stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נבחרת ישראל בכדורגל נשים
היסטוריה

בשנות ה-70 של המאה ה-20 החלו לקום בישראל מספר קבוצות כדורגל לנשים. מכיוון שבאותם ימים לא התקיימה פעילות של ליגה מסודרת, רובן שיחקו רק במשחקי ידידות והתפרקו תוך מספר שנים. בתקופה זו אף נוסדה נבחרת לא-רשמית לנשים, שערכה את משחקה הראשון ב-27 באוגוסט 1977 נגד הולנד, בו הפסידה 12-0.
רק עשרים שנים לאחר מכן - בעקבות חוקיה של פיפ"א, הוקמה ב-1997 נבחרת רשמית לנשים, שהייתה כפופה להתאחדות לכדורגל בישראל. לתפקיד מאמן הנבחרת מונה רוני שניידר, והסגל כלל בין היתר את השחקניות איריס אברהם, שרון טובול, מיטל דיין, נתי חג'ג', אורלי נבעה, פרחיה ביבי וסילבי ז'אן. המפעל הראשון בו לקחה הנבחרת חלק היו מוקדמות גביע העולם 1999. משחק הבכורה הרשמי של הנבחרת התקיים ב-2 בנובמבר 1997 באצטדיון העירוני בת ים, נגד רומניה, ובו הפסידה ישראל 7-0. את הקמפיין סיימה הנבחרת עם שבעה הפסדים וניצחון אחד - 0-5 על בוסניה והרצגובינה שהיה גם הניצחון הראשון של הנבחרת. את שער הבכורה של הנבחרת במשחק בינלאומי הבקיעה אורלי נבעה במשחק הידידות מול טורקיה שנערך ב-9 בפברואר 1998 בישראל ובו הפסידה הנבחרת 5-2.
בתחילת 2004 החליף אלון שרייר את רוני שניידר בעמדת המאמן. במוקדמות אליפות אירופה 2005 השיגה ישראל את ניצחון השיא שלה - 1-12 על אסטוניה, במשחק בו הצטיינה סילבי ז'אן שכבשה חמישייה. בקמפיין זה סיימה הנבחרת במקום השני בבית.
לאחר קמפיין מוקדמות אליפות אירופה 2009 שבו סיימה הנבחרת במקום האחרון בבית עם נקודה אחת בלבד, הוחלט על ידי יושב ראש ההתאחדות לכדורגל לסיים את תפקידו של מאמן הנבחרת אלון שרייר, ולמנות במקומו את מאיר נחמיאס. שרייר מצדו טען כי פוטר ללא סיבה ואף תבע את ההתאחדות.
בספטמבר 2014, במסגרת מוקדמות גביע העולם 2015, הפתיעה ישראל וניצחה 0-1 את דנמרק, שנחשבת לאחת מהנבחרות הבולטות באירופה. בסופו של דבר, ישראל סיימה את הקמפיין במקום הרביעי, והניצחון על דנמרק נחשב לאחד מהישגיה הטובים ביותר אי פעם.
ב-24 ביוני 2019 מונה שחקן העבר ומאמן השוערים בהווה, גבי בורשטיין להיות מאמן הנבחרת.
ב-20 באוגוסט 2019 קיימה הנבחרת משחק ידידות מול קבוצת צ'לסי האנגלית מליגת הפרמייר ליג לנשים (קבוצת הנשים של המועדון צ'לסי) באצטדיון המושבה בפתח-תקווה, כשבמשחק נכחו 8,534 צופים ובכך נשבר שיא הצופים למשחק כדורגל נשים בישראל.
ב-25 בפברואר 2021 ספגה הנבחרת את הפסדה הגדול ביותר במשחק רשמי, 0-12, במחזור האחרון של מוקדמות אליפות אירופה בכדורגל נשים, לנבחרת איטליה. את הקמפיין סיימה הנבחרת במקום החמישי מתוך שש נבחרות ששיחקו בבית.
ב-28 ביולי 2021 מונה כדורגלן העבר שאימן קבוצות גברים בליגת העל בכדורגל, גילי לנדאו, להיות המאמן הלאומי של נבחרת הנשים. אולם ב-17 במאי 2022 פוטר המאמן גילי לנדאו על ידי ההתאחדות לכדורגל, עקב מחלוקת מקצועית בינו לבין השחקניות כפי שנטען להתאחדות על-ידיהן.
ב-31 במאי 2022 מונה ארז בלפר למאמן הנבחרת לשלושת המשחקים שנותרו עד סיום הקמפיין, אך בפועל המשיך לאמן את הנבחרת למשך כל קמפיין משחקי ליגת האומות 2023.
בנובמבר 2024 מונה ניסו אביטן למאמן הנבחרת.
כל גביעי העולם

