stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פאטי בולאיה
אקטיביזם

בולאיה היא המייסדת והנשיאה של ארגון הצדקה “Support for Africa”, אשר בנה חמש מרפאות ובתי ספר ברחבי כפרים ביבשת אפריקה בשיתוף פעולה עם הנסיך הארי.
פרשיות

בשנת 1999, בולאיה הסתבכה כתומכת של המפלגה השמרנית, אחר שהעבירה ביקורת על רוצחיו של סטיבן לורנס דובר הממשלה הגיב בתגובה לביקורתה והגדיר אותה כביקורת "מעליבה וטיפשית".
מאוחר יותר באותה שנה, בולאיה תבעה את העיתון הגרדיאן על הוצאת דיבה, אשר נאלץ לשלם לה פיצויים בסך £15,000 בגין עוגמת נפש.
חיים אישיים

בולאיה היא קתולית אדוקה אשר נשואה לסטיבן קומוסלי מעצב גרפי ולהם שני ילדים.
דיסקוגרפיה

Patti Boulaye ‏(1976)
You Stepped into My Life ‏(1978)
The Music Machine ‏(1979)
Magic ‏(1981)
Patti ‏(1983)
In His Kingdom ‏(2004)
הערות שוליים

↑    Amy Iggulden, ‏'My brother had died in 1978. Now here he was, walking towards me', The Telegraph, 8 April 2005
↑  [
 Allmusic biography]
↑  Moreton, Cole (22 בספטמבר 2007). "Patti Boulaye: 'God took away my career - with a lot of help from the Tories'". the Independent. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Lane, Terry. "The Black Mikado (1975)", A Gilbert and Sullivan Discography, 25 November 2001
↑  Williams, Hazelann (1 במרץ 2014). "Patti Boulaye: African ambassador". the Voice. אורכב מ-המקור ב-2018-12-01. נבדק ב-2018-11-30. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "biography". pattiboulaye.com.
↑  BBC
↑  Cummings, Tony (באפריל 2004). "Patti Boulaye: The African star of musicals goes gospel". Cross Rhythms (80). {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Letter from Charity President". Support for Africa.
↑  "Tory singer denies Lawrence slur". BBC News. 12 במרץ 1999. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Waugh, Paul (13 במרץ 1999). "London Assembly: Racism claims `offensive and stupid'". the Independent. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "PARTY' PATTI LIBEL VICTORY". The Daily Mirror. 26 ביוני 1999. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The Big Picture". The Scotsman.
↑  "Black Tory defends Archer". BBC News0. 10 באוגוסט 1999. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810588448105606  BNE: XX1735930  ISNI: 0000 0003 8526 8980  VIAF: 155530676   WorldCat (עם VIAF): 155530676
ליל המסכות: הקללה של מייקל מאיירס

| --- | --- |

 מבוסס על:  ליל המסכות, (סרט, 1978)
 בימוי:  ג'ו צ'אפל 
 הופק בידי:  פול פרימן
 תסריט:  דניאל פרנדס 
 עריכה:  רנדולף ק. בריקר
 שחקנים ראשיים:  דונלד פלז'נס  פול ראד  מריאן האגן  מיטש ראיין
 מוזיקה:  אלן האוארט
 צילום:  בילי דיקסון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Miramax Films Nightfall Productions Trancas International
 חברה מפיצה:  Dimension Films
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  29 בספטמבר 1995
 משך הקרנה:  84 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  אימה • סלאשר
 מקום התרחשות:  אילינוי 
 תקופת התרחשות:  ליל כל הקדושים 
 תקציב:  5 מיליון דולר
 הכנסות:  15.1 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   halloween6
 סרט קודם:  ליל המסכות 5: הנקמה של מייקל מאיירס 
 סרט הבא:  ליל המסכות: 20 שנה אחרי 
 www.halloweenmovies.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
ליל המסכות: הקללה של מייקל מאיירס (באנגלית: Halloween: The Curse of Michael Myers) הוא סרט סלאשר גותי אמריקאי משנת 1995, אשר בוים על ידי ג'ו צ'אפל ונכתב על ידי דניאל פאראנדס. בסרט מככבים דונלד פלזנס בהופעה האחרונה שלו לפניי מותו, פול ראד ומריאן הייגן. זהו הסרט ה-6 בסדרת סרטי ליל המסכות שיצא כ-6 שנים לאחר הסרט הקודם בסדרה. בסרט מייקל ממשיך לערוב אחר לורי ובני משפחתה על מנת להרוג את בני משפחתה האחרונים של לורי שנשארו בעוד ד"ר לומיס רודף אחריו פעם נוספת. בנוסף הסרט חושף בפעם הראשונה את הסיבה שמייקל נשאר בחיים כל פעם ואת הסיבה שהוא רוצה להרוג את משפחתו.
הסרט צולם בלייק סיטי בחורף 95–1994 ואף חלק מהסצנות צולמו פעמיים לאחר שצוות הסרט לא היה מרוצה מאותן סצנות. הסרט הופץ לראשונה גם בתלת מימד מה שהביא לכך שגם הסרטים הבאים בסדרה יצאו בפורמט תלת מימד. הסרט יצא לאקרנים ב-29 בספטמבר 1995 וגרף 15.1 מיליון דולר כנגד תקציב של 5 מיליון דולר ואף ספג ביקורות שליליות מהמבקרים. הסרט הוקדש לזכרו של דונלד פלזנס שנפטר לפניי שהסרט עלה לאקרנים.
נוסף על כך, הסרט יצא גם בווידאו לצפייה ביתית אשר כלל קטעים שלא נכנסו לגרסה הסופית וסיום אחר. גרסה זו זכתה לאהדה רבה של המעריצים ובעקבות כך נמכרו באיביי ובחנויות אינטרנטיות אחרות גרסאות DVD לא רשמיות של הגרסה לצפייה ביתית מה שגרם למעריצים להפעיל לחץ על הוצאת גרסת DVD רשמית לפורמט הצפייה הביתית. בסופו של דבר בשנת 2014 גרסה זו יצאה באופן רשמי כ-Blu-ray. למרות הביקורות השליליות לסרט יצא סרט נוסף בסדרה בשנת 1998, גרסה מחודשת לכבוד 20 שנה מאז יציאת הסרט הראשון. גרסה זו הוותה המשך ישיר לסרט השני והתייחסה גם לחלקים של הסרטים הקודמים.
הערות שוליים

