stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוסף בן-דוד (סוציולוג)

| --- | --- |

יוסף בן-דוד תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  19 באוגוסט 1920 גיור, הונגריה 
 פטירה:  12 בינואר 1986 (בגיל 65) ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל, הונגריה 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מעסיק:  אוניברסיטת שיקגו 
 
יוסף בן-דוד (19 באוגוסט 1920 – 12 בינואר 1986, ב' בשבט ה'תשמ"ו) היה סוציולוג שעסק בחקר הסוציולוגיה של החינוך והמדע.
ביוגרפיה

בן-דוד נולד בשם יוסף גרוס, בגיור שבהונגריה, והתחנך בצעירותו בחדר ובבית ספר קתולי מקומי. בשנת 1939 סיים את לימודיו התיכוניים, למד בישיבה והוכשר כדפס בבית המלאכה של אביו דוד. בשנת 1941 עלה לארץ ישראל והחל בלימודי כימיה באוניברסיטה העברית בירושלים. כעבור סמסטר אחד הצטרף ליחידה בצבא הבריטי שיועדה לשירות באירופה, ושירת בה עד 1945. לאחר מכן החל בלימודי היסטוריה באוניברסיטה העברית, ועבד עם נוער במצוקה בשכונות העיר העתיקה. בשנת 1947 נשלח לאנגליה מטעם ממשלת המנדט להכשרה בבית הספר לכלכלה של לונדון כקצין מבחן בעבודה סוציאלית.
בשנת 1949 חזר לישראל, החל לעבוד במשרד הסעד, ובשנת 1951 הצטרף לשמואל נח אייזנשטדט, יעקב כ"ץ ויונינה גרבר-טלמון בייסוד המחלקה לסוציולוגיה של האוניברסיטה העברית. עבודתו האקדמית הושפעה מהאסכולה הפונקציונליסטית ומאדוארד שילס. ראשית מחקריו עסקו בתנועות נוער, ובהמשך עסקו בניתוח המבנה החברתי של שלושה מקצועות חופשיים בישראל: עורכי דין, מורים ורופאים. בשנת 1955 סיים בן-דוד לימודי דוקטורט בהנחיית פרופסור אייזנשטדט. במהלך השנים הוא פעל כעמית מחקר במכון ללימודים מתקדמים שבפרינסטון (משנת 1976), כחבר בסגל אוניברסיטת שיקגו לחינוך ולסוציולוגיה (משנת 1977), וכן כחבר במועצה האמריקאית לחינוך (משנת 1973).
פעילותו בחקר המדע הייתה מהראשונות לשלב ניתוח מוסדי בהתבוננות על עולם המדע ורבים מכתביו עסקו במבנה האקדמיה ובהשפעת הסביבה האקדמית במדינות שונות על צמיחתן של דיסציפלינות חדשות. בספרו "The Scientist's Role in Society" נותחו באופן השוואתי מקורות האתוס המדעי של מדינות שונות. בין טענותיו על האקדמיה בישראל מצוי חששו מהעדר התפתחותה של יצירתיות מדעית בשל העדר אמצעי מימון במדינות קטנות.
בשנים 1970–1973 כיהן כנשיא האגודה הסוציולוגית הישראלית. בשנת 1981 נבחר בן-דוד לחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים וזכה בפרס רוטשילד למדעי החברה.
ב-12 בינואר 1986 בן דוד הלך לעולמו, בן 65 היה במותו. הוא הובא לקבורה בהר המנוחות בירושלים.
הערות שוליים

↑  דוקטור לפילוסופיה, חרות, 2 במאי 1957
↑  המצבה ומקום הקבר של יוסף צבי בן דוד, באתר "פרויקט גלעד"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258573205171  PLWABN: 9810702176905606  BIBSYS: 90095827  BnF: cb121934996 (data)  CiNii: DA00965539  GND: 121852474  ISNI: 0000 0001 0859 7807  LCCN: n50007675  NDL: 00432847  NKC: xx0038972  NLA: 35017224  NLK: KAC2018N8893  NTA: 068607385  RERO: 02-A002988907  SUDOC: 03054050X  VIAF: 108662520   WorldCat (עם VIAF): 108662520
יגאל גלבוע

| --- | --- |

 לידה:  1 בדצמבר 1927 בוקרשט, ממלכת רומניה 
 פטירה:  19 בינואר 2013 (בגיל 85)
 שם לידה:  ז'אן כהן 
 לימודי רפואה:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 תואר:  פרופסור מן המניין
 תפקידים:  רופא, אנדוקרינולוג 
 מספר צאצאים:  3 
 
