stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קארי סנודגרס
ביוגרפיה

סנודגרס נולדה בפארק ריידג', שיקגו ולמדה ב"אוניברסיטת צפון אילינוי".
למדה משחק ב"תיאטרון גודמן" העירוני, לאחר שהתחילה את דרכה בטלוויזיה עשתה את הופעת הבכורה שלה בתפקיד ניצבת בסרט "אדם בעקבות גורלו".
את הופעתה הראשונה בקולנוע למעשה ערכה בדרמה "יומנה של עקרת בית עצבנית" לצידו של פרנק לנגלה, בסרט שיחקה את עקרת הבית המתוסכלת טינה באסלר וזכתה בשני פרסי גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסרט מוזיקלי/קומי ובפרס השחקנית החדשה הטובה ביותר.
את פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר לו הייתה מועמדת הפסידה לגלנדה ג'קסון.
לאחר ההצלחה לה זכתה החליטה סנודגרס לעזוב את תחום המשחק ולחיות עם המוזיקאי ניל יאנג ועם בנם שנולד עם שיתוק מוחין.
יאנג הקדיש לסנודגרס שניים משיריו, הם נפרדו ב-1975.
ניהלה לאחר מכן מערכת יחסים עם המוזיקאי ג'ק ניטשה, סנודגרס הגישה כנגד ניטשה כתב אישום בגין פגיעה פיזית ואיום על חייה.
הוא נידון לאחר התביעה לשלוש שנות מאסר על תנאי.
סנודגרס הייתה הבחירה הראשונה לתפקיד אדריאן בסרט "רוקי" אך בעקבות מחלוקת על שכרה היא החליטה לוותר.
חזרה לשחק לאחר תקופת היעדרות של שמונה שנים בסרטו של בריאן דה פלמה "זעם" בו גילמה את הסטר חברתו של פיטר סנזה (קירק דאגלס).
הופיעה תחת בימויו ולצידו של קלינט איסטווד במערבון "הנוקם".
שיחקה בדרמה "שמיים כחולים" בתור ורה אשתו של מפקד הבסיס וינס ג'ונסון.
התפרסמה בפעם האחרונה בסרטים "משולש פראי ו"ערפדי המדבר".
סנודגרס נפטרה ב-2004 בגיל 58 במרכז הרפואי של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס לאחר כשל בכבד וליבה, הכשל אירע בעת שהייתה אמורה לעבור השתלת כבד.
פילמוגרפיה נבחרת

אדם בעקבות גורלו (1969)
יומנה של עקרת בית עצבנית (1970)
ארנב, רוץ (1973)
הזעם (1978)
לילה בגן עדן (1983)
הנוקם (1985)
חוקי מרפי (1986)
על המסלול (1991)
הבלדה של ג'ו הקטן (1993)
8 שניות (1994)
שמיים כחולים (1994)
שחור על לבן  (1995)
כל מה שהיא אי פעם רצתה (1996) - סרט טלוויזיה
משולש פראי (1998)
באור הירח (2000)
ערפדי המדבר (2001)
פיליפינה שרלוטה, נסיכת פרוסיה

פיליפינה שרלוטה, נסיכת פרוסיה (בגרמנית: Philippine Charlotte von Preußen;‏ 13 במרץ 1716 - 17 בפברואר 1801), הייתה בתו של פרידריך וילהלם הראשון, מלך בפרוסיה, ואשתו של קרל הראשון, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל.
ביוגרפיה

פיליפינה שרלוטה נולדה בברלין ב-13 במרץ 1716 לפרידריך וילהלם הראשון, מלך בפרוסיה ולסופיה דורותיאה מהנובר, בתו של ג'ורג' הראשון, מלך בריטניה.
ב-2 ביולי 1733 התחתנה פיליפינה שרלוטה עם קרל, נסיך הכתר של בראונשווייג-וולפנביטל, ממנו נולדו לה 13 ילדים. בשנת 1735 מת חמיה פרדיננד אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל, ובעלה עלה לשלטון במקומו כקרל הראשון, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל. פיליפינה שרלוטה התערבה בנהול הממשל, והייתה דומיננטית מאוד בחצר. בנוסף קשרה פיליפינה שרלוטה קשרים חמים עם כמה מאנשי הרוח הגרמניים של אותה תקופה, ואף אירחה אותם בחצרה. פיליפינה שרלוטה שקדה על חינוך בנה קרל וילהלם פרדיננד, ושלחה אותו להתחנך אצל אחיה פרידריך השני, מלך פרוסיה. בשנת 1773 מינה בעלה קרל הראשון, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל את בנה קרל וילהלם פרדיננד לעוצר, ובשנת 1780 מת בעלה קרל, ובנה עלה לשלטון כקרל וילהלם פרדיננד, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל.
ב-17 בפברואר 1801 מתה פיליפינה שרלוטה בבראונשווייג, והשאירה אחריה ספרייה בת 4,000 ספרים.
משפחתה

