stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שפות באפריקה
חלוקה לקבוצות > משפחות של שפות נוספות > שפות אוסטרונזיות

כמה מהשפות המדוברות ביבשת שייכות למשפחות שמקורן מחוץ ליבשת אפריקה. דוגמה לכך היא מלגשית, הדְבוּרָה במדגסקר. שפה זו שייכת למשפחת השפות האוסטרונזיות, המדוברות בעיקר באזורי אוקיאניה ודרום-מזרח אסיה.
חלוקה לקבוצות > משפחות של שפות נוספות > שפות הודו-אירופאיות

אפריקאנס היא השפה ההודו-אירופאית היחידה שידועה שמקורה באפריקה. היא התפתחה מההולנדית של המאה ה-17, ואליה השתרבבו מילים אנגליות, צרפתיות, אפריקניות ואף אסיאתיות. היא מדוברת בדרום היבשת, בעיקר בדרום אפריקה. בנמיביה היא משמשת לינגואה פרנקה, וניתן למצוא מעט דוברים בבוטסואנה ובזימבבואה. על פי הערכות שונות, קיימים בעולם 20-15 מיליוני בני אדם הדוברים אותה.
האנגלית, הצרפתית, האיטלקית, הפורטוגזית והספרדית נכנסו לשימוש באפריקה בתקופת הקולניאליזם. הן מוגדרות שפות רשמיות במדינות רבות, כמו גם לינגואה פרנקה. גרמנית דוברה באפריקה עד מלחמת העולם הראשונה, שבסופה כבשו בריטניה וצרפת את הקולוניות שהיו נתונות בכיבוש גרמני. עם זאת, עד היום שפה זו נמצאת בשימוש, בעיקר בנמיביה - בפי האוכלוסייה הלבנה. זאת, על אף העובדה שזוהי אינה שפה רשמית במדינה עוד משנות התשעים. קיימות עדויות לשפות הודו-אירופיות נוספות הדְבוּרוֹת ביבשת, דוגמת: פרסית עתיקה, יוונית במצרים ולטינית בצפון אפריקה.
חלוקה לקבוצות > משפחות של שפות נוספות > משפחות קטנות

שלוש המשפחות הקטנות של שפות הקוהיזאן בדרום אפריקה - נחשבות שפות מבודדות.
מנדה (אנ'). משפחה הכוללת כשבעים שפות, הדְבוּרוֹת במאלי ובגינאה.
אובנג'יאן (אנ'). משפחה הכוללת כשבעים שפות, ביניהן שפת הרפובליקה המרכז-אפריקאית.
קואה (אנ'). משפחה הכוללת כעשר שפות.
סאנדוואה (אנ'). משפחת שפות הקשורות, ככל הנראה, למשפחת שפות קואה.
בנג'ים (אנ'). משפחת שפות הקשורה, ככל הנראה, למלאית.
חלוקה לקבוצות > משפחות של שפות נוספות > שפות קריאוליות

בעקבות הקולוניאליזם אשר שרר ביבשת בימים עברו, מרבית השפות הקריאוליות בעולם נוצרו באפריקה. שפה קְרֵיאוֹלִית מוגדרת כשפה טבעית, שהתפתחה מתמהיל של מספר שפות, אך התנתקה מהן במידה מספקת - על מנת להיחשב שפה עצמאית. חלק משפות אלו מבוססות על השפות ההודו-אירופיות, חלקן על ערבית וחלקן על שפות מקומיות שונות. בקמרון, לדוגמה, שפה קריאולית המבוססת על צרפתית, אנגלית ושפות אפריקאיות מקומיות, המכונה קמפרנגליש - נחשבת פופולרית.
חלוקה לקבוצות > משפחות של שפות נוספות > שפות מבודדות

שפות רבות באפריקה לא משויכות למשפחות (מבודדות), רובן בשל מחסור בידע מחקרי. בקרב השפות הנחקרות, קיימים חוקרים הנוטים להגדיר באופן לא וודאי, את אונטוגה וגומבה - שפות אפרו-אסייתיות. שפת שאבו נוטה להיות משויכת למשפחת השפות הנילו-סהריות; גאלאה, מברה ובאיות - לשפות הניז'ריות-קונגולזיות.
חלוקה לקבוצות > משפחות של שפות נוספות > שפת הסימנים

