stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תנא קמא וסתם משנה
הערות שוליים

↑  בבא בתרא ד ע"ב.
↑  יש אומרים שרבי עקיבא כונה משום כך רבי עקיבא סתימתאה משום שכל הסתמות הם כפי שיטתו לכאורה, אולם מצינו תנאים נוספים עם כינוי זה כמו רבי מנחם סתימתאה.
↑  אגרת רב שרירא גאון, עמ' 102-103, מהדורת הרב בנימין מנשה לוין, חיפה, ה'תרפ"א.
↑  ראו למשל: בבלי יבמות, קיא, ב; בבלי כתובות, עא, א; בבלי בבא בתרא, סה, ב.
↑  חנוך אלבק, מבוא למשנה, ירושלים: מוסד ביאליק, תשי"ט, עמ' 76; 99.
↑  ראו בעיקר י"נ אפשטיין, מבואות לספרות התנאים: משנה, תוספתא ומדרשי הלכה, ירושלים, 1957, עמ' 71; 96-158.
↑  ישי רוזן-צבי, מבוא למשנה, ספרות חז"ל הארץ-ישראלית - מבואות ומחקרים א, ירושלים: יד בן צבי, 2018, עמ' 44-47. ושם ביבליוגרפיה נוספת למחקרים קודמים. וראו גם אצל חנוך אלבק, שם, עמ' 99-100.
↑  ראו למשל בבבלי שבת, מ"ו, א; בבא מציעא ל"ג, א; תענית י"ח, א, ועוד מקומות רבים.
↑  ראו סקירה בערך 'הלכה כסתם משנה' באנציקלופדיית 'המכלול'.
ג'רג' גרב

| --- | --- |

 לידה:  17 ביוני 1923 קומארום, הונגריה 
 פטירה:  28 בינואר 1982 (בגיל 58) סגד, הונגריה 
 שם לידה:  Grósz György 
 מקום קבורה:  סגד 
 מקום לימודים:  Selye János Gimnázium (1942)  אוניברסיטת סגד (1947) 
 פרסים והוקרה:  Award for Excellent Work  בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 צאצאים:  אנייס גרב 
 www.gerebgyorgy.hu
 
ג'רג' גרב (במקור גרוס, בהונגרית: Geréb György;‏ קומארום, 17 ביוני 1923 – סגד, 28 בינואר 1982) היה פסיכולוג יהודי-הונגרי, פרופסור במכללה, פרופסור אמריטוס באוניברסיטה. הוא זכה לתהילה כחוקר של יוחנן עמוס קומניוס, (שהיה פילוסוף צ'כי, פדגוג ותאולוג, שנחשב לאבי החינוך המודרני) וכן ככותב הספרים "פסיכולוגיה" ו"אטלס פסיכולוגי". כמו כן נודע ברצאותיו המעשיות האינפורמטיביות פסיכולוגיות להוראת הנוער.
קורות חיים

ג'רג' גרוס נולד בקומארום, ילד שלישי למשפחה יהודית ענייה. סיים בהצטיינות את בית הספר התיכון הבנדיקטיני בעיר הולדתו בשנת 1942. למד הונגרית-לטינית ופילוסופיה ולאחר מכן פסיכולוגיה באוניברסיטת סגד (אחרי המלחמה). במלחמת העולם השנייה הוריו ושני אחיו גורשו למחנות ריכוז והשמדה וניספו בשואה, הוא עצמו נשלח למחנות שירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) ונשלח לאזור טרנסדנוביה. גרב הצליח לברוח ולהגיע למנזר פאנונהאלמה שם הסתירו והצילו אותו אב המנזר קלמן קריזוסטום ולאיוש טורדה, פועל במנזר. בין השנים 1945–1948 היה מתמחה ללא שכר באוניברסיטת סגד ובינתיים השלים את לימודיו באוניברסיטה.
ב-1948, לפי הצעתו של דז'ה הילדברנד וארקוני, הוא מונה ל"מחלקה לחינוך במכללה הפדגוגית של סגד". משנת 1963 הפך לראש החוג לפסיכולוגיה באוניברסיטה, תפקיד אותו מילא עד מותו ב-1982. מאות ממחקריו פורסמו לא רק בהונגרית, אלא גם בתרגומים. בשנת 1957 הוא סיים את תואר השני שלו בפדגוגיה ובשנת 1960 בפסיכולוגיה. הוא כתב את הדוקטורט האקדמי שלו בגרמנית בנושא מונוטוניות (חדגוניות) וערנות, עליו הגן בפוטסדאם ב-1974, וב-1979 הפך לפרופסור אמריטוס באוניברסיטה.
אשתו הייתה ד"ר רוזליה גרב, בנותיהם אנה גרב ואגנש גרב.
ב-1982 הוא היה כבר חולה אנוש ומת ב-28 בינואר. גרב הובא למנוחות בבית הקברות היהודי בסגד.
סקירה סכמתית של עבודתו

