stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוריס מרינה
הערות שוליים

↑  - דרום אפריקה - מכוניות / ראו "מוריס מרינה" aronline.co.uk/around-the-world/around-the-world-south-africa
↑  "מוריס מרינה" aronline.co.uk/cars/morris/marina/also-know-as-morris-marina
↑  הפוליטיקה בבניית מכוניות / ראו "מוריס מרינה"  Wheeler, Brian (7 April 2005). "The politics of building cars". BBC News. Retrieved 14 July 2007. "[T]he cars produced in that era, such as the Austin Allegro and the Morris Marina, are now widely regarded as some of the worst ever built."
↑  "מוריס מרינה", מוריס איטל aronline.co.uk/cars/morris/marina/morris-marinaital
↑  "מוריס מרינה" urbandictionary.com/define
↑  מוריס מומפורד מרינה (morris mumford marina ) uniquecarsandparts.com.au/car_info_morris_mumford_marina
↑  "מוריס מרינה" - היסטוריה elevenhundred.com/marina/MarinaHistory
↑    Andrew Roberts, ‏40 years of the Morris Marina, The Telegraph, 28 April 2011
אלטיארו ספינלי

אלטיארו ספינלי (איטלקית: Altiero Spinelli; ‏31 באוגוסט 1907 – 23 במאי 1986) היה פוליטיקאי, עיתונאי ופעיל פוליטי איטלקי שמילא תפקיד מרכזי בהקמת האיחוד האירופי.
כאינטלקטואל צעיר איטלקי, הוא הושפע עמוקות מעליית הפשיזם באיטליה, וכבר בגיל הוא בלט במפלגה הקומוניסטית באיטליה. הוא היה למתנגד המשטר הפאשיסטי וביטא את דעותיו בכתיבתו בעיתון. לאחר עליית המפלגה הפשיסטית לשלטון (1922), הוא נעצר ונכלא באשמת התנגדות לשלטון, בשל התנגדותו הציבורית לפשיזם.
מיד לאחר שחרורו מהכלא פצח ספינלי בקריירה פוליטית, במהלכה כיהן בתפקידים שונים, ביניהם: מייסד התנועה הפדרלית באיטליה, יועץ פוליטי, חבר בנציבות האירופית וחבר בפרלמנט האירופי. בכל שלבי הקריירה שלו ספינלי קידם ודחף למימוש רעיון האינטגרציה האירופית.
בעקבות כך נחשב אלטיארו ספינלי לאחד מהאבות המייסדים של האיחוד האירופי, ותרומתו לאינטגרציה האירופית זכתה להכרה רבה.
חיים אישיים

אלטיארו ספינלי נולד ברומא, איטליה, בשנת 1907. בשנות ילדותו הוא גדל בדרום אמריקה בעקבות עבודתו של אביו כסגן קונסול ברחבי היבשת. בשנת 1912 חזר עם משפחתו לרומא ושם סיים את לימודיו התיכוניים.
עוד בנעוריו השתייך לתנועת נוער קומוניסטית באיטליה. ב-1924 הוא למד משפטים באוניברסיטת מילאנו. כבר במהלך שנות התואר היה פעיל במפלגה הקומוניסטית באיטליה ודמות מובילה בפדרציה הקומוניסטית הצעירה.
כאינטלקטואל צעיר איטלקי, וכמתנגד לרעיון הפאשיזם (שהחל לצבור פופולריות באותה התקופה) הוא ביטא את דעותיו בכתיבת כתבות בעיתון הסוציאליסטי "אוונטי!". לאחר עליית המפלגה הפשיסטית לשלטון (1922), ובעקבות התנגדותו הפומבית לפשיזם, בשנת 1927 נעצר ספינלי יחד עם מתנגדי משטר נוספים על ידי המשטר הפשיסטי והוכנס למאסר
הוא בילה את 16 השנים הבאות בבתי מאסר ברחבי אירופה, האחרון שבהם היה באי ונטוטן הממוקם בקרבת העיר נאפולי.
שנים לאחר שחרורו מהכלא הוא התחתן עם אורסולה הירשמן (Ursula Hirschmann) אותה הכיר במהלך תקופתו בכלא. נולדו להם שלוש בנות: דיאנה, ברברה ושרה.
ספינלי נפטר ב-23 במאי 1986 ונקבר בבית קברות ברומא.
תקופת שהותו בכלא

