stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נציב הסחר של ארצות הברית
הערות שוליים

1 2  Office of the United States Trade Representative. "Reports and Publications". אורכב מ-המקור ב-2013-11-11. נבדק ב-25 בנובמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
| הקבינט של ארצות הברית ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| בעלי תפקידים על פי חוק | נשיא ארצות הברית: דונלד טראמפ   סגן הנשיא: ג'יי. די. ואנס   מזכיר המדינה מרקו רוביו • מזכיר האוצר סקוט בסנט • מזכיר ההגנה פיט הגסת' • התובעת הכללית פאם בונדי • מזכיר הפנים דאג בורגום • מזכירת החקלאות ברוק רולינס • מזכיר המסחר הווארד לוטניק • מזכיר העבודה בפועל וינס מיקון • מזכיר הבריאות ושירותי האנוש רוברט קנדי ג'וניור • מזכירת השיכון והפיתוח העירוני סקוט טרנר • מזכיר התחבורה שון דאפי • מזכיר האנרגיה כריס רייט • מזכירת החינוך בפועל דניז קרטר • המזכיר לענייני חיילים משוחררים דאג קולינס • מזכירת ביטחון המולדת קריסטי נואם |  |
| בעלי תפקידים ברמת קבינט | מנהל הסוכנות לעסקים קטנים בפועל אוורט וודל • ראש ה-CIA ג'ון רטקליף • מנהל הסוכנות להגנת הסביבה לי זלדין • ראש סגל הבית הלבן סוזי ויילס • מנהל משרד הניהול והתקציב ראסל ווט • השגרירה באו"ם בפועל דורותי שיאה • נציב הסחר בפועל חואן מילאן • ראשת המודיעין הלאומי טולסי גבארד • היועץ לביטחון לאומי מייקל וולץ |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269248505171  BnF: cb124818216 (data)  GND: 4405034-3  ISNI: 0000 0001 2369 8999  LCCN: n80084079  NDL: 00628140  SNAC: w6n653s7  VIAF: 136571470   WorldCat (עם VIAF): 136571470 
הנציבה קתרין טאי בפגישה עם מקבילה ההודים, 2021
מערך הצמ"ה של חיל ההנדסה הקרבית

סיכת לוחם צמ"ה
דחפור משוריין D9 "דובי": זהו דחפור קטרפילר D9 משוריין עם מיגון כלוב. ה-D9 הוא הכלי הקרבי העיקרי של יחידות הצמ"ה ומשמש לעבודות עפר, חילוץ רק"ם, פריצת צירים, חישוף צבאי, ניקוי זירות מטענים והריסת מבני טרור.
חיל ההנדסה הקרבית של צה"ל מפעיל מערך נרחב של ציוד מכני הנדסי (צמ"ה) הפועל הן בשגרה והן בעת מלחמה, הן בעורף והן בחזית. מערך הצמ"ה מורכב מיחידות צמ"ה לוחמות (אותן מפעיל חיל ההנדסה), יחידות צמ"ה עורפיות, מערך הכשרה (קורס צמ"ה בבית הספר להנדסה צבאית), ומערך אחזקה וחימוש (כאצ"ה של חיל החימוש). יחידות הצמ"ה אחראיות על הפעלת ציוד מכני הנדסי (צמ"ה) וכלי סער ופריצה בשדה הקרב, ומבצעות מגוון משימות: עבודות עפר, בנייה בחזית ובעורף, בניית ביצורים, הקמת מגננים, סלילת דרכים, פריצת מכשולים, פריצת ופתיחת צירים, פינוי מוקשים, ניקוי זירות מטענים, חישוף צבאי, הריסת מתקני ותשתיות אויב, הריסת מבנים, הריסת בתי מחבלים, סיוע בלוחמה בשטח בנוי, וחילוץ כלי רכב ורק"מים תקועים.
יחידות הצמ"ה מפעילות כלים הנדסיים רבים: דחפורים ממוגנים (העיקרי שבהם הוא ה-D9 המשוריין), מחפרים ממוגנים, מעמיסים אופניים ממוגנים, מקדחי-בורות, מעמיסים קומפקטיים, מחפרונים, מפלסות, עגורנים ניידים, טנקי גישור, משאיות עפר, וציוד בנייה. בצה"ל פועלים אף מספר כלי צמ"ה הנשלטים מרחוק.
למרות שמאז מלחמת לבנון הראשונה הוגדרו מפעילי הצמ"ה כלוחמים, רק בעקבות האינתיפאדה השנייה הפך מערך הצמ"ה בתפישת הפיקוד הצה"לי ממערך קרבי מסייע למערך לוחם הנמצא בחזית. כלי הצמ"ה המשוריינים התגלו כחיוניים ללוחמה בטרור וללוחמה בשטח בנוי, ואף הדגימו את יכולתם להכריע את האויב, כפי שקרה בקרב בג'נין במבצע חומת מגן (2002). מלחמת לבנון השנייה, מבצע עופרת יצוקה ומבצע צוק איתן הראו אף הם את חשיבות מערך הצמ"ה להכרעת המערכה ותרמו להכרה בחשיבות מערך הצמ"ה וכתוצאה מכך להתעצמותו. במלחמת חרבות ברזל התנהלו לוחמי הצמ"ה באופן יוצא מן הכלל והובילו את הכוחות בתמרון הקרקעי ברצועת עזה ובלבנון תוך סיכון אישי רב, והיו חיוניים גם בלחימה בזירת יהודה ושומרון עקב ריבוי מטעני הגחון שם. לחימתם בכל הגזרות זכתה להכרה ושבחים רבים, וצה"ל החל בתהליך התעצמות במערך הצמ"ה - הן בלוחמים והן בכלים.
בנוסף ליחידות הצמ"ה הקרביות של חיל ההנדסה פועלות בצה"ל גם יחידות צמ"ה עורפיות חוץ-חיליות, שעוסקות רק בבנייה ובעבודות עפר בעורף, כגון יחידת צמ"ה מטכ"לי של מרכז הובלה ויחידות הצמ"ה של מערך הבינוי של חיל האוויר הישראלי.
יחידות הצמ"ה בצה"ל > גדודי צמ"ה פיקודיים

