stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היסטוריה של ארסנל
ניל, האו וברטנשו (1976–1986)

תחת הדרכתו של טרי ניל הצליח המועדון להעפיל לחלקה העליון של טבלת הליגה, בין השאר בזכות השחקן האירי הנודע ליאם בריידי. בריידי היה חלק מחבורת שחקנים איריים בארסנל שכללה גם את פט רייס, פרנק סטייפלטון, פט ג'נינגס ודייוויד אולירי. בנוסף לשחקנים הללו הובאו מלקולם מקדונלד ואלן האדסון, ולצוות האימון חזר דון האו, שהיה חלק מסגל המועדון שזכה בדאבל ב-1971.
הצלחותיו העיקריות של המועדון בתקופה זו היו בגביע ה-FA, כאשר בליגה הוא לא הצליח להתמודד עם הדומיננטיות של ליברפול. בין 1978 ל-1980 העפיל המועדון לשלושה משחקי גמר ברציפות, אך ניצח רק באחד מהם (נגד מנצ'סטר יונייטד). שחקני ארסנל הובילו בתוצאה 2 - 0, אך שחקני יונייטד השווה את התוצאה לקראת סוף המשחק. בהארכה הצליח אלן סנדרלנד לכבוש את שער הניצחון.
בעונה שלאחר מכן (1979/1980) שיחק המועדון במספר שיא של שבעים משחקים רשמיים, הגיע לשני משחקי גמר גביע, אך לא זכה בתואר כלשהו. בגמר גביע ה-FA המועדון הפסיד לווסטהאם יונייטד מהליגה השנייה. המועדון הפסיד לוולנסיה בבעיטות הכרעה בגמר גביע המחזיקות, אליו העפיל המועדון לאחר ניצחון על יובנטוס בחצי הגמר.
יכולת המשחק של שחקני ארסנל נפגעה בעקבות עזיבתו של ליאם בריידי ליובנטוס בקיץ 1980. בתחילת שנות ה-80 הוא אמנם הצליח לסיים בצמרת הליגה, אך לא הצליח להוות יריב שקול במאבק על האליפות. בעונת 1982/1983 העפיל המועדון למשחקי חצי הגמר בשני טורנירי הגביע האנגליים, והייתה זו העונה היחידה בתקופה זו שבה הגיע להישג משמעותי בטורנירים אלה. ניל התקשה לשמור על המשמעת בקבוצתו, כאשר חלק מהשחקנים סובלים מתרבות צריכת משקאות חריפים לקויה. השחקנים שהביא במקום בריידי וסטייפלטון לא הצליחו למלא את מקומם, ולקראת סוף תקופתו כמאמן המועדון הפסיד בטורנירי גביע שונים למועדונים חלשים בהרבה. בעונת 1981/1982 הפסיד המועדון לווינטרסלאג (כיום גנק) בגביע אופ"א, ובעונת 1983/1984 לוולסול מהליגה השלישית. ניל פוטר מהמועדון בדצמבר 1983, לאחר ההפסד לוולסול.
עוזר המאמן דון האו החליף אותו בתפקיד, וגם הוא לא הצליח להגיע להישגים משמעותיים. המועדון סיים במקום השישי והשביעי בליגה, ולא הצליח להתחרות על האליפות למעט תקופה קצרה באוקטובר 1984 שבה שהה במקום הראשון בטבלת הליגה. בעונת 1984/1985 הודח המועדון מגביע ה-FA על ידי יורק סיטי מהליגה השלישית. אוהדי המועדון הביעו את אכזבתם באמצעות אי-הגעה למשחקים, וממוצע הצופים היה פחות מ-20,000. האו התפטר במרץ 1986 לאחר שהתברר לו כי הנהלת המועדון פנתה למאמן ברצלונה טרי ונבלס עם הצעה להחליפו. סטיב ברטנשו התמנה למחליפו הזמני של האו, אך בהנהלת המועדון התקבלה החלטה לחפש מאמן שיוביל את המועדון בטווח הארוך.
ברוס ריוק: תקופת הביניים (1995–1996)

