stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויליאם מקלין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1877 
 פטירה:  1967 (בגיל 90 בערך) 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 תפקיד:  חבר הפרלמנט ה־36 של הממלכה המאוחדת (27 באוקטובר 1931–25 באוקטובר 1935) 
 פרסים והוקרה:  אביר מפקד במסדר האימפריה הבריטית 
 
ויליאם האנה מקלין (באנגלית: William Hannah McLean;‏ 1877–1967) היה מתכנן ערים סקוטי וחבר בית הנבחרים הבריטי.
ביוגרפיה

ב-1899 סיים לימודי הנדסה אזרחית באוניברסיטת גלאזגו ומונה למהנדס בפרויקט סלילת מסילות ברזל בחוף המערבי של סקוטלנד. ב-1906 מונה לשירות הציבורי בסודאן והוצב כמהנדס העיר ח'רטום. מקלין היה מעורב בתכנון ופיתוח העיר ועל בסיס ניסיונו פרסם מספר מאמרים והרצאות בנושא תכנון הערים. תכנון העיר חרטום, לפי תוכניות שירש מהמנהל שבנה לורד קיצ'נר, מהנדס אזרחי בעצמו, שימשו את מקלין כמודל בערים בהן עבד לאחר מכן, לרבות תוכנית מקלין בירושלים והתוכנית עבור אלכסנדריה מ-1921. 
הלורד קיצ'נר העביר את מקלין למצרים ה-1912 שם מונה למהנדס האחראי במשרד הפנים המצרי. תחת פיקוחו עוצבו נבנו מערכות ניקוז, מים, חשמל. בהמשך מונה למהנדס העיר אלכסנדריה שם נשאר עד סיום תפקידו ב-1926, לאחריו שב לסקוטלנד והצטרף לסגל של אוניברסיטת גלאזגו. ב-1931 נבחר כחבר בית הנבחרים הבריטי שם כיהן קדנציה אחת מטעם גלאזגו שלאחריה עבד במשרד המושבות בלונדון.
תוכנית מקלין לירושלים

במרץ 1918 נקרא לירושלים ככל הנראה על ידי המושל רונלד סטורס והאגודה למען ירושלים (אפשר שזומן על ידי אלנבי עצמו) לשם יצירת תוכנית רעיונית ראשונית לתכנון העיר ובעיקר לשימור העיר העתיקה. תוכנית מקלין שנכתבה במהלך חודש שהות בעיר, ואושרה ביולי אותה שנה כללה מפה שהוגדרה כסכמה לשימור העיר העתיקה, שיפור העיר החדשה והצגת קווי ההתפתחות העתידיים של העיר. כמו כן כללה התוכנית הסברים שהתייחסו גם לבית לחם ומודל שנבנה במושבה האמריקאית בירושלים. התוכנית קבעה שימור מלא של העיר העתיקה, חגורת אדמה מסביב לחומות ללא בניה כלל, חגורה חיצונית לחגורה זו שכללה בניה מוגבלת וריכוז הבניה החדשה ממערב לעיר לאורך מספר צירים שנקבעו בתוכנית. התוכנית שונתה כבר בשנה לאחר מכן על ידי פטריק גדס שביקר אותה קשות, אך החלטתו של מקלין לשמר באופן מוחלט את העיר העתיקה ולהותיר היכן שניתן טבעת ירוקה נשמר באדיקות עד ימינו.
ועידת מינסק

תצלום קבוצתי של המשתתפים בוועידת מינסק, בקיץ 1902. בשורה הראשונה נראים, בין היתר: חמדה בן יהודה, שמואל יעקב יצקן, נחום סוקולוב, ישראל יסינובסקי, שמואל ליב ציטרון, מרדכי בן הלל הכהן, משה ליב לילינבלום, ליאון רבינוביץ, שמואל צ'רנוביץ
ועידת מינסק הייתה ועידה שנייה של כלל ציוני רוסיה. היא התקיימה בין 4 בספטמבר ל-10 בספטמבר 1902. זאת הייתה ועידה ציונית ראשונה שהתקיימה ברוסיה עם אישור מטעם משרד הפנים הרוסי. בוועידה נוכחו 526 צירים, 160 מהם השתייכו למזרחי, 60 לפרקציה הדמוקרטית והשאר היו עצמאיים.
רקע

