stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הכוס הכחולה
משמעות

השיר "הכוס הכחולה" של עברי לידר עוסק בנושאים של בדידות, חיפוש עצמי ותחושת ניכור. אותה "הכוס הכחולה", שהיא סמל מרכזי בשיר, מייצגת חפץ יומיומי שנראה שונה וייחודי, אך משדר תחושת ריקנות וחיפוש אחרי משהו שלא נמצא באמת. זהו סמל לתהליך פנימי של חיפוש אחרי משמעות, קשרים אינטימיים ואהבה, אך בצורה שמרמזת על קיום נפרד ומנותק מהסביבה או מהאחרים. השיר מצביע על תחושות של אכזבה ותסכול מתוך ניסיון למלא חסרון רגשי או נפשי, ובאותה מידה גם על הקושי להרגיש שייך או מחובר בעולם של אידיאלים חיצוניים.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1999)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1999)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1999)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1999)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | המצעד העברי השבועי של רשת ג' | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2000)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2000)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2000)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2000)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | המצעד העברי השנתי של גלי צה"ל | 22 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2006)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2006)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2006)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2006)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | המצעד העברי השנתי של רשת ג' | 39 |  |
|  ישראל | המצעד העברי השנתי של גלגלצ | 7 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ישראל | אוקטובר 1999 | תקליטור | כנען |  |
| ישראל | 2006 | תקליטור | כנען |  |
גרסתה של דנה אינטרנשיונל

| --- | --- |
 שיר בביצוע דנה אינטרנשיונל
 יצא לאור:  11 בנובמבר 2024
 תאריך הקלטה:  2024
 סוגה:  פופ
 שפה:  עברית
 אורך:  3:44
 חברת תקליטים:  הליקון
 כתיבה:  עברי לידר
 לחן:  עברי לידר
 הפקה:  אסי טל
באוגוסט 2024 הוחלט לקיים קונצרט מחווה לעברי לידר, בידי איגי – ארגון נוער גאה. קונצרט דומה הוקדש לדנה אינטרנשיונל ב-13 באוקטובר 2022. במסגרת הקונצרט, ביצעה אינטרנשיונל את "הכוס הכחולה" בהפקה מחודשת של המפיק המוזיקלי אסי טל, לאותן המילים המקוריות.
גרסתה של דנה אינטרנשיונל > רקע ומחלוקת

ב-31 באוקטובר 2024, מספר שבועות לאחר ההכרזה על קונצרט המחווה, אינטרנשיונל פרסמה פוסט בחשבון הפייסבוק שלה, ובו ציינה שהיא רצתה לבצע את השיר "בחולצת פסים" אך נכפה עליה לבצע שיר אחר ("הכוס הכחולה"), ועל כן היא פורשת מהשתתפותה במופע. היא כתבה: ”עברי לידר יקירי המוכשר היה לי חלום לשיר את חולצת פסים האהוב עליי ביותר ומנעו ממני את האפשרות וכפו עלי לשיר שיר אחר [....] אני עושה מחוות לפי אהבתי לא לפי הכתבה [....] אנא קבל את פרישתי בהבנה ובטוח שתהיה לי הזדמנות לכבד אותך כרצוני [...] עלה והצלח נסיך”. לבסוף, החליטה להגיע ולבצע את "הכוס הכחולה" – היא הייתה למופע הפתיחה של הערב.
במהלך ההופעה, הצהירה: ”הוא הזמר הגאה העברי הראשון והוא עשה את זה בשיא הקריירה שלו [...] בדרך להיות מה שבא לו, הרבה יותר מטראנסית תמניה”.
גרסתה של דנה אינטרנשיונל > היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 11 בנובמבר 2024 | יוטיוב | הליקון |  |
אינקה גרסילאסו דה לה וגה

| --- | --- |

אינקה גרסילאסו 1879
 לידה:  12 באפריל 1539 קוסקו, קסטיליה החדשה (כיום פרו)
 פטירה:  23 באפריל 1616 (בגיל 77) קורדובה בספרד
 שם לידה:  Gómez Suárez de Figueroa 
 מדינה:  האימפריה הספרדית 
 מקום קבורה:  שלום לך 
 פעילות בולטת:  סופר, היסטוריון
 חתימה:  
 