בעקבות התנגדותו הפעילה למשטר הפאשיסטי באיטליה, אלטיארו ספינלי נכלא על ידי המשטר וריצה תקופת מאסר כוללת של 16 שנים ושמונה חודשים (1927–1943). את עשר השנים הראשונות הוא ריצה בבתי כלא שונים ברחבי איטליה, ביניהם בתי הכלא ברומא, לוקה, ויטרבו וצ'יוויטווקיה. לאחר מכן הוא נשלח למעצר פנימי בפונזה ולבסוף הגיע לאי ונטוטן. באי ונטוטן הוא ריצה את שש השנים הבאות ושוחרר עם נפילת המשטר הפאשיסטי בשנת 1943.
הוא ניצל את הזמן בכלא ללמידה, למחקר ולגיבוש זהות פוליטית. דעותיו הפוליטיות החדשות תמכו ברעיון האינטגרציה האירופית והתרחקו מעקרונות הקומוניזם.
יחד עם חברים נוספים מתנגדי המשטר, פיתח ספינלי חזון חדש המבוסס על רעיון הריבונות המשותפת: אירופה המאוחדת על ידי שוק משותף ללא מכס, מטבע משותף וחופש תנועה לעובדים. חזונם כלל גם איחוד פוליטי אירופי שיבוא לידי ביטוי במדיניות חוץ ובכוחות צבא משותפים.
בשנת 1941 בהיותו בכלא, כתב ספינלי יחד עם אסיר פוליטי נוסף בשם ארנסטו רוסי (Ernesto Rossi) את מניפסט ונטוטן. את המניפסט הם כתבו במקטעים על קרעי נייר סיגריות והבריחו את הקטעים אל מחוץ לכותלי הכלא. חלקי המניפסט אוחדו והופצו בקרב תנועת ההתנגדות למשטר הפאשיסטי ועוררו תמיכה רחבה. מניפסט ונטוטן היה אחד המסמכים הראשונים שביטאו את הרעיון ליצירת אירופה מאוחדת וכתיבת חוקה אירופית, וככזה השפיע רבות על עיצוב תהליך האינטגרציה האירופית. רעיונות רבים שנכתבו כחזון במניפסט (דוגמת מסחר משותף, מטבע משותף, חופש תנועה לעובדים וכו') הוגשמו ויושמו מאוחר יותר על ידי האיחוד האירופי.
מיד לאחר שחרורו בשנת 1943, התחיל ספינלי לפעול בזירה הפוליטית באופן רשמי ולקדם את רעיון האינטגרציה האירופית.
תקופת שהותו בכלא > מניפסט ונטוטן

מניפסט ונטוטן נקרא כך על שם המקום שבו נכתב - האי ונטוטן, שבאותה התקופה ששימש כבית כלא. עיקר המניפסט קרא לאירופה מאוחדת המבוססת על פדרליזם ולא על מבנה של מדינות לאום, בטענה שמבנה מדינת הלאום הוביל עד כה בעיקר למלחמה ולהרס. הם טענו במניפסט כי כל ניצחון על הפאשיזם יהיה חסר כל משמעות אם הוא לא יהיה מלווה בגרסה חדשה של מבנה אירופי, אחרת תקום גרסה נוספת של אירופה במבנה הישן והמוכר של מדינות לאום, שככל הנראה תוביל שוב לחורבן ולהרס.
תחילה המניפסט הופץ בקרב חברי תנועת ההתנגדות למשטר הפאשיסטי בלבד. בהמשך הוא אומץ כתוכנית פעולה על ידי התנועה הפדרלית האירופית עצמה, ולאחר מכן תורגם לשפות אירופיות נוספות, הופץ ברחבי אירופה כולה וזכה להכרה רחבה.
רעיונות וערכים הכתובים במניפסט ונטוטן הפכו בהמשך לאבן יסוד בארגון האיחוד האירופי.
קריירה פוליטית 1943–1986

לאחר שחרורו מהכלא בשנת 1943, פצח אלטיארו ספינלי בקריירה פוליטית רשמית. תפקידיו, רעיונותיו, כתביו והפרויקטים שקידם, משפיעים עד היום על האיחוד האירופי.
קריירה פוליטית 1943–1986 > מייסד התנועה הפדרלית (1943)

התאוריה הפדרליסטית תפסה תאוצה לאחר שתי מלחמות העולם ושימשה בסיס להקמת ארגונים ותנועות שונות, ביניהן איחוד הפדרליסטים האירופי (UEF) שהוקם בפריז עוד בזמן מלחמת העולם השנייה. בהשפעתו של אלטיארו ספינלי ארגון זה כינס את קונגרס האג והביא בסופו של דבר לידי הקמת מועצת אירופה. בשנת 1946 החל ספינלי לכהן כחבר בוועד המנהל של התנועה הפדרליסטית (UEF) ושימש בתפקיד הנציג הכללי של תנועה זו בין השנים 1948 ו-1962.
עוד לפני כן, בשנת 1943, כעשרה ימים בלבד לאחר שחרורו מכלא ונטוטן, אלטיארו ספינלי היה שותף להקמת התנועה הפדרלית באיטליה (European Federalist Movement) ושימש כמזכיר המפלגה. כתבים שכתב בכלא, דוגמת מניפסט ונטוטן, שימשו כתוכנית הפעולה של התנועה.
לאורך שנות ה-40 וה-50 הפך ספינלי לתומך נלהב ולמחויב יותר ויותר לרעיון אירופה המאוחדת. הוא האמין שבכדי להשיג את המטרה הזו, יש צורך בשיתוף פעולה מלא של הממשלות האירופאיות עצמן ולא רק של ארגונים בין לאומיים דוגמת הOECD או מועצת אירופה. לכן, הוא כינן יחסי שותפות עם מנהיגי מדינות אירופיות אחרות.
קריירה פוליטית 1943–1986 > יועץ פוליטי (1960)

