stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צחוק מוקלט
היסטוריה של הצחוק המוקלט

אף שהוא מזוהה ביותר עם המדיום הטלוויזיוני, הצחוק המוקלט הופיע לראשונה בתוכניות רדיו בארצות הברית לקראת סוף שנות ה-40.
תוכנית הטלוויזיה הראשונה שעשתה שימוש בפסקול של צחוק מוקלט הייתה "המופע של האנק מק'קיון" (The Hank McCune Show) בשנת 1950. באותה תקופה תוכניות הטלוויזיה שלא היו מועברות בשידור חי היו מצולמות בטכניקה של מצלמה אחת, בדומה לקולנוע. שיטת צילום זו לא אפשרה להקליט את התוכניות מול קהל חי, כפי שהיה נהוג בתוכניות טלוויזיה ורדיו אחרות, כך שהפסקול של התוכנית לא כלל צחוק של הקהל באולפן. מהנדס הקול צ'ארלס דגלאס לקח על עצמו לתקן את המצב: הוא דגם קטעי צחוק רבים, מחיאות כפיים וקולות נוספים, אותם ערך לתוך פסקול שדימה את התגובות של הקהל.
מעט לאחר הצגתו של הצחוק המוקלט פיתחו לוסיל בול ודזי ארנאס שיטה לצילום מול קהל חי, על ידי שימוש בכמה מצלמות במקביל. התוכנית "לוסי אהובתי" (I Love Lucy) בכיכובם, שעלתה לשידור בשנת 1951, צולמה מול קהל חי. עם זאת, תוכניות מאוחרות יותר שצולמו מול קהל חי נהגו להוסיף צחוק מוקלט על מנת לחזק ולהדגיש את הצחוק "הטבעי" של הקהל באולפן.
למרות ההצלחה של "לוסי אהובתי", מרבית הקומדיות בארצות הברית בשנות ה-50 וה-60 עדיין צולמו בטכניקה של מצלמה אחת, ונהגו לעשות שימוש נרחב בפסקול של צחוק מוקלט. ברשתות השידור אף החלו להתייחס לצחוק המוקלט כאל אמצעי למיתוג תוכניות טלוויזיה כקומדיות, לאחר שמבחני צפייה הראו כי הקהל מגיב באופן חיובי הרבה יותר לתוכניות עם צחוק מוקלט.
למרות זאת, השימוש בצחוק מוקלט עורר גם התנגדות בקרב חלק מהיוצרים והצופים. יוצר סדרת הטלוויזיה מ.א.ש, לארי גלברט, רצה להקליטה ללא צחוק מלאכותי, "כפי שהיה במלחמת קוריאה האמיתית", אך רשת CBS התנגדה לכך. בסופו של דבר הושגה פשרה, לפיה רוב הסצנות שצולמו בחדרי הניתוח לא לוו בצחוק מוקלט. גם צ'ארלס מ. שולץ, יוצר הקומיקס "פינאטס" והדמויות של סנופי וצ'רלי בראון, התבקש להוסיף צחוק מוקלט לספיישל הטלוויזיוני הראשון של הקומיקס, אך הוא סירב. למרות זאת, התוכנית זכתה להצלחה רבה בקרב מבקרים ובקרב הקהל הרחב.
נורמן ליר, מפיק הסדרה "הכל נשאר במשפחה" ששודרה בשנות ה-70, מתגאה בהזדמנויות רבות בכך שהסדרה הוקלטה בפני קהל, והצחוק שנשמע בתוכנית הוא תגובה אמיתית לסצנות בסדרה, ללא שימוש בצחוק מוקלט. הדבר אף הוכרז בקולו של רוב ריינר בזמן כתוביות הסיום של כל פרק. העונה התשיעית והאחרונה צולמה ללא קהל, והפרקים הערוכים הוקרנו לקהל כדי לקבל תגובות אותנטיות. ההכרזה בסוף הפרק שונתה בהתאם.
בסוף שנות ה-90 ובראשית שנות האלפיים, ההימנעות המכוונת משימוש בצחוק מוקלט הפכה נפוצה יותר, בעיקר בסדרות שהפקתן יקרה יותר, ושלא צולמו באולפן אחד, כגון "מלקולם באמצע", "סקראבס", "בטי" או "המשרד". לצדן, נמשך שידורן של סדרות טלוויזיה שהשתמשו בצחוק מוקלט, כגון "כולם אוהבים את ריימונד" ו"מופע שנות ה-70".
צחוק מוקלט בטלוויזיה הישראלית

