stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ראובן סרוסי
קריירה

יצירותיו של סרוסי הושמעו בקונצרטים, הוצאו לאור משלב מוקדם מאוד (פרטיטה ל-2 גיטרות, 1975) וזיכוהו בפרסים: פרסי האקדמיה למוסיקה ב-1982, 1984 ו-1985, 2 פרסי אקו"ם ב-1992, ייצוג ישראל ב-ISCM באותה שנה (דיפרנסיאס II לגיטרה ואנסמבל עם אנסמבל מודרן), פרס שלישי עבור נוקטורן בתחרות התזמורת הפילהרמונית, 1993 ופרס ראש הממשלה, 1994.
יצירותיו בוצעו בפסטיבלים ברחבי העולם (שיקגו 1984, קלן 1990, ברלין 1992, דרזדן 1995, סלוניקי 1997, ניו יורק 1998, ברן 2001 ועוד רבים) ובקונצרטים בלונדון, בודפשט, הלסינקי, שטוטגרט, המבורג, מונטריאול, מוסקבה ועוד.
בין מבצעיו נמנים אנסמבל אוריול, מודרן, ניו ג'וליארד, קונטיניום, קוארטטו לטינואמריקנו, האולפן למוזיקה בת זמננו במוסקבה, אנסמבל מוזאיק, סינפונייטה טוקיו ועוד. בארץ יצירותיו בוצעו על ידי אנסמבל המאה ה-21, אנסמבל מוזיקה נובה, אנסמבל ניקל, אנסמבל מיתר, התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים ותזמורות נוספות. כמו כן סולנים והרכבים קאמריים רבים מנגנים את יצירותיו בישראל ומחוצה לה.
הוזמן להציג את יצירותיו בלונדון (האקדמיה המלכותית למוזיקה), בבתי הספר הגבוהים למוזיקה של ברלין, המבורג, ברן, וינה, לייז', בואנוס איירס, מונטווידאו, פורטו אלגרה, ברצלונה, סרגוסה, אוניברסיטאות נורתווסטרן, הארוורד וסטוני ברוק ועוד.
בשנת 2012 זכה סרוסי בפרס מפעל חיים מטעם אקו"ם.
סרוסי פועל גם כנגן סולן בארץ ובעולם: יצירות רבות של מלחינים ישראלים וזרים הוקדשו לו והוא משלבן ברסיטלים עם מיטב הרפרטואר המסורתי לגיטרה. הקלטותיו הופקו בחברות אירופאיות ('נואובה ארה','מרידיאן רקורדס').
בשנת 2017 יצא לאור תקליטור עם יצירות קאמריות מפרי עטו (ג'אז בעקבות מטיס, מבעד הקלידים, סוד הקסם..., נגד הוא בעד וגעגועי ברווז) בנגינת 'אנסמבל מיתר', בנו של ראובן, דניאל סרוסי בפסנתר וראובן סרוסי עצמו בגיטרה. הדיסק יצא בחברה הגרמנית NEOS.
יצירות

