stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האינפנטה פרנסיסקו דה פאולה מספרד
ביוגרפיה > אחרית חייו

לאחר נישואי בנו עם המלכה התחזקו מאוד יחסיו עמה, ועל אף שהנישואים לא היו מאושרים, תמך פרנסיסקו דה פאולה במלכה. בשנת 1849 ניסה פרנסיסקו דה פאולה לייעץ למלכה להקים ממשלה חדשה עם הפרוגרסיבים, אולם בתגובה גורש על ידי הממשלה המתונה. בשנת 1850 חזר פרנסיסקו דה פאולה לספרד, ולאחר חזרתו הוא נתפס מקיים יחסי מין עם 2 נשים בכיסוי עיניים, מה שגרם לשערורייה גדולה.
ב-19 בדצמבר 1852 התחתן פרנסיסקו דה פאולה בנישואים מורגנטיים עם הרקדנית תרסה דה ארדונדו אי רמירז דה ארלנו, שהביאה עמה נדוניה גדולה, ונולד לו ממנה בן אחד. אף לאחר חתונתו הופיע פרנסיסקו דה פאולה באירועים הרבים של בית המלוכה, אך הוא הגיע תמיד ללא אשתו. בשנת 1864 מתה אשתו, וב-13 באוגוסט 1865 מת פרנסיסקו דה פאולה מסרטן המעי הגס, ונקבר באל אסקוריאל.
משפחתו

ב-15 באפריל 1819 התחתן פרנסיסקו דה פאולה עם לואיזה קרלוטה, נסיכת שתי הסיציליות, ממנה נולדו לו 11 ילדים:
פרנסיסקו דה אסיס, נסיך ספרד (1820–1821)
איזבל פרננדה, נסיכת ספרד (1821–1897), התחתנה עם איגנץ גורובסקי
פרנסיסקו, דוכס קדיס (1822–1902), התחתן עם איזבלה השנייה, מלכת ספרד
האינפנטה אנריקה, דוכס סביליה (1823–1870), התחתן עם אלנה דה קסטלבי אי שלי-פרננדס דה קורדובה
לואיסה תרסה, נסיכת ספרד (1824–1900), התחתנה עם חוסה מריה אוסוריו דה מוסקוסו, דוקה דה ססה
אדוארדו פליפה, נסיך ספרד (1826–1830)
חוספינה פרננדה, נסיכת ספרד (1827–1920), התחתנה עם חוסה גואל אי רנטה
מריה תרסה, נסיכת ספרד (1828–1829)
פרננדו מריה, נסיך ספרד (1832–1854)
מריה כריסטינה, נסיכת ספרד (1833–1902), התחתנה עם האינפנטה סבסטיאן מפורטוגל וספרד
אמליה פיליפינה, נסיכת ספרד (1834–1905), התחתנה עם אדלברט, נסיך בוואריה
ב-19 בדצמבר 1852 התחתן פרנסיסקו דה פאולה בנישואים מורגנטיים עם הרקדנית תרסה דה ארדונדו אי רמירז דה ארלנו, ממנה נולד לו בן אחד:
ריקרדו מריה דה ארדונדו, דוכס סן ריקרדו (1852–1872)
הערות שוליים

↑  Rubio, Maria José. Reinas de España. La Esfera de los Libros, Madrid, 2009, עמ' 307
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX1727185  GND: 1161853499  LCCN: no2018058925  VIAF: 87497878   WorldCat (עם VIAF): 87497878 
פרנסיסקו דה פאולה ואשתו
פרנסיסקו דה פאולה
האלידה אדיפ אדיוואר

| --- | --- |

 לידה:  11 ביוני 1884 קונסטנטינופול, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  9 בינואר 1964 (בגיל 79) איסטנבול, טורקיה 
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית, טורקיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות מרקזפנדי 
 מקום לימודים:  המכללה האמריקאית אוסקודאר 
 שפות היצירה:  טורקית עות'מאנית, צרפתית, ערבית, אנגלית, טורקית, יוונית 
 תקופת הפעילות:  1909–1963 (כ־54 שנים) 
 
האלידה אדיפ אדיוואר (בטורקית: Halide Edib Adıvar; בטורקית עות'מאנית: خالده اديب, ‏1884, קונסטנטינופול – 9 בינואר 1964) הייתה סופרת, פוליטיקאית, אשת אקדמיה וחינוך טורקית. ידועה גם בכינוי "רב"ט האלידה". אדיפ נחשבת לאחת מנשות התרבות המובילות בטורקיה, בעיקר בזכות חיבוריה, שעסקו בבעיות החברתיות במדינה ובסוגיות הקשורות למעמד הנשים שם.
כתביה > רומנים

