stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויליאם בלקנאפ
המשפט בסנאט וזיכויו

ב-5 באפריל 1876 החל משפטו של בלקנאפ בסנאט. במשך כמה שבועות התדיינו הסנאטורים בשאלה אם רשאי הסנאט לדון בתביעה לאור העובדה שבלקנאפ כבר התפטר מתפקידו במרץ. צוות ניהול ההגנה של בלקנאפ טען שלסנאט אין כל סמכות שיפוטית. ברוב של 37 תומכים מול 29 מתנגדים החליט הסנאט כי הסמכות השיפוטית במקרה מוקנית לו. בלקנאפ הואשם בחמישה סעיפי הדחה והסנאט האזין ליותר מ-40 עדים. להרשעה היה דרוש רוב של 40 תומכים ובתוצאות הצבעה נמנו 35 תומכים מול 25 מתנגדים ונמנע אחד, וכך זוכה בלקנאפ בשל אי ההגעה לרוב מיוחס של שני שלישים. כל הסנאטורים הסכימו שבלקנאפ קיבל כספים ממארש, אך 23 מהסנאטורים שהצביעו בעד האמינו שלא הייתה לסנאט סמכות שיפוטית במקרה. המהירות בה הוגשה התפטרותו של בלקנאפ לנשיא גרנט ללא ספק הצילה אותו מהרשעה. לאחר המשפט נסעו בלקנאפ, רעייתו ובנותיהם לאירופה ונשארו שם. הסנאטור לשעבר מוויסקונסין, מתיו ה. קרפנטר, שייצג את בלקנאפ במשפט ההדחה, אמר שבלקנאפ זכאי לחלוטין ושאם הוא יאריך ימים הוא יטהר את שמו. ב-1879 נבחר קרפנטר מחדש לסנאט, אך מצב בריאותו היה רופף ובפברואר 1881 הוא נפטר ומעולם לא עלה בידו להציג עדויות נוספות.
המעצר בוושינגטון

ב-4 במרץ 1876, חודש לפני משפט ההדחה בסנאט, עצר התובע הכללי, אדוארדס פיירפונט את בלקנאפ. כמי שתיעב את "מעגל החברים" של ויליאם מ. טויד (אנ') בניו יורק, פיירפונט נחשב לעורך דין בעל יושרה וגרנט מינה אותו כתובע הכללי כדי לקדם רפורמות ומערכה נגד שחיתות בממשלו. הנשיא גרנט, שבעבר שימש בתפקיד הגנרל המפקד של הצבא, הקפיד יותר בסוגיות צבאיות והורה לפיירפונט לפתוח בחקירה פלילית על מעשיו של בלקנאפ במחלקת המלחמה. לזעמו הרב של בלקנאפ, דאג פיירפונט להצבת משמר סביב לביתו של בלקנאפ כדי לוודא שהוא לא יימלט. במאי מינה גרנט את פיירפונט לתפקיד השגריר בבריטניה ואת אלפונזו טאפט שכיהן כמזכיר המלחמה, הוא מינה כתובע הכללי. לאחר זיכויו של בלקנאפ בסנאט ב-1 באוגוסט, הוסרה השמירה על ביתו. הוא הואשם בפני חבר מושבעים גדול באותו יום ונקבע לו משפט בבית המשפט הפדרלי של מחוז קולומביה. עם זאת, עיתונאים ופרשנים אחרים היו בדעה שהסיכויים להרשעתו נמוכים, זאת על סמך המספר הרב של פקידים בממשל גרנט שהועמדו לדין על מעשי שחיתות ונדנו לעונשים קלים או שלא הוטל עליהם עונש כלל.
זעמו של בלקנאפ על פיירפונט נותר בעינו והוא איים להגיש נגדו תביעה על כליאת שווא. ב-2 בפברואר 1877 קיים בלקנאפ ביקור אצל גרנט ועתר בפניו לביטול האישומים נגדו. ביום המחרת נועץ גרנט בחברי הקבינט שלו. מזכיר המדינה המילטון פיש זעם על בלקנאפ וביקש שהוא יועמד לדין. גרנט החליט החלטה מנוגדת וכתב לטאפט שעל פרקליט המחוז לקבל הנחיה לסגור את התיק. בעקבות הנחיה זו של גרנט אמר טאפט לפרקליט מחוז קולומביה הנרי ה. וולס, שהעדויות נגד בלקנאפ לא יוכלו לבסס הרשעה ושבלקנאפ סבל מספיק במהלך המשפט בסנאט. וולס דאג לסגירת התיק וב-8 בפברואר נסגר התיק על פי החלטתו של השופט על ידי השופט ארתור מקארתור. כאשר הוא כבר לא ניצב בפני אפשרות של הרשעה ומאסר, החליט בלקנאפ לסגת בו מכוונתו לתבוע את פיירפונט.
שנותיו האחרונות

