stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דה ספליטרס
הערות שוליים

↑  Gabrijela Radanović (8 באוגוסט 2020). "Upoznajte splitski bend The Splitters koji čine dva para braće" (בקרואטית). Slobodna Dalmacija. נבדק ב-4 בפברואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Splitters otvorio, Nina Badrić zatvorila prvu večer 16. izdanje West Herzegowina Festa" (בקרואטית). Široki Brijeg Info. 27 ביולי 2018. נבדק ב-4 בפברואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "The Splitters u splitskom klubu Zenta promovira album "Love Sucks"" (בקרואטית). Treći svijet. במרץ 2018. נבדק ב-4 בפברואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Barbara Grgić (14 באפריל 2021). "The Splitters: Pjesme lišene žanrovske podloge najljepša su ostvarenja hrvatske glazbe" (בקרואטית). Beli Zagreb Grad. נבדק ב-4 בפברואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Karlo Rafaneli (17 באוגוסט 2020). "The Splitters: Izvedi me va – dalmatinski Kings of Leon u potrazi za radiovalovima" (בקרואטית). Music Box. נבדק ב-4 בפברואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Granger, Anthony (9 בדצמבר 2022). "Croatia: Dora 2023 Participants Announced". eurovoix. נבדק ב-5 בינואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: df053a1a-a96e-4b8e-aa40-2802434e1184  VIAF: 76158628410922922940   WorldCat (עם VIAF): 76158628410922922940
דו"ח מיס

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ועדת מיס 
 שפת המקור:  אנגלית 
 נושא:  pornography in the United States 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  יולי 1986 
 מספר עמודים:  1,960 
 
הדו"ח הסופי של ועדת היועץ המשפטי לממשלה לפורנוגרפיה (באנגלית: Final Report of the Attorney General's Commission on Pornography), הידוע גם בשם דו"ח מיס (באנגלית: Meese Report), על שמו של אדווין מיס, הוא דו"ח שפורסם ביולי 1986, ושמכיל 1,960 עמודים. בדו"ח נכתב את תוצאותיה של ועדת החקירה המקיפה בנושא פורנוגרפיה, שהורה להקים נשיא ארצות הברית, רונלד רייגן.
חברי ועדת היועץ המשפטי לממשלה לפורנוגרפיה (המכונה בדרך כלל בשם ועדת מיס):
הנרי אי. הדסון (יו"ר)
דיאן די. קיוזאק
פארק אליוט דייץ'
ג'יימס דובסון
האב ברוס ריטר
פרדריק שאואר
דין טילטון-דורפי
ג'ודית וי. בקר
אלן לוין
אדוארד ג'יי. גרסיה
טקס לזר
אלן אי. סירס
הדו"ח מחולק לחמישה חלקים ו-35 פרקים ומפרט את רוב ההיבטים של תעשיית הפורנוגרפיה, כולל ההיסטוריה של הפורנוגרפיה והיקף ההגנות על התיקון הראשון. הדו"ח מתעד גם את ההשפעות המזיקות של הפורנוגרפיה, ואת הקשר בין הפורנוגרפיה לפשע מאורגן.
הדו"ח ספג ביקורת רבה מצד תעשיית הפורנוגרפיה ומחוצה לה, שכינו אותו מוטה, לא אמין ולא מדויק.
הדו"ח וטקטיקות התביעה המתוקנות של היועץ המשפטי לממשלה, אדווין מיס, היו יעילים בהפחתת כוח השוק של תעשיית הפורנוגרפיה.
לפני כתיבתו של דו"ח מיס, קדם דו"ח הנשיאים של לינדון ג'ונסון וריצ'רד ניקסון לוועדת הנשיא למעשים מגונים ולפורנוגרפיה (אנ'), שפורסם ב-1970. אותו דו"ח המליץ על ביטול המגבלות החוקיות על פורנוגרפיה.
פלייבוי נ' מיס

לפני יציאתו של הדו"ח, שלח חבר ועדת מיס, אלן סירס (אנ'), מכתבים של הוועדה לראשי 23 רשתות חנויות נוחות וחברות אחרות, והצהיר כי הוועדה תמצא כי הם אחראים להפצת הפורנוגרפיה, ואיים שאותן רשתות יירשמו ברשימה בדו"ח הסופי. למעשה, רשימת המפיצים כביכול זוהתה על ידי יו"ר התאחדות המשפחות האמריקאית (אנ'), דונלד וילדמון (אנ'). המכתבים גרמו למספר חברות להסיר מגזינים של פלייבוי ופנטהאוז ממדפי החנויות. איגוד מוכרי הספרים האמריקאי (אנ'), המועצה לאיגוד המפיצים התקופתיים, איגוד המגזינים (אנ'), והמוציאים לאור של פלייבוי ופנטהאוז תבעו את ועדת מיס, וטענו כי המכתבים מהווים הבלגה מוקדמת (אנ') שאסורים על פי התיקון הראשון. בית המשפט המחוזי של ארצות הברית במחוז קולומביה (אנ') קיבל את הטענות, נזף בוועדה, והורה לה להסיר את המכתב ואסר על הוועדה להוציא רשימת קמעונאים כלשהי בדו"ח.
הערות שוליים

