stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לוק המסוורת'
פילמוגרפיה

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008-2001 | שכנים שכנים | ניתן טייסון | תפקיד חוזר, אופרת סבון |
| 2003 | The Saddle Club | סיימון | פרק אחד |
| 2004 | Blue Heelers | גלן פטרס | פרק אחד |
| 2005 | גבר מי שנשאר אחרון | שאנון | ארבעה פרקים בעונה הראשונה |
| 2005 | מלאכים בלבן | בן סימפסון | פרק אחד |
| 2007 | Satisfaction | פול הקצב | פרק אחד |
| 2009 | Carla Cametti PD | טכנאי | פרק אחד |
| 2009 | The Elephant Princess | הארי | פרק אחד, עונה ראשונה |
| 2009 | Tangle | ג'ון | שני פרקים ראשונים בעונה הראשונה |
| 2011 | The Bazura Project | הנבל | פרק אחד |
| 2012 | Bikie Wars: Brothers in Arms | שאדו | מיני סדרה, תפקיד ראשי |
| 2012 | Winners & Losers | ג'קסון נורטון | שני פרקים |
| 2014 | The Anomaly | הסוכן אלקין | סרט קולנוע |
| 2014 | The Reckoning | הבלש ג'ייסון פירסון | סרט קולנוע |
| 2014 | הרוג אותי שלוש פעמים | דילן סמית | סרט קולנוע |
| 2015 | סאטרדיי נייט לייב | עצמו | סדרת מערכונים, פרק בו משתתף אחיו כריס המסוורת' |
| 2015 | Infini | צ'רלי קנט | סרט קולנוע |
| 2016 | The Osiris Child | טראבק | דיבוב, סרט קולנוע |
| 2017 | היקוק | ביל היקוק | סרט קולנוע |
| 2017 | תור: ראגנארוק | שחקן אסגרדי המגלם את תור | סרט קולנוע |
| 2018 | We Are Boats | לוקאס | סרט קולנוע |
| 2018 | River Runs Red | וון | סרט קולנוע |
| 2018 | Encounter | ויל דואקינס | סרט קולנוע |
| 2019 | קריפטו | כיילב דוראן | סרט קולנוע |
| 2020-2016 | וסטוורלד | אשלי סטאבס | סדרת טלוויזיה, תפקיד חוזר, עונה ראשונה, שלישית וחמישית |
| 2020 | Death of Me | ניל | סרט קולנוע |
| 2021 | רוק הצעיר | המאמן אריקסון | סדרת טלוויזיה, 2 פרקים |
| 2021 | ביקשה את זה | ורנון | סרט קולנוע |
| 2022 | Bosch & Rockit | בוש | סרט קולנוע |
| 2022 | תור: אהבה ורעם | שחקן אסגרדי המגלם את תור | סרט קולנוע |
| 2023 | הגול הבא מנצח | קית' | סרט קולנוע |
| 2024 | אדמת הרוע | סמל הבל | סרט קולנוע |
| 2024 | Gunner | לי גאנר | סרט קולנוע |
| טרם פורסם | Bad Hombres |  | סרט קולנוע |
| טרם פורסם | The Beast in Me |  | סרט קולנוע |
| טרם פורסם | Recoil | טוראי דלטון שולץ | סרט קולנוע, אחרי הפקה |
הערות שוליים

↑  "Cyrus 'saw in new year on Phillip Island'". Herald Sun. Australia. 4 בינואר 2010. ארכיון מ-14 ביוני 2011. נבדק ב-27 בפברואר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bekiaris, Angela (14 בינואר 2016). "10 Fun Facts About Liam Hemsworth". People. נבדק ב-23 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "EXCLUSIVE: Luke Hemsworth Is Living His Dreams in the US -- and on TV". Entertainment Tonight (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-02-20.
↑  McCrae, Finn (14 בפברואר 2019). "The Hemsworth Brothers: Who's the Youngest and Who Started Acting First?". Showbiz Cheat Sheet (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-19 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Is Chris Hemsworth the Tallest Hemsworth Brother?, Showbiz Cheat Sheet, ‏6 בספטמבר 2021
↑  Brothers in arms: Luke Hemsworth joins Liam and Chris in Hollywood, The Sydney Morning Herald, ‏2 במאי 2012
↑  Luke Hemsworth Net Worth and How He Became Famous, Showbiz Cheat Sheet, ‏6 באפריל 2020
↑  Frank Scheck, The Hollywood Reporter, The Hollywood Reporter, ‏5 ביוני 2017
↑  Thor Love and Thunder: Cast, Trailer, Australian Release Date and More, Lifehacker Australia, ‏4 בינואר 2022
↑  Brian Welk, Luke Hemsworth Drama ‘We Are Boats’ Acquired by Breaking Glass Pictures, TheWrap, ‏בundefined 2019
↑  Frank Scheck, The Hollywood Reporter, The Hollywood Reporter, ‏4 באוקטובר 2018
↑  Neal McNamara, From Batman To Saturn Award, Natick Native's Film Career Is Vast, Patch, ‏3 באוקטובר 2021
↑  People Staff, Crypto Star Luke Hemsworth Says He Isn't an Expert on Cryptocurrency, PEOPLE.com, ‏5 במרץ 2019
↑  In Touch Staff, Mammoth Film Festival to Take Place February 3-6 Featuring Movies Starring Luke Hemsworth and More, In Touch Weekly, ‏3 בundefined 2022
↑  Alexia Fernández, See Vanessa Hudgens Lead an All-Female Gang Against Ezra Miller in Asking for It Trailer, PEOPLE.com, ‏1 בundefined 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1066269505  ISNI: 0000 0004 5960 3383  LCCN: no2017143935  LNB: 000341189  NKC: xx0322407  SUDOC: 245416374  VIAF: 313470858   WorldCat (עם VIAF): 313470858
גסטון בשלאר