ב-2 ביולי 1733 התחתנה פיליפינה שרלוטה עם קרל הראשון, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל, ממנו נולדו לה 13 ילדים:
קרל וילהלם פרדיננד, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל (1735–1806)
גאורג פרנץ (1736–1737)
סופיה קרולינה, נסיכת בראונשווייג-וולפנביטל (1737–1817), התחתנה עם פרידריך, מרקיז ברנדנבורג-ביירוית
כריסטיאן לודוויג (1738–1742)
אנה אמליה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל (1739–1807), התחתנה עם ארנסט אוגוסט השני, דוכס סקסוניה-ויימאר-אייזנך
פרידריך אוגוסט, נסיך בראונשווייג-וולפנביטל (1740–1805)
אלברכט היינריך (1742–1761)
לואיזה (1743–1744)
וילהלם אדולף (1745–1770)
אליזבת כריסטינה מבראונשווייג-וולפנביטל, נסיכת הכתר של פרוסיה (1746–1810), התחתנה עם פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה
פרדריקה (1748–1758)
אוגוסטה דורותיאה (1749–1810)
לאופולד, נסיך בראונשווייג-וולפנביטל (1752–1785)
צמרנית הסלעים

| צמרנית הסלעים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: אסטראים
משפחה:: מורכבים
סוג:: צמרנית
מין:: צמרנית הסלעים
שם מדעי
 Phagnalon rupestre ‏קנדול

צַמְרָנִית הַסְּלָעִים (שם מדעי: Phagnalon rupestre) היא בן שיח סלעים נמוך המכוסה כעין צמר אפור ממשפחת המורכבים, ופרחיו צהובים. צמרנית הסלעים היא אחד מתוך ארבעה מינים בסוג צמרנית בישראל וסביבתה והשכיחה ביניהם, שניים בישראל ושניים מחוצה לה. שלושת האחרים הם: צמרנית אדומית מדרום ישראל. צמרנית מבריקה אנדמית לחצי האי סיני ודרום ירדן, וצמרנית סיני מחצי האי סיני, דרום ירדן, ערב הסעודית ותימן. היא נמנית עם הצמחים שבית גידולם הטבעי בסלעים, אבל גם בחומות וקירות, והכותל המערבי בכללם.
הסיבים ("שערות") הנאספים לכדי פתיל "צמר" לבן על ידי גירוד הגבעולים והצד התחתון של העלים באמצעות הציפורניים, שימשו את הבדואים כאמצעי נוח להדלקת אש. ניצוץ קל דיו להצית אש בפתיל. מכאן נגזר שם הסוג צמרנית ושם המין ניתן משום בית גידולו העיקרי.
בית גידול ותפוצה

תפוצתה העולמית של צמרנית הסלעים היא ים-תיכוני ומערב האזור האירנו-טורני ומשתרעת מאגן הים התיכון (כולל מצרים וחצי האי סיני) מזרחה אל איראן ודרומה לחצי האי ערב (כולל תימן). היא מאכלסת בתי גידול סלעיים ובבתות כמעט בכל ישראל.
צמרנית הסלעים נפוצה מאוד בעיקר בבתי גידול סלעיים שמהווים עבורה מפלט מהמפגש התחרותי עם צמחים אחרים באותו אזור, בעוד שבבתות ספר או בשולי המדבר, שם תנאי הסביבה אינם נוחים להתפתחות צפופה של צמחים אחרים היא הופכת לצמח שמתבסס על פני השטח. בשטחים אלה של בתות ספר ושולי מדבר היא מגיעה לשלטון על קרקעות לס בתחומים שכמות המשקעים הם 250 עד 350 מ"מ. תחום משקעים זה הוא אזור הגידול האופטימלי עבורה.
בנוסף, היא אחת מצמחי החומות, קירות וגגות של מבנים עתיקים וגדרות אבן, אשר בדרך כלל מקום גדולים הטבעי הוא מצוקים וסלעים, טרשים באזור הים תיכוני. והיא אחת מתוך 15 מינים הצומחים בין אבני הגזית הענקיות של הכותל המערבי.
צמרנית הסלעים אינה צמח סלעים אמיתי. צמח סלעים אמיתי (מוחלט) אינו מופיע בבתי גידול שאינם סלעיים כדוגמת כתלה חריפה ומציץ סורי, ובדרך כלל צמרנית הסלעים מופיעה אחריהם בסוקצסיה ומנצלת בדרך כלל כיסי קרקע רחבים שהם הותירו בעזרת שורשיה הצדדיים והדקיקים. היא מאכלסת לא רק סדקים וכיסים רחבים, אלא גם את שולי הסלעים בעלי הלחות הגבוהה שמקבלים את הנגר הרב המתנקז ממשטחי הסלעים ונאסף למרגלותיהם.
חלקיו העליונים של הצמח מתייבשים בקיץ, חלקיו התחתונים נשארים חיים עם עלים קטנים.
הפריחה מסוף פברואר עד תחילת יוני. העלווה מתפתחת באמצע אוקטובר ומתקיימת עד סוף יוני. פרי ירוק כבר מצוי מאמצע מרץ והפצת הפרי הבשל מאמצע מאי עד תחילת יולי. לאחר הפצת הזירעונים נותרים על הצמח חפי מעטפת פרושים סביב מצעיות ריקות.
שמות

