stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פולישוק (סדרת טלוויזיה)
צוות השחקנים > דמויות ראשיות

רובי פולישוק (ששון גבאי): חבר כנסת מטעם מפלגת מל"ל. את הקריירה הפוליטית שלו החל כחבר כנסת מטעם מפלגת צומת, ולאחר מכן עבר למל"ל. בפרק הראשון של הסדרה, פולישוק מתמנה לתפקיד השר לקידום חברתי (במקום מיקי כץ, שנאלץ להתפטר לאחר שנחשד בעבירות פדופיליה), וכבר ביומו הראשון בתפקיד מצליח ליצור מהומה. בסוף העונה הראשונה, עם התפטרות יו"ר מל"ל, פולישוק מציע את מועמדותו ובאמצע העונה השנייה נבחר לראש המפלגה בבחירות. כמו כן, בעונה השנייה פולישוק מתמנה לשר לעניינים משפטיים במקום חומי שליט שהתפטר. בעונה השלישית, לאחר שמפלגתו זכתה ב-3 מנדטים, פולישוק מתמנה לשר התיירות, החוץ (סגן שר במעמד שר) והתרבות (בראשי תיבות תח"ת) ולמ״מ ראש הממשלה. פולישוק הוא שר לא יוצלח שלא יודע מה הוא עושה באמת. בעברו עבד כאופטיקאי. בסיום הסדרה המטוס עליו היה נעלם מעל פני הים, וגורלו נותר לא ברור.
תקומה שהרבני (שירי גדני): יועצת התקשורת הצעירה והנמרצת (לעיתים פזיזה מדי) של פולישוק. טעויותיה החוזרות ונשנות נוטות לסבך את פולישוק ואת המפלגה בכלל. בעונה השלישית פולישוק מפטר אותה מתפקידה, לאחר שתמונה שפרסמה בטעות פוצצה את ממשלת האחדות שהייתה עתידה לקום. לאחר מכן, חזרה לתפקידה בזכות יחסיה הרומנטיים עם עילאי בובעס, בנו של ראש הממשלה, בולי בובעס. בפרק הסיום עילאי ותקומה מחליטים להתחתן, אך היא מחליטה לנסוע לכינוס מיוחד של השר מחוץ לארץ ולחזור לאחריו ישר לחתונה. בדרך החזרה, המטוס נעלם מעל פני הים, וגורלה נותר לא ברור.
"קוזו" אביטל (חיים אבוטבול) (גיא לואל): יועצו של חומי, המכונה ה"פודל" שלו. איש רגזן ותחמן ביותר. ממציא רעיונות מבריקים לקידום מעמדה הפוליטי של המפלגה, רובם ככולם מתפוצצים בפרצופו (לעיתים קרובות בגלל פולישוק). בעונה השנייה מתמנה למנכ"ל מפלגת מל"ל, ובעונה השלישית כמזכיר הממשלה תחת ראש הממשלה בולי בובעס. בפרק השני נודע שהוא בעל תואר ראשון ושלמד לתואר שני מטעם בית ספר לעבודה סוציאלית, אולם לא השלים את חובותיו לקבלת התואר.
חומי שליט (אמנון דנקנר) (עונות 1 ו-2): שר המשפטים ויושב ראש מפלגת מל"ל בעונה הראשונה. פוליטיקאי ממולח ומנוסה, תואם טומי לפיד. בעונה השנייה פורש ממל"ל ופותח את החינמון "ישראל נון סטופ" (תואם ישראל היום).
סולי ברזל (חנה אזולאי-הספרי): ראש לשכתו של פולישוק. במקצועה עובדת סוציאלית שבמסגרת עבודתה, מכירה את המשרד לקידום חברתי היטב. בפרק השני בסדרה פולישוק מתנגש בטעות ברכבה של ברזל, ולאחר היכרות קצרה עמה, הוא ממנה אותה לתפקיד ראש הלשכה שלו. ברזל שימשה בעברה כמרצה של קוזו אביטל בעת לימודיו לתואר שני. אישה פיקחית המוצאת דרכים לחלץ את פולישוק מכל צרה אליה הוא נקלע. בסיום הסדרה המטוס עליו הייתה נעלם מעל פני הים, וגורלה נותר לא ברור.
ארז (ארז תדהר): המאבטח האישי של פולישוק. בסיום הסדרה המטוס עליו היה נעלם מעל פני הים, וגורלו נותר לא ברור.
ויקי (דנה אברהם סמו): המזכירה הראשית של פולישוק. נאמנה ומסורה לו. בעונה השלישית מתפתח קשר רומנטי בינה לבין השר.
אקי בוקופטר (אלי אלטוניו) (עונה ראשונה): כתב גל"צ לעניינים חברתיים, מנהל רומן גלוי עם יועצת התקשורת של השר, תקומה שהרבני, וכך הוא מגיע למידע הנוגע לשר ולממשלה בכלל עוד לפני שהוא יוצא לתקשורת.
בולי בובעס (מנשה נוי) (עונות 2 ו-3): שר האוצר בעונה השנייה, ושר האוצר, חוץ וראש הממשלה בעונה השלישית. בכיר במפלגת "ישראל צודקת" והממונה על המשא ומתן הקואליציוני מטעמה. עקב בעיות בריאותיות של יו"ר המפלגה זאב רומנוב, בובעס מתמנה לראש הממשלה. נשוי למאירה, מקיים רומן עם אבישג. אביו של עילאי.
אבישג (מעיין לאוב) (עונה שלישית): יועצת התקשורת של בולי בובעס, מקיימת איתו רומן.
צוות השחקנים > שרי הממשלה וחברי כנסת