| --- | --- |

 לידה:  27 ביוני 1884 בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה, צרפת 
 פטירה:  16 באוקטובר 1962 (בגיל 78) הרובע התשיעי של פריז, צרפת 
 מקום לימודים:  הפקולטה לאמנויות של פריז 
 מוסדות:  הפקולטה לאמנויות של פריז  אוניברסיטת הרווארד  Postes, télégraphes et téléphones 
 מונחה לדוקטורט:  Maurice Daumas, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 זרם:  פילוסופיה של המאה העשרים
 תחומי עניין:  אסתטיקה, פסיכואנליזה, תורת הספרות, חינוך, תורה פואטית של ארבעת היסודות
 עיסוק:  פילוסוף, employee of a public institution, מתמטיקאי, פיזיקאי, מרצה באוניברסיטה, משורר, סופר, חוקר ספרות 
 הושפע מ:  אוגוסט קונט, עמנואל קאנט, גאורג וילהלם פרידריך הגל, פרידריך ניטשה, אנרי ברגסון, זיגמונד פרויד, קרל גוסטב יונג
 השפיע על:  תומאס קון, מישל פוקו, לואי אלתוסר, ז'אן-פול סארטר
 מדינה:  צרפת
 יצירות ידועות:  The Psychoanalysis of Fire, L'expérience de l'espace dans la physique contemporaine, בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 פרסים והוקרה:  Grand prix national des Lettres (1961) מפקד בלגיון הכבוד (1960) בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 צאצאים:  Suzanne Bachelard 
 חתימה:   
 
גסטון בשלאר (בצרפתית: Gaston Bachelard;‏ 27 ביוני 1884 – 16 באוקטובר 1962) היה פילוסוף צרפתי.
עיקר תרומתו הייתה בחקר הפואטיקה והפילוסופיה של המדע. בשלאר הניח את היסודות לניתוח הקשיים של תורת ההכרה (Obstacle épistémologique) אותם כינה "השבר ההכרתי" (Rupture épistémologique). בשלאר היה מבכירי האקדמיה הצרפתית למדעים, והשפיע רבות על פילוסופים צרפתיים אחרים כגון מישל פוקו, לואי אלתוסר, ז'אק דרידה ודומיניק לקור.
חייו

גסטון בשלאר נולד ב-27 ביוני 1884 בכפר בר-סור-אוב (Bar-sur-Aube) שבחבל שמפיין כבן למשפחת סנדלרים. בשנים 1895–1902 התחנך בבית הספר היסודי שבכפר, ולאחר מכן הועסק כמתלמד בבית הדואר.
בשנים 1906–1907 גויס לשירות בצבא כמפעיל טלגרף, ועם סיום שירותו חזר לפריז והועסק שוב בתחום התמחותו כמפעיל טלגרף בדואר. תוך כדי מהלך עבודתו בשנים 1907–1912 קיבל תואר ראשון במתמטיקה והמשיך להתמחות כמהנדס טלגרף.
בשנת 1914 מעט לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה נישא בשלאר, ומייד לאחר מכן גויס לשירות צבאי קרבי בחזית הגרמנית.
בשנת 1919 עם סיום המלחמה, חזר לאקדמיה ועד שנת 1930 הועסק כמורה לפיזיקה וכימיה בבית הספר שבכפר הולדתו.
בשנת 1920 ותוך כדי עבודתו כמורה, השלים תוך שנה אחת תואר בפילוסופיה והמשיך בלימודים וניסויים מדעיים עד שבשנת 1927 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת הסורבון. לאחר קבלת התואר החל לשמש כמרצה בפקולטה למדעי הרוח של דיז'ון, ובין השנים 1930–1940 שימש שם כפרופסור.
בשנת 1937 זכה בשלאר בעיטור אביר לגיון הכבוד. משנת 1940 ועד 1955 שימש כפרופסור בסורבון והממונה על הקתדרה להיסטוריה ופילוסופיה. בשנת 1951 זכה בעיטור קצין לגיון הכבוד, ובשנת 1954 הוכתר כפרופסור כבוד של הסורבון. בשנת 1955 נבחר לאקדמיה הצרפתית למדעים ובשנת 1960 הוכתר כמפקד לגיון הכבוד. בשלאר נפטר בפריז בשנת 1962 ונקבר בכפר הולדתו.
עבודתו של בשלאר התקבלה בספקנות, ולא הובנה במלואה בעולם דובר האנגלית.
על הפסיכולוגיה של המדע

