stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כריסטין פורד
קורות חיים > קריירה אקדמית

כריסטין בלאזי נולדה ב-1966 בפרוור של וושינגטון די. סי. בשנת 1988 קיבלה תואר ראשון בפסיכולוגיה ניסויית מאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. בשנת 1991 קיבלה תואר שני בפסיכולוגיה קלינית מאוניברסיטת פפרדיין (אנ'). בשנת 1996 קיבלה תואר דוקטור בפסיכולוגיה חינוכית מאוניברסיטת דרום קליפורניה, על תזה שכותרתה "Measuring Young Children's Coping Responses to Interpersonal Conflict". בשנת 2009 קיבלה תואר שני באפידמיולוגיה מבית הספר לרפואה של אוניברסיטת סטנפורד.
במהלך הקריירה האקדמית שלה, פורד עבדה כפסיכולוגית מחקר במחלקה לפסיכיאטריה באוניברסיטת סטנפורד וכפרופסור בבית הספר לרפואה קלינית של אוניברסיטת סטנפורד. פורד פרסמה מעל ל-50 פרסומים אקדמיים, ספרים, מאמרים ופרקים בספרים. מחקריה עוסקים בקשר בין התעללות בילדים ודיכאון, שימוש בדיקור לטיפול בדיכאון, והתגברות דיווחים על פוסט טראומה בעקבות פיגועי 11 בספטמבר.
קורות חיים > עדות בסנאט

ביולי 2018, לאחר שנשיא ארצות הברית דונלד טראמפ הודיע על מינויו של ברט קוואנו לבית המשפט העליון, פנתה פורד לחברת הקונגרס אנה אשו ולוושינגטון פוסט בטענה כי קוואנו תקף אותה מינית בשנת 1982 וניסה לאנוס אותה, כאשר היה בן 17 והיא בת 15. פורד ואשו פנו לסנטורית הדמוקרטית דיאן פיינסטיין על מנת להתייעץ האם לפרסם את הטענה. פורד החליטה להעיד כנגד קוואנו. היא פרסמה את ההאשמות בפוסט וצירפה להן תוצאות של בדיקת פוליגרף וקטעים מתוך יומן שעסקו באירוע תקיפה שעברה, אותו תיעדה בעת שהייתה בטיפול פסיכולוגי ב-2012, ללא שהוזכר שם התוקף, אם כי לדברי בעלה היא הזכירה את שמו של קוואנו באותה השנה. מאוחר יותר העידה על טענותיה בדיוני ועדת השיפוט של הסנאט בנוגע למינויו של קוואנו לבית המשפט העליון.
בעקבות תלונתה של פורד, נדחתה ההצבעה על מינויו של קוואנו בשבוע כדי לאפשר ל-FBI לחקור את הטענות שהועלו נגד קוואנו. הנשיא טראמפ הורה ל-FBI לפתוח חקירה בעניין, שתימשך פחות משבוע. החקירה קבעה כי אין ראיות להתנהגות לא הולמת מצד קוואנו. בעקבות זאת, ב-6 באוקטובר אושר המינוי בסנאט.
בשנת 2019 נבחרה על ידי השבועון "טיים" לאחת ממאה האנשים המשפיעים בעולם.
קורות חיים > חיים אישים

פורד מתגוררת בפאלו אלטו. מאז 2002 היא נשואה לראסל פורד, מהנדס מכונות, ולהם שני בנים. היא דודתה של השחקנית והזמרת ברידג'יט מנדלר.
באפריל 2017 השתתפה פורד במצעד למען המדע (אנ') בסן פרנסיסקו, אשר נערך כדי למחות על קיצוצים בתקציבים למחקר. כן השתתפה במצעד הנשים המקומי.
ספרים ומאמרים

Kraemer, Helen Chmura; Blasey, Christine M. (2015). How Many Subjects?: Statistical Power Analysis in Research. Sage Publishing. ISBN 978-1483319544.
Saxena, Kirti; Blasey, Christine (2004). "Research Methodology in Clinical Trials".  In Steiner, Hans (ed.). Handbook of Mental Health Interventions in Children and Adolescents: An Integrated Developmental Approach. Jossey-Bass. ISBN 978-0787961541.
Blasey, Christine; Belanoff, Joseph K.; DeBattista, Charles; Shatzberg, Alan F. (2013). "Adult Psychopharmacology".  In Koocher, Gerald; Norcross, John C.; Greene, Beverly A. (eds.). Psychologists' Desk Reference: Third Edition. Oxford University Press. ISBN 978-0199845491.
הערות שוליים