אחרי הקונגרס הציוני העולמי החמישי והחלטות בדבר השינויים בתקנון הארגוני של ההסתדרות הציונית החליטו ציוני רוסיה לכנס ועידה ארצית. בין מורשי ציונות רוסיה היו חילוקי-דעות בדבר מועד ומיקום הכינוס. בסופו של דבר הוחלט על 4 בספטמבר 1902 כמועד הכינוס ומינסק כמקום הכינוס. ועידה כזאת אי אפשר היה לכנס בצורה בלתי-לגאלית, כדי להשיג אישור משלטונות היה צריך להגיע אל שר הפנים הרוסי ויאצ'סלב פלבה שהיה ידוע בתור אנטישמי קיצוני. השלטונות בדרך כלל התנגדו לתנועות לאומיות שהתפתחו בקרב מיעוטים שחיו באימפריה הרוסית, אך היחס לציונות היה דו-ערכי: מצד אחד - שלילי, כמו ליתר תנועות לאומיות; ומן הצד השני - חיובי, משום שמטרתה של הציונות הייתה הגירה המונית של היהודים משטחי האימפריה הרוסית. פלבה נתן את אישורו לכינוס הוועידה, סוכניו כל הזמן עקבו אחר הוועידה.
פלבה הורה לשלטונות המקומיים להתיר את כינוס הוועידה. זה היה הכינוס הציוני החוקי הראשון והאחרון ברוסיה הצארית. מתוך דיוני הוועידה נוכחו שלטונות לדעת כי התנועה הציונית אינה רק תנועת ההגירה, אלא תנועה לאומית המבקשת להחיות את האומה היהודית ודואגת להטבת מצבם של היהודים.
האישור לכינוס התקבל בחודש יוני, היוזמים ניגשו מיד לפעולה. על צבי ברוק הוטלה האחריות לארגון הוועידה.
הוועידה

למעשה הייתה זו הוועידה השנייה של ציוני רוסיה, אבל מבחינה רשמית הייתה זו הוועידה הראשונה. משום שוועידת ורשה, אשר התקיימה בשנת 1898, התקיימה ללא אישורים מצד השלטונות. יחיאל צ'לנוב נבחר ליושב-ראש, מנחם אוסישקין, ישראל יסינובסקי ושמשון רוזנבאום נבחרו לסגניו.
שני הנושאים המרכזיים של הוועידה היו: ארגון ותרבות. אוסישקין העלה הצעות בדבר מבנה ארגוני-צנטרליסטי של התנועה. דעותיו לא התקבלו על רוב הנוכחים. כמו כן הוא הציע להקים תנועת צעירים שיקדישו זמן מסוים מחייהם לעבודה בגולה ובארץ, רק כעבור חמש-עשרה שנים הרעיון הזה יתממש. במשך שלושה ימים נמשכו הדיונים על נושא התרבות. צירים דתיים התנגדו לשילוב של עבודת התרבות בפעולה הציונית, נציגי הפרקציה הדמוקרטית הגנו על השילוב זה, ואילו נציגי המרכז התפצלו ותמכו בחלקם בדתיים ובחלקם בפרקציה הדמוקרטית. בוועידת מינסק סוכם על פיצול בין שני זרמים במערכת החינוך הלאומית: זרם דתי וזרם חילוני.
ועידת מינסק היוותה את מבחן הכוח הראשון בין ה"מזרחי" ל"פראקציה העממית". הייתה זו הוועידה הראשונה של ציוני רוסיה שהתכנסה על ידי השלטונות. ועידה זו עוררה עניין רב, ואף כונתה "הקונגרס של ציוני רוסיה". הוועידה דנה בבעיית היהודים, כאשר הנושא הנוסף המרכזי שנידון בוועידה היה נושא הקולטורה - היוזמה למקד מאמצי הציונות בהחדרת התודעה הלאומית במערכות החינוך היהודי בתפוצות - שעורר ויכוח סוער שנמשך שלושה ימים. הרב ריינס השתתף בוויכוח והגיע בנאומו עד לכדי דמעות. בדבריו אמר שמטרת הקונגרס הייתה למצוא בית לעם היהודי, אבל ה"קולטורה" לדידו הביאה רק צרות. הרב ריינס הגיע לקונגרס הציוני החמישי עם תמיכה מלאה של מפלגתו. קבוצה נוספת בקונגרס הייתה קבוצה חילונית שהתנגדה ל"קולטורה" מטעמים מדיניים. לדעתם יש לפעול באמצעים מדיניים להקמת מדינה יהודית. כל פעילות אחרת תגרע מהתוצאה המיוחלת. קבוצה זו הצטרפה לרב ריינס ולציונים הדתיים.
אנשי "הפראקציה העממית" תומכי העיסוק הציוני בקולטורה, חששו שתביעתם תידחה ופרשו מהקונגרס. הרצל שפחד שיחול פילוג בתנועה הציונית הלך ופייס בין הצדדים. הרב ריינס ראה שעל-פי רוב יש רצון להכניס את רעיון הקולטורה, והבין כי יציאה למאבק לבד לא תביא לתועלת דתית, ואף עלולה להביא לנזק. הריחוק לדידו עלול לקלקל מלתקן. סופו של הקונגרס היה בקבלת ההצעה, תוך הסכמה מפורשת שנעשתה בין אחד העם לרב ריינס, כי החינוך הדתי יישאר בידי הדתיים. כלומר, הרב ריינס קיבל את ההצעה בתנאי שיהיו שתי מערכות חינוך נפרדות- אחת ציונית חילונית בהשפעת הקולטורה ואחת ציונית דתית. בתום הקונגרס נבחרו הוועדות הארציות לתרבות.
משתתפים

