stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ים קלמונס

| --- | --- |

קלמונס בשנת 2010
 לידה:  13 בספטמבר 1949 (בן 75) לינקנטון, קרוליינה הצפונית, ארצות הברית
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.91 מטרים
 מספר:  5, 11, 33, 35
 מכללה:  אוניברסיטת המדינה של אוהיו
 דראפט:  בחירה מספר 13, 1971 לוס אנג'לס לייקרס
 קבוצות כשחקן
 1971–1972 1972–1977 1977–1979 1979–1980:  לוס אנג'לס לייקרס קליבלנד קאבלירס ניו יורק ניקס וושינגטון בולטס
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות ה-NBA‏ (1972) חמישיית ההגנה השנייה של העונה ב-NBA‏ (1976)
 קבוצות כמאמן
 1982–1983 1983–1987 1987–1989 1989–1996 1996–1997 1999–2004 2004–2006 2006–2011 2011–2012 2013–2014 2014–2016:  אוניברסיטת פורמן (עוזר) אוניברסיטת המדינה של אוהיו (עוזר) אוניברסיטת המדינה של ינגסטאון שיקגו בולס (עוזר) דאלאס מאבריקס לוס אנג'לס לייקרס (עוזר) ניו אורלינס הורנטס (עוזר) לוס אנג'לס לייקרס (עוזר) ג'ג'יאנג גואנגשה מילווקי באקס (עוזר) ניו יורק ניקס (עוזר)
 הישגים כמאמן
 9 אליפויות NBA כעוזר מאמן (1991–1993, 1996, 2000–2002, 2009, 2010)
ג'יימס מיטשל "ג'ים" קלמונס (באנגלית: James Mitchell "Jim" Cleamons; נולד ב-13 בספטמבר 1949) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל אמריקאי. בין השנים 1971–1980 שיחק בליגת ה-NBA, ולאורך 9 עונותיו בליגה רשם ממוצעים כוללים של 8.3 נקודות, 3.9 אסיסטים ו-3.0 ריבאונדים למשחק.
בין השנים 1982–2016 שימש לסירוגין כמאמן ראשי וכעוזר מאמן בקבוצות שונות מליגת המכללות האמריקאית ומה-NBA. לאורך הקריירה זכה ב-9 אליפויות NBA כעוזר מאמן תחת פיל ג'קסון, בשיקגו בולס ובלוס אנג'לס לייקרס.
קריירת משחק

קלמונס נולד בעיר לינקנטון שבקרוליינה הצפונית, ובין השנים 1967–1971 למד באוניברסיטת המדינה של אוהיו ("אוהיו סטייט"). בשלוש עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה קלע 18.5 נקודות בממוצע למשחק, ובסיום עונתו האחרונה – 1970/1971 – נבחר לחמישיית העונה של מחוז Big Ten.
בדראפט ה-NBA‏ 1971 נבחר קלמונס על ידי לוס אנג'לס לייקרס, בבחירה ה-13. בעונתו היחידה עם הלייקרס זכתה הקבוצה באליפות השישית בתולדות המועדון, והראשונה מזה 18 שנים. קלמונס עצמו מיעט לשחק, ותרם 2.6 נקודות בממוצע למשחק בלבד.
בקיץ 1972 הועבר בטרייד לקליבלנד קאבלירס, בתמורה לבחירת דראפט עתידית. בחמש עונותיו בקליבלנד שימש כשחקן חמישייה קבוע, תחת המאמן ביל פיץ', וקלע 9.4 נקודות בממוצע למשחק. בעונת 1975/1976 רשם שיאי קריירה של 12.2 נקודות, 5.2 אסיסטים ו-1.5 חטיפות בממוצע למשחק, ובסיומה נבחר לחמישיית ההגנה השנייה של העונה, לצד חברו לקבוצה ג'ים ברואר. בפלייאוף של אותה עונה סייע לקבוצה להעפיל לגמר האזור המזרחי, לראשונה בתולדותיה, אולם בסדרה עצמה הפסידה קליבלנד מול האלופה שבדרך, בוסטון סלטיקס, בתוצאה 2–4.
לקראת עונת 1977/1978 חתם על חוזה בניו יורק ניקס, וכשנתיים וחצי לאחר מכן, בדצמבר 1979, נשלח בטרייד לוושינגטון בולטס. בסיום עונת 1979/1980 פרש קלמונס ממשחק, בגיל 30.
קריירת אימון