↑  Wilcox, Brian L. "Pornography, Social Science, and Politics: When Research and Ideology Collide." American Psychologist. 42 (October 1987) : 941-943.
↑  Lynn, Barry W. "Civil Rights Ordinances and the Attorney General's Commission: New Developments in Pornography Regulation" Harvard C.R.-C.L. L.R. 1986, vol. 21, 27-125
↑  Alberta, Tim. (November/December 2018). "How the GOP gave up on pornography". Politico website (אורכב 30.04.2020 בארכיון Wayback Machine) Retrieved 11 November 2018.
↑  David Jennings (1 ביוני 2000). Skinflicks: The Inside Story of the X-Rated Video Industry. AuthorHouse. p. 344. ISBN 978-1-58721-184-3. נבדק ב-27 באפריל 2013. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Harvey, Philip D. (2001). The Government Vs. Erotica: The Siege of Adam and Eve. Prometheus Books. p. 269. ISBN 1615925406.
↑  Finan, Christopher M; Castro, Anne F. "The Rev. Donald E. Wildmon". אורכב מ-המקור ב-2009-05-06. נבדק ב-2006-08-26.
↑  Edwards, David W. "Politics and Pornography". אורכב מ-המקור ב-25 באוגוסט 2009. נבדק ב-9 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  PENN, JOHN GARRETT (3 ביולי 1986). "Playboy Enterprises, Inc. v. Meese (639 F. Supp. 581 (D.C. 1986)" (PDF). The Media Coalition. ארכיון (PDF) מ-2018-07-10. נבדק ב-9 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
דו"ח סמית

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  הנרי דה-וולף סמית
 שפת המקור:  אנגלית
 תורגם לשפות:  מעל 40 שפות
 סוגה:  דו"ח ממשלתי
 הוצאה
 הוצאה:  Princeton University Press
 תאריך הוצאה:  1945
 מספר עמודים:  275
 
דו"ח סמית (מאנגלית: Smyth Report) הוא המסמך הרשמי אשר סיקר את תוכנית מנהטן, תוכניתן של בעלות הברית לפיתוח נשק גרעיני בזמן מלחמת העולם השנייה. שמו המלא הרשמי הוא "אנרגיה אטומית למטרות צבאיות: הדו"ח הרשמי על פיתוח הפצצה האטומית בחסות הממשל האמריקני, 1940- 1945".  המסמך נכתב במהלך תוכנית מנהטן על ידי הפיזיקאי הנרי דה-וולף סמית (מכאן כינויו) ופורסם ב-12 באוגוסט 1945, ימים ספורים לאחר הטלת הפצצות הגרעיניות על הירושימה ועל נגסאקי.
מטרת הדו"ח

הדו"ח, אשר נכתב בהוראתו של מנהל תוכנית מנהטן, הגנרל לסלי גרובס, תיעד את תהליך פיתוח הפצצה הגרעינית, כולל תיאור פיתוח המעבדות הסודיות בלוס אלמוס, אוק רידג'  והאנפורד, והתהליכים הפיזיקאליים העומדים בבסיס הפעלת הנשק הגרעיני, ובפרט אלה ההכרחיים לתהליך הביקוע הגרעיני ותגובת השרשרת. כמו כן שימש הדו"ח מדד למדענים המעורבים בתהליך באשר למידת סיווגם הסודי של פריטי מידע, כאשר ברור כי מידע אשר פורסם בדו"ח אינו סודי וניתן לדון בו בפומבי.
מטרת הדו"ח המוצהרת הייתה לספק לציבור האמריקני אינפורמציה מספקת להבנת מהותו של הנשק האטומי, כזו שתאפשר לו קבלת החלטות בנושא, זאת כפי שניתן לקרוא בדברי המבוא לדו"ח:
"האחריות על מדיניות האומה האמריקנית מונחת בראש וראשונה על כתפי אזרחיה, וביכולתם להתנער מאחריות זו בתנאי שניתנת להם אינפורמציה מספקת. אמנם אין ביכולתו של האזרח הממוצע להבין לעומקם את מבנה ודרך הפעלתו של הנשק הגרעיני, אולם יש בקרבנו קבוצת מדענים ומהנדסים שכן מסוגלים לכך, וביכולתם להסביר את הפוטנציאל הגלום בפצצה הגרעינית לאחרים. הדו"ח הנוכחי נכתב למען קבוצה מקצועית זו ומהווה דין וחשבון על העבודה שנעשתה בארצות הברית מאז 1939 במטרה לייצר פצצות אלו. אין זה מסמך היסטורי רשמי ואין זה מסמך טכני המיועד למומחים. פרטים מסוימים הושמטו ממנו משיקולי שמירה על סודיות."
ביקורת על הדו"ח

