stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
על ספירלות
תכנים > קשר בין ריבוע למעגל

כדי ליצור ריבוע בעל שטח של מעגל נתון, ארכימדס מציג את הפיתוח הבא (המופיע ומוכח בטענה 19 בחיבורו):
תהי P הנקודה על הספירלה בה היא השלימה סיבוב אחד. נניח שהמשיק לספירלה בנקודה P חותך את האנך ל-OP ‏(O מרכז הספירלה) בנקודה T.‏ OT הוא האורך של ההיקף של מעגל עם רדיוס OP.
ארכימדס כבר הוכיח בטענה הראשונה בחיבורו המדידה של המעגל שהשטח של מעגל שווה לשטח משולש ישר-זווית בעל ניצבים שאורכם הוא רדיוס המעגל והיקף המעגל. לכן השטח של המעגל עם רדיוס OP שווה לשטח של המשולש OPT. מכאן הדרך לבניית ריבוע השווה בשטחו לשטח משולש OPT נעשית באמצעות כלים אפלטוניים בלבד (כלומר בנייה בסרגל ובמחוגה) – בהינתן קטעים באורך X ו-1 (נניח ש-OP = 1) ניתן לבנות קטע באורך  {\sqrt {X}} (נחבר בין הקטעים 1 ו-X, נבנה את המעגל שקוטרו הוא X+1, ונעלה מנקודת המפגש של הקטעים 1 ו-X אנך לקוטר שחותך את המעגל; משיקולי דמיון משולשים אורכו של האנך שנוצר הוא שורש X), ולאחר מכן ניתן לבנות על הקטע החדש כיתר משולש ישר-זווית שווה-שוקיים וכך לקבל קטע באורך  {\sqrt {X/2}} ולמעשה לקבל קטע באורך  {\sqrt {\pi }} (ולאחר מכן לבנות עליו ריבוע).
הערות שוליים

↑  Heath, Thomas Little (1921), A History of Greek Mathematics, Boston: Adamant Media Corporation, p. 64, ISBN 0-543-96877-4, נבדק ב-2008-08-20
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12189980d (data)  GND: 4504397-8  LCCN: no2004099677  SUDOC: 030497299  VcBA: 492/26359  VIAF: 176857960   WorldCat (עם VIAF): 176857960 
הספירלה הארכימדית עם שלושה סיבובים של 360 מעלות על זרוע אחת.
דוגמה לאיך שארכימדס חילק זווית לשלושה חלקים שווים בעזרת ספירלה.
המעגל והמשולש שווים בשטחם.
עלילה לא ליניארית

עלילה לא ליניארית, במהותה, היא עלילה של יצירה נרטיבית שאינה מוצגת בסדר כרונולוגי, אלא מוצג בה שלב מתקדם של העלילה קודם לשלבים מוקדמים ממנו, בניגוד לעלילה ליניארית, בה סדר האירועים בעלילה מוצג בסדר כרונולוגי.
בקולנוע, סרט לא ליניארי יכול לכלול סיפור מסגרת ונושא מרכזי מקשר, אך נעשים בו דילוגי זמן רבים, במטרה לספק רקע והקשר או לאפיין קווי עלילה בצורה שלא הייתה מתאפשרת בתיאור רציף של המתרחש. סיפור המסגרת והנושא המרכזי הם אלו שיאפשרו בדרך כלל לצופה לקשר בין הפרטים ולהגיע לידי הבנה של הרעיון או המסר המרכזי בסרט.
תיאור כללי

ישנו הבדל מהותי בין עלילה לא ליניארית בספרים לעומת סרטים ומחזות. בספרות מדובר באמצעי נפוץ הרבה יותר, ופעמים רבות עוצר הסופר את הבאת העלילה כסדרה, לשם הצגת חומר רקע הדרוש להבנת יתרת הסיפור או להצגת מניעיה של דמות ועלילותיה בעבר שלהן השלכות על ההווה. המדיום הספרותי מאפשר לסופר לקשר בין הפרטים ולהסביר לקורא את משמעותם בעלילה. לעומת זאת, בקולנוע ובתיאטרון קל יותר לצופה להבין את העלילה כאשר זו נשטחת לפניו בסדר כרונולוגי ולא בדילוגי זמנים, וכאשר ישנה התפתחות ברורה של העלילה במובני סיבה ותוצאה, עד לשיא העלילה.
מאחר שבסרט קולנוע קל יותר לצופה להבין את הפרטים כשהם מוצגים בסדר רציף, תסריט המציג את סדר ההתרחשות באופן ליניארי וברור הוא בגדר מוסכמה קולנועית. אף על פי כן, ישנם סרטים השוברים מוסכמה זו ומציגים את עלילתם במבנה ספרותי יותר. סרט כזה בוחן דמויות, אירועים או מצבים על ידי סידור מחדש של ציר הזמן, מטעמים דרמטיים או נושאיים, באופן שמותיר רושם רב יותר מזה שהיה נוצר בהצגה ליניארית של הפרטים.
בקולנוע

