stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האגודה לאספרנטו בישראל
היסטוריה > לאחר הקמת המדינה

בסתיו 1949, לאחר הקמת מדינת ישראל, אורגן כינוס ארצי פעם נוספת, ובו שונה שם הארגון לשמו הנוכחי - האגודה לאספרנטו בישראל. לנשיא האגודה נבחר נחום דרזנר. לאחר מכן חזר להופיע עלון האגודה והחלו מפגשים שבועיים של קבוצות בבתים פרטיים. בשנת 1950 השתתף נציג האגודה בקונגרס הבינלאומי בפריז ובשנת 1951 התקיים הכינוס השני בתולדות מדינת ישראל בגימנסיה הרצליה בתל אביב.
בשנת 1961 עלה לישרל איסי דרטוור, פעיל בתנועה האספרנטיסטית הפולנית מלפני המלחמה, אשר נעשה ליו"ר האגודה. בדצמבר אותה שנה הקים את הקבוצה הצפונית של האגודה שהחלה להתכנס מדי חודש במועדות ביתנו בחיפה. הכינוס העשירי של האגודה התקיים ב-1962 בחיפה בהשתתפות 70 אנשים, רבים מהם חברים חדשים בתנועת האספרנטו.
בשנת 1966 הציעה האגודה הישראלית לארח את הקונגרס העולמי בתל אביב, ואת קונגרס הנוער בנתניה ביוני 1967. אולם בסוף מאי אותה שנה, החליטה התנועה העולמית בחטף להעביר את הקונגרס לרוטרדם על רקע ההתחממות לקראת מלחמת ששת הימים. עם זאת, בעקבות התעקשותו של משה בן-פורת, אספרנטיסט צעיר שהיה אז בן 19 מנתניה, הצליח לגרום לכך שאגודת האספרנטו העולמית תאפשר שקונגרס הנוער העולמי שהחל ברוטרדם, יתקיים קונגרס נוער נוסף למי שירצה בכך בנתניה. קונגרס הנוער בנתניה התקיים ב-9–16 באוגוסט אותה שנה בהשתתפות כמה עשרות צעירים (בין היתר מהולנד, קנדה, שוודיה ופולין) שרצו להביע גם סולידריות עם ישראל לאחר המלחמה. הוא נערך בסיוע עירייה, קק"ל ומשרד החוץ ומשתתפיו טיילו בגליל ובים המלח ונטעו את 'יער האספרנטו' ליד קיבוץ כברי. בעקבות הקונגרס נקרא גם בנתניה רחוב על שמם זמנהוף.
בשנת 1970 הוקמה אגודת האספרנטו לנוער בישראל שפעלה בעיקר בתל אביב וחיפה. בשנת 1976 ערכה אגודת הנוער מחנה עבודה בינלאומי בקיבוץ געתון בהשתתפות כ-20 צעירים, שהמשיכו מהמחנה לקונגרס הנוער הבינלאומי בסלוניקי שביוון. בשנה לאחר מכן ארגן עמיר ונדל קבוצה בת 15 צעירים אספרנטיסטים שנסעה לתוכנית חילופי נוער ישראלית-גרמנית בשיתוף עם אגודת הנוער האספרנטיסטי בגרמניה שלאחריה המשיכו לקונגרס הנוער בצרפת.
בעקבות הסכם השלום עם מצרים נעשה פעם נוספת ניסיון לדחוף לקיום קונגרס האספרנטו העולמי בישראל. מדינת ישראל שלחה ברכה רשמית לקונגרס בשנת 1980 שנערך בסטוקהולם, אולם ההזמנה לקיים את הקונגרס בארץ לא נענתה לבסוף מטעמים פוליטיים.
באוגוסט 1986 התקיים קונגרס הנוער העולמי ה-42 בישראל בכפר הנוער הדסה נעורים. בשנת 2000, ארחה האגודה לאספרנטו בישראל את קונגרס האספרנטו הבינלאומי בתל אביב.
כיום, מפעילה האגודה מגוון פעילויות ועורכת מפגשים מקומיים לדוברי השפה, ואחת לחצי שנה נערך כנס ארצי המתקיים בתל אביב. נכון לשנת 2013 היו באגודה 160 חברים.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15  עמרי ונדל, היסטוריה של תנועת האספרנטו בישראל, באתר האגודה לאספרנטו בישראל (באספרנטו)
↑  אחרי השפה הלאומית ניא השפה השניה של כל עם ועם, דואר היום, 30 באוקטובר 1925, המשך
↑  הועידה האספראנטית של המזרח הקרוב בתל אביב, דואר היום, 14 ביוני 1934
1 2 3 4  יוסף שמר, זכרונותיו של אספרנטיסט ישראל ותיק, פורסם בישראלה אספרנטיסטו (באספרנטו)
↑  כפי שנכתב באתר האגודה (באספרנטו)
| אספרנטו |
| --- | --- | --- |
| ארגונים | אגודת האספרנטו העולמית • ארגון הנוער האספרנטיסטי הכלל-עולמי • האגודה לאספרנטו בישראל • Sennacieca Asocio Tutmonda • האקדמיה לאספרנטו • אספרנטה ציוויטו |  |
| תרבות האספרנטו | תנועת האספרנטו • דגל אספרנטו • המנון תנועת האספרנטו • כנס האספרנטו העולמי • יום זמנהוף • הומארניסמו • פספורטה סרבו • שלושת הסוציולקטים |  |
| ספרים | Unua Libro • Plena Ilustrita Vortaro de Esperanto • פונדמנטו דה אספרנטו • המדריך השלם לדקדוק אספרנטי |  |
| כתבי עת | מגזין אספרנטו • Kontakto • ישראלה אספרנטיסטו • Libera Folio • Monato |  |
| סרטים | Angoroj • אינקובוס (סרט) |  |
| מוזיקה | Kajto • דולצ'אמאר • פרסונה (להקה) |  |
| אינטרנט | לרנו! • ויקיפדיה האספרנטית |  |
| אישים בעולם | אליעזר לודוויג זמנהוף • לידיה זמנהוף • לואי-כריסטוף זלסקי-זמנהוף • הקטור הודלר • קלמן קלוצ'אי • אוניסבורו דגוצ'י • קז'ימייז' ביין • טיבור סקלי • ויליאם אולד • סוניה לאנג • אדמון פריווה • פטר גינז • אנטוני גרבובסקי • בה ג'ין • ולדמר לנלה • קלוד פירון • אלפרד הרמן פריד • בוריס קולקר |  |
| אישים בישראל | נתן בן ציון חבקין • יוסף שמר • עמרי ונדל • יוסף כהן-צדק • ישעיהו תומא שי"ק • עזרא ציון מלמד • איתמר בן אב"י |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257240105171  BIBSYS: 10046817  LCCN: no2009202216  VIAF: 145819676   WorldCat (עם VIAF): 145819676 
קבוצת האספרנטו בירושלים 1909. יושבים (משמאל לימין): נובה איילנדר, הנשיא האב שמיץ, נשיא הכבוד לואי דה ספרוביץ, סגן הנשיא האב דונקל, והסוחר פייג. עומדים: ד"ר קרגה, איש העסקים רולנדו אילנדר והאב לינזן.
קונגרס האספרנטו הישראלי ה-19, 2018 עכו
קבוצה לתרגול אספרנטו בתל אביב, 2019
יונדאי אטוס

