stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קהילת יהודי טורנאליה
גורל יהודי הקהילה בשואה

ב-2 בנובמבר 1938 על פי בוררות וינה הראשונה סופח החלק הדרומי של סלובקיה, לרבות טורנאליה, להונגריה. לאחר סיפוח העיירה להונגריה האשימו השלטונות את היהודים בשיתוף פעולה עם שלטונות צ'כוסלובקיה, ובעילה זו רדפו אותם. שוטרים הונגרים הסיתו את תושבי העיירה נגד היהודים ומפעם לפעם פרצו בה מהומות אנטישמיות. בלחץ השלטונות אולץ ראש הקהילה, ד"ר אברהם (אדולף) פניו, להתפטר מתפקידו באמתלה שתמך בממשלת צ'כוסלובקיה ובמקומו נבחר לתפקיד שמואל קרקוביץ.
הממשלה ההונגרית הפרו - גרמנית חוקקה חוקים דוגמת החוק היהודי הראשון והחוק היהודי השני שנועדו להפלות את היהודים לרעה בלימודים ובכלכלה ורבים מהם אכן נותרו ללא פרנסה.
גברים יהודים רבים גויסו לעבודות כפייה בשירות העבודה ההונגרי, הם לא קיבלו נשק, סבלו מהתעללות מידי חיילים הונגרים, לעיתים נרצחו על ידם ולעיתים נשלחו למשימות התאבדות, חלקם אף מתו בקור ובמחלות. עקב התנאים הקשים ושיעור האבדות הגבוה, בחרו חלק מהם ליפול בשבי הסובייטי. רובם נספו בשבי זה ורוב אלה ששרדו שוחררו רק כעבור כשלוש שנות שבי, ב-1947.
בקיץ 1941 גירשו ההונגרים לאוקראינה שהייתה תחת שלטון גרמני שמונה משפחות מהעיירה שלא הצליחו להוכיח את אזרחותם ההונגרית, המגורשים נרצחו בטבח בקמניץ-פודולסקי, מספר שבועות לאחר מכן תפסו ההונגרים כ-100 גברים יהודים מהעיירה והעבירו אותם לפוטנוק. הרשויות ההונגריות ביקשו לגרש גם אותם לקמנץ-פודולסקי, אך הם שוחררו בהתערבות ההנהגה היהודית בבודפשט.
ב־19 במרץ 1944 נכנס הצבא הגרמני להונגריה, אך המנגנון המינהלי ההונגרי נותר על כנו גם אחרי הכיבוש, והריכוזים בגטאות והגירושים נעשו לפי תקנות של רשויות השלטון ההונגרי, המרכזי והמקומי.
במרץ 1944 גרמניה כבשה את הונגריה וכעבור חודש ב-21 באפריל החלה הכנסת היהודים באזור לגטאות, בטורנאליה הוקם גטו של 18 בתים ובו שוכנו 620 יהודים מהעיר ועוד 200 מיישובים נוספים בסביבה שוכנו בגטו שני בבית מלון בעיר; ב-4 ביוני 1944 החלו שוטרים הונגרים בפינוי הגטאות והעבירו את יושביהם למחסני טבק בפאתי העיר סמוך לתחנת הרכבת ויומיים לאחר מכן הועברו היהודים לגטו במישקולץ שם שוכנו במפעל לבנים 10,427 יהודים ממישקולץ ומגטאות אחרים במחוז. הצפיפות בו הייתה קשה מאוד, ורבים נאלצו ללון תחת כיפת השמים. ההונגרים ששמרו על מחנה השילוח עינו את יושביו כדי לגלות היכן הסתירו את חפצי הערך. היהודים במרכז השילוח הורעבו משום שלא סופק להם שום מזון מהרשויות המקומיות. ומשם גורשו בימים בין ה-12 ל-15 ביוני 1944 למחנה ההשמדה אושוויץ שבפולין.
ב -19 בדצמבר 1944 העיירה שוחררה בידי הצבא האדום וחזרה לשליטת צ'כוסלובקיה.
לאחר המלחמה

לאחר המלחמה חזרו 100 יהודים לטורנאליה. הם הקימו מחדש את הקהילה ובראשה עמדו ד"ר ארנסט רייכמן ואיזידור שוורץ. תחילה בית הכנסת היה צריך לעבור שיפוץ ולכן עד אחרי השיפוץ התפילה הציבורית התקיימה בבית פרטי. רב הקהילה היה הרב אברהם קליין, בשנת 1947 הרב היגר לארצות הברית. לאחר מכן רב הקהילה היה ר' חנניה יום-טוב דויטש.
הפעילות הציונית בטורנאליה חודשה בכך שיהודי הקהילה תרמו 44,700 קרונות לקרן הקיימת לישראל לנטיעת "יער קדושי צ'כוסלובקיה" בהרי ירושלים. בשנת 1948 הקהילה מנתה כ-179 אנשים אך שנה לאחר מכן מרביתם עלו לישראל. לאחר גל העליות הקהילה הקטנה שאותה הובילו ארנסט בריין וד"ר גומורי התקיימה עד שנות ה-80 ודאגה לאחזקת בית העלמין. כיום לא ידוע אם נותרו יהודים בטורנלה.
לקריאה נוספת

