stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ישיבת פומבדיתא
ראשי הישיבה

| ראש ישיבה> תקופת האמוראים (על פי אגרת רש"ג נוסח צרפת מהדורת ב"מ לוין) | הערה> תקופת האמוראים (על פי אגרת רש"ג נוסח צרפת מהדורת ב"מ לוין) |
| --- | --- |
רב יהודה בר יחזקאל: ראש הישיבה הראשון (תלמיד של רב ושמואל) נפטר 299.
רב הונא בר חייא: 
רבה בר נחמני: נפטר 320
רב יוסף: נפטר 323
אביי: נפטר 337
רבא: לאחר פטירת אביי הישיבה התאחדה סביבו ועברה לעירו מחוזא – נפטר 352
רב נחמן בר יצחק: נפטר 356
רב חמא: נפטר 374
רב זביד: נפטר 385
רב דימי דמן נהרדעא: נפטר 388
רפרם: עמד בראש הישיבה בשנים: 388–395. היה חברו של רב אשי.
רב כהנא (הרביעי): נפטר 414
רב אחא בריה דרבא: נפטר 419
רב גביהה מבי כתיל: נפטר 433
רפרם: עמד בראש הישיבה מ-423 ועד פטירתו ב-443. היה תלמידו של האמורא – רב אשי וחברו של רבינא האחרון.
רב רחומי: נפטר 456
רב סמא בריה דרבא: נפטר 476
תקופת הסבוראים
רבה יוסי: ראש הדור הראשון של הסבוראים, עמד בראשות הישיבה משנת ד'רל"ו (476) עד לפטירתו בשנת ד'רע"ד (514)
רב סימונא: נפטר בשנת ד'ש' (540)
רב רבאי מרוב: הישיבה הועברה לעיר פירוז שבור בגלל פרעות, וחזרה לפומבדיתא אחרי כ־50 שנה
רב חנן מאישקיא: מ-589
רב מרי בר רב דימי סורגו: בערך 591
חנא (הונא): בערך 630
רב רבה (רבא, ראבא): 651
רב בוסאי (בוסתנאי): בערך 660
תקופת הגאונים
רב הונא מרי בן מר יוסף: בערך 689
רב חייא ממישן: בערך 700
רב רביא בן רב אביי (מורונאי): סביב 710
רב נטרונאי בן נחמיה (בר מר ינקא): מ-719
רב יהודה גאון: סביב 730
רב יוסף גאון (בר כותנאי): 739–748
רב שמואל בן רב מרי: 748–755
רב נטרוי כהנא בן אמונה: שמשו של רב אחאי, בערך 755 עד 761
רב אברהם כהנא: כנראה ב-761
רב דודאי בן נחמן (רב דוראי): אחיו של רב יהודאי גאון סורא, 761–767
רב חנניא בן משרשיא: 767–771
רב מלכא בן אחא: 771–773
רב רבא (אבא) בר דודאי: 773–782
רב שנוי: ב-782
רב חנינאי כהנא בן אברהם: 782–786
רב הונא הלוי בן יצחק: 786–788
רב מנשה בן יוסף: 788–796
רב ישעיה הלוי בן אבא: 796–798
רב יוסף בן שילא משלחי: 798–804
רב רברבי כהנא בן חנינאי: 804–810
רב איכומאי (אחונאי) כהנא בן אברהם: 810–814
רב יוסף בן אבא: 814–816
רב אברהם בן שרירא: 816–828
רב יוסף בן מר חייא: 828–833
רב יצחק בן חנניה: 833–839
רב יוסף בן רברבי: 839–841
רב פלטוי בן אביי: 841–858
רב אחא כהנא בן מר רב: ב-858
רב מנחם בן יוסף בן חייא: 858–860
רב מתתיהו הכהן בן רברבי בן חנינא: 860–869
רב אבא (רבה) בן אמי בן שמואל: 869–872
רב צמח בן פלטוי: 872–889
רב האי בן דוד: 890–898 הישיבה הועברה לעיר בגדאד מכיוון שרוב היהודים באותה תקופה חדלו להיות חקלאים ועברו לערים הגדולות. שמה של הישיבה נשמר
רב קימוי בן אחאי: 896–905
רב מבשר הכהן בן קימוי: 905–917
רב כהן צדק בן יוסף: 917–922
רב צמח בן כפנאי: 935–937
רב חנניה בן יהודה 943: 937, אביו של רב שרירא גאון
רב אהרן הכהן בן יוסף (כלף סרג'דו): 943–960
רב נחמיה בן כהן צדק 968: 960
רב שרירא גאון 968: 1006, העביר בחייו את התפקיד לבנו רב האי גאון. האיגרת שחיבר נחשבת למקור היסטורי חשוב מאוד לתולדות העם היהודי.
רב האי גאון בן רב שרירא, 1004: נפטר בשנת 1038. פטירתו נחשבת לסיומה של תקופת הגאונים.
רב חזקיה בן דוד: ראש הגולה. נרצח על ידי הח'ליפה המוסלמי.
הנצחה

