stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Illmatic

Illmatic הוא אלבום הבכורה של הראפר האמריקאי נאז. האלבום יצא ב-19 באפריל 1994, על ידי קולומביה רקורדס. הוא הוקלט בין השנים 1992 ל-1993, באולפנים שונים בניו יורק. האלבום הופק על ידי די ג'יי פרמייר, לארג' פרופסור, פיט רוק, קיו-טיפ, אל-אי-אס, ונאס עצמו. האלבום מאופיין בהארדקור היפ הופ. באלבום נרטיבים על קוינסברידג', ניו יורק, המקום בו נאס גדל.
האלבום התחיל מקום 12 בבילבורד 200, ומכר 60,000 עותקים בשבוע הראשון. למרות זאת, המכירות ההתחלתיות היו מתחת לציפיות וחמשת הסינגלים של האלבום נכשלו בלהצליח ברשימות הפזמונים. למרות נתוני המכירות ההתחלתיים הנמוכים, מבקרי המוזיקה שיבחו את היכולות הלירקליות של נאס ואת ההפקה. ב-17 בינואר 1996, האלבום הוכרז כאלבום זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי, וב-16 בדצמבר 2001 האלבום מכר כמיליון עותקים בארצות הברית והוכרז כאלבום פלטינום.
מאז הוצאתו הראשונית, Illmatic הוכר על ידי מבקרים כאחד האלבומי הראפ הטובים ביותר אי פעם. Illmatic גם נחשב לאחד האלבומי ראפ המשפיעים ביותר. ביולי 2024 מגזין בילבורד דירג את האלבום בראש רשימת "100 אלבומי הראפ הגדולים בכל הזמנים: רשימת צוות".
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | The Genesis  | 1:45 |
| 2. | N.Y. State of Mind  | 4:53 |
| 3. | Life's a Bitch (בהשתתפות AZ)   | 3:30 |
| 4. | The World Is Yours  | 4:50 |
| 5. | Halftime  | 4:20 |
| 6. | Memory Lane (Sittin' in da Park)  | 4:08 |
| 7. | One Love (בהשתתפות Q-Tip)  | 5:25 |
| 8. | One Time 4 Your Mind  | 3:18 |
| 9. | Represent  | 4:12 |
| 10. | It Ain't Hard to Tell  | 3:22 |
| משך כולל: | משך כולל: | 39:48 |
הערות שוליים

↑  "Top 10 Essential Hip-Hop Albums - 10 Essential Rap/Hip-Hop Albums". Rap.about.com. 2014-04-09. נבדק ב-2017-12-10.
↑  Petrusich, Amanda. Pop and Rock Listings: Nas. The New York Times. בדיקה אחרונה ב-10 בדצמבר 2017.
↑  Damien Scott,Gail Mitchell,Angel Diaz,Carl Lamarre,Michael Saponara,Heran Mamo,Kyle Denis, Damien Scott, Gail Mitchell, Angel Diaz, Carl Lamarre, Michael Saponara, Heran Mamo, Kyle Denis, The 100 Greatest Rap Albums of All Time: Staff List, Billboard, ‏11 ביולי 2024 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 28298e2c-4d70-3eed-a0f5-a3280c662b3d
I'm Down

"I'm Down" (בעברית: "אני למטה") הוא שיר של להקת הרוק הבריטית הביטלס, שנכתב על ידי פול מקרטני. השיר יצא לאור כסינגל שאינו נמצא באלבום כבי-סייד לשיר "Help!"ב-19 ביולי 1965. מקורו של השיר בניסיונו של מקרטני לכתוב שיר בסגנון של ליטל ריצ'רד, שאת שירו "Long Tall Sally" ביצעה הלהקה גרסאות כיסוי קבועות.
בהשראת שירי רית'ם אנד בלוז ורוק אנד רול משנות החמישים, מילות השיר הן על אהבה נכזבת, אך במקום בעצב השיר מבוצע ב"טירוף חגיגי" היסטרי של ביטחון עצמי. יש פרשנים המפרשים את נימתו של השיר כפרודית בחלקה. מבחינה מלודית לא מסובכת, רק שלושה אקורדים בסיסיים. הביטלס הקליטו את "I'm Down" במהלך סשנים לאלבומם Help! ביוני. בעשור שלאחר יציאתו, הפך השיר לנדיר יחסית בין הקלטות הלהקה. לאחר מכן הופיע באלבומי אוסף כגון Rock 'n' Roll Music והמהדורה הבריטית של Rarities.
"I'm Down" זכה לשבחים ממספר מבקרי מוזיקה ומוזיקולוגים, כאשר כמה מהם הזכירו את הקול החזק של מקרטני ואת הביצועים הקולניים של הלהקה. הביטלס ביצעו את השיר באופן קבוע במהלך סיבובי ההופעות שלהם בשנים של 1965 ו-1966 כשיר הסיום, וכולל הופעה כאוטית במיוחד באוגוסט 1965 המתוארת בסרט התיעודי "The Beatles at Shea Stadium". ביסטי בויז ואירוסמית' הם בין האמנים שביצעו גרסאות כיסוי לשיר.
רקע

