stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רבי יעקב (תנא)
ייחוסו

בשני מקומות שונים בתלמוד הבבלי מובא בשם רב יוסף: ”אילמלי דרשיה 'אחר' להאי קרא כרבי יעקב בר ברתיה, לא חטא”. לפי זה, רבי יעקב היה בן בתו של אלישע בן אבויה - החכם שיצא לתרבות רעה, המכונה "אחר".
אולם מן הירושלמי עולה שרבי יעקב לא היה בן בתו:
בסיפור המקביל בתלמוד הירושלמי כתוב: "ולא היה יודע שדרשה רבי יעקב לפנים ממנו" – רבי יעקב דרש זאת לפני זמנו של "אחר" – משמע שקדם לו! כאן גם לא מוזכר שהיה נכדו.
בתלמוד הירושלמי מסופר שבנותיו של אלישע בן אבויה ביקשו מרבי שיפרנסן. רבי סירב בתחילה מכיוון שהם היו בנותיו של "אחר", ורק לאחר שביקשו ש"יביט לתורתו (של אלישע בן אבויה) ולא למעשיו" - הסכים. לאחר קריאת מעשה זה, קשה להאמין שרבי יעקב רבו של רבי היה נכדו של אלישע בן אבויה, ואף על פי כן נתן רבי יחס כזה לדודותיו של רבו (ואולי אפילו לאמו). בתלמוד הבבלי אף מובא ביטוי קשה יותר שאמר רבי לבנותיו של "אחר": "עדיין יש מזרעו בעולם?!". לפי זה רבי בכלל לא ידע שהיו לאלישע בן אבויה צאצאים, וממילא ברור שרבו לא היה ביניהם.
יש מי שביקש לאחד את מה שעולה משני המקורות:
את הסתירה הראשונה היה מי שיישב, על ידי ההסבר שרבי יעקב נכדו של אלישע דרש את הפסוק קודם שיצא "אחר" לתרבות רעה. אברהם יהושע השל, בספרו תורה מן השמים באספקלריה של הדורות, מהדורת קורן, עמ' 198, הציע שחל כאן שיבוש הגרסה המקורית "רבי עקיבא".
יש המציעים שיש טעות גרסה בדברי רב יוסף, והיה צריך לומר: "כרבי יעקב בר קרשי", ונוצר שיבוש ל"בר ברתיה". לפי זה, אין סיבה לומר שרבי יעקב היה נכדו של "אחר", ושתי הסתירות מתורצות. אכן, הגרסה שלפנינו מופיעה בשתי מסכתות בתלמוד הבבלי.
רבי אברהם זכּות בספר יוחסין הציע שמדובר על שני תנאים שונים שנקראו "רבי יעקב": רבי יעקב רבו של רבי, ורבי יעקב נכדו של "אחר", שעליו דיבר רב יוסף.
קורות חייו

רבי יעקב היה חברו של רבי מאיר ואף אמר הלכות בשמו. חברים נוספים עמם למד וחלק, היו רבי נתן, רבי שמעון, רבי יהודה, ורבי יוסי בנו של רבי יהודה.
הוא היה רבו של רבי יהודה הנשיא מחבר המשנה, לו הוא מסר את הנוסחאות הנכונות של המשניות והברייתות. פעם אחת אף התגלעה ביניהם מחלוקת, אולם למעשה הורה רבי לנהוג כרבי יעקב רבו.
תלמידים נוספים שהביאו הלכות בשמו, היו יהודה בן נקוסא ואלעזר בן יהודה איש אבלים.
בתלמוד מסופר שרבי יעקב הציל את נשיא הסנהדרין רבן שמעון בן גמליאל מבושה. כשנודעה לו כוונתם של רבי מאיר ורבי נתן לשאול את רבן שמעון שאלה קשה ממסכת עוקצין, ולאחר שרבן שמעון לא ידע לענות - להדיחו מן הנשיאות, הלך רבי יעקב ולמד מסכת זו בקול כל הלילה מאחורי דירתו של רבן שמעון, וכך רמז לו להתכונן ל'מבחן'. הצלחתו של רבן שמעון ב'מבחן' הביא בהמשך להוצאתם של רבי מאיר ורבי נתן מבית המדרש. הדעה הרווחת היא שמעשהו היה חיובי, אך יש שרואים זאת לשלילה כי בכך גרם כעס על שני חבריו, ולאי הזכרת שמם במשנה.
בספר הלכות גדולות מובא שלאחר המעשה הנ"ל, רבי מאיר פגש את רבי יעקב והקפיד עליו, ומחמת כך נפטר רבי יעקב.
מאמרותיו

