stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נבחרת דרום אפריקה בכדורגל
גביע הקונפדרציות

| שנה | השתתפה בתור | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
ערב הסעודית 1992: לא העפילה
ערב הסעודית 1995: לא העפילה
| ערב הסעודית 1997 | זוכת גביע אפריקה לאומות 1996 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 1 | 2 | 5 | 7 |
מקסיקו 1999: לא העפילה
קוריאה הדרומית יפן 2001: לא העפילה
צרפת 2003: לא העפילה
גרמניה 2005: לא העפילה
| דרום אפריקה 2009 | מארחת מונדיאל 2010 | מקום רביעי | 5 | 1 | 1 | 3 | 4 | 6 |
ברזיל 2013: לא העפילה
רוסיה 2017: לא העפילה
| סה"כ |  | 2/10 | 8 | 1 | 2 | 5 | 9 | 13 |
שיאי שחקנים

נכון ל-2 ביולי 2024.
שיאי שחקנים > שיאני ההופעות

| דירוג | שחקן | הופעות | שערים | שנים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ארון מוקואנה | 107 | 1 | 1999–2010 |
| 2 | איטומלנג קונה | 91 | 0 | 2018-2008 |
| 3 | סיפיווה טשאבאלאלה | 89 | 12 | 2006–2017 |
| 4 | סיאבונגה נומווטה | 82 | 16 | 1999–2012 |
| 5 | בני מקארתי | 80 | 32 | 1997–2012 |
| 6 | שון ברטלט | 74 | 28 | 1995–2005 |
| 7 | ג'ון מושואו | 73 | 8 | 1992–2004 |
| 8 | דלרון באקלי | 72 | 10 | 1999–2008 |
| 8 | ברנרד פארקר | 72 | 23 | 2007–2015 |
| 10 | לוקאס ראדבה | 70 | 2 | 1992–2003 |
שיאי שחקנים > מלכי השערים

| דירוג | שחקן | שערים | הופעות | יחס | שנים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | בני מקארתי | 32 | 80 | 0.4 | 1997–2012 |
| 2 | שון ברטלט | 28 | 74 | 0.38 | 1995–2005 |
| 3 | קטלגו מפלה | 23 | 53 | 0.43 | 2005–2013 |
| 3 | ברנרד פארקר | 23 | 72 | 0.32 | 2007–2015 |
| 5 | פיל מסינגה | 19 | 58 | 0.33 | 1992–2001 |
| 6 | סיאבונגה נומווטה | 16 | 82 | 0.2 | 1999–2012 |
| 6 | פרסי טאו | 16 | 50 | 0.32 | 2015-הווה |
| 8 | סיבוסיסו זומה | 13 | 67 | 0.19 | 1998–2008 |
| 9 | טוקלו רנטי | 12 | 41 | 0.29 | 2012–2017 |
| 9 | סיפיווה טשאבאלאלה | 12 | 89 | 0.13 | 2006–2017 |
שחקנים בולטים

שון ברטלט
דוקטור קומאלו
בני מקארתי
לוקאס ראדבה
קווינטון פורצ'ן
אארון מוקואנה
בנדיקט וילאקאזי
פיטר מסיללה
טמבינקוסי פאנטיני
ביוואן פרנסמן
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א
1 2  החל מאוגוסט 1993 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות גברים בכלל
ארון מוקואנה שיאן ההופעות (107) בנבחרת דרה"פ בכל הזמנים.
בני מקארתי מלך שערי (32) בנבחרת דרה"פ בכל הזמנים.
לואיס נטו

לואיס נטו (נולד ב-26 במאי 1988) הוא כדורגלן עבר פורטוגזי ששיחק בעמדת הבלם.
קריירת מועדונים

נטו התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של וארזים. ב-10 בפברואר 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 1–2 נגד בנפיקה ליסבון במסגרת הגביע הפורטוגזי. בתחילת הקריירה התקשה לקבל דקות משחק ובעונת 2010/2011 הפך לשחקן הרכב ראשון, אך בסיום העונה ירדה וארזים לליגה השלישית. ביולי 2011 סיים את חוזהו בוארזים וחתם בנסיונל מדיירה ללא תמורה. בקיץ 2012 נטו עורר עניין מצידן של פורטו וארסנל אבל בסופו של דבר חתם בסיינה מהסרייה א' תמורת 3.7 מיליון אירו.
במהלך ינואר 2013 חתם במועדון הכדורגל זניט סנקט פטרבורג תמורת 6 וחצי מיליון אירו. באוגוסט 2017 הושאל למשך עונה אחת לפנרבחצ'ה הטורקית. ביוני 2018 חזר להרכב זניט ובינואר 2019 נודע שחתם על חוזה עם ספורטינג ליסבון.
בנבחרת

ב-4 באוקטובר 2012 נטו זומן לראשונה לסגל נבחרת פורטוגל לקראת המשחקים נגד רוסיה וצפון אירלנד אך לא שותף באף אחד מהמשחקים. ב-6 בפברואר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2–3 לאקוודור. נטו נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2014.
תארים