השחר - Heyulâ (1909)
אם ראיק - Raik’in Annesi (1909)
ספיא טאלב - Seviyye Talip (1910)
האנדאן - Handan (1912)
העבודה האחרונה - Son Eseri (1913)
טוראן החדשה - Yeni Turan (1913)
גמור וחתום - Mev'ud Hüküm (1918)
חולצת האש - Ateşten Gömlek (1923)
בעט בכלבה - Vurun Kahpeye (1923). עובד לקולנוע שלוש פעמים: 1949 (במאי: לוטפי אקאד), 1964 (במאי: אורהאן אקסוי), 1973 (במאי: ח'אלד רפיק)
כאבי הלב - Kalp Ağrısı (1924)
הבן של זינו - Zeyno'nun Oğlu (1928)
מכולת מלאה זבובים - Sinekli Bakkal (1936)
הריגת יולפלס - Yolpalas Cinayeti (1937)
הברחש - Tatarcık (1939)
היריד הנצחי - Sonsuz Panayır (1946)
המראה המסתובבת - Döner Ayna (1954)
רחוב הגברת החכמה - Akile Hanım Sokağı (1958)
הבן של אדון כרים - Kerim Usta'nın Oğlu (1958)
הקומדיה של רחוב האהבה - Sevda Sokağı Komedyası (1959)
דאגה - Çaresaz (1961)
קטעי חיים - Hayat Parçaları (1963)
כתביה > סיפורים

מקדשים הרוסים - Harap Mabetler (1911)
הזאב המטפס על ההר - Dağa Çıkan Kurt (1922)
מאיזמיר לבורסה - İzmir'den Bursa'ya (1963)
סידא הנחמדה המסתגרת בכיפה - Kubbede Kalan Hoş Seda (1974)
כתביה > זיכרונות

מבחן האש הטורקי - Türkün Ateşle İmtihanı (1962)
הבית עם אשכול הענבים הארגמני - Mor Salkımlı Ev (1963)
כתביה > מחזות

הרועים של כנען - Kenan Çobanları (1916)
המסיכה והרוח - Maske ve Ruh (1945)
האלידה אדיפ אדיוואר בתרבות

Frances Kazan, Halide’s Gift, Random House, 2001
הערות שוליים

1 2  İz, Fahīr, “Khālide Edīb”, in Encyclopaedia of Islam, Second Edition, online edition.
↑  "עיטור החמלה למכירה פומבית."
↑  Halide Edib, House with Wisteria: Memoirs of Turkey Old and New, Transaction Publishers, 2011, p. 178.
↑  Halide Edib, House with Wisteria: Memoirs of Turkey Old and New, Transaction Publishers, 2011, p. xiii
↑  Halide Edib, Memoirs of Halidé Edib, Century Company, 1926, pp. 428-429.
↑  J.L. Barton (compiler), Turkish Atrocities: Statements of American Missionaries on the Destruction of Christian Communities in Ottoman Turkey, 1915-1917, Gomidas Institute, 1998, p. 165.
↑  "סוכנות הידיעות הטורקית חוגגת 95 שנה".
↑  Marcosson, Isaac Frederick, Turbulent Years, New York, Dodd, Mead & company, 1938, p. 175.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271772205171  PLWABN: 9810682923905606  BNE: XX5004842  BnF: cb121362278 (data)  CiNii: DA0655596X  GND: 118846450  ISNI: 0000 0001 1838 7993  LCCN: n80040184  NDL: 00521388  NKC: ola2002140425  NLG: 80844  NTA: 070984328  SNAC: w6br9z2d  SUDOC: 02981572X  TDVİA: adivar-halide-edip  Trove: 784941  VIAF: 54945542   WorldCat (עם VIAF): 54945542 
האלידה אדיפ ב-1917
הכוחות המזוינים הלאומיים של לטביה

| --- | --- |


 מדינה:  לטביה לטביה
 תקופת הפעילות:  24 בדצמבר 1994 – הווה (29 שנים) 
 מטה:  ריגה 
 מנהיגות
 המפקד העליון:  אגילס לויטס 
 ראש הצבא:  אגילס לויטס
 שר ההגנה:  ארטיס פבריקס
 ראש המטה:  לאונידס קלנינש
 כוח אדם
 גיל הגיוס:  18
 כוחות פעילים:  4,600 רגילים ו-8,000 במשמר הלאומי
 כוחות מילואים:  12,000
 תקציב
 תקציב שנתי:  315 מיליון דולר (2015)
 אחוזי תמ"ג:  1.0% (2015)
 
הכוחות המזוינים הלאומיים של לטביה (בלטבית: Nacionālie Bruņotie Spēki) מורכבים מצבא לטביה (כוחות היבשה, חיל הים וחיל האוויר), המשמר הלאומי, משמר החופים ועוד. תפישת ההגנה של הכוחות מתבסס על כוחות מקצועיים בעלי יכולת תגובה מהירה ועל כוחות מילואים היכולים להיות מגיוסים תוך התראה קצרה.
רונדל חיל האוויר של לטביה
צבא לטביה מבוסס החל מ-1 בינואר 2007 על חיילים מקצועיים בלבד, גיוס החובה בוטל ומחזור החובה האחרון היה ב-2005.
ייעוד

