stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Shots
רמיקס Broiler

באפריל 2015, הדיג'יי הנורווגי וצמד המוזיקה האלקטרונית Broiler (מיקל כריסטיאנסן וסימן אוקה) הוציאו רמיקס של "Shots". שהפך ללהיט בפני עצמו ב־VG-lista, מצעד הסינגלים הנורווגי הרשמי, שהגיע למקום הרביעי במצעד. קליפ לרמיקס שוחרר כחודשיים לאחר מכן, ב-4 ביוני.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2015)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2015)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2015)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2015)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 73 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 66 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 69 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 75 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 60 |  |
|  דנמרק | היטליסטן | 32 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 91 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 3 |  |
|  צרפת | SNEP | 170 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 72 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 51 |  |
הערות שוליים

↑  Carolyn Menyes, Imagine Dragons "Shots" Review: New Song from 'Smoke + Mirrors' Brings in '80s Synth, Self Loathing [LISTEN]
| Imagine Dragons |
| --- | --- | --- |
| דן ריינולדס • ויין סרמון • בן מקי • דניאל פלצמן   דיסקוגרפיה | דן ריינולדס • ויין סרמון • בן מקי • דניאל פלצמן   דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | Night Visions •‏ Smoke + Mirrors •‏ Evolve •‏ Origins •‏ Mercury – Act 1 •‏ Mercury – Act 2 •‏ Loom |  |
| אלבומי הופעה | Live at Independent Records •‏ Imagine Dragons Live: London Sessions •‏ Night Visions Live •‏ Smoke + Mirrors Live |  |
| מיני-אלבומים | Speak to Me •‏ Imagine Dragons •‏ Hell and Silence •‏ It's Time •‏ Continued Silence •‏ Hear Me •‏ The Archive •‏ iTunes Session •‏ Shots •‏ Live at AllSaints Studios |  |
| סינגלים | It's Time •‏ Radioactive •‏ Hear Me •‏ Demons •‏ On Top of the World •‏ Monster •‏ Battle Cry •‏ Warriors •‏ I Bet My Life •‏ Gold •‏ Shots •‏ Roots •‏ I Was Me •‏ Sucker for Pain •‏ Levitate •‏ Believer •‏ Thunder •‏ Whatever It Takes •‏ Next to Me •‏ Born to Be Yours •‏ Natural •‏ Zero •‏ Machine •‏ Bad Liar •‏ Birds •‏ Follow You •‏ Cutthroat •‏ Wrecked •‏ Monday •‏ Enemy •‏ Bones •‏ Sharks •‏ I Don't Like Myself •‏ Symphony •‏ Crushed •‏ Children of the Sky •‏ Eyes Closed •‏ Nice to Meet You |  |
| סינגלים שיווקיים | Amsterdam •‏ Round and Round •‏ Smoke and Mirrors •‏ I'm So Sorry •‏ Walking the Wire |  |
| שירים נוספים | Tiptoe •‏ Bleeding Out •‏ Who We Are •‏ Polaroid •‏ Dream	•‏ It Comes Back to You •‏ Friction •‏ The Fall •‏ Thief •‏ I Don't Know Why •‏ Rise Up •‏ I'll Make It Up to You •‏ Start Over •‏ Mouth of the River •‏ Yesterday •‏ Dancing in the Dark •‏ Thunder / Young Dumb & Broke  •‏ Boomerang •‏ Cool Out •‏ West Coast •‏ Bullet in a Gun •‏ Digital •‏ Only  •‏ Stuck •‏ Love •‏ Heart Upon My Sleeve •‏ Wrecked •‏ Enemy •‏ Bones |  |
| השתתפות בסינגלים | Lost Cause •‏ Ready Aim Fire •‏ Who We Are •‏ 30 Live (original demo) •‏ Heart Upon My Sleeve |  |
| סיבובי הופעות | Mercury Tour •‏ Fall Tour 2012 •‏ Smoke + Mirrors Tour •‏ Evolve World Tour |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: d0c34e50-4a9d-4b75-8f42-16a4cfbcf3fc  MusicBrainz work: d7e8f649-8ade-4de9-b817-f7a935fc5a8f
The Horrors

| --- | --- |
הופעת הלהקה בקאסטיון דה לה פלאנה, ספרד בשנת 2007
הופעת הלהקה בקאסטיון דה לה פלאנה, ספרד בשנת 2007
 מקום הקמה:  סאות'אנד-און-סי 
 תקופת הפעילות:  מ-2005 
 זרם:  רוק
 סוגה:  אינדי
 סוג קול:  אלטרנטיב
 חברת תקליטים:  אקס-אל רקורדינגס, In the Red 
 thehorrors.co.uk
 חברים
 Faris Badwan 
 
