stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vision of Love
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1990)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1990)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1990)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1990)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 9 |  |
|  אירופה | אירופה הוט 100 | 14 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 10 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 1 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים העכשוויים למבוגרים | 1 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B/היפ הופ | 1 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 17 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 8 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 9 |  |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 8 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 1 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 14 |  |
|  צרפת | SNEP | 25 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 1 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 17 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 24 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1990)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1990)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1990)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1990)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 66 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 6 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים העכשוויים למבוגרים | 5 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B/היפ הופ | 5 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 52 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 79 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 6 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 8 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי עשור (1990–1999)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי עשור (1990–1999)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי עשור (1990–1999)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי עשור (1990–1999)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 91 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 209 |  |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | זהב | 35,000 |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה | 1,000,000 |
| בריטניה (BPI) | — | 198,000 |
| יפן (RIAJ) | פלטינה 2× | 200,000 |
| ניו זילנד (RMNZ) | זהב | 5,000 |
 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
ביאורים

עטיפת תקליטור הסינגל בארצות הברית משתמש באותה תמונה אך עם עיצוב שונה, בעוד שהדפסים בין-לאומיים מציגים את הפוזה של קארי בצורה שונה.
↑  עטיפת תקליטור הסינגל בארצות הברית משתמש באותה תמונה אך עם עיצוב שונה, בעוד שהדפסים בין-לאומיים מציגים את הפוזה של קארי בצורה שונה.
אולג בראנוב

| --- | --- |

 לידה:  16 במרץ 1969 (בן 55) פוטסדאם, גרמניה המזרחית 
 השכלה:  Moskovskiĭ universitet MVD Rossii 
 פרסים והוקרה
 מדליית העוז  Medal "For Courage"  Medal "For Distinction in the Protection of Public Order" 
 
גנרל לויטננט אולג אנטולייביץ' בראנוב (ברוסית: Оле́г Анато́льевич Бара́нов; נולד ב-16 במרץ 1969, פוטסדאם, גרמניה) הוא איש משטרה בכיר, מפקד משטרת העיר מוסקבה מאז 23 בספטמבר 2016.
ביוגרפיה

אולג נולד ב-16 במרץ 1969 בפוטסדאם (ברפובליקה הדמוקרטית הגרמנית, מאז 1990 - גרמניה).
כבר בילדותו עברה המשפחה למוסקבה והוא החל את שירותו בגופי המשטרה בשנת 1989 כשוטר בתחנת המשטרה 173 במוסקבה. בשנת 1999 סיים את לימודיו במכון למשפטים של משרד הפנים הרוסי (כיום האוניברסיטה המוסקבאית של משרד הפנים של רוסיה).
משנת 2000 עד 2001 שימש כראש המחלק הרביעי בלשכת המבצעים והחקירות האזורית (במחוז האדמיניסטרטיבי הדרום-מזרחי) של המינהל האזורי המרכזי למאבק בפשע מאורגן שתחת המנהלת הראשית למאבק בפשע מאורגן של משרד הפנים. בשנים 2001—2003 היה ראש המחלק השלישי במחלקה למאבק בפשע מאורגן של משטרת המחוז האדמיניסטרטיבי הדרום-מזרחי במוסקבה.
בשנת 2003 מונה לסגן ראש המחלקה למאבק בפשע מאורגן של משטרת המחוז האדמיניסטרטיבי הדרום-מזרחי וכראש יחידת האיתור המבצעית הראשונה. מאז 2004 היה ראש המחלקה למאבק בפשע מאורגן של משטרת המחוז האדמיניסטרטיבי הדרום-מזרחי. בשנת 2006 הועבר למנגנון המרכזי של משטרת העיר מוסקבה ומונה לסגן ראש המחלקה למאבק בפשע מאורגן וראש היחידה הראשונה לאיתור מבצעי. בשנת 2008 מונה לסגן ראש המחלקה לחקירה פלילית של משטרת מוסקבה.
ב-6 במאי 2011, לאחר שעבר את המבחנים המחודשים במסגרת הרפורמה במשרד הפנים, הוענקה לבראנוב דרגת "קולונל המשטרה". ביולי 2011 הוא עמד בראש המחלק הפלילי המוסקבאי ובכך קודם למעמד של חוקר בכיר. על פי צו נשיא הפדרציה הרוסית מיום 14 ביוני 2012, הוענקה לו דרגת "גנרל-מייג'ור המשטרה". ב-10 באוגוסט 2012, הוא מונה לסגן מפקד משטרת העיר מוסקבה, בעוד אלכסנדר טרושקין מונה להחליפו כראש המחלק הפלילי במוסקבה.
ב-23 בספטמבר 2016, מונה בצו הנשיא הרוסי למפקד משטרת העיר מוסקבה במקומו של אנטולי יאקונין. ב-10 בנובמבר 2017, הוענקה לבראנוב דרגת של "גנרל-לויטננט המשטרה".
הערות שוליים

