stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כריסטיאן דלפש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בפברואר 1977 (בן 47) בואנוס איירס, ארגנטינה
 מקום מגורים:  לאס וגאס, ארצות הברית
 ידוע בשל:  אלוף פליירינג
 תקופת הפעילות:  מ-1995
 מקצוע:  ברמן ופלייריסט
 http://www.christiandelpech.com
 
כריסטיאן דלפש (בספרדית: Christian Delpech) הוא ברמן ופלייריסט המפורסם ביותר בעולם, המחזיק ב-17 תוארי אלוף העולם בתחרויות רשמיות של איגוד הפליירינג הבינלאומי ויותר מ-50 ניצחונות בתחרויות פליירינג בינלאומיות. דלפש ידוע בסגנונו הריקודי והנונשלנטי המשלב תרגילים ייחודיים קשים במיוחד הדורשים דיוק רב וזריזות עצומה.
ביוגרפיה

דלפש נולד ב-25 בפברואר 1977 בבואנוס איירס, ארגנטינה. בשנת 1995, בזמן שעבד בעבודה זמנית בפאב של חברו ולא חשב להיות מוזג מקצועי, צפה בסרט קוקטייל בכיכובו של טום קרוז והושפע ממנו מאוד. דלפש החל להתאמן רבות בפליירינג, וב-1998 החליט לעבור לטנריפה, ספרד כדי להתפתח במקצוע. בספרד למד דלפש גם להטוטי קסמים כדי לשפר את מופעו.
עיסוקים

דלפש עובד כמוזג בלאס וגאס ומשמש כשופט בתחרויות פליירנג בינלאומיות. הוא הפרזנטור של חברות אלכוהול רבות. דלפש הפיק קלטות הדרכת פליירנג והופיע רבות בטלוויזיה בנושאי אלכוהול.
משפחה

אחיו הצעיר של כריסטיאן דלפש, רודריגו דלפש, אף הוא מוזג ופלייריסט ידוע מאוד שזכה באליפויות עולם ותחרויות בינלאומיות רבות. סגנונו של רודריגו משלב עד שישה אלמנטים - דבר הנחשב לקשה במיוחד וברמה הגבוהה ביותר בתחום להטוטנות בר.
יחסי הוותיקן–מונקו

| יחסי קריית הוותיקן – מונקו |
| --- | --- |
קריית הוותיקן: מונקו


קריית הוותיקן: מונקו
שטח (בקילומטר רבוע)
0.49: 2
אוכלוסייה
498: 38,558
תמ"ג (במיליוני דולרים)
: 8,784
תמ"ג לנפש (בדולרים)
: 227,815
משטר
מונרכיה אבסולוטית תאוקרטית: מונרכיה חוקתית

יחסי הוותיקן–מונקו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הכס הקדוש הפועל מקריית הוותיקן כישות טריטוריאלית עצמאית לבין נסיכות מונקו.
היסטוריה

מונקו היא מדינה המורכבת ברובה מתושבים זרים מרחבי אירופה אשר רובם מאמינים קתולים. גם התושבים הראשונים במונקו היו מאמינים בנצרות קתולית ומשום כך נוצרה ידידות בין הכס הקדוש לבין הנסיכות החל מהקמתה ב-1297. חוק מס' 9 בחוקה המונגאסקית אשר נכתב ב-17 בדצמבר 1962 וחודש ב-2002, קובע כי הנצרות הקתולית היא הדת הרשמית של המדינה העצמאית. מונקו ייסדה נציגות דיפלומטית בוותיקן ב-1915.
"הכס הקדוש" האמין את הנונציו היושב בפריז, בירת צרפת, על מונקו בשנת 2006.
נציגויות דיפלומטיות

מונקו מיוצגת בקריית הוותיקן באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה ברומא, בירת איטליה, על גבול הוותיקן.
קריית הוותיקן מיוצגת במונקו באמצעות הנונציו הנמצא בפריז, בירת צרפת הסמוכה.
יחסי הוותיקן–מקסיקו

| יחסי קריית הוותיקן – מקסיקו |
| --- | --- |
קריית הוותיקן: מקסיקו


קריית הוותיקן: מקסיקו
שטח (בקילומטר רבוע)
0.49: 1,964,375
אוכלוסייה
498: 131,133,866
תמ"ג (במיליוני דולרים)
: 1,788,887
תמ"ג לנפש (בדולרים)
: 13,642
משטר
מונרכיה תאוקרטית אבסולוטית נבחרת: רפובליקה פדרלית

יחסי הוותיקן–מקסיקו הם יחסי החוץ בין הכס הקדוש למקסיקו. הקתוליות הוצגה במקסיקו בשנת 1519 על ידי ספרד. מרבית המקסיקנים הם קתולים, עם זאת, מאז אימוץ החוקה הנוכחית בשנת 1917, מקסיקו היא מדינה חילונית.
היסטוריה

