stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליפות העולם בשחייה 1998
קפיצה למים > נשים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  

| מקפצה גמישה ממטר אחד | אירינה לאשקו   רוסיה רוסיה | 296.07 | ורה ילינה   רוסיה רוסיה | 288.06 | ז'נג ג'ינג   הרפובליקה העממית של סין  סין | 260.31 |
| מקפצה גמישה מ-3 מטר | יוליה פחלינה   רוסיה רוסיה | 544.62 | ז'ינ'ינג גו   הרפובליקה העממית של סין  סין | 518.76 | שנטל מישל   אוסטרליה אוסטרליה | 515.07 |
| פלטפורמה קשיחה מ-10 מטר | אולנה זופינה   אוקראינה אוקראינה | 550.41 | יויאן קאי   הרפובליקה העממית של סין  סין | 536.25 | לי צ'ן   הרפובליקה העממית של סין  סין | 519.45 |

| קפיצה סינכרונית ממקפצה גמישה מ-3 מטר | רוסיה רוסיה | 282.30 | הרפובליקה העממית של סין  סין | 276.18 | ארצות הברית ארצות הברית | 263.91 |
| קפיצה סינכרונית מפלטפורמה קשיחה מ-10 מטר | אוקראינה אוקראינה | 278.28 | הרפובליקה העממית של סין  סין | 276.54 | ארצות הברית ארצות הברית | 265.47 |
קפיצה למים > גברים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  

| מקפצה גמישה ממטר אחד | זוצ'נג יו   הרפובליקה העממית של סין  סין | 417.54 | טרוי דומה   ארצות הברית ארצות הברית | 415.74 | הולגר שלפס   גרמניה גרמניה | 398.31 |
| מקפצה גמישה מ-3 מטר | דמיטרי סוטין   רוסיה רוסיה | 746.79 | ילין זו   הרפובליקה העממית של סין  סין | 694.92 | ואסילי ליסובסקי   רוסיה רוסיה | 651.60 |
| פלטפורמה קשיחה מ-10 מטר | דמיטרי סוטין   רוסיה רוסיה | 750.90 | ליאנג טיאן   הרפובליקה העממית של סין  סין | 699.30 | יאן המפל   גרמניה גרמניה | 624.15 |

| קפיצה סינכרונית ממקפצה גמישה מ-3 מטר | הרפובליקה העממית של סין  סין | 313.50 | גרמניה גרמניה | 308.28 | אוסטרליה אוסטרליה | 305.16 |
| קפיצה סינכרונית מפלטפורמה קשיחה מ-10 מטר | הרפובליקה העממית של סין  סין | 326.34 | גרמניה גרמניה | 308.01 | רוסיה רוסיה | 304.02 |
שחייה במים פתוחים > נשים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  

| משחה ל-5 ק"מ | אריקה רוז   ארצות הברית ארצות הברית | 59:23 דקות | אדית ואן דיק   הולנד הולנד | 1:00:58 שעות | פגי בוש   גרמניה גרמניה | 1:01.05 שעות |
| משחה ל-25 ק"מ | טובי סמית'   ארצות הברית ארצות הברית | 5:31:20 שעות | פגי בוש   גרמניה גרמניה | 5:32:19 שעות | אדית ואן דיק   הולנד הולנד | 5:38:06 שעות |
שחייה במים פתוחים > גברים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  

| משחה ל-5 ק"מ | אלכסיי אקאטייב   רוסיה רוסיה | 55:18 דקות | קיי הרסט   אוסטרליה אוסטרליה | 55:24 דקות | לוקה באלדיני   איטליה איטליה | 55:37 דקות |
| משחה ל-25 ק"מ | אלכסיי אקאטייב   רוסיה רוסיה | 5:05:42 שעות | דויד מקה   ספרד ספרד | 5:07:22 שעות | גבריאל צ'יילו   ארגנטינה ארגנטינה | 5:07:52 שעות |
שחייה צורנית

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  

| יחידות | אולגה סדקובה   רוסיה רוסיה | 99.304 | וירג'ין דאדיו   צרפת צרפת | 98.154 | מיאה טאצ'יבאנה   יפן יפן | 97.530 |
| זוגות | אולגה סדקובה   אולגה ברוסניקינה   רוסיה רוסיה | 99.073 | מיאה טאצ'יבאנה   מיהו טאקאדה   יפן יפן | 98.060 | וירג'ין דאדיו   מירים לינו   צרפת צרפת | 97.323 |
| קבוצתי | רוסיה רוסיה | 99.317 | יפן יפן | 98.104 | ארצות הברית ארצות הברית | 96.829 |
ישראל ישראל באליפות העולם בשחייה > שחייה