במדינות רבות באפריקה קיימת שפת סימנים לאומית, דוגמת שפת הסימנים באלג'יריה, בתוניסיה ובאתיופיה. שפות סימנים אחרות שייכות לאזור קטן, לשבטים מסוימים או לכפרים מבודדים - והן ידועות אך ורק לבני שבטים או כפרים אלה. על שפות הסימנים המוכרות ביבשת נמנות: שפת הסימנים של פאג'ט גורמן (המבוססת על השפה האנגלית), ואשר נפוצה בנמיביה ובאנגולה; שפת הסימנים של השפה הסודנית - בסודאן ובדרום סודאן; שפת הסימנים של השפה הצרפתית - באזורים שהיו בעבר קולוניות צרפתיות.
שפות באפריקה

השפות הרב לשוניות באפריקה חוו תמורות רבות לאורך ההיסטוריה. חלקן התפשטו או נכחדו, וחלקן השתנו מבחינה לשונית. דוגמה לכך היא התפשטות שפות הבנטו – דוברי הבנטו נפוצו על רוב שטח אפריקה שמדרום לקו המשווה, והחליפו את דוברי שפות קויסאן מדרום אפריקה ודוברי שפות נוספים ממרכז אפריקה. דוגמה נוספת היא התפשטות השפה הערבית, במאה השביעית לספירה, בקרב מדינות צפון אפריקה וקרן אפריקה.
שפות סחר הן תופעה עתיקת יומין באפריקה. חידושים תרבותיים ולשוניים התפשטו לאורך נתיבי סחר, ושפות העמים הדומיננטיים בסחר התפתחו כשפות התקשורת העיקריות (לינגואה פרנקה). על שפות סחר אלו נמנות: ברברית (צפון ומערב אפריקה), ג'ולה (מערב אפריקה), פולפולד (מערב אפריקה), האוסה (מערב אפריקה), סוואהילית (מזרח אפריקה), סומליה (קרן אפריקה) וערבית (צפון אפריקה וקרן אפריקה).
רבות ממדינות אפריקה בחרו בשפה אחת לאחר קבלת עצמאותן. זאת, לשם השגת אחדות לאומית. בדרך כלל, הייתה זו השפה הקולוניאלית הקודמת שהונהגה במדינה, ואשר שימשה לצורכי ממשל וחינוך. עם זאת, בשנים האחרונות, תומכות מדינות אפריקה יותר ויותר בשמירה על גיוון לשוני ("מדיניות רב לשונית").
שפות באפריקה > שפות רשמיות

מלבד השפות הקולוניאליות לשעבר: אנגלית, צרפתית, פורטוגזית וספרדית, השפות להלן רשמיות ברמה הלאומית באפריקה:
ערבית בסודאן, באלג'יריה, בלוב, במרוקו, בסומליה, בקומורו, בצ'אד, בג'יבוטי, במצרים, באריתריאה ובמאוריטניה.
שפות ברבריות במרוקו ובאלג'יריה.
אמהרית באתיופיה.
סומלית בסומליה.
תיגרינית באריתריאה.
מלגשית במדגסקר.
אפריקאנס בדרום אפריקה.
צ'ווה (אנ') במלאווי ובזימבבואה.
קומורית בקומורו.
קירואנדה ברואנדה.
קירונדי בבורונדי.
ססוטו בלסוטו, בדרום אפריקה ובזימבבואה.
צוואנה בדרום אפריקה ובבופוטאצוואנה.
שונה ונדבלה צפונית בזימבבואה.
ספדי בדרום אפריקה.
סוואהילי בטנזניה, בקניה ובאוגנדה.
סוואזי בדרום אפריקה ובסווזילנד.
צונגה בדרום אפריקה.
וונדה בדרום אפריקה.
האוסה בדרום אפריקה.
זולו בדרום אפריקה.
קריאולית במאוריציוס ובאיי סיישל.
סאנגו ברפובליקה המרכז-אפריקאית.
שפות באפריקה > שפות חוצות גבולות

הגבולות הקולוניאליים שהקימו מעצמות אירופאיות בעקבות ועידת ברלין ב-1884–1885 מחלקים את אפריקה לקבוצות אתניות, לשבטים ולקהילות רבות, הדוברות מגוון רחב של לשונות. גבולות אלו יוצרים הבדלים לשוניים. תופעה זו נפוצה במיוחד באזורים הסמוכים לשני צדדיו של גבול, המפריד בין מדינות שונות. התופעה מקבלת משנה תוקף כאשר השפות הרשמיות במדינות ביניהן מפריד הגבול - שונות. ההבדלים הלשוניים ניכרים דה פקטו בסטנדרטים לכתיבת שפה שכזו, דוגמת התאמות שונות לאופן כתיבת האותיות של שפה זו. במילים אחרות, ייתכנו הבדלים באופן כתיבת הטקסט, במדינות הסמוכות זו לזו - של אותה השפה בדיוק.
על השפות המשותפות למדינות, החולקות גבול משותף, נמנות:
ברברית (אשר משתרעת על פני חלקים של צפון אפריקה ומספר חלקים של מערב אפריקה).
סומלית (דְבוּרָה ברוב מדינות קרן אפריקה).
סוואהילי (דְבוּרָה באזור האגמים הגדולים של אפריקה).
שפת הפולה (בסאהל ובמערב אפריקה).
לאו בקונגו, באתיופיה, בקניה, בטנזניה, באוגנדה, בסודאן ובדרום סודאן).
נשיא מאלי לשעבר[דרושה הבהרה] ויושב הראש לשעבר של ועדת אפריקה, עומק קונרה, התייחסו לשפות חוצות הגבולות כגורם העשוי לקדם את אחדות אפריקה
.
שפות באפריקה > שינוי ופיתוח השפה