| --- | --- |

Hyundai Atos, שנת 2001
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Hyundai Santro  Hyundai Amica  Hyundai Atoz  Dodge Atos (מקסיקו)  Inokom Atos (מלזיה)  Kia Visto (קוריאה הדרומית, אינדונזיה)
 יצרן:  יונדאי מוטור (קוריאה הדרומית)  Hyundai Motor India Limited (אנ') (הודו  Inokom Corporation Sdn. Bhd (אנ') (מלזיה)  Bering Company (מקסיקו)  Ghabbour Group (אנ') (מצרים)
 שנות ייצור:  1997–2014
 הרכבה:  דרום קוריאה דרום קוריאה  הודו הודו  מלזיה מלזיה  מקסיקו מקסיקו  מצרים מצרים  פקיסטן פקיסטן  אינדונזיה אינדונזיה
 מודל אחריו:  יונדאי i10
 חברת אם:  יונדאי מוטור
 מרכב:  מנוע קדמי, הנעה קדמית
 אורך:  4,495 מ"מ  (2004-1998)  3,565 מ"מ (2007-2004)  3,495 מ"מ (2014-2011)
 רוחב:  1,495 מ"מ (2004-1998)  1,525  מ"מ (2007-2004)  1,565 מ"מ (2014-2011)
 גובה:  1,615 מ"מ (2004-1998)  1,570 מ"מ (2007-2004)  1,500 מ"מ (2014-2011)
 משקל:  925-810 ק"ג (1997-2002)  959 ק"ג (2008-2004)
 בסיס גלגלים:  2,380 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 798 סמ"ק המפיק 51 כ"ס ב-6,000 סל"ד  4 צילינדרים, בטור, 3 שסתומים לצילינדר, 999 סמ"ק המפיק 56 כ"ס (יוצר משנת 2003)  4 צילינדרים, 1,086 סמ"ק המפיק 63 כ"ס (יוצר משנת 2005)
 הילוכים:  תמסורת ידנית -  5 מהירויות  תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  142 קמ"ש (דגם 1.0 ליטר)
 צריכת דלק:  6.3 ליטר ל-100 ק"מ (משולב, דגם 1.0 ליטר)
יונדאי אטוס (באנגלית: Hyundai Atos) היא מכונית מיני עירונית מתוצרת יצרנית הרכב הדרום קוריאנית יונדאי מוטור אשר יוצרה בין השנים 1997–2014 בקוריאה הדרומית.
בנוסף דגמי "יונדאי אטוס" יוצרו בהודו על ידי "Hyundai Motor India Limited" (אנ'), במלזיה על ידי "Inokom Corporation Sdn. Bhd" (אנ'), במקסיקו על ידי "Bering Company", משווקת על ידי "קרייזלר מקסיקו", במצרים יל ידי יצרנית הרכב המצרית "Ghabbour Group" (אנ'), באינדונזיה, ובפקיסטן.
מאפיינים

