stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ולדימיר ואסיוטין
קורות חיים

ולדימיר ואסיוטין נולד בחרקיב, אוקראינה הסובייטית. לאחר סיום בית הספר הוא התחיל לימודים באוניברסיטה צבאית, וסיים אותה עם תואר מהנדס-טייס. לאחר סיום הלימודים הוא המשיך בשרות בחיל האוויר הסובייטי.
בשנת 1976 נכלל ביחידת הקוסמונאוטים. במהלך השנים הוא היה חבר צוות משנה של מספר משימות חלל.
בשנים 1985 שוגר לחלל בחללית סויוז T-14 לצד גאורגי גרצ'קו ואלכסנדר וולקוב. הם התחברו לתחנת החלל סאליוט 7 והיו מתוכננים לשהות בה חצי שנה במסגרת משלחת מס' 5. בתחילת אוקטובר גילה ואסיוטין לצוות שיש לו כאבים, אך רק בסוף החודש הוחלט לדווח על כך לצוות קרקע. לאחר קבלת ייעוץ רפואי הוחלט להחזיר את ואסיוטין לכדור הארץ לאחר 64 ימים בחלל. בדיקות רפואיות גילו שואסיוטין חולה כבר 4 שנים, אך לא דיווח על כך לרופאים, וזאת בניגוד להנחיות ברורות בנושא. הוחלט להדיח את ואסיוטין מיחידת הקוסמונאוטים, ולהדק בדיקות רפואיות לפני הטיסה. במטרה להסטיר את הבעיה, לוואסיוטין הוענק תואר גיבור ברית המועצות כמקובל. סיבה אמיתית לקיצור הטיסה פורסמה רק כעבור מספר שנים.
בשנים 1987 סיים ואסיוטין אקדמיה צבאית, ובשנת 1995 סיים עבודת הדוקטורט. הוא עבד מספר שנים במערך הכנת הקצינים עד שיצא לגמלאות.
ואסיוטין היה נשוי ונולדו לו שני ילדים.
בשנת 2002 הוא נפטר מסרטן. נקבר בכפר מונינו במחוז מוסקבה.
הצפת SYN

יצירת חיבור TCP תקני בין אליס לשרת. שלוש החבילות המהוות את לחיצת היד המשולשת עוברות כנדרש בין הצדדים ויוצרות חיבור TCP שיכול לשמש להעברת נתונים בין השניים.
הצפת SYN על ידי מאלורי ("האיש הרע"). התוקף שולח מספר רב של חבילות SYN לשרת, אך לא עונה בחבילות ACK כנדרש. הקשרים נותרים חצי-פתוחים על השרת ומונעים מאליס, המשתמשת הלגיטימית, לגשת אל השרת ולקבל שירות.
בתקשורת נתונים, הצפת SYN (באנגלית: SYN Flooding) היא סוג של התקפת מניעת שירות המנצלת פרצת אבטחה במנגנון הקמת הקשר של ה-TCP. במסגרת ההתקפה התוקף שולח רצף של חבילות SYN למחשב המותקף ובכך מאלץ אותו לפתוח במקביל חיבורים רבים עד שלא נותרים לו משאבים לקבלת חיבורים חדשים. בכך התוקף מונע מהמחשב המותקף להעניק שירות למשתמשים אחרים ומשיג את מבוקשו.
הצפת SYN היא התקפה מוכרת ביותר, ולרוב אינה אפקטיבית נגד שרתים ורכיבי רשת מודרניים, שכן אמצעי התמודדות רבים כבר שולבו באלו על מנת שיוכלו להתמודד איתה.
שיטת הפעולה של ההתקפה

