stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רכיבה אמנותית
מקצבים > טרוט (Trot)

הטרוט הוא מקצב בן שתי פעימות של רגליים אלכסוניות, לסירוגין (שמאלית קדמית וימנית אחורית, ולהפך) המופרדות על ידי רגע של השהיה. הטרוט מתחלק לחמישה סוגים:
טרוט עבודה - זהו מקצב שבין הטרוט המכונס והטרוט הבינוני, בו רמת האימון של הסוס אינה מפותחת דיה לתנועות מכונסות. הסוס מראה שווי משקל נאות, נע קדימה בצעדים אחידים וגמישים, עם פעילות טובה של מפרקי הקפץ (Hocks).
הארכת צעדים -זוהי וריאציה בין טרוט העבודה והטרוט הבינוני, כאשר אימון הסוס לא מתקדם מספיק בשביל טרוט בינוני.
טרוט בינוני - מקצב עם הארכה מתונה של הצעד בהשוואה לטרוט המאורך, הסוס נע קדימה בצעדים מוארכים בבירור ועם אימפולסיה מהאחוריים. הרוכב מאפשר לסוס להאריך את המסגרת בהתאם לאורך הצעדים, ולכסות יותר קרקע מאשר בטרוט המכונס או בטרוט העבודה. על הצעדים להיות אחידים ועל כל התנועה להיות בשיווי משקל ולא מאולצת.
טרוט מאורך - הסוס מכסה כמה שיותר קרקע בצעדים ארוכים בשומרו על אותו קצב, כתוצאה מאימפולסיה חזקה שמקורה באחוריים. הרוכב מאפשר לסוס להאריך את המסגרת בהתאם לאורך הצעדים. על הרגליים הקדמיות לגעת בקרקע בנקודה אליה הן מצביעות. על הרגליים הקדמיות והאחוריות להגיע לאורך תנועה שווה. כל התנועה צריכה להיות בשיווי משקל.
טרוט מכונס - הסוס נע קדימה בצוואר מורם ומקומר. יש לשמור על מפרקי הקפץ (Hocks) מכונסים, כפופים כראוי ובעלי אימפולסיה, כך שיאפשרו לכתפיים לנוע ביותר חופשיות ולהפגין נשיאה עצמית מלאה. צעדי הסוס מכסים פחות שטח מאשר במקצבי הטרוט האחרים, אולם מבלי לאבד את גמישותם.
לטרוט ישנן עוד שתי וריאציות הנקראות "פסאז'" ו"פיאף" המשמשות ברמות הגבוהות:
פסאז' - הפסאז' הוא טרוט מדוד, מכונס מאוד, מורם מאוד וקצוב מאוד. הוא מתאפיין בכינוס מודגש של האחוריים, כיפוף רב יותר של הברכיים והקפץ (Hocks) ובגמישות החיננית של התנועה. זוגות הרגליים האלכסוניות מורמות ומורדות חזרה לקרקע לחלופין, לפי קצב ועם השהיה באוויר.
פיאף - פיאף היא תנועה אלכסונית, מאוד מכונסת, עם השהיה קצבית (Cadenced) ומורמת שנותנת רושם של שהייה במקום אחד. גב הסוס גמיש ואלסטי. האחוריים מונמכים, הרגליים האחוריות נושאות משקל ומאפשרות לכתפיים ולרגליים הקדמיות חופש רב, קלילות וניידות. כל זוג רגליים אלכסוני מורם ומורד חזרה לקרקע לחלופין בקפיציות ובהשהיה קצבית.
מקצבים > קנטר (Canter)

הקנטר הוא מקצב בן 3 פעימות ו-6 שלבים, אשר לו שני סוגים- קאנטר לצד ימין וקאנטר לצד שמאל. בקנטר לימין, למשל, הורדת הרגליים היא כדלהלן: שמאלית אחורית, ימנית אחורית ושמאל קדמית בו זמנית, ימנית קדמית ולאחריה רגע של השהיה עם כל ארבע הרגליים באוויר לפני תחילת הצעד הבא. הקנטר מאופיין תמיד בצעדים קלים, אחידים ובהשהיה קצבית קבועה. הקאנטר כמו הטרוט מתחלק גם הוא לחמישה סוגים:
קנטר עבודה - זהו מקצב שבין הקנטר המכונס והקנטר הבינוני, כאשר אימון הסוס לא מתקדם דיו והסוס אינו מוכן לתנועות מכונסות. הסוס מראה שיווי משקל נאות ונע קדימה בצעדים שווים וגמישים.
הארכת צעדים - זוהי וריאציה בין קנטר העבודה והקנטר הבינוני, כאשר אימון הסוס לא מתקדם מספיק בשביל קנטר בינוני.
קנטר בינוני - מקצב עם הארכה מתונה של הצעד בהשוואה לקנטר המאורך, הסוס נע קדימה בצעדים מוארכים בבירור ועם אימפולסיה מהאחוריים. הרוכב מאפשר לסוס להאריך את המסגרת בהתאם לאורך הצעדים, ולכסות יותר קרקע מאשר בקנטר המכונס או בקנטר העבודה.
קנטר מאורך - הסוס מכסה כמה שיותר קרקע בצעדים ארוכים בשומרו על אותו קצב, כתוצאה מאימפולסיה חזקה שמקורה באחוריים. הרוכב מאפשר לסוס להאריך את המסגרת בהתאם לאורך הצעדים. הרגליים הקדמיות נוגעות בקרקע בנקודה אליה הן מצביעות. הרגליים הקדמיות והאחוריות מגיעות לאורך תנועה שווה.
קנטר מכונס - הסוס נע קדימה בצוואר מורם ומקומר. מפרקי הקפץ (Hocks) נשמרים מכונסים, כפופים כראוי ובעלי אימפולסיה, כך שהם מאפשרים לכתפיים לנוע ביותר חופשיות ולהפגין נשיאה עצמית מלאה. צעדי הסוס מכסים פחות שטח מאשר במקצבי הקנטר האחרים, אולם מבלי לאבד את גמישותם.
ראו גם