ליגת העל הרוסית: 2014/2015, 2018/2019
הסופר קאפ הרוסי: 2015, 2016
הגביע הרוסי: 2015/2016
גביע הליגה הפורטוגלית: 2020/2021
פריצת העונה בליגה הפורטוגזית השנייה: 2010/2011
אור עמרמי ברוקמן

| --- | --- |

 לידה:  22 בינואר 2003 (בן 21) אוקראינה 
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2018
 שפה מועדפת:  עברית 
 פרסים והוקרה:  מקום שלישי בעונה 7 של "הכוכב הבא לאירוויזיון"
 פרופיל ב-IMDb
 
אוֹר עַמְרָמִי בְּרוֹקְמָן (נולד ב-22 בינואר 2003) הוא זמר-יוצר ישראלי. השתתף בגמר העונה השביעית של הכוכב הבא לאירוויזיון והגיע למקום השלישי.
ביוגרפיה

אור עמרמי ברוקמן נולד באוקראינה וגדל בשכונת הדר יוסף בתל אביב, בנם הבכור של שני אבות, גיל ודקל, שאימצו אותו בגיל שנה וחצי, ולו שתי אחיות.
כנער שיחק כדורגל תחרותי בליגה במשך שבע שנים, בתפקיד שוער. בתחילה היה זה בהפועל תל אביב ובהמשך בשמשון תל אביב.
היה חבר בלהקת "צעירי תל אביב".
באוגוסט 2018 הזמין אותו הזמר חנן בן ארי באופן מפתיע לעלות על הבמה ולהצטרף אליו בביצוע שירו "בשורות טובות" בהופעה בזאפה הרצליה. שלושה חודשים לאחר מכן, בנובמבר 2018, הצטרף עמרמי ברוקמן לבן ארי בביצוע השיר "אמא אם הייתי" בהופעה בזאפה חיפה.
ב-12 באוגוסט 2019 הוציא עמרמי ברוקמן את הסינגל הראשון שלו, "אין סוף מחשבות", שאותו כתב והלחין שנה קודם לכן.
בנובמבר 2019 ניגש לאודישנים לתוכנית "הכוכב הבא לאירוויזיון". בשלב המסך שר את השיר "מה אתה רוצה ממני" של הזמר חנן בן ארי, זכה לדירוג של 97% הצבעות, ושבר את שיא ההצבעות של כל עונות הכוכב הבא עד עונה זו. הוא עלה לשלב הגמר של התוכנית, בו התחרה עם אלה לי להב, עדן אלנה וגאיה שאקי. בגמר, שהתקיים ב-4 בפברואר 2020, הגיע למקום השלישי.
ביוגרפיה > 2020–הווה

במרץ 2020 הצטלם יחד עם יוצאת העונה השביעית של התוכנית "הכוכב הבא לאירוויזיון", אלה לי להב לפרסומת של חברת בזק. באפריל הופיע יחד עם להב בטקס הדלקת המשואות שנערך בהר הרצל. באותו חודש, אפריל 2020, שר בטקס יום הזיכרון לשואה ולגבורה "בכל זאת אינני נפרד", טקס ההצדעה לניצולי השואה ולמתנדבים המסייעים להם, ששודר מזאפה הרצליה בערב יום השואה, בערוץ קשת 12.
ב-25 ביוני 2020 הופיע בטקס פרסי הנוער הגאה "איגי LOVE" של ארגון הנוער איגי, שצולם בזאפה הרצליה ושודר במאקו, בו זכה בפרס לגיבור ריאליטי.
ב-11 באוקטובר 2020 הוציא את הסינגל השני שלו, "מאין באתי". השיר הופק על ידי גלעד שמואלי, והווידאו קליפ הנלווה לו בוים על ידי יעקב אסרף. השיר זכה לביקורות חיוביות, הקליפ שלו צבר מאות אלפי צפיות תוך יממה, ולאחר מכן, מיליון צפיות תוך כשבוע. השיר נכנס אל המקום החמישי במצעד השבועי של מדיה פורסט. השיר הוא הסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה העתידי שלו.
הוא לוהק לתפקיד לני בסדרת הדרמה המוזיקלית "הד קולך" ששודרה בכאן 11, בה שיחק לצד שמואל וילוז'ני והדר רצון.
ב-1 בדצמבר 2020 נודע כי הוא התקבל ללהקה צבאית, והוא צפוי להתגייס בספטמבר 2021.
ב-18 בינואר 2021 הוציא את הסינגל השלישי שלו, "ורוד זוהר", שהגיע למקום השביעי במצעד השבועי של "מדיה פורסט".
עמרמי ברוקמן מתגורר עם הוריו בשכונת הדר יוסף, בתל אביב-יפו.
דיסקוגרפיה > סינגלים

2019: "אין סוף מחשבות"
2020: "מאין באתי"
2021: "ורוד זוהר"
2021: "איפה את היום"
הערות שוליים

