stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שמואל אבוהב
קורות חייו

נולד בעיר המבורג שבגרמניה בשנת ש"ע (1610) לרבי אברהם שהיה מקהילת מגורשי ספרד (בעיר זו הייתה אז קהילה יהודית חשובה של גולי ספרד ופורטוגל, ואביו אף הקים שם בית כנסת מפואר בשם "כתר תורה").
בגיל שתים עשרה החל לכתוב חידושי תורה וכתב ספר דרשות ופירושים. בהיותו בן שלש עשרה נשלח על ידי אביו לוונציה ללמוד אצל הרב דוד פרנקו שהיה ראש הישיבה בעיר. רבו זה נפטר שנה לאחר מכן, אך בשנה זאת הספיק רבי שמואל ללמוד רבות מרבו זה שחיבבו והעריצו במיוחד. עבור רבי שמואל היה רבי דוד פרנקו לרבו העיקרי, ומלבד תורה והלכה למד אצלו אף מדעים ולשונות. אחר פטירת רבו, בהיות רבי שמואל בן שמונה עשרה נשא לאישה את בתו 'מזל טוב'. היא הייתה אישה חכמה ורבי שמואל אמר עליה כי "לימדה את בני ואת בני ביתי תוכחות מוסר". בתקופה זו עברו בעקבותיו אביו ומשפחתו לאיטליה, שם התגוררו במשך עשר שנים בעיר ונציה. בשנת שצ"ח (1638) עברו רבי שמואל ומשפחתו לעיר ורונה, שם הקימו קהילה פורטוגזית בראשותו. שם ייסד רבי שמואל ישיבה שנודעה לשם בכל ערי איטליה.
בשנת ת"י (1650) הוצע לרבי שמואל לבוא לכהן כרב הקהילה היהודית בוונציה, והוא עבר לשם יחד עם משפחתו ושימש כרב ואב"ד העיר עד סוף ימיו. רבי שמואל הועמד בראש הישיבה הכללית בעיר, שהייתה המועצה הכללית של הקהילה וכל ענייני הציבור היו נחתכים על פיה. בתקופה זו החל להשיב תשובות רבות בהלכה לשאלות שנשלחו לעברו מאיטליה ומחוצה לה, אך בשל ענוותו לא היה חותם בשם עצמו אלא היה מצרף את שמות חכמי הישיבה. בשל הצטיינותו בתשובותיו נהגו לכנותו בשם כבוד: "הרשב"א" (רבי שמואל בן אברהם) ברומזם אל רבי שלמה בן אדרת [הרשב"א], גדול המשיבים.
בהגיעו לגבורות כבן שמונים, גזר על עצמו גלות, והחל להסתובב ממדינה למדינה ומעיר לעיר, עד שסמוך לפטירתו חזר לוונציה.
קורות חייו > חיבוריו

רבי שמואל חיבר מספר ספרים. המפורסם ביותר הוא ספר תשובותיו דבר שמואל המצוטט רבות בספרי האחרונים, ונחשב לאחד מספרי התשובות החשובים. בספר זה שנדפס לאחר פטירתו, קובצו רבות מתשובותיו ההלכתיות שכתב אל רבים הפונים אליו, וביניהם אף רבנים ותלמידי חכמים מפורסמים מאותה עת.
סמוך לשנת ת"י (1650) נדפס בפראג חיבור בשם ספר הזכרונות. מטרת חיבור זה הייתה לעורר את העם על קיום מצוות או הימנעות מעבירות שרגילים לזלזל בהם. הספר נדפס בעילום שם המחבר, והתעוררה מחלוקת בנוגע לזהות מחברו. הראשון שייחס ספר זה לרבי שמואל היה מחבר חמדת ימים, כשהוא מכתירו בתואר "מעלת החכם החסיד כמה"ר שמואל אבוהב נר"ו כתב בספר הזכרונות". החיד"א בספרו שם הגדולים מעיד אף הוא כי מחבר הספר הוא רבי שמואל אבוהב, אשר "לרוב חסידותו לא הזכיר שמו עליו". כיום עובדה זו מוסכמת על הכל.
חלק מהנושאים שעליהם מוכיח רבי שמואל בספר זה, קשורים באופן מובהק לנושאים שהעסיקו את יהודי איטליה באותם ימים. בתקופה זו הגיעה יהדות איטליה עד משבר. תנועת הרנסאנס שהייתה בעיצומה בשנים אלו הותירה את יהדות איטליה פרוצה ליחסים קרובים בינה לבין תושביה הגויים של המדינה. רבי יהודה אריה ממודנה כותב על תקופה זו: "קהילת קודש ונציה שהייתה בימי קדם נר ישראל, היום חרפת אדם ובזוי עם בכל תפוצות הגולה". ואילו רבי שמואל אבוהב עצמו כותב (בהיותו עדיין תושב וירונה) "אשר עינינו רואות וכלות בארצות הללו של איטליה שבעוונותינו יצאו מהם מה שיצאו: אלה לחיי הפקר וזנות בבנות הארץ, ואלה לחרפות לדיראון עולם בהמיר את כבודם. על כן יאמרו המושלים שאם עשרה קבים של אפקירותא והמרה ירדו לעולם, תשעה נטלו בני איטליה ואחד שאר הגולה". איסורים כמו "סתם יינם", "שעטנז", גילוח הזקן בתער, ואף הזנות (המכונה בספר "איסור הקדשות") נפרצו אט אט עד שרווח הנוהג לזלזל בהם. חלק מנושאים אלה אף עמדו במוקד פולמוסים בין רבני איטליה עצמם, ורבי שמואל לקח על עצמו, בעילום שם כאמור, לנסות ולהשיב את העם אל קיום ההלכה.
מלחמתו בשבתאות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
תמיכתו בארץ ישראל