ריינינג
קפיצות ראווה
רכיבה במשחקים האולימפיים
מגרש 20X60
תאוריית החליפין החברתי

פטר בלאו
תאוריית החליפין החברתי (באנגלית: Social exchange theory) היא תאוריה בפסיכולוגיה חברתית וסוציולוגיה לפיה התנהגות חברתית של בני אדם מסתכמת, בסופו של דבר, ברצף של יחסי חליפין המאופיינים בנתינה וקבלה הדדית. בהתאם לעיקרון זה יש לראות קשרים בין-אישיים כקשרים הנבנים על בסיס של ציפייה לתמורה. כל נתינה כרוכה תמיד במחויבות לתגמול הולם מן הצד המקבל. איזון בין הנתינה לקבלה הוא תנאי לשביעות רצון ממערכת היחסים החברתית, ואילו חוסר איזון (נתינה בלא תמורה) עלול להוביל לחוסר שביעות רצון ולחלוקת כוח בלתי שוויונית. קלי וטיבוט (1954) היו הראשונים שפיתחו את התאוריה ומאוחר יותר היא הורחבה על ידי שלושה סוציולגים בולטים: הומנס, בלאו ואמרסון.
אקה (1974) הרחיב במעט את משמעותה של תאוריית החליפין. הוא סבר כי הבסיס לנתינה ולתמורה אינו חייב להסתכם רק בסחורה בעלת אופי כלכלי, והוא יכול להיות גם חברתי, תרבותי ו/או רגשי. מורטאן ורייצס (1995) סברו שהחליפין המוחלף אינו חייב להיות בעל אופי מוחשי וקונקרטי, והוא עשוי לשאת גם אופי סובייקטיבי לחלוטין, שאינו נמדד במונחים אובייקטיביים בעלתי כימות.
ניסויים מדעיים הוכיחו שגם תהליך חליפין שאין בו תרומה ישירה לאחד הצדדים יכול להתקיים, בזכות העובדה שקיימים פרטים עם נטיות אלטרואיסטיות, וכן בזכות העובדה שחינוך לערכים של נתינה ויצירת נורמות חברתיות התומכות בנתינה לשמה, מעודדים נתינה. זו מתבטאת אצל הנותן בתחושה טובה עקב מילוי נורמה חברתית והערך שנוצק בו בתהליך החינוכי שעבר.
הערות שוליים

