stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלסוורת' קלי
ביוגרפיה

קלי נולד בעיר ניובורו שבניו יורק. בשנת 1941 החל ללמוד במכון פראט שבניו יורק, אולם בשנת 1943 הוא גויס לצבא האמריקאי, שבאותה היה מעורב במלחמת העולם השנייה. קלי שירת יחד עם אמנים ומעצבים נוספים ביחידה אשר כונתה "צבא הצללים", אשר עסקה בהסוואה ובאמצעי הטעיה כנגד כוחות האויב. בשנים 1946–1947 המשיך את לימודי האמנות בבית הספר לאמנות שליד המוזיאון לאמנות בבוסטון ובשנת 1948 עבר לפריז, שם למד בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות ולמד מאמני האוונט-גארד שפעלו בעיר באותה תקופה. קלי חזר לארצות הברית בשנת 1954, לאחר שהות של שש שנים בפריז.
בארצות הברית התקשה תחילה קלי להשתלב בשוק המקומי. בשנת 1956 הציג את התערוכה הראשונה שלו בעיר ניו יורק. בשנת 1957 הציגו מיצירותיו במוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית. בשנת 1973 נערכה הרטרופרספקטיבה הראשונה מיצירותיו, במוזיאון לאמנות מודרנית.
יצירותו של קלי כוללות לרוב צורות גאומטריות אבסטרקטיות ופשוטות, בעלות צבעים עזים.
קלי נפטר בניו יורק, והוא בן 92.
אין גוזרין גזרה על הציבור אלא אם כן רוב הציבור יכולים לעמוד בה

אין גוזרין גזרה על הציבור אלא אם כן רוב הציבור יכולים לעמוד בה הוא כלל תלמודי לפיו חז"ל לא גזרו גזירה כששיערו מראש שהציבור יתקשה לנהוג על פיה.
מקור

בתלמוד במסכת עבודה זרה נאמר שלא גזרו על שמן של עכו"ם כמו שגזרו על סתם יינם ועל פיתם, והטעם לזה אמרו שם משום ש”סמכו רבותינו על דברי רשב"ג ועל דברי רבי אלעזר בר צדוק שהיו אומרים אין גוזרין גזירה על הצבור אא"כ רוב צבור יכולין לעמוד בה דאמר רב אדא בר אהבה מאי קרא "במארה אתם נארים ואותי אתם קובעים הגוי כולו" אי איכא גוי כולו אין אי לא לא” (תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף ל"ו, עמוד א').
במקום נוסף מובא בתלמוד שלמרות שגזרו שלא לגדל בהמה דקה בארץ ישראל על מנת שלא להזיק את השדות. אך התירו לגדל בהמה גסה מאחר ששיערו שהציבור לא יעמוד בגזירה זו מאחר שישנו קושי גדול לייבא בהמות גסות מחוץ לארץ.
כך אף פסק הרמב"ם בספרו משנה תורה:
בית דין שנראה להן לגזור גזירה או לתקן תקנה או להנהיג מנהג צריכין להתיישב בדבר ולידע תחלה אם רוב הצבור יכולין לעמוד בהן או אם אין יכולין לעמוד ולעולם אין גוזרין גזירה על הצבור אלא אם כן רוב הצבור יכולין לעמוד בה.
יוצאים מהכלל > לאחר שגזרו

במקרה וגזרו בית דין גזירה, אך מיד לאחר מכן התברר שאין רוב הציבור יכולים לעמוד באותה הגזירה, לדעת הרמב"ם במקרה כזה הגזירה בטלה ”הרי שגזרו בית דין גזירה ודימו שרוב הקהל יכולין לעמוד בה ואחר שגזרוה פקפקו העם בה ולא פשטה ברוב הקהל הרי זו בטלה ואינן רשאין לכוף את העם ללכת בה”.
כמו כן אם היה נראה לבית דין שאכן פשטה הגזירה בכל הציבור, אך לאחר זמן התבררה האמת שאין רוב הציבור מקיימים את אותה הגזירה, יכול בית הדין שבאותו הדור לבטל את הגזירה. על אף שבדרך כלל אין בית דין רשאי לבטל גזירות של בית דין אחר אלא אם הוא גדול מהראשון במנין ובחכמה, אך במקרה זו רשאי בכל עניין.
לדעת התוספות ישנם שני תנאים על מנת שהגזירה תכנס לתוקפה: א' רוב הציבור יכול לעמוד בו. ב' פשט ברוב ישראל. אך מדברי הרמב"ם נראה שהם עניין אחד.
יוצאים מהכלל > מקום מסוים

לדעת התוספות במקרה שמראש תיקנו את התקנה על מקום אחד בלבד, ובאותו מקום פשטה, נחשב הדבר כאילו פשטה בכל ישראל, ואנשי אותו המקום מחויבים לקיים את הגזירה.
הערות שוליים