The horrors (בעברית: הורורס ובתרגום חופשי "האימים" או "הזוועות") היא להקת רוק-אינדי-גראז' שהוקמה ב-2005 בסאות'אנד-און-סי, אנגליה.
היסטוריה

דה הורורוס קמה בסאות'אנד-און-סי, כאשר רייס (ספיידר) ווב גילה את אהבתו לתקליטים ולספינינג. ופגש בטיוליו ללונדון ולאזור סאות'אנד את פאריס בדוואן ואת טום (טומי) פורס, שכמוהו, האזינו למוזיקת הרוק של שנות ה-60,
ב-2005 התגבשה הלהקה סביב השלושה יחד עם ג'ושוע הייוורד וג'וזף ספורג'ון. הם כינו את עצמם The Horrors. ההקלטות הראשונות היו שתי גרסאות כיסוי, מצד אחד The Witch של The Sonics, מצד שני Jack the Ripper של Screaming Lord Sutch, שהופיע מאוחר יותר באלבום הבכורה שלה.
הלהקה זכתה לראשונה לתשומת לב בבריטניה בזכות יציאתו של הסינגל Sheena Is a Parasite. הווידאוקליפ שביים כריס קנינגהאם ובו השחקנית המומעדת לאוסקר, סמנתה מורטון, שיחקה בקליפ אישה שמניפה את ראשה קדימה ואחורה כל הזמן ויורקת תוך כדי. שידור הקליפ הופסק בשלב מאוחר יותר, עקב שימוש בהבזקים סטרובוסקופיים, שעלולים לעורר התקפים אפילפטיים ולא, כפי שדיווח בטעות ה-New Musical Express, הנושא המדמם.
בתקופה זו צברה הלהקה פופולריות, גם בארצות הברית ויצאה לסיבוב ההופעות ה-NME Indie Rock יחד עם הלהקות Mumm-Ra, The View ו-The Automatic, מה שזיכה אותם בתשומת לב נוספת.
לאחר צאת אלבום הבכורה Strange House, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות עולמי. בתחילה רצו חברי הלהקה לעשות את חלק מסיבוב ההופעות העולמי בארצות הברית כמופע פתיחה ללהקת Black Rebel Motorcycle Club, שהתבטל, במקום זאת הם החלו בסיבוב הופעות בארצות הברית ביוני, ויותר מאוחר בפסטיבל גלסטונברי ובפסטיבלים שונים באירופה ובאוסטרליה.
האלבום השני "Primary Colours" קצר את שבחי המבקרים ונטה לסגנון השוגייז. האלבום הופק על ידי הלהקה, קרייג סילבי, בארו ובמאי הקליפים כריס קנינגהם. ההקלטה התקיימה בבאת' במהלך קיץ 2008. השפעתו של בארו הביאה את השימוש במקלדות ובאלקטרוניקה. לאחר שעזבו את חברת Loog Records ב-2007, חתמה הלהקה בלייבל XL Recordings.
מספר שירים מהאלבום החדש דלפו מספר שבועות לפני יציאת האלבום. Primary Colours יצא לאור רשמית ב-4 במאי 2009 וזכה לשבחי המבקרים, והגיע למקום ה-25 במצעד האלבומים הבריטי. הסינגל "Who Can Say" יצא לאור על ויניל 7 אינץ' שבוע לאחר מכן. Primary Colors היה מועמד לפרס מרקורי לשנת 2009. מאוחר יותר העניק מגזין ה-NME לאלבום את המקום הראשון ב-50 האלבומים הטובים ביותר של 2009.לאחר שהובילו את פסטיבל האופסט של לונדון וערכו סיבוב הופועות עבור Primary colours.
דיסקוגרפיה

2007:Strange House
2009: Primary Colours
2011: Skying
2014: Luminous
2017: V
הערות שוליים

↑  "The Horrors' Tom Furse Shares New Music". Clashmusic.com
↑  The Horrors - Sheena Is A Parasite
↑  Walk Alone: The Horrors
Touring, side projects and a potential new direction...

מאת רובין מאריי.