עם משתתפי הוועידה נמנו: חמדה בן-יהודה, שושנה יפה, חיים דוב הורביץ, צבי בלקובסקי.
בעקבות הוועידה

הוועידה השלישית של ציוני רוסיה הייתה ועידת הלסינגפורס
לקריאה נוספת

אריה רפאלי (צנציפר), פעמי הגאולה, ספר הציונות הרוסית מראשית "חיבת ציון" עד מהפכת 1917, תל אביב : הוצאת נ’ טברסקי, תשי"ב-1951, עמ' 114–117.
יצחק מאור, התנועה הציונית ברוסיה, ירושלים: הספרייה הציונית, הוצאת מאגנס, תשמ"ו-1986, עמ' 198–203.
ועידת ציוני רוסיה במינסק: אלול תרס"ב, אבגוסט (ספטמבר) 1902; דו"ח מהוועידה מאת הציר מרדכי נורוק; התרגום לעברית והמבוא מאת ישראל קלויזנר, ירושלים: הספרייה הציונית על יד הנהלת ההסתדרות הציונית, תשכ"ג.
יוסי גולדשטיין, אחד העם והרצל - המאבק על אופייה הפוליטי והתרבותי של הציונות בצל פרשת אלטנוילנד, מרכז דינור, מרכז זלמן שזר, תשע"א.
יוסי גולדשטיין, בין ציונות מדינית לציונות מעשית - התנועה הציונית ברוסיה בראשיתה, ירושלים: הוצאת מאגנס, 1991.
הערות שוליים

1 2  ועידת מינסק, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית)
↑  מאור, עמ' 201.
↑  משה רינות, הפולמוס על עיצוב מערכת החינוך העברי בארץ ישראל, הציונות, ה 1978
ויאצ'סלב פלבה - שר הפנים הרוסי
תצלום קבוצתי של מנהיגי התנועה הציונית ברוסיה, בימי ועידת מינסק - בתצלום נראים חברי נשיאות הוועידה, מנהיגי התנועה הציונית ברוסיה. עומדים מימין לשמאל: צבי ברוק, שמשון רוזנבוים, ולדימיר זאב טיומקין. יושבים, מימין לשמאל: צבי בלקובסקי, הרב שמואל יעקב רבינוביץ' (מהעיר ספוצקין), יחיאל צ'לנוב, מנחם אוסישקין, ישראל יסינובסקי, יצחק ליב גולדברג
וקטור גל

וקטור גל הוא וקטור המשמש לתיאור התנע של גלים, והוא מסומן ב- {\vec {k}}. גודלו הוא מספר הגל וכיוונו הוא כיוון התקדמות הגל. וקטור הגל הוא הכללה למרחב התלת-ממדי של מספר הגל.
הגדרה

גודלו של וקטור הגל נקרא מספר הגל והוא עומד ביחס הפוך לאורך הגל:
מספר הגל מתאר את קצב תנודות הגל כתלות במרחב באותו האופן שבו התדירות הזוויתית מתארת את קצב התנודות כתלות בזמן. כיוונו של הווקטור,  {\hat {k}}, הוא כיוון התקדמות הגל במרחב התלת-ממדי.
ניתן לרשום את וקטור הגל בקואורדינטות קרטזיות, כאשר כל רכיב הוא מספר הגל של היטל הגל על אחד הצירים:
גל סינוסי

הפונקציה המתארת גל סינוסי היא:
\ {\vec {r}} הוא וקטור ההעתק, t הוא הזמן, A היא משרעת הגל ו- \,\omega  היא התדירות הזוויתית של הגל.
את הפונקציה ניתן לרשום כתלות ברכיבי וקטור הגל בקואורדינטות קרטזיות:
הצגה נוספת, העושה שימוש באקספוננט המרוכב, היא:
פונקציית גל ומספר הגל של חלקיק

במכניקת הקוונטים ובפיזיקת חלקיקים קיים עקרון דואליות גל-חלקיק, כלומר חלקיק הוא גם גל, ולכן יש לו פונקציית גל, אורך גל מיוחד וגם מספר גל.
וקטור התנע  \ {\vec {p}} של חלקיק נמצא ביחס ישר לווקטור הגל שלו:
כאשר  \ \hbar  הוא קבוע פלאנק המצומצם.
אם פונקציית הגל היא גל עומד, מספר הגל, וכתוצאה מכך גם גודל התנע של החלקיק, יכולים לקבל רק ערכים מסוימים. כך למשל, בבעיית חלקיק בקופסה פונקציית הגל מתאפסת על הדפנות של תיבה, והפתרונות האפשריים לווקטור הגל הם:
כאשר Li הם אורכי צלעות התיבה ו-ni מספרים שלמים.
בתורת היחסות