השם "פומבדיתא" ניתן לרחובות בערים: ירושלים, תל אביב ורמת גן. ברחוב פומבדיתא בתל אביב שוכנת ישיבה ופנימיה. בירושלים נוסד בשנת תשנ"ו (1996) מכון למחקר תורני "פומבדיתא", העוסק בכתיבת ובעריכת ספרי הלכה ומנהג, ובההדרת ספרי קדמונים.
ראו גם

ישיבת סורא
נהרדעא
פירוז שבור
לקריאה נוספת

אברהם נפתל, התלמוד ויוצריו, ספרות התלמוד בהתהוותה, הרקע הרוחני, החברתי והמדיני, בארץ ובתפוצות, ישיבות בבל וארץ ישראל, צמיחתן וגידולן, היקף השפעתן, סדריהן ודרכי-לימודן, מעצבי רוח הדורות, תולדותם, אישיותם ופעלם, תל אביב ויבנה: תשכ"ט–1969 – תשנ"ז–1997.
יחסי ברזיל – מזרח טימור

| יחסי ברזיל – מזרח טימור |
| --- | --- |
ברזיל: מזרח טימור


ברזיל: מזרח טימור
שטח (בקילומטר רבוע)
8,515,770: 14,874
אוכלוסייה
212,203,410: 1,405,123
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,173,666: 2,243
תמ"ג לנפש (בדולרים)
10,243: 1,596
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

יחסי ברזיל–מזרח טימור הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל לרפובליקה הדמוקרטית של מזרח טימור. לברזיל יש שגרירות בדילי ולמזרח טימור יש שגרירות בברזיליה, שהיא השגרירות היחידה שלה באמריקה הדרומית. שתי המדינות חברות בקהילת המדינות הדוברות פורטוגזית. בשל ההיסטוריה המשותפת שלהם כמושבות פורטוגזיות, לברזיל ומזרח טימור היו יחסים רשמיים עוד לפני שטימור הפכה למדינה עצמאית בשנת 2002. ההיבטים הבולטים ביחסים בין המדינות הם תוכניות לבניית יכולות כלכליות המסופקות על ידי ברזיל במזרח טימור כחלק מהשתתפות שתי המדינות בקהילת המדינות הדוברות פורטוגזית. ברזיל תמכה בהתפתחותה של מזרח טימור כדמוקרטיה עצמאית, והשתיים שיתפו פעולה בתוכניות מגוונות כגון תוכניות אימון טכנולוגיות, הדרכה בשפה הפורטוגזית וכדורגל.
קשרים פוליטיים

היחסים הפורמליים בין ברזיל למזרח טימור החלו בשנת 1999 לפני שמזרח טימור הפכה לעצמאית כאשר ממשלת ברזיל יצרה מגוון תוכניות לתרומה ולשיקום. לדוגמה, הסוכנות לשיתוף פעולה ברזילאי תוכניות לבניית יכולות כלכליות, לרבות הכשרת מחלקות לתשתיות, שיפור יכולותיהם של סניגורי טימור, תובעים ושופטים על מנת לחזק את היכולות והיעילות של הרשות השיפוטית.
ברזיל קיימה גם אינטראקציה עם מזרח טימור באמצעות ארגונים ששניהם חברים בהם, כגון האו"ם. למעשה, מאז 1999 השתתפה ברזיל בחמש משימות שמירה על שלום במזרח טימור. מעורבותה של ברזיל במשימות אלה עולה בקנה אחד עם תרומתה להתערבויות במדינות דוברות פורטוגזית, כמו מוזמביק ואנגולה. הגדלת חלקה של המדינה בעצמאות מזרח טימור אפשרה לברזיל "להפגין באופן פעיל את מדיניות החוץ העצמאית שלה, את מחויבותה להגדרה עצמית והרחבת הקשרים הכלכליים עם הדרום הגלובלי".
מזרח טימור ארחה נשיאים ברזילאים פעמיים, פעם אחת לפני הקמת המדינה העצמאית ופעם לאחר מכן. הנשיא לשעבר פרננדו אנריקה קרדוזו ביקר במדינה בתחילת 2001 כדי להפגין את מחויבותה של ברזיל "למאמצים לבניית מזרח טימור לדמוקרטית ויציבה". במהלך ביקור זה, קרדוזו הניח את היסודות למספר יוזמות שיתוף פעולה וסיוע.
בשנת 2008 קרו כמה אירועים משמעותיים. בינואר ביקר בפעם הראשונה נשיא טימור לשעבר ז'וזה רמוס הורטה בברזיל, ורוח האירוע אישרה מחדש את חשיבות שיתוף הפעולה בין שתי המדינות. כמה הסכמים דו-צדדיים נערכו, כולל הרחבת תוכנית חילופי מורים ברזילאים למזרח טימור והתחייבות להכשיר מאמני כדורגל במזרח טימור. גם במהלך ביקור זה הכריז רמוס הורטה על הקמת שגרירות בברזיליה.
זמן קצר לאחר חזרתו של רמוס הורטה למזרח טימור, בוצעו ניסיונות התנקשות עליו ועל ראש הממשלה, שננה גוסמאו, על ידי חיילים עריקים במה שכמה כינו ניסיון הפיכה. ניסיון ההתנקשות על בחייו של רמוס הורטה בפברואר עורר תגובה ציבורית על הבמה הבינלאומית מברזיל. ממשלת ברזיל, המומה ודואגת לביטחון המדינה החדשה, "גינתה בתוקף את הפיגועים" ודחתה את "כל סוגי האלימות כשיטה ליישוב חילוקי דעות פוליטיים". באותה תקופה פעלו ברזיל ומזרח טימור יותר על מעשרה תוכניות שיתופיות. רמוס הורטה התאושש תוך מספר שבועות וחזר לתפקידו.
מספר חודשים לאחר מכן, ביולי 2008, ביקר נשיא ברזיל לואיז אינסיו דה סילבה במזרח טימור. במהלך טיול זה, לולה אמר כי "הקשרים בין ברזיל למזרח טימור הם חזקים ומשקפים תחושה עמוקה של חברות וסולידריות, כמו גם מורשת משותפת" בנוסף לחתימה על שישה הסכמים וביקור ראשון של ראש מדינה לאחר הפיגועים, הוא ייצג חשיבות סמלית בנוסף לאישוש תוכניות שיתוף פעולה בנושא "חקלאות, דיג וממשל שיפוטי".
קשרים כלכליים