על אף שפעמים רבות כשיוצא לאקרנים סרט בעל עלילה לא ליניארית הוא נחשב לקיצוני וחדשני, סרטים כאלו נוצרו כבר בראשית תולדות הקולנוע. דוגמאות מוקדמות לכך הם "אי-סובלנות" של ד.וו גריפית' (1916), שהציג ארבעה סיפורים המתרחשים בתקופות שונות אך משתלבים יחד לקראת סופו, "האזרח קיין" (1941), שנחשב לאחד הסרטים הבולטים בתחום, ו"הכוח והתהילה" (1933), שנחשב מקור השראה חשוב ל"אזרח קיין".
סרט במבנה עלילה לא רציף ישים דגש בדרך כלל על אפיון הדמויות וטבען, תוך ניצול יתרונות מבנה עלילה זה לעומת מבנה העלילה הקונבנציונלי, שמוגבל על ידי תיאור רציף של התרחשויות ועל ידי עלילה מוכוונת־מטרה. כך, תתאר לעיתים העלילה את מהלך חייה הכולל של הדמות (למשל ב"אזרח קיין"); או שהמטרה שמנסה להשיג הדמות הראשית היא שאיפה כלשהי בלתי גשמית, ועל כן כזו שקשה לתרגמה לרצף פעולות מעשיות שיקדמו את העלילה, אך כזו שיכולה לשמש בסיס רעיוני איתן, שסביבו תיבנה האחידות הנושאית. אולם לא תמיד משמש אפיון הדמויות ככלי המרכזי להנעת העלילה בידי יוצר הסרטים הלא רציפים, וכך למשל סרטיו של קוונטין טרנטינו "כלבי אשמורת" ו"ספרות זולה", הנושאים אופי עלילתי לא ליניארי, מבכרים תיאור התרחשויות ואירועים וכן התפתחויות לא צפויות ("טוויסטים" בעלילה) ככלי להנעת העלילה ולפתרון מצבים סבוכים המתוארים בה.
אולם הצגת העלילה באופן לא ליניארי, אין פשרה כי קהל הצופים יבין את הסרט באופן שונה. בסרטים מסוג זה על הצופה לקשר בין הפרטים השונים, להבין מהם את קשרי הסיבה והתוצאה בין ההתרחשויות וכך לקבל תמונה ברורה באשר למשמעות שניסה הסרט להעביר. לעיתים סרטים אלו כושלים בהיבט זה, לדוגמה הסרט "חיים בצל הסיוט" (1990) בכיכובו של טים רובינס, שאופן הצגת העלילה בו הביא את מרבית הצופים להיכשל בניסיון להבינו, כשלא הצליחו לקשר בין הפרטים השונים שתוארו בו ולהגיע להבנה ברורה של הסיפור.
בקולנוע > שילוב מקטעי הזמן > הנושא המרכזי

מרכיב בסיסי בסרטים לא רציפים הוא האחידות הדרמטית, כלומר השילוב בין התפתחות העלילה והתרחשויותיה ובין הנושאים המרכזיים שלה. במרבית הסרטים העלילה היא מוכוונת־מטרה ומוכוונת־התרחשות – המטרה שמנסה הדמות הראשית להשיג ופעולותיה למען השגתה משמשות כבסיס אחיד לעלילה, ומשמעות הסיפור ניתנת בדמות השינויים שהיא עוברת בדרכה לכך. בסרטים לא רציפים, על אף שלהתרחשות יש תפקיד חשוב בעיצוב העלילה, השתלשלות המאורעות לא נקבעת אך ורק כתולדות של ניסיון להגשים מטרה כלשהי אחת ויחידה. לעומת זאת, הנושא המרכזי הוא שמכתיב את מבנה העלילה ומגדיר מה היא תתאר.
הנושא המרכזי תופס תפקיד חשוב בהכוונת העלילה וכן בהאחדה הנושאית של ההתרחשויות. ככל שמבנה העלילה פוסח בין הזמנים במידה רבה יותר, כך נדרש שההתרחשויות יהיו בעלות מכנה משותף איתן יותר, בדמות הנושא המרכזי. קישור בין פרטי העלילה השונים ילמד בסופו של דבר מהו נושאו המרכזי של הסרט או מסרו הכללי. הסרט עצמו אמנם מחולק לרצפי סצנות בעלות מכנה משותף (sequences), שמושתתים על אותם עקרונות כמו סרטים רציפים, קרי פיתוח העלילה על־בסיס יסוד מוביל ומניע כלשהו, דרך קונפליקט, עד שהעניין המתואר מגיע לשיא; אך חלקי העלילה הללו אינם מנותקים אחד מהשני, והנושא או הקונפליקט המרכזי הוא שממקד את העלילה ומחבר חלקים אלו יחדיו.
סרט לא רציף שמתמקד בדמות מסוימת, ינתח את עולמה הפנימי והרגשי. הנושא המרכזי יכול להיות צורך מסוים שיש לדמות וסידור העלילה ישליך על הקשר בין מעשיה לצורך זה. למשל, הסרט "האזרח קיין" עוסק בחוסר יכולתו למצוא אהבה של אדם שאינו יכול להעניקה. קיין מנסה לאורך הסרט למצוא אהבה, אך כושל כל פעם בשל אי־יכולתו להעניקה חזרה. כמו כן, על אף נחישותו להשיג את מטרותיו השונות, בסופו של דבר אי־יכולתו להעניק אהבה הורסת את מערכות היחסים שלו. הסרט "כלבי אשמורת", שמתאר שוד כושל של חנות תכשיטים ואת הניסיונות להבין את הגורמים לכישלון, ושכאמור אינו מתמקד בעיצוב דמויות, אינו נתלה על נושא מרכזי דווקא שממקד את העלילה, כי אם על מסר כללי, שאין לתלות אמון באלו המפרים את חוקי החברה.
בקולנוע > שילוב מקטעי הזמן > עלילת מסגרת

