stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איוואן מומצ'ילוב
אחריתו

בשלהי 1944 לאחר כיבוש בולגריה על ידי הצבא האדום והנהגת משטר פרו קומוניסטי, פרש מומצ'ילוב מכל פעילות ציבורית. הוא התפרנס בדוחק למחייתו ומצבו הכלכלי היה ירוד. גם לאחר עלייתם לישראל, המשיכו חברי הנהגת הקהילה היהודית בקיוסטנדיל להפגש עם מומצ'ילוב ואף לתמוך בו כלכלית. איוואן מומצ'ילוב נפטר בקיוסטנדיל ב-1966 והוא בן 78 שנים. ב-1991, 25 שנים לאחר מותו הוכר על ידי ארגון יד ושם כחסיד אומות העולם.}
הערות שוליים

↑  בר זוהר, מיכאל, הרכבות יצאו ריקות, הוצאת הד ארצי, אור יהודה, 1999, עמוד 105.
↑  בר זוהר, מיכאל, עמודים 37-47.
↑  בר זוהר, מיכאל,  עמוד 50.
1 2 3  קשלס, חיים, מאורעות ה-9 וה-10 במארס 1943, בתוך:אנצקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 824-830.
↑  בר זוהר, מיכאל, עמודים 85-96.
↑  מוסד יד ושם הכיר בבולגרי נוסף כחסיד אומות העולם", באתר "כולנו בולגרים".
↑  בר זוהר, מיכאל, עמוד 111.
↑  בר זוהר, מיכאל, עמוד 113.
↑  בר זוהר, מיכאל, עמוד 114.
↑  בר, זוהר, מיכאל, עמוד 115.
↑  איוואן מומצ'ילוב, באתר יד ושם (באנגלית)
אלכסנדרו דוברוג'אנו-גריה

אלכסנדרו דוברוג'אנו-גריה
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
אלכסנדרוּ דוֹבּרוֹג'אנוּ-גֶריה (רומנית: Alexandru Dobrogeanu-Gherea;‏ 7 ביולי 1879–1938) היה פעיל ופובליציסט קומוניסט יהודי רומני, ממייסדי המפלגה הקומוניסטית הרומנית, בנו של קונסטנטין דוברוג'אנו-גריה.
קורות חיים

אלכסנדרו דוברוג'אנו-גריה נולד בעיר פלוישט, ברומניה, למד הנדסה באוניברסיטת ברלין ושירת במלחמת העולם הראשונה בגדוד תותחנים. אחרי המלחמה היה פעיל פוליטית והצטרף למפלגה הסוציאליסטית הרומנית ופעמים, בשנים 1920 ו-1922, נבחר מטעמה לפרלמנט הרומני. בשנת 1920 ביחד עם יון פלוייראש ופעילים נוספים היה חבר משלחת רומנית בכינוס השני של הקומינטרן במוסקבה. הוא היה בין מצדדי הפיכת המפלגה למפלגה סוציאליסטית-קומוניסטית, שבמהרה הייתה למפלגה קומוניסטית. בשנת 1921 נעצר לראשונה בניסיון לחברו למעשיו של מקס גולדשטיין והורשע במשפט ההמוני שנערך אז, אך נחון ביוני 1922. בשנת 1924 המפלגה הקומוניסטית הוצאה מחוץ לחוק והוא נעצר בחודש דצמבר. שוחרר לניסיון בשנת 1925 ונמלט לברית המועצות. הוא נשפט ברומניה בהיעדרו ל-10 שנות מאסר. בשנת 1928 שב לרומניה ונעצר בפעם השלישית. בשנת 1929 נחון פעם נוספת. בשנת 1932 עבר שוב לברית המועצות והיה שם עיתונאי שייצג את הקו הרשמי. הוא תרגם לרומנית כמה מכתביו של לנין.
בשנת 1936 התעוררו חשדותיו של סטלין כלפי רבים מן הגולים הקומוניסטים בברית המועצות וגריה נעצר יחד עם רבים אחרים במסגרת הטיהור הגדול וכעבור שנתיים הוצא להורג.
אורי שלגי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 בפברואר 1927
 פטירה:  16 במרץ 2019 (בגיל 92)
 מדינה:  ישראל 
 נושאי כתיבה:  בלשות, מערבונים ורומנים
 
אוּרי שַלגי (וינטֶר) (28 בפברואר 1927 - 16 במרץ 2019) היה מו"ל ישראלי, מייסד הוצאת שלגי (רמדור). בצעירותו היה קומוניסט והורשע בריגול.
ביוגרפיה

