stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלקולם ארנולד

| --- | --- |

 לידה:  21 באוקטובר 1921 נורת'האמפטון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  23 בספטמבר 2006 (בגיל 84) נוריץ', הממלכה המאוחדת 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1941 
 מקום לימודים:  הקולג' המלכותי למוזיקה, בית הספר לבנים נורת'מפטון 
 סוגה:  סימפוניה 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  חצוצרה 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לפסקול המעובד הטוב ביותר (1956)  מפקד במסדר האימפריה הבריטית  Knight Bachelor 
 פרופיל ב-IMDb
 
סר מלקולם הנרי ארנולד (באנגלית: Malcolm Henry Arnold;‏ 21 באוקטובר 1921 - 23 בספטמבר 2006) היה מלחין, מנצח וחצוצרן אנגלי, שעשה לו שם בחיבור מוזיקה קלה, מוזיקה לסרטים, לתיאטרון ולבלט, וסימפוניות.
ילדות ונעורים

מלקולם ארנולד נולד בנורת'המטון, אנגליה, הצעיר בחמשת ילדיה של משפחת יצרני נעליים משגשגת. כבן-נעורים מרדני, נמשך לחירות היצירתית של ג'אז. אחרי שראה את לואי ארמסטרונג מנגן בבורנמות', החל לנגן בחצוצרה בגיל 12 וכעבור חמש שנים זכה במלגה לקולג' המלכותי למוזיקה בלונדון.
בקולג' המלכותי למד ארנולד הלחנה אצל גורדון ג'ייקוב וחצוצרה אצל ארנסט הול. ב-1941 הצטרף לתזמורת הפילהרמונית של לונדון כחצוצרן שני וב-1943 היה לחצוצרן ראשי.
ב-1941 נרשם כמתנגד גיוס מצפוני, בתנאי של הצטרפות לשירות הכבאים הלאומי, אבל במקרה שלו התירו לו להמשיך עם הפילהרמונית. ב-1944, אחרי שאחיו, ששירת בחיל האוויר המלכותי נהרג, התנדב לשירות צבאי. כשהצבא הציב אותו בתזמורת צבאית, ירה לעצמו ברגל כדי לחזור לאזרחות. אחרי עונה כחצוצרן ראשי בתזמורת רשות השידור הבריטית חזר לפילהרמונית של לונדון ב-1946, שם נשאר עד 1948, כאשר פרש להקדיש את כל זמנו להלחנה.
קריירה

ארנולד החל את הקריירה המוזיקלית שלו כחצוצרן מקצועי, אבל בהגיעו לגיל 30 היו חייו קודש להלחנה בלבד. הוא דורג, יחד עם בנג'מין בריטן, כאחד המלחינים המבוקשים ביותר בבריטניה. הכישרון הטבעי שלו למלודיה זיכה אותו במוניטין של מלחין מוזיקה קלה, כפי שבא לביטוי באחדות מן האוברטורות הקונצרטיות שלו והקבצים של מחולות ולשים, אנגליים, סקוטיים, איריים וקורניים. כמו כן נחל הצלחה רבה בחיבור מוזיקה לקולנוע, הכוללת פסקול ליותר ממאה סרטי עלילה ותעודה, בהם "הגשר על הנהר קוואי", "בחירתו של הובסון", "גן הגיר" וסדרת "בית הספר טריניאן". תשע הסימפוניות שלו הן במקרים רבים בעלות אופי אישי מאוד וחושפות פן רציני יותר של יצירתו, השנויה במחלוקת. ארנולד כתב גם מגוון קונצ'רטי ומוזיקה קאמרית, כמו גם מוזיקה לתיאטרון, ובכלל זה בלטים חשובים. המוזיקה שלו לכלי נשיפה ממתכת זכתה לשבחים רבים. עבודתו המאומצת, בהלחנת מוזיקה לסרטים לצד מוזיקה רצינית, ערערה את בריאותו. הוא פסק מחיבור מוזיקה לסרטים והתרכז במוזיקה רצינית בלבד, אך בשנות ה-80, הביא אותו מצבו הנפשי והגופני לאשפוז ממושך בבית חולים, שלאחריו חדל כליל מהלחנה.
שנותיו הבאות ומותו

