stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיכאיל לברנטייב
חייו

מיכאיל לברנטייב נולד בקאזאן למשפחת פרופסור באוניברסיטת קאזאן. לאחר מספר שנים אביו עבר לאוניברסיטת מוסקבה. בשנים 1910-1911 המשפחה התגוררה בגוטינגן. לשנת 1918 לברנטייב התחיל ללמוד באוניברסיטת קאזאן ובשנת 1921 עבר לאוניברסיטת מוסקבה. לאחר סיום לימודיו, בשנת 1922 הוא התחיל לעבוד על הדוקטורט בהנחיית ניקולאי לוזין. בשנת 1927 לאחר קבלת התואר הוא נשלח למספר חודשי השתלמות בצרפת.
לאחר חזרה מצרפת, לברנטייב החל ללמד באוניברסיטת מוסקבה. במקביל הוא היה מלמד בבית הספר הטכני הגבוה במוסקבה. בשנת 1929 לפי הזמנת סרגיי צ'פליגין לברנטייב התחיל לעבוד במכון לחקר התעופה.
בשנת 1931 הוא קודם לפרופסור באוניברסיטת מוסקבה. בשנת 1935 מיכאיל לברנטייב עבר למכון המתמטיקה של אקדמיה למדעים של ברית המועצות. בשנת 1936 לברנטייב התחמק מהשתתפות ב"פרשת לוזין" (פרשה פוליטית במהלכה פרופסור לוזין הואשם גנבת רעיונות מתלמידיו ואי-קידום מדענים צעירים).
בשנים 1939-1948 לברנטייב התגורר בקייב. בתקופה זו הוא כיהן כמנהל מכון מתמטיקה והיה מלמד באוניברסיטת קייב.
במהלך מלחמת העולם השנייה לברנטייב פונה לאופה. בהיותו בעיר זו הוא עבד על המחקרים בתחום מטען חלול.
בשנת 1948 לברנטייב חזר לאוניברסיטת מוסקבה. בתקופה זו הוא המשיך במחקרים בתחום דינמיקה של פיצוץ. בשנת 1950 לברנטייב מונה למנהל מכון המחשוב ופעל לתחילת ייצור מחשבים בברית המועצות. בשנים 1953-1955 לברנטייב צורף לצוות מדענים שעבדו על תוכנית הגרעין הסובייטית.
בשנת 1955 לברנטייב חתם על עצומה נגד טרופים ליסנקו.
בשנת 1957 הוא היה בין יוזמים הקמת סניף של האקדמיה למדעים בנובוסיבירסק. ב-18 במאי 1957 הוא מונה ליו"ר הוועדה שהייתה אחראית על הפרויקט. לברנטייב עבר לנובוסיבירסק, ועבד במכון למתמטיקה שהוקם בעיר. החל משנת 1960 הוא היה פרופסור באוניברסיטת נובוסיבירסק החדשה.
בשנת 1975 לברנטייב חזר למוסקבה והמשיך במחקרים בתחום מכניקה שימושית. לברנטייב נפטר במוסקבה ולפי בקשתו נטמן בנובוסיבירסק.
בנו של לברנטייב (1932-2010) היה מתמטיקאי בולט, חתן פרס לנין ומראשי סניף הסיבירי של אקדמיה למדעים.
מיכאיל לבוביץ' גורביץ'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  31 במרץ 1904 סמולנסק, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 פטירה:  17 בספטמבר 1943 (בגיל 39) פרז'וואלסקויה, מחוז סמולנסק, ברית המועצות ברית המועצות
 מדינה:  ברית המועצות 
 השתייכות:  הצבא האדום הצבא האדום
 תקופת הפעילות:  1942–1943
 דרגה:  לויטננט זוטר
 תפקידים בשירות
 מפקד המחלקה של תותחי 45 מ"מ בגדוד הסיור מס' 973 בחטיבת הסיור מס' 270 של הארמייה ה-43
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה חזית קלינין
 עיטורים
 גיבור ברית המועצות (21 בנובמבר 1943)   עיטור כוכב הזהב  עיטור לנין עיטור מלחמת המולדת מדרגה השנייה (27 בספטמבר 1943)
 תפקידים אזרחיים
 צייר
 הנצחה
 על שמו נקרא רחוב בעיר דמידוב של מחוז סמולנסק   על שמו נקראת סמטה ביישוב פרז'וולסקויה   יש תערוכה קבועה של עבודותיו במוזאיון סמולנסק   ברוסיה הונפקה מעטפה לזכרו
 
מיכאיל לבוביץ' גורביץ' (ברוסית: Михаил Львович Гуревич; ‏1904–1943) היה גרפיקאי יהודי סובייטי, שהתנדב לחזית, גיבור ברית המועצות, מפקד המחלקה של תותחי 45 מ"מ בגדוד הסיור מס' 973 בחטיבת הסיור מס' 270 של הארמייה ה-43 בחזית קלינין, לויטננט זוטר.
ביוגרפיה