↑  "Portrait of Kavanaugh Accuser Christine Blasey Ford: Thorough, Guarded, Accomplished Academic", באתר וול סטריט ג'ורנל, 19 בספטמבר 2018
↑  Kavanaugh accuser lauded as “truth teller”; senator says nomination may see delay, באתר מרקורי ניוז, 16 בספטמבר 2018
↑  סטנפורד
↑  "Who is Christine Blasey Ford, the Palo Alto professor accusing Kavanaugh of sexual misconduct?". Palo Alto Daily Post, באתר פאלו אלטו דיילי פוסט, 16 בספטמבר 2018
1 2  Dwilson, Stephanie Dube (2018-09-27). "Christine Blasey Ford's Academic Publications: See Examples & Lists of Her Writing". Heavy.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-10-02.
↑  Berzon, Alexandra; Gurman, Sadie; Elinson, Zusha (2018-09-19). "Portrait of Kavanaugh Accuser Christine Blasey Ford: Thorough, Guarded, Accomplished Academic". Wall Street Journal (באנגלית אמריקאית). ISSN 0099-9660. נבדק ב-2018-10-02.
1 2  "Supreme Court Nominee Brett Kavanaugh Sexual Assault Hearing", באתר C-SPAN,‏ 27 בספטמבר 2018
↑  "California professor, writer of confidential Brett Kavanaugh letter, speaks out about her allegation of sexual assault"., באתר וושינגטון פוסט, 16 בספטמבר 2018
↑  Brown, Emma (16 בספטמבר 2018). "California professor, writer of confidential Brett Kavanaugh letter, speaks out about her allegation of sexual assault". The Washington Post (באנגלית). ארכיון מ-16 בספטמבר 2018. נבדק ב-17 בספטמבר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "פחדתי שיאנוס אותי": המתלוננת נגד מועמד טראמפ לעליון העידה בסנאט, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 27 בספטמבר 2018
↑  סוכנויות הידיעות, ‏אחרי אישור המינוי - תיפתח חקירת בזק נגד קוואנו, באתר ‏מאקו‏, 28 בספטמבר 2018
↑  סוכנויות הידיעות, ‏דוח קוואנו: הרפובליקנים מברכים, הדמוקרטים תוקפים את ה-FBI, באתר מעריב אונליין, 4 באוקטובר 2018
↑  חיים איסרוביץ, ‏ניצחון לטראמפ: ברט קוואנו מונה לשופט בבית המשפט העליון, באתר מעריב אונליין, 6 באוקטובר 2018
↑  Kamala Harris, CHRISTINE BLASEY FORD, TIME, April 2019
↑  "Who Is Christine Blasey Ford, The Woman Accusing Brett Kavanaugh Of Sexual Assault?". NPR.org (באנגלית). נבדק ב-2018-10-02.
↑  Weise, Elizabeth (17 בספטמבר 2018). "Who is Christine Blasey Ford, the professor accusing Brett Kavanaugh of assault?". USA TODAY (באנגלית). נבדק ב-2018-09-29. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Cole, Devan (20 בספטמבר 2018). "Ford's family issues statement of support". CNN. נבדק ב-2018-09-29. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Christine Blasey Ford feared an avalanche of attacks if she went public about Kavanaugh, friends say". The Mercury News (באנגלית אמריקאית). 2018-09-17. נבדק ב-2018-10-02.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008729450105171  PLWABN: 9810590089705606  GND: 1076627765  ISNI: 0000 0004 4618 794X  LCCN: n2015009669  NKC: xx0281054  NTA: 39261748X  SUDOC: 198597991  VIAF: 314894797   WorldCat (עם VIAF): 314894797
אצטדיון קים איל-סונג

| --- | --- |

אצטדיון קים איל-סונג מכיוון מערב, 2014
 על שם:  קים איל-סונג 
 שמות קודמים:  אצטדיון קירימרי, אצטדיון מורנבונג
 מיקום:  פיונגיאנג, קוריאה הצפונית
 קואורדינטות:  39°02′37″N 125°45′28″E﻿ / ﻿39.043722222222°N 125.75769444444°E﻿ / 39.043722222222; 125.75769444444
 תקופת הפעילות:  1926–הווה (כ־98 שנים)
 קבוצות:  נבחרת קוריאה הצפונית בכדורגל (משחקים מסוימים) נבחרת קוריאה הצפונית בכדורגל נשים (משחקים מסוימים)
 מושבים:  50,000
 he
 