בשנת 1960 שימש ספינלי כיועץ פוליטי של ראש ממשלת איטליה דאז, אלצ'ידה דה ג'ספרי (באיטלקית: Alcide De Gasperi). במסגרת תפקיד זה ספינלי ניסה לקדם הקמה של קהילת הגנה אירופית (EDC) שתתווסף לקהילת הפחם והפלדה ולשיתופי פעולה אזוריים נוספים. בסופו של דבר הרעיון לא יצא לפועל וקהילה שכזו לא הוקמה.
בתקופה זו ספינלי הקים ברומא את המשרד לעניינים בינלאומיים ועמד בראשו.
בנוסף, שימש כמרצה באוניברסיטאות בבולוניה (אוניברסיטת הופקינז) וברומא
קריירה פוליטית 1943–1986 > חבר בנציבות האירופית (1970–1976)

ב-1970 מונה ספינלי לנציב האירופי לענייני תעשייה, למחקר כללי ולטכנולוגיה ולמרכז המחקר המשותף. שלוש שנים לאחר מכן ב-1973, מינויו אושר מחדש כנציב האירופי למדיניות תעשייתית וטכנולוגיה. הוא החזיק בתפקיד זה עד 1976.
אחד הדברים שספינלי קידם במהלך תקופה זו היה מיזם איירבוס(ייצור אירופי של מטוסים לטווח קצר עד בינוני). מטרתו, בין השאר, הייתה להתחרות עם הייצור האמריקני.
כתביו ותפקידיו של ספינלי לפני ואחרי כהונתו כחבר בנציבות האירופית מעידים כי מטרת העל של הקריירה שלו הייתה קידום אירופה מאוחדת ופדרלית.
קריירה פוליטית 1943–1986 > חבר פרלמנט אירופי (1979–1986)

בשנת 1979 נבחר ספינלי לכהן בתפקיד חבר בפרלמנט האירופי, בו הוא כיהן עד מותו.
כחבר פרלמנט הוא שב וניצל את ההזדמנות לקדם את החזון הפדרלי שלו לגבי אירופה. ב-1980, יחד עם חברי פרלמנט נוספים בעלי דעות פדרליות, הוא הקים את מועדון "התנין", שנקרא כך על שם המסעדה בשטרסבורג אותה הרבו לפקוד.
קריירה פוליטית 1943–1986 > חבר פרלמנט אירופי (1979–1986) > 'מועדון התנין'

בשל משבר כלכלי שפקד את אירופה בשנות ה-70, היה צורך בגיבוש אסטרטגיית פעולה שתזניק את כלכלת אירופה. על רקע הצורך בגיבוש דרך פעולה התגבשה קבוצה של חברי פרלמנט בעלי דעות פדרליות והקימה את מועדון התנין.
הם ראו בהקמת קונפדרציה אירופית והרחבת סמכויות של מוסדות הקהילה כדרך הטובה ביותר לקדם פתרון למשבר הכלכלי.
מאוחר יותר, חברי המועדון, וספינלי בראשם, הגישו בקשה לפרלמנט להקמת ועדה מיוחדת שתנסח הצעה לאמנה חדשה על האיחוד האירופי. המטרה הייתה שהאמנה תהווה חוקה לא רשמית של אירופה ובכך הם שאפו ליצור הסכם אירופי חדש.
ב-1984 אישר הפרלמנט האירופי את הבקשה של ספינלי וחבריו להקמת הוועדה המיוחדת. נוסף לכך אישר הפרלמנט גם את הטיוטה שכתב ספינלי לאמנה להקמת האיחוד האירופי בשם 'טיוטת אמנה להקמת האיחוד האירופי', המוכרת גם בשם 'תוכנית ספינלי.
בסופו של דבר טיוטת האמנה לא התקבלה בקרב הפרלמנט הלאומי, אך בהמשך היא היוותה בסיס לחוק האירופי האחיד (1986) שפתח את הגבולות למסחר משותף, ועבור אמנת מאסטריכט (1992) שייסדה באופן רשמי את האיחוד האירופאי כגוף שאנחנו מכירים אותו כיום.
תרומה לאינטגרציה האירופית

לאחר מלחמת העולם השנייה, השתלב ספינלי בתנועה הפדרליסטית האירופית ופעל לקידום הרעיון של אירופה המאוחדת. הוא היה חבר בפרלמנט האירופי מ-1979 עד 1984 וכיהן כנשיא הוועדה לענייני חוקה של הפרלמנט.
ב-1984 ניסח ספינלי את "טיוטת האמנה להקמת האיחוד האירופי", שהניחה את היסודות לאמנת מאסטריכט. האמנה, שנחתמה ב-1992, הקימה את האיחוד האירופי וקבעה את מוסדותיו ואת עקרונות האינטגרציה האירופית.
אלטיארו ספינלי נחשב לאחת הדמויות המשפיעות ביותר בתהליך הפדרליזם האירופי לאחר מלחמת העולם השנייה ונקרא בפי רבים "אבי האיחוד האירופי".
מורשת