↑  Halloween: The Curse of Michael Myers, 1995-09-29, נבדק ב-2020-11-08
| סדרת סרטי ליל המסכות |
| --- | --- | --- |
| סרטים | "ליל המסכות" • "ליל המסכות 2" • "ליל המסכות 3: עונת המכשפה" • "ליל המסכות 4: שובו של מייקל מאיירס" • "ליל המסכות 5: הנקמה של מייקל מאיירס" • "ליל המסכות: הקללה של מייקל מאיירס" • "ליל המסכות: 20 שנה אחרי" • "ליל המסכות: תחיית המתים" • "ליל המסכות" • "ליל המסכות 2" • "האלווין"  • "האלווין 2: הנקמה" • "האלווין: הסוף" |  |
| דמויות | מייקל מאיירס • לורי סטרוד • סמואל לומיס • ג'יימי לויד • אנני בראקט |  |
כוח המשטרה של סינגפור

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מדינה:  סינגפור סינגפור
 משרד אחראי:  משרד הפנים
 סוכנות אם:  Ministry of Home Affairs, Singapore 
 תאריך הקמה:  24 במאי 1820
 ממשלה:  ממשלת סינגפור
 עובדים:  15,000 (2023)
 המשטרה של סינגפור
 קואורדינטות:  1°19′28″N 103°50′43″E﻿ / ﻿1.3243222222222°N 103.84534444444°E﻿ / 1.3243222222222; 103.84534444444
 he
 
כוח המשטרה של סינגפור (באנגלית: Singapore Police Force ראשי תיבות:SPF) הוא גוף אכיפת החוק, ושמירה על הביטחון והסדר הציבורי של הרפובליקה של סינגפור האחראי למניעת פשע ואכיפת חוק במדינה.
כוח המשטרה מונה כיום כ-15,000 שוטרים לובשי מדים, צוות אזרחי המספק שירותי תמיכה קהילתיים על ידי המשטרה, ומתנדבים .
היסטוריה

