stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלמאו (סרט)
הערות שוליים

↑  Filme B
↑  G1 - Cauã Reymond vive traficante em 'Alemão'; veja o trailer - notícias em Cinema
↑  2017 International Emmy® Awards Nominees
אליהו אביחיל

| --- | --- |

הרב אליהו אביחיל
 לידה:  23 בינואר 1932 ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  17 בספטמבר 2015 (בגיל 83) ד' בתשרי תשע"ו
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מדינה:  ישראל
 תקופת הפעילות:  ? – 17 בספטמבר 2015 
 רבותיו:  הרב צבי יהודה הכהן קוק, מר שושני
 בת זוג:  רבקה
 צאצאים:  דוד אביחיל 
 
אליהו אביחיל (1932‏- ד' תשרי תשע"ו 17 בספטמבר 2015) היה רב, מחנך, יקיר העיר ירושלים, ומייסד אגודת עמישב - למען נדחי ישראל בני מנשה ועשרת השבטים.
ביוגרפיה

נולד בירושלים בשנת 1932. התגייס להגנה בהיותו תלמיד בישיבת בני עקיבא כפר הרואה. בגיל 16 וחצי, במהלך מלחמת העצמאות התגייס לצה"ל, והצטרף לאחר מכן למקימי מסגרת הנח"ל שלימים עברה לטירת צבי. שירת שלוש שנים בצבא שבמסגרתם היה מפקד מחלקת הנח"ל שהוקמה בקיבוץ יבנה. עם סיום תקופת השרות, היה לחבר בקיבוץ סעד במשך חמש שנים, שם עסק בחינוך ובחקלאות. לאחר מכן למד במסגרת הקיבוץ הדתי בישיבת כרם ביבנה ובישיבת מרכז הרב בירושלים.
ניהל כולל לרבנים באבן שמואל ומרכז הדרכה רוחני לישובי הסביבה. כמו כן לימד במוסדות חינוך: בתי ספר יסודיים ועל-יסודיים וישיבות תיכוניות, ובמשך כעשרים שנה הכשיר מורים להוראת התנ"ך במכללת ליפשיץ, וכן לימד במכללת ירושלים לבנות את מקצועות היהדות, ושימש כר"מ בישיבת נחלים, ובישיבה לצעירים מרכז הרב. כמו כן, פיתח שיטות הוראה מיוחדות בהן השתמש בבית הספר היסודי באבן שמואל ובתיכון ישורון בפתח תקווה. בשנות ה-70 שימש כרב האוניברסיטה העברית.
בתקופת מגוריו בקיבוץ סעד, נמנה עם תלמידיו של מר שושני.
אגודת עמישב ועשרת השבטים

משנת 1961, במקביל לעיסוקיו הרבים כמורה ומחנך, התמסר הרב אביחיל להחזרת עשרת השבטים ליהדות ולמדינת ישראל. לשם כך עסק במחקר על הנושא, עד שבשנת 1974, נתבקש להרצות ביום ירושלים על עשרת השבטים. לאחר ההרצאה בהמרצתו של הרב צבי יהודה הכהן קוק, ובברכת עידוד של רבנים, הקים את אגודת "עמישב", לקידום המחקר בכל הקשור לנידחי ישראל בעולם, ולפרסום תוצאות המחקר. במסגרת פועלו, הוא גם הגיע אל אותם "קהילות מבקשות יהדות" שייתכן שיש בהם צאצאי אנוסים או יהודים נידחים. כאלה היו מקהילת בני משה, כ-50 איש מפרו שהתגיירו שם כהלכה בשנת 1989, ועלו לארץ על ידי הסוכנות היהודית. הם התקבלו על ידי תושבי אלון מורה. כך גם נעשה בקהילת "בדרך לירושלים" ממקסיקו שהתפללו ולמדו תורה לפני גיורם בבית כנסת שלהם שממנו יצאו כ־100 נפשות לארץ, לאחר זמן, סודרו להם מקומות זמניים, ולאחר שנים ספורות נעזרו על ידי הסוכנות היהודית עולים חדשים לחיות חיי קבע בשכונות הספר של ירושלים.
בשנת 1981 כ-6 שנים לאחר מכן, פנתה משלחת יהודי צפון מזרח הודו, ששמם לא היה מוכר למנהל מחסן הספרים בספרייה הלאומית באוניברסיטה העברית מר שמשון שמשון שהיה מיהדות הודו, בבקשת עזרה. המכתב הגיע לידי חברו הרב אביחיל להבעת דעה על הקבוצה הזאת. אחר התייעצות קיבל הרב על עצמו ללמוד את הנושא. ואחר בירור ממושך בא למסקנה, לפי סימני יהדות מהעבר ומההווה שלהם, בתוספת השם המקורי שלהם "מנסיה", ('מנסה'), שהם משבט מנשה - בני מנשה. חיזוק נוסף קיבל ממדרש (שבפרקי רבי אליעזר, על ספר תהילים, פרק ס') שם נאמר שאמנם שבט מנשה יהיה הראשון לחזור ארצה אחר שעשו חסד עם עצמות שאול ובניו שנתלו על ידי הפלשתים על חומת בית שאן. והשבט הביאם לקבורה ביבש גלעד. כך החל שבט מנשה לחזור, על ידי "עמישב", מהודו לארץ. לאחר גיור הייתה קליטתם קליטה טובה ביישובים שומרי מצוות. התחילו כאן חיים שלמים. כל זה נעשה בהנחיית הרבנות הראשית, ובעזרת משרד הפנים.
לאחר כחמישים שנה, למעלה מ-1,500 נפשות מהם חיים בארץ, דוברי עברית, משרתים בצה"ל, ומוצאים את קיומם ומגוריהם בעזרת היישובים בקיום נאות. רבים מהם מצפים לעליית אחיהם שנותרו מאחור, וגם לאיחוד משפחותיהם.
הרב אביחיל היה מרצה מבוקש בעולם בשפות שונות, על נושא זה והרצה הרבה גם בארץ, על הספרים והמאמרים, ועל שנות לימודיו ומחקריו, וכן על תפקידיו ברבנות במקומות שונים מזה כ-40 שנה, קיבל הרב אביחיל ממשרד החינוך, לפי הכללים - דרגת שכר של דוקטור.
מתחילת פעילותו ועד למותו התגורר הרב אביחיל בשכונת קריית היובל בה נפטר ב-17 בספטמבר 2015. שבע שנים לאחר פטירתו, בד' בתשרי תשפ"ד- ספטמבר 2023, נחנך בשכונת מגוריו שביל על שמו. בטקס שהתקיים מטעם עיריית ירושלים, בהנחיית משה שטרן, השתתפו ראש העיר משה ליאון, אלמנתו רבקה ורבים מצאצאיו.
דעותיו

