stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרוץ 6 השעות של נורבורגרינג
רקע

המרוץ נוסד בהשראת מרוץ לה מאן כמרוץ סיבולת בו נבדקים היבטים שונים כגון מהירות, עמידות ואמינות המכוניות לצד כישורי נהיגה, מהירות, כושר עמידות ותפעול המכוניות על ידי הנהגים. בדומה לשאר מרוצי הסיבולת השונים מרוץ 6 השעות של נורבורגרינג מחולק לקטגוריות נפרדות המיועדות למכוניות בעלי מפרט נתונים דומה. כיום המרוץ כולל 4 קטגוריות מתוכן 2 קטגוריות אבטיפוס בכירות LMP1 ,LMP2 (לשעבר C1 ,C2), ושתי קטגוריות מכוניות GT סדרתיות הנמכרות לציבור הרחב אשר שודרגו ושופרו במיוחד למרוצים. כל המכוניות מכל הקטגוריות מתחרות הן על ניצחון הקטגוריה והן על הניצחון הכללי במרוץ.
בין השנים 1953-1983 המרוץ נערך במקטע הנורדשלייפה אשר באורך 22.8 ק"מ זאת בדומה לשאר מרוצי המכוניות השונים אשר נערכו במתחם הנורבורגרינג. לאחר התמודדות עם ליקויי בטיחות חמורים במסלול הנורדשלייפה אשר שיאם היה תאונתו ופציעתו הקשה של הנהג ניקי לאודה במהלך מרוץ גרנד פרי גרמניה בשנת 1976, קיום המרוץ הועבר החל משנת 1984 למסלול הגרנד פרי הייעודי והבטיחותי במתחם באורך 4.5 ק"מ אשר בנייתו הסתיימה בשנת 1983.
מאז נוסד ועד לשנת 2014 התקיים המרוץ בגרסתו המקורית בפורמט מרחק כאשר בניצחון זכתה המכונית אשר חצתה ראשונה את קו הסיום לאחר שכיסתה מרחק של 1000 ק"מ. החל משנת 2015 שונה הפורמט למרוץ שעתי בו הניצחון ניתן למכונית אשר הקיפה את המסלול מרב הפעמים במהלך 6 שעות.
היסטוריה

המרוץ נוסד בשנת 1953 תחת השם מרוץ 1000 הקילומטרים של נורבורגרינג כחלק מתחרות אליפות העולם למכוניות ספורט אשר נוסדה באותה שנה. המרוץ הראשון נערך בחודש אוגוסט  בו ניצחו הנהגים האיטלקיים אלברטו אסקארי וג'וזפה פרינה מקבוצת פרארי לאחר שהקיפו את מסלול הנורדשלייפה 44 פעמים במהלך 8:20:44 שעות.
המרוץ האחרון אשר נערך בנורדשלייפה היה בשנת 1983 כאשר החל משנה זו קוצר המסלול מאורכו המקורי בן ה-22.8 ק"מ לאורכו המודרני כיום בן ה-20.8 ק"מ. במרוץ זה ניצחו הנהגים ג'קי איקס הבריטי ויוכן מאס הגרמני במכונית הפורשה 956 מס' 1 לאחר שהקיפו את המסלול 44 פעמים במהלך 5:26:34 שעות. ציון דרך נוסף נרשם בשנה זו  על ידי הנהג הגרמני שטפן בלוף במכונית הפורשה 956 מס' 2, כאשר במהלך האימונים שלפני מקצי הדירוג של המרוץ קבע את זמן שיא ההקפה המהירה ביותר בכל הזמנים של מסלול הנורדשלייפה בתצורתו המודרנית באורך 20.8 ק"מ לאחר שעשה זאת בזמן שיא של 6:11.13 דקות. שיאו של בלוף לא נשבר גם בימינו (2016).
מרוץ 1984 נערך לראשונה במסלול הגרנד פרי החדש באורך 4.5 ק"מ כאשר במקביל הוחלט כי מרוץ 24 השעות של נורבורגרינג ימשיך להתקיים במסלול הנורדשלייפה הארוך, שם הוא ממשיך להתקיים גם כיום. במרוץ 1984 ניצחו צמד הנהגים שטפן בלוף ודרק בל במכונית הפורשה 956 מס' 2 לאחר שהקיפו את המסלול 207 פעמים בזמן של 6:00:43 שעות. מרוץ זה זכור בנוסף בשל השתתפותו של נהג המרוצים איירטון סנה אשר נהג במכונית הפורשה 956 מס' 7 מקטגוריית C1 הבכירה עבור קבוצת יואסט רייסינג.
מנצחי המרוץ

