stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברנדה פריקר
חיים אישיים

פריקר גרה בדבלין. בעבר הייתה נשואה לבמאי בארי דייוויס. לדבריה, אהבותיה כוללות את כלבי המחמד שלה, שתיית גינס, קריאת שירה ומשחק סנוקר.
פילמוגרפיה

כף רגלי השמאלית (1989)
השדה (1990)
שכחו אותי בבית 2 (1992)
אז התחתנתי עם רוצח (1993)
איש חסר חשיבות (1994)
מלאכים באזור השער (1994)
עת להרוג (1996)
אשף המוחות (1997)
המטאור של פיט (1998)
קונספירציית השקט (2003)
ורוניקה גארין (2003)
טרומה (2004)
אני רוקד בפנים (2004)
סגורים בזירה (2007)
How About You‏ (2007)
אבן הגורל (2008)
Locked In‏ (2010)
שבר ענן (2011)
אלברט נובס (2011)
A Long Way from Home‏ (2013)
סלח לי (2013)
נשים ונפלאות (2023)
פילמוגרפיה > טלוויזיה

כלותיו של ישו (1991) - מיני סדרה
Journey‏ (1995) - סרט טלוויזיה של CBS
קופידון וקייט (2000) - סרט טלוויזיה של CBS
עלייתה ונפילתה של היידי פליס (2004) - סרט טלוויזיה של USA Network
הערוץ שוליים

↑  Brenda Fricker Biography - Facts, Birthday, Life Story - Biography.com, archive.md, ‏2012-09-11
ג'ון גריי

| --- | --- |

 לידה:  28 בדצמבר 1951 (בן 72) יוסטון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  Columbia Pacific University, River Oaks Elementary School, תיכון לאמאר, מיזורי 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 בן או בת זוג:  Barbara De Angelis 
 www.marsvenus.com
 
ערך זה עוסק בסופר. אם התכוונתם לפילוסוף, ראו .
ג'ון גריי (באנגלית: John Gray; נולד ב-28 בדצמבר 1951) הוא יועץ זוגי, סופר ומרצה אמריקאי, בעל מספר תארים אקדמיים.
החל מ-1969 למד תשע שנים אצל מייסד המדיטציה הטרנסצנדנטלית, מהרישי מהש יוגי. ב-1992 יצא לאור ספרו "גברים ממאדים ונשים מנוגה", שהיה לרב-מכר. הספר עיצב את המשך הקריירה שלו, ונושא הספר היה לציר המרכזי בספריו הבאים.
ספריו של גריי נמכרו במיליוני עותקים ברחבי העולם, כשבד בבד הם גררו ביקורת של אקדמאים שונים, לדעתם גישתו של גריי היא טריוויאליזציה של הדינמיקה של הפסיכולוגיה החברתית בתחום מערכות היחסים.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
גריי נולד ב-1951 ביוסטון, טקסס. אביו היה סוחר עם שמן, ואמו עבדה בחנות ספרי רוחניות.
לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, קיבל תואר ראשון ושני במדע האינטליגנציה היצירתית, אך יש דעות שונות אם קיבל את התארים מהמוסד הלא מוכר, האוניברסיטה המהרישית האירופית למחקר; או מהמוסד המוכר האוניברסיטה המהרישית הבינלאומית בפיירפילד, איווה.
את הדוקטורט קיבל גריי ב-1982 מאוניברסיטת קולומביה פסיפיק, אוניברסיטה לא מוכרת שפעלה בקליפורניה, ושנסגרה ב-2000 בצו בית המשפט המקומי; אם כי בפסק בית המשפט נפסק שהתארים שניתנו על ידי האוניברסיטה בין השנים 1978–1997 הם חוקיים.
ביוגרפיה > קריירה

ב-1969 השתתף בהרצאה על מדיטציה טרנסצנדנטלית, ובעקבותיה היה מאוחר יותר לעוזרו האישי של מהרישי מהש יוגי למשך תשע שנים.
ספריו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
1992: Men Are from Mars, Women Are from Venus (בעברית: גברים ממאדים ונשים מנוגה)
1994: What Your Mother Couldn't Tell You & Your Father Didn't Know (בעברית: מה שאמך לא יכלה לספר לך ואביך לא ידע)
1995: Mars and Venus in the Bedroom (בעברית: מאדים ונוגה בחדר המיטות)
1996: Mars and Venus Together Forever: Relationship Skills for Lasting Love (בעברית: מאדים ונוגה יחדיו לנצח - כישורי זוגיות לאהבה ארוכת ימים)
2017: Beyond Mars and Venus (בעברית: מעבר למאדים ולנגה - מיומנויות לניהול מערכות יחסים בעולם המודרני).
הערות שוליים