ה-SPF, שהוקם במאי 1820, הוא אחד הארגונים הממשלתיים הוותיקים בסינגפור. תחילה מנה כוח המשטרה צוות של 12 שוטרים, אשר בראשם עמד פרנסיס ג'יימס ברנרד.
ב-9 באוגוסט 1965 נפרדה סינגפור ממלזיה והפכה לרפובליקה עצמאית. בשנת 1968, סמל המשטרה אימץ את השם "פוליס רפובליק סינגפורה", או משטרת הרפובליקה של סינגפור. עם הקמתה של סינגפור העצמאית נטלה המשטרה על עצמה את התפקיד הגדול ביותר בשמירת ביטחון המדינה. תוך חמש שנות עצמאות, התרחבו מספרי הגיוס לכוח. ב-1967, הכוח נכנס לאינטרפול, ובית הספר להכשרת שוטרים של המדינה שבדרך נהפך לאקדמיה לשוטרים.
ב-1970 נמצא כי עם חקיקת חוק עבירות הנשק וחוק השימוש לרעה בסמים ב-1973 - הובילו לירידה בפשיעה. ב-1976, שיעור הפשיעה לא היה רק הנמוך ביותר מזה שני עשורים, אלא גם הנמוך בעולם עבור עיר בגודל דומה.
עד שנות ה-80, הכלכלה המשגשגת של סינגפור שינתה את המדינה והדבר בא לידי ביטוי ביוזמות כמו הקמת המועצה הלאומית למניעת פשע ותוכנית משמר שכונות (NWS) אשר הושקו כדי לערב את הציבור באופן פעיל במניעת פשיעה. יוזמות אלו סללו את הדרך בטיפוח תודעה אזרחית ואחריות חברתית ביצירת שכונות בטוחות יותר.
ב-2001 לאחר פיגועי 11 בספטמבר ותחילתה של המלחמה העולמית בטרור גרמו לשינוי הפעולה ואילצו את ה-SPF לחשוב מחדש על אופן פעולתו והתעצמותו. ההתעצמות התבטאה לכל אורך העשור הראשון של המאה ה-21 באמצעות יכולות חדשות כגון אמצעי חבלה, צוותי לוט"ר, אמצעים נגד תקיפה והפעלת אמצעי נגד טרור אחרים אשר פותחו כדי להתמודד עם המצב הביטחוני החדש. ב-2012 החל SPF באימוץ טכנולוגיה חדשנית עם יותר מצלמות משטרה במרחב הציבורי ומצלמות גוף לשוטרים אשר מאפשרות ניתוח וידאו.
בשנת 2018, סינגפור שוב דורגה במקום הראשון בדוח החוק והסדר העולמי של Gallup 2018, כאשר 94% מהתושבים שלנו מרגישים בטוחים ללכת לבד בשכונה שלהם בלילה.
מבנה > יחידות מטה

מחלקת מינהל וכספים
המרכז לביטחון והגנת הציבור
מחלקת שותפות קהילתית
מחלקת פיקוח וניהול סיכונים
המחלקה לשיתוף פעולה בינלאומי
מדים של כוח המשטרה של סינגפורמחלקת כוח אדםניידת של כוח המשטרה של סינגפור
מחלקת תפעול
מחלקת תכנון וארגון
מחלקת רישוי ורגולציה
מחלקת הלוגיסטיקה
מחלקת שירות לאומי של המשטרה
מחלקת לענייני ציבור
מחלקת אספקת שירות
מחלקת הדרכה ופיתוח יכולות
מחלקת מתנדבים
מבנה > מחלקות מקצועיות

המחלקה לענייני מסחר
מחלקת חקירות פליליות
מחלקת Ops-Tech
מחלקת המודיעין של המשטרה
המחלקה לשירותי פסיכולוגיה במשטרה
מבנה > פיקודים

שוטרים סינגפוריםאגף משטרת שדות התעופה
בית ספר לחקירות פליליות
היחידה לשיטור ימי של המשטרה
מרכז המבצעים
פיקוד ביטחון תחבורה ציבורית
פיקוד אבטחה
פיקוד מבצעים מיוחדים
משטרת תנועה
פיקוד הדרכה
מבנה > חטיבות גאוגרפיות

חטיבת אנג מו קיו
חטיבת בדוק
חטיבת המרכז
חטיבת קלמנטי
חטיבת יורונג
חטיבת טנגלין
חטיבת היערות
גלריה

שוטרים בתחנת רכבת
רכב זיהוי פלילי
רכב גולף של משטרת נמל התעופה
ג'יפ טויוטה לנד קרוזר של פיקוד האבטחה
טיוטה לנד קוזר
ניידת משטרה
היחידה ללוחמה בטרור
הערות שוליים

1 2  Our History, Singapore Police Force (באנגלית)
1 2 3  Our History, Singapore Police Force (באנגלית)
↑  SPF | Organisational Chart, Singapore Police Force (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0640 9034  LCCN: n81035969  VIAF: 135572029   WorldCat (עם VIAF): 135572029 
מבנה כוח המשטרה של סינגפור
קול יהודי לשלום

| --- | --- |

 תחום:  הסכסוך הישראלי-פלסטיני
 מדינה:  ארצות הברית 
 מטה הארגון:  אוקלנד, ברקלי 
 סניפים:  70
 מייסדים:  טוני קושנר, נועם חומסקי 
 חברים:  16,000
 תקופת הפעילות:  ספטמבר 1996 – הווה (כ־28 שנים) 
 jewishvoiceforpeace.org
 