| שנה | נהגים | קבוצה | מכונית | זמן בשעות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | גרמניה טימו ברנהרד ניו זילנד ברנדון הארטלי ניו זילנד ארל באמבר | גרמניה פורשה | פורשה 919 הייבריד | 6:00:09.607 |
| 2016 | גרמניה טימו ברנהרד ניו זילנד ברנדון הארטלי אוסטרליה מארק ובר | גרמניה פורשה | פורשה 919 הייבריד | 6:01:16.183 |
| 2015 | גרמניה טימו ברנהרד ניו זילנד ברנדון הארטלי אוסטרליה מארק ובר | גרמניה פורשה | פורשה 919 הייבריד | 6:01:16.966 |
| 2014 | בלגיה לורנס ונטור ברזיל סזאר ראמוס גרמניהכריסטופר מייס | בלגיה WRT | אאודי R8 LMS ultra | 6:00:07.848 |
| 2013 | גרמניה מקסמיליאן בוק גרמניה מקסמיליאן גוטץ גרמניהברנד שניידר | גרמניה HTP | מרצדס-בנץ SLS AMG | 6:00:46.354 |
| 2012 | בוטל | - | - | - |
| 2011 | בוטל | - | - | - |
| 2010 | גרמניה וולפגנג פול גרמניה דניאל שריי |  | פורשה 911 | 7:00:42.248 |
| 2009 | צ'כיה יאן כרוז צ'כיה תומש אנגה גרמניהשטפן מוקה | בריטניה אסטון מרטין | לולה-אסטון מרטין B09/60 | 5:57:26.595 |
ממשיכים לבעוט

"ממשיכים לבעוט" הוא אלבום הבכורה של צמד הראפרים הישראלים פלד ואורטגה. את האלבום הוציאה לאור בשנת 2007 חברת התקליטים היי פייבר הפקות בפורמט תקליטור בלבד בקטלוג HF0016. באלבום נכללו ארבע עשרה רצועות, כולן מושרות בשפה העברית. הוא כולל קו מוזיקלי המשלב בין סוגות הראפ וההיפ הופ.
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | תחילת הדרך  | 3:10 |
| 2. | ממשיכים לבעוט  | 4:10 |
| 3. | צ'ק וואן טו (בהשתתפות אקסום, קרח, לוקץ')   | 3:15 |
| 4. | רדיו (בהשתתפות מקדדי ג'י)   | 3:40 |
| 5. | המחתרת (בהשתתפות אקסטרה ג'י, גיא מר, מקדדי ג'י)   | 4:25 |
| 6. | כל האנשים (בהשתתפות פלד, נועה פארן, אלפרבר)   | 2:50 |
| 7. | חושרמוטה סרט  | 2:05 |
| 8. | כל המשקאות בבר  | 3:55 |
| 9. | משפחה (בהשתתפות פלד בלבד)   | 4:20 |
| 10. | אולטרה סאונד  | 4:25 |
| 11. | סרטים (בהשתתפות אורטגה בלבד)   | 2:30 |
| 12. | ג'ונגל  | 3:30 |
| 13. | דינמי  | 2:25 |
| 14. | שאט גאן (בהשתתפות מקדדי ג'י)   | 2:30 |
הערות שוליים

↑  פלד* & אורטגה – ממשיכים לבעוט, דיסקוגס
מנחם גורן

| --- | --- |

גורן, 2009
 לידה:  26 בינואר 1944 (בן 80) ראשון לציון, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  ביולוגיה ימית, איכתיולוגיה 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 
מנחם גורן (נולד ב-26 בינואר 1944) הוא ביולוג ימי, איכתיולוג ואוצר אמריטוס במוזיאון הטבע ע"ש שטיינהרדט באוניברסיטת תל אביב, משנה ליו"ר המוזיאון לטבע ויו"ר משותף של ועדת הפאונה והפלורה של האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
מחקריו עוסקים בטקסונומיה, ביוגאוגרפיה וביולוגיה של דגים במערכות אקולוגיות ימיות ובמערכות מים פנימיות.
ביוגרפיה

מנחם גורן נולד ב-1944 בראשון לציון, ולאחר מלחמת העצמאות עבר לצפת. הוא למד בבית הספר "בית חינוך", שלאחר כמה שנים הפך בית הספר ל"ממלכתי א'". בילדותו הרבה גורן לטייל בסביבות צפת והושפע מהקרבה לטבע. כנער שאף להתמחות בחקלאות והתקבל לבית הספר החקלאי בנהלל, אולם בשל מחלה נאלץ לעזבו וחזר להשלים את חוק לימודיו בצפת. במהלך הלימודים התנדב לגדנ"ע אוויר, ולאחר כמה שנים התמנה ל"מפקד" הסניף בצפת. את שירותו הצבאי החל גורן בקורס מ"כים של הנח"ל בשיבטה, ולאחר מכן בבסיס חיל האוויר, שם פגש את חגית, אשתו לעתיד. את עיקר שירות המילואים עשה בגדוד 34, ולאחר מכן ביחידה לאיתור נעדרים.
גורן למד תואר ראשון בביולוגיה, תואר שני בזואולוגיה (נושא התזה: דגי המים המתוקים בישראל) ותואר שלישי בביולוגיה ימית (נושא הדוקטורט: אקולוגיה של התיישבות אורגניזמים ימיים על מצע מלאכותי) באוניברסיטת תל אביב. את השתלמות הבתר-דוקטורט עשה גורן במכון המחקר ומוזיאון הטבע זנקנברג שבגרמניה, שם התמחה בטקסונומיה של דגים.
בשנת 1983 הוציא לאור את הספר "דגי המים המתוקים בישראל" בהוצאת הקיבוץ המאוחד ספריית הפועלים.
מאז חזרתו לארץ ועד סוף שנות ה-90 ריכז ולימד את הקורס "הכרת הפאונה של ישראל". במשך כמה שנים לימד עם בלה גליל קורס שנושאו "החי בליטורל הים התיכון". מתחילת שנות ה-90 ועד סמוך לפרישתו לגמלאות בשנת 2012 הוביל, יחד עם עמיתיו אבי ברנס ואריק דיאמנט, קורס בביולוגיה של דגים שהתקיים במכון הבין-אוניברסיטאי למדעי הים באילת. גורן היה חבר ועדת המסטרנטים של בית הספר לזואולוגיה באוניברסיטת תל אביב ובמשך ארבע שנים עמד בראשה. בנוסף, לימד במכללת לוינסקי קורס בנושא חסרי חוליות.
גורן הנחה למעלה מ-40 תלמידי מחקר לתואר שני ושלישי.
ביוגרפיה > פעילות מדעית וציבורית

