stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שריאל רוזנברג
ביוגרפיה

רוזנברג נולד בתל אביב, ליצחק יעקב וטובה לאה הר-שושנים. אביו עסק בההדרת ספרי ראשונים, ובראשם "ספר הסמ"ק מצוריך". למד בישיבת היישוב החדש, ולאחר מכן בישיבת באר יעקב ובישיבת בריסק. נישא לציפורה, בתו של הרב נסים קרליץ, שהייתה גננת וסופרת ילדים, שהוציאה את סדרות הספרים הפופולריות "מעגל השנה", בה שירים וסיפורים על חגי ישראל, ו"עונג שבת" על סדר פרשת השבוע.
לאחר נישואיו למד בכולל חזון איש. בגיל 28 מונה לר"מ בישיבת "כנסת בית אהרון" בחיפה, בראשות הרב אפרים זורייבין. לאחר מספר שנים מונה לדיין בבית הדין של חמיו בבני ברק. במקביל שימש שנים רבות כר"מ בישיבת באר יעקב בה למד בבחרותו.
בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 התמנה לרב שכונת רמת דוד בבני ברק.
בשנת 2012, לאחר פרישת חותנו לשעבר הרב נסים קרליץ, מונה לראש בית הדין במקומו.
הרב רוזנברג משמש כראש כולל שבת בכוללים של יומם ולילה בבני ברק.
פסיקה בולטת

בשנת 2020-2019 ישב בראש הרב בית דין מיוחד בעניין הרב אליעזר ברלנד. במאי 2020 פרסם הרכב בית הדין פסק שבו נכתב שהרב ברלנד "אינו שומר על דברים שהם מג' חמורות ואביזרייהו, שומר נפשו ירחק ממנו". שורה של רבנים הצטרפו לפסק הדין. בהמשך כתב הרב רוזנברג מכתב לרב שביקש פירוט כיצד נולד פסק הדין, ובו כתב "לא היה ספק בדבר שהוא (ברלנד) נוהג לחבק ולנשק נשים ובתולות ולשלוח ידיו מתחת בגדיהן, והיו על כך עדויות שלא הוכחשו כלל".
הקים כשרות מיוחדת לפאות נוכריות בשם 'עטרת ראשה', לפיקוח על כך שמקור השיער אינו תספורות במקדשים שנחשבים עבודה זרה.
בשנת 2023 היה בין הרבנים שהתירו שימוש במעלית שבת מסוג חדש. בהמשך פרסם יחד עם עמיתיו מכתב שבו הם מבטלים דעתם בנושא מפני הדעה האוסרת של הרב גרשון אדלשטיין והרב דוב לנדו.
משפחתו

נשוי ואב ל-15 ילדים. בשנת 1998 נפטרה רעייתו ציפורה וכעבור זמן נישא בשנית. בנו הרב נחום מאיר, אף הוא דיין בבית הדין וראש כולל 'חושן משפט' בכוללי "מורשה ודעת". בעבר כיהן כר"מ בישיבת אדרת אליהו.
חיבוריו

דברי שר על מסכת יבמות, כתובות ועל פרק איזהו נשך. בספר מופיעות הסכמות מהרב שמואל רוזובסקי ומהסטייפלר.
דבר למשפט על דיני ממונות (2 חלקים)
שיעורי תורה שביעית
בנוסף פרסם חוברות שונות על ענייני אגדה והלכה, סדרת חוברות "וקראת לשבת עונג" על השבת, סדרת חוברות "תורת אמך" על עניינים בתורה, "בן יכבד אב" על עניינים שונים, חוברת ביאורי שטרות מכירת חמץ.
הערות שוליים

↑  פסק חסר תקדים בחריפותו נגד הרב ברלנד: "שומר נפשו ירחק ממנו", באתר בחדרי חרדים
↑  יקי אדמקר‏, דיין חרדי בכיר: ברלנד נהג לנשק נשים, ולשלוח ידיו תחת בגדיהן, באתר וואלה, 15 ביוני 2020
↑  https://www.kore.co.il/viewArticle/130811
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298220005171  VIAF: 297418219   WorldCat (עם VIAF): 297418219 
הרב שריאל רוזנברג, 2010
מחוזות ארמניה