בנובמבר 1963 עבר פול מקרטני להתגורר בבית משפחתה של חברתו, ג'יין אשר, ברחוב וימפול 57 במרכז לונדון. מאוחר יותר סיפר שכתב את השיר "I'm Down" בחדר המוזיקה המשפחתי במרתף הבית. השיר, שנכתב בסגנון ליטל ריצ'רד, החל כניסיון להחליף את השירים "Twist and Shout" ו-"Long Tall Sally" כנאמבר הסיום של סיבוב ההופעות של הביטלס. בריאיון באוקטובר 1964, מקרטני הסביר שהוא וג'ון לנון ניסו במשך שנים לכתוב שיר כמו "Long Tall Sally", וכי הכי קרוב שהם הגיעו היה עם השיר שלהם "I Saw Her Standing There". הוא השווה את תהליך הכתיבה של שירים דמויי ליטל ריצ'רד לציור מופשט, והסביר: "אנשים חשבו על 'Long Tall Sally' ואמרו שזה נשמע כל כך קל לכתיבה. אבל זה הדבר הכי קשה שניסינו לעשות. לכתוב שיר של שלושה אקורדים חכמים זה לא קל". בביוגרפיה המוסמכת שלו, Many Years From Now, מקרטני תיאר את "I'm Down" כיצירה שלו, אך מעלה את האפשרות שלנון הוסיף כמה מילים או הציע הצעות מינוריות בתהליך הכתיבה. בריאיון מ-1972, לנון מייחס את השיר רק למקרטני, אך בראיון לפלייבוי מ-1980 הוא טוען שהוא סיפק "קצת עזרה". המוזיקולוג וולטר אוורט טוען כי העובדה שמקרטני שוכח לעיתים קרובות את מילות השיר בהופעות מעידה על כך שהוא כתב את השיר במהירות ועם מעט תרגול.
הקלטה

הביטלס הקליטו את "I'm Down" ב-14 ביוני 1965 במהלך סשן לאלבומם החמישי, Help!, בו הקליטו גם את שיריו של מקרטני "I've Just Seen a Face" ו-"Yesterday". ג'ורג' מרטין הפיק את הסשן, בסיועו של טכנאי הקול נורמן סמית'. הרצועה הבסיסית של השיר כללה את מקרטני שר ומנגן בגיטרת בס, ג'ורג' האריסון בגיטרה חשמלית ורינגו סטאר בתופים. בטייק הראשון של הלהקה, לשיר עדיין לא היה סוף סופי, מקרטני אמר להאריסון וסטאר אחרי הפזמון האחרון "להמשיך ללכת". הניסיון האחרון, טייק שבע, סומן כ"טוב ביותר".
קרדיטים

פול מקרטני - שירה, גיטרת בס
ג'ון לנון - קולות רקע, גיטרת קצב, אורגן חשמלי Vox Continental
ג'ורג' האריסון - קולות רקע, גיטרה מובילה
רינגו סטאר - תופים, בונגו
Have U Seen Her?

Have U Seen Her? (בעברית: ראית אותה?) הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת הפינית אלמה. האלבום יצא לאור ב-15 במאי 2020 על ידי חברת התקליטים PME Records. מתוך האלבום יצא שני סינגלים.
טרם יציאת האלבום, הוציאה אלמה שני מיני-אלבומים, אשר הכילו רצועות שונות מתוך אלבום.
ביקורות

ביוני 2020, נכלל האלבום ברשימת "50 האלבומים הטובים ביותר של שנת 2020 עד כה" של מגזין בילבורד.
רשימת רצועות

| Have U Seen Her?> מס' | Have U Seen Her?> שם | Have U Seen Her?> משך | Have U Seen Her?>  | Have U Seen Her?>  | Have U Seen Her?>  | Have U Seen Her?>  | Have U Seen Her?>  | Have U Seen Her?>  | Have U Seen Her?>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Have U Seen Her?  | 2:41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | LA Money  | 2:53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Worst Behavior (בשיתוף טובה לו)   | 2:41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Stay All Night  | 2:47 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Bad News Baby  | 3:20 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Nightmare  | 2:31 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Mama  | 2:58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | King of the Castle  | 3:27 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | My Girl  | 3:27 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Find Me  | 3:17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Loser  | 3:12 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Final Fantasy  | 3:38 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 36:52 |  |  |  |  |  |  |  |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 1 |
היסטוריית יציאות לאור

| מדינה | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| עולם | 15 במאי 2020 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | PME Records |  |
הערות שוליים