תחילה התעניין בספרות:
"יאנוש אראן, יודע הנפש",
"יחסם לקריאה של תלמידי המעמד הגבוה בבתי הספר היסודיים של אזור סגד",
"היחס בין ספרות לפסיכולוגיה" (1951).
לאחר מכן הפך קומניוס למרכז תשומת לבו: תרגומיו ל"תורת החינוך הגדולה" ו"העולם הנראה" עם הערות הסבר ומחקר מבוא פורסמו בהוצאת Akadémiai Kiadó. מחקרים רבים נוספים שלו פורסמו בתחום ה-Comenologia. התוצאה של הפעילות הפסיכולוגית המעשית שלו הייתה פיתוח מושג המספרים לילדים עם פיגור שכלי (אקלקוליה), כמו גם טיפול באפאזיה, שעליו פורסמה המונוגרפיה שלו בעיר ינה עם מחבר שותף מיקלוש ורגה. הוא גם חקר את עומס היתר של ילדי בית ספר ב-1948.
האטלס הפסיכולוגי שימש לחינוך של סטודנטים במכללות ובאוניברסיטאות במגמת פסיכולוגיה, שהיו לו שש מהדורות מ-1956 עד 1977.
בתחום פסיכולוגיית העבודה, הפסיכולוגיה החינוכית והרפואית עסק בסוגיית העייפות, המונוטוניות (חדגוניות) והעירנות. המונוגרפיה שלו עליהם, וכן עבודת הדוקטורט האקדמית שלו שנכתבה בגרמנית, עליה הגן בפוטסדאם ב-1974 (ניסויים מתחום המונוטוניות והדריכות, בתחום הפסיכולוגיה הפדגוגית והתעשייתית) עבודתו התרחבה לא רק להרצאות שערך כמרצה במכללה להכשרת מורים, שהייתה מקצועו העיקרי, אלא גם להשכלת סטודנטים למדעי הרוח והמשפטים באוניברסיטת יוז'ף אטילה למדע. מוקד פעילותו היה הוראה.
כהוקרה על פועלו זכה במספר פרסים רב.
תחומי מחקריו

בהתחלה עסק בפדגוגיה, אחר כך יותר ויותר רק בפסיכולוגיה, פסיכולוגיה חינוכית, פסיכולוגיית עבודה, ואחר כך פסיכולוגיה קלינית.
במקרים רבים, הוא הזמין חברים שותפים לפרסומים שלו, כדי שתוצאותיו, דעותיו וממצאיו בנושאים המשפיעים על גבולות מדעיים יהיו עקביים ומתואמים איתם.
הוא ערך את מחקריו במכונים הבאים, בין היתר:
המכון לפסיכולוגיה בסגד
מפעל קנבס סגד, מפעל גומי
מכון סגד לחרשים אילמים
מכון לרפואת ספורט ולנוער
מחקריו (מבחר) > ספריו

Magna didactica (בהונגרית) תורת החינוך הגדולה של יוחנן עמוס קומניוס (תורגם מלטינית ג'רג' גרב). בודפשט : אקדמי, 1953. 427 עמודים.
עקרונות דידקטיים של קומניוס : (לכבוד שנת הקומניוס הבינלאומית). סגד : המכללה הפדגוגית סגד, 1958. קלני. מתוך השנתון של המכללה הפדגוגית סגד.
אטלס פסיכולוגי. בודפשט : הוצאת ספרי לימוד, 1956. 174 עמודים.
יוחנן עמוס קומניוס: Orbis sensualium pictus (בהונגרית) העולם הגלוי : (המהדורה התלת לשונית שפורסמה ב-1669. מבוסס על הטקסט שלו ובחיתוכי עץ) בודפשט, Magyar Helikon, 1959
ניסויים בפסיכולוגיה של עייפות. בודפשט : הוצאה לאור אקדמית, 1962. 215 עמודים,
כמה בעיות פסיכולוגיות של עייפות ומנוחה. בודפשט : גונדולה, 1963. 163 עמודים,
פסיכולוגיה כללית. עם יאנוש ברנץ. בודפשט : הוצאת ספרי לימוד, 1964. 216 עמודים.
מבוא לפסיכולוגיה. מחבר שותף: פטר פופר. בודפשט. : הוצאת ספרי לימוד, 1970. 164 עמודים.
על האקלים הפסיכולוגי של בית הספר. בודפשט : הוצאת ספרי לימוד, 1970 (שאלות בנות זמננו של פדגוגיה בארצנו).
מחקריו (מבחר) > עריכותיו

עריכה של מספר ספרי פסיכולוגיה בהוצאת ספרי הלימוד, כולל:
פּסִיכוֹלוֹגִיה :(הפרקים אחדים בודדים נכתבו גם על ידי אחרים). בודפשט : הוצאת ספרי לימוד, 1971. 430 עמודים : גם (ספר לימוד במכללה)
חברויות (מבחר)

