stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרשם האוכלוסין
בישראל > תפקיד פקיד הרישום

מספר רב של פסקי דין דנו בשאלת סמכויות פקיד הרישום. פרק ג' לחוק קובע כי פקיד הרישום רשאי לדרוש ממי שמסר הודעה על פרטי רישום למסור לפקיד כל ידיעה או מסמך שברשותו הנוגעים לפרטי הרישום (סעיף 19(1)). כן רשאי הוא לרשום הצהרה (בכתב או בעל-פה) על אמיתות ידיעה או מסמך שנמסרו לו (סעיף 19(2)). חוק המרשם מבחין בין רישום ראשון לבין רישום שינויים. הרישום הראשון ייעשה על פי "תעודה ציבורית", ובאין תעודה כזאת, על פי הודעת המבקש. רישום שינויים נעשה רק על בסיס תעודה ציבורית המעידה על השינוי.
בישראל > גנבת מאגר הנתונים

עותק מלא של מאגר הנתונים נגנב בשנת 2006 והופץ באינטרנט. על פי החשד, גנבת הנתונים נעשתה על ידי עובד קבלן של משרד העבודה והרווחה. הנתונים הגנובים הופצו יחד עם תוכנה בשם "אגרון" לעיון בהם, וזו שימשה לשלל מטרות שיש בהן פגיעה בפרטיות וייתכן גם בביטחון האישי. גונב המאגר ומפיץ המאגר נדונו למאסר.
בישראל > מרשם האוכלוסין במערכת הבחירות

בהתאם לחוק הבחירות לכנסת, פנקס הבוחרים, שהוא רשימת כל בעלי זכות הבחירה בבחירות לכנסת, נגזר מתוך מרשם האוכלוסין. קביעת הקלפי שבה יצביע כל אדם נעשית אף היא לפי כתובתו במרשם האוכלוסין. בפנקס הבוחרים נרשם שם המשפחה של כל בעל זכות בחירה, שמו הפרטי, שם אביו או אמו, שנת לידתו, מענו ומספר הזהות שלו. טיפול דומה, ביחס לבחירות לרשויות המקומיות נעשה בהתאם לחוק הרשויות המקומיות (בחירות).
לקראת הבחירות מקבלת כל מפלגה את פנקס הבוחרים, לשם יצירת קשר עם ציבור הבוחרים.
במדינות אחרות > בממלכה המאוחדת (בריטניה)

המרשם בממלכה המאוחדת הונהג בשנת 1837 ונגע לרשום פרטי כל תושבי אנגליה וויילס. בממלכה המאוחדת יש לרשום לידות תוך 42 ימים, ומוות תוך 5 ימים, טקסי נישואים נרשמים מיד לאחר הטקס. בסקוטלנד הונהג המרשם ב-1 בינואר 1855 ובו נרשמים פרטים נוספים שאינם נרשמים בבריטניה.
במדינות אחרות > בארצות הברית

במדינות ארצות הברית, מרשם האוכלוסין מנוהל בנפרד על ידי כל מדינה ומדינה, ובמישור הפדרלי פועלת לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית. במדינות השונות קיימים משרדי הסטטיסטיקה החשובה (באנגלית: Office of Vital Statistics או Office of Vital Records), המחזיקים את תעודות הלידה, תעודות הפטירה ותעודות הנישואים. תעודות אחרות בעלות חשיבות (כגון תעודות שינוי שם או גירושין מוחזקים לרוב במשרדי פקידות בתי המשפט (באנגלית: Clerk of Court)) בכל מחוז ומחוז ולא במרשם הרשמי של המדינה.
במדינות אחרות > מרשם האוכלוסין הפלסטיני

לאחר הקמת הרשות הפלסטינית, המשרד לעניינים אזרחיים שלה החל להנפיק תעודות זהות באישור ישראל, שהעבירה לרשותה את מסד הנתונים שבו מספרי הזהות של תושבי השטחים וממשיכה להקצות את מספרי הזהות. בשנת 1996 חזרה בה ישראל מהסכמה זו, ומאז היא שולטת במרשם האוכלוסין הפלסטיני, המשותף לרצועת עזה ולגדה המערבית. במקרים של שינוי במרשם האוכלוסין, הרשות הפלסטינית יכולה להנפיק תעודה או ספח רק לאחר קבלת אישור ישראלי. קובץ מרשם האוכלוסין מוחזק על ידי ישראל, ועל בסיס מידע זה נקבע מי מוכר כתושב פלסטיני לצורך קבלת היתר כניסה לישראל. פלסטיני הרשום כתושב רצועת עזה נחשב לשוהה בלתי חוקי אם הוא נמצא בתחומי הגדה המערבית.
הערות שוליים

