stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לוסיה סאנצ'ס סאורניל

| --- | --- |

 לידה:  13 בדצמבר 1895 מדריד, ספרד 
 פטירה:  2 ביוני 1970 (בגיל 74) ולנסיה, ספרד 
 שם לידה:  Lucía Sánchez Saornil 
 מדינה:  ספרד 
 שפות היצירה:  ספרדית 
 סוגה:  שירה 
 זרם ספרותי:  Ultraist movement 
 
לוסיה סאנצ'ס סאורניל (בספרדית: Lucía Sánchez Saornil; ‏13 בדצמבר 1895 – 2 ביוני 1970) הייתה משוררת, הוגה פמיניסטית ומהפכנית אנרכיסטית ספרדייה. היא מוכרת בעיקר כמייסדת הארגון האנרכו-סינדיקליסטי מוחרס ליברס וכפעילה בארגון האנרכו-סינדיקליסטי CNT.
חייה המוקדמים

סאורניל גודלה על ידי אביה האלמן מהמעמד הנמוך, ולמדה באקדמיה המלכותית לאמנויות סן פרננדו. בגיל צעיר החלה לכתוב שירה והתחברה לתנועה הספרותית האולטראיסטית. עד לשנת 1919 יצירותיה של סאורניל התפרסמו תחת שם עט גברי במספר כתבי עת פופולריים, בין השאר היא עסקה בנושאים לסביים בעת בה הומוסקסואליות הייתה טאבו, ונחשבה לעבירה על החוק.
פעילות פוליטית

בשנת 1931, סאורניל, שעבדה כמרכזנית טלפונית החל משנת 1916, השתתפה בשביתה שאורגנה על ידי איגוד העובדים האנרכו-סינדיקליסטי CNT, כנגד חברת "טלפוניקה". מאורע זה היווה נקודת מפנה בחייה, ומאז סאורניל נאבקה למען מהפכה חברתית אנרכיסטית.
בשנת 1933 נבחרה סאורניל למזכירת ה-CNT במדריד, והפיקה את כתב העת של הארגון בתקופה שקדמה למלחמת האזרחים בספרד. ובמאי 1938 מונתה למזכירה הכללית של ארגון הסיוע האנרכיסטי "סולידריות בינלאומית נגד הפאשיזם" (בספרדית: Solidaridad Internacional Antifascista או SIA בראשי תיבות).
סראוניל פרסמה מאמרים במספר מגזינים וכתבי עת אנרכיסטיים בהם הדגישה את נקודת המבט הפמיניסטית שלה.
פעילות פוליטית > מוחרס ליברס

מתוך תסכול מהסקסיזם של חבריה הרפובליקנים, חברה סאורניל למרסדס קומפוסאדה ואמפארו פוץ' אי גסכון ויחד ייסדו את הפדרציה האנרכו-סינדיקליסטית מוחרס ליברס בשנת 1936. הארגון חתר במאבק כפול לשחרור האישה ולמהפכה חברתית וחברותיו השתתפו במלחמת האזרחים בספרד.
סאורניל וחברותיה דחו את הגישה הרווחת בקרב ארגונים מהפכניים כי שוויון מגדרי יבוא כפועל יוצא של חברה ללא מעמדות. עם פרוץ מלחמת האזרחים הספרדית, שורות המוחרס ליברס גדלו במהרה וכללו 30,000 חברות, שארגנו חללים חברתיים עבור נשים, בתי ספר, עיתונים ומסגרות עבור ילדים.
גלות

עם תבוסתה של הרפובליקה השנייה נאלצו סאורניל ובת זוגה אמריקה בארוסו לברוח לפריז, שם המשיכה סאורניל את פעילותה ב-SIA. עם פלישת גרמניה לצרפת נאלצו השתיים להימלט שוב, הפעם בחזרה למדריד.
במדריד, החלה סאורניל לעבוד כעורכת תמונות, אך במהרה זוהתה כאנרכיסטית ונאלצה להימלט שוב. היא ואמריקה עברו לולנסיה שם הייתה לאמריקה משפחה. חייהן היו בסכנה בצל עליית הפשיזם בגלל מערכת היחסים הלסבית שלהן, והן נאלצו לשמור עליה בסוד. בשנת 1970 נפטרה סאורניל מסרטן.
סאורניל ואמה גולדמן.
לונג איילנד

| --- | --- |
תמונת לווין של לונג איילנד. מדרומו האוקיינוס האטלנטי, ומצפונו מצר לונג איילנד.
תמונת לווין של לונג איילנד. מדרומו האוקיינוס האטלנטי, ומצפונו מצר לונג איילנד.
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  מערב אוקיינוס האטלנטי, ושייך למדינת ניו יורק
 קואורדינטות:  40°48′0″N 73°18′0″W﻿ / ﻿40.80000°N 73.30000°W﻿ / 40.80000; -73.30000
 שטח:  3,566±1 קילומטר רבוע
 אורך:  190 קילומטר
 רוחב:  32 קילומטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  ארצות הבריתניו יורק (מדינה) ניו יורק, ארצות הברית
 אוכלוסייה:  7,804,968 (1 בינואר 2014)
 אזור זמן:  UTC-5
  (למפת ניו יורק מוגדלת) לונג איילנד(למפת ניו יורק רגילה) לונג איילנד
 