בתורת היחסות הפרטית מגדירים 4-וקטור גל:
ה"נורמה" של הווקטור היא
המעבר האחרון נכון עבור גל אור בריק בו יחס הנפיצה הוא  \ \omega =ck.
בתור 4-וקטור יחסותי, 4-וקטור הגל עובר טרנספורמציית לורנץ כמו 4-וקטור המקום. באמצעות מעבר זה ניתן להסיק את אפקט דופלר היחסותי.
בתורת היחסות > אפקט דופלר היחסותי

טרנספורמציית לורנץ עבור מקור הנע במהירות  \ {\vec {v}}=\beta c{\hat {x}} היא
במצב בו אור מוקרן ממקור הנע במהירות יחסותית, ישנו אפקט דופלר ושינוי בתדירות הנצפית. למשל, כאשר עצם המקרין אור בחלל הנע ביחס לכדור הארץ (בו נמצאת המעבדה בה נמדדת התדירות) אפשר לחשב את התדירות הנצפית במערכת כדו"א Sobs על ידי חישוב טרנספורמציית לורנץ על רכיב התדירות (רכיב ה-0) של 4-וקטור הגל. נסמן את המערכת בה המקור נייח ב-Ssrc. אזי מטרנספורמציית לורנץ מקבלים
מסתכלים רק על הרכיב   \mu =0 ומקבלים
כלומר
כאשר  \cos \theta \, הוא קוסינוס הכיוון של  k^{1}, כלומר:  k^{0},k^{1}=k^{0}\cos \theta .
לכן
עבור מקור המתרחק ממערכת הצופה בכיוון הקרינה (במקרה שלנו, בציר x) אזי  \theta =\pi  ומקבלים
עבור מקור המתקרב למערכת הצופה בכיוון הקרינה (במקרה שלנו, בציר x) אזי  \theta =0 ומקבלים
| גלים |
| --- | --- | --- |
| מאפיינים | משרעת • תדירות • מופע • אורך גל • וקטור גל • מספר גל • מהירות פאזה • מהירות חבורה • קיטוב |  |
| תופעות | החזרה  • העברה • שבירה • התאבכות • עקיפה • נפיצה • בליעה |  |
| מושגים | גל עומד • אפנון • חבילת גלים • תווך • מתנד הרמוני • תהודה • אפקט דופלר |  |
| אנליזה | משוואת הגלים • משוואת הלמהולץ • עקרון הויגנס • עקרון פרמה • חוקי פרנל |  |
| סוגי גלים | גל מישורי • גל כדורי • גל רוחב • גל אורך • פולס • קרינה אלקטרומגנטית • גל קול • גל (מים) • פונקציית גל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4342436-3
ויליאם מרדוך

| --- | --- |

 לידה:  21 באוגוסט 1754 איירשייר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  15 בנובמבר 1839 (בגיל 85) ברמינגהאם, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 ענף מדעי:  הנדסת מכונות 
 מקום מגורים:  רדרות' 
 פרסים והוקרה:  מדליית רמפורד (1806) 
 
שלט זיכרון על ביתו
ויליאם מֶרדוךְ (באנגלית/סקוטית: William Murdoch או Murdock; ‏21 באוגוסט 1754 - 15 בנובמבר 1839) היה מהנדס וממציא סקוטי שפעל בשיאן של תקופות הנאורות הסקוטית והמהפכה התעשייתית. לזכותו נזקפים שכלול תאורת הגז והפיכתה למערכת מודרנית ורחבה ושכלולים במנועי קיטור. כן המציא את תמסורת השמש והירח להמרת תנועה קווית לתנועה סיבובית ושסתום מחליק בצורת D (D slide valve).
תולדות חייו

נולד במחוז מזרח איירשייר בסקוטלנד, בן שלישי במשפחה בת שבעה ילדים. גדל באחוזת ג'יימס בוזוול.
ב-1777 צעד ברגל כ-480 ק"מ לבירמינגהם והחל לעבוד בחברת המנועים של ג'יימס ואט. בתפקידו עסק בהתקנת מנועי קיטור במשאבות מים ממכרות, תוך ביצוע שכלולים והתאמות. כאשר עבר לאנגליה אינגלז את שמו ל"Murdock". ב-1779 עבר לקורנוול עתירת מכרות הבדיל.
ב-1784 המציא "כרכרת-קיטור" או "קטר כביש" שאותו הסיע בדרכי קורנוול.
ב-1792 הצליח לזקק באופן תעשייתי גז פחם לצורכי תאורה. בין השנים 1792–1799 עסק במחקר ופיתוח מתקנים לאחסון והולכה של גז ופיתוח אמצעי תאורה. ב-1803 השתמש בגז גם לתאורת-פנים.
ב-1806 העניקה לו החברה המלכותית את מדליית רמפורד.
ב-1817 צייד את ביתו החדש בבירמינגהם בתאורת גז, פעמון-דלת מבוסס על אוויר דחוס ומערכת מיזוג אוויר להזרמת אוויר חם לכל חדרי הבית.
לקריאה נוספת