בשנת 1977 מונה גורן למנהל המוזיאון הזואולוגי שבאוניברסיטת תל אביב. בתפקיד זה פעל לאיחוד וסטנדרטיזציה של האוספים השונים והנהיג דיגיטציה של נתוני האוספים. המוזיאון הזואולוגי היה מהראשונים בעולם להקים בסיס נתונים ממוחשבים. בנוסף, גורן הקים, בשיתוף ובסיוע עמיתים מבית הספר לזואולוגיה, שתי תערוכות שהיו פתוחות לציבור, "חיות ארסיות" ו"נדידת בעלי חיים", וארגן את מערך הביקורים של תלמידי בתי הספר בגן למחקר זואולוגי שבאוניברסיטה.
ב-1989 הקים בשיתוף פעולה עם מוזיאון ארץ ישראל, בראשותו של האלוף במיל' רחבעם זאבי, את התערוכה "חיות הנגב", שהוצגה במשך כשנתיים במוזיאון ארץ ישראל.
פעילותו המחקרית התמקדה בשנות ה-80 וה-90 בחקר היבטים שונים בטקסונומיה וביולוגיה של דגי שוניות האלמוגים בים סוף. בנוסף, גורן ארגן וניהל משלחות מחקר לעוטף סיני ולאי טיראן, בשיתוף מדענים מאוניברסיטת תל אביב, האוניברסיטה העברית ורשות הטבע והגנים.
מתחילת שנות ה-2000 מתמקדים מחקריו של גורן בים התיכון. הוא חוקר את הדינמיקה של חברת הדגים המושפעת מהגירה מאסיבית של מינים מים סוף דרך תעלת סואץ (הגירה לספסית), מהתחממות הים ומהשפעות אנתרופוגניות (הנובעות מפעילות האדם) נוספות.
גורן פרסם שלושה ספרים ולמעלה מ-180 פרסומים מדעיים. הוא השתתף בכמאה כנסים, רובם בינלאומיים, שבהם הציג כ-140 עבודות מחקר.
בשנת 2012 שימש גורן כראש הקבוצה האקולוגית בצוות החברה להגנת הטבע שהכינה את הצעת תוכנית ממשק הדיג לאורך החוף הים התיכון של ישראל.
גורן חבר בכמה ועדות מקצועיות בישראל ויועץ בהתנדבות לעוסקים בשמירה ובשיקום גופי מים בארץ. הוא מונה לחבר כבוד בעמותה לזואולוגיה בישראל, וקיבל תעודת הוקרה מרשות הטבע והגנים על פעילותו לשימור ושיקום חברת הדגים בגופי המים הפנימיים בישראל.
ביוגרפיה > שיקום והשבה לטבע של לבנון הירקון

בשנת 1973 גילה את לבנון הירקון ותיאר אותו כמין חדש למדע, יחד עם לב פישלזון ואתלווין טרוואבאס (Ethelwynn Trewavas). לבנון הירקון (שם מדעי: Acanthobrama telavivensis) הוא מין דג מים מתוקים, השייך למשפחת הקרפיוניים ואנדמי לישראל, אך כבר כשהוגדר עמד על סף הכחדה.
בשנת 1999, ביוזמת גורן ובשיתוף עם רשות נחל הירקון, החלו הגן הזואולוגי של אוניברסיטת תל אביב ורשות הטבע והגנים בפרויקט לשיקום אוכלוסיית הדג ולהחזרתו לטבע. בסקר שנערך בשנת 2016 נמצא כי הדג שב למרבית חלקי נחל הירקון.
תפקידים וחברות בארגונים מקצועיים