1 2  Kelley, H. H., & Thibaut, J. W. (1954). Experimental studies of group problem solving and process. In G. Lindzey (Ed.), Handbook of social psychology (pp. 735–785). Cambridge, MA: Addison-Wesley.
↑  George C. Homans, Social Behavior as Exchange, American Journal of Sociology 63, 1958-05, עמ' 597–606 doi: 10.1086/222355
1 2 3  Peter M. Blau, Justice in Social Exchange, Sociological Inquiry 34, 1964-04, עמ' 193–206 doi: 10.1111/j.1475-682X.1964.tb00583.x
↑  R M Emerson, Social Exchange Theory, Annual Review of Sociology 2, 1976-08, עמ' 335–362 doi: 10.1146/annurev.so.02.080176.002003
↑  Peter Palmer Ekeh, Social exchange theory: the two traditions, Cambridge, Massachusetts: Harvard University Press, 1974, ISBN 978-0-674-81201-7
↑  E. J. Mutran, D. C. Reitzes, J. Mossey, M. E. Fernandez, Social support, depression, and recovery of walking ability following hip fracture surgery, The Journals of Gerontology. Series B, Psychological Sciences and Social Sciences 50, 1995-11, עמ' S354–361 doi: 10.1093/geronb/50b.6.s354
| פסיכולוגיה חברתית |
| --- | --- | --- |
| ענפי מחקר | שכנוע • קונפורמיות • תוקפנות • משיכה בין אישית (אנ') • דעות קדומות • אלטרואיזם • השפעות הקבוצה • העדפות חברתיות • סכסוך • רגש • אמפתיה • עמדות • ייחוסים חברתיים • קוגניציה חברתית • מוטיבציה • פוביה ממגע |  |
| מושגי יסוד | סכמה • היוריסטיקה • הערכה עצמית • שנאת אי-שוויון • תורת הערך • שנאת סיכון • תאוריה של תודעה • אפקט ההילה • רושם ראשוני • השערת העולם הצודק • תאוריית הצדקת המערכת • תאוריית החליפין החברתי • תאוריית השליטה החברתית • הטיה לטובת העצמי • הטיית האישוש • הטיית הצופה המשתתף • זוהר חמים (אנ') • טעות הייחוס הבסיסית • דיסוננס קוגניטיבי • נבואה המגשימה את עצמה • הערכה עצמית • אפקט הזרקור • אפקט הקונצנזוס השגוי • אפקט מעל הממוצע • צידוק יתר • התאוריה הדו גורמית של הרגש (אנ') • פיזור אחריות • בורות פלורליסטית • תאוריית התסכול-תוקפנות • חבלה עצמית • תאוריית שיפור העצמי  • תאוריית ההשוואה החברתית • סמכותנות • זרימה • קיטוב קבוצתי (אנ') • קבוצת פנים וקבוצת חוץ • תאוריית התפיסה העצמית • מודל המעגל המורכב של הרגשות • חוכמת ההמונים • פסיכולוגיה של השקר • תחושת סוכנות • סטריאוטיפ • דה-אינדיבידואציה • ניהול הרושם • ניטור עצמי • משא ומתן • תאוריית הלמידה החברתית • תאוריית רמת ההבנייה (אנ') |  |
| אישים בולטים | ליאון פסטינגר • דריל בם • סטנלי שכטר • ג'רום זינגר (אנ') • ליסה פלדמן בארט • פול אקמן • סולומון אש • פיליפ זימברדו • ג'יימס ראסל • שלום שוורץ • אלברט בנדורה • נירה ליברמן |  |
| תחומי מחקר קרובים | פסיכולוגיה ארגונית • כלכלה התנהגותית • נוירופסיוכלוגיה חברתית • נוירוכלכלה • פסיכולוגיה פוליטית • ניהול • פסיכולוגיה צבאית |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562708505171  LCCN: sh85046234 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תולדות תנאים ואמוראים

| --- | --- |

 
 מידע כללי
 מאת:  אהרן הימן 
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  אנציקלופדיה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1910 
 מהדורות נוספות
 מספר כרכים:  3
 קישורים חיצוניים
 ויקיטקסט:  תולדות תנאים ואמוראים
 הספרייה הלאומית:  001036045
 
הספר תולדות תנאים ואמוראים הוא ספר בן שלושה כרכים, הכולל בעיקר את תולדותיהם של התנאים והאמוראים.
הספר חובר על ידי הרב והחוקר אהרן הימן, והודפס בלונדון בשנת ה'תר"ע (1910). בספר כלולים תולדות התנאים והאמוראים, המלכים וגדולי אומות העולם, ואף הנשים המוזכרות בתלמוד הבבלי והירושלמי, תוספתא, מכילתא ספרא ספרי מסכתות קטנות, מדרש רבה, מדרש תנחומא וכל מפרשיהם, הזוהר, זוהר חדש ילקוט שמעוני, וספרי הקדמונים.
החכמים המוזכרים בספר הם החכמים שחיו בין התקופה של שמעון הצדיק משיירי אנשי כנסת הגדולה עד אחרוני הסבוראים, וכולל את קורות ימי חייהם הפרטיים, משפחתם ובני ביתם, רבותיהם, תלמידיהם, תקנותיהם והלכותיהם.
הספר מתפלמס עם ספריהם של חוקרי חכמת ישראל כצבי גרץ (דברי ימי ישראל) ואייזיק הירש וייס ("דור דור ודורשיו"), אך מתייחס אליהם בכבוד, כ"החכם גרעץ" ו"הרב ראה"ו". לרוב הוא מעדיף את שיטתו של הרב יצחק אייזיק הלוי מחבר "דורות הראשונים".
הספר יצא לאור במהדורת צילום בשנת תשכ"ה בהוצאת קריה נאמנה ובשנת תשמ"ז בהוצאת פרי הארץ. בויקיטקסט קיימת מהדורה דיגיטלית חלקית שלו.
שחרור הצוענים בארצות הרומניות

התפרסות הצוענים ברומניה בשנת 2002
צוענים בצילום המתוארך לשנות השישים של המאה ה-19
ב-20 בפברואר 1856 פורסם החוק לשחרור כל הצוענים בנסיכות ולאכיה (ברומנית: Legiuirea pentru emanciparea tuturor țiganilor din Principatul Țării Românești) ובכך הושלם שחרור הצוענים ממעמד של עבדים בכל הנסיכויות הרומניות.
תולדות צועני רומניה עד השחרור