תרומתו של ספינלי לאיחוד האירופי זכתה להכרה ולכבוד רב. ניתן לראות זאת בדרכים הרבות בהם מנציחים את שמו אות מורשתו של אלטיארו ספינלי. כך, בשנת 1933 אחד מבנייני הפרלמנט האירופי בבריסל נקרא על שמו של אלטיארו ספינלי ובשנת 2010 הוקמה 'קבוצת ספינלי' בפרלמנט בבריסל, הרואה בעצמה כממשיכת דרכו של ספינלי
אלטיארו ספינלי כתב כתבים רבים ושונים לאורך חייו. במכון האוניברסיטה האירופי בפירנצה, איטליה, הוקמה קרן הנקראת 'קרן אלטיארו ספינלי' שמנהלת ארכיונים המכילים מסמכים וכתבים הקשורים לחייו וליצירתו של ספינלי. מלבד זאת, עוד בשנת 1987 הוקם מכון למחקרים פדרליסטים הנושא את שמו. כתביו, כולל מניפסט ונטוטן, ממשיכים להיחקר על ידי חוקרי האינטגרציה האירופית עד היום.
בנוסף, בשנת 2020 הושק פרס להסברה ותקשורת הנושא גם הוא את שמו של אלטיארו ספינלי.
גם האי ונטוטן, בו נכלא ספינלי יחד עם אסירים פוליטיים נוספים ובו כתב את מניפסט ונטוטן, הוגדר כאתר מורשת אירופי.
התנועה הפדרלית עדיין מקיימת פגישות באי ונטוטן עד היום
סיכום

אלטיארו ספינלי היה דמות מפתח בהקמת האיחוד האירופי ומילא תפקיד חיוני בקידום הרעיון של אירופה מאוחדת. מורשתו ממשיכה להיות מורגשת גם כיום דרך המוסדות והעקרונות של האיחוד האירופי. כתביו גם מהווים עד היום מרכיב משמעותי בהתנהלות האיחוד האירופי.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  Altiero Spinelli – il nome della scuola – IIS Altiero Spinelli Sesto SG, ‏2023-05-19 (ב־)
1 2 3 4 5 6 7 8 9  Altiero Spinelli: an unrelenting federalist
↑  Ursula Hirschmann: Anti-fascist and founding European federalist (1913-1991)
1 2 3 4 5 6 7 8 9  From Ventotene to the European Constitution
↑  Altiero Spinelli; Ernesto Rossi, The Manifesto of Ventotene, 2013, עמ' 1-12
↑  UEF, www.federalists.eu
1 2  Historical Archives of the European Union (עמ' 9)
↑  ד"ר שרה קאהן-ניסר, האיחוד האירופי היסטוריה, מוסדות ומדיניות, האוניברסיטה הפתוחה, 2016, עמ' 174
↑  historical archives of the european union (עמ' 13)
↑  ד"ר שרה קאהן-ניסר, האיחוד האירופי היסטוריה, מוסדות ומדיניות, האוניברסיטה הפתוחה, 2016, עמ' 74-75
↑  Welcome - The Spinelli Group, thespinelligroup.eu, ‏2019-09-09 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279705805171  PLWABN: 9810567762105606  BIBSYS: 99034211  BNE: XX1127833  BnF: cb12037982d (data)  BPN: 95140298  CiNii: DA00667246  GND: 11875209X  ICCU: CFIV025045  ISNI: 0000 0001 0898 4890  LCCN: n80014958  NTA: 067508642  RERO: 02-A003853677  SELIBR: 276061  SNAC: w6z357vj  SUDOC: 02857060X  VIAF: 49242396   WorldCat (עם VIAF): 49242396 
אלטיארו ספינלי בונטוטן
בניין הפרלמנט בבריסל על שמו של אלטיארו ספינלי
מוטי דניאל

| --- | --- |

 לידה:  24 ביולי 1963 (בן 61) חולון, ישראל 
 עמדה:  סמול פורוורד
 גובה:  1.98 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון
 קבוצות כשחקן
 1978–1985 1987–1996 1996–1998 1998–1999 1999–2001 2001–2002:  הפועל חולון מכבי תל אביב הפועל ירושלים מכבי ראשון לציון הפועל חולון מכבי אשדוד
 הישגים כשחקן
 8 אליפויות המדינה (1988–1992, 1994–1996)  5 גביעי המדינה (1989–1991, 1994, 1997)
 קבוצות כג'נרל מנג'ר
 2005 2011–2012:  הפועל ירושלים אליצור יבנה
 
