stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דורון רביץ
ביוגרפיה > קריירה בטלוויזיה וכמדבב

ב-1993 התארח בתוכנית האירוח "מרגול" בערוץ 2, שהחל אז את שידוריו המסחריים, צילם פרסומות לערוץ 2, כתב והשתתף בספיישל קומי לטלוויזיה החינוכית בבימויו של רוני צ'ייג ובהשתתפותם של סיגל שחמון, אורי גוטליב ושרון אלימלך. ב-1994 התארח יחד עם אחיו נתי ועם לני אביו "ברשות הבידור" בהנחיית דודו טופז המנוח. ב-1995 במסגרת קידום המופע המשותף שלהם התארח מספר פעמים יחד עם אחיו נתי בתוכניתה של עינת ארליך "שישי וחצי", בערוץ 2, תחת זכיינית השידור טלעד.
בשנים 1996–1997 התארח בתוכניתו של מני פאר "אצל מני" בערוץ 1, התארח שוב מספר פעמים "בראשון בבידור". באותן שנים, הצטרף לצוות התוכנית "פספוסים" עם יגאל שילון בערוץ 2 ובאחד מהפרקים כיכב לצד ספי ריבלין במערכון. בשנים 1997–1998 שיחק בסדרת הדרמה "20 פלוס" בטלוויזיה החינוכית, הופיע "בנערת השנה" לצד חמי רודנר, דנה אינטרנשיונל בהנחיית השחקן והמנחה אקי אבני. בשנת 2006 בזמן מלחמת לבנון השנייה הצטלם לספיישל בערוץ 1 בזמן נפילות טילים על העיר חיפה כשהוא מבדר אנשים במקלטים יחד עם השחקנית לוסי דובינצ'יק, אביו לני ואחיו נתי. בשנים 1998–2008 התארח בתוכנית "שישי עם מיכל" בהנחיית מיכל זוארץ בערוץ 1, ובתוכנית הבוקר עם אברי גלעד, הופיע בקטעי סטנד-אפ מצולמים באולפן המונדיאל בערוץ הראשון, בפרסומות לערוץ השני ולערוץ הראשון. ב־2001 הגיש פינה קומית בתוכנית "אצל פרנס בטברנה" וב-2004 הגיש פינה בתוכנית יומית בשם "יצפאן" בערוץ 3.
ב-2009 השתתף בשעשועון "בעזרת השם" שהנחה השחקן גיא לואל. בשנים 2010–2018 התארח בערוץ הידברות יחד עם אביו, לני רביץ. באותה עת, הנחה תוכנית עם אחיו, נתי רביץ, וגילם רופא מנתח במיני סדרה "זהירות טלוויזיה", לצד הקומיקאים שחר חסון, אבי אטינגר ודודו ארז.
בשנים 1995–2004 דיבב לצד אחיו, נתי רביץ, את "דבון" הדרקון בסרט "החרב הקסומה" הידוע גם בשם הארוך "המסע לקמלוט" אשר הופק על ידי חברת "האחים וורנר". הוא דיבב גם בסרט "בייב 2" בבימויו של כריס נונן וכן, לערוץ ג'וניור.
ביוגרפיה > ככותב

בשנים 1993–1998 כתב מופע בידור קומי בשם "אחים חסרי מנוח" עריכה אמנותית – הבמאי אילן רונן. ב-1997 כתב "לטלוויזיה החינוכית" מיני סדרה "הכיתה המשוגעת". ב-1998 כתב את "הפיראטים" פיילוט קומי בבימויו של יואב צפיר, עריכה דני סנדרסון ובהפקתו של יהודה טלית. ב-2002 כתב מופע בידור שהוצג עם הראפר-קומיקאי, ינון בן דוד וכתב יחד עם ינון את הפינה לתוכנית "הטברנה" בהנחיית שמעון פרנס. ב-2004 כתב לתוכנית הבידור "יצפאן" בהוט 3. כתב מופע סטנד אפ יחיד, קטעים מתוכו הוצגו בפינה בתוכנית של יצפאן וביום טוב 2004 ובערוץ ביפ. ב-2005 כתב מערכונים קומיים לסדרת אנימציה עבור ערוץ ג'וניור.
ב-2010 כתב מערכונים לצמד הקומיקאים "צמד שיניים". המערכונים הוצגו בתוכניות פריים טיים בערוץ 2 ובערוצים נוספים. ב-2014 כתב מופע קומי מוזיקלי שהוצג בתיאטרון הבימה. ב-2016 כתב מופע סטנד אפ שנכתב יחד עם הקומיקאי והכותב יונתן ברק. ב-2018 כתב תסריט לסרט דרמה באורך מלא בשם "ציפור ירקון", התסריט מוגש בימים אלה לקרן הקולנוע הישראלי.
כיום מעביר לתלמידים קורסי-יזמות "לעוף על יזמות" מטעם משרד הכלכלה. רביץ נשוי ואב לשלושה. מתגורר בהר אדר.
הערות שוליים

