stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תהלה (נובלה)
הערות שוליים

↑  שמואל ורסס, ש"י עגנון כפשוטו, מוסד ביאליק, 2000, עמ' 292.
↑  שמואל ורסס, ש"י עגנון כפשוטו, מוסד ביאליק, 2000, עמ' 293.
↑  אפרת קמפניינו, ‏עם תהלה בסמטאות העיר העתיקה של ירושלים, באתר קולך
↑  עמוד המחזה באתר החאן
(הקישור אינו פעיל, 11.06.2018)
↑  התכניה הדיגיטלית של ההצגה
↑  רחל מנקין, בתה של תהילה ומיכלינה אראטין, אותה "משומדת ימח שמה", באתר הארץ, 25 ביוני 2003
↑  נדפס שוב בתוך: יעקב בהט, ש"י עגנון וח' הזז: עיוני מקרא, הוצאת יובל, חיפה, תשכ"ב, עמ' 82-69
↑  נדפס שוב בתוך: הלל ברזל, עתון 77, גיליון 59, 1992, עמ' 41; הנ"ל, חיים נחמן ביאליק – שמואל יוסף עגנון: מחקר ופירוש, הוצאת יחדיו, תל אביב, תשמ"ו, עמ' 307-293; הנ"ל, המאה החצויה - ממודרניזם לפוסט-מודרניזם, ספרית פועלים, 2011, עמ' 254-250
↑  נדפס שוב בתוך: לאה גולדברג, עגנון בשלושה קולות, האומץ לחולין: בחינות וטעמים בספרותנו החדשה (ערך: א.ב. יפה), ספרית פועלים, תל אביב, 1976, עמ' 196-190; הנ"ל, עגנון בשלושה קולות, עתון 77, גיליון 59, 1992, עמ' 42
↑  נדפס שוב בתוך: הלל וייס, מותה של תהילה כביטוי לגניזה עד ביאת הגואל, עתון 77, גיליון 59, 1992, עמ' 43
↑  נדפס שוב בתוך: עמוס עוז, שתיקת השמים: עגנון משתומם על אלוהים, הוצאת כתר, ירושלים, 1993, עמ' 19–38
↑  נדפס שוב בתוך: שלום קרמר, ריאליזם ושבירתו: על מספרים עברים מגנסין עד אפלפלד, אגודת הסופרים העבריים בארץ ישראל, תל אביב, 1968, עמ' 148-143
↑  נדפס שוב בתוך: יוסף שה-לבן, ש.י. עגנון: סיפורים, הוצאת אור-עם, תל אביב, 1975, עמ' 100-91
↑  נדפס שוב בתוך: אפרים שמואלי, בוויכוח על עגנון – האם הספור "תהילה" קושר כתרים למסורת?, דפים למחקר בספרות 4, 1988, עמ' 191–196 (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה).
↑  נדפס שוב בתוך: אליעזר שביד, "תהילה" לעגנון כסיפור קודש, בתוך: הלל ברזל (עורך), שמואל יוסף עגנון: מבחר מאמרים על יצירתו, הוצאת עם עובד, תל אביב, 1982, עמ' 520-501; אליעזר שביד, "תהילה" לעגנון כסיפור קודש, עתון 77, גיליון 59, 1992, עמ' 40
| כתבי שמואל יוסף עגנון |
| --- | --- | --- |
| רומנים | הכנסת כלה • סיפור פשוט • אורח נטה ללון • תמול שלשום • שירה • בחנותו של מר לובלין |  |
| נובלות | בדמי ימיה • והיה העקוב למישור • עד הנה • שבועת אמונים • תהלה |  |
| סיפורים קצרים | אגדת הסופר • אחות • אצל חמדת • בארה של מרים או קטעים מחיי אנוש • בין שתי ערים • בשעה אחת • בתוך עירי • האדונית והרוכל • המלבוש • הסימן • הפרוטה • הרופא וגרושתו • השיר אשר הושר • התרנגול ותפילת בני אדם • לאחר הסעודה • מאויב לאוהב • מלאך המות והשוחט • מעשה העז • מעשה רבי גדיאל התינוק • עגונות • עד עולם • עובדיה בעל מום • עידו ועינם • פנים אחרות • פרנהיים • פת שלימה • שני תלמידי חכמים שהיו בעירנו |  |
| סיפורים | לפנים מן החומה • הנדח • בלבב ימים |  |
| קובצי סיפורים | אלו ואלו • פולין: סיפורי אגדות (מתוך "אלו ואלו") • על כפות המנעול • סמוך ונראה • פרקים של ספר המדינה (מתוך "סמוך ונראה") • ספר המעשים • עד הנה • האש והעצים • עיר ומלואה • לפנים מן החומה • פתחי דברים  • קורות בתינו • תכריך של סיפורים |  |
| מכתבים | אסתרליין יקירתי (עם אשתו) • ש"י עגנון – ש"ז שוקן: חילופי אגרות (תרע"ו – תשי"ט) (עם המוציא לאור) • מסוד חכמים |  |
| אנתולוגיות | ימים נוראים • אתם ראיתם  • ספר סופר וסיפור • סיפורי הבעש"ט |  |
| שונות | כלב חוצות • ספר האותיות (ספר ילדים) • מעצמי אל עצמי (קובץ מאמרים ונאומים) • יידישע ווערק (קובץ סיפורים ושירים ביידיש) |  |
יצירה
הפתיחה של "תהִלה", בפתח הספרייה העירונית הרצליה
שיר עבודה (נח שפירא)