↑  ע"א 630/70 טמרין נ' מדינת ישראל, פ"ד כו(1) 197; בג"ץ 147/70 שטדמן נ' שר הפנים, פ"ד כד(1) 766; בג"ץ 1031/93 פסרו (גולדשטיין) נ' שר הפנים, פ"ד יט(4) 661, 676
↑  ניב ליליאן ואהוד קינן, מעקב: המידע האישי של אזרחי ישראל מופץ ברשת, באתר ynet, 11 באוקטובר 2007
↑  אבי בליזובסקי, ‏דליפת הענק של מרשם האוכלוסין לאינטרנט פוענחה לאחר חמש שנים, באתר "אנשים ומחשבים", 24 באוקטובר 2011
↑  יאיר אטינגר, דליפת מרשם האוכלוסין הובילה למהפכה בעולם החרדי, באתר הארץ, 25 באוקטובר 2011
↑  גלעד גרוסמן‏, חשש: פרטי מרשם האוכלוסין ישמשו לתביעת חיילי צה"ל - וואלה חדשות, באתר וואלה, 25 באוקטובר 2011
↑  שאלות ותשובות - שימוש במידע אישי על אזרחים מפנקס הבוחרים, באתר הרשות להגנת הפרטיות
↑  מרשם האוכלוסין, באתר גישה, ‏14 בנובמבר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4245143-7
מרכז קשר

מרכז קשר הוא מקום סגור המופעל על ידי משרד הרווחה ומאויש על ידי עובדים סוציאליים ופקידי סעד, המאפשר מפגש מוגן ומפוקח בין ילדים לבין אחד מהוריהם. המפגשים נערכים במרכז קשר לאחר הפניה של עובד סוציאלי או של בית המשפט, לרוב במקרים של מאבק גירושין קשה, סכסוך זוגיות, אלימות במשפחה, התעללות בילדים, צווי הרחקה, העברת הילד למשפחת אומנה או פנימייה, ועוד. מרכזי הקשר עשויים לשמש כתחליף להסדר זמני שהות של הורה עם ילדו. המרכז מהווה "תחנה זמנית" לקראת קשר עצמאי בעתיד בין ההורה לילדיו, ומטרתו לסייע בחידוש הקשר בין ההורה לילד, בנייתו ושימורו, תוך הדרכה והכוונה.
מרכזי קשר פרוסים בכל רחבי ישראל; פועלים בה 63 מרכזי קשר נכון ל-2010. בני המשפחה נפגשים במרכז הקשר כשעה או שעתיים בשבוע, בימי חול. צוות המרכז צופה במפגשים ומדווח על מהלכם לפקיד הסעד, אשר כותב לבית המשפט דוחות תקופתיים על הקשר.
פנייה למרכז קשר

בדרך כלל ילדים והורים מופנים למרכז קשר כאשר ישנו חשש למסוכנות מצד ההורה הלא משמורן. לעיתים נוצר הצורך במרכז הקשר כאשר ישנו סכסוך עוצמתי בין ההורים ומרכז הקשר משמש נקודת העברה של הילדים בהסדרי הראייה. מקרה אחר שבו נפגשים הורים עם ילדיהם במרכז קשר הוא כאשר יש החלטה של משרד הרווחה או בית המשפט לנוער להוציא את הילדים להשמה חוץ ביתית (אומנה, פנימיות או מוסדות), לאחר בדיקת מסוגלות הורית של ההורים והכרזה על הקטין כ"נזקק"; במקרה זה, ההורים הביולוגיים יכולים לפגוש את ילדיהם במרכז קשר.
במקרים של הסדר זמני שהות עם הורה לא-משמורן, ההפניה למרכז נעשית על ידי בית משפט לענייני משפחה, בית דין רבני או יחידות הסיוע שליד בית המשפט, בכפוף להמלצה של פקיד הסעד לסדרי דין לאחר מינויו לחקור ולהמליץ או לפקח על הסדר זמני שהות לאחר פסק דין. גם עובד סוציאלי יכול להפנות למרכז קשר לאחר התייעצות עם ראש הצוות, מדריך או פקיד סעד. ניתן להתקבל גם בהסכמת שני ההורים על כך.
בסוף 2017 פעלו בישראל 66 מרכזי קשר הורים–ילדים הפרוסים בכל רחבי הארץ. מדי שנה מטופלים באותם המרכזים כ־2,400 משפחות, בהן מעל 4,000 ילדים. במרכז הקשר ישנן שתי אוכלוסיות עיקריות: 51% מן המשפחות בטיפול ממושך הופנו למרכזי הקשר על רקע של השמה חוץ-ביתית ו- 49% על רקע של סכסוך גירושין. ב-30% מן המשפחות בטיפול ממושך הייתה היסטוריה של הפסקת קשר או של נתק שנמשך מעל שנה. מרבית המשפחות המטופלות במרכזי הקשר בטיפול ממושך, נמצאות בטיפול 3–5 שנים, וממוצע משך הטיפול בהן עומד על 4 שנים. בעבור 73% מן המשפחות ההתערבות במרכזי הקשר כוללת פיקוח בלבד.
מרכזי קשר בעולם

