stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ריצ'רד דוטרואל
קריירה

בצעירותו הצטרף דוטרואל למחלקת הנוער של פריז סן-ז'רמן, שם היה שותף להצלחה קבוצתית. את הופעת הבכורה במדי הקבוצה בליגה הצרפתית ערך ב-20 במרץ 1992. מכיוון שלא היה לו מקום בקבוצה הבוגרת, הושאל במשך שתי עונות לקן. בקן עמד בשער הקבוצה בעקביות, אך הקבוצה ירדה לליגה השנייה בתום עונת 1994/1995. דוטרואל שב לפריז בקיץ 1995, אך היה בעיקר שוער גיבוי לברנאר לאמה. בעונת 1995/1996 זכה להזדמנויות מועטות בקבוצה, שזכתה בגביע מחזיקות הגביע ובסופר קאפ הצרפתי.
דוטרואל ניסה את מזלו בספרד והצטרף לסלטה ויגו. בתקופתו בסלטה הפך לאחד מהשוערים הטובים בליגה הספרדית. בעונת 1997/1998 עזר לסלטה לסיים במקום ה-6 בליגה ולכן היא השתתפה בגביע אופ"א בעונה שלאחר מכן, בה אף הגיעה למקום ה-5 בליגה. יכולתו הטובה משכה עניין מצדה של ברצלונה, שחיפשה מחליף לרוד הספ. אף על פי שעדיין נותרה שנה בחוזהו בסלטה ויגו, הוא סיכם על צירופו לברצלונה בסוף עונת 1999/2000, על ידי כך שברצלונה תשלם את סעיף השחרור שלו, שעמד על 700 מיליון פסטות. הידיעה על עזיבתו את סלטה לא התקבלה בעין יפה על ידי הנהלת המועדון וכן אוהדיו, ולכן הוא לא שיחק באף משחק עד סוף העונה.
לואי ואן חאל, המאמן שהמליץ על הבאתו של דוטרואל לברצלונה הוחלף על ידי לורנס סרה פרר עוד לפני שהחלה עונת 2000/2001. בתחילת העונה היה השוער הראשון בקבוצה, אך הוא הציג יכולת דלה, ובנוסף לכך הוא נפצע במשחק הליגה נגד קבוצתו לשעבר, סלטה ויגו. בשל כך, תפס את מקומו בהרכב הקבוצה השוער הצעיר פפה ריינה, שהמשיך לעמוד בשער גם לאחר שדוטרואל החלים מפציעתו. סרה פרר פוטר באמצע העונה ובמקומו מונה קרלס רשאק. רשאק העניק לדוטרואל את עמדת השוער הראשון במשחקיה האחרונים של העונה, וכך הוא סיים את העונה עם 21 הופעות בכל המסגרות. לקראת העונה הבאה צורף השוער הארגנטינאי רוברטו בונאנו לסגל הקבוצה, ודוטרואל הפך לשוער השלישי אחרי בונאנו וריינה. בשל כך לא ערך אף הופעה במהלך כל עונת 2001/2002. הוא אף נותר מחוץ לסגל הקבוצה כמעט בכל משחקיה.
בקיץ 2002 הותר חוזהו של דוטרואל והוא הפך לשחקן חופשי. הוא דחה הצעות מאספניול, יריבתה העירונית של ברצלונה, ומרן, וחתם על חוזה ל-3 עונות בדפורטיבו אלאבס, ששיחקה באותן שנים בליגה הראשונה בספרד ואף העפילה לגביע אופ"א בזכות כך שסיימה במקום ה-7 בעונה שלפני כן. באלאבס פתח בעקביות בהרכב הקבוצה וערך 41 הופעות בכל המסגרות - בליגה, בגביע הספרדי ובגביע אופ"א, אך קבוצתו כשלה מקצועית בכולן וירדה לליגה השנייה בתום העונה. דוטרואל ביטל את חוזהו וחזר למולדתו, צרפת, וחתם לשטרסבורג, ששיחקה באותה תקופה בליגה הצרפתית הראשונה. הוא ערך 24 הופעות בליגה במדיה, לפני שפציעות בגבו השביתו אותו ממשחק. בתום עונה שלמה בה לא שיחק בשל הפציעות, פרש דוטרואל ממשחק בקיץ 2005, בהיותו בן 33.
דוטרואל ערך הופעה אחת במדי נבחרת צרפת. הוא נכנס כמחליף במשחק ידידות מול קמרון ב-4 באוקטובר 2000 שהסתיים בתיקו 1-1.
תארים > פריז סן-ז'רמן

הגביע הצרפתי (1): 1992/1993
גביע מחזיקות הגביע (1): 1995/1996
הסופר קאפ הצרפתי (1): 1995
תארים > שטרסבורג

גביע הליגה הצרפתית (1): 2005
הערות שוליים

↑  El Barça se asegura la opción de Dutruel, del Celta, para el próximo año, אל מונדו, 9.9.1999
↑  Rexach prescinde de Reina ante la Gramanet y Dutruel será titular,‏ אל פאיס, 26.4.2001
↑  Vuelve Dutruel después de casi medio año,‏ אס, 10.11.2001
נ.ש. מורה