בסרטים לא רציפים ישנה עלילת מסגרת כלשהי, שמשמשת כנקודת ייחוס לשאר ההתרחשויות וכבסיס להקשר שבו יסופרו הפרטים. בכל פעם שהסרט מדלג בין הזמנים, הצופים נעזרים בעלילת המסגרת כדי להבין היכן עומד האירוע הנוכחי שמתואר ביחס לשאר העלילה וכיצד הוא מקדם אותה. כך הוא מאפשר לצופים להתמקד בתחום זמן מסוים ובהתרחשות מסוימת, כמו שהיו עושים בסרט רציף בעל עלילה מוכוונת־מטרה. לעלילת המסגרת תפקיד מהותי אף יותר והיא מעוררת עניין במידה רבה יותר, כאשר ישנם מכשולים וקשיים כלשהם עמם צריכה הדמות הראשית להתמודד על מנת להשיג את המטרה שמכוונת את עלילת המסגרת.
למשל, בסרט "האזרח קיין" עלילת המסגרת מתארת את העיתונאי תומפסון בניסיונותיו להבין מהי משמעות המילה "רוזבאד" שאמר קיין בטרם מת, וזוהי גם המטרה שמכוונת את העלילה ומערימה על תומפסון קשיים המניעים את העלילה. בסרט "רשומון" (1950) עלילת המסגרת מתארת שלושה אנשים שיושבים תחת שער רשומון בגשם השוטף, בניסיון לפענח את נסיבותיו של אירוע רצח ואונס. העדויות הסותרות שמתקבלות באשר למקרה מקשות על הפענוח. בסרט "הרומן שלי עם אנני" (1977) סיפור המסגרת מציג את הדמות הראשית אלבי מדברת אל המצלמה, כבמעין קטע סטנד-אפ על מערכות יחסים, וניסיונו להשיב את אנני – עמה ניהל מערכת יחסים שהביאה אושר לו אך לא לה – הוא שמניע את העלילה. בסיפור המסגרת של "כלבי אשמורת" משתכנים במחסן אלה מהפושעים ששרדו באירוע השוד, ומנסים להבין מה השתבש. עליהם להתמודד עם פחדיהם והתנהגות חבריהם, וכן עם הפציעה החמורה של אחד מהם (מר אורנג'), שמסבכים את העלילה.
בקולנוע > סרט שאינו לא־רציף

לעיתים מבלבלים להחשיב סרטים רציפים במהותם כסרטים לא רציפים. כך, למשל, סרט שמתחיל בפלאשבק לעבר ובסופו חוזר להווה, כמו "להציל את טוראי ראיין" או "איש קטן גדול", אינו סרט לא רציף. הפלאשבק יכול להתרחש לאחר שהוצג ראשית פתרונה של הבעיה המרכזית, ואז יחזור הסרט ויציג את הגורמים לה, בתיאור רציף עד לנקודה בה התרחש הפלאשבק, וזאת כדי לגרות את העניין והמתח של הצופה ולגרום לו לתהות באשר למהות העניין (למשל הסרטים "שדרות סאנסט" ו"דרכו של קרליטו"). ישנם אף סרטים המציגים פלאשבק ארוך בנקודת זמן מסוימת (כמו "קזבלנקה") או כמה פלאשבקים קצרים לאורכם (כמו "קאובוי של חצות" או "אנשים פשוטים"). יש גם סרטים המציגים שתי עלילות במקביל, אך כל אחת מהן מתנהלת בצורה רציפה, ולכן הסרט הוא רציף במהותו, למשל "החשוד המיידי", "אמדאוס" או "הפצוע האנגלי".
הערות שוליים

