stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קוסו אלול
הערות שוליים

↑  אריה לרנר, הפסל פנחס עשת, דבר, טור 1, 5 ביוני 1959.
↑  אפרים מודזלביץ, תערוכות: מתניה אברמסון, דבר, 6 בספטמבר 1968.
↑  12 פסלים וציירים זכו בפרס דיזנגוף, דבר, 25 במרץ 1951; 12 אמנים זכו בפרס דיזנגוף, הצופה, 25 במרץ 1951; חולקו פרסים לציור ולפיסול ע"ש מ. דיזנגוף ז"ל, חרות, 25 במרץ 1951.
↑  חגי אשד, 'זעקה' בברלין – תסיסה בלונדון, דבר, 8 בנובמבר 1963.
↑  יחיד וציבור, חרות, 12 במאי 1964.
↑  גושי-אבן יהפכו ליצירות-אמן בדרך מצפה-רמון, חרות, 19 באוקטובר 1962; בוריס כרמי, פסלים על המצפה, דבר, 23 בנובמבר 1962.
↑  קוסו אלול, האנציקלופדיה הקנדית
↑  ת"א-יפו: במוזיאון, על המשמר, 16 בינואר 1952. ביקורת: ד"ר ליזטה לוי, הפסל קוסו (במוזיאון תל-אביב), דבר, 18 בינואר 1952.
↑  ביקורות: אריה לרנר, תערוכות: אלול קוסו ב"מקרא סטודיו", דבר, 8 בינואר 1954; א. מ., קוסו אלול, מעריב, 15 בינואר 1954; ד"ר ליזטה לוי, "לדה והברבור": תערוכת קוסו אלול בסטודיה "מקרא", דבר, 15 בינואר 1954.
↑  נפתחו שתי תערוכות במוזיאון ת"א, דבר, 3 במאי 1957. ביקורות: נ. אשר, שתי תערוכות, חרות, 10 במאי 1957; אריה לרנר, תערוכות: פסלי קוסו אלול במוזיאון, דבר, 17 במאי 1957.
↑  נחנך בית תרבות של ההסתדרות בר"ג, דבר, 15 בדצמבר 1957.
↑  תערוכת קוסו אלול – בניו-יורק, מעריב, 21 באוקטובר 1966.
1 2  קופץ מעל הסוס ורקדניות, מספר יצירה: #2243, באתר סקר אמנות מהקיר בישראל
↑  פסלי חוצות בירושלים, The Milons
1 2  הפארק לפיסול מדברי במצפה רמון, באתר בראשית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 270282  NLI: 987007309698705171  GND: 174345402  ISNI: 0000 0000 8213 4950  LCCN: no00099928  ULAN: 500065390  VIAF: 29086052   WorldCat (עם VIAF): 29086052
קונצ'רטו לפסנתר מס' 1 של מנדלסון

פליקס מנדלסון, מלחין הקונצ'רטו.
החלק הראשון של הקונצ'רטו.
החלק השני של הקונצ'רטו.
החלק השלישי של הקונצ'רטו.
קונצ'רטו לפסנתר מס' 1 של מנדלסון בסול מינור אופ. 25, הוא קונצ'רטו לפסנתר מאת המלחין פליקס מנדלסון שנכתב בין השנים 1830–1831, בערך באותה תקופה שבה כתב את הסימפוניה הרביעית שלו. הקונצ'רטו פורסם לראשונה במינכן, אוקטובר 1831. קונצ'רטו זה הולחן ברומא במהלך מסעו של מנדלסון באיטליה. מנדלסון ביצע את היצירה בעצמו בהופעת הבכורה, שכללה גם ביצועים של הסימפוניה מספר 1 שלו (אנ') והפתיחה ליצירתו "חלום ליל קיץ".
מבנה הקונצ'רטו

הקונצ'רטו מורכב משלושה פרקים והוא מכיל קטעי אלתור רבים.
Molto allegro con fuoco- מולטו אלגרו סון פוקו.
אנדנטה
פרסטו
תזמור

התזמור של הקונצ'רטו כולל:
2 חלילים.
2 אבובים.
2 קלרינטים.
2 בסונים.
2 קרנות יער.
2 חצוצרות.
טימפני.
כלי מיתר.
פופולריות

אף על פי שמנדלסון אמר על הקונצ'רטו: "כתבתי אותו אבל כמה ימים וכמעט ברישול", הקונצ'רטו היה מאוד פופולרי הודות למאמציהם של קלרה שומאן ופרנץ ליסט. המלחין והמנצח הקטור ברליוז ביקר בשלילה את סוג הפסנתר בו השתמש מנדלסון בביצוע הבכורה.
הערות שוליים