”העולם הזה דומה לפרוזדור בפני העולם הבא, התקן עצמך בפרוזדור כדי שתכנס לטרקלין”.
”שכר מצווה בהאי עלמא ליכא (אין שכר למצוות בעולם הזה אלא רק בעולם הבא)”.
”אור שברא הקדוש ברוך הוא ביום ראשון אדם צופה ומביט בו מסוף העולם ועד סופו”.
”שור חרש שוטה וקטן שנגח - רבי יעקב אומר משלם חצי נזק”.
”כל שאין לו אשה, שרוי בלא טובה, בלא עזר, בלא שמחה, בלא ברכה, בלא כפרה...”
הערות שוליים

↑  תלמוד ירושלמי, מסכת שבת,  פרק י', הלכה ה'
↑  תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף ל"ט, עמוד ב'; תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף קמ"ב, עמוד א'
↑  תרגום חופשי: אם אלישע בן אבויה לא היה דורש פסוק מסוים כרבי יעקב נכדו - לא היה יוצא לתרבות רעה
1 2  תלמוד ירושלמי, מסכת חגיגה,  פרק ב', הלכה א'
↑  תלמוד בבלי, מסכת חגיגה, דף ט"ו, עמוד ב'
↑  שו"ת הלכות קטנות ח"ב, רמט.
↑  הרב אהרן הימן, "רבי יעקב (תנא)", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, חלק ב, עמודים 772-770, באתר היברובוקס
↑  ספר יוחסין, מאמר ראשון; שם, אלף‑בית, רבי יעקב
↑  תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ק"ב, עמוד א'
↑  תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף ע"ט, עמוד ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף קמ"ד, עמוד ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת שבועות, דף ג', עמוד ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת ביצה, דף ל"ה, עמוד ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ז', עמוד א', ותלמוד בבלי, מסכת חולין, דף מ"ה, עמוד ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף קי"ח, עמוד ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת זבחים, דף כ"ח, עמוד א'
↑  תלמוד בבלי, מסכת הוריות, דף י"ג, עמוד א'
↑  הרב פרופ' בנימין זאב בנדיקט, כתב עת תורה שבעל פה ל"א, תש"ן
↑  הלכות גדולות, הלכות הוראות סימן נח, עמוד תרז
↑  משנה, מסכת אבות, פרק ד', משנה ט"ז
↑  תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף ל"ט, עמוד ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת חגיגה, דף י"ב, עמוד א'
↑  ראו נזק משונה (שן ורגל) ושור תם (קרן (אב נזיקין)) לשם השוואה.
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף ל"ט, עמוד ב'
↑  בראשית רבה, פרשה יז, פיסקא ב'
רבי יוסף הכהן (תנא)

ערך זה עוסק בתנא וכהן בימי בית המקדש השני. אם התכוונתם לרופא, רב והיסטוריון יהודי, מחבר "עמק הבכא", ראו .
| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  דור ראשון לתנאים
 
רבי יוסף הכהן היה תנא, חכם וכהן בימי בית המקדש השני. שמו ומעשיו נזכרים בספרות חז"ל, וכמה הלכות כהונה, טהרה ואבלות נלמדים באמצעותם.
אזכורים

אודותיו במשנה: "יוסף הכהן הביא בכורי יין ושמן ולא קבלו ממנו. אף הוא העלה את בניו ואת בני ביתו לעשות פסח קטן בירושלים, והחזירוהו, שלא יקבע הדבר חובה". בתוספתא הנוסח: "מעשה ביוסף הכהן שהעלה את בתו [מהד' ליברמן: בן בתו] לעשות פסח שני, והחזירוהו, שמא יקבע הדבר חובה, אמר להם לא שיקבע הדבר חובה אלא שאין האשה עושה פסח שני. במקור אחר מסופר שקסת הדיו שלו הייתה "נקובה בצידה" מטעמי טהרה. וכן: "אמרו עליו על יוסף הכהן שהיה מיטמא ויוצא אצל ר' יוסי לציידן״, ובנוסח אחר: "שהיה מטמא ויוצא אחר רבו לצידן".
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | מעשה שמתה אשתו של יוסף הכהן ואמר לאחותה בבית הקברות לכי ופרנסי את בני אחותך, ואף על פי כן לא בא עליה אלא לזמן מרובה | “ |

|  – תלמוד בבלי, מסכת מועד קטן, דף כ"ג, עמוד א'  |  – תלמוד בבלי, מסכת מועד קטן, דף כ"ג, עמוד א'  |  |
כהן וצדיק

מספרות חז"ל עולה גישתו המחמירה בהלכות טומאת כהן: "מעשה ביוסף הכהן שמתה אשתו בערבי פסחים ולא רצה ליטמא לה, ודחפוהו חכמים וטמאוהו על כרחו, ובבבלי הנוסח: "ונמנו אחיו הכהנים וטימאוהו בעל כרחו". מקור מדרשי מתאר את חסידותו: "מעשה ביוסף הכהן שעלתה נומי ברגלו וקרא לרופאים לחתוך אותה, אמר לחוניא בנו כשיגיעו לחוט השערה הודיעני וכך עשה, אמר ליה בני עד כאן היית חייב ליטפל בי מכאן ואילך אי אתה חייב ליטפל בי לאבר מן החי, וכשבא דבר לפני חכמים אמרו (קהלת ז) יֵשׁ צַדִּיק אֹבֵד בְּצִדְקוֹ".
משפחתו וקורותיו

