stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חינוך פרטי
הפולמוס סביב החינוך הפרטי > תמיכה בחינוך הפרטי

כבר בשנת 1859, ג'ון סטיוארט מיל ביטא בספרו על החירות את תפיסתו לפיה החינוך הפרטי הוא המודל האידיאלי, וסבר שלחינוך ממלכתי יש מקום רק כ'ניסוי' לצד בתי הספר הפרטיים או בחברה השרויה במשבר.
לפי תומכי החינוך הפרטי, חירותם ההורים מחייבת לאפשר להם להשפיע על חינוך ילדם ולבחור עבורו חינוך פרטי. מעבר לכך, לפי הגישה הליברלית יש לתת משקל מכריע לכך שהגורם שיש לו את האינטרס המובהק ביותר בהצלחת החינוך של הילד - הוא ההורה - שאף יישא בתוצאות במקרה של כישלון חינוכי. לכן קיים סיכוי גבוה יותר שההורה יקבל החלטה מושכלת על חינוך ילדו לעומת פקיד ממשלתי בכיר ככל שיהא.
עוד מראים תומכי החינוך הפרטי כי התחרותיות בין בתי הספר הפרטיים ויכולתם לפטר מורים כושלים, תעודד בקרב בתי הספר יעילות ומצוינות שחסרה בחינוך ציבורי. לפי הגישה הליברלית, מערכת תחרותית תגרום להליך מעין "אבולוציוני" בו בתי הספר שיפעלו בצורה מיטבית ישגשגו ואף יהפכו מודל לחיקוי, ואילו בתי ספר כושלים יסגרו ויפנו את מקומם לבתי ספר טובים יותר.
במענה לטענה כביכול חינוך פרטי פוגע בשכבות החלשות, תומכי החינוך הפרטי משיבים כי דווקא השכבות החלשות נפגעות מהעדר חינוך פרטי שכן האוכלוסיות החזקות מקבלות גם כיום תוספת לחינוך הציבורי ואילו השכבות החלשות שמסתפקות בחינוך הממומן הן אלו שנפגעות ביותר מה'בינוניות' של החינוך הציבורי.
במקביל, תומכי החינוך הפרטי בישראל מצביעים על כשלי החינוך הממלכתי הבאים לידי ביטוי בכך ש-2/3 מההורים בישראל אינם מרוצים מבית הספר, 3/4 סבורים ש"המערכת לא מכינה את הילדים לחיים הבוגרים", מרבית המורים עוזבים את עבודתם בתוך עשר שנים, "כמחצית מילדי ישראל מקבלים חינוך ברמה של מדינת עולם שלישי" לפי פרופסור דן בן-דוד, 80% ממנהלי התיכוניים סבורים שמבילי משרד החינוך אינם "אנשי מקצוע טובים" ולפי מבחנים בינלאומיים ישראל נמצאת בקום נמוך בדירוג של מדינות ה-OECD מבחינת ההישגים במתמטיקה צפיפות בכיתה ושכר מורים.
הפולמוס סביב החינוך הפרטי > התנגדות לחינוך הפרטי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הערות שוליים

↑  Less than 2 per cent in private schools, Statistics Norway
↑  Non-State Providers and Public-Private-Community Partnerships in Education, Aga Khan Foundation team, 2007, UNESCO
↑  Private schools take off in Germany, The Christian Science Monito, January 30, 2006
↑  Australian Bureau of Statistics, Schools, 2007, page 3
↑  Bikash Sangraula, "No more private school, Nepal's Maoist government declares", November 15, 2008
↑  What percentage of students are enrolled in school choice programs?, National center for education statistics
↑  ערוך השולחן, יורה דעה, רמ"ה, ט-י; שולחן ערוך הרב, הלכות תלמוד תורה, פרק א' הלכה ג'
↑  Edward Baines, Strictures on the New Government Measure of Education, J. Snow, 1853, page 10
↑  Nancy Kober, Lessons from Other Countries about Private School Aid, The Center for Education Policy, page 4
↑  שם, עמוד 9
↑  Indicator 45: Source of Funds for Education, National center for education statistics
↑  Nancy Kober, Lessons from Other Countries about Private School Aid, The Center for Education Policy, page 7-8
1 2 3 4 5 6 7  שגיא ברמק, ‏"המדינה – לא בבית ספרנו", השילוח, גיליון 2, דצמבר 2016
↑  אור קשתי, יולי תמיר: ביהמ"ש העליון עלול לגרום לפירוק מערכת החינוך, באתר הארץ, 17 בפברואר 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538702105171  BNE: XX527231  BnF: cb11949006x (data)  GND: 4130059-2  HDS: 048088  LCCN: sh85107046  NARA: 10644037  NDL: 00571225
זרם קרח

אנימציה המראה את זרימת הקרח באנטארקטיקה.
מפת מהירות של קרח באנטארקטיקה. זרמי קרח ניתן לראות בשל מהירותם הגדולה יותר (צבעי כחול לבן צהוב) זורמים לכיוון החוף.
זרם קרח (באנגלית: ice stream) הוא סוג של קרחון, הנע באופן מהיר יותר מאשר הקרח או הקרחונים הסובבים אותו.
מאפיינים

בשונה מנהרות, זרמי קרח יכולים לשנות את מהירותם, להאט את מהירותם ואף לעצור לזמן מה את תנועתם.
באנטארקטיקה זרמי הקרח מהווים 10% מסך כל הקרח שבאנטארקטיקה. זרמי קרח יכולים להגיע לרוחב של 50 קילומטרים, ולעובי של 2 קילומטרים, ויכולים להגיע לאורך של מאות קילומטרים.
המהירות של זרם קרח יכולה להגיע ל-1,000 מטרים בשנה - מהירות הגדולה בסדר גודל משמעותי ממהירות הקרח שסביבה.
כוחות גזירה של דפנות זרם הקרח גורמים לעיוות ולגיבוש מחדש של הקרח, ההופך אותו רך יותר.
לרוב זרמי הקרח יש מים בבסיסם, דבר אשר מקטין את החיכוך עם הקרקע שמתחת לזרם ומקל על הזרימה. סוג הסלע והקרקע שמתחת לזרם משפיע אף הוא על מהירות הזרימה. סלעי משקע רכים (המתפוררים תחת הזרם) מאפשרים זרימה יותר מהירה מאשר סלע קשה (שהחיכוך בינו ובין הזרם גדול יותר).
מאפיינים > אנטארקטיקה

מספר זרמי קרח מנקזים את גיליון הקרח האנטארקטי. זרם הקרח הגדול ביותר במזרח אנטארקטיקה הוא קרחון לאמברט. זרמי הקרח הגדולים במערב אנטארקטיקה הם קרחון פיין איילנד וקרחון תוויטס.
ישנה סברה כי גיליון הקרח האנטארקטי מאבד מהמאסה שלו. לא ברור אם ההאצה הממושכת של זרמי הקרח (שאינה במחלוקת) מעידה על כך.
מאפיינים > גרינלנד

מספר זרמי קרח מנקזים את גיליון הקרח של גרינלנד ובהם: קרחון הלהיים, קרחון יאקושאן וקרחון קאנגרדולגסואק.
ישנה סברה כי גם גיליון קרח זה אינו יציב.
לקריאה נוספת

• Katherine Tweed, , Live Science
• Echelmeyer, K., & Harrison, W., , (1999) Journal of Glaciology, 45(150), 361-369. doi:10.3189/S0022143000001866
• Nicolaj K. Larsen, Laura B. Levy, Anders E. Carlson, Christo Buizert, Jesper Olsen, Astrid Strunk, Anders A. Bjørk & Daniel S. Skov, , Nature Communicationsvolume 9, Article number: 1872 (2018)
זכויות להט"ב בשוודיה

| --- | --- |

ירוק (שוודיה), ירוק בהיר (האיחוד האירופי)
 מעמד בחוק:  חוקי מאז 1944
 טרנסג'נדריות:  ישנה הכרה בשינוי מגדר, אין חיוב להעברת ניתוח או עיקור מאז 2013
 שירות צבאי:  לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת
 הגנה מפני אפליה:  הגנה מוחלטת מפני אפליה על רקע נטייה מינית, זהות מגדרית וביטוי מגדרי
 זכויות משפחה
 הכרה בזוגיות חד־מינית:  ישנה הכרה בשותפויות רשומות 1995 ונישואים חד-מיניים מאז 2009
 אימוץ:  ישנה הכרה באימוץ משותף על ידי זוגות חד מיניים מאז 2003
 
 הצבעה על הצהרת האו"ם:  בעד
זכויותיהם של לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בשוודיה מוגדרות מהמתקדמות ביותר בעולם. פעילות הומוסקסואלית של גברים ונשים הפכה לחוקית בשטחי המדינה מאז 1944 וגיל ההסכמה הושווה בין זוגות הומוסקסואלים והטרוסקסואלים ב-1972. שוודיה הפכה למדינה הראשונה בעולם שאפשרה לטרנסג'נדרים לשנות את מגדרם החוקי לאחר העברת ניתוח להתאמה מגדרית ב-1972 בעוד חקיקה המאפשרת שינויים מגדריים בחוק ללא חיוב טיפול הורמונלי חליפי או ניתוח להתאמה מגדרית התקבלה ב-2013.
לאחר שאפשרה לזוגות חד מיניים להירשם להטבות שותפות ב-1995, הפכה שוודיה למדינה השביעית בעולם שמכשירה נישואים חד מיניים בשנת 2009 לאחר הולנד, בלגיה, ספרד, קנדה, דרום אפריקה ונורווגיה. אפליה על רקע נטייה מינית מוגדרת כפלילית מאז 1987 ועבור זהות מגדרית וביטוי מגדרי מאז 2009. זוגות חד מיניים רשאים לאמץ במשותף מאז 2003, ולזוגות לסביות ישנה גישה להפריה חוץ גופית ולהזרעה מלאכותית מאז 2005.
שוודיה מוגדרת כאחת המדינות בעלות הקבלה הרחבה ביותר באירופה ובעולם עבור קהילות להט"ב, בעוד סקר משנת 2019 מטעם "Eurobarometer" הציג אחוז של 98% מהשוודים אשר הצהירו כי הומוסקסואלים וביסקסואלים אמורים להיות מוגדרים לצד אותן זכויות כמו הטרוסקסואלים, כנתון שצוין כגבוה ביותר באיחוד האירופי, ו-92% תמכו בהכשרת נישואים חד מיניים.
מעמד בחוק

פעילות הומוסקסואלית הפכה לחוקית בשטחי שוודיה מאז 1944, אם כי גיל ההסכמה הוגדר כלא שוויוני לזוגות הטרוסקסואלים (15) ונקבע ל-18 שנים.
בשנת 1972, גיל ההסכמה הושווה לזוגות הטרוסקסואלים והומוסקסואלים כאחד - 15 שנים. באוקטובר 1979, שוודיה הצטרפה למדינות נוספות באותה עת אשר הסירו את סיווגה של הומוסקסואליות כמחלה, בעוד טרנסג'נדריות הוסרה מהגדרתה כמחלה בשנת 2017.
הכרה במערכות יחסים חד מיניות

לזוגות חד מיניים בשוודיה הייתה הזכות לרשום את שותפויותיהם הרשומות משנת 1995 ואילך. שותפויות אלה החזיקו באותן זכויות הנישואין למעט כפי שנקבע בסעיפים 3–4 לחוק.
מאז מאי 2009, לא ניתן עוד להיכנס לשותפויות רשומות חדשות עקב הכשרתם של נישואים חד מיניים במדינה. מעמדן של שותפויות קיימות נותר ללא שינוי, אלא שנוספה הגישה להמירן לנישואין אם בני הזוג ירצו בכך. החל מ-1 במאי 2009, נישואים חד מיניים הפכו לחוקיים בשוודיה לאחר דו"ח ממשלתי שפורסם במרץ 2007, שנכתב על ידי קנצלר המשפטים לשעבר הנס רגנר, אשר הציע להרחבת הנישואין עבור זוגות חד מיניים גם כן. ב-1 באפריל 2009, הריקסדאג הצביע על החלת החוק, המאשר נישואים חד מיניים. כלל מפלגות הפרלמנט תמכו בהצעה, למעט המפלגת השמרנית של הנוצרים-דמוקרטים.
ב-22 באוקטובר 2009 הצביעה האספה של כנסיית שוודיה בעד מתן ברכתה לזוגות חד מיניים, כולל השימוש במונח לנישואים: "äktenskap". הכללים החדשים הוכנסו ב-1 בנובמבר 2009.
באוקטובר 2021, אושר משפטית שלבני משפחת המלוכה בשוודיה הנכנסים לנישואים חד מיניים חלות אותן חובות, זכויות ו/או הרשאות.
הורות ואימוץ

מאז 1 בפברואר 2003, לשותפים רשומים הותרו זכויות אימוץ זהות לזוגות נשואים. בנוגע לאימוץ בינלאומי, מציין משרד המשפטים השוודי באומרו כי, "באשר לאימוץ מחו"ל, חשוב שנהיה רגישים ומודעים לכך שאותן מדינות איתן שוודיה משתפת פעולה מחזיקות לעיתים קרובות בדעה שונה לגבי הומוסקסואלים והורות הומוסקסואלית. שיתוף פעולה בנושא בין מדינות האימוצים חייבים להתבסס על אמון. המשמעות היא שיש לעמוד במגבלות ובתנאים שקובעות מדינות המוצא".
בשנת 2005, התקבל חוק אשר החל להתיר לזוגות לסביות גישה להזרעה מלאכותית בסיוע בבתי חולים ציבוריים.
שירות צבאי

לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בגלוי בכוחות המזוינים של שוודיה. המדינה הייתה בין האומות הראשונות בעולם אשר החלו לאפשר לחברי הקהילה לשרת בכוחותיהן (מאז 1976). גברים הומוסקסואלים הורשו לשרת בכוחות הצבא עוד לפני ששוודיה ביצעה את ביטולה של הומוסקסואליות כמחלה ב-1979.
הכוחות המזוינים של שוודיה הצהירו לאורך השנים כי הם "פועלים באופן פעיל למען סביבה שבה אנשים אינם מרגישים צורך להסתיר את נטייתם המינית או זהותם המגדרית". ב-2015 פתחו בקמפיין גאווה בהשתתפות חיילת במדים עם תג דגל הגאווה על זרועה. האותיות המודגשות של הטקסט הציגו את המשפט "כמה דברים שלא צריך להסוות", ואחריו הטקסט "שוויון הוא מרכיב חשוב בדמוקרטיה. בצבא, אנחנו מתייחסים זה לזה בכבוד ורואים בשונות בינינו כוח. אנחנו הוא ארגון מכיל שבו כל מי שמשרת ותורם צריך להרגיש רצוי ומכובד".
זהות מגדרית

היכולת לשנות באופן חוקי את סמן המגדר במסמכי זיהוי רשמיים בשוודיה אפשרית מאז 1972. עם זאת, היה צורך לעמוד בקריטריונים מסוימים לשם כך בהם: להיות אזרח שוודי ובן 18, לא נשוי (לאחר שהתגרש במידת הצורך), חי במשך שנתיים כמין ההפוך אליו משתייך כזהותו המועדפת, להיות מעוקר והעברת ניתוח להתאמה מגדרית. החוק הוערך מחדש ב-2007, והציע להסיר את הדרישות להיות אזרח שוודי, לא נשוי ומעוקר עבור שינוי מגדר בחוק, והוצג לשר לענייני בריאות ורווחה. נציב האפליה השוודי (DO) והפדרציה השוודית לזכויות לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים ביררו לגבי עתידו של החוק החדש המוצע. בינואר 2013, בית המשפט המנהלי לערעורים בסטוקהולם קבע כי הדרישות עבור העברת עיקור וניתוח להתאמה מגדרית על מנת שינוי מגדר אינן חוקתיות, ובכך בוטלו הדרישות דה פקטו. ביולי אותה שנה, הדרישות בוטלו דה יורה כאשר הריקסדאג העביר תיקון לחוק להסרת הדרישות.
בפברואר 2015, ממשלת לוון הציגה שתי הצעות חוק בנוגע לטרנסג'נדרים, הראשונה כללה אפשרות לשינוי מגדר בחוק ללא כל צורה של הערכה פסיכיאטרית או פסיכולוגית וכן צורך באבחון או כל סוג של התערבות רפואית. השנייה, התירה ניתוח להתאמה מגדרית רק אם המבקש מגיש חוות דעת חיובית מפסיכיאטר. החל משנת 2019, הצעות החוק נותרו תלויות ועומדות והיו נושאים למספר התייעצויות ציבוריות. נכון לאוגוסט 2020, הצעות החוק עדיין נמצאות בטיוטה מוקדמת.
עיקור היה בתוקף מאז 1972, וישנן הערכות כי חיוב העברתו עבור שינוי מגדר שומש ב-500 עד 800 טרנסג'נדרים שוודים. במרץ 2017, ממשלת לוון הודיעה כי תפצה כ-800 טרנסג'נדרים שחויבו לעבור ניתוח להתאמה מגדרית ולהיות מעוקרים עבור שינוי מגדרם בעבר. בסוף מרץ 2018 אישר הפרלמנט השוודי את המהלך. סכום הפיצוי נאמד בכ-225,000 קרונה שוודית (21,000 אורו/27,000 דולר אמריקאי) לאדם.
בינואר 2018, רוב המפלגות בריקסדג הביעו עניין לחקירת האפשרות להכללת הכרה במגדר שלישי בחוק במסמכים רשמיים.
הגנה מפני אפליה

אפליה של גברים הומוסקסואלים, לסביות וביסקסואלים הוצאה מחוץ לחוק על פי חוק העונשין מאז 1987. בשנת 2008 נוספו הטרגוריות של זהות מגדרית או ביטוי מגדרי לקוד אפליה מאוחד חדש שנכנס לתוקף ב-1 בינואר 2009.
מאז 2002, חוקת שוודיה אוסרת אפליה על רקע "נטייה מינית". סעיף 12 קובע באומרו,
"שום סעיף בחוק או הוראה אחרת לא יכולה לרמוז על יחס שלילי לאדם משום שהוא שייך לקבוצת מיעוט בשל מוצא אתני, צבע או נסיבות דומות אחרות או בשל נטייתו המינית".
עד 2009, נציב תלונות הציבור השוודי נגד אפליה על רקע של נטייה מינית, המכונה בדרך כלל "HomO", היה המשרד השוודי של נציב תלונות הציבור נגד אפליה על רקע נטייה מינית. עם זאת, חדל להתקיים ב-1 בינואר 2009, ואוחד עם שאר נציבי תלונות הציבור נגד אפליה לגוף חדש המכונה נציב תלונות הציבור על אפליה. ה-"HomO" חקר תלונות של יחידים והגיש תביעות ייצוגיות בשמם, בהם, תביעה מוצלחת נגד בעל מסעדה בסטוקהולם שהטריד זוג לסביות. משרדו של "HomO" היה המפתח בנקיטת מספר יוזמות בזכויות להט"ב בשוודיה והגשת הצעות פרלמנטריות, בהם הכשרתם של נישואים חד מיניים.
ב-16 במאי 2018, הפרלמנט השוודי הוסיף זהות טרנסג'נדרית וביטויה לחקיקת פשעי השנאה במדינה, החל מ-1 ביולי 2018 (נטייה מינית נכללה מאז 2010). הפרלמנט הצביע בעד הוספת העילות לחוק דברי השטנה של המדינה, החל מ-1 בינואר 2019. חוק דברי השטנה זכה לביקורת שלילות על כך שהוא "מיושם באופן סלקטיבי", שכן הרשויות השוודיות סירבו להעמיד לדין אימאם אסלאמי בהאלמסטד אשר ב-2015 כינה הומוסקסואליות כ-"וירוס". המהלך זכה לגינוי על ידי הפדרציה השוודית לזכויות לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים. מוחמד עומר, בלוגר מוסלמי, טען כי הומופוביה בקהילה המוסלמית השוודית מוגדרת כ-"מיינסטרים במידה רחבה". עומר טוען באומרו כי "במהלך שנותיי כמוסלמי, ביקרתי במספר מסגדים שוודיים מצפון לדרום. בסך הכול, הומופוביה הייתה נורמלית. שמעתי דברים גרועים יותר מהומוסקסואליות היא וירוס. באף מסגד, אני חוזר באף אחד, לא נתקלת בהצהרות סובלניות כלפי הומוסקסואליות".
על פי מחקר שנערך בשנת 2021, לקבוצות של מהגרי להט"ב המוגדרים כפליטים מבקשי מקלט ממדינות בהן הומוסקסואליות מופללת, ישנה בריאות מינית גרועה יותר, נמנעו יותר מביקורים במרכזי בריאות והיו חשופות יותר לאלימות מינית.
תרומת דם

בסתיו 2008 הציעה מועצת הבריאות והרווחה הלאומית כי גברים המקיימים יחסי מין עם גברים (MSM) יהיו זכאים לתרום דם, אם כי לאחר תקופת דחייה של שישה חודשים מקיומם יחסים. הצעה קודמת ב-2006 לאפשר ל-"MSM" לתרום דם נדחתה. מ-1 במרץ 2010, "MSM" היו אמורים להיות רשאים לתרום דם, לאחר שנה אחת של הימנעות מקיום יחסים, אך בנקי הדם דחו את החוק, וגרמו לעיכובו עד ל-1 באוקטובר 2011 לכל המאוחר. דחיית החוק אפשרה עבור בנקי הדם זמן להסתגלות לתקנות החדשות. בנובמבר 2011, כל בנקי הדם בשוודיה קיבלו הוראה להתחיל לקבל תרומות על ידי הומוסקסואלים וביסקסואלים, בתנאי שלא קיימו יחסים במשך כשנה.
החל מ-1 במאי 2021, תקופת הדחייה צומצמה ל-6 חודשים.
תנאי מחיה

הפדרציה השוודית לזכויות לסביות, הומואים, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים (RFSL), מוגדר כאחד מארגוני הלהט"ב הוותיקים בעולם, אשר נוצר באוקטובר 1950 כסניף שוודי של הפדרציה הדנית של 1948. באפריל 1952, הארגון אימץ את שמו הנוכחי והכריז על היותו כארגון עצמאי. בשנת 2009 הוגדר כבעל 28 סניפים ברחבי שוודיה, מפיטאה בצפון ועד מאלמה בדרום, עם מעל 6,000 חברים. "RFSL" פועל למען זכויות תושבי להט"ב באמצעות הסברה, הפצת מידע וארגון פעילויות תמיכה חברתיות. באופן בינלאומי, הארגון עובד עם האיגוד הבינלאומי "ILGA" וארגוני המדינות שכנות. "RFSL" מפעיל מרכזי ייעוץ לנשים וגברים בסטוקהולם, גטבורג ומאלמה המוגדרים כמכרזים לאנשים המעוניינים לדבר על יציאה מהארון, טיפול ב-HIV/איידס, נושאים בריאותיים ומערכות יחסים, וכן למי שזקוקים לסיוע בקשר עם הרשויות ומוסדות הבריאות או הזקוקים לסיוע משפטי עם קבלת מקלט וצוואות.
בעקבות סדרת מהומות סטונוול אשר כללו עימותים אלימים בין חברי קהילת הלהט"ב בניו יורק לבין משטרת העיר כתוצאה מהתעמרותה ב-1969, ארגוני זכויות הלהט"ב בשוודיה הורחבו בהם הוקמה האגודה להומוסקסואלים באופסלה אשר נוסדה ב-1971, ו-"Gay Power Club" בארברו. האחרון ארגן את ההפגנה הפומבית הראשונה בשוודיה לזכויות הומוסקסואלים ב-15 במאי 1971, עם כ-15 משתתפים בלבד. הפגנות נוספות באופסלה נערכו מספר שבועות לאחר מכן ובסטוקהולם ב-27 ביוני. הייתה מחלוקת בתוך "RFSL" בשנות ה-70, כאשר פעילים צעירים יותר דגלו בתנועה עם כיוון שונה של הפגנות פומביות, ורבים חשו שהארגון לא הצליח לטפל בזכויותיהם של לסביות וביסקסואלים. בשנת 1975 התפצלו כמה מחברי הקבוצה כדי להקים אגודה משלהם אשר כונתה כחזית הלסבית.
קבוצות למען זכויות להט"ב שוודיות ראו את הניצחונות הפוליטיים הראשונים שלהן בתקופה זו כאשר בשנת 1973 הצהיר הריקסדאג כי "דו-קיום הומוסקסואלי הוא מנקודת מבט חברתית דו-קיום מקובל לחלוטין", ובשנת 1978 מינתה המדינה חקירה לגבי תנאי החיים של הומואים ולסביות בשוודיה. החקירה הציעה איסור על אפליה כבלתי חוקית, מעמד פליט לחברי קהילה נרדפים, הגנות חוקתיות על הומואים ולסביות וחקיקת חוק עבור הכרה בחיים משותפים בין זוגות חד מיניים.
כיום, שוודיה מכונה לעיתים קרובות כאחת המדינות בעלות הקבלה הרחבה ביותר עבור קהילת הלהט"ב בעולם, עם ארגונים ומקומות שונים הפונים אל חברי הקהילה בהם מגוון מועדונים, ברים ובתי קפה, חוקים ומדיניות תומכת וקבלה ציבורית וחברתית גבוהה. במרץ 2019, שוודיה זכתה בתואר יעד הטיולים הידידותי עבור קהילת הלהט"ב הטוב בעולם, יחד עם קנדה ופורטוגל. המדינה מארחת פסטיבלי גאווה מדי שנה, מצעד הגאווה בבירה סטוקהולם הוא הפסטיבל הגדול והוותיק ביותר מסוג זה, והוא מאורגן מדי שנה מאז 1998. באירוע משתתפים בדרך כלל כחצי מיליון צופים, כולל כ-40,000 משתתפים בצעדה עצמה. בשנים שלאחר מכן, פסטיבלי גאווה החלו גם בגטבורג, מאלמה ואופסלה, ואירועים מקומיים מתארחים גם בקהילות קטנות יותר, בהן לונד, ארברו, האלמסטד, פאלון ואחרות. מצעד הגאווה בלפלנד, מתקיים מדי שנה ברחבי חבל הארץ של לפלנד הנערך מדי שנה בין המדינות הסקנדינביות של נורווגיה, שוודיה ופינלנד מאז שנערך לראשונה בשנת 2014 בעיר השוודית של קירונה.
טבלת סיכום

| --- | --- |
פעילות הומוסקסואלית חוקית:  (מאז 1944)
גיל הסכמה שווה לזוגות הטרוסקסואלים (15):  (מאז 1972)
חוקים נגד אפליה בתעסוקה:  (מאז 1987)
חוקים נגד אפליה במתן סחורות ושירותים:  (מאז 1987)
חוקים נגד אפליה בכל התחומים האחרים (כולל אפליה עקיפה, דברי שטנה):  (מאז 1987 עבור נטייה מינית, מאז 2019 עבור זהות מגדרית)
חוקים נגד אפליה הכוללים זהות מגדרית:  (מאז 2009)
חוקים נגד פשעי שנאה הכוללים נטייה מינית וזהות מגדרית:  (מאז 2010 עבור נטייה מינית, מאז 2018 עבור זהות מגדרית)
נישואים חד מיניים:  (מאז 2009)
הכרה בזוגיות חד מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, ידועים בציבור):  (מאז 1995)
אימוץ משותף של זוגות חד מיניים:  (מאז 2003)
אימוץ ילד חורג על ידי זוגות חד מיניים:  (מאז 2003)
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בצבא:  (מאז 1976)
זכות לשינוי מגדר בחוק:  (מאז 1972, אין חיוב להעברת ניתוח או עיקור מאז 2013)
הכרה במגדר שלישי:  (מוצע)
גישה להפריה חוץ-גופית לזוגות לסביות:  (מאז 2005)
טיפולי המרה אסורים בחוק: 
פונדקאות מסחרית לזוגות גברים הומוסקסואלים: (לא חוקי עבור זוגות הטרוסקסואלים גם כן)
גברים המקיימים יחסי מין עם גברים רשאים לתרום דם: / (לאחר 6 חודשי דחייה מאז 2021)
יהושע איכילוב

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תפקיד:  מנהל כללי 
 
יהושע איכילוב (נולד ב-30 באוקטובר 1939) הוא כלכלן ואיש עסקים ישראלי, כיהן כמנכ"ל הבנק לפיתוח התעשייה בישראל.
ביוגרפיה

נולד בישראל, בנו של משה איכילוב. בשנות ה-60 השלים תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים ולימודי מנהל עסקים באוניברסיטת העיר ניו יורק (City University of New York (CUNY)). לאחר מכן שימש כלכלן במשרד המסחר והתעשייה והיה חבר בצוות שהכין את תוכנית פיתוח התעשייה בישראל. בין השנים 1966–1971 עבד בנציגות משרד האוצר בארצות הברית ובין השאר טיפל בתרומות המגביות בתקופת מלחמת ששת הימים.
בשנות ה-70 וה-80 כיהן בתפקידי ניהול שונים, ובהם: מנכ"ל ענבל חברה לביטוח, שהוא נמנה עם מקימיה; מנכ"ל ינאי חברה לביטוח השקעות; מנכ"ל נכסים מ.י., שהחזיקה עבור המדינה את מניות הבנקים שבהסדר; מנהל מורשה של ארד חברה לביטוח. עסק בניהול חברת טתא (חברת הבת של אתא) מטעם כונס הנכסים של חברת אתא.
בשנת 1990 מונה למנכ"ל בנק לפיתוח התעשייה בישראל, וכיהן כיו"ר ודירקטור חברת ההשקעות של הבנק. בשנת 2003, לאחר קריסת הבנק, הוגשה תביעת ענק בסך 400 מיליון ש"ח על ידי בעלי מניות בבנק כנגד ראשי הבנק, ובהם איכילוב, באשמת רשלנות.
נשוי לפרופ' אורית איכילוב, ואב לבן ובת. בנו הוא עורך הדין ואיש העסקים ארז איכילוב, הנשוי לסופרת יעל איכילוב.
דודו היה עזרא איכילוב.
חלון פנורמי

ערך זה עוסק בספר מאת ריצ'רד ייטס. אם התכוונתם לסרט הקולנוע חלון פנורמי, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ריצ'רד ייטס
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן
 מקום התרחשות:  קונטיקט 
 הוצאה
 הוצאה:  Little, Brown and Company 
 תאריך הוצאה:  1961
 מספר עמודים:  379
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת אחוזת בית
 תאריך:  2008
 תרגום:  קטיה בנוביץ'
 סדרה
 הספר הבא:  Eleven Kinds of Loneliness 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002637443, 002607021
 
חלון פנורמי (באנגלית: Revolutionary Road) הוא הרומן הראשון של הסופר האמריקאי ריצ'רד ייטס. הספר יצא לאור בשנת 1961, ולפי עדותו של ייטס עצמו זהו סיפרו הטוב ביותר. חלון פנורמי הוא גם בסיס לסרט הוליוודי שבו משחקים לאונרדו דיקפריו וקייט וינסלט בבימויו של סם מנדס.
עלילה

העלילה מתרחשת בעיירה קטנה, בשנות החמישים בארצות הברית השמרנית של טרם המצאת הגלולה. אייפריל היפה היא עקרת בית ואם לשניים ובעלה פרנק עובד בעבודה משעממת עד מוות אך מכניסה מספיק כדי לאפשר להם לרכוש בית בפרוורים. דווקא אייפריל, הפשוטה כביכול מבין בני הזוג, מנסה למצוא בחיים משהו קצת מעבר לחיי הבורגנות שלא מצליחים להעניק לה משמעות. היא בטוחה שבבעלה יש שאר רוח ושמגיע לו (ובעקבות כך גם לה) חיים מעניינים יותר, "אמיתיים", בהם יוכלו להגשים את עצמם. לאחר משחק במחזה חובבני וכושל עולה בה הרעיון לעזוב הכול ולנסוע לפריז, שם היא תפרנס אותם ופרנק "ימצא את עצמו". בשלב הראשון פרנק משתף איתה פעולה אך ככל שהתוכנית הופכת ממשית הוא נתקף פחד. לאחר שמוצע לו קידום בעבודה, והפיתוי לוותר על תוכניתה של אייפריל גדל, פרנק מנסה בעקיפין ובאמצעות מניפולציות לשכנע את אייפריל לעזוב את הרעיון. בסופו של דבר את מחיר רצח החלום של אייפריל תשלם המשפחה כולה. עם זאת, פרנק לא מעורר תיעוב מצידו של הקורא. נהפוך הוא, רוב הרומן מסופר מנקודת מבטו וכל הדמויות מדברות מתוך עצמן בצורה משכנעת. בסופו של דבר נגוזות התקוות ומתברר שההידרדרות אל התהום היא בלתי נמנעת.
ביקורת

