stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תחרות המועמדים 2014
הערות שוליים

↑  לבון ארוניאן, באתר פיד"ה (באנגלית)
↑  ולדימיר קראמניק, באתר פיד"ה (באנגלית)
↑  וסלין טופאלוב, באתר פיד"ה (באנגלית)
↑  וישוואנתן אנאנד, באתר פיד"ה (באנגלית)
↑  סרגיי קריאקין, באתר פיד"ה (באנגלית)
↑  פטר סבידלר, באתר פיד"ה (באנגלית)
↑  שחריאר ממדיארוב, באתר פיד"ה (באנגלית)
↑  דימיטרי אנדרייקין, באתר פיד"ה (באנגלית)
תוכו רצוף אהבה (אלבום)

תוכו רצוף אהבה הוא אלבום הבכורה של הזמר-יוצר ישי ריבו, האלבום יצא לאור ב-2014 על ידי חברת התקליטים NMC. מתוך האלבום יצאו הסינגלים: "תוכו רצוף אהבה", "קול דודי, "השבעתי" ו-"הניסיון הזה".
האלבום הועלה לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי בסמוך לצאתו.
ב-17 בינואר 2015 הוכרז שהאלבום זכה במעמד "אלבום זהב" על מכירת 15,000 עותקים.
רשימת רצועות

| תוכו רצוף אהבה> מס' | תוכו רצוף אהבה> שם | תוכו רצוף אהבה> כותב(ים) | תוכו רצוף אהבה> משך | תוכו רצוף אהבה>  | תוכו רצוף אהבה>  | תוכו רצוף אהבה>  | תוכו רצוף אהבה>  | תוכו רצוף אהבה>  | תוכו רצוף אהבה>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | לשם שמיים  |   | 3:18 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | תוכו רצוף אהבה  |   | 3:20 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | מטבע הדברים  |   | 3:30 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | אם ננעלו  |   | 3:22 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | אהלן וסהלן  |   | 3:04 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | קול דודי  |   | 3:58 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | אבא יקר  |   | 2:49 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | עוד ישמע  |   | 3:30 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | הניסיון הזה  |   | 3:56 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | גם כי אלך  |   | 3:34 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | יגדל  |   | 3:15 |  |  |  |  |  |  |
| מהדורה מיוחדת> מס' | מהדורה מיוחדת> שם | מהדורה מיוחדת> משך | מהדורה מיוחדת>  | מהדורה מיוחדת>  | מהדורה מיוחדת>  | מהדורה מיוחדת>  | מהדורה מיוחדת>  | מהדורה מיוחדת>  | מהדורה מיוחדת>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 12. | השבעתי  | 4:54 |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  ישי ריבו | תוכו רצוף אהבה - גרסה מיוחדת, באתר דיסק סנטר
↑  ישי ריבו - תוכו רצוף אהבה, נבדק ב-2019-11-12
↑   בן שלו, ישי ריבו, הרוקר הדתי מכיכר החתולות בירושלים, באתר הארץ, 15 בינואר 2015
| ישי ריבו |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | תוכו רצוף אהבה • פחד גבהים • שטח אפור • אלול תשע"ט • סוף חמה לבוא |  |
| אלבומי הופעה | במה קהל ואהבה |  |
| ערכים קשורים | NMC • דברי שיר • צמאה |  |
| ישי ריבו - סינגלים |
| --- | --- | --- |
| תוכו רצוף אהבה | "תוכו רצוף אהבה" • "מטבע הדברים" • "קול דודי" • "הניסיון הזה" • "השבעתי" |  |
| פחד גבהים | "מקשה אחת זהב" • "מציל אותי כל יום" • "קול פעמונים" • "זוכר אני" • "אור החיים" |  |
| שטח אפור | "הנה ימים באים" • "לשוב הביתה" • "אחת ולתמיד" • "כל הזמן" • "לים" • "הבוקר יעלה" • "Comme Les Oiseaux" • "משגיח מן החלונות" • "אדון עולם" |  |
| אלול תשע"ט | "נפשי" • "הלב שלי" • "סדר העבודה" |  |
| סוף חמה לבוא | "פורחים לשובם" |  |
| במה קהל ואהבה | "לבחור נכון" • "ניצחת איתי הכל" |  |
| סינגלים אחרים | "ימין ה' רוממה" • "בן יקיר לי" • "נחכה לך" • "כתר מלוכה" • "סיבת הסיבות" • "תכף יפתח" • "לא נפסיק לחלום" • "אני שייך לעם" |  |
| השתתפות בסינגלים | "והאמת" • "המסובב" • "כל מעייני" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 2ea59b65-2168-4e18-83d5-b71e39faa1ec
תומאס פיקטון

| --- | --- |

 לידה:  24 באוגוסט 1758 ויילס הוורפורדווסט, פמברוקשייר, ויילס
 נהרג:  18 ביוני 1815 (בגיל 56) וטרלו
 מדינה:  ויילס, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 השכלה:  Haverfordwest Grammar School 
 השתייכות:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 תקופת הפעילות:  1771–1815 (כ־44 שנים)
 דרגה:   לוטננט גנרל
 תפקידים בשירות
 מושל טרינידד, מפקד דיוויזיה
 פעולות ומבצעים
 המלחמות הנפוליאוניות
 עיטורים
  אביר הצלב הגדול במסדר האמבט
 