נוגומטנה שולה מורה (בסלובנית: Nogometna šola Mura (בית הספר לכדורגל מורה)) מכונה נ.ש. מורה או בקיצור מורה, הוא מועדון כדורגל מהעיר מורסקה סובוטה, שבסלובניה, המשחק בליגת העל הסלובנית. המועדון נוסד בשנת 2012, ובסיום עונת 2017/2018 העפיל לראשונה לליגת העל הסלובנית. בשנת 2020 זכה המועדון לראשונה בגביע הסלובני ובעונת 2020/2021 זכה המועדון באליפות הראשונה שלו.
כינויו של המועדון הוא "השחורים לבנים" (בסלובנית: Čarno-bejli) והוא נגזר מתלבושת הבית של המועדון, ערכה שחורה עם פסים לבנים. והוא משחק באצטדיון העירוני פזאנריה (אנ') (בסלובנית:Mestni stadion Fazanerija) המכיל 4,506 מושבים.
היסטוריה

המועדון נ.ש. מורה הוקם בסוף שנת 2012 ולאחר שבעונת 2012/2013 המועדון הוותיק נ.ד. מורה 05 פורק בעקבות קשיים כלכליים,  השתמש המועדון החדש במחלקת הנוער שלו כדי לרשום קבוצה לעונת 2013/2014 תחת השם נ.ש. מורה.  המועדון התחיל את דרכו בליגה הסלובנית הרביעית, הוא סיים את עונת 2013/2014 במקום השני בליגה, מה שזיכה אותו בהעפלה לליגה השלישית לקראת עונת 2014/2015. לאחר שתי עונות בליגה השלישית בהן סיים המועדון בצמרת הטבלה אך לא הצליח להעפיל ליגה, הגיעה עונת 2016/2017 בה סיים המועדון במקום השני והצליח להעפיל לליגת המשנה הסלובנית. כבר בעונתו הראשונה זכה המועדון באליפות ליגת המשנה הסלובנית, מה שזיכה אותו בהעפלה לליגת העל הסלובנית. בעונתו הראשונה בליגה הבכירה, עונת 2018/2019, סיים המועדון במקום הרביעי, מה שזיכה אותו בכרטיס לשלבי המוקדמות בעונת 2019/2020 בליגה האירופית, שהיווה הופעה אירופית ראשונה בהיסטוריה של המועדון הצעיר. באותה עונה זכה המועדון בתואר הראשון שלו כאשר זכה בגביע הסלובני לשנת 2020, לאחר שניצח את המועדון נפטה 1903 מהליגה השנייה במשחק הגמר .
עונה לאחר מכן (2020/2021) זכה המועדון באליפות הראשונה שלו לאחר שניצח את מריבור 3–1 במחזור הסיום של העונה, ואף על פי שהיו לשני המועדונים אותו מספר נקודות, מאזן הראש בראש בין שני המועדונים היה לטובת מורה.  מה שזיכה אותו לראשונה בכרטיס לשלבי המוקדמות של ליגת האלופות  בעונת 2021/2022. שם אף עבר המועדון את שלב המוקדמות הראשון, אך הודח בשלב המוקדמות השני ונשר לשלב המוקדמות בליגה האירופית, גם שם הצליח המועדון להעפיל שלב, והעפיל לשלב הפלייאוף. בשלב הפלייאוף התמודד המועדון הסלובני נגד שטורם גראץ האוסטרית הוא הפסיד לה 1–5 בסיכום שני המשחקים. אך הפסד בשלב הזה משמעותו היה כרטיס לשלב הבתים בקונפרנס ליג. וכך הפכה מורה לקבוצה הסלובנית השנייה בלבד, אחרי מריבור, שמשחקת בשלב הבתים של תחרות אירופית.
אצטדיון

מורה משחקת את משחקי הבית שלה באצטדיון העירוני פאזנריה במורסקה סובוטה, שבסלובניה. האצטדיון נבנה במקור בשנת 1936 ומאז הורחב ושופץ מספר פעמים. וכיום יש לו קיבולת של 4,506 מושבים מקורים.  בנוסף ליציע עמידה, הקיבולת הכוללת של האצטדיון היא בסביבות 4,700.
סגל הקבוצה

מעודכן ל-1 בספטמבר 2021
תוצאות במסגרת המקומית > תוצאות

| עונה | ליגה | מיקום | מאזן | גביע |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013/2014 | הליגה הסלובנית רביעית | 2 | 15–7–4 | לא העפילה |
| 2014/2015 | הליגה הסלובנית השלישית-מזרח | 4 | 15–3–8 | לא העפילה |
| 2015/2016 | הליגה הסלובנית השלישית-מזרח | 2 | 18–3–5 | גמר |
| 2016/2017 | הליגה הסלובנית השלישית-מזרח | 2 | 20–3–3 | לא העפילה |
| 2017/2018 | הליגה הסלובנית השנייה | 1 | 23–3–4 | רבע גמר |
| 2018/2019 | ליגת העל הסלובנית | 4 | 13–13–10 | חצי גמר |
| 2019/2020 | ליגת העל הסלובנית | 4 | 14–14–8 | זכייה |
| 2020/2021 | ליגת העל הסלובנית | 1 | 17–12–7 | גמר |
| 2021/2022 | ליגת העל הסלובנית | 4 | 15–12–9 | רבע גמר |
תוצאות במסגרת האירופית > סיכום