בנוסף לפלוגות הצמ"ה בגדודי ההנדסה בסדיר ובמילואים, קיימים בחיל ההנדסה הקרבית מספר גדודי צמ"ה פיקודיים קרביים במילואים ועוסקים בעיקר בעבודות ביצורים כגון: סלילת כבישים, הכנת מגננים ועבודות חישופים. גדודים אלו מורכבים מלוחמים ומפעילים ותיקים ומנוסים ומפעילים לצד דחפורי ה-D9 המשוריינים גם כלי צמ"ה נוספים הדורשים התמחות נוספת ועבודה מדויקת במיוחד כגון מחפרים, משאיות עפר, מפלסות ומקדחי-בורות. בנוסף לתעסוקה מבצעית במשימות הנדסה וביטחון שוטף משתתפים גדודי הצמ"ה הקרביים גם במבצעים צבאיים ומלחמות. גדודי הצמ"ה הפיקודיים נחשבים לגדודים מצטיינים: גדוד ציוד מכני הנדסי פיקוד מרכז זכה לצל"ש הרמטכ"ל על לחימתו במבצע צוק איתן וחשיפת מנהרות החדירה של רצועת עזה, ואחד מלוחמיו הוותיקים, רס"ם חיים תמם, זכה לאות הערכה מטעם הרמטכ"ל; גדוד ציוד מכני הנדסי פיקוד דרום זכה לאות הצטיינות מנשיא המדינה על לחימתו ברצועת עזה במהלך האינתיפאדה השנייה.
להלן רשימת גדודי הצמ"ה הפיקודיים (מילואים):
| סמל/תג | שם | מספר | פיקוד | עיטורים וצל"שים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | גדוד ציוד מכני הנדסי פיקוד מרכז "מבקיעי המרכז" | גדוד 7058 |  פיקוד המרכז |   צל"ש הרמטכ"ל (2014)   אות הערכה מטעם הרמטכ"ל (2022) |
|  | גדוד ציוד מכני הנדסי פיקוד דרום | גדוד 8163 |  פיקוד הדרום |   אות מצטיין הנשיא (2005) |
|  | גדוד ציוד מכני הנדסי פיקוד צפון | גדוד 7064 |  פיקוד הצפון |  |
|  | יחידת ציוד מכני הנדסי אוגדה 80 "עוצמת הפלדה" | יחידה 8128 |  עוצבת אדום (80) |  |
יחידות הצמ"ה בצה"ל > יחידות צמ"ה עורפיות

יחידת הצמ"ה המטכ"לית - גדוד 7186 (צמ"ה עורפי) - יחידת צמ"ה עורפית הנמצאת תחת פיקוד מרכז הובלה העוסקת במיזמי בנייה באזורים בהם אין סכנה מיידית למפעילים, בעיקר בעורף אך גם בשטחים עוינים. היחידה כפופה למרכז ההובלה ועיקר תפקידה הוא בניה של מחנות קבע (בסיסים), מתקני אימונים, מטווחים, סוללת כבישים ועוד. יחידה זו מפעילה כלים הנדסיים לא ממוגנים וגם ממוגנים בעת הצורך. על אף דימוייה האפור, מפעילי הצמ"ה ביחידה המטכ"לית נדרשים למיומנות גבוהה, כדי לבצע עבודה מדויקת ובטוחה. היחידה מונה מספר רב של נערי מקא"ם גם בימים אלה, אשר רובם יועדו לתפקידים עורפיים ובפועל הגיעו לשם בעקבות צורכי הצבא.
צמ"ה חיל אוויר - יחידות צמ"ה הפועלות תחת פיקוד מערך הבינוי של חיל האוויר הישראלי ותפקידן להכשיר, לתחזק ולתקן בסיסים, שדות תעופה, מסלולי המראה ומנחתים.
צמ"ה פיקוד העורף - הפעלת ציוד מכני הנדסי, כגון עגורנים, פטישי אוויר, מחפרים ושופלים, במסגרת יחידות החילוץ בפיקוד העורף. מפעילי הצמ"ה עוסקים הן בבנייה במסגרת הפיקוד והן בסיוע לפעולות חילוץ והצלה (למשל: מנופאים מפעילים עגורנים ניידים כדי להרים שברי בניין גדולים וכבדים ולפנות הריסות).
צמ"ה "בית הלל" - שייכת לפיקוד הצפון ומועסקת בבניית כבישים, שבילים ומוצבים בצפון ופינוי שלגים בהר החרמון. מחנה היחידה נמצא בסמוך למושב בית הלל, שעל שמו היא נקראת. היחידה מפעילה גם כלי צמ"ה ממוגנים, בעיקר בעבודות בגזרת הר דב.
הכלים ההנדסיים של מערך הצמ"ה

