stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המצור על צ'ינגדאו
מלחמת העולם הראשונה > צ'ינגדאו במצור > הטבעת נסגרת

במקביל, פתחו התוקפים בהפגזה כבדה על צ'ינגדאו. הספינות של מדינות המרכז, אשר התרכזו בנמל, כאמור, ניסו לסייע למגינים, אך ספגו פגיעות, ולבסוף נסוגו.
היפנים, שהשתלטו על קו ההגנה הגרמני השני, בנו בסיס ימי נוסף, קרוב יותר לצ'ינגדאו, במפרץ שצ'יקו. עד מהרה פונו מהמפרץ מוקשים, במחיר שתי שולות מוקשים שאבדו, נבנה מזח ונסללו אליו דרך ומסילת רכבת צרה. הרכבת, מונעת על ידי קטרים קטנים, אשר התקשתה לעשות דרכה במקומות תלולים, עם משקל כבד, נעזרה בכ-1,500 חיילים ובכ-10,000 פועלים סינים לתוספת כוח. בסופו של דבר הוביל קו הרכבת 150 טונות אספקה ליום ב-300 קרונות. בנוסף לרכבת, גררו פועלים סיניים כ-800 עגלות אספקה בדרך שנסללה. בעוד שאתר הנחיתה הוסיף לשמש לאספקה רגילה, שימש הבסיס החדש לצורך צבירת ארטילריית מצור ותחמושת עבורה.
ההכנות למצור כללו, בנוסף, בניית עמדות בטון לארטילריה כבדה, וכן קו חפירות במקביל לקו ההגנה הגרמני, ובמרחק קילומטר או שניים ממנו.
הגרמנים ניסו לשבש את הכנות היפנים באמצעות סוללות התותחים שברשותם, אלא שהם נעדרו תצפיות נאותות. המטוס היחיד שברשותם עמד בסכנה מתמדת ממטוסי היפנים ומאש נגד מטוסית, עד שטייסו סירב לבסוף להמריא. בלון תצפית הופל עד מהרה וכאמור, גבעת פרינץ היינריך אבדה. ולפיכך, האש שירו, כ-1,500 פגזים ליום, הייתה בלתי יעילה, יחסית.
ב-2 באוקטובר יצאו שלוש פלוגות גרמניות לפשיטה. האחת מצאה חפירות בלתי מאוישות ונסוגה. שתי האחרות נתקלו באש יפנית קטלנית ונסוגו, בהשאירן שישה שבויים ו-29 הרוגים. ניסיון פשיטה נוסף ב-22 לחודש נכשל כיוון שהכוח נתגלה עוד טרם הגיעו ליעדו.
הבריטים הצטרפו לצרים על צ'ינדאו, ולרוע מזלם סבלו פגיעות משני הצדדים. הארטילריה הגרמנית ניסתה לפגוע בהם ככל האפשר, במחשבה שבכך התותחנים עשויים להקל על מולדתם, בהיות הבריטים פוטנציאל לתגבור מדינות ההסכמה גם בחזיתות אחרות. היפנים לא הגיבו בעוצמה על ניסיונות פגיעה אלה, וזאת כדי שלא לגלות את מיקום תותחיהם. בנוסף, היפנים התקשו לעיתים להבדיל בינם לבין הגרמנים, ורק כושר צליפה ירוד מנע אבדות כבדות יותר לבריטים. לבסוף ניאותו הבריטים ללבוש מדים הדומים לאלה של היפנים. היחסים בין הבריטים ליפנים, ביבשה, אך לא בים, היו מלאי חיכוכים וחריקות גם בלא תקריות מן הסוג המתואר, הן כיוון שהבריטים התייחסו אל היפנים כאל נחותים, הן בשל שיטות שונות של לחימה וניהולה, והן עקב תקנים שונים של אוכל וסניטציה. בואן של שתי הפלוגות מהודו, בשני לאוקטובר, סיבך עוד את הבעיות.
ציי מדינות ההסכמה גיבו את המצור בהפגזות מן הים, שנענו בהפגזות של סוללות החוף הגרמניות. ניסיונות לפגוע באלה האחרונות על ידי התקרבות וירי סלקטיבי ומבוקר בשישי ובעשירי באוקטובר, נכשלו. ניסיון נוסף נכשל כאשר הגרמנים פגעו ב-14 באוקטובר באוניית המערכה הבריטית "טריומף" (Triumph) ואילצוה לסגת לצורך תיקונים.
ביום המחרת הכתה סופת טייפון בצ'ינגדאו ובסביבותיה. 25 חיילים יפנים טבעו בשיטפונות, עמדות תותחים וחפירות ניזוקו, קו הרכבת נשטף וההכנות למצור שובשו במידה ניכרת.
ב-17 בחודש, עם חשכה, הגיחה המשחתת הגרמנית S-90 והצליחה להטביע את הסיירת היפנית הקלה "טאקאצ'יהו". מ-256 אנשי צוות הסיירת שרדו רק שלושה. S-90 מצאה מקלט בנמל סיני, ולמעצמות המרכז נותרו בצ'ינגדאו רק הספינות "יגואר" ו"קייזרין אליזבט".
מלחמת העולם הראשונה > צ'ינגדאו במצור > השלמת ההכנות להסתערות