22 ביוני 2015
↑  NME 50 Best Albums of 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb15563989r (data)  GND: 10340813-7  ISNI: 0000 0001 2331 2101  LCCN: no2007119390  MusicBrainz: 00467da8-2a92-498f-8b10-a80889bcded7  NKC: xx0077196  VIAF: 127049672   WorldCat (עם VIAF): 127049672
Tell Me Why (שיר של הביטלס)

| --- | --- |
עטיפה לסינגל פרלופון
עטיפה לסינגל פרלופון
 שיר בביצוע הביטלס
 מתוך האלבום A Hard Day's Night
 יצא לאור:  10 ביולי 1964
 תאריך הקלטה:  27 בפברואר 1964
 מקום הקלטה:  אולפני EMI, לונדון
 סוגה:  רוק אנד רול, דו-וופ
 שפה:  אנגלית 
 אורך:  2:10
 חברת תקליטים:  פרלופון
 כתיבה:  לנון-מקרטני
 לחן:  ג'ון לנון, פול מקרטני 
 הפקה:  ג'ורג' מרטין
 
"Tell Me Why" הוא שיר של להקת הרוק הבריטית הביטלס מתוך אלבומם A Hard Day's Night. בצפון אמריקה, השיר יצא בגרסה האמריקאית של A Hard Day's Night ובאלבום Something New. השיר נכתב על ידי ג'ון לנון בפריז או בניו יורק, והוקלט בשמונה טייקים ב-27 בפברואר 1964.
לחן

פול מקרטני אמר:
אני חושב שהרבה מהשירים האלה [של לנון] כמו "Tell Me Why" אולי התבססו על חוויות אמיתיות או רומנים שג'ון ניהל, או ויכוחים עם סינתיה [אשתו של לנון] או מה שלא יהיה, אבל לא עלה בדעתנו עד מאוחר יותר לשים את הזווית הזו על כל זה.
לנון תיאר את השיר כדומה ל"שיר שחור של להקת בנות ניו יורקית". המבנה הבסיסי של שינויי אקורד דו-וופ פשוטים והרמוניות בלוק מעל בייסליין "יוצר אשליה של כנות באמצעות ההתקפה הצרופה שלו".
השיר הוא במפתח D מז'ור. ג'ון, פול וג'ורג' שרים הרמוניה בת שלושה חלקים. בפזמון, החלק הקולי המוביל של ג'ון יושב גבוה יותר מזה של ג'ורג', ויוצא דופן יותר במקרה זה, ההרמוניות של פול.
שחרור

"Tell Me Why" בוצע בסרט של הביטלס, לילה של יום מפרך. השיר, אשר בוצע בליפ סינק, היה חלק מרצף "ביצועי אולפן", שצולם בתיאטרון סקאלה בלונדון ב-31 במרץ 1964. זו הפעם היחידה שהשיר בוצע אי פעם מול קהל חי, שהורכב מ-350 שחקנים בתשלום, אחד מהם היה פיל קולינס בן השלוש-עשרה.
כוח אדם

לפי איאן מקדונלד:
ג'ון לנון - שירה, גיטרת קצב
פול מקרטני - הרמוניה, שירה, גיטרה בס
ג'ורג' האריסון - הרמוניה, שירה, גיטרה מובילה
רינגו סטאר - תופים
ג'ורג' מרטין - פסנתר
הערות שוליים

