stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית היתומים דיסקין
קרן היתומים

בשנת 1977, במטרה להבטיח את עתידו של המוסד כבית יתומים, נרשם "בית המחסה הגדול ליתומים דיסקין" כהקדש ציבורי ברשם ההקדשות. מטרותיו כפי שנרשמו בפנקס ההקדשות היה: "ייסוד בית יתומים במטרה לחנך ולכלכל יתומים ועזובים בישראל". בשנת 1996 ערך רשם ההקדשות ביקורת במוסד ומצא כי בשנת 1995 חולקה תרומה בסך 2.7 מיליון שקל לתלמידי כולל ולבעלי תשובה, אשר לכאורה אינה תואמת את מטרות ההקדש (תמיכה ביתומים ונזקקים). בעקבות הביקורת הגיש רשם ההקדשות כתב תביעה, בו נטען כי במקום לסייע ליתומים בכסף הנתרם עבורם, משתמשים מנהלי בית היתומים בתרומות למימון 11 עמותות תורניות, בתי תלמוד וישיבות. בכתב התביעה נאמר כי:
"הנאמנים, העומדים בראש הקדש יוקרתי, רב היקף ובעל תקציבים גדולים מאוד, הפרו את חובת הנאמנות המוטלת עליהם וניהלו את תקציבו הגדול של ההקדש לצורך מימוש תפיסת עולמם ולמטרות זרות נוספות, עד שהמוסד על-שם דיסקין הוא היום מרכז לישיבות ולא בית יתומים".
בית היתומים שכר את שירותיו של עורך הדין יעקב ויינרוט, ובשנת 2000 הגיעו הצדדים להסכם פשרה, על-פיו ייפתח הקדש נוסף בשם "קרן היתומים על-שם דיסקין", שאליו יוזרמו כספי התרומות הספציפיות. מאז משמש מבנה המוסד באופן רשמי לבית לישיבות חרדיות ופנימייה לנערים (כמרכז למספר מוסדות חינוך) שאינם מיועדים ליתומים בלבד.
הערות שוליים

↑  על הרבנית ראו נ' אריאל, אשה בהנהגת היישוב הישן במאה הי"ט: הרבנית מבריסק, טללי אורות ב (תש"ן) עמ' 41-64.
↑  'תולדות אלופי', אורנשטיין יעקב, ינואר 1898
1 2  משה ארנוולד, מבצריה של ירושלים, סגולה - כתב עת ישראלי להיסטוריה ולידיעת הארץ 85, תשע"ז, עמ' 66
↑  בית היתומים דיסקין, הארץ, 24 ביוני 1921
↑  נדב מן, בית היתומים שהפך לכפר נוער, באתר ynet, 3 באפריל 2009
↑  העברת בית היתומים דיסקין לבנינו החדש, דואר היום, 4 באפריל 1927
↑  דו"ח ועדת חקירה ממלכתית סעיף ב-1, עמוד 14
↑  נסיון לחדור לגבעת שאול, דואר היום, 2 בספטמבר 1929
↑  מ. אביגילי, תקיעת שופר בחצות ליל שבת, הצופה, 1 באוגוסט 1969
↑  י אופיר, שערורית בית היתומים דיסקין בישרושלים, חרות, 6 במרץ 1949
↑  לפרשה העגומה של בית היתומים דיסקין, קול העם, 15 באפריל 1949
↑  תמונות מבית היתומים על שם דיסקין, קול העם, 22 באפריל 1949
↑  טרם נגבו עדויות בחקירה על בית היתומים דיסקין בירושלים, קול העם, 13 ביוני 1949
↑  בית -היתומים "דיסקין" אנו ראוי לחנך ילדים, על המשמר, 23 בנובמבר 1949
הנהלת בית היתומים דיסקין בירושלים ממשיכה בהתעללותה, הארץ, 9 ביוני 1950
↑  הממשלה מטפלת בענין דיסקין, דבר, 20 ביוני 1950
↑  "המחנכים" בבית היתומים דיסקין ייתעבו לדין, קול העם, 7 בדצמבר 1950
↑  פרשת בית היתומים דיסקין תועלה בדין, מעריב, 22 בפברואר 1951
↑  פרשת 'דיסקין' בבית המשפט המחוזי, הארץ, 11 במרץ 1951
↑  כך מכינים יתומים לחיים, הארץ, 26 בינואר 1954
↑  מאסר שנתיים על מעשים מגונים, דבר, 10 במרץ 1950
↑  ויניק נחקר על המכתבים לאמו ולמדריכי "דיסקין", הצופה, 17 ביוני 1962
↑  ישראל ויניק מספר על פרשת הסתרתו, קול העם, 11 במאי 1962
↑  אהרן להב, פרשת חטיפתו של ישראל ויניק־גולדנברג, דבר, 13 במאי 1962
↑  ישראל ויניק העיד במשפט הרב מנדלסון, על המשמר, 17 ביוני 1962
↑  הרב מ"קוממיות" מואשם גם בחטיפת הילד ישראל ויניק־גולדנברג, קול העם, 11 במאי 1962
↑  אהרן להב, ישראל ויניק ואמו תובעים פיצויים מהמעורבים בחטיפתו, דבר, 13 במאי 1962
↑  היום עדויות ההגנה בפרשת ישראל ויניק, למרחב, 19 ביוני 1962
↑  נאשמי קוממיות מכחישים את גרסתו של עד התביעה קוגלר, למרחב, 18 ביוני 1962
↑  הרב מנדלסון ו-3 מתושבי קוממיות זוכו, דבר, 22 ביוני 1962
↑  יובל ניסני, גבעת שאול: שלושה מגדלי מגורים יוקמו במתחם דיסקין ההיסטורי, באתר כל העיר, 9 במרץ 2020
↑  יובל ניסני, גבעת שאול: מגדלי המגורים שיוקמו בבית היתומים ההיסטורי – עד 15 קומות, באתר כל העיר, 17 במאי 2020
↑  גיל מלצר וטלי חרותי-סובר, למה מי מת? אי סדרים בפעילות רשם ההקדשות, באתר ynet, 17 באפריל 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258781005171 
בית היתומים בשנת 1927
תבליט אבן בצורת עץ דקל באחת מפינות הבניין
בית היתומים דיסקין
גא"זאון נקסט