לפני ביצוע תוכנית ההתנתקות הביע תמיכה בדעתו של הרב אברהם שפירא שיש לסרב פקודה לבצע פינוי יישובים.
משפחתו

אשתו, רבקה, נבחרה יחד עמו לקבל את פרס יקיר ירושלים לשנת תשע"ב.
בנו, הרב דוד אביחיל, הוא ראש ישיבת רמות ירושלים ומיסדה של הישיבה התיכונית במצפה רמון וראש הישיבה הראשון שלה.
בן נוסף, דעאל אביחיל, הואשם בשנת 1999 באונס אשתו ובאלימות כלפי ילדיו, אך נמלט לצרפת. הוא מבוקש על ידי מדינת ישראל ועל ידי האינטרפול. בתו פרסמה עדות על ההתעללות שחוותה מאביה.
בתו אתיה דן היא מנכלית עמותת מניפה הפועלת למניעת נשירת נוער ממסגרות חינוך נורמטיביות.
בתו שלומית מינקוב היא אשתו של הצלם והפסיכולוג שמואל מינקוב (אחיה של שושנה שורץ אשת הרב חיים אביהוא שורץ).
חיבוריו

שבטי ישראל - האובדים והנדחים על נידחי ישראל, תורגם לאנגלית צרפתית ויפנית.
האובדים בארץ אשור.
יהדות - למתגיירים, תורגם ל-13 שפות.
זמנים המקודשים יצא ב-3 מהדורות.
לאור השחר
סיפור חיי
מאמרים של הרב אליהו אביחיל, באתר ספריית אסיף
ראו גם

עשרת השבטים
לקריאה נוספת

על גדת נהר הסמבטיון, מסע בעקבות צאצאי שבט המנשה, הלל הלקין, הוצאת כנרת זמורה ביתן.
הערות שוליים

↑  הרב אליהו אביחיל באתר עיריית ירושלים
↑   קטע מראיון של הרב אליהו אביחיל ז"ל על מר שושני - בן שושן - Monsieur Chouchani Bensoussan, סרטון בערוץ "ada4567", באתר יוטיוב (אורך: 08:29)
↑  אריה בנדר, אינדיאנים עולים לאלון מורה, מעריב, 2 במרץ 1990
↑  יקיר העיר ירושלים, הרב אליהו אביחיל, הלך לעולמו, באתר ערוץ 7, 17 בספטמבר 2015
↑  רבנים נוספים הצטרפו לקריאת הרב שפירא, באתר ערוץ 7, 24 באוקטובר 2004
↑  נצחיה יעקב, זוכה מחוסר בראיות ומככב ברשימת המבוקשים, באתר ישראל היום, 16 באוקטובר 2017
↑  "קורבנות", בעמוד הפייסבוק של טליה כוכב, 24 בנובמבר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258172905171  GND: 112219896  LCCN: n83027030  NTA: 274795574  VIAF: 16138245   WorldCat (עם VIAF): 16138245
אנטון ליב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 בפברואר 1913 האימפריה האוסטרו-הונגרית וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית
 פטירה:  5 באפריל 2008 (בגיל 95) אוסטריה וינה, אוסטריה
 מדינה:  אוסטריה 
 השתייכות:  ורמאכט ורמאכט  צבא אוסטריה
 תקופת הפעילות:  1933–1977 (כ־44 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 המפקח הכללי של הכוחות
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 
אנטון ליב (בגרמנית: Anton Leeb; ‏8 בפברואר 1913 - 5 באפריל 2008) היה גנרל אוסטרי אשר שימש כמפקח הכללי של הכוחות (מקביל לרמטכ"ל) של אוסטריה, בין השנים 1971–1977.
ביוגרפיה

