stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ביו ארט
לקריאה נוספת

סאמרטנו, פאולה. צילומי אלקטרו ותצלומים עם שיער אנושי לשיבוט עתידי. סרחיו ואלה דוארטה זום אינטרנשיונל, 1995.
אנקר, סוזן ודורותי נלקין. המבט המולקולרי: אמנות בעידן הגנטי. קולד ספרינג הארבור, ניו יורק: קולד ספרינג נמל מעבדה עיתונות, 2004.
דה קוסטה, ביטריז וקוויטה פיליפ (עורכים.). ביו-פוליטיקה טקטית: אמנות, אקטיביזם ומדעי הטכנולוגיה. קיימברידג ': MIT Press, 2008.
גתי, ג'יאנה מריה. הרבריום הטכנולוגי. נערך, תורגם מהאיטלקית, ובקדומה מאת אלן נ. שפירו. ברלין: הוצאת Avinus, 2010. מקוון בכתובת alan-shapiro.com
גסרט, ג'ורג '. אור ירוק: לקראת אמנות של אבולוציה. קיימברידג ': MIT Press / לאונרדו ספרים, 2010. ISBN 978-0-262-01414-4
האוזר, ג'נס. "אמנות ביו - טקסונומיה של מפלצת אטימולוגית." סדרת UCLA Art / Sci Center, 2006. און-ליין ב-
האוזר, ג'נס (עורכת). sk-ממשקים. גבולות מתפוצצים - יצירת ממברנות באמנות, בטכנולוגיה ובחברה. ליברפול: אוניברסיטת ליברפול עיתונות, 2008. ISBN 978-1-84631-149-9
Genesis - Ars Electronica 99, אדוארדו. טלפרנסאנס ואמנות ביו. אן ארבור: הוצאת אוניברסיטת מישיגן, 2005. ISBN 978-0-472-06810-4
Genesis - Ars Electronica 99, אדוארדו (עורכת). סימני חיים: אמנות ביו ומעבר. קיימברידג ': MIT Press / לאונרדו ספרים, 2007. ISBN 0-262-11293-0
ניקול C. Karafyllis (עורכת). ביופקטה - Versuch über den Menschen zwischen Artefakt und Lebewesen. Paderborn: Mentis 2003. בגרמנית.
לוי, סטיבן. "מיטב כתיבת הטכנולוגיה 2007." אן ארבור: University of Michigan Press, 2007 (בשילוב עם ספרי DIGITALCULTURE)
מיה, אנדי. (עורכת). עתיד אנושי: אמנות בעידן של אי ודאות. ליברפול: אוניברסיטת ליברפול, 2008. ISBN 978-1-84631-181-9
מיטשל, רוב. ביוארט והחיוניות של המדיה. סיאטל: אוניברסיטת וושינגטון העיתונות, 2010. ISBN 978-0-295-99008-8
מיטשל, רוב, הלן ברג'ס ופיליפ ת'רטל. ביו-פוטורות: בעלות על חלקי גוף ומידע. פנסילבניה: אוניברסיטת פנסילבניה עיתונות, 2008. DVD אינטראקטיבי.
רייכל, אינגבורג. Kunst aus dem Labour. שפרינגר, 2005. בגרמנית.
Simou Panagiota, Tiligadis Konstantinos, Alexiou Athanasios. בחינת בינה מלאכותית תוך ניצול BioArt, ועידת יישומי בינה מלאכותית 9 וחידושים, IFIP AICT 412, pp. 687–692, 2013, © IFIP הפדרציה הבינלאומית לעיבוד מידע 2013, שפרינגר.
תאקר, יוג'ין. "ביולוגיה אסתטית, אמנות ביולוגית." אמנות בהקשר (גיליון סתיו, 2003). מקוון ב- (אורכב 15.11.2017 בארכיון Wayback Machine)
תאקר, יוג'ין. הגנום העולמי - ביוטכנולוגיה, פוליטיקה ותרבות (מסצ'וסטס: MIT Press / Leonardo Books, 2006. pp. 305–320. ISBN 978-0-262-70116-7
ויטה-מור, נטאשה. "BioArt אמיץ 2: שפיכת הביולוגיה, חיזוי הננו וטיפוח החיים האמורטליים." פסגת "סקירת העתיד", מונטריאול, קנדה, Coeur des Sciences, אוניברסיטת קוויבק, 2007.
וילסון, סטיבן. "אמנות ומדע עכשיו: כיצד המחקר המדעי והחדשנות הטכנולוגית הופכים למפתח לאסתטיקה של המאה ה-21." לונדון, אנגליה: התמזה והדסון, 2012. ISBN 978-0-500-23868-4
זילינסקה, יוהנה. ביו אתיקה בעידן המדיה החדשה. קיימברידג ': MIT Press / לאונרדו ספרים, 2009. ISBN 978-0-262-24056-7
הערות שוליים