↑  יצחק דנון, ‏אמרגן תובע 1.1 מיליון שקל מ"האחים רביץ" בטענה שחיבלו במופע שהפיק, באתר גלובס, 28 באוקטובר 1998
↑  Yonatan Vissoker (2014-04-17), דורון רביץ ונתי רביץ במופע סטנדאפ, נבדק ב-2019-03-20
↑  Boaz Ben David (2011-02-15), ינון ובועז בן דוד.mpg, נבדק ב-2019-03-20
↑  בוצ'צ'ו‏, האחים רביץ מרימים, באתר וואלה, 9 בינואר 2006
↑  תכלת סמל‏, ערב לזכרו של המפיק אורי הריס ז"ל, באתר וואלה, 2 ביוני 2005
↑  solela5962 (2008-12-23), דורון רביץ - מופע סטנד אפ, נבדק ב-2019-03-20
↑  Journey Productions (2012-07-17), הנוער ינהג אחרת - חידון טריוויה, נבדק ב-2019-03-20
↑  כחול ירוק הפקות ייצוג מרצים ואמנים (2015-06-17), רביץ ובניו קבלני צחוק בעם, נבדק ב-2019-03-20
↑  קומדי בר T.V (2017-02-13), דורון רביץ סטנד אפ - הוא רצה להישאר!, נבדק ב-2019-03-20
↑  כאן חינוכית (2012-05-16), עשרים פלוס - משלושה יוצא אחד, נבדק ב-2019-03-20
↑  חורף ירושלמי, באתר ynet, 30 באוקטובר 2001
↑  הידברות ערוץ ה-HD (2010-07-25), כל העולם כולו - משפחת רביץ, נבדק ב-2019-03-24
דניאל לשם

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 ביוני 1946 (בן 78) חיפה, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  הנדסת אווירונאוטיקה 
 מקום לימודים:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל  אוניברסיטת סטנפורד 
 מוסדות:  אוניברסיטת חיפה  רפאל – מערכות לחימה מתקדמות 
 פרסים והוקרה:  פרס ביטחון ישראל (1984) 
 
דניאל לשם (נולד ב־1 ביוני 1946), מהנדס אווירונאוטיקה ישראלי. מדען ראשי לשעבר של רפא"ל וזוכה פרס ביטחון ישראל.
ביוגרפיה

לשם נולד בחיפה ושירת במסגרת העתודה האקדמית. בשנים 1965–1969 למד לתואר ראשון בהנדסה אווירונאוטית בטכניון, אותו סיים בהצטיינות. בשנת 1967 נפצע במלחמת ששת הימים ממוקש ושוחרר משירותו הצבאי כנכה צה"ל. על אף פציעתו המשיך בשירות מילואים כמדריך דאייה בגדנ"ע אוויר, לאחר שהוכשר בשנים 1966–1973 בקורסים אזרחיים לדאייה והדרכת דאייה. במהלך השנים הוא הוכשר גם בטיס פרטי (1984) ובטיס מסחרי והדרכת טיסה (1996-1999). בשנים 1970–1976 סיים לימודי תואר שני בהנדסה אווירונאוטית בטכניון. עבודת התזה שלו נערכה בנושא חקירת בעיית תותחנות בקרבות אוויר.
בשנים 1969–1997 ובשנית משנת 1999 ועד כיום (2008) עובד ברפא"ל. הוא החל עבודתו כמהנדס אווירונאוטיקה בצוות חקר מערכות תחת דוקטור צבי מאירי. בשנים 1972–1974 עבר לשמש כראש מדור כינון חימוש, שבו פותחו אלגוריתמים לכינון חימוש ממטוסי קרב והועברו לטיפולו האישי נושאי תותחנות אווירית בקרבות אוויר ושילוב טילי אוויר-אוויר במטוסי קרב. לאחר מכן מונה למהנדס מערכת, תפקיד במסגרתו יזם רעיון לגיבוש מערכת לוחמה נגד טנקים חדשנית. לאחר אישור הפרויקט ושיווקו לגורמים במערכת הביטחון הוא מונה בשנת 1979 למהנדס ראשי של הפרויקט, שבראשו הועמד דוקטור פאול כץ. בשנים 1982–1985 עבר לשם לארצות הברית והשלים לימודי דוקטורט באווירונאוטיקה ואסטרונאוטיקה באוניברסיטת סטנפורד. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בתחום משחקים דיפרנציאליים. במהלך תקופה זו, בשנת 1984, הוא נמנה עם חברי צוות זוכה פרס ביטחון ישראל.
בשובו ארצה שימש לשם מנהל קו מוצר נ"ט (נגד טנקים) בחטיבת הטילים ברפא"ל, מן המנהלות הגדולות ברשות, ומילא תפקיד זה במשך 11 שנים, עד 1996. במנהלה תחתיו פותחו באותה עת שורת מערכות לוחמה דוגמת טילי "גיל". לאחר תפקיד זה הוא מונה למוביל נושאי יבשה מתקדמים בחטיבת הטילים, עד צאתו לשבתון בשנת 1997 ומעברו לחברת "אלסינט", שבה שימש חודשים ספורים כמנהל הפיתוח של חטיבת הרפואה הגרעינית. באותה שנה נוסדה חברת "אלג'מס" על ידי אלסינט וחברת GE Medical Systems ולשם מונה לסגן נשיא החברה ומנהל המחקר והפיתוח. החברה התמחתה בתחום רפואה גרעינית ועסקה בפיתוח טכנולוגיות חדשניות לחיישנים בתחום. בין פיתוחי החברה בתקופתו נמנו התקן CT לשילוב צילום תפקודי ואנטומי ברפואה גרעינית ופיתוח מוצרים על בסיס גישת שש סיגמא.
בשנת 1999 שב לרפא"ל ומונה לממונה על פיתוח עסקי רוחבי, תפקיד במסגרתו עסק בין היתר בחלופות הגנה לרכב קרבי משוריין ובתחום החלל. כעבור שנה מונה לסמנכ"ל למחקר ופיתוח ברפא"ל. בתקופתו הוקמו ברשות מוקד לניהול ידע ומנהלת חלל. בשנת 2003 עבר לשמש מהנדס מערכות ראשי בדרג סמנכ"ל ובשנים 2005–2006 שימש כמדען ראשי של רפא"ל.
משנת 2007 עוסק לשם בייעוץ טכנולוגי ברפא"ל, במסגרת חצי משרה, משמש דירקטור בחברת ההזנק Eltics, וכן מרצה באוניברסיטת אריאל, באוניברסיטת חיפה, במכללה האקדמית להנדסה אורט בראודה בכרמיאל ובטכניון - מכון טכנולוגי לישראל.
במהלך השנים פרסם לשם עשרות מחקרים בתחומי התמחותו. בשנת 1990 הוא הוכשר בצה"ל בהשתלמות למפקדי חטיבות.
לשם הוא אב לשלושה: ניר, מהנדס מחשבים ובעבר קצין בחיל הים, רועי, טייס ובעבר קצין בחיל האוויר, ורותם, רופאה.
דורון קמפל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 ביולי 1963 (בן 61) ירושלים 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב  בית הספר לעסקים של הרווארד 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    רב-סרן
 תפקידים בשירות
 סגן מפקד סיירת מטכ"ל
 פעולות ומבצעים
   מבצע שלום הגליל    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה הראשונה
 עיטורים
   צל"ש הרמטכ"ל
 תפקידים אזרחיים
 סמנכ"ל שיווק באימידיה  מנכ"ל סאנגייט  סגן נשיא ומנכ"ל ב־EMC  מייסד ומנכ"ל חברת Diligent Technologies  מייסד ומנכ"ל חברת SimpliVity
 