נולד ב-31 במרץ 1904 בעיר סמולנסק במשפחת פקיד.
בשנת 1913 עבר עם משפחתו לטיפליס. בשנות הלימודים התחיל להתעניין בציור. באישור נסיעה של משרד החינוך העממי של גרוזיה, נסע ללמוד במכון להנדסת היערות במוסקבה. מאוחר יותר התקבל למכון האמנות והטכנולוגיה במוסקבה תחילה לפקולטת קרמיקה ובהמשך לפקולטת ציור בהנחייתו של דוד שטרנברג. סיים אותו בשנת 1930. נהיה לחבר באיגוד הציירים של ברית המועצות. ציוריו הוצגו בתערוכות בברית המועצות ומחוצה לה.
התנדב לצבא האדום ב-1942. באותה שנה סיים קורס קצונה וקיבל דרגת לויטננט זוטר. בקרבות מלחמת העולם השנייה מספטמבר 1943.
באותו החודש מונה למפקד המחלקה של תותחים 45 מ"מ, בגדוד סיור מס' 973 בחטיבת סיור מס' 270, בארמייה ה-43, בחזית קלינין, היה מועמד להצטרף למפלגה הקומוניסטית. בכפר טאראסובו בנפת דוחובש'ינסקי של מחוז סמולנסק. ב-13–16 בספטמבר 1943, חיסל בכוונון ישיר 4 בונקרים, 3 מקלעים חצובים ומספר גדול של חיילי ורמאכט.
ב-17 בספטמבר 1943, בהגנה מול מתקפות נגד של הגרמנים, כשהוא נותר לבדו, המשיך לירות מהתותח, וכאשר נגמרו פגזים, הפעיל רימונים ורובה סער. בקרב הזה נהרג. עקב בלבול בדיווחים קיבל לאחר מותו עיטור גיבור ברית המועצות ועיטור מלחמת המולדת מדרגה השנייה.
נקבר ביישוב פרז'וואלסקויה שבנפת דמידוב של מחוז סמולנסק.
הערות שוליים

↑  לפי הלוח היוליאני
↑  דף הענקת העיטור ותיאור מעשה הגבורה בבסיס הנתונים "גבורת העם" (ברוסית)
↑  דף על שמו באתר "גיבורי המדינה" (ברוסית)
↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (ברוסית)
↑  "מעשה גבורה של צייר אבנגרד" במגזין "ראבוצ'יי פוט" מ-7 בפברואר 2020 (ברוסית)
↑  גורביץ' מיכאיל לבוביץ' (1904–1943).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1067645691  VIAF: 314870768   WorldCat (עם VIAF): 314870768 
קבר גורביץ' בפרז'בלסקויה.
מיטת סדום

מיטת סדום נכללת בתיאור אכזריותם של אנשי סדום המקראית טרם חורבנה. היא אחד מסמלי הרשע בפולקלור העברי והעולמי. כמושג, "מיטת סדום" היא מטפורה לתיאור כללים המגבילים מאוד את חופש הפעולה של הכפוף להם.
האגדות

פרק י"ח בספר בראשית מספר על החלטתו של אלוהים להשמיד את העיר סדום על תושביה בגלל רשעותם הרבה. האגדה העברית מתארת את אחד ממנהגיהם האכזריים: כשהגיע אורח לעיר, היו מלינים אותו על מיטה שנועדה לאורחים. אם המיטה הייתה קצרה על מידותיו של האורח היו מקצצים את רגליו, ואם מידות גופו היו קטנות מן המיטה, היו מותחים בכוח את איבריו עד שיתאימו אליה.
בתלמוד מובא סיפורו של אליעזר עבד אברהם שכאשר נאמר לו לישון על מיטה זו, התחמק באמרו שהוא אבל על אימו, ולכן הוא ישן על הרצפה.
המיתולוגיה היוונית מספרת על שודד אכזר במיוחד, פרוקרוסטס שמו, שהיה נוהג לקשור את קורבנותיו אל מיטת ברזל, והיה אם קומת האיש הייתה ארוכה מן המיטה, היה השודד מקצר את רגליו, ואם הייתה מידת הקורבן קצרה מן המיטה, היה מותח את גופו עד שהתאים לה. תסאוס, שהרגו לבסוף, עשה לפרוקרוסטס כפי שעשה הוא לקרבנותיו, ועינה אותו על מיטת הברזל שלו. סיפור זה הוא מקור הביטוי באנגלית "procrustean bed", המקביל לביטוי "מיטת סדום".
השימוש המושאל

בהשאלה, משמש הביטוי "מיטת סדום" לתיאור מצב דחוק המגביל חופש פעולה או תנועה, או להמחשת מצב בו מנסים להתאים בכוח רעיון או אידאולוגיה לתבנית או כותרת נתונה.
בפסק דין שילב שופט בית המשפט העליון יצחק אנגלרד, בין האגדה העברית לאגדה היוונית:
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ק"ט, עמוד ב'; ספר הישר וירא נח-סב.
1 2 3  בן-ציון פישלר, מיטת סדום, באתר הארץ, 6 בספטמבר 2002
↑  ע"א 4294/97 אובזילר טוביה ואחרים נ' בנק דיסקונט לישראל בע"מ, ניתן ב־21 בנובמבר 2001
מודל דלטון

