stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האזור הארקטי
פוליטיקה בינלאומית > תביעות טריטוריאליות

לפי החוק הבינלאומי אין לאף מדינה ריבונות על הקוטב הצפוני או על האוקיינוס הארקטי המקיף אותו. לחמש המדינות הארקטיות הסובבות, רוסיה, ארצות הברית (אלסקה), קנדה, נורווגיה ודנמרק (גרינלנד) יש בעלות רק על החלק של האוקיינוס הנמצא עד 370 קילומטרים מחופיהן.
ב-2 באוגוסט 2007 הניחו שתי צוללות בתיסקף רוסיות את הדגל הצפוני מתחת לקוטב הצפוני. משימה זו הוגדרה כמשימה מדעית, אולם מעשה הנחת הדגל מעלה חששות מפני מרוץ השתלטות על משאבי הטבע העצומים של האזור.
שאלת ההתחממות העולמית

האזור הארקטי רגיש במיוחד להשפעות ההתחממות העולמית, כפי שניתן לראות בעלייה בקצב המסת הקרחונים בשנים האחרונות. יש מודלים אקלימיים שמנבאים שההתחממות באזור הארקטי תהיה גדולה יותר מאשר בשאר כדור הארץ גם בעתיד. יש מדענים שחזו כי הימשכות המסת הקרחונים תגרום לעלייה משמעותית במפלס הים ברחבי העולם, והיו אף כאלה שטענו כי בשנות ה-20 של המאה ה-21 לא יהיה בחודשי הקיץ קרח באזור זה. אם אמנם כך יקרה, תיפתח אפשרות לאניות, בחודשים ספורים של השנה, לעבור בנתיב מים ממזרח למערב בחלק הצפוני של יבשת אמריקה.
הערות שוליים

↑  הידיעה בגארדיאן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295550905171  GND: 4002924-4  LCCN: sh85006955  NARA: 10047102  NKC: ge134555  VIAF: 247151216   WorldCat (עם VIAF): 247151216
אוסטין ויליס

| --- | --- |

ויליס (עומד משמאל), 1928
 לידה:  30 בספטמבר 1917 קנדה הליפקס, נובה סקוטיה, קנדה
 פטירה:  4 באפריל 2004 (בגיל 86) קנדה נובה סקוטיה, קנדה
 מדינה:  קנדה קנדה
 תקופת הפעילות:  1947–1986 (כ־39 שנים)
 עיסוק:  שחקן, מנחה
 מספר צאצאים:  2
 פרסים והוקרה:  חבר במסדר קנדה 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלכסנדר אוסטין ויליס (באנגלית: Alexander Austin Willis;‏ 30 בספטמבר 1917 – 4 באפריל 2004) היה שחקן ומנחה קנדי.
הוא ידוע בעיקר בזכות תפיקדו בסרט "גולדפינגר", שם שיחק את סימונס, האדם שאוריק גולדפינגר מנצח במשחק קלפים בסצנת הפתיחה של הסרט. במקור הוא היה אמור לגלם את פליקס לייטר, אבל ברגע האחרון אייש את התפקיד ידידו סס לינדר.
בקנדה הייתה לו קריירה מגוונת בקולנוע ובטלוויזיה. הוא שיחק בסרטי קולנוע רבים והנחה מצעדי מוזיקה.
וויליס היה נשוי פעמיים. ב-1953 נישא לשחקנית הקנדית קייט ריד (אנ'), עמה הביא לעולם שני ילדים. ב-1962 הם התגרשו. ב-1984 התחתן עם גוון לפורטי, לה היה נשוי עד למותו בגיל 86.
ב-2002 מונה לחבר מסדר קנדה.
הערות שוליים

↑  'This Is the Law' host Austin Willis dead at 86, CBC, ‏5 באפריל 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb142394468 (data)  GND: 1231957581  ISNI: 0000 0000 4207 6143  LCCN: no96067505  SNAC: w60g5prp  VIAF: 70989828   WorldCat (עם VIAF): 70989828
ראדיביליב

ראדיביליב (באוקראינית: Радивилів; בפולנית: Radziwiłłów, ראדזיבילוב) היא עיר קטנה במחוז רובנו שבמערב אוקראינה, על גדת נהר סלוניבקה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

העיר החלה ככפר בבעלות משפחת רדזיוויל, אשר באמצע המאה ה-16 הפך ליישוב עירוני. בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיר בתחום האימפריה הרוסית, ולאחר מלחמת העולם הראשונה, ובהתאם להסכם ריגה, נכללה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה. בין השנים 1939 ו-1992, תחת שלטון ברית המועצות, נקראה העיר צ'רוונוארמיסק (Червоноармійськ ;Chervonoarmiysk).
יהודי ראדיביליב

