stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פלמינגואים
מאפיינים

הפלמינגואים ארוכי רגליים וצוואר, וגופם דק וארוך. צווארם ורגליהם יוצרים קו אופקי במעופם. מקורם עבה ונטוי במרכזו לכיוון מטה. הפלמינגואים נולדים בצבע אפור, ומשום שהם אוכלים סוג אצות שמכילות פיגמנט בטא קרוטן, הם הופכים לוורודים או אדמדמים. הזכר והנקבה דומים בחזותם, מלבד הבדל קטן בגודל גופם. בצווארם הארוך 19 חוליות ובכנפיהם 12 אברות. הם חברותיים ומתקבצים ללהקות ענק. הם מקננים במושבות צפופות ומבודדות. מצויים בכל חלקי תבל מלבד אוסטרליה ואנטארקטיקה.
הפלמינגו המצוי חולף בשמי ישראל ולעיתים נדירות גם הפלמינגו הזוטר. הפלמינגו חי בסך הכול 30–40 שנה.
שם

מקור השם פלמינגו (Flamingo) בפורטוגזית, שבה פירושו: "להבה יוקדת". פירוש שמם המדעי הוא: "בעלי כנף אדומה" – שם המבוסס על הפניקס, עוף החול האגדי בעל הכנפיים האדומות כאש, שסימל אצל המצרים הקדמונים את השמש ופולחנו נערך בהליופוליס. גם בעברית שם העוף נגזר מצבעו: בספרו "תולדות הטבע" משנת 1866, מכנה שלום יעקב אברמוביץ' (הוא מנדלי מוכר ספרים) את הפלמינגו "להבי" – על שם צבעו הוורוד כלהבה, אך היום הוא קרוי בעברית בשם שְׁקִיטָן.
מיון

עופות אלה הם קרוביהם של הטבלנאים לקבוצה מירנדורניטס, כשבעבר נחשבו לקרוביהם של השקנאים, החסידאים והאווזאים. הם החלו להתפתח במשך האאוקן, כנראה מאבות דמויי-חופמאים והסוג Juncitarsus נחשב לפלמינגו הראשון, אף שהוא לא דמה לפלמינגואים המודרניים.
כיום ישנם 6 מינים של פלמינגואים הכלולים במשפחה אחת – פלמינגואיים:
סוג Juncitarsus? – נכחד
משפחה Palaelodidae – נכחדה
סוג Adelalopus
סוג פלאולודוס (Palaelodus)
סוג Megapaloelodus
משפחה פלמינגואיים (Phoenicopteridae)
סוג Elornis – נכחד
סוג Harrisonavis – נכחד
סוג Leakeyornis – נכחד
סוג פלמינגו (Phoenicopterus)
סוג ומין יחיד פלמינגו זוטר (Phoeniconaias minor)
סוג פלמינגו צהוב-מקור (Phoenicoparrus)
הערות שוליים

↑  דוידסון אונליין – שאל את המומחה: מדוע הפלמינגו ורוד?
↑  פלמינגו – שקיטן?, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏2 בספטמבר 2021
| פלמינגואים (פלמינגואיים) |
| --- | --- | --- |
| פלמינגו | פלמינגו מצוי • פלמינגו אמריקני • פלמינגו צ'יליאני |  |
| פלמינגו זוטר (סוג ומין יחיד) | פלמינגו זוטר |  |
| פלמינגו צהוב-מקור | פלמינגו האנדים • פלמינגו ג'יימס |  |
פלמירה קוראה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 באוגוסט 1948 (בת 76) ונצואלה
 תקופת הפעילות:  מ-1970
 זרם באמנות:  אמנות נאיבית
פלמירה קוראה (בספרדית: Palmira Correa, נולדה ב־12 באוגוסט 1948) היא ציירת נאיבית מוונצואלה. ב-2022 ייצגה את ונצואלה יחד עם עוד 3 אמנים בביאנלה של ונציה.
ביוגרפיה

קוראה נולדה ב-1948 בעיר קומנה במדינת סוקרה בוונצואלה. היא ציירת אוטודידקטית העוסקת בציור החל משנות ה-70. היא סובלת מנכות מלידה, המשפיעה על אמנותה.
קוראה היא אמנית עממית, הציור העממי הפך לבית שלה, מכאן שם התערוכה בביאנלה ה-59 של ונציה "לה קאסה דה פלמירה".
יצירתה

באמנותה היא מתארת, באמצעות פלטה מוארת במיוחד, בצבעים עזים וחזקים, את חיי היומיום של קהילת הילידים במדינתה: ילדים באוטובוס בדרך לבית ספר, סבתא מתנדנדת רוקדת בנעלי בית שלה, אך גם פנטזיה כמו בתולת ים שטופת חמניות. ההיסטוריה של ונצואלה ודמויותיה מתקיימות במקביל בין החיים הדתיים והחיים היומיומיים, כולם מיוצגים תחת תחום גדול של צבע ודמויות אנושיות חושניות, חסרות פרופורציות וכנות בו זמנית.
קוראה יוצרת אמנות נאיבית, היא מציירת דמויות מאוד צבעוניות ופשוטות. ביצירתה היא משתמשת בעקרונות כמו חזרה על צורות, ניגודי צבעים ועוד.
פרסים והוקרה

