stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פילוג ממלכת שאול
היריבות בין יהודה וישראל > המלחמה בגבעון

באחת מן הפעמים שנפגשו שתי הממלכות, היה זה סביב הבריכה בגבעון. בפגישה, הציע אבנר: ”יָקוּמוּ נָא הַנְּעָרִים, וִישַׂחֲקוּ לְפָנֵינוּ” (ספר שמואל ב', פרק ב', פסוק י"ד). יואב הסכים, ומכל אחד מן הצדדים קמו 12 נערים. כל אחד מן הנערים נלחם בנער מן הצד השני, עד לנפילתם. למקום בו התרחש הקרב בין הנערים ניתן השם "חלקת הצורים".
לאחר המקרה עם הנערים, התחזק הקרב בין שני הצדדים והחמיר. בקרב, אבנר וצבאו נחלו הפסדים והחלו להימלט. כשהחל אבנר לברוח, התחיל לרדוף אחריו עשהאל בן צרויה, אחיו של יואב, שתואר כאדם מהיר: ”וַעֲשָׂהאֵל קַל בְּרַגְלָיו, כְּאַחַד הַצְּבָיִם אֲשֶׁר בַּשָּׂדֶה” (ספר שמואל ב', פרק ב', פסוק י"ח). על פי מספר מפרשים, הכתוב מפרט את מהירותו של עשהאל, משום שחשב שאף על פי שאבנר היה מיומן במלחמה, מהירותו תחפה על כך, והוא יצליח להורגהו.
אבנר ביקש מעשהאל להפסיק לרדוף אחריו, אלא לרדוף אחר אחד מן הלוחמים הפשוטים, אך עשהאל לא הסכים. אבנר ביקש שוב והזהיר שיהרגהו, אך עשהאל המשיך לרדוף אחריו, ואבנר הכה אותו בחניתו בצלע החמישית, שבאזור הלב, ומרוב שהמכה הייתה חזקה, יצאה החנית מגב עשהאל והוא מת במקום. הוא נקבר בקבר אביו בבית לחם.
לאחר מכן, יואב ואבישי רודפים אחר אבנר ומגיעים עד למקום הקרוי גבעת אמה, שבמדבר גבעון, סמוך למקום הקרוי גיח. במהלך מנוסת אבנר, התקבצו סביבו כל שבט בנימין, והם עלו לראש גבעה אחת, עליה קרא אבנר ליואב להפסיק לרדוף אחריו ולעצור את המלחמה, ויואב הסכים והורה לאנשיו זאת: ”וַיִּקְרָא אַבְנֵר אֶל יוֹאָב, וַיֹּאמֶר: הֲלָנֶצַח תֹּאכַל חֶרֶב?! הֲלוֹא יָדַעְתָּה כִּי מָרָה תִהְיֶה בָּאַחֲרוֹנָה! וְעַד מָתַי לֹא תֹאמַר לָעָם לָשׁוּב מֵאַחֲרֵי אֲחֵיהֶם? וַיֹּאמֶר יוֹאָב: חַי הָאֱלֹהִים! כִּי לוּלֵא דִּבַּרְתָּ, כִּי אָז מֵהַבֹּקֶר נַעֲלָה הָעָם אִישׁ מֵאַחֲרֵי אָחִיו. וַיִּתְקַע יוֹאָב בַּשּׁוֹפָר, וַיַּעַמְדוּ כָּל הָעָם, וְלֹא יִרְדְּפוּ עוֹד אַחֲרֵי יִשְׂרָאֵל; וְלֹא יָסְפוּ עוֹד לְהִלָּחֵם” (ספר שמואל ב', פרק ב', פסוקים כ"ז–כ"ח).
סך האבדות היו 380 איש: 20 ליהודה, ביניהם עשהאל, ו-360 לישראל.
היריבות בין יהודה וישראל > האשמת איש בושת את אבנר

לאחר המלחמה, חזר אבנר למחניים, שם הואשם בידי איש בושת שלקח את פילגש אביו, רצפה בת איה, דבר הנחשב כמרידה במלכות. אבנר כעס מאוד ונפגע מהאשמות איש בושת. בתגובה, הוא ענה לאיש בושת שהוא אינו אדם כנוע ופשוט, והאשים אותו בכך שאף על פי שהצילו היום, בכך שנלחם עם דוד, ולא עזב אותו לנפשו, הוא האשים אותו האשמות חמורות כאלו: ”וַיִּחַר לְאַבְנֵר מְאֹד עַל-דִּבְרֵי אִישׁ-בֹּשֶׁת, וַיֹּאמֶר: הֲרֹאשׁ כֶּלֶב אָנֹכִי אֲשֶׁר לִיהוּדָה?! הַיּוֹם אֶעֱשֶׂה-חֶסֶד עִם-בֵּית שָׁאוּל אָבִיךָ אֶל-אֶחָיו וְאֶל-מֵרֵעֵהוּ, וְלֹא הִמְצִיתִךָ בְּיַד-דָּוִד; וַתִּפְקֹד עָלַי עֲו‍ֹן הָאִשָּׁה הַיּוֹם.” (ספר שמואל ב', פרק ג', פסוק ח'). לאחר מכן, נשבע שדוד לבסוף יהיה מלך של כל ישראל, כפי שנשבע ה'. איש בושת לא ענה לאבנר ולא אמר דבר, מפני שפחד מאוד מאבנר.
היריבות בין יהודה וישראל > כריתת ברית אבנר עם דוד והחזרת מיכל