1983-1980: חבר בתת-ועדה לאוספים מדעיים על הוועדה לתכנון ותקצוב (ות"ת), המועצה להשכלה גבוהה
1990-1983: יו"ר שותף של הוועדה לאוספי הטבע הלאומיים של האקדמיה הישראלית למדעים
1985-היום: חבר הוועדה של החי והצומח בישראל, האקדמיה הישראלית למדעים
1984-1983: חבר הוועד המנהל של העמותה הישראלית לאקולוגיה
1987-1986: חבר הוועד המנהל של העמותה הישראלית לזואולוגיה
1996-1991: חבר הוועד המנהל של האגודה הישראלית לאקולוגיה וראש הצוות לשימור הסביבה
1995-היום: חבר בוועדה המייעצת של רשות המים לממשק הדיג בכנרת
2004-1994: סגן נשיא האגודה האיכטיולוגית האירופאית (EIS)
2000-1997: חבר הוועד המנהל של האיגוד הבינלאומי למדעי החיים (IUBS)
2010-1998: יו"ר שותף ב-DIVERSITAS (פרק SRAR (9) פרויקט ריכוז נתוני המצאי וניטור המגוון הביולוגי במערכות אקולוגיות אקוואטיות פנים-יבשתיות) בתוכנית בינלאומית במדעי הטבע
1999-היום: יו"ר שותף בוועדת החי והצומח של האקדמיה הלאומית למדעים
2003-2001: חבר הוועד המנהל של האגודה הישראלית לזואולוגיה
2004-2003: חבר הוועד המנהל של העמותה הישראלית למדעי הימים
2004: חבר בצוות המומחים של ה-IUCN (האיחוד העולמי לשמירת הטבע) להכנת הרשימה האדומה של דגי מים פנימיים בארצות הסובבות את הים התיכון
2008: חבר בצוות המומחים של ה-IUCN (האיחוד העולמי לשמירת הטבע) להכנת הרשימה האדומה של דגי הים התיכון
2015-2012: ראש צוות מומחים בפרויקט הרפורמה לממשק הדיג בים התיכון הישראלי שנוהל על ידי החברה להגנת הטבע
2020: חבר בוועדה המלווה לניטור הלאומי בים התיכון
הערות שוליים

1 2  מנחם גורן באתר מוזיאון הטבע ע"ש שטיינהרדט (באנגלית)
↑  מנחם גורן באתר אוניברסיטת תל אביב
↑  דגי המים המתוקים בישראל, הקיבוץ המאוחד ספרית פועלים
↑  תקנות הדיג (תיקון), התשע״ז-2016 – 346 תקנות סימני המסחר (תיקון), התשע״ז-2016 – 379 רשומות קובץ התקנות כ״ב בכסלו התשע״ז 7746 22 בדצמבר 2016
↑  חברות כבוד בעמותה לזואולוגיה בישראל
↑  עדי ויינברגר, שובו של הדג התל אביבי, מקור ראשון, 16 באוקטובר 2012
↑  Goren M, Fishelson L, Trewavas E (1973), The cyprinid fishes of Acanthobrama Heckel and related genera, Bulletin of the British Museum (Natural History) (Zoology) 24:291–315
↑   צפריר רינת, לראשונה, זה יותר מ-50 שנה, הדג לבנון הירקון נצפה שוב באזור תל אביב, באתר הארץ, 26 בספטמבר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261937805171  ORCID: 0000-0003-1597-269X  VIAF: 4394149198296074940001   WorldCat (עם VIAF): 4394149198296074940001 
מנחם גורן במחקר בכנרת, 1989
מנחם גרנית

| --- | --- |
מנחם גרנית בסרטייה של קול ישראל ברחוב הלני המלכה במהלך הפירוק, יוני 2017
מנחם גרנית בסרטייה של קול ישראל ברחוב הלני המלכה במהלך הפירוק, יוני 2017
 לידה:  14 באוקטובר 1951 (בן 72) תל אביב, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1972
 עיסוק:  עורך מוזיקה, שדרן רדיו
 מעסיק:  תאגיד השידור הישראלי, קול ישראל 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  menachem.granit
 טוויטר:  mgranit
 
מנחם גרנית (נולד ב-14 באוקטובר 1951 בתל אביב) הוא עיתונאי, שדרן רדיו ועורך תוכניות מוזיקה ישראלי.
ביוגרפיה