בשנת 1904, הכס הקדוש הקצה ציר אפוסטולי כנציג תושב במקסיקו. הכס הקדוש ומקסיקו ניתקו את היחסים הדיפלומטיים לאחר שנשיא מקסיקו בניטו חוארס החרים את רכוש הכנסייה בין 1856 ל-1861. הנשיא חוארס פירק מסדרים דתיים והורה על הפרדת הכנסייה והמדינה בחוקה החדשה של מקסיקו שהפכה את מקסיקו למדינה חילונית. כמה מכוחות הכנסייה הקתולית הוחזרו על ידי הנשיא פורפיריו דיאס.
בשנת 1926, לאחר מספר שנים של המהפכה המקסיקנית וחוסר הביטחון, הנשיא פלוטארקו אליאס קאייס, מנהיג המפלגה המהפכנית המוסדית השלטת, חוקק את חוק Calles, אשר מחק את כל הרכוש האישי של הכנסיות, סגר כנסיות שלא היו רשומות במדינה. ואנשי דת אסורים להחזיק בתפקיד ציבורי. החוק לא היה פופולרי, וכמה מפגינים מאזורים כפריים נלחמו נגד חיילים פדרליים במה שכונה מלחמת כריסטרו. לאחר תום המלחמה בשנת 1929, הנשיא אמיליו פורטס חיל אישר הפסקת נשק קודמת בה החוק יישאר, אך לא נאכף, בתמורה לסיום פעולות האיבה.
בשנת 1974 ביקר נשיא מקסיקו, לואיס אצ'ווריה אלברס, בכס הקדוש, והפך לראש המדינה המקסיקני הראשון שעשה זאת. בשנת 1979 הפך יוחנן פאולוס השני לאפיפיור הראשון שביקר במקסיקו. בשנת 1992, לאחר יותר מ-130 שנה, ממשלת מקסיקו כוננה מחדש את היחסים הדיפלומטיים הרשמיים עם הכס הקדוש. באותה שנה הוקמו משלחות דיפלומטיות קבועות בבירות זו של זו, בהתאמה.
בשנת 2016 ביקר האפיפיור פרנציסקוס במקסיקו. במהלך ביקורו במקסיקו הצהיר האפיפיור פרנציסקוס, בהתייחס לגדר ההפרדה בין ארצות הברית למקסיקו, כי "אדם שחושב רק לבנות חומות ולא לבנות גשרים אינו נוצרי". הצהרה זו נאמרה בהתייחסות להערותיו של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ בנוגע לחומת הגבול.
ביקורים רמי דרג

ביקורי האפיפיורים במקסיקו
יוחנן פאולוס השני (1979, 1990, 1993, 1999, 2002)
בנדיקטוס השישה עשר (2012)
פרנציסקוס (2016)
ביקורים רמי דרג ממקסיקו לכס הקדוש
הנשיא לואיס אצ'ווריה אלברס (1974)
הנשיא קרלוס סלינס (1991)
הנשיא ארנסטו סדייו (1996)
הנשיא ויסנטה פוקס (2001)
הנשיא פליפה קלדרון (2007, 2011)
הנשיא אנריקה פניה נייטו (2013, 2014)
נציגויות דיפלומטיות

הכס הקדוש מחזיק במקסיקו נונציו אפוסטולי במקסיקו סיטי.
מקסיקו מחזיקה בוותיקן שגרירות ברומא.
יוסי ואלד

| --- | --- |

 לידה:  17 ביולי 1935 בוקרשט, ממלכת רומניה 
 פטירה:  19 בפברואר 2024 (בגיל 88) 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 סוגה:  זמר עברי 
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  כינור, אקורדיון 
 
יוסי ואלד (17 ביולי 1935 – 19 בפברואר 2024) היה מוזיקאי, מנצח מקהלות ומלחין ישראלי.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