חבר מועצת המנהלים של ועדת קומניוס הבינלאומית
האגודה לפסיכולוגיה הומניסטית בחרה בו כחבר ב-1970
חבר או נשיא במספר ועדות פסיכולוגיות הונגריות (כגון של האקדמיה ההונגרית למדעים)
פרסים והוקרה

ב-1959 קיבל את מדליית הזיכרון של קומניוס ונבחר לנשיאות ועדת קומניוס הבינלאומית, וקיבל את הפרס הגדול של האקדמיה הצ'כוסלובקית למדעים.
ב-1963 על פעילותו על הגבול בין רפואה לפסיכולוגיה (אקלקוליה, אפזיה), קיבל תואר דוקטור במדע ביו-רפואי מאוניברסיטת דברצן .
ב-1974 הוא כתב והגן על עבודת הדוקטורט האקדמית שלו בגרמנית בפוטסדאם, ובבודפשט הוכרז כדוקטור (PHD) למדעי הפסיכולוגיה.
פרס ארנאדל לשנת 1978 ומדליית ההצטיינות של קרל ליבקנכט מהמכללה הפדגוגית קארל ליבקנכט בפוטסדאם
1979 עבור הרצאותיו במכללה ובאוניברסיטה (הפקולטה לאמנויות חופשיות, משפטים), הוא מונה לפרופסור לשם כבוד של אוניברסיטת יוז'ף אטילה בסגד.
כל הפרסים הרגילים של התקופה: עובד מצטיין, עובד מצטיין בחינוך, פרס לעבודה יוצאת דופן (בריאות), מדליית זיכרון TIT, פרס MTESZ לעבודה סוציאלית, תואר ברונזה של מסדר העבודה, תואר כסף ואחר כך זהב של המדליה של הצטיינות עבור שירות למולדת.
לקריאה נוספת

Pedagógiai lexikon. 1. kötet Budapest: Keraban Könyvkiadó. 1997. 565. o. ISBN 9638146451 (לקסיקון פדגוגי)
Molnár Imre: Geréb György : 1923-1982. Magyar Pszichológiai Szemle, 39. köt. 1982/4. sz. 430-434. p. (אימרה מולנר: גיורגי גרב (1923–1982). כתב העת: סקירה פסיכולוגית הונגרית, כרך 39. 1982/4
Magyar életrajzi lexikon I. (A–K). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי עורכת ראשית אגנש קניירש)
Geréb György személyi bibliográfiája, összeállította: Dr. Geréb György 1981-ben (ביבליוגרפיה אישית של עבודתו)
További információk (GerébGyörgy.hu) (מידע נוסף על ג'רג' גרב)
(György Geréb - Versuche aus dem Bereich der Psychologie der Monotonie und der Vigilanz)
הערות שוליים

↑  Veczkó József: Dr. Geréb György: 1923-1982. Nekrológ. Pedagógiai Szemle, 32. évf. 1982/6. sz.
↑  Nincs tévedés az évszámban, a diploma megszerzése előtt már lehetett doktorálni, így volt ez a 20. század első felében, a század második felétől csak a diploma megszerzése után lehetett doktorálni.
↑  Várkonyi Hildebrand Dezső 1948-ban három tanítványát javasolta a tanárképző főiskolák pszichológiai tanszékeinek élére, Kelemen Lászlót, Nagy Sándort, Geréb Györgyöt. Lásd Zentai Károly: Emlékezés Várkonyi professzorra. In Várkonyi Hildebrand Dezső emlékkötet. Szeged, 1988. 189. o.
↑  21x27 cm. Fénymásolat. Szegedi Tudományegyetem Klebelsberg Kuno Könyvtára.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 8007 2194  LCCN: n82212182  NKC: mzk2014835682  NTA: 073844039  VIAF: 95179144   WorldCat (עם VIAF): 95179144 
יוהאן עמוס קומניוס
פסטיבל הזמר העברי 2001

פסטיבל הזמר העברי 2001 הייתה תחרות שירים ששודרה ב-26 באפריל 2001, מוצאי יום העצמאות תשס"א, בניסיון לשחזר את פסטיבל הזמר והפזמון, לאחר שהתקיימה תחרות בשנה הקודמת.
הפסטיבל שודר בשידור חי בערוץ הראשון וברשת ג' מהיכל התרבות ראשון לציון, בהנחייתם של יעל אבקסיס ומוני מושונוב. בחלק האומנותי, הופיעו ירדנה ארזי, אנריקו מסיאס, זהבה בן ואמנים נוספים, במחווה לזמר המזרחי.
השיר שזכה בתחרות היה "ריקוד החיים" בביצועה של קרן שני, שגם יצא לאחר מכן כסינגל ובליווי קליפ.
השירים המשתתפים