עד 1961 יצא לארנולד שם של אדם לא-נעים, מפריז בשתייה ונוטה לקלות דעת וחוסר אבחנה ביחסיו עם המין השני. באותה שנה התגרש מאשתו הראשונה. אשתו השנייה נאלצה לנקוט בהליך משפטי לאחר פרידתם. לאחר גירושיהם, ניסה ארנולד פעמיים לאבד עצמו לדעת.
בשנים הבאות התערער מצבו של ארנולד הן מבחינה בריאותית והן כספית. בשנת 1978 היה מאושפז לחודשים אחדים בבית חולים בלונדון, באגף הפסיכיאטרי למקרים קשים, וב-1979 נכנס לבית החולים סנט אנדרו בעיר הולדתו, לטיפול בדיכאון ובאלכוהוליזם. אף כי בראשית שנות ה-80 צפו לו לא יותר משנת חיים אחת, הוא התגבר הן על הדיכאון והן על האלכוהוליזם וחי עוד למעלה מ-20 שנה. ב-1986 השלים את הסימפוניה התשיעית והאחרונה שלו. במועד חגיגות יום הולדתו ה-70 של ארנולד, בשנת 1991, שוקמו המוניטין האמנותיים שלו בציבור הרחב והוא עלה על בימת רויאל אלברט הול לקבל את תשואות הקהל לאחר ביצוע הקונצ'רטו לגיטרה שלו בקונצרטי הפרומס.
ארנולד מת בבית החולים האוניברסיטאי בנורוויץ' ב-23 בספטמבר 2006, כתוצאה מזיהום בחזה. ביצוע הבכורה של יצירתו האחרונה, "שלושת המוסקטרים", התקיים באותו יום בתיאטרון אלהמברה בבראדפורד, בהפקה של בלט הצפון. הפרטיטורה לא הכילה מוזיקה חדשה של ארנולד, אלא מובאות מיצירותיו, בעריכת ג'ון לונגסטאף. את הפרטיטורה המקורית קיבץ וערך אנתוני מרדית.
במשך עשרים ושתיים שנים התגורר ארנולד עם מטפל, אנתוני דיי. לאחר מאבק על התמלוגים מן הסימפוניה התשיעית של ארנולד, ניתנו זכויות היוצרים לדיי, שירש חלק ניכר מעזבונו של ארנולד.
יצירותיו

ארנולד היה מלחין פורה ופופולרי, אם גם שמרני יחסית, שכתב מוזיקה טונאלית. הוא הציג את הקטור ברליוז, גוסטב מאהלר ובלה בארטוק כמלחינים שהשפיעו על יצירתו, לצד ג'אז. פרשנים אחדים השוו את ארנולד לז'אן סיבליוס. תשע הסימפוניות של ארנולד נחשבות על פי רוב ליצירותיו הבולטות ביותר. כמו כן כתב מספר רב של קונצ'רטי, בהם אחד לגיטרה בשביל ג'וליאן ברים, אחד לצ'לו לג'וליאן לויד ובר, אחד לקלרינט לבני גודמן, אחד להרמוניקה ללארי אדלר ואחד - שהתקבל בהתלהבות בביצוע הבכורה שלו בקונצרטי הפרומס של 1969 - לשלוש ידיים על שני פסנתרים לצוות הפסנתרנים, בעל ואישה, סיריל סמית ופיליס סליק. קובצי המחולות שלו - הכוללים שני קבצים של מחולות אנגליים, אופוס 27 ו-33, וכן קבצים של ארבעה מחולות סקוטיים אופוס 59, מחולות קורנוול אופוס 91, מחולות איריים אופוס 126 ומחולות ולשיים אופוס 138, כל אופוס קובץ אחד. קובצי המחולות כתובים בעיקר בנימה קלילה יותר ופופולריים הן בגרסה התזמורתית המקורית והן בעיבודים המאוחרים יותר להרכב כלי נשיפה מעץ ולהרכב כלי נשיפה ממתכת. "המחולות האנגליים" גם מהווים בסיס לבלט הקצר של קנת מקמילן, "מה אומרים העיתונים". ארנולד כתב גם כמה אוברטורות קונצרטיות שזכו להצלחה רבה. בהן ה"גראנד גראנד פסטיבל אוברטורה" (שנכתבה לפסטיבל של ג'רארד הופנונג וכוללת שלושה שואבי אבק ומלטש רצפות, שאת כולם מסלק הצידה כוח כבאים בחיקוי רועש ולגלגני של הפתיחה 1812 של צ'ייקובסקי) וה"אוברטורה פטרלו" הדרמטית (בהזמנת קונגרס האיגודים המקצועיים, שביקשו להנציח את טבח פטרלו ההיסטורי של פועלים מוחים במנצ'סטר). עוד יצירה קצרה פופולרית של ארנולד היא ה"דיברטימנטו לחליל צד, אבוב וקלרינט" אופוס 37. המספר הגדול יחסית של יצירות ועיבודים ליצירותיו הוא לתזמורת כלי נשיפה ממתכת.
פסקולי סרטים