תוכניות תמיכה אלו התמקדו בעיקר בפיתוח כלכלי (ראה להלן) וסיוע בתשתיות, כגון הכשרת מהנדסים אזרחיים ופיתוח מערכת החשמל. לדוגמה, פרויקט אחד הקים מרכז לשיפור ההון האנושי במקצועות טכניים ועד סוף 2011 הכשיר 2,200 אנשי מקצוע בענפים הנ"ל. עם זאת, התחייבות משמעותית בין שתי המדינות הייתה התוכנית לשיתוף פעולה טכני בברזיל (Programa de Cooperação Técnica Brasil), הכוללת 8 מיליון דולר שהושקעו בתוכניות הכשרה בעשרה תחומים: עבודה, צדק, ביטחון לאומי, תרבות, חקלאות, חינוך, ממשל, ספורט, איכות הסביבה ובריאות. דוגמאות לכמה מתוכניות אלה בחינוך הן:
פרופסות: מטרתו להבטיח שלמורים יהיו חומרי הוראה מספקים בפורטוגזית.
אליפיות: מציעה משאבים וחינוך למורים לשפות פורטוגזית.
פג-אנטל: תוכנית לתארים מתקדמים למהל וניהול בחינוך לעקרונות ותארים אחרים לתואר שני בחינוך.
פרופפ (PROFEP): הכשרת מורים בתיכון ללא רישיון לשיפור איכות ההוראה ושיטות העבודה.
תוכניות אלה ואחרות נמשכות, ומיועדות להמשך בעתיד הנראה לעין, עם פוטנציאל לפרויקטים נוספים המתמקדים במערכת המשפט, החינוך, החקלאות ואחרים.
עם זאת, הסחר בין שתי המדינות נמוך יחסית. רק 0.39% מהיבוא של מזרח טימור מגיע מברזיל והיא לא מייצאת כמעט דבר לברזיל. יתר על כן, הייצוא וייבוא של ברזיל ממזרח טימור נמוך עד כדי רישום של 0% מחו"ל.
יחסי תרבות

השפה הפורטוגזית המשותפת הייתה קשר חשוב בין שתי המדינות הללו. כפי שצוין לעיל, ממשלת ברזיל הנחתה תוכניות הכשרה של מורים לשפה הפורטוגזית לעבודה עם מורים בפורטוגזית במזרח טימור. המחויבות של ברזיל לתוכנית זו הופיעה מספר פעמים ביחסים בין מדינות אלה.
בשל ההיסטוריה המשותפת שלהן כמושבות פורטוגזיות, הן ברזיל והן מזרח טימור הן מדינות חברות בקהילת המדינות הדוברות פורטוגזית. CPLP לא רק פועל כקשר תרבותי, אלא גם כגוש פוליטי לשיתוף פעולה פוליטי עם המטרות הכלליות הבאות: תיאום פוליטי ודיפלומטי, כלומר חיזוק נוכחותו על הבמה הבינלאומית; שיתוף פעולה במגוון תחומי ממשל; יצירת פרויקט לקידום התפשטות השפה הפורטוגזית. לדוגמה, הפסגה העשירית של ראשי מדינות וממשל בקהילת המדינות הדוברות בפורטוגל התקיימה ביולי 2014 בדילי, מזרח טימור. מדיניות המפתח שנבעה מפסגה זו כללה השקת "Juntas Contra A Fome" (ביחד נגד רעב) והצטרפותה של גינאה המשוונית לארגון.
הערה מעניינת היא מעורבותו של דיפלומט שנולד בברזיל, סרז'יו ויירה דה מלו במהלך הקמת מזרח טימור כמדינה עצמאית. כנציגו המיוחד של המזכיר הכללי בפיקוח על המעבר לשלום, בילה ויירה דה מלו שלוש שנים בפיקוח על המאמץ המוצלח לבניית המסגרת המוסדית של המדינה. הפרלמנט של מזרח טימור אף הקים פרס לזכויות האדם על שמו.
נציגויות דיפלומטיות