לונג איילנד (באנגלית: Long Island, בתרגום חופשי – האי הארוך) הוא אי באורך 190 קילומטר, וברוחב 32 קילומטר, באוקיינוס האטלנטי, השייך למדינת ניו יורק. בחלקו המערבי של האי נמצאים הרבעים ברוקלין וקווינס השייכים לעיר ניו יורק (הנחשבים ל'מחוז קינגס' ול'מחוז קווינס'). בחלקו המזרחי של האי נמצאים המחוזות נסאו וסאפוק.
גאוגרפיה

בחלקו הדרומי של האי נמצא אזור המפטונס המשמש כאזור נופש לתושבי ניו יורק. באי נמצאים שני שדות תעופה גדולים – נמל התעופה ג'ון פ. קנדי ונמל התעופה לה גוארדיה.
לונג איילנד הוא אחד האזורים הצפופים בארצות הברית – הצפיפות בו עומדת על 2,086 תושבים לקילומטר רבוע. לפי מפקד האוכלוסין האמריקאי בשנת 2012, באי מתגוררים 7,686,912 תושבים. אי זה הוא האי המאוכלס ביותר בארצות הברית והשבעה-עשר בעולם כולו; הוא עוקף, בין היתר, את אירלנד, ג'מייקה, סינגפור ואת האי הצפוני בניו זילנד. למעשה, רק בשתים-עשרה מדינות בארצות הברית יותר תושבים, ואף לא באחת מהן יש צפיפות אוכלוסין כה גבוהה.
בחלקו המזרחי של האי מצויים שטחים חקלאיים, בהם מגדלים בעיקר גפנים.
לונג איילנד ידועה כבעלת ריכוז גבוה של יהודים באוכלוסייה, ובין היתר חיים באי אנשים אמידים ועשירים.
כאי הגדול והארוך ביותר מבין 48 מדינות השטח הרציף בארצות הברית (למעט הוואי ואלסקה שאינן נמצאות ביבשת), הוא משתרע על פני 190 קילומטרים, מניו יורק-הארבור לקצה הצפוני מונטוק. לונג איילנד הוא האי ה-11 בגודלו בארצות הברית וה-149 בגודלו בעולם.
מצפון ללונג איילנד מצוי מצר לונג איילנד, המהווה נתיב ספנות חשוב לספינות המגיעות מנהר הדסון לאוקיינוס האטלנטי, ולהפך, דרך הארלם ריבר והאיסט ריבר. מעבר ספינות מתאפשר גם ממפרץ ניו יורק ליישובים השוכנים לחופו של המצר, וצפונה לאורך חופי האוקיינוס האטלנטי..
באזור נמצאם מצרים ומפרצים רבים.
השכלה

בלונג איילנד מספר מכללות ואוניברסיטאות:
אוניברסיטת אדלפי
אוניברסיטת סטוני ברוק
מכללת סאות'המפטון
אוניברסיטת הופסטרה
אוניברסיטת מדינת ניו יורק שבאולד ווסטבורי – SUNY.
ספורט

שלוש קבוצות ספורט מקצועניות בכירות מבוססות באי:
קבוצת הבייסבול ניו יורק מטס, המשחקת בליגת ה-MLB ומבוססת ברובע קווינס של העיר ניו יורק;
קבוצת הכדורסל ברוקלין נטס המשחקת בליגת ה-NBA ומבוססת ברובע ברוקלין של העיר ניו יורק;
קבוצת ההוקי קרח ניו יורק איילנדרס, המשחקת בליגת ה-NHL ומבוססת מאז 2015 ברובע ברוקלין של העיר ניו יורק, לאחר שהתבססה מאז הקמתה ב-1972 בעיירה יוניונדייל שבמחוז נסאו.
בפארק פלאשינג מדוז שבקווינס מתקיימת מדי שנה אליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס.
ביאורים

↑  לצפייה במפה רחבה יותר של המצר, היציאה לאוקיינוס ממזרח, דרך מצר בלוק איילנד (שגבולותיו מונטוק והאי ניו שורהאם בדרום וחופי רוד איילנד בצפון) גבולותיו מצפון ומדרום, חיבורו לנהר האיסט ריבר ומשם דרומה למפרץ ניו יורק מחד, וצפונה ולהארלם ריבר ונהר ההדסון מאידך, ראו כאן.
הערות שוליים