עוזר המאמן סטיוארט יוסטון מילא את מקומו של גרהאם עד סוף עונת 1994/1995. המועדון סיים במקום ה-12 בליגה (הנמוך ביותר, נכון ל-2008), אך הצליח להגיע פעם נוספת לגמר גביע המחזיקות, לאחר שני משחקי חצי גמר נגד סמפדוריה, שהוכרעו בבעיטות עונשין לאחר תיקו 5 - 5 בסיכום שני המשחקים. במשחק הגמר התמודד המועדון נגד ריאל סרגוסה, והפסיד משער שהובקע בבעיטה האחרונה של המשחק.
ביוני 1995 התמנה ברוס ריוק לתפקיד המאמן, לאחר שהצליח להעפיל עם בולטון וונדררס לגמר גביע הליגה ולפרמייר ליג. ריוק שבר את שיא התשלום האנגלי עבור שחקן כשהביא את החלוץ ההולנדי דניס ברגקאמפ מאינטר מילאנו תמורת 7.5 מיליון לירות שטרלינג, על מנת לסייע לאיאן רייט בהתקפה. בסוף העונה המועדון הצליח להגיע לחצי גמר גביע הליגה ולסיים במקום החמישי בטבלה, ובכך הבטיח את מקומו בעונת גביע אופ"א שלאחר מכן. אולם, תקופתו של ריוק במועדון הסתיימה בפתאומיות; הוא פוטר באוגוסט 1996, זמן קצר לפני תחילת העונה, כיוון שהיה במחלוקת עם חבר המנהלים בנוגע לתקציב הבאת שחקנים, והמועדון נכנס למצב של חוסר ודאות למשך חודשיים. סטיוארט יוסטון מונה למאמן זמני, ושימש בתפקידו במשך חודש עד שעזב לקווינס פארק ריינג'רס. מאמן הנוער פט רייס ניהל מספר משחקים, ובסוף ספטמבר הוחלף על ידי הצרפתי ארסן ונגר.
"הבלתי מנוצחים" וגמר ליגת האלופות (2003–2006)

ההפסד הביתי ללידס היה הפסד הליגה האחרון של המועדון במשך תקופה ארוכה. עונת 2003/2004 הייתה עונת שיא מבחינת המועדון, כיוון שהצליח לזכות באליפות ללא הפסד (26 ניצחונות ו-12 תוצאות תיקו), וסיים בפער של 11 נקודות מצ'לסי. ארסנל היה המועדון השני שהגיע להישג הזה, כאשר המועדון הקודם שעשה זאת היה פרסטון נורת' אנד בעונת 1888/1889, אם כי באותה עונה שוחקו רק 22 משחקים. צ'לסי ומנצ'סטר יונייטד גמלו לארסנל על אליפות זו, כאשר הדיחו את המועדון ברבע גמר ליגת האלופות ובחצי גמר גביע ה-FA בהתאמה.
בעונת 2004/2005 דורג המועדון במקום השני, בפער של 12 נקודות מצ'לסי. בעונה זו המועדון קבע שיא ליגה של 49 משחקים רצופים ללא הפסד, שהסתיים בהפסד למנצ'סטר יונייטד באולד טראפורד. כתוצאה מהפסד זה חלה ירידה מסוימת ברמת המשחק של המועדון, אך השחקנים התאוששו והצליחו לסיים במקום השני, כאשר בדרך הם מביסים את אברטון בתוצאה 7 - 0. בליגת האלופות המועדון הודח על ידי באיירן מינכן בסיבוב השני. לאחר מכן הצליח המועדון לזכות בגביע ה-FA בעקבות הניצחון בגמר על מנצ'סטר יונייטד, והיה זה התואר היחיד של ארסנל בעונה זו.
בקיץ 2005 עזב פטריק ויירה ליובנטוס, והייתה זו אחת הסיבות לכך שהמועדון לא הצליח לזכות בתואר כלשהו בעונה שלאחר מכן. לאורך רוב העונה המועדון היה מדורג במקום החמישי או מתחתיו, וכמעט שהפסיד את ההעפלה לליגת האלופות לראשונה מאז 1997, וזאת למרות מספר ניצחונות ליגה בפער גדול (כולל 7 - 0 נגד מידלסברו). אולם, המועדון הצליח לנצח בכל שלושת המשחקים, כולל 4 - 2 נגד ויגאן אתלטיק במשחק האחרון אי פעם שנערך בהייבורי, והצליח להעפיל למקום הרביעי על חשבון טוטנהאם הוטספר.
באותה עונה המועדון זכה להצלחה רבה בליגת האלופות, ולראשונה בהיסטוריה שלו הגיע לגמר הטורניר. הייתה זו גם הפעם הראשונה שבה מועדון לונדוני מגיע למשחק הגמר. המועדון סיים את שלב הבתים במקום הראשון, ובשלבי הנוק-אאוט הדיח את ריאל מדריד, יובנטוס וויאריאל, ותוך כדי כך קבע שיא טורניר של עשרה משחקים ללא ספיגת שער. במשחק הגמר נגד ברצלונה הורחק השוער ינס להמן בשלב מוקדם יחסית של המשחק, והמועדון נותר בנחיתות מספרית. למרות זאת הצליח סול קמפבל להבקיע שער יתרון לקראת סוף המחצית הראשונה. לאחר הבקעת השער שחקני המועדון נותרו בעיקר בהגנה, ולבסוף ספגו שני שערים מרגליהם של כדורגלני ברצלונה סמואל אטו וז'וליאנו בלטי שקבעו את תוצאת המשחק על 2 - 1 לטובת המועדון הקטלאני.
לקריאה נוספת