אצטדיון קים איל-סונג (בקוריאנית: 김일성경기장) הוא אצטדיון רב-תכליתי הממוקם בפיונגיאנג, בירת קוריאה הצפונית, וקרוי על שמו של קים איל-סונג, שליטה הראשון של קוריאה הצפונית. האצטדיון משמש בעיקר למשחקי כדורגל.
היסטוריה

האצטדיון נבנה במקור על ידי היפנים בשם אצטדיון ג'ירימרי (기림리공설운동장) בשנת 1926. בין שנות ה-20 לשנות ה-40 של המאה ה-20 התקיים באצטדיון משחק הכדורגל השנתי בין קבוצות הכדורגל קיונגסונג FC ופיונגיאנג FC, שתי קבוצות הכדורגל המובילות של העיר.
לאחר חלוקת קוריאה, האצטדיון שימש גם כמוקד לנאומים פוליטיים. ב-14 באוקטובר 1945, קים איל-סונג נשא בו את נאום הניצחון לציון סוף הכיבוש היפני בקוריאה.
רוב האצטדיון נהרס במהלך מלחמת קוריאה (1953-1950), בעיקר בשל הפצצות אוויריות אמריקאיות על העיר. הוא נבנה מחדש ב-1969 ונקרא אז אצטדיון מורנבונג, אך באפריל 1982 שופץ ונקרא מחדש על שם קים איל-סונג.
היום

כיום האצטדיון משמש כמגרש הביתי של נבחרת צפון קוריאה בכדורגל, נבחרת צפון קוריאה בכדורגל נשים, מועדון הספורט של פיונגיאנג ומועדון הספורט קיגוואנצ'ה.
בשנת 2008, שני משחקי מוקדמות מונדיאל 2010 בין קוריאה הצפונית לקוריאה הדרומית, שתוכננו להתקיים באצטדיון, הועברו לשנגחאי לאחר שהשלטונות הצפון קוריאנים סירבו לאפשר את השמעת ההמנון הדרום קוריאני או להניף את דגל קוריאה הדרומית באצטדיון. זאת מאחר ששתי המדינות אינן מכירות זו בזו מבחינה דיפלומטית רשמית.
ההתחלה והסיום של מרתון פיונגיאנג השנתי מתרחשים באצטדיון.
לקריאה נוספת

Kim Il Sung stadium. Pyongyang: Foreign Languages Publishing House. 1984. OCLC 86009737.
הערות שוליים

↑  "平壤府運動塲(평양부운동장) 明日(명일)부터開塲(개장)". The Dong-a Ilbo. 23 בספטמבר 1926. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Mintjens, Ronny (2013). A Journey through North Korea. Trafford Publishing. p. 55. ISBN 978-1-4907-0176-9.
↑  Dae-Sook Suh (1981). Korean communism, 1945–1980: a reference guide to the political system. University Press of Hawaii. p. 27. ISBN 978-0-8248-0740-5. נבדק ב-7 ביולי 2015. {{cite book}}:  (עזרה)
חנניה צ'ולק

| --- | --- |

חנניה צ'ולק בברכה בחופה
 לידה:  24 ביולי 1954 (בן 70) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת פוניבז' 
 
הרב חנניה צ'ולק (נולד ב-24 ביולי 1954) הוא מייסדה ומנהלה של עמותת עזר מציון, העוסקת בסיוע פרא-רפואי לחולים ולמוגבלים. ועורך עלון תורני שבועי בענייני פרשת שבוע ומועדים.
ביוגרפיה