↑   הכירו את אור עמרמי ברוקמן, מתוך "הכוכב הבא לאירוויזיון 2020", באתר מאקו, 20 בנובמבר 2019
1 2  אור עמרמי ברוקמן, באתר ‏מאקו‏, 30 בדצמבר 2019
1 2  דניאל שירין, הכוכב עכשיו: כל מה שרציתם לדעת על אור עמרמי-ברוקמן מ"הכוכב הבא", באתר ישראל היום, 21 בנובמבר 2019
↑  יפעת הללי אברהם, ‏אלה לי ואור עמרמי ישירו יחד בטקס הדלקת המשואות, באתר ‏מאקו‏, 13 בפברואר 2020
↑  טקס פרסי הנוער הגאה הראשון יוצא לדרך, באתר ‏מאקו‏, 18 ביוני 2020
↑  המצעד השבועי, שבוע 04, 2021, באתר מדיה פורסט ישראל
לאציו (כדורגל)

סוצ'ייטה ספורטיבה לאציו (באיטלקית: Società Sportiva Lazio SpA ובקיצור אס-אס לאציו) היא קבוצת כדורגל איטלקית מהעיר רומא, אשר ידועה כ"ביאנקוצ'לסטי" (תכולים לבנים באיטלקית). המועדון משחק בסרייה א' וזכה פעמיים באליפות איטליה (1974, 2000), שבע פעמים בקופה איטליה, 5 פעמים בסופר קאפ האיטלקי ("סופר קופה איטליאנה"), פעם אחת בגביע אופ"א ופעם אחת בסופר קאפ האירופי. הקבוצה משחקת בחולצות תכולות, עם מכנסיים לבנים וגרביים לבנים, וחולקת את האצטדיון הביתי (ה"סטאדיו אולימפיקו") עם היריבה העירונית מ.ס. רומא. היריבות בין שתי הקבוצות היא ארוכת שנים והמפגשים ביניהם נקראים "דרבי הבירה" (Derby della Capitale באיטלקית) והוא אחד מרגעי השיא בעונת הכדורגל האיטלקית.
היסטוריה > הקמת המועדון ושנים ראשונות

הקבוצה הוקמה ב-9 בינואר 1900 כ-Società Podistica Lazio. השם לאציו הוא שם המחוז בו רומא שוכנת. התכול העמוק והלבן הטהור נבחרו בהשראת דגל יוון, המדינה שהחלה את מסורת האולימפיאדה. בתחילת דרכו של המועדון, השתתף המועדון במספר ענפי ספורט, אך החל משנת 1902, המועדון החל להשתתף בענף הכדורגל.
המועדון היה חובבני ולא השתתף בליגה המסודרת עד לשנת 1913, אז נרשמה הקבוצה לראשונה לליגה הבכירה של ההתאחדות האיטלקית. היא הגיעה לדו-קרב הארצי מספר פעמים אבל כשלה, לעיתים הושפלה כמו ה-1–9 המצטבר נגד קזלה ב-1914 ו-1–6 נגד ג'נובה בשנת 1893 ו-1923.
בשנת 1927, היה לאציו המועדון היחיד מרומא שהתנגד לרצון המשטר הפשיסטי באיטליה לאחד את כל הקבוצות ברומא לקבוצה אחת, קבוצה שנקראה א.ס. רומא והפכה ליריבתה הגדולה של לאציו.
המועדון שיחק בסרייה א' האיטלקית החל מ-1929 בהנהגת החלוץ סילביו פיולה, אך ההישג הגדול ביותר שלו לפני מלחמת העולם השנייה היה מקום שני, ב-1937. בעונת 1940/1941 הגיע המועדון לחצי גמר הגביע האיטלקי לאחר שניצח ברבע גמר את קבוצת ספציה.
היסטוריה > עליות וירידות - ה"סקודטו" הראשון