| --- | --- |

GAZon NEXT
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  גא"ז
 שנות ייצור:  2014 – הווה
 הרכבה:  ברית המועצות ברית המועצות
 מודל קודם:  GAZ-3307 (אנ')
 סיווג:  משאית בינונית
 מרכב:  מנוע קדמי, הנעות: 4x2, הנעה כפולה 4x4
 אורך:  6,450 מ"מ
 רוחב:  2,750 מ"מ
 גובה:  2,335–2,400 מ"מ
 משקל:  5 טון (נטו), 8.7 טון (ברוטו) (דגם בסיסי, הנעה 4x2)  8,700 ק"ג (ברוטו) (4,430 ק"ג (מטען) (דגם קבינה סטנדרטית, מנוע הנעה 4x2, שנת 2020)  10 טון (ברוטו, לדגם "GAZ C41RB3")  12 טון (ברוטו, לדגם "GAZ C47R13")
 בסיס גלגלים:  3,770 – 4,515 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  ממנועי דגמי "גא"זאון נקסט" 4 צילינדרים, מחזור ארבע פעימות, 4,430 סמ"ק המפיק 149 כ"ס, יחס דחיסה  17.5:1 (מנוע טורבו-דיזל מתוצרת "Cummins" (אנ'))  4 צילינדרים, מחזור ארבע פעימות, 4,430 סמ"ק, מסוג "YaMZ-543 CNG" (מנוע המופעל באמצעות גז מתאן)
 מהירות מרבית:  110 קמ"ש
 צריכת דלק:  18.0–19.5 ליטר ל-100 ק"מ (במהירות 80 קמ"ש)
גא"זאון נקסט (ברוסית: ГАЗон NEXT, באנגלית: GAZon NEXT) היא משאית סובייטית מתוצרת יצרנית הרכב גא"ז (גא"ז הם ראשי התיבות ברוסית של מפעל כלי הרכב על שם "גורקי" (Горьковский автомобильный завод, ГАЗ) אשר מיוצרת משנת 2014 ברוסיה.
"גא"זאון נקסט"

"גא"זאון נקסט" הם סדרות של משאיות בגודל בינוני שיועדו לשימוש בסוגי כבישים סלולים.
סוגי תא נהג: תא נהג סטנדרטי (2 דלתות, 3 מושבים), תא נהג כפול (4 דלתות, עד 7 מושבים).
סוגי מנועים: מנוע קדמי - 4.3 ליטר, מנוע טורבו דיזל, (במספר דגמים הורכב מנוע קדמי הפועל באמצעות גז מתאן).
סוגי הנעות: הנעה אחורית 4x2, הנעה כפולה 4x4.
מנוע קירור אוויר.
גובה טעינה (מעל פני הכביש): פחות מ-1.1 מטר.
צמיגים בקוטר 19.5 אינץ'.
באפריל 2014 הוצגו שני דגמים חדשים: רכב משולב לתחזוקת כבישים עירוניים ושיפור העיר, משאית זבל טעינה אחורית.
נכון לשנת 2017 מוצעים כ -300 שינויים במרכב ה-"GAZON NEXT".
מחיר היחידה לדגם בסיסי של "גא"זאון נקסט" עמד על 1,400,000 רובל רוסי (נכון לסוף שנת 2015).
דגמים