פרטיטה (1975) ל-2 גיטרות
לודי (1976) ל-2 טרומבונים
רביעיית מיתרים (1980)
מטאפורה (1981) לצ'לו סולו
שירת השמש הקמאית לשני אבובים, מרימבה, טימפני, נבל וקונטרבס (1982)
קנטטה (1984) ל-16 קולות ו-3 נקשנים
שני מדריגלים ניו-מודאליים (1984) ע"פי טקסטים של ש. אבן גבירול למקהלה
שני שירי אנטוניו מצ'דו (1985) למצו סופרן, חליל וגיטרה
נשף מסכות (1985) "Mascarada" לפסנתר ע"פי קטע מאוחר של ליסט לפסנתר ו-incipit מאת חואן קרלוס אונטי
ההד (1986) למקהלת ילדים (טקסט מתוך "הנסיך הקטן" של א. דה סנט-אקזיפרי)
רונדו לחמישיית כלי עץ (1987)
סוד הקסם... מחווה ללואיס בוניואל (1989) לקלרינט, ויולה ופסנתר
דיפרנסיאס (1989) לחמישיות כלי מיתר ומתכת
דיפרנסיאס II"...שאלה שעודנה ללא מענה" (1990) לגיטרה ואנסמבל
ג'אז...בעקבות מאטיס (1991) לכינור, צ'לו ופסנתר
הי, יהודים... (Ea judios) קנטטה קאמרית ע"פי שירי יהדות ספרד למקהלת קולות שווים, כינור, פסנתר, גיטרה וכלי הקשה (1992)
Walking Around (פבלו נרודה) לאלט ו-9 כלים (1993)
נוקטורן (1993) לתזמורת
אור לזכרו של מרדכי סתר (1995) לתזמורת
עדות מטרזין (1995) לזמר/קריין ואנסמבל
הי, יהודים... (Ea judios) קנטטה קאמרית ע"פי שירי יהדות ספרד ל-5 זמרים סולנים, רביעיית מיתרים, צ'מבלו, גיטרה וכלי הקשה (1997)
שעת משחק ("פגישה מחודשת עם מר הולו") (1997) לטרומבון ואנסמבל
שיר ומחול, מחווה למומפואו [שיר ערש מגליסיה ונעימה יהודית מטטואן] (1997) לגיטרה
שיבות והפיכות (1999) לגיטרה ורביעיית מיתרים
רה-סוננסים (2001) לאנסמבל
שני שירי לדינו [Yo m'enamori d'un aire, Morenica] (2002) לגיטרה
תהומות (2006) לגיטרה, סקסופון ואנסמבל
ניקל על פי ציור של לאה ניקל (2007) לסקסופון, גיטרה חשמלית, פסנתר וכלי הקשה
מוזר...לא? לזכרו של אבל ארליך (2007) לסקסופון, כינור וצ'לו
געגועי ברווז ...לזכרו של דודו גבע, (2008) לחליל, קלרינט, בסון, כינור, צ'לו ופסנתר
הלב הירוק... בזמנו של פליסברטו ארננדס (2008) לאנסמבל
עוגן (2010) לכינור, צ'לו ופסנתר,
...מבעד לקלידים (2011) לפסנתר
פאבאן... (2012) ל-2 גיטרות
נגד הוא בעד (2013) לחליל, קלרינט בס, גיטרה, כינור וצ'לו
תנועה? (2013) ל-13 כלי נשיפה
מונומנט קוסמי מחווה לחואקין טורס גרסיה (2014) לחלילית, חליל, קלרינט, סקסופון, מנדולינה, גיטרה, כינור וצ'לו
ערב (טקסט: ח.ר. חימנס) (2015) לאלט וצ'לו
ערב (2016) לסופרן וקונטרבס
לוטראמון [L'autre-à-Mont]..לאחר קריאה במלדורור (2016) לרביעיית סקסופונים
Re: Percussion לנקשן סולן ואנסמבל (2017)
קפריצ'ו קנוניקו (2017) לכינור סולו
ES לחליל וקלרינט (2018)
פוליה (2019) לנגינת יחיד בחליליות (גרקליין, סופרנינו, סופרן, אלט, טנור ובס)
כילמה, كلمة (2019) לששייה כלית ואלקטרוניקה חיה
המפה והטריטוריה, הרהור בן 60 שניות לפסנתר (2020)
הכל חולף והכל נשאר, שאקון לאקורדיון סולו (2021)
קאראקולה, לסופרן, חלילית סופרן, ויולה וצ'מבלו ע"פי שיר של פ. גרסיה לורקה (2021)
דיפרנסיאס III  מלאנואש!*!odumodneurtse!*rednuhtetum, לאנסמבל (2021)
הכל חולף והכל נשאר...II לאבוב, חצוצרה, קרן, טרומבון, טובה וכלי הקשה (2022)
Adieux ליובל ח"י ויובל לפיקולו ובסון (2023)
מיתר פמפלט מיקרופוני נגד אלימות, לזכר אריק שפירא לחליל, קלרינט בס, בסון, כינור, צ׳לו מוגבר ופסנתר (2024)
קונצ׳רטו לפסנתר ותזמורת (2024)
רביעיית מיתרים מס׳ 2 (2024)
קרן ווגטמן

| --- | --- |

 לידה:  13 ביולי 1949 (בת 75) פיטסבורג, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  תורת החבורות, טופולוגיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי 
 מנחה לדוקטורט:  ג'ון בייסון וגונר 
 מוסדות:  אוניברסיטת קורנל (1 בספטמבר 1986)  אוניברסיטת ווריק (1 בספטמבר 2013)  אוניברסיטת ברנדייס  אוניברסיטת מישיגן  אוניברסיטת קורנל 
 תלמידי דוקטורט:  מרטין ברידסון, הראל ברזילי, Matthew Eugene Horak, בראדלי פורסט, Owen Baker, Victor Kostyuk, Chris Hruska, תומאס ג. בריידי, קרייג א. ג'נסן, Ferenc Gerlits, דברה לין באוטין, Lisa Anne Orlandi-Korner, Juan Alonso 
 פרסים והוקרה:  עמיתת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (2023)  פרס פוליה  עמית החברה המלכותית (2021)  עמית האגודה האמריקאית למתמטיקה (2013)  הרצאת נתר (2007) 
 
