stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אדוניס (זמר)
אקטיביזם

אדוניס הוא השתתף בקמפיין Every Love Is Love, הכולל סצנות שבהן הוא מנשק גבר, ולאחר מכן פונה למצלמה ומצטט את האיגרת הראשונה אל הקורינתים, טקסט שנכתב על ידי פאולוס על אהבה. לאחר פרסום הסרטון אמר: ”אם הייתי רואה פרסומת כזו בסלובקיה כשהייתי ילד קטן, אני בטוח שזה היה משפיע באופן חיובי מאוד על תהליך ההתבגרות שלי”. בראיון שנערך שלהי 2021 אמר אדוניס כי מעולם לא ראה בעצמו אקטיביסט.
בנוסף לקמפיין, קרא אדוניס לשינוי רשמי של ההגדרה למילה "אהבה" ("láska") במילון הסלובקי, כך שתכלול את כל הזהויות המיניות והמגדריות. המהדורה הנוכחית של המילון מגדירה אהבה כ"רגש חיבה של אדם ממגדר אחד לאדם ממגדר אחר".
במרץ 2022 השתתף אדוניס במיזם Artists for Ukraine, שנועד לגייס כספים עבור ארגונים לא ממשלתיים המספקים סיוע הומניטרי ומקלט לפליטים שנמלטו ממלחמת אוקראינה–רוסיה. אדוניס הופיע במצעדי הגאווה בברייטון, ברטיסלאבה ופראג. ב-14 באוקטובר הופיע במצעד מחאה לזכרם של שני קורבנות להט"בים שנרצחו בפיגוע טרור בגיי בר מקומי. המפגע היה נער "שחווה רדיקליזציה" והחזיק בדעות אנטי-להט"ביות ואנטישמיות.
בנאומו בפני הקהל, קרא אדוניס לציבור "לזרוע אהבה, אמפתיה וענווה".
אמנותיות

קולו של אדוניס הוא בס פרופונדו – קול הבס הנמוך ביותר. אולם מנעד קולו מגיע עד לטנור. הוא מפתח את קולו אצל זמרת אופרה במשך למעלה מעשור. קולו תואר כ"מרטיט", "עמוק ומלא נשמה" ו"קורע לב".
סגנון הכתיבה של אדוניס הוא נרטיבי, ועוסק בנושאים כמו אהבה עצמית, תשוקה, בלבול, כאב לב, התקדמות מהעבר ובדידות. את כל שיריו הוא מלחין על הפסנתר, והוא רואה בתהליך הכתיבה כלי תרפויטי ו"תרופה" ללב שבור.
בצעירותו העריץ אדוניס את קווין, דפש מוד, אלטון ג'ון, סיל ופרינס, והצהיר כי אמנים רבים, כמו אורורה, סוודליזה, ג'וזף סלווט, סופיאן סטיבנס, לונדון גראמר, לורד, דואה ליפה, בירדי ופלורנס אנד דה משין, השפיעו עליו מבחינה מוזיקלית. הוא ציין לטובה את יואן למואן כהשראה מרכזית בתחילת דרכו.
מגזין Elle תיאר אותו כ"מלך קווירי", בעוד ש-Musicserver השווה אותו לג'יימס בלייק וללמואן. אדוניס התפרסם בזכות סגנון האופנה שלו, שמתואר לעיתים קרובות בתקשורת כ"אקסצנטרי". לפני כל הופעה צובע את ציפורניו למזל טוב.
חיים אישיים

אחותו של אדוניס, רדקה, היא שחקנית וזמרת המתגוררת בפראג. אמו היא מוניקה סאבו, אמנית חזותית ידועת-שם. אביו החורג, מריאן סאבו, הוא פרמדיק. אדוניס אינו שומר על קשר עם אביו הביולוגי.
מתגורר בפראג.
דיסקוגרפיה

2018: Keeper (תחת להקת פייס)
2021: SuperStar 2021 (תחת להקת פייס)
2022: Age of Adonxs
שארל בודלר

| --- | --- |

 לידה:  9 באפריל 1821 הרסטורציה פריז, ממלכת צרפת
 פטירה:  31 באוגוסט 1867 (בגיל 46) צרפת פריז, הקיסרות השנייה
 שם לידה:  Charles-Pierre Baudelaire 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  בית הקברות מונפרנאס 
 עיסוק:  משורר  מבקר אומנות
 מקום לימודים:  תיכון לואי הגדול, אוניברסיטת סן לואי 
 שפות היצירה:  צרפתית
 תחום כתיבה:  שירה
 סוגה:  אלגיה, התנועה הדקדנטית 
 זרם ספרותי:  מודרניזם, דקדנס
 נושאי כתיבה:  חיי האדם
 יצירות בולטות:  תרגום לצרפתית של אדגר אלן פו   פרחי הרע (Les Fleurs du mal)‏ (1857)
 תקופת הפעילות:  1844–1866 (כ־22 שנים)
 הושפע מ:  אדגר אלן פו, גוסטב פלובר, ויקטור הוגו, אובידיוס, תומאס דה קווינסי, עמנואל סוודנבורג, ז'וזף דה מסטר, תאופיל גוטייה 
 השפיע על:  ארתור רמבו, סטפאן מלארמה, מרסל פרוסט, טי אס אליוט
 בן או בת זוג:  ז'אן דובאל 
 פרסים והוקרה:  קונקור ז'נרל 
 חתימה:   
 