↑  במקור The Power and the Glory‏; לעיתים מתורגם אף בשם "הגדולה והתפארת"
↑  Preston Sturges, Andrew Horton, ‏Three more screenplays by Preston Sturges, עמ' 21, בגוגל ספרים (באנגלית)
עיצור בתר-מכתשי, חוכך שורק, קולי

| עיצור בתר-מכתשי, חוכך שורק, קולי |
| --- | --- |
 ʒ
 מספר IPA:  135
קידוד
 דצימלי:  &#658;
 יוניקוד:  U+0292
 X-SAMPA:  Z
 Kirshenbaum:  Z
 ברייל:  
להקשבה
 
רשימת עיצורים
עיצור בתר-מכתשי חוכך שורק קולי הוא צליל עיצורי הנפוץ בשפות מדוברות רבות. סימן ה-IPA לעיצור הוא /ʒ/ - מעין Z לטינית עם "זנב" דמוית הספרה 3, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-Z. זהו הצליל לאות זי"ן גרושה (ז') המשמשת לכתיבת מילים שאולות.
התרחשות

| שפה | מילה | IPA | משמעות |
| --- | --- | --- | --- |
| אנגלית | vision | [vɪʒən] | 'ראייה' |
| עברית | ז'אנר | [ʒäne̞ʁ] | 'ז'אנר' |
| צ'כית | Žid-žid | [ʒɪd] | 'יהודי' |
| צ'רקסית | жакӀэ | [ʒaːʧa] | 'זָקָן' |
ראו גם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
| צלילי שפות העולם> עיצורים.בסיסי החיתוך | צלילי שפות העולם> עיצורים.אופני החיתוך |
| --- | --- |
דו-שפתיים - שפתיים-שיניים - שיניים-שפתיים - לשוניים-שפתיים   שיניים - מכתשיים - בתר-מכתשיים - מכתשיים-חיכיים - כפופים   חיכיים - וילוניים - ענבליים - סדקיים - כיסוי-גרוניים - לועיים  בסיס חיתוך משני: מלועלעים - מוולנים - מחונככים - משופתתים: ריאתיים: אפיים - סותמים - חוככים - מקורבים   מקישים - רוטטים - צידיים - מחוככים  לא ריאתיים: מסודקים - מפונמים - מצוצים
תנועות
מיקום התנועות: גובה התנועות
אחוריות - כמעט-אחוריות - מרכזיות - כמעט-קדמיות - קדמיות: סגורות - כמעט-סגורות - חצי-סגורות - אמצעיות  חצי-פתוחות - כמעט-פתוחות - פתוחות
ראו גם: אלפבית פונטי בינלאומי – פורמנט
פיאצה דלה רפובליקה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כיכר עירונית 
 על שם:  רפובליקה 
 מיקום:  רומא 
 מדינה:  איטליה 
 קואורדינטות:  41°54′09″N 12°29′47″E﻿ / ﻿41.9025°N 12.496389°E﻿ / 41.9025; 12.496389
  (למפת רומא מוגדלת) פיאצה דלה רפובליקה(למפת רומא רגילה) פיאצה דלה רפובליקה
 
פיאצה דלה רפובליקה או כיכר הרפובליקה ברומא (באיטלקית: Piazza della Repubblica) היא כיכר מעגלית בראש גבעת וימינאלה, בסמוך לתחנת טרמיני. בפיאצה נמצאת בזיליקת סנטה מריה דלי אנג'לי דיי מרטירי. הפיאצה סמוכה לתחנת הרכבת התחתית "רפובליקה – תיאטרון האופרה של רומא", וממנה מתחיל אחד הרחובות הראשיים של רומא, ויה נציונאלה.
שמה הקודם של הכיכר, Piazza dell'Esedra, שעדיין נפוץ גם בימינו, מקורו באכסדרה הגדולה של מרחצאות דיוקליטיאנוס, המעניקה לפיאצה את צורתה. האכסדרה שנמצאה במרחצאות דיוקליטיאנוס שולבה בגנים שבנה הקרדינל ז'אן די בלה; עם מותו בשנת 1560 נרכשה האדמה על ידי הקרדינל קארלו בורומאו, ובסופו של דבר הגיעה לבעלותו של הקרדינל אלסנדרו ספורצה בשנת 1579. בין השנים 1598 ל-1600 הועברה האכסדרה לכנסייה. ואז, בשנת 1885, דרך ויה נציונאלה חתכה באמצע את מבנה זה.
הפורטיקואים סביב הכיכר, שנבנו בשנים 1887–1898 על ידי גייטנו קוך, היו לזכר המבנים העתיקים שעמדו באותו המיקום.
מזרקת הנאיאדות

