stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפצצת ויילון
מטרת ההפצצה

פיוטקובסקי כותב כי כמה היסטוריונים, כמו גרזגורז בביניק ומריוס אמרלינג, תיאר את ההפצצות כתוצאה ממודיעין לקוי. ההיסטוריון הגרמני רולף-דיטר מולר כותב כי אף על פי שהעיירה אולי לא הכילה יעדים צבאיים, טייסים גרמנים הפציצו אותה בגלל נראות לקויה, בהנחה שהיו מטרות צבאיות. מספר דיווחים מציינים שהפיקוד הגרמני קיבל דיווחים על נוכחות אפשרית של פרשים פולנים של חטיבת הפרשים ווליין בסביבת העיירה, ולפחות טייס גרמני אחד תיאר את הפצצת יעדי הפרשים בעיירה עצמה. עם זאת, טייסים גרמנים אחרים לא דיווחו על יעדים צבאיים שנמצאו במקום. ההיסטוריון הגרמני יוהאן בוהלר כותב כי הדו"ח המבצעי הראשון של להק Sturzkampfgeschwader 76 קבע כי לא היו "שום תצפיות על אויבים", ממצא שאושר על ידי מכון הזיכרון הלאומי של פולין, שהגיע למסקנה כי לא היו יעדים או יחידות צבאיות פולניות בעיר או בסביבה ב-1 ספטמבר או יום קודם - כפי שכבר נאמר בעבר על ידי מספר היסטוריונים.
מרבית ההיסטוריונים מסכימים כי בעיירה לא היו יעדים בעלי ערך צבאי. ההיסטוריון טימותי סניידר מציע כי האוכלוסייה האזרחית עצמה אולי הייתה היעד העיקרי: "הגרמנים בחרו ביישוב חסר משמעות צבאית כאתר של ניסוי קטלני. האם חיל אוויר מודרני יכול להטיל אימה על אוכלוסייה אזרחית בהפצצה מכוונת?" השקפה זו נתמכה גם על ידי ההיסטוריונים הפולנים תדיאוש אולייניק ובוגומי רודבסקי. השקפה נוספת של מספר היסטוריונים היא כי הרס תשתיות העיירה יכול היה להיות מטרת הפשיטות, על מנת לבחון את הטקטיקות ואת כוח האש של הלופטוואפה, בפרט של מפציץ ה-Ju 87B החדש. שבועיים לפני תחילת המלחמה ציין ראש המטה הכללי של גרמניה פרנץ הלדר ביומנו המלחמתי תוכנית שנקראה "מבצע התקפי אדום באזור ויילון". בימים הראשונים למלחמה, פתח לופטוואפה כמה מתקפות נוספות באזור, כולל על הערים הקטנות דז'יאלושין וקאמיינסק והפיק צילומי אוויר של יעילות ההתקפות על עיירות אחרות.
הלדר הבחין ביומנו המלחמתי בין "פיגועי טרור" למתקפות על מטרות צבאיות. ההיסטוריון הגרמני הנס-אריך פולקמן מציין כי עבור הארמייה העשירית הגרמני, שהיה הגורם הצבאי הקריטי בקטע זה בחזית, לוויילון לא הייתה חשיבות מבצעית, קל וחומר אסטרטגית, להצדיק את הפצצתה. המפקד האחראי על הלופטוואפה, וולפרם פון ריכטהופן, היה מצווה באופן אישי על המבצע. פולקמן, בדומה לבהלר, מציין כי אמנם ריטכהופן אולי לא התכוון לכך כ"התקפת טרור", אך הוא בחר את ויילון כמטרה קרובה לגבול כדי לבדוק את יכולותיהם ואת יעילותם התפעולית של מפציצי הצלילה שלו, אם אפשר ללא הפסדים לכוח שלו. פולקמן מאפיין את השמדת ויילון כהתקפה על מטרה לא צבאית ולכן כפשע מלחמה. סיבות דומות להפצצת עיר קטנה חסרת הגנה ניתנות על ידי ההיסטוריון נורמן דייוויס להפצצת פראמפול כשבועיים לאחר מכן: "פראמפול נבחרה בחלקה כיוון שהיא חסרת הגנה לחלוטין, ובחלקה מפני שתוכנית הרחוב הבארוקית שלה הציגה רשת גאומטרית מושלמת לחישובים ומדידות."
פיאוטקובסקי, שניתח את ההפצצה מנקודת מבט של הפגזה אווירית ומשפט בינלאומי, הגיע למסקנה כי ההפצצה היוותה הפרה של מספר נורמות מלחמה, בפרט הנוגעות לחוקים הומניטריים והפעלת כוח פרופורציונלי. הוא גם דן בתוחלתו של המונח "הפצצת טרור" לנוכח טיוטת האמנה שלא אימצה מעולם ב-1923 (כללי האג ללוחמה אווירית) שהכניסה את המונח. הוא מסיק שכדי לתאר את הפשיטות בוויילון כהפצצות טרור, מסמכים יצטרכו להוכיח כי הסיבה האמיתית להפצצה היא טרור על האוכלוסייה האזרחית ולא זיהוי מוטעה של מטרות צבאיות.
ציוני דרך מרכזיים, שנפגעו או נהרסו

