stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בנג'מין גרובנור
הערות שוליים

↑  https://www.southendstandard.co.uk/news/13610201.your-chance-to-see-bens-big-prom-concert/
1 2  Moss, Stephen (10 בנובמבר 2005). "At three he was reading the Wall Street Journal". The Guardian. London. נבדק ב-2 בספטמבר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Service, Tom (14 באפריל 2011). "Benjamin Grosvenor: 'I'm not that talented'". The Guardian. London. נבדק ב-10 בדצמבר 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Morley, Christopher (14 באוקטובר 2011). "Benjamin Grosvenor is a prodigy with an ear for music". Birmingham Post. Birmingham, United Kingdom. נבדק ב-10 בדצמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Royal Academy of Music, Graduation 2012". 29 ביוני 2012. נבדק ב-4 באוגוסט 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Norris, Geoffrey (26 בינואר 2009). "Benjamin Grosvenor and the Philharmonia Orchestra at the Royal Festival Hall, review". The Daily Telegraph. London. נבדק ב-2 בספטמבר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Norris, Geoffrey (27 במאי 2008). "Benjamin Grosvenor: teenage prodigy comes of age". The Daily Telegraph. London. נבדק ב-2 בספטמבר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Service, Tom (14 באפריל 2011). "Benjamin Grosvenor: 'I'm not that talented'". The Guardian. London. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Benjamin Grosvenor (29 באוגוסט 2014). "Proms 2014: when Benjamin Grosvenor met Judith Weir". The Guardian. נבדק ב-29 בנובמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "London's 1000 most influential people 2011: Classical". London Evening Standard.
↑    Britons of the year, The Telegraph, 28 December 2011
↑  Jean-Pierre Thiollet, 88 notes pour piano solo, Neva Editions, 2015, p. 62. ISBN 978-2-3505-5192-0
↑  "Gramophone Awards 2012 announced". Gramophone magazine.
↑  "Classic Brit Awards – Winners 2012". Classic Brit Awards. אורכב מ-המקור ב-5 באוקטובר 2012. נבדק ב-4 באוקטובר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Andy Gill (8 ביולי 2011). "Album: Benjamin Grosvenor, Chopin/Liszt/Ravel (Decca)". The Independent. נבדק ב-29 בנובמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Matthew Dicker (25 ביולי 2013). "Musical marvel: Classical pianist Benjamin Grosvenor shares his gift in Wolf Trap concert". The Washington Times. נבדק ב-8 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Benjamin Grosvenor at the Gramophone Awards 2012". Classic FM. 28 בספטמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Benjamin Grosvenor: Dances". Presto Classical.
↑  Lianne, Turner (10 בספטמבר 2012). "From Human to Hero". CNN. נבדק ב-10 בספטמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810664491405606  BnF: cb16637743j (data)  GND: 1022578960  LCCN: no2010068293  MusicBrainz: 7f2ad202-fc55-4f68-aa7c-25cb2049100e  NKC: xx0180795  NLK: KAC201715032  SUDOC: 165269081  VIAF: 274141651   WorldCat (עם VIAF): 274141651
דושפולור

| --- | --- |

דושפולור - כלי נגינת מיתר
 
 סיווג:  כלי מיתר/כלי פריטה
 קבוצה:  כלי קורדופוני 
 
דושפולור (טובאנית: дошпулуур, [dɔʃpuˈluːr], רוסית: [dəʃpʊluːr]) הוא סוג של לאוטה, כלי מיתר, כלי פריטה, שמקורו ברפובליקה הטובאנית. הוא בעל צוואר ארוך, על פי רוב עשוי מעץ אורן או לגש. לוח האצבעות לא שריגים כלל, מה שגורם לו לדמות או להזכיר את הנגוני והגוימברי מצפון אפריקה. ברוב הכלים, את קצה הצוואר מעל תיבת היתדות, מקשט גילוף עץ בדמות ראש סוס. הכלי משמש בעיקר ככלי ליווי לביצועי יחיד של שירת גרון.
עיצוב ומבנה