נולד וגדל בבני ברק לרב עזרא ולאילה, יוצאי גרמניה. אביו עלה ארצה ערב מלחמת העולם השנייה. אימו בת למשפחת הרבנים מאיר. דודו הוא הרב יששכר מאיר ראש ישיבת הנגב.
צ'ולק הוא בוגר ישיבת פוניבז', והיה מקורב לרב שך. בשנותיו האחרונות של הרב שך היה צ'ולק מהצוות הקרוב שסעד אותו.
ב-1979 הקים צ'ולק את עמותת עזר מציון בביתו. המטרה המרכזית בהקמת הארגון הייתה לסייע למשפחות חולים המאושפזים בבתי החולים, בעיקר דרך אספקת ארוחות חמות. בהמשך התרחבה פעילות הארגון והגיעה לפריסה ארצית של כ-40 סניפים. כיום פועלת העמותה מבניין רב קומות השוכן במזרח בני ברק. בבניין מחלקה להשאלת ציוד רפואי, בריכה טיפולית, מרכז לייעוץ רפואי, מחלקה לטיפול בנפגעי טרור, מעונות לילדים עם תסמונת דאון ופיגור, אגף להתפתחות הילד ועוד. ברשות העמותה אמבולנסים רבים.
צ'ולק הקים את המאגר הלאומי לתורמי מח עצם. מאגר זה הוא המאגר היהודי הגדול בעולם למח עצם והקמתו שיפרה את סיכויי ההחלמה של יהודים החולים בלוקמיה במאות אחוזים[דרוש מקור]. עד לשנת 2021 ניצלו חייהם של כ־3920 חולי לוקמיה בזכות מאגר זה. הקים גם את "אורנית", בית החלמה לילדים ונוער חולי סרטן השוכן בפתח תקווה.
ב-1991 זכה באות הנשיא להתנדבות. ב-2008, זכתה עמותת עזר מציון שתחת ניהולו של צ'ולק בפרס ישראל על מפעל חיים עבור תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה. במאי 2010 קיבל צ'ולק תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן.
הרב צ'ולק מתגורר בבני ברק. היה נשוי ללאה, שנפטרה באוקטובר 2013 מסרטן. חייה נסקרו בספר "בקומה השנייה מאחורי הדלת" שכתבה כלתם הדסה. הוא אב ל-16 ילדים, מהם ארבעה מאומצים. ב-2015 נשא את רות כהן.
הרב צ'ולק מוציא לאור כל שבוע עלון תורני בענייני פרשת שבוע ומועדים, העלון מחולק חינם ומופץ בעיקר בבני ברק.
הערות שוליים

↑  נתנאל כ"ץ, ד"ר לשם כבוד לרב חנניה צ'ולק, באתר ערוץ 7, 13 במאי 2010
↑  ירון קלנר, נפטרה הרבנית לאה צ'ולק - מייסדת עזר מציון, באתר ynet, 20 באוקטובר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007572754205171  VIAF: 230144782720908385664   WorldCat (עם VIAF): 230144782720908385664 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רחל ליברמן

רחל ליברמן, בשנת 1930, עם שני ילדיה
רחל לאה ליברמן (בספרדית: Raquel Liberman; ‏10 ביולי 1900, ברדיצ'ב, האימפריה הרוסית – 7 באפריל 1935, בואנוס איירס, ארגנטינה) הייתה לוחמת נגד סחר בנשים בארגנטינה, לאחר שבעצמה נפלה קורבן לתופעה זו. היא הצליחה להביא בתחילת המאה ה-20 להרשעתם של ראשי רשת הברחת נשים יהודיות לארגנטינה, ולחיסול הארגון 'צבי מגדל' שבו הם היו מאוגדים.
ילדות, וראשית חייה

ליברמן עברה עם משפחתה ממקום הולדתה ברדיצ'ב, אוקראינה - לוורשה בפולין, עוד בילדותה. היא נישאה כדת וכדין ב-1919 בטקס חופה וקידושין ליעקב פרבר, חייט יהודי מוורשה, שהיגר כעבור זמן לארגנטינה, לעיירה טפאלקווה (Tapalque) במחוז בואנוס איירס, שם השתקעו לפני כן אחותו ובעלה. רחל ליברמן הצטרפה לבעלה עם שני ילדיהם ב-1922, אבל קצת לאחר בואם נפטר יעקב פרבר משחפת. כיוון שנזקקה נואשות לפרנסה אך לא ידעה ספרדית, הפקידה את ילדיה בידי משפחה אומנת ונסעה לחפש תעסוקה במקצועה כתופרת בבואנוס איירס. כדי להקל על עצמה במציאת עבודה, שמרה בסוד את קיום ילדיה, ובמקביל - העלימה מהם ומשאר מכריה את קורותיה בעיר הבירה.
השתעבדות