כלל דלטון
מודל דלטון, אשר ידוע גם בתור "חוק דלטון" או "חוק הלחצים החלקיים של דלטון", קובע כי לחץ של תערובת גזים אידיאליים שווה לסכום הלחצים החלקיים של כל רכיבי התערובת בנפרד. החוק קרוי על שמו של ג'ון דלטון, שגילה אותו בשנת 1801 ופרסם אותו בשנת 1802.
אם נתונים לנו N נפחים שווים המאוכלסים ב־N גזים שונים בטמפרטורה T, כאשר הלחץ בכל נפח הוא  \ P_{i}, אם נרכז את כל הגזים יחד באותו נפח V ובאותה טמפרטורה T, הלחץ הכולל יהיה:  \ P=\sum _{i}P_{i}
מודל דלטון מתאים לעיתים גם עבור תערובות של גזים לא אידיאלים, בתנאי שאין ביניהם ריאקציה כימית. חיסרון בולט שלו הוא אי התאמתו המוחלטת לנוזלים, ומסיבה זו הוא נקרא מודל ולא חוק, מכיוון שכלל זה אינו מהווה חוק תרמודינמי אוניברסלי.
מודל אחר לתערובות גזים הוא מודל אמגט. עבור גזים אידיאלים, מודל דלטון ומודל אמגט זהים לחלוטין ואילו עבור גזים לא אידיאלים, מודל אמגט מהווה קרוב טוב יותר מאשר מודל דלטון.
כלל דלטון גיבס

כלל דלטון גיבס הוא הרחבה למודל דלטון על מנת לספק מענה לגבי האנרגיה, האנתלפיה והאנטרופיה החלקיות של התערובת. למעשה, כלל דלטון גיבס מתאים לכל תכונה אקסטנסיבית בתערובת המקיימת את מודל דלטון, וניסוח להלן: כל תכונה אקסטנסיבית של תערובת גזים המקיימת את מודל דלטון, שווה לסכום התכונות המתאימות של הרכיבים. לדוגמה:
| תרמודינמיקה |
| --- | --- | --- |
| חוקי יסוד | חוקי שימור (החומר, האנרגיה) • חוקי התרמודינמיקה: אפס, ראשון, שני (ראו גם: תנועה נצחית, השד של מקסוול), שלישי |  |
| קבועים | קבוע הגזים • קבוע בולצמן • קבוע אבוגדרו • קבוע פלאנק |  |
| משתנים | אינטנסיבים (טמפרטורה, לחץ, פוטנציאל כימי) • אקסטנסיבים (אנטרופיה, נפח, מספר חלקיקים) • משוואת מצב |  |
| יחידות מידה | טמפרטורה (צלזיוס, קלווין, יח' אחרות) • נפח (ליטר, מטר מעוקב) • לחץ (בר, אטמוספירה, פסקל) • מספר חלקיקים (מול) • אנרגיה (ג'אול, קלוריה) |  |
| אפיון | הפיכות • שינוי האנתלפיה (תהליך אקסותרמי, תהליך אנדותרמי) • שינוי באנרגיה (תהליך ספונטני, תהליך מאולץ) • תהליך (איזוברי, איזותרמי, איזוכורי, אדיאבטי, איזנטרופי, איזואנתלפי) |  |
| פוטנציאלים תרמודינמיים | אנרגיה פנימית • אנתלפיה • האנרגיה החופשית של הלמהולץ • האנרגיה החופשית של גיבס |  |
| מצבי צבירה ומעברי פאזות | מצבי צבירה (מוצק, נוזל, גז) • מעברי פאזות (התכה, התאדות, המראה, התעבות, הקפאה) • נקודת התכה • נקודת רתיחה • נקודה משולשת • נקודה קריטית • דיאגרמת פאזות • משוואת קלאוזיוס-קלפרון • חוק הפאזות של גיבס |  |
| גזים | גז אידיאלי • גז ואן דר ואלס • התאוריה הקינטית של הגזים • לחץ חלקי • חוק ראול • מודל דלטון • חוק בויל-מריוט • חוק גה-ליסאק • חוק שארל• משוואת הגז האידיאלי |  |
| חום וטמפרטורה | האפס המוחלט • יח' מידה לטמפרטורה • שיווי משקל תרמודינמי • קיבול חום • יחס קיבולי החום • חום כמוס • חוק הס • קלורימטר • אפקט ג'ול-תומסון • הסעת חום • מוליכות חום • מעבר חום • קרינה תרמית • קשר מאייר • האינדקס האדיאבטי |  |
| מעגלי עבודה | מעגלים תרמודינמיים (קרנו, סטרלינג, ברייטון, אריקסון, רנקין, סטירלינג, דיזל, לנואר, אוטו, היגרוסקופי, סקודירי, סטודרד) • נצילות |  |
| יישומים | מכונות חום • מנועים • משאבות • משאבת חום • מחליף חום • מיזוג אוויר • מקרר • קירור תרמואלקטרי • תחנות כוח |  |
| מונחים נוספים | תאוריית הקלוריק • תנועה בראונית • פונקציית מצב • תרמודינמיקה סטטיסטית • קשרי מקסוול • תרמוכימיה |  |
| דמויות בולטות | דניאל ברנולי (1700–1782) • בנג'מין תומפסון (1753–1814) • סאדי קרנו (1796–1832) • אמיל קלפרון (1799–1874) • רוברט מאייר (1814–1878) • ג'יימס ג'ול (1818–1889) • ויליאם ג'ון מקורן רנקין (1820–1872) • הרמן פון הלמהולץ (1821–1894) • רודולף קלאוזיוס (1822–1888) • ויליאם תומסון (1824–1907) • ג'יימס קלרק מקסוול (1831–1879) • יוהנס דידריק ואן דר ואלס (1837–1923) • ג'וסיה וילארד גיבס (1839–1903) • לודוויג בולצמן (1844–1906) • מקס פלאנק (1858–1947) • פייר דוהם (1861–1916) • קונסטנטין קרתיאודורי (1873–1950) • לארס אונסגר (1903–1976) |  |
מיטשל פייגנבאום