↑  תוספות עבודה זרה לו א ד"ה והתנן, בתירוץ הראשון.
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר שופטים, הלכות ממרים, פרק ב', הלכה ג'.
↑  תוספות גיטין לו ב ד"ה אלא
אין דנין אפשר משאי אפשר

| --- | --- |
 תלמוד בבלי:  מסכת יבמות, דף מ"ו, עמוד א';  מסכת יבמות, דף ס"א, עמוד ב';  מסכת סוכה, דף נ', עמוד ב';  מסכת זבחים, דף צ"ב, עמוד ב';  מסכת מנחות, דף י"ט, עמוד א';  מסכת תמורה, דף ט"ז, עמוד ב';  מסכת תמורה, דף י"ח, עמוד ב';  מסכת נדה, דף ל"ז, עמוד ב'.
 
אין דנין אפשר משֶאִי אפשר הוא מושג הלכתי שמשמעותו היא שלא ניתן ללמוד שלילה של פרט מסוים בהלכה אחת מתוך היקש להלכה אחרת בה הפרט הזה אינו אפשרי טכנית.
שימוש בכלל

מתוך י"ג המידות שהתורה נדרשת בהן ישנן ארבע מידות שמהותן היא לימוד הלכה מתוך הלכה אחרת: בנין אב, היקש, גזירה שוה וקל וחומר, ולגבי כל אחת מהן ישנו דיון האם כלל 'אין דנים אפשר משאי אפשר' תקף:
בנין אב - לגבי לדון אפשר משאי אפשר בבנין אב נחלקו תנאים. לשיטת רבי אליעזר דנים ולשיטת רבי עקיבא אין דנים. במקור נוסף נראה שאף בית שמאי ובית הלל נחלקו אודות השימוש בכלל זה בבנין אב.
היקש - נחלקו האמוראים, האם הכלל נאמר גם על לימוד מיקש: לדעת רבי עקיבא, שסבור שאין למדין אפשר משאי אפשר בבניין אב, האם הדין כך גם בהיקש, או שבהיקש אף רבי עקיבא מודה שלומדים. ישנה דעה בראשונים ששיטת התלמוד ירושלמי היא שבהיקש דנים אפשר משאי אפשר.
גזירה שוה - מצינו בתלמוד במפורש שאין דנין אפשר משאי אפשר. עם זאת ישנם ראשונים הסבורים שאביי ורבא חלוקים בדין זה.
קל וחומר - דין מוסכם שנאמר כלל זה.
דוגמאות לשימוש בכלל

בתלמוד מובא כלל זה במקומות רבים, ביניהם:
האם ניתן ללמוד לפסח דורות, כלומר קרבן פסח הנוהג לדורות, שאינו בא מכספי מעשר שני, על ידי בנין אב מפסח מצרים שלא יכול היה לבוא מכספי מעשר, למרות שהטעם שאנו יודעים שפסח מצרים לא בא מן המעשר הוא מפני הסיבה הטכנית שאז עדיין לא הייתה מציאות של מעשרות (טרם כניסתם לארץ שעדיין לא נתחייבו במצוות התלויות בארץ).
האם ניתן ללמוד שמצות פריה ורבייה מתקיימת בהולדת זכר ונקבה בדווקא (ולא בהולדת שני זכרים) מבנין אב מברייתו של עולם שנבראו אז אדם וחוה, למרות שאז אילו נבראו רק שני זכרים לא היה קיום לעולם.
האם ניתן להסיק שגירות חלה בטבילה ללא מילה מתוך היקש לנשים שגירותן בטבילה בלבד, למרות שאצלן מציאות המילה איננה אפשרית.
האם ניתן ללמוד שבהמת מעשר (הכוונה לבהמה שנתקדשה על ידי התהליך של מעשר בהמה) שילדה, הוולד אינו קרב מתוך גזירה שוה לקרבן בכור בהמה שאין הוולד שלו קרב, למרות שאצלו אין מציאות של וולד מכיוון שהוא תמיד זכר.
האם ניתן ללמוד שעדים שרצו לחייב מלקות והוזמו, מקבל כל אחד את כל סכום המלקות ואין מחלקים אותם ביניהם, מתוך גזירה שוה לעדים שחייבו מיתה, שכל אחד מהם מתחייב מיתה שלימה, למרות ששם אין אפשרות טכנית לחייב כל עד חצי מיתה.
האם ניתן ללמוד ששחיטת קרבן איננה חייבת להיעשות דווקא על ידי בעל הקרבן עצמו, בקל וחומר מזריקת דם הקרבן שאינו נעשה על ידי הבעלים, למרות ששם בדרך כלל אין אפשרות שהדם ייזרק על ידי הבעלים מכיוון שזריקה כשירה רק על ידי כהן (להבדיל משחיטה שכשירה אף על ידי זר).
לקריאה נוספת

