stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
How the West Was Won
רשימת השירים

דיסק 1
L.A. Drone (פייג'/ ג'ונס)- 0:14 *
Immigrant Song (פייג'/ פלנט)- 3:42 *
Heartbreaker (פייג'/ פלנט/ ג'ונס/ בונהם)- 7:25 *
Black Dog (פייג'/ פלנט/ ג'ונס)- 5:41 **
Over the Hills and Far Away (פייג'/ פלנט)- 5:08 *
Since I've Been Loving You (פייג'/ פלנט/ ג'ונס)- 8:02 *
Stairway to Heaven (פייג'/ פלנט)- 9:38 *
Going to California (פייג'/ פלנט)- 5:37 *
That's the Way (פייג'/ פלנט)- 5:54 **
Bron-Yr-Aur Stomp (פייג'/ פלנט/ ג'ונס)- 4:55 *
דיסק 2
Dazed and Confused (פייג'/ הולמס)- 25:25 **
Walter's Walk (פייג'/ פלנט)
The Crung (פייג'/ פלנט/ ג'ונס/ בונהם)
What Is and What Should Never Be (פייג'/ פלנט)- 4:41 *
Dancing Days (פייג'/ פלנט)- 3:42 *
Moby Dick (פייג'/ פלנט/ ג'ונס)- 19:20 **
דיסק 3
Whole Lotta Love Medley (פייג'/ פלנט/ ג'ונס/ דיקסון/ בונהם)- 23:08 **
Boogie Chillun (הוקר)- 3:10
Let's Have a Party (רובינסון)- 1:56
Hello Mary Lou (פיטניי- 2:08
Going Down Slow (אודן)- 8:29
Rock and Roll (פייג'/ פלנט/ ג'ונס/ בונהם)- 3:56 *
The Ocean (פייג'/ פלנט ג'ונס/ בונהם)- 4:21 **
Bring It On Home (פייג'/ פלנט/ דיקסון)- 9:30 **
Bring It On Back (פייג'/ פלנט/ ג'ונס/ בונהם)
-* שירים מההופעה ב- L.A Forum
-** שירים מההופעה ב- Long Beach Arena
קרדיטים

ג'ימי פייג' - גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית, מנדולינה ומפיק.
רוברט פלאנט - שירה ומפוחית.
ג'ון פול ג'ונס - גיטרה בס, קלידים ומנדולינה.
ג'ון בונהם - תופים.
הנריק וויקטוריה איוונסקי

הנריק איוונסקי (בפולנית: Iwański Henryk‏, 1902–1978) וויקטוריה איוונסקה (Iwańska Wiktoria) הם זוג חסידי אומות העולם מפולין, ממנהיגי המחתרת הפולנית נגד הנאצים, שהצילו יהודים רבים מגטו ורשה במהלך השואה.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

זמן קצר לאחר פלישת גרמניה הנאצית לפולין, היה הנריק פעיל בהקמת "הארגון הצבאי היהודי". והקדיש את עצמו לתמיכה ביהודים, במסגרת ההתנגדות הפולנית (ארמייה קריובה). ויקטוריה סיפקה ליהודי הגטו ציוד בסיסי, נשק, תחמושת וחומרי הדרכה, שהוברחו דרך תעלות הביוב או בעגלות שהביאו גושי סיד ומלט לגטו. הנריק, במסגרת תפקידו הבכיר במחתרת הפולנית טיפל ביהודים שברחו מתוך הגטו אל הצד הארי של העיר, וסיפק להם מקומות מסתור בבתי חולים, בדירות מסתור, ובכנסיות. הוא צייד אותם במסמכים מזויפים. בין הניצולים בעזרתם היה יוסף צלמייסטר.
במהלך מרד גטו ורשה באפריל 1943 הגבירו הנריק וויקטוריה את מאמצי ההצלה. הם טיפלו ביהודים שברחו וסיפקו להם מקומות מסתור. הנריק וויקטוריה החביאו בדירתם קבוצת יהודים והצילו אותם ממוות. הנריק עצמו לחם במהלך המרד לצד היהודים בקרב על כיכר מוראנובסקי.
לאחר המלחמה

ויקטוריה נדבקה בשחפת מיהודייה שהסתירה בדירתה, ונפטרה מהמחלה. בבעלותו של הנריק הייתה טבעת קשר מחתרתית יחידה מסוגה. לפני מותו מסר איוונסקי לחיים לזר את הטבעת, שהעביר אותה ליד ושם בשנת 2004.
הכרה והנצחה

בשנת 1963 זכה הנריק בצלב הכסף של וירטוטי מיליטרי, אחד מעיטורי הצבא הגבוהים ביותר בפולין. ב-15 במרץ 1966, בירושלים, הוכרו הנריק וויקטוריה על יד ושם כחסידי אומות העולם. ניטע על שמם עץ בשדרת חסידי אומות העולם ב-20 בדצמבר 1989.
הערות שוליים