יגאל (ז'אנו) גלבוע (1 בדצמבר 1927 – 19 בינואר 2013) היה רופא מומחה בענף הרפואה הפנימית ובאנדוקרינולוגיה, מנהל המחלקה הפנימית בבית החולים אסף הרופא ופרופסור מן המניין בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה

נולד בבוקרשט בשם ז'אן כהן כבן יחיד למשפחה יהודית חילונית, לא ציונית, לאם טינה למשפחת ליבוביץ' ולאב, יוסף (יונל) שניהל מחלקת מכשירי כתיבה בבית הכולבו הגדול "סורה" במרכז בוקרשט.
למד בבית הספר "אמינסקו" בבוקרשט, אולם לאחר עלייתו לשלטון של הדיקטטור יון אנטונסקו, ב-1940, נאסר על יהודים ללמוד בבתי הספר הכלליים, וכהן עבר לבית הספר "קולטורה" שם סיים את לימודיו. בהמשך, בשנת 1946, התקבל ללימודי רפואה בבית הספר לרפואה ורוקחות קרול דה וילה (אנ') ולמד שם עד אמצע שנת הלימודים השלישית.
בשנת 1949 החליט להפסיק את לימודיו ולעלות לישראל. בעזרת חברו פויו צ'ובאנו, שהיה פעיל במפלגה הקומוניסטית, התאפשר לו לצאת את רומניה בחשאי, וב-11 בינואר 1949 עלה על אנייה מנמל קונסטנצה לישראל.
בספר שפורסם על ידי חברו, פרופסור ניקי חיימוביץ', לרגל מפגש איחוד לאחר 56 שנה התבטא כהן על עלייתו לישראל:
עם הגיעו לישראל, נשלח לשרת בצה"ל כחובש, ולאחר שנה, כאשר נפתח בית הספר הראשון לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים, התקבל ישירות לשנה השלישית, השלים את לימודיו והוסמך כדוקטור לרפואה בשנת 1954. במהלך לימודי הרפואה, בשנת 1952, עברת את שמו ליגאל גלבוע.
עם סיום הלימודים חזר לצה"ל על מנת להשלים את שירותו, ולאחר מכן שירת שנה אחת בקיבוץ גזר. לאחר סיום השירות הצבאי התקבל לעבודה בבית החולים בילינסון, במחלקתו של פרופ' אנדרה דה-פריס, חתן פרס ישראל לרפואה והדיקן הראשון של הפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב.
בין השנים 1962–1964 נסע עם משפחתו לארצות הברית על מנת להתמחות בבית החולים Lemuel Shattuck בבוסטון, שם התמחה באנדוקרינולוגיה אצל פרופסור ביר מאוניברסיטת טאפטס. עם שובו לישראל המשיך לעבוד בבית החולים בילינסון, ובשנת 1965 הוסמך על ידי משרד הבריאות כרופא מומחה בענף הרפואה הפנימית ואנדוקרינולוגיה.
בשנת 1969 מונה למנהל המחלקה הפנימית בבית החולים אסף הרופא והיה למנהל המחלקה הצעיר בישראל. גלבוע ייסד בבית החולים את המכון האנדוקרינולוגי ובהמשך הקים בו גם את החטיבה הפנימית, והביא בשנת 1970 לסינופה לבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב.
פעילות אקדמית

בשנת 1968 מונה גלבוע כמרצה בכיר בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת תל אביב. ב-1978 קיבל מינוי של פרופסור חבר קליני וב-1986 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין קליני. בנוסף, היה חבר ועדת הוראה של הפקולטה.
שימש כחבר הוועד הפועל של המועצה המדעית של ההסתדרות הרפואית בישראל וכיושב ראש הוועדה הארצית לבחינת מומחים ברפואה פנימית, והכנת הבחינה בכתב במקצועות הפנימיים ובתת המקצועות. על תרומתו כמרצה במכון להשתלמות רפואית קיבל תואר מרצה כבוד מטעם ההסתדרות הרפואית בישראל.
היה פעיל במיוחד במחקר האנדוקרינולוגיה, ופרסם 84 מאמרים ומחקרים שונים בתחום זה. קבוצת המחקר שהוביל פרסמה עבודות שהתמקדו בעיקר בנושאים:
השפעת הגלוקגון על פרמטרים הורמנליים שונים בשימושו כמבחן לשלמות צירים היפופיזו-היקפיים.
היבטים שונים של פתולוגית בלוטת התריס, הכוללות הפרעות תפקוד התריס בגיל מבוגר (עבודות על אוכלוסיות שלמות).
הקשר בין מחלות אוטואימוניות של התריס וצניחת השסתום המיטרלי – Valve Prolapse Mitral.
היבטים שונים של פתולוגיית בלוטת התריס.
בשנת 1990 מונה לראש החוג לרפואה פנימית בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת תל אביב ושמש בתפקיד זה עד לפרישתו לגמלאות. לאחר פרישתו, בשנת 1992, שימש כיועץ בקופת חולים מכבי, ובהמשך מונה להיות מנהל המרכז לבדיקות תקופתיות שבשירות הרפואה הפרטי בסמוך לבית החולים אסף הרופא.
פעילות אקדמית > מבחר ממאמריו