בקומדיות מצבים ישראליות, כמו קרובים קרובים, "החיים זה לא הכל", "בנות הזהב (סדרת טלוויזיה ישראלית)" או "ייסורי אפרים", החברים של נאור,
הפיג'מות ועוד, נעשה שימוש בצחוק מוקלט. בסדרות קומיות אחרות שאינן קומדיות מצבים בחרו גם באופציות אחרות: ב"קצרים" משתמשים בצחוק מוקלט, "זהו זה!" ו"ארץ נהדרת"  צולמו בפני קהל חי, ואילו הפסקול של "החמישייה הקאמרית" ושל "הקומדי סטור" לא לוו בצחוק.
יחסי אתיופיה–גרמניה

| יחסי אתיופיה–גרמניה |
| --- | --- |
אתיופיה: גרמניה


אתיופיה: גרמניה
שטח (בקילומטר רבוע)
1,104,300: 357,022
אוכלוסייה
134,059,199: 84,270,844
תמ"ג (במיליוני דולרים)
163,698: 4,456,081
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,221: 52,878
משטר
רפובליקה פדרלית דמוקרטית: רפובליקה פדרלית

יחסי אתיופיה–גרמניה הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה הדמוקרטית הפדרלית של אתיופיה לבין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה. היחסים בין גרמניה לאתיופיה נשארו יציבים לאורך ההיסטוריה. בשנת 2005 נחגג יום מאה השנים לכינון היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין שתי המדינות.
סקירה כללית

ממשלת גרמניה מסייעת לאתיופיה בתחומי החינוך, הכלכלה, הביטחון, החקלאות, משאבי הטבע ועוד. בנוסף, הממשלה מעניקה סיוע לפליטים באתיופיה על מנת לעזור להם להשתלב במערכת החינוך ובשוק העבודה. ממשלת גרמניה התחייבה לספק כ-48 מיליון יורו עבור מערכת החינוך האתיופית עד 2020. גם בתחום החקלאות, גרמניה התחייבה לספק כ-66.5 מיליון יורו שיעזור בפיתוח החקלאות הארצית.
ביקורים מדרג גבוה

הקיסר האתיופי, היילה סלאסי, ביקר בגרמניה בשנת 1954.
היינריך ליבקה, נשיא גרמניה, ביקר באתיופיה ב-1964.
רומן הרצוג, נשיא גרמניה, ביקר באתיופיה ב-1996.
הורסט קלר, נשיא גרמניה ביקר באתיופיה ב-2004.
אנגלה מרקל, הקנצלרית הגרמנית ביקרה באתיופיה ב-2007 ושוב באוקטובר 2016.
וולדה ג'ורג'יס, נשיאת אתיופיה, ביקרה בגרמניה ב-2008.
יואכים גאוק, נשיא גרמניה ביקר באתיופיה ב-2013.
היילמריאם דסאלן, ראש ממשלת אתיופיה, ביקר בגרמניה בדצמבר 2014.
יחסים כלכליים

בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מגרמניה לאתיופיה הגיעה לסך 607 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה מכונות שטיפה, טלפונים, שנאים, מחשבים, משאבות אוויר, לתת, מכוניות, חלקי רכב, טבק מגולגל, טרקטורים, חלקי ברזל, עץ מנוסר ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מאתיופיה לגרמניה הגיעה לסך 202 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה מיץ פירות, חליפות, סוודרים, קפה, לימון, פלפל ועוד.
בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מגרמניה לאתיופיה הגיעה לסך 347 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה טורבינות גז, טלפונים, שנאים, מחשבים, משאבות אוויר, חיטה, מכוניות, חלקי רכב, טרקטורים ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מאתיופיה לגרמניה הגיעה לסך 241 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה חליפות, סוודרים, נעליים, חולצות, קפה, בצל, פלפל ועוד.
ייצוג

אתיופיה מיוצגת בגרמניה על ידי 2 קונסוליות בברמן, דיסלדורף, קונסוליה כללית בפרנקפורט ועל ידי שגרירות שהיא מחזיקה בברלין, בירת המדינה.
גרמניה מיוצגת באתיופיה על ידי שגרירות שהיא מחזיקה באדיס אבבה, בירת המדינה.
יוסף שלוש (הנכד)

הרב יוסף יצחק שלוש (נולד בסיוון ה'תשכ"א, יוני 1961) הוא רב חרדי ספרדי ישראלי המכהן כרב המועצה האזורית דרום השרון וחבר מועצת הרבנות הראשית.
ביוגרפיה

