פטרוס קניזיוס
ביוגרפיה

הוא נולד כפיטר קאניס ב-1521 בניימכן שבדוכסות חלרה, שעד 1549 הייתה חלק מארצות השפלה ההבסבורגיות בתוך האימפריה הרומית הקדושה וכיום היא הולנד. אביו היה ראש עירייה אמיד, יאקוב קאניס (Jacob Kanis). אמו, אחידיה ואן הוונינכן (Ægidia van Houweningen), מתה זמן קצר לאחר לידתו של פיטר. הוא נשלח ללמוד באוניברסיטת קלן, שם קיבל תואר שני ב-1540, בגיל 19.
בעודו שם, הוא פגש את פייר פאבר, אחד ממייסדי מסדר ישועים. באמצעותו הפך קניזיוס להולנדי הראשון שהצטרף למסדר הישועים שנוסד זמן קצר קודם לכן בשנת 1543. באמצעות הטפתו וכתביו, הפך פטרוס קניזיוס לאחד הקתולים המשפיעים ביותר בתקופתו. הוא פיקח על הקמתם ותחזוקתם של הקולג'ים הישועים הראשונים דוברי גרמנית, לעיתים קרובות עם משאבים מועטים בהישג יד. במקביל הטיף בעיר ובסביבה, והתווכח ולימד באוניברסיטה. בשל נסיעותיו התכופות בין המכללות, עיסוק מייגע ומסוכן באותה תקופה, הוא נודע בתור השליח השני של גרמניה.
לקניזיוס הייתה השפעה גדולה על פרדיננד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בנו הבכור של המלך (לימים מקסימיליאן השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה) מינה את פאוזר (Phauser), כומר נשוי, לתפקיד מטיף החצר. קניזיוס הזהיר את פרדיננד הראשון, בעל פה ובכתב, והתנגד לפאוזר במחלוקות פומביות. מקסימיליאן נאלץ לפטר את פאוזר, ובשל כך, בשארית חייו הוא נטר טינה לקניזיוס.
ב-1547 הוא השתתף בכמה מושבים של ועידת טרנטו. קניזיוס היה מורה ומטיף משפיע, במיוחד באמצעות "הקטכיזם הגרמני" שלו, ספר שהגדיר את עקרונות היסוד של הקתוליות בשפה הגרמנית והפך אותם לנגישים יותר לקוראים במדינות דוברות גרמנית. הוצע לו תפקיד הבישוף של וינה (אנ') ב-1554, אך הוא סירב על מנת להמשיך במסעותיו ובתורתו. עם זאת, הוא כיהן כמנהל הדיוקסיה של וינה במשך שנה אחת, עד שמונה לה בישוף חדש.
ב-1556 מינה אותו איגנטיוס מלויולה לממונה על מסדר הישועים בגרמניה. הוא עבר לגרמניה, שם היה אחד מהתאולוגים הקתולים העיקריים בדיון של בוורמס ב-1557, ולאחר מכן שימש כמטיף הראשי בקתדרלת אאוגסבורג בין השנים 1559 ל-1568, שם היה הטיף לאמונתו בשלושה או ארבעה אירועים בכל שבוע. קניזיוס נודע כמטיף פופולרי. בשנת 1562 הוא ייסד את מה שעתיד להפוך לאוניברסיטת אינסברוק (אנ').
ב"ישו המלך - אדון ההיסטוריה" (Christ The King – Lord of History) מאת אן ו. קרול (Anne W. Carroll), נכתב:
הפרוטסטנטיות השיגה התקדמות רבה בגרמניה מכיוון שהרבה אינטלקטואלים אימצו אותה, מה שגרם לקתוליות להיראות כדת של הבורים. בוויכוחים שלו, בכתיבתו ובתורתו, הראה פטרוס שהקתוליות הייתה רציונלית לחלוטין, ושהטיעונים הפרוטסטנטיים לא משכנעים.
באמצעות מאמציו החזיר פטרוס את בוואריה (דרום גרמניה) ואת חבל הריין (מרכז גרמניה) לחיק הכנסייה הקתולית. הוא גם גרם להמרת דת לקתוליות באוסטריה, הונגריה, בוהמיה ופולין. פולין הפכה ברובה לפרוטסטנטית, אבל הודות למאמצים של פטרוס וישועים אחרים, היא חזרה לחיק הכנסייה הקתולית והיא עדיין קתולית היום למרות הרדיפות הקומוניסטיות.
כאשר עזב לבסוף את גרמניה, הפך מסדר הישועים בגרמניה מקבוצה קטנה של כמרים לכלי רב עוצמה של הקונטרה-רפורמציה. קניזיוס בילה את עשרים השנים האחרונות לחייו בפריבור שבשווייץ, שם ייסד את קולז' סן-מישל (אנ') הישועי, שהכשיר דורות של גברים צעירים לקריירה וללימודים עתידיים באוניברסיטה. במהלך תקופה זו, יצירתו של קניסיוס "תורגמה כמעט לכל שפות אירופה"; למשל, "Summa Doctrinae Christianae" (סיכום הדוקטרינה הנוצרית) שלו (1554) תורגם לסקוטית על ידי אדם קינג ופורסם ב-1588.
בשנת 1591, בגיל 70, לקה קניזיוס בשבץ מוחי שהותיר אותו משותק חלקית, אך הוא המשיך להטיף ולכתוב בסיוע מזכיר עד מותו בפריבור.
הוא נקבר בתחילה בכנסיית סנט ניקולס. שרידיו הועברו מאוחר יותר לכנסיית המכללה הישועית, שאותה ייסד ובה שהה בשנה האחרונה לחייו, ונקברו מול המזבח הראשי של הכנסייה; החדר שבו התגורר במהלך החודשים האחרונים הוא כעת קפלה הפתוחה לפולחן של המאמינים.