ניק הורנבי, קדחת המגרש, אינדיגו, 1992, יצא לאור בעברית בהוצאת עגור ב-1994 (ISBN 1-84018-900-2)‏
פיל סואר ומרטין טיילר, The Official Illustrated History of Arsenal, המלין, 2005 (ISBN 0-600-61344-5)
ג'ון ספרלינג, Rebels For The Cause: The Alternative History of Arsenal Football Club, מיינסטרים, 2004 (ISBN 0-575-40015-3)
טוני אדמס ואיאן רידלי, Addicted, הרפר קולינס, 1998 (ISBN 0-00-218795-7)
איימי לורנס, Proud to Say That Name: The Marble Hall of Fame, מיינסטרים, 1997 (ISBN 1-85158-898-1)
ג'ם מיידמנט, The Official Arsenal 100 Greatest Games, המלין, 2005 (ISBN 0-600-61376-3)
דייוויד טוסל, Seventy-One Guns: The Year of the First Arsenal Double, מיינסטרים, 2002 (ISBN 1-84018-589-9)
גרהאם וויבר, Gunners' Glory: 14 Milestones in Arsenal's History, מיינסטרים, 2005 (ISBN 1-84018-667-4)
יפתח זיו

| --- | --- |

זיו במדי מכבי חיפה במהלך משחק נגד הפועל אילת, 2015
 לידה:  9 ביולי 1995 (בן 29) חיפה, ישראל 
 עמדה:  רכז 
 גובה:  1.91 מטרים
 קבוצות כשחקן
 2013–2014 2014 2014–2015 2015–2016 2016–2017 2017–2019 2019–2021 2021–2023 2023 2023–2024 2024–:  עירוני קריית אתא הפועל קריית טבעון מכבי חיפה בני הרצליה מכבי אשדוד באר טוביה עירוני נהריה הפועל גלבוע גליל מכבי תל אביב   גרנדה סן-קנטן הפועל חולון
 הישגים כשחקן
 גביע ווינר סל (2021/2022)
 
יפתח זיו (נולד ב-9 ביולי 1995) הוא כדורסלן ישראלי המשחק בעמדת הרכז בהפועל חולון ובנבחרת ישראל בכדורסל.
קריירה

את קריירת הבוגרים שלו החל זיו בליגה הלאומית במדי עירוני קריית-אתא. לאחר שלא השתלב היטב בקבוצה עבר לקבוצת הפועל טבעון-מגידו. עם קבוצת הנוער של מכבי חיפה הגיע זיו לחצי גמר אליפות המדינה ונבחר באותה עונה לשחקן העונה בליגת הנוער. במקביל באותה עונה שיחק בקבוצת הבוגרים של מכבי עתודה חיפה בליגה הארצית. לקראת עונת 2014/2015 חתם בקבוצה הראשונה של מכבי חיפה בליגת העל בכדורסל. בעונתו הראשונה בליגה הבכירה שיחק ב-11 משחקים, בהם עלה מהספסל כמחליף. בעונת 2015/2016, לאחר 12 משחקים במדי מכבי חיפה, עבר לבני הרצליה, גם היא מליגת העל, במדיה שיחק זיו 21 משחקים, מתוכם פתח ב-16. הוא העמיד ממוצעים של 4.2 נקודות ו-2 אסיסטים ל-14.4 דקות למשחק. בתום העונה חתם לעונה אחת במכבי אשדוד באר טוביה. זיו שיחק בנבחרות הנוער והעתודה, ובמאי 2016 זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת.
ב-21 ביולי 2017 חתם בעירוני נהריה.
ב-14 באוגוסט 2019 חתם בהפועל גלבוע גליל. ב־26 ביולי 2020 זכה בתואר "MVP קורונה" בטקס נבחרי עונת 2019/2020 של ליגת העל, לאחר שהוביל את גלבוע לחצי גמר הליגה והעמיד ממוצעים של 13.6 נקודות, 4.7 אסיסטים ומדד 17.7 בעונה הסדירה לאחר החזרה מפגרת הקורונה, וממוצע של 16.7 נקודות, 6.0 אסיסטים ומדד 20.7 במסגרת הפיינל פור. במשחק השלישי של סדרת רבע הגמר מול הפועל חולון באותה עונה רשם זיו שיא קריירה של 24 נקודות.
ב-4 ביולי 2021 חתם לשנתיים עם אופציה לשנה נוספת במכבי תל אביב.
ב-11 ביולי 2023 חתם בגרנדה מליגת העל הספרדית, אך ב-22 בדצמבר שוחרר מהקבוצה וארבעה ימים לאחר מכן חתם בסן-קנטן בליגת העל הצרפתית.
ב-3 ביולי 2024 חתם לשנתיים בהפועל חולון.
חיים אישיים

בשנים 2016–2019 היה זיו בזוגיות עם עתליה פירס. החל מ-2020 נמצא במערכת יחסים עם השחקנית קים אור אזולאי. בנובמבר 2024 התארסו השניים.
הערות שוליים

