stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המצור על קוסקו
נסיגה לווילקבמבה

באפריל 1537 השתנה המבוי הסתום אליו הגיע המצור על קוסקו כשהתקרב אלמגרו, שהמשלחת שלו לצ'ילה התבררה כאסון וכעת היא שבה. במקביל, כוח סיוע של 500 חיילים התקדם מלימה, בראשות אלונסו דה אלווארדו (אנ'), שהגיע מגואטמלה לבקשתו של פיסארו לעזרה. הניסיון של מאנקו לקשור ברית עם אלמגרו לצדו נתקל בחוסר אמון הדדי והוכשל על ידי ארננדו פיסארו ואולי גם על ידי אחיו למחצה של מאנקו פאויו אינקה. ב-18 באפריל 1537 כבש אלמגרו את העיר ומאנקו נסוג עם צבאו שנותר לאנטיסויו, החלק המזרחי של האימפריה במורדות הרי האנדים אל אגן האמזונאס. ביולי הוא נמלט בקושי מהתקפה של רודריגו אורגונייס (אנ'), סגנו של אלמגרו, על מקום מגוריו בוויטקוס. לאחר מכן הוא עבר לווילקבמבה המרוחקת יותר.
אחרית דבר

כשהמצור נכשל, הסתיים הניסיון המבטיח ביותר להתנער מהשלטון הספרדי. מאנקו עשה ניסיונות נוספים לגרש את הספרדים בשנים הבאות. אבל בשנת 1539 נאלצו הכהן הגדול וילאק אומו ודודו של מנקו טיסו, שהוביל את המרד בדרום, להיכנע. לאחר מכן עבר מאנקו לטקטיקת גרילה עד שנרצח ב-1544.
לקריאה נוספת

Hemming, John. The conquest of the Incas. London: Macmillan, 1993. ISBN 0-333-10683-0
Sheppard, Si. Cuzco 1536–37: Battle for the heart of the Inca Empire. Oxford: Osprey Publishing, 2021. ISBN 978-1472843807.
Kim MacQuarrie, ‘’The Last Days of the Incas’’. Simon and Schuster. Chapters 9-11. ISBN 978-0-7432-6050-3.
שריפת גגות העיר כפי שמתואר בכרוניקה של גואמן פומה
דייגו דה אלמגרו משתלט על קוסקו
הרברט אנדורפר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 במרץ 1911 לינץ, האימפריה האוסטרו-הונגרית האימפריה האוסטרו-הונגרית
 פטירה:  17 באוקטובר 2003 (בגיל 92) אניף, זלצבורג, אוסטריה אוסטריה
 מדינה:  האימפריה האוסטרו-הונגרית, הרייך הגרמני, אוסטריה 
 השתייכות:  אס אס אס אס
 תקופת הפעילות:  1933–1945 (כ־12 שנים)
 דרגה:   אובר-שטורמפיהרר
 תפקידים בשירות
 מפקד מחנה הריכוז וההשמדה סיימישטה בבלגרד  מפקד "קומנדו אנדורפר"
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 צלב הברזל  צלב ההצטיינות במלחמה  תג מלחמת גרילה אנטי-פרטיזנית 
 
הרברט אָנְדוֹרְפֶר (בגרמנית: Herbert Andorfer; ‏3 במרץ 1911, לינץ, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 17 באוקטובר 2003, אניף, זלצבורג, אוסטריה) היה קצין ואפן אס אס בדרגת אובר-שטורמפיהרר בגרמניה הנאצית, אשר בתקופת מלחמת העולם השנייה והשואה פיקד על מחנה הריכוז וההשמדה סיימישטה ביוגוסלביה הכבושה ונמנה עם האחראים להשמדת יהדות סרביה ובתוכה יהדות בלגרד. בהמשך פעל באיטליה נגד פרטיזנים בראש כוח צבאי שכונה "קומנדו אנדורפר", וביצע פשעים נגד אוכלוסייה אזרחית. לאחר המלחמה נמלט לוונצואלה בזהות בדויה. ב-1967 שב לאוסטריה, והתגורר בווינה בזהות בדויה. לאחר חקירה נעצר, הועמד לדין בדורטמונד שבגרמניה המערבית, וב-1969 הורשע בסיוע לרצח של לפחות 5,500 יהודים בסיימישטה. הוא נדון לשנתיים וחצי מאסר, אך שוחרר זמן קצר לאחר משפטו, בהתחשב בתקופת מעצרו בגרמניה ובאוסטריה. ב-2008 נפתחו באיטליה הליכים פליליים נגדו בטענה לאחריותו לטבח שבוצע בעיר באסאנו דל גראפה(אנ'). לאחר שהוברר כי אנדורפר הלך לעולמו ב-2003, נסגר התיק נגדו.
קורות חייו