הרב יהושוע תנדורי (יואב לוי): יועץ התקשורת של מפלגת ש"ס. חבר הכנסת שמבקש להיכנס לקואליציה. בעונה השלישית הופך להיות סגן שר התיירות והאחראי על תיירות הפנים. דמותו מופיעה גם בסדרה "מותק בול באמצע".
מיקי כץ (נבו קמחי / עפרון אטקין) - השר לקידום חברתי עד הפרק הראשון של הסדרה. כץ נאלץ להתפטר מתפקידו עקב חשד לעבירות מין ופדופיליה מצדו. כעבור זמן מה, כץ מזוכה מכל החשדות נגדו ומבקש לחזור לתפקידו, אך יחסיו העכורים עם יו"ר המפלגה חומי שליט מאלצים אותו להמשיך את הכהונה כשר בלי תיק.
ח"כ בן דיין (מתי סרי) - חבר הכנסת מטעם מל"ל. בסוף העונה התמודד מטעם הליכוד.
ח"כ גיגי מגל (דליק ווליניץ') - חבר הכנסת מטעם מל"ל
ח"כ פוזננסקי (מישה למברג) - חבר הכנסת מטעם מל"ל, נציג הרוסים במפלגה
ח"כ הרטל (פיני קידרון) - חבר הכנסת מטעם מל"ל, עורך דין במקצועו
ח"כ תולי בר לב (דב נבון) - יו"ר הוועדה לביקורת המדינה
ח"כ נעימה אמיר (חאולה חאג' דיבסי) - חברת הכנסת מטעם מל"ל שהוצבה במקום ה-2 ברשימתה לכנסת
ח"כ רוני ועקנין (איצ'ו אביטל) - חבר הכנסת מטעם מל"ל שהוצב במקום ה-3 ברשימתה לכנסת
צוות השחקנים > אנשי משרד לקידום חברתי

שמחה בכור-קטן (שושה גורן) (עונות 1 ו-2): סמנכ"לית משאבי אנוש במשרדו של פולישוק, המשרד לקידום חברתי.
צבי יעקוסי (יונתן צ'רצ'י) - מנהל אגף לטיפוח המצוינות במוסדות לגמילה מסמים
בבצ'יק (יונתן צ'רצ'י) - היועץ המשפטי, פרש לגמלאות בפרק השני בעונה השנייה
אלי בראשי (מוטי בן ישי) - מנכ"ל המשרד לקידום חברתי. מזלזל בפולישוק.
יפים שרצקי (אלכסנדר סנדרוביץ') - חשב המשרד לקידום חברתי
נהורה קוחנסקי (ז'רמן אוניקובסקי) - מנהלת האגף לאבטחת קשישים
צילי פלדמסר (דורית לב-ארי) - היועצת המשפטית החדשה של המשרד לקידום חברתי במקום בבצ'יק שיצא לפנסיה. ידועה בפגם הדיבור שלה (בעיה באמירת האות צ'). מנהלת מאבק כנגד שמחה בטענה כי האחרונה תופרת מכרזים למנקה של המשרד.
צוות השחקנים > אנשי משרד התיירות, החוץ והתרבות

אורי בסמטי (ידידיה ויטל) - מפיק קמפיין עידוד תיירים במשרד התיירות
רון קשקאי (אורי לייזרוביץ) - מפיק קמפיין עידוד תיירים במשרד התיירות
תלמוד בראשי (מוטי בן ישי) - מנכ"ל משרד התיירות, אחיו החילוני של אלי.
הרצליה קטן (שושה גורן): סמנכ"לית במשרדו של פולישוק, משרד התיירות. גיסתה של שמחה
רפי אללוף (זוהר שטראוס) - מומחה להרגעת נוסעים בטיסות
גיל נפץ (שלום שמואלוב) - מנכ"ל משרד החוץ
צוות השחקנים > משפחת פולישוק

מוניק פולישוק (פנינה טורנה): אשתו של רובי פולישוק. בעונה השנייה והשלישית, לאחר ראיון שהעניקה לחינמון "ישראל נון סטופ" ובו דיברה כנגד בעלה, מוניק גורמת לשערורייה תקשורתית והשניים נפרדים. במהלך העונה השלישית נמצאים מוניק ורובי בתהליכי גירושין.
כתריאל פולישוק (שלמה בר-שביט) (עונות 1 ו-2): אביו של רובי פולישוק. גמלאי, ניצול שואה, בעל חנות אופטיקה לשעבר וגר בבית אבות. נפטר בסוף העונה השנייה, דקות ספורות לפני תוצאות מדגם הבחירות.
חיותה נהור פולישוק (אסתי זקהיים) - אחותו הקטנה של רובי פולישוק, לוביסטית.
צוות השחקנים > שחקנים אורחים