על פי מנגנון הקמת הקשר של ה-TCP, כל לקוח הפונה לשרת מתחיל בחבילה המכילה את הדגל SYN דלוק. השרת עונה ללקוח בחבילה המכילה את הדגלים SYN ו-ACK, וממתין לאישור של הלקוח באמצעות חבילת ACK נוספת. טרם השלמת השליחה והקבלה של שלוש החבילות האלו לא ניתן להתחיל להעביר מידע על גבי הקשר.
הצפת SYN מנצלת למעשה את ההמתנה שהשרת מחויב לה עד לקבלת האישור מהלקוח. באמצעות שליחת חבילות SYN רבות, התוקף מאלץ את השרת להשאיר קשרים רבים פתוחים (קשר חצי-פתוח, ליתר דיוק), אף על פי שאף אחד מהם לא שמיש להעברת מידע. בשל מגבלת משאבים על השרת, לאחר פתיחת קשרים רבים בו-זמנית, השרת מאבד מיכולתו להעניק שירות למשתמשים הלגיטימיים. בכך התוקף משיג את מבוקשו.
כדי שכתובת ה-IP של התוקף לא תיחשף וכדי שלא ניתן יהיה לחסום את כתובת ה-IP הספציפית שלו ובכך לחסום את ההתקפה, התוקפים משתמשים על פי רוב בהונאת IP (באנגלית: IP Spoofing) ובכך לא מאפשרים הבחנה בין החבילות התמימות לבין החבילות התוקפות.
בשל המראה התמים של חבילות ה-SYN, פעמים רבות הן אינן נחסמות בדרך לשרת. עובדה זו מאפשרת לתוקפים להשתמש בהצפת SYN כאמצעי פשוט ליצירת עומס תעבורה על השרת ובכך לחסום את רוחב הפס העומד לרשות שאר המשתמשים, גם במידה והשרת לא קורס תחת עומס הקשרים החצי פתוחים.
ניתן לחשב חסמים תאורטיים לקצב שבו תוקף יכול לשלוח חבילות SYN לפי סוג החיבור של המחשב התוקף:
| סוג החיבור | קצב מקסימלי (חבילות SYN לשנייה) |
| --- | --- |
מודם אנלוגי: 87
ISDN, DSL: 200
T1: 2,343
כאשר התוקף משתמש במחשבי זומבי לצורך התקיפה, כלומר מבצע הצפת SYN מבוזרת, יש לסכום את הערך הנ"ל עבור כל אחד מהמחשבים התוקפים.
אירועים בולטים

ב-5 בפברואר 2000 החלה הצפת SYN רחבת היקף על אתרי אינטרנט רבים שכללו בין היתר את CNN, eBay, יאהו ואמזון התקיפה נמשכה עד 11 בפברואר.
שנה לאחר מכן, בין 4 במאי ל-20 במאי 2001, חברת Gibson Research הותקפה מ-474 מחשבים שונים ברשת באמצעות הצפת SYN. ההתקפה הרוותה לחלוטין שני חיבורי T1 שהיו באחזקת החברה. ילד בן 13 לקח אחריות על ההתקפה.
התמודדות

קיימות דרכי התמודדות רבות עם התקפות אלו.
חלק מהדרכים מאפשרות התמודדות עצמאית על ידי השרת: דרך אחת היא פשוט להגדיל את הקיבולת של הקשרים החצי פתוחים שבה השרת יכול לתמוך, ובכך להקשות על תוקף פוטנציאלי בכך שהוא צריך לשלוח יותר חבילות. דרך אחרת היא לקצר את משך ההמתנה לחבילת האישור מהלקוח, ובכך להקשות על התוקף הפוטנציאלי שכן קצב שליחת החבילות שלו צריך לגדול. פתרון נוסף הוא להגביל את מספר הקשרים החצי פתוחים ובכל פעם שהתור מגיע לשיא הקיבולת שלו - למחוק את הקשרים הישנים ביותר. באופן דומה ניתן לבצע את כל הפתרונות הנ"ל על ידי הוספת שרתים נוספים ומעבר לעבודה באשכול מחשבים.
יחד עם זאת, ברוחב הפס שרוב השרתים והתוקפים יכולים היום להשיג, מגבלות אלו אינן מהוות מגבלה מהותית ולרוב יפגעו במשתמשים בעלי חיבור איטי יותר בין כה וכה בשל חוסר היכולת להבחין בזמנים קצרים בין לקוח איטי לבין קשר חצי פתוח. לפיכך נדרשים פתרונות לוגיים מוצלחים יותר.
התמודדות > SYN פרוקסי

ניתן להשתמש גם בפתרונות חיצוניים לשרת, באמצעות מנגנון הנקרא SYN-פרוקסי (SYN Proxy). בפתרון זה מציבים חומת אש לפני השרת, כזו בעלת קיבולת קשרים חצי פתוחים גדולה יותר, שתשמש כחוצץ בינו לבין התוקף. חומת האש תענה על חבילות ה-SYN הנשלחות לשרת בהודעת SYN-ACK שהוא מרכיב בעצמו, ורק עם קבלת ה-ACK הסופי מהלקוח, כשחומת האש משתכנעת שמדובר בלקוח אמיתי, היא שולחת את החבילות לשרת ומאפשרת לו ליצור את החיבור עם הלקוח.
התמודדות > עוגיית SYN