אזכור ראשון של הצוענים בנסיכות מולדובה הוא במסמך משנת 1428, שבו מעניק השליט אלכסנדרו הטוב לאחד המנזרים 31 משפחות צוענים ו-12 משכני טטרים. ההיסטוריונים מעריכים שהצוענים הובאו לארצות הרומניות על ידי המונגולים במהלך הפלישה המונגולית לאירופה, בשנים 1241 - 1242.
בימי הביניים, בנסיכויות הרומניות, הצוענים היו במעמד של עבדים והזכות היחידה שהייתה להם, הייתה הזכות לחיים. היו שלוש קטגוריות של צוענים, לפי הבעלים שלהם, צוענים המשועבדים למנזרים, צוענים המשועבדים לבויארים וצוענים ללא בעלים מוגדר, שנחשבו לעבדי השליט והיו חייבים לו תשלום מס. הצוענים היוו קטגוריה סוציאלית נפרדת, הנמוכה ביותר במדרג החברתי, אך בחיי האוכלוסייה היה להם תפקיד חשוב בגלל המקצועות המיוחדים להם.
היחס של הבעלים לצוענים היה כאל רכוש, הבעלים היה קובע אם יוכלו ועם מי להתחתן, אפשר היה להעביר את הבעלות עליהם לאחרים ולהעניש אותם עונשים קשים מאוד, כמו הרעבה, מכות קשות, קשירתם מעל אש גלויה, הובלתם באזיקים ושרשראות על ידיהם ורגליהם ואף על צווארם. אם אדם חופשי היה נישא לצוענייה או אישה חופשית לצועני, הם היו מקבלים סטטוס של צועני. רק במאה ה-18, כארבע מאות שנים לאחר תחילת עבדות הצוענים, נקבע שאין לבעלים זכות לפרק משפחות.
קובץ החוקים של נסיכות ולאכיה משנת 1818 מכיל סעיף הקובע שכל הצוענים נולדים עבדים וצוענים ללא בעלים מוגדר הם רכוש המדינה. למרות כל זאת הייתה אפשרות "למחול" לצועני ולשחררו וצועני משוחרר היה הופך לאדם רגיל והיה יכול להתקדם במדרג החברתי. לקראת סוף המאה ה-16 הגיע שטפאן השמיני רזבאן (Ștefan al VIII-lea Răzvan), בנם של צועני מוסלמי ובת מולדובה, לדרגה העליונה של שליט נסיכות מולדובה והתמיד בכך חצי שנה.
בטרנסילבניה, בעת שהייתה חלק מהממלכה ההונגרית, מעמד הצוענים היה טוב בהרבה ממעמדם בנסיכות מולדובה ובנסיכות ולאכיה - מעמדם היה של אריסי כתר ופירוש הדבר היה שהם היו חופשיים לנוע על פני הארץ ולחנות על אדמות כתר. לא היו להם חובות צבאיות והיו חייבים לשלם מס קטן, קטן יותר מהמס ששילמו תושבי קבע. הייתה להם אוטונומיה ניהולית ובמאה ה-16 נקבע תואר אצולה למנהיגם. במהלך הזמן ובהשפעת הפוליטיקה ההבסבורגית שנטתה לקלוט את הצוענים ולהביא להתבוללותם, צוענים טרנסילבניים רבים עברו ליישובי קבע ואיבדו את ניהולם העצמי ויתר האפיונים הלאומיים.
השחרור

בעקבות המהפכה הצרפתית הגדולה והפצת האידיאלים שלה (חופש, שוויון, אחווה) בארצות הרומניות על ידי בני בויארים רומנים שלמדו בצרפת, החל תהליך של שחרור הצוענים מעבדות. בשנים  1843-1856 בוטלה עבדות הצוענים בנסיכויות הרומניות, תחילה בוטלה עבדות צועני הממלכה, אחרי כן עבדות צועני המנזרים ולבסוף תמורת פיצויים, בוטלה עבדות הצוענים של הבויארים. לא כל הבויארים גבו מהממלכה את הפיצוי שהוענק להם על שחרור הצוענים (עשרה מטבעות זהב על כל צועני, אך התשלום נפרס על הרבה שנים) והיו גם בויארים, כמו וסילה אלכסנדרי, שהקדימו ושחררו את הצוענים שלהם לפני החקיקה.
ביום 22 במרץ 1843 שוחררו מהעבדות כל הצוענים שהיו עבדי השלטון בוולאכיה ועברו לרשימות משלמי המיסים. ביום 13 בפברואר 1847 שוחררו כל הצוענים שהיו עבדי מנזרים בוולאכיה. ביום 22 בנובמבר 1850 הוצא בוולאכיה צו, שאסר פירוק משפחות של צוענים עבדים על ידי מכירתם או מסירתם לאחרים. בכל מכירה של עד 3 צוענים אוצר הנסיכות יתערב ויפדה את הנמכרים. ב-8 בפברואר 1856 יצא צו שקבע שחרור מלא מעבדות של כל הצוענים בנסיכות ולאכיה.
הצוענים לא הוכנו לשחרורם, לא ידעו להתנהל בצורה עצמאית והתקשו להתפרנס ובעקבות כך חלקם גם הסתבך בגנבות ובהתנגשויות עם שלטונות החוק. רבים מבין רבע מיליון הצוענים ששוחררו היגרו לכיוון הארצות השכנות ומשם לארצות מערב אירופה ואמריקה - הגירה זו נחשבת לגל השלישי בגודלו של הגירת הצוענים.
הערות שוליים