עונה ראשונה:
יפתח סיסו (עידו מוסרי) - כותב צללים
יגאל תמיר (יניב ביטון) - מ"מ של המאבטח, קיבל יחס קר מפולישוק לאור העובדה שהיה דומה ליגאל עמיר, רוצחו של ראש ממשלת ישראל, יצחק רבין והיה בעל שם דומה
אברהמסון (יואב הייט) - מנהל פרויקט ילדים ברשת
פרינדלנדר (דביר בנדק) - מנהל בית אבות "בית אבי"
יוז'י ולדמן (ערן בן-זאב) - בעל אולם אירועים "ארמונות טוסקנה", חבר במועצת מל"ל
בומה (אייל גפן) - אחיו של ראש הממשלה
אריאנה (אודליה מורה-מטלון) - גרה במוסד לפגועי נפש
עינת (עידית נוידרפר) - גרה במוסד לפגועי נפש
שאול "ג'אמוס" עובדיה (יוסי צור מוצפי) - מנכ"ל חברה לבניה
מלי (כנרת פלד) - המזכירה של המנכ"ל בראשי
קסם בוהדנה (טל גרושקה) - תלמיד בבית הספר של בנו של פולישוק, הציק לבנו של פולישוק
יבגני (ניקו ניקולאי) - שומר בבית הספר של בנו של פולישוק
עונה שנייה:
קאלישר (מיכאל כורש) - מזכ"ל מל"ל, פוטר בפרק השני
שחר באר (יובל סגל) - מנהיג צעירי מל"ל
מורדי ציגלר (ליאור אשכנזי) - יועץ תקשורת, פרסומאי מבריק
ציקי דה-שליט (ליאור שליין) - בנו של חומי שליט, מנהיג תנועת הקיימות
תום כהן (תומר אופנר) - המחליף של בוקופטר בגל"צ (וגם בתור חבר של תקומה)
זובה צנעני פריץ (אלון דהן) - ממשרד פרסום
גרי קלמן (אורי הלוי) - איש הסקרים
ריבי חטוקה (אסי לוי) - מומחית לניהול משברים, גרושתו של קוזו, הגיעה כדי לתקן את הנזק התקשורתי שנגרם לפולישוק לאחר הראיון השערורייתי עם מוניק בעיתון "ישראל נון-סטופ".
עונות 1–2:
מלול (ארז כהנא) - "קצין המודיעין" של פולישוק במירוץ לראשות מל"ל, איש חלקלק שנוהג להשתמש בביטוי "בעקרון" בתכיפות.
שלומי ברזל (אריה הספרי) - בנה של סולי ברזל.
עונה שלישית:
בלינקה "בלה" חפיר-צונן (ענת וקסמן) - אחותה התאומה של מאירה בובעס, מורה ומנחת פרויקט "בהנצחה ננצח" להנצחת השואה. מכונה על ידי תלמידיה טרבלינקה.
צ'רנוחה (טום יפת) - תלמיד בכיתה של בלה
טייכמן (אורן יאדגר) - יועץ לשר פולישוק
מאירה "מרירה" בובעס (ענת וקסמן) - אשת ראש הממשלה, אמו של עילאי. מתעצבנת כשבולי בוחר להתעסק בענייני המדינה במקום לשהות במחיצת משפחתו.
עילאי בובעס (גרגורי בקרמן) - בנו של ראש הממשלה. במהלך העונה השלישית הוא בן זוגה של תקומה, ולבסוף השניים מחליטים להתחתן (אולם החתונה מתבטלת עקב היעלמותה של תקומה).
זאב רומנוב - יו"ר מפלגת "ישראל צודקת" ומועמד המפלגה לראשות הממשלה. בבחירות מפלגתו מנצחת ורומנוב עתיד להתמנות לראשות הממשלה, אך ביום לאחר הבחירות רומנוב מאובחן במחלת עור, ומסרב להגיע להשבעה. לכן, בולי בובעס מחליף אותו כיו"ר המפלגה וכראש הממשלה.
צוות השחקנים > שיחקו בתפקיד עצמם

בנוסף, עיתונאים, אנשי תקשורת ובדרנים השתתפו בסדרה כשהם מגלמים בעלילתה את עצמם:
קרן נויבך
אלכס אנסקי
אורן וייגנפלד
לילך סונין
גדי סוקניק
דוד ויצטום
עמית סגל
ספי עובדיה
ירון לונדון
מוטי קירשנבאום
רזי ברקאי
יעל דן
רן יבנאי
נדב פרי
יואב לימור
ירון דקל
ערן זרחוביץ'
שרון טייכר
ציון ברוך
שלום מיכאלשווילי
אסי ישראלוף
עמנואל רוזן
בן כספית
דנה וייס
יוסי לשם
הפקת הסדרה ושידורה

