stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דיוקן האמן כלוחם צעיר

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  יגאל תומרקין
 תאריך יצירה:  1966-1965
 טכניקה וחומרים:  ברונזה
 ממדים בס"מ
 גובה:  70
 נתונים על היצירה
 מיקום:  ישראל
"דיוקן האמן כלוחם צעיר" הוא פסל מאת האמן הישראלי יגאל תומרקין. הפסל מציג דמות של לוחם קטוע גפיים.
הפסל הוא חלק מסדרה של עבודות, שנוצרה במחצית שנות השישים של המאה ה-20, העושות שימוש בחלקי נשק פגומים. בין יצירות אלו בולטת הקרבה לפסל "דיוקן האמן כפילוקטטס צעיר" (1965-6). דמות הלוחם מתוארת ביצירה כקטועת רגל. היא יושבת זקופה ומבטנה מגיחה כף יד האוחזת באקדח, ואילו אל חזה צמוד תת מקלע. ראשה של הדמות, ובמיוחד הכובע, מאזכר את הרליקוואריום של פואה הקדושה (Sainte Foy), מכנסיית סן פואה בקונק (Sainte Foy à Conques) בצרפת. אביגדור פוסק מצא דמיון גם לכדי קבורה אטרוסקיים ולדיוקנאות נפטרים מפיום וליצירות אמנות נוספות מתרבויות שונות.
פניה של הדמות הם תווי פניו של האמן. גם שמו של הפסל, המהווה פרפרזה על שם הספר "דיוקן האמן כאיש צעיר" מאת ג'יימס ג'ויס מעידה על תפיסה של הפסל כביטוי של הזדהות עצמית של תומרקין הפסל עם סבל ומחאה כנגד המלחמה. פוסק קובע כי "מרמז על תלאותיו המוסריות של אמן הפועל בחברה השרויה דרך קבע בסכנה והנאבקת על עצם קיומה, ולפיכך מפגינה קוצר רוח כלפי האמנים".
העבודה נכללה בתערוכה הרטרוספקטיבית של תומרקין במוזיאון תל אביב לאמנות (1992) וכן בתערוכה "יגאל תומרקין - 50 שנות יצירה" (2009) שהוצגה בגלריות אופאל וזיסמן בתל אביב. בשנת 2011 הוצגה בגלריה חזי כהן עבודה נוספת, מאוחרת יותר, של תומרקין תחת השם "דיוקן עצמי של האמן כלוחם".
גלריה

הרליקוויום של פואה הקדושה
דיוקן עצמי של האמן כלוחם (בקדמת התצלום)
ברזל צבוע, גובה 252 ס"מ
מראה הצבה בגלריה חזי כהן (2011)
הערות שוליים

↑  ראו: צלמונה, יגאל, 100 שנות אמנות ישראלית, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2010, עמ' 239.
↑  ראו: פוסק, אביגדור, ו. ג., "שפת הדימויים של תומרקין", בתוך: גינתון, אלן, תומרקין, פסלים 1957-1992\ מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 1992, ללא מספרי עמודים.
↑  פוסק, אביגדור, ו. ג., "שפת הדימויים של תומרקין", בתוך: גינתון, אלן, תומרקין, פסלים 1957-1992, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 1992, ללא מספרי עמודים.
| יגאל תומרקין |
| --- | --- | --- |
| פיסול | שעון בארוקי (1957) • דיוקן האמן כלוחם צעיר (1965) • דיוקן האמן כפילוקטטס צעיר (1966) • אנדרטת השלום (1966) הכניסיני תחת כנפך (1966) • הוא הלך בשדות (1967) • סדרת האסטרונאוטים • מצפור ערד (1968) • קצבים (1969-1968) • עידן המדע (1969) • מלנכוליה (פסל) (1972) • גן שעוני השמש (1972) • התרחשויות (1972) • קיר רפלקטיבי (1978-1975) • השיר על האדמה (1978) • מחווה לרוברט קאפה (1985) • שבת של מכשפות (1988) • ?Macht Arbeit Frei ‏(1992) • שבעת עמודי החכמה שלי (1992) |  |
| ציור והדפס | פאניקה אודות מכנסיים (1961) • דיוקן עצמי 1975 (1975) • פייטה, פייר פאולו פאזוליני (1979) • קרב העיוורים והחזירה - להיינריך פון קלייסט (1979) • מחווה לקולנוע (1979) • שר היער - מחווה למישל טרונייה (1986-1985) • סוס העץ מיכאל (1987) |  |
| אנדרטאות | ביג צ'יף (1968) • אנדרטת הבקעה (1972) • אנדרטה לנופלים (אשקלון) (1972) • אנדרטה לשואה ולתקומה (1975) • אנדרטה לזכר חללי המשחתת אילת (1994) |  |
דני גלובר