ב-25 באוקטובר הושלמה הצבת ארטילריית המצור. לכל תותח סופקו 1,200 פגזים מתוך חישוב של 80 פגזים לתותח ליום. אמנם ההפגזה תוכננה לשבעה ימים אך נעשו הכנות למקרה של התמשכות המצור עד 15 יום. בינתיים נאסר על כל התותחים לירות כדי לא לגלות את מיקומם לגרמנים. בנוסף, הוכנו קבוצות הסתערות המצוידות ברובי רימונים ובמוטות במבוק מלאי חומר נפץ לפריצת גדרות תיל.
מצד הים, החלו היפנים והבריטים, שנעזרו בהשתפרות מזג האוויר, בהפגזה שיטתית של סוללות החוף הגרמניות ובין 29 ו-30 לחודש הן הלכו ונהרסו.
מלחמת העולם הראשונה > כיבוש העיר והנמל > ההפגזות בטרם ההסתערות

ב-31 באוקטובר פתחו למעלה ממאה תותחי המצור לראשונה באש. לכל תותח הוקצה מטרה ראשית אחת ומטרה משנית אחת. גם הצי פתח בהפגזה עזה, שנמשכה גם בימים הבאים, ושכרסמה בביצורי החוף, עד שהאחרון שבהם הושמד ב-5 בנובמבר. האש של תותחי המצור נמשכה אף היא גם בימים הקרובים, כאשר בחסותה, לסירוגין, בלילה אחד היפנים קידמו בכמה מאות מטרים את מחפורותיהם, ובלילה שאחריו חפרו קו מקביל לזה של הגרמנים, וחוזר חלילה.
ניסיון של הבריטים, שהיו בנחיתות טופוגרפית, לחקות את התקדמות היפנים, לא צלח, והם נסוגו בסופגם 26 אבדות, כולל שמונה הרוגים. ההפגזה עברה בהדרגה גם לרציפים ולמאגרי דלק, ובהמשך כרסמה בביצורים, שהחלו להיהרס ולהינטש, ובגדרות התיל, וכן הרסה את תחנת הכוח. הגרמנים, לנוכח מצוקת מצבם, הורידו את הצוותים משתי אוניות המלחמה, כדי שיצטרפו למגינים.
ב-4 בנובמבר כבשו היפנים את תחנת השאיבה של העיר מידי הגרמנים, ולקחו 21 שבויים.
מלחמת העולם הראשונה > כיבוש העיר והנמל > ההסתערות והכיבוש

בלילה אור ל-6 בנובמבר, כאשר ביצורי הגרמנים פוצצו, למעשה, חפרו היפנים את מחפורות ההסתערות הסופיות, במרחק של כמה מאות מטרים מן הקו הגרמני. הקו כלל חמישה מעוזים הממוספרים 1 עד 5. פלוגה יפנית שניסתה לכבוש את מעוז מס' 4, נהדפה. הגרמנים טעו לחשוב שזו ההתקפה העיקרית וביקשו תגבורת, למרות שעמדו בהצלחה אל מול ההתקפה. במעוז מס' 3 לא הצליחו תחילה היפנים, בכוח של פלוגה, להתגבר על הגרמנים. פלוגה נוספת הצטרפה למתקיפים ומעוז גרמני ראשון נפל לידי היפנים. התקפת נגד גרמנית על עמדת חוץ יפנית נהדפה.
מעוז מס' 2 שנאגף, ואחר כך נעקף, נפל אף הוא לידי היפנים. כוחות יפניים שתקפו שוב את מעוז מס' 4 נתקלו בתגבורת הגרמנית שזרמה לשם בעקבות ההתקפה הקודמת עליו. היפנים הזעיקו אף הם תגבורות ולאחר כשלוש שעות המעוז נפל ובין שני המעוזים האגפיים הגרמניים, 1 ו-5, נפער חור גדול שדרכו זרמו היפנים.
עמדות מפתח בעיר נכבשו, לא לפני שמפקד גרמני עם חרב שלופה ערך דו-קרב עם מפקד פלוגה יפני ששלף מצידו חרב סמוראים, אשר הוכחה כיעילה יותר. עד מהרה נכנעו הגרמנים במעוזים 1 ו-5, וכן מפקד העיר, מאייר-וולדק. ב-7 לחודש נכנסו צבאות יפניים ובריטיים לעיר.
ב-10 לחודש, לאחר תום הקרב, אבדה ממוקשים ספינת טורפדו יפנית.
תוצאות הקרב