↑  אור שקדי‏, יפתח זיו עבר ממכבי חיפה לבני הרצליה: "מודה על ההזדמנות", באתר וואלה, 22 בדצמבר 2015
↑  דובי פיק, ‏בחר בה: יפתח זיו חתם לעונה אחת במכבי אשדוד, באתר ONE‏, 5 ביולי 2016
↑  אור שקדי‏, יפתח זיו חתם בעירוני נהריה, היו"ר: "זו הצהרת כוונות", באתר וואלה, 21 ביולי 2017
↑  אור שקדי‏, יפתח זיו חתם בהפועל גלבוע/גליל: "שמח מאוד להגיע למועדון", באתר וואלה, 14 באוגוסט 2019
↑  רועי כהן, ‏רשמית: יפתח זיו חתם במכבי תל אביב, באתר ערוץ הספורט, 4 ביולי 2021
↑  רשמית: יפתח זיו הצטרף לסן קנטן הצרפתית, באתר ONE‏, 26 בדצמבר 2023
↑  אהרל'ה ויסברג‏, חיזוק ראשון: יפתח זיו חתם לשנתיים בהפועל חולון, באתר וואלה, 3 ביולי 2024
↑  יוני פרוים, מתנה לגיל 22: קים אור אזולאי מאורסת, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 19 בנובמבר 2024
ברכידקטילי סוג D

| --- | --- |

בראכידאקטילי מסוג D אצל ילדה בת 15
 שמות נוספים:  אגודל קצר, אגודל פטישי
 תחום:  גנטיקה רפואית
בראכידאקטילי סוג D בידיים של נער בן 16.
ברכידקטילי סוג D (באנגלית: Brachydactyly type D), מכונה לעיתים אגודל קצר/אגודל פטישי/או בשמו הפופולרי "ניצן" , היא תכונה גנטית המוכרת קלינית על ידי אגודל קצר ועגול יחסית עם בסיס ציפורניים רחב יותר. הפלנקס המרוחק של האגודלים הפגועים הוא כשני שלישים מאורך האגודלים באורך מלא. זהו הסוג הנפוץ ביותר של ברכידקטיליה, או קוצר ספרות, המשפיע על כ-2-3% מהאוכלוסייה, והוא קשור לגן HOXD13, הממוקם על כרומוזום 2q 31.1.
פיזיולוגיה

Brachydactyly type D הוא מצב שלד המציג "איחוי חלקי או סגירה מוקדמת של האפיפיזה עם הפאלנקס המרוחק של האגודל", לפי Goodman et alia (1965). JK Breithenbecher (1923) מצא שהפלנגות המרוחקות של אגודלים קצרים היו במחצית מאורך האגודלים באורך מלא, בעוד ש-RM Stecher (1957) טען שזה בערך שני שלישים. המצב יכול להיות חד צדדי (משפיע על אגודל אחד) או דו צדדי (משפיע על שניהם).
גנטיקה

תכונה גנטית, ברכידקטית מסוג D, מציגה דומיננטיות אוטוזומלית ומתפתחת או עוברת בדרך כלל ללא תלות בתכונות תורשתיות אחרות. המצב קשור לגן HOXD13, שהוא מרכזי בהיווצרות וצמיחה דיגיטלית.
מחקרים שונים אחרים תמכו בדפוס אוטוזומלי דומיננטי עם חדירה מופחתת.
תכונה תורשתית

מחקר מדעי שנערך בישראל בשנת 1965 מצא כי ל-3.05% מערביי ישראל היו אגודל קצר אחד או שניים, לעומת 1.57% בקרב יהודים אשכנזים וגם לא אשכנזים. עם זאת, מכיוון שאנשי הניסוי הערבים של הסקר גויסו בעיקר מקומץ של חמולות גדולות וקרובות המתגוררות בכפר מסוים, יש לשקול את האחוז האמור "בהסתייגות מסוימת", לפי גודמן ואחרים. (1965).
מקרים של אגודלים קצרים נמצאו גם במזרח נפאל עבור אנשים המשתייכים לקהילת הג'ירל, ממחקרים אפידמיולוגיים שונים. חלק מהמחקרים כללו צילום רנטגן של ידיים ופרקי כף היד כדי לבחון את מבנה השלד שלהם. מתוך המדגם שנחקר (שכלל 2,130 משתתפים; 1,161 נשים ו-969 גברים), נמצאו ב-3.55% עם ברכידקטילי מסוג D.
טרמינולוגיה

באנגלית, התופעה מוכרת בשם short thumb, stub thumb, clubbed thumb או בשם המדעי יותר brachymegalodactylism.
בעברית אנחנו קוראים לזה בדרך כלל פשוט אגודל קצר או אגודל פטישי.
קהילת הפייסבוק
"האגודה למען אנשים עם אגודל מצחיק".
הערות שוליים