צה"ל מפעיל ציוד מכני הנדסי (צמ"ה) מסוגים שונים, בהם דחפורים, מחפרים ושופלים תוצרת קטרפילר וכן מקדחי-בורות, מחפרונים, מיני-מעמיסים, מפלסות ומשאיות. בעוד חלק מכלי הצמ"ה נועדו לעבודות בינוי ותחזוקה בבסיסיים עורפיים, כלים אחרים נועדו לעבוד בבסיסים שבאזורי עימות ואף בחזית עצמה, כולל השתתפות בקרבות, ולפיכך זוכים למיגון הולם. בתחילת המאה ה-21 החל חיל ההנדסה הקרבית בקליטת כלי צמ"ה הנשלטים מרחוק, החל ממיני-מעמיסים וכלה בדחפורי ענק. בהתחלה נקלטו הכלים בפלגת הרובוטיקה של יהל"ם ובהמשך חלק מהם שולבו במערך הצמ"ה הרגיל.
הכלים ההנדסיים של מערך הצמ"ה > טבלה השוואתית

כלי הצמ"ה הממוגנים העיקריים של חיל ההנדסה הקרבית הם הדחפור, השופל והבאגר. להלן טבלה המסכמת את ההבדלים ביניהם:
|  כלי צמ"ה ממוגנים עיקריים במערך הצמ"ה של חיל ההנדסה הקרבית   |
| --- | --- | --- | --- |
| שם | דחפור די־9 ("דובי") – IDF Caterpillar D9 | שופל ממוגן / לביא"ה | באגר ממוגן |
תמונה: 
| סוג | דחפור זחלי משוריין | יעה אופני ממוגן | מחפר זחלי ממוגן |
| דגם הכלי | קטרפילר די־9 (L/N/R/T) | קטרפילר 966 (E/F/G/H) | קטרפילר 330, קטרפילר 349E |
| ייעוד ומשימות |  עבודות עפר  בניית מגננים  פריצה הנדסית, פריצת ופתיחת צירים  השמדת מטעני חבלה וניקוי זירות מטענים  חישוף צבאי  בנייה והריסה תחת אש  הריסת מבני טרור וביצוע "סיר לחץ"  הריסת בתי מחבלים  תמיכה וסיוע בלוחמה בשטח בנוי  חילוץ כלי רכב וגרירת רק"ם |  עבודות עפר  בניית ביצורים, מגננים, מחסומים וחסימות עפר  פריצת מכשולים  פינוי כבישים ממתרסים, מטעני חבלה וסלעים  הריסת מבני טרור קטנים  סיוע למעצרים בשטח בנוי  תמיכה וסיוע בלוחמה בשטח בנוי |  עבודות עפר  חפירת תעלות  חשיפת מנהרות תת־קרקעיות  הריסת מבנים רבי־קומות  הריסת בתי מחבלים  גיזום עצים וחוטי חשמל |
| מסה (משקל) | כ־48 טונות ללא שריון, 56–65 טונות עם שריון (תלוי בדגם) | 23 טונות ללא שריון | 53 טונות ללא שריון (349E) |
| הספק מנוע | 460 כ"ס (340 קילוואט) נטו (בדגם D9L) 370 כ"ס (280 קילוואט) נטו (בדגם D9N) 405 כ"ס (302 קילוואט) נטו (בדגם D9R) 474 כ"ס (353 קילוואט) ברוטו (בדגם D9R) | 276 כ"ס (206 קילוואט) | 273 כ"ס (204 קילוואט) (בדגם 330) 395 כ"ס (295 קילוואט) (בדגם 349E) |
| ביצועים הנדסיים | כושר דחיפה: 716 קילוניוטון (73.0 טון-כוח) | כוח שבירה: כ־17.3 קילוניוטון (1.76 טון-כוח). מומנט מרבי: 1526 ניוטון־מטר | מומנט מרבי: כ־14 טון־מטר. עומק חפירה מקסימלי: כ־7 מטר. |
| מהירות מרבית | כ־12 קמ"ש בהילוך קדמי ו־14.7 קמ"ש בהילוך אחורי | כ־40 קמ"ש | כ־5 קמ"ש |
| סוג כף | סכין 9SU בקיבולת של 13 מטר מעוקב  + מעקר אחורי עם עומק חדירה של 123 ס"מ + אפשרות למגוב רציף במקום הסכין | יעה קדמי משונן בקיבולת של 4 עד 8 מטר מעוקב (תלוי בדגם) | יעה חפירה בקיבולת של כ־3 מטר מעוקב, או פטיש חציבה |
| חימוש | מקלע מאג על הגג, חרך ירי ומדוכות עשן | חרך ירי (בדגם לביא"ה) | אין |
ראו גם:: חיל ההנדסה הקרבית • ציוד מכני הנדסי • מערך הצמ"ה של חיל ההנדסה הקרבית • אמצעים של חיל ההנדסה הישראלי • צה"ל • (כתמונה)
הכלים ההנדסיים של מערך הצמ"ה > שופלים ובאגרים ממוגנים