הגרמנים סבלו 463 אבדות, מהם 199 הרוגים וכן כ-3,600 שבויים. לצבא יפן היו כ-1,900 אבדות, מהם 415 הרוגים.
הצי היפני איבד כאמור סיירת קלה, משחתת, ספינת טורפדו ושתי שולות מוקשים. כן איבד הצי כ-400 איש, מהם כ-300 הרוגים. לצבא הבריטי היו 74 אבדות, מהן 13 הרוגים. לצי הבריטי היו תשע אבדות, מהן שלושה הרוגים.
היפנים העבירו לאחר הקרב את צ'ינגדאו לסינים, אך שמרו בידיהם את מסילת הרכבת של שאנדונג. חיל המצב של אותה מסילה שימש תשתית למעורבות גוברת והולכת של היפנים בענייני סין בין שתי מלחמות העולם.
לקריאה נוספת

בן עמי שילוני, יפן המודרנית, הוצאת שוקן, ירושלים ותל אביב, 2002, עמ' 159.
Burdick, Charles B. (1976). The Japanese Siege of Tsingtau. Hamden, Conn: Archon. ISBN 978-0208015945.
Falls, Cyril (1959). The Great War. Putnam. pp 98–99
Hoyt, Edwin P. (1975). The Fall of Tsingtao. Barker. ISBN 978-0213165550.
Keegan, John (1998). The First World War. Hutchinson. ISBN 978-0091801786. p 206
Hilditch, A. Neville (1919).  Reynolds, Francis J.; Churchill, Allen L. (eds.). XI Capture of Tsing-Tao. World's War Events. Vol. I. Collier. pp. 198–220
כוחות גרמניים בדרכם לעמדות ההגנה החיצוניות של צ'ינגדאו.
מוניקה ברלדיאנו

| --- | --- |

 לידה:  12 בדצמבר 1978 (בת 45) יאשי, רומניה רומניה 
 שם לידה:  Monica Elena Bîrlădeanu 
 מדינה:  רומניה רומניה
 השכלה:  אוניברסיטת יאשי 
 תקופת הפעילות:  מ-העשור של 1990 
 www.monicadean.info
 
מוניקה ברלדיאנו (ברומנית: Monica Bîrlădeanu; נולדה ב-12 בדצמבר 1978) היא שחקנית ודוגמנית רומנייה.
ביוגרפיה

ברלדיאנו נולדה ביאשי ולמדה משפטים באוניברסיטת יאשי. היא קיבלה הצעה לדגמן לקטלוג אופנה, ולאחר מכן ייצגה את האוניברסיטה בה למדה בתחרות "מיס טרנסילבניה".
היא שיחקה במספר סרטים והנחתה מספר תוכניות טלוויזיה במדינתה. היא גילמה אישה איטלקייה עשירה בסדרה "אבודים", ושיחקה בפרק של הסדרה "ניפ טאק".
ב-2004 שיחקה בסרט "חברים לכל החיים", לצד תיאו רוסי. ב-2007 שיחקה בסרט מתח לצד דומיניק סוויין, ובסרט "לחיות ולמות" לצד אדוארד פרלונג.
בשנת 2010 שיחקה בסרט הפשע האיטלקי "Vallanzasca – Gli angeli del male", לצד מוריץ בלייבטרוי.
בשנת 2013 גילמה את דמותה של סוניה רוזנטל בסרט הרומני-אמריקאי "קרוב יותר לירח".
היא דורגה על ידי מגזינים שונים כ"אחת הנשים הסקסיות" וכ"רומנייה היפה ביותר בעולם".
How To Dismantle An Atomic Bomb

How To Dismantle An Atomic Bomb (בעברית: איך לנטרל פצצת אטום) הוא אלבום האולפן ה-11 של להקת הרוק האירית U2 שיצא ב-22 בנובמבר 2004 בבריטניה באיילנד רקורדס ויום מאוחר יותר בארצות הברית באינטרסקופ רקורדס. בדומה לאלבום הקודם שלהם, "All That You Can't Leave Behind" משנת 2000, האלבום מציג רוק מיינסטרימי יותר אחרי שהלהקה התנסתה עם רוק אלטרנטיבי ומוזיקת דאנס בשנות ה-90. הוא הופק על ידי סטיב ליליווייט עם הפקה נוספת של כריס תומאס, ג'קנייף לי, נלי הופר, פלוד, דניאל לנואה, בריאן אינו וקרל גלנוויל.
U2, שחיפשה אלבום עם סאונד חזק יותר אחרי האלבום הקודם שלה, החלה להקליט את "How to Dismantle an Atomic Bom" בפברואר 2003 עם תומאס. אחרי עבודה של תשעה חודשים, היו ללהקה מספיק חומרים להוציא אלבום, אבל הם לא היו מרוצים מהתוצאות. לאחר מכן, הלהקה גייסה את ליליווייט כדי שישמש כמפיק בדבלין בינואר 2004. ליליווייט, יחד עם העוזר שלו לי, בילו חצי שנה עם הלהקה בעיבוד מחדש של שירים. הסולן של U2, בונו, תיאר את האלבום כ"אלבום הרוק הראשון שלנו. לקח לנו עשרים שנה או מה שזה לא יהיה, אבל זה אלבום הרוק הראשון שלנו."
"How to Dismantle an Atomic Bomb" קיבל ביקורות טובות באופן כללי והגיע למקום הראשון ב-30 מדינות, כולל ארצות הברית, שם האלבום מכר 840,000 עותקים בשבוע הראשון, כמעט כפול מהשיא הקודם של הלהקה. האלבום והסינגלים שלו זכו בתשעה פרסי גראמי. זה גם היה האלבום הרביעי הנמכר ביותר ב-2004, עם מכירות של כמעט 10 מיליון עותקים. האלבום הגיע למקום ה-68 ברשימת 100 האלבומים הטובים ביותר של העשור של רולינג סטון.
כתיבה והקלטה