הרברט אנדורפר נולד בלינץ. גדל עם אם חד-הורית בזלצבורג.
לאחר שסיים לימודים תיכוניים עבר הכשרה מקצועית כעובד מלון, ועבד זמן מה כמוכר מדלת לדלת. עד שנת 1934 היה מובטל. ב-1931 הצטרף למפלגה הנאצית האוסטרית וב-20 בספטמבר 1933 לאס אס.
ב-1934 התמנה לראש התנועה בעיירה זולדן (באותה עת הייתה המפלגה אסורה באוסטריה).
עד שנת 1938 עבד כמזכיר במלון בעיירה ואז עבר לאינסברוק, שם קיבל משרה במטה האס אס. 
שם התנדב לאס דה והחל בלימודי מדעי המדינה באוניברסיטה. לאחר ארבעה סמסטרים עזב את הלימודים והועבר ב-1940 לזלצבורג.
ב-6 באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. אנדורפר נלווה לכוחות שכבשו את זאגרב במסגרת יחידה מיוחדת שעסקה בביטחון פנים. בדצמבר 1941 מונה לקצין גסטפו באגף לענייני יהודים במשטרת הביטחון בבלגרד, ובמקביל פיקד על מחנה הריכוז בשאבאץ. בינואר 1942 נקרא לאוסטריה לבירור בשל עבירת משמעת שביצע. בשלהי ינואר שב לבלגרד ומונה למפקד מחנה הריכוז וההשמדה סיימישטה, שבו נרצחו כ-8,000 נשים, ילדים וגברים יהודים. רובם הומתו באמצעות משאית גז.
אנדורפר ניהל אישית את מבצע הטעיית אסירי המחנה, ובמסגרתו הפיץ ידיעות על העתקת מקום המחנה, על העברת האסירים לעבודות באזור לובלין ובכלל זה מגורים בתנאים משופרים, תוך הצגת הנסיעה במשאית הגז כנסיעה קצרה בלבד לתחנת הרכבת בזמון. מטרת המבצע הייתה העלאת האסירים למשאיות הגז ללא מחאות והתנגדויות. אף על פי שקיבולת המשאית הייתה של 50 בני אדם, הורה אנדורפר להעלות לנסיעות מספר כפול מזה. אנדורפר נהג ללוות במכוניתו את נסיעות משאית הגז, עד לפריקת הגופות בכפר יאיינצי.
בסוף מאי 1942 סיים את תפקידו והועבר לאלבניה במסגרת כוח מיוחד, "קומנדו אנדורפר", שעסק בלחימה בפרטיזנים. בשלהי 1942 שב לזלצבורג. בהמשך, ביולי 1943, עבר עם כוחותיו לאיטליה. הכוחות שהיו תחת פיקודו ביצעו מעשי טבח באוכלוסייה אזרחית, ובהם נרצחו 295 בני אדם. ב-20 באפריל 1945 נמלט לוונצואלה בזהות בדויה דרך שווייץ, שוודיה וארצות הברית. ב-1967 שב לאוסטריה בזהות בדויה נוספת ועבד כמדריך טיולים וכמלונאי בשם הנס מאייר (בגרמנית: Hans Mayer). לאחר זמן קצר נעצר, והועבר לגרמניה המערבית. בשל היותו אזרח ונצואלה, לא ניתן היה להעמידו לדין בגרמניה. לאחר משא ומתן הסכימה ממשלת ונצואלה להסגירו. הוא הועמד לדין, הורשע בעוון סיוע לרצח, ונגזרו עליו 30 חודשי מאסר. זמן קצר לאחר המשפט שוחרר לאחר ניכוי תקופות המעצר שלו באוסטריה ובגרמניה.
ביולי 2008 החל תובע צבאי איטלקי בחקירת הטבח בבאסאנו דל גראפה ובכלל זה חלקו של הרברט אנדורפר, וזאת בעקבות מידע שהגיע בין השאר ממרכז שמעון ויזנטל. לאחר שהוברר שאנדורפר הלך לעולמו ב-2003, ונחקר נוסף, קרל פרנץ טאוש(איט') (Karl Franz Tausch), שם קץ לחייו, נסגר התיק.
הערות שוליים

1 2  הרברט אנדורפר, באתר redcap70.net (באנגלית).
1 2  הרברט אנדורפר, באתר gedenkorte-europa.eu (באנגלית).
1 2  ג'ני לבל, עד הפתרון הסופי, היהודים בבלגראד 1541–1942, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2006, עמודים 320–321, 326-325, 336.
↑  מנחם שלח (עורך), תולדות השואה - יוגוסלביה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1990, עמודים 49, 125-119.
↑  I saw the executioner of Bassano, באתר tribunatreviso.gelocal.it (באיטלקית).
↑  Suspect takes his life, באתר fr.de (בגרמנית).
הצבעה באמצעות כסף