דורון קֶמפֶּל (נולד בירושלים ב-29 ביולי 1963) הוא יזם היי-טק ישראלי-אמריקאי. שירת כסגן מפקד סיירת מטכ"ל ובעל צל"ש הרמטכ"ל. מפקד הכוח באסון צאלים ב'. יסד וניהל מספר חברות גדולות בארצות הברית.
שירות צבאי

גדל בראשון לציון. באוקטובר 1981 התגייס לצה"ל והתנדב לסיירת מטכ"ל. לאחר טירונות צנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם ביחידה. לחם במלחמת לבנון הראשונה, שבה לקחה סיירת מטכ"ל חלק פעיל כיחידת חי"ר, ובהמשך השלים קורס קציני חי"ר בהצטיינות ומונה למפקד צוות ביחידה.
קמפל השתתף והוביל פעולות ומבצעים בשטח ישראל ובשטחי אויב, רובם חשאיים. מבין אלו שהותרו לפרסום, בשנת 1984 הוביל כוח שהסתער על אוטובוס בקו 300 שנחטף לרצועת עזה בידי מחבלים ונוסעיו הוחזקו כבני ערובה. כל הנוסעים חולצו למעט נוסעת אחת שנהרגה במהלך הפעולה. קמפל הוביל פעולה אחרת לסיכול וחיסול יחידת מחבלים שחדרה לישראל מירדן, ופעולה נוספת בשנת 1991 בה מחבלים שחדרו מירדן לקיבוץ נווה אור רצחו אזרחים ישראלים. בסיום מרדף קמפל זיהה ראשון את המחבל שהתחבא במטע והרג אותו.
במבצע חסוי מחוץ לישראל, קמפל הוביל כוח שנתקל בחיילי אויב ונאלץ לקבל בזמן קצר מספר החלטות קריטיות לגורל הכוח והמשימה. במהלך הקרב קמפל חיסל ארבעה חיילי אויב אך נוכח המצב טעה וזיהה גם את אחד מלוחמי הכוח כאויב וירה בו. הוא נפצע אולם אז התבררה זהותו. בסיום האירוע קמפל חילץ את הכוח בביטחה. על פעולותיו במבצע זה הוענק לו צל"ש הרמטכ"ל מאת דן שומרון. בהמשך מונה קמפל לסגן מפקד היחידה.
בשנת 1992 מונה קמפל ל"מצביא", קרי מפקד הכוח שהתכונן והתאמן למבצע "שיח אטד" - חיסול נשיא עיראק, סדאם חוסיין. ב-5 בנובמבר נערכה בבסיס צאלים שבנגב חזרה גנרלית למבצע, בה צפו הרמטכ"ל, אהוד ברק, סגנו, אמנון ליפקין-שחק, ראש אמ"ן, אורי שגיא, ה"פרויקטור" של המבצע האלוף עמירם לוין, וקציני מטכ"ל נוספים. בשעה 06:10, במהלך שלב "יבש" של התרגיל, שאמור היה להיות ללא אש חיה, שיגר בשוגג אחד ממשתתפי התרגיל טילי "תמוז" לעבר אזור שהיה מאויש; הטילים היו אמורים להיות משוגרים רק בחלק השני וה"רטוב" של התרגיל, בו האזור תוכנן להיות ריק. מפגיעת הטילים נהרגו חמישה חיילים ונפצעו חמישה נוספים. האירוע כונה אסון צאלים ב'. בעקבות התאונה הקים הרמטכ"ל אהוד ברק ועדה מיוחדת בת חמישה חברים לחקר התאונה, בראשות האלוף (מיל') מנחם עינן - ועדת עינן. אחר סיום עבודת הוועדה ומסירת חוות הדעת של הפרקליט הצבאי הראשי, תת-אלוף אילן שיף לרמטכ"ל, נפתחה חקירה של מצ"ח, ומסקנות שני הגופים הביאו להעמדתם לדין של קמפל וסגנו. בהחלטה משותפת שניהם ויתרו על הגנה משפטית. הם הורשעו בגרימת מוות ברשלנות ונידונו לשלושה חודשי מאסר על תנאי, ללא מגבלה על המשך שירותם בצבא וביחידה. למרות שהוצע לקמפל להמשיך את שירותו, הוא בחר להשתחרר.
השכלה