ת. רוזנברג, א. גוליק, י. גלבוע, א. הרציאנו ו ר. לגשטיין השירות האנדוקרינולוגי מחלקה פנימית ב בי"ח אסף הרופא צריפין ובית הספר לרפואה סאקלר של אוניברסיטת תל אביב, תבחין הגלוקגון התוך שרירי לבדיקת המלאי של הורמון הגדילה בילדים נמוכי קומה, הרפואה, צח, ד: 15.2.1980.
ד. קציר, י. גלבוע, ר. יוגב ו ט. רוזנברג, השירות האנדוקרינולוגי מחלקה פנימית ב בי"ח אסף הרופא צריפין ובית הספר לרפואה סאקלר של אוניברסיטת תל אביב, יתר תריסיות בגיל המבוגר – סקירה של 100 חולים מעל גיל של 50 שנה, הרפואה, קא, ז-ח, אוקטובר 1980: 153-150.
Y. Gilboa Department of Medicine B and the Endocrine unit, Assaf Harofeh Hospital, Tel Aviv University Medical school, Influence of Intravenous Administration of Calcium Gluconate on the 11 Hydroxycorticostreroid Secretion by the Adrenal Cortex, The Journal of Clinical Endocrinology and Metabolism Vol. 31 Nr. 3 September 1970: 336-338.
Alexander Brauman, Moshe Algum, Ygal Gilboa, Yoram Ramot, Ahuva Golik, Dov Stryjer, Mitral Valve prolapse in Hyperthyroidism of two different origins, British Heart Journal (British medical Association), 53, 1985: 374-377.
חיים אישיים

היה נשוי לקלריס גלבוע, ואב לשלושה. נפטר בגיל 85.
הערות שוליים

1 2  Prof. Nicolas Haimovici, O punte peste jumatate de secol – cei de la "Cultura A", 1997
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012537072505171 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "יגאל גלבוע".
חוק יסוד: הכנסת (תיקון מס' 49)

חוק יסוד: הכנסת (תיקון מס' 49), הידוע בכינוי "החוק הנורווגי", נחקק ב-16 ביוני 2020, ומאפשר לחבר הכנסת המכהן כשר או כסגן שר להתפטר מהכנסת, ובמקומו ייכנס לכנסת המועמד הבא ברשימת המועמדים לכנסת אליה משתייך חבר הכנסת שהתפטר. במקרה שחבר הכנסת שחברותו הופסקה יחדל מלכהן כשר או כסגן שר, או ימונה לראש הממשלה, ראש הממשלה החלופי, ראש הממשלה בפועל או ממלא מקום ראש הממשלה, תחודש חברותו בכנסת, והאחרון שנהיה לחבר כנסת מבין חברי רשימתו יחדל מלכהן. חבר כנסת שחברותו הופסקה והתפטר או פוטר מתפקידו כשר או כסגן שר וחזר להיות חבר כנסת, ואחר כך מונה שוב לשר או לסגן שר, לא יוכל להתפטר שוב מהכנסת במסגרת החוק הנורווגי במשך תקופת אותה הכנסת. החוק אינו מוגבל בזמן, והוא מאפשר התפטרות של עד שליש מחברי הכנסת מאותה סיעה. התיקון מכונה "החוק הנורווגי" על פי מנגנון דומה שקיים בנורווגיה.
בנורווגיה ובמדינות נוספות

