stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דז'ה ארנסטר
הערות שוליים

↑  "Archivált másolat". אורכב מ-המקור ב-2014-05-17.
↑  "Deszo Ernster, 82, Bass; Sang With Met 17 Years". The New York Times (באנגלית). 1981-02-26. נבדק ב-2022-06-08.
↑  Ernster Dezső, mek.oszk.hu (באנגלית)
↑  Mozart's Don Giovanni, נבדק ב-2022-06-08
↑  Wagner: Götterdämmerung - Classics Today (באנגלית)
↑  Met broadcasts Puccini/Strauss/Wagner, classicalcdreview.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810563579405606  BIBSYS: 1058613  BNE: XX1596187  BnF: cb13953266c (data)  CiNii: DA07573628  GND: 132382083  ISNI: 0000 0000 8149 0881  LCCN: n84198936  LNB: 000173613  MusicBrainz: 4fad4988-8ae8-47eb-96e1-8e2d1f1f2af5  NKC: xx0158567  RERO: 02-A012132450  SNAC: w62j9q93  SUDOC: 161101046  VIAF: 69121664   WorldCat (עם VIAF): 69121664
דז'ה בר

| --- | --- |

 לידה:  10 באפריל 1875 קלוצ'ה, הונגריה 
 פטירה:  7 באוקטובר 1924 (בגיל 49) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 שם לידה:  Behr Dezső 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 
דז'ה בֵּר (במקור עד 1904 בֶּר-Behr, (בהונגרית: Bér Dezső; קלוצ'ה, 10 באפריל 1875 – בודפשט, 7 באוקטובר 1924) היה צייר, גרפיקאי, קריקטוריסט מעצב כרזות יהודי-הונגרי. גיסו היה טמאש פאלו עורך דין ומשורר יהודי-הונגרי
קורות חיים

דז'ה בר נולד במשפחה יהודית כבנם של מור בהר וז'ופיה פירניקר. אשתו הייתה ארז'בט בלואר. את לימודי המשפטים עזב בבודפשט לאחר שנתיים ומשנת 1894 למד באוניברסיטה ההונגרית לאמנויות יפות. מ-1898 עד 1901 היה תלמידם של הציירים ברטלן סקיי, אדה באלו ולאסלו הגדוש במכללה לעיצוב וציור. הוא העמיק את לימודיו בחו"ל, למד בפריז, במינכן ואחר כך ברומא. כשחזר הביתה עם עבודתו, הוא הפך לאחת הדמויות הבולטות של אמנות הכרזות ההונגרית המודרנית. רבים משייכים את פיתוח אמנות הכרזה המודרנית בהונגריה בסטנדרט אירופי לשמו של בר ולגזה פראגו. בר עשה איורים לעיתונים למחייתו היומיומית, אך הוא השיג את הפופולריות הגדולה ביותר שלו באיורים המצוירים שלו בנושאים פוליטיים וחברתיים.
עבודתו

הוא שרטט, אייר וצייר לכתבי עת היתוליים שונים כמו "אישטוק המשוגע" (Bolond Istók) ו"מארטון תרנגול" (Márton Kakas), אם כי עבודתו קשורה בעיקר לכתב העת ההיתולי החשוב ביותר בתקופתו לבורשסם ינקו (Borsszem Jankó), שבר היה בהתחלה רק פרילנסר חיצוני שלו ואחר כך חלק מהמערכת הפנימית כמאייר, לימים גם עורך, ולאחר מותו של יוז'ף פראגו הוא היה המנהל האמנותי של כתב העת עד מותו. הוא הודח מתפקידו תחת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, אם כי בשל ידיעותיו ומיומנותו הוא נשאר כעובד העיתון שהפך תחת השליטה המרכזית של הרפובליקה. לאחר נפילת הרפובליקה, חזר לתפקידו המקורי והמשיך לפקח על איכותו האמנותית של העיתון. בשנת 1903 ארגן תערוכה בסלון הלאומי, בשנת 1906 ב"סלון קלמן קבש". ב-1911 זכה במדליית כסף של הסלון הלאומי עם ציורו הצבעוני "חריש סתיוי בגבעת השמש". איוריי בר וכרזותיו הם חלק חשוב בתרבות ההונגרית, כאחת מדמויות המאיירים הבולטים בהונגריה.
הוא נפטר בבודפשט ב-7 באוקטובר 1924, בשעה שתים עשרה וחצי, סיבת המוות הייתה התקף לב והובא למנוחות בבית העלמין פרקשראטי.
מעבודותיו

דיוקן עצמי (1900) (מדיה מעורבת, נייר; גלריית קיזלבך)
חריש סתיוי בגבעת השמש (1911)
טוב יותר מהבית: ברזה (העשור השני של המאה ה-20)
פרסים

