stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ATP
ביוכימיה של ATP > סינתזה

בגלל חשיבותו הרבה, ATP מיוצר בתאים בשורה של תהליכים, שבהם מולקולת ADP עוברת זרחון חמצוני (מוחזרת לה קבוצת זרחה) והיא הופכת ל-ATP. תהליכים אלה דורשים אנרגיה, המסופקת לתא בשלל צורות. המסלול הנפוץ ביותר להפקת ATP, שבו משתמשים כל היצורים האווירניים ובכללם האדם, הוא הנשימה התאית. בתהליך זה מתפרקות מולקולות של גלוקוז, שאותן צרך ("אכל") היצור קודם לכן. האנרגיה המשתחררת עם פירוק הגלוקוז מנוצלת, לאחר סדרה מורכבת של תגובות, לייצור ATP.
כל תא בגוף האדם מכיל כמיליארד מולקולות ATP, שמספקות אנרגיה המספיקה רק לכמה דקות פעילות, ולכן התא זקוק לאספקת חמצן שוטפת. כל ATP משחרר אנרגיה ונטען כשלוש פעמים בדקה. בהנחה שבגוף האדם כ־1013 תאים, משקלן הכולל של המולקולות הוא כ-50 גרם.
ראו גם

רמה אנרגטית
מנוע מולקולרי
אדנילאט קינאז
אניטה פללי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 באוגוסט 1958 (בת 66) 
 שם לידה:  אנה הללי 
 מדינה:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
אניטה פָלֵלי (נולדה ב-7 באוגוסט 1958 כאנה הללי) היא שחקנית, זמרת ודוגמנית ישראלית. היא ידועה בין השאר בשל קולה הגבוה ובשל מראהּ הכולל תסרוקות צבעוניות, איפור וביגוד יוצאי דופן.
פילמוגרפיה

מסג'יסט הצמרת (1981) - בתפקיד אישה במאפייה
קורבן האהבה (1992) - בתפקיד רקדנית בדיסקו
חסד מופלא (1992) - בתפקיד רקדנית
מבט כואב (1994) - בתפקיד גלוריה
מבט כואב 2 (1997) - בתפקיד גלוריה
עפולה אקספרס (1997) - בתפקיד רקדנית
גן עדן פרק ב' (2000, סרט קצר) - בתפקיד חוה
לקריאה נוספת

Gilad Padva (2006). Unruly Womanliness, Gender Dysphoria and Anita Faleli's Iconography. Feminist Media Studies 6(1), 25-45.
הערות שוליים

↑  בחלק מהמקורות, בשל היותה מזוהה כמילת גנאי פרובוקטיבית, המילה "תחת" מוחלפת במילה "ישבן".
↑  קטעים נבחרים מהתוכנית "סינדרלה יוצאת מהארון" באתר במה חדשה
↑  אריאנה מלמד, מסדר ביזוי, באתר ynet, 14 ביוני 2007
↑  ריאיון עם אניטה פללי ועודד שחף ובו פללי מציגה את הכלב פופי
יוסי בן נון

| --- | --- |

 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  אקול נורמל סופרייר, בית הספר מנהטן למוזיקה 
 שפה מועדפת:  עברית 
 פרסים והוקרה:  פרס אקו"ם  פרס התיאטרון הישראלי 
 