מזרקת הנאיאדות (באיטלקית: Fontana delle Naiadi) הייתה במקור מזרקת אקווה פיה (המחוברת לאמת המים של אקווה מרסיה), שהוקמה על ידי האפיפיור פיוס התשיעי בשנת 1870. עבודת בנייתה הושלמה בשנת 1888, ובמקור פוסלו ארבעה אריות עשויים טיח שתוכננו על ידי אלסנדרו גריירי. אלה הוחלפו בשנת 1901 בפסלים של נאיאדות על ידי מריו רוטלי מפלרמו, סבא רבא של הפוליטיקאי וראש עיריית רומא לשעבר, פרנצ'סקו רוטלי.
ארבעת הנאיאדות המוצגות הן: נימפה של האגמים (ניתנת לזיהוי עם הברבור שהיא מחזיקה), נימפה של הנהרות (משתרעת על מפלצת הנהרות), נימפת האוקיינוסים (רוכבת על סוס המסמל את הים), נימפה של מי התהום (נשענת על דרקון מסתורי). במרכז המזרקה נמצאת קבוצה של גלאוקוס (אל נבואי במיתולוגיה היוונית), המסמלת את שליטתו של האדם על כוח הטבע ומחליף פסל קודם.
מזרקת הנאיאדות בפיאצה דלה רפובליקה בלילה
פאבלו ארמרו

פאבלו אסטיפר ארמרו (בספרדית: Pablo Estifer Armero; נולד ב-2 בנובמבר 1986) היה כדורגלן קולומביאני ששיחק בעמדת המגן השמאלי בנבחרת קולומביה ובמשספר קבוצות אירופיות וברזילאיות.
קריירה

ארמרו החל את הקריירה המקצועית שלו באמריקה קאלי מהליגה הקולומביאנית הראשונה בה שיחק 4 עונות וסייע לה לזכות באליפות בשנת 2008. בשנה שלאחר מכן עבר לפלמיירס מהליגה הברזילאית איתה הגיע לחצי גמר אליפות סאו פאולו. ב-2010 היה אמור לעבור לפארמה, אך הקבוצה לא יכלה להחתים שחקנים זרים נוספים, והחוזה בוטל. לבסוף, באוגוסט 2010 חתם באודינזה מסרייה א' והיה המגן השמאלי במערך הקבוצה. הוא התחרה על מקום בהרכב עם גבריאל סילבה, אך לרוב זכה. בעקבות ההצלחה בליגה האיטלקית הוא נבחר לנבחרת העונה של הסרייה א' בעונת 2010/2011.
בינואר 2013 ארמרו הושאל לנאפולי עד תום העונה עם אפשרות לרכישה בתום העונה. נאפולי ניצלה אופציה זו ורכשה חצי מזכויות המכירה של השחקן תמורת 4 מיליון אירו. בינואר 2014 ארמרו הושאל לוסטהאם יונייטד עד תום העונה ושיחק 5 משחקים. ביוני 2014 אודינזה קנתה בחזרה מנאפולי את כרטיס השחקן של ארמר והוא נכלל בהרכב הראשון על חשבון גבריאל סילבה. כעבור עונה והוא הושאל למילאן לעונת 2014/2015. באפריל 2015 הושאל לפלמנגו. בינואר 2017 חתם בבאהיה. בינואר 2018 חזר ארמרו לאחר עשור לקבוצת נעוריו אמריקה קאלי שם שיחק עונה אחת. בסום העונה הוא שוחרר ובמרץ 2019 חתם בקבוצת סנטרו ספורטיבו אלגואנו. שלושה שבועות לאחר החתימה שלו הוא נמצא מבלה במועדון לילה והקבוצה החליטה לשחרר אותו. הוא חתם כהעברה חופשית בקבוצת גוארני מליגת המשנה הברזילאית הוא שיחק שלושה משחקים עד תום העונה ואז שוחרר מהקבוצה.
קריירה > נבחרת קולומביה

ארמרו שיחק בנבחרות קולומביה הצעירות והשתתף בגביע העולם בכדורגל עד גיל 17 2003, בו קולומביה הגיע למקום הרביעי. ב-2008 שיחק לראשונה בהרכב נבחרת קולומביה במשחק ידידות נגד ונצואלה שהסתיים בניצחון קולומביה 2-5. הוא נמנה עם סגל הנבחרת לקופה אמריקה 2011, ואת שער הבכורה שלו בנבחרת כבש ב-22 במרץ 2013 במשחק נגד בוליביה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. ארמרו הופיע עם קולומביה בכל משחקי המוקדמות מלבד אחד, וזומן גם למונדיאל 2014. ארמרו הבקיע את השער הראשון של נבחרתו במונדיאל במשחק נגד יוון בשלב הבתים.
ארמרו זומן ושיחק מספר משחקים בודדים עד שנת 2017.
תארים

אליפות קולומביה: 2008
גביע איטליה: 2014
נבחרת העונה של סרייה א': 2010/11
הערות שוליים