אנציקלופדיה תלמודית, כרך ראשון, עמודים תר"ז - תר"ט.
הערות שוליים

↑  יבמות מו עמוד א
↑  יבמות דף סא עמוד ב
↑  מסכת נדה דף לז עמוד ב
↑  פירוש הר"ש משאנץ למסכת תרומות פרק ב משנה א
↑  מסכת תמורה דף יח עמוד ב
↑  רמב"ן וריטב"א למסכת מכות דף ה עמוד א
↑  מסכת מנחות דף יט עמוד א
↑  הדוגמאות דלהלן הן מתוך הסוגיות שצוינו לעיל. ישנן דוגמאות נוספות שלא פורטו כאן מפאת מורכבותן.
אליעזר מאיר ליפשיץ

| --- | --- |

 לידה:  27 בספטמבר 1879 סקולה, אוקראינה 
 פטירה:  21 באוגוסט 1946 (בגיל 66) 
 מדינה:  פלשתינה (א"י) 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 
שלט רחוב הראם בשכונת סנהדריה בירושלים
אליעזר מאיר ליפשיץ (רא"ם; יום הכיפורים, ה'תר"ם, 27 בספטמבר 1879, סקולה, גליציה המזרחית – כ"ד בתמוז תש"ו 1946, ירושלים) היה רב, מחנך, חוקר יהדות, ומראשי תנועת המזרחי בארץ ישראל. נחשב אחד ממייסדי ומעצבי החינוך בזרם האורתודוקסיה המודרנית.
ביוגרפיה

אליעזר מאיר ליפשיץ נולד ליום טוב ליפא בעיירה סקולה שבמחוז סטרי, בגליציה המזרחית, אוסטריה.
בצעירותו עבר עם משפחתו ללבוב, שם למד אצל רב העיר הרב יצחק שמעלקס וחוקר המדרש שלמה בובר.
בשנת 1906 נשא לאישה את דינה רייצס מלבוב.
בשנת 1908, בדרכו של ש"י עגנון לארץ ישראל, הוא עבר בלבוב, ושם נפגש עם ליפשיץ. ליפשיץ צייד את עגנון במכתב המלצה לר' בנימין, וכן הפגיש אותו עם יוסף חיים ברנר.
בשנת 1909 (ה'תר"ע) עלה ליפשיץ לארץ ישראל. היה מורה בבתי המדרש למורים "עזרה" ו"העברי" בירושלים. היה חבר ועד הלשון העברית. בשנת 1913 החל ללמד בסמינר של דוד ילין (לימים מכללת דוד ילין). בשנת 1917 גורש מהארץ בידי העות'מאנים ועבר לברלין שם השלים את מחקרו.
זמן קצר לאחר שובו לארץ ישראל, החל בשנת 1921 (ה'תרפ"א) לכהן כמנהל הראשון של בית-המדרש למורים "מזרחי". לאחר פטירתו בשנת 1946 שונה שם המוסד ל"בית המדרש למורים ע"ש רא"מ ליפשיץ", ובהמשך למכללה דתית למורים ע"ש רא"מ ליפשיץ.
היה גם מנהל מחלקת החינוך הדתי של ההנהלה הציונית.
בנו היה עו"ד נפתלי ליפשיץ מחיפה, מייסד משרד עורכי הדין "סלומון ליפשיץ"..
נכדו שנקרא על שמו, אליעזר מאיר (בן לרוזלי ונפתלי ליפשיץ), נהרג במלחמת יום הכיפורים ועל שמו הוקם מכון מאיר.
כתביו

ר' שלמה יצחקי (רש"י), ורשה: תושיה ('ביבליותיקה גדולה', ע–עב, תרע"ב. (הדפסת צילום: ירושלים: מוסד הרב קוק, תשכ"ו 1966).
המשנה, יפו: השרון (דפוס א. אתין), תרע"ד. (הוצאה מיוחדת מתוך "המולדת")
ש"י עגנון, ברלין תרפ"ו. (הרחבה של מאמר שהתפרסם ב"השלח")
תורת ההוראה ללשון העברית: על פי הרצאות בית המדרש למורים מזרחי, ירושלים: דפוס העברי י’ ורקר, תרפ"ט. (ספרון, שנכתב על ידי תלמידי הכיתה העליונה על פי הרצאותיו)
לאחר מותו:
אליעזר מאיר ליפשיץ, כתבים , 3 כרכים, ירושלים: מוסד הרב קוק, תש"ז–תשי"ז:
כרך א: רש"י – צרפתים וספרדים – הרצאה – המשנה – האגדה – הקרובה – החדר (תש"ז);
כרך ב: לשאלות הלשון – על הסגנון – על ח"נ ביאליק – ש"י עגנון – הרב – קטע – תחיית הלשון (תש"ט);
כרך ג: שיחות – בִּקֹרת – אישים (תשי"ז).
לקריאה נוספת