שלגי נולד לאלזה וברטהולד וינטר בצ'כוסלובקיה. בשנת 1939 עלה לארץ ישראל עם הוריו באוניית המעפילים טייגר היל. השתקע עם הוריו בתל אביב כשהגיע לא ידע עברית, אולם למד מהר את השפה והיה קורא ספרים במהירת רבה. למד מכונאות בבית הספר המקצועי טיץ בקיבוץ יגור.
בצעירותו היה פעיל קומוניסטי, הדריך בנוער הקומוניסטי (דוד אבידן נמנה עם חניכיו) והיה כתב המדור לחיילים של קול העם.
ב-24 בינואר 1950 נעצר במהלך הפגנה של הקומוניסטים נגד הנרי מורגנטאו, נשיא המגבית היהודית המאוחדת ליד מלון עדן. במהלך מעצרו נמצאו אצלו פתקים עם מידע על צה"ל. חקירה של המשטרה העלתה שהוא קיבל מחבר אחר שני מסמכים ובהם תרשימים על מבנה צה"ל. לאחר מעצרו, נעצר גם ידידו, גוסטב גולובנר, שעבד במנגנון השירות החשאי הפולני לפני שעלה לישראל. בעקבות זאת הוא הושם במעצר. בתחילת מאי 1950 שוחרר בערבות. וינטר הועמד לדין וטען במשפטו שאת המסמכים קיבל במכתב מחייל במסגרת עבודתו ככתב ב״קול העם״. הוא המשיך ואמר שלא הבין את תכנם, אך חשב שהם יסייעו לחברי הכנסת של המפלגה הקומוניסטית וביקש להעבירם אליהם. החייל התברר כמלך רייכר (אלימלך רון) שנידון ל-30 שנות מאסר. בית המשפט המחוזי הרשיע את וינטר. השופט לא קיבל את טענותיו של וינטר וקבע שמכיוון שהוא ביצע תיקונים במסמכים ניכר שהוא הבין את תוכנם. וינטר אמר שהורשע רק מפני שבחקירתו במשטרה שיקר במטרה לחפות על החייל. בנובמבר 1950 נדון וינטר לשש שנות מאסר. ביוני 1951 הופחת עונשו על ידי בית המשפט העליון לארבע שנות מאסר. הוא שהה בבית סוהר מעשיהו יחד עם דב שילנסקי.
לאחר שיצא מן הכלא ניתק את קשריו עם המפלגה הקומוניסטית ושינה את שמו לשלגי.

בשנת 1953 התחתן עם חיה סיידון (1929-2020).
את ספרו הראשון "בלש מרתק", הוציא שלגי תחת שם העט א.ש. דורם. בספרו הגיבור, יורם קלט, עוסק בפתרון תעלומות בתל אביב.
הספר לא הצליח ושלגי הפסיד את כספו. בשנת 1959, בעקבות צפייה במערבון בכיכובו של גלן פורד, החליט לשוב להפקת ספרים מסוגת המערבונים. הוא פרסם סדרה של ספרי כיס בשם "ביל קרטר המהיר בשולפי האקדח". כל ספר הכיל 32 עמודים. הסדרה זכתה להצלחה רבה בקרב בני נוער בזכות מחירה הנמוך ובעקבות כך הופיעה ב-1961 סדרת ביל קרטר חדשה ובה הכיל כל ספר 160 עמודים.
בעקבות זאת הקים בשנת 1964 את הוצאת רמדור (לימים "שלגי"), שהוא צירוף של שמות ילדיו - דורית ורם. ההוצאה פרסמה תרגומים של ספרי בלשים, מערבונים ורומנים 
שלגי הוציא לאור גם את מגזין הספורט "פנדל", שהופיע מדצמבר 1971 ועד 1981, וחוברות תשבצים.
בנו של שלגי, רמי שלגי, ששימש כשוער בקבוצת הכדורגל הכח מכבי רמת גן, נהרג ב-9 ביוני 1982, במסגרת שירות המילואים, ביום השני למלחמת שלום הגליל.
שלגי נפטר בי' באדר ב' תשע"ט ונטמן בבית העלמין קריית שאול.
הערות שוליים

↑  צבא ופוליטיקה, קול העם, 30 באוגוסט 1949
↑  נעצר על החזקת מסמכים צבאיים, דבר, 8 במרץ 1950
↑  מתחילה חקירת אורי וינטר, חרות, 19 במרץ 1950
↑  אורי וינטר שוחרר בערבות, דבר, 2 במאי 1950
↑  זאב אפלבוים, המסמכים הצבאיים הוכנו לשימוש הנציגים הקומוניסטיים בכנסת, חרות, 20 בנובמבר 1950
↑  "מלך השכונות" התל אביבי אלימלך רון - מרגל לשעבר, דבר, 2 בדצמבר 1962
↑  וינטר נמצא אשם ברישום מסמכים סודיים, מעריב, 23 בנובמבר 1950
↑  זאב אפלבוים, וינטר נדון לשש שנות מאסר, חרות, 24 בנובמבר 1950
↑  הופחת עונש המאסר של וינטר, מעריב, 26 ביוני 1951
↑  מעשים משונים במעשיהו, מעריב, 12 ביוני 1953
↑  פרסום נישואין, הצופה, 3 ביוני 1953
↑  יורם קניוק, מבט שני, דבר, 14 במאי 1971
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007525259705171  LCCN: no91015081  VIAF: 308278432   WorldCat (עם VIAF): 308278432
אלכסנדרו דימיטריה גיקה

| --- | --- |

 לידה:  1796 ולאכיה 
 פטירה:  ינואר 1862 (בגיל 66 בערך) נאפולי, איטליה 
 מדינה:  רומניה 
 מקום קבורה:  רומניה 
 