| סדר | שם המבצע | שם השיר | מילים | לחן | עיבוד | מקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אהרון פררה ואבי דור | רוזה ורוז'ה | חמוטל בן זאב | אבי דור | חזי שקד | 3 |
| 2 | גלעד השג | הלחי השנייה | גלעד השג | גלעד השג | ננסי ברנדס | - |
| 3 | עופר כלף | כמה ילד | דודו ברק | עופר כלף ואבי בן דב | עופר כלף ואבי בן דב | - |
| 4 | להקת חיל חינוך | זה הזמן לאהבה | תמיר חיטמן | תמיר חיטמן | אריאל קשת | - |
| 5 | מאדורי | ישועה | מאדורי | מאדורי | עדי רנרט | - |
| 6 | דקלה שחר | בלי מלחמות עולם | יורם צדוק וזאב אולמן | יורם צדוק וזאב אולמן | יורם צדוק וזאב אולמן | - |
| 7 | גל טמיר | וקראתי לך אהבה | אבי וורצל | אבי וורצל | אילן אביב | - |
| 8 | דורון פלסקוב | סהרה | דורון פלסקוב | דורון פלסקוב | דורון פלסקוב ואילן בן עמי | - |
| 9 | קרן שני | ריקוד החיים | אבנר אשכול | יצחק אליעזרוב ומוטי מור | מוטי מור | 1 |
| 10 | יוסי מאיר ואילן ליבוביץ | לעוף רחוק | אילן לייבוביץ | אילן לייבוביץ | עדי רנרט | - |
| 11 | תופעת דופלר | בשבילך | ברוך פרידלנד | ברוך פרידלנד | אריה בן קנז וגדי בן אלישע | - |
| 12 | שירה וחנן יובל | לא הכל, לא תמיד | אהוד מנור | חנן יובל | חנן יובל ויאיר סתוי | 2 |
הערות שוליים

↑  ירדנה ארזי, זהבה בן ואנריקו מסיאס יופיעו בפסטיבל הזמר העברי המחודש, באתר הארץ, 23 באפריל 2001
↑  פסטיבל הזמר ישודר ביום העצמאות, באתר ynet, 15 באפריל 2001
↑  הזוכה בפסטיבל הזמר: קרן שני, באתר הארץ, 27 באפריל 2001
חפיפה

ערך זה עוסק במושג בגאומטריה העוסק בהתאמה בין קטעים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
שני המשולשים משמאל חופפים. השלישי דומה להם. המשולש האחרון (מימין) אינו חופף ואינו דומה לאף אחד מהאחרים. חפיפה מאפשרת שינוי של מאפיינים מסוימים, כגון מיקום וכיוון, אך משאירה אחרים ללא שינוי, כמו מרחקים וזוויות. המאפיינים ללא שינוי נקראים אינווריאנטים.
בגאומטריה, שני עצמים הם חופפים (באנגלית: congruence) אם יש להם אותה צורה ואותו גודל, אף אם הם נמצאים במקומות שונים במרחב, מכוונים לכיוונים שונים, או הם תמונת ראי זה של זה.
במובן זה, המשפט "שתי צורות מישוריות הן חופפות" מרמז שהמאפיינים התואמים שלהן חופפים (או שווים) כולל לא רק את הצלעות והזוויות המתאימות, אלא גם את האלכסונים, ההיקפים וההשטחים התואמים. כך למשל:
שני קטעי קו חופפים אם יש להם אותו אורך.
שתי זוויות חופפות אם יש להן אותה מידה.
שני עיגולים חופפים אם יש להם אותו קוטר.
בניסוח פורמלי יותר חפיפה בין שני קטעים היא מושג ראשוני, המשקף את הרעיון שקיימת איזומטריה שתעביר קטע אחד כך שיכסה בדיוק את הקטע האחר. בהתאם למושג ראשוני זה, ניתן להגדיר חפיפה של עצמים נוספים, כגון חפיפה של שתי זוויות, חפיפת משולשים וכדומה.
לאחר הגדרתה של חפיפה בין שני עצמים, ניתן לנסח אקסיומות ומשפטים העוסקים בקיומה של חפיפה כזו. דוגמה נודעת למשפטי חפיפה הם המשפטים העוסקים בחפיפת משולשים.
הסימן המתמטי המקובל לחפיפה הוא סימן השוויון ומעליו טילדה:  \cong .
מושג החפיפה קשור למושג הדמיון, שבו לאובייקטים יש אותה צורה אך לא בהכרח אותו גודל (ישנן הגדרות המחשיבות חפיפה כמקרה פרטי של דמיון).
חפיפה היא יחס שקילות.
ג'רג' ראנקי (היסטוריון)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 באוגוסט 1930 בודפשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  19 בפברואר 1988 (בגיל 57) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 השכלה:  אוניברסיטת קורווינוס בבודפשט (1951)  אוניברסיטת אטווש לוראנד (1953) 
 מעסיק:  אוניברסיטת אינדיאנה 
 פרסים והוקרה:  פרס קושוט (1961)  פרס האקדמיה ההונגרית למדעים (1965)  פרס האקדמיה ההונגרית למדעים (1966) 
 