| --- | --- |

גלובר, 2014
 לידה:  22 ביולי 1946 (בן 78) סן פרנסיסקו, ארצות הברית 
 שם לידה:  Danny Lebern Glover 
 סוגה מועדפת:  מערבון 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1967 
 מקום לימודים:  תיכון ג'ורג' וושינגטון (1965)  Negro Ensemble Company  אוניברסיטת המדינה בסן פרנסיסקו  הסיטי קולג' של סן פרנסיסקו  קונסרבטוריון האמריקאי לתיאטרון 
 פרסים והוקרה:  פרס מריאן אנדרסון (2002)  פרס ז'אן הרשולט לפעילות הומניטרית (25 במרץ 2022)  פרס אוסקר לשם כבוד (2022)  פרס יוג'ין ו. דבס (2011)  אביר מסדר האמנויות והספרות (ספטמבר 2011)  honorary degree from Spelman College (2002)  היכל התהילה של הקולנוענים השחורים (1990)  פרס עולם התיאטרון (1982)  פרס NAACP Image - פרס יושב הראש 
 פרופיל ב-IMDb
 
דני לברן גלובר (באנגלית: Danny Lebern Glover; נולד ב-22 ביולי 1946) הוא שחקן ובמאי קולנוע אמריקאי, ואקטיביסט פוליטי.
ביוגרפיה > ראשית חייו

גלובר נולד בסן פרנסיסקו, קליפורניה שבארצות הברית, לקארי וג'יימס גלובר, עובדי שירות הדואר ופעילי ארגון ארצי למען השחורים (NAACP). גלובר גדל לאהוב ספורט כאביו. אימו של גלובר, בתה של אחות מיילדת, נולדה בלואיוויל שבמדינת ג'ורג'יה וסיימה את לימודיה במכללת פיין.
גלובר סיים את לימודיו בתיכון ג'ורג' וושינגטון בסן פרנסיסקו ולאחר מכן באוניברסיטת המדינה שבסן פרנסיסקו. באוניברסיטה הוא גם פגש את אשתו לעתיד אסאקה בומני, לה נישא בשנת 1975.
בשנות ה-20 המאוחרות שלו, גלובר התחיל ללמוד בסדנת השחקנים השחורים בתיאטרון הקונסרבטורי האמריקאי, תוכנית אימון אזורית בסן פרנסיסקו. גלובר גם למד עם ג'ין שלטון בסדנת השחקנים בסן פרנסיסקו. בראיון בתוכנית ראיונות גלובר הכיר בעובדה שמרבית מהתפתחותו כשחקן הייתה בזכות שלטון. לאחר החלטה בדבר רצונו להיות שחקן, גלובר התפטר מעבודתו המנהלתית ומהר מאוד החל את הקריירה שלו בתור שחקן תיאטרון, מה שהביא אותו בסופו של דבר ללוס אנג'לס.
גלובר סבל ממחלת הנפילה בצעירותו. לפי דבריו הוא פיתח דרך ריכוז מיוחדת כדי שההתקפים לא יתרחשו. הודות לטכניקה הזאת, שהוא מתאר כסוג של היפנוזה עצמית, גלובר טוען שהוא לא סבל מהתקף מאז גיל 35.
ביוגרפיה > קריירה

לגלובר היה מבחר תפקידים מגוון בסרטי קולנוע, תיאטרון וסדרות טלוויזיה. הוא ידוע במיוחד בזכות תפקידו בסדרת סרטי "נשק קטלני" לצדו של מל גיבסון, ובזכות תפקידו כבעלה של וופי גולדברג בסרט "הצבע ארגמן". הוא קיבל קרדיט כשחקן ראשי לראשונה בסרט "הטורף 2". נוסף על כך, גלובר גם שיחק בעבר בתור מדבב בסרטי ילדים. גלובר הצטרף למעמד של שחקנים כדוגמת האמפרי בוגרט, אליוט גולד ורוברט מיצ'ם, כאשר גילם את פיליפ מרלו, בלש ספרותי פרי עטו של הסופר ריימונד צ'נדלר, בפרק בסדרה "Fallen Angels" משנת 1995. גלובר החל את עבודתו בתור במאי בסרט המדע בדיוני הקצר "Override" ב-1994. באותה שנה, גלובר והשחקן בן גילורי הקימו חברת תיאטרון על שם פול רובסון בלוס אנג'לס, תוך התמקדות על תיאטרון ועל התרבות האפרו-אמריקנית.
ב-2005 הודיעו גלובר וג'וסלין ברנס על תוכניותיהם ליצור את הסרט "אל-פחד", המבוסס על חווייתה של ד"ר מרשה קולמן-אדביו, חברת הסוכנות להגנת הסביבה לשעבר שיצאה נגד מעסיקיה למשפט בשנת 2000 באשמת אפליה על בסיס גזעי, וזכתה. חבר המושבעים במשפט הצהיר שהסוכנות הפרה את זכויותיה האזרחיות של קולמן-אדביו על בסיס גזע, מין, וסביבת עבודה עוינת על פי חוק זכויות האזרח של 1964.
בשנת 2007 הודיעה ממשלת ונצואלה כי תעניק לגלובר 18 מיליון דולר, לצורך הפקה קולנועית למרד העבדים בהאיטי שהתרחש במאה ה-18 בהנהגתו של טוסן לוברטיר. גלובר הוא ידיד של נשיא ונצואלה לשעבר, הוגו צ'אבז.
בשנת 2008 שיחק בתפקיד ראשי בקומדיה "קדימה, תריץ אחורה" של הבמאי מישל גונדרי.
בשנת 2015 שיחק בסרט "מבוי סתום" לצד דומיניק פרסל וסטיב באיירס.
אקטיביזם פוליטית