"GAZ C41R11" - שלדה ומשאית מטען עם בסיס גלגלים באורך 3,770 מ"מ, ומנוע "Cummins ISF 3.8s41R154".
"GAZ C41R13" - שלדה ומשאית משא עם בסיס גלגלים באורך 3,770 מ"מ ומנוע "YaMZ-53441".
"GAZ C41R16" - שלדה ומשאית מטען עם בסיס גלגלים של 3,770 מ"מ עם מנוע המופעל באמצעות גז טבעי (מתאן) מסוג "YaMZ-543 CNG", ייצור משנת 2016.
"GAZ C41R31" - שלדה ומשאית מטען עם בסיס גלגלים של 4,515 מ"מ ומנוע מסוג "Cummins ISF 3.8s41R154".
"GAZ C41R33" - שלדה ומשאית מטען עם בסיס גלגלים של 4,515 מ"מ ומנוע מסוג "YaMZ-53441".
"GAZ C41R36" - שלדה ומשאית המשולבת עם בסיס גלגלים של 4,515 מ"מ עם מנוע גז "YaMZ-543 CNG" באמצעות גז טבעי דחוס (מתאן), ייצור משנת 2016.
"GAZ C41RB3" - שלדה ומשאית מטען עם בסיס גלגלים של 5,150 מ"מ ומנוע מסוג "YaMZ-53445" במשקל ברוטו של 10 טון, ייצור מאז 2017.
"GAZ C42R13" - שלדה ומשאית מטען עם תא כפול (קבינה) בן 7 מושבים עם בסיס גלגלים בגודל 3,770 מ"מ וסוג מנוע מסוג "YaMZ-53441", ייצור משנת 2015.
"GAZ C42R31" - שלדה ומשאית מטען עם תא כפול בן 7 מושבים עם בסיס גלגלים בגובה 3,770 מ"מ וסוג מנוע "ISF3.8 של Cummins".
"GAZ C42R33" - שלדה ומשאית מטען עם תא כפול עם 7 מושבים עם בסיס גלגלים של 4,515 מ"מ וסוג מנוע "YaMZ-53441", ייצור משנת 2015.
"GAZ C42R36" - שלדה ומשאית מטען עם תא כפול עם 7 מושבים עם בסיס גלגלים של 4,515 מ"מ וסוג מנוע גז "YaMZ-543 CNG" באמצעות גז טבעי דחוס (מתאן), ייצור משנת 2016.
"GAZ C47R13" היא משאית להפעלה כחלק מרכבת כביש במשקל ברוטו של 12 טון, ייצור משנת 2016.
גלריה

"גא"זאון נקסט"
"גא"זאון נקסט" - ניידת משטרה
"גא"זאון נקסט" - מכלית (משאית)
"גא"זאון נקסט" בתצורת קבינה (תא נהג) כפולה
"גא"זאון נקסט", הנעה 4x4
ראו גם

GAZ 66
גא"ז 63
גא"ז סובול
הערות שוליים

↑  "גא"זאון נקסט", שנת 2020 autodeal.com.ph/cars/gaz/gazon-next
↑  "גא"זאון נקסט" gazellemotors.com/gazon-next-the-future-of-medium-duty-trucks
↑  "גא"זאון נקסט" (ברוסית) אתר היצרן azgaz.ru/models
↑  "גא"זאון נקסט" gazglobal.com/azgaz/gazon_next
↑  "גא"זאון נקסט", הנעה 4x2 gaz.ee/en/vehicles/gaz-over-35-t/gazon-next-4x2
↑  "גא"זאון נקסט" - משאית זבל טעינה אחורית (ברוסית) altapress.ru/auto/story/gorkovskiy-avtozavod-sdelal-iz-gazona-next-kombo-mashinu-i-musorovoz
↑  "גא"זאון נקסט" עם מנוע Cummins ISF 3.8s41R154 (ברוסית) gaznnov.ru/home/28-uslugi
↑  מנוע מסוג YaMZ-534 yamz-dizel.ru/engines-yamz/534/cng
מרכז מסחרי (תל אביב)