השתלשלות האירועים שהביאו לנפילתה של ליברמן ברשת הסרסורים סוחרי הנשים לא ידועה, בהיעדר מידע על חייה המוקדמים בבואנוס איירס, אך בעיקר - משום היותה קנאית מאוד לפרטיותה. ליברמן נלכדה בציפורני ארגון הסרסרות 'צבי מגדל', "וורסוביה" (וורשה) לשעבר, והוכרחה לעבוד למענו בזנות, כשכל אותו זמן גם מימנה את אחזקת ילדיה, ואף חסכה מספיק כסף לפדיון חירותה כעבור שנים, מארגון הפשע המוגן בידי מושחתי המשטרה. עם שחרורה משיעבוד, עלה בידיה לפתוח חנות קטנה בשדרות קאג'או, במרכז בואנוס איירס. ואולם, אנשי 'צבי מגדל' החלו להטריד אותה באיומים והפחדות, על מנת להרתיע את הנשים הכלואות בידיהם מלחקות את מעשיה וללכת בדרכה. סרסור בשם חוסה סלומון קורן, שליברמן לא הכירה ולא ידעה על חברותו בארגון, חיזר אחריה בעקשנות עד שלבסוף נענתה ונישאה לו בטקס חתונה מבוים שארגן בסיוע ארגון 'צבי מגדל'. את האמת גילתה מאוחר מדי, לאחר שסלומון "החתן" חמס את כל כספה וחסכונותיה, עד שנאלצה להשתעבד שוב לארגון הפשע ולחזור לעבוד באחד מבתי הבושת בשליטתו.
בערב השנה החדשה 1929, ב-31 בדצמבר הצליחה ליברמן לחמוק סופית משליטת ארגון הפשע, כדי להתלונן נגד ראשיו במשטרה, בפני קצין-חוקר, חוליו אלסוגראי (Julio Alzugaray),שהתרשם ונחלץ לעזרתה, ובמשך חצי שנה מסרה בפניו מידע אודות פעילות ארגון הפשע 'צבי מגדל'. תלונתה בפני הרשויות הייתה העדות הראשונה והמשמעותית, שחשפה את פעילות רשתות הסחר בנשים בארגנטינה, והביאה בסופו של דבר לחיסולן גם בברזיל ועוד מדינות.
העדות, והפללת ארגון 'צבי מגדל'

בבריחתה השנייה העידה ליברמן, כאמור בפני החוקר אלסוגראי - שנודע ביושרתו, ובעזרתו הוגשה העדות לבית משפט באביב 1930. לשאלת החוקר אם היא נחושה להעיד בשבועה בפני שופט היא ענתה: "אני יכולה למות רק פעם אחת - לא אסוג מן התלונה". על דוכן העדים בפני השופט ד"ר מנואל רודריגז אוקמפו, חשפה ליברמן את השיטות בהן נהג ארגון הפשע ללכוד ולהעביר נשים ונערות, בהונאת הגירה לעולם החדש, תוך כדי התעללות קשה, פיזית ונפשית, כבר בעת מסעם הימי בספינות משא מאירופה לארגנטינה, כדי לדכא ולמנוע כל התנגדות, או ניסיון להפללת הארגון.
על בסיס עדותה ציווה השופט לעצור 108 מאנשי 'צבי מגדל', ולהוציא צווי מעצר כנגד 334 עבריינים נמלטים באשמת קשירת קשר לביצוע פשעים חמורים ומעשי שחיתות. המשפט הארוך הסתיים בסוף 1930 כשכל 108 הנאשמים הורשעו באשמות שיוחסו להם. "עצם קיומו של ארגון 'צבי מגדל' מאיים על שלום החברה שלנו", כתב השופט אוקמפו בסיכום פסק הדין, בגזרו תקופות מאסר ארוכות על הנאשמים.
החקירות והמשפט חשפו את קשרי הגומלין שנרקמו בין ארגון הפשע למשטרה הפדרלית ולרשויות החוק במדינה. עורכי הדין של 'צבי מגדל', המקושרים לחברה הגבוהה, הגישו ערעור על פסק הדין של השופט אוקמפו, וזכו: בית הדין לערעורים אשרר את הרשעתם וכליאתם של שלושה נאשמים בלבד מבין חברי ארגון הפשע, ואת השאר - הוציא לחפשי. ערכאת הערעורים הצדיקה זאת, בכך שליברמן הייתה היחידה שהעידה במשפט (חרף האיומים עליה) בעוד קורבנות פשע אחרות נמנעו מלהתלונן בהליכים פליליים. למרות זאת, פרסום המשפט וספיחיו בתקשורת העלה את מודעות הציבור לפעילות 'צבי מגדל', וחדירתו לרשויות החוק והממשל, וכך סייע לבסוף לחיסולו.
מחלה מוות והנצחה