לאחר שזוכה במשפט הסנאט ביקש בלקנאפ להתרחק מהביקורת שהוטחה בו על ידי החברה הוושינגטונית ולעבור לפילדלפיה. בני הזוג בלקנאפ נותרו נשואים. אמנדה והילדים ביקרו בהרי קטסקיל, בקוני איילנד ובמקומות נוספים, ובלקנאפ ראה אותם מעת לעת. בהמשך התגורר בלקנאפ בקיאקק, שם הוא חזר לעסקי עריכת הדין, במיוחד בייצוג חברות רכבת. אף על פי שהוא לא היה יותר מעורב בחיים הפוליטיים, הוא הגיע לעיתים לוושינגטון לצורכי ייצוג לקוחותיו והמשיך להחזיק שם בית ומשרד.
שנים לאחר משפט ההדחה שלו היה עדיין המוניטין של בלקנאפ בשפל. בבחירות לנשיאות של 1880 הוא היה בין אלו שהושמו ללעג בקריקטורה במגזין Puck שהתנגד לבחירתו לכהונה שלישית של גרנט. בקרב רעיו ותיקי מלחמת האזרחים הוא נותר אהוד. ב-1887 פרסם בלקנאפ בשיתוף אחרים את הספר אודות הרגימנט ה-15 של איווה.
מותו

ויליאם בלקנאפ מת באופן פתאומי מאוטם שריר הלב בוושינגטון די. סי. ביום ראשון, 12 באוקטובר 1890. העיתון הניו יורק טיימס ציין שמותו אירע בין השעות 1:00 אחר חצות ו-9:00 בבוקר ושהוא מת לבדו בדירתו בבניין אוונס שבשדרת ניו יורק. קודם למותו שיחק בלקנאפ בקלפים עם ידידיו בשבת בערב ואז פרש לקומה העליונה להמשך הערב. רעייתו של בלקנאפ, אמנדה, הייתה באותה עת בניו יורק. בשעה 8:30 בבוקר ביום שני אסף שותפו לעסקים, ג'ון ו. קמרון, את הדואר של בלקנאפ בקומה הראשונה של הבית, שם הוא ניהל את משרדו ועלה אל הקומה השנייה, שם התגורר בלקנאפ. קמרון והמשרתת מצאו שכל החדרים היו נעולים. שוער הבניין זומן כדי לפתוח את הדלתות וכדי להיכנס לחדרו של בלקנאפ נעשה שימוש בסולם. בלקנאפ הניח את כובעו ואת מעילו על כיסא וגופתו חסרת החיים נמצאה במיטה. זרועו השמאלית הורמה כלפי ראשו והיא הייתה קפוצה. בגדי השינה שלו היו בלתי מסודרים ונראה היה שטרם מותו הוא נאבק על נשמתו. הרופא שביצע את הבדיקה הראשונית ציין שהוא מת מדימום פנימי. עם זאת, בנתיחה שלאחר המוות התברר שבלקנאפ סבל ממחלת לב. מחלקת המלחמה הודיעה על "צערה העמוק" על הידיעה על מותו של בלקנאפ, שכן הוא היה מזכיר מלחמה שזכה לאהדה ציבורית.
בלקנאפ נקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון ב-16 באוקטובר. הטקס נוהל על ידי הכנסייה האפיסקופלית סנט ג'ון. על מצבתו הונחה מצבת גרניט עם תבליט ארד שעוצב על ידי הפסל קארל רוהל סמית'. התבליט מראה את דמותו של בלקנאפ לבוש חליפת מדים כששיערו מסורק ימינה ופניו עטורים בזקן ארוך מלא. התבליט הונח בחזית בסיס הגרניט. המצבה נבדקה ב-1995 במסגרת מיזם Save Outdoor Sculpture! של הסמית'סוניאן והיא תוארה ככזאת "שזקוקה לטיפול".
מורשתו

ב-2003 תיאר הביוגרף אדוארד ס קופר את בלקנאפ כאדם של מעלות וחסרונות. על פי קופר, בלקנאפ "פנה מרצונו למעשי שחיתות כדי לתמוך בשאיפות החברתיות של נשותיו" בעודו חי חיי פזרנות בוושינגטון על חשבון החיילים והאינדיאנים במהלך עידן הזהב. בלקנאפ מוזכר לטובה על ידי קופר על הקמתו והרחבתו של שירות מזג האוויר הלאומי, על ביצוע רפורמות במערכת המשפט הצבאי ועל שימור אוסף התצלומים של מתיו בריידי מתקופת מלחמת האזרחים. התפטרותו הפתאומית והשנויה במחלוקת של בלקנאפ במרץ 1876 גרמה להחלפה חסרת תקדים של ארבעה מזכירי מלחמה תוך פרק זמן של 13 חודשים: בלקנאפ, אלפונזו טאפט, ג' דונלד קמרון וג'ורג' מקרארי.
בקיאקק זכור בלקנאפ כאחד מה"אזרחים הססגוניים" שלה ושני רחובות בעיר נקראו על שמו. הוא זכה לשבחים מפי עמיתיו לשירות הצבאי על קור הרוח שלו תחת אש הקרב במהלך מלחמת האזרחים, אך המוניטין שלו נפגע עקב התפטרותו מתפקיד מזכיר המלחמה, שהתרחשה תחת עננה כבדה של חשדות בהתנהלות בלתי ראויה.
לקריאה נוספת

Coakley, Robert W. (1988).  Davis S. Trask (ed.). The Role of Federal Military Forces in Domestic Disorders, 1789–1878. Army Historical Series. Washington, D.C.: Center of Military History United States Army. ISBN 9780160800832.
מלחמת האוקיינוס השקט