בשנת 1982 החל קלמונס את קריירת האימון שלו, כעוזר מאמן בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת פורמן אשר בעיר גרינוויל. שנה לאחר מכן עבר לשמש כעוזר מאמן בקבוצת אוניברסיטת המדינה של אוהיו, בה שיחק בעברו כסטודנט. בעונתו האחרונה בתפקיד, 1986/1987, היה עוזרו של המאמן חבר היכל התהילה של הכדורסל, גארי ויליאמס. בין השנים 1987–1989 היה המאמן הראשי של קבוצת אוניברסיטת המדינה של ינגסטאון אשר בינגסטאון, אוהיו. בשתי העונות העמידה הקבוצה מאזן כולל של 12 ניצחונות ו-44 הפסדים (21.4%).
בשנת 1989 הצטרף לצוות האימון של שיקגו בולס, כאחד מעוזריו של פיל ג'קסון. בעונות 1991, 1992, 1993 ו-1996 זכה עם הקבוצה באליפות ה-NBA.
לקראת עונת 1996/1997 מונה למאמן הראשי של קבוצת דאלאס מאבריקס, במקומו של דיק מוטה. בעונתו הראשונה רשמו המאבריקס מאזן שלילי 24–58, ולאחר שפתחו את העונה העוקבת עם 4 ניצחונות מ-16 משחקים, פוטר קלמונס והוחלף על ידי הג'נרל מנג'ר דון נלסון.
בין השנים 1999–2004 חזר לשמש כעוזרו של פיל ג'קסון, הפעם בלוס אנג'לס לייקרס. בעונות 2000 עד 2002 זכה ב-3 אליפויות NBA נוספות כעוזר מאמן. בשנים 2004–2006 היה עוזרו של ביירון סקוט, מאמן ניו אורלינס הורנטס, ובשנת 2006 חזר לצוות האימון של פיל ג'קסון בלייקרס. בעונות 2009 ו-2010 זכה עם הלייקרס בשתי אליפויות נוספות, אשר היו האליפויות השמינית והתשיעית של קלמונס כעוזר מאמן, בהתאמה.
בעונת 2013/2014 שימש כעוזרו של מאמן מילווקי באקס, לארי דרו, ובשתי העונות הבאות היה חלק מצוות האימון של דרק פישר בניו יורק ניקס.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות המשחק של קלמונס ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  פרופיל של קלמונס, באתר ניו יורק ניקס, 20 באוקטובר 2014
↑  סטטיסטיקות האימון של קלמונס ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות המשחק של קלמונס בליגת המכללות, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1971, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות האימון של קלמונס בליגת המכללות, באתר sports-reference.com
↑  קלמונס ממונה למאמן המאבריקס, באתר לוס אנג'לס טיימס, 31 במאי 1996
↑  קלמונס מפוטר מאימון המאבריקס, באתר Associated Press,‏ 4 בדצמבר 1997
ג'ייסי קארול

| --- | --- |

 לידה:  16 באפריל 1983 (בן 41) לאראמי, ארצות הברית 
 עמדה:  רכז, קלע 
 גובה:  1.88 מטרים
 מספר:  20
 מכללה:  יוטה סטייט
 דראפט:  לא נבחר, 2008
 קבוצות כשחקן
 2008—2009   2009—2011   2011—2021:  טראמו באסקט   גראן קנריה   ריאל מדריד
 הישגים כשחקן
 חמישיית העונה בליגה הספרדית (עונת 2010/11)   השחקן המצטיין של ועידת האתלטיקה המערבית (WAC)‏ (2008)   אליפות היורוליג (2015, 2018)
 
ג'ייסי דון קארול (באנגלית: Jaycee Don Carroll; נולד ב-16 באפריל 1983 בלאראמי שבוויומינג, ארצות הברית) הוא כדורסלן עבר אמריקאי-אזרי ששיחק במרבית הקריירה במועדון הכדורסל ריאל מדריד מליגת העל הספרדית בכדורסל והיורוליג בעמדת הקלע. קארול ידוע ביכולת הקליעה שלו, שהעניקה לו את הכינוי Boom-Boom. ב-NCAA מחזיק קארול באחוז הקליעות ל-3 השני בטיבו בכל הזמנים וכאשר סיים את קריירת המכללות שלו, הוא היה במקום ה-14 במספר השלשות שקלע ובמקום ה-52 מבחינת מספר נקודות כולל שקלע.
קריירה > קריירת תיכונים

קארול שיחק בקבוצת הכדורסל של תיכון אוונסטון, בעיירה אוונסטון שבוויומינג, קרוב לעיר הולדתו. במהלך שנת הג'וניור העמיד קארול ממוצעים של 27.4 נקודות, 3.3 חטיפות ו-2.8 אסיסטים למשחק. בשנתו האחרונה בתיכון הוא קבע שיא מדינה לנקודות למשחק עם 39.4 בממוצע, והעמיד ממוצעים של 9.1 ריבאונדים ו-3.6 נקודות למשחק. במשחק נגד תיכון גרין ריבר קלע קארול 56 נקודות, כשהוא קולע 14 מתוך 16 זריקות לשלוש נקודות.
קארול נבחר לשחקן השנה בכדורסל תיכונים בוויומינג הן כשהיה ג'וניור והן כשהיה סיניור, ובחר לשחק במהלך שנותיו במכללה במכללת המדינה של יוטה שבלוגן, המשחקת בליגה הבכירה (דיוויז'ן 1) של ה-NCAA.
קריירה > קריירת מכללות