רבי יוסף הכהן הינו 'דמות עלומה' בעולמם של חכמים ו'לא ברור היכן חי ופעל'. במדרש מסופר על בנו חוניא; בירושלמי שמו נחונייה.
בנוסח המדרש שהיה תחת ידי רש"י נזכר שם אביו: יוסף בן פנחס הכהן. מהמקורות עולה שהיה תושב הארץ שירד ל'ציידן' (צידון שבדרום סוריה) כדי ללמוד תורה, השתקע בחוץ-לארץ ועלה ליראות בירושלים ובמקדש. במקבילה במסכת שמחות הוא מכונה 'יוסף הבבלי'.
קראטה (אוסטרליה המערבית)

| --- | --- |

מראה קראטה מהאוויר
 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה
 מדינה:  אוסטרליה המערבית אוסטרליה המערבית
 שפה רשמית:  אנגלית
 תאריך ייסוד:  שנות השישים של המאה ה-20
 גובה:  6.0 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  17,013 (10 באוגוסט 2021)
 קואורדינטות:  20°44′11″S 116°50′46″E﻿ / ﻿20.7364°S 116.846°E﻿ / -20.7364; 116.846 
 אזור זמן:  UTC +8
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטרליה מוגדלת) בריזבן סידני קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןקראטה(למפת אוסטרליה רגילה) בריזבן סידני קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןקראטה(למפת אוסטרליה המערבית רגילה) פרת' פורט הדלנד אלבני בנברי ג'רלדטון קלגורלי בסלטון קרנרבון ברום פורנולולו ה ט ה צ פ ו נ י ת  א ו ה ד ר ו מ י ת  האוקיינוס ההודי קראטה(למפת אוסטרליה המערבית מוגדלת) פרת' פורט הדלנד אלבני בנברי ג'רלדטון קלגורלי בסלטון קרנרבון ברום פורנולולו ה ט ה צ פ ו נ י ת  א ו ה ד ר ו מ י ת  האוקיינוס ההודי קראטה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קראטה (Karratha) היא עיירה במדינת אוסטרליה המערבית שבאוסטרליה. העיירה הוקמה בשנות השישים של המאה ה-20 על מנת לשכן את עובדי תעשיית כריית עפרות הברזל ובהמשך, בשנות השמונים, את עובדי תעשיית הנפט והגז הטבעי. אולוסיית העיירה מנתה 16,475 תושבים במפקד 2011.
שם העיירה הוא השם האבוריג'יני המקורי של המקום ומשמעותו הוא "ארץ טובה" או "קרקע רכה". קארטה שוכנת במרחק 1535 ק"מ מצפון לבירת המדינה פרת' ו-528 ק"מ מדרום לעיר ברום והיא נמצאת בתחומי אזור פילבארה.
ענפי הכלכלה העיקריים של העיירה הם: כריית עפרות ברזל, כריית מלח ים, ייצור אמוניה והפקת גז טבעי.
הערות שוליים

↑  קראטה במפקד 2011
↑  Western Australian Land Information Authority. "History of country town names".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554955005171  LCCN: n79022663  VIAF: 138359439   WorldCat (עם VIAF): 138359439
קתדרלת צ'פלו

מבט על הקתדרלה והעיר מהסלע החולש על העיר
פנים הקתדרלה: מבט מאולם התווך אל האפסיס
קתדרלת צ'פלו (באיטלקית: Duomo di Cefalù) היא בזיליקה מינורית קתולית בעיר צ'פלו בעיר המטרופולינית של פלרמו באי סיציליה. היא הקתדרלה של הדיוקסיה של צ'פלו (אנ') של הכנסייה הקתולית. זהו אתר מורשת עולמית של אונסק"ו, בתוך האתרים הערביים-נורמניים בפלרמו והקתדרלות של צ'פלו ומונריאלה.
הקתדרלה הוקמה בין השנים 1131 ל-1240 בסגנון אדריכלות נורמנית, לאחר שהאי סיציליה נכבש על ידי הנורמנים בשנת 1091. על פי המסורת, המבנה הוקם לאחר שרוג'רו השני, מלך סיציליה נדר לישו לאחר שנמלט מסערה ונחת בשלום בחוף העיר. הסיבה האמיתית הייתה כנראה מדינית-צבאית, בהתחשב בכך שלבניין יש אופי דמוי מבצר, וכפי שהוא נראה ממרחק, הוא שולט בקו הרקיע של העיירה מימי הביניים שסביבו, סוג של הצהרה עוצמתית על הנוכחות הנורמנית.
היסטוריה

