stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האקדמיה לאמנויות המופע
הפקות תיאטרון

תיאטרון האקדמיה לאמנויות המופע מפיק הצגות ומופעים המשלבים שחקנים מקצועיים, ביניהם בוגרי האקדמיה לאמנויות המופע ומוסדות לימוד אחרים:
מסך מפוצל, עיבוד דרמטי משולב לשני סיפורים קצרים מאת דליה רביקוביץ ונגיב מחפוז, בעיבודם ובימויים של טל עומר ומוניר בכרי, (קטע מההצגה) 2011.
אהבה ומלחמה על פי קרלו גולדוני, בעיבודה של ג'ואן הולדן ובבימויו של עמר חליחל, 2011.
ריקוד היערות מאת וולה סויינקה (קטע), בבימויו של עמית גזית (במסגרת ערב הצדעה לתרבות אפריקה בשיתוף עם התיאטרון הלאומי הניגרי), 2011.
בית ברנרדה אלבה מאת פדריקו גארסיה לורקה (קטעים מההצגה), בבימויו של מוניר בכרי [ההפקה השנתית לזכר ג'וליאנו מר-ח'מיס, 2012]
ציד המכשפות מאת ארתור מילר, (קטעים מההצגה), בבימויו של עמית גזית, 2012.
דוזה, פיש, וי, סטאס - ארבע נשים מאת פאם ג'יימס, גרסה ערבית, בבימויה של אורנה עקאד, 2013.
עפר ואפר/שפת ההר, שני מחזות משולבים מאת הרולד פינטר,(קטעים מההצגה), בבימויו של אברהם עוז [ההפקה השנתית לזכר ג'וליאנו מר-ח'מיס, 2013].
קרום מאת חנוך לוין (קטעים מההצגה), בבימויו של עמית גזית, 2013.
הרצגה - שקספיר: חיזור, אהבה ונישואים הרצאה מודגמת ממחזות האהבה של שקספיר, עורך ומגיש אברהם עוז (קטעים מההצגה), בימוי אתי רזניק, 2014.
עשב השדה מאת שרה דניאלס (קטעים מההצגה), בבימויו של עמית גזית,
חשבון בבקשה מאת ג'ונתן ראנד, בבימויו של מאור הרוש, 2014.
טוב מאת ס. פ. טיילור, בבימויו של אברהם עוז[ההפקה השנתית לזכר ג'וליאנו מר-ח'מיס (טוב, מערכה ראשונה) (טוב, מערכה שנייה), 2014].
הרצגה - זכר ונקבה ברא אותם: על נשים וזוגיות במקרא הרצאה מודגמת מספרי המקרא, עורך ומגיש אריאל הכהן, בימוי עמית גזית, 2014.
ארלקינו על פי גרסת ליאון כץ בתרגומו ועיבודו של נסים אלוני, בבימויה של אופירה לניאדו, 2015.
השפעת קרני גמא על ציפורני החתול מאת פול זינדל, בבימויו של דור פלס, 2015.
מדלן מאת רביב יצחקי, בבימויו של עמית גזית, 2015.
נשים מדברות נשים מאת דורית פלד-הרפז ובבימויה, 2015.
חפץ מאת חנוך לוין, בבימויו של שלום שמואלוב, 2015.
וויצק מאת גיאורג ביכנר, בבימויו של דוד ברסלבי, 2015.
משהו יפה מאת ג'ונתן הארווי, בבימויו של דור פלס, 2015.
הסוחר מוונציה על פי ויליאם שקספיר, בעיבודו ובבימויו של אברהם עוז, (קטעים מההצגה),[ההפקה השנתית לזכר ג'וליאנו מר-ח'מיס, 2016]
בק ריבר מאת רחל שליטא, בבימויו של אלירן כספי, (נפתח במסגרת התיאטרונטו), 2017.
הבחורים בדלת ממול מאת תום גריפין, בבימויו של דור פלס, (נפתח במסגרת פסטיבל אלפא 13), 2017. לאחר עיבוד נפתחה ההצגה מחדש תחת השם המסיבה של ג'קי 2018
הרצגה - ברית איש/British - שיילוק, ידידים ואויבים הרצאה מודגמת על אנטישמיות ופילושמיות בבריטניה במהלך הדורות, רצופה בקטעי מחזות וקטעי ספרות אנגליים מימי הביניים ועד ימינו, עורך אברהם עוז, מגישים: סוהיל חדאד ואברהם עוז, 2018.
המסיבה של ג'קי על פי תום גריפין, קונצפט אימרסיבי דור פלס וטל יצחקי, בימוי: דור פלס 2018.
עיניים מדברות מאת מיכאל מוריס-רייך, בבימויו של אכרם תילאווי, (נפתח במסגרת פסטיבל המסרח'יד: פרס השחקן הטוב ופרס הבימוי, 2019.
נוף מאת הרולד פינטר, תרגום, בימוי ועריכה מוזיקלית אברהם עוז, 2019. (השיר "זר" לפינטר מתוך ההצגה; לחן: טל בלכרוביץ, עיבוד: יובל מסנר; ביצוע: יגאל שדה ואנה גזית) .
פסטיבל אלפא 13