↑  "Баранов Олег Анатольевич". Официальный сайт Главного управления МВД России по городу Москве. נבדק ב-2016-09-23.
1 2 3 4  "Биография Олега Баранова". רי"א נובוסטי. 2016-09-23. נבדק ב-2016-09-23.
1 2 3  "Баранов Олег Анатольевич". Официальный сайт Главного управления МВД России по городу Москве. נבדק ב-2016-09-23.
↑  "Начальник полиции Москвы будет курировать угрозыск, сообщил источник". רי"א נובוסטי. 2011-05-08. נבדק ב-2016-09-24.
↑  "Биография Олега Баранова". רי"א נובוסטי. 2016-09-23. נבדק ב-2016-09-23.
↑  Александра Кошкина (2012-06-16). "Генералы возвращаются в МВД". Газета.Ru. נבדק ב-2016-09-24.
↑  Николай Сергеев (2013-09-03). "МУР возглавил человек Владимира Колокольцева" (ברוסית). Коммерсантъ. נבדק ב-2014-11-28.
↑  "Олег Баранов назначен начальником Главного управления МВД России по Москве". Сайт Президента России. נבדק ב-2016-09-24.
↑  "Главой ГУ МВД по Москве назначен Олег Баранов". טאס"ס. 2016-09-23. נבדק ב-2016-09-23.
אחווה (מרכז כפרי)

| --- | --- |

מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הדרום
מועצה אזורית: באר טוביה
גובה ממוצע: ‎61 מטר
תאריך ייסוד: 1974
סוג יישוב: יישוב כפרי אחר
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 297 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎6.5% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת השפלה מוגדלת) אחווה(למפת השפלה רגילה) אחווה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אחווה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אחווה31°44′37″N 34°46′09″E﻿ / ﻿31.7435761920935°N 34.7691171657255°E﻿ / 31.7435761920935; 34.7691171657255  heמפת היישובים של מועצה אזורית באר טוביה (in English: Be'er Tuvia Regional Council) באדום - אחווה בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10

אחווה (אַחֲוָה) הוא יישוב ומרכז כפרי בתחום מועצה אזורית באר טוביה. הוקם בשנת 1974. ביישוב שתי שכונות: אחווה ונאות אחוה. המרכז הכפרי נמצא סמוך למכללת אחווה וליישובים ערוגות, ינון, כפר אחים, תלמי יחיאל, כפר הרי"ף. מטרת המרכז הכפרי שהוקם על ידי המועצה הייתה מתן שירותים (גנים, מרפאה וצרכנייה) למושבים שמסביב. עם הזמן, הרעיון דעך ואחווה הפך ליישוב קהילתי בפני עצמו.
על פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, אחווה הוא היישוב הכפרי עם שיעור הילדים הנמוך ביותר בישראל - 2.5%.
אחווה מורכב משתי שכונות: שכונת אחווה ובה כ-30 יחידות דיור ונאות אחווה שבה 80 יחידות דיור מוגן.
האירוע המרכזי של הכפר נחגג בל'ג בעומר ומכונה  "חג הכפר" .
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  https://www.homee.co.il/%D7%90%D7%97%D7%95%D7%95%D7%94/
↑  משה כהן, ‏נתוני הלמ"ס: בית שמש מובילה במספר הילדים למשפחה, ת"א בתחתית הרשימה, באתר מעריב אונליין, 18 בנובמבר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007591015805171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אה"מ פיטון (1914)