↑  מידע על הקונצ'רטו מס' 2 של מנדלסון
↑  מידע על הקונצ'רטו מס' 1 של מנדלסון, באתר פרויקט ספריית התווים הבינלאומי
↑  מידע וביקורות על הקונצ'רטו לפסנתר מס' 1 של מנדלסון
↑  מידע כללי על הקונצ'רטו מס' 1 של מנדלסון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 300101821  MusicBrainz work: 16dea66a-88e8-43f6-a091-41800a2acc45  VIAF: 202938551   WorldCat (עם VIAF): 202938551
קאע אל-יהוד

|  מידע |
| --- | --- |
 עיר:  צנעא
 תאריך ייסוד:  ה'ת"ם (1680)
 מייסדים:  יהודי צנעא
 שטח:  300 דונם
 אוכלוסייה:  12,625 (2004)
  (למפת צנעא מוגדלת) קאע אל-יהוד(למפת צנעא רגילה) קאע אל-יהוד
 
קאע אל-יהוד (בערבית: قاع اليهود) פירושו: "בקעת היהודים" (נקראה גם: "קאע ביר אל-עזב", בערבית: قاع بير العزب, פירושו: בקעת [השכונה] ביר אל-עזב), היא שכונה שבנו יהודי צנעא, ובה התגוררו החל מהמאה ה-17 עד לעלייה הגדולה בשנת ה'תש"ט (1949). כיום נקראת השכונה גם "קאע אל-עֻלֻפִי" (בערבית: قاع العلفي), או "אלקאע" (בערבית: القاع).
היסטוריה

לאחר שוב הגולים מגלות מוזע בשנת ה'ת"ם (1680), לא הורשו היהודים לחזור לבתיהם בשכונת אלסאילה שבתוך חומות העיר העתיקה של צנעא, ונאלצו לבנות את שכונתם מחדש מחוץ לחומות העיר, בבקעה ממערב לשכונת ביר אל-עזב, שהייתה שורצת חיות רעות ובמיוחד צבועים (בערבית: "אלסמע", או: "אלצַ'בְּע").
בתי השכונה אופייניים בדלותם החיצונית, בנויים לבנים ובוץ, וצמודים אחד לשני, כדי לאפשר את בריחת יושבי הבית לבתים הסמוכים כאשר פורצים לבית שודדים או גנבים, מה שהיה נפוץ מאוד אז.
בחודש סיוון ה'תקכ"ב (1762), גזר המלך אַלמִהְדִּי עֲבַּאס אִבּןַ אלמַנצוּר חוּסַין להרוס את כל בתי הכנסת בשכונה, באשמה שהם גבוהים מן המסגדים. מהרי"ץ כתב קינות על גזרה זו. בתי הכנסת נשארו בהריסותיהם במשך כ-30 שנים עד שניתן אישור לבנותם מחדש. גם בתקופות מאוחרות יותר הרסו בתי כנסת מסוימים בטענה שהם גבוהים מדי. בגלל האיסור להנות את בתי הכנסת גבוהים, ברוב המקרים חפרו והנמיכו את הרצפה, כך שמבפנים תקרת בית הכנסת גבוהה.
מבנה השכונה

השכונה בנויה מ-3 חלקים עיקריים:
השכונה המרכזית - עיקר השכונה.
אַלְקַרְיֵה אַלְגֲּדִּידּ - השכונה החדשה, שנבנתה בזמן שלטון הטורקים בתימן.
אַלצֻּלְבִּי - רחבה גדולה המפרידה בין השכונה הערבית ביר אל-עזב לבין השכונה היהודית.
מבנה השכונה > השכונה המרכזית

השכונה המרכזית נבנתה בין 3 רחובות ראשיים מרכזיים, שפתוחים ממזרח ל"אלצולבי", וממשיכים מערבה:
אלפַיְשׁ - רחוב ראשי שגבל את השכונה המרכזית מדרום.
אלסוּק - השוק המרכזי של השכונה. חלקו המזרחי נקרא "סוק אלחב" (=שוק התבואה), ממשיך מערבה כ"סוק אלבז" (=שוק הבדים), ובהמשכו נקרא "סוק אלטַיְרִי" - על שם בית הכנסת "אלטַיְרִי" שנמצא בו. בהמשך הרחוב ישנו אזור שנקרא "ראס אלקאע" (=ראש הבקעה).
רחוב שחלקו המזרחי היה נקרא שארע אלרישה וחלקו המערבי נקרא פיש אלערק, היה גבולה הצפוני של השכונת המרכזית, אך בחלקו המזרחי נבנו גם בתים בצפונו.
מבנה השכונה > אלקריה אלגדיד

בשנת ה'תרל"ו (1876), בזמן שלטון הטורקים בתימן, הותר ליהודים להרחיב את שכונתם (מה שלא היה אפשרי בזמן שלטון האימאם).
גבולות השכונה החדשה הם "אלפַיְשׁ" מצפון, שכונת "אלבֲּלֲקֵה" הערבית ממזרח, פרדס מצד מערב, ושתי גינות קטנות מצד דרום שהפרידו בין השכונה לבין החומה.
מבנה השכונה > אלצולבי

רחבה גדולה המפרידה בין השכונה הערבית ביר אל-עזב לבין השכונה היהודית. כיום הוקמה במקומה גינה ציבורית שנקראת "חדיקה' אלקאע" (בערבית: حديقة القاع, גינת הבקעה).
בתי כנסת

