stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
16 ביולי
אירועים היסטוריים ביום זה

622 – תחילת הלוח המוסלמי. מוחמד מתחיל את ההג'רה שלו ממכה למדינה
1377 – ריצ'רד השני, מלך אנגליה מוכתר כמלך בגיל 10
1661 – השטרות הראשונים באירופה מונפקים על ידי הבנק השוודי סטוקהולם בנקו
1790 – הקמת עיר הבירה של ארצות הברית, וושינגטון די. סי.
1920 – חוזה סן-ז'רמן נכנס לתוקף ובכך חדלה האימפריה האוסטרו-הונגרית מלהתקיים כישות מדינית
1942 – גירוש יהודי פריז בשואה: בפקודת משטר וישי בראשות פייר לאוואל, המשטרה הצרפתית מרכזת 13,152 יהודים וכולאת אותם באצטדיון מרוצי החורף
1945 – פרויקט מנהטן: העידן האטומי מתחיל עם ניסוי טריניטי, במהלכו ארצות הברית מפוצצת פצצה גרעינית המבוססת על פלוטוניום באתר טריניטי ליד אלמגורדו, ניו מקסיקו
1950 – במשחק המכריע על הזכייה במונדיאל 1950, שנערך באצטדיון מרקנה בריו דה ז'ניירו, מנצחת אורוגוואי את ברזיל בתוצאה 2 – 1
1969 – במסגרת תוכנית אפולו האמריקאית, שיגור משימת אפולו 11 לירח, ובה האסטרונאוטים ניל ארמסטרונג, באז אולדרין, ומייקל קולינס. במהלך המשימה נחתו בני אדם, לראשונה בהיסטוריה, על הירח
1979 – נשיא עיראק אחמד חסן אל-בכר מתפטר וסדאם חוסיין עולה לשלטון במקומו
1988 – פלורנס גריפית ג'וינר קובעת את שיא ריצת 100 מטר נשים ומעמידה אותה על התוצאה 10.49, שיא שלא נשבר עד היום
1990 – בפיליפינים מתרחשת רעידת אדמה במגניטודה 7.7. מעל 1,600 איש נספים באסון
2001 – פיגוע בתחנת הרכבת בבנימינה נהרגו שני חיילים ו-11 אנשים נפצעו
2002 – פיגוע התאבדות באוטובוס דן מספר 189 בקו מבני ברק לעמנואל, 9 הרוגים
2005 – הספר הארי פוטר והנסיך חצוי-הדם יוצא לאור באנגלית, במהדורה ראשונה בת 10.8 מיליון עותקים
2006 – רקטת פג'ר, ששיגר חזבאללה מלבנון, פגעה במוסך של רכבת ישראל בחיפה וגרמה למות שמונה עובדים
2008 – מתבצעת עסקת החלפה, בה מוחזרים לישראל גופות החיילים אלדד רגב ואהוד גולדווסר, בתמורה למחבל הדרוזי סמיר קונטאר, ארבעה אסירים לבנונים ו-197 גופות של אנשי חזבאללה
2011 – הגשושית Dawn האמריקאית אשר שוגרה לחלל ב-2007 הגיעה לאסטרואיד 4 וסטה
נולדו