ואלד נולד כבן יחיד בבוקרשט שברומניה. 
בגיל 7 החל לנגן בכינור.
בשנת 1942, במהלך מלחמת העולם השנייה, נלקח אביו לעבודות כפייה. עקב רדיפות הפשיסטים הרומנים נאלצה אמו והוא לעזוב את בוקרשט ולנדוד בכפרים שבסביבה. בתמורה לנגינת נעימות עממיות זכו למזון מידי האיכרים.
בתחילת 1944, שבו לבוקרשט.
בגיל 10 התייתם מאמו. לאחר פטירתה החל לשיר במקהלה חזנית ובגיל 11 ניגן בכינור בתזמורת ילדי רומניה.
בספטמבר 1947 יצא מרומניה בקבוצה של למעלה מ-400 ילדים שנאספו מרחבי רומניה ומבתי יתומים ויצאו ברכבת מלווים במדריכים ובמורים לכפר הילדים "אילניה" בעיר אפלדורן שבהולנד. הקבוצה אורגנה בידי שם תנועת הנוער "גורדוניה".
שם למד שירים עבריים עוד לפני שלמד עברית משירונים שקיבל וניגן אותם בפני הילדים האחרים בכיתה.
לאחר כשנה באפלדורן, באוקטובר 1948 עלה לישראל באונייה נגבה במסגרת עליית הנוער. יחד עם עוד 35 צעירים וצעירות נשלח למשק הפועלות בתל אביב. שם פגש את המורה למוזיקה דניאל סמבורסקי שהכין אותו וליווה אותו בפסנתר לתחרות עבור מלגת לימודים בקונסרבטוריון, בה זכה מקרב שישה מתחרים. לאחר זכייתו למד אצל שלמה גרטר. לאחר שנתיים, ביוני 1950, עבר לקיבוץ דברת בעמק יזרעאל. הוא נשלח לקורס מנצחי מקהלות מטעם מחלקת המוזיקה של ההסתדרות בראשותו של המנצח שלמה קפלן.
בנובמבר 1953 התגייס לצה"ל ושירת בצוות הווי הנח"ל, לאחר שעבר אודישן אצל מרדכי שלף. באפריל 1954 מונה כמדריך מוזיקלי של הלהקה.
בשנת 1955 בכנס הנח"ל בחיפה ניצח על מקהלה בת 100 טירונים ותזמורת של 35 נגנים.
במסגרת שירותו הצבאי נשלח ב-1956 על-ידי פיקוד הנח"ל לכתוב פסקול לסרט התיעודי על היאחזות הנח"ל "עין גדי". הבמאי והצלם היה אלכס גל (גוטליב). את המוזיקה ניגן יוסף אורג באקורדיון. בהמשך יצר גם את הפסקול לסרטון התיעודי על היאחזות הנח"ל מעלה גלבוע (1962).
בפברואר 1957 עבר לפיקוד הדרום וריכז את כל נושא ההווי והבידור של חצי-האי סיני.
ואלד היה נשוי פעמיים. מנישואיו הראשונים לחמדה לבית יהודיוף נולדו שתי בנות ובן. לאחר 14 שנים נפרדו בני הזוג. 
ב-1973 נישא לג'ודי לבית בוכבינדר. לבני הזוג נולדו שלושה בנים ובת. תדהר ואלד הוא עיתונאי, חורש  ואלד הוא צלם, דגן  ואלד הוא תסריטאי.
ביוגרפיה > פעילותו כמלחין

במהלך פעילותו כמלחין יצר כ-500 לחנים, מתוכם הקליטו היוצרים השונים 40 יצירות. בין הלחנים הבולטים שכתב נמנים:
"השניים" (כי טובים דודיך מיין, מילים של יהודה מלצר, מעבד אלכס וייס) לחדוה ודוד. השיר השתתף בפסטיבל הזמר והפזמון 1966 וזכה במקום השלישי. יש ביצוע נוסף מאוחר יותר של אופירה גלוסקא
"בוקר אביב" לגבעטרון
"ד"ש מאבא" ליפה ירקוני ולעופרה פוקס
"לך לעזה" ללהקת פיקוד הדרום, 1968
"לא יהיו לך אצלי" לאבי טולדנו בתקליטו הראשון
"לילך רוצה לקטוף את הירח" לאילנה רובינא, 1970. השיר השתתף בפסטיבל שירי הילדים הראשון
תמיד מחדש" לרן אלירן. השיר השתתף בפסטיבל הזמר והפזמון 1967 וזכה במקום השני.
"הם ישנם" (מילים של יוסי גמזו) ליהורם גאון. נכתב לאחר מלחמת ששת הימים לזכרו של סגן עמירם מנור, טייס שנפל במלחמה ליד תעלת סואץ.
שיר לזכרו של המלחין-הפזמונאי אמיתי נאמן לשולמית לבנת
ב"סימן עליה" (עיבוד של דוד קריבושי) למני פאר. השיר הוקלט באולפנו של חיים סבן.
בשנת 1970 כתב עם יוסי גמזו מחזמר בשם "משחקי ילדות" שאורנה פורת הקליטה. המחזמר שודר ברדיו.
"היה איש" (מילים של יוסי גמזו) לזכרו של נתן אלתרמן, 1971. הוקלט על ידי נתן סלור בליווי אריק רודיך.
ביוגרפיה > מנצח מקהלות ומורה למוזיקה