הסדרה נוצרה בחלקה בהשראת המציאות והעלילה הכללית מתבססת על מאפיינים של ממשלת ישראל ה-30. הסיפור המרכזי בסדרה סובב סביב התנהלותה של המפלגה (הבדיונית) מל"ל (ראשי תיבות של "מרכז ליברלי לאומי"), בראשותו של השר "חומי שליט". עקרונות המפלגה דומים לאלה שהיו למפלגת שינוי ולמצעה וחומי שליט הוא למעשה בן-דמותו של יוסף לפיד. מפלגתו של שליט, אותו מגלם בסדרה אמנון דנקנר, שהיה ידידו הקרוב של לפיד בחיים, מחזיקה ב-15 מנדטים של אישים אשר היו אנונימיים למדי בציבור טרם היבחרם לכנסת, בדומה למצב בו הייתה מפלגתו של לפיד בעת שהנהיג אותה בכנסת. חומי שליט, כמו לפיד בזמנו, מכהן כשר המשפטים.
שלב יצירת הסדרה ארך זמן רב בשל רצונו של יוצר הסדרה, שמואל הספרי, להעמיק בתחקיר על עולם הפוליטיקה הישראלית על מנת שהסדרה תהיה חפה משגיאות. בצד העיכוב שבכתיבת העונה הראשונה, סבלה ההפקה גם מפרישתו של השחקן מנשה נוי שהיה מיועד לגילום דמותו של השר פולישוק. את תפקידו של נוי נקרא למלא השחקן ששון גבאי כשבוע לפני תחילת צילומי העונה הראשונה. בסופו של דבר, גילם נוי, בעונה השנייה ובזו השלישית של הסדרה, את דמותו של "בולי בובעס", פוליטיקאי בכיר ממפלגה מתחרה, ובהמשך גם ראש הממשלה.
הפקת הסדרה ושידורה > שידור הסדרה

שידורה של הסדרה החל בחודש מאי 2009 ולפי נתוני המדרוג, היא צברה צופים רבים (חצי מיליון צופים בממוצע לפרק). לאחר תום העונה הראשונה, ולאור הצלחתה, הוחלט בשידורי קשת לאשר הפקת עונה שנייה. את ההודעה על הפקת העונה השנייה הוציאה קשת בדרך משעשעת כאשר מסרה לעיתונאים: "מלשכתו של השר פולישוק נמסר כי סוכם בין הצדדים על כהונה נוספת לשר". עם ההודעה על הפקת עונה נוספת, תסריטאי הסדרה, שמואל הספרי, החל בכתיבת הפרקים. אך גם עונה זו, כקודמתה, התעכבה זמן רב (ולמעשה נדחתה בשנה לחודש מאי 2011). צילומי העונה השנייה החלו בינואר 2011 והסתיימו במרץ.
פרק הבכורה של הסדרה השיג 26.5% אחוזי מדרוג והוא הפרק הנצפה ביותר בסדרה.
| עונה | מספר פרקים | פרק בכורה> תאריך | פרק בכורה> אחוז צופים | פרק סיום> תאריך | פרק סיום> אחוז צופים | ממוצע דירוג הצפייה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| עונה 1 | 13 |  31 במאי 2009 | 26.5% |  13 ביולי 2009  | 22.9% | 20.6% |
| עונה 2 | 13 | 11 במאי 2011  | 21.4% |  28 ביולי 2011 | 22.8% | 19.2% |
| עונה 3 | 13 | 29 באוקטובר 2014 | 18.9% | 12 בינואר 2015 | 16.1% |  |
באוקטובר 2017 החל שידור חוזר של פרקי הסדרה בערוץ כאן 11.[דרוש מקור]
תלונות כנגד הסדרה

במהלך שידורי העונה הראשונה, ובמידה רבה גם לאור תהודתה, עלו כנגדה מספר תלונות:
חברת הכנסת לשעבר מלי פולישוק-בלוך התלוננה על השימוש בשם "פולישוק", כיוון שהיא חברת הכנסת היחידה אי פעם ששם משפחתה הוא פולישוק, ולכן הסדרה פוגעת, לכאורה, בה ובשמה. היא הוסיפה שמפלגת מל"ל בה חבר פולישוק מהסדרה, דומה בהתנהלותה למפלגת שינוי בה היא הייתה חברה, שהעומד בראש שתיהן כיהן כשר המשפטים (הן חומי שליט בסדרה והן טומי לפיד במציאות), עם זאת כותב הסדרה, הספרי טען כי הוא בחר בשם פולישוק לאור היותו הלחם של המילים "פוליטיקה" ו"שוק". כהמשך לכך, בסדרה "מנדלבאום בלש פרטי", בכיכוב אחיינה של פולישוק, יניב, שודר פרק ברוח הסדרה. בפרק נקרא מנדלבאום למשכן הכנסת, כדי לפתור מי מדליף את חוקיה של פולישוק-בלוך לסגן שר בשם "הספרי".
ראש עיריית נתניה, מרים פיירברג, אמרה שהסדרה מציגה תדמית שלילית ביותר של עירה. יוצר הסדרה, שמואל הספרי, דחה את הביקורת.
במהלך שידורה של העונה השלישית, דרש יו"ר הוועדה לביקורת המדינה, חבר הכנסת אמנון כהן, משר התקשורת לבדוק אמירה של אחת הדמויות לפיה היה הורג בידיו שמונה חרדים באצבעותיו.
המחזה "פולישוק"