השם צוּפָן ניתן על ידי אפרים רבינוביץ (הראובני) א. רבינוביץ לפי השם הערבי בחוברת שמות צמחי ארץ-ישראל שנתחדשו או נתבררו, ירושלים תרע"ז ולצדו הוצע שם חליפי "צמרנית". השם צופן אושר גם במילון "ילקוט הצמחים" (הערה 568) משנת 1930, אבל בסופו של דבר השם צמרנית ניתן במילון "צמחי ארץ ישראל – שמות המשפחות והסוגים" משנת 1946 בסעיף 683 כהצעתו הראשונית של הראובני.
מורפולוגיה

צמרנית הסלעים היא בן שיח נשיר שגובהו 15 עד 50 ס"מ, בסיסו מעוצה וגבעוליו מכוסים כעין צמר ועליו שעירים גם הם. ניצני התחדשותו נמצאים בגובה נמוך מעל פני הקרקע (Chamaephyte).
השורש הוא שורש שיפודי בעל שורשים צדדיים דקיקים החודרים בין שכבות הסלע.
הגבעולים רבים, זקופים או נטויים, לבנים ומכוסים שערות צמר מהודקות וצפופות.
הלוואים חסרים.
עלי הגבעול מסורגים, פשוטים, תמימים וצמריים-מלבינים. קיים חילוף עונתי בין עלי החורף לעלי הקיץ. עלי הגבעול הראשונים גדולים, עלי הקיץ קטנים מהם. עלי החורף ירוקים מלמעלה ושעירים-לבנים בעיקר בצדם התחתון. עלי הקיץ קטנים ומכוסים כעין צמר רב שמשמש להגנה בפני הקרינה.
הקרקפות כדוריות מעט, חרוטיות או דמויות כד, קטנות קוטרן עד 10 מ"מ נישאות יחידות על עוקצים ארוכים בקצה הגבעול. לרוב התפרחת סגורה, הקרקפות הן פוליגמיות (heterogamous), כלומר יש בה גם פרחים חד-מיניים (נקביים) וגם דו-מיניים ובעלות פרחים צינוריים בלבד.
המצעית שטוחה וחשופה (קירחת).
המעטפת בעלת חפים רעופים, חומים קירחים ומבריקים (בצמרנית אדומית עלי המעטפת החיצוניים צמירים במקצת), חפי המעטפת החיצוניים והאמצעים דמויי ביצה, הם קהים ומעוגלים בראשם, ואילו החפים הפנימיים חדים יותר. שפתם הקרומית צרה (בצמרנית סיני השפה הקרומית רחבה). עלי המעטפת פשוקים, כאשר הם נרטבים מעט הם נסגרים, כך נמנעת הפצת הזרעים שנרטבו בטללי הקיץ, או בגשמים קלים. לאחר הרטבה בגשם עז הם מתפשקים והזרעים משתחררים.
כל פרחי הקרקפת צהובים, פוריים וצינוריים וניתן להבחין בהם בנקל. הפרחים החיצוניים של הקרקפת נימיים ונקביים ובעלי 2 או 3 או לעיתים רחוקות 4 שיניים או קטועים בראשם. הפרחים הפנימיים מרובים יותר, דו-מיניים ובעלי 5 שיניים.
האבקנים 5, ניצבים במסורג לעלי הכותרת. הזירים מפורדים, המאבקים מאוחים על פי רוב לצינור ויוצרים צינור סביב עמוד השחלה והם נפתחים כלפי פנים. כל מאבק מסתיים בתוספת בולטת של קונקטיב. בסיס המאבקים דמויי חץ.
השחלה תחתית, בת שני עלי שחלה, מגורה אחת, ביצית הפוכה אחת, אַנְאַטְרוֹפִּית (Anatropous) – הקודקוד של גוף הביצית מופנה אחורה בכיוון לבסיס העוקץ שלו.
הזירעונים זעירים מאוד, גליליים כמעט, מחוסרים מקור ובקודקודם ציצית. הציצית בת דור אחד של מספר שערות פשוטות ומחוספסות בלבד (אין מוצים), והן ארוכות פעמים אחדות מהזירעון. הפירות הם זירעונים (cypsela, achene) יבשים בעלי קליפה עבה יחסית וקשיחה.
הזרע חסר אנדוספרם וקליפתו מעורה לרוב בקליפת הפרי. הצלקת בקליפת הזרע במקום שהיה החיבור של הזרע למצעית מכונה טבורית (hilum). העוברים ישרים.
הערות שוליים

