stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ממשלת ישראל
מבנה הממשלה בישראל > שרים > סגני שר

שר הממונה על משרד ממשלתי רשאי למנות סגן שר. סגן שר פועל בכנסת או במשרד הממשלתי במסגרת העניינים והסמכויות שהוקצו לו על ידי השר.
להבדיל משרים בממשלה, שאינם חייבים להיות חברי כנסת, סגני השרים חייבים להיות חברי הכנסת (או חברי הכנסת בהפסקת חברות לפי החוק הנורווגי), והתפטרותם מהכנסת תחייב את הפסקת כהונתם.
כאשר שר מתפטר או מפוטר מהממשלה, מסיים את תפקידו גם סגן השר שמונה לאותו משרד. בנוסף, רשאים ראש הממשלה, הממשלה או השר שמינה אותו להעביר או לסיים את כהונתו של סגן שר.
בתיקון לחוק יסוד: הממשלה, שהיה אמור להיכנס לתוקף החל מהבחירות לכנסת העשרים, נקבע שמספר סגני השרים לא יעלה על ארבעה, אך מגבלה זו תוקנה לאחר הבחירות כך שלא תחול על ממשלה שכוננה בתקופת כהונתה של הכנסת ה-20. במסגרת מאמצי הקמת הממשלה השלושים וחמש, בכנסת העשרים ושלוש, בוטלו הסעיפים בחוק הנוגעים להגבלת מספר השרים וסגני השרים.
מבנה הממשלה בישראל > ועדות השרים

אחת מדרכי פעולתה של הממשלה בקבלת הכרעות פוליטיות היא מינוי ועדות שרים קבועות, זמניות, או לעניינים מסוימים. תקנון הממשלה מפרט את רשימת ועדות השרים הקבועות.
בישיבות ועדות השרים לענייני ביטחון לאומי, על פי קביעת ראש הממשלה או יושבי ראש הוועדות, נערך גם רישום סטנוגרפי. הסטנוגרמות הנרשמות וכן ההקלטות של הדיונים נשארות במסגרת מזכירות הממשלה בלבד והן אינן מופצות.
הקמת הממשלה > ההליכים להקמת ממשלה

לאחר הבחירות לכנסת חדשה או עם התפטרות ממשלה בדרך ישירה או כתוצאה מאירוע שכאשר מתקיים רואים את הממשלה כאילו היא התפטרה, נפתחים הליכים להרכבת ממשלה חדשה, המתוארים בחוק יסוד: הממשלה. הגורם העיקרי הרשמי שמנהל את ההליכים להרכבת ממשלה בישראל הוא נשיא המדינה. ברוב המקרים, לנשיא ניתנת בחוק סמכות להפעיל את שיקול דעתו בנוגע להטלת התפקיד להרכבת הממשלה על אחד מחברי הכנסת, ועל-פי הנוהל, על הנשיא להפעיל את סמכותו ושיקול דעתו בנושא באופן ששואף להביא לידי הקמת ממשלה חדשה, כל עוד הדבר אפשרי לדעתו. על כן, לאחר בחירות או לאחר התרחשות רוב המקרים של התפטרות הממשלה, על הנשיא להטיל בתחילה את מלאכת הרכבת הממשלה על חבר הכנסת שנראה בעיניו כבעל הסיכוי הגבוה להקים ממשלה.
אם חוקקה הכנסת חוק המורה על התפזרותה, נפסקים ההליכים להרכבת ממשלה חדשה עד לאחר הבחירות לכנסת.
הקמת הממשלה > ההליכים להקמת ממשלה > לאחר בחירות או התפטרות ממשלה