גלובר פעיל פוליטי בעיקר למען זכויות השחורים בעולם. בזמן לימודיו באוניברסיטת סן פרנסיסקו היה ממובילי שביתת הסטודנטים השחורים שנמשכה 5 חודשים ובעקבותיה הוקמה "המחלקה ללימודי שחורים". היום הוא יושב בראש כמה אגודות בהן: "Black AIDS Institute" ו-"United Farm Workers". ב-2006 נפגש עם נשיא ונצואלה, הוגו צ'אווס. גלובר תומך בברק אובמה וביקר פעמים רבות את ג'ורג' ווקר בוש בטענה שהוא "גזען".
בצעד אנטישמי החליט להוביל את החרם על הקרנת סרטים ישראלים בפסטיבל טורונטו (שבקנדה), בטענה כי "הם משרתים את התעמולה של ממשלת ישראל".
פרסים ומועמדויות

גלובר זכה בחמישה פרסי הארגון הלאומי למען זכויות שחורים בשל הישגיו בתור שחקן אפרו-אמריקאי. בנוסף, הוא היה מועמד לפרס אמי כמו גם מספר זכיות על תפקידיו הטלוויזיוניים במיני-סדרות "Fallen Angels: Red Wind", "מנדלה" ו"יונה בודדה".
פילמוגרפיה חלקית

TBA:‏ Killing Winston Jones
TBA: ‏Double Soul‏
2022: American Dreamer
2019: ג'ומנג'י: השלב הבא
2019: המתים אינם מתים
2019: האיש השחור האחרון בסן פרנסיסקו
2018: מתנקשת ושמה מרי
2018: הג'נטלמן והאקדח
2018: סליחה על ההפרעה
2018: ישועה
2017: Extortion
2016: המסע למקסיקו
2016: כמעט חג המולד
2016: משאית מפלצת
2016: השלם לא ידוע
2016: About Scout
2015: אנדרון
2015: שחמט
2015: Consumed
2015:‏ Waffle Street
2015: מבוי סתום
2014: Beyond the Lights‏4)
2014: לעוף על זה (דיבוב)
2014: באד אס 2
2014: טוקרב
2013: לוב
2013: היילנד פארק
2013: Shuffleton's Barbershop (סרט טלוויזיה של הולמרק)
2011 שמש הבוקר
2011: Age of the Dragons
2010 אגדי
2009 רכבת לילית
2009 2012
2008 על העיוורון
2008 קדימה, תריץ אחורה
2008 המסור 5 (תפקיד אורח)
2007 הקרב על הכוכב (דיבוב)
2007 על הכוונת
2006 נערות החלומות
2006 לאלף את אבא
2006 בלאגן בחווה (דיבוב)
2005 נעדר באמריקה
2005 מנדרליי
2004 המסור
2004 על האש
2001 משפחת טננבאום - הנרי שרמן
2001: שלוש בלילה
2000 בוסמן ולנה
1999 החבר שלנו, מרטין (דיבוב)
1998 עבודת נמלים (דיבוב)
1998 חמדת
1998 נסיך מצרים (דיבוב)
1998 נשק קטלני 4 - רוג'ר מורטאו
1997 יוצאים לדוג
1997: Wild America
1997 מוריד הגשם
1995 הצניחה הגדולה
1995 Fallen Angels: Red Wind (מיני-סדרה)
1994 מלאכים בחופשה
1994 מאבריק
1994 מלאכים באזור השער
1993 קווין: סיפורה של משפחה אמריקאית (מיני-סדרה)
1992 נשק קטלני 3 - רוג'ר מורטאו
1991 טיסת הפולש
1991 גרנד קניון
1990 הטורף 2
1989 נשק קטלני 2 - רוג'ר מורטאו
1988 ללא מעצורים
1987 מנדלה - סרט טלוויזיה של HBO
1987 נשק קטלני - רוג'ר מורטאו
1985 העד
1985 הצבע ארגמן - אלברט ג'ונסון
1985 סילברדו
1984 מקום בלב - מוזה
1983 פרצוף הזעם - גארי (סרט טלוויזיה)
1979 הבריחה מאלקטרז
פילמוגרפיה חלקית > טלוויזיה

יונה בודדה (1989) - ג'ושוע דיטס
המלכה של אלכס היילי (1993) - אלק היילי
אגדת ארץ-ים (2004) - אוגיון
טאצ' (2012) - ארתור טלר
The Naughty Nine‏ (2023, סרט טלוויזיה של ערוץ דיסני) - סנטה קלאוס
אני מזל בתולה (אנ') (2023)
הערות שוליים