1 2  .Phagnalon rupestre (L.) DC, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
1 2  .Phagnalon rupestre (L.) DC, WFO: World Flora Online. Published on the Internet, ‏28-11-2023
1 2 3  צמרנית הסלעים, באתר צמחיית ישראל וסביבתה
↑  צמרנית, באתר צמחיית ישראל וסביבתה
1 2  אבי שמידע, אבי דרום, פרחי ירושלים, ירושלים: כנה, כרטא, 1986, עמ' 24, 25, 28, 32
1 2  עזריה אלון, מיכה לבנה, דוד הלר (ע), החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 11, רמת גן: משרד הבטחון - ההוצאה לאור, החברה להגנת הטבע, 1983, עמ' 129-30, 135
↑   על צמחים אלו נמנים: השיכרון הזהוב, מציץ סורי, כותלית יהודה, טבורית נטויה, לוע ארי סיצילי וצלף קוצני.
1 2 3 4  מיכאל זהרי, מגדיר חדש לצמחי ישראל, מהדורה חדשה מתוקנת ומורחבת, תל אביב: עם עובד, 1989, עמ' 435-7, 448-452
1 2  א. פאהן, ד. הלר, מ. אבישי, מגדיר לצמחי התרבות בישראל, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998, עמ' 442
↑  נעמי פינברון-דותן, אבינעם דנין, המגדיר לצמחי בר בארץ ישראל, ירושלים: כנה, 1998, עמ' 58, 661, 681
צמרנית הסלעים בקפריסין
פרנס פוטרוס

פרנס דיא פוטרוס (בערבית: فرانس ضياء بطرس; נולד ב-14 ביולי 1993) הוא כדורגלן דני-עיראקי המשחק בפורט בעמדת המגן הימני.
קריירת מועדונים

פוטרוס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של סקוובאקן ובגיל 11 הצטרף לקבוצת הנוער של ארהוס. ב-16 בנובמבר 2012 פוטרוס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 2-0 נגד נורשלן.
בתחילת עונת 2013/2014 הושאל לסילקבור ובינואר 2014 חתם על חוזה במועדון.
בקיץ 2015 חתם לשנתיים וחצי בפרדריסיה מהליגה הדנית הראשונה.
לקראת סוף שנת 2017, פוטרוס חתם בהוברו מליגת העל הדנית אליה הצטרף ב-1 בינואר 2018.
בינואר 2020, פוטרוס חתם בוויבורג.
ביוני 2022 עזב לראשונה את אירופה וחתם בפורט מליגת העל התאילנדית.
קריירה בינלאומית

בצעירותו, פוטרוס שיחק בנבחרות הצעירות של דנמרק.
בנובמבר 2017 זומן לראשונה לסגל נבחרת עיראק וב-4 באוגוסט 2018 פוטרוס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-3 נגד פלסטין.
נכלל בסגל עיראק לטורניר גביע אסיה 2023.
הערות שוליים

↑  شاهد: بطريقةٍ جديدةٍ.. مدربُ المنتخب الوطنيّ كاساس يعلنُ القائمةَ النهائية لكأسِ آسيا 2023 والمُؤلفة من 26 لاعباً בחשבון הטוויטר הרשמי של התאחדות הכדורגל העיראקית, 27 בדצמבר 2023 (בערבית)
| נבחרת עיראק – גביע אסיה בכדורגל 2019 |
| --- | --- | --- |
|  1 חסן •  2 אבראהים •  3 פוטרוס •  4 נאטק •  5 פאיז •  6 עדנאן •  7 האדי •  8 רשיד •  9 יאסין •  10 מ. עלי •   11 טארק •  12 גאסד • 13 רסן •  14 עטוואן • 15 חסני • 16 ח. עלי • 17 מהאווי • 18 חוסיין • 19 דאוד • 20 חמיד • 21 עבאס • 22 סולאקא • 23 סלים • מאמן: קטאנץ |  1 חסן •  2 אבראהים •  3 פוטרוס •  4 נאטק •  5 פאיז •  6 עדנאן •  7 האדי •  8 רשיד •  9 יאסין •  10 מ. עלי •   11 טארק •  12 גאסד • 13 רסן •  14 עטוואן • 15 חסני • 16 ח. עלי • 17 מהאווי • 18 חוסיין • 19 דאוד • 20 חמיד • 21 עבאס • 22 סולאקא • 23 סלים • מאמן: קטאנץ | עיראק |
| נבחרת עיראק – גביע אסיה בכדורגל 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 טאלב •  2 סולאקה •  3 ח. עלי •  4 נאטק •  5 פוטרוס •  6 עדנאן •  7 אמין •  8 באיש •  9 אל-חמאדי •  10 מ. עלי •   11 איקבאל •  12 חסן • 13 רסן •  14 האשם • 15 מחי א-דין • 16 אל-עמארי • 17 ג'אסם • 18 חוסיין • 19 א-סעיד • 20 רשיד • 21 א. עלי • 22 באסל • 23 דוסקי • 24 תחסין • 25 יחיא • 26 מאג'ד • מאמן: קסאס |  1 טאלב •  2 סולאקה •  3 ח. עלי •  4 נאטק •  5 פוטרוס •  6 עדנאן •  7 אמין •  8 באיש •  9 אל-חמאדי •  10 מ. עלי •   11 איקבאל •  12 חסן • 13 רסן •  14 האשם • 15 מחי א-דין • 16 אל-עמארי • 17 ג'אסם • 18 חוסיין • 19 א-סעיד • 20 רשיד • 21 א. עלי • 22 באסל • 23 דוסקי • 24 תחסין • 25 יחיא • 26 מאג'ד • מאמן: קסאס | עיראק |
צ'וקקיראו