רבי שמואל שישב בוונציה שהייתה צומת מסחרי חשוב בין אירופה לאימפריה העות'מאנית, נודע כמי שאירח בביתו חכמי תורה רבים, ובמיוחד שדרי"ם מארץ ישראל להם סייע רבות בגיוס כספים עבור ארץ ישראל בכלל והעיר חברון בפרט. מבאי ביתו אלה נמנו: רבי אליעזר בר ארחא, רבי בנימין הלוי, רבי מאיר הרופא, רבי דוד חבילייו ורבים נוספים. בשנת תמ"ו התארח אצלו רבי צבי הירש אשכנזי (בעל החכם צבי), שהיה בדרכו לברלין במטרה לחפש את הוריו שנשבו. ביקור זה הותיר רושם עז על החכם צבי, ולדברי בנו רבי יעקב עמדין, היה אביו "מתפאר בברכה שקבל מאותו האיש הגדול הזה בחכמה וביראת חטא". לרבי בנימין הלוי ששהה בעירו בין השנים תט"ו-תי"ט (1655-1659) והיה מבאי ביתו, נודעה השפעה מיוחדת על רבי שמואל, שלמד ממנו רבות במיוחד בתחום הקבלה.
בניו ותלמידיו

לרבי שמואל ארבעה בנים שחלקם שימשו כרבנים. בנים נוספים שנולדו לו מתו בקטנותם.
רבי אברהם – בנו הבכור, כיהן כרב העיר וונציה לאחר פטירת אביו.
רבי יעקב – הדפיס את ספרי אביו וכותב תולדותיו.
רבי יוסף – עמד בראשות הישיבה בתקופת יציאת אביו לגלות.
רבי דוד
רבי שמואל העמיד תלמידים רבים, בין הבולטים והידועים שבהם היו: רבי ישראל יעקב חאגיז מחבר שו"ת הלכות קטנות, רבי שמשון מורפורגו מחבר שו"ת שמש צדקה, ועוד.
ראו גם

יהדות איטליה
הגטו היהודי בוונציה
לקריאה נוספת

מאיר בניהו, דור אחד בארץ, אגרות רבי שמואל אבוהב ורבי משה זכות בענייני ארץ ישראל, יד הרב נסים, ירושלים תשמ"ח.
ישעיהו זנה, אבני בנין לתולדות היהודים בוירונה.
ישעיה תשבי, תעודות על נתן העזתי בכתבי רבי יוסף חמיץ, בתוך: ספונות: ספר שנה לחקר קהילות ישראל במזרח, חלק א' (עמודים פ' - קי"ז), הוצאת מכון בן צבי, האוניברסיטה העברית, ירושלים תשי"ז.
ספר דבר שמואל : ה"ה שאלות ותשובות / של הרב שמואל בכמ"ר אברהם אבוהב ; ולראשונה צורף ספר את ספרו השני של המחבר ספר הזכרונות, שנדפס בעילום שם המחבר ; [העורך:] יונתן בלייער. ירושלים : זיכרון אהרן, תשפ"ב. נוסף גם תולדות המחבר.
הערות שוליים

↑  תורת הקנאות דף כד ע"א.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257201505171  GND: 1011981157  ISNI: 0000 0001 1953 2961  LCCN: n87933018  NTA: 151883432  VIAF: 97604990   WorldCat (עם VIAF): 97604990
מקסים בילי

מקסים איוואנוביץ' בילי (באוקראינית: Максим Іванович Білий;‏ 27 באפריל 1989 – 14 בספטמבר 2013) היה כדורגלן אוקראיני ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
קריירת מועדונים

בילי גדל במחלקות הנוער של שחטאר דונצק ו-ISTA דניפרופטרובסק. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו במטאליסט חרקוב. לאחר מכן שיחק בחרקוב ובמטאלורג זפוריז'יה.
ב-1 בינואר 2010 חתם בילי בזוריה לוהנסק מליגת העל האוקראינית.
קריירה בינלאומית

בילי היה חלק מסגל נבחרת אוקראינה עד גיל 21, ושיחק עמה באליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2011.
מותו