לאחר סיום המלחמה המועדון המשיך להיכשל בליגה, אך בו בזמן זכה בגביע האיטלקי, בשנת 1958. המועדון ירד לראשונה לליגת המשנה (סרייה ב') בסוף עונת 1960/1961 מהמקום האחרון בליגה, וחזרה לליגה הבכירה שנתיים לאחר מכן. הקבוצה ירדה פעם נוספת לליגה השנייה בסוף עונת 1970/1971, וחזרה שוב לסרייה א' ב-1972/1973. הקבוצה גילתה יכולה מעולה ונכנסה לרצף של תוצאות טובות, והצליחה לסיים במקום השלישי בעונת 1972/1973, שהיה קרוב מאוד לזכייה בתואר האליפות, אך הפסידה במחזור האחרון. בסופו של דבר ה"סקודטו" (אליפות איטליה) הראשון הגיע בעונת 1973/1974 עם קבוצה שכללה את הקפטן ג'וזפה וילסון, הקשרים לוצ'יאנו רה-צ'קוני (שכונה "המלאך הבלונדיני") ומריו פרוסטלפי, החלוץ ג'ורג'ו צ'ינאגילה, תחת הדרכתו של המאמן תומאסו מאסטרלי. אולם, מותם הטרגי של רה-צ'קוני (שנורה למוות בטעות על ידי חברו לאחר שהתחזה לשדוד את חנות התכשיטים שלו) ומאסטרלי (שנפטר מסרטן), ועזיבתו של החלוץ צ'ינאגליה, היווה מכה קשה למועדון בשנים אלו והוא נקלע לתקופה רעה. הקבוצה אומנם סיימה במקום השמיני בלבד ב-1978/1979, אבל לראשונה שחקן הקבוצה, ברונו גיורדאנו, סיים כמלך השערים בסרייה א'.
המועדון ירד ליגה ב-1980 בעל כורחו, אחרי שבמרץ 1980 נודע למשטרת המס האיטלקית על מעורבות מספר כדורגלנים בקבלת כספים תמורת הפסד קבוצתם. לאחר סיום החקירה הוחלט על עונשים קשים כלפי הקבוצות המעורבות (ביניהם: מילאן, בולוניה ופלרמו). על לאציו הושת קנס כבד של 10 מיליון לירות, ובנוסף היא נשלחה לסרייה ב'. הקבוצה נשארה בליגה השנייה במשך 3 עונות, שהיוו את התקופה הכי רעה של לאציו בהיסטוריה. המועדון חזר לליגה הבכירה בסוף עונת 1982/1983, ועונה לאחר מכן ניצל מירידה נוספת רק ביום האחרון של הליגה. אולם, כבר בעונת 1984/1985 חזרה הקבוצה לליגת המשנה לאחר עונה שכללה 2 ניצחונות ב-30 משחקים ועם 15 נקודות בלבד בטבלה. ב-1986 הופחתו ללאציו 9 נקודות בליגת המשנה בעקבות פרשת הימורים לא חוקיים של שחקנה קלאודיו וינאצאני - מכת מוות בתקופה שבה עדיין ניתנו 2 נקודות על ניצחון. נעשו מאמצים כבירים של הקבוצה להישאר בכל זאת בליגה ולהימנע מירידה לסרייה ג', שלבסוף הצליחה רק בפלייאוף הירידה כאשר ניצחה את טרנטו וקמפובאסו. עונה זו סימנה את השינוי עבור הקבוצה, שעלתה עונה לאחר מכן חזרה לסרייה א' בסוף עונת 1987/1988 תחת הדרכתו של המאמן ג'יאנמרקו קאלרי.
היסטוריה > הסקודטו השני ונפילה

דף חדש נפתח במועדון עם הצטרפותו של סרג'ו קרניוטי ב-1992, שהיה מוכן להשקיע לטווח ארוך בהבאת שחקנים למועדון ורכש, בין היתר, את פול גאסקוין, שהיה מבוקש מאוד באנגליה עצמה, מטוטנהאם הוטספר תמורת 5.5 מיליון יורו. לאחר מכן המשיך לנפץ את שיאי סכומי ההעברות כשרכש את חואן סבסטיאן ורון תמורת 18 מיליון יורו, כריסטיאן ויירי תמורת 19 מיליון יורו, ושבר את ה-שיא עולמי לאותה התקופה עם רכישתו של הרנן קרספו מפארמה תמורת 35 מיליון יורו. בשנת 1993 לאציו סיימה חמישית בסרייה א', רביעית ב-1994, שנייה ב-1995, שלישית ב-1996, ורביעית פעם נוספת ב-1997. ב-1999 הפסידה את האליפות בנקודה אחת למילאן, לפני זכייתה המרשימה ב"סקודטו" בפעם השנייה בתולדותיה בשנת 2000 (אז גם השלימה הקבוצה דאבל כשזכתה בגביע האיטלקי), כשבשורותיה מככבים סינישה מיכאילוביץ', אלסנדרו נסטה, מרסלו סאלאס ופאבל נדבד תחת הדרכתו של סוון-יוראן אריקסון. כמו כן, המועדון זכה בגביע האיטלקי בשנים 1998 ו־2004, וכן בגביע המחזיקות של אופ"א בשנת 1999. בנוסף, הייתה לאציו הקבוצה האיטלקית הראשונה שנסחרה בבורסה האיטלקית בשנת 2000.
לאחר משבר כלכלי וקריסה של המשקיע קראניוטי וחברת המזון הבינלאומית שלו, צ'יריו, המועדון נוהל בשנת 2004 על ידי מפרק מטעם הבנק, על מנת להימכר לבעלים הנוכחי, קלאודיו לוטיטו. העונה החדשה החלה במכירת השחקנים הבולטים במועדון, אשר נועדה לכסות את הגרעון של הקבוצה, כדוגמת מכירת שחקן הבית והקפטן האהוד על ידי האוהדים אלסנדרו נסטה. מנגד, בקיץ 2004 כוכב לאציו לשעבר בן ה-36, פאולו די קאניו, הסכים להצטרף לקבוצתו האהובה לקדנציה נוספת, בעודו מוותר על חוזה מפתה הרבה יותר מטעם קבוצתו הקודמת, צ'רלטון אתלטיק.
היסטוריה > 2004 ועד היום

