stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הדיוויזיה ה-102 (ארצות הברית)
היסטוריה > לאחר המלחמה

ב-22 באוקטובר 1946 הוקמה הדיוויזיה מחדש והוכפפה תחת פיקוד הארמייה החמישית. הדיוויזיה פעלה בסנט לואיס, מיזורי עד לפירוקה ב-31 בדצמבר 1965.
הדיוויזיה הופעלה מחדש ב-16 בספטמבר 2008 כדיוויזיית ההדרכה ה-102; עם המפקדה המופעלת במקביל בפורט סנלינג, מינסוטה. מיקומה של הדיוויזיה שונה ב-1 באפריל 2017 לפורט לאונרד ווד, מיזורי.
המגדל האייקוני

| --- | --- |

המגדל האייקוני, יוני 2023
 מידע כללי
 סוג:  בניין, בבנייה 
 מיקום:  בירת מצרים החדשה
 מדינה:  מצרים
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  2019–הווה (כ־5 שנים)
 עלות:  3 מיליארד דולרים
 סגנון אדריכלי:  מודרני, מצרי
 מידות
 גובה:  393.8 מ' 
 שטח:  30,000 מ"ר 
 קומות:  80 
 קואורדינטות:  30°00′36″N 31°41′45″E﻿ / ﻿30.0100818°N 31.6957747°E﻿ / 30.0100818; 31.6957747
 he
 
המגדל האייקוני (בערבית: البرج الأيقوني) הוא גורד שחקים, הבניין והמבנה הגבוה ביותר באפריקה השוכן בבירת מצרים החדשה. המגדל מתנשא לגובה של כ־400 מטרים עם 80 קומות. הוא מעוצב בצורת אובליסק פרעוני כשחלקו החיצוני יהיה מזוגג. מגדל זה יהיה מתחם משולב עם כל השירותים, אשר נבנה על שטח של 240,000 מטרים רבועים. המגדל כולל בית מלון, דירות מגורים, קניון, מתחם קולנוע ותיאטרון, משטח החלקה על הקרח ומנחת מסוקים. עם השלמתו יהיה המגדל הגבוה ביותר באפריקה.
עלות ההשקעה בפרויקט מוערכת בכ־3 מיליארד דולר. בנקים סיניים מימנו כ-85% מעלות בניית הרובע העסקי המרכזי שבמרכזו עומד המגדל. הפרויקט הוא חלק מיוזמה רחבת היקף הנקראת חזון מצרים 2030.
היסטוריה

עבודות הבנייה של המגדל האייקוני החלו באופן רשמי במאי 2018. בטקס יציקת אבן הפינה שסימן את תחילת פעולות יציקת הבטון של יסודות הבניין, השתתף ראש ממשלת מצרים, מוסטפא מדבולי. המבנה נבנה בפיקוחם של תאגיד הנדסת הבניין הממשלתי של סין (CSCEC). בסיס המגדל, מורכב מ־18,500 מטרים מעוקבים של בטון ו־5,000 טונות של מוטות פלדה מחוזקים (בטון מזוין), שיצקו בזמן עבודה רציפה של 38 שעות (יציקת בטון רציפה). תהליך ותיעוד, שנאמר כי הוא חסר תקדים בתולדות הבנייה במצרים[דרושה הבהרה].
סגנון

המגדל תוכנן בהשראת צורתו של אובליסק פרעוני, כאשר הזכוכית החיצונית מייצגת את כתר השוטי (אנ') של האל המצרי אמון.
הערות שוליים

1 2  Al-Masry Al-Youm, New Administrative Capital’s Iconic Tower to be highest in Africa at 400 meters, Egypt Independent, ‏6 בנובמבר 2020 (באנגלית)
↑  "Administrative Capital's Tower | برج العاصمة الإدارية". AqarMap (בערבית).
↑  "10 information about "The Iconic Tower", the tallest tower in Africa, in the Administrative Capital". El Wattan News (בערבית).
דגם המגדל האייקוני
הדיוויזיה ה-102 (ורמאכט)

| --- | --- |
סמל הדיוויזיה
סמל הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  דיוויזיית חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  10 בדצמבר 1940 – 5 במאי 1945 (4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקד נוכחי:  יוהנס פריסנר 
 מפקדים
 
הדיוויזיה ה-102 (בגרמנית: 102. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-10 בדצמבר 1940, והועמדה תחת פיקוד ג'ון אנזאט. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-42 כעתודת קבוצת ארמיות מרכז, ולאחר מכן במסגרת הארמייה התשיעית, עמה לחמה בקרב סמולנסק, ובמהלך הקרב על מוסקבה. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרב רז'ב הראשון ובקרב רז'ב השני, ובקיץ 1943 לחמה הדיוויזיה בקרב קורסק כחלק מקורפוס הפאנצר ה-46 במסגרת הארמייה התשיעית. ב-12 באוגוסט הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הקורפוס ה-35 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, וב-31 באוגוסט הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה השנייה, כחלק מהקורפוסים ה-56 וה-20. בקיץ 1944 לחמה הדיוויזיה במבצע בגרטיון וספגה בו אבדות כבדות, ולאחר מכן לחמה בפרוסיה המזרחית עד להשמדתה ב-5 במאי 1945.
מפקדים