בנוסף לדחפורים משוריינים מפעילים פלוגות וגדודי הצמ"ה של חיל ההנדסה הקרבית גם שופלים (יעה אופני) ממוגנים ובאגרים (מחפר זחלי) ממוגנים:
מחפר (באגר): זהו מחפר ממוגן מדגמי 225 ו-245 (סדרה 2 הישנה יותר) ו-330 תוצרת קטרפילר, המשמש לעבודות חפירה והריסה תחת אש, בייחוד של בתים רבי-קומות. את היעה האחורי על זרוע החפירה התלת-מפרקית אפשר להחליף במקדח הידראולי המשמש לקדיחת בורות או בפטיש הידראולי המשמש להריסת בתים. מחפרים נטלו חלק בהריסת המוקטעה ברמאללה ובמבצע הבאת ביכורים וכן בהריסת מנהרות בציר פילדלפי.
באגר E-349: זהו מחפר כבד ממוגן מדגם קטרפילר 349E תוצרת קטרפילר, הגדול והמתקדם ביותר בין המחפרים של צה"ל. ייעודו הוא לחשוף מנהרות וביצורים תת-קרקעיים של האויב, להרוס מבנים ולבנות ביצורים.
יעה אופני (שופל): זהו "שופל" ממוגן מסדרת קטרפילר 966, בעיקר מדגמי 996E, 996F ו-966G, שמיוצרים על ידי חברת קטרפילר. הוא מיועד בעיקר למשימות בניה, הנדסה, הובלת חומרים ופינוי צירים. הוא ממוגן כנגד אבנים, בקבוקי תבערה ונשק קל. היעה האופני מסוגל לנוע במהירות גבוהה יותר מכלי צמ"ה אחרים כיוון שהוא מצויד בגלגלים במקום בזחל.
לביא"ה (ראשי תיבות של לוחם הנדסי ביעה אופני הנדסי): שופל מדגם 966G ממוגן עם עמדת מפקד מיוחדת החמושה במקלע. נועד לפינוי מכשולים והריסת בתים בעת לוחמה בשטח בנוי. המקלע מוסיף לו אפשרות להשבת אש והסתערות. יתרונותיו: גדול מספיק בשביל להרוס מבנים קטנים, בעל עבירות גבוהה בכבישים ולא גורם נזק לאספלט עליו הוא עובר. חסרונותיו: ממוגן פחות וחזק פחות מ-D9.
הכלים ההנדסיים של מערך הצמ"ה > כלי צמ"ה נוספים

בנוסף לדחפורים, שופלים ובאגרים מפעיל צה"ל כלי צמ"ה מגוונים נוספים. אלו כוללים בין השאר את:
מיני-מחפרון ממוגן: מיני-מחפרון משוריין מדגם 1CX תוצרת חברת JCB עם קבינה ממוגנת ולוחות שריון על הבוכנות. המיני-מחפרון נועד לחפור ולפנות מכשולים בשטח בנוי ובעיקר בסמטאות צרות, איפה שכלים גדולים יותר כמו סופה, שופל ממוגן או דחפור די-9 יתקשו לעבור או יגרמו נזק לתשתיות בגלל גודלם הרב. הכלי שימש למשימות הנדסיות בלב הערים הפלסטיניות במבצע שובו אחים.
יעה זחלי: יעה זחלי מדגם 963 תוצרת קטרפילר, המיועד בעיקר לעבודות עפר בתוואי שטח קשים ומשלב בין היכולות של השופל (מעמיס קדמי) לבין העבירות של כלי זחלי.
מפלסת ממוגנת: מפלסת ממוגנת המשמשת לפינוי צירים, הכשרת דרכי עפר ופינוי שלג בעת הצורך.
דרילר ממוגן: כלי צמ"ה כבד הדומה למחפר, אך במקום זרוע חפירה הוא מצויד בזרוע שבקצה שלה מותקן מקדח הידראולי גדול, המשמש לחפירת פירים באדמה. הדרילרים הממוגנים פעלו בעיקר בציר פילדלפי כדי להכין בורות לפיצוץ מנהרות הברחה.
טאטרה-דרילר: מקדח בורות המותקן על גבי משאית טאטרה עם תא מפעיל ממוגן. הדרילר משמש לגילוי וחשיפת מנהרות תת-קרקעיות המשמשות לטרור ברצועת עזה.
דחפור D6: דחפור זחלי בינוני מדגם קטרפילר די-6. משמש לעבודות הנדסיות בעורף.
דחפור D7: דחפור זחלי בינוני מדגם קטרפילר די-7. בעבר הפעיל חיל ההנדסה דחפורים מדגם זה (לצד ה-D9), רובם לא ממוגנים. כיום ישנו שימוש בדחפורי D7 רק לעבודות הנדסיות בעורף.
חודר קוני: כלי לאיתור מנהרות תת-קרקעיות הנגרר על ידי דחפור D9. מופעל על ידי אבירי הפלדה.
חופר תעלות: כלי צמ"ה כבד מדגם טרנצ'ר המיועד לחפור תעלות. מדובר בכלי צמ"ה זחלי במשקל 100 טונות המסוגל לחפור תעלות צרות בעומק של כ-5–10 מטרים בקצב מהיר מאוד. הוא נועד במקור לפעול בעיקר בציר פילדלפי כנגד מנהרות ההברחה והתופת, אך יכול לשמש גם לחפירת שוחות, חפירים ותעלות נ"ט.
טרנקור רואדמיינר (Trencor Roadminer) - כלי כבד לחציבה ופינוי מוקשים, הכלי מכיל התקן ובו גלגלי שיניים החופר את הקרקע, וגורס ומפוצץ את המוקשים בהם הוא נתקל.
"עמי": מחפרון ממוגן HMEE תוצרת JCB הבריטית שנועד למשימות פריצה ופתיחת צירים בשטח עירוני. הכלי נחשב לזריז במיוחד ומתאים לרחובות צרים.
חלוץ או פרונט רנר: מיני-מעמיס זחלי קומפקטי "מיני-קאט" מדגם MTL-257B של קטרפילר ממוגן הנשלט מרחוק שפותח על ידי מפעל רמתא של התעשייה האווירית וחברת זוקו שילובים. מיועד לפינוי מכשולים והרמת חפצים חשודים בסמטאות ובשטחים בעלי מרחב תמרון מוגבל.
"חתול חולות": מיני-מעמיס זחלי לא-מאויש של בובקאט המצויד בכף, קלשון או מחרשה, הנשלט מרחוק על ידי לוחמי הנדסה. נועד לטפל במטעני חבלה בשטח חולי.
כלי צמ"ה מסוגים שונים לבנייה ולעבודות עפר, כגון: מכבשים, מגרדות, מנופים, משאיות עפר, משאיות פרקיות ועוד.
קורס צמ"ה