לאחר שהתקיימו בחירות לכנסת, או שהתפטרה ממשלה בדרך שלא מתוארת בהמשך, על נשיא המדינה להתייעץ עם נציגי הסיעות בכנסת (לאחר בחירות - בכנסת הנבחרת), ולהטיל את התפקיד להרכבת ממשלה חדשה על אחד מחברי הכנסת שהסכים לכך בתוך שבעה ימים מיום פרסום תוצאות הבחירות לכנסת או מיום התפטרות הממשלה, לפי העניין. עם זאת, במקרה של התפטרות הממשלה באופן אוטומטי בשל פטירת ראש הממשלה, נשיא המדינה יכול להטיל את התפקיד בתוך 14 ימים מיום הפטירה. כמו כן, על נשיא המדינה להודיע ליושב ראש הכנסת על הטלת התפקיד על חבר הכנסת, ועל יו"ר הכנסת להודיע על כך לכנסת.
התקופה להרכבת הממשלה נמשכת 28 ימים, אך הנשיא יכול להאריך תקופה זו בתקופות נוספות, ובלבד שלא יעלו יחד על 14 ימים. לאחר שחבר הכנסת שעליו הוטלה מלאכת הרכבת הממשלה הצליח להרכיבה, עליו להודיע על כך לנשיא המדינה וליושב ראש הכנסת, וזאת בתוך התקופה הקצובה לו למילוי משימתו. לאחר מכן יושב-ראש הכנסת מעדכן את הכנסת בנושא, וקובע מועד לישיבה של הכנסת לכינון הממשלה, שתיערך בתוך שבעה ימים מיום ההודעה של חבר הכנסת לנשיא. משהורכבה הממשלה, היא מודיעה לכנסת על קווי היסוד של מדיניותה, על הרכבה ועל חלוקת התפקידים בין השרים, ומבקשת הבעת אמון בה. במקרה שהורכבה ממשלת חילופים, על הממשלה החדשה להודיע לכנסת, עם הבקשה שזו תביע בה אמון, גם את זהותו של ראש הממשלה החלופי, מועד החילופים בראשות הממשלה וכן את זיקתו של כל אחד מהשרים בממשלה - אם לראש הממשלה ואם לראש הממשלה החלופי. הבעת אמון בממשלה חדשה מצריכה רוב רגיל של חברי כנסת. עם תום הצבעת האמון בממשלה, היא נכנסת לתפקידה ואז נדרשים ראש הממשלה והשרים להצהיר אמונים בפני הכנסת.
אם לא הצליח חבר הכנסת שעליו הוטלה המשימה, להרכיב את הממשלה, רשאי הנשיא להטיל את התפקיד על אחד מחברי הכנסת האחרים, שהודיע לנשיא כי הוא מסכים לכך, בתוך שלושה ימים מהמועד בו נכשל בתפקיד זה חבר הכנסת הראשון. במצב כזה התקופה להרכבת הממשלה היא בת 28 ימים, ללא אפשרות להארכות. במקרה כי נשיא המדינה הגיע למסקנה לאחר ניסיון חבר הכנסת הראשון כי אין הוא רואה אפשרות להגיע לידי הרכבת ממשלה, עליו להודיע על כך ליו"ר הכנסת בתוך שלושה ימים מהמועד בו נכשל בתפקיד חבר הכנסת הראשון.
מהיום בו חבר הכנסת השני נכשל אף הוא בהרכבת ממשלה, או מהיום שהודיע הנשיא ליו"ר הכנסת כי אין הוא רואה אפשרות להרכבת ממשלה, מתחילה להימנות תקופה בת 21 ימים בה רשאים 61 חברי כנסת, או יותר, לבקש בכתב מנשיא המדינה להטיל את מלאכת הרכבת הממשלה על אחד מחברי הכנסת, שהסכים לכך בכתב. חבר כנסת זה יכול שיהיה אף מבין חברי הכנסת הראשונים שכשלו במשימה. אם הוגשה בקשה כאמור לנשיא, עליו להטיל בתוך יומיים את התפקיד על חבר הכנסת שצוין בבקשה, ולחבר כנסת זה נתונה תקופה בת 14 ימים למילוי משימתו. במקרה שחבר כנסת זה לא הצליח במשימתו או שלא הוגשה בקשה לנשיא כאמור, על הנשיא להודיע על כך ליו"ר הכנסת. עם הודעה כזו של הנשיא ליו"ר הכנסת או עם הבעת הכנסת אי-אמון בממשלה שחבר הכנסת האחרון הרכיב, רואים את המצב כאילו הכנסת חוקקה חוק להתפזרותה, ונערכות בחירות לכנסת חדשה לאחר כ-90 ימים.
הקמת הממשלה > ההליכים להקמת ממשלה > לאחר הבעת אי-אמון בממשלה

לכנסת קיימת אפשרות להביע אי-אמון בממשלה, תוך שהיא מביעה אמון בממשלה חדשה. כאשר מונחת על שולחן הכנסת הצעת אי-אמון בממשלה, עליה לכלול את זהותם של ראש הממשלה והשרים וחלוקת התפקידים ביניהם בממשלה המוצעת, וכן לפרט את קווי היסוד של מדיניותה. עם הבעת אי-האמון של הכנסת בממשלה היוצאת, תוך שהיא מביעה אמון בממשלה החדשה, מתחילה הממשלה החדשה לכהן. לאחר הבעת האמון בממשלה החדשה, וסמוך ככל האפשר לה, ראש הממשלה החדשה והשרים בה מצהירים אמונים.
הקמת הממשלה > ההליכים להקמת ממשלה > לאחר מתן צו ראש הממשלה לפיזור הכנסת

ראש הממשלה יכול לפזר את הכנסת בצו, אם הוא נוכח כי יש רוב בכנסת המתנגד לממשלה באופן שמפריע את תפקודה. מיום פרסום הצו ברשומות, רואים את הממשלה כאילו התפטרה, ומתחילה להימנות תקופה בת 21 ימים בה רשאים 61 חברי כנסת, או יותר, לבקש בכתב מנשיא המדינה להטיל את מלאכת הרכבת ממשלה חדשה על אחד מחברי הכנסת שאינו ראש הממשלה המכהן, ושהסכים לכך בכתב. אם הוגשה בקשה כאמור לנשיא, עליו להטיל בתוך יומיים את התפקיד על חבר הכנסת שצוין בבקשה, ולחבר כנסת זה נתונה תקופה בת 28 ימים למילוי משימתו. עם זאת, הנשיא יכול להאריך תקופה זו בתקופות נוספות, ובלבד שלא יעלו יחד על 14 ימים. במקרה שחבר כנסת זה לא הצליח במשימתו או שלא הוגשה בקשה לנשיא כאמור, על הנשיא להודיע על כך ליו"ר הכנסת. עם הודעה כזו של הנשיא ליו"ר הכנסת או עם הבעת הכנסת אי-אמון בממשלה שחבר הכנסת הרכיב, נכנס הצו של ראש הממשלה לתוקף, ורואים את המצב כאילו הכנסת חוקקה חוק להתפזרותה, ונערכות בחירות לכנסת חדשה לאחר כ-90 ימים.
במקרה בו מצליח חבר הכנסת, שצוין בבקשת חברי הכנסת, להרכיב ממשלה, והכנסת מביעה בממשלתו אמון, בטל הצו של ראש הממשלה היוצא לפיזור הכנסת, והממשלה החדשה מתחילה לכהן עם הבעת האמון של הכנסת בה. לאחר הבעת האמון, וסמוך ככל האפשר לה, ראש הממשלה החדשה והשרים בה מצהירים אמונים.
הקמת הממשלה > ההליכים להקמת ממשלה > סיכום האפשרויות וסדרי ההליכים להרכבת ממשלה