1194 – קלרה מאסיזי, קדושה איטלקית (נפטרה ב-1253)
1486 – אנדריאה דל סרטו, צייר איטלקי מתקופת הרנסאנס, (נפטר ב-1530)
1862 – איידה ב. ולס, עיתונאית, סופרג'יסטית, ופעילת זכויות אזרח אפרו-אמריקאית, ידועה בשל תיעוד מעשי לינץ' בארצות הברית (נפטרה ב-1931)
1872 – רואלד אמונדסן, מגלה ארצות שהגיע לקוטב הדרומי (נפטר ב-1928)
1879 – ברט לואיס, מלחין אמריקאי (נפטר ב-1948)
1896 – טריגווה לי, מזכ"ל האו"ם הראשון (נפטר ב-1968)
1907 – ברברה סטנוויק, שחקנית אמריקאית (נפטרה ב-1990)
1911 – ג'ינג'ר רוג'רס, שחקנית ורקדנית אמריקאית (נפטרה ב-1995)
1921 – אמונה ירון, בתו הבכורה של ש"י עגנון, שעסקה בהוצאה לאור של היצירות הרבות שהותיר בעזבונו (נפטרה ב-2015)
1921 – בצלאל גבר, ראש מועצת עומר הראשון (נפטר ב-2024)
1924 – קלוד אברבנאל, מלחין ישראלי ומוזיקולוג (נפטר ב-2012)
1925 – וליד ח'אלדי, היסטוריון פלסטיני
1926 – מנחם אבירם, איש צבא ישראלי, ממפקדי חטיבת הצנחנים, מפקד אוגדה 49 (נפטר ב-2015)
1926 – סטף ורטהיימר, תעשיין ישראלי
1928 – דוד ירקוני, קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, כיהן כמפקד אגד ארטילרי 9222 (נפטר ב-2013)
1928 – אניטה ברוקנר, סופרת אנגליה ממוצא יהודי (נפטרה ב-2016)
1928 – בלה דוידוביץ', פסנתרנית סובייטית-אמריקאית-יהודיה
1929 – טד אוונס, מאמן כדורסל אמריקאי
1932 – דיק ת'ורנברג, פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי (נפטר ב-2020)
1933 – בתיה אורני, הנווטת הראשונה בחיל האוויר הישראלי (נפטרה ב-2020)
1936 – שמואל הופרט, סופר עברי, שדרן ועורך תוכניות רדיו (נפטר ב-2006)
1939 – עמירם טראובר, שחיין ישראלי
1943 – אבי ברדוגו, עורך דין ופעיל חברתי, ממייסדי תנועת הפנתרים השחורים ומפלגת עלה ירוק (נפטר ב-2024)
1946 – ג'ון הולינס, שחקן ומאמן כדורגל אנגלי (נפטר ב-2023)
1948 – מיכאל תפוח, מפיק קולנוע וטלוויזיה ואמרגן ישראלי
1948 – פנחס צוקרמן, כנר ומנצח ישראלי
1951 – צרויה להב, סופרת, פזמונאית ומשוררת ישראלית
1952 – סטיוארט קופלנד, מתופף אמריקאי
1955 – זוהר ארגוב, זמר ישראלי (נפטר ב-1987)
1957 – ולודז'ימייש סמולארק, כדורגלן פולני ששיחק בעמדת החלוץ (נפטר ב-2012)
1957 – איגור אברונין, אתלט ישראלי (נפטר ב-2020)
1958 – קרלו שטרנגר, פסיכולוג, פסיכואנליטיקאי ופרופסור לפסיכולוגיה ישראלי (נפטר ב-2019)
1962 – אריאלה רובינוביץ, שחקנית ישראלית
1963 – פיבי קייטס, שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית
1963 – יזהר שי, שר המדע והטכנולוגיה מטעם מפלגת כחול לבן
1964 – מיגל אינדוראין, רוכב אופניים ספרדי
1964 – נינו בורג'נדזה, פוליטיקאית גאורגית, פעמיים נשיאה זמנית של גאורגיה, ויו"ר הפרלמנט של גאורגיה
1967 – אביתר לזר, שחקן טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון ישראלי
1967 – וויל פרל, שחקן אמריקאי
1970 – ירון מוטולה, שחקן, במאי ומחזאי ישראלי
1975 – דנה הרמן, כתבת התרבות של הערוץ הראשון
1976 – בובי לאשלי, מתאבק אמריקאי
1978 – שחר סגל, שדרנית רדיו, מגישה, תסריטאית ועורכת טלוויזיה ישראלית
1979 – עידית נוידרפר, שחקנית ישראלית
1982 – סטיבן הוקר, אתלט אוסטרלי, אלוף אולימפי בקפיצה במוט
1982 – בן פרי, שחקן ישראלי
1982 – אנדרה גרייפל, רוכב אופני כביש גרמני
1984 – יונית טובי, שחקנית תיאטרון וזמרת ישראלית
1987 – מוסא דמבלה, כדורגלן בלגי
1988 – סרחיו בוסקטס, כדורגלן ספרדי
1989 – גארת' בייל, כדורגלן ולשי
1990 – ג'יימס מאסלו, שחקן וזמר יהודי אמריקאי
1991 – אביחי נפתלי, זמר ומפיק מוזיקלי ישראלי
2006 – מאיה דדון, זמרת ישראלית
נפטרו

678 – עאישה, "אם המאמינים", אשתו השלישית של מוחמד, מייסד האסלאם (נולדה ב-612)
1216 – אינוקנטיוס השלישי, אפיפיור הידוע בשל מסע הצלב הרביעי (נולד ב-1160)
1342 – קארוי הראשון, מלך הונגריה (נולד ב-1288)
1509 – ז'ואו דה נובה, חוקר אוקיינוסים (נולד ב-1460)
1557 – אן מקליבס, אשתו של הנרי השמיני מלך אנגליה (נולדה ב-1515)
1943 – הלגה דן, נערה יהודיה הולנדית, שסיפור ימיה האחרונים תחת השלטון הנאצי נכתב ביומנה (נולדה ב-1925)
1978 – אדיס דה פיליפ, מייסדת, מנהלת ובמאית האופרה הישראלית (נולדה ב-1912)
1981 – הארי צ'אפין, זמר ומשורר אמריקאי (נולד ב-1942)
1989 – הרברט פון קאראיין, מנצח אוסטרי (נולד ב-1908)
1995 – מרדכי (מוטה) גור, הרמטכ"ל העשירי של צה"ל (נולד ב-1930)
1999 – ג'ון קנדי ג'וניור, עיתונאי ומוציא לאור אמריקני; בנם של הנשיא ג'ון קנדי ואשתו ז'קלין קנדי (נולד ב-1960)
2003 – שמואל ספראי, היסטוריון ישראלי של תקופת בית שני ותקופת המשנה ותקופת התלמוד (נולד ב-1919)
2003 – סליה קרוז, זמרת ושחקנית קובנית (נולדה ב-1925)
2003 – קרול שילדס, סופרת קנדית ילידת ארצות הברית (נולדה ב-1935)
2012 – ג'ון לורד, ממקימי להקת הרוק הכבד "דיפ פרפל" וחבר בה במשך שנים רבות (נולד ב-1941)
2019 – ג'ון פול סטיבנס, שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית (נולד ב-1920)
2023 – ג'יין בירקין, שחקנית קולנוע, במאית, דוגמנית וזמרת אנגלייה (נולדה ב-1946)
2023 – קווין מיטניק, אחד מהקראקרים המפורסמים בעולם (נולד ב-1963)
2024 – ג'ו בראיינט, כדורסלן ומאמן כדורסל אמריקאי (נולד ב-1954)
חגים ואירועים החלים ביום זה