3 שחיינים יצגו את ישראל באליפות. איתן אורבך סיים במקום ה-7 במשחה ל-100 מטר גב, יואב ברוק סיים במקום ה-15 במשחה ל-50 מטר חופשי ומיקי חליקה סיים במקום ה-13 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי.
ישראל ישראל באליפות העולם בשחייה > שחייה > גברים

| שם השחיין | משחה | שיא אישי   לפני התחרות | שלב בתחרות | תוצאה | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| איתן אורבך | 100 מטר גב | 55.88 שניות | מוקדמות | 55.62 שניות | 5 |
| איתן אורבך | 100 מטר גב | 55.88 שניות | גמר | 55.97 שניות | 7 |

| יואב ברוק | 50 מטר חופשי | 22.79 שניות | מוקדמות | 22.90 שניות | 11 |
| יואב ברוק | 50 מטר חופשי | 22.79 שניות | גמר ב' | 23.03 שניות | 15 |
| יואב ברוק | 100 מטר חופשי | 50.14 שניות | מוקדמות | 50.74 שניות | 21 |

| מיקי חליקה | 200 מטר מעורב אישי | 2:07.07 דקות | מוקדמות | 2:04.87 דקות | 16 |
| מיקי חליקה | 200 מטר מעורב אישי | 2:07.07 דקות | גמר ב' | 2:04.96 דקות | 13 |
| מיקי חליקה | 400 מטר מעורב אישי |  | מוקדמות | נפסל |  |
טבלת המדליות

|  אליפויות העולם בשחייה |
| --- | --- | --- |
| אליפות העולם בשחייה | בלגרד 1973 • קאלי 1975 • ברלין 1978 • גואיאקיל 1982 • מדריד 1986 • פרת' 1991 • רומא 1994 • פרת' 1998 • פוקואוקה 2001 • ברצלונה 2003 • מונטריאול 2005 • מלבורן 2007 • רומא 2009 • שנגחאי 2011 • ברצלונה 2013 • קאזאן 2015 • בודפשט 2017 • קוואנגג'ו 2019 • בודפשט 2022 • פוקואוקה 2023 • דוחה 2024 |  |
| אליפות העולם בשחייה  (בריכת 25 מטר) | פלמה דה מיורקה 1993 • ריו דה ז'ניירו 1995 • גטבורג 1997 • הונג קונג 1999 • אתונה 2000 • מוסקבה 2002 • אינדיאנפוליס 2004 • שנגחאי 2006 • מנצ'סטר 2008 • דובאי 2010 • איסטנבול 2012 • דוחא 2014 • וינדזור 2016 • האנגג'ואו 2018 • אבו דאבי 2021 • מלבורן 2022 |  |
אסחאק אפנדי

אסחאק אפנדי או חוג'ה איסחאק אפנדי (בערך 1774 בארטה - 1835 בסואץ) היה מתמטיקאי ומהנדס עות'מאני יהודי.
חייו

אסחאק אפנדי נולד בארטה (כיום ביוון), כנראה בשנת 1774, למשפחה יהודית. אביו התאסלם ולאחר מותו האיש נסע לאיסטנבול, שם למד מתמטיקה ושפות זרות, ולבסוף שלט בצרפתית, בלטינית, ביוונית בעברית, בטורקית, בערבית ובפרסית.
במסגרת ניסיונותיו של הסולטן מהמוט השני להפוך את האימפריה למודרנית, בשנת 1816 הוא מונה למורה (ומכאן התואר שלו חוג'ה, שפירושו "מאסטר, מורה") בבית הספר הקיסרי להנדסה צבאית (ממנו התפתחה האוניברסיטה הטכנית באיסטנבול). ביולי 1824 הוא מונה גם כמתורגמן ( דרגומן) לשער הנשגב, תפקיד אותו מילא עד 1828/1829. אז הוא פוטר, אולי בגלל החשש של מזכיר המדינה (ראיס אלכותב) פרטב פאשה שהוא עשוי לתפוס את מקומו. במהלך מלחמת רוסיה-טורקיה, אסחאק אפנדי פיקח על הקמת מבצרים, לפני שחזר לתפקיד ההוראה בבית הספר הקיסרי להנדסה צבאית, שם עלה להיות בדצמבר 1830 או בינואר 1831 מדריך ראשי (בשוקה). בתפקיד הזה, הוא ניסה בהצלחה מסוימת לבצע רפורמה בתוכנית הלימודים ולהעלות את הרמה החינוכית של הפקולטה, אך קודמו בתפקיד, זייד עלי פאשה, בעל השפעה הצליח באמצעות קשריו בבית המשפט לשלוח אותו לאל-מדינה באצטלה של "חג'", וכמו כן גם לתפקיד מפקח על שחזורים שונים לאתרים הקדושים שם. בשובו לאיסטנבול בשנת 1835 הוא נפטר בסואץ שם גם נקבר.
עבודותיו