קוראה ייצגה את ונצואלה בכמה תערוכות בינלאומיות שעליהן זכתה להכרה גדולה, במהלך חייה היא זכתה במספר פרסים, ביניהם: פרס הציור העירוני במרקאי במדינת המחוז ארגואה; הפרס הייחודי לאמנות פופולרית בקלבוסו (אנ') ואזכור הזהב בתחרות הציורים הבינלאומית של טורקיה בשנת 2000.
ב־2022 עבודותיה הוצגו בביאנלה ה-59 של ונציה בתערוכה "חלב של חלומות" בביתן ונצואלה של הביאנלה תחת הכותרת "לה קאסה דה פלמירה".
הערות שוליים

↑  Susan Lapinski, Mama Mia! Women Artists Win Big at the Venice Biennale, NextTribe, ‏2022-06-08 (באנגלית אמריקאית)
↑  Veronica Abreu, The Venice Biennale: Land, country, house, body, shows what we are, ‏13 June, 2022
↑  The 59th Venice Biennale 2nd part – Textile Forum Blog (באנגלית אמריקאית)
↑  Venezuela will participate in the 59th Venice Art Biennale, ÚLTIMAS NOTICIAS, ‏15 APRIL 2022
↑  Giardini See on Google Maps, Biennale Arte 2022 | Venezuela (Bolivarian Republic of), La Biennale di Venezia, ‏2022-04-12 (באנגלית)
↑  Palmira Correa House Venezuela Pavilion Venice Biennale Art, www.visit-venice-italy.com
פלוגת חיל קשר

פלוגת חיל קשר (פלחי"ק) היא פלוגה המצויה בכל חטיבה לוחמת של זרוע היבשה. הפלוגה כפופה מקצועית לחיל התקשוב ואחראית לכל תחום הקשר, האלקטרוניקה, התקשורת, הצי״ד והמחשוב בחטיבה.
תפקידי הפלוגה

הטמעה ותחזוקת מערכות צי"ד.
הטמעה ותמיכה במערכות הקשר והמחשוב של הגדודים הלוחמים השייכים לחטיבה.
שמירה על תקינות מערכות תקשוב בחמ"לים וברכבי החטיבה.
שמירה על ביטחון הקשר בחטיבה (תפקיד אותו חולקת הפלוגה עם מחלקת המודיעין של החטיבה). חייל בפלוגה רשאי על פי הפקודות להגיש תלונה נגד כל גורם בחטיבה שביצע עבירת ביטחון מידע.
הדרכת משתמשים בנוגע לשימוש נכון במערכות התקשוב בחטיבה.
עבודה מול גורמים חיצוניים בצבא וחברות אזרחיות על פרויקטים, קליטת מערכות וייעול הדיגיטל בצבא.
מפקד הפלחי"ק הוא גם קצין הקשר החטיבתי (קשר"ח). דרגתו על פי רוב היא סרן או רב-סרן, והוא אחד מקציני המטה בחטיבה.
הקשר״ח הוא לרוב יהיה בוגר מסלול קשר״גים, מסלול קרבי בחיל אשר מסמיך קציני תקשוב קרביים לדרג יחידות השדה.
בשגרה יש הבדל משמעותי בין תפקידי הפלחי"קים בחטיבות מרחביות לתפקידם בחטיבות אורגניות[דרושה הבהרה], הנובע מאופי העבודה של החטיבות.
מחלקות בפלוגה

מחלקת האלחוט - אחראית על הפעלת קשר הרדיו בכלים השונים (נגמ"שים, טנקים, פומות וכו') ובחמ"לים. במקרים מסוימים מחלקת האלחוט מתחלקת למפעילי רדיו ולמפעילי צי"ד.
מחלקת המחשוב - אחראית על מחשבי החטיבה הן מבחינת תקינותם והן מבחינת חיבורם למערכת השו"ב החטיבתית. אחראית גם על מערכת הטלפוניה.
מחלקת לוגיסטיקת תקשוב- מפקד המחלקה הוא הקצ"ק (קצין ציוד קשר). ביחד עם שאר החיילים שמתחתיו (אשר עברו בדרך כלל קורס רכז אמצעי תקשוב) הם אחראים למחסני הקשר החטיבתיים וסיפוק ורישום ציוד מגדוד הקשר באוגדה הממונה עליה ליחידות החטיבה ולגדודים והיחידות הכפופים לחטיבה.
מחלקת טכני - על מחלקה זו מפקד הטכנ"ר (טכנאי ראשי). מחלקת טכני אחראית על מעבדת התיקונים לציוד קשר שניתן לתקן במסגרת החטיבתית, כל ציוד אשר לא ניתן לתקן במסגרת החטיבתית מועבר לאוגדה. כמו כן המחלקה אחראית לבדיקות שגרתיות למתקני ורכבי היחידה המבצעיים ובמחסנים.
מחלקת הצופן (כתב סתרים) - אחראים על ניהל משק הצופן, תקשורת מאובטחת (טלפון אדום), הטענת ציוד ההצפנה, אחסנתו, עדכונו ותחלופת מפתחות ההצפנה על מנת לשמור כוננות מבצעית גבוהה של היחידה .
כח אדם