קרן ווגטמן (באנגלית: Karen Lee vogtmann; נולדה ב-13 ביולי 1949) היא מתמטיקאית אמריקאית. ווגטמן עוסקת בעיקר בתורת החבורות הגאומטרית ובתורת הקשרים. ב-1986 הציגה עם Mark Culler מודל גאומטרי לחבורת האוטומורפיזמים החיצונית של החבורה החופשית, הקרוי "החלל החיצון".
ווגטמן זכתה במספר פרסים במהלך השנים. ב-2007 העבירה את הרצאת נתר השנתית.
קורות חיים

קרן ווגטמן נולדה בפיטסבורג קליפורניה. שאיפתה ללמוד מתמטיקה החלה בזמן שהשתתפה כנערה במחנה קיץ, שהפעילה קרן NSF באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. קרן ווגטמן סיימה את לימודי התואר הראשון, וכן את הדוקטורט בנושא תורת הקשרים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. המנחה שלה בעבודת הדוקטורט היה ג'ון ווגונר. לאחר נדודים ברחבי העולם התיישבה קרן ווגטמן באוניברסיטת קורנל, שם קודמה לדרגת פרופסור מן המנין.
לאחר פרישתה מאוניברסיטת קורנל, משמשת ווגטמן כפרופסור באוניברסיטת וורויק וכעורכת במגוון ירחונים מתמטיים כמו Journal Of The AMS.
קורות חיים > פרסים

במהלך השנים זכתה ווגטמן במגוון פרסים על עבודותיה, בין היתר:
2015,Clay Senior Scholar Award
2014 ,Humboldt Research Prize
1989 ,National Science Foundation Career Advancement Award,
קריירה מחקרית > תרומתה למתמטיקה

חלק גדול ממחקרה של קרן ווגטמן דן בחבורת האוטומורפיזמים החיצונית של החבורה החופשית  Out(F_{n}).
במחקר שערכה עם מארק סולר בשנת 1986, הם הגדירו מרחב הנקרא Culler–Vogtmann Outer space שמשמש לחקר החבורה הזאת.
קריירה מחקרית > תרומתה לנושאים אחרים

תרומתה הרבה של קרן ווגטמן באה לידי ביטוי אף בתחומים נוספים מלבד המתמטיקה. לדוגמה, מחקר, שערכה בשנת 2001 ביחד עם לואיס בילרה מאוניברסיטת קורנל וסוזן הולמס מאוניברסיטת סטנפורד, עסק בתחום הביולוגיה. במחקר, שהתבסס על רעיונות מתחום החבורות הגאומטרית וממרחבי (CAT(0 הם ניסו והצליחו לחשב את רמת הדיוק בעצים פילוגנטיים (עצים אבולוציוניים) ואת השוני בין עץ אחד למשנהו. בכך הם פתרו בעיה רבת שנים בתחום הביולוגיה המתמטית. בעזרת המידע, שנאסף, חוקרים הצליחו לפתח אלגוריתם לחישוב הדיוק של עצים אבולוציוניים בו משתמשים כיום ביולוגים.
הערות שוליים

↑  Past Noether Lecturers - AWM Association for Women in Mathematics, sites.google.com, ‏10-15
↑  nsf
↑  cornell university(הקישור אינו פעיל)
↑  the journal of the ams
↑  Clay Senior Scholar Award
↑  Humboldt Research prize(הקישור אינו פעיל)
↑  National Science Foundation Career Advancement Award
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007520830005171  BnF: cb123936126 (data)  GND: 139529306  ISNI: 0000 0001 1628 355X  LCCN: n2014045002  MGP: 24015  NTA: 067883303  ORCID: 0000-0002-6518-1290  SUDOC: 033027463  VIAF: 41923624   WorldCat (עם VIAF): 41923624
עזר גת

| --- | --- |

 לידה:  1959 (בן 66 בערך) חיפה, ישראל 
 ענף מדעי:  מדעי החברה, מדע המדינה, היסטוריה של הרעיונות
 עיסוק:  חוקר רב תחומי של המלחמה, הלאומיות והאידאולוגיה
 מקום לימודים:  בית הספר הריאלי העברי בחיפה  אוניברסיטת חיפה  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת אוקספורד
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 פרסים והוקרה:  פרס א.מ.ת. (2019)  פרס האגודה הישראלית למדע המדינה  פרס יצחק שדה לספרות צבאית
 