סעיף 62 של חוקת נורווגיה קובע ששר בממשלה אינו יכול לשמש גם כחבר הרשות המחוקקת, הסטורטינג. חקיקה דומה קיימת גם במדינות אחרות כגון שוודיה, הולנד וצרפת. הדבר מחייב את חברי הפרלמנט שהתמנו לתפקיד שרים בממשלה להתפטר מתפקידם בפרלמנט.
בנוסף, בנורווגיה ובשוודיה ישנם חברי פרלמנט מחליפים, המשתלבים בעבודת הפרלמנט כממלאי מקום של חברי הפרלמנט בעת שנבצר מהם להשתתף בישיבות הפרלמנט או הוועדות באופן קבוע או באופן זמני, לדוגמה, בשל שליחות בחו"ל או מחלה. חבר פרלמנט מחליף הוא המועמד הבא בתור ברשימת מועמדי המפלגה באזור הבחירה הרלוונטי. כיוון שחבר פרלמנט שנתמנה לשר בממשלה לא יכול למלא את תפקידו כחבר הפרלמנט, הוא מוחלף על ידי חבר פרלמנט מחליף, עד שיסיים את תפקידו כשר.
בחלק מהמדינות (כדוגמת נורווגיה ושוודיה) רשאים השרים שהתפטרו מהממשלה לחזור ולכהן בפרלמנט; ובחלקן (כדוגמת הולנד וצרפת) האפשרות הזאת איננה קיימת. הבדל אחר בין המדינות הוא שבחלקן החוק מחייב רק שרים להתפטר מהפרלמנט – ובחלקן הוא חל גם על ראש הממשלה ו/או על סגני שרים.
המינוח המדויק לחוק הוא "חוק חבר פרלמנט מחליף (Alternate Member Bill)", אך הוא ידוע בכינויו "החוק הנורווגי". מקור הכינוי "החוק הנורווגי" נעוץ בעובדה שהפרלמנט בנורווגיה היה הראשון שחוקק חקיקה המונעת כפל כהונה בפרלמנט וברשות המבצעת, בשנת 1828.
החוק הנורווגי בישראל > התפתחות החוק

בשנת 2015 חוקקה הכנסת כהוראת שעה לתקופת כהונתה של הכנסת העשרים את תיקון מס' 42 לחוק יסוד: כנסת שכינויו, "החוק הנורווגי הקטן". בסיסו בחקיקת סעיף 42ג ובהרחבת סעיף 43. החוק קבע כי שר או סגן שר רשאים להתפטר מתפקידם כחברי כנסת ולפנות את מקומם לבא בתור שברשימות המפלגה אליה הם משתייכים. אם ירצה חבר כנסת שהתפטר מתפקידו לחזור אל מקומו כחבר כנסת והיה וחבר הכנסת שחברותו הופסקה יחדל מלכהן כשר או כסגן שר, או ימונה לתפקיד ראש הממשלה, ראש הממשלה החלופי, ראש הממשלה בפועל או ממלא מקום ראש הממשלה, תחודש חברותו בכנסת והאחרון שנהיה לחבר כנסת מבין חברי רשימתו, יחדל מלכהן. על פי הוראות התיקון, חבר כנסת אחד בלבד מכל רשימת מועמדים רשאי להפסיק את חברותו בכנסת בהתאם לסעיף זה.
ב-16 ביוני 2020, בכנסת ה-23, הורחב "החוק הנורווגי" ונחקק תיקון מס' 49. בניגוד ל"חוק הנורווגי הקטן" הקודם, שנחקק כהוראת שעה והתיר התפטרות של ח"כ אחד בלבד מכל רשימה, התיקון הנוכחי אינו מוגבל בזמן, והוא מאפשר התפטרות של עד שליש מחברי הכנסת מאותה סיעה (עם עיגול כלפי מעלה כאשר בסיעה פחות מ-12 ח"כים).
ב-6 ביולי 2021, בכנסת ה-24, הורחב "החוק הנורווגי" ונחקק תיקון מס' 51. בתיקון החוק נקבע להגדיל את מכסות הרשאים להפסיק חברותם בכנסת לפי "החוק הנורווגי" כך שבסיעה שבה ישנם ארבעה עד שישה חברי כנסת יוכלו להפסיק חברותם שלושה חברי כנסת, בסיעה שבה ישנם שבעה עד תשעה חברי כנסת יוכלו להפסיק חברותם ארבעה חברי כנסת, ובסיעה שבה עשרה חברי כנסת ומעלה יוכלו להפסיק חברותם חמישה חברי כנסת.
ב-24 בינואר 2023, בכנסת ה-25, הורחב החוק ונחקק תיקון מס' 52. בתיקון החוק נקבע להגדיל את מכסות הרשאים להפסיק חברותם בכנסת לפי "החוק הנורווגי" כך שבסיעה שבה ישנם עד שלושה חברי כנסת, מחצית מחברי הסיעה יוכלו להפסיק את חברותם במסגרת החוק. ארבעה עד שישה חברי כנסת יוכלו להפסיק חברותם שלושה חברי כנסת (ללא שינוי), בסיעה שבה ישנם שבעה עד תשעה חברי כנסת יוכלו להפסיק חברותם ארבעה חברי כנסת, ובסיעה שבה עשרה חברי כנסת עד שבעה עשר חברי כנסת יוכלו להפסיק חברותם חמישה חברי כנסת (ללא שינוי). בסיעה שבה שמונה עשר חברי כנסת יוכלו להפסיק חברותם שליש מחברי הסיעה. כאשר תוצאת חישוב כאמור שאינה מספר שלם תעוגל למספר השלם הגבוה הקרוב. בתיקון זה לחוק אף נוספה מגבלה המונעת את התפטרותם של חברי כנסת במסגרת החוק, לאחר הבחירות ועד לכינון ממשלה חדשה ובתקופת בחירות. במועד חקיקת החוק בכנסת יכלו לממש את החוק 28 חברי כנסת מבין 64 חברי הקואליציה.
החוק הנורווגי בישראל > מטרת החוק