ג'ון אנזאט (10 בדצמבר 1940 - 1 בפברואר 1942)
אלברט באייר (1 בפברואר 1942 - 10 במרץ 1942)
ורנר פון רספלד (10 במרץ 1942 - 1 במאי 1942)
יוהנס פריסנר (1 במאי 1942 - 19 בינואר 1943)
אוטו היצפלד (19 בינואר 1943 - 5 בנובמבר 1943)
ורנר פון ברקן (5 בנובמבר 1943 - מרץ 1945)
ד"ר לודוויג (מרץ 1945 - 5 במאי 1945)
הערות שוליים

| גרמניה הנאצית דיוויזיות הוורמאכט ורמאכט |
| --- | --- | --- |
| דיוויזיות חי"ר | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 • 12 • 13 • 14 • 15 • 16 • 17 • 18 • 19 • 20 • 21 • 22 • 23 • 24 • 25 • 26 • 27 • 28 • 29 • 30 • 31 • 32 • 33 • 34 • 35 • 36 • 38 • 39 • 44 • 45 • 46 • 47 • 48 • 49 • 50 • 52 • 56 • 57 • 58 • 59 • 60 • 61 • 62 • 64 • 65 • 68 • 71 • 72 • 73 • 75 • 76 • 78 • 79 • 81 • 82 • 83 • 84 • 85 • 86 • 87 • 88 • 89 • 90 • 91 • 92 • 93 • 94 • 95 • 96 • 97 • 98 • 99 • 100 • 101 • 102 • 111 • 112 • 113 • 121 • 122 • 123 • 125 • 126 • 129 • 131 • 132 • 134 • 137 • 141 • 148 • מילואים 148 • 151 • 153 • מילואים 153 • 157 • 158 • 161 • 162 • טורקסטנית 162 • 163 • 164 • 167 • 168 • 169 • 170 • 176 • 177 • 179 • 180 • 182 • 183 • 187 • 189 • 193 • 196 • 197 • 198 • 203 • 205 • 206 • 207 • 208 • 209 • 211 • 212 • 213 • 214 • 215 • 216 • 217 • 218 • 221 • 223 • 225 • 227 • 228 • 232 • 239 • 240 • 242 • 243 • 244 • 246 • 250 • 251 • 252 • 253 • 254 • 255 • 256 • 257 • 258 • 260 • 262 • 263 • 267 • 268 • 269 • 272 • 275 • 276 • 277 • 282 • 286 • 290 • 291 • 292 • 293 • 294 • 295 • 296 • 297 • 298 • 299 • 300 • 301 • 302 • 303 • 305 • 306 • 319 • 320 • 326 • 327 • 329 • 332 • 333 • 334 • 335 • 336 • 337 • 339 • 340 • 342 • 344 • 345 • 346 • 347 • 352 • 353 • 355 • 356 • 357 • 359 • 362 • 363 • 370 • 371 • 376 • 383 • 384 • 385 • 387 • 389 • 390 • 404 • 462 • 463 • 490 • 526 • 554 • 604 • 707 • 708 • 709 • 710 • 711 • 712 • 714 • 715 • 716 • 717 • 718 • 719 • 999 |  |
| דיוויזיות חי"ר הרריות | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 157 • 188 • סקי 1 |  |
| דיוויזיות חי"ר גרנדיר | 6 • 31 • 36 • 45 • 78 • 153 • 552 • 553 • 560 • 561 |  |
| דיוויזיות חי"ר פולקסגרנדיר | 6 • 9 • 12 • 16 • 18 • 19 • 22 • 26 • 31 • 36 •  46 • 47 • 61 • 62 • 167 • 183 • 211 • 212 • 246 • 256 • 257 • 272 • 276 • 277 • 320 • 326 • 337 • 340 • 347 • 352 • 363 • 462 • 553 • 560 • 561 • 564 • 565 • 566 • 568 • 570 • 571 • 572 • 573 • 574 • 575 • 577 • 578 • 579 • 580 • 581 • 582 • 583 • 586 • 587 • 588 • 708 |  |
| דיוויזיות חי"ר פאנצרגרנדיר | 3 • 10 • 15 • 16 • 18 • 20 • 25 • 29 • 60 • 90 • 233 • גרוסדויטשלנד |  |
| דיוויזיות שריון | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 • 12 • 13 • 14 • 15 • 16 • 17 • 18 • 19 • 20 • 21 • 22 • 23 • 24 • 25 • 26 • 27 • 116 • 178 • 232 • 233 • הולשטיין • טטרה • להר • פלדהרנהאלה • פלדהרנהאלה 2 • קורמארק • קלאוזביץ |  |
| דיוויזיות שריון מילואים | 155 • 179 • 233 |  |
| דיוויזיות שריון מוצנחות | 1 • 2 |  |
| דיוויזיות צנחנים | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 |  |
| דיוויזיות יגר | 5 • 8 • 28 • 42 • 97 • 100 • 101 • 114 • 117 • 118 |  |
| דיוויזיות אבטחה | 52 • 203 • 207 • 213 • 221 • 286 • 390 |  |
| דיוויזיות השדה של הלופטוואפה | 3 • 4 • 6 • 7 • 9 • 10 • 12 • 13 • 16 • 20 • 21 |  |
| דיוויזיות פרשים | 1 |  |
| דיוויזיות נ"מ | 9 • 19 |  |
| דיוויזיות ארטילריה | 18 |  |
| דיוויזיות אימונים | 286 • 404 |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2012050495  VIAF: 241918565   WorldCat (עם VIAF): 241918565
הגביע הצ'כי בכדורגל