את הדושפולור ניתן למצוא במספר גרסאות: באופן מסורתי יש לכלי שני מיתרים בלבד, אך קיימות גרסאות עם שלושה ואפילו ארבעה מיתרים. המיתרים מחוברים לתחתית ארגז התהודה על ידי קרס או וו עשוי עץ, מעל לגשר עץ רופף, המונח בין המיתרים וחזית תיבת התהודה, ואל מפתחות הכוונון תיבת הכוונון.
בגרסה הנפוצה תיבת תהודה עשויה כולה עץ בצורת טרפז. גרסה נוספת, עשויה עם באותו מבנה גוף טרפזי, אבל תיבת התהודה כולה מכוסה בעור עזים או נחש וללא קישוטים כלל. קיימת גם גרסה בעלת תיבת תהודה עגולה בדומה לבנג'ו. גם בגרסה זו תיבת התהודה מכוסה בעור עזים משני צידיה.
מרת דמדין תכנן ויצר גם דושפולור כפול צוואר, במיוחד עבור אנסמבל אלאש לביצוע השיר Oitulaash''Xeveri. כול אחת משתי מערכת המיתרים בכלי זה, מכוונת למפתח אחר, כך שהנגן יכול לעבור ביניהן במהירות, בהתאם למִתְוֶה השיר אותו הוא מלווה.
כיוונן

על הדושפולור מנגנים בפריטה או מריטת המיתרים (צביטה בין אצבע לאגודל תוך משיכה במאונך לפני תיבת התהודה) באמצעות אגודל ואצבע או מפרט.
למרות יתדות הכוונון הארוכות, שאף הן עשוית מעץ ומעטרות את תיבת הכוונון, את הדושפולור מכוונים באמצעות מכווני גיטרה חדישים. את שני המיתרים נהוג לכוון במרווח של חמישית מושלמת זה מזה. כאשר קיים גם מיתר שלישי, הוא מכוון לשמינית ויוצר בכך בדרך כלל את האוקטבה. לפעמים מכוונים את שני המיתרים בהפרש רביעית מושלמת.
בגרסת הדושפולור בעל ארבעה מיתרים, המיתר הנוסף מכפיל את החמישית אבל באוקטבה אחת נמוכה יותר.
גלריה

סייאן באפה, חבר בהרכב "הואון-הור-טו" מטובה, מנגן על דושפולור מכוסה עור נחש
אנסמבל אלאש, להקת מוזיקה טובאנית: (משמאל לימין) איאן שיריז'יק, בדי-דורז'ו אונדר, איאן-אול סם. בוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית. 5 בנובמבר 2013.
להקה מנגנת בדושפולור בבוסטון ארצות הברית במאי 2007
צ'ירגילצ'ין מופיע בפסטיבל העממי של וויניפג בפארק בירדס היל, מניטובה, קנדה. במרכז, איגור קשקנדי אוחז בדושפולור עשוי עץ עם מכווני גיטרה
כלי מיתר טובאניים נוספים

צ'אנזי
איגיל
בייזנצ'י
טופשור
הערות שוליים

↑  Tuning Machines | stewmac.com, www.stewmac.com
↑  Sygyt-tekniikka doshpuluur-säestyksellä, נבדק ב-2021-04-22
↑  [www.tyvawiki.org Doshpuluur - TyvaWiki], www.tyvawiki.org
↑  מרת דמדין אומן-יוצר כלי נגינה טובאנים, באתר www.alashensemble.com
↑  Alash Ensemble - Doshpuluur, www.alashensemble.com
↑  Alash - Oitulaash Xeveri (beginning of song), נבדק ב-2021-04-28
↑  Alash Ensemble - Traditional Tuvan throat singing and music with some non-traditional influences., www.alashensemble.com
↑  TUVAN FOLK INSTRUMENTS, THE SPIRIT OF TUVAN NOMADS, ‏2014-03-23 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 5f9bb15a-738f-48bb-8676-55e62547726f 
דושפולור שיוצר בידי דאמדין מאראט
פראנס גל

| --- | --- |

פראנס גל
 לידה:  9 באוקטובר 1947 פריז, צרפת
 פטירה:  7 בינואר 2018 (בגיל 70) ניי-סיר-סן, איל-דה-פראנס, צרפת
 שם לידה:  Isabelle Geneviève Marie Anne "France" Gall
 שם במה:  France Gall 
 מקום קבורה:  בית הקברות של מונמארטר 
 מוקד פעילות:  צרפת, מערב גרמניה, יפן
 תקופת הפעילות:  1963–1997 (כ־34 שנים)
 מקום לימודים:  Lycée Paul-Valéry 
 עיסוק:  זמרת
 סוגה:  יה-יה, מוזיקת פופ 
 שפה מועדפת:  גרמנית, צרפתית 
 חברת תקליטים:  וורנר מיוזיק גרופ, יוניברסל מיוזיק גרופ, פיליפס רקורדס, אטלנטיק רקורדס, יוניברסל מיוזיק צרפת, דקה רקורדס 
 שיתופי פעולה בולטים:  סרז' גינסבורג
 בן או בת זוג:  מישל ברז'ה (22 ביוני 1976–2 באוגוסט 1992)  קלוד פרנסואה (1964–1967) ז'וליאן קלר (1970–1974) Bruck Dawit (1995–2018) 
 צאצאים:  Raphaël Michel, פאולין המבורגר 
 פרסים והוקרה:  אבירה בלגיון הצרפתי (2013)  ניצחונות המוזיקה - אמנית השנה (1987)  קצינה במסדר ההצטיינות הלאומי (2 במאי 2017)  זוכה אירוויזיון 
 פרופיל ב-IMDb
 