בשכונת היהודים בצנעא היו מספר רב של בתי כנסת יחסית לתושבי השכונה. קשה לקבוע את מספרם המדויק, מכיוון שהיו הרבה בתי כנסת קטנים שנפתחו בבתים.
| שם | שנות פעילות | מייסד | מידע נוסף |
| --- | --- | --- | --- |
| בית אלאוסטא | 1740~ - ה'תש"ט (1949) | סאלם עראקי (הכהן) | גדול ומלבני (רוחבו גדול מאורכו) |
| בית בדיחי | ה'תרל"ג (1873) - ה'תש"ט (1949) | סאלם בדיחי |  |
| אלגדיד | ה'תרל"ו (1876) - ה'תש"ט (1949) | תושבי "אלקריה אלגדיד" |  |
| בית אלג'מאל | ה'תרל"ו (1876) - ה'תש"ט (1949) | יעיש אלג'מאל |  |
| בית אלג'ספאן | ? - ה'תש"ט (1949) | ? |  |
| בית אלג'רשי | ה'תרל"ח (1878) – ה'תש"ט (1949) | יחיא אלג'רשי | בעל חצר גדולה שבה נהגו לקיים עצרות תפילה |
| בית אלד'מארי | ? – ה'תש"ט (1949) | ? |  |
| בית חבארה | ? – ה'תש"ט (1949) | סאלם חבארה אלאוסטא |  |
| בית חג'אג'י | ? – ה'תש"ט (1949) | ? | בזכות היותו קטן וצנוע ניצל מגזירת החרבן |
| בית אלטירי | ? – ה'תש"ט (1949) | אברהם אלטירי |  |
| בית יצחק | ה'תרמ"ח (1888) – ה'תש"ט (1949) | משפחת יצחק |  |
| בית כחלאני | ? – ה'תש"ט (1949) | סעיד בן משה כחלאני | בו החל פיצול בתי הכנסת |
| בית אלכסאר | ? – ה'תש"ט (1949) | ? |  |
| אלמדרש | ? - ה'תש"ט (1949) | ? | נתכנה "אלמדרש" מפני שנהגו לארח בו יהודים מקהילות אחרות שנזדמנו לצנעא |
| בית אלמסורי | ה'ת"ם (1680) – ה'תש"ט (1949) | ? |  |
| בית סיאני | ה'ת"ם (1680) – ה'תש"ט (1949) | ? |  |
| בית סעאדי | ה'ת"ם (1680) – ה'תש"ט (1949) | ? |  |
| בית עואץ' | ה'ת"ם (1680) – ה'תש"ט (1949) | ? |  |
| בית אלעזירי | ה'ת"ם (1680) – ה'תש"ט (1949) | משפחת עוזרי | שימש כישיבה ובית כנסת |
| בית אלערק | ה'ת"ם (1680) – ה'תש"ט (1949) | ? |  |
| בית אלפנחס | ? – ה'תש"ט (1949) | משפחת פנחס |  |
| בית צאלח | ה'ת"ם (1680) – ה'תש"ט (1949) | סעיד בן יוסף צאלח | שימש כישיבה של מהרי"ץ. מפאת גודלו, יופיו וחשיבותו של בית הכנסת, הוא מילא תפקיד מרכזי כמקום עצרות תפילה, כינוסים, ומיקומה של הישיבה הגדולה. |
| בית מדרש הרב קאפח | ? – ה'תש"ט (1949) | מארי יחיא קאפח |  |
| בית ריעאני | ה'ת"ם (1680) – ה'תש"ט (1949) | ? |  |
| בית אלשיך | ה'ת"ם (1680) – ה'תש"ט (1949) | מארי יחיא הלוי | בו הייתה הספרייה הגדולה והחשובה ביותר בצנעא |
| בית שמעון | ? – ה'תש"ט (1949) | האחים למשפחת שמעון | היה נחשב מפואר מאוד |
| בית שרעבי | ה'ת"ם (1680) – ה'תש"ט (1949) | ? |  |
שערים

ביוזמת הרב יחיא אלאביץ' הוקף הרובע היהודי של צנעא בחומה. בחומה זו היו 4 שערים:
באב אלקאע – השער הדרום מערבי של השכונה, פתחו של "אלפיש".
באב אלבלקה – השער הדרום מזרחי של השכונה, פתחו של "אלפיש", ומוביל לשכונת "אלבלקה" הערבית.
באב אלבוניה – השער הצפון מזרחי של השכונה, פתחה העליון של "אלצולבי", ומוביל לשכונת "אלבוניה" הערבית.
באב אלרום – השער הצפון מערבי של השכונה, פתחו של "פיש אלערק", ומוביל אל בית הקברות היהודי מחוץ לעיר.
ראו גם

