stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ליטא באירוויזיון 2024
לפני האירוויזיון > קידום

כחלק ממסע קידום השיר לאירוויזיון אישר בלט את השתתפותו באירוע ה-WKND בסטוקהולם ב-8 במרץ, ב-PrePartyES במדריד ב-30 במרץ, במסיבת האירוויזיון של ברצלונה ב-6 באפריל, במסיבת האירוויזיון בלונדון ב-7 באפריל, בקונצרט האירוויזיון באמסטרדם ב-13 באפריל ובמסיבת האירוויזיון בקופנהגן ב-4 במאי. במהלך תקופה זו נועד עם ראשי הקהילות הליטאיות בערים. בנוסף, הופיע ב-9 במאי בכפר האירוויזיון.
ב-16 באפריל 2024 השיק LRT את קמפיין "Mums reikia šokt!" ("אנחנו צריכים לרקוד!"), במסגרתו הוזמנו תושבי ליטא לצלם את עצמם רוקדים לצלילי השיר "Luktelk" ולהעלות את הסרטונים לרשתות החברתיות. קטעים נבחרים שולבו בשידורי LRT במהלך שבוע האירוויזיון.
באירוויזיון

דוני מונטל (מימין), נציג ליטא לאירוויזיון 2012, שנערך בבאקו שבאזרבייג'ן ולאירוויזיון 2016, שנערך בסטוקהולם שבשוודיה. הוא דורג במקום ה-12 והתשיעי בהתאמה. להקת דה רופ (משמאל), נציגת ליטא באירוויזיון 2021, שהתקיים ברוטרדם שבהולנד. היא דורגה במקום השמיני. שני האמנים נבחרו להופיע בסרטון הגלויה של ליטא באירוויזיון 2024.
על פי חוקי האירוויזיון נדרשות כל האומות, למעט המדינה המארחת ו"חמש הגדולות" (צרפת, גרמניה, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת), להעפיל מאחד משני חצאי הגמר על מנת להתמודד בגמר; עשר המדינות המובילות מכל חצי גמר עולות לגמר. איגוד השידור האירופי (EBU) פיצל את המדינות המתחרות לחמישה סלים שונים על בסיס דפוסי הצבעה דומים וקשרים גאופוליטיים משותפים, על מנת להפחית את הסיכוי לתיאום הצבעות על רקע זה. ב-28 בינואר 2024 נערכה הגרלת הקצאה שהכניסה כל מדינה לאחד משני חצאי הגמר, וכן באיזו מחצית מהמופע הם יופיעו. ‌ליטא שובצה למחצית הראשונה של חצי הגמר הראשון, שהתקיים ב-7 במאי.
לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2024 הוחלט סדר השירים לחצי הגמר על ידי מפיקי התוכנית ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. ליטא הופיעה שלישית, אחרי סרביה ולפני אירלנד.
בליטא, כל ערבי התחרות שודרו בערוצי LRT televizija ו-LRT radijas, וכן באתר האינטרנט של תאגיד השידור הליטאי, lrt.lt, בליווי פרשנות מפי רמונאס זילניס. לפני כל אחד מחצאי הגמר שודרה תוכנית מקדימה בת חצי שעה בהנחיית זילניס, ולפני הגמר הוקרן סרט תיעודי באורך 25 דקות, בבימויו של רולנדס מסיוליס, אשר תיעד את דרכו של סילבסטר בלט לאירוויזיון.‏ LRT שיתף פעולה עם RÚV האיסלנדי, תאגיד השידור השוודי, ARD הגרמני, BBC הבריטי, ČT הצ'כי, ERR האסטוני, פראנס טלוויזיון, NRK הנורווגי, DR הדני ו-Yle הפיני בשידור התוכנית ABBA – Against the Odds לרגל יום השנה החמישים לניצחון הראשון של שוודיה באירוויזיון: "Waterloo" של אבבא. במהלך שבוע האירוויזיון שודרה תוכנית רדיו מיוחדת בהנחיית פרשני האירוויזיון לשעבר דריוס אוז'וקרייטיס וגרוטה גריניוּטֶה. בנוסף, בחודשים מרץ ואפריל שידר LRT radijas את ההסכת "Suvienyti Eurovizijos" ("מאוחדים על ידי האירוויזיון"), בהנחיית יוסטס בוּיוידאס. החל מ-29 במרץ, במסגרת תוכנית הבוקר של LRT televizija,‏ Labas rytas, Lietuva ("בוקר טוב, ליטא"), הוצג מדי יום שיר אחד מתוך שירי התחרות של אותה שנה.
ה"גלויות" הן קטעי וידאו קצרים בני 40 שניות, שמוקרנים במהלך שידור הטלוויזיה ותכליתם לאפשר מעבר חלק ככל הניתן בין שיר לשיר בעיצובה השונה של הבמה. לקראת אירוויזיון 2024 הוחלט כי נושא ה"גלויות" השנתי יהיה שני שירי עבר מכל מדינה. לאחר הקרנת שני השירים הנבחרים הוצג וידאו קצר על הנציג העכשווי של אותה המדינה, שצולם על ידו במצב סלפי. ליטא בחרה להציג את דוני מונטל, נציג ליטא לאירוויזיון 2012 ולאירוויזיון 2016, שדורג במקום ה-12 והתשיעי בהתאמה, ואת להקת דה רופ, נציגת המדינה לאירוויזיון 2021, שדורגה במקום השמיני.
באירוויזיון > חצי הגמר