אלכסנדרו דימיטריה גיקה (ברומנית: Alexandru Dimitrie Ghica;‏ 1 במאי 1795 - ינואר 1862) היה השליט התקנוני הראשון של נסיכות ולאכיה בין אפריל 1834 ובין אוקטובר 1842 ומאוחר יותר קאימקאם בין 4 ביולי 1856 ובין אוקטובר 1858.
חייו

גיקה נולד מנישואיו השלישיים של אביו, דימיטריה אלכסנדרו גיקה, באן גדול. מינויו כשליט ולאכיה עקף את הכללים, שחייבו כינוס בחירות מיוחד ונעשה בהסכמה בין האימפריה הרוסית והאימפריה העות'מאנית.
גיקה היה מחויב לשלוט על פי וברוח התקנון האורגני. כדי לשלוט על המצב האימפריה הרוסית הקיפה אותו בסוכניה, רוסים ויוונים ובמיוחד פיקח עליו הקונסול הרוסי פטרו ריקמאן, שהתערב בכל ענייני הארץ והפך למין מתווך בין השליט ובין יתר המנהל. הבחישות של הקונסול עוררו אופוזיציה לאומית וגררו את השליט לשגיאות. גיקה גם מינה שניים מאחיו, מיחאלקה וקוסטקה, הראשון במשרד הפנים והשני במשטרה - האחים נחשבו לבלתי מתאימים ואפילו בעלי כוונות רעות.
אוסו-איראטי

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  גבינה צרפתייה, גבינת חווה, גבינה חלבית, גבינה תעשייתית, גבינת כבשים, גבינה דחוסה לא מבושלת, גבינה חצי-קשה 
 על שם:  Pic du Midi d'Ossau, Irati Forest 
 אזור מוצא:  הפירנאים האטלנטיים 
 מוצא:  צרפת 
 מרכיבים עיקריים:  חלב כבש 
 גבינות
 ייצור כולל:  4,359 טונה (נכון ל־2017) 
 תו תקן:  כינוי מקור מבוקר, כינוי מקור מוגן 
 
אוסו-איראטי (בצרפתית: Ossau-Iraty) היא גבינה אוקסיטנית - באסקית העשויה מחלב כבשים.
מקור הגבינה

גבינת אוסו-איראטי או אסקירו מיוצרת בדרום מערב צרפת, בצפון חבל הבאסקים ובבארן (Béarn). שמה משקף את מיקומה הגאוגרפי - את עמק אוסו בבארן ואת יער איראטי בחבל הבאסקים.
מצב AOC

הגבינה קיבלה הסמכה כמוצר של כינוי מקור מבוקר (AOC) מאז 1980. זוהי אחת משלוש הגבינות מחלב כבשים שקיבלו מעמד של AOC בצרפת (האחרות הן רוקפור וברוציו). היא ממוצא עתיק, שהוכנה באופן מסורתי על ידי רועי הצאן באזור.
ייצור

טכניקות הייצור שלה הן בגדר שיטות העולם הישן, לפיהן הכבשים עדיין רועות בשטחי מרעה בהרים. החלב חייב להגיע מהגזעים Basco-bearnaise, Red-face Manech, או Black-face Manech. זוהי גבינה לא מבושלת שנעשית בכבישה. כאשר היא מוצעת כגבינה מתוצרת חוות חקלאיות (כך היא ידועה כ-fromage fermier, fromage de ferme או produit fermier) תקנות ה-AOC קובעות, כי יש להשתמש רק בחלב גולמי ולא מפוסטר.
ייצור > סטטיסטיקה

3,067 טון (בשנת 2003)
60 יצרנים פרטיים (בשנת 2003)
8 יצרנים: תעשיות וקואופרטיבים (בשנת 1998)
2,045 יצרני חלב (בשנת 1998)
תיאור

לפי התיאור הרשמי, קרום הגבינה הוא צהוב-כתום עד אפור, וצבע הגוף נע בין לבן לשמנת בהתאם לאופן התבגרותה. היא חלקה, קרמית ומוצקה, ועשויים להיות לה כמה עיניים קטנות (פתחים).
ראו גם