מלחמת האוקיינוס השקט (בספרדית: Guerra del Pacífico) התחוללה בין השנים 1879 ו-1883 בין צ'ילה ובין הברית הבוליביאנית-פרואנית ונסובה סביב שאלת הריבונות על מדבר אטקמה העשיר במרבצי מלחת ואשר היווה, טרם כיבושו בידי צ'ילה, המוצא היחיד של בוליביה לים. משום כך נקראת המלחמה גם מלחמת המלחת.
במהלך השליש השלישי של המאה ה-19, פעלו חברות צ'יליאניות במדבר אטקמה, כולל בחלקיו הבוליביאניים והפרואניים, והפיקו מלחת וגואנו בהתאם להסכמים בין המדינות. פרו ובוליביה לא ראו את ההתפשטות הצ'יליאנית בעין יפה ובשנת 1873 כרתו ברית סודית. בשנת 1875 הלאימה פרו את תעשיית המלחת, ובכך פגעה בחברות הצ'יליאניות, ובשנת 1878 הפרה בוליביה את הסכמיה עם צ'ילה והעלתה את המיסים על ייצוא המלחת. בראשית 1879 אסרה בוליביה את ייצוא המלחת בידי הצ'יליאנים. צ'ילה שלחה את הצי לאזור, ניתקה את יחסיה הדיפלומטיים עם בוליביה, וב-14 בפברואר כבשה את העיירה אנטופגסטה, שלמעלה משלושת רבעי תושביה היו צ'יליאנים, והכריזה חד-צדדית על קו גבול חדש בין המדינות. שבועיים לאחר מכן, ב-1 במרץ, הכריזה בוליביה מלחמה על צ'ילה. פרו הציעה לתווך בין הניצים, אולם כאשר נודע לצ'ילה אודות ההסכם הבוליביאני-פרואני הסודי, היא סירבה לתיווך, תבעה את שבירת ההסכם, וכשלא נענתה – הכריזה מלחמה גם על פרו.
על מנת להגיע לפרו נזקקה צ'ילה לשליטה בים, אולם בחודשי המלחמה הראשונים נמנע מהם הדבר. במאי הצליחו הפרואנים להנחיל תבוסה לצ'יליאנים בקרב על איקיקה, בו נהרג ארתורו פראט והפך לאחד מסמלי המלחמה הצ'יליאניים. אולם באוקטובר עלה בידי הצ'יליאנים לתפוס את ספינת המוניטור הפרואנית ואסקאר (אנ') ולהנחית בנובמבר כוח משלוח שהביס את הפרואנים ותפס את איקיקה. בכך הצליחה צ'ילה לשלוט בכל מדבר אטקמה ובמחוז הפרואני טרפקה (Trapacá), מצב שהוביל לנפילת הממשלות בפרו ובבוליביה. במאי 1880 תפסו הצ'יליאנים את טאקנה ואת גבעת אריקה (Arica), שגורלן נחתם רק בהסכם לימה משנת 1929.
בסוף 1880 הנחיתה צ'ילה כוח משלוח בן כ-25,000 חיילים בסמוך ללימה, וכבשה את העיר ב-17 בינואר 1881. כוחות פרואנים המשיכו במלחמת גרילה כנגד הצ'יליאנים, אולם נשיא פרואני חדש, שמונה בחסות הצ'יליאנים, חתם על הסכם אנקון (Tratado de Ancón) ב-20 באוקטובר 1883 שהביא לנסיגת הצ'יליאנים. ב-4 באפריל 1884 קיבלה גם בוליביה את תנאי סיום המלחמה, לאחר שצ'ילה מנעה את סחר החוץ שלה ואיימה לפלוש לאלטיפלאנו הבוליביאנית.
כתוצאה מהמלחמה זכתה צ'ילה בשטחים עשירים במלחת, גואנו ונחושת, שהעשירו אותה בעשורים שלאחר מכן. בוליביה ופרו איבדו חלקים משטחיהן, ובוליביה איבדה כליל את המוצא שלה לים. היחסים הדיפלומטיים בין המדינות נותרו מתוחים עוד שנים רבות, ותביעותיה של בוליביה מצ'ילה לא הוסרו עד היום.
ראו גם

מערך הקרבות במלחמת האוקיינוס השקט
לקריאה נוספת

"Pacific, War of the." in Historical Dictionary of Chile by Salvatore Bizzarro, 3rd Ed. Lanham, Maryland: The Scarecrow Press, 2005. pp. 531-3.
Sater, William F. Chile and the War of the Pacific. Lincoln: University of Nebraska Press, 1986. ISBN 0803241550
Sater, William F. Andean Tragedy: Fighting the War of the Pacific, 1879-1884. U of Nebraska Press, 2007. ISBN 080320759X
הערות שוליים