| --- | --- |

 לידה:  19 בדצמבר 1944 פילדלפיה, ארצות הברית 
 פטירה:  30 ביוני 2019 (בגיל 74) ניו יורק, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פיזיקה מתמטית, תורת הכאוס 
 מקום לימודים:  הסיטי קולג' של ניו יורק  תיכון סמואל ג. טילדן  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס 
 מנחה לדוקטורט:  פרנסיס א. לואו 
 מוסדות:  אוניברסיטת קורנל (1970–1972)  וירג'יניה טק (1972–1974)  אוניברסיטת רוקפלר (1987–2019)  המעבדה הלאומית לוס אלמוס 
 תלמידי דוקטורט:  Yuzhen Ge, Gemunu Herat Gunaratne 
 פרסים והוקרה:  Clarivate Citation Laureates (2017)  פרס דני היינמן לפיזיקה מתמטית (2008)  פרס ארנסט לורנס (1982)  פרס דיקסון במדעים (1988)  פרס וולף לפיזיקה (1986)  עמיתי מקארתור 
 
מיטשל ג'יי פייגנבאום (באנגלית: Mitchell Jay Feigenbaum;‏ 19 בדצמבר 1944 – 20 ביוני 2019) היה פיזיקאי מתמטי יהודי-אמריקאי, שמחקריו החלוציים בתורת הכאוס הובילו לגילוי קבועי פייגנבאום. חתן פרס וולף לפיזיקה לשנת 1986.
ביוגרפיה

מיטשל פייגנבאום נולד בשנת 1944 בפילדלפיה, למשפחה של מהגרים יהודים מפולין ומאוקראינה. למד בתיכון בברוקלין, והמשיך בסיטי קולג' של ניו יורק. בשנת 1964 החל לימודי הנדסת חשמל במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT), אך שינה את מסלול לימודיו לפיזיקה, ובשנת 1970 קיבל תואר דוקטור, על עבודה שעסקה ביחס נפיצה.
בשנים 1970–1972 נמנה עם סגל אוניברסיטת קורנל, ובשנים 1972–1974 נמנה עם סגל וירג'יניה טק. עבר למעבדה הלאומית לוס אלמוס למחקר בנושא זרימה טורבולנטית. באמצעות מחשבון HP-65 גילה פייגנבאום שערכים של התפצלויות (ביפורקציות) הגורמות להכפלת התדירויות של מסלולים מתכנסים לגבול שערכו 4.6692.... הוא נתן הסבר מתמטי לתופעה זו, והראה שהתנהגות דומה, עם אותו קבוע, מתקיימת בקשת רחבה של פונקציות. גבול זה הוא הראשון בקבועי פייגנבאום. תגלית זו הייתה תחילת פיתוחה של תורת הכאוס. בשנת 1978 פרסם מאמר חשוב נוסף, "אוניברסליות כמותית במחלקה של טרנספורמציות לא-ליניאריות".
משנת 1986 ועד לפטירתו היה פרופסור באוניברסיטת רוקפלר.
בשנת 1986 הוענק לו (יחד עם אלברט ליבכאבר) פרס וולף, "על מחקריו העיוניים החלוציים, החושפים תכונות אוניברסליות של מערכות לא-ליניאריות, והמאפשרות חקירה שיטתית של תופעות תוהו."
תרומה נוספת שלו היא פיתוח תוכנה המשתמשת בשיטות פרקטליות לקרטוגרפיה, עבור חברת המפות "המונד" (אנ'). בשנת 1996 נמנה עם מייסדי חברת Numerix (אנ'), שפיתחה תוכנה פיננסית.
לקריאה נוספת