אביו הוא הרב דוד שלוש, רבה של נתניה, והוא נקרא על שם סבו הרב יוסף שלוש רב העדה המערבית בירושלים שנפטר כשנה לפני לידתו. אמו דינה הייתה בתו של הרב מאיר ועקנין ונכדתו של הרב דוד ועקנין, שניהם כיהנו כרבני העיר טבריה.
מכהן כרב המועצה האזורית דרום השרון לצד הרב יצחק יעקובוביץ'. בשנת 2010 הקים את "ארגון הרבנים בהתיישבות" המייצג את רבני המועצות האזוריות והיישובים, ועומד בראשו.
בשנת 2017 התמודד על תפקיד רבה של טבריה. הוא זכה לתמיכת חותנו רב העיר הקודם דוד פרץ וסיעת הבית היהודי בעיר, אך הפסיד לרב משה צבי בוחבוט שנתמך על ידי מועצת חכמי התורה.
היה ממובילי המאבק כנגד הרפורמות ברבנות הראשית שעליהן המליצה ועדה בראשות הראל גולדברג, כנגד "חוק צוהר" (פתיחת אזורי רישום לנישואין) וכנגד המתווה לפתיחת ענף הכשרות לתחרות. מנגד, התנגד להחרמתו של השר לשירותי דת מתן כהנא, וספג על כך ביקורת.
בבחירות למועצת הרבנות הראשית שהתקיימו בשנת 2018 התמודד על אחד מחמשת המקומות השמורים לרבנים ספרדים, אך הגיע למקום השישי. בעקבות פטירתו של חבר המועצה הרב שמעון אליטוב, נכנס הרב שלוש במקומו כחבר המועצה ב-2 במרץ 2023.
חיים אישיים

נשוי לדינה, בתו של הרב דוד פרץ, רבה של טבריה. מתגורר בפתח תקווה.
ספרים שערך והוציא לאור

ההדיר את שו"ת וידבר דוד – מאת אבי-סבו רבי דוד ועקנין רבה של טבריה. תשס"ט.
דברי יוסף – דרשות על התורה והמועדים והספדים מאת סבו הרב יוסף שלוש. תש"ע.
שו"ת זכור לאברהם מאת הרב אברהם אביכזיר. תשפ"א.
הוציא לאור את הספר אמת לדוד על אביו הרב דוד שלוש, מאת שלמה מיארה. תשע"ז.
הערות שוליים

↑  ראו מכתב סבו הרב מאיר ועקנין לרגל לידתו, הובא אצל שלמה מיארה, "אמת לדוד", תשע"ז, עמ' 288.
↑  איתי גדסי, סערה • רבה הראשי של טבריה במכתב נגד החלטת מועצת החכמים, 15 בינואר 2016
↑  רפאל לוי, רב העיר טבריה לשעבר נגד אריה דרעי, באתר ערוץ 7, 17 בינואר 2016
↑  ישי כהן, ‏הגאון רבי משה בוחבוט – נבחר לרבה של טבריה, באתר כיכר השבת, 20 בנובמבר 2017
↑  יוסי וייס, ‏רבנים זעקו: "לא ניתן למשרד הדתות להרוס מוסד הרבנות", באתר כיכר השבת, 21 בפברואר 2011
↑  "החוק מלמד את הציבור הישראלי לשקר', באתר JDN‏, 4 במאי 2012
↑  ישי כהן, ‏נתיג הרבנים תקף: "מתווה הכשרות חמור נגד רבני ישראל כולם", באתר כיכר השבת, 19 ביולי 2018
↑  גיא עזרא, ‏הרב יוסף שלוש: אסור לי לדבר עם מתן כהנא?, באתר "סרוגים", 11 באוגוסט 2021
↑  אורלי הררי, הרב יוסף שלוש הצהיר אמונים כחבר מועצת הרבנות הראשית בפני נשיא המדינה, באתר ערוץ 7, 2 במרץ 2023
אורלי יניב

| --- | --- |

אורלי יניב 1991
 לידה:  1 באפריל 1957 (בת 67)
 מדינה:  ישראל ישראל
אורלי יניב (נולדה ב-1 באפריל 1957) היא עורכת מוזיקלית, שדרנית ומגישת רדיו וטלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה

יניב נולדה בשם אורלי צוקרמן להורים שהגיעו מאוסטריה, ועלו עם עליית הנוער בשנת 1938. סבה, מצד אביה, העתיק מוינה לתל אביב מסעדה שניהלו שם במשך שנים, ואביה לקח בהמשך את ניהול העסק המשפחתי. היא האמצעית בין שתי אחיות נוספות ולמדה כמותן בעירוני ה' בתל אביב. את דרכה בתקשורת החלה בשנת 1975 בתחנת הרדיו גלי צה"ל כששירתה שם בתפקיד קריינית.
בין התוכניות שהגישה וערכה בגלי צה"ל: "לא רוצים לישון", "מוזיקה היום", "ציפורי לילה", "פגישה יומית", "משהו לצהריים", מצעדים, מרתונים, ספישלים, תוכניות אירוח, ראיונות ועוד.
בשנת 1979 החלה להגיש את תוכניות הספורט של הערוץ הראשון (והיחידי אז). בנוסף ל"מהר יותר, גבוה יותר, חזק יותר", שהייתה תוכנית הספורט לילדים ובני נוער, ו"משחק השבוע" ששודרה בימי חמישי, הגישה ביחד עם יורם ארבל, את תוכנית הטלוויזיה "מבט ספורט" שזכתה לפופולריות רבה, ושימשה בתפקיד זה שמונה שנים רצופות. זמן קצר לאחר מכן החלה להגיש בנוסף לכך מהדורות של "מבט לחדשות".
במערכת הבחירות של 1981 הגישה את תשדירי התעמולה של המערך.
בשנת 1984 השתתפה בפרק של הסדרה הפופולרית של הטלוויזיה החינוכית הישראלית, "קרובים קרובים", בתפקיד של קריינית חדשות בטלוויזיה. בשנים 1988–1989 הנחתה ביחד עם קובי מידן את התוכנית "רואים 6/6" בטלוויזיה החינוכית.
בנוסף הייתה מגישת החדשות בתוכנית "רואים עולם" בערוץ הראשון, בין השנים 1988–1991. היא פוטרה מהערוץ הראשון על ידי מנהל הערוץ, יוסף בראל, לאחר שחברה ליורם ארבל בשידור מגזין ספורט במסגרת שידורי הניסיון של ערוץ 2.
בתקופת מלחמת המפרץ הראשונה הגישה יניב מהדורות חדשות בשם "7 וחצי בעולם" בערוץ 2 הניסיוני (ששידר אז במסגרת של שידורי ניסיון), והייתה הדמות הנשית היחידה שהופיעה על המסך בתקופה הרגישה ההיא (עובדה שלימים נחשבה נקודת ציון בהיסטוריה של השתלבות נשים בתפקידי הגשת חדשות במדיום הטלוויזיוני בישראל).
בשנים 1996–1997 הנחתה את התוכנית "מבט נשי" בחינוכית 23.
בשנת 1996 הפסיקה לשדר את תוכניתה בגלגלצ בעקבות חילוקי דעות מקצועיים עם מנהל התחנה אלדד קובלנץ. בחודש אפריל 2008 חזרה לגלגלצ (שהייתה אז תחת הנהלתה של דלית עופר) לאחר 12 שנות היעדרות, כשהיא עורכת ומגישה את התוכנית השבועית "לינק". בינואר 2012 החלה יניב להגיש בגלגלצ את התוכנית היומית "שתיקת הכבישים". בנוסף, הגישה בגלי צה"ל את התוכנית היומית "יוצאים לאור" במשך שנתיים עד סוף אוקטובר 2014. באותה שנה השאילה את קולה להצגה "נפילה בשידור חי" (ע"פי מחזה מאת אריה קרישק) בכיכובו של אלכס אנסקי.
מאז תחילת נובמבר 2014 יניב ערכה והגישה בגלי-צה"ל תוכנית שבועית בת שעתיים ("מוזיקה בעריכה אישית", המוגשת בכל יום שישי בין השעות 20:00-22:00), ובינואר 2016 החלה יניב לערוך ולהגיש בגלגלצ גם תוכנית ערב יומית משותפת עם יואב קוטנר (ששודרה בימים ראשון עד רביעי בין השעות 21:00-22:00).
באפריל 2024 הגישה יניב את תוכניתה האחרונה בגלי צה"ל ועזבה את התחנה.
חיים אישיים

בשנת 1989 נרדמה יניב בביתה ושכחה סיר על כירת גז דולקת. המים שגלשו כיבו את האש, וכתוצאה מדליפת הגז איבדה יניב את הכרתה. לאחר שלא הגיעה לעבודתה, הזעיקו חבריה לעבודה את המשטרה לביתה. איציק אפרים, קצין המשטרה שפרץ לביתה, הציל את חייה של יניב, ולימים נישאו השניים. לזוג בן אחד. אפרים נפטר ב-2017, לאחר שלקה בליבו בזמן נסיעה, בן 60 היה במותו.
גיסה של יניב, היה השדרן והעורך המוזיקלי, דובי לנץ.
הערות שוליים