↑  Mark Beaumont, The Beatles: every song ranked in order of greatness, NME, ‏2023-11-02 (באנגלית בריטית)
↑  ביל הארי, The Beatles Encyclopedia: Revised and Updated, 2000, עמ' 1067, ISBN 0-7535-0481-2
1 2 3  איאן מקדונלד, Revolution in the Head: The Beatles' Records and the Sixties, 2005, עמ' 110, ISBN 1-84413-828-3
↑  מארק לואיסון, The Beatles Recording Sessions, 1988, עמ' 40, ISBN 0-517-57066-1
↑  Barry Miles, Paul McCartney, H. Holt, 1998, ISBN 978-0-8050-5249-7
↑  Bob Spitz, The Beatles : the biography, New York : Little, Brown, 2005, ISBN 978-0-316-80352-6
↑  "Tell Me Why" by The Beatles. The in-depth story behind the songs of the Beatles. Recording History. Songwriting History. Song Structure and Style, www.beatlesebooks.com
| הביטלס |
| --- | --- | --- |
ג'ון לנון • פול מקרטני • ג'ורג' האריסון • רינגו סטאר
פיט בסט • סטיוארט סאטקליף • לנון-מקרטני
| אלבומי אולפן | Please Please Me‏ (1963) • With the beatles‏ (1963) • A Hard Day's Night‏ (1964) • Beatles for Sale‏ (1964) • !Help‏ (1965) • Rubber Soul‏ (1965) • Revolver‏ (1966) • Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band‏ (1967) • Magical Mystery Tour‏ (1967) • The Beatles‏ (1968) • Yellow Submarine‏ (1969) • Abbey Road‏ (1969) • Let It Be‏ (1970) |  |
| סרטים | ‏A Hard Day's Night‏ (1964) • !Help‏ (1965) • Magical Mystery Tour ‏(1967) • Yellow Submarine ‏ (1968) • Let It Be ‏(1970) • The Beatles: Get Back ‏(2021) |  |
| הנהלה | אלן ויליאמס • בריאן אפשטיין • אלן קליין • אפל רקורדס |  |
| הפקה | ג'ורג' מרטין • ג'ף אמריק • פיל ספקטור • נורמן סמית' • אלן פרסונס • אולפני אבי רוד |  |
| ערכים נוספים | ערכים נוספים |  |
|  | The Quarrymen • ביטלמניה • ריצ'רד לסטר • תאוריית הקשר על מותו של פול מקרטני • מסע הקסם המסתורי • קלאוס פורמן • יוקו אונו • אנתולוגיה • רצח ג'ון לנון • LOVE • פיליפ נורמן • סיד ברנשטיין • החיפושית החמישית • הופעת הביטלס על הגג • פירוק הביטלס |  |
דיסקוגרפיה של הביטלס • שירי הביטלס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 8423eef7-88aa-39b0-9c4f-11a2a113fdc6
The Back Seat of My Car

"The Back Seat of My Car" (בעברית: "המושב האחורי של המכונית שלי") הוא שיר שנכתב על ידי פול מקרטני, ויצא לאור כשיר הסיום של Ram, אלבומו של פול ושל אשתו לינדה מקרטני מ-1971. מספר חודשים לאחר מכן, השיר יצא כסינגל בבריטניה, והגיע בשיאו למקום ה-39. השיר נע מבחינה סגנונית בין בלדת פסנתר ותזמורת סוחפת בדומה ל-"The Long and Winding Road" של מקרטני לבין רוק קצבי לפני שהוא מסתיים בסיום קולני ומלא תשוקה.
רקע

"The Back Seat of My Car" מקורו כקונספט לא גמור מחופשה שלקח מקרטני עם חברתו לשעבר, מגי מקגיברן, בסרדיניה בקיץ של 1968. זו הייתה אחת מכמה יצירות שפול מקרטני הציג לביטלס בינואר 1969 במהלך החזרות שלהם ל-Get Back באולפני טוויקנהאם בלונדון. כשהשיר נוגן לראשונה ב-14 בינואר, הוא עדיין היה בתהליכי כתיבה, כאשר המילים לא הושלמו בעוד המנגינה של השיר הייתה מפותחת היטב.
לדברי מקרטני, שיר זה ושירים מבוססי מכוניות אחרים בשלהי קריירת הביטלס והסולו המוקדמת שלו, כמו "Two of Us" ו-"Helen Wheels", נוצרו בהשראת הנסיעות הארוכות שהוא ולינדה נהגו לעשות כשהביטלס התפרקו. רוב השיר הוא בלדה המבוססת על פסנתר, אך הוא משולב בקטעים תזמורתיים וקטעים בהשראת רוקנרול בסגנון שנות ה-50. מבקר Allmusic, סטיוארט מייסון, השווה את הלחן העיקרי לאלה של שירי הביטלס שמקרטני כתב, שירים כמו "Two of Us" ו-"You Never Give Me Your Money". הוא גם השווה את ההשפעה של קטעי השירים השונים מהמחרוזת של "Abbey Road" של הביטלס ולכמה מהיצירות של הביץ' בויז לאחר Pet Sounds. מקרטני אמר על השיר:
"Back Seat of My Car" הוא שיר הנעורים האולטימטיבי, ולמרות שעבר הרבה זמן מאז שהייתי נער והייתי צריך ללכת לאבא של ילדה ולהסביר את עצמי, זה סוג של שיר לפגוש את ההורים. זה שיר נהיגה ישן וטוב. שר את "We can make it to Mexico City". מעולם לא נסעתי למקסיקו סיטי, אבל זה דמיון. וברור ש"מושב אחורי" נודד, עושה אהבה.
מקרטני הוסיף כי "זה שיר ממש מתבגר, עם ההורה הסטריאוטיפי שלא מסכים, ושני האוהבים הולכים לכבוש את העולם: 'אנחנו מאמינים שאנחנו לא יכולים לטעות'".
הקלטה

