stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בעלעזר הראשון מצור

| --- | --- |
 לידה:  973 לפנה״ס ‏צוֹר‎, לבנון 
 פטירה:  המאה ה־10 לפנה״ס 
 
בעלעזר הראשון היה מלך הממלכה הפיניקית צור בשנים 946 – 930 לפני הספירה. הוא ירש את כסאו של אביו חירם הראשון מצור ולאחר מותו ירש אותו בנו אבדסטראטוס (אנ').
הוא היה בן זמנם של מלכי ממלכת ישראל המאוחדת דוד ושלמה. המידע היחיד לגביו בידינו מגיע מהציטוט הבא של מנאנדרוס מאפסוס אצל יוספוס בספרו נגד אפיון
במות המלך חירם, בעלעזר בנו לקח את הממלכה, הוא חי ארבעים-ושלושה שנים ומלך שבע שנים, אחריו מלך בנו אבדסטראטוס
התיארוך של בעלעזר מחושב לפי התיארוך של אביו חירם.
הערות שוליים

↑  J. Liver, “The Chronology of Tyre at the Beginning of the First Millennium B.C.” Israel Exploration Journal 3 (1953) 119-120.
↑  F. M. Cross, “An Interpretation of the Nora Stone,” Bulletin of the American Schools of Oriental Research 208 (1972) 17, n. 11.
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גו וסט

.
| --- | --- |

פיטר קוקס (מימין) וריצ'רד דראמי בשנת 1985
 מקום הקמה:  לונדון 
 מוקד פעילות:  לונדון, אנגליה
 תקופת הפעילות:  מ-1982
 סוגה:  פופ • פופ רוק • גל חדש • בלו-אייד סול
 חברת תקליטים:  קריסליס רקורדס 
 פרסים והוקרה:  פרס המוזיקה הבריטית לפריצת השנה (1986) 
 www.gowest.org.uk
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 פיטר קוקס (אנ') ריצ'רד דראמי (אנ')
 
גו וסט הוא הרכב פופ בריטי, שהוקם בשנת 1982 על ידי הסולן הראשי פיטר קוקס (אנ') וגיטריסט הקצב ונגן הגיבוי ריצ'רד דראמי (אנ'). ההרכב זכה לפופולריות בין אמצע שנות השמונים לתחילת שנות התשעים, והוא ידוע בעיקר בזכות הלהיטים: "We Close Our Eyes", "Call Me", "Faithful" ו-"King of Wishly Thinking".
היסטוריה

בשנת 1982 הקימו פיטר קוקס וריצ'רד דראמי את להקת "גו וסט", עם קוקס כסולן ודראמי בגיטרה וכזמר ליווי.
סינגל הבכורה של גו וסט, "We Close Our Eyes", יצא בשנת 1985 והגיע למקום החמישי במצעד הסינגלים של בריטניה. "We Close Our Eyes" היה הסינגל שהגיע למקום הגבוה ביותר מבין שירי הלהקה.
אלבום הבכורה המפורסם של הצמד יצא בשנת 1985. הוא כלל את "We Close Our Eyes" ,"Call Me" ו"Don't Look Down".
Bangs and Crashes, אלבום הרמיקסים, B-sides וקטעים חיים, יצא בשנת 1986, וכלל את השיר "One Way Street" שהיה חלק מפסקול הסרט רוקי 4.
בשנת 1987 הוציאו גו וסט את האלבום Dancing on the Couch. אף על פי שיצאו כמה סינגלים, הצלחתו של האלבום נחלשה בהשוואה לאלבום הבכורה, במיוחד בארצות הברית. עם זאת, היא הניבה את הלהיט הראשון של הלהקה בארצות הברית: "Don't Look Down - The Sequel".
בשנת 1990 הוציאו גו וסט את השיר "King of Wishful Thinking" שנכתב על ידי קוקס ודראמי בשיתוף עם מרטין פייג' (אנ'). השיר נכלל בפסקול הסרט אישה יפה.
הערות שוליים

↑  "Five of the best things to do in and around Luton and Dunstable in the next seven days". Dunstabletoday.co.uk.
↑  "INTERVIEW: Peter Cox - Welcome to UK Music Reviews". Ukmusicreviews.co.uk.
↑  "Story behind King of Wishful Thinking". News.com.au. 31 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 13037717  ISNI: 0000 0001 2271 3296  LCCN: n90723561  MusicBrainz: 41ff7032-f14b-4cf8-acf3-54b545927f8d  NKC: xx0225726  VIAF: 147880952   WorldCat (עם VIAF): 147880952
גארי ויקס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 ביוני 1972 (בן 52) ויסבאדן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1998 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ג'ורג'יה 
 http://www.garyweeks.net/
 פרופיל ב-IMDb
 