↑  ג'סטין טרנטר, אנדרו ווייט, שרה הדסון
1 2  Have U Seen Her?, discogs (באנגלית)
↑  Alma – Have U Seen Her? (Part I), Discogs (באנגלית)
↑  Alma – Have U Seen Her? (Part II), Discogs (באנגלית)
↑  The 50 Best Albums of 2020 (So Far), בילבורד, ‏9 ביוני 2020
↑  Have U Seen Her?, apple
| אלמה |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | Have U Seen Her? |  |
| מיני-אלבומים | Dye My Hair • Heavy Rules Mixtape • Have U Seen Her? (Part 1) • Have U Seen Her? (Part 2) |  |
| סינגלים | "Karma" • "Dye My Hair" • "Chasing Highs" • "Phases" • "Cowboy" • "When I Die" • "Summer" • "Starlight" • "Lonely Night" • "How It's Done" • "Bad News Baby" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Muuta ku mä" • "Bonfire" • "Don't You Feel It" • "All Stars" • "Out of My Head" • "Bitches" • "Black Car" • "Bad as the Boys" |  |
| שירים אחרים | "Welcome To My Life" • "Sanctify" • "In Us I Believe" • "Uuden edessä" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: b6fa180b-06cc-4501-b8a1-dac0b6119777
Journey Called Life

Journey Called Life הוא מיני-אלבום של זמר הרגאיי והדאנסהול הישראלי סול ג'יי. האלבום יצא לאור ב-21 בספטמבר 2014 והופק על ידי עמית שגיא וסול ג'יי עצמו.
רקע

האלבום הוקלט ברובו בג'מייקה ובארצות הברית בין דצמבר 2013 למאי 2014. באלבום מתארחים מספר אמני רגאיי מג'מייקה. ה-EP מושר כולו באנגלית ובפטואה, ניב ג'מייקני של אנגלית. ב-1 ביוני 2014 הוציא לאור סול ג'יי בעמוד היוטיוב הרשמי שלו את הקליפ לסינגל הראשון מהמיני-אלבום שנקרא "Life Treat Dem Good", בו הוא מארח את Jah Thunder. ב-3 בספטמבר 2014 פורסם הקליפ לסינגל השני, "Kingston Town", שבו סול ג'יי מארח את Majah Bless. ב-9 באוקטובר 2014 השיק סול ג'יי את האלבום במועדון הגגרין. באירוע ההשקה התארחו האמנים: נצ'י נצ', קפה שחור חזק, אודליה וסיס. ב-5 בינואר 2015 יצא בעמוד היוטיוב הרשמי של סול ג'יי הקליפ לסינגל השלישי מהמיני אלבום שנושא את אותו השם: "Journey Called Life".
רשימת הקטעים

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | (Journey Called Life (Acoustic  | 2:59 |
| 2. | How You Feeling (מארח את Micah Shemaiah)   | 3:09 |
| 3. | Kingston Town (מארח את Majah Bless)   | 3:42 |
| 4. | So Much Things (מארח את Jah Mason)   | 3:01 |
| 5. | Life Treat Dem Good (מארח את Jah Thunder)   | 3:09 |
| 6. | One More Gone Again (מארח את Fyakin)   | 3:51 |
| 7. | Give Thanks For Life (מארח את Suga Roy & Conrad Crystal)   | 3:23 |
| 8. | Only Absolute  | 4:38 |
| משך כולל: | משך כולל: | 27:52 |
Heavy Weather

Heavy Weather (בתרגום חופשי: "מזג אוויר כבד") הוא האלבום השמיני של להקת Weather Report, האלבום יצא לאור ב-1977 דרך קולומביה רקורדס. זהו האלבום המצליח ביותר של הלהקה מבחינה מסחרית, ואחד הנמכרים ביותר של קולומביה רקורדס. במגזין "דאון ביט" העניקו לאלבום ציון של 5 כוכבים, ומאחור יותר קוראיו בחרו בו כאלבום הג'אז של השנה. זהו האלבום השני של הלהקה בו השתתף הבסיסט ג'אקו פסטוריוס, הפעם כחבר להקה רשמי.
ההצלחה המסחרית של האלבום נזקפת לטובת "Birdland", הקטע הפותח את האלבום, שנהפך לסטנדרט ג'אז. ההצלחה המסחרית שלו היא לא טרוויאלית בהתחשב שמדובר בקטע כלי. בהמשך ג'ו זאווינול (שהלחין אותו) הקליט אותו גם עבור אלבום הסולו שלו "Dr Honoris Causa".
ביקורות