שיר עבודה הוא שירו של נח שפירא ("בר-נש"), אשר פורסם בשנת תרנ"ה 1895 והולחן בלחן עממי מזרחי.
 מאז פרסומו בעיצומה של תקופת העלייה הראשונה, נעשה השיר אהוד ביישוב העברי החדש בארץ ישראל. נהגו לשיר אותו באירועים חגיגיים כחלק ממבחר שירים שביטאו את יעדי המפעל הציוני, והוא הוכנס אל תוכנית הלמודים בגני הילדים ובבתי הספר. הוא אומץ גם על ידי אנשי העלייה השנייה ותנועת העבודה הארצישראלית, כמבטא את ערך היסוד שלה. הוא צורף אל "פנקסי" – הספרון שהוענק לכל חבר או חברה בתנועת הנוער "השומר הצעיר" בראשיתה, מאז 1918. הוא זכה לפופולריות רבה גם בקרב חברי הגדודים העבריים במלחמת העולם הראשונה. 
"שיר עבודה" זכה לביצועים רבים, שחלק רב מהם מקהלתי, במאה ה-20 וה-21. אחת ההקלטות הבולטות לשיר היא של אילקה רווה כסולן, בליווי מקהלת צדיקוב ותזמורת קול ישראל.
מילות השיר

| --- | --- |
עוּרוּ, אַחַי, אַל תָּנוּמוּ  לַעֲבוֹדַתְכֶם אָנָּא קוּמוּ!    יָהּ חַי לִי, לִי הָהּ עֲמָלִי!  יָהּ חַי לִי, לִי הָהּ עֲמָלִי!  יָהּ חַי לִי, לִי הָהּ עֲמָלִי!    הָעוֹלָם עוֹמֵד עַל הָעֲבוֹדָה  הָרִיעוּ, שִׁירוּ בְּקוֹל תּוֹדָה!    יָהּ חַי לִי, לִי הָהּ עֲמָלִי...   : הָעֲבוֹדָה הִיא כָּל חַיֵּינוּ,  מִכָּל צָרָה תַּצִּילֵנוּ.    יָהּ חַי לִי, לִי הָהּ עֲמָלִי...    מִטַּל שָׁמַיִם וּמִכָּל מֶגֶד,  לֶחֶם לֶאֱכֹל וְלִלְבֹּשׁ בֶּגֶד.    יָהּ חַי לִי, לִי הָהּ עֲמָלִי...
תכנים ואמירות

שפירא מרמז  בשירו על מקורות מסורתיים נודעים לממעוניו, צרכני השיר, בני דורו. במילים "מִטַּל שָׁמַיִם וּמִכָּל מֶגֶד" הוא מאזכר ברמיזה את פסוקי הברכה בספר בראשית: ”וְיִתֶּן לְךָ הָאֱלֹהִים מִטַּל הַשָּׁמַיִם וּמִשְׁמַנֵּי הָאָרֶץ וְרֹב דָּגָן וְתִירֹשׁ"” (בראשית כז, כח). במילים "הָעוֹלָם עוֹמֵד עַל הָעֲבוֹדָה" הוא מאזכר את מאמר חז"ל במסכת אבות: ”על שלושה דברים העולם עומד – על התורה ועל העבודה ועל גמילות-חסדים” (מסכת אבות פרק א, משנה ב) (אף כי על פי רוב הפרשנות, כוונתם של חז"ל הייתה לעבודת האל).
 השיר פותח בשחרית, בקול קורא ומעורר משינה ליום העבודה, שאותה מהלל המשורר ומשבח, כמעניקה חיים; מזון: "מגד" ו"לחם", ומלבוש: "בגד". שבחי העבודה והעמל מודגשים בשיר, הן בפזמון גדוש קולות ההתפעלות החוזרים: "יָהּ חַי לִי, לִי הָהּ עֲמָלִי!", והן בבית השלישי, במילים: "הָעֲבוֹדָה הִיא כָּל חַיֵּינוּ, מִכָּל צָרָה תַּצִּילֵנוּ" אשר הפכו למטבע לשון בתרבות העברית והישראלית, ומצוטטות בהקשרים ומשמעים שונים ואף מנוגדים.
לקריאה נוספת

