stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליפות האימפריה הרוסית בכדורגל
היסטוריה > אליפות 1913 > חטיבת הדרום

חטיבת הדרום אורגנה על ידי איגוד הכדורגל הרוסי בשיתוף עם ליגת הכדורגל של חרקוב.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | רבע גמר | רבע גמר |  |  | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |
:  
|  |  |  |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  נבחרת יוזובקה |  5 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  נבחרת יוזובקה |  5 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  נבחרת רוסטוב על הדון |  1 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  נבחרת רוסטוב על הדון |  1 |   |   |  נבחרת חרקוב |  2' |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |  נבחרת חרקוב |  2' |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |  נבחרת יוזובקה |  1 |   |   |  |  |
|  |  נבחרת אודסה |  3 |   |   |  נבחרת יוזובקה |  1 |   |   |  |  |
|  |  נבחרת אודסה |  3 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  נבחרת מיקולאייב |  2 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  נבחרת מיקולאייב |  2 |   |   |  |  |   |   |  נבחרת אודסה |  2 |
|  |  |  |   |   |  |  |   |   |  נבחרת אודסה |  2 |
|  |  |  |   |   |  |  |   |   |  נבחרת חרקוב |  0 |
|  |  נבחרת חרקוב |  + |   |   |  |  |   |   |  נבחרת חרקוב |  0 |
|  |  נבחרת חרקוב |  + |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  נבחרת קייב |  - |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  נבחרת קייב |  - |   |   |  נבחרת אודסה |  10 |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |  נבחרת אודסה |  10 |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |  נבחרת חרסון |  0 |   |   |  |  |
|  |  נבחרת חרסון |  + |   |   |  נבחרת חרסון |  0 |   |   |  |  |
|  |  נבחרת חרסון |  + |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  נבחרת סבסטופול |  - |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  נבחרת סבסטופול |  - |   |   |  |  |   |   |  |  |
סביב משחק גמר חטיבת הדרום הסתובבה פרשייה שלמה: תחילה תוכנן לערוך את משחק הגמר בחרקוב אלא שהאוהדים מאודסה לא הסכימו והוחלט בהסכמת שתי הנבחרות לערוך את הגמר באודסה. אחר כך התברר כי שופט כדורגל ממוסקבה שהיה אמור להגיע לא הופיע למשחק והוחלט להחליפו בשופט מאודסה ושתי הנבחרות הסכימו כי המשחק יישא אופי של משחק ידידות. חרף זאת, איגוד הכדורגל הרוסי הכיר באודסה כאלופת הדרום.
היסטוריה > אליפות 1913 > גמר אליפות 1913

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 20 באוקטובר 1913 |  נבחרת אודסה | 4 - 2 |  נבחרת סנקט פטרבורג | מגרש המועדון האתלטי הבריטי של אודסה, אודסה; 2,000 צופים |
| 20 באוקטובר 1913 | 4   ג'ייקובס, תאוננד, בוהמסקי, ג'ייקובס (פנד') |  | 2   בוטוסוב | מגרש המועדון האתלטי הבריטי של אודסה, אודסה; 2,000 צופים |
סנקט פטרבורג יצאה במחאה נגד נבחרת אודסה על ששיתפה שחקנים זרים מעבר למותר - היא שיתפה ארבעה זרים במשחק הגמר ואיגוד הכדורגל הרוסי, שוב בהחלטה לא ספורטיבית, לא הכיר באליפות של אודסה.
ביקורת

הביקורת העיקרית שהופנתה כלפי האליפות הקיסרית היא כי זו הייתה אליפות בלתי ספורטיבית לחלוטין בשל החלטות שונות של איגוד הכדורגל הרוסי, שאפשרו לנבחרת הכדורגל מהבירה סנקט פטרבורג להעפיל לגמר 1912 חרף אי-משחקה בחצי הגמר ובמשחקי ההכרעה של חטיבת הצפון, כשהנבחרת זכתה באליפות הצפון אחרי שהעפילה לגמר, אף שסירבה לשחק מול לודז' והנבחרת הפולנית היא שהוכרזה כמפסידה.
גם ההכרזה בתום אליפות 1913, כשאיגוד הכדורגל הרוסי סירב להכיר באליפות של אודסה בשל שיתוף ארבעה זרים, בשל מחאת אנשי נבחרת סנקט פטרבורג, הובעה כהחלטה לא ספורטיבית בעליל שבאה להיטיב עם נבחרת הכדורגל מעיר הבירה, אף שלא הייתה מוצלחת במיוחד.
ראו גם