ברזיל מחזיקה במזרח טימור שגרירות בדילי.
מזרח טימור מחזיקה בברזיל שגרירות בברזיליה.
ראש ממשלת מזרח טימור שננה גוסמאו ונשיאת ברזיל דילמה רוסף בברזיליה
כוחות ברזילאים במזרח טימור במסגרת משימת התמיכה של האו"ם במזרח טימור
כרישטיחיים

| כרישטיחיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
על־סדרה:: דמויי כריש
סדרה:: זנבתנאים
משפחה:: כרישטיחיים
שם מדעי
 Orectolobidae ‏גיל, 1896
כרישטיחיים[דרוש מקור] או זנבתניים (שם מדעי: Orectolobidae) היא משפחה של דגי סחוס מסדרת הזנבתנאים החיים בימים טרופיים רדודים.
מאפיינים

הכרישים חיים בנקודות המפגש של האוקיינוס ההודי והאוקיינוס השקט וכן במזרח האוקיינוס השקט. הם שוכנים במים רדודים בעיקר סביב שוניות אלמוגים וצורתם מוסווית ביותר. אורכם יכול להגיע לשלושה מטרים וגופם צהוב עד אפור ומנומר בכתמים חומים וסביב גופם שלוחות דמויות אצות. פיהם גדול ביותר ויכול לשאוב כל יצור קטן במהירות לקיבה.
הם אורבים לטרף בין השוניות והסלעים ומחכים לדגים קטנים יותר וליצורי ים נוספים הנבלעים במהירות.
סוגים

סוג ומין יחיד כרישטיח ארך אף (Eucrossorhinus dasypogon)
סוג כרישטיח (Orectolobus )
מין Orectolobus floridus
Orectolobus halei
Orectolobus hutchinsi
Orectolobus japonicus
Orectolobus leptolineatus
כרישטיח מנומר (Orectolobus maculatus)
Orectolobus ornatus
Orectolobus parvimaculatus
Orectolobus reticulatus
Orectolobus wardi
סוג ומין יחיד כרישטיח קובלר (Sutorectus tentaculatus)
Eometlaouia - נכחד
הערות שוליים

↑  אנציקלופדיית החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 4 – "החי במים", בעריכת לב פישלזון, הוצאת משרד הביטחון , עמ' 130
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550827605171  LCCN: sh85095423
יחסי ברזיל – כף ורדה

| יחסי ברזיל – כף ורדה |
| --- | --- |
ברזיל: כף ורדה


ברזיל: כף ורדה
שטח (בקילומטר רבוע)
8,515,770: 4,033
אוכלוסייה
212,203,410: 525,493
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,173,666: 2,587
תמ"ג לנפש (בדולרים)
10,243: 4,923
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

נשיא ברזיל ז'איר בולסונרו (מימין) נפגש עם נשיא כף ורדה ז'ורז'ה קרלוש פונסקה בעת ביקור האחרון בברזיל, יולי 2021
יחסי ברזיל–כף ורדה הם היחסים הבילטרליים שמתקיימים בין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל לבין הרפובליקה של כֵּף וֶרְדֶה.
ב-2018, פורסם כי שר המדע והטכנולוגיה של ברזיל, ז'ילברטו קאסב (אנ'), הביע בברזיל כוונה לחזק את היחסים בין ברזל לכף ורדה, בין אם בתחום הממשלתי ובין אם בתחום הספרות והתרבות.
קשרים תרבותיים

שתי המדינות היו תחת השלטון של האימפריה הפורטוגזית עד לעצמאותן. ברזיל קיבלה את עצמאותה ב-7 בספטמבר 1822, וכף ורדה קיבלה את עצמאותה ב-5 ביולי 1975. השפה הרשמית של שתי המדינות היא פורטוגזית. לשתי המדינות, יש שורשים אפריקאים ופורטוגזים.
שיתוף פעולה צבאי

שר ההגנה של ברזיל, סלסו אמורים, ושר ההגנה של כף ורדה, זרוז'ה טולנטינו, הביעו את כוונתם לחזק את שיתוף הפעולה בין שתי המדינות בתחומי הביטחון במהלך פגישה בבית הספר הגבוה למלחמה (בפורטוגזית) שבברזיל ב-9 במרץ 2012. נציג כף ורדה הביע את התעניינותה של המדינה בהשגת עזרה ברזילאית, במיוחד בתחום הבטיחות הימית ו-SAR (חיפוש והצלה). השרים הסכימו גם כי ברזיל תספק תמיכה טכנית ומדעית לכף ורדה עבור המדף היבשתי של המדינה.
יחסים כלכליים