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיר הוא משנת 1578. במהלך גזירות ת"ח ות"ט נפגעה קשות הקהילה ביישוב, אך זו שוקמה בהמשך. בשנת 1897 נמנו בעיר 4,322 יהודים, ואלו נטלו חלק מרכזי בפיתוחה הכלכלי והתעשייתי.
בקיץ 1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה, נמצאה העיר בחזית הלוחמה, ורבים מיהודיה עזבו אותה. לאחר המלחמה נאלצו יהודי העיר ששבו אליה לשלם דמי כופר לכנופיות האוקראיניות ולחיילי הצבא הכחול.
בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-3,000 יהודים, כמחצית מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציוניות, תוך קיום בית ספר עברי ותלמוד תורה. פעילות זו נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939, תוך הגליית 12 משפחות יהודיות עשירות מהעיירה לעומק ברית המועצות.
יהודי ראדיביליב > בשואה

ב-27 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו הטילו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע, החרמת רכוש וגיוס לעבודות כפייה. ב-15 ביולי 1941 הוציאו הגרמנים להורג 28 יהודים מהעיר, ובסוף פברואר 1942 נרצחה קבוצת עובדי כפייה יהודים בעיר.
ב-9 באפריל 1942 רוכזו כ-2,600 יהודי העיר בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בה, אשר חולק לשניים - ל"יעילים" ול"בלתי יעילים". ב-29 במאי 1942 רצחו אנשי ס"ס ושוטרים אוקראינים את כ-1,500 יושבי גטו ה"לא יעילים" מחוץ לעיר.
ב-6 באוקטובר 1942 נרצחו בבורות ירי גם כל יושביו גטו ה"יעילים". בשעת האקציה התאבדו 11 מיושבי הגטו. כ-200 יהודים שניסו להימלט מהמקום, נתפסו ברובם, ונרצחו.
ספר יזכור

יעקב עדיני (עורך), ראדזיווילוב: ספר זיכרון, תל אביב: ארגון יוצאי ראדזיווילוב בישראל, תשכ"ז 1966. (ספר יזכור לקהילת ראדזיווילוב, בספריית העיר ניו יורק)
הערות שוליים

↑  להרחבה על רדזיבילוב ויהודיה במלחמה הגדולה, ראו: ש. אנ-סקי, חורבן היהודים בפולין, גליציה ובוקובינה (תרגם: ש"ל ציטרון), ברלין: הוצאת שטיבל, תרפ"ט–1929. עמ' 97 ואילך.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007484774805171  LCCN: n2001096561  VIAF: 135060442   WorldCat (עם VIAF): 135060442 
אנדרטה לזכר יהודי ראדיביליב שנספו בשואה, בבית הקברות טרומפלדור
דרום פסיפיק (סרט, 1958)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  "סיפורי דרום פסיפיק" של ג'יימס מיצ'נר
 בימוי:  ג'ושוע לוגאן 
 הופק בידי:  באדי אדלר 
 תסריט:  פול אוסבורן, אוסקר המרשטיין (מילי השירים)
 עריכה:  רוברט ל. סימפסון
 שחקנים ראשיים:  מיצי גיינור רוסאנו בראצי ג'ון קר חואניטה הול ריי ולסטון
 מוזיקה:  ריצ'רד רוג'רס 
 צילום:  לאון שמרוי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  19 במרץ 1958
 משך הקרנה:  167 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מוזיקלי, סרט רומנטי, סרט דרמה, סרט מלחמה 
 מקום התרחשות:  אוקיאניה 
 תקציב:  5,6100,000 דולר
 הכנסות:  36,800,000 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   southpacific
 פרסים:  פרס אוסקר למיקס הסאונד הטוב ביותר (Fred Hynes) 
 דף הסרט ב־IMDb
 