פרוטומה של בודלר מאת פייר-פליקס מאססו בגני לוקסמבורג
שארל פייר בודלר (בצרפתית: Charles Pierre Baudelaire;‏ 9 באפריל 1821 – 31 באוגוסט 1867) היה משורר, מתרגם ומבקר אמנות צרפתי. נחשב לאחד המשוררים הצרפתים החשובים במאה ה-19.
קורות חייו

בודלר נולד בפריז והיה לאחד מהמפורסמים במשוררים המודרניים. הוא שילב תובנות פילוסופיות בשיריו בחלקם בעלי אופי דקדנטי. מאהבתו במשך תשע-עשרה שנה הייתה השחקנית והרקדנית ז'אן דובאל (אנ'), הידועה בתור "אולימפיה" מציורו המפורסם של אדואר מאנה הנושא את אותו שם.[דרוש מקור]
בשנותיו האחרונות נהג ליטול סמים, כאופיום וחשיש, וכן הירבה לשתות אלכוהול. בודלר נפטר בגיל צעיר, משבץ. הוא נקבר בבית הקברות מונפרנאס בפריז.
יצירתו

שירתו אופיינה בשילוב ביו מסורת השירה למסורת הפרוזה ובחינת מצבו של האדם. רבות מעבודותיו הושפעו מנטייתו לסינסתזיה (Synaesthesia) - עירוב של החושים, כלומר האפשרות להריח מראות או לראות קולות. הוא כתב מספר שירים על נושא זה עצמו, כשיר "Correspondances", המשתמש בדימויים ובסמליות המבוססים על ניסיונו של בודלר בסינסתזיה. בודלר היה משורר חושני, הוא התנסה בחוויות חושניות והביע אותן בשיריו. המשורר אנדרה ברטון כינה אותו סוריאליסט.
בודלר תרגם לצרפתית את המשורר האמריקני אדגר אלן פו. כאשר יצא לאור ספרו "פרחי הרע" בשנת 1857, הסופר, המדפיס והמוציא לאור נתבעו לדין ונמצאו אשמים בפרסום דברי תועבה וכפירה. "אתה - הקורא הצבוע - כפילי - אחי!" התייחס בודלר לקוראיו, בין דפי הספר. שישה שירים הושמטו מן היצירה על מנת לאפשר פרסומה. במחצית השנייה של המאה העשרים זכתה יצירתו של בולדר להערכה מחודשת.
רבות מיצירותיו פורסמו לאחר מותו.
כתביו

Salon de 1845, 1845
Salon de 1846, 1846
La Fanfario, 1847
Les fleurs du mal, 1857. שנים-עשר שירים מספר זה הולחנו על ידי הזמר היוצר הצרפתי ליאו פרה (אנ') (צר') לאלבום באותו שם שיצא בשנת 1957. הספר יצא בעברית בשם "פרחי הרע" בהוצאת ספרים "יבנה" בשנת 1975. תרגם אליהו מייטוס. בשנת 1997 יצא תרגום חדש בהוצאת הקיבוץ המאוחד. תרגם דורי מנור. 12 שירים מספר זה הולחנו על ידי הזמר היוצר מאור כהן ובשנת 2005 היו לאלבום "פרחי הרָע", אשר זכה לאהדת המבקרים (תוך התייחסות להיות שירתו של בודלר רלוונטית מתמיד).(הספר בקטלוג ULI)
Les paradis artificiels, 1860 יצא בעברית בשם "גני העדן המלאכותיים", הוצאת ידיעות אחרונות, 2003, תרגם דורי מנור.(הספר בקטלוג ULI)
Réflexions sur Quelques-uns de mes Contemporains, 1861
Le Peintre de la Vie Moderne, 1863 (באנגלית) (הספר בקטלוג ULI)
Curiosités Esthétiques, 1868 (הספר בקטלוג ULI)
L'art romantique, 1868(הספר בקטלוג ULI)
Le Spleen de Paris/Petits Poèmes en Prose, 1869 יצא בעברית בשם "הספלין של פריז" הוצאת ידיעות אחרונות, 2001, תרגם דורי מנור. (הספר בקטלוג ULI) (הספר בקטלוג ULI)
Oeuvres Posthumes et Correspondance Générale, 1887-1907
Fusées,Mon Coeur Mis à Nu 1897 (הספר בקטלוג ULI)
Oeuvres Complètes, 1922-53 (19 vols.)
Mirror of Art, 1955
The Essence of Laughter, 1956 (הספר בקטלוג ULI)
Curiosités Esthétiques, 1962 (הספר בקטלוג ULI)
The Painter of Modern Life and Other Essays, 1964 יצא בעברית תחת השם "ציור החיים המודרניים - מבחר כתבים אסתטיים", הוצאת ספרית פועלים 2003, תרגמו מיכה פרנקל ואבי כץ. (הספר בקטלוג ULI)(הספר בקטלוג ULI)
Baudelaire as a Literary Critic, 1964
Arts in Paris 1845-1862, 1965
Selected Writings on Art and Artist, 1972
Selected Letters of Charles Baudelaire, 1986
Critique d'art; Critique musicale, 1992
ספריו בעברית