יעקב רמון-ריכמן, היסטוריה של הקהילה היהודית בטורנלה, 1973
יעקב רמון-ריכמן, רק רופא כפרי (פרשת חיים)
יהושע רוברט ביכלר, פנקס הקהילות - סלובקיה, עמודים 249 - 252, ירושלים: יד ושם, 2003
טורנאליא, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 175-176. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)
הערות שוליים

↑  Z histórie, TORNAL'A, ‏8.11.2019 (בסלובקית)
1 2 3 4 5 6 7  רות שחק, יהושע רוברט ביכלר (ע), פנקס הקהילות - סלובקיה, ירושלים: יד ושם, 2003, מסת"ב 9653081780
1 2 3  קהילת יהודי שאפאריקובו, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי"
↑  מפקד האוכלוסין של יהדות הונגריה (בהונגרית)
↑  הרב מאיר טננבוים, אמרי מאיר, טארנא, סלובקיה, 1929 (תרפ"ט), עמ' 4
↑  שלמה שפיצר, קהילות הונגריה, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט
↑  יהודים בשירות העבודה ההונגרי, ספטמבר 1941, באתר יד ושם
1 2 3  טורנליה (Tornalja), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם
↑  יעקב רמון-ריכמן, הסטוריה של הקהילה היהודית בטורנלה, רמת חן, 1973
בניין בית הספר היהודי בעיירה
הרב חיים אפרים באלאיטי, שימש בתור רב הקהילה משנת 1920 ונרצח באושוויץ עם בני קהילתו
קז'ימייז'ה ויילקה

| --- | --- |
סמל קז'ימייז'ה ויילקהסמל קז'ימייז'ה ויילקה

 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  שוויינטוקז'יסקיה שוויינטוקז'יסקיה
 מחוז:  קז'ימייז'ה
 שטח:  5.34 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  5,212 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  50°16′N 20°29′E﻿ / ﻿50.267°N 20.483°E﻿ / 50.267; 20.483
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.kazimierzawielka.pl/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיקז'ימייז'ה ויילקה(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיקז'ימייז'ה ויילקה(למפת פרובינציית שוויינטוקז'יסקיה רגילה) קיילצה אוסטרובייץ שוויינטוקז'יסקי  סטרחוביצה סקרז'יסקו-קמיינה לודז' של. לו. פולין קטן פודקרפצקיה מזוביהקז'ימייז'ה ויילקה(למפת פרובינציית שוויינטוקז'יסקיה מוגדלת) קיילצה אוסטרובייץ שוויינטוקז'יסקי  סטרחוביצה סקרז'יסקו-קמיינה לודז' שלזיה לובלין פולין קטן פודקרפצקיה מזוביהקז'ימייז'ה ויילקה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קז'ימייז'ה ויילקה (בפולנית: Kazimierza Wielka) היא עיירה במחוז קז'ימייז'ה שבפרובינציית שוויינטוקז'יסקיה בפולין, על גדת נהר נידז'יצה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב

העיירה מוזכרת לראשונה בתחילת המאה ה-14 כמרכז כנסייתי. בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיירה בתחום ממלכת הבסבורג, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית.
הקמת בית חרושת לסוכר בעיירה באמצע המאה ה-19 וחיבורה לרשת מסילות הברזל האיץ את התפתחותה הכלכלית.
יהודי קז'ימייז'ה ויילקה