| --- | --- |

 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  1993
 ארגון מפעיל:  התאחדות הכדורגל הצ'כית
 מספר מתמודדים:  135
 מדינות משתתפות:  צ'כיה צ'כיה
 זוכה:  ספרטה פראג (2023/2024)
 הכי הרבה זכיות:  ספרטה פראג (8 זכיות)
 מפעל מקביל:  ליגת העל הצ'כית
 fotbal.cz
 
הגביע הצ'כי, הידוע גם בשם גביע דואר צ'כיה (בצ'כית: Pohár České pošty) הוא מפעל כדורגל צ'כי בשיטת גביע שנוסד בשנת 1993, ומנוהל על ידי התאחדות הכדורגל הצ'כית. זהו טורניר הגביע המרכזי בצ'כיה, ומשתתפות בו כל הקבוצות הרשומות בצ'כיה.
המפעל מנוהל ברובו בשיטת נוקאאוט במשחק אחד, למעט שלבי שמינית, רבע וחצי הגמר, המנוהלים בשיטת בית-חוץ. המנצחת בטורניר זוכה בכרטיס לשלבי המוקדמות של הליגה האירופית.
שיאניות הזכיות במפעל היא ספרטה פראג עם 8 זכיות בגביע.
היסטוריה

הגביע הצ'כי בכדורגל החל בראשית המאה ה-20 כאשר "גביע הצדקה" התקיים בצ'כיה בין 1906 ל-1918. בהמשך התקיים גביע בשם "גביע מרכז בוהמיה" בין 1918 ועד 1948, אולם אלו גביעים מוקדמים ולא רשמיים.
שורשיו של הגביע הצ'כי כיום הם בטורניר שהתקיים החל משנת 1960. הזוכה בטורניר נפגשה מול המנצחת בטורניר הגביע הסלובקי בגמר הגביע הצ'כוסלובקי.
טורניר הגביע במתכונתו הנוכחית נוסד בשנת 1993, עם פירוק צ'כוסלובקיה, והוא מתקיים באופן רצוף החל מעונת 1993/1994. מחזיקת הגביע הראשונה היא ויקטוריה ז'יז'קוב, שגברה בגמר על ספרטה פראג בדו-קרב פנדלים.
משחק הגמר של הטורניר מתקיים באופן מסורתי באצטדיון נייטרלי. משנת הקמתו ועד לעונת 2003/2004, התנהל משחק הגמר בעיר פראג, אך החל מעונת 2009/2010 הוא מתנהל באצטדיון אחר בכל עונה.
שיטת המפעל

הגביע הצ'כי, בדומה למפעלי גביע אחרים, מנוהל בשיטת נוק-אאוט במשחק בודד או בשיטת בית-חוץ. במידה והמשחק, או צמד המשחקים, מסתיים בשוויון, הוא עובר להכרעה בהארכה. במידה וגם ההארכה מסתיימת בשוויון, ההכרעה תושג בדו-קרב בעיטות עונשין.
במפעל משתתפות כל קבוצות הכדורגל הרשומות בצ'כיה, והוא מתחיל בסיבוב מוקדמות בהן משתתפות קבוצות הליגה הרביעית ומטה.
השלב הסופי של הטורניר מורכב משבעה שלבים. בסיבוב הראשון, מצטרפות קבוצות ליגת המשנה לעולות משלב המוקדמות, ובסיבוב השני מצטרפות גם קבוצות הליגה הבכירה לטורניר. שני סיבובים אלו, כמו גם הסיבוב השלישי, מוכרעים בשיטת נוקאאוט במשחק בודד. מידה והקבוצות הנפגשות ביניהן לא משחקות באותה הליגה, יתרון הביתיות יינתן לקבוצה מהליגה הנמוכה יותר.
המנצחות בסיבוב השלישי עולות לשלב שמינית הגמר, שמוכרע בשיטת בית-חוץ, תוך התחשבות בחוק שערי חוץ. שיטה דומה מתקיימת גם בשלבי רבע הגמר וחצי הגמר.
שלב הגמר מוכרע במשחק בודד באצטדיון נייטרלי, והמנצחת זוכה בתואר מחזיקת הגביע הצ'כית.
היסטוריית משחקי גמר הגביע הצכ'י בתקופה הצ'כוסלובקית (1993-1960)

קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה באליפות ליגת העל הצ'כוסלובקית באותה העונה והשלימה דאבל מקומי.
| עונה | זוכה | תוצאה | סגנית |
| --- | --- | --- | --- |
| 1960/1961 | דוקלה פראג | 0-3 | ספרטק הראדץ קראלובה |
1961 - 1969: לא התקיים טורניר
| 1969/1970 | טי.ג'יי. גוטאוואלדוב | 2-2, 0-4 | ל.י.א.ז. יבלונץ |
| 1970/1971 | סקודה פלזן | 1-1, 3-3  5-5פ (פלזן ניצחה בהגרלה) | ספרטה CKD פראג (B) |
| 1971/1972 | ספרטה CKD פראג | 1-2, 1-2 | דוקלה פראג |
| 1972/1973 | באניק אוסטרבה | 1-2, 1-0  4-5פ | גלאס יוניון טפליצה |
| 1973/1974 | סלביה IPS פראג | 1-1, 1-3 | ספרטה CKD פראג |
| 1974/1975 | ספרטה CKD פראג | 0-1, 1-2 | באניק אוסטרבה |
| 1975/1976 | ספרטה CKD פראג | 1-4, 0-1 | SONP קלדנו |
| 1976/1977 | גלאס יוניון טפליצה | 0-1, 1-2 | ספרטה CKD פראג |
| 1977/1978 | באניק אוסטרבה | 1-0, 0-2 | מלאדה בולסלאב |
| 1978/1979 | באניק אוסטרבה | 0-2, 0-1 | סקודה פלזן |
| 1979/1980 | ספרטה CKD פראג | 1-1, 2-4 | בוהמיאנס פראג |
| 1980/1981 | דוקלה פראג | 1-3, 3-2 | בוהמיאנס פראג |
| 1981/1982 | בוהמיאנס פראג | 0-4 | דוקלה פראג |
| 1982/1983 | דוקלה פראג | 1-2, 1-1 | בוהמיאנס פראג |
| 1983/1984 | ספרטה CKD פראג | 0-3, 0-3 | דוקלה פראג |
| 1984/1985 | דוקלה פראג | 1-3 | דינמו צ'סקה בודייוביצה |
| 1985/1986 | ספרטה CKD פראג | 2-4 | דוקלה פראג |
| 1986/1987 | ספרטה CKD פראג | 1-1  3-4פ | סלביה IPS פראג |
| 1987/1988 | ספרטה CKD פראג | 0-3 | ויטקוביצה |
| 1988/1989 | ספרטה CKD פראג | 0-1 | סלביה IPS פראג |
| 1989/1990 | דוקלה פראג | 3-5 | סלובק סלביה אוהרסקה הרדישטה |
| 1990/1991 | באניק אוסטרבה | 2-4 | דינמו צ'סקה בודייוביצה |
| 1991/1992 | ספרטה פראג | 1-2 | באניק אוסטרבה |
| 1992/1993 | ספרטה פראג | 0-2 | בובו ברנו |
היסטוריית משחקי גמר הגביע הצ'כי (מ-1993)

קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה באליפות ליגת העל הצ'כית באותה העונה והשלימה דאבל מקומי.
| עונה | זוכה | תוצאה | סגנית | אצטדיון | קהל |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1993/1994 | ויקטוריה ז'יז'קוב | 2–2  6–5פ | ספרטה פראג | אצטדיון אבז'ינה רוז'יסקהו, פראג | 7,011 |
| 1994/1995 | הראדץ קראלובה | 0–0  3–1פ | ויקטוריה ז'יז'קוב | אצטדיון אבז'ינה רוז'יסקהו, פראג | 6,000 |
| 1995/1996 | ספרטה פראג | 4–0 | פטרה דרנוביצה | אצטדיון אבז'ינה רוז'יסקהו, פראג | 7,814 |
| 1996/1997 | סלביה פראג | 1–0 ה | פריברם | אצטדיון אבז'ינה רוז'יסקהו, פראג | 8,236 |
| 1997/1998 | יבלונץ נאד ניסו | 2–1 ה | פטרה דרנוביצה | אצטדיון אבז'ינה רוז'יסקהו, פראג | 8,285 |
| 1998/1999 | סלביה פראג | 1–0 ה | סלובן ליברץ | אצטדיון אבז'ינה רוז'יסקהו, פראג | 4,963 |
| 1999/2000 | סלובן ליברץ | 2–1 | באניק רטיסקוביצה | אצטדיון אבז'ינה רוז'יסקהו, פראג | 4,270 |
| 2000/2001 | ויקטוריה ז'יז'קוב | 2–1 ה | ספרטה פראג | אצטדיון אבז'ינה רוז'יסקהו, פראג | 4,050 |
| 2001/2002 | סלביה פראג | 2–1 | ספרטה פראג | אצטדיון אבז'ינה רוז'יסקהו, פראג | 8,820 |
| 2002/2003 | טפליצה | 1–0 | יבלונץ 97 | אצטדיון אבז'ינה רוז'יסקהו, פראג | 5,833 |
| 2003/2004 | ספרטה פראג | 2–1 | באניק אוסטרבה | אצטדיון אבז'ינה רוז'יסקהו, פראג | 6,985 |
| 2004/2005 | באניק אוסטרבה | 3–1 | סלובאצקו | אצטדיון אנדרוב, אולומואוץ | 11,251 |
| 2005/2006 | ספרטה פראג | 0–0  4—2פ | באניק אוסטרבה | אצטדיון יו ניסי, ליברץ | 4,464 |
| 2006/2007 | ספרטה פראג | 2–1 | יבלונץ 97 | אצטדיון אבז'ינה רוז'יסקהו, פראג | 6,022 |
| 2007/2008 | ספרטה פראג | 0–0  4–3פ | סלובן ליברץ | אצטדיון אבז'ינה רוז'יסקהו, פראג | 2,865 |
| 2008/2009 | טפליצה | 1–0 | סלובאצקו | אצטדיון אבז'ינה רוז'יסקהו, פראג | 4,820 |
| 2009/2010 | ויקטוריה פלזן | 2–1 | באומיט יבלונץ | אצטדיון לטנה (גנרלי ארנה), פראג | 8,233 |
| 2010/2011 | מלאדה בולסלאב | 1–1  4–3פ | סיגמה אולומואוץ | אצטדיון רחוב ג'ירסקובה, ייהלבה | 5,430 |
| 2011/2012 | סיגמה אולומואוץ | 1–0 | ספרטה פראג | דוסאן ארנה, פלזן | 7,231 |
| 2012/2013 | באומיט יבלונץ | 2–2  5–4פ | מלאדה בולסלאב | אצטדיון לטני, צ'ומטוב (אוסטי נד לבם) | 3,000 |
| 2013/2014 | ספרטה פראג | 1–1  8–7פ | ויקטוריה פלזן | עדן ארנה, פראג | 11,752 |
| 2014/2015 | סלובן ליברץ | 1–1  3–1פ | באומיט יבלונץ | אצטדיון מסטסקי, מלאדה בולסלאב | 4,382 |
| 2015/2016 | מלאדה בולסלאב | 2–0 | יבלונץ | נה סטינדלץ', טפליצה | 2,543 |
| 2016/2017 | פסטאב זלין | 1–0 | אופבה | אצטדיון אנדרוב, אולומואוץ | 11,219 |
| 2017/2018 | סלביה פראג | 3–1 | יבלונץ | אצטדיון מסטסקי, מלאדה בולסלאב | 4,625 |
| 2018/2019 | סלביה פראג | 2–0 | באניק אוסטרבה | אצטדיון אנדרוב, אולומואוץ | 11,661 |
| 2019/2020 | ספרטה פראג | 2–1 | סלובן ליברץ | אצטדיון יו ניסי, ליברץ | 2,351 |
| 2020/2021 | סלביה פראג | 1–0 | ויקטוריה פלזן | דוסאן ארנה, פלזן | 1,167 |
| 2021/2022 | סלובאצקו | 3–1 | ספרטה פראג | אצטדיון הכדורגל העירוני מירוסלב ולנטה, הורסקה הרדישטה | 7,991 |
| 2022/2023 | סלביה פראג | 2–0 | ספרטה פראג | אצטדיון לטנה (אפט ארנה), פראג | 17,037 |
| 2023/2024 | ספרטה פראג | 2–1 | ויקטוריה פלזן | דוסאן ארנה, פלזן | 10,647 |
זכיות לפי קבוצה

| קבוצה | זכיות | עונות זכייה | סגנות | עונות סגנות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ספרטה פראג | 8 | 1995/1996, 2003/2004, 2005/2006, 2006/2007, 2007/2008, 2013/2014, 2019/2020, 2023/2024 | 6 | 1993/1994, 2000/2001, 2001/2002, 2011/2012, 2021/2022, 2022/2023 |
| סלביה פראג | 7 | 1996/1997, 1998/1999, 2001/2002, 2017/2018, 2018/2019, 2020/2021, 2022/2023 | – | – |
| באומיט יבלונץ | 2 | 1997/1998, 2012/2013 | 6 | 2002/2003, 2006/2007, 2009/2010, 2014/2015, 2015/2016, 2017/2018 |
| סלובן ליברץ | 2 | 1999/2000, 2014/2015 | 3 | 1998/1999, 2007/2008, 2019/2020 |
| ויקטוריה ז'יז'קוב | 2 | 1993/1994, 2000/2001 | 1 | 1994/1995 |
| מלאדה בולסלאב | 2 | 2010/2011, 2015/2016 | 1 | 2012/2013 |
| טפליצה | 2 | 2002/2003, 2008/2009 | – | – |
| באניק אוסטרבה | 1 | 2004/2005 | 3 | 2003/2004, 2005/2006, 2018/2019 |
| ויקטוריה פלזן | 1 | 2009/2010 | 3 | 2013/2014, 2020/2021, 2023/2024 |
| סלובאצקו | 1 | 2021/2022 | 2 | 2004/2005, 2008/2009 |
| סיגמה אולומואוץ | 1 | 2011/2012 | 1 | 2010/2011 |
| הראדץ קראלובה | 1 | 1994/1995 | – | – |
| פסטאב זלין | 1 | 2016/2017 | – | – |
| פטרה דרנוביצה | – | – | 2 | 1995/1996, 1997/1998 |
| פריברם | – | – | 1 | 1996/1997 |
| באניק רטיסקוביצה | – | – | 1 | 1999/2000 |
| אופבה | – | – | 1 | 2016/2017 |