ריצ'רד גינל כתב סקירה רטרוספקטיבית על האלבום עבור Allmusic בה טען כי האלבום מהווה נקודת ציון במשמעותית בהתפתחות הג'אז-רוק.
בפברואר 2011, האלבום נכנס להיכל התהילה של גראמי.
האלבום נכלל ברשימתו של רוברט דימרי "1001 אלבומים שאת/ה חייב לשמוע לפני שאתה מת" (אנ').
רשימת הקטעים

Birdland (זאווינול) - 5:57
A Remark You Made (זאווינול) - 6:51
Teen Town (פסטוריוס) - 2:51
Harlequin (שורטר) - 3:59
Rumba Mama (אקוניה/בדרנה) - 2:11
Palladium (שורטר) - 4:46
The Juggler (זאווינול) - 5:03
Havona (פסטוריוס) - 6:01
משתתפים > חברי ההרכב

ג'ו זאווינול – קלידים, הפקה, לחנים, תיזמור, עיבודים, גיטרה
ווין שורטר - סקספונים, הפקה, לחנים, עיבודים
ג'קו פסטוריוס – בס, קולות, לחנים, מפיק שותף
אלכס אקונה - תופים
מאנלו באדרנה – תופים וכלי הקשה
משתתפים > משתתפים נוספים

רון מלואו – מהנדס קול
ג'רי האדג'נס – עוזר מהנדס
בריאן ריסנר – עוזר מהנדס
ננסי דונלד – עיצוב
לו ביצ' – איור
קית' ויליאמסון – צילום
הערות שוליים

↑  Kelman, John (2007). "Live at Montreux 1976 : Weather Report : Review : All About Jazz". All About Jazz. נבדק ב-22 באפריל 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ginell, Richard S. (2011).
↑  Sterdan, Darryl [QMI Agency] (13 בפברואר 2011). "Ramones get lifetime achievement". Conoe.ca. נבדק ב-20 בספטמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: f1753c0a-50be-3591-8cbb-6848142e055f
High School Musical 3: גומרים תיכון

| --- | --- |

כרזת הסרט בארץ
 בימוי:  קני אורטגה 
 הופק בידי:  ביל בורדן דון שיין
 תסריט:  פיטר ברסוצ'יני 
 עריכה:  סת' פלאום
 שחקנים ראשיים:  זאק אפרון ונסה אן הדג'נס אשלי טיסדייל לוקאס גראביל קורבין בלו מוניקה קולמן
 מוזיקה:  דייוויד לאורנס מתיו גארד רובי נוויל רנדי פטרסון ועוד
 צילום:  דניאל אראניו 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי וולט דיסני, Borden Rosenbush Entertainment 
 חברה מפיצה:  סרטי אולפני וולט דיסני
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, וידאו על פי דרישה, ישירות לווידיאו 
 הקרנת בכורה:  ישראל 18 באוקטובר 2008 (טרום בכורה) ישראל 21 באוקטובר 2008 (בכורה ארצית)
 משך הקרנה:  112 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט דרמה, דרמה קומית, סרט נעורים, סרט מוזיקלי, מלודרמה 
 מקום התרחשות:  ניו מקסיקו, אלבקרקי, סולט לייק סיטי 
 תקציב:  11 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   highschoolmusical3
 פרסים:  פרס הסרטים של MTV על ההופעה הטובה ביותר  פרס הסרטים והטלוויזיה של MTV להופעה הפורצת הטובה ביותר 
 סרט קודם:  היי סקול מיוזיקל 2 (2007)
 סרט הבא:  ההרפתקה המדהימה של שארפיי (אפריל 2011)
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
היי סקול מיוזיקל 3: גומרים תיכון (באנגלית: High School Musical 3: Senior Year) הוא הסרט השלישי בסדרת הסרטים "היי סקול מיוזיקל" של דיסני. הסרט יצא לאקרנים ב-24 באוקטובר 2008. ששת השחקנים הראשיים משני הסרטים הקודמים המשיכו בתפקידיהם.
עלילת הסרט