מוטי דניאל (נולד ב-24 ביולי 1963) הוא כדורסלן עבר ישראלי.
קריירה

דניאל גדל במחלקת הנוער של הפועל חולון ושם החל את הקריירה המקצוענית שלו. בהמשך למד באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון בארצות הברית, יחד עם מנחם אטלס וגלעד שמחוני.
בשנת 1987 הצטרף למכבי תל אביב וזכה עימה בשמונה אליפויות וארבעה גביעים. במכבי שימש בעיקר כשחקן השישי, אך היה בעל חשיבות של שחקן חמישייה[דרוש מקור].
בשנת 1996 הצטרף להפועל ירושלים איתה זכה בגביע המדינה בשנת 1997.
בעונת 2002, בן 39, שיחק דניאל במכבי אשדוד מהליגה הלאומית עונה אחת, לאחריה פרש מכדורסל מקצועני. סך הכול קלע 5,165 נקודות במסגרת הליגה הסדירה הראשונה.
דניאל שיחק בעמדת הפורוורד, היה בעל קליעה טובה מכל טווח ונודע כבעל רוח לחימה. קלע לאורך השנים 1213 נקודות ב-162 משחקים במדי נבחרת ישראל.
בעבר שיחק בליגות הנמוכות בקבוצת הכדורסל "אליצור חולון" וגם בליגת המכללות עם המרכז האקדמי למשפט ועסקים.
מהווה חלק מקבוצת הוותיקים של מכבי תל אביב הקרויה על שמו של המאמן רלף קליין.
ב-2005 מונה למנהל מקצועי בהפועל ירושלים וכחלק מתפקידו היה אמור לבחור את המאמן, אך כיוון שההנהלה לא קיבלה את בחירתו בעודד קטש, יחסי העבודה שלו עם הקבוצה התערערו ולאחר זמן קצר הפסיק את עבודתו בתפקיד.
דניאל שימש בעונת 2009/2010 כמנהל המקצועי בקבוצת אליצור יבנה מהליגה הלאומית.
ביולי 2011 מונה למנכ"ל הפועל חולון ונשא בתפקיד למשך שתי עונות.
מאז 2017 דניאל משמש כמנהל נבחרת ישראל בכדורסל.
חיים אישיים

נשוי לשירי דניאל ואב לשישה ילדים, בהם הכדורסלן שון דניאל. אביו היה הכדורסלן משה דניאל.
הערות שוליים

↑  אבי סגל, מוטי דניאל ימונה למנהל הנבחרת ב-2017, באתר www.israelhayom.co.il
| ‏‏נבחרת ישראל‏ - אליפות אירופה בכדורסל 1985 (מקום תשיעי) |
| --- | --- | --- |
|  1 בינו •  2 דניאל •  3 יעקובי •  4 ארואסטי •  5 שלכטר •  6 ברקוביץ' •  7 זלוטיקמן •  ‏8‏ ‏זיסמן‏‏  •‏ 9 ג'מצ'י • 10 ליפין • 11 חוזז • 12 ויליס • מאמן: שרף  |  1 בינו •  2 דניאל •  3 יעקובי •  4 ארואסטי •  5 שלכטר •  6 ברקוביץ' •  7 זלוטיקמן •  ‏8‏ ‏זיסמן‏‏  •‏ 9 ג'מצ'י • 10 ליפין • 11 חוזז • 12 ויליס • מאמן: שרף  | ישראל |
| ‏‏נבחרת ישראל‏ - אליפות העולם בכדורסל 1986 (מקום שביעי) |
| --- | --- | --- |
|  1 לאסוף •  2 דניאל •  3 גורדון •  4 ריכליס •  5 רוזנברג •  6 ברקוביץ' •  7 ליפין •  ‏8‏ ‏שפע‏‏  •‏ 9 ג'מצ'י • 10 מרסר • 11 שטיינהאור • 12 יעקובי • מאמן: שרף  |  1 לאסוף •  2 דניאל •  3 גורדון •  4 ריכליס •  5 רוזנברג •  6 ברקוביץ' •  7 ליפין •  ‏8‏ ‏שפע‏‏  •‏ 9 ג'מצ'י • 10 מרסר • 11 שטיינהאור • 12 יעקובי • מאמן: שרף  | ישראל |
| ‏‏נבחרת ישראל‏ - אליפות אירופה בכדורסל 1987 (מקום אחד עשר) |
| --- | --- | --- |
|  1 לאסוף •  2 דניאל •  3 גורדון •  4 הנפלד •  5 פליישר •  6 רוזנברג •  7 ליפין •  ‏8‏ ‏שפע‏‏  •‏ 9 ג'מצ'י • 10 מרסר • 11 שטיינהאור • 12 כהן • מאמן: שרף  |  1 לאסוף •  2 דניאל •  3 גורדון •  4 הנפלד •  5 פליישר •  6 רוזנברג •  7 ליפין •  ‏8‏ ‏שפע‏‏  •‏ 9 ג'מצ'י • 10 מרסר • 11 שטיינהאור • 12 כהן • מאמן: שרף  | ישראל |
| ‏‏נבחרת ישראל‏ - אליפות אירופה בכדורסל 1993 (מקום שלושה עשר) |
| --- | --- | --- |
|  1 הנפלד •  2 פליישר •  3 אלימלך •  4 בארמור •  5 אמסלם •  6 גורדון •  7 שטיינהאור •  ‏8‏ ‏שפר‏‏  •‏ 9 ג'מצ'י • 10 כץ • 11 ארדיטי • 12 דניאל • מאמן: שרף  |  1 הנפלד •  2 פליישר •  3 אלימלך •  4 בארמור •  5 אמסלם •  6 גורדון •  7 שטיינהאור •  ‏8‏ ‏שפר‏‏  •‏ 9 ג'מצ'י • 10 כץ • 11 ארדיטי • 12 דניאל • מאמן: שרף  | ישראל |
| ‏‏נבחרת ישראל‏ - אליפות אירופה בכדורסל 1995 (מקום תשיעי) |
| --- | --- | --- |
|  1 הנפלד •  2 פליישר •  3 גודס •  4 ליף •  5 כהן •  6 גורדון •  7 מוכתרי •  ‏8‏ ‏שפר‏‏  •‏ 9 ג'מצ'י • 10 בלול • 11 ארדיטי • 12 דניאל • מאמן: שרף  |  1 הנפלד •  2 פליישר •  3 גודס •  4 ליף •  5 כהן •  6 גורדון •  7 מוכתרי •  ‏8‏ ‏שפר‏‏  •‏ 9 ג'מצ'י • 10 בלול • 11 ארדיטי • 12 דניאל • מאמן: שרף  | ישראל |
| ‏‏נבחרת ישראל‏ - אליפות אירופה בכדורסל 1999 (מקום תשיעי) |
| --- | --- | --- |
|  1 הנפלד •  2 דניאל •  3 גודס •  4 תורג'מן •  5 אמסלם •  6 טפירו •  7 קטש •  ‏8‏ ‏שפר‏‏  •‏ 9 שלף • 10 כהן-מינץ • 11 שטיינהאור • 12 ספר • מאמן: קצורין  |  1 הנפלד •  2 דניאל •  3 גודס •  4 תורג'מן •  5 אמסלם •  6 טפירו •  7 קטש •  ‏8‏ ‏שפר‏‏  •‏ 9 שלף • 10 כהן-מינץ • 11 שטיינהאור • 12 ספר • מאמן: קצורין  | ישראל |
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חנוך רוזן