ב-14 בספטמבר 2013 מת בילי כתוצאה מגידול מוחי.
הערות שוליים

↑  Ушел из жизни Максим Иванович Белый באתר UA Football, ‏ 14 בספטמבר 2013 (ברוסית)
ארתור רודקו

ארתור אולכסייוביץ' רודקו (באוקראינית: Артур Олексійович Рудько; נולד ב-7 במאי 1992 בקייב שבאוקראינה) הוא כדורגלן אוקראיני המשחק השוער בקבוצת שחטאר דונצק מליגת העל האוקראינית.
קריירת מועדונים

רודקו גדל במחלקות הנוער של דינמו קייב ווידראדני קייב. בשנת 2009 החל לשחק בקבוצת המילואים של דינמו קייב. ב-17 ביולי 2015 הושאל רודקו להוברלה אוז'הורוד מליגת העל האוקראינית. ב-19 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד דניפרו דניפרופטרובסק במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2015/2016. בסך הכל ערך 15 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה. בסוף שנת 2015 חזר רודקו לדינמו קייב. ב-14 במאי 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון במסגרת הליגה, בניצחון 1–4 על מטאליסט חרקוב במסגרת המחזור ה-26 בליגה. בסך הכל ערך 20 הופעות ליגה במדי המועדון.
בחודש יולי 2019 חתם רודקו בפאפוס מליגת העל הקפריסאית. ב-23 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על נאה סלמיס פמגוסטה במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2019/2020. הוא שיחק במועדון במשך שלוש עונות, בהן ערך 86 הופעות ליגה.
ב-1 ביולי 2022 חתם רודקו במטאליסט חרקוב מליגת העל האוקראינית. יום לאחר מכן הושאל למשך עונה אחת ללך פוזנן מליגת העל הפולנית. ב-5 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–1 על קרבאך במסגרת מוקדמות ליגת האלופות לעונת 2022/2023. ב-16 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בניצחון 0–2 על סטאל מיילץ במסגרת המחזור הראשון לעונת 2022/2023.
גנאדי אורלוב

גנאדי סרגייביץ' אורלוב (ברוסית: Генна́дий Серге́евич Орло́в; נולד ב-2 במרץ 1945, חרקוב, אוקראינה הסובייטית, ברית המועצות) הוא כדורגלן עבר סובייטי, ששיחק בעמדת החלוץ. חתן פרס אמן הספורט של ברית המועצות. ידוע יותר בתור פרשן ספורט, זוכה פרס TEFI משנת 2008.
ביוגרפיה

הוא נולד בחרקוב ב-1945 במשפחה של שחקן הכדורגל והמאמן סרגיי איוואנוביץ' אורלוב. לאחר המלחמה עברה המשפחה לעיר קמנסק-אורלסקי. לאחר תאונת קרינה שהתרחשה במפעל מאיאק בספטמבר 1957, המשפחה חזרה לאוקראינה.
ביוגרפיה > קריירה בספורט

בעודו עדיין תלמיד בית הספר, הוא שיחק בקבוצת אוונגרד סומי. לאחר סיום הלימודים, הוא קיבל הזמנה מקבוצת אוונגרד חרקוב, שם הוא שיחק עד 1965.
באביב 1966, במחנה האימונים, הבחין בו מאמנה של קבוצת הפאר מלנינגרד, "זניט" והוא זומן ללנינגרד. בשנת 1966, הוא שיחק עבור קבוצת המילואים של המועדון ולאחר מכן עבר להרכב הקבוצה הבוגרת ושיחק 5 משחקים. בשנה שלאחר מכן נפצע קשה עקב קרע בשריריו והתכוון לחזור לחרקוב, אך נשאר בלנינגרד, משום שאשתו נטליה אורלובה החלה לעבוד בתיאטרון בעיר.
הוא שיחק גם בקבוצת דינמו לנינגרד. בגיל 25, הוא נאלץ לסיים את קריירת המשחק מסיבות בריאותיות (עקב פריצת דיסק).
ביוגרפיה > חינוך

בגיל 17, הוא התקבל ללימודים במכון הרדיוטכני של חרקוב והתמחה כ"מעצב של ציוד רדיו". לאחר שלמד במשך שלושה חודשים הוא הועבר לאוניברסיטת חרקוב בפקולטה להיסטוריה. כשהפך לשחקן של "זניט" בלנינגרד, עבר לאוניברסיטת לנינגרד ולמד שם בפקולטה לעיתונאות. מאוחר יותר הוא חזר לאוניברסיטת חרקוב.
הוא למד גם במכון לאמנות התיאטרון והקולנוע. מאז 2005, עומד בראש המחלקה לתאוריה ושיטות כדורגל במחלקת האימון באוניברסיטה על שם לסגפט בסנקט פטרבורג.
בשנת 2006, כתב את התזה שלו על "גיבוש נכונות הגיוס של שחקני כדורגל בליגה הרוסית" וקיבל תואר מועמד למדעי הפדגוגיה.
ביוגרפיה > פעילות עיתונאית