מדליית כסף של הסלון הלאומי (1911)
גלריית תמונות

קריקטורה
מלווה מלחמה
העסק
הזקיף ההונגרי 1914
לקריאה נוספת

הספר המשולש של אשט - 1923 / לקסיקון. דז'ה בר
הספר המשולש של אשט - 1927 / לקסיקון. דז'ה בר
לקסיקון ביוגרפי הונגרי. דז'ה בר
טיבור סאנטו: הכרזה ההונגרית - הוצאת קורווינה, 1989.
הערות שוליים

↑   A Belügyminisztérium 1904. évi 52510. sz. rendelete.
↑   Halálesete bejegyezve Budapest I. ker. polgári akv. 1765/1924. folyószám alatt.
↑  "1/4. (1/A.) parcella". אורכב מ-המקור ב-2008-07-02.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300765405171  ISNI: 0000 0003 8182 4716  VIAF: 261920810   WorldCat (עם VIAF): 261920810 
עבודתו של דז'ה בר הייתה קשורה בעיקר לכתב העת ההיתולי בורשסם ינקו
פוסטר (כרזה)
גטו סלונים

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  בלארוס 
 מחוז:  סלונים 
 נתונים
 קואורדינטות:  53°05′49″N 25°19′29″E﻿ / ﻿53.096944444444°N 25.324722222222°E﻿ / 53.096944444444; 25.324722222222
 he
 
גטו סלונים (בפולנית: getto w Słonimiu; בבלארוסית: Слонімскае гета; בגרמנית: Ghetto von Slonim) היה גטו שהוקם בשנת 1941 על ידי האס אס בסלונים במערב בלארוס במהלך מלחמת העולם השנייה. העיר נכבשה על ידי הוורמאכט בשלבים הראשונים של מבצע ברברוסה (פלישת 1941 לברית המועצות). הריגתם של יהודים על ידי חוליות ההשמדה הניידות החלה כמעט מיד. לפני 1939 הייתה העיר סלונים חלק מהרפובליקה הפולנית השנייה.
רקע היסטורי

האזכור הראשון של היהודים בסלונים הוא משנת 1551. הקהילה החלה לפרוח במחצית הראשונה של המאה ה-16. יהודים התמקדו במסחר בעצים ודגנים; חלקם בעסקי מבשלות שיכר, אחרים בתעשיות בניין. בשנים 1635–1642 נבנה בית הכנסת הגדול בסלונים, בסגנון הבארוק. בשנת 1766 מנתה הקהילה המקומית 1,154 חברים. חיי התרבות היהודיים שגשגו בחסות משפחת אוגינסקי (אנ') מהאיחוד הפולני-ליטאי. בני משפחה זו בנו את תעלת אוגינסקי בין הניימן והדנייפר. בעקבות חלוקת פולין על ידי רוסיה, פרוסיה ואוסטריה, הפכה סלונים לחלק מהאימפריה הרוסית בשנת 1795. בה גר הרב אברהם ויינברג, מייסד חסידות סלונים. במאה ה-18 פעלו בעיר שבעה בתי כנסת. בשנת 1897 היו באוכלוסיית סלונים 72% יהודים, אך רבים מהצעירים היהודים בעיר היגרו ממנה. לאחר תקומתה של פולין הריבונית בסוף מלחמת העולם הראשונה, ועל פי מפקד פולין ב-1921, היו בעיר 6,917 יהודים. עשר שנים לאחר מכן, האוכלוסייה היהודית גדלה שוב ל־8,605 – 64% מאוכלוסייה של 16,251 תושבים ובה 4,899 קתולים. בסלונים היו 10 בתי ספר יהודיים חדשים, בהם בית הספר התיכון היידי.
פלישת גרמניה לפולין

במהלך הפלישה הנאצית-סובייטית לפולין בספטמבר 1939 נכבשה סלונים על ידי הצבא האדום. בתוך ימים החל הממשל הסובייטי החדש לחסל את מוסדות הדת, התרבות והפוליטיקה היהודיים. הציונים הואשמו בהיותם מהפכנים והותקפו על רקע זה. ה-NKVD טען שהציונות היא תנועה פשיסטית, אנטי-סובייטית, ובאפריל 1940 שלח 1,000 יהודים לסיביר בגל של גירושים המוניים. גם חברי ה"בונד" נאסרו וגורשו לגולאג.
במקביל הפכה סלונים ליעד מרכזי לפליטים יהודים-פולנים שניסו להימלט ממערב פולין. מספר הפליטים בסתיו 1939 היה כ-2,000 ושנה לאחר מכן כבר היה 15,216, רובם מובטלים. צאלק פרחודניק, שהגיע באופן זמני לסלונים ב-1939, העיר כי הקומוניסטים היהודים השתתפו בפיזור יחידות צבא פולניות יחד עם הפולשים הסובייטים. עם פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות במבצע ברברוסה, גדל מספר היהודים בסלונים ל-22 אלף – כ-70% מכלל האוכלוסייה בעיר.
גטו סלונים