מבחינה אדמיניסטרטיבית מחולקת ארמניה ל-11 מחוזות (מארזות). חלוקה זו התגבשה בשנת 1995. ראש כל מחוז מקבל את המינוי מהממשלה. ראש מחוז ירוואן, הוא גם ראש העיר ומקבל מינוי מנשיא המדינה.
| # | שם | בירה | שם בשפת המקור | אוכלוסייה   נכון ל-2022 | שטח בקמ"ר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | שיראק | גיומרי | Շիրակի | 235,484 | 2679 |
| 2 | לורי | וואנאדזור | Լոռու | 222,805 | 3799 |
| 3 | טאבושי | איג'באן | Տավուշի | 114,940 | 2704 |
| 4 | אראגצוטן | אשטרק | Արագածոտնի | 128,841 | 2756 |
| 5 | קוטאייק | הרזדאן | Կոտայքի | 269,883 | 2086 |
| 6 | גחארקוניק | גאבאר | Գեղարքունիքի | 209,669 | 5349 |
| 7 | ארמביר | ארמביר | Արմավիրի | 253,494 | 1242 |
| 8 | ירוואן | - | Երևան | 1,086,677 | 223 |
| 9 | ארטקסטל | ארטשט | Արարատի | 128,941 | 2756 |
| 10 | ביאיוץ דזור | יהגאגנדזור | Վայոց Ձորի | 47,369 | 2308 |
| 11 | סיוניק | קאפאן | Սյունիքի | 114,488 | 4506 |
חוניו השלישי

חוניו השלישי בן שמעון (נרצח ב-171 לפנה"ס) היה כהן גדול בן בית צדוק ומשמרת ידעיה, צאצא למשפחת כהנים גדולים, בנו של שמעון השני ונכדו של הכוהן הגדול חוניו השני. בנו היה חוניו הרביעי.
ראו גם

כתובת הליודורוס
לקריאה נוספת

רומן וילק - "מקלט חוניו בדפני" סיני קח, תשנ"א עמ' רפה-רפז
מנחם שטרן, "מותו של חוניו השלישי", מחקרים בתולדות ישראל בימי הבית השני, הוצאת יד יצחק בן-צבי, 2004, עמ' 35–50
שי אפרתי

| --- | --- |

אפרתי (מימין) מלווה את הנשיא ריבלין בביקור בתא לחץ במרכז הרפואי שמיר, 2021
 לידה:  1971 (בן 53 בערך)
 ענף מדעי:  רפואה היפרברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
 מוסדות:  הפקולטה למדעי הרפואה והבריאות, אוניברסיטת תל אביב (1 בינואר 2004)  המרכז הרפואי שמיר  אוניברסיטת תל אביב 
 
שי יצחק אפרתי (יליד 1971) הוא רופא ישראלי ופרופסור חבר בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר ובבית הספר סגול למדעי המוח באוניברסיטת תל אביב וכן מנהל מרכז סגול לרפואה היפרברית ומחקר במרכז הרפואי שמיר (אסף הרופא). החל משנת 2008 מכהן אפרתי כיו"ר החברה הישראלית לרפואה ופיזיולוגיה היפרברית וצלילה. אפרתי הוא גם מייסד שותף ויו"ר המועצה המייעצת הרפואית של חברת אביב סיינטיפיק.
השכלה וקריירה

אפרתי למד רפואה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב בין השנים 1994–2000. לאחר מכן התמחה ברפואה פנימית ובנפרולוגיה בין השנים 2001–2004 במרכז הרפואי שמיר. בשנת 2003 המשיך את הכשרתו בצלילה וברפואה היפרברית במכון לרפואה ימית של חיל הים בחיפה. החל משנת 2005 שימש אפרתי כמנהל יחידת המחקר והפיתוח במרכז הרפואי שמיר ומאז שנת 2014 הוא משמש כמנהל המכון הנפרולוגי שם.
אפרתי הוא מייסד שותף ומנהל מדעי של חברת Hospitech Respiration Ltd שנוסדה בשנת 2006 וממוקמת בישראל. החברה עוסקת בפיתוח פתרונות עבור חולים המונשמים בהנשמה מלאכותית מכנית שנועדו למנוע סיבוכים.
אפרתי הוא מייסד שותף ויו"ר הוועדה הרפואית המייעצת של אביב סיינטיפיק, הממנפת את המחקר של אפרתי בתחום הרפואה ההיפרברית לשיפור התפקודים המוחיים והפיזיים אצל מבוגרים מזדקנים בריאים.
מחקרים