| --- | --- |

 תיאור כללי
 סוג אונייה:  סיירת קלה 
 צי:  הצי המלכותי הבריטי 
 סדרה:  הסיירות מסדרת ארת'וזה
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  ויקרס 
 תחילת הבנייה:  12 במרץ 1913
 הושקה:  21 באוקטובר 1914
 תקופת הפעילות:  פברואר 1915 – 16 בינואר 1923 (כ־8 שנים)
 אחריתה:  נגרטה
 מלחמות וקרבות:  מלחמת העולם הראשונה
 מידות
 הֶדְחֶק:  3,568 טון
 אורך:  132.9 מטר
 רוחב:  11.9 מטר
 שוקע:  4.75 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  28.5 קשרים
 גודל הצוות:  270
 טווח שיוט:  9,300 ק"מ
 הנעה:  8 דוודים המזינים 4 טורבינות בהספק 40,000 כוחות סוס
 צורת הנעה:  4 מדחפים
 אמצעי לחימה
 שריון:  שריון עיקרי – 25–76 מ"מ   שריון סיפון – 25 מ"מ
 חימוש:  2 תותחי Mk XII‏ BL‏ 6 אינץ' (152 מ"מ)   6 תותחי Mk V‏ BL‏ 4 אינץ' (102 מ"מ)   תותח נ"מ 3 פאונד   2 צינורות טורפדו בקוטר 21 אינץ' (533 מ"מ)
 
אה"מ פיטון הייתה אחת משמונה סיירות קלות מסדרת ארת'וזה שנבנו עבור הצי המלכותי בשנות ה-1910. היא לחמה במלחמת העולם הראשונה, והשתתפה בקרב יוטלנד. לאחר המלחמה היא נגרטה.
תכנון ותיאור

הסיירות מסדרת ארת'וזה נועדו להוביל שייטות משחתות ולהגן על הצי מפני התקפות של משחתות אויב. האוניות היו באורך כולל של 456 רגל 6 אינץ' (139.1 מטרים), עם רוחב של 49 רגל 10 אינץ' (15.2 מטרים) ושוקע של 15 רגל 3 אינץ' (4.6 מטרים). הדחק האוניות היה 5,185 טונות ארוכות (5,268 טונות) בתפוסה סטנדרטית ו-5,795 טונות ארוכות (5,888 טונות) במעמס מלא. פיטון הונעה על ידי ארבע טורבינות קיטור של פארסונס, שכל אחת הניעה ציר מדחף אחד, שהפיקו סך של 40,000 indicated horsepower (30,000 קילוואט). הטורבינות השתמשו בקיטור שנוצר על ידי שמונה דוודי Yarrow שהעניקו לה מהירות של כ-28.5 קשר (52.8 קמ"ש; 32.8 מייל לשעה). היא נשאה 840 טונות ארוכות (853 טונות) טון מזוט שהעניקו לה טווח של 5,000 מיל ימי (9,300 קילומטרים; 5,800 מיל)   במהירות 16 קשר (30 קמ"ש; 18 מייל לשעה).
החימוש העיקרי של אוניות הסדרה כלל שני תותחי BL‏ 6 אינץ' (152 מ"מ) Mk XII שהותקנו על קו המרכז לפני ומאחורי המבנה העילי, ושישה תותחי Mk V QF 4 אינץ' בצריחים בצדדים. הם הותקנו גם עם תותח נ"מ QF 3 פאונד 47 מ"מ (1.9 אינץ') וארבעה צינורות טורפדו בקוטר 21 אינץ' (533 מ"מ).
בנייה וקריירה

האונייה הושקה ב-21 באוקטובר 1914 במספנת Vickers Limited . לאחר שנכנסה לשירות, היא שובצה בשייטת הסיירות הקלות הרביעית של הצי הגדול, ובין פברואר למרץ 1915 פעלה בדרדנלים לתמיכה בנחיתות מדינות ההסכמה בגליפולי. בשובה של פיטון למי הביתי, היא שובצה בשייטת הסיירות הקלות הראשונה של הצי הגדול ובאמצע אפריל 1915 היא פעלה מחוץ לסקפה פלו. ב-4 במאי 1916 היא השתתפה בהפלת הצפלין L 7. ב-31 במאי עד 1 ביוני 1916 פיטון השתתפה בקרב יוטלנד. היא שרדה את מלחמת העולם הראשונה, ונמכרה לגריטה ב-16 בינואר 1923 לחברת קינג, מטרון.
גאלאטי ואחותה, פיטון (ברקע), זיהו והפילו צפלין מול חופי שלזוויג, 4 במאי 1916
אולג גזמנוב