לפני שהתחיל ללמוד במכללה יצא קארול לשליחות מיסיונרית של שנתיים בסנטיאגו, בירת צ'ילה, מטעם הכנסייה המורמונית שאליה הוא משתייך. בתור פרשמן שבר קארול כמה וכמה שיאים, ונבחר לנבחרת הפרשמנים של העונה על ידי אתרי כדורסל המכללות Rivals.com ו-CollegeInsider.com. בעונתו הראשונה הגיע יחד עם קבוצתו לסיבוב הראשון של טורניר אליפות המכללות בכדורסל והעמיד ממוצעים של 14.7 נק', 47.6 אחוזים בזריקות ל-3 נק' ו-52.3 אחוזים בזריקות מהשדה למשחק.
בעונתו השנייה קבע שיא קונפרנס (בקונפרנס הביג וסט) לשלשות במשחק, כשקלע 10 כאלו במשחק נגד קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת המדינה של ניו מקסיקו. ממוצעיו בעונה זו היו 16.3 נק', 45.1 אחוזים ל-3 נק' ו-46.5 אחוזים מהשדה. הקבוצה הגיעה שוב רק לסיבוב הראשון של טורניר הכדורסל של ה-NCAA, כשהיא מפסידה לקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת וושינגטון.
בעונתו השלישית קבע קארול ממוצעים של 21.3 נק' (מקום עשירי בכל ארצות הברית), 6.3 ריבאונדים, 43.2 אחוזים ל-3 ו-52.7 אחוזים מהשדה למשחק. קארול גם קלע בעונה זו שיא קריירה מול ניו מקסיקו, 44 נקודות (ב-34 דק'). בסוף עונה זו הוא קיבל אזכור של כבוד בנבחרת העונה של סוכנות הידיעות AP.
בעונתו האחרונה הוא קבע שיא נקודות של קבוצתו בכל הזמנים, 2,507 נקודות, 35 נקודות פחות משיא מדינת יוטה בכל הזמנים, ששייך לקית' ואן הורן. הוא נבחר לכדורסלן העונה של ועידת האתלטיקה המערבית (WAC), אחרי שהוביל את קבוצתו לאליפות העונה הסדירה שלו.
קריירה > קריירת מועדונים

בקיץ 2008 נרשם קארול לדראפט ה-NBA, אך לא נבחר בו. בהמשך אותו קיץ שיחק בשלוש ליגות הקיץ של ה-NBA, באורלנדו, יוטה ולאס וגאס, במדי ניו ג'רזי נטס ובמדי טורונטו ראפטורס, אך לא הצליח להשיג חוזה ב-NBA כפי שרצה. אחרי סיום ליגות הקיץ חתם קארול על חוזה בטראמו באסקט, ששיחקה אז בליגת העל האיטלקית בכדורסל. לאחר עונה אחת עבר קארול לשחק בגראן קנריה מליגת העל הספרדית בכדורסל, במטרה לשדרג את מעמדו ולנסות להשיג חוזה ב-NBA. בגראן קנריה העמיד קארול ממוצעים של 19.3 נקודות למשחק ב-54% בזריקות מהשדה ו-43% בזריקות ל-3 על פני שתי עונות. בקיץ 2010 שיחק קארול שוב בליגות הקיץ באורלנדו ובלאס וגאס, בבוסטון סלטיקס ובניו יורק ניקס בהתאמה, אך שוב לא הצליח להשיג חוזה.
לאחר מכן חתם קארול על חוזה לשנתיים בקבוצת ריאל מדריד, כשבעונתו הראשונה הוא מתברג לחמישיית העונה בליגה הספרדית. קארול קיבל את הכינוי "מר נקודה לדקה" של היורוליג, כשבעונתו הראשונה הוא קולע 0.63 נקודות לדקה בממוצע (14.2 נקודות ב-22.4 דקות), ובממוצע 0.56 נקודות לדקה בארבע עונותיו הראשונות ביורוליג (10.6 נקודות ב-19 דקות). ב-2013 האריך קארול את חוזהו בריאל עד שנת 2017. בעונת 2014/2015 זכה קארול בטרבל עם ריאל, שכלל זכייה ביורוליג, באליפות ובגביע הספרדי - כתר משולש. בעונה שלאחר מכן זכתה הקבוצה באליפות ובגביע בפעם השנייה ברציפות.
קריירה > קריירה בינלאומית