בשנת 2016, ייצאה כף ורדה לברזיל סחורה בשווי של 50.3 אלף דולרים אמריקאים. הסחורה כללה בעיקר מעגלים משולבים, סוודרים ותקליטים. באותה השנה, ייצאה ברזיל לכף ורדה סחורה בשווי של 22.8 מיליון דולר אמריקאי. הסחורה כללה בעיקר סוכר גולמי, אורז ובשר עוף.
ייצוג

לברזיל יש שגרירות בפראיה וקונסוליה כללית במינדלו.
לכף ורדה יש שגרירות בברזיליה וקונסוליה בריו דה ז'ניירו.
לאוניד פדון

| --- | --- |

 לידה:  5 באפריל 1956 (בן 68) קייב, ברה"מ 
 מדינה:  רוסיה 
 מקום מגורים:  מוסקבה 
 השכלה:  Rostovskij vojennyj institut raketnykh vojsk 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  עיטור הכבוד של הפדרציה הרוסית  עיטור ההצטיינות למען המולדת דרגה רביעית  עיטור מסדר המולדת דרגה שלישית 
 
ליאוניד ארנולדוביץ' פדון (נולד ב-5 באפריל 1956) הוא איש עסקים מיליארדר רוסי.
העושר המשוער שלו נכון ליוני 2019 הוא 8.5 מיליארד דולר. פדון, קצין צבא רוסיה לשעבר, הוא מקורב לואגיט אלפרפרוב, מנכ"ל חברת הנפט הרוסית לוקאויל, פדון הוא הבעלים של 9.2% ממניות לוקואויל ומרבית המניות במועדון הכדורגל הרוסי ספרטק מוסקבה.
קריירה > עסקיו

בנובמבר 1992 הוא נכנס לעסקים והקים את החברה "נפטקונסולט". בשנת 1993 עזב פדון רשמית את הצבא הרוסי ותוך שנה התמנה למנכ"ל החברה.
בשנת 1996 מונה פדון לסגן נשיא חברת LUKoil Inc. פדון פגש את אלקפרוב בשנות השמונים בזמן שהיה מורה בקוגלים, עיר סיבירית. במאי 2006 פדון היה אחד משני הבעלים העיקריים של קבוצת IFD קפיטל.
קריירה > ספרטק

| --- | --- |
 :  ראו גם – ספרטק מוסקבה (כדורגל)
בשנת 2003 רכש את מרביות המניות במועדון הכדורגל ספרטק מוסקבה
שעמדה בפני סכנת קריסה ופשיטת רגל.
תחת פדון ספרטק זכתה באליפות העשירית שלה והראשונה אחרי 16 שנים וזכתה לראשונה בטורניר הסופר קאפ הרוסי.
בינואר 2019 נודע כי הרכב המניות בקבוצה כולל את ואגיט אלקפרוב (המחזיק ב-36,7% מהמניות), פדון (עם 32,7% מהמניות) ואזרח רוסי נוסף ששמו לא פורסם (ומחזיק ב-30,5% ממניות הקבוצה).
חיים אישיים

הוא נשוי, יש לו שני ילדים והוא מתגורר במוסקבה.
הערות שוליים

↑  Леонид Федун
↑  https://next.ft.com/content/5fab8828-7651-11e4-a704-00144feabdc0
↑  Указ Президента Российской Федерации от 08.08.2012 № 1127 "О награждении государственными наградами Российской Федерации"
↑  "Leonid Fedun", Forbes. Accessed 24 May 2016.
↑  Teagarden, Michael (1 במרץ 2006). "Lukoil Executives Alekperov and Fedun Own Russia's IFD Kapital". Bloomberg News. אורכב מ-המקור ב-13 באפריל 2014. נבדק ב-11 באפריל 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Игорь Попов. "Красно-белый навсегда".
לאוניד פטשקה

| --- | --- |

Shohat meets Ptashka
 לידה:  3 במאי 1964 (בן 60) באקו
 מוקד פעילות:  ישראל
 מקום לימודים:  האקדמיה הרוסית למוזיקה על שם גנסין 
 עיסוק:  מלחין מנצח פסנתרן מוזיקאי ג'אז
 סוגה:  ג'אז 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 
פטשקה בהופעה בהרצליה ב-2011
לאוניד פטשקה (נולד ב-3 במאי 1964) הוא מלחין, מנצח, פסנתרן ונגן ג'אז ישראלי. אחד המוזיקאים דוברי הרוסית המפורסמים ביותר בישראל שעיקר עיסוקו הוא ג'אז. עלה לישראל בשנת 1990. בשנת 2000 נכלל ברשימת 100 נגני הג'אז הטובים ביותר של המאה העשרים על ידי המכון האמריקאי לביוגרפיות.
ביוגרפיה