בשנת 1921 נמנו בעיירה 293 יהודים, כעשירית מתושביה, ובין מלחמות העולם פעלו ביישוב בית מדרש ובית ספר יהודי, והתקיימה במקום פעילות ציונית. במהלך שנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיירה מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות כלפיהם.
לאחר כיבוש העיירה בידי הגרמנים בספטמבר 1939, נקבעה העיירה כמרכז שלטון לכפרי סביבתה, ויהודיה מגיל 14 עד 60 גויסו לעבודות כפייה, וחויבו בענידת טלאי צהוב. מעת לעת ערכו אנשי גסטאפו שהגיעו ממייחוב הסמוכה מעשי שוד ורצח בקרב יהודי העיירה, כאשר ביום אחד בלבד בשנת 1940 רצחו ביישוב 25 יהודים. בשנת 1941 הגיעו ליישוב יהודים חסרי כל שגורשו משלזיה, והקהילה המקומית התגייסה לעזרתם.
ב-6 בנובמבר 1942 פשטו כוחות גרמניים על העיירה, וציוו על יהודיה להתכנס במקום ריכוז, אך רובם העדיפו להישאר במקומות מסתור. במהלך חיפושים אחר מסתתרים, רצחו הגרמנים 22 יהודים שגילו בבונקר. כעבור יומיים, הכריזו הגרמנים כי יהודים שיסגירו עצמם ממקומות המסתור יישלחו לעבודה. כ-210 יהודים שהתפתו להבטחות הגרמנים, והסגירו עצמם, נרצחו מיד בידי הגרמנים ביער הסמוך. ב-22 בדצמבר 1942 רצחו הגרמנים 27 יהודים נוספים מהעיירה שהסתתרו בכפר הסמוך בוז'נקה.
קלודין שניידר

קלודין שניידר (באנגלית: Claudine Schneider; נולדה ב-25 במרץ 1947) היא פוליטיקאית אמריקאית שכיהנה כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של רוד איילנד במשך עשור, בין השנים 1981–1991. היא האישה הראשונה והיחידה שנבחרה לקונגרס האמריקאי מטעם רוד איילנד.
ביוגרפיה

שניידר נולדה בשם קלודין קְמראדה בקליירטון שבפנסילבניה. היא ממוצא סלובקי מצד אביה. בילדותה למדה בבתי ספר קהילתיים, אך את לימודיה הגבוהים עשתה באוניברסיטת ברצלונה שבספרד ובמכללת רוסמונט שבפנסילבניה. בשנת 1969 השלימה לימודי תואר ראשון במכללת וינדהאם. כמו כן, היא הוסיפה ללמוד בתוכנית לתכנון קהילתי של אוניברסיטת רוד איילנד.
בשנת 1973 ייסדה שניידר את הוועדה לאנרגיה אטומית של רוד איילנד, ובשנה העוקבת כבר מונתה למנהלת הכללית של קרן חוק השימור המדינתית. ב-1978 החלה את תפקידה כמתאמת פדרלית בתוכנית ניהול אזור החוף ברוד איילנד. בנוסף, בין השנים 1978–1979, הייתה שניידר מפיקה ומארחת של תוכנית טלוויזיה העוסקת בעניינים ציבוריים בפרובידנס.
בבחירות 1980 נבחרה שניידר אל בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית, כנציגת מחוז הקונגרס השני של רוד איילנד. היא הושבעה לתפקידה עם התכנסות הקונגרס ה-97 בראשית ינואר 1981, ונבחרה מחדש לארבעת הקונגרסים הבאים עד לינואר 1991. במהלך בחירות 1990 התמודדה אל הסנאט של ארצות הברית כמועמדת המפלגה הרפובליקנית, אך הפסידה לסנאטור הדמוקרטי המכהן קלייבורן פל.
בעקבות הפסדה בבחירות לסנאט בנובמבר 1990, כהונתה בבית הנבחרים האמריקאי תמה בינואר 1991. לאחר עזיבתה את גבעת הקפיטול, נהפכה לחברה קבועה בפקולטה של בית הספר לממשל באוניברסיטת הרווארד. בהמשך עברה להתגורר בבולדר שבקולורדו, שם היא עובדת בהווה כיועצת אסטרטגית לענייני סביבתנות וכלכלה אקולוגית. חרף היותה רפובליקנית, היא תמכה במועמדים הדמוקרטים לנשיאות ברק אובמה, הילרי קלינטון וג'ו ביידן בשנים 2008, 2016, ו-2020 בהתאמה.
ביוני 2022 נמנתה שניידר בין 11 מחוקקים רפובליקניים לשעבר שחתמו על עצומה לקונגרס המפצירה בחבריו להעביר הצעת חוק האוסרת על אפליה של להט"ב.
הערות שוליים

↑  קלודין שניידר, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no00002033  SNAC: w6m729r5  US Congress: S000136  VIAF: 36454807   WorldCat (עם VIAF): 36454807
קומי וצאי

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
יוסי חרסונסקי: 
"קומי וצאי" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית שרית חדד. השיר יצא לאור ב-8 בנובמבר 2011, כסינגל התשיעי והאחרון מתוך אלבומה ה-20 שקרוי על שם מספרו, 20, על ידי חברת התקליטים אבי גואטה הפקות בע"מ.
השיר הגיע למקום השמיני במדיה פורסט, וה-11 במצעד של רשת ג'.
רקע וכתיבה