החל משנת 2017 מקיים תיאטרון האקדמיה לאמנויות המופע את פסטיבל אלפא 13, שנועד להעשיר את חייה התרבותיים של הקהילה בעיר. הפסטיבל מתקיים בשלהי הקיץ, והוא משלב תחרות של הצגות תיאטרון ומופעים הנבחרים על ידי ועדה אמנותית מבין המופעים המוצעים לתיאטרון לאחר פרסום קול קורא, וכן הצגות ומופעים אורחים, ערבים מוזיקליים, הקרנות סרטים ומפגשי תרבות. וכך תואר חזון הפסטיבל לקראת כינונו: "על נהרות בבל ומגדליה יסדנו את פסטיבל "אלפא 13": שפע לשונות משתרגות זו בזו, חובקות זו את זו, נענות זו לזו; לשונות דיבור (עברית, ערבית, אמהרית, אנגלית); לשונות הבמה: דרמה, מחול, ותנועה; לשונות המופע: שירה, נגינה וקולנוע; שפות הסגנון: קומדיה, פנטסיה, סאטירה ודוקומנטציה; ומנעדי הגיל: מנוער עד בגרות, ומקלאסיקה עד שפת ימינו. פתחנו את בריחי המסורת, וכולם מוזמנים לבוא בשערינו, לטעום, לחלום ולחגוג איתנו את שלהי הקיץ".
הערות שוליים

↑  אורין ויינברג, "אמרו לי 'גברת מנצור, התינוקת שלך מתה": היוצרת שמביאה לבמה את פרשת ילדי תימן, באתר ynet, 22 באוגוסט 2017
↑  מופע תיאטרון רחוב של תלמידי האקדמיה: "שוטרים וחיתולים".
↑  מחווה לעמוס קינן בשיתוף עם התיאטרון הקאמרי
↑  במת דיון בנושא מחאת האמנים נגד אריאל
↑  מרב יודילוביץ', "התיאטרון והקולנוע כאן זקוקים למוחמד בכרי", באתר ynet, 30 בינואר 2012
מיכאל הנדלזלץ, מוחמד בכרי נותן שיעור במשחק במחזה בית ברנרדה אלבה, באתר הארץ, 31 בינואר 2012
↑  ביקורת ההצגה "ציד מכשפות" בתיאטרון האקדמיה לאמנויות המופע
↑  ביקורת ההצגה "עפר ואפר/שפת ההר" בתיאטרון האקדמיה לאמנויות המופע
↑  ביקורת ההצגה "עשב השדה" בתיאטרון האקדמיה לאמנויות המופע
↑  ביקות ההצגה "טוב" בתיאטרון האקדמיה לאמנויות המופע
↑  ביקורת ההצגה "טוב" בתיאטרון האקדמיה לאמנויות המופע
↑  שיר השירים מאת תיאודורקיס, מתוך סיום ההצגה "טוב" בתיאטרון האקדמיה לאמנויות המופע
↑  ריאיון עם דן תורג'מן (אנטוניו ב"סוחר מוונציה" בתיאטרון האקדמיה לאמנויות המופע)
↑   עודה בשאראת, ואם במקום ונציה תכתבו תל אביב, באתר הארץ, 5 בספטמבר 2018
הישר הממשי

הישר הממשי הוא תיאור גאומטרי של קבוצת כל המספרים הממשיים  \mathbb {R} . המונח הישר הממשי מתייחס לקבוצת המספרים הממשיים יחד עם המבנה הגאומטרי והטופולגי שלה.
הישר כמרחב וקטורי

ניתן להתייחס לישר הממשי כמרחב וקטורי מממד 1 מעל שדה המספרים הממשיים, בעל מכפלה פנימית (כפל מספרים ממשיים רגיל) וכך נקבל כי הישר הוא מרחב אוקלידי מממד 1. עם זאת, מקרה זה אינו בעל עניין, ובדרך כלל נתחיל להתעניין במכפלות קרטזיות של הישר הממשי עם עצמו לקבלת מרחבים אוקלידיים מממדים גבוהים יותר, אולם הישר הממשי הוא אכן מרחב וקטורי והיה המקום הראשון בו הוחל בחקירת מבנים אלו.
שדה המספרים הממשיים הוא גם מרחב וקטורי מעל שדה המספרים הרציונליים, מממד אינסופי.
עוצמה

עוצמתו של הישר הממשי מכונה "עוצמת הרצף". הוכחת האלכסון של קנטור מראה שעוצמה זו אינה בת מנייה.
טופולוגיה בישר הממשי