מטרת החוק מוצגת בדברי ההסבר להצעת החוק:
החוק הנורווגי בישראל > מימוש החוק > בכנסת ה-23

בעקבות אישור החוק הנורווגי, נכנסו 12 חברי כנסת חדשים לכנסת ה-23 במקום שרים שפינו את מקומם. מתוך מפלגת ש"ס הצטרפו שני חברי כנסת, מתוך מפלגת "כחול לבן" ארבע חברות כנסת, ומתוך מפלגת "יש עתיד" חבר כנסת אחד, מתוך מפלגת "הליכוד" נכנסו שני חברי כנסת ומתוך מפלגת "יהדות התורה" נכנסו שלושה חברי כנסת.
החוק הנורווגי בישראל > מימוש החוק > בכנסת ה-24

עם הקמתה של ממשלת ישראל ה-36 התפטרו מהכנסת 21 שרים וסגני שרים, ובמקומם נכנסו לכנסת 21 חברי כנסת חדשים: חמישה מ"יש עתיד", שלושה מ"כחול לבן", שניים מ"ימינה", ארבעה מ"ישראל ביתנו", שלושה מ"תקווה חדשה", שלושה מ"מרצ" ואחת מ"העבודה".
החוק הנורווגי בישראל > מימוש החוק > בכנסת ה-25

לאחר הקמת ממשלת ישראל ה-37 התפטרו מהכנסת 18 שרים וסגני שרים, מתוך 28 שיכלו להתפטר לפי החוק. במפלגת הליכוד מיעוט מהשרים התפטר במסגרת החוק, בזמן שבשאר מפלגות הקואליציה התפטרו כל השרים שיכולים במסגרת החוק.
החוק הנורווגי בישראל > עלות החוק

החוק הנורווגי מאפשר את התפטרותם מהכנסת של שרי ממשלה וסגני שרים על מנת לפנות מקום לבאים בתור ברשימותיהם. הוספת תשלום השכר לחברי הכנסת החדשים ולעוזריהם גורמת לעלייה בהוצאות הכנסת. ישנה גם הוצאה על בניית לשכות חדשות לשרים שלא יתפקדו כחברי כנסת ועל כן לא יהיו זכאים ללשכות במשכן הכנסת. ב-2007 העריך מרכז המידע והמחקר של הכנסת את העלות הנוספת עבור כל ח"כ שנכנס לכנסת במקום שר מתפטר ב-1.502 מיליון שקלים, מתוכם 412 אלף שקלים הם עלות חד פעמית (הקמת לשכה).
הערות שוליים

↑  חוק יסוד: הכנסת (תיקון מס' 49), ס"ח 2800 מ-16 ביוני 2016
↑  The Constitution, as laid down on 17 May 1814 by the Constituent Assembly at Eidsvoll and subsequently amended, most recently in May 2018, הפרלמנט הנורווגי
↑  החוק הנורווגי במציאות הישראלית, באתר www.idi.org.il
↑  אביטל אפל ויהודית גלילי, החוק הנורווגי: אוסף מקורות, באתר הכנסת, ‏פברואר 2003
↑  https://www.idi.org.il/articles/46548
↑  דן אבנון, החוק הנורבגי בעידן של המהפכה המשטרית, באתר www.knesset.gov.il, ‏2000
↑  חוק–יסוד: הכנסת (תיקון מס' 42 והוראת שעה), ס"ח 2500 מ-6 באוגוסט 2015
↑  חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 49), ס"ח 2800 מ-16 ביוני 2020
↑  תיקון מספר 51 לחוק יסוד הכנסת, אתר הכנסת.
↑  רוב האופוזיציה נעדרה, הכנסת אישרה בקריאה שלישית את הרחבת "החוק הנורווגי", באתר ‏מאקו‏, 24 בינואר 2023
↑   שלבי החקיקה של חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 52), במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת
↑  הצעת חוק־יסוד: הכנסת (תיקון מס' 49) (הפסקת חברות בכנסת של חבר הכנסת המכהן כשר או כסגן שר}, ה"ח הכנסת 841 מ-1 ביוני 2020
↑  אריק בנדר, ‏חברי הכנסת הכריעו: "החוק הנורווגי" אושר בקריאה ראשונה, באתר מעריב אונליין, 2 ביוני 2020
↑  13 חברי כנסת חדשים שנכנסו לכנסת במסגרת החוק הנורווגי, הצהירו אמונים במליאת הכנסת, באתר הכנסת, 16 ביוני 2021
חדשות כיפה, ‏בליץ השבעות: היום יכנסו הח"כים החדשים במסגרת החוק הנורווגי,  באתר כיפה, 16 ביוני 2021
בשירות החוק הנורווגי: 14 ח"כים חדשים ייכנסו לכנסת, בערוץ יוטיוב של כאן חדשות, 15 ביוני 2021
↑  הכנסת ה-25 סוגרת מושב ראשון עם ניצול חלקי של החוק הנורווגי, באתר www.idi.org.il, ‏2023-02
↑  אנה ברסקי, ‏זעם בליכוד: שרים מהמפלגה מסרבים להתפטר מהכנסת לפי החוק הנורבגי, באתר מעריב אונליין, 1 בפברואר 2023
↑  יונתן ארליך, החוק הנורבגי - אומדן עלות, באתר הכנסת, ‏9 בינואר 2007
בטיק