השתחרר מצה"ל באוגוסט 1957, למד נגינה באקורדיון ובעזרת עמנואל עמירן החל לעבוד כמורה למוזיקה בבתי ספר (בתי הספר היסודיים ברמת חן, ברמת אפעל (1973-1990) ותל חי בתל אביב) ובתיכון בליך. בחלקם אף הקים מקהלות שעליהן ניצח ועמן יצא להופעות.
למד במשך שלוש שנים במדרשה הממלכתית למחנכים למוזיקה ושנה נוספת באקדמיה למוזיקה. הקים ברמת חן ב-1966 את "המכון לחינוך מוזיקלי" וניהל אותו יחד עם המוזיקאית פרידל מנור (אמו של עמירם מנור) עד שנת 1974. 
בשנת 1968 הוציאה חברת סי.בי.אס תקליט עם הזמרת אסנת פז ובה השתתפה מקהלת בית הספר רמת חן שעליה ניצח וכו יצר את העיבודים הקוליים. את העיבודים לכלי הנגינה יצר דוד קריבושי. על תלמידיו הרבים נמנו אלי ישראלי, ציפי שביט ועמיקם קימלמן.
ב-1974 הפיק יחד עם הנרי קלאוזנר שירונים עבור התנועה הקיבוצית.
בשנת 1986 הוציא תקליט עם שירים שביצעה מקהלה של תושבי המושבים  נאות הכיכר ועין תמר. התקליט כלל בין היתר את שירו "בן-גוריון של ציון" שהלחין באותה שנה.
בשנים 1994-1998 ניצח על חבורת הזמר של רמת גן.
בשנת 1996 ערך מופע מחווה לדובי זלצר (בנוכחותו של זלצר). המופע הועלה עד בשנת 1998.
הוא ארגן ערבי שירה בציבור במשך שנים רבות. ואלד נחשב בקיא בזמר העברי, ובמהלך אירועי זמר אותם הוא ערך, הוא נהג לספר לקהל את הסיפורים שמאחורי השירים.
כיהן כמנצח של מקהלת צדיקוב לאחר מותו של עמוס מלר ב-2007. שימש בתפקיד עד שנת 2012.
במהלך פעילותו יצר למעלה מ-300 עיבודים לשירים ישראליים עבור מקהלות ילדים, מקהלות בוגרים  והרכבים שונים.
בשנותיו האחרונות שימש כמרצה לתולדות המוזיקה וניצח על מקהלת גמלאי רמת גן ("צלילי גיל"), מקהלת משען בגבעתיים ומקהלת ניצולי השואה במועדון "עמך" בתל אביב.
יחסי הוותיקן–פולין

| יחסי הוותיקן–פולין |
| --- | --- |
הוותיקן: פולין


הוותיקן: פולין
משטר
מונרכיה תאוקרטית אבסולוטית נבחרת: רפובליקה

יחסי הכס הקדוש–פולין הם יחסי החוץ בין הכס הקדוש לרפובליקה של פולין. נכון לשנת 2015, כ-92.9 אחוז מהפולנים שייכים לכנסייה הקתולית.
היסטוריה

היחסים בין הכס הקדוש לפולין התקיימו ברמת הנונציאטורה מאז 1555, כאשר הנציג הדיפלומטי הראשון של הכס הקדוש בדרגת נונציו הגיע לוורשה. החתימה על קונקורדט בתחילת אותה מאה הייתה עדות מוקדמת יותר לקיומם של יחסים דיפלומטיים לא רשמיים מוקדמים עוד יותר ביניהם. עם חלוקתה השלישית של פולין ב-1795, חדלה המדינה הפולנית מלהתקיים, אך חזרה לעצמאותה ב-1918 לאחר מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1919, הכס הקדוש ופולין כוננו יחסים דיפלומטיים.
לאחר מלחמת העולם השנייה, הכס הקדוש סירב להכיר בממשלת האחדות הלאומית הזמנית של פולין שהוקמה ב-1945. הכס הקדוש שמר על יחסים דיפלומטיים עם הממשלה הפולנית הגולה בלונדון עד 1958. ב-1971 החלו דיונים על נורמליזציה של היחסים בין פולין לכס הקדוש. באוקטובר 1978, הארכיבישוף של קרקוב יליד פולין, קרול יוזף ויטילה, נבחר לאפיפיור ונודע בשם האפיפיור יוחנן פאולוס השני. ביוני 1979 ערך האפיפיור יוחנן פאולוס השני את ביקורו הרשמי הראשון בפולין. ליוחנן פאולוס השני יוחס סיוע להפלת הקומוניזם במרכז ומזרח אירופה, כולל פולין. בשנת 1989, היחסים הדיפלומטיים כוננו מחדש במלואם בין שתי המדינות.
ביקורי האפיפיור

ביקורי האפיפיור בפולין
האפיפיור יוחנן פאולוס השני (1979, 1983, 1987, יוני ואוגוסט 1991, 1995, 1997, 1999, 2002)
האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר (2006)
האפיפיור פרנציסקוס (2016)
נציגויות דיפלומטיות

הכס הקדוש מחזיק נונציו אפוסטולי בוורשה.
פולין מחזיקה שגרירות לכס הקדוש ברומא.
שגרירות פולין לכס הקדוש ברומא
נונציו אפוסטולי בוורשה
יחסי ארמניה – הרשות הפלסטינית

| יחסי ארמניה – הרשות הפלסטינית |
| --- | --- |
ארמניה: הרשות הפלסטינית


ארמניה: הרשות הפלסטינית
שטח (בקילומטר רבוע)
29,743: 6,220
אוכלוסייה
2,968,413: 5,519,031
תמ"ג (במיליוני דולרים)
24,212: 17,396
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,157: 3,152
משטר
רפובליקה: 

