פרדיקס
עוצר הממלכה > הסכמי בבל וצוואת אלכסנדר

עם מותו של אלכסנדר התכנסה אספת הגנרלים המוקדונים הבכירים בבבל ונתגלו חילוקי דעות בין המשתתפים לגבי עתיד הממלכה ויורשהּ. בין משתתפי הכינוס היו האישים החזקים ביותר של האימפריה: הסומטופילקאי (שומרי הראש) פרדיקס, תלמי, אריסטונואוס, לאונטוס, ליסימכוס פאיתון, פאוקסטס ורבים אחרים. שלושה אחרים, חשובים אף הם נעדרו: אנטיפטרוס הקשיש, שנותר במוקדון ושימש שם בתפקיד המשנה למלך; קרטרוס, שיצא עוד בחייו של אלכסנדר למוקדון כדי להחליף את אנטיפטרוס בתפקידו והתעכב בדרך למוקדון כדי להדביר מרידות מקומיות בקיליקיה; ואולימפיאס, אמו של אלכסנדר הגדול. רובם הגדול רצו נתח מהירושה שהותיר אלכסנדר לעצמם, אך פרדיקס, שרצה להתמנות למלך או לכל הפחות לעוצר, שאף לשמור על אחדות הממלכה.
פרדיקס, שהתנהג כמי שאלכסנדר הטיל עליו את האחריות לעתיד הממלכה, הניח בפני הנוכחים את טבעת החותם ויתר סמלי השלטון. הוא הציע לחכות כחודש עד ללידתה הצפויה של רוקסנה, אשתו הבקטארית של אלכסנדר, ואם ייוולד בן זכר להמליכו למלך. משמעותה האמיתית של הצעתו הייתה למעשה קיום שליטתו של עוצר במשך כמעט שני עשורים בממלכה.
שאיפתו של פרדיקס הייתה לשמור על אחדותה של הממלכה. אתגר זה הורכב משני גורמים עיקריים: מחד, רצונם של עמים וחבלי ארץ כבושים להשתחרר מעול הכיבוש המוקדוני, כפי שבא לידי ביטוי במרידות ובאי-ציות לשלטון המרכזי, ומאידך בשאיפותיהם של הדיאדוכים להשיג להם נתח מהאימפריה הגדולה של אלכסנדר.
המהלך נתקל בהתנגדותם של חילות הרגלים, היסודות העממיים יותר בצבא מוקדון. הרגלים, שהורכבו מפשוטי העם וקצו במסעות מלחמה שלא נגמרים ביקשו לחזור לשגרה. הם התעקשו על בחירתו למלך של ארהידאיוס בנו של פיליפוס השני, ואחיו למחצה של אלכסנדר, שסבל ממוגבלויות מנטליות ופיזיות.
פרדיקס, שהיה בראש ובראשונה חייל ולא פוליטיקאי, לא הצליח לבסס את אחיזתו בשלטון. התמרון הפוליטי שנדרש היה מורכב ודרש התחשבות הן ברצון המוני המוקדונים ששרתו בפלנקס והן את תמיכת האריסטוקרטיה הבכירה, שלטשה בשלב זה את עיניה לעבר הירושה של אלכסנדר וביקשה לקרוע לעצמה חלקים נאים ממנה. נראה שסומטופילקס אחד לפחות, אריסטונואוס (Aristonous), תמך בו.
תחת השפעתו של אריסטונאוס ביקש פרדיקס להתמנות למלך, אך פרדיקס ניצב בפני בעיה חוקתית - הוא לא יכול היה להכריז על עצמו מלך כי רוקסנה אלמנתו של אלכסנדר, הייתה הרה עם בנו, יורש העצר החוקי. התנגדות לא אחרה לבוא, בטענה שאם יש מישהו שיש להכתירו זה רק את יורש העצר המיועד. פרקידס בכל זאת טיפח תקוות משום שרוקסנה, בהיותה בת לשבט ברברי לא הייתה פופולרית בקרב החיילים והאזרחים. בשלב זה פרצה מרידה של החיילים הרגליים שדרשו להכתיר את ארהידאיוס למלך. פרדיקס שלח את מלאגרוס, טקסיארך ותיק בצבאו של אלכסנדר יחד עם מצביא נוסף בשם אטאלוס להרגיע אותם. אולם השניים רק עודדו את המורדים שהכתירו את מלאגרוס כמנהיגם וההמון המשולהב הבריח את פרדיקס מבבל.