בבריטניה הוקם מרכז הקשר הראשון בסקוטלנד ב-1988, וכיום פועלים בה כ-350 מרכזים. המרכזים מופעלים כיום לרוב באמצעות גופים קהילתיים מקומיים שאינם ממוסדים, כגון הכנסייה המקומית. הגוף התומך במרכזים אלו הוא האגודה הלאומית למרכזי קשר.
באוסטרליה הוקמו מרכזי הקשר תחת התוכנית הממשלתית לשירותי יחסי משפחה, והם פועלים תחת פיקוחה. ב-2004 פעלו באוסטרליה כ-35 מרכזי קשר, ובנוסף פועלים בה מספר מרכזי קשר לא ממוסדים.
בישראל פועלים 63 מרכזי קשר נכון ל-2010, בהם נפגשות לאורך השנה כ-2,000 משפחות עם יותר מ-4,000 ילדים.
ביקורת על מרכזי קשר

הורים לא-משמורנים רבים טוענים כי מניעת מפגשים חופשיים עם ילדיהם ושליחתם להיפגש עימם במרכזי קשר תחת פיקוח, מתאפשרת בקלות רבה מדי על ידי בתי המשפט ושירותי הרווחה, ועשויה לשמש כקלף מיקוח וכנשק עבור ההורה המשמורן בכל מקרה של אי-הסכמה בסכסוכים זוגיים ומאבקי גירושין. כן נטען שהמפגשים במרכזי קשר, המפוקחים בתצפית של עובד סוציאלי מאחורי חלון זכוכית חד-כיווני, פוגעים בחופשיות ואותנטיות הקשר בין ההורה לילד, עלולים ליצור פגיעה רגשית בקרב הילדים וההורים, ואף ריחוק בין ההורים לילדיהם.
מספר מחקרים שפורסמו לקראת סוף העשור הראשון של המאה ה-21 מצביעים כי בבריטניה, שיעור האובדנות של ילדים אשר פגשו את אביהם במרכזי קשר היה גבוה עד פי 40 מזה של ילדים אשר גדלו במשמורת-משותפת.[דרוש מקור] בין השאר, על רקע פרסומם של מחקרים אלו פתחו ארגוני אבות קיצוניים בבריטניה (בהם ארגון F4J הבריטי), בקמפיין אלים במיוחד כנגד רשויות הרווחה בבריטניה אשר כלל השחתת רכוש ממשלתי, דבר שהוביל מחד להתנגשות עם רשויות אכיפת החוק, ולהגדרה עצמית של ארגון F4J כ"ארגון מפר-חוק", אך מאידך צמצם במידה רבה את השימוש במרכזים אלו ברחבי הממלכה. ההסלמה בבריטניה גררה בין השאר גם התלהמות והקצנה בקרב ארגוני אבות נוספים, בישראל ובעולם כולו, ושימשה דגל למאבק הבינלאומי בתופעת מרכזי הקשר, ואף להתמרדות כללית שכללה אבות שלא הסכימו להופיע למפגשים עם ילדיהם במרכזי קשר.
ראו גם

הורות לאחר גירושין או פרידה
הערות שוליים

↑  מרכז קשר הורים ילדים, באתר עיריית נתניה;
מרכז קשר, באתר עיריית מעלה אדומים;
מרכז קשר הורה ילד, באתר עיריית עכו
↑  הוועדה לזכויות הילד, דיון בנושא פעילות מרכזי קשר הורים-ילדים - 6 במרץ 2018, באתר main.knesset.gov.il
↑  ד"ר טלי באייר טופילסקי, ד"ר רחל סבו-לאל, שלי בלוך, המשפחות המקבלות טיפול ממושך במרכזי קשר הורים-ילדים (2016), https://brookdale.jdc.org.il/wp-content/uploads/2018/01/731-16_heb_report.pdf
נקודת אוואנס

|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 קואורדינטות:  72°01′00″S 96°47′00″W﻿ / ﻿72.0167°S 96.7833°W﻿ / -72.0167; -96.7833
 נתונים מדיניים
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינקודת אוואנס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינקודת אוואנס
 
נקודת אוואנס (באנגלית: Evans Point) היא לשון יבשה מכוסה קרח, הבולטת לתוך מצר פיקוק, בחוף הדרומי של האי ת'רסטון, בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
הנקודה נמצאת בין מפרצון קואות'ר ומפרצון קאדוולאדר.
הנקודת נמצאת 28 קילומטרים מערבית - צפון-מערבית מנקודת וון דר וול.
איי טרייס מצויים בסמוך ממערב לנקודה, בתוך מצר פיקוק.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הנקודה

הנקודה מופתה לראשונה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בדצמבר 1946, במסגרת מבצע קפיצה לגובה.
היסטוריה > מקור השם