עוד כששיחק בהרכב דינמו לנינגרד, פרסם כתבות בעיתון Smena. לאחר סיום הקריירה שלו ככדורגלן הוא הפך לכתב של העיתון "פועל הבנייה".
כיום הוא נשיא איגוד עיתונות הספורט של סנקט פטרבורג והוא נשיא האיגוד הרוסי של פרשני הספורט.
ב-1973, לאחר מותו של הפרשן הלנינגרדי הנודע, ויקטור סרגייביץ' נבוטוב, הוכרזה תחרות בטלוויזיה על מנת למלא את התפקיד שהתפנה, שזכה בו גנאדי אורלוב.
הוא עבד כפרשן בתחרויות ספורט שונות: באליפות העולם בכדורגל, ביורו ובמשחקים האולימפיים. הוא היה מארח של תוכניות ספורט בטלוויזיה של לנינגרד וסנקט פטרבורג (בעיקר בערוץ חמש). הוא גם נהג שוב ושוב לשמש כפרשן כדורגל בערוץ הראשון (ORT), שם הוא גם אירח את התוכנית "השער!".
בנובמבר 2009 הוא עבר לחברת הטלוויזיה NTV פלוס.
מ-19 באפריל 2010 שימש כמארח תוכנית הספורט "הון הכדורגל" בערוץ "NTV-פטרבורג". בין 2010 ל-2016, על פי בקשת הנהלת מועדון הכדורגל וחברת גזפרום, שימש כפרשן של כל המשחקים של זניט בערוצים NTV פלוס, Match TV ובערוץ NTV . בעונת 2016–2017, הוא פרשן רק את משחקי הבית של זניט ומאז 2017 כבר אינו מפרשן על בסיס קבוע.
מנובמבר 2015 פירשן לא רק טורנירי כדורגל אלא גם כדורעף עבור ערוץ הטלוויזיה "Match TV"‏. משמש כפרשן הספורט של העיתון "סוף שבוע ספורט" (Спорт уик-энд). מאז 2015, הוא מנחה את תוכנית הספורט "הארכה" בתחנת הרדיו "הד מוסקבה".
מאז 2017 מנהל את הבלוג שלו "GSO" ברשת החברתית VKontakte .
הערות שוליים

↑  גנאדי אורלוב: מקצוענות היא מחסור, ולכן המחיר
↑  "Орлов Геннадий Сергеевич :: НГУ им. П.Ф. Лесгафта, Санкт-Петербург". אורכב מ-המקור ב-2013-06-17. נבדק ב-2013-03-18.
↑
↑  Sevastyanov D.A. Севастьянов Д.А. Психологические факторы игровой активности футболистов | Ученые записки университета имени П.Ф. Лесгафта
↑   פרסים מטעם איגוד הספורט של סנט פטרסבורג הוצגו // האתר הרשמי של המינהל של סנט פטרסבורג
↑  "Говорят и показывают… Как мы увидим на российском ТВ матчи чемпионата Европы". סובייטסקי ספורט. 2012-05-16.
↑   אתם מוזמנים ל "כדורגל קפיטל" / NT.V.
↑   אלכסנדר דיוקוב: "יחסו של גנאדי אורלוב לזניט היה קריטי יותר"
↑  Геннадий Орлов, повышенные премиальные от Газпрома и антикризисный план. Как ВК «Зенит» выиграл серебро через год после рождения
↑  גנאדי אורלוב עובד ב-Match TV מאז 16 באוקטובר
↑   "הד למוסקבה". אנשים. גנאדי אורלוב
דמיטרו ריז'וק

דמיטרו ריז'וק (באוקראינית: Дмитро Юрійович Рижук; נולד ב-5 באפריל 1992 בקייב, אוקראינה) הוא כדורגלן אוקראיני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת שחטיור קרגנדה.
הקריירה

דמיטרו ריז'וק החל את דרכו במחלקת הנוער של דינמו קייב. לאחר שהרשים את הצוות המקצועי עלה דמיטרו לקבוצת הבוגרים של דינמו קייב אך לא זכה לרשום הופעה במדיה. לאחר שלא קיבל דקות משחק, בעונת 2014/15 חתם ריז'וק בקבוצת הבת של דינמו קייב.
בעונת 2015/16 הושאל למטאליסט חרקוב האוקראינית.
לקראת עונת 2016/17 חתם בהפועל עכו מהליגה הלאומית, עימה העפיל לליגת העל בתום העונה.
בקיץ 2017 חתם בהפועל עפולה.
טייסון (כדורגלן)

טייסון ברסיאס פרדה (בפורטוגזית: Taison Barcellos Freda; נולד ב-13 בינואר 1988) המוכר בשמו הפרטי טייסון, הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקשר בפאוק סלוניקי.
קריירת מועדונים