יעדים שנהרסו בהפצצה הגרמנית כללו:
כנסיית מיכאל שנבנתה במאות ה-13–14
בית הכנסת שנבנה באמצע המאה ה-19
טירת ויילון שנבנתה במאה ה-19
בית החולים "כל הקדושים", עם שלט גג ברור של הצלב האדום, שבהפצצתו נהרגו 32 אנשים, בהם 26 חולים
חומות העיר מהמאה ה-15, נפגעו קשה
יותר מתריסר בתים היסטוריים מהמאה ה-18 וראשית המאה ה-19
בית העירייה, עם שער קרקוב מהמאה ה-14, שרד כשפצצה נתקעה בגג בית העירייה ולא התפוצצה.
זיכרון והנצחה

המחקר המדעי הראשון על ההפצצה בוצע בשנת 1961 על ידי ברברה בוגארסקה, על סמך ראיונותיה עם 14 עדים פולנים.
ההתקפה על ויילון הונצחה על ידי מספר נשיאי פולין. בשנת 2004 חשף הנשיא אלכסנדר קוואשנייבסקי אנדרטה לתושבי העיר שנפלו באומרו כי "כאן התנהלה מלחמה מוחלטת, שלא הבחינה בין אזרחים לצבא, במטרה להשמדה המונית." בשנת 2009 ביקר הנשיא לך קצ'ינסקי והדגיש כי "ווילון הוא סמל למלחמה מוחלטת." בשנת 2017 ביקר הנשיא אנדז'יי דודה ו"הזכיר ל[עולם] שהמלחמה החלה בפולין, בווסטרפלטה, אבל בימים הראשונים ההפסדים הגבוהים ביותר היו של אזרחים, וכי גרמניה הנאצית ביצעה מעשי זוועה בהפצצת אוכלוסיות חפות מפשע."
הפצצת ויילון היא חלק מתערוכה במוזיאון ההיסטוריה הצבאית של בונדסווהר בדרזדן.
ניסיונות התביעה

שני ניסיונות, ב-1978 וב-1983, להעמיד לדין אנשים נגד הפצצת בית החולים בוויילון, נדחו על ידי שופטי מערב גרמניה, כאשר הנתבעים הצהירו כי בערפל הבוקר הטייסים לא הצליחו להבחין באופי המבנים שהפציצו וכי מדובר במודיעין לקוי ולכן אין להאשימם.
ראו גם

הקרב על בריטניה
הפצצת דרזדן
ואכטבטליון

| --- | --- |
חיילי הוואכטבטליון בברלין, 2015
חיילי הוואכטבטליון בברלין, 2015
 פרטים
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 שיוך:   בונדסוור
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  15 בפברואר 1957 – הווה (67 שנים)
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  כ-1,000
 פיקוד
 דרגת המפקד:   אוברסט-לויטננט
גדוד המשמר של משרד ההגנה הפדרלי (בגרמנית: Wachbataillon beim Bundesministerium der Verteidigung או בקיצור WachBtl BMVg) הידוע יותר בכינוי ואכטבטליון - גדוד המשמר, הוא גדוד מיוחד בבונדסוור אשר תפקידו לשמש כמשמר כבוד עבור מנהיגי המדינה והצבא.
מבנה

הוואכטבטליון הוקם ב-15 בפברואר 1957. הוא כולל 1,000 חיילים המחולקים לשבע פלוגות. הוא כפוף לפיקוד המשימות הטריטוריאליות של הבונדסוור.
הוואכטבטליון משמש כמשמר כבוד עבור נשיא גרמניה, קנצלר גרמניה, שר ההגנה הפדרלי ומפכ"ל הבונדסוור. פרט לכך משמש הוואכטבטליון כמשמר טקסי במשרד ההגנה. כמו כן הוואכטבטליון מבצע את "הקעקוע הגדול" באירועים מיוחדים, ונוכח לעיתים גם בטקסי שבועת חיילי הבונדסוור. אף על פי שתפקידם העיקרי של חיילי הוואכטבטליון הוא טקסי בעיקרו, הם אמורים גם להגן על חברי ממשלת גרמניה במצבים של משבר אמיתי, ולפיכך עוברים אימוני חי"ר סדירים.
גיוס