מעודכן ל-28 ביולי 2022
| תחרות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | זכות | חובה | הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ליגת האלופות | 4 | 2 | 1 | 1 | 7 | 3 | 4+ |
| הליגה האירופית | 9 | 3 | 1 | 5 | 12 | 15 | 3– |
| הקונפרנס ליג | 10 | 3 | 2 | 5 | 10 | 17 | 7– |
| סך הכל | 23 | 8 | 4 | 11 | 29 | 35 | 6– |
בכל התוצאות (בית וחוץ) מספר השערים של מורה מוצג ראשון.
| עונה | תחרות | שלב | מועדון | בית | חוץ | סופי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019/2020 | הליגה האירופית | שלב המוקדמות ראשון | ישראל מכבי חיפה | 2–3 | 0–2 | 2–5 |
| 2020/2021 | הליגה האירופית | שלב המוקדמות ראשון | אסטוניה נומה קאליו | - | - | 4–0 |
| 2020/2021 | הליגה האירופית | שלב המוקדמות שני | דנמרק אורהוס | - | - | 3–0 |
| 2020/2021 | הליגה האירופית | שלב המוקדמות שלישי | הולנד פ.ס.וו. איינדהובן | - | - | 1–5 |
| 2021/2022 | ליגת האלופות | שלב המוקדמות ראשון | מקדוניה שקנדיה | 5–0 | 1–0 | 6–0 |
| 2021/2022 | ליגת האלופות | שלב המוקדמות שני | בולגריה לודגורץ ראזגרד | 0–0 | 1–3 | 1–3 |
| 2021/2022 | הליגה האירופית | שלב המוקדמות שלישי | ליטא ז'לגיריס וילנה | 0–0 | 1–0 | 1–0 |
| 2021/2022 | הליגה האירופית | שלב הפלייאוף | אוסטריה שטורם גראץ | 1–3 | 0–2 | 1–5 |
| 2021/2022 | הקונפרנס ליג | בית ז' | הולנד ויטסה ארנהם | 0–2 | 1–3 | מקום 4 |
| 2021/2022 | הקונפרנס ליג | בית ז' | אנגליה טוטנהאם הוטספר | 2–1 | 1–5 | מקום 4 |
| 2021/2022 | הקונפרנס ליג | בית ז' | צרפת סטאד רן | 1–2 | 0–1 | מקום 4 |
| 2022/2023 | הקונפרנס ליג | שלב המוקדמות השני | מולדובה ספינטול גאורגה | 2–1 | 2–1 | 4–2 |
| 2022/2023 | הקונפרנס ליג | שלב המוקדמות השלישי | אירלנד סנט פטריקס את'לטיק | 0–0 | 1–1 | 1–1 (5–6 פ) |
תארים

ליגה
ליגת העל הסלובנית
אלופה (1): 2020/2021
הליגה הסלובנית השנייה
אלופה (1): 2017/2018
גביע
הגביע הסלובני
זכייה (1): 2019/2020
הערות שוליים

↑  ""S takšnim odnosom se vsega tega ne da rešiti"" (בסלובנית). RTV Slovenija. 29 ביוני 2013. נבדק ב-15 בפברואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  A. V. (10 ביולי 2013). "Muraši od zdaj v "prekmurski" ligi" [Mura from now on in the Prekmurje League] (בסלובנית). RTV Slovenija. נבדק ב-15 בפברואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  R. K.; Mitja Lisjak (24 ביוני 2020). "Mura dobila prekmurski derbi za prvi pokal po 25 letih" (בסלובנית). RTV Slovenija. נבדק ב-10 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Prekmurci osvojili Ljudski vrt: Mura prvič državni prvak!" (בסלובנית). RTV Slovenija. 22 במאי 2021. נבדק ב-16 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  R. K.; Toni Gruden (26 באוגוסט 2021). "Sturm s skupnih 5:1 nadigral Muro, ki jo čaka Konferenčna liga" (בסלובנית). RTV Slovenija. נבדק ב-27 באוגוסט 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Pred tekmo: Mura – Radomlje" (בסלובנית). Football Association of Slovenia. 13 באוגוסט 2021. נבדק ב-27 באוגוסט 2021. Mura je po Mariboru šele drugi slovenski klub, ki bo zaigral v skupinskem delu evropskih tekmovanj. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "UEFA match database, stadium capacity section" (באנגלית). UEFA. נבדק ב-2 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "(FOTO) Pred Fazanerijo urejajo parkirna mesta". vestnik.si (בסלובנית). נבדק ב-2 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Igralci" [Players] (בסלובנית). NŠ Mura. נבדק ב-29 ביולי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "1. MNL 2013/14" (בסלובנית). MNZ Murska Sobota. אורכב מ-המקור ב-26 ביוני 2020. נבדק ב-18 באפריל 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
ויליאם בייטס

| --- | --- |

 לידה:  23 בדצמבר 1860 ניוארק, ארצות הברית 
 פטירה:  10 ביולי 1931 (בגיל 70) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת קורנל  המכללה לרופאים וכירורגים של אוניברסיטת קולומביה 
 