↑   ינון ירוס, "מעבר למאדים ולנגה": גורו הפסיכולוגיה התגלה כשוביניסט, שמנותק מרוח הזמן, באתר הארץ, 10 במרץ 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309151305171  PLWABN: 9810704004905606  BIBSYS: 90940417  BNE: XX1033301  BnF: cb13168822f (data)  CiNii: DA09914286  GND: 120164973  ISNI: 0000 0000 8398 6493  LCCN: n92001650  LNB: 000003767  MusicBrainz: 10e82073-3da5-4d1d-b4f0-d83340289592  NDL: 00467475  NKC: xx0004884  NLA: 36009494  NLG: 73755  NLK: KAC199610677  NSK: 000066465  NTA: 102047960  RERO: 02-A022540705  SELIBR: 354346  SUDOC: 035125772  Trove: 1052209  VIAF: 86602909   WorldCat (עם VIAF): 86602909
בית רימון

ערך זה עוסק בקיבוץ בגליל התחתון. אם התכוונתם לקבוצת נוער ממייסדי בית"ר, ראו .
| --- | --- |
בית רימון מציפורי העתיקה
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: הגליל התחתון
גובה ממוצע: ‎396 מטר
תאריך ייסוד: 1977
תנועה מיישבת: הקיבוץ הדתי
סוג יישוב: קיבוץ
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 982 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎8.1% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הגליל המערבי מוגדלת) בית רימון(למפת הגליל המערבי רגילה) בית רימון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית רימון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית רימון32°46′55″N 35°19′43″E﻿ / ﻿32.7818405981473°N 35.3284771774233°E﻿ / 32.7818405981473; 35.3284771774233  heמפת היישובים של מועצה אזורית הגליל התחתון (in English: Lower Galilee Regional Council) באדום - בית רימון בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 6 מתוך 10

בית רימון (בֵּית רִמּוֹן) הוא קיבוץ החבר בתנועת הקיבוץ הדתי. הקיבוץ שוכן על רכס הר תורען בגובה של 396 מטר מעל פני הים, בתחומי המועצה האזורית הגליל התחתון. זהו היישוב המערבי ביותר במועצה האזורית.
היישוב קרוי על שם היישוב המקראי "רימון" שבנחלת זבולון, ששמו השתמר לפי הסברה המקובלת בשם הכפר הסמוך רומאנה.
היסטוריה

הקיבוץ ממוקם 20 ק"מ מטבריה ו-25 ק"מ מחיפה והקריות ומשויך למועצה האזורית הגליל התחתון.
הקיבוץ עלה לקרקע כהיאחזות נח"ל שאוישה על ידי גרעין בני עקיבא "שובה לעלומים" בשנת 1977. טקס העלייה על הקרקע התקיים ב-8 במרץ 1977, בהשתתפות אלוף פיקוד הצפון דאז רפאל איתן. בית רימון אוזרח ב-28 ביוני 1979.
במשך שנים הקיבוץ לא קלט משפחות חדשות, ועל כן נכלל ברשימת היישובים בתת-אכלוס של משרד החקלאות.
בשנת 1997 הוכרז על הרחבה קהילתית של הקיבוץ, במסגרת החלטה 737 של מינהל מקרקעי ישראל, שעניינה שינוי ייעוד בקרקעות מדינה שייעודן חקלאי אשר הוחכרו ליישובים חקלאיים. הקיבוץ יזם את ההרחבה החדשה ואף חתם על הסכם עם קבלן שיקים שכונה שאמורה לכלול 115 קוטג'ים, על שטח של כ-80 דונם, בשטח הצמוד לקיבוץ. באותה עת התגוררו בקיבוץ רק 30 משפחות. כל קונה היה אמור להיות מחויב באישור ועדת קבלה, לשלם לקיבוץ בעד שירותי מים, חשמל וחינוך, אך מבלי להיקלט כחבר הקיבוץ. בשנת 1999 החלה הקמת השכונה. בשנת 2013 התגוררו כבר כ-30 משפחות בהרחבה הקהילתית, עוד 30 מגרשים של שלב א' היו בהליכי בנייה, ו-45 מגרשים נוספים היו בהליכי תכנון ושיווק של שלב ב'.
בסוף שנת 2023 נבנתה שכונה חדשה שנקראה "השלוחה".
בשנת 2003, יזם ראש הממשלה אריאל שרון, תוכנית חדשה להקמת כעשרה יישובים קהילתיים בצפון, כולל יישוב חדש ליד בית רימון בשם שיבולת. היישובים בסביבה התנגדו להקמת היישוב מאחר שחששו שימשוך אוכלוסייה חזקה ויפגע בהם, המשרד לאיכות הסביבה והחברה להגנת הטבע התנגדו עקב הפגיעה הצפויה בטבע ובנוף. בסופו של דבר לא אישרו ועדות תכנון את הקמת היישוב.
נכון למרץ 2024, מונה הקיבוץ כ-200 משפחות, כולל ההרחבה הקהילתית[דרוש מקור].
כלכלה