מחקריו של בשלאר אודות ההיסטוריה והפילוסופיה של המדע כגון "הרוח המדעית החדשה" (Le nouvel esprit scientifique) משנת 1934 ו"היווצרות הרוח המדעית" (La formation de l'esprit scientifique) משנת 1938 התבססו על תפיסתו אודות ההיסטוריה של תורת ההכרה כסוג של פסיכואנליזה מדעית, או כגורמים פסיכולוגיים המשפיעים על ההתפתחות המדעית.
כדוגמה לכך משתמש בשלאר בפרקים הראשונים מתוך עבודתו של ורנר הייזנברג בנושא מכניקת הקוואנטים. הוא מציע לחלופין, להשתמש בתאוריה הקורפוסקולרית ובתאוריה האנדולטורית המשלימות אחת את השנייה. לטענתו זוהי דוגמה מצוינת לחשיבות השילוב של הידע הפסיכולוגי במדע, מכיוון שהיא יוצרת תיקון ספונטני של שגיאות באמצעות הצגת העמדה המנוגדת.
בשלאר טוען כי ההתקדמות המדעית עלולה להיעצר כתוצאה ממבנים נפשיים מסוימים אשר יוצרים את מה שהוא מכנה "מחסום הכרתי". משימתה של תורת ההכרה הוא לסלק את המבנים הנפשיים המשפיעים על המדע במטרה לסייע למדענים להתגבר על מחסומי הידע.
השבר ההכרתי והשפעתו על ההתקדמות המדעית

בשלאר מבקר את משנתו הפוזיטיביסטית של אוגוסט קונט הרואה במדע תהליך מתמשך. לטענתו, פיתוח מדעי כמו תורת היחסות של איינשטיין מדגימה היטב את חוסר הקשר הטבוע בתהליך ההיסטוריה של המדע. לכן, מודלים הרואים את ההתפתחות המדעית כתהליך הם פשטניים ושגויים.
מהותו של השבר ההכרתי אותו מפתח בשלאר היא חוסר הקשר וההמשכיות של ההיסטוריה המדעית. אף על פי שהוא עצמו לא הרבה להשתמש במונח, הרי שהפילוסוף לואי אלתוסר דווקא הרבה להשתמש בו.
הוא הוכיח כי תאוריות חדשות משתלבות בתוך הישנות ליצירת שינויים בתפיסת רעיונות שונים. כך לדוגמה השימוש באופנים שונים של המונח מסה על ידי ניוטון ואיינשטיין, או העובדה כי גאומטריה לא אוקלידית אינה עומדת בניגוד לגאומטריה האוקלידית אלא משתלבת בתוכה ליצירת מסגרת מחשבתית רחבה יותר.
תורת ההכרה והמדע

בשלאר היה רציונליסט בהתאם למשנתו של רנה דקארט. הוא השווה את הידע המדעי לידע רגיל מבחינת הדרך שבה הוא נתפס, וראה את השגיאות האפשריות כאשליה.
לטענתו, תפקידה של תורת ההכרה הוא להראות את ההיסטוריה של תהליך הגיבוש של הרעיונות המדעיים. הוא אינו רואה במדע רעיון תאורטי בלבד אלא משלב בתוכו גם אלמנטים מעשיים, טכניים, וחינוכיים. כדוגמה לכך מביא בשלאר את רעיון פיתוח הנורה החשמלית המשלבת רעיון תאורטי על בסיס ידע מדעי ליצירת חפץ לשימוש מעשי.
מכאן נובע כי תורת הכרה אינה רק רעיון פילוסופי המשמש להצדקת תהליך מדעי אלא שהיא מהווה חלק ממשי ממהותה של התפתחות ההיסטוריה המדעית.
שינויים בתפיסה המדעית