דרום פסיפיק (באנגלית: South Pacific, בתרגום חופשי: דרום האוקיינוס השקט) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1958 המבוסס על המחזמר "דרום פסיפיק" של ריצ'רד רוג'רס ואוסקר המרשטיין משנת 1949.
המחזמר מספר את סיפור אהבתה של אחות בצבא ארצות הברית לבעל חווה צרפתי על אי בדרום האוקיינוס השקט במהלך מלחמת העולם השנייה, שנאבקת לקבל את ילדיו המעורבים גזעית. עלילת משנה עוסקת ברומן בין קצין אמריקאי לצעירה אסייתית, הבוחן בחשש את ההשלכות החברתיות בנישואין לאהובת לבו. הוא הוצג לראשונה בברודוויי באפריל 1949 במשך יותר מחמש שנים עם 1,925 הופעות, ועלה עד היום מספר פעמים נוספות. הוא מבוסס על הספר "סיפורים מדרום פסיפיק" של הסופר ג'יימס מיצ'נר שזכה על כך בפרס פוליצר ב-1948.
רוג'רס והמרשטיין האמינו שהם יכולים לכתוב מחזמר המבוסס על עבודתו של מיצ'נר שיהיה גם מסחרי וגם שיעביר מסר חזק כנגד גזענות. עבור העיבוד למחזמר, הם זכו בפרס פוליצר לדרמה ב-1950 ובעשרה פרסי טוני.
הבמאי הוא ג'ושוע לוגאן ובתפקידים הראשיים, רוסאנו בראצי, מיצי גיינור חואניטה הול וריי ולסטון. קולות הזמרה מדובבים על ידי זמרים אחרים פרט למיצי גיינור וריי ולסטון.
הסרט זכה להצלחה גדולה ובשנת 2001 הפיקה ABC סרט טלוויזיה בשם זה עם גלן קלוז בתפקיד הראשי.
העלילה היא על סיפור אהבה בין שני זוגות שנתקל בקשיים בגלל דעות גזעניות כלפי אנשים בעלי מוצא או צבע עור שונה. באחד השירים נאמר כי געזנות אינה מולדת אלא נלמדת. שיר זה זכה לביקורות קשות ובכמה מקומות בארצות הברית הוא הושמט.
הסרט צולם באי קאואיי בהוואי.
פרסים

הסרט זכה בפרס אוסקר למיקס הסאונד הטוב ביותר (פרד היינס).
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר.
מיצי גיינור הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר קומדיה/מוזיקלי והסרט היה מועמד פרס גלובוס הזהב.
תקציר העלילה

לוטננט ג'ו קייבל (ג'ון קר), הוא נחת צעיר שנוחת באי המוחזק בידי האמריקאים בדרום האוקיינוס השקט. הוא נתקל בקבוצת חיילים שמתגודדים סביב אישה כבדת גוף ממוצא פולינזית המכוננה "בלאדי מרי" ושרים לכבודה שיר ("Bloody Mary is the girl I love"). מרי מנהלת "קשרי מסחר" עם החיילים שבראשם לותר ביליס (ריי ולסטון). היא מסתכלת על הלוטננט הצעיר והנאה, מראה לו את האי הקרוב באלי-האי ושרה לפניו על האי הקסום ("Bali Ha'i").
באי משרתות גם חיילות/אחיות ובראש נלי פורבוש (מיצי גיינור) מליטל רוק, קנזס. כשלותר וחבריו רואים אותן רצות בחוף הם שרים "אין דבר כמו בחורה" (There Is Nothing Like a Dame).
על האי גר אמיל דה בק (רוסאנו בראצי), אלמן צרפתי מבוגר בעל מטע גדול שמגדל לבדו בן ובת קטנים. בינו לנלי מתפתח קשר. היא מגיעה ערב את לביתו והוא שר לה "ערב אחד קסום" ("Some Enchanted Evening").
אמיל מספר לה כי הוא הרג מישהו בצרפת כהגנה עצמית ונאלץ לברוח עד שמצא את עצמו באי הזה וכי יש לו שני ילדים ואשתו הפולינזית שמתה. זה מרתיע את נלי והיא רוצה לשטוף את אמיל מראשה ושרה - "I'm Gonna Wash That Man Right Outa My Hair".
לאחר פגישות נוספות היא מתחילה להתאהב בו ושרה - "I'm in Love with a Wonderful Guy".
ג'ו נפגש עם המפקד קפטן בראקט (ראס בראון) ואומר לו כי המשימה שהוטלה עליו היא להגיע לאי סמוך בשם מריה לואיז ולתצפת משם על תנועות הצי היפני. לשם כך הוא זקוק לאדם שמכיר את המקום וזה אמיל דה בק. ברקט קורא לדה בק אבל הוא מסרב למשימה המסוכנת בגלל ילדיו. ג'ו רוצה לחזור ליחידתו אבל בראקט מציע לו יומיים חופש וג'ו מנצל זאת ומגיע בסירה לבאלי-האי עם לותר שם הם מתקבלים בתשואות ובריקודים על ידי הילידים הפולינזים.
מרי מכירה לו את בתה ליאט (פרנס נויאן) והם מתאהבים. הוא שר לה: "את צעירה מהאביב" ("Younger Than Springtime"). החיבור בין שניהם מוצא חן בעיני מרי והיא שרה להם "שיחה עליזה" ("Happy Talk"). כאשר מרי מציעה לג'ו להתחתן עם ליאט, הוא דוחה את זה בגלל חששות של "מה יגידו בבית".
נלי ולותר הם מרכז ההופעה לפני החיילים בחג ההודיה שם שרה להם את "Honey Bun" עם לותר בבגדי אישה.
ג'ו אכול רגשות אשמה נפגש עם אמיל העצוב לפני צאתם לפעולה ושר את השיר "אתה אמור להתחנך בזהירות" ("You've Got to Be Carefully Taught") העוסק בחינוך נגד גזענות כי כל בני האדם שווים.
לבסוף אמיל וג'ו יוצאים למשימה במטוס אליו מתגנב לותר. היפנים יורים עליו ונפער בו חור. כאשר הם מגלים את לותר הם מכריחים אותו לצנוח לים וזורקים לעברו סירת גומי. היפנים פותחים עליו באש והאמריקאים מחלצים אותו. הפעילות הזה מאפשר לג'ו ואמיל להגיע לאי ומשם הם משדרים ידיעות על תנועות הצי היפני. היפני מפציצים אותם וג'ו נהרג.
נלי הנסערת מבקרת בביתו של אמיל, נפגשת עם הילדים והם שירם בצרפתית "אמור לי" ("Dites-moi"), באמצע השירה מופיע אמיל והם מתחבקים.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| רוסאנו בראצי | אמיל דה בק | בעל מטעים |
| מיצי גיינור | נלי פורבוש | אחות |
| ג'ון קר | לוטננט ג'ו קייבל | קצין אמריקאי |
| חואניטה הול | בלאדי מרי | סוחרת פולינזית |
| פרנס נויאן | ליאט | בתה של בלאדי מרי |
| ריי ולסטון | לותר ביליס | חייל |
| ראס בראון | קפטן בראקט | מפקד היחידה |
ג'רי קוין