הגרמנים נכנסו לעיר ב-24–26 ביוני 1941 תוך כדי הפצצות והפגזות. יהודים לא גורשו בשלב זה, אך צעדים אנטי-יהודיים הוטלו מיד על מנת להבטיח בידודם של היהודים. מאות גברים נאספו והובאו לאצטדיון העירוני שבו הוכו לעיתים עד מוות בחקירות שנמשכו שבוע. זמן קצר לאחר מכן הוקם בעיר יודנראט ובו עשרה חברים. נשיא היודנראט, וולף ברמן, מנהל בנק לשעבר בן 80, נאלץ לגבות כופר של שני מיליון רובל בזהב ולהעבירו לגרמנים. לאחר מכן נרצחו חברי היודנרט. חברים בולטים אחרים בקהילה חששו להצטרף ליודנרט. המועצה החדשה הייתה אחראית על גיוס פועלים יהודים לעבודת כפייה. הוקם שירות הסדר היהודי ובו 30 גברים במדים. ב-12 ביולי 1941 נצטוו יהודי סלונים לענוד מגן דוד על בגדיהם. כל היהודים המתגוררים סביב מרכז העיר פונו לגטו מוקף חוטי תיל ושומרים. הקבוצה השנייה של חברי היודנרט הוצאה להורג ב-14 בנובמבר 1941. לאחר כל ירי לקחו הרוצחים הגרמנים את חפצי הנרצחים. קרון מלא חפצי ערך יהודיים נשלח לגרמניה תחת ליווי מזוין, בעיקר מעילי פרווה וחפצים עשויים מתכות יקרות.
גטו סלונים > רדיפות נאציות

ההשמדה הגדולה הראשונה של יהודים בסלונים התקיימה ב-17 ביולי 1941, כשהגיעה לעיר יחידת איינזאצקומאנדו 8 בפיקודו של אוטו בדפיש (Badfisch), שהשתייכה לאיינזצגרופה EG-B, עם גדוד משטרה ממינסק. לפני הטבח הוכנו בורות קבורה בפאתי הכפר הסמוך פייטרולוויצ'ה (Pietrolewicze). כ-2,000 יהודים רוכזו בכיכר וכ-1,200 מהם הועלו על משאיות, נשלחו לבורות הירי ונרצחו בירי. משטרת העזר הבלארוסית (שהוקמה ב-7 ביולי 1941) סייעה בזיהוי היהודים מקרב האוכלוסייה. בעלי מלאכה ועובדים קיבלו תעודת זיהוי מיוחדת וניצלו. באוקטובר 1941 הוקם עבורם גטו נפרד. מקצתם קיוו שכישוריהם המקצועיים יצילו אותם ממוות. יהודים נוספים הובאו לגטאות סלונים מהיישובים הסמוכים. במרץ 1942 חוסלו יושבי הגטאות המאולתרים באזור. כל האסירים הובלו ברגל לגטו סלונים.
הרצח ההמוני השני של יהודי סלונים בידי איינזצגרופה B התקיים ב-14 בנובמבר 1941. הגטו הוקף ו-9,000 איש נלקחו במשאיות לכפר צ'פיילוב (Czepielów), שבעה ק"מ משם, שם נורו בבורות. מספר אסירים נמלטו לפני הטבח. יחידת עזר בלארוסית סייעה באיסוף היהודים, בגירושם לאתר הטבח ובירי ביהודים. בירי סייעו גם כוחות עזר לטבים וליטאים. לאחר ההרג ההמוני נעשו סריקות אחר יהודים במחבוא. ב-13 בנובמבר 1941 נותרו בגטו 7,000 עובדים מיומנים, כולם בעבודת כפייה. עדויות שכתבו הניצולים מביניהם שמורות בארכיון המכון ההיסטורי היהודי בוורשה.
גטו סלונים > המרד

בבוקר 29 ביוני 1942 מרדו היהודים כדי להגן על עצמם מרציחות נוספות. המשפחות ירדו אל בונקרים סודיים. מנהרות נחפרו אל מחוץ לגטו. אנשי המחתרת בראשות דוד אפשטיין ירו על החיילים באמצעות כלי נשק ששופצו. לפחות חמישה גרמנים נהרגו ואחרים נפצעו. הנאצים הציתו את הגטו. בית החולים היהודי ובו מטופלים נפגע בידי האס-אס. השמדת הגטו התקיימה בין 29 ביוני ל-15 ביולי 1942. במשך שבועיים נצודו הנמלטים והוסעו במשאיות לשדות ההרג שליד הכפר פייטרולביצה (Pietrolewicze) בידי אנשי אס-אס, אורפו ומשטרת בלארוס. המרד דוכא בסיוע תגבורות לטביות, ליטאיות ואוקראיניות. 8,000–13,000 יהודים נרצחו בבתיהם או ברחובות ובבורות הירי. גטו סלונים צומצם. ב-31 ביולי 1942 הגיש וילהלם קובה (אנ') להינריך לוזה דו"ח המסכם את פעולת חיסול הגטו ואת "ציד היהודים". לדבריו, כ-55,000 יהודים הושמדו באזור.
פעולת השמדה נוספת נערכה ב-20 באוגוסט 1942, במהלכה נאספו ונרצחו כ-700 גברים ו-100 נשים שניקו וקברו את המתים. יהודים רבים נמלטו ליער; 30 איש הקימו קבוצה לוחמת יהודית. אחרים נשארו בצד הארי. על פי האנציקלופדיה של השואה, נרצחו 22,000 יהודים בסלונים וסביבותיה.
לאחר חיסול הגטו