5 דלתות הצ'בק
4-5 נוסעים
מנוע קדמי / הנעה קדמית
קיבולת מכל דלק - 45 ליטר
תאוצה בין 0-100 קמ"ש היא 15.1 שניות (דגם 1.0 ליטר משודך לתיבת הילוכים ידנית)
דגם "יונדאי אטוס" משמש כניידת משטרה בהונג קונג
תמונות

"יונדאי אטוס", שנת 1998
"יונדאי אטוס", שנת 2002
"יונדאי אטוס", שנת 1999
"יונדאי אטוס" - מבט לתא הנהג
"יונדאי אטוס", שנת 2007
"יונדאי אטוס", שנת 1998
"יונדאי אטוס" דגם "GLS"
"יונדאי אטוס" - מונית ב-"Uriangato" (אנ') במקסיקו
"יונדאי סנטרו" - מונית ב-מומביי בהודו
"יונדאי סנטרו" - מונית ב-מומביי בהודו
"יונדאי אטוס" - ניידת משטרה ב-"Cheung Chau" (אנ') בהונג קונג (אי)
"יונדאי אטוס" - ניידת משטרה ב-הונג קונג
ראו גם

יונדאי מוטור
הערות שוליים

↑  "יונדאי אטוס" car.info/en-se/hyundai/atos
↑  "יונדאי אטוס" autoevolution.com/hyundai/atos
↑  "יונדאי אטוס" 1.0 ליטר auto-data.net/en/hyundai-atos-1.0
מרגרט ו' רוסיטר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  יולי 1944 (בת 80) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ייל (1971)  אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון  מכללת רדקליף 
 מוסדות:  אוניברסיטת קורנל 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1981)  מדליית ג'ורג' סארטון (2022)  עמיתה באגודה האמריקאית לקידום המדע (2012)  מרגרט ו' רוסיטר (1997)  עמיתי מקארתור (1989)  Pfizer Award (1997)  מדליית וילבור קרוס (1984) 
 
מרגרט ו' רוסיטר (באנגלית: Margaret W. Rossiter, נולדה ביולי 1944) היא היסטוריונית אמריקאית למדע, פרופסור להיסטוריה של המדע באוניברסיטת קורנל. רוסיטר טבעה את המונח אפקט מטילדה המציין הדחקה שיטתית של מידע על נשים בתולדות המדע, ושלילת תרומתן של נשים במחקר, שעבודותן מיוחסות לעיתים קרובות לעמיתיהן הגברים.
ראשית חיים וחינוך