שמה של הנקודה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הנקודה נקראת על שמו של ריצ'רד אוואנס (Richard Evans), אוקיינוגרף ששירת על אוניית צי ארצות הברית ברטון איילנד (USS Burton Island), במהלך משלחת החקר של צי ארצות הברית לים בלינגסהאוזן בפברואר 1960.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9  מידע גאוגרפי והיסטורי
נצרות קתולית מזרחית

|  שורשים, סיווג והנהגה |
| --- | --- |
 דת:  נצרות
 זרם:  כנסיות קתוליות בעלות חוק עצמאי וטקסים ליטורגיים 
 ארגונים ופעילות
 מוסדות:  הכנסייה הקתולית הארמנית, Syro-Malabar Church, Syro-Malankara Catholic Church, הכנסייה הקתולית האתיופית, Eritrean Catholic Church, הכנסייה המרונית, הכנסייה הקתולית הקופטית, הכנסייה הסורית הקתולית, הכנסייה הכלדאית קתולית, Byzantine Catholic Churches 
 
נצרות קתולית מזרחית הוא שם קיבוצי למספר כנסיות או זרמים נוצריים אוטונומיים (סואי יוריס), הסרים למרות האפיפיור שברומא.
נצרות קתולית מזרחית

כל אחת מהכנסיות הקתוליות המזרחיות שומרת על הליטורגיה, התאולוגיה והמסורת של הזרם הנוצרי המזרחי ממנו היא נובעת או אליו היא הייתה קשורה, ואלה הן בעיקר הנצרות האוריינטלית, וכן הנצרות האורתודוקסית. מסיבה זו כנסיות הנצרות הקתולית המזרחית נבדלות זו מזו במובנים רבים - הן באספקטים הרעיוניים והתאולוגיים והן באספקטים המעשיים של הפולחן והנוהג.
מאידך כל הכנסיות הקתוליות המזרחיות מכירות בזהות שבינן לבין הנצרות הקתולית, מקבלות את מרות הבישוף של רומא ומכירות בבכורתו בין כל הבישופים, כממשיך את דרכו של השליח פטרוס הקדוש. הכרה זו מפרידה בין הכנסיות הקתוליות המזרחיות לבין הכנסיות המזרחיות שאינן קתוליות, וכמעט לכל כנסייה קתולית מזרחית יש כנסייה מזרחית "תואמת" (כנסייה קופטית קתולית - הכנסייה הקופטית, הכנסייה הארמנית הקתולית - הכנסייה הארמנית וכו'). קיימים רק מספר יוצאי דופן לכך: למרונים אין כנסייה מזרחית מקבילה; הכנסייה הכלדית הקתולית(אנ') גדולה בהרבה ממקבילתה ה"מזרחית" שממנה צמחה, הכנסייה האשורית; וגם בין הנוצרים של תומאס הקדוש יש מיעוט זעום של לא-קתולים לעומת הרוב המשתייך לכנסייה הסורית-מלברית. הכנסיות הקתוליות המזרחיות נוצרו מאז התקופה הצלבנית אגב פיצול מכנסייה מזרחית וקבלת מרות האפיפיור, או שנוסדו ככנסייה חדשה המכירה בסמכותו. מעבר לסיבות תאולוגיות לפיצול בין הכנסייה המזרחית המקורית, היו קיימות גם סיבות פוליטיות. בחלק מן המדינות היו הקתולים בעלי מעמד מועדף על אורתודוקסים (למשל אוקראינה כשהייתה תחת שליטת האיחוד הפולני-ליטאי). ברחבי האימפריה העות'מאנית יכלו חברי הכנסיות הקתוליות המזרחיות ליהנות מהגנה של הכס הקדוש. קיימות לפיכך טענות כי למשל הכנסייה היוונית הקתולית אינה למעשה כנסייה נפרדת, אלא "תכסיס" פוליטי שנקטו אורתודוקסים במספר מקרים.
למרות שהכנסיות ה"אוניאטיות" משמרות את רוב הנוהגים של כנסיות-האם הלא-קתוליות שלהן, ישנם הבדלי עומק תאולוגיים דקים אך משמעותיים. לדוגמה, הכנסייה הקתולית הארמנית נצרכה לדחות את המיאפיזיטיות של הכנסייה האפוסטולית הארמנית ולקבל את הדיופיזיטיות. מספר נוסחאות בסידורי התפילה שלה תוקנו בהתאם, ולמרות שמדובר היה רק במחיקת כמה משפטים אלו בעלי חשיבות אמונית מפליגה. ב"חג האורתודוקסיה" המציין את הבסת האיקונוקלסטים ובו מוקעים כל הכופרים בתולדות הנצרות המזרחית, לא מזכירים האוניאטים ברשימת המנודים את שמות אלו שהואשמו בקתוליות.
הכנסיות הקתוליות המזרחיות