בוטסואנה – יום הנשיא (היום השני)
הכנסייה הקתולית – חגיגת גבירתנו מהר הכרמל
15 ביולי – 17 ביולי
יולי
לוח אירועים שנתי
אינוקנטיוס השלישי
אן מקליבס
ויולט ח'ורי

ויולט ח'ורי (בערבית: فيوليت خوري; 1929 – 1987) הייתה פוליטיקאית ועובדת סוציאלית ערבייה-ישראלית, וראש המועצה המקומית של כפר יאסיף. היא הייתה האישה היחידה ששימשה כראש מועצה ערבית בישראל והאישה הראשונה שנבחרה למועצה מקומית ערבית.
ביוגרפיה

ויולט נולדה לשושלת ערבית של כמרים יוונים-אורתודוקסים, אם כי אביה היה שוטר ואמה מנהלת בית ספר ערבי לבנות בחיפה. התחנכה בתיכון דובר-אנגלית מעורב ערבי-יהודי, בחיפה. לאחר מכן למדה עבודה סוציאלית, וכן עבדה במקצוע זה. במהלך עבודתה הסתובבה בכפרים ערביים בגליל, דבר שגרר ביקורת רבה מצד אנשים בכפר יאסיף שחשבו שזה לא-ראוי לאישה רווקה. לכן, ב-1952 התארסה דרך שידוך לפאוזי ח'ורי, שהיה מבוגר ממנה ב-18 שנה, ולאחר מכן התחתנו.
ויולט נכנסה לפוליטיקה מקומית בעקבות בעלה, פאוזי ח'ורי, שהיה בתחילה חבר מועצה בכפר יאסיף, ומאוחר יותר התמנה כראש המועצה. כשהוא נבחר לראשות המועצה התפטרה ויולט מעבודתה כעובדת סוציאלית במועצה. היא פתחה חנות בגדים, ואחר כך את גן הילדים הראשון בכפר יאסיף. בעלה פאוזי ח'ורי התפטר בעקבות משבר פוליטי, וויולט התבקשה על-ידי מליאת המועצה להחליף אותו וב-1972 נכנסה לתפקיד. היא מינתה נשים רבות לתפקידים במועצה, בין השאר כדי להתמודד עם הקושי של גברים לעבוד תחתיה. במהלך הקדנציה במועצה קיבלה ח'ורי מענקים מיועץ ראש הממשלה לענייני ערבים, וכן התהדקו הקשרים עם הקיבוץ השכן, יחיעם. למרות ההישגים שלה היא הודחה מתפקידה לאחר כשנה וחצי. בבחירות לרשויות המקומיות שנערכו בשנת 1978, רצה במפלגה עצמאית וזכתה במושב אחד במועצה, ועל-כן הייתה לאישה הראשונה שנבחרה באופן דמוקרטי למועצה מקומית ערבית. ויולט ח'ורי הייתה במועצה כ-14 שנים. ראש המועצה שנבחר אחריה היה ג'מיל לביב ח'ורי.
לקריאה נוספת

Herzog, Hanna (1999). Gendering Politics: Women in Israel. University of Michigan Press. ISBN 978-0-472-10945-6.
הערות שוליים

1 2  Herzog 1999, p. 209
1 2  Emtiaz Zourob, قلم ودفتر .. من وجع البنفسج: فيوليت خوري, قلم ودفتر .. من وجع البنفسج, ‏الأربعاء، 12 مارس 2014
↑  ויולט חורי לראשות כפר יסיף: לראשונה ערבייה בראש רשות מוניציפיאלית, על המשמר, 27 בדצמבר 1971
1 2 3  יום האישה הבינלאומי: סולידריות תחילה, באתר המכון הישראלי לדמוקרטיה, ‏2022-08
1 2 3  Herzog 1999, p. 211
1 2 3  Herzog 1999, p. 210
↑   ג'קי חורי, הבחירות ברשויות הערביות: הנשים עוברות קדימה, באתר הארץ, 2 באוקטובר 2013
↑  ח׳אולה אבו בקר, בדרך לא סלולה: נשים ערביות כמנהיגות פוליטיות בישראל, המרכז לחקר החברה הערבית בישראל, 1998, מסת"ב 978-965-454-032-2
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007396562705171  VIAF: 26154921231363590089   WorldCat (עם VIAF): 26154921231363590089
1881 בארצות הברית