ספורט סנקט פטרבורג
OBAK אודסה
הערות שוליים

↑  — האליפות לא הושלמה.
↑  משחק הגמר נערך בשיטת 2 משחקים; משחק בית ומשחק גומלין שבסיכומו נקבעת המנצחת
↑  נבחרת סנקט פטרבורג העפילה לגמר עקב ניצחון טכני, בשל אי הופעתה של נבחרת קייב למשחק. נבחרת אודסה שהייתה אמורה להתמודד בשלב חצי הגמר הורדה מהטורניר אף היא לא מסיבות ספורטיביות ובגמר האליפות התמודדו מוסקבה מול סנקט פטרבורג
↑  המשחק בין פטרבורג ללודז' לא התקיים ונפסק ניצחון טכני לפטרבורג. אף שנבחרת סנקט פטרבורג סירבה לנסוע למשחק ללודז' בשל עלות הנסיעה מסנקט פטרבורג ללודז', שעמד על 300 רובל ונחשב לסכום גדול באותם ימים.
↑  קייב ספגה הפסד טכני בשל חוסר מוכנותה להעברת תאריך המשחק והיא סירבה לשחק.
|  כדורגל באימפריה הרוסית רוסיה |
| --- | --- | --- |
| תחרויות ליגה | אליפות האימפריה הרוסית בכדורגל • גביע טוסמן • ליגת הכדורגל המוסקבאית • ליגת הכדורגל הפטרבורגית • ליגת הכדורגל של אודסה |  |
| הנבחרת וקבוצות כדורגל בולטות | אולימפיה • זאמוסקבורצקי • סוקולניקי • OBAK אודסה • ספורט סנקט פטרבורג • קולומיאגי • מרקורי • מורזינקה • OLLS • ויקטוריה • הנבחרת הלאומית |  |
| ראשי איגוד הכדורגל הכל-רוסי | ארתור מקפרסון (1912—1914) • רוברט פולדה (1914—1915) • גאורגי דיופרון (1915—1917) |  |
| כדורגל בברית המועצות  |
| --- | --- | --- |
| ניהול | פדרציית הכדורגל הסובייטית • ועדת הספורט של ברית המועצות • קבוצות • תחרויות |  |
| תחרויות ליגה | ליגת העל • ליגת המשנה הסובייטית • הליגה הסובייטית השנייה |  |
| תחרויות ליגה נוספות | אליפות אוקראינה הסובייטית בכדורגל • אליפות ארמניה הסובייטית בכדורגל • אליפות אוזבקיסטן הסובייטית בכדורגל • אליפות אזרבייג'ן הסובייטית בכדורגל • אליפות בלארוס הסובייטית בכדורגל • אליפות רוסיה הסובייטית בכדורגל |  |
| תחרויות גביע | הגביע הסובייטי • גביע הפדרציה הסובייטי • גביע רוסיה הסובייטית בכדורגל • הסופר קאפ הסובייטי |  |
| נבחרות | הנבחרת הלאומית • הנבחרת הצעירה • עד גיל 19 • עד גיל 16 |  |
| תחרויות עבר | אליפות האימפריה הרוסית בכדורגל • גביע טוסמן |  |
| ברית המועצות במפעלים האירופיים | דינמו קייב • שחטאר דונצק • דינמו • זניט • טורפדו • לוקומוטיב • ספרטק • צסק"א |  |
לוגו אליפות 1913
מבנה אליפות 1913
נבחרת אודסה - אלופת רוסיה 1913
אלכסנדריה (רומניה)

| --- | --- |
סמל אלכסנדריהסמל אלכסנדריה
הקתדרלה של אלכסנדריה
הקתדרלה של אלכסנדריה
 מדינה:  רומניה רומניה
 מחוז:  מחוז טלאורמן
 ראש העיר:  Victor Drăgușin
 בירת העיר:  Alexandria 
 שפה רשמית:  רומנית
 תאריך ייסוד:  1834
 על שם:  אלכסנדרו דימיטריה גיקה 
 שטח:  9.56 קמ"ר
 גובה:  41 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  40,390 (1 בדצמבר 2021)
 קואורדינטות:  43°58′07″N 25°20′00″E﻿ / ﻿43.968611111111°N 25.333333333333°E﻿ / 43.968611111111; 25.333333333333 
 אזור זמן:  UTC+2
 http://www.alexandria.ro/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רומניה מוגדלת) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור אלכסנדריה(למפת רומניה רגילה) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור אלכסנדריה    מיקום העיר במחוז טלאורמן tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אלכסנדריה (ברומנית: Alexandria) היא עיר ברומניה, בחבל מונטניה, שמשמשת כבירת מחוז טלאורמן. העיר שוכנת בדרום המישור הרומני, על הגדה הימנית של נהר ודאה.
העיר נמצאת בגובה 41 מטרים מעל פני הים ומשתרעת על פני 9.56 קילומטרים רבועים. מספר התושבים, נכון לשנת 2011, הוא 45,434. העיר נוסדה ב-1834, בנסיכות ולאכיה, לפי תוכניות של המהנדס האוסטרי אוטו פון מוריץ. שם העיר נבחר כמחווה לשליט ולאכיה באותה עת, אלכסנדרו דימיטריה גיקה, ששרידיו נמצאים בקתדרלה מקומית.
מעל 88% מהמקומיים הם רומנים וכ-2% צוענים.
אנדרו דיבוף

| --- | --- |

 לידה:  2 ביולי 1955 (בן 69) סאן טומה, ונצואלה ונצואלה
 שם לידה:  אנדרו דניאל דיבוף
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1983
 עיסוק:  שחקן, מפיק
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ברצלונה 
 https://andrewdivoff.net/
 פרופיל ב-IMDb
 