הקתדרלה נבנתה באזור שהיה מאוכלס זמן רב, ויעידו על כך נוכחות של דרך רומאית ופסיפס קדם-נוצרי. הבנייה החלה בשנת 1131, פסיפסי האפסיס נוצרו בשנת 1145, והסרקופגים שסיפק רוג'רו השני לקבר שלו ושל אשתו הוצבו באותה שנה. אחרי 1172 הכנסייה עברה תקופה של הידרדרות. בשנת 1215 העביר פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את שני הסרקופגים לקתדרלת פלרמו, לשימוש בקברו ובקבר אביו. בניית הקתדרלה התחדשה זמן קצר לאחר מכן, והחזית הושלמה בשנת 1240. הקתדרלה נחנכה בשנת 1267 על ידי רודולף דה שבריאר (Rodolphe de Chevriêres), בישוף אלבנו (אנ').
בשנת 1472 נוסף פורטיקו, בתכנון אמברוג'ו מקומו, בין שני מגדלי החזית.
הקתדרלה הוכרה כמונומנט לאומי מ-1941, וב-3 ביולי 2015 הוכרזה אתר מורשת עולמית של אונסק"ו, חלק מהאתרים הערביים-נורמניים בפלרמו והקתדרלות של צ'פלו ומונריאלה.
תיאור > אדריכלות

לפני הקתדרלה כיכר גדולה על טרסות, שהייתה במקור בית קברות שהוקם לפי המסורת, עם אדמה שהובאה מירושלים, והייתה אמורה להיות בעלת תכונות שגרמו לחניטה מהירה של הגופות.
החזית מאופיינת בשני מגדלים נורמניים גדולים עם חלונות ביפוריים, כשעל כל אחד מהם בנוי צריח קטן שנוסף במאה ה-15. הצריחים אינם זהים: לאחד יש תוכנית מרובעת המוקפת בשינות בצורת להבה, המסמלות את המצנפת (mitre) של האפיפיור ומכאן את סמכותו הדתית. לצריח השני יש תוכנית מתומנת ושינות של גיבלינים, המסמלות את סמכותו הפוליטית והצבאית.
בפורטיקו מהמאה ה-15 יש שלוש קשתות, כאשר שתי החיצוניות מחודדות, נתמכות על ידי ארבעה עמודים וקמרונות צלעות. מתחת לפורטיקו נמצא "פורטה רגום" (Porta Regum, "שער המלך"), עם שער מעוטר בעדינות בשיש, כשמצדדיו ציורי קיר.
פנים הקתדרלה בנוי בתוכנית הצלב הלטיני, המחולק לספינה ראשית (אולם התווך) ושתי ספינות צדדיות באמצעות ארקדות של עמודים עתיקים: ארבעה עשר מגרניט ורוד ושניים משיש צ'יפולינו (אנ'). הבסיסים והכותרות הם מהמאה השנייה לספירה. שתי כותרות גדולות התומכות בקשת הניצחון של הספינה נוצרו כנראה על ידי בית מלאכה מפוליה באמצע המאה ה -12.
גג הספינה הונמך, כפי שניתן לראות מהחלק החיצוני של הבניין. הטרנספט גבוה הן מהספינה הראשית והן מהספינות המשניות. בעוד שהתקרות של חלקים מהמבנה בעלי קמרון חבית וחלקים בעלי גג קורות עץ פתוח, תקרת בית המקהלה היא קמרון צלעות.
מעבר למקום המצלב, הכנסייה יוצאת דופן בשילוב סגנון שהוא בעיקרו רומנסקי בצורותיו הפשוטות והמאסיביות עם הקשת המחודדת הגותית (אנ'). תכונה זו נראית גם בקתדרלת מונריאלה. אלו מאפיינים מוקדמים של הסגנון הגותי שהיה עתיד להתפתח באזור פריז תוך מספר שנים.
לכנסייה יש שלושה אפסיסים, סידור הקיים בסיציליה גם בקתדרלת מונריאלה. לשני האפסיסים הצדדיים התחתונים יש את הקווים העליונים של החלק החיצוני המעוטרים בקשתות עיוורות של קשתות צולבות קטנות עם זיזים מפוסלים, שקיימים גם הם בשימוש נרחב במונריאלה. הזיזים מתוארכים לשנים 1215–1223 ומתארים מסכות, ראשי בעלי חיים ודמויות אנושיות בתנוחות מעוותות. הזיזים של האפסיס המרכזי חדשים יותר. באפסיס המרכזי היו במקור שלושה חלונות גדולים בתקרה, שנסגרו אחר כך כדי לתת מקום לפסיפס, וחלון מרכזי גדול יותר בצורת אוגיב. שני זוגות נוספים של חלונות עגולים ממוקמים בקצות הטרנספט.
תיאור > הקלויסטר