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««  1880   1879  1878 |  דגל ארצות הברית | 1881  בארצות הברית |  »»»  1882   1883   1884 |
כל ערכי השנים בארצות הברית • אירועים בולטים בעולם ב-1881 פורטל ארצות הברית • לוח שנה של שנת 1881
1881 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 105 שנה מיום היווסדה.
הנהגה

הנשיא: רתרפורד הייז (המפלגה הרפובליקנית) עד 4 במרץ, ג'יימס גרפילד (המפלגה הרפובליקנית) עד 19 בספטמבר, צ'סטר ארתור (המפלגה הרפובליקנית)
סגן הנשיא: ויליאם א. וילר (המפלגה הרפובליקנית) עד 4 במרץ, צ'סטר ארתור (המפלגה הרפובליקנית) עד 19 בספטמבר, התפקיד לא אויש מ-19 בספטמבר
אירועים בולטים

5 בפברואר – ייסוד העיר פיניקס שבאריזונה.
19 בפברואר – קנזס היא המדינה הראשונה בארצות הברית האוסרת על מכירת משקאות אלכוהולים בתחומה
4 במרץ – ג'יימס גרפילד מושבע לנשיאות ארצות הברית
1 ביולי – שיחת הטלפון הבינלאומית הראשונה, בין ניו-ברונסוויק, קנדה לבין מיין, ארצות הברית
2 ביולי – ג'יימס גרפילד, נשיא ארצות הברית, נפצע קשה מירי מתנקש. מאוחר יותר, ב-19 בספטמבר, הוא נפטר
14 ביולי – השודד והאקדוחן האמריקני בילי הנער נורה למוות על ידי השריף פט גארט בפורט סאמנר.
20 ביולי – הצ'יף של שבט הסו פר רובץ מוביל את שארית אנשיו לכניעה לכוחות ארצות הברית בפורט בדפורד, מונטנה
27 באוגוסט – הוריקן פוגע בפלורידה ובקרוליינה וגורם למותם של כ-700 בני אדם.
5 בספטמבר – שרפה פורצת במדינת מישיגן אשר גורמת למותם של 282 אנשים.
19 בספטמבר – נשיא ארצות הברית ג'יימס גרפילד נפטר כעשרה שבועות לאחר שנורה. סגן הנשיא צ'סטר ארתור הופך לנשיא ה-21 של ארצות הברית.
26 באוקטובר – קרב האקדחים באו.קיי. קוראל, אשר נחשב לקרב היריות המפורסם ביותר של המערב הפרוע, מתרחש בעיירה טומבסטון שבאריזונה. שלושה אנשים נהרגו במהלך קרב היריות.
4 בדצמבר – נוסד העיתון לוס אנג'לס טיימס
נולדו

31 בינואר – אירווינג לאנגמיור, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1932 (נפטר ב-1957)
12 באוגוסט – ססיל ב. דה-מיל, במאי קולנוע אמריקני (נפטר ב-1959)
20 באוגוסט – אדגר גאסט, משורר ושדרן רדיו (נפטר ב-1959)
8 בספטמבר – הארי הילמן, אתלט ואלוף אולימפי (נפטר ב-1945)
1 באוקטובר – ויליאם בואינג, מהנדס אמריקאי (נפטר ב-1956)
22 באוקטובר – קלינטון דייוויסון, חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1937 (נפטר ב-1958)
נפטרו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
14 ביולי – בילי הנער, אחד הפושעים הגדולים בהיסטוריה של המערב הפרוע (נולד ב-1859)
17 ביולי – ג'ים ברידג'ר, סייר ומגלה ארצות (נולד ב-1804)
10 באוגוסט – אורוויל בראונינג, פוליטיקאי (נולד ב-1806)
19 בספטמבר – ג'יימס גרפילד, נשיא ארצות הברית (התנקשות) (נולד ב-1831)
13 בדצמבר – ג'ון קווידור, צייר (נולד ב-1801)
ג'יימס גרפילד, נשיא ארצות הברית, נפצע קשה בניסיון התנקשות ונפטר בהמשך
ג'יימס גרפילד
טריטוריית אוקלהומה

| --- | --- |

 
 ממשל
 עיר בירה:  גאת'רי
 רשות מחוקקת:  Oklahoma Territorial Legislature 
 היסטוריה
 תאריכי הקמה:  1890 
 תאריכי פירוק:  1907 
 ישות קודמת:   הטריטוריה האינדיאנית    שטח ההפקר של אוקלהומה
 ישות יורשת:   אוקלהומה
 