1 2  מערכת העולם הזה,
חתיכות על הגלים (על קרייניות תחנת גלי צה"ל, וביניהן אורלי יניב), "העולם הזה", 26 בנובמבר 1975
↑  הצבתה של אורלי יניב בתפקיד מגישה משותפת של התוכנית "מבט ספורט" לצידו של יורם ארבל הייתה רעיון פורץ דרך של אלכס גלעדי, והוכיחה את עצמה בתוך זמן קצר. השניים הפכו לצוות שידור ברמה בינלאומית, והפכו את התוכנית "מבט ספורט" לאחת מספינות הדגל של הטלוויזיה הישראלית הציבורית, כך העיד לימים יואש אלרואי, מי שהיה בשעתו מנהל מחלקת הספורט של הערוץ הראשון
↑  עינת לחובר ודפנה למיש, העיתונאיות, באתר העין השביעית, 13 באוגוסט 2015
↑  גדעון מרון, ⁩מעריב⁩, ⁨נישאת לקצין שהצילה ממוות, באתר אוסף העיתונות, הספרייה הלאומית, ‏19 בדצמבר 1990
↑  "איבדנו חבר יקר": נפטר תושב העיר, איציק אפרים, שלקה בליבו בזמן נהיגה, באתר צומת השרון רעננה, ‏2 ביולי 2017
אורלי יניב באולפן שידורי הניסיון של ערוץ 2 עם הבמאי ופרופ' זאב סגל
שרת–לקוח

במרכז – שרת, ומסביבו מחוברים לקוחות
מודל שרת–לקוח (באנגלית: Client-server model) הוא ארכיטקטורת תוכנה לחישוב מבוזר, אשר מגדירה את היחס בין תוכנות משתפות פעולה. המודל מחלק את המשימות או עומס העבודה בין ספק השירות או המשאבים – השרת, לבין מבקש השירות – הלקוח. שרת–לקוח הוא אחת מתצורות ההתקשרות הנפוצות ברשתות מחשבים. השרת הוא תוכנה פסיבית, המאזינה לרשת ומחכה לקבל בקשות. הלקוח לעומתו בדרך כלל מהווה את ממשק המשתמש – הוא מופעל על ידי המשתמש ופונה לשרת כאשר הוא זקוק למידע או שירותים ממנו.
בדרך כלל, תוכנות השרת והלקוח רצות על גבי מחשבים שונים והתקשורת ביניהן מתבצעת על גבי רשת מחשבים. עם זאת, תוכנות השרת והלקוח יכולות לפעול גם על גבי אותו המחשב. שרת הוא מחשב המריץ תוכנת שרת אחת או יותר, אשר חולקת את המשאבים שלה עם הלקוחות. הלקוח אינו חולק את המשאבים שלו, אלא מבקש תכנים ושירותים (ביצוע פונקציות) מהשרת. לפיכך, הלקוח הוא זה שיוזם את ההתקשרות עם השרת, אשר ממתין לבקשות נכנסות.
מודל שרת–לקוח הפך לאחד מהרעיונות המרכזיים ברשתות מחשבים. רבים מהיישומים העסקיים הנכתבים כיום משתמשים במודל זה (ראו Enterprise software), כמו גם פרוטוקולי התקשורת העיקריים של האינטרנט, לדוגמה: Telnet,‏ SSH,‏ SMTP,‏ DNS,‏ HTTP ועוד.
את האינטראקציה בין לקוח ושרת נוהגים לתאר באמצעות תרשימי הרצף במסגרת ה-Unified Modeling Language.
דוגמאות

שירותים כגון דואר אלקטרוני (לדוגמה: שרת Exchange), גישה לאתרי אינטרנט, וגישה למסדי נתונים, כולם בנויים במודל שרת–לקוח.
לדוגמה, משתמש הניגש לחשבון הבנק שלו דרך האינטרנט, משתמש בדפדפן המשמש כתוכנת לקוח על מנת לשלוח בקשה לשרת HTTP של הבנק. שרת ה-HTTP יכול בתורו להעביר את הבקשה לתוכנת לקוח מסד נתונים שהוא מריץ, אשר שולחת בקשה לשרת מסד נתונים שנמצא על גבי מחשב אחר של הבנק, על מנת לאחזר את פרטי החשבון של המשתמש. מצב החשבון מוחזר לתוכנת לקוח מסד הנתונים, שמחזירה את הנתונים לדפדפן (תוכנת הלקוח של המשתמש), אשר לבסוף מציג את הנתונים למשתמש.
דוגמאות ספציפיות לתוכנות לקוח: דפדפנים, לקוחות דואר אלקטרוני (לדוגמה: Microsoft Outlook), לקוחות צ'אט, ועוד.
דוגמאות ספציפיות לתוכנות שרת: שרתי HTTP, שרתי FTP, שרתי יישומים, שרתי מסדי נתונים, שרתי דואר, שרתי קבצים, שרתי הדפסה, ועוד.
רוב ה-Web services הם גם סוגים של שרתים.
סוגי לקוחות