השיר נכתב, הופק והולחן על ידי הנרי, שעשה זאת עם עוד שבעה שירים מהאלבום. השיר הוא מעין בלדה ים-תיכונית קצבית, בו שרית חדד מדברת אל מישהי לאורכו. את המילים של השיר חיבר הנרי לפי שני שירים של המשורר הלאומי חיים נחמן ביאליק.
יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב, והעניק לו ציון של שלושה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכל.
וידאו קליפ

טרם הוציאה את הווידאו קליפ המלא של השיר, העלתה שרית חדד לערוץ היוטיוב שלה אודיו של השיר, המציג את עטיפת האלבום, ולא את עטיפת הסינגל. האודיו זכה להצלחה נאה, ונכון ל-3 בספטמבר 2018, מונה הצפיות שלו עומד על קרוב למיליון צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2011)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2011)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2011)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2011)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 8 |  |
|  ישראל | רדיו אמצע הדרך | 2 |  |
|  ישראל | רשת ג' | 11 |  |
קמע (אדם או בעל חיים)

אדם או בעל חיים נחשב לקמע  כאשר מיוחסת לו יכולת להביא מזל טוב. בשפה מדוברת, קמע כולל כל דבר המשמש לייצוג קבוצה בעלת זהות ציבורית משותפת, כגון בית ספר, קבוצת ספורט, יחידה צבאית, או מותג מסחרי. קמע במובנים האלה נפוץ בעיקר בתרבות המערבית, ובפרט הממלכה המאוחדת וארצות הברית. בישראל התופעה אינה נפוצה.
הקמעות בספורט

בעולם הספורט, הקמע נוכח על המגרש בעת המשחק ומעודד את השחקנים ואת האוהדים.
לעיתים, דמות הקמע משקפת מטרה לשאוף אליה. דוגמה נפוצה לכך היא "רוח הלחימה" - קמע בעל אופי תחרותי, המגולם בדמות לוחמים או חיות טורפות.
במקרים אחרים, קמעות מסמלים תכונה מקומית או אזורית, כגון הקמיע של אוניברסיטת נברסקה, המיוצג כגרסה מסוגננת של איכר, בשל המסורת החקלאית של השטח שבו האוניברסיטה ממוקמת. דמות הקמע משמשת גם כמוצרי מרצ'נדייז.
בארצות הברית, ישנם קמעות השנויים במחלוקת, בעיקר קמעות דמויי אדם. הדמויות המבוססות על שבטים אינדיאנים מעוררים מחלוקת במיוחד, ורבים טוענים כי השימוש בהן הוא ניצול פוגעני של תרבות שדוכאה.
לכמה קבוצות ספורט יש קמע לא רשמי: אוהד בודד או מעריץ, שהפך להיות מזוהה עם הקבוצה.
הקמע הקודם של קבוצת הבייסבול טורונטו בלו ג'ייז, BJ הציפור (BJ Birdie), היה לבוש בתלבושות שנוצרו בתחילה על ידי אוהדי הקבוצה, ונשכר בסופו של דבר על ידי הנהלת הקבוצה להופיע במשחקי הבית.
הקמע של קבוצת הרוגבי של נורת' המפטון, "ברני" היה בגילומו של שחקן הרוגבי לשעבר מקנזי לורנס.
בישראל ידוע התרנגול של בני יהודה תל אביב, שהיה קמע לא רשמי של מועדון כדורגל זה.
קמעות צבאיים

קמעות פופולריים גם ביחידות צבאיות.
כך, לדוגמה, שימש קליגולה, לימים קיסר האימפריה הרומית, כקמע במחנות הצבאיים של אביו גרמניקוס.
בעת המודרנית, משמשת עז כקמע בגדוד המלכותי הוולשי ומוגדרת כחייל מן המניין בדרגת טר"ש.
בגדודים רבים אחרים של הצבא הבריטי משמשים כקמעות סוגים שונים של חיות  שמופיעות גם במצעדי הצבא, לדוגמה: האיל של הגדוד ה-95 של דרבישייר, וולפהאונד אירי בגדוד המשמרות האירים ופוני שטלנד בגדוד "ארגיל וסאתרלנד ההיילנדרים". קמעות צבאיים בריטיים אחרים
כוללים סוסים, אנטילופה, וסמור.
המשמר הנורווגי המלכותי אימץ פינגווין קיסרי בשם נילס אולף כקמע, לרגל ביקורה של להקת הגדוד באדינבורו. מפאת גודלו, הושאר הפינגווין בגן החיות באדינבורו וקודם בדרגה בכל הביקורים הרשמיים הבאים של הלהקה, או של פלוגות אחרות של המשמר. לאולף הוענק אות הצבא הנורווגי על שירות ארוך וכן מדליה על התנהגות טובה, בטקס רשמי בשנת 2005. בשנת 2016 הועלה לדרגת תת-אלוף.
ראו גם