לשונות אפריקה, בדומה לשאר שפות העולם - משתנות באופן תדיר. בנוסף להשפעה של הגבולות, קיים מדרג של ניבים שונים (דוגמת לגבו, קוינס, נ'קו ורונייקיטארה[דרושה הבהרה]). בנוסף, נוצרים ניבים חדשים, דוגמת שנג[דרושה הבהרה]. במדינות מסוימות נעשים מאמצים ממשלתיים לפתח גרסאות מתוקננות של השפות, כך שתכתבנה באופן אחיד בכל רחבי מדינה מסוימת. במילים אחרות, נעשים במדינות מסוימות מאמצים לבצע פורמליזציה של השפה. כמו כן, קיים מספר לא מבוטל של לשונות, הנמצאות בסכנת הכחדה - בשל מיעוט דובריהן.
שפות באפריקה > דמוגרפיה

מתוך מיליארד תושבי אפריקה (ב-2009), כ-17 אחוזים דוברים את דיאלקט הערבית, כעשרה אחוזים דוברים סוואהילי, שהיא השפה הנפוצה בדרום מזרח אפריקה; כחמישה אחוזים דוברים ניב כלשהו של משפחת השפות הברבריות וכחמישה אחוזים דוברים את שפת ההאוסה, אשר נפוצה בחלקים נרחבים של הסאהל. שפות נפוצות נוספות ביבשת הן: אמהרית, אורומו וסומלית. אנגלית (כ-130 מיליוני דוברים), צרפתית (כ-115 מיליוני דוברים) ופורטוגזית (כ-30 מיליוני דוברים) הן שפות חשובות נוספות, אשר דְבוּרוֹת כשפת אם או כשפה שנייה. פורטוגזית הפכה שפתה הלאומית של אנגולה.
שפות חשובות נוספות:
במערב אפריקה: יורובה, איגבו ושפת הפולה.
בדרום אפריקה: זולו, קוסה ואפריקאנס.
תכונות לשוניות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ישנן מספר תכונות לשוניות המשותפות לכמה שפות אפריקניות. הסיבה לכך נעוצה, ככל הנראה, בזכות קשרים לשוניים המשותפים לשפות אלו, אשר עשויים לנבוע מרקע או אירועים היסטוריים, תרבותיים, אתניים, דתיים וכתוצאה מקשרי סחר בין העמים הדוברים אותן.
תכונות לשוניות > פונטיקה

תכונות פונטיות נפוצות כוללות:
סוגים מסוימים של עיצורים הנחתכים בשפתיים ("בא"), הנחתכים בחיך האחורי ("קא") או הנחתכים בסדק הקול[דרושה הבהרה].
רצפי עיצורים בתחילתן של מילים:
צלילים דוגמת "קפא" ו"גבא" נפוצים בלשונות הדְבוּרוֹת מדרום לסהרה.
צלילים דוגמת "מפא" ו"נגא" נפוצים באפריקה, אך כמעט שאינם קיימים בשפות מחוץ לה.
צלילים אפיים דוגמת "בא" ו"מא" נפוצים בעיקר במערב אפריקה.
מערכות טון פשוטות אשר משמשות למטרות דקדוקיות. שפות טוניות מצויות בכל העולם, ובפרט באפריקה. שפות אלו מדוברות באזור אפריקה הטרופית והקויסאן. בנוסף, הרוב המוחלט של שפות בנטו מבוסס על אינטונציה. מערכת הטונים הנפוצה ביותר כוללת שתי רמות טונים: גבוהה ונמוכה. ייתכנו רצפים של שני טונים או יותר, המצויים בהברה אחת. לאינטונציה יש תפקיד חשוב בהבנת משמעותן של מילים שונות במשפט.
צלילים לא נפוצים באופן יחסי בשפות אפריקאיות כוללים דיפתונג, תנועות קדמיות ועיצורים המערבים את חלקה האחורי של הלשון.
תכונות לשוניות > תחביר