רחל לאה ליברמן מתה מסרטן בלוטת התריס ב-7 באפריל 1935, בגיל 34. - החל משנת 2010 מוענק בארגנטינה "פרס רחל ליברמן", המכבד ומוקיר את כל המקדם הגנת ושמירת זכויות נשים וקידומן. - ליברמן היוותה השראה לכמה יוצרים ומחברים: - ספרו של יצחק בשביס-זינגר "חלאה", ספרה של נורה גליקמן "הסחר היהודי בשפחות לבנות, וסיפורה של רחל ליברמן" הם תיאור היסטורי של גורלה. המשורר והסופר אילן שיינפלד חיבר רומן על אירועי התקופה, ושמו "מעשה בטבעת". הומברטו קוסטנטיני מת לפני השלמת סיפורו העלילתי "הרפסודיה של רחל ליברמן", שקיווה "שיצדיק [אותו] בעיני אלוהים". קרלוס לואיס סרנו כתב מחזה בשם "רחל ליברמן, היסטוריה של פיצ'ינצ'ה" (הר געש בדרום אמריקה, המקושר לשחרור היבשת מכובשיה הספרדים). מירטה שלום כתבה את la Polaca ("הפולניה", כינוי בעל קונוטציה שלילית בספרדית). אשת הקולנוע הארגנטינאית, גבריאלה בוהם הפיקה סרט דוקומנטרי בן 30 דקות על ליברמן בשם "רחל: אישה נודעת". בשנת 2019 עלתה לאוויר בארגנטינה טלנובלה תקופתית בשם "Argentina, tierra de amor y venganza" ("ארגנטינה, ארץ של אהבה ונקמה") (אנ'). בארץ היא שודרה תחת השם "ארץ אהובה". אחת הדמויות הראשיות בה, שגולמה על ידי אאוחניה סוארס, מבוססת על דמותה של רחל ליברמן.
הערות שוליים

↑  Glickman, Nora. "Raquel Liberman 1900–1935". Encyclopedia. Jewish Women's Archive. נבדק ב-4 במרץ 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Glickman, Nora (2000). The Jewish white slave trade and the untold story of Raquel Liberman. New York: Garland Publ. ISBN 978-0815333005.
↑  Maltz, Judy (2 באפריל 2013). "One brave woman's struggle against a Jewish prostitution ring". Haaretz. נבדק ב-4 במרץ 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Raquel Liberman | Jewish Women's Archive, jwa.org (באנגלית)
↑  Sandra McGee Deutsch, Crossing Borders, Claiming a Nation. ; A History of Argentine Jewish Women, 1880–1955, Duke University Press, 2010, עמ' 116
↑  "Reconocimiento a Raquel Liberman, pionera contra la trata de personas". www.diarioelargentino.com.ar. נבדק ב-3 בפברואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Argentine Jewry's dark secret". Ynetnews. נבדק ב-2017-07-24.
↑  Pogoriles, Eduardo. "Zwi Migdal: filman la historia de la mafia polaca en la Argentina". Clarin.com. נבדק ב-3 בפברואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "La Legislatura de la Ciudad Autónoma de Buenos Aires sanciona con fuerza de Ley 3460". 10 ביוני 2010. אורכב מ-המקור ב-2015-09-23. נבדק ב-3 בפברואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lockhart (1997).  Darrell B. (ed.). Jewish writers of Latin America : a dictionary. New York [u.a.]: Garland. p. 100. ISBN 978-0815314950.
↑  Matías Bauso, La dura vida de Raquel Liberman, la prostituta polaca que inspiró a la China Suárez y se convirtió en un símbolo de la lucha contra la trata, infobae, ‏25.3.2019 (בספרדית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293126605171  PLWABN: 9810615008105606  GND: 122433661  ISNI: 0000 0000 7865 7118  LCCN: n99051166  VIAF: 57495074   WorldCat (עם VIAF): 57495074
פיל לש

| --- | --- |

 לידה:  15 במרץ 1940 ברקלי, קליפורניה, ארצות הברית 
 פטירה:  25 באוקטובר 2024 (בגיל 84) 
 שם לידה:  Philip Chapman Lesh 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1961–2024 (כ־63 שנים) 
 מקום לימודים:  תיכון ברקלי, קולג' סן מטאו 
 סוגה:  רוק פסיכדלי 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה בס, גיטרה 
 חברת תקליטים:  וורנר רקורדס 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של הרוק אנד רול (1994) 
 www.phillesh.net
 פרופיל ב-IMDb
 
פיל לש (מימין)
פיליפ צ'פמן לש (באנגלית: Phillip Chapman Lesh;‏ 15 במרץ 1940 –  25 באוקטובר 2024) היה מוזיקאי אמריקאי, אחד ממקימיה של להקת הרוק "גרייטפול דד". הוא ניגן בגיטרת בס בשלושת העשורים שבהם הייתה הלהקה קיימת.
קריירה