טריטוריית אוקלהומה הייתה טריטוריה מאוגדת מאורגנת של ארצות הברית שהתקיימה מ-2 במאי 1890 עד 16 בנובמבר 1907, אז צורפה עם הטריטוריה האינדיאנית תחת חוקה חדשה והתקבלה לאיחוד כמדינת אוקלהומה.
החוק המקורי של אוקלהומה משנת 1890 ארגן את המחצית המערבית של הטריטוריה האינדיאנית ורצועת ארץ הידועה כשטח הפקר לתוך טריטוריית אוקלהומה. שמורות בשטח החדש נפתחו אז להתיישבות בסדרה של קרקעות ב-1890, 1891 ו-1893.
שבעה מחוזות הוגדרו עם יצירת השטח. הם סומנו במקור לפי מספר ובסופו של דבר הפכו למחוזות לוגאן, קליבלנד, אוקלהומה, קנדה, קינגפישר, פיין וביבר. ה-Land Run של 1893 הוביל להוספת מחוזות קיי, גרנט, וודס, גארפילד, נובל ופוני. הטריטוריה רכשה מחוז נוסף באמצעות פתרון סכסוך גבול עם טקסס, שהיום מפוצלת למחוזות גריר, ג'קסון, הרמון וחלק מבקהאם.
היסטוריה > ארגון

טריטוריית אוקלהומה החלה עם חוק אי קיום יחסי המין האינדיאני משנת 1834 כאשר הקונגרס של ארצות הברית ייחד שטחים עבור אינדיאנים. באותה תקופה, האדמה הייתה טריטוריה לא מאורגנת שהורכבה מהאדמה הפדרלית "ממערב למיסיסיפי ולא בתוך מדינות מיזורי ולואיזיאנה, או טריטוריית ארקנסו ... " עד 1856, השטח הצטמצם לכדי הגבולות המודרניים של מדינת אוקלהומה, למעט מחוז אוקלהומה ומחוז גריר אולד. אדמות אלה נודעו כטריטוריה האינדיאנית, מכיוון שהן הוענקו למדינות הודיות מסוימות במסגרת חוק ההסרה ההודית, בתמורה לשטחים ההיסטוריים שלהן ממזרח לנהר המיסיסיפי.
עד לנקודה זו השתמשו האינדיאנים באופן בלעדי באדמה. בשנת 1866, לאחר מלחמת האזרחים האמריקנית, הממשל הפדרלי דרש הסכמים חדשים עם השבטים שתמכו בקונפדרציה ואילץ אותם לוותר על קרקעות ולוויתורים אחרים. כתוצאה מהסכמי השיקום, נדרשו חמשת השבטים המתורבתים לשחרר את עבדיהם ולהציע להם אזרחות מלאה בשבטים אם הם רצו להישאר באומות. זה אילץ רבים מהשבטים בטריטוריה האינדיאנית לעשות ויתורים.
פקידים אמריקאים אילצו את הוויתור של כ-2,000,000 acre (8,100 קילומטרים רבועים) של קרקע במרכז הטריטוריה האינדיאנית. אליאס קורנליוס בודינו, לוביסט מסילת ברזל, כתב מאמר שפורסם ב"שיקגו טיימס" ב-17 בפברואר 1879, שהפך את המושג אדמות לא מוקצות לפופולריות כדי להתייחס למסכת זו. עד מהרה החלה העיתונות הפופולרית להתייחס לאנשים המתסיסים להתיישבותה כאל בומרס. כדי למנוע התיישבות של האדמה על ידי אירופאים-אמריקאים, הנשיא רתרפורד הייז פרסם כרוז האוסר על כניסה בלתי חוקית לטריטוריה האינדיאנית באפריל 1879.
היסטוריה > ה-Land Run והמקדימים

ה-Land Run של 1889, ההתיישבות הקרקעית הראשונה בהיסטוריה של הטריטוריה, פתחה את טריטוריית אוקלהומה להתיישבות ב-22 באפריל 1889. למעלה מ-50,000 איש נכנסו לאדמות ביום הראשון, ביניהם אלפי בני חורין וצאצאי עבדים. גם קאוץ' והבומרס שלו, המונים כעת כ-14,000 איש, נכנסו למירוץ. אלה שנכנסו לאוקלהומה לפני ההתחלה הרשמית של המירוץ נקראו המקדימים. המונח התייחס ל"סעיף מוקדם יותר" בחוק ההקצאות האינדיאני משנת 1889, הקובע שמי שיפר את ההתחלה הרשמית תדחה תביעתו על הקרקע.
כשהריצה החלה בצהריים, גברים רכובים על אלפי סוסים, עגלות, כרכרות, מרכבות וכלי רכב מיהרו לעבר אוקלהומה. שומרי החוק נלחמו עם המקדימים בכמה מקרים. חלוץ משפטי ירה ופצע את ויליאם קאוץ', אחד המקדימים. הוא מת ב-21 באפריל 1890 כתוצאה מפצעיו.
כשהמרוץ הסתיים, חלוצים מאוכזבים רבים נאלצו לעזוב את האזור ללא כל תביעה. מתוך 14,000 הבומרים, רק 1,000 הגישו תביעות. ערי אוהלים צמחו בן לילה באוקלהומה סיטי, קינגפישר, אל רינו, נורמן, גאת'רי וסטילווטר, שהיו הראשונים מההתנחלויות הגדולות. תביעות רבות נגרמו בגלל שיותר מאדם אחד תבע חלקת אדמה מסוימת. לעיתים קרובות זה היה כרוך בניסיון לקבוע מי מהצדדים הוא תובע משפטי. חלק מהמקרים אף הגיעו עד לבית המשפט העליון של ארצות הברית.
היסטוריה > תקופה טריטוריאלית מוקדמת