יהדות צנעא
אלסאילה
בית יהודי בצנעא
לקריאה נוספת

מפה של קאע אל-יהוד – הרב יוסף קאפח, הליכות תימן, מודפסת בכריכת הספר
הערות שוליים

↑  כך נקראה בכתובות. כתובה מקאע אל-יהוד באתר מורשת מכירות פומביות, שכתוב בה "קאע ביר אלעזב".
1 2 3  הרב עמרם קורח, סערת תימן, ירושלים, ה'תשי"ד (1954), עמודים י"א-י"ד
↑  גוגל מפות
↑  יוסף קאפח, בתי כנסת בתימן, מחנים צ"ב, תשכ"ה
1 2  הרב עמרם קורח, סערת תימן, ירושלים, ה'תשי"ד (1954), עמודים קע"ה-קע"ז
↑  פרופ' זהר עמר, מפנקסו של חנווני יהודי מצנעא, עמודים 118-120
↑  הרב עמרם קורח, סערת תימן, ירושלים, ה'תשי"ד (1954), עמוד מ"ג
↑  גוגל מפות
↑  הרב יוסף קאפח, קהילת צנעא שבתימן, כתבים ב, יוסף טובי, תשמ"ט (1989), עמ' 861–871
↑  יחיאל נחשון, בתי הכנסת בצנעא (במאות י"ח-י"ט), נתניה: האגודה לטיפוח חברה ותרבות, תש"ס (2000)
↑  שמואל לבני, הקדמה, איש על העדה
פרנסואה פייר לה וארן
לקריאה נוספת

The French Cook: Le Cuisinier françois (London 1653) Introduction by Philip and Mary Hyman, 1983 (Montalba: Bibliothèque Bleue)
T. Sarah Peterson, 1994. Acquired Taste : The French Origins of Modern Cooking (Cornell University Press)
La Varenne's Cookery. The French Cook; The French Pastry Chef; The French Confectioner. A modern English translation and commentary by Terence Scully. (Prospect Books, 2006)
הערות שוליים

↑  אספרגוס ברוטב ריחני, מתוך "על אוכל ובישול" מאת הרולד מקגי
↑  העבודה כוללת שלושה ספרי בישול צרפתים אחרים: Le pastissier françois‏, Le confiturier françois וLe cuisinier friand, מהאלמנך של רואן ב-1693.
↑  מיזם זה, שנערך תחת פיקוחו של דניאל רוש, הוא ניסיון להביא את המהדורות הפופולריות הללו של תרבות צרפתית כתובה, בספרים שנמכרו באמצעות רוכלים, והיו בעלי כריכה רכה בצבע כחול - הBibliothèque bleue לידיהם של היסטוריונים חברתיים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007381979605171  PLWABN: 9810698673705606  BnF: cb12617241h (data)  GND: 128950625  ISNI: 0000 0001 0718 5739  LCCN: n83212807  NKC: ola2012723278  NTA: 069445176  SELIBR: 338913  SUDOC: 085952354  Trove: 1134853  VIAF: 51810507   WorldCat (עם VIAF): 51810507
פרוטון סאוי

| --- | --- |

Proton Savvy
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  PROTON Holdings (אנ') (שם רשמי: PROTON Holdings Berhad)
 שנות ייצור:  2005 – 2011
 הרכבה:  מלזיה מלזיה
 מודל קודם:  פרוטון טיארה
 מודל אחריו:  Proton Iriz (אנ')
 מרכב:  Front-engine, front-wheel-drive layout (אנ')
 אורך:  3,710 מ"מ
 רוחב:  1,643 מ"מ
 גובה:  1,480 מ"מ
 משקל:  957-945 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,395 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 1,149 סמ"ק המפיק 75 כ"ס ב-5,500 סל"ד (מנוע רנו)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות  תמסורת אוטומטית - 5 מהירויות מסוג "Automated manual transmission" (אנ')
פרוטון סאוי (במלאית: Proton Savvy) היא מכונית סופרמיני מתוצרת יצרנית הרכב המלזית PROTON Holdings (אנ') אשר יוצרה במלזיה בין השנים 2005 – 2011.
"פרוטון סאוי"

5 דלתות האצ'בק.
5 נוסעים.
מנוע קדמי.
מנוע בנזין 1.1 ליטר, מתוצרת רנו סדרה "Renault D-Type engine" (אנ').
סוג הנעה: הנעה קדמית 4x2.
קיבולת מכל דלק - 40 ליטר.
תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 12.6 שניות (מנוע המשודל לתמסורת ידנית).
תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 14.4 שניות (מנוע המשודל לתמסורת אוטומטית מסוג "Automated manua transmission").
"פרוטון סאוי" > ייצוא "פרוטון סאוי"

דגם "פרוטון סאוי" יוצא למספר ארצות: אוסטרליה, בריטניה, סינגפור, דרום אפריקה, אינדונזיה, תאילנד וטאיוואן.
בשנת 2008 "פרוטון סאוי" דורגה בין 10 המכוניות הנמכרות ביותר בתאילנד.
גלריה

"פרוטון סאבי"
"פרוטון סאבי"
"פרוטון סאבי", שנת 2007
"פרוטון סאבי", שנת 2007
"פרוטון סאבי"
"פרוטון סאבי", שנת 2008
"פרוטון סאבי"
"פרוטון סאבי"
ראו גם