כח האדם בפלוגה כולל חיילים שעברו בדרך כלל אחד מהקורסים הבאיםאתר אגף וחיל התקשוב, באתר web.archive.org, ‏2011-07-05:
קצין תקשוב קרבי (הקשר"ח)- מפקד הפלוגה
קצין תקשוב קרבי (ס'קשר"ח)-סגן מפקד הפלוגה
קמב"ץ תקשוב (ע'קשר"ח)- עוזר מפקד הפלוגה
מ”מ מחשוב- אחראי על ניהול מחלקת המחשוב
קצין ציוד קשר (קצ"ק)- נקרא גם מ”מ טכנולוגסטי
אלחוטן ראשי (אל"ר)
מ"מ שליטה ובקרה (שו"ב)
מ"מ צופן וביטחון
טכנאי ראשי (טכנ"ר)
מחסנאי פקיד טכני (מפ"ט)
מפעיל/ת דיגיטל מבצעי נייד
לוחם תקשוב מבצעי (לות"ם- בדרך כלל בחטיבות החי"ר בעיקר אך גם יכול להיות ביח"ש)
רכז אמצעי תקשוב
טכנאי תקשוב מבצעי
מנהל רשת מחשוב (מר"מ)
מגן צופן וביטחון
טכנאי מערכות מחשוב (טמ"מ)
טכנאי תקשורת רחבת סרט (טתר"ס)
אחראי חומר מסווג (אחמ"ס)
בודק ציוד אלקטרוני
בודקת ציוד קשר (בצ"קית)
קווני שדה
מדריכי קשר
פלוגת חיל קשר בחטיבות חיל הרגלים

בחטיבות חיל הרגלים, פלוגה זו אחת הפלוגות הייחודיות במפקדת החטיבה בחטיבות הרגלים בצה"ל.
פלוגת חיל קשר בחטיבות חיל השריון והתותחנים

בחטיבות חיל השריון, פלוגה זו אחת הפלוגות הייחודיות במפקדת החטיבה. תפקידם של החיילים הוא לסייע למפקדת החטיבה באמצעות מתן מענה לצרכים תקשוביים בחטיבה, אך בניגוד לפלוגות חי"ר - למפקד החטיבה אין קשר צמוד אליו בתוך הטנק בשעת יציאה לקרב. חיילים אלה עוברים קורסים מתאימים על מנת להכשירם לתפקיד זה בבה"ד 7 או בשיזפון בקורס מותאם לכך. הפלוגה עצמאית כאחת מהפלוגות החטיבתיות (יח"טיות) הכפופה ישירות למח"ט.
לקריאה נוספת

אמיר בוחבוט‏, האלחוטנים של צה"ל: "חיים של אנשים בידיים שלך", באתר וואלה, 13 באפריל 2013
לוחמה רשתית: גדודי חושן, 5 באוגוסט 2014, באתר IsraelDefense.
נועם אמיר, ‏שומרים על קשר: הכירו את האחראים לכך שלוחמי צה"ל יכולים לדבר אחד עם השני, באתר מעריב אונליין, 25 בדצמבר 2015
43 שנה למלחמת יום הכיפורים - מה השתנה בקשר הצה"לי?, 12 בפברואר 2018, באתר יד לשריון.
פיתוי

ערך זה עוסק בשידול לבצע איסור באופן כללי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
פיתוי הוא דבר מושך שקשה לעמוד בפניו. לעיתים מתקיים שידול, השאה או הסתה של אדם לבצע דבר מה שעשוי להיות אסור או לא רצוי לאדם עצמו או לאנשים אחרים, והאיסור המוטל על ביצוע הדבר קשור בדרך כלל בחוקים, מנהגים או טעמים רגשיים ונפשיים.
פיתוי פסיבי ואקטיבי