עד סוף היום ב-22 באפריל 1889, היו די והותר מתיישבים באדמות הבלתי מוקצות כדי לדרוש הקמת ממשלה טריטוריאלית. עם זאת, החקיקה הקצרה שקבעה את פתיחת האדמה לא הזמינה שום צורת ממשל באוקלהומה. לא הוקמו משטרה או בתי משפט מקומיים; כוחות צבא פדרליים סיפקו אכיפת חוק, ובית המשפט המחוזי של ארצות הברית למחוז המערבי של ארקנסו תחת השופט הפדרלי אייזק פרקר היה הצורה היחידה של תחומי שיפוט פליליים ואזרחיים. למרות זאת, האזור היה בדרך כלל שליו. רוב סכסוכי הקרקעות הוסדרו ללא שפיכות דמים, אם כי לכמה מהם נדרשו שנים כדי לפתור אותם. במשך יותר משנה היו תושבי טריטוריית אוקלהומה אוטונומים למחצה.
ב-2 במאי 1890, הקונגרס העביר את החוק המקורי של אוקלהומה, שארגן את המחצית המערבית של הטריטוריה האינדיאנית לטריטוריית אוקלהומה. החצי המזרחי נותר תחת שלטון אינדיאני, בעיקר זה של חמשת השבטים המתורבתים, כטריטוריה אינדיאנית. הקונגרס כלל בטריטוריית אוקלהומה את רצועת המדינה הידועה בשם "ארץ הפקר", ששטחה 3,681,000 acre (14,900 קילומטרים רבועים), שהפך למחוז ביבר. בספטמבר 1890, 1,282,434 acre (5,189.83 קילומטרים רבועים) של שמורות סאק ופוקס, איווה ופוטוואטומי בחלק המזרחי של טריטוריית אוקלהומה נפתחו להתיישבות. באביב שלאחר מכן, 4,397,771 acre (17,797.15 קילומטרים רבועים) של אדמות שאיין ואראפהו במרכז הטריטוריה נפתחו. ב-16 בספטמבר 1893, שטחי הצ'רוקי נפתח להתיישבות, והוסיף 6,014,239 acre (24,338.76 קילומטרים רבועים) של אדמה. בשנת 1895, שמורת קיקאפו של 206,662 acre (836.33 קילומטרים רבועים) יושבה, ובשנה שלאחר מכן מחוז גריר, שנחשב לחלק מטקסס, ניתן לטריטוריה על פי החלטה של בית המשפט העליון של ארצות הברית. ההתפתחויות הללו, עם שמורות קיווה, קומנאצ'י ואפאצ'י וויצ'יטה זה עתה נפתחו, העניקו לטריטוריית אוקלהומה אזור מיושב של 24,000,000 acre (97,000 קילומטרים רבועים), 1,725,646 acre (6,983.44 קילומטרים רבועים) מתוכם עדיין נכלל בשמורות אינדיאנים.
היסטוריה > הדרך למדינה

עם העברת החוק המקורי של 1890, טריטוריית אוקלהומה הייתה קיימת מ-1890 עד 1907. במהלך אותה תקופה, שבעה מושלים ושני מושלים בפועל ניהלו את השטח. במהלך 17 שנות קיומו, התרחשו מעט מאוד הערות בגלל הרעיון ההולך וגדל של מדינה, שמקורו בטריטוריה האינדיאנית. רוב המושלים נשארו בתפקידם רק כמה חודשים; המוסדות שנוסדו בתקופה זו היו אוניברסיטת אוקלהומה, בית הספר הטריטוריאלי לנורמלי (אוניברסיטת מרכז אוקלהומה), ובית הספר החקלאי והמכני של אוקלהומה (אוניברסיטת המדינה אוקלהומה).
נציגים של חמשת השבטים המתורבתים נפגשו בשנת 1902 כדי לעבוד על הבטחת מדינה עבור הטריטוריה האינדיאנית וקיימו כינוס באופאולה. הנציגים נפגשו שוב ב-1903 כדי לארגן כינוס חוקתי. הוועידה החוקתית של סקויה התכנסה במוסקוגי ב-21 באוגוסט 1905. גנרל פליזנט פורטר, המפקד הראשי של אומת קריק, נבחר לנשיא הוועידה. הנציגים הנבחרים החליטו שהקצינים המבצעים של חמשת השבטים המתורבתים ימונו כסגני נשיאים: ויליאם סי רוג'רס, ראש ראשי של הצ'רוקי; ויליאם ה. מארי, מונה על ידי מושל צ'יקסו, דאגלס ה. ג'ונסטון, לייצג את הצ'יקסו; הצ'יף גרין מק'קורטן מהצ'וקטאו; צ'יף ג'ון בראון מהסמינול; וצ'ארלס נ. הסקל, שמונה על ידי פורטר לייצג את הקריק.
הוועידה ניסחה חוקה, הכינה תוכנית ארגון לממשלה, הרכיבה מפה המציגה את המחוזות שיוקמו ובחרה צירים שילכו לקונגרס של ארצות הברית לעתור להקמת מדינה. הצעות הוועידה הוצגו במשאל עם בטריטוריה האינדיאנית, שבו הן קיבלו תמיכה גורפת. המשלחת זכתה לקבלת פנים צוננת בוושינגטון. פוליטיקאים מזרחיים, שחששו לקבלה של שתי מדינות מערביות נוספות,  הפעילו לחץ על הנשיא תאודור רוזוולט. רוזוולט המליץ להעניק לטריטוריות האינדיאנית ואוקלהומה מעמד של מדינה משותפת, מה שהוביל לכך שהקונגרס העביר את חוק הסמכות של אוקלהומה כדי לאפשר זאת עם כתיבת חוקה ואשרור שלה.
העבודה הקשה של ועידת החוקה של מדינת סקויה לא אבדה לחלוטין. כאשר נציגים מהטריטוריה האינדיאנית הצטרפו לוועידה החוקתית של מדינת אוקלהומה בגות'רי בשנה הבאה, הם הביאו איתם את הניסיון החוקתי שלהם. חוקת סקויה שימשה במידה רבה בסיס לחוקה של מדינת אוקלהומה, שנוצרה עם מיזוג שתי השטחים ב-1907.
המושל הטריטוריאלי פרנק פראנץ פיקח על המעבר מטריטוריה למדינה. הוא נבחר כמועמד הרפובליקני לכהן כמושל הראשון של המדינה. הוא התמודד מול הדמוקרטי צ'ארלס נ. הסקל בבחירות ב-17 בספטמבר 1907. באותן בחירות הוצעה חוקת אוקלהומה. החוקה התקבלה והסקל נבחר למושל. לאחר שתושבי אוקלהומה אימצו את חוקת ארצות הברית ב-16 בנובמבר 1907, טריטוריית אוקלהומה והטריטוריה האינדיאנית פורקו רשמית, ומדינת אוקלהומה התקבלה לאיחוד כמדינה ה-46.
ממשלה