הצבעה באמצעות כסף היא אנלוגיה שמתייחסת להשפעה של בחירת המוצרים שעושה הצרכן על פעולות היצרן.
המושג

בכמה ספרי כלכלה שיצאו באמצע המאה ה-20, נעשה שימוש במונח "הצבעה באמצעות כסף" כדי לתאר את התהליך שבו בחירות הצרכנים משפיעות על החלטות הייצור של חברות. מוצרים שצרכנים קונים מיוצרים יותר בעתיד. מוצרים שלא נמכרים כמצופה ייוצרו פחות. לפי אנלוגיה זו, הצרכנים, במהלך הקניות שהם מבצעים, מצביעים ברגליים עבור "מנצחים" ו"מפסידים".
חרמות צרכנים משנים לעיתים את התנהגות היצרנים. המטרות של חרמות סלקטיביות, היו מגוונות, וכללו רצון לראות ירידה בהכנסות החברות, הדחת מנהלים מרכזיים או פגיעה במוניטין.
ביקורת

בארצות הברית הושמעה ביקורת על כך שבהצבעה באמצעות כסף  קיימת הטיה מעמדית: הצבעה באמצעות כסף נעשית על ידי צרכנים ממעמד הביניים או ממעמד גבוה, על ידי שליטה בדרך בה הם משקיעים את כספם.
ההצבעה באמצעות כסף זכתה גם לביקורת על היותה "לקיחת החוק לידיים" על ידי צרכנים. רוב הכלכלנים ופילוסופים של כלכלה מסכימים שלצרכנים יש זכות לקבל החלטות אישיות על התנהלותם בשוק, אולם לשינוי קבוצתי של התנהגות צרכנית והשקעה הכסף על ידי צרכנים רבים עשויות להיות השלכות מסוכנות.
קיימת תופעה רווחת של הפעלת לחץ על תאגידים וחברות כדי שיפעלו בצורה ידידותית לסביבה. לא ברור אם חברות שמשפיעות לרעה על איכות הסביבה אכן ישנו את שיטות הייצור שלהן בעקבות הפעלת לחץ כזה.
ראו גם

מימון המונים
צרכנות אתית
הערות שוליים

↑  Put Your Money Where Your Mouth Is. Vote With Your Dollars, HuffPost, ‏2017-02-19 (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הרברט אברמס

| --- | --- |

 לידה:  20 במרץ 1920 גרינפילד, ארצות הברית 
 פטירה:  29 באוגוסט 2003 (בגיל 83) Warren, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  מכון פראט 
 הושפע על ידי:  פרנק דומונד 
 
הרברט אברמס, באנגלית: Herbert Abrams (20 במרץ 1921 - 29 באוגוסט 2003) היה אמן אמריקאי. הוא היה אחד מאמני הדיוקנאות המובילים בתקופתו, הידועים בסגנון הריאליזם המסורתי. עבודותיו כללו את הדיוקנאות הרשמיים של הנשיאים מהבית הלבן - ג'ימי קרטר וג'ורג' בוש. במהלך הקריירה הפוריה שלו, הוא צייר יותר מ-400 דיוקנאות, כולל אלה של הגנרל ויליאם ווסטמורלנד, המחזאי ארתור מילר והאסטרונאוט אדווין אי. "באז" אולדרין ג'וניור.
דיוקנאות אחרים של אברמס מוצגים בקפיטול (הסנאטור לשעבר הווארד ה. בייקר), מחלקת האוצר (שר האוצר לשעבר, דונלד טי. ריגן), הגלריה הלאומית לפורטרטים (מילר) בווושינגטון הבירה ובאקדמיה הצבאית של ארצות הברית ווסט פוינט (ווסטמורלנד ואולדרין).
ביוגרפיה