נהוג להפריד את הלקוחות ללקוח "דל" (Thin client), כזה שמסוגל רק לבצע את ההתחברות לשרת, והשרת הוא זה שמנהל את כל התקשורת עם המשתמש, ולקוח "עשיר" (Rich client), כזה שמבצע את כל האינטראקציה עם המשתמש בעצמו, ופונה לשרת רק על מנת לאחזר נתונים. בעבר היה שימוש נפוץ במסופים, שהיוו לקוחות "רזים", התחברו למחשב מרכזי (Mainframe) וביצעו את כל הפעולות עליו, אך עם ההתקדמות המהירה של המחשבים האישיים הם נדחקו הצידה בשנות ה-90 ופינו את מקומם ללקוחות "עשירים", המקטינים את תעבורת הרשת ואת העומס על השרת. התפתחות האינטרנט והגידול ברוחב הפס החזירו את הלקוח הדל למרכז התמונה.
ראו גם

שרת
צד שרת
צד לקוח
קצה לקצה
מונחים בתוכנה
סכמה המתארת את הקשר בין שרת ללקוחות
השוואה בין מחשב אישי טיפוסי (משמאל) לבין "לקוח דל" (מימין)
דוד קאהן

רבי דוד קאהן (נולד בט' בטבת ה'תש"ז, 1 בינואר 1947) הוא האדמו"ר מתולדות אהרן משנת 1996, בנו השני של האדמו"ר הקודם רבי אברהם יצחק קאהן.
ביוגרפיה

נולד בירושלים לרבי אברהם יצחק קאהן מתולדות אהרן, וליענטא, בת רבי אהרן ראטה, מייסד השושלת. נשא את הינדא (נפטרה באדר א' תשפ"ב), בתו של רבי נפתלי צבי לאבין מזידיטשוב–ויליאמסבורג, ועבר להתגורר בארצות הברית סמוך לחמיו. סומן כיורש ההנהגה של החסידות בידי רוב החסידים עוד בימי חוליו של אביו, דבר שעורר התנגדות אצל תומכי אחיו הבכור, הרב שמואל יעקב קאהן. בסופו של דבר, לאחר פטירת האב, חזר לישראל וקיבל את הנהגת חסידות תולדות אהרון. הרב שמואל יעקב הקים חצר משלו בשם תולדות אברהם יצחק.
הרב דוד קאהן נחשב שמרן ביחס לאחיו הבכור. לצד דבקותו במורשת אבותיו, הוא מתאפיין בדאגתו לכלל, גם אלה שאינם שייכים לחצרו ואינם דוגלים בהשקפותיו ומסייע להם כלכלית ומורלית. הוא עומד בראש ארגון חסד "שערי רחמים" לאלמנות ויתומים ותומך בהם בגלוי ובסתר לצד משלוחי מנות בפורים, מצות לליל הסדר וכדומה. לצדו עומדת בראש הארגון אחותו הרבנית רייזל רוטנברג.
האדמו"ר פועל לעידוד האברכים הצעירים בחסידות להמשיך בלימוד תורה לאחר הנישואין בכולל, בניגוד לתקופת אביו, כאשר בזמנו המגמה העיקרית הייתה לצאת לשוק העבודה לאחר הנישואין.
חיבר ספר בשם "חסד נעוריך", המיועד לבחורים.
רבי דוד הלחין מספר ניגוני דבקות חסידיים, בהם "צמאה נפשי", "ואמונה כל זאת", "רחם בחסדך" ו"ניגון דביקות".
משפחתו

לרב קאהן שבעה בנים וחמש בנות. בניו:
בנו הגדול הרב ישראל יוסף, ראש הכוללים תורת נחמיה ו"באר יוסף" בירושלים. נשוי למרים גנענדל בת הרב נתן נטא פערל שליט"א ראש הכולל "שער השמים" טבריה
הרב אהרן קאהן, רב הקהילה במונסי. נשוי לאסתר בת רבי זיידא אליעזר זאב רוזנבוים, האדמו"ר מקרעטשניף סיגעט.
הרב משה, רב בית הכנסת דינוב בירושלים ורב הקהילה בטבריה ובלונדון. נשוי למרים לאה בת רבי נפתלי מושקוביץ, האדמו"ר ממעליץ באשדוד.
הרב מנחם נחום, רב הקהילה בגבעת ירושלים בבית שמש. נשוי לשרה ליבא, בת דודו רבי משה קאהן ראש ישיבת תולדות אהרן.
הרב ישעיה, רב הקהילה בבורו פארק. נשוי לחיה בת הרב נחום אפרים טייטלבוים מוואלווא.
הרב יואל יחיאל, רב הקהילה בקריית יואל. נשוי למרים איידל באשא, בת דודו הרב אלימלך לאווי, האדמו"ר מטאהש.
שלמה לייב, רב הקהילה בבני ברק. חתן הרב יהושע מנחם שטרן, רב חסידות רחמסטריווקא בבני ברק.
בנותיו וחתניו:
באשא מרים איידל, נשואה לאברהם רבינוביץ, בנו של רבי יהושע אשר רבינוביץ, האדמו"ר מזליחוב.
סימא, נשואה לרבי חיים מרדכי רוזנבוים, האדמו"ר מטשערנוביץ, בן רבי ישראל ניסן מקרעטשניף בקריית גת.
סאשא רייזל, נשואה לאליהו גינזבורג, בנו של רבי משולם פייש גינזבורג, האדמו"ר מחוסט בבורו פארק.
רחל, נשואה לברוך כהנא, בנו של רבי מאיר יעקב ישראל וישורון כהנא מספינקא סוליצא.
אסתר מלכה ברכה, נשואה לנתן פרידמן, נכדו של הרב ישראל חיים מנשה פרידמן, ראב"ד סאטמר בויליאמסבורג.
הערות שוליים