ענפי הקיבוץ הם: רפת (משותפת עם קיבוץ גשר ועם אשדות יעקב), לול, "תבור" - יבוא ושיווק כלי עבודה, ושטחי גידולי שדה משותפים עם קיבוץ לביא.
לאורך השנים פעלה ביישוב המכינה הקדם-צבאית "כרמי-חיל", אשר שינתה את שמה ל"פרדס רימוני", בשנת 2022. המכינה עברה מקום ובמקומה הוקמה ב-2023 מכינת "קול עמי" לעולים חדשים.
שירותים קהילתיים בקיבוץ

בקיבוץ יש מגוון שירותים קהילתיים ובתוכם: אולם תרבות, בית כנסת, דואר, מגרש ספורט, מועדון נוער ומועדון לחבר, מקווה, מרפאה, ספרייה, השכרת רכבים וצרכנייה.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  ספר יהושע, פרק י"ט, פסוק י"ג.
1 2  קיבוץ בית רימון, גליל תחתון, באתר www.homee.co.il
↑  היאחזות בית רימון עלתה על הקרקע - בפסגת הר טוראן, דבר, 9 במרץ 1977
↑  שמעון וייס, בית־רימון של תנועת הקיבוץ הדתי - אוזרח אתמול, דבר, 29 ביוני 1979
↑  דוד חיון, ‏בית רימון: הרחבה של 109 צמודי קרקע לפי 737, באתר גלובס, 14 בנובמבר 1999
↑  עובד ישקיע 14 מיליון דולר בפרוייקט מגורים חדשני בגליל התחתון, באתר גלובס, 28 בספטמבר 1998
↑  קרן רימון: זוהר עובד מכרה 10 יח"ד ראשונות, באתר גלובס, 29 בנובמבר 1999
↑  אורי אס, אווירה כפרית לעשירים, דירת שיכון לעניים, באתר הארץ, 30 ביולי 2003
↑  דליה טל, ‏הוועדה המחוזית צפון סרבה לאשר את התוכנית להקים את היישוב קידמת כינרת ליד קיבוץ האון, באתר גלובס, 27 בינואר 2004
| קיבוצי הקיבוץ הדתי |
| --- | --- | --- |
| שדות נגב | סעד • עלומים |  |
| דרום/מרכז | עין צורים • קבוצת יבנה • בארות יצחק |  |
| גוש עציון | כפר עציון • ראש צורים • מגדל עוז |  |
| עמק בית שאן | שלוחות • עין הנצי"ב • שדה אליהו • טירת צבי |  |
| הר הגלבוע | מעלה גלבוע • מירב |  |
| הגליל התחתון | לביא • בית רימון |  |
| מושבים שיתופיים | משואות יצחק • ניר עציון • בני דרום |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007465875205171  VIAF: 316601396   WorldCat (עם VIAF): 316601396
ג'וסט ואן דייק

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  הים הקריבי 
 קואורדינטות:  18°27′00″N 64°44′00″W﻿ / ﻿18.45°N 64.733333333333°W﻿ / 18.45; -64.733333333333
 שטח:  8 קילומטר רבוע
 אורך:  6.5 קילומטר
 רוחב:  2.4 קילומטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 אוכלוסייה:  298 (2010)
 אזור זמן:  UTC-4
 מגלה:  כריסטופר קולומבוס 
 תאריך גילוי:  1493 
  (למפת איי הבתולה הבריטיים מוגדלת) רואוד טאון אנגאדה וירג'ין גורדה  איי הבתולה האמריקניים פוארטו ריקו  הים הקריבי האוקיינוס האטלנטי ג'וסט ואן דייק(למפת איי הבתולה הבריטיים רגילה) רואוד טאון אנגאדה וירג'ין גורדה  איי הבתולה האמריקניים פוארטו ריקו  הים הקריבי האוקיינוס האטלנטי ג'וסט ואן דייק
 
ג'וסט ואן דייק (באנגלית: Jost Van Dyke) הוא הקטן מבין ארבעת איי הבתולה הבריטיים מהווים חלק מאיי הבתולה שבין האוקיינוס האטלנטי והים הקריבי.
גאוגרפיה

שטחו של האי כ-8 קמ"ר והוא ממוקם כ-8 ק"מ צפון מערבית לטורטולה ו-8 ק"מ צפונית לסנט ג'ון שבאיי הבתולה של ארצות הברית.
האי הררי, ונוצר כתוצאה מהתפרצויות געשיות. הנקודה הגבוהה באי היא גבעת רואוץ' (Roach Hill) שגובהה 321 מטרים.
היסטוריה

האי התגלה לראשונה על ידי כריסטופר קולומבוס בעת מסעו השני בשנת 1493. מקור שמו של האי בשודד הים ההולנדי הוסט ואן דייק (Joost van Dyk) אשר השתמש באי כמקום מחבוא.
דמוגרפיה וכלכלה