כאשר מתייחסים לישר הממשי כמרחב טופולוגי, הטופולוגיה עליו מוגדרת כטופולוגיה המושרית מהמטריקה הטבעית של הערך המוחלט  d(x,y)=|x-y|, או באופן שקול, כטופולוגיית הסדר המושרית מיחס הסדר הקווי הרגיל שמוגדר עליו. יחד עם זאת ניתן להגדיר על המספרים הממשיים טופולוגיות נוספות כדוגמת: הישר של סורגנפריי, טופולוגיה דיסקרטית ועוד.
הישר הממשי מהווה דוגמה יסודית לתכונות טופולוגיות רבות. לדוגמה הישר הממשי הוא קומפקטי מקומית אבל לא קומפקטי, הוא מרחב מטרי שלם, קשיר, פרקומפקטי שמקיים את האקסיומה השנייה של המנייה. בנוסף, הוא בעל מבנה של יריעה חלקה ואף אנליטית באופן טריוויאלי, וכל מבנה אחר של יריעה חלקה שמוגדר עליו, שהומאומורפי למבנה הטופולוגי הרגיל, דיפאומורפי למבנה הדיפרנציאלי הטריוויאלי.
היסטריזאורוס

| היסטריזאורוס |
| --- | --- |

תקופה
קרטיקון תחתון, 135–125 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
משפחה:: רבכיזאוריים
סוג:: היסטריזאורוס
מין:: Histriasaurus boscarollii
שם מדעי
 Histriasaurus

היסטריזאורוס (שם מדעי: Histriasaurus; מילולית: "לטאת איסטריה") הוא סוג של דינוזאור זאורופוד ממשפחת הרבאצ'יזאוריים שהתקיים במשך הקרטיקון שלפני 135 עד 125 מיליון שנה מזמננו בקרואטיה. כיום רבים מהחוקרים רואים בסוג זה טקסון מוטל בספק.
הדינוזאור התגלה בידי דריו בוסקרולי (Dario Boscarolli) במשך שנות ה-80 ממאובנים של שכבת אבן גיר לחופי העיירה בייל שבמחוז איסטריה בקרואטיה. הוא תואר למדע ב-1998 בידי החוקר דאלה וכצ'יה (Dalla Vecchia), אשר נתן לו את שמו עקב הימצאו באיסטריה. הסוג הכיל מין אחד, Histriasaurus boscarollii, הקרוי לכבוד המגלה בוסקרולי.
זאורופוד זה דמה לדמוי דיפלודוקוס פרימיטיבי ובסיסי. ניתוחים מ-2007 ו-2011 העריכו שהוא משויך למשפחת הרבאצ'יזאוריים וקרוב ביותר לרבאצ'יזאורוס. אורך הגוף הוערך בכ-20 מטרים כשהוא הגיע לגובה 9 מטרים ולמשק של 25 טונות בממוצע.
הערות שוליים

↑  Paul C. Sereno; Jeffrey A. Wilson; Lawrence M. Witmer; John A. Whitlock; Abdoulaye Maga; Oumarou Ide; Timothy A. Rowe (2007). "Structural Extremes in a Cretaceous Dinosaur". PLOS ONE. 2 (11): e1230. Bibcode:2007PLoSO...2.1230S. doi:10.1371/journal.pone.0001230. PMC 2077925. PMID 18030355.
↑  Fidel Torcida Fernández-Baldor; José Ignacio Canudo; Pedro Huerta; Diego Montero; Xabier Pereda Suberbiola; Leonardo Salgado (2011). "Demandasaurus darwini, a new rebbachisaurid sauropod from the Early Cretaceous of the Iberian Peninsula". Acta Palaeontologica Polonica. 56 (3): 535–552. doi:10.4202/app.2010.0003
היספניה

ערך זה עוסק בשם שהעניקו הפיניקים לחצי האי האיברי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
התיאטרון הרומי במרידה
היספניה (בלטינית: Hispania) הוא השם שהוענק בעת העתיקה לחצי האי האיברי (ספרד ופורטוגל של ימינו), ושממנו נגזרו שמותיה של ספרד ברוב השפות. מקור השם היספניה אינו ידוע. בין ההשערות הנפוצות נמצא מקור פיניקי, במילים המקבילות ל"אי-שפנים" בעברית. ולראיה, ראו מטבעות מימי הקיסרים שנולדו בספרד טראיאנוס ובנו אדריאנוס; כדוגמה מטבע זהב המציג בצד אחד את אדריאנוס ובצד השני של המטבע את היספניה ישובה ולרגליה ארנבון. סברה אחרת שהמילה נגזרת מהמילה הפיניקית המקבילה ל"ספון", כלומר נסתר או מרוחק.
בתקופת הרפובליקה הרומית נחלקה היספניה לשתי פרובינקיות: היספניה קיטריור (Hispania Citerior, מילולית: היספניה הקרובה) והיספניה אולטריור (Hispania Ulterior, מילולית: היספניה המרוחקת). בתקופת אוגוסטוס חולקה היספניה אולטריור לשתי פרובינקיות חדשות, בייטיקה (Baetica) ולוסיטניה (Lusitania), ושמה של היספניה קיטריור הוחלף לטרקוננסיס (Tarraconensis). מאוחר יותר, בימי דיוקלטיאנוס ויורשיו, נוצרו הפרובינקיות החדשות קרתגיננסיס (Carthaginensis), גלאיקיה (Gallaecia) והאיים הבליאריים, שהשתייכו מבחינה מינהלית לדיוקסה בראשות ויקאריוס של היספניאי (Hispaniae, היינו הפרובינקיות הקלטיות).
הערות שוליים