יצירתו העיקרית, מג'מועה-י עולום-י ריאזיה (Madjmuʿa-i ʿUlum-i Riyaziyye: "עבודות שנאספו על מדעי המתמטיקה"): טקסט המורכב מארבעה כרכים שפורסם בין השנים 1831 ו-1834. הוא הכיל תרגומים, בעיקר לכתבים צרפתיים בני הזמן למתמטיקה, פיזיקה, כימיה וגאולוגיה ומילא תפקיד מכריע בהכנסת מושגים מדעיים עכשוויים רבים לעולם המוסלמי: על פי האנציקלופדיה של האסלאם, זו הייתה "העבודה הראשונה בטורקית על מדעי הפיזיקה והטבע המודרניים" בזכות הוספת "המינוח המדעי, המבוסס על ערבית, שהיה בשימוש בטורקיה עד שנות השלושים של המאה העשרים ובחלק ממדינות ערב אף עוד מאוחר יותר". הוא גם כתב מספר עבודות שתורגמו בעיקר ממסמכים אירופיים, בנושא מדעי הנדסה והצבא.
הערות שוליים

↑  Erbahar, Aksel (2010). "Ishak Efendi, Hoca".  In Stillman, Norman A. (ed.). Encyclopedia of Jews in the Islamic World.
1 2 3  Lewis, Bernard (1968). The Emergence of Modern Turkey (2nd ed.). London: Oxford University Press. pp. 86, 88.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007405340705171  GND: 119049260  ISNI: 0000 0000 1372 5546  LCCN: nr98026236  NTA: 239869052  SUDOC: 238569969  VIAF: 32798073   WorldCat (עם VIAF): 32798073
בוסתן אברהם

בוסתן אברהם הוא הרכב מוזיקלי ישראלי שהקים אבשלום פרג'ון בשנת 1991.
הלהקה הוקמה במטרה ליצור מוזיקה ישראלית מקורית, שתשלב בין הצלילים המערביים לבין מוזיקה מזרחית וערבית. הלהקה מנגנת בעיקר יצירות מקוריות ועיבודים כליים ליצירות מסורתיות. בין היתר הופיעה הלהקה במדינות צפון אמריקה, מערב אירופה וסקנדינביה, כמו גם בהונג קונג ובפסטיבל ישראל לשנת 1996.
חברי הלהקה

תייסיר אליאס – עוד וכינור
נאסים דקואר - כינור
מיגל הרשטיין – גיטרה ובנג'ו
אבשלום פרג'ון – קאנון
חגי כהן מילוא - קונטרבס
נאור כרמי – קונטרבס וגיטרה בס
אמיר מילשטיין – חליל
עמנואל מן - גיטרה בס
יהודה סיליקי - באגלאמה
זוהר פרסקו – כלי הקשה
אלבומי הלהקה

בוסתן אברהם, (1992)
תמונות בחלון המצויר, (1994)
עבדאי, (1996) - אלבום משותף לבוסתן אברהם ולנגן הלירה האירי רוס דאלי.
פנאר, (1997) - אלבום בו התארחו המוזיקאים ההודיים הנודעים זאקיר חוסיין והאריפרסד שאורסיה.
חמסה, (2000)
עשרה, (2000) - אלבום אוסף המסכם את העשור הראשון לפעילות ההרכב.
הופעות חיות, (2003)
באבקה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  לחם פסחא, עוגה, מזון 
 על שם:  סבתא 
 מטבח:  המטבח הרוסי, המטבח האוקראיני, המטבח הפולני, המטבח הבלארוסי 
 מוצא:  פולין, בלארוס, רוסיה 
 אופן הגשה:  קינוח
 
באבקה או בובקה ובקצרה באבא, היא עוגת שמרים מתוקה שמקורה בפולין.
אטימולוגיה

בפולנית, בבלארוסית, באוקראינית וברוסית פירוש המילה "באבקה" הוא סבתא. נראה שהשם ניתן לעוגה עקב צורתה, גליל גבוה עם קיפולים המזכיר קמטים בשמלה. שמה של העוגה חדר למילון האנגלי מפולנית, דרך הצרפתית, אם כי במקומות שונים מכנים אותה בשם "עוגת סבתא", בעיקר בקרב מדינות מזרח אירופה.
הגרסה הנוצרית

באבקה היא עוגת שמרים ספוגית, הדומה מאוד למאפה בריוש ומוכרת בעיקר במדינות מזרח אירופה. באופן מסורתי מכינים את העוגה לרגל חג הפסחא בפולין, בולגריה, מקדוניה ואלבניה ולרגל שאר החגים העיקריים (חג המולד, פנטקוסט וראש השנה) ברומניה. במקור, העוגה אינה מכילה מילוי כלשהו, והיא מצופה בזיגוג על בסיס וניל או שוקולד, מקושטת בשקדים או בפירות מסוכרים, ולעיתים אף מוסיפים לה רום.
הגרסה היהודית