| --- | --- |

גזמנוב, 2019
 לידה:  22 ביוני 1951  (בן 73) גוסב, ברית המועצות
 שם לידה:  אולג מיכאילוביץ' גזמנוב
 מוקד פעילות:  ברית המועצות, רוסיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1991 
 סוגה:  פופ רוק, שאנסון 
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  רוסית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  Moon Records Ukraine, מלודיה, Monolith Records 
 בן או בת זוג:  Marina Muravyova-Gazmanova 
 צאצאים:  Rodion Gazmanov, Marianna Gazmanova 
 פרסים והוקרה:  פרסי המוזיקה העולמית (1992)  עיטור הכבוד של הפדרציה הרוסית  אמן הספורט של ברה"מ  פרס משרד הפנים של רוסיה  מדליית המערכה הצבאית בסוריה  עיטור הידידות (רוסיה)  תעודת הוקרה נשיאותית של הפדרציה הרוסית  פרס שירות הביטחון הפדרלי הרוסי  Order For Merit in Culture and Art  Medal "In Memory of the Heroes of the Fatherland"  מדליה לחיזוק אחוות הנשק  עיטור ההצטיינות למען המולדת דרגה רביעית  אמן העם של הפדרציה הרוסית  מדליית גנרל הצבא מרגלוב  מדליה להנצחת 850 שנים לייסוד מוסקבה  מסדר הנסיך הקדוש דניאל של מוסקבה, דרגה 3  אמן כבוד של הפדרציה הרוסית  מדלייה להנצחת 300 שנה לצי הרוסי  פרס גרמופון הזהב 
 https://gazmanov.ru
 פרופיל ב-IMDb
 
אולג מיכאילוביץ' גזמנוב (ברוסית: Олег Михайлович Газманов; נולד ב-22 ביוני 1951) הוא זמר אסטרדה, מלחין, משורר, שחקן, מפיק סובייטי ויהודי-רוסי. בשנת 2001 הוענק לו תואר אמן העם של הפדרציה הרוסית.
ביוגרפיה

גזמנוב נולד ב־22 ביולי 1951 במשפחה צבאית. אביו מיכאיל סמיונוביץ' גזמנוב ממוצא רוסי, ואימו זינאידה אברמובנה גזמנובה לבית אלטשולר הייתה יהודיה.
את ילדותו בילה בקלינינגרד. לאחר סיום לימודיו, עבר לבית הספר הגבוה להנדסה ימית. בסוף לימודיו, בהיותו סגן, שירת ליד ריגה. כשחזר לרוסיה, החל לעבוד במחלקה של בית הספר שלו, וללמוד בבית הספר לתארים מתקדמים.
גזמנוב נסחף על ידי המוזיקה, עזב את המדע והחל ללמוד בבית ספר למוזיקה. לאחר שהפך למלחין, זכה לפופולריות הראשונה שלו על הבמה בשנת 1988. שנה לאחר מכן החלו הופעות סולו.
בשנת 1989 הקים להקה, שיר וקליפ "אסקדרון" (Эскадрон), שהפכו לפופולריים. בסוף שנות השמונים הופיע עם בנו, רודיון גזמנוב.
אלבומו הראשון "אסקדרון" (Эскадрон) זכה להצלחה רבה ביותר. הוא שר להיטים בסגנון היורו-דיסקו הפופולרי, שהפך ל"כרטיס הביקור" של גזמנוב: "פוטנה" (Путана) ,"אסקדרון" (Эскадрон), "ייסאול" (Есаул), "חכי" (Дождись), "רוח טרייה" (Свежий ветер) ועוד שירים.
בשנת 1992 הוזמן למונטה קרלו, ושם קיבל את פרס "פרסי המוזיקה העולמית" כזמר הנמכר ביותר ברוסיה.
מאז ה-6 באוקטובר 2022 הוא נתון לסנקציות מכל מדינות האיחוד האירופי ומדינות אחרות, בשל תמיכתו בפלישה הרוסית לאוקראינה.
הערות שוליים

↑  - YouTube, www.youtube.com
↑  Gazmanov, Oleg Mikhailovich, clever-geek.github.io(הקישור אינו פעיל)
↑  - גזמנוב ברשימת הנתונים לסנקציות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 4d4a6aa6-6ceb-44a0-8ecf-971f0a27b54a  VIAF: 305064570   WorldCat (עם VIAF): 305064570 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אחווה (קיבוץ)

אין תמונה חופשית
אחווה היה קיבוץ ערבי-ישראלי שהתקיים בשנותיה הראשונות של מדינת ישראל.
היסטוריה