בטיק היא טכניקת צביעת בדים המשלבת שימוש בשעווה. משתמשים בבטיק מקומות שונים, אך האי ג'אווה באינדונזיה ידוע במיוחד בעבודות הבטיק היוצאות ממנו. בבטיק מורחים שעווה מותכת על הבד בטרם הטבלתו בצבע. בכל מקום שבו חדרה השעווה לבד, הצבע לא ידבוק בו. לעיתים משתמשים במספר שלבים של צביעה, יבוש ומריחה בשעווה כדי לשלב מספר צבעים.
בערך בשנת 1900 התחיל האמן ההולנדי כריס לבו לעסוק בבטיק, שעד אז הוכר כשיטה לצביעה יפה של אריגים שנהוגה בג'אווה, הוא היה חלוץ השיטה הזו בהולנד והפך מהר מאד למומחה סמכותי שלה.
בשנת 2009 הכיר ארגון אונסק"ו במסורת הבטיק של אינדונזיה כמורשת תרבותית בלתי מוחשית.
כדי להכין קווי שעווה צרים משתמשים בצ'הנטינג - כוס מתכת קטנה עם זרבובית זעירה, ממנה נוזלת השעווה. שיטות אחרות למריחת השעווה על הבד כוללות שפיכת שעווה נוזלית, צביעת השעווה על הבד בעזרת מברשת, ו"החתמה" על ידי הטבעת השעווה על פיסת עץ שנחרטה לצורה הרצויה והצמדת הפיסה המרוחה בשעווה אל הבד.
לאחר הצביעה האחרונה, תולים את הבד ליבוש. לאחר מכן טובלים אותו בנוזל ממיס כדי לפורר את השעווה, או שמגהצים אותו בין מטליות נייר או עיתונים שאמורים לספוג את השעווה ולחשוף את הצבעים העמוקים והעשירים ואת קווי הקפלים העדינים המאפיינים את הבטיק.
תהליך ההכנה

ראשית מחממים את השעווה בפחית בתוך סיר מלא מים. בצורה כזו מבטיחים שהשעווה לא תישרף ושתהיה בטמפרטורה אחידה. לאחר מכן מייבשים את הבד לגמרי לפני המריחה בשעווה, על מנת שהשעווה לא תחדור לתוך הבד.
בשלב הבא משתמשים בטבליות שתן פרות כדי לעזור לצבען לחדור היטב לבד. תהליך זה מעשיר את הצבע. יש המשתמשים במלח וחומץ לאותה מטרה. כאשר מנסים ליצור קווים רבים נהוג להשתמש בשעווה מפרפין, וכאשר רוצים להקטין את מספר הקפלים משתמשים בשעווה שמקורה בדונג דבורים.
הערות שוליים

↑  Rudolf de Jong, Mechteld de Bois, Yme Kuiper, Sanny de Zoete, Nico rost, Albert de Jong, Inleiding, Chris lebeau Kunstenaar en Anarchist, Amsterdam en Heerenveen: Ferdinand Domela Nieuwnhuisfonds Museum Willem Van Haren, 2011, עמ' 10, ISBN 978-94-91130-00-7. (בהולנדית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284630505171  BNE: XX528053  BnF: cb12082802g (data)  GND: 4004681-3  LCCN: sh85012377  NDL: 01137846  NKC: ph118783  SUDOC: 029140188
יוסי ינאי

| --- | --- |

 לידה:  20 באוגוסט 1944 (בן 80) רחובות, פלשתינה (א"י) 
 