לבאבקה קיימת גרסה יהודית, זהו מאפה הרוגלך. גרסה זו עשויה משכבה כפולה של בצק שמרים מגולגל ולרוב נאפית בתבנית לחם. במקום למלא את המאפה בפירות, ממלאים אותו בקינמון או בשוקולד. לרוב מצפים את הרוגלך בשטרויזל. מאפה דומה מאוד לרוגלך הוא הקוקוש. מאפה זה מכיל אף הוא מילוי של קינמון או שוקולד, אך הוא נמוך יותר וארוך יותר מעוגת באבקה, ואינו מגולגל או מצופה בשטרויזל.
הרוגלך זכה להצלחה במדינות צפון אמריקה שבהן קהילות יהודיות גדולות, דוגמת מונטריאול, ניו יורק, שיקגו, מיאמי וטורונטו.
אזכורים בתרבות

בפרק בסדרה סיינפלד, "מסיבת ארוחת הערב", ג'רי ואיליין עוצרים במאפייה על מנת לרכוש עוגת באבקה עם שוקולד, אך הם שוכחים לקחת מספר טרם כניסתם לתור. כתוצאה, זוג נוסף שמוזמן יחד איתם לארוחת הערב עוקף אותם בתור וקונה את העוגה שהם רצו. ג'רי ואיליין מתפשרים וקונים באבקה עם קינמון, אותה איליין מתארת כ"באבקה פחותה".
ראו גם

חלה
בריוש
באבקה שוקולד עם שטרויזל
בית הזכוכית (קונטיקט)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית מגורים שהוסב למוזיאון 
 כתובת:  798-856 Ponus Ridge Road 
 מיקום:  ניו כנען 
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1950
 תאריך פתיחה רשמי:  1950 
 יוצר:  פיליפ ג'ונסון 
 אדריכל:  פיליפ ג'ונסון 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות מודרנית 
 קואורדינטות:  41°08′33″N 73°31′46″W﻿ / ﻿41.142425°N 73.5294°W﻿ / 41.142425; -73.5294
  (למפת קונטיקט מוגדלת) הרטפורד ברידג'פורט סטמפורד ניו הייבן ניו לונדון דנברי ווטרברי רוד אייל.  מסצ'וסטס ניו יורק  האוקיינוס האטלנטי בית הזכוכית(למפת קונטיקט רגילה) הרטפורד ברידג'פורט סטמפורד ניו הייבן ניו לונדון דנברי ווטרברי רוד אייל.  מסצ'וסטס ניו יורק  האוקיינוס האטלנטי בית הזכוכית
 
בית הזכוכית הוא בית מגורים שעוצב על ידי האדריכל האמריקאי הנודע פיליפ ג'ונסון ונבנה בעיירה ניו כנען שבקונטיקט בשנת 1949. הבית שימש כבית מגוריו במהלך סופי שבוע משנת 1960 במשך כ-58 שנה. הבית, שקירותיו עשויים זכוכית שקופה, נבנה בסגנון מינימלסטי ונחשב לאחד מהמבנים הראשונים למגורים שנעשה בהם שימוש בחומרים שקודם לכן נחשבו למיועדים לתעשייה בלבד כמו זכוכית וברזל.
בית החולים אל-עוודה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 היסטוריה
 תאריך ייסוד:  1997
 גאוגרפיה
 מיקום:  ג'באליה, מדינה פלסטינית
 קואורדינטות:  31°31′47″N 34°28′47″E﻿ / ﻿31.529850831984°N 34.479776104608°E﻿ / 31.529850831984; 34.479776104608
 he
 
בית החולים אל-עוודה (בערבית: مستشفى العودة) הוא בית חולים קו-ראשון הממוקם בג'באליה. בית החולים מספק שירותי רפואה בסיסיים בלבד: חדר מיון ושירותי מיילדות לתושבי צפון רצועת עזה.
בית החולים מחזיק בחדר הלידה הגדול ביותר בצפון רצועת עזה, והוא היחיד באזור שמספק שירותי פלואורוסקופיה.
בית החולים מקיים תוכניות הכשרה לסטודנטים לסיעוד בשיתוף פעולה עם אוניברסיטאות ברצועת עזה.
היסטוריה

בית החולים אל-עוודה נוסד בשנת 1997. הוא ניזוק במבצע עופרת יצוקה ב-2009, ושוב ב-2015.
אתרי הנידונים האוסטרליים

אתרי הנידונים האוסטרליים (אנגלית: Australian Convict Sites) הוא אתר מורשת עולמית שהוכרז על ידי אונסק"ו בשנת 2010, ומורכב מ-11 אתרי עונשין לשעבר השוכנים באוסטרליה. האתרים הוקמו במאה ה-18 ובמאה ה-19 על ידי האימפריה הבריטית ברצועות החוף של סידני, טסמניה, נורפוק ופרימנטל. על פי אונסק"ו, אתרי העונשין מייצגים את "הדוגמה הטובה ביותר ששרדה לשינוע נידונים בקנה מידה גדול, ולהתרחבות הקולוניאלית של המעצמות האירופאיות באמצעות נוכחותם ועבודתם של הנידונים".
רקע היסטורי