גארי ויקס (באנגלית: Gary Weeks; נולד ב-4 ביוני 1972) הוא שחקן קולנוע ומפיק קולנוע אמריקאי.
ביוגרפיה

גארי ויקס נולד בויסבאדן שבמערב גרמניה, גדל בג'ורג'יה ולמד באוניברסיטת ג'ורג'יה.
קריירה

הוא החל לשחק ב-1998 בסרט הספורט "Major League: Back to the Minors". בשנתיים שלאחר מכן שיחק בסרט "הילד" בתור בנו של רוס (ברוס ויליס). לאחר מכן השתתף במגוון סרטים קצרים.
ב-2013 שיחק בסרט הנעורים "לחיות את הרגע" בתור ג'ו ובסרט "חדשות בהפרעה" של אדם מקיי. בשנה לאחר מכן שיחק בסרט "יוצאים לסיבוב" בתור ד"ר קוואן.
בשנת 2015 הופיע בסרט המדע הבדיוני "עולם היורה" של קולין טרוורו בתור אבא לשלושה ילדים. באותה שנה השתתף בסרט "נאמנים" בתור אביה של פרפקסיה ובסרט הקומדיה-פעולה "בלשים בע"מ" בתור הפקיד מקמיליאן.
בשנת 2016 השתתף בסרט הדרמה של קלינט איסטווד "סאלי: נס על ההדסון", ובסרט הביוגרפי "מאחורי המספרים". שיחק גם בתור אדריאן מילר בסדרת הדרמה "גרינליף", שבהפקתה של אופרה וינפרי.
ב-2017 השתתף בסרט "מהיר ועצבני 8" בתור טייס, בסרט הדרמה "טופאק: כל העיניים עליי", וכן בסרט הלייב אקשן "ספיידרמן: השיבה הביתה" של ג'ון וואטס.
ב-2018 השתתף בסרט "רכבת 15:17 לפריז" של קלינט איסטווד ובסרט הפעולה "פרא", בתור קצין משטרה.
בשנת 2020 החל לגלם את דמותו של לוק מייבאנק בסדרה "חופים של סודות".
לאורך השנים הוא השתתף גם במספר גדול של סדרות טלוויזיה, ביניהן: תשוקות, 24, The O.C., המשרד, ורוניקה מארס, CSI: מיאמי, המתים המהלכים, עוזרות בית נחושות וסוכן מחוק.
גארי וינוגרנד

| --- | --- |

 לידה:  14 בינואר 1928 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  19 במרץ 1984 (בגיל 56) טיחואנה, המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים 
 מספר צאצאים:  3 
 
גארי וינוגרנד (באנגלית: Garry Winogrand;‏ 14 בינואר 1928 – 19 במרץ 1984) היה צלם רחוב אמריקאי שנודע בכך ששרטט את דיוקנה האנושי של אמריקה מסוף שנות ה-40 ועד מותו מסרטן כיס המרה ב-1984 בטיחואנה שבמקסיקו. הצלם והאוצר ג'ון זרקובסקי, הגדיר אותו במילים: "הצלם המרכזי בדורו".
וינוגרנד נודע בכך שהנציח את דרך החיים האמריקאית בתחילת שנות ה-60. רבים מצילומיו מתארים נושאים חברתיים בני זמנו ואת התפקיד בה מעצבת התקשורת והתרבות את עמדות האנשים. הוא נהג להסתובב ברחובות ניו יורק וצילם בקדחתנות במצלמת הלייקה 35 מילימטר שלו. הוא צילם בעזרת עדשה רחבת זווית עם עומק שדה גדול. צילומיו נראו כאילו הם מונעים על ידי דינמיקת וכוח המאורעות להם היה עד.
וינוגרנד, שנולד ברובע הברונקס בניו יורק למשפחה יהודית, הושפע על ידי הצלמים ווקר אוונס, צלם אמריקאי הידוע בעיקר בשל צילומיו מתקופת השפל הגדול ומהצלם רוברט פרנק שהוציא את הספר "The Americans". גם הצלם הצרפתי, אנרי קרטייה ברסון השפיע עליו למרות השוני בסגנונותיהם.
וינוגרנד היה אחד מבין הצלמים שצילומיהם הוצגו בתערוכת "משפחת האדם" ב-1955. באותן שנים הוא עבד כצלם מסחרי בסוכנויות, בצילום עבור מגזינים ופרסומות. הוא קיבל שלוש פעמים מלגת גוגנהיים; ב-1964 קיבל לראשונה את המלגה שנתנה לו אפשרות להסתובב ולצלם ברחבי אמריקה. הוא קיבל גם מלגת גוגנהיים בשנית ב-1969 כדי שיצלם אירועים ציבוריים ואת השפעתם על האדם. הוא עסק בכך עד 1976 ופרסם אז את ספר הצילומים השלישי שלו. ב-1979 קיבל מלגת גוגנהיים נוספת בעזרתה עבר ללוס אנג'לס ותיעד את קליפורניה.