סר תומאס פיקטון (באנגלית: Thomas Picton;‏ 24 באוגוסט 1758 - 18 ביוני 1815) היה קצין ולשי ששירת בצבא הבריטי. פיקטון שימש מושל במספר מקומות והוא נחשב אדם מחושב ואכזרי כלפי האוכלוסייה המקומית. הוא מוכר במיוחד עבור פיקודו במהלך מלחמת חצי האי ומערכת מאה הימים שהגיעה לשיאה בקרב ווטרלו ב-18 ביוני 1815 בו הוא אף נהרג.
שירות

פיקטון שירת כמושל טרינידד בשנים 1797–1802, בשנת 1803 שירת כמושל טובגו, הוא נשפט באנגליה משום יחסו המחמיר כנגד האוכלוסייה המקומית והוא נחשד בביצוע עינויים בניגוד החוק במספר פושעים באי. פיקטון זוכה במשפט חוזר בשנת 1808 ושנה לאחר מכן התמנה למושל פלשינג בהולנד. בשנת 1812 לפי בקשתו של הדוכס מוולינגטון, פיקטון קיבל את הפיקוד על הדיוויזיה השלישית שלחמה במערכה כנגד צבאו של נפוליאון בחצי האי האיברי.
כאשר נבחר פיקטון להצטרף למערכה ולפקד על דיוויזיה בלחימה בספרד, אמר עליו הגנרל הספרדי-ונצואלי פרנסיסקו דה מירנדה כי הוא אינו סומך עליו משום:

”שיש בו כל כך הרבה יהירות, שאם היית שולח אותו לקראקס באיי הודו המערבית [אמריקה], הוא היה מנסה להפוך לנסיך באזור.”
אך הוא גם הביע את דעתו כי פיקטון הוא מאוד חכם. ולינגטון מפקד הכוחות, התרשם מפיקטון כי הוא:

”מחוספס ושד בעל פה מלוכלך, אך הוא תמיד התנהג באופן מוצלח מאוד; אף אדם לא יכל לתפקד יותר טוב ממנו במשימות השונות שנתתי לו, לא ראיתי שום דבר שיאשש את דעתו של מירנדה לגבי השאפתנות שלו.”
לאחר הבסת נפוליאון בשנת 1814 חזר פיקטון לבריטניה, אך הוא שב לפקד על הדיוויזיה עם חידוש הלחימה וחזרתו של נפוליאון לצרפת. ביוני 1815 התמקם הצבא הבריטי ובעלות בריתו בבלגיה, בקרב הראשון בקאטר ברה נפצע פיקטון אך הוא הסתיר זאת מהסובבים אותו והמשיך לפקד ולהילחם. יומיים לאחר מכן נפגשו הצבאות שוב בווטרלו במה שהפך לקרב המכריע של המערכה כולה, קרב ווטרלו. בשלב הפתיחה של הקרב התמקמו כוחותיו של פיקטון באזור חוות לה היי סינט (La Haye Sainte), הצרפתים תקפו את המתחם ופיקטון הורה להסתער על הטור הצרפתי עם כידונים, בהתקפה זו הוא נהרג כאשר מילותיו האחרונות היו ”הסתערו! הסתערו! הידד! הידד!”.
שרלוט קארדין

| --- | --- |

 לידה:  9 בנובמבר 1994 (בת 29) מונטריאול, קוויבק
 שם לידה:  שרלוט קרדין-גויר
 מוקד פעילות:  קנדה 
 תקופת הפעילות:  מ-2013
 עיסוק:  זמרת-יוצרת • דוגמנית
 סוגה:  פופ • אלקטרונית • ג'אז
 כלי נגינה:  שירה • פסנתר
 חברת תקליטים:  Cult Nation
 charlottecardin.com
 פרופיל ב-IMDb
 
שרלוט קארדין (באנגלית: Charlotte Cardin; נולדה ב-9 בנובמבר 1994), היא זמרת-יוצרת ודוגמנית קנדית. קארדין החלה את דרכה כדוגמנית בגיל 15, היא הופיעה במסעות פרסום רבים כגון "Barilà".
ביוגרפיה