טייסון התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אינטרנסיונל. בעונת 2009, הצטרף לקבוצה הבוגרת, והיה אחד משחקני המפתח בזכייה של הקבוצה באליפות מחוז גאוצ'ו, עם 15 שערים. בעונה לאחר מכן, זכה טייסון עם אינטרנסיונל בגביע הליברטדורס.
ב-26 באוגוסט 2010 חתם במטאליסט חרקוב מליגת העל האוקראינית תמורת כ-6 מיליון אירו.
ב-1 בינואר 2013 חתם בשחטאר דונצק תמורת כ-12.4 מיליון פאונד. ב-19 במאי 2013 הבקיע טייסון את שער הבכורה שלו בשחטאר בתיקו 3-3 נגד מטאלורג ז'פוריז'יה. טייסון הבקיע בניצחון 0–3 בגמר הגביע האוקראיני נגד צ'רנומורץ אודסה.
ב-16 באפריל 2021 הודיעה אינטרנסיונל כי טייסון יחזור למועדון לאחר 11 שנים, וחתם על חוזה עד 2023.
ב-14 בינואר 2023 חתם טייסון בפאוק סלוניקי לעונה וחצי.
קריירה בינלאומית

בספטמבר 2013 הצהיר טייסון בראיון כי אם יקבל זימון לנבחרת אוקראינה, הוא יענה בחיוב.
באוגוסט 2016 זומן לראשונה לסגל נבחרת ברזיל. ב-6 בספטמבר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–2 נגד קולומביה. ב-13 ביוני 2017 הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 0–4 נגד אוסטרליה. טייסון השתתף עם הנבחרת במונדיאל 2018.
תארים

אליפות מחוז גאוצ'ו: 2009
גביע הליברטדורס: 2010
כדורגלן השנה באוקראינה: 2019.
ליגת העל האוקראינית (6): 2012/2013, 2013/2014, 2016/2017, 2017/2018, 2018/2019, 2019/2020,
הגביע האוקראיני (5): 2012/2013, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018, 2018/2019
אדוארד סובול

אדוארד אולכסנדרוביץ' סובול (באוקראינית: Едуард Олександрович Собол; נולד ב-20 באפריל 1995) הוא כדורגלן אוקראיני- יהודי המשחק בקבוצת גנק.
קריירה

סובול התחיל את הקריירה שלו במטאלורג זפוריז'יה ששיחק אז בליגה האוקראינית השנייה. ב-5 בנובמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת נגד אנרגטיק בורשטין כאשר הוא עוד לא בן 17. ב-19 במאי סובול הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0–4 נגד קרימטפליטסיה.
בפברואר 2013 חתם בשחטאר דונצק מליגת העל האוקראינית. ב-27 באוגוסט 2014 הושאל למטאלורג דונצק עד לסיום העונה. בקיץ 2015 הושאל למטאליסט חרקוב. ב-1 ביולי 2016 הושאל לזוריה לוהנסק עד לסיום העונה. בתום עונת 2016/2017 חזר לשחטאר. ב-10 באוגוסט 2017 הושאל לסלביה פראג.
ביולי 2019 סובול הושאל לקלאב ברוז' מליגת העל הבלגית.
ב-5 בספטמבר 2016 סובול ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוקראינה בתיקו 1-1 נגד איסלנד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
סובול זומן לסגל נבחרת אוקראינה ליורו 2020. במהלך התחרות לקח חלק במשחק אחד בלבד - נכנס כמחליף בדקה 92 במהלך המשחק נגד מקדוניה הצפונית  בשלב הבתים.
תארים

ליגת העל האוקראינית: 2012/2013, 2013/2014
הגביע האוקראיני: 2012/2013
הסופר קאפ האוקראיני: 2013/2014
הסופר קאפ האוקראיני: 2014/2015
הגביע הצ'כי: 2018
קלאב ברוז
אליפות בלגיה: 2021/2022
הסופר קאפ הבלגי: 2021, 2022
האוניברסיטה הלאומית לאמנויות של חרקוב

| --- | --- |

 קונסרבטוריון
 על שם:  איוואן קוטליארווסקי 
 תקופת הפעילות:  1917–הווה (כ־107 שנים) 
 תלמידים
 :  900 
 מיקום
 מדינה:  אוקראינה אוקראינה
 קואורדינטות:  49°59′28″N 36°13′55″E﻿ / ﻿49.991139°N 36.232028°E﻿ / 49.991139; 36.232028
 num.kharkiv.ua
 he
 
האוניברסיטה הלאומית לאמנויות של חרקוב היא מוסד לימודים גבוהים בחרקוב שבאוקראינה. האוניברסיטה מכשירה כ־900 סטודנטים לתואר ראשון במוזיקה, דרמה ואמנויות הבמה.
היסטוריה