פתרון לוגי אחר הוא שימוש בעוגיית-SYN (באנגלית: SYN Cookie). טכנולוגיה זו מאפשרת לשרת להימנע לחלוטין מהקצאת משאבים לקשרים חצי פתוחים על ידי הוספת נתונים לחבילת ה-SYN-ACK הנשלחת חזרה ללקוח באופן שמאפשר לשרת לחשב את המספר הסידורי שהוגרל לאחר קבלת ACK ובכך ליצור את הקשר באופן שקוף.
ויקטור בוניפייס

ויקטור בוניפייס אוקו (באנגלית: Victor Boniface Okoh; נולד ב-23 בדצמבר 2000 בניגריה) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת באייר לברקוזן ובנבחרת ניגריה.
קריירת מועדונים

בוניפייס גדל במחלקת הנוער של ריאל סאפייר הניגרית. ב-4 במרץ 2019 חתם בבודה/גלימט מליגת העל הנורווגית. הוא ערך 48 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 13 שערים.
ב-8 באוגוסט 2022 חתם בוניפייס על חוזה לארבע שנים ברויאל אוניון סן-ז'ילואז מליגת העל הבלגית. הוא שיחק במועדון במשך עונה אחת, במהלכה ערך 37 הופעות ליגה והבקיע תשעה שערים.
ב-22 ביולי 2023 חתם בונפייס על חוזה לחמש שנים בבאייר לברקוזן מהבונדסליגה.
קריירה בינלאומית

ב-10 בספטמבר 2023 ערך בוניפייס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ניגריה, בניצחון 6-0 על נבחרת סאו טומה ופרינסיפה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2023.
נכלל בסגל נבחרת ניגריה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
תארים

ליגת העל הנורווגית (2): 2020, 2021
בונדסליגה (1): 2023/24
הגביע הגרמני (1): 2023/24
מלך השערים בליגה האירופית (1): 2022/23
נבחרת העונה בליגה האירופית (1): 2022/23
שחקן החודש בבונדסליגה (1): אוגוסט 2023
נבחרת העונה בבונדסליגה  (1): 2023/24
הערות שוליים

↑  Victor Boniface har signert for Glimt! באתר Bodø Nu, ‏ 4 במרץ 2019 (בנורווגית)
↑  Welcome Victor Boniface באתר הרשמי של רויאל אוניון סן-ז'ילואז, 8 באוגוסט 2022 (באנגלית)
↑  Bayer 04 sign Victor Boniface באתר הרשמי של באייר לברקוזן, 22 ביולי 2023 (באנגלית)
↑  Goodluck @NGSuperEagles ,we are behind you all the way! בחשבון הטוויטר הרשמי של פדרציית הכדורגל הניגרית, 29 בדצמבר 2023 (באנגלית)
הקרב על האיים האלאוטיים

הקרב על האיים האלאוטיים היה עימות צבאי שהתחולל באיים האלאוטיים שבאלסקה בין יוני 1942 לאוגוסט 1943, והיווה חלק מהמערכה באוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה. כוח יפני קטן כבש את האיים קיסקה ואטו, אך ריחוקם הגאוגרפי ותנאי מזג האוויר והשטח הקשים ששררו בהם הביאו לכך שנדרשה לארצות הברית כמעט שנה לכבוש את האיים בחזרה. ערכם האסטרטגי של האיים נעוץ בעובדה שהם מאפשרים שליטה על נתיבי המעגל הגדול באוקיינוס השקט. שליטה זו על נתיבי הסחר באוקיינוס השקט הביאו את הגנרל האמריקאי בילי מיטשל לומר ב-1935 שהוא מאמין שאלסקה היא הנקודה האסטרטגית החשובה ביותר בעולם, ועל כן, מי שישלוט באלסקה - ישלוט בעולם. מנקודת מבטם של היפנים, שליטה באיים האלאוטיים תמנע אפשרות של תקיפה אמריקאית דרך צפון האוקיינוס השקט. באופן דומה, חששה ארצות הברית שהאיים ישמשו את האימפריה היפנית לביצוע התקפות אוויריות נגד החוף המערבי בארצות הברית.
קרב זה נודע לימים כ"הקרב האבוד", זאת בשל העובדה כי הוא התחולל במקביל לקרב גוודלקנל. בנוסף, בעבר סברו היסטוריונים מערביים שהקרב היה בעצם פעולת הסחה שנועדה לסייע לכוחות היפנים בקרב מידווי על ידי משיכת הצי הפסיפי האמריקאי מפרל הארבור, וכי שני מוקדי הלחימה היו תחת פיקודו של אדמירל איסורוקו ימאמוטו. אולם בשנים האחרונות העלו מספר היסטוריונים את ההשערה שלמעשה פלשו היפנים לאלאוטיים על מנת להגן על אגפם הצפוני ולא כפעולת הסחה.
התקפה יפנית