בשנת 2013, השתתפה בעונה הראשונה של תוכנית הכישרונות "La Voix" שבקנדה, בה הגיעה לרביעיית הגמר. באותה השנה, התארחה באלבום Au milieu de ma vie, של הזמר גארו בסינגל "Du vent, des mots". ב-1 במרץ 2014, ביצעו השניים את השיר בתוכנית הטלוויזיה "The Voice: la plus belle voix".
ב-15 ביולי 2016, הוציאה קארדין את מיני-אלבום הבכורה שלה, Big Boy, על ידי חברת התקליטים קאלט ניישן. במיני-אלבום נכללו שירים באנגלית וצרפתית. קארדין קיבלה מועמדות בטקס פרסי ה-SOCAN על שירה, "Les échardes". באותו השנה, שיר הנושא "Big Boy" הושמע ברדיו CBC Radio 2, והגיע למקום ה-20 במצעד של הגוף הזה. בנובמבר 2016, התארחה קארדין בתוכנית "Tout le monde en parle", בו סיפרה על תהליכי יצירת המיני-אלבום.
בשנת 2017, קיבלה קארדין בטקס פרסי SOCAN לשנת 2017, היא הייתה מועמדת בקטגוריית האנגלית עבור "Big Boy" ובקטגוריה הצרפתית עבור "Faufile", והפכה לאמנית הראשונה בתולדות הפרס שמועמדת בשתי הקטגוריות באותה השנה. שנה לאחר מכן, היא קיבלה שתי מועמדויות לפרס ג'ונו בטקס פרסי ג'ונו לשנת 2018, לאמנית השנה פורצת הדרך ולכותבת השירים של השנה עבור "Main Girl",‏ "Paradise Paradise" ו-"The Kids". במשך שנת 2018, קיבלה מועמדות בטקס פרסי SOCAN, על כתיבת הסינגל "Main Girl".
בשנת 2019, שיתפה פעולה קארדין יחד עם המפיק CRi בגרסת כיסוי לשיר "Fous n'importe où" של זמר דניאל בלאנגר. באותו שנה התארחה קארדין באלבום Loud Tout ça pour ça, של הראפר לאוד (אנ') בשיר "Sometimes, All the Time".
בשנת 2020, הוציאה קארדין את הסינגלים "Passive Aggressive", ‏"Daddy". בשנת 2021, הוציאה את הסינגלים "Meaningless", ‏"Sad Girl", שנכללו בתוך אלבום הבכורה שלה, Phoenix, שייצא לאור ב-23 באפריל 2021. האלבום עצמו נכתב על ידי קארדין ביחד עם מנהלה האישי ג'ייסון ברנדו.
באפריל 2023, הוציאה קארדין את הסינגל "Confetti", שיצא מתוך אלבומה השני 99 Nights, שיצא לאור ב-25 באוגוסט 2023.
חיים אישים

החל משנת 2020, היא נמצאת במערכת יחסים עם השחקן אליוצ'ה שניידר (אנ').
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2021: Phoenix
2023: 99 Nights
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2016: Big Boy
2017: Main Girl
2023: Une semaine à Paris
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | פרויקט | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס ג'ונו | אמן השנה | שרלוט קארדין | מועמדות |  |
| 2024 | פרס ג'ונו | פרס בחירת המעריצים | שרלוט קארדין | מועמדות |  |
| 2024 | פרס ג'ונו | פזמונאי השנה | "Confetti", "Daddy's a Psycho", "Jim Carrey" (עם ג'ייסון ברנדו ולובלין) | מועמדות |  |
| 2024 | פרס ג'ונו | אלבום השנה | 99 Nights | זכייה |  |
| 2024 | פרס ג'ונו | אלבום הפופ של השנה | 99 Nights | זכייה |  |
| 2024 | פרס ג'ונו | סינגל השנה | "Confetti" | מועמדות |  |
הערות שוליים