לזכותו של מלקולם ארנולד, מלחין פורה ומצליח לקולנוע, רשומים יותר ממאה פסקולים לסרטי עלילה ותעודה בין 1947 ל-1969. ב-1957 זכה ארנולד בפרס האקדמיה על מויקה לסרטו האפי של דייוויד לין, הגשר על הנהר קוואי. סרטים נוספים של לין שלהם כתב מוזיקה הם "מחסום הקול" (1952) ו"בחירתו של הובסון" (1954), שזכו לשניהם להצלחה מהדהדת. "פונדק האושר השישי", (1958) זיכה את ארנולד בפרס אייבור נובלו. עוד בשנות ה-50 - תקופה פורייה במיוחד לארנולד - כתב מוזיקה מצליחה לשורה של סרטי עלילה גדולים, בריטיים ואמריקאיים, כגון "גן העדן של רב החובל" (1953), "אתם יודעים מה טיבם של מלחים" (1954),"הבעל הנצחי" (1955), טרפז" (1956), אי בשמש (1957) ו"שורשי השמיים" (1958). כמו כן כתב את המוזיקה לכל הסדרה של סרטי סנט טריניאן, כולל "יפהפיות סנט טריניאן" (1954), שהיה חביב במיוחד על המלחין. הצלחות אחרות כללו את "אין אהבה לג'וני" (1960), "שריקה במורד הרוח" הקלאסי (עם היילי מילס) (1961), וכן "המפקח", "תשע שעות לראמה" ו"האריה" (1962) וגיבורי טלמרק (1965). פסקול הסרט הגדול האחרון של ארנולד היה לגרסה עטורת הפרסים של "דייוויד קופרפילד" (1969).
פרסים ואותות הוקרה

1937 - מלגה לקולג' המלכותי למוזיקה
1941 - פרס וולטר וילסון קובט, הפרס השני על "ויטה אבאנדאנס"
1948 - מלגה מאת קרן מנדלסון של האקדמיה המלכותית למוזיקה
1951 - הפרס הראשון מטעם פסטיבל הסרטים של ונציה במדור המוזיקה לסרטי תעודה על "מדע בתזמורת"
1958 - פרס אוסקר על המוזיקה לסרט "הגשר על הנהר קוואי"
1959 - פרס אייבור נובלו על המוזיקה ל"פונדק האושר השישי"
1969 - דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אקזטר
1969 - קיבל תואר "בארד" (משורר החצר) של גורסת קרנוב ועמו את השם הבארדי "טרומפר" (חצוצרן)
1970 - תואר מפקד מסדר האימפריה הבריטית (CBE)
1982 - דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת דרהאם
1983 - מענק מן הקולג' המלכותי למוזיקה, לונדון
1984 - דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת לסטר
1985 - חבר כבוד באקדמיה המלכותית למוזיקה
1986 - פרס אייבור נובלו (Ivor Novello) על שירות מצטיין למוזיקה הבריטית
1987 - מלחין השנה של וייבנדון
1989 - דוקטור לשם כבוד, אוניברסיטת מיאמי באוהיו
1989 - "חירות הרובע" של נורת'המטון
1992 - מענק מטריניטי קולג' למוזיקה, לונדון
1993 - תואר אבירות על שירות למוזיקה
1994 - נשיא כבוד של ויקטוריה קולג' למוזיקה, לונדון
1997 - מענק מן הקולג' המלכותי הצפוני למוזיקה, מנצ'סטר
2001 - מענק מן האקדמיה הבריטית לפזמונאים, מלחינים וסופרים
2003 - דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת וינצ'סטר
2004 - פרס מוזיקאי מצטיין מאיגוד המוזיקאים
2006 - דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת נורת'המפטון
The Sims 4

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  Microsoft Windows 2 בספטמבר 2014 OS X 17 בפברואר 2015
 סוגה:  משחקי סימולציה חברתית
 פיתוח:  The Sims Studio ,Maxis
 הוצאה לאור:  Electronic Arts
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 הפצה:  Maxis The Sims Studio
 עיצוב:  אריק הולברג-ויידלר מאט יאנג
 סדרה:  The Sims
 דרישות תוכנה
 מנוע משחק:  proprietary engine 
 מצבי משחק:  שחקן יחיד
 דירוג:  12+ (16+ ספרד ופורטוגל)
 פלטפורמות:  OS X ,Microsoft Windows Xbox one PlayStation 3 PlayStation 4 xbox 360 xbox series x/s PlayStation 5 
 המשחק הקודם:  The Sims 3
 
 אתר רשמי
 
The Sims 4 (בעברית: הסימס 4) הוא המשחק הרביעי בסדרת משחקי הסימולציה The Sims. המשחק הוכרז ב-6 במאי 2013 על ידי החברה המפיצה, Electronic Arts, ויצא ל-Microsoft Windows ב-2 בספטמבר 2014, ול-OS X ב-17 בפברואר 2015. תצוגת משחקיות (Gameplay) למשחק יצאה בתערוכת Gamescom.
מאז אוקטובר 2022, המשחק זמין להורדה בחינם בסטים.
רקע