מושבות העונשין שהוקמו במאות השנים האחרונות שימשו כתחליף לבתי סוהר, ובהן ריצו הנידונים את עונשם ובדרך כלל הם שימשו לעבודת כפייה. המדינות הקולוניאליות באירופה החלו בתחילת המאה ה-17 ביישום שיטת ענישה חדשה שסייעה להן במטרות ההתפשטות שלהן, ובה הגלו לצמיתות אסירים אל הקולוניות שלהם. ב-1717 חוקק הפרלמנט הבריטי את "חוק הפירטיות 1717", שלפיו הוגלו פושעים ל-13 המושבות שלה בצפון אמריקה. אף שההגליה למושבת עונשין הייתה אמורה להישמר לפשעים חמורים יחסית, בעקבות צורכי המושבות בכוח עבודה זול נשלחו גם כאלו שהורשעו בפשעים פחות חמורים, ולעיתים אף הוגלו יריבים פוליטיים. בעקבות פריצת מלחמת העצמאות של ארצות הברית הפסיקה אנגליה להגלות את פושעיה לשם, והחל מ-1778 שלחה אותם לאוסטרליה במקביל להקמתן ההדרגתית של מושבות עונשין רבות. הספינות הראשונות שנשלחו לאוסטרליה עגנו במפרץ ג'קסון.
בין 1787 ל-1868 הגיע מספר האסירים שהוגלו לאוסטרליה לשיא של 166,000 איש, והם נשלחו למיקומים רבים ביבשת. התושבים היחידים של אזורי אוסטרליה הפוריים באותה עת היו האבוריג'ינים, והם גורשו מאזורי מחייתם בהדרגה. המתיישבים הקולוניאלים היו צריכים להקים את כל התשתיות על מנת להמשיך לשהות באוסטרליה. 16% מהמוגלים בתקופה זו היו נשים, וידועים מקרים שבהם הוגלו ילדים, מאחר שלפי החוק ניתן היה להגלות ילד אם עבר את גיל 9. מערכת העונשין האוסטרלית הייתה מרובת מטרות. ראשית בפולמוס האירופי ביחס למשמעות החברתית של הגליית פושעים וביחס להתמודדות עם פשיעה באמצעות חינוך ומשמעת. הגליית האנשים אל הקולוניות החדשות נתפסה באנגליה כמענה הולם לבעיות החברתיות, וכך גם במדינות אחרות באירופה.
האסירים שהוגלו לאוסטרליה יועדו להיות מתיישבים ברגע שיסיימו לרצות את עונשן, ובשל המרחק הרב בין אוסטרליה לבין אנגליה רבים מתוכם העדיפו לא לחזור למולדתם. למערכת העונשין היו מרכיבים רבים: בתי כלא פתוחים וסגורים, תחנות עונשין לנשים וילדים, ולעיתים אף מגורים ביחד עם מתיישבים רגילים. תנאי המחיה בתחנות העונשין השונות היו נוקשים, ולצורך תחזוקתם היה צורך גם באנשי מנהלה, ימייה ומשמר. בתחנות העונשין שבהן נכלאו הפושעים המסוכנים ביותר היו בית סוהר שבו הונהגו עבודת כפייה מסוכנת, ענישה גופנית, ובידוד. ברוב האתרים היו בית סוהר וצינוק, אך אתרים כגון מכרות הפחם של חצי האי טסמן והאי נורפוק היו תחנות עונשין. הן נודעו לשמצה בנוקשות שלהן, שסייעה בהחדרת חשש מהגליה ובהפחתת הפשיעה באימפריה הבריטית. האסירים הועסקו בעבודות ציבוריות, כגון הקמת פורט ארתור בטסמניה והקמת הדרך הצפונית הגדולה הישנה שחיברה בין סידני לבין עמק האנטר בניו סאות' ויילס.
חלק מתחנות העונשין היו מיועדות עבור אסירים בדרגת סיכון נמוכה יחסית, ואלו שנשלחו אליהן הועסקו בפרויקטים פרטיים. נשים הועסקו בעיקר בייצור, כגון במפעל הנשים קסקיידס שהיה מפעל טקסטיל, ובמקרים אחרים הן שימשו כמשרתות. למרות השימוש החריג התחנות הללו עדיין היו בתי כלא עם מערכות ענישה ותגמול. אסירים שהפגינו התנהגות טובה זכו לעיתים לקיצור עונשם. הקמת מערכת העונשין האוסטרלית הייתה בעלת השפעה שלילית על האבוריג'ינים, ובסופו של דבר הובילה להגירה כפויה, מתיחות חברתית, מגפות ואובדן שטחי קרקע. מערכת העונשין המשיכה לפעול עד לפני מלחמת העולם השנייה, וזאת על אף הזמן הרב שחלף מאז ביטול ההגליה. בתחילת שנות ה-90 נסגר כלא פרימנטל, אחרון אתרי העונשין האוסטרליים. כיום משמשים אתרי העונשין השונים כפארקים, אתרי הנצחה ומוזיאונים.
אתרי הנידונים > ניו סאות' ויילס