מנשה רבינא, השיר "יה חי לי, לי-הה-עמלי" ומחברו ברנש, הוא נח שפירא, תל אביב : תרבות וחינוך, 1966.
יפה ברלוביץ, '"העולם עומד על העבודה, הריעו שירו בקול תודה": לשירת העבודה של נח שפירא (ברנ"ש) – משורר עם מן העלייה הראשונה',עתון 77 32–33, תשמ"ב, 54–57.
יפה ברלוביץ,  '"יה חי לי לי יה עמלי" – משורה בערבית לשיר העבודה הפופולרי ביותר ביישוב', חידושים 4 (2009), 56–59.
הערות שוליים

↑  פנקסי, ורשה: הוצאת לוין אפשטיין, תרע"ח 1918, עמ' 30-29.
↑  א. ויינצווייג, מיט דער 3טער גרופע לעגיאנערן, דיא ווארהייט, 29.4.1918
↑  ראו: שיר עבודה, באתר זמרשת.
↑  ראו: אורי קיסרי, על טעם וריח: מנשה רבינא, היסטוריון מוסיקלי, מעריב, 30 במאי 1966.
תת-מאובן

תת-מאובן של גליפטודון
תת-מאובן הוא שאריות של תהליך התאבנות שלא הושלם, עקב חוסר זמן או עקב כך שהתנאים שבו נקברו השאריות לא אפשרו תהליך התאבנות מושלם.
תתי-מאובנים אשר מתוארכים למזוזואיקון נדירים למדי, וגם אלו שנשמרו נמצאים במצב של נמק. מרבית תתי-המאובנים מתוארכים בתפוצה רחבה לרביעון.
ההבדל העיקרי בין מאובן לתת מאובן הוא שתת-מאובן מאפשר הוצאת שאריות מן החיה המקורית דבר אשר מאפשר שימוש בתיארוך פחמן 14 או הוצאת DNA. בנוסף אפשר להשתמש באיזוטופים כדי לגלות מידע אודות התנאים האקולוגיים שבהם חי בעל החיים.
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שנות ה-90 של המאה ה-12

שנות ה-90 של המאה ה-12 היו העשור העשירי והאחרון של המאה ה-12, החלו ב־1 בינואר 1190 והסתיימו ב־31 בדצמבר 1199.
אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אירועים בולטים בעולם > מלחמה ופוליטיקה > מלחמות

1190 – פיליפ השני, מלך צרפת יוצא מצרפת למסע הצלב השלישי לארץ ישראל אשר במהלכה הוא כובש את העיר עכו ושב לצרפת.
12 ביולי 1191 – מסע הצלב השלישי: הסתיים המצור על עכו בכניעתם של מגיני עכו בפני הצלבנים
31 ביולי 1191 – פיליפ השני מלך צרפת מסיים את חלקו במסע הצלב לארץ ישראל לאחר שהשלים את כיבוש עכו
אירועים בולטים בעולם > מלחמה ופוליטיקה > סכסוכים לאומיים ואזוריים

16 במרץ 1190 – הטבח ביהודי יורק שבממלכת אנגליה
אירועים בולטים בעולם > מלחמה ופוליטיקה > אירועים פוליטיים משמעותיים

12 במאי 1191 – ריצ'רד הראשון, מלך אנגליה נישא לנסיכה ברנגריה מנווארה, בתו הבכורה של סנצ'ו השישי, מלך נווארה
7 בספטמבר 1191 – מסע הצלב השלישי: ריצ'רד הראשון מביס את צלאח א-דין בקרב ארסוף
1191 – הקמת המסדר הטבטוני
2 במאי 1192 – ריצ'רד הראשון מכריז על פורטסמות' באופן רשמי כצ'ארטר מלכותי
2 בספטמבר 1192 – צלאח א-דין וריצ'רד לב הארי חותמים על הסכם יפו לפיו ממלכת ירושלים הצלבנית תשלוט במישור החוף, ואילו פנים הארץ, כולל ירושלים, יישאר בשליטה איובית
1 ביוני 1195 – קרב שמכור בין הממלכה הגאורגית המאוחדת לבין אטבאגות אזרבייג'ן
8 בינואר 1198 – אינוצנטיוס השלישי מוכתר כאפיפיור
כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
25 במרץ 1199 – ריצ'רד הראשון, מלך אנגליה נפצע אנושות מפגיעת חץ בצרפת, דבר אשר הוביל למותו ב-6 באפריל
מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
תרבות פופולרית > ספרות

1190 – הרמב"ם מוציא לאור את ספרו המונומנטלי "מורה הנבוכים".
אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אישים בולטים > מנהיגי עולם בולטים

המצור על עכו, כתב יד צרפתי מהמאה ה-14
דמות ריצ'רד הראשון על קברו בפונטנברו
שיר ערש

ערך זה עוסק בשיר המושר לילדים לפני השינה. אם התכוונתם לשיר של אלתרמן וארגוב, ראו .
"שיר ערש", ציור של ויליאם אדולף בוגרו
שיר ערש הוא שיר המושר באוזני ילדים לפני השינה, ונועד להרדימם.
מאפיינים