ביוני 2017 החל תיאטרון בית לסין להציג את ההצגה "פולישוק", שהעלילה בה מבוססת על סדרת הטלוויזיה. את ההצגה כתב וביים שמואל הספרי, ובכל התפקידים, מלבד אחד, משחקים בה השחקנים בדמויותיהם מסדרת הטלוויזיה: ששון גבאי בתפקיד השר רובי פולישוק, חנה אזולאי-הספרי בתפקיד הרל"שית סולי ברזל, גיא לואל בתפקיד מזכיר הממשלה קוזו אביטל, שירי גדני בתפקיד הדוברת תקומה שהרבני, דנה אברהם-סמו בתפקיד המזכירה ויקי ובנוסף, יקיר שוקרון בתפקיד המאבטח החדש של פולישוק (שגם לו, כמו למאבטח מסדרת הטלוויזיה, קוראים ארז). החל מחודש מאי 2018 החליף השחקן אבי קושניר את ששון גבאי בתפקיד השר פולישוק, עקב נסיעתו של גבאי לשחק במחזמר "ביקור התזמורת" בברודוויי.
ב-28 ביולי 2018 הועלה המחזה בפעם האחרונה.
ראו גם

ויקי ואני
מותק בול באמצע
הערות שוליים

↑  יוצר פולישוק: אתה כותב סדרה מופרכת שמתממשת, באתר "סרוגים", 18 במאי 2020
1 2  ח"כ לשעבר מלי פולישוק: "אני לא יכולה להתעלם מהעובדה שהסדרה היא על פוליטיקאי אהבל שלא יודע מה הוא עושה", באתר גלובס, 1 ביוני 2009
1 2   יעל געתון‏, פולישוק חוזר: "פולישוקים לא מתים הם רק מתחלפים", באתר וואלה, 19 באפריל 2017
↑  אמנון דנקנר, ‏אמנון דנקנר, שחקן קומי, באתר ‏מאקו‏, 27 במאי 2009
↑  רותה קופפר, ששון גבאי יגלם את התפקיד הראשי בדרמה "פולישוק", באתר הארץ, 25 בפברואר 2008
↑  אירית גרינברג-שאול, פולישוק, פולישוק, פולישוק, באתר Mynet-רעננה, 18 ביוני 2009
↑  ערן בר-און ואטילה שומפלבי, ח"כ לשעבר פולישוק נפגעה מהסדרה "פולישוק", באתר ynet, 31 במאי 2009
↑  טל גוטמן, נתניה: כותב הסדרה "פולישוק" הודף הביקורת של מרים פיירברג, באתר nrg‏, 27 ביוני 2009; במקור, מתוך המקומון "זמן חדרה"
↑  תומר ניר, ‏ח"כ כהן לשר התקשורת: בדוק ההסתה בפולישוק, באתר "סרוגים", 12 בנובמבר 2014
↑  מאיה כהן, פולישוק חוזר, הפעם לתיאטרון, באתר ישראל היום, 20 באפריל 2017
↑  עליס בליטנטל, פולישוק כסמל הישראליות, באתר News1 מחלקה ראשונה, 10 באוקטובר 2017
↑  הודעת תיאטרון בית ליסין, 30 באפריל 2018
כרזת המחזה
נטע רוט

| --- | --- |

רוט, 2021
 לידה:  21 ביולי 2001 (בת 23) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  שחקנית
 פרופיל ב-IMDb
 
נטע רוט (נולדה ב־21 ביולי 2001) היא שחקנית וכותבת ישראלית. זוכת פרס "השחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית" בתחרות פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער ה-2, על משחקה בסדרת הטלוויזיה "לבד בבית".
ביוגרפיה

רוט נולדה וגדלה בתל אביב. אמה מירב רוט היא פסיכולוגית קלינית, בתו של יוסף לפיד ואחותו של יאיר לפיד. אביה, דני רוט, היה שחקן בצעירותו והופיע בין השאר בסרטים "אוונטי פופולו", "אזרח אמריקאי", "עד סוף הלילה" ובתפקיד ראשי בסרט "רסיסים", אך הפך לאחר מכן לפסיכולוג, כמו אשתו מירב.
רוט למדה בבית הספר התיכון סטודיו אנקורי. למדה משחק בסטודיו לחשיבה יצירתית בשילוב אמנויות בייסודו של יחזקאל לזרוב ואסנת הבר קוטון. בשנים 2017–2019 למדה במכינת התיאטרון של תיאטרון הקאמרי וב-2021 סיימה לימודי בימוי בקורס בוגרי בתי ספר למשחק של תיאטרון הקאמרי.
כשהייתה בת 14 החלה לשחק בתפקידים שונים בקולנוע, בטלוויזיה ובתיאטרון. כשהייתה בת 16 כתבה את המחזה הראשון שלה לנוער: "שני אלה", שעלה בפרינג'. בשנת 2020 נמכר המחזה והועלה בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער. על תפקידה בו אף זכתה בפרס הבמה לילדים ונוער בקטגוריית שחקנית ראשית.
רוט שירתה בתיאטרון צה"ל.
קריירה