ההקלטות עבור Ram החלו באוקטובר 1970 באולפני ההקלטות CBS בניו יורק. הפורמט הטיפוסי לסשן ההקלטות כלל את מקרטני, המתופף דני סייוול והגיטריסט דייוויד שפינוזה יחד עם יו מקראקן שעשו חזרות על שיר בבוקר ואז הקליטו את הרצועה הבסיסית בשעות אחר הצהריים והערב. לאחר מכן נוספו רצועת אוברדאבים נוספים של גיטרה, יחד עם בס של מקרטני. מקרטני, סייוול ומקראקן הקליטו את הרקע והשירה האינסטרומנטלית לשיר "The Back Seat of My Car" ב-22 באוקטובר 1970.
לאחר הקלטת הרצועות הבסיסיות של האלבום, הלכו פול ולינדה מקרטני לאולפן ההקלטות A & R של פיל ראמון בניו יורק כדי להקליט אוברדאב לכינור, צ'לו וקרן למספר שירים, כולל "The Back Seat of My Car". מפיק הביטלס ג'ורג' מרטין הלחין את האוברדאב התזמורתי של השיר, ומקרטני ניצח על הפילהרמונית של ניו יורק בסשן באמצע ינואר 1971.
שחרור

אפל רקורדס הוציאה את Ram בארצות הברית ב-17 במאי 1971 ובבריטניה אחד עשר ימים לאחר מכן, עם "The Back Seat of My Car" כשיר הסיום. אפל הוציאה סינגלים שונים מהאלבום בשוק הבריטי, האמריקאי והאירופי, עם "The Back Seat of My Car" שיצא בבריטניה ב-13 באוגוסט 1971, עם השיר "Heart of the Country" כבי-סייד. בעוד שהסינגל האמריקאי "Uncle Albert/Admiral Halsey" הגיע למקום הראשון, "The Back Seat of My Car" הגיע רק למקום ה-39 במצעד הבריטי.
ג'ון לנון הרגיש שהשיר הזה, בין היתר באלבום, מכוון אליו באופן ביקורתי, בפרט, הוא תפס את הגיבורים ששרים "אנחנו מאמינים שאנחנו לא יכולים לטעות" להיות הוא ויוקו אונו. מבקר AllMusic, סטיוארט מייסון, טוען כי בהקשר של הביקורת שמקרטני ספג לאחר התפרקות הביטלס, שורה זו נשמעת יותר כמו "הצהרת כוונות אישית" מאשר הצהרת אהבה שהיא יכולה להיות בהקשר של מילות השיר עצמן.
משתתפים

על פי צ'יפ מדינגר ומארק איסטר:
פול מקרטני - שירה, פסנתר, גיטרה בס
יו מקראקן - גיטרה חשמלית
דני סייוול - תופים
דוד שפינוזה - גיטרה חשמלית
נגנים בעילומי שם מהפילהרמונית של ניו יורק - כינורות, צ'לו, קרן, נבל
האורחת

| --- | --- |
 בימוי:  ויטוריו דה סטה 
 הופק בידי:  Opéra Film, Cormons Film
 תסריט:  ויטוריו דה סטה, טונינו גרה (אנ'), לוסיל לקס (Lucile Laks)
 עריכה:  אמה לה שאנואה ( Emma Le Chanois)
 שחקנים ראשיים:  ג'ואנה שימקוס מישל פיקולי
 מוזיקה:  ז'ורז' גארווארנץ (אנ')
 צילום:  לוצ'אנו טובולי (אנ')
 מדינה:  צרפת צרפת
 חברה מפיצה:  Les Films Fernand Rivers (בצרפת)   Panta Cinematografica (באיטליה)
 הקרנת בכורה:  צרפת - 31 באוקטובר 1969
 משך הקרנה:  105 דקות
 שפת הסרט:  צרפתית, איטלקית
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
האורחת (בצרפתית: L'Invitée, באיטלקית: L'invitata) הוא סרט מסע צרפתי-איטלקי בבימויו של הבמאי האיטלקי, ויטוריו דה סטה (אנ') משנת 1969. את דמויות שני הגיבורים מגלמים ג'ואנה שימקוס ומישל פיקולי.
עלילה

