stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גארי קספרוב
משחקים מנותחים מאליפויות עולם

המשחק ה-3 מאליפות 1984, kingscrusher, באתר יוטיוב, (באנגלית)
המשחק ה-6 מאליפות 1984, kingscrusher, באתר יוטיוב, (באנגלית)
המשחק ה-7 מאליפות 1984, kingscrusher, באתר יוטיוב, (באנגלית)
המשחק ה-9 מאליפות 1984, kingscrusher, באתר יוטיוב, (באנגלית)
המשחק ה-27 מאליפות 1984, ChessNetwork, באתר יוטיוב, (באנגלית)
המשחק ה-32 מאליפות 1984, kingscrusher, באתר יוטיוב, (באנגלית)
המשחק ה-47 מאליפות 1984, kingscrusher, באתר יוטיוב, (באנגלית)
המשחק ה-1 מאליפות 1985, kingscrusher, באתר יוטיוב, (באנגלית)
המשחק ה-4 מאליפות 1985, kingscrusher, באתר יוטיוב, (באנגלית)
המשחק ה-11 מאליפות 1985, ChessNetwork, באתר יוטיוב, (באנגלית)
המשחק ה-11 מאליפות 1985, MatoJelic, באתר יוטיוב, (באנגלית)
המשחק ה-16 מאליפות 1985, kingscrusher, באתר יוטיוב, (באנגלית)
המשחק ה-19 מאליפות 1985, kingscrusher, באתר יוטיוב, (באנגלית)
המשחק ה-22 מאליפות 1985, kingscrusher, באתר יוטיוב, (באנגלית)
המשחק ה-24 מאליפות 1985, kingscrusher, באתר יוטיוב, (באנגלית)
משחקים מוסברים (באנגלית) > 1992

מיכאל טל מול  גארי קספרוב, 1992, Mikhail Tal beats Kasparov in 17 Moves - 1 Month before his Death
הערות שוליים

↑  The 12 Most Interesting Chess Players Ever - Chess.com, web.archive.org, ‏2021-04-19
↑  איתן בקרמן, מלכה, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2006
↑  גארי ויינשטיין (קספארוב) - האלוף בשחמט, ידיעות אחרונות, 10 בנובמבר 1985, עמוד 1.
↑  Kasparov “officially” back as St. Louis wildcard, chess24.com (באנגלית)
↑  אדר פרימור, גארי קספרוב: המשטר ברוסיה לא ישרוד עד 2012, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2008
↑  https://www.bbc.com/russian/news-61530926
↑  https://www.interfax.ru/russia/949282
↑  https://www.currenttime.tv/a/kasparov-gudkov-zaochniy-arest/32919233.html
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: אנטולי קרפוב | אלופי העולם בשחמט  1985–2000 | הבא: שנוי במחלוקת |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007447079105171  PLWABN: 9810596486205606  BIBSYS: 90087849  BNC: 000074318  BNE: XX995885  BnF: cb12056909h (data)  CiNii: DA18978734  dblp: 181/2691  GND: 118721097  ICCU: CFIV024586  ISNI: 0000 0001 0928 4810  LCCN: n84068163  LNB: 000020157  MusicBrainz: 19f848ea-b65e-43a2-9a02-ba0e4392abe0  NCL: 002667201  NDL: 01111285  NKC: jn19990004198  NLA: 35437701  NLG: 97790  NLK: KAC200809484  NSK: 000028806  NTA: 070946450  RERO: 02-A000097280  RSL: 000044476  SELIBR: 310414  SNAC: w6n14s94  SUDOC: 027893251  S2AuthorId: 71456253  Trove: 952666  VIAF: 99874643   WorldCat (עם VIAF): 99874643
אלסמותריום

| אלסמותריום |
| --- | --- |
 שלד של Elasmotherium caucasicum
תקופה
מהפליוקן המאוחרת עד הפליסטוקן,  כ-2,600,000–39,000 שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מפריטי פרסה
משפחה:: קרנפיים
סוג:: אלסמותריום
שם מדעי
 Elasmotherium ‏גוטהלף פישר פון ולדהיים, 1808
תחום תפוצה
 מפת תפוצה של המין  Elasmotherium sibiricum בתקופת  הפליסטוקן התיכון והפליסטוקן העליון