לש נולד בברקלי שבקליפורניה. הוא החל את דרכו המוזיקלית ככנר, אבל בתיכון עבר לנגן בחצוצרה והתעניין גם במוזיקה קלאסית אוונגרדית וג'אז חופשי. הוא גם למד במכללת מילס אצל המודרניסט האיטלקי לוצ'אנו בריו. חבריו ללימודים כללו את המלחין המינימליסט סטיב רייך ואת חברו ללהקה טום קונסטנטן. בזמן לימודיו פגש את ג'רי גרסיה. לש הצטרף ללהקתו החדשה של גרסיה. הוא לא ניגן בגיטרה בס לפני שהצטרף ללהקה.
לש – לצד פול מקרטני, ג'ק ברוס, ג'ון אנטוויסל, וג'ק קסידי – היה בעל אופי חדשני בפיתוח תפקידו של הבס החשמלי בשנות ה־60. הוא לא היה מלחין פורה עם הגרייטפול דד, אף שתרם לרפרטואר הלהקה כמה שירים, כמו "New Potato Caboose", "Box of Rain", "Unbroken Chain" ו"Pride of Cucamonga", שהם משיריה הידועים. התעניינותו במוזיקה אוונגרדית הייתה חיונית בהשפעתה על הגרייטפול דד, בדחיפתה לטריטוריות חדשות וביצירת המיסטיקה סביבה.
אחרי התפרקות הגרייטפול דד המשיך לש לנגן עם חבריה בהרכבים שונים, דוגמת "The Other Ones" ו"The Dead", נוסף להופעות עם להקתו, Phil Lesh & Friends.
חיים אישיים

לש ואשתו ג'יל ניהלו את ארגון הצדקה שלהם, "השרשרת הבלתי שבורה". לזוג שני בנים, גרהאם ובריאן, שהלכו בדרכו המוזיקלית של אביהם ומנגנים ומופיעים יחדיו. ב־1998 עבר לש השתלת כבד עקב מחלת הפטיטיס C ומאז הפך להיות מצדד נלהב בתרומות איברים, ובהופעותיו קרא לקהל להירשם כתורמים. ב־2006 אובחן אצלו סרטן הערמונית והוא עבר ניתוח להסרתו, שעבר בהצלחה.
סולטאן אל-ג'אבר

| --- | --- |

 לידה:  31 באוגוסט 1973 (בן 51) 
 מדינה:  איחוד האמירויות הערביות 
 תפקיד:  Minister of Industry and Advanced Technology (יולי 2020)  COP28 President 
 drsultanaljaber.com
 
סולטאן אל-ג'אבר (בערבית: سلطان أحمد الجابر, 31 באוגוסט 1973) הוא חבר קבינט ושר התעשייה והטכנולוגיה של איחוד האמירויות הערביות, מנכ"ל חברת הנפט הלאומית של אבו דאבי (אנ'), יו"ר מסדר (אנ') והשליח המיוחד של איחוד האמירויות הערביות לשינויי אקלים.
ביוגרפיה

אל-ג'אבר נולד ב-31 באוגוסט 1973 באיחוד האמירויות הערביות. הוא בעל תואר ראשון בהנדסה כימית מאוניברסיטת דרום קליפורניה בארצות הברית, תואר דוקטור בעסקים וכלכלה מאוניברסיטת קובנטרי (אנ') בבריטניה ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת קליפורניה סטייט בלוס אנג'לס (אנ'). השכלתו בארצות הברית מומנה על ידי מלגה שניתנה על ידי חברת הנפט הלאומית של אבו דאבי (אנ').
קריירה עסקית > חברת הנפט הלאומית של אבו דאבי

אל-ג'אבר החל את הקריירה שלו כמהנדס בחברת הנפט הלאומית של אבו דאבי. הוא מונה למנכ"ל חברת הנפט הלאומית של אבו דאבי (ADNOC) ב-15 בפברואר 2016.
כראש ADNOC, אל-ג'אבר ביקשה להגדיל את תפוקת הנפט הגולמי של ADNOC מ-3 מיליון חביות נפט ביום ב-2016 ל-5 מיליון עד 2030. הפייננשל טיימס טען כי ניסיונותיו של אל-ג'אבר להגדיל את תפוקת הנפט מוזרים בהתחשב בכך שהוא ממלא את התפקיד של אחראי אקלים באיחוד האמירויות ובהתחשב בכך שתעשיות הדלק המאובנים מפעילות לחץ להפחית את התפוקה כדי להפחית את שינויי האקלים. תחת אל-ג'אבר, ADNOC השקיעה בלכידת פחמן (אנ') ומימן ירוק (אנ'), תוך התחייבות לפעול באמצעות מקורות אנרגיה מתחדשת. החברה מתכננת ייצור בקנה מידה גדול של דלק מימן כדלק לאנרגיה נקייה כדי להחליף את יצוא הנפט.
קריירה עסקית > תפקידי דירקטוריון

