stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צלחות דוד

"צלחות דוד" (באנגלית: The David Plates) הוא כינוין של תשע צלחות עשויות כסף, בשלושה גדלים שונים, שהתגלו בקפריסין והמתוארכות למחצית הראשונה של המאה ה-7 לספירה. הצלחות מציגות תיאורים מחיי דוד המלך וסגנונן מהוות דוגמה לשילוב שבין התרבות הנוצרית לפאגאנית באמנות הביזנטית. הצלחות נמצאות באוסף מוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק ובמוזיאון קפריסין, בניקוסיה.
קבוצת הצלחות התגלתה בעיר קרוואס (Karavás) שבצפון קפריסין בשנת 1902. לצד קבוצת הצלחות, התגלו במקום זה, עד שנת  1917, קבוצה שלמה של כלים ותכשיטים ביזנטיים עשויים כסף וזהב. הצלחות נושאות חותמות המתארכות את יצירתן בין השנים 613-630, בתקופת שלטונו של הרקליוס, קיסר האימפריה הביזנטית. הקומפוזיציות של התיאורים עושות שימוש ברגיסטרים לשם הדגשת הנראטיב והדגשת חשיבות הדמויות המרכזיות. בייחוד הדבר בולט בתיאור הקרב בין דוד לגוליית. התיאורים מצטיינים באפיון מדוקדק של תווי פנים, שאיננו שכיח בתקופה הביזנטית. בייחוד בולט הדבר בתיאור דמותו של דוד. חוקרים כגון סוזן ספין אלכסנדר (Suzanne Spain Alexander) העלו במחקרם את הטענה כי מקור הצלחות הוא בשנים 628-629 בקונסטנטינופול והן הוזמנו לציון ניצחונו של הקיסר על האימפריה הסאסאנית. לפיכך מקורן של הצלחות עשוי להיות בסדנה הקשורה לקיסרות בקונסטנטינופול באופן ישיר.
מערך נראטיבי בן תשעה פריטים מכסף הוא ייחודי לתקופה הביזנטית. קורט ויצמן (Kurt Weitzmann) העלה את ההשערה כי מקור המודל של מערך כזה הוא בהשפעה מאמנות עיטורי כתבי יד, על אף הייחודיות של התיאורים. יש להניח כי הצלחות נבנו כמערך שלם שמרכזו הוא הצלחת הגדולה ביותר המציגה את הקרב בין דוד לגוליית, וסביבה מאורגנות שאר הצלחות בהתאם לסיפור המקראי. ייתכן אף שסידור הצלחות תוכנן ליצור את האות היוונית X, המסמלת את ישו.
חוקרים שהתמקדו באיקונוגרפיה של דימויים אלו הצביעו על האופן שבו שולבו דימויים מן המקרא עם סמלים וצורות ביטוי הלקוחים מן המסורת היוונית-רומית הפגנית. בתיאור הצגתו של דוד בפני שאול, לדוגמה, מתוארות הדמויות על רקע מבנה העשוי משני צמדי עמודים בסגנון קורינטי, הנושאים אפריז וקשת. למרות השטיחות של התיאור מבנה זה מופיע בשתי צלחות נוספות כחלק מקונבנצייה של תיאור קדושה ומלוכה. ארנסט קיצינגר, לדוגמה, השווה את תיאור זה לתיאור הקיסר תאודוסיוס הראשון על גבי צלחת כסף מן האקדמיה להיסטוריה במדריד (ראו תצלום). השוואה זו, טוען קירצגר, מאירה את הצד החילוני בתיאור שהוא דתי מעיקרו.
| נושא התיאור | פרטים | תמונה |
| --- | --- | --- |
| הקרב בין דוד לגוליית | קוטר 49.5 ס"מ, אוסף מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, ניו יורק. |  |
| משיחת דוד בידי שמואל | קוטר 26.7 ס"מ, אוסף מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, ניו יורק. |  |
| הצגת דוד בפני שאול | קוטר 26.7 ס"מ, אוסף מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, ניו יורק. |  |
| חימושו של דוד | קוטר 26.7 ס"מ, אוסף מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, ניו יורק. |  |
| נישואי דוד ומיכל | קוטר 26.7 ס"מ, אוסף מוזיאון קפריסין, ניקוסיה. |  |
| זימונו של דוד | קוטר 14 ס"מ, אוסף מוזיאון קפריסין, ניקוסיה. |  |
| העימות בין דוד לאליאב | קוטר 14 ס"מ, אוסף מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, ניו יורק. |  |
| דוד נלחם בדוב | קוטר 14 ס"מ, אוסף מוזיאון קפריסין, ניקוסיה.  ניו יורק. |  |
| דוד נלחם באריה | קוטר 14 ס"מ, אוסף מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, ניו יורק. |  |
הערות שוליים