אן (ג'ואנה שימקוס) היא שרטטת צעירה. היא מופתעת בלילה כשלוראן, בן זוגה, שב לדירתם בפרבר של פריז מוועידה, כשהוא מלווה בצעירה אורחת. הוא מציג אותה כידידתו אשר מחפשת מורה למשחק ומבקש שתישן בדירתם בלילה. אן נענית בתחילה לבקשה ומכינה לשניים אוכל, אך מבינה בהמשך הלילה כי לוראן בוגד בה עם הצעירה. היא נוטשת את הבית ומגיעה למקום עבודתה לפנות בוקר.
כשמגיע הבוס שלה לעבודה, האדריכל פרנסואה (מישל פיקולי), הוא מוצא אותה ישנה על הספה ושבורה נפשית. הם אינם מכירים היטב ואן מספרת לו שהיא רוצה להגיע לדרום צרפת כדי להיפגש עם חברים. פרנסואה מציע לה להצטרף אליו לנסיעה ארוכה דרומה אל בזאנסון שם הוא אמור לבקר בפרויקט בניה גדול שהוא מעורב בו ובהמשך, לפגוש את אשתו בבית החוף שלהם בקוט ד'אזור. הזמן הוא עיצומו של החורף - כל הדרך הם נוסעים בגשם. הם עוצרים בכנסיית נוטרדאם די או. כשהם מגיעים אל פרויקט פלאנואז (אנ') בבזאנסון יש שלג בכל מקום, דבר המקשה על העבודות ועל נסיעתם. לאחר ניסיון כושל של אן להתקשר אל בן זוגה היא נשברת ובורחת בשלג. פרנסואה רודף אחריה ומשכנע אותה להמשיך איתו בנסיעה.
הם מגיעים למאפיה כפרית ובה אופה ידידותי השמח בחלקו ובחייו. הם נהנים מהאוכל, ישנים (בנפרד) ובבוקר אורחים בחתונה במשפחת האופה. חווייתם החיובית שם מחזקת את הקשר ביניהם. הם ממשיכים בדרכם ומגיעים למכר של פרנסואה, פול - פסל החי ויוצר בסמוך למחצבה מקורה. פרנסואה שם לב כי אן מתעוררת לחיים בנוכחות הפסל. הוא יוצא לזמן קצר מבית הפסל וכשהוא חוזר הוא מבין שהפסל ואן נמצאים ביחידות בקומה העליונה. הוא מרעיש כדי שידעו על קיומו והפסל יורד מיד ובעקבותיו כעבור זמן קצר גם אן, המצטרפת לאחר התלבטות קלה אל פרנסואה במכוניתו. פרנסואה, שפיתח בינתיים רגשות אל אן, נפגע מ"בגידתה" ופותח בנסיעה מטורפת ומסכנת חיים המסתיימת בתאונה קלה וירידה לשוליים.
הם מגיעים לעיר החוף סנט מארי דה לה מר (אנ') שבה נמצא ביתו של פרנסואה ואן יורדת מהמכונית ונפרדת מפרנסואה, אבל הוא מחליט להזמין אותה לביתו. בבית החוף פרנסואה ואן מתנשקים ומקיימים יחסים. לאחר שהם מתלבשים מגיעה אשתו של פרנסואה ואן מוצגת בפניה. אשתו של פרנסואה חושדת שיש להם רומן, אך מגיבה באיפוק. בסיום, אן יוצאת מחוץ לביתו של פרנסואה, היא צופה דרך החלון בפרנסואה המנסה לפייס את אשתו. היא ממשיכה ברגל אל החוף הקרוב, שם היא מוצאת על קו המים מכונית מרצדס ספורט שחורה השייכת לבן זוגה, וניגשת אליה.
קבלה

למרות שהסרט התקבל בהערכה על ידי אלברטו מוראביה ופייר פאולו פאזוליני, הוא לא זכה להצלחה מסחרית, ובמידה רבה נשכח.
ביקורת