4 קבוצות נוספות הגיעו לגמר פעם אחת לפחות ולא זכו
הנס גייגר

ערך זה עוסק בפיזיקאי גרמני. אם התכוונתם לצייר שווייצרי, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  30 בספטמבר 1882 הקיסרות הגרמנית נוישטאדט אן דר ויינשטראסה, ממלכת בוואריה, הקיסרות הגרמנית
 פטירה:  24 בספטמבר 1945 (בגיל 62) ברית המועצות פוטסדאם, שטח הכיבוש הסובייטי בגרמניה
 שם לידה:  Johannes Wilhelm Geiger 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום קבורה:  בית הקברות החדש בפוטסדאם 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ארלנגן-נירנברג 
 מנחה לדוקטורט:  ארנסט רתרפורד, איילהארד וידמן 
 מוסדות:  אוניברסיטת טיבינגן (אוגוסט 1929)  אוניברסיטת מנצ'סטר (1907)  האוניברסיטה הטכנית של ברלין (1936)  אוניברסיטת קיל (1925)  Physikalisch-Technische Reichsanstalt (1912)  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין  Physikalisch-Technische Bundesanstalt 
 תלמידי דוקטורט:  ליזלוט הרפורט, Helmut Volz, Evangelie Spanidis (Zachos), אוטו הקסל, Otto Klemperer, Ernst Stuhlinger, ולטר מילר, Luise Meyer-Schützmeister 
 פרסים והוקרה:  מדליית יוז (1929)  פרס ומדליית גאבור (1937) 
 תרומות עיקריות
 חוקר הרדיואקטיביות, פיתח יחד עם תלמידו וולטר מילר את המכשיר למדידת עצמת קרינה שנקרא על שמו - מונה גייגר.
 
יוהאן (הנס) וילהלם גייגר (גרמנית: Johannes (Hans) Wilhelm Geiger‏; 30 בספטמבר 1882 – 24 בספטמבר 1945) היה פיזיקאי גרמני, חוקר הרדיואקטיביות.
חייו

בשנת 1902 החל ללמוד פיזיקה ומתמטיקה בארלנגן (Erlangen) וקיבל דוקטורט ב-1906. בשנת 1907 התחיל לעבוד אצל ארנסט רתרפורד במנצ'סטר שהעריכו כאחד מתלמידיו הטובים ביותר. ב-1912 עבר לברלין וניהל את מעבדת הרדיואקטיביות החדשה (Physikalisch-Technische Reichsanstalt). בשנת 1925 עבר לאוניברסיטת קיל ושם בשנת 1928 פיתח יחד עם תלמידו וולטר מילר את המכשיר למדידת עצמת קרינה שנקרא על שמו - מונה גייגר.
גייגר הקפיד על קו זהיר, ולא התבטא בחייו בעד או נגד הנאצים. בתכתובת פרטית הוא לעג לפיזיקה הארית; קיימים דיווחים על סיוע מצדו לעמיתים יהודים שהיגרו לבריטניה, שם היו לו קשרים, וב-1940 הסכים באופן חריג לבחון סטודנטית חצי-יהודייה. מאידך סיפר מכרו, היהודי-למחצה הנס בתה, שגייגר שלח לו מכתב תשובה "כמעט מעליב" כשביקש משרה באוניברסיטת טיבינגן לאחר שפוטר משירות המדינה.
גייגר היה גם בין אלו שעבדו תחת הנהגתו של ורנר הייזנברג על פרויקט הגרעין של גרמניה הנאצית בעת מלחמת העולם השנייה.
הייקו זימנס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1954 (בן 70 בערך) שלזוויג-הולשטיין, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מוקד פעילות:  גרמניה 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  עוגב 
 
הייקו זימנס (בגרמנית: Hayko Siemens, נולד ב-1954) הוא מנצח ונגן עוגב גרמני, שהתמחותו היא במוזיקה כנסייתית.
ביוגרפיה

זימנס נולד בשלזוויג-הולשטיין ולמד אצל הנס גבהרד, ולטר קראפט, מיכאל שניידר ומארי-קלייר אלן. בקונצרט הבכורה שלו הופיע בגיל 16 בברלין. את דרכו המוזיקלית החל זימנס בכנסיית הגואל בבאד הומבורג, שם ייסד את פסטיבל העוגב "פוגאטו", הנערך מדי שנתיים, שבראשו הוא עומד עד היום. מאז 1998 פעיל זימנס בכנסיית סנקט מתאוס במינכן ומשנה זו הוא גם מנצחה ומנהלה של מקהלת המוטטים של מינכן.
ב-3 באפריל 2012 ניצח הייקו זימנס בתל אביב על הביצוע הראשון המלא בישראל של האורטוריה "יורם" של פאול בן-חיים, בהשתתפות סולנים מגרמניה, מקהלת המוטטים של מינכן והתזמורת הפילהרמונית הישראלית.
דיסקוגרפיה