↑  Suzanne Spain Alexander, "Heraclius, Byzantine Imperial Ideology, and the David Plates", Speculum, 1977
↑  ראו: Weitzmann, Kurt. "Prolegomena to a Study of the Cyprus Plates." Metropolitan Museum Journal, Vol. 3 (1970).
↑  ראו: Masterwork of Byzantine Art THE DAVID PLATES: The Story of David and Goliath, The Metropolitan Museum of Art,  2001
↑  ראו: E. Kitzinger, Byzantine art in the making: main lines of stylistic development in Mediterranean art, 3rd-7th century Cambridge, 1977, pp. 110-111
צלורידים

| צלורידים |
| --- | --- |
 טייניקולגראוס
תקופה
יורה עליון, 153–150 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
קבוצה:: דינוזאוריה
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: צלורידים
סוגים
 Coelurus  Tanycolagreus  Ornitholestes
שם מדעי
 Coeluridae ‏מארש, 1881

קואלוריים (שם מדעי: Coeluridae) היא משפחת דינוזאורים טורפים שנעו על 2 רגליים וחיו בתקופה יורה עליון לפני 153-150 מיליון שנה. מאובניהם נמצאו בכמה אזורים באמריקה הצפונית.
יצורים אלו היו טורפים זריזים בעלי זנב ארוך והיו מאבותיהם הרחוקים של הטירנוזאוריים. לחלקם היו ציצות על ראשם. ככל הנראה הם חיו ביערות וצדו במארבים יצורים קטנים יותר.
סוגים

במשפחה זו היו רק 3 סוגים, אך ישנם חוקרים המשייכים הנה יצורים נוספים:
קואלורוס (Coelurus)
טייניקולגראוס (Tanycolagreus)
אורניתולסט (Ornitholestes)
קלריסה מונגר באדגר

| --- | --- |

 לידה:  20 במאי 1806 Madison, ארצות הברית 
 פטירה:  14 בדצמבר 1889 (בגיל 83) Madison, ארצות הברית 
 יצירות ידועות:  Floral belles from the green-house and garden 
 בן או בת זוג:  Milton Badger 
 
קלריסה מונגר באדגר (באנגלית:Clarissa Munger Badger‏: 20 במאי 1806 – 14 בדצמבר 1889) הייתה מאיירת בוטנית אמריקאית באמצע המאה ה-19 הידועה בעיקר בשלושה כרכים של ציורי פרחים בליווי שירה. היא ציירה גם על טקסטיל.
ביוגרפיה > משפחה

קלריסה מונגר נולדה במזרח גוילפורד, קונטיקט, בשנת 1806 לג'ורג' מונגר, צייר וחרט דיוקנאות, ופרנל קלסי מונגר. קלריסה, אחיה הבכור ג'ורג' ואחותה הצעירה קרוליין הפכו כולם לאמנים, כאשר קרוליין מתמחתה בפורטרטים כמו אביה וקלריסה באמנות בוטנית.
בשנת 1828 נישאה לכומר מילטון באדגר, כומר הכנסייה הדרומית באנדובר, מסצ'וסטס ומאוחר יותר מונה למזכיר של אגודת המיסיונרים האמריקאית, עבודה שחייבת אותו לבלות במערב ארצות הברית. היו להם חמישה ילדים, מתוכם שניים שרדו עד הבגרות, שניהם הפכו לרופאים. [6] מילטון חלה והזוג חזר למדיסון שבקונטיקט, שם הוא נפטר בשנת 1873.
ביוגרפיה > יצירה