בהמשך, שלח אבנר מלאכים לדוד, ומסר שהוא יודע שהוא ראוי למלוך, ושהוא יכול לעזור לו בכך, ולפיכך הוא מבקש ממנו לכרות עמו ברית. דוד הסכים, אך התנה זאת בכך שיחזירו לו את מיכל אשתו, ששאול לקח ממנו, ונתנה לפלטיאל בן ליש. עם זאת, דוד שלח מכתב לאיש בושת, בו ביקש את מיכל, כדי שתהיה לחזרתה של מיכל אליו תוקף רשמי, והדבר לא יחשב כגניבה. איש בושת אישר, ומיכל הוחזרה לדוד.
אחר החזרתה של מיכל, הלך אבנר לזקני ישראל, לשכנעם לתמוך בדוד.
אברהם לבנון כתב שלדוד היה כה חשוב להחזיר את מיכל, כדי לחזק את מלכותו ולקרב אליו עוד אנשים, בכך שהוא מראה שכמו איש בושת, שהוא בן המלך, גם הוא עצמו ראוי למלוכה בהיותו חתן המלך.
היריבות בין יהודה וישראל > רצח אבנר

לאחר שהלך לשכנע את זקני ישראל, הגיע אבנר לחברון יחד עם 20 מאנשיו, שם עשו לכבודו משתה. אחרי המשתה הלך אבנר לשכנע אנשים נוספים לתמוך בדוד.
בו בזמן שיצא אבנר מחברון, הגיע יואב, ועודכן בכל מעשה אבנר בחברון. יואב חשד באבנר בכך שהוא רק רוצה לרגל בחברון אחרי דוד, ולכן שלח מלאכים להחזיר את אבנר לחברון. כשהוחזר אבנר, לקח אותו יואב לפינה נסתרת מתוך נימוק שהוא רוצה לדבר אתו באופן אישי, שם רצח אותו, יחד עם אבישי אחיו, כנקמה על כך שהרג אבנר את עשהאל, אחיהם.
לאחר הרצח, נבהל מאוד כל העם ובמיוחד איש בושת: ”וַיִּשְׁמַע בֶּן-שָׁאוּל כִּי מֵת אַבְנֵר בְּחֶבְרוֹן, וַיִּרְפּוּ יָדָיו, וְכָל-יִשְׂרָאֵל נִבְהָלוּ.” (ספר שמואל ב', פרק ד', פסוק א')
היריבות בין יהודה וישראל > קינת דוד על אבנר וקללת בני צרויה

אחר רצח אבנר, טען דוד שלא הוא אשם במיתת אבנר וקילל את יואב על כך שרצח את אבנר: ”וַיִּשְׁמַע דָּוִד מֵאַחֲרֵי כֵן וַיֹּאמֶר: נָקִי אָנֹכִי וּמַמְלַכְתִּי מֵעִם יְהוָה עַד עוֹלָם מִדְּמֵי אַבְנֵר בֶּן נֵר. יָחֻלוּ עַל רֹאשׁ יוֹאָב וְאֶל כָּל בֵּית אָבִיו, וְאַל יִכָּרֵת מִבֵּית יוֹאָב זָב וּמְצֹרָע וּמַחֲזִיק בַּפֶּלֶךְ וְנֹפֵל בַּחֶרֶב וַחֲסַר לָחֶם” (ספר שמואל ב', פרק ג', פסוקים כ"ט–ל'). לאחר מכן, התקיימה הלווייתו, בה הלך דוד בראש, ליד המיטה, ולאחר קבירתו, קונן דוד על אבנר:
וַיְקֹנֵן הַמֶּלֶךְ אֶל-אַבְנֵר וַיֹּאמַר:

הַכְּמוֹת נָבָל יָמוּת אַבְנֵר?!

יָדֶךָ לֹא-אֲסֻרוֹת וְרַגְלֶיךָ לֹא-לִנְחֻשְׁתַּיִם הֻגָּשׁוּ;

כִּנְפוֹל לִפְנֵי בְנֵי-עַוְלָה נָפָלְתָּ!