הבית של גרסילאסו דה לה וגה במונטייה
שלט האצולה של גרסילאסו דה לה וגה כפי שהופיע בספרו מ-1609
העמוד הראשון בספר "פרשנויות מלכותיות" מ-1609
אינקה גרסילאסו דה לה וגה (בספרדית: Inca Garcilaso de la Vega‏; 12 באפריל 1539 – 23 באפריל 1616) נולד כגומס סוארס דה פיגרואה (Gómez Suárez de Figueroa), וידוע גם בשם אל אינקה (El Inca), היה כרוניקן וסופר שנולד במלכות המשנה של פרו. דה לה וגה היה בנם של קונקיסטאדור ספרדי ואצילה של האינקה שנולד בשנים הראשונות של הכיבוש הספרדי של אימפריית האינקה. לאחר מות אביו ב-1559, עבר דה לה וגה לספרד ב-1561, וביקש לקבל הכרה רשמית כבנו של אביו. דודו מצד אביו פרש עליו את חסותו, והוא חי בספרד למשך שארית חייו. הוא ידוע בעיקר בזכות הכרוניקות שכתב על ההיסטוריה, התרבות והחברה של האינקה והכיבוש הספרדי, וכן הדיווח על משלחתו של ארננדו דה סוטו לפלורידה. ספריו התקבלו היטב וזכו לתפוצה רבה באירופה. זו הייתה הספרות הראשונה של סופר שנולד ביבשת אמריקה שנכנסה לקאנון המערבי.
חייו ועבודתו > ילדותו ונעוריו

אל אינקה גרסילאסו דה לה וגה היה בנם של הקונקיסטאדור הספרדי קפטן סבסטיאן גרסילאסו דה לה וגה אי ורגאס (Sebastián Garcilaso de la Vega y Vargas; בסביבות 1500–1559) ואחיינית של קיסר האינקה ואיינה קאפאק, בשם איסבל סוארס יופאנקי (Isabel Suárez Yupanqui), שנולדה בשם צ'ימפו אוקיו (Chimpu Ocllo). אביו של גומס הגיע ממשפחת האצולה סוארס דה פיגרואה מאקסטרמדורה, והיה אחיינו של המשורר הידוע אז גרסילאסו דה לה וגה (אנ') (מת ב-1536). קרובי משפחתו של אביו כללו משוררי רנסאנס ידועים אחרים כמו חורחה מנריקה (אנ') (מת ב-1479) והמרקיז מסנטיאנה (אנ') (מת ב-1458). אימו גידלה את הילד בביתו של חבר ספרדי בקוסקו עם שני אחיו הצעירים, גרסילאסו ולאונור. הילד גדל כדו־לשוני, כשהוא שולט בקצ'ואה ובספרדית, ונהנה מחינוך מעולה בבירת האינקה לשעבר לצד צאצאים אחרים של שליטי האינקה וכובשים בולטים. סבו מצד אימו, ואייפה טופאק יופאנקי (Huallpa Túpac Yupanqui‏; 1481–1533), מילא תפקיד בולט בממשל הקיסרי כאחיו של קיסר האינקה, ודוד רבא וקציני אינקה קודמים שונים פקדו את ביתה של "פאלה" (אצילה) צ'ימפו אוקיו והעבירו את הידע שלהם לילדים. דודו, פרנסיסקו ואייפה טופאק יופאנקי, אחיה הצעיר של אימו, גר גם הוא בבית ומאוחר יותר היה לו קשר עם אינקה גרסילאסו כשהשני כבר התגורר בספרד.
בשנת 1542 הם עברו לביתם בפלאסה קוסיפטה, כיכר מרכזית בקוסקו, בזמן שהאב עבד בממשל העיר. גומס בן ה-9 חווה את תהפוכות מלחמת האזרחים (1544–1548) כאשר אביו נעדר וביתו היה נצור על ידי קונקיסטאדורים יריבים במשך ימים והמשפחה הייתה שרויה בסכנת מוות. לאחר החזרת הסדר על כנו על ידי נשיא האאודיינסיה המלכותית של לימה (אנ'), דון פדרו דה לה גאסקה, שמונה על ידי המלך קרלוס הראשון, נפרד סבסטיאן גרסילאסו דה לה וגה מבת זוגו האינדיאנית, שלה, כמעט כמו כל הקונקיסטאדורים, הוא לא היה נשוי רשמית, והתחתן עם הספרדייה לואיסה מרטל דה לוס ריוס, איתה נולדו לו ילדים נוספים. פעולה זו עלתה בקנה אחד עם המדיניות של מועצת האינדים (אנ') הספרדית של אותה תקופה, שעוצבה על ידי תפיסות מוסריות נוקשות ופרוטו-גזעניות של אידאולוגיית טוהר הדם שרווחו בספרד, ושרצתה לשים קץ לקשרים הבלתי סדירים של המעמד השליט הספרדי עם נשים אינדיאניות. על פי הדוקטרינה הרשמית, הערבוב בין ספרדים וילידים נתפס כסכנה להתפתחות העתידית של המושבה. אל אינקה גרסילאסו דה לה וגה מתח ביקורת גלויה על התנהגות זו של אביו, אליה נאלץ להיות עד כשהיה כבן 12, מאוחר יותר בספרו "commentaries" (פרשנויות) (1609).
חייו ועבודתו > הגירה ותחילת עבודתו