ב-3 ביוני 1942 תקפו מפציצים יפנים מנושאות המטוסים ג'וניו וריוג'ו את העיירה דאץ' הארבור שבאי אנאלסקה, אך בשל תנאי מזג האוויר הקשים מצאו רק מחצית מהמפציצים את המטרה והסבו נזק קל בלבד.
לאחר מכן כבשו היפנים את האי קיסקה ב-6 ביוני, ויום לאחר מכן כבשו גם את אטו, תוך שהם נתקלים בהתנגדות קלה מצד התושבים המקומיים. טרם כיבוש האיים, נאלצה האוכלוסייה המקומית להתפנות, והושמה במחנות בדרום אלסקה.
תגובת בעלות הברית

באוגוסט 1942 הקימה ארצות הברית בסיס אווירי באי אדאק, והחלה להפציץ את העמדות היפניות בקיסקה. בנוסף החלו צוללות אמריקאיות וכוחות קרקע לבצע סיורים באזור. מעגן קיסקה היה הבסיס היפני הראשי באזור ומספר כלי שיט שעגנו בו טובעו על ידי ספינות אמריקאיות, אך בעיקר בשל ההפצצות האוויריות. ב-5 ביולי תקפה הצוללת האמריקאית "גראולר" שלוש משחתות יפניות, הטביעה אחת והסבה נזק כבד לשתיים האחרות. במהלך ההתקפה נהרגו מעל ל-200 מלחים יפנים. עשרה ימים מאוחר יותר, ב-15 ביולי, תקפו שלוש ציידות צוללות יפניות את הצוללת "גרוניון", אך הקרב הסתיים בטביעתה של אחת הציידות ובנזק לשתיים האחרות. ב-12 במאי 1943 טובעה הצוללת היפנית "I-31" לאחר קרב על פני השטח כנגד המשחתת האמריקאית "אדוארדס".
תגובת בעלות הברית > איי קומנדורסקי

לאחר שגילו האמריקאים כי שיירה יפנית עושה דרכה לחיל המצב שבאלאוטיים, נשלחה שייטת של הצי האמריקאי על מנת לעצור אותה. השייטת כללה את הסיירת הכבדה "סולט לייק סיטי", את הסיירת הקלה "ריצ'מונד" וארבע משחתות. על השיירה היפנית הגנה שייטת שהכילה שתי סיירות כבדות, שתי סיירות קלות וארבע משחתות.
ב-27 במרץ 1943 איתרה השייטת האמריקאית את השייטת היפנית והקרב החל. שני הצדדים ספגו נזק, אך לא ניתן היה להצביע בבירור על מנצח, על אף היתרון המספרי של היפנים. בסופו של דבר, לאחר כארבע שעות קרב ימי, נסוגה השייטת היפנית מתוך חשש שמפציצים אמריקאים עושים דרכם לאזור.
על אף המצב בסוף הקרב היה זה הפסד אסטרטגי ליפנים, שכן לאחר מכן לא שבו לנסות לשלוח שיירות אספקה לחיל המצב שלהם באלאוטיים, ואספקה נשלחה באמצעות צוללות בלבד.
תגובת בעלות הברית > האי אטו

ב-1 במאי 1943 החל המבצע לכיבוש מחדש של האי אטו. את כוח הפלישה הקדים כוח תצפיתנים שחייליו גויסו באלסקה, ונודעו בשם "משספי הגרונות של קסטנר" (Castner's Cutthroats) על שם מפקדם קולונל לורנס קסטנר. מחסור בכלי רכב אמפיביים ובחופים מתאימים לנחיתה, כמו גם מזג האוויר הקשה הקשו מאוד על העברת כוחות גדולים לאזור, וחיילים רבים סבלו מכוויות קור בשל מחסור בציוד חורף או בשל הקושי להעבירו בשטחי הטונדרה. היפנים ידעו שלא יוכלו לעצור את הנחיתות ולכן התחפרו בעמדות גבוהות, הרחק מהחוף. טקטיקה זו העלתה את מספר הנפגעים בקרב האמריקאים.
ב-29 במאי ערכו היפנים את מתקפת הבנזאי הגדולה ביותר במערכה באסיה ובאוקיינוס השקט. ההתקפה הצליחה לפרוץ את הקווים האמריקאים והגיעה עד לאזור בו ישבו יחידות הפיקוד העורפיות. לאחר קרב פנים אל פנים חוסל הכוח היפני כמעט עד האדם האחרון.
תגובת בעלות הברית > האי קיסקה