#invoke:תבנית מידע
מבנה שוק העלייה
המסעדה החלבית "קדימה" במרכז מסחרי, 1922. צילום מאת שמעון קורבמן, מוצג בתערוכה במגדל שלום.
מרכז מסחרי הוא מתחם בתל אביב המשתרע בין הרחובות דרך יפו, רחוב העלייה ורחוב וולפסון. רחובו המרכזי של המתחם הוא מערבו של רחוב לוינסקי. שמו של המתחם הונצח בעבר באחד הרחובות הקטנים החוצים את המתחם ממזרח אל מערב (רחוב מרכז מסחרי, כיום רחוב מטלון). תכנן: האדריכל יוסף טישלר.
המרכז הוא מוקד מסחר סיטונאי ומכיל בתי מסחר, בתי מלאכה, מחסני מזון, ומסעדות פועלים לשירות העובדים וקהל הקונים. חלק מהמתחם מוגדר כשוק (כך קטע רחוב לוינסקי בין רחוב העלייה עד רחוב השוק שבו נמצא כיום "שוק לוינסקי" וגם המתחם שבו שכן בעבר "שוק העלייה"). בתי המרכז, שהוקם בשנות העשרים גבוהים יחסית לבנייה בתקופה זו (בני 3-4 קומות) ומצטופפים לאורכם ולרוחבם של רחובות במבנה של שתי וערב. מבנה המרכז ואופיו כמעט ולא השתנו במהלך השנים. כיום, המתחם מהווה חלק משכונת פלורנטין.
היסטוריה

לאחר הקמת אחוזת בית ונוה צדק נותרו שטחי חולות ופרדסים בבעלות ערבית (בעיקר שייח' עלי) בין השכונות היהודיות ויפו. חברת "גאולה" בראשותו של דוד סמילנסקי, ממייסדי תל אביב עסקה ברכישת קרקעות באזור חיץ זה, והצטרפו אליה גורמים נוספים ובמיוחד חברת "מרכולת" (ששמה מונצח ברחוב בשם זה בגבולו המערבי של המתחם) בראשות נחמן פלמן, שהתכוונה להקים במקום אזור מסחרי. רוב רובה של הפעילות המסחרית והעסקית של היהודים התרכזה עדיין ביפו (כיוון שראשי הוועד, עקיבא אריה ויס ומאיר דיזנגוף התעקשו שלא לפתוח בתל אביב בתי מסחר כדי לקבע את דמותה כ"עיר גנים"). בינתיים שימש האזור כשוק פתוח אליו הגיעו שיירות גמלים עם סחורה מיפו וקונים יהודים משכונות תל אביב העתידית וממושבות כגון ראשון לציון, פתח תקווה ועוד.
לאחר פרעות תרפ"א בהן נרצחו יהודים ונבזזו בתי עסק ביפו הובהר הצורך בהקמת מרכז מסחרי יהודי. למשימת הקמת המרכז התגייסה אגודת "מרכז מסחרי" בראשות מנחם גילוץ, אף הוא מימייסדי תל אביב, שיצרה אגודה בה ערבו זה לזה החברים הדדית מול מוסדות פיננסיים כבנק אפ"ק ובנק ברקליס לקבלת הלוואות לרכישת מגרשים באדמות "מרכולת" והקמת בתי עסק. ב-1921 הוקם מרכז מסחרי בגבול הרחובות כפר גלעדי והקישון שגדל והתרחב מאוחר יותר. היה זה המתחם הראשון בארץ ישראל שתוכנן מראש כמרכז מסחר ומלאכה, בנפרד ממגורים.
עם זאת, לאחר זמן מה, עת נרגע המצב והמתיחות התפוגגה, נעצרה אט אט הקמת המרכז המסחרי ועל האדמות שב ונוצר שוק פתוח. מאיר דיזנגוף, ראש העיר, כתב ב-1924 למפקד משטרת תל אביב, חיים הלפרין:
בסביבות הרחובות קצה אחד העם אוהל משה מקום היה מקודם שוק הולך ונעשה שוב שוק. בכל בוקר יכולים לראות שם סביב המקום, שנועד היה להיות גן ילדים, גמלים, חמורים, ומסתובבים של ערבים כמו בשוק. הם שמים את הפירות והירקות על הקרקע והכל מלוכלך. אני מבקש אפוא מכבודו לשלוח לשם בכל בוקר השכם שומר שישגיח שלא יהפכו מקום זה עוד הפעם לשוק. רבים מרוכלי הרחוב משאירים ברחוב עגלותיהם ושולחנותיהם, מה שמתנגד לכל חוק, והרחוב לא יכול להיות לרשות היחיד. הנני מבקש עוד פעם לאחוז בכל האמצעים שבלילה לא יישאר שום דבר ברחוב. לא עגלות, שולחנות וסחורות ולא ארגזים ותיבות".
המרד הערבי הגדול של 1936–1939 נתן דחיפה מחודשת להרחבת המרכז המסחרי והוא החל להוות את המרכז הסיטונאי העיקרי לכל דרום ארץ ישראל היהודית. בשנת 1935 נבנה שוק העלייה בסגנון הבינלאומי ברחוב העלייה פינת רחוב וולפסון וכיום הוא מבנה נטוש המיועד להריסה מלבד חזית מבנה השוק המיועדת לשימור.
המרכז בעבר