האוניברסיטה נוסדה בתחילה ב-1871 כענף של החברה הרוסית הקיסרית למוזיקה (Russian Imperial Music Society) והפכה לאוניברסיטה עצמאית ב-1917 כתוצאה מהתפתחות ענף החינוך המוזיקלי בחרקוב בתחילת המאה ה-20. לאורך שנות קיומו נקרא המוסד בשמות שונים, בין היתר בשם "האקדמיה למוזיקה" ב-1920, "המוסד למוזיקה ולדרמה" ב-1923, "הקונסרבטוריון הלאומי של חרקוב" ב-1934 ו"המכון לאמנויות" ב-1963.
ב-2004 קיבל המוסד מעמד של אוניברסיטה. הוא מוכר כמוסד ברמת האקרדיטציה הגבוהה ביותר, רמה 4. בזאת שופרה האינטגרציה בין האוניברסיטה לבין מערכת ההשכלה הגבוהה האירופית.
מנהלי האוניברסיטה

(1917–1920)  סלאטין אי. אי.
(1920–1921) לוצנקו פ. ק.
(1921–1923) רוסלבץ נ. א.
(1924–1925) פולפיורוב  י. י.
(1927–1927) - דרמצוב ס. פ.
(1927–1934) - גרודינה ד. א.
(1934–1941) דיאקובסקה נ. ר.
(מאי-אוקטובר 1941) בוגאטירב ס. ס.
(1941–1944) קומרנקו ו. א.
(1944–1949) בוריסוב ו. ט.
(1949–1951) קורוצ'קין פ. י.
(1951–1962) לבדינץ א. ד.
(1962–1967) נחאבין ו. נ.
(1967–1975) קורניינקו ו. ס.
(1975–1991) אווריאנוב ג. ב.
(1991–2003) איגנצ'נקו ג. אי.
(2004–) ורקינה ט. ב.
שירותים

את האוניברסיטה משרתים שני בניינים: קונסרבטוריון ומחלקת תיאטרון.
בקונסרבטוריון, המבנה המרכזי באוניברסיטה, יש חדר אופרה, חדר הרצאות, חדר מחשבים וחדר הנהלה. באוניברסיטה יש אף ספרייה בת כ-240,000 ספרים וספריית וידאו בת כ-15,000 פריטי וידאו. בקונסרבטוריון נפתחה אף מחלקה לחקר המוזיקה של מזרח אוקראינה.
חוגים ותוכניות

מטעם האוניברסיטה הלאומית לאמנויות של חרקוב פועלים חוגים לשירה ולתיאטרון, למסלולים של תואר ראשון ותואר שני. הזמן להשגת תואר ראשון מטעם שני החוגים הללו עומד על כארבע שנים, ואילו להשגת תואר שני - כשנה. הנושאים הנלמדים בשיעורים אלה כוללים, בין השאר, נגינה על פסנתר, עוגב, כלי מיתר וכלי נשיפה, וכן ג'אז, יצירות מוזיקליות, שירה במקהלה, תיפוף, בימוי והנפשה.
תנאי כניסה

הקבלה לאוניברסיטה כרוכה באודישן חי וראיון (תואר ראשון). כדי לקבל תואר שני, סטודנטים זרים חייבים להגן על נייר הסמכה, ולגשת לבחינה בשפה האוקראינית (או הרוסית).
שיתוף פעולה בין לאומי

האוניברסיטה הלאומית לאמנויות של חרקוב ייסדה שותפויות עם מוסדות לימוד מרכזיים ברחבי העולם. שיתופי הפעולה האלה כוללים את בתי ספר לאמנויות בסינסינטי בארצות הברית, בנירנברג ובלייפציג בגרמניה, בנאפולי באיטליה, בז'נבה שבשווייץ, בהלסינקי בפינלנד, בבריסל בבלגיה, בלובלין בפולין, בוונקובר בקנדה, במוסקבה, בסנט פטרסבורג וברוסטוב על הדון שברוסיה. כמו גם מכללות למוזיקה בספרד ובתי ספר לדרמה בפולין, בצרפת, וברוסיה. בנוסף על כך, האוניברסיטה מקיימת שותפויות פעילות עם מכון גתה באוקראינה, המכון הצרפתי, הקונסוליה הכללית של פולין ורוסיה, שגרירויות אוסטריה ושווייץ באוקראינה, המועצה הבריטית ומועדוני הרוטרי. האוניברסיטה חתמה על הסכמי שותפות עם אוניברסיטאות ברוסיה, בלארוס, גאורגיה, ליטא, פולין וסין. במסגרת הסכמים אלו נערכים סיורי קונצרטים, סדנאות וסימפוזיונים מחקריים. מוזיקאים ידועים כמו סרגיי קריבונוס (ארצות הברית), קשישטוף פנדרצקי, גז'גוז' סיירוצ'ינסקי (פולין), טימותי רייניש (בריטניה), בורקהרד רמפה (גרמניה) ו-וולודימיר לוקשב (אוקראינה) הם דוקטורים מכובדים של האוניברסיטה הלאומית לאמנויות של חרקוב.
המנהל הראשון של האוניברסיטה
המנהלת הנוכחית של האוניברסיטה
אולכסנדר סטצנקו