אברמס נולד בגרינפילד, מסצ'וסטס, כילד תשיעי במשפחה בת עשר נפשות. הוריו היו דור ראשון למהגרים מגרמניה. ילדותו המוקדמת עברה בחווה, אך בשנות התיכון שלו התגוררה המשפחה בהרטפורד, קונטיקט, שם למד אברמס בתיכון הארטפורד . הוא נשמע לעצת מוריו בכך שהתמקד בלימודים והמשיך את החינוך שלו. לאחר התיכון הוא למד בבית הספר לאמנות בנוריץ' (1939–1940) ובמכון פראט.
ב-1942 גויס לצבא והפך לטכנאי הסוואה. בעמדה זו הוא עיצב מחדש את סמל חיל האוויר של ארצות הברית. לאחר מכן הוכשר כטייס והפך למדריך טיסה מתקדם. הוא היה סגן משנה.
לאחר מלחמת העולם השנייה, חזר אברמס למכון פראט וסיים את לימודיו בהצטיינות בשנת 1946. לאחר מכן השתתף בליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק בין השנים 1948–1953, ולמד אצל פרנק דומונד.
אברמס בילה שנים רבות ברחוב ווסט 67 בניו יורק, ומכר ציורים בתערוכת האמנות של גריניץ' וילג'. הוא גם לימד שיעורים לקצינים באקדמיה הצבאית של ארצות הברית בווסט פוינט בין השנים 1953 עד 1974. בשנת 1961 הוזמן על ידי מוזיאון ווסט פוינט לצייר דיוקן של ויליאם סי ווסטמורלנד.
עבודותיו של אברמס כוללות את הדיוקנאות הרשמיים של הנשיאים לשעבר ג'ימי קרטר וג'ורג' בוש דיוקנאות אלו תלויים כעת בבית הלבן, בוושינגטון הבירה. הוא גם צייר את הדיוקן הרשמי של הגברת הראשונה ברברה בוש. ב-1995 הוא הפך לאמן הראשון שיש לו דיוקנאות של נשיאים רפובליקנים וגם של נשיאים דמוקרטים בבית הלבן.
אברמס בילה את שנותיו האחרונות בוורן, קונטיקט, ומת מסרטן בקנט הסמוכה. הוא הותיר אחריו את אשתו לויס, בנו ויליאם, הבת קתרין אן אברמס בינדרט, אחיו ארתור וחמישה נכדים.[2] לויס הייתה לא רק אשתו, אלא גם ניהלה את עסקיו ויחסי הציבור שלו.
הערות שוליים

1 2  Herbert Abrams - Biography, www.askart.com
1 2 3  Dennis McLellan (August 31, 2003) Herbert Abrams, 82; Did Portraits of Dignitaries, Two Presidents. Los Angeles Times
1 2  Press, The Associated (2003-09-01). "Herbert E. Abrams, Portrait Painter, 82, Dies". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2024-02-05.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  RKD: 284538  ULAN: 500042365  VIAF: 95957387   WorldCat (עם VIAF): 95957387
המטבח האנגלי

המטבח האנגלי (באנגלית: English cuisine) הוא מונח המתאר את תרבות האוכל והבישול של אנגליה. מונח זה מתייחס הן למטבח המסורתי של אנגליה, והן להיותו כיום תת-מטבח של המטבח הבריטי המהווה את המטבח המקומי של אזור זה בבריטניה.
למטבח האנגלי מאפיינים רבים הדומים למאפייני המטבח הבריטי אך גם מספר מאפיינים הייחודיים לו. מטבח זה הושפע אף הוא, בדומה למטבח הבריטי, מההגירה הרבה לאנגליה מהודו, פקיסטן ודרום-מזרח אסיה בתום מלחמת העולם השנייה.
מאפיינים עיקריים

המאפיין העיקרי של המטבח האנגלי המסורתי הוא פשטות המנות ופשטות אופן הכנתן. מאפיין זה מקורו בהשפעה של המסורות הפוריטניות על אנגליה. המטבח האנגלי המסורתי מבוסס על לחם, גבינה, ובשר שנצלה או בושל, וכן על פשטידות ופאי בשר. את המטבח האנגלי המסורתי ניתן לראות בספר הבישול האנגלי הראשון שנכתב: "Forme of Cury", שנכתב עבור חצרו של המלך ריצ'רד השני.
המהפכה התעשייתית וההגירה מהכפר אל העיר במהלך המאה ה-18 והמאה ה-19 הביאו להפשטה בהכנת המנות, וביצירת "מזון רחוב" המוגש בפאבים. מנות אלה ובהם פיש אנד צ'יפס ובנגרז אנד מאש הפכו לחלק מהמנות המזוהות ביותר עם המטבח האנגלי.
מנות מסורתיות של המטבח האנגלי > צלי של יום ראשון

צלי של יום ראשון נחשב לאחד המאפיינים היודעים ביותר של המטבח האנגלי. המדובר בארוחת צהריים או ארוחת ערב שהוגשה ביום ראשון ואשר כללה צלי בקר, תפוחי אדמה וירקות צלויים המוגשים ברוטב וכן פודינג יורקשייר. 
סוג הרוטב וסוג הצלי השתנו, כאשר רוטב מנטה הוגש עם בשר כבש, רוטב תפוחים עם בשר חזיר ורוטב לחם הוגש עם בשר עוף. במהלך המאה ה-19 הייתה מקובלת גם גרסה של ארוחה זו עם בשר אווז.
ארוחה זו הייתה ארוחה משפחתית, שהוכנה שעות רבות ואף יום לפני להגשתה, ושאריותיה נאכלו ביום שני בשבוע - יום הניקיון השבועי בו לא היה לעקרות הבית זמן לבשל.
גרסה מפוארת במיוחד ומרובת מנות של ארוחה זו נערכה באופן מסורתי בצהרי חג המולד.
בעקבות המחסור שהיה בבריטניה במהלך ולאחר מלחמת העולם השנייה, הוחלף צלי הבשר בצלי בשר הודו או בשר עוף.
מנות מסורתיות של המטבח האנגלי > תה של מנחה