ארבעה חודשים לאחר חיסול הגטו, ב-18 בדצמבר 1942, פשטו הכוחות הנאצים על הכנסייה הקתולית ועל מנזר סמוך. הגרמנים השיגו מידע ממשתפי פעולה בלארוסים לגבי פולנים נוצרים שנתנו מחסה ליהודים שהצליחו להימלט. המשפחות היהודיות הסתתרו בעליות גג, באורוות, במחסנים ובחממות. למחרת נתפסו הכומר אדם שטרק ושתי נזירות שעזרו לו להסתיר ילדים יהודים, הועברו לפייטרולביצה שבפאתי סלונים והוצאו להורג על ידי הגרמנים. שטרק הוכר לאחר מותו כחסיד אומות העולם. שלושה מהקורבנות הנוצריים הוכתרו על ידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני ב-13 ביוני 1999 בוורשה בין 108 קדושי מלחמת העולם השנייה. שתיים מהנזירות היו נזירות פולניות מסלונים שעזרו ליהודים והוצאו להורג בגבעת גורקי פאנטאלוביצקי ב-19 בדצמבר 1942: אווה נוישקובסקה (פל) ומרתה וולובסקה (פל). כמו כן הוכר הכומר אדם שטרק שנהרג יחד עמן. בשנת 2001 היה שטרק הישועי הראשון שזכה בתואר חסיד אומות העולם על ידי מדינת ישראל. הוא הביא לגטו מזון שנרכש בתרומות כספיות. הוא הנפיק תעודות מזויפות שהגנו על פליטים יהודים וקרא לחברי קהילתו לעזור להציל את תושבי הגטו.
הצבא האדום הגיע לסלונים באמצע יולי 1944 במהלך מבצע בגרטיון. לאחר מלחמת העולם השנייה נקבעו מחדש גבולותיה של פולין בוועידת יאלטה ב-1945, על פי דרישותיו של סטלין בוועידת טהראן. סלונים שולבה ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית של ברית המועצות. האוכלוסייה הפולנית גורשה ויושבה בכוח בגבולותיה החדשים של פולין עד סוף 1946. הקהילה היהודית שהושמדה לא שבה לעיר. מאז 1991 סלונים היא אחת ממרכזי מחוז גרודנו שברוסיה.
ראו גם

גטו לחווא
מערב בלארוס
ד'תשכ"ז

ד'תשכ"ז (4727)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-18 בספטמבר 966 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 6 בספטמבר 967. שנה מסוג גכה, איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים. זו שנה שנייה לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג גכה, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
היסטוריה של עם ישראל
גיז'רמו בארוס שלוטו

גיז'רמו בארוס שלוטו (בספרדית: Guillermo Barros Schelotto; נולד ב-4 במאי 1973) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת החלוץ, וכיום מאמן כדורגל.
כשחקן, בארוס שלוטו זכה ב-17 תארים רשמיים ב-16 עונות בליגת העל הארגנטינאית, כולם למעט אחד עם קבוצת בוקה ג'וניורס במדיה שיחק עשר שנים. מלבד לליגה הארגנטינאית, שיחק בארוס שלוטו שלוש שנים ב-MLS.
לגיז'רמו אח תאום בשם גוסטבו, ועקב כך הוא זכה לכינוי "התאום" (בספרדית: "El Mellizo"). השניים שיתפו פעולה במדי חימנסיה לה פלאטה ולזמן קצר גם בבוקה ג'וניורס.
כמאמן, הוביל בארוס שלוטו את קבוצתו לנוס לזכייה בקופה סודאמריקנה.
קריירת משחק > נבחרת ארגנטינה

