ירון פינקלמן
ביוגרפיה > מלחמת חרבות ברזל

בבוקר 7 באוקטובר 2023, יום שבת, שמחת תורה, כ"ב בתשרי ה'תשפ"ד, פתחו ארגוני הטרור חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני בטבח שבעה באוקטובר. בחסות שיגור כ-4,300 רקטות, חדרו כ-6,000 מחבלים מרצועת עזה לעשרות יישובים ישראליים ומתקנים צבאיים באזור עוטף עזה ובסביבתו, מ-119 פרצות שונות בגדר, תוך ניהול קרבות ירי נגד כוחות ביטחון מעטים. המחבלים ביצעו מעשי טבח ואונס, רצחו והרגו 1,163 בני אדם, מתוכם טבחו ב-779 אזרחים, וחטפו לרצועת עזה כ-251 אנשים, ובהם גברים, נשים, קשישים ותינוקות. בשעות הראשונות נלחמו נגדם כיתות הכוננות, שוטרי משטרת ישראל, לוחמי הימ"מ וחיילי צה"ל, שהיו בנחיתות מספרית. בקרבות נהרגו כ-1,609 מחבלים בשטח ישראל, ובצד הישראלי נהרגו 329 חיילים, 58 שוטרים ו-10 אנשי שירות הביטחון הכללי.
בלילה שלפני מתקפת הפתע, עודכן פינקלמן במידע על פעילות חריגה של חמאס והיה שותף בהתייעצות עם הרמטכ"ל, ראש אגף מבצעים עודד בסיוק, וראש השב"כ, בה לא פורש המידע כמעיד על מתקפה רחבה והוחלט שלא להעלות את רמת הכוננות. פינקלמן ביקש לדרוך את מערכת כיפת ברזל והחליט שלא להחזיר חיילים לגזרה ודחה את המלצתו של קצין האג"ם של הפיקוד, אפרים אבני, להקפיץ לגזרה את מפקדי הגדודים. בעקבות קבלת המידע, הפסיק פינקלמן את חופשתו בצפון ישראל ונסע למפקדת פיקוד הדרום, אליו הגיע עם פרוץ הקרבות. בתקשורת פורסם שההחלטה שלא להעלות כוננות נבעה מחשש לשריפת מקורות, לאור דיונים קודמים שהתקיימו על סמך מידע דומה שהסתיימו בלא כלום.
למחרת טבח שבעה באוקטובר, הצטרף פינקלמן ללחימה בקיבוץ בארי, לאחר שכל היום הקודם ניהל אותה ממפקדת הפיקוד, והקרב נמשך עד יום שני בצהריים. בתגובה למתקפה החלה ישראל במלחמת חרבות ברזל, במסגרתה פיקד פינקלמן על התמרון היבשתי שביצעו כוחות הפיקוד ברצועת עזה.
פינקלמן קידם תמרון של שלוש אוגדות לוחמות בצפון רצועת עזה, תוך מעקף מערכי ההגנה של גדודי עז א-דין אל-קסאם, עד להתחברות על ציר החוף העזתי והשתלטות על בית החולים שיפא. בדצמבר נפתח בהנחייתו התמרון בחלקה הדרומי של הרצועה, והחלה הלחימה בח'אן יונס, במהלכה פיתחו כוחות צה"ל שיטות לחימה במקביל מעל ומתחת לפני הקרקע. המערכה שעליה פיקד פינקלמן נאלצה להתחשב במספר פרמטרים שהקשו על הלחימה: הימצאות מאות חטופים שבויים בידי חמאס ושאר פלגי הטרור, נוכחותה של האוכלוסייה האזרחית הרחבה והיטמעותם של פלגי הטרור בתוכה, מערכת המנהרות המסועפת של ארגוני הטרור בתוך הרצועה, ומשתנים נוספים. בפיקודו, ניהל צה"ל את התמרון העצים הראשון מאז מבצע עופרת יצוקה, לאחר עשרות שנים של שחיקה ביכולות זרוע היבשה, ועשה זאת תוך כדי תיאום ושת"פ בין-חילי גבוה מבעבר. נעשה גם שימוש תקדימי בשיטת הלחימה ההדרגתית.
ב-11 בפברואר 2024 פיקד מחמ"ל הפיקוד על כוחות צה"ל – שייטת 13, חטיבה 7, אוגדה 98 וחיל אוויר בחילוץ החטופים מרפיח במבצע יד זהב. באופן דומה פיקד ב-8 ביוני על מבצע זרעי קיץ (ששמו שונה למבצע ארנון) בו חולצו ארבעה חטופים חיים ממחנה נוסייראת. לאחר ההשתלטות המבצעית על תאי שטח, נקט הפיקוד שיטת פעולה במסגרת של "מכסחת דשא" – קרי טיהור השטח ממחבלים באופן הדרגתי, תוך צמצום הסד"כ המופעל בתא שטח. בתוך כך בוצעו סדרת מבצעים, הבולט שבהם מבחינת חשיפה תקשורתית הוא מבצע ניתוח מקומי שהתקיים בסוף מרץ 2024. ב-4 באפריל 2024 החליט הרמטכ"ל, הרצי הלוי, לתת לו נזיפה עקב הריגת עובדי המטבח המרכזי העולמי. ב-5 במאי נתן פינקלמן את הוראת הפתיחה בקרב רפיח ובספטמבר הושלמה ההכרעה המבצעית של חטיבת רפיח, וצה"ל עבר להתרכזות מבצעית בתוך הרצועה לאורך ציר פילדלפי (אוגדה 162), על גבי מסדרון נצרים (אוגדה 252) כמו גם על "פרימטר" של רצועת חיץ ברוחב קילומטרים ספורים לתוך הרצועה, לאורך גדר המערכת סביב רצועת עזה. באוקטובר 2024, בהיתקלות מקרית, הרגו כוחות הפיקוד את מנהיג חמאס, יחיא סינוואר, בתל א-סולטאן שברפיח.
ב-21 בינואר 2025 הודיע במכתב על כוונתו לסיים את תפקידו בצה"ל, אך הבהיר שימשיך לשרת ככל שיידרש. ב-12 במרץ 2025 החליף יניב עשור את פינקלמן כמפקד פיקוד הדרום בטקס קרבי.