איור אפשרי של אלסמותריום
אֶלָסמוֹתרִיוֹם (שם מדעי: Elasmotherium; פירוש השם: "בהמה דקת לוחיות", עקב מבנה השיניים שלו) הוא סוג נכחד ממשפחת הקרנפיים הענקיים שהיה אנדמי לאירואסיה מתקופת הפליוקן המאוחרת עד הפליסטוקן. תיעוד המאובנים של הסוג מתחיל מלפני 2.6 מיליון עד לפני 39,000 שנה. התגלו שלושה מינים של אלסמותריום, כשהמוכר ביניהם הוא ה-"E. sibiricum" שהתקרב בגודלו לממותה, ונחשב לבעל קרן עבה וגדולה שהתנוססה על מצחו וכנראה שמשה להגנה, חיזור, הנסת מתחרים, גריפת שלג מצמחייה וחפירה באדמה כדי לחפש מים ושורשי צמחים. כמו כל הקרנפים, האלסמותריום היה אוכל צמחים, אך בשונה מהם, שיניו הטוחנות גדלו ללא הפסקה, ורגליו היו ארוכות ומותאמות לדהירה, מה שגרם להליכתו להיות דומה להליכת הסוס.
טקסונומיה ומאובנים

נחשב כי האלסמותריום התפתח מהסוג סינותריום (Sinotherium), שחי בסין, מונגוליה וקזחסטן בסוף תקופת הפליוקן. הסוג ידוע ממאות אתרי מאובנים, לרוב משיניים ושברי גולגולת (עשרות רבות של גולגולות שוחזרו). במקרים אחדים נמצאו שלדים חסרי-גולגולת כמעט שלמים, מפוזרים על פני אירואסיה, ממזרח אירופה ועד סין. לדוגמה, בקזחסטן לבדה נמצאו 30 אתרי מאובנים של "E. sibiricum" .
החלוקה למינים התבססה בעיקר על השוני בין השיניים, הלסתות וצורת הגולגולות.
טקסונומיה ומאובנים > מינים

"E. caucasicum" – שגשג באזור הים השחור.
"E. sibiricum" – האחרון מבין המינים. התפתח מ-"E. caucasicum" באמצע הפליסטוקן. תחומו הגאוגרפי השתרע מדרום-מערב רוסיה עד מערב סיביר, דרומה לאוקראינה ומולדובה.
"E. chaprovicum"
מאפיינים גופניים

השערות שונות לגבי המורפולוגיה, התזונה וההתנהגות של האלסמותריום הובילו לצורות שחזור שונות שלו: אחדות מראות את הקרנף כיצור דמוי-סוס עם קרן (תמונה מס' 1); אחרות מציירות אותו כקרנף גיבן עם ראש קרוב לקרקע (תמונה מס' 2), כמו הביזון (מעין גרסה גדולה של קרנף צמרירי); אחרות מתארות אותו שקוע בביצות כמו היפופוטם. כמו כן, גודל הקרן, מקומה, שימושה ואף קיומה הן נושאי שיחה נפוצים.


הפרטים הידועים של המין "Elasmotherium sibiricum" הגיעו לאורך גוף של עד 4.5 מטר וגובה כתפיים מעל 2 מטר, בעוד שפרטים מהמין "Elasmotherium caucasicum" הגיעו לאורך גוף של לפחות 5 מטר ולמשקל של 3.6–4.5 טונות; שני המינים נכללים ברשימת הגדולים ביותר במשפחת הקרנפיים, מתקרבים בגודלם לממותה הצמרית, וגדולים מן הקרנף הצמרירי.
כמו שאר הפרסתנים, רגליו היו בעלות פרסות; הרגל הקדמית בעלת ארבע אצבעות, וגדולה מהאחורית, שלה שלוש אצבעות.
מאפיינים גופניים > קרן

שתי שאלות פתוחות עיקריות מתייחסות לאלסמותריום: שאלת קיומה של קרן ושאלת קיומו של שיער. לרוב הקרנפיים יש או הייתה קרן (הן בעברם והן בעברם האבולוציוני), אך ייתכנו מקרים של חוסר בקרן, ולרוב זה יהיה קרנף בעל שיער (כאמור, הן בעברו והן בעברו האבולוציוני), כמו הקרנף הצמרירי. אולם, הימצאות קרן או שיער עדיין לא נמצאה אצל האלסמותריום; קיומם של אלו משוער רק על ידי ראיות נסיבתיות. העדות העיקרית המרמזת על קרן היא בליטה קדמית, שתפסה את תשומת-לבם של הפלאונטולוגים מהמאה ה-19 המאוחרת, ומיד נחשבה כעצם הבסיס לקרן (חלק מהקרניים עשויות עצם או בעלות בסיס עשוי עצם) על ידי רוב החוקרים מאותו זמן ואילך. גולגולת של "E. sibiricum" מאזור נהר הוולגה (ראו את התמונה בראש הדף המראה יציקת גבס של הגולגולת), שתוארה על ידי אלכסנדר ברנדט בכתב-העת הרוסי "Niwa" ובכתב-העת המפורסם "Nature" ב-1878, הייתה בעלת בליטה בצורת חצי-כדור, חרושת תלמים (בעלת חריצים ו'גבעות', מחוספסת), 13 סנטימטר עומקה, ו-0.91 מטר היקפה; התלמים פורשו כמקום משכנם של כלי-דם הקשורים לרקמות התאים שיצרו את הקרן.
בתרבות