1 2  "OMIM Entry - # 113200 - BRACHYDACTYLY, TYPE D; BDD". omim.org. נבדק ב-2019-08-17.
1 2 3 4  GOODMAN RM; ADAM A; SHEBA C (1965). "A Genetic Study of Stub Thumbs Among Various Ethnic Groups in Israel". Journal of Medical Genetics. 2 (2): 116–21. doi:10.1136/jmg.2.2.116. PMC 1012845. PMID 14295653.
1 2  Temtamy, Samia A; Aglan, Mona S (2008-06-13). "Brachydactyly". Orphanet Journal of Rare Diseases. 3: 15. doi:10.1186/1750-1172-3-15. ISSN 1750-1172. PMC 2441618. PMID 18554391.
↑  Williams, Kimberly D. (2013-09-10). "Non-Syndromic Brachydactyly Type D and Type E Mapped to 7p15 in Healthy Children and Adults from the Jirel Ethnic Group in Eastern Nepal". American Journal of Human Biology. 25 (6): 743–750. doi:10.1002/ajhb.22441. PMC 3968259. PMID 24022874.
קוריולאנוס סנואו

| --- | --- |
 סוג:  דמות ספרותית דמות בדיונית
 הוצאה לאור:  סוזן קולינס
 שם ספר:  "משחקי הרעב"
 שם סרט:  "משחקי הרעב"
 הופעה ראשונה:  "משחקי הרעב" (2008)
 הופעה אחרונה:  "משחקי הרעב: בלדה לנחשים וציפורי שיר" (2024)
 מספר הופעות:  4 ספרים ו-5 סרטים
 יוצרים:  סוזן קולינס
 גילום הדמות:  דונלד סאת'רלנד (מבוגר) טום בליית' (נער) דקסטר סול אנסל (ילד)
 מידע
 כינויים:  "קוריו"
 סטטוס:  מת
 גיל:  5–8 ("בלדה לנחשים וציפורי שיר") 18 ("בלדה לנחשים וציפורי שיר") 82 ("משחקי הרעב") 83 ("התלקחות") 84 ("עורבני חקיין")
 תאריך לידה:  8 שנים לפני משחקי הרעב
 מקום לידה:  הקפיטול, פאנם
 גזע:  בן אנוש
 מין:  זכר
 מקצוע:  נשיא פאנם (נוכחי) אקדמאי מנטור אוכף שקט אוניבסיטאי קברניט משחקים ראשי
 נטייה:  רע
 אזרחות:  פאנם
 מקום מגורים:  הקפיטול, פאנם
 תאריך פטירה:  משחקי הרעב ה-75
 מקום פטירה:  הקפיטול, פאנם
 דמויות קשורות
 משפחה:  קראסוס סנואו (אב; מת) סבתא (סבתא; מתה) טיגריס סנואו (בת דודה) נכדה בעילום שם לוסי גריי ביירד (בת זוג לשעבר)
 חברים:  סג'אנוס פלינת' (מת) קלמנסיה דובקוטה ארקה קריין (מתה) לייסי ויקרס
 אויבים:  קטניס אוורדין פיטה מלארק גייל הות'ורן פרימרוז אוורדין (מתה) פיניק אודייר (מת) ג'והאנה מייסון ביטי לאטיר אנובאריה סינה (מת) אלמה קווין (מתה) פלוטארך הוונזבי
 
קוריולאנוס "קוריו" סנואו (באנגלית: Coriolanus "Coryo" Snow) הוא דמות בזיכיון "משחקי הרעב", הכולל סדרת ספרים וסדרת סרטים. בטרילוגיה המקורית (2008–2010), הנשיא סנואו הוא דיקטטור פשיסט שמוביל תנועה אנטי-מהפכנית. בפריקוול, "בלדה לנחשים וציפורי שיר" (2020), הוא נער אינטליגנטי ושאפתני בן 18. הוא מקבל את התפקיד להדריך בחורה שמתחרה במשחקי הרעב ה-10 כמיועדת - זמרת צעירה בשם לוסי גריי ביירד - והשניים מפתחים רגשות הדדיים.
בעיבודים הקולנועים, הנשיא סנואו מגולם על ידי דונלד סאת'רלנד. הוא ביקש להיות מעורב בסדרה מכיוון שהאמין שדבר זה יעסיק את הצופים הצעירים בפוליטיקה של מהפכה. טום בליית' לוהק לתפקיד סנואו הצעיר ב"משחקי הרעב: בלדה לנחשים וציפורי שיר" (2023): הוא ראה את הדמות מתקדמת בשלושה שלבים, מתמימה ושאפתנית לדמות השמורה יותר, שבנתה את הדמות של סאת'רלנד.
ורדים הם סמל של משפחת סנואו, המחברים את קוריולאנוס לאמו ולסבתו. הוא משתמש בשושנים כדי לתקשר עם הדמות הראשית של "משחקי הרעב", קטניס אוורדין. השיטה העיקרית שלו לחיסול אויביו היא עם רעל. סנואו מושפע מתפיסתה של ד"ר גול לגבי שליטה במדינה כהכרח למניעת אי סדר. בתחילה הוא פועל כדי לעזור ללוסי גריי מתוך אינטרס אישי אך מפתח כלפיה רגשות. ללוסי גריי יש קווי דמיון לקטניס, כמו המוזיקליות, הבית והחוויה שלהן במשחקים.
מבקרי הספר והסרט לא ראו בעין יפה את הבחירה לרכז את סנואו ב"בלדה לנחשים וציפורי שיר", שכן ידוע שיהפוך לנבל. עם זאת, ההופעה של סאת'רלנד בארבעה סרטי "משחקי הרעב" - שהרחיבו את תפקיד הנשיא סנואו מהספרים - זכתה לשבחים. סאת'רלנד היה מועמד לפרסי בחירת הנוער ולפרסי הסרטים והטלוויזיה של MTV.
היסטוריית הדמות