ייטס לא זכה לתהילה ספרותית בחייו. כך למשל, ה"ניו יורקר" פרסם לראשונה סיפור שלו כשמונה שנים לאחר מותו ורק בשנת 2008 תורגם חלון פנורמי לעברית בהוצאת אחוזת בית.
עם זאת, חלון פנורמי זכה לשבחים מפי סופרים רבים וטובים שראו בו יצירת מופת. בין היתר אמר על חלון פנורמי קורט וונגוט שהספר הוא גטסבי הגדול של זמנו... ואחד הספרים הטובים ביותר של סופרים בני זמנו. הספר זכה בשנת 2005 להיכנס לרשימת מאה הספרים הטובים ביותר של הניו יורק טיימס החל משנת 1923.
תרגום לעברית

הספר תורגם לעברית על ידי קטיה בנוביץ' ויצאה לאור בהוצאת אחוזת בית ב-2008.
הערות שוליים

↑  עמרי הרצוג, פוליטיקה אנושית במלוא מורכבותה, באתר הארץ, 27 במאי 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7565207-9  VIAF: 200818400   WorldCat (עם VIAF): 200818400
זכויות להט"ב באיראן

| --- | --- |

איראן
 מעמד בחוק:  פלילי על פי חוק השריעה האסלאמי, עונש: מאסר, ענישה גופנית, הוצאה להורג, הצלפת מלקות או קנסות. עינויים, מכות והוצאות להורג מטעם המשמר הוגדרו כנסבלים לאורך השנים
 טרנסג'נדריות:  ישנה הכרה בשינוי מגדר מאז 1987, ניתוח נדרש
 שירות צבאי:  לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים לא רשאים לשרת
 הגנה מפני אפליה:  אין איסור על אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית
 זכויות משפחה
 הכרה בזוגיות חד־מינית:  אין הכרה בזוגיות חד מינית
 אימוץ:  אין הכרה באימוץ על ידי זוגות חד מיניים
 
 הצבעה על הצהרת האו"ם:  נגד, תמכה בהצעה הנגדית מטעם סוריה
זכויותיהם של לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) באיראן כפופות לרדיפה ואפליה רשמית, בעודם מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שלא נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים. פעילות הומוסקסואלית עבור גברים או נשים היא פלילית ונענשת במאסר, ענישה גופנית, הוצאה להורג, הצלפת מלקות או קנסות. עינויים, מכות והוצאות להורג מטעם המשמר הוגדרו כנסבלים לאורך השנים. ממשלת איראן נחשבת לאחת המפלות ביותר בעולם כלפי הומוסקסואלים, בעוד ההערכה היא כי מאות או אלפי אזרחי להט"ב בשטחה הוצאו להורג מאז המהפכה האיראנית לאורך השנים, בעוד מנהיגה רוחאללה ח'ומייני קרא להשמדת הומוסקסואלים ב-1979.
על אף המדיניות ההומופובית המוצהרת של המדינה כלפי הומוסקסואליות, זהות טרנסג'נדרית מוכרת ברחבי איראן ותהליך שינוי מגדר הכולל ניתוח להתאמה מגדרית ממומן על ידי המדינה. איראן מוגדרת כמדינה המבצעת יותר ניתוחים להתאמה מגדרית מכל מדינה אחרת בעולם אחרי תאילנד. אישי דת שונים בהם רוחאללה ח'ומייני אפשרו לטרנסג'נדרים לשנות מחדש את מינם כדי שיוכלו להיכנס למערכות יחסים הטרוסקסואליות. עמדה זו אושרה על ידי המנהיג העליון עלי ח'אמנאי. צו דתי זה הוצא לראשונה עבור מרים חאטון מולקרה, שהפכה מאז למנהיגת ארגון הטרנסג'נדרים האיראני, החברה האיראנית לתמיכה אנשים עם הפרעת זהות מגדרית (ISIGID). לאורך השנים הופעל לחץ חברתי על הומוסקסואלים ולסביות במדינה לעבור ניתוח להתאמה מגדרית בניגוד לרצונם כדי להימנע מרדיפה משפטית וחברתית בשל נטייתם המינית.