וַיֹּסִפוּ כָל-הָעָם לִבְכּוֹת עָלָיו.
בזכות קינתו, הבין והאמין כל העם שדוד לא אשם ברצח. לאחר מכן, מתאר דוד את אבנר כאדם חשוב בישראל: ”הֲלוֹא תֵדְעוּ--כִּי-שַׂר וְגָדוֹל נָפַל הַיּוֹם הַזֶּה בְּיִשְׂרָאֵל.” (ספר שמואל ב', פרק ג', פסוק ל"ח)
מאוחר יותר, דוד קילל שוב את יואב ואבישי: ”וְהָאֲנָשִׁים הָאֵלֶּה בְּנֵי צְרוּיָה קָשִׁים מִמֶּנִּי! יְשַׁלֵּם יְהוָה לְעֹשֵׂה הָרָעָה כְּרָעָתוֹ.” (ספר שמואל ב', פרק ג', פסוק ל"ט).
רצח איש בושת > ביצוע הרצח

רצח איש בושת, שביצעו שני שרי גדוד, רכב ובענה, מתואר בשמואל ב פרק ד: ”וַיֵּלְכוּ בְּנֵי-רִמּוֹן הַבְּאֵרֹתִי, רֵכָב וּבַעֲנָה, וַיָּבֹאוּ כְּחֹם הַיּוֹם אֶל-בֵּית אִישׁ בֹּשֶׁת; וְהוּא שֹׁכֵב אֵת מִשְׁכַּב הַצָּהֳרָיִם. וְהֵנָּה בָּאוּ עַד-תּוֹךְ הַבַּיִת, לֹקְחֵי חִטִּים, וַיַּכֻּהוּ אֶל-הַחֹמֶשׁ; וְרֵכָב וּבַעֲנָה אָחִיו נִמְלָטוּ. וַיָּבֹאוּ הַבַּיִת, וְהוּא-שֹׁכֵב עַל-מִטָּתוֹ בַּחֲדַר מִשְׁכָּבוֹ, וַיַּכֻּהוּ וַיְמִתֻהוּ, וַיָּסִירוּ אֶת-רֹאשׁוֹ; וַיִּקְחוּ אֶת-רֹאשׁוֹ, וַיֵּלְכוּ דֶּרֶךְ הָעֲרָבָה כָּל-הַלָּיְלָה.” (ספר שמואל ב', פרק ד', פסוקים ה'–ז').
רצח איש בושת > הבאת ראשו של איש בושת לדוד

אחר כך, הלכו רכב ובענה אל דוד, הביאו לו את ראשו של איש בושת, ואמרו לו שהרצח הוא נקמה מאת ה', בבית שאול ובאיש בושת, שנראה מלשונם, שניסה לפגוע מספר פעמים בדוד: ”וַיָּבִאוּ אֶת-רֹאשׁ אִישׁ-בֹּשֶׁת אֶל-דָּוִד חֶבְרוֹן, וַיֹּאמְרוּ אֶל-הַמֶּלֶךְ: הִנֵּה-רֹאשׁ אִישׁ-בֹּשֶׁת, בֶּן-שָׁאוּל אֹיִבְךָ אֲשֶׁר בִּקֵּשׁ אֶת-נַפְשֶׁךָ; וַיִּתֵּן יְהוָה לַאדֹנִי הַמֶּלֶךְ נְקָמוֹת, הַיּוֹם הַזֶּה, מִשָּׁאוּל וּמִזַּרְעוֹ.” (ספר שמואל ב', פרק ד', פסוק ח').
רצח איש בושת > תגובת דוד

תגובתו של דוד לרכב ובענה הייתה דומה לתגובתו לנער העמלקי, שבישר שהרג את שאול. בשני המקרים, גינה דוד בתוקף את הרצח, ושיבח את המת, ולאחר מכן הרג את הרוצחים. ברצח איש בושת, דוד הוכיח את רכב ובענה, ולאחר מכן הורה להורגם, לקצוץ את בהונות ידיהם ורגליהם, ולתלותם בבריכה בחברון: ”כִּי הַמַּגִּיד לִי לֵאמֹר: הִנֵּה מֵת שָׁאוּל, וְהוּא הָיָה כִמְבַשֵּׂר בְּעֵינָיו, וָאֹחֲזָה בוֹ וָאֶהְרְגֵהוּ בְּצִקְלָג, אֲשֶׁר לְתִתִּי לוֹ בְּשֹׂרָה. אַף כִּי אֲנָשִׁים רְשָׁעִים הָרְגוּ אֶת-אִישׁ-צַדִּיק בְּבֵיתוֹ עַל-מִשְׁכָּבוֹ; וְעַתָּה, הֲלוֹא אֲבַקֵּשׁ אֶת-דָּמוֹ מִיֶּדְכֶם, וּבִעַרְתִּי אֶתְכֶם מִן-הָאָרֶץ. וַיְצַו דָּוִד אֶת-הַנְּעָרִים וַיַּהַרְגוּם, וַיְקַצְּצוּ אֶת-יְדֵיהֶם וְאֶת-רַגְלֵיהֶם, וַיִּתְלוּ עַל-הַבְּרֵכָה בְּחֶבְרוֹן” (ספר שמואל ב', פרק ד', פסוקים י'–י"ב).
לאחר מכן, לקח דוד איש ראש איש בושת וקבר אותו בקבר אבנר.
רצח איש בושת > המניע לרצח