↑  "Secretary of State of Rhode Island". נבדק ב-30 באפריל 2011. This total excludes U.S. territorial waters, which were included in previous years. {{cite web}}:  (עזרה)
| דגל ניו יורק מדינת ניו יורק |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | אולבני |  |
| אזורים גאוגרפיים | אגמי האצבעות • פארק אדירונדק • הרי קטסקיל • לונג איילנד • אפסטייט ניו יורק • מערב מדינת ניו יורק • עמק ההדסון • עמק מוהוק • רכס שאוואנגונק • אזור הספר של ניאגרה • מטרופולין אולבני-סקנקטדי-טרוי |  |
| היישובים הגדולים ביותר | ניו יורק סיטי • באפלו • יונקרס • רוצ'סטר • סירקיוז • אולבני • ניו רושל • מאונט ורנון • סקנקטדי • יוטיקה • וייט פליינס • טרוי • ניאגרה פולס • בינגהמטון • רומא • לונג ביץ' • פוקיפסי • נורת' טונאוונדה • ג'יימסטאון • אית'קה |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות ניו יורק |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536153805171  BnF: cb120208691 (data)  GND: 4274560-3  LCCN: sh85078257  MusicBrainz: 0dd9f772-7cd1-402f-8627-5121eed4f8ad  NARA: 10046409  NKC: ge129868  SUDOC: 028356551  VIAF: 241562607   WorldCat (עם VIAF): 241562607 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של ארצות הברית ובנושא איים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לבד בקובה

| --- | --- |

עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  נלסון דה מיל 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  מתח וריגול
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  2017 
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  תכלת
 תאריך:  2017
 תרגום:  יונתן פרידמן
 מספר עמודים:  470
 
לבד בקובה (באנגלית: The Cuban Affair) הוא ספר מאת הסופר האמריקני נלסון דה מיל, בעברו קצין חי"ר מעוטר שלחם במלחמת וייטנאם.
עלילה

העלילה מתרחשת בהווה, כאשר המספר וגיבור הספר הוא דניאל מקורמיק, המכונה מק, גבר קשוח, ציני ועייף שחי בשלווה על סירת הדיג שלו, "המֵיין" שמה, באי קי וסט הסמוך לחופי פלורידה. מקורמיק שירת חמש שנים כקצין חי"ר, ולחם באפגניסטן. על גבורתו בקרב עוטר מקורמיק בכוכב הכסף ובנוסף הוענק לו פעמיים עיטור לב הארגמן, הניתן למי שנפצע בלחימה. לאחר שחרורו עבר מקורמיק, יליד פורטלנד, לקי וסט, וקנה את סירת הדיג שלו. כאשר קרלוס, עורך דין ממיאמי המייצג ארגון גולים קובנים, מציע לו לצאת לקובה ולאתר אוצר שחבוי במערה בתמורה לשכר טרחה נדיב, מסכים מקורמיק כמעט מיד. הוא טס לקובה במסווה של תייר בטיול מאורגן מטעם אוניברסיטת ייל ואליו מתלווה שרה אורטגה, ארכיטקטית יפהפייה ממוצא קובני ונכדתו של הבעלים המקורי של האוצר. לאחר שימצאו את המטמון, נתיב הבריחה של השניים הוא באמצעות סירתו של מקורמיק, שחברו ג'ק קולבי, בוגר מלחמת וייטנאם, משיט לקובה, לכאורה כדי להשתתף בתחרות דיג. מקורמיק ושרה מטיילים בהוואנה הענייה אך התוססת, ובין תמרון התחמקות ממלשינים (צ'יבטוס) וסוכני משרד הפנים אחד למשנהו גם מספיקים להתאהב. אלא שהדברים אינם כפי שהם נראים.
הערות שוליים

↑  גל פרל פינקל, הרפתקאות קובניות, מקור ראשון, 19 בינואר 2018.
↑  נלסון דה מיל, "לבד בקובה", הוצאת תכלת, 2017, עמוד 10, "שירתתי חמש שנים בצבא ארצות הברית כקצין חי"ר ונפצעתי ממוקש באפגניסטן".
כל המילים השמחות