צייר החיים המודרניים, מבחר כתבים אסתטיים, תרגמו מצרפתית מיכה פרנקל ואבי כץ; מבוא - עמינדב דיקמן, ספרית פועלים, בני ברק, 2003.(הספר בקטלוג ULI)
פרחי הרע, מצרפתית אליהו מייטוס, תל אביב, תשכ"ב 1962.(הספר בקטלוג ULI)
פרחי הרע, מבחר, תרגם מצרפתית דורי מנור, הקיבוץ המאוחד, תל אביב, תשנ"ז 1997(הספר בקטלוג ULI).
פואמות קטנות בפרוזה, תרגם מצרפתית נ’ רבן, ספרי דורון, מרחביה, 1948.תבנית:Uli
הספלין של פריז, שירים קטנים בפרוזה, מצרפתית - דורי מנור, משכל, תל אביב, 1997.(הספר בקטלוג ULI)
משירי שארל בודלר, מצרפתית - דוד גלעדי, עקד, תל אביב, תש"ן 1989.(הספר בקטלוג ULI)
המקוללים, משירי שארל בודליר, פול ורלן, ארתור רמבו, הביאם לדפוס יונה דוד, עקד, תל אביב, תשכ"א 1961.(הספר בקטלוג ULI)
גני-העדן המלאכותיים: על היין, החשיש והאופיום; תרגם מצרפתית והוסיף הערות - דורי מנור, משכל, תל אביב, 2003.(הספר בקטלוג ULI)
תריסר שירים קטנים בפרוזה; עברית: דוד פרישמן, אורי ניסן גנסין. עורך הספר: יהודה ויזן, דחק, הוצאת 'עמדה', 2010 (הספר בקטלוג ULI)
ראו גם

פרחי הרע
לקריאה נוספת

שארל בודלר - 'עצות לסופרים הצעירים' (מצרפתית: אביבה ברק), דחק ג', 2013.
שארל בודלר - 'צעצוע ולִקחו', (מצרפתית: ליאורה בינג-היידקר), דחק ג', 2013.(הספר בקטלוג ULI)
ת"ס אליוט -'השיעור של בודלר' (מאנגלית: ערן הדס), דחק ג', 2013.
איתמר אבן-זוהר, "SPLEEN" לבודליר בתרגום לאה גולדברג, נדפס בהספרות, כ'א, תשל"ו 1976.
ז'אן-פול סארטר, בודלר, כתר, 1986.
אנרי טרויה, בודלר - ביוגרפיה, דביר, 1997.
פול ואלרי, "מצב בודלר", מסה. מצרפתית: דורי מנור, מופיע כנספח ל"פרחי הרע" מאת שארל בודלר, הוצ' הקיבוץ המאוחד, 1997, מצרפתית: דורי מנור.
חמוטל בר-יוסף, בודלר בספרות העברית, נדפס בגיליון מיוחד, 1999.
דרור אידר, "אלתרמן - בודלר, פריז - תל אביב: אורבניות ומיתוס בשירי 'פרחי הרע' ו'כוכבים בחוץ'", כרמל 2003.
זיוה שמיר, על רקבובית פרחי הרוע, הערות אחדות על השפעת בודלר על השירה העברית החדשה, נדפס בשבו, 14, 2005.
תאופיל גוטייה, בודלר, תרגמה מצרפתית אביגיל בורשטיין, נהר-ספרים, 2010.
הערות שוליים