| --- | --- |

 היסטוריה
 תרבויות:  אימפריית האינקה 
 נבנה:  1536 
 מיקום
 מדינה:  פרו 
 קואורדינטות:  13°23′41″S 72°52′20″W﻿ / ﻿13.394742°S 72.872243°W﻿ / -13.394742; -72.872243
  (למפת פרו מוגדלת) לימה איקיטוס ארקיפה קוסקו צ'יקלאיו טרוחיו מאצ'ו פיצ'ו טאקנהאקוודור קולומביה ברזיל בוליביה צ'ילה האוקיינוס השקטצ'וקקיראו(למפת פרו רגילה) לימה איקיטוס ארקיפה קוסקו צ'יקלאיו טרוחיו מאצ'ו פיצ'ו טאקנהאקוודור קולומביה ברזיל בוליביה צ'ילה האוקיינוס השקטצ'וקקיראו
 
צ'וקקיראו
צ'וקקיראו ממבט-על
צ'וקֵקיראו (בספרדית: Choquequirao, בקצ'ואה: Chuqik'iraw) היא עיר עתיקה בדרום פרו השוכנת בסמוך לרכס הרי הסלקנטאי ולעיר קוסקו. הוקמה ונשלטה בעבר על ידי האינקה, ודומה במבנה שלה ובארכיטקטורה שלה למאצ'ו פיצ'ו.
פירוש המילה "צ'וקי" היא מתכת יקרה או זהב ו"קיראו" משמעותה עריסת תינוק. העיר ננטשה ונחשפה מחדש לאחר חפירות ארכאולגיות. העיר נמצאת בגובה 3,050 מטר גובה וניתן להגיע אליה ביומיים הליכה (אין גישה לכלי רכב).
העיר נוסדה ב-1536 וננטשה ב-1572. שטחה 18 קמ"ר והיא מכילה מבני אבן וטרסות.
על פי משרד התיירות הפרואני, העיר שימשה כעמדת בדיקה טרם מעבר לעיר וילקבמבה וכן מרכז מנהלי עבור גורמים פוליטיים, חברתיים וכלכלים. העיצוב העירוני שלה כלל סמלים של האימפריה, נקודות פולחן לאל אינטי (אל השמש של האינקה), לאלת האדמה, לאל המים ולאלים נוספים. זאת לצד בתים מפוארים למנהיגים, בתים פשוטים לאמנים, מבנים לאחסון מזון וציוד וטרסות חקלאיות ששימשו את אנשי האינקה.
גילוי

העיר לא מוזכרת במקורות הספרותיים מתקופת קיומה, ככל הנראה רצו בני האינקה לשמור את המקום בסוד מהכובשים הספרדים; אכן אלו לא הצליחו לגלות אודות דבר קיומה ובהתאם לכך הפכה למעוז ההתנגדות האחרון של לוחמי האינקה מול הכובש הספרדי. לדברי איתן תודרס-וייטהיל מהניו יורק טיימס, המבקר הראשון בצ'וקקיראו שלא היה משבט האינקה בצ'וקקיראו, היה מגלה הארצות חואן אריאס דיאס בשנת 1710. ההתייחסות הכתובה הראשונה לעיר הייתה בשנת 1768, על ידי קוסמה בואנו, שהיה מוחרם באותו זמן. ב-1834 איגואנו דה סנטיאגו חשף מחדש את העיר וב-1837 לאונס אגראנד מיפה את העיר לראשונה, אך מפות אלו נשכחו. העיר החלה לקבל תשומת לב רק בשנת 1909, כאשר היירם בינגהאם השלישי, מגלה מאצ'ו פיצ'ו, ביקר בצ'וקקיראו. ב-1970 החלו החפירות הארכאולוגיות באתר וב-1993 החלה מלאכת השיקום. מוערך כי במסגרת החפירות הארכאולוגיות של האתר, עדכני ל-2011, נחשפו כ-30% עד 40% משטחו.
מבנה האתר

