stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דהידרו-אפיאנדרוסטרון
מצבי חסר

החל מגיל שלושים לערך פוחת ייצור ה- DHEA בגוף, עד שבגיל שמונים מגיעה הפרשתו ל-80–90 אחוזים מערכי גיל הנעורים. חֶסֶר ב-DHEA נמצא גם בקרב חולים במחלות קשות כמו סוכרת מסוג 2, מחלות לב, מחלות כליה, איידס, סרטן ומחלות אוטואימוניות. לעיתים חסר במצב של תת פעילות בלוטת יותרת הכליה. כשרמות ה-DHEA נמוכות, עלול להיווצר חֶסֶר בטסטוסטרון, ובעקבותיו עלולה להתרחש פגיעה בפעילויות שהטסטוסטרון מפקח עליהן, בהן פעילות חילוף החומרים, שימורה ושגשוגה של רקמת השרירים, מצב הרוח והתפקוד המיני של גברים.
סיכונים ותופעות לוואי

מאחר שה-DHEA משמש כקוֹדְמָן להורמונים אחרים, ומכיוון שסרטן השד וסרטן הערמונית רגישים במיוחד להורמונים – לא נוהגים כיום לרשום DHEA לנשים הלוקות או שלקו בעבר בסרטן השד או הרחם ולגברים שלוקים או לקו בסרטן הערמונית. כמו כן, ההורמון אינו ניתן לילדים, למתבגרים ולנשים הרות או מיניקות.
חוקיות

בארצות הברית ובמדינות נוספות בעולם נמכר  ה-DHEA כתוסף תזונה ללא צורך במרשם רפואי. בישראל הוא נמכר אך ורק בהצגת מרשם רפואי.
ראו גם

טיפול הורמונלי
קורטיזול
פרגננולון
הערות שוליים

↑  Van Vollenhaven RF, Morabito LM, Engleman EG, et al. Treatment of systemic lupus erythematosus with dehydroepiandrosterone: 50 patients treated up to 12 months. J Rheumatol. 1998; .25:285-289.
↑  Borba EF, Bonfa E. Effects of cholorquine diphosphatre on the lipoprotein profile in patients with systemic lupus erythematosus. Arth Rheum. 1999;42:S149.
↑  GL701 (DHEA, prasterone) for the Treatment of Systemic Lupus Erythematosus (SLE) in Women. Briefing Document FDA Arthritis Advisory Committee
| הורמונים |
| --- | --- | --- |
| היפותלמוס ובלוטת יותרת המוח | הורמון משחרר תירוטרופין (TRH)‏ • CRH‏ • GnRH •‏ הורמון משחרר הורמון גדילה (GHRH) • סומטוסטטין (SST) • דופמין • וזופרסין (ADH) • אוקסיטוצין • תירוטרופין (TSH) • הורמון מחלמן (LH) • הורמון מגרה זקיק (FSH) • הורמון הגדילה (GH) • פרולקטין (PRL) • הורמון אדרנוקורטיקוטרופי (ACTH) |  |
| ציר בלוטת יותרת הכליה | אדרנלין (אפינפרין) • נוראדרנלין (נוראפינפרין) • אלדוסטרון • קורטיזול • דהידרו-אפיאנדרוסטרון (DHEA) |  |
| ציר בלוטת התריס | בלוטת התריס: תירוקסין • תריודוטירונין • קלציטונין • בלוטת יותרת התריס: PTH |  |
| ציר בלוטות המין | אשכים: טסטוסטרון • AMH • אינהיבין.  שחלות: אסטרדיול • פרוגסטרון • אינהיבין/אקטיבין • רלקסין |  |
| בלוטות אנדוקריניות אחרות | לבלב: גלוקגון • אינסולין • סומטוסטטין. בלוטת האצטרובל: מלטונין |  |
| בלוטות לא אנדוקריניות | שליה: גונדוטרופין כוריוני אנושי (hCG)‏ • HPL • אסטרוגן (אסטריול, אסטרדיול, אסטרון) • פרוגסטרון. כליה: רנין • אריתרופויאטין (EPO) • קלציטריול • פרוסטגלנדין. חדרי הלב: ANP. קיבה: גסטרין • גרלין. תריסריון: כולציסטוקינין (CCK)‏ • GIP • סקרטין • מוטילין • VIP. המעי העקום: אנטרוגלוקגון. רקמות שומן: לפטין • אדיפונקטין • רסיסטין. התימוס: תימוסין • תימופואיטין • תימולין. שלד: אוסטאוקלצין. כבד: IGF-1‏ • IGF-2 |  |
| נוצרים באתר המטרה | NGF • BDNF • NT-3 |  |
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
סטיבן מלקמוס

| --- | --- |

 לידה:  30 במאי 1966 (בן 58) ארצות הברית סנטה מוניקה, קליפורניה, ארצות הברית
 מוקד פעילות:  סטוקטון, קליפורניה
 תקופת הפעילות:  מ-1989 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וירג'יניה, בית ספר קייט, Tokay High School 
 סוגה:  אינדי רוק
 כלי נגינה:  גיטרה, ווקלי, תופים, בס
 חברת תקליטים:  מטאדור רקורדס, דראג סיטי 
 www.stephenmalkmus.com
 פרופיל ב-IMDb
 