בארוס שלוטו זכה עם הנבחרת האולימפית של ארגנטינה במסגרת טורניר הכדורגל של המשחקים הפאן-אמריקאיים בשנת 1995, ובשנה זו גם רשם את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת. הוא לא זכה להזדמנויות רבות במדים הלאומיים, בעיקר עקב הדומיננטיות של שחקנים אחרים בעמדה שלו, במיוחד שחקנים ששיחקו בקבוצות מאירופה באותה תקופה. הוא נכלל בסגל הנבחרת לקופה אמריקה 1999, ובשנה זו אף ערך את הופעתו האחרונה במדיה.
בסך הכל רשם בארוס שלוטו עשר הופעות בינלאומיות במדי נבחרת ארגנטינה.
קריירה כמאמן

כשנה לאחר פרישתו, ביולי 2012, קיבל בארוס שלוטו את תפקידו הראשון כמאמן, בקבוצת לנוס. עם בארוס שלוטו על הקווים, זכתה לנוס בתואר הבינלאומי השני בתולדותיה, כשגברה 3-1 בסיכום שני משחקי הגמר על פונטה פרטה הברזילאית בגמר גביע סודאמריקנה של שנת 2013.
ב-2 במרץ 2016 מונה למאמנה של בוקה ג'וניורס. כבר בעונת הבכורה שלו כמאמן, ועל אף עזיבתו של הכוכב הגדול של הקבוצה, קרלוס טבס, הצעיד בארוס שלוטו את בוקה לזכייה באליפות ארגנטינה. עונה לאחר מכן שחזר את ההישג, והוביל את בוקה לאליפות שנייה ברציפות.
תארים > תארים כשחקן

גביע המאה של התאחדות הכדורגל הארגנטינאית: 1993
גביע ליברטדורס (4): 2000, 2001, 2003, 2007
גביע סודאמריקנה (2): 2004, 2005
גביע רקופה סודאמריקנה (2): 2005, 2006
אליפות ארגנטינה (6): 1998 (אפרטורה), 1999 (קלאוסורה), 2000 (אפרטורה), 2003 (אפרטורה), 2005 (אפרטורה), 2006 (קלאוסורה)
הגביע הביניבשתי (2): 2000, 2003
גביע ה-MLS: 2008
תארים > תארים כמאמן

גביע סודאמריקנה: 2013
אליפות ארגנטינה (2): 2016/2017, 2017/2018
תארים > תארים אישיים

שחקן השנה ב-MLS:‏ 2008
ה-MVP של הגמר גביע ה-MLS:‏ 2008
הרכב העונה ב-MLS ‏(2): 2007, 2008
הערות שוליים

↑  מיקי שגיא, בארוס שלוטו דחה את ההצעה לאמן את בוקה ג'וניורס, באתר ynet, 15 בדצמבר 2006
↑  גיז'רמו בארוס שלוטו חוזר למחוזות ילדותו, באתר וואלה, 14 בינואר 2011
↑  חימנסיה לה פלאטה ירדה לליגה השנייה בארגנטינה, באתר וואלה, 30 ביוני 2011
| נבחרת ארגנטינה – קופה אמריקה 1999 |
| --- | --- | --- |
|  1 בורגוס •  2 אז'אלה •  3 סורין •  4 איבארה •  5 סימאונה •  6 סמואל •  7 בארוס שלוטו •  8 זאנטי •  9 פלרמו •  10 אורטגה •   11 לופס •  12 ביסארי • 13 ויוואס •  14 פוצ'טינו • 15 בריסו • 16 גוגליילמינפייטרו • 17 אוסאין • 18 קניה • 19 קלדרון • 20 איימר • 21 גונסאלס • 22 ריקלמה • מאמן: ביילסה |  1 בורגוס •  2 אז'אלה •  3 סורין •  4 איבארה •  5 סימאונה •  6 סמואל •  7 בארוס שלוטו •  8 זאנטי •  9 פלרמו •  10 אורטגה •   11 לופס •  12 ביסארי • 13 ויוואס •  14 פוצ'טינו • 15 בריסו • 16 גוגליילמינפייטרו • 17 אוסאין • 18 קניה • 19 קלדרון • 20 איימר • 21 גונסאלס • 22 ריקלמה • מאמן: ביילסה | ארגנטינה |
ד'תשכ"ו

ד'תשכ"ו (4726)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-31 באוגוסט 965 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 17 בספטמבר 966. שנה מסוג החא, היא מעוברת, ואורכה 383 ימים. זו שנה ראשונה לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג החא, ובה 383 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
ט"ו באדר ב' חל בשבת, ולכן שושן פורים נחוג שלושה ימים - בערים שהיו מוקפות חומה - מיום שישי י"ד באדר ב' ועד יום ראשון ט"ז באדר ב' - זהו פורים משולש.
י"ד בניסן, ערב פסח, חל בשבת, ולכן חלים דיני ערב פסח שחל בשבת.
היסטוריה של עם ישראל
ד'תשכ"ג