↑  ערך באתר יד ושם
↑  retrieved 2011-09-27
↑  ארכיון, 11 בספטמבר 2006
↑  לפי עדויות מתוך תיק מס' 54 בארכיון יד ושם
↑  "גלגולי טבעת הקשר" מתוך מסוף ימים ולילות של עיתון מעריב, כפי שמוצג בתיק מס' 54 בארכיון יד ושם
↑  The fellowship of the ring, By ETGAR LEFKOVITS’ Jerusalem Post 18/04/04, as presented in file 54 of the Yad Vashem archives
↑  מתוך תעודות חסידי אומות העולם של הזוג, כפי שמופיעות בתיק מס' 54 בארכיון יד ושם
מיכל קפטה

| --- | --- |

מיכל קפטה
 לידה:  17 בדצמבר 1971 (בת 53) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
מיכל קפטה (נולדה ב-17 בדצמבר 1971) היא שחקנית ודוגמנית ישראלית.
תפקידים > טלוויזיה

| סדרה | תפקיד | שנה |
| --- | --- | --- |
| עניין של זמן | דפנה | 1995 |
| פלורנטין | יועצת שיווק | 1997 |
| יצפאן עובר כל גבול | תפקיד אורח, דמויות שונות | 1998 |
| לגעת באושר | דנה | 2001 |
| שחר | הילה | 2002 |
| לחיי האהבה | גלית קדמי | 2002 |
| שאול | תפקיד אורח | 2002 |
| טיפול נמרץ | יעל | 2003 |
| שמש | שגית | 2003 |
| חמישה גברים וחתונה | אורנה | 2008 |
| כאן גרים בכיף | סופי | 2010 |
| ספיישל נאור ציון | תפקיד אורח |  |
| הפרקליטים | פיילוט |  |
תפקידים > קולנוע

| סרט | במאי | תפקיד | שנה |
| --- | --- | --- | --- |
| הפטרול האחרון | ז'וזף דיטו | דיאנה אריקסון | 1999 |
| ברונו מאוהב | אילן הייטנר | תפקיד אורח | 2006 |
| עיוורת | אריאל כהן | ראשל | 2011 |
ה'תשס"ד

ה'תשס"ד (5,764) ובקיצור תשס"ד – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-27 בספטמבר 2003, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 15 בספטמבר 2004.
המולד של תשרי חל ביום שישי, 10 שעות ו-491 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג זשג. איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים.
זו שנה שלישית לשמיטה, ושנת 7 במחזור העיבור ה-304. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 24 (סימנה כדידז) במחזור השמש ה-206.
שנה זו היא שנת 1,935 לחורבן הבית, ושנת 2,315 לשטרות.
מדינת ישראל חגגה ביום העצמאות ה'תשס"ד 56 שנות עצמאות.
אירועים

ח' בתשרי – הפיגוע במסעדת מקסים בחיפה: 21 נרצחים ו–51 נפצעים
ט' בתשרי – מטוסי חיל האוויר הישראלי מפציצים בסיס אימונים של הג'יהאד האיסלמי ליד דמשק, בתגובה על פיגוע ההתאבדות במסעדת "מקסים" בחיפה יום קודם לכן
י"א בתשרי – אחמד קריע ("אבו עלאא") נכנס לתפקיד ראש הממשלה ברשות הפלסטינית
י"ב בחשוון – חשיפת "פרשת רמדיה": משרד הבריאות מודיע כי הגורם לתחלואה הקשה והמסתורית של תינוקות ברחבי הארץ הוא מחסור בתיאמין (ויטמין B1) בתחליף החלב הצמחי של חברת רמדיה
כ' בחשוון – פיגוע תופת באיסטנבול, טורקיה – 2 מכוניות מתפוצצות מול בתי הכנסת הגדולים: "נוה שלום" ו"בית ישראל", 24 איש נהרגו, בהם 6 יהודים
כ"ט בכסלו – הכנסת מאשרת את פירוק משרד הדתות
ל' בכסלו – 4 הרוגים בפיגוע בתחנת אוטובוס במחלף גהה בפתח תקווה
ו' בשבט – 11 הרוגים בפיגוע התאבדות באוטובוס בקו 19 בירושלים
ל' בשבט – 8 הרוגים בפיגוע התאבדות באוטובוס סמוך לגן פעמון הדרור בירושלים
כ"א באדר ー מוצאי כ' באדר נוסדה הויקיפדיה היידית (ובלועזי 13 במרץ 2004)
כ"א באדר – פיגוע התאבדות כפול בנמל אשדוד – 10 נרצחים
י"א באייר  – רצח טלי חטואל עם ארבעת בנותיה – הילה, הדר, רוני ומירב על ידי מחבלים פלסטינים על ציר כיסופים.
כ"ז באייר – צה"ל פותח ב"מבצע קשת בענן" שמטרתו לנקות את תשתית הטרור הגדולה שהוקמה ברפיח
ה' בסיון – סיום "מבצע קשת בענן"
א' באב – רצח עדי אזר, רשם בבית המשפט המחוזי בתל אביב
ט' באב – ממשלת ישראל מאשרת חלוקת טבליות לוגול לתושבי יישובים הסמוכים לכורים גרעיניים
י"ד באב – משה קראדי מתחיל לכהן כמפכ"ל המשטרה
ח' באלול – גל פרידמן זוכה במדליית זהב אולימפית ראשונה לישראל, בשיט מיסטרל
נולדו