לקתדרלה יש קלויסטר שניתן להיכנס אליו מתוך הכנסייה. בארקדה יש קשתות מחודדות, שכל אחת מהן נשענת על זוג עמודים דקים. הצורה אינה שונה מזו של קלויסטרים ספרדיים וחלק מהקלויסטרים הצרפתיים; הכותרות המרוכבות של העמודים המשולבים הם נורמניים והשאר עם מוטיבים רומנסקיים כלליים יותר. קלויסטר זה הוא המודל לקלויסטרים הנורמניים הבאים של סיציליה, ובמיוחד זה של מונריאלה.
יצירות אמנות > פסיפסים בבית המקהלה ובאפסיס

ככל הנראה היה התכנון המקורי שכל הכנסייה תהיה מעוטרת בפסיפסים, אך התכנון יצא אל הפועל רק באזור בית המקהלה והאפסיס. פסיפס עדיין מכסה את האפסיס וכמחצית מקירות הצדדים. רוג'רו השני, מלך סיציליה הביא רבי אמנים המומחים בטכניקת הפסיפס מקונסטנטינופול. הם התאימו את האמנות הדקורטיבית הביזנטית המסורתית שלהם למבנה אדריכלי שהיה ממוצא צפון אירופי.
הדמות הדומיננטית בתוכנית הדקורטיבית היא חלק הגוף העליון של ישו פנטוקראטור, המוצג על חצי הכיפה של האפסיס, כשידו הימנית מונפת לברכה, ובידו השמאלית הוא אוחז את הבשורה הפתוחה בפסוק ביוונית ובלטינית: "אֲנִי אוֹר הָעוֹלָם. אִישׁ הַהוֹלֵךְ אַחֲרֵי לֹא יִתְהַלֵּךְ בַּחֹשֶׁךְ, אֶלָּא אוֹר הַחַיִּים יִהְיֶה לוֹ" (הבשורה על-פי יוחנן, ח' 12).
בחלק העליון של קיר האפסיס מתוארת מריה הבתולה הברוכה, ידיה מורמות בתפילה, מוקפת על ידי ארבעה מלאכים. מתחת לה, משני צדי החלון המרכזי, יש דמויות של שנים-עשר השליחים והמבשרים, שמוקמו על פי תוכנית תאולוגית מתוכננת.
עיטור הפסיפס משתרע אל בית המקהלה, כאשר הקירות הצדדיים מראים דמויות של נביאים וקדושים. על הקיר הימני, הצמוד לכס המלכות, יש דמויות מלכותיות, ואילו בצד שמאל, סמוך לכס הבישוף, יש דמויות כוהנים. לכל דמות מלווה כתובת, ביוונית או בלטינית, המתארת את הדמות המוצגת. בעיטור קמרון הצלעות יש ארבעה כרובים וארבעה שרפים.
הדמויות הראשיות, אלו של ישו פנטוקראטור ומריה הבתולה, לבושות בכחול, וזוהרות על רקע האריחים המוזהבים. היצירה היא בדרגה הגבוהה ביותר, ומציגה אלגנטיות בצורת הלבוש של הגלימות של הדמויות וברגישות של פניהם ומחוותיהם. פסיפס זה נחשב לפסיפס הביזנטי הטוב ביותר באיטליה, וניתן להשוותו ליצירות ביזנטיות מאוחרות אחרות של קונסטנטינופול.
עיטור הפסיפס הביזנטי הושלם לפני שנת 1170. החלק התחתון וקירות הצד של בית המקהלה לא הושלמו עד המאה ה-17. הם כיסו ציורים קודמים שמהם נשארו מעט עקבות.
יצירות אמנות > עבודות אמנות אחרות

מהקישוט המצויר המקורי נותרו, דמות אורבנוס החמישי משלהי המאה ה-14, על עמוד בצד שמאל; ו"מדונה על כס המלכות" מהמאה ה-15 בזרוע השמאלית של הטרנספט.
הבזיליקה מכילה כמה קברים, כולל סרקופג עתיק, סרקופג מימי הביניים, והקבר הבולט של הבישוף קסטלי מהמאה ה-18.
אגן הטבילה מהמאה ה-12, שנחצב מגוש אבן יחיד, מעוטר בארבעה פסלי אריות קטנים. הכנסייה מכילה גם פסל של המדונה מבית המלאכה של אנטונלו גאג'יני (אנ') (המאה ה-16) וצלב עץ מצויר על ידי גוליילמו דה פזארו (Guglielmo da Pesaro‏, 1468). העוגב הוא מכשיר גדול דו-ידני עם קונסולה מנותקת וצנרת רגילה, ניצב מעל מבנה מחופה בלוחות עץ.
בתקרת הספינה עיטור צבוע עם פרוטומות, בעלי חיים דמיוניים ומוטיבים אחרים, כנראה עבודתם של בעלי מלאכה ערבים.
החל משנת 1985 הוזמן האמן מיקלה קנצונרי (Michele Canzoneri) מפלרמו, להתקין בחלונות 72 ויטראז'ים מודרניים, מופשטים, המבוססים על פרקים מהברית הישנה והחדשה. אלו עוררו מחלוקת מסוימת בגלל סגנונם.
יצירות אמנות > פסיפס נוצרי קדום