יחסי ארמניה - הרשות הפלסטינית הם היחסים הדיפלומטיים והכלכליים בין ארמניה לרשות הפלסטינית. ארמניה היא מדינה משקיפה בליגה הערבית שבה הרשות הפלסטינית היא חברה מלאה. נשיא ארמניה לשעבר, סרז' סרקיסיאן, הצהיר כי ארמניה תמכה בהגדרה עצמית של הפלסטינים. נשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס (אבו מאזן) הצהיר כי הוא תומך בהרחבת ארמניה, וכינה את הארמנים "בעל ברית גדול של פלסטין". ב-21 ביוני 2024 הכירה ממשלת ארמניה במדינה פלסטינית.
ארמנים ברשות הפלסטינית

נכון ל-2015, חיים ברשות הפלסטינית כ-4,500 ארמנים. בשנת 1948, כלל האוכלוסייה הארמנית בארץ ישראל הייתה 15,000. ארמנים רבים היגרו בעשורים שלאחר מכן עקב סכסוך ומאבק כלכלי, כאשר אלפים חזרו לארמניה הסובייטית, או היגרו למדינות אחרות במהלך מלחמת העצמאות. נוכחותם של ארמנים ברובע הארמני בירושלים החלה במאה ה-4 לספירה, כאשר הפטריארכיה הארמנית של ירושלים הוקמה בשנת 638.
סחר

עם השנים הסחר בין ארמניה לרשות הפלסטינית עלה. היצוא מהרשות הפלסטינית לארמניה כולל תרופות ארוזות, והיצוא מארמניה לרשות הפלסטינית כולל מיצי פירות ושוקולד.
העשור השני של המאה ה-21

ב-20 ביוני 2011, נפגש נציג הפת"ח נביל שעת עם שר החוץ הארמני אדוארד נלבנדיאן כדי לגייס את תמיכת ארמניה בבקשת הרשות הפלסטינית להשיג חברות באו"ם. לאחר מכן, הודיע שעת כי מספר מדינות הודיעו לו שהן יכירו במדינה פלסטינית בשבועות הבאים, וכי הוא מצפה שארמניה תהיה הראשונה מביניהן. עם זאת, ממשלת ארמניה לא פרסמה שום הצהרה בנוגע לפגישה. המצב ברשותה פלסטינית נתפס כאנלוגי על ידי ממשלת ארמניה לסכסוך נגורנו-קרבאך, וכי כל הכרה של ארמניה במדינה פלסטינית תהווה תקדים לזכות להגדרה עצמית באזור זה. על מצבים דומים, הנשיא סרז' סרגסיאן הצהיר בעבר, "לאחר סכסוך נגורנו-קרבאך, ארמניה לא יכולה להכיר בישות אחרת באותו מצב כל עוד היא לא הכירה ברפובליקה של נגורנו-קרבאך"..
העשור השלישי של המאה ה-21

בינואר 2020 נשיא ארמניה ארמן סרקיסיאן ביקר בבית לחם ונפגש עם ראש הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס. בנובמבר 2021 נפגש שר החוץ הארמני אררט מירזויאן עם עמיתו הפלסטיני בפריז.
ב-27 באוקטובר 2023 ארמניה הייתה אחת מ-121 מדינות שהצביעו בעד החלטת העצרת הכללית הקוראת להפסקת אש מיידית של מלחמת חרבות ברזל.
ב-21 ביוני 2024 הכירה ממשלת ארמניה במדינה פלסטינית.
יחסי תרבות

מלבד יחסי הממשלות, ארמנים ופלסטינים רבים מסתכלים זה על זה בסולידריות בשל מדיניות החוץ הישראלית. במשך שנים רבות הלכו וגברו בישראל הרגשות האנטי-ארמניים (לעיתים מעורבים ברגשות האנטי-נוצריים), במקביל לעליה הכללית של התנועה הציונית. סוגיה ארוכת שנים בין ארמניה וישראל המעוררת סולידריות נוספת היא הסוגיית היחס של ישראל לרצח העם הארמני. העמדה המסורתית של ממשלות ישראל הייתה הימנעות מהכרה בו, כדי לא לפגוע ביחסיה של ישראל עם טורקיה ואזרבייג'ן. גם אספקת הנשק שסיפקה ישראל לאזרבייג'ן הגבירה את העוינות הארמנית כלפי ישראל, שכן נשק זה הופנה כלפי הארמנים במסגרת מלחמת נגורנו-קרבאך השלישית.
ראו גם