מלאגרוס חשב שבמעשה זה הבטיח את המלוכה לעצמו, אך לא כך היה. אספת החיילים התכנסה והכתירה את ארהידאיוס למלך תחת השם פיליפוס השלישי, אך במעשה זה חטאו פעמיים למסורת המוקדונית העתיקה. בפעם הראשונה בכך שהתעלמו בבחירתם מן הכוחות המוקדוניים שנותרו במוקדון ובשנייה בכך שלא עירבו כלל את הפרשים (הטיירוי) בהכתרה. יתרה מכך, לא ברורה די הצורך חוקיות הכינוס. ייתכן, אמנם, שלאסיפת החיילים הייתה סמכות לבחור את המלך, אך אין לכך אזכור מפורש במקורות. כך או כך, תמיכת החיילים במלך החדש הייתה קצרת מועד, במיוחד נוכח השאיפות של מלאגרוס שלא הוסתרו על ידו. אז ילדה רוקסנה בן, ו"אישים בעלי רצון טוב ביותר" כהגדרת דיודורוס הצליחו להשכין שלום בין הצדדים. סוכם שארהידאוס ובנה של רוקסנה ימלכו במשותף. פרדיקס הסכים לקבל על עצמו את מלכותו של ארהידאיוס בתקווה שיהיה לו קל לשלוט במלך חולה הנפש, אך קיבל את תפקיד העוצר.
גם מצביאים אחרים לא יצאו עם ידיים ריקות. על פי דיודורוס, פרדיקס העניק בין היתר את מצרים לתלמי, פמפיליה, ליקיה ופריגיה הגדולה לאנטיגונוס מונופתלמוס ומוקדון לאנטיפטרוס. בנוסף, סלאוקוס מונה למפקד ההטיירוי, חיל הפרשים המובחר. פרדיקס ניצל את תפקידו החדש כעוצר, ואת הכוח הנלווה לכך, כדי להוציא להורג כשלושים ממתנגדיו, ביניהם גם מלאגרוס. עם זאת, מאחר שפרדיקס לא היה מלך, אלא רק עוצר למלך המוגבל בגופו ובנפשו, פיליפוס השלישי, הוא ביצע את טיהור מתנגדיו תחת האמתלה של מימוש רצון המלך. מעבר לכך, פרדיקס לא היסס להראות לכל הנוכחים שהוא היה המפקד האהוב והמוערך ביותר על ידי אלכסנדר, כאשר לבש את הגלימה המלכותית, ישב על כס המלוכה וענד את טבעתו של אלכסנדר. פרדיקס דאג גם לאינטרסים של רוקסנה ודאג להריגתה של סטטירה השנייה, בתו של דריווש השלישי שאלכסנדר נשא לאשה.
על פי דיודורוס, מצא פרדיקס את תזכירי אלכסנדר ובם תוכניות גרנדיוזיות שביניהן בניית 1000 ספינות מלחמה שהיו עתידות לשמש במערכה נגד הקרתגים ובניית מקדשי ענק. פרדיקס הבין את עלות תוכניותיו הראוותניות של אלכסנדר והחליט לדחותן באמצעות אספת הצבא. נראה שעשה זאת כדי להקל עליו את עול השלטון כי ידיו היו עמוסות בלאו הכי וגם כדי למנוע מקרטרוס את האפשרות להחליף את אנטיפטרוס הקשיש בתפקיד המשנה למלך במוקדון. פרדיקס מיהר לקשור יחסים טובים עם אנטיפטרוס, אך האחרון, שהיה נתון במערכה צבאית קשה נגד מורדים יוונים (מלחמת לאמיה) לא שעה לגישושיו. עם זאת, לפי דעתם של מספר חוקרים, סיפור דחיית צוואת אלכסנדר אינו נכון, והסעיף היחידי בצוואה שלגביו קיימת הסכמה לאמינותו הוא זה העוסק בקבורת אלכסנדר, שביקש להיקבר במוקדון, אך גופתו נחטפה על ידי תלמי הראשון כדי לקוברה באלכסנדריה שבמצרים, וזאת לשם צבירת הון פוליטי. אך על פי פֿוֹטיוס הראשון, מלומד ביזנטי בן המאה התשיעית, שכתב סיכום של אריאנוס, סבורים שגופתו של אלכסנדר לא נחטפה, אלא נלקחה בניגוד לרצון פרדיקס להיקבר במצרים.