רכב ובענה היו שרי גדוד, בני רימון הבארותי, שנאלצו לברוח משטח ממלכת ישראל, ככל הנראה, עקב עברה חמורה, שהייתה, כנראה, בגידה. הם בורחים ל"גתימה", שחלק מן החוקרים והפרשנים סבורים שזאת גת, אליה ברח גם דוד. אברהם לבנון כתב, שניתן לראות שבורחים רבים מפני מממלכת ישראל בורחים אל פלשתים, ובעיקר אל גת, וזאת משום שפלשתים עודדו אותם לברוח אליהם, כיוון שהם רצו שהבוגדים לא יומתו אלא יתחזקו, ואז יחזרו לישראל וימרדו. על פי זה, יש הסוברים שרכב ובענה נשלחו על ידי פלשתים כדי לחזק את הפילוג, ולהרוג את איש בושת. לעומתם, ישנם הסבורים שהם דווקא רצו לאחד את הממלכות ולכן הרגו את איש בושת, עם מתוך ציווי מאחד מאנשי דוד, יכול להיות יואב, ועם מתוך עצמם. בנוסף, יש הסוברים שהם נשלחו על ידי יואב, אך לא כדי לאחד את הממלכות, אלא כדי לפייס את דוד מרצח אבנר.
גם לפי שתי הסברות האחרונות, יש קשר בין בגידתם להריגת איש בושת, שהם רצו לכפר על בגידתם, או שהובטח להם שלא יומתו אם יעשו זאת, או שהם רצו שדוד יהיה המלך, משום שהם בגדו בשאול, ולא בדוד.
לאחר רצח איש בושת

רצח איש בושת היווה את סוף הפילוג בישראל, שארך 7.5 שנים. לאחר הרצח, באו כל ישראל אל דוד ומבקשים ממנו למלוך אליהם. לאחר מכן, באו כל זקני ישראל לחברון, שם משחו את דוד למלך עליהם.
לקריאה נוספת

שמואל ב' - מלכות דוד, הרב אמנון בזק
ויהי בימי שאול: בית שאול המלך, אברהם לבנון
עולם התנ"ך - שמואל ב, שמואל אברמסקי
הערות שוליים

↑  ספר שמואל א', פרק ל', פסוק ו'
1 2  המלכת דוד בחברון | בני ציון - בונים קומה בתנ"ך, באתר www.bneyzion.co.il
↑  תורת משה על בראשית, פרק מ"ט, פסוק ט'
↑  הרב אמנון בזק, שמואל ב' - מלכות דוד, עמ' 17
↑  הרב אמנון בזק, שמואל ב' - מלכות דוד, עמ' 31
↑  רש"י על מסכת סנהדרין, דף כ עמוד א
↑  תוספות על מסכת סנהדרין, דף כ עמוד א
↑  אברהם לבנון, ויהי בימי שאול: בית שאול המלך, עמוד 128
↑  ספר העיקרים, מאמר ד, כו
↑  ספר שמואל א', פרק י"ג, פסוק א'
1 2  שמואל אברמסקי, עולם התנ"ך - שמואל ב', עמוד 20
↑  ספר שמואל ב', פרק ב', פסוקים י"ז–י"ט
↑  הרב אמנון בזק, שמואל ב' - מלכות דוד, עמוד 26
↑  ספר שמואל ב', פרק ב', פסוקים כ'–כ"ג
↑  ספר שמואל ב', פרק ב', פסוק ל"ב
↑  ספר שמואל ב', פרק ב', פסוקים כ"ד–כ"ח
↑  אברהם לבנון, ויהי בימי שאול: בית שאול המלך, עמוד 139
↑  אברהם לבנון, ויהי בימי שאול: בית שאול המלך, פרק חמישי - אשבעל הוא איש בשת
↑  שמואל ב, ד - רצח איש בושת | תורת הר עציון, באתר www.etzion.org.il
| ספר שמואל |
| --- | --- | --- |
| תקופת עלי הכהן | הולדת שמואל • תפילת חנה • נבואת בית עלי • מלחמת אבן העזר הראשונה • החזרת ארון הברית לישראל והעלאתו לירושלים |  |
| תקופת שמואל הנביא | ארון הברית בשדה פלשתים • קרב מצפה • בקשת המלך • משפט המלך • תוכחת שמואל לעם |  |
| תקופת שאול המלך לפני משיחת דוד | משיחת שאול למלך • מלחמת שאול ונחש העמוני • מלחמת מכמש • יהונתן ויערת הדבש • מלחמת שאול בעמלק |  |
| תקופת שאול המלך לאחר משיחת דוד | משיחת דוד למלך • דוד וגוליית • ניסיונות שאול להמית את דוד • מבחן ראש החודש • בריחת דוד אל אכיש • הטבח בנוב עיר הכהנים • מרדף שאול אחר דוד במדבר יהודה • מפגש דוד ושאול במדבר עין גדי • סיפור נבל הכרמלי • מפגש דוד ושאול בגבעת החכילה • בעלת האוב מעין דור • מלחמת דוד בעמלק • המלחמה בגלבוע |  |
| תקופת דוד המלך בחברון | פילוג ממלכת שאול: בשורת הנער העמלקי • קינת דוד • מלחמת אבנר ויואב • רצח אבנר •  קינת דוד על אבנר • רצח איש בושת |  |
| תקופת דוד המלך בירושלים | כיבוש ירושלים בידי דוד • הקרב בעמק רפאים • העלאת ארון הברית • נבואת נתן • מפיבושת • מלחמת דוד בעמון וארם • מעשה דוד ובת שבע • משל כבשת הרש • מעשה אמנון ותמר • רצח אמנון • האישה החכמה מתקוע • מרד אבשלום • מרד שבע בן בכרי • האישה החכמה מאבל בית מעכה • סיפור רצפה בת איה • שירת דוד • דברי דוד האחרונים • המגפה בימי דוד |  |
| דמויות בולטות | עלי הכהן • אלקנה • חנה • שמואל הנביא • שאול המלך • יהונתן בן שאול • מיכל • דוד המלך • אחימלך בן אחיטוב • אבנר בן נר • נבל הכרמלי • אביגיל • יואב בן צרויה • אבישי בן צרויה • איש בושת • אבשלום • אמנון • תמר • מפיבושת |  |
המלחמה בגלבוע, מאת ז'אן פוקה
קרב בין חיילי איש-בושת לדוד, מאת גוסטב דורה
יואב הורג את אבנר
משיחת דוד בחברון
קרוב רחוק (רומן גרפי)