תפקיד הכוחות המזוינים הלאומיים של לטביה הוא להגן על הריבונות והשטחים של המדינה, ולהגן על האוכלוסייה מפני מתקפה של כוחות זרים.
על מנת לעמוד במשימות הכוחות מספקים הגנה למרחב האווירי והמים הטריטוריאליים של המדינה, משתתפים בפעולות במזמן משבר לאומי, מבצעים פעולות הצלה ומשתתפים במשימות כוחות בינלאומיים לשמירה על השלום.
היסטוריה

הכוחות המזוינים הלאומיים של לטביה הוקמו לראשונה לאחר הכרזת העצמאות של המדינה בסיום מלחמת העולם הראשונה. בסוף מלחמת העצמאות של לטביה בשנים 1918-1920, הכיל צבא לטביה כ-70 אלף איש.
לאחר פלישת הסובייטים ביוני 1940 וכיבוש לטביה, החל פירוק הצבא הלטבי. שם הצבא שונה ל"צבא העם", לתקופה בספטמבר-נובמבר 1940 שונה ל"החיל הטריטוריאלי ה-24 של הצבא האדום". בספטמבר 1940 שירתו בחיל 24,416 חיילים, אך בסתיו יותר מ-800 קצינים ו-10,000 חיילים סולקו ממנו. חלק מהחיילים הלטביים ממחזור גיוס 1939 הוחלפו על ידי 4,000 חיילים רוסים. ב-10 ביוני נשלחו הקצינים הבכירים של החיל למוסקבה שם נעצרו ורובם נורו. ב-14 ביוני 430 קצינים לפחות נעצרו ונשלחו למחנות גולאג.
לאחר התקיפה הגרמנית על סובייטים, יותר מ-2,080 חיילים לטביים שוחררו משירות, מכיוון שהסובייטים חששו שהם יפנו את הנשק נגד הקומיסרים והקצינים הסובייטים. במקביל רבים מהחיילים ערקו מהשירות, כאשר החיל חצה את גבולות לטביה הוא הכיל בערך 3,000 חיילים בלבד.
מבנה

מבנה הכוחות המזוינים הלאומיים של לטביה:
מטה משותף לכוחות המזוינים
מטה כוח אדם
כוחות היבשה
חיל האוויר
חיל הים
המשמר הלאומי
היחידה למשימות מיוחדות
המשטרה הצבאית
מפקדת אימונים ותורת לחימה
מפקדה לגוסיטית
גדוד כוחות מזוינים
כוח אדם

ישנם 4,700 אנשים בשירות פעיל, 971 חיילים בכוחות היבשה, 552 בחיל הים, 251 בחיל האוויר והשאר בפיקודים השונים. בנוסף יש 10,642 מתנדבים במשמר הלאומי ו-1,288 אזרחים העובדים בכוחות המזוינים.
שיתוף פעולה

לטביה משתפת פעולה עם ליטא ואסטוניה בגדוד חי"ר משותף (BALTBAT) ושייטת משותפת (BALTRON) המשמשים במשימות לשמירה על השלום.
נאט"ו מבצעת סיורים והגנה על המרחב האווירי של לטביה מכיוון שלצבא לטביה אין את האמצעים לבצע משימה כזאת. לטובת העניין הקצו בנאט"ו 4 מטוסי קרב המגיעים ממדינות שונות וכל 2-3 חודשים מוחלפת המדינה שמבצעת את הסיור האווירי.
ראו גם

הרובאים הלטביים
| נאט"ו ארגון האמנה הצפון-אטלנטית (NATO) |
| --- | --- | --- |
| הכוחות המזוינים של המדינות החברות | איטליה • איסלנד • אלבניה • אסטוניה • ארצות הברית • בולגריה • בלגיה • גרמניה • דנמרק • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • טורקיה • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • מונטנגרו • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סלובניה • סלובקיה • ספרד • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קנדה • קרואטיה • רומניה |  |
| פעולות צבאיות עיקריות | מלחמת המפרץ • מבצע משמר משותף • מבצע כוח מאוחד • מלחמת אפגניסטן • מלחמת עיראק • מבצע מגן האוקיינוס • התקיפה הצבאית הבינלאומית בלוב • מבצע המאמץ הפעיל • מבצע שומר הים |  |
חייל לטבי במהלך אימון
מבנה הכוחות המזוינים של לטביה
החלטה 1934 של מועצת הביטחון של האו"ם