עזר גת (נולד ב-1959) הוא חוקר ישראלי של המלחמה, הלאומיות והאידאולוגיה, ופרופסור בבית הספר למדע המדינה, ממשל ויחסים בינלאומיים באוניברסיטת תל אביב. מחקריו משלבים מומחיות בתחומי ההיסטוריה, האבולוציה, האנתרופולוגיה, ומדעי החברה. הוא מחברם של שנים-עשר ספרים אשר עוסקים בתולדות המחשבה הצבאית, בשאלות היסוד של מהי מלחמה ובסיבות לה, במאבקים שבין מדינות דמוקרטיות ליריביהן הלא-דמוקרטים, בתופעת הלאומיות ובתופעת הקיבעון האידאולוגי. ספריו תורגמו לשפות רבות.
גת כיהן כפרופסור וכחוקר אורח באוניברסיטת אוקספורד, אוניברסיטת ייל, אוניברסיטת סטנפורד, אוניברסיטת ג'ורג'טאון, אוניברסיטת אוהיו, אוניברסיטת פרייבורג, אוניברסיטת מינכן ואוניברסיטת קונסטנץ. הוא זכה שלוש פעמים במלגת אלכסנדר פון הומבולדט ושלוש פעמים במלגות קרן המדע הישראלית (ISF). כמו כן, זכה במלגת רוטשילד, במלגת פולברייט, ובמלגת המועצה הבריטית. גת הוא חתן פרס א.מ.ת. לשנת 2019.
ביוגרפיה

גת הוא בוגר בית הספר הריאלי העברי בחיפה, בעל תואר ראשון מאוניברסיטת חיפה (1978), תואר שני מאוניברסיטת תל אביב (1983) ותואר דוקטור מאוניברסיטת אוקספורד (1986). גת הוא רב-סרן במילואים.
מאז שנת 1987 נמנה גת עם סגל החוג למדע המדינה באוניברסיטת תל אביב (כיום בית הספר למדע המדינה, ממשל ויחסים בינלאומיים), שבו הוא מכהן כפרופסור מן המניין וכמופקד הקתדרה לביטחון לאומי על שם עזר ויצמן. שימש בעבר פעמיים כראש החוג. כמו כן, יסד את תוכנית ה-מ"א האקזקוטיבית בביטחון ודיפלומטיה ואת תוכנית ה-מ"א הבין-לאומית בביטחון ודיפלומטיה (באנגלית), ועומד בראשן. גת הוא יועץ אקדמי למכון למחקרי ביטחון לאומי (INSS).
מחקריו > תולדות המחשבה הצבאית

ספרו הראשון של גת "The Origins of Military Thought from the Enlightenment to Clausewitz", אשר ראה אור בשנת 1989, מיזג בין שני תחומים שהיו עד אז נפרדים לחלוטין: המחשבה האסטרטגית וההיסטוריה של הרעיונות. הספר הראה שהמחשבה הצבאית של המאה ה-18 צמחה מרעיונות ההשכלה, וביקשה ליצור תאוריה כללית של המלחמה המבוססת על כללים ועקרונות אוניברסליים. ביקורתו של קרל פון קלאוזביץ על המחשבה הצבאית הזו מוסברת בספר כביטוי לריאקציה הסוחפת של הרומנטיקה נגד רעיונות ההשכלה במפנה המאה ה-19.
בספרו "The Development of Military Thought: The Nineteenth Century", שראה אור בשנת 1992, המשיך גת בהצגת האסכולות המרכזיות של המחשבה הצבאית במאה ה-19. ספרו "Fascist and Liberal Visions of War: Fuller, Liddell Hart, Douhet, and Other Modernists" משנת 1998 חשף את הזיקה הקרובה שהתקיימה בעשורים הראשונים של המאה ה-20 בין התאורטיקנים הבולטים של רעיונות הלוחמה הממוכנת – ביבשה ובאוויר – לבין זרמים פוטוריסטיים ופשיסטיים, שהעלו על נס חזונות של עולם עתידי אליטיסטי וממוכן. כמו כן, הציג הספר את הגותו של ב.ה. לידל הארט בבריטניה הליברלית שלאחר מלחמת העולם הראשונה כביטוי חלוצי לרעיונות שיהפכו לבסיס ההתייחסות של חברות דמוקרטיות ליברליות למלחמה ולניהולה מאז ועד ימינו. בספר זה ובספר "British Armour Theory and the Rise of the Panzer Arm: Revising the Revisionists" משנת 2000 סתר גת את ההאשמות שהופנו כלפי לידל הארט בדבר זיוף כביכול של השפעתו על התהוות דוקטרינת השריון הגרמנית לקראת מלחמת העולם השנייה.
ספריו מהשנים 1989, 1992 ו-1998 נאספו לכרך אחד "A History of Military Thought: From the Enlightenment to the Cold War" שראה אור בשנת 2001 בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד. הספר תורגם לעברית בשני כרכים (הוצאת מערכות): "מקורות המחשבה הצבאית המודרנית" (2000), ו"התפתחות המחשבה הצבאית במאה העשרים" (2002), וזכה בפרס יצחק שדה לספרות צבאית.
מחקריו > מהי מלחמה? שאלות יסוד