↑  Awards for Danny Glover, באתר IMDb
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007454661505171  PLWABN: 9810583023105606  BIBSYS: 98012963  BNE: XX1109130  BnF: cb13955301j (data)  GND: 114239762  ISNI: 0000 0001 2124 7406  LCCN: n85151545  MusicBrainz: 7f7d1209-fb4f-42f6-ad2a-9dd547968142  NKC: xx0068058  NLK: KAC2020K7788  NTA: 073392340  RERO: 02-A014186315  SNAC: w68w3m0v  SUDOC: 05733045X  VIAF: 24793419   WorldCat (עם VIAF): 24793419
ההיכל האולימפי (מינכן)

| --- | --- |

 על שם:  אולימפיאדת מינכן 
 כתובת:  Spiridon-Louis-Ring 21, 80809 München 
 מיקום:  מינכן, גרמניה
 קואורדינטות:  48°10′30″N 11°33′00″E﻿ / ﻿48.175°N 11.55°E﻿ / 48.175; 11.55
 אבן יסוד:  1967
 תקופת הפעילות:  1972–הווה (כ־52 שנים)
 מפעיל:  CTS EVENTIM AG & Co. KGaA 
 משטח:  פרקט
 אדריכל:  בייניש אדריכלים 
 מושבים:  הופעות - 15,500   אירועי ספורט - 12,000
 מידע נוסף
 he
 
ההיכל האולימפי או אולימפיהאלה (בגרמנית Olympiahalle) הוא אולם ספורט הממוקם ממוקם צמוד לאצטדיון האולימפי הממוקם בפארק האולימפי במינכן.
האולם נבנה ב-1967 עבור אולימפיאדת מינכן (1972). האולם נפתח ב-1972 ואירח את משחקי ההתעמלות והכדוריד. האולם אירח חלק ממשחקי אליפות העולם בהוקי קרח 1993. ב-2001 אירח את אליפות סבב ה-WTA. האולם גם אירח חלק ממשחקי הכדורסל באליפות אירופה בכדורסל 1993.
גלריה

מבט אווירי על הפארק האולימפי במינכן בו שוכן ההיכל (מימין)
חזית ההיכל
ההיכל, 1982
דוקאט (מסע בין כוכבים)

| --- | --- |

 תוכנית טלוויזיה:  מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9
 הופעה ראשונה:  "Emissary" (פרק הפיילוט של הסדרה)
 הופעה אחרונה:  "What You Leave Behind" (פרק הסיום של הסדרה)
 מספר הופעות:  35 פרקים
 גילום הדמות:  מארק אלאימו (אנ')
 מידע
 גיל:  לא ידוע
 תאריך לידה:  לא ידוע
 גזע:  קרדאסי
 מין:  זכר
 מקצוע:  איש צבא בדרגת "גול"
 שיוך:  צבא קרדאסיה
 נטייה:  הטרוסקסואל
 דת:  רוחות הפא (דת באג'ורנית)
 אזרחות:  קרדאסית
 תאריך פטירה:  2375
 סיבת המוות:  נקבר בעודו בחיים במערות האש של באג'ור
 דמויות קשורות
 משפחה:  נשוי אב לשבעה ילדים מאשתו הקרדאסית אב לטורה זיאל מפילגש באג'ורנית
 חברים:  דמאר, וואיון, משתנה נקבה, ווין אדאמי
 אויבים:  בנג'מין סיסקו, קירה נריס, אילם גארק
מארק אלאימו (אנ'), השחקן שמשחק את דמותו של דוקאט
דוקאט (באנגלית: Dukat; שמו המלא: Skrain Dukat) הוא דמות בדיונית של חייזר המשתייך לגזע הקרדאסי ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", ואשר משמש כאנטגוניסט העיקרי בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9". בתחילה, הוא מוצג כמפקדה לשעבר של תחנת החלל טרוק נור (שלימים שינתה את שמה לחלל עמוק 9), שם הוצב כמשגיח על באג'ור, מטעם צבא האיחוד הקרדאסי, במהלך עשר השנים האחרונות של כיבוש באג'ור על ידי צבא קרדאסיה. במהלך הסדרה הוא ממשיך לשמש בתפקידים בכירים בגופים השלטוניים המתחלפים של האיחוד הקרדאסי. דוקאט מופיע ב-35 מתוך 176 פרקי הסדרה - לרבות פרק הפיילוט "Emissary" ופרק סיום הסדרה "What You Leave Behind". בחלק מהפרקים הוא מוצג כאויב, אך לעיתים משמש כבן-בריתו של הפרוטגוניסט של הסדרה - קפטן בנג'מין סיסקו. את דמותו של דוקאט מגלם השחקן מארק אלאימו (אנ').
פיתוח הדמות והתפקיד

