חוקיות כפירה באסלאם לפי מדינה
ניגריה

בניגריה קיימת חלוקה בולטת של דרום נוצרי של מדינות שאוכפות את החוק הפדרלי של המדינה ולצפון של 12 מדינות אסלאמיות שאוכפות במקום את דין השריעה. סעיף 10 של חוקת ניגריה קובע כי "ממשלת הפדרציה או ממשלת מדינה לא תאמץ דת כלשהי כדת מדינה" וסעיף 38 מצהיר כי "כל אדם יהיה זכאי לחופש מחשבה, מצפון ודת, לרבות חופש לשנות את דתו או אמונתו, ולחופש (בין לבד או בקהילה עם אחרים, ובפומבי או בפרטיות) להביע ולהפיץ את דתו או אמונתו בפולחן, הוראה, תרגול וקיום מצוות". עם זאת, 12 המדינות הצפוניות בעלות הרוב המוסלמי שילבו את דין השריעה האסלאמי במערכות המשפט שלהן במקום תוכן החוק הפדרלי. בחלק מהמדינות הללו, בתי המשפט השרעים הם בתי דין לבחירה לבוררות בסוגיות של מעמד אישי (נישואים, גירושים, ירושה ומשמורת ילדים) בעוד שבאחרות, דין השריעה החליף למעשה את מערכת המשפט הפדרלית שמוטלת בהקשרים אזרחיים ופליליים כנגד כלל האזרחים במדינה - מוסלמים ולא מוסלמים כאחד. בכך, המהלך הוביל מאז לאפליה רשמית של מערכת המשפט כלפי ניגרים כופרים באסלאם ושאר מיעוטים שאינם מוסלמים באותן מדינות.
מובארק באלה (אנ'), מוסלמי לשעבר בן 37 ממדינת קנו הצפונית, נאלץ להיכנס בכפייה בהוראת הרשויות לבית חולים פסיכיאטרי בעקבות ההצהרה שלו על כפירה באמונה באסלאם בשנת 2014. הוא הוחזק בו 18 ימים ולדבריו "הוכה, עבר סדציה ואוים בעונש מוות אם ינסה לעזוב". במאמר בשנת 2016 הוא הצהיר כי הביקורת שלו על האסלאם הפכה לקולנית יותר ויותר מאז ההתפשטות של טרור אסלאמי בניגריה וצפייה בג'יהאד שבוצע על ידי מוסלמים באומרו: "מה שגרם לי לבסוף להכריז על עצמי כמוסלמי לשעבר היה סרטון של עריפת ראש של נוצרייה בשנת 2013 על ידי נערים בסביבות גילי, שדוברים את השפה שלי. הכה בי שנגמר זמן השתיקה. או שמישהו ידבר או שכולנו שוקעים".
באלה נעצר שוב באפריל 2020 בעיר קדונה שבמדינה הצפונית קדונה על רקע הפרת סעיפי חוק "חילול קודש האסלאם" במדינה עקב פוסט ביקורתי ששיתף ביחס לאסלאם בחשבון שלו ברשת פייסבוק לאחר שקבוצת מוסלמים מקומיים הגישו נגדו תלונה לרשויות. בהמשך הוא הועבר למעצר מנהלי במדינת הולדתו קנו (שאוכפת את דין השריעה) והועמד לדין בבית משפט. לדברי עורך דינו, בעת שנכח בתא המעצר, נשללה ממנו גישה לשירותי בריאות, הוא הוחזק בבידוד ונאלץ "לסגוד לאסלאם בכפייה". הפוליטיקאי האמריקאי ג'יימי רסקין קרא לשחרורו של באלה, ועתירה מטעם הארגון "קבוצת הפעולה למעצר שרירותי" (WGAD) הוגשה למען שחרורו. ב-5 באפריל 2022 הוא נידון על ידי בית המשפט העליון של קנו ל-24 שנות מאסר לאחר שביקש הקלה בעונש שלו והודה בכל 24 האישומים שהוגשו נגדו. "הברית הבינלאומית לחופש דת או אמונה" (IRFBA) קראה לחנינה שלו בעקבות גזר הדין, כמו גם הסופר וחתן פרס נובל הניגרי וולה סויינקה שהצהיר שמעצרו של באלה היה "חלק ממגפת הפנאטיות שפקדה את ניגריה בעשורים האחרונים". בסקר שנערך ב-2010 מטעם מרכז המחקר פיו 51% מהנשאלים המוסלמים הניגרים הסכימו עם הטלת עונש מוות על מי שעוזבים את האסלאם.
אחמד סאני ירימה (אנ'), שכיהן כמושל מדינת זמפרה (אנ') בין השנים 1999 עד 2007 שהפכה למדינה הראשונה בניגריה תחת כהונתו שהציגה את דין השריעה בכלל הנושאים במערכת המשפט שלה בשנת 2000, הצהיר שמאחר והטלת עונש מוות על כפירה באסלאם "איננו מעוגן בחוקת ניגריה" על "האזרחים עצמם לבצע את ההוצאות להורג", באומרו: "אם תשנה את הדת שלך מהאסלאם, העונש הוא מוות. אנחנו יודעים את זה. ולא הכללנו את זה בחוק העונשין שלנו כי זה נוגד את ההוראה החוקתית. זהו החוק של אללה, שעכשיו הוא תרבות לכלל החברה. כך שאם מוסלמי משנה את אמונתו, חובתה של החברה או המשפחה שלו לנהל את החלק הזה של המשפט בפניו". בדצמבר 2005 כומר ניגרי הותקף בעקבות דיווחים על כך שהעניק מסתור לכאורה לכופר ניגרי שהתנצר ונחטף פעמיים בעבר על ידי מוסלמים מקומיים. כמה ימים לאחר מכן נחטף שוב. בעקבות דיווח של הכומר על התקרית למשטרה הוא נעצר למשך שבוע עד שעמד למשפט על החטיפה לכאורה של הכופר שנותר בשבי החוטפים.