| --- | --- |
קרוב רחוק
קרוב רחוק
 מידע כללי
 מאת:  רותו מודן
 איורים:  רותו מודן 
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  קומיקס 
 הוצאה
 הוצאה:  עם עובד
 תאריך הוצאה:  2008
 מספר עמודים:  172
 פרסים
 Eisner Award for Best Graphic Album — New (2008)  Angoulême International Comics Festival Essentials (2008) 
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  978-1-897299-06-7
 הספרייה הלאומית:  002623130
 
קרוב רחוק הוא ספר קומיקס ישראלי מקורי מאת רותו מודן. פורסם תחילה באנגלית בשם Exit Wounds. הספר יצא לאור בשנת 2008.
הקומיקס זכה לשבחי הביקורות ובשנת 2008 זכה בפרס אייזנר בקטגוריית "ספר הקומיקס הטוב ביותר".
ההשראה לסיפור נובעת מסרטו של דוד אופק, "ההרוג ה-17".
עלילה

סיפור ישראלי המתרחש בתקופת הפיגועים של 2002. נוֹמי - חיילת המשרתת בקצין העיר תל אביב- חוששת שאלמוני שנהרג בפיגוע הוא מאהבה המבוגר שנעלם מחייה. לצורך החיפוש אחריו היא מאתרת את בנו קובי, נהג מונית צעיר שהקשר הבעייתי שלו עם אביו נותק שנתיים קודם, ויחד השניים יוצאים למסע לאיתור האב והמאהב הנעלם.
קיקי די

| --- | --- |
קיקי די, 1974
קיקי די, 1974
 לידה:  6 במרץ 1947 (בת 77) הממלכה המאוחדת אנגליה
 שם לידה:  פאולין מתיוס
 שם במה:  Kiki Dee 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1960
 סוגה:  פופ
 סוג קול:  מצו-סופרן 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  פונטנה רקורדס, EMI, מוטאון 
 שיתופי פעולה בולטים:  אלטון ג'ון
 http://www.kikiandcarmelo.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
קיקי די (באנגלית: Kiki Dee; נולדה ב-6 במרץ 1947) הוא שם הבמה של פולין מתיוס, זמרת אנגלייה. היא התפרסמה במיוחד מדואט שביצעה עם אלטון ג'ון לשיר "Don't Go Breaking My Heart" ב-1976. דואט זה היה מספר שבועות במקום הראשון במצעדי השירים של מצעד הסינגלים הבריטים ובילבורד הוט 100 והיה לשיר השנה במצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי.
ב־1993 הוציאה די עם אלטון ג'ון גרסת דואט לשיר "True Love" מאת קול פורטר, שנכללה באלבום הדואטים של ג'ון, Duets (אנ') ‏(1993). גרסה זאת הגיעה למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי.
דיסקוגרפיה

Kiki Dee ‏ (1968)
Great Expectations ‏ (1970)
Loving & Free ‏ (1973)
I've Got the Music in Me ‏ (1974)
Patterns ‏ (1974)
Kiki Dee ‏ (1974)
Kiki Dee ‏ (1977)
Stay With Me ‏ (1979)
Greatest Hits ‏ (1980)
Perfect Timing ‏ (1981)
Angel Eyes ‏ (1987)
Spotlight On Kiki Dee - Greatest Hits ‏ (1991)
The Very Best of Kiki Dee ‏ (1994)
Almost Naked ‏ (1995)
Where Rivers Meet ‏ (1998)
Love Makes the World Go Round - The Motown Years ‏ (2005)
The Walk of Faith ‏ (2005)
Cage the Songbird ‏ (2008)
The Best of Kiki Dee ‏ (2009)
הערות שוליים

