stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קלוז'-נאפוקה
דמוגרפיה

כבר מימי הביניים הייתה קלוז' עיר רב־תרבותית בעלת חיים תרבותיים ודתיים מגוונים. ההרכב האתני, על פי מפקד אוכלוסין רשמי משנת 2002 הוא:
252,433 רומנים (79.4%)
60,287 הונגרים (18.9%)
1% צוענים
0.23% גרמנים
0.06% יהודים
בשנת 2002 מנתה אוכלוסיית קלוז' 318,027 נפש, מה שהופך אותה לעיר השלישית בגודלה ברומניה, אחרי הבירה בוקרשט והעיר יאשי. מקובל לומר שקלוז' נמצאת ב"תחרות" מתמדת עם יאשי על מעמד העיר השנייה בגודלה במדינה, ושתיהן מונות בערך אותו מספר תושבים.
דמוגרפיה > אוכלוסיית העיר בעבר

במהלך השנים, עברה השליטה על קלוז' בין כוחות שונים באזור: בשנת 1918 סופח חבל טרנסילבניה לרומניה (ראו: היסטוריה של רומניה) והעיר עברה מריבונות אוסטרו־הונגרית לריבונות רומנית. באוגוסט 1940 עברה צפון טרנסילבניה לשליטה הונגרית, ועמה העיר קלוז'. שינויים פוליטיים אלו באו לידי ביטוי בהרכב האתני של אוכלוסיית העיר, כפי שניתן להבחין מנתוני מפקדים רשמיים שנערכו בעבר:
60,808 נפש ב־19 בדצמבר 1910 (מהם 81.6% הונגרים)
100,844 נפש ב־29 בדצמבר 1930 (מהם 53.3% הונגרים)
114,984 נפש ב־1941 (מהם 87.1% הונגרים)
ב־1941 התגוררו בקלוז' 16,763 יהודים. כיוון שבמהלך המלחמה הייתה קלוז' בשטח הונגריה, הוכנסו יהודי העיר בשנת 1944 לגטאות ובין מאי ליוני 1944 נשלחו להשמדה באושוויץ. גורלם של שאר יהודי הונגריה, ובכללם של יהודי צפון טרנסילבניה, היה דומה.
אוכלוסיית העיר לאחר המלחמה:
117,915 ב־25 בינואר 1948;
154,723 ב־21 בפברואר 1956; (מהם 50.3% הונגרים)
185,663 ב־15 במרץ 1966; (מהם 42.2% הונגרים)
262,858 ב־5 בינואר 1977; (מהם 32.7% הונגרים)
328,602 ב־7 בינואר 1992; (מהם 22.7% הונגרים)
318,027 ב־18 במרץ 2002; (מהם 18.9% הונגרים)
324,576 ב-2011; (מהם 16.4% הונגרים)
דמוגרפיה > יהודי קלוז'

ב־1941 חיו בקלוז' 16,763 יהודים. במהלך השלטון ההונגרי, בשנת 1944, רוכזו יהודי העיר בגטו קולוז'וואר והוחזקו שם בתנאים תת-אנושיים, בצפיפות וללא כל שירותים. חלק מהיהודים ניצלו הודות לד"ר פישר, ממנהיגי הקהילה וחותנו של ישראל קסטנר, שדאג להכללתם ברכבת ההצלה של קסטנר. הגטו חוסל בשישה משלוחים למחנה ההשמדה אושוויץ שיצאו מהעיר בין 23 במאי ל-7 ביוני 1944. למרות עונשים שציפו להם ממשטרו של מיקלוש הורטי, הצליחו לברוח מספר יהודים מאזור הכיבוש ההונגרי וחצו את הגבול לרומניה (חלקם בעזרתם של איכרים רומנים בכפרים הסמוכים), ממנה יכלו להמשיך לברוח מאירופה דרך נמל קונסטנצה שלחופי הים השחור.
כיום, בתחילת המאה ה-21, יש בקלוז' קהילה יהודית קטנה המפעילה בית כנסת, מסעדה כשרה ובית חב"ד בראשות שליח חב"ד הרב דובער אורגד.
חינוך

העיר קלוז' מהווה אחד המרכזים האקדמיים החשובים ביותר ברומניה בפרט ובאירופה בכלל. החינוך עמד במרכזה של העיר זה שנים רבות וגם בימינו.
חינוך > החינוך בעבר

בעבר פעלה בעיר אוניברסיטת קלוז' (רומנית: Universitatea din Cluj; הונגרית: Kolozsvári Tudományegyetem), שנוסדה בשנת 1872 על ידי הקיסר פרנץ יוזף הראשון. ב־1881 שונה שמה ל"אוניברסיטת פרנץ יוזף". לאחר מלחמת העולם הראשונה ב־1919 עברה קלוז' לריבונות רומנית, והאוניברסיטה עברה לבודפשט, וכעבור שנתיים, ב־1921, עברה לעיר ההונגרית סגד. באוגוסט 1940 עברה קלוז' שוב לריבונות הונגרית, והאוניברסיטה חזרה לעיר מוצאה, עד לסוף המלחמה ב־1945. שמה שונה לאוניברסיטת סגד, וברבות השנים הפכה לאחת האוניברסיטאות המכובדות בהונגריה ובמרכז אירופה.
חינוך > החינוך בימינו