↑  מישל אנדרה בוסי ואחרים טענו שסבל גם מעגבת בה נדבק בצעירותו Michel-Andre Bossy, Thomas Brothers, John C. McEnroe. (2001). Artists, Writers, and Musicians: An Encyclopedia of People Who Changed the World. Lives and Legacies Series. Greenwood . p.17. ISBN 978-1573561549
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258344405171  PLWABN: 9810624789805606  BIBSYS: 90054929  BNC: 000035729  BNE: XX1721422  BnF: cb118905823 (data)  CANTIC: a10431238  CiNii: DA00522957  GND: 118507184  ICCU: CFIV000538  ISNI: 0000 0001 2122 1863  LCCN: n79018694  LNB: 000022142  MusicBrainz: a6985818-3431-4e4f-a7e9-0d375fdb40f1  NDL: 00432536  NKC: jn19990000505  NLA: 36111104  NLG: 73055  NLK: KAC199601837  NSK: 000100605  NTA: 068364954  PIC: 12878  RERO: 02-A002976871  RKD: 5068  RSL: 000035548  SELIBR: 176914  SNAC: w62z14x7  SUDOC: 026709635  Trove: 1214024  ULAN: 500046443  VcBA: 495/98891  VIAF: 17218730   WorldCat (עם VIAF): 17218730 
פרוטרט של בודלר בגיל 23 (1844)
ז'אן ז'ורס

ז'אן לאון ז'ורס (בצרפתית: Jean Léon Jaurès;‏.3 בספטמבר 1859 – 31 ביולי 1914) היה פוליטיקאי צרפתי, מנהיג סוציאליסטי, מראשוני הסוציאל-דמוקרטים בצרפת. בתקופת פרשת דרייפוס היה מראשי המחנה שדרש משפט חוזר לדרייפוס. ניסה למנוע את פרוץ מלחמת העולם הראשונה, ונרצח בשל כך על ידי לאומן צרפתי.
הנצחה

בשנת 1926 הועברה גופתו לפנתאון של פריז בו טומנת האומה הצרפתית את גדולי בניה.
על שמו של ז'ורס תחנת מטרו בפריז, רחובות וכיכרות ברחבי צרפת ובמספר מדינות בעולם בהן ישראל (תל אביב וחיפה).
לפי מפקד בעיתון "לה פריזיין" משנת 2017 בצרפת נקראו 393 בתי ספר על שמו (מקום שלישי בין האישים הצרפתים, אחרי ז'ול פרי וז'אק פרוור).
לקריאה נוספת

ז'אן ז'ורס, כתבים נבחרים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1943.
ברברה טוכמן, המגדל הגאה - דיוקן העולם לפני מלחמת העולם הראשונה 1890 - 1914, הפרק האחרון- "מותו של ז'ורס", הוצאת דביר, 1998.
דב בר ניר, ההומניזם והסוציאליזם של ז'אן ז'ורס, 1985.
רוז'ה מרטן די גאר, בית טיבו, תרגם מנשה לווין, ספריית פועלים, 1952. רומן משפחה בורגנית צרפתית על רקע סיפור הרצחו של ז'אן ז'ורס.
אוריאל לוי, ‏103 שנים להרצחו של ז'אן ז'ורס - ומה שהשמאל עדיין יכול ללמוד ממנו, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 31 ביולי 2017
הערות שוליים

↑  כתבה של אורלי רוסיניול ב"לה פריזיין" 28.8.2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263218805171  PLWABN: 9810607749905606  BIBSYS: 90219561  BNC: 000043061  BNE: XX845437  BnF: cb119086682 (data)  CANTIC: a11571470  CiNii: DA01730359  GND: 11871192X  ICCU: RAVV053710  ISNI: 0000 0001 2130 9304  LCCN: n79118990  LNB: 000247818  NDL: 00522955  NKC: jn19990004000  NLA: 36533338  NLG: 95463  NLK: KAC199613806  NSK: 000036110  NTA: 070588686  RERO: 02-A023273753  SELIBR: 191553  SNAC: w6612rs6  SUDOC: 027405826  Trove: 1277083  VcBA: 495/147523  VIAF: 46762788   WorldCat (עם VIAF): 46762788 
בית הקפה בו נרצח ז'ורס
ז'אק קאלו

| --- | --- |

ז'אק קאלו, לוקאס פורסטרמן האב (אנ') בעקבות אנתוני ואן דייק
 לידה:  25 במרץ 1592 נאנסי, דוכסות לורן 
 פטירה:  25 במרץ 1635 (בגיל 43) נאנסי, דוכסות לורן 
 הושפע על ידי:  פיליפ תומאסן, בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 יצירות ידועות:  Les Grandes Misères de la guerre 
 