1991 - לא נרשמה
1995 - לא נרשמה
1999 עד 2023 - לא העפילה
כל אליפויות אירופה

1984 עד 1997 - לא נרשמה
2001 עד 2022 - לא העפילה
סטטיסטיקות ונתונים

נכון ל-22 בפברואר 2025.
סטטיסטיקות ונתונים > שיאניות ההופעות

| דירוג | שחקנית | הופעות |
| --- | --- | --- |
| 1 | קארין סנדל | 70 |
| 2 | שי שדה | 49 |
| 3 | מאיה ברקי | 48 |
| 3 | מיכל לוריא | 48 |
| 3 | אדווה טוויל | 48 |
| 3 | עדן אביטל | 48 |
| 7 | שחר נקב | 47 |
| 7 | שני דוד | 47 |
| 9 | לי פלקון | 46 |
| 10 | דניאל סופר | 40 |
סטטיסטיקות ונתונים > שיאניות השערים

| דירוג | שחקנית | שערים |
| --- | --- | --- |
| 1 | סילבי ז'אן | 29 |
| 2 | שרית שנער | 14 |
| 3 | שרון בק | 10 |
| 4 | שירלי אוחנה | 7 |
| 4 | לי פלקון | 7 |
| 6 | עדן אביטל | 6 |
| 6 | נועה סלימהוגיץ' | 6 |
| 8 | אינה דידיץ' | 5 |
| 8 | שלי ישראל | 5 |
| 8 | דניאל סופר | 5 |
| 8 | מריאן עווד | 5 |
| 12 | מיטל דיין | 4 |
| 12 | שירה אלינב | 4 |
| 12 | טליה זומר | 4 |
| 15 | דניאל שולמן | 3 |
| 15 | טל שינו | 3 |
| 15 | ורד כהן | 3 |
| 15 | ערבה שחף | 3 |
| 15 | רחל שטיינשניידר | 3 |
מאמני הנבחרת

| שם | שנים |
| --- | --- |
ישראל רוני שניידר: 1997 - 2004
ישראל אלון שרייר: 2004 - 2008
ישראל מאיר נחמיאס: 2008 - 2017
ישראל גיא עזורי: 2017 - 2019
ארגנטינה גבי בורשטיין: 2019 - 2021
ישראל גילי לנדאו: 2021 - 2022
ישראל ארז בלפר: 2022 - 2024
ישראל ניסו אביטן: 2024 - הווה
סגל הנבחרת

להלן סגל נבחרת ישראל שזומן במסגרת ליגת האומות 2025.
| מס' | עמדה | שם | תאריך לידה | הופעות | שערים | מועדון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | שוערת | פורטונה רובין | 4 ביוני 1996 | 17 | 0 | ישראל מ.ס. קריית גת |
|  | שוערת | עמית ביילין | 20 באוגוסט 2000 | 9 | 0 | ישראל הפועל באר שבע |
|  | שוערת | נועה קוז'ק | 10 באפריל 2006 | 0 | 0 | ישראל הפועל קטמון ירושלים |

|  | בלמית | אירנה קוזנצוב | 24 באפריל 2002 | 23 | 1 | גרמניה טורבינה פוטסדאם |
|  | בלמית | עיטאף אלקייסי | 1 באוקטובר 2001 | 10 | 0 | ישראל מ.ס. קריית גת |
|  | מגנה | הילי שלום | 28 באפריל 2003 | 2 | 0 | ישראל הפועל קטמון ירושלים |
|  | מגנה | מיטל שרעבי | 23 במרץ 2000 | 22 | 2 | ישראל הפועל ע' פתח תקווה |
|  | בלמית | שני דוד | 7 ביוני 1991 | 47 | 0 | ישראל מכבי כישרונות חדרה |
|  | מגנה | תומר זכריה | אפריל 2006 | 1 | 0 | ישראל מ.ס. קריית גת |
|  | בלמית | קרן אור אדרי | 6 ביוני 2003 | 2 | 0 | ישראל מ.ס. קריית גת |

|  | קשרית | אליאנה בירד | 23 במאי 1996 | 9 | 1 | ארצות הברית קרוליינה אסנט |
|  | קשרית | טליה זומר | 19 בפברואר 2004 | 24 | 4 | ארצות הברית Butler |
|  | קשרית | מיכאלה וורקו | 12 באוקטובר 2006 | 9 | 0 | ספרד לבאנטה |
|  | קשרית | מריאן עווד | 29 באוקטובר 1996 | 39 | 5 | ישראל מ.ס. קריית גת |
|  | קשרית | נועה סלימהוגיץ' | 15 באוקטובר 2003 | 31 | 6 | גרמניה טורבינה פוטסדאם |
|  | קשרית | עדן אביטל | 25 במרץ 1997 | 48 | 6 | ישראל הפועל תל אביב |
|  | קשרית | הדס מורין | 30 ביוני 1999 | 3 | 0 | ישראל הפועל קטמון ירושלים |
|  | קשרית | עדי גולדן | 5 במרץ 2007 | 6 | 0 | ישראל הפועל קטמון ירושלים |
|  | קשרית | רחל שטיינשניידר | 10 בפברואר 1994 | 31 | 3 | ישראל הפועל קטמון ירושלים |
|  | קשרית | מאיה קבררה | 17 ביולי 1999 | 2 | 0 | ישראל מכבי כישרונות חדרה |