↑  Codul Civil din 1818 - Codul Caragea (ברומנית)
ררוס

ררוס (בנורווגית: Røros‏ ‏האזנהקובץ:Roeros.ogg‏Ⓘ‏) היא עיר במחוז טרנדלג (בעבר בסר טרנדלג) במרכז נורווגיה. העיר קרויה על שמה של החווה שעל אדמותיה היא הוקמה, ומשמעות שמה "פי (נהר) ראה" (Røa). החווה קמה במחצית הראשונה של המאה ה-16 וררוס הייתה לעיר ב-1 בינואר 1838. בשנת 2004 התגוררו בעיר 5,632 תושבים, ובשל שטחה המוניציפלי הגדול (1,956 קמ"ר), צפיפות האוכלוסייה בה היא 3 תושבים לקמ"ר בלבד. בשנת 1980 הוכרזה ררוס כאתר מורשת עולמית בזכות כשמונים בתי עץ מסורתיים הניצבים בה.
ררוס בחורף
גאוגרפיה ואקלים

ררוס שוכנת על רמה בגובה של 628 מטר מעל פני הים. בתחומה המוניציפלי שוכנים מספר גופי מים בשטח כולל של 198 קמ"ר, והאגם הנודע בשטחה הוא אגם אהושונד ששטחו כ-46 קמ"ר ואורך קו החוף המקיף אותו הוא 102.98 ק"מ. אגם נוסף הוא אגם רוגן שברורו נמצא בשטח שוודיה. העיר עצמה נמצאת סמוך למקום מפגשם של הנהרות ראה וגלומה. האקלים בררוס יבשתי וכמות המשקעים השנתית מגיעה ל-500 מ"מ בממוצע. הטמפרטורה הממוצעת בחודש ינואר היא −11.2°C וזו של חודש יולי היא 11.4°C.
היסטוריה

החל במחצית הראשונה של המאה ה-16 שכנה חווה חקלאית גדולה על אדמות העיר. בררוס עצמה התגוררו כחמישים איש בלבד, ובאזור כולו מעט יותר מאלף. כמאה שנים לאחר מכן, ב-1644, התגלו מרבצי נחושת באזור, ובשנה שלאחר מכן הוקם בררוס תנור ההיתוך הראשון. הגילוי הביא להגירת תושבים אל ררוס מכל רחבי סקנדינביה, ובמקום התפתח יישוב אשר נחשב לאחד משני מקורות הנחושת החשובים ביותר בנורווגיה. בארבעים מכרות הנחושת באזור, נכרו, במשך שנות פעולתם, מ-1644 עד 1977, כ-110,000 ממ"ע של נחושת וכ-525,000 ממ"ע של סולפיד ברזל. במכרות נכרו מינרלים נוספים, ובהם כרום, עופרת, קובלט, אבץ וסרפנטין. כתוצאה מהכרייה שינה האזור את מראהו מיער צפוף לאזור פתוח.
ב-1650 הוקמה בעיר הכנסייה הראשונה ששכנה במבנה עץ. ב-1678 וב-1679 העלה הצבא השוודי את ררוס באש, אך העיר הוקמה מחדש תוך שהיא שומרת על תוואי הרחובות המקורי. רוב הבתים העתיקים הניצבים בררוס כיום הם מהמאה ה-18 ומהמאה ה-19.
ררוס נכבשה על ידי השוודים ב-1718 במהלך המלחמה הצפונית הגדולה. בין 1780 ל-1784 נבנתה בעיר כנסיית אבן המכונה "ברגסטאדנס סיאיר" (Bergstadens Ziir). הכנסייה שיכולה להכיל 2,000 איש, היא אחת הכנסיות הגדולות במדינה.
ב-1977 נסגר המכרה האחרון בסביבות העיר, וחברת הכרייה (Røros Kobberverk) פשטה את רגלה. המכרות ורכושה של החברה הופקדו בידיו של מוזיאון ררוס שהוקם לשם כך. המבנה העיקרי של המוזיאון שוכן במבנה תנור ההיתוך המשוחזר בלב העיר. ררוס הוכרזה כאתר מורשת עולמית שלוש שנים לאחר מכן.
העיר כיום

כיום נסמכת כלכלת העיר על מתן שירותים לסביבתה, על חקלאות ועל תיירות. כמיליון תיירים פוקדים את העיר מדי שנה, ובסביבתה רווחת פעילות נופש כמו שיט בקיאק ודיג בקיץ וסקי בחורף. בכל חודש פברואר נערך בעיר שוק הנמשך חמישה ימים שמושך עשרות אלפי מבקרים (Rørosmartnan). סמוך לעיר שוכן שדה תעופה קטן, ומסילת הרכבת "ררוסבאנן" (Rørosbanen) מחברת אותה אל טרונדהיים בצפון ואל האמר בדרום.
בתי העץ בררוס