להלן סיכום האפשרויות וסדרי ההליכים להרכבת ממשלה חדשה בישראל, ביחס לכל אחת מהעילות לפתיחת הליכים אלו, כאשר מצוינים המוסמכים לביצוע או ניסיון מימוש כל הליך, וכן משך התקופות המוקצבות בחוק, בימים, עבור ביצועו או ניסיון מימושו של ההליך (בכחול - תקופה המצוינת בחוק ומיועדת, באופן רשמי, להשיג תמיכה בממשלה או בהטלת מלאכת הרכבת הממשלה על מועמד מסוים; בצהוב - תקופה המצוינת בחוק ובה על נשיא המדינה או יושב-ראש הכנסת לבצע הליך רשמי או מנהלי לשם התקדמות לשלב הבא במסגרת ההליכים להרכבת ממשלה; בשחור - תקופה שעליה יש לדלג במסגרת הניסיונות להקמת הממשלה בהינתן העילה שהביאה לפתיחת ניסיונות אלו):
| ההליך> ההליך.המוסמך לביצוע או לניסיון מימוש ההליך | הטלת התפקיד להרכבת הממשלה> הטלת התפקיד להרכבת הממשלה.נשיא המדינה | ניסיון להרכבת ממשלה> תקופה בסיסית.חבר כנסת ראשון | ניסיון להרכבת ממשלה> ארכה מקסימלית.חבר כנסת ראשון | קיום ישיבת הכנסת להצגת הממשלה> קיום ישיבת הכנסת להצגת הממשלה.יו"ר הכנסת | הטלת התפקיד להרכבת הממשלה או הודעה ליו"ר הכנסת על היעדר ממשלה> הטלת התפקיד להרכבת הממשלה או הודעה ליו"ר הכנסת על היעדר ממשלה.נשיא המדינה | ניסיון להרכבת ממשלה> ניסיון להרכבת ממשלה.חבר כנסת שני | קיום ישיבת הכנסת להצגת הממשלה> קיום ישיבת הכנסת להצגת הממשלה.יו"ר הכנסת | הגשת 61 חתימות בעד חבר כנסת> הגשת 61 חתימות בעד חבר כנסת.חברי הכנסת | הטלת התפקיד להרכבת הממשלה> הטלת התפקיד להרכבת הממשלה.נשיא המדינה | ניסיון להרכבת ממשלה> תקופה בסיסית.חבר כנסת שנאספו 61 חתימות בעדו | ניסיון להרכבת ממשלה> ארכה מקסימלית.חבר כנסת שנאספו 61 חתימות בעדו | קיום ישיבת הכנסת להצגת הממשלה> קיום ישיבת הכנסת להצגת הממשלה.יו"ר הכנסת | הודעה ליו"ר הכנסת על היעדר ממשלה> הודעה ליו"ר הכנסת על היעדר ממשלה.נשיא המדינה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פורסמו תוצאות הבחירות לכנסת | 7 | 28 | 14 | 7 | 3 | 28 | 7 | 21 | 2 | 14 |  | 7 | אין הקצבת זמן בחוק |
| התפטרות הממשלה שלא בדרכים המנויות בהמשך | 7 | 28 | 14 | 7 | 3 | 28 | 7 | 21 | 2 | 14 |  | 7 | אין הקצבת זמן בחוק |
| פטירת ראש הממשלה | 14 | 28 | 14 | 7 | 3 | 28 | 7 | 21 | 2 | 14 |  | 7 | אין הקצבת זמן בחוק |
| פרסום צו ראש הממשלה לפיזור הכנסת |  |  |  |  |  |  |  | 21 | 2 | 28 | 14 | 7 | אין הקצבת זמן בחוק |
| הבעת אי אמון בממשלה |  |  |  | הצגת הממשלה החדשה מתבצעת במסגרת הצעת אי האמון |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
ממשלת מעבר