רעיון הקמת הקיבוץ עלה לאחר סיומה של מלחמת העצמאות, כאשר פועלים ערבים התרכזו בלוד כתוצאה מן המלחמה, והקמתו נועדה לפתור את מצוקתם. הרוח החיה מאחורי הרעיון, עמר אל–זנאתי, היה בעל קשרים עם אנשי ההסתדרות ואנשי מפלגות ציוניות סוציאליסטיות עוד לפני הקמת המדינה, ועתה ניצל קשרי אלו כדי לקדם את רעיון הקמת הקיבוץ הערבי.
אל-זנאתי הצליח לגבש גרעין של 35 חברים שהקים את הקיבוץ ב-1949, על אדמה בקרבת נמל התעופה לוד. חברי הקיבוץ התפרנסו מחקלאות; הם עיבדו את אדמות הקיבוץ וכן התפרנסו עבודת חוץ במשקים חקלאים מחוץ לקיבוץ, אולם בהדרגה עברו רוב החברים לעבוד בפרדסי הסביבה, וכך כלכלת הקיבוץ התבססה על הכנסה מעבודת חוץ.
אט אט החל הקיבוץ להתפרק, כתוצאה מחוסר האמון של החברים באל-זנאתי, שעמד בראש הקיבוץ, וחוסר סיפוק מעקרון השיתוף שעמד בבסיסה של התנועה הקיבוצית; וכך, כשנה לאחר הקמתו נותרו בקיבוץ מספר מצומצם של חברים. לתהליך זה תרם סירובם של ארגוני התנועה הקיבוצית לקבל את הקיבוץ לשורותיהם וקיבוצים אחרים סירבו לפניות לסייע לקיבוץ.
הקיבוץ התפרק ב-1951.
אה"מ פאוורפול (1826)

| --- | --- |
"פאוורפול" בהרעשת עכו, 1840. ציור מאת צ'ארלס דיקסון
"פאוורפול" בהרעשת עכו, 1840. ציור מאת צ'ארלס דיקסון
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  אוניית-קו מדרגה שנייה
 צי:   הצי המלכותי הבריטי
 סדרה:  קאנופוס
 אוניות בסדרה:  9 אוניות
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  מספנת הצי בצ'טם
 הוזמנה:  23 בינואר 1817
 תחילת הבנייה:  אוגוסט 1820
 הושקה:  21 ביוני 1826
 תקופת הפעילות:  1825–1860 (כ־35 שנים)
 אחריתה:  נגרטה ב-1864
 מידות
 תפוסה:  2,296 טון לפי מידת התפוסה הבריטית הישנה
 אורך:  "193-10 רגל (59.1 מ')
 רוחב:  "½52-4 רגל (15.7 מ')
 עומק הספנה:  "22-6 רגל (6.9 מ')
 נתונים טכניים
 גודל הצוות:  635 איש
 מספר תרנים:  3
 סוג המעטה:  מעטה רוחבי שלם
 הנעה:  מפרשים
 אמצעי לחימה
 חימוש:  84 תותחים  • סיפון תותחים תחתון: 28 תותחי 32 ליטראות, 2 קרונדות של 68 ליטראות • סיפון תותחים עליון: 32 תותחי 24 ליטראות • סיפון אחרה: 6 תותחי 24 ליטראות, 10 קרונדות של 32 ליטראות • סיפון הקדמה: 2 תותחי 24 ליטראות, 4 קרונדות של 32 ליטראות
אוניית הוד מלכותו "פאוורפול" (1826) (באנגלית: HMS Powerful) הייתה אוניית קו דו-סיפונית בריטית מדרגה שנייה נושאת 84 תותחים, שהושקה ב 21 ביוני 1826 במספנת הצי בצ'טם.
מ-1 בינואר 1839 עד סוף 1840 פיקד עליה קפטן צ'ארלס נֵיפּיֶיר (אנ'), בעיקר בים התיכון, ומרבית הזמן כאוניית הפיקוד (lead ship) של אסקדרון בפיקודו. בערב 29 במאי 1839, בעודה עוגנת בקוב אוף קורק (Cove of Cork) באירלנד, קיבל ניפייר הוראה דחופה מהאדמירליות לצאת אל מלטה, מחשש להתלקחות מלחמה עם מצרים. כמו כן נמסר לו, כי אוניות הקו אה"מ "גנגס" ואה"מ "אימפליסבל" כבר יצאו לדרכן מאנגליה. מאחר שרצה להשיגן, יצא ניפייר לים בשתיים אחר חצות ב-30 בחודש אל גיברלטר. "פאוורפול" הגיעה לגיברלטר ב-12 ביוני, שם נודע לניפייר כי שתי האוניות האחרות מקדימות אותו ביומיים. למרות זאת ותוך הפגנת כישורי ימאות יוצאים מן הכלל הצליחה "פאוורפול" להיכנס לנמל ולטה בערב ה-24 ביוני, שתים עשרה שעות לפניהן.
ב-1840 הייתה "פאוורפול" חלק משייטת בריטית-אוסטרית-טורקית, שפעלה לסילוק מוחמד עלי שליט מצרים מסוריה וארץ ישראל, ולקחה חלק פעיל בהפגזת העיר עכו ב-3 בנובמבר 1840. במהלך הלחימה ספגה פגיעות אך איש מאנשי צוותה לא נפצע או נהרג. אחר כך, מ-25 בנובמבר, שימשה "פאוורפול" שימשה כאוניית הדגל של השייטת הבריטית שהטילה הסגר ימי על אלכסנדריה מ-25 בנובמבר. ב-1841 עבר הפיקוד על האונייה לידי קפטן ג'ורג' מנסל (Mansel). מ-1841 עד הוצאתה משירות פעיל בפורטסמות פיקד עליה סר מייקל סימור (אנ').
האונייה הוחזרה לשירות ב-1848 בפיקודו של סר ריצ'רד סונדרס דאנדס (אנ') ושבה לשרת בים התיכון. ב-1860 שימשה אוניית מטרה וב-1864 נמחקה ממצבת הצי ונגרטה.
לקריאה נוספת