בשנת 2008 הקים אפרתי את מרכז סגול לרפואה ומחקר היפרברי באוניברסיטת תל אביב ומשמש גם כמנהלו. הוא מנהל גם את מרכז סגול לרפואה היפרברית ומחקר במרכז הרפואי שמיר (אסף הרופא). זהו המרכז הגדול ביותר מסוגו בישראל ואחד הגדולים בעולם. ניתן לטפל בו ב-450 מטופלים ביום.
אפרתי יזם תוכנית מחקר המתמקדת בנוירופלסטיות ובשיקום קוגניטיבי(אנ') על ידי שימוש בטיפול בחמצן היפרברי (HBOT). במחקרים הקליניים הראשונים הוכח כי טיפול בחמצן היפרברי עשוי לגרום לנוירופלסטיות ולשפר תפקודים נוירוקוגניטיביים(אנ') לאחר אירוע מוחי ופגיעה מוחית טראומטית (TBI) שנים לאחר ההתרחשות. התוצאות הקליניות שהושגו מתוכנית המחקר הובילו לשיתוף פעולה מתמשך של צוות רב-תחומי המתמקד באפקטים של ההתחדשות הנובעת מהטיפול ההיפרברי בחמצן במקרים שונים של נזק מוחי כגון שבץ מוחי, תסמונת פוסט-זעזוע מוח (PCS), פגיעה מוחית טראומטית ומחלת אלצהיימר, תוך התמקדות מיוחדת בירידה תפקודית הקשורה לגיל.
במחקר משנת 2020 הוכח כי טיפול היפרברי גורם לשיפורים קוגניטיביים במבוגרים מזדקנים בריאים באמצעות מנגנונים המערבים שינויים אזוריים בזרימת הדם למוח(אנ'). השיפורים העיקריים כוללים קשב, מהירות עיבוד מידע ותפקודים ניהוליים, אשר בדרך כלל יורדים עם ההזדקנות.
במחקר מאותה שנה נצפה בטיפול היפרברי, בפעם הראשונה בבני אדם, היפוך של שני תסמינים מרכזיים של הזדקנות: קיצור אורך הטלומרים והצטברות של תאים מזדקנים.
במחקריו של אפרתי הוכח שטיפול בחמצן היפרברי עשוי לגרום לנוירופלסטיות ולשיפור קליני משמעותי בחולים הסובלים מפיברומיאלגיה עם היסטוריה של התעללות מינית בתקופת הילדות.
יש להתייחס בזהירות למחקרים המפורסמים על־ידי בעלי עניין. אבינעם רכס, פרופסור לנוירולוגיה בבית החולים הדסה ויו"ר בית הדין של ההסתדרות הרפואית, כתב כי ישנן התוויות המשווקות לציבור ככאלה שתא לחץ מועיל להן, בעוד שאין לכך כל ביסוס מדעי. כך למשל ההתוויות של שיתוק מוחין, חבלת ראש קשה, טרשת נפוצה, מחלת פרקינסון, דמנציה ועוד - אין כל ביסוס מדעי לכך שתא לחץ עוזר להן. בשנת 2017 פורסם כי בבית החולים אסף הרופא משווקים טיפולים בתא לחץ שאין ראיה מדעית ליעילותם, ובהמשך לכך פרופסור נתן בורנשטיין, אז יושב ראש האיגוד הנוירולוגי הישראלי, פנה בתלונה למינהל הרפואה במשרד הבריאות. גם מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) פרסם אזהרה תחת הכותרת "טיפול בתא לחץ: אל תלכו שולל" כנגד הטעיה של משווקי טיפולים בתא לחץ, ומנה רשימה של התוויות עבורן טיפול בתא לחץ אינו מבוסס, ביניהן איידס, אסתמה, מיגרנה, פציעות ספורט ועוד אחרות. עוד פרסם ה-FDA כי טיפול בתא לחץ עבור אוטיזם לא הוכח כמועיל ואף "מסוכן באופן פוטנציאלי".
חברות בארגונים מקצועיים

יו"ר החברה הישראלית לרפואה היפרבארית וצלילה
האיגוד הישראלי לנפרולוגיה ויתר לחץ דם
European Underwater & Baromedical Society (EUBS)(אנ')
Undersea and Hyperbaric Medical Society (UHMS)(אנ')
European Society for Nephrology Dialysis and Transplantation
ראו גם