התלבושת הראשונה של לאציו
בעונת 2004/2005, לאציו ניצחה בדרבי הראשון 1-3, כאשר הדרבי השני הסתיים בתוצאה 0-0.
בתום עונת 2005/2006, לאחר חשיפת פרשות השוחד והשחיתות בליגה האיטלקית, נגזר דינה של לאציו לרדת לסרייה ב' יחד עם יובנטוס ופיורנטינה ולספוג הפחתה של 7 נקודות. בנוסף נשלל מלאציו הכרטיס לגביע אופ"א. אולם, לאחר ערעור שבה לאציו לליגה הבכירה, אך עם הפחתה של 11 נקודות. אחרי ערעור נוסף, שנערך מספר חודשים מפתיחת עונת 2006/2007, הוחזרו ללאציו 8 נקודות כך שבפועל הופחתו ללאציו 3 נקודות בלבד, והקבוצה סיימה במקום השלישי בליגה. את העונה הבאה סיימה לאציו במקום ה-12 בליגה בלבד. בעונת 2008/2009 זכתה לאציו בגביע ה"קופה איטליה" בפעם החמישית, לאחר ניצחון על סמפדוריה בגמר. את עונת 2009/2010 החלה לאציו עם מפגש סופר קאפ איטלקי נגד האלופה אינטר מילאנו בבייג'ינג והצליחה לנצח ולהניף גביע סופר קאפ שלישי על חשבונה.
בעונת 2012/2013 זכתה לאציו בגביע "קופה איטליה" שישי, לאחר ניצחון 0-1 בגמר על היריבה השנואה רומא.
בעונת 2016/2017 הגיע לאציו לגמר הקופה איטליה, אבל הפסידה בגמר ליובנטוס 2-0. בגמר הסופר-קאפ האיטלקי לשנת 2017 ניצחה לאציו את יובנטוס, שהייתה דאבליסטית, וזכתה בגביע הסופרקאפ הרביעי שלה.
בעונת 2018/2019 זכתה לאציו ב"קופה איטליה" השביעי לאחר ניצחון 0-2 על אטאלנטה.
יריבות ואוהדים

הקבוצה חולקת את אצטדיון סטאדיו אולימפיקו המונה 82,656 מקומות עם המועדון היריב בעיר רומא, א. ס. רומא. שתי הקבוצות משחקות אחת נגד השנייה בדרבי הרומאי המפורסם, כאשר השנאה והטמפרמנט במהלך משחקים אלה גורמים לעיתים תכופות לאלימות וקטטות בין מחנות האוהדים.
חלק מאוהדי לאציו מזוהה עם תנועות לאומניות ופאשיסטיות, ואוהדיה גורמים לעיתים לפרובוקציות, על ידי קריאות ומחוות שמזוהות עם זרמים לאומניים וימניים באיטליה.
המועדונים חולקים היסטוריה של יריבות: בשנת 1979 נהרג אוהד קבוצת לאציו מזיקוק שנורה מיציע אוהדי רומא. בעונת 2003 קרה אירוע חסר תקדים, כאשר ה"אולטראס" של א. ס. רומא גרמו לעצירת המשחק ודחייתו, לאחר שהופצו שמועות כוזבות על כך שילד נהרג על ידי המשטרה זמן קצר לפני המשחק. בתקרית מפורסמת נוספת, שאירעה בסוף משחק הדרבי בינואר 2005, שחקן לאציו פאולו די קאניו הצדיע לעבר אוהדי רומא במועל יד.
תארים

אליפות איטליה 2
1973/1974, 1999/2000
קופה איטליה 7
1958, 1997/1998, 1999/2000, 2003/2004, 2008/2009, 2012/2013, 2018/2019
הסופר קאפ האיטלקי 5
1998, 2000, 2009, 2017, 2019
גביע המחזיקות 1
1999
הסופר קאפ האירופי 1
1999
שחקנים מפורסמים

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  קרואטיה אלן בוקסיץ'  איטליה ג'ורג'ו קינאליה  אנגליה פול גסקוין  איטליה סילביו פיולה  איטליה ג'וזפה סיניורי  צ'כיה פאבל נדבד  ארגנטינה חואן סבסטיאן ורון  איטליה פאולו די קאניו  הולנד יאפ סטאם  ארגנטינה כריסטיאן דניאל לדסמה  ארגנטינה דייגו סימאונה  איטליה אנטוניו קאנדרבה |  |  איטליה אנג'לו פרוצי  ארגנטינה הרנן קרספו  איטליה דינו באג'ו  איטליה רוברטו מנצ'יני  איטליה כריסטיאן ויירי  איטליה אלסנדרו נסטה  קרואטיה סינישה מיכאילוביץ'  צ'ילה מרסלו סאלאס  גרמניה מירוסלב קלוזה  איטליה סטפאנו מאורי  איטליה צ'ירו אימובילה  סרביה סרגיי מילינקוביץ'-סאביץ' |
לרשימת כל שחקני לאציו בעלי ערך בוויקיפדיה ראו קטגוריה:כדורגלני לאציו.
הערות שוליים