לאחר מות אביו, הוא הפליג לספרד בשנת 1560, כשהיה רק בן 20, כי אביו השאיר לו כסף בתנאי שילמד בספרד. לאחר שהגיע לשם, והתקבל היטב על ידי קרובי אביו, בעיקר במונטייה (אנ') בבית דודו אלונסו דה ורגאס אי פיגרואה (Alonso de Vargas y Figueroa; מת ב-1570), שהפך לדמות אב עבורו עם הגעתו ב-1561. הוא ניסה לתבוע זכויות יתר בבית המשפט, משום שלדעתו כבן הבכור וכפי שחשב, היורש של אציל ספרדי שהיה שייך לדור הראשון של הקונקיסטאדורים, ואף היה מושל קוסקו (Corregidor) בשנים 1554 עד 1556. עם זאת, תביעה זו נדחתה בגלל מעורבותו לכאורה במרד נגד הכתר של גונסאלו פיסארו (אנ'). בכל מקרה, רק האחים למחצה הצעירים שנולדו לאחר נישואיו של האב יכלו לרשת אותו.
לאחר אכזבה ראשונית זו, הוא רצה לחזור למלכות המשנה של פרו בשנת 1563, אך המשיך לדחות את עזיבתו עד שלבסוף נולד לו בן (מאחת המשרתות שלו), ואימו התחתנה עם ספרדי אחר בפרו הרחוקה. בסופו של דבר, הוא לא חזר לאמריקה. משנת 1564 השכיר את שירותיו כחייל, השתתף בדיכוי מרד המוריסקו (1568–1571) בסיירה נבאדה (אנ') בפיקודו של חואן דה אוסטריה (אנ') והועלה בדרגה לקפטן מלכותי. אולם הוא לא המשיך בקריירה הצבאית שלו, אלא עבר להתגורר במונטייה והחל לכתוב, כשעתידו הכלכלי מובטח על ידי דודו, שהוריש לו את ביתו. בתחילה עבד על תרגומים וכתב יצירות פיוטיות קטנות יותר, אך ככל הנראה מלכתחילה היה עסוק ברעיון לתעד את זיכרונות אימפריית האינקה האבודה לדורות הבאים. בינתיים אימו נפטרה ב-1571. בעקבות מוצאו והמעבר לעולם זר לחלוטין, הוא שינה את שמו מספר פעמים ולבסוף קרא לעצמו "אל אינקה גרסילאסו דה לה וגה" (El Inca Garcilaso de la Vega), על ידי שילוב שם אביו עם כינוי התואר שביטא את השושלת האצילית שלו מצד אימו. הוא עשה זאת אף על פי שנאבק בתחילה כדי להיות מוכר כיורש של אביו, וביודעו היטב שהתואר היומרני "אינקה" לא באמת הגיע לו. לדברי ההיסטוריונית רמדיוס מאטיי (Remedios Mataix), שמו של המשורר הידוע והתואר האקזוטי הבטיחו לו את תשומת הלב הנדרשת בתוך החברה שהייתה זרה לו ובמקביל העניקו לו את תפקיד הזר שאפשר לו לכתוב על עולם שהיה בלתי ידוע לחלוטין לספרדים.
גרסילאסו היה בעל בנפיקיום מקפלה שדודו רכש עבורו, ובסביבות 1579 הוא קיבל מינוי כאיש דת זוטר. קריירה כנסייתית נוספת לא באה בחשבון בגלל מוצאו הבלתי חוקי. יצירתו הספרותית הראשונה הייתה תרגום מאיטלקית של "שיחות על אהבה" (Dialoghi d'amore) של יהודה אברבנאל שפורסם במדריד בשנת 1590. היצירה הוקדשה למלך פיליפה השני, והייתה הספר המודפס הראשון של סופר פרואני בספרד. גרסילאסו השתמש בעבודה על יצירה כמעט אנציקלופדית זו של הנאופלטוניזם של הרנסאנס כדי לתרגל אלגנטיות וביטחון סגנוני ולהעמיק את הידע הכללי שלו. לאחר מות דודתו, הוא התיישב בקורדובה ב-1591 והצטרף לחוגים ההומניסטיים המקומיים. הוא רכש ספרייה מצוידת היטב וקרא והעיר רבות על היצירות שבה. אל אינקה גרסילאסו דיבר לטינית היטב, למד יצירות היסטוריות של פלוטרכוס ויוליוס קיסר וכן כרוניקות בנות זמנו של גילוי וכיבוש אמריקה, וקרא את המשוררים האיטלקיים הפופולריים של תקופתו כמו לודוביקו אריוסטו וג'ובאני בוקאצ'ו. כספר הראשון העוסק בעולם החדש, פרסם גרסילאסו בשנת 1605 כרוניקה על מסעות הגילוי של ארננדו דה סוטו בפלורידה (La Florida del Inca), שעבורה ערך דיווחים של מקורות שונים. בתיאור מסעות הגילוי של אינקה גרסילאסו, מזהים כמה מתורגמנים התקפות סמויות על מדיניות ספרד בפרו, שבכיבושה נטל גם ארננדו דה סוטו חלק, יחד עם פרנסיסקו פיסארו ואביו של המחבר.
מחוות וכיבודים