↑  Pentecost, Claire (2008). "Outfitting the Laboratory of the Symbolic: Toward a Critical Inventory of Bioart".  In Beatrice, da Costa (ed.). Tactical Biopolitics: Art, Activism and Technoscience. The MIT Press. p. 110. ISBN 978-0-262-04249-9.
↑  The Art is Alive
1 2  Pasko, Jessica M. (2007-03-05). "Bio-artists use science to create art". USA Today.
↑  "Bio-artists bridge gap between arts, sciences". NBC News. 4 במרץ 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Pentecost, Claire (2008). "Outfitting the Laboratory of the Symbolic: Toward a Critical Inventory of Bioart".  In Beatrice, da Costa (ed.). Tactical Biopolitics: Art, Activism and Technoscience. The MIT Press. p. 107. ISBN 978-0-262-04249-9.
↑  "Extra Ear ¼ Scale - The Tissue Culture & Art Project in Collaboration with Stelarc".
↑  See Bio Art entry in Oxford Art Online, Oxford University Press, 2007-2014. (נדרשת הרשמה)
↑  Anker, Suzanne (2014). "The beginnings and the ends of Bio Art" (PDF). Artlink. 34 (3).
↑  "The Rise and Fall or Rayfish Footwear - Next Nature Network". 19 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Guy Who Wants to Sell Lab-Grown Salami Made of Kanye West Is "100% Serious"". 2014-02-26.
↑  Prixars Electronica : 2004 CyberArts : international compendium Prix Ars Electronica : computer animation/visual effects, digital musics, interactive art, net vision, digital communities, u19, freestyle computing, the nest idea. Austria: Hatje Cantz. 2004. ISBN 9783775714938.
↑  "Victemless Leather".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1151401021 
דיוקן עצמי 1988 יין - יאנג (ביו ארט), משחק על ההקבלות בין מניפולציה לדימוי ושיבוט
נדון האם ביו ארט חייב, כמו יצירת אמנות זו של מיקרוביאלים, ליצור אורגניזמים ממשיים. יצירות אמנות המיוצרות עם חיידקים המבטאים 8 צבעים שונים של חלבונים ניאון
הקנטונים של צרפת

הקנטונים של צרפת הם יחידות החלוקה המנהלית הרביעית בגודלה בחלוקה המנהלית של צרפת. קנטון הוא חלק מרובע ומחולק לכמה קומונות. מלבד תפקידם כיחידות מנהליות בתחום השירותים והמשפט הציבורי, הם משמשים גם כמחוזות בחירה בבחירות למועצה הכללית של המחוז לו הם משתייכים. מסיבה זו הבחירות למועצת המחוז מכונות בצרפת "בחירות קנטוניות".
היסטוריה

חלוקת צרפת לקנטונים נקבעה יחד עם חלוקתה למחוזות בזמן המהפכה הצרפתית ב-1790. הם היו רבים מהיום - בין 40 ל-60 קנטונים במחוז. בתחילה קנטונים חולקו למחוזות (District בצרפתית), ואחרי ביטולם של אלה ב-1800, הקנטונים חולקו לרבעים. מספר הקנטונים קטן אז (בין 30 ל-50 במחוז). בהוראת ממשלת צרפת, מועצות המחוזות נדרשו לחלק את שטחן לקנטונים חדשים. החלוקה החדשה פורסמה בשנים 1801 ו-1802 והיא משמשת בסיס לחלוקה המנהלית של צרפת עד ימינו אלה. מאז חלו כמה שינויים כדי להתאים את גודל הקנטונים לגודל האוכלוסייה, קנטונים קטנים בוטלו בעוד הגדולים פוצלו לכמה קטנים יותר, וכיום מספרם הכולל גדול מאשר היה בתחילת המאה ה-19.
תפקיד אדמיניסטרטיבי

הקנטונים נוצרו כאזורי בחירה למועצות הכלליות של המחוז. כל קנטון בוחר נציג המייצג אותו במועצה הכללית שהיא הגוף המנהלי האזורי העיקרי בצרפת. באזורים עירוניים, קומונה אחת מורכבת בדרך כלל מכמה קנטונים, בעוד במקומות כפריים קנטון אחד יהיה מחולק לכמה קומונות. במקרה כזה השירותים הניתנים לאזרחים, כמו מפקדת הז'נדרמריה המקומית ובית המשפט, יהיו בעיר המרכזית של הקנטון. בקנטונים הקטנים ביותר השירותים מסופקים על ידי הקנטונים הסמוכים או ששני קנטונים משתמשים בשירותים מאוחדים.
סטטיסטיקה

מספרם של הקנטונים משתנה בסדרי גודל בין מחוז למשנהו, ישנם מחוזות קטנים המחולקים לפחות מ-20 קנטונים ומחוזות גדולים שכוללים עשרות רבות. כיום יש בצרפת 4,032 קנטונים. רוב הקנטונים באזורים הכפריים מחולקים לכמה קומונות, אף על פי שייתכן גם שקומונה אחת גדולה תהיה מחולקת בין מספר קנטונים, משום ששטח הקנטונים נקבע באופן שרירותי על מנת שיהיו שווים יחסית בגודלם - לעומת הקומונות שאוכלוסייתן נעה בין תושב אחד בלבד ליותר משני מיליון תושבים.
ביוכימיה קלינית