מרגרט רוסיטר ואחיה התאום צ'ארלס נולדו למשפחה צבאית בתום מלחמת העולם השנייה. המשפחה התיישבה בסופו של דבר במסצ'וסטס ליד בוסטון, תחילה במלדן ואחר כך במלרוז. רוסיטר גילתה לראשונה את ההיסטוריה של המדע כשהייתה תלמידה בתיכון. היא סיפרה שהיא התעניינה יותר בסיפורי המדענים מאשר בניסויים בפועל מכיוון ש"בשיעורי המעבדה רק לעיתים רחוקות יכולנו לגרום לניסויים בפועל 'להצליח'." רוסיטר זכתה במלגה ובשנת 1962 נסעה לרדקליף ללמוד מתמטיקה. במקום זאת, היא שינתה את לימודיה ללימודי כימיה ואז להיסטוריה של המדע, ובסופו של דבר סיימה את לימודיה בשנת 1966. תוך כדי לימודיה ברדקליף פיתחה עניין בהיסטוריה של המדע האמריקני, תחום שהיה אז בחיתוליו.
לאחר שסיימה את לימודיה ברדקליף, בילתה רוסיטר את הקיץ בעבודה במכון הסמיתסוניאן לפני שהמשיכה בלימודי תואר שני באוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון. לאחר את לימודי המ"א, עברה למחלקה להיסטוריה של המדע בייל, שם המשיכה לפתח את התעניינותה בהיסטוריה המדעית האמריקאית והשלימה תואר שני נוסף.
היא סיימה את הדוקטורט בייל בשנת 1971, ועבדה על נושאים שונים במדעי החקלאות ומדענים אמריקאים בגרמניה. בזמן שלמדה בייל, שאלה רוסיטר פעם במפגש השבועי הבלתי פורמלי של הפרופסורים והסטודנטים של המחלקות שלה, "האם היו אי פעם מדעניות נשים?" היא קיבלה תשובה "סמכותית" כי "לא, לא היו, אם היו כאלה נשים שניתן היה להחשיבן [כמדעניות], הן פשוט עבדו אצל מדען גבר." עם סיום הלימודים קיבלה מלגה במרכז צ'ארלס וורן ללימודי היסטוריה אמריקאית בהרווארד.
פרסים

1961 תוכנית המלגות הלאומית
1981 מלגת גוגנהיים
1989 תוכנית עמיתי מקארתור
1997 פרס מרגרט ו. רוזיטר תולדות נשים במדע
פרסומים

1975: The emergence of agricultural science : Justus Liebig and the Americans, 1840-1880. New Haven: Yale University Press. ISBN 978-0-300-01721-2.
1982: Women Scientists in America: Before Affirmative Action, 1940-1972. 2. Baltimore: Johns Hopkins University Press. 1982. ISBN 978-0801857119.
1984: Women scientists in America : struggles and strategies to 1940. 1. Baltimore, Md.: Johns Hopkins University Press. ISBN 978-0801825095.
1985: (editor with Sally Gregory Kohlstedt) Historical Writing on American Science. Department of History and Sociology of Science, University of Pennsylvania. ISBN 9780934235037.
1992: "Philanthropy, Structure and Personality", in Elliott, Clark A.; Rossiter, Margaret W., eds. (1992). Science at Harvard University : historical perspectives. Bethlehem: Lehigh University Press. ISBN 9780934223126.
1993: The Matthew Matilda Effect in Science. in: Social Studies of Science. Sage Publ., London 23.1993, S. 325-341. ISSN 0306-3127
1999: Catching Up with the Vision: Essays on the Occasion of the 75th Anniversary of the Founding of the History of Science Society. University of Chicago Press for the History of Science Society.
2002: "Writing Women into Science", in Monroe, Jonathan (2002). Writing and revising the disciplines. Ithaca: Cornell University Press. ISBN 978-0-8014-8751-4.
2012: Women Scientists in America: Forging a New World since 1972. 3. Baltimore: Johns Hopkins University Press. ISBN 9781421403632.
ראו גם

אפקט מטילדה
נשים במדע
לקריאה נוספת

Susan Dominus, "Sidelined: American women have been advancing science and technology for centuries. But their achievements weren't recognized until a tough-minded scholar [Margaret W. Rossiter] hit the road and rattled the academic world", Smithsonian, vol. 50, no. 6 (October 2019), pp. 42–53, 80.
הערות שוליים