יוסי בן נון (נולד ב-1958) הוא פסנתרן ומלחין תיאטרון.
ביוגרפיה

בן נון הוא בוגר תואר ראשון באקול נורמל סופרייר בפריז, בוגר תואר שני בבית הספר מנהטן למוזיקה.
הופיע כסולן עם כל התזמורות הסימפוניות בארץ.
הלחין וניהל מוזיקלית הצגות בתיאטראות רבים בארץ. בין עבודותיו:
התיאטרון הקאמרי – "אשכבה", "נורה", "הבכיינים", "כטוב בעיניכם", "קברט חנוך לוין", "מעיין הכבשים" בשיתוף תיאטרון חיפה, "אמא קוראז'", "המלט", "היה או לא היה", "שמו הולך לפניו", "גפן בלאדי", "ג'וני הלך", "ינטל", "גטו", "איחש פישר", "האריסטוקרטים" ו"רומן משפחתי". מנצח ומנהל מוזיקלי של "המפיקים", "כנר על הגג", "קברט", "קזבלן" ו"כימים אחדים".
תיאטרון הבימה – "ירמה", "ההולכים בחושך" בשיתוף תיאטרון חיפה, "בית ברנרדה אלבה", "קופסה שחורה", "הנאהבים והנעימים", "חודש בכפר", "העז או מי זאת סילביה", "מלחמה", "אנה קארנינה", "החגיגה", "כל החיים לפניו", "איולף הקטן", "כמעט נורמלי", "גברתי הנאווה", "אדיפוס- תיאור מקרה", "אוויטה", "פליישר", "עלובי החיים", "סימני דרך" (מחזמר המבוסס על הביוגרפיה והשירים של נעמי שמר), "מיקה שלי" (מחזמר המבוסס על שירי יאיר רוזנבלום), "מאחורי הגדר", "בעלה של אשתי", "ורסצ'ה", "הרובוטית", "מקווה", "בית בובות".
הפקות משותפות של הקאמרי והבימה - "אנטיגונה", "המורדים" ו"שלוש אחיות".
תיאטרון בית ליסין – "מתנקשים", "עשו עליך פעם סרט", "אלטלנה", "חשמלית ושמה תשוקה", "יומנים", "אוליבר טוויסט", "הדוד וניה", "פרינסס מרי 7", "מלאכת החיים", "סוסים על כביש גהה", "אז בפראג", "בית מרקחת שטרנבלום".
התיאטרון העברי - "כנר על הגג", "צלילי המוזיקה", "רוחה'לה מתחתנת".
האופרה הישראלית - הלחין את שירי הילדים של חנוך לוין למופע פתיחת העונה באופרה הישראלית.
תיאטרון באר שבע – "כשאת אומרת לא", "בלדה ספרדית", "קומדיה של טעויות", "השחף", "דרך השלום".
תיאטרון חיפה – "מחיר הכבוד".
תיאטרון הסמטה - "השמשים".
פסטיבל עכו - "פרומות".
תיאטרון המדיטק – "אוזו ומוזו", "ציפור הנפש", "לרקוד עם אבא", "עלילות פרדיננד פדהצור בקיצור", "נחמן".
תיאטרון אורנה פורת – "הברווזון המכוער".
מועדון צוותא – "איש'ל ורומנצקה"
פסטיבל פליציה בלומנטל למוזיקה – ערבי שירי לורקה
ב-2007 הלחין את פסקול המוזיקה של סרט הטלוויזיה "וסרמן איש הגשם".
פרסים והוקרה

זוכה קרן שרת במשך 12 שנים ברציפות[דרוש מקור].
פרס אקו"ם להלחנה לתיאטרון.
פרס מאיר מרגלית להלחנה לתיאטרון.
פרס התיאטרון הישראלי 2004, על הלחנת המוזיקה למחזה "הנאהבים והנעימים" של הבימה.
פרס מלחין השנה לילדים 2008.
פרס לנדאו של מפעל הפיס על הלחנה לבמה 2023.
הערות שוליים