סנואו חי בפאנם, שם קפיטול מובחר שולט על 12 מחוזות. בכל שנה מתקיימים משחקי רעב כדי להעניש את המחוזות על המהפכה שניסו לחולל, הידועה בשם הימים האפלים. המשחקים מורכבים ממיועד זכר וממיועדת נקבה מכל מחוז שנלחמים עד מוות עד שנשאר אחד מהם.
היסטוריית הדמות > בלדה לנחשים וציפורי שיר

סנואו מגיע ממשפחת קפיטול עשירה שאיבדה את מעמדה בימים האפלים, שם נהרג אביו קראסוס בקרב. סנואו עומד בפני פינוי מדירת הפנטהאוז שלו, יחד עם בת דודתו, טיגריס וסבתו - שאותה הם מכנים "הסבתא". המשפחה מכרה הרבה מחפציה ונאבקת לאכול טוב.
במשחקי הרעב ה-10, לסנואו בן ה-18 יש הזדמנות כמנטור להגביר את מעמדו ולממן את לימודיו הקרובים באוניברסיטה. הוא משובץ כמנטור של המיועדת ממחוז 12, לוסי גריי ביירד בת ה-16, שמראה אופי וביצועים דרך השירה שלה. סנואו פוגש אותה בתחנת הרכבת, מגניב לה אוכל ומכין אותה לזכות בחסויות מהקפיטול כדי שיוכל לספק לה מזון ומים בזירה - תכונה חדשה של המשחקים שהוא מציע. הם מתקרבים ומחזיקים ידיים אחד עם השני.
ד"ר גול, קברניטית המשחקים הראשי, מתעניינת ברעיונותיו של סנואו למשחקים ובהצעות כיצד להגביר את המשיכה שלהם. היא מאלצת אותו להיכנס לזירה כדי להוציא מנטור אחר - סג'אנוס פלינת' יליד מחוז 2 - שמפגין נגד המשחקים. בעודו עוזב עם סג'אנוס, סנואו הורג מיועד ממחוז 8 כדי להגן על עצמו. סנואו מבין שד"ר גול מתכננת לשחרר נחשי מוטציה בזירה ומפיל מטפחת עם הריח של לוסי גריי לתוך כלוב הנחשים כדי שלא יתקפו אותה. לוסי גריי מנצחת את המשחקים.
הדיקן הייבוטום מגלה שסנואו רימה וכופה עליו להירשם להיות אוכף שקט, שם הוא יאכוף פקודות במחוז 12. סג'אנוס גם נרשם כאוכף שקט. סנואו מתאחד עם לוסי גריי, והם מתחילים מערכת יחסים; היא משתתפת בהופעות המוזיקליות שלה עם משפחתה, אנשי הקובי. הוא מקנא בעברה עם בחור ממחוז 12, בילי, בזמן שהיא כותבת שירים על סנואו. לאחר שנקלע למזימה של מורד שמערבת את סג'אנוס, סנואו הורג את בילי ובתו של ראש המחוז, מייפר ברובה אסור ומספק מידע שמוביל את סג'אנוס ומורד נוסף להורג. מחשש שגם הוא יצא להורג, הוא בורח ליער עם לוסי גריי.
סנואו מגלה ומשמיד את העדויות האחרונות לפשעיו כאשר לוסי גריי מתחילה לפקפק בו בגלל מספר האנשים שהוא אומר שהוא הרג. הוא רודף אחריה ברחבי היער, והיא משאירה נחש לתקוף אותו. הוא יורה בה ולא בטוח אם היא מתה או ברחה. הוא חוזר לפאנם, שם מוקצה לו חונכות יוקרתית תחת ד"ר גול.
היסטוריית הדמות > טרילוגיית משחקי הרעב