האתר הארכאולוגי מחולק ל-12 מתחמים בהם טרסות חקלאיות, פלטפורמות ומבנים ששימשו לטקסים, מבנים ששימשו למגורים או לאחסון מזון ותעלות מים.
מתחם 1 – המתחם הגבוה והצפוני ביותר באתר. מכיל 5 מבנים על גבי טרסות בגבהים שונים, מקדש, כיכר וכיכר קטנה יותר. שניים מהמבנים מוערכים כ"קולקה" (מבנה לאחסון מזון שהיה נפוץ במערכת הדרכים של האינקה), והשלושה הנוספים צורת ארוכה יותר ומוערכים כשימשו למגורי הכהנים.
מתחם 2 – המתחם מכיל 16 בימות לטקסים, כמו גם תעלות מים המסתעפות בין הבמות ומחוברות לתעלת מים מרכזית.
מתחם 3 – נמצא בין מתחם "חנאן" (שמעליו) למתחם אורין (שמתחתיו), ומכיל מה שמוערך ככיכר המרכזית – "האוקאיפאטה". מסביב לכיכר יש מבנה חנות ועוד שני מבני חנויות סמוכים. בחלק הצפוני של המתחם אזור המיועד לטקסים. בחלק המזרחי מבנים בעלי שני מפלסים.
מתחם 4 – המתחם נמצא בחלק הדרומי של האתר, בחלק המכונה "אורין". המבנה המרכזי מכיל קירות שככל הנראה שימשו בטקסים, היות שאחד מהם מכונה "קיר של מנחות לאבותינו".
מתחם 5 – במתחם אושנו – גבעה שקצהה ישר ומעליה בימה בצורת אליפסה ששימשה לטקסים. חומה קטנה מקיפה את הגבעה. מהבימה ניתן לצפות לעבר הכיכר המרכזית שבמתחם 3, פסגות ההרים המושלגות ונהר האפורימק.
מתחם 6 – מתחם המכונה חצר הבית או מגורי הכהנים. נמצא מדרומית לאזור "אורין". מכיל 4 טרסות שהיוו אזור לטקסים. על קיר הטרסות מעוצב זיגזג באבנים לבנות כדמות נחש.
מתחם 7 – ממוקם בצד המזרחי של האתר וניתן להגיע אליו באמצעות שביל ייעודי. מכיל טרסות שייעודו לעיבוד חקלאי, ושגבוהות באופן ניכר משאר הטרסות במתחמים השונים באתר.
מתחם 8 – ממוקם בצד המערבי של האתר וניתן להגיע אליו באמצעות שביל ייעודי. מכיל כ-80 טרסות שייעודו לעיבוד חקלאי והמחולקות על ידי תעלות מים שמזרימות מטה מים, מהכיכר המרכזית. על קירות הטרסות מעוצבות דמויות למות באבנים לבנות המכונות "למות השמש".
מתחם 9 – מתחם המכיל מבני מגורים של עובדים ומשפחות. המבנים בנויים על פלטפורמות מלאכותיות בצורת מעגל או מלבן המחוברים ביניהם על ידי מדרגות וסמטאות צרות.
מתחם 10 – מתחם המכונה "פאראקטפאטה". במתחם 18 שלבי טרסות ובמקביל להן תעלת מים ומדרגות.
מתחם 11 – מתחם המכונה "פקצ'יוק", שמשמעותו הוא "האחד עם המפל". מכיל 80 טרסות שייעודו לעיבוד חקלאי ומאופיינות כרחבות ביותר מבין הטרסות במתחים השונים באתר. כמו כן, מכיל מתחים בעלי שני מפלסים ששימשו למגורים ולטקסים, 3 מזרקות מים ששימשו לשתייה ולתעלות המים.
מתחם 12 – מתחם הנמצא מרחק 3 שעות מהמתחם העליון ומכיל 57 טרסות ותעלות מים. בחלקו העליון מבנים ששימשו לטקסים, בריכה שמוזנת על ידי מי מעיין. במתחים בצורת חצי עיגול נמצאו שברי קרמיקה, כלי אבן ועצמות.
מסלול

המסלול לאתר מיועד למטיבי לכת אך ניתן לבצע אותו באופן רכוב על גבי פרדות. מדובר במסלול הלוך-חזור הנמשך 3 עד 5 ימים (כ-60 ק"מ) וכולל ירידה ועליה תלולה.
ראשיתו בעיירה קצ'ורה הנמצאת כ-4-5 שעות נסיעה מקוסקו. ממנה ירידה עד לנהר האפורימק (הפרש גובה של ק"מ וחצי), וחציתו על גשר תלוי; לאחר מכן עליה עד לאתר (הסמוך לעיירה מרמפטה (marampata), הפרש גובה של ק"מ וחצי). הכניסה לאתר בתשלום של 55 סול (US$20), במסלול מספר מחנות בתשלום גם כן, אלו משמשים את המטיילים הפוקדים את האתר.
בשנת 2012 התקבלה החלטה על בניית רכבל בעלות של 220 מיליון סול (שווה ערך ל-82.7 מיליון דולר אמריקאי) שיוביל לאתר.
גלריה

שני מבנים
טרסה גדולה
מבנה ומפל
הריסות מבנים
הריסות מבנים
הריסות מבנים
למה המורכבת מאבנים לבנות על קיר הטרסה
אשה המורכבת מאבנים לבנות על קירה הטרסה
הערות שוליים