ב-15 באוגוסט 1943 נחת באי כוח הפלישה האמריקאי, שמנה 34,426 חיילים. משספי הגרונות של קסטנר היו חלק מכוח זה, בעוד שרוב הכוח הכיל יחידות שונות מדיוויזיית הרגלים השביעית של צבא ארצות הברית. כוח הפלישה כלל גם כ-5,300 קנדים.
כוח הפלישה גילה בתוך זמן קצר שהאי ננטש. היפנים, שהבינו בעקבות הקרב באטו שעמדותיהם פגיעות ביותר, פינו בחסות ערפל את כל חייליהם ב-28 ביולי, מבלי לעורר את תשומת לבן של בעלות הברית. כך התברר שחיל האוויר האמריקאי הפציץ עמדות נטושות במשך שלושה שבועות.
למרות שהיפנים נסוגו עוד לפני שהתחילה פלישת בעלות הברית, עדיין עמד מספר הנפגעים בפלישה על 313, כולם כתוצאה מאש ידידותית, ממלכודות שהניחו היפנים, מחלות או כוויות קור.
תוצאות הקרב

האיים האלאוטיים עמדו בבסיסה של תוכנית לתקיפת צפון יפן, אך התוכנית נזנחה לבסוף.
הקרב על האיים האלאוטיים היה הקרב הראשון בו השתתפו חיילים קנדים מגויסי חובה במלחמת העולם השנייה. הממשלה הקנדית סירבה לשלוח חיילים קנדים אל מעבר לים, אלא אם התנדבו לכך. אך העובדה שהאלאוטיים נחשבים כחלק מצפון אמריקה איפשרה לה לשלוח אותם.
לקריאה נוספת

Feinberg, Leonard, Where the Williwaw Blows: The Aleutian Islands-World War II, Pilgrims' Process, 1992. ISBN 9780971060982.
Hays, Otis, Alaska's Hidden Wars: Secret Campaigns on the North Pacific Rim, University of Alaska Press, 2004. ISBN 9781889963648.
הערות שוליים

↑  ראו ב"קישורים חיצוניים" במאמרו של "בנקס"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: sh2010119615  NKC: ph543371 
הסיירת סולט לייק סיטי תחת אש בסמוך לאיי קומנדורסקי
מפה של אזור מצר ברינג
חיילים אמריקאים צועדים בשלג במהלך קרב אטו
וילם דה פלמינך

| --- | --- |

 לידה:  1640 Oost-Vlieland, הולנד 
 פטירה:  1698 (בגיל 58 בערך) 
 מדינה:  הרפובליקה ההולנדית 
 
וילם הסלץ דה פלמינך (בהולנדית: Willem Hesselsz de Vlamingh, נולד ב-28 בנובמבר 1640, מת ב-1698 או מאוחר יותר) היה רב-חובל הולנדי, שחקר את החוף המערבי המרכזי של אוסטרליה (אז הולנד החדשה) בשלהי המאה ה-17. משימתו לא נשאה פרי, אבל הוא מיפה חלקים מן החוף המערבי של יבשת אוסטרליה.
חייו

וילם דה פלמינך נולד באוסט-פלילנד ברפובליקה ההולנדית ב-28 בנובמבר 1640.
בשנת 1664 הפליג דה פלמינך לנובה זמבלה וגילה את יֶלְמֶרְלַנְד.
בשנת 1668 נשא פלמינך אישה; מקצועו היה רב-חובל בספינת ציידי לווייתנים, והוא המשיך לחיות באי פלילנד. ב-1687 מכרו הוא ואשתו את מקום מגוריהם וב-1688 הצטרף פלמינך לחברת הודו המזרחית ההולנדית ויצא למסעו הראשון לבטאביה באותה שנה. לאחר מסע שני, בשנת 1694, התבקש על ידי ניקולאס ויטסן להרכיב משלחת לחיפוש ה"רידרשאפ ואן הולנד" (1682), אוניית דגל של החברה, שאבדה על 326 נוסעיה וצוותה בדרכה לבטאביה מוקדם יותר באותה שנה. פקידי החברה סברו, שייתכן והאונייה עלתה על שרטון על החוף המערבי של טרה אוסטרליה.
הערות שוליים