מבחינה היסטורית היו הכנסיות המזרחיות ממוקמות במזרח אירופה, המזרח התיכון, צפון אפריקה, הודו ובאתיופיה, אך בשל הגירה התפשטו מאמיניהם ברחבי העולם, וברוב המדינות בהן הם חיים, קיים ממסד קתולי מזרחי לצד ממסד קתולי "מערבי". אריתראה היא המדינה היחידה בעולם בה קיים רק ממסד קתולי מזרחי.
הכנסיות הקתוליות המזרחיות מתחלקות לחמש קבוצות עיקריות בהתאם לשייכות הליטורגית שלהן, ואלה הן לצד שנת היווסדן או איחודן עם הנצרות הקתולית:
ליטורגיה אלכסנדרונית:
הכנסייה הקופטית הקתולית - 1741.
הכנסייה האתיופית הקתולית - 1846.
ליטורגיה אנטיוכית:
הכנסייה המרונית - 1182.
הכנסייה הסורית הקתולית - 1781.
הכנסייה הסורית-מלנקרית - 1930.
ליטורגיה ארמנית:
הכנסייה הקתולית הארמנית - 1742.
ליטורגיה סורית מזרחית או כלדית:
הכנסייה הכלדית הקתולית - 1692.
הכנסייה הסורית-מלברית - התאריך במחלוקת.
ליטורגיה ביזנטית:
הכנסייה היוונית-קתולית האלבנית - 1628.
הכנסייה היוונית-קתולית הבלארוסית - 1596.
הכנסייה היוונית-קתולית הבולגרית - 1861.
הכנסייה היוונית-קתולית הקרואטית - 1611.
הכנסייה היוונית ביזנטית - 1829.
הכנסייה היוונית-קתולית ההונגרית - 1646.
הכנסייה האיטלקית-אלבנית הקתולית - 1784.
הכנסייה היוונית-קתולית המקדונית - 1918.
הכנסייה המלכיתית היוונית-קתולית - 1726.
הכנסייה היוונית-קתולית הרומנית - 1697.
הכנסייה הקתולית הרוסית - 1905.
הכנסייה הרותנית הרוסית - 1646.
הכנסייה היוונית-קתולית הסלובקית - 1646.
הכנסייה היוונית-קתולית האוקראינית - 1595.
הכנסיות הקתוליות המזרחיות > הכנסייה המזרחית-קתולית בישראל

רוב מאמיני הכנסייה המזרחית-קתולית בישראל הם חברי הכנסייה המלכיתית היוונית-קתולית, ולכן נקראים לרוב הנוצרים היוונים קתולים. את הכנסייה בישראל מנהיג בישוף, רבים מאנשי הכמורה מקבלים חינוך במוסדות קתולים "מערבים" של הוותיקן, והזיהוי כקתולי מזרחי אינו חזק כבעבר.
הערות שוליים

↑  יוסף אלגזי, לזכרו של אוהב אדם ושוחר צדק, באתר "העוקץ", 18 ביולי 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007294681205171  GND: 4186892-4  LCCN: sh85021154  NKC: ph206890 
מדינות שיש להן את המטה של כנסיות מזרח קתוליות מסוימות (אדום: טקס ביזנטי, ירוק: טקס אלכסנדרוני, צהוב: אחרים)
מרכז קרנרט לאמנויות הבמה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אולם תיאטרון, מרכז אמנויות במה 
 מיקום:  אורבנה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1969
 תאריך פתיחה רשמי:  1969 
 קואורדינטות:  40°06′28″N 88°13′22″W﻿ / ﻿40.1078°N 88.2228°W﻿ / 40.1078; -88.2228
 www.krannertcenter.com
  (למפת אילינוי מוגדלת) ספרינגפילד שיקגו אורורה רוקפורד ג'ולייט פאוריה ווקיגן ויסקונסין ימת מישיגן  איווה מיזורי קנטקי אינדיאנה מי.מרכז קרנרט לאמנויות הבמה(למפת אילינוי רגילה) ספרינגפילד שיקגו אורורה רוקפורד ג'ולייט פאוריה ווקיגן ויסקונסין ימת מישיגן  איווה מיזורי קנטקי אינדיאנה מי.מרכז קרנרט לאמנויות הבמה
 
מרכז קרנרט לאמנויות הבמה (באנגלית: Krannert Center for the Performing Arts) הוא מתחם אקדמי ותרבותי בעיר אורבנה שבמדינת אילינוי בארצות הברית. מחלקות המחול, התיאטרון והמוזיקה של אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין ממוקמות ומשתמשות במתחם אשר מנוהל על ידי מוסד ללא כוונת רווח. המרכז נקרא על שמו של הרמן סי קרנרט, יצרן ובוגר של האוניברסיטה, ואשתו - אלנורה קרנרט. הבניין תוכנן על ידי מקס אברמוביץ אשר תכנן גם את אולם אוורי פישר במכללת רדקליף בניו יורק.
המתחם נפתח בשנת 1969 ובו ארבעה אולמות קונצרטים ותיאטרון הכוללים למעלה מ-4,000 מושבים. ריצפת הרחבה המרכזית של האולם עשויה מעץ טיק שמקורו בתאילנד וקירות הרחבה עשויים משיש קרארה.
בשנת 2012 לימד במתחם הרקדן והכוריאוגרף סהר עזימי. בשנת 2014 ערכה התזמורת הסימפונית חיפה מספר קונצרטים במתחם והתקבלה בחום על ידי הסטודנטים של האוניברסיטה.
אולמות המתחם > אולם פולנג'ר