ג'יימס גליק, כאוס, ספרית מעריב, 1991
הערות שוליים

↑  Feigenbaum, M. J. (1976) "Universality in complex discrete dynamics", Los Alamos Theoretical Division Annual Report 1975-1976
↑  Feigenbaum, M. J. (1978). "Quantitative Universality for a Class of Non-Linear Transformations". J. Stat. Phys. 19 (1): 25–52. Bibcode:1978JSP....19...25F. doi:10.1007/BF01020332.
↑  מיטשל ג' פייגנבאום, באתר פרס וולף
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNC: 000336792  GND: 1056310103  ISNI: 0000 0004 5309 8339  LCCN: no2019110220  MGP: 110980  S2AuthorId: 69035027  VIAF: 309746793   WorldCat (עם VIAF): 309746793
מונדרגון (קומיקס)

| --- | --- |

מונדרגון, כפי שהופיעה בחוברת Guardians of the Galaxy Vol.6 #5 מאוגוסט 2020, אמנות מאת חואן קאבאל.
 סוג:  גיבורת-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  כמאדאם מק'איוול: Iron Man #54 (אוקטובר 1972) כמונדרגון: Daredevil #105 (יולי 1973)
 יוצרים:  ביל אברט מייק פרידריך ג'ורג' טוסקה
 מידע
 שם אמיתי:  הת'ר דגלאס
 כינויים:  מאדאם מקאיוול, ה. ד סטקלי, סלנה הכוהנת, הנוקמת המטורפת
 סטטוס:  פעיל
 כוחות:  טלפתיה עוצמתית במיוחד, טלקינזיס ברמה נמוכה, שינוי צורה לצורת דרקון, מיומנות באמנויות לחימה, גנטיקה, הנדסה, טייסת מיומנת
 חברה בקבוצה:  שומרי הגלקסיה
 חברה לשעבר בקבוצה:  חיל ראשומקום האוונג'רס דפנדרס משמר האינסוף החזית המאוחדת
 אזרחות:  ארצות הברית 
 דמויות קשורות
 משפחה:  ארתור דגלאס (אב) איבט סטקלי (אם, מתה) פאמלה דגלאס (בת דודה)
 אויבים:  Dragon of the Moon 
 
מונדרגון (באנגלית: Moondragon) היא דמות בדיונית של גיבורת-על המופיעה בחוברות הקומיקס שומרי הגלקסיה ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Iron Man #54 מינואר 1973 ונוצרה על ידי צמד הכותבים ביל אברט ומייק פרידריך והמאייר ג'ורג' טוסקה.
מונדרגון היא האלטר אגו של הת'ר דגלאס, צעירה מלוס אנג'לס ששרדה במתקפה של תאנוס, הטיטאן המטורף. אביו של תאנוס לקח אותה לעולם ביתו, טיטאן, שם גדלה בידי נזירים. באמצעות משטר האימונים המפרך של הנזירים, הת'ר הפכה לאמנית לחימה מיומנת ורכשה השכלה מדעית בכימיה והנדסה גנטית. הנזירים עזרו לה לפתח את יכולותיה המנטליות החבויות, כמו טלפתיה וטלקינזיס. אולם, שאיפותיה לשלמות ושיגעון גדלות גרמו להת'ר לפתח את הכישורים האלה מעל ומעבר לרצונותיהם של מוריה. בעקבות כך, היא הצליחה ליצור קשר עם דרקון הירח שניסה להשחית את נשמתה אך היא נלחמה בו והדפה אותו. כאות להצלחתה, היא כינתה את עצמה בשם "מונדרגון". במאמצה ללחום בתאנוס על כך שהרג את הוריה, היא חברה לקבוצות האוונג'רס ושומרי הגלקסיה.
מיקרופיש