האלסמותריום הופיע בסדרה פארק פרהיסטורי של נייג'ל מארוון שם נראה פרט אחד שמובא לפארק על ידי נייג'ל.
בנוסף הוא הופיע בסדרה פלאווורלד ובמשחק Jurassic World: Alive.
שחזורים אפשריים למראהו של האלסמותריום
שחזור לפיו הוא נראה כקרנף מגובנן
הערות שוליים

↑  Distribution of Elasmotherium in Kazakhstan Tleuberdina, Piruza; Nazymbetova, Gulzhan (2010). In Titov, V.V.; Tesakov, A.S.. Quaternary stratigraphy and paleontology of the Southern Russia: connections between Europe, Africa and Asia: Abstracts of the International INQUA-SEQS Conference (Rostov-on-Don, June 21–26, 2010). Rostov-on-Don: Russian Academy of Science. pp. 171–173
↑  "Late Pliocene large mammals from Northeastern Sea of Azov Region" Titov, V.V. (2008) (in Russian with English translations) Rostov-on-Don: SSC RAS Publishing.
↑  "On the fossil rhinoceros Elasmotherium (including the collections of the Russian Academy of Sciences)" Zhegallo, V.; Kalandadze, N.; Shapovalov, A.; Bessudnova, Z.; Noskova, N.; Tesakova, E. (2005).
↑  . "Changes in Western European Rhinocerotidae related to climatic variations" Cerdeño, Esperanza; Nieto, Manuel (1995). Palaeo (114): 328.
↑  "Diversity and evolutionary trends of the Family Rhinocerotidae (Perissodactyla)" Cerdeño, Esperenza (1998). Palaeo (141): 13–34.
↑  "About the Hyroideum, Sternum and Metacarpale V Bones of Elasmotherium sibiricum Fischer (Rhinocerotidae)" Belyaeva, E.I. (1977). Journal of the Palaeontological Society of India 20: 10–15.
הקרן הגדולה
גליזה 445

| --- | --- |
תמונה של AC +79 3888 (מוקף בעיגול), אשר ידוע גם בשם גליזה 445 הממוקם במרחק של 17.6 שנות אור מכדור הארץ. הגשושית של נאס"א, הוויאג'ר 1 אשר יצאה ממערכת השמש מיועדת להתקרב לכוכב בעוד כ- 40,000 שנים, הגשושית תהיה קרובה יותר לכוכב מאשר לשמש.
תמונה של AC +79 3888 (מוקף בעיגול), אשר ידוע גם בשם גליזה 445 הממוקם במרחק של 17.6 שנות אור מכדור הארץ. הגשושית של נאס"א, הוויאג'ר 1 אשר יצאה ממערכת השמש מיועדת להתקרב לכוכב בעוד כ- 40,000 שנים, הגשושית תהיה קרובה יותר לכוכב מאשר לשמש.
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  ג'ירף
 שמות נוספים:  LHS 2459, AC+79 3888
 סוג:  ננס אדום
 בהירות נראית:  10.78
 סיווג ספקטרלי:  M3.5
 עלייה ישרה:  11ʰ 47ᵐ 41.3771ˢ מילי-שניות קשת בשנה
 נטייה:  ‏28.178″ ‏41′ ‏78°‏+ מילי-שניות קשת בשנה
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  12.12
 מרחק:  17.6  שנות אור 5.4  פארסק
 רדיוס:  0.320 רדיוסי שמש
 מסה:  0.15-0.30 מסות שמש
 עוצמת הארה:  פי 0.0012 מהשמש
 טמפרטורה:  3,240 K
 מהירות רדיאלית:  −111.804 קילומטר לשנייה
 תנועה עצמית:  863 מילי-שניות קשת בשנה
 היסט:  190.3251±0.0194 אלפיות של שניות קשת
 מתכתיות:  −0.25 
 