חפירות באזור הקתדרלה חשפו חלקים מפסיפס ססגוני מהמאה ה-6. הם מתארים יונה שותה, חלקים משתי ציפורים אחרות, שני עצים קטנים, ופרח בצורת שושן, הסגורים בתוך מסגרת עם מוטיבים אוגיביים ומעויניים.
פסיפס זה היה שייך ככל הנראה לבזיליקה ביזנטית קודמת. אזור זה של צ'פלו היה שייך לדיוקסיה לפחות עד המאה ה-8.
גלריה

מבט לאורך החזית הדרומית
ישו פנטוקראטור באפסיס
מריה המוקפת במלאכים
הקתדרלה בלילה
הפסיפס בקמרון
המדונה והילד מאת אנטונלו גאג'יני
חזית קתדרלת צ'פלו
לקריאה נוספת

Maria Giulia Aurigemma, Il cielo stellato di Ruggero II: Il soffitto dipinto della cattedrale di Cefalù, Milano, Silvana Editoriale, 2004, ISBN 88-8215-433-5.
Vincenzo Consolo e Giuseppe Leone, Cefalù, Palermo, Bruno Leopardi Editore, 1999, ISBN 88-87135-03-7.
Matteo Collura, Giuseppe Leone e Melo Minnella, Palermo, Palermo, Bruno Leopardi Editore, 1999, ISBN 8-87135-09-6.
Giovanni Agnello di Ramata, Cefalù, Palermo, Edizioni Flaccovio, 1962.
Vittorio Noto, Cefalù il Duomo del Re, in G. Bonanno, Cattedrali di Sicilia, M. Grispo Editore, Palermo 2000.
Vittorio Noto, Architetture medievali normanne e siculo normanne, (FR, IT), Palermo, P. Vittorietti Ed.2012, ISBN 978-88-7231-152-3.
הערות שוליים

↑  Arab-Norman Palermo and the Cathedral Churches of Cefalú and Monreale
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260769705171  GND: 4241742-9  LCCN: n82165990  VIAF: 154799137   WorldCat (עם VIAF): 154799137
ריסה (אתר מקראי)

מפה של נדודי בני ישראל משנת 1641
רִסָּה הוא אתר מקראי, מתחנות נדודי בני ישראל במדבר. שמו מופיע בספר במדבר, פרק ל"ג, פסוקים כ"א–כ"ב: ”וַיִּסְעוּ מִלִּבְנָה וַיַּחֲנוּ בְּרִסָּה: וַיִּסְעוּ מֵרִסָּה וַיַּחֲנוּ בִּקְהֵלָתָה.”
בני ישראל הגיעו אל ריסה מלבנה, והמשיכו במסעם לקהלתה. אין בתורה או בחז"ל התייחסות לאירועים שקרו במקום זה.
הערות שוליים

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| קודמת: לבנה (יציאת מצרים) | נדודי בני ישראל במדבר | הבאה: קהלתה |
קלוקוורק

| --- | --- |
 מחזור חיים:  2001–הווה (כ־23 שנים) 
 www.klocwork.com
 
קלוקוורק (באנגלית: Klocwork) הוא כלי תוכנה לניתוח קוד סטטי בבעלות Perforce, חברת תוכנה ממיניאפוליס, מינסוטה. קלוקוורק מנתחת את קוד המקור בזמן אמת, מפשטת סקר עמיתים (peer reviews) לקוד ומתוכננת לאריך את חיי המדף של תוכנה מורכבת.
סקירה כללית

Klocwork משמש לזיהוי בעיות אבטחה, בטיחות ואמינות בקוד C,‏ C++,‏ ג'אווה ו-#C. המוצר כולל תוספי שלחן עבודה רבים למפתחים, מדדים ודיווחים.
היסטוריה

במקור הטכנולוגיה של Klocwork פותחה כדי לענות על הדרישות לניתוח קוד מקור בקנה מידה גדול כדי לייעל את ארכיטקטורת התוכנה עבור קוד C בתוך נורטל נטוורקס והתפצלה בשנת 2001.
בינואר 2012 שוחרר Klocwork Insight 9.5. הוא סיפק ניתוח סטטי בזמן אמת בוויז'ואל סטודיו, כמו פעולת מעבד תמלילים עם איתור שגיאות כתיב תוך כדי כתיבה.
במאי 2013 הושק כלי בדיקת קוד העמיתים של Klocwork Cahoots.
ב 10 בינואר 2014 נרכשה Klocwork על ידי חברת Rogue Wave Software
בינואר 2019 נרכשה Rogue Wave Software על ידי חברת פרפורס (הידועה יותר כיצרנית מערכות ניהול תצורה) ובכך הפך המוצר KLOCWORK  לחלק מסל המוצרים האינטגרטיבי של פרפורס
היסטוריה > פרסים והוקרה