John Griffiths, The Third Man, the Life and Times of William Murdoch 1754–1839, Andre Deutsch, 1992 ISBN 0-233-98778-9
Janet Thomson, The Scot Who Lit the World: the Story of William Murdoch Inventor of Gas Lighting, 2003 ISBN 0-9530013-2-6
וקטור מצב (גאוגרפי)

וקטור מצב המתאר מצב גאוגרפי הוא קבוצה של נתונים המתארים את המצב המדויק אודות מיקומו של אובייקט במרחב וכן תיאור התנועה שלו.
מתוך וקטור כזה ניתן, בעזרת חישובים מתמטיים לשערך את מיקום האובייקט ותנועתו בנקודות שונות בזמן, בעבר או בעתיד.
וקטור מצב גאוגרפי מכיל בדרך כלל שבעה אלמנטים. שלושה המתארים מיקום, שלושה המתארים מהירות ואחד המתאר נקודה בציר הזמן.
אם מתארים מיקום במרחב  \mathbb {R} ^{N} ‏N-ממדי אז וקטור המצב  {\textbf {x}} שייך למרחב  \mathbb {R} ^{2N}.
או בפשטות:
כאשר:
לנוכח החופש הקיים בבחירת מערכת צירים עבור המיקום, וקטור מצב יכול להיות מבוטא במגוון של מערכות צירים (כגון NED,‏ ECEF ואחרים).
ויתרתי

| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  2011 – 2014   2021
 סוגה:  פאנק רוק 
 חברים
 איתי זבולון   יהונתן כספי   נמרוד ליברמן
 
ויתרתי היא להקת פאנק רוק ישראלית. חבריה הם איתי זבולון, יהונתן כספי ונמרוד ליברמן.
הלהקה הוקמה ב-2011 כשזבולון וכספי גרו כשותפים בדירה בתל אביב. אליהם הצטרף ליברמן כמתופף. השיר הראשון שהוציאה הוא "מוטי, 31, אזור המרכז, כללי", בו הדובר הוא גבר המחפש אהבה באתר היכרויות, ותוהה על חייו הבנאליים. שם הלהקה מגיע מהוויתור העצמי כפי שמובע בשיר זה.
פריצת הלהקה הייתה בפסטיבל אינדינגב 2012 והופעתה נחשבה כאחת מהמוצלחות ביותר בו.
ב-2013 הוציאה הלהקה את אלבומה הראשון, "גבינה חצי רכה".
ב-2014 הודיעה הלהקה על פירוקה, והוציאה את אלבום הפרידה "אוסף של חרטות".
ב-2021 התאחדה הלהקה והוציאה את השיר "יום רווקים סיני שמח!" בו היא מוחה כנגד תרבות הצריכה המוגברת, ולצידה השימוש בפלסטיק והפגיעה האקולוגית בכדור הארץ. באותה שנה הוציאה מיני אלבום בשם "עכשיו עכשיו עכשיו".
מילות שירי הלהקה רוויות בהומור קיצוני ובביקורת חברתית חריפה. למשל, השיר "בעתיד, אנשים לא בהווה" עוסק בהשתלטות הטכנולוגיה על חיי היומיום והאובססיה של אנשים כלפיה, השיר "אני דתי אבל בגלל שאני הומו אני מרגיש רגשות אשם אז גזמתי לעצמי את הפין" מבקר את ההומופוביה בחברה הדתית, ואילו השיר "סגרתי 28 אז מותר לאנוס" יוצא כנגד המיליטריזם בחברה הישראלית ותרבות האונס. שירי הלהקה הם "מצחיקים וכבדים" כפי שהיא מנסחת, ולדבריה להומור הציני שבהם תפקיד חשוב בהעברת המסרים שבשירים.
הערות שוליים

↑   ויתרתי - מוטי, 31, אזור המרכז, סרטון  באתר יוטיוב
↑  מיקי נירון, ‏זה בטבע שלו, באתר ‏מאקו‏, 16 ביולי 2021
↑  אסף נבו, ‏איתי זבולון, "ויתרתי": "לאורגיות שלנו כלהקה כל אחד יכול להביא בן או בת", באתר ‏מאקו‏, 14 במרץ 2014
1 2  אורי זר אביב, להקת "ויתרתי" מציגה: תרכיז של רעל, באתר הארץ, 14 בנובמבר 2012
↑  האלבום "גבינה חצי רכה" באתר בנדקמפ
↑  האלבום "אוסף של חרטות" באתר בנדקמפ
↑  אבי פיטשון, "ויתרתי" בהופעה: היה כאוטי, היה מצחיק, היה דפוק, באתר הארץ, 3 באפריל 2014
↑   ויתרתי - יום רווקים סיני שמח!, סרטון  באתר יוטיוב
↑  יובל אראל‏, ויתרתי – יום רווקים סיני שמח!, בבלוג של יובל אראל, מגזין מוזיקה ותרבות, 13 ביולי 2021
↑  עכשיו עכשיו עכשיו, by VITARTI - ויתרתי, באתר VITARTI - ויתרתי (באנגלית)
וכניבקה