↑  קרתגו, המעצמה הימית.  מאת צבי הרמן, מסדה, 1963
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563376405171  LCCN: sh85126072  NKC: ge134425 
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הדיוויזיה ה-27 (בריטניה)

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שיוך:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1914–1919 (כ־5 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 דרגת המפקד:   מייג'ור גנרל
הדיוויזיה ה-27 של הצבא הבריטי הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה

באוקטובר 1914 הוקמה הדיוויזיה על בסיס יחידות של הצבא הסדיר שהגיעו מרחבי האימפריה הבריטית, ובשנת 1915 נשלחה הדיוויזיה לצרפת. בנובמבר 1915 נשלחה הדיוויזיה לסלוניקי, שם לחמה בקרבות השונים של החזית המקדונית. לאחר המלחמה מילאה הדיוויזיה תפקידי כיבוש בקווקז, ולאחר מכן היא חזרה לבריטניה. בהמשך שוחררו חיילי הדיוויזיה, ובמאי 1919 פורקה הדיוויזיה.
היינריך קרל ריינהולד

| --- | --- |

 לידה:  18 ביולי 1788 גרה, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  15 בינואר 1825 (בגיל 36) רומא, מדינת האפיפיור 
 מקום קבורה:  בית העלמין הפרוטסטנטי של רומא 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנויות בווינה 
 
יוהאן היינריך קרל ריינהולד (בגרמנית: Johann Heinrich Carl Reinhold‏; 18 ביולי 1788 – 15 בינואר 1825) היה צייר וחרט גרמני.
ביוגרפיה

כבן של צייר הדיוקנאות והז'אנר יוהאן פרידריך לברכט ריינהולד, היינריך קרל ריינהולד היה אחיו למחצה והצעיר של צייר הנוף פרידריך פיליפ ריינהולד (1779–1840). הוא למד לראשונה בדרזדן באקדמיה לאמנות. בשנת 1806 נסע לאחיו בווינה, שם למד באקדמיה לאמנות.
ריינהולד נסע לפריז בשנת 1809. הוא שהה שם חמש שנים, עבד בזמן מלחמות נפוליאון כחרט נחושת עבור ויוואן דנון. הוא חזר לווינה בשנת 1814 והתמסר באופן אינטנסיבי לציור נוף. הוא למד אצל פרידריך פון אוליבייה ויוליוס שנור פון קרולספלד, שם פגש גם את יוזף אנטון קוך.
יחד עם אחיו פרידריך פיליפ וחבריו הציירים ארנסט וולקר, יוהאן אדם קליין ויוהאן כריסטוף ארהרד, הוא נסע לטיולים לימודיים באזורים שונים. ריינהולד שאב השראה לציוריו בשנים הבאות מטיולים אלה, ומחקריו האינטנסיביים על הטבע שימשו לו תבנית עבור רבים מציוריו.
ריינהולד נסע לאיטליה בשנת 1819 עם הצייר יוהאן כריסטוף ארהרד. הוא חי ועבד ברומא במשך חמש שנים ונסע לאזורים שונים באיטליה בחברתם של ידידי אמנים רבים. הוא תמיד תיעד את רשמיו בציורי נוף. מרבית רישומיו בתקופת יצירה זו נוצרו באולבאנו והסביבה, שם בילה את חודשי הקיץ בחברתם של ציירים גרמנים אחרים כמו קרל וילהלם גוטסלוף או לודוויג ריכטר.
לאחר ששהה בנאפולי, סייר דרך סיציליה בחברתו של הנסיך פרדיננד פון לובקוביץ.
ברומא הוא ניסה להניא את חברו כריסטוף ארהרד מהתאבדות, אך נכשל, והוא בעצמו חלה במחלה קטלנית, ונפטר והוא רק בן 36. קברו מצוי בבית הקברות הפרוטסטנטי ברומא.
בנוסף לעבודתו הגרפית, היינריך ריינהולד היה בעיקר צייר נוף. בהיותו ידוע בווינה בגלל רעיונות הרומנטיקה, הוא היה אחד מהציירים הגרמנים ברומא שהושפעו בעיקר מיוזף אנטון קוך.
ישנה חשיבות מיוחדת ללימודי ציורי השמן שלו, שכן הם פרסמו את חוג האמנים הגרמני ברומא והביאו קונים רבים שהכירו את חשיבות עבודתו הנופית של ריינהולד. אלה כללו את האדריכל קארל פרידריך שינקל, שרכש עשרה רישומי שמן וארבעה רישומי עיפרון מריינהולד, ואת הפסל הדני ברטל תורוולדסן, שהזמין ממנו שלושה ציורים.
גלריה