↑  Sater 2007, עמוד 348
↑  Sater 2007, עמוד 349
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548762605171  BNE: XX529281  GND: 4178972-6  LCCN: sh85145191
ימת אירי

| --- | --- |
הימות הגדולות - מבט מהחלל. ימת אירי היא השנייה מימין
הימות הגדולות - מבט מהחלל. ימת אירי היא השנייה מימין
 מידע כללי
 מיקום:  ארצות הברית ארצות הברית, קנדה קנדה
 סוג:  ימה קרחונית
 מידות
 שטח:  25,745 קמ"ר
 נפח:  484 קמ"ק
 גובה:  174 מטר מעל לפני הים
 אורך מרבי:  388 ק"מ
 אורך:  388 קילומטר
 רוחב מרבי:  92 ק"מ
 רוחב ממוצע:  92 ק"מ 
 עומק מרבי:  64 מטר
 ‏עומק ממוצע:  19 מטר
 מידע נוסף
 נהר מזין:  נהר דטרויט
 מקור לנהר:  נהר ניאגרה
 ‏אגן ניקוז:  58,800 קילומטר רבוע
 מדינות באגן הניקוז:  ארצות הברית, קנדה
 אורך קו החוף:  1,369 ק"מ
 ערים:  באפלו, ניו יורק; אירי, פנסילבניה; טולדו, אוהיו; מונרו, מישיגן; קליבלנד, אוהיו
 איים:  למעלה מ-24
 תחלופת המים:  2.6 שנים
 קואורדינטות:  42°N 81°W﻿ / ﻿42°N 81°W﻿ / 42; -81
 הימות הגדולות. ימת אירי מודגשת בכחול
 
ימת אירי (באנגלית: Lake Erie) היא אחת מחמש הימות הגדולות באמריקה הצפונית והאגם ה-13 בגודלו בתבל.
כמחצית משטחה, בחלקה הצפוני, שייכת לקנדה, ואילו חלקה הדרומי שייך לארצות הברית. היא מחוברת באמצעות נהר דטרויט ונהר סנט קלייר אל ימת יורון. בין ימת אירי לבין ימת יורון מצויה העיר דטרויט. על חופיה של ימת אירי נמצאות הערים קליבלנד, אירי ובאפלו. אל ימת אונטריו היא מחוברת באמצעות נהר ניאגרה וגם באמצעות תעלת ולנד העוברת באזור ניאגרה בקנדה ומאפשרת את שיט הספינות. בין שתי הימות קיים הבדל גובה של מאה מטר.
בימה יש מספר איים שאליהם ניתן להגיע באמצעות מעבורת.
ראו גם

תעלת אירי
גשר השלום
איים בימת אירי
יחסי ליטא–סרביה

| יחסי ליטא–סרביה |
| --- | --- |
ליטא: סרביה


ליטא: סרביה
שטח (בקילומטר רבוע)
65,300: 77,474
אוכלוסייה
2,842,012: 6,708,387
תמ"ג (במיליוני דולרים)
77,836: 75,187
תמ"ג לנפש (בדולרים)
27,388: 11,208
משטר
רפובליקה

יחסי ליטא–סרביה הם יחסי החוץ בין סרביה לליטא.
היסטוריה

בשנים 1443–1444 במהלך המסע נגד העות'מאנים בבלקן, מלך פולין והדוכס הגדול של ליטא ולדיסלב השלישי נלחם יחד עם העריץ הסרבי דז'ורדז' ברנקוביץ'. מסע המלחמה הסתיימו בניצחון העות'מאנים. במקביל, הופיעו ההוסרים הראשונים בשטח הדוכסות הגדולה של ליטא, שכירי חרב סרבים והונגרים בצבא הליטאי-פולני, שהיו מוערכים בשל ניסיונם בלחימה נגד העות'מאנים. בשנים 1683–1699 במהלך המלחמה הטורקית הגדולה, האיחוד הפולני-ליטאי נלחם יחד עם מורדים סרבים נגד האימפריה העות'מאנית והמדינות הווסאליות שלה.
ב-4 בספטמבר 1921 הכירה ממלכת יוגוסלביה בליטא, ובשנת 1926 כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים. ליטא יוצגה ביוגוסלביה באמצעות שגרירותה בפראג, צ'כוסלובקיה, בעוד יוגוסלביה יוצגה בליטא באמצעות שגרירותה בוורשה, פולין. במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשו שתי המדינות על ידי גרמניה הנאצית.
ב-22 באוקטובר 1991 הכירה יוגוסלביה בעצמאותה של ליטא מחדש, ובשנת 2000 כוננו שתי המדינות מחדש יחסים דיפלומטיים. שתי המדינות חתמו על ארבעה הסכמים דו-צדדיים, שניים מהם לפני הפרידה של מונטנגרו מסרביה: הסכם לשיתוף פעולה בתחומי החינוך, המדע, התרבות והספורט (2003), הסכם של מועצת השרים על קידום הדדי והגנה על השקעות (2005), הסכם הכנסה והימנעות ממכפל מס על הון (נחתם ב-2007, אושרר ב-2008) והסכם שיתוף פעולה במאבק בפשיעה (2013). ב-2008 ליטא הכירה בעצמאות קוסובו, אם כי סרביה רואה במדינה זו חלק ממנה.
ב-24 בפברואר 2022 לאחר תחילת הפלישה הרוסית לאוקראינה, ממשלת סרביה, המקיימת יחסי ידידות עם רוסיה באופן מסורתי, גינתה את התוקפנות ודגלה ב"שלמות הטריטוריאלית של אוקראינה", אך בניגוד לאיחוד האירופי, סירבה לתרום לחבילת הסנקציות נגד רוסיה ולא סגרה את המרחב האווירי, מה שאפשר לרוסים לנסוע לאירופה, כולל טיסות דרך שטח ליטא.
יחסים כלכליים