1 2  La passion de Charlotte Cardin, journaldequebec (באנגלית)
↑  CANDIDATE À LA VOIX – Charlotte : mannequin, journaldemontreal, ‏2016-03-16 (באנגלית)
↑  Charlotte Cardin Talks Life After Reality TV and Trusting Her Instincts on New 'Big Boy EP, exclaim, ‏2016-07-22 (באנגלית)
↑  Garou recrute Charlotte pour son nouvel album, journaldemontreal, ‏2013-10-19 (באנגלית)
↑  Charlotte Cardin: Big Boy EP, ajournalofmusicalthings, ‏2016-07-13 (באנגלית)
↑  These are the 10 best Canadian songs of the year according to SOCAN’s Songwriting Prize, prixchansonsocan, ‏2017-06-09 (באנגלית)
↑  Radio 2 Top 20, Sept. 30: Frank Ocean & Charlotte Cardin debut, Kings of Leon #1, cbcmusic, ‏2016-10-04 (באנגלית)
↑  LE MONDE DE CHARLOTTE, ici, ‏2016-11-06 (באנגלית)
↑  Music Fans: Cast Your Votes for the 2017 SOCAN Songwriting Prize, ajournalofmusicalthings, ‏2017-06-17 (באנגלית)
↑  Arcade Fire and Daniel Caesar lead 2018 Juno Award nominations, cbc, ‏2018-02-23 (באנגלית)
↑  2018 SOCAN Songwriting Prize Nominees Revealed, exclaim, ‏2018-05-25 (באנגלית)
↑  Charlotte Cardin et CRi reprennent Daniel Bélanger, voir, ‏2019-01-16 (באנגלית)
↑  Tout ça pour ça : Loud revient avec un deuxième album à la pop assumée, ici, ‏2019-05-10 (באנגלית)
↑  Charlotte Cardin Returns with New Song "Passive Aggressive", exclaim, ‏2020-09-18 (באנגלית)
↑  Today's Tune: Charlotte Cardin's "Daddy" Is a Burning Banger, ellecanada, ‏2021-01-13 (באנגלית)
↑  REGARDEZ : Charlotte Cardin dévoile la chanson Sad Girl, iheartradio, ‏2021-04-09 (באנגלית)
↑  Charlotte Cardin Seeks Revenge With 'Sad Girl', broadwayworld, ‏2021-04-09 (באנגלית)
↑  My very first album PHOENIX is coming April 23rd! Je ne peux pas le croire 🧡 Pre-order it now : http://charlottecardin.lnk.to/PhoenixTA, twitter, ‏2021-04-01 (באנגלית)
↑  Charlotte Cardin Readies Debut Album 'Phoenix', exclaim, ‏2021-02-12 (באנגלית)
↑  Charlotte Cardin Rises from the Ashes and Finds Her Authentic Self, exclaim, ‏2021-03-23 (באנגלית)
↑  CHARLOTTE CARDIN ANNOUNCES DEBUT ALBUM PHOENIX ; EMOTIONAL NEW TRACK “MEANINGLESS” ARRIVES TODAY WITH MUSIC VIDEO, sonymusic, ‏2021-02-12 (באנגלית)
↑  Louis Pavlakos, "Charlotte Cardin Releases New Song “Confetti,” Teases New Album ’99 Nights’". Complex, April 12, 2023.
↑  Kaelen Bell, "Charlotte Cardin Announces Sophomore Album '99 Nights,' Shares Title Track". Exclaim!, June 9, 2023.
↑  Naked d’Aliocha: aller ailleurs, lapresse, ‏2020-03-21 (באנגלית)
↑  2024 Juno Award Winners: Charlotte Cardin, Karan Aujla & more | Billboard Canada, ca.billboard.com (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb17768344z (data)  MusicBrainz: 62a6ba5d-6e8a-406d-a768-44a433ff1f7f  VIAF: 516151535356102890006   WorldCat (עם VIAF): 516151535356102890006
תרבות חומרית

אסופה של כלים נאוליתיים כגון: צמידים, ראש גרזן, אזמלים וכלים להברקה.
בארכאולוגיה, סוציולוגיה ואנתרופולוגיה, המונח תרבות חומרית (מהמילה חומר) מתייחס להיבט המוחשי-מעשי של תרבות מסוימת, בניגוד לתרבות הרוחנית שאינה חומרית.
התרבות החומרית היא מכלול החפצים הגשמיים (כלים, ציוד, יצירות אמנות וכדומה) והתהליכים שנוצרו על ידי בני אדם שהשתייכו לתרבות מסוימת או שימשו אותם לביצוע משימות משותפות או אישיות וכן הטכנולוגיה בה יוצרו. לדוגמה: מבנים (אוהל או וילה), לבוש, כלים (תנור מיקרוגל, מזגן).
כל חברה מייצרת חפצים לשימושה, יכולות הייצור ומידת התחכום מתפתחות עם הזמן עקב פיתוח ואימוץ טכנולוגיות והתפתחות המדע. הטכנולוגיה משקפת את הידע שהחברה צברה ומיישמת כדי להתקיים בסביבה הפיזית שלה [האוהל הבדואי, האינטרנט – כשפת תקשורת בחברות בינלאומיות].
ההיבט החומרי נותן בעיקר מענה לצרכים האינסטרומנטליים של האנשים, עוזר בארגון החיים, בכלכלה ובהישרדות.
תרבויות בודדות קופאות על שמריהן ולא מפתחות טכנולוגיות חדשות, אולם רוב החברות מייצרות לעצמן מוצרים על פי צורכי חבריהן.
בכל תקופה ובכל תרבות שיא כושר הייצור שונה מאשר בתרבויות ובתקופות אחרות, ולכן יש לבחון כל תרבות חומרית בהתאם לתקופתה ודרך החשיבה של התרבות אותה בוחנים.
על סמך תוצריה החומריים של חברה, ניתן להסיק מסקנות לגבי תרבותה הלא חומרית, וזאת מאחר שחפצים נועדו לענות על צורך או רצון, ברצונות ובצרכים גלומים רכיבי תרבות כמו נורמות, ערכים ואמונות, ובמימושם גלום הידע הצבור בחברה הנדונה.
הערות שוליים