טוטם
קמע
קמע גביע העולם בכדורגל
תחפושת
הערות שוליים

↑  ynet, צפו: מסדר צבאי לפינגווין שקודם לתא"ל, באתר ynet, 22 באוגוסט 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555599505171  GND: 4488348-1  LCCN: sh85081795  NARA: 10675450 
קמע קבוצת ספורט במכללה במקסיקו סיטי
העז הקמע של הגדוד המלכותי הוולשי, והחייל האמון על שמירתה
קרב לוס אנג'לס

הקרב על לוס אנג'לס, הידוע גם בשם התקיפה האווירית הגדולה של לוס אנג'לס, הוא שם הניתן על ידי מקורות בני זמננו למתקפת שמועות בארצות הברית בעקבות החשש למתקפה של האימפריה היפנית ולמטח הארטילריה הנ"מ שלאחר מכן שהתרחש מסוף 24 בפברואר עד לתחילת 25 בפברואר 1942, מעל לוס אנג'לס, קליפורניה. התקרית התרחשה פחות משלושה חודשים לאחר כניסת ארצות הברית למלחמת העולם השנייה בתגובה להתקפת הפתע של הצי היפני הקיסרי על פרל הארבור, ויום אחד לאחר הפצצת אלווד ליד סנטה ברברה ב-23 בפברואר. תחילה, היעד של המטח האווירי נחשב מכוח תוקף מיפן, אך במסיבת עיתונאים זמן קצר לאחר מכן, שר חיל הים פרנק נוקס כינה את המתקפה לכאורה "אזעקת שווא". עיתונים של אותה תקופה פרסמו מספר דיווחים והשערות שכל הדבר הזה הוא "סיפור כיסוי" כדי להסתיר פלישה ממשית של מטוסי אויב.
כאשר תיעדה התקרית בשנת 1949, זיהתה אגודת הארטילריה של צבא ארצות הברית בלון מטאורולוגי ששוגר בשעה 1:00 לפנות בוקר, כמי ש"גרם לכל הירי", והסיקה כי "ברגע שהירי התחיל, הדמיון יצר כל מיני מטרות בשמיים, וכולם הצטרפו". בשנת 1983, משרד ההיסטוריה של חיל האוויר האמריקני ייחס את האירוע למקרה של "עצבי מלחמה" שנגרם על ידי מטוס מזג אוויר שאבד והוחמר על ידי זיקוקים ופיצוצים תועים מסוללות סמוכות. כדוגמה לאי-כשירות, התקרית כונתה באופן לגלגני "קרב לוס אנג'לס" או "הפשיטה הגדולה על לוס אנג'לס".
הערות שוליים

↑  
"The Battle of Los Angeles". Military Museum. נבדק ב-2015-11-06.
↑  Caughey, John; Caughey, LaRee (1977). Los Angeles: biography of a city. University of California Press. p. 364. ISBN 978-0-520-03410-5. great los angeles air raid.
↑  Farley, John E. (1998). Earthquake fears, predictions, and preparations in mid-America. Southern Illinois University Press. ISBN 978-0-8093-2201-5. נבדק ב-17 במאי 2010. {{cite book}}:  (עזרה)
קגאווה (מחוז)

מחוז קגאווה (ביפנית: Kagawa-ken 香川県) הוא מחוז באי שיקוקו, יפן. בירת המחוז היא העיר טקמאצו.
היסטוריה

בעבר נקרא האזור בו שוכן המחוז נחלת סנוקי, אך לאחר רסטורציית מייג'י וביטול שיטת ההאן ב-1871, סופח האזור למחוז אהימה, אך ב-1888 נפרדו שני המחוזות ונוצר מחוז קאגווה.
גאוגרפיה

מחוז קאגווה שוכן בפינה הצפון-מזרחית של האי שיקוקו, והוא גובל במחוז אהימה במערב, ובטוקושימה בדרום, ומשקיף לכיוון מחוז אוקיאמה מעבר לים הפנימי סטו בצפון. עד לבנייתו של נמל התעופה הבינלאומי של קנסאי, היה מחוז אוסקה הקטן ביותר ביפן מבחינת שטח, אך לאחר שנבנה האי המלאכותי עליו שוכן שדה התעופה, הפך מחוז קאגווה למחוז בעל השטח הקטן ביותר ביפן. 11% משטח המחוז מוקדשים לפארקים לאומיים.
גאוגרפיה > ערים