| --- | --- |

 לידה:  30 בדצמבר 1949 (בן 75) סנט לואיס, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  אקולוגיה 
 מקום מגורים:  שיקגו 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד  קולג' ויליאם ומרי 
 מנחה לדוקטורט:  ריצ'רד לוונטין 
 מוסדות:  אוניברסיטת שיקגו 
 תלמידי דוקטורט:  אלן אור, Mohamed Noor, Daniel R. Matute 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים  עמית הוועדה למחקר סקפטי (2023)  פרס ריצ'רד דוקינס (2015)  פרס המלך הוא עירום (2011) 
 הערות:   ג'רי קוין מציג את עצמו
 whyevolutionistrue.com
 
ג'רי אלן קוין (באנגלית: Jerry Allen Coyne; נולד ב-30 בדצמבר 1949) הוא ביולוג יהודי אמריקאי הידוע בזכות עבודתו על היווצרות המינים ופרשנות התכנון התבוני. הוא פרסם עשרות מאמרים על אבולוציה. הוא פרופסור אמריטוס באוניברסיטת שיקגו בתחום האקולוגיה והאבולוציה. הוא מתמקד בהיווצרות המינים ובגנטיקה אקולוגית ואבולוציונית, ועוסק בחקר זבוב הפירות, דרוזופילה. הוא מחבר הספר היווצרות המינים (Speciation) ביחד עם אלן אור וספר העיון "למה האבולוציה נכונה". קוין מפעיל אתר אינטרנט בשם למה האבולוציה נכונה. הוא דוגל באינקומפטיביליזם (Incompatibilism) (אנ') – ההנחה שיש סתירה בין דטרמיניזם ורצון חופשי.
עבודתו המדעית