קול יהודי לשלום (באנגלית:  Jewish Voice for Peace, ראשי תיבות: JVP) היא תנועת שמאל אמריקאית אנטי-ציונית רדיקלית, שמטרתה, לפי פרסומיה, היא "לפעול למען שלום, צדק חברתי, שוויון, זכויות אדם, כיבוד החוק הבין-לאומי ומדיניות חוץ אמריקאית הפועלת לפי ערכים אלו". התנועה מבקשת "לסיים את הכיבוש הישראלי בשטחי הגדה המערבית, עזה ומזרח ירושלים" וכן "להבטיח ביטחון והגדרה עצמית הן לישראלים והן לפלסטינים". התנועה מתנגדת לפעילות צבא ההגנה לישראל בשטחי עזה והגדה המערבית ותומכת בסרבנות גיוס. התנועה תומכת ב-BDS, ופועלת לקידום חרם על ישראל.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
"קול יהודי לשלום" נוסדה בספטמבר 1996 בידי ג'וליה קפלן, ג'ולי איני ורייצ'ל אייזנר. לדברי התנועה, רשימת התפוצה שלה כוללת 100 אלף פעילים. חברים בוועד המייעץ לארגון כוללים את ג'ודית באטלר, נועם חומסקי ונעמי קליין. לדברי התנועה, קיימים יותר מ-30 רבנים ותלמידי רבנות במועצת הרבנים של הקול היהודי לשלום. הרבה אליסה וייס, היא סגנית מנהל התנועה.
התנועה קיימה קמפיין נגד חברת הציוד המכני ההנדסי קטרפילר, על כך שהיא מוכרת לישראל דחפורים מסוג די-9 המשמשים את צה"ל, לטענת הארגון, לבצע פעולות המפרות זכויות אדם בשטחים כגון הריסת בתים. התנועה העלתה הצעה לביטול מכירת הכלים לישראל בפני בעלי המניות, אך ההצעה נדחתה ברוב של 97%.
בשנת 2006 הפגינה התנועה נגד ארגון הלובי הפרו-ישראלי בארצות הברית, AIPAC, במהלך כינוס אספה בסקרמנטו, קליפורניה, בטענה כי הארגון אינו מייצג את מגוון הדעות של היהודים בארצות הברית בנושא ישראל. בשנת 2007 החלה התנועה להפעיל בלוג בשם MuzzleWatch, שעוסק במה שהארגון מכנה "התנכלויות וניסיונות השתקה של דעות המבקרות את מדיניות ישראל על ידי הלובי הפרו-ישראלי ותומכיו".
בשנת 2016 פרסמה התנועה עצומת תמיכה בעומר ברגותי, ממנהיגי תנועת ה-BDS, לאחר שמשרד הפנים החליט שלא להאריך את תוקף מסמכי הנסיעה של ברגותי, מה שבפועל מונע ממנו לצאת מישראל. על העצומה חתמו יהודים וישראלים רבים המזוהים עם השמאל הרדיקלי האנטי-ציוני, בהם ענת מטר, נורית פלד אלחנן ומתניה בן ארצי.
בשנת 2017 הזמין הארגון את רסמייה יוסף עודה, מחבלת שהייתה חברה בחוליה שרצחה שני ישראלים באמצעות מטען חבלה בסופרמרקט ב-1969, ושוחררה במסגרת עסקת שבויים ב-1979, לנאום בכנס של הארגון במרץ באותה שנה. בנובמבר, הארגון ארגן פאנל שדן בנושא האנטישמיות יחד עם לינדה סרסור בניו סקול, והתעוררה סערה ציבורית לאור זהות החברים בפאנל. ראש הליגה נגד השמצה, ג'ונתן גרינבלאט, אמר בנוגע לפאנל האנטישמיות, כי "הובלת פאנל על אנטישמיות בידי לינדה סרסור וראשת הקול היהודי לשלום, שקול לכך שאוסקר מאייר (יצרן נקניקיות) יוביל דיון על צמחונות. הפאנליסטים הללו מכירים את הסוגיה, אך מהפרספקטיבה של גרימתה ולא מניעתה." ב-2017, הליגה נגד השמצה אמרה ש-JVP "מתקרבת באופן מסוכן לחזרה על השמצות אנטישמיות" עם קמפיין וידאו אשר רמז שארגונים ישראליים ויהודיים אחראים לפשעים לכאורה נגד שחורים ומיעוטים אחרים בארצות הברית.
ב-2019 הודיע הארגון שהוא אנטי-ציוני.
עמדות

התנועה דוגלת בסיום הסכסוך היהודי-ערבי בישראל ובקידום זכויות האדם והשלום במזרח התיכון. התנועה מתנגדת למדיניות הממשל בישראל בסוגיות כגון הקמת גדר ההפרדה, ותקיפות ישראליות בעזה. התנועה קוראת לפינוי כל ההתנחלויות, סיום הכיבוש ביהודה ושומרון, מזרח ירושלים ורצועת עזה וקוראת לממשל בארצות הברית למנוע סיוע צבאי לישראל כל עוד הכיבוש, לדבריהם, נמשך. התנועה גם תומכת בסרבנות אידאולוגית לשירות בצבא ובשטחי יו"ש. התנועה אימצה אג'נדה אנטי ציונית שתומכת ברעיון המדינה האחת ליהודים ולפלסטינים, ולמעשה קוראת לביטול מדינת ישראל כמדינת הלאום של העם היהודי.
התנועה הביעה תמיכה בדו"ח גולדסטון והביעה את עמדתה ש"הדו"ח מאשים את ישראל ואת החמאס בפשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות ושם דגש יותר גדול על הפרות ישראליות של החוק הבין-לאומי, במיוחד בהקשר של הרג אזרחים". עם זאת, התנועה הודתה ש"זה נכון שוועדת זכויות האדם של האו"ם שמה באופן לא הוגן את ישראל כמטרה ומתעלמת מהפרות זכויות אדם של מדינות אחרות.".
הארגון תומך ב-BDS, וממלא תפקיד מרכזי בקמפיין להחרמת ישראל.
ביקורת