ב-1950 נקרא האצטדיון המרכזי של קוסקו, אצטדיון גרסילאסו דה לה וגה (אנ'), על שמו.
ב-1965 נקראה על שמו אוניברסיטת אינקה גרסילאסו דה לה וגה (Universidad Inca Garcilaso de la Vega) בלימה בירת פרו
סמוך לווילה בורגזה ברומא בירת איטליה ניצב פסל המוקדש לאינקה גרסילאסו דה לה וגה שהוקם בשנת 1967. פסל דומה, משנת 1973, ניצב בפלאסה רפובליקה דל פרו בבואנוס איירס בירת ארגנטינה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  Sagrario Arenas Dorado, Anna María Lauro: Suárez de Figueroa, Gómez [cronista español] (1539-1616). Short biography, f the online encyclopedia MCNBiografías (Micronet, San Sebastián de los Reyes )
↑  MAX HERNANDEZ, MEMORIA DEL BIEN PERDIDO, conflicto, identidad y nostalgia en el Inca Garcilaso de la Vega
↑  Carmen de Mora, Humanismo, mestizaje y escritura en los Comentarios reales
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269409005171  PLWABN: 9810547033705606  BIBSYS: 4094281  BNE: XX920136  BnF: cb14061883x (data)  CANTIC: a10257925  CiNii: DA00244140  GND: 118716352  ICCU: MILV057202  ISNI: 0000 0001 2123 6432  LCCN: n82018531  LNB: 000180041  NDL: 00459627  NKC: ola2003165542  NSK: 000371395  NTA: 069396035  RERO: 02-A000069377  SELIBR: 55116  SNAC: w6dw45rz  SUDOC: 028690338  ULAN: 500356030  VcBA: 495/198589  VIAF: 22163628   WorldCat (עם VIAF): 22163628 
פרוטומה של גרסילאסו דה לה וגה בליסבון
פסל של גרסילאסו דה לה וגה ליד וילה בורגזה ברומא
המופע המוזיקלי של ג'ק

| --- | --- |
 סוגה:  סדרת טלוויזיה לילדים
 שחקנים:  דייוויד רודמן  Alice Dinnean  ג'ון קנדי 
 מדבבים בעברית:  דדי זהר, ליאת אחירון, אורנה כץ, אלי לולאי, אסף אבידן, גיורא קנת, דור צויגנבום, יורם יוספסברג, ענת ארליך, מאיה לבני, נורית בנאי קורן
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  26
 הפקה
 חברת הפקה:  Spiffy Pictures 
 אורך פרק:  22 דקות
 שידור
 רשת שידור:  Noggin
 רשת שידור בישראל:  ניקלודיאון ניק ג'וניור
 תקופת שידור מקורית:  12 בספטמבר 2005 – 1 באפריל 2008
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
המופע המוזיקלי של ג'ק (באנגלית: Jack's Big Music Show) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית לילדים. הסדרה שודרה לראשונה ב-12 בספטמבר 2005 ב-Noggin. בישראל הסדרה שודרה לראשונה בשנת 2007 בניקלודיאון ובניק ג'וניור. הסדרה היא בת 2 עונות ו-26 פרקים באורך 22 דקות כל אחד.
עלילה

בכל פרק, ג'ק וחבריו, מל ומרי, מנגנים מוזיקה שונה במועדון המוזיקלי שלהם ולעיתים קרובות מלווים בבובות אחרות או מוזיקאים אנושיים.
דמויות ומדבבים

במאי הדיבוב בעברית היה אסף אבידן, ומפיקת הדיבוב הייתה יונית עוזרי מנחם.
| שם הדמות | שם המדבב/ת בעברית |
| --- | --- |
ג'ק: דדי זהר
מרי: ליאת אחירון
לאורי ברקנר / אמא / דמויות שונות: אורנה כץ
דמויות אורחות: אלי לולאי
דמויות אורחות: אסף אבידן
דמויות אורחות: גיורא קנת
דמויות אורחות: דור צויגנבום
דמויות אורחות: יורם יוספסברג
דמויות אורחות: ענת ארליך
דמויות אורחות: מאיה לבני
דמויות אורחות: נורית בנאי קורן
שידור

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 13 | 13 | 12 בספטמבר 2005 | 13 בפברואר 2006 |
|  | 2 | 13 | 13 | 6 בינואר 2007 | 1 באפריל 2008 |
רוץ, דייגו, רוץ!