קלוז'-נאפוקה היא אחד המרכזים האקדמיים החשובים ביותר ברומניה. בעיר נמצאת האוניברסיטה הגדולה ביותר ברומניה, אוניברסיטת באבש-בויאי (רומנית: Universitatea Babeş-Bolyai; לאתר הרשמי), בה לומדים למעלה מ־45,000 סטודנטים ב־21 פקולטות; לאוניברסיטה שלוחות בלמעלה מ־18 ערים, ויצא לה שם כאחת האוניברסיטאות המכובדות באירופה כולה. בעיר ישנן גם אוניברסיטאות רבות אחרות, כדוגמת האוניברסיטה לחקלאות ווטרינריה, האוניברסיטה הטכנית של קלוז'-נאפוקה, אוניברסיטה לרפואה, אקדמיה למוזיקה, אוניברסיטה לאמנויות ועוד מוסדות אקדמיים אחרים בתחומים רבים. באוניברסיטה פועלת הספרייה המרכזית שהוקמה בשנת 1872.
כלכלה

העיר היוותה כמעט מאז היווסדה מרכז כלכלי של האזור כולו, וכיום היא מהווה אחד מהמוקדים הכלכליים החשובים ברומניה.
קלוז' כיום היא, למעשה, העיר המרכזית ביותר בטרנסילבניה ואחת הערים הגדולות ברומניה, דבר שגרם לחברות, בנקים וכוחות פיננסיים רבים להתמקם בה. למעלה מ־100 חברות טכנולוגיה עילית פועלות בעיר, ושתי אוניברסיטאות גדולות מכשירות גם מהנדסים. כמו כן, בקלוז' פועלים מספר מרכזי קניות גדולים, תחום שהולך ומתפתח בשנים האחרונות ברומניה בכלל ובקלוז' בפרט. מבשלת הבירה המפורסמת "אורסוס" ממוקמת בעיר. בסמוך לה נמצא נמל התעופה הבינלאומי קלוז' נאפוקה.
טיסות ישירות מישראל לנמל תעופה זה נערכות על ידי חברות התעופה ויז אייר וטארום.
אתרים מרכזיים

תמונת פנורמה של העיר קלוז'-נאפוקה
העיר קלוז'-נאפוקה היא אחת הערים המתוירות ביותר ברומניה. ניתן למצוא בה אתרים מעניינים רבים, ביניהם:
כיכר אברם ינקו, בה ניתן למצוא את הכנסייה האורתודוקסית הגדולה ביותר בעיר, התיאטרון הלאומי ובית האופרה.
כיכר האיחוד (Piaţa Unirii), בה ניתן למצוא את כנסיית מיכאל הקדוש ופסלו של מתיאש הוניאדי.
כיכר מיכאי האמיץ עם פסלו של מיכאי האמיץ.
רחובות האוניברסיטה (Universităţii) וקוגלניצ'אנו ובהם אוניברסיטת באבש-בויאי והכנסייה הרפורמית.
כיכר לוצ'יאן בלאגה – משורר רומני שהיה מועמד לפרס נובל לספרות ומועמדותו נפסלה על ידי השלטונות הקומוניסטיים ברומניה. פעל בין השאר בקלוז'. בכיכר הנושאת את שמו ניתן למצוא את הספרייה המרכזית של האוניברסיטה.
שדרות הגיבורים (Bulevardul Eroilor) עם בית העירייה, הכנסייה היוונית־קתולית והאנדרטה החדשה לזכר כותבי ה"ממורנד" (זיכרון הדברים) – פעילים לשחרור הלאומי של הרומנים ששלחו רשימת דרישותיהם לקיסר ונכלאו על ידי השלטונות האוסטרו־הונגריים בסוף המאה ה־19.
הגנים הבוטניים של אוניברסיטת באבש-בויאי – בגנים, אשר נוסדו בשנת 1920, מבחר צמחים מכל רחבי העולם. ניתן למצוא שם, בין השאר, שרידים למושבה הרומאית נאפוקה, ובהם פסל של אלת האדמה והתבואה דמטר.
בית הולדתו של מתיאש הוניאדי.
רחוב באריציו (ראו תמונה לעיל), בו נמצאת, בין היתר, האוניברסיטה הטכנית של קלוז'-נאפוקה.
המבצר (Cetăţuia), אשר ממנו ניתן להשקיף אל העיר.
הפארק המרכזי.
התיאטרון ההונגרי של קלוז' - ההצגות דוברות הונגרית, כשניתן להאזין לתרגום סימולטני לרומנית ואנגלית. הבניין, נבנה בשנים 1910-1909 ושוחזר בשנים 1961-1959, ובו אולם עם 862 מקומות ישיבה. הבניין הוא גם ביתה של האופרה ההונגרית של קלוז'-נאפוקה.
כמו כן, יש בעיר מוזיאונים רבים בנושאים שונים ומגוונים, ובתי קפה ושדרות רחבות לכל אורכה.
ערים תאומות