לאוניד פטשקה, פסנתרן ומלחין, נולד בשנת 1964 בבאקו שבאזרבייג'ן. הוא החל ללמוד לנגן על פסנתר בגיל 4 בבאקו. אמו עבדה כמורה לשפה ולספרות רוסית, ואביו היה מהנדס מטוסים. בפעם הראשונה לאוניד ניגן בפני קהל בגיל 6. בגיל 7, פטשקה ניגן את הקונצ'רטו של מנדלסון עם התזמורת הסימפונית של באקו. עם סיום בית הספר למוסיקה בקאזאן בשנת 1983, הוא נרשם ללימודים באקדמיה הרוסית גנסין למוזיקה. הוא למד את שני הקורסים הראשונים כפסנתרן ומלחין קלאסי, ולאחר מכן הועבר למחלקת פופ-ג'אז, שבה למד בכיתתו של פרופ' איגור בריל, מחבר של אחד מספרי לימוד ג'אז הפופולריים ביותר בשפה הרוסית. לאחר סיום הלימודים, פטשקה הפך לאחד מהמוזיקאים הצעירים המבוקשים ביותר בברית המועצות, עם הרבה קונצרטים והופעות במערב. פטשקה היה אחד האמנים הראשונים בברית המועצות שיצא לסיבוב הופעות בארצות הברית כמוזיקאי ג'אז.
בשנת 1981, לאוניד פטשקה הפך לזוכה הסובייטי הראשון בתחרות הג'אז הבינלאומית, שהתקיימה בפולין. בשנת 1982, עשה את סיבוב ההופעות הראשון שלו בארצות הברית. בזמן הסיור הוצע לו להישאר בארצות הברית, אך הוא סירב בגלל החשש לגורלם של הוריו. בשנת 1986 הוא זכה במקום ראשון בתחרות של אלתור על פסנתר בווילנה ומאוחר יותר הופיע בפסטיבלים רבים בברית המועצות. בסוף 1980 כבר היה בעל מוניטין בברית המועצות, לקונצרטים שלו היו מגיעים אלפי אנשים, הוא נסע לסיבובי הופעות למדינות רבות, ובמקביל עבד בטלוויזיה המרכזית ברוסיה. פטשקה ניגן קונצרטים ורסיטל בכל רחבי העולם, כולל רסיטל סולו בקרנגי הול בניו יורק בשנת 1988, אולם קונצרטים של אוניברסיטת בוסטון ומוזיאון המדינה לוס אנג'לס לאמנות.
פטשקה היה פסנתרן הג'אז הסובייטי הראשון שזכה בפרס השני בתחרות הבינלאומית לפסנתרנים בקאליש, פולין בשנת 1987 וזכה בפרס הראשון של חברת התקליטים פגארט. כמו כן הוא זכה בפרס הראשון בתחרות הפסנתרנים בלוס אנג'לס בשנת 1988, ובפרס המיוחד בתחרות פסנתרני הג'אז בצרפת בשנת 1989.
בשנת 1990 עלה לישראל, עם העלייה ההמונית מברית המועצות. בהתחלה ניגן במסעדות וברים והקהל העיקרי שלו היה עולים מברית המועצות לשעבר. בשנת 1991 הוא זכה בפרס הראשון בפסטיבל הג'אז באילת. בשנת 1994 ארגן פטשקה את פסטיבל הג'אז הראשון באשדוד. שלוש שנים לאחר מכן, הוא החל להופיע ברוסיה והשתתף בפסטיבלים בינלאומיים. בשל צמיחת הפופולריות שלו ברוסיה ובמדינות חבר העמים בשנת 2000 פטשקה הוזמן לארצות הברית לנגן ג'אז בבית הלבן ונכלל ברשימה היוקרתית של "100 הנגנים מצטיינים של המאה ה-20" שהורכבה על ידי המכון הביוגרפי האמריקאי. בשנת 2003 הוא קיבל את מדליית הכנסת כהכרה בהישגיו ושירותיו לישראל.
דיסקוגרפיה

The Flight of Fantasy (1984)
The way to anywhere (1988)
Kaminsky trio plays Ptashka (1996)
Western wind (1999)
Leonid Ptashka & Jazz Friends (2005)
פסטיבל הג'אז באשדוד

בשנת 2009, בתמיכתו של סגן ראש העיר החדש בוריס גיטרמן והחברה העירונית לתרבות הפנאי באשדוד, פטשקה מקים פסטיבל ג'אז בינלאומי באשדוד בשם Super Jazz Ashdod. כוכבי ג'אז רבים ומפורסמים השתתפו בפסטיבל במשך השנים, ביניהם: מייק סטרן, רנדי ברקר, לני וויט, משפחת קרלינג, ריי בראון, ג'וניור, ביל אוונס ועוד.
הערות שוליים