↑  המפות המקוריות נמצאו בשנת 2006 בספרייה הלאומית של אוסטרליה.
↑  Willem de Vlamingh פלילנד-אינפו. הולנד, וילם דה פלמינך (הקישור אינו פעיל, 27 בינואר 2023)
↑  לורנס האקוובורד, עורך: מארק נוטאל, אנציקלופדיה של האזור הארקטי, 2012, הוצאת ראטלדג', isbn=9781136786808, עמ' 2140-1
↑  City Archives Amsterdam ארכיב העיר אמסטרדם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ADB: vlamingh-willem-de-2760  BIBSYS: 14001581  BPN: 90168384  CiNii: DA15857369  GND: 118954970  ISNI: 0000 0000 8440 693X  LCCN: n85050760  NLA: 35808185  NTA: 069359911  SNAC: w6bv8s1j  Trove: 1096765  VIAF: 35877896   WorldCat (עם VIAF): 35877896
ורד מדבר (גביש)

ורד מדבר הוא שמה של צורת גביש הנוצרת בתנאים חוליים, בעת התאדות אגני מלח רדודים. גבישים עגולים אלה מסודרים כעלי כותרת, וכך הם יוצרים את התפרחת האופיינית. המינרלים היוצרים גבישים אלה הם מינרלי ההתאדות הליט, גבס ומופעו חסר המים אנהידריט וכן בריט, היוצרים סלעי התאדות.
ורד מדבר ידוע גם בשמות אחרים: "תפרחת גבס", "תפרחת סלניט", "ורד סלע", "שושנת המדבר" ושמות רבים אחרים.
גלריה

תפרחת מגבישי בריט
תפרחת מגבישי גבס
תפרחת מגבישי סלניט
תפרחת מגבישים קובייתיים של הליט
ויקטור בורה

| --- | --- |

 לידה:  22 בנובמבר 1877 בסטיה, צרפת 
 פטירה:  6 באוגוסט 1949 (בגיל 71) סרנס-פוללטורט, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 השתייכות:  צבא צרפת 
 דרגה:  גנרל ארמייה, גנרל 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה 
 עיטורים
 קצין גבוה בלגיון הכבוד 
 
ויקטור בורה (בצרפתית: Victor Bourret;‏ 22 בספטמבר 1877 – 5 באוגוסט 1949) היה גנרל צרפתי במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

בורה נולד ב-22 בספטמבר 1877 בבסטיה שבקורסיקה, והיה בנו של ז'נדרם. הוא התגייס לצבא הצרפתי בשנת 1895 והשתתף ב-École Nationale des Sous-Officiers d'Active ב-Saint-Maixent-l'École בשנת 1900 וב-École Militaire בשנת 1913. הוא שירת במלחמת העולם הראשונה כקצין במטות השונים.
בין המלחמות מילא תפקידים שונים ביחידות חיל הרגלים או במשרד המלחמה, שם היה ראש הקבינט הצבאי של אדואר דאלאדיה שלוש פעמים בין פברואר 1932 ליולי 1937. לפי הערכת הבריטים כ"גנרל פוליטי ... שאין לו שום ערך", נטען כי הוא יצר מסך שהגביל את הקשר בין השר לקצינים הצבאיים שבפיקודו. בתקופה זו הועלה לדרגת ז'נרל דה בריגדה בשנת 1932, ז'נרל דה דיוויזיה בשנת 1935, ז'נרל דה קורפוס בשנת 1936 וז'נרל ד'ארמה בשנת 1939.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה ואחריתו

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה קיבל בורה פיקוד על הארמייה החמישית, שהוצבה באלזס. פקודיהם שהיו מבקרי בורה בתקופתו במשרד צמח להעריץ אותו כמפקד. בין הקצינים בפיקודו היה קולונל שארל דה גול שפיקד על חמשת גדודי הטנקים המפוזרים של הצבא.
במהלך קרב צרפת, ב-17 ביוני 1940, הוא הוחלף כמפקד הארמייה החמישית על ידי צ'ארלס-מארי קונדה והוצב בפיקוד על המילואים. עם הנסיגה של הצבא הוא נסוג לפורט דה ז'ירנקור, חלק מביצורי Séré de Rivières המיושנים. הוא נפל בשבי ב-25 ביוני 1940 בז'רארדמר ובילה חמש שנים בשבי במצודת קוניגשטיין בסקסוניה. הוא שוחרר ב-9 במאי 1945 וחזר לצרפת 3 ימים אחר כך.
לאחר המלחמה כתב מונוגרפיה על נפילת צרפת תחת הכותרת "הטרגדיה של הצבא הצרפתי". הוא נפטר ב-5 באוגוסט 1949 בסרנס-פוללטורט.
הערות שוליים