גרמניה קלן, גרמניה
ברזיל סאו פאולו, ברזיל
ישראל באר שבע, ישראל
הודו נבי מומבאי, הודו
הונגריה פץ', הונגריה
קרואטיה זאגרב, קרואטיה
הרפובליקה העממית של סין ג'נגג'ואו, הרפובליקה העממית של סין
ונצואלה קראקס, ונצואלה
בלגיה נאמור, בלגיה
צרפת דיז'ון, צרפת
צרפת נאנט, צרפת
קוריאה הדרומית סוואן, קוריאה הדרומית
הפיליפינים מאקאטי, הפיליפינים
אלבניה קורצ'ה, אלבניה
איטליה ויטרבו, איטליה
איטליה פארמה, איטליה
ארצות הברית קולומביה, קרוליינה הדרומית, ארצות הברית
ארצות הברית איסט לאנסינג, מישיגן, ארצות הברית
ארצות הברית רוקפורד, אילינוי, ארצות הברית
קזחסטן קראגנדי, קזחסטן
גילוף (1617) של קלוז' בימי הביניים; הכיתוב בלטינית: "Clavdiopolis, Coloswar vulgo Clavsenbvrg, Transiluaniæ ciuitas primaria" – "קלאודיופוליס, קולוז'וואר בלשון העם קלאוזנבורג, העיר הראשית של טרנסילבניה"
רחוב מאניו (Maniu) נבנה במהלך המאה ה-19 בצורה סימטרית
מבט אווירי על קלוז' בשנת 1930
בית הכנסת של הקהילה הניאולוגית, בעיר קלוז'. צולם ב-2002
תצפית מהמצודה של קלוז' אל העיר
חזית המבנה המרכזי של אוניברסיטת באבש-בויאי
הקתדרלה הקתולית עם פסלו של המלך מתיאש הוניאדי
בית עיריית קלוז'-נאפוקה
רוב הול

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 בינואר 1961 כרייסטצ'רץ', ניו זילנד 
 פטירה:  11 במאי 1996 (בגיל 35) הר האוורסט
 מידע כללי
 מדינה:  ניו זילנד 
 מספר צאצאים:  1 
 ספורט
 ענף ספורט:  טיפוס הרים
 תקופת הפעילות:  1988–1996 (כ־8 שנים)
 הישגים
 פרסים והוקרה:  חבר במסדר האימפריה הבריטית (11 ביוני 1994) 
 
רוב הול (באנגלית: Rob Hall; ‏14 בינואר 1961 - 11 במאי 1996) היה מטפס הרים ניו זילנדי. נודע בעיקר בתור ראש הקבוצה שנהרג יחד עם מדריך נוסף ושני לקוחות שלו ועוד ארבעה מטפסים מקבוצה מקבילה, באירועי אסון האוורסט של 1996. ספר שהפך לרב מכר נכתב על האירועים על ידי ג'ון קרקאור שהיה לקוח בקבוצתו של הול. בשעת מותו, הול היה למטפס שהגיע לפסגת האוורסט יותר פעמים מכל אדם אחר שאינו שרפה.
הול פגש את אשתו לעתיד, ג'אן ארנולד, בעת ניסיון טיפוס על האוורסט ב-1990. הוא הזמין אותה לטפס על הר מקינלי מה שהוביל לנישואיהם. אילולא הייתה בהריון, ארנולד הייתה מלווה את הול גם בעונת הטיפוס הקטלנית של 1996. בספר Into Thin Air ובסרט בעל שם דומה, מתוארת הסצנה הדרמטית בה הול הגוסס על פסגת האוורסט מקושר דרך טלפון לוויני אל אשתו ההרה ומקיים איתה את שיחתם האחרונה. חודשיים לאחר מותו, ארנולד ילדה את בתם המשותפת, שרה.
היסטורית טיפוס