ממשלת מעבר מתקיימת בישראל לאחר מותו, התפטרותו, נבצרות קבע של ראש הממשלה, או עקב הרשעתו בפסק דין חלוט בעבירה שיש עמה קלון, כמו גם עם פרסום בקשתו של ראש הממשלה לפיזור הכנסת (פעולות אלו כהתפטרות הממשלה) או לאחר בחירות ולפני כינונה של ממשלה רגילה (אם הממשלה לא הייתה ממילא ממשלת מעבר "עם בחירתה של כנסת חדשה"). בחוק יסוד: הממשלה החדש בוטל הסעיף אשר מנע משר להתפטר מכהונתו בעת ממשלת מעבר.
התיקון נעשה מכיוון שהמצב הקודם נגד את חוק יסוד: חופש העיסוק בכך שמנע מאדם את החופש לעסוק במשלח ידו על-פי בחירתו.
בנוסף, הממשלה רשאית, בעת ממשלת מעבר, למנות חבר הכנסת לשר חדש בתפקידו של שר שחדל לכהן, ללא אישור הכנסת.
ממשלת חילופים

ממשלת חילופים היא אחת החלופות להקמת ממשלה בישראל, ממשלה שבמהלך כהונתה יעמדו בראשה, לסירוגין, חבר הכנסת שהרכיב את הממשלה וחבר כנסת נוסף. בהתקיימות מספר מקרים, יחליף ראש הממשלה החלופי את ראש הממשלה המכהן, ללא התפטרות הממשלה.
הרעיון ליצירת ממשלת חילופים עלה במהלך המשבר הפוליטי בישראל והמשא ומתן להקמתה של ממשלת ישראל ה-35 לאחר הבחירות לכנסת העשרים ושלוש, והוא נכלל בהסכם הקואליציוני שבין "הליכוד" ל"כחול לבן". לשם הקמתה של ממשלת חילופים אושר בכנסת שינוי נרחב בחוק יסוד: הממשלה.
מזכירות הממשלה

מזכירות הממשלה בראשותו של מזכיר הממשלה אחראית על רישום פרוטוקולים, מתן שירותי מזכירות לממשלה ולוועדותיה, העברת החלטות הממשלה וועדותיה לגורמי הביצוע בדרגי הממשלה השונים, מעקב אחר ביצוע החלטות הממשלה, פרסום הודעות מטעם הממשלה וקיום קשר בין הממשלה ולבין הכנסת ורשויות מדינה נוספות. מזכירות הממשלה אמונה על זימונן וקיום ישיבותיהן של ועדות השרים המתכנסות במזכירות הממשלה, וזאת על-פי בקשת יושבי-הראש. בהתאם לכך אחראית מזכירות הממשלה על מתן כל השירותים המזכירותיים לחברי ועדת השרים ולוועדות עצמן בעת קיום ישיבות ועדות השרים.
מזכירות הממשלה מכינה עבור ועדות השרים, בהתאם להנחיות יושב-ראש הוועדות, את סדרי היום וכן את החומר הנלווה לישיבות ועדות השרים, לרבות חומר רקע מסוגים שונים, לפי העניין.
מזכיר הממשלה אחראי להכנת סדר היום לישיבות הממשלה ולוועדות השרים. לצורך זה, הוא מקיים קשר שוטף עם כל חברי הממשלה שבמהלכו מתואמות ההצעות להחלטת הממשלה וועדות השרים המונחות על שולחן הממשלה והוועדות. מזכיר הממשלה משמש דובר הממשלה ומתדרך את נציגי התקשורת בתום ישיבות הממשלה. הוא נושא באחריות לקשר בין הממשלה לבין הכנסת, יחד עם השר המקשר בין הממשלה לכנסת.
בנוסף לאחריותו על עבודת מזכירות הממשלה מזכיר הממשלה ממלא משימות נוספות אשר מטיל עליו ראש הממשלה.
מזכיר הממשלה בממשלה הנוכחית הוא יוסי פוקס.
מקום מושב הממשלה

לאחר החלטת החלוקה בכ"ט בנובמבר 1947, עוד בראשית דצמבר 1947, הוחל בדיון על מקום מושבה של הממשלה. ברקע הדיון עמדה העובדה שירושלים לא נכללה בשטח המדינה היהודית על פי החלטת החלוקה. דוד בן-גוריון הציע שהממשלה תשב בכורנוב שבנגב, לאור חיבתו לנגב. כתמיכה בהצעה ציין שהמקום רחוק מגבולות המדינה היהודית בתוכנית החלוקה. הבעיה בהצעה הייתה שהשליטה היהודית בנגב הייתה מוגבלת ועל כן ההצעה לא הייתה מעשית. גולדה מאיר לעומת זאת הציעה את הכרמל, שגם הוא היה מרוחק מהגבולות של המדינה היהודית בתוכנית החלוקה. אולם היות חיפה שער-היציאה לצבא הבריטי הביאה לגניזת ההצעה. והיו הצעות נוספות.
ב-13 בדצמבר 1949 וכתגובת נגד להחלטה 194 של העצרת הכללית של האו"ם שהתקבלה ב-11 בדצמבר וקראה לבינאום ירושלים ובמקביל לאישור חוק האיחוד הירדני-פלסטיני בפרלמנט של ירדן, החליטה בממשלת ישראל להעביר את מוסדות השלטון מתל אביב לירושלים. לצורך מיקום מוסדות השלטון ומוסדות המדינה הראשיים נערך חיפוש אחר שטח במרכז ירושלים באזור רחוב יפו ומשלא נמצא הוחלט על הקמת קריית הממשלה באזור גבעת רם שהייתה סמוכה אל מרכז העיר ומרכזי העסקים הראשיים. עם זאת, משרדים רבים ויחידותיהם נותרו פזורים במבנים שכורים ברחבי העיר. במהלך שנות השמונים רוכזו חלק ממשרדים אלה, ומשרדים חדשים שהוקמו (כגון משרד המדע והטכנולוגיה) לקריית הממשלה במזרח ירושלים בשכונת שייח' ג'ראח. בשנת 2013 רוכזו משרדים נוספים למגדלי הבירה במערב העיר.
ראו גם