י' בניסן – אוסקר גלוך, כדורגלן ישראלי
נפטרו

ל' בחשוון – שולמית הראבן, סופרת ישראלית
י"ט באדר – נתן יונתן, משורר ישראלי
כ"ו בניסן – עבד אל–עזיז רנטיסי, טרוריסט פלסטיני, נהרג בסיכול ממוקד
כ"ז בניסן – צילה דגן, זמרת ישראלית (נולדה ב–ה'תש"ו)
ז' באייר – אברהם דשא (פשנל), איש בידור ותיאטרון ישראלי, ממקימי הגשש החיוור
י' באייר – שמעון אבן, מחלוצי מדעי המחשב בישראל
ד' בסיוון – יעקב גרונדמן, כדורגלן ומאמן כדורגל ישראלי (נולד ב–ה'תרצ"ט)
ז' בתמוז – נעמי שמר, פזמונאית מלחינה  וזמרת ישראלית (נולדה ב–ה'תר"צ)
י' בתמוז – אריק לביא, זמר ושחקן ישראלי (נולד ב–ה'תרפ"ז)
ליל ט' באב – הרב יצחק זילבר, רב, מחנך, מנהיג יהודים יוצאי ברית המועצות. פעל למען קירובם ליהדות.
י"ח באב – אורי אדלמן, סופר ישראלי (נולד ב–ה'תשי"ח)
ג' באלול – הסופר וחבר הכנסת לשעבר משה שמיר (נולד ה'תרפ"א)
פרסי ישראל

שרה יפת – חקר המקרא
מנחם ברינקר – חקר הספרות העברית והכללית
דב נוי – חקר הספרות העברית והכללית
אברהם דורון – חקר העבודה הסוציאלית
זיוה עמישי–מייזלש – חקר תולדות האמנות
אהרן רזין – חקר הביוכימיה
יוסף ברנשטיין – חקר המתמטיקה
דוד הראל – מדעי המחשב
אסתר סמואל–כהן – חקר הסטטיסטיקה
יגאל תומרקין – פיסול
גילה אלמגור – קולנוע
גיל אלדמע – זמר עברי
יהורם גאון – זמר עברי
הרב יצחק דוד גרוסמן – מפעל חיים – תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה
ליה ון–ליר – מפעל חיים – תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה
משה שניצר – מפעל חיים – תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זשג, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
י"ב בחשוון חל ביום שישי ולכן יום הזיכרון ליצחק רבין מוקדם ליום חמישי י"א בחשוון.
י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר.
כ"ז בניסן חל ביום ראשון, ולכן יום הזיכרון לשואה ולגבורה נדחה ליום שני כ"ח בניסן (כלל זה הוחל משנת ה'תשנ"ז - 1997).
ד' באייר חל ביום ראשון, ולכן יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל נדחה ליום שני ה' באייר ויום העצמאות נדחה ליום שלישי ו' באייר (כלל זה הוחל משנת ה'תשס"ד - 2004).
היסטוריה של עם ישראל
קהילת יהודי מז'יבוז'

קהילת יהודי מז'יבוז' היא הקהילה היהודית בעיירה מז'יבוז', שכיום באוקראינה.
היסטוריה