האולם המרכזי מונה 2,078 מושבים וזכה לתשבחות רבות על יכולותיו האקוסטיות. התזמורת הסימפונית של שיקגו והתזמורת הסימפונית של סידני הקליטו קונצרטים באולם. בית הספר למוזיקה של אוניברסיטת אילינוי מקיים הופעות וקונצרטים רבים באולם בביצועם של סטודנטים, חברי הסגל האקדמי, וקבוצות מוזיקליות שונות. אולם זה הוא אולם הבית של התזמורת הסמפונית של שמפיין-אורבנה, התזמורת המקצועית המתארחת, וסימפוניה דה קמרה בניצוחו של איאן הובסון.
האולם תוכנן על ידי ד"ר קיריל האריס, אשר תכנן בין השאר את מטרופוליטן אופרה בניו יורק, אולם פאוול בתיאטרון סנט לואיס ואולם אייברי פישר במרכז לינקולן בניו יורק, אשר תוכנן אף הוא על ידי האדריכל מקס אברמוביץ.
האולם מתוכנן בצורה סימטרית, ללא משטחים מקבילים בו. כל המשטחים באולם בנוי בזויות המאפשרות לצלילים להגיע אל כלל המושבים באולם ללא צורך בהגברה.
אולמות המתחם > אולם פסטיבל טריון

האולם בן שני היציעים מונה 974 מושבים ותוכנן להכיל אופרות והופעות שירה אחרות. על במת התיאטרון נערכות גם הופעות מחול והצגות רבות. היבט ייחודי לבמת האולם היא האפשרות להתקין דלת מלכודת בכל רחבי הבמה, הבנויה מלוחות עץ הניתן להסרה. 
באופן מסורתי, מדי שנה בחודש דצמבר מופיעה להקת הבלט של שמפיין-אורבנה באולם זה ומבצעת את בלט מפצח האגוזים.
אולמות המתחם > אולם קלוול

האולם מונה 674 מושבים ומארח לרוב הצגות ומופעי מחול. האקוסטיקה באולם תוכננה לשאת קול אדם אל הקהל ולמנוע תהודה אחורית.
אולמות המתחם > אולם הסטודיו

האולם בן 200 המושבים הוא תיאטרון קופסה שחורה המאפשר הופעות מיוחדות. שימושו העיקרי הוא מרחב ניסויי לאמנים וסטודנטים באוניברסיטה.
אולמות המתחם > האמפיתיאטרון

האמפיתיאטרון נמצא מחוץ למבנה המתחם ובנוי על גבו המערבי של המבנה. במהלך סמסטר האביב נערכות במבנה הצגות המועלות על ידי הסטודנטים לתיאטרון באוניברסיטת אילינוי.
פסטיבלים

מרכז קרנרט מארח את פסטיבל אלנורה לגיטרה אחת לשנתיים בחודש ספטמבר מאז שנת 2005. מדי קיץ המרכז מפיק הופעות מוזיקליות בפארק המחקר של אוניברסיטת אילינוי הכולל להקות מקומיות ולאומיות כאחד. כמו כן, מרכז קרנרט הוא אחד הגורמים המפיקים את פסטיבל פיגמליון הנערך מדי ספטמבר מאז 2006 בשמפיין.
אולם פולנג'ר
משטרה בגרמניה הנאצית

שוטרי משטרת ההגנה (חלק ממשטרת הסדר בצרפת
המשטר הנאצי בגרמניה הפעיל מערכת מסועפת של כוחות וארגונים משטרתיים וסמי-צבאיים במטרה לאכוף את מרות המפלגה הנאצית ולחזק את השלטון הטוטליטרי באוכלוסייה בגרמניה.
ארגון מחדש

ביוני 1936 מינה אדולף היטלר את היינריך הימלר, מפקד האס אס, לראש המשטרה הגרמנית כולה בתואר רייכספיהרר-אס אס וראש המשטרה הגרמנית (Reichsführer-SS und Chef der Deutschen Polizei). הדבר איפשר להימלר להתחיל בתהליך ארגון המערכת המשטרתית מתוך עצמאות מלאה והכפפה למעשה של הארגון המדינתי (המשטרה) לארגון מפלגתי (האס-אס). בתחילה גיבש הימלר שתי זרועות עיקריות של כוח המשטרה, משטרת הסדר (אורפ"ו, (ORPO - Ordnungspolizei)) ומשטרת הביטחון (סיפ"ו, SIPO; Sicherheitspolizei). משטרת הסדר הופקדה על "שמירת הסדר הציבורי" וכללה את משטרת המגן (Schutzpolizei), הז'נדרמריה (המשטרה באזור הכפרי) ושירותי עזר טכניים, ב-1938 אוחדו לארגון זה שירותי כיבוי אש, וב-1942 גם ההגנה האזרחית; ואילו במשטרת הביטחון נכללו הגסטפו ומשטרת הפלילים (KRIPO).
משטרת הסדר