קמפל שיחק בנבחרת הנוער הלאומית של ישראל בכדוריד. הוא בוגר תואר במשפטים (LLM) ובפילוסופיה (BA) באוניברסיטת תל אביב. לאחר שחרורו מצה"ל עבר קמפל לגור בארצות הברית והשלים תואר שני במנהל עסקים (MBA) בבית הספר למינהל עסקים של אוניברסיטת הרווארד.
קריירה עסקית

קמפל מילא מספר תפקידי ניהול בכירים בחברות שונות ובהם סמנכ"ל שיווק ומכירות בחברת Imedia Corporation, שנרכשה על ידי Terayon Communications Systems(אנ'). בשנת 1998 קמפל ייסד וכיהן כמנכ"ל וסגן נשיא בקבוצת פתרונות המדיה של Dell EMC (שנקראה EMC Corporations עד שנת 2001).
בשנת 2003 קמפל ייסד יחד עם משה ינאי את חברת דיליג'נט טכנולוגיות (Diligent Technologies), חברה לפתרונות אחסון מידע. קמפל הוביל את החברה כנשיא ומנכ"ל, וינאי כיהן כמשקיע פסיבי. החברה נמכרה ל-IBM בשנת 2008 תמורת כ-200 מיליון דולר. קמפל נשאר ב-IBM לתקופה בת 15 חודשים על מנת לעזור בתהליך האינטגרציה של דיליגנ'ט לתוך IBM.
באוגוסט 2009, קמפל ייסד את חברת SimpliVity Corporation, החלוצה בהצגת תשתית ענן אחודה המשלבת שרת, אחסון ורשת במכשיר אחד כמערכת all-in-one, ועמד בראשה. SimpliVity נמכרה בפברואר 2017 לחברת HPE (אנ') תמורת כ-650 מיליון דולר ועוד תוספת של כ-50 מיליון דולר עבור שימור ותמריצים לעובדים.
לקריאה נוספת

עמרי אסנהיים, צאלים: הטראומה של סיירת מטכ"ל, אור יהודה: כנרת, זמורה-ביתן, 2012.
הערות שוליים