יוסף (יוסי) ינאי (נולד ב-20 באוגוסט 1944) הוא נוירוביולוג, מייסד ומנהל המעבדה על שם רוס לחקר מומי לידה נוירו-התנהגותיים ופרופסור מן המניין בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים. הוא ידוע כחלק מקבוצת מדענים שפיתחו בשנות ה-70 את שטח המחקר החדש טרטולוגיה התנהגותית המבוסס על טרטולוגיה, תורת מומי הלידה. מאוחר יותר פעל לקדם את שטח המחקר לחקר מנגנונים ולריפוי באמצעות ספרו טרטולוגיה נוירו-התנהגותית (Neurobehavioral teratology) והיה לחלוץ בתיקון מומי לידה נוירו-התנהגותיים במודל חיות.
ביוגרפיה

יוסף ינאי נולד ברחובות. הוריו עלו כחלוצים מפולין. למד בבית הספר החקלאי מקוה ישראל ולאחריו שירת בצה"ל בחטיבת הצנחנים. עם שחרורו ב-1964, החל לימודיו באוניברסיטה העברית, חקלאות בפקולטה לחקלאות ברחובות וגנטיקה במחלקה לגנטיקה בירושלים. את התואר הראשון קיבל ב-1967. בשנת 1968 החל לימודיו במכון לגנטיקה התנהגותית באוניברסיטת קולורדו בבולדר קולורדו, ארצות הברית (Institute for Behavioral Genetics and Dept. of Biology Univ. of Colorado, Boulder, Colorado). קיבל את התואר השני ב-1970 ואת תואר הדוקטור ב-1971. בין השנים 1971–1978 נמנה עם הסגל האקדמי כמרצה וחוקר באוניברסיטאות קונטיקט, פרדו ובית ספר לרפואה בשיקגו.
הוא שב לישראל ב-1978 והתמנה לחבר סגל בדרגת מרצה במחלקה לאנטומיה ואמבריולוגיה (נוירוביולוגיה רפואית) בבית ספר לרפואה של האוניברסיטה העברית והדסה בירושלים. שם הגיע לדרגת פרופסור מן המניין. היה חבר במכון למחקר על שם הרי ס. טרומן למען קידום השלום שבאוניברסיטה העברית. במקביל, כיהן בשנים 1991–2020 כפרופסור נלווה במחלקה לפרמקולוגיה וביולוגיה של הסרטן בבית הספר לרפואה באוניברסיטת דיוק שבצפון קרולינה. בשנות כהונתו בישראל, שימש גם בתקופות שונות כמרצה וחוקר אורח באוניברסיטת קונטיקט ובבית הספר לרפואה בשיקגו.
ביוגרפיה > מחקריו

במקביל לפרסומים של גונס וסמיט שבהם תוארה תסמונת האלכוהול העוברית בבני האדם, ינאי פיתח מודל עכברים לחקר התופעה שהיה בין הראשונים שסימנו את התקופה המודרנית של חקר תסמונת זו. בשנות השבעים היה בין קבוצות המחקר הראשונות שפתחו את עידן הטרטולוגיה התנהגותית, כלומר מחקר שינויים התנהגותיים קלים הנגרמים כתוצאה מחשיפת האם לגורמי מומי לידה שונים. בכך נוסד מדע חדש זה, כולל ביטאון ואגודה מדעית. בשנת 1984 פרסם את סיפרו על טרטולוגיה נוירו התנהגותית שבו דחף לעבור ממחקר תיאורי של מומי לידה ההתנהגותיים למחקר שמבוסס על המנגנונים שבהם פגע הגורם המזיק ובכך הביא להתבטאות הפגיעה ההתנהגותית. הרבה בגלל השפעת הספר שונה שם האגודה מ-האגודה לטרטולוגיה התנהגותית ל-האגודה לטרטולוגיה נוירו-התנהגותית (כיום האגודה לנוירו-טוקסיקולוגיה התפתחותית). בספרו זה גם הציע שבזכות הידע שיצטבר על מנגנוני הפגיעה, מחקרי העתיד יכללו גם יפתחו שיטות לתיקון מומי הלידה האלה, רעיון שנחשב באותה תקופה למדע בדיוני. כפי שהציע, ינאי פיתח מודל לפגיעה של הרואין בזמן ההיריון בצאצאים.
הוא הראה שמנגנון קשור בעיצבוב הכולנרגי בהיפוקמפוס אשר במוח, תיאר את התוצאות ההתנהגותיות ואת מסלול הפגיעה במערכת הכולנרגית שמרכזו בהפעלה והעברה של פרוטאין קינז סי. הבנה מלאה של השינויים במנגנון הכולירגי מהפגיעה בהיפוקמפוס העובר ועד לפגיעה ההתנהגותית. הבנת מנגנוני הפגיעה אפשרה לו את תרומתו העיקרית למדע הטרטולוגיה הנוירו-התנהגותית, להיות הראשון שתיקן מומי לידה כאלה במודל חיות בארבע שיטות שונות, א. הפעלת האזורים הפגועים על ידי ניתוק מסלולי בקרה שתפקידם להנמיך את פעילותם, ב. עירור האזורים הפגועים על ידי הספקה קבועה של ניקוטין בעזרת משאבה אוסמוטית תת-עורית, ג. השתלת תאי מוח עובריים אבל כבר ממוינים, והכי משמעותי ד. השתלת תאי גזע מסוגים שונים. את הגשמתו של חזון זה, המחקרים שבאו על ידי קבוצות אחרות והמצב הנוכחי של תיקון מומי הלידה פרסם לאחרונה וב־2016 הוזמן לסכם את תרומתו ותרומת אחרים כמרצה מרכזי בכינוס האגודה לטרטולוגיה נוירו-התנהגותית.
ינאי נשוי לג'ולי ואב לארבע בנות.
הערות שוליים