אנלייזר ביוכימיה קלינית, היד בצילום מדגישה את קנה המידה.
ביוכימיה קלינית (ידועה גם בשם  פתולוגיה כימית, כימיה קלינית או ביוכימיה רפואית) היא אחת ממקצועות המעבדה הרפואית והעוסקת בדרך כלל באבחון מחלות על ידי בדיקה מעבדתית של נוזלי גוף או מיצויי רקמות ותאים למטרות אבחון וטיפול. זוהי צורה יישומית של תחום הביוכימיה.
בדיקות המעבדה כלולות בביוכימיה הקלינית המתבצעות על סוגי נוזלים ורקמות גוף שונות ובעיקר על דגימות סרום או פלסמה או על שתן. ברוב המעבדות הרפואיות מכשור אנליטי אוטומטי המאפשר להן להתמודד ביעילות עם עומסי העבודה הגבוהים האופייניים למעבדות בתי חולים וקופות חולים. הבדיקות האנליטיות מתבצעות תוך פיקוח צמוד ועוברות בדיקות בקרת איכות קפדנית.
מקצוע הביוכימיה הקלינית נחשב לאחד ממקצועת המשנה של המעבדה הרפואית על פי התקנות.
רקע

מקורה של הדיסציפלינה בסוף המאה ה-19 עם הכנסת השימוש בתגובות כימיות פשוטות לבדיקת רכיבים שונים של דם ושתן. בעשורים הבאים מאז, יושמו טכניקות רבות נוספות, ככל שהמדע והטכנולוגיה התקדמו, לרבות השימוש במדידת פעילויות של אנזימים, ספקטרופוטומטר, אלקטרופורזה, אימונואסיי וכו'. קיימות כיום בדיקות דם ובדיקות שתן רבות עם יכולות אבחון מגוונות.
הביוכימאי הקליני

ביוכימאי קליני מתמחה בביצוע בדיקות מעבדה רפואית, בבתי חולים, קופות חולים או מעבדות רפואיות פרטיות.
ביוכימאי קליני במעבדה רפואית בישראל יהיה בעל הכרה במעמד כעובד מעבד רפואית מטעם משרד הבריאות, בדרך כלל בעל השכלה אקדמית בתחומי מדעי המעבדה הרפואית, מדעי החיים, או תחומים אקדמיים רלוונטיים משיקים לפי תקנות בריאות העם מעבדות רפואיות, או בעל השכלה על תיכונית של עובד מעבדה רפואית מוסמך.
לגבי ביוכימאי קליני, כמו כל שאר מקצועות המעבדה קיים בישראל דירוג לפי השכלה, ותק ומומחיות:
עובד מעבדה רפואית מוסמך (לא אקדמאי)
עובד מעבדה רפואית אקדמאי
עובד מעבדה רפואית בכיר בביוכימיה קלינית
מנהל מעבדה לביוכימיה קלינית
הפקת דגימות סרום ופלסמה

דגימות סרום במעבדה מופקות על ידי סרכוז דגימות הדם המתקבלות על ידי פלבוטומיסטים בסרכזת (צנטריפוגה), אשר משקיעה את תאי דם וטסיות הדם בעלי הצפיפות הגבוהה יותר לתחתית מבחנת הסרכוז, כאשר הנוזל העליון הוא הסרום המונח מעל לתאים המושקעים. צעד ראשוני זה לפני ביצוע האנליזה נכלל לאחרונה במכשירים הפועלים בעקרון של "מערכת משולבת". פלסמה דומה לסרום, אלא שהיא מתקבלת על ידי סרכוז הדם ללא תהליך הקרישה. הפלסמה, מתקבלת על ידי סרכוז לפני שהקרישה מתרחשת. סוג הבדיקה הנדרשת מכתיב את סוג הדגימה שבו ישתמשו.
דגימות דם נאספות בעיקר בתחנת איסוף ומרפאות של קופות חולים, או במרפאות חוץ של בתי חולים או במחלקות האשפוז של בתי חולים לרבות מחדר המיון. כמו כן נאספות דגימות דם במעבדות פרטיות, מוקדי רפואה חיצוניים, טרם מד"א וכו'.
סוגי בדיקות נפוצות