ויליאם הוריישו בייטס (23 בדצמבר 1860 - 10 ביולי 1931)
היה רופא עיניים אמריקאי. בשנת 1881 סיים תואר ראשון באוניברסיטת קורנל (Cornell University) והוסמך לרופא בשנת 1885 באוניברסיטת College of Physicians and Surgeons .
ד"ר בייטס החל את עבודתו כרופא עיניים רגיל אך לאחר תצפיות ומחקרים רבים שעשה בילדים ומבוגרים ואפילו בבעלי חיים הגיע למסקנה שתפקוד הראייה מושפע ממצב גופני ונפשי והגיע למסקנות רפואיות בתחום וכך פיתח את שיטת הטיפול שלו בבעיות ראייה המכונה שיטת בייטס.
חיים אישיים

היה נשוי שלוש פעמים, לאחר שהתאלמן פעמיים. בשנת 1928 נישא לאשתו השלישית אמילי סי לירמן, שהייתה העוזרת האישית שלו במשך זמן רב.
ספריו

ד"ר בייטס, שיטת ד"ר בייטס - ראיה משופרת ללא משקפיים
נביל פקיר

נביל פקיר (בצרפתית: Nabil Fekir; נולד ב-18 ביולי 1993 בליון שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי ממוצא אלג'יראי, המשחק בעמדת הקשר התקפי באל ג’זירה ובנבחרת צרפת.
קריירת מועדונים

פקיר נכלל בסגל של ליון לראשונה בסוף יולי 2013 בניצחון 0–1 על גראסהופרס. את ההופעה האירופית הראשונה שלו על הדשא ערך ב-28 באוגוסט, כאשר הוא נכנס במחצית כמחליף במקומו של יאסין בנזייה בהפסד 0–2 לריאל סוסיאדד. שלושה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הצרפתית נגד אוויאן. את שערו הראשון כבש ב-27 באפריל 2014 במשחק מול בסטיה, באותו משחק אף בישל שער לאלכסנדר לאקזט. בעונתו הראשון בקבוצה רשם 16 הופעות בכל המפעלים כשכבש שער אחד.
בעונת 2014/15 הפך פקיר לחלק קבוע מההרכב. עד לזימון הראשון לנבחרת ב-19 במרץ הוא כבש 11 שערים ובישל 7 ב-25 הופעות. ב-17 במאי 2015 פקיר נבחר לשחקן הצעיר של השנה בליגה הצרפתית. כמו כן, הוא זכה בקשר העונה של שנת 2015.
ב-23 ביולי 2019 חתם בריאל בטיס מהלה ליגה, ששילמה עליו לליון 19.75 מיליון אירו, לא כולל בונוסים. ב-18 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בהפסד 2-1 לריאל ואיאדוליד. ב-25 באוגוסט הבקיע את שערו הראשון בהפסד 5-2 לברצלונה.
ב-30 באוגוסט 2024 חתם באל ג’זירה.
נבחרת צרפת

הופעת הבכורה של פקיר בנבחרת נרשמה ב-26 במרץ כמחליף של אנטואן גריזמן בדקה ה-74 בהפסד 1–3. את שערו הראשון כבש ב-7 ביוני בהפסד 3–4 במשחק הידידות נגד נבחרת בלגיה. פקיר נפצע בברכו בניצחון 0–1 במשחק ידידות נגד נבחרת פורטוגל, פציעה שהשביתה אותו קרוב לשישה חודשים. ב-25 באוגוסט 2016 זומן פקיר לראשונה מאז הפציעה לנבחרת הבוגרת של צרפת במשחק נגד נבחרת איטליה ולמשחק במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018 נגד נבחרת בלארוס. לאחר מכן הוצא מהסגל עקב פציעה.
חיים אישיים