רוט התפרסמה בעקבות תפקידי משחק בסדרות הטלוויזיה "פלמ"ח" ו"לבד בבית". על תפקידה בסדרות קיבלה שתי מועמדויות בתחרות פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער.
משנת 2020 משחקת רוט בהצגה "מי כמוני" שיצרו רועי חן ואילאיל סמל בתיאטרון גשר. ההצגה מתרחשת במחלקה סגורה לרפואת הנפש של בני נוער. רוט מגלמת את אלמה, נערה עם הפרעה דו־קוטבית, וזכתה לשבחי הביקורות על משחקה בהצגה. הקריירה של רוט המשיכה בתיאטרון גשר שהפך לתיאטרון הבית שלה, שם שיחקה תפקידים מרכזיים בהצגות "רומיאו ויוליה", "אנה קרנינה", "סלומה", ועוד.
בשנת 2021 שיחקה בדרמה התקופתית "תמונת ניצחון" של אבי נשר.
בשנת 2024 גילמה את איטה ציפיס בסדרת הטלוויזיה "הצבי", והצטרפה לצוות הכתיבה של הסדרות "לבד בבית" ו"קופה ראשית".
בשנת 2024 גילמה את טליה דאום ביתו כביכול של העיתונאי והקומיקאי חנוך דאום, בסדרה "החיים הם תקופה קשה".
ב-2024 החלה לשחק את דמותה של סוניה בהצגה "החטא ועונשו" בתיאטרון גשר, המבוססת על הספר "החטא ועונשו" מאת פיודור דוסטויבסקי.
חיים אישיים

רוט היא אחייניתו של ראש האופוזיציה וראש ממשלת ישראל ה-14 יאיר לפיד (אמה מירב ויאיר אחים), והיא נכדתם של יוסף לפיד ושולמית לפיד.
מזדהה כפאנסקסואלית. בעבר הייתה בזוגיות עם הזמר ניר כנען שכתב עליה את "שיר לנטע". כיום בזוגיות עם בן קובליס, מנכ"ל קולמקס.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |   |   |   |   |   |  דוד גלעדי  דוד גלעדי     |  דוד גלעדי  דוד גלעדי     |  דוד גלעדי  דוד גלעדי     |   |   |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |  |  |  |
|   |   |  טומי לפיד  טומי לפיד     |  טומי לפיד  טומי לפיד     |  טומי לפיד  טומי לפיד     |     |  שולמית לפיד  שולמית לפיד     |  שולמית לפיד  שולמית לפיד     |  שולמית לפיד  שולמית לפיד     |   |   |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |     |   |   |   |   |   |   |  |  |  |  |
|  יאיר לפיד  יאיר לפיד     |  יאיר לפיד  יאיר לפיד     |  יאיר לפיד  יאיר לפיד     |   |  ליהיא לפיד  ליהיא לפיד     |  ליהיא לפיד  ליהיא לפיד     |  ליהיא לפיד  ליהיא לפיד     |   |  דני רוט  דני רוט     |  דני רוט  דני רוט     |     |  מירב רוט  מירב רוט     |  מירב רוט  מירב רוט     |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |   |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |  |  |  |  |  |  |  נטע רוט  נטע רוט     |  |  |  |  |  |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | פרויקט | תפקיד | תיאטרון | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016 | אופוריה | אוסי | תיאטרון חיפה | מחזמר; תפקיד מרכזי |
| 2020 | שני אלה | דריה | תיאטרון אורנה פורת | מחזמר; תפקיד ראשי |
| 2020 | מי כמוני | אלמה | תיאטרון גשר | הצגה; תפקיד ראשי |
| 2020 | שני אלה |  | תיאטרון אורנה פורת | מחזה; נכתב על ידה |
| 2022 | רומיאו ויוליה | יוליה | תיאטרון גשר | הצגה; תפקיד ראשי |
| 2022 | מה קרה לשיר |  | תיאטרון אורנה פורת | מחזה; נכתב על ידה |
| 2023 | אנה קרנינה | קיטי | תיאטרון גשר |  |
| 2023 | מנהרה |  | תיאטרון גשר |  |
| 2023 | אלף שמשות זוהרות | עזיזה | תיאטרון גשר |  |
| 2024 | סלומה | סלומה | תיאטרון גשר | קופרודוקציה עם תיאטרון היימארקט הבריטי |
| 2024 | החטא ועונשו | סוניה | תיאטרון גשר |  |
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | חייל לארג' |  | סרט קצר; מועמד לפרס אופיר; תפקיד ראשי; בימוי של נעה גוסקוב (שרי) |
| 2018 | טאצ' |  | סרט קצר; תפקיד ראשי; בימוי של ניר ברגר |
| 2021 | תמונת הניצחון | נעמי פוך | תפקיד מרכזי; סרטו של אבי נשר |
| 2023 | חדר משלו | נעמה | תפקיד מרכזי; סרטו של מתן יאיר |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018 | המחלקה לחפצים מיוחדים | נטע | תפקיד מרכזי; מועמדת לפרס הטלוויזיה |
| 2019–2022 | פלמ"ח | שרה ברקר | תפקיד ראשי |
| 2021–הווה | לבד בבית | מיקה צור | תפקיד ראשי; סדרה של כאן חינוכית |
| 2024 | הצבי | איטה ציפיס | משודרת בערוץ "כאן 11" |
| 2024 | מירה, בלשית מלכותית | פרייה | דיבוב |
| 2024 | החיים הם תקופה קשה | טליה | הבת של חנוך דאום |
| 2024 | לבד בבית | עונה 4 | תסריטאית |
| TBR | קופה ראשית | עונה 5 | תסריטאית |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | פרויקט | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021 | פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער | השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה | פלמ"ח | מועמדות |
| 2021 | פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער | השחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית | לבד בבית | מועמדות |
| 2022 | פרסי אסיטז' לתיאטרון | שחקנית ראשית | שני אלה | זכייה |
| 2022 | פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער | השחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית | לבד בבית | זכייה |
| 2022 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | שחקנית ראשית בסדרת נוער | פלמ"ח, לבד בבית | מועמדות |
הערות שוליים