במחוז קאגווה 8 ערים:
קדרים וקהל צופים ומתפעלים

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  גדולה עוגן
 תאריך יצירה:  1965
 טכניקה וחומרים:  אבנית בעבודת אובניים ובבניית-יד, שרפה בטמפרטורה גבוהה
 ממדים בס"מ
 רוחב:  300 ס"מ
 גובה:  800 ס"מ
 נתונים על היצירה
 מיקום:  ביתן הקרמיקה, מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב-יפו
"קדרים וקהל צופים ומתפעלים" הוא תבליט קרמיקה שיצרה גדולה עוגן בכניסה לביתן הקרמיקה במוזיאון ארץ ישראל.
תיאור

בשנת 1965 התקינה גדולה עוגן תבליט גדול בכניסה ל-"מוזיאון החרס", שיהפוך בעתיד לביתן הקרמיקה של מוזיאון ארץ ישראל. יצירת התבליט הגיעה לאחר זכייה של האמנית בתחרות לתכנון התבליט ולאחר שיצרה תבליט דומה - "קיבוץ גלויות" (1963) - עבור קמפוס האוניברסיטה העברית בגבעת רם בירושלים.
התבליט, הקרוי "קדרים וקהל צופים ומתפעלים", מציג קבוצות של דמויות אנושיות, המתבוננות בעבודתם המדיטטיבית של האומנים. הדמויות מעוצבות בצורה ארכאית, ללא ניסיון לתיאור ריאליסטי של הדמויות. בעשיית התבליט השתמשה עוגן בשילוב בין דמויות שנפחיהן נעשו על גלגל אובניים, לבין יצירת אריחי-קיר מעוטרים בגדלים שונים. הצבעוניות של העבודה מבוססת בעיקרה על צבעוניות החרסית למרות שנעשה שימוש בחומרים שונים, כגון אנגוב או תחמוצת ברזל על מנת להדגיש דימויים שונים.
קגואס

קגואס (בספרדית: Caguas) היא עיר בפוארטו ריקו. העיר נמצאת במרחק של כ-32 קילומטרים מבירת פוארטו ריקו, סן חואן, והיא נחשבת לחלק מהאזור המטרופוליטני שלה.
היסטוריה

העיר נוסדה ב-1 בינואר 1775 בשם סן סבסטיאן דל פיניאל דה קגואס, שקוצר בהמשך לשם הנהוג בימינו. העיר נקראת על שמו של קגואס, שהיה הקאסיקה (השם המקומי של מנהיג קהילת הטאינו) של האזור והמיר את דתו לנצרות. קגואס קיבלה מעמד של עיר ב-1894.
כלכלה

העיר היא אחת הערים החזקות ביותר כלכלית מבין ערי פוארטו ריקו מאז שנות ה-80 של המאה ה-20.
תחבורה

עיקר התחבורה הציבורית בעיר, כמו בערים אחרות בפוארטו ריקו, מתבססת על מוניות שירות. שירות זה, המקשר את קגואס לערים אחרות באי, נחשב לזול יחסית, אך אטי. בתוך העיר עצמה פועלים גם מספר אוטובוסים ומוניות רגילות.
יש תכנון להקמת מסילת רכבת מקגואס לסן חואן, שתזין את הרכבת העירונית של מטרופולין סן חואן.
ערים תאומות

ארצות הברית הרטפורד, קונטיקט, ארצות הברית
קז'ימייז סיחולסקי

| --- | --- |

 לידה:  17 בינואר 1879 לבוב, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  6 בנובמבר 1942 (בגיל 63) לבוב, גנרלגוברנמן 
 מקום קבורה:  בית הקברות ליצ'קוב 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לבוב  האקדמיה לאמנויות בווינה  אקדמיית יאן מטייקו לאמנות יפה  אקדמיית קולארוסי 
 תקופת הפעילות:  1900–1942 (כ־42 שנים) 
 תחום יצירה:  גרפיקה, ציור, art of drawing 
 פרסים והוקרה:  זרי דפנה אקדמיים מוזהבים  צלב העצמאות (פולין)  קצין במסדר פולוניה רסטיטוטה 
 
קז'ימייז סיחולסקי (בפולנית: Kazimierz Sichulski‏; 17 בינואר 1879 – 6 בנובמבר 1942) היה צייר, ליטוגרף וקריקטוריסט פולני; קשור לתנועת פולין הצעירה.
ביוגרפיה