|  | חלוצה | שירה אלינב | 26 באפריל 2000 | 23 | 4 | ישראל הפועל קטמון ירושלים |
|  | כנף | בתול דאר חליל | 23 במאי 2004 | 3 | 0 | ישראל הפועל קטמון ירושלים |
|  | כנף | רוני לוי | אפריל 2004 | 0 | 0 | ישראל הפועל ע' פתח תקווה |
|  | כנף | מעיין בן ישראל | מאי 2008 | 1 | 0 | ישראל מ.ס. קריית גת |
ראו גם

כדורגל נשים בישראל
נבחרת ישראל בכדורגל (נבחרת הגברים בגיל בוגרים)
הערות שוליים

↑  https://www.football.org.il/association/aboutassociation/faq/nationalteamfaq/
↑  דירוג לנבחרות לאומיות נשים באתר פיפ"א
1 2  החל מיולי 2003 - אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות נשים בכלל
↑  תולדות כדורגל הנשים בישראל
↑  מוקדמות אליפות אירופה נשים: ישראל - בוסניה, עמוד המשחק באתר ההתאחדות
↑  ידידות נשים: טורקיה - ישראל, עמוד המשחק באתר ההתאחדות
↑  מה אתה יודע? חידון טריוויה, באתר ynet, 15 בספטמבר 2002
↑  תשובות: כדורגל ישראלי, באתר ynet, 4 בספטמבר 2002
↑  נבחרת הנשים מבססת את מעמדה במוקדמות היורו- עם ניצחון כמו בליגה
↑  ליאור וייץ‏, נשים: הנבחרת הביסה את אסטוניה 1:12, באתר וואלה, 9 במאי 2004
↑  ברוך שי‏, הקבוצה הכי סודית בארץ, באתר וואלה, 1 ביוני 2004
↑  איזי עין דור,'"`UNIQ--nowiki-00000017-QINU`"'געגועים לסילבי ז'אן, באתר ynet, 4 ביולי 2008
↑  נועם שרביט,'"`UNIQ--nowiki-00000019-QINU`"'‏עוד מכה לאבי לוזון: מאמן נבחרת הנשים בכדורגל תובע מההתאחדות 600 אלף שקל, באתר גלובס, 16 בדצמבר 2008
↑  כדורגל נשים: ניצחון חוץ מרשים לנבחרת ישראל בדנמרק, באתר וואלה, 17 בספטמבר 2014
↑  לירן ביטון,'"`UNIQ--nowiki-0000001C-QINU`"'נבחרת ישראל וצ'לסי שברו את שיא הצופים למשחק נשים בארץ, באתר ynet, 20 באוגוסט 2019
↑  ההפסד הכי גבוה במשחק רשמי: נבחרת הנשים הובסה 12:0 באיטליה, באתר וואלה, 24 בפברואר 2021
↑  ליאור ברטל,'"`UNIQ--nowiki-0000001F-QINU`"'‏כדורגל: גילי לנדאו מונה למאמן נבחרת הנשים של ישראל, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 28 ביולי 2021
↑  גידי ליפקין,'"`UNIQ--nowiki-00000021-QINU`"'רשמית: לנדאו לא ימשיך כמאמן נבחרת הנשים, באתר ynet, 17 במאי 2022
↑  גידי ליפקין,'"`UNIQ--nowiki-00000023-QINU`"'הפשרה בקרקס: ארז בלפר מאמן נבחרת הנשים, באתר ynet, 31 במאי 2022
↑  גידי ליפקין, ‏אושרו המינויים של ניסו אביטן, אלישע לוי ודורה, באתר ONE‏, 4 בנובמבר 2024
↑  רשימת הופעות - נבחרת לאומית נשים, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
↑  רשימת כיבושים - נבחרת לאומית נשים, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
↑  סגל נבחרת הנשים לליגת האומות, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל, ‏11 בפברואר 2025
נבחרת ישראל בכדורגל נשים, 2019
שחקניות הנבחרת חוגגות בניצחון מול גאורגיה, 2020
קארין סנדל, שיאנית ההופעות של נבחרת ישראל בכל הזמנים עם 70 הופעות
דפנה רכטר

| --- | --- |

דפנה רכטר
 לידה:  15 ביולי 1965 (בת 59) תל אביב-יפו, ישראל ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1984
 מקום לימודים:  בית צבי 
 מספר צאצאים:  1
 פרסים והוקרה:  פרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר 
 פרופיל ב-IMDb
 
דפנה רכטר (נולדה ב-15 ביולי 1965) היא זמרת-יוצרת ושחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ישראלית, זוכת שני פרסי אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר (1991 ו-1998) ופרס התיאטרון הישראלי.
ראשית חייה