| --- | --- |

לוגו הסדרה באנגלית
 מבוסס על:  מגלים עם דורה 
 סוגה:  סדרת ילדים, סדרת הנפשה
 יוצרים:  כריס גיפורד וולרי וולש אריק וינר
 מדבבים:  ג'ייק ט. אוסטין 
 מדבבים בעברית:  איתי ג'רופי, נועם טל, עדי בר לב, שרון שחל, דניאל זילברשטיין, לירון לב, שירה נאור, אסתי ברעד פורים, עידו רוזנברג, זיו מאיר, יפעת זנדני צפריר, אורנה כץ, דייוויד לרנר, ינון צפריר, קובי סנדהאוס, עמי מנדלמן, דניאל מגון,  אלי לולאי, נורית בנאי קורן, אורלי קטן, גיורא קנת, גלעד שמואלי, עדי קוזלובסקי, אליענה מגון, עלמא היבש, הללי היבש, נמרוד ברגמן, לורה שופוב, לורן סביר, רועי ניב, עפרון אטקין, ליאנה עיון, עדי רז
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית (הסדרה דובבה לשפות נוספות, ביניהן עברית)
 מספר עונות:  5
 מספר פרקים:  80
 הפקה
 מפיק:  כריס גיפורד
 חברת הפקה:  ניקלודיאון
 הפצה:  הטלויזיה הביתית של פרמאונט 
 אורך פרק:  24 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ניקלודיאון ניק ג'וניור
 רשת שידור בישראל:  ערוץ הופ! ניקלודיאון ניק ג'וניור
 תקופת שידור מקורית:  6 בספטמבר 2005 – 16 בספטמבר 2011
 תקופת שידור בישראל:  2008 – 2011
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
רוץ, דייגו, רוץ! (באנגלית: !Go, Diego, Go) היא סדרת הנפשה אמריקאית, המשמש כספין אוף של "מגלים עם דורה". הסדרה שודרה לראשונה בערוץ ניקלודיאון ב-6 בספטמבר 2005, והסתיימה ב-16 בספטמבר 2011, לאחר 5 עונות ו-80 פרקים.
בישראל הסדרה שודרה בדיבוב לעברית בערוץ הופ!, ולאחר מכן בערוץ ניקלודיאון ובערוץ ניק ג'וניור, החל משנת 2008 ועד שנת 2011.
תקציר העלילה

עלילת הסדרה מתרחשת ביערות הגשם בברזיל, ועוקבת אחר דייגו מרקווז, ילד בן שמונה, ואחותו בת ה-11, אליסיה. שניהם חובבי טבע ונוהגים לעיתים רבות לסייע לבעלי חיים בסכנה, בעיקר ביערות טרופיים. דייגו הוא בן דודה של דורה מסדרת הטלוויזיה "מגלים עם דורה". חיית המחמד של דייגו הוא גורי היגואר אשר מצטרף אליו לחלק מהרפתקאותיו (בדומה לבוטס הקוף של דורה אשר גם מצטרף אליה בהרפתקאותיה).
בכל פרק מבדר דייגו את הצופים באמצעות שילוב של שירים באנגלית.
דמויות הסדרה בגרסה העברית > דמויות ראשיות

דייגו מרקווז (Diego Marquez): בן דודה של דורה. ילד בן שמונה המסוגל לדבר בשפת החיות, ושמח לעזור לכל חיה שנמצאת בצרה. בכל פרק הוא נחלץ לעזרתה של חיה אחרת, ויחד עם אחותו הגדולה, אליסיה, הוא מגלה את חיות הטבע.
אליסיה (Alicia): ילדה בת 11 ואחותו הגדולה של דייגו, אשר עוזרת לו בכל מסע. היא תמיד תיעזר במחשב הנייד שלה על מנת לגלות דברים מעניינים על החיות אותן היא מצילה יחד עם דייגו.
דמויות הסדרה בגרסה העברית > דמויות משניות