בשלאר מאבחן כי תאוריות מדעיות מהפכניות נתפסות לעיתים כשינוי בתפיסה המדעית. כך לדוגמה הוא טוען כי תורת ההסתברות היא למעשה הצגה מורכבת של המציאות באמצעות ניתוח רציונלי מעמיק.
בשלאר טוען כי המדע המודרני הוא תחליף האונטולוגיה של החומר באונטולוגיה של יחסיות שניתן להתייחס אליה כאל תהליך פילוסופי. כך לדוגמה הוא טוען כי המונחים הפיזיקליים של חומר וקרינה הם דומים למונחים של עצם ותנועה, אך בעוד הפילוסופיה הקלאסית מבחינה בין השניים, הרי שעל פי המדע המודרני אין הבחנה ביניהם. לכן, הוא טוען כי לא ניתן לבחון באופן מדעי חומר במצב סטטי שאינו בתנועה, והדבר עומד בניגוד גמור לתנאי הבחינה הקלאסיים על פי תורת ההכרה.
תחומים נוספים

בנוסף לעיסוקו בתורת ההכרה גילה בשלאר עניין בתחומים נוספים ובהם שירה, חלומות, פסיכואנליזה ודמיון. פרסומיו "הפסיכואנליזה של האש" משנת 1938, ו"הפואטיקה של החלל" משנת 1958 הם שתיים מעבודותיו הפופולריות ביותר.
לקריאה נוספת

Chimisso, Cristina (2013) Gaston Bachelard: Critic of Science and the Imagination. Routledge. p. 51. ISBN 9781136453885
Reck, E. ed. (2016) The Historical Turn in Analytic Philosophy. Springer. Ch. 2.1. ISBN 978-0230201538
Rizo-Patron, Eileen; Casey, Edward S. and Wirth, Jason M. eds. (2017) Adventures in Phenomenology: Gaston Bachelard, SUNY Press. p. 123 n. 11. ISBN 9781438466057
Dominique Lecourt, L’épistémologie historique de Gaston Bachelard (1969). Vrin, Paris, 11e édition augmentée, 2002.
הערות שוליים

↑  קרן דותן, מעבר לפואטיקה: להבת הנר בספר הזה היא דרך חיים, באתר ישראל היום, 7 ביוני 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007289885805171  PLWABN: 9810644715705606  BIBSYS: 90067729  BNE: XX944176  BnF: cb11889795z (data)  CANTIC: a10441414  CiNii: DA00363285  GND: 118505564  ICCU: CFIV071819  ISNI: 0000 0001 2118 437X  LCCN: n79021312  LNB: 000030281  Léonore: 13388  MusicBrainz: c4c93d2d-f834-4165-8395-bd83e8422ab5  NDL: 00432007  NKC: ola2002150766  NLA: 35011599  NLG: 71903  NLK: KAC199601295  NSK: 000051996  NTA: 068386257  RERO: 02-A000015111  SELIBR: 176442  SNAC: w6xh00jj  SUDOC: 026699710  Trove: 789071  ULAN: 500313717  VcBA: 495/113698  VIAF: 4926151   WorldCat (עם VIAF): 4926151
צ'אי הנסן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 בפברואר 1989 (בן 36) קו סמוי, תאילנד תאילנד 
 מדינה:  אוסטרליה, תאילנד 
 תקופת הפעילות:  מ-2012
 פרופיל ב-IMDb
 
צ'אי הנסן (באנגלית: Chai Hansen; נולד כצ'אי רומרואן, נולד ב-8 בפברואר 1989) הוא שחקן אוסטרלי-תאילנדי.
ראשית חייו

הנסן נולד בקו סמוי, אי במפרץ תאילנד ב-8 בפברואר 1989. הוא נולד למשפחה תרבותית מעורבת, אב תאילנדי (סופרוט רומרואן) ואם אוסטרלית (סנדרה הנסן). בגיל 7 הנסן היגר לאוסטרליה עם אמו ואחותו (שרה רומרואן).
הנסן החל את הקריירה שלו כמתחרה אתלטי במסלולי שדה, כאצן וקופץ למרחק. בשנת 2006 הוא דורג במקום השני באוסטרליה לאחר שזכה במדליית כסף בקפיצה משולשת באליפות אוסטרליה הלאומית של בתי הספר. הנסן מחזיק בשיאים באוסטרליה וקנדה בקפיצה משולשת.
בשנת 2011 לאחר שסיים את התיכון וקיבל תעודת בגרות הוא עבר לסידני. ויליאם סאנצ'ס לקח את הנסן תחת חסותו ונתן לו תפקיד בהצגת תיאטרון הרחוב החי מספר 1 באוסטרליה "Beat The Streets" שם הוא הופיע בפני אלפי אנשים ביום.
קריירה