ררוס השתמרה ללא שינוי במשך מאות שנים, וכבר ב-1923 חוקקו חוקים שעסקו בשימור העיר ואתריה. מראות העיר המשתקפים בתמונות שצולמו בה בשנות ה-60 של המאה ה-19 זהים למראותיה כיום. בתי העץ בעיר משקפים את סגנון האדריכלות הכפרית הנורווגית מלפני 200 שנים ויותר. עיסוקם של התושבים בכרייה כמו גם בחקלאות, זוכה להמחשה בבתים אליהם צמודות חוות קטנות. הבתים הוקמו על חלקות קטנות בהתאם לתכנון התעשייתי העירוני בנורווגיה ובדנמרק שרווח במאות ה-16 וה-17, ובהתאם לתנאי הטופוגרפיה.
הערות שוליים

↑  Resources, Site and Situation
↑  The Church
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559533005171  BnF: cb135106605 (data)  GND: 4338966-1  LCCN: n79034464  MusicBrainz: d9f1276a-072b-44be-ae89-403dea530d38  VIAF: 125475764   WorldCat (עם VIAF): 125475764 
רחוב בעיר. משמאל הכנסייה
שוק החורף בררוס
בתי עץ בררוס
שירה חברתית

שירה חברתית היא תמת שירה שמתמקדת במציאות ועוסקת בנושאים של צדק חברתי.
שימושים היסטוריים במונח

צירוף המילים "שירה חברתית" כמונח בתחום השירה, הופיע לראשונה בספרדית (Poesia Socíal), כשם כולל לקבוצה של משוררים שעסקו ספציפית בתמות חברתיות בשנות ה-50 וה-60, בהשפעתה ובהשראתה של מלחמת האזרחים בספרד. מאוחר יותר החל המושג להתקבל גם בשפה האנגלית, תחילה בהקשר של שירה שנכתבה בספרדית בידי מקסיקנים-אמריקנים בטקסס. לאחר שהתבסס המושג השתמשו בו חוקרי ספרות על מנת להתייחס לשירתם של מספר משוררים, בהם ג'ורג' ברנרד שו, ויסטן יו אודן וססאר ואייחו.
שירה חברתית בישראל

במהלך המחאה החברתית של 2011, ראתה אור בהוצאת גרילה תרבות החוברת 'שירון המהפכה: שירת האוהלים', שהתמקדה בשירים בעלי תוכן חברתי. דוגמאות נוספות לשירה חברתית בישראל, הן האנתולוגיה 'אדומה', ספר השירה הראשון של יודית שחר, וערבי השירה של ערס פואטיקה.
ראו גם

שיר מחאה
גרילה תרבות
ביטאון שירה
הערות שוליים

ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תאופיק מנסור

| --- | --- |

 לידה:  17 בינואר 1968 (בן 56) עספיא
 ענף מדעי:  מתמטיקאי 
 מקום מגורים:  ישראל ישראל
 מקום לימודים:  הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל אוניברסיטת חיפה
 מוסדות:  אוניברסיטת חיפה (1 באוקטובר 2003)  אוניברסיטת חיפה 
 
תאופיק מנסור (בערבית: توفيق منصور, תעתיק מדויק: תופיק מנצור; נולד ב-17 בינואר 1968) הוא מתמטיקאי דרוזי-ישראלי, פרופסור מן המניין באוניברסיטת חיפה. מחקריו עוסקים בקומבינטוריקה ויישומיה.
קורות חיים

תאופיק מנסור נולד למאג'ד וחזרוני בכפר עספיא שם גדל. למד בתיכון "נזירות נצרת" בחיפה. בוגר תואר ראשון במתמטיקה מהטכניון ותואר שני ושלישי במתמטיקה מאוניברסיטת חיפה.
בין השנים 1992–2000 מנסור היה מורה למתמטיקה בבתי ספר בכפר ובסוף התקופה שימש גם כמתרגל ומרצה במכללה הערבית, באוניברסיטת חיפה ובאוניברסיטה הפתוחה.
את הפוסט-דוקטורט הראשון עשה בין השנים 2001–2002, בבורדו בצרפת ב-"Laboratoire Bordelais de Recherche Informatique". את הפוסט-דוקטורט השני עשה בין השנים בשנים 2002–2003, בגטבורג בשוודיה ב-"Chalmers University of Technology".
בשנת 2003, מונה מנסור למרצה ואז למרצה בכיר באוניברסיטת חיפה (מלגת מעוף) ובשנת 2007 לפרופסור חבר בחוג למתמטיקה ובשנת 2014 לפרופסור מן המניין בחוג למתמטיקה. בתקופת לימודיו בתואר שלישי וגם בשנתיים הפוסט-דוקטורט התמחה בקומבינטוריקה בכלל ובתבניות של תמורות (Permutation patterns) בפרט. מנסור חוקר ענפים רבים ושונים במתמטיקה בדידה ובפרט בקומבינטוריקה ושימושיה הנרחבים. בכלל זה זהויות, הוכחות קומבינטוריות ואנליטיות, כללי נסיגה, תבניות של תמורות ותורת גרפים, ובעיות קומבינטוריות בפיזיקה וכימיה.
משנת 1994 נשוי לרונית, ואב לשלוש בנות.
פרסומים > ספרים (באנגלית)