↑  Armero Set To Join AC Milan, באתר forzaitalianfootball ‏, 8 באוגוסט 2014 (באנגלית)
| נבחרת קולומביה – קופה אמריקה 2011 |
| --- | --- | --- |
|  1 נ. ראמוס •  2 ספאטה •  3 יפס •  4 בוליבאר •  5 אנצ'יקו •  6 סאנצ'ס •  7 ארמרו •  8 אגילאר •  9 פלקאו •  10 קוואדראדו •   11 רודאייגה •  12 נ. מרטינס • 13 גוארין •  14 פראה • 15 ולנסיה • 16 סוטו • 17 מורנו • 18 סונייגה • 19 גוטיירס • 20 ראמוס • 21 ג'. מרטינס • 22 מוסקרה • 23 קסטייו • מאמן: גומס |  1 נ. ראמוס •  2 ספאטה •  3 יפס •  4 בוליבאר •  5 אנצ'יקו •  6 סאנצ'ס •  7 ארמרו •  8 אגילאר •  9 פלקאו •  10 קוואדראדו •   11 רודאייגה •  12 נ. מרטינס • 13 גוארין •  14 פראה • 15 ולנסיה • 16 סוטו • 17 מורנו • 18 סונייגה • 19 גוטיירס • 20 ראמוס • 21 ג'. מרטינס • 22 מוסקרה • 23 קסטייו • מאמן: גומס | קולומביה |
| נבחרת קולומביה – מונדיאל 2014 |
| --- | --- | --- |
|  1 אוספינה •  2 ספאטה •  3 יפס •  4 אריאס •  5 קרבונרו •  6 סאנצ'ס •  7 ארמרו •  8 אגילאר •  9 גוטיירס •  10 חאמס •   11 קוואדראדו •  12 ורגאס • 13 גוארין •  14 איברבו • 15 מחייה • 16 אלברס • 17 באקה • 18 סונייגה • 19 ראמוס • 20 קינטרו • 21 מרטינס • 22 מונדראגון • 23 ואלדס • מאמן: פקרמן |  1 אוספינה •  2 ספאטה •  3 יפס •  4 אריאס •  5 קרבונרו •  6 סאנצ'ס •  7 ארמרו •  8 אגילאר •  9 גוטיירס •  10 חאמס •   11 קוואדראדו •  12 ורגאס • 13 גוארין •  14 איברבו • 15 מחייה • 16 אלברס • 17 באקה • 18 סונייגה • 19 ראמוס • 20 קינטרו • 21 מרטינס • 22 מונדראגון • 23 ואלדס • מאמן: פקרמן | קולומביה |
| נבחרת קולומביה – קופה אמריקה 2015 |
| --- | --- | --- |
|  1 אוספינה •  2 ספאטה •  3 פרנקו •  4 אריאס •  5 ולנסיה •  6 סאנצ'ס •  7 ארמרו •  8 קרדונה •  9 פלקאו •  10 חאמס •   11 קוואדראדו •  12 ורגאס • 13 אנדרדה •  14 ואלדס • 15 מחייה • 16 איברבו • 17 באקה • 18 סונייגה • 19 גוטיירס • 20 מוריאל • 21 מרטינס • 22 מוריו • 23 בוניה • מאמן: פקרמן |  1 אוספינה •  2 ספאטה •  3 פרנקו •  4 אריאס •  5 ולנסיה •  6 סאנצ'ס •  7 ארמרו •  8 קרדונה •  9 פלקאו •  10 חאמס •   11 קוואדראדו •  12 ורגאס • 13 אנדרדה •  14 ואלדס • 15 מחייה • 16 איברבו • 17 באקה • 18 סונייגה • 19 גוטיירס • 20 מוריאל • 21 מרטינס • 22 מוריו • 23 בוניה • מאמן: פקרמן | קולומביה |
עצב

ערך זה עוסק בחלק ממערכת העצבים ההיקפית. אם התכוונתם לרגש, ראו .
| --- | --- |

 שיוך:  מערכת העצבים ההיקפית 
 תיאור ב:  Explanatory Dictionary of the Living Great Russian Language 
 מזהים
 לטינית (TA98):  nervus 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A14.2.00.013 
 TA2 (2019):  6154 
 FMA:  65132 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0027740 
 
עָצָב (TA: Nervus; בריבוי: עֲצַבִּים) הוא אגודה אחת או יותר של סיבי עצב, עטופים ברקמת חיבור צפופה, המחברים בין מערכת העצבים המרכזית לאתרים ברחבי גוף האדם. עצבים מרכיבים את מערכת העצבים ההיקפית.
מבנה העצב מגן על סיבי עצב ותומך בפעולתם. עצב מוביל סיבי עצב של מערכות העצבים הסומטית והאוטונומית, המוליכות דחפים עצביים ממערכת העצבים המרכזית לגוף, דרך סיבי עצב מוציאים (Neurofibrae efferentes), וכן דחפים עצביים מהגוף למערכת העצבים המרכזית, דרך סיבי עצב מביאים (Neurofibrae afferentes).
אנטומיה