גליזה 445 (נקרא גם LHS 2459 וכן AC+79 3888) הוא ננס אדום בסיווג ספקטרלי M3.5V הממוקם בקבוצת הכוכבים ג'ירף, קרוב לכוכב הצפון. הכוכב ממוקם במרחק של 17.6 שנות אור מכדור הארץ והוא בעל בהירות נראית של 10.8.
לצופים הנמצאים מצפון לחוג הסרטן הוא ניתן לצפייה לכל אורך הלילה, אך אינו נראה בעין בלתי מזוינת. עקב היות הכוכב ננס אדום, מסתו נעה בין חמישית לשליש מסת שמש. מדענים מאמינים שמערכת השמש שבמרכזה ממוקם הכוכב מסוגלת לתמוך בחיים. גליזה 445 ידוע בכך שהוא מקור לקרינת רנטגן.
הגשושית וויאג'ר 1 תעבור במרחק של 1.7 שנות אור מהכוכב בעוד כ-40,000 שנים. עם זאת, הגשושית כבר תחדל מלשגר נתונים הרבה מלפני כן, בשנת 2025.
מפגש עם השמש

כאשר גשושית הוויאג'ר 1 תתקרב לגליזה 445, הכוכב יהיה בדרכו לכיוון השמש, במרחק של 1.059 פארסק (3.45 שנות אור) מהשמש, אך עדיין הוא יהיה בעל בהירות הקטנה בחצי מסף הבהירות שניתן לראות בעין בלתי מזוינת מכדור הארץ. גם כאשר הכוכב יהיה בשיא קרבתו לשמש הוא עדיין לא יהיה הכוכב הקרוב ביותר לשמש.
הערות שוליים

↑  VizieR: LHS 2459, LHS Catalogue, 2nd Edition (Luyten 1979)
↑  Mike Wall, Interstellar Traveler: NASA's Voyager 1 Probe On 40,000-Year Trek to Distant Star, in "Space.com" website, September 13, 2013 (באנגלית)
מרחקים של הכוכבים הקרובים מ-20,000 שנים בעבר עד 80,000 שנים בעתיד
טום וורנר

| --- | --- |

 לידה:  12 באפריל 1950 (בן 74) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות  הברית ארצות  הברית
 ידוע בשל:  בעל מועדון הכדורגל האנגלי ליברפול  בעל קבוצת הבייסבול האמריקנית בוסטון רד סוקס
 השכלה:  בית ספר הוטצ'קיס  אוניברסיטת הרווארד  St. Bernard's School 
 עיסוק:  מפיק, איש עסקים
 השקפה דתית:  יהדות 
 בת זוג:  ג'יל וורנר (1972–2003)  ד"ר ג'ניפר אשטון(אנ') (2022–הווה)
 מספר צאצאים:  3 
 
טומאס צ'ארלס וורנר (באנגלית: Thomas Charles Werner; נולד ב-12 באפריל 1950) הוא מפיק טלוויזיה ואיש עסקים יהודי-אמריקאי, יו"ר קבוצת הכדורגל ליברפול ומבעלי המניות ב-Fenway Sports Group שהיא חברה המחזיקה, מלבד בליברפול, גם בקבוצת הבייסבול בוסטון רד סוקס וכן בעסקים נוספים.
ביוגרפיה

וורנר נולד וגדל בארצות הברית, למשפחה ממוצא יהודי-גרמני, ולו אחות ואח. אחיו הוא הקולנוען פיטר וורנר(אנ'), זוכה אוסקר על סרט קצר משנות ה-1970. התחנך בבית ספר יסודי פרטי לבנים-בלבד במנהטן.
בעל תואר ראשון מטעם אוניברסיטת הרווארד.
קריירה

לוורנר בעלויות בכמה קבוצות ספורט - אם כי מענפים שונים - הבולטות ביניהם הן סן דייגו פאדרס וליברפול.
ב-1 בדצמבר 2010 יצאה הודעה רשמית מטעם מועדון הכדורגל האנגלי ליברפול, על כך שקבוצת Fenway Sports Group רכשה את הקבוצה עבור סכום של כ-300 מיליון ליש"ט.
חיים אישיים

בשנת 1972 נישא בראשונה לג'יל טרוי וורנר, ולהם שלושה ילדים משותפים; טד, אמנדה וקרולין. בשנת 2003 הזוג התגרש. מאז 2022, נשוי בשנית לד"ר ג'ניפר אשטון (אנ') וכתבת ברשת ABC News; ולה שני ילדים, אלכס וקלואי.
הערות שוליים

↑  John R. M. Wilson, Haller, Tom (1937-2004), baseball player, Oxford University Press, 2006-10, American National Biography Online
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810690333005606  ISNI: 0000 0000 7104 3308  LCCN: no99031290  VIAF: 78814066   WorldCat (עם VIAF): 78814066 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
MSM (תוסף תזונה)