1 2  אבנר שביט‏, יש לה עתיד, באתר וואלה, 29 בינואר 2021
↑    יואב בירנברג, נושאת את הלפיד, באתר "ידיעות אחרונות", 19 בנובמבר 2019
↑  נטע רוט - תיאטרון גשר, הצגות בתל אביב, באתר www.gesher-theatre.co.il
↑  יום האישה בתרבות: 8 נשים שהפליאו לעשות בשנה החולפת, באתר כלכליסט, 8 במרץ 2021
↑  תהילה שינובר, כוכבת הסדרה החדשה בתאגיד: "אי אפשר להיות מאושר בתקופה כזאת", באתר כיפה, 28 בפברואר 2024
↑  החטא ועונשו - תיאטרון גשר, הצגות בתל אביב, באתר www.gesher-theatre.co.il
↑  אפרת וכטל, ‏טוב לי עם התפקידים שאני עושה עכשיו. לא רוצה להיות היפיופה שמאנפפת, באתר ‏מאקו‏, 23 בדצמבר 2021
↑  שני אלה, באתר תיאטרון אורנה פורת - הצגות ילדים
↑  מה קרה לשיר, באתר תיאטרון אורנה פורת - הצגות ילדים
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2021: גאיה באר גורביץ', אבא מטפלת | פרס הטלוויזיה לילדים ולנוער – השחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית   2022: נטע רוט, לבד בבית  | הבא: יפורסם בהמשך |
אבי בראלי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 ביולי 1957 (בן 67) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מנחה לדוקטורט:  יוסף גורני 
 מוסדות:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב 
 
אבי בראלי (נולד ב- 22 ביולי 1957) הוא היסטוריון ישראלי, פרופסור חוקר ועורך. עמד בראש מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות שבאוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
חייו

אבי בראלי הוא בנם של אריקה ומאיר בראלי, ונכדו של יצחק בראלי, שהיה מנהל בנק הפועלים בין השנים 1928 - 1956. בראלי נולד וגדל בתל אביב. למד בבית הספר הר נבו ובגימנסיה הרצליה, והתגייס לנח"ל ב-1976. למד פילוסופיה לתואר ראשון באוניברסיטת תל אביב ותואר שני בפילוסופיה באוניברסיטה העברית. עבודת הגמר שלו לתואר השני – "השורשים האונטולוגיים לאנטי-אוטופיזם של שפינוזה" – נכתבה בהדרכתו של אלחנן יקירה והוגשה ב-1994. בראלי כתב עבודת דוקטורט באוניברסיטת תל אביב וקיבל תואר שלישי ב-2001. מדריכו היה פרופסור יוסף גורני. נושא העבודה היה "בין מרות לשיתוף: המאבק על דרך המיסוד הפוליטי במפא"י 1953-1948". לימד באוניברסיטת תל אביב בשנים 2003-1997 בחוג להיסטוריה של עם ישראל ובחוג ללימודים כלליים. החל משנת 2003 הוא מרצה במסלול ללימודי מדינת ישראל באוניברסיטת בן-גוריון.
בשנים 1989-1980 שימש בראלי מתרגם, משכתב ומגיה בעיתונים הארץ, 'מבט' ובהוצאת עם עובד, היה מזכיר מערכת העיתון הכלכלי 'מבט', שימש עורך ספרי עיון וספרות בהוצאות 'זמורה ביתן' ו'עם עובד' והיה חוקר ועורך במכללת בית ברל. מ-1990 הוא עורך וחוקר במרכז למורשת בן-גוריון, חבר במערכת כתב העת "עיונים בתקומת ישראל" מאז היווסדו בשנת 1991, ועורכו משנת 2001, וחבר בהנהלת הוצאת הספרים של מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות.
בראלי חבר בתנועת יסו"ד (ישראל סוציאל-דמוקרטית) מאז היווסדה, פרסם מאמרים פובליציסטיים ב'הארץ' ובידיעות אחרונות, בכתב העת ארץ אחרת ובכתבי העת 'מקרוב' וחברה (ביטאון יסו"ד).
מחקריו