בשנות ה-70 גם לימד צילום; תחילה בשיקגו ולאחר מכן באוסטין.
ספריו

בחייו יצאו לאור ארבעה ספרים ובהם צילומיו:
The animals 1969 - צילומים מגן חיות בו צילם בני אדם בעלי חיים והיחסים ביניהם.
Women are beautiful 1975 - צילומים של נשים ברחבי אמריקה.
Public relations 1977
Stock photographs 1980
לאחר מותו יצאו לאור חמישה ספרים נוספים המוקדשים לצילומיו.
הערות שוליים

↑  פרנק ון ריפר, Garry Winogrand: Huge Influence, Early Exit, וושינגטון פוסט
↑  THE FAMILY OF MAN, באתר Photography now (באנגלית), תמונת המתרחצים בים היא של גארי וינוגרנד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007506285905171  PLWABN: 9810649169405606  BIBSYS: 1535375967022  BNE: XX1640961  BnF: cb123272687 (data)  CiNii: DA08913357  GND: 119474123  ISNI: 0000 0000 8182 3535  KulturNav: d32fec48-6d2b-4b1a-be09-57590cd90fab  LCCN: n50015322  LNB: 000236729  MusicBrainz: c9d893b1-373c-4879-841a-4bf0e94df1aa  NKC: mub2012707708  NSK: 000206084  NTA: 068386168  PIC: 2157  RERO: 02-A003980049  RKD: 385710  SNAC: w69g6qcb  SUDOC: 03219482X  ULAN: 500014550  VIAF: 114228586   WorldCat (עם VIAF): 114228586
בסיס הצי נורפוק

| --- | --- |
  
 פרטים
 מדינה:  וירג'יניה וירג'יניה
 שיוך:   צי ארצות הברית
 סוג:  בסיס צבאי ימי
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  4 ביולי 1947 – הווה (77 שנים)
 פיקוד
 יחידת אם:   פיקוד כוחות צי ארצות הברית
בסיס הצי האמריקאי נורפוק (באנגלית: Naval Station Norfolk) הוא בסיס צבאי של צי ארצות הברית השוכן בעיר נורפוק במדינת וירג'יניה שבארצות הברית. הבסיס משמש בסיס האם ונמל הבית של פיקוד כוחות צי ארצות הברית.
רציפי הבסיס משתרעים לאורך רצועת חוף של כ-6 ק"מ, בחצי האי המפטון רודס, ואורכם הכולל של רציפי העגינה הוא כ-11 קילומטר.
היסטוריה

אתר בו שוכן כיום בסיס הצי נורפוק היה מיועד להיות מרכז ירידים, ב-1907 התעניינו קציני הצי האמריקאי באדמות ובשטח של האתר והחליטו לפנות לקונגרס ולקדם הצעת חוק אשר תרכוש את הבעלות על נורפוק. שנה לאחר מכן ב-1908 אשרר הקונגרס האמריקאי את הצעת החוק כאשר באמצעותה הקונגרס מקצה מיליון דולר לשם רכישת נכסים לצי האמריקאי. הצעת קניית שטחו של נורפוק נפלה היות כי מזכיר הצי דאז השתכנע לקנות ספינת פחם חדשה.
מספר שנים לאחר מכן, עם כניסת ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה באפריל 1917 השתכנע מזכיר הצי לרכוש את שטח נורפוק, ובמקביל עברה הצעת החוק בקונגרס שעברה פה אחד המקצה לצי כ-474 דונם מהשטח המיועד. עם העברתה של הצעת החוק החל הצי בבנייה ופיתוח של הבסיס, לרבות מזחים, מתקני תעופה, מחסנים, מתקנים לדלק, אחסון נפט, תחנת אימונים לגיוס, בסיס צוללות, בסיס אוויר ימי ואזורי בילוי לאנשי הצי.
עם תום מלחמת העולם הראשונה הגיעו למסקנה בפיקוד הצי כי שטח הבסיס אינו מספיק גדול לספק את הצרכים של הצי והחליטו על הרחבתו. בשנות ה-30 וה-40 החלה תנופת בנייה והרחבה נוספת של הבסיס ונבנו מבנים, רציפים חדשים, מסלולי המראה ונחיתה חדשים, האנגרים ורמפות עבור המטוסים היבשתיים והימיים הגדולים שהוטסו על ידי הצי במלחמת העולם השנייה. ב-1947 אוחדו כל יחידות הים והאוויר תחת בסיס נורפוק. כיום, בסיס נורפוק הוא הבסיס הצבאי הימי הגדול ביותר בעולם. שטחו היבשתי הכולל הוא כ-146 קמ"ר. כיום, בנוסף להיותו בסיס האם של הכוחות הימיים הגדולים ביותר של הצי, בסיס נורפוק מאכלס גם אנשי חיל הנחתים, הצבא, חיל האוויר ומשמר החופים, ותומך גם במשימות משותפות עימם.
מבנה