יחסי ארמניה-ישראל
יחסי סן מרינו – קפריסין

| יחסי סן מרינו – קפריסין |
| --- | --- |
סן מרינו: קפריסין


סן מרינו: קפריסין
שטח (בקילומטר רבוע)
61: 9,251
אוכלוסייה
33,579: 1,361,415
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,855: 32,230
תמ"ג לנפש (בדולרים)
55,254: 23,674
משטר
רפובליקה

יחסי סן מרינו-קפריסין הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו לבין רפובליקת קפריסין.
היסטוריה

המגעים הראשונים שבין סן מרינו לבין קפריסין היו בשנות השמונים של המאה העשרים והיחסים הדיפלומטיים הין שתי המדינות כוננו ב-29 בנובמבר 1985 בהסכם שנחתם בסן מרינו העיר, סן מרינו. ב-10 בנובמבר 2005 נחתם תזכיר התייעצויות בין משרד החוץ הקפריסאי  ולבין מזכירות משרד החוץ של הרפובליקה של סן מרינו בניקוסיה, קפריסין.
ב-13 בספטמבר 2006 נחתם בין שתי הרפובליקות הסכם בנוגע לעידוד השקעות במדינה השנייה ועיגונן על ידי הממשלות. ב-27 באפריל 2007 נחתמה אמנה למניעת כפל מס בין הרפובליקה של קפריסין לבין הרפובליקה של סן מרינו. ב-28 ביולי 2011 נחתמה אמנה לעידוד תיירות למדינה השנייה מצד שתי המדינות.
ייצוג

סן מרינו אינה מיוצגת בקפריסין בדרג השגרירות. קפריסין מיוצגת בסן מרינו בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בלימסול.
קפריסין אינה מיוצגת בסן מרינו בשום דרג, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. השגרירות המייצגת שלה בסן מרינו היא שגרירותה הרשמית ברומא, בירת איטליה.
כריסטיאן דוריולה

כריסטיאן דוריולה (בצרפתית: Christian D'Oriola; ‏3 באוקטובר 1928 – 29 באוקטובר 2007) היה סייף צרפתי. אלוף אולימפי בעל 6 מדליות, מהן 4 זהב. הוא אלוף עולם בעל 11 מדליות, מהן 8 זהב.
בשנת 2001 התאחדות הסיף הבינלאומית קבעה שדוריולה הוא הסייף הטוב ביותר במאה ה-20 וזאת בשל זריזות ידיו, הטכניקה המופלאה שלו, עבודת רגליו, תגובותיו המידיות וכושר ההמצאה שלו.
ביוגרפיה

דוריולה נולד בפרפיניאן.
ביוגרפיה > אלוף עולם

באליפות העולם בסיף שנערכה בליסבון, פורטוגל בשנת 1947 זכה דוריולה בשתי מדליות זהב בתחרות רומח אישי ובתחרות רומח קבוצתי.
באולימפיאדת לונדון (1948) זכה דוריולה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בתחרות ברומח קבוצתי ומדליית כסף בתחרות רומח אישי.
באליפות העולם בסיף שנערכה בקהיר, מצרים בשנת 1949 זכה דוריולה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בתחרות רומח אישי ובכך הגן על תוארו ומדליית כסף בתחרות רומח קבוצתי ובאליפות העולם בסיף שנערכה בסטוקהולם, שוודיה בשנת 1951 הוא זכה במדליית זהב בתחרות רומח קבוצתי.
ביוגרפיה > אולימפיאדת השיא

באולימפיאדת הלסינקי (1952) זכה דוריולה בשתי מדליות זהב, בתחרות ברומח אישי ובתחרות ברומח קבוצתי.
באליפות העולם בסיף שנערכה בבריסל, בלגיה בשנת 1953 זכה דוריולה בשתי מדליות זהב בתחרות רומח אישי ובתחרות רומח קבוצתי, באליפות העולם בסיף שנערכה בלוקסמבורג בשנת 1954 הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בתחרות רומח אישי ובכך הגן על תוארו ומדליית כסף בתחרות רומח קבוצתי ובאליפות העולם בסיף שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1955 הוא זכה במדליית כסף בתחרות רומח אישי.
באולימפיאדת מלבורן (1956) זכה דוריולה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בתחרות ברומח אישי והגן על תוארו ומדליית כסף בתחרות רומח קבוצתי.
באליפות העולם בסיף שנערכה בפילדלפיה, ארצות הברית בשנת 1958 זכה דוריולה במדליית כסף בתחרות רומח קבוצתי.
באולימפיאדת רומא (1960) זכה דוריולה לכבוד לשאת את דגל צרפת בטקס הפתיחה של המשחקים. בתחרויות עצמן הוא סיים במקום שמיני בתחרות רומח אישי, במקום חמישי בתחרות רומח קבוצתי ובמקום תשיעי בתחרות דקר קבוצתי.
משפחתו