| --- | --- |

שער
 תאריך:  30 ביוני 2010
 ישיבה מספר:  6,352
 קוד:  S/RES/1934 (מסמך)
 נושא:  הארכת המנדט לפעילות האונדו"ף
 סיכום הצבעה:  15 הצביעו בעד 0 הצביעו נגד 0 נמנעו 
 תוצאה:  התקבלה פה אחד
 הרכב מועצת הביטחון
 חברות קבועות:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין צרפת צרפת רוסיה רוסיה הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת ארצות הברית ארצות הברית
 חברות לא קבועות:  אוסטריה אוסטריה בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה ברזיל ברזיל גבון גבון יפן יפן לבנון לבנון מקסיקו מקסיקו ניגריה ניגריה טורקיה טורקיה אוגנדה אוגנדה
החלטת מועצת הביטחון של האו"ם 1934 היא החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם, שהתקבלה פה אחד ב-30 ביוני 2010, לאחר ששקלה דו"ח של המזכ"ל באן קי-מון בנוגע לכוח המשקיפים בהתנתקות של האו"ם (האונדו"ף), האריכה המועצה את המנדט שלה בשישה חודשים נוספים עד 31 בדצמבר 2010.
האונדו"ף הוקם בשנת 1974 בהחלטה 350 כדי לפקח על הסכם הפרדת הכוחות בין ישראל לסוריה לאחר מלחמת יום הכיפורים.
מועצת הביטחון קראה ליישם את החלטה 338 (1973) שדרשה לקיים משא ומתן בין הצדדים להסדר שלום של המצב במזרח התיכון. היא בירכה על המאמצים של האונדו"ף ליישם את מדיניות אפס הסובלנות של המזכ"ל בנושא ניצול והתעללות מינית.
לבסוף, המזכיר הכללי התבקש לדווח לפני תום המנדט של האונדו"ף על צעדים ליישום החלטה 338 והתפתחויות במצב.
הדו"ח של המזכ"ל בהתאם להחלטה הקודמת על האונדו"ף הצביע על כך שהמצב במזרח התיכון נותר מתוח עד שניתן יהיה להגיע להסדר.
בזמן קבלת החלטה 1934,עמד בראשות האונדו"ף הגנרל הפיליפיני נטליו אקרמה השלישי.
הערות שוליים

↑  "Security Council extends UN Disengagement Force monitoring 'Blue Line' between Israel, Syria". United Nations. 30 ביוני 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Golan UN peacekeeping force mandate extended". AFP. 30 ביוני 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "U.N. extends Golan Heights mandate". United Press International. 1 ביולי 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Ban, Ki-moon (9 ביוני 2010). "Report of the Secretary-General on the United Nations Disengagement Observer Force". United Nations. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sabater, Madel (1 ביולי 2010). "UNSC extends UNDOF mandate". Manila Bulletin. {{cite news}}:  (עזרה)
החלטה 1901 של מועצת הביטחון של האו"ם

| --- | --- |

 תאריך:  16 בדצמבר 2009
 ישיבה מספר:  6,243
 קוד:  S/RES/1901 (מסמך)
 נושא:  בית הדין על פשעי המלחמה ברואנדה
 סיכום הצבעה:  15 הצביעו בעד 0 הצביעו נגד 0 נמנעו 
 תוצאה:  ההחלטה אומצה בפה אחד
 הרכב מועצת הביטחון
 חברות קבועות:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין צרפת צרפת רוסיה רוסיה הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת ארצות הברית ארצות הברית
 חברות לא קבועות:  אוסטריה אוסטריה בורקינה פאסו בורקינה פאסו קוסטה ריקה קוסטה ריקה קרואטיה קרואטיה יפן יפן לוב (1977–2011) לוב מקסיקו מקסיקו טורקיה טורקיה אוגנדה אוגנדה וייטנאם וייטנאם
 
החלטה 1901 של מועצת הביטחון של האו"ם היא החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם שהתקבלה פה אחד במועצת הביטחון של האו"ם במהלך ישיבה 6,243, ב-16 בדצמבר 2009. לאחר שהזכירה בישיבה את ההחלטות הקודמות בנושא: 935 (1994), 1503 (2003) ו-1534 (2004), החליטה המועצה כי בית הדין לפשעי מלחמה ברואנדה לא ישלים את עבודתו עד תחילת שנת 2010.
ההחלטה האריכה את המנדט של בית הדין הפלילי לפשעי מלחמה ברואנדה עד ל-30 ביוני 2010 ואם עד אז לא נסגרו כל התיקים, אז כל שופט באופן פרטני יכול להגיש בקשה להארכת המנדט שלו עד לתאריך 31 בדצמבר 2012. ההחלטה גם שינתה מספר סעיפים בחוקה של בית הדין הפלילי הבינלאומי בהאג, הולנד.
ראו גם