כשהיה בן 5 ירדה משפחתו לאוסטרליה וחזרה לישראל כעבור 4 שנים.
ביוגרפיה > רדיו

ב-1972, לאחר שחרורו מצה"ל, התקבל לעבודה כטכנאי בקול ישראל בירושלים.
ב-1974, בעקבות מפגש עם עורכת התוכניות רות כידן, החל לערוך תוכניות מוזיקה ברדיו. בין השאר ערך את התוכנית "מפופ ועד בכלל" ברשת ב' וכן תוכניות מוזיקה ששודרו ברשת הניסיונית – רשת ה'.
במקביל, הצטרף ברשת ה'לצוות העריכה של התוכנית "אמא לא תמות על זה", תוכנית מוזיקת רוק ופופ מתקדם, שערכה רות כידן והגישה שמירה אימבר.
ב-20 ביוני 1976 נוסדה רשת ג' ומנחם גרנית נמנה עם צוות ההקמה, תחת ניהולה של דרורה בן אב"י, שהייתה מנהלת חטיבת הבידור וגלעד בן ש"ך שהיה מנהל מחלקת הבידור.
ברשת ג' שינתה התוכנית "אמא לא תמות על זה" את שמה ל"קצת אחרת", ולצד תוכנית הרוק המתקדם, "רוק פלוס", בגלי צה"ל (שערך בסוף שנות השבעים יואב קוטנר), היא הייתה למקור מידע מרכזי של חובבי הרוק המתקדם בישראל.
בשנים 1978–1998 ערך גרנית את "קול-בו", מגזין המוזיקה הראשון ברשת ג'. התוכנית הביאה מדי שבוע חדשות בתחומי המוזיקה הפופולרית בארץ ובעולם, מצעד מכירות תקליטים, ראיונות עם אמנים בישראל ומחוצה לה, כתבות על תופעות מוזיקליות ועוד. זוהר ארגוב העניק את הריאיון הרדיופוני הראשון שלו למנחם גרנית בתוכנית זו. אהוד מנור, משה מורד, יורם מארק-רייך ויואב לימור שימשו כתבים של התוכנית בלונדון.
גרנית ערך והגיש תוכניות רבות ברשת ג', היה שותף לסדרות מרתוניות מיוחדות ולעריכת אלבומי מוזיקה, הנחה, ערך ושידר תוכניות מוזיקה רבות כמו "מאחורי השירים", "רוק בישראל" ועוד. הוא התמחה בשידורים חיים של מופעים שונים מאתרים שונים בארץ, ביניהם מופעיהם של רוג'ר ווטרס להקת מטאליקה, ג'ו קוקר ועוד. בשנת 1979 נבחר למנהל מחלקת הבידור של קול ישראל בירושלים ויחד עם מנהל רשת ג' אמנון שילוני היה שותף מרכזי למהפך העברי של רשת ג', שהפכה מתחנה פופולרית המשדרת מוזיקה בין-לאומית לתחנה המשדרת רק מוזיקה ישראלית. היה חבר בוועדות של רשות השידור לבחירת שירים שיצגו את ישראל בתחרות האירוויזיון, בין השאר היה חבר בשנת 1997 בוועדה שבחרה בשיר דיווה בביצוע דנה אינטרנשיונל.
ב-2008 פרש מרשת ג', הקים את אתר האינטרנט של רשת ב', והיה העורך הראשי שלו בחטיבת החדשות של קול ישראל. ב-2011 נבחר למנהל חטיבת הביצוע של קול ישראל ובמסגרת זו היה אחראי על קרייני הרדיו, ניהל את הסרטייה ומאגרי המוזיקה של קול ישראל, קידם תהליכים של שימור, הצלה ודיגיטציה של הקלטות הארכיון של קול ישראל והיה אחראי על תחנות הרדיו החינוכי של קול ישראל בבתי ספר תיכון ובמכללות ברחבי הארץ.
ב-2012 הטיל עליו מנכ"ל רשות השידור דאז יוני בן מנחם להקים את יחידת המדיה הדיגיטלית של רשות השידור וב-2016, לקראת סגירת רשות השידור התמנה למנהל בפועל של חטיבות ההנדסה של קול ישראל.
מ-2014 ועד 2022 הוא הרצה על רדיו במחלקה לפוליטיקה ותקשורת במכללה האקדמית הדסה בירושלים.
ב-2017 היה חבר בצוות הפירוק של רשות השידור ובעקבות הקמת תאגיד השידור הישראלי הוא ערך והגיש במשך שבע שנים תוכניות מוזיקה ב-כאן 88 בשם "שלושים ושלוש ושליש". שמה של תוכנית זו נגזר ממהירות הסיבוב של אריכי נגן. בימי ראשון הוא משדר תוכנית בשם "אלבום לאי בודד", המיוחדת לאלבומים קלאסיים מתחום הפופ והרוק הבין-לאומי.
ביוגרפיה > טלוויזיה

היה המנהל המוזיקלי הראשון של התוכנית זה הזמן שהנחה רם עברון והיה אחראי ב-1981 לחשיפה הראשונה של מאיר בנאי בתוכנית.  שימש חבר מערכת תוכנית המוזיקה עד פופ משנת 1982 בהנחיית אהוד מנור ובשנים 1985–1987 הנחה את התוכנית, רוב הזמן לצידה של ענת דולב.
חיים אישיים

למנחם שני ילדים מנישואיו הראשונים. הוא נשוי בשנית לטובה ומתגורר במשמר דוד.
הערות שוליים