אידיאזבל (גבינה)
הערות שוליים

↑  Boyer, Antoine. "Au Fromager de Rungis is a cheese wholesaler".
↑    Anthony Peregrine, ‏France: Hard cheese for losers in the war of the noses, The Telegraph, 20 July 2002
↑  Fletcher, Janet (2003-01-09). "Ossau-Iraty an earthy delight from France's Basque region". The San Francisco Chronicle.
↑  "Appellation d'Origine definition - Ossau-Iraty" (PDF). Institut national de l'origine et de la qualité (INAO). 31 באוקטובר 2011. אורכב מ-המקור (PDF) ב-30 ביוני 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Fletcher, Janet (2006-02-23). "Factories make sheep's milk taste sweet". The San Francisco Chronicle.
↑  "Appellation d'Origine definition - Ossau-Iraty" (PDF). Institut national de l'origine et de la qualité (INAO). 31 באוקטובר 2011. אורכב מ-המקור (PDF) ב-30 ביוני 2014. La pâte a une couleur variant du blanc ivoire au crème ambré en fonction de l’affinage. Elle est lisse, ferme à onctueuse. Elle peut présenter quelques ouvertures de petite taille. La croûte présente une couleur allant du jaune orangé au gris. {{cite web}}:  (עזרה)
איוואן סרבנטס

| --- | --- |

 לידה:  2 במאי 1982 (בן 42) קמברילס, ספרד 
 מידע כללי
 שם לידה:  Ivan Cervantes Montero 
 מדינה:  ספרד 
 www.ivancervantes.com
 ספורט
 ענף ספורט:  מוטוקרוס, אנדורו 
 
איוואן סרבנטס
איוואן סרבנטס (ספרדית: Iván Cervantes; נולד ב-2 במאי 1982) הוא רוכב ספרדי המתחרה במרוצי אופנועי שטח בתחום האנדורו.
סרבנטס היה אלוף העולם באנדורו שלוש פעמים ברציפות וניצח במרוץ אנדורו ששת הימים הבינלאומי 2008 שנערך בסרס, יוון.
קריירה

סרבנטס, יליד נפת טרגונה, קטלוניה, ספרד, החל דרכו כרוכב מוטוקרוס וגרף בתחום זה חמש פעמים רציפות את תואר אלוף ספרד. בשנת 2002 עבר לתחום האנדורו וב-2005 היה לרוכב האנדורו הספרדי הראשון שזוכה בתואר אלוף העולם בקטגוריית הנפח הקטנה, ה-E1. ב-2006 הוא הגן בהצלחה על התואר. ב-2007 עבר סרבנטס לקטגוריה הגדולה, E3, וגם בה גרף את תואר האליפות. ב-2008, כשהוא ממשיך לרכב עבור KTM, סיים את העונה במקום השני, אחרי רוכב הונדה, מיקה אהולה. בעונת 2009 זכה סרבנטס באליפות כשהוא מקדים את כריסטוף נמבוטין (גאס גאס) ואת סבסטיאן גייום (הוסקוורנה). בעונת 2010 המשיך סרבנטס לרכוב במדי KTM אך עשה זאת בקטגוריה הבינונית (E2).
לקראת עונת 2011 חתם סרבנטס עם גאס גאס הספרדית ועבר לרכוב בשורותיה בקטגוריית E3 הפתוחה. במרוץ הסיקס דייז שנערך באותה שנה בפינלנד, סיים סרבנטס במקום השני, אחרי מארקו טאראקאלה, רוכב הוסאברג.
הישגים באליפות העולם

| עונה | אליפות | קטגוריה | קבוצה | ניצחונות | מיקום סופי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2002 | אליפות העולם באנדורו | 500 סמ"ק | KTM | 0 | 12 |
| 2003 | אליפות העולם באנדורו | 500 סמ"ק | KTM | 2 | 2 |
| 2004 | אליפות העולם באנדורו | E3 | KTM | 3 | 3 |
| 2005 | אליפות העולם באנדורו | E1 | KTM | 14 | 1 |
| 2006 | אליפות העולם באנדורו | E1 | KTM | 9 | 1 |
| 2007 | אליפות העולם באנדורו | E3 | KTM | 11 | 1 |
| 2008 | אליפות העולם באנדורו | E1 | KTM | 5 | 2 |
| 2009 | אליפות העולם באנדורו | E3 | KTM | 10 | 1 |
אליס אורלובסקי

| --- | --- |

 לידה:  30 בספטמבר 1903 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  21 במאי 1976 (בגיל 72) דיסלדורף, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  אס אס 
 
אליס אורלובסקי (בגרמנית: Alice Orlowski;‏ 30 בספטמבר 1903 – 21 במאי 1976) הייתה שומרת גרמנייה במחנות ריכוז של הנאצים בפולין בזמן מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה

נולדה בברלין בשם אליס מינה אליזבת אלינג. סיימה לימודים בתיכון לבנות. בגיל 18 הרתה והוריה זרקו אותה מן הבית. החלה בלימודי רפואה, אולם עקב מצוקה כלכלית נאלצה לפרוש מהם.
בשנת 1930 נישאה לפליט, אציל ואיש עסקים ממוצא בלארוסי, וניהלה עמו חנות למוצרי עור. לאחר שבני הזוג התגרשו ב-1936, עברה לנהל באר בעיר אאכן. העסק נהרס בהפצצה של בעלות הברית ב-1943.
ביולי 1942 התגייסה לאס אס ועברה הכשרה כשומרת במחנה ראוונסבריק. ביולי 1943 הוצבה כשומרת (בגרמנית "אס-אס אאופזהרין") במחנה מיידנק שליד לובלין, שם, יחד עם הרמינה בראונשטיינר, נודעו כשומרות האכזריות ביותר במחנה. באופן קבוע הן העמיסו נשים על משאיות שהובילו לתאי הגזים. אם היה נותר ילד לבדו, הן היו זורקות אותו על קבוצת המבוגרות כמו מטען, והיו סוגרות את הדלתות בטריקה. אורלובסקי לרוב הייתה מחכה לטרנספורטים חדשים של נשים. היא נהגה להצליף בשוט באסירות ישירות על העיניים[דרוש מקור].
בתחילת אוקטובר 1944 הועברה לתת-מחנה של אושוויץ (Budy) וקודמה לתפקיד "קומנדופיהררין" (ראש צוות) בצריף המיונים.
אורלובסקי פיקחה על קבוצה שמנתה יותר מ-100 נשים, שתפקידן במחנה היה לעבור על חפצי הנרצחים בגז ולמיין: שעונים, פרוות, מעילים, זהב, תכשיטים, כסף, צעצועים, משקפיים ועוד. לאחר פינוי המחנה, באפריל 1944, הועברה לשרת במחנה פלאשוב הידוע לשמצה. במחנה זה, ליד קרקוב, היא השגיחה על האסירות ברחוב המחנה ונודעה ברשעותה הרבה[דרוש מקור].
באמצע ינואר 1945 הייתה אורלובסקי אחת מנשות האס אס שהשתתפו בצעדת מוות מאושוויץ מערבה לוודז'יסלאב שלזיה. במהלך הצעדה התנהגותה, שהייתה סדיסטית ואכזרית, נהייתה יותר הומנית. היא ניחמה את האסירים, הגישה מים לאסירים שהיו צמאים ואף ישנה עימם בחוץ על הארץ. לא ידוע מה גרם לשינוי בגישה שלה כלפי האסירים, אבל היו אנשים ששיערו[דרוש מקור] שהיא הרגישה[דרוש מקור] שהמלחמה עומדת להסתיים ושבקרוב היא תישפט בגין פשעי מלחמה. 
ייתכן שחזרה למחנה ראוונסבריק או לתת-מחנה שלו ושירתה שם כשומרת עד אפריל 1945[דרוש מקור].
לאחר סיום המלחמה, במאי 1945, אורלובסקי נלכדה על ידי הכוחות הסובייטים והוסגרה לפולין כדי לעמוד למשפט בגין פשעי מלחמה. אוסף של צילומי נשות אס אס בו הופיעה עזר להרשיע אותה במשפט אושוויץ הראשון בשנת 1947.
ב-22 בדצמבר 1947 הורשעה בחברות באס אס ובהתעללות באסירות ונגזרו עליה 15 שנות מאסר, מתוכן ריצתה קרוב ל-10 שנים בפולין וגורשה ב-1956 לגרמניה המערבית. בשנת 1973 הועמדה לדין עקב התבטאויות אנטישמיות, הורשעה ונגזרו עליה 10 חודשי מאסר.
היא הועמדה שוב לדין בגרמניה במסגרת משפטי מיידנק, שהחלו בדיסלדורף בנובמבר 1975, ומתה במהלך המשפט באביב 1976 בגיל 73. עקב כך בוטלו ההליכים המשפטיים נגדה במאי אותה שנה.
ראו גם

נשים בשורות הנאצים
הערות שוליים

↑  https://books.google.co.il/books?id=wMiwDAAAQBAJ&printsec=frontcover&source=gbs_ge_summary_r&redir_esc=y#v=onepage&q&f=false
↑  http://www.commissiononassisteddying.co.uk/alice-orlowski/
אלה גומבאסגי

| --- | --- |

בשורה העליונה מימין לשמאל: אלה גומבאסגי, מיהאי אייזמן, שארי דרי
 לידה:  27 בדצמבר 1894 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  12 בנובמבר 1951 (בגיל 56) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 שם לידה:  Grün Erzsébet 
 מדינה:  הונגריה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות קרפשי 
 השכלה:  האוניברסיטה לתאטרון ולקולנוע (1913) 
 
קבוצת שחקני תיאטרון. הימנית ביותר אלה גומבאסגי
אלה גומבאסגי, (במקור ארז'בט גרין, בהונגרית: Gombaszögi Ella; בודפשט, 27 בדצמבר 1894 – בודפשט, 12 באוקטובר 1951) הייתה שחקנית יהודייה-הונגרייה, אחותה של פרידה גומבאסגי, מרגיט ואירן גומבאסגי.
ביוגרפיה

אלה גרין נולדה במשפחה יהודית בבודפשט כבתם של יוז'ף גרין ושל רוזה וייס. מבין הבנות גומבאסגי (גרין) ארבע הפכו לשחקניות. האגדה ששרדה טענה שמרגיט הייתה הכי יפה, פרידה הכי יוקרתית, אלה הכי משעשעת ואירן הכי האריכה חיים. ינה הלטאי עיצב לפיהן את יצירתו "הבנות מטינדרלק" ( Tündérlaki lányok).
ביוגרפיה > לפני המלחמה