קורס צמ"ה הוא משפחה של קורסים בבית הספר להנדסה צבאית (בהל"צ), בו מוסמכים החיילים להפעיל כלי צמ"ה שונים. כלל הרישיונות שמקבלים על הכלים במהלך הקורסים תקפים גם באזרחות ומוכרים על ידי משרד הרישוי ומשרד העבודה והרווחה.
בעבר חולק קורס הצמ"ה לשני קורסים:
הקורס הבסיסי נמשך 7–8 שבועות ובסיומו מוסמכים החיילים כמפעילי צמ"ה 07 ומוכשרים להפעיל טרקטור זחלי ודחפור ממוגן מדגם קטרפילר די-9. קורס זה כולל שיעורים עיוניים על מבנה הדחפור, אופן פעולתו ואחזקתו והתנסות מעשית על הדחפורים שכוללת את הפעלתם תחת חניכה אישית של מדריכי ומדריכות הצמ"ה. בנוסף, כולל הקורס שיעורי נהיגה שמקנים רישיון נהיגה ברכב פרטי.
קורס הרחבה בין 4–6 שבועות בבהל"צ, שמעלה את ההסמכה למפעילי צמ"ה 08, ובו מוכשרים החיילים להפעיל משאית, יעה אופני וכלי צמ"ה אופניים אחרים. קיים גם קורס המכשיר את הלוחמים להפעיל מחפר (באגר).
כיום איחדו את שלב 07 ושלב 08 ומעבירים אותם כקורס אחוד וארוך המכשיר את לוחמי הצמ"ה על הכלים העיקריים (כגון דחפור, שופל ובאגר), על שאר הכלים מוסמכים הלוחמים בפלוגה אליה שובצו על ידי מנהלי העבודה הבכירים.
במסגרת יחידות הצמ"ה קיימים גם מספר מסלולים פיקודיים: קורס מפקדי צמ"ה, קורס קציני צמ"ה ומסלול מנהלי עבודה (שלבים 10, 12 ו-13) המחייב חתימה לשירות קבע. קורס מנהלי העבודה מעניק לחייל הכשרה בניהול מיזמי בנייה ועבודות עפר ומהווה את המקצוע הצבאי המקביל לקבלן בנייה באזרחות.
אחזקה וחימוש

כל פלוגת צמ"ה כוללת מחלקת חיל החימוש שתפקידה לסייע בתחזוקה שוטפת של הכלים ההנדסיים. בנוסף קיימים בצה"ל גופים מרכזיים האמונים על מיגון כלי הצמ"ה, אחזקתם והחזרתם לכשירות במקרה שנפגעו.
כאצ"ה (כוח אחזקת ציוד מכני הנדסי מטכ"לי) - יחידה מטכ"לית הכפופה לחיל הטכנולוגיה והאחזקה (בעבר חיל החימוש) ואט"ל ותפקידה הוא אחזקת ותיקון כלי הצמ"ה של צה"ל, כולל הכלים הממוגנים הנמצאים בשירות יחידות חיל ההנדסה הקרבית. היחידה כוללת חיילים בשירות סדיר וחיילי מילואים שחלקם הגדול משרת באזרחות במקצועות מכונאי וחשמלאי צמ"ה.
גיוס מילואים של טכנאי הצמ"ה של טרקטורים וציוד ITE (זוקו שילובים), יבואנית קטרפילר בישראל.
מש"א 7000 - אחראי על מיגון כלי הצמ"ה.
מחלקת הצמ"ה בגדוד טנ"א 638.
מרכז אחזקת צמ"ה בפיקוד הצפון.
עמותת דובי