גזע הקרדאסים הוצגו לראשונה ביקום של מסע בין כוכבים בפרק "הפצוע" של הסדרה "מסע בין כוכבים: הדור הבא". בפרק זה, מארק אלאימו (אנ') גילם דמות של קרדאסי בשם "מאסט". בעוד הדמיון החיצוני בין מאסט לבין דוקאט לא הוסבר מעולם בסדרת הטלוויזיה, ברומן מאוחר יותר - "שדים של אוויר וחשיכה" - מאסט מספר לקירה נריס כי דוקאט הוא בן-דוד שלו.
דוקאט שיחק תפקיד מגוון מאוד לאורך כל הסדרה, ולעיתים קרובות היה דמות של ניואנסים. רונלד ד. מור, ממפיקי הסדרה, אמר: "אינני חושב עליו כרוע מוחלט בכל עצמותיו... הוא יכול להיות מקסים. הוא יכול להיות נדיב. הוא יכול לעשות את הדבר הנכון. כל זה הופך, איכשהו, את 'המעשים הרעים' שלו לנבזיים יותר, משום שאנחנו יודעים שיש בו, בתוך תוכו, פוטנציאל להיות אדם טוב יותר". בסופו של דבר, למרות רב-הצדדיות של הדמות, "דוקאט הוא בחור רע. בחור רע מאוד". ואכן, על פי StarTrek.com (אתר האינטרנט הרשמי של "מסע בין כוכבים"), דוקאט הוא "הנבל המורכב ביותר והמפותח ביותר בהיסטוריה של מסע בין כוכבים".
הופעות > ציר זמן חלופי

בעונה השנייה של מסע בין כוכבים: פיקארד מוצג ציר זמן חלופי בו גנרל ז'אן-לוק פיקארד מהקונפדרציה של כדור הארץ הרג את דוקאט בקרב ביערות אית'יה בתאריך לא ידוע לפני 2401 ולימים הציג לראווה את גולגולתו ופגיונו של דוקאט בחדר המזכרות בביתו.
הערות שוליים

↑  Keith R. A. DeCandido, Demons of Air and Darkness, 134-135
↑  Memory Alpha:AOL chats/Ronald D. Moore
↑  STARTREK.COM : Article
↑  "Emissary, Part I". StarTrek.com. Paramount. נבדק ב-2007-09-11.
↑  "Cardassians". StarTrek.com. Paramount. נבדק ב-2007-09-11.
↑  Erdmann, Terry J. Star Trek: Deep Space Nine Companion, (Pocket Books, 2000) 183.
↑  "The Maquis, Part II". StarTrek.com. Paramount. נבדק ב-2007-09-11.
↑  "Defiant". StarTrek.com. Paramount. נבדק ב-2007-09-11.
↑  Erdmann, 259.
↑  "Indiscretion". StarTrek.com. Paramount. נבדק ב-2007-09-11.
↑  "Return to Grace". StarTrek.com. Paramount. נבדק ב-2007-09-11.
↑  "Apocalypse Rising". StarTrek.com. Paramount. נבדק ב-2007-09-11.
↑  STARTREK.COM : Detail
↑  STARTREK.COM : Detail
↑  STARTREK.COM : Detail
↑  STARTREK.COM : Detail
↑  STARTREK.COM : Detail
↑  STARTREK.COM : Detail
↑  STARTREK.COM : Detail
↑  STARTREK.COM : Episode
↑  STARTREK.COM : Episode
↑  STARTREK.COM : Episode
↑  STARTREK.COM : Episode
↑  מסע בין כוכבים: פיקארד עונה 2, פרק 2. ניתן לראות תמונות של הגולגולת וגולגולות נוספות בפוסט מתאריך 15 במרץ 2022 באינסטגרם של המעצב האמנותי של הסדרה דייב בלאס.
| מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9 |
| --- | --- | --- |
| יוצרי הסדרה | ריק ברמן • מייקל פילר • על-פי "מסע בין כוכבים" מאת ג'ין רודנברי |  |
| שחקנים ראשיים | אייברי ברוקס • רנה אוברז'ונואה • מייקל דורן • טרי פארל • ניקול דה בור • סירוק לופטון • קולם מיני • ארמין שימרמן • אלכסנדר סידיג • נאנה ויזיטור |  |
| דמויות ראשיות | בנג'מין סיסקו • אודו • וורף • דקס (ג'דזיה דקס • אזרי דקס) • ג'ייק סיסקו • מיילס או'בריאן • קווארק • ג'וליאן באשיר • קירה נריס |  |
| דמויות משנה | וין אדאמי • גאורון • אילם גארק • דוקאט • ואיון • מרטוק • נוג • רום • תומאס רייקר • ויק פונטיין • אישקה |  |
| גזעי חייזרים | באג'ורנים • ברין • ג'מהדאר • בורג • וורטה • טריל • משתנים • פרנגי (אנ') • קרדאסים • קלינגונים • רומולאנים |  |
| מושגים | דיפאיינט • הדומיניון • הולודק • חור התולעת • חלל עמוק 9 • טרנספורטר • יקום המראה • מאקי • מדור 31 • מלחמת הפדרציה-דומיניון • משכפל • פדרציית הכוכבים המאוחדת • הצו העליון • צי הכוכבים • הקרב בוולף 359 • רביע גלקטי • סוגיות מוסריות |  |
| פרקים בולטים | Duet • The Visitor • Rejoined • Trials and Tribble-ations • Far Beyond the Stars • In the Pale Moonlight • It's Only a Paper Moon • Emissary |  |
| סרט תעודי | What We Left Behind: Looking Back at Deep Space Nine |  |
| ראו גם | זיכיון מסע בין כוכבים |  |
דוקאט מתחזה לבאג'ורני; מתוך הפרק "Penumbra" של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", 1999.
דייגו ריברה