1 2  Ammentorp, Steen. "Bourret, Victor". generals.dk (באנגלית).
↑  May, Ernest R. (2000). Strange Victory: Hitler's conquest of France. London: I.B. Tauris. p. 131. ISBN 9781850433293.
1 2  Alexander, Martin S. (2002). The Republic in Danger: General Maurice Gamelin and the politics of French defence, 1933-1940. Cambridge University Press. pp. 97–98. ISBN 9780521524292.
↑  "La Retraite du 14 et 15 Juin 1940". Ardenistoir (בצרפתית).
↑  Bourret, Victor (1947). La tragédie de l'armée française, mai–juin 1940. Paris: Table Ronde.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb111700587 (data)  ISNI: 0000 0000 0005 769X  Léonore: 50706  SUDOC: 120931796  VIAF: 56602389   WorldCat (עם VIAF): 56602389
ויקטור בונו

| --- | --- |

 לידה:  3 בפברואר 1938 סן דייגו, ארצות הברית 
 פטירה:  1 בינואר 1982 (בגיל 43) אפל ואלי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1959 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וילאנובה  St. Augustine High School 
 פרופיל ב-IMDb
 
ויקטור צ'ארלס בונו (באנגלית: Victor Charles Buono;‏ 3 בפברואר 1938 - 1 בינואר 1982) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי מועמד פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1962 על הופעתו בסרט "מה קרה לבייבי ג'יין".
ביוגרפיה

בונו נולד בסן דייגו, קליפורניה למירטל בל ולויקטור פרנסיס בונו.
את אהבתו למשחק ולשירה שאב בונו מסבתו מירטל גליד שהייתה שחקנית וודוויל.
כשהתבגר הופיע כתלמיד התיכון הפרטי "תיכון סט. אגוסטין" במספר מחזות .
בתחילת דרכו כשחקן הכיר ושיחק בעיקר בסרטיו של רוברט אולדריץ'.
קריירת משחק

התפרסם לראשונה בשנת 1962 לצידה של בטי דייוויס בסרט המתח הקלאסי "מה קרה לבייבי ג'יין", בו שיחק בתפקיד אדווין פלאג.
הופעה זו הייתה הופעתו הראשונה כשחקן קולנוע והיא זיכתה את בונו במועמדויות לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב.
לאחר מכן זכה בונו לתפקיד גדול בסדרה "באטמן" בתור הנבל קינג טוט.
לאורך שנות ה-60 הופיע בונו בסרטיו של רוברט אולדריץ': המותחן מועמד 7 פרסי האוסקר "שארלוט המתוקה" בתפקיד סם הוליס הגדול והמערבון הקומי "4 לטקסס", בקומדיית הפשע המוזיקלית "ימי שיקגו העליזים" ובמערבון הספגטי "בוט היל".
את תפקידיו האחרונים עשה בונו בקומדיה "האיש עם פני בורגט", בסרט המדע בדיוני "מתחת לכוכב הקופים" ובסרט האנימציה בו דיבב את הזאב ארגה "טיסת הדרקונים".
מוות

בונו נפטר ב-1 בינואר 1982 בגיל 43 מהתקף לב בביתו שבאפל וואלי, קליפורניה.
פילמוגרפיה נבחרת

מה קרה לבייבי ג'יין (1962)
4 לטקסס (1964)
הזר (1964)
ימי שיקגו העליזים (1964)
שרלוט המתוקה (1964)
השקטים (1966)
בוט היל (1969)
מתחת לכוכב הקופים (1970)
זעם האל (1972)
הרוע (1972)
האיש עם פני בורגט (1980)
טיסת הדרקונים (1982)
השרפה בבית הספר במהדיה

| --- | --- |
 תאריך התרחשות:  21 במאי 2023 
 הרוגים:  19 
 פצועים:  29 
 קואורדינטות:  5°17′03″N 59°08′51″W﻿ / ﻿5.2841666666667°N 59.1475°W﻿ / 5.2841666666667; -59.1475
 he
 