עמותת "דובי" קמה במהלך מלחמת חרבות ברזל על ידי קצינים בכירים במערך הצמ"ה בחיל ההנדסה בכדי לתמוך בפצועי המערך ובהליך שיקומם, כמו כן מהווה העמותה בית לכלל לוחמי הצמ"ה בסדיר ובמילואים.
חברת זוקו שילובים וחברת-הבת שלה טרקטורים וציוד ITE המייצגת בישראל את חברת קטרפילר תומכות רבות בפעילות העמותה.
ראו גם

חיל ההנדסה הקרבית
אמצעים של חיל ההנדסה הישראלי
היסטוריה של חיל ההנדסה הישראלי
ציוד מכני הנדסי
הריסת בתים בסכסוך הישראלי-פלסטיני
נוהל סיר לחץ
לוחמה אווירית במלחמת העולם השנייה

מטוס ה- B-29, מפציץ אסטרטגי לטווח ארוך של ארצות הברית.
המערכה באוויר היוותה מרכיב חשוב במערכה הצבאית בכל זירות הלחימה של מלחמת העולם השנייה, וחלק ניכר מהתפוקה התעשייתית של הצדדים היריבים במהלך המלחמה, הופנה לייצור מטוסים ותותחים נגד מטוסים.
גרמניה, יפן וברית המועצות הסתמכו על כוחות אוויר, שפעלו בשיתוף פעולה הדוק עם כוחות הקרקע שלהן (ובמקרה של יפן גם עם הכוחות הימיים); הם המעיטו בחשיבותם של מפציצים אסטרטגיים, ואיחרו בהבנת הצורך בפיתוח אמצעים להגנה מפני הפצצות אסטרטגיות של חיילות האוויר של בעלות הברית (במקרה של גרמניה ויפן). לעומת זאת, בריטניה וארצות הברית העניקו להפצצות האסטרטגיות חשיבות לא פחותה מהשגת עליונות אווירית מעל שדה הקרב, והענקת סיוע אווירי לכוחות הקרקע. שתיהן בנו כוח אסטרטגי של מפציצים ארוכי טווח, שאיפשר להן לנהל מערכת הפצצות אסטרטגיות יעילה נגד מדינות הציר, לפגוע קשה במרכזי האוכלוסייה שלהן, ולגרום נזקים כבדים לתפוקה התעשייתית שלהן. בעלות הברית המערביות אף יצרו שיתוף פעולה בין כוחות ימיים לאוויריים, המבוסס על נושאות מטוסים, כפי שעשתה יפן לפניהן, ונושאות המטוסים מילאו תפקיד מרכזי במערכה בזירה הימית במהלך המלחמה.
חילות אוויר > גרמניה: הלופטוואפה

גדילתו המהירה והתפתחותו הטכנולוגית של הלופטוואפה גרמו לפחד גדול בשנות השלושים, שתרם למדיניות הפיוס שאימצו בריטניה וצרפת כלפי גרמניה הנאצית בשנים שקדמו לפרוץ המלחמה. בשנים הראשונות של המלחמה (1942-1939), הלופטוואפה פעל היטב ומילא תפקיד מרכזי במסגרת טקטיקת הבליצקריג, שהופעלה בהצלחה על ידי כוחות הוורמאכט. עם זאת, הלופטוואפה נכשל בניסיונו להכניע את בריטניה ומעולם לא הגיע לגודל ולהיקף שנדרש לניהול מלחמה טוטלית.
חילות אוויר > בריטניה: חיל האוויר המלכותי

חיל האוויר המלכותי גדל באופן משמעותי לאורך שנות השלושים, וכלל ב-1939 כ-3,700 מטוסים. חיל האוויר הבריטי היה מאוד מתקדם בתחום ההפצצה האסטרטגית, ונבנו מפציצים ארוכי טווח רבים, שיכלו להגיע עד למרכזי התעשייה בגרמניה. בריטניה בנתה בנוסף כוח אוויר טקטי, שהצליח להשיג שליטה אווירית בשדה הקרב בשלבים המאוחרים של המלחמה, והצטיין בתקיפות מטרות קרקע. מטוסי הקרב הבריטיים אף הגבילו את יכולת הלופטוואפה להפציץ את ערי בריטניה וגרמו לו אבדות כבדות.
חילות אוויר > ברית המועצות: חיל האוויר הסובייטי