תחת מקצוע המעבדה ביוכימיה קלינית מכירים במגוון של תחומי בדיקה. ניתן לסווגם לתת-התמחויות:
ביוכימיה כללית שגרתית - בדרך כלל מוזמנות בדיקות כימיות בדם (למשל, בדיקת תפקודי כבד ותפקודי כליה).
ביוכימיה ייחודית - המשתמשות בטכניקות כגון אלקטרופורזה, ובשיטות בדיקה ידנית.
אנדוקרינולוגיה קלינית - בדיקת הורמונים, אבחון של הפרעות אנדוקריניות.
טוקסיקולוגיה - אבחון של תרופות, רעלים וסמים למיניהם וכן כימיקלים אחרים.
ניטור טיפולי של תרופות - בדיקת רמת תרופות לייעול רמת המינון הניתנת.
בדיקת שתן - בדיקה כימית של שתן מגוון רחב של מחלות, יחד עם נוזלים אחרים כגון CSF ואינפוזיות.
בדיקת צואה - בעיקר לצורך גילוי הפרעות במערכת העיכול.
בדיקות > בדיקות מעבדה נפוצות בביוכימיה קלינית כוללות

| קבוצה | בדיקות אנליטיים |
| --- | --- |
אלקטרוליטים: נתרן, אשלגן, כלוריד, ביקרבונט
תפקודי כליות: קריאטינין, חנקן אוראה בדם (BUN)
תפקודי כבד: חלבון כללי בסרום (אלבומין, גלובולינים, יחס A/G, אלקטרופורזה של חלבון, חלבון בשתן), בילירובין, ישיר ועקיף, AST, ALT, GGT, ALP
סמנים קרדיאליים: H-FABP, טרופונין, מיוגלובולין, CK-MB, BNP
מינרלים: סידן, מגנזיום, פוספט, אשלגן
הפרעות בדם: ברזל, טרנספרין, TBIC, ויטמין B12, ויטמין D, חומצה פולית
שונות: גלוקוז, חלבון C ריאקטיבי, המוגלובין מסוכרר (HbA1C), חומצת שתן, ACTH, גזים עורקיים (+PO2, PCO2, H), ניטור סמים ורעלים פורנזי
בדיקות > פנל בדיקות

סדרת בדיקות מוזמנת בדרך כלל כבדיקות משולבות לתוך מערך בדיקות המכונה "פנל בדיקות":
פנל מטבולי בסיסי (BMP) שמונה בדיקות - נתרן, אשלגן, כלוריד, ביקרבונט, חנקן אוריאה בדם (BUN), קריאטינין, גלוקוז, סידן
פנל מטבולי מקיף (CMP) ארבע עשרה בדיקות, הכוללות בנוסף לפנל BMP גם - חלבון כללי, אלבומין, אלקלין פוספטאז (ALP), אלנין אמינו טרנספראז (ALT), אספרטט אמינו טרנספראז (AST), בילירובין
ביבליוגרפיה

Burtis, Carl A; Ashwood, Edward R; Bruns, David E. (2006). Tietz textbook of clinical chemistry (4th ed.). Saunders. p. 2448. ISBN 978-0-7216-0189-2.
ראו גם

American Association of Clinical Chemistry Association for Mass Spectrometry: Applications to the Clinical Lab MSACL
מיקרוביולוגיה קלינית
מעבדה רפואית
היסטופתולוגיה
ציטופתולוגיה
בטיחות במעבדה
נטילת דם ורידי
אימונואסיי
הערות שוליים

↑  מאת Kathleen Deska Pagana PhD RN (Author), Timothy J. Pagana MD FACS (Author), Mosby's Manual of Diagnostic and Laboratory Tests (English) Paperback –, 6th edition, USA: Mosby inc, נובמבר 10, 2017
↑  The Right Test A Physician Guide to Laboratory Test, 3rd Edition C.A. Speicher,, 1998
↑  Tietz Textbook of Clinical Chemistry, 4th Edition. C.A. Burtis and E. R Ashwood,, 2005
↑  Clinical Assessment and Review, McClatchey 2nd Edition,, 2002
↑  Clinical Laboratory Medicine, Kenneth D. McClatchey
Lippincott Williams & Wilkins, 2002
1 2  משרד הבריאות, תקנות בריאות העם (מעבדות רפואיות), התשל"ז-תיקון התשע"ב, תוספת חמישית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283930505171  BNE: XX537465  BnF: cb119310628 (data)  LCCN: sh85027062  NKC: ph121620  SUDOC: 027221326
שני הרשקו

| --- | --- |

 לידה:  22 במרץ 1973 (בן 51) נתניה, ישראל 
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל 
 מספר צאצאים:  2 
 ספורט
 ענף ספורט:  ג'ודו 
 