בשנת 2020 מחזור הסחר בין ליטא לסרביה הגיע ל-62.99 מיליון אירו, וסרביה הייתה שותפת הסחר ה-51 של ליטא במונחים של נפח סחר. היצוא הסתכם ב-29.77 מיליון אירו; סרביה היא שותפת הייצוא ה-57 בגודלה במונחים של נפח סחר. היבוא הסתכם ב-33.22 מיליון אירו; סרביה היא שותפת היבוא ה-42 במונחים של נפח סחר. היבוא כולל בעיקר: מכונות חשמל וחלקיהן (60%), פלסטיק ומוצריהם (13%), גומי ומוצריו (4%), סבון, מוצרי כביסה וניקוי (4%) מכונות ומכשירים מכניים (3 %), נייר וקרטון (3%). בשנת 2020 סך ההשקעות הישירות של ליטא בסרביה הסתכם ב-17.03 מיליון אירו (מקום 17 מבחינת נפח).
נציגויות דיפלומטיות

ליטא מיוצגת בסרביה באמצעות שגרירותה בוורשה, פולין.
סרביה מיוצגת בליטא באמצעות שגרירותה בבודפשט, הונגריה.
סיכות צה"ל

מיקום הסיכות על מדי צה"ל
סיכות צה"ל הן סמלים שמעניק צבא הגנה לישראל לחיילים בעקבות הצלחתם באחת מההכשרות שמעביר הצבא (למעט סיכות כומתה, שאינן קשורות להכשרה, אלא מסמלות השתייכות לחיִל מסוים), וכן סיכות שמעידות על הישגים.
הסיכות, הנענדות על מדי צה"ל, משמשות כמעין "תעודת זהות" לחייל, ומעידות על הישגיו והכשרתו.
עיצובי סיכות חדשים מוצגים בפני ועדת הסמלים בראשות ראש ענף המשטר והמשמעת, והיא ממליצה לראש אכ"א או לרמטכ"ל האם לאשר את הסמל. על פי רוב נבחרות סיכות בעלות זיקה סמלית לקורס (בדרך-כלל קורסי חיל המודיעין כוללים פלר דה ליס, קורסים הקשורים לתעופה כוללים כנפיים וכיוצא בזה).
כללי ענידת הסיכות

כללי ענף המשטר והמשמעת בצה"ל קובעים כי "הסמל ייענד במרכז חפי כיס שמאל, אלא אם זכאי החייל לסמל נוסף, כמפורט להלן:
אם זכאי החייל לסמל מערך הלחימה ואף לסמל המערך המסייע, יענוד את סמל מערך הלחימה על חפי כיס שמאל ויבחר לענידה על חפי כיס ימין בין סמל המערך המסייע לסמל ההכשרה והקורסים.
בכל מקרה, לא יענוד חייל על חפי כיס ימין את סמל
המערך המסייע וסמל ההכשרה והקורסים יחדיו".
סיכות קורסים פיקודיים

סיכת קורס פיקודי היא סמל צבאי המוענק למפקד בצה"ל.
סיכת קורס מג"דים כוללת חרב ועלה זית, וברקע טנק גישור. קורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים (קמ"פ-קמ"ג) הוא קורס פיקודי צה"לי, המועבר במסגרת זרוע היבשה (מכאן סמל החרב ועלה הזית). ייעודו של הקורס הוא הכשרת מפקד הפלוגה או הגדוד לפיקוד על צק"פ (צוות-קרב פלוגתי) או צק"ג (צוות-קרב גדודי), בלחימה ובאימונים, באמצעות פיתוח יכולותיו הפיקודיות.
סיכת קורס מח"טים, המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה (בקיצור: פו"ם) שנועדה להכשרת קצינים בכירים בצה"ל.
סיכת בוגר מב"ל, המכללה לביטחון לאומי, אשר נועדה להקנות השכלה על יסודות הביטחון הלאומי ברמה אקדמית בנושאים מדיניים וחברתיים בביטחון המדינה.
סיכות קורסים פיקודיים > סיכות קצונה

סיכת מפקד מחלקה היא סמל צבאי המוענק לבוגרי קורסי הקצינים בצה"ל.
הזכאות לסיכת מ"מ קודמת לרוב לזכאות לדרגת קצונה, אשר ניתנת רק בסיום ההשלמה החילית שבסופו של קורס הקצינים. אם הצוער אינו עובר את קורס ההשלמה החילית הוא זכאי לענוד את הסיכה לצד דרגתו הקודמת. אם דרגתו הקודמת הייתה פחותה מדרגת סמל, סיכת המ"מ מזכה את החייל בדרגת סמל.
סיכות קורסים פיקודיים > סיכות קצונה > היסטוריה של סיכת מ"מ