משטרת הסדר – אורפ"ו (ORPO - Ordnungspolizei) - איחדה בתוכה את משטרת המגן (המשטרה הרגילה של הערים) ואת הז'נדרמריה (המשטרה הרגילה של מחוזות השדה). על האורפ"ו פיקד קורט דליגה, שהוחלף באוגוסט 1943 על ידי אלפרד ויננברג (Alfred Wünnenberg), שפיקד על הארגון עד תום המלחמה. תפקידה העיקרי היה שמירת הסדר הציבורי. היא כללה את השוטרים במדים (שוטרי מקוף) כשב-1938 צורפו לתוכה מכבי האש וב-1942 גם משטרת ההג"א ומשטרת העזר העירונית והכפרית. כמו כן נוספו להם יחידות לוחמה נגד פרטיזנים ומשטרות הארצות הכבושות (כמו משטרת העזר הליטאית ומשטרת העזר האוקראינית). ב- 1944 שירתו במשטרה זו שלושה מיליון וחצי איש. בתקופה זו היא כבר הייתה חלק מהאס אס, תחת פיקודו העקיף של הימלר. לעיתים השתתף האורפ"ו בפעולות אנטישמיות ופעולות ריכוז והשמדה.
המשטרה הפלילית

המשטרה הפלילית – קריפ"ו (KRIPO - Kriminalpolizei) - פעלה בעיקר בתחום הפלילי - לכידת פושעים ועבריינים, אך לעיתים צורפה לגסטפו בפעולותיה. עד לשנת 1936 הייתה חלק ממשרדי הפנים של מחוזות הרייך השונים, אך בעקבות ריכוז המשטרות בידי הימלר היא אוחדה עם משטרת הפלילים של פרוסיה (משרד המשטרה הפלילית של הרייך - Reichskriminalpolizeiamt) ויחדיו אוחדו עם הגסטפו ב"משרד הראשי למשטרת הביטחון - סיפ"ו". כאשר המשטרה אוחדה ל"משרד הראשי לביטחון הרייך" הקריפ"ו היה למשרד 5 במשרד זה, הוא כלל 4 אגפים ובראשו עמד ד"ר ארתור נבה (שהיה אחד ממפקדי האיינזצגרופן במזרח ולימים נקשר בניסיון ההתנקשות הכושל בהיטלר בשנת 1944 והוצא להורג).
משטרת הביטחון

ב-1936 הוקמה משטרת הביטחון (בגרמנית: Sicherheitspolizei; בראשי תיבות: סיפ"ו, SIPO), מאיחוד של המשטרה הפלילית (קריפו) והמשטרה החשאית (גסטפו). ב-1939 אוחד משרד זה עם האס דה (שירות הביטחון של האס אס) תחת השם המשרד הראשי לביטחון הרייך בראשות ריינהרד היידריך.
לקריאה נוספת

יעקב לזוביק, הביורוקרטיה של היטלר: משטרת הביטחון הנאצית והבנאליות של הרשע, ירושלים, תשס"א
Gordon Williamson, World War II German Police Units, Osprey Publishing, 2006 ISBN 978-1846030680
מרקיזות באדן

מרקיזות באדן הייתה מדינה שהתקיימה בדרום-מערב גרמניה בין השנים 1112–1803, ולאחר מכן שודרגה למעמד של נסיך בוחר (נסיכות הבוחר מבאדן), ומאוחר יותר למעמד של דוכסות גדולה (הדוכסות הגדולה של באדן), שהתקיימה עד לאחר מלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה > הקמת המרקיזות

במהלך המאה ה-11 הייתה דוכסות שוואביה ללא סמכות מרכזית חזקה, ונשלטה על ידי שושלות שונות. היינריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה הבטיח את הדוכסות לברטהולד הראשון, דוכס צרינגן, אולם לאחר מותו של היינריך בשנת 1056 נמסרה הדוכסות לרודולף פון ריינפלדן. בתור פיצוי קיבל ברטהולד את דוכסות קרינתיה, אולם בשנת 1077 במהלך מאבק האינווסטיטורה, נישל אותו היינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה משלטונו, והשאיר בידיו רק את התואר מרקיז ורונה. בשנת 1073 מת ברטהולד, ובנו הרמן הראשון, מרקיז באדן ירש את תאריו. הרמן התיישב באזור באדן-באדן, ובשנת 1112 קיבל את התואר מרקיז באדן.
היסטוריה > תקופת הפיצול