על אף שעבר בחינה מדוקדקת טרם פרסומו, נמתחה על דו"ח סמית ביקורת מצד פוליטיקאים אשר טענו כי נחשפו בו סודות גרעין חשובים. עם זאת, רוב הפוליטיקאים לא הבינו דבר וחצי דבר בנשק גרעיני, לא היו מעורבים בתהליך פיתוחו, ומכאן שלא יכלו לדעת איזה מידע סודי לא פורסם בדו"ח ועד כמה "סודי" לכאורה המידע שכן פורסם. למעשה התמקד דו"ח סמית בעיקר במידע אשר היה כבר זמין במקורות בלתי מסווגים בכל הקשור לפיזיקה גרעינית בסיסית, ובידע אשר היה כבר קיים בקרב הקהילה המדעית, או כזה שניתן היה להסיקו בנקל ממידע קיים.
דו"ח סמית לא הכיל כלל מידע מעשי כיצד לבנות פצצה גרעינית. במעומעם בלבד הוזכר בו מבנה פצצת האורניום "ילד קטן", ולא צוין כלל המבנה המורכב יותר של פצצת הפלוטוניום, כדוגמת הפצצה "איש שמן". במהדורתו הראשונה לא פורסמו בו כלל רישומים ודיאגרמות, ומהדורה מאוחרת יותר הכילה דיאגרמות בסיסיות בלבד המתארות את תהליך הביקוע הגרעיני, צילומים מניסוי טריניטי וצילומי ציוד ממעבדות אוק רידג' והאנפורד (אך לא מלוס-אלמוס). ברית המועצות אכן נעזרה בנתונים שפורסמו בדו"ח בפרויקט בניית פצצה משלה, אולם המידע ששאבה ממנו התייחס רק לטיב המפעלים המעורבים בתהליך וכן לצורך השוואת נתונים.
רב-מכר

למרות אופיו הטכני של דו"ח סמית, הוא נמכר בכ-127,000 עותקים בשמונה המהדורות הראשונות, תורגם ליותר מ-40 שפות, והיה ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס מאמצע אוקטובר 1945 עד סוף ינואר 1946.
גלראס

| --- | --- |
גלראס, דצמבר 2005
גלראס, דצמבר 2005
 מידע כללי
 סוג הר:  הר געש מורכב פעיל
 גובה:  4,276 מטר
 מדינה:  קולומביה קולומביה
 מיקום:  במחוז נריניו בקולומביה
 רכס הרים:  הרי האנדים
 מספר הר געש:  =1501-08
 התפרצות אחרונה:  25 באוגוסט 2010
 קואורדינטות:  1°13′00″N 77°22′00″W﻿ / ﻿1.216667°N 77.366667°W﻿ / 1.216667; -77.366667
  (למפת קולומביה מוגדלת) בוגוטה מדיין קאלי ברנקייה קרטחנה סנטה מרתה לטיסיהונצואלה ברזיל פרו אקוודור פנמה קוסטה ריקה  ניקרגואה הים הקריבי האוקיינוס השקט גלראס(למפת קולומביה רגילה) בוגוטה מדיין קאלי ברנקייה קרטחנה סנטה מרתה לטיסיהונצואלה ברזיל פרו אקוודור פנמה קוסטה ריקה  ניקרגואה הים הקריבי האוקיינוס השקט גלראס(למפת נריניו רגילה) פסטו טומקו איפיאלס סמנייגו האוקיינוס השקט  אקוודור קאוקה פוטו.גלראס(למפת נריניו מוגדלת) פסטו טומקו איפיאלס סמנייגו האוקיינוס השקט  אקוודור קאוקה פוטומאיוגלראס
גלֶראס (בספרדית: Galeras) או אוּרקוּנינה (Urcunina – "הר האש" בשפתם של העמים הילידים הפרה-קולומביאנים) הוא הר געש שכבתי מורכב השוכן במחוז נריניו בקולומביה, בסמוך לפסטו, עיר הבירה של המחוז. פסגת ההר שוכנת בגובה של 4,276 מטרים מעל פני הים.
גלראס הוא הר געש פעיל אשר התפרץ לעיתים תכופות מאז הכיבוש הספרדי. הרישום ההיסטורי הראשון של התפרצותו הוא מ-7 בדצמבר 1580, והוא כיום אחד מהרי הגעש הפעילים ביותר בקולומביה. בהתפרצות של 1993 נהרגו תשעה בני אדם, בהם שישה מדענים שירדו ללוע הר הגעש על מנת לקחת דגימות של גזים.
גלראס שוכן ברכס ההרים המרכזי - הקורדיליירה סנטרל - ברכס הרי האנדים והוא חלק מטבעת האש, אזור המקיף את האוקיינוס השקט וכולל כמה מהרי הגעש הפעילים ביותר. הוא הר הגעש השמיני על פי הסדר מצפון לדרום מבין הרי הגעש באזור הגעשי הצפוני של הרצועה הגעשית של האנדים, הכוללת 75 מתוך 204 הרי הגעש מתקופת ההולוקן בדרום אמריקה. הרצועה הגעשית של האנדים נוצרה בהפחתה של לוח נסקה הימי מתחת ללוח הדרום-אמריקאי.
האפר הגעשי שנפלט בהתפרצויות הרבות מההר יצר קרקע פורייה והתושבים ביערו את הג'ונגלים שכיסו פעם את מדרונות ההר והם מגדלים על מורדות ההר קפה, עצי תפוז, גויאבה ואבוקדו ושיחי בננה גם על המורדות ששיפועם מגיע ל-45 מעלות.
מקור שם ההר