סזר פרנק - כל יצירות העוגב
הנס גולדברגר

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 ספורט
 ענף ספורט:  שחייה תחרותית
 תת-ענף:  סגנון חופשי
 מועדון:  הכח וינה
 מאמן:  זיגו ורטהיימר
 
הנס גולדברגר (בגרמנית: Hans Goldberger) היה שחיין יהודי-אוסטרי. אלוף ושיאן אוסטריה בשחייה, חבר נבחרת אוסטריה בשחייה לאולימפיאדת אמסטרדם (1928).
ביוגרפיה

גולדברגר התאמן בקבוצת הכח וינה בהדרכת זיגו ורטהיימר.
בשנת 1927 החזיק בשיא אוסטריה במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:05.8 דקות
גולדברגר היה רשום באולימפיאדת אמסטרדם (1928) אך לא השתתף.
הערות שוליים

↑  זיגי וארטהיימר, דבר, 19 באוקטובר 1936
↑  VI-te pływackie zawody pływackie o mistrzostwo Polski, Sport Wodny. Nr 12, s. 213, 30 sierpnia 1927 (בפולנית)
היסטידין

היסטידין (Histidine) היא אחת מ-20 חומצות האמינו הסטנדרטיות בטבע.
תאי גוף האדם אינם מסוגלים לסנתז היסטידין ולכן היא מהווה חומצת אמינו חיונית, אותה מוכרח האדם לצרוך דרך המזון, דוגמת גרעיני חמניות, עדשים, בוטנים וכדומה. הקצובה היומית המומלצת לפי האקדמיה הלאומית לרפואה היא 14 מ"ג היסטדין לכל ק"ג משקל גוף.
השייר של היסטידין מורכב מקבוצת מתילן (CH2) הקשורה לקבוצת אימידאזול (טבעת המכילה שני אטומי חנקן, C3H4N2). אחד מאטומי החנקן של טבעת האימידאזול נוטה לקלוט יון מימן ולהפוך ליון בעל מטען חשמלי חיובי; מכאן שהיסטידין היא אחת משלוש חומצות האמינו הבסיסיות (בסיס מוגדר כתרכובת הנוטה לקלוט יוני מימן).
לעומת זאת, אטום החנקן השני בטבעת האימידאזול, אשר קשור לאטום מימן, נוטה דווקא למסור אותו לתרכובות אחרות, ולפיכך הוא חומצי. היסטידין היא חומצת האמינו היחידה המראה תכונות של חומציות ובסיסיות כאחד. ה-pKa שלה (מדד החומציות) הוא 6, קרוב מאוד לערך הנייטרלי (7), המהווה "גבול" בין חומצות ובסיסים (למרות זאת, היסטידין תמיד מסווגת כחומצת אמינו בסיסית, לצד ליזין וארגינין).
המטען החשמלי המשתנה של היסטידין (1- כחומצה ו-1+ כבסיס) ותזוזתה בין חומציות ובסיסיות מתבטאות בתפקידיה ובמיקומיה המיוחדים בחלבונים ובאנזימים. היסטידין מסוגלת לשמש כ"מוביל פרוטונים"; אטום החנקן הבסיסי שלה נוטל פרוטון (כלומר, יון מימן) ממולקולה כלשהי ומעבירו לאטום החנקן החומצי, אשר מיד מוסר אותו למולקולה אחרת. תכונה זו ממקמת את היסטידין באתר הפעיל של אנזימים רבים.
כשנוטלים את קבוצת הקרבוקסיל מהיסטידין מתקבל היסטמין, חומר איתות חשוב במערכת החיסון. תגובה זו מזורזת על ידי האנזים היסטידין דקרבוקסילאז.
חשיבות תזונתית לאדם: היסטדין חשוב לילדים בשלב בניית מערכות העצבים היות שהוא שותף בבניית המיאלין.
הערות שוליים

↑  Read "Dietary Reference Intakes for Energy, Carbohydrate, Fiber, Fat, Fatty Acids, Cholesterol, Protein, and Amino Acids" at NAP.edu. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 00563277 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הילרי האן

| --- | --- |

האן, פברואר 2006
 לידה:  27 בנובמבר 1979 (בת 44) לקסינגטון, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1991 
 מקום לימודים:  מכון קרטיס למוזיקה, מכון פיבודי, Encore School for Strings 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  אנגלית, גרמנית 
 כלי נגינה:  כינור 
 חברת תקליטים:  דויטשה גרמופון 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס אקו-קלאסיק: נגן השנה (2002)  פרס אקו קלאסיק - קלאסיקה לילדים (2007) 
 www.hilaryhahn.com
 פרופיל ב-IMDb
 
הילרי האן (אנגלית: Hilary Hahn; נולדה ב-1979) היא כנרת אמריקאית הנחשבת בין הטובות בדורה. מופיעה עם התזמורות המפורסמות ביותר וברסיטלים. מלחינים רבים כתבו יצירות לכינור עבורה.
ביוגרפיה