מסורת תה של מנחה הגיעה לשיאה במקביל לשיאה של האימפריה הבריטית. בשעות אחר הצהריים נהגו העסקים להיסגר ותושבי אנגליה אכלו בביתם ארוחה זו. שינוי בתנאי העבודה המודרניים הביא לירידה בפופולריות של המנהג, וכיום ארוחה זו פופולרית בעיקר בקרב תיירים.
לצד התה הוגש בארוחה זו לחמניות סקונס עם ריבה ושמנת עשירה או שמנת תה. לעיתים הוגשו גם עוגות פרפרים, וכן סנדוויצ'י מלפפונים.
מנות מסורתיות של המטבח האנגלי > מזון מהיר

המטבח האנגלי מאופיין במזון פשוט ומהיר אשר נמכר בפאבים ובחנויות לאחר שעות העבודה, ואשר שימש את החקלאים והפועלים האנגליים.
אחת המנות המסמלות את המטבח האנגלי בפרט והמטבח הבריטי בכלל היא דג וצ'יפס - מנת הטייק אוויי שנמכרת בפאבים ובחנויות ייעודיות.
מנות נוספות מסוג מזון מהיר זה הם פאי סטייק וכליות, שהוגש לרוב לצד מחית תפוחי אדמה.
מנות מסורתיות של המטבח האנגלי > נקניקיות

מרכיב מרכזי במטבח האנגלי הן הנקניקיות המכונות בשם "בנגרז" (bangers) בשל נטייתן של נקניקיות מאיכות ירודה שיוצרו בראשית ובאמצע המאה ה-20 להתפוצץ בעת חימומן, בשל כמות מים גדולה שהייתה בהן. נקניקיות אלה עשויות מסוגי בשר שונים ומשומן בשר. תבלינים שונים נוספו לנקניקיות באזורים שונים באנגליה.
מרבית הנקניקיות מיוצרות מבשר חזיר או בשר בקר אולם לעיתים יש נקניקיות העשויות מבשרים אחרים.
באזורים שונים של אנגליה התפתחו סגנונות שונים של ייצור נקניקיות כגון - נקניקיית לינקולנשייר ונקניקיית קמברלנד. מאופיינים למעלה מ-400 סגנונות שונים של נקניקיות באנגליה.
אחד מסוגי מאכלי הנקניקיות באנגליה הוא פודינג שחור - מאכל מסורתי של אזור לנקשייר, העשוי מדם של חזיר.
מנות מסורתיות של המטבח האנגלי > פאי ופשטידה

מאכל בשרי נפוץ נוסף במטבח האנגלי הוא הפאי. מאכל זה נאכל באנגליה כבר בימי הביניים, ואחת הגרסאות הידועות שלו הוא פאי סטייק וכליות.
פאי חזיר נאכל לרוב קר (ושימש מאכל פועלים במהלך עבודתם). דומה לו הוא מאפה קורני ששימש את הכורים במכרות באזור קורנוול. פאי פועלים נוסף הוא פאי רועים בו נעשה שימוש במחית תפוחי אדמה במקום בצק.
מנות מסורתיות של המטבח האנגלי > סנדוויץ'

הסנדוויץ' הומצא בבריטניה. הסנדוויץ' נקרא על שם הדוכס הרביעי מסנדוויץ', ג'ון מונטאגיו, אריסטוקרט אנגלי מהמאה ה-18

,למרות שסביר להניח שהכריך לא הומצא על-ידו. האגדה מספרת שהוא אהב כל כך להמר, שלא רצה להפסיק ולהניח את הקלפים - גם לא כדי לאכול. יום אחד, היה שקוע מאוד במשחק קלפים. משרתיו קראו לו לארוחת הערב, אך הוא סירב לבוא וצעק להם: "תשימו בשר בין שתי פרוסות לחם והביאו אותו אליי!". ידוע כי הסנדוויץ' היה קיים באנגליה עוד לפני כן, אך הוא יוחס למעמד הנמוך. הדוכס הוא שנתן לו מראה אצילי.
מנות מסורתיות של המטבח האנגלי > מאכלים בעלי אופי הודי

במהלך התקופה הוויקטוריאנית, בשל השליטה של האימפריה הבריטית בהודו, הושפע המטבח הבריטי בכלל והמטבח האנגלי בפרט מהשפעות הודיות, ונוצר למעשה מטבח אנגלו-הודי ובו מאכלים כגון עוף טיקה מסאלה, באלטי, קדגרי ומרק מוליגטוני.
מנות מסורתיות של המטבח האנגלי > חמוצים ורטבים