↑  Choquequirao, Peru's Tourism Office, 2011
↑  Ethan Todras-Whitehill on the New York Times
↑  Cusco travel guide, September 5, 2011
↑  Trail to Choquequirao, El Comercio Newspaper, Lima, Peru, May 13, 2009
↑  Burga, Manuel.(2008). p. 103-104.
1 2 3 4  Burga, Manuel. (2008). p. 104
↑  Burga, Manuel. (2008). p. 104-105.
↑  Burga, Manuel. (2008). p. 105.
↑  Burga, Manuel. (2008). p. 106
↑  Burga, Manuel. (2008). p. 106.
↑  רכבל לצ'וקקיראו
קוסטה דאורדה

מחוז טרגונה בקטלוניה (אפור כהה) ובספרד כולה (אפור בהיר)
קוסטה דאורדה (בקטלאנית: Costa Daurada; בספרדית: Costa Dorada; באופן מילולי: "חוף הזהב") הוא שמה של רצועת חוף באורך של 216 ק"מ לאורך הים התיכון, המשתרעת לאורך מחוז טרגונה בקטלוניה שבצפון-מזרח ספרד, בין העיירות קוניט ואלקנאר. רצועת החוף ידועה כיעד מרכזי לתיירות ונופש בספרד, וקרויה על שם צבע החול בחופים. לאורך הרצועה מצויות ערי נמל וערי קיט רבות, ביניהן טרגונה, סלו, קומרוגה וקלאפל.
קאריבה

ערך זה עוסק בעיר בזימבבואה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מדינה:  זימבבואה זימבבואה
 מחוז:  משונלנד-מערב
 נפה:  קאריבה
 גובה:  679 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  26,112 (2012)
 קואורדינטות:  16°32′00″S 28°48′00″E﻿ / ﻿16.533333333333°S 28.8°E﻿ / -16.533333333333; 28.8 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת זימבבואה מוגדלת) הארארה מפל ויקטוריה בולאוואיו מוטארה מ ו ז מ ב י ק  דרא"פ זמביה בוטסואנהקאריבה(למפת זימבבואה רגילה) הארארה מפל ויקטוריה בולאוואיו מוטארה מ ו ז מ ב י ק  דרא"פ זמביה בוטסואנהקאריבה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קאריבה (באנגלית: Kariba) היא עיר שמשמשת כבירת נפת קאריבה (אנ'), שבמחוז משונלנד-מערב (אנ'), שבזימבבואה.
גאוגרפיה

לאבה נמצאת כ-165 קילומטרים מבירת המחוז, צ'יאוי (אנ') וכ-258 קילומטרים מבירת זימבבואה, הארארה. בנוסף, הוא נמצא ליד אגם קאריבה (אנ').
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 25 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא נובמבר (30 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא ינואר (18 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 984 מילימטרים בשנה. חודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (253 מ"מ גשם), וחודש יולי הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (1 מ"מ גשם).
הערות שוליים

↑  Zimbabwe: Provinces, Major Cities & Urban Localities - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, www.citypopulation.de
1 2  Kariba, Kariba (באנגלית)
↑  Kariba, Zimbabwe, www.geonames.org
↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565098005171  GND: 4300343-6  LCCN: n91057169  NARA: 10038244  SUDOC: 170679241  VIAF: 150233180   WorldCat (עם VIAF): 150233180 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קארי פרינגל

| --- | --- |
פרינגל בצידה השמאלי של התמונה
פרינגל בצידה השמאלי של התמונה
 לידה:  19 במרץ 1859 לינץ, אוסטריה 
 פטירה:  12 בנובמבר 1930 (בגיל 71) Kemp Town, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  קרוליין מרי איזבל פרינגל
 מוקד פעילות:  אוסטריה 
 סוג קול:  סופרן
 
קארי פרינגל (באנגלית: Carrie Pringle; 19 במרץ 1859 – 12 בנובמבר 1930) הייתה זמרת סופרן בריטית, ילידת אוסטריה. ב-1882, השתתפה פרינגל בבכורה של האופרה "פרסיפל". באותה העת, נודעה ברבים שמועה כי פרינגל ניהלה רומן סודי עם ריכרד וגנר, בעת שהיה נשוי לקוזימה.
ביוגרפיה

פרינגל נולדה בעיר לינץ, אוסטריה, לבזיל, כנר חובב ואיזבלה, פסנתרנית. בילדותה, משפחתה עברה לגור באיטליה ובגרמניה לסירוגין. המנצח היהודי, הרמן לוי, שמע את קולה של פרינגל בשנת 1878, והחליט לבחון אותה לתפקיד של פלואורמיידן במערכה השנייה של פרסיפל. היא השתתפה בבכורת האופרה ב-1882, ועברה ללונדון כשנה לאחר מכן. פרינגל הייתה השחקנית היחידה שהשתתפה בבכורת הפסטיבל בלבד, ולא בשאר מהדורותיו. באנגליה, פרשה פרינגל מקריירת המוזיקה, ועבדה כמורה לפיתוח קול. פרינגל מעולם לא התחתנה. היא נפטרה ב-1930, בעיר ברייטון לאחר שלקתה בסרטן השחלה.
פרינגל וגנר