Lavery, Brian (2003) The Ship of the Line. Volume 1: The development of the battlefleet 1650-1850. Conway Maritime Press.
הערות שוליים

↑  Lavery (2003), p. 190.
↑  "Ship Launch". The Times, No. 12660. London. 23 May 1825. col E, p. 3.
ערך זה הוא קצרמרבנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אבא גורדין

| --- | --- |

 לידה:  3 במרץ 1887 מיכלישקי, בלארוס 
 פטירה:  23 באוגוסט 1964 (בגיל 77) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  יידיש, אנגלית, עברית, רוסית 
 
מֵאִיר אַבָּא לייבוביץ' גוֹרְדִין (בכתיב יידי: גאָרדין; ברוסית; Аба Лейбович Гордин;‏ 1887 מיכלישקי, ליד וילנה, ליטא – 23 באוגוסט 1964, רמת גן) היה מחנך, סופר יידי, משורר, מתרגם, פעיל אנרכיסטי רוסי ומראשוני האנרכיסטים בישראל.
קורות חייו > שנותיו הראשונות

נולד למשפחת מתנגדים בעיירה מִיכַלִישׁקי שליד וילנה באימפריה הרוסית (כיום בבלארוס) בשנת 1887, וגדל בעיירת המתנגדים, אוגוסטוב, שם שימש אביו, יהודה ליב גורדין, יליד רציצה, רב העיירה. כשהיה כבן 10, עברה המשפחה בעקבות האב לעיירה אוסטרוב מזובייצקה, בעלת הרוב החסידי, בה מונה האב לרב העיירה במסגרת הסכם בין שתי הקהילות (המתנגדת והחסידית).
באוסטרוב למד בחינוך דתי מסורתי, ואף השלים לימודיו בישיבה גבוהה, על אף ש"התפקר" ואיבד את אמונתו כבר בגיל 14. את "ההתפקרות" ייחס לאותו מעבר בין אוגוסטוב הליטאית לאוסטרוב החסידית, מעבר שיצר אצלו ריאקציה וניכור לסביבתו החדשה. בצורה אוטודידקטית החל ללמד את עצמו דקדוק עברי, שפות ומדעים ולקרוא ספרות יפה.
קורות חייו > פעילות ציונית