כיום בסיס נורפוק משמש כנמל הבית ובסיס האם של פיקוד כוחות צי ארצות הברית אשר אחראי על אימון, הכשרה והקצאת כוחות ימיים לפיקודים הקרבים המאוחדים ותמיכה בפעילות פיקוד צפון והפיקוד האסטרטגי של ארצות הברית. כתוצאה מכך כלי שיט רבים נמצאים תחת הבסיס. בין כלי השייט ניתן למנות:
מספר קבוצת תקיפה (Carrier Strike Group), צוללות, משחתות, פרגיטות, אוניות עזר. בנוסף בסיס נורפוק משמש נמל האם של נושאות המטוסים מסדרת נימיץ: דווייט אייזנהאואר (CVN-69), ג'ורג' וושינגטון (CVN-73), ג'ון סטניס (CVN-74), הארי טרומן (CVN-75), ג'ורג' ה' ו' בוש (CVN-77).
הערות שוליים

1 2 3  Commander, Navy Region Mid-Atlantic > Installations > NAVSTA Norfolk > About, cnrma.cnic.navy.mil
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2014038206  MusicBrainz: d667c90f-e9cc-4011-b655-c6e7bc1c2cdc  VIAF: 309821116   WorldCat (עם VIAF): 309821116
גילה בן הר

גילה בן הר. הרצאה בכנס LINKS באוניברסיטת חיפה, 2014
גילה בן הר (נולדה ב-5 באוקטובר 1951) היא אשת חינוך ישראלית. שימשה מנכ"לית המרכז לטכנולוגיה חינוכית בין השנים 2004-2018 ולשעבר ראש מינהל החינוך, התרבות והספורט בעיריית תל אביב-יפו.
ביוגרפיה

גילה בן-הר נולדה בחיפה להורים ניצולי שואה, שרה ושניאור וישניץ. בוגרת תיכון עירוני ג' בנוה שאנן. לבן הר תעודת הוראה ותואר מוסמך בחינוך מאוניברסיטת בר-אילן, והיא בוגרת המחזור הראשון של מכון מנדל למנהיגות, שבו התמחתה בסוגיות ביזור ומרכוז מערכת החינוך והקשר בין המדינה לרשות המקומית.
החלה את דרכה המקצועית כמחנכת בבית הספר היסודי נוף ים באשקלון. בהמשך מילאה תפקידי הדרכה וניהול במערך ההדרכה והניהול הפדגוגי ברמת השרון. בשנת 1994 הקימה וניהלה את אגף החינוך בזכרון יעקב. בשנת 2000 מונתה לראש מינהל החינוך, התרבות והספורט בעיריית תל אביב-יפו. בשנת 2004 מונתה למנכ"לית המרכז לטכנולוגיה חינוכית.
בשנת 2010 נכללה ברשימת 50 הנשים המשפיעות של עיתון גלובס.
חברה בדירקטוריון של המרכז האקדמי לוינסקי-וינגייט.
נשואה לאבי בן הר, אם לשלושה ילדים וסבתא לשמונה נכדים. כיום מתגוררת בהרצליה.
הערות שוליים

↑  בוגרי תוכנית מנדל
↑  אשת השנה ו-50 הנשים המשפיעות של ליידי גלובס, אתר גלובס, 1 בספטמבר 2010
↑  דירקטוריון - המרכז האקדמי לוינסקי-וינגייט (קמפוס וינגייט), באתר www.wincol.ac.il
בסיס הצי המלכותי בפורטסמות'

| --- | --- |
תצלום אוויר של בסיס הצי המלכותי בפורטסמות'
תצלום אוויר של בסיס הצי המלכותי בפורטסמות'
 מידע על המבנה
 סוג:  Royal Navy Dockyard 
 מיקום:  הממלכה המאוחדת פורטסמות', הממלכה המאוחדת
 תקופת הבנייה:  ?–1194
 בשימוש פעיל:  1194 - הווה
 בעלות נוכחית:  משרד ההגנה הבריטי
 מפקד נוכחי:  קומודור ג'רמי ביילי
 קואורדינטות:  50°48′20″N 1°06′30″W﻿ / ﻿50.805555555556°N 1.1083333333333°W﻿ / 50.805555555556; -1.1083333333333
  (למפת אנגליה מוגדלת) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי פורטסמות'(למפת אנגליה רגילה) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי פורטסמות'
 