לאחר שסיים את לימודי המשחק בשנת 2011, פורסם כי הנסן יצטרף לסדרת הטלוויזיה "בנות הים של מקו", בה שיחק בתפקיד הראשי.
לאחר ששיחק בסדרה "בנות הים של מקו", לוהק הנסן לעונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה "100". התפקיד החוזר הפך למועדף על המעריצים, אם כי לדמות היה גורל שנקבע מראש. לאחר הסדרה, הנסן קיבל את התפקיד הראשי של המאנקי בסדרה "האגדות החדשות על מאנקי" (אנ'), המבוסס על הספר הקלאסי "המסע למערב".
בתחילת 2018 הצטרף הנסן רשמית לצוות השחקנים של0 "ציידי הצללים" בעונה השלישית כג'ורדן קייל, אדם זאב בחיפוש אחר גאולה.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | Dead Moon Circus | שון מקומב |  |
| 2013 | Dead Moon Circus Part 2 | שון מקומב |  |
| 2018 | Thicker Than Water | איוון |  |
| 2022 | Christmas Ransom | גרג |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013–2016 | בנות הים של מקו | זאק בלייקלי | תפקיד ראשי (3 עונות); 68 פרקים |
| 2017 | 100 | איליאן | 7 פרקים |
| 2018–2020 | האגדות החדשות על מאנקי (אנ') | מאנקי קינג | תפקיד ראשי (2 עונות); 20 פרקים |
| 2018–2019 | ציידי הצללים | ג'ורדן קייל | 11 פרקים |
| 2021–2023 | The Newsreader | טים | 9 פרקים |
| 2022 | שמי לילה (אנ') | ג'וד | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| 2024 | Population: 11 | גארט | 6 פרקים |
| 2024 | We Were Tomorrow | נואה ריבס | תפקיד ראשי; 6 פרקים |
| 2025 | חומץ תפוחים | הארלו | תפקיד ראשי; 6 פרקים |
הערות שוליים

↑  Hing, Georgia (28 בינואר 2018), "FAMOUS FACES: Chai Hansen", Daily Telegraph {{citation}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 38148812938845212811   WorldCat (עם VIAF): 38148812938845212811
יורי גגארין

| --- | --- |

 לידה:  9 במרץ 1934 קלושינו, ברית המועצות
 נהרג:  27 במרץ 1968 (בגיל 34) Novosyolovo, ברה"מ 
 מידע כללי
 בשירות:  קוסמונאוט בשירות תוכנית החלל הסובייטית האדם הראשון בחלל
 לאום:  ברית המועצות ברית המועצות
 השכלה:  Saratov Pedagogical College  אקדמיית חיל האוויר הסובייטי על שם ז'וקובסקי (2 במרץ 1968)  Orenburg Military Aviation Piloting High School (25 באוקטובר 1957)  Lyubertsy technical school 
 עיסוקים נוספים:  טייס
 תקופת השירות:  1960 – נהרג בתאונה ב-1968
 דרגה:  קולונל בחיל האוויר הסובייטי
 זמן שהייה בחלל:  שעה ו-48 דקות
 משימות
 ווסטוק 1
 עיטורים
 
 
פרוטומה של יורי גגארין בפלנתניה
יורי אלכסייביץ' גגארין (ברוסית: Юрий Алексеевич Гагарин;‏ 9 במרץ 1934 – 27 במרץ 1968) היה קוסמונאוט סובייטי. האדם הראשון בהיסטוריה ששהה בחלל, והראשון שחג סביב כדור הארץ.
ב-12 באפריל 1961 השלימה החללית "ווסטוק 1" בה טס הקפה סביב כדור הארץ והשיבה את גגארין בשלום לאדמת ברית המועצות. בכך הפך גגארין לגיבור בארצו ובעולם כולו. ב-27 במרץ 1968 נהרג גגארין בהתרסקות מטוס מיג-15 בו טס עם מדריך טיסה.
מצעירותו ועד הכשרתו לטיסה

גגארין נולד ב-9 במרץ 1934, בכפר קלושינו שבמחוז סמולנסק שבברית המועצות (היום רוסיה), למשפחת איכרים בת ארבעה ילדים. בזמן מלחמת העולם השנייה נלקחו אחותו ואחיו הגדולים לעבודות כפייה בגרמניה הנאצית, לאחר שהכפר בו התגוררו נכבש על ידי הנאצים.
בצעירותו גילה גגארין עניין בחקר החלל. בהשראת מורו למתמטיקה, ששירת כטייס קרב במלחמת העולם השנייה, חלם להיות טייס. גגארין למד בבית-הספר להנדסאים בסראטוב, ובמקביל ללימודיו למד להטיס מטוס קל. עם סיום לימודיו, בגיל 21, התגייס לחיל האוויר הסובייטי ב-1955. אז החל בהכשרה לטיסה קרבית בבית-הספר לטיסה צבאית באורנבורג, אותה סיים ב-1957 בהצטיינות, וקיבל את כנפי הטיסה. כחניך מצטיין הוצע לגגארין להצטרף לסגל ההדרכה בבית-הספר, אולם הוא סירב והוצב בבסיס של הצי הסובייטי בעיירה לוסטארי שבמחוז מורמנסק. גגארין שירת כטייס קרב בלהק של מטוסי מיג-15 שהשתייך לצי הצפוני.
ב-1960 נבחר גגארין, בנוסף ל-19 טייסים אחרים, לקחת חלק בתוכנית החלל הסובייטית. חברי הקבוצה עברו תהליך הכשרה פיזי ופסיכולוגי אינטנסיבי, במטרה להכינם לטיסה הראשונה שלהם לחלל. בסופו של התהליך נבחרו על ידי חיל האוויר הסובייטי שני המועמדים הסופיים לביצוע הטיסה: יורי גגארין כמועמד עיקרי וגרמן טיטוב כמחליפו.
טיסתו לחלל