רצח העם ברואנדה
בית הדין הפלילי הבינלאומי
פשע מלחמה
החלטה 1902 של מועצת הביטחון של האו"ם

| --- | --- |

 תאריך:  17 בדצמבר 2009
 ישיבה מספר:  6,245
 קוד:  S/RES/1902 (מסמך)
 נושא:  המצב בבורונדי
 סיכום הצבעה:  15 הצביעו בעד 0 הצביעו נגד 0 נמנעו 
 תוצאה:  ההחלטה אומצה בפה אחד
 הרכב מועצת הביטחון
 חברות קבועות:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין צרפת צרפת רוסיה רוסיה הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת ארצות הברית ארצות הברית
 חברות לא קבועות:  אוסטריה אוסטריה בורקינה פאסו בורקינה פאסו קוסטה ריקה קוסטה ריקה קרואטיה קרואטיה יפן יפן לוב (1977–2011) לוב מקסיקו מקסיקו טורקיה טורקיה אוגנדה אוגנדה וייטנאם וייטנאם
 
החלטה 1902 של מועצת הביטחון של האו"ם היא החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם שהתקבלה פה אחד במועצת הביטחון של האו"ם במהלך ישיבה 6,245, ב-17 בדצמבר 2009. בישיבה שבה ההחלטה התקבלה הודגש הצורך של הקהילה הבינלאומית בשמירת שלום ארוך טווח ובפיתוח בורונדי לאחר המלחמה הקשה שעברה, בה נהרגו 300,000 בני אדם מבני הטוטסי וההוטו. המועצה הרחיבה את המנדט של המשרד המשולב של האו"ם בבורונדי (BINUB), כפי שנקבע בהחלטות 1719 (2006), 1791 (2007) ו-1858 (2008), למשך שנה נוספת, עד ליום 31 בדצמבר 2010.
ההחלטה קוראת לממשלת בורונדי ליצור סביבה שבה הבחירות לנשיאות שיתקיימו ב-2010 יהיו בחירות חופשיות והוגנות. המועצה גם קראה לממשלת בורונדי ולכוחות השחרור הלאומיים לחדול מכל פעולה שעשויה להגביר את המתח, תוך שימת דגש על הצורך לקיים דיאלוג. היא עודדה את הממשלה להמשיך ולפעול לרפורמות מבניות במאבק בשחיתות. אחד הדגשים בהחלטה היה נושא זכויות האדם בבורונדי, האו"ם פתח בעקבות החלטה זו מרכזים להעלאת המודעות לזכויות האדם בבורונדי.
ראו גם

מלחמת האזרחים בבורונדי
זכויות האדם
הנס אוסטר

| --- | --- |

אוסטר בשנת 1939
 לידה:  9 באוגוסט 1887 דרזדן, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 הוצאה להורג:  9 באפריל 1945 (בגיל 57) מחנה פלוסנבירג, גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 מקום קבורה:  בית העלמין הצפוני של דרזדן 
 מדינה:  גרמניה 
 השכלה:  קרויצשולה 
 השתייכות:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית  רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1907–1932  1935 – 1945
 דרגה:   גנרל מיור
 תפקידים בשירות
 אבווהר
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה
 
קברו של הנס אוסטר בדרזדן
לוח זיכרון במחנה פלוסנבירג
גנרל מיור (תת-אלוף) הנס אוסטר (בגרמנית: Hans Oster,‏ 9 באוגוסט 1887 – 9 באפריל 1945) היה איש צבא גרמני, מהחשובים בפעילי ההתנגדות הגרמנית לנאציזם, ומראשי קשר העשרים ביולי שנועד להתנקש באדולף היטלר ולהפיל את המשטר הנאצי.
ראו גם

מבצע ולקיריה
התנגדות גרמנית לנאציזם
ברטהולד שנק גראף פון שטאופנברג
הנינג פון טרסקו
מאורת הזאב
מבצע ואלקירי (סרט)
רשימת תוכניות התנקשות באדולף היטלר
לקריאה נוספת

ויליאם ל. שיירר, עלייתו ונפילתו של הרייך השלישי, שוקן, 1976.
קונסטנטין פיצגיבון, 20 ביולי - הקשר לרציחת היטלר, מערכות, 1987.
האלק הוגאן

| --- | --- |

 לידה:  11 באוגוסט 1953 (בן 71) אוגוסטה, ג'ורג'יה, ארצות הברית
 שם במה:  האלק הוגאן
 משקל:  125 קילוגרם
 גובה:  2.01 מטר
 לאום:  ארצות הברית ארצות הברית
 קריירה מקצוענית:  19 באוגוסט 1977 – 2007 (כ־29 שנים)
 מאמנים:  הירו מטסודה
 ליגות:  WWE AWA WCW
 תרגילי סיום:  אטומיק לג דרופ
 היכל התהילה:  2005 (כיחיד) 2020 (כחלק מקבוצת nWo)
 מידע אישי
 בן או בת זוג:  Linda Hogan (18 בדצמבר 1983–27 ביולי 2009)  Jennifer S McDaniel (2010–2021) 
 