הליגה נגד השמצה הכניסה את התנועה לרשימת "עשרת הארגונים האנטי-ישראלים המובילים" בשנת 2010.
ב-2016, התנועה הביעה תמיכה בפלטפורמה של חיי שחורים חשובים אשר משתמשת במילה ג'נוסייד לתיאור ההתייחסות של ישראל לפלסטינים. על התנועה הובעה ביקורת רבה מארגונים יהודיים, ו-JVP השיבה שאין זה מתפקידם לבקר את המינוח הספציפי שנבחר ושזה מצער שארגונים יהודיים אחרים מגנים את הפלטפורמה.
ב-2018, המשרד לעניינים אסטרטגיים הכניס את התנועה לרשימה שחורה של ארגונים שייאסר על חבריהם להיכנס לישראל.
בנובמבר 2023 השעתה אוניברסיטת קולומביה את פעילותם של "סטודנטים למען צדק בפלסטין" ו"קול יהודי לשלום" בעקבות הפגנות פרו-פלסטיניות שכללו "רטוריקה מאיימת והפחדה".
הערות שוליים

↑  Chapters, אתר קול יהודי לשלום (אנגלית)
↑  5778 Jewish Voice for Peace Annual Report, האתר של קול יהודי לשלום (אנגלית)
↑  JVP Mission Statement | Jewish Voice for Peace(הקישור אינו פעיל, 19.12.2021)
1 2  James D. Besser, ADL List Fuels Debate Over What’s Anti-Israel, אתר The Jewish Week, ה-20 באוקטובר 2010
↑  Advisory Board(הקישור אינו פעיל, 19.12.2021), ‏אתר קול יהודי לשלום (אנגלית)
↑  JVP's Rabbinical Council(הקישור אינו פעיל, 19.12.2021), אתר הקול היהודי לשלום (אנגלית)
↑  עצומה למען ברגותי: Let Omar Barghouti travel!, באתר קול יהודי לשלום (באנגלית).
↑  ישי פרידמן, שביעי, היהודים של ד"ר עומר ברגותי, באתר ערוץ 20, 2 ביולי 2016(הקישור אינו פעיל, 19.12.2021)
↑  ניצן סניור שניאור, ‏ארגון זכויות אדם יהודי יארח מחבלת פלסטינית מורשעת בכנס, באתר ‏מאקו‏, 26 בפברואר 2017.
1 2  ניו-סקול חוטף ביקורת בשל פאנל אנטישמיות עם לינדה סרסור וראשת הקול היהודי לשלום, ג'רוזלם פוסט, 15 נובמבר 2017
1 2   הליגה נגד השמצה מביעה ביקורת חריפה על קמפיין הווידאו האנטישמי של הקול היהודי לשלום שתומך בBDS, הארץ, 21 יולי 2017
↑  Michael Schaeffer Omer-Man January 30, 2019 | Edit, JVP just declared itself anti-Zionist and it's already shifting the conversation, +972 Magazine, ‏2019-01-30 (באנגלית אמריקאית)
↑  Gaza is Beautiful, August 2005(הקישור אינו פעיל, 19.12.2021), web site of Jewish Voice for Peace
↑  Jewish Voice for Peace-Detroit(הקישור אינו פעיל, 19.12.2021)
↑  JVP Responds to the Goldstone Report(הקישור אינו פעיל, 19.12.2021), web site of Jewish Voice for Peace
↑   הקול היהודי לשלום הוא בלב הקמפיין להחרמת ישראלי, הארץ, 29 מרץ 2017
↑  "Jewish pro-BDS group endorses anti-Israel Black Lives Matter platform". The Times of Israel. Jewish Telegraphic Agency. 6 באוגוסט 2016. נבדק ב-8 באוגוסט 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  ישראל אומרת שקול יהודי לשלום ברשימה שחורה של תומכי BDS, פעילים לא יורשו להיכנס לישראל, הארץ, 7 ינואר 2017
↑  אוניברסיטת קולומביה בניו יורק: משעים פעילות של שני ארגונים פרו-פלסטיניים, באתר ynet, 10 בנובמבר 2023.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007356455905171  GND: 1132996104  ISNI: 0000 0000 9161 9634  LCCN: no2008156623  NKC: uk20231208939  VIAF: 134090909   WorldCat (עם VIAF): 134090909
לאופולד גוטליב