שני הרשקו (נולד ב-22 במרץ 1973) הוא ג'ודוקא עבר ישראלי והמאמן-הראשי של נבחרת הנשים של ישראל בג'ודו.
כמאמן היה הרשקו לישראלי הראשון שהוביל שתי ספורטאיות לזכייה בתואר אלופת העולם בג׳ודו, ירדן ג'רבי בשנת 2013 וענבר לניר בשנת 2023.
בנוסף היה לישראלי הראשון שזכה כמאמן ב-4 מדליות אולימפיות, 3 מדליות אישיות, בריו 2016 עם ירדן ג׳רבי ובפריז 2024 עם ענבר לניר ורז הרשקו שהגיעו לגמר וזכו במדליית הכסף, באולימפיאדת טוקיו 2020 כמאמן זכה לראשונה בהיסטוריה במדליית ארד קבוצתית. כמו כן שני היה למאמן הראשון שזוכה בשתי מדליות באולימפיאדה אחת, במשחקים האולימפיים בפריז 2024 כאשר הוביל את ענבר לניר ורז הרשקו לגמר ולזכייה היסטורית כפולה במדליית הכסף.
ביוגרפיה

הרשקו נולד בנתניה כבן למשפחה של ניצולי שואה האב (אריה / לאון ז״ל) ממוצא רומני והאם (רחל ז״ל) ממוצא הונגרי, שני גדל והתחנך בנתניה. הוא בוגר בית הספר התיכון טשרניחובסקי בעיר.
את שירותו הצבאי עשה כספורטאי מצטיין כששירת כרכז מודיעין בחיל המשטרה הצבאית. השתחרר בשנת 1994 בדרגת רב-סמל (במילואים שירת כמדריך קרב מגע של המשטרה הצבאית).
אחייניתו, רז הרשקו, היא ג'ודאית בנבחרת הנשים בג'ודו הישראלית, בה הוא משמש מאמן-ראשי.
ביוגרפיה > קריירה בג'ודו

הרשקו היה אלוף ישראל בג'ודו בכל שכבות הגיל, השתתף בתחרויות בינלאומיות רבות, כולל אליפות אירופה עד גיל 21 שנערכה בירושלים בשנת 1992, וכיהן כקפטן נבחרת ישראל במהלך ההכנות למשחקים האולימפיים בברצלונה (1992) ובאטלנטה (1996).
בשנת 1991 פתח את "המרכז הישראלי לג'ודו", רשת מועדוני ג'ודו באזור השרון.
בשנת 1995 פרש מג'ודו תחרותי ושנה לאחר מכן חבר למשה פונטי בהקמת עמותת "מיטב" לקידום תרבות הג'ודו בישראל, שהפכה מאוחר יותר ל"מרכז מיטב לקידום תרבות הספורט בישראל".
הרשקו בעל תואר ראשון בחינוך גופני וניהול ספורט ממכללת וינגייט ובוגר מספר קורסים מקצועיים במכון וינגייט: קורס מדריכי ג'ודו (1991), קורס מאמני ג'ודו (2004), קורס מנכ"לים בכירים בספורט (2010) וקורס מאמני ג'ודו בכירים (2014).
בנוסף הרשקו מחזיק גם בתואר ״IJF Master Coach” של האיגוד העולמי.
בשנת 2010 מונה למאמן נבחרת הנשים של ישראל בג'ודו ובמקביל, שימש גם כמאמנו האישי של אריק זאבי משנת 2011 ועד פרישתו של זאבי באוקטובר 2012.
הרשקו היה גם מאמנה האישי של הג'ודוקא ירדן ג'רבי, שעמה זכה לראשונה בענף במדליית זהב באליפות העולם ונשאר מאמנה עד לפרישתה מג'ודו תחרותי, לאחר זכייתה של ג'רבי במדליית הארד באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו.
ב-26 באפריל 2014, איגוד הג'ודו האירופי העניק להרשקו את התואר "מאמן השנה באירופה" לאור הישגיו עם ירדן ג'רבי ושאר נבחרת הנשים של ישראל.
באפריל 2024 זכה בפעם השנייה בתואר ״מאמן השנה באירופה״.
באולימפיאדת פריז 2024, הוביל הרשקו כמאמן הראשי של נבחרת הנשים בג'ודו של ישראל להישג היסטורי עם זכייה ב-2 מדליות כסף אישיות, לענבר לניר ולרז הרשקו.
ביוגרפיה > חיים אישיים

הרשקו נשוי לקלי, ואב לקים וללי. הם מתגוררים בפרדסיה.
הוא דודה של הג'ודוקא האולימפית המעוטרת רז הרשקו, שהוא גם מאמנה הנוכחי.
הערות שוליים