טרי ג'ין בוליאה (באנגלית: Terry Gene Bollea; נולד ב-11 באוגוסט 1953) הידוע בשם הבמה שלו האלק הוגאן (Hulk Hogan) או הוליווד הוגאן הוא מתאבק עבר מקצועני ושחקן אמריקאי. נחשב לאחד מגדולי המתאבקים בכל הזמנים ואחד המתאבקים המזוהים ביותר בעולם.
קריירה בהיאבקות המקצועית

בוליאה התחיל את קריירת ההיאבקות המקצועית שלו ב-1977. בשנת 1980 הצטרף ל-WWF והשם שניתן לו על ידי וינס מקמהן האב היה "האלק הוגאן" (Hulk פירושו "ענק"). הוגאן היה דמות "רעה" שנוהלה בידי פרדי בלאסי. הוגאן התאבק מול בוב באקלנד על אליפות ה-WWF, והתחיל יריבות מול אנדרה הענק, שהסתיימה באוגוסט 1980 בקרב גדול.
בוליאה פרש לזמן מה מה-WWF, זמן אותו ניצל כדי לעסוק בקריירת המשחק שלו, במהלכה הופיע ברוקי 3. בוליאה חזר לעולם ההיאבקות בארגון ה-AWA. בהתחלה היה מתאבק "רע" שנוהל בידי ג'וני ואליאנט, אך הקהל אהב את הוגאן, והוא הפך למתאבק "טוב". הוא השתמש בשיר "Eye of the Tiger" (עין הנמר) כמוזיקת הכניסה שלו ובמהרה נהיה המתאבק האהוד ביותר בארגון, כשהוא נלחם מול האלוף ניק בוקווינקל והמנהל שלו בובי הינן. אך הוגאן לא הצליח לזכות בתואר, מכיוון שבוקווינקל המשיך להפסיד בפסילה (דרך בה התואר לא מחליף ידיים). הוגאן לא קיבל את התואר כיוון שמנהל הארגון, ורן גאנייה, רצה שהארגון ייבנה סביב מתאבקים בסגנון טכני יותר. הוגאן כעס על שלא ניתן לו התואר ולכן החליט לחזור אל ה-WWF, שנקנה בידי וינס מקמהן הבן.
קריירה בהיאבקות המקצועית > אליפות ראשונה

מקמהן בחר בהוגאן להיות האטרקציה המרכזית של הארגון שלו בגלל הגודל והכריזמה שלו. הוגאן חזר לארגון ב-27 בדצמבר 1983, וב-7 בינואר הציל את בוב בקלנד מהתקפה בידי צוות הסמואים, וכך הפך למתאבק "טוב". ב-23 בינואר, לאחר שבקלנד לא היה יכול להגיע לקרב מול שייך הברזל, האלוף שנוהל על ידי בלאסי, הוגאן ניצח את השייך והפך לאלוף ה-WWF בפעם הראשונה.
מיד לאחר מכן, הפרשן גורילה מונסון הכריז על הגעתה של ה"האלקמאניה". הוגאן התייחס למעריציו בתור "האלקמאניאקס" ופיתח דמות שקראה למעריצים להתפלל, להתאמן ולאכול ויטמינים. הוגאן התחיל להיכנס עם צעיפים אדומים וצהובים, כשהוא קורע את החולצה שלגופו לפני הקרב. במהלך רוב הקרבות שלו מול טוענים אמינים לתוארו, הוגאן היה תוקף עד שהמצב התהפך על פניו. בשלב מסוים, הוגאן היה "שואב את כוחו" מתמיכת הקהל, ואז חוזר לתקוף, כשהוא מצמיד את יריבו לאחר מגף לפנים והפלת הרגל לגרונו. במקרה של מתאבקים גדולים יותר, הוגאן היה מטיח אותם לפני שהיה מפיל עליהם את רגלו.
בשנה לאחר מכן, הוגאן הפך לפנים של ההיאבקות המקצועית, כשמקמהן קידם את הארגון שלו יחד עם רשת MTV. האטרקציה המרכזית התרחשה ב-31 במרץ 1985 - רסלמניה הראשונה, בה הוגאן הצטוות עם מיסטר טי כדי לנצח בקרב המרכזי את יריבו הגדול רודי פייפר ואת פול אורנדורף. הוגאן המשיך להגן על התואר שלו מול "קאובוי" בוב אורטון, ניקולאי וולקוף, טרי פאנק, דון מוראקו, קינג קונג באנדי (בקרב כלוב ברסלמניה 2) והרקולס הרננדז.
בתחילת 1987, הוגאן קיבל גביע על כך שכיהן בתור אלוף למשך 3 שנים. חברו הטוב אנדרה הענק בא לברך אותו, וקיבל גביע קטן יותר על כך שהיה בלתי מנוצח ב-WWF למשך 15 שנה. הוגאן ניסה לברך את אנדרה אך אנדרה עזב. כעבור שבוע, התברר שאנדרה הענק כרת ברית עם בובי הינן, ושהוא מאתגר את הוגאן לקרב על התואר ברסלמניה 3. הוגאן ניצח בקרב לאחר שהטיח את אנדרה והפיל עליו את רגלו. מהלך שלימים הפך לאחד הזכורים ביותר בהיסטוריית ה-WWE.
הוגאן נשאר בתור אלוף למשך 4 שנים ו-13 ימים (1,474 ימים). הוא הפסיד את התואר ב-5 בפברואר לאנדרה הענק, לאחר שמתאבק בשם טד דיביאסי שילם לשופט כדי שיספור את כתפיו של הוגאן למזרן על אף שלא הוצמד. לאחר שאנדרה זכה בתואר, הוא העניק אותו לדיביאסי, אך ההנהלה ביטלה צעד זה ושללה ממנו את התואר. ברסלמניה 4, הוגאן השתתף בטורניר לקביעת האלוף החדש והתאבק מול אנדרה ברבע הגמר בקרב בו שניהם נפסלו. מאוחר יותר באותו הלילה, הוגאן עזר לרנדי סאבאג' לנצח את טד דיביאסי ולזכות בתואר.
קריירה בהיאבקות המקצועית > המגה פאוורס