ב-25 באפריל 2013, מספר תמונות של ממשק המשתמש מהבטא הראשונית דלפו לרשת. ב-3 במאי 2013, Electronic Arts שלחו הודעת דוא"ל למספר בלוגים של מעריצים ובה הודיעו על הכרזה גדולה שתתרחש בתאריך ה-6 במאי 2013. שוער כי מדובר בהכרזה של המשחק הרביעי בסדרה. באותו היום, הדומיין TheSims4.com הופעל, וכעת מקשר לאתר הרשמי של הסימס.
לפני חשיפת המשחק בתערוכת Gamescom, כמות גדולה של תמונות מהמשחק ומידע, שנמצאו על שרתי האתר הרשמי של הסימס, דלפו לרשת.
החל מ-19 בפברואר 2014, היה ניתן להזמין את המשחק בהזמנה מוקדמת (pre-order).
פיתוח

המשחק The Sims 4 פותח על ידי The Sims Studio ו-Maxis, לעומת The Sims 3, אשר פותח על ידי The Sims Studio בלבד. דבר זה מסמן את חזרתה של Maxis לפיתוח הסדרה, בדומה לחזרתה לפיתוח סדרת Simcity. אושר באופן רשמי על ידי Electronic Arts כי הסימס 4 יהיה משחק "סינגל-פלייר" (שחקן יחיד), ולא משחק מרובה משתתפים. אולם, יכלול מספר אלמנטים חברתיים בדומה ל-סימס 3. ב-18 ביוני 2013, התקיים שידור חי ובו הוצגו שרטוטים ראשוניים של הסימים. בנוסף הוכרז כי המשחק ייחשף במלואו בתערוכת Gamescom הגרמנית, בין ה-20–23 באוגוסט 2013.
חשיפה ב-Gamescom

ב-18 ביוני אושר כי מתוכננת חשיפה גדולה למשחק The Sims 4 במהלך תערוכת Gamescom ב־20–22 באוגוסט אשר תכלול קדימון וסרטון Gameplay, ובהמשך, ב-22 באוגוסט, ישחקו צוות הפיתוח של המשחק במשחק בשידור חי.
בינתיים, אירוע בשם "SimsCamp" מתקיים בתערוכת Gamescom. לאירוע הוזמנו בעלי בלוגים על המשחק, ושם קיבלו הזדמנות לשחק לראשונה במשחק ולדון עם המפתחים לגביו. החשיפה התקיימה באירוע על ידי רייצ'ל פרנקלין, אחת ממפתחות המשחק, ושם הסבירה על "הסים החכם" - תכונה חדשה בסדרת הסימס, אשר מעשירה את רגשות הסימים. במשחק, רגשות הסימים נתונים להשפעה במספר דרכים, כמו מערכות יחסים, ריהוט, ועוד. בנוסף, הציגה גם את מצב יצירת הסים ומצב הבנייה החדשים. במצב יצירת הסים, ניתן "לפסל את הסים" באופן מדויק ולעצב את פניו וגופו באמצעות לחיצות על הסים עצמו, ללא שימוש בסליידרים, אך כמו בסימס 3 עדיין יהיו דוגמאות מוכנות. אפשרות חדשה שהוצגה היא שינוי סגנון ההליכה של הסימים. קשתות ואביזרים לשיער ניתן להוסיף בנפרד, לעומת סימס 3. במצב הבנייה החדש, הוצגה אפשרות חדשה לגרירת חדרים ומיקומם בכל מקום, מבין האפשריות החדשות הרבות העתידות להיחשף בהמשך. בהמשך הציגה לראשונה את סרטון ה-Gameplay אשר חשף חפצים חדשים כמו בובת וודו, כינור, ושק אגרוף.
על פי מספר אנשים שזכו לשחק במשחק בתערוכה, חסרות מספר אפשרויות שהיו קיימות לפני כן כמו "יצירת עיצוב", אך אפשרויות אלו ואחרות צפויות להגיע למשחק בהמשך.
כנס E3

בכנס E3 שהתקיים בתאריך 10 ביוני 2014 רייצ'ל פרנקלין (מפיקה) עלתה לבמה והציגה מידע חדש אודות הסימס ואת תאריך היציאה הרשמי למשחק - 2 בספטמבר 2014.
רייצ'ל הציגה קליפ וידאו בו היא מספרת על סימים שיצרה ועל סיפורם ואיך הרגשות משפיעים עליהם במשחק.
עוד נחשף כי יש מוות חדש והוא מוות מצחוק ובנוסף סקיל חדש של כתיבה פואטית.
כעת עם הסימס 4 תהיה האפשרות לשתף סימים ברשת מיועדת למשחק עם התכונות שלהם וגם להוריד סימים של משתמשים אחרים.
בסוף המצגת כאשר רייצ'ל ירדה מהבמה הוקרן הטריילר הרשמי של המשחק אשר ניתן למצוא באתר הרשמי.
חבילות תוכן להורדה > חבילות הרחבה