↑  מיכאל יוכין‏, מלאך המוות: סיפורו של לוצ'יאנו רה צ'קוני, באתר וואלה, 18 בינואר 2013
↑  Lazio | Squadra, www.sslazio.it
| עונת 2024/2025 בליגה האירופית |
| --- | --- | --- |
| דרג א' | איטליה רומא • אנגליה מנצ'סטר יונייטד • פורטוגל פורטו • הולנד אייאקס • סקוטלנד ריינג'רס • גרמניה איינטרכט פרנקפורט • אנגליה טוטנהאם • איטליה לאציו • צ'כיה סלביה פראג |  |
| דרג ב' | ספרד ריאל סוסיאדד • הולנד א.ז. אלקמאר • פורטוגל ספורטינג בראגה • יוון אולימפיאקוס • צרפת ליון • יוון פאוק סלוניקי • טורקיה פנרבחצ'ה • ישראל מכבי תל אביב • הונגריה פרנצווארוש |  |
| דרג ג' | אזרבייג'ן קרבאך • טורקיה גלאטסראיי • צ'כיה ויקטוריה פלזן • נורווגיה בודה/גלימט • בלגיה אוניון סן-ז'ילואז • אוקראינה דינמו קייב • בולגריה לודוגורץ ראזגרד • דנמרק מיטיולן • שוודיה מאלמה |  |
| דרג ד' | ספרד אתלטיק בילבאו • גרמניה הופנהיים • צרפת ניס • בלגיה אנדרלכט • הולנד טוונטה • טורקיה בשיקטש • רומניה סטיאווה בוקרשט • לטביה ריגה פוטבולה סקולה • שוודיה אלפסבורג |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7713906-9  VIAF: 237517556   WorldCat (עם VIAF): 237517556 
תמונה קבוצתית מה"סקודטו" הראשון בעונת 1973/1974
סמל המועדון הישן, עד לסוף עונת 1991/1992
יציע ה־Curva Nord באולימפיקו המאכלס את הגרעין הקשה שבאוהדי לאציו
צ'ירו אימובילה, מלך השערים של לאציו בכל הזמנים
רק החזק שורד

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  שלדון לטיש 
 הופק בידי:  סמואל חדידה 
 תסריט:  שלדון לטיש 
 שחקנים ראשיים:  מארק דקסקוס, ריצ'רד קוקה
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20 
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1993
 משך הקרנה:  1 שעות 39 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  אמנויות לחימה
 הכנסות באתר מוג'ו:   onlythestrong
 דף הסרט ב־IMDb
 
רק החזק שורד (באנגלית: Only The Strong) הוא סרט פעולה משנת 1993 בבימויו של שלדון לטיש. הוא נחשב לסרט ההוליוודי היחידי שמציג לראווה את הקפוארה, אמנות הלחימה האפרו-ברזילאית, מתחילתו ועד סופו.
עלילה

לואיס סטיבנס (מארק דקסקוס) הוא חייל הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית (הכומתות הירוקות) שסיים את שירותו הצבאי בברזיל ושב לעיר הולדתו במיאמי, שם הוא נוכח לדעת שבית הספר התיכון בו למד נהפך למעוז לכנופיות וסוחרי סמים. אחרי שסטיבנס משתמש בכישורי הקפואירה שלו ומניס מספר סוחרי סמים מחוץ לגבולות בית הספר, קריגן (ג'פרי לואיס), אחד ממוריו של סטיבנס בעבר, מבחין בהשפעה שיש לסטיבנס על התלמידים. קריגן מטיל עליו משימה ללמד קפואירה לקומץ מהתלמידים המופרעים ביותר של בית הספר.
בזמן שהוא מלמד, סטיבנס מעורר את חמתו של ברון סמים מקומי, סילבריו (פקו כריסטיאן פרייטו), שאחיינו הצעיר, אורלנדו (ריצ'רד קוקה), הוא אחד מתלמידיו של סטיבנס. סילבריו הוא גם רב-אמן בקפואירה, והוא נקלע לקרב עם סטיבנס, ומביס אותו באכזריות. אורלנדו המבוהל מחליט ללמוד כל מה שהוא יכול מסטיבנס.
כיתתו של סטיבנס לומדת במהירות, והם נעשים מיומנים בקפואירה. המנהל שבע הרצון, מציע להנהלת בית-הספר ליישם תוכנית לימודים של קפואירה בכל המחוז. אחרי שסטיבנס שב מטיול בטבע עם תלמידיו, הוא מתעמת עם סילבריו שוב, וסילבריו מכריז מלחמה על סטיבנס.
כנופייתו של סילבריו מציתה אש בבית הספר התיכון לינקולן, והורגת את אחד מתלמידיו הטובים ביותר של סטיבנס. סטיבנס מפוטר, נאסרת עליו הכניסה  לאזור בית הספר ותוכנית הקפואירה מבוטלת.  בתגובה להתקפה, סטיבנס משמיד את מוסך המכוניות הגנובות של סילבריו על ידי השלכת פחית בנזין לתוך מכונית בוערת. זועם, סילבריו מורה על אנשיו להביא אליו את סטיבנס חי. אורלנדו בורח כדי להזעיק עזרה.
אחרי קרב אכזרי, בו סטיבנס מביס לוחמים רבים של סילבריו, סטיבנס נשבה לבסוף ומובא למדורה, שם מחכה לו סילבריו. אולם, כיתת הקפואירה של סטיבנס חוסמת את הדרך בניסיון להציל את המורה שלהם. לפני שמתחילה קטטה, סטיבנס התשוש קורא תיגר על סילבריו ומזמין אותו לקרב בתנאי שאם הוא ינצח בו, התלמידים שבים אליו. כל אחד מהלוחמים מקבל מצ'טה להילחם איתו.
תלמידיו של סטיבנס וכנופייתו של סילבריו יוצרים מעגל, אנשי הכנופיה שרים שירי קפואירה ובאמצע נלחמים שני הלוחמים. סילבריו שובר את חרבו של סטיבנס, אולם סטיבנס פורק את נשקו של סילבריו ומשליך את החרב רחוק. כעת הם משתמשים רק בקפואירה וסילבריו מצליח להפיל את סטיבנס לקרקע, שם הוא מתחיל לחנוק אותו. נדמה שהקרב אבוד, אך לפתע מתחילים תלמידיו של סטיבנס לשיר שיר קפואירה ברזילאי, וסטיבנס מקבל כוחות חדשים. הוא משיב מלחמה, ומכה במהלומות מוחצות את סילבריו. כשתלמידיו שרים בקול רם יותר, הוא מביס את סילבריו בבעיטה מסתובבת. סילבריו נופל לרצפה, חסר הכרה, כשיחידת המשטרה מגיעה, הכנופיה מתפזרת.
קצין משטרה מגיה למקום ההתרחשות, שואל מי האדם חסר ההכרה ששוכב שם. אורלנדו אומר לו את שמו ומספר לו על פשעיו. קצין המשטרה מזכיר לו את המוניטין של סילבריו בהפחדת עדים ולכך אורלנדו מגיב: "כל השטויות האלה נגמרו, גבר. הוא כבר לא בעל הבית של השכונה."
בסוף הסרט בטקס חלוקת התעודות חבריו של סטיבנס מברזיל מציגים מופע קפוארה בפני הנוכחים.
קבלת הסרט