קארול ניסה לקבל אזרחות אזרית בחורף 2011, אך בעיות בירוקרטיות מנעו זאת ממנו, ואחרי גישושים מצד מונטנגרו קיבל לבסוף את האזרחות, והפך למתאזרח האמריקאי השני של אזרבייג'ן אחרי ניק קיינר-מדלי. במוקדמות יורובאסקט 2013 שיחק קארול פעמיים עם אזרבייג'ן, בהפסד לשוודיה ובניצחון על לוקסמבורג, כשהוא קולע 26.5 נקודות למשחק בממוצע.
תארים והישגים

ריאל מדריד:
הגביע הספרדי:
אליפות ספרד:
הסופרקאפ הספרדי:
אליפות היורוליג:
הגביע הבין-יבשתי בכדורסל:
הערות שוליים

↑  3-Point Field Goal Percentage Career Leaders and Records | College Basketball at Sports-Reference.com, College Basketball at Sports-Reference.com (באנגלית)
↑  ריאל מדריד מציגה רשמית את ג'ייסי קארול, אתר ספורטנדו, 14 ביולי 2011
↑  ריאל מדריד מאריכה את חוזהו של הקלע המצטיין קארול עד 2017, אתר ספורטנדו, 22 ביולי 2013
↑  ג'ייסי קארול גאה להיות אזרי?, אתר בולאיניורופ
↑  ג'ייסי קארול קיבל אזרחות אזרית, האתר הרשמי של ליגת העל הספרדית בכדורסל, 27 באפריל 2012
ג'יי. פי. טוקוטו

| --- | --- |

טוקוטו בשנת 2016
 לידה:  15 בספטמבר 1993 (בן 31) רוקפורד, אילינוי, ארצות הברית
 עמדה:  פאוור פורוורד
 גובה:  2.01
 מספר:  2,1
 מכללה:  אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל
 דראפט:  בחירה מספר 58, 2015 פילדלפיה 76
 קבוצות כשחקן
 2015–2016   2016–2017   2017–2018   2018–2019   2019–2020   2020   2020–2022   2023–2024   2024–:  אוקלהומה סיטי בלו   ריו גראנדה ואלי וייפרס   פרת' ויילדקטס   הפועל אילת   סן פבלו בורגוס   עירוני נס ציונה   הפועל תל אביב   מכבי עירוני רמת גן   הפועל עפולה
 הישגים כשחקן
 חמישיית העונה השנייה בליגת ווינר סל (1) (2021-2022)   אלוף ההטבעות במשחק האולסטאר הישראלי (1) (2021-2022)   MVP של משחק האולסטאר הישראלי (1) (2018-2019)
ז'אן פייר טוקוטו השני (באנגלית: Jean-Pierre Tokoto II; נולד ב-15 בספטמבר 1993) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הפאוור פורוורד בהפועל עפולה.
ביוגרפיה

טוקוטו נקרא על שם סבו מצד אימו, ז'אן פייר טוקוטו, ששיחק כדורגל בנבחרת קמרון וכיכב בכל שלושת המשחקים בבתים של מונדיאל 1982. אימו של טוקוטו, לורנס טוקוטו טרימבל, פגשה את בעלה, טרבור טרימבל, במפלי מנומוני, ויסקונסין. אביו הביולוגי של טוקוטו, בריאן אוליבר, שיחק בעבר בליגת ה-NBA.
קריירת תיכונים ומכללות

טוקוטו נולד ברוקפורד שבאילינוי ולמד בבית הספר התיכון מנומוני פולס שבדרום ויסקונסין, שם העמיד ממוצעים של 21.2 נקודות, 13.2 ריבאונדים, 3.2 חטיפות ו-2.1 אסיסטים בעונתו השנייה ו-24.6 נקודות, 11.5 ריבאונדים, 3.5 אסיסטים ו-2.6 חטיפות בעונתו השלישית. בעונתו האחרונה, לאחר שבכל שלוש השנים נכנס לחמישייה הראשונה של המחוז, שבר כמה שיאי בית ספר שביניהם שיאי קריירה בריבאונדים וחטיפות ושיא נקודות למשחק עם 48 נקודות מול בית הספר התיכון קתולי. הוא גם זכה בתואר שחקן העונה של המחוז פעם נוספת ובתחרות ההטבעות.
טוקוטו שיחק שלוש שנים באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. בעונתו השלישית, העמיד טוקוטו ממוצעים של 8.3 נקודות ו-4.3 אסיסטים למשחק והיה ידוע ביכולת ההטבעה שלו וההגנה שלו.
קריירה מקצועית > אוקלהומה סיטי בלו (2016-2015)

