stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שרה מלכין
ביוגרפיה > חוות כנרת

הבנות החליטו כי יישארו בחוות כנרת. החווה הוקמה על ידי חנה מייזל על אדמות דלייקה ואום-ג'וני, שנרכשו בשנת 1905, במטרה ללמד את הפועלים חקלאות. ב-1908 התיישבה במקום קבוצת פועלים מ'רומני' שברוסיה הלבנה. הבנות שהגיעו מהמושבות ביהודה, קיבלו חדר ב"חורבה", בלי חלונות, בלי תקרה ובלי רצפה. החדרים היו למגורים אך גם האוכל לפרדות, כלי העבודה וכלי הכביסה היו בו. הן ארגנו את עבודות הבית. בערבים שוחחו כמשפחה אחת גדולה. המנהל של חוות "כנרת", האגרונום משה ברמן, הביע תקווה כי יצליח להקים חווה למופת, והפועלים והפועלות יוכלו להקים יישוב בארץ ישראל.
במרוצת הזמן הוקמו חדר אוכל, מחלבה, רפת, אורווה, לול, אסם ושובך יונים. לאחר מכן נעשו גם ניסיונות של גידולים שונים. בשנת 1909 נתגלע סכסוך בין מנהל החווה מטעם המשרד הארצישראלי, האגרונום משה ברמן, לבין הפועלים, ובאוקטובר 1910, לאחר שחתמו על הסכם עם רופין, נמסר לקבוצת פועלים חלק מהאדמות כדי לנסות ליישב אדמה בלי ניהול חיצוני או היררכי - על אדמות הכפר שנקנו 'אום ג'וני', אום ג'וני תהפוך שנה לאחר מכן "לאם הקבוצות" - דגניה.
בשנת 1911 הקימה חנה מייזל בחווה בית ספר חקלאי בשם חוות העלמות, שנועד להכשיר נשים לחקלאות. החניכה הראשונה שלה הייתה המשוררת רחל בלובשטיין. מלכין הייתה שותפה להקמת חוות הלימוד שהכשירה פועלות לעבודה חקלאית.
ביוגרפיה > דגניה

בשנת 1910 עברה מלכין לאום ג'וני עם "הקומונה החדרתית" במטרה לכבוש את אדמות המקום, ועשתה יחד עם הקבוצה את הצעדים הראשונים להקמת הקבוצה הראשונה - דגניה.
על בואם לדגניה נכתב: "בכ"ה תשרי תרע"א, 28 באוקטובר 1910, באנו עשרה חברים ושתי חברות לאום-ג'וני... ניגשנו להקים יישוב עצמאי של פועלים עבריים, על אדמת הלאום. יישוב שיתופי ללא מנצלים ומנוצלים – קומונה!".[דרוש מקור]
חברי הקומונה החדרתית היו: תנחום תנפילוב, ישראל בלוך, יוסף אלקין, שרה מלכין, יוסף ברץ, מרים אוסטרובסקי-ברץ, יוסף בוסל, צבי יהודה זלצמן, חיים צודיקוב, יהושע אקר, אהרון יוסילביץ וירוחם קליבנוב. אליהם הצטרפו בשלב מאוחר יותר יצחק בן-יעקב, שמואל דיין, אברם גרינשפון ויעקב ברקוביץ.
הרצון להחיות את העם בארץ ישראל כעם עובד החוזר אל הטבע ואל עבודת האדמה, החי מיגיע כפיו ללא מנצלים ומנוצלים, הביא אותם לידי ההכרה שרק בדרך השיתוף ניתן להגשים חזון זה."
מלכין עזבה לבסוף את קבוצת דגניה על רקע דרישתה כי גם הפועלות יעסקו בחקלאות.
ביוגרפיה > בעבודה ציבורית

שרה מלכין סייעה בהקמת בית החולים בזכרון יעקב בהנהלתו של ד"ר הלל יפה, ועבדה בו כאחות. בשנת 1917 היא חזרה עם "קבוצת הגליליות" לפתח תקווה, והדריכה קבוצות פועלות, בעיקר בעבודה חקלאית. היא הקלה על קליטת בנות העלייה השלישית. בשנת 1926 יצאה להשתלמות בחווה לגידול עופות בגרמניה. בשובה לארץ קיבלה את הנהלת חוות הפועלות בעפולה.
היא נפטרה ב-1949, ונקברה בדגניה לצדם של יוסף בוסל, אהרון דוד גורדון וארתור רופין, ידידה מתנועת העבודה.
לקריאה נוספת

שרה מלכין, מכיבוש העבודה במושבות עד התיישבות עצמאית (1905–1908). בתוך: "זכרונות ארץ ישראל", מאת אברהם יערי, הוצאת המחלקה לענייני הנוער של ההסתדרות הציונית - ירושלים, תש"ז, חלק שני, פרק עח, עמודים 779–796
שרה מלכין, ראשונה לחלוצות בשדות ישראל, דגניה א': קבוצת דגניה א', תש"י 1950
גילת גופר, "קומי עלי לארץ ישראל: משמעות העלייה לארץ בביוגרפיה הפוליטית של נשות העלייה השנייה", נשים מהגרות בישראל (קובץ בעריכת פנינה מורג-טלמון ויעל עצמון). ירושלים: מוסד ביאליק, 2013, עמ' 66–86
הערות שוליים