כל המילים השמחות הוא אלבומו השישי של הזמר משה פרץ, אשר יצא לאור ב-4 באוגוסט 2013.
באחת הכתבות סיפר פרץ על הייחודיות באלבום הזה, שרובו נעשה באולפנו הפרטי וכמו כן זכו חלק משיריו לעיבודים מוזיקליים של פרץ עצמו.
הסינגל הראשון מתוך האלבום, "אולי הלילה", אותו פרץ כתב, הלחין ועיבד מוזיקלית, נחשף לראשונה בגמר עונת העשור של "כוכב נולד", ובסיכום שנת תשע"ג הוכרז כשיר המושמע ביותר בתחנות הרדיו.
לאחר האירוסין עם בת זוגו, ירדן גוזלן, הוציא פרץ את הסינגל השני מהאלבום, "הראשונה", אותו כתב נעם חורב ללחן של לורן בנג'מין. את השיר "הראשונה" הקדיש פרץ לארוסתו בהקדשה מיוחדת לכבוד חתונתם.
כעבור כמה חודשים הוציא פרץ את השיר "הטעם הישן" כסינגל שלישי מתוך האלבום כאשר גם אותו כתב הלחין ועיבד מוזיקלית. במהלך מרץ 2013 יצא הסינגל הרביעי מתוך האלבום, "חלמתי", אותו כתב יוסי בן דוד, הלחין נדב אסולין ועיבד אבי גוטמן. במהלך הקיץ הביא פרץ לאוזני המאזינים את הלהיט הקיצי "מול כל העולם", כסינגל חמישי, אותו כתב, הלחין, ביצע ביחד עם ליאור נרקיס.
כחודשיים אחרי צאת הסינגל החמישי יצא האלבום המלא "כל המילים השמחות", שלטענתו של משה פרץ, נקרא על שם השיר שהוא הכי מתחבר אליו באלבום.
האלבום מכיל מספר הפתעות, כהרגלו של משה פרץ. ברשימת השירים ניתן למצוא דואט עם מצטיינת מחזור ב' של "בית הספר למוזיקה", אגם בוחבוט, "ילדה קטנה". כמו כן, האלבום מכיל שיתופי פעולה חדשים עם מספר יוצרים, ביניהם טל שגב שכתב והלחין את השיר "גר בליבך", יועץ זנדני שכתב את השיר "אלוהיי שבשמיים", וצ'ולי זכאי ושי ראובני שחזרו לעבוד עם פרץ וכתבו לו את השיר "מתח באוויר".
רשימת השירים באלבום

| מס' | שם | מילים | לחן | משך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | כל המילים השמחות  | משה פרץ | משה פרץ | 3:38 |
| 2. | תופס אותי חזק  | משה פרץ | משה פרץ | 3:15 |
| 3. | הטעם הישן  | משה פרץ | משה פרץ | 4:02 |
| 4. | זכרונות  | משה פרץ וניר פרץ | משה פרץ וניר פרץ | 4:11 |
| 5. | ילדה קטנה (עם אגם בוחבוט)  | משה פרץ | משה פרץ | 4:38 |
| 6. | שר לך  | ניצן קייקוב וסהר חגי | ניצן קייקוב וסהר חגי | 3:45 |
| 7. | מול כל העולם (עם ליאור נרקיס)  | משה פרץ | משה פרץ | 4:24 |
| 8. | גר בליבך  | טל שגב | טל שגב | 3:27 |
| 9. | יום עובר  | משה פרץ | משה פרץ | 3:46 |
| 10. | מתח באוויר  | צ'ולי זכאי | שי ראובני | 2:59 |
| 11. | הראשונה  | נועם חורב | לורן בנג'מין | 3:46 |
| 12. | אולי הלילה  | משה פרץ | משה פרץ | 3:19 |
| 13. | את שאהבה נפשי  | משה פרץ | משה פרץ | 3:34 |
| 14. | בנאדם  | משה פרץ | משה פרץ | 3:57 |
| 15. | חלמתי  | יוסי בן דוד | נדב אסולין | 3:35 |
| 16. | אלוהיי שבשמיים  | יועץ זנדני | יועץ זנדני | 4:04 |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: a43a4e45-c2b5-435a-8c78-23444d37651c
לוסיה פיירצ'יילד פולר

| --- | --- |

 לידה:  6 בדצמבר 1872 בוסטון, ארצות הברית 
 פטירה:  20 במאי 1924 (בגיל 51) מדיסון, ארצות הברית 
 שם לידה:  Lucia Fairchild Fuller 
 מקום לימודים:  ליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק 
 תחום יצירה:  ציור 
 בן או בת זוג:  הנרי בראון פולר 
 צאצאים:  קלרה ברטרם טיילור, צ'ארלס פיירצ'יילד פולר 
 
לוסיה פיירצ'יילד פולר, באנגלית: Lucia Fairchild Fuller (6 בדצמבר 1870 – 21 במאי 1924) הייתה ציירת אמריקאית וחברה במושבת האמנות של ניו המפשייר בקורניש.
ביוגרפיה

לוסיה פיירצ'יילד נולדה בבוסטון, מסצ'וסטס, בתם של אליזבת א' (לבית נלסון) וצ'ארלס פיירצ'יילד, אשר כיהן בתקופת הנשיא גרובר קליבלנד כמזכיר משרד האוצר. סבה מצד אביה היה, ראש העיר הראשון של מדיסון, ויסקונסין, ודודה היה לוציוס פיירצ'יילד, מושל ויסקונסין. ג'ון סינגר סרג'נט, היה חבר במשפחה, הוא נתן השראה לפיירצ'יילד להפוך לאמנית.
היא התחנכה בבית הספר הפרטי של שו ובבית הספר לאמנות קאולס בבאק ביי, בוסטון, אצל דניס מילר בונקר, חבר של סרג'נט. לאחר מכן היא המשיכה את לימודיה בליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק, אצל ויליאם מריט צ'ייס וצייר הקיר, הארי סידונס מובריי. לידיה פילד אמט הייתה עמיתה שלה בליגת הסטודנטים לאמנות ב-1889.
ביוגרפיה > קריירה