בלט השתתף בחזרות טכניות ב-27 באפריל וב-1 במאי, ולאחר מכן בשלוש חזרות גנרליות ב-6 וב-7 במאי.
הופעתה של ליטא נפתחה על במה בצבע כחול. בלט לבש מעיל אדום, וארבעה רקדנים ליוו אותו. במעבר בין הבית הראשון לפזמון הפכה הבמה לאדומה. בבית השני חזר הצבע הכחול, ובמסך המרכזי הוקרן ראשו של בלט מימין ומשמאל. בקטע המעבר לקטע האינסטרומנטלי המצלמה עברה למצב "מבט על", ועל הרצפה הוקרנו ארבע ידיים. בלט עמד במרכז הידיים לצד רקדניו. בקטע הטראנס אורות הבמה הוחלפו לסירוגין בין כחול לאדום, עד שנעצרו על הצבע האחרון.
בסוף הערב הוכרזה ליטא כאחת מעשר המדינות שהעפילו לשלב הגמר. מאוחר יותר התברר כי ליטא הגיעה למקום הרביעי עם 119 נקודות.
באירוויזיון > גמר

זמן קצר לאחר שידור חצי הגמר הראשון, נערכה מסיבת עיתונאים בהשתתפות נציגי המדינות שהעפילו לשלב הגמר. באותו הערב נערכה הגרלת הקצאה שקבעה באיזו מחצית תופיע כל מדינה בגמר. מעבר לשתי האפשרויות הרגילות הוסיף איגוד השידור האירופי אפשרות שלישית, שהיא בחירת ההפקה. מדינה שתוגרל ל"בחירת ההפקה" תשתבץ בהתאם להחלטת הנהלת האירוע. ליטא הוגרלה להופיע במחצית הראשונה. ב-10 במאי פורסם סדר ההופעות המדויק של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות. ליטא שובצה כהופעה השביעית, אחרי ישראל ולפני ספרד.
לקראת המופע, השתתף בלט בחזרות הגנרליות למופע הגמר, ב-10 וב-11 במאי, כולל גמר חבר השופטים, שבו דירגו השופטים המקצועיים את כל השירים. ליטא הגיעה למקום ה-14 עם 90 נקודות; 32 נקודות מהשופטים ו-58 נקודות מהקהל. במופע הגמר, בתום הקראת הניקוד שהעניקו צוותי השופטים, דורג השיר במקום ה-17 עם 32 נקודות. בהצבעת הקהל הוא דורג במקום העשירי עם 58 נקודות. כך, בתום הקראת הניקוד מהצבעות הקהל בבית, שהתווסף לניקוד מהשופטים, סיים השיר במקום ה-14 עם 90 נקודות.
באירוויזיון > הצבעה

במהלך שלושת המופעים העניקה כל מדינה שני סטים של הצבעה (הקהל והשופטים של אותה המדינה). מספר הנקודות ששתי הקבוצות יכולות להעניק נע בין 1–8, 10 ו-12 נקודות. ההרכב המדויק של חבר השופטים הלאומי ופירוט הנקודות שלהם ושל הקהל של כל מדינה פורסמו לאחר הגמר. חבר השופטים הליטאי הורכב מז'יוואר יאסינסקיס, כריסטופס נאראשקביצ'וס, פובילאס משקלה, אגנטה גאבליטה ומוניקה מריה פאולוסקיטה.
באירוויזיון > הצבעה > נקודות שהוענקו לליטא > חצי הגמר

| קהל> ציון | קהל> מדינות | קהל> סך הכל |
| --- | --- | --- |
| 12 נקודות |  אירלנד,  הממלכה המאוחדת | 24 נקודות |
| 10 נקודות |  אוקראינה,  לוקסמבורג,  קפריסין | 30 נקודות |
| 8 נקודות |  גרמניה | 8 נקודות |
| 7 נקודות |  איסלנד,  פולין,  פינלנד | 21 נקודות |
| 6 נקודות |  אוסטרליה,  סלובניה | 12 נקודות |
| 5 נקודות |  שוודיה,  העולם | 10 נקודות |
| 4 נקודות |  פורטוגל | 4 נקודות |
| 3 נקודות |  אזרבייג'ן,  קרואטיה | 6 נקודות |
| 2 נקודות |  מולדובה,  סרביה | 4 נקודות |
| נקודה אחת |  | 0 נקודות |
| סך הכל | 17 מדינות ושאר העולם1 | 119 נקודות |
1החל משנת 2023 גם המדינות שלא משתתפות יכולות להצביע, והצבעותיהן נספרות כקבוצה אחת ששמה הוא "שאר העולם" (באנגלית: Rest of the world; בראשי תיבות: ROTW).
באירוויזיון > הצבעה > נקודות שהוענקו על ידי ליטא > חצי הגמר