ב-1931, ג'וזף סטלין אמר כי התעשייה הסובייטית נמצאת בפיגור של 50 עד 100 שנים, אך תוכניות החומש והתיעוש המהיר שעברה ברית המועצות, איפשרו פיתוח מואץ של חיל האוויר הסובייטי. בשלבים הראשונים של הפלישה הגרמנית לברית המועצות, חיל האוויר הסובייטי לא היה ברמת מוכנות מספיקה, חלק גדול מהמטוסים שלו היו מדגמים מיושנים, והטייסים סבלו ממחסור חמור באימונים ובשעות טיסה ומחוסר מקצועיות. לאחר פתיחת המלחמה החלה התעשייה הסובייטית לייצר עשרות אלפי מטוסים מדגמים חדישים בשנה, וב-1944 כבר כלל חיל האוויר הסובייטי כ-40,000 מטוסים. חיל האוויר אורגן מחדש במסגרת ארמיות אוויר, ורמת המקצועיות של הטייסים הסובייטיים שופרה, אם כי הם עדיין התקשו להתמודד כשווים מול שווים מול טייסי הלופטוואפה. החל מ-1943 עברה השליטה באוויר בהדרגה לידי חיל האוויר הסובייטי, שנהנה מעדיפות מספרית גדולה. אולם למרות זאת, חיל האוויר הסובייטי לא הצליח להפעיל את עוצמתו האווירית באותה רמת יעילות, שהפגינו חיל האוויר הגרמני בשנים הראשונות של מלחמת העולם השנייה, או חילות האוויר המערביים בשלבים המאוחרים של המלחמה, והשפעתו על ניהול המערכה הצבאית הייתה מוגבלת.
חילות אוויר > ארצות הברית: חילות האוויר של צבא ארצות הברית

חילות האוויר של צבא ארצות הברית התמחו בעיקר בהפצצות אסטרטגיות, ופחות בכוחות אוויר טקטיים. חיל האוויר ספג אבדות רבות בזירת אירופה, אך הן פחתו לאחר כניסתו של מטוס הקרב P-51 מוסטנג – שהביא לניצחונות והפלות רבות של מטוסים גרמניים.
חילות אוויר > יפן: שירות האוויר הקיסרי

חיל האוויר של יפן התחלק לשניים: השירות האווירי הקיסרי של חיל הים, והשירות האווירי הקיסרי של הצבא. מקור גאוותה העיקרי של יפן היה חיל האוויר שפעל בשילוב עם חיל הים. תפקידו של שירות האוויר הזה היה תפעול כלי הטיס שפעלו מנושאות מטוסים, ומלחמה אווירית בזירה הפסיפית.
חילות אוויר > איטליה: חיל האוויר המלכותי האיטלקי

בתחילת המלחמה ולפני חיל האוויר האיטלקי קצר הצלחות וצבר השגים מרשימים, בהנדסת מטוסים. אבל ככל שהמלחמה יתקדמה חיל האוויר ובכלל איטליה לא יכלו לעמוד בקצב ובדרישות. אם בגלל בעיות כלכליות ואם תעשייה לא מספיק מפותחת.
ראו גם

לוחמה אווירית
לוחמה אווירית במלחמת העולם הראשונה
הערות שוליים

↑  פרי פיתוח של חיל הים האמריקאי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566073905171  LCCN: sh85148275 
סמל הלופטוואפה
סמל חילות האוויר של צבא ארצות הברית
יחסי ירדן – ערב הסעודית

| יחסי ירדן – ערב הסעודית |
| --- | --- |
ירדן: ערב הסעודית


ירדן: ערב הסעודית
שטח (בקילומטר רבוע)
89,342: 2,149,690
אוכלוסייה
11,533,903: 34,316,998
תמ"ג (במיליוני דולרים)
50,814: 1,067,583
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,406: 31,109
משטר
מונרכיה חוקתית: מונרכיה

יחסי ירדן – ערב הסעודית הם היחסים שבין הממלכה ההאשמית של ירדן (ערבית: المملكة الهاشمية الاردنية) לבין הממלכה הערבית הסעודית (ערבית: المملكة العربية السعودية).
היסטוריה > שנות היריבות