ליב נולד בווינה ב-8 בפברואר 1913. ב-20 במרץ 1933 הוא התגייס לצבא אוסטריה והוצב ברגימנט הרגלים הרביעי של וינה. בהמשך אותה שנה הוא החל ללמוד באקדמיה הצבאית התרזיאנית. ב-1937 הוא החל לשמש כקצין הוראה באקדמיה. לאחר האנשלוס, הצטרף ליב לוורמאכט הגרמני והוצב ברגימנט ההררי ה-98 של הדיוויזיה ההררית ה-1. עם רגימנט זה הוא השתתף במערכה בפולין, מערכה על צרפת, הפלישה ליוגוסלביה ומבצע ברברוסה. ב-1 בדצמבר 1941 הועלה לדרגת האופטמן. הוא למד באקדמיית המלחמה בברלין, וב-1 בדצמבר 1943 הועלה לדרגת מיור ועד סוף המלחמה מילא תפקידי מנהל ומטה שונים. לקראת סוף המלחמה נפל בשבי צבא ארצות הברית. לאחר שחרורו ב-1946 החל לעבוד בתפקידי ניהול עבור ממשלת אוסטריה תחתית.
ב-13 במרץ 1956 הוא החל לעבוד בלשכת ההגנה הלאומית אשר בהמשך הפכה למשרד ההגנה הפדרלי. זמן קצר לאחר מכן הוא מונה לראש מחלקת הגבולות. ב-1960 הוא הועלה לדרגת אוברסט. ב-30 בנובמבר 1971 הוא מונה למפקח הכללי של הכוחות (מקביל לרמטכ"ל) והחזיק בתפקיד עד 31 בדצמבר 1977. תקופת כהונתו התאפיינה בשקט יחסי ובביצור תפקידיו של הצבא האוסטרי. לאחר פרישתו התגורר בווינה עד 5 באפריל 2008.
לקריאה נוספת

Stefan Bader, An höchster Stelle, Die Generale des Bundesheeres der zweiten Republik, Wien 2004, S. 192 ff.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 133104923  VIAF: 3652961   WorldCat (עם VIAF): 3652961
אנא מג'נונה

"אנא מג'נונה" (בערבית: "انا مجنونه"; בעברית: "אני משוגעת") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית עדן בן זקן. השיר יצא לאור ב-10 בספטמבר 2020, בהוצאת חברות התקליטים שרית הפקות וארומה מיוזיק, כסינגל החמישי מתוך האלבום, מועבט.
רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי עדן בן זקן, רון ביטון, ג'ורדי והופק על ידי ג'ורדי. בספטמבר 2020, חשפה בן זקן כי תוציא שיר חדש הנקרא: "אנא מג'נונה". ב-9 בספטמבר, העלתה בן זקן הצצה לקליפ.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר בוים על ידי דור אוחיון והועלה לערוץ היוטיוב של בן זקן ב-10 בספטמבר 2020, בסמוך לצאת הסינגל.
ביקורת

דודי פטימר ממעריב אונליין ציין את השיר לחיוב, באומרו כי הוא "צפוי להפוך לאחד השירים הממכרים ביותר שתשמעו בתקופה הקרובה כי יש בו כל מה שדרוש בשביל להפוך ללהיט: לחן וקצב מסקרנים ומלהיבים, מילים קלילות ומתחרזות היטב על הלשון וגימיק מצוין. אישית, אהבתי". אם כי יוסי חרסונסקי העניק לשיר ביקורת שלילית, ואמר כי "עדן משעממת אותי, ירדן פלג משעמם אותי, אבל כנראה אני הופך יותר ויותר למיעוט. הם (עדן את ג'ורדי) יוכיחו תשעה מיליון צפיות תוך יומיים. כל המזרח התיכון. גם בדובאי יצביעו. אם זה לא היה עצוב, זה היה מצחיק. לא עצוב, לא מצחיק. פשוט לא, או לחלופין – מה-זה-משעמם".
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 3 |  |
|  ישראל | Noise Chart | 12 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 9 בספטמבר 2020 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | שרית • ארומה |  |
הערות שוליים