בשנת 1848, קלריסה מונגר באדגר פרסמה באופן פרטי ספר: "פרחי הטבע עם שירה נבחרת". זה היה מאסף של שירה מאת ויליאם קאלן בראיינט, לידיה סיגורני, מרי האוויט ואחרים שאוירו ב-13 מציורי הפרחים שלה. ייתכן שהכרך הזה סיפק מודל לספרה מ-1859 פרחי בר משורטטים מהטבע (הידוע באופן לא רשמי בשם "פרחי הבר של אמריקה"), שאויר עם 22 לוחות של פרחים בודדים. הוא כלל גם שירים, שנכתבו על ידי קלריסה באדגר עצמה, יחד עם שיר מבוא מאת סיגורני. הלוחות שוכפלו באותה תקופה באופן נרחב, ותרמו למוניטין של באדגר כאמנית בוטנית ממדרגה ראשונה.
בספרה משנת 1859 בשיריה היא מגלמת את הפרחים. היא כתבה בגוף ראשון, וגרמה לכך שהפרח ששורטט בעמוד הבא "מספר" לקורא את קורות חייו.
ספרה השלישי של קלריסה, "פרחי הבית והגן", ראה אור בשנת 1867 עם 16 לוחות ליטוגרפיות בצביעת יד, המציגות בדרך כלל שניים או שלושה פרחים באשכולות או זרי פרחים. כמו בספרה הראשון, ציורי הפרחים לוו בשירה, במקרה זה שירים על הפרחים המתוארים.
הסגנון שלה היה שונה מעמיתיה הגברים. חלק מהיצירות שלה מתמקדות בפרח יחיד, אך פעמים רבות היא הייתה כוללת פרחים רבים יחדיו. הדבר נעשה לעיתים רחוקות שכן רבים מציורי התקופה נועדו לחקר צמח בודד ולא כקבוצה.
היאתיארה כל צמח בכמות גדולה של פרטים ונשארה נאמנה לדמות בטבע ככל שיכלה. היא השתמשה בצללים ובצבעים כדי ליצור ניגודים ולגרום לפרחים להיראות כמו חיים.
באדגר ציירה את פרחיה גם על טקסטיל. אלה, כמו האיורים שלה, דומים מאוד למראם בחיים.
הערות שוליים

↑  Clarissa Munger Badger (1806-1889) - Find A Grave..., www.findagrave.com (באנגלית)
↑  Bowman, Mira Chittenden, and Marjorie Lee Chittenden. "The Munger Sisters". Philip S. Platt, ed., Madison's Heritage. Madison, CT: Madison Historical Society, 1964.
1 2  The Art of Gilbert Munger (1837-1903): User Guide, gilbertmunger.org
↑  Coe, D.B. "Milton Badger". The Congregational Quarterly, vol. 17, no. 1 (January 1875), pp. 11-12.
↑  Harvard Mirador Viewer, iiif.lib.harvard.edu
| --- | --- |
בקרת זהויות :  DSI: 5699  LCCN: n2009165157  VIAF: 102951714   WorldCat (עם VIAF): 102951714 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קלריסה מונגר באדגר".
קלריתיים

| קלריתיים |
| --- | --- |
 טריכודית אצילית
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: חיפושיות
תת־סדרה:: Polyphaga
משפחה:: קלריתיים
שם מדעי
 Cleridae ‏לטריי, 1802

הקלריתיים (יוספיתיים) (שם מדעי: Cleridae) הם משפחה בסדרת החיפושיות. ידועים בערך 3,600 מינים ברחבי העולם. בישראל נמצאים כ-20.
אורך גופם נע מ-6 עד 18 מ"מ, הם שעירים, ובעלי הופעה צבעונית. הקלריתיים מתהדרים לעיתים בצבעים מתכתיים. המחושים מסתיימים באלה, או שהם משוננים. הם מיטיבים לרוץ ולעוף.
הקלריתיים הם אחת המשפחות המגוונות בקרב החיפושיות, והם מצויים בבתי גידול שונים.
תזונה

הבוגרים והזחלים טורפים חרקים, בעיקר זחלים שלהם.
בני המשפחה מצויים לרוב על פרחים, אך ניתן גם למצוא אותם על עצים נגועים בפרוקי-רגליים, הניזונים ממוהל הצמחים, אותם הבוגרים והזחלים טורפים. המשפחה הזאת ידועה כבעלת ערך רב בוויסות אוכלוסיות של פרוקי רגליים כאלה.
ישנם מינים שהתמחו בטריפת זחלי דבורים.
מינים רבים מהסוגים Phyllobaenus ו-Isonhydnocera מצויים על צמחים עשבוניים. הזחלים ניזונים בעיקר מצרעפציות. הבוגרים טורפים חרקים שונים המצויים על הצמח.
זחלים מהסוג טריכודית הם טורפים ו/או טפילים של צרעות, דבורים וחרגוליים.
מינים מהסוג Necrobia טורפים וגם ניזונים מחומר אורגני מת. הם מצויים על עצמות, עור מת ופגרים של דגים וחיות שונות.
רשימת מינים בישראל (רשימה חלקית)