ב-12 באפריל 1961 בשעה 6:07 שעון מקומי שוגרה החללית ווסטוק 1 (Vostok 1), ובה גגארין, מאתר השיגור קוסמודרום בייקונור שבקזחסטן, ובכך הפך גגארין לאדם הראשון שהגיע לחלל. טיסתו ארכה כ-108 דקות, והביאה ליתרון לברית המועצות על ארצות הברית במרוץ לחלל. בזמן שהייתו בחלל זמזם גגארין את מנגינת השיר "המולדת שומעת, המולדת יודעת" שנכתב ב-1951. שורותיו הראשונות של השיר הן: "המולדת שומעת, המולדת יודעת / היכן בנה טס בשמיים". בזמן היותו בחלל קודם גגארין לדרגת רב-סרן.
עם נחיתתו הפך גגארין לגיבור לאומי ובינלאומי, והתפרסם בכל רחבי העולם. הוא ביקר, בין השאר, בבריטניה, בגרמניה, בקנדה וביפן, כדי לקדם את ההישג של ברית המועצות במרוץ החלל. לאחר זמן קצר בו שימש בתפקיד פוליטי בסובייט העליון, חזר גגארין ל"עיר הכוכבים" (מרכז סוכנות החלל הסובייטית), והחל לעסוק בעיצוב חלליות הניתנות לשימוש רב-פעמי (מעבורת חלל). הוא עבד ב"עיר הכוכבים" כ-7 שנים, עד מותו, עת שימש כסגן-מנהל האימונים במרכז. במהלך עבודתו קודם גגארין בדרגות, לדרגת סגן-אלוף של חיל-האוויר הסובייטי (מקביל לאלוף-משנה) ב-1962 ושנה לאחר מכן לדרגת אלוף-משנה.
במקביל, בהיותו סמל תרבות, השתדלו גורמים רשמיים להרחיק את גגארין ממשימות נוספות לחלל ואף מאימוני טיסה במסגרת חיל האוויר הסובייטי, מחשש לחייו. מספר שנים מאוחר יותר הותר לו לשוב ולטוס במטוסי קרב, בתנאי שילווה על ידי מדריך טיסה. הוא שימש כטייס גיבוי לוולדימיר קומארוב במשימה סויוז 1 (Soyuz 1) שהמריאה ב-23 באפריל 1967, אולם כתוצאה מהתרסקותה ומותו של קומארוב, הוחלט סופית למנוע מגגארין להשתתף באימונים לקראת משימות חלל נוספות.
בתעמולה האמריקאית, שקיבלה ביטוי גם בעיתונים רבים בישראל, נתמכה תאוריית קונספירציה שבה נטען שגגארין כלל לא היה בחללית ששוגרה לחלל וכי הרוסים ביימו זאת. משפט אייכמן, שהחל יום לפני טיסת גגארין, השפיע על סיקור הטיסה בישראל אף הוא, כאשר עיתון "מעריב" אף גינה את עיסוק התקשורת העולמית בנחיתה, ולא במשפט.
מותו