בשנת 1991 נערך סקר אשר מצא כי באי מתגוררים 140 תושבים. בשנים שלאחר מכן פותחו מערכות החשמל והכבישים באי, ובשנת 2008 נערך סקר נוסף, בו נמצא כי באי מתגוררים 297 תושבים, כאשר קרוב למחצית מהאוכלוסייה (46%) הם בני פחות מ-35, ו-70% הם בני פחות מ-50.
כלכלת האי מתבססת ברובה על תיירות. אל האי ניתן להגיע באמצעות סירות או מעבורות מהאיים טורטולה וסנט תומאס.
היישוב העיקרי באי הוא "הנמל הגדול" (Great Harbour) בו נמצאים הפאבים ומקומות הבילוי, ובסמוך לו מצויים חופי הרחצה של האי.
בן ציון ליפסקר

| --- | --- |

 לידה:  28 ביולי 1944 ח' באב תש"ד כותאיסי, ברה"מ 
 פטירה:  23 בספטמבר 2009 (בגיל 65) ה' בתשרי תש"ע 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  ערד
 תקופת הפעילות:  ? – 23 בספטמבר 2009 
 השתייכות:  חסידות חב"ד 
 תחומי עיסוק:  רבה הראשי של ערד
 תפקידים נוספים:  חבר בבית דין רבני חב"ד
 רבותיו:  הרבי מחב"ד
 
הרב בן ציון ליפסקר (24 ביולי 1944, ח' באב תש"ד - ה' בתשרי תש"ע, 23 בספטמבר 2009) היה רבה הראשי האשכנזי של ערד ורב קהילת חב"ד וחבר בבית דין רבני חב"ד.
ביוגרפיה

נולד בעיר כותאיסי שבמערב גאורגיה לרב אריה זאב ומלכה ליפסקר, שהיגרו לשם מברית המועצות. בט"ו בכסלו ה'תש"ט עלה לישראל עם משפחתו. הוריו התיישבו בהתחלה במעברה בבאר יעקב, וכעבור חודש עברו לבתים הנטושים ליד תחנת הרכבת בלוד, שם הקימו את ישיבת חב"ד והיו מהמייסדים של קהילת חב"ד בלוד.
למד בתלמוד תורה חב"ד בלוד וכפר חב"ד, בישיבת תומכי תמימים בלוד, ובישיבת תומכי תמימים המרכזית בכפר חב"ד. בשנת ה'תשכ"ד נסע ללמוד בישיבת תומכי תמימים המרכזית ב-770.
לאחר חתונתו בה' בניסן ה'תשכ"ה עם שרה בת מאיר סנדר, התגורר בלוד ולמד בכולל אברכים בכפר חב"ד. בשנת ה'תשכ"ז התחיל לעבוד חצי יום כמורה בתלמוד תורה בכפר חב"ד, באדר ה'תש"ל עבר בהוראת הרבי מליובאוויטש לנחלת הר חב"ד ולמד שם בכולל. בשנים ההם קיבל מהרבנות הראשית לישראל תעודת 'כושר' לכהן כרב שכונה. בשנת ה'תשל"א החל לשמש כמנהל רוחני בישיבת "אחי תמימים" בראשון לציון.
בשנת ה'תשל"ח יצא לשליחות בעיר ערד ונבחר לחבר במועצת הרבנות במקום. בבחירת שנערכו בט' בניסן ה'תשמ"ג (1983) נבחר הרב ליפסקר לרב האשכנזי של ערד, בכ"ג בכסלו ה'תשמ"ד נערך טקס ההכתרה של הרב ליפסקר בהשתתפות הרב מרדכי אליהו ועוד. מאז פתח בפעילות עם בני הנוער, הקים ופתח בית כנסת חב"ד, גן ילדים, בית ספר יסודי לבנות ועוד. היה חבר בבית הדין של רבני חב"ד.
לרב ליפסקר היה קשר מיוחד עם האדמו"ר הלב שמחה מגור, בעת שהיה מגיע לערד כמה פעמים בשנה, בכל פעם שערך טיש ביקש מהרב ליפסקר להגיד דבר תורה בתחילת הטיש ועוד.
משנת ה'תשל"ח ערך בכל שנה הרב ליפסקר טקס של חגיגת בר מצווה לילדי ערד על הר מצדה.
בחודשיו האחרונים התגלה בגופו גידול ממאיר ובה' בתשרי ה'תש"ע נפטר בגיל 65. בהלווייתו שיצאה מבית הכנסת המרכזי בערד השתתפו רבים, ספדו לו הרב הספרדי יוסף אלבו, הרב מרדכי שמואל אשכנזי רבה של כפר חב"ד וראש הוועדה הקרואה בעיר ערד גדעון בר לב. במהלך הלוויה מינה הרב מנחם מנדל גלוכובסקי את חתנו הרב מנדלזון לממשיך דרכו. הרב ליפסקר נטמן בהר הזיתים בירושלים.
משפחתו