פיירצ'יילד התכוונה בתחילה להיות ציירת ציורי קיר, והוזמנה ב-1893 לצייר אחד משישה ציורי קיר עבור בניין האישה בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשיקגו, יחד עם לידיה פילד אמט, מרי קאסאט ומרי פיירצ'יילד מקמוני. הנושא שבחרה היה מתנחלות בניו אינגלנד, והוא נקרא "נשות פלימות'". היא נחשבה לעבודה משמעותית.
לאחר רומן אהבה ארוך, נישאה לוסיה פיירצ'יילד ב-1893 לעמית - הצייר האמריקאי הנרי בראון פולר. לאחר שנכנסה להריון, והיה צורך מיידי לספק תמיכה כלכלית למשפחה. אביה איבד את הונו בבוסטון, והיא נישאה בניגוד לרצונו. בהריון עם ילדה הראשון, היא פנתה לציור דיוקנאות, ויצרה בעיקר מיניאטורות. בעלה הבהיר שהוא מעל למרדף אחר כסף עבור האמנות שלו. פיירצ'יילד פולר פנתה לגור בחדר חשוך וקטן בעיר ניו יורק, והשתמשה בקשרים החברתיים המשמעותיים שלה כדי לקבל הזמנות, והניבה כמעט מאתיים ציורים עד 1903.
היא זכתה במדליית ארד בתערוכת פריז של 1900, מדליית כסף בבפאלו ב-1901, ומדליית זהב בתערוכת סנט לואיס של 1904. חמש יצירות הוצגו בתערוכה הבינלאומית של פנמה-פסיפיק בסן פרנסיסקו בשנת 1915. פיירצ'יילד פולר גם הציגה את עבודותיה בניו המפשייר בדארטמות' קולג' ב-1916.
ב-1899 הייתה חברה מייסדת וגזברית של האגודה האמריקאית לציירי מיניאטורות. היא גם כיהנה כנשיאה בשנת 1913. היא הייתה חברה נבחרת באקדמיה הלאומית לעיצוב ובאגודת האמנים האמריקאים. היא שמרה על חברות באיגוד הלאומי של נשים אמניות ובמועדון צבעי המים של ניו יורק.
ביוגרפיה > חיים אישיים

למשפחת פולרס היו שני ילדים, קלרה ברטרם, ילידת 1895, וצ'ארלס, יליד 1897. ב-1897, הם רכשו בית בפליינפילד, ניו המפשייר, והיו חברים פעילים במושבת האמנות של קורניש. אחיו של פולר, "ג'ק" ג'ון קאמינגס פיירצ'יילד, נשא לאישה את בתו של הצייר פרנסיס סי ליונס יוסטון, שרלוט פיירצ'יילד, ב-1898.
בשנת 1905 נפרדה פיירצ'יילד פולר מבעלה, שחזר לבית משפחתו בדירפילד, מסצ'וסטס כדי לגור עם אמו, אגנס היגינסון פולר. הם נשארו הבעלים של ביתם בפליינפילד, והמשיכו לבלות באזור, ולעיתים קרובות השכירו את הבית לאמנים אחרים, כולל אתל ברימור.
פיירצ'יילד פולר עברה לניו יורק, שם לימדה בליגת הסטודנטים לאמנות בשנים 11–1910 ו-15–1914. בית הספר היחיד שהמתמחה בציור מיניאטורות בעיר ניו יורק, פעל בין השנים 1914 עד 1924. פיירצ'יילד פולר לימדה לצד האמנית אלסי ד. פאטי והכשירה את האמנית הטקסנית אלסי מוץ לודון.
מחלתה החוזרת של פיירצ'יילד פולר, אילצה אותה לחזור לעיר הולדתו של אביה, מדיסון, ויסקונסין ב-1918. היא מתה שם מטרשת נפוצה ב-21 במאי 1924, בגיל 51.
הערות שוליים