1 2  אנא מג'נונה, באתר genius (באנגלית)
↑  כשתבוא, נבדק ב-2020-03-17
↑  צפו: עדן בן זקן משוגעת, באתר ישראל היום, 10 בספטמבר 2020
↑  Soon.... 👻 אנא מג׳נונה, באתר instagram, ‏2020-09-02 (באנגלית)
↑  אנא מג׳נונה 🤐 תייגו את החבר הכי משוגע שלכם 👇👇👇, באתר instagram, ‏2020-09-09 (באנגלית)
↑   עדן בן זקן - אנא מג'נונה (Prod. by Jordi), סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 2:40)
↑  דודי פטימר, ‏"אנא מג'נונה": הדבר הכי מרענן שקרה לעדן בן זקן לאחרונה, באתר מעריב אונליין, 10 בספטמבר 2020
↑  יוסי חרסונסקי, עדן בן זקן - אנא מג'נונה, באתר "יוסמיוסיק", 10 בספטמבר 2020
↑  אנא מג'נונה, נבדק ב-2020-07-01
| עדן בן זקן |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | מלכת השושנים • תאמין לי • לזאת שניצחה • חיים שלי • מועבט • עם או בלי לאהוב • 7 • דם שלי |  |
| אלבומים אחרים | Live קיסריה 2022 • הרמיקסים • מופע העשור (Live) |  |
| ערכים קשורים | NMC • ארומה מיוזיק • "אקס פקטור ישראל" |  |
| עדן בן זקן – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| מלכת השושנים | "מנגינה" • "מלכת השושנים" • "שיכורים מאהבה" • "פיסה מזכרוני" • "אלבינה" |  |
| תאמין לי | "תאמין לי" • "כל העיר שלנו" • "תזיזו" • "אף אחד" • "אין לי אותך" • "הייתי חוזרת" |  |
| לזאת שניצחה | "לזאת שניצחה" • "רציתי" • "כולם באילת" • "צועקת" |  |
| חיים שלי | "תל אביב בלילה" • "בא לי לחבק אותך" • "חיים שלי" • "מקסיקו" • "מילה של גבר" • "יאסו" • "תגיד לי Je t'aime" • "חצי מדינה" • "תרקדו" |  |
| מועבט | "אגרוף" • "כשתבוא" • "קוקוריקו" • "אהבה של אמא (חיים שלי)" • "אנא מג'נונה" • "חיים מאושרים" • "מתגעגעת אותך" • "הגענו הבנות" • "מועבט" • "ברחובות של תל אביב" • "איך אתה הולך" |  |
| עם או בלי לאהוב | "עם או בלי לאהוב" • "סירי" • "מה איתי" • "ניסיתי" • "אלף כוכבים" • "עשית לי טוב" • "WTF" • "הבת שלך" • "שוב תגיד לי בואי" • "דינרו" • "פילטרים יפים" • "כמה שנים" • "מה קרה?" • "ממתק" • "בסוף כל יום" |  |
| 7 | "חמסה" • "משחק קלפים" • "ילדת רחוב" • "עמנואלה" • "כינורות" • "ראשון בבוקר" • "להיות שלך" • "ריגוש זמני" • "מילה טובה" |  |
| דם שלי | "דם שלי" • "היית אחותי" • "תמיד נשאר אני" • "חיפשתי אותו בנרות" |  |
| סינגלים אחרים | "הללויה" • "Fresh" • "שונה מהנוף" • "Bonsoir" • "הזמן שלנו" • "והיא שעמדה" • יש בי אהבה" • "קטן עלינו" • "מקלט בטוח" • "תהמר עליי" • "מי אני בלעדיך" • "מלאכים" • "100 קילומטר" • "מסיבת הרווקות" • "נשבעת אמונים" • "עוד טיפה" |  |
| השתתפות בסינגלים | "מקסיקאנה" • "Godparent" |  |
| שירים אחרים | "הפשע המושלם" ‏•‏‏ "אולי תִּפָּתַח הדלת" |  |
אלחנדרו אגוסטין לנוסה

אלחנדרו אגוסטין לנוסה (בספרדית: Alejandro Agustín Lanusse;‏ 28 באוגוסט 1918 – 26 באוגוסט 1996) היה איש צבא ארגנטינאי שכיהן כנשיא ארגנטינה בתקופת המשטר הצבאי במדינה.
ביוגרפיה