ד'תשכ"ג (4723)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-2 בספטמבר 962 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 20 בספטמבר 963. שנה מסוג גכז, היא מעוברת, ואורכה 384 ימים. זו שנה חמישית לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג גכז, ובה 384 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
דבורה ליפשיץ

| --- | --- |

 לידה:  1907 חרקוב, האימפריה הרוסית 
 נרצחה:  1942 (בגיל 35 בערך) גרמניה הנאצית אושוויץ, גרמניה הנאצית 
 ענף מדעי:  בלשנות, שפות שמיות 
 מקום לימודים:  Lycée Français de Varsovie  בית הספר הלאומי לשפות מזרחיות עכשוויות  הפקולטה לאמנויות של פריז 
 מוסדות:  מוזיאון האדם  בית הספר הלאומי לשפות מזרחיות עכשוויות 
 
דבורה ליפשיץ (Déborah (Desirée) Lifchitz (נכתב גם Lifszyc);‏ 5 ביוני 1907, חרקוב – 1942, אושוויץ) הייתה מומחית לשפות שמיות באתיופיה. פרסמה ספר ומספר מאמרים הנחשבים עד היום לאבני דרך בחקר השפות האתיופיות.
ביוגרפיה

ליפשיץ נולדה בחרקוב שברוסיה. ב-1919, בעקבות מהפכת אוקטובר, עזבה משפחתה את חרקוב, בתחילה לחצי האי קרים ולאחר מכן, ב-1920, הגיעו לוורשה. בשנת 1927 עזבה ליפשיץ את ורשה ועברה לפריז, שם למדה שפות מזרחיות והתמחתה בשפות השמיות של אתיופיה. עם סיום לימודיה הצטרפה למשלחת המחקר דקר -ג'יבוטי באפריקה, במסגרתה חקרה את תרבות הפלאשים. עם חזרתה לפריז התקבלה לעבודה במחלקה האפריקאית של מוזיאון האדם. בשנת 1935 הצטרפה למשלחת המוזיאון האתנוגרפי טרוקדרו (Musée d'Ethnographie du Trocadéro) לסודאן הצרפתית, משם הביאה מוצגים מוזיאוניים של תרבות שבט הדוגון, המוצגים כיום בלובר ובמוזיאון קה בראנלי. בשנת 1937 זכתה לקבל אזרחות צרפתית.

לאורך לימודיה ועבודתה במוזיאון האדם שיתפה פעולה וכתבה מאמרים עם חשובי האנתרופולוגים וחוקרי אפריקה בפריז של אותה התקופה, בהם מישל ליריס, וולף לסלאו, מרסל גריאל, מרסל מוס, מרסל כהן, פול באיר, פול ריבט, דניז פולמה ועוד.
עם כיבוש פריז בידי גרמניה הנאצית (1940) נשארה ליפשיץ בפריז אך איבדה את מקום עבודתה עקב החלת חוקי הגזע. ליפשיץ נלקחה תחת חסותו של עמיתה מישל ליריס. בפברואר 1942 נעצרה בידי המשטרה הצרפתית ונלקחה למחנה ריכוז, משם נשלחה לאושוויץ, שם, על פי עדותו של מרסל כהן, נרצחה בגז.
ד'תשכ"ח

ד'תשכ"ח (4728)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-7 בספטמבר 967 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 26 באוגוסט 968. שנה מסוג זשג, איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים. זו שנה שלישית לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זשג, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר.
היסטוריה של עם ישראל
גנאדי סרפנוב

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1 בינואר 1942 מחוז סראטוב
 פטירה:  29 בספטמבר 2005 (בגיל 63) שצ'ולקובו, מחוז מוסקבה
 מידע כללי
 בשירות:  קוסמונאוט בשירות תוכנית החלל הסובייטית
 לאום:  ברית המועצות סובייטי/רוסיה רוסיה
 השכלה:  Balashov Higher Military Aviation School of Pilots (1964)  אקדמיית חיל האוויר ע"ש גגארין (1978) 
 עיסוקים נוספים:  טייס קרב
 תקופת השירות:  1965–1982 (כ־17 שנים)
 דרגה:  קולונל
 זמן שהייה בחלל:  2 ימים, 0 שעות, 12 דקות
 משימות
 סויוז 15
 עיטורים
  
 
גנאדי וסילייביץ' סרפנוב (ברוסית: Геннадий Васильевич Сарафанов;1 בינואר 1942 –  29 בספטמבר 2005) הוא קוסמונאוט סובייטי שטס לחלל במסגרת תוכנית סויוז.
קורות חיים