בעבר נבדלו רחובות המרכז זה מזה על פי תחומי הפעילות של החנויות: כגון - רחוב מטלון שהיה מוקדש לכלי בית, רחוב לוינסקי שהיה מוקדש למוצרי מזון, רחוב וולפסון שהיה מוקדש עבור תאורה, רחוב כפר גלעדי שהיה מוקדש למוצרי קוסמטיקה, ודרך יפו שהיה מוקדש לאביזרי אופנה.
המרכז בעבר > מחסני מזון

ברחבי המתחם שכנו גם מחסני מזון בסמוך אל שוק העלייה שסיפקו תוצרת ביתית לכל הארץ וכיום עוברים הסבה אל מגורים.
המרכז בעבר > שוק התחפושות

עד לתחילת שנות ה-90 התקיים: שוק תחפושות ברחוב כפר גלעדי כמידי שנה לפני חג הפורים.
המרכז כיום

כיום השכונה משמרת את עירוב השימושים בה כך שבשעות היום מתקיימת בה פעילות מסחרית שוקקת בקומת הקרקע וזאת בהתאם למדיניות עיריית תל אביב המעודדת עירוב זה. בשכונה בוצעו מספר לא מבוטל של פרויקטי התחדשות עירונית, בייחוד בקרנות הרחובות. מחירי השכירות בשכונה גבוהים יחסית בשל קרבתה למרכז העיר ההיסטורי של תל אביב ופארק המסילה מצפון, לסצנת הלילה של פלורנטין מדרום ושוק לוינסקי הנמצא במזרחה. בנוסף, בסמוך לשכונה נמצאות שתי תחנות של הקו האדום: תחנת אלנבי ותחנת אליפלט.
ראו גם

שוק לוינסקי
שוק העלייה
לקריאה נוספת

מנחם גילוץ, ספר זיכרון לחברת מרכז מסחרי: אגודה הדדית, שפעלה במשך שלושים ושש שנה, י’ שבט תרפ"א - י"ט סיון תשי"ז, תל אביב, 1957
הערות שוליים

↑  דרום_25.1.22 (tel-aviv.gov.il)
↑  רחוב מרכולת, באתר פרויקט תל אביב
↑  מטלון 75, תל אביב, באתר הישראלית
↑  הדר דוד | ייזום פרויקטים בנדל״ן | פרויקט מטלון 49, באתר hadardavid (באנגלית)
↑  מפה באנגלית בהוצאת מחלקת המדידות המנדטורית, 1930 עם ציון המתחם Merkaz Mishari, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
זכויות להט"ב בבלארוס

| --- | --- |

בלארוס
 מעמד בחוק:  חוקי מאז 1994
 טרנסג'נדריות:  ישנה הכרה בשינוי מגדר
 שירות צבאי:  לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים אינם רשאים לשרת בעוד הומוסקסואליות מוגדרת כמחלה פסיכיאטרית על ידי הכוחות המזוינים של בלארוס
 הגנה מפני אפליה:  אין הגנה בחוק מפני אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית
 זכויות משפחה
 הכרה בזוגיות חד־מינית:  אין הכרה בזוגיות חד מינית, בעוד ישנה הגבלה בחוקת המדינה המכירה בנישואים הטרוסקסואלים בלבד מאז 1994
 אימוץ:  אין הכרה באימוץ על ידי זוגות חד מיניים
 
 הצבעה על הצהרת האו"ם:  נמנעה
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בבלארוס מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שתושבים הטרוסקסואלים אינם חווים. פעילות הומוסקסואלית של גברים ונשים חוקית במדינה מאז 1994, אך משקי בית בראשות זוגות חד מיניים אינם זכאים לאותן הכרות משפטיות העומדת לרשות זוגות נשואים הטרוסקסואלים.
אף על פי נראות מסוימת במאה ה-21 של חברי הקהילה בבלארוס, זכויות להט"ב נותרו מוגבלות מאוד והומוסקסואליות נותרה בסטיגמה גבוהה בחברה הבלארוסית בעוד רבים מהאזרחים הקשורים לכנסייה האורתודוקסית מאמינים כי הומוסקסואליות היא מחלה פסיכיאטרית, אשר כתוצאה מכך, הומוסקסואלים וטרנסג'נדרים נוטים להסתיר את נטייתם המינית או זהותם המגדרית האמיתית בפומבי בעוד מי שמוגדר כ-"מחוץ מהארון" עלול להתמודד עם הטרדות, אלימות והתעללות פיזית.
במהלך ההפגנות בבלארוס בין השנים 2020–2021 נגד הנשיא אלכסנדר לוקשנקו אשר אופיינו בסמל המחאות - דגלה הקודם של המדינה (1991-1995) הן בבלארוס והן ברחבי העולם, פעילי זכויות להט"ב הפגינו לעיתים יחד עם דגל הגאווה לצידו עבור הפגנת סולידריות עם קהילת הלהט"ב הבלארוסית.
מעמד בחוק