| --- | --- |

 מדינה:  אוקראינה אוקראינה
 מחוז:  מחוז ויניצה ויניצה
 שטח:  5.561 קמ"ר
 גובה:  264 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  1,828 (2001)
  ‑ צפיפות:  328.72 נפש לקמ"ר (2001)
 קואורדינטות:  49°19′N 28°50′E﻿ / ﻿49.317°N 28.833°E﻿ / 49.317; 28.833
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוקראינה מוגדלת) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםוכניבקה(למפת אוקראינה רגילה) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםוכניבקה(למפת מחוז ויניצה רגילה) ויניצה ז'מרינקה מוהיליב-פודילסקי חמילניק האיסין קוזיאטין טולצ'ין ז'יטומיר קייב צ'רקאסי קירו. אודסה מולדובה צ'רנו. חמלניצקיוכניבקה(למפת מחוז ויניצה מוגדלת) ויניצה ז'מרינקה מוהיליב-פודילסקי חמילניק האיסין קוזיאטין טולצ'ין ז'יטומיר קייב צ'רקאסי קירו. אודסה מולדובה צ'רנו. חמלניצקיוכניבקה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
וכניבקה (באוקראינית: Вахнівка; בפולנית: Wachniwka) היא עיירה במחוז ויניצה שבאוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
וכניבקה נזכרת לראשונה בשנת 1578. במפקד 1897 נמנו בה 2,404 יהודים, כמחצית מתושביה. בשנת 1981 נפתח בעיירה מוזיאון סובייטי.
יהודי וכניבקה

בשנת 1926 נמנו בעיירה 2,091 יהודים, למעלה משליש מתושביה. בתקופה זו עזבו את העיירה רבים מיהודיה. בשנות השלושים הוקם במקום קולחוז יהוד "דער שטערן" ("הכוכב") ויהודים רבים עבדו בו.
בסוף יוני 1941 נכבשה וכניבקה בידי הגרמנים, ואלו הטילו מיד גזירות שונות על יהודיה, תוך ביצוע מעשי התעללות ולקיחת יהודים לעבודות כפייה. בתחילת 1942 רוכזו יהודי העיירה והסביבה בגטו שהוקם בה.
ב-3 ביוני 1942 נלקחו מאות היהודים שנותרו בגטו ליער טורבין הסמוך לעיירה, ושם נרצחו.
ונסה לאפא

| --- | --- |

ונסה לאפא
 לידה:  29 במאי 1975 (בת 49) בלגיהאנטוורפן, בלגיה
 סוגה מועדפת:  קולנוע תיעודי
 מדינה:  בלגיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1997
 עיסוק:  במאית קולנוע, מפיקת קולנוע, תסריטאית.
 יצירות בולטות:  שפר בדרך להוליווד, אדם הגון, אולמרט - סרט גנוז, גדר ההפרדה.
 פרסים והוקרה:  הסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים, 2014; פרס הבימוי התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים, 2021; פרס אופיר לסרט התיעודי הארוך הטוב ביותר, 2021.
 פרופיל ב-IMDb
 
ונסה לאפא (נולדה ב-29 במאי 1975) היא במאית סרטים תיעודיים שהתפרסמה בעיקר בעקבות בימוי של שני סרטים שעסקו בגְדולי פושעי המלחמה הנאצים היינריך הימלר ועמיתו אלברט שפאר. בנוסף, הפיקה יותר ממאה דיווחים וסרטים תעודיים עבור תחנות הטלוויזיה בישראל.
ביוגרפיה מקצועית > ביוגרפיה מוקדמת

לאפא נולדה ב-29 ב-מאי 1975 באנטוורפן שבבלגיה, בבית ציוני בית"רי אידאולוגי מאד ועלתה לישראל לבדה בגיל 19. למדה באוניברסיטת תל אביב לימודי המזרח התיכון וערבית, ולאחר מכן קולנוע בקמרה אובסקורה. לאחר לימודיה האקדמיים החלה לעבוד בערוץ 1 כתחקירנית בתוכניות אקטואליה כמו "פופוליטיקה" ו"ערב חדש". לאחר הקמת ערוץ 10 בשנת 2002, הצטרפה אליו, ושימשה כתחקירנית בתוכנית "בן ורוזן", ולאחר מכן ככתבת ותחקירנית בתחום חדשות החוץ. עבדה עם כתב הניו יורק טיימס תומאס פרידמן והפיקה עבורו דיווחים דוקומנטריים בישראל, וכן סרט דוקומנטרי בן 52 דקות אודות גדר ההפרדה, סרט שזכה לתפוצה עולמית באמצעות הניו יורק טיימס.
ביוגרפיה מקצועית > עבודתה כבמאית ומפיקה עצמאית