חיילי הוואכטבטליון מגויסים מכל שלוש הזרועות של הבונדסוור (הצבא, דויטשה מרינה ולופטוואפה). הם לובשים מדים של כוחות היבשה, אולם מחזיקים ברשותם גם מדים של הצי וחיל האוויר. הם נבדלים משאר החיילים באמצעות תג כומתה שעליו האות W.
מכיוון שהוואכטבטליון הוא בעיקרו משמר כבוד טקסי, חייליו מחויבים להופעה חיצונית מכובדת ומרשימה. בין 1957–2009, לוואכטבטליון יכלו להתגייס רק גברים בגובה שנע בין 1.79 ל-1.93, עם בריאות טובה ומשקל גוף תקין. החל מ-2009 גם נשים יכולות להתגייס לוואכטבטליון, אולם החיילת הראשונה התגייסה רק ב-2011. באותה שנה הוקלו דרישות הגובה, ומאז יכולים להתקבל לוחמים או לוחמות שגובהם נע בין 1.75 ל-2.00. ב-2012 קיבלה לראשונה קצינה את הפיקוד על אחת ממחלקות הגדוד.
גם כיום מחויבים חיילי הוואכטבטליון לשמור על משקל תקין, ונאסר עליהם להרכיב משקפיים ולגדל זקן או שפם. חיילי הוואכטבליון נוהגים להתייחס לשלושת האיסורים הללו בהומור בתור "שלושת הב' אסורים" (verbotene drei Bs – keine Brille, kein Bart, kein Bauch).
גלריה

אנשי הוואכטבטליון מבצעים את "הקעקוע הגדול" מול משרד ההגנה ב-2002
הוואכטבטליון במשמר כבוד עבור אנגלה מרקל ואנטוניס סמאראס
אנשי הוואכטבטליון בהלווייתו של הלמוט שמידט
הוואכטבטליון מלווים את הזוג ברק ומישל אובמה בדרכם לאייר פורס 1
הקרב על מודלין

הקרב על מודלין (Modlin) היה אחד הקרבות בין צבא פולין לבין צבאה של גרמניה הנאצית בפלישת גרמניה הנאצית לפולין. מבצר מודלין היה המטה של צבא פולין עד לנסיגתו מזרחה. מ-13 בספטמבר עד ל-29 בספטמבר 1939, המבצר שימש כמעוז הגנתי לכוחות הלוחמים של פולין תחת הנהגתו של הגנרל ויקטור תומיי כנגד הפולשים הגרמניים. התנהלות הקרב דמתה מאוד להתנהלות המערכה על ורשה.
סדר הכוחות > גרמניה הנאצית

הכוחות הגרמניים כללו 3 קורפוסים:
הקורפוס ה-2 - בפיקודו של אדולף שטראוס:
דיוויזיית פאנצר "קמפף"
הדיוויזיה ה-32
קורפוס הפאנצר ה-14 - בפיקודו של גוסטב אנטון פון ויטרסהיים:
הדיוויזיה הממונעת ה-29
הקורפוס הממונע ה-15 - בפיקודו של הרמן הות:
הדיוויזיה הקלה ה-1
הדיוויזיה הקלה ה-2
עתודת הוורמאכט:
הדיוויזיה ה-213
הדיוויזיה ה-221
הדיוויזיה ה-228
סדר הכוחות > פולין

הכוחות הפולניים כללו 2 ארמיות:
ארמיית מודלין:
הדיוויזיה ה-8
הדיוויזיה ה-20
ארמיית לודז':
הדיוויזיה ה-2
הדיוויזיה ה-28
הדיוויזיה ה-30
הקרב

הכוחות הפולנים התגוננו בעזרת רכבת משוריינת שנקראה "שמיירץ'" ("מוות"), ובסוללת נ"מ שעבדה ללא הרף על מנת לפגוע במטוסי הלופטוואפה. הכוח הפולני נכנע במבצר מודלין ב-29 בספטמבר. היה זה מהכוחות הפולנים האחרונים שנכנעו במערכה בספטמבר. מספר ימים לפני כן, רוכוס מיש ניסה לערוך משא ומתן על כניעת הפולנים למרות שהיה פצוע. על כך זכה לעיטור צלב הברזל.
מבצר מודלין
ולנטינוס הקדוש

ערך זה עוסק בקדוש נוצרי שעל שמו חג ולנטיין. אם התכוונתם למייסד זרם הולנטיניזם, ראו .
ולנטינוס הקדוש הוא שמם של מספר קדושים נוצריים.
ולנטינוס שעל שמו יום ולנטיין

לפי אחת המסורות הנוצריות, חי ולנטינוס בתקופת הקיסר קלאודיוס השני גותיקוס, והשיא זוג צעיר בניגוד לפקודת הקיסר, שאסר על נישואי חיילים. הוא נתפס ונכלא בשנת 270 לספירה. לפני שהוצא להורג, הספיק להתיידד עם בת הסוהר האחראי עליו, ושלח לה מכתבים עליהם חתם "ולנטינוס שלך".
יום חגו, החל ב-14 בפברואר, נחגג כחג האהבה בתרבות המערבית ("יום ולנטיין"). ב-1969 בוטל מעמדו כקדוש על ידי הכנסייה הקתולית, בשל היעדר הראיות ההיסטוריות לקיומו, כחלק ממגמה כללית של ביטול קדושים שעצם קיומם הוטל בספק.
עם זאת, עדיין ממשיכים לחגוג את יום ולנטיין כחג אזרחי, והוא מקובל היום גם מחוץ לעולם הנוצרי.
הרמן בהם