גורי (Baby Jaguar): יגואר, חברו של דייגו. גורי הכיר את דייגו כאשר דייגו בא לעזרתו כשהזדקק גורי לעזרה. גורי הוא אמיץ ונועז, ותמיד יהיה מוכן לעזור.
קליק (Click): מצלמה שובבה וחצופה המסוגלת לזהות חיות ומיקומן רק לפי שמיעת קולן. היא תמיד תשמח לעזור לדייגו לאתר את החיות הנמצאות בצרה.
תיק הפלא (Rescue Pack): תיק גב מיוחד המסוגל להפוך לכל חפץ שרק יעלה על הדעת. דייגו נעזר בתיק הפלא שלו על מנת לעבור מכשולים בדרכו למבצע הצלה.
האחים בובו (Bobo Brothers): שני קופי עכביש שובבים שתמיד גורמים לצרות. בכל פרק דייגו גורם להם לחזור בהתנהגותם, והם אף פעם לא שוכחים לבקש סליחה על מעשיהם. המקבילים של חטפני בתפקיד ה'מפריען'.
לינדה (Linda): למה. לינדה היא דוברת אנגלית, אצילית וחרוצה והיא תמיד תעזור לדייגו כשיצטרך עזרה. גם היא, כמו גורי היגואר, הכירה את דייגו כאשר דייגו בא לעזרתה כשנזקקה לעזרה.
דורה (Dora): בת הדודה של דייגו, ולפעמים היא יוצאת איתו למבצעי חילוץ בטבע. דורה היא חוקרת.
בוטס (Boots): קוף וחברה הטוב ביותר של דורה. בוטס תמיד נלהב ובדרך כלל לא לובש בגדים, מלבד מגפיים (boots) אדומים, שמהם הגיע שמו.
נמר הפומה (Cougar Tiger): נמר נחמד אבל שאר החיות פוחדות ממנו.
שידור הסדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 20 | 20 | 6 בספטמבר 2005 | 10 ביולי 2006 |
|  | 2 | 19 | 19 | 2 באוקטובר 2006 | 1 בפברואר 2008 |
|  | 3 | 20 | 20 | 5 בפברואר 2008 | 18 בספטמבר 2009 |
|  | 4 | 14 | 14 | 28 בספטמבר 2009 | 24 בספטמבר 2010 |
|  | 5 | 7 | 7 | 5 בנובמבר 2010 | 16 בספטמבר 2011 |
הגרסה העברית ושיר הפתיחה

הגרסה העברית כמו ב'מגלים עם דורה' הייתה ללימוד אנגלית. את שיר הפתיחה מבצע גיורא קנת שהוא מדבב אמריקאי ישראלי שדיבב בסדרה זו כאשר חזר לארץ בסוף 2008.
חן שיינברג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 באוגוסט 1972 (בן 52) 
 סוגה מועדפת:  סרט ניסיוני 
 מדינה:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
חן שינברג (נולד ב-21 באוגוסט 1972) הוא במאי דוקומנטרי ואקספרימנטלי ואמן. כמו כן הוא מרצה ואוצר של קולנוע אקספרימנטלי.
ביוגרפיה

שיינברג בוגר תוכנית התואר השני לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב בהצטיינות יתרה.
ביוגרפיה > במאי סרטים

שינברג ביים את הסרט התיעודי "נושאי המגבעת - שמיים שרוטים של גלויה" (1998) שעסק בלהקת הרוק "נושאי המגבעת", סרט שהפך לסרט פולחן והוצג בהקרנות חצות בסינמטק תל אביב ב-1998 ו-1999 במהלך 4 חודשים רצופים וזכה ב־2 פרסים בתחרות מוגרבי - פרס חבר השופטים ובפרס העריכה, הסרט גם הוקרן בערוץ 2.
כמו כן ביים את הסרט הדוקומנטרי על עיתונאי הרוק קובי אור "אור קשה - אור רך" (2000) שגם הוא הוקרן בסינמטק ת״א ושודר בערוץ 2.
בשנת 2006 יצר את הסרט "קטי״ המתעד את אשתו העיתונאית קטי דור בשנותיה הראשונות כאם, אשר שודר בערוץ 8.
אחד מסרטיו האקספרימנטליים הוא "פרכוס" (Convulsion) משנת 1998, המציג חיפושית השכובה על גבה ואיננה יכולה להתהפך. הסרט הוצג לצד סרטים נוספים של שינברג ("היונה האילמת", "לאחר מתקפת הארבה", "עיוורת") בגלריית וייטצ'אפל בלונדון בשנת 2013, בתוכנית מיוחדת שאצרו ד"ר ענת פיק וסילקה פנסה.
כמו כן הוצג "פרכוס" במוזיאון הקולנוע של אוסטריה, בפסטיבל הסרט הקצר אוברהאוזן בתוכנית התימה שהוקדשה לייצוג בעלי חיים בהיסטוריה של הקולנוע.
ביוגרפיה > תערוכות יחיד

2001 "שאון" מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית.
2006 "כפות" מוזיאון חיפה לאמנות
2008 "חרקים" גלריה מנשר לאמנות
2018 "אינטרוספקציה" גלריה נשר לאמנות
תערוכות קבוצתיות
2001 "מיתוסיים אורבניים" המרכז לאמנות דיגיטלית בחולון
2002 "גמגום", המרכז לאמנות דיגיטלית בחולון, וידאו-זון 1, הביאנלה הבינלאומית לווידאו ארט
"עיר עבוט" - גלריה פופולוס .
"עבודת מסך" - הגלריה ע"ש ליידי רוזלין ליונס בכרמיאל.
"פרויקט מקום" – מוזיאון ישראל, הגלריה בקיבוץ בארי.
"מציצנות - VOYEURISM" - הזירה הבין-תחומית בירושלים בשיתוף עם בית הספר לצילום מוסררה וVIDEO-LOUNGE ניו-יורק.
2003 "משהו מקומי" – פרויקט אמנות עכשווית, כיכר ויצמן, חולון.
פסטיבל אמנות הארץ 2003, מתחם רידינג.
2004 "גניאולוגיה אפשרית מס‘ 1" – מוזיאון חיפה לאמנות.
2005 "על העיוורון", המרכז לאמנות דיגיטלית בחולון
עבודותיו נמצאות באוסף מוזיאון חיפה לאמנות.
ביוגרפיה > אוצר