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מבנים תחביריים נפוצים כוללים שימוש בפעלים, שמות תואר וביטויי השוואה. שפות בנטו כוללות מספר גדול של מינים דקדוקיים. זמנים וקטגוריות אחרות של השפה עשויים להיקבע באמצעות אינטונציה ואופן ההגייה בלבד.
תכונות לשוניות > סמנטיקה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
לקריאה נוספת (ספרות באנגלית)

Childs, G. Tucker (2003). An Introduction to African Languages.
Chimhundu, Herbert (2002). Language Policies in Africa. (Final report of the Intergovernmental Conference on Language Policies in Africa.) UNESCO.
Robert Needham Cust (1883). Modern Languages of Africa.
Ellis, Stephen (ed.) (1996). Africa Now: People - Policies - Institutions. The Hague: Ministry of Foreign Affairs (DGIS).
Elugbe, Ben (1998) "Cross-border and major languages of Africa." In K. Legère (editor), Cross-border Languages: Reports and Studies, Regional Workshop on Cross-Border Languages, National Institute for Educational Development (NIED), Okahandja. Windhoek: Gamsberg Macmillan.
Africa: A listing of African languages and language families.
Greenberg, Joseph H. (1983). 'Some areal characteristics of African languages.' In Ivan R. Dihoff (editor), Current Approaches to African Linguistics, Vol. 1 (Publications in African Languages and Linguistics, Vol. 1), Dordrecht: Foris, 3-21.
Greenberg, Joseph H. (1966). The Languages of Africa (2nd edition). Bloomington: Indiana University.
Heine, Bernd and Derek Nurse (editors) (2000). African Languages: An Introduction. Cambridge University Press.
Webb, Vic and Kembo-Sure (editors) (1998). African Voices: An Introduction to the Languages and Linguistics of Africa. Cape Town: Oxford University Press Southern Africa.
הערות שוליים

↑  .African Languages: an Introduction, Cambridge University Press
↑  עושרה הלשוני של אפריקה - מעל 3000 שפות מקומיות, על פי אומדנים מסוימים,
מוציא לאור: Africa World Press.
↑  דו"ח הפיתוח האנושי 2004, תוכנית הפיתוח של האומות המאוחדות (אנ').
↑  דו"ח אתנולוגי אודות ניגריה. מוציא לאור: מגזין "אתנולוג" (אנ').
↑  Moore, Leslie. "Language socialization research and French language education in Africa: A Cameroonian case study." (1999): 329-350. ‏
Canadian Modern Language Review.
↑  פסגת האיחוד האפריקאי ב-2006, ח'רטום, סודאן.
↑  "על לשונותיה הרשמיות של סומליה להיות סומלית וערבית; על לשונותיה הנוספות של המדינה, על פי ממשלת המעבר הפדרלית - להיות אנגלית ואיטלקית",
אמנת ממשלת המעבר הפדרלית של סומליה (אנ').
↑  ספר העובדות אודות העולם של ה-CIA.
↑  שפות דרום אפריקה.
↑  שפות אפריקאיות למען קידום אפריקה, אקדמיית השפות האפריקאית (אנ').
↑  אתר שגרירות אנגולה.
↑  שבועון "האקונומיסט" - "שפות הנתונות בסכנת הכחדה", 22 בינואר 2011, עמוד 58.
↑  ערבית, הכוללת מספר רב של ניבים.
↑  דו"ח מגזין "אתנולוג" משנת 2009 מצטט, כי מספר דוברי השפה אשר זוהי שפת אמם (מסומנת בסימון: "L1", קיצור של "Language1") עומדת על כ-18.5 מיליוני בני אדם, ועוד כ-15 מיליוני בני אדם בניגריה, הדוברים אותה כשפה שנייה (מסומנת בסימון: "L2", קיצור של "Language2") (אנ'), נכון לשנת 1991. כמו כן, מציין הדו"ח כי בניז'ר, נכון לשנת 2006, כ-5.5 מיליוני בני אדם דוברים שפה זו כשפת אם, ועוד כמחצית ממספר זה דוברים אותה כשפה שנייה. בנוסף, שפה זו דְבוּרָה בפיהם של 800,000 בני אדם בבנין (נכון לשנת 2006), ולמעלה ממיליון בני אדם נוספים - במדינות אחרות.
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  מאה הלשונות בעלות מספר הדוברים הגדול ביותר בעולם.
↑  אמהרית.
↑  סומלית, מוציא לאור: SIL International.
↑  מפקד אוכלוסין כללי וסקירה של סביבות מגורים, 2004.
↑  תיגרינית.
↑  השפות הפרנקופוניות בעולם בשנים 2007-2006, בהוצאת לה פרנקופוני, פריז, 2007.
↑  עתיד השפה הפורטוגזית.
↑  אפריקאנס, מוציא לאור: השירות הסטטיסטי הלאומי של דרום אפריקה (אנ').
↑  מידע אודות שפת איגבו (אנ').
↑  African folklore: an encyclopedia. 2004. p. 699.
↑  דו"ח עבור שפת שונה, מגזין "אתנולוג".
↑  קיקויו.
↑  לובה-קסאי.
↑  אומבונדו.
↑  קונגולזית.
↑  ססוטו.
↑  צוואנה.
↑  סות'ו צפונית.
↑  נדבלית.
↑  מלגשית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293826205171  BNE: XX527332  BnF: cb119321874 (data)  GND: 4120108-5  LCCN: sh85001729  LNB: 000165159  NKC: ph157214  SUDOC: 027235920 
שפות רשמיות באפריקה