השרפה בבית הספר במהדיה הייתה שרפה שפרצה ב-21 במאי 2023 במעונות בית ספר תיכון בעיירה מהדיה (אנ') במחוז פוטארו-סיפארוני (אנ') שבגיאנה, והרגה לפחות 20 בני אדם.
רקע

בית הספר במהדיה הוא בית ספר תיכון לגילאי 12 עד 18 בעיירת מכרות הזהב מהדיה במחוז פוטארו-סיפארוני בגיאנה. חמישים ותשע בנות גרו במעונות (פנימייה) בהן אירעה השריפה, אך רק שליש מהן היו בהם כשהשריפה פרצה. מוצא רוב התלמידים הוא ילידי.
ממשלת גיאנה תמכה בהקמת בית הספר כדי "לגשר על הפערים" בין התלמידים ולדאוג לחינוך טוב יותר עבור ילדים באזורים פחות מפותחים של המדינה. המעונות נבנו מבטון ועץ, עם חמש דלתות וסורגים בחלונות. חמש הדלתות של המעונות ננעלו כדי למנוע מהתלמידים להתגנב החוצה בלילה.
השריפה

ב-21 במאי 2023 פרצה שריפה בפנימיית הנשים דקות לפני חצות. תלמידה התיזה חומר לאוויר, והציתה אותו. האש הגיעה במהירות למזרנים מחוץ לשירותים. השריפה החמירה בשל העובדה שמנהלת המעונות לא הצליחה לאתר את מפתחות הפנימייה, עקב הלחץ. לוחמי האש חילצו כ-20 תלמידים דרך אחד הקירות.
סופות רעמים עזות הקשו על המלחמה באש מהאוויר ועל הטסת ילדים פצועים לאזורים אחרים לצורך טיפול. האש בערה במשך שלוש שעות לפני שהשתלטו עליה.
קורבנות

מניין ההרוגים הראשוני היה 20, כאשר 14 מתו במעונות, אך הוא עודכן בסופו של דבר ל-19, לאחר שילדה שדווחה בתחילה כמתה הונשמה על ידי כוחות ההצלה. ב-30 במאי, הילדה שהונשמה מתה בבית חולים בג'ורג'טאון. בנו בן החמש של מנהל המעונות היה אחד מהקורבנות. 13 מהקורבנות נשרפו ללא הכר, ודגימות DNA נשלחו למעבדת בית החולים מאונט סיני בניו יורק, בסיוע ברבדוס, כדי לזהות את שרידיהם.
תלמידים פצועים הועברו לשני בתי החולים הגדולים של ג'ורג'טאון. ילדה בת 13 פצועה אנושות הוטסה לניו יורק ב-28 במאי לטיפול במרכז הכוויות האזורי של נורת'וול הלת' (אנ') בבית החולים של אוניברסיטת סטטן איילנד (אנ').
האשמים

לטענת גורמים רשמיים, השריפה נגרמה על ידי סטודנטית בת 15 שכעסה לאחר שהטלפון הנייד שלה הוחרם. החשודה, שאושפזה עם פציעות וכוויות, הודה בהצתה. ב-29 במאי הואשמה הנערה ב-19 סעיפי רצח. היא הופיעה באמצעות וידאו בפני בית משפט בג'ורג'טאון; בית המשפט הורה לעצור אותה בבית מעצר לנוער עד תום ההליכים. אם תימצא אשמה, היא עלולה לרצות מאסר עולם.
החקירה

דובר מכבי האש ציין כי מקור השריפה נמצא בקצה הדרום מערבי של הבניין. ממשלת גיאנה קיבלה הצעות מארצות הברית לשלוח צוותי זיהוי פלילי ומומחים אחרים כדי לסייע בחקירה. הממשל שלח מומחים לזיהוי DNA כדי לסייע בזיהוי שרידי 13 מהקורבנות.
תגובות

הנשיא אירפאן עלי (אנ') אמר כי "זהו אסון גדול. זה נורא, זה כואב". הוא גם הכריז על שלושה ימי אבל לאומי. האופוזיציה אמרה שתדרוש חקירה יסודית. מזכ"ל הקהילה הקריבית, קרלה בארנט, שלחה תנחומים לקורבנות השריפה.
ב-22 במאי הפגינו 50 קרובי משפחה וחברים של הקורבנות בצ'נאפו, כפר קרוב למאהדיה. הם מתחו ביקורת על היותם של החלונות במעונות מסורגים ודרשו צדק ופיצוי.