↑  דני בורשבסקי‏, אריק זאבי מחליף מאמן, באתר וואלה, 29 במרץ 2011
↑  צנציפר ואהרוני, זאבי פרש: "נגמר לי הדרייב, גאה בקריירה שלי", באתר ynet, 22 באוקטובר 2012
↑  ענק: שני הרשקו זכה בתואר מאמן השנה באירופה, באתר ONE‏, 26 באפריל 2014
↑  רז שכניק, ימי הזוהר של הג'ודו: רז הרשקו זכתה במדליית כסף בפריז, באתר ynet, 2 באוגוסט 2024
↑  דניאל סלגניק, 29 באוקטובר 2021 תכירו את משפחת הרשקו הלוחמת מנתניה, באתר ynet(הקישור אינו פעיל, 17.8.2024)
↑  אליפות אירופה בגודו: כסף לג'רבי, ארד לשלזינגר, באתר וואלה, 27 באפריל 2012
↑  ג'ודו: אריק זאבי זכה באליפות אירופה, באתר וואלה, 28 באפריל 2012
↑  העמוד של אריק זאבי באתר איגוד הג'ודו הישראלי.
↑  דני בורשבסקי‏, עשתה היסטוריה: ירדן ג'רבי אלופת העולם בג'ודו, באתר וואלה, 29 באוגוסט 2013
↑  ג'ודו: מינקאווה הפסידה בבית הניחומים באליפות העולם, באתר וואלה, 28 באוגוסט 2013
↑  ג'רבי ושטילוב ספורטאי השנה של הוועד האולימפי, באתר one, ‏ 30 בנובמבר 2013.
↑  אורן אהרוני, אליפות העולם בג'ודו: ירדן ג'רבי זכתה במדליית כסף, באתר ynet, 28 באוגוסט 2014
↑  אל' אירופה בג'ודו: גילי כהן זכתה במדליית ארד, באתר וואלה, 24 באפריל 2014
↑  ענק: שני הרשקו זכה בתואר מאמן השנה באירופה, באתר one, ‏ 26 באפריל 2014.
↑  ‏"היתה שנה מוצלחת לנשים בג'ודו", באתר ספורט1, 12 בדצמבר 2014
↑  אורן אהרוני, ג'ודו: שגיא מוקי אלוף אירופה, ג'רבי זכתה בארד, באתר ynet, 26 ביוני 2015
↑  אליפות העולם בג'ודו: ירדן ג'רבי הפסידה בקרב על הארד, באתר וואלה, 27 באוגוסט 2015
↑  אליפות העולם בג'ודו: ליאור וילדיקן הודחה גם בבית הניחומים, באתר וואלה, 28 באוגוסט 2015
↑  אורן אהרוני, תמנע נלסון לוי זכתה בארד באליפות אירופה, באתר ynet, 21 באפריל 2016
↑  בלי כוכבים, עם הרבה נשמה, באתר וואלה, 20 בנובמבר 2000
↑  נדב צנציפר, בולדר הודחה בבית הניחומים, באתר ynet, 10 באוגוסט 2016
מבצע סריס

מבצע סריס היה מבצע חשאי של יחידה 504 בשנת 1956 לחיסול שני בכירים מראשי הפדאיון, בתגובה על גל הפיגועים שאירע באפריל אותה שנה. המבצע נחשב לסיכול הממוקד הראשון שביצע צה"ל.
הרקע למבצע

במרץ 1955 הקים הצבא המצרי את גדוד הפדאיון ברצועת עזה, לצורך ביצוע פעולות רצח בגבולות מדינת ישראל וזריעת בהלה ברחבי הארץ. הגדוד היה מבוסס בעיקרו על פלסטינים מהרצועה בפיקוד קציני צבא מצריים, ומנה בשיאו כ-600 לוחמים. אנשי הפדאיון חדרו לשטח מדינת ישראל, הן מרצועת עזה והן מהגדה המערבית בירדן, בפיקוח מצרי.
גל הפעולות הראשון של הפדאיון היה באוגוסט 1955, בפעולות ברחבי הארץ. גל זה הופסק לאחר שישראל פנתה למעצמות שיפעילו לחץ על שלטונות מצרים.
גל שני של פעולות הפדאיון היה באפריל 1956. כמאתיים אנשי פדאיון הסתובבו בשבוע הראשון של החודש ברחבי הארץ וביצעו מעשי רצח וחבלה. נסיעה בכבישים מאזור תל אביב ודרומה הייתה בשיירות, ובאזורים נרחבים הצטוו האזרחים להסתגר בבתיהם מרדת החשכה. במהלך חודש זה נרצחו 23 אזרחיים וחיילים ברחבי הארץ – בין השאר בשפירים ובכפר חב"ד נרצחו מדריך ושישה תלמידים נרצחו (11 באפריל בשעות הבוקר בבית הכנסת). רועי רוטברג, המא"ז של קיבוץ נחל עוז, נרצח בצורה אכזרית ב-29 באפריל בידי פדאיון.
מבצע סריס