  אפריקאנס
  פורטוגזית

  ערבית
  ספרדית

  אנגלית
  סוואהילי

  צרפתית
  שפות אחרות
תהליך הרדמה מהיר

תהליך ההרדמה המהיר (תה"מ - Rapid sequence induction) היא פרוצדורה רפואית המערבת אינדוקציה מהירה של הרדמה כללית ולאחריה צנרור (אינטובציה) של הטרכיאה. שליטה בנתיב אוויר מהווה את אחד מיסודות הטיפול בחירום של איש הרפואה הדחופה, משום שכישלון באבטחת נתיב האוויר יכול במהירות להביא למותו של החולה.
תרגול של ביצוע אינטובציה בבובת הדמיה, תוך שימוש בלרינגוסקופ
בתהליך הרדמה מהיר לרוב נעשה שימוש במתארי חירום על חולים בחדרי המיון או ניתוח. תה"מ לרוב מבוצע על ידי רופאים, פרמדיקים ובמדינות בהם קיים המקצוע גם אחיות מרדימות. פרוצדורה זו מהווה את פרוצדורת הבחירה בעת הצורך בהרדמת מטופל וצנרור הקנה במתאר חדר המיון.
פרוצדורת תה"מ נחשבת כפרוצדורה בעלת סיכון גבוה, כאשר לנגד עיניו של המטפל עומד הרצון להשיג שליטה בנתיב האוויר. היתרון של שימוש בשיטה זו היא ההרדמה המהירה של החולה, תוך שיתוק שריריו של המטופל כדי להקל על תהליך צנרור הקנה. אחת הסיבות המרכזיות לשימוש בשיטה זו היא במטרה למנוע את הסיכון הגבוה לאספירציה (שאיפת תוכן קיבה) שקיים בחולים שלא צמו טרם פרוצדורת ההרדמה והצנרור. פרוצדורה זו נמצאה בקורלציה עם ירידה ניכרת בסיבוכים פוסט-פרוצדורליים.
תהליך זה, לצד יתרונות רבים של שליטה בנתיב האוויר, מציב את החולה בסיכון רב יותר לבעיה נשימתית אם הפרוצדורה לא מצליחה, זאת לאור העובדה כי שימוש בחומרי שיתוק מונע מהמטופל להגן על נתיב האוויר שלו בעצמו (המטפל אינו יכול להשתעל או להפעיל את רפלקס ההקאה).
תרופות נפוצות > סדציה

מידזולם
קטמין
פרופופול
תרופות נפוצות > אנלגטיקה -שיכוך כאב

פנטניל
תרופות נפוצות > חומרים משתקים

רוקורוניום
פנקרוניום
סקולין
תרופות נפוצות > תרופות נוספות

אטרופין
מטראמינול או אפנדרין לטיפול בירידת לחץ דם
טכניקה

תה"מ מתייחס להשריית הרדמה פרמקולוגית, מלווה בשיתוק נוירו-מסקולארית קודם לתהליך צנרור קנה הנשימה.
הטכניקה מהירה מהתליך ההרדמה המלאה הנהוג בחדרי ניתוח בתהליכים אלקטיביים.
דרך קלה לזכור את עקרונות התה"מ היא שבעת ה-P.
שבעת ה-P > הכנה – Preperation