2015 - Get to Work - מוסיף מסלולי קריירה חדשים כמו בלש, רופא, מדען ובעלות על עסקים קמעונאיים.
2015 - Get Together - מוסיף מועדונים עם כללים ופעילויות הניתנים להתאמה אישית, עולם בהשראה אירופאית שאפשר לחקור, ואירועים קהילתיים שבהם סימס יכולים להשתתף.
2016 - City Living - כולל דירת מגורים בגובה רב בעיר מגוונת ושוקקת עם פסטיבלים תוססים.
2017 - Cats & Dogs - משלב חתולים וכלבים בחייו של סימס, עם אפשרות להמשיך בקריירה של וטרינר.
2018 - Seasons - כולל עונות והשפעות מזג אוויר כמו גשם ושלג, וחגים עונתיים.
2018 - Get Famous - מספק אפשרויות לסימס להמשיך בקריירות משחק, להפוך לכוכבי מדיה חברתית ולחוות את אורח החיים של הסלבריטאים.
2019 - Island Living - מאפשר לסימס לחיות בעולם טרופי, הכולל אלמנטים של חיי אי ושיקולים סביבתיים.
2019 - Discover University - מאפשר לסימסים ללמוד במכללה, לבחור את המקצוע שלהם, לחוות את חיי הקמפוס ולהרוויח תארים שמשפיעים על הקריירה שלהם.
2020 - Eco Lifestyle - מעודד קיימות באמצעות יצירת פריטים ידידותיים לסביבה והשפעה על המצב הסביבתי של השכונה.
2020 - Snowy Escape - מציע פעילויות ספורט חורף בעולם חדש בהשראת יפן, ומאפשר לסימס לחקור את התרבות המקומית.
2021 - Cottage Living - כולל אורח חיים פשוט באזור כפרי, עם הזדמנויות לסימס לגדל מזון, לגדל חיות משק ולהשתתף בפעילויות בכפר.
2022 - High School Years - מתמקד בחוויות גיל ההתבגרות בתיכון, כולל פעילויות לאחר בית הספר, רומנטיקה של בני נוער ומורכבות רגשית.
2023 - Growing Together - מתמקד בדינמיקה משפחתית, גידול ילדים, משחק רב-דורי, ומרחיב את אפשרויות המשחק עם שלב חיים אחד - פעוט.
2023 - Horse Ranch - מציג סוסים כחיות מחמד או לוויה, עם משחק סביב טיפול בסוסים, רכיבה ותחרויות, בעולם המבוסס בדרום מערב ארצות הברית.
2023 - For Rent - מוסיף מערכת דיור להשכרה, המאפשרת לסימס לנהל נכסים להשכרה או לשכור בתים, בעולם בהשראת דרום מזרח אסיה.
2024 - Lovestruck - מתמקדת במערכות יחסים רומנטיות, עם אינטראקציות חברתיות חדשות ופעילויות דייטים, בעולם בהשראת מקסיקו סיטי.
2024 - Life & Death - כוללת אפשרות לעבוד כמלאך המוות, לתכנן הלוויות, לחקור את עולם המתים, לחיות בשכונות בעלות נושא על-טבעי, ואף לקום לתחייה. ההרחבה כוללת עולם חדש, "Ravenwood", הכולל שלוש שכונות: Crow’s Crossing, Whispering Glen, Mourningvale.
חבילות תוכן להורדה > חבילות משחק

2015 - Outdoor Retreat - מספק הזדמנויות לסימס לצאת לקמפינג, לטייל ולהתחבר לטבע.
2015 - Spa Day - מציע חווית ספא יוקרתית לסימס, עם טיפולים המתמקדים ברווחה.
2016 - Dine Out - מאפשר לסימס להחזיק ולנהל מסעדות, לחוות מאכלים חדשים שונים וליהנות מסעודה בחוץ.
2017 - Vampires - מציג את האפשרות לסימס להפוך לערפדים ולפתח יכולות על טבעיות.
2017 - Parenthood - מרחיב את החוויה של גידול משפחה, מציע תכונות משחק חדשות לשלבי חיים שונים, ואתגרים נוספים של הורות.
2018 - Jungle Adventure - כולל עיסוק בעולם הארכאולוגיה ויער גשם טרופי בהשראת אמריקה הלטינית.
2019 - StrangerVille - מציג עיירה חדשה נושא מסתורין, עם נתיב קריירה צבאי שניתן לפתוח והזדמנות לפתור את סודות העיירה.
2019 - Realm of Magic - מאפשר לסימס להפוך למכשפים, ללמוד לחשים, לחלוט שיקויים ולחיות בעולם מלא בקסם.
2020 - Star Wars: Journey to Batuu - מאפשר לבקר בעולם בנושא מלחמת הכוכבים. דמויות בולטות של מלחמת הכוכבים כמו ריי וקיילו רן כלולים.
2021 - Dream Home Decorator - מציגה קריירת עיצוב פנים, המאפשרת לסימס לשפץ ולעצב בתים עם ריהוט ואפשרויות עיצוב חדשות.
2022 - My Wedding Stories - מציג משחק תכנון חתונה, כולל התאמה אישית של פרטים, בחירת מסורות, שכירת ספקים וחוויית תקלות פוטנציאליות.
2022 - Werewolves - מאפשר לסימסים להפוך לאנשי זאב, לחקור את סיפורי אנשי זאב, להצטרף לחבורות ולחוות היבטים פראיים של הטבע שלהם.
ראו גם