בתקופת ההגנה התקיימו קורסי מפקדי מחלקות בג'וערה. בשנת 1944 התקיים הקורס הגדול ביותר בו השתתפו כ-200 חניכים בהם הרמטכ"ל לימים – חיים בר-לב, וכן עוזי נרקיס, מאיר עמית, חיים גורי, דני מס ושלוש קצינות ראשונות. בקורס זה הוענק לחניכיו הבוגרים לראשונה אות מיוחד: סיכת מ"מ שאת צורתה הגה מדריך בקורס בשם משה (מונדק) בר-תקווה – חרב שזורה בענף זית. הרעיון לסמל זה בא לבר-תקווה מסמלו של בית הספר לקצינים של הצבא הפולני בו שירת מספר שנים קודם לכן - חרב סיף ארוכה על רקע ענף עץ אלון. רמטכ"ל ההגנה, יעקב דורי, אישר את ההצעה לסמל, ועל ייצורו היה אחראי האדריכל אריה אלחנני. מאז שימשה סיכה זו גם כסמל ארגון ההגנה.
בצה"ל, מוענקת סיכת מ"מ לבוגרי קורס קצינים כללי, החל מהקורס הראשון בפיקודו של חיים לסקוב, שהסתיים ביוני 1948.
סיכת מ"מ משולבת בסמלים צבאיים רבים – בסמל צה"ל, בסמלים של חילות ויחידות רבות בצה"ל ובסמלים המוענקים לבוגרי קורסים פיקודיים בכירים בצה"ל.
סיכות קורסים פיקודיים > סיכות קצונה > גרסאות נוספות של סיכת מ"מ

סיכת מ"מ מוזהבת – מוענקת לקצינים ולקצינות ששימשו כסגל הדרכה בקורסי הקצינים ובהשלמות החיליות בסיום מחזורם השלישי או לאחר שנה, אם שימשו בתפקיד פיקודי (קצין הדרכה, לוגיסטיקה וכו'). הסיכה המוזהבת הונהגה לראשונה בבה"ד 1 בתקופה בה כיהן אל"ם מאיר פעיל כמפקד בית הספר לקצינים. הסיכה המוזהבת הוענקה למדריכי קורס הקצינים לאחר שנה של הדרכה בבה"ד 1.
סיכת צוות אוויר – מוענקת עם סיום השלב הבסיסי בקורס טיס.
סיכת חובל – מוענקת למסיימי שלב "מתקדם" בקורס חובלים.
סיכת קצין רפואה - מוענקת לרופאים בוגרי קורס קציני רפואה, המוכשרים לרוב במסגרת שירות מילואים (קרי, קצינים מקצועיים, בשונה מרופאים בוגרי העתודה האקדמית המוכשרים לקראת שירותם הסדיר כמ"מ לכל דבר); הסיכה דומה לסיכת מ"מ אלא שבמקום עלה הזית מקיף את החרב נחש, המסמל את נחש הנחושת שעשה משה רבנו כדי להציל את עם ישראל ממגפה במדבר (כמו כן, נחש כרוך סביב מטה היה גם סמל הרפואה ביוון העתיקה)
סיכת מ"מ
סיכת מ"מ מוזהבת
סיכת צוות אוויר
סיכת חובל
כנפי וסיכות קורסים התנדבותיים

סיכות הניתנות לבוגרי קורסים התנדבותיים בצה"ל כמו קורס צוללן, קורס חובלים, קורס טיס, מסלול תוכנית ארז, קורס צניחה, ושייטת 13.
כנפי-צניחה, לבוגרי קורס צניחה.
סיכת לוחם סיירת מטכ"ל, המסונפת לאגף המודיעין (על-כך מעיד הפלר דה ליס שבסיכה).
כנפי לוחם חילוץ קרבי בהיחידה הטקטית לחילוץ מיוחד (669)
כנפי לוחם יחידת שלדג, יחידת הקומנדו האווירי של חיל האוויר
סיכת צוללן, אותה מקבלים מסיימי קורס צוללן אשר משתבצים בשייטת 7 - שייטת הצוללות של חיל הים הישראלי.
סיכת קצין ים, לבוגרי קורס חובלים.
כנפי לוחם בשייטת 13, יחידת הקומנדו הימי של חיל הים הישראלי, מכונה "כנפי העטלף". עיצוב הסמל נעשה על ידי לוחם השייטת והצייר אליהו שוורץ (מתוקה) והוא כולל כנפי עטלף, סמל העוגן של חיל הים סמל החרב של צה"ל ומוקש ימי.
סיכת לוחם תוכנית ארז, תכנית העילית לפיקוד קרבי בזרוע היבשה
כנפי צניחה (כנפ"צ) הן אות אותו נושא כל חייל שסיים קורס צניחה צבאי, שמתקיים בחטיבת המרום (מרהו"ם). כנפי הצניחה מונחות על רקע בצבע מסוים:
רקע כחול: למסיימי קורס צניחה כללי.
רקע ירוק: לבוגרי מסלול בצנחנים, בעבר שימש למסיימי קורס קומנדו.
רקע לבן: למסיימי קורס מדריכי צניחה.
רקע אדום: למי שביצע צניחה מבצעית (אירע רק במבצע קדש).
רקע שחור: הכשרה ייחודית לביצוע צניחה למים.
כנפי צניחה עם כוכב: לצנחנים שצנחו מעל 50 צניחות.
כנפי צניחה טקטית:
ללוחמים העוברים קורס צניחה טקטית: בסיכה מצנח מרובע במקום עגול, ומאחוריו חרב.
כנפי מדריך צניחה טקטית: סיכה עם מצנח מרובע ועיטור זר וכוכב.
היחיד בצה"ל שהיה זכאי לענוד ארבעה רקעים והיה לו גם כוכב היה מרסל טוביאס.
כנפי וסיכות קורסים התנדבותיים > כנפי טיס וכנפי צוות אוויר