ימין:עבדאללה הראשון, מלך ירדן, מייסד הממלכה; שמאל: אבן סעוד, מייסד ערב הסעודית
ראשית היחסים שבין סעודיה וירדן מקורם ביחסים שבין בית סעוד שמקורו במרכז חצי האי ערב לבין המשפחה ההאשמית ששלטה בערים הקדושות לאסלאם מכה ומדינה. בתקופת מלחמת העולם הראשונה ראש המשפחה ההאשמית היה השריף חוסיין בן עלי. במה שכונה לימים בשם מכתבי חוסיין-מקמהון, הבטיח השריף חוסיין לנציב הבריטי במצרים מק-מהון שיעמיד צבא ערבי שיילחם לצד בריטניה במלחמה כנגד האימפריה העות'מאנית, ובתמורה לאחר המלחמה יכתירו אותו להיות מלך הערבים. כשפרצה מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914, חוסיין אכן הכריז על המרד הערבי הגדול והעמיד לרשות הבריטים צבא ערבי קטן. אף שהשפעתו הצבאית של הצבא במלחמה הייתה מינורית, לנוכחותו הייתה משמעות פוליטית רבה, שכן הוא מילא את צדו של השריף חוסיין בהסכם עם הבריטים. לאחר תום המלחמה בנובמבר 1918 הבריטים מילאו את צדם בהסכם, והעניקו לשריף חוסיין ולבניו שטחים נרחבים במזרח התיכון. השריף חוסיין הומלך למלך החג'אז, בנו השני עבדאללה קיבל לידיו את השלטון על אמירות עבר הירדן במרץ 1921, ובנו השלישי פייסל הומלך על אזור עיראק.
אולם, המשפחה ההאשמית לא הייתה הכוח היחיד בחצי האי ערב. באזור המדברי נג'ד שבמרכז חצי האי החל לבסס את שלטונו אבן סעוד, נצר לבית סעוד ששלט בנג'ד לפרקים מהמאה ה־18 והמדינה הסעודית השנייה שבראשותו נפלה ב־1891. ב־ ריאד, בין היתר בסיוע לוחמי אל-אח'ואן הוואביים. בעזרתם כבש אבן סעוד בשנת 1913 את אל-אחסא ושינה את שם ממלכתו לאמירות ריאד ואל-אחסא, ובשנת 1919 כבשו גם את צפון חצי האי. במרץ 1924 הכריז על עצמו השריף חוסיין בתור ח'ליף, מה ששימש את אבן סעוד כעילה לפלוש גם לחג'אז. בספטמבר 1924 כבשו אל-ח'ואן את העיר טאיף, ובעקבות זאת השריף חוסיין ויתר על כסאו לטובת בנו הבכור עלי. אבן סעוד לא הסתפק בכך, באוקטובר כבש גם את מכה והדיח את עלי, שברח לקפריסין.
חיסול הפלג החג'אזי של המשפחה ההאשמית בידי אבן סעוד הביא לקרע בלתי ניתן לאיחוי בין הסעודים לבין אמירות עבר הירדן, שבראשה עמד בנו של השריף חוסיין המודח. אולם אבן סעוד לא הסתפק רק בכך. באוגוסט 1924 פלשו כוחות ווהאביים רכובי גמלים לדרום אמירות עבר הירדן, לאחר שעבדאללה הכריז על סיפוח המחוזות הדרומיים של מעאן ועקבה לשליטתו. הפלישה נעצרה רק לאחר התערבות של חיל האוויר הבריטי שהפציץ את שיירת הלוחמים, לצד שיירת כלי רכב משוריינים שיצאו כנגדם. פשיטות סעודיות נוספות כנגד אמירות עבר הירדן נמשכו לאורך כל שנות ה-20 של המאה ה-20. עבדאללה מצדו גם נקט בקו תוקפני כלפי ערב הסעודית. בהתאם לחזון אביו, הוא שאף למנף את כוחה של המשפחה ההאשמית במזרח התיכון. במסגרת פעילות זו הוא הקים לתחייה את רעיון סוריה הגדולה בשנות ה-40, ולאחר מלחמת העצמאות סיפח לממלכתו את הגדה המערבית. חלק ממדיניות התפשטות זו של עבדאללה התבטאה גם בקריאות לשיבה האשמית לאזור חג'אז. לאור זאת, נוצרו במזרח התיכון שתי קואליציות: המשפחה ההאשמית בירדן ובעיראק, ומולה גוש אנטי-האשמי שהובילו סעודיה ומצרים.
היסטוריה > ראשיתה של הידידות

היחסים בין ירדן לסעודיה השתפרו בראשית שנות ה-50 על רקע שני גורמים מרכזיים. הגורם הראשון היה מותם של מייסדי הממלכות. עבדאללה נרצח ביולי 1951 ולאחר זמן ירש אותו נכדו המלך חוסיין, ואילו אבן סעוד מת בשנת 1953 והחליפו בנו סעוד. בעוד ששני המלכים המייסדים נטרו זה לזה טינה אישית, מה שהעיב על יחסי המדינות, הרי שהדבר לא הטריד את הבאים אחריהם. הקשר בין שתי המדינות החל לפתח גם פן כלכלי על רקע ההתעשרות של סעודיה ממכירות נפט, ועל רקע הכלכלה הכושלת של ירדן, שנשענה בעיקר על תרומות חיצוניות. במרץ 1956, בלחץ של מדינות ערב ושל קצינים בצבא הירדני, פיטר חוסיין את גלאב פאשא, המפקד הבריטי הוותיק של הלגיון הערבי. סעודיה, יחד עם מצרים וסוריה, ערבו לביטחונה הכלכלי של ירדן, אם בעקבות מהלך זה בריטניה תפסיק את תמיכתה המוניטרית בהאשמים.
הגורם השני לחיזוק הקשרים בין הממלכות היה מהפכת הקצינים החופשיים במצרים בשנת 1952. המהפכה החלה לסמן מפנה במזרח התיכון, ממשטרים מלוכניים ופרו-מערביים לכיוון של רפובליקות סוציאליסטיות עם נטייה לטובת ברית המועצות.
בשנת 1965 נערכו חילופי שטחים בגבול ירדן – ערב הסעודית. ירדן ויתרה על שטחי מדבר נרחבים בפנים היבשה, תמורת רצועת חוף של מספר קילומטרים ליד העיר עקבה, ושטחים לאורך גבולה המזרחי והדרומי עם ערב הסעודית.