זיכרונות נעים ביי
אותנטיות

בשנת 1983, החברה ההיסטורית הטורקית (אנ') (ארגון הקשור בהכחשת רצח העם הארמני) פרסם חיבור, שכיום נחשב מפוקפק, בשם "Ermenilerce Talat Pasa’ya Atfedilen Telgraflarin Gercek Yüzü" מאת שינאסי אורל (Şinasi Orel) וסורֶייה יוג'ה (Süreyya Yuca). ב-1985 יצאה מהדורה אנגלית בשם "The Talat Pasha Telegrams: Historical Fact or Armenian Fiction" ("מברקי טלעת פאשה: עובדה היסטורית או בדייה ארמנית"). בהקדמה למהדורה זו, כתבו המחברים כי המושג "רצח עם" (גנוסייד) והמושג "מעשי טבח" נעשה בהם שימוש שגוי כדי להגדיר את רצח העם הארמני (שאותו תיארו המחברים כ"טענה" ארמנית וכ"הוצאת לשון הרע מכוונת כלפי טורקיה"), ושהמסמכים הכלולים ב"זיכרונות נעים ביי" היו זיופים, שבמשך יותר מ-60 שנה שימשו כבסיס להאשמות הללו בדבר רצח עם וטבח.
ההיסטוריון הצרפתי איב טרנו (אנ'), שהשתתף בטריבונאל העממי הקבוע (אנ') ב-1984, טוען כי שמברקים אלה "אומתו על ידי מומחים...[אולם] הם נשלחו בחזרה לאנדוניאן בלונדון ואבדו".
ההיסטוריון והאקן דאדריאן טען ב-1986 כי הנקודות שהובאו על ידי היסטוריונים טורקים הן מטעות והגיב על הסתירות שהן העלו.
ההיסטוריון הסקוטי ניל פרגוסון, פרופסור להיסטוריה באוניברסיטת הרווארד, וכן ריצ'רד אלברכט בין השאר, מצביעים גם הם על העובדה כי בית המשפט לא ערער על האותנטיות של המברקים ב-1921 – שאף לא הוצגו כראיות בבית המשפט – ושהבריטים תפסו עוד מברקים רבים שבאופן ישיר "הפלילו חילופי דברים בין טלעת ובכירים טורקים אחרים", וש"אחד המומחים המדעיים המובילים, והאקן דאדריאן, ב-1986, אימת את המסמכים כמברקים אותנטיים שנשלחו על ידי [...] טלעת פאשה". לכך הוא מוסיף:הפגמים הללו קשורים בחישובים שגויים, תארוכים שגויים, המרות שגויות של תאריכים מסגנון ישן לחדש, ועריכה רשלנית, למרות נגישותם של משאבים מגוונים, ובכללם סיוע של צוות שסופק על ידי "החברה ההיסטורית הטורקית" – שבתוך אי הסדר של שביתת הנשק לא היו אפשריים ולא ניתן היה לממן אותם, לא על ידי נעים ולא על ידי אנדוניאן. מלבד היותן נסיבתיות ולא מרכזיות, בעיות כאלו הן מוגבלות/מקומיות לטבעו המסורבל של החומר עצמו. טיעון הזיוף נמצא רופף, מאחר שהמקרים הספורים שעליהם הטיעון מבוסס, כוללים לא יותר מחריגות בלבד. אולם חריגה אינה גובלת בזיוף. זיוף מבוסס על כישורים, זהירות, ומעל לכל מידת מה של תחכום שמשולבים לצורך מניעת טעויות. קיומן וגילוין הפשוט של פגמים כאלה בחומר הנבחן, מקלים כנגד האשמה הזו. אכן, אף זייפן בעל ערך היה מייצר חומר כל כך לא שלם וכל כך פגום עם פגמים גסים; ניתן היה בקלות להימנע מהם על ידי כל אחד שהיה רוצה לזייף. יתר על כן, מערכת ממשלתית הידועה בשל שיטותיה הלא-קבועות של דוחות, אינה יכולה להיחשב חפה מאי-סדרים כאלה. מלבד זאת, עוסקים כאן בפרוטוקולים סודיים ביותר באמצעה של "מלחמה גדולה", שהחלה בה ונוהלה על ידי מפלגה פוליטית שהסתמכה על הסחות והסוואה לצורך מימוש תוכניותיה הסודיות; חריגה מהסדר היא חלק אינטגרלי ממנטליות כזאת".
ההיסטוריון הטורקי טאנר אקצ'אם (אנ') מצביע על נקודות דמיון בין המברקים שפורסמו על ידי אנדוניאן למסמכים עות'מאניים קיימים. בספר שפרסם ב-2016 בשם "זיכרונות נעים אפנדי ומברקי טלעת פאשה", הוא טוען כי הזיכרונות והמברקים הם אמתיים. אקצ'ם טוען שמהלך המחקר שלו הוא גילה מידע ומסמכים רציניים חדשים התומכים בטענתו. אקצ'ם מסכם אותם כך:
אכן היה קצין עות'מאני בשם נעים אפנדי. המסמכים העות'מאניים המקוריים שמוכיחים זאת קיימים, וכמה מהם מפורסמים בספרו של אקצ'אם.
ישנו חיבור אוטוביוגרפי ששייך לנעים אפנדי. עותקי המיקרופיש שלו, אותם כתב בעות'מאנית בכתב ידו, הם כעת בידיו של אקצ'אם. בספרו הוא מציג את הדפים הללו כפי שהם.
החיבור האוטוביוגרפי הוא אותנטי והחומר שהוא מספק הוא נכון. ניתן למצוא מסמכים בארכיונים העות'מאניים המתייחסים אל אותם אירועים ואנשים שמתייחס החיבור.
ההיסטוריונים הטורקים שינאסי אורל וסורֶייה יוג'ה טענו כי השימוש בנייר שורה במברק מצביע על כך שהמסמך מזויף, מכיוון, שלדבריהם, הביורוקרטיה העות'מאנית לא עשתה שימוש בנייר שורה. אקצ'אם מציג ראיות לכך שבמשך תקופת זמן ספציפית זו הביורוקרטיה העות'מאנית כן עשתה שימוש בנייר שורה וישנם מסמכים רבים בארכיונים העות'מאניים המראים שהסוכנויות הרבות של משרד הפנים הזמינו נייר שורה.
המברקים שנעים אפנדי מכר לאנדוניאן כוללים קודים בעלי שתיים ושלוש ספרות. אורל ויוג'ה טוענים שבמשך שנות המלחמה הממשלה העות'מאנית השתמשה רק בטכניקות קוד הכוללות קודים בעלי ארבע וחמש ספרות. לפיכך, הם אומרים, המברקים היו מזויפים. אקצ'אם מציג ראיות לכך שבמשך שנות המלחמה הממשלה העות'מאנית השתמשה בקודים מספריים הכוללים קבוצות ספרות שונות כדי לשלוח פקודות במברקים. הטקסטים שהוא גילה בארכיונים העות'מאניים עשו שימוש בסדרה של קודים בעלי שתיים, שלוש, ארבע וחמש ספרות.