אל-ג'אבר הוא יו"ר הבנק לפיתוח האמירויות, מועצת הנאמנים של אוניברסיטת מוחמד בן זאיד לבינה מלאכותית, ועוד.
שר ממשלת איחוד האמירויות הערביות

ב-12 במרץ 2013, אל-ג'אבר מונה לשר המדינה והצטרף למועצת השרים של איחוד האמירויות הערביות (אנ'). מינויו של אל-ג'אבר אושר על ידי השייח ח'ליפה בן זאיד אאל נהיאן, נשיא איחוד האמירויות. בהתייחס למינוי אל-ג'אבר ושרים אחרים, מוחמד בן ראשד אאל מכתום, סגן נשיא איחוד האמירויות וראש ממשלת דובאי, אמר כי לקבינט החדש יש "פנים צעירות עם רעיונות ואנרגיה חדשים כדי לעמוד בקצב השינויים המהירים ולהתמודד עם סדר העדיפויות העליון של האנשים שלנו." תחומי האחריות של אל-ג'אבר כוללים כלכלה, פוליטיקה, פיתוח, תקשורת, אנרגיה, תשתיות וקיימות באיחוד האמירויות. את תפקידו כשר המדינה סיים ביולי 2020, אז מונה לשר התעשייה והטכנולוגיה, משרד שהוקם בשבילו.
בנובמבר 2020 הוא מונה לשליח המיוחד לשינויי אקלים לייצג את איחוד האמירויות בכל הפורומים הבינלאומיים בנושאי אקלים.
עיטורים

בשנת 2013 מונה אל-ג'אבר למפקד מסדר האימפריה הבריטית. באותה שנה הוא גם קיבל את מדליית מסדר ההצטיינות הלאומי של מאוריטניה. בשנת 2019 הוא קיבל את "פרס מפעל חיים בינלאומי" מראש ממשלת הודו נרנדרה מודי.
אנתוני ראפ

| --- | --- |

אנתוני ראפ בכנס "קומיק-קון" בסן דייגו, יולי 2018
 לידה:  26 באוקטובר 1971 (בן 53) ארצות הברית שיקגו, אילינוי, ארצות הברית
 שם במה:  אנתוני ראפ
 סוגה מועדפת:  מחזמר
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1981
 עיסוק:  זמר
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ניו יורק  Joliet West High School  מרכז אינטרלוכן לאמנויות 
 בן זוג:  קן אית'יפול (2016-הווה)
 פרופיל ב-IMDb
 
אנתוני ראפ (באנגלית: Anthony Rapp;‏ נולד ב-26 באוקטובר 1971)‏ הוא שחקן תיאטרון וקולנוע אמריקאי, הידוע בעיקר בזכות ליהוקו לתפקיד מארק כהן, ראשית כחלק מצוות השחקנים המקורי של הפקת המחזמר זוכה פרס טוני "רנט" בברודוויי בשנת 1996, ומאוחר יותר בגילום אותה הדמות הן בסרט הקולנוע באותו השם בשנת 2005, וכן בסיבוב הופעות ברחבי ארצות הברית בשנת 2009.
בנוסף, ראפ גילם את דמותו של צ'רלי בראון בהפקה המחודשת בברודוויי משנת 1999 של המחזמר You're a Good Man, Charlie Brown, וכן את דמותו של לוקאס, במחזמר If/Then, כחלק מצוות השחקנים המקורי של הפקת ברודוויי בשנת 2014.
ביוגרפיה > ראשית חייו

ראפ נולד בשיקגו, אילינוי וגדל בג'ולייט, אילינוי, בנם של מרי לי (שם משפחה לפני הנישואים: ביירד) ודאגלס ראפ. לאחר גירושי הוריו, הוא גדל אצל אמו, אחות מוסמכת. ראפ למד בבית ספר התיכון Joliet West, השתתף במחנה Interlochen לאמנויות מחנה. בחטיבת הביניים, ראפ זכה בפרסים רבים על השירה שלו. אחיו הבכור הוא המחזאי, הסופר והקולנוען אדם ראפ.