↑   מיה אשרי, מאחורי הקלעים של "אשכבה", ההצגה של חנוך לוין שמעולם לא מתה, באתר הארץ, 14 בינואר 2018
↑  נילי ברקן, ‏יפה, רגיש, בנוי בהקפדה, באתר גלובס, 9 בפברואר 2000
↑  נילי ברקן, ‏צוחקים עד מוות, באתר גלובס, 2 בנובמבר 2000
↑  מיכאל הנדלזלץ, לחם עם ריבה, באתר הארץ, 19 ביולי 2001
נילי ברקן, ‏איזה חנוך לוין זוכרים מזה, באתר גלובס, 16 באוגוסט 2001
↑  נילי ברקן, ‏כוח משחית גם קורבנות, באתר גלובס, 1 ביולי 2002
↑  מיכאל הנדלזלץ, מכורים למלחמה, באתר הארץ, 12 בדצמבר 2002
↑  ציפי שוחט, היה או לא היה, באתר הארץ, 26 בדצמבר 2007
↑  טל פרי, ‏השטייטעל  חוזר לאופנה, באתר גלובס, 3 בנובמבר 2009
↑  רון שוורץ, ‏הפקה גדולה מהחיים, באתר גלובס, 25 באפריל 2010
↑  מיכאל הנדלזלץ, זה הצליח!, באתר הארץ, 14 בינואר 2006
שירות גלובס, ‏בלי צלב קרס בגרון, באתר גלובס, 16 בינואר 2006
↑  מיכאל הנדלזלץ, קשה להיות הומו יהודי, באתר הארץ, 3 במרץ 2004
↑  מיכאל הנדלזלץ, "פליישר": הוכשר בהשגחת השחקנים, באתר הארץ, 30 ביוני 2016
↑  רון שוורץ, ‏אור גדול, באתר גלובס, 27 באוקטובר 2016
עידית סוסליק, עכבר העיר, "עלובי החיים" עושים כבוד למסורת הפקות הענק, באתר הארץ, 9 באוקטובר 2016
↑  רון שוורץ, ‏בארץ להד"ם, באתר גלובס, 16 באפריל 2018
↑  מיכאל הנדלזלץ, עוצמתה הנוראה של הפאנטיות, באתר הארץ, 6 בינואר 2007
ירמי עמיר, ‏יופי של טרגדיה, באתר גלובס, 7 בינואר 2007
↑  נילי ברקן, ‏סטארט-אפ תיאטרוני, באתר גלובס, 14 במרץ 2002
↑  מיכאל הנדלזלץ, זהו האום-פה-פה, באתר הארץ, 18 באוקטובר 2008
↑   ננו שבתאי, "איש'ל ורומנצקה" מאת חנוך לוין זכה להפקה יוצאת דופן, באתר הארץ, 5 באוקטובר 2019
↑   חגי חיטרון, היופי הפואטי של שירי לורקה, באתר הארץ, 5 באפריל 2016
↑  שירות גלובס, ‏תיקי ומיקי זוכים, באתר גלובס, 6 במרץ 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: e7972394-1583-47b0-aaeb-ea9b1a8095d6
סוג דם

סוגי הדם השונים
סוג דם הוא תכונה גנטית של דם הנקבעת בהתאם לסמנים הסוכריים (קבוצה גדולה של אנטיגנים) הנמצאים על פני כדוריות הדם האדומות. התכונה מועברת בתורשה מדור לדור.
עירויים בין סוגי דם לא תואמים עלולים לגרום לתוצאות חמורות ואף למוות, ומכאן חשיבותה הרבה של ההבחנה בין סוגי הדם השונים. שני הסיווגים העיקריים של דם אנושי, קבוצות ABO וגורם Rh, פותחו על ידי הרופא האוסטרי קרל לנדשטיינר, שקיבל על כך פרס נובל ב-1930.
קבוצות ABO

אדם שעל גבי כדוריות הדם שלו קיים אנטיגן מסוג A ובפלזמה קיים נוגדן נגד אנטיגן מסוג B הוא בעל סוג דם A.
אדם שעל גבי כדוריות הדם שלו קיים אנטיגן מסוג B ובפלזמה קיים נוגדן נגד אנטיגן מסוג A הוא בעל סוג דם B.
אדם שעל גבי כדוריות הדם שלו קיימים שני האנטיגנים A ו-B, אך בפלזמה לא קיימים הנוגדנים שלהם, הוא בעל סוג דם AB.
אדם שאין אנטיגן על גבי כדוריות הדם שלו, אבל בפלזמה קיימים שני הנוגדנים של האנטיגנים A ו-B, הוא בעל סוג דם O.
לפיכך, אדם בעל סוג דם AB יכול לקבל תרומות דם מכל סוגי הדם האחרים (ולכן נקרא "מקבל אוניברסלי"), ואדם בעל סוג דם O יכול לתרום לכל סוגי הדם האחרים (ולכן נקרא "תורם אוניברסלי").
מלבד סוג הדם (A/B/AB/O), סוג הדם יכול להיות חיובי (+) או שלילי (-). הפלוס או המינוס נקבעים על ידי הגן RHD (להלן, גורם Rh), שמכיל את ההוראות לחלבון שנמצא במעטפת התא ומוצג כלפי חוץ. אם אדם בלי החלבון במעטפת התא (למשל A-) יקבל תרומת דם מאדם עם החלבון (למשל O+), מערכת החיסון תזהה את החלבון (+) כפולש זר ותתקוף את תאי הדם של התרומה.
במצבי חירום ייתכן שלא יהיה זמן להצליב דם עירוי דם. במקרים כאלה דם O- יכול לשמש לטיפול מיידי.
O הוא סוג הדם הנפוץ בעולם. האנטיגן A נפוץ יותר מהאנטיגן B, ואילו סוג הדם AB הוא הנדיר ביותר. בישראל, סוג הדם הנפוץ ביותר הוא +A וסוג הדם הנדיר ביותר הוא -AB.
ניתן לטפל במנות דם מסוג A,‏ B ו-AB כך שיהפכו ל-O באמצעות אנזים המפרק את הסמנים הסוכריים מהכדוריות האדומות, ואולם, מעולם לא נעשה שימוש בטכנולוגיה זו, מחשש להסבה חלקית בלבד שעשויה לגרור תגובות קליניות קשות ואף מוות.
מקור הקבוצות ABO הוא בגן יחיד שמקודד לאנזים מסוג טרנספראז. השונות בגן באוכלוסייה קובעת איזה אנטיגן - A או B – ייווצר, אם בכלל.
גורם Rh