↑  עמרי אסנהיים, צאלים: הטראומה של סיירת מטכ"ל, אור יהודה: כנרת, זמורה-ביתן, 2012, עמוד 56.
↑  חן קוטס-בר, "דוברמן. מנהיג נערץ. רב ראשי. פה ג'ורה", באתר nrg‏, 19 בנובמבר 2010.
↑  עמרי אסנהיים, צאלים: הטראומה של סיירת מטכ"ל, אור יהודה: כנרת, זמורה-ביתן, 2012, עמוד 57.
↑  עמרי אסנהיים, צאלים: הטראומה של סיירת מטכ"ל, אור יהודה: כנרת, זמורה-ביתן, 2012, עמודים 54-55.
↑  נתנאל רוזמן, עיתון "במחנה", אחרי שנים בעלטה: צה"ל חושף את ה"תמוז", באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 8 ביולי 2011
↑  רמי טל ורונה רענן-שפריר, צאלים ב' - הטיוח הגדול, באתר ynet, 10 בדצמבר 2009.
↑  נתן ורדי, חדשן הטכנולוגיה שכמעט חיסל את סדאם חוסיין, באתר פורבס, 21 במאי 2013
↑  ברוס הוארד, פישוט תהליכי מחשוב בסביבות מדומות, Virtualization Review, 1 בינואר 2013
↑  אביגיל קליין לייכמן, 12 ישראלים שמשאירים את חותמם בסצנת הטכנולוגיה בבוסטון, באתר Israel21c, 15 באוקטובר 2017
↑  IBM, חברת IBM רוכשת את חברת האחסון דיליג'נט טכנולוגיות, 18 באפריל 2008
↑  Deni Connor, חברת IBM רוכשת את דיליג'נט טכנולוגיות, באתר נטוורק וורלד, 22 באפריל 2008
↑  כריסטינה פאר, סימפליוויטי מגייסת 18 מיליון דולר כדי לעשות ניקיון פסח לתשתית המחשוב שלך, באתר Venture Beat, 20 באוגוסט 2012
↑  ג'ולי בורט, המנכ"ל של הסטרטאפ החם הזה ניסה פעם לחסל את סדאם חוסיין, ביזנס אינסיידר, 20 בנובמבר 2013
↑  יוסי הטוני, דורון קמפל, SimpliVity: "המנמ"ר טובע בים רכישות ושילובים של מוצרים – זה מצב בלתי נסבל", "אנשים ומחשבים", 6 באוקטובר 2014
↑  אסף גלעד, מהסיירת לחזית ההייטק: סטארט־אפ המיליארדים של המטכ"ליסט לשעבר, באתר כלכליסט, 8 באפריל 2015
↑  Frederic Lardinois, חברת HPE רוכשת את סימפליוויטי תמורת 650 מיליון דולר במזומן, באתר טקקראנץ', 17 בינואר 2017
↑  יניב אביטל, דורון קמפל מוכר את סימפליויטי ל-HPE תמורת 650 מיליון דולר, באתר גיקטיים, 19 בינואר 2017
דמיטרי סיצ'ב

דמיטרי איבגנייביץ' סיצ'ב (או סיטצ'ב; ברוסית: Дмитрий Евгеньевич Сычёв, נולד ב-26 באוקטובר 1983) הוא כדורגלן עבר רוסי. שיחק בעמדת חלוץ מרכזי או קשר התקפי.
קריירה

סיצ'ב נולד באומסק, עיר בדרום מרכז רוסיה, ליד הגבול עם קזחסטן. בילה את שנות נעוריו באקדמיה לכדורגל בסנקט פטרבורג, סמנה, לפני שהצטרף לספרטק טמבוב מהליגה הרוסית השנייה.
אחרי שנבחן במועדונים הצרפתים מץ ונאנט, הוא הוחתם על ידי ספרטק מוסקבה בינואר 2002, וכבש 8 שערים ב-12 המשחקים הראשונים שלו בקבוצה.
בעקבות הצלחתו בספרטק, סיצ'ב זומן לסגל נבחרת רוסיה לטורניר מונדיאל 2002, וכך קבע שיא כשחקן הצעיר ביותר שמשחק בנבחרת רוסיה או בנבחרת ברית המועצות בגיל 18 ו-222 ימים. במהלך הטורניר הוא כבש שער אחד ובישל עוד שלושה.
באוגוסט 2002, אף על פי שהיה חתום על חוזה ל-5 שנים, סיצ'ב הכריז שהוא עוזב את ספרטק, בהתראה של שלושה חודשים. הוא הושעה מכדורגל לארבעה חודשים בידי התאחדות הכדורגל הרוסית. אחרי שסיים את השעייתו, חתם ל-5 שנים במועדון הצרפתי אולימפיק מרסיי, לאחר שסירב להצעה של דינמו קייב. במהלך התקופה בצרפת שימש בעיקר כשחקן מחליף.
בינואר 2004, חזר לרוסיה והצטרף ללוקומוטיב מוסקבה ל-4 שנים, בה כבש צמד במשחק הפתיחה של העונה. בסיום העונה הוא זכה עם לוקומוטיב באליפות ליגת העל הרוסית, ואף נבחר לכדורגלן השנה ברוסיה. הוא זכה באליפות שנייה ברציפות עם לוקומוטיב ב-2005, וב-2007 זכה עימה בגביע הרוסי.
בשנת 2013 הושאל לדינמו מינסק, ולאחריה לוולגה ניז'ני נובגורוד, במדיה שיחק את יתר העונה. מאז שנת 2015 משחק באוקז'טפס.
בשנת 2017 הצטרף לקזאנקה מוסקבה.
סיצ'ב פרש מכדורגל בשנת 2018, והחל משנת 2019 הוא מפעיל פודקסט ביוטיוב ביחד עם דניס קאזאנסקי.
גרג ראקה

| --- | --- |

 לידה:  29 בנובמבר 1969 (בן 54) סן פרנסיסקו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  מכללת ואסר, אוניברסיטת דרום קליפורניה, York School 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  מתח, ריגול, רומן גרפי, פשע, מדע בדיוני
 יצירות בולטות:  Gotham Central באטמן המעניש וולברין באטוומן Lazarus Stumptown Whiteout Queen & Country Stumptown וונדר וומן
 תקופת הפעילות:  מ-1996 
 פרסים והוקרה:  פרס אייזנר, פרס הארווי
 www.gregrucka.com
 