↑  ידידה כלפון-סטילמן, משלומי לירושלים: שרידיה של תרבות חומרית, חיפה: הוצאת אוניברסיטת חיפה, 1982
↑  Uzi Baram, Material Culture, Commodities, and Constumption in Palestine, 1500-1900, Unpublished Ph.D dissertation, University of Massachusetts, Amherst 1996
↑  Uzi Baram, Material Culture, Commodities, and Constumption in Palestine, 1500-1900,, Unpublished Ph.D dissertation, University of Massachusetts, Amherst, 1996
↑  שי והבה, 'תרבות חומרית עירונית בארץ-ישראל העות'מאנית', עבודת דוקטור,, ירושלים: האוניברסיטה העברית בירושלים, תשפ"א
↑  מישל דה סרטו, המצאת היומיום: אמנויות העשייה (בתרגום א' להב), תל אביב: רסלינג, 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555885205171  GND: 4051157-1  LNB: 000054700  NARA: 10638723  NKC: ph122679
תחרות הנבל הבינלאומית

מדליה שקיבל עדן פרטוש בתחרות הנבל (1970)
אמילי לוין מארצות הברית, בתחרות הנבל הבינלאומית ה-17 בישראל, 2009
תחרות הנבל הבינלאומית מתקיימת בישראל והיא תחרות הנבל החשובה ביותר בעולם. היא נוסדה על ידי אהרן צבי פרופס, שייסד גם את הזמריה ואת פסטיבל ישראל. שנת 2009 הייתה שנת היובל לקיום התחרות.
היסטוריה

תחרות הנבל הבינלאומית מתקיימת מדי שלוש שנים מאז 1959. היא משתווה בחשיבותה לתחרות הפסנתר הבינלאומית על שם ארתור רובינשטיין. התחרות מאורגנת על ידי "אגודת הנבל והזמיר". בראש ועדת התחרות הבינלאומית עומד זובין מהטה ובין חבריה מוזיקאים ידועי שם ואנשי ציבור.
במשך 50 שנות קיומה של התחרות הגיעו לישראל יותר מ-500 מתחרים. לכל תחרות מקפידים המארגנים להזמין יצירה ישראלית חדשה. לתחרות הראשונה בשנת 1959 הוזמנה היצירה "פואמה" מהמלחין פאול בן-חיים והיצירה "אינטראדה" מהמלחין יוסף טל. לתחרות ה-17 הוזמנה יצירה בשם "עד אין סוף" מאת המלחין יצחק ידיד.
בשנות האלפיים, משתתפים בתחרות בכל פעם כ-30 מתחרים מארצות שונות. בשנת 2006, זכה בתחרות לראשונה נבלאי ישראלי, סיון מגן.
תחרות היובל, ה-17 במספר, הסתיימה ביום 20 באוקטובר 2009 בקונצרט עם התזמורת הסימפונית ירושלים בניצוח רוברטו פטרנוסטרו. המשתתפים ניגנו כיצירה משותפת קונצ'רטו לנבל של אלברטו חינסטרה וכן ניגן כל משתתף יצירה לפי בחירתו. שופטי התחרות לא מצאו מועמד ראוי לפרס הראשון. הפרס השני ניתן לנבלנית אינה זדורובצ'י ממולדובה. את הפרס השלישי קיבל המשתתף היחיד בתחרות, רמי ואן קרסטן מהולנד.
השירות הבולאי בישראל, הנפיק בול דואר לכבוד אירוע היובל בשנת 2009.
רשימת הזוכים