| --- | --- |
: ספר: כנסות וממשלות ישראל
אוסף של ערכים בנושא הזמינים להורדה כקובץ אחד.
רשימת ראשי ממשלות ישראל
תקנון הממשלה
נשים בממשלות ישראל
לקריאה נוספת

אמנון רובינשטיין וברק מדינה, המשפט החוקתי של מדינת ישראל, הוצאת שוקן, מהדורה שישית, 2005, כרך ב: רשויות השלטון ואזרחות, פרק 13 - כינון הממשלה וכהונתה וסמכויות השרים
ראו גם

דיני פניות ציבור במשרדי מדינת ישראל לחברי הכנסת ושרים
הערות שוליים

↑  עמיר פרץ, מאמצי הפיתוי של הימין - אחיזת עיניים, באתר ישראל היום, 1 במרץ 2020
יום לפני הבחירות: ראשי המפלגות בפנייה אחרונה למצביעים, באתר מעריב אונליין, 1 במרץ 2020
↑  חוק יסוד: הממשלה (תיקון), ס"ח 2440 מ־19 במרץ 2014
↑  מירי רגב: להגדיל מספר השרים ל-23; לפיד: נעתור לבג"ץ, באתר גלובס, 19 במרץ 2015
↑  שאול אמסטרדמסקי, דו"ח גנוז המליץ להקטין את הממשלה ל־12 משרדים בלבד, באתר כלכליסט, 21 באוקטובר 2015
↑  מדד המגדר, מכון ון ליר, 2017, עמ' 79
↑  חוק יסוד: הממשלה (2001)
↑  ראו סעיף 30 ב' לחוק יסוד: הממשלה (2001)
↑  טל שניידר, ‏נתניהו וגנץ חתמו על הסכם להקמת ממשלת חירום לאומית, באתר גלובס, 20 באפריל 2020
טל שלו‏, כשהחוקים מפצים על חוסר אמון: לממשלת גנץ-נתניהו מצפה עוד מסע מפרך בכנסת ובבג"ץ, באתר וואלה, 24 באפריל 2020
↑  זאב שרף, שלושה ימים, תל אביב, עם עובד, 1959, עמודים 125–127, הפרק "מקום מושבה של הממשלה"
| משרדי ממשלת ישראל |
| --- | --- | --- |
| משרדים נוכחיים | משרד ראש הממשלה • משרד האוצר • משרד האנרגיה והתשתיות • משרד הביטחון • המשרד לביטחון לאומי • משרד הבינוי והשיכון • משרד הבריאות • המשרד להגנת הסביבה • משרד ההתיישבות והמשימות הלאומיות • משרד החדשנות, המדע והטכנולוגיה • משרד החוץ • משרד החינוך • משרד החקלאות וביטחון המזון • משרד ירושלים ומסורת ישראל • משרד הכלכלה והתעשייה •  משרד המורשת • משרד המשפטים • משרד הנגב, הגליל והחוסן הלאומי • המשרד לעניינים אסטרטגיים • משרד העבודה • משרד העלייה והקליטה • משרד הפנים • משרד הרווחה והביטחון החברתי • המשרד לשוויון חברתי וקידום מעמד האישה • המשרד לשירותי דת • המשרד לשיתוף פעולה אזורי • משרד התחבורה והבטיחות בדרכים • משרד התיירות • משרד התפוצות והמאבק באנטישמיות • משרד התקשורת • משרד התרבות והספורט |  |
| משרדים בעבר | המשרד להגנת העורף • המשרד לחיזוק וקידום קהילתי • המשרד לקידום מעמד האישה • משרד האספקה והקיצוב • משרד הדיגיטל הלאומי • משרד ההסברה • משרד ההשכלה הגבוהה והמשלימה • משרד החינוך, התרבות והספורט • משרד הכלכלה והתכנון • משרד המדע, התרבות והספורט • משרד המודיעין • משרד המיעוטים • משרד הפיתוח • משרד משאבי המים •  משרד ראש הממשלה החלופי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296855905171  VIAF: 312993723   WorldCat (עם VIAF): 312993723 
ישיבת ממשלת ישראל, 1952 לערך
סגן התובע הכללי של ארצות הברית

| --- | --- |

 איוש נוכחי:  טוד בלאנש
 תאריך כניסה לתפקיד:  6 במרץ 2025
 דרכי מינוי:  נשיא ארצות הברית
 תחום שיפוט:  ארצות הברית ארצות הברית
 כפוף:  התובע הכללי של ארצות הברית
 ייסוד המשרה:  24 במאי 1950
 אתר רשמי
 