גרגורי "גרג" ראקה (באנגלית: Gregory "Greg" Rucka; נולד ב-29 בנובמבר 1969) הוא סופר, תסריטאי וקומיקסאי יהודי אמריקאי, זוכה פרס אייזנר. הוא מוכר בעבודתו על קומיקסים כמו סופרמן, באטוומן, ובאטמן עבור די.סי. קומיקס, המעניש ווולברין עבור מארוול קומיקס, וכן בסדרות המקוריות שלו כמו "Lazarus" ו"The Old Guard" שפורסמו בהוצאת אימג' קומיקס או "Whiteout" ו-"Queen & Country" שפורסמו בהוצאת אוני פרס. הוא גם חיבר מספר רומנים, כולל סדרת "Atticus Kodiak" המוכרת. שניים מיצירותיו זכו לעיבודים קולנועיים: Whiteout, סיפור מתח המתרחש באנטארקטיקה, ומשמר האלמוות משנת 2020, עבורו גם כתב את התסריט. סדרת הפשע שלו "Stumptown" בהוצאת אוני פרס עובדה לסדרת טלוויזיה ברשת ABC ב-2019.
ראשית חייו

גרג ראקה נולד בסן פרנסיסקו שבארצות הברית למשפחה יהודית. גדל בחצי האי מונטריי בקליפורניה, באזור המכונה אצל המקומיים "ארץ סטיינבק". לראשונה הוא גילה קומיקס בשוק נוב היל בסאלינאס, קליפורניה, שם בגיל חמש ראה לראשונה הדפס שחור לבן של עבודתם של סטן לי וג'ק קירבי על הענק הירוק, אותו שכנע את אמו לקנות. הוא החל לכתוב בגיל צעיר, ובגיל 10 זכה בתחרות סיפורים קצרים ברחבי המחוז. הוא סיים תואר ראשון באנגלית במכללת ואסר. לאחר מכן הוא נרשם לתואר שני בכתיבה מקצועית באוניברסיטת דרום קליפורניה, וסיים תואר שני באמנויות. הוא מגדיר את דגלאס אדמס כהשפעה הגדולה ביותר עליו.
לפני שהפך לסופר מקצועי עבד במספר עיסוקים אחרים, כולל צביעת בתים, עבודות מסעדה, חובש, מאבטח, כותב טכני וכוריאוגרף קרבות.
הופעות בתקשורת

ראקה הוצג כדמות במיני סדרת הקומיקס של CSI בשם "Dying in the Gutters", כמי שהרג בטעות בעל טור רכילות בעת שניסה להרוג את ג'ו קסאדה בגלל תפקידו כביכול בביטול Gotham Central.
חיים אישיים

ראקה, נשוי לקומיקסאית ג'ן ואן מטר. לזוג שני ילדים והם גרים בפורטלנד, אורגון. בנו בן ה-20 של ראקה, אליוט, נעצר ב-4 בספטמבר 2020 בגין התפרעות, במהלך השתוללות בה נופצו חלונות במנהטן שאורגנה על ידי "New Afrikan Black Panther Party and the Revolutionary Abolitionist Movement".
חברו הטוב ביותר של ראקה, דייוויד הייל סמית', הוא גם סוכנו הספרותי.
תחביביו כוללים: משחקי תפקידים, משחקי מחשב, נגינה בגיטרה ואיסוף אקשן פיגרז.
דן אלון (סייף)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 במרץ 1945 פלשתינה (א"י), האימפריה הבריטית 
 פטירה:  31 בינואר 2018 (בגיל 72)
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 גובה:  1.75 מטר
 ספורט
 ענף ספורט:  סיף
 תת-ענף:  רומח, חרב דקר
 
דניאל "דן" אלון (28 במרץ 1945 - 31 בינואר 2018) היה ספורטאי ישראלי, אלוף ישראל בסיף בכל שלושת סוגי הנשק (רומח, חרב ודקר) וחבר במשלחת האולימפית הישראלית במינכן 1972. באולימפיאדה הוא הגיע לשלב שמינית הגמר ברומח.
אלון זכה לנצח את אלוף העולם פרידריך ויסל ממערב גרמניה.
ביוגרפיה

בגיל 12 החל אלון להתאמן בסיף בעקבות אביו, מאיר אלון, שהיה אלוף ישראל בסיף בשנות ה-50. הוא התאמן בקבוצת מכבי תל אביב ובהמשך בקבוצת מכבי רמת גן בהדרכתו של אנדרי שפיצר.
בנובמבר 1971 זכה אלון באליפות ישראל בפעם השנייה ברציפות בכל שלושת סוגי הנשק בסייף, רומח חרב ודקר.
באולימפיאדת מינכן (1972) הגיע אלון עד לשלב שמינית הגמר בתחרות ברומח אישי לאחר שניצח בשלב הראשון ב-3 קרבות והפסיד בשניים ובשלב שמינית הגמר הוא ניצח בשני קרבות והפסיד ב-3 קרבות ביניהם לויטולד ווידה מפולין שזכה בהמשך במדליית הזהב. בקרב האחרון הוא הוביל 0-4 על סייף בריטי והיה זקוק לדקירה אחת על מנת לעלות לשלב רבע הגמר אך לבסוף הוא נוצח באופן מפתיע 5-4.
ב-21 באוגוסט 1972 הגיעו למינכן ראשוני הספורטאים הישראלים, בהם הסייפים אלון ויהודה וינשטיין. כיוון שהיו הראשונים שהתחרו, ניתנה להם האפשרות לבחור באיזו דירה לגור, והם בחרו בדירה מס' 2 משום שהייתה היחידה שכללה מרפסת. בליל 4 בספטמבר במהלך התקפת הטרור על המשלחת הישראלית לאולימפיאדת מינכן הורו המחבלים למשה ויינברג הפצוע מדירה מס' 1 להוביל אותם אל שאר הישראלים בבניין. ויינברג, ששמר על קור רוח למרות פציעתו, דילג על דירה מס' 2 הסמוכה. אלון ו-4 שותפיו לדירה הבינו שהם חייבים לברוח מיד, אבל כדי לא לעורר רעש הלכו לאט לאט אל המרפסת, וממנה קפצו למטה.
באליפות ישראל בסיף שנערכה באוניברסיטת חיפה בינואר 1973 זכה אלון בחרב לפני יהודה ויינשטיין מהפועל צפת ואחיו הצעיר יורם אלון אף הוא ממכבי רמת גן וברומח לפני יורם אלון ויהודה ויינשטיין.
ב-31 בינואר 2018 נפטר אלון בגיל 72 ממחלת הסרטן.
הערות שוליים

↑  סייף ישראלי ניצח אלופי עולם בפאריס, דבר, 15 במרץ 1970
↑  משפחת אלון השתלטה על כל תארי הסיוף, מעריב, 22 באוקטובר 1971
↑  חיים הוכברג, דן אלון - אלוף הנוער ב"ספורט האבירים", הַבֹּקֶר, 20 בינואר 1963
↑  דן אלון - אלוף סיוף "כללי", מעריב, 21 בנובמבר 1971
↑  ישעיהו פורת, בגלל דקירה אחת החמיץ דן אלון את שלב רבע הגמר, מעריב, 30 באוגוסט 1972
↑  דן אלון זכה באליפות, דבר, 8 בינואר 1973
↑  מערכת וואלה! ספורט‏, הסייף דן אלון, מניצולי טבח הי"א במינכן, הלך לעולמו בגיל 72, באתר וואלה, 31 בינואר 2018
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת מינכן (1972)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | אסתר רוט-שחמורוב • שאול לדני |  |
|  היאבקות | אליעזר חלפין • מרק סלבין • גד צברי |  |
|  הרמת משקולות | דוד ברגר • זאב פרידמן • יוסף רומנו |  |
|  סיף | דן אלון • יהודה וינשטיין |  |
|  קליעה | הנרי הרשקוביץ • זליג שטרוך |  |
|  שחייה | שלומית ניר |  |
|  שיט | יאיר מיכאלי • יצחק ניר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007462430005171  GND: 1151684325  ISNI: 0000 0000 5415 1788  LCCN: no2006049565  VIAF: 7143429   WorldCat (עם VIAF): 7143429
דונה ריד

| --- | --- |
דונה ריד
דונה ריד
 לידה:  27 בינואר 1921 דניסון, איווה, ארצות הברית
 פטירה:  14 בינואר 1986 (בגיל 64) בוורלי הילס, קליפורניה
 מקום קבורה:  בית הקברות ווסטווד וילג' 
 שם לידה:  Donna Belle Mullenger 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1941–1985 (כ־44 שנים) 
 מקום לימודים:  לוס אנג'לס סיטי קולג' 
 בן או בת זוג:  William J. Tuttle (1943–1945)  Tony Owen (1945–1971) 
 מספר צאצאים:  4 
 פרסים והוקרה:  פרס האוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (1953) עבור תפקידה בסרט "מעתה ועד עולם"   פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטלוויזיה הטובה ביותר (1962) "המופע של דונה ריד"
 פרופיל ב-IMDb
 
דונה ריד (אנגלית: Donna Reed;‏ 27 בינואר 1921 – 14 בינואר 1986) הייתה שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקנית, זוכת פרס האוסקר ופרס גלובוס הזהב. ריד השתתפה בקלאסיקות של הקולנוע ההוליוודי כ"אלו חיים נפלאים" (1946) ו"מעתה ועד עולם" (1953). כן כיכבה בתחילת שנות ה-60 בסדרת טלוויזיה מצליחה משל עצמה, "המופע של דונה ריד".
ביוגרפיה