שירי ערש שייכים לסוגה של שירים המהווים חלק מפולקלור עממי, הם עוברים מדור לדור ונחרתים כחוויית ילדות וכזיכרון נוסטלגי עליו מתרפקים ברגעי געגועים. הדימוי הקלסי שלהם מוכר בתמונת האם המנדנדת את ילדה בעריסתו ושרה לו בקול שקט ונוגה, כאשר הקצב של השיר מותאם לקצב תנועתה של העריסה או של התינוק המעורסל בזרועות אימו או אביו.
שירי ערש מאופיינים בנימה רגשנית, ובמילים החוזרות על עצמן ומבטאות עצב קיומי וחרדת ההורה לשלום ילדו ולהרגעת פחדיו. בהיותם חלק מהתרבות העממית, יש בהם מאפיינים אחרים המושפעים מהאירועים המתרחשים סביב, וכוללים מסרים שונים הקשורים אל יחסי הילד עם ההורה ועם החברה סביבו.
מאפיינים כאלה מצויים בשירי הערש העבריים לדורותיהם:
שירים המזכירים את האב או האם שאינם נמצאים ועוד ישובו, כמו בשירו המפורסם של יחיאל היילפרין "נומי נומי".
שירים הכוללים מסרים לאומיים וחינוכיים, לדוגמה: השיר "שכב בני" שכתב עמנואל הרוסי.
שירים בעלי נופך דתי או מסורתי, לדוגמה: השיר "משה בתיבה".
שירי ערש המכילים, כמו באגדות ילדים, דמות מפחידה של פיה רעה או חיה טורפת, לדוגמה: "שיר ערש לכבשה".
שיר ערש שהולחן ללא מילים לדוגמה: "שיר ערש לכינור" של יוהנס ברהמס.
ראו גם

סיפור לפני השינה
לקריאה נוספת

לילך לחמן (עורכת), יבוא גדי זהב: אסופת שירי ערש, הספריה החדשה, 2015.
הערות שוליים

↑   ינאי ספיר, כל התפקידים של שירי הערש, באתר הארץ, 12 ביוני 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538673605171  BnF: cb11965515q (data)  GND: 4189844-8  LCCN: sh85078780  NDL: 00566533  NKC: ph224485 
ערך זה הוא קצרמרבנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תמונות (שיר)

| --- | --- |

 סינגל בביצוע אדם
 מתוך האלבום סוד
 יצא לאור:  1987
 שפה:  עברית
 אורך:  3:29
 חברת תקליטים:  הד ארצי
 כתיבה:  אלונה קמחי
 הפקה:  יזהר אשדות
"תמונות" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי אדם. הוא יצא לאור בשנת 1987, על ידי חברת התקליטים הד ארצי, כסינגל מתוך האלבום סוד.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי אלונה קמחי והופק על ידי יזהר אשדות. הוא הוצג כמועמד לכניסה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב-28 ביולי 1987 בשבוע לאחר מכן נכנס לדירוג במקום ה-15. ב-29 בספטמבר עלה השיר למקום הראשון, שם שהה במשך שבועיים רצופים. לבסוף, ב-15 בדצמבר, לאחר אחד-עשר שבועות רצופים, יצא מהמצעד השבועי. במצעד הפזמונים העברי השנתי ב-1988 דורג במקום ה-28.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1987)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1987)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1987)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1987)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | רשת ג' | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1988)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1988)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1988)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1988)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | רשת ג' | 28 |  |
הערות שוליים

↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 28 ביולי 1987, פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 11 באוגוסט 1987, פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 29 בספטמבר 1987, פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 6 באוקטובר 1987, פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 15 בדצמבר 1987, פזמונט
↑  תשמ"ח, פזמונט
| אדם |
| --- | --- | --- |
דיסקוגרפיה
| אלבומי אולפן | סוד • מרחוק לרחוק • חופשי • הימים שאנחנו ביחד • סוד האחד • רגעים קטנים • גאולה |  |
| אלבומי אוסף | פעמיים ביום • אדם – האוסף |  |
| אלבומי הופעה | LIVE זאפה – הלהיטים הגדולים • לייב בגריי 2023 |  |
| סינגלים | "לא לוקח בקלות" • "הכרזת מלחמה" • "ימים ברקיע" • "אין מוצא" • "בלדה בין כוכבים" • "סוד" • "תמונות" • "נוסע רחוק" • "מצטער" • "היא רוקדת לבדה" • "שקיעה אחת" • "איש עוד לא הכיר אותי" • "מרחוק לרחוק" • "מכור לאהבה" • "איש עוד לא הכיר אותי" • "תפקיד חיי" • "פעמיים ביום" • "עד" • "ברוש" • "לילות אהבה" • "נגד הגורל" • "סוס מעץ" • "מחר יהיה שקט" • "הדברים הכי פשוטים" |  |
תאודורה הקדושה מסיחלה

| --- | --- |

תאודורה הקדושה מסילחה, באיקונין עממי משנות ה-1960-1950\
 לידה:  1650? ונטור ניאמץ, יישוב ב נסיכות מולדובה, (כיום ברומניה) 
 פטירה:  העשור הראשון של המאה ה־18 
 