↑  מקום שני ל־"True Love" במצעד הסינגלים הבריטי, 21 בנובמבר 1993 – 27 בנובמבר 1993, באתר חברת המצעדים הרשמית, בדיקה אחרונה ב־19 באוקטובר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007431440805171  PLWABN: 9810659940005606  BIBSYS: 4083090  BNE: XX903159  BnF: cb13943108q (data)  GND: 134356446  ISNI: 0000 0003 6845 2559  LCCN: n94106695  MusicBrainz: ccb4d559-44f9-4927-9cf3-cd1530cc5bcc  NLK: KAC2020P2638  RERO: 02-A006509868  SNAC: w6544q2v  SUDOC: 252756843  VIAF: 34648199   WorldCat (עם VIAF): 34648199 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קרב מפרץ טאי-או

פריגטת המשוטות האמריקאית "פאואטן", בין 1860 ל-1869
קרב מפרץ טַאי-אוֹ (באנגלית: Battle of Tai-O Bay) אירע ב־4 באוגוסט 1855 והיה התנגשות ימית יוצאת דופן בין אוניות מלחמה של ציי בריטניה וארצות הברית לבין ג'ונקות מלחמתיות של פירטים סיניים. הקרב אירע במפרץ טאי-או (אנ') בהונג קונג ומטרתו לחלץ בכוח אוניות סוחר שנפלו בשבי הפירטים. הכוח הבריטי-אמריקאי הכה את שודדי הים באחד מן הקרבות הגדולים האחרונים בין ציי הפירטים הסיניים לציי המערב. הוא גם היה הפעולה הצבאית המשותפת הראשונה של כוחות בריטיים ואמריקאיים.
הרקע לקרב

שלא כמו באוקיינוס האטלנטי ובים הקריבי, שבהם הודברה הפירטיות כמעט לגמרי עד 1830, שודדי הים במימי אסיה המשיכו לפעול כפי שעשו זה מאות שנים. פירטים סיניים ויפניים נלחמו אלו באלו ללא הפוגה לאורך אזורי החוף של סין, וב-1855 הגיע למאות מספר בסיסי הפירטים לאורך החוף הסיני. כאשר תקפו הפירטים אוניות סוחר, יצאו אוניות מלחמה של מדינות המערב להילחם בהם. בספטמבר 1855 תקפו ספינות פירטים מקוּלן שבהונג קונג (Coulan, Kuhlan) ארבע אוניות סוחר שלוו על ידי אוניית המשוטות החמושה "איגלט" (HMS Eaglet) ולקחו אותן בשבי. סלופ הקיטור המדחפי הבריטי אה"מ "ראטלר", שהשתייך לתחנת הצי של איי הודו המזרחית וסין (אנ'), נשלח לחלץ את האוניות משביין.
אה"מ "ראטלר" מצאה את הפירטים בנמל קוּלָן, אך מאחר שהייתה אוניית מדחף לא יכלה להתקרב אל המים הרדודים ועזבה את המקום. היא יצאה לנמל הונג קונג כדי לבקש את עזרת אוניית הצי האמריקאי "פַּאוּאֶטֵן" (USS Powhatan) (אנ'), פריגטת קיטור מדחפית של אסקדרון איי הודו המזרחית (אנ') בפיקוד קומודור ויליאם ג' מק-קלוני (McCluney), ואת סיועה של אוניית הקיטור "איגלט". על "ראטלר" פיקד קומודור ויליאם פלוז (Fellowes), וצוותה מנה 180 קצינים ומלחים. מספר אנשי הצוות של "איגלט" אינו ידוע. היא הייתה אוניית משוטות מסחרית חמושה, שנחכרה על ידי הצי לשירות בשנים 1855–1857 כדי לגרור כלי שיט בריטיים במים רדודים.
הקרב

ב-4 באוגוסט הגיעה "איגלט" למפרץ טאי-או כשהיא גוררת אחריה לפחות שש סירות-שירות מגדלים שונים, ובהן מלחים וחיילי צי בריטיים ואמריקאיים. כל סירה הייתה חמושה בהוביצר או בתותח. הבריטים הבחינו ראשונים בג'ונקת סוחר שניסתה להימלט מן המפרץ, וסירת השירות (מסוג פינאס) של "ראטלר" וסירת השירות (מסוג קאטר) של "פאואטן" נשלחו לעצור אותה. דקות אחר כך, כאשר הפינאס והקאטר נעלמו מן העין, הבחינו מפקדי הכוח הבריטי-אמריקאי באוניות הפירטים, ארבע-עשרה ג'ונקות גדולות ועשרים ושתיים קטנות יותר. כ-1,500 פירטים מילאו את הספינות, שהיו חמושות בתותחים קטנים. כמו כן נמצאו במפרץ שבע אוניות סוחר שנפלו בשבי, מרביתן ג'ונקות סיניות. למראה האויב המתקרב החלו מחצית מהג'ונקות להימלט והנותרות נשארו על עומדן והתכוננו לקרב.
ג'ונקות הפירטים פתחו באש כבדה על הבריטים והאמריקאים, אך רוב כדורי התותחים החטיאו וחלפו מעל "איגלט" והסירות החמושות. כשהגיע כוח המשלוח לטווח ירי, החלו הסירות להשיב אש והטביעו שש ג'ונקות. עם התקצרות המרחק, כשהלחימה ניטשה מטווח קרוב, ניתקה "איגלט" את סירות השירות ואנשיהן פשטו על סיפוני הג'ונקות. ארבע עשרה מהן הוכרעו בקרב פנים אל פנים תוך התנגדות עזה והועלו באש אחר כך. שבע ספינות הסוחר שוחררו משביין, אך שתיים ניזוקו קשה והועלו באש אחר כך.
בקרב הושמדו ארבע עשרה ג'ונקות גדולות ושש קטנות יותר, שש עשרה אחרות נמלטו. לפי ההערכות נהרגו, טבעו או נפצעו בקרב 500 פירטים. כ-1,000 פירטים נלקחו בשבי. אבידות האמריקאים היו שישה פצועים וחמישה הרוגים מתוך כ-100 איש. לבריטים היו כמה פצועים וארבעה הרוגים. אנדרטה להנצחת הנופלים והקרב הוקמה בהפי ולי (Happy Valley) בהונג קונג (אנ'), אשר הועברה לימים לבית הקברות של הונג קונג (אנ').
הערות שוליים