The Sims (סדרת משחקים)
הערות שוליים

↑  The Sims 4 in development for pc and mac. מתוך אתר EA. פורסם ב-6 במאי 2013.
1 2  Maxis Unveils The Sims 4. מתוך אתר EA. פורסם ב-6 במאי 2013.
↑  עידן בן טובים, ‏סימס 4 עכשיו בחינם – ו-Overwolf הישראלית עוזרת לזה לקרות, באתר Geektime‏, 19 באוקטובר 2022
↑  "The Sims 4" Pre-Production UI Design Screens. מתוך אתר SimsVIP. פורסם ב-25 באפריל 2013.
↑  Первые скриншоты, рендеры и артпики The Sims 4. מתוך אתר Sims-miXei (ברוסית). פורסם ב-15 באוגוסט 2013.
↑  Jennifer Maas, ‘The Sims 4’ to Launch ‘Life and Death’ Expansion Pack Featuring Grim Reaper Career, Funerals, Afterlife and Reincarnation (EXCLUSIVE), Variety, ‏2024-10-03 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16997022d (data)
באפי סיינט-מארי

| --- | --- |

באפי סיינט-מארי, 1967 או 1968
 לידה:  20 בפברואר 1941 (בת 83) שמורת הפאיפוט קרי, ססקצ'ואן, קנדה
 שם לידה:  Beverly Jean Santamaria 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1962
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט 
 סוגה:  פולק, מחאה
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה
 חברת תקליטים:  ואנגארד רקורדס, Angel, קפיטול רקורדס, MCA‏, Chrysalis‏, Appleseed
 שיתופי פעולה בולטים:  ג'וני מיטשל, פיט סיגר, לאונרד כהן, כריס בירקט
 בן או בת זוג:  ג'ק ניטשה (19 במרץ 1982–25 באוגוסט 2000) Sheldon Peters Wolfchild 
 צאצאים:  Cody Wolfchild 
 פרסים והוקרה:  קצינה במסדר קנדה (1997)  honorary doctorate from the Western University (2009)  דוקטור לשם כבוד (2010)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת קרלטון (2008)  דוקטור לשם כבוד (2007)  דוקטור לשם כבוד (2003)  דוקטור לשם כבוד (2010)  שדרת הכוכבים של קנדה (1999)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת קולומביה הבריטית (2012)  עמיתת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (2022)  "Spirit of Americana" Free Speech Award (2015)  דוקטור לשם כבוד (1996)  דוקטור לשם כבוד (2000)  פרס המוזיקה של פולריס (2015)  פרס גלובוס הזהב לשיר המקורי הטוב ביותר (1983)  BAFTA Award for Best Original Song (1984)  פרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר (1983)  פרס המושל הכללי לאמנויות המופע (2010)  דוקטור לשם כבוד (1983)  היכל התהילה של המוזיקה הקנדית (1995)  Juno Award for Indigenous Artist or Group of the Year (2009)  Juno Award for Indigenous Artist or Group of the Year (1997)  Juno Award for Indigenous Artist or Group of the Year (2016)  פרס ג'מיני (1997)  היכל התהילה של המשוררים הקנדים (2005)  שותף במסדר קנדה  הפרס ההומניטרי של אלן ווטרס 
 http://buffysainte-marie.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
באפי סיינט-מארי (באנגלית: Buffy Sainte-Marie; נולדה 20 בפברואר 1941) היא זמרת-יוצרת, אמנית, פמיניסטית, מחנכת, ופעילה פוליטית, בעיקר בנושאי התנגדות למלחמה וזכויות ילידים של יבשת אמריקה. סיינט-מארי החלה את דרכה המוזיקלית יחד עם גדולי אמני הפולק - בוב דילן, ג'וני מיטשל, ניל יאנג, ולאונרד כהן, בין היתר. למרות ההצלחה המוקדמת שלה, הקריירה המוזיקלית שלה דעכה ושיריה לא הושמעו לעיתים מזומנות בתחנות הרדיו בארצות הברית. עם זאת, היא המשיכה לקבל הכרה מקצועית ואף זכתה בפרס אוסקר ופרס גלובוס הזהב ב-1981 עבור שיר הנושא של הסרט קצין וג'נטלמן.
בנוסף למוזיקה, סיינט-מארי נלחמת על זכויות ילידים בארצות הברית וקנדה, בעיקר במחלוקות על אדמות. היא מנהלת מספר מיזמים חינוכיים לילדים ילידים, ואף עוסקת בציור ואמנות. היא קיבלה הכרה רחבה ופרסים עבור הפעילות החינוכית והחברתית שלה. חברה "קצינה" במסדר קנדה.
ביוגרפיה