תהליך ההכנה כלל הערכה של קושי צנרור הקנה של המטופל. במקביל להערכת קושי הצנרור, תהליך ההכנה כולל ניטור פיזיולוגי רציף בדמות א.ק.ג וקריאת פלאס-אוקסימטר (קריאת רוויון החמצן בדם-סטורציה).
לאחר ההכנה הראשונית על הצוות לבחור ולהכין את הציוד והתרופות הנדרשות לביצוע הפעולה, תוך התקנת גישה וורידית דרכה ייתן הצוות את התרופות במהלך הפרוצדורה.
שבעת ה-P > חמצון מוקדם – Preoxygenation

החמצון המוקדם נועד להחליף את החנקן שמהווה את מרביתו של הנפח השארתי השמיש (Functional residual capacity) בריאות בחמצן.
מטרת התהליך היא הגדלת מאגרי החמצן בריאות ולעכב את דלדול החמצן כתוצאה ממחסור באוורור (לאחר שיתוק השרירים) עד לפרק זמן של 8 דקות באדם בוגר בריא.
פרק זמן זה מתקצר באופן ניכר בחולים הסובלים מהשמנת יתר חולנית, במטופלים חולים וילדים.
תהליך החמצון לרוב מתבצע על ידי מתן חמצן ב-100% ריכוז באמצעות מסכת פנים בעלי שסתומים חד כיוונים למשך 8 נשימות עמוקות או 60 שניות.
שבעת ה-P > טיפול מקדים - Pretreatment

שלב הטיפול הקודם כולל התייחסות תרופתית לאוכלוסיות סיכון הניתנת כ-3 דקות טרם מתן התרופות המשתקות ומטרתם להקטין את הסיכון ותופעות הלוואי של השימוש בלרינגוסקופ והצנור התוך קני.
תהליך הצנרור גורם להפעלה סימפטטית[דרושה הבהרה] מוגברת, מה שיכול להוביל לעליה בלחץ התוך-גולגולתי (Intacranial pressure) כמו גם לאפקט ברונכוספסטי (סגירה של מיתרי הקול).
טיפול זה יכול להטיב עם מטופלים הסובלים ממחלות בדרכי הנשימה (Reactive airway disease), לחץ תוך-גולגולתי מוגבר או בעיות קרדיווסקולאריות.
שבעת ה-P > משתקי שרירים והשריית הרדמה – Paralysis with Induction

תהליך ההשריה המלא (הרדמה כללית של המטופל המטופל) כולל מתן תרופות היפנוטיות (הרדמה) לווריד, תוך מתן מקביל של אופיאטים (לכאב).
ייתכן ולמשך זמן קצר בתחילת התהליך יונשם המטופל הנשמה ידנית טרם מתן משתקי השרירים וצנרור המטופל.
מנגד במהלך תה"מ יקבל המטופל טיפול באופיאטים לווריד, אך תרופות ההרדמה ושיתוק השרירים יינתנו במהירות, כך שלא ייווצר זמן בו יוכל המטפל להנשים את המטופל הנשמה ידנית.
דוגמה לתרופה נוספת היכולה להינתן בשלב זה היא האטרופין במקרים של ברדיקרדיה (קצב לב איטי) כתוצאה מגירוי ווגאלי מוגבר מהלרינגוסקופיה, אפקט הנפוץ בילדים.
שבעת ה-P > מיקום – Positioning

מיקום מתייחס למיקום המטופל כך שצירי הפה, לוע (פארינקס) ולארינקס יהיו ישרים.
בעבר כונה מנח זה "תנוחת ההרחה".
לתנוחת ההרחה ניתן להגיע על ידי מיקום מגבת מגולגלת מתחת לראשו וצווארו של המטופל ובכך להשיג מתיחה (אקסטנציה) אפקטיבית של הראש תוך שמירה על כיפוף (פלקציה) של הצוואר.
פרוצדורה נוספת הנמצאת בשימוש בשלב זה היא הלחיצה ע"ש סליג (Sellick’s maneuver) שבמהלכה מופעל לחץ על הקריקואיד, כך שהטרכיאה נדחפת פוסטריורית (אחורנית) וגורמת להיצרות הוושט ולירידה בכניסת האוויר לקיבה בהנשמה.
שבעת ה-P > מיקום הצינור התוך קני – Placement of the Tube

במהלך השלב זה, מבצע המטפל לרינגוסקופיה במטרה לזהות את הגלוטיס (Glottis) והצינור התוך כדי מוחדר כך שהוא יעבור בין שני מיתרי הקול.
לאחר החדרת הצינור לעומק הנכון, מנופחת בלונית בקצה הצינור במטרה לשמר את מקומה, תוך שהיא משיגה אפקט נוסף של מניעת אספירציות
תוכן קיבה שעולה ונכנס לריאות
ווידוא מיקום הצינור יכול להיעשות במגוון דרכים כדוגמת: ערכי פחמן דו-חמצני ננשף (ETCO2), אדים בצינור, האזנה לריאות וצילום חזה.
שבעת ה-P > ניהול לאחר צנרור – Post intubation management