גנאדי סרפנוב נולד בכפר במחוז סראטוב למשפחת פקיד. תוך זמן קצר המשפחה עברה להתגורר לסראטוב, בו בשנת 1959 הוא סיים בית הספר. בשנת 1964 סרפנוב סיים בית הספר לטייס והוצב בחיל האוויר הסובייטי.
בשנת 1963 הוא נכלל ביחידת הקוסמונאוטים והחל בהכנות לטיסת חלל.
בשנת 1974 סרפנוב השתתף בטיסת חללית סויוז 15 לצד לב דיומין. בעקבות תקלה טכנית טיסה התקצרה והם חזרו לכדור הארץ לאחר יומיים.
גנאדי סרפנוב המשיך להתכונן למשימות חלל נוספות ובמקביל סיים את עבודת הדוקטורט.
בשנת 1986 בעקבות מחלה, סרפנוב שוחרר מיחידת הקוסמונאוטים ועזב את חיל האוויר הסובייטי. הוא עבד בתעשייה וכיהן במספר תפקידים ציבוריים.
גנאדי סרפנוב התגורר בעיירה במחוז מוסקבה ונפטר בשנת 2005 בעקבות ניתוח שהסתבך.
גנאדי פיש

| --- | --- |

 לידה:  20 באפריל 1973 (בן 51) סימפרופול, ברה"מ 
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב אמן (מ-2007)
 מד כושר מרבי:  2550 (דצמבר 2005)
 מד כושר נוכחי:  2445 ‏(אוקטובר 2024)
 מדינה:  ברית המועצות, אוקראינה, גרמניה
 
גנאדי פיש (ברוסית: Геннадий Фиш; נולד ב-20 באפריל 1973) הוא שחמטאי אוקראיני-גרמני בדרגת רב אמן.
ביוגרפיה

פיש נולד בסימפרופול. בשנת 1992 סיים במקום ה-14 באליפות העולם לנוער. בשנת 1994 הוענקה לו דרגת אמן בינלאומי. בשנת 1996 סיים במקום השביעי באליפות אוקראינה.
פיש היגר בשנת 2001 לגרמניה. בשנת 2005 בתחרות בגרמניה בבד-צבישנן סיים במקום השני (ניצח ארקדי רוטשטיין, לב גוטמן היה שלישי). באליפות גרמניה שנערכה בשנת 2005 סיים במקום השלישי.
בשנת 2007 הוענקה לו דרגת רב אמן.
הוא השתתף באליפות אירופה למועדונים כחלק מקבוצת מועדון של העיר ברמן.
דיוויזיית תכאוור ה-23

| --- | --- |

תג
 פרטים
 מדינה:  איראן איראן
 שיוך:  הצבא האיראני
 סוג:  טאקאבר (הכוחות המיוחדים של איראן)
 בסיס האם:  פאראנדק, טהראן
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1979–הווה (כ־45 שנים)
 מקים היחידה:  מנוכר חוסרודאד
דיוויזיית תכאוור ה-23 (פרסית : لشگر ۲۳ تکاور) היא דיוויזיית תכאוור (כוחות מיוחדים) של צבא היבשה של הרפובליקה האסלאמית של איראן שבסיסה בפרנדכ, במחוז רובאט כרים בפרובינציית טהראן.
היסטוריה

דיוויזיית הסיירים ה-23 החלה את פעילותה בשם בריגדת הכוחות המיוחדים ה-23. ב-1979 לאחר המהפכה, גדלה מבריגדה לדיוויזיה. בהמשך נפרדה בריגדת הכוחות המיוחדים המוטסים 65 (בריגדת NOHED) מהדוויזיה והפכה ליחידה עצמאית. בדיוויזיית הסיירים ה-23 יש כיום 2 חטיבות: חטיבת סיור 123 פרנדק וחטיבת סיור 223.
היסטוריה > הקמה

בשנות ה-30, תכננה איראן להקים יחידת סיירים, השאה הטיל את המשימה על מנוכר חוסרודאד. היחידה הוקמה לראשונה כבריגדת קומנדו ונקראה בריגדת הכוחות המיוחדים 23 הרכב היחידה היה: חמישה גדודים מבצעיים, גדוד תמיכה, חטיבת תקשורת ופלוגת אימונים. שמה שונה ליחידה זו "חטיבת הכוחות המיוחדים המוטסים 23", ושנה לאחר מכן נוספו למבנה חטיבה 23 נוספו שתי יחידות נוספות, כוח שחרור בני ערובה ופלגת לוחמה פסיכולוגית.
פעילות

במהלך מלחמת איראן-עיראק, הדיוויזיה עסקה בעיקר בלחימה בחזית הצפונית לרבות סביב סרדשט, מערב אזרבייג'ן על מנת למנוע מכוחות צבא עיראק להתרכז בחזית הדרומית.
ב-8 בינואר 2020, דיוויזיית תכאוור ה-23 הייתה אחראית לירי בשוגג על טיסה 752 של Ukraine International Airlines מעל טהראן, והרגה את כל 176 האנשים שהיו על המטוס.
הערות שוליים