היותה של אנגליה מדינת סחר ימי הביאה לכך שנעשה בה שימוש רב בירקות מוחמצים - מאכל שניתן להובילו בקלות בים. מאכלים כגון צ'טני, מלפפון ברינסטון, פיקלילי ובצל מוחמץ וכן מלפפונים חמוצים. כמו כן עושה המטבח האנגלי שימוש ברטבים כגון קטשופ ורוטב ווסטרשייר.
מנות מסורתיות של המטבח האנגלי > גבינות

המטבח האנגלי עושה שימוש בגבינות קשות העשויות חלב בקר. ידועות גבינת צ'דר שמוצאה מהכפר צ'דר, וגבינת צ'שייר שמוצאה מאזור צ'שייר, אך גם גבינת קארפילי, גבינת דרבי, גבינת ונסלידייל
וגבינת לסטר אדומה. הידועה בגבינות אנגליה היא גבינת סטילטון.
מאכלים אופייניים נוספים

בין המאכלים האופייניים הנוספים נמנים: ג'לי צלופחים, בדפורדשייר קלנגר, פודינג חג המולד, מלאכים על סוסים, שטנים על סוסים, קרפדה במאורה, קרמבל, עוגת שרוסברי, קסטרד, ביצה כבושה, פודינג סמרטוט, פודינג לחם, איטון מס ומלכת הפודינגים, בקר ולינגטון.
הערות שוליים

↑  הנקניקיות במטבח הבריטי
↑  נקניקיות בבריטניה
↑  סקירה על ההיסטוריה של הכריך
| מטבחים בעולם |
| --- | --- | --- |
| אוקיאניה | אוסטרליה • ניו זילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • איסלנד • אירלנד • איטליה • אסטוניה • בלארוס • בולגריה • בלגיה • בריטניה (אנגליה • סקוטלנד) • גרמניה • הונגריה • הולנד • יוון • לוקסמבורג • ספרד • סקנדינביה (דנמרק • נורווגיה • שוודיה) • פולין • פורטוגל • צ'כיה • צרפת • רומניה • רוסיה • שווייץ |  |
| אמריקה | ארצות הברית • ארגנטינה • ברזיל • האיטי • ונצואלה • מקסיקו • פרו |  |
| אסיה | אינדונזיה • גאורגיה • הודו • וייטנאם • טורקיה • יפן • קוריאה • ירדן • ישראל • לבנון • מונגוליה • סוריה • סין • סינגפור • עיראק • פרס • קזחסטן • קטר • תאילנד • תימן |  |
| אפריקה | אריתראה • אתיופיה • דרום אפריקה • לוב • מדגסקר • מצרים • מרוקו • תוניסיה • גאנה |  |
| שונות | המטבח היהודי • מטבחי אמריקה הלטינית • המטבח המזרח-תיכוני • המטבח הים-תיכוני • המטבח האסייתי • המטבח ביוון העתיקה • מטבח ימי הביניים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560227705171  LCCN: sh85031815 
צלי של יום ראשון - ארוחה הכוללת צלי בקר, תפוחי אדמה וירקות צלויים וכן פודינג יורקשייר.
תה של מנחה המוגש בשעות אחר הצהריים, כאשר לצד התה מוגשים סקונס וריבה. ארוחה זו הפכה פופולרית בקרב החברה הגבוהה בתקופת האימפריה הבריטית.
דג וצ'יפס - מזון מהיר פופולרי בבריטניה.
בנגרז אנד מאש
קדגרי, נאכל לרוב כארוחת בוקר בתקופה הוויקטוריאנית.
הרובע הגותי

| --- | --- |

 מידע
 עיר:  ברצלונה
 שטח:  84.2 הקטאר 
 אוכלוסייה:  24,460 (1 בינואר 2023)
 קואורדינטות:  41°22′58″N 2°10′37″E﻿ / ﻿41.382777777778°N 2.1769444444444°E﻿ / 41.382777777778; 2.1769444444444
 שכונות נוספות בברצלונה
  (למפת ברצלונה מוגדלת) הרובע הגותי(למפת ברצלונה רגילה) הרובע הגותי
 