| קהל> ציון | קהל> מדינות |
| --- | --- |
12 נקודות:  אוקראינה
10 נקודות:  קרואטיה
8 נקודות:  אירלנד
7 נקודות:  לוקסמבורג
6 נקודות:  פינלנד
5 נקודות:  פורטוגל
4 נקודות:  פולין
3 נקודות:  סלובניה
2 נקודות:  אוסטרליה
נקודה אחת:  אזרבייג'ן
סך הכל: 10 מדינות
באירוויזיון > הצבעה > נקודות שהוענקו על ידי ליטא > חצי הגמר > תוצאות הצבעה מפורטות

החל מאירוויזיון 2023 המדינות העולות מחצאי הגמר אל הגמר נקבעות רק על בסיס הצבעות הקהל. נוסף על כך, משנה זו, קהל במדינות אשר לא משתתפות בתחרות יכול אף הוא להצביע. כל ההצבעות של המדינות האחרות אשר לא משתתפות מחוברות יחד לסל הצבעות נוסף של 1–8, 10 ו-12 נקודות ונקרא הצבעות שאר העולם.
| סדר | מדינה | קהל> מיקום | קהל> נקודות |
| --- | --- | --- | --- |
| 01 |  קפריסין | 11 |  |
| 02 |  סרביה | 14 |  |
| 03 |  ליטא |  |  |
| 04 |  אירלנד | 3 | 8 |
| 05 |  אוקראינה | 1 | 12 |
| 06 |  פולין | 7 | 4 |
| 07 |  קרואטיה | 2 | 10 |
| 08 |  איסלנד | 12 |  |
| 09 |  סלובניה | 8 | 3 |
| 10 |  פינלנד | 5 | 6 |
| 11 |  מולדובה | 13 |  |
| 12 |  אזרבייג'ן | 10 | 1 |
| 13 |  אוסטרליה | 9 | 2 |
| 14 |  פורטוגל | 6 | 5 |
| 15 |  לוקסמבורג | 4 | 7 |
באירוויזיון > הצבעה > נקודות שהוענקו על ידי ליטא > גמר > תוצאות הצבעה מפורטות

צוותי השיפוט בתחרות מונים חמישה אנשי מקצוע בתעשיית המוזיקה, אזרחי המדינה אותה הם מייצגים. שמותיהם פורסמו לפני התחרות בשם השקיפות. כל צוות שיפוט דירג את 26 השירים שהתחרו בגמר על פי יכולות ווקאליות, ההופעה על הבמה, הרכב השיר ומקוריותו. בנוסף, נאסר על כל שופט להיות קשור בצורה כלשהי עם אחד האמנים המתחרים. הדירוגים האישיים של כל שופט וכן תוצאות הצבעות הקהל פורסמו זמן קצר לאחר מכן.
| סדר | מדינה | שופטים> שופט 1 | שופטים> שופט 2 | שופטים> שופט 3 | שופטים> שופט 4 | שופטים> שופט 5 | שופטים> דירוג | שופטים> נקודות | קהל> דירוג | קהל> נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 01 |  שוודיה | 13 | 1 | 12 | 6 | 17 | 6 | 5 | 10 | 1 |
| 02 |  אוקראינה | 2 | 4 | 5 | 4 | 9 | 5 | 6 | 1 | 12 |
| 03 |  גרמניה | 21 | 9 | 11 | 7 | 10 | 10 | 1 | 14 |  |
| 04 |  לוקסמבורג | 23 | 10 | 14 | 8 | 12 | 12 |  | 20 |  |
| 05 |  הולנד | 9 | 11 | 22 | 18 | 23 | 16 |  | N/A |  |
| 06 |  ישראל | 14 | 16 | 1 | 14 | 6 | 7 | 4 | 8 | 3 |
| 07 |  ליטא |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 08 |  ספרד | 4 | 20 | 24 | 20 | 25 | 13 |  | 13 |  |
| 09 |  אסטוניה | 16 | 17 | 19 | 19 | 24 | 24 |  | 5 | 6 |
| 10 |  אירלנד | 7 | 6 | 13 | 10 | 4 | 8 | 3 | 6 | 5 |
| 11 |  לטביה | 25 | 21 | 7 | 21 | 11 | 15 |  | 7 | 4 |
| 12 |  יוון | 20 | 18 | 20 | 12 | 21 | 22 |  | 18 |  |
| 13 |  הממלכה המאוחדת | 10 | 13 | 21 | 25 | 18 | 19 |  | 16 |  |
| 14 |  נורווגיה | 15 | 15 | 3 | 17 | 5 | 9 | 2 | 17 |  |
| 15 |  איטליה | 11 | 22 | 23 | 9 | 20 | 17 |  | 9 | 2 |
| 16 |  סרביה | 18 | 23 | 9 | 16 | 14 | 18 |  | 24 |  |
| 17 |  פינלנד | 12 | 14 | 25 | 24 | 22 | 21 |  | 11 |  |
| 18 |  פורטוגל | 6 | 3 | 4 | 5 | 3 | 3 | 8 | 23 |  |
| 19 |  ארמניה | 8 | 7 | 16 | 11 | 16 | 11 |  | 12 |  |
| 20 |  קפריסין | 22 | 12 | 17 | 15 | 15 | 20 |  | 15 |  |
| 21 |  שווייץ | 1 | 2 | 6 | 1 | 1 | 1 | 12 | 3 | 8 |
| 22 |  סלובניה | 19 | 19 | 10 | 13 | 8 | 14 |  | 22 |  |
| 23 |  קרואטיה | 3 | 5 | 2 | 3 | 7 | 2 | 10 | 2 | 10 |
| 24 |  גאורגיה | 17 | 25 | 18 | 22 | 13 | 23 |  | 21 |  |
| 25 |  צרפת | 5 | 8 | 8 | 2 | 2 | 4 | 7 | 4 | 7 |
| 26 |  אוסטריה | 24 | 24 | 15 | 23 | 19 | 25 |  | 19 |  |
ביאורים