הילידים כינו כאמור את ההר "הר האש", אך למתיישבים הספרדים דמו ענני הקיטור שנפלטו מההר למפרשים והמדרון הארוך המשופע דמה לגוף ספינה, ועל כן במאה ה-19 הם שינו את שם ההר לגלראס מהמילה הספרדית galera, סוג של ספינה עם מפרשים (בעברית גליאה).
היסטוריה גאולוגית

גלראס פעיל געשית לפחות מיליון שנים, כאשר אנדזיט מהווה את התוצר העיקרי של פעילותו. בשלהי תקופת הפליסטוקן התחוללה פעמיים התמוטטות מסיבית של הקלדרה: הראשונה לפני כ-560,000 שנים בעקבות התפרצות שבה נפלטו כ-15 קילומטרים מעוקבים של חומרים, והשנייה, קטנה יותר, בין לפני 150,000 שנים ל-40,000 שנים שבה נפלטו כשני קילומטרים מעוקבים של חומרים. מאוחר יותר התמוטט חלק משולי הקלדרה, ייתכן בשל חוסר יציבות שנגרם מפעילות הידרותרמית, ובהתפרצויות שהתחוללו אחר-כך נוצר לוע חרוטי קטן בתוך הקלדרה שצורתה הייתה כעת דמוית פרסת סוס.
לאור ההיסטוריה הגעשית של ההר והקרבה לאוכלוסייה בת כחצי מיליון תושבים המתגוררים בעיר הסמוכה פסטו, הוא הוכרז על ידי האגודה הבינלאומית לוולקנולוגיה ולכימיה של פנים כדור הארץ (International Association of Volcanology and Chemistry of the Earth's Interior) ב-1991 כאחד מ-16 הרי הגעש של העשור ("Decade Volcanoes"), ולכן כראוי למחקר מיוחד כחלק מ"העשור הבינלאומי להפחתת אסונות הטבע" של האו"ם.
היסטוריה של התפרצויות

גלראס נחשב הר הגעש הפעיל ביותר בקולומביה, כשהר הגעש נוואדו דל רואיס שני לו. ב-500 השנים האחרונות ההר התפרץ לפחות 30 פעמים. הפעילות הגעשית הקדומה ביותר בהולוקן תוארכה באמצעות תיארוך פחמן-14 לשנת 7050 לפני הספירה (± 1000 שנים). התפרצויות דומות לאירוע זה התחוללו ב-3150 לפנה"ס (± 200 שנים), 2580 לפנה"ס (± 500 שנים), 1160 לפנה"ס (± 300 שנים), 490 לפנה"ס (± 100 שנים), ובשנת 890 (± 200). התפרצות טיפוסית מתחילה בהתפוצצות של הלוע המרכזי המובילה להתפרצות מתפוצצת הגורמת לזרמים פירוקלסטיים ו/או להארים. התפרצויות בתקופה המודרנית שעליהן יש רישומים התרחשו ב-1535, דצמבר 1580, יולי 1616, 1641, 1670, 1754, נובמבר 1796, יוני 1823, אוקטובר 1828, 1834, אוקטובר 1865, יולי 1889, 1891, דצמבר 1923, אוקטובר 1924, אוקטובר 1932, פברואר 1936, יולי 1947, ינואר 1950, 1974, פברואר 1989, ינואר 1990, ינואר 1993, מרץ 2000, יוני 2002, יולי 2004, נובמבר 2005, אוקטובר 2007 ואוגוסט 2010.
היסטוריה של התפרצויות > ההתפרצות של 1993