| --- | --- |

בהם (מימין) במהלך סיור בווילהלמסהאפן
 לידה:  18 בינואר 1884 ריבניק, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 פטירה:  11 באפריל 1972 (בגיל 88) קיל, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מקום קבורה:  Nordfriedhof 
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  הצי הגרמני הקיסרי הצי הגרמני הקיסרי   רייכסמרינה רייכסמרינה   קריגסמרינה קריגסמרינה
 תקופת הפעילות:  1903–1945 (כ־42 שנים)
 דרגה:   גנרל-אדמירל
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת האזרחים הספרדית  מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
  צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה
 
הרמן בהם (בגרמנית: Hermann Boehm;‏ 18 בינואר 1884 – 11 באפריל 1972) היה אדמירל גרמני במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה

בהם נולד ב-18 בינואר 1884 בעיר ריבניק, שהשתייכה אז לקיסרות הגרמנית. העיר נמצאת כיום בתחומי פולין המודרנית. ב-1 באפריל 1903 הוא התגייס לצי הקיסרי הגרמני, ואת ההכשרה הבסיסית שלו עשה על האונייה "שטיין". ב-19 בספטמבר 1914 הועלה לדרגת קפיטן-לויטננט ופיקד על ספינות טורפדו שונות. הוא סולק מהצי ב-1919 עם פיזורו של הצי הקיסרי, אך הוחזר ב-1920 עם הקמתו של הרייכסמרינה. הוא מילא תפקידי מטה עד 1933.
ב-3 באוקטובר 1933 מונה למפקד האנייה "הסן" במשך שנה, ובסתיו 1934 הועלה לדרגת קונטר-אדמירל ומונה למפקד כוחות הסיור של חיל הים. מ-25 באוגוסט 1936 עד 3 באוגוסט 1937, במהלך השלבים הראשונים של מלחמת האזרחים בספרד, הוא פיקד על כוחות הצי הגרמניים מול חופי ספרד. ב-1 באפריל 1937 הועלה לדרגת ויצה-אדמירל ומונה למפקד הכוחות בים הצפוני. בתחילת 1938 הוא הועלה לדרגת אדמירל ומונה למפקד הצי (Flottenchef) – התפקיד השלישי במעלתו בצי הגרמני, המקביל למפקד צי הבית (Home Fleet) בצי הבריטי.
בעקבות קרב נהר לה פלטה הוא הוחלף בתפקיד על ידי וילהלם מרשל ונותר ללא תפקיד במשך מספר חודשים. בעקבות המערכה בנורווגיה באפריל 1940, הוא מונה למפקד כוחות הצי הגרמניים באזור והועלה לדרגת גנרל-אדמירל. במרץ 1943 הוא נקרא חזרה מנורווגיה, ובמאי של אותה שנה שוחרר משירות פעיל. מ-1 במרץ 1944 עד 31 במרץ 1945, הוא שימש כמפקח על תוכנית החינוך של הקריגסמרינה, לפני ששוחרר סופית מהשירות. הוא נפטר בביתו שבקיל ב-11 באפריל 1972 בגיל 88.
הציפור הכחולה (סרט, 1940)

| --- | --- |

 בימוי:  וולטר לאנג 
 הופק בידי:  דריל זאנוק 
 תסריט:  ארנסט פסקל 
 עריכה:  בוב בישוף 
 שחקנים ראשיים:  שירלי טמפל דיק מור Brandon Hurst אן טוד ת'רסטון האל אדווין מקסוול ג'סי ראלף ג'ין ריינולדס ליאונה רוברטס סטנלי אנדרוז סטרלינג הולוויי Cecilia Loftus גייל סונדרגארד נייג'ל ברוס ספרינג ביינגטון Al Shean אדי קולינס לורה הופ קרוז Johnny Russell ראסל היקס קלייר דו בריי 
 מוזיקה:  אלפרד ניומן 
 צילום:  ארתור סי. מילר, ריי רנאהאן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  15 בינואר 1940 
 משך הקרנה:  83 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט ילדים 
 הכנסות באתר מוג'ו:   bluebird
 דף הסרט ב־IMDb
 
שירלי טמפל (מיטיל), ג'וני ראסל (טילטיל) עם אדי קולינס (הכלב טיילו) בסצנה מהסרט
הציפור הכחולה (באנגלית: The Blue Bird) הוא סרט ילדים וסרט פנטזיה משנת 1940, בכיכובה של שירלי טמפל, בהפקת דריל זאנוק מאולפני המאה ה-20. הסרט ביקש להיות "תגובת נגד" של אולפני המאה ה-20 לסרט המצליח "הקוסם מארץ עוץ" של אולפני MGM (בכיכובה של ג'ודי גרלנד), שהופק שנה לפני כן. כמו "הקוסם מארץ עוץ", גם "הציפור הכחולה" הוא חלום המצולם בטכניקולור, כאשר המציאות הלא-חלומית מופיעה כפרולוג בשחור-לבן. הסרט מבוסס על המחזה "הציפור הכחולה" מאת מוריס מטרלינק. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר ולפרס אוסקר לאפקטים הטובים ביותר, אך היה כישלון קופתי. במאי הסרט היה ולטר לאנג ומלחין הפסקול היה אלפרד ניומן.
עלילה