קוין הוא בעל תואר בביולוגיה מקולג' ויליאם ומרי (אנ'), אותו סיים ב-1971. את התואר השני שלו עשה באוניברסיטת רוקפלר תחת תיאודוסיוס דובז'נסקי, אך לימודיו נקטעו עקב גיוסו. לאחר מכן השלים תואר דוקטור בביולוגיה באוניברסיטת הרווארד ב-1978, בהנחיית ריצ'רד לוונטין, והמשיך לפוסט דוקטורט במלגה באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס תחת טימותי פראוט. הוא קיבל את מלגת גוגנהיים בשנת 1989, נבחר לחבר האקדמיה האמריקנית לאמנויות ומדעים בשנת 2007, וקיבל את פרס "המלך הוא עירום" מ"הקרן למען חופש מדת" (אנ') ב-2011.
קוין כיהן כנשיא (2011) וסגן נשיא (1996) של החברה לחקר האבולוציה, ובתור עורך משנה של כתב העת האקדמי אבולוציה (אנ') ‏(1985–1988; 1994–2000), וכתב העת חובב הטבע האמריקאי (1990–1993). החל משנת 2015 הוא מלמד ביולוגיה אבולוציונית, היווצרות המינים, ניתוח גנטי, נושאים חברתיים וכתיבה מדעית.
עבודתו פורסמה בכתבי-עת מדעיים ובעיתונות הפופולרית כמו ניו יורק טיימס, מוסף הספרות של הטיימס, ו-The New Republic. תחומי המחקר שלו כוללים אבולוציה של אוכלוסיות, גנטיקה, היווצרות המינים, אקולוגיה, גנטיקה כמותית, אבולוציה של כרומוזומים, ותחרות זרע (אנ').
קוין הוא מבקר של בריאתנות, אבולוציה תאיסטית ותכנון תבוני, זרם חשיבה אותו הוא מכנה "הגלגול הפסאודו-מדעי האחרון של בריאתנות, המתוכנן בחוכמה, לשם עיצוב קבוצה חדשה שמנסה לעקוף מגבלות חוקיות [על לימוד דת במוסדות חינוך]".
הוא מודאג מהנתק בין מה שהציבור מאמין על אבולוציה ובין מה שמדענים יודעים על אבולוציה. הוא קובע כי הערך של לימוד האבולוציה הוא ידע מקורותינו האמיתיים והחזרת תחושת הפלא נוכח הקיום והיקום בקרב האדם.
בביקורת משנת 1996 על התאוריה של בריאתנות ותכנון תבוני, קוין כתב את מאמרו הגדול הראשון ב-The New Republic: "על פנדות ואנשים" (ביקורת ספר), אשר היה הראשון במאמרים רבים שלו על אבולוציה ובריאתנות.
קוין מפרט את הראיות הבאות לאבולוציה, בספרו ובמקומות אחרים:
המאובנים
אמבריולוגיה
ביולוגיה מולקולרית
נוכחותם של איברים שרידיים
ביוגאוגרפיה
רצף דמיון בין המינים שנצפה גם בשינויים תלויי זמן ב-DNA זבל
מאובני מעבר מספקים ראיות עשירות לאבולוציה. צ'ארלס דרווין חזה קיומם של מאובנים אלה ב-1859, ואלה שאכן זוהו מאוחר יותר כוללים:
טיקטאליק (מעבר בין דגים ודו-חיים)
איכתיוסטגה (ממשיכו של הטיקטאליק)
זוחלים הדומים ליונקים (חוסר הבהירות בדבר זהות המין היא ראיה להתפתחות הדרגתית)
ארכאופטריקס (מעבר בין זוחלים וציפורים)
אמבולוצטוס (מעבר בין יונקי יבשה ולווייתנים)
מאובני אנוש קדומים עם גולגולות דמויות קוף
סדרה של מאובנים יבשתיים בין חיות יבשה ולווייתנים
הראיות כוללות לא רק את מאובני מעבר, אלא גם את העובדה שהם מופיעים בתיעוד המאובנים בתקופות המתאימות – בין אבותיהם לבין קרובי משפחה מודרניים.
אתאיזם

קוין נולד להורים יהודיים, ומחשיב עצמו יהודי חילוני. קוין הוא אתאיסט ודוגל בנטורליזם מטאפיזי ובתזת הקונפליקט (אנ'). הוא טוען שדת ומדע הם בלתי מתיישבים זה עם זה, ושרק הערכה רציונלית של עדויות היא בעלת יכולת לגילוי אמין של עובדות על העולם ואופן פעולתו. מדענים דתיים, טוען קוין, חיים בסתירה פנימית. קוין טוען שאי היכולת ליישב בין מדע ודת נובע מהבדלים במתודולוגיה, פילוסופיה ותוצאות הנובעות מהניסיון להגיע לאמיתות אודות היקום. הבלוג שלו, "למה האבולוציה נכונה", דן באתאיזם, אי ההתיישבות של מדע ודת זה עם זה, מדע ונושאים אחרים. קוין משתתף רבות בוויכוחים בפורומים ציבוריים בנושאי דת, אמונה ומדע.
ספריו

Coyne, Jerry A.; H. Allen Orr (2004-06-30). Speciation. Sinauer Associates Inc., Sunderland, Mass. ISBN 978-0-87893-089-0.
Coyne, Jerry A. (2015-05-19). Faith vs. Fact: Why Science and Religion are Incompatible. Viking (USA); Penguin (UK). ISBN 978-0670026531.
Coyne, Jerry A. (2009-01-22). Why Evolution is True. Viking, New York (USA); Oxford University Press, Oxford (UK). ISBN 978-0-19-923084-6. OCLC 233549529.
בתרגום לעברית
למה האבולוציה נכונה?, תרגום: עדי מרקוזה-הס, הוצאת ספרי עליית הגג וידיעות ספרים, 2013.
הערות שוליים