זַ'אק קַאלוֹ (בצרפתית: Jacques Callot‏; 1592 – 1635) היה מדפיס ומאייר מתקופת הבארוק מדוכסות לורן (מדינה עצמאית בגבול הצפון-מזרחי של צרפת, של ימינו, הגבול הדרום-מערבי של גרמניה וחופפת לדרום הולנד). הוא יצר יותר מ-1,400 תצריבים המתעדים את חיי תקופתו, ובהם חיילים, ליצנים, שיכורים, צוענים, קבצנים, כמו גם חיי חצר המלכות. הוא גם חרט תמונות דתיות וצבאיות רבות, והדפסים רבים הציגו ברקעם נופים נרחבים.
ביוגרפיה והכשרה

קאלו נולד ומת בנאנסי, בירת דוכסות לורן, כיום בצרפת. הוא בא ממשפחה חשובה (אביו היה מנהל טקסים בחצר הדוכס), ולעיתים קרובות הוא מתאר את עצמו כבעל מעמד אצולה בכתובות להדפסים שלו. בגיל חמש עשרה הוא התלמד אצל צורף, אך זמן קצר לאחר מכן נסע לרומא שם למד חריטה מצרפתי גולה, פיליפ תומאסן (אנ'). הוא כנראה למד אז תצריב אצל אנטוניו טמפסטה בפירנצה, שם התגורר מ-1612 עד 1621. יותר מ-2,000 רישומי הכנה ומחקרים להדפסים שרדו, אך לא ידוע על ציורים שלו, והוא כנראה מעולם לא הוכשר כצייר.
בתקופתו בפירנצה הוא הפך לאמן עצמאי, ועבד לעיתים קרובות בחצר בית מדיצ'י. לאחר מותו של קוזימו השני דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה ב-1621, הוא חזר לננסי שם התגורר עד סוף חייו, וביקר בפריז ובהולנד מאוחר יותר במהלך העשור. הוא נשכר על ידי חצרות המלכות של לורן, צרפת וספרד, ועל ידי מוציאים לאור, בעיקר בפריז. אף על פי שהוא נשאר בננסי, ההדפסים שלו הופצו ברחבי אירופה; רמברנדט היה אספן נלהב שלהם.
חידושים טכניים

הטכניקה שלו הייתה יוצאת דופן, ונעזרה בהתקדמות טכנית חשובה שעשה. הוא פיתח את ה-échoppe, סוג של מחט-תצריב בעלת קצה מעוגל, המאפשרת חריטת קווים בעובי משתנה, כפי שחרטים הצליחו לעשות.
נראה שהוא גם היה אחראי לתרכובת משופרת לצורך התצריב שציפתה את הלוח והוסרה כדי ליצור את התמונה, תוך שימוש בלכה של יצרני לאוטה ולא על בסיס שעווה. זה אפשר לחרוט קווים לעומק רב יותר, להאריך את חיי הלוח בהדפסה, וגם להפחית מאוד את הסיכון ל"עקיצה דוחה", כך שחומצה חודרת דרך הציפוי ללוח במקום שלא יועד לכך, ויוצרה כתמים קטנים או גדולים בתמונה. בעבר הסיכון של עקיצות דוחות היה קיים תמיד, מה שמנע מהצורב להשקיע יותר מדי זמן על לוח יחיד בכך שהסתכן בחורבן על ידי עקיצה דוחה. כעת יכלו צורבים לעשות את העבודה המפורטת מאוד שהייתה בעבר המונופול של חרטים, וקאלו ניצל היטב את האפשרויות החדשות.
הוא גם עשה שימוש נרחב ומתוחכם יותר ב"עצירות" מרובות ממה שעשו צורבים קודמים. זוהי הטכניקה של לתת לחומצה להתמוסס קלות על כל הלוח, ואז לעצור את אותם חלקים של היצירה שהאמן רוצה לשמור על רדודים על ידי כיסוים בציפויה לפני שטיפת הלוח בחומצה שוב. הוא השיג עדינות חסרת תקדים באפקטים של מרחק ואור וצל על ידי שליטה קפדנית בתהליך זה. רוב ההדפסים שלו היו קטנים יחסית - כ-15 סנטימטרים בממד הארוך ביותר שלהם.
אחד מחסידיו, אברהם בוס (אנ') הפריזאי הפיץ את חידושיו של קאלו בכל רחבי אירופה עם מדריך התצריב הראשון שפורסם, שתורגם לאיטלקית, הולנדית, גרמנית ואנגלית.
תלאות המלחמה