אולכסנדר סטצנקו (באוקראינית: Олександр Вікторович Стеценко; נולד ב-2 במרץ 1990) הוא כדורגלן אוקראיני המשחק בקבוצת ג'וניורס שפיטקי בעמדת הבלם.
קריירה

סטצנקו התחיל את הקריירה שלו בקבוצת וידריאני קייב ובגיל 17 הצטרף לדינמו קייב. בדינמו, סטצנקו שיחק שנתיים בקבוצות המילואים שלה, אך לא רשם דקות משחק בקבוצה הבוגרת.
בקיץ 2008 סטצנקו חתם בארסנל קייב, ובקיץ 2010 חתם במטאליסט חרקוב. בשתי הקבוצות, שיחק בקבוצות המילואים ולא רשם דקות משחק בקבוצות הבוגרות.
בפברואר 2012 סטצנקו חתם בסבסטופול.
בקיץ 2012 סטצנקו חתם בדסנה צ'ריהיב מהליגה האוקראינית השלישית. את העונה, סטצנקו רשם 23 הופעות ובסוף העונה דסנה עלתה לליגה האוקראינית השנייה.
בקיץ 2014 סטצנקו חתם במיקולאייב. ב-20 בספטמבר 2014 סטצנקו הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 2-3 נגד גירניק. בינואר 2015 חתם בפולטבה בה שיחק עונה וחצי.
בקיץ 2016 חתם באוונהארד קראמטורסק. ב-14 במרץ 2017 חתם בסומי.
ב-6 באוגוסט 2017 סטצנקו עזב את אוקראינה וחתם באיסטיקלול דושנבה מליגת העל הטג'יקית, איתה זכה באליפות.
ב-13 ביולי 208 סטצנקו חתם בקיזילז'אר מליגת העל הקזחית.
ב-5 בפברואר 2019 סטצנקו חתם בבני סכנין מליגת העל.
ב-19 ביוני 2020, סטצנקו חתם בג'וניורס שפיטקי.
הערות שוליים

↑  מערכת אתר ערוץ הספורט, ‏עשו שוק: כל העסקאות בחלון החורף בישראל, באתר ערוץ הספורט, 5 בפברואר 2019
מרלוס

מרלוס רומרו בונפים (בפורטוגזית: Marlos Romero Bonfim באוקראינית: Марлос Ромеро Бонфим; נולד ב-7 ביוני 1988 בסאו ז'וזה דוס פיניאיס) הוא כדורגלן אוקראיני יליד ברזיל המשחק בעמדות הקשר התקפי בקבוצת אתלטיקו פרנאאנסה.
קריירה

מרלוס החל את קריירת הכדורגל שלו במועדון הכדורגל קוריטיבה ששיחקה אז בליגת המשנה הברזילאית. הוא גדל במחלקת הנוער שלה. בשנת 2006 עבר לקבוצה הבוגרת של המועדון. בתום עונת 2006/2007 עלה עם קבוצתו לליגת העל הברזילאית. לאחר שתי עונות עבר לקבוצת סאו פאולו. בינואר 2012 חתם על חוזה ל-5 שנים עם הקבוצה האוקראינית מטאליסט חרקוב. מטאליסט שילמה לסאו פאולו סכום של 5 מיליון דולר עבור כרטיס השחקן שלו. בשנת 2014 עזב מרלוס את מטאליסט ועבר לקבוצת הצמרת האוקראינית שחטאר דונצק.
ב-1 בפברואר 2022 חזר לברזיל וחתם באתלטיקו פרנאאנסה.
נבחרת

בשנת 2016 פנתה התאחדות הכדורגל האוקראינית למשרד הפנים של אוקראינה בבקשה להעניק אזרחות אוקראינית למרלוס. הבקשה אושרה ובספטמבר 2017 זומן מרלוס לסגל של נבחרת אוקראינה.
משחקו הראשון במדי הנבחרת היה משחק מול  קוסובו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. את שערו הראשון במדי הנבחרת הבקיע ב-7 בספטמבר 2019 במהלך משחק מול ליטא במסגרת מוקדמות יורו 2020
ב-18 באוגוסט 2021 הודיע על פרישתו מהנבחרת מסיבות רפואיות.
תארים

כדורגלן השנה באוקראינה (3) : 2016, 2017, 2018
אליפות אוקראינה (3) : 2016/2017, 2017/2018, 2018/2019
הגביע האוקראיני (4): 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018, 2018/2019
אולכסנדר נויוק

אולכסדר ויקטורוביץ' נויוק (באוקראינית: Олександр Вікторович Нойок; נולד ב-15 במאי 1992) הוא כדורגלן אוקראיני ממוצא צועני המשחק בעמדת הקשר באטיראו מליגת העל הקזחית.
קריירה