דרך אחרת לסווג את הדם היא לפי הימצאות חלבון הניקרא גורם רזוס (Rhesus factor) או בקיצור גורם Rh. אלו שיש בדמם גורם Rh מוגדרים כבעלי סוג דם +Rh, בעוד שאלו שאין בהם גורם Rh מוגדרים כבעלי סוג דם -Rh. כ-85% מהאוכלוסייה הם בעלי סוג דם +Rh. לגן ל-Rh שני אללים: אלל שולטני (דומיננטי), הוא Rh+, ואלל נסגני (רצסיבי), הוא Rh-.
כאשר מציינים את סוג הדם, נהוג לשלב את סיווג Rh עם ABO. בסיווג המשולב, סוג הדם +A הוא הנפוץ ביותר בישראל, ישנם אזורים בעולם שבהם +O נפוץ יותר.
מקור השם הוא בקופי רזוס שבדמם זוהה לראשונה גורם זה.
השלכות סוג הדם על תורמים ומקבלים

אנשים יכולים לקבל תרומת דם, רק אם אין בדמם נוגדנים נגד האנטיגנים שבדם התורם:
אנשים שיש בדמם נוגדנים נגד אנטיגן מסוג A (כלומר אנשים שסוג דמם הוא B או O) אינם יכולים לקבל תרומת דם מסוג A או AB.
אנשים שיש בדמם נוגדנים נגד אנטיגן מסוג B (כלומר אנשים שסוג דמם הוא A או O) אינם יכולים לקבל תרומת דם מסוג B או AB.
בדמם של אנשים בעלי Rh-, עשויים להיות נוגדנים נגד גורם Rh כתוצאה מחשיפה מקודמת לגורם Rh, ואז אינם יכולים לקבל תרומת דם מסוג Rh+.
על פי הטבלה שלהלן, ניתן לראות איזה סוג דם יכול לתרום לאיזה סוג דם. כך למשל ניתן לראות כי סוג דם AB+ יכול לקבל מכל תורם, ויכול לתרום רק ל AB+. מצד שני סוג דם O- יכול לתרום לכל אחד ולקבל רק מ O-. הדבר הפוך כאשר מדובר במוצרי דם כגון תרומה של פלאסמה. במקרה הזה, דווקא סוג הדם מסוג AB+ הוא המבוקש ביותר, שכן הפלאסמה שלו אינה מכילה כל נוגדנים. למוצרי דם מסוג פלאסמה חשיבות רבה בתהליך הריפוי של חולי סרטן, ולכן יש חשיבות רבה לתרומות של בעלי סוג דם AB+. הנוגדנים אשר נמצאים על גבי הטסיות אינם מושפעים מקבוצות הדם (ABO; d/D) על כן אין חשיבות לקבוצות אלה בשיוך טסיות בין תורם לנתרם.
|  |  | תורם > O− | תורם > O+ | תורם > A− | תורם > A+ | תורם > B− | תורם > B+ | תורם > AB− | תורם > AB+ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| נתרם | O− |   |  |  |  |  |  |  |  |
| נתרם | O+ |  |  |  |  |  |  |  |  |
| נתרם | A− |  |  |  |  |  |  |  |  |
| נתרם | A+ |  |  |  |  |  |  |  |  |
| נתרם | B− |  |  |  |  |  |  |  |  |
| נתרם | B+ |  |  |  |  |  |  |  |  |
| נתרם | AB− |  |  |  |  |  |  |  |  |
| נתרם | AB+ |  |  |  |  |  |  |  |  |
התפלגות סוגי דם