נוף באולבנו, איטליה
סיציליה
נוף רומאי
נוף בסורנטו
הערות שוליים

↑  BLKÖ:Reinhold, Heinrich, de.wikisource.org (בגרמנית)
↑  Historische Commission bei der königl. Akademie der Wissenschaften, Allgemeine Deutsche Biographie, Bd. 53, 1., München/Leipzig: Duncker & Humblot, 1907, Allgemeine Deutsche Biographie, עמ' 286
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007454691005171  DSI: 10208  GND: 128393580  ISNI: 0000 0000 6682 6308  LCCN: nr90020850  RKD: 66159  SUDOC: 233630783  ULAN: 500006351  VIAF: 47812471   WorldCat (עם VIAF): 47812471
הנבואה האפלה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ריק ריירדן
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  פנטזיה, מבוסס על המיתולוגיה היוונית
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת דיסני 
 תאריך הוצאה:  2017
 מספר עמודים:  363
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  סדרת מרגנית
 תאריך:  2017
 תרגום:  יעל אכמון
 סדרה
 סדרת ספרים:  גורלו של אפולו
 הספר הבא:  המבוך הבוער
 
הנבואה האפלה (באנגלית: The Dark Prophecy) הוא ספר פנטזיה אמריקאי שמבוסס על המיתולוגיה היוונית והרומאית ונכתב על ידי הסופר ריק ריירדן. הוא פורסם באנגלית ב-2 במאי 2017, והוא הספר השני בסדרת הספרים גורלו של אפולו.
עלילה

אחרי הנבואה שניתנה בספר הקודם, אפולו, ליאו ואלדס וקליפסו נמצאים בדרכם למציאת אורקל טרופוניוס תוך כדי כך שאפולו מנסה למצוא את מג ולהציל אותה מניצולו של נירון. בספר מתגלה קיומו של קיסר נוסף בטריאומווירט: קומודוס, או "הרקולס החדש", אשר ניהל רומן קצר עם אפולו בימי רומא העתיקה. בבואם לאינדיאנאפוליס הם נאבקים בבלמיאי, מפלצות עם ראש במקום הבטן ונימוס רב. מצילה אותם קשתית בגיל העמידה, ציידת ארטמיס לשעבר, שגרה עם בת זוגה במפקדה חדשה שנקראת התחנה. הם מגלים שבתם המאומצת ג'ורג'ינה נעלמה בעקבות כניסתה למערת טרופוניוס, שמהווה אורקל מסוכן במיוחד. אמיתיאה (אמי) וג'וזפין (ג'ו), בעלות התחנה, מבקשות מהשלושה להשיב את בתם ואת שפיותה, מה שדורש מהם להשיג את כס מנמוסינה, שעליו תוכל ג'ורג'ינה לשבת ולהגיד באופן מסודר את הנבואה שקיבלה באורקל.
במקביל מנסים השלושה להציל את מג, שמקום המצאה אינו ידוע להם. האלה בריטומרטיס פוקדת עליהם לצאת למסע חיפושים נוסף, על מנת למצוא את זוג הגריפונים הגרים בתחנה. במהלך המסע, המתרחש בגן החיות, הם פוגשים את מג, שמצילה אותם מסגנו החדש של קומודוס - ליטיירסס, בנו של מידאס. לאחר מכן הם מתכננים לפרוץ לארמונו של קומודוס, על מנת למצוא את ג'ורג'ינה, ואת כס מנמוסינה, כאשר בעוד שלושה ימים קומודוס מתכנן לשנות את שמה של אינדיאנפוליס ל"קומודיאנפוליס", לערוך חגיגה ולהקריב (בין היתר) את אפולו. בבואם לארמון הם מצילים את ג'ורג'ינה ועוד אסירים נוספים, ואת כס מנמוסינה, אך מג טוענת שיש עוד מישהו ומובילה את אפולו לאצטדיון בו יושבים קומודוס וחייליו. מסתבר שהוא לכד את הקארפוס אפרסק ועומד לשרוף אותו מול עיניה של מג.
מתחיל קרב, ובסופו מגיעה תגבורת הכוללת את ליאו, פסטוס הדרקון וציידות ארטמיס. אפולו ומג מצילים את אפרסק, פילה בשם ליוויה ובאופן מפתיע את ליטיירסס, שהופך לאויבו של קומודוס. כאשר מושיבים את ג'ורג'ינה על הכס, היא מדברת בקולו של טרופוניס (בנו של אפולו) ומתגלה כי הוא ומג צריכים להגיע עם שחר אל מערת טרופוניוס. בבואם למערה, הם נלחמים ביילים ואפולו שותה ממי הנהרות מנמוסינה ולתה, הזיכרון והשכחה, מה שאמורים לעשות בכניסה. הם מגיעים למערה מלאה נחשים, ובעוד זכרונותיו של אפולו מבולבלים מג מתחילה לשיר על מנת לגרשם, ובשירתה חושפת את כל פחדיה וסודותיה. אז מתברר שהיא קיבלה את הנבואה ולא אפולו, ואפולו מנסה לשאוב ממנה את הטירוף על ידי שאיפתו. הם מצליחים להימלט, ואפרסק שנקרא לשם מביא אותם לתחנה ביחד עם שני קארפוי נוספים. הקרב בעיצומו, אך אפולו מכריע אותו על ידי כך שמצליח להתגלות בדמותו האמיתית. קומודוס מתעוור ובורח. מג מושבת על כס מנמוסינה ופולטת נבואה ארוכה מאוד, סונטה עם ארבעה בתים ושתי שורות סיום. ליאו מבין שצריך להזהיר את חצויי מחנה יופיטר ויוצא לשם לבד על גב פסטוס. אפולו מבין שהוא ומג יצאו למסעם לעבר הקיסר השלישי, החסוי, דרך המבוך של דיידלוס, ומג קוראת לשם כך לגרובר הסאטיר.
היינריך קספאר שמיד