פייר ז'ונקר דוריולה, הוא בן דודו של דוריולה והוא אלוף אולימפי ברכיבה על סוסים, בעל 4 מדליות מהן 2 זהב ו-2 כסף ב-5 אולימפיאדות.
בשנת 2007 נפטר דוריולה בנים.
כריסטיאן גריפנקרל

| --- | --- |

 לידה:  17 במרץ 1839 אולדנבורג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  22 במרץ 1916 (בגיל 77) וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות המרכזי בווינה 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנויות בווינה 
 הושפע על ידי:  קרל רהל 
 פרסים והוקרה:  מסדר פטר פרידריך לודוויג (1878)  מסדר כתר הברזל (1887) 
 
כריסטיאן גריפנקרל (בגרמנית: Christian Griepenkerl‏; 17 במרץ 1839 - 22 במרץ 1916) היה צייר ופרופסור גרמני באקדמיה לאמנויות יפות וינה.
ביוגרפיה

גריפנקרל נולד לאחת המשפחות העשירות באולדנבורג. כצעיר, הוא נעתר לעצתו של בן ארצו, צייר הנוף ארנסט וילרס, ונסע לוינה בסוף 1855 על מנת להירשם לבית הספר הפרטי לאמנות לציורים מונומנטליים שהוקם על ידי קרל ראל ארבע שנים קודם לכן. ראל איפשר לחלק מתלמידיו להשתתף ברישום וביצוע ציוריו ובכך עיצב את התפתחותם האמנותית האישית. הציור הראשון של גריפנקרל קיבל את אישורו של ראל, והוא היה מעורב לאחר מכן עם ראל ועם סטודנטים אחרים בציור ציורי קיר בגרם המדרגות הגדול של מוזיאון הנשק, בפאלה טודסקו בווינה, ובארמון העיר של הבנקאי סימון סיאנס. לאחר מותו של ראל בשנת 1865, הוא המשיך והשלים את המשימות הלא גמורות של המאסטר.
בשנת 1874 מונה גריפנקרל לפרופסור באקדמיה לאמנויות יפות בווינה, שם החל בשנת 1877 עמד בראש בית ספר מיוחד לציור היסטורי. המומחיות שלו הייתה הייצוג האלגורי תוך שימוש בנושאי המיתולוגיה הקלאסית ובפורטרטים. גריפנקרל לימד דור שלם של ציירים וינאים. בין תלמידיו המפורסמים ביותר הם קרל מול (1880–1881), אלפרד רולר, מקס קורצוויל, פרידריך קניג, קרל אוטו צ'שקה (1894–1899), ריכרד גרסטל (1898–1899), אגון שילה (1906–1908), אנטון פייסטאואר (1906– 1909), לאופולד שמוצלר ואורוש פרדיץ'. "השקפותיו השמרניות" הובילו להפגנות חוזרות ונשנות מצד תלמידיו ובהמשך אף לנסיגה, מה שהוביל בין היתר להקמתה של קבוצת האמנות החדשה.
גריפנקרל התפרסם גם לאחר מותו בכך שדחה את בקשתו של אדולף היטלר להתאמן באקדמיה לאמנויות יפות בווינה. בשנת 1907, כאשר קיבל היטלר משימה להכין רישום לדוגמה, ציין גריפנקרל בחוות הדעת, "ציור לדוגמה לא מספק. מעט מדי ראשים." ובשנת 1908, פסק דינו היה ברור עוד יותר: "לא התקבל".
יצירה

אוסף גדול יותר של הקומפוזיציות שיצר ראל ושגריפנקרל השלים בעזרת אדוארד ביטרליך, הם בבית האופרה העירוני החדש באותם ימים. הם עבדו ארבע שנים על תקרת האודיטוריום ועל הוילון של במת האופרה. רק לאחר מותו של ראל בשנת 1865 קיבל גריפנקרל מטלות מונומנטליות משלו. האדריכל הנסן העסיק אותו לקישוט כמה ארמונות, ואילו פרנץ קליין שכר את גריפנקרל לטירת הורנשטיין ולארמון סינא בוונציה. שם הוא צייר על התקרה את פרסקו תהלוכת החתונה של פוסידון, עם שדי הסערה ורוחות הרפאים המגוננות של הים, שהן בעלות צורה אצילית וחיננית מאוד. אותה חשיבות יש לציורי הקיר באחוזה של הדוכסית הגדולה של טוסקנה וציורו "חתונת אפרודיטה ואדוניס" בחדר האוכל של אחוזת סיימון ליד היזינג, ונציה.
גריפנקרל גם עשה את ציורי השמן הדקורטיביים (שהושלמו בשנת 1878) באולם המדרגות של אוגוסטום באולדנבורג. הציורים על התקרה מתארים את ונוס כאידיאל של כל היופי, מוקפת בארבעה נושאים מהמיתוס של פרומתאוס. ועל שלושת הקירות, מתוארת התכנסות של גיבורי האמנות של כל הזמנים ברצף היסטורי.
אחריו הגיע מחזור של ציורים - המדגימים שוב נושאים ממיתוס פרומתאוס - ומובחנים בשלל צורות והרכב משתנה, באולם הכנסים של האקדמיה החדשה למדעים באתונה.
גלריה