↑  "Jerry Coyne". Edge.org. 2013. נבדק ב-2014-01-24.
↑  "Best Sellers Hardcover Nonfiction". New York Times. נבדק ב-22 בפברואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jerry, Coyne. "Why Evolution Is True". Jerry Coyne. נבדק ב-25 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "You don't have free will", Vancouver, June 2015
↑  Coyne, Jerry (12 בפברואר 2009). "Why Evolution Is True". Forbes. נבדק ב-2009-06-20. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Coyne, Jerry (2009-01-21). "DOES THE EMPIRICAL NATURE OF SCIENCE CONTRADICT THE REVELATORY NATURE OF FAITH?". Edge.org. Edge.org. נבדק ב-18 באוגוסט 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Zepps, Josh (16 ביוני 2006). "Jerry Coyne - The Case Against Intelligent Design". Point of Inquiry. נבדק ב-23 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Coyne, Jerry (1 ביולי 2007). "The Faith that Dare Not Speak its Name" (PDF). The New Republic. נבדק ב-2007-07-29. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Smith, Adrian A. "Episode 7 Jerry Coyne". Age of Discovery Podcast. אורכב מ-המקור ב-2015-03-04. נבדק ב-3 בפברואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Andrews, Seth. "Why Evolution is True (with Dr. Jerry Coyne)". נבדק ב-18 בפברואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Coyne, Jerry (2010). Why Evolution is True (second ed.). USA: Viking Penguin. p. 50. ISBN 978-0-14-311664-6.
↑  Stupid religious rule, at the blog why evolution is true
↑  Ceci n’est pas un blog
↑   סמדר רייספלד, תורת האבולוציה, הגרסה המיליטנטית, באתר הארץ, 20 במרץ 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007526904405171  PLWABN: 9810618391405606  BIBSYS: 4093095  BNE: XX4892673  BnF: cb14612220m (data)  CiNii: DA14468667  GND: 137464207  ISNI: 0000 0001 1469 3854  LCCN: n2004004859  MGP: 289829  NDL: 01187796  NKC: uk2007371386  NLK: KAC201115049  NTA: 272593613  SNAC: w6x50j67  SUDOC: 083991255  S2AuthorId: 2070641444  VIAF: 24853109   WorldCat (עם VIAF): 24853109
שדה גוואר

| --- | --- |

שדה גוואר
 מדינה:  ערב הסעודיתערב הסעודית
 אזור:  מחוז א-שרקייה
 מיקום:  מחוז א-שרקייה 
 יבשתי/ימי:  יבשתי
 שטח:  280‏ X ‏30 ק"מ
 ענק/סופר-ענק:  סופר-ענק
 קואורדינטות:  24°59′29″N 49°17′13″E﻿ / ﻿24.99139°N 49.28694°E﻿ / 24.99139; 49.28694
 מפעיל:  עראמקו הסעודית
 תאריך הגילוי:  1948
 תחילת ההפקה:  1951
 תפוקת שיא:  5.7 מיליון חביות נפט ביום (ח/י)
 שנת תפוקת השיא:  1981
 כושר תפוקת הנפט:  5 מיליון ח/' (נכון ל-2013)
 תפוקת נפט נוכחית:  4.5 מיליון ח/י
 שנת תפוקת הנפט הנוכחית:  2010
 סוג הנפט:  הנפט הסעודי הקל
 כבידת מכון הנפט האמריקאי:  API °‏34
 תפוקת נפט מצטברת:  65 מיליארד חביות
 שנת תפוקת הנפט המצטברת:  2010
 עתודות נפט מוכחות:  70 מיליארד חביות
 תפוקת גז נוכחית:  כ-2.5 מיליארד רגל מעוקבת (ר"ק) ליום של גז נלווה + 4 מיליארד ר"ק/יום גז בדל
 תצורות מפיקות:  Upper/Middle Jurassic, Upper/Lower Permian, Lower Devonian
  (למפת ערב הסעודית מוגדלת) ריאד ג'דה מכה אל-מדינה דמאם בוריידה ח'מיס מושייט איראן כווית עיראק ירדן יש. מצרים סודאן ארי. תימן עומאן איחוד האמיר.  ק. המ. הפ.  ים סוף גוואר(למפת ערב הסעודית רגילה) ריאד ג'דה מכה אל-מדינה דמאם בוריידה ח'מיס מושייט איראן כ. עיראק ירדן יש. מצ. סודאן ארי. תימן עומאן איחוד האמיר.  ק. המ. הפ.  ים סוף גוואר
 