האי קוקאטו הוא האי הגדול ביותר במפרץ ג'קסון שבניו סאות' ויילס. הוא ממוקם בצומת הנהרות פאראמאטה וליין קוב, ובעבר היו בו בתי כלא, בית ספר תעשייתי, מוסד לעבריינים צעירים ומחסן נשק של הצי המלכותי הבריטי באוסטרליה. פעילות העונשין באי החלה ב-1839, ונמשכה למעלה מ-100 שנים. עבודת האסירים הייתה בעיקר בניית מבנים מאבן החול המקומית, ובהם מזחים, שני המבדוקים היבשים הראשונים של האי (1857), ועבודות כפייה בנמל. אסירים שהפרו את תקנון ההתנהגות של בתי הסוהר באי נכלאו בתאים שנחצבו ישירות לתוך צוקים המקיפים את הרמה שבמרכז האי. מתחמי הכליאה נבנו באזור גבוה יותר בהשוואה לאזור הנמל. כ-80 מבנים שרדו בדרגת שימור כלשהי, ו-30 מתוכם שימשו באופן ישיר את פעילות העונשין באי. במאה ה-20 שכנו בו שתיים מהמספנות הגדולות ביותר של אוסטרליה. הפעילות התעשייתית הימית באי פסקה ב-1992. האי כולו נכלל בשטח אתר המורשת העולמית שהוכרז על ידי אונסק"ו.
הדרך הצפונית הגדולה היא דרך היסטורית שנבנתה על מנת לקשר את העיר סידני עם עמק האנטר ששוכן צפונית לה. הדרך נבנתה על ידי אסירים בין 1825 ל-1836, והיא חוצה 260 קילומטרים של קרקע טרשית שעיכבה את ראשית ההתפתחות החקלאית באוסטרליה. אף שהדרך נבנתה בצורה טובה מבחינה הנדסית, תכנון לקוי הוביל לכך שלא היו לאורכה מקורות שתייה או הזנה לסוסים. כתוצאה מכך, ובמקביל לפיתוחם של אמצעי תחבורה חלופיים, פחת השימוש בה. חלקים אחדים מהדרך השתמרו תחת אספלט או בטון, ואחרים השתמרו כרחובות, דרכים או בפארקים לאומיים. באזור המטרופולין של סידני קיימות עדויות אחדות לעברה של הדרך, ובהן מעקפים, תחריטים של האסירים, וכדומה. ב-1990 הקימו וולומבי ובאקטי את "פרויקט שביל הנידונים", שמטרתו לשמר ולתחזק את הדרך כהנצחה לעבודת האסירים.
קסרקטין הייד פארק הם מבנה אבן ומתחם שתוכננו על ידי האדריכל האסיר פרנסיס גרינוויי בין 1818 ל-1819. הקסרקטין הוקם בפינת הרחובות מקווארי והנסיך אלברט, על מנת לשכן אסירים בוגרים וילדים. המתחם נבנה על ידי אסירים בהתאם לצו שניתן על ידי המושל לכלן מקווארי. בראשית דרכו שימש המתחם כתחנת מעבר לאסירים גברים לפני מיונם למקומות אחרים וכבית סוהר. תכולתו הייתה 1,400 אסירים. המתחם הוקם מבית סוהר מלבני מוקף חומות, שמשני צידי כניסתו הראשית נמצאים בניינים רבועים. לאורך החומה הצפונית של בית הסוהר נמצאים המבנים המשניים. מבנים אחרים כגון הכנסייה והגן נוי של המטבח לא נכללו על ידי אונסק"ו בשטח אתר המורשת העולמית.
בית הממשלה הישן היה בית מגוריו של מושל ניו סאות' ויילס בין 1790 ל-1856. המבנה וגני הנוי שלו שוכנים באחד מעיקולי נהר פאראמאטה. המבנה בנוי בסגנון ג'ורג'יאני, ומדובר בבית אחוזה עם חלק מרכזי ושני אגפים שהוקמו לאחר הקמתו. בצמוד לאגף הדרומי נבנה בית מגורי האסירות שהועסקו כמשרתות המושל. ב-1822 הוסף למבנה המרכזי קסרקטין בצורת האות L עבור חיל מצב מקומי. הגנים המקיפים את המבנה הראשי ואגפיו נבנו בסגנון האנגלי, ויש בהם שרידים של מצפה כוכבים ושל בקתות שבהן הוחזקו אסירים שהועסקו בעבודות תחזוקה במקום. כיום משמש המבנה הראשי כמוזיאון והגנים משמשים כפארק.
אתרי הנידונים > אוסטרליה המערבית (כלא פרימנטל)