טרוי בולטון (זאק אפרון) וגבריאלה מונטז (ונסה אן הדג'נס) יחד עם חבריהם נמצאים בשנתם האחרונה בתיכון. גבריאלה לא מספרת לטרוי שהיא עוזבת לאוניברסיטה אחרת ממה שאמרה לו מלכתחילה. בנוסף, גברת דרבוס חושפת בפני התלמידים שבית הספר ג'וליארד עומד לקבל רק אחד מארבעת התלמידים הבאים: שארפיי אוונס, ריאן אוונס, קלסי נילסון וטרוי בולטון. טרוי לא רוצה ללכת ללמוד בג'וליארד, והוא נלחץ שאולי הם יבחרו בו. הוא רוצה ללכת לבית הספר "יוף בי איי". באותו זמן שארפיי מוצאת עוזרת אישית בשם טיארה.
טרוי מגלה שגבריאלה הולכת לאוניברסיטת סטנפורד ושהיא לא תהיה איתו בנשף ולא בסיום הלימודים. טרוי מחליט לנסוע לסטנפורד כדי לשכנע את גבריאלה לחזור איתו לתיכון, היא מסכימה והם חוזרים יחד.
שארפיי השלטתה על השיר של טיארה במחזה והן התחילו לשיר ביחד, תוך כדי שהן מתחרות על אהדת הקהל.
כל אחד מהתלמידים מספר לאיזו אוניברסיטה הוא הולך. בית הספר ג'וליארד לבסוף קיבל שני תלמידים, רייאן וקלסי. טרוי בחר בבית ספר שבו גם משתתפים בתיאטרון וגם משחקים כדורסל. בסוף הסרט, כולם שרים את השיר מהסרט הראשון של היי סקול מיוזיקל – "We're all in this together" ואז את שיר הסיום, "High school musical".
משתתפים

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  טרוי בולטון (זאק אפרון)  גבריאלה מונטז (ונסה אן הדג'נס)  שארפיי אוונס (אשלי טיסדייל)  רייאן אוונס (לוקאס גראביל)  צ'אד דנפורת' (קורבין בלו) |  טיילור מקאסי (מוניק קולמן)  קלסי נילסון (אולסיה רולין)  ג'ייסון קרוס (רייאן סאנבורן)  זיק ביילור (קריס ווארן)  מרת'ה קוקס (קייסי סטרו) |  גברת דרבוס (אליסון ריד)  ג'ק בולטון (בארט ג'ונסון)  לוסיל בולטון (לסלי ווינג)  ג'ימי זארה (מאט פרוקופ)  דוני פוקס (ג'סטין מרטין)  טיארה גולד (ג'מה מקנזי-בראון) |
הפסקול

| מספר | שם השיר | ביצוע | סצנה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Now Or Never | בית הספר | אולם הספורט |
| 2 | Right Here Right Now | טרוי וגבריאלה | בית העץ שבבית של טרוי |
| 3 | I Want it All | רייאן ושארפיי | חדר האוכל |
| 4 | Can I Have This Dance | טרוי וגבריאלה | גג בית הספר |
| 5 | A Night To Remember | שכבת י"ב | חדר החזרות |
| 6 | Just Wanna Be With You | טרוי וגבריאלה | חדר החזרות |
| 7 | The Boys Are Back | טרוי וצ'אד | מגרש המכוניות |
| 8 | Walk Away | גבריאלה | מהבית לקולג' |
| 9 | Scream | טרוי | בית הספר |
| 10 | Senior Year Spring Musical | שכבת י"ב | האודיטוריום |
| 11 | We're All In This Together | שכבת י"ב | בבימת האודיטוריום, בזמן קבלת תעודות סוף השנה |
| 12 | High School Musical | שכבת י"ב | סיום הסרט, חצר בית הספר |
ראו גם

היי סקול מיוזיקל 2
הערות שוליים

1 2  חן חדד, היי סקול מיוזיקל: סקס? לא בבית ספרנו, באתר הארץ, 28 באוקטובר 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: unn2009530854
אמיליו סגרה

| --- | --- |

 לידה:  1 בפברואר 1905 טיבולי, ממלכת איטליה 
 פטירה:  22 באפריל 1989 (בגיל 84) לה פאייט, ארצות הברית 
 שם לידה:  Emilio Gino Segrè 
 ענף מדעי:  פיזיקה 
 מקום מגורים:  איטליה, ארצות הברית
 מקום קבורה:  Lafayette Cemetery 
 מקום לימודים:  ספיינצה – אוניברסיטת רומא 
 מנחה לדוקטורט:  אנריקו פרמי 
 מוסדות:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי  ספיינצה – אוניברסיטת רומא  אוניברסיטת פלרמו  האוניברסיטה הפדרלית של ריו דה ז'ניירו 
 תלמידי דוקטורט:  Henry Stapp 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיקה (1959)  מלגת גוגנהיים (1958)  פרס לזכר ריצ'טמייר (1957)  מדליית אוגוסט וילהלם פון הופמן (1953)  עמית החברה הפיזיקלית האמריקאית 
 בן או בת זוג:  Elfriede Spiro 
 צאצאים:  Claudio Segrè,  Amelia Segrè, Fausta Segrè,
 תרומות עיקריות
 גילוי האנטיפרוטון
 חתימה:   
 