ווידוא סופי של מיקום הצינור התוך קני יעשה רק באמצעות צילום חזה.
נקודות התייחסות נוספות

כפי שכבר הודגם במספר סעיפים, גיל מהווה פקטור מרכזי בנחיצות התהליך ולרוב עולה כאופציה טיפולית בגילאים צעירים.
על איש הצוות שמבצע את הפרוצדורה להיות מנוסה בביצוע צנרור קנה כמו גם בהנשמה באמצעות מפוח ומנשים.
במהלך ביצוע הפרוצדורה על כלי ניהול נתיב אוויר נוספים להיות זמינים (לדוגמה מפוח ומנשם, LMA ועוד) למקרה וישנו כישלון בהחדרת הצינור התוך כדי בדרכים המקובלים (צינרור). יתרה מכך, במקרי קיצון יש אף לשקול אמצעים כדוגמה קריקו-תאירוקוטומי.
בשיטה זו בוחרים בחולים בהם ישנו חשד קליני גבוה לאספירציה, לרוב כתוצאה מקיבה מלאה, דבר הנפוץ בחולי טראומה. היות שחמצון מוקדם מעודד הקאה על הפאזה להיות קצרה ככל הניתן.
במקרים בהם החולים מוערך כאינטובציה קשה (מפתח פה קטן, צוואר קצר, השמנת יתר חולנית, דפורמציות של אזור הפה ועוד) אסור לבצע תה"מ (Contraindicated) היות ששימוש בשיטה תשאיר את החולה ללא אפשרות אוורור ובסכנה גדולה לאספירציה.
לכן במקרים אלו, שימוש בסיבים אופטיים הם בעדיפות גבוה יותר.
נקודות מחלוקת

מאז הצגתה של התה"מ נסובו מחלוקות כמעט סביב כל אספקט של התהליך, כולל:
בחירת התרופות השונות, המינונים הנדרשים כמו גם זמן מתן התרופות בתהליך.
ההימנעות מההנשמה הידנית טרם ביצוע צנרור הקנה.
מנח הראש האופטימלי לביצוע הפרוצדורה.
השימוש בתמרון ע"ש סליג במהלך הפרוצדורה.
ראו גם

אינטובציה
סרטון המתאר את הפרוצדורה - http://www.youtube.com/watch?v=DvFFL2Jctu4
ההמלצות העדכניות ביותר לביצוע הפרוצדורה - http://www.uptodate.com/contents/rapid-sequence-intubation-in-adults
דפי הסבר לביצוע תהליך הרדמה מהיר
הערות שוליים

↑  Reynolds SF, Heffner J, Ariway management of the critically ill patient: rapid-sequence intubation, Chest, Apr 2005:127(4): 1397-412.
↑  lLi J, Murphy-Lavoie H, Bugas C, et al. Complications of emergency intubation with and without paralysis. Am J Emerg Med 1999; 17:141.
↑  Wilcox Sr, Bittner Ea, Elmer J, Seigel TA, Jguyen NY, Dhilon Am et al, Neuromuscular blocking agent administration for emergent tracheal intubation as associated with decreased prevalence of procedure-related complication, Crit Cae Med, Jun 2012;40(6):1808-1813.
↑  1. Cooper, Angus. "Rapid Sequence Intubation - A guide for assistants". Scottish Intensive Care Society Education. NHS - Education for Scotland. Retrieved 31 March 201
↑  Benumof, J. L.; Dagg, R.; Benumof, R. (1997). "Critical hemoglobin desaturation will occur before return to an unparalyzed state following 1 mg/kg intravenous succinylcholine". Anesthesiology 87 (4):
1 2  http://anesthesiageneral.com/preoxygenation/
↑  Neilipovitz, DT; Crosby, ET (2007). "No evidence for decreased incidence of aspiration after rapid sequence intubation". Canadian Journal of Anesthesia 54 (9): 748–64.doi:10.1007/BF03026872. PMID 17766743.
↑  אספירציה הי מצב בה תוכן קיבה עולה ונשפך לראותיו של האדם
↑  Nancy Caroline: Emergency Care in the Streets 7th Ed. Jones & Bartlett Learning. 2013. p. 780.
↑  Warner KJ, Sharar SR, Copass MK, Bulger EM (April 2009). "Prehospital management of the difficult airway: a prospective cohort study". The Journal of Emergency Medicine 36 (3): 257–65.doi:10.1016/j.jemermed.2007.10.058. PMID 18439793. Retrieved 2012-06-28.
↑  El-Orbany, MI; Connolly, LA (2010). "Rapid Sequence Induction and Intubation: Current Controversy". Anesthesia & Analgesia 110 (5): 1318–25. doi:10.1213/ANE.0b013e3181d5ae47.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
פקודת סדרי השלטון והמשפט