↑  הולנד נפסלה כמה שעות לפני הגמר.
הולדה לאחר המוות

ערך זה עוסק בהולדה שלאחר המוות בדגש על השלכותיה המשפטיות. אם התכוונתם לפן הטכני-רפואי, ראו .
הולדה לאחר המוות מתאפשרת ברפואה המודרנית באמצעות שאיבת זרע מגבר חי או זמן קצר לאחר מותו, לשם הפריה של אישה שקשורה לגבר המת בקשר משפחתי או בקשר קירבה אחר (בת זוג, חברה), כדי שתלד ילד למנוח, או שימוש בביצית מאישה שמתה לשם הריון, ובכך לאפשר למנוחים רבייה, המאפיינת יצורים חיים.
תיאור השיטה

התפתחות הטכנולוגיה הרפואית שאפשרה שמירה של זרע וביציות לתקופה ארוכה, בשילוב עם הפריה מלאכותית והפריה חוץ-גופית, יצרו אפשרות של לקיחת זרע או ביצית מאדם חי ואף מיד לאחר מותו, לשם הפריה של אישה שתסתיים בלידת ילד למנוח. נושאת ההיריון היא אם פונדקאית, כלומר בתום ההיריון תמסור את הילד למי ששכרו אותה למטרה זו, או אישה שתופרה בזרעו של המנוח ותהפוך לאמו של הילד.
בישראל > זכות משפטית להורי המנוח

בית המשפט העליון נדרש למחלוקת בין הורי המנוח שרצו למסור את זרעו לאם פונדקאית לבין אשתו של המנוח שהתנגדה לכך, והכריע כי זכותה של אשת המנוח גוברת על זכותם של הוריו. באוביטר היו חילוקי דעות לגבי מעמדם המשפטי של הורי המנוח במקום שאין התנגדות של אשתו: השופטים אסתר חיות ויורם דנציגר צידדו בזכותם של הורי הנפטר להעביר את זרעו של הנפטר לפונדקאית כשאין התנגדות לכך מצד אשתו, לעומת השופט מני מזוז שהתנגד לכך.
פסק דין של בית משפט לענייני משפחה בבאר שבע עסק בגבר שנפטר ללא בת זוג. בית המשפט התיר להוריו להשתמש בזרעו, רק לשם הפריית אישה שתהיה אם לילד זה (ולא לשם הפריית אם פונדקאית).
השופט שאול שוחט קבע, בפסק דין של בית משפט לענייני משפחה בתל אביב, שהורים שבנם נפטר ללא בת זוג זכאים לשאוב מגופו זרע שיופרה באמצעות אם פונדקאית, בתנאי שיוכיחו כי הבן הסכים לכך. על ההוכחה לכלול שלושה מרכיבים מצטברים לגבי רצונו של הבן המנוח:
רצון כללי להביא ילדים לעולם
רצון להוליד ילדים גם לאחר מותו
רצון לממש זאת באמצעות אישה שיבחרו הוריו.
בישראל > זכות הנולד לקצבת שאירים ולפנסיית שאירים

עובד מדינה פרש לגמלאות, החל לקבל פנסיה תקציבית, התחתן עם בת זוגו, ונפטר פחות משנה לאחר שנישאו. לאחר מותו עברה האישה הפריה חוץ גופית בזרעו של המנוח וילדה בת. האם תבעה מהמוסד לביטוח לאומי קצבת שאירים לה ולבת, והמוסד אישר את תביעתה. היא תבעה מהמדינה פנסיית שאירים לה ולבת, ותביעתה נדחתה, בנימוק שהזכות לפנסיה מתגבשת ביום קרות האירוע המזכה, וביום פטירתו של המנוח לא היה לו ולאם ילד משותף, ועל כן האם והבת אינן זכאית לפנסיית שאירים. התביעה הובאה לבית הדין הארצי לעבודה, שפסק שהבת זכאית לפנסיית שאירים ואילו האם אינה זכאית.
במקרה נוסף, חייל צה"ל נהרג בשנת 2002, ולאחר מותו קצרו הוריו את זרעו על מנת שישמש להפריה מלאכותית. כ-11 שנים לאחר מכן נולדה מזרעו בת, לאם שלא הכירה אותו. הבת נרשמה במרשם האוכלוסין כבתו של המנוח והיא נושאת את שם משפחתו. בשנת 2024 פסק בית המשפט העליון שהבת זכאית לתגמולים לפי חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום), התש"י-1950.
במדינות אחרות