באופן כללי, תגובות הביקורות היו פושרות למדי, כשרוב המבקרים נתנו לו ציונים שליליים. הסרט גרף בקופות $3.27 מיליון דולר, אם כי הסרט קנה לעצמו עדת מעריצים והפך לסרט פולחן, בעיקר בקרב לוחמים ומתאמנים בקפואירה, ומדריכי וחובבי אמנויות לחימה. למרות שרבים מסתייגים מהעלילה, הדיאלוג, המשחק וההצגה הלא מציאותית של ברזיל בסרט, הרי שעבור הרבה מתאמני קפואירה שאינם ברזילאים, הייתה זו היכרותם הראשונה עם אמנות לחימה זו.
ההפקה

למרות שמרק דקסקוס הוא אמן לחימה מוכשר, הרי שלא היה לו רקע בקפואירה. לפני מבחן הבמה שלו הוא התאמן אצל אמן הקפואירה המהולל Mestre Amen Santo, שגם הופקד על רוב כוריאוגרפית הקרבות בסרט.
אמן הלחימה השנוי במחלוקת פרנק דוקס היה אחראי גם הוא על כמה מכוריאוגרפיות הקרב ולזכותו נזקפת סצנת הקרב במוסך למכוניות הגנובות.
מכון כת"ר

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  העשור של 1990 – הווה 
 www.keter.org.il
 
מכון כת"ר לכלכלה על פי התורה, ע"ש משה ומעטל הלר הוא מכון מחקר תורני אשר שם לו למטרה לחבר את חיי המסחר והכלכלה המודרניים עם ההלכה היהודית. המכון הוקם בראשית שנות ה-90 בתמיכתו של איש העסקים יחזקאל הלר אשר הנציח את הוריו בשם המכון.
הנהלה

נשיאו הראשון של מכון כת"ר היה הרב זלמן נחמיה גולדברג. לאחר פטירתו, התמנה הרב יעקב אריאל. בראשות המכון עומדים, מאז ייסודו, הרב שלמה אישון, ראש צוות המחקר, והרב יצחק בזק. המכון מעסיק תלמידי חכמים, חלקם בעלי השכלה אקדמית, העוסקים במחקרים מקיפים בסוגיות שונות מתחום חיי הכלכלה. המחקרים עוברים ביקורת על ידי ראשי המכון, ומובאים לעיונו של נשיא מכון כת"ר, אשר מעניק להם תוקף הלכתי.
ספרים ופרסומים