כרטיס מיקרופיש
מַקראה לדף זיעור
מיקרופיש (Microfiche) או דף זִעוּר היא אחת משיטות האחסון האנלוגיות הקומפקטיות ביותר בשימוש נפוץ, לשמירת עותקים של ספרים, כתבי עת ועיתונים במוסדות שמחזיקים ספרייה כה גדולה שלא סביר להחזיק את תוכנה על מדפים. השימוש במיקרופיש נפוץ פחות מהשימוש במיקרופילם.
בכל כרטיס מיקרופיש אפשר לאצור 100 - 130 עמודים (תלוי בגודל העמוד המקורי). ספרייה של 20,000 מיקרופישים המכילה בין 10,000 ל-20,000 ספרים אפשר לאחסן בארון בגודל 1.5x0.5x2 מטר. כרטיס מיקרופיש הוא כרטיס עשוי פלסטיק, בערך בגודל של 10x15 ס"מ. בדרך כלל מופיעה כותרת תוכן באותיות הניתנות לקריאה לאורך אחת משפתיו. יחס ההקטנה המקובל הוא x24, מה שמאפשר לאחסן על כרטיס שכזה 7 שורות של 14 עמודים כל אחת. לחלק מהמיקרופישים מקודד מידע תוכן דיגיטלי בקצה התמונה המוצגת כדי לבצע שליפה אוטומטית.
בעבר נהגו לייצר מיקרופישים על ידי יצירת מיקרופילם בעזרת מצלמת מיקרופילם. לאחר פיתוח סרט הצילום, חתכו אותו לפסים קצרים שהוכנסו ידנית ל"חליפת מיקרופיש". את ה"חליפה" היה אפשר לשכפל. בשנות השבעים והשמונים פותחו מכונות שיכלו לייצר מיקרופיש הישר מציוד מחשבים היקפי. אלו כונו COM - ראשי תיבות של Computer Output Microfiche. השתמשו בהן כדי להפיץ כמויות גדולות של מידע משתנה תדיר לחברות ומוסדות שלא היו להם מסופי מחשב, אבל היו בשימושם קוראי מיקרופיש.
למיקרופיש מספר יתרונות:
הוא קומפקטי ועלויות האחסון שלו נמוכות בהרבה מאשר עלויות האחסון של מדיית הנייר המקורית. לשם השוואה, אחסון גיליון כתב עת על מיקרופיש מצריך רק 0.05% מהמקום שתופס הגיליון וממשקלו.
עלויות השכפול זולות יותר ככל שמספר העותקים גדל, והן זולות יותר מאשר שכפול נייר.
זו שיטה עמידה לארכוב. רוב המיקרופישים עשוים מפוליאסטר עם צבעי כסף-הליד בתוך ג'לטין קשה, ואורך החיים המוערך שלהם הוא 500 שנים (בתנאי מיזוג אוויר). באקלים טרופי ולח יש סכנה שפטריות יאכלו את הג'לטין המשמש לקבע את הכסף-הליד, ולכן משתמשים במערכות מבוססות-דיאזו שאורך החיים שלהן קצר בהרבה (20 שנה), עם משטחי פוליאסטר או אפוקסי.
מכשיר מיקרופיש מבט חזית. צולם בישראל 2017.כיוון שמדובר במדיה אנלוגית (צילום של המידע המקורי), קל מאוד להציג אותה. בניגוד למדיה דיגיטלית, כל שיש לעשות הוא להגדיל את הצילום.
עם זאת, למיקרופיש יש גם חסרונות:
החסרון העיקרי של המיקרופיש הוא שהתמונה קטנה מכדי להיקרא בעין בלתי מזוינת. יש להשתמש במכשיר שמקרין אותה לגודלה המקורי על מסך זכוכית או משטח קריאה אחר.
איתור: כיוון שהמדיה כה קטנה, אז קל להחזיר את המיקרופיש למקום הלא נכון, מה שיקשה מאוד על איתורו. לכן ישנן ספריות שנוהגות לאחסן את המיקרופישים באזור מוגבל לגישה, ומספקות את המיקרופישים על פי דרישה בלבד.
יצירת עותקים: אי אפשר להשתמש במכונת צילום כדי ליצור עותקים של המקור. יש להשתמש במכונה המשלבת סורק ומדפסת כדי ליצור עותק נייר. בספריות בדרך כלל יש מספר מועט של מכונות כאלו שמסוגלות לייצר עותקים על נייר, בתשלום.
שכפול: אפשר לשכפל את המיקרופיש המקורי מספר מוגבל של פעמים, בניגוד למדיה דיגיטלית שאינה מוגבלת בשכפול, וכוללת בדרך כלל מנגנונים לאיתור שגיאות ותיקונן.
בסוף המאה העשרים נפסק השימוש במיקרופיש לאחסון פלט מחשב, עקב המעבר לאחסון על גבי מדיה מגנטית ברשת מחשבים. יתרונה הגדול של השיטה החדשה הוא היכולת לקרוא את המסמך בכל מקום המחובר לרשת, ללא צורך בהעברה פיזית הנדרשת במיקרופיש. בנוסף לכך, בשיטה החדשה אין את החסרונות של המיקרופיש שנמנו לעיל.
הערות שוליים

↑  דף זיעור במילון ספרנות (תשל"ו), באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531507205171  BNE: XX525318  BnF: cb11932354q (data)  LCCN: sh85084829  NKC: ph115158
מיקרופכיצפלוזאורוס

| מיקרופכיצפלוזאורוס |
| --- | --- |

תקופה
קרטיקון עליון, 70–68 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: צרפודה
סוג:: מיקרופכיצפלוזאורוס
שם מדעי
 Micropachycephalosaurus ‏ג'ה-מינג, 1978