1 2  "Margaret W.Rossiter". Cornell University.
1 2  "Writing Women into Science", Writing and revising the disciplines, Editor Jonathan Monroe, Cornell University Press, 2002, ISBN 978-0-8014-8751-4
1 2  Pennisi, Elizabeth (October 15, 1990). "A Rough, Long Struggle in Science History". The Scientist.
1 2 3 4  "Writing Women into Science", Writing and revising the disciplines, Editor Jonathan Monroe, Cornell University Press, 2002, ISBN 978-0-8014-8751-4
↑  "Margaret W. Rossiter". John Simon Guggenheim Memorial Foundation.
↑  Murray, Margaret (March–April 1996). "Women Scientists in America: Before Affirmative Action, 1940-1972". Association of Women in Mathematics Newsletter.
↑  Murray, Margaret (במרץ–באפריל 1996). "Women Scientists in America: Before Affirmative Action, 1940-1972". Association of Women in Mathematics Newsletter. אורכב מ-המקור ב-2017-02-12. נבדק ב-2019-10-31. {{cite journal}}:  (עזרה)
1 2  "The Society: Margaret W. Rossiter History of Women in Science Prize". History of Science Society. אורכב מ-המקור ב-2013-10-12. נבדק ב-2013-10-17.
↑  "The Society: Pfizer Award". History of Science Society. אורכב מ-המקור ב-2013-10-12. נבדק ב-2013-10-17.
↑  "Margaret W.Rossiter". Cornell University. נבדק ב-17 באוגוסט 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Montgomery, Georgina M. (16 בנובמבר 2012). "Women in Science: A Classic Continued Up to the Present". Science. 338 (6109): 884–885. doi:10.1126/science.1230772. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Carmen Magallón: Pioneras españolas en las ciencias, Madrid, CSIC, 2004: http://editorial.csic.es/publicaciones/libros/11110/978-84-00-07773-0/pioneras-espanolas-en-las-ciencias-las-mujeres-del.html
↑  Schiebinger, Londa (1999). Has Feminism Changed Science. Harvard University Press. pp. 33–34. ISBN 0-674-38113-0.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272301305171  PLWABN: 9810558151105606  BIBSYS: 90407226  BNE: XX1468461  BnF: cb134923055 (data)  CiNii: DA02993138  GND: 170323099  ISNI: 0000 0000 8148 9581  LCCN: n81138769  NKC: jo2012691719  NLA: 35464011  NTA: 069452377  RERO: 02-A003762922  SUDOC: 050253530  Trove: 962275  VIAF: 69084476   WorldCat (עם VIAF): 69084476
פרוטאיים

| פרוטאיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: פרוטנאים
משפחה:: פרוטאיים
שם מדעי
 Proteaceae ‏ז'יסייה, 1789
פרוטאיים (שם מדעי: Proteaceae), היא משפחה של צמחים בעלי פרחים בסדרת הפרוטנאים ממחלקת הדו-פסיגיים שנמצאת בעיקר בחצי הכדור הדרומי. היא תוארה לראשונה על ידי הבוטנאי הצרפתי אנטואן-לורן דה ז'יסייה. המשפחה כוללת 80 סוגים ו-1,720 מינים, והמגוון הגדול ביותר שלה מופיע ביבשת אוסטרליה ובדרום אפריקה. המשפחה קרויה על שם פרוטאוס - אל הים מהמיתולוגיה היוונית שהיה מסוגל להשתנות לצורות רבות; שם זה נבחר עבור המשפחה בשל מגוון הצורות והרבגוניות של הפרחים והעלים במשפחה. הסוגים הידועים של המשפחה כוללים את הפרוטיאה, בנקסיה, מקדמיה, גרוויליאה, אמבות'ריום והקיאה. מינים רבים במשפחה משמשים כצמחי נוי פופולרים, ומינים בודדים מגודלים באופן מסחרי לצורך האגוזים שלהם.
תיאור

סוגי הפרוטאיים מגוונים מאוד בגודלם וצורתם, ולעיתים אפילו סוג אחד מכיל בתוכו מינים במגוון צורות שונות שמקשות על זיהוי פשוט. התצורה של מיני הפרוטאיים נעה משיחים משתטחים עד לעצי יער בגובה 40 מטר, ורובם המכריע הם שיחים נמוכים עד עצים בגובה נמוך ובינוני; יש מינים אחדים שהם עשבי תיבול. צמחי הפרוטאיים מתאפיינים לרוב בפרחים קטנים נפרדים שמשולבים לתפרחות צפופות וראוותניות. העלים שלהם מופיעים במגוון צורות, מסודרים בדרך כלל לסירוגין לאורך הגבעול ומכוסים לעיתים בציצת שערות. הצמחים במשפחה הם לרוב הרמאפרודיטים, אם כי יש גם כמה חד-ביתיים ודו-ביתיים.
אקולוגיה

רבים מהפרוטאיים פיתחו אסטרטגיות להפקת חומרים מזינים ומינרלים מהאדמה ביעילות רבה; כך למשל, מינים הגדלים בקרקעות דלות בזרחן ובחומרים מזינים אחרים מצמיחים לאחר הגשמים אשכולות שורשים: מסה של שורשים רוחביים תת-קרקעיים הפרוסים כמחצלת ויוצרים משטח ספיגה אידיאלי למים ומינרלים שנשטפו לאדמה בגשם. הפרוטאיים גדלים בדרך כלל באזור שיש בו עונה יבשה ארוכה מדי שנה, ורבים מהם הם עצי אש או פירופיטים: מפיצים את זרעיהם רק לאחר שריפות או מסוגלים לצמוח שוב באמצעות פקעות תת-קרקעיות מסיביות; היתרון בכך הוא שלאחר השריפות האדמה מדושנת באפר ונקייה מצמחים אחרים שיכולים להתחרות על משאבים. בין האסטרטגיות להפצת זרעים אחר שריפה: זרעים העטופים במעיל מגן קשיח או בתפרחות וקבירת זרעים באדמה על ידי מכרסמים ונמלים.
רוב הפרוטאיים מסתמכים על האבקה, ומפיקים לצורך כך כמויות ניכרות של צוף המושכים אליהם בעלי חיים רבים. המאביקים שלהם מגוונים וכוללים לא רק חרקים אלא אפילו עופות ויונקים (כיסאים, מכרסמים ועטלפים). צמחי הפרוטאיים נמצאים בשימוש נרחב בתרבויות מקומיות כמזון, תרופות, צביעה, הסקה ובנייה, ובעת המודרנית גם נעשה בהם שימוש בגינון ובגידול צמחי נוי.
תפוצה