ג'רג' ראנקי (בהונגרית: Ránki György;‏ בודפשט, 4 באוגוסט 1930 – בודפשט, 19 בפברואר 1988) היה היסטוריון יהודי-הונגרי זוכה פרס קושוט (הפרס הממלכתי הגבוה בהונגריה, מקביל לפרס ישראל), פרופסור באוניברסיטה, חבר האקדמיה ההונגרית למדעים (נספח ב-1976; מן המניין ב-1982).
מחקריו

בשל מוצאו היהודי גורש ראנקי למחנה ריכוז כבר כתלמיד תיכון, שרד וחזר. רק ב-1949 סיים את לימודיו בבית הספר התיכון של הקהילה היהודית של פשט, שם היה חברו לכיתה של איבאן ט. ברנד. בהשפעת המורה שלהם להיסטוריה בגימנסיה היהודית, ז'יגמונד פאל פאך, הוא בחר בהיסטוריה כקריירה. תחילה (1949-1951) המשיך את לימודיו באוניברסיטת בודפשט לכלכלה (כיום שמה אוניברסיטת קורווינוס) ולאחר מכן (1951-1953) באוניברסיטת אטווש לוראנד.
קורות חיים

משנת 1953 הוא היה עוזר מדעי במכון להיסטוריה של האקדמיה ההונגרית למדעים, אחר כך עמית מחקר משנת 1957, מזכיר מדעי מ-1960 וראש המחלקה להיסטוריה מודרנית. הוא היה סגן מנהל המכון משנת 1962 ומנהלו משנת 1986.
בשנת 1961 הוענק לו פרס קושוט, ובשנת 1964 קיבל קתדרה ותואר פרופסור באוניברסיטת לאיוש קושוט בדברצן. הוא נבחר כחבר נספח באקדמיה ההונגרית למדעים ב-1976 וחבר מן המניין ב-1982. משנת 1981 הפך לראש המחלקה ההונגרית של אוניברסיטת בלומינגטון (ארצות הברית) תוך שהוא ממשיך את תפקידו במכון. משנת 1985 היה סגן ראש המחלקה לפילוסופיה והיסטוריה של האקדמיה ההונגרית למדעים ומשנת 1987 עמד בראש המחלקה.
מ-1967 ועד מותו ראנקי היה חבר, ומ-1985 היה סגן הנשיא הראשון של הוועדה ההיסטורית הבינלאומית. הוא הפך לחבר גם במועצה המדעית של "המכון להיסטוריה אירופית" (אנ') במיינץ. הוא היה העורך האחראי ולאחר מכן העורך הראשי של כתב העת של האקדמיה בשם "מדע הונגרי" (Magyar Tudomány), וכן היה חבר בוועדת המערכת של Danubian Historical Studies.
עבודתו המדעית

העניין המדעי שלו פנה לראשונה להיסטוריה הכלכלית של הונגריה של המאה ה-20, בעיקר להיסטוריה התעשייתית. זה הוביל להתעניינותו הרחבה יותר בהיסטוריה כלכלית של מזרח אירופה במאות ה-19 וה-20, ושל הפריפריה האירופית בכלל ובסופו של דבר ההיסטוריה הכלכלית של אירופה כולה. בנוסף, הוא עסק רבות בהיסטוריה הפוליטית ובמצבה הבינלאומי של הונגריה במאה ה-20, והרחיב את המחקר על הקשר בין מדינות אירופיות קטנות למעצמות גדולות. לצד זה, גם ההיסטוריה של מלחמת העולם השנייה נחשבה לתחום הדוק של מומחיותו.
עבודותיו העיקריות > מדריכים, מונוגרפיות, אוספי מחקר