"הכנסייה מעץ אחד" מתחת לצוקי סיחלה, שנבנתה בשנת 1763 בקרבת המקום שבה חיה תאודורה הקדושה
המערה של תאודורה הקדושה מסיחלה
הקתדרלה ע"ש תאודורה הקדושה במנזר סיחסטריה, נבנתה בשנת 1994, ציוריה בקירות הפנימיים הושלמו בשנת 2004
תאודורה הקדושה מסיחלה (ברומנית: Sfânta Teodora din Sihla או ,"תאודורה האדוקה" Cuvioasa Teodora, נ' בערך 1650 - מ' בערך 1720-1730) הייתה נזירה ילידת מולדובה, ברומניה של היום, שחיה במאה ה-17 ושהודות לסגנון חייה הסגפני ולמעשי נסים ששמה היה כרוך בהם, הוכרזה כקדושה של הכנסייה האורתודוקסית. הייתה הרומנייה הראשונה שהוכרזה קדושה של הכנסייה. זכרה נחגג ביום 7 באוגוסט.
קורות חייה

תאודורה נולדה לבויאר בשם שטפאן ז'ולדיה מהיישוב וֶנֶטוֹר -ניאמץ (Vănători Neamţ) ששימש כארמאש – מייצר כלי נשק ומעין מפקד תותחנים - במצודת ניאמץ (צ'טאטיה ניאמצולוי Cetatea Neamţului) במולדובה, במחוז ניאמץ של היום.
הייתה לה גם אחות בשם מרגיטה או מרגיוליצה, שמתה בדמי ימיה. דודה, אחי אביה, היה ככל הנראה, יואן ז'ולדיה, שליט מולדובה למשך ימים ספורים בספטמבר 1552 (סופו היה בכריתת אפו ושליחתו למנזר בעל כורחו).
אף על פי שנמשכה לחיי נזירות, תאודורה נישאה לפי רצון הוריה לצעיר אדוק מן העיר איזמאיל, כיום באוקראינה. לזוג לא נולדו ילדים. לאחר כשנתיים של נישואים, החליטו ללכת למנזר כל אחד לדרכו, מתוך אהבה לישו.
תאודורה השתכנה במנזר הקטן וֶרְזֶרֶשְט –וראנצ'ה (Vărzăreşti Vrancea) באזור בוזאו, בעוד בן זוגה, השתקע, בשם אֶלֶפתרִיֶה, במנזר פּוֹיאנָה מֶרוּלוּי (Poiana Mărului). תאודורה הייתה לחניכת האגומנית של המנזר, ה"סכימונאכיה" פאיסיה Paisia. בגלל פלישות של הטורקים, שהציתו את מנזרן, הנזירות נאלצו לנדוד בהרי בוזאו ולחיות שם חיים של מחסור כעשר שנים. לאחר מכן, אחרי מותה של פאיסיה, הצפינה תאודורה חזרה למקומות הולדתה בהרי הניאמץ, ליד המנזרים סיחסטריה וסיחלה.
הנזיר המוודה, ה"הירוסכימונאך" פאבל, הוביל את תאודורה לאזור סיחלה שבו העבירה את ימיה "לבדה עם ישו" במשך שנים רבות. ביערות מסביב מצאו מקלט נזירים סגפנים רבים. היא התיישבה בהתחלה בצריף קטן שהשתייך קודם לכן לנזיר שהלך לעולמו, וכעבור זמן מה החליטה לעבור למערה בקרבת המקום. היא בילתה במערה את שארית חייה בצמצום רב ביותר. למאכל שימשו לה פירות ועשבי היער, ביניהם "עשב מתוק" שגדל על צוקי סיחלה ונקרא מאז "החומעה של תאודורה הקדושה".
כמו כן, לפעמים הגיעו אליה לחם יבש ופירות יבשים מהמנזרים בסביבה. אחרי מותו של הנזיר פאבל, איש כבר לא נזכר בקיומה. עד שביום מהימים נזירים שמו לב לציפורים שליקטו פירורים משולחנם, ועפו איתם למרחקים לכיוון הרי סיחלה. שני נזירים-אחים התחקו אחר עקבות הציפורים ומצאו את תאודורה מתפללת בעוד היא מרחפת מעל האדמה ואור של להבת אש מסביב לגופה. היא אמרה להם שמזה ארבעים יום ביקשה את אלהים לשלוח לה כומר על מנת שיוודה אותה, מפני שחשה כי מתקרב הרגע כשתצטרך להיפרד מהעולם הזה ולעלות אל ישו.
שני האחים הביאו אליה את ה"הירומונאך" אנטוניֶה ואת הדיאקון לַוורֶנטייה. אחרי שזכתה להתוודות על חטאיה וקיבלה את האוכריסטיה הרימה את מבטה אל השמיים ונפחה את נשמתה בעוד ממלמלת
"הללוך אדוני על הכל". בשמה של תאודורה קשורים לפי המסורת הנוצרית המקומית עוד כמה נסים – כמו הצלתה המופלאה מידי הטורקים שהתקרבו למערתה, ומציאת מעיין מים שעזר לה לשרוד. המקומות שבהם התרחשו הנסים הפכו לאתרים המושכים עולי רגל אדוקים.
גופתה הושארה על ידי הנזירים באמצע המערה. בעלה לשעבר, היֶרומונואך אלאודור, ששמע על מה שקרה, עבר להתגורר למנזר סקו Secu ואחר כך לסיחלה קרוב למשכנה לשעבר של תאודורה.
פולחן שרידיה