↑  כרשינה שתפקידה לשמש מספוא, כיון שצמיחתה מהירה וכן חימצה, הנזרעות בשבט ותחילת אדר. מקור: אתר דעת
1 2  סיור בעקבות ראשוני דגניה.
↑  מלכין שרה, באתר מקומי - דגניה א, ‏2020-08-11
↑  מקור:דמויות מדגניה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299095905171  LCCN: nr00028132  VIAF: 297403195   WorldCat (עם VIAF): 297403195 
חוות כנרת, לפני העלייה לעין גב
תחנת הרכבת יפו

תחנת הרכבת יפו (קרויה גם "תחנת הרכבת מנשייה") היא תחנת רכבת היסטורית הנמצאת צפונית ליפו, והיא למעשה תחנת הרכבת הראשונה שהוקמה במזרח התיכון מחוץ למצרים ולטורקיה.
התחנה פעלה בין השנים 1892–1948 כתחנת הקצה של מסילת הרכבת יפו–ירושלים. התחנה נסגרה בראשית מלחמת העצמאות, ולאחריה הועתקה תחנת הקצה של הקו לתחנת תל אביב דרום. התחנה נסגרה והמסילה בין שתי התחנות פורקה.
היסטוריה

התחנה פעלה כתחנת הקצה המערבית של מסילת הרכבת יפו–ירושלים, מאז נחנכה המסילה ב-26 בספטמבר 1892 (ואף קודם לכן, בנסיעות עד לוד) ועד ערב מלחמת העצמאות - למעט בזמן מלחמת העולם הראשונה, עת פירקו הטורקים את קטע המסילה בין יפו לבין תחנת הרכבת לוד. בימי פעילותה חצצה התחנה בין שכונת מנשייה הערבית (שנחרבה במלחמת העצמאות, ולאחריה גן צ'ארלס קלור) לבין שכונת נווה צדק היהודית.
הקו זכה להצלחה רבה למרות זמן הנסיעה הארוך ביחס לאורכה של המסילה (4 שעות), מאחר שהיא חסכה מהנוסעים את המסע המפרך בעגלה ממישור החוף אל הרי ירושלים, שהיה כרוך בתשלום מיסים לשלטונות ובתשלום דמי חסות לשודדים[דרוש מקור]. עד ערב מלחמת העולם הראשונה (1914) עברו בתחנה כ-183,000 נוסעים (בארץ ישראל היו באותה תקופה פחות מחצי מיליון נפש). בין הנוסעים המפורסמים נמנה גם בנימין זאב הרצל. בניגוד לקו "רכבת העמק", שזכה למעמד מיתולוגי בהיסטוריוגרפיה הארץ ישראלית, הקו בין יפו לירושלים לא נהנה ממעמד דומה ולמעשה נמחק מהזיכרון הקולקטיבי. בין הסיבות לכך אפשר לציין את העובדה שהקו תרם בעיקר להתפתחותו של היישוב הערבי באותה תקופה ושירת בעיקר נוסעים לא יהודים. בימי המנדט הבריטי, קו הרכבת, שעבר בעיקר דרך יישובים ערביים (יפו, רמלה, לוד) נתפס כפרויקט עוין לתנועה הציונית, שראתה בו מונופול בריטי המבוסס על העסקת עובדים ומנהלים ערבים.
ב-1905 בנתה משפחת הטמפלרים וילנד את ביתה, "וילה וילנד", במתחם התחנה, ולצידו נוסד המפעל המשפחתי לחומרי בנייה, שסיפק את החומרים לבניית הבתים בשכונות החדשות שנבנו מחוץ לחומות יפו. המפעל התרחב והפך לספק מוביל של מלט ואריחים מקושטים לבניין העיר תל אביב. כאמור, במהלך מלחמת העולם הראשונה (תחילת 1915) פירקו הטורקים את אדני המסילה בין יפו ללוד והשתמשו בהם לסלילת המסילה המזרחית (טול כרם-קוסיימה). לאחר הסגת הכוחות הטורקיים מצפון לירקון, (סוף דצמבר 1917) והוצאתה של יפו מטווח הארטילריה הטורקית - התייצב הנדבך המערבי של קו שתי העוג'ות, והתאפשרה לצי הבריטי עגינה בטוחה בנמל יפו. לייעול השימוש בנתיב הלוגיסטי החדש שנפתח בפניהם סללו הבריטים מסילה צרה, בתחילה לציוד צבאי בלבד ומאוחר יותר גם לסחורות אזרחיות, שחיברה את הנמל לתחנת מנשייה דרך רחוב רזיאל וכונתה "הטרזינה הקטנה". מסילה צבאית צרה נוספת נסללה צפונה, ממסעף הרכבת ללוד על הקו יפו-ירושלים, לימים תחנת הרכבת תל אביב בקרבת בית הדר של ימינו, ועד 'גבעת ג'נקינס', מזרחית לג'ליל. גם קטע המסילה הצרה עד לוד שוקם ותנועת הסחורות שבה אליו במהלך 1918. בראשית שנות ה-20 שידרגו הבריטים את הקו יפו-לוד-ירושלים לרמת קו תקני בעל רוחב פס של 145 ס"מ, ורכבות נוסעים שבו לנוע עליו.
במלחמת העצמאות הייתה תחנת הרכבת בקו החזית בין ערביי יפו ויהודי תל אביב, התחנה הושבתה ושוב לא הופעלה, ומסילת הרכבת שקישרה בינה לבין תחנת הרכבת תל אביב דרום פורקה בראשית 1950. עם הקמת צה"ל, הפך מתחם התחנה לבסיס צבאי של הצבא הצעיר, ושימש לריכוז ולשיפוץ של נשק שלל. הבסיס ננטש בשנות ה-80 והמבנים בו הוזנחו. בחלק הדרומי של המתחם הוקם מוזיאון בתי האוסף לתולדות צה"ל המציג את תולדות אמצעי הלחימה בצה"ל.
מתחם התחנה

במתחם התחנה נמצאים כ-25 מבנים בסגנונות בנייה מגוונים - ניתן להבחין במבנים מהתקופה העות'מאנית, באדריכלות טמפלרית ובמבנים מימי המנדט הבריטי. עד תחילת שנות האלפיים הם היו עדיין בחזקת צה"ל, חלקם עמדו בשיממונם, וחלקם עדיין שימשו את מוזיאון בתי האוסף לתולדות צה"ל. ראש העירייה, רון חולדאי פנה לצה"ל בבקשה שיעביר את המתחם לרשות עיריית תל אביב, לצורך שיקום ופיתוח.
ביוני 2002 אישרה הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה תל אביב, תוכנית עקרונית חדשה למתחם מנשיה ואזור תחנת הרכבת, הכוללת שטחים לטובת בנייה למגורים, שימור מבנים היסטוריים ופיתוח לתיירות.
בנובמבר 2005 החלה עיריית תל אביב, באמצעות החברה העירונית עזרה ובצרון, בשיקום מתחם תחנת הרכבת יפו. המבנים תועדו ושומרו על ידי משרדו של אדריכל אמנון בר אור. הפרויקט תוקצב ב-12 מיליון ש"ח, ובמסגרתו הוסב המתחם (כ-20 דונם) למוקד תרבות, בילוי ופנאי. בספטמבר 2006, נבחר קבלן לשימור ושיפוץ 22 מבנים היסטוריים במתחם.
במרץ 2007, חתמה עיריית תל אביב על הסכם חכירה ל-10 שנים עם מינהל מקרקעי ישראל ורשות הפיתוח, בעלי הקרקעות במתחם. והוחל בשיווק המתחם ליזמים.
ביוני 2008, זכתה קבוצת ויתניה במכרז של עיריית תל אביב לביצוע עבודות להשלמת השימור והשיפוץ, השכרת המבנים לעסקים, וניהול המתחם. הקבוצה, כללה את חברת ויתניה (51%) ואת חברת פלורנטין א.מ נכסים והשקעות (49%), שבשליטת איש העסקים אבי מורדוך. קבוצת ויתניה גברה בהתמחרות על חברת אמות השקעות, שבשליטת אלוני חץ. המכרז היה מסוג בנה-הפעל-העבר, לתקופה של 10 שנים, עם אופציה ל-5 שנים נוספות, והיזם נדרש להשיב את הנכס
לעיריית תל אביב בתום תקופת השכירות.
במרץ 2009, נפתח חלק מהמתחם לתערוכות מתחלפות והתקיים בו יריד אמנות צבע טרי. באפריל 2010 נפתח המתחם המשופץ כולו לקהל הרחב. המתחם כולל מסעדות, חנויות, שוק אורגני ותערוכות.
בשנים הראשונות לאחר השקתו זכה "מתחם התחנה" להצלחה רבה, הוא פעל ב-85% תפוסה, הייתה עלייה בדמי שכירות, ואף שלמו לעסקים דמי פינוי שבין 300 ל-500 אלף שקל, על ידי עסקים חדשים שרצו להיכנס במקומם. אולם בהמשך הייתה ירידה בפופולריות שלו, עסקים רבים נסגרו והתפוסה ירדה. באוגוסט 2020, המתחם חזר לרשות עיריית תל אביב, ומאז הוא מנוהל על ידי חברת אתרים העירונית.
ביוני 2021, אושרה להפקדה תוכנית בנייה חדשה למתחם וסביבתו. התוכנית כוללת בנייה של 640 יחידות דיור, 670 חדרי מלון ושטחים מסחריים, רובם בשטח מגרש החנייה בחזית המתחם ובשטח מוזיאון צה"ל שנסגר ב-2019.
מתחם התחנה > מוצגים במתחם התחנה

בשטח המתחם הוצבו שני קרונות נוסעים היסטוריים בני יותר מ-100 שנים שהושאלו ממוזיאון הרכבת בחיפה, ושופצו על ידי הזכיינים הפרטים.
ברחבת הכניסה עומד קרון תלת-סרני מס' 93 של הרכבת המנדטורית, שנבנה במקורו כקרון נוסעים של הרכבת המצרית, ואחרי מלחמת העולם הראשונה נמכר לרכבת המנדט בה שירת כקרון שירות פנימי. היום הוא משמש לתערוכות.
ליד הטרמינל נמצא הקרון מס' 102, שהיה במקורו קרון מחלקה ראשונה של חברת הרכבת האנגלית Midland Railway בעשור הראשון של המאה ה-20. ביחד עם 15 מאחיו נשלח כרכבת אמבולנס (אנ') למזרח התיכון סביב 1917, ולאחר מלחמת העולם הראשונה הפכו קרונות אלו לקרונות הנוסעים הראשונים בבעלות רכבת המנדט. היום הוא משמש כאולם למיצג מולטימדיה המספר את הסיפור של מסילת הרכבת יפו–ירושלים.
גלריה

מבנה התחנה במהלך פרויקט השימור והשחזור, 2007
אחד המבנים במתחם התחנה, 2007 (ברקע מגדל נווה צדק)
כתובת על הקיר: אולם הנוסעים מחלקה ראשונה, 2008
ציור קיר באחד ממבני התחנה, 2008
עבודות שימור במתחם התחנה, ספטמבר 2008
תחנת הרכבת המשופצת, מרץ 2009
תחנת הרכבת ביפו, מרץ 2009
תחנת הרכבת ביפו, מרץ 2009
קרון תלת-סרני מס' 93 במתחם התחנה
קרון מס' 102 במתחם התחנה
מוזיאון בתי האוסף

במתחם מוזיאון בתי האוסף נמצאים מספר מתקנים ומבנים ששייכים לתחנת רכבת יפו: מגדל מים, ברז מילוי קטרים, סובב קטרים וכו'.
מגדל מים של תחנת רכבת יפו. במתחם מוזיאון בתי האוסף צמוד למתחם התחנה
מנוף מים למילוי קטרי קיטור של תחנת רכבת יפו. במתחם מוזיאון בתי האוסף צמוד למתחם התחנה
סובבן, מתקן לסיבוב הקטרים, של תחנת הרכבת ביפו. מתחם בתי האוסף צמוד למתחם התחנה
לקריאה נוספת

שמואל אביצור, נמל יפו בגאותו ובשקיעתו 1865–1965, מהדורת מכון אבשלום והחוג לידיעת הארץ בתל אביב, הוצאת מילוא בע"מ, ספטמבר 1972
ראו גם

פארק המסילה (תל אביב)
הערות שוליים

↑  מתחם התחנה
↑  שפיר, רון, רגע גדול' או אפיזודה חסרת השפעה - קו הרכבת יפו-ירושלים: המחקר ההיסטורי וחלקו בעיצוב הזיכרון הקיבוצי הישראלי, אופקים בגאוגרפיה, גליון 86
↑  השכונות הערביות עג'מי ומנשייה והשכונות היהודיות שקמו מסביב לנווה צדק, השכונה היהודית הראשונה מחוץ לחומות
↑  60 ס"מ רוחבה כאשר מסילת יפו-ירושלים, אף היא עדיין בגדר הקטגוריה של מסילות צרות, רוחבה 100 ס"מ
↑  תל אביב פושטת צורה ולובשת צורה, מעריב, 2 במרץ 1950
↑  רון פז, ‏מתחם הרכבת במנשיה: שימור בזווית שיווקית, באתר גלובס, 9 ביולי 2006
↑  שרון קדמי, ‏ת"א: המקומית אישרה תוכנית עקרונית למתחם מנשיה, באתר גלובס, 23 ביוני 2002
↑  ענת ג'ורג'י, תחנת הרכבת הראשונה של תל אביב תיהפך לאתר בילוי עוד כשנה וחצי, באתר הארץ, 27 באפריל 2006
↑  עירית רוזנבלום, מתחילות עבודות שימור מתחם הרכבת יפו-תל אביב, באתר הארץ, 23 בנובמבר 2005
↑  רון פז, ‏שימור מתחם התחנה בדרום ת"א יוצא לדרך - ישווק כמתחם בילוי, באתר גלובס, 17 בספטמבר 2006
↑  רון פז, ‏עיריית ת"א תחכור את מתחם "התחנה" במנשיה - תוציא מכרז לשיווק המתחם, באתר גלובס, 18 במרץ 2007
↑  יורם גביזון, ויתניה זכתה במכרז שיפוץ מתחם תחנת הרכבת בנווה צדק - תשקיע בשיפוץ 25 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 29 במאי 2008
רון פז, ‏מוקד הבילויים הבא של ת"א: חברת ויתניה תשמר ותפעיל את מתחם התחנה במנשיה, באתר גלובס, 1 ביוני 2008
↑  ליאורה קפלן, העיר תל אביב, תשכחו מהנמל: המתחם הבא של תל אביב יהיה בכלל ביפו, באתר הארץ, 18 ביוני 2009
↑  נועם דביר, המתחם החדש של תל אביב: תחנת הרכבת במנשיה, באתר הארץ, 29 באפריל 2010
↑  מיכל מרגלית, ‏מתחם התחנה בת"א: עלייה בדמי שכירות, 85% תפוסה, באתר גלובס, 7 בפברואר 2011
↑   גילי מלניצקי, התחנה שהושקעו בה 25 מיליון שקל - אבל מעטים עצרו בה, באתר TheMarker‏, 11 בפברואר 2021
↑  גיא נרדי, ‏רובע חדש בין נווה צדק ויפו: אושרה להפקדה תוכנית הבנייה במנשייה, באתר גלובס, 13 ביוני 2021
תחנת הרכבת, תצלום משנת 1892
מתחם התחנה המחודש בלילה
B in the Mix: The Remixes Vol. 2

B in the Mix: The Remixes Vol. 2 הוא אלבום הרמיקס השני של זמרת הפופ האמריקאית, בריטני ספירס. האלבום יצא לאור ב-11 באוקטובר 2011. תחת חברת התקליטים RCA.
אלבום הרמיקסים כולל שירים שונים מכל אחד האלבומים שלה מ-Blackout, Circus, ‏Femme Fatale, כולל גם את הסינגל "3" מתוך אוסף הסינגלים; The Singles Collection, וגם את הסינגל האחרון מהאלבום מ-פאם פאטאל, Criminal.
רקע

ב-9 בספטמבר 2011, הודיעה ספירס על יציאתו של אלבום הרמיקסים, ובתוך כך פרסמה את תמונת העטיפה ואת רשימת השירים. האלבום כולל רמיקסים מתוך שלושת אלבומי הסטודיו Blackout, Circus, ‏Femme Fatale, ואף את השיר "3" מתוך האוסף The Singles Collection. אלבום הרמיקסים כולל שלושה סינגלים מתוך כל אלבום סטודיו של ספירס. בגרסה היפנית נכללים רמיקסים נוספים של "Break the Ice" ,"Hold It Against Me", My Prerogative" כולל רמיקס נוסף של "Criminal".
הצלחת האלבום

אלבום הרמיקס הגיע להצלחה ברחבי העולם. בארצות הברית, האלבום נכנס אל הבילבורד 200 למקום 47, בארגנטינה נכנס למקום ה-5, ובמצעד אלבומי הדאנס של בריטניה הגיע למקום ה-9.
במצעד אלבומי הדאנס של בילבורד הצליח להגיע למקום הרביעי, בקנדה האלבום הגיע למקום 53, ובאיטליה הצליח להיכנס ל-30 המובילים במקום ה-29.
|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  איטליה | מצעד האלבומים האיטלקי | 29 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 47 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 171 |
|  ספרד | PROMUSICAE | 39 |
|  צרפת | SNEP | 57 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 53 |
13 בנובמבר

13 בנובמבר הוא היום ה־317 בשנה בלוח הגרגוריאני (318 בשנה מעוברת). עד לסיום השנה נשארו עוד 48 ימים.
אירועים היסטוריים ביום זה

1239 – מסע הצלב של הברונים: קרב בית חאנון בין אבירים צלבנים לבין כוחותיו של הסולטאן האיובי של מצרים הסתיים בתבוסה של הצבא הצלבני
1851 – המתיישבים הלבנים הראשונים הגיעו לכף אלקי, וייסדו את העיר סיאטל שבמדינת וושינגטון, ארצות הברית
1907 – הממציא הצרפתי פול קורנו הצליח להרים מסוק בעל שני מדחפים לגובה של מטר, ללא עזרה מהקרקע, ולמשך דקה שלמה
1927 – מנהרת הולנד בארצות הברית הופכת למנהרת כלי הרכב התת-ימית המאווררת הראשונה בעולם
1940 – "פנטסיה", סרט האנימציה של חברת וולט דיסני, יוצא לאקרנים
1956 – בעקבות חרם האוטובוסים של מונטגומרי, שהתחילה רוזה פארקס, הכריע בית המשפט העליון של ארצות הברית כי ההפרדה הגזעית מנוגדת לחוקת ארצות הברית
1966 – צה"ל פושט על הכפר א-סמוע שמדרום לחברון בפעולת תגמול. לירדנים 18 הרוגים. מג"ד הצנחנים, סא"ל יואב שחם, הוא ההרוג היחיד של צה"ל בפעולה
1970 – חאפז אל-אסד מדיח את סלאח ג'דיד במהפכת התיקונים ונוטל לעצמו את השלטון על סוריה
1970 – סופת ציקלון טרופית פגעה באזור דלתת הגנגס שבמזרח פקיסטן (כיום בנגלדש). כחצי מיליון בני אדם נספו – המספר הרב ביותר של נפגעים מסופת ציקלון במאה ה-20
1982 – נחנכת "אנדרטת מלחמת וייטנאם" בעיצוב מאיה יינג לין
1985 – הר הגעש נוואדו דל רואיס התפרץ וגרם למפולת של בוץ געשי הקובר את העיירה ארמרו שבקולומביה, כ-23,000 בני אדם נספים
1994 – במשאל עם מחליטים המצביעים בשוודיה להצטרף לאיחוד האירופי
2001 – מלחמת אפגניסטן (2001–2014): כוחות "הברית הצפונית" וארצות הברית משתלטים על עיר הבירה קאבול
2009 – נאס"א הודיעה כי ממצאי לוויין המחקר LCROSS מוכיחים את הימצאותם של מאגרי מים גדולים על הירח
2015 – ברצף של מעשי טרור מתוזמנים בפריז, שכדוגמתם לא חוותה צרפת נהרגו 129 בני אדם ויותר מ-350 נפצעו
נולדו

354 – אוגוסטינוס, ממורי הכנסייה (נפטר ב-430)
1312 – אדוארד השלישי, מלך אנגליה (נפטר ב-1377)
1493 – וילהלם הרביעי, דוכס בוואריה (נפטר ב-1550)
1504 – פיליפ הראשון, רוזן הסן (נפטר ב-1567)
1559 – אלברכט השביעי, ארכידוכס אוסטריה (נפטר ב-1621)
1850 – רוברט לואיס סטיבנסון, סופר סקוטי (נפטר ב-1894)
1856 – לואי ברנדייס, משפטן אמריקאי, שופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית (נפטר ב-1941)
1886 – נפתלי הרץ טור-סיני, נשיא האקדמיה ללשון העברית (נפטר ב-1973)
1893 – ראובן רובין, צייר ישראלי (נפטר ב-1974)
1894 – ארתור נבה, נאצי קצין אס אס בכיר ומפקד איינזצגרופה, מקושרי קשר העשרים ביולי (הוצא להורג ב-1945)
1906 – הרמיוני באדלי, שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלייה (נפטרה ב-1986)
1911 – יהושע רבינוביץ, ראש העירייה השביעי של תל אביב, חבר הכנסת ושר האוצר (נפטר ב-1979)
1911 – יעקב קנר, ניצב במשטרת ישראל (נפטר ב-1995)
1914 – ג'ון פיליפס, צלם אמריקאי (נפטר ב-1996)
1919 – יוזף ולאשצ'יק, איש עסקים פולני וחסיד אומות העולם (נפטר ב-2022)
1930 – שמואל סיראט, הרב הראשי של צרפת (נפטר ב-2023)
1932 – נחום רקובר, פרופסור למשפטים, משנה ליועץ המשפטי לממשלה, חתן פרס ישראל לספרות תורנית בשנת תשס"ב
1934 – בני שליטא, איש ציבור ישראלי שכיהן כראש המועצה המקומית מנחמיה וכחבר הכנסת
1934 – דן מירון, אחד מחוקרי הספרות העברית וספרות היידיש והמבקרים הבולטים בישראל ובארצות הברית
1934 – פיטר ארנט, עיתונאי אמריקאי ממוצא ניו זילנדי
1938 – ג'ין סיברג, שחקנית קולנוע אמריקאית (התאבדה ב-1979)
1939 – גד זאבי, איש עסקים ויזם נדל"ן ישראלי
1940 – סול קריפקי, פילוסוף יהודי-אמריקאי (נפטר ב-2022)
1943 – קלמאן מואמבה, פוליטיקאי קונגולזי, כיהן כראש ממשלת הרפובליקה של קונגו (נפטר ב-2021)
1943 – גדעון פרנק, מהנדס ישראלי
1947 – ג'ו מנטנה, שחקן קולנוע אמריקאי
1953 – פרנסס קונרוי, שחקנית אמריקאית
1954 – גבריאלה אלישע, משוררת, מתרגמת שירה ועורכת שירה ישראלית (נפטרה ב-2019)
1954 – נוחי דנקנר, איש עסקים ישראלי
1955 – וופי גולדברג, שחקנית, קומיקאית וזמרת אמריקאית
1955 – אלי מרום, מפקד חיל הים הישראלי
1964 – צופית גרנט, מנחה ושחקנית ישראלית
1965 – פול גרהם, מתכנת מחשבים, האקר והוגה דעות אנגלי
1967 – ג'ימי קימל, מנחה וקומיקאי אמריקאי
1969 – ג'רארד באטלר, שחקן קולנוע ותיאטרון סקוטי
1969 – איאן חירסי עלי, פעילה וסופרת סומאלית
1970 – אריאל אטיאס (פוליטיקאי), מראשי מפלגת ש"ס וחבר הכנסת ושר מטעמה
1972 – סמנתה ריילי, שחיינית אוסטרלית ממוצא אבוריג'יני
1977 – ארז אליאב, כדורגלן ישראלי ששיחק בעמדת המגן
1979 – סאבלימינל, ראפר ישראלי
1991 – דבון בוסטיק, שחקן טלוויזיה וקולנוע קנדי
1993 – ג'וליה מייקלס, זמרת-יוצרת אמריקאית
1998 – אריקה סירולה, זמרת פינית
נפטרו

867 – האפיפיור ניקולאוס הראשון
1143 – פולק החמישי מאנז'ו, מלך ממלכת ירושלים הצלבנית (נולד ב-1092)
1093 – מלקולם השלישי מלך סקוטלנד (נולד ב-1031)
1197 – הומובונוס, קדוש נוצרי (נולד בתחילת המאה ה-12)
1319 – אריק השישי, מלך דנמרק (נולד ב-1274)
1359 – איוואן השני, נסיך מוסקבה (נולד ב-1326)
1460 – אנריקה הספן, נסיך פורטוגלי, יוזם ומממן התגליות הפורטוגליות הראשונות (נולד ב-1394)
1868 – ג'ואקינו רוסיני, מלחין איטלקי (נולד ב-1792)
1903 – קאמי פיסארו, צייר צרפתי (נולד ב-1830)
1916 – פרסיוול לוול, אסטרונום אמריקאי (נולד ב-1855)
1916 – "סאקי" (ה.ה. מונרו), סופר בריטי (נולד ב-1870)
1931 – ויקטור בראר, היסטוריון של יוון וכנען, דיפלומט ופוליטיקאי צרפתי (נולד ב-1864)
1963 – מרגרט מארי, אגיפטולוגית וארכאולוגית אנגלייה (נולדה ב-1863)
1969 – אברהם קריניצי, ראש עיריית רמת גן (נולד ב-1886)
1974 – ויטוריו דה סיקה, במאי סרטים איטלקי (נולד ב-1901)
1974 – קארן סילקווד, פעילת זכויות עובדים (נולדה ב-1946)
1977 – גרטרוד קראוס, מחלוצות המחול המודרני בארץ ישראל (נולדה ב-1901)
1982 – עליזה בגין, רעייתו של מנחם בגין (נולדה ב-1920)
1985 – אלכסנדר פוקרישקין, טייס ואלוף הפלות סובייטי (נולד ב-1913)
1988 – אנטל דוראטי, מנצח ומלחין (נולד ב-1906)
1989 – דורותיאה קרוק, מתרגמת וחוקרת ספרות (נולדה ב-1920)
2005 – מרים רות, סופרת ילדים (נולדה ב-1910)
2005 – אדי גררו, מתאבק מקסיקני (נולד ב-1967)
2014 – אלכסנדר גרותנדיק, מתמטיקאי צרפתי יליד גרמניה ממוצא יהודי (נולד ב-1928)
2017 – דב גולדברד, מייסד בית הספר הארצי לקצינים וסוהרים של השב"ס ע"ש אריה ניר, ומפקדו הראשון, עובד סוציאלי וקרימינולוג (נולד ב-1937)
2018 – לוצ'ו גטיקה, זמר צ'יליאני (נולד ב-1928)
2019 – בן כהן, עבריין ישראלי (נולד ב-1975)
2019 – ריימונד פולידור, רוכב אופני כביש (נולד ב-1936)
2020 – רוג'ר ג'פסן, פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית (נולד ב-1928)
2020 – אמנון אלכסנדרוני, אדריכל ישראלי (נולד ב-1929)
2020 – פיטר סאטקליף, רוצח סדרתי (נולד ב-1946)
2020 – זאב צוק, צייר ישראלי (נולד ב-1953)
2021 – סם הוף, שחקן פוטבול אמריקני (נולד ב-1934)
2021 – אלקנה הרנוף, ראש חטיבת המחקר באמ"ן, מזכיר צבאי לשר הביטחון יצחק רבין וראש מחלקת המודיעין במטה ללוחמה בטרור של המטה לביטחון לאומי (נולד ב-1939)
2021 – חיים אביב, מדען ישראלי (נולד ב-1940)
2023 – תנגיז קיטובאני, פוליטיקאי גאורגי ומנהיג צבאי (נולד ב-1938)
חגים ואירועים החלים ביום זה

מתחיל מטר לאונידים
12 בנובמבר – 14 בנובמבר
נובמבר
לוח אירועים שנתי
אוגוסטינוס
אדוארד השלישי
רוסיני
פיסארו
1704 ברוסיה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««  1703   1702  1701 |  דגל רוסיה | 1704  ברוסיה |  »»»  1705   1706   1707 |
כל ערכי השנים ברוסיה • אירועים בולטים בעולם ב-1704 פורטל רוסיה • לוח שנה של שנת 1704
שנת 1704 ברוסיה היא השנה ה-22 לשלטונו של פיוטר הראשון והשמינית לשלטונו הבלעדי.
הנהגה

מונרך – פיוטר הגדול
אירועים

19 באוגוסט – 30 באוגוסט – נחתמה אמנת נרבה, אמנה שנחתמה במלחמה הצפונית הגדולה.
אירועים > תאריך לא ידוע

הוקמה חברת המספנות האדמירליות, חברת מספנות שהקים פיוטר הגדול כדי לתקן ולבנות ספינות בעת המלחמה הצפונית הגדולה.
נולדו