היא הייתה סטודנטית של השנה הראשון באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע כאשר קיבלה פנייה וחוזה בתיאטרון הקומדיה של בודפשט בשנת 1913. ב-17 באפריל 1924 נישאה בבודפשט לבנקאי פאל נאגל, שהיה מבוגר ממנה בשש שנים. הם התגרשה ב-1927.
מ-1924 עד 1929 הייתה חברה בתיאטרון ההונגרי
בין 1929 לבין 1939, חתמה חוזים לפי תפקידים בתיאטראות בודפשט והופיעה ב:.
תיאטרון מרכז העיר של ארתור בארדוש,
תיאטרון האופרטה של בודפשט,
תיאטרון קיראי,
התיאטרון ההונגרי
קברט הקומיקאים (Komikusok Kabaréja)
תיאטרון הקומדיה של בודפשט
תיאטרון שדרת אנדראשי (Andrássy úti Színház)
תיאטרון האמנים (Művész Színház)
תיאטרון פשט (Pesti Színház)
תיאטרון גדת הדנובה (Dunaparti Színház) בשנים 1939 עד 1940
תיאטרון האופרטה של בודפשט שוב, בשנים 1940 עד 1941
בשל מוצאה היהודי, "החוקים ה (אנטי) יהודיים" של ממשלת הונגריה (במיוחד החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי) מנעו ממנה לעלות על הבמה בין 1941 לבין 1944. עם כניסת הגרמנים לממלכת הונגריה ב-1944 (מבצע מרגרטה) היא נאלצה להסתתר כדי למנוע את סגירתה בגטו בודפשט וגירושה לאחר מכן.
ביוגרפיה > אחרי המלחמה

אחרי מלחמת העולם השנייה בין השנים 1945 לבין 1947 שיחקה בתיאטרון האופרטה של בודפשט, ב-Royal Revue Variety, בתיאטרון הקומדיה, בתיאטרון מרכז העיר, בתיאטרון מדיאסאי (Medgyaszay Színház), ב"תיאטרון של פשט" וב"תיאטרון האמנים". בשנים 1947 עד 1949 הייתה חברה שוב בלהקת תיאטרון הקומדיה, משנת 1949 ועד מותו בשנת 1951 הייתה חברה בתיאטרון מדאץ' (Madách Színház). היא השאירה לדורות הבאים עיצובי דמויות בלתי נשכחים בסרטים רבים מאוד, לרוב כשותפה של השחקן היהודי הבולט של התקופה דיולה קאבוש. תפקידה הקולנועי הראשון היה בסרט "רכבת הרפאים" (Kísértetek vonata) ב-1933, ותפקידה הקולנועי האחרון היה בסרט "דרינה" כלומר "גברת דרי" משנת 1951. ב-1951, בזמן שלמדה לתפקיד מורזאבצקאיה בדרמה של אלכסנדר ניקולאייביץ' אוסטרובסקי "זאבים וכבשים" עצמה את עיניה בביתה עם משקפיה עליה.
תפקידי תיאטרון

מספר ההצגות הבכורה שלה הרשום במאגר התיאטרון מהקמתו בשנת 1946: 17
בן ג'ונסון : וולפּונֶה. . . . בתפקיד קנינה, הקורטיזנה
לאסלו בוש פקטה : יום הולדת. . . . בתפקיד מדמואזל
דז'ה סומורי : הרמלין. . . . בתפקיד שארי
טמאש אמד - רז'ה טרק : הבעל הנושך. . . . בתפקיד לינה
ארנה ספ : החתן. . . . בתפקיד מרישקה
פרנץ מולנר : השטן. . . . בתפקיד אלזה
ינה הלטאי : The Fairy Girls. . . . בתפקיד שארי
שאנדור הוניאדי : עניין אבירי. . . . בתפקיד גיזיקה
מיהאי אייזמן: חנות כלבו של אגדות. . . . בתפקיד מיצי
אוסטרובסקי : עבודה מכניסה. . . . בתפקיד קוקוסקינה
לופה דה וגה : כלב הגנן. . . . בתפקיד אנארדה
קלמן מיקסאט - אנדראש בנדק - פרנץ קרינתי : המקרה של הנער נוסטי עם מארי טוט. . . . בתפקיד כריסטינה
J. Gow - A. D'Ussea: השורשים עמוקים. . . . בתפקיד בלה, האם השחורה
מלכיאור לנדייל : טיהמר. . . . בתפקיד חתול
קורניצ'וק : בוסתן הסמבוק - בתפקיד אהה שצ'וקה
נואל קוורד : רוח רפאים עליזה. . . . בתפקיד מאדאם ארקדיה, מגדת העתידות
אוסטרובסקי: זאבים וכבשים. . . . בתפקיד מורזאבצקיה
יאנוש ואסארי : גבירות ואדונים. . . . בתפקיד אלווירה
סרטיה