עם יציאת הסרט, הישווה ז'אן דה ברונצ'לי (אנ') בביקורתו בלה מונד, את סרטו של דה סטה לסרטים המפורסמים של קלוד ללוש באותה תקופה שעסקו בנושא הזוגיות: "גבר ואישה" (1966) ו"לחיות בכדי לחיות" (אנ') (1967). הוא טען כי כדי לתאר את הקשרים הרומנטיים ויטוריו דה סטה בחר בדרך הצרה של כנות וצניעות. הוא מצא את הסרט דומה יותר בסגנונו לסרטו של רוברטו רוסליני, "מסע לאיטליה" (אנ') (1954). דה ברונצ'לי כתב: "זהו סרט ללא חום, ללא פָּאנָאש וללא גימיקים, מעיק ועמום כמו הנופים המושלגים שבהם הוא מתרחש. סרט בגוון אחד המעדיף ניואנס על זוהר, אפרוריות על עזות, פרטים מדויקים וחושפניים על פני פיצוץ דרמטי. הכול נאמר כאן במילים מצועפות, והשתיקות חשובות אף יותר מהמילים... עם זאת, אפשר למתוח ביקורת על "האורחת" בשל סכמטיות מסוימת. יש משהו מלאכותי בקפדנות שבה כל שלב במסע מסמן שלב חדש באבולוציה הפסיכולוגית של הדמויות.".
המבקר ג'ף סטאפורד כתב ב-2019: "האורחת" מציג מסע כביש מהורהר ומלנכולי שבו לא מתרחשת רעידת אדמה או טראומה. עם זאת, החוויה הופכת למשמעותית עבור שני הנוסעים, שכן המחשבות והרגשות הפנימיים שלהם נחשפים, לא כל כך באמצעות דיאלוג אלא באמצעות מחוות, מבטים ואינטראקציות עם אנשים אחרים לאורך הדרך. כמו מבקרים נוספים הוא עומד על המפנה האירוני בעלילה, בשעה שאן שנפגעה בתחילת הסרט מהאורחת הלא קרואה, הופכת בעצמה לאורחת לא קרואה הפוגעת באשתו של פרנסואה. נראה שהמבנה הסיפורי המעגלי של "האורחת" (בהפצה לאנגלית שם הסרט היה "The Uninvited" (הלא מוזמנת)) מעיד על כך שכל מערכות היחסים הן ארעיות, בנות־חלוף או אשליה בכל הנוגע לנישואים. לדעתו, הבמאי דה סטה לעולם אינו נוקט במלודרמה או רגשנות בתיאורו את אן ופרנסואה. במקום זאת הוא נוקט בגישה הומניסטית יותר, מתבוננת מבחוץ אך גם אינטימית ולא תלושה. את ביקורתו הוא מסיים בביקורת חיובית לשחקנית ג'ואנה שימקוס ואומר כי היא עושה עבודה הראויה להערצה של העברת קשת של רגשות ומצבי רוח עם מינימום דיאלוג.
צוות השחקנים

ג'ואנה שימקוס - אן
מישל פיקולי - פרנסואה
ז'אק פרן (אנ') - לוראן, בן זוגה של אן
ז'אק ריספאל (אנ') - האופה
פול בארז' (צר') - הפסל
קלוטילד ז'ואנו (צר') - אשתו של פרנסואה
אלבר דנייאן (צר')
לורנה היילברון (אנ') - לורנה, האורחת
הערות שוליים

↑  L'Invitée (1969) Vittorio De Seta, באתר Ciné-Ressources (בצרפתית)
↑  [https://palermo.repubblica.it/cronaca/2011/11/29/news/e_morto_vittorio_de_seta_padre_dei_documentaristi-25792701/ E' morto Vittorio De Seta
padre dei documentaristi], לה רפובליקה, 29 בנובמבר 2011, (באיטלקית)
1 2 3  Cinema Sojourns באתר ,Jeff Stafford, Vittorio De Seta’s L’Invitata
↑  Jean de Baroncelli, " L'INVITÉE " de Vittorio de Seta, לה מונד, 12 בנובמבר 1969
The Conjuring 2 (פסקול)

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
Soundtrack Geek: 
Soundtrack Dreams: 
The Conjuring 2: Original Motion Picture Soundtrack הוא פסקול סרט האימה העל-טבעי האמריקאי "לזמן את הרוע 2" (2016), שהולחן על ידי המלחין ומפיק הסרטים האמריקאי ג'וסף בישארה. הפסקול יצא לאור ב-3 ביוני 2016, על ידי חברת התקליטים ווטר-טאוור מיוזיק.
The Conjuring 2 הוא הפסקול הרשמי של סרט האימה העל-טבעי שובר הקופות "לזמן את הרוע 2" (2016), שיצא לאקרנים ארבעה ימים לאחר צאתו, והוא הפסקול השלישי והאחרון אותו מלחין בישארה עבור היקום הקולנועי של לזמן את הרוע, כאשר הקודם היה Annabelle, שהיה לפסקול הסרט "אנאבל" (2014).
רקע והלחנה