עם העברת החוק המקורי של אוקלהומה בשנת 1890, השלטון הטריטוריאלי נוצר. לממשלה הטריטוריאלית לא הייתה חוקה, למעט חלקים מהחוק המקורי שיצר אותו, ששימשו כמסמך שלטוני למחצה. החוק המקורי סיפק ארגון שלם של הטריטוריה, הגדיר את תפקידי הממשל הטריטוריאלי, הטיל מגבלות על מעשי האספה המחוקקת, כמו גם על פעולות הקצינים הטריטוריאליים. היא גם קבעה את העיירה גאת'רי כבירה הטריטוריאלית.
הקונגרס דאג ליצירת רשות מחוקקת שנבחרה על ידי העם, אך הרשות המבצעת והמשפטית של הטריטוריה נבחרו ומינו על ידי נשיא ארצות הברית, בעצה ובהסכמת הסנאט של ארצות הברית. הממונים כללו מושל, מזכיר, שלושה שופטים פדרליים ומרשל. הנשיא בנג'מין הריסון מינה את ג'ורג' וושינגטון סטיל, רפובליקני מאינדיאנה, כמושל הטריטוריאלי הראשון.
ממשלה > רשות מחוקקת

החוק המקורי קרא להקמת אספה מחוקקת טריטוריאלית דו-ביתית המורכבת ממועצה טריטוריאלית, הבית העליון של האספה, ובית הנבחרים הטריטוריאלי, הבית התחתון של האספה. האספה יכלה ליצור רק חוקים התואמים את חוקת ארצות הברית ואת החוק המקורי, אך לא דרשה את הסכמת הקונגרס כדי להיכנס לתוקף. היה להם אותו כוח של חוק, וכך גם חוק שהתקבל על ידי ממשלת מדינה רגילה. חוקים שנחקקו על ידי האספה יכולים להיות מושעים על ידי נשיא ארצות הברית או לבטלם, בחלקם או בשלמותם, על ידי חוק של הקונגרס.
כאשר סטיל נכנס לתפקיד, הוא הוציא צו ביצוע ב-8 ביולי 1890, הקורא לבחירות הראשונות לאספה. הבחירות נקבעו ל-5 באוגוסט 1890. האספה הייתה אמורה להתכנס ב-12 באוגוסט, אך בשל מותם של שני חברים נבחרים, נקראו בחירות מיוחדות, וכינוס בית המחוקקים נדחה ל-27 באוגוסט 1890.
האספה הטריטוריאלית התכנסה למפגשים של 120 יום בגאת'רי. מושב החקיקה הראשון חולק באופן צר בין חברי המפלגה הרפובליקנית והדמוקרטית, כאשר לרפובליקנים יש יתרון קל בנציגים. עם זאת, הדמוקרטים התחברו עם צירים מהמפלגה הפופוליסטית ובכך שלטו בשני הבתים. נציגים פופוליסטים נבחרו לראשות בשניהם. המחוקקים בילו את רוב המושב בוויכוחים על מיקומם של הבירה, האוניברסיטה הממלכתית, המכללה הממלכתית למורים ובית הספר החקלאי. רק לקראת סוף המושב הם החלו להתייחס לנושאים אחרים הנחוצים להקמת הטריטוריה ותחזוקתו. סטיל כל כך נגעל מהקיפאון הפוליטי שהוא התפטר מתפקידו וחזר לאינדיאנה. בית המחוקקים הטריטוריאלי של אוקלהומה התכנס בפעם האחרונה ב-1905.
ממשלה > הרשות המבצעת