הספר "War In Human Civilization" משנת 2006 הוא חיבור אינטרדיסציפלינרי הבוחן באופן ביקורתי ידע ותובנות מתחומי האנתרופולוגיה, התאוריה האבולוציונית, מדע המדינה, ההיסטוריה, הסוציולוגיה, הכלכלה והיחסים הבין-לאומיים. זאת במגמה להעמיד תשובות לשאלות עתיקות יומין שבחלקן נחשבו לבלתי פתירות: ממתי בני אדם לוחמים – האם מצב הטבע האנושי לפני החקלאות והמדינה היה לוחמני (כפי שטען הובס) או שלומני (כפי שטען רוסו); מהן הסיבות למלחמה; וכיצד השפיעו עליה הופעת המדינות ההיסטוריות, תהליך המודרניזציה והדמוקרטיה הליברלית. הספר נבחר על ידי המוסף הספרותי של הטיימס (TLS) לאחד מספרי השנה של 2006, ותורגם ליפנית, קוריאנית וסינית. יובל נוח הררי ציין אותו במשאל שהתפרסם ב"הארץ" כספר שהשפיע עליו יותר מכול.
מחקריו > מאבקי הדמוקרטיות מול יריביהן (עבר ועתיד)

הספר "Victorious and Vulnerable: Why Democracy Won in the 20th Century and How it is still Imperiled" משנת 2010 בוחן את הסיבות לניצחון הדמוקרטיה בעולם במאתיים השנה האחרונות, ואת הרלוונטיות של תהליך זה לשאלת התפתחותן העתידית של סין ורוסיה במאה ה-21. בנוסף, מנתח הספר את סכנות הטרור הבלתי קונבנציונלי. הספר זכה בפרס ספר השנה של האגודה הישראלית למדע המדינה לשנת 2010. חזרתן לזירה של המעצמות האוטוריטריות-קפיטליסטיות עמדה במרכזם של שני מאמרים שפרסם גת בכתב העת "Foreign Affairs" בשנים 2007 ו-2009, בתקופה שמרבית החוקרים סברו שניצחונה הסופי של הדמוקרטיה כבר הושג. גת מיישם את תפיסותיו ההיסטוריות בניתוח מלחמת 'חרבות ברזל', ובשורה של פרסומים הסביר מדוע אין שום אפשרות לישראל לקבל את תנאי חמאס לשחרור החטופים, אבל במקביל מסביר מדוע על ישראל לקבל את האפשרות של שיבת רש"פ לרצועה, כפתרון הסביר היחיד לבעיית עזה.
מחקריו > תופעת הלאומיות

ספרו "Nations: The Long History and Deep Roots of Political Ethnicity and Nationalism" משנת 2013 שנכתב יחד עם אלכסנדר יעקובסון שולל את הטענה שהלאומיות היא תופעה מודרנית טהורה ומלאכותית, אם לא מניפולטיבית לחלוטין. הספר מראה שהזיקה ההדוקה בין אתניות למדינה מתקיימת מאז הופעתן של מדינות בראשית ההיסטוריה. המודרניות הובילה להידוק הזיקות הלאומיות ולהעצמתן באמצעות מושגי הריבונות העממית והשוויון האזרחי. אולם הספר טוען כי אין שחר לטענה שהזיקות הלאומיות – שבעבר כמו בהווה הולידו תמיד גילויים אדירי עוצמה של הזדהות, הקרבה ומסירות נפש קולקטיביים – הן חדשות או שטחיות. הספר תורגם לספרדית, טורקית וקוריאנית.
מחקריו > סיבות המלחמה

הספר "The Causes of War and the Spread of Peace: But Will War Rebound?" משנת 2007 פורס את מערכת המוטיבציות האנושיות שמובילה למלחמה, נושא שנזנח לחלוטין בספרות היחסים הבין-לאומיים. הספר מראה כיצד תהליך המודרניזציה במאתיים השנה האחרונות הביא לירידה מתמשכת בשכיחות המלחמה מאז 1815, משום שהוא שינה את האטרקטיביות היחסית בין שְלוש האסטרטגיות היסודיות של ההתנהגות החברתית האנושית: שיתוף הפעולה, התחרות השלומנית והקונפליקט האלים. הוא גם מסביר את החריגה הגדולה ממגמה זו: שתי מלחמות העולם. גת שולל את הסברה הרווחת שהמלחמה הפכה ליקרה ומרובת אבדות יותר בעידן התעשייתי-מודרני, ומראה שמה שמציין עידן זה הוא שהשלום נעשה לרווחי יותר.
מחקריו > קיבעון אידאולוגי

בספרו "Ideological Fixation: From the Stone Age to Today’s Culture Wars" משנת 2022 משלב גת שוב ידע מדיסציפלינות שונות. הספר עושה מאמץ לפצח את הפרדוקס שעל פיו הכול מכירים בתופעת הקיבעון האידאולוגי ובהטיה בפרשנות העובדתית של המציאות הכרוכה בו, ואף על פי כן, לעיתים קרובות כל כך, נופלים לה קורבן. גם בתחום זה מיישם גת את תובנותיו למקרה של מלחמת 'חרבות ברזל', שחוללה בין השאר את הוויכוח על הדרך הנכונה לנהל את מדיניות הביטחון הישראלית: הרתעה מול הכרעה, צבא גדול מול צבא קטן, צבא יבשה מול טכנולוגיה. גת טוען לגבי כל מערכת השיקולים הללו שיש לשלב את כל המרכיבים במינונים נכונים על פי שיקול דעת מקצועי, וכי אין מקום לקבעון לגבי אפשרות כלשהי. עם זאת הוא מזהיר מפני התמכרות ל"קונספציית המצוקה" (שהחליפה להבנתו את "קונספציית הרהב"), שמובילה להצעות מסוכנות מאוד לסיום מלחמת 'חרבות ברזל', המבוססות על ההנחה שסיום המלחמה למען החזרת כל החטופים לא תמנע חידושה במועד שישראל תבחר בעתיד, וכי המסקנה המתחייבת היא שאין לישראל ברירה אלא להמשיך ולהשמיד את "התשתית הצבאית הסמי-מדינתית המסיבית של חמאס", יעד שידרוש הפעלה קבועה של "קצירת דשא" (פשיטות והפצצות "כמו בגדה המערבית רק הרבה יותר").
מחקריו > מיתוס קלאוזביץ, או בגדי המלך החדשים

כשהוא חוזר לנושא ספרו הראשון, גת טוען בספרו "The Clausewitz Myth, or the Emperor's New Clothes" משנת 2024 כי המוניטין של קלאוזביץ נופח בגלל הקשיים בהבנת ספרו הגדול, על המלחמה (1832). קלאוזביץ שינה את דעתו בנוגע להיבטים המכריעים ביותר של ניתוחו את המלחמה באמצע כתיבת הספר, ומת לפני שהספיק להשלים אותו. גת כותב שרבים מפרשניו של קלאוזביץ לא הודו - לעצמם לא פחות מאשר בפני קוראיהם - שהם לא ממש הבינו אותו. מכאן הכותרת "בגדי המלך החדשים". הספר חותר להבהיר את התפתחות מחשבתו של קלאוזביץ ולהסיר את מעטה המיסטיפיקציה וההערצה סביב יצירתו.
מחקריו > תיאוריה צבאית וניהול מלחמה: מהי אסטרטגיה?

הלוחמה השתנתה באופן קיצוני לאורך ההיסטוריה, בעיקר בהשפעת שינויים טכנולוגיים. אבל האם יש משהו מהותי ומתמשך שניתן לקבוע לגביה? בספרו משנת 2025 "Military Theory and the Conduct of War: What is Strategy All About?" דן גת ביחס שבין פוליטיקה למלחמה, במשמעויות של "ניצחון", בהבחנה בין התקפה להגנה ובמשמעותם של מושגים כמו "עקרונות המלחמה" ודוקטרינה צבאית. הוא מנתח את החידושים הצבאיים התכופים של המודרניות, כולל הופעת הנשק הגרעיני ומהפכות הסייבר והרובוטיקה של זמננו. הוא גם מסביר מדוע לוחמת גרילה וטרור הפכו למרכזיים יותר ויותר, ובאיזה כיוון הם מתפתחים. כשסין ורוסיה מציבות אתגר הולך וגובר לסדר העולמי, גת שואל אם המלחמה היא בטבע שלנו – או שמא היא למעשה בשקיעה.
פרסומיו

מקורות המחשבה הצבאית המודרנית (משרד הביטחון – ההוצאה לאור), עליו זכה בפרס יצחק שדה לספרות צבאית בשנת 2001
התפתחות המחשבה הצבאית במאה ה-20 (משרד הביטחון – ההוצאה לאור)
פרסומיו > פרסומים באנגלית

The Origins of Military Thought from the Enlightenment to Clausewitz (Oxford, 1989)
The Development of Military Thought: The Nineteenth Century (Oxford, 1992)
Fascist and Liberal Visions of War: Fuller, Liddell Hart, Douhet, and Other Modernists (Oxford, 1998)
British Armour Theory and the Rise of the Panzer Arm: Revising the Revisionists (St Antony/Macmillan, 2000)
A History of Military Thought: From the Enlightenment to the Cold War (Oxford, 2001)
War in a Changing World, co-edited with Zeev Maoz (Michigan, 2001)
War in Human Civilization (Oxford, 2006)
The Return of Authoritarian Great Powers, Foreign Affairs (July/August 2007)
Which Way Is History Marching? – Debate: Azar Gat, Daniel Deudney and G. John Ikenberry, and Ronald Inglehart and Christian Welzel, "Foreign Affairs", July/August 2009
Victorious and Vulnerable: Why Democracy Won in the 20th Century and How It Is still Imperiled (Rowman & Littlefield/Hoover, 2010)
Nations: The Long History and Deep Roots of Political Ethnicity and Nationalism (Cambridge, 2012)
Proving Communal Warfare among Hunter-Gatherers: The Quasi-Rousseauan Error, Evolutionary Anthropology (May 2015)
The Causes of War and the Spread of Peace: But Will War Rebound? (Oxford, 2017)
War and Strategy in the Modern World: From Blitzkrieg to Unconventional Terrorism, (collected articles; Routledge, 2018)
Is War in Our Nature? What Is Right and What Is Wrong about the Seville Statement on Violence, Human Nature (June 2019)
Ideological Fixation: From the Stone Age to Today’s Culture Wars (Oxford, 2022)
The Clausewitz Myth: Or the Emperor's New Clothes (Chronos Books, 2024)
Is the Decline of War a Delusion? The Long Peace Phenomenon and the Modernization Peace – the Explanation that Refutes or Subsumes All Others, Journal of Strategic Studies (November 2024)
Military Theory and the Conduct of War: What Is Strategy All About? (Hurst Publishers, 2025)
הערות שוליים

↑  לימודי מ"א בביטחון ובדיפלומטיה, אוניברסיטת תל אביב
↑  MA Program in Security and Diplomacy, Tel Aviv University
↑  פרופיל: פרופ' עזר גת
↑  מגזין אודיסאה, באיזה עניין שינית את דעתך, ולמה? אנשי מדע ורוח עונים, באתר הארץ, 21 במאי 2013
↑  כנס האגודה הישראלית למדע המדינה שנת 2010
↑   עזר גת, המלחמה עוד לא הסתיימה, באתר הארץ, 29 באפריל 2024
↑  עזר גת, הגדלת צבא היבשה או עדיפות לטכנולוגיה?, באתר INSS, ‏14 במרץ 2024
↑  עזר גת, זהירות, הקונספציה החדשה – מרהב למצוקה, מבט על (INSS) גיליון 1871, 25 ביוני 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007274718205171  PLWABN: 9810544736105606  BnF: cb12949312t (data)  CiNii: DA03852222  GND: 124760880  ISNI: 0000 0001 1678 9606  LCCN: n88014087  LNB: 000121786  NDL: 001114885  NKC: jo2007376723  NLK: KAC201744421  NTA: 074721089  SUDOC: 069333319  VIAF: 79504210   WorldCat (עם VIAF): 79504210
ריצ'רד דייוויס

| --- | --- |

 לידה:  15 באפריל 1930 שיקגו, אילינוי, ארצות הברית 
 פטירה:  6 בספטמבר 2023 (בגיל 93) מדיסון, ויסקונסין, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 סוגה:  ג'אז, פוסט-בופ, מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  קונטרבס, בס 
 חברת תקליטים:  Muse Records, Cobblestone Records 
 פרסים והוקרה:  אמני הג'אז של NEA 
 richarddavis.org
 פרופיל ב-IMDb
 
ריצ'רד דייוויס (באנגלית: Richard Davis;‏ 15 באפריל 1930 –  6 בספטמבר 2023) היה בסיסט ג'אז אמריקאי. ניגן, בין היתר, באלבומים !Out to Lunch‏ של אריק דולפי, ו-Astral Weeks‏ של ואן מוריסון, על האחרון כתב גרייל מרקוס, מבקר המוזיקה של הרולינג סטון, "ריצ'רד דייוויס ניגן את תפקיד הבס הטוב ביותר שאי פעם נשמע באלבום רוק."
קריירה