רכבת רפאים (1933)
סליחה, טעיתי (1933)
לילה אחד בוונציה (1934)
הכל בשביל האישה! (1934)
הרומן של אידה (1934)
המשפחה החדשה (1934)
מכונית מהאגדות (1934)
אֶמי (1934)
מטריית פטרוס הקדוש (1935)
הנערה המכוערת (1935)
העלמה הנשיאה (1935)
הֶיֶה טוב עד המוות (1936)
קורי עכביש (1936)
איפה ישנים בימי ראשון? (1937)
עניין אבירי (1937)
שלמי, גברת! (1937)
בתי לא כזו (1937)
ללא שקר (1946)
יאניקה (1949)
גברת דרי (1951)
לקריאה נוספת

Magyar színházművészeti lexikon. (לקסיקון אמנת הבמה ההונגרי) ISBN 963-05-6635-4
ספריית שחקנים
תיאטרון מדאץ'
תיאטרון הקומדיה של בודפשט
סרט מדבר
מאגר התיאטרון. המוזיאון הלאומי והמכון לתולדות התיאטרון
הערות שוליים

↑  Halálesete bejegyezve a Bp. I. ker. állami halotti akv. 167/1951. folyószáma alatt.
↑  110 éve született Gombaszögi Ella
↑  A házasságkötés bejegyezve a Bp. V. ker. állami házassági akv. 216/1924. folyószáma alatt.
↑  Budapesti kir. tszék 39.635/1927. sz. ítélet.
↑  "Színészkönyvtár". אורכב מ-המקור ב-2009-07-18.
↑  2012. március 1-i lekérdezés
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1062261526  ISNI: 0000 0000 7966 7967  VIAF: 121397092   WorldCat (עם VIAF): 121397092 
כרזת הסרט העלמה הנשיאה (1935) אלה גומבאסגי הראשונה מלמטה
אום טובא

| --- | --- |

 מידע
 עיר:  ירושלים
 אוכלוסייה:  4,000
 קואורדינטות:  31°44′00″N 35°14′00″E﻿ / ﻿31.7333°N 35.2333°E﻿ / 31.7333; 35.2333
 שכונות נוספות בירושלים
  (למפת ירושלים מוגדלת) אום טובא(למפת ירושלים רגילה) אום טובא(למפת הרי ירושלים רגילה) אום טובא(למפת הרי ירושלים מוגדלת) אום טובא
 
אום טובא (בערבית: أم طوبا) היא שכונה ערבית במזרח ירושלים ליד צור באהר, צפונית מזרחית לבית לחם, עם אוכלוסייה של 4,000 איש.
אטימולוגיה

שמה של השכונה "אום טובא" נגזר מהשם הביזנטי "מטופה", השם הביזנטי עצמו מהשם העברי "נטופה". סברה אחרת מייחסת אם אום טובא לכינויה של מרים, אמו של יעקב בן חלפי (יעקב הקטן; ג'יימס הקדוש; אחד שנים-עשר השליחים של ישו), המכונה במקורות הביזנטיים מרים א-טובאניה (מרים אם האושר).
היסטוריה

השכונה נבנתה ברובה על שרידים קדומים, ובמספר חפירות ארכאולוגיות שנערכו בתחילת המאה ה-21 נחשפו במקום שרידי יישוב קדום, המשתרעים על פני שטח נרחב למן סוף תקופת הברזל בארץ ישראל ועד לימינו:
ביוני 2012 נערכה חפירת הצלה בשטחים חקלאיים בקצה הצפוני-מערבי של השכונה. בחפירה התגלו מטבע מהרבע השני של המאה ה-5 לפנה"ס וחרסים מהתקופות ההלניסטית, הרומית הקדומה, הרומית המאוחרת, הביזנטית והמוסלמית הקדומה.
במאי 2013, נערכה חפירת הצלה, לקראת בנייה פרטית, מטעם רשות העתיקות ובמימון היזם. בחפירה נחשפו שרידי קירות, שברי כלי החרס וכמות רבה של רעפים ושל אבני פסיפס, כלי זכוכית, מטבעות, וחפצי מתכת, המתוארכים לשלהי הביזנטית והתקופה המוסלמית המוקדמת.
בחודשים פברואר–מרץ 2015 נערכה חפירת הצלה בקצה הדרומי-מזרחי של השכונה. בחפירה נחשפו קולומבריום המתוארך לתקופה ההלניסטית בארץ ישראל, מחצבה קטנה, שני בורות מים ושני ספלולים.
במרץ 2015, נערכה חפירת הצלה בכפר בה נחשפו, שרידי מחצבה שבתוכה הותקן בשלב מאוחר ריצוף אבן, שרידי בנייה ומערות קבורה. אף שהשרידים מקוטעים, הם משקפים בחלקם בנייה מרשימה ואיכותית, והארכאולוגים תארכם, על סמך הממצא הקרמי והנומיסמטי, לתקופות הרומית, הביזנטית והתקופה המוסלמית המוקדמת.
בחודשים אפריל - אוגוסט 2015, נערכה חפירת הצלה בשכונה, לקראת הנחת תשתיות. החפירה, בוצעה מטעם רשות העתיקות ובמימון חברת הגיחון ונחשפו חלקים מהאמה התחתונה, אמת מים שהובילה מים ממעיינות הסמוכים לבית לחם וירושלים לאורך 23 קילומטרים.
בפאתי הכפר אתר ארכאולוגי מוזנח - חרבת זעקוקה.
היסטוריה > בתקופת המנדט הבריטי