נולד בבואנוס איירס, למד באקדמיה הצבאית של ארגנטינה. בשנת 1951 נידון למאסר עולם על חלקו בניסיון להפיכה צבאית נגד חואן פרון, ובשנת 1958 לאחר שהופל משטרו של פרון שוחרר לנוסה ממאסרו. בשנת 1956 היה שגריר ארגנטינה לוותיקן, ולאחר מכן שב לארגנטינה וחזר לצבא שם התקדם בסולם הדרגות. בשנת 1966 נטל חלק בהדחתו של הנשיא ארתורו פרונדיסי, ובשנת 1968 מונה לנוסה על ידי הנשיא חואן קרלוס אונגאנייה למפקד הראשי של הכוחות המזוינים של ארגנטינה.
במרץ 1971 מונה לנוסה לנשיא ארגנטינה. במשך תקופת כהונתו התמודדה ארגנטינה עם פעולות גרילה של מתנגדי משטר פרוניסטים. לוחמי הגרילה נרדפו עד חרמה ובמקרה אחד הוצאו להורג כמה מהם ללא משפט לאחר שניסו לברוח ממאסרם. לעומת זאת ניהל לנוסה עימם משא ומתן בעניין החזרת גופתה של אווה פרון, אשתו השנייה של חואן פרון שנחטפה על ידם. אירוע בולט נוסף בכהונתו היה כינון יחסים דיפלומטיים עם סין.
בבחירות בשנת 1973 התמודד לנוסה לנשיאות אולם נוצח על ידי יריבו הקטור חוסה קמפורה.
לאחר פרישתו מהצבא והפוליטיקה הפך לנוסה למבקר חריף של המשטר הצבאי שתפס את השלטון בשנת 1976 ופרסם ספר בעניין הפרות זכויות אדם בתקופת המלחמה המלוכלכת. בשנת 1994 הושם במעצר בית עקב ביקורת שמתח על הנשיא קרלוס מנם.
הוא מת ב-26 באוגוסט 1996 בביתו בבואנוס איירס.
אנטון לוסנקו

| --- | --- |

 לידה:  10 באוגוסט 1737 הלוחיב, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  4 בדצמבר 1773 (בגיל 36) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  בית עלמין סמולנסקי 
 מקום לימודים:  האקדמיה הקיסרית לאמנויות 
 זרם באמנות:  נאו-קלאסיציזם 
 יצירות ידועות:  Farewell of Hector and Andromache 
 
אנטון לוסנקו (ברוסית: Антон Лосенко;‏ 10 באוגוסט 1737 – 4 בדצמבר 1773) היה צייר ואקדמאי נאו-קלאסי רוסי שחי באימפריה רוסיה. הוא היה ממייסדי התנועה ההיסטורית הרוסית הקיסרית בציור.
ביוגרפיה

אנטון לוסנקו נולד למשפחתו של מנהל ממשלתי רוסי פאבל יעקובלביץ' לוסב בגלוקוב, באזור צ'רניחובשצ'ינה (מחוז סומי, אוקראינה). הוא התייתם ובגיל שבע נשלח למקהלת חצר בסנקט פטרסבורג. ב-1753, לאחר שקולו השתנה הוא גילה כישרון לציור, ונשלח ללמוד אצל האמן איוואן ארגונוב. לאחר חמש וחצי שנות חניכה, הוא התקבל לאקדמיה הקיסרית לאמנויות בשנת 1759. בין הציורים שיצר שם היה דיוקנו של איוואן שובאלוב (1760) ודיוקנו של אלכסנדר סומארוקוב (1760). בשנת 1760 שלחה אותו האקדמיה לפריז כדי ללמוד אמנות אצל הצייר הנאו-קלאסי הצרפתי ז'אן רסטו. שם הוא צייר ציור גדול המבוסס על סיפור מהברית החדשה. בשנים 1766–1769 עבד לוסנקו ברומא, וחקר אמנות איטלקית, במיוחד את ציוריו של רפאל. שם יצר את שני ציוריו על קין והבל.
ב-1769 חזר לוסנקו לסנקט פטרסבורג. הוא קיבל הצעה להציג ציור היסטורי כדרך לקבלת מעמד אקדמאי באקדמיה האימפריאלית לאמנויות. מתוך פרק בהיסטוריה הוא צייר את הבד הקלאסי על ולדימיר הראשון מקייב ורונדה מפולוצק. ציור זה לא רק הביא לו את התואר אקדמאי אלא גם תפקיד פרופסור באקדמיה הקיסרית (בתחילה, ב-1770 כפרופסור-משנה, אולם משנת 1772, כפרופסור מן המניין ומנהל האקדמיה). בעודו בתפקיד כתב לוסנקו ספר לימוד בשם "הסבר קצר על הפרופורציות האנושיות" ששירת כמה דורות של ציירים באימפריה הרוסית. הוא עבד כמנהל האקדמיה עד מותו ב-1773.
הכרה