סטיבן ג'וסף מלקמוס (באנגלית: Stephen Joseph Malkmus; נולד ב-30 במאי 1966) הוא מוזיקאי אמריקאי, הידוע בתור הסולן והגיטריסט של להקת הרוק האלטרנטיבי פייבמנט. כיום מופיע עם "סטיבן מלקמוס והג'יקס".
ביוגרפיה

סטיבן מלקמוס נולד בסנטה מוניקה שבקליפורניה ב-30 במאי 1966 למרי ולסטיבן מלקמוס האב, אשר עבד כסוכן ביטוח. כאשר סטיבן הבן היה בן 8, משפחתו עברה צפונה לסטוקטון. בתור מתבגר, מלקמוס עבד בעבודות מגוונות בהן צביעת מספרי בתים והפיכת המבורגרים בקאנטרי קלאב. בגיל 16, העביר לילה בכלא בגין צריכת אלכוהול, השתנה בשיחים והליכה על גגותיהם של מספר בתי מגורים. מאוחר יותר היה בתקופת מבחן בעקבות שתיית אלכוהול בגיל מוקדם וכמו כן סולק מבית ספרו מכיוון שהלך למסיבה שבה לקחו סמים.
מלקמוס למד לנגן בגיטרה על ידי נגינה מול תקליטיו של ג'ימי הנדריקס. בתקופת התיכון, הוא ניגן במספר להקות פאנק בסטוקטון: באג או בונז, דה סטראוו דוגז וקרייסיס אלרט. לאחר סיום התיכון נרשם מלקמוס לאוניברסיטת וירג'יניה - כמו אביו. בזמן לימודיו היה תקליטן בתחנת הרדיו של הקולג'. באותו הזמן הכיר מלקמוס אישים רבים אשר לימים עבדו עמו בפרויקטים מוזיקליים שונים. בשנות ה-80 המאוחרות הועסק מלקמוס כמאבטח במוזיאון הוויטני שבניו יורק יחד עם מכריו מתקופתו כתקליטן: דייוויד ברמן ובוב נסטנוביץ'.
קריירה

מלקמוס הקים את פייבמנט יחד עם סקוט קנברג (הידוע גם בתור ספירל סטיירס) כשאר התגורר בסטוקטון במהלך שנות ה-80. כאשר שוחרר אלבומם הראשון (Slanted & Enchanted) זכה לשבחים רבים, והלהקה המשיכה לקבל תשומת לב עקבית בהמשך דרכה. פייבמנט, ומלקמוס במיוחד, הוכרזו כמנהיגי ז'אנר האינדי המחתרתי של שנות ה-90. בשנת 2001, בעקבות התפרקות הלהקה ב-1999, הוציא לאור מלקמוס את אלבום הסולו הראשון שלו. בנוסף היה חבר בקבוצת הרוק Silver Jews יחד עם דייוויד ברמן. בשנת 1999, השתתף סטיבן מלקמוס בפרויקט הצד של סוניק יות' אשר נקרא Kim's Bedroom, לצד הבסיסטית/סולנית קים גורדון, הם לא הוציא אלבום אך ניגנו מספר הופעות חיות. כיום משמש מלקמוס כזמר המוביל של להקת הג'יקס.
ב-23 במאי 2003 במילוואקי, במהלך סיבוב הופעות עם להקתו החדשה - הג'יקס, פתח מלקמוס את ההופעה באמירה "זה לא מאלבומינו הראשון". הלהקה אז החלה לנגן שירי פייבמנט. זוהי הפעם השנייה אי פעם אשר מלקמוס ניגן שירים של להקתו הקודמת מאז פירוק הלהקה ב-1999. הפעם הראשונה הייתה ב-22 באפריל 2002 בברזיל, שם ניגן את השיר "In The Mouth a Desert".
ב-2007, סיפק מלקמוס 3 שירים לסרטו של טוד היינס "אני לא שם" המבוסס על סיפור חייו של בוב דילן. מלקמוס הודה כי מעולם לא היה מעריץ מושבע של דילן, אך הבחין כי מעורבותו בסרט גרמה לו "להקשיב לו שוב טיפה יותר מקרוב".
אלבומו הרביעי של מלקמוס עם הג'יקס (Real Emotional Trash) שוחרר במרץ 2008.
פייבמנט התאחדה במרץ 2010, ומאז יצאה לסיבוב הופעות חובק עולם.
באוגוסט 2011 הוציא לאור מלקמוס את אלבומו החמישי עם הג'יקס (Mirror Traffic).
חיים אישיים