משפחת הפרוטאיים נפוצה בעיקר בחצי הכדור הדרומי ומרכזי הגיוון העיקריים שלה באוסטרליה ודרום אפריקה. היא מופיעה גם במרכז אפריקה, אמריקה הדרומיתֿ, אמריקה המרכזית, דרום-מזרח אסיה ואוקיאניה. בניו זילנד ידועים רק 2 מינים, אם כי אבקנים מאובנים מצביעים שבעבר היו בה מינים רבים יותר. המשפחה נחשבת לכזאת שהתפתחה באזור גונדוונה. באוסטרליה יש את המגוון הגדול ביותר של המשפחה: 45 סוגים, מתוכם 35 אנדמיים. אחריה דרום אפריקה עם 14 סוגים, מתוכם 11 אנדמיים וקלדוניה החדשה סוגרת את השלישייה הראשונה עם 9 סוגים מתוכם 6 אנדמיים. בדרום אמריקה יש 8 סוגים מתוכם 4 אנדמיים, ובגינאה החדשה ומלזיה 8 סוגים לא-אנדמיים.
גלריה

פרוטיאה
לוקוספרמום
בנקסיה
טלופיה
בלנדה
פרסוניה
סימפיונמה
גרוויליאה
למברטיה
הקיאה
לוקדנדרון
הליסיה
סטנוקרפוס
אדננתוס
סנאפיה
איסופוגון
ספטלה
פרנומוס
סטירלינג'יה
קונוספרמום
אמבות'ריום
הערות שוליים

↑  בשנת 2007 מוזג עם הסוג בנקסיה על בסיס מחקרים מורפולוגיים ופילוגנטיים. עם זאת, יש מחקרים השוללים את המיזוג.
תפרחת של בנקסיה.
תפרחת של גווינה.
אולאקס.
ג'ונה הקס (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט באנגלית
 בימוי:  ג'ימי הייוורד 
 הופק בידי:  עקיבא גולדסמן, אנדרו לזאר 
 תסריט:  Neveldine/Taylor, מארק נוולדין, בריאן טיילור 
 עריכה:  קנט ביידה 
 שחקנים ראשיים:  ג'וש ברולין (ג'ונה הקס) מייגן פוקס (Tallulah Black) איידן קווין (יוליסס ס. גרנט) ג'ון מלקוביץ' (Quentin Turnbull) לאנס רדיק מיכאל פפג'ון סת' גייבל ראנס הווארד ליסה רוטונדי ג'ימי הייוורד Victoria Gabrielle Platt ג'ון מקונל Eric Scott Woods דייוויד ג'נסן ג'ון גלאגר ג'וניור ג'וליה ג'ונס מייקל שאנון ויל ארנט מייקל פסבנדר מיצ'ל אמונדסן Tom Wopat דייוויד פטריק קליי וס בנטלי ג'פרי דין מורגן ג'יי.די. אוורמור 
 מוזיקה:  מרקו בלטרמי 
 צילום:  מיצ'ל אמונדסן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Legendary Pictures DC Entertainment Weed Road Pictures Mad Chance Productions
 חברה מפיצה:  האחים וורנר, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  17 ביוני 2010 
 משך הקרנה:  82 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט קומדיה, מערבון, סרט פנטזיה, סרט אימה 
 תקציב:  47 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   jonahhex
 www.jonah-hex.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
ג'ונה הקס (באנגלית: Jonah Hex) הוא סרט מערבון-גיבורי על אמריקאי משנת 2010, המבוסס על דמות מבית DC קומיקס באותו שם. את הסרט ביים ג'ימי הייוורד ונכתב על ידי מארק נוולדין ובריאן טיילור, בסרט מככבים ג'וש ברולין בתפקיד הראשי, ג'ון מלקוביץ', מייגן פוקס, מייקל פסבנדר, וויל ארנט, מייקל שאנון ווס בנטלי.
ב-1876, ג'ונה הקס הוא צייד ראשים שעל ראשו תלוי פרס גדול. הצבא מוכן למחול לו ולהוריד את איום חבל התלייה מעל צווארו בתנאי שיסייע למגר את פעילותו של איש הקונפדרציה, קוונטין טרנבול. לג'ונה יש חשבון אישי לסגור עם טרנבול כיוון שהשניים החליפו מהלומות צורבות בעבר, שכללו השמדה הדדית של בני משפחה.
הסרט הופק על ידי אולפני לג'נדרי, מאד צ'אנס הפקות של אנדרו לזר וחברת Weed Road Pictures של המפיק עקיבא גולדסמן, הסרט יצא לאקרנים ב-18 ביוני 2010 בהפצת האחים וורנר. עם זאת הסרט היה כישלון קופתי ומסחרי גדול, כשהכניס רק 11 מיליון דולר מול תקציב של 47 מיליון דולר.
עלילה

במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, ג'ונה הקס (ג'וש ברולין) משמש כפרש הקונפדרציה עד שמפקדו קוונטין טרנבול (ג'ון מלקוביץ') מורה עליו לשרוף בית חולים. הקס מסרב ונאלץ להרוג את חברו הטוב ביותר, בנו של טרנבול ג'ב. לאחר המלחמה, טרנבול וסגנו ברק (מייקל פסבנדר) מכריחים את הקס לראות את ביתו נשרף עם אשתו ובנו בפנים. טרנבול מצלק את פניו של הקס בראשי התיבות שלו ומשאיר אותו למות. הילידים האמריקאים מחזירים אותו לחיים בכוחות מיסטיים, ומעניקים לו את היכולת להחיות את המתים באופן זמני. כאשר טרנבו מת ככל הנראה בשריפה במלון, הקס משביע את רעבונו לנקמה כצייד ראשים וצורב חצי מפניו כדי להסיר את הסימן שהותיר טרנבול בפניו.
בשנת 1876 טרנבול, לאחר ששרד, חוטף רכבת עם רכיבי "נשק-על" ניסיוני ושוחט שומרים ונוסעים. הנשיא גרנט (איידן קווין) משער שטרנבול מתכנן פיגוע לקראת ציון מאה שנה לעצמאות האמריקאית ב-4 ביולי ומורה לסגן הצבא גראס (ויל ארנט) להעסיק את הקס כדי לעצור את טרנבול.
הקס מבלה לילה עם ליילה (מייגן פוקס), זונה עם מניעים נסתרים. אנשיו של גראס מגיעים וחושפים כי טרנבול עדיין חי. הקס מובא לאחד הבריונים של טרנבול שנתפסו, שמת במהלך החקירה. הקס מקים לתחייה את האיש לזמן קצר, שיודע רק שהוא גויס על ידי אלוף-משנה לשעבר בקונפדרציה בשם סלוקום (טום וופאט), הבעלים של ביתן הימורים לא חוקי בדרום קרוליינה.
בעזרת האריסטוקרט המושחת מוושינגטון אדלמן לוסק (וס בנטלי), טרנבול גונב את שאר מרכיבי הנשק שהמציא איליי ויטני.
כאשר הקס מתעמת עם סלוקום בדרום קרוליינה, סלוקום מסרב לדבר, ואומר בסרקזם להקס לשאול את ג'ב איפה אביו. הקס גובר על אנשיו של סלוקום וזורק אותו לזירה כדי להיהרג על ידי לוחמיו שלו. כשהוא מצית את הביתן, משחרר הקס כלב שעונה על ידי המטפלים בסלוקום והוא הולך אחריו.
בבית קברות בגטיסבורג, הקס חופר ומקים לתחייה את ג'ב (ג'פרי דין מורגן). הוא מתנצל על הריגתו של ג'ב ואומר לו שיש לעצור את אביו לפני שהוא ירצח אנשים נוספים. לפני שחזר לחיים שלאחר המוות, ג'ב מגלה שאביו נמצא במבצר התחייה.
במבצר, הקס מתעמת עם טרנבול והורג כמה מאנשיו, אך טרנבול בורח והקס נפצע אנושות על ידי ברק. הוא מתמוטט בשדה, מרחף סמוך למוות במשך מספר ימים. טרנבול, מצפה לחזרתו של הקס, שולח את ברק להביא לו "משהו שהקס אוהב" וברק חוטף את ליילה. טרנבול בודק את "נשק העל" בעיירה קטנה בג'ורג'יה, מפלס אותה עד היסוד והורג מאות. גרנט מבין שלרשויות אין מושג היכן יכה טרנבול וגם לא כוח האדם הצבאי שיאבטח את חגיגות מאה השנה.
בעלי בריתו האינדיאנים של הקס מוצאים אותו ועורכים טקס המרפא אותו. הוא מעביר מסר לסגן גראס כי טרנבול מתכנן לתקוף את וושינגטון הבירה ואז נוסע לנמל העצמאות לבדו כדי לעצור אותו. הקס חודר לנמל בו עוגנת ספינת המלחמה של טרנבול, מכניע והורג את ברק ואז מקים אותו לתחייה רק כדי לשרוף את גופו לחלוטין. טרנבול מחזיק את ליילה באקדח ומאלץ את הקס להיכנע. כשהקס וליילה שבויים בספינתו, טרנבול מפליג לעבר וושינגטון. מוניטור בפיקודו של סגן גראס מיירט את טרנבול, אך נהרס במהירות על ידי נשק העל.
ליילה משחררת את עצמה ואת הקס, מעכבת את השומרים בזמן שהוא רץ לעצור את טרנבול. טרנבול משיג את היד העליונה ומורה על הנשק, אך הקס תוקע את חגורתו ולוכד את מעטפת ההדק. הוא מכה באכזריות את טרנבול ולוכד את צווארו בהילוך ואז מציל את ליילה. הם קופצים למים בדיוק כשפגז ההדק נדלק והורג את טרנבול ואנשיו. למחרת, הנשיא גרנט מעניק להקס פרס גדול וחנינה מלאה ומציע לו עבודה כשריף. הקס מסרב, אך מבטיח לנשיא שהם יוכלו למצוא אותו אם הם זקוקים לו; הוא עוזב את העיר עם ליילה. הסרט מסתיים בהקס מבקר בקברו של ג'ב כדי להתנצל על מות אביו לפני שהוא נוסע.
שחקנים ודמויות