לרב ליפסקר ארבע בנות
חתנו, הרב יעקב מנדלזון, משמש רב קהילת חב"ד ושליח חב"ד בערד.
חתנו, הרב יוסף יצחק דרוק, שליח חב"ד בטנא עומרים.
אחיו אלי ליפסקר היה מלחין חסידי ידוע והקים את מלהקת הילדים חב"דית אלי והילדים.
לקריאה נוספת

מנחם זיגלבוים, האיש של הרבי בערד, תשע"א
הערות שוליים

↑  בהתחלה נקרא "שכונת הרכבת" ומאוחר יותר שיכון חב"ד
↑  שמחת רבנים, דבר, 30 בנובמבר 1983
↑  נכנסו למצוות בפסגת הר 'מצדה'באתר צעירי חב"ד, אייר תשס"ו
↑  ספר חדש על הרב בן ציון ליפסקר ע"ה: "האיש של הרבי בערד" באתר col,תשרי תשע"א
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007289582705171  ISNI: 0000 0003 7761 8530  VIAF: 254899717   WorldCat (עם VIAF): 254899717
בן ציון מיטבסקי

הרב בן ציון מיטבסקי (תרכ"ב, 1862 - חשוון תרס"ו, 1905) היה רבה של לבדובה שבליטא. נרצח על ידי שודדים יהודים מבני קהילתו. לאחר מותו יצא ספרו בני ציון.
קורות חייו

נולד בשאוולי שבליטא. למד בישיבת וולוז'ין. בשנת תרנ"ב, זמן קצר לפני סגירת הישיבה, הוסמך לרבנות על ידי ראש הישיבה הנצי"ב. נישא לחיה ינטל, בת הרב משולם ליברט. כעבור זמן התמנה לרב העיר לבדובה שבפלך וילנה.
בשנת תרס"ו, בגיל 44, נרצח הרב מיטבסקי בידי כנופיית שודדים יהודים מבני קהילתו. באחד הערבים חדרו חברי הכנופיה כשהם רעולי פנים לביתו של אחד הגבירים היהודים בלבדובה במטרה לשדוד את כספו. הרב מיטבסקי ששהה במקום זיהה את קולו של השודד רעול הפנים ופנה אליו בבקשה להניח לבעל הבית, ובתגובה הוא ירה בו למוות.
מקרה הרצח של רב בידי יהודי זעזע את יהודי האזור. הרב צבי הירש רבינוביץ מקובנה כותב כי "כל בית ישראל רגזו ואבלו בשומעם הרצח הנורא הזה". הרב חיים עוזר גרודזנסקי כותב: "על השמועה כי באה נמס כל לב ורפו כל ידיים, הזעקה הקיפה במחנה ישראל. הנשמע כזאת, רב וגדול בישראל נפל בידי בני עוולה ונרצח על ידי הסיקריקון השודדים והרוצחים. הכאב עוד חדש עמדי, כי ידעתי והכרתי פה אל פה את הרב הגאון... ופעמים אין ספורות היו לי איתו שעשועים דאורייתא".
משפחתו

הרב מיטבסקי הותיר אחריו אלמנה וחמישה ילדים. ילדו השישי נולד לאחר מותו ונקרא על שמו - בן ציון. הוא עלה לישראל בשנת 1941 ועסק בהוראה. בן נוסף, משולם שרגא, חניך ישיבת סלובודקה, עלה לארץ ישראל בשנת 1926 ולמד בישיבת חברון בעיר חברון. נהרג בפרעות תרפ"ט. לאחר שדבר מותו נודע לאמו, היא כתבה להנהלת הישיבה: "שניים קדושים במשפחתי: בעלי הגאון ובני, שעתיד היה להיות גדול בישראל. אי צרי ואי תנחומים ללבי, אחרי שנשבר כלי יקר זה, משולם-שרגא מחמדי, באכזריות פרא?! רק בפלגי הדמעות אשר תזלגנה עיני עד אחרון יומי אמצא נוחם-מה".
ספרו "בני ציון"