ההדפסים המפורסמים ביותר שלו הם שתי סדרות ההדפסים שלו כל אחת על "התלאות והפורענויות של המלחמה". אלה ידועים בשם Les Grandes Misères de la guerre, המורכבים מ-18 הדפסים שפורסמו במהלך 1633, ו-Les Petites Misères המוקדמים והלא שלמים - בהתייחס לגדלים שלהם, גדולים וקטנים (אם כי אפילו הסט הגדול הוא רק כ-8 על 13 סנטימטרים). ציורים אלו מציגים חיילים בוזזים ושורפים את דרכם בערים, כפרים ומנזרים, לפני שנעצרו והוצאו להורג על ידי הממונים עליהם, עברו לינץ' על ידי איכרים, או שורדים לחיות כקבצנים נכים. בסוף הגנרלים מתוגמלים על ידי המונרך שלהם. במהלך שנת 1633, השנה שבה התפרסם הסט הגדול יותר, פלשו צרפתים ללורן במהלך מלחמת שלושים השנה, והאמנות של קאלו עדיין מצוינות ב-Los Desastres de la Guerra (אסונות המלחמה), של פרנסיסקו גויה שהושפע מקאלו (גויה היה בעלים של סדרה של ההדפסים), כאחת ההצהרות האמנותיות החזקות ביותר של חוסר האנושיות של המלחמה.
גמדים גרוטסקיים

סדרת "גמדים גרוטסקיים" של קאלו היוותה השראה לפורצלן דרבי (אנ') ולחברות אחרות ליצור דמויות חרס הידועות בשם "גמדי בית האחוזה" או "גמדים גרוטסקיים". התואר הקודם מגיע מאב ובנו ששילמו להם להסתובב בבית האחוזה בלונדון כשהם חובשים כובעים גדולים במיוחד שכללו פרסומות.
Varie Figure Gobbi - סדרה של 21 תצריבים, 1616
Varie Figure Gobbi,
גמד רעול פנים עם רגליים מעוותות
גמד נכה עם ברדס
הגמד השמן
הגמד הגיבן
הגמד בעל הכרס הגדולה ועם הכובע הגבוה
גמד עם כינור
דוגמה לעבודתו של ז'אק קאלו.
יצירות בולטות נוספות

סדרה גדולה המתארת דמויות מקומדיה דל'ארטה בשם "Balli di Sfessania" (ריקודים של ספסניה), בסגנון פשוט, דמוי קריקטורה, משנותיו בפירנצה.
סדרה על חיי ישו ומריה.
סדרה על סיפורו של הבן האובד.
הענק טיפאו מתחת להר איסקיה (1617).
היריד באימפרונטה (1620).
היריד בגונדרוויל (1624).
הפיתוי של אנטוניוס הקדוש (1635, מוזיאון פיצווילאים).
הערות שוליים

↑  Callot, Jacques, 1911 Encyclopædia Britannica
↑  Mansion House Dwarves (אורכב 27.08.2011 בארכיון Wayback Machine), Digital Hybridity, Derby University, accessed August 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007280303105171  PLWABN: 9810554561905606  AAG: 805  AGSA: 3959  BIBSYS: 90388811  BNE: XX1009556  BnF: cb12000309c (data)  CANTIC: a12206167  CiNii: DA04349898  GND: 11851850X  ICCU: RAVV025720  ISNI: 0000 0001 2122 9857  KulturNav: 8a5cfc4d-6a26-48d6-9b72-25d897052a6c  LCCN: n50032190  LNB: 000174486  MusicBrainz: 2c9c0774-6815-4c6a-bc2b-a262874f5502  NDL: 00435120  NKC: jn20000700271  NLA: 35024962  NLG: 211949  NSK: 000195119  NTA: 068930917  RERO: 02-A003070431  RKD: 14836  SELIBR: 182708  SNAC: w6xw4z42  SUDOC: 026763001  TePapa: 370  Trove: 798739  ULAN: 500021688  VcBA: 495/17504  VIAF: 19687783   WorldCat (עם VIAF): 19687783 
טבח התמימים, המראה את השימוש במספר עצירות כדי ליצור את הקווים הקלושים יותר של הנוף הרחוק.
"הציד הגדול", יצירת מופת טכנית מפורסמת
אחד מאיורי תלאות המלחמה
השוק באימפרונטה (אנ'), 1620
אלן קינג

| --- | --- |

אלן קינג, אוגוסט 1966
 לידה:  26 בדצמבר 1927 ברוקלין, ארצות הברית 
 פטירה:  9 במאי 2004 (בגיל 76) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות מאונט היברון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1942 
 מקום לימודים:  התיכון לבנים ובנות 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלן קינג (באנגלית: Alan King;‏ 26 בדצמבר 1927 – 9 במאי 2004) היה קומיקאי, שחקן קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה, סופר, מפיק סרטים והצגות תיאטרון, ופילנתרופ יהודי אמריקאי.
ביוגרפיה