| --- | --- |

 לידה:  11 בספטמבר 1874 לנדאו על האיזר, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  8 בינואר 1953 (בגיל 78) Geiselbullach, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מוקד פעילות:  גרמניה 
 סוגה:  אופרה 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 
היינריך קספאר שמיד (בגרמנית: Heinrich Kaspar Schmid;‏ 11 בספטמבר 1874 – 8 בינואר 1953) היה מלחין גרמני.
ביוגרפיה

שמיד נולד בלנדאו. בנעוריו למד מוזיקה אצל אביו, שהיה מורה בבית ספר ומנצח מקהלה. במשך שנים אחדות גם שר במקהלת נערים בקתדרלה של רגנסבורג. הוא נכנס לאקדמיה למוזיקה במינכן, שם למד הלחנה אצל לודוויג טואילה. ב-1905 קיבל משרת הוראה באקדמיה של מינכן וב-1919 קודם לדרגת פרופסור מן המנין. אחרי מלחמת העולם הראשונה החלה תקופה מצליחה במיוחד בקריירה של שמיד, הן כנגן והן כמלחין. הוא סייר באוסטריה, סקנדינביה ורוסיה. ב-1921 התמנה למנהל הקונסרבטוריון של קרלסרוהה וב-1924 קיבל לידיו את הנהלת בית הספר למוזיקה של אאוגסבורג (כיום קונסרבטוריון). שמיד פרש מעבודתו האקדמית בשנת 1932.
היינריך קספאר שמיד מת בגייזלבולאך, סמוך למינכן, בשנת 1953.
יצירתו

מבחינה סגנונית, השתייכו יצירותיו של שמיד לשלהי התקופה הרומנטית יותר מאשר לחידושי המאה ה-20. השפעתו של ברהמס, במיוחד, ניכרת מאוד ברגישותו היוצרת של שמיד. הדבר ניכר ביותר בסונאטות לכינור ופסנתר (1920, 1939). יצירתו הטובה ביותר היא, קרוב לוודאי, הסימפוניה ברה מינור (1947), שזכתה להערכה רבה על רעננותה ועל הטיפול המיומן שלה בחומרים מוזיקליים מסורתיים. יסודות של מוזיקה עממית בווארית מופיעים במוזיקה למיסות הכפריות, בחיבוריו הכוראליים, בלידר שלו, ביצירותיו הקאמריות ובאופרה שלו.
הערות שוליים

↑  אנדרו מקקרדי, הערך "היינריך קספאר שמיד" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
↑  מקקרדי, שם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007592454905171  PLWABN: 9810630278005606  GND: 117498920  ICCU: MUSV059610  ISNI: 0000 0000 8413 4727  LCCN: n81005178  MusicBrainz: 30dc438b-76eb-434c-bbd6-ade77ce2efa9  NKC: mzk2015856943  NTA: 160182247  SUDOC: 257680888  Trove: 1541415  VIAF: 116713463   WorldCat (עם VIAF): 116713463
הדיוויזיה ה-26 (בריטניה)