עצבים עטופים בשכבה חיצונית של רקמת חיבור צפופה בשם עילית העצב (Epineurium) עשויה קולגן המכילה כלי דם המזינים את סיבי העצב ורקמת שומן המגינה על סיבי העצב מלחצים מכנים.
עילית העצב עוטפת שכבה עמוקה יותר, עשויה מספר שכבות של אפיתל המכונה מֵסַב העצב (Perineurium). כל אלומת סיבי עצב עטופה בשכבת מסב עצב. אגודות סיבי העצב המרכיבות את האלומה עטופות ברקמת פנים העצב (Endoneurium), המכילה נימי דם. רקמת פנים העצב עוטפת גם כל סיב עצבי בנפרד.
שכבות רקמת החיבור של העצב מתפקדות יחדיו בהגנה על סיבי העצב מגורמים העשויים לפגוע בהם ובתמיכה בפעולתם.
בתוך עצב בגודל בינוני עוברים אלפי סיבים עצביים. חלקם של סיבי העצב עטופים במיאלין ותאי שוואן וחלקם אינם עטופים במיאלין ותאים תומכים. הסיבים עוברים בתוך אגודות העצב בערבוביה, ללא הפרדה בין סיבים של המערכת האוטונומית לסיבים של המערכת הסומטית וללא הפרדה בין סיבים מוציאים לסיבים מביאים, עד הגעתם ליעדם בגוף.
סיבים של המערכת הסומטית מגיעים עד השרירים (סיבים מוציאים) ועד קולטנים תחושתיים (סיבים מביאים), סיבים מוציאים ומביאים של המערכת האוטונומית מגיעים עד הקרביים, כלי הדם והבלוטות. בצידם השני מחוברים רוב הסיבים לחוט השדרה דרך עצבים שדרתיים, כאשר סיבים מוציאים מתחברים לחלקו הקדמי של חוט השדרה וסיבים מביאים מתחברים לחלקו האחורי. חלק מהעצבים, עצבי הגולגולת, מתחברים ישירות למוח.
לקריאה נוספת

Peter Duus, Topical Diagnosis in Neurology, 2nd revised ed., Thieme, 1989 ISBN 0865771383
מבנה העצב
פיאצה פונטנה: הקשר האיטלקי

| --- | --- |

 בימוי:  מרקו טוליו ג'ורדנה 
 הופק בידי:  Riccardo Tozzi, Fabio Massimo Cacciatori 
 תסריט:  מרקו טוליו ג'ורדנה, סנדרו פטרליה, סטפנו רולי 
 מוזיקה:  פרנקו פירסנטי 
 צילום:  Roberto Forza 
 מדינה:  איטליה, צרפת 
 חברת הפקה:  Cattleya Studios, Rai Cinema 
 חברה מפיצה:  01 Distribution 
 הקרנת בכורה:  2012 
 משך הקרנה:  129 דק' 
 שפת הסרט:  איטלקית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
פיאצה פונטנה: הקשר האיטלקי (באיטלקית: Romanzo di una strage) הוא סרט דרמה ושיתוף פעולה איטלקי-צרפתי משנת 2012 בבימויו של מרקו טוליו ג'ורדנה. ג'ורדנה (שביים את הסרט האיטלקי "קסם הנעורים") בוחן בסרט את האירועים שבישרו את תחילת שנות העופרת באיטליה - תקופה פוליטית וחברתית סוערת המואפיינת בקיצוניות פוליטית וטרור. הסרט מבוסס בכלליות על ספרו של פאולו קוצ'ארלי "הסוד של פיאצה פונטנה". הסרט דובר איטלקית וצולם בטורינו באיטליה.
הסרט זכה בפרס בתי הקולנוע האירופאיים ובפרס מיוחד מטעם חבר השופטים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של קרלובי וארי ב-2012. הסרט היה מועמד ב-16 קטגוריות לפרס דוד דה דונטלו (David di Donatello) מתוכם זכה בשלוש קטגוריות שחקן המשנה הטוב ביותר, שחקנית המשנה הטובה ביותר, ובקטגוריית אפקטים ויזואליים. הסרט הוקרן לראשונה בישראל בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-28 בחיפה, שהתקיים בחול המועד סוכות שנת 2012.
עלילת הסרט

בסרט בוחן הבמאי את האירועים שהביאו למותו של האנרכיסט ג'וזפה פינלי (בגילומו של ולריו מסטרנדריאה) ולחקירתו של מפקח המשטרה לואיג'י קלאברזי (בגילומו של פיירפרנצ'סקו פאבינו). הרקע לסרט הוא אירוע שהתרחש ב-12 בדצמבר 1969 במילאנו. באותו יום התפוצצה פצצה בסניף "פיאצה פונטנה" של הבנק המרכזי בעיר שהיה מלא בלקוחות. בפיצוץ נהרגו 17 איש ו-80 אנשים נפצעו. הבמאי משחזר את האירועים שקדמו והובילו להנחת הפצצה בסניף וכן את האירועים שלאחר מכן.
פינלי נחשד על ידי המשטרה באחריות להנחת הפצצה, במהלך החקירה "נפל" פינלי באופן מסתורי מחלון הקומה הרביעית במטה המשטרה המקומית, נסיבות הנפילה נשארו עלומות. המפקח קלאברזי נתפס על ידי השלטונות כאשם, לפחות מבחינה מוסרית, במעשה הנורא. קלאברזי לא מוותר וממשיך בחקירת הפיצוץ ונסיבות נפילתו של פינלי עד להירצחו בשנת 1972.
עיצור בתר-מכתשי, מחוכך שורק, אטום