הילרי האן, נולדה בלקסינגטון, וירג'יניה. היא החלה לנגן בכינור בשיטת סוזוקי, חודש לפני יום הולדתה הרביעי, במכון פיבודי בבולטימור. היא השתתפה בכיתה של סוזוקי במשך שנה. בין השנים 1984 - 1989 למדה האן בבולטימור אצל הפדגוגית הרוסיה קלרה ברקוביץ'(1984-1989). בגיל 10 התקבלה ללימודים במכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה, שם הפכה לתלמידתו של יאשה ברודסקי. האן למדה עם ברודסקי במשך שבע שנים ולמדה בין השאר את יצירותיהם של Kreutzer, Ševčík, Gaviniès, רודה, ואת הקפריסים של פגניני. היא למדה 28 קונצרטים לכינור, תוכניות רסיטל ועוד מספר יצירות קצרות.
בגיל 16 השלימה האן את חובותיה האקדמיים במכון קרטיס, אך העדיפה להישאר ולהמשיך ללמוד שם מספר שנים נוספות, במסגרת קורסי בחירה, עד לסיום לימודיה במאי 1999, עם תואר ראשון במוזיקה. במהלך תקופה זו היא השתלמה בלימודי כנרות עם חיימה לרדו ומוזיקה קאמרית עם פליקס גלימיר וגארי גרפמן. בריאיון עם PBS בדצמבר 2001, סיפרה האן שמכל התחומים המוזיקליים, היא מעדיפה את תחום הביצוע.
ביוגרפיה > קריירה מוזיקלית

בגיל 11 הופיעה האן כסולנית עם התזמורת הקאמרית של פילדלפיה, ובשנת 1991 עשתה את הופעתה התזמורתית הראשונה, עם התזמורת הסימפונית של בולטימור. זמן קצר לאחר מכן, ניגנה עם תזמורת פילדלפיה, תזמורת קליבלנד, התזמורת הסימפונית של פיטסבורג והתזמורת הפילהרמונית של ניו יורק. ב-1995 הופיעה לראשונה בגרמניה עם התזמורת הסימפונית של הרדיו הבווארי, תחת שרביטו של לורין מאזל, בקונצ'רטו לכינור של בטהובן. האן זכתה לשבחים בינלאומיים על הופעתה זו. הקונצרט שודר בטלוויזיה וברדיו ברחבי אירופה. שנה לאחר מכן, הופיעה האן לראשונה באולם קרנגי הול בניו יורק כסולנית עם תזמורת פילדלפיה .
בגיל 16 היא הפכה לאחת המוזיקאיות (והמוזיקאים) הצעירות ביותר שזכו בחוזה הקלטות בלעדי עם חברת תקליטי סוני הקלאסיים, כאשר חתמה על הסכם בן שש שנים (1996–2002) לחמש הקלטות. עם סיום חוזה זה, חתמה האן בשנת 2003 חוזה עם חברת של דויטשה גרמופון, החברה המובילה בעולם בתחום המוזיקה הקלאסית.
הילרי האן הופיעה במהלך הקריירה שלה עם התזמורות המפורסמות ביותר ותחת שרביטם של גדולי המנצחים, ביותר מ 200 ערים מרכזיות ברחבי העולם.
עד גיל 28 היא זכתה במספר פרסים, כולל שני פרס גראמי (2002 ו 2008). בנוסף להופעות חיות, היא הקליטה אלבומים רבים, השתתפה כסולנית במוזיקה לסרטים, ביניהם הסרט "הכפר" (2004). בנוסף לרפרטואר הקלאסי, הילרי האן לא משכה את ידה ממוזיקת פופ ורוק תוך שיתוף פעולה עם להקות רוק אלטרנטיבי כגון להקת And You Will Know Us by the Trail of Dead מיוסטון טקסס .
האן פעלה לחשוף ציבורים נוספים למוזיקה קלאסית. היא גם הפיקה ערוץ יוטיוב ופרסמה בטוויטר ואינסטגרם הערות על נושאים מגוונים הקשורים לחייה המוזיקליים כגון, כלי הנגינה שלה ונסיעותיה המרובות. בשנת 2014 היא זכתה בפרס גראמי השלישי שלה, למוזיקה קאמרית הטובה ביותר.
בנוסף להיותה כנרת סולו, האן מופיעה לעיתים קרובות גם בהרכבים קאמריים וברסיטלים. מאז קיץ 1992 היא מופיעה כמעט מדי שנה בפסטיבל הקאמרי של סקניאטלס בסקניאטלס, ניו יורק. בין השנים 1995 ל -2000 היא הופיעה בפסטיבל היוקרתי למוזיקה קאמרית של מרלבורו בוורמונט, ובשנת 1996 שימשה כאמנית וחברה בתוכנית החונכות הקאמרית של אגודת המוזיקה הקאמרית של מרכז לינקולן.
בשנת 2007 הופיעה האן בקונצרט גאלה מיוחד יחד עם המנצח גוסטבו דודאמל, לפני האפיפיור בנדיקטוס ה-16, לרגל יום הולדתו השמונים. הקונצרט נערך בוותיקן, בנוכחות 7000 צופים.