הוגאן, סאבאג', והמנהלת שלהם מיס אליזבת' יצרו צוות שנקרא "המגה פאוורס". הם היו ביריבות עם טד דיביאסי ועם אנדרה הענק, ואף ניצחו אותם בסאמרסלאם הראשון, אך הקנאה של סאבאג' בהוגאן גרמה לפירוק הצוות כשסאבאג' נטש את הוגאן במהלך קרב. ברסלמניה 5, הוגאן ניצח את סאבאג' וזכה בתואר בפעם השנייה.
קריירה בהיאבקות המקצועית > כהונות נוספות

הוגאן החזיק בתואר השני שלו למשך שנה, במהלכה הוא המשיך להילחם מול סאבאג' יחד עם ברוטוס ביפקייק. הוא גם זכה ברויאל ראמבל של שנת 1990 לפני שהפסיד את התואר ברסלמניה 6 לאלוף הביניבשתי, אולטימייט ווריור. הוגאן אז נפצע בידי מתאבק בשם "רעידת אדמה", והחל ביריבות איתו. בסאמרסלאם 1990, הוגאן ניצח את רעידת אדמה ואז זכה בראמבל 1991 בינואר.
ברסלמניה 7, הוגאן יצג את ארצות הברית מול אלוף ה-WWF הסמל סלוטר, שתמך בעיראק במלחמת המפרץ. הוגאן ניצח אותו וזכה בתואר בפעם השלישית. בסתיו 1991, הוגאן קיבל אתגרים מריק פלייר, שהגיע ל-WWF באותו זמן. אך היריבות לא הבשילה לכדי קרב אליפות במופע גדול כיוון שהוגאן הפסיד את התואר למתאבק בשם הקברן בנובמבר, אך זכה בתואר שוב כעבור 6 ימים. בגלל המחלוקת בתוצאת הקרבות התואר הופשט מהוגאן.
הוגאן ניסה לזכות בתואר בינואר 1992 בקרב הרויאל ראמבל, אך הודח בידי סיד ג'סטיס. הוגאן הדיח את סיד מבחוץ ובכך סייע בעקיפין לריק פלייר לזכות בקרב ובתואר. הוגאן אז פתח ביריבות מול סיד, וניצח אותו בפסילה בקרב המרכזי של רסלמניה 8. בסיום הקרב, הותקף הוגאן בידי סיד ופאפא שאנגו והוצל בידי האולטימייט ווריור החוזר.
באותה תקופה, הרופא של ה-WWF העיד שהוא סיפק למתאבקים סטרואידים ובמיוחד להוגאן. הפגיעה בשמו הטוב גרמה להוגאן לפרוש זמנית מהיאבקות.
קריירה בהיאבקות המקצועית > חזרה ועזיבה