בשנת 2006 הקימה חברת הפקות עצמאית בשם ריאלוורְקְס בע"מ. סרטה הראשון "אולמרט - סרט גנוז" משנת 2008 שעסק בחייו הפרטיים והציבוריים של ראש הממשלה אהוד אולמרט, ואמור היה להיות משודר בערוץ 2 על ידי הזכיינית "קשת", נגנז על ידה בעקבות פרשת טלנסקי שצצה באותה עת ולקראת מועד השידור ביוני 2008. מנהלי "קשת" דרשו מלאפא לראיין את אולמרט בעניין הפרשה, כדי לעדכן את הכתבה, ובכך להשיג הישג עיתונאי. הריאיון לא הניב את המצופה, בין השאר מכיוון שעמד צו איסור פרסום על הפרשה, ולאפא סירבה להפוך את המיזם התיעודי למיזם חדשותי, והתעקשה על חופש היצירה שלה, זאת על אף ש-"קשת" אמורים היו לשלם בעבור הסרט 70,000 דולר. לדברי העיתונאית והמרצה לתקשורת אביבה לורי, הוויכוח בין לאפא ל"קשת" היה על גבולות האחריות הדוקומנטרית. בסופו של דבר, הסרט שודר כעבור מספר חודשים.
ביוגרפיה מקצועית > עבודתה כבמאית ומפיקה עצמאית > עבודתה המרכזית הראשונה - הסרט "אדם הגון"

בשנת 2006 הגיעו לידיה יומניו של היינריך הימלר ומשפחתו. הראשונים שאספו את היומנים הללו, יחד עם 350 מכתבים של הימלר לאשתו, ובין 10 ל-15 יומנים מסוגים שונים, ועוד 135 תמונות סטילס ומסמכים שונים, היו חיילי צבא ארצות הברית, שתפסו ב-6 מאי, 1945 את ביתו של הימלר, אך מסיבה כלשהי לא העבירו אותם לשלטונות הצבא. כל החומר הזה "שכב" במשך עשרות שנים בביתו של אזרח ישראלי, חיים רוזנטל, ובשנת 2006 אביה של לאפא רכש אותו מבנו של רוזנטל ויחד עם פרופ' נתי לאור מאוניברסיטת תל אביב שכנעו את לאפא לעסוק בחומר. היא עבדה במשך 7 שנים על היומנים הללו, ותרה בארכיונים בכל רחבי העולם אחרי סרטונים אותנטיים שבהם הוא מופיע, תוך הפעלת טכניקות וטכנולוגיות שנועדו לנקות את הלכלוך שדבק בסרטי הצילום, ולשחזר את הפסקול המקורי שלהם, וזאת כדי ליצור את הסרט "אדם הגון". הממשלה הפדרלית הגרמנית אישרה, לאחר בחינה מדוקדקת, שכל החומר המדובר אותנטי, והוא הוצג במשך 8 ימים באחד מעיתוניה החשובים של גרמניה. הסרט הוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של ברלין, והשתתף בפסטיבלים רבים ברחבי העולם, וזכה בפרס הדוקו הטוב ביותר של פסטיבל הקולנוע ירושלים והיה בין חמשת המועמדים הסופיים לפרס האקדמיה הישראלית לקולנוע (פרס אופיר). הסרט היה ברשימת 134 הסרטים התיעודיים שפורסמה על ידי האקדמיה האמריקאית לקולנוע באוקטובר 2014, שמתוכם נבחרו המועמדים לפרס האוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר .
ביוגרפיה מקצועית > עבודתה כבמאית ומפיקה עצמאית > פרסים, מועמדויות והשתתפויות בולטות בפסטיבלים בינלאומיים

פסטיבל הסרטים הבינלאומי של ברלין - הקרנת בכורה, פברואר, 2014.
Madrid International Ducumentary Film Festival - Officaial Competition Fearture Length, מדריד, מאי 2014.
Planete +9 Doc Film Festival Official Selection - Competition - ורשה, וורוקלאו, קיץ 2014.
Telluride Film Festival (אנ'), דנוור קולוראדו, אוגוסט 2014
הבימוי הטוב ביותר לסרט תיעודי – פסטיבל הקולנוע ירושלים, אוגוסט - ספטמבר, 2014
מועמדות ל-Best Use of Footage in a Cinema Release - Focal International Awards - מטעם איגוד התעשייה בבריטניה לספריות וסוכנויות תמונות, BAPLA, לונדון, מאי 2015.
ביוגרפיה מקצועית > עבודתה כבמאית ומפיקה עצמאית > עבודתה המרכזית השנייה - הסרט "שפאר בדרך להוליווד"