↑  סופר ג'אז אשדוד - לאוניד פטשקה ובתו אנדי על במה אחת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310860805171  MusicBrainz: cd6c3ed0-09e2-411e-aedf-5234c4b8955c  VIAF: 98492764   WorldCat (עם VIAF): 98492764
יחסי ברזיל – גינאה המשוונית

| יחסי ברזיל – גינאה המשוונית |
| --- | --- |
ברזיל: גינאה המשוונית


ברזיל: גינאה המשוונית
שטח (בקילומטר רבוע)
8,515,770: 28,051
אוכלוסייה
212,203,410: 1,903,986
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,173,666: 12,117
תמ"ג לנפש (בדולרים)
10,243: 6,364
משטר
רפובליקה פדרלית דמוקרטית: רפובליקה

יחסי ברזיל–גינאה המשוונית הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל לבין רפובליקת גינאה המשוונית.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים המלאים שבין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל לבין רפובליקת גינאה המשוונית כוננו ב-1974, כשש שנים לאחר זכייתה של המדינה בעצמאותה מספרד. לשתי המדינות קשרים היסטוריים עם פורטוגל כאשר גינאה המשוונית נשלטה כ-300 שנים בידי פורטוגל וברזיל גם היא. השפה הפורטוגלית מהווה שפה רשמית בשתי המדינות ושתיהן חברות בארגון קהילת המדינות הדוברות פורטוגזית.
בחודש יולי 2010 ביקר נשיא ברזיל לואיז אינסיו דה סילבה בגינאה המשוונית. במהלך הביקור חתם הנשיא על מספר הסכמי שיתוף פעולה בין שתי המדינות וקרא להחלפת שיטת המשטר במדינה לשיטה דמוקרטית יותר בה לאזרחים יש יותר כוח בתהליך בחירת ראש מדינתם.
בחודש דצמבר 2011 במהלך ביקור דיפלומטי של דיפלומט ברזילאי בגינאה המשוונית הוא נדבק במלריה ונפטר, במשרדי החוץ של שתי המדינות הביעו תנחומים על הפטירה.
בפברואר 2013 ביקרה נשיאת ברזיל דילמה רוסף בגינאה המשוונית על מנת להשתתף בוועידה השלישית של מדינות אפריקה ודרום אמריקה.
יחסים כלכליים

חברות ברזילאיות רבות פועלות במדינה ובין שתי המדינות מתקיים סחר דו-צדדי גדול, הנסמך ברובו על ייבוא הנפט של ברזיל מגינאה המשוונית.
נציגויות דיפלומטיות

ברזיל מיוצגת בגינאה המשוונית בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה במלאבו, בירת המדינה.
גינאה המשוונית מיוצגת בברזיל בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בברזיליה, בירת המדינה.
לאונרדו פביו

| --- | --- |

 לידה:  28 במאי 1938 לאס הראס, ארגנטינה 
 פטירה:  5 בנובמבר 2012 (בגיל 74) בואנוס איירס, ארגנטינה 
 מקום קבורה:  Mausoleum of the Argentine Society of Authors and Composers 
 שם לידה:  Fuad Jorge Jury 
 מדינה:  ארגנטינה 
 תקופת הפעילות:  מ-1958 
 בן או בת זוג:  María Vaner (1967–1973) 
 צאצאים:  Leonardo Jury 
 פרופיל ב-IMDb
 
לאונרדו פביו (בספרדית: Leonardo Favio; ‏28 במאי 1938 – 5 בנובמבר 2012, בואנוס איירס) היה זמר, שחקן ומפיק ארגנטינאי.
ביוגרפיה

לאונרדו פביו נולד בשם פואד חורחה חורי למשפחה ערבית בעיירה בצפון-מערב מנדוסה. העוני הביא אותו לפנימייה לילדים קשים וגם לבית הסוהר.
לאחר סיום תקופת מעצר, הוא הגיע לבואנוס איירס והחל להתעניין בקולנוע. תחילה הוא שיחק בתפקידים משניים ואף היה עוזר במאי. סרטו הראשון Crónica de un niño solo שצולם בשנת 1965 קיבל הכרת המבקרים והוכרז כסרט השנה בארגנטינה. בפסטיבל הקולנוע במר דל פלטה הסרט זכה בפרס עיתונאים. בשנת 1966 הוא סיים עבודה על הסרט Este es el romance del Aniceto y la Francisca, de cómo quedó trunco, comenzó la tristeza y unas pocas cosas más... שזכה בפרס "קונדור הכסף".
בנוסף לקולנוע לאונרדו פביו היה זמר פופולרי. הוא כתב שירים וביצע אותם תוך נגינה בגיטרה. במהלך הקריירה הוא הוציא כ-20 אלבומים.
במהלך כל חייו לאונרדו פביו היה תומך של פרוניזם. הדבר הביא לכך שבשנת 1976 הוא נאלץ לעזוב את המדינה וחזר לארגנטינה רק בשנת 1987. בשנת 1993 הוא ביים וכתב תסריט לסרט על חייו חוסה מריה גטיקה, גם הוא בין תומכי פרון מובהקים.
כתר ג'ורג', נסיך ויילס