בעקבות התפרקות פייבמנט, עבר מלקמוס לפורטלנד שבאורגון, שם פגש את אשתו, האומנית ג'סיקה ג'קסון הטצ'ינס. לזוג שתי בנות שנולדו ב-2004 וב-2007. ב-2011, לפני הוצאת האלבום "Mirror Traffic", מלקמוס ומשפחתו עברו לברלין. ב-2014 חזרה המשפחה לפורטלנד.
מלקמוס מעריץ ספורט וידוע כשחקן גולף וטניס. בנוסף הוא משחק בקבוצת סופטבול בפורטלנד.
ספריפיקציה

ספריפיקציה של תה ירוק.
ספריפיקציה של מיץ תפוחים.
ספריפיקציה (באנגלית: Spherification) או יצירת כדורים היא שיטה להכנת כדורים קטנים ממיצים, הדומים לקוויאר במרקמם ובצורתם. השיטה משמשת במטבח המולקולרי.
היסטוריה

השיטה התגלתה במחקר שבוצע על ידי חברת המזון יוניליבר בשנות ה-50 של המאה ה-20. השף פראן אדריאה ממסעדת אל בולי החל להשתמש בטכניקה זו במטבח המולקולרי.
שיטות

ישנן שתי שיטות ספריפיקציה עיקריות, שהשימוש בהם נקבע לפי ההרכב הכימי של הנוזל שממנו רוצים ליצור את הכדוריות:
ליצירת כדוריות ממיצים (כגון מיצי פירות) אשר אינם מכילים סידן, מערבבים את המיץ עם חומצה אלגינית ולאחר מכן מטפטפים את התערובת לתערובת קרה של סידן כלורי או סידן לקטט.
ליצירת כדוריות ממיצים המכילים סידן, מקפיאים את הנוזל בצורת כדוריות ולאחר מכן טובלים אותן בסידן אלגיני.
פגוש את הפוקרס הקטנים

| --- | --- |

 בימוי:  פול וייץ 
 הופק בידי:  ג'יין רוזנטל   רוברט דה נירו   ג'יי רואץ'   ג'ון המבורג
 תסריט:  ג'ון המבורג, לרי סטאקי 
 עריכה:  גרג היידן 
 שחקנים ראשיים:  בן סטילר סרגיו קלדרון טום מקארתי Nicole Pano Kat Kramer ג'ון דימאג'יו יול וסקז ניק קרול אולגה פונדה פול הרמן ריי סנטיאגו ג'ורדן פיל ג'ייקוב ברטרנד איימי סטילר דייזי טהאן טרי פולו ג'סיקה אלבה בליית' דאנר אוון וילסון קווין הארט דסטין הופמן רוברט דה נירו ברברה סטרייסנד לורה דרן הארווי קייטל דיוויד פרסמן 
 מוזיקה:  סטפן טראסק 
 צילום:  רמי אדפרסין 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  רלטיביטי מדיה, TriBeCa Productions, דרימוורקס 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל   סרטי פרמאונט (הפצה בינלאומית)
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  22 בדצמבר 2010
 משך הקרנה:  98 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט קומדיה, סרט חג המולד 
 הכנסות באתר מוג'ו:   meetthefockerssequel
 סרט קודם:  פגוש את הפוקרס
 www.littlefockers.net
 דף הסרט ב־IMDb
 
פגוש את הפוקרס הקטנים (באנגלית: Little Fockers / Meet the Parents: Little Fockers) הוא סרט קולנוע קומי אמריקאי משנת 2010, סרט המשך לסרטים פגוש את ההורים ופגוש את הפוקרס. כמו בסרטים הקודמים, השחקנים הראשיים בסרט הם רוברט דה נירו, בן סטילר, אוון וילסון, בליית' דאנר, טרי פולו, דסטין הופמן וברברה סטרייסנד. הסרט הוא היחיד מבין סדרת הסרטים שלא בוים על ידי ג'יי רואוץ', אלא על ידי פול ויץ, כשרואוץ' הוא אחד מהמפיקים. בנוסף לקאסט המקורי בסרט משחקים גם ג'סיקה אלבה, לורה דרן והרווי קייטל.
עלילה

לגרג ואשתו, פאם, יש כעת תאומים בני חמש, הנרי וסמנת'ה.
לאחר שג'ק מגלה שד"ר בוב בנקס, בעלה של בתו השנייה, דבי, בגד באשתו והתגרש ממנה, הוא מתחיל לחוות בעיות בריאות משמעותיות וממנה את גרג לראש המשפחה החדש, וקורא לו: ה"גודפוקר". עם זאת, הוא מתחיל להביע ספקות לגבי החלטתו משום שהוא חושד שגרג מהל רומן עם אנדי גרסיה, נציגה סקסית מחברת התרופות, שאיתה גרג מוכר את התרופה "Sustengo". החשד של ג'ק אינו אמיתי, והוא נוצר עקב צירופי מקרים והשכרות של אנדי. ג'ק אף מציע לפאם להתגרש מגרג, ולהמשיך את מערכת היחסים שלה עם קווין ראוולי, ארוסה לשעבר. מחשבות אלו מציקות לפאם ומרגיזות אותה.
כדי להוכיח שהוא יכול להשגיח על המשפחה, גרג מנסה להעביר את ילדיו לבית ספר טוב יותר ובונה בית חדש. כשגרג פוגש את בוב בבאר, בוב מספר לו שהוא לעולם לא היה שמח יותר ושג'ק בחר בו ראשון להוביל את המשפחה, וכינה אותו ה"בובפוקר", עובדה שמאכזבת את גרג. בסופו של דבר, ג'ק וגרג משלימים ביום ההולדת של התאומים לאחר קטטה ביניהם, שבמהלכה ג'ק חווה התקף לב וגרג הציל את חייו.
סוף הסרט מתרחש ארבעה חודשים לאחר מכן, בחג המולד, כאשר ג'ק, דינה, ברני ורוז מתארחים בביתם החדש של פאם וגרג. הוריו של גרג נותנים לג'ק במתנה כיפה, ומודיעים לו שחקרו את שורשי משפחתו בזמן שהיה מאושפז, וגילו שיש בו חלק יהודי. ברני מודיע למשפחה שהוא ורוז עוברים לשיקגו, ויגורו במרחק שני בתים מגרג ופאם. ג'ק ודינה החליטו שגם הם יעברו, כי גם הם רוצים להיות קרובים אל נכדיהם. הסרט נגמר כאשר גרג ופאם מנסים לשכנע את הוריהם לרדת מהרעיון.
שחקנים

רוברט דה נירו - ג'ק טיבריוס ברנס
בן סטילר - גיילורד "גיי" פוקר
אוון וילסון - קווין ראוולי
בליית' דאנר - דינה ברנס
טרי פולו - פמלה "פאם" פוקר
ג'סיקה אלבה - אנדי גרסיה
דסטין הופמן - ברנרד "ברני" פוקר
ברברה סטרייסנד - רוזלינד "רוז" פוקר
הרווי קייטל - רנדי וויר
דייזי טהאן - סמנת'ה פוקר
תומאס מקארתי - ד"ר בוב בנקס
הפקה

הפקת הסרט החלה ביולי 2009.
התסריטאי ג'ון המבורג הצהיר שהסרט יעסוק ב"מוות וגירושים, וכל הדברים האמיתיים שקוראים בחיים, שכשאנחנו מתבגרים אנחנו מתחילים לחשוב עליהם והסרט מציג אותם בצורה קומית".
מחוץ לארצות הברית, סרט זה הוא הראשון בסדרה ששווק על ידי סרטי פרמאונט, אשר רכשה בחזרה את קטלוג דרימוורקס ב-2006 (וקיבלה בעלות על הסטודיו עד 2008). דרימוורקס נשארה בעלת זכויות היוצרים ביחד עם אולפני יוניברסל.
ב-24 באוגוסט 2010, כי דסטין הופמן כנראה לא יחזור לשחק את אביו של גרג בסרט. כשהסרט היה בתחילת הפקתו האולפנים לא הצליחו להגיע להסכם עם הופמן, אך לבסוף הסכימו על תנאים להחזרת הופמן לסרט.
ביקורות

הסרט קיבל ביקורות שליליות על ידי המבקרים. האתר "Rotten Tomatoes" העניק לסרט ציון של 9% בלבד. האתר "Metacritic" העניק לסרט ציון של 27 מתוך 100 נקודות אפשריות. המגזין "אמפייר" העניק לסרט שני כוכבים מתוך חמישה וטענו כי "יש רגעים של צחוק בלתי נמנע, בקטעים של הופמן ווילסון, אבל בסך הכל זה אותו הדבר שוב, רק חלש יותר עם בדיחות פחות טובות".
הכנסות

בסוף השבוע הראשון לאחר יציאת הסרט, הוא לא הצליח להגיע לממדי ההכנסות כשל קודמו, פגוש את הפוקרס. בסוף השבוע הראשון הסרט הציג על 5,000 מסכים ב-3536 אתרים ברחבי ארצות הברית וקנדה, והכניס כ-48,300,000$ בחמישה ימים. עד 9 באפריל 2011, הסרט הכניס כ-$148,438,600 בארצות הברית וקנדה, ו- $161,007,198 במדינות אחרות ברחבי העולם, וסך ההכנסות הכולל של הסרט הוא $309,445,798.
אורציון ברתנא

| --- | --- |

אורציון ברתנא, 1990
 לידה:  12 במאי 1949 (בן 75) ד' באייר ה'תש"ט תל-אביב, ישראל 
 ענף מדעי:  ספרות עברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת בר-אילן 
 מוסדות:  אוניברסיטת אריאל בשומרון  אוניברסיטת חיפה  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב  אוניברסיטת תל אביב  סמינר הקיבוצים 
 פרסים והוקרה:  פרס היצירה לסופרים עבריים (1998)  פרס ברנר (1997) 
 
אורציון ברתנא (נולד ב-12 במאי 1949, ד' באייר ה'תש"ט, בתל אביב) הוא סופר, משורר, מסאי, פרופסור וחוקר ספרות ישראלי. מחקרו עוסק ביחסי הספרות והפילוסופיה בספרות העברית והעולמית. כיהן כדיקן וכראש החוג לספרות באוניברסיטת אריאל, עורך את כתב העת 'מורשת ישראל' שמוציאה האוניברסיטה. היה יושב ראש אגודת הסופרים העברים, ונשיא פא"ן בישראל. שימש יו"ר המועצה לספריות ציבוריות במשרד התרבות והספורט, וחבר המועצה להשכלה גבוהה.
חייו

ילדותו של ברתנא תוארה באופן מליצי בספריו של אביו, המשורר מרדכי ברתנא. בגיל ארבע עשרה פרסם את שירו הראשון במגזין "הפועל הצעיר", ואת ספר השירה הראשון שלו הוציא לאור בשנת לימודיו האחרונה בבית הספר התיכון.
ברתנא למד ספרות עברית ופילוסופיה כללית לתואר ראשון ושני באוניברסיטת תל אביב. את הדוקטורט שלו הגיש בשנת 1980 באוניברסיטת בר-אילן.
מאז שנת 1971 לימד ברתנא ספרות עברית בכל האוניברסיטאות בארץ, להוציא האוניברסיטה העברית, ובכללן: אוניברסיטת בן-גוריון, אוניברסיטת בר-אילן, אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת חיפה, ובמחלקה ללימודים הומניסטיים ואמנויות בטכניון, חיפה. ברתנא ייסד את המחלקה למורשת ישראל באוניברסיטת אריאל, עמד בראשה, הקים את התוכנית לתואר שני במורשת ישראל, ועמד בראשה ואת החוג לספרות ועמד בראשו. כמו כן הוא שימש פרופסור במכללת סמינר הקיבוצים בתל אביב. באוניברסיטת אריאל הוא משמש עורך לכתב-העת ליודאיקה, מורשת ישראל, שכרך עשרים שלו ראה אור בינואר 2022. באוקטובר 2018 ייסד את כתב העת 'נכון', כתב עת לאטופיה ולדיסטופיה בספרות, שרואה אור מידי שישה חודשים. גיליון שני רואה אור באפריל 2019. עד אפריל 2022 יצאו לאור 8 גליונות של כתב העת.
ברתנא חבר מאז 1975 באגודת הסופרים העבריים וכיהן כיושב-הראש שלה בשנים 2000-1995. לפני כן, בשנים 1995-1989 היה עורך ביטאונה הספרותי מאזנים. כיהן כנשיאו של מועדון "פא"ן" בישראל. הוא ממקימי ומנהלי האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה.
ברתנא הוציא לאור עשרה ספרי שירה, שני רומנים, ארבעה קבצים של סיפורים קצרים, שישה ספרי מחקר ספרותי וארבעה ספרי ביקורת הספרות. שירים בודדים תורגמו לשלוש עשרה שפות ובכללן: אנגלית, איטלקית, פולנית, סינית, ספרדית, רוסית, צרפתית, שוודית, רומנית, ערבית וגיאורגית. לאחרונה, בהוצאת עמדה, הופיע הרומן שלו, 'המקום שבו הכל מתחיל' על ילד בן שלוש עשרה, המתעורר בבית חולים באמצע הלילה ומבלה בו וסביבו שבוע של התנסות מופלאה. בשבוע האחרון של דצמבר 2011 הופיע בהוצאת 'ה. לייוויק' ספרו, 'הים כמו באהבה', ספר שירים דו-לשוני, ובו מבחר שירים שתורגמו ליידיש.
ברתנא זכה בפרסי ספרות רבים בהם פרס וולנדרוד, פרס קוגל מטעם עיריית חולון, פרס טלפיר, מלגת וולף, פרס ברנר שהוענק לו כהערכה לשירתו בשנת 1997, פרס ראש הממשלה ליצירה על שם לוי אשכול לשנת תשנ"ח 1998, הוא אף זכה פעמיים בפרס ברנשטיין על ביקורת ספרותית.
בשנת 2010 התמנה על ידי שרת התרבות והספורט לימור לבנת ליושב ראש המועצה לספריות ציבוריות. בתפקיד זה שימש עד שנת 2017. בשנת 2012 מונה, בהמלצת שר החינוך גדעון סער, כחבר במועצה להשכלה גבוהה, עד 2017.
אורציון ברתנא גר בתל אביב, נשוי ללאה, ולהם ארבעה בנים. בנו ברק הוא עיתונאי ודוקטורנט לספרות באוניברסיטת תל אביב.
ספריו

לכל אילן שמיים: שירים. תל אביב, קרני, תשכ"ז 1967.
מסעות רדופים: שירים. תל אביב, הקיבוץ המאוחד, תשל"ה 1975
מנדלי מוכר ספרים: עיון ביקורתי במיכלול יצירתו של אברמוביץ'. תל אביב, דקל, תשל"ט, 1979.
איים ומחוזות: שירים. תל אביב, ספרית פועלים, תש"ם 1980.
תחנות ותמורות באמנות הסיפור של מרדכי דוד ברנדשטטר. מאת אורציון ברתנא. רמת גן, תשמ"א 1981. (דיסרטציה)
עדות קריאה. תל אביב, פפירוס, תשמ"ב 1982.
תלושים וחלוצים: התגבשות המגמה הנאו-רומנטית בספורת העברית. ירושלים, דביר, תשמ"ד 1984.
לבוא חשבון: מסה וביקורת. תל אביב, אל"ף, תשמ"ה 1985.
שריפות: סיפורים. תל אביב, ספרית פועלים, תשמ"ו 1985.
מקום נפלא: שירים. תל אביב, ספרית פועלים, תשמ"ז 1987.
זהירות, ספרות ארץ-ישראלית: מגמות בשירה, בסיפורת ובביקורת בישראל. תל אביב, פפירוס, תשמ"ט 1989.
הפאנטסיה בסיפורת דור המדינה. תל אביב, פפירוס, תש"ן 1989 (דיון ביצירתם של יורם קניוק, יצחק אוורבוך אורפז ודוד שחר).
חצרות. תל אביב, הקיבוץ המאוחד, 1991.
שמונים: ספרות ישראלית בעשור האחרון. תל אביב, אגודת הסופרים העברים בישראל, 1993.
טיול מאחורי הבית: שירים. תל אביב, הקיבוץ המאוחד, 1993.
השעות הטובות הן שעות הלילה. תל אביב, ספרית מעריב, תשנ"ה 1994.
ציפור ביד: מבחר שירים 1967-1996. תל אביב, "ביתן", תשנ"ז 1996.
אבי, פגישת ביניים: שירתו של ב. מרדכי ותקופתו. תל אביב, תמוז, 1998.
סוף מאה וסף מאה. תל אביב, עקד, תשס"א 2001.
אהבה לצמחי מרפסות: שירים. בני ברק, הקיבוץ המאוחד, תשס"א 2001.
אדום וסיפורים אחרים. בני ברק, הקיבוץ המאוחד, 2003.
תבת נח. אולי (תל אביב: תמוז, 2006), ציורים - דני קרמן
ספרות ופילוסופיה: נקודות מפגש: מספר היבטים ספרותיים בפילוסופיה ומספר היבטים פילוסופיים בספרות העברית מאז המאה התשע-עשרה ירושלים: כרמל, תשס"ח 2008
המקום שבו הכול מתחיל, תל אביב, עמדה, 2011.
בים כמו באהבה.  תל אביב, בית לייוויק, תשע"ב 2012.
החידה הרומנטית של 'כוכבים בחוץ'. ירושלים, כתר, תשע"ה 2014.
אחרי הגשם, שירים חדשים ומבחר שירים 2014-1964. תל אביב, קשב לשירה, תשע"ה 2015.
בסיפור עצמו, ירושלים ותל אביב, כרמל ועמדה, תשע"ט 2019
ספרים בעריכתו

הצעיר הבודד בסיפורת העברית (1899-1908) / יצחק בקון. תל אביב, אגודת הסטודנטים - אוניברסיטת תל אביב, תשל"ח 1978.
ילקוט שירים / ב. מרדכי: ליקט, הקדים והוסיף ביבליוגרפיה, אורציון ברתנא. תל אביב, יחדיו, תשמ"ג 1983.
שועלים במעלית: סיפורים / שלמה זמיר, בהשתתפות אברהם קנטור. תל אביב, ספרית פועלים, תשנ"ו 1996.
מורשת ישראל: כתב עת ליהדות ולציונות. המרכז האוניברסיטאי אריאל בשומרון, עד סוף 2014 כבר הופיעו אחד-עשר כרכים.
לקריאה נוספת

קובי נסים, שמונים - שנות הירידה האידאית, ריאיון עם ד"ר אורציון ברתנא, על המשמר, כ"ב בטבת תשנ"ג, 15 בינואר 1993, עמ' 18–19. על: אורציון בר תנא, שמונים : ספרות ישראלית בעשור האחרון ,(תל אביב : אגודת הסופרים העברים בישראל, 1993)
אורציון ברתנא, הניגון חוזר, באנתולוגיה "תמונה קבוצתית" (ספרות ישראלית במאה ה-21), עמ' 394-389, הוצאת כרמל, 2017.
הערות שוליים

↑  ביקורת: חנה לוק, על גבול האפשרויות המופלאות, מעריב, 12 בספטמבר 1986.
↑  ביקורת: עמרי הרצוג, "המקום שבו הכל התחיל" מאת אורציון ברתנא | ראש האופוזיציה, באתר הארץ, 3 באוגוסט 2011.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258371305171  PLWABN: 9810640126805606  BnF: cb155282029 (data)  CiNii: DA18824118  GND: 1055749659  ISNI: 0000 0001 1879 5305  LCCN: n83056105  NLA: 35471674  NTA: 186429746  SUDOC: 254771610  VIAF: 92513804   WorldCat (עם VIAF): 92513804 
א. ב. יפה ליד כן הנואמים מודה על קבלת הפרס, מקבל את פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים. יושבים מימין לשמאל: אהרון ידלין, בנימין נתניהו, זבולון המר ואורציון ברתנא, 1997
ששי סעד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 בנובמבר 1947  (בן 77)
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  שחקן תיאטרון וקולנוע
 מקום לימודים:  בית צבי 
 פרופיל ב-IMDb
 
ששון (ששי) סעד (נולד ב-27 בנובמבר 1947 בעיראק) הוא שחקן תיאטרון וקולנוע ישראלי.
ביוגרפיה

נולד בעיראק. גדל בקריית אונו. בצה"ל שירת בצוות הווי פיקוד ההדרכה. ב-1973 סיים 3 שנות לימוד משחק בבית הספר לאמנות הבמה "בית צבי". באותה שנה נמנה עם מייסדי התיאטרון העירוני באר שבע. ב-1988 השתלם בלימודי משחק בלונדון.
ביוגרפיה > קריירה בתיאטרון

בתיאטרון באר שבע: ב-1974 שיחק בהצגה "טרטיף" מאת מולייר שביימה עדנה שביט. גילם את מלקולם בהצגה "מלקולם הקטן ומלחמתו בסריסים", את ז'אן ב"העלמה יוליה"; פאנדו ב"פאנדו וליז"; תום ב"ביבר הזכוכית"; ואת מלווליו, פסטה וסר אנדרו איגיצ'יק ב"הלילה השנים עשר" מאת שייקספיר שביים חנן שניר.
בתיאטרון הסימטה שיחק בהצגות: "סינים סינים" בבימויו של ניקו ניתאי, "סטיות מיניות בשיקגו" מאת דייוויד מאמט בבימויו של יורם פורת, ובהצגה "התכווצות שרירים" שביים רועי רשקס.
בפסטיבל עכו: ב-1984 שיחק בהצגה "זהבה ושלושת בעליה" מאת משה שדות שביימה אירית מיטלפונקט, ועל משחקו בהצגה זו בציון לשבח. באותה שנה שיחק גם בהצגה "הדרך לעין חרוד" שעיבדה מיכל קפלן (ע"פ ספרו של עמוס קינן בעל אותו השם) וביימה מור פרנק. ב-1985 שיחק בהצגת היחיד "שמור על הסוסים שלך" מאת משה שדות שביים יוסף כרמון.
בתיאטרון בית ליסין שיחק בהצגות: "נטושים", "על עכברים ואנשים", "טוב", "סיבת המוות", "מי מכיר את עמוס חפר" ו"פרינסס מרי".
בתיאטרון הבימה: בשנת 1992 גילם את עזגד בהצגה "יהוא" שכתב גלעד עברון וביים חנן שניר. ב-1993 גילם איש נרדף ואת מושל האי בהצגה "הילד חולם" שכתב וביים חנוך לוין. ב-2006 גילם את אחד מזקני העיר תבי במחזה "אנטיגונה" מאת סופוקלס שעיבד וביים חנן שניר (בשיתוף עם תיאטרון הקאמרי).
ביוגרפיה > קריירה בתיאטרון > בהתיאטרון הקאמרי

בתיאטרון הקאמרי גילם ב-1978 את פיירצ'יילד המכונה "בלאדי דם" בהצגה "אדם הוא אדם" מאת ברטולט ברכט שביים חנן שניר; ואת המפקח על בתי הספר בהצגה "רביזור" מאת ניקולאי גוגול שביים שמואל בונים. ב-1979 שיחק בהצגה "נפוליון - חי או מת!" שכתב וביים נסים אלוני, וגילם את זוהי חזירות בהצגה "הוצאה להורג" שכתב וביים חנוך לוין.
ב-1980 שיחק בהצגה "ינטל" מאת יצחק בשביס-זינגר (תרגם: יעקב שבתאי) וביים חנן שניר, וגילם את הבחור הצעיר בהצגה "החתונה" מאת ברטולט ברכט שביים עמרי ניצן. ב-1981 גילם קצין, קבצן, ומבשר עוני בהצגה "יסורי איוב" שכתב וביים חנוך לוין. ב-1985 שיחק בהצגה "קסטנר" מאת מוטי לרנר שביים אילן רונן.
ב-1990 שיחק בהצגה "ראש משוגע" מאת פול פורטנר שביים דן רונן. ב-1993 שיחק בהצגה "גורודיש" שכתב וביים הלל מיטלפונקט. ב-1995 שיחק בהצגה "בויטרה הגזלן" שכתב וביים הלל מיטלפונקט, ושיחק בהצגה "פולארד" מאת מוטי לרנר שביים אילן רונן. ב-1996 גילם את וורשביאק בהצגה "חפץ" מאת חנוך לוין שביים אילן רונן, ושיחק בהצגה "תיקון חצות" שכתבו אמנון לוי ורמי דנון (שגם ביים). ב-1998 שיחק בהצגה "פטרה" מאת יהונתן גפן שביים אלדד זיו.
ביוגרפיה > בקולנוע ובטלוויזיה

ב-1979 שיחק בסרטו של דן כהן "צל"ש למטורף" שלא הוקרן בישראל. באותה השנה גילם את נתנזון בסרטו של אבי נשר "דיזנגוף 99". ב-1983 שיחק בסרט הטלוויזיה "קוראים לי דנה ואני אלכוהוליסטית" שכתבה דניאלה כרמי וביים אמנון רובינשטיין. ב-1984 שיחק בסרט "המתופפת הקטנה" שביים ג'ורג' רוי היל. ב-1988 גילם את שם טוב בסרטו של דובי גל "מלך הסלים", ושיחק בסרטו של רפאל רביבו "מקום ליד הים". ב-1995 גילם קצין ביטחון בסרט "לילה לבן" שביים ארנון צדוק. ב-1999 שיחק בסרט הטלוויזיה המבוסס על סיפור רציחתו של אליהו גלעדי "גופה בחולות" שכתבו רון פלדמן, אסי הנגבי ואריה קרישק וביים ריקי שלח.
ב-2002 גילם את שאקל בסדרת הטלוויזיה "כנפיים" שביים שמואל אימברמן. ב-2005 גילם את איסר הראל בסדרת הטלוויזיה "המערכת" שיצר ציון רובין ושודרה בערוץ לוגי. ב-2006 גילם ספר בסדרת הטלוויזיה "החיים זה לא הכל". ב-2007 גילם רופא בסדרת הטלוויזיה "הבורר" שביים שי כנות.
ב-2018 שיחק בסרטו של יוסף אל דרור - "בלי דם".
במהלך השניים שיחק סעד בעשרות סרטי קולנוע חרדי, ביניהם: "הנקמה היהודית", "המתחזים", "מבצע קש"ת", "רגע גורלי" ועוד.
ביוגרפיה > דיבוב

בין השנים 2002–2005 דיבב את ולמונט בסדרת האנימציה "ג'קי צ'אן". ב-2006 דיבב את דאג בסרט "בלאגן בחווה". ב-2012 דיבב את אג'אקס בסרט "זמביזיה".
חיים אישיים

סעד היה נשוי לשחקנית עירית שילה, לשניהם בת אחת משותפת.
הערות שוליים

↑  חוה נובק, ריכוז כוחות בבימת באר־שבע, דבר, 20 בספטמבר 1973
↑  חוה נובק, אחרי בכורה - טרטיף רוקד צ'רלסטון, דבר, 3 במרץ 1975
↑  שרגא הר-גיל, מלקולם הקטן בבאר־שבע, מעריב, 21 באפריל 1975
מלקולם הקטן מבאר שבע, על המשמר, 10 במאי 1974
↑  "ביבר הזכוכית" על "בימת באר־שבע", דבר, 8 בנובמבר 1974
↑  נילי ברקן, ‏המוות הזה לא שובר לנו את הלב, באתר גלובס, 23 בנובמבר 2000
↑  ציפי שוחט, ההתחברות אל הרוע, באתר הארץ, 15 באפריל 2001
↑  שוש אביגל, חוויה אסתטית מרתקת, חדשות, 10 ביוני 1992
↑  ירמי עמיר, ‏יופי של טרגדיה, באתר גלובס, 7 בינואר 2007
מיכאל הנדלזלץ, חצי אנטיגונה, באתר הארץ, 5 בפברואר 2007
↑  רנה גוט, כוס המרורים של ארכיטקטית מבית טוב, כותרת ראשית, 19 בינואר 1983
מיכאל דק, שוטה מי ששותה אחרון, כותרת ראשית, 2 בפברואר 1983
↑  יגאל סרנה, התחכום, האכזריות והשחיטה השקטה, חדשות, 21 בדצמבר 1984
↑  רונית ויס ברקוביץ, דגל שחור - ״מקום ליד הים׳’ - קולנוע  גורדון ,ת״א, חדשות, 23 ביוני 1988
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 96fefb25-a835-4653-952a-64655b2b1834
יאיר גבאי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 בדצמבר 1971 (בן 52) ירושלים
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  ירושלים 
 תפקיד:  חבר מועצת עיריית ירושלים
 
יאיר זאב גבאי (נולד ב-3 בדצמבר 1971) הוא חבר מועצת העיר ירושלים לשעבר, איש ציבור ופעיל חברתי.
קורות חיים

גבאי נולד וגדל בירושלים. אביו, אליהו גבאי כיהן כחבר כנסת מטעם המפד"ל וכסגן ראש העיר ירושלים. גבאי הוא בוגר ישיבת "נתיב מאיר", למד בישיבת הסדר ובשירותו הצבאי שירת כלוחם בצנחנים. לאחר השירות הצבאי למד משפטים באוניברסיטת בר-אילן והוסמך כעורך דין. בנוסף, לגבאי תואר שני במנהל עסקים. גבאי מרצה בנושא ירושלים ובעבר עסק כעורך ומגיש תוכנית האקטואליה "שולחן עגול" ברשת מורשת.
גבאי נשוי, לזוג חמישה ילדים והם מתגוררים בירושלים.