↑  ערך זה כולל חלקים מתורגמים מ-American Naval Fighting Ships הנמצא בנחלת הכלל. הערך: "Battles You've Never Heard of".
1 2 3 4 5 6 7  Clowes, pp. 389–390
1 2 3 4 5 6 7  Wombwell, p. 114
↑  Waley-Cohen (2006)
↑  Monuments relocated to Happy Valley Cemetery. gwulo.com
צ'ארלי ומפעל השוקולד (מחזמר)

| --- | --- |

כרזת המחזמר
 בימוי:  סם מנדס
 מילות השירים:  מארק שיימן סקוט ויטמן
 מבוסס על:  צ'ארלי והשוקולדה מאת רואלד דאל
 ליברטיסט:  דייוויד גריג
 דמויות:  וילי וונקה
 מוזיקה:  מארק שיימן
 מדינה:  בריטניה הממלכה המאוחדת
 סוגה:  מחזמר
 הצגת בכורה:  2013 ועד היום
 מספר מערכות:  2
 שפה:  אנגלית
 פרסים:  זוכה פרס אוליבייה
 אתר רשמי
צ'ארלי ומפעל השוקולד (באנגלית: Charlie and the Chocolate Factory) הוא מחזמר בווסט אנד שנכתב על ידי דייוויד גריג, עם מוזיקה מאת מארק שיימן ומילים מאת מארק שיימן וסקוט ויטמן. את המחזמר, המבוסס על רומן הילדים בעל אותו השם שנכתב על ידי רואלד דאל, ביים סם מנדס. הבכורה העולמית של המחזמר התקיימה בתיאטרון דרורי ליין, ב-25 ביוני 2013 עם דאגלס הודג' בתפקיד וילי וונקה.
רקע

המחזמר מבוסס על ספר הילדים משנת 1964 "צ'ארלי והשוקולדה" מאת רואלד דאל. הקריאה ראשונה של המערכה הראשונה מהמופע נערכה בניו יורק בחודש מאי 2010,‏ כאשר ערב הבכורה תוכנן להתקיים בלונדון בשנה שלאחר מכן.
הודעה רשמית פורסמה ב-18 ביוני 2012 על ידי המפיקים, ועל פיה המופע צפוי לעלות בתיאטרון דרורי ליין החל ממאי 2013,‏ בעוד מכירת הכרטיסים תחל כבר באוקטובר 2012.‏ המופע נכתב על ידי המחזאי דייוויד גריג וביים אותו סם מנדס, עם כוריאוגרפיה של פיטר דרלינג. את המוזיקה המקורית הלחין מארק שיימן, שכתב את המילים יחד עם סקוט ויטמן (זוכי פרסי טוני וגראמי; יוצרי היירספריי וסמאש). המחזמר מציג גרסה מודרנית יותר של הסיפור המקורי.
שינויים רבים נערכו בהצגה במהלך הצגות ההרצה, כאשר השינוי המשמעותי ביותר היה הוספת מעלית הזכוכית הגדולה.
הפקות > וסט אנד (2013)