ב"משחקי הרעב", "התלקחות" ו"עורבני חקיין", קוריולאנוס סנואו הוא נשיא פאנם. ב"התלקחות", סנואו נפגש עם קטניס אוורדין לפני סיבוב הניצחון שלה כדי לאיים עליה ועל אהוביה. כדי לרסק את המרד נגד הקפיטול, סנואו אומר שקטניס חייבת לשכנע אפילו אותו שהיחסים שלה עם פיטה אמיתיים. ב"עורבני חקיין", סנואו מנהל את המערכה הצבאית של הקפיטול כדי לבטל את המהפכה במחוזות והופך לאויב המושבע של קטניס.
בספר "עורבני חקיין" נראה סנואו בטלוויזיה ובדמיונה של קטניס. קטניס דורשת להיות זו שתהרוג את סנואו כדי להצטרף לצוות התעמולה של המורדים, רגע שלא נראה מהסרטים. מאוחר יותר היא מתעקשת להילחם בקפיטול על מנת להרוג את סנואו ישירות. לאחר הניצחון של המורדים, קטניס מוצאת את סנואו אופטימי כשהוא מדבר על השניים ש"משחקים הם בשביל טיפשים". סנואו מתחיל לגרום לקטניס להאמין שמחוז 13 הטיל את הפצצות שהרגו את אחותה הצעירה פרים. נערכת הוצאה להורג פומבית לסנואו, שם קטניס אמורה להרוג אותו עם חץ וקשת. במקום זאת, היא יורה במנהיגת המרד אלמה קווין, מה שמוביל את סנואו לצחוק ללא שליטה ולמות משיעול דם.
בעיבודים הקולנועיים, לסנואו יש תפקיד גדול יותר, כאשר סצנות נוספות מוצגות מנקודת מבטו. ב"משחקי הרעב", הוא מנהל שיחות עם קברניט המשחקים הראשי, סנקה קריין בגן ורדים. ב"התלקחות", תפקידו העיקרי הוא לדון עם קברניט המשחקים הראשי החדש, פלוטארך הוונזבי. ב"עורבני חקיין - חלק א'", מוצגים צוות מאחוריו כולל כותב נאומים. ב"עורבני חקיין - פרק הסיום", הוא מרעיל גנרל בארוחת ערב רשמית.
סצנה שנמחקה מ"עורבני חקיין - חלק א'", מציגה את סנואו דן בהתקוממויות עם פיטה ומסביר את תפקידו של פיטה במסע התעמולה שלו. הוא הושמט מכיוון שהסרט מוצג מנקודת המבט של קטניס.
אפיון

שמה של הדמות מבוסס על שמו של המצביא הרומאי גאיוס מרקיוס קוריולאנוס, שבתרבות המערב יצא לו שם של אדם תככן שחיזוק מעמדו הרם על חשבון הזולת היה בראש מעייניו, בין היתר הודות למחזה "קוריולנוס" לשייקספיר. המבקרת שרה לייל מהניו יורק טיימס השוותה את דמותו ומעשיו לאלו של הקיסר נרון, ניקולו מקיאוולי וריצ'רד השלישי (שאף הוא זכה לתדמית שלילית בעקבות מחזה מאת שייקספיר).
סנואו פועל בתחילה בשמה של לוסי גריי כדרך להגיע לאוניברסיטה. עם זאת, עד מהרה הוא מתחיל לדאוג לה באמת ומתקשה להבחין בין המניעים שלו לעזור לה. סנואו חווה גם אהבה וגם רכושנות כלפי לוסי גריי. אולם לדעתו, לוסי גריי בוגדת בו, והוא הופך לדמות קרה יותר.
קטניס עשויה להזכיר לסנואו את לוסי גריי בשל המחוז המשותף, הכישרון המוזיקלי והיחסים שנוצרו במשחקים. סנואו מאמין שפיטה אוהב את קטניס, אבל שאין לה רגשות אליו; הוא "מכריח אותה" לשכנע אותו שהקשר שלהם אמיתי. קטניס שרה כתעמולה מהפכנית, המקבילה לכתיבת השירים של לוסי גריי. היא גם שרה ישירות שירים שהלחינה לוסי גריי. קולינס אמרה שהמוזיקה של לוסי גריי "עזרה להפיל" את הנשיא סנואו, וציטטה את קטניס שרה "Deep in the Meadow" לרו במהלך "משחקי רעב".
סנואו סימפתי בתיעוב הראשוני שלו כלפי ד"ר גול. עם זאת, הם שותפים לדעה שהמשחקים נחוצים כדי להראות את התנהגותם של בני אדם בצורה החייתית ביותר. ד"ר גול מעודדת את סנואו לראות את שליטת הקפיטול בפאנם מוצדקת כדי להגן מפני כאוס.
הערות שוליים

↑  Krule, Miriam (2014-11-19). "The Hunger Names". Slate (באנגלית אמריקאית). ISSN 1091-2339. נבדק ב-2024-12-08.
↑  Sarah Lyall, A ‘Hunger Games’ Prequel Focuses on an Unlikely Character, ניו יורק טיימס, ‏19 במאי 2020
הגביע הבין-יבשתי 2024

| --- | --- |

 מארחת:  סיבובים מוקדמים: מצרים מצרים איחוד האמירויות הערביות ואיחוד האמירויות הערביות שלבים אחרונים: קטאר קטאר
 תקופת התחרות:  דצמבר 2024
 מספר משתתפות:  6
 הזוכה:  ספרד ריאל מדריד
 מספר משחקים:  5
 מספר שערים:  17 (3.4 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  183,775 (36,755 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  סופיאן רחימי אל-עין (2 שערים)
 השחקן המצטיין:  ויניסיוס ג'וניור
 → 20232025 ←
הגביע הבין-יבשתי 2024 (באנגלית: 2024 FIFA Intercontinental Cup), הוא המהדורה הראשונה של הגביע הבין יבשתי של פיפ"א, טורניר כדורגל שנתי של התאחדות מועדונים שמאורגנת על ידי פיפ"א.
קבוצות משתתפות