המכון הוציא לאור סדרת ספרים בשם כתר - מחקרים בכלכלה ומשפט על פי ההלכה. הספרים עוסקים בחיבור עולם העסקים אל התורה ממספר זוויות. הספרים זכו להסכמותיהם של הרב זלמן נחמיה גולדברג, הרב אברהם אלקנה שפירא והרב יעקב אריאל. עד עתה התפרסמו הספרים הבאים:
ספר א - ה'תשנ"ו: חוזים על-פי דיני התורה, מאת הרב דוד בס; ריבית בתאגידים, מאת הרבנים ישראל בן שחר ויאיר הס; התוקף ההלכתי של חוקי המדינה, מאת הרבנים ישראל בן שחר ויאיר הס.
ספר ב - ה'תשנ"ט: שמירת שבת בכלכלה המודרנית - מאת הרב שלמה אישון; עקרונות הלכתיים בהסכמי ביטוח - מאת הרב יהודה פרומן; הבטים הלכתיים ומשפטיים של היתר עסקה - מאת דוד משען; היתר עיסוק - היתר עסקה חדש - מאת הרב אשר מאיר.
ספר ג - ה'תשס"א: מסחר וצרכנות בהלכה - התייחסות ההלכה למוצרים פגומים. מאת הרב יעקב הילדסהיים.
ספר ד - ה'תשס"ד: אונאת ממון - עקרונות הלכתיים והגותיים. מאת ד"ר איתמר ורהפטיג והרב בנימין פורת.
ספר ה - ה'תשס"ו: גבולות התחרות העסקית והלכות הסגת גבול. מאת הרב יהודה פרומן.
ספר ו - ה'תשס"ח: תשובות הלכתיות בנושאים שונים הקשורים לכלכלה ומשפט: מסחר וצרכנות כהלכה, צדק ומשפט, עובדים ומעבידים, צדקה ומעשר כספים. מאת הרב שלמה אישון.
ספר ז - ה'תש"ע: מוצר פגום שהזיק - הצד האיסורי והצד הממוני. מאת הרב יעקב הילדסהיים.
ספר ח - ה'תשע"א: סוכן הביטוח בהלכה. מאת הרב יהודה פרומן.
ספר ט - ה'תשע"ג: בין אדם לשלטון - מיסים, חוקים ורישיונות. מאת הרבנים יואל דומב וארי דאבנר.
ספר י - ה'תשע"ה: דיני עבודה במדינת ישראל על-פי ההלכה. מאת הרב אורי סדן.
ספר יא - ה'תשע"ו: תחומי האחריות והסמכות של רשויות השלטון, והקצאת משאבים ציבוריים. מאת הרב רועי הכהן זק.
ספר יב - ה'תשע"ח: דיני קניין במסחר המודרני. מאת הרב יעקב הילדסהיים.
ספר יג - ה'תש"ף: אמצעי תשלום ומכשירים פיננסיים לאור ההלכה. מאת הרב שלמה אישון. בהסכמת הרב אשר וייס.
אהרן אריאל לביא, שבע: רעיונות כלכליים וחברתיים בהשראת שנת השמיטה, ירושלים תשפ"ב.
בנוסף, המכון משתתף בקביעות בכתב העת אמונת עתיך, והרב אישון ורבנים נוספים מפרסמים בכתב העת מאמרים בענייני כלכלה מודרנית על פי ההלכה.
השקעות כשרות

אחד מתחומי-העיסוק העיקריים של המכון הוא ניהול מאגר-נתונים של חברות הנסחרות בבורסה, שההשקעה בהן מותרת ללא חשש איסורי שבת וריבית. המאגר מסתמך על מידע גלוי המתפרסם במרשתת, וכן על תשובת החברות לפניית המכון. המאגר מתעדכן מדי מספר חודשים.
השקעות כשרות > שבת

לצורך בניית המאגר, היה צורך להגדיר איפה עובר קו-הגבול בין חברה המוגדרת "אינה מחללת שבת" לחברה המוגדרת "מחללת שבת" לעניין השקעות. ישנן כמה רמות של שמירת שבת המאושרות לצורך השקעה:
אין כל פעילות בשבת.
יש פעילות למתן שירותים העשויים להיות כרוכים בפיקוח נפש, ובפרט: שירותי תקשורת ושירותי ביטחון פנים.
יש רק תמיכה טכנית ללקוחות, או תחזוקה הכרחית בלבד.
יש חילול שבת בפחות מ-10% מנכסי החברה, או ברמה של פחות מ-10% מהפעילות בימי החול.
החברה עושה מאמץ אמיתי למעט בחילול שבת.
לעומת זאת, ישנן כמה רמות של חילול שבת שאינן מאושרות לצורך השקעה:
יש סניפים, חנויות, קניונים או מפעלים הפתוחים בשבת [לא רק שירות לקוחות או תחזוקה].
יש אחזקה ניכרת [מעל 10%] בחברה מחללת שבת כנ"ל.
יש פעילות של קידוח גז או פיתוח אסדות גז בשבת על ידי יהודים.
יש קניה ושיווק של חומרי-גלם שידוע שיוצרו בשבת על ידי יהודים.
השקעות כשרות > ריבית

המאגר אינו כולל חברות המנפיקות אג"ח שאינן חתומות על היתר עסקה. הוא כולל חברות שאינן מנפיקות אג"ח כלל, או חברות המנפיקות אג"ח וחתומות על היתר עסקה.
השקעות כשרות > פיקוח על מסלולי הלכה

בנוסף לפרסום המאגר, המכון מפעיל פיקוח על מסלולי השקעות כשרים של בתי השקעה. בפרט, מסלולי ה"הלכה" של בית ההשקעות אלטשולר שחם עומדים תחת הפיקוח של מכון כת"ר (בנוסף לפיקוח של "תשואה כהלכה").