בשנת 1830 שליט מולדובה, מיכאיל סטורדזה שיפץ את מנזר סיחלה והעביר לכנסייה של המנזר את שרידיה של תאודורה בתוך ארון זכוכית. מאוחר יותר העביר אותם לכנסייה חדשה באחוזתו מישקלאושן - Miclăuşeni על יד בירתו יאשי. המקום הפך ליעד לעליות לרגל המוניות. בשנת 1856 מולדובה נכבשה על ידי כוחות רוסיים, ושרידי תאודורה הועברו בהסכמת הנסיך מיכאיל סטורדזה והכנסייה המולדבית לקטקומבות שבלאוורת קייב-פצ'רסק בקייב שם נודעה בשם "תאודורה הקדושה מהקרפטים".
ב-20 ביוני 1992 הסינוד של הכנסייה האורתודוקסית הרומנית הכריזה עליה כקדושה וקבעה את יום חגה ל 7 באוגוסט.
הנצחה

1895 קפלה לשעבר של בית ספר תיכון לבנות ברחוב פושקין 20 בקישינב הפכה מאוחר יותר לקתדרלה ע"ש "תאודורה הקדושה מסיחלה", השייכת למטרופוליה האורתודוקסית בבירת רפובליקה מולדובה
1994 נבנתה הקתדרלה ע"ש תאודורה הקדושה מסיחלה במתחם מנזר סיחסטריה. ציורי קירותיה הפנימיים הושלמו בשנת 2004.
הפטריארכיה של הכנסייה האורתודוקסית הרומנית ביקשה להחזיר לידיה את שרידי הקדושה הנמצאים בקייב.
הערות שוליים

↑  Diana-Liana Gavrilă, Enigme ale trecutului îndepărtat în Munții Buzăului - Munții Buzăului între mister și realitate, Editura Alpha MDN, 2013, p. 120, ISBN 978-973-139-233-2
הקתדרלה הקרויה עכשיו תאודורה הקדושה מסיחלה, בעיר קישינב
תומאש ברדיך

| --- | --- |

 לידה:  17 בספטמבר 1985 (בן 39) ולשסקה מזיז'יצ'י, בצ'כיה
 מדינה:  צ'כיה צ'כיה
 מקום מגורים:  מונטה קרלו, במונקו
 בן או בת זוג:  Ester Sátorová (יולי 2015–?)  לוציה שפרובה (2002–2011) 
 גובה:  1.96 מטר
 יד חובטת:  ימין, שתי ידיים בחבטת גב יד
 פעילות כמקצוען:  2002–הווה (כ־22 שנים)
 סה"כ פרסים שצבר:  29,491,328 דולר אמריקאי 
 יחידים
 מאזן קריירה:  640–342 
 דירוג שיא:  4 (18 במאי 2015)
 זכיות בטורנירים:  12
 זוגות
 מאזן קריירה:  103–112 
 דירוג שיא:  54 (10 באפריל 2006)
 זכיות בטורנירים:  2
 שיאי גראנד סלאם
 זכיות 0
 אליפות אוסטרליה הפתוחה:  חצי גמר (2014, 2015)
 אליפות צרפת הפתוחה:  חצי גמר (2010)
 וימבלדון:  גמר (2010)
 אליפות ארצות הברית הפתוחה:  חצי גמר (2012)
 תאריך עדכון יוני 2016
 
תומאש ברדיך (בצ'כית: Tomáš Berdych; נולד ב-17 בספטמבר 1985) הוא טניסאי צ'כי. בשיאו (18 במאי 2015) דורג רביעי בעולם בדירוג סבב ה-ATP. זכה ב-13 תארים ביחידים ו-2 בזוגות.
ברדיך, הגיע לשלב הגמר באליפות וימבלדון (2010) ולשלב חצי הגמר, ביתר שלושת טורנירי הגראנד סלאם. הוא זכה ב-12 טורנירים בסבב היחידים, ובשני טורנירים בסבב הזוגות.
ביוגרפיה

ברדיך נולד בולסקה מזיריצי. הוא החל לשחק טניס בגיל 5. את הקריירה המקצוענית שלו הוא החל בשנת 2002 בגיל 17.
ביוגרפיה > 2010