ב-27 במרץ 1968 התרסק מטוס מיג-15 שגגארין הטיס במהלך טיסת אימון עם מדריך הטיסה ולדימיר סירוגין, ושניהם נהרגו. עד היום לא ידועה בוודאות סיבת ההתרסקות.
ב-1986 הגיעו חוקרים למסקנה כי כניסת מטוסו של גגארין למערבולות אוויר שיצרו המבערים האחוריים של מטוס סוחוי-11 הביאה לאי-יציבותו ולאיבוד שליטה. ב-2003 פורסמו מסמכים מסווגים לפיהם ערך הק.ג.ב. חקירה משלו, אשר בעקבותיה דחה תאוריות שונות והגיע למסקנה כי פקחי הטיסה בבסיס חיל האוויר דיווחו לגגארין על מצב מזג האוויר לא מעודכן, בעוד מזג האוויר באזור הטיסה היה למעשה גרוע מכדי לאשר טיסה. לפי חקירת הק.ג.ב., ניסיונו של הטייס להתחמק מפגיעת ציפור או מהתנגשות עם מטוס אחר גרמה לאיבוד השליטה שכתוצאה ממנו התרסק. ב-2005 קידם חוקר ההתרסקות המקורי תאוריה, לפיה הושאר פתח אוורור פתוח בתא הטייס על ידי צוות הקרקע או הטייס הקודם. כתוצאה מכך, ייתכן כי הטייסים סבלו ממחסור בחמצן שהביא לאיבוד השליטה ולהתרסקות מטוסם. ב-2007 הביא הקרמלין לביטול חקירה נוספת של מותו של גגארין ביוזמת מומחים שהיו מעורבים בחקירה המקורית.
לאחר יותר מארבעים שנה חשף הקוסמונאוט אלכסיי ליאונוב את הסיבה למותו של גגארין וחברו לטיסה - באותו יום נערך ניסוי טיסה של מטוס סוחוי 15, שאמור היה לטוס בגובה רב מאוד, אך משום מה פרצה אש באחורי המטוס והוא טס נמוך, בקרבת מטוסו של גגארין וגרם לו להיכנס לסחרור וליפול ארצה.
גופתו של גגארין נשרפה, ואפרו נקבר לרגלי החומה בבית הקברות של חומת הקרמלין, בו קבורים אנשי מפתח רבים מהתקופה הסובייטית. על שמו נקראו ערים ומחוזות ברחבי ברית המועצות, ובהם העיר גזאטסק, הסמוכה לכפר הולדתו קלושינו, ששמה שונה ל"גגארין". בנוסף, נקראים על שמו מכתש גגארין (Gagarin Crater) בצד הרחוק ("הצד החשוך") של הירח (צולם לראשונה ב-1959, על ידי הגשושית לונה 3), האסטרואיד 1772 גגארין (התגלה בפברואר 1968, על ידי האסטרונומית הסובייטית לודמילה צ'רניש) ואוניית תקשורת וחקר חלל סובייטית. על שמו נקרא מרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים.
לאחר מותו הוצבה במוסקבה אנדרטה גדולה בדמותו בכיכר הנושאת את שמו סמוך לאקדמיה הרוסית למדעים.
על שמו מוענקת מדליית הזהב על שם יורי גגארין על ידי הפדרציה הבינלאומית לאווירונאוטיקה. גביע האליפות של ליגת ה-KHL, ליגת ההוקי קרח הבכירה של רוסיה, נקרא "גביע גגארין" על שמו.
היה נשוי ואב לשתי בנות.
ראו גם

האדם בחלל
הלילה של יורי
הערות שוליים

↑  עודד כרמלי, ‏"הכוכב הצהוב יהגר לשמיים", השילוח, 15, יוני 2019
↑  גאגארין הוריד את אייכמן, מעריב, 13 באפריל 1961
↑  ישראל 50 בעמוד על שנת 1968
↑  În sfărșit misterul morții lui Gagarin, primul om în spațiu. a fost rezolvat după 45 de ani (ברומנית)
| ברית המועצות תוכנית החלל הסובייטית והרוסית רוסיה |
| --- | --- | --- |
| תוכניות לא מאוישות | תוכנית ספוטניק • תוכנית לונה • תוכנית ונרה • תוכנית לונוחוד • תוכנית מארס • תוכנית זונד • תוכנית וגה |  |
| תוכניות מאוישות | תוכנית ווסטוק • תוכנית ווסחוד • תוכנית סויוז • תוכנית סאליוט • אינטרקוסמוס • פדרציה • מאדים 500 • תוכנית חקר הירח הרוסית • תחנת השירות המסלולית הרוסית |  |
| משימות בולטות | ספוטניק 1 • ספוטניק 2 • לונה 2 • ווסטוק 1 • סויוז 1 • סויוז 11 • ונרה 11 • אפולו-סויוז |  |
| חלליות, מעבורות ומשגרים | ווסטוק • ווסחוד • סויוז • מעבורת החלל בוראן • מעבורת החלל פטיצ'קה • מעבורת 2.02 • מעבורת 2.03 • תחנת החלל מיר • פרוגרס • קליפר • תוכנית מיר ומעבורות החלל • מיר-2 • תחנת החלל הבין-לאומית (המקטע הרוסי) • LK • משגר ווסטוק • משגר ווסחוד • משגר סויוז • משגר מולניה • פרוטון • זניט • N-1 • אנגרה • תחנת החלל המסלולית הלאומית |  |
| קוסמונאוטים ומתכננים | יורי גגארין • גרמן טיטוב • ולנטינה טרשקובה • אלכסיי ליאונוב • לייקה • (קוסמונאוטים נוספים) • סרגיי קורוליוב • ולנטין גלושקו • ולדימיר צ'לומי • קרים קרימוב • קונסטנטין ציולקובסקי |  |
| קוסמודרומים | קוסמודרום בייקונור • קוסמודרום פלסצק • קוסמודרום ווסטוצ'ני • קוסמודרום סבובודני • קפוסטין יאר |  |
| השר לבניית מכונות כלליות וראשי רוסקוסמוס | סרגיי אפאנסייב • יורי קופטב • אנאטולי פרמינוב • ולדימיר פופובקין • אולג אוסטפנקו • איגור קומארוב • דמיטרי רוגוזין • יורי בוריסוב |  |
| חברות ותאגידי חלל פרטיים | תאגיד החלל הרוסי אנרגיה • מחקר מדעי לבניית מכונות •  אנרגומאש • מערכות המידע הלווייניות רשטניוב |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303814205171  PLWABN: 9810634655805606  BIBSYS: 90781966  BNC: 000474789  BNE: XX1050308  BnF: cb127780570 (data)  CiNii: DA0492204X  GND: 118537105  ICCU: SBLV022916  ISNI: 0000 0000 8387 5419  LCCN: n50015443  LNB: 000144548  MusicBrainz: 53801e4c-caf4-4f52-87b8-f6893c75e000  NARA: 10580707  NDL: 00440377  NKC: jn20000700578  NLA: 35108995  NLG: 236817  NLK: KAC199633931  NTA: 070450382  RERO: 02-A021809101  RSL: 000014164  SELIBR: 187847  SNAC: w6fz0p4k  SUDOC: 050132008  Trove: 829259  ULAN: 500342574  VIAF: 61673822   WorldCat (עם VIAF): 61673822 
אנדרטת יורי גגארין במוסקבה
קייטלין דיוור