עלילת הסרט מתרחשת בעת מלחמות נפולאון. הסרט פותח בפרולוג בשחור-לבן. הילדה, מיטיל (שירלי טמפל), מוצאת ציפור מיוחדת ביער ומסרבת להעניק אותה לשכנתה החולה אנג'לה. אמה ואביה מוטרדים מאוד מהתנהגותה האנוכית של בתם. בערב נקרא אב המשפחה לשירות צבאי במלחמה. באותו לילה חולמת מיטיל חלום ובו מבקרת אותה הפיה הטובה ברילון (ג'סי ראלף), הלוקחת אותה ואת אחיה (ג'רי ראסל) למסע לחיפוש ציפור האושר. כך מתחיל מסעם החלומי של הילדים, יחד עם הטובה ברילון, הכלב טיילו (Tylo), החתולה טיילט (Tylette) ואור המנורה, כולם נהפכו על ידי הפיה לדמויות אנושית בחלום. המסע החלומי מוביל את הילדים למקומות רבים ושונים, בהם ארץ העבר, היער (שעציו מפצירים בילדים לנטוש את ההרפתקה), בחיי עושר ובקרב תינוקות שטרם נולדו. המסע גורם למיטיל להעריך את האושר שבביתה ומשפחתה. עם בוקר מתברר שנחתם הסכם שלום והאב משוחרר. מיטיל מסכימה לתת את הציפור (שכעת, כאשר הצילום צבעוני, מבינים הצופים שהיא כחולה) לשכנתה אנג'לה.
עלילה > הבדלים בין הסרט למחזה

כל סיפור המסגרת על המלחמה, חייב המשפחה לפני החלום, האב המגויס והשכנה אנג'לה אינו קיים כלל המחזה והוא תוספת של הסרט. הדמות הראשית בסרט שונה, הוא מתמקד בעיקר במיטיל הבת, בעוד המחזה נוטה לשים במרכז את טילטיל הבן. האנוכיות של מיטיל אף היא אינה קיימת במחזה.
הערות שוליים

↑  פרסים ומועמדויות לפרס האוסקר ה-13
הרמן באואר

ערך זה עוסק באיש צבא גרמני. אם התכוונתם למורה, פקיד ואיש ציבור יהודי-הונגרי, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 ביולי 1875 קניגסברג, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 פטירה:  11 בפברואר 1958 (בגיל 82) אסן, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מדינה:  גרמניה 
 צאצאים:  Max-Hermann Bauer 
 השתייכות:  הצי הגרמני הקיסרי הצי הגרמני הקיסרי   רייכסמרינה רייכסמרינה
 תקופת הפעילות:  1892–1928 (כ־36 שנים)
 דרגה:  אדמירל
 תפקידים בשירות
 מפקד המבורג   מפקד I. Unterseebootsflottille   מפקד צי הצוללות   מפקד וסטפאלן   מפקד קייזר   מפקד אולדנבורג   מפקד נסאו   מפקד II. Torpedo-Abteilung
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
 צלב האבירים של צלב הברזל  מסדר העיט האדום דרגה 4 
 
הרמן באואר (בגרמנית: Hermann Bauer; 22 ביולי 1875 –  11 בפברואר 1958) היה מפקד שייטת הצוללות של הצי הגרמני הקיסרי במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה

באואר נולד ב-22 ביולי 1875 בקניגסברג, והצטרף לצי הקיסרי הגרמני כצוער באפריל 1892. הוא השלים את הכשרתו הבסיסית על סיפון הפריגטה-סיירת שטוש, לפני שלמד באקדמיה הימית בשנים 1892–1893. הוא המשיך את האימונים שלו על הספינה מולטקה והסיירת דויטשלנד. לאחר תקופה שנייה של לימודים באקדמיה הימית בשנים 1894–1895 הועלה באוור לדרגת אונטר-לויטננט צור זי ב-15 בספטמבר 1895 ולאחר מכן שירת על אוניית המערכה קורפירסט פרידריך וילהלם.
בשנת 1897 שירת באואר על הפריגטה פרוסן לפני שהועבר לסיירת הקלה פרינצס וילהלם כקצין סיפון. ב-12 באפריל 1899 הוא הועלה לדרגת לויטננט צור זי ולאחר מכן שירת כקצין שמירה על ספינת האימונים לטורפדו בליכר. מאוקטובר 1900 עד ספטמבר 1903 שירת כקצין פלוגה, קצין סיפון, קצין ראשון ולאחר מכן מפקד ה-II. Torpedo-Abteilung ("פלגת טורפדו 2"). באואר שירת במשך יותר משנה כמפקד ה-II. Torpedo-Abteilung, ובמקביל היה מפקד Torpedodivisionsbootes D9, סגן הדגל של II. Torpedobootsflottile, וסגן דגל ומפקד סירת הטורפדו S125. ב-1 באפריל 1904 הוא הועלה לדרגת קפיטן-לויטננט.
בין אוקטובר 1906 לספטמבר 1908 שירת באואר במחלקת בניית הספינות של משרד הצי הקיסרי, ולאחר מכן שירת כקצין ניווט על סיפון הסיירת "גנייזנאו". הוא הועלה לדרגת קורבטנקפיטן ב-16 באוקטובר 1909. הוא שירת כקצין ראשון של אוניית המערכה שלזיין במשך שנה, ולאחר מכן בילה שנתיים וחצי כשליש של המספנה הקיסרית בווילהלמסהאפן.
בין נובמבר 1913 למרץ 1914 פיקד באואר על הסיירת הקלה SMS המבורג. לאחר מכן הוא הועבר לזרוע הצוללות, שם שימש כמפקד I. Unterseebootsflottille, ובמהלך מלחמת העולם הראשונה שירת בתור Führer der Unterseeboote ("מפקד צי הצוללות") עד ה-4 ביוני 1917, וככזה הועלה לדרגת פריגטנקפיטן ב-16 באפריל 1915. ב-24 ביולי 1917 מונה למפקד אוניית המערכה וסטפאלן וב-14 באוקטובר 1917 הועלה לדרגת קפיטן צור זי. באואר קיבל את הפיקוד על אוניית המערכה קייזר ב-5 באוגוסט 1918, וקצת לפני סיום המלחמה פיקד גם על אוניות המערכה אולדנבורג ונסאו.
בין דצמבר 1918 למרץ 1919 חזר באואר לפקד על ה-II. Torpedo-Abteilung, לפני שעבר למספנה הימית בווילהלמסהאפן, בתחילה שימש כמנהל ציוד, לאחר מכן מאוקטובר 1919 כמנהל, וככזה הועלה לדרגת קונטר-אדמירל ב-1 באפריל 1922. מיוני עד ספטמבר 1923 היה באואר ראש הלשכה הכללית של חיל הים בפיקוד העליון הימי. ב-1 באוקטובר 1923 הוא הועלה לפיקוד על ה-Marinestation der Nordsee ובתפקיד זה הועלה לדרגת ויצה-אדמירל ב-1 בפברואר 1925. ב-5 באוקטובר 1928 מונה באואר לראש הפיקוד הימי, אך ב-30 בנובמבר 1928, עם קידומו לדרגת אדמירל, הוא פרש.
בזמן מלחמת העולם השנייה רצה להתנדב לשירות מילואים, אך הצבא לא גייס אותו בזמן המלחמה.
באואר נתפרסם בזכות חיבור הספר Das Unterseeboot ("הצוללת"), מסה על המבנה וההפעלה של הצוללות הגרמניות, שתורגם מאוחר יותר לאנגלית על ידי היימן ריקובר. הספר בתרגומו לאנגלית היה ספר הלימוד היסודי של צי הצוללות האמריקני.
באואר מת בביתו באסן ב-11 בפברואר 1958.
היהלום שבכתר (2019)

| היהלום שבכתר (2019)>  הפוסטר הרשמי של האירוע בכיכובם של ברון סטרומן, טייסון פיורי, ברוק לסנר וקיין ולסקז.מידע |
| --- | --- | --- |
ארגון: WWE
מותג (ים): Raw סמאקדאון
תאריך: 31 באוקטובר 2019
עיר: ריאד, ערב הסעודית
אולם: האצטדיון הבינלאומי המלך פהד
שיר (י) הנושא: "When Legends Rise" בביצוע גודסמאק
ספונסר (ים): Saudi General Sports Authority
סדרת אירועי שלם וצפה של ה-WWE
| גיהנום בכלוב | היהלום שבכתר (2019) | :NXT TakeOverWarGames |
סדרת אירועי ה-WWE בערב הסעודית
| סופר שואודאון(2019) | היהלום שבכתר (2019) | סופר שואודאון(2020) |
סדרת אירועי היהלום שבכתר
| 2018 | היהלום שבכתר (2019) | 2021 |
היהלום שבכתר (2019) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, ששודר בערוץ של ה-WWE Network. האירוע כלל את שני המותגים (Raw וסמאקדאון) ונערך ב-31 באוקטובר 2019, באצטדיון הבינלאומי המלך פהד שבריאד, ערב הסעודית. האירוע היה האירוע השני בסדרת אירועי היהלום שבכתר והרביעי תחת הסכם עשר השנים של ה-WWE בערב הסעודית, שנקרא "החזון הסעודי 2030".
תשעה קרבות התנהלו באירוע, כולל אחד שהתקיים במופע המקדים לאירוע. בקרב המרכזי, "השד" בריי וויאט ניצח את סת' רולינס בקרב ספירות בכל מקום אשר לא היה יכול להיעצר משום סיבה כלשהי וכתוצאה מכך זכה באליפות האוניברסלית. עוד ברשימת הקרבות, ברוק לסנר ניצח את קיין ולסקז בהכנעה ושמר על אליפות ה-WWE, המתאגרף טייסון פיורי ניצח את ברון סטרומן בספירת חוץ, ונטליה ניצחה את לייסי אוואנס בהכנעה בקרב היאבקות מקצועית הנשים הראשון אשר נערך על אדמת ערב הסעודית.
האירוע קיבל ביקורות חיוביות בקרב המבקרים והצופים; הקרבות אשר זכו לשבחים הרבים ביותר היו קרב הזוגות מרובה המשתתפים, קרב על אליפות ארצות הברית, קרב חמישה נגד חמישה וקרב היחידים בין מנסור לסזארו. מנגד, הקרב בין לסנר לוולסקז והקרב בין פיורי לסטרומן לא דורגו כלל, כשהקרב על האליפות האוניברסלית זכה לביקורות מקוטבות. קרב הנשים קיבל גם הוא ביקורות מעורבות על הכתיבה והמשמעות של הקרב, בעוד שהקרב נחשב לממוצע באיכותו.
הפקה > רקע