הסוג טריכודית Trichodes (יוספית)
טריכודית סורית Trichodes syriacus
טריכודית אצילית Trichodes nobilis
טריכודית הפסים Trichodes affinis
טריכודית 4 הנקודות Trichodes quadriguttatus
הערות שוליים

↑  השם הוחלף על ידי האקדמיה ליוספיתיים
↑  הודעת האקדמיה ללשון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283941305171  NKC: ph517005
קונאד קר

קונאד קר (בגאלית סקוטית: Connad Cerr - "קונאד השמאלי"; נפטר בשנת 629 או 630) היה מלך דאל ריאטה בראשית המאה השביעית.
קונאד מלך כשנתיים במקביל לקודמו אאוכייד בוייד, החל משנת 627 לערך ועד פטירתו בשנת 629 או 630. קונאד היה בנו של קונאל מק קומגאל או של אאוכייד בוייד, ומלך במקביל לאאוכייד בוייד במשך כשנתיים.
קונאד הוכתר כמלך דאל ריאטה לאחר ניצחונו על פיאכנאה מק דמיין, מלך אולייד בקרב ארד קוראן. קונאד נהרג בקרב פיד אואין - בקרב כנגד דאל נ'ארדיידי (שבט אראיידי) שבראשו עמד מאל קאך, אחיו של קונגאל קאך. על פי "דברי ימי אלסטר" נהרג דונאד בשנת 629, ואילו על פי "דברי ימי טיגרנאך" נהרג בשנת 630. לאחר מותו המשיך בוייד למלוך לבדו על דאל ריאטה.
בנו של קונאד, פרכאר מק קונאד מלך על דאל ריאטה.
קטיה אבשטיין

| --- | --- |

קטיה אבשטיין באירוויזיון 1970
 לידה:  9 במרץ 1945 (בת 79) Gilów, Lower Silesian Voivodeship, רפובליקת פולין 
 שם לידה:  Karin Ilse Witkiewicz 
 שם במה:  Katja Ebstein 
 מוקד פעילות:  ברלין 
 תקופת הפעילות:  מ-1969 
 סוגה:  מוזיקת שלאגר 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 בן או בת זוג:  Klaus Überall (1979–29 באוקטובר 2008) 
 פרסים והוקרה:  Goldene Stimmgabel (1983)  צלב מסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 www.katja-ebstein.de
 פרופיל ב-IMDb
 
קטיה אבשטיין (בגרמנית: Katja Ebstein; נולדה ב-9 במרץ 1945) היא זמרת גרמנייה. ייצגה את גרמניה באירוויזיון בשנים 1970, 1971 ו-1980.
ביוגרפיה

אבשטיין נולדה בשלזיה תחתית וגדלה בברלין המערבית, לאחר התיכון היא למדה ארכאולוגיה ושפות רומאניות, בהיותה סטודנטית החלה לשיר במספר מועדונים וב-1964 החלה לעבוד עם ARD, רשת השידור הציבורית הגרמנית, לאחר מכן היא גם השתתפה בפסטיבל מוזיקה בבלגיה.
היא ייצגה את גרמניה בתחרות שירי האירוויזיון שלוש פעמים:
ב-1970 עם השיר "Wunder gibt es immer wieder" דורגה במקום השלישי.
ב-1971, שרה באירוויזיון את השיר "Diese Welt" וגם אז הגיעה למקום השלישי.
באירוויזיון 1980 הגיעה למקום השני לאחר ג'וני לוגן עם השיר "Theater".
ב-2005 יצא הספר "The Eurovision Song Contest - The Official History", הסוקר את ההיסטוריה של האירוויזיון. שם נכתב עליה שהיא האמנית שהצליחה ביותר בתולדות התחרות, למרות שמעולם לא זכתה בה.
ב-2007 הגיעה למקום השני בעונה השנייה של תוכנית הריקודים "Let's Dance".
ב-2008 קיבלה את עיטור מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה.
קישוט ביצים