כרמיה שובל, 'הרא"ם (אליעזר מאיר) ליפשיץ – מחנך "המזרחי" ואיש הלשון', לשוננו לעם נז, ד (תשס"ח), 215–262.
הערות שוליים

↑  עו"ד ערן פלס, ‏לזכרו של עו"ד נפתלי ליפשיץ ז"ל, באתר גלובס, 2 בפברואר 1997
↑  קישור לדף הזיכרון לאליעזר מאיר ליפשיץ, באתר מכון מאיר
↑  הספר סרוק באתר הספרייה הלאומית
↑  פ. י., כתבי א. מ. ליפשיץ, חרות, 21 ביוני 1957.
↑  צבי קפלן, ר' אליעזר מאיר ליפשיץ ההוגה והמשורר, הצופה, 10 במאי 1957.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300258205171  GND: 1053446810  ISNI: 0000 0000 7103 1163  LCCN: no2006013416  NTA: 261658581  RERO: 02-A023698563  SELIBR: 246946  SUDOC: 241826578  VcBA: 495/355228  VIAF: 53895818   WorldCat (עם VIAF): 53895818 
ספרו ר' שלמה יצחקי (רש"י)
איחוד מדינות הים התיכון

| --- | --- |
סמל האיחוד

  מדינות האיחוד האירופאי   מדינות שאינן חברות באיחוד האירופי   מדינות מושעות (סוריה)   מדינות משקיפות (לוב)
 שפה רשמית:  ערבית, אנגלית, צרפתית
 מטה הארגון:  ברצלונה, Palau Reial de Pedralbes 
 חברים:  43 מדינות
 תקופת הפעילות:  13 ביולי 2008 – הווה (16 שנים) 
 ufmsecretariat.org
 
איחוד מדינות הים התיכון (בצרפתית: Union pour la Méditerranée, באנגלית: Union for the Mediterranean, בערבית: الاتحاد من أجل المتوسط) הוא ארגון בין-ממשלתי (IGO) בו חברות 43 מדינות וארגוני מדינות: 27 מדינות האיחוד האירופי, 5 מדינות מצפון אפריקה, 5 מדינות מהמזרח התיכון ו-5 אחרים. מטרת הארגון היא לקדם שיתוף פעולה ויציבות מדינית באזור הים התיכון.
ישראל ואיחוד מדינות הים התיכון

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מדינת ישראל הצטרפה רשמית ל"תהליך ברצלונה" כבר ב-1995 עם החתימה על הסכם ההתאגדות בין ישראל והאיחוד האירופי. מ-2010 ועד 2016 כיהן פרופ' אילן חת כסגן המזכיר הכללי של הארגון והוביל בו את תחום ההשכלה הגבוהה והמחקר.
בנובמבר 2020, השתתף שר הכלכלה והתעשייה עמיר פרץ בכנס וירטואלי של האיחוד. במהלך הכנס דיברו גם שרי הכלכלה והסחר של צרפת, מצרים, לבנון, אלג'יריה והרשות הפלסטינית.
חברות

הארגון כולל את מדינות האיחוד האירופי, לצד מדינות מהמזרח התיכון, מדינות אפריקאיות:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  חברות באיחוד האירופי  איטליה איטליה  בלגיה בלגיה  גרמניה  גרמניה  הולנד הולנד  לוקסמבורג לוקסמבורג  צרפת צרפת  אירלנד אירלנד  דנמרק דנמרק  יוון יוון  ספרד ספרד  פורטוגל פורטוגל  גרמניה גרמניה  אוסטריה אוסטריה |  שוודיה שוודיה  פינלנד פינלנד  אסטוניה אסטוניה  הונגריה הונגריה  לטביה לטביה  ליטא ליטא  מלטה מלטה  סלובניה סלובניה  סלובקיה סלובקיה  פולין פולין  צ'כיה צ'כיה  קפריסין קפריסין  בולגריה בולגריה  רומניה רומניה  קרואטיה קרואטיה |  מדינות צפון אפריקה  אלג'יריה אלג'יריה  מצרים מצרים  לוב לוב  מרוקו מרוקו  תוניסיה תוניסיה |  המזרח התיכון  טורקיה טורקיה  ישראל ישראל  ירדן ירדן  סוריה סוריה  לבנון לבנון |  ארגונים אחרים  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית  האיחוד האירופי האיחוד האירופי  האיחוד האפריקאי האיחוד האפריקאי  הליגה הערבית הליגה הערבית |
מוסדות ומטרות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
על פי המוצע, המדינות יקיימו מועצה משותפת. בדומה לנערך כיום באיחוד האירופי, נשיאות המועצה תעבור ברוטציה בין המדינות החברות בארגון. האיחוד אמור להתמודד עם בעיות בנושאי אנרגיה, ביטחון, טרור, הגירה ומסחר. בנוסף, יוקם בנק השקעות שיעזור לפתח אזורים של מדינות נחשלות יותר שבארגון.
מוסדות ומטרות > אזור סחר חופשי במדינות הים התיכון