בסיס הצי המלכותי בפורטסמות' (באנגלית: Her Majesty's Naval Base Portsmouth) הוא אחד משלושת בסיסי הצי המלחמתי הבריטי באנגליה (השניים האחרים נמצאים בקלייד ובדבונפורט). הוא מהווה חלק מן העיר פורטסמות' ושוכן בחופו המזרחי של נמל פורטסמות', צפונית למצר סולנט ולאי וייט. שמו השני של הבסיס אה"מ "נלסון" (HMS Nelson) על שם אדמירל נלסון.
בבסיס זה נמצא המבדוק היבש העתיק ביותר בעולם, והוא ביתם של שני שלישים מאוניות השטח של הצי ובהן נושאות המטוסים אה"מ "קווין אליזבת" ואה"מ "פרינס אוף ויילס", משחתות מסדרה 45 ופריגטות מסדרה 37. כמו כן מצויים בו מתקנים לבנייה ותיקון אוניות, לוגיסטיקה ואפסניה ימית, מבני מגורים וחדרי אוכל, מרפאות, מתקני הדרכה ופנאי.
הבסיס בפורטסמות' הוא הקדום ביותר מבין בסיסי הצי המלכותי, ותופס מקום חשוב בתולדותיו. נמצאת בו גם "המעגנה ההיסטורית של פורטסמות'" (Portsmouth Historic Dockyard), בה מצויות אטרקציות ימיות חשובות הפתוחות למבקרים ובהן האוניות ההיסטוריות "מרי רוז", אה"מ "ויקטורי" ואה"מ "ווריור".
יחידות מוצבות בבסיס

נושאות המטוסים מסדרת "קווין אליזבת"
אה"מ "קווין אליזבת"
אה"מ "פרינס אוף ויילס"
המשחתות מסדרה 45 (דארינג) - 6 משחתות
שולות המוקשים מסדרת האנט - 6 שולות מוקשים
ספינות הסיור מסדרת ריבר - 8 ספינות
ספינות הסיור מסדרת קטלס - 2 ספינות (אסקדרון גיברלטר)
ספינות הסיור מסדרת ארצ'ר - 5 סיירות
יחידת הצלילה פורטסמות' ובית הספר לצלילה
תמונות

המשחתות אה"מ "דיימונד" ו"דונטלס" (סדרה 45 "דארינג") בפורטסמות'
הפריגטה אה"מ "סנט אלבנס" (סדרה 23) בפורטסמות'
אה"מ "ויקטורי" במעגנה ההיסטורית
אה"מ "ווריור" וברקע נושאות המטוסים אה"מ "קווין אליזבת" ו"פרינס אוף ויילס"
פריגטות, משחתות ושולות מוקשים מסוגים שונים עוגנות בפורטסמות'
הערות שוליים

↑  בהתאם למסורת הצי המלכותי הבריטי, כל מתקני הצי היבשתיים מקבלים גם שם של כלי שיט. בדומה לכלי השיט של הצי השם מקבל את התואר "אוניית הוד מעלתה" (אה"מ, או באנגלית: HMS).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0505 4817 
ערך זה הוא קצרמרבנושא צבא ובנושא הממלכה המאוחדת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גארי ווטסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 ביוני 1930 (בן 94) שרופשייר, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  גארובי ווטסון
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  בית ספר קינגסווד 
 פרופיל ב-IMDb
 
גארי ווטסון (באנגלית: Gary Watson; נולד ב-13 ביוני 1930) הוא שחקן בריטי.
ביוגרפיה