| --- | --- |

חנוך רוזן
 לידה:  8 בדצמבר 1959 (בן 65) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיסוק:  שחקן תיאטרון, פנטומימאי, במאי, מפיק
 צאצאים:  דריה רוזן 
 http://www.tamirshow.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
חנוך טמיר רוזן (נולד ב-8 בדצמבר 1959) הוא שחקן, פנטומימאי, מפיק ובמאי ישראלי.
ביוגרפיה

רוזן נולד בלונדון ועלה בינקותו לארץ. הוא גדל בירושלים ולמד בבית הספר הדתי מעלה. אביו, יוסף רוזן, היה שדרן רדיו ומתורגמן סימולטני, שבין השאר תרגם את משפט אייכמן. אימו מרים, בתו של הרב יעקב חנוך סנקביץ', כתבה ספרי לימוד עברית לאולפנים, ואף ספר שירי ילדים בשיתוף עם חנוך ("הפרצופים של השירים"). לרוזן עוד שלוש אחיות ואח אחד.
רוזן למד בתיכון ליד האוניברסיטה בירושלים ושירת בצבא כחבר בלהקת פיקוד הדרום.
מורו הראשון לפנטומימה היה עמוס ארבל, ואחריו למד אצל קלוד שגרן (רעייתו הראשונה של ג'וליאן שגרן), בוריס סבידנסקי, יורם בוקר, ואלה מרסו, שהייתה אשתו של מרסל מרסו. בנוסף למד פנטומימה עם אטיין דקרו, שהיה המורה של מרסל מרסו.
משחק והוראה

רוזן שיחק את דמותו של "פנטו", עליה זכה ב"פרס כינור דוד".
בשנת 1988 עיבד יחד עם אורי פסטר את המחזמר "פיטר פן", בכיכובם של חני נחמיאס וששון גבאי. במחזמר הופיע רוזן בדמותו של פיטר פן.
בין השנים 1981–1987 רוזן לימד פנטומימה בבית הספר למשחק "בית צבי".
פנטומימה