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
לאור אי התקדמות התוכנית הועלתה הצעה מעודנת יותר, שהייתה מיועדת לצאת אל הפועל בשנת 2010, למיסוד אזור סחר חופשי במדינות האיחוד האירופי ומדינות הים התיכון. ההצעה אינה מדברת על איחוד מכסים, אלא על הקלה מסוימת של הגבלות יבוא והעדפות אחרות על חלק מהסחורות והשירותים הנסחרים בין המדינות. המועמדות לשותפות בתוכנית מדיניות הסחר החופשי הן כל מדינות האיחוד האירופי, אך לא כל המדינות הגובלות לחוף הים התיכון, אלא מרוקו, אלג'יריה, תוניסיה, מצרים, ירדן, ישראל והרשות הפלסטינית.
מוסדות ומטרות > בית הספר EMIS בכפר הירוק

איחוד מדינות הים התיכון משתתף במימון בית הספר התיכון הבינלאומי Eastern Mediterranean International School (EMIS), שהוקם בשנת 2014, ופועל בכפר הירוק בדרום רמת השרון. בבית הספר לומדים בתנאי פנימייה, 150 תלמידים מרחבי העולם בכיתות י' עד י"ב. מטרת בית הספר היא להשתמש בחינוך כמנוף לקידום שלום וקיימות באזור מזרח הים התיכון. ארגון איחוד מדינות הים התיכון תורם כ-11 מיליון אירו מדי שנה לתקציב בית הספר.
הערות שוליים

↑  ערן לרמן, ‏"ומלפנים – הים התיכון", השילוח, גיליון 1, אוקטובר 2016
1 2  ים תיכון חדש, באתר גלובס, 7 בנובמבר 1999
1 2  סמי רבל, חשיבות תהליך ברצלונה: השותפות האירופית-ים תיכונית שחוגגת עשור היא פורום יחיד במינו, באתר הארץ, 26 בנובמבר 2005
1 2  נלי מונין, האיחוד האירופי וישראל – תמונת מצב, משרד האוצר
↑  AP, סרקוזי: ועידה להקמת איחוד ים תיכוני - בקיץ, באתר ynet, 23 באוקטובר 2007
↑  מתח ביחסי מרקל-סרקוזי; בכירים גרמנים: הוא תזזיתי, באתר הארץ, 27 בפברואר 2007
↑  יואב שטרן, סגן מזכ"ל ישראלי יכהן במטה האיחוד למען הים התיכון, באתר הארץ, 13 בנובמבר 2008
↑  יואב שטרן, אסד הוזמן לוועידה בפאריס; באירוע יהיו גם נציגים ישראלים, באתר הארץ, 13 ביוני 2007
↑  Joint Declaration of the Paris Summit for the Mediterranean (PDF). 13 ביולי 2008. p. 12. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  ברק רביד, שוב בוטלה פסגת מדינות הים התיכון בגלל השתתפות ישראל, באתר הארץ, 11 בנובמבר 2008
↑  הגרדיאן, בריטניה פרשה מהאיחוד האירופי; ג'ונסון: זה לא הסוף, זו התחלה חדשה, באתר הארץ, 31 בינואר 2020
↑  הסכם ההתאגדות  בין ישראל והאיחוד האירופי 1995
↑  שר הכלכלה השתתף בכנס UFM של איחוד מדינות הים התיכון
↑  ראו Euro-Mediterranean free trade area בוויקיפדיה האנגלית
↑   ליאור דטל, הכירו את התיכון הפרטי הבינלאומי: שכר לימוד של 25 אלף שקל בשנה, באתר TheMarker‏, 15 באוקטובר 2013
↑  Eastern Mediterranean International Eastern Mediterranean International School
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007425641905171  GND: 7695990-9  LCCN: no2008102915  NKC: kn20120619004  SUDOC: 139471650  VIAF: 141111656   WorldCat (עם VIAF): 141111656 
נשיא צרפת, ניקולא סרקוזי, הוגה רעיון האיחוד הים תיכוני
איריס לאו

| --- | --- |

 לידה:  25 באוקטובר 2000 (בת 23) Primrose Hill, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2015 
 מקום לימודים:  סט. מרטינ'ס סקול אוף ארט 
 פרופיל ב-IMDb
 
איריס לאו (באנגלית: Iris Law;‏ נולדה ב-25 באוקטובר 2000) היא דוגמנית ושחקנית אנגליה.
ביוגרפיה

איריס לאו היא בתם של סיידי פרוסט וג'וד לאו. יש לה שני אחים והסנדקית שלה היא הדוגמנית קייט מוס. הוריה התגרשו בשנת 2003 לאחר שש שנות נישואים. אחיה הוא השחקן ראף לאו.
קריירה

לאו הופיעה לראשונה כדוגמנית בכתבה על משפחתה, שפורסמה במגזין ווג ביולי 2002 לצד הוריה ואחיה. בדצמבר 2015, היא הופיעה לראשונה הופיעה בקטלוג של חברת האופנה מיו מיו לאחר מכן הופיעה בשלושה קמפיינים של חברת האופנה ברברי, בינואר, מרץ ויולי 2017. בשנת 2019 צעדה על המסלול של חברת האופנה כריסטיאן דיור בשבוע האופנה בפריז. לאו הופיעה על שערים של מספר מגזיני אופנה.
בשנת 2021 לוהקה לאו לתפקיד ראשי במיני סדרה פיסטול, לצד אנסון בון ולואי פרטרידג'.
חיים אישיים

לאו מתגוררת בפרימרוז היל, לונדון.
הערות שוליים

↑  "Liquid Lip Velvet Campaign". Burberry. נבדק ב-26 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lawrence, Vanessa (24 באוקטובר 2016). "Jude Law and Sadie Frost's Teen Daughter Iris Law Is Just Starting to Figure Out This Modeling Thing". W. Condé Nast. נבדק ב-24 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Sadie Frost to divorce Jude Law". BBC News. 14 באוגוסט 2003. נבדק ב-20 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Turner, Mimi (15 באוגוסט 2010). "Jude Law tell-all recounts doomed marriage". The Hollywood Reporter. Prometheus Global Media. נבדק ב-20 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Borrelli-Persson, Laird (18 בדצמבר 2015). "Sorry, Social Media: Before Iris Law Was a Model on Instagram, She Was One in Vogue". Vogue. Condé Nast. נבדק ב-24 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Petrarca, Emilia (16 בדצמבר 2015). "Meet Iris Law, Jude Law's Daughter and Aspiring Model". W. Condé Nast. נבדק ב-24 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Okwodu, Janelle (7 ביולי 2016). "Iris Law, Jude Law and Sadie Frost's Daughter, Steps Into Miu Miu Resort—And Fashion's Big Leagues". Vogue. Condé Nast. נבדק ב-24 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rodulfo, Kristina (16 בינואר 2017). "7 Beauty Secrets I Learned From Iris Law". Elle. Hachette Filipacchi Médias. נבדק ב-20 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Krentcil, Faran (27 במרץ 2017). "Iris Law's Latest Burberry Campaign is Here". Elle. Hachette Filipacchi Médias. נבדק ב-29 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Abouarrage, Nada (17 ביולי 2017). "Iris Law, Jude Law's Daughter, Reveals Her Tips for the Ultimate No Makeup Look". W. Condé Nast. נבדק ב-19 ביולי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Vogue, 13 Incredible Rising Stars From The Worlds Of Fashion, Film And Music On Their Plans For 2022, British Vogue, ‏1 בundefined 2022
↑  Acharya, Dipal (2 בפברואר 2017). "My London: Iris Law". London Evening Standard. נבדק ב-3 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Grinnell, Sunhee (16 בינואר 2017). "Burberry's New Beauty Poster Child: Iris Law". Vanity Fair. Condé Nast. נבדק ב-20 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
אליעזר מטוך

רבי אליעזר מטוך היה מאחרוני בעלי התוספות במחצית השנייה של המאה ה-13, ועורכם של קובצי תוספות רבים. במסכתות רבות, פירוש התוספות המופיע על הדף בדפוסים הוא מתוספותיו. חיבר בנוסף גם פירוש על התורה, שלא נמצא בידינו, אך מוזכר ברשימת חיבורים שצורפה לכתב יד של ספר הרקמה לרבי יונה אבן ג'נאח.
משפחתו

רבי אליעזר מטוך היה בן אחותו של רבי יחזקיה ממגדבורג (מהרי"ח).
א"א אורבך זיהה את רבי אליעזר מטוך עם רבי אליעזר בן שלמה נכד רבי יצחק מווינה. השערה נוספת אותה העלה ר' יעקב פרבשטיין המהדיר של שו"ת מהר"ם רוטנבורג היא כי שם אביו הוא אפרים.
תוספותיו

רבי אליעזר מטוך ערך את תוספות שאנץ ואת תוספות איוורא שקדמו לו. לקבצים אלו הוסיף הערות ותוספות תחת השם "גיליון התוספות". החיבור עם ההערות ותוספות נוספות שלו נקרא תוספות טוך. בניגוד לקבצים אחרים של תוספות, דרכו של תוספות טוך, היא לפרש את הסוגיא, ולא לפסוק הלכה.
גרשום שונצינו, מעיד שתוספות טוך למסכתות שונות היו מפוזרות במקומות שונים בצרפת, והוא אסף את הקבצים הנוגעים למסכתות הישיבתיות והדפיסם לצד הגמרא בדפוס שונצינו (בדפוס שונצינו הודפסו רק מסכתות אלה). ממנו הועתקו קבצים אלו זה לדפוס בומברג ומשם לכל הדפוסים, אולם במסכתות האחרות, שלא הודפסו בדפוס שונצינו, נאלצו מדפיסי דפוס בומברג להשתמש בקובצי תוספות אחרים, ערוכים פחות.

בדפוסי התלמוד, הודפסו תוספות טוך על המסכתות:
שבת (מבוסס על תוספות שאנץ)
פסחים (לפי תוספות שאנץ, פרק י' לפי תוספות רבנו יחיאל מפריז)
יבמות (לפי תוספות שאנץ עד פרק י"א, מפרק י"ב בעיקר לפי תוספות ר"י שירליאון)
כתובות (לפי תוספות שאנץ)
גיטין
בבא קמא (לפי תוספות ר"י שירליאון)
בבא מציעא
בבא בתרא
שבועות (לפי תוספות רבי אלחנן)
חולין
נדה
גם התוספות הנדפסות על מסכת עירובין זוהו כתוספותיו של ר' אליעזר מטוך.
בחלק ממסכתות אלה מופיע על צד העמוד "גיליון תוספות" או "תוספות ישנים", שהם ההערות של ר"א מטוך עצמו. הרב משה יהודה בלוי הדפיס ב"שיטת הקדמונים" גיליון תוספות טוך על מסכתות יבמות, בבא קמא וחולין.
בנוסף לתוספות טוך שנדפסו על הגמרא, הודפסו מכתב יד תוספות טוך למסכת קידושין.
תוספות טוך נחשבו מאוד בעיני בני הדורות הבאים. המהרי"ק כתב שבמקרה של מחלוקת בין שני קובצי תוספות יש ללכת אחר תוספות טוך, כי הם מאוחרים יותר. רבי בצלאל אשכנזי כתב עליהם ”ודע שהגליונות של תוס' הם מלשון ה"ר אליעזר מטוך מחבר התוס', ולכן אתה המעיין הפוך בהם והפוך בהם ותמצאם בטוב טעם ודעת.” (שיטה מקובצת למסכת כתובות, לב ע"א.).
מקומו

חוקרים הציעו הצעות שונות בנוגע לעיר "טוך" ממנה הגיע רבי אליעזר. הצעה אחת היא לזהות אותה עם העיירה טוכהיים, הסמוכה למגדבורג (עירו של דודו רבי יחזקיה). א"א אורבך דחה הצעה זו בטענה שלא ידועה ישיבת יהודים בטוכהיים, ועל כן הציע לזהות את טוך עם טוק (אנ') שבנורמנדי (Touques). אולם, גם על עיירה זו לא ידוע שישבו בה יהודים. שמחה עמנואל דחה את דברי אורבך, כיוון שממספר מקורות עולה שרבי אליעזר היה חכם אשכנזי ולא צרפתי: דודו רבי יחזקיה הוא בן מגדבורג, וכן נזכרות תשובות שלו לקהילה זו. כמו כן, נראה כי קיים קשרי התכתבות ומפגשים עם מהר"ח אור זרוע שהתגורר בווינה ובערים נוספות בגרמניה ובאוסטריה, אך לא בצרפת. על כן, מקיים עמנואל את הזיהוי עם טוכהיים, ומעלה גם אפשרות לזהותה עם טאוכה (אנ') הסמוכה ללייפציג.
איריס מילנר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 במרץ 1958 (בת 66) טבריה, ישראל 
 שם לידה:  איריס סלומון 
 ענף מדעי:  ספרות
 עיסוק:  חוקרת ספרות, מרצה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב
 
איריס מילנר (נולדה ב-24 במרץ 1958) היא חוקרת ספרות, פרופסור בחוג לספרות עברית באוניברסיטת תל אביב. כיהנה כראשת החוג וכראשת תוכנית המצטיינים המשולבת במדעי הרוח והאמנויות ע״ש מרק ריץ׳. מחקריה מתמקדים בעיקר בייצוג ספרותי של השואה וכן בביקורת הספרות מתוך קריאה פסיכואנליטית.
ביוגרפיה

מילנר נולדה בטבריה, ומאוחר יותר עברה עם משפחתה לאילת ולרמת גן. אמה עלתה לישראל לאחר תום מלחמת העולם השנייה, במהלכה גורשה לגטו בטרנסניסטריה. אביה הוא הצלם מקסים סלומון, מצאצאי הראש"ז.[דרוש מקור] סיימה תואר ראשון בחוגים לפסיכולוגיה ולפילוסופיה באוניברסיטת ניו יורק (NYU). את התואר השני והשלישי למדה בחוג לספרות עברית באוניברסיטת תל אביב, ובמקביל עבדה ככתבת במוסף ״הארץ״.
היא חברת סגל אקדמי בכיר בחוג לספרות. כיהנה כראשת תוכנית המצטיינים המשולבת במדעי הרוח והאמנויות ע״ש מרק ריץ׳, כראשת החוג לספרות, וכסגנית דקאן הפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב לענייני תלמידים והוראה. נכון למאי 2023 מכהנת מילנר כראשת מרכז קיפ לחקר הספרות והתרבות העברית.
עוסקת במחקריה בייצוג השואה בספרות ובהיבטים הסוציולוגיים־ספרותיים של בני הדור השני לשואה. מילנר חוקרת את הספרות שנכתבה על ידי אנשים שעברו את השואה וכן בני הדור הספרותי שלאחר מכן. היא בוחנת את ההיבטים הנרטולוגיים הנובעים משינויים תרבותיים וגם מחוללים אותם.
ספרה הראשון, ״קרעי עבר: ביוגרפיה, זהות וזיכרון בסיפורת הדור השני״, יצא לאור ב-2003 בהוצאת עם עובד. הספר מתמקד בספרות הישראלית העוסקת בבני הדור השני לשואה או שנכתבה על ידי בני ניצולים. לטענת מילנר, הכותבים מבקשים לבטא את מה שלא סופר בספרות של הוריהם. הספר בוחן את גרסתה של הסיפורת ליחס החברה הישראלית אל הניצולים, ואת והכפפתה של השואה לנרטיבים לאומיים.
בספרה טוענת מילנר שהנושא שבמוקד הסיפורת הזו הוא ההשפעות ההרסניות ארוכות-הטווח של הטרור הגרמני הנאצי על קרבנותיו וכי אין גאולה או נחמה בכל הנוגע לטראומת השואה. לדבריה, בעולמם הפרטי של הניצולים ובני משפחותיהם אין למיתוס השואה והתקומה כל מקום.
ספרה השני, ״הנרטיבים של ספרות השואה״, שיצא ב-2008, עוסק ביצירות שכתבו בעיקר בני ה"דור הראשון", ניצולי שואה עצמם, במהלך מלחמת העולם השנייה בתוך הגטאות והמחנות, וגם בעשורים שלאחר המלחמה. הפרקים האחרונים של הספר עוסקים בהשפעותיה של השואה על הספרות הישראלית, ובקיומה של הגות ממשמעת בספרות הניצולים.
בנוסף פרסמה מילנר מאמרים על ייצוגי טראומה והחלמה בספרות, בין השאר בכתיבתו של י.ח. ברנר, ועל סיפורי ילדות והתבגרות, ודנה ביצירותיהם של אהרן אפלפלד, עמוס עוז וק׳ צטניק.
מילנר עוסקת במחקריה גם במפגש בין ספרות לפסיכואנליזה, וכן בייצוגי הבית בספרות העברית המודרנית והחוויה הדיאספוריסטית המלווה אותם. בהקשר זה פרסמה מאמרים על יצירותיהם של ש"י עגנון, ס. יזהר, יהודית הנדל ודויד גרוסמן.
ספריה

קרעי עבר: ביוגרפיה, זהות וזיכרון בסיפורת הדור השני. תל אביב: עם עובד: המכון לחקר הציונות וישראל ע״ש חיים ויצמן, אוניברסיטת תל אביב, תשס״ד 2003
הנרטיבים של ספרות השואה. תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשס״ט 2008
לקריאה נוספת

הספרות כאלביתי, איריס מילנר בכנס החוג לספרות, 2019
אמת ושקר בספרות ובפסיכותרפיה, יום עיון בנושא, 2019
הערות שוליים

↑  מוריה דיין, איריס מילנר, באתר לקסיקון הספרות העברית החדשה
↑  הסופר איריס מילנר, באתר סימניה
↑  גדעון גרייף, קרעי עבר: ביוגרפיה, זהות וזיכרון בסיפורת הדור השני - איריס מילנר, באתר יד ושם, ‏2003
↑  מוריה דיין, מילנר איריס, חוקרת ספרות, באתר הקשרים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307237205171  BnF: cb14590445h (data)  ISNI: 0000 0000 6656 2904  LCCN: no2004077269  SUDOC: 131232789  VIAF: 5178485   WorldCat (עם VIAF): 5178485