שיינברג הוא אוצר של קולנוע אקספרימנטלי במסגרות שונות, בין השאר היה אוצר הקולנוע האקספרימנטלי של המרכז לאמנות עכשווית (CCA) בתל אביב. במסגרת זו הוא אצר את תוכניות OFF שהוצגו בסינמטקים של תל אביב וירושלים, בתמיכת קרן משפחת אוסטרובסקי, ועסקו בקולנוע האוונגרד האמריקאי של שנות ה-60. תוכנית OFF-4 האחרונה שאצר[דרושה הבהרה] עסקה בקשר שבין הקולנוע האוונגרדי לקולנוע ההוליוודי ואת תוכנית ההמשך OFF-5 שעסקה בקשר בין הקולנוען האוונגרדי וורן סונבט והקולנוע ההוליוודי.
בשנת 2010 אצר רטרוספקטיבה של סרטיה של המשוררת והקולנוענית האוונגרדית רחל חלפי בפסטיבל הקולנוע של ירושלים 2010 ובפסטיבל הסרטים הבינלאומי של אוברהאוזן (2016).
בשנת 2012 אצר מיני-רטרוספקטיבה של הקולנוען הלטבי הרץ פרנק, ממקימי האסכולה של הקולנוע הדוקומנטרי בריגה, בפסטיבל הקולנוע של ירושלים במסגרת ״אמנות בצומת״.
בשנת 2016 אצר מיני-רטרוספקטיבה של הבמאי גוד גרינברג ז״ל בפסטיבל הקולנוע ירושלים במסגרת ״אמנות בצומת” והוציא לאור מחדש את ״אמנות הקולנוע״ מ-1961 שאותו יסד וערך דוד גרינברג.
במסגרת פסטיבל ״אפוס” אצר תוכניות של קת׳י רוז, ורה נויבאוור, ג׳ניפר רידר ודרק ג׳רמן.
כמו כן אצר את התערוכה "שפת ילדים" (2013) במוזיאון הרצליה לאמנות ואת תערוכת היחיד "כוכב הבאר" של אורלי הדרי בבית האמנים בירושלים.
ביוגרפיה > מרצה

שיינברג הוא מרצה לקולנוע ניסיוני ווידאו ארט במחלקה לאמנות בסמינר הקיבוצים ובסם שפיגל בית הספר לקולנוע ולטלוויזיה.
כמו וכן לימד באוניברסיטה הפתוחה, באוניברסיטת תל אביב, בבצלאל - המחלקה לאמנויות המסך, בשנקר ובמוסררה - בית הספר לצילום, מדיה ומוזיקה חדשה.
בשנים 2010 וב-2011 נבחר למרצה מצטיין באוניברסיטת תל אביב.
ב-2008 הקים את "מועדון הקולנוע הניסיוני" בחלל הצימר.
ביוגרפיה > חיים אישיים

שיינברג נשוי לראש דסק הבריאות של כאן חדשות קטי דור ואב לשני ילדים, מתגורר בתל אביב.
הערות שוליים

↑  חן שינברג, נ. 1972פרכוס, 1998וידיאו6237-06 - אוסף המוזיאון, באתר מוזיאוני חיפה - שישה מוזיאונים במסגרת אחת
↑  תערוכות חדשות, באתר הארץ, 14 ביוני 2001
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007346405305171  ISNI: 0000 0000 5316 0180  LCCN: nr2003005862  VIAF: 41781686   WorldCat (עם VIAF): 41781686
יהודי גילאן

יהודי גילאן חיו בחבל הארץ גילאן שבאיראן עד למהפכה האיראנית בשנת 1979.
ההיסטוריה של יהודי גילאן > גילאן