ווטסון נולד בשרופשייר שבאנגליה. הוא סיים תואר באוניברסיטת קיימברידג', ובסוף שנות החמישים של המאה העשרים היה מורה בווסטמינסטר סיטי סקול שבלונדון, וביים מספר הצגות כגון "אי המטמון".
תחילת קריירת המשחק של ווטסון הייתה על במת התיאטרון. אחד מתפקידיו הבולטים היו במחזה "יהודית" מאת פרידריך הבל, שהועלה ב-1962 בתיאטרון הוד מלכותה בלונדון, לצדו של שון קונרי.
ווטסון היה ידוע מתפקידיו בהפקות טלוויזיה של חברת ITC משנות השישים של המאה העשרים כגון "הגומלים", "המלאך" ו-Randall and Hopkirk (Deceased). בשנת 1966 שיחק בתפקיד ארמיס בסדרת הטלוויזיה "שלושת המוסקטרים" לצדם של בריאן בלסד וג'רמי יאנג. ב-1967 הופיע ווטסון במיני-סדרה "The Evil of the Daleks" של סדרת המדע בדיוני "דוקטור הו". ב-1972 שיחק במיני-סדרה "מלחמה ושלום" בכיכובו של אנתוני הופקינס. בין השנים 1972 ל-1974 גילם תפקיד של מפקח בילוש פרד קונור בסדרה המשטרתית "Z-Cars" של ה-BBC. ב-1974 גילם ווטסון את ג'ורג' ואוואסור בחמישה פרקים של הסדרה "משפחת פאליסר" המבוססת על רומנים מאת אנתוני טרולופ. ב-1977 שיחק בתפקיד רוס בסדרה "Murder Most English" של ה-BBC. עוד הופיע בעיבוד למחזה "מקבת'" של תיימז טלוויז'ן בתפקיד מקדאף.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1961 |  | Yorky | הכומר מייקל ויניארד | בפרק "How to Move a Mountain" |
| 1962 |  | The Second Mrs. Tanqueray | קפטן יו ארדייל | סרט טלוויזיה |
| 1962 |  | Out of This World | נייתן | בפרק "Pictures Don't Lie" |
| 1962 |  | The River Flows East | אנדרו גידינגס | סדרת טלוויזיה |
| 1964 |  | The Hidden Truth | תומאס בזל | בפרק "Penny Post Paid" |
| 1964 |  | The Human Jungle | ד"ר דאן | בפרק "Wild Goose Chase" |
| 1965 |  | Redcap | מייג'ור סילק | בפרק "A Question of Initiative" |
| 1965 |  | ITV Play of the Week | רוברטס | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 1965 |  | Blackmail | בארי דורמר-פאטרסון | בפרק "A Nice Little Family Fiddle" |
| 1966 |  | The Baron | קולין ברדפילד | בפרק "Enemy of the State" |
| 1966–1967 | שלושת המוסקטרים | The Three Musketeers | אראמיס | מיני-סדרה |
| 1967 | המלאך | The Saint | ג'ון ספרינג | בפרק "When Spring Is Sprung" |
| 1967 | דוקטור הו | Doctor Who | ארתור טראל | במיני-סדרה "The Evil of the Daleks" |
| 1967 |  | The Gamblers | לאונרד | בפרק "How Well Do You Know This Man?" |
| 1967 |  | The Golden Age | ריצ'רד ברבג' | בפרק "The Theatres: Richard Burbage" |
| 1968 |  | The Devil in the Fog | קפטן ריצ'רד דקסטר |  |
| 1961–1968 | הגומלים | The Avengers | תפקידים שונים | סדרת טלוויזיה (4 פרקים) |
| 1969 |  | W. Somerset Maugham | גפרי המונד | בפרק "The Letter" |
| 1970 | קאלאן | Callan | הנשו | בפרק "Where Else Could I Go?" |
| 1969–1970 |  | Special Branch | לדיסלב בילאק | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 1970 |  | Jackanory | מספר סיפורים | סדרת טלוויזיה (5 פרקים) |
| 1970 | מקבת' | Macbeth | מקדאף | סדרת טלוויזיה |
| 1972 |  | Mistress of Hardwick | המספר | סדרת טלוויזיה |
| 1972–1973 | מלחמה ושלום | War & Peace | דניסוב | סדרת טלוויזיה |
| 1973 |  | The Rivals of Sherlock Holmes | המרקיז לפאנט | בפרק "The Secret of the Magnifique" |
| 1974 | משפחת פאליסר | The Pallisers | ג'ורג' ואוואסור | מיני-סדרה |
| 1972–1974 |  | Z Cars | מפקח בילוש קונור | סדרת טלוויזיה (11 פרקים) |
| 1975 |  | The Hanged Man | ג'ון קוונטין | מיני-סדרה |
| 1977 |  | Murder Most English: A Flaxborough Chronicle | רוס | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 1977 | אנה קארנינה | Anna Karenina | גנרל סרפוחובסקוי | מיני-סדרה |
| 1979 |  | Love Among the Artists | ג'ון הוסקין | מיני-סדרה |
| 1980 |  | Shoestring | כריסטופר נייטלי | בפרק "The Farmer Had a Wife" |
| 1981 | ברז'רק | Bergerac | בישוף | בפרק "Late for a Funeral" |
| 1984 |  | Badger Girl | המספר | סדרת טלוויזיה |
| 1986 |  | King & Castle | רוג'ר הילטון | בפרק "Romance" |
| 1987 | מיס מארפל | Miss Marple | רוג'ר הילטון | בפרק "Sleeping Murder" |
| 1988 |  | Hannay | סר גרוויל סטריקלנד | בפרק "The Hazard of the Die" |
הערות שוליים