המבנה הכימי של MSM
המבנה הכימי של MSM
MSM (קיצור של: Methylsulfonylmethane, נוסחה כימית:  {\ce {(CH3)2SO2}}) ידוע גם בכמה שמות אחרים כולל דימתיל סולפון (DMSO2), מתיל סולפון ו (במיוחד ברפואה אלטרנטיבית) מתילסולפוניל מתאן (MSM). זאת תרכובת גופרית אורגנית הנמצאת בכל האורגניזמים החיים. החומר מצוי בנוזלי הגוף וברקמות וזקוק להתחדשות יומיומית על ידי אספקה חיצונית באמצעות מקורות תזונתיים. MSM מיוצר על ידי אצות ימיות ומשוחרר לעננים על ידי אידוי מי ים. בירידת מי הגשמים, החומר מתערבב עם רקבובית בקרקע ונספג בצמחים. לכן, MSM חסר במזון שלא הושקה במי גשם אלא גדל בחממה או הושקה על ידי מערכות השקיה. ה-MSM נמצא במזונות מן החי והצומח. בשל נדיפותו הגבוהה יחסית, הוא מתנדף בבישול ולכן ניתן למצוא אותו במזונות טריים בלבד.
MSM מופיע כמוצק חסר צבע. הוא יציב מבחינה כימית ואינו מתפרק גם בטמפרטורות גבוהות. הוא מופיע באופן טבעי בחלק מהצמחים הפרימיטיביים, ונמצא בכמויות קטנות במזונות ומשקאות רבים, ומשווק (תחת השם MSM) כתוסף תזונה. הוא משמש לעיתים כחומר חיתוך עבור מתאמפטמין המיוצר באופן לא חוקי. הוא נמצא בדרך כלל גם באטמוספירה שמעל לאזורים ימיים, שם הוא משמש כמקור פחמן לחיידק האפיפיה(אנ') הנישא באוויר. חמצון של דימתיל סולפוקסיד מייצר את הסולפון, הן בתנאי מעבדה והן בגוף האורגניזם.
שימוש כממס

בגלל הקוטביות והיציבות התרמית שלו, DMSO2 מותך שימש באופן תעשייתי כממס בטמפרטורה גבוהה. לדוגמה, עקירה של אריל כלורידים על ידי אשלגן פלואוריד בוצעה בנוזל.
פרמקולוגיה ורעילות

מחקרי תהודה מגנטית גרעינית (NMR) הוכיחו ש-MSM שנבלע נספג בדם וחוצה את מחסום הדם/מוח. מחקר שהתבצע בעזרת NMR מצא גם רמות ניתנות לזיהוי של MSM הנמצאות בדרך כלל בדם ובנוזל השדרה, דבר שמצביע על כך שמקורו מתזונה, ממטבוליזם של חיידקי מעיים וממטבוליזם של מתאניול אנדוגני של הגוף.
שימוש רפואי ותזונתי

למרות שלא אושרו שימושים רפואיים עבור MSM, נחקרו יתרונות בריאותיים שלו. סטנלי וו. ג'ייקוב דיווח כי נתן MSM ליותר מ-18,000 חולים עם מגוון מחלות; ג׳ייקוב היה שותף בכתיבת ספר הממליץ על MSM כמקור טבעי ל"גופרית פעילה ביולוגית". הוא מצביע על כך שאנשים רבים לא מקבלים מספיק גופרית בתזונה שלהם. לא מוגדרת צריכה תזונתית (DRI)(אנ') או ערך יומי מומלץ עבור גופרית. מקורות תזונתיים בולטים לגופרית כוללים ירקות ממשפחת המצליבים, שום, בצל, אסאפוטידה (אנ'), קטניות, אגוזים, זרעים, חלב צמחי, חלב מן החי וביצים (חלבונים וחלמונים).
הטענות לצורך בתוספת גופרית מקורן ב-Robert Herschler, ביוכימאי שרשם פטנט על "שימושים תזונתיים ותרופתיים של מתילסולפונילמתאן ותכשירים הכוללים אותו" ב-1982. הוא טען ש-MSM שימושי לטיפול במתח, דלקת ברירית, אלרגיות ובעיות במערכת העיכול.
עדויות מניסויים קליניים

מחקרים בקנה מידה קטן של טיפולים אפשריים עם MSM נערכו הן על בעלי חיים והן על בני אדם. מחקרים אלה של MSM הציעו כמה יתרונות, במיוחד לטיפול בלחץ חמצוני ודלקת מפרקים ניוונית, אך חסרות עדויות לשימושים אחרים. מסד הנתונים המקיף של תרופות טבעיות מכיל רשימה מתעדכנת ללא הרף של מחקרי MSM הקשורים לבריאות.
בטיחות