בשנת תרס"ח, שנתיים לאחר רצח הרב מיטבסקי, הוציאה אלמנתו את הספר "בני ציון", המכיל למעלה ממאתיים סימנים ובהם חידושי תורה מאת הרב מיטבסקי. מלבד עצם פרסום דברי תורתו של הנרצח, הוצאת הספר נועדה כדי לשמש מקור הכנסה למשפחתו. בהקדמה לספר היא כותבת:
”הנה במסתרים תבכה נפשי ועיני מקור דמעה על השבר הגדול שנשברתי בהילקח ממני עטרת ראשי. ומלבד התלאות הרבות וכוס היגון והצער ששתיתי במידה גדולה ומרובה על כל גדותיו בשעה שנגזר בעלי הרב ז"ל מארץ החיים, הנה נשארתי לבדי כאוניה בלב ים, שכולה וגלמודה, עם שישה ילדים קטנים ורכים, יתומים אומללים עזובים לנפשם בלי שום משען לחם ומים... המצב הקשה הביאני להוציא לאור את חידושי התורה הרבים שהניח אחריו ברכה, אולי תצמח להם ישועה ומקור נאמן ייפתח לפניהם, להחיות את נפשם שלא יגוועו חלילה ברעב מעוני וחוסר כל.”
הספר זכה להסכמותיהם של הרבנים צבי הירש רבינוביץ, רפאל שפירא וחיים עוזר גרודזנסקי. בשל הנסיבות המיוחדות הם האריכו בדבריהם ופנו לציבור הרחב לרכוש את הספר כדי לסייע באחזקת משפחתו של הנרצח.
הספר היה פופולרי בקרב תלמידי ישיבות ליטא. בהקדמה להוצאה השנייה, מספר הרב חיים מיליקובסקי כי בלומדו בישיבות סלונים ומיר "יד הכל הייתה ממשמשת בספר היקר הזה".
בשנת תשס"ד יצא הספר במהדורה חדשה על ידי מכון "אבני שוהם".
הערות שוליים

↑  בנו של הרב יצחק אלחנן ספקטור.
↑  דף לזכר משולם שרגא מיטבסקי, ב"לעד" – אתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה
↑  אתר חברון עיר האבות
↑  הסכמתו של הרב גרודזנסקי יוצאת דופן באורכה והיא מכילה למעלה מ-300 מילים.
↑  אביו של האדמו"ר מאמשינוב.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296222605171  LCCN: nr93018881  VIAF: 24472104   WorldCat (עם VIAF): 24472104
ג'ייסון מילר

ערך זה עוסק בשחקן ומחזקאי אמריקאי. אם התכוונתם ליועץ תקשורת אמריקאי, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  22 באפריל 1939 קווינס, ארצות הברית 
 פטירה:  13 במאי 2001 (בגיל 62) סקרנטון, ארצות הברית 
 שם לידה:  John Anthony Miller 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת סקרנטון  האוניברסיטה הקתולית של אמריקה 
 תקופת הפעילות:  מ-1973 
 השקפה דתית:  הכנסייה הקתולית 
 בן או בת זוג:  Linda Miller (1963–1973)  Susan Bernard (1974–1983) 
 פרסים והוקרה:  פרס פוליצר לדרמה (1973) 
 
ג'ון אנטוני מילר (באנגלית: John Anthony Miller;‏ 22 באפריל 1939 - 13 במאי 2001) היה שחקן קולנוע ומחזאי אמריקאי, זוכה פרס פוליצר על עבודתו במחזה "שנת האליפות ההיא". היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1973 על תפקידו בתור האב קאראס בסרט "מגרש השדים".
ביוגרפיה

מילר נולד בשם ג'ון אנטוני מילר בשכונת לונג איילנד סיטי שברובע קווינס, ניו יורק. אמו מרי קלייר קולינס הייתה מורה ואביו ג'ון א. מילר עבד לפרנסתו בתור חשמלאי. בילדותו עבר להתגורר בעיר סקרנטון שבצפון פנסילבניה ולמד באוניברסיטה המקומית. לאחר מכן למד באוניברסיטה הקתולית שבוושינגטון, שם למד דרמה וספרות אנגלית.
מילר התפרסם בשנת 1973 כשזכה בפרס פוליצר על המחזה אותו ביים "שנת האליפות ההיא".
לזכייה זו נוספה הופעת בכורה בסרט האימה "מגרש השדים" בתור האב דמיאן קאראס, פסיכיאטר המנסה ביחד עם האב מרין לגרש את השד מגופה של הנערה רייגן (לינדה בלייר). על התפקיד הועמד מילר לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר. מילר הופיע בסרט השלישי בסדרה ב-1990 לצידם.
מילר שילב בין הופעה על בימות התיאטרון והפקת הצגות ובין סטי הצילומים שם הופיע בין היתר בקומדיה הסוריאליסטית "התצורה התשיעית" בתור לוטננט פרנקי רנו, יוצא מלחמת וייטנאם המאושפז עקב מצבו הנפשי המעורער במוסד לפגועי נפש.
בשנת 1980 הופיע בסרט הטלוויזיה "המפלצת של הנדרסון" לצד כריסטין לאטי.
את המחזה "שנת האליפות ההיא" שהקנה לו את פרס פוליצר תרגם מילר לגרסה קולנועית בבימויו בשנת 1982, סרטו הראשון והיחיד כבמאי היה מועמד לפרס דב הזהב בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין. לאחר מכן שיחק בתפקיד ראשי בסרט האקשן "חיילי צעצוע", ובדרמת הספורט "רודי" שבה גילם את שחקן ומאמן הפוטבול ארה פרסג'יאן.
מילר הוא אביהם של שחקני הקולנוע ג'ייסון פטריק (מאשתו הראשונה השחקנית ג'קי גלייסון) ושל ג'ושוע ג'ון מילר (מאשתו השנייה השחקנית סוזן בראנד).
מילר נפטר בשנת 2001 מהתקף לב בגיל 62 בביתו שבסקרנטון פנסילבניה.
ג'רום קרל