בתוך הפסקול בדומה לראשון The Conjuring ולשני Annabelle, נכללים שירים מסוגת המוזיקה האלקטרונית ומסוגת המוזיקה הקלאסית. כל שירי הפסקול הולחנו על ידי המלחין ומפיק הסרטים האמריקאי ג'וסף בישארה. השיר "Enfield Opening", מהווה כשיר הפותח את הפסקול ואת הסרט "לזמן את הרוע 2" (2016), והשיר "New Beginnings", סוגר אותם.
הפסקול הועלה לרשתות הזרמת המדיה כגון ספוטיפיי ואפל מיוזיק, ולאחר מכן יצא גם על גבי תקליטור.
רשימת רצועות

המוזיקה לשירים הולחנה על ידי ג'וסף בישארה.
| The Conjuring 2> מס' | The Conjuring 2> שם | The Conjuring 2> משך | The Conjuring 2>  | The Conjuring 2>  | The Conjuring 2>  | The Conjuring 2>  | The Conjuring 2>  | The Conjuring 2>  | The Conjuring 2>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Enfield Opening  | 0:45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | As Close to Hell  | 3:51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | The Conjuring 2  | 0:45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | It Isn’t Real  | 0:44 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Tented Entity  | 2:18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Asserted Presence  | 2:31 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Jarred Awake  | 3:20 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | House Search  | 1:16 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Nun Painting  | 2:41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Old Man Bill  | 1:02 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | From the Grave  | 3:57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Crooked Moving  | 1:28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Taped Voices  | 1:01 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Cross Room  | 0:58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Psychic Sharing  | 3:26 |  |  |  |  |  |  |  |
| 16. | Not a Heaven Man  | 3:33 |  |  |  |  |  |  |  |
| 17. | Ceiling Teleportation  | 1:39 |  |  |  |  |  |  |  |
| 18. | Submerged Entity  | 1:45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 19. | Changes Everything  | 1:18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 20. | Help It Let Go  | 1:49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 21. | Dual Levitation  | 0:52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 22. | Souls Cast Out  | 2:00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 23. | Trapped Apart  | 2:23 |  |  |  |  |  |  |  |
| 24. | What’s Your Name  | 1:11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 25. | Book Inscribed  | 0:50 |  |  |  |  |  |  |  |
| 26. | Crooked Face  | 0:29 |  |  |  |  |  |  |  |
| 27. | Demon Clled  | 2:11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 28. | She’s Alive  | 0:59 |  |  |  |  |  |  |  |
| 29. | Crooked Man Rhyme  | 0:52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 30. | Soaring Phenomena  | 1:52 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 47:06 |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  Girl ♡ Life, Girl ♡ Life, ‏2020-11-16 (באנגלית)
↑  soundtrackdreams.com - soundtrackdreams Resources and Information., www.soundtrackdreams.com (ארכיון)
1 2  The Conjuring 2 (Original Motion Picture Soundtrack) by Joseph Bishara (באנגלית אמריקאית), 2016-06-03, נבדק ב-2018-09-24
1 2  The Conjuring 2: Original Motion Picture Soundtrack WaterTower Music, The Conjuring 2: Original Motion Picture Soundtrack WaterTower Music
↑  The Conjuring 2, נבדק ב-2018-09-24
↑  The Conjuring (Original Motion Picture Soundtrack) by Joseph Bishara (באנגלית אמריקאית), 2013-07-16, נבדק ב-2018-09-24
↑  Soundtrack review: The conjuring 2 (Joseph Bishara – 2016) – Soundtrack dreams, www.soundtrackdreams.com (באנגלית) (ארכיון)
↑  The Conjuring 2: Original Motion Picture Soundtrack WaterTower Music, The Conjuring 2: Original Motion Picture Soundtrack WaterTower Music
↑  Movie Music (2016-06-04), The Conjuring 2 Soundtrack - Enfield Opening, נבדק ב-2018-09-24
↑  Soundtracks y Mas (2016-06-04), The Conjuring 2: (Original Motion Picture Soundtrack) 30 Soaring Phenomena, נבדק ב-2018-09-24
↑  The Conjuring 2: Original Motion Picture Soundtrack (באנגלית), 2016-06-03, נבדק ב-2018-09-24
↑  Joseph Bishara - The Conjuring 2 (Original Motion Picture Soundtrack), Discogs (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 3f8ca9b5-9623-4218-8565-0d9cbe964fa4