אמיליו ג'ינו סֶגְרֶה (באיטלקית: Emilio Gino Segrè‏, 1 בפברואר 1905 - 22 באפריל 1989) היה פיזיקאי יהודי איטלקי-אמריקאי. חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1959, יחד עם אוון צ'מברלין, על גילוי האנטיפרוטון.
קורות חיים

סגרה נולד בטיבולי, איטליה והחל ללמוד הנדסה באוניברסיטת רומא. בשנת 1927 עבר ללמוד פיזיקה, תחת הדרכתו של אנריקו פרמי והשלים דוקטורט בשנת 1928. לאחר שרות צבאי קצר עבד בהמבורג עם אוטו שטרן ובאמסטרדם עם פיטר זימן. בשנת 1932 מונה לפרופסור זוטר באוניברסיטת רומא, ועבד עם פרמי בקבוצה שכונתה "הבחורים מוויה פניספרנה". בשנת 1936 עבר לתפקיד מנהל מעבדת הפיזיקה באוניברסיטת פלרמו, אותו החזיק עד לשנת 1938.
לאחר סיור במתקני המעבדה הלאומית לורנס ברקלי, קיבל מהם כמות מסוימת של מוליבדן רדיואקטיבי, והוכיח כי חלק מן הרדיואקטיבית נוצרה בגלל היסוד שטרם היה ידוע, שכונה טכנציום, והיה לראשון שייצר יסוד כלשהו באופן מלאכותי.
במהלך ביקורו בארצות הברית בשנת 1938, נחקקו חוקים אנטישמיים באיטליה וכיהודי, מצא עצמו סגרה במעמד של פליט וללא אפשרות לחזור לתפקיד באקדמיה האיטלקית. הוא קיבל הצעה לעבוד כעוזר מחקר במתקני המעבדה הלאומית לורנס ברקלי, ירידה ניכרת במעמדו, ובמקביל לימד פיזיקה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. במהלך עבודה זו היה לו חלק בגילוי היסוד אסטטין והאיזוטופ פלוטוניום-239 (שמאוחר יותר שימש לבניית פצצת האטום "איש שמן" שהוטלה על העיר נגסאקי).
בשנים 1943–1946 עבד במעבדה הלאומית לוס אלמוס כראש צוות מחקר עבור פרויקט מנהטן וב-1944 קיבל לבסוף אזרחות אמריקנית. לאחר סיום הפרויקט שב לברקלי ושם היה מרצה לפיזיקה עד פרישתו ב-1972. בשנת 1974 שב לאוניברסיטת רומא כפרופסור לפיזיקה גרעינית.
עם השנים החל סגרה לעסוק גם בהיסטוריה של הפיזיקה. הוא כתב ביוגרפיה של אנריקו פרמי, שיצאה לאור ב-1970 בשם "אנריקו פרמי, "פיזיקאי". ב-1976 פרסם, באיטלקית, ספר הסוקר את חייהם ותגליותיהם של גדולי הפיזיקאים בני זמנו. גרסה אנגלית בשם From X Rays to Quarks, "מקרני רנטגן ועד קווארקים" (תורגם לעברית). הצלחתו של הספר עוררה את סגרה לכתוב ספר נוסף על תולדות הפיזיקה מראשיתה, From Falling Bodies to Radio Waves, "מגופים נופלים ועד גלי רדיו", שיצא ב-1984.
אמיליו סגרה היה גם צלם שתיעד במצלמתו אישים ואירועים בהיסטוריה של הפיזיקה המודרנית. ארכיון הצילומים של ההיסטוריה של הפיזיקה במכון האמריקני לפיזיקה נקרא על-שמו, לכבודו.
סגרה נישא לאשתו הראשונה אלפרידה ב-1936. נישואיהם נמשכו עד מותה ב-1970, והיו להם שלושה ילדים. ב-1972 נישא בשנית. נפטר בגיל 84 מהתקף לב.
לקריאה נוספת

אמיליו סגרה, מקרני רנטגן ועד קווארקים - פיזיקאים מודרניים ותגליותיהם, תרגום עמנואל לוטם, הוצאת כתר, 1986
פלישה סודית (מיני-סדרה)

ערך זה עוסק במיני-סדרה ביקום הקולנועי של מארוול. אם התכוונתם לאירוע קרוסאובר המתרחש בחוברות הקומיקס של מארוול, ראו .
| --- | --- |