ההתפלגות בין סוגי הדם השונים משתנה בין קבוצות מוצא שונות ולכן התפלגות סוגי הדם A, B, AB ו-O בקרב האוכלוסייה עשויה להיות שונה משמעותית בין מדינות לפי הרכב אוכלוסייתן.
קיימים סוגי דם נדירים נוספים, כגון סוג הדם "בומביי" (נקרא לעיתים HH). סוג דם זה נקרא על שם העיר בומביי שבהודו, שם הוא נתגלה לראשונה בשנת 1952 לאחר שאדם נפטר שם מעירוי דם O. סוג דם זה נדיר ביותר ושכיחותו היא אחד לרבע מיליון אנשים ורק בעל דם בומביי יכול לתרום לעוד מישהו כמוהו. בעבר זוהו בעלי סוג דם זה כבעלי סוג דם -O כיוון שהדם שלהם הכיל נוגדנים לאנטיגני A ו-B, אך התברר שבסוג דם זה הייתה חסרה גם מולקולת הבסיס O. בסוגי הדם הנפוצים קיימת מולקולת הבסיס O ובנוסף לה ייתכן קיומם של הסוכרים A או B. בסוג דם בומביי גם מולקולת הבסיס חסרה, והדם מכיל נוגדים לאנטיגני A B ו-O. לכן נפטר האדם בבומביי. האלל של בומביי הוא רצסיבי לכל אלל אחר, גם ל-i, ולכן זהו סוג דם נדיר.
גם לקבוצות פיגמים אחדות יש סוג דם ייחודי להן.
תורשה של סוגי דם

סוגי הדם מועברים בתורשה משני ההורים. סוגי הדם ABO נקבעים על ידי גן שלו שלושה אללים שונים: A, B ו-i. אלל A נותן את סוג הדם A, אלל B - את סוג הדם B ואלל i - את סוג הדם O. האללים A ו-B דומיננטיים על האלל i, ושניהם יכולים להתקיים יחד. לפיכך,
אדם שירש את האללים AB הוא בעל סוג דם AB
אדם שירש את האללים AA או Ai הוא בעל סוג דם A
אדם שירש את האללים BB או Bi הוא בעל סוג דם B
אדם שירש את האללים ii הוא בעל סוג דם O.
גם סוגי הדם Rh מועברים בתורשה באופן דומה, אלא שלגן זה יש שני אללים, והאלל של Rh+ הוא הדומיננטי.[דרוש מקור]
הערות שוליים

↑  טל לוין, מדוע סוג דם O הוא הנפוץ ביותר, באתר מכון דוידסון תחת מכון ויצמן למדע, ‏2/08/2018
↑  בוויקיפדיה האנגלית מופיעה רשימה לא עדכנית של התפלגות סוג דם לפי מדינה: Blood type distribution by country.
↑  Bambuti – Pygmy groups, Encyclopedia Britannica (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282678705171  BnF: cb11961101z (data)  GND: 4007277-0  LCCN: sh85014985  LNB: 000077491  NDL: 00565674  NKC: ph121949 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
יהודה רובינשטיין (שחקן)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 בדצמבר 1890 האימפריה הרוסית 
 פטירה:  7 במרץ 1968 (בגיל 77) 
 מקום קבורה:  בית העלמין הדרום 
 מדינה:  ישראל 
 מספר צאצאים:  1 
 
לוחית זיכרון ליהודה ובת-ציון רובינשטיין
יהודה רובינשטיין (16 בדצמבר 1890 – 7 במרץ 1968) היה מראשוני השחקנים בתיאטרון הבימה.
קורות חיים