מיקרופכיצפלוזאורוס (שם מדעי: Micropachycephalosaurus; משמעותו לטאה קטנה בעלת ראש עבה) הוא סוג נכחד של דינוזאור קטן מתת-סדרת הצרטופסים שחי בתקופת הקרטיקון העליון, 70.6-68.5 מיליון שנה לפני זמננו.
מאובן חלקי של המיקרופכיצפלוזאורוס נמצא במצוק דרומית למחוז שאנדונג בסין.
המיקרופכיצפלוזאורוס היה צמחוני והילך על שתי רגלים. גובהו כמטר אחד (3.3 רגל).
המיקרופכיצפלוזאורוס הוא הדינוזאור בעל השם הארוך ביותר (23 תווים באנגלית) נכון להיום. שמו ניתן לו על ידי הפלאונטולוג הסיני, דון ג'ימינג, שחשב שהוא חבר זעיר במשפחת הפכיצפלוזאורים. מחקרים מאוחרים יותר גילו, בניגוד להערכות הראשוניות, שהמיקרופכיצפלוזאורוס הוא חבר בתת-סדרת הצרטופסים, שכללה גם את הפסיטקוזאורוס והטריצרטופס.
הערות שוליים

↑  Holtz, Thomas R. Jr., Dinosaurs: The Most Complete, Up-to-Date Encyclopedia for Dinosaur Lovers of All Ages,, http://www.geol.umd.edu/~tholtz/dinoappendix/HoltzappendixWinter2010.pdf, ‏2011
↑  Richard J. Butler, Qi Zhao, The small-bodied ornithischian dinosaurs Micropachycephalosaurus hongtuyanensis and Wannanosaurus yansiensis from the Late Cretaceous of China, Cretaceous Research 30, 2009-02-01, עמ' 63–77 doi: 10.1016/j.cretres.2008.03.002
↑  Richard J. Butler, Jin Liyong, Chen Jun, Pascal Godefroit, The postcranial osteology and phylogenetic position of the small ornithischian dinosaur Changchunsaurus parvus from the Quantou Formation (Cretaceous: Aptian–Cenomanian) of Jilin Province, north-eastern China, Palaeontology 54, 2011-05-01, עמ' 667–683 doi: 10.1111/j.1475-4983.2011.01046.x
ערך זה הוא קצרמרבנושא דינוזאורים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מיכאיל לסין

לסין (משמאל) עם ידידו, נשיא רוסיה ולדימיר פוטין
מיכאיל יורייביץ' לסין (ברוסית: Михаил Юрьевич Лесин; ‏11 ביולי 1958 - 5 בנובמבר 2015) היה איש תקשורת ואישיות פוליטית רוסית, יועצו הקרוב של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין. לסין נחשב למייסד סוכנות הידיעות הממלכתית הרוסית "Russia Today".
ביוגרפיה

בשנות ה-90 של המאה ה-20 הקים את חברת הפרסום "וידאו אינטרנשיונל" והיה לנשיאה. הוא היה שותף לקמפיין הבחירות לנשיאות רוסיה של הנשיא בוריס ילצין לקדנציה שנייה ב-1996 ושותף פעיל להסתרת מצבו הבריאותי של ילצין מציבור הבוחרים בשנות ה-90 הייתה וידאו אינטרנשיונל בבעלותו, הלקוחה היחידה של זמן מסך לפרסומות של ערוץ NTV, אז בבעלות ולדימיר גוסינסקי. בסוף שנות ה-90 נותקו היחסים בין שתי החברות.
בשנת 2000 לאחר מינויו הרשמי של ולדימיר פוטין לקדנציה הראשונה שלו כנשיא רוסיה, מינה את מיכאיל לסין מחדש לתפקיד שר העיתונות בממשלת קסיאנוב לאחר שכיהן כשר העיתונות והדפוס החל מממשלת סטפאשין וכיהן גם תחת ממשלת פוטין הראשונה. בפרשת גזפרום וסילוקו של גוסינסקי מהשליטה בערוץ NTV שימש לסין כמתווך לכאורה בין גוסינסקי לאנשי הקרמלין, אך לדברי גוסינסקי לסין הוא שאילץ אותו לקבל את תנאי הקרמלין. לדברי דייוויד הופמן (אנ') שחקר את מערכות היחסים בצמרת הפוליטית והתקשורתית במוסקבה בשנות פעילותם של אישים אלו, פעלו לסין וחברו אלפרד קוך בפרשה זו ממניעים של נקמה אישית על יחסו המתנשא של גוסינסקי אליהם, והובילו למינויו של ידידם בוריס ג'ורדן למנהל NTV לאחר הדחתו של יריבם. לסין שימש כיועץ לנשיא רוסיה לענייני תקשורת.
גופתו של לסין נמצאה ב-5 בנובמבר 2015 במלון בוושינגטון די. סי. ולמחרת דיווח ערוץ RT כי סיבת המוות הייתה התקף לב.
לסין הניח אחריו בת מנישואיו הראשונים ובן מנישואיו השניים. בתו קתרין ניהלה את הסניף האמריקאי של סוכנות RT. מילדיו אלו היה לסין סב לחמישה נכדים בעת מותו.
הערות שוליים