בשנת 2007 הוענק ל-Klocwork פרס InfoWorld לטכנולוגיית השנה לשנת 2007 עבור מנתח קוד המקור הטוב ביותר.
במאי 2014 זכתה Klocwork בפרס Red Herring Top 100 בצפון אמריקה, בתחום התוכנה.
הערות שוליים

↑  "Was die zyklomatische Komplexität wirklich aussagt". Entwicklung Elektronik (בגרמנית). 2018-04-10. נבדק ב-2020-04-03.
↑  "Coverity and Klocwork code analyzers drill deeper". InfoWorld. 2006-01-26. נבדק ב-2020-04-02.
↑  "Software tool finds bugs in real time". New Electronics. 2014-05-27. נבדק ב-2020-04-02.
↑  Dr Dobb's - Source Code Analysis: Spell-checker style.
↑  "Klocwork Cahoots Simplifies Peer Code Review". eWeek]. 2013-05-06. נבדק ב-2020-04-03.
↑  Klocwork by Perforce Broadens SAST Continuous Compliance Coverage with Latest Release
↑  "2007 Technology of the Year Award Winners". InfoWorld. 2007-01-01. נבדק ב-2020-04-02.
↑  2014 Red Herring North America: Winners
רודולף מסבאואר

| --- | --- |

רודולף מסבאואר
 לידה:  31 בינואר 1929 מינכן, רפובליקת ויימאר 
 פטירה:  14 בספטמבר 2011 (בגיל 82) גרינוולד, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 ענף מדעי:  פיזיקה גרעינית ופיזיקה אטומית
 מקום מגורים:  גרמניה, ארצות הברית
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הטכנית של ברלין  האוניברסיטה הטכנית של מינכן 
 מנחה לדוקטורט:  היינץ מאייר-לייבניץ 
 מוסדות:  האוניברסיטה הטכנית של מינכן (1964–1997)  המכון הטכנולוגי של קליפורניה (1960–1964)  Institut Laue–Langevin (1972–1977)  האוניברסיטה הטכנית של ברלין 
 תלמידי דוקטורט:  Fritz G. Parak 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיקה (1961)  מדליית אלברט איינשטיין (1986)  Rontgen-Preis (1961)  מדליית הזהב של לומונוסוב (1984)  מדליית אורניה (1988) 
 תרומות עיקריות
 גילוי אפקט מסבאואר ופיתוח ספקטרוסקופיית מסבאואר
 
רודולף לודוויג מֶסְבּאוּאֶר (בגרמנית: Rudolf Ludwig Mößbauer, ‏31 בינואר 1929 - 14 בספטמבר 2011) היה פיזיקאי גרמני, זוכה פרס נובל לפיזיקה על עבודתו בחקר קרינת גמא הנוצרת בתגובות גרעיניות. במהלך עבודת הדוקטורט, בשנים 1955-1958, מסבאואר ביצע סדרת מחקרים במכון מקס פלאנק למחקר רפואי בהיידלברג והיה הראשון שצפה בבליעת קרינה חסרת רתע. גילוי תופעה זו, שקיבלה את השם אפקט מסבאואר, הוא שזיכה אותו בשנת 1961 בפרס נובל בפיזיקה, יחד עם רוברט הופסטדטר מארצות הברית. בתקופת הזכייה בפרס מסבאואר עבד בקלטק, אך לאחר מספר שנים חזר לגרמניה. לאחר חזרתו, מוקד העניין המחקרי שלו עבר לפיזיקת נייטרינו.
קריירה אקדמית > השנים הראשונות

מסבאואר יליד מינכן, בנם של לודוויג וארנה מסבאואר, נרשם ללימודים אקדמיים בשנת 1948 ולאחר עבודה של שנה במעבדות תעשייתיות החל ללמוד פיזיקה באוניברסיטה הטכנית של מינכן (TUM). בשנת 1952 עבר את בחינות התואר והמשיך ללימודים מתקדמים.
במהלך השנים 1953-1954 מסבאואר השלים את עבודת התזה שלו במעבדה לפיזיקה יישומית ב-TUM ובמקביל עבד כעוזר הוראה במכון למתמטיקה של האוניברסיטה. בינואר 1958 הוא קיבל דוקטורט מ-TUM, על עבודתו בהנחיית פרופסור מאייר-לייבניץ.
קריירה אקדמית > מחקר וזכייה בפרס