ביצי פסחא אוקראיניות.
ביצת פסחא ממשחק גלגול הביצים במדשאת הבית הלבן, 1998
קישוט ביצים הוא עיסוק אמנותי שבו מעטרים ביצים. צורת הביצה החלקה והעגולה הופכת אותה לחומר גלם פופולרי לקישוט. כל ביצת ציפור יכולה להתאים לעיטור, אבל לרוב יעדיפו האמנים להשתמש בקליפה גדולה וקשיחה.
ביצי אווז, ברווז ותרנגול לרוב מרוקנים מתכולתם על ידי יצירת חור בתחתיתן. לאחר מכן מקשטים את הביצה, צובעים ומעצבים אותה בצורות שונות באמצעות טכניקות מיוחדות. בדרך כלל מורחים את הביצה המקושטת בלכה או בחלמון עם סיום העבודה. קישוט ביצים נפוץ במיוחד במדינות מזרח אירופה ומאפיין את חג הפסחא.
סוגים מסוימים של ביצים, כמו ביצי יען או אמו, הן גדולות וקשיחות מספיק, כך שניתן לגלף אותן בלי שהן ישברו. עיצובים בביצי אמו מנצלים את הניגודיות בין הירוק הכהה המנומר שבחוץ לבין הלבן שבתוכה.
האמן והתכשיטן הרוסי הנודע פטר קארל פברז'ה יצר ביצים העשויות מאבני חן ומתכות יקרות עבור הצארים של רוסיה, אלכסנדר השלישי וניקולאי השני ועוד אישים שונים ברוסיה. ביצי פברז'ה הללו מדמים סגנון של קישוט ביצים, אך למעשה הן עשויות מזהב ואבנים יקרות.
גם בתרבות הפרסית יש מסורת של קישוט ביצים אשר מתקיימת בזמן נקודת השוויון באביב. זמן זה מציין את ראש השנה הפרסי. בני המשפחה מקשטים יחד ביצים ומניחים אותן בקערה. יש האומרים כי מקור המסורת התרבותית הזו הוא בנצרות.
אמנים מודרניים רבים מעצבים ביצים באמצעות גילף או חריטה. יש כאלה המעצבים את הביצים בעזרת קישוט וצבעים או כיסוי הביצים באמצעות חומרים שונים החל מדף או בד וכלה בחומר פולימרי.
אמני הביצים מאוגדים בגילדה משלהם, "גילדת אמני הביצים הבינלאומית" אשר מקדמת מדיום אמנותי זה.
בארצות הברית ישנן תצוגות רבות בהן אמנים שונים מציגים את הביצים שלהם. בכל שנה בוחר הבית הלבן, בחג הפסחא, ביצה אחת מכל מדינה בארצות הברית.
ראו גם

ביצת פסחא
ביצת פברז'ה
קניון קוקס

| --- | --- |

 לידה:  27 באוקטובר 1856 וורן, ארצות הברית 
 פטירה:  17 במרץ 1919 (בגיל 62) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  קורניש 
 מקום לימודים:  בית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות 
 תחום יצירה:  ציור 
 הושפע על ידי:  ז'אן-לאון ז'רום 
 יצירות ידועות:  Study for Central Frieze - Law Reigns - in New York Appellate Courtroom 
 בן או בת זוג:  לואיז קוקס (1892–1919) 
 צאצאים:  אלין קוקס 
 חתימה:   
 
קניון קוקס (באנגלית: Kenyon Cox‏; 27 באוקטובר 1856 - 17 במרץ 1919) היה צייר, מאייר, סופר ומורה אמריקאי. קוקס היה מדריך רב השפעה וחשוב בליגת הסטודנטים לאמנות בניו יורק. הוא גם עיצב את לוגו הליגה.
ביוגרפיה

הוא נולד בוורן, אוהיו, בנם של ג'ייקוב דולסון קוקס והלן פיני קוקס. קוקס הצעיר למד אמנות באקדמיה לאמנות של סינסינטי בסינסינטי. לאחר ביקור בתערוכת המאה בפילדלפיה, החליט קניון כי לאקדמיה לאמנות בפילדלפיה יש הרבה יותר מה להציע לו מאשר לסינסינטי. קניון נרשם לאקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה בתקווה לקבל הדרכה טובה יותר ובסופו של דבר להבטיח לעצמו דרך ללמוד באירופה.
פריז

בשנת 1877 עבר קוקס לפריז כמו אמנים אמריקאים רבים בימיו כדי להיות חלק ממה שהוא האמין שהוא מעין רנסאנס שני באמנות. שם למד בסטודיו של קרולוס-דוראן ולאחר מכן אצל אלכסנדר קבנל וז'אן ליאון ג'רום באקול דה-ביו-ארטס. לאחר אמריקה, פריז נראתה לו גן עדן לאמנים.
בעודו באירופה, קוקס ניצל את ההזדמנות לטייל ברחבי צרפת ואיטליה ולראות את יצירותיהם של מאסטרי הרנסאנס. מאוחר יותר הוא כתב על מסעותיו באירופה שעשו לו יותר להרחבת ההשכלה ולהגדרת תפישות האמנות שלו מכל מה שקרה לו בעבר.
ניו יורק