כינוס בנושאי הרי הגעש של העשור שהתנהל בפסטו ב-1993 הסתיים באסון כאשר כמה מהמדענים שהשתתפו בכנס ארגנו משלחת ספונטנית ב-14 בינואר ללוע גלראס. באופן בלתי צפוי התחוללה התפרצות כאשר המשלחת הייתה בפסגת ההר, והיא גרמה למותם של שישה מהמדענים ושלושה תיירים.
האירוע היה שנוי במחלוקת בשל שמועות שנפוצו בתקשורת, על פיהן התעלם מנהיג המשלחת סטנלי ויליאמס (Stanley Williams), ששרד את ההתפרצות, מנהלי בטיחות. ההתפרצות נחזתה קודם לכן בהתבסס על פעילות מסוג B‏ (B-Type activity) שנרשמה בסייסמוגרף שלושה ימים לפני ההתפרצות. סוג זה של פעילות אפשר בעבר לחזות בהצלחה התפרצויות געשיות בהרי געש אחרים. עם זאת, תחזית זו התבססה על תדפיס סייסמוגרף אחד בלבד תוך התבססות על היסטורית ההתפרצויות הקודמות של גלראס, בלא שהיא עברה אישוש באמצעות מדידות מדעיות נוספות שיעידו על פעילות משמעותית בהר הגעש.
היסטוריה של התפרצויות > התפרצויות במאה ה-21

הפעילות בגלראס נמשכה בעצימות נמוכה, כאשר מדי פעם התחוללו התפוצצויות קטנות שכיסו באפר געשי את הכפרים והעיירות הסמוכים. הר הגעש נחקר ביסודיות ויכולת חיזוי ההתפרצויות השתפרה. תופעה אחת שאובחנה במצפה הר הגעש (Observatorio Vulcanológico y Sismológico de Pasto) השוכן בפסטו והתגלתה כאמצעי אמין לחיזוי התפרצות היא אירוע סייסמי בתדר נמוך שזכה לכינוי "אירוע טורנילו" (tornillo, "בורג" בספרדית). אירועי טורנילו התרחשו לפני כ-80% מההתפרצויות בגלראס, ומספר אירועי טורנילו שנרשמו לפני התפרצות תאמו לעוצמת ההתפרצות.
יותר מ-100 רעידות אדמה קלות הורגשו במהלך ההתפרצות הגדולה של אפריל 2002, אף שלא דווח על פגיעה בנפש או נזקים. חשש מסכנה לחיי התושבים באזורים הסמוכים להתפרצות בנובמבר 2005 גרמה להוראה לפנות כ-9,400 תושבים מהכפרים הסמוכים (מרביתם כפריים). העיר פסטו, כ-9 קילומטרים מהר הגעש, כוסתה בשכבת אפר לאחר ההתפרצות הגעשית, ואילצה את התושבים לענוד משקפי צלילה ומסכות.
רעידות אדמה קטנות ספורות ופליטת אפר שהחלו במרץ 2006 הגיעו לשיאם ב-12 ביולי 2006 כשהתחוללו כמה התפרצויות מתפוצצות, שיצרו עמודי אפר וגז שהגיעו לגובה של 8 קילומטרים. דיווחים על נפילות של גושי סלע וזרמים פירוקלסטיים הגיעו מעיירות כמו קונסאקה (Consacá)‏, 11.4 קילומטרים מערבית ללוע העיקרי של ההר. הממשלה הקולומביאנית הורתה שוב ושוב על פינוי למעלה מ-8,500 תושבים, שהתגוררו באזורים בסיכון שסביב ההר, למקלטים זמניים.
הר הגעש התפרץ שוב ב-17 בינואר 2008 בשעה 20:06 (זמן מקומי). בתחילה לא היו דיווחים על פגיעות בנפש או נזק משמעותי לרכוש, אבל מאוחר יותר אישרו מומחים כי למגדלי הטלוויזיה שעל ההר נגרם נזק חלקי.
ב-14 בפברואר 2009 התפרץ הר הגעש בשעה 19:00 זמן מקומי. כ-8,000 תושבים פונו, ולא היו דיווחים על פגיעות בנפש או נזקים משמעותיים. כמו בהתפרצות של 2005 כוסתה העיר פסטו בשכבת אפר געשי. השלטונות המקומיים הורו לסגור זמנית שני מתקנים לטיהור מים בסמוך לגלראס. חודש אחרי כן, ב-13 במרץ התפרץ גלראס פעמיים סביב 15:55 ו-17:00. אפר נשר על פסטו ועיירות הסמוכות להר הגעש, שבהן ניתנה הוראת פינוי שהתושבים התעלמו ממנה. לא דווח על נזק או נפגעים בנפש.
הר הגעש התפרץ ב-3 בינואר 2010 ועקב כך פונו 8,000 תושבים מבתיהם. זו הייתה ההתפרצות העשירית תוך שנה. השלטונות הקולומביאנים הודיעו כי המצב יישאר בלתי יציב במשך השבועות הבאים.
גלראס התפרץ שוב ב-25 באוגוסט 2010, ועמוד אפר התרומם מההר. ההתפרצות, שלא לוותה בהתפוצצות, גרמה לשלטונות להעלות את רמת הכוננות בעיירות הסמוכות.
לקריאה נוספת