ישנם שני סוגים עיקריים של פיתוי: פסיבי ואקטיבי. בפיתוי פסיבי, נמצא אדם במצב בו הוא מודע למושא הפיתוי, והפיתוי מתקיים בעיקר מכוח הנעה נפשית פנימית של המפותה לבצע את הפעולה הלא רצויה. דוגמה טיפוסית לכך יכול לשמש הפיתוי הניצב בפני אדם הנמצא בדיאטה לאכול עוגת קצפת אותה ראה בחלון ראווה. לאותו אדם נימוקים בעד ונגד אכילת עוגת הקצפת, אך הפיתוי לאכלה אינו נובע מעוגת הקצפת עצמה אלא מתוכו של המפותה.
פיתוי אקטיבי קיים כאשר ההשאה או השידול לבצע פעולה מסוימת באים מאדם אחר או מופעלים באופן אקטיבי. כאן, השידול בא בעיקרו מבחוץ, ומנסה להפעיל או לשנות מנגנונים פנימיים אצל המפותה. דוגמה למקרה של פיתוי אקטיבי מצויה בספר בראשית, פרק ג', כאשר הנחש מפתה את האישה לאכול מפרי עץ הדעת טוב ורע. האישה מזכירה את איסורו של אלוהים לאכול מפרי העץ בתוך הגן משום שאכילתו תביא למותם. הנחש מרגיע אותה ואומר: "לא מות תמותון" ומוסיף כי ביום שיאכלו אדם ואשתו מן העץ יהיו "כאלוהים, יודעי טוב ורע." האישה רואה כי העץ "תאווה הוא לעיניים, ונחמד העץ להשכיל" ואוכלת ממנו, ואף נותנת מפריו לאדם.
המפתה הוא אדם המשתמש במניפולציה כדי להשיג משהו. אין לראות במילה מניפולציה משמעות של פעולה עם כוונות רעות, אלא פעולה שבאה לגרור תגובה הרצויה למפתה. כגון מתראיין לעבודה חדשה, שמדגיש בפני המראיין את תכונותיו הטובות והחזקות, על מנת להעביר רושם מסוים ולהניע את המראיין לקבלו לעבודה. דוגמה נוספת היא של 'אשה מפתה' או 'גבר מפתה' - כוונת המפתה אינה בהכרח לבצע מעשה, אלא פשוט ללכוד את המושא ברשתו ולהעמיד את עצמו כאובייקט נחשק. על-כן האשה המפתה תהיה מוקפת גברים שרוצים אותה - והגבר המפתה יהיה מוקף נשים . יש בכך אחיזה נפשית.
תנאים לפיתוי

פיתוי מתקיים לרוב כאשר מתממשים שני תנאים. הראשון שבהם הוא היות מושא הפיתוי מפתה—כלומר, רצוי ומהנה למתפתה. לדוגמה, אדם הנמצא בדיאטה עשוי לכמוה לסוגים שונים של אוכל, ולהתפתות לאוכלם, אך אינו מתפתה כלל לאכול חול מעורב בזפת.
תנאי נוסף המצוי ברוב סוגי הפיתוי הוא שכניעה לפיתוי מבטיחה תגמול בטווח הקצר, לעומת תגמול אפשרי בטווח הארוך עבור אי-כניעה לפיתוי. כך, לדוגמה, אדם המתפתה לפרוץ לביתו של אדם אחר, מתפתה בגלל הסיכוי לתגמול מהיר ומיידי, ודוחה או מתעלם מהתגמול האפשרי בטווח הארוך לשמירה על החוק. ההרתעה העיקרית הקיימת עבור אותו אדם טמונה במצב בו העונש על כניעה לפיתוי נמצא אף הוא בטווח הקצר. כך, לדוגמה, אדם צמא בלב ים לא ישתה ממי הים, למרות צמאונו, כיוון שהתגמול המובטח יהפוך מיידית לעונש.
פיתוי בהקשר דתי

רוב הדתות מגנות את הפיתוי ודורשות מן המאמין שלא להיכנע לסוגים שונים של פיתוי. לפי תפישות דתיות מסוימות, עצם קיומו של פיתוי מעיד בדרך כלל על–כך שהכניעה לו בלתי רצויה. בדת הנוצרית, במיוחד, יש מקום מרכזי למאבק בפיתויים המוצבים על דרכו של המאמין, במיוחד בתחומים בהם התשוקה לספק יצרים טבעיים עזה, כמו בשאיפה לסיפוק צרכים מיניים ותזונתיים.
ראו גם

הסתה
פלמיניו סקאלה

| --- | --- |

כריכת קובץ הסצנרי
 לידה:  27 בספטמבר 1552 רומא, מדינת האפיפיור 
 פטירה:  9 בדצמבר 1624 (בגיל 72) מנטובה, דוכסות מנטובה, האימפריה הרומית הקדושה 
 
פלמיניו סקאלה (באיטלקית: Flaminio Scala;‏ 27 בספטמבר 1552 – 9 בדצמבר 1624), ידוע גם בשם הבמה פלאביו (Flavio), היה שחקן בקומדיה דל'ארטה, מחזאי, מפיק, במאי ואמרגן. חיבר את הקובץ הראשון הידוע שפורסם של סצנרי (תקצירי מחזות ששימוש בסיס לאלתור): Il Teatro delle Favole Rappresentative ("הצגות תיאטרון הסיפורים"; פורסם לראשונה ב-1611). הסיפורים בקובץ זה השפיעו על מחזותיהם של לופה דה וגה, מולייר, ויליאם שייקספיר, בן ג'ונסון ואחרים. גיבש את דמותו של האהוב הצעיר פלאביו.
תולדות חייו