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שיוך:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1914–1919 (כ־5 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 דרגת המפקד:   מייג'ור גנרל
הדיוויזיה ה-26 של הצבא הבריטי הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה

בספטמבר 1914 גויסה הדיוויזיה כחלק מהצבא החדש והחלה באימונים, ובספטמבר 1915 נשלחה הדיוויזיה לצרפת. בנובמבר 1915 נשלחה הדיוויזיה לסלוניקי, שם לחמה בקרבות השונים של החזית המקדונית. לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, ובמאי 1919 פורקה הדיוויזיה.
הטלסקופ הבינוקולארי הגדול

| --- | --- |
ה-LBT כפי שהוא נראה בנובמבר 2006
ה-LBT כפי שהוא נראה בנובמבר 2006
 מידע כללי
 ארגון:  קבוצת LBT
 מיקום:  מחוז מצפה הכוכבים הלאומי בהר גרהאם, אריזונה, ארצות הברית
 גובה:  3,126 מטר מעל פני הים
 תאריך ייסוד:  נחנך ב-2004
 טלסקופ ראשי
 סוג:  טלסקופ אופטי
 קוטר:  כל מראה - 8.4 מטרים
 שטח איסוף:  111 מטר²
 אורך מוקד:  9.6 מטרים
 הצבה:  הגבהה/אזימוט
 תחום תדרים:  אופטי, תת-אדום
 קואורדינטות:  32°42′05.4″N 109°53′22.6″W﻿ / ﻿32.701500°N 109.889611°W﻿ / 32.701500; -109.889611
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה LBT(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה LBT(למפת אריזונה רגילה) פיניקס טוסון מסה סקוטסדייל סופרייז יומה פלגסטף גרנד קניון ק ל י פ ו ר נ י ה  נבדה יוטה קו. נ י ו מ ק ס י ק ו  מקסיקוLBT(למפת אריזונה מוגדלת) פיניקס טוסון מסה סקוטסדייל סופרייז יומה פלגסטף גרנד קניון ק ל י פ ו ר נ י ה  נבדה יוטה קו. נ י ו מ ק ס י ק ו  מקסיקוLBT
 www.lbto.org
 
הטלסקופ הבינוקולארי הגדול (Large Binocular Telescope או בקיצור LBT, במקור נקרא פרויקט קולומבוס) הוא טלסקופ אופטי על הר גרהאם, המתנשא לגובה של כ-3,260 מטר מעל פני הים בהרי פינלנו, בדרום מערב אריזונה, ארצות הברית. הטלסקופ, המהווה חלק ממצפה הכוכבים הבינלאומי בהר גרהאם, מורכב משתי מראות בקוטר 8.4 מטרים כל אחת והוא אחד הטלסקופים האופטיים הטובים בעולם, הן מבחינת כושר ההפרדה והן מבחינת רמתו הטכנולוגית. הטלסקופ קולט כפי 20 אור מאשר טלסקופ החלל האבל.
הפרויקט

הטלסקופ הוא פרויקט משותף של מספר גופי מחקר, בהם: הקהילה האסטרונומית האיטלקית (המיוצגת על ידי המכון האיטלקי הלאומי לאסטרופיזיקה וקבוצת מצפים באיטליה), אוניברסיטאות מדינת אריזונה, תאגיד המחקר בטוסון (הכולל את אוניברסיטת מינסוטה, אוניברסיטת נוטרדאם, אוניברסיטת וירג'יניה ואוניברסיטת המדינה של אוהיו), הקהילה האסטרונומית בגרמניה (המיוצגת על ידי מספר מכונים באגודת מקס פלאנק וכן מצפים). הטלסקופ נבנה במילאנו שבאיטליה והורכב על ההר בתקציב כולל של 88 מיליון דולר (שער 1998).
בחירת מיקום המצפה עוררה ויכוחים מקומיים רבים, הן מצד שבט האפאצ'ים של סן קרלוס, אשר הכריזו כי פסגת הר גרהאם היא אתר קדוש, והן מצד פעילי סביבה, שטענו כי הקמת המצפה תגרום להכחדת הסנאי האדום של הר גראהם (Tamiasciurus hudsonicus grahamenis), תת-מין של הסנאי האדום האמריקני, הנמצא כבר בסכנה. פעילי סביבה וחברי השבט הגישו כ-40 תביעות, אך בסופו של דבר הפרויקט עבר לשלב הביצוע הודות לחוק של הקונגרס של ארצות הברית, אשר אישר את הקמת המצפה ובו שלושה טלסקופים, בשנת 1988. בניית המבנה המכיל את הטלסקופ הבינוקולארי עצמו החלה בשנת 1996 והסתיימה ב-2002. אזור פסגת ההר שסביב המצפה הוא אזור סגור ומוגן, חלק משמורה שמוגדרת כבית גידול קריטי, ואוניברסיטת אריזונה מנהלת מעקב אחר גודל אוכלוסיית הסנאים.
אור ראשון ותגליות