למושל הטריטוריאלי הוקנתה הסמכות המבצעת של הטריטוריה, היה אחראי לוודא שחוקיו יבוצעו נאמנה, ושימש כסמל הממשל הפדרלי בטריטוריה. המושל היה בעצמו המפקד העליון של המיליציה הטריטוריאלית והחיילים הפדרליים בטריטוריה וכן מפקח לענייני האינדיאנים באופן עצמאי. המושל היה בעל הסמכות להעניק חנינה על עבירות נגד חוקי הטריטוריה. הוא יוכל להעניק דחייה בגין עבירות נגד חוקי ארצות הברית עד שהנשיא יקבל את החלטתו בעניין. כמו כן הייתה מחובתו של המושל להתוות את גבולות המחוזות, למנות את מושבי המחוז ולמנות קציני שטחים ומחוזות בהסכמת המועצה הטריטוריאלית.
חוקים שהעבירה האספה הטריטוריאלית היו צריכים להיות מוצגים בפני המושל לאישורו. אם לא יאשר, יטיל וטו ויחזירו לאספה לעיון מחדש. ניתן לבטל את הווטו של המושל רק בהצבעה של שני שלישים מהאסיפה הטריטוריאלית. למושל הייתה גם הזכות לכנס את האספה למושב מיוחד.
המזכיר הטריטוריאלי שימש כעוזרו הראשי של המושל, ובמקרה שהתפנה תפקיד המושל ישמש המזכיר כמושל בפועל עד שהנשיא ימנה אחד חדש. המזכיר היה אחראי על רישום ושימור החוקים וההליכים של האספה ועל מעשיו והליכיו של המושל. עותק של אותו יוגש מדי חצי שנה לנשיא, לנשיא הסנאט של ארצות הברית וליושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית לבדיקתם.
עורך דין טריטוריאלי היה אחראי לתת ייעוץ משפטי למושל ולאסיפה, שימש כפקיד אכיפת החוק הראשי של הטריטוריה, וייצג את טריטוריית אוקלהומה וארצות הברית בתיקי משפט. המרשל הטריטוריאלי היה אחראי על הגנה על מערכת בתי המשפט ועל ביצוע תהליכים שניתנו מבתי המשפט הטריטוריאליים.
ממשלה > הרשות השופטת

הרשות השופטת של הטריטוריה כללה בית משפט עליון טריטוריאלי המורכב משלושה שופטים, שופט עליון ושני שופטים עמיתים. שופטים שותפים נוספים נוספו מאוחר יותר ככל שנוצרו מחוזות נוספים בשטח. לרשות השופטת ניתנה סמכות שיפוט רחבה. הוא פעל כבית משפט פדרלי של ארצות הברית, אך סמכות השיפוט שלו התרחבה למשפט של תיקים, הן אזרחיים והן פליליים, המתעוררים במסגרת הקוד שנחקק על ידי האספה הטריטוריאלית. בית המשפט יכול לשבת חצי מהיום כבית משפט פדרלי והחצי השני כבית משפט טריטוריאלי. זה גם ישמש כבית משפט עליון וידון בתיקים שעליהם הוגש ערעור מבתי המשפט הנמוכים בטריטוריה.
הנשיא בנג'מין הריסון מינה את אדוארד ב' גרין מאילינוי לשופט העליון הראשון ואת ג'ון ג'י קלארק מוויסקונסין ואת אברהם ג'יי סי ממיזורי כשופטים השותפים הראשונים.
טריטוריית אוקלהומה חולקה לשבעה מחוזות שיפוט בשנת 1902, באופן הבא:
ראשון – מחוזות לוגן, לינקולן ופיין
שני – מחוזות קנדה, קינגפישר, קליבלנד, וואשיטה וקסטר
שלישי – מחוזות אוקלהומה ופוטוואטומי
רביעי – מחוזות נובל, קיי ופוני
חמישי – מחוזות גארפילד, גרנט, בליין ורוג'ר מילס
שישי – מחוזות וודס, וודוורד, בונה, דיי ודיואי
שביעי – מחוזות קאדו, קומנצ'י, קיווה וגריר
צ'ארלס בראון מקנזס מונה לתובע הכללי הראשון והוראס ספיד מגאת'רי (לשעבר מאינדיאנה) מונה לתובע הראשון של ארצות הברית באוקלהומה.
ממשלה > נציגות פדרלית

הטריטוריה הייתה רשאית לבחור ציר אחד לבית הנבחרים של ארצות הברית לכהונה של שנתיים. למרות שלא יכול היה להצביע בבית הנבחרים, הנציג הורשה להצביע בוועד בית שבו הנציג היה חבר. הנציג הטריטוריאלי הראשון היה דייוויד א. הארווי.
ארבעה נציגים ייצגו את טריטוריית אוקלהומה כנציגים ללא הצבעה בבית הנבחרים של ארצות הברית.