פרוטון ג'וארה
פרוטון ארנה
פרוטון וירה
פרוטון פוטרה
פרוטון אינספירה
הערות שוליים

↑  "פרוטון סאוי"  - ברושור web.archive.org/web/20060411235440
↑  "פרוטון סאוי" autoevolution.com/cars/proton-savvy-2005
↑  "פרוטון סאוי" netcarshow.com/proton/2008-savvy
↑  "פרוטון סאוי" בטאיואן paultan.org/2007/01/17/proton-savvy-facelift-in-taiwan-left-hand-drive
↑  "פרוטון סאוי" בין 10 המכוניות הנמכרות בתאילנד (2008) web.archive.org/web/20090125184922
קימרוזאורוס

| קימרוזאורוס |
| --- | --- |

תקופה
יורה עליון 145.5–150.8 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: פלזיוזאוריה
משפחה:: קריפטולידיים
סוג:: קימרוזאורוס
שם מדעי
 Kimmerosaurus ‏Brown, 1981

קימרוזאורוס (שם מדעי: Kimmerosaurus; מילולית: "לטאת קימרידג'") הוא סוג של פלסיוזאור מסדרת הפלסיוזאורים שחי בתור היורה. זוחל ימי זה היה קרוב משפחתו של הקריפטולידוס.
מאפיינים

מאובניו של היצור נמצאו בבריטניה בתצורות על חוף הים (ששמם באנגלית Kimmeridge Clay (אנ')), שבאתר המורשית העולמית: חוף היורה, בדורסט, בריטניה, אזור בו נמצאו מגוון יצורים ימיים מהיורה.
נמצאו גולגולת עם שיניים וכמה חוליות צוואר, מהם מסיקים שהוא השתייך למשפחתו של הקריפתולידוס קריפטולידיים. לסתותיו היו רחבות ובעלות שורות שיניים חרוטיות שעזרו לו ללכוד דגים ביעילות. מבנה החוליות מאוד דומה לחוליות ה-Colymbosaurus, מה שגרם לכמה חוקרים לסבור שיצור זה הוא למעשה מאובן של Colymbosaurus ללא הראש.
ככל הנראה יצור זה חי רוב זמנו בים הקדום - ים תטיס ושם צד מגוון דגים ויצורי ים נוספים, אחריהם רדף בעזרת ארבעת סנפיריו הארוכים. הוא עצמו הותקף בידי זוחלי ים גדולים יותר כמו הפליוזאורוס שחי באותו אזור.
בתרבות

הקימרוזאורוס מופיע בסדרה הכוכב דינוזאור שם נראים מספר פרטים המחפשים כרישי מלאך אך אחד מהפרטים נטרף על ידי פליוזאורוס.
קונצ'רטו לפסנתר מס' 1 של שופן

העמוד הראשון של הקונצ'רטו, בהוצאת ברייטקופף והרטל
הקונצ'רטו לפסנתר מס' 1, במי מינור, אופ. 11 נכתב על ידי פרדריק שופן בשנת 1830, כאשר היה בן עשרים. הוא בוצע לראשונה ב-11 באוקטובר של אותה שנה בוורשה עם המלחין כסולן במהלך קונצרט פרידה, בטרם עזב את פולין מולדתו.
היה זה הקונצ'רטו הראשון של שופן שיצא לאור, ולכן הוא קיבל את המספור "1", אף שלמעשה הוא נכתב מיד לאחר הבכורה של קונצ'רטו שנכתב קודם לכן, ופורסם מאוחר יותר כקונצ'רטו לפסנתר מס' 2.
כתיבת היצירה

הקונצ'רטו מוקדש לפרידריך קַלקברנר (אנ'). בזמן שכתב את היצירה, שופן כתב לטיטוס וויצ'כובסקי (אנ'), ואמר: "פה אתה ללא ספק מבחין בנטייה שלי לעשות רע בניגוד לרצוני. כשמשהו מזדחל באופן לא רצוני לראשי דרך העיניים, אני אוהב לטפח אותו, אף על פי שזה עשוי להיות לגמרי שגוי". המראה הזה כנראה היה זמרת הסופרן קונסטנסיה גלדקובסקה (אנ'), מי שהייתה ה"אידיאל" מאחורי הפרק השני של קונצ'רטו מס' 2.
חוות הדעת על הקונצ'רטו חלוקות. חלק מהמבקרים טוענים שהתמיכה התזמורתית כפי שנכתבה יבשה ולא מעניינת, בעיקר ידועה ביקורתו של המבקר ג'יימס הונקר (אנ'), שכתב בספר שופן: האיש והמוזיקה שלו, כי "אין זה שופן במיטבו". מצד שני, רבים אחרים מרגישים כי ליווי התזמורת נכתב על מנת שישתלב עם צליל הפסנתר, ושהפשטות שלו נעשתה כניגוד מכוון להרמוניה המורכבת. רוברט שומאן סקר את שני הקונצ'רטי של שופן בשנת 1836 בשביל הנויה צייטשריפט פיר מוזיק, וכתב: "שופן מכניס את רוחו של בטהובן לתוך האולם".
הפסנתרנית מרתה ארחריץ' אמרה על הקונצ'רטו, "הווירטואוזיות צריכה להיות כלשון המעטה".
הופעת הבכורה נערכה ב-12 באוקטובר 1830 מול אולם מלא, והוכתרה בהצלחה. על פי העיתון "קורייר ורשבסקי" (אנ') היה שם "קהל של כ-700". הקונצ'רטו נוצח על ידי קרלו אבסיו סוליבה (אנ'), ותפקיד הפסנתר בוצע על ידי שופן בעצמו. בסוף הביצוע היו "מחיאות כפיים רועמות". שבעה שבועות לאחר מכן, בעקבות התמרדות הפולנים בשלטון הרוסי, שופן ניגן את הקונצ'רטו שלו לראשונה בפריז ב"סל פלייל" (אנ'). הקונצ'רטו התקבל היטב. פרנסואה-ז'וזף פֶטיס (אנ') כתב במגזין La Revue musicale (אנ') למחרת, כי "יש רוח במלודיות האלה, יש פנטזיה בפסז'ים האלה, ובכל מקום יש מקוריות".
מבנה

