front-end ול-Back-end. העבודות שמתמקדות בצד הוויזואלי של האתר (כגון מבנה העמוד, ממשק המשתמש, הגרפיקה, והאודיו) נכללות תחת שם הגג "Front-end". התחום שעוסק בבנייה הדינמית של הדפים בעזרת המידע שנאסף מהמקורות השונים ועיבוד הקלט מהמשתמש, מכונה "Back-end".
עיצוב אתר אינטרנט > מעצב אתרים ואפליקציות

מעצב אתרים ואפליקציות (נקרא גם מעצב Web) הוא אדם העוסק בעיצוב גרפי וטיפוגרפיה של אתרים ואפליקציות אינטרנט ("עיצוב אתרים"). הידע הנדרש כדי לעסוק בתחום זה כולל ידע ב-HTML, ב־CSS (כולל CSS Preprocessors דוגמת SASS), וכן ידע ב־Javascript ובספריות שלה (כגון Jquery). מעבר לכך נדרש גם ידע בתוכנות עיצוב גרפי, כגון תוכנה לבניית תמונות וקטור (כגון Illustrator) ותוכנות ליצירה ועיבוד תמונה (כגון Photoshop).
יש מעצבים המפתחים תבניות (Themes) עבור מערכות ניהול תוכן ספציפיות דוגמת דרופל או מג'נטו.
מעצבי אתרים מסייעים למתכנתים, בעלי אתרים, ואחרים, בפתרון בעיות עיצוב ובפיתוח ויישום של תקדים עיצובי ברמת התמונה, שהוכן על ידי ארט-דיירקטור או גרפיקאי. על מעצב האתרים לדעת גם את המגבלות הטכניות שאולי עומדות בפני מתכנת מסוים המפתח את האתר או האפליקציה, וליצור עיצובים שיהיה לו נוח ויעיל לעבוד עימם מבחינה טכנית.
ראו גם

HTML
עיצוב מידע
עיצוב גרפי
גיליונות סגנון מדורגים
פרס ראש הממשלה ליצירה ספרותית ביידיש

| --- | --- |
 תיאור:  פרס ספרותי ישראלי ליצירה ביידיש
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפרס:  1973–הווה (כ־51 שנים) 
 
פרס ראש הממשלה ליצירה ספרותית ביידיש (ביידיש: פרייז פון ראש הממשלה פאר ליטערארישער שאפונג אין יידיש) הוא פרס ספרותי ישראלי ליצירה ביידיש שחולק החל בשנת 1973.
הפרס נקבע בשנת תשל"ג-1973 כפרס שנתי על ידי ראש ממשלת ישראל גולדה מאיר ביוזמת הוועד לתרבות יהודית בישראל (קאָמיטעט פאר יִידישער קולטור אין ישראל; ועד לתרבות יידיש), וחולק לראשונה באותה שנה.
חברי ועדת השיפוט הראשונה היו הסופרים דב סדן, אברהם סוצקבר ויודל מארק, ובשנתו השנייה של הפרס – סוצקבר, סדן וב"י מיכלי.
זוכי הפרס

1973 – עלי שכטמן, "על הרומן "ערב" ושאר יצירותיו.
1974 – משה יונגמן.
1976 – אברהם סוצקבר.
1978 – יוסף פפירניקוב, על מפעל חייו.
1983 – הירש אושרוביץ'.
1988 – אברהם קרפינוביץ'.
הערות שוליים

↑  יצחק קורן, יהודים על פרשת דרכים: מסות ומאמרים, תל אביב: אבוקה, 1979, עמ' 246 (קורן, חבר הכנסת, כיהן כיו"ר הוועד לתרבות יהודית.
1 2  ראש-הממשלה ייסדה פרס לספרות יידיש, דבר, 19 באפריל 1973.
↑  מאזנים, 39 (1974), 149.
↑  ישראל כהן, "ברכה לאחות הצעירה" [דברי ברכה שנאמרו בבית שלום עליכם בטקס חלוקת פרס ראש הממשלה ליצירה ספרותית ביידיש, ביום 30.4.1974], מעל במות, 1982, עמ' 300.
↑  ננעל כנס היידיש; א. סוצקבר קיבל פרס ראה"מ, מעריב, 27 באוגוסט 1976.
↑  פפירניקוב – חתן הפרס לספרות יידיש, דבר, 3 באוגוסט 1978.
↑  הירש אושרוביץ חתן הפרס לספרות יידיש, דבר, 21 בדצמבר 1983.
דוד יפרח (שדות דן)

דוד יפרח הוא ראש המועצה האזורית שדות דן מאז 2014.
ביוגרפיה

דוד יפרח מתגורר ביגל.
בכ"ב בתשרי ה'תשע"ד (26 בספטמבר 2013), נפטר ראש המועצה האזורית שדות דן מנשה משה, בעקבות כך נערכו בכ"א בטבת ה'תשע"ד, 24 בדצמבר 2013 בחירות מיוחדות לראשות המועצה. יפרח נתמך בידי הרב מרדכי שמואל אשכנזי רב היישוב כפר חב"ד שבמועצה.
ב-2018 הוביל את שינוי שם המועצה האזורית ל"מועצה האזורית שדות דן", לאחר שטען כי השם הקודם "עמק לוד" אינו מייצג את אופי היישובים במועצה. שם המועצה נבחר בבחירות מיוחדות שנערכו בנושא.
בבחירות 2018 הוכרז כמועמד יחיד וזכה לקדנציה שנייה בתמיכת כל ראשי הוועדים המקומיים במועצה.
בבחירות 2024 התמודד מולו יובל שטרית מחמ"ד, יפרח ניצח עם 59.3% מהקולות.
הערות שוליים

↑  עידן חדש: דוד יפרח נכנס לתפקידו במועצת עמק לוד ● תמונות, באתר חב״ד און ליין
↑  אריה ריבקינד, שם חדש למועצה אזורית עמק לוד: מעתה – המועצה האזורית שדות דן, באתר חרדים10, 14 בפברואר 2018
↑  ילקוט פרסומים התשע"ח עמ׳ 10421
↑  ראשי הוועדים של "שדות דן" החליטו לתמוך בדוד יפרח גם לקדנציה הבאה
↑  נבו - המאגר המשפטי, באתר www.nevo.co.il
↑  הודעות בדבר תוצאות הבחירות לרשויות המקומיות, לראש הרשות ולמועצת הרשות, ילקוט הפרסומים 12182, 12 במרץ 2024
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.