רובינשטיין נולד ברוסיה. ב-1912 החל לשחק ברוסית ויידיש. מ-1917 החל לשחק בעברית וביים באגודה הדרמטית בניקולייב ואודסה. עם תלמידיו נמנה מאיר תאומי.
בהשפעת שחקנית הבימה שושנה אביבית נסע למוסקבה וב-1920 התקבל לקולקטיב הבימה. הוא נישא לחברת הקולקטיב השחקנית בת-ציון רובינשטיין (1895–1982), שפרשה ממשחק ב-1933.
רובינשטיין נפטר ב-1968 ונקבר בבית העלמין הדרום.
תפקידים

רובינשטיין שיחק בתפקידים קטנים, בהם אוסקר הרוקח ב"מעשה בנסיך", מוכר גזוז ב"שמו הולך לפניו" של אפרים קישון ומיקיטה, "הגוי הבוגדני", בפנדרי הגיבור. רובינשטיין אף היה מנהלם של פועלי הבמה של הבימה. הוא גם הופיע במספר סרטים, בהם סאלח שבתי וארבינקא, בתפקידים משניים.
בנם אמון ברוך ("בובי"), נולד ב-1927 כשהיו במסע הבימה בארצות הברית. הוא נהרג במלחמת העצמאות בקרב חירבת אבו לאחם.
הנצחה

במסגרת הנצחת אמנים ואנשי במה בתל אביב, הונחה לוחית זיכרון על ביתם של יהודה ובת-ציון רובינשטיין ברחוב דב הוז 30.
הערות שוליים

↑  ראשיתה של "הבימה", קול העם, 17 באוקטובר 1958
↑  יהודה רובינשטיין באתר GRAVEZ
1 2  פרסומת חסרת טעם, מעריב, 30 במרץ 1967
↑  אשר נהור, מעשה בנסיך ב"הבימה", חרות, 30 בינואר 1953
↑  אשר נהור, שמו הולך לפניו ב"הבימה", חרות, 21 באוגוסט 1953
↑  מיכאל הרסגור, "אתם - עגלונים, טבחים סבלים, בנאים...", קול העם, 9 בדצמבר 1955
Cool Cat

| --- | --- |
 שיר בביצוע קווין
 מתוך האלבום Hot Space
 יצא לאור:  4 במאי 1982
 תאריך הקלטה:  1981
 סוגה:  רית'ם אנד בלוז, נשמה, פאנק, פופ
 שפה:  אנגלית
 איי-סייד:  "Las Palabras de Amor"
 אורך:  3:29
 חברת תקליטים:  EMI, אלקטרה
 כתיבה:  פרדי מרקיורי, ג'ון דיקון
 לחן:  פרדי מרקיורי, ג'ון דיקון
 הפקה:  פרדי מרקיורי, בריאן מיי, רוג'ר טיילור, ג'ון דיקון
 
"Cool Cat" הוא שיר שנכתב על ידי פרדי מרקיורי וג'ון דיקון, ובוצע במקור על ידי להקת הרוק הבריטית בה היו חברים, קווין. שיר זה הופיע באלבום האולפן העשירי שהוציאה הלהקה לאור, Hot Space, אשר יצא לאור בשנת 1982.
בשונה מרוב שיריה, שיר זה מעולם לא בוצע בהופעה חיה על ידי הלהקה, ואף לא על ידי "להקות ההמשך" שלה- קווין+פול רודג'רס וקווין+אדם למברט.
רקע > הקלטת השיר

שיר זה נכתב, הולחן והוקלט על ידי שני חברי להקה בלבד- פרדי מרקיורי בתפקידי זמרה ופסנתר חשמלי וג'ון דיקון בתפקידי גיטרה בס, גיטרה, תופים וסינתיסייזר.
רקע > דייוויד בואי