| --- | --- |
 :  ראו גם – זכויות להט"ב במדינות ברית המועצות לשעבר
בעודה חלק מברית המועצות, בלארוס השתמשה בחוקים המשותפים לכל הרפובליקות הסובייטיות. ככזו, הומוסקסואליות נחשבה פלילית בשטחה. עם זאת, יחסים הומוסקסואלים בין נשים מעולם לא היו בלתי חוקיים בבלארוס אם כי לסביות היו עלולות להישלח למוסדות לחולי נפש אם התגלתה נטייתן החד מינית, בעוד שיחסים בין גברים הועמדו לדין לעיתים תכופות. מילים כמו הומוסקסואליות או גיי לא היו נוכחות בשום קוד סובייטי ומערכת המשפט הסובייטית השתמשה במונח "סדום" בעת העמדות לדין בנושא.
סעיף 1–119 לחוק הפלילי הקודם של בלארוס קבע כי גברים הומוסקסואלים המקיימים מגע מיני מרצון יורשעו לתקופות מאסר של עד חמש שנים. ב-1989 כמעט כ-50 אזרחים בלארוסים פוטרו בשל נטייתם החד מינית. בארגון הביון והמשטרה החשאית של ברית המועצות (ק.ג.ב.) הוקמה מחלקה מיוחדת למאבק בהומוסקסואליות. השירותים החשאיים השתמשו בסחיטה כדי לגייס סוכנים מקהילת הלהט"ב. קיומה מנעה את האפשרות של הופעת ארגון להט"ב כלשהו, או מדיה מודפסת שתוכננה במיוחד עבור חבריה.
בשנת 1992 נוסד עיתון בשם "Sex-AntiAIDS-Plus" באמצעות עזרה של ארגון לא ממשלתי בשם "Stop-AIDS-Belarus". הגיליון השני של העיתון יורט על ידי פרקליט, ונגד העיתון נפתח תיק פלילי. העיתון הכיל מודעות אישיות להומואים ולסביות בעוד הפרקליטות ראתה את ההודעות הללו כ-"מתנות".
ב-1994 נמחק התיק הפלילי נגד העיתון. עם זאת, המייסד והעורך הראשי שלו, רוסלן ג'ניוש, מחשש לרדיפה, הפסיק את מאמצי הפרסום שלו. בשנת 1992 נרשם מגזין להט"ב בשם "Randez-vous", אשר החל לצאת לאור. המגזין התמקד בעיקר במודעות אישיות והכיל מאמרים שנכתבו על ידי פסיכולוגים, סקסולוגים ומכתבים והודעות של קוראים בקרב הקהילה בטור מיוחד בשם "סלון כחול". עם זאת, בשנת 1994 חדל המגזין להתקיים.
ב-1 במרץ 1994, הפרלמנט של בלארוס שינה את סעיף 1–119 בחוק הפלילי של בלארוס, ובכך הומוסקסואליות הועברה אי-הפללה והפכה לחוקית בעוד גיל ההסכמה השווה לזוגות הומוסקסואלים והטרוסקסואלים כאחד לגיל 16 שנים.
הכרה במערכות יחסים חד מיניות

בלארוס אינה מכירה בנישואים חד מיניים, וגם לא בכל צורה של זוגיות חד מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, מעמד ידועים בציבור).
לצד אי הכרתה של בלארוס במערכות יחסים הומוסקסואליות, ישנה הגבלה בחוקת המדינה בסעיף 32 וחוק הנישואין והמשפחה (סעיפים 1 ו-12) המגדירים נישואים כאיחוד הטרוסקסואלי בין גבר לאישה בלבד מאז 1994.
הגנה מפני אפליה

קוד העבודה (סעיף 14) אוסר על אפליה בתחום יחסי העבודה. עם זאת, נטייה מינית או זהות מגדרית נותרו מחוץ לרשימת המאפיינים החברתיים שעל בסיסם אפליה אסורה על פי החוק, לצד נושאים נוספים כגון מתן סחורות ושירותים, פשעי שנאה ודברי שטנה.
רדיפה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית אינן מוכרות מפורשות בחוק כעילה להענקת מעמד פליט, בעוד בני זוג מאותו המין אינם מוכרים למטרות הגירה. לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי, בלארוסים רבים קיבלו מקלט מדיני מחוץ לבלארוס, על בסיס חשש מרדיפות הומופוביות. הסיבה השכיחה ביותר שצוינה הייתה הטרדה רשמית או בלתי רשמית מצד המשטרה. ארגון זכויות האדם אמנסטי אינטרנשיונל ורשת הלהט"ב הבלארוסית (AILGBT-Belarus) דיווחו על פליטים אשר קיבלו מקלט מדיני בצ'כיה, צרפת, הולנד ושוודיה.
תנאי מחיה > חופש הביטוי