Silvia Heubach and Toufik Mansour, Combinatorics of Compositions and Words. CRC Press, 2009. ISBN 978-1-4200-7267-9
Toufik Mansour, Combinatorics of Set Partitions. CRC Press, 2012. ISBN 978-1-4398-6333-6
Toufik Mansour and Matthias Schork, Commutation Relations, Normal Ordering, and Stirling Numbers. CRC Press, 2015
פרסומים > מאמרים (באנגלית)

רשימת מאמריו ב-Zentralblatt Math
רשימת מאמריו ב-Scopus
פרופיל אקדמי של תאופיק מנסור ב-דף ResearchGate
קישור חיצוני

דף אישי באתר אוניברסיטת חיפה
שיעור

ערך זה עוסק בזמן קצוב שבו מוקנה ידע במסגרת חינוכית. אם התכוונתם לפירוש אחר, ראו .
ילדים בשיעור בהודו
שיעור בבזיירות (אילוף בזים לציד)
שיעור הוא פרק זמן, בדרך כלל קצוב, שבו מוקנה ידע במסגרות חינוכיות, טיפוליות שונות: גן, בית ספר, מתנ"ס, מוסד להשכלה גבוהה וכדומה. להבדיל משיעורים הניתנים במסגרות ציבוריות, שיעור הניתן במסגרת פרטית, בדרך כלל תמורת תשלום, הוא שיעור פרטי.
הוראת החומר מתבצעת על ידי גננת, מורה, מדריך או מרצה.
מטרת השיעור לקדם את התלמיד בתחום הנלמד. תהליך הלמידה מתבצע כאשר התלמיד נמצא בנקודה מסוימת ומטרת המורה היא להביאו לנקודה אחרת, בעזרת השיעור אותו הוא מלמד את התלמיד.
בין שיעור לשיעור ניתנת פעמים רבות הפסקה.
תחומים

נושאי הלימוד רבים ומגוונים, ניתן לחלקם למספר קטגוריות:
לימוד אקדמי: ספרות, חשבון, אנטומיה וכדומה.
הקניית מיומנויות בסיסיות: אכילה, צחצוח שיניים וכדומה, ועד פעולות קוגניטיביות גבוהות ביותר, למשל: אנלוגיה, אינדוקציה וכדומה.
אמנות: איור, ריקוד, נגינה, פיסול וכדומה.
הנחיה מקצועית: נגרות, חשמל, הוראה, מחשבים וכדומה.
העשרה: סיורים, אירועי תרבות, היכרות עם אישים או מושגי מפתח, וכדומה.
חינוך ערכי וחברתי, הקניית ערכי המוסר והיחס הנכון של האדם כלפי עצמו וכלפי החברה.
מטרות

מטרותיו האופרטיביות של שיעור הן הגדרת פעולה גלויה של הלומד, על ידי שימוש בפעלים חד-משמעיים וכן הגדרת התנאים שבמסגרתם תבוצע הפעולה הנדרשת. מטרות אלו יכולות להיות למשל: התלמיד יגדיר את המושג, ישתמש במושגים הקשורים לתוכן השיעור, ימיין מושגים, יראה, יצביע, יתאר, יזהה.
המטרה צריכה להיות בת-מדידה ולכן מטרה בסגנון "התלמיד יבין את השיר" אינה מטרה אופרטיבית כי הבנה זו אינה בת-מדידה. מטרה אופרטיבית יכולה להיות "התלמיד ידע להגדיר את מאפייני הסתיו" או "התלמיד ידע להפעיל עכבר מחשב כדי לפתוח ולסגור יישום".
דרכים להוראת השיעור

לרוב השיעורים נלמדים בכיתה, אך לעיתים ישנם שיעורים שאינם נערכים במרחב סגור, כמו: שיעורי שמש, טיולים, וכן סיורים השואבים מידע מהשטח עצמו (אם ביולוגי, חינוכי, תרבותי, היסטורי, ארכאולוגי וכדומה).
ישנם סוגים שונים של הוראת שיעור. ניתן לסווגם לפי גודל קבוצת המשתתפים, כאשר גודל הקבוצה משפיע באופן ניכר על אופי השיעור:
שיעור פרטני - שיעור המועבר לתלמיד אחד או למספר מועט של תלמידים; בדרך כלל בשיעור זה יושם דגש על הבנתו של התלמיד ועל הוראה תומכת למידה ומתרגלת.
שיעור ("רגיל") - שיעור המועבר לקבוצה סטנדרטית של תלמידים, במליאת הכיתה (בדרך כלל סביב ה-30 תלמידים); למידה מיטבית בקבוצה תערב את המשתתפים ותיצור למידה פעילה, משתפת וחווייתית, בהתבסס על נתוני הקבוצה ועל תרומת חבריה לאווירה שתיווצר בשיעור.
הרצאה - שיעור המועבר למספר רב של משתתפים (כ-50 ומעלה), ובדרך כלל נעדר אינטראקציה בין המלמד ללומדים, מלבד תגובות ספונטניות מהקהל.
כדי ליצור עניין בנושא השיעור מומלץ להשתמש באסטרטגיות הוראה מגוונות ובאביזרי הוראה שונים, אשר יעודדו את התלמידים לקחת חלק פעיל בשיעור, לשאול שאלות, להשתתף. כך הם ילמדו בצורה יעילה יותר את החומר הנלמד.
מערך שיעור