רפואה היפרברית
תא לחץ
המרכז הרפואי שמיר
הערות שוליים

1 2 3  פרופ' אפרתי שי, באתר המרכז הרפואי שמיר
↑  Shai Efrati, MD, Aviv (באנגלית)
↑  משרות רפואיות ברשת: פרופ' שי אפרתי – חב' לרפואה היפרבארית וצלילה, באתר ההסתדרות הרפואית בישראל, ‏25.11.2021
↑  פרופ' יצחק שי אפרתי, באתר אוניברסיטת תל אביב (באנגלית)
↑  Who We Are - TEAM, אתר Hospitech Respiration Ltd (באנגלית)
↑  Hospitech Respiration Ltd. Announced Clearance of a 510(k) Pre-Market Notification for the AnapnoGuard System, אתר Business Wire (באנגלית)
↑  Shai Efrati, MD, אתר Aviv Scientific (באנגלית)
↑  מרכז סגול לרפואה היפרבארית, באתר המרכז הרפואי שמיר
↑  "New Treatment for Stroke, Brain Disorders". Israel National News (באנגלית). נבדק ב-2019-07-22.
↑  Efrati S, Fishlev G, Bechor Y, Volkov O, Bergan J, Kliakhandler K,  et al. (2013-01-15). "Hyperbaric oxygen induces late neuroplasticity in post stroke patients--randomized, prospective trial". PLOS One. 8 (1): e53716. Bibcode:2013PLoSO...853716E. doi:10.1371/journal.pone.0053716. PMC 3546039. PMID 23335971.
↑  Hadanny, Amir; Rittblat, Mor; Bitterman, Mor; May-Raz, Ido; Suzin, Gil; Boussi-Gross, Rahav; Zemel, Yonatan; Bechor, Yair; Catalogna, Merav; Efrati, Shai (2020-01-21). "Hyperbaric oxygen therapy improves neurocognitive functions of post-stroke patients - a retrospective analysis". Restorative Neurology and Neuroscience. 38 (1): 93–107. doi:10.3233/RNN-190959. ISSN 1878-3627. PMC 7081098. PMID 31985478.
↑  "Can hyperbaric treatment heal brain injuries?". The Johns Hopkins News-Letter. נבדק ב-2019-07-22.
↑  "Hyperbaric Oxygen Therapy May Alleviate Alzheimer's Symptoms". Neuroscience News (באנגלית אמריקאית). 2017-12-05. נבדק ב-2019-07-22.
↑  תא לחץ: כשהחמצן הופך לתרופה, באתר חדשנות ישראלית
↑  Vadas D, Kalichman L, Hadanny A, Efrati S (2017). "Hyperbaric Oxygen Environment Can Enhance Brain Activity and Multitasking Performance". Frontiers in Integrative Neuroscience (באנגלית). 11: 25. doi:10.3389/fnint.2017.00025. PMC 5623811. PMID 29021747.
↑  Cognitive enhancement of healthy older adults using hyperbaric oxygen: a randomized controlled trial, Aging, ‏26.6.2020 (באנגלית)
↑  Hyperbaric oxygen therapy increases telomere length and decreases immunosenescence in isolated blood cells: a prospective trial, Aging, ‏8.11.2020 (באנגלית)
↑  Efrati S, Golan H, Bechor Y, Faran Y, Daphna-Tekoah S, Sekler G,  et al. (2015-05-26). "Hyperbaric oxygen therapy can diminish fibromyalgia syndrome--prospective clinical trial". PLOS One. 10 (5): e0127012. Bibcode:2015PLoSO..1027012E. doi:10.1371/journal.pone.0127012. PMC 4444341. PMID 26010952.
1 2   אבינעם רכס, השימוש בחמצן בבית חולים אסף הרופא - מרפא מחלות או בלוף יחצני?, באתר הארץ, 14 בדצמבר 2017
↑  Hyperbaric Oxygen Therapy: Don't Be Misled, U.S. FOOD AND DRUGS ADMINISTRATION
↑  Autism: Beware of Potentially Dangerous Therapies and Products, U.S. FOOD AND DRUGS ADMINISTRATION
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007414891505171  ORCID: 0000-0001-5523-999X  VIAF: 84156675127633582465   WorldCat (עם VIAF): 84156675127633582465
מחוזות בלארוס

מבחינה אדמיניסטרטיבית מחולקת בלארוס לשישה מחוזות (וובלסט, בבלארוסית: Вобласць) ולעיר מינסק. מינסק מהווה גם עיר בירה של מחוז מינסק. כחלוקה משנית, כל מחוז מחולק לאזורים (raioni, ראיוני) כמתואר במחוזות משנה של בלארוס.
חלוקה זו התגבשה בשנת 1960 כאשר בלארוס הייתה חלק מברית המועצות.
| מס' | דגל | שם | בירה | שם בשפת המקור | אוכלוסייה   (נכון ל-2024) | שטח בקמ"ר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | דגל העיר | מינסק (הבירה) |  | Мiнск | 1,992,862 | 305.50 |
| 2 | דגל המחוז | ברסט | ברסט | Брэсцкая вобласць | 1,308,569 | 32,787 |
| 3 | דגל המחוז | הומל | הומל | Гомельская вобласць | 1,338,617 | 40,361 |
| 4 | דגל המחוז | גרודנו | גרודנו | Гродзенская вобласць | 992,556 | 25,127 |
| 5 | דגל המחוז | מוהילב | מוהילב | Магілёўская вобласць | 981,174 | 29,079 |
| 6 | דגל המחוז | מינסק | מינסק | Мiнская вобласць | 1,460,289 | 39,912 |
| 7 | דגל המחוז | ויטבסק | ויטבסק | Вiцебская вобласць | 1,081,911 | 40,049 |
תמי הראל

| --- | --- |

תמי הראל באולפני i24NEWS.
 לידה:  18 באוגוסט 1970 (בת 54) רמת גן, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת בר-אילן  האוניברסיטה הפתוחה 
 עיסוק:  סמנכ"לית תוכן וראש מערכת החדשות
 מעסיק:  i24NEWS
 מספר צאצאים:  2 
 