הסרט הבא שביימה והפיקה ושייך לאותה סוגה קולנועית הוא "שפאר בדרך להוליווד". מדובר בשר החימוש הנאצי, אלברט שפאר, שניצל ממשפטי נירנברג ונידון למאסר בלבד, ויוצא כנגד הספר שכתב ופרסם בשנת 1969, ועל הקלטת שיחות רבות שקוימו איתו בארצות הברית. שיחות אלה מגלות את דמותו האמיתית והאנטישמית שעומדת בניגוד גמור לדמות "התמימה" שניסה להציג במשפטי נירנברג ובספרו, שכביכול לא היה מודע להשמדת היהודים, למרות שהיה ידידו הקרוב של היטלר, ואחראי על חימוש הוורמאכט והכוחות המזוינים האחרים של גרמניה הנאצית. הקלטות אלה היו גנוזות במשך שנים ונמצאו בידי סטנלי כהן שרכש את הזכויות להסרטת סרט על בסיס ספרו של שפאר, וקיים איתו יחד עם התסריטאי אנדרו בירקין (אנ') כ־40 שעות של שיחות מוקלטות במשך חודשים. הסרט חושף את כל אלה, לאחר שלאפא, יחד עם תומר אליאב, מעצב הפסקול של "איש הגון" קיימו שוב עבודת מחקר מקיפה אודות האיש והחומרים שעמדו לרשותם. הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין 2020 והוקרן בפסטיבל הקולנוע ירושלים ב־27 אוגוסט 2021 במסגרת תחרות דיאמונד לקולנוע ישראלי תיעודי בו זכתה בפרס הבימוי הטוב ביותר. הסרט זכה בפרס אופיר לסרט התיעודי הארוך הטוב ביותר לשנת 2021.
ראו גם

"אדם הגון" - ביקורות
"שפר בדרך להוליווד" - ביקורות
אלברט שפר
היינריך הימלר
ביאורים

↑  אין מידע כיצד הגיע החומר לחיים רוזנטל, ומדוע שמר אותו מתחת למיטתו במשך עשרות שנים - כך על פי עדותה של לאפא לתוכנית Arise American International - (נשמעת במהלך הדקה הראשונה של הסרטון).
הערות שוליים

1 2 3  Shelly Rahminov, Vanessa Lapa - Biography, IMDb
1 2 3  אביבה לורי, מה יש בסרט הגנוז על אהוד אולמרט?, באתר הארץ, 4 ביוני 2008
1 2   נירית אנדרמן, הבמאית ונסה לאפא: "לא רציתי יותר נאצים בחיים שלי", באתר הארץ, 21 באוגוסט 2021
↑  מכתבי אהבה של מפקד האס.אס נמצאו בת"א, באתר ynet, 25 בינואר 2014
↑  The Decent One, thedecentonefilm.com
↑  Arise America: Documentary Film "The Decent One", ARISE AMERICA INTERNATIONAL, October 10, 2014
↑  יאיר רוה, הכירו את השחקנים והקולות מאחורי הסרט התיעודי ״אדם הגון״, באתר סינמסקופ - בלוג הקולנוע של יאיר רוה, 13 ספטמבר, 2014
↑  Oltermann Philip, Himmler hord of letters and diaries discoverd in Israel, The Guardian, January 26, 2014
↑  Panorama, Der Anständige - The Decent One, Internationa Film Festspiele Berlin, פברואר 2014
↑  הבמאית: התנתקתי מהיותי בת לניצולי שואה, באתר ynet, 26 בינואר 2014
↑  אורון שמיר, פסטיבל ירושלים 2014: הזוכים, הזוכות, וטקס הסיום, באתר סריטה, 19 יולי, 2014
↑  Steve Pond, Oscar-Qualifying Documentaries Revealed: Complete List of 134 Films (Exclusive), The Wrap, October 31, 2014
↑  Renee Ghert-Zand, ‘Decent’ Himmler documentary in running for Oscar, The Times of Israel, November 11, 2014
1 2  שרה פלד, ונסה לאפא מנפצת את מיתוס "הנאצי הטוב" בסרט תיעודי חשוב ומרתק, באתר מגפון, 14 אוגוסט, 2021.
↑  פסטיבל הקולנוע ירושלים 2021 - תחרות דיאמונד לקולנוע ישראלי תיעודי, באתר JFF - פסטיבל הקולנוע ירושלים 2021.
↑  זוכי פסטיבל הקולנוע ירושלים 2021, באתר JFF - פסטיבל הקולנוע ירושלים, 2021.
↑  רן בוקר, אינה טוקר, המנצח הגדול בטקס פרסי אופיר: "ויהי בוקר" של ערן קולירין, באתר ynet, 5 באוקטובר 2021
↑  טקס פרסי אופיר 2021 | כאן, החל מדקה 70:42 ., ‏5 אוקטובר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007384660905171  GND: 1062300661  LCCN: no2015008644  SUDOC: 186430507  VIAF: 127144647640205091738   WorldCat (עם VIAF): 127144647640205091738