עיצור בתר-מכתשי מחוכך שורק אטום הוא צליל עיצורי הנפוץ בשפות מדוברות רבות. סימן ה-IPA לעיצור הוא /ʧ/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-tS. העיצור מוכר לדוברי עברית כצד"י גרושה (צ׳) המשמשת לכתיבת מלות סלנג (לדוגמה: "התגלץ׳", "ריצ׳רץ׳") ומלים שאולות. כדי לבטא עיצור זה נדרש לבטא את העיצורים [t] ו-[ʃ] בו-זמנית. זהו צליל ה-צ' במילה צ'אט, וכמו Ch במילה באנגלית Chase וכדומה.
למעשה, תעתיקו האמיתי של עיצור זה אינו /tʃ/ אלא /ṯʃ/, שכן בהידמות בסיס החיתוך (המכתשי) של פונמת /t/ לזה  של /ʃ/ (בתר־המכתשי) הופך זה לאלופון [ṯ] (עיצור בתר-מכתשי, סותם, אטום), אך מפאת הנוחות והזהות לאוזניים רגילות, נוח יותר לתעתקו כבתמונה הנ"ל.
התרחשות

| שפה | מילה | IPA | משמעות |
| --- | --- | --- | --- |
| אנגלית | Chocolate | [ʧokʰlet] | 'שוקולד' |
| סלנג בעברית | צ׳אט | [ʧɛt] | 'צ׳אט' |
| צ'רקסית | чэт | [t͡ʃat] | 'תרנגול' |
| גרמנית | deutsch | do̯jt͡ʃ | גרמנית |
ראו גם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
| צלילי שפות העולם> עיצורים.בסיסי החיתוך | צלילי שפות העולם> עיצורים.אופני החיתוך |
| --- | --- |
דו-שפתיים - שפתיים-שיניים - שיניים-שפתיים - לשוניים-שפתיים   שיניים - מכתשיים - בתר-מכתשיים - מכתשיים-חיכיים - כפופים   חיכיים - וילוניים - ענבליים - סדקיים - כיסוי-גרוניים - לועיים  בסיס חיתוך משני: מלועלעים - מוולנים - מחונככים - משופתתים: ריאתיים: אפיים - סותמים - חוככים - מקורבים   מקישים - רוטטים - צידיים - מחוככים  לא ריאתיים: מסודקים - מפונמים - מצוצים
תנועות
מיקום התנועות: גובה התנועות
אחוריות - כמעט-אחוריות - מרכזיות - כמעט-קדמיות - קדמיות: סגורות - כמעט-סגורות - חצי-סגורות - אמצעיות  חצי-פתוחות - כמעט-פתוחות - פתוחות
ראו גם: אלפבית פונטי בינלאומי – פורמנט
עלות היסטורית

בחשבונאות, עלות היסטורית הוא מושג מרכזי המתאר את מחירו המקורי של נכס בזמן הרכישה או התשלום. זאת בהשוואה למחירי שווי שוק (מחיר מכירה). כלכלנים משתמשים בעלות האלטרנטיבית כדי להבדיל בין עלות הוויתור לבין העלות ההיסטורית הרשומה בדוחות הכספיים.
עקרון העלות ההיסטורית

על פי עקרון העלות ההיסטורית, על רוב הנכסים והתחייבויות להירשם במחיר המקורי. עיקרון זה הוא אחד מארבעת העקרונות הראשיים של העקרונות החשבונאיים המקובלים בארצות הברית (GAAP). לדוגמה, ייתכן שחלקת אדמה אשר נרכשה לפני 50 שנה בתמורה ל-10,000 ש"ח נאמדת כיום במיליון ש"ח; אולם, בספרים ובמאזן נרשמת וצריכה להופיע העלות ההיסטורית: 10,000 ש"ח. את עקרון העלות ההיסטורית קבעו בעקבות המהימנות וחוסר האפשרות ליצור מניפולציות בערך ההיסטורי. ברם, העלות ההיסטורית אינה תמיד מציגה מידע שימושי ורלוונטי. תחת העקרונות החשבונאיים המקובלים בבריטניה ניתן לרשום נכסים בהתבסס על אומדן שווי שוק אף על פי שרישום מסוג זה יכול להביא לידי הכרה ברווחים לא ממשיים כהכנסה לכל דבר.