1990 - מסע שבע הפסגות
1992 - K2 (הציל את שותפו גארי בול)
1992 - אוורסט
1993 - דהאולגירי (לא ברור אם הגיע לפסגה, שותפו לטיפוס גארי בול נהרג שם)
1993 - אוורסט
1994 - אוורסט
1994 - להוטסה
1994 - צ'ו אויו
1995 - מאקאלו
1996 - אוורסט (נהרג בירידה)
רוב פלינקה

| --- | --- |
 לידה:  23 בדצמבר 1969 (בן 54) שיקגו, אילינוי, ארצות הברית
 גובה:  1.98 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת מישיגן
 דראפט:  לא נבחר, 1993
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות המכללות (1989)
 קבוצות כג'נרל מנג'ר
 2019–:  לוס אנג'לס לייקרס
 הישגים כג'נרל מנג'ר
 זכייה באליפות ה-NBA ‏(2020)
רוברט טוד "רוב" פלינקה הבן (באנגלית: .Robert Todd "Rob" Pelinka Jr; נולד ב-23 בדצמבר 1969) הוא עורך דין אמריקאי, המשמש כג'נרל מנג'ר של קבוצת לוס אנג'לס לייקרס מליגת ה-NBA. בעבר היה סוכן כדורסל, ויצג בין היתר את השחקנים קובי בראיינט, קווין דוראנט וג'יימס הארדן.
קריירת מכללות

פלינקה נולד בשיקגו שבאילינוי, וגדל בעיר לייק פורסט הסמוכה. בין השנים 1988–1993 למד תואר ראשון במנהל עסקים באוניברסיטת מישיגן, ולאורך התקופה שיחק בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, בעמדת הרכז. בעונתו הראשונה בקבוצה זכו ה"וולברינס" באליפות המכללות הראשונה בתולדות המועדון, בהובלתם של השחקנים גלן רייס, לוי ואט וטרי מילס. בעונת 1991/1992 היה חבר בקבוצה שנודעה כ-"Fab Five", אותה הוליכו הפרשמנים כריס ובר, ג'וואן הווארד וג'יילן רוז עד לגמר טורניר המכללות. במשחק הגמר עצמו הובסה מישיגן על ידי אוניברסיטת דיוק, בתוצאה 51–71. בעונה העוקבת העפילו הוולברינס בשנית לגמר הטורניר, אך הפסידו מול אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בתוצאה 71–77. לכל אורך תקופתו בקבוצה היה פלינקה שחקן ספסל שולי יחסית, וקלע 2.6 נקודות בממוצע למשחק.
קריירה כסוכן שחקנים

בסיום לימודיו שקל לפתוח בקריירת משחק בכדורסל באירופה, אך לבסוף החליט ללמוד משפטים באוניברסיטת מישיגן. בשנת 1998, כשנתיים לאחר קבלת הרישיון לעסוק בעריכת דין, החל לעבוד כעורך דין בסוכנות הספורט SFX בניהולו של ארן טלם. בשנת 2000 עבר לתפקיד סוכן שחקנים בחברה, תחת טלם, ובשנים הבאות יצג שחקני NBA בולטים כגון קובי בראיינט וטרייסי מקגריידי. בתחילת שנות האלפיים התפרסם פלינקה כסוכנו האישי של בראיינט, אשר בשנת 2003 הואשם באונס של עובדת בית מלון בת 19 באדוארדס, קולורדו. עד לסגירת התיק התלווה אליו פלינקה פעמים רבות לדיוני קדם המשפט בקולורדו, וניהל את יחסי הציבור שלו אל מול התקשורת.
בשנת 2007 עזב את חברת SFX, והקים את סוכנות השחקנים "The Landmark Sports Agency". בעשור הבא ייצגה החברה עשרות שחקני NBA, בהם בראיינט, קווין דוראנט, ג'יימס הארדן, כריס בוש, קרלוס בוזר, אנדרה איגודלה וג'רלד וולאס.
קריירה כג'נרל מנג'ר

במרץ 2017 עזב את סוכנות השחקנים אותה הקים, כאשר מונה לג'נרל מנג'ר של לוס אנג'לס לייקרס במקומו של מיץ' קופצ'אק. צירופו של פלינקה נעשה כחלק משידוד מערכות כולל בקבוצה, במסגרתו מונה שחקן העבר מג'יק ג'ונסון לסגן נשיא המועדון לענייני כדורסל (Executive vice president of basketball operations) במקומו של ג'ים באס. על אף שמקובל ב-NBA שהג'נרל מנג'ר הוא האחראי על פעולות הכדורסל של הקבוצה – בעוד הנשיא הוא תואר של כבוד – באותה תקופה ג'ונסון היה מקבל ההחלטות המקצועיות העיקרי.
בסיום עונת 2018/2019 התפטר ג'ונסון מתפקידו בלייקרס, ופלינקה מונה למחליפו כאחראי על פעולות הכדורסל. ביולי 2019 צירף ללייקרס את אנתוני דייוויס בטרייד מניו אורלינס פליקנס, בתמורה לברנדון אינגרם, לונזו בול, ג'וש הארט, דיאנדרה האנטר, מוריץ וגנר, איזק בונגה, ג'מריו ג'ונס ו-4 בחירות דראפט עתידיות (מתוכן 3 בסיבוב הראשון). כמו כן באותו הקיץ מינה את פרנק ווגל למאמן הקבוצה, והחתים את השחקנים דני גרין, דמרקוס קאזינס ודווייט הווארד. בעונת 2019/2020 השיגו הלייקרס את מאזן הניצחונות הטוב ביותר באזור המערבי, 52–19, ובפלייאוף 2020 גברו על פורטלנד טרייל בלייזרס (4–1), יוסטון רוקטס (4–1), דנוור נאגטס (4–1) ומיאמי היט (4–2), בדרך לזכייתה ה-17 של הקבוצה באליפות ה-NBA.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות המכללות של פלינקה, באתר sports-reference.com
↑  הלייקרס ממנים את פלינקה כג'נרל מנג'ר, באתר הקבוצה, 7 במרץ 2017
↑  הלייקרס ממנים את פלינקה כג'נרל מנג'ר, באתר cbssports.com,‏ 21 בפברואר 2017
↑  הלייקרס ממנים את פלינקה לסגן נשיא המועדון, באתר הקבוצה, 10 בינואר 2020
↑  הלייקרס מצרפים את אנתוני דייוויס, באתר הקבוצה, 6 ביולי 2019
↑  פעולותיו של פלינקה כג'נרל מנג'ר, באתר basketball-reference.com
רוני שוורץ