ב-8 באפריל 2015, טוקוטו הודיע כי הוא לא ממשיך לעונה נוספת שבמסגרת הזכאות שלו במכללות והוא העמיד את עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA, שם נבחר בבחירה ה-58 בסיבוב השני על ידי פילדלפיה 76' ושיחק במדיה בליגת הקיץ של ה-NBA. ב-27 בספטמבר 2015, הוא חתם לעונה בפילדלפיה, אך ב-26 באוקטובר שוחרר לאחר ששותף בחמישה משחקי הכנה. ב-30 באוקטובר הוא הצטרף לקבוצת הבת של פילדלפיה מליגת הפיתוח של ה-NBA, דלאוור 87', אך יום לאחר מכן הועבר בטרייד לאוקלהומה סיטי בלו. ב-49 משחקים בקבוצה, הוא העמיד ממוצעים של 11.2 נקודות, 4.1 ריבאונדים, 2.1 אסיסטים ו-1.5 חטיפות למשחק.
קריירה מקצועית > ריו גרנאדה ואלי וייפרס (2017-2016)

ביולי 2016 שיחק טוקוטו בניו יורק ניקס בליגת הקיץ. הוא חתם בניקס ב-2 באוגוסט, אך שוחרר ב-21 באוקטובר לאחר שהופיע בשלושה משחקי קדם עונה. ב-25 באוקטובר הוא חזר לאוקלהומה סיטי בלו ועבר בטרייד חמישה ימים לאחר מכן לריו גראנדה ואלי וייפרס. ב-52 משחקים בקבוצה, הוא העמיד ממוצעים של 11.7 נקודות, 5.0 ריבאונדים, 2.4 אסיסטים ו-2.1 חטיפות למשחק.
ביולי 2017 הצטרף טוקוטו ליוטה ג'אז בליגת הקיץ. ב-6 בספטמבר 2017, חתם טוקוטו בפרת' ויילדקטס מהליגה האוסטרלית. הוא שותף בכל 30 המשחקים של הקבוצה באותה עונה, כשהעמיד ממוצעים של 15.4 נקודות, 6.0 ריבאונדים, 2.8 אסיסטים ו-1.6 חטיפות למשחק.
קריירה מקצועית > הפועל אילת (2019-2018)

ב-28 ביולי 2018, חתם טוקוטו לעונה בהפועל אילת מהליגה הישראלית. ב-2 בינואר 2019, רשם טוקוטו שיא קריירה של 31 נקודות, כשהוא קולע ב-9 מ-12 מהשדה, יחד עם 6 ריבאונדים, 6 אסיסטים ו-3 חטיפות, מה שהוביל את אילת לניצחון 89–96 על הפועל תל אביב ונתן לו זכייה בתואר השחקן המצטיין של המחזור. ב-12 באפריל 2019, השתתף טוקוטו באולסטאר הישראלי, שם קלע 19 נקודות והוריד 5 ריבאונדים, מה שהעניק לו את תואר השחקן המצטיין. ב-38 משחקים בהם שותף בקבוצה, טוקוטו הוביל את הקבוצה בריבאונדים עם 7.6 וחטיפות עם 1.4 בממוצע למשחק, להם הוסיף ממוצעים של 13.4 נקודות ו-3.1 אסיסטים למשחק. טוקוטו עזר לאילת להגיע לפיינל פור, שם הפסידה בסופו של דבר למכבי תל אביב.
קריירה מקצועית > סן פבלו בורגוס (2020-2019)

ב-3 ביולי 2019, חתם טוקוטו לעונה בסן פבלו בורגוס מהליגה הספרדית. הוא שותף ב-26 משחקים בליגה ובליגת האלופות, כשהוא מעמיד ממוצעים של 7 נקודות, 5 ריבאונדים ו-1.5 חטיפות למשחק.
קריירה מקצועית > עירוני נס ציונה (2021-2020)

ב-25 בינואר 2020, שוחרר טוקוטו מבורגוס וישר חזר לישראל וחתם בעירוני נס ציונה עד תום העונה. ב-2 בפברואר 2020, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במהלך ההפסד 83–88 לעירוני נהריה, כשהוא רושם דאבל דאבל של 17 נקודות ו-11 ריבאונדים מהספסל.
קריירה מקצועית > הפועל תל אביב (2023-2020)

ב-14 בנובמבר 2020, חתם טוקוטו בהפועל תל אביב עד לסיום העונה.ב-29 למאי 2021 חתם טוקוטו על הארכת חוזה לעוד עונה בקבוצה. ב-23 בינואר 2022 קלע טוקוטו 24 נקודות, חילק 5 אסיסטים, לקח 5 ריבאונדים ביחד עם 4 חטיפות ועם שמירה מצוינת על סקוטי ווילבקין ברבע הרביעי בניצחון קבוצתו על מכבי תל אביב.18 במרץ 2022 זכה טוקטו בתחרות ההטבעות במסגרת האולסטאר. ב-5 ביוני 2022 הודיעה הפועל תל אביב על הארכת החוזה של טוקוטו לעוד עונה בקבוצה.
קריירה מקצועית > מכבי עירוני רמת גן (2023-2024)

ב-7 באוגוסט 2023, חתם טוקוטו במכבי עירוני רמת גן על חוזה לעונה אחת.
הפועל עפולה (2024-היום)
ב-19 באוגוסט 2024, חתם טוקוטו בהפועל עפולה על חוזה לעונה אחת.
הערות שוליים