תמי הראל (נולדה ב-18 באוגוסט 1970) היא אשת תקשורת ישראלית. החל משנת 2019 משמשת סמנכ"לית התוכן וראש מערכת החדשות של שלושת ערוצי i24NEWS.הראל ביימה וערכה סרטים, סדרות ותוכניות, אשר שודרו בערוצים שונים בישראל ובעולם.
ביוגרפיה

הראל נולדה בשנת 1970 וגדלה ברמת גן. לאחר שסיימה את התואר הראשון ובמקביל ללימודי התואר השני, החלה לעבוד בטלוויזיה החינוכית בתפקידי הפקה ותחקיר במגוון תוכניות, בהן "ערב חדש", "חדש בעיניים" ו"תיק תקשורת". בשנת 1995 שימשה תחקירנית בתוכנית הצרכנות "כלבודק" ובתוכנית הפלילים "מדור" בהגשת העיתונאי רפי גינת. בשנת 1996 הצטרפה לצוות מהדורת החדשות בכבלים "יום אחד", שם שימשה כתבת, עורכת ומגישת חדשות.
עם סיום עבודתה בחדשות בכבלים, בשנת 2000, עבדה הראל במספר הפקות טלוויזיוניות בתפקידים שונים, בהם עריכת תוכן, בימוי והפקה. הראל ערכה את התוכניות הדוקומנטריות "זמן שאול" ו-"הבלוק" בערוץ בריזה, ואת מגזין הילדים היומי "יום יום גג" בערוץ "תכלת". בשנת 2004 שימשה עורכת, מגישה ובמאית בחדשות HOT ולאחר מכן כבמאית בסדרה הדוקומנטרית "שקופים", אשר שודרה בערוץ 2 בהפקת סלוצקי אפיקי תקשורת.
בשנת 2006 שימשה הראל תחקירנית בסרט הדוקומנטרי "הביטחוניסטים", אשר זכה בפסטיבל סאנדנס. הסרט שודר בערוץ 1 ובערוץ ARTE, והראל עצמה זכתה בפרס התחקירן המצטיין לשנת 2006 על עבודתה בסרט זה.
בשנת 2007 שימשה מפיקה ותחקירנית בסדרה הדוקומנטרית "על סם"אשר שודרה ביס דוקו בהגשת אושרת קוטלר, וכעורכת ומפיקה בסדרה הדוקומנטרית "חלומות אסורים" ששודרה בערוץ 10, שתיהן בהפקת "דוקודרמה".
החל משנת 2008 הראל ביימה וערכה סרטים עבור המוזיאון לתולדות תל אביב-יפו, ערכה את התוכנית "המועדון" אשר שודרה בטלוויזיה החינוכית, את תוכנית הבוקר "גוף ונפש עם ענת הראל" בערוץ 10, "גדולים מהחיים" בהגשת דליק ווליניץ אשר שודרה בחינוכית 2 ואת תוכניות הבישול "המתכון הראשון שלי", "עמוד הבית עם השף אבי ביטון" ו-"בית ספר לשפים מתחילים". הראל ביימה שני סרטים דוקומנטריים: "שתי טיפות מים" בהפקת דוקודרמה אשר שודר בערוץ 2, ו-"לרוץ"בהפקת עומר טי.וי וארז דן, אשר שודר בערוץ 10.
בשנת 2013, עם הקמת ערוץ החדשות הבינלאומי i24NEWS, מונתה הראל לעמוד בראש מחלקת התוכניות של שלושת ערוצי הרשת. הראל ניהלה את תוכניות המגזין המשובצות בין מבזקי החדשות של הערוץ, אשר הרחיבו בנושאים כמו חברה, כלכלה, תרבות, דתות, היסטוריה, ספורט ועוד. תוכניות המגזין סיפקו לצופים התמקדות מעמיקה יותר בנושאים אקטואליים. הראל ערכה וביימה כתבות עומקוסרטים דוקומנטריים קצרים אשר שודרו בשלושת ערוצי i24NEWS, באנגלית, צרפתית ובערבית.
לאחר כארבע שנים בתפקיד, קודמה הראל והופקדה על ניהול הערוץ בצרפתית של i24NEWS. במסגרת תפקידה הייתה הראל אמונה על כלל התוכן החדשותי והאקטואלי של הערוץ, וניהלה את צוות הערוץ בתל אביב והצוות באולפני i24NEWS בפריז.
בתקופה זו ביימה הראל 3 סרטים דוקומנטריים שצולמו באוגנדה ובגבול סרביה-קרואטיה, ושודרו בערוץ. הראשון עסק בילדי פליטים סודנים שהיגרו מישראל לאוגנדה, השני על ארגון ישראלי אשר מאמץ בתי יתומים באפריקה, והשלישי על דרכם של הפליטים הסורים בדרכם לאירופה.
ביוני 2019 הראל מונתה לתפקיד סמנכ"לית התוכן של i24NEWS וכיום היא משמשת כמנהלת שלושת ערוצי i24NEWS, האחראית על כלל התכנים המופקים בתוכניות השונות, מהדורות החדשות והמשדרים המיוחדים בערוצי הרשת.
השכלה