נולד ברומא למשפחה אריסטוקרטית אולם התיעוד של הקריירה התאטרונית שלו כולה מאזור מרכז וצפון חצי האי האפניני: גנואה, טוסקנה ובפרט פירנצה, מילאנו, פארמה, מודנה, בולוניה, פרארה, מנטובה, פאדובה וונציה. כן הופיע בטורינו, בירת דוכסות סבויה, שהייתה תחת שלטון ממלכת צרפת.
שמו נקשר במספר להקות. אין עדות ברורה לכך שהיה חבר קבוע בלהקת התיאטרון ג'לוזי (gelosi), אחת מלהקות הקומדיה דל'ארטה הידועות והמפורסמות ביותר בתקופתו בהנהגתם של פרנצ'סקו אנדריני ואשתו, הכוכבת והכותבת איזבלה אנדריני, אך ברור שהיו בינו ובין הלהקה קשרים חיוביים והיכרות הדדית. אחד הביטויים לכך הוא שמה של האהובה הצעירה "איזבלה", שעוצבה על ידי איזבלה אנדריני ונקראה על שמה לאחר מותה ב-1604 במחזותיו של סקאלה. שמו של הקפיטנו במחזותיו הוא תמיד "Capitano Spavento"' "קפיטן פחד") כשם הבמה שאימץ פרנצ'סקו אנדריני. נוסף לניהול להקה, משחק וכתיבת המחזות, הייתה בבעלותו של סקאלה גם חנות למוצרי בושם בוונציה שהייתה גם מקום מפגש לשחקנים, אמרגנים ומנהלי להקות.
ב-1611 פרסם לראשונה את קובץ הסצנרי שלו כמנהלה של להקת "קונפידנטי" (Confidenti) שנוצרה עבור ג'ובאני די מדיצ'י, בנו הלא-חוקי של קוזימו הראשון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה. הוא ניהל את הלהקה עד 1621. בתקופה זו דיווח באופן רצוף לדון ג'ובאני ומכתביו, ששרדו, מהווים מקור חשוב להכרת פרטי הפרטים של ניהול להקת קומדיה דל'ארטה באותה תקופה. לאחר מותו של דון ג'באני נותרה הלהקה ללא פטרון, עד שסקאלה הצליח להשיג את מימונו והגנתו של פרדיננדו גונזגה, דוכס מנטובה. בראשית 1624 מינה הדוכס את סקאלה למשרת בשם הדוכס, ששכר בצידה. בסוף אותה שנה, לאחר שהשתקע במנטובה, נפטר בה סקאלה.
קובץ הסצנרי

הקובץ מחולק לחמישים "ימים" (כמו הדקאמרון של בוקאצ'ו) כאשר כל "יום" הוא תקציר מחזה. כל סצנריו כולל פתיחה ובה ארגומנט - תקציר עלילת המחזה והאירועים שקדמו לראשית ההצגה, רשימת שחקנים ורשימת אביזרים נחוצים. לאחר הפתיחה מתואר המחזה, שכולל שלוש מערכות וכל אחת מהן מחולקת לתמונות. בכל תמונה נרשמו כניסות ויציאות של שחקנים ובסיס טקסטואלי, ששימש להרחבה ואלתור חופשי על ידי השחקנים. כן ניתן נספח ובו מונולוגים לשימוש, רשימת פתגמים ובדיחות, קללות והעלבות ודברי שבח וחיזור. מתוך חמישים המחזות אחד מוגדר כטרגדיה, תשעה כפסטורלה והשאר - קומדיות.
לקריאה נוספת

Natalie Crohn Schmitt, Befriending the Commedia dell’Arte of Flaminio Scala. The Comic Scenarios, Toronto, Buffalo, London: University of Toronto Press, 2014 ביקורת
אהובה בלקין, מקרנבל לתיאטרון, תבניות וכאוס בקומדיה דל'ארטה, הוצאת מאגנס, 2021
הערות שוליים

↑  Richard Andrews, Introduction to Scala 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007349666405171  BIBSYS: 90572888  BNE: XX991965  BnF: cb12029883r (data)  GND: 119006685  ICCU: CUBV040166  ISNI: 0000 0001 1763 7516  LCCN: n88155413  NKC: mzk2005317773  NSK: 000377587  NTA: 142526665  RERO: 02-A003790340  SNAC: w6rr567r  SUDOC: 028469410  VcBA: 495/86571  VIAF: 54162818   WorldCat (עם VIAF): 54162818
פוסום ננסי מערבי

| פוסום ננסי מערבי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: קנגוראים
תת־סדרה:: דמויי-קוסקוס
משפחה:: פוסומים ננסיים
סוג:: פוסום ננסי
מין:: פוסום ננסי מערבי
שם מדעי
 Cercartetus concinnus ‏גולד, 1845
תחום תפוצה