גילאן (בפרסית: گیلان) היא אחת מ-31 הפרובינציות של איראן. הפרובינציה נמצאת בצפון מערב איראן. היא גובלת בים הכספי ממזרח ובאזרבייג'ן ובפרובינציה ארדביל מצפון. בצדה המערבי משתערים לכל אורכו הרי אלבורז המקשים על הגישה אל האזור מכיוון היבשה. במזרחה של גילאן, על חוף הים הכספי, נמצאת פרובינציה מאזנדראן.
מהמאה ה-11 ועד לעליית השושלת הספווית שלטו בגילאן שליטים מקומיים. בשנת 1591, שם קץ שאה עבאס הראשון לשלטונו של השליט העצמאי האחרון וסיפח את האזור לאימפריה הספווית.
בתקופת האימפריה הסאסאנית האזור היה ידוע תחת השם דיילאם או דיילמסטאן (אנ'). אוכלוסיית האזור התחלקה לשתי קבוצות: "גיל" קבוצה שחיה באזור החוף בערים רֶשְת (בפרסית: رشت ) ולהיג'אן (בפרסית: لاهیجان), ו"דיילָם" קבוצה שחיה באזור ההררי רודבאר (בפרסית: رودبار) ואלמוט (בפרסית: الموت).
בשל בידודו היחסי, התפתחו בגילאן מאפיינים לשוניים, חברתיים-כלכליים ודתיים מיוחדים, קרובים יותר לאזורי צפון קווקז וצפון מערב אנטוליה מאשר לאיראן. תושבי גילאן נקראים גילאקים (אנ') ושפתם נקראת גילאקית (אנ'). מבחינה כלכלית, גילאן היה ידוע כמרכז לייצור משי ומוצריו, אך לא היה לו תפקיד מרכזי בכלכלת האזור. בשל הסיבות שהוזכרו לעיל, חבל ארץ זה לא זכה לאזכור נרחב והתיעוד ההיסטורי בנוגע להתפתחותו מועט.
ההיסטוריה של יהודי גילאן > הקהילות היהודיות

תחילתה של התיישבות יהודים בגילאן אינה ידועה והעדות לנוכחותם באזור נכללת בעיקר ביצירות ספרותיות וביומני מסע.
הנוסע בנימין מטודלה שביקר בפרס בסביבות שנת 1071 דווח ביומן המסע שלו על כ-20,000 יהודים ביניהם אנשים עשירים ומשכילים שהתגוררו ברודבר (בפרסית: رودبار) ונלחמו יחד עם שכניהם האסמאעילים נגד דיכוי השלטונות.
ההיסטוריון הפרסי זהיר אל-דין מאראשי (בפרסית: ظهیرالدین مرعشی آملی) (אנ') הזכיר בספרו "היסטוריה של גילאן ודיילמסטאן" (בפרסית: تاریخ گیلان و دیلمستان) (פר'), שנכתב בין השנים 1476 - 1488, יהודים שהתגוררו בדיילמסטאן.
בשנת 1501 עלה לשלטון בפרס השאה אסמאעיל הראשון, מייסד השושלת הספווית. עם עלייתו לשלטון הוא הכריז על זרם השיעיים התריסריים כדת הרשמית של האימפריה והתחיל בתהליך המרת הדת של האוכלוסייה הסונית. יורשיו המשיכו בתהליך זה, שהגיע לשיאו במאות ה-17 וה-18, תוך הכללת כל המיעוטים הדתיים ובכלל זה היהודים.
שנות שלטונו של שאה עבאס השני (1666-1642) היו שנים קשות ליהודי האימפריה. בדומה לאביו, הוא רדף את היהודים ואילץ אותם להמיר את דתם.
באבאי בן לוטף, כרוניקאי יהודי יליד כאשאן, מתאר בכרוניקה השירית "כתאב אנוסי", שנכתבה באמצע המאה ה-17, את הרדיפות מהן סבלו יהודי פרס, וביניהם יהודי רשת, בין השנים 1613–1662, ובתוך כך את מקרי אניסת יהודים להמרת דתם, רצח, שדידה והתרוששות כלכלית. רק יהודי העיר פרחאבאד לא נכנעו ללחצים ולאיומים וסירבו להתאסלם. בסופו של דבר הוטל עליהם לענוד שלושה סימני היכר: פעמון סביב הצוואר, שרשרת ברזל ומצנפת אדומה.
רבים מהיהודים היגרו מרצונם, חלקם לעיירה אוגוז באזרבייג'ן, או גורשו לאזורים נידחים.
בספר כתאב-י סרגדשת-י כאשאן (ספר קורות כאשאן) מתאר באבאי בן פרהאד מכאשאן את הפלישה האפגאנית (1722–1730) ואת הרדיפות מהן סבלו היהודים, בגינן נאלצו רבים מהם לברוח לחבל גילאן.
במהלך המסע שערך שליט פרס נאדיר שאה לבלימת הפלישה האפגנית בשנת 1733, הרס צבאו כפרים רבים בהם ישבו יהודים וטבח בתושביהם, שחלקם אף אולצו להמיר את דתם לאסלאם. פליטים יהודים רבים שנמלטו מחבל גילאן, קיבלו מקלט בחנאות קובה (Quba) ויושבו על ידי פתח-עלי חאן (Fath Ali Khan of Quba) ביישוב החדש קרמיזי קסבה, בשכונת גילאקי. (היום באזרבייז'אן).