אנדרו דניאל דִיבוֹף (באנגלית: Andrew Daniel Divoff; וברוסית: Эндрю Дэниел Дивоф; נולד ב-2 ביולי 1955) הוא שחקן ומפיק רוסי יליד ונצואלה. דיבוף יידוע בזכות גילום נבלים רבים בקולנוע ובטלוויזיה, כולל סוחרי סמים, טרוריסטים ובוסים של מאפיות מאורגנות. עם זאת, הוא מוכר בעיקר בזכות תפקידו בתור מיכאיל באקונין באבודים. תפקידי קולנוע וטלוויזיה בולטים נוספים כוללים את הנבלים לואיס קאלי ב"חיילי צעצוע", צ'רי גנץ ב"עוד 48 שעות", ארנסטו מנדוזא ב"בושה נמוכה מלוכלכת", איוון סרנוף ב"CSI: מיאמי" וקאראקורט ב"הרשימה השחורה".
חיים מוקדמים והשכלה

דיבוף נולד בסאן טומה, ונצואלה. אביו רוסי. הוריו עבדו כחיפושי נפט עבור אקסון, והכירו מכיוון שהסבא מצד אמו של דיבוף היה המפקח של אביו. דיבוף מתאר את עצמו כילד מופנם ובודד בתקופת ילדותו בקראקס, וציין שחווה כמעט מדי יום תגרות פיזיות ובריונות מצד ילדים אחרים. שפת האם של דיבוף הייתה ספרדית, אבל הוא למד אנגלית בזמן שעדיין התגורר בוונצואלה.
לאחר גירושי הוריו, היגר דיבוף עם אחותו ואמו לצפון קליפורניה כשהיה בן 10. עם המעבר לארצות הברית, דיבוף היה אמור להיכנס לכיתה ה', אבל מנהל בית הספר מנע זאת ממנו בגלל המבטא הכבד שלו. דיבוף טוען שחוויה זו הייתה זרז לאובססיה שלו לשפות.
כשהיה בכיתה ז', בית הספר של דיבוף הקרין סרטים בכיתה, כולל "שבעה ימים במאי", שדיבוף מצא מעורר השראה. כתוצאה מכך, דיבוף החל לדמיין את עצמו כגיבור בסרטים כאלה, וסיפר לחבריו שהוא רוצה להיות שחקן שיעשה את הפעלולים שלו בעצמו.
אמו של דיבוף עבדה במחלקת המדינה, והוא עבר איתה כשהיא הועברה לספרד. דיבוף גר חמש שנים בווילאסאר דה מאר (קטלוניה), בין 1973 ל-1977, והרגיש שהוא קטלוני גם כן. בזמן שהותו בספרד, דיבוף לימד סטודנטים דוברי אנגלית ספרדית ולמד באוניברסיטת ברצלונה, שם השלים פרויקט מחקר על בלשנות ב"סיפורי קנטרברי". הוא העביר את הזכויות שלו לאוניברסיטת ג'ורג'טאון, שם המשיך בלימודי שפות ובלשנות, ומאז הוא מתגורר בארצות הברית. דיבוף לא סיים את לימודיו באוניברסיטת ג'ורג'טאון, אלא החליט לקחת שנת חופשה כדי לעזור לאביו להשתקע בקליפורניה לקראת הפרישה.
מיזמים עסקיים