| --- | --- |

 לידה:  3 ביוני 1879 דרוהוביץ', האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  24 באפריל 1934 (בגיל 54) פריז, צרפת 
 מקום לימודים:  אקדמיית יאן מטייקו לאמנות יפה 
 תחום יצירה:  ציור 
 הושפע על ידי:  יאצק מלצ'בסקי 
 פרסים והוקרה:  קצין במסדר פולוניה רסטיטוטה 
 
לאופולד גוטליב (Leopold Gottlieb‏; 3 ביוני 1879 – 24 באפריל 1934) היה צייר יהודי.
חייו

גוטליב נולד למשפחה יהודית מסורתית בעיירה דרוהוביץ' שבגליציה, אז חלק מן האימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום באוקראינה). הוא נולד כחודש לפני פטירת אחיו, הצייר מאוריצי גוטליב, אך הלה לא פגש אותו מעולם, כיוון שהתגורר אז ונפטר בקרקוב. הוריו עודדו אותו ללמוד אמנות.
גוטליב למד בקרקוב בין השנים 1896–1902, ובשנת 1903 עבר ללמוד במינכן. הוא הושפע מגישת האימפרסיוניזם ועבר לפריז על מנת ללמוד אותה. גוטליב התחבר לקבוצת ציירים יהודיים שחיו באותה תקופה בפריז, "האסכולה של פריז", ובהם מודיליאני. בשנת 1905 הציג גוטליב בסלון הסתיו בפריז פורטרטים המעידים על גישתו האישית לקוביזם. מאז המשיך והציג את ציוריו בתערוכות ארציות בברלין, בווינה במינכן ובפריז.
ב-1906 שהה תקופה קצרה בירושלים, בבצלאל ולאחר מכן חזר ללמוד בפריז. חזר לארץ ישראל ושהה בה בין השנים 1910–1913, שבהן לימד בבצלאל.
בין השנים 1914–1916 השתתף כלוחם בלגיון הפולני של פילסודסקי. בתקופה זו הוא רשם כ-1,000 רישומי מלחמה, המתארים דמויות של חבריו לנשק, וכן סצנות של מלחמה. רישומים אלה פורסמו בשם "תיק הלגיונות", והוצגו במספר תערוכות באירופה.
בשנת 1933, עם עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, כשנה לפני מותו של גוטליב, נטו חלק מיצירותיו לשאת אופי טראגי. גוטליב נפטר בפריז ב-22 באפריל 1934.
דרכו האמנותית של לאופולד גוטליב משקפת למעשה את השינויים הגדולים שחלו בעולם האמנותי של מזרח אירופה במשך עשרות שנים. זאת בהמשך לכך שהוא למד במהירות את הזרמים של האמנות בדורו. סגנונו מתאפיין בדיוקני נשים מלאי חן ואצילות, רישומים קלאסיים שנמנעים מפרטים מיותרים, גוונים בהירים ועדינים בציורי גואש, חיסכון חמור בצבעים, ותחריטים הנחשבים ליצירות מופת באמנות.
ציוריו ורישומיו של גוטליב מוצגים במוזיאונים רבים בעולם, וחלקם מוצגים גם במוזיאונים בישראל.
משפחתו

בתו מרים נישאה לראול אשכנזי והתגוררה בליאון שבצרפת.
בתו אוה (חוה) עלתה מצרפת לישראל ב-1947 והתיישבה בקיבוץ שדות ים. בשנת 1950 נולד בנה היחיד יואל גוטליב. הוא נהרג במלחמת יום כיפור, ולזכרו הסרט "הגוטליב האחרון".
מציוריו

"מונסניור 10", ציור של גוטליב משנות העשרים
הערות שוליים

↑  דן לביא, הפתק שהוביל למסע מרתק לחייו של יואל, באתר ישראל היום, 17 באפריל 2018
↑   הגוטליב האחרון | סיפור מסע בעקבות יואל גוטליב שנהרג במלחמת יום הכיפורים, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 50:32)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007522943805171  PLWABN: 9810693470205606  GND: 116794224  ISNI: 0000 0001 0971 9116  LCCN: no2012030584  RKD: 32950  ULAN: 500094346  VIAF: 52450799   WorldCat (עם VIAF): 52450799
אליס זומרלט

| --- | --- |

 לידה:  25 במאי 1906 São Manuel, ברזיל 
 פטירה:  9 במרץ 1997 (בגיל 90) אקרה, שוודיה 
 מדינה:  ברזיל 
 מקום קבורה:  Handschuhsheim Cemetery 
 בן או בת זוג:  ולטר זומרלט 
 