סגן התובע הכללי של ארצות הברית (באנגלית: United States Deputy Attorney General) הוא התפקיד השני בחשיבותו במחלקת המשפטים של ארצות הברית. תפקידו כולל ייעוץ וסיוע לתובע הכללי בנושאי מדיניות, ניהול ותפעול המחלקה. בנוסף, סגן התובע הכללי מחזיק בסמכויות נרחבות להפעיל את סמכויותיו של התובע הכללי, למעט מקרים בהם הדבר נאסר בחוק או הועבר לפקיד אחר. משרה זו נוצרה ב־1950. סגן התובע כללי נבחר על ידי נשיא ארצות הברית ומאושר על ידי הסנאט.
בין היתר כיהנו בתפקיד זה וורן כריסטופר וויליאם פירס רוג'רס, שלימים התמנו למזכירי המדינה של ארצות הברית, וג'יימס קומי, שלימים כיהן כראש ה־FBI.
בנובמבר 2024, הנשיא הנבחר של ארצות הברית, דונלד טראמפ הודיע שבכוונתו למנות לתפקיד את טוד בלאנש שהיה עורך דינו במשפטו. בלאנש החל את תפקידו ב-6 במרץ 2025 לאחר שאושר על ידי הסנאט.
תפקידים וסמכויות

סגן התובע הכללי של ארצות הברית מבצע מגוון רחב של תפקידים וסמכויות בתחומי משפט, אכיפת חוק, וניהול המחלקה בין היתר:
יישום האסטרטגיה של התובע הכללי בנוגע לאכיפת חוק, תביעה פלילית והגנה על זכויות אזרח.
ממלא את תפקיד התובע הכללי במקרה של היעדרות, מניעה או פסילה של התובע הכללי עצמו.
מקבל החלטות בנושאים משפטיים מורכבים או רגישים.
פיקוח על חקירות ותביעות פליליות ברמה הפדרלית.
קידום מדיניות ופעולות בנושאים כמו זכויות אזרח, ביטחון לאומי, שחיתות, הגירה, וסמים.
תיאום בין מחלקת המשפטים לסוכנויות פדרליות אחרות, כמו ה-FBI, ה-DEA, והרשות להגנה על הגבולות.
תיאום שיתוף פעולה עם מחלקות ממשלתיות אחרות כדי לייעל את האכיפה הפדרלית.
מספק הנחיות ופיקוח על התובעים הפדרליים במחוזות השונים של ארצות הברית.
מעורב בתהליך הבחירה והמינוי של תובעים חדשים.
פיקוח על יחידות ותוכניות מרכזיות במחלקה, כגון המשרד לחקירות פליליות, המשרד לזכויות אזרח, והמשרד לתמיכה משפטית.
הבטחת התאמה בין פעולות המחלקה לבין היעדים האסטרטגיים שלה.
ייעוץ לנשיא ולבכירי הממשל בסוגיות משפטיות ואכיפת חוק.
ייצוג המחלקה במפגשים ותדרוכים בבית הלבן ובקונגרס.
קביעת מדיניות משפטית ויישום סדרי עדיפויות לאומיים, בהתאם להנחיות התובע הכללי.
מתן מענה מיידי למשברים לאומיים בעלי היבטים משפטיים, כגון מתקפות סייבר, טרור או אסונות טבע.
הערות שוליים

↑  Deputy Attorney General, Center for Presidential Transition (באנגלית אמריקאית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דבורה דרכלר

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  17 באפריל 1896 האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 נהרגה:  1 במרץ 1920 (בגיל 23) תל חי
 תאריך עלייה:  1913
 השתייכות:  השומר
 תפקידים בשירות
 שומרת
 פעולות ומבצעים
 מאורעות תל חי
 תפקידים אזרחיים
 חלוצה
דבורה דרכלר (17 באפריל 1896 – 1 במרץ 1920) הייתה חלוצה, אשת העלייה השנייה, חברה בקבוצת תל עדש וחברה בארגון השומר. דרכלר הייתה ההרוגה הראשונה בקרב תל חי.
ילדותה, נעוריה ועלייתה ארצה

נולדה לאיטה וזלמן דרכלר בכפר זבוליה אשר במחוז קמיניץ-פודולסק שבאוקראינה. משפחתה, שהייתה המשפחה היהודית היחידה בכפר, הקפידה על המסורת, וגילתה זיקה לרעיונות חיבת ציון. דרכלר קיבלה חינוך יהודי שלא נפגם למרות שחברותיה לא היו יהודיות. היא למדה אצל אחיה רוסית, יידיש ועברית, ומיעטה לבקר בבית הספר. ספגה את הרעיון הציוני מאחיה ואחיותיה הבוגרים, ובמיוחד ממכתבי אחותה הגדולה, חיה, שנישאה לאליעזר קרול חבר השומר, ועלתה לארץ ישראל בשנת 1909. בגיל 17 הודיעה להוריה שבכוונתה לעלות לארץ ישראל ובאותה שנה (1913) הגיעה לארץ-ישראל לבדה.
חייה בתל עדש