↑  Metropolitan Museum of Art; Barratt, Carrie Rebora; Zabar, Lori (2010). American Portrait Miniatures in the Metropolitan Museum of Art. Metropolitan Museum of Art. p. 248.
↑  Wallace, Natasha (1 August 2010). "Portrait of Elizabeth Nelson Fairchild, 1887". John Singer Sargent Virtual Gallery
↑  "Madison Artist Doubly Famous". Wisconsin State Journal. May 25, 1924. p. 6.
↑  Corn, Wanda M.; Garfinkle, Charlene G.; Madsen, Annelise K. (2011-03-08). Women Building History: Public Art at the 1893 Columbian Exposition. Univ of California Press. p. 194
↑  Rubinstein, Charlotte Streifer (1982). American women artists: from early Indian times to the present. Internet Archive. G.K. Hall
↑  Miller, Lucia (1986). "John Singer Sargent in the Diaries of Lucia Fairchild 1890 and 1891"
↑  Garfinkle, Charlene G. (1993). "Lucia Fairchild Fuller's "Lost" Woman's Building Mural". American Art. 7 (1): 2–7.
1 2  Lucey, Donna (2017). Sargent's Women. New York: W.W. Norton & Co
↑  Fielding, Mantle (1974). Dictionary of American Painters, Sculptors and Engravers, Enlarged Edition. Greens Farms, CT: Modern Books and Crafts, Inc. pp. 130–131
↑  Zug, George Breed (1916). ""Exhibition of Cornish Artists"". Art and Archaeology. 3 (4): 207–211.
↑  Metropolitan Museum of Art (2010). American portrait miniatures in the Metropolitan Museum of Art. Carrie Rebora Barratt, Lori Zabar. New York: Metropolitan Museum of Art.
↑  "Fuller, Lucia Fairchild". Encyclopedia Americana. Vol. XII. 1920.
↑  Colby, Virginia (2010). Footprints of the Past: Images of Cornish, New Hampshire. Cornish, New Hampshire: Cornish Historical Society, Cornish, New Hampshire. p. 207
↑  "Lucia Fairchild Fuller obit". Marshfield News-Herald. May 21, 1924. p. 4.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007370638605171  ISNI: 0000 0000 6707 745X  LCCN: nr2005012929  SNAC: w66m5hft  SUDOC: 230320120  ULAN: 500090797  VIAF: 61501480   WorldCat (עם VIAF): 61501480 
דיוקן על מינאטורה, 1901
ליד המזרקה, 1907
מנגבת רגליה לאחר הרחצה
לורנצו אינסינייה

לורנצו אינסינייה (באיטלקית: Lorenzo Insigne; נולד ב־4 ביוני 1991 בפראטאמג'ורה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הקיצוני בטורונטו ובנבחרת איטליה.
קריירת מועדונים

אינסינייה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של נאפולי, וב־24 בינואר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון לאחר שעלה כמחליף במקומו של חרמן דניס במשחק נגד ליבורנו. לאחר כמה שבועות הושאל לקאבסה.
בעונת 2010/2011 הושאל לפוג'ה ובמהרה הפך לשחקן מוביל בקבוצה, כאשר במדיה כבש 19 שערים בעונה זו. בעונה שלאחר מכן מונה מאמן פוגיה דאז זדנק זמאן למאמנה של פסקארה והחליט לקחת עמו את אינסינייה. אינסינייה היה אחד השחקנים המשמעותיים באותה עונה שבסופה העפילה פסקארה לסרייה א', ונבחר גם לשחקן העונה בסרייה ב'.
בתחילת עונת 2012/2013 חזר אינסינייה לנאפולי, ובעונה זו כבש חמישה שערי ליגה. בעונת 2013/2014 כבש שלושה שערי ליגה, ובגמר הגביע האיטלקי כבש צמד שערים מול פיורנטינה והוביל את קבוצתו לזכייה בגביע.
ביולי 2022 עבר לטורונטו.
קריירה בין־לאומית

ב־6 באוקטובר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי איטליה עד גיל 21, בה גם כבש בניצחון 2–7 על ליכטנשטיין. אינסינייה נכלל בסגל הנבחרת הצעירה למשחקי אליפות אירופה לנבחרות צעירות שנערכה בישראל ביוני 2013, וכבש שער אחד במשחק הראשון נגד אנגליה.
ב־11 בספטמבר 2012 ערך הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת, במשחק ידידות מול נבחרת מלטה. את שער הבכורה שלו בנבחרת הבקיע ב־14 באוגוסט 2013, במשחק ידידות מול נבחרת ארגנטינה. אינסנייה נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 2014.
ביולי 2021 זכה עם נבחרת איטליה ביורו 2020. במהלך הטורניר כבש אינסינייה שני שערים.
תארים

אליפות הסרייה ב': 2011/2012
קופה איטליה: 2013/2014, 2019/2020
הסופר קאפ האיטלקי: 2014
אליפות אירופה: 2020
שחקן החודש בסרייה א': מרץ 2021
אביר במסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה: 2021
לונג'ין