↑  "Doctor Who Guide: Gary Watson". Doctor Who Guide (באנגלית).
↑  "BBC Two - The Pallisers, Episode 5". BBC.
גביע אמריקה ה-34

לוגו האמריקן קאפ ה-34
תחרות גביע אמריקה ה-34 בשיט (אנגלית:34th America's Cup) התקיימה בספטמבר 2013 בסן פרנסיסקו וזכה בו המועדון המגן על התואר, מועדון היאכטות גולדן גייט, עם צוות אורקל ארצות הברית, שניצח את צוות ניו זילנד המאתגר בתוצאה 8-9 לאחר שהיה כבר בפיגור 8-1. דגם הסירות הוא קטמרן סנפירית מסוג AC72.
סבב המוקדמות, הלואי ויטון, החל ביולי ונגמר ב-30 באוגוסט ובו התמודדו 3 מאתגרות: ארטמיס מרוצים השוודית, ולונה רוסה צ'אלנג' האיטלקית וצוות ניו זילנד שניצח את המוקדמות ושימש כצוות המאתגר. צוות אורקל ארצות הברית שימש כצוות המגן אחרי שבתחרות הקודמת בולנסיה ניצח המועדון שלו, מועדון היאכטות גולדן גייט, את אלינגהי בתוצאה 0-2.
רקע

בגביע אמריקה ה-33, שהתרחש בשנת 2010 בולנסיה, התחרו המועדונים איגוד השייטים של ז'נבה, עם קבוצת אלינגהי וספינתם "אלינגי 5", כצוות המגן ומועדון היאכטות גולדן גייט, עם אורקל מרוצים וספינתם "Oracle Team USA 17" כצוות המאתגר, שניצח את סבב המוקדמות; ה"לואי ויטון".
גביע אמריקה ה-33 נערך בשיטת הטוב מ-3. בשיוט הראשון ניצח אורקל מרוצים גייט בהפרש של 15 דקות ו-28 שניות, הפער הגדול ביותר מאז 1988 ועלו ליתרון 1-0. לאחר 6 שעות של המתנה, עקב רוחות חלשות נערך השיוט השני בו ניצח שוב הצוות האמריקאי בפער של 5 דקות ו-26 שניות את יריבו השווייצרי, ובכך הבטיח את זכייתו בגביע אמריקה, בתוצאה 2-0, ואת מקומו בגביע אמריקה ה-34.
AC72

| --- | --- |
הקטמרן מדגם AC72 של צוות ניו זילנד בלואי ויטון 2013
הקטמרן מדגם AC72 של צוות ניו זילנד בלואי ויטון 2013
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  קטמרן סנפירית
 סדרה עוקבת:  AC45, סירת אימונים
 ציוני דרך עיקריים
 הושקה:  2013
 תקופת הפעילות:  7 בספטמבר 2013 – 25 בספטמבר 2013 (19 ימים) 
 מידות
 אורך:  26.2 מטר (בקו מים: 22 מטר)
 רוחב:  14 מטר
 נתונים טכניים
 עומק צלילה:  4.4 מטר
 גודל הצוות:  11 אנשי צוות
 מספר תרנים:  1
 גובה התרנים:  40 מטר
 שטח המפרשים:  580 מ"ר (ראשי: 260 מ"ר)
AC72 הוא הדגם של מפרשיות הלואי ויטון וגביע אמריקה ה-34, כל קבוצה יכולה לעשות שינויים מסוימים בסירה אך היא מוגבלת לחוקים של הדגם.
המפרשיות ששימשו לתחרות הן מסוג קטמרן כלומר יש לה שני גופים צפים הנקראים בידונים. משקלה המותר הוא כ-5900 ק"ג כולל ציוד הפלגה מלא, אך ללא צוותה בן 11 הנפשות, ולה תורן יחיד בגובה של 40 מטרים.
דגם זה הוא יקר ביותר עקב היותו סנפירית, כלומר לסירה יש יכולת ריחוף על חרבות מיוחדות, סנפירים, הגורם לה להגיע למהירויות קיצוניות למפרשית. במקביל לדגם התחרותי יש דגם קטן יותר שמשמש לאימונים ששמו AC45.
לואי ויטון 2013