משנת 1953 ואילך, עיקר עבודתו של מסבאואר התמקדה בתהליכי בליעת קרינת גמא בחומר, ובמיוחד חקר בליעה בתהודה גרעינית. בשנים 1955-1957 הוא עבד על הדוקטורט ובמקביל ביצע סדרת מחקרים במחלקה לפיזיקה של מכון מקס פלאנק למחקר רפואי בהיידלברג. במהלך מחקרים אלה הוא סיפק את העדות הניסויית הראשונה לתופעת בליעה תהודה גרעינית חסרת רתע (Recoilless Nuclear Resonance Absorption). תופעה זו היוותה את הבסיס לגילוי פלואורסצנציה (זהירה) של תהודה גרעינית, המוכרת כאפקט מסבאואר. לאחר פרסום מאמרו ב-1958 היו שביקרו את עצם הפרסום של "שטויות" כאלו בעיתונות רצינית מכובדת. רק לאחר שחוקרים אמריקאים אישרו את ממצאיו זכה מסבאואר להערכה על תגליתו.
על תגליתו זכה מסבאואר בפרסים רבים, שהחשוב שבהם היה פרס נובל בפיזיקה לשנת 1961, אותו הוא חלק עם האמריקאי רוברט הופסטדטר. פרסים נוספים כללו את פרס תאגיד המחקר של ניו יורק (1960), פרס רנטגן של אוניברסיטת גיסן (1961) ומדליית אליוט קרסון של מכון פרנקלין (1961).
קריירה אקדמית > המשך הקריירה

בשנת 1959 מונה מסבאואר כעוזר מחקר ב-TUM. ב-1960 הוא הוזמן למכון הטכנולוגי של קליפורניה (קלטק) ושם המשיך את מחקרו בנושא בליעת קרינת גמא, תחילה כעוזר מחקר ולאחר מכן כעוזר מחקר בכיר. הוא מונה כפרופסור לפיזיקה בקלטק בשנת 1961. בקהילה המדעית יש הטוענים כי קידומו של מסבאואר מחוקר עמית לפרופסור בקלטק, אשר התרחש תוך זמן קצר של שנה בלבד, וזמן קצר לפני שהוא קיבל את פרס נובל ב-1961, התרחש כי בקלטק סברו כי יהיה זה לא יאה שחוקר בדרגת עמית בלבד יקבל פרס נובל. מיד לאחר זכייתו בפרס נובל הגיע מסבאואר לביקור קצר בישראל בה נפגש עם מדענים במכון ויצמן למדע, באוניברסיטה העברית ובוועדה לאנרגיה אטומית שביצעו מחקרים בהתאם לשיטות המדידה של מסבאואר. הוא שב וביקר בישראל בפברואר 1968.
בשנת 1965, מסבאואר קיבל הצעה משר התרבות, החינוך והמחקר הבווארי לחזור לאוניברסיטה הטכנית של מינכן כפרופסור מלא, הצעה לה ענה בחיוב. לאחר חזרתו תחום ההתעניינות שלו עבר לתחום של פיזיקת נייטרינו.
בשנת 1972 הוא קיבל את תפקיד מנהל מכון לאואה-לנגבין (Institute Laue-Langevin) ולצורך כך עבר לגרנובל, צרפת. מכון מחקר בינלאומי זה, אשר עוסק בנייטרינו, התפתח עם השנים להיות אחד המרכזים הגדולים בעולם בתחום זה.
בשנת 1977 חזר מסבאואר למינכן, אך גילה שהרעיון שלו למודרניזציה של הפקולטה לפיזיקה, שהיה תנאי לחזרתו מארצות הברית, נדחה. למרות זאת, מסבאואר דחה מספר הצעות מאוניברסיטאות אחרות ומכוני פלאנק, והמשיך את עבודתו על "חידת הנייטרינו" ובייחוד ניסויי תנודות נייטרינו שנערכו בשווייץ וגיסן, וכן ניסויי נייטרינו מהשמש (gallex) באיטליה, עד פרישתו בשנת 1997 ואף לאחר מכן.
לאחר פרישתו, מסבאואר היה פרופסור אמריטוס ב-TUM, והמשיך לעסוק במחקר. בנוסף לפרסים שקיבל, הוא החזיק בתואר פרופסור של כבוד מ-13 אוניברסיטאות באירופה ובעולם. בין תחביביו טיולים בטבע, נגינה על פסנתר וצילום.
הוראה

מסבאואר נחשב למורה מוכשר. ב-1984 הוא העביר הרצאות ל-350 סטודנטים לתואר ראשון שלמדו את קורס המבוא בפיזיקה. הוא העביר גם הרצאות בתחומים ממוקדים יותר במספר קורסים, שכללו "פיזיקת נייטרינו", "תנודות נייטרינו", "איחוד האינטראקציות החלשה והאלקטרומגנטית" וגם "אינטראקציות של פוטונים ונייטרינו עם חומר".
מספרים כי היה אומר לתלמידיו :
"תסבירו את זה! הדבר החשוב ביותר הוא שתוכלו להסביר את זה. יהיו לכם מבחנים ובהם תצטרכו להסביר את זה. בסופו של דבר אתם תעברו אותם, תקבלו את התעודה שלכם ותחשבו - 'זהו זה'. לא ! כל החיים הם בחינה - אתם תצטרכו לכתוב הצעות מחקר, לדון במחקר עם עמיתים... לכן תלמדו להסביר את זה! אתם יכולים להתאמן בכך שתסבירו לסטודנט אחר או עמית. אם הם לא זמינים - תסבירו את זה לאמא שלכם, או לחתול שלכם."