כלא פרימנטל הוקם כמושבה חופשית על גדות נהר סוואן, וב-1850 הוקמה במקום תחנת עונשין בשל המחסור בכח אדם שהגביל את התפתחות המושבה. ב-1867 הוגברה רמת האבטחה של הכלא, והיא נותרה במצב זה במשך למעלה מ-120 שנים עד 1991. הכלא נבנה באזור שבו נמצא כיום המרכז העתיק של פרימנטל, ותכולתו הייתה 600 אסירים.
בית הכלא נבנה על חלקת אדמה בצורת מלבן, והיה מוקף על ידי חומות גבוהות. בצדו המערבי ולפני הכניסה הייתה חלקת אדמה ששימשה כחצר. לאורך קיר המתחם בצד זה של הכלא נבנו מגורי הקצינים והסוהרים של הכלא. הכניסה לכלא היא דרך בית שער שמעליו גמלון ומשני צדדיו מגדלים, ובצמוד לכניסה נמצאת החצר שתוארה לעיל. הכלא תוכנן על בסיס המבנה הכללי של כלא פנטונוויל בממלכה המאוחדת. אורכו של מבנה הכליאה המרכזי הניצב מול הכניסה הוא 150 מטרים, ובמרכזו אגף שבו נמצאת קפלה אנגליקנית. בצדו האחורי של המבנה המרכזי נבנו שני אגפים, שהצפוני מביניהם הכיל את הקפלה הקתולית. מאחורי המבנה המרכזי נמצאות מספר חצרות המופרדות זו מזו, ובהן אגף הבידוד. כיום משמש בית הכלא כמוזיאון.
אתרי הנידונים > נורפוק (האתר ההיסטורי קינגסטון וארתור'ס וייל)

האתר ההיסטורי קינגסטון וארתור'ס וייל נבנה בשלושה שלבים על האי נורפוק: בתחילת הקולוניזציה של אוסטרליה, בשלהי שנות ה-20 של המאה ה-19 כמתקן כליאה לפושעים סדרתיים, ובשלהי המאה ה-19 כאשר צאצאיהם המעורבים מבחינה גזעית של מורדי הבאונטי הוגלו לאי. צאצאיהם של אסירים אלה הם תושביו הנוכחיים של נורפוק. האתר ההיסטורי משתרע על פני חוף הים הדרומי של האי, והוא תחום על ידי גבעות. האתר כולל גם את שפת הים, שוברי גלים, מזח, נמל על מתקניו השונים, ובית כלא. רחובה הראשי של קינגסטון, בירת נורפוק, משתרע במקביל לשפת הים, ובשנותיו הראשונות הוא היה נתיב הגישה אל בית הכלא. שטח האתר מגיע עד לפוינט האנטר במזרח, ובעורפו נמצאים ארתור'ס וייל במערב ועמק קריק במרכז.
כיום נמצאים באתר כ-40 מבנים שהוקמו על ידי אסירים מחומרי בנייה מקומיים, ובהם מבני דת, בית קברות, ואסמי תבואה. חלק מהמבנים ניזוקו במשך השנים, ולא נותר בהם דבר מעבר לשרידים ארכאולוגיים. באתר יש גם מערכות הידראוליקה כגון תעלות וסכר, וכן דרכים אחדות. המבנים שנכללו בשטח שהוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית הוקמו ברובם בשלב הבנייה השני. לאחר שלב הבנייה השלישי ועד ימינו בוצעו באתר שינויים רבים, וכיום יש בו מגורים פרטיים ומספר מוזיאונים.
מבנה באחוזת וולמרס
שרידים באחת מחצרות מפעל הנשים קסקיידס
הריסות באתר ההיסטורי מכרות הפחם
חנות הקומיסריאט בתחנת המבחן דרלינגטון
כנסייה שנבנתה על ידי אסירים בפורט ארתור
האי קוקאטו
קטע מהדרך הצפונית הגדולה שנחצב על ידי אסירים באמצעות פיצוצים
קסרקטין הייד פארק
בית הממשלה הישן
מבנה הכליאה המרכזי
הקסרקטין הצבאי ומגורי הקצינים (1829 - 1834), הנמצאים ברובע הצבאי
ארגון צל"ש

| --- | --- |

 פעילות:  סיוע ותמיכה לחיילים שומרי תורה ומצוות בצה"ל
 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  הרב פרץ איינהורן
 יושב ראש:  הרב פרץ איינהורן
 מנכ"ל:  נחשון פופוביץ'
 תקופת הפעילות:  2012–הווה (כ־12 שנים)
 https://tzalash.org.il/
 
ארגון צל"ש (צבא לשם שמיים) הוא עמותה ישראלית שמלווה חיילים דתיים בצה"ל, ודואגת להם למעטפת על מנת שיוכלו לשמור על אורח חיים דתי תוך כדי הגברת המוטיבציה לשירות צבאי משמעותי.
ארגון צל"ש שואף להעניק לחיילי צה"ל את התמיכה הרוחנית והרגשית לה הם זקוקים.
הקמת הארגון