עוד בתקופת השלטון הליטאי, החלו פליטים יהודים להתיישב בעיר. עדות מבוססת לכך נמצאה בכתובות על מצבות קבורה בבית הקברות הישן של העיר - הנושאות תאריכים עוד משלהי המאה ה-15. (מעבר לכך קיימת מסורת עתיקה כי בית המדרש הראשון של מז'יבוז' - שבמרוצת השנים הפך להיות בית מדרש על שם הבעל שם טוב - נבנה כבר במאה ה-15).
כעיר העומדת על צומת דרכים חשוב, הפכה מז'יבוז' מעיירת ספר לאחת הערים החשובות והמרכזיות באזור. בעיקר עלתה חשיבותה עם החלת השלטון הפולני עליה, והטלת מרותה של שושלת האצילים לבית גרבורט על העיר. משנזקק בית גרבורט לחזק את מעמדה הפיננסי של העיר, השתלבו היהודים בפיתוח כלכלתה ובביסוס חיי המסחר בה. כך החלה הקהילה היהודית במז'יבוז' לפרוח ולגדול.
על חלקם של היהודים בניהולה האדמיניסטרטיבי של העיר בתחילת המאה ה-16, מעידים ממצאים ומסמכים שונים. הראשון שבהם הוא כתב הרשאה ל"אקזאקטור" (גובה מסים מטעם מלכות פולין) ליברמן, מופיע בספרי התיעוד של מִנהל הממלכה הפולנית מ-17 ביוני 1509: ”היהודי ליברמן, תושב מז'יבוז' - אשר מונה על ידי המלך זיגיסמונד יאגלון ירום הודו לפקח על ענייני האוצר הפולני בפודוליה וברוסיה. מקבל חסינות משפטית כנגד גורמי שלטון כלשהם, זולת המלך עצמו”.
סביר להניח כי השתלבות היהודים בפיתוחה הכלכלי של העיר, גרמה לגידול מהיר במספרם ואף היוותה זרז להתבססותם כ"קהילה" יהודית - המתועדת כ"קהילה" לראשונה, במסמכים רשמיים של הממשלה הפולנית משנת 1511 (המציינים את החלטת הכתר הפולני להוריד את שיעור המס השנתי שה"קהילה" אמורה לשלם לאוצר הממלכה מ-200 זלוטי ל-100 זלוטי).
חיי המסחר, בהשתתפותם הפעילה של יהודי מז'יבוז', התפתחו במהירות. הם סחרו עם ערים וארצות אחרות, ואף קיבלו פריבילגיות מיוחדות ממלכי פולין: זיגיסמונד הראשון בשנת 1547 וזיגיסמונד אוגוסטוס בשנת 1557, שפטרו אותם מתשלום מיסים ומכס בערי פולין השונות "ובפרט בלובלין ולבוב". הגדיל לעשות המלך סטפאן באטוריי, שבעקבות פלישתם של גדודים טטריים למז'יבוז' בשנת 1576 פטר את יהודיה לזמן מה מתשלומי כל המיסים, על מנת שיצליחו לשקם את עסקיהם. בד בבד עם שגשוגה הכלכלי של העיר ושל יהודיה צמחה הקהילה היהודית ותפסה לעצמה מקום של כבוד כגדולה שבקהילות פודוליה. בתעודות ממשלתיות וברישומי האוכלוסין נמצא כי בשנת 1570 השתייכו ליהודים 70 בתים במרכז העיר.
בין השנים 1648 ל-1653, מרד חמלניצקי, הקהילה היהודית סבלה מאוד.
בשנת 1765 חיו במדז'יבוז' היו 2,039 יהודים.
בשנת 1897 היהודים היוו 74% מאוכלוסיית העיר (6040 מתוך 8164).
מהמאה ה-18 הפכה מדז'יביז' למרכז החסידות. בשנת 1740 התיישב בעיר על פי המסורת הבעל שם טוב, שם נפטר בשנת 1760. היה בעיר שם בית כנסת מלבנים ו-5 בתי תפילה יהודים וכן בית חולים עם 20 מיטות.
הפוגרומים של תחילת המאה ה-20 וערעור היציבות בשנים 1917-1920 גרם לגל הגירה, ושיעור היהודים החל לרדת.
בשנת 1926, 4,614 יהודים חיו במדז'יבוז' (58.2% מכלל האוכלוסייה).
מאז שנות ה-30, פעילותם הדתית והתרבותית של היהודים הוגבלה על ידי השלטון הסובייטי.
בשנת 1939 חיו במדז'יבוז' 2,347 יהודים (51.64 % מהאוכלוסייה).
היסטוריה > מז'יבוז' בשואה

עם נסיגת הצבא האדום ופינוי המוסדות הסובייטיים מאזור מז'יבוז' ביולי 1941, החלו לאומניים אוקראינים לפרוע ביהודי מז'יבוז'. עם תחילת הכיבוש נהרס בית מדרשו של הבעש"ט עד היסוד. כמו כן נהרס בית הקברות. כוחות גרמנים כבשו את מדז'יביז' ב-7 ביולי 1941. מיד לאחר כיבושה של מדז'יבוז' החלו הגרמנים והמשטרה המקומית להציק באכזריות ליהודים. יהודים נאלצו לעבוד בסלילת כבישים, בבניית שדה תעופה ובמחצבות.
בסתיו 1941 הוקם במדז'יביז' גטו. הגטו הוקף בגדר תיל גבוהה. העומס בגטו בתנאי מחיה של 15–20 נפש בחדר, עבודה קשה, מכות, רעב וטיפוס תרמו למוות המוני בגטו. הצעירים שביהודי העיר נשלחו לעבודות כפייה, ורבים מהם מתו. ב-14 באפריל 1942 נשלחו 220 גברים מהגטו ללוות שיירה צבאית גרמנית לחזית. כולם הושמדו.
בבוקרו של יום שלישי, 22 בספטמבר 1942, הקיפו אנשי הגסטאפו ועוזריהם האוקראינים את הגטו היהודי וריכזו את יהודי הגטו הנותרים בכיכר העיר. הצעירים רוכזו ונשלחו למחנות עבודה, ויתר היהודים, כ-1,000 במספר, נלקחו משם לגדות נהר בוג, שם נרצחו. כ-2,500 יהודים עדיין הצליחו להסתתר בבונקרים ובכפרי הסביבה, ובמשך שלושה שבועות נמשך ציד היהודים, ובסיומו נמנו כ-3,500 הרוגים אשר קבורים בקבר אחים מחוץ לעיר.
ב-22 בספטמבר 1942 רוב תושבי הגטו נורו על ידי גרמנים ושוטרים אוקראינים מקומיים בנקיקים מול גדות הבאג. כ-100 צעירים הושמו במחנה הריכוז לטיכוב (אוק'). רובם הגדול הושמד. רק מעטים מיהודי מדז'יבוז' ניצלו.
היסטוריה > אחרי המלחמה