ערך זה עוסק בכדורגלן דני. אם התכוונתם לרוני שוורץ (ג'ודוקא ישראלית), ראו .
רוני שוורץ נילסן (נולד ב-29 באוגוסט 1989) הוא כדורגלן דני-יהודי המשחק בעמדת החלוץ .
קריירה

שוורץ התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אולבורג, ובינואר 2006 חתם בקבוצה הבוגרת. למרות שסומן ככישרון עולה וכאחד משחקני עתיד של המועדון, שוורץ לא הצליח לעמוד בציפיות והוא שימש לרוב כשחקן מחליף. בקיץ 2011 סיים את חוזהו באולבורג וחתם בראנס שירדה באותה עונה לליגה השנייה.
בעונתו הראשונה במועדון שוורץ הבקיע 8 שערים והיה שותף לחזרה של המועדון לליגה הראשונה. בעונת 2012/2013 הבקיע 14 שערים והיה מלך השערים באותה עונה של המועדון ובמקום ה-3 בליגה, ובאותה עונה סיים המועדון במקום ה-3 בליגה ובמקום השני בגביע דבר שהוביל להארכת חוזהו של שוורץ עד קיץ 2016.
ב-11 ביוני 2014 חתם שוורץ בגנגאן והפך לדני השלישי שמצטרף למועדון אחר לארס יאקובסן וג'ונאס לוסי.
ב-26 בינואר 2016, שוורץ הושאל באסביירג.
ב-24 באוגוסט 2016, שוורץ חתם בוואסלנד-בוורן.
ב-22 בינואר 2018, שוורץ חתם לשנתיים בספרסבורג 08 מליגת העל הנורווגית. שוורץ היה שותף לעלייה של הקבוצה לשלב הבתים של הליגה האירופית בעונת 2018/2019.
ב-30 באוגוסט 2018, שוורץ חתם בסילקבור.
בינואר 2020, שוורץ חתם לשנתיים וחצי במיטיולן.
ב-4 בינואר 2021, שוורץ חתם לשנתיים וחצי בצ'רלטון את'לטיק מהפוטבול ליג הראשונה.
בינואר 2022 שוורץ חתם בוונדסיסל.
ב-27 במרץ 2024 חתם בפרדריקיה.
רוסננו

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  2007–הווה (כ־17 שנים) 
 חברת אם:  הסוכנות הפדרלית לניהול רכוש המדינה 
 מיקום המטה:  מוסקבה 
 בעלות:  ‏VEB.RF
 ענפי תעשייה:  ננוטכנולוגיה, שירותים פיננסיים, venture capital financing 
 מוצרים עיקריים:  ננו-חומרים
 הכנסות:  1,511,000,000 רובל רוסי (נכון ל־2017) 
 רווח תפעולי:  11,743,000,000 רובל רוסי (נכון ל־2018) 
 רווח:  −5,308,000,000 רובל רוסי (נכון ל־2017) 
 הון עצמי:  95,192,000,000 רובל רוסי (נכון ל־2017) 
  
 www.rusnano.com
 
רוסננו (ברוסית: Роснано, ראשי תיבות ל"תאגיד הרוסי לננוטכנולוגיה", Российская корпорация нанотехнологий) הוא התאגיד הממשלתי ברוסיה לננוטכנולוגיה ומהווה מוסד לפיתוח חדשנות שנוצר במסגרת היוזמה הנשיאותית של דמיטרי מדבדב, עוד בתקופת כהונתו כסגן ראש ממשלת רוסיה בשנת 2007. האסטרגיה מכונה בשם "אסטרטגיה לפיתוח תעשיית הננוטכנולוגיה".
רוסננו נועדה ליצור תעשיית היי-טק מבוססת ננוטכנולוגיה תחרותית ברוסיה. החברה משקיעה באופן ישיר ובאמצעות כספים עקיפים בכל התחומים העיקריים מבוססי-הידע שבהם מיושמת באופן נרחב טכנולוגיות של אלקטרוניקה, אופטיקה, טלקום, אנרגיה קלאסית ואנרגיה מתחדשת, בריאות וביוטכנולוגיה, חומרים ומתכות, הנדסה וכימיה.
מאז הקמתה בשנת 2007 בשם "התאגיד הרוסי לננוטכנולוגיה", עמד בראשה אנטולי צ'ובייס. בדצמבר 2020 הוחלף על ידי סרגיי קוליקוב.
היסטוריה ומבנה