| שנה | הזוכה | מקום שני | מקום שלישי |
| --- | --- | --- | --- |
| 1959 | סוזנה מילדוניאן בלגיה בלגיה | סוזן האקט מקדונלד ארצות הברית ארצות הברית | אדוורד ויטסנבורג הולנד הולנד |
| 1962 | לין טרנר ארצות הברית ארצות הברית | גויליאנה אלביסטי איטליה איטליה | בריג'יט דשה דו-פורה צרפת צרפת |
| 1965 | מרטין גליות (אנ') צרפת צרפת | אמיליה מוסקויטינה ברית המועצות (1955–1980) ברית המועצות | נטליה סטרבקובה ברית המועצות (1955–1980) ברית המועצות |
| 1970 | שנטל מתיו (צר') צרפת צרפת | קת'רין מישל צרפת צרפת | איוקו שינוקזי יפן יפן |
| 1973 | ננסי אלן ארצות הברית ארצות הברית | גרייס וונג ארצות הברית ארצות הברית | קיטריונה ייטס אירלנד אירלנד |
| 1976 | איוון איון רונצ'ה רומניה רומניה | פרדריק קמברלינג צרפת צרפת | הייזל קת'לין קינזי ארצות הברית ארצות הברית |
| 1979 | אמילי מיטשל ארצות הברית ארצות הברית | ברברה אלן ארצות הברית ארצות הברית | אירנה קגנובסקה ישראל ישראל |
| 1982 | אליס ג'יילס (אנ') ארצות הברית ארצות הברית | לינדה איילה ארצות הברית ארצות הברית פטריסיה טסיני איטליה איטליה | ─ |
| 1985 | נאוקו יושינו יפן יפן | ─לא הוענק פרס שני─ | איון ג'ונס ויילס ויילס |
| 1988 | איזבל מורטי (אנ') צרפת צרפת | לוסי וייקפורד בריטניה בריטניה | ─ |
| 1992 | מארי-פייר לאנגלמנט (אנ') צרפת צרפת | יאנה בושקובה צ'כיה צ'כיה | מריקו אנרקו קנדה קנדה |
| 1994 | ─לא הוענק פרס ראשון─ | אנה מקרובה רוסיה רוסיה | גודליב שראם הולנד הולנד |
| 1998 | גווינת' וונטינק הולנד הולנד | כריסטינה ביאנצ'י איטליה איטליה | קיו-ג'ין לי קוריאה קוריאה |
| 2001 | לטיזיה בלמונדו איטליה איטליה | ג'סיקה לי ז'ו הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין | לוויניה מייחר הולנד הולנד |
| 2003 | וורוורה איוונובה (אנ') רוסיה רוסיה | ג'ולי בונזל ישראל ישראל | אבליין מהיי צרפת צרפת |
| 2006 | סיון מגן ישראל ישראל | ססיל מאודיר צרפת צרפת | אצוקו צ'ידה יפן יפן |
| 2009 | ─לא הוענק פרס ראשון─ | אינה זדורובצ'י מולדובה מולדובה | רמי ואן קסטרן הולנד הולנד |
| 2012 | אנאיס גאודמארד צרפת צרפת | אגנה קבליטה ליטא ליטא | מיי פוקוי יפן יפן |
| 2015 | יויינג צ'ן הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין | אנבל טורט צרפת צרפת | אווה טומסיק סלובניה סלובניה |
| 2018 | לנקה פטרוביץ' סרביה סרביה | ג'ואל וון לרבר שווייץ שווייץ | מרינה פרדין ישראל ישראל |
| 2021 | קלאודיה לוצ'יה למאנה איטליה איטליה | לאה מריה לופלר גרמניה גרמניה | ביאטריז קורטזאו פורטוגל פורטוגל |
ראו גם

מיכל זמורה-כהן, מוזיקולוגית, חברת הוועד המנהל של תחרות הנבל
סרג'יו נטרא, מלחין, חבר הוועדה האמנותית של התחרות
צבי אבני, מלחין, חבר הוועדה האמנותית של התחרות
גתית בועזסון, נגנית נבל, חברת הוועדה האמנותית של התחרות
חיים פרמונט, מלחין, חבר הוועדה האמנותית של התחרות
יונתן זק, פסנתרן, חבר הוועדה האמנותית של התחרות
דורון סלומון, מנצח, חבר הוועדה האמנותית של התחרות
מיכאל מלצר, חלילן, חבר הוועדה האמנותית של התחרות
יוסי פרוסט, מנכ"ל תחרות הנבל הבינלאומית
הערות שוליים

↑  דן מרגלית,  חותם אישי - קולט אביטל, בביצוע  הטלוויזיה החינוכית הישראלית, ריאיון  באתר יוטיוב‏, 5 באפריל 2017 – ראו בדקה ה-21:06
↑  יוסף טל, אינטראדה לנבל (1959), הוצאת המכון למוזיקה ישראלית 6628
תרבות וארי

מיקום משוער במפה
תרבות וארי (ידועה גם כתרבות הוארי או הווארי) הייתה תרבות פרה-קולומביאנית חשובה שהתקיימה בשנים 500–900 לספירה וככל הנראה התרבות העירונית הראשונה באזור פרו של ימינו. בשיאה חלשה תרבות זו על רוב אזורי החוף והאזורים ההרריים של פרו. לאחר שקיעתם של המרכזים העירוניים של תרבות זו בשנים 800–900 לספירה, הושפעו ממנה תרבויות פרה-קולומביאניות מאוחרות יותר ושימרו את זכרה. החשובה ביותר מבין תרבויות אלו הייתה תרבות האינקה. חלק ניכר מחורבותיה נמצאות במחוז הואנטה שבאזור איהקוצ'ו.
היסטוריה