במסגרת החינוך הפורמלי לרוב מצופה מהמורה להכין מראש מערך שיעור, אשר מתאר את תהליך ההוראה המתוכן בהתאם לתוכנית הלימוד ומערכת השעות.
דרישה זו עלולה להפוך את תהליך ההכנה של המורה לקראת השיעור לאקט טכני של קביעת מעשים מפורטת בטרם התבצעותם וללא קשר להתרחשויות העתידות להתרחש.
יתירה מזאת, ישנן גם מערכות חינוך שבהן מספקים למורים מערכים המוכנים מראש על ידי מומחים, אשר אינם מכירים את המורה או את התלמידים שאליהם השיעור מכוון.
הבעיתיות בהסתמכות יותר על מערכי שיעור נובעת מכך שתהליכי הלמידה אינם ניתנים לניבוי במדויק. זאת משום שהיא יכולה להיות מושפעת מגורמים רבים כמו אסוציאציות בלתי צפויות העולות מן המגע שבין התכנים ובין התלמידים ורגשות המתעוררים בשעת ההוראה ומתערבים בה. לכן הידיעה הטכנית של פעולות עתידיות אשר ינקטו בשיעור לא בהכרח תורמת להכנת המורה לקראתו. לא רק זאת אלא שההבנה הספציפית מכוונת את המורה לפעולות המתבקשות על פי ההגיון של מערך השיעור ולא לפי הצרכים המידיים של תלמידיו. למשל, עליו להקפיד על דיון בנושאים הרלוונטיים למערך גם כאשר התלמידים מביעים עניין בנושאים אחרים אשר עולים מתוך חומר הלימוד.
מסיבות אלו היכולת של המורה לסטות מן הדרך שקבע לעצמו במסגרת מערך השיעור, בהתאם לגורמים הפועלים בכיתה היא תנאי לכך שישיג את מטרותיו. לעומת זאת, דבקות טכנית בדרכים אשר נקבעו מראש כרוכה פעמים רבות בוויתור על מטרות אלו.
ראו גם

אקלים חינוכי
מאו"ר - מאגר אובייקטי-למידה
הערות שוליים

1 2 3 4 5  צבי לם (1973). ההגיונות הסותרים בהוראה: מבוא לדידקטיקה. רעננה: ספרית פועלים.
שיעור ציור בצבעי מים בכיתה בבית הספר בגבעת ברנר
שיעור אנגלית
שירה חדשה (ירושלים)

הכנסת ספר תורה בקהילת "שירה חדשה" נובמבר 2008
שירה חדשה היא קהילה הנמצאת במושבה הגרמנית בירושלים
המגדירה עצמה אורתודוקסית ומקיימת "מניין הלכתי משתף". 
הקהילה הוקמה בשנת 2001 על ידי קבוצה בראשות ד"ר טובה הרטמן במטרה "ליצור קהילה דתית המשלבת מחויבות להלכה עם מחויבות לתפילה ופמיניזם", בהתאם לרצונם של חברי הקהילה להגדיר מחדש את מקומן של נשים בבית הכנסת.
הקהילה הייתה הראשונה שמימשה את העמדה שהוצגה במאמרו של הרב מנדל שפירא, שלפיה נשים יכולות לעלות לתורה ואף לקרוא בה יחד עם גברים, בכפוף למספר תנאים. רעיון עליית נשים לתורה זכה גם לתמיכת הרב פרופ' דניאל שפרבר.
התפילות בשירה חדשה

נוסח התפילה בקהילה הוא הנוסח האורתודוקסי המקובל. סגנון התפילה מתאפיין בריבוי שירה, במנגינות מסורתיות ומודרניות.
נשים קוראות בתורה, עולות לתורה ומשמשות שליחות הציבור בקבלת שבת ובפסוקי דזמרה.
כמקובל בבתי כנסת רבים, לצד התפילות הרגילות נערכות תפילות ילדים, במספר קבוצות גיל. התפילות הן גרסאות מקוצרות מאוד של תפילת שחרית של שבת. תפילת הילדים כוללת הוצאת והכנסת ספר תורה והילדים שומעים סיפור המתייחס לפרשת השבוע.
פורמט התפילה של המניין הועתק לקהילות אחרות בישראל, ומשמש גם קהילות בארצות הברית, קנדה ואוסטרליה.