↑  "23rd Takavar Division". Military Wiki (באנגלית). נבדק ב-2021-12-12.
1 2  23rd Takavar Division, Historica Wiki (באנגלית)
↑  خبرگزاری باشگاه خبرنگاران | آخرین اخبار ایران و جهان | YJC, "تیپ نوهد" سلاح هوشمند ايران در برابر دشمنان, fa, ‏۱۳۹۱/۰۶/۰۹ - ۰۱:۵۷ (בפרסית)
↑  آمادگی لشکر ۲۳ متحرک هجومی برای مقابله با تهدیدات, snn.ir
↑  ورود سلاح‌های جدید تک‌تیرانداز و جلیقه ضدگلوله ایرانی به سازمان رزم تکاوران ارتش, مشرق نیوز, ‏2013-06-24 (בפרסית)
↑  لشکر ۲۳ تکاور نیرویی ویژه در قلب نزاجاست, همشهری آنلاین, ‏2014-10-01 (בפרסית)
↑  یک سرو گردن بالاتر از تکاوران آمریکایی, همشهری آنلاین, ‏2012-04-16 (בפרסית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא איראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גנאדי סטרקאלוב

| --- | --- |

גנאדי סטרקאלוב, 1994
 לידה:  28 באוקטובר 1940 מחוז מוסקבה, ברית המועצות
 פטירה:  25 בדצמבר 2004 (בגיל 64) מוסקבה
 מידע כללי
 בשירות:  קוסמונאוט בשירות תוכנית החלל הסובייטית ורוסקוסמוס
 לאום:  ברית המועצות ברית המועצות/רוסיה רוסיה
 השכלה:  האוניברסיטה הטכנית ע"ש באומן במוסקבה (1965) 
 עיסוק בעבר:  מהנדס
 תקופת השירות:  1973–1995 (כ־22 שנים)
 זמן שהייה בחלל:  268 ימים, 22 שעות, 24 דקות
 מספר פעילות חוץ-רכבית:  4
 זמן שהייה בפעילות חוץ-רכבית:  22 שעות, 7 דקות
 משימות
 סויוז T-3, סויוז T-8, סויוז T-11, סויוז TM-10, סויוז TM-21
 עיטורים
  (פעמיים)   (3 פעמים)   
 
גנאדי מיכאילוביץ' סטרקאלוב (ברוסית: Геннадий Михайлович Стрекалов; 26 באוקטובר 1940 –  25 בדצמבר 2004) הוא קוסמונאוט סובייטי שטס ב-5 משימות חלל כחבר משלחת לתחנת החלל סאליוט 6 וסאליוט 7.
ביוגרפיה

סטרקאלוב נולד בעיירה מיטישצ'י במחוז מוסקבה. הוא סיים בית הספר בעיר קורוליוב והתחיל לעבוד במפעל להרכבת חללית. בשנת 1960 הוא התחיל ללמוד הנדסה ובמקביל עבד במחלקת תכנון מס' 1. לאחר סיום הלימודים הוא המשיך בעבודה ובמקביל, בשנת 1983 סיים עבודת הדוקטורט.
בשנת 1973 סטרקאלוב נכלל ביחידת הקוסמונאוטים.
בשנת 1980 הוא ביצע טיסה בחללית סויוז T-3 לצד לאוניד קיזים ואולג מקארוב. במהלך טיסה נבדקו פתרונות תכנוניות חדשות.
בשנת 1983 נערכה הטיסה השנייה בחללית סויוז T-8 לצד ולדימיר טיטוב ואלכסנדר סרברוב. במהלך טיסה זו הייתה מתוכננת עגינה לתחנת החלל סליוט 7 שבוטלה לאור בעיות טכניות.
בשנת 1984 נערכה הטיסה השלישית בחללית סויוז T-11 לצד יורי מלישב כמפקד וראקש שרמה (הודו). הם חזרו לכדור הארץ לאחר כשבוע בחללית סויוז T-10.
בשנת 1990 נערכה הטיסה הרביעית בחללית סויוז TM-10 לצד גנאדי מנאקוב. צוות החל בביצוע תוכנית של משלחת מס' 7. במהלך טיסה זו סטרקאלוב ביצע פעילות חוץ רכבית במהלך הם הצליחו לסגור פתח במודול "קוואנט 2" אך לא היה ניתן להחזיר אותו למצב שמיש.
בשנת 1995 נערכה הטיסה החמישית בחללית סויוז TM-21 לצד ולדימיר דז'ורוב ונורמן ת'אגארד (ארצות הברית). לאחר קבלת אחריות על תחנת החלל משלחת מס' 18 בפיקוד ולדימיר דז'ורוב החלה את פעילותה. במהלך טיסה זו סטרקאלוב ביצע פעילויות חוץ רכביות נוספות.
בשנת 1995 סטרקאלוב עזב את יחידת הסוקמונאוטים אך המשיך בעבודתו בתאגיד הטילים והחלל אנרגיה.
לאחר פרישה לגמלאות, סטרקאלוב כיהן במספר תפקידים ציבוריים.