אישה בפרופיל
גנבת האש
פרומתאוס הקשור
ארמון בוינציה
אולם האקדמיה באתונה
הערות שוליים

↑  Griepenkerl, Christian, de.wikisource.org
↑  Maler Christian Griepenkerl †., anno.onb.ac.at
↑  Brigitte Hamann, Hitler's Vienna. A Dictator's Apprenticeship. Oxford University Press, 1999.
↑  Griepenkerl, Christian
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 116834390  ISNI: 0000 0000 6678 2616  NKC: xx0187058  RKD: 33782  ULAN: 500060920  VIAF: 64768061   WorldCat (עם VIAF): 64768061
ישראל אוסטרזצר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 בפברואר 1904 קולומיאה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  יולי 1941 (בגיל 37) 
 
ישראל אוסטרזצר (כ"ט בשבט ה'תרס"ד, 15 בפברואר 1904 – אב ה'תש"א, יולי 1941) היה היסטוריון וחוקר הספרות התלמודית. סגן מנהל המכון למדעי היהדות בוורשה (פול') ומרצה לתלמוד ולספרות ימי הביניים במכון. חיבר ספרים ומאמרים. נספה בשואת יהודי אירופה.
קורות חיים

נולד בקולומיאה שבפלך סטניסלבוב, גליציה. התחנך בחינוך מסורתי, תחילה למד אצל סבו, ר' אלטר פרנקל, ואחר כך אצל רבי מאיר שפירא בעת כהונתו כרבה של טרנופול.
ב-1923 קיבל תעודת בגרות של הגימנסיון הקלאסי בקולומיאה. אחר כך למד פילוסופיה, היסטוריה ובלשנות קלאסית באוניברסיטת קרקוב ובאוניברסיטת ורשה שבה קיבל את תואר הדוקטור שלו בשנת 1927.
בשנת 1928 התקבל לעבודה במכון למדעי היהדות בוורשה, תחילה כמזכיר וכעבור שנה כסגן מנהל המכון. משנת 1933 החל לשמש מרצה לתלמוד ולספרות ימי הביניים במכון זה.
כן השתתף בוועדות הממשלתיות הפולניות שעסקו בנושאי הוראת דת ולימודי יהדות בבתי הספר התיכוניים בפולין.
אוסטרזצר ריכז וערך את ספר הזיכרון לזכרו של המשורר מתתיהו שוהם, הספר אבד בתקופת השואה.
מחקריו

מחקרו של אוסטרזצר התמקד במשפט התלמוד ובהיסטוריה של העת העתיקה. הוא כתב מאמרי ביקורת ומסות ביוגרפיות לרוב, וכן שלושה ספרים:
לברור מצבם המשפטי של יהודי אלכסנדריה בתקופת רומא, ורשה: כתבי המכון לחכמת ישראל III, תרצ"א
מוסד האפותיקי בדיני התלמוד, בודפשט, תרצ"א
נכסיו של העבד בדיני התלמוד, ורשה: כתבי המכון לחכמת ישראל, תרצ"ה (בפולנית)
לקריאה נוספת

יעקב בן-יוסף (עורך) הסמינר הממלכתי למורי דת-משה בוורשה: קובץ מחקרים ומאמרים, תל אביב, 1985, עמ' 179
ישראל אוסטרזצר, בתוך: ידיעות גנזים, 81 (ניסן תשל"ג), שנה 10 כרך ה: סופרים עברים שנספו בשואה, עמ' 309–313
הערות שוליים

↑  לפי נתן עק, התועים בדרכי המוות: הווי והגות בימי הכיליון, ירושלים: יד ושם, תש"ך, עמ' 38.
↑  ‏ספריית סנט אטיין‏ (Q107075267)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297084205171  PLWABN: 9810675664305606  ISNI: 0000 0004 0277 6793  VIAF: 250566679   WorldCat (עם VIAF): 250566679 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ישראל אוסטרזצר".
ישיבת אבל מיוחדת במלאת שנה לפטירת מתתיהו שהם, בבית הספרייה המרכזית למדעי היהדות בוורשה. אוסטרזצר ערך ספר זיכרון לזכרו וכנראה מופיע בתמונה זו.
יוסי וולף

| --- | --- |

 לידה:  יוני 1980 (בן 44) 
 מדינה:  ישראל 
 
יוסי וולף (נולד ביוני 1980) הוא יזם ישראלי בתחום הרובוטיקה ומומחה בינלאומי לעיצוב ופיתוח בתחום הטכנולוגיה, מייסד ופעיל כיו"ר בקבוצת חברות בתחום ה-AI והרובוטיקה: Roboteam, Temi Robotics, jeen.ai, ו-seamless vision.