ריד נולדה, הבכורה בחמשת ילדיה של משפחת ריד המתודיסטית, כ"דונה בל מולנג'ר" בחווה ליד העיירה דניסון במדינת איווה. העיירה מארחת כיום מדי שנה את "פסטיבל דונה ריד" לזכרה.
היא למדה במכללת העיר לוס אנג'לס, ושם התגלתה על ידי צייד כישרונות של חברת MGM כששיחקה בהצגה. החל משנת 1941 הופיעה בתפקידים זעירים בסרטי MGM. בתקופה זו נישאה לאמן התפאורות והאיפור ויליאם טאטל, ממנו התגרשה לאחר שתי שנות נישואים, בשנת 1945. בשנה זו נישאה למפיק טוני אואן, והזוג גידל ארבעה ילדים, שניים מהם מאומצים.
בשנת 1945 כיכבה לראשונה בגרסה הקולנועית לספרו של אוסקר ויילד "תמונתו של דוריאן גריי". הצלחתה בסרט זה הביאה אותה למעמד של כוכבת. תפקידה בסרטו של פרנק קפרה "אלו חיים נפלאים" משנת 1946, בו כיכבה לצד ג'יימס סטיוארט, נחשב לתפקידה הידוע ביותר. הסרט הוא בין הסרטים האהובים והמוקרנים ביותר בארצות הברית, ודמותה של "מרי ביילי" אותה שיחקה ריד ייצבה את מעמדה של ריד ככוכבת אהובה ופופולרית. תפקיד שונה לחלוטין, של פרוצה בשם אלמה, שיחקה בדרמת מלחמת העולם השנייה "מעתה ועד עולם" (1953). משחקה בתפקיד זה הביא לה את פרס האוסקר כשחקנית המשנה הטובה ביותר בשנת 1954. באותה שנה כיכבה בסרט "הפעם האחרונה שראיתי את פריז". לקראת סוף שנות ה-50 החליטה לעבור לתחום הטלוויזיה. בשנת 1958 החלה בצילומי הקומדיה "המופע של דונה ריד" בה גילמה דמות של עקרת בית בשם דונה סטון. הסדרה הייתה להיט, ושודרה במשך שמונה עונות ברשת ABC, כאשר בין השנים 1959 ל-1962 הייתה ריד מועמדת לפרס אמי על השתתפותה בסדרה, אך לא זכתה בו. לעומת זאת זכתה על תפקידה זה בפרס גלובוס הזהב בשנת 1963.
בשנת 1971 התגרשה ריד מאואן, ונישאה בשנת 1974 לאיש הצבא האמריקני בדימוס גרובר אסמוס. ריד המשיכה להופיע לעיתים בטלוויזיה. בשנת 1984 פרשה השחקנית ברברה בל גדס מצילומי הסדרה "דאלאס" שהייתה אז בשיא הפופולריות שלה. ריד נקראה להחליפה בתפקיד "מיס אלי" יואינג, אם המשפחה סביבה נסבה עלילת הסדרה. היא שיחקה את התפקיד במשך שנה. עליית הסדרה המקבילה, שושלת ועזיבתו של השחקן פטריק דאפי את הסדרה, הביאו לירידה בצפייה בה, ובל גדס נקראה לשוב לסדרה, ולהחליף את ריד. הייתה זו הופעתה האחרונה של ריד. ריד לא הייתה שבעת רצון מפיטוריה, ותבעה את מפיקי הסדרה על הפרת החוזה שביניהם. התביעה הסתיימה בפיצוי משמעותי בסכום שלא נמסר לציבור.
ריד הייתה אם מסורה, אך פעלה גם למען מטרות ציבוריות, שוויון בין המינים והתנגדות למלחמת וייטנאם.
ריד מתה בשנת 1986 בביתה שבבוורלי הילס, קליפורניה, בגיל שישים וארבע מסרטן הלבלב. לאחר מותה ייסד בעלה את "מוסד דונה ריד", התומך בשחקנים בתחילת דרכם, מעניק מלגות ומקיים כיתות אמן.
דמיטרי פאבליצ'נקו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1966 (בן 58 בערך) ויטבסק, ברה"מ 
 מדינה:  בלארוס 
 השכלה:  Minsk Higher Military-Political School  Minsk Suvorov Military School 
 השתייכות:  משרד הפנים
 תקופת הפעילות:  1991–2009 (כ־18 שנים)
 דרגה:  קולונל 
 עיטורים
 Order "For Personal Courage" 
 
דמיטרי ואלרייביץ' פאבליצ'נקו (בבלארוסית: Дзмі́трый Валер’евіч Паўлічэ́нка; יליד 1966, ויטבסק, בלארוס הסובייטית) הוא איש צבא בלארוסי בכיר, שימש כראש היחידה לתגובה מהירה של משטרת בלארוס (המקבילה הבלארוסית של SOBR).
פאבליצ'נקו למד בפנימיה צבאית ולאחר מכן בבית הספר לקצינים במינסק, אותו סיים ב-1987. שירת בצבא האדום עד להתפרקות ברית המועצות. לאחר כינון בלארוס העצמאית עבר לשרת במשרד לביטחון פנים של רפובליקת בלארוס.
במרץ 2009 שוחרר משירות צבאי בשל מחלה.