| --- | --- |

 לידה:  8 בדצמבר 1886 גואנחואטו, המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 פטירה:  24 בנובמבר 1957 (בגיל 70) Coyoacán, המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 שם לידה:  Diego María de la Concepción Juan Nepomuceno Estanislao de Rivera y Barrientos Acosta y Rodríguez 
 מקום קבורה:  Rotonda de las Personas Ilustres 
 מקום לימודים:  Academy of San Carlos (1907)  לוס אנג'לס  האקדמיה הצרפתית למדעים 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  ריאליזם חברתי, ציור קיר מקסיקני 
 הושפע על ידי:  Octave Denis Victor Guillonnet 
 יצירות ידועות:  The History of Mexico, Allegory of California, The Making of a Fresco Showing the Building of a City, Sueño de una Tarde Dominical en la Alameda Central, Río Juchitán, The Banana Leaf Loader, Detroit Industry Murals, Portrait of Ramón Gómez de la Serna 
 פרסים והוקרה:  הפרס הלאומי למדעים ואמנויות (1950) 
 בן או בת זוג:  אנחלינה בלוף (1911–1921)  פרידה קאלו (8 בדצמבר 1940–13 ביולי 1954)  פרידה קאלו (21 באוגוסט 1929–6 בנובמבר 1939)  גואדלופה מרין (יוני 1922–1927)  Emma Hurtado (29 ביולי 1955–24 בנובמבר 1957)   Marie Vorobieff 
 צאצאים:  מריקה ריוורה, רות ריברה מרין, גואדלופה ריברה מרין 
 
דייגו ריברה ופרידה קאלו, 1932
דייגו ריברה (בספרדית: Diego Rivera;‏ 8 בדצמבר 1886 – 24 בנובמבר 1957) היה צייר מקסיקני. נודע בעיקר בזכות ציורי הקיר המרשימים שלו, שתרמו לפריחת הז'אנר במקסיקו ובשאר מדינות אמריקה הלטינית, ובזכות היותו בעלה של פרידה קאלו. ריברה היה קומוניסט בדעותיו, ואלו השפיעו באורח משמעותי על עבודתו, ואף הובילו אותו לעימותים קשים עם הכנסייה ועם גופים אמריקניים; העימות הקיצוני ביותר אף הוביל להריסת ציור הקיר "אדם בצומת דרכים" של ריברה בידי צוות מרכז רוקפלר שהזמין את הציור, בשנת 1934.
ריברה היה חבר מייסד של הקולגיום הלאומי של מקסיקו (1943).
שנים ראשונות

דייגו מריה דה לה קונספסיון חואן נפומוסנו אסטניסלאו דה לא ריברה אי בריינטוס אקוסטה אי רודריגס (Diego María de la Concepción Juan Nepomuceno Estanislao de la Rivera y Barrientos Acosta y Rodríguez) נולד בשנת 1886 בגואנחואטו בירת גואנחואטו שבמקסיקו. סבתו מצד אביו, אינֶס דה אקוסטה אי פֶּדֶרוֹ, טענה להיותה מצאצאי אנוסי פורטוגל, ממשפחת אקוסטה הנודעת, וריברה העיד ב-1935 כי "יהדותי היא אלמנט דומיננטי בחיי".
כישרונו של ריברה הוכר מגיל צעיר, וכבר בגיל עשר זכה במלגה ממשלתית ללימודים במכללת סן קרלוס לאמנות. בהמשך קיבל מענק ממשלתי שאפשר לו לנסוע לאירופה להמשך לימודיו.
באוטוביוגרפיה של ריברה נטען כי במשך תקופה ב-1904, הוא וחבריו לא אכלו דבר מלבד גוויות שנקנו מחדר המתים המקומי. ריברה היה מודע היטב להלם שבסיפור זה. ריברה טען כי הוא חשב שקניבליזם היא הדרך המורה את העתיד. "אני מאמין שכאשר האדם יפתח תרבות נעלה יותר מהתרבות הממוכנת, אך הפרימיטיבית של היום, אכילת בשר אדם תהיה מותרת. משום שאז בני האדם יתנערו מכל האמונות התפלות והאיסורים חסרי ההגיון".
בשנת 1907 הגיע ריברה לברצלונה ללימודים, ושנתיים מאוחר יותר המשיך לפריז, שם חי ועבד בשכונת מונפארנאס עם קבוצה של אמנים ידועים. ריברה בילה זמן רב בבית האמנים לָה רוּש (La Ruche) במונפרנאס, שם צייר ידידו אמדאו מודיליאני דיוקן של ריברה ב-1914. עם ידידיו הקרובים נמנו איליה ארנבורג, חיים סוטין, אשתו של מודיליאני ז'אן אבוטרן, מקס ז'אקוב, בעל הגלריה לאופולד סבורובסקי, והאמן מואיז קיזלינג; הקבוצה הונצחה בציורה של מארי וורוביף-סטבלסקה "הומאז' לחברים ממונפארנאס", המוצגת כיום במוזיאון ברוסיה. בנוסף, יצר ריברה באותן שנים קשר עם אמנים כפיקאסו וז'ורז' בראק, והושפע מסגנונם הקוביסטי. מאוחר יותר (בשנת 1917) התרחק ריברה מהקוביזם והושפע מסגנונו של פול סזאן, המדגיש משטחי צבע עזים וצורות פשוטות. במקביל החלו ציוריו לזכות בתשומת לב, והוא הציג במספר תערוכות.
ציורי קיר במקסיקו