כנפי טיס הן האות אותו נושאים צוות אוויר בוגרי קורס טיס (טייסים, נווטים או מכונני אוויר) על מדיהם. בעבר היו כנפיים נפרדות לכל אחד משלושת המקצועות הללו, ומשנת 1999 לכל כנפי הטיס צורה אחידה (מסיבות של אחידות).
כנפיים מיוחדות עוצבו באותות שעונדים בעלי תפקידים נוספים בחיל האוויר: לוחמים ביחידת 669, מפעילי מזל"טים, קצינים במערך הבקרה ופיקוח הטיסה, פקחי העמסה, בעלי מקצוע מוטסים (רופא, חובש, מכונאי, מפעיל קשר/ל"א, מהנדס) וקציני נ"מ.
כנפי טיס
כנפי טיס לטייסי מטוסים קלים (בשימוש עד 1974)
כנפי טיס לנווטים (בשימוש עד 1999)
כנפי מכונן טיסה (בשימוש עד 1999)
סיכות סמלים מערכתיים > סמלי השתייכות יחידתית במערך הלוחם

סיכת לוחם ניוד ביחידת הבלנ"מ
סיכת לוחם במערך ההגנה האווירית
סיכת סטילן - סיכת לוחם בספינות הטילים של חיל הים
סיכת דבורן - סיכת לוחם הדבורים
"צפרגול" - סיכת לוחם שריון
סיכת לוחם בתותחנים
סיכת לוחם בחיל התותחנים (2000–2022)
סיכת לוחם ישנה בחיל התותחנים (1980–2000)
סיכת קצין שיתוף ארטילרי (קש”א)
סיכת לוחם ביחידת רוכב שמיים
סיכת לוחם ב"מיתר" ו"מורן"
סיכת לוחם ביחידה הרב-ממדית (יחידת "רפאים")
סיכת לוחם בחיל האיסוף הקרבי
סיכת לוחם חוד
סיכות סמלים מערכתיים > סמלי השתייכות יחידתית במערך הלוחם > סמלי השתייכות יחידתית בחטיבת עוז

סיכת לוחם יחידת דובדבן, בסמל היחידה מופיעה חרב פיפיות המסמלת את תחבולתו של אהוד בן גרא בהתנקשותו בעגלון מלך מואב.
סיכת לוחם יחידת אגוז.
סיכת לוחם יחידת מגלן.
סיכות סמלים מערכתיים > סמלי השתייכות יחידתית במערך הלוחם > סמלי השתייכות יחידתית בחטיבת הצנחנים

סיכת לוחם בחטיבת הצנחנים, מוענקת החל ממחזור מרץ 2019 ללוחמים שסיימו את מסלול בחטיבה, מחליפה את הסיכה הישנה שהוענקה ללוחמים עד מחזור נובמבר 2018.
סיכת לוחם הקודמת בחטיבת הצנחנים
סיכת גדס"ר צנחנים
סיכת פלס"ר צנחנים
סיכת פלחה"ן צנחנים
סיכת פלנ"ט צנחנים
סיכת פלחי"ק
סיכת פלחי"ק הישנה
סיכות סמלים מערכתיים > סמלי השתייכות יחידתית במערך הלוחם > סמלי השתייכות יחידתית בחטיבת גבעתי

סיכת לוחם בחטיבת גבעתי.
סיכת ההחפה ההיסטורית של לוחם בחטיבת גבעתי.
סיכת לוחם גדס"ר גבעתי
סיכת לוחם פלס"ר גבעתי, אך כיום סיכה זו אינה בשימוש והפלוגות (סיור, חבלה ועורב) קיבלו כולן סיכה אחת משותפת של סיירת גבעתי.
סיכת לוחם פלחה"ן דול"ב, אך כיום סיכה זו אינה בשימוש והפלוגות (סיור, חבלה ועורב) קיבלו כולן סיכה אחת משותפת של סיירת גבעתי.
סיכת לוחם פלנ"ט דקלה, אך כיום סיכה זו אינה בשימוש והפלוגות (סיור, חבלה ועורב) קיבלו כולן סיכה אחת משותפת של סיירת גבעתי.
סיכת לוחם פלחי"ק מאור לשעבר, כיום סיכה זו אינה בשימוש כלל.
סיכת לוחם גדוד שקד
סיכת לוחם גדוד רותם
סיכת לוחם גדוד צבר
סיכות סמלים מערכתיים > סמלי השתייכות יחידתית במערך הלוחם > סמלי השתייכות יחידתית בחטיבת גולני

סיכת לוחם בחטיבת גולני
סיכת לוחם בפלס"ר גולני
סיכת לוחם בפלנ"ט גולני
סיכת היחידה פלחה"ן גולני
סיכות סמלים מערכתיים > סמלי השתייכות יחידתית במערך הלוחם > סמלי השתייכות יחידתית בחטיבת הנח"ל

סיכת לוחם בחטיבת הנח"ל
סיכת פלחה"ן בחטיבת הנח"ל.
סיכת לוחם בפלנ"ט נח"ל
סיכות סמלים מערכתיים > סמלי השתייכות יחידתית במערך הלוחם > סמלי השתייכות יחידתית בחטיבת כפיר