להבדיל מטלסקופ רגיל הבנוי ממראה (עדשה) ראשית אחת, טלסקופ זה בנוי משתי מראות ראשיות, בעלות קוטר 8.4 מטרים כל אחת, המורכבות על בסיס משותף (ולכן השם - binoculars - משקפת) במרחק 14.4 מטר בין מרכזיהן ומכוונות לנקודה אחת. המראות יוצרו במעבדות אוניברסיטת אריזונה. הן עשויות זכוכית בורוסיליקט ברמת ליטוש גבוהה ביותר (1/20,000,000 של מ"מ) ולכן משקלן קטן יחסית (שוקלות רק 16 טון כל אחת).
שטח האיסוף הכולל של הטלסקופ הוא 111 מ"ר, שווה ערך למראה יחידה בקוטר 11.8 מטר, גדולה מכל טלסקופ יחיד קיים (נכון לסוף 2009). כמו כן, קיים מצב פעולה אינטרפרומטרי, עם אורך בסיס מרבי של 22.8 מטר עבור תצפיות בשיטת סינתזת מפתח (aperture synthesis).
יציקת המראה הראשונה החלה בינואר 1997 ונמשכה כשנה. הטלסקופ ראה אור ראשון במראה זו ב-12 באוקטובר 2005, כאשר צפה ב-NGC 891. המראה השנייה הותקנה בינואר 2006 ומצב הפעולה הבינוקולארי הפך למבצעי בינואר 2008. העצם הראשון שבו צפה הטלסקופ בשתי המראות יחד היה הגלקסיה הספירלית NGC 2770, במרחק של 88 מיליון שנות אור משביל החלב.
הטלסקופ, יחד עם טלסקופ החלל ניוטון, שימש לגילוי צביר הגלקסיות 2XMM J0830, במרחק של יותר מ-7 מיליארד שנות אור משביל החלב.
ראו גם

הטלסקופ הגדול מאוד
טלסקופ מגלן הענק
הערות שוליים

↑  http://medusa.as.arizona.edu/lbto/project_partners.htm
↑  "Giant telescope opens both eyes". news.bbc.co.uk. נבדק ב-2008-03-06.
↑  "First science from the Large Binocular Telescope". Nd.edu. 2007-04-13. נבדק ב-2009-08-09.
↑  http://medusa.as.arizona.edu/graham/envir.html
↑  Large Binoccular Telescope Successfully Achieves First Light | SpaceRef - Your Space Reference
↑  http://mgpc3.as.arizona.edu/History%20and%20Issues%20Index.htm
↑  "XMM discovers monster galaxy cluster", DR EMILY BALDWIN, ASTRONOMY NOW, August 27, 2008
מערכת עקיבת ההגבהה עם אנשים ברקע
הבצורת (סרט)

| --- | --- |

 מבוסס על:  הבצורת 
 בימוי:  רוברט קונולי 
 הופק בידי:  אריק באנה 
 תסריט:  רוברט קונולי 
 שחקנים ראשיים:  אריק באנה ג'יין הארפר ג'נבייב או'ריילי מתיו נייבל ג'יימס פרנשביל Miranda Tapsell ברוס ספנס ג'וליה בלייק Martin Dingle-Wall Jeremy Lindsay Taylor קיר אודונל ג'ון פולסון Daniel Frederiksen 
 מוזיקה:  Peter Raeburn 
 צילום:  סטפן דוסקיו 
 מדינה:  אוסטרליה 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  11 בדצמבר 2020 
 משך הקרנה:  117 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט בלשי, סרט מתח, סרט דרמה, סרט פשע, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 פרסים:  AACTA Award for Best Adapted Screenplay (הארי קריפס)  פרס AACTA לסינמטוגרפיה 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הבצורת (באנגלית: The Dry) הוא סרט מותחן ומסתורין אוסטרלי משנת 2020 בבימויו של רוברט קונולי, המבוסס על ספרה באותו שם של ג'יין הארפר משנת 2016. בסרט מככבים אריק באנה, ג'נבייב או'ריילי, קיר או'דונל וג'ון פולסון.
הסרט הוקרן לראשונה במלבורן בדצמבר 2020 וזכה לביקורות חיוביות מהמבקרים. הסרט זכה בקטגוריית הצילום הטוב ביותר והתסריט המעובד הטוב ביותר בפרסי האקדמיה האוסטרלית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה. הסרט הופץ על ידי  IFC Films בארצות הברית במאי 2021.
ב־2022 החלה הפקת סרט המשך, המבוסס על ספר ההמשך של הארפר, "כח הטבע".