פקיר הוא מוסלמי אדוק.
תארים

ריאל בטיס
גביע המלך: 2021/2022
הערות שוליים

↑  אתר ערוץ הספורט – sport5.co.il, באתר m.sport5.co.il
↑  "Así afecta el Ramadán al fútbol: el plan de los futbolistas musulmanes para jugar pese al ayuno". El Español (בספרדית). 3 באפריל 2022. ארכיון מ-16 באפריל 2022. נבדק ב-16 באפריל 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
| נבחרת צרפת – מונדיאל 2018 (אלופת העולם) |
| --- | --- | --- |
|  1 לוריס •  2 פבאר •  3 קימפמבה •  4 וראן •  5 אומטיטי •  6 פוגבה •  7 גריזמן •  8 למאר •  9 ז'ירו •  10 אמבפה •   11 דמבלה •  12 טוליסו • 13 קאנטה •  14 מטווידי • 15 אנזונזי • 16 מנדנדה • 17 ראמי • 18 פקיר • 19 סידיבה • 20 תובאן • 21 הרננדס • 22 מנדי • 23 אראולה • מאמן: דשאן |  1 לוריס •  2 פבאר •  3 קימפמבה •  4 וראן •  5 אומטיטי •  6 פוגבה •  7 גריזמן •  8 למאר •  9 ז'ירו •  10 אמבפה •   11 דמבלה •  12 טוליסו • 13 קאנטה •  14 מטווידי • 15 אנזונזי • 16 מנדנדה • 17 ראמי • 18 פקיר • 19 סידיבה • 20 תובאן • 21 הרננדס • 22 מנדי • 23 אראולה • מאמן: דשאן | צרפת |
קיווה

קיווה משוחזרת במונומנט הלאומי בנדלייר
פנים קיווה משוחזרת בפארק הלאומי מסה ורדה
חורבות הקיווה הגדולה בפארק ההיסטורי הלאומי של תרבות צ'אקו
הקיווה הגדולה במונומנט הלאומי חורבות אצטק נחפרה על ידי ארל מוריס ב-1921 ושוחזרה על ידו 13 שנים אחר-כך
פנים הקיווה הגדולה במונומנט הלאומי חורבות אצטק המדגימה את הגודל של המבנה
חורבות קיווה בפואבלו פוארקו הפארק הלאומי פטריפייד פורסט
מאפיינים של חדר עגול מקניון צ'אקו
קיווה (באנגלית: kiva) היא חדר שבו השתמשו תושבי הפואבלו הקדמונים לפגישות פוליטיות ולטקסים דתיים שרבים מהם קשורים למערכות האמונות של הקצ'ינה. בכל פואבלו היו כמה מבני קיווה, קיווה גדולה עבור כל התושבים, כמו גם כמה מבני קיווה קטנים יותר עבור חמולות נפרדות. מקור המילה הוא בשפת ההופי. בין בני ההופי המודרניים ואצל מרבית אנשי הפואבלו האחרים הקיווה היא חדר תת-קרקעי רבוע המשמש לטקסים רוחניים.
חדרים תת-קרקעיים מצויים בחורבות בדרום-מערב ארצות הברית, שבהם השתמשו התושבים הקדומים של האזור, כולל תושבי הפואבלו הקדמונים, בני תרבות מגיון ובני תרבות הוהוקם. החדרים בשימוש בפואבלו העתיקים של תקופת פואבלו I ואחריה, כפי שהוגדרה במערכת של סיווג פקוס שפותחה על ידי הארכאולוגים, היו בדרך כלל עגולים והתפתחו מבתים חפורים פשוטים יותר. מבני קיווה עגולים נבנו בחלקם או בשלמותם מתחת לקרקע. הגג נבנה מקורות עץ שטויחו בחימר. הכניסה לקיווה הייתה באמצעות סולם מחור מהגג. בקיווה שהייתה רק בחלקה מתחת לקרקע הסולם ירד מפרוזדור קטן. משערים שלחדרים אלו היה מגוון שימושים עבור בני הפואבלו הקדמונים, כולל מגורים יחד עם מטרות חברתיות וטקסיות.
התפתחות