קינג נולד ב-1927 בברוקלין, ניו יורק, להורים יהודים שהיגרו מרוסיה לארצות הברית, ברנרד (בנימין) קניברג ומיני לבית סולומון. שמו המקורי היה אירווין אלן (יצחק מאיר) קניברג, והוא היה הילד הצעיר ביותר במשפחה מרובת ילדים. גדל בויליאמסבורג, ניו יורק ולאחר מכן במנהטן. בגיל 14 הופיע לראשונה בתחרות קומיקאים במסגרת תוכנית חובבים ברדיו ("שעת החובבים של מייג'ור בואוס") וזכה בפרס, אף כי לא במקום הראשון. בגיל 15 נשר מהלימודים והחל להופיע בבתי מלון ובמועדוני לילה בארצות הברית ובקנדה, במקביל לניסיון לפתח קריירת אגרוף מקצועני. במהרה נטש את האגרוף והחל להתמקד בהופעות כקומיקאי, אך גם שימש לעיתים כשומר סף במועדונים בהם הופיע.
קינג החל בפעילותו כתלמידו של הקומיקאי היהודי מילטון ברל (אנ'), אך ככל שהתבגר, החל ליצור סגנון הופעה ייחודי, ובעקבותיו הלכו לאחר מכן קומיקאים רבים ובהם בילי קריסטל, ג'רי סיינפלד, ביל קוסבי ואחרים.
ב-1955 הופיע קינג בסרטו הראשון - Hit the Deck, בתפקיד קטן, ולאחר מכן הופיע בשורה ארוכה של סרטים, תחילה קטנים ולאחר מכן יותר ויותר מרכזיים, בהם "קזינו" (1995) ו-Mind the Gap‏ (2004), שהיה סרטו האחרון.
הקריירה של קינג נסקה בעקבות הופעותיו בסדרת תוכניות אירוח טלוויזיוניות, בין השאר אלה של אד סליבן, פרי קומו, גרי מור ובייחוד ג'וני קרסון. הוא הופיע בתיאטרון ואף הפיק מספר הצגות תיאטרון. ב-1961 היה המנחה של מסיבת ההכתרה של הנשיא ג'ון קנדי, וב-1972 היה אחד המנחים של טקס קבלת פרסי אוסקר. ב-1988 זכה קינג בפרס ההומור היהודי האמריקאי מטעם "הקרן הלאומית לתרבות יהודית", שנוסדה ב-1960. הוא היה הראשון שקיבל פרס זה ולאחר מותו שינתה הקרן את שם הפרס וקראה אותו על שמו.
ב-1991 היה המארח של תוכנית אירוח הומוריסטית משלו - "Alan King: Inside the Comedy Mind".
בשנות חייו האחרונות הפך קינג לפילנתרופ, ובין השאר הקים את "המרכז הרפואי על שם אלן קינג" בירושלים.
קינג נישא ב-1947, בגיל 20 בלבד, לג'נט לבית ספראנג, ונישואיהם החזיקו מעמד עד ליום פטירתו, כעבור 57 שנים. נולדו להם שני בנים ובת.
סרטיו

Hit the Deck (1955)
Miracle in the Rain (1956)
The Girl He Left Behind (1956)
The Helen Morgan Story (1957)
On the Fiddle (1961)
Bye Bye Braverman (1968)
The Anderson Tapes (1971)
How To Pick Up Girls (1978)
Just Tell Me What You Want (1980)
Prince of the City (1981)
I, the Jury (1982)
Author! Author! (1982)
Lovesick (1983)
Cat's Eye (1985)
You Talkin' to Me? (1987)
Memories of Me (1988)
Funny (1989) (דוקומנטרי)
1989) שונאים, סיפור אהבה
The Bonfire of the Vanities (1990)
Night and the City (1992)
Casino (1995)
Under the Gun (1995)
Rush Hour 2 (2001) (תפקיד משנה, ג'קי צ'אן וכריס טאקר בתפקידים הראשיים)
Sunshine State (2002) (תפקיד משני, אנג'לה באסט בתפקיד הראשי)
Mind the Gap (2004) (תפקיד ראשי)
ספריו

Anybody Who Owns His Own Home Deserves It, with Kathryn Ryan (E.P. Dutton & Co., Inc, 1962)
Help! I'm a Prisoner in a Chinese Bakery (1964)
Is Salami and Eggs Better Than Sex? Memoirs of a Happy Eater (1985)
Name Dropping: The Life and Lies of Alan King (1996) with Chris Chase
Alan King's Great Jewish Joke Book (2002)
Matzoh Balls for Breakfast and Other Memories of Growing Up Jewish (2005)
הערות שוליים