עם הגיעה לארץ ישראל הצטרפה לאחותה חיה וגיסה, שחיו ועבדו בקבוצת השומר שנאבקה להישאר בתל עדש. דרכלר עבדה שם במרץ רב בשדה ובמטבח ותוארה כ"אשת חיל". לימים כתבה עליה רחל ינאית בן-צבי:
רק פה בתל עדש מתעוררת בה התשוקה לעבודת האדמה אך לא קל לחברה בקבוצת הכיבוש על אדמת העמק להגיע אל המעדר- זה החלום של החברות לאחוז במעדר, לגדל ירקות באדמה הטובה והפוריה של העמק, אך מים אין. וגן הירק כוחו בגידולי בעל ומעטות העובדות בו. אזנה של דבורה קלטה כבר תלונות החברות שנדחקות הן לעבודת מטבח וכביסה ונדבקת בשאיפתן לעבוד בחוץ. אך דבורה נהנית גם מאלו. עצם כניסתה לעבודה מעלה אותה בעיניה וברצון היא מקבלת עליה כל עבודה
רחל ינאית בן-צבי סיפרה כי כאשר נהגו לבקר את קבוצת החברות במרחביה נהנתה מחברתן ומפועלן (הן הקימו גן ירק עצמאי), אך כשהציעו לה להצטרף לקבוצת חברות זו נרתעה ואמרה "כלום אוכל לעזוב את החבריא בתל עדש? אני שייכת לקבוצת הכיבוש של השומר".
"מרד הנשים" והצטרפות לארגון השומר

מלבד חיי הקבוצה והעבודה בתל עדש, הזדהתה עמוקות עם רעיונות השומר:
דבורה מהלכת בתוך החבריא כולה קשובה, לכל הגה היא מאזינה וכבר היא ספגה אל תוכה מרעיונות וחלומות של השומר. מתהלכת לה בחצר הצרה ועיניה מתרחבות ונישאות לאפקים, לאפקי העמק הנרחבים. דבורה חיה באוירה של השמירה והעבודה ומתאמצת בכל נימי נפשה לחדור לפני ולפנים של הדברים...דבורה מוסיפה להתאמץ ולחדור אל תוך תוכם של ענייני השומר ובלחש היא אומרת: הרי היא כבר מתאמנת בנשק ורואה עצמה להיות חברה בשומר
הצטרפותה להשומר לא הייתה קלה. היא הייתה בין הנשים הבודדות שהיו חברות הארגון בזכות עצמן ולא בזכות קשרי נישואין. יחד עם עטרה שטורמן ויהודית הורביץ חוללה "מרד נשים" בתל עדש וחתמה איתן על עצומה נגד החברים המוכנים לשתף את החברות בענייני המשק ובעיקר בעבודות השירותים, אך מרחיקים אותן מכל אספה שעניינה הגנה וביטחון. נשים אלה דרשו שוויון בין גברים לנשים בכל תחומי העשייה: החל מעבודות משק הבית הלאה בעבודה בשדות ועד ענייני השמירה והביטחון. הן דרשו להשתתף במועצות הביטחון ובמטלות השמירה שנעשו בארגון "השומר". בעצומה שניסחו כתבו: "אם חברות אנחנו בעבודה היומיומית כבר משנים, נהיה חברות בכל. שום אספה לא יכולה להיות בלעדינו, אין סודות מפנינו".
היא הייתה מלאת אידיאלים ומסורה לרעיונות העבודה והשמירה של ארגון השומר. במכתבה לרחל ינאית בן-צבי בשנת 1919 סיפרה כי לאחר ששמעה אל אי הסדר הקיים בכפר גלעדי התביישה בשם ארגון השומר שכך הוא נראה: "אם כפר גלעדי הוא מקום שלנו אז אנחנו צריכים לסדר אותו כמו כל עבודת השומר". למרות שחשבה לעלות לכפר גלעדי, ברגע שביקשוה לבוא לעזור בתל עדש הלכה לשם במלוא המרץ ועם הרבה תקוות.
במשימות שליחות לאסירי "השומר" בדמשק