↑  ג'יי.פי טוקוטו חתם בהפועל "פתאל" אילת, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, ‏28 ביולי 2018
↑  מתרכזת בליגה: אילת השוותה שיא מועדון, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, ‏2 בינואר 2019
↑  מצטיין המחזור ה-12: ג'יי.פי טוקוטו, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, ‏4 בינואר 2019
↑  אולסטאר: ניצחון שלישי ברציפות לזרים, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, ‏12 באפריל 2019
↑  יעקב מאיר, חוזר לישראל: ג'יי פי טוקוטו חתם בעירוני נס ציונה, באתר ישראל היום, ‏26 בינואר 2020
↑  מוכנה לאתגר: נהריה ניצחה בלב המושבה, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, ‏2 בפברואר 2020
↑  יעקב מאיר, רשמית: טוקוטו חתם בהפועל ת"א, באתר ישראל היום, ‏15 בנובמבר 2020
↑  משה ברדה, ‏ג'יימס יאנג וג'יי פי טוקוטו ימשיכו בהפועל ת"א, באתר ONE‏, 29 במאי 2021
↑  נועה פופלינגר, ‏רשמית: ג'יי פי טוקוטו חתם במכבי רמת גן, באתר ערוץ הספורט, 7 באוגוסט 2023
ג'יימס בירד

| --- | --- |

צילום משנת 1981
 לידה:  5 במאי 1903 פורטלנד, ארצות הברית 
 פטירה:  21 בינואר 1985 (בגיל 81) ניו יורק, ארצות הברית 
 השכלה:  ריד קולג', תיכון וושינגטון 
 
מתאבנים מוגשים בבית ג'יימס בירד, ינואר 2007
ג'יימס אנדרו בירד (באנגלית: James Andrew Beard;‏ 5 במאי 1903 – 21 בינואר 1985) היה שף וסופר אוכל אמריקאי. הוא היה הדמות המרכזית בהתהוות ובמיסוד זהות המטבח האמריקאי אנין-הטעם. בירד הביא את המטבח הצרפתי למעמד הבינוני והעליון בשנות החמישים. מורשתו נותרה בעשרים ספרים, כתבים רבים, הקרן שהקים, ופרסי קרן ג'יימס בירד שמוענקים מדי שנה במגוון תחומים קולינריים.
שנותיו הראשונות

בירד נולד בפורטלנד, אורגון, לאליזבת וג'ון בירד. אמו ניהלה את מלון גלדסטון ואביו עבד במשרד המכס של עירו. המשפחה יצאה לנפוש בחוף האוקיינוס השקט בגירהארט אורגון. שם נחשף בירד לאוכל המקומי הייחודי של צפון-מערב ארצות הברית, בכלל זה פירות ים ופירות יער.
לקחו אותי לתערוכה פעמיים או שלוש. הדבר שנשאר בזכרוני יותר מכל – אני חושב שהתווה את נתיב חיי – היה לצפות בהכנתם של ביסקוויטים. זה לא משוגע ? כשהייתי בגיל שנתיים הזיכרון הזה נחרט במוחי. זה סיקרן אותי מאוד.
בהיותו בן שלוש, רותק בירד למיטה מפני שחלה במלריה. המחלה השאירה בידו זמן לאכול וליהנות מהתבשילים שהכינו אמו ועוזרתה הסינית. ילדותו המוקדמת של בירד והשפעת הבישול הסיני עליו סייעה לו מאוחר יותר בחייו, כשעמד בחוד החנית של אופנת הבישול באמריקה. לדברי בירד, גידלו אותו תמה ולט שהחדירו בו את התשוקה לתרבות הסינית. לפי דייוויד קמפ, "ב-1940 – הוא נוכח לדעת שחלק ממשימתו (כמומחה לאוכל) הייתה להגן על ההנאה של הבישול האמיתי והמרכיבים הטריים נגד התקפת אנשי ומדעני המזון המעובד." בירד התגורר בצרפת בשנות העשרים. כתוצאה מכך, התנסה בירד בבישול הצרפתי בביסטרואים. מפני שבירד נחשף והושפע מהתרבות הקולינרית הצרפתית הוא נהפך לפרנקופיל.
חינוכו

לפי מה שמוסרת קרן ג'יימס בירד, "אחרי תקופת לימודים קצרה בריד קולג' בפורטלנד", (שממנו הוא הורחק ב-1922 בשל פעילות הומוסקסואלית) "ב-1923 נדד בירד בדרכים עם להקת תיאטרון. הוא חי בחו"ל במשך מספר שנים, למד תיאטרון ושב לארצות הברית לתמיד ב-1927".
קריירה