הסמליל הרשמי
 מבוסס על:  אירועי "פלישה סודית" מאת בריאן מייקל בנדיס, לייניל פרנסיס יו, מארק מוראלס ולורה מארטין
 סוגה:  מדע בדיוני פעולה גיבורי-על דרמה
 יוצרים:  קייל בראדסטריט
 שחקנים:  סמואל ל. ג'קסון בן מנדלסון קינגסלי בן-אדיר קובי סמולדרס אמיליה קלארק קיליאן סקוט
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 מקום התרחשות:  מוסקבה, בסיס הצי המלכותי קלייד, פריז, ניו יורק, לונדון, פינלנד 
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  6 (נכון ל־19 ביולי 2023) 
 תוכנית מקור:  כרונולוגית (MCU, כרונולגיית הפצה): "שי-האלק: עורכת דין בשירות החוק" כרונולוגית מבחינה עלילתית: "קפטן מארוול"
 תוכנית המשך:  כרונולוגית (MCU, כרונולגיית הפצה): "אקו"
 הפקה
 מפיקים בפועל:  קווין פייגי קייל בראדסטריט ויקטוריה אלונסו
 חברת הפקה:  אולפני מארוול
 הפצה:  Disney Media Distribution
 אתר צילומים:  לוס אנג'לס, קליפורניה
 צלמים:  רמי אדפרסין 
 אורך פרק:  36-56
 שידור
 רשת שידור:  דיסני+
 תקופת שידור מקורית:  21 ביוני 2023 – 26 ביולי 2023
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
פלישה סודית (באנגלית: Secret Invasion) היא מיני-סדרה אמריקאית, שנוצרה ונכתבה על ידי קייל בראדסטריט (אנ') עבור שירות הזרמת המדיה "דיסני+" של אולפני וולט דיסני, מבוססת על אירוע הקרוס-אובר "פלישה סודית" שפורסם בחוברות מאת מארוול קומיקס, והופקה על ידי אולפני מארוול.
המיני-סדרה כוללת שישה פרקים, והיא חלק מהשלב החמישי של היקום הקולנועי של מארוול.
הסדרה קיבלה ביקורות שליליות וציון עגבניות רקובות באתר Rotten Tomatoes.
תקציר העלילה

המיני-סדרה חוקרת כיצד גזע הסקרול הצליח לפלוש אל כדור הארץ ולהשתלב בעמדות מפתח מרכזיות בחברה האנושית תחת מסווה.
צוות השחקנים והדמויות

סמואל ל. ג'קסון – ניק פיורי, המנהל לשעבר של סוכנות הביון S.H.I.E.L.D. שעבד עם גזע הסקרול במשך שנים לפני שחזר לכדור הארץ. בעקבות מותם של חברי הנוקמים בסרט "הנוקמים: סוף המשחק", פיורי כעת שחוק יותר ואינו בטוח יותר לגבי תפקידו בעולם, מה שמסביר את שהותו הממושכת בחלל.
בן מנדלסון – טאלוס, מנהיג פלג המשתייך לגזע הסקרול ובן בריתו של פיורי.
קובי סמולדרס – מריה היל, סוכנת רמת-דרג לשעבר של סוכנות S.H.I.E.L.D. ויד ימינו של פיורי, אך לא שמרה איתו על קשר מאז עזב את כדור הארץ.
קינגסלי בן-אדיר - גראביק/סופר סקרול, מנהיג קבוצת מורדים של גזע הסקרול שהתרחקו מסיעתו של טאלוס, מתוך אמונה שהדרך היחידה לעזור לבני מינם תהיה לפלוש לכדור הארץ בשביל המשאבים שהם צריכים.
אוליביה קולמן - סוניה פולסוורת', סוכנת מיוחדת של MI6 ובת ברית לשעבר של פיורי, שמבקשת לשמור על האינטרסים הביטחוניים של אנגליה במהלך פלישת החייזרים.
אמיליה קלארק - גאיה, בתו של טאלוס. קלארק תיארה את הדמות כבחורה שאירועי העבר הקשיחו אותה, והיא נוטרת טינה לפיורי על כך שהבטיח לגאיה ולטאלוס לחפש עבורם עולם בית. דמותה של גאיה הופיעה לראשונה בגילום שחקנית ילדה אורחת בסרט "קפטן מארוול" (2019).
דון צ'ידל - ג'יימס "רודי" רודס - קצין בחיל האוויר של ארצות הברית ונוקם שמתפעל את שריון וור משין. צ'ידל תיאר את דמותו במיני-סדרה כ"חיה פוליטית ולא מי שמתפעל חליפת שריון", וכי הוא מתפקד כיד ימינו של נשיא ארצות הברית, מה שאומר שעליו לבצע החלטות שאינן בהכרח טובות.
מרטין פרימן - אוורט ק. רוס, סוכן לשעבר של ה-CIA.
דרמוט מלרוני - נשיא ארצות הברית ריטסון.
הפקה > פיתוח