בשנת 1882 עזב קוקס את פריז ועבר לניו יורק שם המשיך לצייר. הוא גם התחיל להכין איורים רבים. קניון התבסס היטב כמאייר מגזינים. האיורים שלו הגיעו לקהל רחב יותר מאשר ציוריו.
קוקס גם התחיל לכתוב ביקורת אמנותית (לא חתומה) ב"ניו יורק אוונט פוסט". עבודות כתיבה ועבודות אחרות הרחיקו את זמנו של קניון מציור, אך גם עזרו לו להתפרנס.
קוקס המשיך לחיות ולעבוד בניו יורק במשך רוב חייו. הוא הפך למורה משפיע וחשוב בליגת הסטודנטים לאמנות בניו יורק. בשנת 1900 הוא נבחר לאקדמיה הלאומית לעיצוב כעמית, והיה לאקדמאי מלא בשנת 1903.
קוקס היה אחד המייסדים ומזכיר הליגה הלאומית לאמנויות חופשיות, והיה חבר באגודת האמנים האמריקאים, האקדמיה הלאומית לעיצוב ובאקדמיה האמריקאית לאמנויות ומכתבים ושימש כנשיא האגודה הלאומית לציירי קיר בין השנים 1915–1919.
הוראה

קניון השפיע עמוקות על חייהם וקריירותיהם של תלמידיו, שכללו את הציירת מרדנה הינטשמן מפילדלפיה והאמן ג'רום מאיירס, שלמד אצל קוקס במהלך שנות הכשרתו הראשונות בליגת הסטודנטים לאמנות. אף על פי שמאוחר יותר מאיירס עבר דרך שונה מאוד בעבודתו האמנותית, הוא זכר בבירור את קוקס וציין זאת באוטוביוגרפיה שלו משנת 1940, "אמן במנהטן."
האמנות של קוקס הייתה שונה מאוד מסגנונות הקוביסטיים, הניו-אימפרסיוניסטים, הפאוסטיים, האקספרסיוניסטים והמודרניסטים שהופיעו במהלך חייו. הוא דגל ברישום קפדני ובצביעה מדויקת, ולעיתים קרובות השתמש באלגוריה ובסמליות כדי להציג את רעיונותיו. קניון קוקס צייר בצורה ריאליסטית וצבר מוניטין של ציורי נופים, דיוקנאות וז'אנר.
ציורי העירום האידיאליים והטיפול המסורתי שלו בנושאים קלאסיים יש להם מעט במשותף עם אמנות האוונגרד הפופולרית של ימינו. מאוחר יותר, בשנת 1912, כתב קוקס מאמר למוזיאון המטרופוליטן לאמנות בשם "שתי דרכים לציור". במאמר זה הוא מתאר את ההבדל בין האמנות הפיגורטיבית שעשה לבין האמנות המופשטת האופנתית יותר או האמנות הייצוגית. במאמר הוא כתב על הדעות הקדומות שחש כאמן פיגורטיבי מסורתי יותר. הוא כתב כי הדבקות בשמרנות אינה מבורות או גמחה מכוונת, אלא מידיעה כי אלה הדרכים היחידות שיובילו אותם - את האמנים הפיגורטיביים - ליעד שלהם.
קוקס ניסה לשכנע את עולם האמנות ואת הציבור להעריך שוב את האמנות המסורתית והייצוגית. כתביו בנושא הפכו פופולריים מאוד; אולם אמנותו לא עשתה זאת.
ציורי קיר

קניון קוקס החל להתמקד יותר בציורי קיר לאחר התערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893 בשיקגו. קוקס צייר ציורי קיר בבנייני הקפיטול הממלכתיים של דה מוין, סנט פול ומדיסון וכן בבתי משפט, ספריות ובנייני מכללות. בשנים 97–1896 קוקס צייר ציורי קיר בספריית הקונגרס בוושינגטון הבירה. קוקס גם יצר פסיפסים רבים למקומות כמו בניין הקפיטול של מדינת ויסקונסין.
בשנת 1910 הוענק לקניון קוקס אות הכבוד על ציורי קיר. הוא כיהן גם כנשיא החברה הלאומית לציירי קיר בין השנים 1915–1919.
נישואים