ג'וש ברולין בתפקיד ג'ונה הקס: צייד ראשים מעוות שהוא אנטי-גיבור. ברולין שנא בתחילה את התסריט, אך שינה את דעתו לאחר שגדל לאהוב את גוון לשונו.
ג'ון מלקוביץ' בתפקיד קוונטין טרנבול: האנטגוניסט הראשי שרצח את משפחתו של ג'ונה הקס ועיוות את פניו של הקס.
מייגן פוקס בתפקיד ליילה בלאק: זונה נושאת אקדח ואהבתו של ג'ונה ששמה האמיתי הוא טאלולה בלאק ממש כמו בקומיקס, אך שמה קוצר ל"ליילה" ובניגוד לקומיקס אין לה צלקות בגופה או עין שמאל חסרה.
מייקל פסבנדר בתפקיד ברק: אירי החובש כובע באולר, מקועקע ופסיכופתי שהוא יד ימינו של טרנבול. פסבנדר השווה את דמותו לדמות איש החידות והדמות שגילם מלקולם מקדואל ב"תפוז המכני", באומרו שהוא מצא בעיקר את דמותו כשניסה לשחקן דרבי.
ויל ארנט בתפקיד סגן גראס: חייל באיחוד המגייס את הקס כצייד ראשים.
מייקל שאנון בתפקיד ד"ר קרוס ויליאמס: מנהיג קרקס הגלדיאטור. האולפן תכנן להשתמש בוויליאמס כדמות משנית אם יאושר סרט המשך.
וס בנטלי בתפקיד אדלמן לוסק: פוליטיקאי מושחת.
איידן קווין בתפקיד יוליסס ס. גרנט: הנשיא ה-18 של ארצות הברית (קווין היה על הסט במשך 3 ימים בלבד לתפקיד זה).
לאנס רדיק בתפקיד סמית': יוצר שריון המספק להקס את כלי הנשק החדשים שלו.
בסרט השתתפו גם ג'ון גלאגר ג'וניור כסגן אוון, טום וופאט כסלוקום, ג'וליה ג'ונס בתפקיד קאסי; כמו גם ג'פרי דין מורגן שגילם את ג'ב טרנבול. הגיטריסט / הסולן של מסטודון, ברנט הינדס, הופיע גם הוא בהופעת קמע קטנה.
לפני שברולין לוהק לגלם את הקס, תומאס ג'יין היה מועמד לגלם את התפקיד. בסופו של דבר ג'יין דובב את הקס בסרט האנימציה הקצר DC Showcase: Jonah Hex.
אתחול

בספטמבר 2019 דווח שאולפני האחים וורנר מפתחים עיבוד קולנועי על דמותו של ג'ונה הקס, כחלק מהיקום הקולנועי של DC.