סיינט-מארי נולדה ב-1941. לטענתה, נולדה בשמורת אומת הקרי בססקצ'ואן, קנדה, ושירותי הרווחה הוציאו אותה בעודה תינוקת מבית הוריה, דבר שכיח באותם ימים, כאשר הרשויות הקנדיות הנהיגו מדיניות של היטמעות כפויה לתוך התרבות הלבנה - ומסרו אותה לאימוץ לזוג בארצות הברית, שם גדלה. לסיינט-מארי אין תעודת לידה. אך משפחתה מכחישים את המידע הזה, ותחקיר מקיף של CBC News שנעשה ב-2022 מאשרים את דבריהם. לפיהם נולדה במסצ'וסטס שבארצות הברית וגדלה אצל הוריה הביולוגיים.
סיינט-מארי סיימה תואר ראשון בפילוסופיה מזרחית באוניברסיטת מסצ'וסטס ב-1962, והוענקו לה דוקטורטים של כבוד מ-13 אוניברסיטאות.
לאחר שסיימה ללמוד, יצאה סיינט-מארי לחיפוש אחר מקורותיה, וביקרה בשמורת הקרי ב-1964. במשך ביקור זה, היא אומצה לתוך משפחתו של בנו של מנהיג השבט בטקס שהחזיר לה באופן רשמי את השתייכותה לאומה.
סיינט-מארי נישאה שלוש פעמים: בין השנים 1971–1975 הייתה נשואה לדיוויין באגבי, מדריך גלישה בגלים. ב-1975 נישאה לשלדון וולף-צ'יילד. לזוג נולד בן אשר שמו דקוטה "קודי" סטאר-בלנקט וולף-צ'יילד. נישואים אלו גם הסתיימו, ובתחילת שנות השמונים נישאה לג'ק ניטשה. הזוג נפרד בשנות התשעים המוקדמות, וניטשה נפטר בשנת 2000.
סיינט-מארי מתגוררת במדינת הוואי.
קריירה > שנות ה-60

בשנות ה-60 המוקדמות סיינט-מארי ניגנה ושרה במסגרת עולם הפולק, בקמפוסים, בתי קפה, ותיאטראות. היא הייתה מופיעה לעיתים קרובות עם חבריה הקנדים לסצנת הפולק כדוגמת ג'וני מיטשל, ניל יאנג, ולאונרד כהן.
ב-1963, לאחר שסבלה מדלקת בגרון, התמכרה סיינט-מארי למשככי כאבים. היא תיארה את החוויה בשירה Cod'ine, שהפך לאחד משירי ההכר שלה, ואשר עשו לו קאברים אמנים מזרמי מוזיקה שונים ותקופות שונות, בכללם דונובן, ג'ניס ג'ופלין, גראם פרסונס, קורטני לאב, ורבים אחרים.
באותה שנה, היא ראתה חיילים פצועים חוזרים ממלחמת וייטנאם בעת שממשלת ארצות הברית עדיין התכחשה למעורבות במלחמה - וזאת הייתה ההשראה לשירה The Universal Soldier (החייל האוניברסלי), אשר הפך להמנון אנטי-מלחמה וללהיט עבור הזמר דונובן.
סיינט מארי שרה הרבה על דיכוי ילידים ועל מלחמה, נושאים שעוררו מחלוקת רבה. אך היא גם קיבלה הכרה רבה בתקופה הזו - היא הייתה מופיעה קבועה בתוכניות טלוויזיה קנדיות ואמריקאיות, כולל תוכניותיהם של ג'וני קאש, ג'וני קרסון, פיט סיגר, American Bandstand, Soul Train, ותוכניות אירוח ומוזיקה פופולריות אחרות. ב-1964 נבחרה על ידי מגזין הבידור, בילבורד כתגלית השנה.
קריירה > שנות ה-70