פראנס גל, בהופעה באירוויזיון 1965
פראנס גל (בצרפתית: France Gall,‏ 9 באוקטובר 1947 – 7 בינואר 2018) הייתה זמרת צרפתייה בעלת קריירה בינלאומית. גל הייתה ידועה בעיקר בשל זכייתה באירוויזיון 1965 עם השיר "Poupée de cire, poupée de son" (בעברית: בובת שעווה, בובת קש), ולהיטה מ-1987, "Ella, elle l'a".
ביוגרפיה

גל נולדה בפריז. אביה היה רוברט גל, משורר לירי, ואמה, ססיל ברתיאר, הייתה בתו של הממציא הצרפתי פול ברתיאר. באביב 1963 עודד אותה אביה להקליט שירים ולשלוח את ההקלטות למפיק מוזיקלי. לאחר כמה זמן רצה המפיק להחתים אותה על חוזה. בעקבות זאת נרשמה גל למותג ההקלטות Philips Records.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

השיר הראשון של גל שהושמע ברדיו כשהייתה בגיל 16, היה "Ne sois pas si bête" (בצרפתית: אל תהיה כה טיפש). השיר הפך ללהיט בצרפת.
זמר השאנסונים הצרפתי סרז' גינסבורג, שכתב שירים לזמרים רבים באותה תקופה, החל לכתוב גם לגל. השיר "N'écoute pas les idoles" (בצרפתית: אל תקשיב לאלילים), שנכתב על ידי גינסבורג, הפך לסינגל השני של גל. השיר הגיע למקום הראשון במצעדי הלהיטים בצרפת, במרץ 1964.
באותה תקופה ביצעה גל את הופעתה הראשונה בבלגיה. היא עבדה כצוות עם מנהל העסקים מוריס טזה שהיה, כמו אביה, כותב לירי. למרות שיתופי פעולה עם מספר אמנים אחרים, שאפה גל לשיר סולו בהזדמנויות שנקרו לה.
בנוסף לשירים שנכתבו עבורה על ידי אביה רוברט, נבנתה הצלחתה של גל בשנות השישים משירים שנכתבו על ידי אמנים צרפתים מהמובילים בתקופה, כגון: פייר דלנואה, אלן גורגואר, ז'ו דסאן, פרנק תומאס, אנדריי פופ ועוד רבים.
ביוגרפיה > זכייתה באירוויזיון

בשנת 1965, בהיותה בת 17, נבחרה גל לייצג את לוקסמבורג באירוויזיון העשירי, שנערך באותה שנה בנאפולי שבאיטליה. היא בחרה בשירו של סרז' גינסבורג "Poupée de cire, poupée de son" (בצרפתית "בובת שעווה, בובת קש") מתוך 10 שירים שנכתבו עבורה.
ב-20 במרץ 1965 גינסבורג, גל וגורגואר נסעו לאירוויזיון שבנאפולי. חבר השופטים התרשמו מאוד מפראנס גל, שלבסוף זכתה במקום הראשון.
לאחר האירוויזיון זכה השיר לאהדה בינלאומית רבה. גל ביצעה הופעות בכל העולם, והקליטה גרסאות לשיר בשפות אחרות: גרמנית, איטלקית, ספרדית, יפנית, ועוד. בנוסף, אמנים בעולם כתבו מילים לשיר בשפתם. בישראל שלישיית גשר הירקון הוציאו באותה שנה גרסה בעברית לשיר זה בשם: "אל תכעסי, זה לא אסון". הזמר האנגלי טווינקל הוציא לשיר גרסה באנגלית זמן קצר לאחר שהשיר זכה באירוויזיון. השיר הוא אחד השירים הזכורים ביותר מתחרויות האירוויזיון.
מיד לאחר זכייתה באירוויזיון כנציגת לוקסמבורג, הועלו טענות בצרפת כלפי גל וגינסבורג על שייצגו את לוקסמבורג ולא את מדינתם, צרפת.
ביוגרפיה > זכייתה באירוויזיון > סיבוב הופעות והצעה לסרטים