פוסום ננסי מערבי או פוסום ננסי נאה (שם מדעי: Cercartetus concinnus; ידוע גם בכינוי מורדרדה) הוא מין פוסום קטנטן דמוי-עכבר בסוג פוסום ננסי המצוי בדרום ודרום-מערב יבשת אוסטרליה. הוא חי ביערות דלילים ובכיסי סבך ופעיל בשעות הלילה. הפוסום חי רוב הזמן בבדידות, ובונה לעצמו קינים בחללי עצים או תחת שיחים. הוא ניזון בעיקר מצוף ואבקה ומשמש כמאביק של מספר צמחים. מצבו נחשב ליציב, אך הוא נדיר יחסית במזרח.
טסונומיה

הפוסום הננסי המערבי תואר מדעית לראשונה בשנת 1845 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון גולד. הוא אחד מתוך ארבעה מינים בסוג פוסום ננסי, ומשויך למשפחת פוסומים ננסיים בסדרת הקנגוראים. במקור תוארו שני תת-מינים שלו על בסיס היותם מופרדים באמצעות מישור נולרבור הצחיח, אולם העדר הבדלים מורפולוגיים ביניהם הוביל למסקנה שחלוקה זו אינה נכונה, דבר שאושר בשנת 2008 באמצעות מחקר גנטי מקיף. בנוסף, מאובנים של הפוסום נמצאו בתוך מישור נולרבור.
האטימולוגיה של שמו המדעי (Cercartetus concinnus) היא: "זקוף-זנב אלגנטי". שמו הנפוץ שנקבע על ידי ועדה של אגודת היונקים האוסטרלית מתייחס לתפוצה המערבית שלו (לעומת התפוצה המזרחית או הדרומית של האחרים), ובעבר הוא כונה בשלל שמות: פלנגר חזירי נאה, פלנגר עכברי, אופוסום עכברי זוטר, דורמיסיה דרום-מערבי, ועוד. לפוסום זה יש מספר כינויים מקומיים בשפות האבוריגיניות: מאן-דור-דה, מורדרדה, ויראפי וג'א-ג'אט.
תיאור

הפוסום הננסי המערבי הוא יונק קטן-ממדים שדומה מאוד לעכבר הבית; מבנה גופו עגלגל וגוצי, והוא מתאפיין בצוואר קצרצר, בראש גדול ובחוטם קצר וחרוטי. האוזניים שלו גדולות במיוחד והן אליפסיות ודקיקות. העיניים גם הן גדולות ובולטות, ומותאמות לראיית לילה. האף זעיר עם שפם ארוך בצידו, והלשון ארוכה בצורה יוצאת דופן (12 מילימטרים) עבור יונק כה קטן. זנבו של הפוסום דקיק, ארוך וגלילי, והוא מכוסה בקשקשים במקום בשיער דליל.
זרועותיו ורגליו של הפוסום דקיקות, ובכפות יש לו רפידות דביקות. השילוב של הזנב הגמיש עם הרפידות ברגליים מאפשר לפוסום לנוע בזריזות על העלווה. האצבעות השנייה והשלישית בכף רגלו האחורית הן סינדיקטיליות, והבוהן מנוגד לשאר ונטול טפרים. אורך ראשו וגופו של הפוסום הננסי המערבי: 10-7 סנטימטרים, אורך זנבו: 9-7 סנטימטרים ומשקלו: 18-8 גרם. אין דו-צורתיות זוויגית משמעותית בין הזכרים לנקבות. הנקבה בעלת כיס מפותח שבתוכו עד 6 פטמות.
לפוסום הננסי המערבי פרווה עדינה וזיפית. צבעה הכללי חום-קינמון בהיר בניגוד לצבע האפור-כסוף של המין המזרחי והמין הזעיר, אך לעיתים עשוי להיות לה גם גוון אפרורי. הבדל נוסף בינו לבין השניים האחרים, בא לידי ביטוי בצבע הלבן בצידו התחתון שבוהק ובולט יותר, ומשתרע על המפשעה, הבטן, החזה, הגרון והסנטר. על הזרועות והרגליים יש רצועות חומות, וסביב העיניים טבעות כהות קטנות שדהויות יחסית למינים אחרים. אזורים מסוימים בגופו של הפוסום קירחים משיער ובעלי מראה ורוד; ביניהם ניתן למנות את החוטם, האוזניים, כפות הידיים והרגליים והזנב.
תפוצה