לאחר שחרור העיר בידי הצבא האדום ב-24 במרץ 1944 חזרו למז'יבוז' 24 משפחות יהודיות, אולם חיי הקהילה במקום לא נתחדשו. בשנת 1967 הוקמה אנדרטה על מקום הרצח ההמוני. בבית הקברות היהודי הישן נשתמרו קבריהם של הבעל-שם-טוב, הרשל אוסטרופולר ואחרים. בשנת 1969 עברו כל המוסדות הממשלתיים ללטיצ'ב, ורוב היהודים עזבו את העיירה. בשנות ה-80 חיו בעיר כשמונה יהודים, ובשנות ה-90 – שלושה.
בשנת 1977 ביקר בעיר הרב יצחק הכטמן, רבה של מונטריאול, ובידו תיאור בית הקברות הישן וקבר הבעש"ט. לאחר מאמצים למצוא את הקבר לפי התיאורים הקבר נמצא, אם כי הרוס. משפחת ליפיצקי חידשה את המצבה לאחר מכן, למרות אי מתן אישור מהשלטונות. ב-1981 התגוררו במדז'יבוז' רק שלוש משפחות יהודיות, וב-1989 היו בעיר חמישה קשישים יהודים.
מאז סוף שנות ה-80 הפכה מדז'יביז' למקום עלייה לרגל המונית של חסידים מרחבי העולם. מדי שנה ב-ו' בסיון מתאספים במדז'יבוז' חסידים מארצות הברית, מישראל וממדינות נוספות לחגוג את כניסת חג השבועות. לאחר 1991 בנתה חברת "דרך צדיקים", המארגנת נסיעות לקברי צדיקים, אוהל על קבר הבעש"ט, ואף בית מלון קטן לכל העולים לרגל.
בית המדרש העתיק שוחזר, ונבנה שם מקווה על יד מעיין הבעל שם טוב. מז'יבוז' מהווה מוקד עלייה לרגל לחסידים מרחבי העולם, העולים להתפלל על קברו של מייסד החסידות. רוב הבתים ברחוב המוביל לקבר נקנו על ידי החסידים. על הבניינים, אפילו שלטים עם שמות רחובות הם ביידיש.
מצבות יהודיות, שהובאו בעבר לחצר הטירה על ידי צוות המוזיאון המקומי, הוחזרו לבית הקברות היהודי.
היסטוריה > מז'יבוז' ותנועת החסידות

העיר מז'יבוז' ידועה היום בעיקר בזכות היותה מולדתה של תנועת החסידות ומקום מושבו של מייסד החסידות, הבעל שם טוב.
על פי מחקרו של ש. אנ-סקי ומשלחתו האנתרופולוגית, ראשי קהילת מז'יבוז' שחפצו להשיב לעירם המתפתחת את מעמדה משכבר הימים, הזמינו את מייסד תנועת החסידות, הבעל שם טוב, להתיישב בעירם. לבעש"ט, שכבר התפרסם באזור, התחייבו לדאוג לפרנסה מקופת הקהל ולמגורים. בית המדרש הראשון של העיר הפך להיות "בית מדרשו של הבעל שם טוב". בשנת 1760 נפטר הבעל שם טוב ונקבר בעיר.
גם נכדו, רבי ברוך ממז'יבוז' חי בעיר ונקבר ליד סבו. גם נינו של הבעש"ט, רבי נחמן מברסלב, נולד בעיר.
רבי אברהם יהושע השיל מאפטא אב"ד העיר אפטא שהיה מגדולי תנועת החסידות בדורו הגיע לגור בעיר מזיבוז ובנה בה בית מדרש שקיים עד היום, ובניו אחריו המשיכו את שושלת החסידות בעיר. והסתעפו ממנו חסידויות מזיבוז, אפטא-ז'ינקוב, קופיטשניץ וטורנופול.
היסטוריה > חיי הקהילה

כאמור, על פי המסורת, הקימו לעצמם יהודיה הראשונים של העיר, במאה ה-15, בית מדרש קטן בנוי מעץ. משגדלה האוכלוסייה היהודית במז'יבוז', גדלו אף צרכיה. מנהיגי הקהילה - שהחלה לתפוס מקום של כבוד בין קהילות פודוליה - ראו לנכון להקים לעצמם בית מקדש מעט שיהא בנוי לתלפיות, ויוכל לשמש את כל תושבי העיר. בית הכנסת הגדול שהקימו יהודי מז'יבוז' במאה ה-16, נבנה מאבן על גבעה קטנה לא הרחק מהמצודה ובקרבת מקום לבית המדרש הישן.
עם התפתחות הקהילה היהודית, במרוצת השנים, הפך כל האזור שמבית הכנסת ועד הכניסה המערבית של מז'יבוז' לאזור חנויות ומסחר יהודיים.
בתחילת המאה ה-17 כבר הפכה מז'יבוז' לאחת הבולטות שבקהילות היהודיות בדרום מזרח פולין, ולבעלת ההשפעה הגדולה ביותר על החיים היהודיים באזור ובין רבניה (בשנים 1604–1612) נמנה גם רבי יואל סירקיש (1561–1640), הידוע בכינויו הב"ח (על שם פירושו "בית חדש" על ארבעה טורים).
תמונות