סיכת לוחם בחטיבת כפיר
סיכת לוחם בחטיבת כפיר הקודמת
סיכת לוחם גדס"ר כפיר (סיירת חרוב)
סיכת לוחם גדוד דוכיפת
סיכת לוחם גדוד נצח יהודה
סיכת לוחם גדוד שמשון
סיכת לוחם גדוד נחשון
סיכת לוחם גדוד לביא טרם סגירתו ב-2015, הגרסה הראשונה של הסיכה
סיכת לוחם גדוד לביא טרם סגירתו ב-2015, הגרסה האחרונה של הסיכה
סיכות סמלים מערכתיים > סמלי השתייכות יחידתית במערך הלוחם > סמלי השתייכות יחידתית ומקצועות לחימה בחיל ההנדסה הקרבית

סיכת לוחם חיל ההנדסה הקרבית
סיכת לוחם ביחידת יהל"ם
סיכת לוחם צמ"ה של חיל ההנדסה הקרבית
סיכת הפלס של חיל ההנדסה הקרבית
סיכת לוחם אב"כ של חיל ההנדסה הקרבית ושל פיקוד העורף
סיכת לוחם בסיירת יעל.
(לא בשימוש מאז האיחוד ליהל"ם)
סיכת לוחם ביחידה לסילוק פצצות.
(לא בשימוש מאז האיחוד ליהל"ם)
סיכות סמלים מערכתיים > סמלי השתייכות יחידתית במערך הלוחם > סמלי השתייכות יחידתית ביחידות היסטוריות שנסגרו

סיכת לוחם ביחידת רימון (2010)
סיכת לוחם ביחידת רימון (1970)
סיכת לוחם ביחידת חרמ"ש
סיכת לוחם בפלוגת אשוח
סיכת לוחם בפלוגת אלון
סיכת לוחם בפלוגת אשחר
סיכת לוחם בפלוגת אשבל
סיכת לוחם בפלוגת אורן
סיכת לוחם ביחידת מצוף 247
סיכת לוחם ביחידת נחשון (חיל המודיעין)
סיכות סמלים מערכתיים > סמלי השתייכות יחידתית במערך המסייע > מערך הרפואי

סיכת רופא צבאי בכיר
סיכת רופא צבאי
סיכת פרמדיק
סיכת אחים ואחיות בצה"ל
סיכת חובש
סיכת מטפל ברה"ן - (פסיכולוג, עובד סוציאלי או פסיכיאטר השייכים למערך בריאות הנפש בצה"ל)
סיכת הישנה של מערך רפואה צבאית בצה"ל
סיכת מערך רפואה צבאית בצה"ל
סיכות סמלים מערכתיים > סמלי השתייכות יחידתית במערך המסייע > מערכים הנוספים

סיכת בוגרי קורס חימוש בבה"ד 20 ("החימושון"). הגרסה הישנה.
סיכת בוגרי קורס חימוש בבה"ד 20 ("החימושון").
סיכת טבח צבאי
סיכת חיל הלוגיסטיקה הניתנת בסוף הכשרה בבה"ד 6
סיכת בוגר קורס בבה"ד 7 באגף התקשוב (התקשובון)
סיכת בוגר הכשרה בבה"ד 11 (חשלון)
סיכת בוגר הכשרה בבה"ד 13 (חיל המשטרה הצבאית)
סיכות סמלים מערכתיים > סמלי השתייכות יחידתית במערך המסייע > סיכות מקצוע

סיכות המעידות על מקצוע צבאי שרכש החייל
סיכת סייעת רופאי שיניים
סיכת נ"מ
סיכת צלף
סיכת תוכניתן
סיכת מגן בסייבר
סיכת DevOps
סיכת בודק תוכנה
סיכת טמ"מ
סיכת כלכלן
סיכת עתודה אקדמית
סיכת נהג מבצעי
בעבר היה גם סיכת נהג חילוץ
הסיכות המעידות על הישגים

אות הקלע
אות הכושר הקרבי
אות מצטיין בוחן בר-אור
סיכות אחרות

סיכת פרס ביטחון ישראל
אות השירות המבצעי
אות מצטיין הנשיא
עיטור לוחמי המדינה (לענידה אזרחית)
אות מצטיין הרמטכ"ל
סיכת הניצחון של כולנו - 70 למדינת ישראל
סיכת עתידים
סיכות השתייכות חיילית

סיכות ההשתייכות החיילית נענדות על כומתת החייל.
כומתה בצבע אפור בהיר (מוגדר רשמית ככסף) של חיל ההנדסה ועליה סיכת חיל ההנדסה.
ראו גם

מדי צה"ל
תגי כובע בצה"ל
הערות שוליים

↑   טלי סטמבולצ'יק, איך בוחרים סמל חדש בצה"ל? הצצה אל מאחורי הקלעים, באתר צה"ל, 13 באפריל 2018
↑  סמלי צה"ל: קורסים והכשרות, באתר אגף כוח האדם
↑  מידע על בול לכבוד צבא הגנה לישראל, באתר התאחדות בולאי ישראל.
↑   אלון תשובה, הכירו את כנפי הצניחה החדשות, באתר צה"ל, 17 באוקטובר 2017
↑  סיכות (סמלים ואותות), באתר האינטרנט של חיל האוויר
↑  טכנאי/ת רשתות, באתר מתגייסים
↑  העתודה האקדמית של צה"ל, באתר www.facebook.com (באנגלית)
סיכת מ"מ בבול יום הזיכרון, 1971
בול לכבוד צבא הגנה לישראל, יום העצמאות ה-20, 1968. בבול משולבים סיכת המ"מ ואותות מלחמות הקוממיות, סיני וששת הימים.