החברה אורגנה מחדש בשנת 2011 מתוך התאגיד הרוסי לננוטכנולוגיה והיא כוללת כיום מספר חברות בתחום הננו לרבות קרן ללא כוונת רווח לתוכניות תשתיות וחינוך (FIEP).
רוסננו משקיעה בפרויקטים בתחום הכלכלה ברוסיה ומחוצה לה, כשלאלה יש פוטנציאל להתרחבות לאחר מכן לתוך רוסיה (כלומר העברת טכנולוגיה לרוסיה, יצירת אתר ייצור או מרכז מחקר ופיתוח). בהתבסס על ניסיון בהשקעות ומומחיות טכנית מתקדמת החברה רוכשת הון עצמי במיזמים חדשניים ובחברות מוכווני צמיחה עם מודלים עסקיים ניתנים להרחבה ופוטנציאל צמיחה משמעותי.
רוסננו מתעניינת בעיקר בתחומי היי-טק כמו:
ננו-חומרים
ננואלקטרוניקה ופוטוניקה
ביוטכנולוגיה ותרופות
ציפויים ושינוי משטחים
אנרגיה מתחדשת והתייעלות אנרגטית
רפואה גרעינית ומכשירים רפואיים
מטה רוסננו ממוקם במוסקבה, רוסיה, עם משרדי משנה נוספים בארצות הברית ובישראל.
הערות שוליים

↑  "ABOUT RUSNANO GROUP" (באנגלית). RUSNANO. נבדק ב-2020-01-31.
↑  "Rusnano to become joint stock company" (באנגלית). Russia Today. 2010-12-22. נבדק ב-2020-01-31.
רוני בווה

רוני בווה (נולדה ב-6 באוקטובר 1996) היא אלופת ישראל ושיאנית ישראל בשחייה. בעלת 6 מדליות מהמכביה, מהן 3 כסף.
ביוגרפיה

בווה למדה בחוות הנוער הציוני. היא מתאמנת בקבוצת השחייה של הפועל ירושלים.
ביוגרפיה > 2013

בתחרויות השחייה של המכביה התשע-עשרה שנערכו בבריכת השחייה החדשה שבמכון וינגייט ביולי 2013 זכתה בווה ב-3 מדליות, כסף ו-2 ארד. מדליית כסף, במשחה שליחות 4x200 מטר ביחד עם מרטינה מרקס, טל טהורי ואפרת רוטשטיין בשיא ישראלי חדש של 8:28.83 דקות. מדליות ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:27.45 דקות, אחרי מרטינה מרקס (4:20.09 דקות) ומרלי ארליך מארצות הברית (4:21.40 דקות) ובמשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:14.29 דקות, אחרי מרלי ארליך (9:02.92 דקות) לורן לוי מארצות הברית (9:09.08 דקות).
שבועיים לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באוגוסט אותה שנה, זכתה בווה ב-3 מדליות ארד אישיות, במשחה ל-400 מטר בתוצאה של 4:27.53 דקות, אחרי מרטינה מרקס ממכבי קריית אונו (4:20.92 דקות ) וטלי למקוף מהפועל דולפין נתניה (4:22.32 דקות), במשחה ל-800 מטר בתוצאה של 9:11.23 דקות, אחרי מרטינה מרקס (9:07.07 דקות) וטלי למקוף (9:08.36 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 17:42.58 דקות, אחרי למקוף שקבעה שיא ישראלי חדש לגילאי 16 של 17:27.62 דקות, ויעל דניאלי ממכבי פרק מים רעות (17:37.05 דקות).
ביוגרפיה > 2014

באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה בדצמבר 2014 זכתה בווה במדליית כסף במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 8:59.78 דקות, אחרי יעל דניאלי (8:55.16 דקות) ועדן גירלואנצה ממכבי קריית אונו (9:02.45 דקות).
ביוגרפיה > 2015 > אלופת ישראל

באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באוגוסט 2015 זכתה בווה ב-4 מדליות אישיות, מהן 3 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 4:20.58 דקות, לפני טלי למקוף (4:21.30 דקות) ומרטינה מרקס (4:25.71 דקות), במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:55.82 דקות, לפני טלי למקוף (9:08.71 דקות) ויעל דניאלי (9:14.30 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 17:19.05 דקות, לפני טלי למקוף (17:26.17 דקות) ואושר אונטרשלג חברתה לקבוצה (17:51.41 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:06.32 דקות, אחרי אנדראה מורז מהפועל ירושלים שקבעה שיא ישראלי חדש של 1:59.01 דקות ומרטינה מרקס (2:05.31 דקות).
חייה האישיים

בווה היא בת הזוג של ירדן חרותי, אחיו של מירון חרותי.
קריקטורה בעולם הערבי

הקריקטורה בעולם הערבי היא תת-סוג, מבחינה גאוגרפית-רגיונאלית, של הקריקטורה. אמצעי זה, שניתן להשיב את שורשיו לתקופות קדומות ביותר בתולדות האנושות, הוא כלי שהתפתח ושינה צורה, תוכן ומסגרת-פרסום במרוצת הזמן. לקריקטורה בעולם הערבי, הנכלל ברובו בתחומי המזרח התיכון, חשיבות ומעמד לא מבוטלים, כאשר זו האחרונה נכנסה אליו בשלב מאוחר יותר ביחס למדינות אחרות.
מהי קריקטורה

קריקטורה היא איור בו מוצגים אנשים, חפצים או מצבים בצורה הסוטה מן המציאות. פער זה בין המוצג בקריקטורה לבין המצב במציאות מבוסס על אלמנטים של הגזמה, גרוטסק ואירוניה, והם אלה אשר מְשווים לאיור זה נופך משעשע ובעל הומור. הפער המדובר יוצר, מטבע הדברים, עיוות של המציאות המוכרת והידועה לאדם הממוצע. עיוות זה מעובד באופן תת-הכרתי במוח, וכך ניתנים לקריקטורה מובן, פירוש ומשמעות. מובן, אפוא, כי על מנת לפרש נכונה את האיור, על האדם המתבונן להיות בקיא בפרטים הקשורים באדם, בחפץ או במצב המתוארים בה.
באשר למקור המילה "קריקטורה" (באנגלית: caricature), ניתן לשער את גיזרונה (etymon) מתוך אחת מן המילים הבאות : אפשרות אחת היא המילה האיטלקית caricare, שפירושה "לטעון" (to charge, to load), וייתכן כי הכוונה היא למטען ההגזמה והאירוניה שנושאת הקריקטורה בחובה; אפשרות אחרת היא המילה הלטינית caricato, במשמעות "מוגזם", כאשר הדבר מתקשר ישירות להגדרה שהוצגה לעיל.
היסטוריה גלובלית כללית של הקריקטורה

השימוש בציורים ובסמלים למטרת הבעת רעיונות (אידיאוגראמות, ideograms) ידוע עוד מתקופות קדומות, בהן צייר האדם הקדמון על קירות מערה או חרט על לוחות אבן. עדויות מסוג אלה שרדו בחלקן עד ימינו, ומתוכן אף קיים חומר שפוענח ותורגם לשפות חיות בנות-ימינו. דוגמאות לעדויות מן הסוגים הנ"ל הן הציורים על קירות מערת לאסקו אשר בצרפת, וכן מצבות ולוחות אבן אשר עליהן חרוטות כתובות שונות, כדוגמת אבן רוזטה אשר נתגלתה במצרים ליד העיירה רשיד, הידועה גם בשם רוזטה.
גם בימי הביניים משובצים רמזים להתפתחות הקריקטורה. כך למשל מסופר כי האמן והממציא המפורסם לאונרדו דה וינצ'י (Leonardo da Vinci, 1452-1519) נהג לחפש אנשים בעלי מום, וזאת כדי שישמשו לו מודל לציור. עם זאת, ככל הידוע, טענה זו לא נחקרה לעומק – לא מבחינה היסטורית ולא מבחינת סקירת עבודותיו של דה וינצ'י. דוגמה אחרת היא דיודמאר קאסם (Diodemmar Casem), מטיף שעבד בחצר האפיפיור, ואשר לגביו סופר ונטען כי הוא מסוגל לתאר את מהות האדם "בשלוש או בארבע משיכות מכחול".
בתחילת העת החדשה, בסביבות המאה ה-18, נמצאו עדויות מוצקות יותר לגבי העיסוק בקריקטורות. בשנת 1762 לערך יצא לאור ספר בנושא אמנות ציור הקריקטורה. ספר זה, A Book of Caricaturas שמו, נכתב על ידי מרי דארלי (Mary Darly) ויצא לאור באנגליה. שלוש שנים קודם לכן, בשנת 1759, צוירו הקריקטורות האמריקאיות הראשונות על ידי הבריגדיר-גנרל הבריטי ג'ורג' טאונסהנד (George Townshend), וזאת במהלך הקרב על קוויבק. כמו כן נודעו באותה תקופה שני קריקטוריסטים אנגלים, האחד - תומאס רולנדסון (Thomas Rowlandson, 1756–1827), ועמיתו - ג'יימס גילרי (James Gillray, 1757–1815). נראה, אפוא, כי בריטניה מילאה במרוצת העת החדשה תפקיד מרכזי ובולט בתחום אמנות הקריקטורה.
סוגי קריקטורות