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חטיבה
 מוטו:  "השעון המכובד ביותר בעולם" (The World's Most Honored Watch), "אלגנטיות היא אופי" (Elegance is an Attitude)
 מייסדים:  אוגוסט אגאסי
 תקופת הפעילות:  1832–הווה (כ־192 שנים)
 חברת אם:  תאגיד סווטש
 מיקום המטה:  Saint-Imier, Switzerland
 ענפי תעשייה:  שעונים
 מוצרים עיקריים:  שעון יד 
 הכנסות:  8 מיליארד פרנק שווייצרי (2017)
 רווח:  755 מיליון פרנק שווייצרי (2017)
 מנכ"ל:  מאתיאס ברשן
 עובדים:  340 (2009)
  
 https://www.longines.com/
 
חברת לונג'ין היא יצרנית שעוני יוקרה שווייצרית שבסיסה בסאן-אימייה, שווייץ.
החברה נוסדה בשנת 1832 על ידי השען ועורך הדין הנרי ראגל, עורך הדין פלוריאן מורל והבנקאי והשען אוגוסט אגאזי תחת השם "Raiguel Jeune & Cie". שמה של החברה התקבע כ"לונג'ין" במהלך שנות השישים של המאה ה-19, ומאז פועלת החברה תחת שם זה. כיום, לונג'ין היא חלק מתאגיד סווטש, הכולל בין השאר גם את יצרני השעוניםSwatch, Hamilton, Omega, Tissot, Certina, Rado ואחרים.
סמל החברה מאז שנת 1866, המאפיין אותה עד היום, הוא שעון חול עם כנפיים.
בשנות השמונים של המאה ה-19 נרשם סמל החברה כסימן מסחרי, ובכך הפך הלוגו לסימן המסחרי הרשום הראשון של יצרן שעונים שווייצרי. כיום סמל החברה הוא הסימן המסחרי הרשום הישן ביותר שעדיין נמצא בשימוש על ידי חברה פעילה.
המאה העשרים: התפתחותה של לונג'ין ותרומתה לעולם התעופה, הניווט וגילוי העולם

עם תחילת המאה ה-20 החלה החברה בשיתוף פעולה עם מארגני תחרויות מענפי ספורט שונים כמו ענף התעמלות הקרקע ומרוצי הגרנד פרי, לצורך אספקת שעונים לטובת מדידת הזמנים של המשתתפים.
לונג'ין תזמנה את טיסת הסולו הראשונה של צ'ארלס לינדברג, אשר חצה את האוקיינוס האטלנטי. לינדברג עצמו גם שרטט תכנון משלו לחוגת שעוני טייסים, אותו הפיקה לונג'ין לטובת טיסותיו. התכנון כלל אלמנט של חוגת זווית אותה הכניס לינדברג לשעון היד בעיצובו, בהתבסס על שעוני Weems מאותה התקופה.
שעון לונג'ין ליווה גם את רואלד אמונסן שטס לראשונה מעל לקוטב הצפוני וכן את אמיליה ארהרט, שהייתה האישה הטייסת הראשונה לחצות את האוקיינוס באמצעות מטוס.
בנוסף לצ'ארלס לינדברג ולאמיליה ארהארט, נמנים עם האישים הבולטים שהחזיקו בבעלותם שעוני לונג'ין גם המדען פרופ' אלברט איינשטיין (שהיה בעליהם של שני שעוני לונג'ין, שעון כיס ושעון יד), הנשיא החמישי של ההסתדרות הציונית העולמית ד"ר נחום סוקולוב, הטייס מגלה-הארצות וחלוץ התעופה וחקר הקוטב הצפוני אדמירל ריצ'רד א. בירד, לורנס איש ערב (החזיק בבעלותו שעון לונג'ין תחת שם המותג West End), חוסיין, מלך ירדן והמיליארדר הווארד יוז.
שעוני לונג'ין בישראל

בשנת 2005 הפיצה חברת לונג'ין שעונים באיכות גבוהה גם בישראל, עם דגם מיוחד לרגל יום העצמאות ה-57 של מדינת ישראל.
מדובר בשעון GMT שעל פניו מוצגות ערים ברחבי העולם לרבות ירושלים בצבע כחול. השעון התבסס על מנגנון מכני אוטומטי, כאשר על המטוטלת האוטומטית הוטבע סמל מגן דויד.
כל הלהיטים (אלבום של טיפקס)

כל הלהיטים הוא אלבום האוסף הראשון של להקת טיפקס, שיצא בשנת 2003, ומאגד את עשייתה של הלהקה בשבעת האלבומים הראשונים שלה ובסינגלים שהוציאה עד אז.
לצד להיטיה הישנים של הלהקה כלל האלבום גם את השיר החדש "ריקודי עמבה" (שהוא שיר פארודי בסגנון מזרחי על תרבות המוזיקה המזרחית), גרסת כיסוי ל"הימים האחרים" של להקת פיקוד מרכז שהוקלטה עבור השירותרום וביצוע משותף של הלהקה עם שרית חדד להמנון "התקווה".
הערות שוליים