בשנת 2010 בטורניר הרולאן גארוס ניצח ברדיך בסיבוב השלישי את ג'ון אייזנר מארצות הברית, בשלב שמינית הגמר את אנדי מארי מבריטניה (4 בעולם), בשלב רבע הגמר את מיכאיל יוז'ני מרוסיה ובשלב חצי הגמר הפסיד לרובין סודרלינג משוודיה 3–6, 6–3, 7–5, 3–6, 3–6.
בווימבלדון אותה שנה הגיע ברדיך לשלב הגמר והפסיד לרפאל נדאל מספרד (1 בעולם) 6–3, 7–5, 6–4. בדרך לגמר הוא ניצח את אנדריי גולובב מקזחסטן ובנג'מין בקר מגרמניה בשלוש מערכות, את דניס איסטמין אוזבקיסטן ב-5 מערכות ואת דניאל ברנדס מגרמניה ב-4 מערכות. בשלב רבע הגמר הוא ניצח את רוג'ר פדרר משווייץ (2 בעולם) 6–4, 3–6, 6–1, 6–4 ובשלב חצי הגמר את נובאק ג'וקוביץ' (3 בעולם) 6–3, 7–6(9), 6–3.
ביוגרפיה > 2011

באליפות אוסטרליה הפתוחה שנערכה בינואר 2011 הגיע ברדיך לשלב רבע הגמר בו הפסיד לג'וקוביץ' שזכה בטורניר. באליפות צרפת הפתוחה אותה שנה הוא הפסיד באופן מפתיע כבר בסיבוב הראשון לסטפן רובר מצרפת (140 בעולם) ב-5 מערכות, לאחר שהחמיץ נקודת משחק במערכה החמישית. באוקטובר זכה בטורניר בייג'ינג, לאחר שניצח בגמר את מרין צ'יליץ' מקרואטיה בשלוש מערכות.
ביוגרפיה > 2012

באולימפיאדת לונדון (2012) ברדיך הודח בסיבוב הראשון, לאחר שהפסיד בשתי מערכות לסטיב דרסיס הבלגי (75 בעולם).
ביוגרפיה > 2013

באליפות וימבלדון הגיע ברדיך עד לשלב רבע הגמר בו הודח על ידי נובאק ג'וקוביץ' שדורג ראשון בעולם.
ביוגרפיה > 2014

באליפות אוסטרליה הפתוחה שנערכה בינואר 2014 הגיע ברדיך לראשונה לשלב חצי הגמר בו הפסיד לסטאן ואוורינקה משווייץ (8 בעולם) ב-4 מערכות (6-3, 6-7, 7-6, 7-6). בשלב רבע הגמר הוא ניצח את דויד פרר מספרד (3 בעולם) ב-4 מערכות (1–6, 4-6, 6-2, 4-6)
ביוגרפיה > 2015

באליפות אוסטרליה הפתוחה שנערכה בינואר 2015 הגיע ברדיך לשלב חצי הגמר בו הפסיד לאנדי מארי (6 בעולם) ב-4 מערכות (6–7, 6-0, 6-3, 7-5). בשלב רבע הגמר הוא ניצח את רפאל נדאל (3 בעולם) ב-3 מערכות (2–6, 0-6, 6-7).
ב-18 במאי דורג ברדיך במקום רביעי בעולם, דירוג השיא שלו.
תחנת הכוח של הקפיטול

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  תחנת כוח פחמית, natural gas-fired power station, district heating station, gas turbine power station 
 מיקום:  וושינגטון די. סי. 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מידע טכני
 כושר ייצור חשמל:  7.5 מגה-ואט 
 קואורדינטות:  38°52′58″N 77°00′27″W﻿ / ﻿38.8829°N 77.0075°W﻿ / 38.8829; -77.0075
 he
 
תחנת הכוח של הקפיטול (באנגלית: Capitol Power Plant) היא תחנת כוח מבוססת דלק מאובנים המספקת קיטור ומים צוננים לבניין הקפיטול האמריקאי, משכנו של בית המשפט העליון האמריקאי, ספריית הקונגרס ול-19 מבנים נוספים בקומפלקס הקפיטול של ארצות הברית. זוהי תחנת הכוח היחידה ששורפת פחם במחוז קולומביה, אך חרף היותה כזו היא במרבית המקרים משתמשת בגז טבעי.
תחנת הכוח משרתת את הקפיטול עוד מאז 1910 והיא נמצאת תחת ניהולו של אדריכל הקפיטול. על אף שמטרתה המקורית של תחנת הכוח היה לספק למתחם הקפיטול חשמל מאז 1952 תחנת הכוח לא מייצרת ומספקת חשמל.
על פי מחלקת האנרגיה של ארצות הברית המתקן פלט 118,861 טונות של פחמן דו-חמצני ב-2007, ב-2009 עברה התחנה להשתמש בגז טבעי אך לעיתים היה צורך בפחם לצורך גיבוי לקיבולת של התחנה.
היסטוריה