אליס זומרלט (Alice Sommerlath, נולדה בשם אליס סוארס דה טולדו – Alice Soares de Toledo;‏ 25 במאי 1906 – 9 במרץ 1997) הייתה אמה של סילביה, מלכת שוודיה.
ביוגרפיה

זומרלט נולדה כאליס סוארס דה טולדו במדינת סאו פאולו למשפחה ממוצא פורטוגזי. היא הייתה הילדה הצעירה במשפחתה והבת היחידה.
ב-1925 נישאה ליזם הגרמני ולטר זומרלט. נולדו להם ארבעה ילדים: שלושה בנים ובת, סילביה. בין 1937–1947 היא גרה בברלין במדינתו של בעלה.
בין 1947–1957 התגוררה המשפחה בסאו פאולו עקב עבודתו של בעלה, שהחזיק משרה בחברת "בהלר-אודהולם" ("Böhler-Uddeholm"). לאחר מכן חזרו לגרמניה וגרו בהיידלברג.
ב-1976 נישאה בתה לקרל השישה עשר גוסטב, מלך שוודיה.
ב-1990 התאלמנה. היא סבלה מבעיות בריאותיות בלב ומשיטיון, וב-1997 נפטרה בארמון דרוטנינגהולם (שליד סטוקהולם) ונקברה ליד בעלה בהיידלברג. "פרס הסיעוד ע"ש המלכה סילביה" (אנ'), הבא לקדם ולפתח רעיונות לטיפול בלוקים בשיטיון, נוסד כהוקרה על תרומת בתה לקידום הנושא.
הערות שוליים

↑  על מצבת הקבר המשותף לה ולבעלה בהיידלברג נכתב שנולדה ב-25 במאי.
דרכון שווייצרי

החלק הקדמי של דרכון ביומטרי שווייצרי משנת 2022
דרכון שווייצרי הוא מסמך נסיעה, המונפק לאזרחי שווייץ המאפשר להם לצאת אל מחוץ לגבולות שווייץ, ומזכה את נושאו להגנה וסיוע קונסולרי של שווייץ מול גורמים זרים. נכון ל-2025, נושאי דרכון שווייצרי מורשים להיכנס ל-190 מדינות וטריטוריות ללא צורך באשרת כניסה.
הדרכון, יחד עם תעודת הזהות השווייצרית מאפשרים חופש תנועה בכל אחת ממדינות איגוד הסחר החופשי האירופי (ה-EFTA) והאיחוד האירופי. הסיבה לכך היא ששווייץ היא מדינה חברה ב-EFTA, וכמו כן חתומה על הסכמים עם האיחוד האירופי.
היסטוריה של דרכונים שווייצרים

הדרכונים השווייצרים הראשונים הונפקו ב-10 בדצמבר 1915. הדרכון השווייצרי האדום האופייני נוצר בשנת 1959. עד 1985 הדרכון השווייצרי כלל רק את השפות הלאומיות של אותה תקופה (צרפתית, גרמנית ואיטלקית) וכן אנגלית. רומאנש נוספה בשלב מאוחר יותר לאחר שהוכרזה כשפה הלאומית הרביעית של שווייץ בעקבות משאל עם. לאחר מכן שונה סדר השפות לגרמנית, צרפתית, איטלקית, רומנש ואנגלית.
דרכונים ביומטריים

מאז 15 בפברואר 2010, דרכונים לא ביומטריים אינם מונפקים יותר.
החל מ-1 במרץ 2010 ובהתאם להסכם שנגן, כל הדרכונים השווייצרים הם ביומטריים. הדבר נדרש לנסיעות ללא ויזה לארצות הברית.
דרישות אשרה

נכון ל-2025 בעלי דרכונים שווייצרים זכאים להיכנס ל-190 מדינות ללא אשרה, בכך מדורג הדרכון במקום ה-5 בעולם מבחינת חופש תנועה על פי מדד הנלי לדרכונים.
כמדינה חברה באיגוד הסחר החופשי האירופי (EFTA), אזרחי שווייץ נהנים מחופש תנועה המאפשר להתגורר ולעבוד באיסלנד, נורווגיה וליכטנשטיין בהתאם לאמנת EFTA. כל אזרחי ה-EFTA והאיחוד האירופי אינם רק פטורים מאשרות, אלא זכאים על פי חוק להיכנס ולגור זה במדינות אחרות.
אזרחות כפולה

אזרחות כפולה מותרת בשווייץ, אך הדרישות להתאזרחות של זרים משתנות מקנטון לקנטון. אזרחים שווייצריים גברים, לרבות בעלי אזרחות כפולה, יכולים להידרש לשירות צבאי או אזרחי, ואזרחים שווייצרים אינם רשאים לשרת בכל צבא אחר, אלא אם כן הם אזרחים, המתגוררים באותה המדינה.
הערות שוליים