ה-LD50 של MSM גדול מ-17.5 גרם לק"ג משקל גוף. בחולדות, לא נצפו תופעות לוואי לאחר מנות יומיות של 2 גרם MSM לק"ג משקל גוף. במחקר מעקב של 90 יום, חולדות קיבלו מינון MSM יומי של 1.5 גרם/ק"ג, ולא נצפו שינויים מבחינת תסמינים, כימיה בדם או פתולוגיה גסה.
בניסויים קליניים, מספר מחקרים דיווחו על מינימום או היעדר תופעות לוואי לאחר 12 שבועות. תופעות הלוואי שדווחו ממחקרים אלה כללו בעיות קלות במערכת העיכול, עייפות וכאבי ראש, אם כי לא נראו שינויים לעומת פלצבו. מחקר עדכני יותר בן 26 שבועות על דלקת מפרקים במפרקים גדולים לא מצא תופעות לוואי או שינויים חריגים בעת נטילת 6 גרם MSM ליום. MSM נחשב ל'כנראה בטוח' במינונים טיפוליים, אם כי עדיין נדרש מחקר נוסף כדי להעריך את בטיחותו לשימוש ארוך טווח.
בלמניטים

| בלמניטים |
| --- | --- |

תקופה
קרבון-קרטיקון, לפני 358 מיליון–66 מיליון שנה PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: רכיכות
קבוצה:: בלמניטים
מחלקה:: סילוניות
תת־מחלקה:: דיונונאים
שם מדעי
 Belemnoidea
מאובן של בלמניט מהיורה בצרפת
בלמניטים (שם מדעי: Belemnoidea) היא קבוצה נכחדת של רכיכות גדולות ממחלקת הסילוניות שחיו בתקופות הקרבון עד הקרטיקון מלפני 358 מיליון שנים ועד לפני 66 מיליון שנים.
מאפיינים

במראיהם הם דמו מאוד לתמנון והיו להם זרועות ארוכות וגמישות ועליהן כפתורי מציצה לאיכול הטרף. הם קרובי הדיונונים המודרניים, והיה להם גם כן שק דיו כמו קרוביהם המודרניים, אך שלא כדיונונים - היו להם 10 זרועות. שלדיהם הפנימיים היו גליליים ומחודדים ואורכם הגיע עד 22 ס"מ. בתת-המחלקה היו ארבע סדרות ו-22 משפחות.
קונכיית המין מגטאותיס גיגנתי שנמצאה באירופה ואסיה הגיעה לגודל של 46 ס"מ, מה שמרמז על אורך של 3 מטרים.
הקונכייה הפנימית של בלמניטים עשויה ארגוניט.
מיון

בקבוצה סווגו ארבע סדרות:
Aulacocerida
Phragmoteuthida
Belemnitida - בה הסילינדרוטאותיס
Diplobelida
הערות שוליים

↑  Yancey, T. E.; Garvie, C. L.; Wicksten, M. (2010). "The Middle Eocene Belosaepia ungula (Cephalopoda: Coleoida) from Texas: Structure, Ontogeny and Function". Journal of Paleontology 84 (2): 267–287. doi:10.1666/09-018R.1
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283140705171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא בעלי חיים פרה-היסטוריים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אראלה טהרלב בן שחר

| --- | --- |

 לידה:  29 באוגוסט 1966 (בת 58)
 שם לידה:  אראלה טהרלב
 מקום מגורים:  גבעתיים
 עיסוק:  עיתונאית, מרצה, סופרת והיסטוריונית של תזונה ואוכל
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת בר-אילן
 בן זוג:  שי בן שחר
 צאצאים:  עומר בן-שחר 
 
אראלה טהרלב בן שחר (נולדה ב-29 באוגוסט 1966) היא עיתונאית, מרצה, סופרת, והיסטוריונית של תזונה ואוכל. בעלת תואר דוקטור בהיסטוריה של המדע. מחברת הספר "בתרווד כשפיה". מלמדת היסטוריה של תזונה ופילוסופיה של סביבה באוניברסיטה הפתוחה.
ביוגרפיה