Stanley Williams, Fen Montaigne, Surviving Galeras ,Houghton Mifflin Harcourt, 2001, ISBN 054763062X
הערות שוליים

1 2  אתר Global Volcanism Program
↑  Pasto: Espacio, Economía y Cultura (בספרדית)
↑  http://www.scholastic.com/teachers/article/eruption-survivorx2019s-tale Eruption: A Survivor’s Tale]
↑  Walter Sullivan, Plate Under a 'Ring of Fire' אתר הניו יורק טיימס
1 2  Surviving Galeras עמ' 13
↑  Surviving Galeras עמ' 12
↑  Decade Volcanoes
↑  Galeras: Eruptive History
↑  Deaths and injuries in the eruption of Galeras Volcano, Colombia, 14 January 1993 Journal of Volcanology and Geothermal Research, volume=77
↑  Colombia volcano provokes alert BBC
↑  צילומים אחרי ההתפרצות
↑  Agence France-Presse
↑  Eruptions of Galeras Volcano Situation Report No 1
↑  Evacuation after Colombia volcano erupt אתר הטלוויזיה של ניו זילנד
↑  'Red alert' issued for Colombian volcano after non-explosive eruption אתר ה-BBC
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 315141842   WorldCat (עם VIAF): 315141842 
גלראס, מבט מהעיר פסטו
גלראס, תצלום אווירי שבוצע על ידי נאס"א המדגים את פעילות ההר. העיר פסטו בצד ימין של התצלום
גספר דה קרוז

| --- | --- |
 לידה:  1520? אבורה, פורטוגל 
 פטירה:  5 בפברואר 1570 (בגיל 50 בערך) סטובל, פורטוגל 
 תקופת הפעילות:  ? – 5 בפברואר 1570 
 
גספר דה קרוז (באנגלית: Gaspar da Cruz, לעיתים שמו ידוע גם בגרסה היספנית גאספאר דה לה קרוז); בערך 1520 - 5 בפברואר 1570) היה נזיר דומיניקני פורטוגזי יליד אבורה, שנסע לאסיה וכתב את אחד הדוחו״ת האירופאים הראשונים המפורטים על סין.
ביוגרפיה

גספר דה קרוז נכנס למנזר הדומיניקני אזיטאו בשנת 1548, יחד עם 10 נזירים אחרים. גספר דה קרוז יצא להודו הפורטוגזית בהוראתם של הדומינקנים, במטרה להקים מיסיון דומיניקני במזרח. במשך שש שנים נשאר בהודו, כנראה בגואה, וקוצ'י. במהלך תקופה זו ביקר גם בציילון הפורטוגזית .
בשנת 1554 נסע קרוז למלאקה, שם הקים בית והתגורר בו עד ספטמבר 1555. אז נשלח לקמבודיה. בהתחשב בכישלון המשימה הקמבודית, בסוף 1556 עבר קרוז לאי קטן בתוך מפרץ גואנגזו צפונית לאי שנגצ׳ואן. באותה תקופה, היה זה נמל לסחר עם הסינים. בשנת 1557 חזר קרוז למלאקה.
בשנת 1560 עבר קרוז להורמוז שם נתן תמיכה לחיילי המצודה הפורטוגזית. ככל הנראה הוא חזר להודו כשלוש שנים לאחר מכן, אם כי אין תיעוד מוגדר לתקופה זו. סביר להניח שקרוז חזר לפורטוגל בשנת 1565, וחזר לליסבון בשנת 1569, שם תועד כמסייע לקורבנות המגפה. בהמשך חזר למנזר שלו ב Setúbal ושם נפטר מהמגפה ב־5 בפברואר 1570.
חיבור על אודות סין