בתל עדש פגשה דרכלר את שמואל הפטר שנחשב שם לדמות דומיננטית. דרכלר התאהבה בהפטר, אך האהבה הייתה חד צדדית.
בשנת 1917, נעצרו ונכלאו בנצרת כמעט כל חברי השומר בידי השלטון העות'מאני, בהם שמואל הפטר, אהבתה של דבורה דרכלר.
דרכלר לקחה על עצמה, למרות הסכנה והיותה חדשה בארץ ישראל, לקיים קשר עם האסורים ולעודד אותם, גם לאחר שהועברו לדמשק. היא דאגה לצרכיהם, והעבירה להם מסמכים, תעודות, מכתבים וידיעות מתל עדש ומוועד השומר הזמני, תוך שהיא מסווה עצמה כקניינית זרעים ונוסעת ברכבת בהסתר תמורת בקשיש. לשם כך קצצה את שערה ונראתה כגבר המתחפש בבגדי נערה. במהלך שליחויותיה לדמשק נאלצה להתמודד עם נוסעים רעבים שחטפו את האוכל שהעבירה לחבריה האסורים. לפי עדויות חברי השומר עבודתה של דרכלר הייתה יעילה עד מאוד.
לאחר זמן מה החלו השלטונות העות'מאנים לחשוד בה בריגול. ברגע שהבינה כי היא חשודה החליטה לעזוב מיד את דמשק. הייתה זו שעת לילה והרכבת הראשונה הייתה עתידה לצאת בבוקר. כאשר חיכתה בבית הנתיבות ראתה יהודי אחר וחשבה כי בזכות היותו יהודי יוכל לעזור לה. היא ניגשה אליו ושאלה האם יוכל למצוא לה מקום ללון. יהודי זה, שהיה ספק המזון של הצבא, הזמין אותה ללון בעגלה שלו. בלילה הרגישה כי הוא מתקרב אליה יתר על המידה ועל כן מיד יצאה מן העגלה ושהתה במשך הלילה בחוץ. עם הגעת הרכבת התברר שרק חיילים מורשים לנסוע בה. היא התחננה לקצין גרמני שייקח אותה איתו. הקצין, שהיה שיכור במקצת, שמח על ההזדמנות לבלות את הנסיעה עם עלמה והסכים. כאשר נותרו לבדם ניסה הקצין להתקרב אליה אך היא התרחקה ממנו. הקצין איים שיסגיר אותה באשמת ריגול. היא לא חששה ממנו. כשעצרה הרכבת סמוך תחנה ליד דגניה, קפצה ממנה.
הצעירים שנאסרו בדמשק ושוחררו לא שכחו את פועלה הנועז של דבורה דרכלר.
עם שובה מדמשק שהתה זמן קצר בירושלים לשם החלמה ממחלה. לאחר מכן הצטרפה לקבוצת חברות, ביניהן בלומה מרון, בתיה ברנר, אווה טבנקין, וחנה צ'יזיק, שהקימה בכנרת את ה"אובז'ורקה" (המזללה) למחוסרי עבודה ואת גן הירק שלידו. לאחר זמן נסגר המטבח ודרכלר נענתה עם שלוש חברות לבקשת עזרה של השומר וחזרה לתל עדש.
בקרב תל חי

בי"א באדר תר"פ (1 במרץ 1920) הגיע לחצר תל חי כאמיל אפנדי, מנהיג בדואי מאל-ח'אלסה, יחד עם אנשיו וביקש מיוסף טרומפלדור להיכנס לחצר בטענה של חיפוש אחר חיילים צרפתים שאולי מסתתרים שם. טרומפלדור אישר להם להיכנס לחצר ולחפש. בחדר העלייה היו דבורה דרכלר, שרה צ'יזיק, זאב שרף ובנימין מונטר. כאשר עלו לקומת העלייה, ראו את דבורה דרכלר אוחזת באקדח. אפנדי ניסה לקחת את האקדח מידיה והיא התנגדה וצעקה לטרומפלדור "אוסיה, לוקחים לי את האקדח". נורתה ירייה אחת, שהייתה הסימן המוסכם לפתיחה באש, וטרומפלדור הכריז על תחילת הקרב. נזרק רימון לחדר העלייה וגרם למותם של ארבעת השומרים ששהו בחדר. בסיום הקרב נמצאה חבוקה בזרועותיה של חברתה, שרה צ'יזיק, שנפלה גם היא.
לימים כתבה רחל ינאית בן-צבי כי "דבורה השיגה את משאת נפשה - הייתה בחזית בתל חי". ציפורה זייד הכינה את דבורה דרכלר ואת שרה צ'יזיק לקבורה בכפר גלעדי והן הובאו למנוחות יחד עם שאר חללי אותו יום, בתל חי. על קברם הוצב פסל האריה השואג.
אהבתה הנכזבת נקשרת גם לסיפור מותה: יש הטוענים כי בגללו הגיעה גם לתל חי ואף לאברהם הרצפלד יש טענה שהוא קשור גם למותה. אברהם הרצפלד היה הראשון לראות את הגופות בחדר העלייה בתל חי כתב כי היה לו הרושם שדבורה ירתה בעצמה מכיוון שהכדור נכנס בפיה.
הנצחתה

שמה חקוק על מצבת האריה השואג בתל חי והיא מונצחת בחצר תל חי. בנוסף לתערוכה הקבועה המספרת את סיפורה של חצר תל חי ושל הנופלים בקרב, מוצגת תערוכה בחדר העלייה הנקראת "הגליל ושומרותיו" ושם, בין ארבע הנשים, מונצחים דמותה וחייה של דבורה דרכלר.
על שמה נקראת סיירת דבורה, יחידת התערבות במילואים של צה"ל המשרתת בפיקוד הצפון.
לקריאה נוספת

יערי פולסקי, יעקב, חולמים ולוחמים, תל אביב, מסדה, 1945.
יזכור, תל אביב, מכון ז'בוטינסקי.
עבר הדני, אהרון, מאה שנות שמירה בישראל, תל אביב, י. צ'צ'יק, 1954.
ריבלין, גרשון, מורשת תל חי, תל אביב, מערכות, 1948.
סיני, סמדר, השומרות שלא שמרו, רמת גן, הוצאת הקיבוץ המאוחד ויד טבנקין, 2013.
יעל זרובבל, אמיר גולדשטיין (עורכים) תל חי 1920–2020 בין היסטוריה לזיכרון, יד יצחק בן צבי, תש"פ 2020.