היצירה מכילה שלושה פרקים, במבנה הטיפוסי לקונצ'רטו לכלי סולו באותה תקופה:
אלגרו מאסטוזו (Allegro Maestoso)
לרגטו - רומאנס (Romanze – Larghetto) (מי מז'ור)
רונדו - ויוואצ'ה (Rondo – Vivace) (מי מז'ור)
הפרק הראשון מכיל שלושה נושאים, אשר מוצגים על ידי התזמורת. לאחר מכן נכנס הפסנתר, מנגן את הנושא הראשון (תיבה 139) ומיד אחריו את המנגינה של הנושא השני (תיבה 155), מלווה במוטיב המרכזי של הנושא הראשון כבס קונטרפונקט. הנושא השלישי, במי מז'ור, שהוצג בפתיחה על ידי התזמורת, מנוגן על ידי הפסנתר (תיבה 222). הפיתוח מתחיל בתיבה 385, כשהפסנתר פותח עם הנושא השני, והתזמורת מפתחת את הנושא הראשון. הרפריזה מתחילה בתיבה 486 כשהתזמורת מנגנת את נושא הפתיחה. בסוף הפרק אין קדנצה של הפסנתר. האקספוזיציה בפרק זה יוצאת דופן; האקספוזיציה, שמתחילה במי מינור, עוברת למי מז'ור (i-I), במקום לסול מז'ור כצפוי (i-III). קשר טונאלי זה (i-III) בין הנושאים השני והשלישי מתרחשת ברפריזה, שבה דווקא היה מצופה הקשר i-I כבפתיחה, ויוצר תחושה שונה.
בפרק השני, אף על פי שהוא לא כתוב במפורש בצורת הסונאטה, ניתן לייחס את הנושא השני של האקספוזיציה למודל הקלאסי של מודולציה לדומיננטה (I-V), וכאשר הוא חוזר, הוא עובר למדיאנטה (III). שופן כתב באותו מכתב לטיטוס: "זה לא נועד כדי ליצור אפקט חזק; למעשה זו רומנטיקה, שלווה ונוגה, היוצרת את הרושם של מישהו מביט בעדינות לעבר נקודה הקוראת להיזכר באלף זיכרונות מאושרים. זוהי סוג של הזיה לאור הירח בערב אביבי יפה".
הפרק השלישי נכתב בהססנות וקושי לאחר דחיות רבות, ומציג מאפיינים של ריקוד הקרקוביאק.
לאחר שסיים את כתיבת הרונדו באוגוסט 1830, שופן ניגן אותו באופן פרטי, תחילה עם רביעיית מיתרים ואז עם אנסמבל תזמורתי קטן, ואמר בגאווה "רונדו – מרשים. אלגרו – חזק".
בתרבות הפופולרית

הקונצ'רטו מופיע במספר סרטי קולנוע:
הפרק הראשון בגרסה לפסנתר מופיע בסרט "הנערה מהבית במורד השדרה" (1976).
הפרק השני מופיע ב"זה יום כל כך יפה" (אנ') של דון הרצפלד (2012).
הפרק השלישי מופיע בסרט הבריטי "הגברת בוואן" (2015).
הערות שוליים

↑  "ציטוטים של שופן", פרויקט שופן (באנגלית).
↑  "שופן: האיש והמוזיקה שלו" (מהדורה ראשונה), ג'יימס הונקר (1900), צ'ארלס סקריבנר ובניו, עמוד 303 (באנגלית).
↑  "שופן: קונצ'רטו לפסנתר מס' 1 במי מינור, אופוס 11", ג'יימס מ. קלר, התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו (באנגלית).
↑  "שופן: קונצ'רטו לפסנתר מס' 1", ג'סי רותוול, התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס (באנגלית).
↑  "קונצ'רטו לפסנתר במי מינור", מיצ'סלה טומשבסקי, מכון פרדריק שופן (באנגלית).
↑  "שופן - קונצ'רטו לפסנתר מס' 1 במי מינור", אלן בגרו, הרהורים מוזיקליים (באנגלית).
↑  "קלאסי - חגיגת מאתיים לפרדריק שופן", הבמה
↑  "שופן: קונצ'רטי לפסנתר", תוכנייה, לין רקורדס (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007427393905171  PLWABN: 9810562509705606  GND: 300037090  LCCN: n78080133  MusicBrainz work: 5f7ded0a-9869-38e5-a9fd-8612919f1a94  VIAF: 213966104   WorldCat (עם VIAF): 213966104
עונת 2021/2022 בליגה האירופית