עד שנת 2000, תינוקות שנולדו בבריטניה באמצעות הפריה מזרעו של מת נרשמו כחסרי אב. בשנה זו הודיעה ממשלת בריטניה שתינוקות כאלה ירשמו בתעודת הלידה עם שם אביהם.
בשנת 2002 פסק בית המשפט העליון של מסצ'וסטס שילדה שנולדה בהפריה מלאכותית מזרעו של מת היא יורשת של אביה, בתנאי שהוכח קשר גנטי בין האב לבת, ושהוא הסכים להפריה בזרעו לאחר מותו והסכים לתמוך בצאצא שייוולד.
בשנת 2012 פסק בית המשפט העליון של ארצות הברית בהחלטה תקדימית שתאומים שנולדו 18 חודשים לאחר מות אביהם תוך שימוש בזרע של האב אינם זכאים לקצבת שאירים מביטוח לאומי.
ראו גם

לידה שלאחר המוות
קצירת זרע מהמת
הערות שוליים

↑  ליאור שדמי שפיצר, ביהמ"ש אישר להורים שבנם היחיד נהרג לעשות שימוש בזרעו להמשכיות משפחתם, באתר "תקדין", 26 בינואר 2016
1 2  בע"מ 7141/15 פלונית נ' פלונית ואחרים, ניתן ב־22 בדצמבר 2016
↑  יעל השילוני דולב וצבי טריגר, ‏בין רצון המת לבין רצונם של הנותרים בחיים: שימוש בזרע לשם הולדה לאחר המוות, פטריארכייה, פרו נטליזם ומיתוס המשכיות הזרע, עיוני משפט לט(3), תשע"ז
ירון אונגר, הפריה לאחר המוות על פי המשפט העברי, באתר הכנסת, 10 במאי 2017
↑  תמ"ש (באר שבע) 28012-10-16 פלונית נ' פרקליטות מחוז דרום - אזרחי, ניתן ב-24 באוגוסט 2017
↑  עמ"ש (תל אביב-יפו) 15896-04-19 ר׳ ש׳ נ' בית חולים אסף הרופא פוריות הגבר ובנק הזרע, ניתן ב-15 בדצמבר 2019
↑  קטינה שנהרתה לאחר מות אביה זכאית לקבל את קצבת הפנסיה התקציבית לשאירים, באתר כל זכות;
ע"ע (ארצי) 40755-05-10  מדינת ישראל נגד ג'.מ.מ, ניתן ב-19 באפריל 2016
↑  רע"א 4126/24 מדינת ישראל – קצין התגמולים, אגף השיקום, משרד הביטחון נ' פלונית, ניתן ב־30 בספטמבר 2024
↑  "Posthumous fathers to be recognised". BBC News. 25 באוגוסט 2000. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Renee H. Sekino, Posthumous Conception: The Birth of a New Class (אורכב 15.07.2004 בארכיון Wayback Machine), Boston University Journal of Sci. and Tech. Law, 2001
↑  Astrue v. Capato, 566 U.S. 541 (2012)
שמואל אלכסנדרוב

שמואל אלכסנדרוב, 1920
אגדת פך השמן, שמואל אלכסנדרוב, 1892 ורשה. לחצו על התמונה לדפדוף בספר מעמוד 1
שמואל אלכסנדרוב (ח' בטבת ה'תרכ"ו, 26 בדצמבר 1865 - י"ז בחשוון ה'תש"ב, 7 בנובמבר 1941) היה מלומד יהודי אוטודידקט מאנשי תנועת המזרחי, שנספה בשואה.
קורות חיים