בתחילה הוא ניסה את כוחו כזמר וכשחקן, ועבר לעיר ניו יורק ב-1937. לאחר שלא נחל הצלחה רבה בתיאטרון, הוא וחברו, ביל רודס, רכבו על גל מסיבות הקוקטייל בכך שפתחו חברת קייטרינג בשם: "הור ד'אובר בע"מ", דבר שהוביל לפרסום ספר הבישול הראשון של בירד, Hors D'Oeuvre and Canapés, אסופת מתכוני הקייטרינג. בעיות בקיצוב המזון בתקופת מלחמת העולם השנייה גרמו להפסקת עסק הקייטרינג. ב-1946, הוא הופיע בתוכנית הבישול הטלוויזיונית I Love to Eat ברשת NBC, ומכאן החלה עלייתו כסמכות אוכל אמריקאית בולטת.
לדברי ג'וליה צ'יילד, היה בירד על מפת הדרכים הקולינרית עם פרסום ספרו הראשון Hors d'Oeuvre and Canapés בשנת 1940. בירד יצא לדרך עם עסק הקייטרינג בניו יורק, והמשיך עם הרצאות, הוראה וכתיבת ספרים ומאמרים כאחד. צ'יילד כותבת "במרוצת השנים הוא נהפך בהדרגה לא רק לדמות הקולינרית המובילה במדינה, אלא ל"דיקן המטבח האמריקאי". לפי המפורסם באתר קרן ג'יימס בירד:
ב-1955, הוא הקים את בית הספר לבישול ג'יימס בירד. הוא המשיך ללמד בישול לגברים ונשים במשך שלושים השנים הבאות, הן בבית ספרו (בעיר ניו יורק ובעיר סיסייד באורגון), והן ברחבי הארץ במועדוני נשים, בית הספר אחרים לבישול, וקבוצות אזרחיות. הוא היה נוסע מתמיד, הביא את מסר האוכל המשובח, המוכן כהלכה ועשוי ממרכיבים טריים ובריאים, למדינה שרק החלה להתוודע למורשתה הקולינרית.
ג'יימס בירד הביא את הבישול הצרפתי לאמריקאים בני המעמדות הגבוה והנמוך של שנות החמישים. בירד כיכב בטלוויזיה כאישיות קולינרית. דייוויד קמפ מציין שתוכניתו הייתה תוכנית הבישול הראשונה שהוקרנה בטלוויזיה. קמפ משווה את תוכנית הבישול ובית הספר לבישול של דיון לוקאס לאלו של ג'יימס בירד, בציינו שפרסומם בשנות החמישים סימן את הופעתה של תרבות האוכל המתוחכמת ששמה יצא לפניה בעולם ובארצות הברית ומרכזה בניו יורק. קמפ כותב "היה זה בעשור זה (שנות החמישים) שהשם "ג'יימס בירד", הפך למותג, הפנים והבטן של הגסטרונומיה האמריקאית". קמפ מספר שבירד היה מסוגל לפגוש את אליס ב. טוקלס בטיול לפריז ומתאר את הרשת הענפה של חבריו ידועני האוכל שהלכה אחריו במהלך חייו והמשיכה את מורשתו אחרי לכתו לעולמו.
קשיים כספיים גרמו לבירד לפרסם מוצרי מזון שהוא לא היה משתמש בהם בעצמו או ממליץ עליהם, אם הוא היה עצמאי כלכלית. בירד חתם על חוזה פרסום עם חברת המזון המשומר "גרין ג'יאנט". קמפ מסביר שבירד חש כי הוא היה "זונה גסטרונומית" מפני שעשה כן. נראה שייצור המוני של מזון שלא היה טרי, מקומי, ועונתי, היה בגידה באמונתו הגסטרונומית של בירד, אולם התעורר מתוך שאיפתו לממן את בתי הספר לבישול שלו.
ב-1981, ביחד עם חברתו גייל גרין, ייסד בירד את מיזם Citymeals-on-Wheels, שסייע להזין זקנים מרותקים לביתם בעיר ניו יורק.
חייו האישיים

בירד היה רווק ובעל נטייה חד-מינית ושמר מרבית שנות חייו על פרטיותו, מתוך חשש שאאוטינג עלול לחבל בתדמיתו הציבורית ובמפעל חייו.