טהרלב בן שחר היא בתם של הפזמונאי יורם טהרלב והמשוררת והסופרת נורית זרחי. אחותה של הציירת רוני טהרלב. נולדה בפתח תקווה וגדלה בתל אביב.
בשנים 1996–2002 הקימה במשותף עם מיכל בן ארי ואורית בינדרמן חברה למשחקי מחשב לבנות בשם Jade, שייצרה את המשחק ג'וליה גולשת בזמן ילדי הפרחים, המזמין את המשחקות לחזור בזמן לתקופות שונות בהיסטוריה ולפתור שם תעלומות שיכולות לשנות את העתיד, וכן חברה לסרטים אינטראקטיביים בשם e-muse.
משנת 1999, בעת לימודיה באוניברסיטה, עבדה ככותבת תסריטי מולטימדיה, קופירייטרית, כתבת שיווקית ומתרגמת. בנוסף תרגמה ספרים, ביניהם ספר פילוסופיה לילדים בשם "על מה אנחנו חושבים: שמונה שאלות פילוסופיות גדולות" מאת סטיבן לאו, שיצא לאור ב-2002 בהוצאת מעריב.
החלה את עבודתה כעיתונאית בשנת 1999. בעשור שבין 1999–2009 פרסמה טור אישי על הורות במוסף "להיות הורים" של "את", לצד כתבות על הורות, נשים, חינוך ועוד. מ-2009 עד 2022 עבדה ככתבת בכירה ב"מנטה" של ידיעות אחרונות. בכתבותיה על בריאות, שפורסמו גם ב-ynet וב-Xnet, תיארה את העלייה בכמות האבחונים של בעיות רפואיות, כמו הפרעת קשב, נשאות גנטית, וספקטרום האוטיזם בתחילת המילניום; בחנה את היעילות והסיכון של טיפולים תרופתיים שהיו חדשים ופופולריים, כמו: מודפיניל, ריטלין, SSRI, ועוד; חשפה את הציבור הישראלי לפרוצדורות חדשות והשלכותיהן, כגון הקפאת ביציות, רפואה מותאמת אישית, ואפליקציות לניטור עצמי ולתנועות בריאות כצורות חיים, כמו zero waste, דיאטת 100 המייל, מאריכי החיים ועוד. בכתיבתה מיפתה מגמות וחוליים חברתיים כפי שהם משתקפים בדיאגנוזות, שימוש בתרופות ובפרוצדורות רפואיות.
טהרלב בן שחר נשואה לפרופסור שי בן שחר, גנטיקאי ורופא ילדים, ואם לשניים. מתגוררים בגבעתיים.
באקדמיה

סיימה תואר ראשון בפילוסופיה ופסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב בשנת 1991. בשנת 1999 השלימה בהצטיינות תואר שני בפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב, שבו התמקדה בתחום הפילוסופיה של הלשון. בעבודת התזה שלה כתבה על רלטיביזם אצל לודוויג ויטגנשטיין.
בשנת 2019 השלימה את תואר הדוקטור, בתחום היסטוריה ופילוסופיה ושל המדע באוניברסיטת בר-אילן, בתוכנית STS – חברה, מדע וטכנולוגיה. מחקרה התחקה אחר ההיסטוריה של המלצות תזונה ופעילות גופנית והקשר בין מדע לחיי יום יום, ציונות, פוליטיקה, כלכלה ומגדר משנות ה-30 ועד שנות ה-80 של המאה ה-20.
מ-2019 משמשת מרצה בתוכנית להיסטוריה ופילוסופיה של הביולוגיה (המחשבה הביולוגית) באוניברסיטה הפתוחה. מחקריה מתפרסמים בעיתונים מדעיים, ובהם היא מתחקה אחר הקשרים בין תזונה וחקלאות, לבין מגדר, לאומיות וחברה. הם מתמקדים בהיסטוריה של המלצות תזונה ודיאטה בישראל, ובהקשרים החברתיים שלהם, וכן בחקלאות נשים בתקופת היישוב. היא כתבה על כינון אומה דרך טורי מדריך לתזונה על ידע ילידי וידע מדעי בקידום החקלאות על ידי נשות היישוב. בנוסף ערכה קובץ מאמרים על האופן שבו השתלבו הוראת חקלאות וגינון במאבקי נשים ומיעוטים ברחבי העולם – מגרמניה ואנגליה ועד צ'ילה ויפן. כמו כן מלמדת פילוסופיה של הסביבה, וסוציולוגיה של טכנולוגיות פריון. פיתחה במשותף עם ד"ר דפנה הירש את הקורס "ביקורת התזונה הטהורה", שגם אותו היא גם מלמדת.
ספרה "בתרווד כשפיה: נשים, תזונה ומדע בהיסטוריה של ישראל" מתאר את מחקריה על תולדות התזונה והאוכל ביישוב, וחושף את מקומם של גידול ובישול ירקות במאבק הפמיניסטי של נשות היישוב, את הדרך שבה מומחים לתזונה של הצנע היו מעורבים בהתנגדות למאבקי נשים לשוויון בשנות קום המדינה ואת תפקידן של תזונאיות, טבחיות ועקרות בית בכינון החברה בישראל.
פרסומים

"לנצח בינתיים", רומן, הוצאת גוונים 1998.
"הסיפור של נימי", ספר ילדים, הוצאת מפה 2004.
"ביקורת התזונה הטהורה", הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2023.
"בתרווד כשפיה: נשים, תזונה ומדע בהיסטוריה של ישראל", הוצאת אפיק 2024.
הערות שוליים

