ארץ פראית מאוד
תקציר העלילה > פרקים 2–5: ראג'נישפורם

הסדרה מתמקדת כאמור בשנות הפעילות של הקומונה והקונפליקטים שלה מול התושבים המקומיים והרשויות, ומציגה את התפתחות הדברים כסוג של רשומון - זווית הראייה של התושבים המקומיים ונציגי אכיפת החוק מול זווית הראייה של חסידי הגורו על עובדות שאין עליהן מחלוקת. יוצרי הסדרה ביקשו כדבריהם להראות "פרק חשוב בהיסטוריה האמריקאית" ולכן נמנעו מלהיכנס לדיון באספקטים הקשורים בהתנהלותה הפנימית של הכת (לדוגמה שמועות על ניצול מיני של ילדים שצצו לאחר פירוק הקומונה) או באישיותו וסגנון חייו של ראג'ניש (למשל - אוסף 93 מכוניות הרולס רויס שלו) באותה תקופה, והעדיפו להתמקד רק ברצף האירועים המתועדים של הקונפליקט סביב הקומונה בשנים אלה.
תוך פחות משלוש שנים הוקמה עיירה שאכלסה בשיאה קרוב ל-7,000 תושבים (מהם כ-5,000 קבועים) וכללה שירותים קהילתיים כגון דואר, משטרה מקומית, בית ספר ממלכתי, מערכות מים וביוב ואפילו שדה תעופה קטן. במקביל החלה התנגדות של תושבים מקומיים בעיירה הסמוכה אנטילופ ופקידי ציבור בעיר המחוז דאלס למה שהם ראו כניסיון התפשטות לא חוקי של העיירה. אף על פי שברקע היה גם קונפליקט תרבותי בין אורח החיים בקומונה לבין זה של התושבים המקומיים - חוואים נוצרים בעיקרם - הקונפליקט העיקרי שהצית והתניע את רצף האירועים בסדרה היה כלכלי ונסב על ייעוד הקרקע: במקור יועדה הקרקע לשימוש חקלאי כלומר יכלה לאכלס רק תושבים שפעילותם העיקרית היא חקלאית. למרות זאת הקומונה התפתחה בעיקר באופן אורבני ומנהיגיה (בעיקר שילה) לא הסתירו את רצונם לבנות עיר שתאכלס בשלב ראשון 10,000 איש ותהיה בעלת פוטנציאל לעד 50,000 איש, ולכן ביקשו לשנות את ייעוד הקרקע בהתאם. עקב ההתנגדויות לא אושר שינוי הייעוד ולכן הקומונה לא יכלה להפוך לעיר. כדי לגבור על ההתנגדויות היה על הראג'נישים להשיג רוב במועצת העיירה אנטילופ (בדומה לוועדה מקומית בישראל) ואז במועצת המחוז (בדומה לוועדה מחוזית) בדאלס.
ההשתלטות על הוועדה המקומית נעשתה על ידי רכישת בתים בעיירה אנטילופ. כך הוכפלה תוך פחות משנתיים האוכלוסייה בעיירה מ-50 תושבים לכמעט 100, כאשר אנשי הכת השתלטו לבסוף על מועצת העיר ואף שינו את שמה ל"ראג'ניש" והפכו אותה לעיירת לוויין ולזרוע השירותים של הקומונה. ההשתלטות על הוועדה המחוזית הייתה מורכבת יותר עקב העובדה שהראג'נישים היו מיעוט במחוז. לקראת הבחירות ב-1984 נבחרו שתי אסטרטגיות פעולה: האחת - הגדלת בסיס מצביעי הכת. דבר זה נעשה על ידי הבאתם של אלפי חסרי בית מערים אחרות בארצות הברית ותמורת מקלט ומזון הפיכתם לתושבי המחוז וכך למצביעים, וכן על ידי נישואים פיקטיביים לכאורה בין ראג'נישים שכבר היו תושבים מקומיים ובין זרים שהגיעו לקומונה מחוץ לארצות הברית ולכן לא היו בעלי זכות הצבעה. תהליך זה גרר לפתיחת חקירה על ידי התובע הכללי של מדינת אורגון ובהמשך על ידי ה FBI בחשד לעבירות על חוקי ההגירה. בשלב מסוים תכננו חברי הכת להתנקש בחיי התובע הכללי (ללא הצלחה) כדי לשבש את המשך החקירה. האסטרטגיה השנייה הייתה על ידי צמצום מספר המצביעים שאינם ראג'נישים בעיר דאלס. השיטה שנבחרה הייתה של הרעלה המונית - במעבדה בקומונה הורבו חיידקי סלמונלה וביום שלפני הבחירות אמורים היו נציגי הכת לזהם מסעדות וחנויות מזון בעיר וכך לגרום לתושבים לשלשול קשה ולאי הגעה להצבעה. ב"חזרה גנרלית" לבדיקת השיטה נפגעו בדאלס למעלה מ-750 איש ואושפזו קרוב לחמישים (אחד במצב קריטי) במה שנחשב לפיגוע הטרור הביולוגי הגדול בכל הזמנים בארצות הברית. בסופו של דבר לא יצאה התוכנית לפועל ובבחירות שנערכו בנובמבר 1984 לא הצליחה הכת להכניס נציגים לוועדה המחוזית.
מנגד, התבצע שנה קודם לכן פיצוץ (ללא נפגעים בנפש) במלון שבבעלות הכת בעיר פורטלנד ואף על פי שהתברר כי מדובר בפיגוע איסלמי (מהראשונים מסוגו בארצות הברית לפני 9.11) של ארגון בשם ג'מעאת אל-פוקרה וכי אין לו קשר לקונפליקט עם הראג'נישים - היווה הפיצוץ טריגר לאנשי הכת לרכוש ולאגור נשק רב, לכאורה עבור הגנה עצמית, מה שהגדיל את המתיחות הגבוהה ממילא עם התושבים והרשויות.