איור של כתר ג'ורג', נסיך ויילס
כתר ג'ורג', נסיך ויילס (באנגלית: Crown of George, Prince of Wales) יוצר בין השנים 1901–1902 עבור ג'ורג', נסיך ויילס (לימים המלך ג'ורג' החמישי).
היסטוריה ותיאור הכתר

הכתר יוצר עבור יורש העצר, ג'ורג' נסיך ויילס, עבור טקס ההכתרה של אביו, המלך אדוארד השביעי בשנת 1902.
בעת טקס ההכתרה של ג'ורג' עצמו (כמלך ג'ורג' החמישי, בשנת 1911 לבש בנו, אדוארד, את הכתר. 
כאשר המלך אדוארד השמיני ויתר על כיסאו בשנת 1936 ויצא לגלות בצרפת הוא לקח עמו את הכתר (בניגוד לחוק האוסר על הוצאת תכשיטי הכתר של הממלכה המאוחדת משטחי הממלכה).
הכתר נותר מחוץ לממלכה המאוחדת עד מותו של אדוארד השמיני בשנת 1972. בהיעדרו של כתר יורש עצר בממלכה, יוצר כתר חדש עבור הנסיך צ'ארלס בשנת 1969 (הוא כתר צ'ארלס, נסיך ויילס).
כיום מוצג הכתר בבית התכשיטים שבמצודת לונדון.
| תכשיטי הכתר של הממלכה המאוחדת |
| --- | --- | --- |
| כתרים | כתר אדוארד הקדוש • כתר האימפריה הממלכתי • הכתר האימפריאלי של הודו • הכתר הממלכתי של ג'ורג' הרביעי • כתר סקוטלנד • כתר מרי ממודנה • הכתר הממלכתי של ג'ורג' הראשון • כתר פרידריק, נסיך ויילס • כתר ההכתרה של ג'ורג' הרביעי • כתר המלכה אדלייד • כתר היהלומים הקטן של המלכה ויקטוריה • כתר המלכה אלכסנדרה • כתר ג'ורג', נסיך ויילס • כתר המלכה מרי • כתר המלכה אליזבת • כתר צ'ארלס, נסיך ויילס |  |
| שרביטים | שרביט אדוארד הקדוש • שרביט היושר והרחמים • שרביט סקוטלנד |  |
| חרבות | חרב המתת • חרב הרחמים • חרב סקוטלנד |  |
| אחרים | אבן הגורל • סמל מסדר פטריק הקדוש • אודם הנסיך השחור • גלובוס הריבון |  |
כאן חיים

| --- | --- |

כרזת הסדרה
 סוגה:  סדרת רשת
 כותבים:  מתן דרורי
 בימוי:  מתן דרורי
 שחקנים:  לוסי איוב
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית
 מספר פרקים:  4
 הפקה
 צלמים:  יאיר צימרמן מאור אלטרס
 שידור
 רשת שידור:  כאן דיגיטל
 קישורים חיצוניים
 אתר "כאן חיים"
כאן חיים היא סדרת רשת של כאן תאגיד השידור בבימויה של מתן דרורי, ובהגשתם של לוסי איוב ואלון יששכר. הסדרה סוקרת אחר שימור חיי הטבע בישראל, לדוגמה: היכחדותן של הלוטרות בישראל וחשיבותם של המסדרונות האקולוגיים.
כמו כן, הסדרה הוכנה בשיתוף פעולה עם החברה להגנת הטבע.
פרקים

למה כבר לא רואים צבים בטבע?: פרק זה עוקב אחר צבים בארץ ישראל והחי בבתה העשבונית, ומדוע היא נתפסת בציבור ובמוסדות התכנון כשטח חסר ערך ומקבלת יחס אדיש ומזלזל.
למה מסדרונות אקולוגיים חשובים לצבאים בישראל?: פרק זה עוקב אחר הצבאים בארץ ישראל ואחר המסדרונות האקולוגיים. הפרק מסביר מדוע עד לפני שני עשורים הסתובבו פה עשרת אלפים צבאים והיום נותרו רק אלפים בודדים, ומדוע מספר כה רב של שמורות הטבע שהוקמו בשבילם ובשביל חיות אחרות לא מצליחות להגן עליהם מהכחדה. הוא מתאר את הפתרון הנחוץ - "המסדרון האקולוגי".
לאן נעלמו הלוטרות ואיך עוזרים להן לעשות קאמבק?: פרק זה עוקב אחר היכחדותן של הלוטרות מארץ ישראל. הפרק מתאר כי בעבר היו פה המוני לוטרות, עם מסדרונות אקולוגיים שהפגישו בין הלוטרות של נהר הירדן ללוטרות מהים וסטטוס של "חיה מוגנת", ומדוע זה לא עזר. בנוסף, הפרק מתאר את הפתרון לבעיה.
אם דג הלוקוס ייכחד - הלך עלינו: פרק עוקב אחר מצב שימורם של דגי הלוקוס בים התיכון בישראל.
ראו גם

סרטים וסדרות אודות החי בארץ ישראל