במפקד 1922 שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, הייתה באום טובא (יחד עם שכונת צור באהר הסמוכה) אוכלוסייה של 993 מוסלמים. המספר גדל במפקד 1931 ל-1,529 נפש, אשר התגוררו ב-308 בתים.
בשנת 1945, על פי סקר הכפרים בארץ ישראל, האוכלוסייה (שוב יחד עם שכונת צור באהר הסמוכה) הייתה 2,450 מוסלמים, ושטח הקרקע הכולל היה 8,915 דונם, שמתוכם הוקצו 911 למטעים וחקלאות שלחין, 3,927 לגידולי דגנים, ואילו 56 דונם סווגו כשטח בנוי.
לפי תוכנית החלוקה, שהתקבלה ברוב קולות בעצרת הכללית של האו"ם ב-29 בנובמבר 1947, היישוב נכלל בשטח המדינה הערבית, ולאחר הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות ב-1949, עבר משליטה בריטית לירדנית.
בשנת 1961, האוכלוסייה של אום טובא עצמה, לפי מפקד ירדני, הייתה 543 נפש.
היסטוריה > לאחר 1967

מאז מלחמת ששת הימים ב-1967, נמצאת אום טובא תחת שליטה ישראלית. מיד אחרי מלחמת ששת הימים החילה ממשלת ישראל את החוק הישראלי על מזרח ירושלים לפי צו בהתאם לסעיף 11ב של פקודת סדרי השלטון והמשפט. שר הביטחון, משה דיין, מינה ועדה של שלושה אלופים (חיים הרצוג, רחבעם זאבי ושלמה להט) על מנת לקבוע את גבולות ירושלים. ממצאי הוועדה של האלופים הוגשו לקראת סוף יוני 1967 ואל ירושלים המערבית הצטרפה ירושלים המזרחית יחד עם 70,000 דונם. גבול ירושלים המאוחדת נקבע כ-1.5 קילומטר ממזרח לשכונה, כך שהיא נכללה כולה בגבולות העיר. כל התושבים קיבלו מעמד תושבות.
באפריל 1991 חתם שר האוצר, יצחק מודעי, על צו הפקעה לצורכי ציבור של 1,850 מדרום לשכונה. כשליש מהקרקעות שהופקעו היו בבעלות של תושבי אום טובא ושל תושבי בית סחור. ההפקעה נועדה להקמת שכונה (לימים הר חומה) שתיצור רצף יהודי בין ארמון הנציב לגילה, ולמנוע בנייה ערבית במקום. ביוני 1997 דחה בג"ץ עתירה של 29 תושבים ועמותת עיר שלם. בבסיס הטענות של התושבים, הייתה הטענה שתוכנית הבנייה אינה נותנת מענה לצרכיה של האוכלוסייה הערבית. עוד נטען לאפליה וקיפוח של האוכלוסייה הערבית המתגוררת בסמוך. בג"ץ דחה את העתירה ובפסק הדין קבע, כי השכונה שתיבנה בהר חומה אינה סוגרת את שעריה בפני איש, לרבות התושבים הערבים.
ב-1999 הופקעו אדמות נוספות של תושבי השכונה, לצורך סלילת כביש 398, כביש גישה למזרח גוש עציון. ב-2004 הופקעו עוד אדמות לצורך בניית חומת ההפרדה של עוטף ירושלים, ובסך הכל איבדה אום טובא כאלף דונמים, מרבית הרזרבה הקרקעית של השכונה לבנייה. בשנת 2008 החלו צעירי השכונה לרכוש אדמות בשכונת ואדי חומוס שממזרח, הנמצאת בשטח ברשות הפלסטינית (אבו דיס). מאחר ששם ניתן היה להשיג היתרי בנייה לבנות בזול יחסית בתי מגורים. ביולי 2019 הרס צה"ל עשרה בנייני מגורים רבי קומות באזור זה, בטענה שהם קרובים מדי לחומת ההפרדה. בג"ץ דחה עתירה נגד ההריסה.
באוקטובר 2015, במסגרת "פעולת תג מחיר", רכב הוצת וכתובות רוססו בשכונה.
בפברואר 2020, ראש עיריית ירושלים, משה ליאון, הקפיא תוכנית להקמת אזור עסקים ושירותים בשכונה, בשל התנגדות תושבים יהודים משכונת הר חומה הסמוכה. בין השאר טענו המתנגדים כי הקמת המרכז תביא ל"עירוב אוכלוסיות". המרכז תוכנן להשתרע על פני 134 אלף מ"ר, היה אמור לקום בשטח שצמוד לאום טובא, ולכלול עסקים, משרדים ושירותים כמו בנקים וקופות חולים.