בשלהי המאה ה-8 החלו תושבי מסה ורדה לבנות מבנים חפורים ריבועיים שהארכאולוגים מכנים פרוטוקיווה. עומקם היה בדרך כלל בין 0.9 ל-1.2 מטרים וקוטרם בין 3.7 ל-6 מטרים. אלו התפתחו באמצע המאה ה-10 ותחילת המאה ה-11 למבנים עגולים קטנים יותר המכונים קיווה, שקוטרם היה בין 3.7 ל-4.6 מטרים. הקיווה בסגנון מסה ורדה כללה גם מאפיין מזמן קדום יותר המכונה "סיפאפו" (sipapu), שהיה בור שנחפר בקצה הצפוני של התא שמשערים כי יצג את המקום שבו עלו בני הפואבלו הקדמונים מהעולם התחתון.
כאשר הארכאולוגים קובעים שחדר עתיק הוא "קיווה" הם מניחים הנחות לגבי תפקידיו המקוריים של החדר וכיצד פונקציות אלו עשויות להיות דומות או שונות מחדרי קיווה המשמשים במנהגים המודרניים. נראה כי מערכת האמונות קצ'ינה התפתחה בדרום-מערב ארצות הברית סביב 1250 לספירה, בעוד שמבנים דמויי קיווה היו קיימים זמן רב קודם. דבר זה מרמז כי יכול להיות שהשימושים הישנים בחדר השתנו או הותאמו להתאמה לטקסים הדתיים החדשים.
במקביל להתרחשות שינויים תרבותיים, במיוחד בתקופת פואבלו III, בין השנים 1150 ל-1300 לספירה, המשיכו חדרי קיווה לשחק תפקיד בולט בקהילה. חלק מחדרי הקיווה החלו להיבנות מעל הקרקע. אדריכלות הקיווה הפכה מורכבת יותר, ונוצרו מבנים חדשים כדוגמת מגדל קיווה וקיווה גדולה ששילבו מאפיינים אדריכליים מיוחדים. לדוגמה, מבני קיווה שנמצאו במסה ורדה היו בדרך כלל בצורת חור מפתח. ברוב היישובים הגדולים יותר היה מקובל למצוא קיווה אחת לכל חמישה או שישה חדרים. הרס של קיווה, בעיקר בשריפה, נתפס כמסמן ארכאולוגי ודאי לסכסוכים ולוחמה בקרב תושבי דרום-מערב בתקופה זו.
חמישה עשר חדרים מקיפים את התא המרכזי של הקיווה הגדולה הנרחבת במונומנט הלאומי חורבות אצטק. כשמטרת החדרים
...הייתה לא ברורה. ... בכל אחד מהם היה פתח דלת חיצוני אל הכיכר. ... ארבעה עמודים מסיביים של אבן בניין משולבים במוטות אופקיים תמכו בקורות הגג, שעל פי ההערכה תמכו בגג במשקל 95 טון. כל עמוד ניצב על ארבעה בסיסים עגולים מאבן, במשקל 160 קילוגרם כל אחד. בסיסים אלו היו מאבן גיר שנחצבה מאתר המרוחק לפחות 60 קילומטרים משם.
אחרי 1325 או 1350, למעט באזורי ההופי והפואבלו, היחס השתנה מ-60 ל-90 חדרים לקיווה אחת. ייתכן שדבר זה מסמן שינוי ארגוני או דתי בתוככי החברה, ייתכן על ההשפעה של המעמד ומספר החמולות בין תושבי פואבלו.
קיווה גדולה

קיווה גדולה שונה מקיווה רגילה, אותה הארכאולוגים מכנים "קיווה בסגנון צ'אקו", בכמה אופנים. בראש ובראשונה קיווה גדולה היא תמיד הרבה יותר גדולה ועמוקה מהקיווה בסגנון צ'אקו. בעוד שקירות קיווה גדולה בולטים תמיד מעל הנוף שמסביב, הרי שקירות קיווה בסגנון צ'אקו אינם כאלו, אלא במקום זאת משתלבים עם הנוף שמסביב. קיווה בסגנון צ'אקו נמצאת לרוב משולבת בתוך אבני החדר המרכזי של הבתים הגדולים, אך קיווה גדולה נפרדת תמיד ממבני הליבה. בקיווה גדולה יש כמעט תמיד ספסל המקיף את החלל הפנימי, אך תכונה זו אינה נמצאת בקיווה בסגנון צ'אקו. קיווה גדולה נוטה לכלול גם חללים ברצפה, שאולי היו שימשו כתופי רגל לרקדנים טקסיים, אך לא בקיווה בסגנון צ'אקו. משערים שמבני קיווה גדולה היו הבניינים הציבוריים הראשונים שנבנו באזור מסה ורדה.
לקריאה נוספת

Cajete, Gregory A; Nichols, Teresa (2004), A Trail Guide to the Aztec Ruins National Monument, Western National Parks Association (WPNA)
Hurst, Winston; Till, Jonathan (2006), "Mesa Verdean Sacred Landscapes",  in Nobel, David Grant (ed.), The Mesa Verde World: Explorations in Ancestral Puebloan Archaeology, School of American Research Press, pp. 74–83, ISBN 978-1-930618-75-6
Lipe, Willian D. (2006), "The Mesa Verde Region during Chaco Times",  in Nobel, David Grant (ed.), The Mesa Verde World: Explorations in Ancestral Puebloan Archaeology, School of American Research Press, pp. 28–37, ISBN 978-1-930618-75-6
Pecina, Ron (בדצמבר 2012), "Estufa or Kiva", Indian Trader, Cottonwood Arizona: D. South, 3564 (12): 12–17 {{citation}}:  (עזרה)
Vivian, Gordon; Reiter, Paul (1965), The great kivas of Chaco Canyon and their relationships, University of New Mexico Press, ISBN 978-0-8263-0297-7
Cordell, Linda S. (1994). Ancient Pueblo  Peoples. Exploring the Ancient World. Smithsonian Books. ISBN 978-0895990389.
LeBlanc, Steven A. (1999). Prehistoric Warfare in the American Southwest. University of Utah Press. ISBN 978-0874805819.
Rohn, Arthur H.; Ferguson, William M (2006). Puebloan Ruins of the Southwest. University of New Mexico Press. ISBN 978-0826339706.
הערות שוליים