הראל היא בוגרת תואר ראשון במדע המדינה ובצרפתית באוניברסיטת בר-אילן (1990-1993) ותואר שני בעיתונאות, אף הוא מאוניברסיטת בר-אילן (1993–1995). בנוסף למדה הראל בתוכנית לבימוי סרטים באוניברסיטה הפתוחה (1995).
חיים אישיים

הראל מתגוררת במודיעין עם שתי בנותיה.
הערות שוליים

↑  i24NEWS, I24NEWS Executive Committee, I24news (באנגלית)
↑  "על סם" - כל הפרקים לצפייה ישירה, באתר https://www.xn--4dbcyzi5a.com/
↑  דניאל יובל: מאסון אישי למאבק עולמי נגד מוקשים, נבדק ב-2021-12-30
↑  תכירו את תמי הראל, באתר וואלה, 14 באוגוסט 2013
↑  INSIGHT - THE SECOND LEBANON WAR - 2006 - 08/04/14, נבדק ב-2021-12-30
↑  Israël - Ouganda : l'exil des enfants soudanais - Reportage - 09/01/2017 - Vidéo Dailymotion, Dailymotion, ‏2017-01-09 (באנגלית)
↑  INSIGHT | THE OLIVE TREE: ART THAT BONDS - 12/23/2014, נבדק ב-2021-12-30
↑  עכשיו גם בישראל: ערוץ i24news מתחיל לשדר גם לנו, בקרוב בעברית?, יום שישי, 31 באוגוסט, 2018 | 102FM, באתר 102fm.co.il
↑  zvik, כנס אילת לעיתונות: סיכום היום השני - כסית
↑  Omny Studio is the complete audio management solution for podcasters, Radio Stations, 21.6.2021 - השעה הבינלאומית עם ערן סיקורל - השעה הבינלאומית עם ערן סיקורל - Omny.fm, באתר omny.fm
רוסאטום

| --- | --- |
לוגו המשרד לאנרגיה אטומית

בניין רוסאטום
 
 סמל רוסאטום
 מידע כללי
 מדינה:  רוסיה 
 תחום שיפוט:  רוסיה רוסיה
 משרד אחראי:  ממשלת רוסיה
 סוכנות בת:  רוסאנרגואטום אטום אנרגופרום אטום אנרגומאש רוסאטום פלוט Technabexport Rusatom Overseas
 תאריך הקמה:  2007
 סוכנות קודמת:  המשרד לבניית מכונות אמצעיות (1953-1989) המשרד לאנרגיה אטומית (1992-2004) הסוכנות הפדרלית לאנרגיה אטומית (2004-2007)
 מנכ"ל:  אלכסיי ליחאצ'וב
 מטה מרכזי:  בולשאיה אורדינקה 24/26, מוסקבה
 עובדים:  256,600 (2015)
 RosAtom.Ru
 
רוסאטום (Росатом) הוא שמו הנפוץ של התאגיד הממלכתי לאנרגיה אטומית - רוסאטום (רוסית: Государственная корпорация по атомной энергии Росатом) האחראי לאחזקת תחנות החשמל הגרעיניות וצי שוברות הקרח הגרעיניות.
בעבר נודעה בשם "הסוכנות הפדרלית לאנרגיה אטומית", שהתקיימה בשנים 2004–2007 וירשה את המשרד הממשלתי לאנרגיה אטומית, שבתורו ירש את המשרד הסובייטי לבניית מכונות אמצעיות (Министерство среднего машиностроения СССР).
"רוסאטום" היא אחת החברות המובילות בעולם בתעשיית הגרעין, היא מדורגת במקום השני בעולם בעתודות האורניום והחמישית בנפח ייצורו, הרביעית בעולם בייצור אנרגיה גרעינית ושולטת על 40% מהשוק העולמי בתחום שירותי העשרת האורניום ו-17% משוק הדלק הגרעיני.
היסטוריה