ראש הממשלה דוד בן-גוריון הנחה את הרמטכ"ל משה דיין לסכל את ראשי הפדאיון. הפתרון היה לשלוח ספרים ממולכדים למפקד הפדאיון ברצועה ולמקבילו בירדן, בעת ובעונה אחת.
ב-11 וב-14 ביולי 1956 הוציאה לפועל יחידה "מודיעין 10" (לימים יחידה 504) את מבצע סריס שבמסגרתו חוסלו שני ראשי הפדאיון: בעזה – סא"ל מוסטפא חאפז, מפקד "מודיעין פלשתינה" ברצועת עזה, ובעמאן – אל"ם סלאח מוסטפא, הנספח הצבאי המצרי בירדן.
ספר ממולכד שיועד למוסטפא חאפז, נמסר על ידי צדוק אופיר, קת"מ בבסיס ד' של מודיעין 10, לסוכן כפול אשר כונה "דיטה". הסוכן היה אמור להעביר את הספר לקצין משטרה ברצועה. ההנחה הייתה שהסוכן "יעבור בדרך" אצל מוסטפא חאפז ויספר לו אודות המשימה שהוטלה עליו, ואכן כך קרה. חאפז, שהיה קצין מאוד כריזמטי, ממולח וזהיר, לא עמד בפיתוי ופתח את הספר שהתפוצץ ופצע אותו קשה, ולמחרת מת מפצעיו.
לנספח הצבאי המצרי בעמאן, אל"ם צלאח מוסטפא, נשלחה מבית הדואר במזרח ירושלים מעטפה ובה חוברת אודות קצין נאצי, שהייתה ממולכדת. ב-14 ביולי קיבל הקצין את המעטפה, פתח אותה, נפצע קשה מאוד וכעבור מספר ימים מת מפצעיו.
חיסול השניים הביא לירידה משמעותית בהיקף הפעילות של גדוד הפדאיון ברחבי הארץ, בדגש על אזור הדרום, עוטף עזה, הנגב הצפוני, חבל לכיש והרי ירושלים (עד לחיסולם המוחלט במלחמת סיני – סוף אוקטובר 1956).
בנאום שנשא נשיא מצרים נאצר ב-26 ביולי 1956 ובו הודיע על הלאמת תעלת סואץ (צעד שהיה אחת הסיבות המרכזיות למבצע קדש), הוא פתח את נאומו בהאשמת ישראל בהריגת שני הקצינים. ישראל הרשמית לקחה אחריות על החיסולים רק כ-30 שנה מאוחר יותר- בשנת 1987.
הערות שוליים

↑  מבצע סריס, באתר https://historia.co.il/
↑  מבצע סריס - מבצע הסיכול הממוקד הראשון של צה"ל, באתר https://www.rlive.co.il/
↑  עמותת מודיעין 10, באתר http://www.modiin10.org.il/, עמותת מודיעין 10 הוקמה על ידי בוגרי יחידה 504 במטרה לשמר את מורשת היחידה, להנחילה לקציני ולחיילי היחידה בהווה ולחשוף לציבור הרחב את פעילות היחידה בעבר.
גזענות בקוריאה הדרומית

גזענות בקוריאה הדרומית הוכרה על ידי חוקרים והאו"ם כבעיה חברתית נפוצה.
העלייה בכמות המהגרים לדרום קוריאה מאז שנות ה-2000, הביאה לתפוצה רחבה של ביטויי גזענות, כמו גם ביקורת על ביטויים אלה. העיתונות לעיתים קרובות מדווחת על אפליה נגד מהגרים, ומבקרת אותה (בייחוד כלפי יפנים, סינים, פליטים מקוריאה הצפונית ומדינות אסייתיות אחרות). כתבות רבות פורסמו בעיתונות הדרום-קוריאנית על נושאים כמו הלנת שכר, תשלום מתחת לשכר המינימום, תנאי עבודה מסוכנים והתעללות פיזית במהגרים.
בסקר הערכים הבינלאומי שנערך בין השנים 2010-2014, 44.2% מתושבי קוריאה הדרומית דיווחו כי לא היו רוצים מהגר בתור שכן שלהם. העמדות הגזעניות נפוצות לרוב כלפי מהגרים ממדינות אסיה ואפריקה, ופחות כלפי מהגרים אירופאים ולבנים מצפון אמריקה (מהגרים אלו מתוארים לעיתים כמקבלים דווקא "יחס עודף").
 גילויי גזענות דומים התגלו כלפי ילדים להורים מגזעים שונים, קוריאנים סינים ומהגרים מצפון קוריאה.
החל משנות ה-2000 השתנתה החקיקה בחלקה, ובין השאר נחקקו חוק תעסוקת עובדים זרים (2004) וחוק תמיכה במשפחות רב-תרבותיות (2008); חקיקה זו שיפרה את מצבם של מהגרים, והיא עוזרת להגן על זכויות האדם והעבודה שלהם ביעילות רבה יותר. בשנת 2011, צבא קוריאה הדרומית הסיר תקנה המונעת גיוס מגברים ממוצא גזעי מעורב, ושינה את שבועת הגיוס כך שלא תייחס טוהר גזע (minjok) לאזרחות. בדומה לכך, מושגים הקשורים לטוהר הגזע הדרום קוריאני (minjok) הוצאו מתוכניות הלימודים בבתי הספר. שינויים אלה יוחסו בחלקם ללחץ בינלאומי. לדוגמה, חשש שהעלתה "ועדת האו"ם בדבר ביעור אפליה גזעית", אשר ציינה כי בדרום קוריאה יש הלכי רוח המעודדים חשיבה ממוקדת גזע, שעל פי הוועדה "יכולים להוות מכשול למימוש של שוויון וכבוד כלפי זרים וכלפי אנשים השייכים לגזעים ותרבויות שונות".
נכון ל-2016, בדרום קוריאה עדיין חסר חוק נגד אפליה אשר הומלץ על ידי ועדת האו"ם לזכויות אדם ב-2015. דווח כי העברת החוק התעכבה בשל "חוסר הסכמה ציבורית". כתוצאה מכך, ישנה תופעה שכיחה של מהגרים אשר מסורבים שירות בבתי עסק ומוניות.
לקריאה נוספת