↑  משה ויסברג, הפיוסים ההיסטוריים בעולם החסידות | חלק 1, באתר בחדרי חרדים, 25 בספטמבר 2018
↑   דוד קאהן, סרטון  באתר יוטיוב
| חבורת שומרי אמונים ושושלתה |
| --- | --- | --- |
| רבני ואדמו"רי השושלת | אהרן ראטה • אברהם חיים ראטה • אברהם יצחק קאהן • דוד קאהן • שמואל יעקב קאהן • ישראל חיים קאהן • יוסף יואל קאהן • משה קאהן |  |
| שושלת חסידויות | חבורת שומר אמונים • חסידות שומרי אמונים • חסידות נחלת אהרן • חסידות מבקשי אמונה • חסידות תולדות אברהם יצחק • חסידות תולדות אהרן |  |
| ספרי חסידות | שומר אמונים • נועם הלבבות • שולחן הטהור • טהרת הקודש • מבקש אמונה • מצותיך שעשועי • דברי אמונה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007372873105171  ISNI: 0000 0000 3186 3416  LCCN: n94099769  VIAF: 65706794   WorldCat (עם VIAF): 65706794 
האדמו"ר בהיכל בית המדרש הגדול של החסידות (לצד הרב משה שטרנבוך)
ישיבת תולדות אהרן
עם הרב שטרנבוך
קימי (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  סטיבן סודרברג 
 תסריט:  דייוויד קפ 
 שחקנים ראשיים:  זואי קרביץ אינדיה דה בופורט ריטה וילסון אמילי קורדו אנדרו דיילי רובין גיבנס דווין רטריי Derek DelGaudio Byron Bowers אריקה קריסטנסן ג'יימי קמיל ג'ייקוב ורגאס צ'ארלס הלפורד 
 מוזיקה:  Cliff Martinez
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  אולפני האחים וורנר  ניו ליין סינמה
 חברה מפיצה:  HBO Max 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2022 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מתח, סרט משטרה 
 תקציב:  $3.5 million
 דף הסרט ב־IMDb
 
קימי הוא סרט מתח אמריקאי משנת 2022 בבימויו של סטיבן סודרברג ובכיכובה של זואי קרביץ. הסרט נכתב והופק על ידי דייוויד קפ ויצא ב-HBO Max ב-10 בפברואר 2022.
עלילה