אנטון לוסנקו נחשב לאחד ממייסדי התנועה ההיסטורית הרוסית הקיסרית בציור ויחד עם ספר הלימוד שלו (ששימש עד אמצע המאה ה-19), הוא השפיע על חינוך האמנות באימפריה הרוסית. למדו אצלו הציירים איוואן אקימוב וגריגורי אוגריומוב והפסל מיכאיל קוזלובסקי.
לוסנקו היה אחד הציירים שזכו לכבוד בכך שעבודתו הופיעה על בולי דואר סובייטים, כאשר דיוקן שצייר של פיודור וולקוב הופיע ב-1972.
הערות שוליים

↑  "Лосенко", in Словник Художників України ("Dictionary of Ukrainian Artists"), published by Ukrainian Soviet Encyclopedia — Кyіv 1973 (in Ukrainian)
↑  А.П.Лосенко - рассказ, картины, nearyou.ru
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810656609705606  GND: 1015175945  ISNI: 0000 0000 6902 9486  NTA: 070670889  RKD: 50969  ULAN: 500000656  VIAF: 95684610   WorldCat (עם VIAF): 95684610
אנדרו מרינר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בפברואר 1954 (בן 70) 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  ניו קולג', אוניברסיטת הנובר למוזיקה, תיאטרון ותקשורת 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  קלרינט 
 andrewmarrinerclarinet.com
 
אנדרו מרינר (באנגלית: Andrew Marriner‏; 25 בפברואר 1954) הוא קלרניתן אנגלי, המשמש כקלרניתן הראשי של התזמורת הסימפונית של לונדון מאז 1986, ממשיכו של ג'ק בריימר. במהלך הקריירה התזמורתית שלו הרבה להופיע כסולן עם תזמורות ברחבי העולם וכנגן בהרכבים קאמריים.
קריירה

מרינר הופיע לראשונה עם הסימפונית של לונדון בשנת 1977, בניצוחו של סרג'יו צ'ליבידאקה וכקלרינטן ראשי אורח בסיור העולמי של התזמורת בשנת 1983. בהמשך היה לקלרינטן ראשי של האקדמיה של סנט מרטין בשדות בלונדון, משרה שבה החזיק במקביל להתחייבותו לתזמורת הסימפונית, עד 2008. אנדרו מרינר הוא בנו של מייסד האקדמיה של סנט מרטין בשדות, סר נוויל מרינר.
כסולן מרינר מופיע בקביעות בלונדון, הן במרכז האמנויות ברביקן והן ברויאל פסטיבל הול. הקריירה הבינלאומית הענפה שלו הביאה אותו ללה סקאלה במילאנו, לה פניצ'ה בוונציה, למוזיקפראיין בווינה וברחבי ארצות הברית ובאוסטרליה, שם הופיע במלבורן בקונצ'רטי של מוצרט ודגלאס ויילנד עם התזמורת הקאמרית של מלבורן. אנדרו ניגן בבכורה עולמית של קונצ'רטי, שכתבו בשבילו רובין הולוויי, דומיניק מאלדובני וג'ון טאוונר.
מרינר הוא חבר באנסמבל של הסימפונית של לונדון ונהנה במשך השנים מנגינה עם מספר רב של קבוצות בינלאומיות אחרות. בהן רביעיות המיתרים ממוסקבה, ורשה, אורלנדו ועוד. הוא עבד עם כמה מן הנגנים הנודעים ביותר בחוגי המוזיקה הקאמרית,  בהם אלפרד ברנדל, אנדרה פרווין, אנדראש שיף, לין הארל, סטיבן איסרליס, עמנואל אקס, הלן גרימו, סילביה מקנייר, אדיטה גרוברובה ועם הנגנים המנוחים ולאדו פרלמוטר וג'ורג' מלקולם.
נוסף להקלטות רבות עם התזמורת הסימפונית של לונדון, על תקליטורים ולסרטי קולנוע וטלוויזיה, הקליט מרינר את עיקר הרפרטואר הסולני והקאמרי לקלרינט בחברות הקלטה שטהטצף בהן פיליפס, EMI, צ'אנדוס וקולינס קלאסיקס. הופעותיו הקונצרטיות משודרות דרך קבע ב-BBC. בין מיזמי ההקלטה האחרונים חמישיית הקלרינט של רונלד קורפ והקונצ'רטו לקלרינט של הווארד בלייק עם סר נוויל מרינר והאקדמיה של סנט מרטין אין דה פילדס בחברת פנטטון קלאסיקס.
אנדרו מבוקש כמורה וכיועץ לכלי נשיפה מעץ, הוא נותן כיתות אמן, מדריך תזמורות ושופט בתחרויות ברחבי העולם. במשך השנים, לימד בקונסרבטוריון של סידני, באקדמיה האוסטרלית הלאומית במלבורן, בג'וליארד, באקדמיה של הונג קונג ובאקדמיה דה לה מוזיקה ברומא והוא מדריך בקביעות נגנים בתזמורת העולם החדש של מיאמי. הוא יושב בקביעות בחבר השופטים של תחרות הניצוח דונטלה פליק, בוועדה המייעצת של קרן שולטי ובחבר הנאמנים של קרן האטורי והוא "אמן באפט קראמפון". כמו כן מרינר הוא פרופסור בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה ובאקדמיה המלכותית למוזיקה.
אלמאז