מקור: עראמקו הסעודית דרך מינהל המידע האמריקאי לאנרגיה, כפי שמופיע בבלוג Petroleum Insights; תיאור: מפת שדות הנפט (בירוק) והגז (באדום) של ערב הסעודית ‏ (באנגלית)
התרשים העליון מציין את תפוקת הנפט של ערב הסעודית כולה והפקה משדה נפט גוואר לבדו בשנים 1960–2005 (שדה גוואר בצבע אפור)‏ (בגרמנית) ניתן לראות בבירור כי כ-60% מתפוקת הנפט של סעודיה בשנים 1990–2000 למשל, נבעה משדה גוואר.
שדה גוואר (בערבית: حقل الغوار, בתעתיק מדויק חקל אלע'ואר; באנגלית: Ghawar Field) הוא שדה הנפט הגדול בעולם הממוקם במחוז משנה אל-חסא של מחוז א-שרקייה, ערב הסעודית. השדה הסופר-ענק היבשתי משתרע על שטח של 280 ק"מ אורך על 30 ק"מ רוחב, ונמצא בבעלותה המלאה של חברת הנפט הממלכתית של סעודיה, עראמקו הסעודית, שקיבלה שליטה בלעדית על תעשיית הנפט המקומית בשנת 1980.
השדה

המאגר במקור התגלה בשנת 1948 (בקידוח אקספלורציה במבנה עין דאר, באר מס' 1) על ידי חברות אמריקאיות, שהרכיבו את התאגיד עראמקו, והחל להניב נפט בכמות מסחרית בשנת 1951. לשדה 5 אזורי הפקה (בסדר גאוגרפי יורד מצפון לדרום): עין דאר (عين دار); שדקום (شدقم); אל-עות'מאניה (العثمانية); אל-חוויה (الحوية); וחרד (حرض). הוא הפיק במשך 62 שנים (נכון לשנת 2013), וכיום עדיין פעיל ונחשב לשדה הנפט הגדול בממלכה. הפקה רבת השנים התאפשרה הודות להצלחת המהנדסים לייצב את שיעור התפוקה בעזרת מיצוי מוגבר של תפוקת הנפט. למשל, החדרת גז דו־תחמוצת הפחמן (CO2) למאגר (בסיוע החדרת קיטור במידת הצורך) כדי להאיץ את תהליך ההפקה בלחץ גבוה יותר. למן אמצע שנות ה-60 לערך הוזרקו מים למאגר כדי לספק לחץ נוסף ללחצים הטבעיים הפועלים בו. כמו כן מאז אמצע שנות ה-90 השקיעה עראמקו הסעודית בסקרים סייסמיים תלת־ממדיים (3D) כדי ללמוד טוב יותר את המבנה של המאגר.
בין 60 ל-65 אחוזים מתפוקת הנפט הסעודית נבעה מגוואר.
בין השנים 1951–2010 הפיק השדה למעלה מ-65 מיליארד חביות.
תפוקתו הגיעה לשיא של 5.7 מיליון חביות נפט ביום (ח/י) בשנת 1981 (התפוקה קוצצה בהמשך העשור בגלל הירידה בביקוש). נכון לראשית שנת 2013 כושר הייצור שלו עומד על 5 מיליון ח/י, ועתודותיו המוכחות הנותרות (remaining proved reserves) נאמדות עדיין בלא פחות מ-70 מיליארד חביות – יותר מבכל מדינה אחרת בעולם למעט 8 מדינות (ונצואלה, ערב הסעודית, קנדה, איראן, עיראק, כוית, איחוד האמירויות הערביות ורוסיה). השדה מספק כרבע מכלל עתודות הנפט המוכחות של הממלכה. בראשית שנת 2010 דווח כי התפוקה בפועל עמדה על 4.5 מיליון ח/י ואין בעיה להגדיל אותה ל-5 במידת הצורך. הנפט המופק הוא מסוג הנפט הסעודי הקל (Arab Light Crude) בעל API °‏34.
בנוסף, עראמקו הסעודית מפיקה מהשדה כ-2.5 מיליארד רגל מעוקבת (ר"ק) ליום של גז טבעי הנלווה לנפט. ועוד 4 מיליארד ר"ק/יום גז בדל (בלתי-נלווה) ממאגרי גז עצמאיים מתחתיו שהם לא חלק מהתצורה הגאולוגית שלו. גוואר לבדו אוצר כשליש מכלל עתודות הגז המוכחות של הממלכה. כ-57 אחוזים מעתודות הגז המוכחות של סעודיה מכילים גז נלווה משלושה שדות: גוואר, ושני שדות ימיים, ספאנייה וזלופ.
ראו גם