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
חנוך רוזן החל את הופעותיו הראשונות בפני קהל בגיל 17 בלבד, בתיאטרון פרגוד הירושלמי. בהופעה זו השתמש רוזן בטכניקה של הפנטומימה הקלאסית, פניו צבועות לבן, והקטעים היו בדממה מוחלטת. עם גיוסו לצה"ל, ומפגשו של רוזן עם קהל של חיילים צמאי בידור, הוסיף רוזן לקטעים מוזיקה ואפקטים, ושכלל את המימד התקשורתי-בידורי במופעי הפנטומימה שלו.
עם שחרורו מצה"ל, יצא בתוכנית פנטומימה ראשונה, אשר כללה כבר פסקול מוזיקלי מתוחכם. רוזן היה מהראשונים שידע לשלב פנטומימה קלאסית עם עכשוויות תוך שימוש וירטואוזי במוזיקה ואפקטים. תוך כדי הופעות היחיד הללו הרבה רוזן להופיע בטלוויזיה הישראלית, והפך תוך זמן קצר להיות מוכר בכל בית בישראל. השם חנוך רוזן הפך למילה נרדפת לפנטומימאי בישראל.
מופע היחיד השני של חנוך רוזן היה "חנוך רוזן – פנטומימה". אחריו באו "אל תתפוס אותי במילה", "דיבורים זה לא הקול", "בידור ללא מילים", ו"שומר על זכות השתיקה".
במופעים הבאים שילב רוזן אמצעים ויזואליים מתקדמים, והיה מהראשונים ששילב מסך וידאו על הבמה. הוא נכנס ויצא מתוך המסך ויצר אשליות ויזואליות חדשניות ומקוריות. בתוכניותיו הבאות שילב רוזן אפקטים בימתיים ייחודיים כגון מעוף, אביזרי ענק, ועוד. בהופעות אלו פיתח רוזן ושיכלל את נושא שיתוף הקהל במופעי פנטומימה, תוך שבירת המחיצות בין הבמה לקהל ויצירת קטעים קומיים בשיתוף הקהל.
לקראת פסטיבל ישראל 2009 יצא רוזן במופע יחיד חדש – "מדבר בעד עצמו". המופע החדש משלב באופן ייחודי את הפנטומימה הקלאסית עם אפקטים בימתיים כמו מסך ענק בו משולבים בין השאר קטעי פנטומימה של רוזן עצמו. המופע זכה בפרס התיאטרון הישראלי כמופע הבידור של שנת 2009. החל משנת 2009 מופיע רוזן בארץ ובעולם עם מופע היחיד "speechless".
רוזן הופיע עם תוכניותיו בכל רחבי העולם, זכה לביקורות מהללות, והוגדר על ידי העיתונות העולמית כ"נסיך הפנטומימה – היורש של מרסל מרסו". רוזן הופיע בפסטיבלים רבים, ביניהם פסטיבל אדינבורו המפורסם, פסטיבל מילאנו, פסטיבל התיאטרון בקולומביה, פסטיבל הפנטומימה בלונדון, ועוד. הוא הופיע במשך חצי שנה בניו יורק ב-Off Broadway. רוזן הופיע במדינות רבות וביניהן: אנגליה, צרפת, גרמניה, יוון, איטליה, שווייץ, אוסטריה, ורוסיה ומדינות רבות נוספות.
חנוך רוזן כבמאי

רוזן כתב וביים את "סיפורו של זרע" בתיאטרון בית צבי ובתיאטרון בית ליסין.
בשנת 1996 כתב (יחד עם אפרים סידון) וביים את המחזמר ספר הג'ונגל, אחד ממחזות הזמר המצליחים ביותר בישראל, אשר זכה בפרס התיאטרון הישראלי לשנת 1996. בשנת 1998 יצר וביים את סרט הילדים "סופר בוי" בכיכובו של תום אבני.
החל משנת 1997 ועד לשנת 2024, שימש רוזן במאי מופעי ה"פסטיגל" (מלבד הפסטיגלים בשנים 1998, 2002 ו-2003), ואף הופיע בחלקם כשחקן אורח.
בשנת 2001 ביים בתיאטרון באר שבע את המחזה "משרתן של שתי אדונות, שם זמני", שכתב אפרים סידון, בכיכובה של חני נחמיאס.
בשנת 2003 ביים את המחזמר "ספיד וגלגלי הקסם", בכיכובם של אמיר פיי גוטמן, עומר ברנע ואפרת בוימולד. בשנת 2004 ביים את "טרזן וג'יין" בכיבובם של יעל בר-זוהר ויהודה לוי.
ב-2006 עסק בבימוי המופע של ריטה. ב-2007 ביים את תוכנית הטלוויזיה "הדבר הגדול הבא" וביים גם את טקס בחירת מלכת היופי של ישראל.
החל משנת 2014 מביים רוזן את המופע הבין-לאומי "WOW". כל שנה וחצי מתחלפת התוכנית ועולה מופע חדש. רוזן ביים 11 תוכניות שונות של המופע WOW המוצג בתיאטרון "ישרוטל" באילת. בשנת 2024 מביים רוזן את התוכנית WOW BELLISSIMO.
בשנת 2024, חזר רוזן לביים את העלייה המחודשת של המחזמר ״ספר הג׳ונגל״ המקורי משנת 1996.
חיים אישיים

רוזן נשוי בשנית לרוחה שני, ולהם שתי בנות. רוזן אב לבת מאשתו הראשונה ולשני ילדיה של רוחה מנישואיה הקודמים.
מתגורר בשכונת כוכב הצפון בתל אביב
רוזן מבקר ילדים חולי סרטן בבתי חולים, באופן קבוע, במסגרת התנדבותו בעמותת חיים.
לקריאה נוספת

מרים רוזן, הפרצופים של השירים כותרת משנה: פרצף חנוך רוזן, דני ספרים, 1997.
הערות שוליים

↑  מאיה נחום שחל, חנוך רוזן: "הצלחתי להיות אמן שלא משתגע", באתר כלכליסט, 26 באוגוסט 2024
↑  "הבית של הפנטומימאי חנוך רוזן". ynet. אורכב מ-המקור ב-2018-01-28. נבדק ב-2016-10-21.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2019: ציפי שביט | פרסי נבחרי השנה של פרוגי – אייקון הביצה   2020: חנוך רוזן  | הבא: 2021: גיורא חמיצר |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312068805171  ISNI: 0000 0000 4547 3750  LCCN: nr91007947  VIAF: 12160808   WorldCat (עם VIAF): 12160808 
רוזן בשלהי שנות השמונים
חנוך רוזן עם ראש הממשלה יצחק רבין, 1995
תומאס קריין (האב)

| --- | --- |

 לידה:  1808 צ'סטר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  1859 (בגיל 51 בערך) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 תחום יצירה:  דיוקן 
 בן או בת זוג:  Marie Kearsley 
 צאצאים:  לוסי קריין, וולטר קריין, תומאס קריין 
 