↑  ידיעה על תוכנית הרדיו רוק פלוס בעריכת יואב קוטנר, מבחר שידורים, דבר, 10 בפברואר 1978
↑  ידיעה על תוכנית הרדיו בהגשת שמירה אימבר, נעמי גל, תצפית טלוויזיה ורדיו, מעריב, 29 בספטמבר 1976
↑  ידיעה על תוכנית הרדיו קצת אחרת בעריכת רות כידן ומנחם גרנית, מבחר שידורים, דבר, 16 במרץ 1979
↑  טל פרי, כל עורך והראש שלו. זה הסוד, מעריב, 15 באפריל 1988
↑  רשימת אלבומי אי בודד להאזנה, בקבוצת הפייסבוק אלבום לאי בודד
↑  מנחם גרנית, מלחמת התשה. טור פרידה: מנחם גרנית עוזב את עד פופ, באתר חדשות, ‏18 בפברואר 1988
מרוץ 24 השעות של דובאי

| --- | --- |
 ענף:  מרוץ מכוניות
 תאריך ייסוד:  2006
 זוכה:  גרמניה פורשה
 הכי הרבה זכיות:  יצרנים: גרמניה פורשה (5 זכיות)
 www.24hdubai.com
 
מרוץ 24 השעות של דובאי הוא מרוץ סיבולת למכוניות ספורט ומכוניות תיור המתקיים בדובאי. המרוץ מתקיים אחת לשנה מאז שנת 2006. פורשה הוא יצרן המכוניות בעל מספר הזכיות הגבוה ביותר בתחרות (5 זכיות). מיקומו של המסלול מרכז אליו מתחרים רבים מאיחוד האמירויות הערביות והמפרץ הפרסי, כמו גם מתמודדים מרחבי העולם, בעיקר מאירופה.
מתחרים ומשתתפים

התחרות מהווה חלק מאליפות מרוצי 24 השעות ופתוחה לקבוצות מקצועיות וחצי-מקצועיות. בניגוד למרוץ 24 השעות של לה מאן בו מוזמנות הקבוצות להשתתף בתחרות על ידי המארגנים, התחרות בדובאי פתוחה לכל המעוניין להרשם. ההשתתפות מותנית במילוי טפסים ותשלום אגרה.
מנצחי המרוצים

| שנה | נהגים | קבוצה | רכב | הקפות | מרחק | הקפה מהירה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020 | איחוד האמירויות הערביות חאליד אל קסימי  בריטניה בן ברקר  הולנד ג'רואן בלקמולן גרמניה הוברט האופט גרמניה מנואל מצגר | גרמניה בלאק פלקון | מרצדס-AMG GT3 | 168 | 905.52 | 1:59.430 |
| 2019 | הולנד ריק ברוקרס   גרמניה כריסטופר הסה   גרמניה דמיטרי פרהופר   בלגיה פרדריק ורביש | גרמניה Car Collection Motorsport | אאודי R8 LMS Evo | 607 | 3271.73 |  |
| 2018 | ערב הסעודית אבו אלעזיז אל פייסל   גרמניה הוברט האופט   הולנד יילמר בורמן   איטליה גבריאל פיאנה | גרמניה בלאק פלקון | מרצדס AMG GT3 | 606 | 3266.34 | 1:59.394 |
| 2017 | שווייץ דניאל אלמן גרמניה ראלף בון ניו זילנד ברנדון הארטלי גרמניה אלפרד רנואר גרמניה רוברט רנואר | גרמניה הרברט מוטורספורט | פורשה 991 GT3 R | 578 | 3115.42 | 1:59.198 |
| 2016 | צרפת אלין פרטה בריטניה מייקל מאדואז בריטניה סטיוארט לאונרד בלגיה לורנס ונת'ור | בלגיה W Racing Team | אאודי R8 LMS | 588 | 3169.32 | 1:58.712 |
| 2015 | ערב הסעודית אבו אל עזיז אל פייסל  גרמניה הוברט האופט הולנד ילמר בורמן בריטניה אוליבר ווב | גרמניה בלאק פלקון 2 | מרצדס SLS AMG GT3 | 604 | 3255.56 | 1:59.545 |
| 2014 | שווייץ אדריאן אמשטוץ גרמניה כריסטיאן אנגלהארט שווייץ מארק אינייכן שווייץ רולף אינייכן  שווייץ מרסל מאטר | שווייץ סטדלר מוטורספורט | פורשה 997 GT R | 603 | 3250.17 | 1:59.537 |
| 2013 | איחוד האמירויות הערביות חאלד אל חובייזי בריטניה שון אדוארדס הולנד יורן בלקמולן גרמניה ברנד שניידר | איחוד האמירויות הערביות בלאק פאלקון | מרצדס SLS AMG GT3 | 600 | 3234.00 | 1:59.472 |
| 2012 | איחוד האמירויות הערביות חאלד אל חובייזי בריטניה שון אדוארדס הולנד יורן בלקמולן גרמניה תומאס יגר | איחוד האמירויות הערביות בלאק פאלקון | מרצדס SLS AMG GT3 | 628 | 3384.92 | 2:01.921 |
| 2011 | ברזיל אוגוסטו פארפוס שוודיה אדוארד סנדסטורם ארצות הברית טומי מילנר גרמניה קלאודיה הירטגן | גרמניה שוברט מוטורספורט | ב.מ.וו Z4 GT3 | 594 | 3201.66 | 2:04.858 |
| 2010 | צרפת ריימונד נארק צרפת פטריק פילה גרמניה מרקו הולצר | צרפת IMSA Performance Matmut | פורשה 997 GT R | 608 | 3277.12 | 2:10.057 |
| 2009 | גרמניה קארסטן טילקה  צרפת גבריאל אברגל גרמניה ניקלאס קנטניך ליטא אנדז'יי דז'יגיבץ' | גרמניה לנד מוטורספורט | פורשה 997 GT Cup | 573 | 3088.47 | 2:07.319 |
| 2008 | אוסטרליה קלארק קווין בריטניה טוני קווין ניו זילנד קרייג ביירד אוסטרליה ג'ונתן ווב | אוסטרליה VIP Pet Foods | פורשה 997 GT RSR | 504 | 2716.56 | 2:03.334 |
| 2007 | אוסטריה דייטר קווסטר אוסטריה פיליפ פטר גרמניה דירק ורנר בריטניה ג'יימי-קמפבל וולטר | אוסטריה דולר מוטורספורט | ב.מ.וו Z4 קופה | 567 | 3056.13 | 2:04.435 |
| 2006 | אוסטריה דייטר קווסטר גרמניה האנס-ג'ואקים סטאק אוסטריה פיליפ פטר אוסטריה טוטו וולף | אוסטריה דולר מוטורספורט | ב.מ.וו M3 CSL | 519 | 2797.41 | 2:10.057 |
הערות שוליים