נויוק נולד בחרסון וגדל בקבוצת ילדים מקומית עד שבגיל 13 הצטרף לאקדמיה של שחטאר דונצק. בקיץ 2010 הושאל להוברלה אוז'הורוד. בהמשך שיחק גם במטאליסט חרקוב ומטאלורג דונצק.
לקראת עונת 2016 הצטרף לדינמו מינסק מליגת העל הבלארוסית. ב-1 באפריל 271 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0-3 נגד דנייפר מוהילב. במדי מינסק שיחק שנתיים וחצי שלאחריהן עבר לדינמו ברסט. בעונת 2019 היה שותף לזכייה ההיסטורית של המועדון באליפות בלארוס, אחרי 13 עונות בהן זכתה באטה בוריסוב בתואר.
בינואר 2021 חתם באורנבורג מהליגה הרוסית הראשונה. בסיום העונה חזר לבלארוס וחתם ברוך ברסט.
בינואר 2022 הצטרף לאפולון לימסול מליגת העל הקפריסאית עמה זכה באליפות ראשונה של המועדון אחרי 16 שנים.
בספטמבר 2022 חתם במכבי בני ריינה מליגת העל. בינואר שוחרר מהקבוצה.
ב-14 בפברואר 2023 חתם באטיראו מליגת העל הקזחית.
תארים

ליגת העל הבלארוסית: 2019
הסופר קאפ הבלארוסי: 2019, 2020
ליגת העל הקפריסאית: 2021/2022
הערות שוליים

↑  דורון בן דור, ‏עוד חיזוק למימר: אולכסנדר נויוק חתם בבני ריינה, באתר ONE‏, 26 בספטמבר 2022
↑  אניצ'ט אבל חתם בבני ריינה עד תום העונה עם אופציה, באתר ערוץ הספורט, 23 בינואר 2023
סרהי נזרנקו

סֶרְהִי יוריוביץ' נזרנקו (באוקראינית: Сергій Юрійович Назаренко; בעברית מאוית שמו לא פעם בכתיב סרגיי יוריוביץ' נזרנקו, על פי הרוסית; נולד ב-16 בפברואר 1980 בקירובוגרד) הוא כדורגלן עבר אוקראיני ששיחק בעמדות הקשר בקבוצת דניפרו מהליגת העל האוקראינית ובנבחרת אוקראינה. לאחר שפרש ממשחק פעיל פנה לקריירת אימון.
קריירה

נזרנקו החל את קריירת הכדורגל שלו בקבוצת נוער של מועדון הכדורגל זירקה קירובוגרד שעלתה אז לליגת העל האוקראינית. משם עבר לקבוצת הצמרת האוקראינית דניפרו. תחילה שיחק בקבוצת המילואים של המועדון ובשנת 2002 עלה להרכב הקבוע של הקבוצה. ביוני 2011, עזב נזרנקו את דניפרו וחתם על חוזה לשלוש שנים עם קבוצת טבריה סימפרופול. בשנת 2014 נקלעה קבוצת טבריה לקשיים ובעקבות כך הצליח נזרנקו להשתחרר מן החוזה שלו כמה חודשים לפני הזמן שנקבע בחוזה. הוא שיחק עונה אחת בשורות צ'רנומורץ אודסה. בסיום העונה עבר למטאליסט חרקוב. הוא שחיק בשורות מטאליסט עונה אחת. בשנת 2016 שב לקבוצת דניפרו.  
בינואר 2017 הודיע נזרנקו על פרישתו ממשחק פעיל.
נבחרת

בנבחרת הלאומית של אוקראינה שיחק נזרנקו מאז אוקטובר 2003. משחקו הראשון במדי הנבחרת היה משחק ידידות מול מקדוניה. 
נזרנקו היה בסגל הנבחרת למונדיאל 2006, אך לא השתתף באף אחד מחמשת משחקי הנבחרת בתחרות.
הוא זומן ליורו 2012 ובמהלך הטורניר השתתף בכל שלושת משחקי הנבחרת.
תארים

כדורגלן השנה באוקראינה: 2006, 2007
לשכת מורוזוב לעיצוב ובניית מכונות בחרקיב

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1927–הווה (כ־97 שנים) 
 חברת אם:  UkrOboronProm 
 מיקום המטה:  חרקוב 
 ענפי תעשייה:  תעשיית הנשק 
  
 www.morozovkmdb.com
 
טנק T-34-85 בתצוגה.
טנק T-80 סובייטי בתצוגה.
נגמ"ש BTR-4 שהוקצה לשירות הכוחות המזוינים האוקראינים.
טנק המערכה האוקראיני BM Oplot.
לשכת מורוזוב לעיצוב ובניית מכונות בחרקיב, המכונה לעיתים קרובות לשכת העיצוב מורוזוב או בקיצור KMDB, היא חברה בבעלות המדינה בחרקיב, שבאוקראינה, המתכננת כלי רכב משוריינים, כולל טנקי המערכה העיקריים T-80UD ו-T-84, כמו גם רק"מים. הלשכה הייתה אחראית לתכנון ובניית רכבי הקרב המשוריינים החשובים ביותר בברית המועצות, כולל סדרת הטנקים BT והטנקים T-34, T-54 ו-T-64. ללשכה קשר הדוק עם מפעל מאלישב.