↑  D. E. Hutchings, Teratogenesis and Reproductive Toxicology, Berlin, Heidelberg: Springer, 1983, Behavioral Teratology: A New Frontier in Neurobehavioral Research, עמ' 207–235. (באנגלית)
1 2  Neurobehavioral teratology, Amsterdam: Elsevier, 1984, ISBN 0-444-80516-8
↑  KennethL. Jones, DavidW. Smith, RECOGNITION OF THE FETAL ALCOHOL SYNDROME IN EARLY INFANCY, The Lancet, Originally published as Volume 2, Issue 7836 302, 1973-11-03, עמ' 999–1001 doi: 10.1016/S0140-6736(73)91092-1
↑  Joseph Yanai, Avital Beer, Rabab Huleihel, Michal Izrael, Convergent effects on cell signaling mechanisms mediate the actions of different neurobehavioral teratogens: alterations in cholinergic regulation of protein kinase C in chick and avian models, Annals of the New York Academy of Sciences 1025, 2004-10, עמ' 595–601 doi: 10.1196/annals.1316.074
↑  J. Yanai, U. Laxer, C. G. Pick, D. Trombka, Dopaminergic denervation reverses behavioral deficits induced by prenatal exposure to phenobarbital, Brain Research. Developmental Brain Research 48, 1989-08-01, עמ' 255–261 doi: 10.1016/0165-3806(89)90080-1
↑  Avital Beer, Theodore A. Slotkin, Frederic J. Seidler, Justin E. Aldridge, Nicotine therapy in adulthood reverses the synaptic and behavioral deficits elicited by prenatal exposure to phenobarbital, Neuropsychopharmacology: Official Publication of the American College of Neuropsychopharmacology 30, 2005-01, עמ' 156–165 doi: 10.1038/sj.npp.1300582
↑  T. L. Ben-Shaanan, T. Ben-Hur, J. Yanai, Transplantation of neural progenitors enhances production of endogenous cells in the impaired brain, Molecular Psychiatry 13, 2008-02, עמ' 222–231 doi: 10.1038/sj.mp.4002084
↑  Meital Kazma, Michal Izrael, Michel Revel, Judith Chebath, Survival, differentiation, and reversal of heroin neurobehavioral teratogenicity in mice by transplanted neural stem cells derived from embryonic stem cells, Journal of Neuroscience Research 88, 2010-02-01, עמ' 315–323 doi: 10.1002/jnr.22193
↑  Gadi Turgeman, Issam Rimawi, Eliyahu M. Heifetz, Adi Pinkas, Reversal of prenatal heroin-induced alterations in hippocampal gene expression via transplantation of mesenchymal stem cells during adulthood, Neurotoxicology and Teratology 90, 2022-03-01, עמ' 107063 doi: 10.1016/j.ntt.2022.107063
↑  Joseph Yanai, Myles J. Vigoda, Asher Ornoy, Reversal of neurobehavioral teratogenicity in animal models and human: Three decades of progress, Brain Research Bulletin 150, 2019-08, עמ' 328–342 doi: 10.1016/j.brainresbull.2019.06.009
↑  {{{מחבר}}}, Fortieth Anniversary Annual Meeting of the Developmental Neurotoxicology Society Held in Conjunction with the 56th Annual Meeting of the Teratology Society Grand Hyatt San Antonio, San Antonio, Texas June 25–29, 2016, Neurotoxicology and Teratology 55, 2016-05-01, עמ' 58–75 doi: 10.1016/j.ntt.2016.04.003
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "יוסי ינאי".
יגאל נזרי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1973 (בן 52 בערך) חיפה, ישראל 
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים  תיכון דתי יבנה 
 תחום יצירה:  פיסול, ציור, צילום, מיצג
 
יגאל נזרי (נולד ב-1973) הוא אמן ישראלי החי בקנדה, חוקר היסטוריה יהודית מזרחית ופרופסור במחלקה ללימודי דתות באוניברסיטת טורונטו.