↑  המרוץ הופסק לאחר 7 שעות בעקבות גשמים כבדים שהציפו את המסלול
↑  Dubai 24 Hours: Porsche, led by Herberth Motorsport, top podium for first time since 2014, TheNational.ae, 14 January 2017
↑  WRT Audi wins Dubai 24 Hours GT endurance race, Autosport.com, 16 January 2016
↑  Black Falcon Mercedes wins 2015 Dubai 24 Hours, Autosport.com. 10 January 2015
מייקל קיוונוקה

| --- | --- |

קיוונוקה בהופעה בפסטיבל הגאז' במונטרה, 2012
 לידה:  3 במאי 1987 (בן 37) לונדון, אנגליה
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2011 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וסטמינסטר, Fortismere School 
 סוגה:  סול, פולק רוק, פולק
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה, שירה
 חברת תקליטים:  פולידור רקורדס, Communion Music
 http://michaelkiwanuka.com
 פרופיל ב-IMDb
 
מייקל סמואל קיוונוקה (באנגלית: Michael Samuel Kiwanuka; נולד ב-3 במאי 1987) הוא זמר-יוצר וגיטריסט בריטי. בשל סגנונו המוזיקלי המשלב פולק ומוזיקת נשמה, הושווה קיוונוקה למוזיקאים דוגמת מרווין גיי, ביל וית'רס, אוטיס רדינג ואחרים. בשנת 2012 זכה בתואר המוזיקאי המבטיח ביותר של השנה, בסקר של ה-BBC.
ביוגרפיה

קיוונוקה נולד בהארינגיי שבצפון לונדון, בן להורים מאוגנדה, שהגיעו לאנגליה לאחר שברחו ממשטר אידי אמין. לאחר סיום לימודיו התיכוניים בבית הספר "Fortismere" שבעיר בשנת 2005, החל ללמוד בפקולטה לאומנויות, עיצוב ומדיה באוניברסיטת "ווסטמינסטר".
בתחילת דרכו המוזיקלית, שימש קיוונוקה כנגן גיטרה לצד אמני ההיפ הופ באשי (Bashy) וצ'יפ (Chip), בטרם יצא לדרך עצמאית. בשנת 2011, חתם קיוונוקה עם חברת התקליטים "Communion", אשר הפיקה לו את שתי ה-EP's הראשונים שלו, בהם "Tell Me A Tale", שיצא ב-13 ביוני 2011.
באותה שנה הצטרף לסיבוב ההופעות השני של אדל "Adele Live", אשר החל ב-21 במרץ 2011. בהמשך הופיע עימה במסגרת פסטיבל המוזיקה של אפל. ב-25 ביוני 2011, הופיע בפסטיבל "Calling" שנערך בהייד פארק שבמרכז לונדון.
בשנת 2011, חתם קיוונוקה על חוזה הקלטות עם חברת "פולידור". בשנת בינואר 2012, זכה בתואר "המוזיקאי המבטיח ביותר של השנה", בסקר של ה-BBC.
ב-12 במרץ 2012 הוציא קיוונוקה את אלבום הסולו הראשון שלו "Home Again", אשר זכה לביקורות חיוביות.
בשנת 2013 הוא הופיע על הבמה המרכזית בפסטיבל הג'אז לאב סופרים.
ב-15 ביולי 2016 יצא אלבומו השני "Love & Hate", בהפקתו של דיינג'ר מאוס, אשר זכה אף הוא לשבחי המבקרים. ב-1 בנובמבר 2019 יצא אלבומו השלישי, "Kiwanuka", גם הוא בהפקתו של דיינג'ר מאוס.
סגנון מוזיקלי