ב-5 במרץ 2018, ה-WWE ורשות הספורט הסעודית פרסמו את אירוע הרויאל ראמבל הגדול ביותר, אירוע בשידור ישיר שייערך ב-27 באפריל 2018, באצטדיון הבינלאומי "המלך עבדאללה" בג'דה שבערב הסעודית. ב-17 בספטמבר 2018, ה-WWE ורשות הספורט הסעודית הודיעו על אירוע נוסף בשם "היהלום שבכתר", אירוע אשר יתקיים ב-2 בנובמבר באצטדיון הבינלאומי המלך פהד שבריאד, ערב הסעודית. האירוע הוא חלק מהסכם חוצה פלטפורמות של עשר שנים בין ה-WWE לבין רשות הספורט הסעודית כאות תמיכה בתוכנית הרפורמית החברתית והכלכלית של המדינה, הנקראת "החזון הסעודי 2030". ב-27 בספטמבר, אתר ה-WWE הערבי הודיע על קיום אירוע היהלום שבכתר בפעם השנייה אשר ייערך בשנת 2019 ב-31 באוקטובר באצטדיון הבינלאומי המלך פהד.
ב-27 בספטמבר, נודע שהאלק הוגאן ואנדרטייקר ייקחו חלק באירוע. לעומת זאת, אנדרטייקר לא הופיע באירוע עצמו, אך הוא הופיע במצעד הפתיחה הגדול בריאד.
אירוע

| --- | --- |

תפקיד:: שם:
צוות השידור באנגלית: מייקל קול
צוות השידור באנגלית: קורי גרייבס
צוות השידור באנגלית: ביירון סקסטון
צוות השידור בערבית: פייסל אלמוסייב
צוות השידור בערבית: ג'וד אלדג'אני
כרוז: גרג המילטון
שופטים: שון בנט
שופטים: ג'ון קון
שופטים: דריק מור
שופטים: אדי אורנגו
שופטים: צ'אד פטון
מראיין: ביירון סקסטון
פאנל לפני האירוע: צ'ארלי קארוסו
פאנל לפני האירוע: סקוט סטנפורד
פאנל לפני האירוע: בוקר טי
פאנל לפני האירוע: דייוויד אוטונגה
אירוע > מופע מקדים

המופע המקדים הכיל קרב אחד בודד, שהיה קרב באטל רויאל בן 20 משתתפים, שהמנצח בו יתחרה נגד AJ סטיילס בקרב על אליפות ארצות הברית מאוחר יותר באותו הערב. לקראת אמצע הקרב, לאחר שגם R-טרות' וגם סוניל סינג הודחו מקרב הבאטל רויאל, R-טרות' הצמיד את סוניל סינג על רמפת הכניסה וזכה באליפות 24/7. בסיום, אריק רואן הדיח את לוק הארפר, מה שאיפשר להומברטו קאריו להדיח את רואן, לנצח בקרב ולקבל קרב על אליפות ארצות הברית בהמשך האירוע.
אירוע > הקרב המרכזי