אותה שנה הייתה שיא הצלחתה של גל. בקיץ 1965, ערכה סיבוב הופעות במשך כמה חודשים עם השיר "Le Grand Cirque de France" (בצרפתית: הקרקס הנפלא של צרפת). באותה שנה המשיכו הסינגלים שלה להישמע רבות ברדיו ולכבוש את מצעדי הלהיטים בצרפת ובאירופה. כדי לשמר את הצלחתה מיהרה גל להקליט להיטים רבים, כמו: "Amérique" (אמריקה), ו- "Nous ne sommes pas des anges" (איננו מלאכים).
ב-1965 החליטו במאים אמריקאים לצלם סרט טלוויזיה שיתמקד בהצלחתה של גל. הסרט בוים על ידי הבמאי ג'ין כריסטוף אברטי.
ב-1966 חברת וולט דיסני הציעה לגל להופיע בתפקיד אליסה בסרט-מחזמר לגרסת אליסה בארץ הפלאות. גל טענה בתוקף שהיא לא רוצה לשחק בסרטים, אלא לעסוק רק במוזיקה. פרויקט עשיית הסרט בוטל בדצמבר 1966 לאחר מותו של וולט דיסני.
ביוגרפיה > לאחר האירוויזיון

בתחילת 1966 גל הוציאה את השיר Baby pop שנכתב על ידי גינסבורג. גל התקשתה לשיר בטונים הנמוכים, מה שגרם לשערורייה כשיצא השיר לאור.
לאחר מספר חודשים כתב גינסבורג לגל שיר חדש: Les Sucettes (בצרפתית: סוכרייה על מקל). גינסבורג כתב את השיר במתכוון בצורה דו-משמעית וברמיזה מינית בולטת, ונשמעו טענות על כך שהשיר נכתב בתור מטפורה על פורנו. השיר עורר מהומה בצרפת למרות שהיה להיט והושמע ברדיו. הסערה הציבורית גרמה לקריירה של גל להידרדר.
לאחר מספר חודשים החליטה גל להקדיש שיר לזכרו של נשיא ארצות הברית ג'ון קנדי, שנרצח כשלוש שנים לפני שפורסם השיר: Bonsoir John John (צרפתית: ערב טוב ג'ון ג'ון). השיר סיבך את גל בצרות נוספות כשהואשמה בנקרופיליה.
ביוגרפיה > לאחר האירוויזיון > קריירה בגרמנית

למרות ההישגים של גל במדינתה, החליטה בשנת 1966 לשנות כיוון: להקליט שירים בגרמניה ולשתף פעולה עם ורנר מילר. גל הקליטה שירים רבים בגרמנית, שהביאו לה תהילה רבה בגרמניה ובאירופה:
Ich liebe dich, so wie du bist (בגרמנית: "אני אוהבת אותך כמו שאתה") - 1969, Mein Herz kann man nicht kaufen ("לבי לא למכירה" בגרמנית) - 1970, Was will ein Boy (בגרמנית "מה גברים רוצים?") - 1967.
ביוגרפיה > נישואיה למישל ברז'ה

גל הכירה בשנת 1973 את המלחין היהודי-צרפתי מישל ברז'ה ונישאה לו ב-1976. לזוג נולדו בן ובת, והם היו נשואים עד למותו של ברז'ה בשנת 1992. שיתוף הפעולה המוזיקלי בין השניים הגיע לשיאו בביצועה של פראנס גל לשיר Ella, elle l'a (אלה, יש לה את זה) שכתב ברז'ה על אלה פיצג'רלד. השיר הפך עד מהרה ללהיט, ובשנים 1987 ו-1988 כיכב בצמרת מצעדי הפזמונים של מספר ארצות באירופה.
גל נפטרה כשלושה חודשים לאחר יום הולדתה ה-70, לאחר מאבק במחלת הסרטן. היא נקברה בבית הקברות של מונמארטר, לצד מישל ברז'ה ובתם המשותפת פולין.
דיסקוגרפיה

הסינגלים הלהיטים בתחילת דרכה הם:
אוקטובר 1963- "Ne sois pas si bête", עיבוד של פייר דלנואה לשיר "Stand a little closer", שבמקור נכתב על ידי ג'ק וולף.
1964- "N'écoute pas les idoles", מילים ולחן: סרז' גינסבורג.
1964- "Laisse tomber les filles", מילים ולחן: סרז' גינסבורג.
1964- "Sacré Charlemagne", מילים: רוברט גל, לחן: ג'ורג'ס לייפרמן.
1965- "Poupée de cire, poupée de son", מילים ולחן: סרז' גינסבורג.
1965- "Attends ou va-t'en", מילים ולחן: סרז' גינסבורג.
1965- "Nous ne sommes pas des anges", מילים ולחן: סרז' גינסבורג.
דיסקוגרפיה > אלבומים