תומאס קריין (האב) (באנגלית: Thomas Crane;‏ 1808 – 1859) היה אמן וצייר פורטרטים אנגלי.
ביוגרפיה

קריין נולד בצ'סטר בשנת 1808 לתומאס קריין, מוכר ספרים. תומאס הצעיר היה במשפחה עם שש אחיות ושלושה בנים. בשנת 1824, לאחר שהראה נטייה לאמנות, נסע ללונדון והצטרף לבית הספר של האקדמיה המלכותית. שם הוא נשאר שנתיים וקיבל בשנת 1825 מדליה לרישומים שהכין.
כשחזר לצ'סטר, החל את מקצועו כצייר מיניאטורות, ולא הרבה זמן לאחר מכן פרסם, יחד עם אחיו, כמה איורים של דמויות מפורסמות מצפון ויילס, כולל ליידי אלינור באטלר ומיס פונסונבי, האקסצנטרית. בשנת 1832 הציג בפעם הראשונה באקדמיה של ליברפול, והמשיך להציג שם שנים רבות. בשנת 1835 נבחר לעמית האקדמיה, ובשנת 1838 כחבר מן המניין. בשנה שלאחר מכן התחתן, וחזר ללונדון, שם התגורר זמן מה, אך מצא את הבירה לא מתאימה לו, בשל נטייתו למחלות ריאה. לאחר שניסה את לימינגטון ומקומות אחרים, עבר לליברפול, ובשנת 1841 נבחר לגזבר האקדמיה שם.
מצב בריאותו השברירי גרם לו לעבור שוב, לטורקווי, שם התגורר שתם עשרה שנים, ולפעמים חזר לצפון מערב אנגליה, כדי לקבל עבודות משתלמות יותר. בריאותו השתפרה ככל הנראה, הוא עבר לבייסווטר בלונדון בשנת 1857. אולם מחלתו חזרה והוא מת ביולי 1859 והותיר אלמנה וארבעה ילדים.
ההספד שלו תיאר אותו כ"צייר פורטרטים של אנשים מפורסמים פרובינציאליים, שלא היה ידוע ולא מוערך בלונדון."
בתו לוסי קריין הייתה סופרת ומבקרת אמנות, בעוד שבנו הבכור, ששמו גם הוא תומאס קריין, היה מאייר ומנהל אמנותי במרקוס וורד ושות' בנו השני וולטר קריין, היה אחד המאיירים הפוריים והמשפיעים ביותר בתקופתו.
יצירה

קריין, על פי הספד שלו, "התמחה בדיוקנאות של נשים וילדים, הן בצבעי שמן והן בצבעי מים; ההתייחסות שלו לנושאים האלה הייתה אלגנטית ומלאת הדר עד שכמעט הפכה אותם ליצירות אידיאליות."
בנוסף לעבודה כצייר פורטרטים, הוא צייר גם נושאים עלילתיים כגון "לחישת האהבה הראשונה", "הכפר המדברי", "הסנדלר", "הרומנטיקה הישנה", שרובם הוצגו באקדמיה המלכותית.
הוא אייר מספר ספרים, כולל ספר חרוזי ילדים בשם "ההיסטוריה של מר חזיר ומיס קריין", שיצא לאור בשנת 1836.
הערות שוליים

↑  Walter Crane, An artist's reminiscences, New York : Macmillan, 1907
↑  "Obituary: Mr Thomas Crane", books.google.com
↑  James Silk Buckingham, John Sterling, Frederick Denison Maurice, Henry Stebbing, The Athenaeum, W. Lewer, 1903. (באנגלית)
↑  "Biography: The Wonderful World of Walter Crane"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 6705 2420  LCCN: no2008172835  RKD: 18984  ULAN: 500031710  VIAF: 29363329   WorldCat (עם VIAF): 29363329
לאדה איז'בסק

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1965–הווה (כ־59 שנים) 
 חברת אם:  אווטוואז 
 מיקום המטה:  איז'בסק 
 ענפי תעשייה:  תעשיית הרכב 
 מוצרים עיקריים:  רכב ממונע 
 עובדים:  1,100 (נכון ל־2023) 
  
 www.ladaizhevsk.ru
 
לאדה איז'בסק היא חברה בת של יצרנית הרכבים AvtoVAZ שבסיסה בעיר איז'בסק, שברוסיה. זו הייתה בעבר חברה בת של איזמאש תחת המותג IzhAvto וייצרה גם אופנועים וגם מכוניות. החברה קיבלה את שמה הנוכחי בשנת 2017 והיא מייצרת עבור אווטוואז את דגמי הלאדה השונים.