Schmid, Andre (2002). Korea Between Empires. Columbia University Press.
Shin, Gi-Wook (2006). Ethnic Nationalism in Korea. Stanford, California: Stanford University Press. נבדק ב-5 באפריל 2015. {{cite book}}:  (עזרה)
Shin, Gi Wook (1 בנובמבר 2012). "Racist South Korea? Diverse but not tolerant of diversity".  In Rotem Kowner; Walter Demel (eds.). Race and Racism in Modern East Asia: Western and Eastern Constructions. BRILL. p. 369. ISBN 90-04-23729-1. {{cite book}}:  (עזרה)
Watson, I. (2010), Multiculturalism in South Korea: A Critical Assessment. Journal of Contemporary Asia, Page 337-346.
הערות שוליים

↑  Park, Keumjae (2014), "Foreigners or multicultural citizens? Press media's construction of immigrants in South Korea", Ethnic and Racial Studies, 37 (9): 1565–1586, doi:10.1080/01419870.2012.758860
↑  Kim, Yugyun; Son, Inseo; Wie, Dainn (19 יולי 2016), "Don't ask for fair treatment? A gender analysis of ethnic discrimination, response to discrimination, and self-rated health among marriage migrants in South Korea", International Journal for Equity in Health, 15 (1), doi:10.1186/s12939-016-0396-7, PMC 4949882, PMID 27430432, The recent increased influx of immigrants in Korea has ignited racism among Korean natives, which is heightened by economic and cultural nationalism [6]. For example, more than 40 % of Koreans answered that they would not want a foreigner as their neighborhood, based on the recent World Values Survey (2010–2014) [9]. {{citation}}:  (עזרה)
↑  "World Values Survey (2010-2014)". World Values Survey Association. 2015-04-18. p. 72. נבדק ב-2016-09-11.
↑  Campbell, Emma (2015), "The end of ethnic nationalism? Changing conceptions of national identity and belonging among young South Koreans", Nations & Nationalism, 21 (3): 483–502, doi:10.1111/nana.12120
↑  http://www.koreaherald.com/view.php?ud=20160221000207
↑  http://thediplomat.com/2016/03/the-south-korean-businesses-that-ban-foreigners/
↑  http://koreajoongangdaily.joins.com/news/article/article.aspx?aid=2988812
↑  http://www.koreaobserver.com/taxi-drivers-to-lose-license-for-refusing-passengers-25902/
הארי פוטר – מונחים

סדרת ספרי הארי פוטר מאת ג'יי קיי רולינג מתאפיינת בשלל מונחים שהומצאו במיוחד עבורה, וכן במונחים המקובלים בספרות הפנטזיה, לעיתים קרובות בשינויים אחדים.
ספרים בעולם הקסמים

שיקוי השיקויים (moste potente potions) - ספר שיקויים שנמצא במדור המוגבלים בספריה, עם שיקויים מורכבים ומסוכנים ביותר. הארי, רון והרמיוני השתמשו בו בשנתם השנייה בהוגוורטס כדי להכין את שיקוי הפולימיצי, על מנת להתחזות לחבריו של דראקו מאלפוי ולקבל ממנו מידע בערמה.
ספר הכשפים הבסיסי (The Standard Book of Spells) - ספר כשפים מאת מירנדה גוזלי. בבית ספר הוגוורטס, כל שנה לומדים מתוך הספר הזה ברמות שונות בהתאם לגיל.
תולדות הכישוף - ספר שמתאר את ההיסטוריה של הקסם מאת בתחולדה בגשוט.
חיות הפלא והיכן למצוא אותן - ספר מאת המאזיאולוג הקוסם ניוט סלמנדרה. בספר הראשון הוא מוצג כ"חיות הפלא ומרבצן"
הוגוורטס: תולדות - ספר על תולדות בית הספר הוגוורטס
ספר המפלצות המפלצתי - ספר הלימוד בשיעור חיות הפלא בשנה השלישית. ספר אלים בעל שיניים שתוקף את מי שפותח אותו, ונרגע רק כאשר מלטפים את שדרת הספר.
אני, הקסום - ספר האוטוביוגרפיה של גילדרוי לוקהרט.
מעשיות בידל הפייטן - ספר ילדים, בו גם נמצא הסיפור על אוצרות המוות