24 בדצמבר – אלכסיי צ'יריקוב, מגלה ארצות רוסי (נפטר ב-1748)
נפטרו

14 ביולי – סופיה אלכסייבנה רומנובה, בתו של אלכסיי הראשון ואחות של פיוטר הגדול (נולדה ב-1857)
1800 במוזיקה
אירועים

16 בספטמבר – פרנסואה-אדריאן בואלדייה זוכה בהצלחה עם האופרה "הכליף מבגדד".
נולדו

14 בינואר – לודוויג פון קכל, היה מוזיקולוג, סופר, מלחין, בוטניקאי ומוציא לאור (נפטר ב-1877)
4 בנובמבר – אדוארד ברנדלר, מלחין
נפטרו

7 במאי – ניקולו פיצ'יני, מלחין (נולד ב-1728)
26 בספטמבר – ויליאם בילינגס, מלחין (נולד ב-1746)
10 בספטמבר

10 בספטמבר הוא היום ה-253 בשנה בלוח הגרגוריאני (254 בשנה מעוברת). עד לסיום השנה נשארו עוד 112 ימים.
אירועים היסטוריים ביום זה

954 – לותר, מלך צרפת מתחיל את כהונתו
1349 – יהודים ששרדו את הטבח בקונסטנץ (גרמניה) מועלים על המוקד, כחלק מגזירות ק"ט
1565 – אבירי מלטה מסירים ממלטה את המצור הגדול של האימפריה העות'מאנית
1721 – נחתם חוזה נישטאד, בין רוסיה הצארית לבין שוודיה; סיום מלחמת הצפון הגדולה
1725 – קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ממנה את רבי יששכר בר אסקלס מווינה לרבה של אייזנשטאדט ומדינת הונגריה
1785 – פרוסיה חותמת על הסכם סחר עם ארצות הברית
1823 – סימון בוליבר מוכרז נשיא פרו
1845 – הנסיך ווילם השני פותח את הבורסה לניירות ערך באמסטרדם
1846 – אליאס האו מקבל פטנט על מכונת התפירה
1847 – התיאטרון הראשון בהוואי נפתח
1872 – קארל מרקס נואם באמסטרדם
1898 – אליזבת, קיסרית אוסטריה ומלכת הונגריה, אשתו של פרנץ יוזף, נרצחת על ידי לואיג'י לוקני בז'נבה, שווייץ
1905 – ספינת הקרב היפנית מיקאסה מתפוצצת
1919 – סין מתקבלת כחברה בחבר הלאומים
1919 – אוסטריה ובעלות הברית חותמות על חוזה סן-ז'רמן המכיר בעצמאותן של פולין, הונגריה, צ'כוסלובקיה וממלכת יוגוסלביה
1923 – אירלנד החופשית מצטרפת לחבר הלאומים
1923 – ייסוד הרשות הבינלאומית לשיטור פלילי (International Criminal Police Commission) בווינה, שתקרא מאוחר יותר האינטרפול
1926 – ברית קובלנץ בין בעלות הברית לגרמניה נחתמת
1939 – קנדה מכריזה מלחמה על גרמניה הנאצית
1940 – ארמון בקינגהאם בלונדון נפגע מהפצצה גרמנית
1942 – חיילים בריטיים נוחתים במדגסקר
1942 – חיל האוויר המלכותי מטיל 100,000 פצצות על דיסלדורף
1942 – מלחמת העולם השנייה – הוורמאכט מנתק את כל דרכי הגישה היבשתיות לסטלינגרד
1943 – מלחמת העולם השנייה: כוחות גרמניים משתלטים על רומא
1943 – הצי האיטלקי עוגן במלטה
1945 – וידקון קוויזלינג נדון למוות בעוון שיתוף פעולה עם הנאצים
1951 – בריטניה מטילה חרם כלכלי על איראן
1952 – נחתם הסכם השילומים בין ממשלת ישראל לגרמניה
1956 – בריטניה מבצעת ניסוי גרעיני במרלינגה, אוסטרליה
1961 – ברית המועצות מבצעת ניסוי גרעיני בנוביה זמליה
1963 – 20 סטודנטים שחורים נכנסים בפומבי לבתי ספר באלבמה
1964 – צבא השחרור הפלסטיני מוקם
1967 – תושבי גיברלטר מצביעים בעד הישארותם כמושבה בריטית ונגד סיפוח לספרד
1974 – גינאה ביסאו זוכה בעצמאות מפורטוגל
1977 – בצרפת מתקיימת ההוצאה להורג האחרונה באמצעות הגיליוטינה
1990 – אליס איילנד נפתח כמוזיאון
1990 – איראן מסכימה לחדש את היחסים הדיפלומטיים עם עיראק
2002 – שווייץ מצטרפת לאו"ם
2003 – מיכאילו מיכאילוביץ' דוקר את שרת החוץ של שוודיה אנה לינד. היא מתה למחרת
2008 – נחנך מאיץ החלקיקים LHC בז'נבה המאיץ אלומות פרוטונים
2021 – נשיא וראש ממשלת לבנון הכריזו על הקמת ממשלה חדשה