| קבוצה> נכנסת בשלב גמר | קונפדרציה> נכנסת בשלב גמר | תואר> נכנסת בשלב גמר | תאריך העפלה> נכנסת בשלב גמר | השתתפויות (זכיות בכתב בולט)> נכנסת בשלב גמר |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ספרד ריאל מדריד | אופ"א | מחזיקת ליגת האלופת 2023/24 | 1 ביוני 2024 | 1 |
נכנסות בשלב הפלייאוף
| מקסיקו פצ'וקה | CONCACAF | מחזיקת גביע CONCACAF 2023/24 | 1 ביוני 2024 | 1 |
| ברזיל בוטפוגו | CONMEBOL | מחזיקת גביע הליברטדורס 2024 | 30 בנובמבר 2024 | 1 |
נכנסות בסיבוב הראשון או השני
| איחוד האמירויות הערביות אל-עין | AFC | מחזיקת ליגת האלופות האסיאתית 2023/2024 | 25 במאי 2024 | 1 |
| מצרים אל-אהלי | CAF | מחזיקת ליגת האלופות האפריקאית 2023/2024 | 25 במאי 2024 | 1 |
נכנסת בסיבוב הראשון
| ניו זילנד אוקלנד סיטי | OFC | מחזיקת ליגת האלופות האוקיאנית 2024 | 24 במאי 2024 | 1 |
משחקים > סיבוב ראשון

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 22 בספטמבר 2024   20:00 | איחוד האמירויות הערביות אל-עין | 6–2 | ניו זילנד אוקלנד סיטי | אצטדיון חאזה בין זייד, אל-עין צופים: 13,826 שיפוט: מוסטפא גורבאל (אלג'יריה) |
| 22 בספטמבר 2024   20:00 | פאביו קארדוסו  6'   סקו גסאמה  11'   מתיאס פלסיוס  45+1'   סופיאן רחימי  78',  90+4'   קאקו  90+2' | (סיקור) | ג'רסון לאגוס  43'   מאייר בוואן  54' | אצטדיון חאזה בין זייד, אל-עין צופים: 13,826 שיפוט: מוסטפא גורבאל (אלג'יריה) |
משחקים > סיבוב שני

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 29 באוקטובר 2024   20:00 | מצרים אל-אהלי | 3–0 | איחוד האמירויות הערביות אל-עין | האצטדיון הבין-לאומי קהיר, קהיר צופים: 51,602 שיפוט: חליל אומוט מלר (טורקיה) |
| 29 באוקטובר 2024   20:00 | וסאם אבו עלי  32'   אימאם אשור  55'   מוחמד מג'די  90+2' (פ) | (סיקור) |   | האצטדיון הבין-לאומי קהיר, קהיר צופים: 51,602 שיפוט: חליל אומוט מלר (טורקיה) |
משחקים > שלב הפלייאוף

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 11 בדצמבר 2024   20:00 | ברזיל בוטפוגו | 0–3 | מקסיקו פצ'וקה | אצטדיון 974, דוחה צופים: 12,257 שיפוט: דני מקאלי (הולנד) |
| 11 בדצמבר 2024   20:00 |  |  | אוסמה אידריסי  50'   נלסון דאוסה  60'   סלומון רונדון  80' | אצטדיון 974, דוחה צופים: 12,257 שיפוט: דני מקאלי (הולנד) |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 14 בדצמבר 2024   20:00 | מקסיקו פצ'וקה | 0–0 | מצרים אל-אהלי | אצטדיון 974, דוחה צופים: 38,841 שיפוט: אלירזה פגאני (איראן) |
| 14 בדצמבר 2024   20:00 |  | (סיקור) |  | אצטדיון 974, דוחה צופים: 38,841 שיפוט: אלירזה פגאני (איראן) |
|   |   | תוצאת פנדלים |   |   |
|   | סלומון רונדון    בורחה באסטון    גוסטבו קברל    אוסאמה אידריסי    נלסון דאוסה    אליאס מונטיאל    לואיס רודריגס    פאבר חיל  | 5-6 | מוחמד מג'די    רמי רבייה    מרוואן אטיה    מחמוד קהרבה    עומאר כמאל    עמרו אלסוליה    פרסי טאו    חאלד עבדאלפאטה  |   |
משחקים > הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 18 בדצמבר 2024   21:00 | ספרד ריאל מדריד | 3–0 | מקסיקו פצ'וקה | האצטדיון האייקוני לוסייל, לוסייל צופים: 67,249 שיפוט: ז'סוס ולנצואלה (ונצואלה) |
| 18 בדצמבר 2024   21:00 | קיליאן אמבפה  37'   רודריגו  53'   ויניסיוס ג'וניור  84' |  |  | האצטדיון האייקוני לוסייל, לוסייל צופים: 67,249 שיפוט: ז'סוס ולנצואלה (ונצואלה) |