בשנת 1920 עזב ריברה את צרפת, ביקר באיטליה וחזר למקסיקו ב-1921. הוא הצטרף לאופנה החדשה במקסיקו - ציורי קיר - בה היו מעורבים האמנים המקסיקניים רופינו טאמאיו, דוד אלפארו סיקיירס, חוסה קלמנטה אורוסקו והאמן הצרפתי ז'אן שארלו. הוא החל את ניסיונותיו בציור פרסקאות על קירות גדולים, ובמהרה פיתח שיטה משלו, שהתבססה על גודל, צורות פשוטות וצבעים עזים.
במקביל החל ריברה להתעניין בפוליטיקה, ושייך את עצמו לשמאל הקומוניסטי. מסיבה זו כלל ציור הקיר הראשון שלו דמויות מקסיקניות אתניות (אינדיאנים ובני תערובת) בהקשר פוליטי. גם בהמשך עסקו ציורי הקיר של ריברה באורח סימבולי בחברה ובהגות המקסיקנית אחרי המהפכה של 1910. ציוריו מספרים סיפורים, באורח הדומה ליצירות תרבות המאיה. יש הרואים בציור הקיר שלו "In the Arsenal", התייחסות לרצח המהפכן הקובני חוליו אנטוניו מֶלָה (Mella). דעותיו הקיצוניות של ריברה, התקפותיו על הכנסייה ועל אנשי הדת, וקשריו עם טרוצקי ושמאלנים קיצוניים אחרים הפכו אותו לדמות שנויה במחלוקת גם בחוג הקומוניסטי.
חלק מציורי הקיר הטובים ביותר של ריברה מוצגים לראווה בארמון הלאומי במקסיקו סיטי ובבית הספר החקלאי הלאומי של מקסיקו "צ'אפינגו" בעיר טקסקוקו אשר ליד מקסיקו סיטי.
עבודותיו המאוחרות מחוץ לארצו

בסתיו 1927 קיבל ריברה הזמנה לקחת חלק בחגיגות 10 השנים למהפכת אוקטובר במוסקבה בירת רוסיה. ריברה נשאר ברוסיה, אך גורש ממנה בשנת 1928 בשל מעורבת פוליטית אנטי סובייטית וחזר למקסיקו. ציור הקיר שלו "In the Arsenal" שובש בעקבות מעורבותו הפוליטית אשר בסופה גרמה גם לסילוקו מהמפלגה הקומוניסטית. בתקופה זו קיבל כעוזרו את ויקטור ארנטוף צייר קירות ממוצא רוסי אשר היה קומוניסט.
ריברה צייר כמה ציורים בארצות הברית. בשנים 1930 - 1933 הצליח לסיים כמה פרסקו בארצות הברית, כשרובם של הציורים כללו בנושאם את החיים התעשייתיים.
היצירה Detroit Industry (תעשיית דטרויט), אשר צוירה בשנת 1932, נחשבת לאחת מעבודותיו הטובות ביותר אשר שרדו בארצות הברית, ומוצגת במוסד לאמנות שבדטרויט.
ריברה צייר במרכז רוקפלר בניו יורק בשנת 1933. עבודתו במרכז רוקפלר, "אדם בצומת דרכים", פגעה ברגשות המממנים בשל שילוב דמותו של לנין בציור. יצירה זו נהרסה בידי המרכז, ושוחזרה מחדש על ידי ריברה עצמו במרכז לאמנות במקסיקו סיטי לאחר מכן. בעקבות הפרסום השלילי לו זכה ריברה בארצות הברית, לאחר ציורו במרכז רוקפלר, בוטלה ההזמנה לציור קיר בתערוכה העולמית של שיקגו (1933). בדצמבר 1933 כועס ומושפל חזר ריברה למקסיקו. בשנת 1934 הוא חידש את עבודתו אשר ב-Palacio de Bellas Artes שבמקסיקו סיטי. הגרסה החדשה נקראה - "איש, מפקח היקום". ב-5 ביוני 1940 חזר ריברה לארצות הברית בפעם האחרונה על מנת לצייר 10 לוחות של ציורי קיר בשביל תערוכת גשר הזהב הבינלאומית אשר בסן פרנסיסקו.
חיים אישיים