"Les Sucettes"- יצא לאור ב-1965
"Baby Pop"- יצא לאור ב-1966
1968(שם האלבום)- יצא לאור ב-1967
"פראנס גל"- 6 בינואר 1976
"Dancing disco- 27" באפריל 1977
France Gall Live- 9 בנובמבר 1978
Starmania- 16 באוקטובר 1978
פריז, צרפת (שם האלבום)- 19 במאי 1980
Tout pour la musique- 10 בדצמבר 1981
Palais des Sports- 4 בנובמבר 1982
Débranche- 2 באפריל 1984
France Gall au Zénith- 4 בפברואר 1985
Babacar - 19 בפברואר 1987
Le Tour de France 88- 7 בנובמבר 1988
Double jeu- אלבום משותף עם מישל ברז'ה - 12 ביוני 1992
Simple je- 29 באוקטובר 1993
Simple je- 28 בינואר 1994
Pleyel- 1994
France (צרפת)- 29 במרץ 1996
אוסף המיטב של פראנס גל- שווק ב-15 ביוני 2004
Évidemment- 7 באוקטובר 2004
ראו גם

אירוויזיון 1965
הערות שוליים

↑  דודי פטימר, ‏הזמרת הצרפתייה פראנס גאל מתה בגיל 70, באתר מעריב אונליין, 7 בינואר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009849073905171  PLWABN: 9812650579005606  BIBSYS: 3099009  BNE: XX936307  BnF: cb13894261j (data)  GND: 119296748  ISNI: 0000 0000 7988 5702  LCCN: no2001032830  MusicBrainz: 385966f0-b912-4755-bad6-4780ebf3f4cd  NTA: 073694320  RERO: 02-A003275810  SNAC: w6wq0ctf  SUDOC: 073925799  VIAF: 29717947   WorldCat (עם VIAF): 29717947
המקהלה הקאמרית רמת גן

| --- | --- |
 תאריך ייסוד:  1993 
 מייסד:  חנה צור 
 מיקום:  רמת גן 
 אתר רשמי
 
המקהלה הקאמרית רמת גן הוקמה בשנת 1993 ופועלת בעיר רמת גן בתמיכת ראש העירייה והרשות לתרבות ולאמנות של העירייה. במקהלה מעל 50 זמרות וזמרים, רובם יוצאי המקהלות מקהלת רינת וזמרי קאמרן. רבים מהם סולנים, המופיעים באופן עצמאי, ויש בהם מוזיקאים מקצועיים.
בעלי תפקידים בולטים

מייסדת המקהלה, המנהלת המוזיקלית והמנצחת של המקהלה היא זמרת האלט ובוגרת המדרשה למוזיקה, חנה צור. מנצח המשנה של המקהלה במשך שנים רבות היה ריי פרנס, חבר המקהלה כזמר בס ונגן טרומבון ישראלי בולט, אשר כיהן כטרומבוניסט ראשי בתזמורת הפילהרמונית הישראלית במשך למעלה משלושה עשורים. את המקהלה ליוותה במהלך רוב שנותיה הפסנתרנית גבי ארגוב, וכיום המלווה של המקהלה הוא המלחין והפסנתרן אייל באט. זמרת הסופרן דפנה זהבי, חברת קיבוץ נען וכלתו של המלחין דוד זהבי, היא חברה ותיקה במקהלה. מנהלים במקהלה כיום הם דוד ורון וישראל נחליאל.
פעילות

המקהלה מופיעה בקביעות במקומות שונים בארץ, בין היתר במוזיאון תל אביב לאמנות, במשכן לאמנויות הבמה, במועדון צוותא, בקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב ובאולם הנרי קראון בירושלים. בין השאר, משתתפת המקהלה בקביעות בפסטיבל אבו גוש למוזיקה ווקאלית המתקיים פעמיים בשנה. המקהלה הופיעה גם בפסטיבל ליטורגיקה בירושלים ובפסטיבל למוזיקה ליטורגית "סאקרה" בנצרת. רבים מהקונצרטים של המקהלה הועברו בשידור חי על ידי רשות השידור הישראלית. בשנים האחרונות ערכה המקהלה סיבובי הופעות בספרד, בצרפת ובגרמניה.
רפרטואר