| --- | --- |

 מארחת:  אצטדיון רמון סאנצ'ז פיחואן, סביליה, ספרד (משחק הגמר)
 תקופת התחרות:  אוגוסט 2021 – מאי 2022 (כ־274 ימים)
 מספר משתתפות:  32
 הזוכה:  איינטרכט פרנקפורט
 מספר משחקים:  139
 מספר שערים:  367 (2.64 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  3,435,542 (24,716 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  אנגליה ג'יימס טברנייר   (7 שערים)
 → 2020/20212022/2023 ←
עונת 2021/2022 בליגה האירופית היא העונה ה-51 של טורניר הכדורגל המשני של אירופה בכדורגל שמאורגן על ידי אופ"א, והעונה ה-13 מאז שונה שמה של התחרות מגביע אופ"א לליגה האירופית.
הזוכה בתואר תשחק נגד זוכת ליגת האלופות בסופר קאפ האירופי ותקבל כרטיס לשלב הבתים של ליגת האלופות בעונת 2022/2023.
עונה זו היא העונה הראשונה מאז עונת 1999/1998 (העונה האחרונה בה שוחק גביע אירופה למחזיקות גביע) בה מאורגנות שלוש תחרויות מועדונים גדולות באירופה (ליגת האלופות, הליגה האירופית, וליגה חדשה ששמה הקונפרנס ליג).
כתוצאה מפתיחתה של ליגה שלישית נעשו שינויים גדולים בפורמט הליגה האירופית. מספר הקבוצות בשלב הבתים הצטמצם מ-48 ל-32 קבוצות, ומספר הקבוצות המשתתפות במוקדמות הצטמצם משמעותית גם כן. כמו כן סיבובי המוקדמות, הראשוני, הראשון והשני בוטלו.
הסיבוב הראשון של שלב הנוק-אאוט יכלול את הסגניות משלב הבתים של הליגה האירופית ואת המסיימות במקום השלישי בשלב הבתים של ליגת האלופות, כאשר המנצחות בשלב הנוקאאוט יעפילו לשמינית הגמר נגד מנצחות הבתים של הליגה האירופית.
הגמר נערך באצטדיון רמון סאנצ'ז פיחואן בסביליה, ספרד ב-18 במאי 2022. הגמר היה אמור להיערך בפושקש ארנה בבודפשט, הונגריה. ואילו האצטדיון בסביליה נבחר במקור לארח את גמר הליגה האירופית 2021, אך בעקבות התפרצות מגפת הקורונה בשנת 2020 והעתקתו של גמר 2020, מהאצטדיון המתוכנן בגדנסק לאצטדיון חלופי בקלן. לוח הזמנים של אירוח משחקי הגמר של הליגה האירופית נדחה בשנה, כאשר גדנסק מארחת את גמר 2021, סביליה את גמר 2022 ובודפשט את גמר 2023. איינטרכט פרנקפורט ניצחה בגמר את ריינג'רס לאחר דו-קרב בעיטות עונשין וזכתה בתואר אירופאי ראשון מאז שנת 1980.
ב-24 ביוני 2021 אישרה אופ"א את ההצעה לבטל את חוק שערי החוץ בכל תחרויות המועדונים של אופ"א החל מעונה זו. (חוק שהיה בשימוש מאז שנת 1965). לכן, אם בסיכום שני משחקים בין שתי קבוצות, שתי הקבוצות הבקיעו כמות מצטברת זהה של שערים, המנצחת לא תוכרע על פי מספר שערי החוץ שהבקיעה, והמשחק ילך להארכה של 30 דקות, אם לא תושג הכרעה במהלך ההארכה, המשחק יוכרע באמצעות פנדלים.
העפלה