קתדרלת ברצלונה
בזיליקת לה מרצה ברובע הגותי
הרובע הגותי (קטלנית: barri Gòtic או el Gòtic) הוא הרובע המרכזי בעיר העתיקה של ברצלונה. הרובע משתרע בין שדרת לה רמבלה ורחוב ויה לייטאנה, ומהים התיכון לרחוב רונדה דה סנט פרה. הרובע הגותי הוא הרובע העתיק ביותר בברצלונה אשר נבנה עוד בימי הביניים, על אף מספר שינויים שעברו ברובע במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. 
ההיסטוריה של הרובע הגותי ארוכה: הרומים בנו באזור הרובע את העיירה ברסינו, שהייתה למעשה ראשיתה של ברצלונה כפי שהיא היום ואף העניקה לה את שמה. לכן ניתן לראות שרידים רבים מהתקופה הרומית ברובע (למשל במקדש אוגוסטוס, וחומת העיר על יד פלאסה דל ריי. 
גם לאחר הרומיים, שימש הרובע כמרכז העיר עד ימי "היציאה מהחומות" של ברצלונה כאשר בנו עשירי העיר את רובע אישמפלה. לשיא פריחתו הגיע הרובע בתקופת ימי הביניים (שבה נבנו רוב המבנים שאנו רואים היום). הרובע הגותי מלא בסמטאות קצרות ואפלות, הכוללות ריכוז של מבנים גותיים, ארמונות פאר וכנסיות. עד לגירוש ספרד ב-1492 היה הרובע מרכז החיים של היהודים שהיו דאז מדינאים, רופאים ואנשי מדע. שרידים מהתקופה היהודית של העיר ברצלונה אפשר לראות עד היום בבית הכנסת מאיור (כנראה שהוא בית הכנסת העתיק באירופה) שנמצא ברובע. שריד מפורסם נוסף לקהילה היהודית בעיר היא שמה של אחת הסמטאות - Carrer del Call - שנגזר מהמילה העברית "קהל" ומרמז על כך שהוא היה רחוב "הקהילה", הרחוב שבו היו מגוון מבני הציבור של הקהילה היהודית באותם ימים. לכל רוחבו של הרובע ניתן למצוא כיכרות עתיקות ושווקים קטנים בסגנון בנייה גותי ייחודי עתיק לצד חנויות בגדים וגלריות אומנות לתיירים.
אתרים בעלי חשיבות ברובע

קתדרלת אולליה הקדושה (קתדרלת ברצלונה)
כנסיית סנטה מריה דל מאר
פלאסה דל ריי (כיכר המלך) - כיכר עתיקה מוקפת מארבעת צדדיה בבניינים היסטוריים חשובים.
מקדש אוגוסטוס - מקדש המהווה חלק של מקדש ענק שהוקם לכבוד הקיסר אוגוסטוס, שהוכרז כאל.
מוזיאון פיקאסו
אוניברסיטת ברצלונה
מוזיאון מרה - מוזיאון אומנות המציג אוספי אומנות דתית חשובים בספרד, לצד תצוגה של האמן הקטלני פרדריק מרה שיצר ציורי קיר רבים המעטרים בניני ציבור בברצלונה.
סינגוגה מאיור - בית כנסת משוחזר שהיה בימי הביניים ברובע היהודי.
כיכר סנט ג'ומה (placa de sant jaume), בית העירייה ובניין הממשל של קטלוניה
בזיליקת לה מרצה
ראו גם

תכנון עירוני של ברצלונה
ויליאם פלאט

| --- | --- |

 לידה:  14 ביוני 1885 Brooklands, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  28 בספטמבר 1975 (בגיל 90) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  המכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט  מרלבורו קולג' 
 השתייכות:  חיל רגלים 
 תקופת הפעילות:  מ-1945 
 דרגה:  גנרל 
 פעולות ומבצעים
 המערכה במזרח אפריקה במלחמת העולם השנייה  מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה 
 עיטורים
 אביר הצלב הגדול של מסדר האימפריה הבריטית  אביר מפקד במסדר האמבט  אות השירות המצוין 
 
גנרל סיר ויליאם פלאט (באנגלית: William Platt; ‏ 14 ביוני 1885 - 28 בספטמבר 1975) היה קצין בצבא הבריטי במלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה. שמו של פלאט נקשר במערכה במזרח אפריקה במלחמת העולם השנייה, בה הביס את כוחות איטליה הפשיסטית וכבש את מושבותיה באתיופיה, סומליה ואריתריאה. על שירותיו הצבאיים לבריטניה עוטר פלאט בעיטורים רבים, ובין היתר היה חבר במסדר האימפריה הבריטית, מסדר האמבט ועוטר באות השירות המצוין.
ילדות ונעורים, קריירה מוקדמת

פלאט נולד בעיירה ברוקלנדס בחבל צ'שייר באנגליה וחונך במרלבורו קולג' (אנ') ובמכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. בתום הכשרתו הוצב ב-1905 בגדוד קלעי נורת'מברלנד (אנ'), ושירת עד 1914 במלחמות הגבול בהודו. בשירותו זה הצטיין וזכה באות השירות המצוין.
מלחמת העולם הראשונה ולאחריה

את מלחמת העולם הראשונה החל פלאט בדרגת קפטן. הוא לחם בחזית המערבית בצרפת ובבלגיה, ופיקד על כוחות בריטים, אוסטרלים וניו זילנדים.
בין המלחמות המשיך פלאט בשירותו הצבאי, ועלה בסולם הדרגות. בין 1937 ל-1938 שימש כשלישו הצבאי של מלך אנגליה ג'ורג' השישי. ב-1938 הועלה לדרגת מייג'ר ג'נרל.
מלחמת העולם השנייה