מצבה על קברו של הבעל שם טוב (לפני שיקומה בין השנים 2006–2008)
פנים בית הכנסת של הבעל שם טוב, 1915
פנים הכנסת לאחר שחזורו בשנת 2005
לקריאה נוספת

100 עיירות יהודיות באוקראינה הוצאת אלכסנדר גרשט.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  Меджибож, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית)
↑  "Сайт "Замки та храми України"". אורכב מ-המקור ב-23 בספטמבר 2015. נבדק ב-1 ביוני 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
בית הכנסת על שם הבעל שם טוב במדז'יבוז', תמונה משנת 1915. הוא נהרס ושופץ
בית הקברות היהודי הישן במדז'יבוז'
מצבת הבעל-שם-טוב במז'יבוז'.
לאון שידלובסקי

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  21 ביולי 1931 סנטיאגו דה צ'ילה, צ'ילה 
 פטירה:  10 באוקטובר 2022 (בגיל 91) תל אביב-יפו, ישראל 
 מוקד פעילות:  סנטיאגו דה קומפוסטלה 
 מקום לימודים:  בית הספר הגבוה למוזיקה של דטמולד 
 שפה מועדפת:  ספרדית 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים 
 פרופיל ב-IMDb
 
לאון שידלובסקי (באנגלית: Leon Schidlowsky;‏ 21 ביולי 1931 – 10 באוקטובר 2022) היה מלחין ישראלי, פרופסור להלחנה ולתורת המוזיקה באקדמיה למוזיקה ע"ש רובין באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה

לאון שידלובסקי נולד בשנת 1931 בסנטיאגו בירת צ'ילה. בגיל תשע נכנס בשערי בית הספר היוקרתי האינסטיטוטו נסיונל (אנ'), בו למד בשנים 1940–1947. מ-1942 ועד 1948 למד פסנתר אצל רוברטו דוּנקֶר (Duncker) בקונסרבטוריון הלאומי (Conservatorio Nacional) בעירו. לאחר מכן למד קומפוזיציה אצל המלחין הצ'יליאני חואן אָיֶינדֶה-בּלִין (Juan Allende-Blin) ואצל המלחין ההולנדי פרֶה פוֹקֶה (Fré Focke), ובמקביל למד פילוסופיה ופסיכולוגיה באוניברסיטת צ'ילה (1948–1951). הוא השלים את הכשרתו באקדמיה למוזיקה הצפון-מערב גרמנית של דֶטמוֹלד (אנ') (כיום נקראת בית הספר הגבוה למוזיקה של דטמולד) בעיר דטמולד שבנורדריין-וסטפאליה, במערב גרמניה (1951–1954). שם הכיר את אשתו לעתיד, סוזנה. בני הזוג נישאו ב-1953 והיו להורים לחמישה.
לאחר שובו לצ'ילה ב-1954, הצטרף שידלובסקי לאנסמבל האוונגרד "טוֹנוּס", ומשנת 1958 עד 1961 כיהן כמנהלו. בשנת 1961 החל לנהל את המכון המרכזי למוזיקה של אוניברסיטת סנטיאגו, ומשנת 1967 כיהן כפרופסור להלחנה שם. בנוסף כיהן כמזכיר איגוד המלחינים. יצירותיו התפרסמו גם מחוץ לצ'ילה.
בשנת 1968 נפגש עם לואיג'י נונו וקשישטוף פנדרצקי בפסטיבל מרידה, ופגישה זו השפיעה על שידלובסקי הן במישור המוזיקלי והן האנושי. מלגה מטעם קרן גוגנהיים שקיבל בשנת 1969 אִפשרה לו שהות בגרמניה, שאחריה עלה לישראל בסוף 1969, לאחר שמנעוריו היה מקורב לחוגים ציוניים. עם עלייתו הצטרף לסגל האקדמיה למוזיקה של אוניברסיטת תל אביב וכיהן כפרופסור להלחנה ולתורת המוזיקה עד פרישתו. בין תלמידיו: משה זורמן בטי אוליברו ואלונה אפשטיין.
שידלובסקי היה יהודי חילוני, שכתב מוזיקה לטקסטים נוצריים, פוליטיים ושמאלניים, אך גם יצירות הקשורות לשואה, וגילה עניין בקבלה. ה"אני מאמין" שלו היה:
יצירותיו זכו להצלחה בפסטיבלים בינלאומיים למוזיקה חדישה. יצירתו "קולות" לנבל סולו זכתה בפרס הראשון בתחרות הבינלאומית לנגינה בנבל בירושלים ב-1972.
בשנת 2007 זכה שידלובסקי בפרס אנגל מטעם עיריית תל אביב על מפעל חייו כמלחין וכמחנך.
שידלובסקי התגורר בשיכון בבלי בתל אביב.
בנו, דוד שידלובסקי, הוא מרצה וחוקר. נכדתו, רחל שידלובסקי, היא פסנתרנית, ואחותה, סמדר שידלובסקי, היא כנרת. שלושתם פועלים בגרמניה.
יצירות עיקריות > 1952–1954 – סגנון אטונאלי

"שני שירים על המוות", לקול ופסנתר, למילים מאת רילקה (1952), בכורה בצ'ילה, 1955
אלגיה לרביעיית מיתרים (1952), ביצוע בכורה בצ'ילה 1955
יצירות עיקריות > 1954–1961 – בשיטת שנים-עשר הטונים

שני מזמורים לאלט, קלרינט, קלרינט בס, כינור וצ'לו למילים מאת גאורג טראקל, (1954), ביצוע בכורה 1960
שירים תנ"כיים לסופרן, חליל, קלרינט וצ'לו (1954), ביצוע בכורה 1961
שישה שירים יפניים לזכר גוסטב מאהלר, לסופרן ותשעה כלים, לפי תרגומי האיקו בגרסה גרמנית חופשית, (1954)
קונצ'רטו לשישה כלים – קלרינט, חצוצרה, קלרינט-בס, פסנתר, קסילופון, טימפני (1957), פאנאמריקן יוניון, וושינגטון די. סי.. ביצוע בכורה 1962, הושמע בפסטיבל למוזיקה מודרנית מאמריקה וספרד, מדריד.
סימפוניה בארבעה פרקים "ליל הבדולח" (1961); ביצוע בכורה התזמורת הפילהרמונית של סנטיאגו בניצוח חואן מטאוצ'י, (1961). בסיום הסימפוניה שרים טנור סולו ומקהלת גברים את תפילת "אל מלא רחמים".
יצירות עיקריות > 1962–1964 – טכניקות סריאליות

"קריאה" לסופרן, קריין, תזמורת כלי קשת וכלי הקשה (שבעה נגנים), מוקדשת לזכר ששת מיליוני קורבנות הנאצים. (1964). ביצוע בכורה בצ'ילה, בשנת 1967 בוצעה בלייפציג עם תזמורת רדיו לייפציג, בניצוח הרברט קגל, עם אוּטָה מאי ואקהרד של.
"ניו יורק", לתזמורת גדולה, נותנת ביטוי לחוויית הכרך בעיצוב אליאטורי. היצירה נכתבה בהזמנת פסטיבל המוזיקה השלישי של קראקס, ונצואלה (1965); ביצוע בכורה התזמורת הסימפונית של ונצואלה בניצוח גונסאלו קסטלנוס, 1966).
יצירות עיקריות > 1964–1967 – ניסויים בשיטות מצלול חדשות

"ליאקי" לתזמורת (1967); ביצוע בכורה בניצוח הרמן שרכן, לוגאנו, שווייץ, 1965.
"שלושה קטעים", למקהלה מעורבת א-קאפלה למילים מספר תהילים, (1966), יצירה טונאלית.
"ירמיהו", יצירה קאמרית לשמונה קולות מעורבים ותזמורת כלי קשת לפסוקים מספר ירמיהו, (1966).
לקריאה נוספת

יהודה כהן, נעימי זמירות ישראל: מוזיקה ומוזיקאים בישראל, תל אביב: עם עובד (ספרי מוזיקה), תש"ן 1990, עמ' 236–243.
זמירה לוצקי, 'לאון שידלובסקי: דיוקנו של מלחין כמורד', חדשות ממ"י (רבעון בהוצאת המכון למוזיקה ישראלית) 1991/3.
אלונה אפשטיין, '"הפסיון המודרני" של לאון שידלובסקי כטקסט אמנותי: החיפוש אחר שפה אישית, החיפוש אחר שפה אוניברסלית', פעימות (כתב עת למוזיקה ותרבות) 2 (2013), 89–113.
הערות שוליים

↑  יוסי שיפמן, גם בהצלחה אין די, דבר, טור 1, 7 באוגוסט 1981.
↑  יצירתו של ליאון שידלובסקי לנבל סולו, "קולות", זכתה בפרס ראשון, דבר, 28 באפריל 1972.
↑  מירב קריסטל, סימפונט רעננה וליאון שידלובסקי זכו בפרס אנגל, באתר ynet, 16 במאי 2007.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267621705171  BNE: XX1607859  GND: 118607456  ISNI: 0000 0001 1496 3586  LCCN: n82054747  MusicBrainz: 9d7ab260-a335-415d-8fc8-38619b5f95ef  NTA: 14033095X  RERO: 02-A000145016  SNAC: w6b88t4f  SUDOC: 183298713  VIAF: 102458847   WorldCat (עם VIAF): 102458847
איירון מן (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 מבוסס על:  איירון מן (קומיקס)
 בימוי:  ג'ון פאברו 
 הופק בידי:  אבי ארד, קווין פייגי 
 תסריט:  מארק פרגוס הוק אוסטבי ג'ון אוגוסט ארט מארקם מאט הולוויי
 עריכה:  דן לבנטל 
 שחקנים ראשיים:  רוברט דאוני ג'וניור טרנס הווארד גווינת' פלטרו ג'ף ברידג'ס שון טוב
 מוזיקה:  רמין ג'וואדי 
 צילום:  מת'יו ליבטיק 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  אולפני מארוול, פרמאונט 
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט
 שיטת הפצה:  הורדה דיגיטלית, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  30 באפריל 2008
 משך הקרנה:  126 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט הרפתקאות, סרט מדע בדיוני, סרט גיבורי-על 
 מקום התרחשות:  אפגניסטן, לוס אנג'לס, כונר 
 תקופת התרחשות:  2008 
 תקציב:  135 מיליון דולר
 הכנסות:  585,133,287 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   ironman
 פרסים:  3 פרסי סאטורן
 סרט הבא:  כרונולוגית (MCU): "הענק הירוק" כרונולוגית מבחינה עלילתית: "איירון מן 2"
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
איירון מן (באנגלית: Iron Man) הוא סרט גיבורי על אמריקאי משנת 2008 המבוסס על חוברות הקומיקס "איירון מן", ובהפקה מבית אולפני מארוול. את הסרט ביים ג'ון פאברו ומככבים בו רוברט דאוני ג'וניור, גווינת' פלטרו, טרנס הווארד וג'ף ברידג'ס בתפקידים הראשיים. עלילת הסרט מביאה את סיפורו של טוני סטארק, תעשיין כלי נשק ומהנדס גאון, שבונה שלד חיצוני בעל טכנולוגיה מתקדמת והופך לגיבור-העל שנודע בשם "איירון מן".
הסרט היה בשלבי פיתוח מאז שנת 1990 על ידי אולפני יוניברסל, פוקס המאה ה-20 וניו ליין סינמה, לפני שאולפני מארוול קנו את הזכויות ב-2006. מאז, הפקת הסרט החלה לצבור תאוצה, בשיתוף עם חברת ההפצה סרטי פרמאונט. פאברו נשכר כבמאי ומטרתו הייתה לספק לסרט תחושה מציאותית. הוא בחר לצלם את הסרט בקליפורניה, בניגוד לרקע החוף המזרחי שבקומיקס כדי להבדיל את הסרט מרבים מסרטי גיבורי-העל שהתרחשו בעיר ניו יורק. במהלך הצילומים, השחקנים קיבלו יד חופשית בבחירת הדיאלוגים, וזאת מכיוון שתהליך הפרה פרודקשן התמקד בפיתוח עלילתי ובסצנות פעולה. גרסאות גומי ומתכת של חליפות השריון של איירון מן נוצרו תוך שילוב גרפיקת תלת־ממד בידי חברת סטן וינסטון - יוצר אפקטים מיוחדים זוכה פרס אוסקר שהיה אחראי למגוון האפקטים בסרטים כדוגמת שליחות קטלנית, הנוסע השמיני ופארק היורה.
ביקורות הסרט היו חיוביות, ושיבחו את הופעתו של דאוני ג'וניור. מכון הסרטים האמריקני בחר בסרט כאחד מעשרת הסרטים הטובים של השנה. הסרט היה מועמד לפרסים רבים, בהם שני פרסי אוסקר, תשעה פרסי סאטורן (מתוכם זכה בשלושה), פרס באפט"א, פרס גראמי ופרס הוגו לעיבוד הדרמטי הטוב ביותר. נוסף על כך, הסרט נבחר בידי מגזין אמפייר לאחד מתוך 500 הסרטים הטובים ביותר של כל הזמנים. הסרט הוא הראשון בסדרת הסרטים המקדימים לפרויקט "הנוקמים" ולמעשה הוא הסרט הראשון שפותח את היקום הקולנועי של מארוול. הוא יצא לאקרנים בארצות הברית ב-30 באפריל 2008.
שחקנים ראשיים

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |


רוברט דאוני ג'וניור, טרנס הווארד, גווינת' פלטרו, ג'ף ברידג'ס, שון טוב ופאראן טהיר
רוברט דאוני ג'וניור - טוני סטארק/איירון מן
טרנס הווארד - לוטננט קולונל ג'יימס "רודי" רודס
ג'ף ברידג'ס - אובדיה סטיין/איירון מונגר
גווינת' פלטרו - וירג'יניה "פפר" פוטס
שון טוב - ינסן
שחקנים ראשיים > הופעות אורח

בנוסף, מופיעים בסרט פאראן טהיר כראזה, מנהיג ארגון "עשר טבעות"; פול בטאני מדבב את קולו של ג'רוויס, מערכת ההפעלה בעלת הבינה המלאכותית של סטארק; לזלי ביב מגלמת את כתבת "ואניטי פייר" כריסטין אברהרט; ג'ון פאברו כשומר ראשו ונהגו האישי של סטארק הארולד "האפי" הוגאן; וקלארק גרג כפיל קולסון, סוכן S.H.I.E.L.D. הופעות הקמע כוללות את יוצר הקומיקס סטן לי בתור אדם אותו מזהה סטארק כיו הפנר, סמואל ל. ג'קסון כמנהל S.H.I.E.L.D ניק פיורי וגיטריסט הלהקות רייג' אגיינסט דה משין ואודיוסלייב טום מורלו מופיע כשומר טרוריסט.