רשימת מדינות על-פי עתודות הנפט המוכחות
עראמקו הסעודית
מפיקת נדנדה
לקריאה נוספת

Fredrik Robelius, "Giant Oil Fields – The Highway to Oil: Giant Oil Fields and Their Importance for Future Oil Production", PhD dissertation (Uppsala University, 2007), p. 79, Table 6.1 – The 20 largest oil fields in the world with respect to URR (GF)
Rafael Sandrea, "Global Natural Gas Reserves – A Heuristic Viewpoint", MEES, 20 March 2006, pp. 34-35, Table 1 – World's Fifteen Largest Oil and Gas Fields
"The List: Taking Oil Fields Offline", Foreign Policy, August 2006
Matthew Simmons, Twilight in the Desert: The Coming Saudi Oil Shock and the World Economy, John S. Wiley & Sons, 2005
הערות שוליים

↑  ספציפית יותר, שדה נפט סופר-ענק הוא שדה שסך המשאבים שניתן למצות (באנגלית: ultimately recoverable resources או URR ) בו, קרי העתודות המוכחות + התפוקה המצטברת, עולים מעל ל-5 מיליארד חביות.
↑  כמרחק בין ירושלים לאילת לערך
↑  אגב, הנפט התגלה לראשונה ברחבי הממלכה עשר שנים קודם לכן, בשנת 1938, בבאר דמאם מס' 7
↑  מקור המילה "עראמקו" הוא באנגלית: Arabian American Oil Company - Aramco, ובשם הזה נודע התאגיד מאז שנת 1944, אף שנעדר בו המרכיב הסעודי (רק בשנת 1973 קיבלה לראשונה הממשלה הסעודית 25% ממניות החברה). 4 החברות האמריקאיות השותפות בו היו: חברת-הנפט סטנדרד אויל מקליפורניה (לימים Chevron) שקיבלה בשנת 1933 את הזיכיון לפיתוח הנפט בממלכה; חברת הנפט של טקסס (לימים Texaco שהתמזגה בשנת 2001 עם Chevron) שהצטרפה אליה בשנת 1936; סטנדרד אויל מניו ג'רזי (לימים Exxon ואחר כך ExxonMobil) שהצטרפה בשנת 1948; וסטנדרד אויל מניו יורק (לימים Mobil שב-1999 התמזגה עם Exxon) שהצטרפה ב-1948.
↑  "שדה גוואר", רסאלה אל-ג'אמעה, 31 בדצמבר 2011 (בערבית)
↑  "Tech-Talk - More on Hydraulic Fracturing", The Oil Drum, 6 May 2012; "Tech-Talk - Conditions and Treatments in North Ghawar", The Oil Drum, 27 May 2012
1 2  EIA, Saudi Arabia Country Analysis Brief, 26 February 2013
↑  על פי נתוני מינהל המידע האמריקאי לאנרגיה, ראו: Saudi Arabia was world's largest petroleum producer and net exporter in 2012, Today in Energy [EIA], 5 March 2013
↑  ראו רשימת המדינות המובילות בעולם בעלות עתודות הנפט המוכחות: דוד רחוביץ, "23 מדינות בעלות עתודות הנפט הגדולות בעולם", 1 בינואר 2013 - OGJ", באתר Petroleum Insights, ‏ 12 בדצמבר 2012. (באנגלית)
↑  Christopher Helman, "The World's Biggest Oil Reserves", Forbes, 21 January 2010
↑  Brett Fischbuch and Tom Keith, Still Going Strong: 62-year-old super-giant Ghawar oil field as productive as ever, Saudi Aramco website
סיב (צמד)

| --- | --- |
 מקום הקמה:  אוסלו 
 תקופת הפעילות:  מ-2015 
 סוגה:  מוזיקת דאנס אלקטרונית, טרופיקל האוס 
 חברת תקליטים:  יוניברסל מיוזיק גרופ, איילנד רקורדס, סקיי רקורדס 
 פרסים והוקרה:  הרכב הפופ של השנה (2017)  הרכב הפופ של השנה (2019) 
 seebmusic.com
 חברים
 סימן אריסורד אספן ברג
 חברים לשעבר
 ניקלאס סטרנדברוטן
 
סיב (באנגלית: Seeb; לפעמים מסוגנן כ-SEEB או כ-SeeB) הוא צמד מוזיקלי נורווגי. שם הצמד מורכב מראשי התיבות (האות הראשונה של שם פרטי ושל שם משפחה) של הצמד.
קריירה > תחילת הקריירה

לפני שהתחילו לעבוד כצמד באופן רשמי, אריסורד וברג הפיקו וכתבו יחד שירים, תחת השם סימן & אספן, לברטין זטליץ (אנ'), לD'Sound (אנ'), ולדאנקיבוי (אנ'). הם גם הפיקו וכתבו את הסינגל "Over Myself" של קייזה, שנמצא גם באלבומה השני, Sound of a Woman.