↑  Markovich, Nicholas; Preiser, Wolfgang; Sturm, Fred (2015). Pueblo Style and Regional Architecture. Routledge. ISBN 978-1-317-39883-7.
↑  Stephen H Lekson, The Architecture of Chaco Canyon, New Mexico
אריק אבידל

אֶריק סילביין אבידל (בצרפתית: Éric Sylvain Abidal; נולד ב-11 בספטמבר 1979 בליון שבצרפת) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת המגן השמאלי. בתפקידו האחרון שימש כמנהלה הטכני של ברצלונה.
לאחר התאסלמותו, קיבל אבידל את השם המוסלמי בילאל.
לאחר הפרישה

ב-14 ביוני 2017 חזר לברצלונה להיות ה"שגריר" הרשמי השלישי במשרה מלאה אחרי רונאלדיניו וריבאלדו.
ב--7 ביוני 2018 מונה למנהל הטכני של ברצלונה. ב-18 באוגוסט 2020 פוטר מתפקידו.
נבחרת צרפת

אבידל ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת צרפת ב-18 באוגוסט 2004. במדי הנבחרת הופיע 67 פעמים. למרות מספר פציעות ומחלוקות עם פיפ"א, אבידל שותף במונדיאל 2006. הוא שיחק כמגן השמאלי של צרפת לאורך כל משחקיה בטורניר עד הגמר, למעט משחק בודד בשלב הבתים ממנו היה מושעה.
אבידל היה שותף לשלושת משחקיה של הנבחרת הצרפתית בשלב הבתים ביורו 2008, טורניר בו לא ניצחה אף משחק. במשחק האחרון תיקל אבידל את לוקה טוני האיטלקי ברחבה, הורחק בכרטיס אדום וגרם לפנדל לטובת נבחרת איטליה.
תארים

עם ליון:
אליפות צרפת - 2004/05, 2005/06, 2006/7
הסופרקאפ הצרפתי - 2005, 2006, 2007
עם ברצלונה:
אליפות ספרד - 2008/2009, 2009/2010, 2010/2011
גביע המלך הספרדי - 2008/2009, 2011/2012
ליגת האלופות - 2008/2009, 2010/2011
הסופרקאפ הספרדי - 2009, 2010, 2011
הסופרקאפ האירופי - 2009, 2011
גביע העולם לקבוצות - 2009, 2011
אישיים:
נבחרת השנה של פיפ"א - 2007
הערות שוליים

↑  מיקי שגיא, ברצלונה ממשיכה להתחמש: החתימה גם את אריק אבידל, באתר ynet, 28 ביוני 2007
↑  כתבה באתר פיפ"א
↑  אריק אבידל קיבל אישור לחזור לשחק, באתר וואלה, 21 בפברואר 2013
↑  צפו: אריק אבידל חזר לראשונה לכר הדשא, באתר ynet, 19 במרץ 2013
↑  ynet ספורט, אריק אבידל אישר: "החלטתי לפרוש", באתר ynet, 19 בדצמבר 2014
↑  אבידל מונה לתפקיד המנהל הטכני של ברצלונה, באתר ONE‏, 7 ביוני 2018
↑  רשמית: ברצלונה פיטרה גם את אריק אבידל, באתר ONE‏, 18 באוגוסט 2020
| נבחרת צרפת – מונדיאל 2006 (מקום שני) |
| --- | --- | --- |
|  1 לנדרו •  2 בומסונג •  3 אבידל •  4 ויירה •  5 גאלאס •  6 מאקללה •  7 מאלודה •  8 דוראסו •  9 גובו •  10 זידאן •   11 וילטור •  12 הנרי • 13 סילבסטרה •  14 סאהה • 15 תוראם • 16 בארטז • 17 גיבט • 18 דיארה • 19 סניול • 20 טרזגה • 21 שימבונדה • 22 ריברי • 23 קופה • מאמן: דומאנק |  1 לנדרו •  2 בומסונג •  3 אבידל •  4 ויירה •  5 גאלאס •  6 מאקללה •  7 מאלודה •  8 דוראסו •  9 גובו •  10 זידאן •   11 וילטור •  12 הנרי • 13 סילבסטרה •  14 סאהה • 15 תוראם • 16 בארטז • 17 גיבט • 18 דיארה • 19 סניול • 20 טרזגה • 21 שימבונדה • 22 ריברי • 23 קופה • מאמן: דומאנק | צרפת |
| נבחרת צרפת – יורו 2008 |
| --- | --- | --- |
|  1 מנדנדה •  2 בומסונג •  3 אבידל •  4 ויירה •  5 גאלאס •  6 מאקללה •  7 מאלודה •  8 אנלקה •  9 בנזמה •  10 גובו •   11 נאסרי •  12 הנרי • 13 אברה •  14 קלרק • 15 תוראם • 16 פריי • 17 סקילאצ'י • 18 גומיס • 19 סניול • 20 טולאלאן • 21 דיארה • 22 ריברי • 23 קופה • מאמן: דומאנק |  1 מנדנדה •  2 בומסונג •  3 אבידל •  4 ויירה •  5 גאלאס •  6 מאקללה •  7 מאלודה •  8 אנלקה •  9 בנזמה •  10 גובו •   11 נאסרי •  12 הנרי • 13 אברה •  14 קלרק • 15 תוראם • 16 פריי • 17 סקילאצ'י • 18 גומיס • 19 סניול • 20 טולאלאן • 21 דיארה • 22 ריברי • 23 קופה • מאמן: דומאנק | צרפת |
| נבחרת צרפת – מונדיאל 2010 |
| --- | --- | --- |
|  1 לוריס •  2 סאניה •  3 אבידל •  4 רבייר •  5 גאלאס •  6 פלאנוס •  7 ריברי •  8 גורקוף •  9 סיסה •  10 גובו •   11 ז'יניאק •  12 הנרי • 13 אברה •  14 טולאלאן • 15 מאלודה • 16 מנדנדה • 17 סקילאצ'י • 18 דיארה • 19 דיאבי • 20 ולבואנה • 21 אנלקה • 22 קלישי • 23 קראסו • מאמן: דומאנק |  1 לוריס •  2 סאניה •  3 אבידל •  4 רבייר •  5 גאלאס •  6 פלאנוס •  7 ריברי •  8 גורקוף •  9 סיסה •  10 גובו •   11 ז'יניאק •  12 הנרי • 13 אברה •  14 טולאלאן • 15 מאלודה • 16 מנדנדה • 17 סקילאצ'י • 18 דיארה • 19 דיאבי • 20 ולבואנה • 21 אנלקה • 22 קלישי • 23 קראסו • מאמן: דומאנק | צרפת |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 4168286086857270777   WorldCat (עם VIAF): 4168286086857270777
התזמורת הקאמרית הישראלית