ספרו של קרוז ״חיבור על דברים סיניים״ פורסם ב-1569 על ידי אנדרה דה בורגוס מאבורה. לעיתים קרובות הוא מתואר כספר האירופי הראשון שנושאו העיקרי היה סין;  בכל מקרה, זהו אחד הספרים הראשונים הבלתי מעורערים על סין שיצאו לאור באירופה מאז ספרו של מרקו פולו. בספר מופיעים גם דיווחים על קמבודיה ועל ממלכת הורמוז (אנ').
חיבור על אודות סין > השפעה

הספר של קרוז לא הפך לנפוץ באירופה אם משום שהוא פורסם בפורטוגזית (שלא הייתה שפה מדוברת בצורה נרחבת), או משום שהוא הופיע בשנה של המגפה . אף על פי כן, ספרו של קרוז, לפחות בעקיפין, מילא תפקיד מפתח בבניית הדימוי והידע האירופיים על סין במאה השש עשרה, לצד התיאור הקודם והקצר יותר של גלאוטה פריירה (אנ'), שתורגם לאיטלקית ב-1565. חיבורו של קרוז היווה מקור חשוב לכותבים אחרים ונוסעים על סין במאה ה-16 לרבות לספר של ברנרדינו דה אסקלנטה שפורסם בשנת 1577. כמו כן שימש החיבור כאחד המקורות העיקריים לספרו הנודע חואן גונזלס דה מנדוזה (אנ') על "הממלכה הגדולה והעצומה של סין", שפורסם ב-1585 וזכה לתרגומים רבים.
בעוד שיצירותיו של אסקלנטה ומנדוזה תורגמו לשפות אירופיות רבות תוך מספר שנים לאחר הופעת המקור הספרדי (הגרסאות האנגלית פורסמו בשנת 1579 ו-1588, בהתאמה), הטקסט של דה קרוז הופיע באנגלית רק בשנת 1625, בספרו של סמיואל פרצ'ס (אנ'), וגם אז רק בצורה מקוצרת. בשלב זה האפילו על הדו"ח שלו לא רק החיבור המהולל של מנדוזה, אלא גם העבודה המפורסמת הרבה יותר של מטאו ריצ'י וניקולס טריגואלט (אנ'), "על המשלחת הנוצרית לסין", שפורסמה ב-1616.
חיבור על אודות סין > שפה וכתיבה סינית

בקריאת החיבור של גספר דה קרוז מתקבל הרושם כי החל משנת 1555 התקשורת בין הפורטוגזים לסינים הושגה בעיקר בזכות קיומם של אנשים סינים שהיו מסוגלים לדבר פורטוגזית. בספרו הוא כותב מספר פעמים על מתורגמנים סיניים המדברים פורטוגזית, אך מעולם לא פורטוגלי מדבר או קורא סינית. המצב לא היה שונה מזה שתיאר מרטין דה ראדה (אנ') במשלחת לפוג'יין ב-1575.
עם זאת, דה קרוז הכיר קצת את מערכת הכתיבה הסינית ונתן דיווח קצר על כך, אותו תיאר ג'ון דה פרנסיס כ"הסיפור המערבי הראשון על הכתיבה הסינית השונה להפליא".
חיבור על אודות סין > עבדות

אחד הקשיים העיקריים ביחסי סין-פורטוגל המוקדמים היה הנוהג של הפורטוגלים לשעבד ילדים סיניים ולקחת אותם למושבות פורטוגזיות שונות, או לפורטוגל עצמה. בעוד שתעבורה זו הייתה בהיקף קטן בהרבה מסחר העבדים האטלנטי, וסיפקה מיליוני עבדים אפריקאים לברזיל הפורטוגזית, היא הייתה גורם תורם כבר לכישלון השגריר טומה פירס ב-1521. במילים של חוקר מאוחר יותר, חלק מתושבי קנטון גילו כי "רבים מילדיהם, שהם נתנו בהתחייבות לנושים שלהם, נחטפו על ידי" סימאו דה אנדרדה " ונלקחו לעבדות".
גספר דה קרוז היה מודע לסחר זה, וכפי שמרמז בספרו (פרק XV), הוא שמע על ניסיונותיהם של הפורטוגלים להצדיק את מעשיהם בטענה שהם רק קנו ילדים שכבר היו עבדים בזמנו בסין. דה קרוז תיאר את המצב עם העבדות בסין כפי שראה זאת.
לדבריו, חוקי סין אפשרו לאלמנות מרוששות למכור את ילדיהן. עם זאת, התנאים שבהם ניתן היה לשמור על בנים או נערות שנמכרו לעבודה הוסדרו על פי חוק ומנהג, וכשהגיעו לגיל מסוים חייבים היו לשחררם. מכירת עבדים כאלה הוסדרה גם כן. היו "עונשים כבדים" על מכירת עבד לפורטוגזים. לפיכך הוא הסיק כי "לפורטוגזים לא היו שום זכויות חוקיות או מוסריות לרכוש עבד ולא לחטוף ילדים לשימוש כעבדים."
עוד הוא מוסיף ואומר כי גם אם קנו אותם בסין, הילדים נמכרו על ידי פקידים סיניים מושחתים, כי החוק אסר למכור אותם בצורה מוחלטת.
בפסקה הראשונה בפרק האחרון בספרו, מעלה קרוז את הטענה, כי החטאים של הסינים, כולל מכירה הילדים לעבדים, הביאה עליהם את זעם האל - הוא מונה את המגפות ורעידות האדמה שפגעו בסין באותה תקופה. לפי ההסבר שלו - עונש אלוהי.
הערות שוליים