בונו הסביר שהוא היה צריך לשאול את עצמו כמה שאלות קשות לפני ההקלטה: "רציתי לבדוק איפה הייתי ואיפה אני. אז חזרתי אחורה והקשבתי לכל המוזיקה שגרמה לי לרצות להיות בלהקה, הבאזקוקס, סוזי והבנשיז אקו והבאנימן, כל הדברים האלה. ומה שהיה מעניין היה שאלה הדברים שהרבה אנשים בלהקות מקשיבים להם היום. אז בדרך מצחיקה, זה הפך אותנו למודרניים לגמרי."
הלהקה רצתה אלבום עם סאונד חזק יותר מאשר אלבומם הקודם "All That You Can't Leave Behind" והתחילה להקליט את "How to Dismantle an Atomic Bomb" בפברואר 2003 עם המפיק כריס תומאס. אחרי תשעה חודשים, ללהקה היו מספיק שירים לאלבום. באוקטובר, הם נפגשו בדבלין כדי לעבור על העבודה שלהם. בונו והגיטריסט דה אדג' חשבו שהאלבום מוכן. בונו חשב שיהיה אפשר להוציא אותו עד חג המולד. הבסיסט אדם קלייטון והמתופף לארי מולן ג'וניור התנגדו. מולן אמר שלא היה קסם בשירים. קלייטון אמר שב-"All That You Can't Leave Behind" היה רק להיט אחד, "Beautiful Day", ושהוא חושב שאם U2 רוצה להמשיך להיות הלהקה הגדולה בעולם, היא צריכה שלושה או ארבעה להיטים.
הלהקה הביאה את המפיק סטיב ליליווייט כדי לתווך. אחרי שהם השמיעו לו את האלבום, ליליווייט אמר שנשמע שמשקל העולם נמצא על הכתפיים של האלבום ושאין בו כיף. אחרי דיונים ארוכים, בונו ודה אדג' השתכנעו שצריך לעבוד עוד על האלבום. הלהקה נפרדה מתומאס ושכרה את ליליווייט להפיק את האלבום בדבלין בינואר 2004. ליליווייט, יחד עם העוזר שלו ג'קנייף לי, בילו חצי שנה עם הלהקה ועבדו מחדש על השירים. עוד כמה מפיקים קיבלו קרדיט על האלבום, בניהם דניאל לנואה, בריאן אינו, פלוד, קארל גלנוויל ונלי הופר.
גרסת דמו של האלבום, עותק של דה אדג', נגנבה בזמן שהלהקה הצטלמה למגזין בצרפת ביולי 2004. היא הכילה גרסאות לא גמורות של כמה שירים. הלהקה הודיעה שאם השירים האלה ידלפו, הם יוציאו את האלבום מיידית בחנות האייטונס. כמה חודשים לאחר מכן, האלבום השלם הודלף לאינטרנט, אבל הלהקה לא הוציאה אותו מוקדם יותר, למרות הערות קודמות.
קומפוזיציה

כמו "All That You Can't Leave Behind", באלבום הזה U2 חוזרות לרוק ופופ "פשוטים", לפי המוזיקולוגית סוזן פאסט.
קלייטון אמר שהאלבום הוא "מאוד אלבום גיטרה".
הגרסאות המוקדמות ביותר של "Love and Peace or Else" נוצרו בסשנים של ההקלטות של "All That You Can't Leave Behind". השיר הוא "הפצרה גדולה לשלום". "Crumbs from Your Table" הוא על מערכת היחסים בין מדינות מערביות ומדינות מתפתחות. בונו אמר שאין ללהקה זיכרון של כתיבת השיר מכיוון שהם היו שיכורים באותו הזמן. מקור השיר "One Step Closer" הוא בסשנים של "All That You Can't Leave Behind". שם האלבום מגיע מהמילים של השיר "Fast Cars", שהיה זמין רק בכמה גרסאות של האלבום.
קידום