המקהלה מבצעת מגוון רחב של יצירות, כולל יצירות א-קפלה ויצירות תזמורתיות של מיטב המלחינים הקלאסיים מהמאה ה-15 ועד ימינו, לצד מוזיקה ישראלית מקורית. המקהלה שרה יצירות בשפות רבות: עברית, לאדינו, לטינית, גרמנית, איטלקית, אנגלית, צ'כית ויוונית. בין היצירות הקלאסיות הבולטות שביצעה המקהלה ניתן למנות את הסימפוניה השנייה של מאהלר, שבוצעה עם התזמורת הסימפונית ירושלים ועם מקהלה יפנית בניצוח גארי ברתיני. כמו כן ביצעה את הרקוויאם הגרמני של ברהמס, את שירת המיסה בסי מינור של באך, את סימפוניה מס' 2 מאת מנדלסון, את הרקוויאם של ורדי, את הרקוויאם של מוצארט, הרקוויאם של ברוקנר, הסטאבט מאטר של היידן וכן יצירות גלוריה מאת ויוואלדי, פוצ'יני ופולנק. עוד ראויה לציון היצירה "קידוש לשבת", אחת מהיצירות האחרונות שחיבר קורט וייל.
הרפרטואר העברי של המקהלה כולל יצירות מלב הקאנון של הזמר העברי כגון "שיר הרעות", "הליכה לקיסריה" ו"עטור מצחך", לצד פיוטים ומזמורים מהמסורת היהודית כמו "צור משלו אכלנו" ולצד שירים אומנותיים ישראליים מודרניים, כגון "אני רוצה להיכנס לספר בראשית" – מחזור שירי תנ"ך שכתבה נאוה סמל והלחינה אלה מילך-שריף. כמו-כן מבצעת המקהלה יצירות שהולחנו או עובדו במיוחד בעבורה על ידי המלחין אייל באט, כמו שירי לאדינו שונים ושירים עבריים שונים.
המקהלה השתתפה בהקלטת הפסקול של הסרט "רשימת שינדלר" מאת סטיבן ספילברג.
הערות שוליים

↑  המקהלה הקאמרית רמת גן זכתה להצלחה גדולה בסיבוב הופעות בגרמניה, אתר עיריית רמת גן, מאי 6, 2013
1 2  המקהלה הקאמרית רמת גן בניצוח חנה צור - מבט גנים ערוץ 98, יוני 4, 2012
↑  המקהלה הקאמרית רמת-גן זכתה להצלחה גדולה בסיבוב הופעות בגרמניה, אתר עיריית רמת גן, מאי 6, 2013
↑  רפרטואר הלהקה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308480305171
דז'ה רדוש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 באפריל 1891 גיור, הונגריה 
 פטירה:  17 בספטמבר 1974 (בגיל 83) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 שם לידה:  Gold Dezső 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 מוקד פעילות:  הונגריה 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה פרנץ ליסט בבודפשט 
 כלי נגינה:  כינור 
 צאצאים:  פרנץ רדוש 
 פרסים והוקרה:  אמן מצטיין של הונגריה (1967) 
 
דז'ה רדוש (במקור גולד, בהונגרית: Rados Dezső;‏ גיור, 12 באפריל 1891 – בודפשט, 17 בספטמבר 1974) היה מורה ופרופסור לכינור באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט, יהודי-הונגרי עטור פרסים לרבות פרס האמן המצטיין.
ביוגרפיה

דז'ה גולד נולד במשפחה יהודית כבנם של יוז'ף רדוש (גולד) (1937–1864), בעל פאב, לימים בעל בית קפה בבודפשט, ושל אנה שפיצר (1867–1953). בשנת 1913 הוא קיבל את תעודת ההסמכה שלו באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט כתלמידו של הפרופסור דיולה ממברין. בין 1913 לבין 1918 לימד בבית הספר למוזיקה בסובוטיצה ולאחר מכן במשך שנתיים בבית הספר למוזיקה בסומבטהיי. בין השנים 1920–1942 היה מורה בבית הספר למוזיקה פודור. משנת 1942 לא יכול היה לעבוד יותר במערכת הרגילה בשל יהדותו ומונה למנהל בית הספר למוזיקה ע"ש קרל גולדמארק, שם הקים מערכת חינוך מוזיקלי מאורגן לתלמידים ולמורים ממוצא יהודי שהודרו ממערכת החינוך הרשמית בתקופת מלחמת העולם השנייה. בשנתיים האקדמיות שלאחר 1945 (בתום המלחמה) לימד בבית הספר הלאומי למוזיקה ובשנת 1947 הפך לפרופסור במחלקה לכינור באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. הוא פרש ב-1959, אך לימד מתודולוגיה ודידקטיקה עד סוף ימיו. הוא היה מומחה בעל הכרה לאומית במתודולוגיה של כינור. על שמו מתקיימות תחרויות כינור.
קברו נמצא בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה .
משפחתו