אביו היה מהנדס רכבת, שמת בזמן שקז'ימייז היה עדיין ילד קטן. לתקופה קצרה הוא למד משפטים באוניברסיטת לבוב, אך לא חזר לשם לאחר ששירת בצבא האוסטרו-הונגרי. בין השנים 1900–1908 למד באקדמיה לאמנויות יפות בקרקוב אצל ליאון ויצ'ולקובסקי, יוזף מהופר וסטניסלב ויספיאנסקי. הוא קיבל מלגה והמשיך את לימודיו ברומא, מינכן ופריז באקדמיה קולארוסי. במהלך תקופה זו הוא התחתן עם שחקנית בשם ברוניסלבה רודליצקה (1875–1920).
את הופעת הבכורה שלו הוא ערך בשנת 1903 בתערוכה של אגודת ידידי אמנות בקרקוב. עד 1905 עבד גם כקריקטוריסט במגזין הסאטירי "ליברום וטו". בשנת 1905 הוא הפך לאחד המייסדים של המעגל האמנותי בקברט "זילוני בלוניק" והצטרף לחברת האמנים הפולניים "אגודת שטוקה".
בשנת 1905 ביקרו הוא וכמה אמנים עמיתים בהוקולשצ'יזנה ביתם של ההוצולים. הביקור ריתק אותם לאורח החיים, התרבות והמנהגים שלהם. כמה מציוריו הידועים ביותר הם תיאורים של התלבושות העממיות שלהם.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא לחם בלגיון הפולני כמפקד מחלקה ארטילרית. הוא עבד גם בוועד הלאומי העליון ושימש כאמן בגדוד השלישי. מאוחר יותר הוא הפך לקצין בצבא האוסטרי, ושירת במשרד הביטחון. בשנת 1916, נישואיו הראשונים הסתיימו בגירושין והוא התחתן שוב עם משפחה אצילה.
בשנים 1920–1930 הוא היה מורה בבית הספר לתעשייה בלבוב בין השנים 1930–1939, לימד בבית בקרקוב, ונעשה פרופסור בשנת 1937. [3] בשנה שלאחר מכן הוענק לו "לורד הזהב" על ידי האקדמיה הפולנית לספרות על תרומתו לאמנות פולנית.
לאחר כיבוש פולין על ידי הגרמנים, הוא איבד את מעמדו ובריאותו החלה להידרדר.
הוא נפטר בבית ממחלות לב לאחר שהות קצרה בבית החולים.
גלריה

יתומים
קריקטורה לוסיין ריידל
בקברט האמנים זילוני בלוני
הוצול צעיר
אישה הוצלית
הערות שוליים

↑  Kazimierz Sichulski, www.ipsb.nina.gov.pl (בפולנית)
↑  Kazimierz Sichulski | Życie i twórczość | Artysta, Culture.pl (בפולנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810652073805606  BNE: XX1376208  GND: 135612411  ISNI: 0000 0000 7147 2903  LCCN: nr96018642  NKC: xx0240374  RKD: 207861  SUDOC: 156000830  ULAN: 500120462  VIAF: 40595099   WorldCat (עם VIAF): 40595099
קזאין

מבנה של קפא-קזאין
שימוש: הכנת דבק
קזאין הוא קבוצת חלבונים, המהווה את מקור החלבון העיקרי של הגבינה. עלותו הנמוכה של חומר הגלם מביאה לשימוש נרחב בו בתהליך הייצור של דבקים, חומרי קישור, ציפויי מגן, סוגי פלסטיק שונים, בדים, מצע לגידול חיידקים, אמצעי מניעה, תוספי מזון (לאלו שאינם סובלים מאי-סבילות ללקטוז ואינם טבעונים) וחומרים רבים אחרים. בתהליך פירוק קזאין נוצר פפטיד קאזמורפין.
הקבוצה מחולקת לארבע תת-קבוצות: אלפא, בטא, גמא וקפא-קזאינים. שלושת הסוגים הראשונים של הקזאינים הם הידרופוביים, ואילו חלבוני הקפא-קזאין הם אמפיפטיים (מטענים שליליים רבים בקצה ה-N טרמינאלי של החלבון). ההתארגנות המרחבית של הקזאינים בחלב היא במיצלה כדורית - החלבונים ההידרופוביים נמצאים במרכז המיצלה, בעוד הקפא-קזאינים נמצאים על פני השטח של המיצלה, ומייצבים אותה מבחינה אנרגטית.
הקפא-קזאין מורכב מ-169 חומצות אמינו ועל ידי הסרה של החלק ה-106–169 שלו בעזרת אנזים הגבנה (מסו) נגרם חוסר יציבות אנרגטי שמוביל להגבנה וליצירת הקריש.
שיטה נוספת ליצירת קריש היא באמצעות חומצה של החלב, כך שהמטענים השליליים שעל השיירים ההידרופיליים ("אוהבי-מים") של הקפא-קזאין מנוטרלים על ידי הפרוטון החיובי. לאחר נטרול המטענים הופכות מולקולות הקזאין להידרופוביות, חלקן ההידרופילי שנוטרל, כבר אינו יוצר קשרי מימן עם מולקולות המים, ומולקולות הקזאין נערמות זו על גבי זו ליצירת קריש גבן.
קיימות שתי שיטות מקובלות להחמצה. הראשונה נעשית בעזרת חיידקים, המפרישים חומצה לקטית לחלב. שיטה זאת מקובלת בגבינות טפטוף, כגון לבנה.
השיטה השנייה מתבססת על הוספה ישירה של חומצה (חומצות שמקובל להשתמש בהן הן חומצה לקטית, חומצה אצטית - חומץ וחומצה ציטרית-חומצת לימון). כך נעשה למשל בגבינות ריקוטה וקסו בלאנקו.
איכות תזונתית