כשעבד בניו יורק, התחיל קוקס ללמד בליגת הסטודנטים לאמנות. אחת התלמידות שלו, לואיז קוקס מסן פרנסיסקו, תפסה את עיניו והן החלו להתכתב מחוץ לכיתה.
ב־30 ביוני 1892 התחתן קוקס בן השלושים ושש עם לואיז האולנד קינג בת העשרים ושבע. הזוג ביצע את ציורי הקיר שעיטרו את בניין האומנויות הליברליות בתערוכה הקולומביינית בשנת 1893 בשיקגו.
נולדו להם שלושה ילדים. לאונרד, יליד 1894 היה גיבור מלחמה במלחמת העולם הראשונה ובעל קריירה בתכנון ערים ובארכיטקטורה. הבן אלין, שנולד שנתיים לאחר מכן, הפך לאמן, שזכה לפרסום בציורי הקיר שלו. הבת קרוליין ילידת 1898 הייתה גם אמנית מוכשרת.
קוקס המשיך לצייר, ללמד ולכתוב עד למותו ב-17 במרץ 1919, הוא נפטר בביתו בניו יורק מדלקת ריאות.
הערות שוליים

↑  "MRS. KENYON COX, PORTRAIT PAINTER: Artist's Widow, Recipient of Many Prizes, Dies--Known for Work with Children". The New York Times. December 12, 1945. p. 26.
↑  Cox, Kenyon. An Artist of the American Renaissance: The Letters of Kenyon Cox,1883-1919. Ed. Wayne H. Morgan. Kent, Ohio: Kent State UP, 1995.
↑  Smithsonian Archive of American Art. Vers. Series 1: Kenyon and Louise Cox Papers, 1876-1977. Smithsonian Institution. Winter 2008.
↑  Jerome Myers, Artist in Manhattan, New York: American Artists Group, Inc. 1940.
↑  Cox, Kenyon. "Two Ways of Painting." The Metropolitan Museum of Art Bulletin 7 (1912): 205-207.
↑  Moore, Sarah J. "In Search of an American Iconography: Critical Reaction to the Murals At the Library of Congress." Winterthur Portfolio 25 (1990): 231-239.
↑  Kenyon Cox, An Artist of the American Renaissance: The Letters of Kenyon Cox, 1883-1919, Kent State University Press, 1995, ISBN 978-0-87338-517-6. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007280396705171  BnF: cb13336784z (data)  GND: 119381699  ISNI: 0000 0000 8148 9127  LCCN: n80022985  NLA: 35031803  NTA: 073145440  RKD: 18875  SNAC: w6sq923s  SUDOC: 035789778  Trove: 804535  ULAN: 500015454  VcBA: 495/177427  VIAF: 69077104   WorldCat (עם VIAF): 69077104 
קניון קוקס, דיוקן אשתו, 1892
רביעיית יואכים

רביעיית יואכים בשנת 1884. משמאל: היינריך דה אהנה, למעלה: רוברט האוסמן מימין עימנואל וירט, ומתחת יוזף יואכים.
רביעיית יואכים הייתה רביעיית מיתרים, שהקים הכנר יוזף יואכים בשנת 1869 יחד עם עמיתיו בבית הספר שניהל: "Hochschule für Musik" (בית הספר הגבוה למוזיקה בברלין).
היסטוריה

בשנת 1869 הוקמה רביעיית יואכים בגרמניה על ידי יוזף יואכים, וזכתה במהרה למוניטין הטוב ביותר באירופה. היא המשיכה להופיע עד מותו של יואכים בשנת 1907. בכל שנה, רביעיית יואכים הייתה מופיעה בחורף בברלין. כך היה למשך יותר מ-4 עשורים. בשנת 1900, גם הופיעה בווינה, בודפשט, רומא, פריז ולונדון. יואכים הוביל את הרביעייה מאז 1869 עד יום מותו. בשנת 1878, בזמן שיואכים הלחין קונצ'רטו לכינור, הוא התייעץ עם ברהמס ולבסוף הוחלט שיצירה זו תנוגן על ידי רביעיית יואכים ותולחן במיוחד בשבילה. מסופר כי רביעיית יואכים, אף על פי שהייתה בסדר שונה בין הנגנים, היא תפקדה באופן מושלם כמעט רק כרביעייה. בשנת 1907, בזמן מחלתו של יואכים, הרביעייה הופיעה פחות.
חברי הרביעייה