רעייתו הייתה אנה וייל (1897–1970), בתם של ארתור וייל ושל הדוויג קוהארי, לה נישא ב-5 ביולי 1925 בבודפשט.
ילדיהם הם ברטלן רדוש (1926–1945) נספה בשואה ופרנץ רדוש (1934), פסנתרן יהודי-הונגרי ומורה למוזיקה זוכה פרס קושוט (המקביל בהונגריה לפרס ישראל).
פרסים והוקרה

מדליית הצטיינות לעבודה סוציאליסטית (1955)
מסדר הכבוד של העמל דרג זהב (1964)
פרס האמן המצטיין (1967)
לקריאה נוספת

Magyar életrajzi lexikon III: Kiegészítő kötet (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1981. ISBN 963-05-2500-3 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת
ביוגרפיה דזה רדוש (zeneakademia.hu)
S. Dobos Márta (2011): A tudatosság és természetesség harmóniája Rados Dezső hegedűpedagógiájában Online (ההרמוניה של המודעות והטבעיות בפדגוגיית הכינור של דז'ה רדוש. עבודת דוקטורט של מרתה דובוש. גישה מקוונת)
הערות שוליים

↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 39088/1901. Forrás: MNL-OL 30803. mikrofilm 348. kép 1. karton. Névváltoztatási kimutatások 1901. év 11. oldal 40. sor
↑  "Születési bejegyzése a győri izraelita hitközség születési akv. 25/1891. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-02-16.
↑  "Meghalt Rados Dezső érdemes művész (1974. szeptember 24.) Népszabadság, 32. évfolyam, 223. szám, 8. o." נבדק ב-2020-02-16.
↑  "Rados József halotti bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári halotti akv. 408/1937. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-02-16.
↑  "Rados Benjaminné Spitzer Anna halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 532/1953. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-02-16.
↑  "Rados Dezsőné Weil Anna halotti bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári halotti akv. 2764/1970. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-02-16.
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest IV. kerületi (belvárosi) polgári házassági akv. 167/1925. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-02-16.
↑  "Rados Bertalan halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 193/1950. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-02-16.
↑  Magyar Közlöny (1964. június 10) 37. szám
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810574471005606  ISNI: 0000 0003 8874 9616  LNB: 000348459  NKC: mzk2014850184  VIAF: 313303015   WorldCat (עם VIAF): 313303015
לונדון פינת בן יהודה

| --- | --- |

לוגו הסדרה
 סוגה:  סדרה תיעודית
 יוצרים:  ירון לונדון, עליזה ציגלר, צביה ולדן, שולה שפיגל
 בימוי:  דני סירקין
 פרסים:  פרס האקדמיה לסדרת התעודה הטובה ביותר 2009, פרס פורום היוצרים הדוקומנטריים לסדרת התעודה הטובה ביותר 2009
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  6
 הפקה
 מפיקים בפועל:  אסף שוסטר
 חברת הפקה:  שולה שפיגל, דנה עדן בשיתוף ערוץ 10 וקרן אבי-חי
 אתר צילומים:  ישראל
 אורך פרק:  כ-35 דקות
 שידור
 רשת שידור:  yes
 רשת שידור בישראל:  yes דוקו
 תקופת שידור מקורית:  4 בפברואר 2009 – 13 במרץ 2009
 קישורים חיצוניים
 http://yes.walla.co.il/?w=2/7980
 דף התוכנית ב-IMDb
לונדון פינת בן יהודה היא סדרת טלוויזיה ישראלית תיעודית בת 6 פרקים, זוכת האקדמיה לסדרת התעודה הטובה ביותר לשנת 2009.
ירון לונדון יוצא לסיור בשדות המלים כדי להכיר את השפה העכשווית. במפגשים חד פעמיים עם תלמידים, חיילים, אמנים, אנשי תקשורת וחוקרים, בודק לונדון את השפות השונות, מתוודע לסלנג החדש ולשמות החדשים בעברית, חוקר את מכבסת המלים ואת השפעת הגלובליזציה על השפה העברית. הסדרה נוגעת במפעלו של אליעזר בן-יהודה שחגג לא מכבר מאה וחמישים שנה, ומספרת את סיפורה של הלשון העברית העכשווית. ירון לונדון יוצא למחוזות בהם מדוברת השפה, ומנסה לשכך את הדאגה המכרסמת בו לנוכח מה שהוא רואה כהידלדלות השפה העברית בפי דובריה, בדרך הוא פוגש מומחים, סופרים ובלשנים, אנשים מן הרחוב, ילדי גן, ילדי בית ספר ואנשי שווקים.
הפרקים