במקור, הפקת צ'ארלי ומפעל השוקולד הייתה אמורה להעלות הצגות הרצה ב-17 במאי 2013, בתיאטרון דרורי ליין, לונדון, לקראת ערב הבכורה הרשמי ב-25 ביוני 2013.‏ הפתיחה תוכננה לאולם תיאטרון ה-Palladium שבלונדון. דאגלס הודג' לוהק לתפקיד הראשי של ווילי וונקה, בעוד שליהוק שאר השחקנים נודע ב-11 בינואר 2013.‏ הצגות ההרצה של המופע התעכבו בחמישה ימים, עד ל-2 במאי בשל "בעיות בלתי צפויות באספקת ציוד במה מצד קבלן". זמן קצר לאחר ערב הפתיחה, פורסם כי ההצגה תרוץ עד לחודש מאי 2014, עם הארכה נוספת עד נובמבר 2014, לאחר שכ-300 אלף בני אדם צפו במופע עד אוקטובר 2013. ההפקה הוארכה לתקופה נוספת, עד ל-3 בדצמבר 2016.‏ המופע מחזיק כיום בשיא ההכנסות השבועי הגבוה ביותר בווסט אנד, עם הכנסות של 1,080,260 ליש"ט בשבוע של ה-30 בדצמבר 2013.‏ חילופי הגברי המשמעותי הראשון של ההפקה התרחש במאי 2014, כאשר אלכס ג'נינגס החליף את הודג' בתפקיד וונקה. במאי 2015 התקיים חילופי גברי נוסף, עם ג'ונתן סלינגר בתפקיד וונקה החדש.
אורכו של המופע הוא כשעתיים וחצי, כולל הפסקה אחת.
ב-23 בפברואר 2016 נקבעה הארכה נוספת להפקה, עד לינואר 2017.‏
ההפקה בוסט אנד בתיאטרון דרורי ליין ירדה ב-7 בינואר 2017, לאחר שרץ במשך 1,293 יום.
הפקות > ברודוויי (2017)

המחזמר צפוי לעלות בברודוויי החל מאביב 2017, עם מספר שינויים בהשוואה להפקה הבריטית, לרבות בימוי חדש של ג'ק או'בריאן (היירספריי, "צלילי המוסיקה") וכוריאוגרפיה מאת ג'וש ברגס (Gigi, On The Town). סם מנדס (במאי ההפקה הבריטית) ייקח חלק בהפקה בתפקיד מפיק בלבד. או'בריאן הצהיר כי המוזיקה תהיה מחווה לשירים של לזלי בריקס ואנתוני ניול, שנכתבו לסרט הקולנוע משנת 1971, וכי המחזמר יכלול שירים חדשים שנכתבו על ידי סקוט ויטמן ומארק שיימן. בחודש אוגוסט 2016, או'בריאן אשר כי השירים "The Candy Man" ו-"Pure Imagination" ייכללו במחזמר.
ב-9 במאי 2016 הוכרז כי המופע ייפתח בתיאטרון לאנט-פונטיין בכיכובו של כריסטיאן בורל ("ספאמלוט", "סמאש") בתפקיד ווילי וונקה. הצגות ההרצה צפויות להתחיל ב-28 במרץ 2017, וערב הפתיחה מתוכנן ל-23 באפריל 2017.‏
הפקות > סיבוב הופעות בבריטניה (2017)

בשנת 2017 מתוכנן להיערך סיבוב הופעות של ההפקה ברחבי בריטניה; מועדי ומיקומי ההצגות צפויים להתפרסם במועד מאוחר יותר.
עלילה > מערכה ראשונה

ההצגה נפתחת עם צ'רלי באקט המחפש דברי-ערך במזבלה ליד ביתו. בעודו מרים עטיפות של ממתקים, הוא מדבר עם נווד מסתורי, ולאחר מכן יוצא אל ביתו - צריף מתחת לגשר רכבת, ובו חדר אחד. בעוד הוא והסבים והסבתות ממתין שמרק הכרוב שלהם ירתח, הסבים והסבתות מספרים לצ'רלי על וילי וונקה המדהים והמסתורי. אביו של צ'רלי חוזר הביתה, מדוכדך מחוסר עבודה. צ'רלי כותב מכתב על שוקולד, מקפל והופך אותו למטוס נייר ושולח אותו אל תוך הלילה.
למחרת בבוקר, גברת באקט חוזרת הביתה מעבודת הלילה שלה ומספרת לשאר בני המשפחה כי וילי וונקה עורך תחרות שבמסגרתה חמישה מבין כל רוכשי חפיסות השוקולד שלו יזכו בכרטיס זהב, המאפשר כניסה וביקור במפעל השוקולד שלו, וכן אספקה של ממתקים לכל החיים. צ'רלי ובני משפחתו צופים בטלוויזיה בדיווחים על הזוכים בכרטיסי הזהב מכל העולם: אוגוסטוס שלוק - נער שמן וזללן מבוואריה; ורוקה סולט - נערה בריטית מפונקת; ויולט בורגרד - נערה מהוליווד שאוהבת ללעוס מסטיק; ומייק טיווי - בריון אלים המכור לטלוויזיה ולמשחקי וידאו.
צ'ארלי מיואש מסיכויו הקלושים לזכות בכרטיס האחרון ומכך שאין לו כסף, והוריו מנסה לעודד אותו. כאשר מגיע החורף, צ'ארלי מוצא ברחוב מעט כסף, ונווד מסתורי מעודד אותו לקנות חפיסת שוקולד של וונקה. צ'ארלי קונה את החפיסה, מוצא בה לשמחתו את כרטיס הזהב האחרון ורץ לבשר זאת לסבא ג'ו. לבסוף, כל חמשת הילדים מגיעים למפעל, ונפגשים עם וילי וונקה, שמזמין אותם להיכנס ולראות את כל נפלאות וסודות המפעל שלו.