נולד בבוריסוב, פלך מינסק, להלל אלכסנדרוב שנודע בתואר "העילוי משקלוב" מצעירותו אך בחייו הבוגרים שימש סנדלר וכורך ספרים. למד בבתי המדרש המקומיים ובהיותו בן חמש עשרה למד בחברותא מפי הרב המקומי ר' יהודה צירקל. זמן מה למד בישיבת וולוז'ין אך אז החל לעסוק בלימודי היסטוריה, פילוסופיה ומדעי הטבע ועזב את הישיבה. בנסותו לשלב את דברי חז"ל והמסורת היהודית עם הידיעות החדשות שרכש, למד גם קבלה ואת ההגות החב"דית והחל לגבש לעצמו תפיסת עולם עצמאית.
עם חברו יוסף מאיר אייזנשטדט (1865–1939) למד עצמאית לקרוא ולכתוב ברוסית ובגרמנית, וכך התאפשר להם להרחיב את תחומי הידע שבהם התעניינו. בחוברת "מסכת נגעים" שהדפיס, ביקר חריפות את דברי התורה שהודפסו בכרכי כתב העת "האסיף", החוברת נדפסה במימון שהשיג חברו שהיה חתנו של אדם עשיר, וקוממה את חוגי המשכילים.
במאמריו ניסה לשלב מהגותם של פילוסופים ידועי שם, בין היתר: שלינג, סולוביוב, קאנט, הגל וברגסון, עם מחשבת ישראל. הוא מצא קווים משותפים בין הגות חב"ד להגותו של שלינג, ומיקד בקו זה את מחשבתו הפילוסופית.
חיבורו "אגדת פך השמן" שתמך במאמרו של חיים זליג סלונימסקי "מאי חנוכה" שפירש באופן אליגורי את סיפור נס פך השמן, כפר בהתרחשותו של הנס בפועל, ועורר תגובות קשות ברחוב השמרני, הקנה לאלכסנדרוב מעמד מכובד בקרב המשכילים, אך גרם לגינוי חריף שלו בחוגי החרדים. בשנת תרנ"ג, כתב את מאמרו "אגדת אש מן השמים" והקדיש אותה לחז"ס, המאמר נדפס שנתיים לאחר מכן בכתב העת "תלפיות". במכתב למו"ל תלפיות כתב אלכסנדרוב, כי הוא מצטער על ביטויים בחיבורו מהם עלה כי הוא שולל את המסורת היהודית בדבר נס פך השמן, וכתב אותם רק כדי להדגיש את הסברו החלופי לאגדה. אך לגופו של עניין הוא מקבל בנושא זה את "קבלת חז"ל". כך כתב גם בהקדמתו לחיבורו טל תחיה" על מסכת אבות: "הנני מתחרט חרטה גמורה על הבטויים הקשים הנוגעים בגוף קבלת פך השמן הנמצאים בספרי אפ"ה [=אגדת פך השמן] ודעתי ככל שלומי אמונים בזה".
בשנת 1902 הצטרף לתנועת המזרחי ונטל חלק במאמצים לשדל את הרב אברהם יצחק הכהן קוק להצטרף להנהגת התנועה. הוא המשיך להתכתב עם הרב קוק בשנים הבאות בכל תחומי התעניינותו.
עד המהפכה עבד בבנק. לאחר המהפכה היה מצבו הכלכלי קשה, ב-1923 הוצעה לו רבנות בוברויסק במקומו של רבי שמריה נח שניאורסון שנפטר, הוא סירב אך הקים אגודת "אוהבי תורה" שפתחה שיעורים בתלמוד, משניות וספרות חז"ל בבוברויסק. בעקבות התארגנות זו נפתחו שיעורים דומים בעיירות הסביבה. תחת השלטון הקומוניסטי המשיך להתכתב עם רבנים שונים ברחבי רוסיה, אך לא היה יכול לפעול רבות.
אחיו וקרוביו העמידו לרשותו קרן של 1,000 דולר לצורך עלייתו לארץ ישראל או הדפסת כתביו בארצות הברית. הוא בחר באפשרות השנייה.
שמואל אלכסנדרוב נספה עם חיסול גטו בוברויסק בי"ז בחשוון ה'תש"ב, 7 בנובמבר 1941.
משפחתו

בשנת ה'תרמ"ט נישא לגיטל בת מרדכי קצנלסון מבוברויסק. משפחת אשתו של אלכסנדרוב ראתה בו בטלן והרחיקה ממנו את שתי בנותיו ואת בנו היחיד. הלל אלכסנדרוב, בנו, נשלח בניגוד לרצונו ללמוד בבתי ספר רוסיים, הצטרף לחוגי המהפכה ולאחר מהפכת אוקטובר היה עסקן תרבות ביבסקציה. הוא נודע כהיסטוריון וחוקר ספרות יהודית, וניהל את החוג להיסטוריה יהודית בימי קדם ובימי הביניים במכון למדעי המזרח באוניברסיטת לנינגרד.
משפחתו > ארכיון

חומרים משלו נמצאים בארכיון גנזים אגודת הסופרים בבית אריאלה בתל אביב.
לקריאה נוספת