הקזאין הוא חלבון מלא המסוגל לספק לגוף את כל חומצות האמינו הדרושות לו, כולל שמונה חומצות האמינו שבני האדם אינם מסוגלים לייצר לבדם. אנשים העוסקים בפיתוח גוף צורכים קזאין כמקור חומצות אמינו המעוכל באיטיות. לעיתים קרובות מוסיפים קזאין למזונות שהם תחליפים למוצרי חלב, על מנת לשפר את המרקם שלהם, בייחוד במצבם המותך.
פירוק הקזאין על ידי הפרוטאז טריפסין משמש ליצירת טריפטון - תערובת פפטידים המשמשת במיקרוביולוגיה כמרכיב במצע לגידול חיידקים, להם הוא מספק חומצות אמינו, תרכובות חנקן וויטמינים.
המבנה של מיצלת הקזאין

95% מהקזאינים בחלב נמצאים כגופים קולואידים (מיצלות) 94% ממיצלות הקזאין מורכב מחלבוני הקזאין וה-6% הנותרים מכילים בעיקר קלציום פוספאט (CCP) עם כמות קטנה של מגנזיום וציטראט.
התאוריה אשר נחשבת כמקובלת עד היום למיצלת הקזאין היא התאוריה של Holt בה הוצע כי מיצלת הקזאין היא רשת גמישה של קזאינים שבתוכה יש גרנולות של קלציום פוספאט, על גבי השטח שלה יש את הקצה הסי טרמינאלי של קפא קזאין שיוצר שכבה שעירה. זנב החלבון שבולט החוצה מאפשר קישור עם חלבונים אחרים בעזרת אינטראקציות חלשות (אינטראקציות הידרופובית, קשרים יונים, קשרים מימיניים ואינטראקציות אלקטרוסטטיות) כדי ליצר מטריצת חלבון הומוגנית. במחקרים מאוחרים העריכו שהמבנה הפנימי הוא בטווח 2-2.5nm, ועל פני השטח יש שכבת שיער שקוטרה 12nm.
הערות שוליים

↑  Health Vegan condoms launched , באתר BBC
1 2  ‏Dairy Chemistry and Physics, באתר University of Guelph
1 2  McSweeney, Paul L. H., Fox, P. F. (Eds.), Advanced Dairy Chemistry, ISBN 978-1-4614-4714-6, 2013
↑  P.F. Fox a,, A. Brodkorb b, The casein micelle: Historical aspects, current concepts and significance, International Dairy Journal 18, עמ' 677– 684
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284722905171  BnF: cb11965926g (data)  LCCN: sh85020578  NDL: 00565268  NKC: ph553985
פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2021

| --- | --- |

 תאריך:  24 במרץ 2022
 מיקום:  סינמה סיטי גלילות
 מנחים:  יניב ביטון
 רשת שידור:  כאן 11
 זכייה במספר הפרסים הרב:  המפקדת (10)
 מספר המועמדויות הרב:  המפקדת (16)
 →2020 2022←
פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2021 הוא טקס בו הוענקו פרסי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה בתחום היצירה הטלוויזיונית בישראל. הטקס שודר בכאן 11 ב-24 במרץ 2022 על ידי המנחה יניב ביטון, אשר הנחה את הטקס בפעם השנייה ברציפות. ב-15 בפברואר 2022 פורסמו המועמדים בקטגוריות השונות על ידי דפנה לוסטיג.
האקדמיה העניקה בשנה זו פרס מפעל חיים לתוכנית זהו זה!.
זוכים ומועמדים

ברשימות מטה, הזוכים בקטגוריה מודגשים.