U2 שיתפה פעולה עם אפל בשביל יציאת האלבום. "Vertigo" הופיע בפרסומת טלוויזיה לאייפוד. בנוסף, גרסה מיוחדת של אייפוד של U2 יצאה בצבעים שחור ואדום כמו בעטיפת האלבום, כולל חתימות חרוטות בלייזר של חברי הלהקה על גב האייפוד.
U2 הופיעה בכמה תוכניות טלוויזיה. ב-20 בנובמבר 2004, הם הופיעו כאורחים המוזיקליים בסאטרדיי נייט לייב וביצעו את "Vertigo", "Sometimes You Can't Make It on Your Own" ו-"I Will Follow". ביום יציאת האלבום, יומיים לאחר מכן, U2 הופיעה על גבי משאית שנסעה דרך מרכז העיר של ניו יורק. צילומים מההופעה הופיעו בווידאו קליפ לסינגל "All Because of You". הנסיעה הסתיימה בגשר ברוקלין, תחתיו U2 הופיעה ב"הופעה סודית" באמפייר פולטון פרי סטייט פארק. חלק מהמופע שודר ב-MTV ויצא במיני-אלבום.
הסינגל הראשון "Vertigo" יצא ב-24 בספטמבר 2004, לפני צאת האלבום. השיר הגיע למקום הראשון בכמה מדינות, כולל בריטניה, הגיע למקום ה-31 במצעד בילבורד הוט 100 ולמקום הראשון במצעד שירי הרוק המודרניים. הסינגל היה להיט בין-לאומי.
הסינגל השני מהאלבום בבריטניה היה "Sometimes You Can't Make It on Your Own" שיצא ב-7 בפברואר 2005. השיר הוא על מערכת היחסים של בונו עם אביו הגוסס. השיר התחיל במקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי.
"City of Blinding Lights" היה הסינגל השלישי מהאלבום שיצא בבריטניה. הוא הגיע למקום השני ובילה תשעה שבועות במצעד.
הסינגל השני בארצות הברית היה "All Because of You". הוא הגיע למקום השישי במצעד שירי הרוק המודרניים ולמקום ה-20 במצעד שירי הרוק המיינסטרימים. לאחר שהוא שוחרר בבריטניה, הוא הגיע למקום הרביעי ובילה ארבעה שבועות במצעד.
"Original of the Species" יצא כסינגל בארצות הברית. הוא הגיע למקום השישי במצעד הטריפל איי.
קבלה

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
AllMusic: 
Blender: 
אנטרטיינמנט ויקלי: B
הגרדיאן: 
לוס אנג'לס טיימס: 
NME: 9/10
פיצ'פורק: 6.9/10
Q: 
רולינג סטון: 
Uncut: 
"How to Dismantle an Atomic Bomb" קיבל ביקורות טובות באופן כללי. ב-Metacritic, האלבום קיבל ציון של 79 בהתבסס על 26 ביקורות. לאחר יציאתו ב-24 בנובמבר 2004, האלבום הגיע למקום הראשון ב-34 מדינות כולל ארצות הברית, בריטניה ואוסטרליה. האלבום מכר תשעה מיליון עותקים ברחבי העולם.
"How to Dismantle an Atomic Bomb" נבחר לאלבום הטוב ביותר של 2014 על ידי USA Today, Paste והניו יורק טיימס. האלבום הגיע למקום השני ברשימת האלבומים הטובים ביותר של השנה של הלוס אנגל'ס טיימס ולמקום הרביעי ברשימת האלבומים הטובים ביותר של השנה של מגזין Q. הווילג' ווייס דירג אותו במקום השמיני ו-PopMatters דירג אותו במקום ה-25.
"How to Dismantle an Atomic Bomb" והסינגלים שלו זכו בשמונה פרסי גראמי ב-2005 וב-2006. ב-2005, "Vertigo" זכה בקטגוריות שיר הרוק הטוב ביותר, הופעת הרוק הטובה ביותר על ידי צמד או להקה עם שירה והווידאו קליפ הטוב ביותר. ב-2006, "Sometimes You Can't Make It on Your Own" זכה בקטגוריית שיר השנה ובקטגוריית הופעת הרוק הטובה ביותר על ידי צמד או להקה עם שירה. "City of Blinding Lights" זכה בקטגוריית שיר הרוק הטוב ביותר. "How to Dismantle an Atomic Bomb" זכה בקטגוריית אלבום הרוק הטוב ביותר ואלבום השנה. מפיק האלבום סטיב ליליווייט זכה בקטגוריית מפיק השנה, לא קלאסי.
רולינג סטון דירג את האלבום במקום ה-68 ברשימת האלבומים הטובים ביותר של העשור ואת "Vertigo" במקום ה-64 ברשימת השירים הטובים ביותר של העשור.
סיבוב ההופעות Vertigo

בסיבוב ההופעות שנלווה להוצאת האלבום היו 131 הופעות. סיבוב ההופעות מכר 4,619,021 כרטיסים והכניס 389 מיליון דולר.
רשימת השירים