ספקית האינטרנט בלטלקום הנמצאת בבעלות מלאה של ממשלת בלארוס ומופעלת על ידי משרד התקשורת המחזיקה ברשת קווים של סיבים אופטיים, היא הספקית היחידה לטלפונים נייחים בבלארוס, אשר ניסתה לחסום את הגישה לאתרי להט"ב בשטחי המדינה, לפחות ממועדוני אינטרנט. משאבי אינטרנט עבור להט"ב בבלארוס פעלו לאחרונה ללא בעיות. עם זאת, נחסמה הגישה לאתרי אינטרנט בקרב חברי הקהילה הרוסית בהם "Gay.ru". חברה פרטית בבלארוס צנזרה מודעות אישיות של הומוסקסואלים באתר "Apagay.com", אתר אינטרנט בעל תכנים הומוסקסואלים, הידוע כיום בשם "Gay.by." בתגובה לתלונות, בעל האתר הסביר תחילה כי יש לו "זכות לערוך מודעות אישיות", אם כי לאחר מכן הצהיר שהאתר רק "מיישם המלצות", אך לא ציין מטעם מי.
המגזין היחיד לקהילת הלהט"ב בבלארוס, "Forum Lambda" פורסם על ידי הארגון "Lambda Belarus" ברוסיה והופץ בבלארוס משנת 1998 עד 2002. עם זאת, פרסומו נאסר מספר פעמים על ידי ועדת הפרסום הממלכתית.
המקור העיקרי למידע על החיים של קהילת הלהט"ב בבלארוס הוא "Gay.by." המוגדר כאחד מ-10 האתרים המתוירים ביותר בבלארוס עם קהל חודשי של למעלה מ-350,000 מבקרים. יוצרי האתר נתקלים בבעיות רבות כאשר מנסים להפיץ מידע על הומוסקסואליות. בדצמבר 2002, אוניברסיטת המדינה הבלארוסית במינסק אסרה גישה לכל משאבי האינטרנט עם תכנים הומוסקסואלים. במרץ 2003, הנהלת בית הקפה, "Soyuz Online", הגדול והפופולרי ביותר בקרב הומואים במינסק, חסמה את האתר גם כן. בינואר 2004, חברת אחסון האתרים הלאומית "N1.BY" סירבה להענקת שירותים עבור "Gay.by." מוקדם יותר בשנת 2003, מנהל המערכת של "Krasnaya Banernaya" אסר על "Gay.by." להשתמש בהחלפת באנרים.
ב-10 במאי 2003, האקר לא ידוע פרץ ל-"Gay.by." אשר מחק את כל הנושאים בפורום של האתר ופתח שרשור חדש המכיל פנייה לרצח הומוסקסואלים. בנוסף, בזמן הורדת עמוד הבית של "Gay.by." ההודעה "PIDARS MUST DIE" ו-"STOP PIDARS IN BELARUS" (מתרוממים חייבים למות, עצרו את המתרוממים בבלארוס - מילות גנאי כלפי הומוסקסואלים) הופיעה על המסך. פריצתו של ההאקר גררה שיחות טלפון לחברי הצוות של האתר באיומים באלימות פיזית. שורה חדשה של אתרים המסקרים את קהילת הלהט"ב בבלארוס מדווחים כמעודכנים בעוד "Sunshine.by", בלוג הלהט"ב הראשון בבלארוס, מספק תוכן על מצב חברי הקהילה במדינה.
תנאי מחיה > בריאות

אחוז גבוה של התאבדות נצפה בקרב לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים בלארוסים. עזרה פסיכולוגית מוסמכת בדרך כלל אינה זמינה. ברחבי מינסק, לשלוש האוניברסיטאות: אוניברסיטת בלארוס, האוניברסיטה הפדגוגית של בלארוס והאוניברסיטה האירופית למדעי הרוח - ישנם קורסי פסיכולוגיה מלאים בתוכנית הלימודים, אך אינן מטפלות בבעיות של מיעוטים מיניים בהם תושבי להט"ב.
תנאי מחיה > אפליה > פוליטיקה