האודישן הראשון של פרינגל מול וגנר לתפקידה בפרסיפל אירע ב-1881. וגנר התלהב מכישרונה, ובעת הופעתה היה האדם היחיד בקהל שהריע לה. ב-3 באוגוסט 1882, קוזימה, אשתו של וגנר, כתבה ביומנה כי ”הוא [ריכרד] מדבר ומגחגח עימה, דבר שלא עושה עימי”. ביומנו של וגנר כתב כי פרינגל הייתה השחקנית הטובה ביותר שפגש מעולם. מבקרי מוזיקה רבים, חרף דעותיו של וגנר על פרינגל, האמינו כי היא הייתה בלתי ממושמעת ו"נוראית".
הערות שוליים

↑  "Caroline (Carrie) Mary Isabelle Pringle (1859–1930)", Wagner200 website, accessed 28 March 2015.
↑  "Caroline (Carrie) Mary Isabelle Pringle (1859–1930)", Wagner200 website, accessed 28 March 2015.
↑  Gadd (2011), Vaszonyi (2013).
↑  Vaszonyi (2013).
↑  Gadd (2011); Cormack (2009), pp. 96–7.
↑  Cormack (2009), p. 98.
↑  von Westernhagen (1979), pp. 395–6.
↑  Cited in von Westernhagen (1979), p. 396.
↑  Cited in von Westernhagen (1979), p. 397.
↑  Cormack (2009), p. 96.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 116290617  VIAF: 30284103   WorldCat (עם VIAF): 30284103 
פרסומת של הופעה של פרינגל
קאנופוס

ערך זה עוסק בכוכב בהיר. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

   
 מיקומו של קאנופוס בקבוצת הכוכבים שדרית
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  שדרית (Carina)
 שמות נוספים:  α בשדרית
 סוג:  ענק לבן
 בהירות נראית:  0.72-
 סיווג ספקטרלי:  A9 II
 עלייה ישרה:  06ʰ 23ᵐ 57.11ˢ מילי-שניות קשת בשנה
 נטייה:  ‏44.378″ ‏41′ ‏52°‏- מילי-שניות קשת בשנה
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  5.53-
 מרחק:  312.73  שנות אור 95.88  פארסק
 רדיוס:  32.5 רדיוסי שמש
 מסה:  8-9 מסות שמש
 עוצמת הארה:  פי 13,600 מהשמש
 טמפרטורה:  7,350 K
 מהירות סיבוב:  9 קילומטר לשנייה
 מהירות רדיאלית:  20.3±0.5 קילומטר לשנייה
 היסט:  10.55±0.56 אלפיות של שניות קשת
 מתכתיות:  −0.06 
 
קַאנוֹפּוּס הוא כוכב ענק, השני בבהירותו בשמים, והוא הכוכב הבהיר בקבוצת הכוכבים שדרית (Carina), אשר פורקה באסטרונומיה המודרנית מהקבוצה העתיקה הספינה ארגו.
הכוכב קאנופוס ניתן לצפייה בישראל בחורף מעל האופק הדרומי. אם כי לא ניתן לראות מישראל את הקבוצה שדרית כולה.
תכונות

קאנופוס הוא ענק לבן, אשר כילה את המימן שלו בתהליך היתוך גרעיני וכעת הוא בשלב של הפיכת ההליום לפחמן. מסתו של קאנופוס, 8-9 מסות שמש, גדולה מספיק כדי שהפחמן יותך ובסופו של דבר הוא יהפך לננס לבן נדיר של ניאון וחמצן, שיהיה אחד הננסים הלבנים הגדולים ביותר. אם קאנופוס היה קצת יותר מאסיבי, הוא היה צפוי להיהפך לכוכב נייטרונים. סוג זה של ענקים לבנים הוא נדיר למדי ומשום כך היה קושי רב להעריך את בהירותו המוחלטת של הכוכב וממנה לחשב את מרחקו. הערכות המרחק נעו מ-100 ועד ל-1200 שנות אור ורק לאחר שיגור טלסקופ החלל היפרכוס בשנת 1989, היה ניתן לחשב את המרחק של קאנופוס בצורה מדויקת באמצעות מדידת ההיסט שלו ולקבוע שהוא במרחק 310 שנות אור.
רדיוס הכוכב הוא יותר מחצי יחידה אסטרונומית ועוצמת ההארה שלו היא פי 13,600 משל השמש. על מנת שכוכב לכת דמוי ארץ המקיף אותו יוכל לאפשר חיים הוא צריך להיות במרחק גדול פי שלושה ממרחקו של פלוטו מהשמש.