מחקריו של בראלי עוסקים בהיסטוריה הפוליטית, החברתית-כלכלית והרעיונית של מדינת ישראל.
מחקריו > מפא"י בראשית העצמאות: 1948–1953

ספרו של אבי בראלי, שראה אור ב-2007 בהוצאת יד יצחק בן-צבי, עוסק במאבקים שהתחוללו בתוך מפא"י בחמש השנים הראשונות לקיומה של מדינת ישראל. הספר הוא עיבוד של עבודת הדוקטורט שלו. הוא דן בעיצובה של מפלגת השלטון, מפא"י, ומתוך כך בעיצובה של הפוליטיקה הישראלית כולה. המאבקים בתוך מפא"י בתחילת שנות החמישים היו על השאלה מה האיזון הנכון מבחינתם של סוציאליסטים דמוקרטים בין שלטון אפקטיבי לבין חירות חברתית, בין יתרון ההיררכיה ובין כוחם של שיתוף ושוויון. הספר מצביע על צומת היסטורי של הכרעה בשאלה זו – ההכרעה שהפכה את מפא"י לארגון של שליטה באמצעות חלוקת טובות הנאה, ולא ארגון להעצמת אזרחים בחברה דמוקרטית.
בראלי מציג את מפא"י בספרו כמפלגה שהשתנתה באותן שנים שינוי מהותי והייתה למפלגה היררכית-חלוקתית שאופיינה בריכוזיות ובצייתנות, בהתברגנות וברכישת נאמנות פוליטית באמצעות חלוקת טובות הנאה. תהליך זה הבדיל אותה מאוד ממפא"י היישובית, והוא אחד הגילויים החשובים של המעבר מפוליטיקה וולונטרית לפוליטיקה של חברה ריבונית. אל מול התהליך הזה קמה אופוזיציה רבת פנים בתוך מפא"י. כל הנהגת מפא"י תמכה במיסוד ההיררכיה שלה, ואילו האופוזיציה דרשה דמוקרטיזציה של המפלגה והפיכתה לארגון המייצג את האינטרסים של הציבור כלפי השלטונות. בגרסאותיה הרדיקליות יותר היה לדרישות האופוזיציה נופך של דמוקרטיה השתתפותית. אחד הנושאים המרכזיים שבמחלוקת היה דרכי הקליטה של העולים החדשים, ובעיקר העולים המזרחיים: מחנה אחד במפא"י הציג את קליטת המזרחיים כסיבה לכך שהיא תעוצב במתכונת דמוקרטית יותר, והמחנה האחר – כסיבה להפוך אותה למפלגה צייתנית ואחידה שתקל את השליטה בהמונים החדשים.
הוויכוחים הפנימיים הללו בתוך מפא"י התבטאו באופן מובהק בפעולות של שתי קבוצות: 'צעירי מפא"י', שהיו תלמידיו של ברל כצנלסון משנות הארבעים, וחוג 'המעורר'. לחוג 'המעורר' היו מהלכים באינטליגנציה העירונית של מפא"י, בעיתונות שלה ובהתיישבות העובדת. לאחר ניסיון כושל לסגור את "אשמורת", ביטאונם של צעירי מפא"י, הצליחה הנהגת המפלגה לחסום אותם לבסוף. ערב הבחירות לכנסת ב-1951 הם הקימו תנועה להתחדשות המפלגה שנערכה למאבק עם המנגנון המפלגתי, אך הבחירות טרפו את הקלפים ואילצו אותם לתמוך במפלגתם במערכת הבחירות. בשנים 1953-1952 אסרה הנהגת מפא"י על קיומו של חוג 'המעורר'. המאבקים נשכחו, מכיוון שלא היה לאופוזיציה הזאת ייצוג בקרב הנהגת מפא"י.
בספר מסופר, למשל, כיצד חולקו קרקעות בכיכר המדינה בצפון תל אביב לראשי האוצר ולבכירי מפא"י, בהם פנחס לבון, זלמן ארן ומרדכי נמיר. עוד נדונות בו תופעות של התברגנות – כמו בתים גדולים שבנו לעצמם מנהיגי המפלגה, כמו לוי אשכול, דב יוסף ואליעזר ליבנה. עוד דן הספר בדיכוי הצעירים במפלגה, בשיח הרעיוני שאפיין את המפלגה בשנות החמישים הראשונות, בעימות בינה למפ"ם ובוויכוחים על שיטת הבחירות לכנסת.