הקבוצות המאתגרות הן:
| מועדון | קבוצה | סקיפר |
| --- | --- | --- |
| שוודיה מועדון היאכטות המלכותית של שוודיה | ארטמיס מרוצים | איאן פרסי |
| ניו זילנד שייטת היאכטות המלכותית של ניו זילנד | צוות ניו זילנד אמירטס | דין ברקר |
| איטליה מועדון השיט של סיציליה | לונה רוסה צ'אלנג' | מיסימילאנו סירנה |
קבוצות אלו העפילו ללואי ויטון, מתוך 10 הקבוצות שהגישו מועמדות. לאחר שכמה קבוצות פרשו ונופו כל הקבוצות שלא עמדו בקריטריונים נותרו שלוש מתמודדות בלואי ויטון. ב-9 במאי במהלך האימונים של ארטמיס נהרג איש הצוות אנדרו סימפסון לאחר שהקטמרן התהפכה כתוצאה מרוחות חזקות. בסבב הראשון התחרו כל ה-3 אחד נגד השני בחמישה סיבובים וארטמיס פסלה בעקבות התאונה את כל שיוטיה.
לואי ויטון 2013 > חצי גמר

הצוות עם התוצאה הטובה ביותר, צוות ניו זילנד, עלה אוטומטית לגמר ושני הצוותים שנותרו התחרו בחצי גמר שהתנהל בסדרת הטוב מ-7 שבו ניצחה בסופו של דבר לונה רוסה האיטלקית בתוצאה 4-0.
| שיוט | תאריך | איטליה לונה רוסה צ'אלנג' | שוודיה ארטמיס מרוצים | הפרש | ניקוד> איטליה | ניקוד> שוודיה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 6 באוגוסט 2013 | 20:43 | 20:45 | 0:02 | 1 | 0 |
| 2 | 7 באוגוסט 2013 | 26:54 | 32:56 | 6:02 | 2 | 0 |
| 3 | 9 באוגוסט 2013 | 36:47 | 54:48 | 18:01 | 3 | 0 |
| 4 | 10 באוגוסט 2013 | 11:47 | 23:49 | 11:02 | 4 | 0 |
לואי ויטון 2013 > גמר

הגמר בין לונה רוסה לצוות ניו זילנד התחיל ב-17 באוגוסט והסתיים ב-30 באוגוסט. הוא התנהל בסדרת הטוב מ-13 אך נגמר לאחר שמונה סיבובים בניצחון של צוות ניו זילנד.
| שיוט | תאריך | ניו זילנד צוות ניו זילנד אמירטס | איטליה לונה רוסה צ'לאנג' | הפרש | ניקוד> ניו זילנד | ניקוד> איטליה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 1 | 17 באוגוסט 2013 | 31:03 | לא סיימה |  | 1 | 0 |
| 2 | 18 באוגוסט 2013 | לא סיימה (תקלה) | 25:34 |  | 1 | 1 |
| 3 | 19 באוגוסט 2013 | 22:28 | לא סיימה (תקלה) |  | 2 | 1 |
| 4 | 21 באוגוסט 2013 | 25:37 | 27:51 | 2:17 | 3 | 1 |
| 5 | 21 באוגוסט 2013 | 24:26 | 25:54 | 1:28 | 4 | 1 |
| 6 | 23 באוגוסט 2013 | 28:03 | 30:00 | 1:57 | 5 | 1 |
| 7 | 24 באוגוסט 2013 | 23:38 | 25:36 | 1:58 | 6 | 1 |
| 8 | 25 באוגוסט 2013 | 33:49 | 37:09 | 3:20 | 7 | 1 |
שיוטי הגביע > צוותים

| ארצות הברית צוות אורקל ארצות הברית | קבוצה | ניו זילנד צוות ניו זילנד אמירטס |
| --- | --- | --- |
| ניו זילנד ראסל קוטס | מנכ"ל | ניו זילנד גרנט דלטון |
| אוסטרליה ג'ימי ספיטהיל | סקיפר | ניו זילנד דין ברקר |
| בריטניה בן איינסלי | טקטיקן | ניו זילנד ריי דייוויס |
שיוטי הגביע > ענישת צוות אורקל ארצות הברית

צוות שופטים בינלאומי מצא שצוות אורקל ארצות הברית רימה במהלך באירוע חימום של גביע אמריקה בשנת 2012 לאחר שהוסיף משקל מלאכותי לסירתו. העונשים שהוטלו כוללים גירוש 3 חברי קבוצה, קנס של 250,000 דולר וקירקוע הקבוצה בשני שיוטים בגביע. משמעות העונש האחרון היא שצוות ארצות הברית חייב לנצח 11 שיוטים כדי לזכות בתחרות.