| --- | --- |

דיוור בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, 2014
 לידה:  21 בדצמבר 1996 (בת 28) פיניקס, אריזונה
 שם לידה:  Kaitlyn Rochelle Dever 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2009
 https://kaitlyndever.com/
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
קייטלין רושל דיוור (באנגלית: Kaitlyn Rochelle Dever; נולדה ב-21 בדצמבר 1996) היא שחקנית אמריקאית. נודעת  בזכות תפקידיה כאיב בקסטר בסדרת הטלוויזיה "גבר מי שנשאר אחרון", כלורטה מקרידי בסדרת הטלוויזיה "צדק פרטי", וכמארי אדלר במיני-סדרת הדרמה "לא ייאמן".
ביוגרפיה

דיוור נולדה בפיניקס שבארצות הברית, למשפחה נוצרית. הוריה הם טים וקתי דיוור, ולה שתי אחיות קטנות. בגיל חמש היא פיתחה עניין באומנויות הבמה כאשר הוריה שלחו אותה לבית ספר למשחק. היא גם השתתפה בהתעמלות, בלט והחלקה על הקרח, עד שהתמקדה במשחק. כשהייתה בת תשע, אביה קיבל את תפקיד המדבב של "בארני הדינוזאור הסגול" בסדרה "החברים של ברני", והמשפחה עברה לדאלאס, שם נרשמה לסטודיו של שחקנים צעירים. היא השתתפה כשחקנית בכמה פרסומות, ובשנת 2012 עברה המשפחה ללוס אנג'לס.
קריירה

תפקידה המרכזי הראשון היה בשנת 2009 בסרט הטלוויזיה "נערה אמריקאית: קאריסה נשארת חזקה", בו שיחקה בתפקיד מרכזי.
בשנת 2011 לוהקה לסיטקום "גבר מי שנשאר אחרון", בה שיחקה בתפקיד ראשי לאורך כל 7 עונות הסדרה. באותה שנה לוהקה גם לסדרה "צדק פרטי", בה שיחקה בתפקיד משני בשנים 2011–2015.
בשנת 2012 הייתה מועמדת 3 פעמים לפרס האמן הצעיר, על משחקה בסדרות "גבר מי שנשאר אחרון" ו"צדק פרטי" ועל משחקה בסרט "מורה רעה".
בשנת 2013 שיחקה בתפקיד מרכזי בסרט "בית זמני" (אנ'). בשנת 2014 שיחקה בסרט "לגיס". בשנת 2017 שיחקה בתפקיד מרכזי בסרטים "כל סוף הקיץ", "אנחנו לא שייכים לכאן", "דטרויט" ו"בחוץ פנימה". בשנת 2019 שיחקה בתפקיד הראשי בסרטים "Them That Follow" ו"חורשות את הלילה". היא גם שיחקה בתפקידים קצרים במספר סדרות.
בשנת 2016 השתתפה במשחק הווידאו "Uncharted 4: A Thief's End", הרביעי בסדרת המשחקים "Uncharted". היא תרמה את הדיבוב ואת לכידת התנועה שלה לדמות "קאסי דרייק", בתם של הדמויות הראשיות במשחק.
בשנת 2019 כיכבה במיני-סדרה של נטפליקס "לא ייאמן" בתור מארי אדלר לצידה של טוני קולט. כחלק מיוצרי הסדרה נמנים איילת ולדמן ומייקל שייבון. על תפקידה דיוור קיבלה מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה.
בשנת 2021 שיחקה במיני-סדרה "דופסיק" של רשת הולו; על תפקידה קיבלה מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר.