stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האנומליה של פיוניר
תיאור התופעה

פיוניר  10 נשלחה לכיוון צדק. פיוניר 11 נשלחה לכיוון צדק ושבתאי. הגשושיות מיוצבות-סחרור, על מנת לשמור על האנטנות שלהן מכוונות אל כדור-הארץ. על אף שהגשושיות כוללות רקטות, אלו נותרו ללא שימוש לאחר ביצוע המשימה, והותירו את הגשושיות במסלול שיוט דרך האזורים החיצוניים של מערכת השמש. בתקופה זו הגשושיות המשיכו לשדר מידע באופן קבוע אל כדור הארץ, ובכך העבירו מידע בעל ערך הרבה אחרי תום תפקידן המקורי.
מכיוון שהגשושיות משייטות ללא שימוש בהינע חיצוני, ניתן לאפיין את הצפיפות של התווך שבמסלולן ומכך להסיק את מידת השפעתו על התנועה שלהן. בחלקים החיצוניים של מערכת השמש ניתן לחשב זאת בקלות יחסית, בהתבסס על מדידות שבוצעו מכדור הארץ. עם זאת, אחרי שמביאים זאת בחשבון, יחד עם כל האפקטים הפיזיקליים הרלוונטיים כמו הזמן שלוקח לאותות להגיע אל כדור הארץ, החישובים מראים באופן עקבי שהחלליות נמצאות כמה אלפי קילומטרים קרוב יותר אל השמש משהן אמורות להיות. מרחק זה קטן ביחס למרחקיהן אל השמש, ועם זאת מובהק מבחינה סטטיסטית. ההבדל הזה גדל עם הזמן, דבר שמצביע על כך שמה שגרם לכך מלכתחילה עדיין משפיע על הגשושיות. עם גדילת האנומליה, נראה היה שהגשושיות נעות לאט יותר מהצפוי. מדידה ישירה תוך שימוש באפקט דופלר אישרה שישנה האטה קבועה במהירותן.
לאחר שהגיעו נתוני המהירות והמיקום של גשושיות פיוניר 10 ו-11 כפי שנמדדו על ידי המכשירים שעליהן, התגלה שגם כאשר לוקחים בחשבון את כל הכוחות הפועלים על הגשושיות נשארת תאוצה בלתי מוסברת של ‎(8.74 ± 1.33)×10-10‎ מטר לשנייה בריבוע, לכיוון השמש.
גם הנתונים שהגיעו מגלילאו ומיוליסס הצביעו על אפקט דומה, אם כי ממספר סיבות, כמו קרבתן לשמש, הגשושיות האלה לא היו יכולות לספק מסקנות חד-משמעיות. המשותף לגשושיות בהן האפקט משמעותי הוא שהן מיוצבות על ידי סחרור. בגשושיות המיוצבות על ידי גירוסקופים בשלושה צירים האפקט כמעט ולא מורגש.
למעשה, גם בגשושיות בהן האפקט גדול יותר, הוא בקושי מורגש ויכול להוות טעות סטטיסטית הנובעת משינויים בדרך שבה נאספים הנתונים מהגשושיות במהלך המשימה. מספר שינויים נעשו במהלך פעילות המשימות האמורות, והם כוללים החלפה של מכשירי איסוף הנתונים, של אתרי ההפעלה ושל התוכנה האוספת את הנתונים. האגודה הפלנטרית התמסרה לעניין ביוני 2007. הם העבירו את כל הנתונים לפורמט אחיד ובדקו האם התאוצה הבלתי-מוסברת פונה לכיוון כדור הארץ - שאז ניתן לפטור אותה כטעות אנוש - או שהיא פונה לכיוון השמש, דבר שמצביע על אפקט ממשי.
הסברים אפשריים

לסתירה בין הצפי לנתונים בפועל ניתנו מספר הסברים אפשריים, בהם:
שגיאות הבחנה, כולל שגיאות מדידה וחישוב, בקביעת התאוצה הפועלת על הגשושית.
שגיאות סטטיסטיות.
שגיאות חישוב - לא סביר, מאחר שהחישוב נעשה חמש פעמים באופן בלתי תלוי, וכל החישובים הראו את האפקט.
כוח נוסף שלא נכנס לחישוב, כמו:
כוחות כבידתיים ממקור לא מזוהה דוגמת חגורת קויפר, טיכה או חומר אפל. אם כי כוח זה יפר את עקרון השקילות מאחר שנראה שהוא לא משפיע על גופים אחרים במערכת השמש.
כוחות אלקטרומגנטיים הפועלים על הגשושית בגלל המצאות מטען חשמלי עליה.
לחץ המופעל על ידי חומר בין-כוכבי כמו אבק, קרינה קוסמית ורוח השמש. אם כי חישובים הראו שצפיפות החומר הזה קטנה מכדי לגרום לאפקט.
לחץ פוטוני המופעל על הגשושית על ידי הקרינה מהשמש (בדומה לעיקרון עליו מבוססת ההצעה למפרש שמש). אם כי במרחקים כמו אלה שהגשושית משייטת בהם הלחץ הזה קטן מאוד, ומלבד זאת הוא פועל בכיוון ההפוך.
קרינת חום ממחוללי החשמל הגרעיניים של הגשושית (המבוססים על דעיכת איזוטופים רדיואקטיביים), או מהמכשירים החשמליים שלה, שנפלטה באופן א-סימטרי, או שנפלטה לכיוון אנטנת הצלחת הראשית של הגשושית וכך גרמה לאפקט דומה ללחץ פוטוני. באפריל 2008 הועלתה השערה כי גורמים אלה עשויים להסביר 28%–36% מהתאוצה לכיוון השמש.
ייתכן ששידור הנתונים מהגשושית על ידי קרינת רדיו הפעיל כוח על הגשושית בכיוון ההפוך, בהתאם לחוק השלישי של ניוטון. אם כי השידורים היו מעטים וחלשים מכדי לגרום לאפקט, וכיוונם הפוך מהדרוש למטרה זו.
דליפת גז מהמחוללים של הגשושית.
תאוריות חדשות:
האצת שעונים הנובעת מהתפשטות המרחב-זמן, שגורמת להגדלת הפוטנציאל הגרוויטציוני ביקום, ובכך להאצה של קצב השעונים ביקום, בשילוב עם התאוצה הקבועה של החלליות.
תיקון של החוק השני של ניוטון בתאוריה הנקראת "דינמיקה ניוטונית מתוקנת" וגורסת שבתאוצות קטנות ישנה סטייה מהתחזית של החוק השני של ניוטון.
הקטנת תדירות של פוטונים הנפלטים מהגשושית, כתוצאה מהשלכות של גאומטריית וייל. השערה זו קושרת את האנומליה של פיוניר עם פרמטר האבל דרך גאומטריה משותפת, ובמובן מסוים מבהיר את הצורך להניח התפשטות של המרחב-זמן שתגרום להקטנת תדירות של פוטונים - אפקט דומה לזה של "אור עייף" (tired light) אלא שהוא נוצר כתוצאה מהגאומטריה של המרחב-זמן ולא מכוחות כבידה חזקים.
אפשרויות להמשך מחקר

גשושיות הפיוניר כבר לא מספקות מידע. הגשושית גלילאו נשרפה בכוונה תחילה כאשר שולחה לחקור את אטמוספירת צדק בסוף משימתה, ועד עתה הנתונים מקאסיני לא סיפקו תוצאות חד-משמעיות. עם זאת, נותרו מספר אפיקי מחקר אחרים:
ניתוח וניסיון להסקת מסקנות נוספות מהנתונים שנאספו זה מכבר על ידי פיוניר. הניתוח בו דובר כאן, מקורו בנתונים שנאספו משנת 1987 והלאה; נתונים שניתנו לפני שנה זו טרם נותחו, וניתוחם אפשר שייתן תובנות חדשות על התופעה. האגודה הפלנטרית הוציאה קול קורא לחבריה בכל העולם לחקור את התופעה ואף הקימה קרן לאיסוף כספים שישמשו למחקר. כרגע עובד בכיוון זה צוות מחקר במעבדת JPL של נאס"א.
הגשושית ניו הוריזונס היא גשושית מיוצבת-סחרור המתעתדת לחקור את פלוטו, כארון וירחיהם, והנתונים ממנה יכולים לשפוך אור חדש על התופעה. עם זאת, יכול להיות שהנתונים מניו-הוריזונס לא יצביעו על סטייה משום שהמנוע מורכב קרוב לגוף הגשושית כך שקרינת החום שמופקת ממנו תיצור דחף שיוחזר באופן סימטרי וימנע את האפקט, בדומה למצב בקאסיני. אם גם ניו-הוריזונס, כמו קאסיני, לא תראה אפקט, הדבר יחזק את ההשערה שמקורו בקרינת חום.
שליחת משימה שכל יעודה יהיה לחקור את התופעה הוצעה לסוכנות החלל האירופאית. משימה זו, אם תצא, תצטרך לעבור יותר מ-200 יחידות אסטרונומיות במסלול בריחה היפרבולי כדי שהאפקט יהיה משמעותי.
צפייה בתנועת אסטרואידים שמרחקם מהשמש הוא בסביבות 20 יחידות אסטרונומיות יכול לסייע בהבנת התופעה אם הסיבה היא כבידתית.
כנסים העוסקים באנומליה

בשנים האחרונות נערכו מספר כנסים שכותרתם הייתה חקר האנומליה של פיוניר. הגדולים והבולטים שבהם הם:
כנס שנערך בשנת 2004 באוניברסיטת ברמן.
כנס שנערך בשנת 2005 במכון המחקר הבינלאומי למדעי החלל בו נידונו דרכים מחקריות למציאת מקור התופעה.
בפברואר 2007 הייתה פגישה של מדענים העוסקים בנושא בברן.
הערות שוליים

↑  Antonio F. Ranada, The Pioneer anomaly as acceleration of the clocks (אנגלית)
↑  דו"ח הכנס באתר האגודה הפלנטרית (אנגלית)
תאגיד המיחזור אל"ה

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  החברה המרכזית לייצור משקאות קלים יפאורה-תבורי מעיינות עדן
 תקופת הפעילות:  2001–הווה (כ־24 שנים) 
 יו"ר:  אבי ניסנקורן
 מנכ"ל:  אורנית רז
  
 www.ela.org.il
 
תאגיד המיחזור (או: אל"ה - איסוף למען הסביבה) היה גוף שהוקם בשנת 2001 לטובת איסוף ומחזור מכלי משקה בעקבות חוק הפיקדון. התאגיד פעל ללא מטרות רווח וסיפק ללקוחותיו, ייצרני ויבואני משקאות, שירותים של איסוף ומיחזור מכלי פיקדון לצורך עמידתם של הלקוחות בחובותיהם לפי חוק הפיקדון. התאגיד סיים את פעילותו בתחום איסוף המכלים ב-31 בדצמבר 2022.
אודות התאגיד

התאגיד הוא חברה בע"מ אשר על פי תקנונה אינה פועלת למטרות רווח ואינה מחלקת רווחים. התאגיד הוקם על ידי ארבעה יצרני המשקאות: החברה המרכזית לייצור משקאות קלים (זכיינית קוקה-קולה בישראל), טמפו משקאות, יפאורה-תבורי ומעיינות עדן. הוא מספק שירותים לבעלי המניות וכן ליצרני ויבואני משקאות נוספים. לפי הוראות הממונה על התחרות, השירותים מסופקים באופן שוויוני לבעלי המניות ולמי שאינם בעלי מניות. חברת יפאורה-תבורי הודיעה על כוונתה לפרוש מהתאגיד בשנת 2021. בשנת 2022 אישרה רשות התחרות את בקשת החברה המרכזית לייצור משקאות קלים (קוקה קולה ישראל) להשתלט על 100% ממניות התאגיד.
יצרני המשקאות בישראל מחויבים לגבות 30 אג' על כל מכל בר-פיקדון שנמכר על ידיהם. כאשר הצרכן רוכש את המשקה, הוא מחויב בדמי פיקדון של 30 אג' בנוסף למחיר המשקה.הצרכנים זכאים להשיב מכלי פיקדון הריקים ולקבל בחזרה את הפיקדון בכל בית עסק (חנות) אשר מוכרת מכלי משקה מלאים נושאי פיקדון של היצרן או היבואן של המשקה.
לפי חוק הפיקדון, היצרנים והיבואנים אחראים לאסוף מכלים ריקים בהיקף מחייב כאחוז מהמכלים שמכרו בישראל ובפרט לאסוף את המכלים מבתי העסק ולהשיב להם את הפיקדון, וכן למחזר את מכלי הפיקדון שאספו. התאגיד מבצע את החובות הללו עבור אותם יצרנים ויבואנים שמקבלים ממנו שירות וזאת בתמורה לדמי שירות שהם משלמים לו. התאגיד מפעיל מערך איסוף ארצי במשאיות מבתי עסק וממקורות איסוף אחרים (אספנים, בתי ספר, מחנות צה"ל ועוד) וכמו כן מפעיל מרכזי איסוף עירוניים לציבור הרחב. לפי נוהלי התאגיד, יש להיות רשום בתאגיד כלקוח כדי להיות זכאי להזמין משאיות לאיסוף המכלים. עבור רוב צרכני המשקאות הפרטיים, האיסוף נעשה למעשה בצורה עקיפה: הצרכן מחזיר את המכל לבית-עסק ובית העסק מחזיר את המכלים לתאגיד.
רקע חוקי:
כאשר הוקם התאגיד, כלל חוק הפיקדון הסדר מיוחד לפעילות "תאגיד מיחזור". יצרן או יבואן משקאות יכל לרכוש שירות מ"תאגיד מיחזור מוכר" (שקיבל לפי החוק הכרה מהמשרד להגנת הסביבה), ואז לא נשא היצרן או היבואן בעצמו באחריות לפי חוק הפיקדון. בשנת 2010 בוטל הסדר "תאגיד המיחזור" בחוק הפיקדון. כיום אין לתאגיד מעמד חוקי כלשהו ויצרן או יבואן משקאות אשר מקבל שירות מהתאגיד ממשיך להיות אחראי בעצמו לעמידה בדרישות חוק הפיקדון (לדוגמה לעניין עמידה ביעדי האיסוף).
כחברה בבעלות משותפת של מספר יצרני משקאות, פועל התאגיד באישור אשר מחודש מידי מספר שנים בבית הדין לתחרות ובכפוף לתנאים שנקבעו באישור. כחלק מתנאי האישור בשנת 2017, הסכימה חברת טמפו, להפסיק להיות בעלת מניות בתאגיד ולהמשיך לקבל ממנו שירותים בלבד.
דמי פיקדון

בתי עסק כגון חנויות נוחות וסופר מרקטים מחויבים להשיב את דמי הפיקדון במזומן בתמורה לקבלת מכלי המשקה הריקים (לבתי העסק יש זכות שיצרן/יבואן של המשקאות יאסוף מהם את המכלים וישיב להם את דמי הפיקדון). במידה ובית עסק לא מוכן לקבל את מכל המשקה הריק ולהחזיר את סכום הפיקדון, ניתן להגיש תלונה בכתב לממונה על חוק הפיקדון במשרד להגנת הסביבה. בית עסק אשר בו נקנים מכלי משקה לצריכה מקומית (פאב, מסעדה וכו') אינם חייבים לגבות את דמי הפיקדון, ואם אכן אינם גובים דמי פיקדון – אז הם גם אינם מחויבים להשיב דמי פיקדון.
הסכם הרשתות

באפריל 2009 תאגיד המיחזור הודיע על הסכם חדש עם בתי העסק ורשתות המזון ברחבי הארץ, במסגרתו יעניק תמורה כספית לבתי העסק עבור קליטת מכלי המשקה והשבת דמי הפיקדון לציבור. עלות המהלך נאמדת בכמה מיליוני שקלים לשנה, והוא ימומן על ידי יצרני המשקאות.
מטרת ההסכם להעניק לבתי העסק אשר יאספו כמויות גדולות של בקבוקים תמריץ לקבל את מכלי המשקה מהציבור הרחב ולהעבירם למיחזור. כדי ליהנות מההטבה יידרשו בתי העסק לאסוף מאות אלפי בקבוקים מדי חודש. מכל צרכן הם יקבלו עד 50 בקבוקים, כדי למנוע כניסתם של גופים מסחריים לתחום וכדי לאפשר לכל אדם להביא מביתו את הבקבוקים שצבר במהלך השבוע.
דמי הטיפול שיוענקו לרשתות המזון ולבתי העסק יאפשרו להם להקצות כוח-אדם מיוחד לטיפול בבקבוקים ולהשבת דמי הפיקדון לצרכן.
| --- | --- |

נתוני האיסוף של התאגיד לפי  שנים (במיליוני מכלי משקה)

2002: 184.48
2005: 308
2007: 396
2008: 420
קמפיין המיחזור במערכת החינוך

בשנת 2008 נאספו על ידי תלמידים בבתי הספר מעל 2,200,000 מכלי משקה וכ־124,000 מכלים נוספים על ידי הילדים בגני ילדים.
למעלה מ-2,000 מוסדות חינוך הרשומים כלקוחות התאגיד בקשו מהתלמידים להביא את מכלי השתייה שנותרו להם בבית – לבית הספר, ומשם הועברו למיחזור על ידי תאגיד אל"ה.
בנוסף– מכלי המשקה החייבים בפיקדון מזכים את בתי הספר בדמי הפיקדון ששולמו עבורם. בשנת 2008 הועברו למוסדות החינוך מעל 580,000 ₪ בעבור 2,324,000 מכלים (כולל גנים ובי"ס).
ביקורת

התאגיד אסף מאז הקמתו למעלה מ-25 מיליארד מכלים, בניסיון לעמוד ביעדי האיסוף השנתיים שהוגדרו בחוק הפיקדון. יעדי האיסוף מגדירים אחוז מסוים מסך כל המכלים שנמכרו ואשר מיועדים למיחזור. במשך שנות קיומו, לא תמיד הצליח התאגיד לעמוד ביעדים אלה ועקב כך צבר קנסות. עניין זה העיב על עצם קיומו של התאגיד, אשר אף עמד בפני סגירה בעקבות תביעה של הממונה על ההגבלים העסקיים ורשתות השיווק. לטענת התובעים, "תאגיד המיחזור במתכונתו הנוכחית אינו יעיל, בזבזני ואינו משרת את מטרות חוק הפיקדון." בשנת 2005 דחה בית הדין להגבלים עסקיים את התביעה לפירוק התאגיד, והתיר את פעולתו לשלוש שנים נוספות.
טענות נוספות שמועלות כנגד התאגיד, בהקשרים שונים, הן:
לתאגיד מעמד מונופוליסטי המעוגן בחוק בכל הנוגע לאיסוף ומיחזור מכלי המשקה בפקדון בישראל.
הקושי של הצרכן לקבל חזרה את דמי הפיקדון בבואו להחזיר מכלים, עקב סירובם של רבים מבתי העסק לקבל אותם. במקרים אחרים, מעדיפים בתי העסק לתת לצרכן המחזיר את המכלים תעודת זיכוי ולא את דמי הפיקדון במזומן, בניגוד לחוק.
הקושי של בתי העסק לקבל ולאחסן מכלים למיחזור ולטפל בדרישות הלקוחות לדמי פיקדון. לטענת בתי העסק - ובעיקר רשתות השיווק - רוב הנטל שכרוך בהחזרת הפיקדון מוטל עליהם, ללא כל תמורה. בעבר היו רשתות השיווק גם הן חברות בתאגיד, אך הן משכו את חברותן.
מדיניות התאגיד מעודדת את התבססותם של קבלני משנה אשר אוספים מכלי משקה למטרות רווח. אלה אינם משיבים לצרכנים את דמי הפיקדון במלואם, ולעיתים אף נשלטים על ידי משפחות הפשע בישראל.
מנגד, החוק קובע כי אכיפת חוק הפיקדון אינה באחריות התאגיד אלא באחריות המשרד להגנת הסביבה, ולכן התאגיד טוען כי אין באפשרותו לטפל ברוב הבעיות שצוינו לעיל. כמו כן, טוען התאגיד שבתוך שנים ספורות הצליח להגיע לאחוזי איסוף גבוהים ביחס למדינות אחרות במערב.
בשנת 2012 תבע תאגיד המיחזור את הפעיל הסביבתי דני מורגנשטרן, בסכום של חצי מיליון שקלים, בטענה שהפיץ נגדו שקרים פוגעניים בחמישה פרסומים שונים. בשלב הראשון קיבל בית משפט השלום את התביעה, אך בית המשפט המחוזי בירושלים הפך את ההחלטה, פסק הוצאות לתובעים, וקבע כי אינו יכול להתעלם מהרושם שהתובעת סימנה לה כמטרה להשתיק את מורגנשטרן.
ראו גם

ת.מ.י.ר - תאגיד מחזור יצרנים בישראל
תאגיד המיחזור מקור ירוק בע״מ (איסוף ומיון, דיווח חוק הפקדון למכלי משקה)
הערות שוליים

↑  תאגיד אל"ה – אתר הבית, מאורכב מתאריך 24 במרץ 2023
↑  נורית קדוש, יפאורה עוזבת את תאגיד אל"ה. דורשת החזר הלוואת בעלים, באתר כלכליסט, 27 באוקטובר 2021
↑  יפעת גליק, קוקה קולה צפויה להחזיק ב-100% ממניות תאגיד המחזור אל"ה; איך עלול לפגוע בנו?, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 15 ביוני 2022
↑  החלטה במחוזי, אל"ה נגד דניאל מורגנשטרן
פריילעכע קבצנים

| --- | --- |
 בימוי:  זיגמונט טורקוב בשיתוף עם ליאון ז'אגו
 תסריט:  משה ברודרזון 
 שחקנים ראשיים:  שמעון דז'יגן, ישראל שומכר, משה אופנהיים, אנה אפל, רות טורקוב ואחרים
 מוזיקה:  חנוך קון 
 צילום:  אדולף פורברט 
 מדינה:  פולין 
 הקרנת בכורה:  1937
 משך הקרנה:  62 דק' 
 שפת הסרט:  יידיש 
 סוגה:  סרט קומדיה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
פריילעכע קבצנים (עברית: קבצנים עליזים; פולנית: Weseli biedacy) הוא סרט קולנוע בשפת היידיש שהופק בפולין בשנת 1937. בסרט הקולנוע כיכבו, בין היתר, שמעון דז'יגן וישראל שומכר.
עלילה

שני חברים, נפתלי וקופל המטיילים בחוצות העיירה נתקלים לפתע בשלולית נפט. הם אינם יודעים שמקורה של השלולית במכל נפט דולף שעבר במקום על גבי עגלה. הם מתחילים לחלום על הרווחים שיפיקו משדה נפט, הם חוזרים הביתה ומספרים לנשותיהם על התגלית, הם מבקשים מהן שלא יספרו על כך לאיש. תוך דקות ספורות כל העיירה יודעת על התגלית. תוכניות מתחילות להירקם לעסק שיצמח מגילוי נפט וכל העיירה נהיית שותפה לעסק. נמצא בעל הון מקומי הרוצה להשקיע במיזם ותייר אמריקאי הרוצה לזכות בזיכיון להפקת נפט. אשתו של נפתלי רוצה לשדך את בתם גיטל לתייר האמריקאי, אך נפתלי רוצה לחתן את גיטל לוולוול, בנו של קופל. גיטל גונבת את תוכניות המיזם ובורחת יחד עם בחיר ליבה, שחקן תיאטרון המבקר בעיירה. אחרי מרדף מצליחים לאתר את הנמלטים ואת התוכניות בבית משוגעים. בינתיים מהנדס שהוזמן למדוד את שדה הנפט, גילה כי כל השדה אינו אלא שדה אבנים ואין שם טיפת נפט. נפתלי וקופל לא מתייאשים ומתכוונים להקים במקום מחצבה, אך בינתיים מצפה להם משפט.
לקריאה נוספת

נתן גרוס, תולדות הקולנוע היהודי בפולין, ירושלים: הוצאת מאגנס, 1990, עמ' 59-58, 130-129.
מאיר שלו

| --- | --- |

שלו ב-2018 בפסטיבל ספרים במוסקבה
 לידה:  29 ביולי 1948 נהלל, ישראל 
 פטירה:  11 באפריל 2023 (בגיל 74) אלוני אבא, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקום קבורה:  בית העלמין של נהלל
 עיסוק:  סופר ופובליציסט
 מעסיק:  ידיעות אחרונות
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים, התיכון ליד האוניברסיטה 
 שפות היצירה:  עברית
 נושאי כתיבה:  רומנים וספרי ילדים
 יצירות בולטות:  רומן רוסי, עשו, יונה ונער
 תקופת הפעילות:  1969–2023 (כ־54 שנים)
 פרסים והוקרה:  פרס ברנשטיין (1989)  פרס האגודה האנטומולוגית הישראלית (1989)  פרס העיר ורונה ומועדון רומיאו יוליה (1998)  פרס ברנר (2006)
 
מאיר שלו (29 ביולי 1948 – 11 באפריל 2023) היה סופר, עיתונאי, מחזאי ופובליציסט ישראלי, כתב רומנים מהווי ארץ ישראל וספרי ילדים, ובעל טור שבועי בעיתון "ידיעות אחרונות". ספריו זכו להצלחה גדולה, תורגמו לכעשרים שפות, והוא נחשב לאחד הסופרים הישראלים הנקראים ביותר.
ביוגרפיה

מאיר שלו נולד במושב נהלל למשורר, המורה והסופר הירושלמי יצחק שלו, ולבתיה לבית בן-ברק מנהלל שהייתה מורה.
בגיל צעיר עבר עם משפחתו לארבע שנים לקיבוץ גינוסר וב-1952 השתקעה המשפחה ב"שיכון קריית משה" שבשכונת קריית משה בירושלים, שם גדל, מלבד שנתיים נוספות בנהלל בשנים 1957–1958. למד בבית הספר התיכון שליד האוניברסיטה העברית.
באוגוסט 1966 התגייס לצה"ל ושירת בסיירת גולני. במלחמת ששת הימים השתתף בקרב תל פאחר. בנובמבר 1967 נפצע במלחמת ההתשה בבקעת הירדן מארבעה כדורים בעקבות ירי דו-צדדי. דמותו של שלו מופיעה לרגע בספרו "עשו", כחברו של בנימין, בחור צולע עם משקפיים, המתרועע עם רומי. ב-1969 התפרסם שירו האנטי-מלחמתי "על דעת הנערים".
אחרי שירותו בצה"ל סיים לימודי תואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים.
קריירה

עם סיום לימודיו החל שלו לעבוד בטלוויזיה הישראלית. בשנת 1975 היה עוזר מפיק ועורך משנה. הוא היה שותף בחיבור החידות של תוכנית "מחפשים את המטמון", ובשנת 1977 היה בצוות השעשועון "שלוש יוצא אחד", ועוזר עורך של התוכנית "עלי כותרת", בה גם הופיע בפינה שהביאה אירועים מצחיקים מרחבי העולם, ובהמשך בפינה סאטירית.
בשנת 1978 הצטרף לצוות של השעשועון "תשע בריבוע". שלו גם הגיש פינת ביקורת עיתונות בטלוויזיה, ובשנת 1980 הגיש פינת לשון בשם "חטף פתח". בשנת 1979-1980 הנחה יחד עם זאב ענר שעשועון לנוער בנושא היסטוריה בשם "שאלה של זמן". הנחה את התכנית "ארץ אהבתי" שהפיקה עוגניה שמחוני, והנחה גם את התוכנית "שעה טובה" ששודרה בליל שבת בערוץ הראשון.
ב-1988 יצא רומן הביכורים "רומן רוסי" ואחריו פרסם שלו עוד שמונה רומנים, ספרי עיון שונים וספרי ילדים.
החל משנות השמונים פרסם טור עיתונאי קבוע בימי שישי, שהופיע בתחילה ב"הארץ", ולאחר מספר שנים, החל משנת 1991, ב"המוסף לשבת" ב"ידיעות אחרונות".
עמדותיו

שלו נחשב לאחד הדוברים הבולטים של השמאל הציוני. והיה מבקר קשה של הימין הישראלי והממסד הדתי.
בנאום אשר נשא בטקס שבו האוניברסיטה העברית העניקה לו ד"ר לשם כבוד ביוני 2019 אמר את הדברים הבאים:
קשה להיות בית משפט עליון בירושלים, עיר שחוקי המדינה משעממים אותה, וחברי כנסת בורים שפועלים בה זוממים לחוקק בה ולהשליט ממנה את מה שהם מכנים "משפט התורה"...הר הבית לא גבה אלא להיפך, הוא נעשה נמוך משהיה. מי שנוהרים אליו הם קנאים וקיצונים, ודבר ה’ שהם לומדים אינו חזון השלום אלא מלחמות דת והזיות משיחיות.
במשך שנים רבות היה בעל טור ב"מוסף לשבת" של העיתון ידיעות אחרונות. בטור זה, שהיה כתוב בהומור ובעוקצנות, ביקר שלו את מדיניות הממשלה, בפרט בנושאי חינוך, טבע וסביבה, דת ומדינה.
תשומת לב מיוחדת הקדיש שלו בטורו למצב החינוך והתרבות בישראל. דוגמה לכך היא הקטע הבא, מתוך הטור שפורסם ב-23 בספטמבר 2005:
אקלימו של בית הספר, כולל האלימות, הוא המשך ישיר של האקלים הכללי, כולל האלימות, ובמדינת ישראל, בניגוד לחברה היהודית שהצמיחה והקימה אותה, אין החינוך, ההשכלה והידע מוערכים ונכספים כמו שפעם היו. סולם העדיפויות של הממשלה אחר, וגם מה שהתחיל כלגלוג על משכילים חיוורי פנים, נעשה סולם ערכים שבו ערוץ הילדים הוא ההכשרה האינטלקטואלית לקראת ערוץ 2.
פרסים והוקרה

פרס ברנשטיין לשנת 1989
שנת 1989, פרס העיר ורונה ומועדון רומיאו ויוליה על "כימים אחדים"
שנת 1989 פרס האגודה האנטומולוגית הישראלית
פרס ראש הממשלה בישראל על רומן רוסי, (1989).
פרס ברנר לשנת 2006‏
הפרס הלאומי לספרים יהודיים בארצות הברית על הספר יונה ונער, 2007
פרס פראט לשנת 2009 על מפעל חיים
פרס פורטה סיבריה לשנת 2009 על ספר הילדים "מבול, נחש ושתי תיבות"
פרס ניומן לספרות עברית לשנת 2011
דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת בן-גוריון בנגב בשנת 2012
עיטור אביר מסדר האמנויות והספרות של צרפת, 2013
דוקטור לשם כבוד מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 2019
דוקטור לשם כבוד מטעם מכון ויצמן, 2020
ספריו ויצירותיו > רומנים

רומן רוסי, הוצאת עם עובד (1988)
עשו, הוצאת עם עובד (1991)
כימים אחדים, הוצאת עם עובד (1994)
בביתו במדבר, הוצאת עם עובד (1998)
פונטנלה, הוצאת עם עובד (2002)
יונה ונער, הוצאת עם עובד (2006)
הדבר היה ככה, הוצאת עם עובד (2009)
שתיים דובים, הוצאת עם עובד (2013)
אל תספר לאחיך, הוצאת עם עובד (2022)
ספריו ויצירותיו > ספרי עיון

תנ"ך עכשיו (1985)
בעיקר על אהבה (1995)
סוד אחיזת העיניים  (1999)
רֵאשית – פעמים ראשונות בתנ"ך (2008)
גינת בר, הוצאת עם עובד (2017), עם רישומים מאת רפאלה שיר
על אהבה ואחיזת עיניים, הוצאת עם עובד (2024).
ספריו ויצירותיו > ספרי ילדים

הילד חיים והמפלצת מירושלים (1982)
גומות החן של זוהר (1987)
אבא עושה בושות (1988)
מיכאל והמפלצת מירושלים (1989) (מאייר: עמנואל לוצאטי)
הכינה נחמה (1990)
מבול, נחש ושתי תיבות (1993) (מאייר: עמנואל לוצאטי)
איך האדם הקדמון המציא לגמרי במקרה את הקבאב הרומני (1993)
הטרקטור בארגז החול (1995)
הדודה מיכל (2000)
רוני ונומי והדב יעקב (2004)
אריה בלילות (2006)
הגשם של סבא אהרן (2007)
הצלחת שמתחת (2008)
קרמר החתול ישן כל הזמן (2010)
קרמר החתול יוצא אל היער (2012)
וניל על המצח ותות על האף (2013)
קרמר החתול לומד לשחות (2014)
הקטר שרצה לנסוע לרומא (2015)
פנדה יוצאת למרעה (2017)
ככה זה כשאוהבים (2019)
השן שהתנדנד לה הילד (2020)
נכד קרטה וסבא סנוקרת (2023)
ספריו ויצירותיו > אחרים

משכב לצים (1982)
ספריו ויצירותיו > מחזה

אצלנו במערה (2022)
ספריו ויצירותיו > תרגום

צ'יטרה-גריבה - סיפורו של יון, הוצאת עם עובד (2008), מאת: דהאן גופל מוקרג'י
ספריו ויצירותיו > משחקי מחשב

בסוף שנות ה־90 הפיק יחד עם חברת המשחקים "סידי וורם""
משחקי מחשב לספריו "אבא עושה בושות" ו"הכינה נחמה",
בשני המשחקים האלו מאיר שלו מקריין את הסיפור.
ארכיון אישי

ארכיונו האישי הכולל טיוטות של ספרים, התכתבויות עם מנהיגים, סופרים, ומכתבים מקוראים, הועבר ב-1 באוקטובר 2024 לספרייה הלאומית
הנצחה

לוח זיכרון על "גב זרחן" מקום המוזכר בספרו "בביתו במדבר", שעוצב על ידי האדריכל אסף קשטן, ואשר הוסר ממקומו ביד עלומה עוד בטרם מלאה שנה לפטירתו.
חיים אישיים

שלו היה נשוי לרינה שלו, ואב לבת, זהר ובן, מיכאל. הוא התגורר לסירוגין בשכונת קטמון הישנה בירושלים ובאלוני אבא שם טיפח בחצרו גינת-בר, עליה כתב בספרו "גינת בר" שיצא לאור ב-2017.
היה ידוע בקרב בני משפחתו בכינוי "דסי", על שם נכדתו הדסה (דסי) שהחלימה ממחלת הסרטן.
אחיו, ד"ר צור שלו, הוא היסטוריון של תקופת הרנסאנס, מרצה באוניברסיטת חיפה ולשעבר נווט בחיל האוויר. אחותו, רפאלה שיר, הייתה ציירת. שלו היה אחיינו של מרדכי שלו ובן דודם של הסופרת צרויה שלו, המתמטיקאי והסופר ענר שלו וחבר הכנסת רם בן ברק.
נפטר ב-11 באפריל 2023, בגיל 74, לאחר מאבק של שלושה חודשים במחלת הסרטן. נטמן ב-14 באפריל 2023, בבית העלמין של נהלל.
לקריאה נוספת