סגנונו המוזיקלי של קיוונוקה מאופיין בשילוב של פולק רוק עם מאפיינים של מוזיקת סול. בשל כך, הוא הוזכר, בין היתר, עם אמנים כמו אייזק הייז, בשל שיריו הארוכים והעיבודים המורכבים והעשירים, ביל ויתרס, בשל הדומיננטיות של הגיטרה האקוסטית בשיריו, ואוטיס רדינג, בשל קולו המחוספס.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

Home Again - 2012
Love & Hate - 2016
2019 - Kiwanuka
Small Changes - 2024
דיסקוגרפיה > מיני אלבומים

Tell Me a Tale EP - 2011
2011 - iTunes Festival: London 2011
I'm Getting Ready EP - 2011
You've Got Nothing to Lose - 2014
דיסקוגרפיה > סינגלים

Home Again - 2012
I'm Getting Ready - 2012
I'll Get Along - 2012
Bones - 2012
Tell Me a Tale - 2013
Black Man in a White World - 2016
One More Night - 2016
2017 - Cold Little Heart
2019 - You Ain't the Problem
2019 - Hero
2019 - Piano Joint (This Kind of Love)
2021 - Beautiful Life
הערות שוליים

↑  Gareth James, Michael Kiwanuka - Home Again, CLASH.com, March 7,2012
↑  איל רוב‏, מייקל קיוואנוקה: בדיוק המוזיקה שהיינו צריכים עכשיו - וואלה תרבות, באתר וואלה, 25 במרץ 2012
↑  Alex Petridis, Michael Kiwanuka: Love & Hate review – soul-searching with the tang of authenticity, The Guardian, July 14, 2016
↑  מייקל קיוואנוקה, Love & Hate, באתר "חרסונקי מיוזיק", יולי 2016
↑   בן שלו, מייקל קיוונוקה, התקווה השחורה החדשה של הסול הבריטי, באתר הארץ, 1 באוגוסט 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810820213705606  BnF: cb16617221f (data)  GND: 1107566401  ISNI: 0000 0003 8034 8711  LCCN: no2012097902  MusicBrainz: 11f570ff-44d9-4e9c-8812-e6d56103c5c1  NKC: osa2012698518  SUDOC: 243289022  VIAF: 259229498   WorldCat (עם VIAF): 259229498 
קיוונוקה בפסטיבל האלדרן בגרמניה, 2019
מצפה כרם

| --- | --- |

 מידות
 שטח:  60 דונם 
 היסטוריה
 תקופות:  תקופת הברונזה, התקופה הרומית בארץ ישראל, תקופת הברזל, התקופה הביזנטית בארץ ישראל 
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  31°46′27″N 35°10′20″E﻿ / ﻿31.77422222°N 35.17219444°E﻿ / 31.77422222; 35.17219444
  (למפת ירושלים מוגדלת) מצפה כרם(למפת ירושלים רגילה) מצפה כרם(למפת הרי ירושלים רגילה) מצפה כרם(למפת הרי ירושלים מוגדלת) מצפה כרם
 
השלוחה של הר הרצל - מצפה כרם בצדה הקרוב למצלמה
מצפה כרם (בערבית: ח'ירבת אל-חמאמה - חורבת היונים) הוא אתר ארכאולוגי הנמצא ביער ירושלים, בסמוך למוזיאון יד ושם ומעבר לבקעת הקהילות. באתר ממצאים מתקופות שונות, בהן: תקופת הברונזה הקדומה, תקופת הברזל, התקופה הרומית, הביזנטית וייתכן שגם ההלניסטית.
גודל האתר הוא כ-60 דונם.
מבנה האתר

באתר נמצאים שרידי מבנים, מערות קבורה, בורות מים, גומחות בסלע במערב האתר, שתפקידן המשוער היה קולומבריום, וכחמישה עשר גתות. האזור היה נטוע כרמים בתקופת הברזל, בתקופה הרומית והביזנטית ואולי וגם בתקופה ההלניסטית. במקום נקודת תצפית שממנה ניתן לראות חלקים נרחבים מהאזור.
בשלהי מלחמת העולם הראשונה חפרו חיילי צבא האימפריה העות'מאנית תעלות בשוליים המערביים והדרומיים של מצפה כרם. בתעלות אלה לא נעשה שימוש לצורך הגנה, מכיוון שהצבא הבריטי כבש את ירושלים מכיוון מערב, בדרך יפו.
במלחמת העצמאות, ב-10 ביולי 1948, נכבשה הגבעה על ידי פלוגת יהונתן. בקרב נפלו מפקד הפלוגה, עודד חי, שלושה ממפקדי הפלוגה ושניים מטוראיה.
בשנות החמישים נעשו במקום פעולות יעור של קק"ל.
גלריה

שוחות עות'מאניות באזור מצפה כרם
חציבת גומחה באבן, כנראה לצרכים חקלאיים, במצפה כרם
חפירות טורקיות מתקופת מלחמת העולם הראשונה במדרון מצפה כרם
חלק מהחפירות הטורקיות מתקופת מלחמת העולם הראשונה במצפה כרם
הבאר במצפה כרם
שבכת ברזל שהונחה לשם סגירת הבאר במצפה כרם