| --- | --- |

 לידה:  18 ביוני 1918 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  6 ביוני 2013 (בגיל 94) Annandale, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  כימיה פיזיקלית
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום קבורה:  בית הקברות קולומביה גארדנס 
 מקום לימודים:  בית ספר ע"ש אברהם לינקולן (1933)  הסיטי קולג' של ניו יורק  הקולג' לספרות, מדע ואמנות של אוניברסיטת מישיגן  אוניברסיטת הרווארד 
 מנחה לדוקטורט:  Lawrence O. Brockway 
 מוסדות:  אוניברסיטת שיקגו 
 תלמידי דוקטורט:  הרברט האופטמן 
 פרסים והוקרה:  Navy Distinguished Civilian Service Award (2009)  פרס נובל לכימיה (1985) 
 בן או בת זוג:  איזבלה קרל (1942–?) 
 הערות:  יהודי
 תרומות עיקריות
 פיתוח שיטות ישירות לקביעת מבנה גבישי
 
ג'רום קרל (באנגלית: Jerome Karle;‏ 18 ביוני 1918 –  6 ביוני 2013) היה חוקר כימיה פיזיקלית יהודי-אמריקאי. זכה ביחד עם הרברט האופטמן בשנת 1985 בפרס נובל לכימיה, על הישגיהם בפיתוח שיטות ישירות לקביעת מבנה גבישי.
טקסט
ביוגרפיה

קרל נולד בניו יורק שבארצות הברית, למשפחה יהודית. ב-1937 קיבל תואר ראשון בסיטי קולג' של ניו יורק וב-1938 תואר שני באוניברסיטת הרווארד. פיתח שיטה למדידת הפלרת מי שתייה.
ב-1940 החל ללמוד באוניברסיטת מישיגן, שם פגש את רעייתו, איזבלה קרל, חוקרת קריסטלוגרפיה בקרני רנטגן, עימה התחתן ב-1942 ולהם 3 בנות. ב-1943 קיבל תואר דוקטור. הוא עבד שנים רבות במעבדת המחקר של צי ארצות הברית
קרל היה נשיא האיגוד הבינלאומי לקריסטלוגרפיה בשנים 1981–1984. נבחר כחבר האקדמיה הלאומית למדעים (ארצות הברית) והחברה הפילוסופית האמריקאית.
מחקר

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
השילוב בין לימודי הכימיה הפיזיקלית של קרל ללימודי המתמטיקה של הרברט האופטמן, הניבו תוצאות שאיפשרו להתמודד עם בעיית המופעים (Phase problem) בהקשר של קריסטלוגרפיה בקרני רנטגן, וזאת באמצעות השיטה הישירה (אנ') שפיתחו. ב-1953 פרסמו קרל והאופטמן את המאמר "Solution of the Phase Problem I. The Centrosymmetric Crystal", ובו העקרונות של השיטה ההסתברותית, שעומדת בבסיס משוואת סאייר (אנ').
ג'ק באטלר

ג'ון דניס "ג'ק" באטלר (אנגלית: John Dennis "Jack" Butler;‏ 14 באוגוסט 1894 - 5 בינואר 1961) היה כדורגלן אנגלי.
קריירה