↑  Borao, José Eugenio (2009), "Macao as the non-entry point to China: The case of the Spanish Dominican missionaries (1587-1632)", International Conference on The Role and Status of Macao in the Propagation of Catholicism in the East, Macao, 3-5 November 2009, Centre of Sino-Western Cultural Studies, Istituto Politecnico de Macao. (PDF)
↑  "The Portuguese empire, 1415–1808: a world on the move", p. 92, A. J. R. Russell-Wood
↑  Lach 1965, p. 565
1 2  The first European book devoted exclusively to China", in Lach 1965, pp. 742–743
↑  "The first European to have published a book on Ming China", in: Title Asian travel in the Renaissance. Volume 17, Issue 3 of Renaissance studies. Wiley-Blackwell. 2004.
↑  "First globalization: the Eurasian exchange, 1500 to 1800", p.200, Geoffrey C. Gunn
↑  Boxer et al. 1953, p. vii
↑  DeFrancis, John (1984), The Chinese language: fact and fantasy, University of Hawaii Press, p. 133,
↑  Donald Ferguson, ed. (1902). Letters from Portuguese captives in Canton, written in 1534 & 1536: with an introduction on Portuguese intercourse with China in the first half of the sixteenth century. Educ. Steam Press, Byculla. pp. 14–15.
↑  Boxer et al. 1953, pp. 149–152
↑  Boxer et al. 1953, pp. 223–227
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007317351905171  PLWABN: 9810618762805606  BnF: cb146393262 (data)  CiNii: DA01178278  GND: 1089256876  ICCU: BVEV034612  ISNI: 0000 0001 0983 9994  LCCN: nr97030862  NDL: 00436968  NTA: 073156701  SUDOC: 111795354  VIAF: 69187946   WorldCat (עם VIAF): 69187946
גיורא קדר

| --- | --- |

 לידה:  23 באפריל 1947 (בן 77) כפר ויתקין, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  בית הספר לקציני ים עכו 
 
גיורא קדר שנת 2016
גיורא קדר (נולד ב- 23 באפריל 1947) הוא יזם ואיש עסקים ישראלי. ממקימי ענף שייט המפרשיות ויאכטות בישראל. יזם, הקים וניהל את מרינה תל אביב - המרינה הראשונה בישראל. מוציא לאור את המגזין 'כחול', מגזין השיט הישראלי ועוסק בביטוח כללי וימי מילדותו ולאורך כל חיו, גיורא קדר הוא שייט פעיל המרבה להפליג בהפלגות חופיות ובינלאומיות כולל בתחרויות שיט.
משפחה וילדות

האב גרשון קדר נולד בגרמניה למשפחה יהודית-הולנדית. הוא עלה לבדו לישראל בגיל 15 ולמד בבית הספר החקלאי במקווה ישראל. במלחמת העולם השנייה התנדב לצבא הבריטי. הוריו של האב ירדו למחתרת בהולנד, נעצרו, שרדו את מחנות הריכוז ועלו לישראל. 

גרשון קדר התמחה בכלכלה חקלאית, בתפקידו האחרון כיהן כמשנה למנכ"ל בנק לאומי לישראל. האם יעל מורה במקצועה היא בת לחלוצי גדוד העבודה ממקימי עין חרוד וכפר ויתקין.

גיורא קדר נולד בכפר ויתקין. גדל ברמת חן והיה פעיל בתנועת הצופים המקומית ובצופי ים תל אביב. בשנת 1961 החל את לימודיו בבית הספר לקציני ים בעכו.