↑  המצבה על קברו של אלן קינג
| מנחי טקסי האוסקר |
| --- | --- | --- |
| 1928‏-1940 | דאגלס פיירבנקס וויליאם דמיל (1928) • ויליאם דמיל (1929) • קונרד נייג'ל (1930) • לורנס גרנט (1931) • ליונל ברימור (1932) • ויל רוג'רס (1933) • ארווין קוב (1934) • פרנק קפרה (1935) • ג'ורג' ג'סל (1936) • בוב ברנס (1937) • ללא מנחה (1938) • בוב הופ (1939) • בוב הופ (1940) |  |
| 1941‏-1960 | ללא מנחה (1941) • בוב הופ (1942) • ג'ק בני (1943) • בוב הופ וג'ון קרומוול (1944) • בוב הופ וג'יימס סטיוארט (1945) • ג'ק בני (1946) • ללא מנחה (1947) • רוברט מונטגומרי (1948) • פול דאגלס (1949) • פרד אסטר (1950) • דני קיי (1951) • בוב הופ וקונרד נייג'ל (1952) • דונלד או'קונור ופרדריק מארץ' (1953) • בוב הופ ותלמה ריטר (1954) • ג'רי לואיס, קלודט קולבר וג'וזף מנקייביץ' (1955) • ג'רי לואיס וסלסט הולם (1956) • בוב הופ, דייוויד ניבן, ג'יימס סטיוארט, ג'ק למון ורוזלינד ראסל (1957) • בוב הופ, דייוויד ניבן, טוני רנדל, מורט סול, לורנס אוליבייה וג'רי לואיס (1958) • בוב הופ (1959) • בוב הופ (1960) |  |
| 1961‏-1980 | בוב הופ (1961) • פרנק סינטרה (1962) • ג'ק למון (1963) • בוב הופ (1964) • בוב הופ (1965) • בוב הופ (1966) • בוב הופ (1967) • ללא מנחה (1968) • ללא מנחה (1969) • ללא מנחה (1970) • הלן הייז, אלן קינג, סמי דייוויס ג'וניור וג'ק למון (1971) • קרול ברנט, מייקל קיין, צ'רלטון הסטון ורוק הדסון (1972) • ג'ון יוסטון, ברט ריינולדס, דייוויד ניבן ודיאנה רוס (1973) • סמי דייוויס ג'וניור, בוב הופ, שירלי מקליין ופרנק סינטרה (1974) • גולדי הון, ג'ין קלי, וולטר מתאו ורוברט שו (1975) • וורן בייטי, אלן בורסטין, ג'יין פונדה וריצ'רד פריור (1976) • בוב הופ (1977) • ג'וני קרסון (1978) • ג'וני קרסון (1979) • ג'וני קרסון (1980) |  |
| 1981‏-2000 | ג'וני קרסון (1981) • לייזה מינלי, דאדלי מור, ריצ'רד פריור ו-וולטר מתאו (1982) • ג'וני קרסון (1983) • ג'ק למון (1984) • אלן אלדה, ג'יין פונדה ורובין ויליאמס (1985) • צ'בי צ'ייס, גולדי הון ופול הוגאן (1986) • צ'בי צ'ייס (1987) • ללא מנחה (1988) • בילי קריסטל (1989) • בילי קריסטל (1990) • בילי קריסטל (1991) • בילי קריסטל (1992) • וופי גולדברג (1993) • דייוויד לטרמן (1994) • וופי גולדברג (1995) • בילי קריסטל (1996) • בילי קריסטל (1997) • וופי גולדברג (1998) • בילי קריסטל (1999) • סטיב מרטין (2000) |  |
| 2001‏-2020 | וופי גולדברג (2001) • סטיב מרטין (2002) • בילי קריסטל (2003) • כריס רוק (2004) • ג'ון סטיוארט (2005) אלן דג'נרס (2006) • ג'ון סטיוארט (2007) • יו ג'קמן (2008) • סטיב מרטין ואלק בולדווין (2009) • ג'יימס פרנקו ואן האת'וויי (2010) • בילי קריסטל (2011) • סת' מקפרלן (2012) • אלן דג'נרס (2013) • ניל פטריק האריס (2014) • כריס רוק (2015) • ג'ימי קימל (2016) • ג'ימי קימל (2017) • ללא מנחה (2018) • ללא מנחה (2019) • ללא מנחה (2020) |  |
| 2021-היום | רג'ינה הול, ונדה סייקס ואיימי שומר (2021) • ג'ימי קימל (2022) • ג'ימי קימל (2023) • קונאן או'בריאן (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299104305171  PLWABN: 9810681281105606  BNE: XX1486703  BnF: cb138959893 (data)  GND: 119541947  ISNI: 0000 0000 8530 5137  LCCN: n85072942  MusicBrainz: 94c56bff-9b3d-46c8-a568-c6295a6ab01e  SNAC: w6zp8h4f  SUDOC: 159846498  VIAF: 59896491   WorldCat (עם VIAF): 59896491