יצחק סלייטר (מהדיר וכותב המבוא), שמואל אלכסנדרוב: מאמרים ואיגרות, מוסד ביאליק: ספריית דורות (80), ירושלים תשפ"ד-2024 (כולל מבוא ביוגרפי וכללי)
שמואל אלכסנדרוב, בתוך: ידיעות גנזים, 81 (ניסן תשל"ג), שנה 10 כרך ה: סופרים עברים שנספו בשואה, עמ' 319–326.
שמואל אלכסנדרוב; ב. מ. לוין, במחיצתו של ר' שמואל אלכסנדרוב, בתוך: יהודה סלוצקי (עורך), באברויסק: ספר־זיכרון לקהילת בוברויסק ובנותיה, ח"א, עמ' 319–325.
גאולה רפאל, רבי שמואל אלכסנדרוב (1865–1941), סיני, כרך המאה, תשמ"ז. עמ' קצה-רכא.
אהוד לוז, ספירטואליזם ואנרכיזם דתי במשנתו של שמואל אלכסנדרוב, דעת 7, תשמ"א, עמ‘ 138-121.
ישראל רוזנסון, אסוך של שמן אחד: על נס וחוקיות במשנתו של שמואל אלכסנדרוב, בד"ד 30, תשע"ה, עמ‘ 116-103.
צחי סלייטר, ציונות רוחנית דתית: דת ולאומיות בהגותו של שמואל אלכסנדרוב, דעת 82, תשע"ז, עמ' 285–319.
הערות שוליים

1 2  יצחק סלייטר, שמואל אלכסנדרוב: מאמרים ואיגרות, להלן 'לקריאה נוספת', במבוא לתולדותיו.
↑  חז"ס, מאי חנוכה?, הצפירה, 29 בדצמבר 1891.
↑  לפירוט על הפרשה והתגובות ברחוב ובעיתונות היהודית והכללית ראו מקורות אצל גאולה רפאל, להלן "לקריאה נוספת".
↑  ראו למשל: אמונת חכמים... לבטל דברי מערכת 'הצפירה', וילנה תרנ"ב. הספר תוקף את חז"ס ומזלזל באלכסנדרוב. נכתב בהוראת הרבי שלמה זלמן שניאורסון מחב"ד-קאפוסט, והופץ ב-2000 עותקים בידי חסידי חב"ד.
↑  ארכיון ובו תיק עלייתו ארצה, באתר ארכיון המדינה, עמ' 563-576
↑  תאריך הלידה שם, 17.12.1865, אינו תואם לתאריך העברי והוא שגוי. ראו על כך בהערותיו של נפתלי בן-מנחם על גיליון זה של גנזים, נדפסו בספרו 'פתחי שערים', ירושלים תשל"ו, עמ' 289–290.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302769405171  GND: 1266807012  ISNI: 0000 0000 7096 8229  LCCN: no2007048325  NTA: 301919445  VIAF: 97480599   WorldCat (עם VIAF): 97480599
שירים שהוקלטו על ידי מיילי סיירוס

מיילי סיירוס בהופעה בשנת 2017
הזמרת האמריקאית מיילי סיירוס הקליטה שירים לשמונה אלבומי אולפן, חמישה אלבומי פסקול, והופעות אחרות באלבום או בסינגלים. היא הקליטה 113 שירים לאלבומים שלה. אבל היא גם הקליטה 46 שירים בתור האנה מונטנה ו-51 שירים אחרים מחוץ לאלבומיה, ובכך הקליטה כ-209 שירים. 31 מתוכם הם גרסאות כיסוי. היא החלה ת דרכה בתעשיית הבידור בזכות גילום דמותה של האנה מונטנה בסדרת הטלוויזיה באותו השם, ששודרה לראשונה במרץ 2006. סיירוס רשומה תחת דמותה של האנה מונטנה השמונה מתוך שלושה עשר הרצועות שהופיעו באלבום הפסקול הראשון שלה Hannah Montana, שיצא לאור באוקטובר 2006.
בשנת 2006 חתמה סיירוס על חוזה הקלטות עם הוליווד רקורדס. שנה לאחר מכן וולט דיסני רקורדס והוליווד רקורדס הוציאו לאור במשותף את האלבום הכפול Hannah Montana 2: Meet Miley Cyrus, הדיסק הראשון במארז היה לאלבום הפסקול בעונה השנייה של האנה מונטנה, בעוד הדיסק השני היה לאלבום הבכורה של סיירוס.
אלבום האולפן השני של סיירוס Breakout, היה התקליט הראשון שלה שיצא בנפרד מהזכיינית של האנה מונטנה. בשנת 2009 הקליט סיירוס והוציא את אלבומי הפסקול Hannah Montana: The Movie וHannah Montana 3, אשר עמדו לזכותה של מונטנה. בשנת 2009 הוציאה גם את המיני אלבום הראשון שלה, The Time of Our Lives.
סיירוס הוציאה את אלבום האולפן השלישי שלה, Can't Be Tamed, ביוני 2010; לאחריו הוציאה את אלבום הפסקול Hannah Montana Forever באוקטובר 2010. בשנת 2013 סיירוס עזבה את הוליווד רקורדס והצטרפה לאחר מכן ל-RCA רקורדס; אלבום האולפן הרביעי שלה, Bangerz, יצא לאור תחת הוצאת RCA באותו חודש אוקטובר.
ביאורים

↑  סיירוס משתתפת בשיר, אך לא כתובה בקרדיטים.
↑  בשיר מתארחים אמנים רבים, סיירוס אחת מהם.
וילהלם ריטר פון גוטמן

| --- | --- |

וילהלם ריטר פון גוטמן, איל הון יהודי
 לידה:  18 באוגוסט 1826 וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית
 פטירה:  17 במאי 1895 (בגיל 68) וינה
 שם לידה:  Wilhelm Isaak Wolf Gutmann 
 מדינה:  האימפריה האוסטרית 
 מקום קבורה:  בית העלמין המרכזי בווינה, אוסטריה
 בן או בת זוג:  Ida von Gutmann 
 