אַלְמָאז (מערבית: اَلْمَاعَزْ (תעתיק: אלמאעז) - התיש) או ε בעגלון הוא כוכב בולט בקבוצת הכוכבים עגלון עם בהירות נראית מדרגה 2.99. שמו מתקשר לכוכב קאפלה - העז ולשני הכוכבים הסמוכים אליו, ζ בעגלון ו-η בעגלון, שמכונים הגדיים.
תכונות

אלמאז הוא כוכב כפול ומשתנה לוקה, בני הזוג מקיפים זה את זה במרחק של כ-18 יחידות אסטרונומיות במחזור של 27 שנים ו-34 ימים, וכאשר הכוכב העמום עובר על פני הבהיר, יורדת הבהירות הכוללת בכמעט דרגת בהירות אחת למשך קרוב לשנתיים. לעומת זאת, כאשר הכוכב הבהיר עובר על פני העמום לא מורגש כל שינוי בבהירות. המרחק של אלמאז ממערכת השמש אינו ידוע בוודאות ומוערך בכ-2,000 שנות אור, אך ייתכן ולמעשה המרחק גדול בהרבה ואם כך, התכונות המיוחסות לכוכבי המערכת אינן נכונות.
תכונות > אלמאז A

אלמאז A הוא הכוכב הבהיר מבין שני בני הזוג. זהו על-ענק לבן-צהבהב מסוג ספקטרלי F0-A9 Ia, השקול לטמפרטורת פנים של כ-7,750 קלווין. בהנחה שמרחקו ממערכת השמש הוא אכן סביב 2,000 שנות אור, אז רדיוסו כ-135 רדיוסי שמש (כ-0.6 יחידה אסטרונומית), מסתו מוערכת סביב 2.5 מסות שמש, והוא מאיר בעוצמה של פי 21,000 מעוצמת ההארה של השמש. לעומת זאת קיימות הערכות שונות של המרחק, ולפיהן מרחקו גדול בהרבה ועשוי להגיע ל-5,000 שנות אור. במקרה כזה, רדיוסו הוא כ-340 רדיוסי שמש (כ-1.6 יחידות אסטרונומיות - גדול בהרבה מרדיוס המסלול של כדור הארץ סביב השמש) ועוצמת הארתו היא פי 300,000 מעוצמת ההארה של השמש. כוכב כזה חייב להיות גם מסיבי בהרבה ומסתו צריכה להיות מעל ל-10 מסות שמש.
תכונות > אלמאז B

הכוכב העמום המסתיר את אלמאז A לא ניתן לצפייה ישירה וככל הנראה הוא עמום בהרבה. ממדידת השינויים במהירות הרדיאלית של אלמאז A, נראה שכוכב זה מסיבי יותר ומסתו צריכה להיות בין 5.5 ל-6 מסות שמש, אך במקרה זה, הוא היה אמור להתפתח מהר יותר מאלמאז A ולהיות גם כן על-ענק בהיר, בסתירה לכך שלא ניתן לראותו כלל. המסה מתאימה לכוכב הסדרה הראשית כחול מסוג ספקטרלי B4-6 V, אך כוכב כזה כלל לא יכול להסתיר את אלמאז A, שכן רדיוסו הוא פחות מ-4 רדיוסי שמש ומעבר שלו על פני אלמאז A כלל לא יהיה מורגש. מדידות בתחומים התת-אדום והעל-סגול מצביעים על קיומו של כוכב חם (סביב 15,000 קלווין) המוקף בדיסקה עבה של חומר קר עם טמפרטורה של 550 קלווין. ככל הנראה הדיסקה, שקוטרה כ-7.6 יחידות אסטרונומיות ועובייה כחצי יחידה אסטרונומית היא הגוף שמסתיר את אלמאז A וגורם לליקוי הממושך. ייתכן שבעבר היה אלמאז A הכוכב המסיבי מבין השניים, אך איבד את רוב מסתו שהצטברה כדיסקה של חומר קר סביב בן הזוג. כמו במקרה של אלמאז A, אם המרחק אל המערכת גדול יותר, גם תכונותיו של אלמאז B יהיו שונות ובפרט, מסתו חייבת להיות גדולה יותר, מאותו סדר הגודל של מסת אלמאז A, כדי להתאים לזמן ההקפה ולשינויים במהירות הרדיאלית.
לקריאה נוספת