פרק ראשון - "איך אומרים דינוזאור בעברית?" עוסק ב"מצוקותיו" של ירון לונדון לנוכח מה שנראה לו כפער עצום שנוצר בינו ובין הדור הצעיר.
פרק שני - "אהבה עברית", עוסק בנסיונותיו של ירון לונדון לכתוב פזמון אהבה עכשווי ולצורך זה בודק האם העברית מקלה או מכבידה על מי שרוצים להשתמש בה לשפת האהבה.
פרק שלישי - "עברית בע"מ", עוסק בצורות השונות של השפה: עברית "צבאית", "ניו אייג'ית", "חרדית", "מזרחית", "שפת הפקאצות" וכו'.
פרק רביעי - "עברית. דוט.קום", עוסק בפחדיו של ירון לונדון לנוכח פלישת האנגלית ללשוננו בעידן הגלובליזציה, ולומד לדעת שזהו דינה של שפה חיה: להיות מושפעת, להיהרס ולהיבנות מחדש.
פרק חמישי - "אנחנו הפוליטיקאים של הלשון", עוסק בפוליטיקה של הלשון, באופן בה השפה בונה את התודעה, כיצד "מכבסת המילים" עובדת ואיך כבשנו את הארץ באמצעות הלשון.
פרק שישי - "ישמור השם", עוסק בשמות שאנו נותנים לילדינו כמראה המשקפת את החברה שלנו, תקופתית ומגזרית.
הערות שוליים

↑  רותה קופפר, מה לראות היום בטלוויזיה?, באתר הארץ, 4 בפברואר 2009
↑  רותה קופפר, הזוכות הגדולות בפרסי הטלוויזיה: סרוגים ורד בנד, באתר הארץ, 30 באוגוסט 2009
↑  טל לוין, עכבר העיר אונליין, ירון לונדון: הדינוזאור האחרון לא רוצה להתייאש, באתר הארץ, 29 באפריל 2011
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2008 - האולפן | פרס האקדמיה לטלוויזיה - סדרת התעודה הטובה ביותר 2009 - לונדון פינת בן יהודה | הבא: 2012, 2011 - מחוברים, מחוברות |
המפלגה הסורית הסוציאלית-לאומית

| --- | --- |

 מדינה:  סוריה, עיראק, כווית, ארץ ישראל, לבנון, ירדן, קפריסין 
 מייסד:  אנטון סעאדה 
 מנהיגים:  Assaad Hardan 
 תקופת הפעילות:  16 בנובמבר 1932 – הווה (92 שנים) 
 אידאולוגיות:  לאומיות סורית, אנטישמיות, אנטי-ציונות, סוריה הגדולה, חילוניות 
 מטה:  ביירות 
 מיקום במפה הפוליטית:  מרכז-שמאל עד לשמאל
 צבעים רשמיים:  שחור, לבן, אדום 
 נציגויות בפרלמנטים
 חברי פרלמנט:  3 (מועצת העם הסורית), 0 (הפרלמנט הלבנוני) 
 
 www.alqawmi.info
 
סוריה הגדולה לפי אידאולוגיית המפלגה
אנטון סעאדה, מייסד המפלגה הסורית הסוציאלית-לאומית
המפלגה הסורית הסוציאל-לאומנית (בערבית: الحزب السوري القومي الاجتماعي, בצרפתית: Parti Populaire Syrien) היא מפלגה חילונית לאומנית סורית, הפועלת בסוריה, בלבנון, בירדן ובעיראק. המפלגה תומכת בהקמת מדינת סוריה הגדולה המשתרעת על שטחי הלבנט והסהר הפורה, שטח הכולל – לפי הגדרת המפלגה – לא רק את סוריה ולבנון, אלא גם את עיראק, כווית, ירדן, ישראל, קפריסין, קיליקיה וסיני (ואף חלקים מצפון ערב הסעודית ומערב איראן).
נכון לשנת 2016, חברים בה יותר מ־100,000 אנשים, והיא המפלגה הפוליטית החוקית השנייה בגודלה בסוריה. בלבנון היא נחשבת למפלגה החילונית הגדולה במדינה, ומחזיקה בתואר זה למעלה מ־80 שנים.
המפלגה נוסדה בביירות בשנת 1932 על ידי אנטון סעאדה ומילאה תפקיד מרכזי בפוליטיקה הלבנונית מאז הקמתה, בעיקר בשל מעורבותה בניסיונות להפיכות צבאיות ב־1949 וב־1961. המפלגה התנגדה באופן פעיל לנוכחות הישראלית בלבנון בשנים 1982–2000, והיא תומכת נלהבת בנוכחות סורית בלבנון, מתוך אמונה באירדנטיזם סורי.