דייוויס נולד בשיקגו, והחל את הקריירה המוזיקלית עם אחיו, בשירת בס בשלישייה הווקאלית של משפחתו. דייוויס למד לנגן על בס בתיכון וניגן בתזמורת הנוער הסימפונית של שיקגו. אחרי התיכון למד בס אצל רודולף פאסבנדר מהתזמורת הסימפונית של שיקגו, תוך כדי לימודיו בבית הספר למוזיקה ואנדרקוק.
אחרי הקולג', ניגן דייוויס בתזמורות ריקודים. הקשרים שיצר הוביל אותו לפסנתרן דון שירלי, וב-1954 עברו השניים לניו יורק, וניגנו יחד עד 1956, כאשר דייוויס החל לנגן עם תזמורת הסווינג סאוטר-פינגן. ב-1957 הצטרף דייוויס לחטיבת הקצב של הזמרת שרה ווהן, איתה הקליט והופיע עד 1960.
במהלך שנות ה-60, היה דייוויס נגן מבוקש מאוד בחוגים מוזיקליים שונים. הוא ניגן עם רבים מהרכבים הקטנים החדשניים של התקופה, בין היתר בהובלת אריק דולפי, ג'קי באיירד, בוקר ארווין, אנדרו היל, אלווין ג'ונס, וקאל צ'יידאר. בשנים 1966–1972, ניגן בתזמורתם של ת'אד ג'ונס ומל לואיס. כמו כן, ניגן עם דון סבסקי, אוליבר נלסון, פרנק סינטרה, מיילס דייוויס, דקסטר גורדון ואחמד ג'מאל.
בשנות ה-70 ניגן דייוויס עם מוזיקאי פופ ורוק, ביניהם, ואן מוריסון, ברוס ספרינגסטין ולורה ניירו. במהלך הקריירה שלו ניגן דייוויס גם מוזיקה קלאסית תחת המנצחים איגור סטרווינסקי, ליאונרד ברנשטיין, פייר בולז, לאופולד סטוקובסקי וגונתר שולר.
אחרי 23 שנות מגורים בניו יורק עבר דייוויס לוויסקונסין ב-1977 והתמנה לפרופסור באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון, בה לימד בס, היסטוריה של הג'אז ואלתור.
הערות שוליים

↑  https://greilmarcus.net/2015/02/03/van-morrison-1976/, גרייל מרקוס, רולינג סטון
↑  Ron Wynn. "Richard Davis | Biography". AllMusic. נבדק ב-2015-09-04.
↑  "Richard Davis". richarddavis.org. נבדק ב-9 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The University of Wisconsin-Madison School of Music | Richard Davis". Music.wisc.edu. 2014-07-14. נבדק ב-2015-09-04.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007349829605171  BIBSYS: 6066540  BnF: cb13893033h (data)  CANTIC: a10414769  CiNii: DA16704647  GND: 134355792  ICCU: MILV323733  ISNI: 0000 0000 7956 4079  LCCN: n81015291  MusicBrainz: b59843a1-bb97-45f0-84b9-ff9017878cdd  NTA: 070986916  SNAC: w66d6dj7  SUDOC: 159839491  VIAF: 120739764   WorldCat (עם VIAF): 120739764
דנטה גבריאל רוזטי

| --- | --- |

 לידה:  12 במאי 1828 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  9 באפריל 1882 (בגיל 53) בירצ'ינגטון על הים, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  קנט 
 לאום:  אנגלים, איטלקים 
 מקום לימודים:  בית ספר קינגס קולג'  האקדמיה המלכותית לאמנויות  בית הספר לאמנות יפה ע"ש הת'רלי 
 זרם באמנות:  האחווה הפרה-רפאליטית, סימבוליזם 
 יצירות ידועות:  Ecce Ancilla Domini, Beata Beatrix, Dante's Dream 
 בן או בת זוג:  אליזבת סידל (23 במאי 1860–ערך בלתי־ידוע)   Fanny Cornforth 
 חתימה:   
 
גבריאל צ'ארלס דנטה רוזטי (באנגלית: Gabriel Charles Dante Rossetti; ‏ 12 במאי 1828 – 9 באפריל 1882) היה צייר, מאייר, משורר ומתרגם אנגלי. אחד ממייסדי האחווה הפרה-רפאליטית בלונדון (יחד עם ויליאם הולמן האנט וג'ון אוורט מיליי). עבודותיו השפיעו על הסימבוליזם ועל התנועה האסתטית. לרבים מציורים שצייר חיבר גם סונטות.