הגוף הראשון ברוסיה שהיה אחראי לניהול התעשייה הגרעינית ברוסיה היה משרד ממשלתי בשם "המשרד הסובייטי לבניית מכונות", אשר הוקם ב-23 ביוני 1953 על פי החלטת נשיאות מועצת הסובייט העליון של ברית המועצות. המשרד התקיים עד 1992 תחת שמות שונים, בהם "המשרד לאנרגיה אטומית" (Министерство атомной энергетики СССР) ו"המינהל הראשי הראשון של הממשלה הסובייטית" (Первое главное управление при Совете Народных Комиссаров СССР). ביוני 1988 שונה שמו ל"המשרד לתעשייה ואנרגיה אטומית של ברית המועצות" (Министерство атомной энергетики и промышленности СССР).
ב-1992 נקרא מחדש בשם "המשרד לאנרגיה אטומית" (Минатома России, Министерства Российской Федерации по атомной энергии). במרץ 2004, במסגרת הרפורמה הפדרלית של פוטין, שונה שוב שם המשרד ל"רוסאטום, הסוכנות הפדרלית לאנרגיה אטומית" (Федеральное агентство по атомной энергии). בשנת 2008 הסוכנות הופרטה בחלקה והפכה לחברה ממשלתית הנסחרת בבורסה ואחראית לניהול התעשייה הגרעינית הרוסית ונקראת בשם "התאגיד הממלכתי לאנרגיה אטומית "רוסאטום"".
הנהלה

גוף הניהול הראשי של רוסאטום היא המועצה המפקחת המורכבת מעשרה אנשים. בראש המועצה עומד סרגיי קיריינקו. שאר חברי המועצה הם:
איגור בורובקוב, ראש הוועדה לתעשייה צבאית של ממשלת רוסיה
לריסה בריצ'ובה, עוזרת נשיא רוסיה
אלכסיי ליחאצ'וב, מנכ"ל רוסאטום
אלכסיי קלפאץ', סגן השר לפיתוח כלכלי של רוסיה
אלכסנדר נובאק, שר האנרגיה של רוסיה
יורי טרוטנב, נציג הנשיא במחוז הפדרלי של המזרח הרחוק הרוסי
יורי אושאקוב, עוזר נשיא רוסיה
סרגיי קורולב, ראש שירות הביטחון הכלכלי של שירות הביטחון הפדרלי
מנהל החברה בפועל הוא המנכ"ל, האחראי לתפעול היומיומי. מאז הקמת תאגיד רוסאטום ועד אוקטובר 2016 כיהן סרגיי קיריינקו כמנכ"ל, לאחר שעמד קודם לכן בראש הסוכנות הפדרלית לאנרגיה אטומית עוד משנת 2005. מאז ה-5 באוקטובר 2016 מנכ"ל החברה הוא אלכסיי ליחאצ'וב, שכיהן בעבר כסגן השר לפיתוח כלכלי.
ראובן רובין

| --- | --- |

 לידה:  13 בנובמבר 1893 גאלאץ, רומניה 
 פטירה:  13 באוקטובר 1974 (בגיל 80) תל אביב-יפו, ישראל 
 שם לידה:  Rubin Zelicovici 
 מקום קבורה:  בית הקברות טרומפלדור 
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים (1912)  בית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות 
 תחום יצירה:  ציור 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (1973)  פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול (1964) 
 
ראובן רובין בשנות ה-50
דיוקן עצמי (1924), אוסף מוזיאון ישראל
דיוקן עצמי (1921), אוסף מוזיאון ישראל
ראובן רובין, פסל של חנה אורלוף
חדר העבודה בבית ראובן
קברם של ראובן רובין ורעייתו אסתר
ראובן רוּבִּין (13 בנובמבר 1893, גאלאץ – 13 באוקטובר 1974, תל אביב) היה מגדולי הציירים הישראליים; התפרסם בתקופת המנדט הבריטי ובראשית המדינה. הוא ביטא ביצירותיו את תחושת האור והרוחניות של ארץ ישראל. על מכלול יצירתו זכה בפרס ישראל לשנת 1973.
ביוגרפיה