עדויות ארכאולוגיות מצביעות על כך שתרבות וארי החלה כעיר מדינה עצמאית לא גדולה במיוחד שעם השנים גדלה, והפיצה את תרבותה על ידי כיבושי העמים החלשים יותר, כגון תרבות פצ'אקמק. בסופו של דבר הפכה לבירת אימפריה ששלטה על מרבית שטחי פרו של ימינו, כאשר היא שולטת או לפחות משפיעה על תרבויות ושבטים שונים כגון מוצ'ה, וירו, צ'אנקה, אנקון, צ'ימו ואפילו תרבויות פאראקס ונסקה. מהחפירות הארכאולוגיות עולה שעיר-מדינה זו ששמה לא ידוע ולכן נקראת על שם כל הממלכה, בירת וארי, השפיעה על תרבות טיוואנאקו המאוחרת יותר. מסקנה זאת נתמכת בעיקר על ידי השוואות בין כלי החרס של שתי התרבויות.
מעט מאוד ידוע על המערכת הפוליטית והמנהלית של תרבות וארי עקב חוסר עדויות בכתב אבל מה שכן ידוע הוא שמערכות השלטוניות החברתיות-מעמדיות של תרבות זו היו מורכבות ויוצאות דופן יחסית לזמנן. עוד ידוע שאנשי וארי הפיצו את דרך התנהלותם לרוב המקומות אותם כבשו. כמו כן ידוע שאנשי וארי היו מתקדמים יותר טכנולוגית משכניהם בכמה תחומים, כשבראש ובראשונה לא היה להם מתחרה בתחום העירוני. על מערכות הדרכים והכבישים המתוחכמות שפיתחו העפילה רק מערכת הדרכים של האינקה המאוחרת יותר שגם היא הייתה בעצם הרחבה של מערכות הדרכים של הווארי. גם בתחום החקלאות היו אנשי וארי מתקדמים יחסית לזמנם. הם היו בין הבודדים באזור פרו (יחד עם טיוואנאקו) שפיתחו והשתמשו בטרסות.
האזכור המערבי הראשון לתרבות זו נמצא בכתביו של הכרוניקן הספרדי בן המאה ה-16 פדרו סייסה דה לאון (אנ') שם חורבות וארי מופיעות בשם "וינאקו" ומצוינות כאתר שקדם לאימפריית האינקה. לאחר אזכור זה האתר אינו מוזכר עוד בכרוניקות הספרדיות. האתר זכה לתשומת לב מחודשת בעקבות גילויו של "חואן טלו", אבי הארכאולוגיה בפרו, ב-1931. מאז נחפר האתר פעמים רבות ונתגלו אתרים נוספים, כאשר האתר שהשתמר בצורה הטובה ביותר נמצא ליד העיר קווינואה. כמו כן לאחרונה התגלו אתרים נוספים המזוהים עם תרבות זו ליד העיר צ'יקלאיו.
הסברה המקובלת על החוקרים כיום היא ששפתם של אנשי וארי הייתה ניב של שפת איימרה, אם כי זו השערה בלבד.
שרל טואטי

| --- | --- |

 לידה:  1 בפברואר 1925 ז' בשבט ה'תרפ"ה תלמסן, אלג'יריה
 פטירה:  15 במרץ 2003 (בגיל 78) י"א באדר ב' ה'תשס"ג פריז, צרפת
 מדינה:  צרפת 
 מקום פעילות:  פריז, צרפת
 תקופת הפעילות:  ? – 15 במרץ 2003 
 תחומי עיסוק:  פילוסופיה, פילוסופיה של ימי הביניים, רלב"ג, תאולוגיה
 תפקידים נוספים:  director of studies, מורה, דירקטור 
 חיבוריו:  תרגום לצרפתית של "טעמי המצוות בספרות ישראל" מאת יצחק היינמן תרגום לצרפתית של הספרים 3 ו-4 של ספר "מלחמות השם" לרלב"ג  מחשבתו הפילוסופית והתאולוגית של רלב"ג"  נביאים, תלמודיים, פילוסופיים"  תרגום לצרפתית של ספר הכוזרי לרבי יהודה הלוי מהמקור הערבי  הנצרות בתאולוגיה היהודית
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד 
 
שרל שלום טואטי (נכתב גם "תואתי", במקור "אתוואתי") (בצרפתית:Charles Touati;‏ 1 בפברואר 1925 בתלמסאן שבאלג'יריה – שבת זכור 15 במרץ 2003 בפריז) היה רב וחוקר פילוסופיה יהודי-צרפתי.
קורות חיים