↑  אינדקס דרכונים, הנלי גלובל
1 2  "Short Overview of the EFTA Convention". נבדק ב-29 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Migration, State Secretariat for. "Free Movement of Persons Switzerland – EU/EFTA". www.sem.admin.ch (באנגלית). נבדק ב-2020-10-24.
↑  The Henley Passport Index:Switzerland
דרכונו השווייצרי של אלברט איינשטיין אשר הונפק על ידי שגרירות שווייץ בגרמניה בשנת 1923
דרישות אשרה לבעלי דרכונים שווייצריים רגילים  שווייץ  חופש תנועה במדינות האיחוד האירופאי, האזור הכלכלי האירופאי ושויץ  אין צורך באשרה  אשרה בהגעה  אשרה אלקטרונית  אשרה אלקטרונית או אשרה בהגעה  נדרשת אשרה
מסמך נסיעה של פליטים
שביל הים

| --- | --- |

השביל מראש הנקרה לאכזיב
 מידע כללי
 אורך:  240 ק"מ 
 מיקום
 ערים ראשיות:  מישור החוף 
 
שלט המבואה הראשון של שביל הים בקצהו הצפוני ביותר.
צעידה לאורך מצוקי חוף השרון
עוגן הדרך הראשון של שביל הים בראש הנקרה.
מעגנת ג'סר א זרקא
אנדרטת זיכרון לחללי אסון השייטת באנצריה שבלבנון.
תצפית מתל תנינים
שביל הים הוא שביל הליכה שאורכו כ־240 ק"מ, מראש הנקרה ועד זיקים, לאורך חופי הים התיכון. מקצת ממקטעי השביל כבר קיימים ומקצתם נמצאים בשלבי תכנון מתקדמים.
החזון של שביל הים ומטרותיו

שביל הים של ישראל הוא מיזם סביבתי – חברתי חדש להקמת שביל הליכה לאומי רציף להולכי רגל באורך כ־240 ק"מ, שיעבור בסמוך ככל האפשר לשפת הים התיכון של מדינת ישראל, מראש הנקרה בצפון ועד חופי זיקים, בגבול רצועת עזה בדרום. השביל ימותג ויסומן כתוואי הליכה מודרך ומקוון, בסמוך ככל הניתן לשפת הים, עם מעקפים הכרחיים במספר אזורים ועם נקודות עצירה במוקדי עניין מתחומים שונים, אשר יפנו את העין, הראש והלב לים ולמרחביו. המטיילים בשביל הים יוכלו גם להיעזר בספרוני הדרכה, במפות ובאפליקציית ניווט ומידע בזמן ובמיקום אמיתי, וכן באתר אינטרנט אשר יעשירו את חוויית ההליכה לאורך התוואי המסומן. עם זאת, השביל יעודד, יקרב ויפתח לא רק תרבות הליכה אלא גם תרבות של ספורט ימי – צלילה, שנרקול, קיאקים, קייטים ופעילות פנאי וספורט אחרות ייתמכו ויידחפו על ידי שביל הים.
הרקע להקמת השביל

בשנים האחרונות גברה מאוד המודעות של הציבור הישראלי לנושא הים והשמירה עליו. עמותות ציבוריות ופרטיות פועלות ללא הרף להגביר את ערנות הציבור לשמירה על נגישות לחופי הים ועל מניעת נזקים לסביבה האקולוגית שלהם ולנכסי התרבות שבקרבתם. במקביל, עם גילוי מאגרי גז ואולי גם נפט משמעותיים בים התיכון, התרחב בישראל העניין בנושא הקיימוּת והשמירה על ערכי נוף וטבע לדורות הבאים.
הפרויקט החל לקרום עור וגידים במהלך שנת 2015, כיוזמה אזרחית שפעלה בהתנדבות שלא במסגרת מוסדית. שנות התכנון הראשונות של המיזם מומנו בעיקר על ידי קרן פילנתרופית פרטית, וכיום מתנהל פרויקט ההקמה של שביל הים של ישראל במסגרת אוניברסיטת חיפה, מתוך מגמה לצרף ליזמה גופים ציבוריים וממלכתיים נוספים שגילו עניין רב במיזם, כמו החברה להגנת הטבע, רשות הטבע והגנים, משרד התיירות, המשרד להגנת הסביבה, מספן כוח אדם בחיל הים וכן רשויות מקומיות רבות וגופים אזרחיים וממלכתיים נוספים אשר הבטיחו את תמיכתם בהקמת פרויקט לאומי זה. הקמת שביל הים היא פרויקט שיימשך שנים אחדות שכן הוא מחייב תיאום ושיתוף פעולה מורכבים בין גופים ממלכתיים, עמותות אזרחיות ורשויות מקומיות רבות.