ריברה היה רודף שמלות ואב לפחות לשני ילדים שנולדו מחוץ לנישואין משתי נשים שונות: אנחלינה בלוף ילדה את בנו דייגו (1916–1918); מריה סטבלסקה ילדה את בתו בשנת 1918. הוא התחתן עם אשתו הראשונה, גואדלופה מרין, בשנת 1922, ממנה נולדו לו שתי בנות. הוא היה נשוי כאשר הוא פגש את הסטודנטית פרידה קאלו. הם התחתנו ב-21 באוגוסט 1929; הוא היה בן 42, היא הייתה בת 22.
הבוגדנות והאלימות שלו הובילו לגירושין בשנת 1939, אבל הם התחתנו מחדש ב-8 בדצמבר 1940 בסן פרנסיסקו. לאחר מותה של פרידה, ריברה התחתן בשלישית עם אמה אורטדו.
הערות שוליים

↑  Mexico: Virtual Jewish History Tour, Jewishvirtuallibrary. לדברי חוקרת תולדות האמנות רקל טיבּוֹל, אף אם סבתו של ריברה הייתה מצאצאי אנוסים, את הקשר לתרבות היהודית המודרנית הוא לא ינק ממשפחתו אלא מידידיו היהודים הרבים (Raquel Tibol, Diego Rivera: Great Illustrator; translation: Gregory Dechant, Mexico: Editorial RM: Museo Nacional de Arte; New York, N.Y.: US distribution, Distributed Arte Publishers, 2008, p. 32).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267281605171  PLWABN: 9810662010505606  BIBSYS: 90215332  BNC: 000076153  BNE: XX1132145  BnF: cb12034930f (data)  CiNii: DA04294286  GND: 118745514  ICCU: CFIV091597  ISNI: 0000 0001 2280 5588  KulturNav: e2d68e67-9428-4350-9db7-49f39a40550d  LCCN: n79056051  LNB: 000240331  NARA: 10582648  NDL: 00649796  NKC: jn20011211194  NLA: 35454298  NLG: 74461  NLK: KAC2018F0795  NSK: 000471982  NTA: 07109041X  PIC: 15064  RERO: 02-A003749611  RKD: 67206  SELIBR: 207062  SNAC: w6v40wfj  SUDOC: 028532058  Trove: 958648  ULAN: 500025126  VcBA: 495/87861  VIAF: 59099198   WorldCat (עם VIAF): 59099198 
In the Arsenal
Detroit Industry, הקיר הצפוני במוסד לאמנות שבדטרויט
אדם בצומת דרכים
דלכש

| --- | --- |

 לידה:  26 בפברואר 1924 בבול, איראן 
 פטירה:  1 בספטמבר 2004 (בגיל 80) טהראן, איראן 
 שם לידה:  عصمت باقرپور 
 מקום קבורה:  Imamzadeh Taher Cemetery 
 מוקד פעילות:  איראן 
 תקופת הפעילות:  מ-1943 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 סוג קול:  טנור 
 חברת תקליטים:  קלטקס רקורדס 
 בן או בת זוג:  שאפור יאסמי 
 פרופיל ב-IMDb
 
עצמת באקרפור באבלי (בפרסית: عصمت باقرپور بابلی, הידועה בשם הבמה דלכש دلکش; 26 בפברואר 1925[דרושה הבהרה] – 1 בספטמבר 2004) הייתה זמרת איראנית. שרה בפרסית ובשפה האיראנית-מקומית מאזאנדראני.
ביוגרפיה

היא נולדה בבאבול, והייתה בתו של סוחר כותנה שהיה אב ל-12 ילדים נוספים.[דרוש מקור][מפני ש...] היא הגיעה לטהראן כדי ללמוד, אך התגלתה במהרה כזמרת והוצגה בפני גדולי המוזיקה האיראנים באותו הזמן, רוח-אללה ח'אלקי ועבד אל-עלי וזירי. ח'אלקי היה זה שכינה אותה "דלכש".
דלכש החלה לשיר בציבור ב-1943 והועסקה ב"רדיו איראן" ב-1945, חמש שנים לאחר פתיחת התוכנית. שם היא עבדה עם המלחין מהדי ח'אלדי שבע שנים, עד 1952, בשיתוף פעולה שהפך אותם למפורסמים מאוד. שיריה הידועים ביותר נכתבו על ידי כותב השירים האיראני רחים מועיני כרמאנשאהי והמלחין עלי תג'וידי, בין השנים 1954 ל-1969.
היא עבדה גם ככותבת שירים תחת שם העט נילופר, ושיחקה במספר סרטים איראניים.
דלכש נפטרה בשנת 2004 בטהראן.