↑  דייוויד א. הופמן, האוליגרכים - המיליארדרים החדשים של רוסיה, ספריית מעריב, 2005. עמ' 332–333.
↑  דייוויד א. הופמן, האוליגרכים - המיליארדרים החדשים של רוסיה, ספריית מעריב, 2005. עמ' 446–448.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811475604505606  GND: 1163671231  VIAF: 1610153363081437520009   WorldCat (עם VIAF): 1610153363081437520009 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מיקרופייל

מיקרופייל בשעת עבודה
מִיקְרוֹפַּיְיל (Micropile; נקרא גם מיני פייל, Mini pile ומיניפייל, Minipile) הוא ציוד מכני הנדסי וסוג של מקדח בורות, המשמש לקידוחי יסודות בקרקע סלעית קשה בעיקר לצורך יסודות וביסוס למבנים, חניונים ותימוכין מסוגים שונים, ומשתמש לשם כך בשיטת ההקשה - דפיקה עזה בקרקע ופינוי החומר המרוסק באמצעות לחץ אוויר.
הקידוח הוא הכנה לפעולה הנדסית המשכית - בדרך כלל יציקת יסודות מעומק החפירה ועד פני הקרקע ועל גביהם מוקם המבנה הרצוי.
מבנה המיקרופייל

מיקרופייל מורכב משני חלקים עיקריים: מקדח ו-מדחס.
המקדח הוא למעשה איזמל ענק בקוטר שנע בין 20–60 ס"מ ומורכב על תורן באורך של בין 5–12 מ'. בעת ביצוע הקידוח נזקף התורן והמקדח הולם בקרקע בצורה עזה המפוררת את הסלע בעיגול בקוטר המקדח.
יחד עם תחילת הקידוח נכנס לפעולה החלק השני של הכלי שהוא המדחס. המדחס דוחס אוויר בלחץ ומזרים אותו באמצעות צינור אל מוקד החפירה, האוויר הדחוס מעיף את גרגרי הסלע המרוסקים למרחק ומפנה את השטח להמשך ההקשה של המקדח.
שימושים

מיקרופייל מתאים לקידוח יסודות בקרקע סלעית קשה שמכונות קידוח אחרות אינן מצליחות לקדוח בה כראוי. אופי הקידוח מתאים לקרקע סלעית קשיחה וכזו שאיננה דורשת דיפון פנימי בעת הוצאת המקדח מחוץ לבור הקידוח.
בדרך כלל יתבצע קידוח במקירופייל בקרקע שבה סלעי גיר, קירטון, דולומיט וצור.
עומק הקידוח נקבע בהתאם לדו"ח ביסוס המוכן על ידי מהנדס ובהתייעצות עם גאולוג.
עם סיום הקידוח מניף המקדח את זיון הכלונס ומכניס אותו אל תוך פיר הקידוח, לאחר מכן מתבצעת יציקת בטון הממלאת את פיר הקידוח לכל אורכו.
מטהמוגלובינמיה

| --- | --- |
 תחום:  המטולוגיה 
 טיפול:  methylene blue cation  sodium ascorbate 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  204178 
 DiseasesDB:  8100
 MeSH:  D008708
 MedlinePlus:  000562
 סיווגים
 ICD-10:  D74
 
מטהמוגלובינמיה או כחלת (באנגלית: Methemoglobinemia) היא תסמונת המתרחשת כאשר תאי דם אדומים מכילים מטהמוגלובין ברמות גבוהות מ-1%.
התסמונת מאופיינת בנוכחות גבוהה מהרגיל של מטהמוגלובין (metHb) בדם, כלומר של Fe+3 במקום Fe+2.
מטהמוגלובין אינו מסוגל לשחרר חמצן לרקמות הגוף באופן יעיל.
חומרת הסימפטומים היא ביחס ישר לרמת המטהמוגלובין בדם.
הסימפטומים מחולקים ע"פ רמות המטהמוגלובין בדם:
3-15%: דיסקולורציה קלה של העור (חיוורון, עור אפרפר או כחלחל, כתמים בעלי גוון כחלחל).
15-20%: כיחלון, למרות שבאופן יחסי החולים אינם מפגינים סימפטומים של מחסור בחמצן.
20-50%: קוצר נשימה, סחרחורות (עד כדי התעלפות), חולשה, בלבול, קצב לב לא סדיר וכאבי חזה.
50-70%: אריתמיה, חוסר הכרה, דליריום, פרכוסים, תרדמת וחמצת (חומציות יתר של הדם).
סיווג

בדם של אדם בריא ישנו מטהמוגלובין באופן קבוע ברמה קטנה מ-1%.
הגוף מפרק את המטהמוגלובין להמוגלובין על ידי אנזים בשם ציטוכרום בי5 רדוקטז (באנגלית Cytochrome b5 reductase), הידוע גם בשם מטהמוגלובין רדוקטז (באנגלית methemoglobin reductase).
מטהמוגלובינמיה נחלקת לשני סוגים, כאשר לכל סוג יש את המום האופייני לו.