טואטי הוא בנו של הרב חיים תואתי, שהיה רב בתלמסאן, הוא נצר לשושלת רבנים באלג'יריה. סב אביו היה רבי חיים בלייח, וסב סבתו היה רבי חיים קצבי.
עקב מלחמת העולם השנייה, התחיל את לימודיו בלימודי פילוסופיה באוניברסיטת אלג'יר ב-1943 וב-1945 עבר לצרפת ולמד רבנות בבית המדרש לרבנים בפריז במקביל להמשך לימודי פילוסופיה בסורבון. הוא העמיק את ידיעותיו בלימודי התלמוד בדרופסי קולג' בפילדלפיה אצל שלמה צייטלין ב-1949. כשחזר לצרפת כיהן, במשך כמה חודשים, כרב בבית הכנסת אוהל אברהם ברחוב מונטווידאו בפריז וקיבל תואר Grand Rabbin. הוצע לו להחליף את הרב יעקב קפלן כרב הראשי של צרפת אבל בשל בריאותו הרופפת הוא דחה את ההצעה.
לטואטי היה תואר דוקטור בתאולוגיה ובהיסטוריה של הפילוסופיה. הוא היה מנהל המחקר בבית הספר היישומי ללימודים גבוהים (EPHE) במחלקת מדעי הדתות, שם החזיק בקתדרה ליהדות תלמודית ורבנית מ-1972 עד 1994 אחרי מורה דרכו, ז'ורז' ויידה.
כרב, השתתף בחידוש פניה של הרבנות בצרפת במחצית השנייה של המאה ה-20. כמורה בבית המדרש לרבנים בפריז וב-EPHE וכן בחיבוריו, תרם טואטי תרומה חשובה למחקר הפילוסופיה ביהדות הרבנית בימי הביניים. הוא נחשב כמומחה עולמי לרלב"ג (1288–1344) ולתאולוגיה היהודית בימי הביניים. חיבוריו עוסקים גם בתלמוד, בספרות חז"ל ובהלכה. הוא ניהל יחד עם ז'ראר נהון את "Revue des Études Juives" מ-1981 עד 1996.
הוא היה אחיו של אמיל טואטי.
פרסים

בשנת 1983 קיבל את אות לגיון הכבוד מידי נשיא צרפת פרנסואה מיטראן עבור "35 שנות פעולה בתחום הדת".
ב-2001 הגישו לו תלמידיו ועמיתיו את "תורה ומדע: פרספקטיבות היסטוריות ותאורטיות. מחקרים לכבודו של שרל טואטי", ספר יובל ובו מאמרים העוסקים בתחומי העניין שלו: היחסים בין התורה והחוכמה מאז התקופה ההלניסטית עד ימינו. ערכו את הספר רבנים ראשיים, רבנים ותלמידים שלו: רנה גוטמן, ז'ילבר דהן (צר'), רמי ברג (אנ'), סיימור פלדמן (אנ'), פול פנטון, גד פרוידנטל, רולאן גטשל, אלסנדרו גטה, מיריי הדס-לבל, וארן זאב הרוי, מנחם קלנר (אנ'), דניאל יהודה לסקר, ז'אן-פייר רוטשילד, דב שוורץ וקולט סיראט.
חיבוריו

"La loi dans la pensée juive": adaptation française par Charles Touati de l'ouvrage de Isaac Heinemann:"Ta'amé Hamisvot besifrout Israel", Paris, Éditions Albin Michel 1962. - תרגום של "'טעמי המצוות בספרות ישראל"' מאת יצחק היינמן
"Lévi ben Gershom ( Gersonide ), Les Guerres du Seigneur, livres III et IV", introduction, traduction et notes par Charles Touati. Paris-La Haye, Mouton & Co,1968 (תרגום ספר "'מלחמות השם"' של הרלב"ג
"La pensée philosophique et théologique de Gersonide". Université de Lille-III, 2 tomes, Lille, 1972; édition corrigée, revue et complétée, Paris, éditions de Minuit, 1973; réédition chez Gallimard, collection "Tel", n° 210, Paris 1992.
"Prophètes, talmudistes, philosophes". Paris, éditions du Cerf, 1990.
"Le Kuzari, Apologie de la religion méprisée". (introduction, annotation et traduction de l'arabe depuis le texte original de Juda Halevi) éditions Peeters et éditions Verdier, Louvain et Paris, 1994 (et réédité aux éditions Peeters en 2006). - תרגום מהמקור הערבי של ספר הכוזרי מאת ר' יהודה הלוי
"Le Christianisme dans la théologie juive" (Commission doctrinale du rabbinat français, 1968)
Bibliographie [complète] (1951-2001) des travaux de Monsieur Charles Touati in "Torah et science: perspectives historiques et théoriques. Études offertes à Charles Touati", Paris-Louvain, éditions Peeters, 2001; p. 5-13
ר' לוי בן גרשום, מלחמות השם, מהדורה מדעית מוערת של מאמרים א-ד. מאמרים א-ב בעריכת עפר אליאור;  מאמרים ג-ד בעריכת שארל (שלום) טואטי ז"ל ועפר אליאור, תל אביב תשע"ח.