בראדלי הסלינג, מנכ"ל תאגיד טכנולוגיה בשם Amygdala, נותן ראיון על המוצר החדש של החברה, Kimi.‏ Kimi הוא רמקול חכם שעושה שימוש שנוי במחלוקת בניטור אנושי כדי לשפר את אלגוריתם החיפוש של המכשיר. אמיגדלה מתכננת בקרוב לערוך הנפקה ראשונה לציבור, שעומדת להכניס להאסלינג הון.
אנג'לה צ'יילדס היא עובדת של Amygdala בסיאטל שעובדת מהבית בניטור הקלטות ממכשירי Kimi ומבצעת תיקונים בתוכנה. היא סובלת מחרדה ואגורפוביה עקב תקיפה בעבר, שהוחמרה על ידי מגפת COVID-19. המגע האנושי העיקרי שלה הוא עם בן זוגה הרומנטי טרי, השכן שלה ממול אותו היא פוגשת למין בדירתה. יום אחד בזמן העבודה, אנג'לה מקבלת הקלטה שנראית כמתעדת תקיפה מינית אלימה על ידי אדם בשם בראד. בעזרת עמיתה לעבודה דריוס, היא ניגשת למידע של בעל החשבון, אישה בשם סמנתה. אנג'לה חושפת עוד מההקלטות של סמנתה, כולל אחת שנשמעת כמו הרצח שלה. מתגלה ש"בראד" הוא למעשה בראדלי הסלינג עצמו ושסמנתה הייתה המאהבת שלו. בראדלי הזמין את הרצח מרוצח בשם ריבאס. אנג'לה מעבירה את ההקלטות לדיסק און קי.
היא מדווחת על התקרית לממונה עליה, שמפנה אותה לנטלי צ'ודהורי, מנהלת באמיגדלה. אנג'לה מנסה להשיג את צ'אודורי בטלפון מספר פעמים, אך בסופו של דבר משתכנעת להגיע למשרדה באופן אישי, עם הבטחה שה - FBI יעודכן על המקרה. במשרד, אנג'לה מוטרדת כאשר נראה שצ'אודורי אינה מתכוונת לפנות לרשויות ומזכירה לה את החופשה הקודמת בשל מצבה הנפשי. בעודה ממתינה ליצירת קשר עם ה-FBI, היא מקבלת הודעה מדריוס שמישהו מחק את הקלטות הקול של סמנתה משרתי האמיגדלה וזמן קצר לאחר מכן רואה שני גברים אלמונים נכנסים למשרד. היא בורחת וצועדת ברגל לעבר משרד סמוך של ה-FBI, ריבאס ושותפיו רודפים אחריה ומבצעים מעקב באמצעות הטלפון הנייד שלה.
הגברים משיגים את אנג'לה ומנסים להכניס אותה בכוח לניידת, אך קבוצה של מפגינים בקרבת מקום מונעת ממנה להיחטף. עם זאת, אחד מאנשיו של ריבאס, האקר בשם יורי, מסוגל להסיק לאן מועדות פניה מהיסטוריית החיפושים שלה. אנג'לה מסוממת ונלקחת חזרה לדירתה על ידי החוטפים שלה, שמתכננים לערוך פלישה לבית כדי לכסות את הרצח שלה. בדרכם פנימה, הם נקטעים על ידי קווין, שכן שגם הוא מבלה את כל זמנו בפנים ונעשה מודאג לאחר שראה את אנג'לה עוזבת את הבית. קווין נדקר, מסיח את דעתם של התוקפים, אבל ריבאס כבר מחכה בתוך דירתה. הוא מחרים את הדיסק און קי ומתחיל למחוק את ההקלטות מהמחשב הנייד של אנג'לה, אבל היא משתמשת במכשיר הקימי שלה כדי להסיח שוב את דעתם של ריבאס ואנשיו, לברוח לקומה גבוהה יותר. היא מאלתרת נשק - אקדח מסמרים שהשאיר פרויקט בנייה בדירה שמעליה, ומשתמשת בו כדי להרוג את הפולשים. טרי, שאיתו תכננה להיפגש, מגיע בדיוק כשהיא מתקשרת למשטרה.
אפילוג מראה שבראדלי הסלינג נעצר על רצח סמנתה. אנג'לה, מתהדרת בתסרוקת חדשה, ואוכלת ארוחת בוקר עם טרי מחוץ לדירתה.
ליהוק

זואי קרביץ - אנג'לה צ'יילדס
ביירון באוורס - טרי יוז
חיימה קמיל - אנטוניו ריבאס
אריקה כריסטנסן - סמנתה ג'ריטי
דרק דלגאודיו - בראדלי הסלינג
רובין גיבנס - אמא של אנג'לה
אינדיה דה בופור - שרון
צ'ארלס האלפורד - הבריון הגבוה
דווין ראטריי - קווין
ג'ייקוב ורגאס - הבריון עם המשקפיים
ריטה וילסון - נטלי צ'ודהורי
בטסי ברנטלי - קימי (קול)
אלכס דוברנקו - דריוס פופסקו
דייוויד וויין - רופא השיניים של אנג'לה
אנדי דיילי - כריסטיאן הולוואי
אמילי קורודה - ד"ר שרה ברנס
הפקה

ב-25 בפברואר 2021, הוכרז שסטיבן סודרברג יביים את הסרט קימי עבור בית ההפקות ניו ליין סינמה, עם זואי קרביץ ככוכבת הסרט. במרץ 2021, ביירון באוורס, ג'יימי קמיל, ג'ייקוב ורגאס ודרק דלגאודיו הצטרפו לצוות השחקנים. באפריל 2021, אריקה כריסטנסן ודווין ראטריי הצטרפו לצוות השחקנים. שלב הצילומים החל באפריל 2021 בלוס אנג'לס, שם צולמו רוב סצנות הפנים. במאי עברה ההפקה לסיאטל כדי לצלם סצנות חוץ.
יציאה לאור

Kimi יצא ב-HBO Max ב-10 בפברואר 2022. הסרט יצא ב-DVD ובדיגיטל ב-12 באפריל 2022.