מילות השירים נכתבו על ידי בונו (למעט היכן שמצוין אחרת), המוזיקה לשירים הולחנה על ידי U2 (למעט היכן שמצוין אחרת).
| מס' | שם | מילים | הפקה | משך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Vertigo  | בונו, דה אדג' | סטיב ליליווייט | 3:14 |
| 2. | Miracle Drug  | בונו, דה אדג' | ליליווייט, קרל גלנוויל, ג'קנייף לי | 3:59 |
| 3. | Sometimes You Can't Make It on Your Own"  |   | כריס תומאס, ליליווייט, נלי הופר | 5:08 |
| 4. | Love and Peace or Else  | בונו, דה אדג' | בריאן אינו, דניאל לנואה, תומאס, לי, פלוד | 4:50 |
| 5. | City of Blinding Lights  |   | פלוד, תומאס, לי | 5:47 |
| 6. | All Because of You  |   | ליליווייט | 3:39 |
| 7. | A Man and a Woman  |   | לי, ליליווייט, גלנוויל | 4:30 |
| 8. | Crumbs from Your Table  |   | ליליווייט, לי | 5:03 |
| 9. | One Step Closer  |   | תומאס, לנואה, לי | 3:51 |
| 10. | Original of the Species  |   | ליליווייט, לי | 4:41 |
| 11. | Yahweh  | בונו, דה אדג' | תומאס | 4:21 |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 49:03 |
סינגלים

| Original Of The Species |
| --- | --- | --- | --- |
| תמונה | רקע | מיקום שיא במצעד |  |

|  | יצא לאור: נובמבר 2005 |  |  |
|  | אורך: 4:29 |  |  |
|  | מפיק: ג'קנייף לי |  |  |
משתתפי האלבום > U2

בונו - שירה, גיטרה נוספת (2, 9, 11), פסנתר (5)
דה אדג' - גיטרה, קולות רקע/קולות נוספים (1–7, 9, 11), פסנתר (2, 4-5, 10-11), קלידים (3), כלי הקשה נוספים (7), סינתיסייזר (10–11)
אדם קלייטון - גיטרה בס
לארי מולן ג'וניור - תופים, כלי הקשה, קולות רקע (2)
משתתפי האלבום > מוזיקאים נוספים

ג'קנייף לי - סינתיסייזרים/סינתיסייזרים נוספים (1–2, 4-5, 7-10), תכנות (2, 4), קלידים (6), גיטרה נוספת (8)
דניאל לנואה - גיטרה נוספת וגיטרת פאדל סטיל (9), מנדולינה (11)
קארל גלנוויל - כלי הקשה וסינתיסייזרים נוספים (2)
בריאן אינו - סינתיסייזרים (4)
פביאן וולטמן - תכנות (3, 5)
תחרות העל בנורווגיה

תחרות העל בנורווגיה היא תחרות על בשחמט שנערכת מדי שנה החל מ-2013 בסטוונגר, שבנורווגיה.
התחרות מתקיימת בשיטת ליגה הכוללת מפגש בודד בין 10 השחמטאים. לפני התחרות הראשית נערכת תחרות בשחמט מהיר לקביעת סדר המשתתפים.
תוצאות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | שנה | מועדים | קטגוריה | מקום ראשון | מקום שני | מקום שלישי |
| 1 | 2013 | 7–18 במאי | 21 | רוסיה סרגיי קריאקין   (9 / 6) | נורווגיה מגנוס קרלסן   5.5 | ארצות הברית היקארו נקמורה 5.5 |
| 2 | 2014 | 2–13 ביוני | 21 | רוסיה סרגיי קריאקין  (9 /6) | נורווגיה מגנוס קרלסן   5.5 | רוסיה אלכסנדר גרישצ'וק  5 |
| 3 | 2015 | 15-26 ביוני | 22 | בולגריה וסלין טופאלוב  (9 / 6.5) | הודו וישוואנתן אנאנד   6 | ארצות הברית היקארו נקמורה 6 |
| 4 | 2016 | 18–30 באפריל | 21 | נורווגיה מגנוס קרלסן   (9 / 6) | ארמניה לבון ארוניאן   5 | צרפת מקסים ושייה-לגראב 4.5 |
| 5 | 2017 | 5–17 ביוני | 22 | ארמניה לבון ארוניאן   (9 / 6) | רוסיה ולדימיר קרמניק  ארצות הברית היקארו נקמורה   5 |  |
| 6 | 2018 | 8 במאי–27 ביוני | 22 | ארצות הברית פביאנו קרואנה  (8 / 5) | נורווגיה מגנוס קרלסן 4.5 | ארצות הברית היקארו נקמורה  4.5 |
| 7 | 2019 | 3–15 ביוני | 22 | נורווגיה מגנוס קרלסן (18 / 13.5) | ארמניה לבון ארוניאן 10.5 | הרפובליקה העממית של סין יו יאנגי  10.5 |
| 8 | 2020 | 5–16 באוקטובר | 21 | נורווגיה מגנוס קרלסן  (30 / 19.5) | פיד"ה עלי רזא פירוזג'א 18.5 | ארמניה לבון ארוניאן  17.5 |
| 9 | 2021 | 7–18 בספטמבר | 21 | נורווגיה מגנוס קרלסן  (30 / 19.5) | צרפת עלי רזא פירוזג'א 18 | הונגריה ריכרד רפורט  16.5 |
| 10 | 2022 | 31 במאי–11 ביוני | 21 | נורווגיה מגנוס קרלסן  (27 / 16.5) | אזרבייג'ןשחריאר ממדיארוב  15.5 | הודו וישוואנתן אנאנד 14.5 |
| 11 | 2023 | 30 במאי–9 ביוני | 21 | ארצות הברית היקארו נקמורה  16.5 | ארצות הבריתפביאנו קרואנה  16 | הודו גוקש דומרזו 14.5 |
| 12 | 2024 | 29 במאי–7 ביוני | 22 | נורווגיה מגנוס קרלסן  17.5 | ארצות הבריתהיקארו נקמורה  15.5 | הודו פראגנאננדה ראמשבאבו 14.5 |
הערות שוליים