הוגאן חזר בפברואר 1993 כדי לעזור לחברו, ברוטוס ביפקייק, מול כסף בע"מ (טד דיביאסי ו-ארווין אר שייסטר). ברסלמניה 9, הוא וביפקייק ניסו לזכות בתוארי הזוגות אך הפסידו בפסילה. מאוחר יותר באותו הלילה, לאחר שיוקוזונה ניצח את ברט הארט על תואר ה-WWF, יוקוזונה איתגר את הוגאן לקרב על התואר והוגאן זכה תוך שניות בתואר בפעם החמישית. באירוע "מלך הזירה", בגלל התערבות מ"צלם יפני", הוגאן הפסיד את התואר ליוקוזונה. זאת הייתה ההופעה האחרונה של הוגאן בטלוויזיית ה-WWF עד ל-2002.
ב-1994, הוגאן העיד נגד וינס מקמהן במשפט הסטרואידים. בעדותו הוגאן אמר שהוא לקח סטרואידים אך מקמהן לא מכר לו אותם ולא דרש ממנו להשתמש בהם. מקמהן נמצא חף מפשע מחמת הספק.
קריירה בהיאבקות המקצועית > WCW

לאחר הפסקה קצרה מהיאבקות, ביוני 1994, הוגאן חתם עם WCW, הארגון המתחרה ל-WWF, והתחיל להופיע בו חודש לאחר מכן. בקרב הבכורה שלו, הוגאן ניצח את ריק פלייר ב"קרב חלומות" וזכה באליפות ה-WCW. לאחר שהתגבר על פלייר, על "הקצב" (ברוטוס ביפקייק), ביג ואן ויידר, וצינוק האבדון במשך 15 חודשי הכהונה שלו (הכהונה הארוכה ביותר של אלוף WCW), הוגאן הפסיד את התואר בפסילה לענק, ובגלל מחלוקת התואר התפנה. לאחר שלא הצליח לזכות שוב בתואר, הוגאן המשיך להילחם מול הענק וניצח, יחד עם רנדי סאבאג', את "הברית לסיום ההאלקמאניה" בקרב של שניים מול שמונה. לאחר מכן, הוגאן יצא לחופש.
קריירה בהיאבקות המקצועית > nWo

באירוע "מסיבה בחוף 1996", בדיוק שנתיים מאז שהגיע לארגון, במהלך קרב שלשות שבו הצוות של "האאוטסיידרים" (קווין נאש וסקוט הול) ושותף מסתורי מול מתאבקי WCW, הוגאן הופיע ותקף את רנדי סאבאג', ובכך חשף את עצמו כשותפם של נאש והול, והפך, בפעם הראשונה במשך יותר מעשור, למתאבק "רע". הוגאן האשים את המעריצים שבגדו בו והכריז על יצירת "סדר עולמי חדש" (nWo). הוגאן התחיל לגדל זקן שחרחר, ללבוש בגדים שחורים ולבנים, והתחיל לקרוא לעצמו "הוליווד" הוגאן. באוגוסט הוגאן זכה בתואר מהענק. הוא ריסס על התואר nWo, והתייחס אליו כאל "תואר ה-nWo". הוגאן נלחם מול מתאבקים נאמנים ל-WCW כמו ריק פלייר, רנדי סאבאג', רודי פייפר ולקס לוגר, לו הפסיד את התואר למשך 5 ימים באוגוסט 1997. בדצמבר, הוגאן הפסיד את התואר לסטינג בהכנעה. לאחר קרב נוסף שהסתיים במחלוקת. התואר פונה. הוגאן הפסיד לסטינג בקרב על התואר הפנוי בפברואר.
לאחר שהוגאן הפסיד לסטינג בגלל התערבות מצד רנדי סאבאג', הוגאן התחיל איתו יריבות. במרץ, הם נלחמו בקרב כלוב ללא תוצאה. כעבור חודש, סאבאג' ניצח את סטינג וזכה בתואר, בזמן שהוגאן הצטוות עם קווין נאש מול רודי פייפר והענק. הוגאן בגד בנאש במהלך הקרב ואז איתגר את סאבאג' למחרת היום לקרב על התואר. נאש התערב בקרב לטובתו של סאבאג', אולם ברט הארט עזר להוגאן לזכות בתואר בפעם הרביעית. ה-nWo התפצלה לשני פלגים- פלג ה"הוליווד" של הוגאן ופלג ה"וולף-פאק" של נאש.
הוגאן המשיך להחזיק בתואר עד יולי, בו הפסיד את התואר לביל גולדברג, שהיה בלתי מנוצח. בשאר שנת 1998 הוגאן התאבק בקרבות סלבריטאים, כשהוא מצוות עם דניס רודמן מול דיאמונד דאלס פייג' וקארל מלון ביולי, או יחד עם אריק בישוף מול פייג' וג'יי לנו באוגוסט. הוגאן גם נלחם מול אולטימייט ווריור באוקטובר. לאחר מכן, הוגאן הודיע על פרישתו בגלל רצון להיבחר להיות נשיא ארצות הברית.
הפרישה הייתה מזויפת, והוגאן חזר ב-4 בינואר 1999, כשקווין נאש, האלוף דאז, מפסיד לו את התואר בכוונה. ה-nWo התאחדו לאחר מכן שוב.