בספטמבר 2020, נודע שהיוצר והתסריטאי קייל בראדסטריט שוקד על פיתוח סדרת טלוויזיה עבור שירות הזרמת המדיה "דיסני+", שתתמקד בדמותו של ניק פיורי. דמותו של ניק פיורי הייתה בעבר אחת מתוך עשר דמויות שיו"ר ומנכ"ל "מארוול אנטרטיינמנט" אז, אבי ארד, הכריז שיופק עליהן סרט סולו בהפקת האולפן החדש שהוקם על ידי אולפני מארוול, לאחר שאולפני מארוול קיבלו מימון להפקת מספר סרטים בהפצת "סרטי פרמאונט". באפריל 2006, התסריטאי אנדרו וו. מארלו נשכר לכתיבת תסריט עבור סרט הסולו שיתמקד בדמותו של ניק פיורי. באפריל 2019, לאחר שסמואל ל. ג'קסון גילם את דמותו של ניק פיורי בעשרה מסרטי היקום הקולנועי של מארוול, הכתב ריצ'רד ניובי מ"הוליווד ריפורטר" ציין שהגיע הזמן שהדמות תקבל סרט שלה, וכינה אותה "הנכס החזק ביותר של היקום הקולנועי של מארוול שעדיין לא נוצלה לחלוטין".
בדצמבר 2020, במהלך כנס המשקיעים של דיסני, נשיא אולפני מארוול, קווין פייגי, הכריז רשמית על הפקת מיני-סדרה חדשה שתיקרא "פלישה סודית", ובה יככבו ג'קסון ובן מנדלסון שישובו לגלם את דמויותיהם מהיקום הקולנועי. פייגי תיאר את מיני-הסדרה כ"סדרת אירועי קרוסאובר" שיקושרו לסרטים עתידיים ביקום הקולנועי של מארוול, והסביר שהאולפנים בחרו לעבד את קשת הסיפור של "פלישה סודית" לטלוויזיה במקום לקולנוע, משום שכך התאפשר להם לעשות משהו שונה ממה שעשו בעבר. בנוסף, נודע שמיני-הסדרה תכלול שישה פרקים בני 40–50 דקות.
הפקה > כתיבה

פייגי הצהיר כי מטרתם של התסריטאים בכתיבת התסריט לא תהיה להתאים את היקף קשת הסיפור של "פלישה סודית" מבחינת מספר הדמויות שהוצגו או מבחינת ההשפעה על היקום המורחב של מארוול, וציין כי בחוברת הקומיקס הוצגו יותר דמויות מאשר בסרט "סוף המשחק". במקום זאת, פייגי תיאר את מיני-הסדרה כ"מפגן ראווה" עבור ג'קסון ומנדלסון, וציין שעלילתה תשתמש באלמנט הפרנויה הפוליטית שהוצגה במהלך קשת הסיפור של "פלישה סודית", שהציג טוויסטים ותהפוכות בצורה נהדרת.
הפקה > ליהוק

עם הדיווח על פיתוח מיני-הסדרה בספטמבר 2020, נודע שג'קסון עתיד לשוב לגלם את דמותו של ניק פיורי. עם ההכרזה הרשמית על הפקת מיני-הסדרה במהלך כנס יום המשקיעים של דיסני שנערך בדצמבר 2020, פייגי אישר את ליהוקו של ג'קסון, יחד עם ההכרזה שמנדלסון ישוב לגלם את דמותו של טאלוס. במרץ 2021, נודע על ליהוקו של קינגסלי בן-אדיר לדמותו של הנבל הראשי. באפריל 2021, נמסר על ליהוקם של אוליביה קולמן, אמיליה קלארק וקיליאן סקוט לוהקו לצוות השחקנים של הסדרה. במאי 2021, נמסר על ליהוקו של כריסטופר מקדונלד לצוות השחקנים, וכי הוא יגלם דמות שנוצרה במיוחד עבור המיני-סדרה. בנובמבר 2021, נמסר על ליהוקה של כרמן אג'וגו, וב-1 בדצמבר 2021 נודע שקובי סמולדרס תשוב לגלם את דמותה של מריה היל, שאותה גילמה בסרטי היקום הקולנועי של מארוול.
הפקה > צילומים

צילומי המיני-סדרה החלו ב-1 בספטמבר 2021 בלונדון, במקור, הצילומים התעתדו להתחיל באמצע אוגוסט 2021. ג'קסון החל לצלם את הסצנות בהשתתפותו ב-14 באוקטובר. צילומים נוספים עתידים להתרחש גם ברחבי אירופה.
הפצה

המיני-סדרה עלתה לשידור בשירות הזרמת המדיה "דיסני+", עלו שישה פרקים מ-21 ביוני ועד 26 ביולי והסדרה היא חלק מהשלב החמישי של היקום הקולנועי של מארוול.