↑  הניקוד היה 2 נקודות לניצחון, 0 להפסד, 0.5 לתיקו ונקודה נוספת למנצח במשחק ארמגדון במקרה של תיקו
1 2 3 4 5  הניקוד היה 3 נקודות לניצחון, 0 להפסד, 1 לתיקו וחצי נקודה נוספת למנצח במשחק ארמגדון במקרה של תיקו
ורדה נגה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 בינואר 1958 (בת 66) חולון, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  תיכון קוגל, האוניברסיטה הפתוחה, אוניברסיטת בר-אילן 
 בן או בת זוג:  אודי שפילמן 
 
ורדה שפילמן-נגה (נולדה ב-2 בינואר 1958) היא עובדת סוציאלית קלינית וזמרת בעברה.
ביוגרפיה

נגה נולדה וגדלה בחולון. למדה בבית הספר התיכון קוגל.
מוזיקה

נגה התגייסה לצה"ל בשנת 1976 ושירתה בצה"ל בלהקת פיקוד הצפון, כשהיא משמשת כאחת מסולניות הלהקה בתוכניתה "בלילה על הדשא". זכורה במיוחד כסולנית בשירים  "גשם אחרון" ו"בוא איתי אל הגליל".
בשנת 1979 הצטרפה נגה ללהקת הבנות "סקסטה", לאחר פרישתה של סמדר וימזר שהייתה חלק מההרכב המקורי של הלהקה. לאחר פירוק הלהקה נגה פרשה למעשה ממוזיקה והקדישה את זמנה בעיקר ללימודים אקדמיים ולגידול משפחתה, כאשר חלק מהשנים התגוררה בארצות הברית לשם נסעה בעקבות עבודתו של בעלה, המוזיקאי אודי שפילמן ששימש חזן בקהילות יהודיות בבּוֹקָה רָטוֹן (אנ') שבפלורידה.
בשנת 2009 חזרה נגה להופיע, והעלתה יחד עם בעלה את המופע "שימני כחותם" שכלל ביצועים חדשים לשירים מהמקורות, רובם מתפילות השבת.
עיסוקים נוספים

עם פרישתה מקריירה מוזיקלית החלה נגה ללמוד לתואר ראשון במדעי החברה באוניברסיטה הפתוחה אותו סיימה בהצטיינות בשנת 1999. המשיכה לתואר שני בעבודה סוציאלית באוניברסיטת בר-אילן אותו סיימה בשנת 2005, ולאחר מכן לדוקטורט אותו סיימה בשנת 2011. עבודת התזה שלה עסקה בנושא "צמיחה אישית, יעילות עצמית הורית ואיכות חיי הנישואין במעבר להורות – השוואה בין הורים לפגים ובין הורים לתינוקות במועד".
כיום נגה היא עובדת סוציאלית קלינית ופסיכותרפיסטית.
מירצ'ה פטרו סיון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1917 
 פטירה:  29 בספטמבר 1992 (בגיל 75 בערך) 
 מדינה:  רומניה 
 מקצוע:  עורך דין 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (19 ביוני 1986) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  מירצ'ה פטרו סיון
 
מירצ'ה פטרו ג. סיון (ברומנית: Mircea Petru G.Sion, ‏ 1992-1917), היה משפטן רומני, חסיד אומות העולם מהעיר יאשי, רומניה.
ביוגרפיה