Robert E. Stencel: Giants of Eclipse: The ζ Aurigae Stars and Other Binary Systems, Chapter 4 - ε Aurigae: A Two Century Long Dilemma Persists, Springer, 30 Dec 2014
הערות שוליים

1 2 3 4  SIMBAD: Almaaz
1 2  General Catalogue of Variable Stars: ε Aurigae
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  D. W. Hoard, S. B. Howell & R. E. Stencel: Taming the Invisible Monster: System Parameter Constraints for epsilon Aurigae from the Far-ultraviolet to the Mid-infrared, The Astrophysical Journal, Vol. 714, Iss. 1, pp. 553 (2010)
1 2  B. Kloppenborg, R. Stencel, J. D. Monnier, G. Schaefer, F. Baron, C. Tycner, R. T. Zavala, D. Hutter, M. Zhao, X. Che, T. ten Brummelaar, C. Farrington, R. Parks, H. McAlister, J. Sturmann, L. Sturmann, P. J. Sallave-Goldfinger, N. Turner, E. Pedretti & N. Thureau: Interferometry of ɛ Aurigae: Characterization of the Asymmetric Eclipsing Disk, The Astrophysical Journal Supplement Series, Vol. 220, Iss. 1, article id. 14, (2015)
1 2  C. Muthumariappan, M. Parthasarathy, R. Leadbeater, I. S. Potravnov, M. Appakutty & K. Jayakumar : A study of K I 7699 Å and related shell lines during the recent eclipse of ϵ Aurigae, Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, Vol. 445, Iss. 3, Pages 2884–2899 (2014)
↑  K. G. Strassmeier, M. Weber, T. Granzer, L. Schanne, J. Bartus & I. Ilyin: Time-series high-resolution spectroscopy and photometry of ɛ Aurigae from 2006-2013: Another brick in the wall, Astronomische Nachrichten, Vol. 335, Iss. 9, p. 927 (2014)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552903405171  LCCN: sh85044482
אוליביה שייקספיר

| --- | --- |

 לידה:  17 במרץ 1863 האי וייט, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  3 באוקטובר 1938 (בגיל 75) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 בן או בת זוג:  Henry Hope Shakespear   ויליאם בטלר ייטס 
 צאצאים:  דורותי שייקספיר 
 
אוליביה שייקספיר (אנגלית: Olivia Shakespear; שם נעורים: טאקר (Tucker); 17 במרץ 1863 – 3 באוקטובר 1938) הייתה סופרת, מחזאית ופטרונית אמנות בריטית. היא חיברה שישה ספרים המתוארים כרומנים העוסקים ב"משברי הנישואין". ספריה נמכרו בקושי, ולעיתים נקנו רק כמה מאות עותקים. הרומן האחרון שלה, Uncle Hilary (דוד הילרי), נחשב בתור המגנום אופוס שלה. היא כתבה שני מחזות בשיתוף פעולה עם פלורנס פאר.
אוליביה הייתה בתו של איש צבא בדימוס, והייתה לה השכלה פורמלית מועטה. עם זאת, היא ידעה היטב קרוא וכתוב ופיתחה אהבה לספרות. ב-1885, היא נישאה לעורך דין לונדוני בשם הנרי הופ שייקספיר (Henry Hope Shakespear), וב-1886 ילדה את בתם היחידה, דורותי. ב-1894, הובילו אותה תחומי העניין הספרותיים שלה לקשר ידידותי עם ויליאם בטלר ייטס, שאף הפך לקשר פיזי ואינטימי שנתיים לאחר מכן, ב-1896. ייטס הצהיר ש"נכונו להם ימים רבים של אושר", אך פרשיית אהבים זו הסתיימה לה ב-1897. על אף זאת, הם שמרו על קשרי חברות במהלך כל חייהם והתכתבו תכופות. ב-20 באוקטובר 1917, ייטס פנה לנישואין עם אחייניתה החורגת של אוליביה וחברתה הטובה ביותר של בתה דורותי, ג'ורג'י הייד-ליס.
החל מ-1909 ומדי שבוע, אוליביה אירחה ערבי סלון, אותם פקדו סופרים ואמנים רבים, ביניהם ניתן לציין במיוחד את עזרא פאונד, כשהיא הופכת לבעלת השפעה בחברה הספרותית הלונדונית. בתה של אוליביה, דורותי שייקספיר, נישאה לפאונד ב-1914, על אף ברכתם הלא נלהבת של הוריה. לאחר נישואיהם, השתמש פאונד בכסף שקיבל מאוליביה, כדי לתמוך בתומאס סטרנס אליוט ובג'יימס ג'ויס. ב-1926, כשדורותי ילדה בן בצרפת, את עומר פאונד, אוליביה לקחה על עצמה את האפוטרופסות על הילד. הוא חי עם אוליביה עד פטירתה ב-1938, שתים עשרה שנים מאוחר יותר.