תמיכה גלויה בזכויות להט"ב אינה עמדה פופולרית בפוליטיקה הבלארוסית. ביולי 2001, הוועדה המארגנת של קונגרס הצעירים הבלארוסי הראשון, הצביעה נגד מתן אפשרות לחברי ארגון הלהט"ב "Lambda Belarus" להשתתף. במרץ 2002 פרסמו מספר כלי תקשורת את הצהרות החזית הצעירה (ארגון הנוער של החזית העממית הבלארוסית), שהכילו הצהרות הומופוביות. באופן ספציפי, מנהיג החזית הצעירה פאבל סיוויארינייץ' פרסם מכתב שבו כינה הומוסקסואליות כ-"חטא וסטייה הראויים למוות". לפי סיוויארינייץ', עובדת קיומם של הומוסקסואלים היא "תוצאה של קלקול וחטאים בעולם".
בתקרית אחרת, מיעוטים בהם תושבי להט"ב בלארוסים ניסו להצהיר הצהרת הזדהות רשמית עם קורבנות אסון צ'רנוביל. הניסיון יצר תגובת נגד, שהובילה לכך שמנהיג צעירי האופוזיציה, זמיצר דשקביץ', הצהיר בתוכנית הרדיו "ליל החירות" כי "בלארוס היא לא מקום להומואים" בעוד כי הם "אנשים חולים שהאופוזיציה לא תיכנס לדיאלוג איתם".
בספטמבר 2004, הנשיא אלכסנדר לוקשנקו, הצהיר בנאום בפני מועצת הביטחון הבלארוסית כי "עלינו להראות לחברה שלנו בעתיד הקרוב, מה הם (האיחוד האירופי וארצות הברית) עושים כאן, איך הם מנסים להפוך את הבנות שלנו לזונות, איך הן מאכילות את האזרחים שלנו בסמים אסורים, איך הן מפיצים כאן סטיות מיניות, באילו שיטות הם נוקטים". ב-4 במרץ 2012, יומיים לאחר שמנהיגי האיחוד האירופי כולל שר החוץ הגרמני, גידו וסטרוולה, הידוע כהומוסקסואל גלוי, קראו לצעדים חדשים של הטלת סנקציות על לוקשנקו בשל הפרות של זכויות אדם בבלארוס בפסגה בבריסל, לוקשנקו עורר מחלוקת דיפלומטית מגרמניה לאחר שהצהיר בתגובה כי "עדיף להיות דיקטטור מאשר הומו". בתגובה, וסטרוולה כינה אותו כ-"דיקטטור האחרון באירופה" במהלך הפגישה.
בשנת 2018, שר הפנים איגור שונוביץ' השתמש בשפה פוגענית בטלוויזיה הלאומית לתיאור הומוסקסואלים. פעילי זכויות אדם קראו לפתוח בתיק פלילי בגין הצהרותיו המפלות, אם כי הממשלה הודיעה כי לא מצאה בעיתיות כלשהי מצד הערותיו של שונוביץ'.
תנאי מחיה > אפליה > חינוך

במאי 2003, הנהלת האוניברסיטה האירופית למדעי הרוח במינסק אסרה על הצגתו של הסרט התיעודי "Outlawed" המציג תוכן הסוקר אפליה כלפי הומואים ולסביות ברחבי העולם. לטענת צוות האוניברסיטה, האיסור נעשה "בלחץ הכנסייה הרוסית האורתודוקסית".
תנאי מחיה > אפליה > צבא

לפי משרד ההגנה הבלארוסי והמרכז לחקר מיעוטים מיניים של אוניברסיטת קליפורניה, בלארוס אוסרת על תושבי להט"ב מוצהרים לשרת בצבא בעוד רשת הלהט"ב "AILGBT-Belarus" תיעדה לפחות כחמישה מקרים של הומוסקסואלים אשר לא הורשו לשרת בכוחותיו בשל נטיותיהם החד מיניות. לא מדווחים על מקרים של הטרדות הומופוביות בקרב חיילי הצבא, אך ייתכן שזו תוצאה של הומוסקסואלים אשר הסתירו את זהותם בפני הסביבה.
תנועות להט"ב ברחבי בלארוס > ארגוני להט"ב

אין ארגון רשמי המוכר בחוק בבלארוס שמציג שיפור למען מעמדם של זכויות להט"ב בעוד כול יוזמה בנושא פועלת מחוץ למסגרת החוקית. ארגון הגברים, "Vstrecha" איננו מוגדר כארגון להט"ב, אך מבצע עבודה רבה שמטרתה מאבק ב-HIV ואיידס בקרב גברים המקיימים יחסי מין עם גברים (MSM).
מספר ארגונים ועמותות העוסקות בשיפור מעמד זכויות תושבי הלהט"ב הלארוסים כוללים את:
"Belarus Lambda League".
"Belarusian initiative by sexual and gender equality".
"GayBelarus - LGBT Human Rights Project".
"Vstrecha".
"Gay Alliance Belarus".