מבצע צוק איתן
טקטיקה > חמאס > פעילות התקפית

הזרוע הצבאית של חמאס טענה בתחילת המבצע כי לחמאס מטרות צבאיות ברורות בירי הרקטות והוא אינו מכוון לפגוע באוכלוסייה אזרחית.[דרוש מקור] לטענה זו אין בסיס בהתחשב ברמת הדיוק הנמוכה של הרקטות ובכך שרובן נורו לעבר יישובים אזרחיים. עם זאת, מספר ימים אחרי כן הודיע דובר חמאס כי "בשל התוקפנות הישראלית וההפצות החוזרות של חיל האוויר במטרה לפגוע באוכלוסייה אזרחית" הפכו כל ערי ישראל למטרות חמאס וכי מעתה יירו לערים. גם לפני הודעה זו, שיגרו פעילי חמאס בזרוע הצבאית רקטות לעבר אוכלוסייה אזרחית. בין מטרות חמאס נמנים ערים ויישובים בישראל (ירושלים, תל אביב-יפו, חיפה, ראשון לציון, אופקים באר שבע, אשדוד, אשקלון, שדרות וכו'), נמל התעופה בן-גוריון, הכור בדימונה, ובסיסים שונים של צה"ל.
הנשק העיקרי ששימש את חמאס והג'יהאד האסלאמי הוא מרגמות קצרות טווח ורקטות לא מדויקות, שנורו בעיקר ליעדים אזרחיים ישראליים, בייחוד באזור עוטף עזה, שדרות, נתיבות, אשקלון, אשדוד, קריית גת, קריית מלאכי ובאר שבע. נורו גם רקטות לעבר גוש דן, ירושלים, דימונה ומועצה אזורית חוף הכרמל. רוב הרקטות הללו יורטו על ידי כיפת ברזל והשאר נפלו בשטחים פתוחים. בניסיון להתגבר על מערכת כיפת ברזל, ירה חמאס מטחים של מספר רקטות בו-זמנית. נפילת רקטה ביהוד, סמוך לנמל התעופה בן-גוריון, הביאה ב-22 ביולי להחלטה של רשות התעופה הפדרלית האמריקאית על איסור טיסות לישראל וממנה, שהוסרה ב-24 ביולי.
רוב הרקטות של חמאס הן רקטות גראד משופר 122 מ"מ המגיעות לטווחים של עד כ-40 ק"מ. ברשות חמאס עשרות רקטות M-75 ופג'ר 5 לטווחים של עד 75 ק"מ, היכולות לאיים גם על גוש דן. על פי דיווחים מהזרוע הצבאית של חמאס, יש בידי חמאס שני סוגים נוספים של רקטות, מסוג M-302 ו-R-160, אשר יכולות להגיע למרחק של 100 ק"מ ויותר. הרקטות מתוצרת עצמית של חמאס סבלו מבעיות אמינות וביום השמיני למבצע דווח כי למעלה מ-120 מהרקטות ששוגרו נפלו בשטחי רצועת עזה, חלק מהן גרמו לנזק ונפגעים לתושבי הרצועה. מספר רקטות שירו המחבלים פגעו בקווי מתח גבוה שסיפקו חשמל לרצועה, וכתוצאה מכך סבלו עשרות אלפים מתושבי הרצועה מהפסקת חשמל. חלק מהרקטות הופעלו מרחוק, או באמצעות קוצב זמן לתזמון שעת השיגור, על מנת למנוע אפשרות לפגיעה בחוליית השיגור על ידי צה"ל.
טקטיקה נוספת של החמאס הייתה שימוש במנהרות לניידות, הסוואה, הפתעה וניסיונות חטיפה. בשנים שקדמו למבצע חפר חמאס מספר רב של מנהרות חדירה סמויות מרצועת עזה אל תוך שטח מדינת ישראל, ומנהרות קשר בתוך רצועת עזה עצמה, תוך שהוא משקיע בכך משאבים רבים. מעריכים כי מנהרות החדירה היו בגדר "נשק אסטרטגי" עבור חמאס ונועדו לביצוע פיגועי חטיפה ומיקוח ואף פיגועי חדירה וירי גדולים נגד חיילים ותושבים בעוטף עזה. החמאס השתמש במנהרות הן בתוך עזה והן בניסיון לחדור לתוך שטח ישראל. 5 ניסיונות חדירה לישראל נעשו ב-8 ביולי (כרם שלום, נכשל), ב-17 ביולי (סוכל), ב-19 ביולי (הצליח חלקית), ב-21 ביולי (הצליח חלקית), ב-28 ביולי (מעבר קרני, דרומית לנחל עוז, הצליח). לאחר ניסיון החדירה השני החל צה"ל במבצע קרקעי, בו הוא חשף והשמיד חלק נכבד ממנהרות החמאס. בתוך עזה נעשה שימוש במנהרות כדי לתקוף חיילים במספר רב של אירועים.
לאורך המבצע עשה חמאס שימוש נרחב ברקטות נ"ט (בעיקר RPG-7 ו-RPG-29) וטילי נ"ט (כולל הקורנט) ובפצמ"רים מסוגים שונים (הפצמ"רים גרמו לכ-40% מכלל הפצועים וההרוגים של צה"ל במהלך המבצע). חמאס הפעיל גם צלפים שהשתמשו בחיקוי איראני של רובה צלפים כבד "שטייר HS .50", אשר פגעו מרחוק במספר חיילי צה"ל.
אמצעי לחימה אלה גם יחד הסבו את רוב האבדות לחיילי צה"ל. בימים האחרונים של המבצע חמאס שינה את הטקטיקה של ירי הפצמ"רים והרקטות, ובמקום ירי מפוזר וספורדי על יישובי עוטף עזה, בכל יום הוא ריכז מטחים רצופים של פצמ"רים ורקטות על יישוב אחד בעוטף עזה.