בקרב המרכזי, סת' רולינס הגן על האליפות האוניברסלית נגד "השד" בריי וויאט בקרב ספירות בכל מקום שלא היה יכול להיעצר משום סיבה כלשהי. לפני שהקרב החל, מייקל קול הסביר שבמידה והשד ינצח, חגורת האליפות תועבר איתו יחדיו לסמאקדאון. כשהקרב החל, וויאט ביצע על רולינס את מהלך "האחות אביגיל" על שולחן השדרנים. מנגד, רולינס תקף את וויאט מחוץ לזירה בעזרת מכות כיסא, מה שהשאיר אותו מרותק לאחד משולחנות השדרנים. בזמן שרולינס ניסה לבצע על וויאט את מהלך ה-Flying elbow drop, האחרון דחף את רולינס מהחבל העליון, וכתוצאה מכך הוא נפל על השולחנות שהונחו מחוץ לזירה. השניים התקוטטו ביניהם על רמפת הכניסה לאולם, כשרולינס ביצע על וויאט סדרת מהלכי סטומפ, כשהאחרון הצליח לצאת מכל ניסיון הצמדה שבא לאחר מכן. בסיום, רולינס ביצע על וויאט את מהלך הסופרקיק, שכתוצאה מכך נפל אל תוך ציוד החשמל מאחוריו, מה שגרם לסדרת קצרים חשמליים. כשרולינס ניסה להזיז את הציוד כדי למצוא את וויאט, ניצוץ הפתיע אותו. לפתע, מאחוריו הופיע וויאט, שבתגובה ביצע על רולינס את מהלך המנדיבל קלאו ו"האחות אביגיל", שהספיקו לו כדי לנצח בקרב ולזכות באליפות האוניברסלית.
ביקורות

האירוע קיבל ביקורות חיוביות בקרב המבקרים והצופים. בעוד שהאירוע זכה לשבחים על כך שהיה יותר טוב מהאירועים הקודמים של הארגון בערב הסעודית, הקרב בין לסנר לוולסקז והקרב בין פיורי לסטרומן לא דורגו כלל. בנוסף, הקרב על האליפות האוניברסלית זכה לביקורות מקוטבות, במיוחד בנוגע להחלטה לתת לוויאט לנצח באירוע זה במקום לעשות זאת קודם לכן באירוע גיהנום בכלוב.
ג'ק קרוסבי ואדם סילברסטיין מה-CBS Sports נתנו ביקורת מאוזנת לאירוע, כשהם שיבחו את הקרב בין מנסור לסזארו. הם העניקו לקרב בין לסנר לוולסקז ולקרב בין פיורי לסטרומן ציון C, כשם אמרו לגבי הראשון ש"זה היה כישלון לא לתת לוולסקז רגע מיוחד" ובנוגע לקרב האחר אמרו ש"הקרב לא היה אמור להיות טוב, אבל פיורי עשה כמיטב יכולתו".
ג'ייסון פאוול מהאתר Pro Wrestling Dot Net טען שהאירוע היה הטוב ביותר של ה-WWE על אדמת ערב הסעודית. ולסקז ופיורי חדשים לעולם ההיאבקות המקצועית וזה מה שעשה את הקרבות שלהם "יותר מעניינים" מהאירועים הקודמים של הארגון בערב הסעודית, לעומת זאת, זה לא התחבר באירוע עצמו לטענתו. הקרב בין פיורי לסטרומן היה "חלש ונשכח", בעוד שהארגון החליט לשמור על דמותו של ולסקז באופן "בטוח". פאוול אהב את ההחלטה לתת ל-O.C. לנצח בקרב הזוגות מרובה המשתתפים. הוא נהנה מכך ש"השד" הפך לאלוף האוניברסלי החדש, אך לא אהב את כל מה שקשור לקרב המרכזי שלו, כשתיאר אותו כ"קרב שהתדרדר ככל שהוא התקדם".
טים פיורואנטי, מאט וילנסקי ומארק ראימונדי מ-ESPN כתבו שאיבוד התואר של רולינס ל"השד" בריי וויאט הותיר אותו ב"שטח הפקר" בצורה שבה הוא גם לא זכה לתגובות מהקהל וגם איבד מהמומנטום שלו, בנוסף לכך שקרב זה ששימש כקרב המרכזי היה ארוך למדי וכלל תאורה עלובה. קרב הצוותים בין הוגאן לפלייר היה שווה צפייה רק בשל העובדה שהשניים היו מעורבים בקרב, והקרב נועד לקדם את ריינס, שלא היה מעורב בעלילה משמעותית מזה חודשים רבים. על טייסון פיורי אמרו שהוא לא היה גרוע בקרב, אך על סטרומן מתחו ביקורת שהוא לא תיפקד כלל כ"מפלצת" שהוא אמור להיות. הקרב בין סטיילס לקאריו היה "מבדר", אך הקהל לא הביע עניין בקרב זה כלל.
העיתונאי של Wrestling Observer Newsletter, דייב מלצר, דירג את הקרב בין סזארו למנסור ואת קרב הצוותים בין הוגאן לפלייר בציון הגבוה ביותר עם 3.75 כוכבים. הקרב הבא עם הציון הגבוה ביותר לטעמו היה הקרב על אליפות ארצות הברית. לקרב על אליפות ארצות הברית העניק 2 כוכבים. הקרבות שדורגו נמוך ביותר היו פיורי נגד סטרומן עם ציון 0, ולסנר נגד וולסקז עם ציון שלילי של 1-.