Berend Iván–Ránki Györgyː Magyarország gyáripara az imperializmus első világháború előtti időszakában. 1900-1914; Szikra, Bp., 1955
Berend Iván–Ránki György: Magyarország gyáripara a második világháború előtt és a háború időszakában. 1933-1944; Akadémiai, Bp., 1958 (Gazdaságtörténeti értekezések)
Berend Iván–Ránki György: A monokapitalizmus kialakulása és uralma Magyarországon. 1900-1944; Kossuth, Bp., 1958
Székely György–Berend T. Iván–Ránki Györgyː Segédanyag a kapitalizmus politikai gazdaságtanának tanulmányozásához. 1959-1960; Kossuth, Bp., 1959
Berend T. Iván–Ránki Györgyː Magyarország a fasiszta Németország "életterében" 1933-1939; Közgazdasági és Jogi, Bp., 1960 (Gazdaságtörténeti tanulmányok)
A népgazdaság szocialista átszervezése és az öthónapos terv. 1948; Athenaeum Ny., Bp., 1963
Magyarország gazdasága az első 3 éves terv időszakában. 1947-1949; Közgazdasági és Jogi, Bp., 1963
Emlékiratok és valóság Magyarország második világháborús szerepéről; Kossuth, Bp., 1964
Berend T. Iván–Ránki Györgyː Magyarország gazdasága az első világháború után. 1919-1929; Akadémiai, Bp.. 1966 (Gazdaságtörténeti értekezések)
1944. március 19. Magyarország német megszállása; Kossuth, Bp., 1968 (Népszerű történelem)
Berend Iván–Ránki György: Közép-Kelet-Európa gazdasági fejlődése a XIX-XX. században; Közgazdasági és Jogi, Bp., 1969
Molnár Erik; Akadémiai, Bp., 1971 (A múlt magyar tudósai)
Berend T. Iván–Ránki Györgyː A magyar gazdaság száz éve; Kossuth–Közgazdasági és Jogi, Bp., 1972
A második világháború története; Gondolat, Bp., 1973
A kapitalista gazdaság fejlődése Kelet- és Délkelet-Európa országaiban; Tankönyvkiadó, Bp., 1973 (Történelemtudomány – történelemtanítás)
Berend T. Iván–Ránki Györgyː Gazdaság és társadalom. Tanulmányok hazánk és Kelet-Európa XIX-XX. századi történetéről; Magvető, Bp., 1974 (Elvek és utak)
Berend Iván–Ránki György: Közép-Kelet-Európa gazdasági fejlődése a 19-20. században; 2. átdolg., bőv. kiad.; Közgazdasági és Jogi, Bp., 1976
Közgazdaság és történelem, a gazdaságtörténet válaszútjai; Akadémiai, Bp., 1977 (Korunk tudománya)
1944. március 19. Magyarország német megszállása; 2. átdolg. bőv. kiad.; Kossuth, Bp., 1978
Gazdaság és külpolitika. A nagyhatalmak harca a délkelet-európai gazdasági hegemóniáért. 1919-1939; Magvető, Bp., 1981 (Gyorsuló idő)
Mozgásterek, kényszerpályák Válogatott tanulmányok; Magvető, Bp., 1983 (Elvek és utak)
Állam és társadalom a két világháború közötti Közép-Kelet-Európában; MTA Történettudományi Intézet–OPI, Bp., 1986 (Előadások a Történettudományi Intézetben)
Berend T. Iván–Ránki Györgyː Európa gazdasága a 19. században 1780-1914; Gondolat, Bp., 1987
A Harmadik Birodalom árnyékában; Magvető, Bp., 1988 (Gyorsuló idő)
עבודותיו העיקריות > כרכים בעריכתו

וילהלמשטראסה והונגריה. מסמכים דיפלומטיים גרמנים על הונגריה. 1933-1944. Simonffy-Tóth; Kossuth, בודפשט, 1968
ההיסטוריה של התעשייה של דברצן מתחילת הקפיטליזם ועד היום ; עורך, הקדמה מאת ג'רג' ראנקיi; מועצת העיר, דברצן, 1976
פיגור כלכלי, דרכי יציאה וכישלונות במאה ה-19 באירופה. הפריפריה האירופית בעידן המהפכה התעשייתית. איבאן ט. ברנד וג'רג' ראנקי; Közgazdasági és Jogi, בודפשט, 1978
תולדות דברצן, 7-1; מאמר מערכת. ג'רג' באנקי; מועצת העיר VB המחלקה לענייני תרבות, דברצן, 1981-2002
מערכות המדינה האזרחיות בהונגריה. נפח לימוד ; עורך ג'רג' ראנקי; הוצאת ספרי לימוד, בודפשט, 1981
שישים ושמונה המשאים ומתנים של היטלר, 1939-1944. המשא ומתן של אדולף היטלר עם מדינאים ממזרח אירופה, 1-2. בחירת מסמכים, הערות. ג'רג' ראנקי, תרגום: גאשפאר שולטס; Magvető, Bp., 1983 (עובדות ועדים)
לקריאה נוספת

Magyar életrajzi lexikon IV: 1978–1991 (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1994. ISBN 963-05-6422-X (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
ראו גם

נאום הזיכרון באקדמיה של איבאן טי ברנד לרגל 20 שנה למותו של ראנקי.
פרנץ גלץ: ביום הולדתו ה-80 של ג'רג' ראנקי (נפסבדשאג 4 באוגוסט 2010
איגנאץ רומשיץ' : תחת כישוף קליאו. היסטוריוגרפיה הונגרית במאות ה-19 וה-20 ממבט בינלאומי. בודפשט, 2011, הוצאת אוזיריס
תיעוש ומודרניזציה. מחקרים לזכרו של ג'רג' ראנקי. עורך. יאנוש מאז'ו; KLTE, דברצן, 1991
קברו של ג'רג' ראנקי בבודפשט. בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה : 5B-1-12.
יהודה רוה

| --- | --- |

 לידה:  1944 (בן 81 בערך) נתניה, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
יהודה רוה (נולד ב-3 בספטמבר 1944) הוא עורך דין ישראלי, מייסד והבעלים של משרד יהודה רוה ושות', ומייסד-שותף של קרן תשתיות ישראל.
ביוגרפיה > שנותיו הראשונות

יהודה רוה נולד וגדל בנתניה להורים שעלו מפולין באמצע שנות העשרים והתיישבו בשכונת עין התכלת בנתניה. אמו, חנה, הייתה עקרת בית ואביו, מנשה, קבלן עבודות נגרות. הוא הצעיר מבין שלושה אחים, כולם עורכי דין. למד בבית ספר יסודי ביאליק ובתיכון טשרניחובסקי. רוה שיחק כדורגל במכבי נתניה נערים, בקבוצתו של מוטל'ה שפיגלר. בצה"ל שירת כקצין בגדוד חרמש, חטיבה 7, חיל השריון. בשירות המילואים הגיע לדרגת סגן-אלוף, תפקידו האחרון היה קמב"צ באגף המבצעים במטכ"ל.
רוה הוא בעל תואר ראשון במשפטים מהאוניברסיטה העברית, התמחה אצל עורכי הדין יגאל ארנון ושלמה תוסייה-הכהן בירושלים. בתקופת לימודיו פגש את אשתו, תמר האוזנר-רוה, עמה נסע לניו יורק, ושם למד בהמשך באוניברסיטת ניו יורק ועבד במשרד עורכי דין בוול סטריט.
ב-1972 שב לישראל והקים ביחד עם שני שותפים את משרד עורכי הדין שלו, אותו רכשו מגדעון האוזנר, אביה של אשתו (האוזנר ייסד את המשרד ב-1940) ושינה את שם המשרד מהאוזנר לרוה.
בשנת 1974 הקימו חמישה אנשי עסקים אמריקאיים ליגת כדורסל מקצוענית אירופאית European Basketball Professional League, עם שחקנים אמריקאים וקראו לה Israel Sabres, ורוה מונה לנציג המשקיעים ונשיא הקבוצה הישראלית בבעלות ליוינגסטון קוסברג, שזכתה באליפות; הליגה פעלה במשך שנה.
בשנת 2017 דורג משרד יהודה רוה ושות' על ידי חברת דן אנד ברדסטריט בצמרת משרדי עורכי הדין בישראל (בדירוג לפי איכות) בתחום המלונאות, מימון פרויקטים, אנרגיה ותשתיות, חדלות פרעון, התכנון והבנייה.
ביוגרפיה > תשתיות

ב-1996 פנה ג'ון בק, בעליה של החברה הקנדית איקון(אנ') ויושב הראש שלה, שהקים בטורונטו כביש AER ‏(All Electronic Road) בשיטת BOT‏ (built operate transfer), לרוה בבקשה להקים קונסורציום שיבנה כביש דומה בישראל. למכרז ניגשו Candadian Highways, אפריקה ישראל, הקונצרן הצרפתי סוסייטה ז'נרל וHughes Electronics (אנ') האמריקאית (חברת בת של ג'נרל מוטורס) וזכו בו. הצרפתים והאמריקאים פרשו מהמכרז ונשארו בו החברה הקנדית, אפריקה ישראל ושיכון ובינוי והקימו את כביש 6. ב-1998 זכתה קבוצת דרך ארץ, שרוה הוא היועץ המשפטי שלה, במכרז להקמת הקטע המרכזי של כביש חוצה ישראל באורך 86 קילומטר. פרויקט של קרוב ל-1.5 מיליארד דולר.
בשנים שאחרי הזכייה בכביש חוצה ישראל משרדו של רווה לקח חלק במרבית פרויקטי התשתיות הגדולים בישראל (כמו תחנות הכוח באשקלון, המממנים של כביש 431, המלווים לפרויקט הנתיבים המהירים, מתקני התפלה, רכבת קלה תל אביב, עיר הבה"דים בנגב, דרך ארץ, כולל תפעול מנהרות הכרמל, תחנת כוח "דליה", אנרגיות ועוד). רוה יצג את בנק לאומי, קרנות הפנסיה וקופות הגמל בפרויקט להקמת מתקן להתפלת מים באשקלון, בהיקף 200 מיליון דולר.
בשנת 2008 רוה הקים (באמצעות חברת STG שבשליטתו) ביחד עם יאיר המבורגר, קבוצת הראל וירון קסטנבאום, שמשמש כשותף מנהל, את קרן תשתיות ישראל. גוף שמשקיע ומנהל פרויקטים של תשתיות בתחומי מים, אנרגיה ותחבורה (רכבות וכבישים). בין הנכסים שהקרן מנהלת: כביש חוצה ישראל, סוויספורט, טאוור ויז'ן, מתקן ההתפלה ויה מאריס בפלמחים, מילגם, הרכבת הקלה בירושלים, חברת ווינרג'י (Winergy) המתמחה בתחום אנרגיית רוח באירופה, תחנת הכוח דליה אנרגיה, כביש 431 ועוד.
ביוגרפיה > חדלות פירעון