ג'וליה צ'יילד מסכמת במדיוק את חייו האישיים של ג'יימס בירד בתיאור קצר:
בירד היה התגלמותו של הטבח האמריקאי. משכיל מאוד ומרבה לטייל כשהיה בן שמונים ושניים, הוא היה בקיא במטבחים רבים אבל תמיד נותר אמריקאי במהותו. הוא היה גבר גדול-ממדים, התנשא לגובה של מעל מטר שמונים ושלושה סנטימטרים, עב-כרס, ובעל ידיים ענקיות. מורה שובה לב ותוסס, הוא אהב אנשים, אהב את עבודתו, אהב רכילות, אהב לאכול, אהב את החיים הטובים.
סיכומה של צ'יילד משמיט שתי נקודות מרכזיות. הראשונה שהוא היה הומוסקסואל. בירד כתב בזיכרונותיו:
"כבר כשהייתי בן שבע, ידע שאני גיי. אני חושב שזה הזמן לגלות זאת." השנייה היא ובירד הודה בכך בעצמו, שהוא היה רכושני ושתלטן "עד שהייתי בן ארבעים וחמש, אני מניח שהייתי נוח להתרגז".
מרק ביטמן (שלא הכיר את בירד באופן אישי) מתאר אותו באורח הדומה לזה שג'וליה צ'יילד תיארה אותו:
בזמן שבישול רציני היה בישול צרפתי, בירד היה אמריקני במהותו, בן החוף המערבי שאמו ניהלה פנסיון, אדם שגדל על חביתיות, סלמון וקציצות בשר בדם. אדם שנולד לפני מאה שנים בצידה האחר של הארץ, בעיר פורטלנד, שבאותה עת לא הייתה קוסמופוליטית יותר מאשר, נגיד אלגייני (אנ') בפנסילבניה.
בירד הלך לעולמו ב-21 בינואר 1985, בעיר ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית, כתוצאה מאי ספיקת הלב, הוא היה בן 81. גופתו נשרפה ואפרו פוזר מעל החוף בגירהארט, אורגון, ארצות הברית, שם הוא שהה בקיץ כילד.
קרן ג'יימס בירד

קרן ג'יימס בירד הוקמה לכבודו של ג'יימס בירד על-מנת להעניק מלגות לכישרונות מבטיחים בשדה האוכל וכדי לתמוך במסורת הקולינרית האמריקאית – אותה בירד עזר ליצור. מאז 2001 קרן בירד נתנה מעל $2.2 מיליון במלגות ומימון שכר לימוד לטבחים צעירים ולאנשים שלמדו קולינריה.
במשך זמן מה, פרצה שערורייה בקרן, ב-2004, לאונרד פיקל, העומד בראשה, התפטר והושם במעצר בגלל השתלטות בזדון על רכושו של אדם אחר וב-2005 התפטר חבר הנאמנים. היה זה באותה עת שהשף והסופר אנתוני בורדיין התייחס אל הקרן כ"מפעל נדיב לסחיטת כספים". מאז התקופה ההיא נכנס לתפקידו חבר נאמנים חדש הנהיג כללי התנהגות חדשים ובחר נשיאה חדשה, סוזן אונגרו, שתי הפעולות כאחת היו מיועדות למנוע מחדל דומה בעתיד.
הקרן המשיכה לעמוד בפני קשיים כלכליים; היא פעלה בגירעון תקציבי מספר שנים רצופות, אם כי גודלו של הגירעון קטן מאז עזיבתה של פיקל ו-2010 צפויה להיות נקודת המפנה של הארגון.
לאחר לכתו של בירד מהעולם ב-1985, עלה במוחה של ג'וליה צ'יילד הרעיון לשמר את ביתו בעיר ניו יורק כמקום מפגש כפי שהיה בעודו בחיים. פיטר קמפ, תלמידו לשעבר של בירד ומייסדו של המכון לחינוך קולינרי (שנקרא קודם לכן בית הספר לבישול של פיטר קמפ בניו יורק) הוא זה שדאג לרכוש את הבית וליצור את קרן ג'יימס בירד.
בית האבנים החומות של בירד שוכן ב-167 West 12th Street, בטבורו של גריניץ' וילג'. זהו המרכז הקולינרי ההיסטורי היחידי בצפון אמריקה, מקום בו חברי הקרן, העיתונות, והציבור הכללי מוזמנים להתענג על יצירותיהם של שפים בעלי שם ומתחילים כאחד, מכל רחבי המדינה ומסביב לגלובוס.
פרסי קרן ג'יימס בירד השנתיים מוענקים במסיבה הגדולה ביותר של התעשייה, כחלק משבועיים של פעילויות של הילולת המטבח האמריקאי המעודן ויום הולדתו של בירד. הם נערכים ביום שני הראשון של חודש מאי, טקס חלוקת הפרסים לשפים, מסעדנים, מחברי ספרי הבישול, מעצבי המסעדות, והעיתונאים הטובים ביותר בארץ. הם מסתיימים בקבלת פנים שבו מוגש תפריט טעימות ממנות הדגל של למעלה מ-30 השפים הטובים ביותר של קרן ג'יימס בירד.
כתב עת היוצא פעם ברבעון, Beard House, הוא מבחר מהמיטב של עיתונאות הקולינריה. הקרן גם מפרסמת את James Beard Foundation Restaurant Directory, מדרי לכל השפים שאי-פעם בישלו ארוחה בבית ג'יימס בירד או השתתפו באחד מאירועי גיוס הכספים של הקרן ברחבי הארץ.