סמדר שיפמן, דברים שרואים מכאן - דויד גרוסמן, אורלי קסטל-בלום ומאיר שלו: מעבר למודרניזם?, הוצאת כרמל, 2007. (הספר בקטלוג ULI)
אילת נגב, שיחות אינטימיות, הוצאת ידיעות אחרונות, 1995, הפרק "מאיר שלו - יעקב ועשָו", עמ' 375-367 (הספר בקטלוג ULI)
גדי בלום וניר חפץ, תרבות ורוח - מאיר שלו,ישראל לאן - 18 שיחות עם האישים שמעצבים את פני המדינה, ידיעות אחרונות ספרי חמד, תל אביב, 2008, עמודים 174 - 199 (הספר בקטלוג ULI)
מאיר שלו, רצח והתאבדות, באנתולוגיה "תמונה קבוצתית" (ספרות ישראלית במאה ה-21), עמ' 382–386, הוצאת כרמל, 2017. (הספר בקטלוג ULI)
תוכנית דיסקברי

לוגו תוכנית דיסקברי
תוכנית דיסקברי (באנגלית: Discovery Program) היא תוכנית לחקר החלל של נאס"א במסגרתה משוגרות משימות זולות וממוקדות לחקר מערכת השמש. התוכנית החלה ב-1992 כחלק מחזונו של מנהל נאס"א דניאל גולדין, לבצע משימות מחקר תחת המוטו "זול יותר, מהיר יותר ויעיל יותר". ייחודיות התוכנית היא שהמשימות ויעדיהם מוצעות על ידי אוניברסיטאות, מעבדות מחקר, חברות תעשייה ועוד. ההצעות עוברות תהליך תחרותי של בחינת התוכנית. משימות דיסקברי משיגים גילויים מדעיים חדשים ובכך מוסיפים רבות לידע האנושי על מערכת השמש.
נאס"א מקבלת גם הצעות עבור תחרות Discovery Program Missions of Opportunity (משימות הזדמנות של תוכנית דיסקברי). דבר זה מקנה הזדמנות להשתתף בתוכניות שאינן של נאס"א על ידי מימון בניית מכשירים מדעיים או רכיבי חומרה עבור מכשירים אלו, או למצוא מטרה מחודשת עבור חלליות קיימות של נאס"א. הזדמנויות אלו מוצעות דרך תוכנית Stand Alone Mission of Opportunity ‏(SALMON). תוכנית דיסקברי מהווה אחת משלוש תוכניות המנוהלות במשרד התוכנית למשימות פלנטריות.
משימות שהושלמו בהצלחה > משימות Opportunity שהושלמו בהצלחה

Moon Mineralogy Mapper - רכיב זה הוא מכשיר שפותח על ידי נאס"א והוצב על גבי הגשושית צ'אנדריאן 1 של הארגון ההודי לחקר החלל ששוגרה ב-2008 אל עבר הירח. תפקיד הרכיב היה למפות את ההרכב המינרלי של הירח ברמת הפרדה גבוהה. בספטמבר 2009 הוכרז כי המתקן (שמכונה גם MMM, 3M ו-M³) מצא מים על פני הירח. חודש לאחר מכן הסתיימה המשימה. המדען המוביל היה ד"ר קארל פיטרס מאוניברסיטת בראון.
EPOXI - נבחרה בשנת 2007. המשימה כוללת שתי הרחבות למשימת פגיעה עמוקה בעקבות הצלחתה בחקר השביט טמפל 1:
EPOCh - במשימה זו (2008) השתמשו במצלמות הגשושית "פגיעה עמוקה" כדי לאפיין כוכבי לכת חוץ-שמשיים ולחפש אחר כוכבי לכת נוספים. המדען המוביל היה ד"ר ל. דרייק דמינג ממרכז טיסות החלל גודרד של נאס"א.
DIXI - במשימה זו הנחו את החללית לבצע יעף על פני השביט 103P/Hartley. מטרת המשימה הייתה לצלם את גרעין השביט על מנת להבין את גיוון השביטים. היעף בוצע בהצלחה עם קרבה מרבית לשביט בנובמבר 2010. המדען המוביל היה ד"ר מייקל א'הירן מאוניברסיטת מרילנד.
Stardust-NExT - במשימה זו השתמשו בגשושית סטארדאסט לביצוע יעף על פני השביט טמפל 1 ב-2011 כדי לבחון שינויים שאירעו בשביט מאז ביקורה של החללית פגיעה עמוקה ביולי 2005, מאחר שבהמשך אותה שנה חלף השביט במסלול הקרוב ביותר לשמש והשתנה כתוצאה מכך. היעף בוצע בהצלחה ב-15 בפברואר 2011. המדען המוביל היה ד"ר ג'וסף וורקה מאוניברסיטת קורנל.