תחנת הכוח החלה את פעילותה ב-28 באפריל 1904 והייתה מיועדת לשמש כ-2 בנייני משרדים חדשים שיוקמו באזור, לימים 2 הבניינים יקבלו את השמות "בניין המשרדים של הסנאט ראסל" ו"בניין המשרדים של בית הנבחרים קנון", שני הבניינים דרשו את הגדלת מכסה האנרגיה שצרך קומפלקס הקפיטול של ארצות הברית, אם לא די בכך גם ספריית הקונגרס והקפיטול עצמו היו צריכים לקבל אספקת חשמל מהתחנה החדשה.
ב-2000 חסמו כ-2 סנאטורים, הרפובליקני מטעם קנטקי, מיץ' מקונל והדמוקרטי מטעם וירג'יניה המערבית, רוברט בירד הצעות לעשות שימוש בדלק נקי יותר בתחנת הכוח של הקפיטול, לאור היותם נציגים של מדינות שידועות בכריית הפחם האינסטינסבית במכרות המדינה הם השתמשו בהשפעתם בסנאט כדי לחסום הצעות כאלו או אחרות שרצו להחליף את השימוש בפחם בתחנת הכוח.
במאי 2007 פורסם ב-CNN כי לשתי חברות International Resources Inc ו-Kanawha Eagle יש חוזה הספקה, במסגרתו הן יספקו כ-40,000 טון של פחם למפעל עד 2009, לצד פרסום זה נאמר כי החברות תרמו לקמפיינים של מקונל ובירד בעת ריצתם לסנאט בבחירות 2006 סכומים שהוערכו בכ-26,000 דולרים.
חודש לאחר הפרסום והסערה הציבורית שבאה לאחר מכן הכריזה יושבת ראש בית הנבחרים, ננסי פלוסי על יוזמה במסגרתה הקפיטול יפעל לקזז את פליטת הפחם באזור הקפיטול, אך לאור קיומה ופעילותה של התחנה יהיה קשה להשיג מטרה זו.
בפברואר 2009 שלחו פלוסי ומנהיג הרוב בסנאט, הארי ריד מכתב לאדריכל הקפיטול. במכתב ביקשו השניים מהאדריכל ליצור תוכנית שבסיומה תעבור תחנת הכוח להשתמש בגז טבעי בלבד עד סוף 2009.
בתגובה למכתב של פלוסי וריד, השיב אדריכל הקפיטול במאי של אותה שנה כי המפעל עבר חלקית להשתמש בגז טבעי והוא מוכן לעבור לשימוש בלעדי בדלק זה, תוך שימוש בפחם רק כמקור אנרגיה שיגבה את הגז הטבעי, עד 2011 ירד השימוש בפחם בתחנה לכ-5% בלבד.
הערות שוליים

↑  "Cogeneration Addition at the Capitol Power Plant". Architect of the Capitol. נבדק ב-6 ביוני 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Layton, Lyndsey (21 באפריל 2007). "Reliance on Coal Sullies 'Green the Capitol' Effort". The Washington Post. נבדק ב-4 בפברואר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Capitol Power Plant". Explore Capitol Hill. Architect of the Capitol. נבדק ב-4 בפברואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Capitol power plant dims clean energy hopes." Associated Press.
↑  "Effort to 'green' U.S. Capitol complicated by coal". CNN.
↑  "Effort to 'green' U.S. Capitol complicated by coal". CNN.
↑  "Speaker Blog".
↑  "Congress to Stop Using Coal in Power Plant". nbcnews. 5 באפריל 2009. נבדק ב-6 ביוני 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
עובד בתחנת הכוח של הקפיטול בודק את ציוד התחנה
שלוש-עשרה מקטרות

| --- | --- |
 אלבום אולפן מאת רזי בן-עזר
 יצא לאור:  2006
 הוקלט:  2006
 סוגה:  רוק
 שפה:  עברית 
 חברת תקליטים:  עצמאי
 הפקה:  רזי בן-עזר
 
שלוש-עשרה מקטרות הוא אלבומו השני של המוזיקאי רזי בן-עזר משנת 2006. זהו אלבום אינסטרומנטלי המבוסס על הספר ״שלוש עשרה מקטרות״ מאת איליה ארנבורג. באלבום 13 קטעים שכל אחד מוקדש לסיפור אחר ולמקטרת אחרת בספר.
הפקה

האלבום הוקלט באולפני Step Brother בפורט לודרדייל, פלורידה.
לחנים, הפקה ונגינה בכל הכלים: רזי בן-עזר,
מלבד: תפקידי הכינור והצ'לו שנוגנו על ידי איזבל קנדיס ורביעיית המיתרים של אווגליידס קולג' ותפקידי התופים שנוגנו על ידי ג'יימס ריצ'רדסון. 
קולות רקע:תירזה בן-עזר.
בהפקה המוזיקלית השתתף בריאן קאמפבל.