הפוסום הננסי המערבי אנדמי לדרום ודרום-מערב אוסטרליה. טווח התפוצה שלו מתחלק לשלושה אזורים עיקריים: הגדול שבהם נמצא בדרום אוסטרליה המערבית, לאחר מכן בחצי האי אייר בדרום אוסטרליה הדרומית, ואזור גדול נוסף במשולש הגבולות של מזרח אוסטרליה הדרומית, מערב ויקטוריה ודרום-מערב ניו סאות' ויילס. אוכלוסיות קטנות נמצאות בחצי האי יורק (אוסטרליה הדרומית), ובאי הקנגורו.
בית הגידול של הפוסום הננסי המערבי נמצא באזורים עם טמפרטורות גבוהות ומשקעים נמוכים, וכולל יערות אקליפטוס פתוחים, יערות סקלרופילים יבשים, בתה צפופה של הקוונגאן, ערבות-שיח חופיות (הית'לנד) או חורש ים-תיכוני. הפוסום זקוק לכיסוי קרקעי סבוך על מנת לנוע בבטחה מאזור לאזור, והוא מעדיף מקומות עם צפיפות גבוהה של צמחים פרחוניים כמו הבנקסיה, דריינדרה, מללויקה, קליסטמון וגרווילאה. בניו סאות' ויילס, הוא מאכלס גם בתי גידול מיוערים למחצה, עם נוכחות של שיחי מלוח, קזוארינה, ירבוז, אוליריה וכדורי ספיניפיקס.
אקולוגיה > התנהגות ופעילות

הפוסום הננסי המערבי הוא יונק פעיל לילה שחי רוב הזמן בגפו, וספון בשעות היום בתוך קן קטן שמרופד בעלים ועשבים. הפוסום בונה את קינו בחללי עצים, בנקיקים, בתפרחות מתות, תחת כיסי סבך או עץ הדשא (Xanthorrhoea), ולעיתים משתמש בקינים נטושים של בבלר אוסטרלי או זברה פינק. הוא עשוי להשתמש במספר קינים במקביל שמשמשים למטרות שונות (מחסה מטורפים, שינה או גידול צאצאים).
הפוסום מבלה את מרבית זמנו על העצים, אך באזורים מיוערים בדלילות נע על האדמה תחת חופת השיחים הצפופה שמסתירה אותו מטורפים. תנועתו זריזה במיוחד, והוא עושה שימוש נרחב בזנבו הגמיש להידבקות ותלייה על עצמים ונשיאת חומרי קינון; כפותיו הדביקיות משמשות אותו לאחיזה בענפים, לטיפוס על תפרחות או להחזקת מזון. לפוסום יש חושים חדים של ראיה, שמיעה וריח, והוא מתקשר עם בני מינו באמצעות חותמי ריח או קולות ציוץ צורמניים. הפוסום חי בשטח ביתי קבוע, ובמהלך הלילה יוצא לתור אחר מזון או בן זוג למרחק 50–195 מטר מהקן; הזכר נוטה להתרחק יותר מן הנקבה. הפוסום גם עשוי לנדוד מאזור לאזור במהלך השנה בהתאם למשאבי המזון הזמינים.
הפוסום הננסי נכנס למצב של תרדמת זמנית בתגובה למזג אוויר סגרירי או קר, שמאפשר לו לחסוך באנרגיה. תרדמת ממוצעת עשויה להימשך 7–11 ימים, כשקצב חילוף החומרים וקצב פעימות הלב צונחים משמעותית וטמפרטורת הגוף יורדת. במהלך התרדמת או השינה הרגילה, הפוסום מתכרבל לכדור עגול, כשאוזניו מקופלות על פניו וזנבו הארוך מגולגל לסליל וקבור מתחת לגופו. בהשוואה ליונקים זעירים אחרים, הפוסום הננסי המערבי מתעורר מהתרדמת במהירות יוצאת דופן.
אקולוגיה > תזונה

בהתבסס על הביולוגיה ומערכת השיניים, הסברה הרווחת בעבר הייתה שהפוסום הננסי המערבי הוא אוכל חרקים; מחקר משנת 1994, מצא שהוא למעשה ניזון בעיקר מצוף ואבקה של בנקסיה, דריינדרה, מללויקה ואקליפטוס, כשבמקרים רבים לא נמצאו כלל שרידים של חסרי חוליות בצואתו. ההערכה היא, שהוא ניזון מחסרי חוליות רכים דוגמת זחלים, תולעים וגלמים אשר מתעכלים לגמרי בקיבה והם מהווים עבורו תזונה משלימה. תצפיות מצאו שהוא טורף לעיתים לטאות קטנות. בשבי, הפוסום ניזון ממזונות מתוקים מגוונים, כולל פירות רכים, עוגות, ריבה, דבש, חלב ותולעי קמח. לאחר אכילת אבקה או צוף, הפוסום מלקק ומטפח את עצמו באינטנסיביות.
אקולוגיה > רבייה ומחזור חיים