בעקבות פרעות קישינב ב-1903 נתפס לפעילות ציונית, וארגן עם אחיו ואחיותיו חוגים עיוניים ציוניים, בכללם חוג דוברי עברית בהגייה הספרדית. בנוסף הקימו האחים ספרייה עברית והפיצו בולי קק"ל ושקלים. בעת ההיא שלל גורדין את גישת הציונות הרוחנית של אחד העם, ותמך בציונות המדינית של בנימין זאב הרצל ומקס נורדאו. כמו־כן, הוא החל אז להחטיא את הרבים – חבריו לישיבה – בפרסום של ספרי מין בקרב צעירי העיירה ובהטפה לציונות.
עם המשך פעילותם הציונית של האחים אבא וזאב וולף גורדין, גדל הקרע עם הוריהם ומשפחתם, והם עזבו את הבית. בחייהם העצמאיים החלו להתעמק בזרמים הפוליטיים השונים באימפריה הרוסית, ונתפסו גם לפעילות סוציאליסטית. באותה תקופה הפך אבא לפעיל בתנועת "צעירי ציון" בדווינסק.
פעילות מהפכנית ואנרכיסטית > מהפכת 1905

עם פרוץ מהפכת 1905 עשה את דרכו למוסקבה, והפך לפעיל בתנועה להשתחררות מעול הצאר. הוא הקריב את חייו האישיים על מזבח המהפכנות, ויתר על חיי אהבה ומשפחה, ושילם מחיר ברעב, במאסר ובמצוקה.
באותה עת מהפכנית אימץ אורח חיים צמחוני, נטש את הפעילות ב"צעירי ציון" ובתנועה הציונית, והחליט כי יש להיאבק על זכויות היהודים ברוסיה עצמה, לצד מאבק בלתי מתפשר במשטר העריץ של הצאר. הוא ואחיו זאב התקרבו לתנועה האנרכיסטית והושפעו מספרו של מקס שטירנר, "האגו ועצמו", ומכתביהם של האנרכיסטים פייר-ז'וזף פרודון, מיכאיל באקונין, לב טולסטוי ופיוטר קרופוטקין.
פעילות מהפכנית ואנרכיסטית > חינוך ופדגוגיה

בשנת 1908 פתחו צמד האחים גורדין בית ספר עברי ראשון בסמורגון בשם "עבריה", בהשראת "יאסניה פוליאנה" של לב טולסטוי. בבית ספר זה הנהיגו האחים שיטות לימוד חדשניות, כמו עברית בעברית ורעיונות של קדמה חברתית. למוסד ולאחים גורדין יצא שם טוב ברחבי "תחום המושב", מה שהוביל לסיקור נרחב ולביקורים תכופים מצד רבים מקרב הקהילה היהודית. שיטתם הפדגוגית כבשה את לבם של מחנכים עבריים מרכזיים כשמואל לייב גורדון, יצחק אלטרמן ויצחק אפשטיין. באותן שנים כתב גורדין, יחד עם אחיו וגם בנפרד, ספרי ילדים, ספרי הדרכה וחינוך ("גן תאטרוני"), ספרי הגות ("ספר הגולה – מגילה ליהודים בגלות") וספרי שירים, שאליהם נלוו תווי הנגינה והשירה שלהם.
לאחר מספר שנים עזבו האחים את בית הספר שהקימו מאחוריהם, ובפרוץ מלחמת העולם הראשונה נדדו ברחבי אוקראינה, מעיר לעיר לאורכו של הדנייפר, ועסקו למחייתם במתן שיעורים פרטיים.
פעילות מהפכנית ואנרכיסטית > מהפכת 1917