בריאיון שנערך בשנת 1982, סיפר מרקיורי כי דייוויד בואי היה אמור להקליט קולות רקע עבור השיר. לאחר שסיים להקליט והאזין לתוצר הסופי, טען כי אינו היה מרוצה מהתוצאות. מאוחר יותר, האזין לג'אם סשן של הלהקה, במהלכו ניגנה שיר חדש בשם "Feel Like". בואי ביקש מהלהקה להסיר את החומרים שהקליט מתוך "Cool Cat", ובמקום אלה, יעזור ללהקה לכתוב, לשפר ואף לבצע עמה את השיר. לאחר שסיימו החמישה את התהליך, שונה שם השיר ל-"Under Pressure".
מהדורת 2024

ב-20 באפריל 2024, לכבוד יום חנויות התקליטים הבינלאומי, הוציאה הלהקה לאור את השיר כסינגל על גבי תקליט 7" בצבע שושנה. לסינגל לווה וידאו-קליפ שהועלה ליוטיוב ב-24 במאי. קליפ זה לא זכה לאהדה רבה, ונכון ל-3 בספטמבר 2024 צבר כ-92,687 צפיות בלבד.
מהדורת 2024 > רשימת השמעה

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי פרדי מרקיורי וג'ון דיקון.
| צד א'> מס' | צד א'> שם | צד א'> משך | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Cool Cat  | 3:29 |  |  |  |  |  |  |  |
| צד ב'> מס' | צד ב'> שם | צד ב'> משך | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Cool Cat (גרסה אינסטרומנטלית)   | 3:29 |  |  |  |  |  |  |  |
משתתפים

פרדי מרקיורי - זמרה, פסנתר חשמלי
ג'ון דיקון - גיטרה, גיטרה בס, סינתיסייזר, מכונת תופים
סיפור רצפה בת איה

וַתִּקַּח רִצְפָּה בַת-אַיָּה אֶת-הַשַּׂק וַתַּטֵּהוּ לָהּ אֶל-הַצּוּר, מִתְּחִלַּת קָצִיר עַד נִתַּךְ-מַיִם עֲלֵיהֶם מִן-הַשָּׁמָיִם; וְלֹא-נָתְנָה עוֹף הַשָּׁמַיִם לָנוּחַ עֲלֵיהֶם יוֹמָם, וְאֶת-חַיַּת הַשָּׂדֶה לָיְלָה.

— שמואל ב', כ"א, י'
סיפורה של רצפה בת איה מופיע בספר שמואל. עיקרו של הסיפור הוא תקופת רעב שמסתיימת על ידי מסירת שבעה מצאצאיו של שאול לגבעונים, והריגתם על ידם, כנקמה על מעשי שאול.
רקע

בסיפור זה מסופר על נקמתם של הגבעונים בשל הפרתו של שאול את הברית שהייתה קיימת מימי יהושע בן נון אשר גרמה לרעב בישראל בימי מלכות דוד.
רקע > הברית עם הגבעונים

על פי המסופר, בתקופת דוד המלך שרר רעב בארץ. דוד פנה אל ה' וקיבל תשובה שהרעב הוא עונש על מעשי שאול אשר המית את הגבעונים. בגמרא מבואר שנתבע שאול על מעשה מוות עקיף, בכך שהרגו בציוויו את נוב עיר הכהנים שהם היו המעסיקים של הגבעונים, והריגתם הסבה לגבעונים מוות מרעב: ”וכי היכן מצינו שהרג שאול את הגבעונים אלא מתוך שהרג נוב עיר הכהנים שהיו מספיקין להן מים ומזון מעלה עליו הכתוב כאילו הרגן”.
דוד המלך קרא לגבעונים, וביקש לכפר על מעשי שאול ולקבל מהם ברכה להסרת העונש. הגבעונים טענו תחילה כי אין להם רצון בפיצוי או בנקמה: ”אין לי כסף וזהב עם שאול ועם ביתו ואין לנו איש להמית בישראל”, אך בהמשך ביקשו להוקיע (להרוג) שבעה אנשים מבניו של ”האיש אשר כילנו” ב”גבעת שאול בחיר ה'”. דוד בחר שבעה מצאצאי שאול, ונתן אותם לגבעונים אשר הוקיעו אותם. הגבעונים מוציאים להורג את צאצאי שאול. הכתוב מספר כי כך נפתרה בעיית הרעב ונראה שהגבעונים באו על סיפוקם.
בחלקו השני של הסיפור יושבת רצפה בת איה, אמם של שניים מן המוצאים להורג ושומרת במשך כל חודשי הקיץ על גופות שני בניה, אַרְמֹנִי ומְפִבֹשֶׁת, ועל גופות "חֲמֵשֶׁת, בְּנֵי מִיכַל בַּת-שָׁאוּל, אֲשֶׁר יָלְדָה לְעַדְרִיאֵל בֶּן-בַּרְזִלַּי, הַמְּחֹלָתִי מפני עוף השמים וחיית השדה. מעשה זה מביא את דוד לקבור את עצמות שאול ויהונתן בנו בקבר קיש אבי שאול. מעשה רצפה בת איה העושה חסד עם המתים גורם לדוד לעשות חסד אחרון עם המתים.
במחקר הספרותי > מניעי דוד