באטלר נולד בקולומבו (כיום בסרי לנקה) לזוג אנגלי, ובילדותו חזר להתגורר עם הוריו בבריטניה. כשחקן נוער הוא הופיע במדי דרטפורד ופולהאם ת'רסדיי, לפני שחתם בפולהאם ב-1913 ועבר לארסנל ב-1914. בעונתו הראשונה בארסנל הוא שיחק בקבוצת המילואים של המועדון, ולאחר מכן פרצה מלחמת העולם הראשונה. באטלר התגייס לארטילריה המלכותית, שירת בצרפת בזמן המלחמה, וחזר לארסנל עם תום המלחמה. בזמן חזרתו באטלר היה בגיל המתאים לשחק בסגל הבוגר, ולאחר חידוש משחקי הכדורגל המקצועניים הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-15 בנובמבר 1919 נגד בולטון וונדררס.
בתחילת הקריירה שלו בבוגרים הוא שיחק בתפקיד קשר מרכזי; הוא התחרה על חולצת ההרכב הראשון עם המגנים המרכזיים כריס באקלי ואלכס גרהאם, אך בעונת 1924/1925 הפך לשחקן קבוע, ובאותה עונה שיחק בכל משחקי המועדון בליגה מלבד שלושה. ב-8 בדצמבר 1924 הוא ערך את הופעתו הראשונה והיחידה במדי נבחרת אנגליה במשחק נגד נבחרת בלגיה.
באטלר היה שחקן הרכב קבוע במדי ארסנל בארבע העונות הבאות, ובטורניר גביע ה-FA של 1927 הוא שיחק בכל המשחקים עד הגמר, שבו הפסיד המועדון לקארדיף סיטי בתוצאה 0 - 1. ב-1925 שינה הרברט צ'פמן את מערך המשחק של ארסנל מ-2-3-5 ל-"‏WM", כתגובה לשינוי בחוק הנבדל; הקשר המרכזי המרכזי עבר לשחק בהגנה כאשר הבלמים משמשים "מעצור". למרות שבאטלר שיחק בצורה משביעת רצון בעמדה זו החליט המאמן הרברט צ'פמן להחליפו בהרבי רוברטס בעונת 1929/1930.
באטלר עזב את ארסנל בקיץ 1930. הוא שיחק ב-296 משחקים במדי המועדון, והבקיע שמונה שערים. הוא הצטרף לטורקי יונייטד למשך שתי עונות, ולאחר מכן עבר לאמן את המועדון הבלגי רויאל דארינג. באטלר אימן את נבחרת בלגיה במונדיאל 1938, ולא הצליח לעבור עם נבחרתו את הסיבוב הראשון. לאחר מכן הוא עבד במשך תקופה קצרה בלסטר סיטי, ולאחר מכן אימן את טורקי יונייטד (1946–1947), קריסטל פאלאס (1947 - 1949) וקולצ'סטר יונייטד (1953–1955). הוא מת ב-1961 בגיל 66.
לקריאה נוספת

George Allison (ed.) (1914). Arsenal Football Club Officialhandbook for Season 1914-15, Arsenal Football Club. N/A.
Harris, Jeff & Hogg, Tony (ed.) (1995). Arsenal Who's Who, Independent UK Sports. ISBN 1-899429-03-4.
ג'וסאיה ביגול

ג׳וסאיה ויליאמס ביגול (אנגלית: Josiah Williams Begole;‏ 20 בינואר 1815 – 5 ביוני 1896) היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית בין השנים 1873–1875 והמושל ה-19 של מישיגן בין השנים 1883 עד 1885.
ביוגרפיה

ביגול נולד בעיירה גרובלנד, ניו יורק. אבות אבותיו היו הוגנוטים צרפתים שהיגרו לארצות הברית ברבע האחרון של המאה ה-18 כדי להימלט מרדיפות דתיות והתיישבו בהייגרסטאון, מרילנד. אביו של ג'וסאיה, ויליאם (1788–1862) נולד שם ועבר למחוז ליווינגסטון, ניו יורק בשנת 1802. האב ויליאם שירת במלחמת 1812 והתחתן עם בתו של חייל ותיק שנלחם במלחמת העצמאות של ארצות הברית.
שלושה מבניו של ויליאם, כולל ג'וזיה, הבכור, עברו בסופו של דבר למחוז ג'נזי שבמישיגן. ג'וסאיה למד בבתי הספר הציבוריים ב Mount Morris ובאקדמיה של טמפל היל בג'נסאו, ניו יורק.
ביגול עבר לפלינט, מישיגן באוגוסט 1836 ולימד בבית הספר בשנים 1837 ו-1838. באביב 1839 נישא להרייט א. מיילס. הוא עסק בחקלאות בין השנים 1839 עד 1856 והיה פקח בית הספר, שופט שלום וגזבר העיירה.
בהיותו פעיל נגד העבדות, הוא הפך לחבר בארגון המפלגה הרפובליקנית. הוא היה גזבר המחוז בין השנים 1856–1864. בשנת 1863 עסק זמן קצר בעסקי עצים. בנו הבכור נהרג במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית ליד אטלנטה, ג'ורג'יה בשנת 1864, דבר שגרם לו לצער רב ביותר. הוא היה חבר בסנאט של מישיגן ב־1870 וב־1871, וחבר במועצת העיר פלינט במשך שלוש שנים. באותה תקופה הוא כיהן בוועדות האוצר ומסילות הברזל, והיה יו"ר הוועדה למכון לחירשים ואילמים ועיוורים.
הוא היה נציג לוועידה הלאומית הרפובליקנית בפילדלפיה בשנת 1872, שפעלה כדי למנות מחדש את נשיא ארצות הברית יוליסס ס. גרנט ולמנות את הנרי וילסון לסגן הנשיא החדש.