דפנה רכטר נולדה למשפחת אמנים. היא בתם של האדריכל יעקב רכטר והשחקנית חנה מרון. אחיה הוא האדריכל אמנון רכטר, ואחותה היא חוקרת המתמטיקה של קאנט ד"ר עפרה רכטר. היא אחותם למחצה של המוזיקאי יוני רכטר והמאיירת מיכל לויט, מנישואיו הראשונים של אביה.
רכטר סיימה את לימודיה בבית הספר למשחק בית צבי. במהלך לימודיה עבדה כמוכרת תכשיטים בפסאז' הוד (רחוב דיזנגוף 101) של תיאטרון הקאמרי.
בראיון בינואר 2022 סיפרה רכטר כי השתמשה בסמים קשים מסוגים שונים החל מגיל 14 ובמשך כ-40 שנים. היא גם דיברה בתקשורת בגלוי על היחסים המורכבים שהיו לה עם אמה.
קריירה

ב-1984 השתתפה בתפקיד אורח בסדרה הקומית "קרובים קרובים".
ב-1991 השתתפה בסרט "מעבר לים" לצד אריה מוסקונה וזכתה עליו בפרס אופיר. לאחר מכן שיחקה בשורה של סרטים ישראליים: "מקס ומוריס" לצד משה איבגי ואורנה בנאי (1994), "קשר עיר" לצד יונתן סגל ב-1998 (עליו זכתה בפרס אופיר), "צור הדסים" (1999) ו"פיתוי" (2002) המבוסס על הרומן "פיתוי" מאת רם אורן.
ב-1992 לקחה פסק זמן מעולם המשחק ועברה להתגורר בניו יורק שם עבדה בבית חרושת ליצור כובעים, וכעורכת בתחנת הטלוויזיה של הישראלים בעיר.
בטלוויזיה השתתפה במיני-סדרה "אנס הבושם" (לצד נתי רביץ), בסדרת הדרמה "מיי פירסט סוני" לצד יורם חטב (2002), ובשנת 2003 החלה לשחק בטלנובלה "אהבה מעבר לפינה" (לצד אגם רודברג) במשך שלוש עונות. בנוסף השתתפה בדרמות הטלוויזיה "אהבה ממדרגה ראשונה", "משחקי ראש" ו"המכון".
שיחקה בהצגות רבות בתיאטרון הישראלי: בתיאטרון באר שבע שיחקה ב"ברור כשמש", "קומדיה של טעויות" (לצד גיל פרנק), "טובת המולדת", "הביצה", "שם המשחק", "דון ז'ואן", "מפיסטו", "רוחות", "מפגש משולש", "שלוש אחיות", "מעקב באפילה" וב"כטוב בעיניכם". בהבימה שיחקה ב"אותלו" ובבית ליסין ב"גג שקוף", "גן עדן דרום", "הקונצרט", "קיסריה סופ"ש", "המים זוכרים", "ריגוש", "יומנים" ו"חיים פרטיים".
בשנת 2008 פרשה רכטר ממשחק והתמקדה בשירה.
ב-2012 היא הגיחה לתיאטרון בהצגה "סוסים על כביש גהה" שעלתה בתיאטרון בית ליסין.
בשנת 2013 החלה לשדר בתחנת הרדיו האינטרנטית 109FM תוכנית בשם "סולם רכטר".
בשנת 2022 שבה אל בימת התיאטרון כשגילמה את מיקה במחזה "טריאז'" בתיאטרון בית ליסין.
חיים אישיים

רכטר גרושה ולה בת אחת שנולדה ב-1996.
רכטר טבעונית, הידועה גם בזכות תרומתה למאבק למען זכויות בעלי חיים.
רכטר מתגוררת בתל אביב.
פילמוגרפיה

| שנה | סרט/סדרה | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 1984 | קרובים קרובים | ענת |
| 1991 | מעבר לים | רוזה גרינברג |
| 1993 | עניין של זמן | עופרה אריאל |
| 1994 | מקס ומוריס | בלה הלינשטיין |
| 1997 | האישה באפור | גליה |
| 1997 | אהבה מדרגה ראשונה | מאירה |
| 1997 | ביפ | אירנה |
| 1998 | אנס הבושם | ריטה |
| 1998 | קשר עיר | אווה |
| 1999 | משחקי ראש | מיכל |
| 1999 | צור הדסים | אילנה |
| 2001 | המכון |  |
| 2002 | פיתוי | דפנה עילם |
| 2002–2003 | מיי פירסט סוני | אלמה לזר |
| 2003–2005 | אהבה מעבר לפינה | דניאלה ברזילאי |
| 2008 | אולי הפעם | יעל |
| 2012 | יומני החופש הגדול | טליה |
הערות שוליים

↑  מאיה כהן, מחוברת לחיים: דפנה רכטר נגמלה מסמים - וחזרה למוזיקה, באתר ישראל היום
↑  ציפי שוחט,'"`UNIQ--nowiki-00000001-QINU`"'אחרי 4 שנות היעדרות, דפנה רכטר חוזרת לשחק בתיאטרון, נקייה מאלכוהול וסמים, באתר הארץ, 30 במאי 2012
↑  ציפי שוחט,'"`UNIQ--nowiki-00000003-QINU`"'הרעש שמאחורי הקלעים, באתר הארץ, 14 בספטמבר 2012
| פרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1990–2010 | ריטה זוהר (1990) • דפנה רכטר (1991) • ענת וקסמן (1992) • חגית דסברג (1993) • רונית אלקבץ (1994) • חנה אזולאי-הספרי (1995) • לוסי דובינצ'יק (1996) • אסתי זקהיים (1997) • דפנה רכטר (1998) • אוולין קפלון (1999) • טינקרבל (2000) • רונית אלקבץ (2001) • אורלי זילברשץ (2002) • איילת זורר (2003) • דאנה איבגי (2004) • סיגלית פוקס (2005) • אסי לוי (2006) • רונית אלקבץ (2007) • היאם עבאס (2008) • עירית קפלן (2009) • מיה דגן (2010) |  |
| 2011 ואילך | אוולין הגואל (2011) • הדס ירון (2012) • סיון לוי (2013) • דאנה איבגי (2014) • מורן רוזנבלט (2015) • נועה קולר (2016) • שאדן קנבורה (2017) • שרה אדלר (2018) • לירון בן-שלוש (2019) • אלונה איב (2020) • ג'ונא סולימאן (2021) • ריטה שוקרון (2022) • ריימונד אמסלם (2023) • ליה אללוף (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007403595405171  LCCN: no2013099129  MusicBrainz: 18a10fb8-bf1b-4db7-83f3-aa234d5d2916  VIAF: 305281306   WorldCat (עם VIAF): 305281306 
רכטר עם אמה ואחיה, 1970
דפנה רכטר (באמצע) לצד אריה מוסקונה (מימין) ומילי אביטל (משמאל) בסרטו של יעקב גולדווסר, "מעבר לים", 1991
איוואן קוז'דוב

| --- | --- |

 לידה:  8 ביוני 1920 Obrazhiivka, הרפובליקה העממית של אוקראינה 
 פטירה:  8 באוגוסט 1991 (בגיל 71) מוסקבה, ברה"מ 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מדינה:  ברית המועצות 
 השכלה:  אקדמיית חיל האוויר ע"ש גגארין  האקדמיה הצבאית של המטכ"ל של צבא רוסיה 
 השתייכות:  חיל האוויר הסובייטי 
 תקופת הפעילות:  מ-1940 
 דרגה:  marshal of the branch 
 פעולות ומבצעים
 החזית המזרחית במלחמת העולם השנייה  מלחמת קוריאה 
 עיטורים
 גיבור ברית המועצות (4 בפברואר 1944)  מסדר שירות המולדת בכוחות המזוינים הסובייטים, דרגה 2 (22 בפברואר 1990)  עיטור הכוכב האדום (26 באוקטובר 1955)  עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה דרגה ראשונה (6 באפריל 1985)  מסדר אלכסנדר נבסקי (31 ביולי 1945)  מסדר שירות המולדת בכוחות המזוינים הסובייטים, דרגה 3 (30 באפריל 1975)  מסדר ההצטיינות הפטריוטי בברונזה (8 במאי 1975)  מדליה על ההצטיינות בקרב (15 בנובמבר 1950)  אביר במסדר פולוניה רסטיטוטה (6 באוקטובר 1973)  עיטור הדגל האדום (מונגוליה) (2 בספטמבר 1985)  עיטור הדגל האדום (26 ביוני 1970)  עיטור הכוכב האדום (4 ביוני 1955)  עיטור הדגל האדום (2 ביוני 1951)  עיטור הדגל האדום (22 בפברואר 1968)  עיטור לנין (4 בפברואר 1944)  גיבור ברית המועצות (18 באוגוסט 1945)  גיבור ברית המועצות (19 באוגוסט 1944)  עיטור הדגל האדום (22 ביולי 1943)  עיטור לנין (21 בפברואר 1978)  עיטור הדגל האדום (30 בספטמבר 1943)  עיטור הדגל האדום (29 במרץ 1945)  עיטור הדגל האדום (29 ביוני 1945)  מדליה לציון 60 שנים לכוחות המזוינים של ברית המועצות  מדליה להנצחת 70 שנה לכוחות המזוינים של ברית המועצות  מדליה להנצחת 800 שנים לייסוד מוסקבה  מסדר הדגל הלאומי  מדליית השירות המצוין, דרגה 1  מדלייה לציון 1500 שנה לקייב  מדליה להנצחת 50 שנים לכוחות המזוינים של ברית המועצות  מדליה להנצחת 40 שנים לכוחות המזוינים של ברית המועצות  מדליית הניצחון על גרמניה במלחמה הפטריוטית הגדולה 1941–1945  מדליה על חיזוק הברית הקרבית  מדליה להנצחת 20 שנים לניצחון במלחמת המולדתה הגדולה 1941–1945  Sino-Soviet Friendship Medal  מדליה להנצחת 100 שנים להולדתו של לנין  מדליה לציון 30 שנים לייסוד צבא היבשה והצי של ברית המועצות  מדליה להנצחת 30 שנים לניצחון במלחמת המולדתה הגדולה 1941–1945  מדליה על כיבוש ברלין  מדליה להנצחת 40 שנים לניצחון במלחמה הפטריוטית הגדולה 1941–1945  מדליית וטרן הכוחות המזוינים של ברית המועצות  מדליה על שחרור ורשה  מדליית 50 שנה לצבא העם המונגולי 
 
איוואן ניקיטוביץ' קוֹזֶ'דוּבּ (רוסית: Иван Никитович Кожедуб;‏ 8 ביוני 1920 -  12 באוגוסט 1991), טייס ואלוף הפלות סובייטי ממוצא אוקראיני שהפיל 62 מטוסי אויב. מגיבורי מלחמת העולם השנייה וגיבור ברית המועצות שלוש פעמים.
קורות חיים

קוז'דוב נולד בכפר אוברז'ייבקה שבמחוז סומי של אוקראינה, כבן הצעיר מבין חמישה אחים. ב-1940 הוא סיים את לימודיו בבית הספר הטכני לכימיה "שוסטקה". לאחר שהתגייס לצבא האדום, אובחן כבעל כישורי טיסה מצוינים והושאר כמדריך בבית הספר הצבאי לטיסה "צ'וגוייב", שם אימן טייסים סובייטים צעירים רבים.
הוא חש כי כישרונו יבוא ליתר ביטוי בחזית, והגיש בקשה להעברה לטייסת קרב. בחודש מרץ 1943 הוצב לטייסת מטוסי לאבוצ'קין La-5 והחל משרת כטייס קרב בדיוויזיית מטוסי הקרב מס' 302.
הוא שירת בכוחות אוויר, אשר סיפקו סיוע למספר חזיתות סובייטיות - וורונז', הערבה, החזית האוקראינית השנייה והחזית הבלארוסית הראשונה - במהלך השלבים המאוחרים של המלחמה, ביצע מגוון של תפקידים, והגיע לדרגת סגן מפקד רגימנט מטוסי קרב.
ב-2 במאי 1944 קיבל קוז'דוב מטוס לאבוצ'קין La-5F (מס' גוף 14), שהכסף לבנייתו נתרם על ידי דבוראי בשם ב.ב. קונייב ממחוז סטלינגרד. המטוס נקרא על שם אחיינו של הדבוראי, גיבור ברית המועצות סגן-אלוף קונייב, שנהרג בתחילת המלחמה. קוז'דוב החשיב מטוס זה כבר מזל במיוחד ומתוך 8 ההפלות שלו במטוס זה, חמש היו של מטוסי פוקה-וולף Fw 190 שנחשבו ליריב קשה.
קוז'דוב נחשב לאלוף ההפלות הסובייטי הטוב ביותר במלחמה, והוא מזוהה בעיקר עם מטוס ה-La-7 שנהג להטיס. מטוס זה, מס' 27, שרד את המלחמה ומוצג במוזיאון מונינו. הוא מחזיק גם בשיא ההפלות המוכחות מבין כל טייסי בעלות הברית במלחמת העולם השנייה.
באפריל 1951 מונה למפקד הדיוויזיה האווירית מס' 324 שנשלחה לסין להשתתף במלחמת קוריאה, בצד הצפון קוריאני. במלחמה זו הוא לא הורשה לטוס טיסות מבצעיות. בשנים 1962 - 1963 פיקד על הארמייה האווירייה ה-78. ב-1964 - 1971 היה סגן מפקד הכוחות האוויריים במחוז הצבאי של מוסקבה. בשנת 1971 הועבר לשרת במטה הכללי של חיל האוויר הסובייטי ובשנת 1978 פרש למעשה מהשירות הצבאי, למרות שבאופן רשמי נשאר רשום כחבר בצוות המפקחים הכללים של משרד ההגנה, וכהוקרה על פועלו במלחמה הועלה לדרגת מרשל של חיל האוויר בשנת 1985.
איוון קוז'דוב נפטר ב-8 באוגוסט 1991 במוסקבה ונקבר בבית העלמין נובודוויצ'יה.
פרסים ודרגות כבוד

גיבור ברית המועצות, שלוש פעמים
2 עיטורי לנין
7 עיטורי הדגל האדום
עיטור אלכסנדר נבסקי
2 עיטורי הכוכב האדום
עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה מדרגה ראשונה
מדליות שונות
הפלות

קוז'דוב ביצע כ-330 גיחות מבצעיות, במהלכן היה מעורב בכ-120 קרבות אוויר.
הפלתו הראשונה הייתה מפציץ צלילה יונקרס Ju-87 "שטוקה" ב-6 ביולי 1943.
הוא הפיל 62 מטוסי אויב, מהם מטוס סילון אחד מדגם מסרשמיט Me-262.
בנובמבר 1943 הוא הפיל 11 מטוסי אויב בעשרה ימים בחזית הדנייפר.
להלן רשימת המטוסים שהפיל קוז'דוב:
| דגם מטוס אויב | מספר הפלות |
| --- | --- |
פוקה-וולף Fw 190: 21
מסרשמיט Bf 109: 18
יונקרס Ju 87: 17
הנשל Hs 129: 3
היינקל He 111: 2
מסרשמיט Me 262: 1
מבט צד של מטוס La-5F מס' 14 המפורסם של קוז'דוב
ג'ודי שלום ניר מוזס

| --- | --- |

 לידה:  14 באוגוסט 1958 (בת 66) רמת גן, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב  אהל שם (בית ספר) 
 בן זוג:  עמירם ניר (1988-1982) סילבן שלום (2017-1993)
 מספר צאצאים:  5 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר (X):  JudyMozes
 judymozes.com
 
יהודית (ג'ודי) שלום ניר מוזס (נולדה ב-14 באוגוסט 1958) היא אשת תקשורת, מנחת טלוויזיה, שדרנית רדיו ועיתונאית ישראלית.
ביוגרפיה

ג'וּדי (יהודית) מוזס נולדה ברמת גן, בת לפולה ונח מוזס, בעלי השליטה בעיתון "ידיעות אחרונות", בת שלישית אחרי גלעד מוזס, שנהרג בתאונת דרכים ב-1959, וארנון מוזס, המוציא לאור של העיתון "ידיעות אחרונות". היא אחותה הגדולה של תמי מוזס, בעלת שליטה בחברות ישראליות שונות. היא קרויה על שמו של סבה, איש התקשורת יהודה מוזס. מוזס למדה בבית הספר היסודי "ניצנים", ברחוב ניצנים ברמת גן, ובהמשך בבתי הספר "אהל שם" ו"תיכון חדש". את שירותה בצה"ל עשתה כמלוות אנשי ציבור בשדה דב. למדה בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1985 נדרס אביה למוות, והבעלות על העיתון עברה לידי אמה - פולה. בשנת 1994, עם מותה של פולה מוזס, אמה של ג'ודי, הועברו סמכויות השליטה על העיתון לאחיה של ג'ודי, ארנון. ביחד הצליחו ג'ודי וארנון לגבור על אחותם, תמי, בני דודם והעורך דב יודקובסקי במלחמת הירושה שהתנהלה במשך שנים על השליטה בעיתון. כמה שנים לאחר מכן מכרה תמי את מניותיה בעיתון לארנון וג'ודי, ולמספר גופים נוספים.
בשנת 2004 השתתפה בכמה פרקים של הטלנובלה "השיר שלנו" בתפקיד עצמה.
בנוסף להיותה בת למשפחה העוסקת בתקשורת הישראלית, ולהיותה עצמה בעלת שליטה תקשורתית, כותבת ג'ודי במשך שנים במוסף "7 ימים" של "ידיעות אחרונות", היא מגישה תוכנית רדיו קבועה ביום שישי בשם "השבוע על פי ג'ודי" ברשת ב' והתארחה במספר גדול של תוכניות טלוויזיה. במשך מספר שנים הנחתה מוזס תוכניות טלוויזיה בזכיינית השידור "רשת", ובהן התוכניות "ג'ודי" ו"ג'וד לאק".
דמותה זכתה לחיקוי תכוף במשך חמש עונות בתוכנית הסאטירה "ארץ נהדרת" (אותה גילמה אורנה בנאי). במספר הזדמנויות הביעה מורת רוח על החיקוי המציג אותה באופן נלעג כשטחית ומנותקת. חיקוי נוסף אם כי מתון יותר שודר ב"שידורי המהפכה" בפרודיה על תוכנית האסטרולוגיה שהנחתה ("כוכבים ומזלות", שם גילמה אותה רותם אבוהב).
מוזס השתתפה כחברת פאנל בתוכנית אקטואליה של עמנואל רוזן הנקראת "נדבר על זה בבית".
היא משמשת גם כיו"ר עמותת חום, שהוקמה על ידי מנשה כהן. לפי אתר העמותה, היא עוסקת במתן סיוע במזון, ביגוד, הנעלה, שמיכות לחורף וכן חוגי העשרה לאלפי ילדים עניים.
בשנת 2012 נבחרה ליו"ר כבוד של האספה הכללית השנתית של הקרן הישראלית למען יוניסף. חודשים ספורים אחר כך, לאחר קמפיין להדחתה, בעקבות התבטאויות שלה במהלך מבצע "עמוד ענן", הודיעה על התפטרותה.
בשנת 2013 החלה להשתתף כחברת פאנל בתוכנית "מועדון המבקרים" ב"ערוץ 2".
ב-8 באפריל 2016 כינתה את חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' "סמרטוטריץ'" ו"היהודי הנאצי", והמשיכה בהשוואתו להיטלר. מאוחר יותר התנצלה על דבריה.
בשנת 2018 שימשה כפאנליסטית של "חדשות הבוקר" של "קשת 12", כשלאחר מכן עברה ל"רשת 13", שם הנחתה יחד עם אלירז שדה את התוכנית "ג'ודי ואלירז", שמסכמת את השבוע שהיה בבית "האח הגדול".
מ-5 באוקטובר 2018 הגישה מוזס יחד עם אורנה דץ את התוכנית "מקבלות שבת", שמשודרת בימי שישי ב"רשת 13".
ב-20 בספטמבר 2019 החלה להגיש תוכנית רדיו ב"רדיו ללא הפסקה" (103FM), בימי שישי בשעה 10:00.
בשנת 2023 התחילה לפרסם באתר ynet, אשר בבעלותה החלקית דרך ידיעות אחרונות, טור בשם "ג'ודי והעיר הגדולה", על חייה בניו יורק.
חיים אישיים

בשנת 1982 נישאה לעיתונאי עמירם ניר, ולשניים נולדו שני בנים. בשנת 1988 נהרג ניר, סוחר נשק בשירות ישראל, בהתרסקות מטוס. אירוע זה יצר יריבות עזה בין משפחת מוזס, המחזיקה בעיתון "ידיעות אחרונות", ובין יעקב נמרודי, מו"ל עיתון "מעריב" באותה העת, ומעורב גם הוא במסחר בנשק עם איראן. האחרון אף כתב ספר אשר מתאר את הפרשה מנקודת מבטו.
בשנת 1993 נישאה בשנית לחבר הכנסת סילבן שלום ששימש לאחר מכן גם כשר במספר תפקידים, ולשניים נולדו שלושה ילדים. בשנת 2017 נפרדו מוזס ושלום, וב-2021 התגרשו.
מוזס היא אימו של נמרוד ניר ונמצאת בזוגיות עם אבי רוטנברג.
הערות שוליים

↑  ג'ודי שלום ניר מוזס - תקציר ביוגרפי, באתר hamartzim.co.il, אוחזר ב-9 באוגוסט 2015.
↑  חיים גלעד מוזס, דבר, 6 באפריל 1959
↑  על פי דבריה של שלום ניר מוזס בראיון עמה בתוכנית הרדיו "עושים צהריים" של יעל דן בגלי צה"ל, 12 בספטמבר 2012
↑  ג'ודי שלום-ניר-מוזס: "אני מרסנת את עצמי בגלל סילבן", באתר גלובס, 7 ביוני 2011
↑  עמותת חום
↑  ג'ודי שלום ניר מוזס למען ילדי העולם, באתר ynet, 16 באוקטובר 2012
ענת לוין-יעקבי, "כשאני שומעת על ילד רעב, אני לא יכולה להשלים עם זה", mako, ‏20 בנובמבר 2012
↑  עידן יוסף,'"`UNIQ--nowiki-00000006-QINU`"'ג'ודי מתפטרת מיוניצף ישראל, באתר News1 מחלקה ראשונה, 19 בדצמבר 2012
↑  עוזי ברוך, ג'ודי ניר מוזס: "סמרטוט ונאצי", באתר ערוץ 7, 8 באפריל 2016
↑  רן בוקר,'"`UNIQ--nowiki-00000009-QINU`"'ג'ודי ניר מוזס שלום חוזרת לרדיו, באתר ynet, 19 בספטמבר 2019
↑  ג'ודי שלום ניר מוזס - התוכנית המלאה 20.09.19, באתר רדיו ללא הפסקה
↑  "אולי אני עושה טעות?" | פרק 1 מ"ג'ודי והעיר הגדולה", במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 3 ביוני 2023
↑  פרשת מותו של עמירם ניר: עדת המפתח יוצאת מהצללים, נענע10, 2 באוגוסט 2009
↑  רונן ברגמן, נקודת האל-חזור, הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2007
↑  רונן ברגמן, בעקבות התיק הנעלם, מוסף "7 ימים" של "ידיעות אחרונות", 10 בספטמבר 2008
↑  יעקב נמרודי, התקווה והמחדל, פרשת איראנגייט, ספרית מעריב, 2004
↑  מיקי לוין, ג'ודי וסילבן שלום נפרדו כבר מזמן, אבל עכשיו זה רשמי, באתר TMI מבית מעריב, 9 באוגוסט 2017
ערן סויסה,'"`UNIQ--nowiki-00000010-QINU`"'כבר לא פרודים: ג'ודי ניר מוזס וסילבן שלום התגרשו, באתר ישראל היום, 23 באוגוסט 2021
↑  מיקי לוין,'"`UNIQ--nowiki-00000012-QINU`"'‏פרסום ראשון: ג'ודי ניר מוזס עוזבת את הארץ, באתר מעריב אונליין, 16 בינואר 2023