ב-1938 הועבר פלאט לפקד על כוח ההגנה בסודאן. בתפקידו זה פיקד על כוחות סודנים, שכינוהו "אל קאיד" - המפקד. עם הכרזת המלחמה של איטליה הפשיסטית ביוני 1940 בעקבות המערכה על צרפת, החמיר מצבו של פלאט בסודאן, מכיוון שמולו ניצב כוח איטלקי שמנה כ-110,000 איש, בעוד שלרשותו עמדו שלושה גדודים בריטיים וחיל מצב סודני. הבריטים מנו 2,500 איש, והסודנים עוד 4,500. כוח זה היה מצויד בשבעה מטוסים מיושנים, בשישה תותחים, ששימשו בעיקר לירי כבוד, ולא כלל כל יחידה משוריינת. האיטלקים החלו את מתקפתם בהתקפה על עיירות גבול בסודאן, אך לא העמיקו לחדור מעבר לכיבוש העיירה קסאלה, ופנו לכיבוש סומלילנד הבריטית.
בספטמבר 1940 החל תיגבור משמעותי של הכוחות, ולמקום נשלחה דיוויזיית חיל הרגלים ההודית ה-5. זו הייתה מורכבת משתי חטיבות, והטמיעה לתוכה כחטיבה שלישית את הכוחות הבריטים שהיו מוצבים כבר בסודאן. בדצמבר 1940 הוזעקה לסודאן גם דיוויזיית חיל הרגלים ההודית ה-4 שעד אז הגיעה להישגים במתקפה על הכוחות האיטלקים במבצע מצפן. בסוף דצמבר עמד לרשותו של פלאט כוח בן שתי דיוויזיות לוחמות.
בינואר 1941 החל פלאט את מתקפתו כנגד הכוחות האיטלקים באריתריאה בפיקודו של הגנרל לואיג'י פרושי, זאת לאחר שהורה האחרון על נסיגה מקסאלה, דבר שאילץ את פלאט להקדים את המתקפה המתוכננת. בתחילה נכנסו כוחותיו של פלאט לקסאלה, ומשם התקדם לתוככי אריתריאה, כשהוא במרדף אחרי הכוחות האיטלקים הנסוגים, ומכתר ושובה אותם במספרים גדולים. פלאט עמד אל מול התנגדות איטלקית חזקה בכיבוש קרן, העיר השנייה בגודלה באריתריאה, שנכבשה ב-27 במרץ 1941. בתחילת אפריל נפלה גם בירת אריתריאה אסמרה, ומשם התקדמו הכוחות אל עיר הנמל מאסאווה. המתקפה הייתה חלק מתנועת מלקחיים בה פגשו כוחותיו של פלאט שנעו מצפון את כוחותיו של לייטננט ג'נרל אלן קנינגהם שהגיעו מדרום, מקניה, והתקדמו דרך אתיופיה וסומליה. שתי זרועות המלקחיים נפגשו בהר אמבה אלגי בו התבצר כוח גדול בפיקוד הנסיך אמדאו הדוכס השלישי מאאוסטה, לאחר המתקפה הבריטית נכנע הדוכס מאאוסטה ב-18 במאי, ובכך הסתיימה למעשה המערכה במזרח אפריקה, בכיבוש כל מושבות מזרח אפריקה האיטלקית וכניעתם של עשרות אלפי איטלקים.
לאחר ניצחון זה נותר פלאט כמפקד הכללי של פיקוד מזרח אפריקה במהלך המלחמה. על אף שלא הייתה זו עוד זירת לוחמה פעילה, הייתה לפיקוד חשיבות אסטרטגית כנתיב תובלה חשוב, ומקור לאספקה ולכוח אדם. במהלך המלחמה אימן פלאט גדודים חדשים של רובאי המלך האפריקאים שנשלחו אל שדות הקרב. ב-1943 קודם לדרגת גנרל.
לאחר המלחמה

פלאט פרש בשנת 1945. הוא מת בלונדון בשיבה טובה בשנת 1975.
הערות שוליים

↑  אברהם עקביה, עם וינגייט בחבש, הוצאת שחרות, 1944, עמ' 29
↑  Wingate of the Gideonites, פלסטיין פוסט, 9 באפריל 1944
וולבי אדום-צוואר

| וולבי אדום-צוואר |
| --- | --- |
 ולבי אדום-צוואר
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: קנגוראים
תת־סדרה:: דמויי-קנגורו
משפחה:: קנגוריים
סוג:: קנגורו
מין:: וולבי אדום-צוואר
שם מדעי
 Macropus rufogriseus ‏דמארה, 1817
תחום תפוצה


ווֹלבי אדום-צוואר או ווֹלבי בנט (שם מדעי: Notamacropus rufogriseus), הוא אחד ממיני הסוג קנגורו, יונק מתת-הסדרה של חיות הכיס, שמוצאו מערבות אוסטרליה.