לקריקטורה ישנם סוגים שונים, הנבדלים זה מזה כהבדל דיסציפלינה אחת מרעותה. עם זאת, נדמה כי הסוגה הנפוצה ביותר בתחום הנדון היא הקריקטורה הפוליטית. טרם יוחד לנושא זה מחקר מקיף, אולם ניתן לשער כי אחד הגורמים לכך הוא השתלבות הקריקטורה בעיתונות ובכתבי-עת, בהם פורסמו ידיעות שונות בתחום הנדון. ברם, אין בכך משום אמירה, כי סוגות נוספות אינן מקבלות ביטוי דרך כלי הקריקטורה. המעיין באתרי אינטרנט שונים יוכל למצוא בין היתר קריקטורות בתחומי סביבה, כלכלה, ספורט, חברה, תרבות וכיוצא בזה.
אגב העיסוק בסוגות, ראוי להביא מדבריו של הקריקטוריסט ההודי ס. ג'יתש (S. Jithesh), אשר הגדיר את הקריקטורה על ידי הבחנתה מסוגה אחרת - הסרטון המצויר (cartoon):
”A caricature is the satirical illustration of a person or a thing, but a cartoon is the satirical illustration of an idea”
”קריקטורה היא איור סאטירי של אדם או דבר, אולם סרטון מצויר הוא איור סאטירי של רעיון”
התפתחות הקריקטורה בעולם הערבי

לא ניתן להצביע במדויק על נקודת-הזמן שבה החלו קריקטורות להתפרסם בעולם הערבי, אך לא יהיה זה משולל כל יסוד לטעון, כי כלי זה הובא מן המערב בדרכים שונות, למשל באמצעות העיתונות, שהפכה נפוצה באזור זה, בפרט החל מן המאה ה-18, ובאופן רחב יותר גם דרך הקולוניאליזם האירופאי שפלש אליו. בצל צנזורה כבדה שהטילו השלטונות על אמצעי-התקשורת הקיימים, השתרבבו חדשות לבקרים גם דברי ביקורת כנגד זה האחרון, כאשר אחת הדרכים להביע זאת הייתה הקריקטורה.
במרוצת 200 השנים האחרונות פשטה הקריקטורה בעולם הערבי כאש בשדה קוצים. כמו ברחבי העולם, גם בעולם הערבי הן הפכו מגוונות, צבעוניות ועוקצניות יותר, בעודן משתכללות לאורך הזמן.
נשאלת השאלה "מדוע הצליחה הקריקטורה במידה כה מסחררת בעולם הערבי?". אחת הסיבות האפשריות לכך, לדעת חוקרים שונים, היא מחד גיסא שיעור הבערות בקרב תושבי האזור, דבר אשר נתן יתרון מובהק לקריקטורה בהיותה ציור בעל מלל מינימלי, ומאידך גיסא העלייה בשיעור יודעי קרוא וכתוב במהלך התקופה המדוברת, שהרי הקריקטורות פורסמו בדרך-כלל במסגרת חומרים מודפסים (עיתונים, כתבי-עת וכיוצא בזה), ובשל כך יודעי קרוא וכתוב יכלו להיחשף אליהן יותר. הנחות אלה טרם פורסמו במסגרת מחקר אקדמי מקיף, אך הן קיימות בקרב העוסקים בתחום זה ובתחומים משיקים לו.
קריקטורה והשפה הערבית

במסגרת המגמות של קליטת מילים משפות זרות, נראה כי המילה "קריקטורה" חדרה גם היא לשפה הערבית בדמות המילה "כּאריכּאתיר" (كاريكاتير), ומאחר שהיא שאולה מלועזית, הרי שכמו מילים אחרות מסוג זה אשר חדרו לערבית, גם מילה זו תקבל את סיומת הריבוי השלם לנקבה (- ات). לצד הצורה הנ"ל קיימת גם צורה משוערבת-למחצה, "רסם כּאריכּאתירי" (رسم كاريكاتيريّ). מצורה זו נגזר גם שם בעל-המקצוע: "רסאם כּאריכּאתיר" (رَسّام كاريكاتير) הוא קריקטוריסט. נושא שטרם נחקר לעומקו הוא הרקע והסיבות לשימוש בשפה הערבית הספרותית (פוּצְחא, فصحى), בערבית המדוברת (עאמיה, عامّيّة) או במשלבי-ביניים (ווּסְטא, وسطى) במלל המלווה את איור הקריקטורה, ובמילים אחרות: כיצד ניתן להסביר את הקשר שבין תוכן הקריקטורה ונסיבות ציורה לבין משלב השפה המלווה אותה.