הרובע היהודי בדמשק
הקהילה היהודית בדמשק

ייתכן כי היהודים הגיעו לעיר בתקופה ההלניסטית וייתכן כי התיישבו בה כבר בתקופתו של דוד המלך, לאחר כיבוש דמשק על ידו.
כך או כך, התיעוד הראשון להמצאות קהילה יהודית משמעותית בדמשק נמצא בפרק ט' בספר "מעשי השליחים" בהקשר למעשיו של השליח פאולוס שדחק ביהודי העיר להתנצר ובשל כך גורש מהעיר על ידי הקהילה. מעשה זה אירע באמצע המאה הראשונה לספירה.
היהודים רוכזו ברובע היהודי בימי ח'ליפות ראשידון. הם קיבלו חופש דת ופולחן בתמורה לתשלום מיסים.
גל הגירה משמעותי של יהודים הגיע לדמשק בשנת 1099 לאחר הפרעות שהצלבנים עשו ביהודים שהתגוררו בעיירות במסלול התקדמותם ולאחר כיבוש ירושלים בידי הצלבנים. הממלוכים שכבשו את סוריה בשנת 1295 אילצו את יהודי צור, אנטיוכיה וטריפולי לעבור לדמשק ולחלב. גל הגירה נוסף הגיע לדמשק לאחר גירוש ספרד בשנת 1492. במאות 16 ו-17 הגיעו לדמשק סוחרים יהודים רבים מאיטליה ומצרפת שקיבלו את הכינוי "פראנקוס ("אדונים צרפתים", Señores Francos). הם שמרו על אזרחותם לכן לא נחשבו נתינים מוסלמים (דִ'ימִי) ולא נדרשו לשלם מס גולגולת (ג'יזיה).
בשנת 1521 לאחר הכיבוש העות'מאני, היהודים בעיר העתיקה של דמשק היו מאורגנים בשלוש קהילות: ספרדים, מוסתערבים (הוותיקים, דוברי ערבית) ויוצאי סיציליה. בנוסף לכך הייתה קהילה קראית וקהילה שומרונית, ולכל קהילה היה בית כנסת נפרד. בשנת 1625, מרבית חברי הקהילה השומרונית נרצחו או נאלצו להתאסלם והקהילה נעלמה. הקהילה הקראית נעלמה במאה ה-19 ובית הכנסת שלה נמכר לכנסייה המלכיתית היוונית-קתולית.
על פי דיווחים של מטיילים שהגיעו לדמשק מאירופה, בסוף המאה ה-15 היו בדמשק בין 400 ל-500 משפחות יהודיות. הנוסע בניימין השני (ג'. ג'. בנימין היסטוריון יהודי-רומני) שביקר בדמשק בשנת 1848 העריך כי האוכלוסייה היהודית מנתה כ-4,000 נפשות. . בתקופת השיא, בשנת 1900 היו בדמשק כ־10,000 יהודים.
יהודי דמשק היו בנקאים, שלטו במסחר בזהב וביהלומים, יצרו חפצי אומנות מכסף, זהב, נחושת וארד לשוק המקומי ולייצוא בארצות ערב השכנות. בין יהודי דמשק היו גם רופאים, אנשי מדע וטכנולוגיה.
הקהילה היהודית בדמשק בנתה בתי כנסת רבים שחלקם נהרסו או הוסבו למסגדים. במאה העשרים נשארו ברובע היהודי שלושה בתי כנסת:
בית כנסת אלמנשה, (בערבית كنيس المنشارة) נבנה במחצית השנייה של המאה ה-19. ב-5 באוגוסט 1949 נרצחו בו במתקפת טרור שנים עשר מתפללים, רובם ילדים.
בית הכנסת אל-ראקי, (בערבית كنيس الراكي) שבנייתו הושלמה במחצית השנייה של המאה ה-19.
בית הכנסת אלפראנג' (בערבית كنيس الفرنج ) הוא המפואר והעתיק מבין בתי הכנסת ברובע היהודי בדמשק. בנייתו מיוחסת למשפחות העשירות ליזבונה וגאלאנטי שהגיעו לדמשק בעקבות גירוש ספרד. בית הכנסת שופץ במחצית השנייה של המאה ה-19. יש מייחסים את השם "אלפראנג'" לחכמים ממגורשי ספרד ששימשו כרבנים בבית הכנסת עם היווסדו ויש סוברים כי זהו כינוי לאנשים מכובדים. בכתבי רבני העיר נקרא בית הכנסת ק"ק ספרדים. בית הכנסת עדיין פעיל במאה ה-21 ומשמש את הקהילה היהודית במקום, המונה כמה עשרות.
בשנת 1864 נפתח ברובע היהודי בדמשק בית הספר הראשון של ארגון כל ישראל חברים. בית הספר נסגר בשנת 1869 ונפתח מחדש בשנת 1880. בית ספר לבנות נפתח בשנת 1883. בשנת 1885,עבר לניהול הארגון תלמוד התורה היחיד ברובע. בשנת 1907 למדו בבתי הספר של כל ישראל חברים 224 בנים ו־232 בנות ובשנת 1910 למדו בהם 768 ילדים רובם בני השכבות הנמוכות.
בנוסף לבתי הספר של כל ישראל חברים פעלו ברובע היהודי גם בתי ספר פרטיים לבנים ולבנות וגני ילדים. סך של 750 ילדים קיבלו חינוך יהודי בבתי הספר הפרטיים בשנת 1919, אך הקהילה נזקקה עדיין למימון רב כדי להבטיח את חינוכם של כל הילדים ואת הטיפול ביתומים ובנזקקים בקרב הקהילה.