בנוסף למשחק מקצועי, דיבוף עסק במספר מיזמים עסקיים נוספים, ומשתמש ברבים מהם כקרש קפיצה לפעילויות פילנתרופיות ופעילות סביבתית. בתחילת שנות התשעים היה שותף בבעלות של מועדון הבלוז והמסעדה "סאנסט סושיאל קלאב".
דיבוף נלהב מבעיות סביבה, ומאמין שהצורה הטובה ביותר של פעילות היא פשוט לעזור לאנשים נזקקים. כמה שנים לאחר שעבר מביתו לשעבר של השחקן ויליאם בויד בהוליווד לאזור אגם ארונהד בהרי סן ברנרדינו בשנת 1992, הקים דיבוף צוות כריתת עצים בתקופה שבה תיאר את ההזדמנויות למשחק כנדירות. דיבוף והצוות שלו התמקדו בבירוא עצים מתים או גוססים עקב פלישת חיפושית אורן. בהמשך הפך דיבוף לשותף ב-Verdant Resource ובחברת מי Alpine Village Water Company המשרתת קהילה הררית סמוכה. Verdant Resource מחזיקה בפטנט על משאבת מים המופעלת על רוח. בעזרת מענק ממשלתי, דיבוף והשותפים האחרים בחברת המים סיפקו מים זורמים לקהילה קטנה באמצעות טכנולוגיית המשאבה של Verdant.
בשנת 2014 פיתח דיבוף בירה משלו, "Djinn's Hellabrew", אותה מכר לטובת ארגוני צדקה, כולל Smile Train, Operation Provider ו-Hollywood Police Activities League. בשנת 2017 הקים דיבוף את חברת הבירה שלו, Three Marm Brewing, כאשר "marm" הוא חלק מגזע העץ שמתפצל לשניים או יותר גזעים. השותפים ב-Three Marm Brewing הם בעיקר חברים מצוות כריתת העצים לשעבר של דיבוף. דיבוף והשותפים שלו מתכננים לפתוח ברזייה ב-Crestline, California, ויש להם טעמים חדשים נוספים של בירה בפיתוח, כולל Logger Lager ו-Mystic Mast Stout.
חיים אישיים

דיבוף ידוע בכישוריו הרב-לשוניים. הוא יכול לדבר שמונה שפות: אנגלית, ספרדית, פורטוגזית, קטלאנית, צרפתית, איטלקית, גרמנית ורוסית. בעבר הוא גם ידע רומנית, אך שכח אותה מחוסר שימוש. כישורים אלה באים לידי ביטוי ברבים מתפקידי הקולנוע והטלוויזיה שלו.
הערות שוליים

↑  Gregamortis, Land Of The Creeps: Land Of The Creeps Episode 070 : Andrew Divoff Says Make A Wish, Land Of The Creeps, ‏2014-04-15
↑  "Em sento català, fins i tot he cantat Havaneres a Calella!", RAC1, ‏2010-05-21 (בקטלאנית)
↑  Andrew Divoff Interview, Below the Belt Show (באנגלית אמריקאית)
↑  The Justin Beahm Radio Hour Episode 6: Andrew Divoff – Justin Beahm, web.archive.org, ‏2016-12-21
↑  YouTube, web.archive.org, ‏2019-10-03
↑  Toxic Shock TV - Actor Andrew Divoff Interview, web.archive.org, ‏2008-12-08
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007367585305171  PLWABN: 9810625336505606  BNE: XX1287251  BnF: cb14049782t (data)  GND: 1137883529  ISNI: 0000 0000 5934 8918  LCCN: no2001067786  SNAC: w62f8hsg  VIAF: 17424791   WorldCat (עם VIAF): 17424791 
דיבוף ב-2023
אני, מלך מזרח אנגליה

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־6 ממלכת מזרח אנגליה 
 פטירה:  624 
 
אני או אניוס (באנגלית: Eni או Ennius) היה כנראה מלך ממלכת מזרח אנגליה בראשית המאה השביעית, בין שנת 616 לערך ועד 624 לערך.
אני השתייך לשושלת ואפינגאס היה בנו של טיטילה, ואחיו של ראדוולד אשר מלך לצידו.
מרבית הכרוניקות אינן מאזכרות את קיומו. שמו מופיע בספרו של בדה ונרביליס, "ההיסטוריה הכנסייתית של האומה הבריטית", וכן ברשימת מלכי מזרח אנגליה המופיעה באוסף האנגליאני (Anglian Collection).
ייתכן שאני היה תת-מלך של ראדוולד.
בדה מציין כי אני היה אביהם של שלושה ממלכי מזרח אנגליה: אנה, אתלהרה ואתלוולד. באוסף האנגליאני מצוין כי הוא היה סבו של המלך אאלדוולף (שהיה בנו של אתלהרה).
בדה מציין כי צאצאיו של אני היו נוצרים אדוקים, וככל הנראה היה נוצרי בעצמו, והוטבל לנצרות במועד סמוך להמרת דתו של אחיו.
אנון נמפה

| --- | --- |

 לידה:  18 באוגוסט 1984 (בן 40) תאילנד רוי אט, תאילנד
 מדינה:  תאילנד
 השכלה:  אוניברסיטת רמקאמהאנג
 עיסוק:  פעיל חברתי, פעיל פוליטי, עורך דין, פעיל זכויות אדם
אנון נמפה (בתאית: อานนท์ นำภา; נולד ב-18 באוגוסט 1984) הוא פעיל זכויות אדם, עורך דין, פעיל פרו-דמוקרטי ופעיל פוליטי תאילנדי. הוא ידוע בתאילנד כמבקר פומבי של בית המלוכה התאילנדי, מה שנחשב כטאבו במדינה. בתחילה הוא נחשב כפעיל זכויות אדם בולט בתקופתו כעורך דין לזכויות אדם ולאחר מכן צבר כתבי אישום פליליים רבים בשל מעורבותו הפעילה באקטיביזם פוליטי. הוא נחשב לאחת הדמויות המובילות של ההפגנות בתאילנד.
נכון ליוני 2021 הוא שוחרר בערבות מכלא המעצר בבנגקוק.
ביוגרפיה

נמפה נולד למשפחת חקלאים מבוססת במחוז רוי אט בתאילנד.
אנאון סיים את לימודיו באוניברסיטת רמקאמהאנג עם תואר בעריכת דין. בשנת 2008, הוא המשיך בקריירה כעורך דין לזכויות אדם והיה סנגור בתיקים של פעילים בולטים, כולל אמפון טנגנופקול ופאי דו-דין(אנ') במהלך ההפגנות הפוליטיות בתאילנד. הישגיו בתיקים זיכו אותו בכינוי 'עורך דין של החולצות האדומות'(אנ').
לאחר ההפיכה בתאילנד, אנון סייע לעורכי דין תאילנדים בתיקים רבים של זכויות אדם. הוא גם החל לעסוק בעצמו בפעילות פוליטית. בשנת 2015, ייסד את איגוד האזרחים המתנגדים. מאז שהחל לעסוק באופן פעיל באקטיביזם פוליטי, התגבשו נגדו מספר תיקים רשמיים שהאשימו אותו בהפרות חוק.
ב-19 באוגוסט 2020 נעצר אנון על ידי גורמים רשמיים לאחר שהואשם בגין קיום הפגנות המוניות נגד הממשלה ב-18 ביולי 2020 בבנגקוק במהלך מגפת הקורונה בתאילנד. הוא גם הואשם בגין הפרה של ההנחיות נגד מחלת נגיף קורונה 2019.
לאחר ההפגנות ב-18 ביולי, התקיימה הפגנה נוספת של אנון נמפה יחד עם פעיל בולט אחר - פאנופונג ג'דנוק (אנ') ב-3 באוגוסט 2020. במהלך ההפגנה קרא אנון לרפורמה מבנית בשלטון המלוכה בתאילנד והאשים את מלך תאילנד ביצירת שינויים חסרי תקדים בחוקה. דבריו על שלטון המלוכה ומשפחת המלוכה נחשבו שנויים במחלוקת על ידי השלטונות כיוון שהוצאת דיבה על המלוכה התאילנדית אינה חוקית ודינה עלול להיות מאסר של 15 שנים. הוא נעצר כשלוש פעמים באוגוסט 2020 בגין שתי הפגנות שונות ב-18 ביולי וב-3 באוגוסט. בית המשפט קבע כי הוא הפר את תנאי הערבות שלו על ידי השתתפות בהפגנות.
הערות שוליים

1 2 3 4  Post, The Jakarta. "Three activists who break Thailand's deepest taboo". The Jakarta Post (באנגלית). ארכיון מ-23 בספטמבר 2020. נבדק ב-17 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  https://www.bangkokpost.com/thailand/general/2125119/bail-approved-for-three-key-protesters
↑  https://www.bangkokpost.com/thailand/politics/2116087/penguins-social-post-spurs-bail-complaint
↑  "Thai police arrest nine in sweep against activists". BBC News (באנגלית בריטית). 20 באוגוסט 0020. ארכיון מ-29 באוגוסט 2020. נבדק ב-17 בספטמבר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Thailand: Police Again Detain Lawyer Involved in Anti-Govt Rallies". BenarNews (באנגלית). ארכיון מ-18 בספטמבר 2020. נבדק ב-2020-09-17. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Anon Nampa and other Thai youth protesters hit with arrest warrants". South China Morning Post (באנגלית). 19 באוגוסט 2020. ארכיון מ-15 בספטמבר 2020. נבדק ב-17 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Post, The Jakarta. "Police arrest Thai activist over rally calling for reform of monarchy". The Jakarta Post (באנגלית). ארכיון מ-23 בספטמבר 2020. נבדק ב-17 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Thailand to jail protest activists for bail breach". BBC News (באנגלית בריטית). 3 בספטמבר 2020. ארכיון מ-5 בספטמבר 2020. נבדק ב-17 בספטמבר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Wongcha-um, Panu (4 בספטמבר 2020). "Thailand jails protesters for breach of bail terms". Reuters (באנגלית). ארכיון מ-7 בספטמבר 2020. נבדק ב-17 בספטמבר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
אנון נגרר על ידי שוטרים במעצרו הראשון
אלי מקויסט

אליסטייר מרדוק "אלי" מקויסט (באנגלית: Alistair Murdoch "Ally" McCoist; נולד ב-24 בספטמבר 1962) הוא כדורגלן עבר סקוטי ששיחק בעמדת החלוץ. לאחר פרישתו שימש מקויסט כפרשן וכמאמן כדורגל.
מקויסט הוא מלך שערי קבוצת גלאזגו ריינג'רס בכל הזמנים, עם 355 שערים בכל המסגרות. הוא רשם 61 הופעות במדי נבחרת סקוטלנד, וייצג אותה בין היתר בטורניר מונדיאל 1990 ובשני טורנירי אליפות אירופה.
במקביל לתפקידי עוזר מאמן ומאמן בקבוצת ריינג'רס, פיתח מקויסט קריירה תקשורתית. בין היתר שיחק בסרט "בעיטה לתהילה" לצידו של רוברט דובאל, היה פרשן בסדרת משחקי המחשב FIFA, ושימש כפרשן ברשתות BBC ו-ESPN.
קריירת משחק > נבחרת סקוטלנד

מקויסט רשם את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת סקוטלנד תחת המאמן אלכס פרגוסון ב-29 באפריל 1986, במשחק ידידות מול הולנד במסגרת ההכנות לטורניר מונדיאל 1986, אך לא זומן לטורניר הגמר. שעריו הראשונים של מקויסט בנבחרת נכבשו רק כשנה וחצי אחר כך. סקוטלנד אירחה את הונגריה למשחק ידידות, ומקויסט כבש צמד בניצחון נבחרתו בתוצאה 2-0.
במסגרת מוקדמות מונדיאל 1990 כבש מקויסט שני שערים בשש הופעות, וזומן לסגל של אנדי רוקסברג לקראת מונדיאל 1990 באיטליה. לאחר שרשם דקות ספורות כמחליף בשני משחקיה הראשונים של נבחרתו בשלב הבתים, פתח מקויסט בהרכב נבחרתו למשחקה האחרון בטורניר בטרם הודחה בשלב הבתים, בהפסד 1-0 לברזיל.
למקויסט היה חלק משמעותי בהעפלתה הראשונה בהיסטוריה של סקוטלנד לטורניר אליפות אירופה. במסגרת מוקדמות יורו 1992, כבש מקויסט ארבעה שערים בארבעה משחקים שונים מתוך השישה בהם שותף. הוא פתח בכל משחקי סקוטלנד בשלב הבתים של טורניר יורו 1992, אך לא מצא את הרשת בשלושתם, והוחלף בכל אחד מהמשחקים במהלך המחצית השנייה.
ב-27 במרץ 1996 שיחק מקויסט בפעם היחידה בקריירה כקפטן הנבחרת. הוא שימש כקפטן וכבש את השער היחיד במשחק ידידות ביתי בו ניצחה סקוטלנד את אוסטרליה בתוצאה 1-0.
שלושה חודשים אחר כך זומן על ידי המאמן קרייג בראון לסגל נבחרת סקוטלנד ליורו 1996. לאחר שלא שותף במשחק הראשון של סקוטלנד בטורניר, עלה מקויסט כמחליף במשחקה השני בו הפסידה 2-0 לאנגליה. במשחק השלישי והאחרון של סקוטלנד בטורניר, מול שווייץ, פתח מקויסט בהרכב וכבש שער בבעיטה מרחוק בדקה ה-36, שנתן לנבחרתו ניצחון 1-0. אמנם, הניצחון לא הספיק לסקוטלנד להעפיל והיא סיימה את דרכה לאחר שלב הבתים. השער מול שווייץ היה שערו ה-19 והאחרון של מקויסט במדי הנבחרת.
הופעתו האחרונה של מקויסט הייתה במסגרת מוקדמות יורו 2000, ב-10 באוקטובר 1998, בניצחון 3-2 על אסטוניה. בסך הכל רשם מקויסט 61 הופעות במדי סקוטלנד, בהן רשם 19 שערים, שהציבו אותו במקום החמישי בכל הזמנים בטבלת הכובשים בנבחרת.
קריירת אימון

תחילת קריירת של מקויסט הייתה קשורה בזו של מאמנו לשעבר בגלאזגו ריינג'רס, וולטר סמית'. כשסמית' מונה לתפקיד מאמן נבחרת סקוטלנד, הוא מינה את שחקנו לשעבר לתפקיד עוזר המאמן. במהלך תקופתו כעוזרו של סמית' בנבחרת, הוא אף דחה הצעה לשמש כמאמן קבוצת אינברנס.
בינואר 2007 חזר סמית' לתפקיד מאמן קבוצת ריינג'רס, ומקויסט המשיך איתו לתפקיד עוזר המאמן. יחד הם הובילו את ריינג'רס לזכייה בשלוש אליפויות ושני גביעים. לאחר הזכייה בגביע בעונת 2007/2008, חשף סמית' כי מקויסט היה זה שאימן את הקבוצה בפועל לאורך כל טורניר הגביע. ב-22 בפברואר 2011, הודיעה הנהלת הקבוצה כי מקויסט יתפוס את מקומו של סמית' כמאמן הקבוצה החל מעונת 2011/2012, ולמעשה ישמש לראשונה כמאמן ראשי.
בעונת הבכורה שלו על הקווים, העונה האירופית של הקבוצה הסתיימה בשלב מוקדם. מקויסט כשל להעפיל עם קבוצתו לליגת האלופות, לאחר שהקבוצה הודחה בשלב המוקדמות מול מאלמה השוודית, ונשרה למוקדמות הליגה האירופית. בשלב זה, הודחה הקבוצה על ידי מריבור הסלובנית. הקבוצה פתחה טוב את הליגה והובילה את הטבלה לאחר חמישה מחזורים. מקויסט הוביל את קבוצתו לניצחון במשחק הדרבי של גלאזגו הראשון שלו כמאמן, 4-2 על סלטיק. אמנם, במקביל ספגה הקבוצה הדחות מוקדמות ומפתיעות מהגביע הסקוטי ומגביע הליגה הסקוטית. אמנם, מסעה של הקבוצה בצמרת הטבלה הסתיים באופן מעשי ב-14 בפברואר 2012. הקבוצה נכנסה להליך של פשיטת רגל, וכתוצאה מכך הורדו 10 נקודות ממאזנה. מקויסט לא נרתע מהעונש, ולמרות הורדת הנקודות הוביל את קבוצתו למקום השני בסיום העונה. למרות המשבר הכלכלי הגדול, מקויסט בחר לחדש את חוזהו בקבוצה.
לקראת עונת 2012/2013, הורדה הקבוצה לליגה הרביעית והחלה בתהליך השיקום. למרות הערכות כי מקויסט יבחר שלא להמשיך בקבוצה, הוא נותר מאמן הקבוצה גם בליגה הרביעית, וכבר בעונה זו הוביל אותה למקום הראשון ולהעפלה לליגה השלישית. בעונת 2013/2014, רשמה ריינג'רס של מקויסט את העונה היחידה לאחר 115 שנים מהיווסדה בה לא רשמה אף הפסד ליגה. הקבוצה סיימה במקום הראשון והעפילה לליגת המשנה. במקביל, הגיעה הקבוצה עד לגמר גביע האתגר הסקוטי ולחצי גמר הגביע הסקוטי.
בעונת 2014/2015 שיחקה הקבוצה בליגת המשנה, שם רשמה שני הפסדים במהלך העונה ליריבתה לתואר, הארטס. בדצמבר 2014, לאחר שהקבוצה כשלה להשיג את המקום הראשון במהלך העונה, התפטר מקויסט מתפקידו כמאמן ריינג'רס.
קריירה תקשורתית

מקויסט החל בקריירה תקשורתית עוד במקביל לקריירה ככדורגלן. ב-1996 הצטרף כקפטן קבוצה לשעשועון הטריוויה הטלוויזיוני הוותיק של רשת BBC הבריטית, שאלה של ספורט. הוא הופיע בתוכנית 363 פעמים, יותר מכל מתמודד אחד בהיסטוריה של התוכנית, המשודרת למעלה מ-40 שנים. הוא הופיע בתוכנית עד למינויו כעוזר המאמן של ריינג'רס בינואר 2007. בין השנים 1998 ל-1999 הנחה, בצוותא עם קומיקאי סקוטי בשם פרד מקוליי, תוכנית לילית ברשת BBC הסקוטית שנקראה מקויסט ומקוליי.
בשנת 2000 השתתף מקויסט בתפקיד מרכזי בסרט הקולנוע בעיטה לתהילה, לצידם של רוברט דובאל ומייקל קיטון. מקויסט גילם את דמותו של ג'קי מקילן, כדורגלן ששיחק בעברו בקבוצת סלטיק (באופן אירוני, בהתחשב בעברו של השחקן בריינג'רס, יריבתה הגדולה).
מקויסט שימש גם כפרשן כדורגל ברשת ITV ספורט, ואף דיבב באופן מסורתי את דמות הפרשן בסדרת משחקי FIFA הפופולרית של חברת EA Sports, לצידו של השדרן ג'ון מוטסון. השניים הוחלפו החל ממשחק פיפ"א 2006, אך חזרו להופעה אחת בסימולציית האימון של החברה, פיפ"א מנג'ר 2008. בשנת 2010 שימש מקויסט כפרשן לצידו של השדרן מרטין טיילר בסיקור מונדיאל 2010 של רשת ESPN.
תארים > תארים קבוצתיים

אליפות סקוטלנד (10): 1986/1987, 1988/1989, 1989/1990, 1990/1991, 1991/1992, 1992/1993, 1993/1994, 1994/1995, 1995/1996, 1996/1997
הגביע הסקוטי (3): 1991/1992, 1992/1993, 1995/1996
גביע הליגה הסקוטית (9): 1983/1984, 1984/1985, 1986/1987, 1987/1988, 1988/1989, 1990/1991, 1992/1993, 1993/1994, 1996/1997
תארים > תארים אישיים

נעל הזהב האירופית (2): 1991/1992, 1992/1993
מלך השערים של ליגת העל הסקוטית (3): 1985/1986, 1991/1992, 1992/1993
כדורגלן העונה בסקוטלנד של העיתונאים: 1991/1992
כדורגלן העונה בסקוטלנד של הכדורגלנים: 1991/1992
אנדראס גרנקוויסט

אנדראס גרנקוויסט (בשוודית: Andreas Granqvist; נולד ב-3 ביולי 1986) הוא כדורגלן עבר שוודי ששיחק בעמדת הבלם ושימש כקפטן בנבחרת שוודיה. לאורך הקריירה שלו שיחק במספר קבוצות באירופה, וזכור בעיקר עבור הובלת נבחרתו לשלב רבע הגמר של מונדיאל 2018. ב-2017 זכה בפרס כדורגלן השנה בשוודיה.
קריירת מועדונים

גרנקוויסט, יליד פוארפ, החל לשחק בגיל צעיר בקבוצה המקומית פוארפ GIF. בשנת 2004 עבר להלסינגבורג, וערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל השוודית באותה שנה. שנתיים מאוחר יותר, בגיל 21 בלבד, מונה גרנקוויסט לקפטן הקבוצה, והוביל אותה לזכייה בגביע השוודי. בינואר 2007 הושאל לקבוצת ויגאן את'לטיק האנגלית, עם אופציה לרכישה. ביוני 2007 חתם גרנקוויסט בוויגאן על חוזה לשנתיים. במרץ 2008, לאחר שלא הרשים במדי ויגאן, הושאל לקבוצתו הקודמת.
ב-9 ביולי 2008 חתם גרנקוויסט על חוזה ל-4 עונות בחרונינגן ההולנדית, ששילמה עבורו 600 אלף פאונד. חודשיים לאחר המעבר להולנד, כבש את שער הבכורה שלו בניצחון 2 - 0 על אוטרכט, כאשר רץ מרחק של 65 מטרים, תוך מעבר של שחקני היריבה. גרנקוויסט כבש שער דומה במשחק האחרון של העונה הסדירה של 2008/2009, בניצחון 1 - 0 על נאק ברדה. ב-3 עונות בחרונינגן שיחק גרנקוויסט ב-104 משחקים, וכבש 24 שערים בכל המסגרות.
ב-15 ביוני 2011 עבר גרנקוויסט למועדון האיטלקי גנואה, בעסקה ששוויה 2 מיליון אירו. לאחר 2 עונות, בהן היה שחקן קבע בסגל גנואה, נמכר לקרסנודאר מליגת העל הרוסית. ב-5 עונות ברוסיה הופיע גרנקוויסט ב-191 משחקים בכל המסגרות, בהם כבש 7 שערים.
ב-28 בינואר 2018 הוכרז כי גרנקוויסט יעבור למועדון בו החל את הקריירה המקצוענית שלו, הלסינגבורג, לאחר מונדיאל 2018. הוא חתם על חוזה ל-3 וחצי עונות, ועם תום חוזהו פרש ממשחק פעיל והחל לשמש כמאמן ספורטיבי בקבוצה.
נבחרת לאומית

ב-23 בינואר 2006 ערך גרנקוויסט את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת שוודיה, בתיקו המאופס, במשחק הידידות מול ירדן. גרנקוויסט זומן לסגל נבחרתו ליורו 2008, אולם לא ערך הופעות בטורניר זה.
ביורו 2012 פתח גרנקוויסט בשלושת משחקי נבחרתו, שהודחה בשלב הבתים. ביורו 2016 שיחק 90 דקות בכל משחקיה של שוודיה, שהודחה פעם נוספת בשלב הבתים. לאחר הטורניר מונה גרנקוויסט לקפטן הנבחרת, לאחר פרישת הקפטן הקודם, זלאטן איברהימוביץ'.
במשחק הראשון של שוודיה במונדיאל 2018, מול דרום קוריאה, הוביל גרנקוויסט את נבחרתו לניצחון, כאשר כבש בדקה ה-65 בפנדל את השער היחיד במשחק. בסיום המשחק נבחר לאיש המשחק. במשחק השלישי של שלב הבתים, כבש גרנקוויסט פעם נוספת בפנדל, בניצחון 3 - 0 על מקסיקו, וסייע להעפלתה של שוודיה לשלב שמינית הגמר.
גרנקוויסט זומן לסגל נבחרת שוודיה ליורו 2020 שנערך בקיץ 2021, אך לא ערך הופעות בטורניר.
תארים

הגביע השוודי - 2006
כדורגלן השנה בשוודיה - 2017
אלטון ברנד

אלטון טיירון ברנד (באנגלית: Elton Tyron Brand; נולד ב-11 במרץ 1979 בקורטלנד מאנור, ניו יורק) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1999–2016. נבחר בבחירה הראשונה של דראפט 1999 על ידי שיקגו בולס. בין השנים 2018–2020 שימש כג'נרל מנג'ר של קבוצת פילדלפיה 76'.