הארגון הוקם בשנת 2012 על ידי הרב פרץ איינהורן, מתוך אמונה כי הגנה על העם היהודי ועל ארץ ישראל היא זכות ומצווה – עם זאת, השירות הצבאי טומן בחובו אתגרים דתיים ורגשיים. ארגון צל"ש מציע מגוון רחב של תוכניות, במטרה לסייע לחיילים בשמירה על אורח חייהם הדתי וחוסנם הרגשי במהלך השירות הצבאי.
בשנת 2016 החל הארגון בפרויקט של כתיבת והפצת ספרי לימוד עבור החיילים בשטח.
בשנת 2020 הוקמה בארגון תוכנית ליווי לנשות החיילים בשם "אשת חיל".
בשנת 2022 קיבל הרב איינהורן פרס "גיבורי כוח" לאנשי מופת בתורה של ארגון רבני הארץ הטובה על פעילותו בעמותה.
פעילות הארגון בצבא > ביקורי חיילים בבסיסים ובשטח

הפעילות מנוהלת על ידי רכזי שטח אזוריים שמגיעים לביקרים בבסיסים באופן יומיומי. בביקורי השטח הרכזים והרב פרץ מחזקים את החיילים מבחינה רוחנית ונפשית, עונים על שאלות מהשטח ומפנקים את החיילים בשתייה וחטיפים.
פעילות הארגון בצבא > הוצאת ספרים וחומרי לימוד

הארגון מוציא לאור ספרי כיס, ובניהם גמרות וספרי הלכה, מוסר ומחשבה. אותם הוא מחלק ומוכר לחיילים.
פעילות הארגון בצבא > סיומי מסכתות

הארגון מעודד חיילים דתיים ללמוד תורה ולסיים מסכתות במהלך השירות הצבאי, מממן ומארגן סעודות מצווה לחיילים שסיימו מסכת.
פעילות הארגון בצבא > שיעורי תורה > נוהל שבת

בכל מוצאי שבת מתקיימים שיעורי תורה בזום לחיילים, בשיתוך פעולה עם ארגון "ואמונתך", בין הרבנים שהעבירו שיעורים במסגרת המיזם נמנים הרב אורי שרקי, הרב שמואל אליהו, הרב יוסף צבי רימון ועוד.
פעילות הארגון בצבא > שיעורי תורה > שמחה יום א'

בכל יום ראשון מתקיימים שיעורי תורה בחניוני איסוף ברחבי הארץ בהם מתכנסים החיילי לפני העלייה לאוטובוסים שמסיעים אותם לבסיסים.
פעילות הארגון בצבא > קידושא ראבק

על מנת לעודד דיבוק חברים ואווירת שבת מיוחדת בקרב כל החיילים, צל"ש מממנים קידוש בשבת בבוקר, עונג שבת או "טיש" בכל בסיס שבו חיילים מתאספים כחבורה ללימוד תורה וזמן התעלות רוחנית. הפרויקט הזה הופך את השבת שהחיילים סוגרים בבסיס או במוצב מ- "יום מנוחה" רגיל ל- "יום צמיחה רוחנית". בנוסף, צל"ש מממנים מפגשים סביב לימוד תורה בראשי חודשים, מועדי קודש וימים טובים סביב מעגל השנה.
פעילות הארגון בצבא > תמיכה בחיילים בודדים

ארגון צל"ש פועל לתמוך בחיילים הבודדים, לבקר אותם באופן קבוע ולחבר אותם למשפחות בארץ.
פעילות הארגון - טרום צבא

צל"ש מקיימת פעילות קהילתית לבני נוער, כהכנה לגיוס ולשירות משמעותי בצה"ל. במסגרת הפעילות מתקיימים מפגשים שבועיים סביב לימוד תורה, התוועדויות, מסיבות ראש חודש, שבתות משותפות וכנסים מיוחדים הממוקדים לחיזוק בעבודת ה' כהכנה משמעותית לאתגר השירות הצבאי סביב כל מועדי השנה.
אשת חיל - ליווי זוגות

הארגון מארגן כנסים, מפגשים, שיעורי תורה וקורסים מקצועיים ותורניים לנשים של חיילים, מתוך מטרה לתת מעטפת תומכת לנשים של חיילים שמתמודדות עם קשיים בעקבות הריחוק של הבעל.
מקורות כספיים

הארגון נסמך על מוסדות לאומיים, תורמים פרטיים וקרנות עד שנת 2023.
בשנת 2018 הארגון קיים קמפיין מימון המונים כדי לממן את פעילותו, וגייס 1.5 מיליון ש"ח.
בשנת 2020 הארגון קיים קמפיין נוסף, וגייס חצי מיליון ש"ח.
בשנת 2021 גייסו עוד כמיליון ש"ח מ-2,060 תורמים.
בשנת 2023 הארגון קיים קמפיין וגייס 1,100,000 ש"ח מ-2,809 תורמים.
ראו גם

עמותת נצח יהודה
ארגון תורת לחימה
יחד - העמותה לחייל הבודד