הפוסומים הננסיים יכולים להתרבות לאורך השנה כאשר התנאים הסביבתיים טובים; עם זאת, הפוסומית מסוגלת להאט את התפתחות העוברים בתגובה לטמפרטורות נמוכות או לבצורת עד לעלייה בזמינות המזון, ושיאי המלטות מתרחשים בעיקר באביב. הפוסומית ממליטה 4–6 גורים בכל פעם, אשר זוחלים לתוך הכיס ומבלים בו 25 ימים בטרם הפוסומית תעביר אותם לקן. הגורים עדיין עיוורים כשהם מועברים לקן, וממשיכים לינוק מהאם 25 ימים נוספים עד גמילה מוחלטת. הגורים מגיעים לבגרות סביבות 12–15 חודשים.
הפוסומית עלולה לשאת ברחמה יותר מ-6 עוברים, אולם מכיוון שיש לה בכיס רק 6 פטמות, ההתפתחות של חלק מהם הופכת לאיטית מאוד עד שהשגר הראשון יעזוב את הכיס וייגמל. מיד לאחר הגמילה של הגורים הקודמים הרכב החלב משתנה והופך לסמיך יותר (קולוסטרום) ומותאם עבור הגורים הזעירים החדשים. בהתחשב בגודלו הקטן, טורפיו של הפוסום רבים ומגוונים: מנחשים ונמיות כיס ועד דורסי לילה. עם זאת, מאחר שהפוסומית מביאה בממוצע שניים עד שלושה שגרים בשנה, קצב הרבייה של המין גבוה למדי ומחפה על כך.
מצב

הפוסום הננסי המערבי מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), נוכח תפוצתו הרחבה יחסית, אוכלוסייתו הגדולה, התרחשותו במספר אזורים מוגנים, וגם כי לא סביר שתתרחש ירידה משמעותית בעתיד הקרוב. אין איומים משמעותיים על המין; אף על פי שהוא ניצוד על ידי חתול הבית והשועל האדום, קצב הרבייה הגבוה שלו מפצה על כך. בבתי גידול הסמוכים לפרברים, הפוסום מאוים מקומית מצד פגיעה בבית הגידול בעקבות פיתוח כפרי או עירוני, ותחרות על צוף ואבקה עם דבורות דבש מכוורות מלאכותיות. בניו סאות' ויילס, הפוסום הננסי נחשב לנדיר ומאוים ומסווג כמין מוגן.
את הפוסום הננסי קל לגדל בשבי, אך הוא עשוי לסבול לעיתים קרובות מהשמנת יתר. אומדן האוכלוסייה אינו ידוע, ומשתנה בהתאם לתנאי האקלים ולזמינות המזון.
הערות שוליים

↑  פוסום ננסי מערבי באתר הרשימה האדומה של IUCN
פוסום ננסי נע בין הענפים.
נוף אופייני לבית הגידול של הפוסום הננסי המערבי באוסטרליה המערבית.
פוסום ננסי מערבי בשבי בדרום אוסטרליה.
תפרחת של בנקסיה המשמשת כמקור צוף ואבקה עבור הפוסום הננסי.
פלוגת מכבי נתניה

1938 בקירוב: חברי "פלוגת מכבי" במתחם הקומונה.
המכבייה השנייה 1935: נתניה. חיים בן דורי-בנדרסקי (עומד משמאל) עם חבריו מאגודת מכבי נתניה בנבחרת הכדורגל.
נתניה 1938 בקירוב: חברי "פלוגת מכבי" במתחם הקומונה – ברקע הצריפים. יושבים, מימין: לורה בן דורי־בנדרסקי (לימים לורה גורי), ג' קנר, שרה שרמן ומרים ברז'נסקי. עומדים בשורה שנייה, מימין: אשר ברז'נסקי.
נתניה 1938: תזמורת כלי המיתר של אגודת מכבי נתניה. חברי הקומונה בתזמורת: יושבים בשורה הראשונה – משמאל: שני ג' קנר, שלישי אשר ברזנסקי, חמישי יהושע בן אברהם. שורה שנייה – משמאל: ראשון מישה כוכבי, חמישי יקיר קלייטמן המייסד והמנצח על התזמורת. שורה שלישית – משמאל: ראשון צבי הררי. שורה רביעית עליונה – משמאל: ראשון חיים בן דורי־בנדרסקי, רביעי אריה דורפמן.
. נתניה 1938: לורה וחיים בן דורי־בנדרסקי במתחם הקומונה.
פלוגת מכבי היה שמה של קומונה שהוקמה בנתניה בשנת 1935 על ידי ספורטאים וספורטאיות, חברי אגודת מכבי נתניה. מרבית חברי הקומונה, עלו לארץ כנציגי אגודת מכבי רומניה למכביה השנייה, שנערכה בשנה זו. חברי הקומונה וחבריהם באגודת מכבי נתניה היו גורם משמעותי בחיי החברה והתרבות של נתניה באותה תקופה. הם היו פעילים בענפי ספורט שונים, ובין השאר יסדו את אגודת מכבי הצעיר. ביוזמת יקיר קלייטמן חבר הקומונה אף הוקמה תזמורת כלי מיתר של אגודת מכבי נתניה. בשנת 1942 בקירוב התפרקה הקומונה.