בן למשפחה מן האצולה הרומנית, מירצ'ה פטרו סיון התחבר אל הקהילה היהודית ביאשי בתקופה בה למד משפטים באוניברסיטת יאשי. בימי שלטון תנועת הלגיונרים הוא נעצר על ידי המשטרה והוכה משום שהסתיר שני יהודים. למרות מאסרו, הודות לכישוריו המשפטיים הוא מונה לשופט בבית דין צבאי. מירצ'ה פטרו סיון השתמש בתפקידו זה כדי להקל על יהודים ואף שחרר כמה יהודים ממחנות עבודה.
החל משלהי שנת 1941 שימש כיועץ משפטי של הקהילה היהודית של יאשי, תפקיד שמילא ללא קבלת שכר. במסגרת תפקידו הוא חיפש ואיתר יהודים שנעצרו או נעלמו והגן עליהם בבתי דין צבאיים.
הוא הסתיר כ-15 יהודים בביתו שביאשי ובחווה הכפרית של משפחתו.
בשנת 1986 הוכר מירצ'ה פטרו סיון כחסיד אומות העולם, ושמו נחקק בגן חסידי אומות העולם של יד ושם.
מירצ'ה פטרו סיון נמנה עם מייסדי המועדון רוטרי ברומניה.
הוא נפטר בשנת 1992 ולפי צוואתו גופתו נשרפה.
שבתי אטון

| --- | --- |

 לידה:  10 באוקטובר 1925 כ"ב בתשרי ה'תרפ"ו ירושלים, פלשתינה (א"י) פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  10 בפברואר 2006 (בגיל 80) י"ב בשבט ה'תשס"ו ירושלים 
 מקום קבורה:  בית הקברות סנהדריה
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  ירושלים ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  ? – 10 בפברואר 2006 
 השתייכות:  חרדים ספרדים
 תחומי עיסוק:  תלמוד, הלכה
 תפקידים נוספים:  ר"מ בישיבת פורת יוסף חבר מועצת חכמי התורה ראש ישיבת "ראשית חכמה"
 רבותיו:  הרב עזרא עטיה
 תלמידיו:  הרב בן-ציון מוצפי
 חיבוריו:  רוח חכמה, ראשית דעת
 
הרב שבתי אטון (כ"ב בתשרי ה'תרפ"ו, 10 באוקטובר 1925 - י"ב בשבט ה'תשס"ו, 10 בפברואר 2006) היה משגיח בישיבת פורת יוסף, חבר מועצת חכמי התורה, מייסד וראש ישיבת "ראשית חכמה" בירושלים.
ביוגרפיה

נולד בעיר העתיקה, לרב בן-ציון אטון, מרבני ישיבת פורת יוסף ולאסתריא. מוצא משפחת אטון הוא מקהילת האי רודוס. בצעירותו למד בישיבת פורת יוסף, וכן מספר שנים בישיבת מרכז הרב (בין היתר אצל הרב צבי יהודה קוק). נישא לקלרה, בתו של הרב יוסף חיים שרבני, שהיה גם חותנו של הרב בן-ציון אבא-שאול. לזוג נולדו שני בנים ושתי בנות. לאחר נישואיו התמנה לרב שכונת מלחה.
בשנת ה'תשי"ז מונה למנהל רוחני בישיבת פורת יוסף. נהג לשלוח תלמידים מהישיבה להפיץ תורה בבתי כנסיות. נודע בשיחות המוסר שלו.
בשנת תשי"ט נפטרה בפתאומיות קלרה אשתו, בגיל 26. לאחר כמה שנים נישא בשנית לבתו של הרב חדד.
באותה שנה, ייסד את ישיבת "ראשית חכמה", על שם ספרו של רבי אליהו די וידאש, ועמד בראשה. בניין הישיבה היה בשכונת מקור ברוך, ובהמשך היא עברה לרחוב הרב בן-ציון אטון, שנקרא על שמו של אביו, בשכונת סנהדריה. נכון ל-2018 מונה הישיבה כ-140 בחורים, בנו הרב בן ציון עומד בראשה.
מונה לחבר מועצת חכמי התורה של תנועת ש"ס כשהוקמה.
ערך את כתב העת התורני בהלכה ובאגדה "משואות".
נפטר ב-10 בפברואר 2006 י"ב בשבט ה'תשס"ו ונקבר בבית הקברות סנהדריה. בי"ב בשבט ה'תשס"ח הוכנס להיכל ישיבת "ראשית חכמה" ספר תורה לעילוי נשמתו.
בין תלמידיו הרב בן-ציון מוצפי, ראש ישיבת "בני ציון".
ביוגרפיה > חיים אישיים ומשפחה

בנו בכורו הרב בן-ציון, ממלא מקומו בראשות ישיבת "ראשית חכמה" בירושלים.
בנו עקיבא, מנכ"ל חברת "יובל ירדן" וממקימי עיתון הדרך ביטאונה של תנועת ש"ס.
בתו תמר נשואה לרב שלמה חנניה, ראש כולל מדרש בית חנניה וכולל שערי ניסים בירושלים.
בתו כוכבית נשואה לרב שמעון זיאת, משגיח בישיבת "ראשית חכמה".
כתביו

רוח חכמה - ליקוט על התנ"ך, הש"ס וסדר התפילה, ירושלים ה'תשע"א
ראשית דעת - משיחותיו, ירושלים ה'תשס"ט
לקריאה נוספת

אברהם אליעזר סופר, תולדות חכמי ירושלים, חלק א, ענף ב, ספר רזא דשבתי, יריד הספרים (ה'תשע"ד - ה'תשע"ט)