רוה מונה בידי קבוצות של נושים ובנקים ככונסי נכסים של חברות שנמצאות בקשיים.
בשנת 1998 רוה מונה בידי בית המשפט להבריא את ציון טקסטיל, שפשטה את הרגל והייתה בבעלות משפחת שנקר, היא הובראה ונמכרה. היה כונס נכסים של חברות בניה רבות שנקלעו לקשיים. בשנת 2008 מונה לכונס של חברת חפציבה, הוא החזיר את חובותיה של החברה לפרויקטים והשלים בניית מאות יחידות דיור שחפציבה לא השלימה ומסרן לרוכשים. ב-2009 מונה לכונס הנכסים של חברת הבנייה רמט, שצברה חובות של כ-190 מיליון שקל.
ביוגרפיה > פעילויות נוספות

ייצג את הקונגרס היהודי העולמי במשפט דמיאניוק. ייצג את פרויקט שידורי הלוויין העתידיים, הדי.בי.אס. של רשת הטלוויזיה הצרפתית קנאל פלוס(אנ'). ייעץ לחברות יווניות בעניין מכרזים שפורסמו לקראת האולימפיאדה.
כיהן כנשיא "מועדון ההייטק", בו היה מושקע בחברות הייטק שונות, בין חברי המועדון היו אלי הורוביץ (טבע), דב פרוהמן (אינטל), אברהם אשרי (בנק דיסקונט) ושמריהו לוין (רפ"א).
ביוגרפיה > פעילות ציבורית

רוה כיהן כיו"ר אגודת הידידים של מוזיאון ישראל וכיום (2017) מכהן כנשיא כבוד של האגודה, מכהן כיו"ר לשכת המסחר קנדה-ישראל, יו"ר חבר הנאמנים של המכללה למנהל ראשון לציון, דירקטור בבנק הבינלאומי הראשון.
חבר חבר הנאמנים של אוניברסיטת תל אביב, אנו – מוזיאון העם היהודי, וראייטי ובית החולים האורתופדי לילדים "אלין", סגן יו"ר המועצה הציבורית של יד שרה, חבר נשיאות עדי נגב, ואלין בית נועם, דירקטור בקרן אברהם, יו"ר הוועד המנהל של הקרן החדשה לירושלים.


ייצג בישראל את הקרן שהקים המיליונר הקנדי כהנוב ותרמה עשרות מיליוני דולרים בישראל.
בעקבות פעילותו בתשתיות נבחר לחבר צוות מומחים של האו"ם שהוקם על ידי הוועדה הכלכלית של האו"ם לענייני אירופה (United Nations Economic Comission to Europe), המתכנס פעמיים בשנה בז'נבה. מטרתו לייעץ למדינות להקמת פרויקטים של תשתית בשיטות שותפות ציבורית-פרטית.




רוה מייצג את המיליארדר והפילנתרופ מורטון מנדל בפעילויותיו בישראל, בעיקר פילנתרופיה (הוא תרם בישראל למעלה מ-400 מיליון דולר), בכלל זה בית ספר מנדל למנהיגות.
מלמד בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב קורס בשם "מימון פרויקטים - היבטים משפטיים".
ביוגרפיה > חיים אישיים

רוה נשוי לעו"ד תמר האוזנר-רוה, יו"ר הדירקטוריון של חברת החדשות של ערוץ 2, ולהם שלוש בנות.
ג'ורג'י זידאן

| --- | --- |

 לידה:  14 בדצמבר 1861 ביירות, האימפריה העות'מאנית האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  21 ביולי 1914 (בגיל 52) קהיר, מצרים הכדיבית, האימפריה העות'מאנית האימפריה העות'מאנית 
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה האמריקנית בביירות 
 שפות היצירה:  ערבית 
 תחום כתיבה:  ספרות
 סוגה:  רומנים
 צאצאים:  Imīl Zaydān 
 
ג'ורג'י זידאן (בערבית: جُورْجي زَيْدان; 14 בדצמבר 1861 - 21 ביולי 1914) היה סופר, היסטוריון ועיתונאי לבנוני. נודע בעיקר בשל ייסוד המגזין "אל-הילאל" (בערבית: الهلال), בו נהג השתמש לצורך פרסום 23 הרומנים ההיסטוריים שלו, בשנים 1892–1914.
מטרתו העיקרית, כסופר ומשכיל בתקופת הנהדה النهضة, הייתה לגרום לאוכלוסייה הערבית להכיר את ההיסטוריה שלהם באמצעות הרומנים ההיסטוריים. הוא נהנה מפופולריות רבה. והיה גם אחד ההוגים הראשונים שעזרו לעצב את התאוריה של הלאומיות הערבית.