לרביעיית יואכים היו נגנים רבים:
קארל האלייר (כינור שני) משנת 1897–1907.
עימנואל וירט (ויולה) משנת 1877–1906.
רוברט האוסמן (צ'לו) משנת 1879–1907.
ארנסט שיבר (כינור שני) 1869–1872.
היינריך דה אהנה (כינור שני) 1872–1892.
יוהאן קרוז (כינור שני) 1892–1897.
אדוארד רפולדי (ויולה) 1872–1877.
קרל קלינגלר (ויולה) 1906–1907.
וילהלם מולר (צ'לו) 1869–1879.
יוזף יואכים (כינור ראשון) 1869–1907.
הערות שוליים

↑  רביעיית יואכים, באתר Encyclopedia.com (אנ')
↑  רוג'ר תומאס אוליבר, תוקן על ידי ביאטריקס בורכרד, רביעיית יואכים, באתר Grove Music Online
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007330093405171  BnF: cb14038238h (data)  GND: 10313371-9  LCCN: no2003070216  MusicBrainz: 72175552-348f-4b39-be5f-66da00995c24  SUDOC: 257853650  VIAF: 133925682   WorldCat (עם VIAF): 133925682 
רביעיית יואכים- תחריט (1904). משמאל לימין: רוברט האוסמן, יוזף יואכים, עימנואל וירט וקארל האליר.
קרחון סולסברי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אוואנאאטה 
 קואורדינטות:  76°41′N 68°44′W﻿ / ﻿76.69°N 68.73°W﻿ / 76.69; -68.73
  (למפת גרינלנד מוגדלת) נוק קאקורטוק אילוליסאט סיסימיוט אסיאט מאניצוק טאסילאק פאמיוט נארסאק קאנאק קנגרטיטיווק קנדה איסלנד אוקיינוס הקרח הצפוני מפרץ באפין  ים גרינלנד  האוקיינוס האטלנטי  ים לברדור קרחון סולסברי(למפת גרינלנד רגילה) נוק קאקורטוק אילוליסאט סיסימיוט אסיאט מאניצוק טאסילאק פאמיוט נארסאק קאנאק קנגרטיטיווק קנדה איסלנד אוקיינוס הקרח הצפוני מפרץ באפין  ים גרינלנד  האוקיינוס האטלנטי  ים לברדור קרחון סולסברי
 
קרחון סולסברי או קרחון סאלסברי (באנגלית: Salisbury Glacier; בגרינלנדית: Pinguarsuit Sermiat) הוא קרחון בצפון מערב גרינלנד.
אורכו של קרחון סאליסבורי כ-3 קילומטרים ורוחבו 450 מטרים.
גובהו של הקרחון 260 מטרים מעל פני הים.
הקרחון ממוקם מצפון לבסיס האוויר תולה.
הקרחון הוא אחד מארבעת הקרחונים הגדולים המזינים את פיורד וולסטנהולם; (הקרחונים האחרים הם: קרחון צ'מברלין, קרחון קנוד ראסמוסן, וקרחון האראלד מולטקה).
לקריאה נוספת

• Steven J. Mock, , Cold Regions Research and Engineering Laboratory (U.S.), P 2
הערות שוליים

1 2 3  ראו ב"לקריאה נוספת" במאמרו של Steven J. Mock.
↑  מיקום קרחון סולסבורי
1 2  מידע גאוגרפי
קרחון סומרו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  George N. Somero 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  85°00′S 167°12′W﻿ / ﻿85°S 167.2°W﻿ / -85; -167.2
 he
 
קרחון סומרו (באנגלית: Somero Glacier) הוא קרחון יובלי בצפון אמריקה, שאורכו 13 קילומטרים.
קרחון סומרו זורם לכיוון צפון - מערב, החל מהר פיירווד'ר - שברכס פיירווד'ר, בהרי סנט אליאס; ההר ממוקם על הגבול בין מדינת אלסקה שבארצות הברית, לבין פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה. בשל היותו על הגבול, ההר ממוקם על הגבול בין הפארק הלאומי גליישר ביי שבמדינת אלסקה שבארצות הברית, לבין הפארק הפרובינציאלי טאשנשיני-אלסק בפרובינציית קלומביה הבריטית שבקנדה.
קון קופלין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1955 (בן 69 בערך) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  קולג' ברייזנוז  קרייסט'ס הוספיטל 
 מעסיק:  דיילי טלגרף 
 
קון קופלין (באנגלית: Con Coughlin; נולד ב-14 בינואר 1955) הוא עיתונאי וסופר בריטי, המשמש כיום כעורך לענייני ביטחון, הגנה ויחסי חוץ של הדיילי טלגרף הבריטי.