↑  רונית בן שמעון
| טיפקס |
| --- | --- | --- |
| קובי אוז • גל פרמן • מוטי יוסף • רמי יוסיפוב • אדם מדר • שחר ימפולסקי • שני יצהרי | קובי אוז • גל פרמן • מוטי יוסף • רמי יוסיפוב • אדם מדר • שחר ימפולסקי • שני יצהרי |  |
| אלבומי אולפן | שביל קליפות הגרעינים (1992) • האחרון בעשירון התחתון (1993) • החיים שלך בלאפה (1995) • נשיקה לדוד (1997) • דיסקו מנאייק (1999)  • יושבים בבית קפה (2001) • רדיו/מוסיקה/עברית (2006) • עבודת כפיים (2016) • שווארמה ביץ' (2024) |  |
| אלבומים אחרים | פסקול: כלבים לא נובחים בירוק (1996) • מיני אלבום: העצב עבר לגור כאן (1998) |  |
| אלבומי אוסף | כל הלהיטים (2003) • טיפקס: האוסף הרומנטי (2010) |  |
לורנס שנקלנד

לורנס שנקלנד (באנגלית: Lawrence Shankland; נולד ב-10 באוגוסט 1995 בגלאזגו שבסקוטלנד) הוא כדורגלן סקוטי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת הארט אוף מידלות'יאן מליגת העל הסקוטית ובנבחרת סקוטלנד.
קריירת מועדונים

שנקלנד שיחק בקבוצות קווינס פארק, אברדין, דנפרמלין את'לטיק, סנט מירן, גרינוק מורטון, אייר יונייטד ודנדי יונייטד במסגרת ארבע הליגות הבכירות בסקוטלנד.
ב-11 באוגוסט 2021 חתם שנקלנד בבירסחוט מליגת העל הבלגית. ב-22 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 3-2 לקלאב ברוז' במסגרת המחזור החמישי בליגה לעונת 2021/22. ב-24 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בהפסד 4-2 לאנדרלכט במסגרת המחזור ה-12 בליגה. בסך הכל ערך 26 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע חמישה שערים.
ב-20 ביולי 2022 חתם שנקלנד על חוזה לשלוש שנים בהארט אוף מידלות'יאן מליגת העל הסקוטית. בעונתו הראשונה במועדון ערך 37 הופעות ליגה והבקיע 24 שערים.
קריירה בינלאומית

ב-10 באוקטובר 2019 ערך שנקלנד את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סקוטלנד, בהפסד 4-0 לנבחרת רוסיה במסגרת מוקדמות יורו 2020. ב-13 באוקטובר 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 6-0 על נבחרת סן מרינו במסגרת מוקדמות יורו 2020.
נכלל בסגל נבחרת סקוטלנד לקראת טורניר יורו 2024, ובמסגרת משחקי ההכנה כבש מול נבחרת פינלנד.
תארים

הליגה השלישית בסקוטלנד : 2017/18
הצ'מפיונשיפ הסקוטי : 2019/20
שחקן החודש בליגת העל הסקוטית : נובמבר 2023, דצמבר 2023
שחקן החודש בצ'מפיונשיפ הסקוטי : אוגוסט 2018, אוגוסט 2019
שחקן החודש בליגה השלישית בסקוטלנד : נובמבר 2017, מרץ 2018
הערות שוליים

↑  LAWRENCE SHANKLAND DEPARTS FOR BEERSCHOT באתר הרשמי של דנדי יונייטד, 11 באוגוסט 2021 (באנגלית)
↑  Lawrence Shankland: Scotland striker joins Hearts from Beerschot באתר BBC, ‏ 20 ביולי 2022 (באנגלית)
| נבחרת סקוטלנד – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 גאן •  2 רלטסון •  3 רוברטסון •  4 מקטומיניי •  5 הנלי •  6 טיירני •  7 מקגין •  8 מקגרגור •  9 מורגן •  10 אדמס •   11 כריסטי •  12 קלי • 13 הנדרי •  14 גילמור • 15 פורטאוס • 16 קופר • 17 טיילור • 18 ארמסטרונג • 19 שנקלנד • 20 ג'ק • 21 ז. קלארק • 22 מקרורי • 23 מקלין • 24 קונווי • 25 פורסט • 26 מקנה • מאמן: ס. קלארק |  1 גאן •  2 רלטסון •  3 רוברטסון •  4 מקטומיניי •  5 הנלי •  6 טיירני •  7 מקגין •  8 מקגרגור •  9 מורגן •  10 אדמס •   11 כריסטי •  12 קלי • 13 הנדרי •  14 גילמור • 15 פורטאוס • 16 קופר • 17 טיילור • 18 ארמסטרונג • 19 שנקלנד • 20 ג'ק • 21 ז. קלארק • 22 מקרורי • 23 מקלין • 24 קונווי • 25 פורסט • 26 מקנה • מאמן: ס. קלארק | סקוטלנד |