| --- | --- |


אודיטוריום רקנאטי במוזיאון תל אביב לאמנות משמש בתור אולם הבית של התזמורת
 תאריך ייסוד:  1965 
 מייסד:  גארי ברתיני 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  תל אביב-יפו, ישראל
 אולם קונצרטים:  אודיטוריום רקנאטי במוזיאון תל אביב לאמנות
 מנצח:  רובן גזריאן
 http://ico.co.il/
 
סמליל קודם של התזמורת הקאמרית הישראלית
התזמורת הקאמרית הישראלית היא תזמורת ישראלית אשר נוסדה בשנת 1965 כאנסמבל הקאמרי הישראלי על ידי גארי ברתיני, אשר שימש כמנהלה המוזיקלי ומנצחה במשך 10 שנים.
בשנים שלאחר מכן שמשו בתפקיד זה: לוצ'אנו בריו, רודולף ברשאי, אורי סגל, יואב תלמי, שלמה מינץ, פיליפ אנטרמון, סלבדור מאס קונדה, נעם שריף, גיל שוחט, רוברטו פטרנוסטרו ואריאל צוקרמן. בשנת 2024 התמנה המנצח הארמני רובן גזריאן לתפקיד המנהל המוזיקלי החדש של התזמורת.
המנצח האורח הראשי של התזמורת הוא כריסטוף פופן ועוזר המנצח הוא ניתאי ראך.
אודיטוריום רקנאטי במוזיאון תל אביב לאמנות משמש בתור אולם הבית של התזמורת.
במשך שנות קיומה הופיעו עם התזמורת מנצחים ואמנים ידועי שם כמו: אייזק שטרן, מסטיסלב רוסטרופוביץ', ולדימיר אשכנזי, יצחק פרלמן, פנחס צוקרמן, יפים ברונפמן, יוסף קליכשטיין, קשישטוף פנדרצקי, ז'אן-פייר רמפל, דוד שלון, טביאה צימרמן ועוד רבים אחרים.
התזמורת הופיעה עם מקהלות מפורסמות רבות מהארץ ומחו"ל בשפע תוכניות ווקאליות, החביבות על הקהל לאורך כל השנים.
בנוסף להופעותיה הקבועות בתל אביב, מוזמנת התזמורת להופיע בתוכניות מגוונות בכל רחבי הארץ ובפסטיבלי מוזיקה שונים בארץ, בהם: פסטיבל קלאסיקאמרי בשיתוף עם רשת מלונות ישרוטל, פסטיבל אבו גוש, פסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון, פסטיבל צלילים במדבר ועוד. כמו כן, עורכת התזמורת בקביעות סיורי קונצרטים בחו"ל: ברחבי אירופה, ארצות הברית, קנדה, דרום אמריקה והמזרח הרחוק. התזמורת משתתפת בפסטיבלים יוקרתיים, בהם: זלצבורג, הלסינקי, איסטנבול, אתונה, מרכז אירופה והונג קונג.
התזמורת הקליטה עבור החברות צ'אנדוס, נקסוס, מוזיק מאסטרכט, קוץ', הוצאת המוזיקה הישראלית וטלדק.
התזמורת הקאמרית הישראלית נתמכת על ידי משרד התרבות והספורט - מינהל התרבות ועל ידי עיריית תל אביב-יפו.