1 2   גילי איזיקוביץ, אראלה טהרלב בן-שחר: "חנה מייזל היא גיבורה נעלמת, איפה הרחוב על שמה?", באתר הארץ, 22 באפריל 2024
1 2  חיליק גורפינקל, הספר שמנתץ מיתוסים של תזונה מקומית: "אם כבר יש לנו מאכל לאומי, זה הביסלי", באתר כלכליסט, 13 במאי 2024
1 2    תמר פרלשטיין קשדן, ‏"בכל פעם שאני רוצה לפגוש את אבא אני פותחת רדיו", בעיתון מקור ראשון, 4 ביוני 2024
↑  אראלה טהרלב בן-שחר, "השארת זיכרונות יפים בכל מקום שבו עברת": אראלה טהרלב נפרדת מאביה, באתר ynet, 6 בינואר 2022
↑  לא לנשים בלבד: מה אתם יודעים על רפואה פמיניסטית? אראלה טהרלב בן שחר, מנטה - לבריאותה, באתר לבריאותה, ‏1 במרץ 2019
↑  אראלה טהרלב בן-שחר, "למרות שהוא אלרגי, החלטתי שלילד שלי יהיו העוגות הכי יפות בגן", באתר Xnet‏, 21 בפברואר 2017
↑  אראלה טהרלב בן־שחר, מועילים או מזיקים: השפעת מכשירי הניטור על הבריאות שלנו, באתר ynet, 17 ביוני 2016
↑  תומר גנור וגור מוטולה, חיפה קשר מבוקה ג'וניורס יחתום, טל חזר להתאמן, באתר Xnet‏, 7 ביולי 2005
↑  אראלה טהרלב בן-שחר, איך למנוע קמטים ושיער שיבה? נסו אימון משקולות, צום לילי ומדיטציה, באתר Xnet‏, 14 ביולי 2020
↑  אראלה טהרלב בן-שחר, באתר ynet, 5 בדצמבר 2024
↑  אראלה טהרלב בן-שחר, ציונה קטינסקי - רבאו, האישה שהצילה את הקיבוצניקים מרעב, באתר Xnet‏, 28 באפריל 2020
↑  STS and science communication: Reflecting on a relationship, ‏1 במאי 2022
↑  Vegetable women: Agricultural education, indigenous knowledge, and becoming settlers in early twentieth century Palestine, ‏יוני 2024
↑   מאיה בקר, אביגדור פלדמן, גליה עוז וסלט ציוני – ספרים חדשים שכדאי לבדוק, באתר הארץ, 21 באפריל 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304437105171  GND: 1089704119  ISNI: 0000 0000 6693 3090  LCCN: no99020489  VIAF: 68562649   WorldCat (עם VIAF): 68562649
מטוס סילון

מטוס סילון משאיר מאחוריו פס התעבות
מטוס סילון הוא מטוס המונע על ידי מנוע סילון.
ככלל, מטוסי סילון משמשים בתחום האזרחי לטיסות למרחקים ארוכים בגבהים של 35,000 רגל ומעלה, משום שבגבהים נמוכים יותר הם אינם כלכליים. טיסות למרחקים קצרים או טיסות גובה נמוך בדרך כלל מופעלות על ידי מטוסי בוכנה. בהיבט הצבאי־מלחמתי מטוסי סילון הם למעשה המטוסים היחידים בשימוש מכיוון שמעטפת הביצועים שלהם טובה יותר משל מטוסי בוכנה.
מטוס הסילון הראשון בהיסטוריה היה הקואנדה 1910 שהוטס על ידי ממציאו הרומני אנרי קואנדה בשנת 1910. המטוס התרסק בתום הטיסה הראשונה שלו.
מטוס הקרב הסילוני המבצעי הראשון היה המסרשמיט Me 262 "שוואלבה" הגרמני ומיד אחריו פותח המטאור הבריטי. שני המטוסים השתתפו בצורה מוגבלת במלחמת העולם השנייה.
קרב האוויר הראשון בעידן הסילון התרחש ב־8 בנובמבר 1950 במלחמת קוריאה והסתיים בהפלת שני מטוסי מיג־15 צפון־קוראניים על ידי מטוס P-80 שוטינג סטאר אמריקאי.
קרב האוויר הגדול ביותר בעידן הסילון התרחש במבצע שלום הגליל מעל אדמת לבנון והשתתפו בו מעל 100 מטוסים, בעיקר מחילות האוויר של ישראל וסוריה.
מטוס הנוסעים הסילוני הראשון היה הדה הבילנד קומט הבריטי שהמריא לראשונה בשנת 1949, גרסתו הצבאית כמטוס סריקה ימית עדיין בשימוש כיום בשירות חיל האוויר המלכותי הבריטי.
השובל הלבן הנראה לעין מאחורי מטוס הסילון נקרא פס התעבות.