57 קבוצות מ-30 עד 35 מתוך 55 ההתאחדויות החברות באופ"א השתתפו בעונה. ל-15 התאחדויות יהיה מקום ודאי באחד מהסיבובים של התחרות, ואילו מתוך 40 ההתאחדויות האחרות רק 15–20 התאחדויות עשויות לשחק באחד השלבים של התחרות לאחר שיודחו מליגת האלופות. דירוג ההתאחדויות מבוסס על דירוג הליגות של אופ"א ומשמש לקביעת מספר הנציגות מכל התאחדות:
ליגות המדורגות במקומות 1–5 שולחות 2 נציגות.
ליגות המדורגות במקומות 6–15 שולחות נציגה אחת.
מקום אחד אמור להיות מוקצה למחזיקת גביע הקונפרנס ליג, אך כאמור כיוון שזו העונה הראשונה בה התחרות מתקיימת, בעונה זו מקום זה אינו רלוונטי, והוא יתחיל להיות מוקצה רק החל מעונת 2022/2023.
בנוסף, 37 קבוצות שיודחו החל מסיבוב המקודמות השני בליגת האלופות של אופ"א 2021/2022 יועברו לשלבים השונים בליגה האירופית, בהתאם לשלב בו הודחו:
10 המודחות משלב המוקדמות השני במסלול האלופות.
3 המודחות משלב המוקדמות השני במסלול הליגה.
6 המודחות משלב המוקדמות השלישי במסלול האלופות.
4 המודחות משלב המוקדמות השלישי במסלול הליגה.
4 המודחות משלב הפלייאוף במסלול האלופות.
2 המודחות משלב הפלייאוף במסלול הליגה.
8 המסיימות במקום השלישי בשלב הבתים.
העפלה > דירוג הליגות

הדירוג לעונת 2021/22 הוא דירוג הליגות לשנת 2020, המביא בחשבון את ביצועי נציגות הליגה בליגת האלופות ובליגה האירופית בעונות 2015/2016 עד 2019/2020.
מלבד המקומות המוקצים לליגה, ייתכן שקבוצות נוספות יקבלו מקום בליגת האלופות:
(UCL) קבוצות המועברות מליגת האלופות.
העפלה > חלוקת הקבוצות לפי שלב

|  |  | קבוצות שמתחילות את דרכן בתחרות בשלב זה | קבוצות שהתקדמו מהשלב הקודם | קבוצות שהועברו מליגת האלופות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שלב המוקדמות | מסלול האלופות (10 קבוצות) |  |  |  10 המודחות משלב המוקדמות השני (מסלול האלופות) |
| שלב המוקדמות | מסלול ראשי (6 קבוצות) |  מחזיקות הגביע מהליגות המדורגות 14–16 |  |  3 המודחות משלב המוקדמות השני (מסלול הליגה) |
| שלב הפלייאוף (20 קבוצות) | שלב הפלייאוף (20 קבוצות) |  6 מחזיקות הגביע בליגות המדורגות 8–13 |  5 המנצחות בשלב המוקדמות השלישי (מסלול האלופות)  3 המנצחות בשלב המוקדמות השלישי (מסלול ראשי) |  6 המודחות משלב המוקדמות השלישי (מסלול האלופות) |
| שלב הבתים (32 קבוצות) | שלב הבתים (32 קבוצות) |  7 מחזיקות הגביע בליגות המדורגות 1–7  הקבוצה שסיימה במקום הרביעי בליגה המדורגת 5  4 קבוצות שסיימו במקום החמישי בליגות המדורגות 1–4 |  10 המנצחות בשלב הפלייאוף |  4 המודחות משלב הפלייאוף (מסלול האלופות)  2 המודחות משלב הפלייאוף (מסלול הליגה)  4 המודחות משלב המוקדמות השלישי (מסלול הליגה) |
| שלב הנוקאאוט הראשוני (16 קבוצות) | שלב הנוקאאוט הראשוני (16 קבוצות) |  |  8 הסגניות בשלב הבתים של הליגה האירופית |  8 הקבוצות שסיימו במקום השלישי בשלב הבתים של ליגת האלופות. |
| שמינית הגמר (16 קבוצות) | שמינית הגמר (16 קבוצות) |  |  8 מובילות הבתים של הליגה האירופית  8 המנצחות בשלב הנוקאאוט הראשוני |  |
בברירת המחדל של ההעפלה לליגה האירופית מוקצה מקום בשלב הבתים למחזיקת גביע הקונפרנס ליג, אך כיוון שזו השנה הראשונה בה מתקיימת התחרות, המקום המוקצה לה לא מנוצל ולכן, נעשו השינויים הבאים:
מחזיקת הגביע בליגה המדורגת 7 (רוסיה), העפילה אוטומטית לשלב הבתים במקום להתחיל בשלב הפלייאוף.
מחזיקת הגביע בליגה המדורגת 13 (דנמרק) תתחיל את דרכה בשלב הפלייאוף, במקום בשלב המוקדמות השלישי.
מחזיקות הגביע בליגה המדורגות 16 (קפריסין) תתחיל את דרכה בשלב ההמוקדמות של הליגה האירופית, במקום בשלב המוקדמות השני של הקונפרנס ליג.
שינוי נוסף במקומות המוקצים יוכל להתקיים אם זוכת ליגת האלופות 2020/2021 או זוכת הליגה האירופית 2020/2021, לא יסיימו במקום המזכה אותן בכרטיס לליגת האלופות דרך הליגה המקומית שלהן אלא למקום המזכה אותן בכרטיס לליגה האירופית. במקרה כזה הן ישתתפו בליגת האלופות (בזכות הזכייה שלהן) והכרטיס לליגה האירופית בו הן זכו דרך הליגה המקומית שלהן יעבור לליגה המדורגת במקום הבא בדירוג הליגות (ולא לקבוצה אחרת מאותה הליגה שלהן).