איראן המודרנית
הרפובליקה האסלאמית > הגרעין האיראני במוקד הדיפלומטיה העולמית

בתחילת המאה ה-21 החלו לחצים דיפלומטיים על איראן, בעיקר במטרה להניע אותה מפיתוח נשק גרעיני. בשנת 2008 הטיל האו"ם סנקציות על איראן במתכונת מרוככות.
בבחירות לנשיאות של שנת 2009 נבחר בשנית מחמוד אחמדינז'אד, שניצח את יריבו מיר-חוסיין מוסאווי, באופן שרבים ממתנגדי אחמדינזא'ד חשדו שקשור לזיוף תוצאות הבחירות. על רקע ניצחונו המוטל בספק, פרצה באיראן לאחר הבחירות תנועת המהפכה הירוקה, והוקמה תנועת האופוזיציה הקשורה אליה, הדרך הירוקה לתקווה.
לאורך המחצית הראשונה של העשור השני של המאה ה-21, הוגברו הסקציות בהדרגה. בשנת 2012 חתם נשיא ארצות הברית, ברק אובמה, על סנקציות נגד בנקים שסוחרים עם איראן או נמצאים בקשרים עסקיים עם הבנק המרכזי של איראן. במקביל הודיע האיחוד האירופי על הטלת סנקציות קשות על איראן: במסגרת החרם לא ייחתמו חוזים חדשים עם איראן לייבוא נפט ל-27 מדינות האיחוד האירופי, והמדינות גם יפסיקו לרכוש מוצרים פטרוכימיים מאיראן. בנוסף, יוקפאו נכסים של הבנק המרכזי של איראן. לאחר שנודע על הטלת הסנקציות צנח המטבע של איראן בצורה חדה. חודש לאחר מכן חתם נשיא ארצות הברית ברק אובמה על צו המורה להקפיא את כל נכסי ממשלת איראן המוחזקים בארצות הברית, בהם נכסי הבנק המרכזי של איראן.
בהמשך 2012 ניתקה גם האגודה העולמית לתקשורת פיננסית בין בנקאית את קשריה עם כל הבנקים האיראניים, ומחלקת האוצר של ארצות הברית הטילה עיצומים על חברות ואישים הקשורים למשמרות המהפכה האסלאמית. ב-31 ביולי 2012 הודיע אובמה על הוספת סנקציות נגד בנקים בסין ובעיראק החשודים בסיוע לאיראן לעקיפת הסנקציות הכלכליות הבינלאומיות שהוטלו עליה.
ב-15 באוקטובר 2012 הגביר האיחוד האירופי את הסנקציות על איראן, והטיל איסור גורף על העברות פיננסיות לאיראן, מלבד כאלו המיועדות לרכישת מזון ותרופות ולסיוע הומניטרי.
בבחירות לנשיאות איראן, שהתקיימו ב-14 ביוני 2013, ניצח חסן רוחאני שהבטיח בקמפיין הבחירות שלו שיפעל כנגד הסנקציות. זמן קצר לאחר היבחרו, ב-24 בנובמבר 2013 הודיעו שרי החוץ של שש המעצמות - ארצות הברית, בריטניה, צרפת, רוסיה, סין וגרמניה - כי הצליחו להגיע להסכם הביניים עם איראן בנוגע לתוכנית הגרעין שלה. הנשיא אובמה אמר כי ההסכם קוטע את דרכה של איראן לעבר פיתוח פצצה.
ב-14 ביולי 2015 חתמה איראן מול מדינות ה-P5+1 על הסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית, על פיו הסכימה איראן להסיר את מאגר האורניום המועשר בדרגה בינונית שלה, לצמצם את מאגר האורניום המועשר בדרגה נמוכה שלה בכ-98 אחוזים, ולהפחית בשני שלישים את כמות הצנטריפוגות שברשותה למשך 15 שנים לפחות. למשך עשור וחצי ממועד תחילת ההסכם, היא תעשיר אורניום רק עד לרמה של 3.67%, וכן לא תבנה מתקני העשרה או כורי מים כבדים למשך תקופה זאת. פעילות העשרת האורניום תוגבל למתקן בודד בו ייעשה שימוש בצנטריפוגות מן הדור הישן בלבד. מתקנים אחרים יומרו על מנת למנוע סיכוני הפצה. על מנת לפקח שאיראן נענית להסכם ולוודא זאת, לסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית (סבא"א) תהיה גישה קבועה לכל מתקני הגרעין האיראניים. בתמורה להיענות מאומתת להתחייבויותיה, תזכה איראן במסגרת ההסכם להקלות בסנקציות מצד ארצות הברית, האיחוד האירופי ומועצת הביטחון של האומות המאוחדות.
למרות ההסכם, איראן לא הצליחה להתאושש, ובדצמבר 2017 החלה סדרה של הפגנות מחאה באיראן, על רקע האינפלציה הקשה במדינה, אחוזי האבטלה הגבוהים, וכן גם בגלל השחיתות השלטונית והמעורבות בסכסוכים אזוריים במזרח התיכון. הפגנות אלו התאפיינו בקריאות נדירות "מוות לרוחאני". בסרטונים שפורסמו ברשתות החברתיות נראו שוטרים משתמשים בזרנוקי מים ובגז מדמיע כדי לפזר את המפגינים.
בתקופה זו, החלה לתפוס תאוצה באיראן, דרך הרשתות החברתיות, גם מחאת החיג'אב, שיצאה נגד החוק המחייב נשים באיראן ללבוש חיג'אב. במסגרת המחאה נשים איראניות רבות הצטלמו ללא חיג'אב, ושיתפו את התמונות ברשתות החברתיות.
ב-8 במאי 2018 הודיע נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ על פרישת ארצו מהסכם הגרעין ועל חידוש הסנקציות על איראן.
לאחר חידוש הסנקציות החל סבב הפגנות נוסף, על רקע המצב הכלכלי הקשה והשפעת הסנקציות האמריקאיות. הפעם קראו ההפגנות לממשל לחדול מהמעורבות של המדינה במקומות אחרים וכן להפלת נשיא איראן חסן רוחאני. הממשל האיראני דיכא את ההפגנות בכוח.