בשנת 1917 הגיע אבא גורדין למוסקבה והצטרף למהפכני רוסיה, נכלא על סירובו לשרת בצבא הצאר במלחמה, ומתוך הכלא, עשה תעמולה לתורה האנרכיסטית בקרב חבריו האסירים. מנגד, הצטרף אחיו למהפכנים בפטרוגרד.
לאחר הדחת הצאר ניקולאי השני ושחרורו מהכלא, פעל אבא להפצת והגשמת התורה האנרכיסטית, הוא ערך והוציא לאור במוסקבה עיתון יומי בשם "אנרכיה", שזכה לתפוצה של כ-50 עד 70 אלף איש, בעוד אחיו פרסם את דבריו בעיתון אנרכיסטי דומה בפטרוגרד תחת השם "בורעוועסטקניק" ("מבשר הסער") (Burevestnik (Petrograd, 1917). בנוסף, ארגן אבא כינוסים והרצאות, ונאם ברחבי מוסקבה, ברחובות ובמועדונים, בבתי החרושת ובמחנות הצבא. באותה העת הסיסמה "בתי החרושת לפועלים" החלה לכבוש את לבם של רבים, והסיסמה "דירות לעם" הוגשמה על ידי אבא וחבריו האנרכיסטים ללא אלימות, כששיכנו אלפי משפחות עניות בווילות המפוארות של מוסקבה. באותה עת פעל אבא מתוך "בית האנרכיה", מרכז אגודת האנרכיסטים במוסקבה, שעליו התנוסס הדגל השחור האנרכיסטי, ועל הגנתו הופקד "המשמר השחור" (Black Guards) החמוש.
האנרכיסטים באותה עת חתרו לסיום מלחמת העולם ולהמשך המהפכה עד לביטול המדינה, על מוסדותיה וארגוניה הדכאניים, תוך הבטחת חופש וצדק ליחיד ולקולקטיב. הם התנגדו בחריפות למשטרו של אלכסנדר קרנסקי שעלה בעקבות הדחת הצאר ופסח על שתי הסעיפים, המשיך במלחמה והוציא להורג עריקים מהחזית, כמו גם ערך פעולות תגמול נגד איכרים חסרי אדמה.
לאחר מהפכת אוקטובר, המשיך אבא להפיץ הגות אנרכיסטית, וביקר בעיתונו ובעל פה את סיסמאותיהם ושיטותיהם של הבולשביקים תאבי השררה, שהחליפו לדידו את שלטון הדיכוי הישן בשלטון דיכוי של "המעמד החדש" ("הדיקטטורה של הפרולטריון"): המפלגה, המנגנון, הרודנות.
פעילות מהפכנית ואנרכיסטית > מלחמת האזרחים ברוסיה

עם פרוץ מלחמת האזרחים ברוסיה, נטל בה אבא חלק, לצד הכוחות האנרכיסטיים והצבא השחור, שנתנו את הטון בפדרציות בערי התעשייה הגדולות: מוסקבה, פטרוגרד, דווינסק, כמו גם בקרב החיילים והמלחים בקרונשטאדט. הוא עצמו נפצע בקרבות, וגם האחות שטיפלה בפציעתו נהרגה מרסיס של רימון. בעיתונו, המשיך לתאר בהתרגשות את ניצחונותיהם של האנרכיסטים במקומות רבים ברוסיה, בתארו את העם המביע את מורת רוחו מסיאובה ומסילופה של ההתקוממות העממית נגד השעבוד על ידי שלטון הבולשביקים הרודני. גם אחרי ניצחונם של הבולשביקים, הוא האמין כי האנרכיזם עוד ישוב וינצח, וכי הוא העתיד של רוסיה.
בזמן זה כתב עשרות כרכים (ביידיש, באנגלית ובעברית) במדעי החברה והמוסר, שבהם הביע את שלילת הקפיטליזם והמרקסיזם, לאור הוגים אנרכיסטיים שהשפיעו על כתיבתו, כגון פרודון, קרופוטקין, באקונין, טולסטוי, אריקו מלטסטה, אליזה רקליו.
ניצחון אוקטובר והשתלטות הבולשביקים לא גרם באופן מיידי למשטר הרודנות, והבולשביקים טרם העזו ליטול לעצמם מונופול על ההמונים, ועדיין אפשרו את השתתפותם של הסוציאליסטים המהפכנים בשלטון, ואת פעילותם של האנרכיסטים ברחוב, כשרבים עדיין נמנו על אוהדיהם. עם זאת, בהדרגה, הלכה וגברה ההתנכלות אליהם מצד השלטונות. גורדין, לעומת אנרכיסטים אחרים, החליט שאין זה נכון להילחם בבולשביקים בכוח בשלב זה, אך זעק מעל דפי עיתונו כנגד ההוצאות ההמוניות להורג ללא חקירה ומשפט, בכותבו כי "אכן כדאי היה לסלק את ניקולאי וקלגסיו, להדיח את קרנסקי ולבצע את המהפכה, כדי לחזור, מחמת גורל ביש לראשית ממש, לתקופת איוואן האיום-(לאון האיום)" ו"מוציאים להורג ללא כל משפט, ללא כל חקירה, לפי שרירות-לב פרועה, לפי קפריזה של מפקד משטרה שיכור, שכיום שמו "קומיסר", לפי צו מי ממיתים? לפי צו המפלגה שעשתה את הקריירה הפוליטית שלה על גבי צעקותיה נגד גזר דין מוות". משטר הרודנות הבולשביקי, יחד עם הסוציאליסטים המהפכניים, פירק את נשקו של "המשמר השחור" האנרכיסטי, אסר אלפי פעילים אנרכיסטים ברחבי רוסיה, וסגר את מועדוניהם.