סמל אצולה של משפחת פון גוטמן
וִילְהֵלְם יִצְחָק ווֹלְף רַיְטֶר פּוֹן גּוּטְמָן (בגרמנית: Ritter Von Gutmann; ‏18 באוגוסט 1826, לייפניק, מוראביה – 17 במאי 1895, וינה) היה סוחר ונדבן יהודי אוסטרי, נשיא הקהילה היהודית וינה בירת האימפריה האוסטרו-הונגרית, מייסד וראש ועד בית המדרש לרבנים בווינה. פון גוטמן היה אביה של אליזבת פון גוטמן, נסיכת ליכטנשטיין.
רקע

וילהלם גוטמן נולד בלַייפּניק שבמוראביה, אוסטריה (כיום צ'כיה), בן למאיר ליב מרכוס לאופולד גוטמן ודוברש לבית שפירא-פרנקל. פון גוטמן ואחיו, דוד פון גוטמן, נדרשו לסייע בכלכלת המשפחה, ועסקו בתעשיית הפחם. הוא חכר מכרות פחם ממשפחת רוטשילד וייסד מפעלים ברחבי האימפריה האוסטרו-הונגרית. פון גוטמן צבר רכוש רב והיה לנדבן ידוע. הוא ייסד בית יתומים לבנות בדובלינג, בית חולים לילדים ובית המדרש לרבנים בווינה.
בינואר 1891 נבחר לנשיאות הקהילה היהודית בווינה.
פון גוטמן היה נשוי פעמיים. נישואיו הראשונים היו ללאונורה לצקו. הזוג הביא לעולם שלושה ילדים, אשר נקראו ברטולד, מקס ורוזה. ב-1869 נישא לאידה לבית וודיאנר, והזוג הביא לעולם שלושה ילדים נוספים.
הלווייתו

ב-19 במאי 1895 נטמן פון גוטמן בבית העלמין המרכזי בווינה. במסע הלוויה לקחו חלק מאות אנשים, ביניהם הרב אייזיק הירש וייס כמו גם ד"ר משה וולך, אשר נשאו הספדים, וכן הרב ד"ר אברהם שמידל:
בית מדרש הרבנים בווין היה יליד רוח המנוח גוטמאן ומעשהו. הוא לא שם ליבו לכל המעצורים אשר מצא על דרכו זה העולה בית אל, ויקדיש את כחו וכספו להוציא לפעלות ידים את אשר הגה רוחו זה שנים מספר ואף חפצו הצליח: בית המדרש הרבנים מתנוסס כעת לתפארה בעיר מלוכת אוסטריה, תלמידים רבים מכל אפסי הממלכה יושבים בו ושותים בצמא את דברי מוריהם, ויחנכו בו אנשי תורה
הערות שוליים

↑  א. פינקעל, מבתיי סופיים. אשכנז*, המגיד, ‏12 בפברואר 1891
↑  עזריאל גינציג (אנ'), אוסטריה-אונגריה, המגיד, ‏15 בינואר 1891
↑  מתוך תעודת הנישואין - מידע מהארכיון היהודי בווינה
↑  מידע מהארכיון היהודי בווינה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007391699105171  BnF: cb159178088 (data)  GND: 120068605  ISNI: 0000 0000 5525 2441  NKC: mzk2006348628  NTA: 229500803  VIAF: 66804430   WorldCat (עם VIAF): 66804430
ג'ון פיצג'רלד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 בדצמבר 1960 (בן 64) Cummins, אוסטרליה 
 מדינה:  אוסטרליה
 מקום מגורים:  מלבורן 
 גובה:  1.83 מ'
 יד חובטת:  ימין
 פעילות כמקצוען:  1997–1995 
 סה"כ פרסים שצבר:  3,207,272 דולר אמריקאי 
 יחידים
 מאזן קריירה:  231-240
 דירוג שיא:  25 (1988)
 זכיות בטורנירים:  6
 זוגות
 מאזן קריירה:  287-498
 זכיות בטורנירים:  30
 שיאי גראנד סלאם
 זכיות 7 (7 זוגות גברים, 2 זוגות מעורבים)
 אליפות אוסטרליה הפתוחה:  הסיבוב הרביעי
 אליפות צרפת הפתוחה:  הסיבוב השני
 וימבלדון:  הסיבוב הרביעי
 אליפות ארצות הברית הפתוחה:  הסיבוב השלישי
 
ג'ון פיצג'רלד (באנגלית: John Basil Fitzgerald; ‏ נולד ב-28 בדצמבר 1960) טניסאי עבר אוסטרלי. הוא זכה בתחרויות  זוגות גברים וזוגות מעורבים. בתחרות זוגות גברים הוא השלים גראנד סלאם.