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  21 במאי 1948
 תאריך חקיקה עברי:  י"ב באייר תש"ח
 גוף מחוקק:  מועצת המדינה הזמנית
 חוברת פרסום:  עיתון רשמי-מועצת המדינה הזמנית, תוס' א' - 2, עמ' 1
 משרד ממונה:  משרד המשפטים
 מספר תיקונים:  20
 נוסח מלא:  פקודת סדרי השלטון והמשפט, תש"ח-1948
 
פקודת סדרי השלטון והמשפט, תש"ח-1948, היא דבר החקיקה הראשון שנחקק במדינת ישראל על ידי מועצת המדינה הזמנית ב-19 במאי 1948.  קדם לה "מנשר מועצת המדינה הזמנית" שפורסם במעמד הקראת מגילת העצמאות, ב-14 במאי 1948 שקבע מעמדה כרשות המחוקקת.
רקע היסטורי

עד להקמת המדינה היה בתוקף המנדט הבריטי, שמכוחו חוקק השלטון חוקים מסוגים שונים. החוק הבסיסי נקרא "דבר המלך במועצה על ארץ ישראל" והתקבל על ידי ממשלת בריטניה. חוק זה היה מעין חוקה ומכוחה נוסחו פקודות על ידי הנציב העליון.
ב-29 באפריל 1948, לאור סיומו הקרוב של המנדט, שתוקפו עמד לפוג בחצות הלילה שבין 14 ל-15 במאי 1948 (שעות ספורות לאחר ההכרזה על הקמת מדינת ישראל), קיבל הפרלמנט הבריטי חוק, בשם "חוק פלשתינה" (Palestine Act, 1948), ולפיו כל החוקים שנחקקו בתקופת המנדט יחדלו מלחול בשטחה של ארץ ישראל. כן ברור היה ומובן, כי המדינה החדשה, שהיא גוף משפטי חדש השואף לעצמאות ולניתוק הקשרים עם השלטון הזר שקדם לו, חפץ במערכת משפטית עצמאית המנותקת מכל תלות בבריטניה, ובמיוחד כאשר מערכת משפטית זו כללה חוקים הסותרים את עצם מהותה של המדינה החדשה, כגון חוקים האוסרים על יהודים לעלות אל הארץ או חוקים האוסרים על יהודים לרכוש מקרקעין.
עם כל זאת ברור כי מדינה אינה יכולה להתקיים ללא מערכת של חוק ומשפט, וכי מערכת כזו אינה יכולה להיווצר בן לילה, יש מאין. עוד במעמד הקראת מגילת העצמאות, ב-14 במאי 1948 פורסם "מנשר מועצת המדינה הזמנית" שנועד לקבוע את ההסדרים הבסיסיים ביותר בנוגע לחקיקה, מנשר אשר קבע שלושה הסדרים: מועצת המדינה הזמנית היא הרשות המחוקקת. הוראות החוק המנדטורי נותרות בתוקפן. הוראות החוק המפלות לרעה יהודים, הנובעות מהספר הלבן של שנת 1939, מבוטלות באופן רטרואקטיבי, כאילו לא באו לעולם.
ברור היה כי במנשר זה אין די, וארבעה ימים לאחר פרסום המנשר, ב-19 במאי 1948 פרסמה מועצת המדינה הזמנית את דבר החקיקה הראשון שלה - חוק בשם "פקודת סדרי השלטון והמשפט", ובו הוסדרו החוקים במדינה החדשה. עיקרו של החוק היה קבלת עיקר גופם של החוקים והתקנות הבריטיים שנחקקו בשנות המנדט, ברוח המנשר, וקביעת ההסדרים הקונסטיטוציוניים הבסיסיים של המדינה החדשה - רשויותיה וסמכויותיהן. תחולת הפקודה נקבעה רטרואקטיבית לליל שבת, ו' באייר תש"ח, 15 במאי 1948.
חיקוק נוסף שבה לשמור על רציפות במעבר משלטון המנדט למדינת ישראל העצמאית הוא פקודת עובדי ממשלת ארץ־ישראל, תש״ח–1948, שקבעה שעובדי ממשלת המנדט ימשיכו לעבוד כעובדי ממשלת ישראל.