בשנות ה-70 חלה תפנית בקריירה של סיינט-מארי, לטענתה בשל תכניה השנויים במחלוקת. לטענת סיינט-מארי שמה נכלל בסוף שנות ה-60 ובמהלך העשור הבא ב"רשימה השחורה" של תחנות הרדיו. סיינט-מארי סיפרה בראיון כי גילתה זאת רק בשנות ה-80, כאשר מגיש רדיו התנצל בפניה שלא הורשה להשמיע את שיריה. הוא סיפר לה שהוא קיבל מכתב מהבית הלבן ששיבח אותו על כך שלא השמיע את שיריה. סיינט-מארי מספרת שהיא פשוט חשבה בזמנו שהפופולריות שלה בארצות הברית דעכה, ולא הבינה כיצד באירופה ומקומות אחרים בעולם היא המשיכה לעלות באותה התקופה.
בפורומים אחרים, סיינט-מארי המשיכה להופיע לעין הציבור. היא הייתה אורחת קבועה בתוכנית רחוב סומסום בין השנים 1976–1981. בפעם הראשונה שהתארחה בתוכנית, ביקשו ממנה להקריא את האלף-בית, אך סיינט-מארי התעקשה שהיא רוצה לתת נראות לקיומם של אינדיאנים, ואירחה את התוכנית בשמורה אינדיאנית בניו מקסיקו. בתוכנית אחרת, היא הניקה את בנה בפני המצלמה.
ב-1979, היא כתבה את הפסקול לסרט Spirit of the Wind, אשר הוקרן בפסטיבל קאן.
קריירה > שנות ה-80

סיינט-מארי כתבה יחד עם ג'ק ניטשה וויל ג'נינגס את שיר הנושא של הסרט קצין וג'נטלמן, Up Where We Belong, שהוקלט על ידי ג'ו קוקר וג'ניפר וורנס. השיר זכה בפרס האוסקר לשיר הטוב ביותר, ולאחר מכן גם בפרס גלובוס הזהב, לשנת 1982.
הופעות טלוויזיוניות שלה כללו השתתפות בסרט הטלוויזיה The Broken Chain, ואחד משיריה נבחר כשיר הנושא של התוכנית הקנדית Spirit Bay שעסק בחייהם של ילידים קנדיים. היא גם כתבה ושרה את הפסקול לסרט Where the Spirit Lives שנושאו היה חטיפת ילדים ילידים והכנסתם לפנימיות.
קריירה > שנות ה-90

בנוסף להופעות נוספות בתוכניות על נושאים ילידיים, סיינט-מארי חזרה לאולפן ההקלטות לאחר הפסקה של 16 שנים. ב-1992 היא הוציאה את האלבום Coincidence and Likely Stories, אשר הקליטה בעזרת מחשב והעבירה להפקה דרך האינטרנט שהיה בינקותו - דבר שעוד לא היה מקובל באותן שנים, ולבטח לא בסוגת הפולק. ב-1996 הוציאה את Up Where We Belong, שכלל הקלטות מחודשות של גדולי להיטיה, כולל "החייל האוניברסלי". את האלבום ה
בתקופה זו היא גם החלה להראות את עבודות האמנות שלה בתערוכות, גלריות ומוזיאונים.
קריירה > שנות ה-2000

בעשור הראשון של שנות ה-2000, סיינט-מארי המשיכה להופיע, להקליט, לנהל מיזמי חינוך, ולפעול למען זכויות ילידים. ב-2003 היא מונתה לדוברת פרויקט בתי הספר של UNESCO בקנדה.
ב-2008 הוציאה אלבום כפול בשם Buffy/Changing Woman/Sweet America: The Mid-1970s Recordings, אשר קיבץ שלושה אלבומים קודמים מהשנים 1974–1976, וב-2008 הוציאה אלבום סטודיו חדש בשם Running for the Drum.
ב-2015 הוציאה אלבום נוסף, Power in the Blood, עבורו זכתה בפרס פולאריס היוקרתי.
אקטיביזם > מוזיקה

מתחילת דרכה, סיינט-מארי תקפה סוגיות פוליטיות וחברתיות במוזיקה שלה: היא החלה את הקריירה שלה בשירים על חוויות של ילידים אמריקאיים, והמשיכה בכתיבת המנונים נגד מלחמת וייטנאם. גם בהמשך דרכה, המשיכה בנושאים של אנטי-מלחמה ודיכוי ילידי, והוסיפה לאמתחתה התנגדות לאוכל מהונדס גנטית, סדיקה הידראולית, פמיניזם, גזענות, סביבתנות, קולוניאליזם, ועוד.
אקטיביזם > חינוך

ב-1969 הקימה סיינט-מארי קרן פילנתרופית למען חינוך ילידי כדי לעודד את השכלתם של תלמידים ילידים. ב-1996 יסדה את פרויקט החינוך "Cradleboard", במימון הקרן, והשיקה פרויקטים חינוכיים במספר אומות ילידיות שונות, כולל הקרי, מוהוק, נאוואחו, ילידי הוואי, וקהילות אפאצ'י ב-11 מדינות שונות ברחבי ארצות הברית.
אקטיביזם > מחאות

בין 1969 ל-1971, הקימה קבוצת ילידים אמריקאיים מחנה באי אלקטרז בכוונה להשתלט על האי ולקחת אותו בחזרה, במחאה על הגזל של אדמות ילידיות. סיינט-מארי הגיעה לאי בתמיכה ב-1971, ואף הופיעה בפני האקטיביסטים.