ראובן רובין נולד ב-1893 בגאלאץ שברומניה למשפחה חסידית ענייה בשם ראובן זליקוביץ'. אביו היה חזן. בשנת 1912 עלה לארץ ישראל בפעם הראשונה כדי ללמוד אמנות בבצלאל.
הוא לא אהב את השיטה שהייתה נהוגה בבצלאל, וכעבור שנה, ב-1913, עזב לפריז כדי ללמוד באקדמיה "אקול דה-בוזאר". עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה חזר לרומניה לעיירה פלטיצ'ן שבצפון מולדובה הרומנית, ובה נשאר עד תום המלחמה. ב-1915 ערך ביקור באיטליה.
ב-1919 הגיע לצ'רנוביץ (בירת בוקובינה) ושהה בה עד 1920, ואז נסע לארצות הברית. בתקופה זו פרסם כמה יצירות שיריות ביידיש, בין היתר בכתב העת Libertatea (ברומנית: החירות). שיאו של המסע היה תערוכת יחיד בניו יורק ב-1922.
ב-1923 שב רובין לארץ ישראל חדור בתפיסה אמנותית ייחודית ובעל ידע בטכניקות ציור שרכש בארצות הברית. הוא היה מן הבולטים באמני אסכולת ארץ ישראל שמרדו באסכולה ה'גלותית', לשיטתם, שנלמדה לכאורה בבצלאל. ב-1924 היה רובין הצייר הארצישראלי הראשון שהציג תערוכת יחיד של ציוריו במגדל דוד שבירושלים. שם התערוכה היה "הכל מזמר בקווים ובצבעים את יופי החיים".
בעקבות סירובו של הנציב העליון הרברט סמואל להשתתף בפתיחת התערוכה בשל הסתייגותו מסגנונו האמנותי של רובין, השתתף רובין בהקמת אגודת הציירים והפסלים בארץ ישראל, ונבחר לוועד הראשון שלה עם יוסף זריצקי ואברהם מלניקוב. במשך כמה שנים היה יושב ראש האגודה.
ראובן רובין נהג לחתום על ציוריו בשם "ראובן". הוא צייר בסגנון גאה ואישי, וכמו ציירים אחרים בני דור החלוצים יצר בסגנון ארצישראלי נקי וישיר. עם השנים הלך ופחת המבע החומרי בציוריו, והנושאים נעשו רוחניים יותר ויותר, אפופים בכעין עשן קסום או ערפל מואר. הוא הרבה לצייר את נופי הארץ, ובעיקר את נופי ירושלים והגליל ובהם כרמי זיתים,
כמו כן עבד ראובן בתכנון תפאורה לתיאטרון הבימה ולעוד תיאטראות בתל אביב.
ב-1948 מונה לחבר בוועדה המקצועית של ועדת הסמל והדגל, שבחרה בסמל מדינת ישראל. בשנים 1948–1950 היה הציר הדיפלומטי הראשון של ישראל ברומניה.
ראובן זכה בפרס דיזנגוף ב-1964 ובפרס ישראל ב-1973.
ביוגרפיה > חיים אישיים ומותו

ב-1929 נישא רובין בתל אביב לאסתר דייוויס מניו-יורק, היא הייתה בת 19 והוא בן 35. ילדיהם הם דוד רובין ואריאלה גניגר. נכדו הוא הצייר גדעון רובין.
רובין נפטר ב-1974 ונטמן בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב. את קברו עיצב הפסל משה ציפר. הוא הוריש את ביתו לעיריית תל אביב. ב-1983 נפתח בו בית ראובן, המשמש מוזיאון ליצירותיו. אלמנתו, אסתר, נפטרה ביולי 2010, בגיל 99.
השכלה

1912 בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים
1914-1913 בית הספר לאמנויות בוזאר, פריז ואקדמיה קולרוסי, פריז
פרסים

1926 פרס הלורד פלומר לציור
1945 קבלת תואר דוקטור לשם כבוד, המכון היהודי לדת, ניו יורק
1964 פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול, עיריית תל אביב יפו, תל אביב
1971 פרס אמן השנה, האוניברסיטה ליהדות, לוס אנג'לס
1973 פרס ישראל לציור
מיצירותיו הנודעות > ציורים

שרה
אברהם
הרקדן אגדתי
המאורסים
חנה רובינא בתפקיד "לאה" בהצגה "הדיבוק"
בדרך לגליל
חורשת הזיתים
רימונים על אדן חלוני
קיבוץ הגלויות
סדר ליל הפסח
פירות ראשונים
הרוקדים ממירון
נערה עם רימונים
מבקשי אלוהים
ערב שבת
מיצירותיו הנודעות > שירים

בלדה לעיר הלבנה[דרוש מקור]
השיר שלי
מיצירותיו הנודעות > תערוכות

בשנת תשס"ז 2007 נערכו שתי תערוכות מקיפות של עבודתו; אליהן הובאו יצירות ממוזיאונים, ממוסדות ציבור ומאספנים פרטיים ברחבי תבל. היצירות הוצגו במוזיאון ישראל בתערוכת "נביא בעיר" ובמוזיאון תל אביב לאמנות בתערוכת "מקום חלום".
ראו גם

אמנות ישראלית
לקריאה נוספת

כרמלה רובין, בד בבד – בין ציורים לאנשים, עם עובד, 2016.
דליה חיטובסקי, ‏ארץ-ישראל של ראשית המאה העשרים בעיניו של צייר הונגרי, קתדרה 51, אפריל 1989, עמ' 121-117 (השוואה בין רובין לטיבדר צ'ונטברי)
יעל ויילר ישראל, 'ראובן רובין, האמנות והאומה', קתדרה, 129, יד יצחק בן-צבי, תשרי תשס"ט (2008), עמ' 165–170
עמוס אריכא, "ראובן – צייר נשמת הארץ" באתר אימגו
נח בי (בירזובסקי), פני תל אביב בקריקטורות, עורך ומוציא לאור: משה שיינבוים, 1939.