יורשיו של הרמן הרחיבו את המרקיזות, ובשנת 1190 פוצלה המרקיזות בין יורשיו של הרמן הרביעי, מרקיז באדן; הרמן החמישי, מרקיז באדן-באדן קיבל את מרקיזות באדן-באדן, ואילו היינריך הראשון, מרקיז באדן-האכברג קיבל את מרקיזות באדן-האכברג.
מרקיזי באדן תמכו בעקביות בבית הוהנשטאופן, ובתמורה לשירותם הורחבו גבולות המרקיזות. הרמן השישי, מרקיז באדן-באדן ופרידריך הראשון, מרקיז באדן-באדן טענו לזכותם על דוכסות אוסטריה, אולם האוסטרים דחו אותם, משום שלא רצו להיות תחת שלטון זר. במהלך השנים הבאות אוחדו שטחי באדן ופוצלו מספר פעמים, ובשנת 1515 פוצלה באדן למרקיזות באדן-באדן ומרקיזות באדן-דורלאך. במהלך הרפורמציה נשארו מרקיזי באדן-באדן בדת הקתולית, ואילו מרקיזי באדן-דורלאך עברו לדת הפרוטסטנטית, מה שגרם למתיחות בין ענפי השושלת השונים. במהלך מלחמת שלושים השנים סבל האזור מאוד כתוצאה מהלחימה, אולם לאחר שלום וסטפאליה פחתה היריבות בין הענפים השונים. במהלך המלחמות נגד לואי הארבעה עשר, מלך צרפת השתתפו הענפים השונים במלחמות נגדו, וכתוצאה מכך סבל האזור שוב מביזה והרס על ידי הצבא הצרפתי.
היסטוריה > איחוד מחדש

בשנת 1771 אוחדו מרקיזויות באדן-באדן ובאדן-דורלאך תחת קרל פרידריך, מרקיז באדן-דורלאך למרקיזות באדן המאוחדת.
בשנת 1792 הצטרפה המרקיזות למדינות הקואליציה הראשונה במלחמתם נגד צרפת המהפכנית, וכתוצאה מכך איבדה בשנת 1796 את שטחיה בגדה השמאלית של הריין.
בשנת 1803 סופחו למרקיזות שטחי הבישופות של קונסטנץ, ושטחים מנסיכות הבוחר מפפאלץ, והיא שודרגה למעמד של נסיכות הבוחר. בשנת 1805 הצטרפה באדן לנפוליאון במלחמותיו כנגד מדינות הקואליציה השלישית, וכהוקרה על כך שודרגה הנסיכות בחוזה פרסבורג למעמד של דוכסות גדולה, וסופחו אליה עוד שטחים שהשתייכו לבית הבסבורג. בשנת 1806 הצטרפה הדוכסות לקונפדרציה של הריין, ובשנת 1809 קיבלה הדוכסות בשלום וינה שטחים שהשתייכו לממלכת וירטמברג.
לאחר מכן

הדוכסות הגדולה של באדן התקיימה כמדינה עצמאית, ולחמה לצד אוסטריה במלחמת אוסטריה–פרוסיה. במלחמת צרפת–פרוסיה לחמה הדוכסות לצד פרוסיה, ולאחר מכן הצטרפה לקיסרות הגרמנית. לאחר תבוסת גרמניה במלחמה, נאלץ פרידריך השני, הדוכס הגדול של באדן להתפטר מתפקידו ב-22 בנובמבר 1918, והמדינה הוכרזה כרפובליקה.
נייג'ל פאק

| --- | --- |

 לידה:  22 במאי 2001 (בן 23) Oconomowoc (אנ'), ויסקונסין, ארצות הברית
 שם מלא:  נייג'ל כריסטיאן פאק
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.83 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת המדינה של קנזס (2020–2022)   אוניברסיטת מיאמי (2022–)
 
נייג'ל כריסטיאן פאק (באנגלית: Nijel Christian Pack; נולד ב-22 במאי 2001) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת מיאמי.
קריירה

פאק נולד וגדל בוויסקונסין, אך עבר לשחק כדורסל בתיכון לורנס סנטרל בעיר אינדיאנפוליס. לאחר שדחה הצעות ממספר אוניברסיטאות אחרות, בחר לשחק עבור קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת המדינה של קנזס.
ב-30 בינואר 2021 רשם שיא עונתי של 26 נקודות, חמישה אסיסטים ושלוש חטיפות בהפסד 68–61 לאוניברסיטת טקסס A&M. במשחק זה הוא קלע 8 מ-14 שלשות, וקבע את שיא האוניברסיטה לשלשות של שחקן בעונתו הראשונה. את עונתו הראשונה סיים פאק עם ממוצעים של 12.7 נקודות, 3.8 אסיסטים ו-3.7 ריבאונדים למשחק. ב-22 בינואר 2022 קלע שיא קריירה של 35 נקודות בהפסד 78–75 מול קנזס. בעונתו השנייה הוא נבחר ל-First-team All-Big 12, והעמיד ממוצעים של 17.4 נקודות, 3.8 ריבאונדים ו-2.2 אסיסטים למשחק. לאחר העונה, הוא הכריז על מועמדותו לדראפט 2022 ב-NBA, אך לאחר מכן משך את מועמדותו, עזב את קנזס וב-23 באפריל 2022 חתם באוניברסיטת מיאמי. הוא הכריז על מועמדותו גם לדדראפט 2023 ב-NBA, אך משך אותה.