אף שברובד הגילוי הסיפור המקראי מצדיק את הריגתם של צאצאי שאול בהצדקה תאולוגית, הרי שהמחקר מזהה בכך חלק מרצף סיפורים המרכיבים את האפולוגיה, כתב ההגנה, של דוד. לפי הגישה הביקורתית, דוד למעשה ביצע טבח בצאצאי בני שאול, וביקש להצדיקו בתואנות תאולוגיות חסרות בסיס ממשי. גישה שלישית, היא שאכן אין זה מעשה ראוי להרוג את בני שאול כנקמה על הריגת הגבעונים ואין זו דרכם של עם ישראל. אמנם, הגבעונים אינם בוחרים בדרך הראויה ומבקשים לנקום. גישה זו נתמכת בהוספת המחבר המקראי מידע שאינו חלק מהרצף הסיפורי, באמצע דברי דוד לגבעונים: ”וְהַגִּבְעֹנִים לֹא מִבְּנֵי יִשְׂרָאֵל הֵמָּה כִּי אִם מִיֶּתֶר הָאֱמֹרִי” (שמואל ב', כ"א, ב'), והיא אף תפיסת הרמב"ם.
במחקר הספרותי > מניעי דוד > רקע - סיפורי דוד ככתב הגנה

במחקר נהוג לראות בסיפורים על דוד בספר שמואל כאפולוגיה, כתב הגנה. המחבר המקראי הציג את דוד מצד אחד כמלך נבחר וראוי, ומצד שני כמלך שהיה אוזורפ - שחמס את השלטון בכוח. בסיפורים על דוד קיימים רוב המאפיינים להגדרתו כאוזורפ: דוד ייסד שושלת מלוכה חדשה שנבחרה על ידי האל לאחר הסרת השושלת הנבחרת הקודמת של בית שאול; בסיפורים על דוד קיים תיאור מודגש של הלגיטימציה האלוהית ושל הלגיטימציה החברתית שניתנה לו על ידי ה', ועל ידי אנשי יהודה וישראל (שמואל ב', ב', ד'; ה', א'–ג'; דברי הימים א', י"א, א'–ג'); דוד נמשח בסתר על ידי נביא (שמואל א', ט"ז, י"ג); השם כרת ברית ייחודית עם דוד ושושלתו עד עולם (שמואל ב', ז'; דברי הימים א', י"ז, י"ד); בסיפורים על דוד תוארו בהרחבה מעשיו של דוד לתפיסת כס המלוכה, ופעולותיו לאחר תפיסת כס המלוכה, בעיקר לקביעת ירושלים כבירה וכמרכז דתי, וההכנות הקשורות לבניין בית המקדש בירושלים. המחבר התייחס אל דוד באמביוולנטיות, וערך את הסיפורים על דוד כ"אפולוגיה", שלצידה גם ביקר את התנהגותו של דוד. לדעתם של אישידה והלפרן תיאר המחבר את דוד מצד אחד כמלך מושלם וכמלך אידיאלי בתכונותיו החיצוניות והפנימיות:  ”וְהוּא אַדְמוֹנִי עִם יְפֵה עֵינַיִם וְטוֹב רֹאִי” (שמואל א', ט"ז, י"ב); יֹדֵעַ נַגֵּן וְגִבּוֹר חַיִל וְאִישׁ מִלְחָמָה וּנְבוֹן דָּבָר וְאִישׁ תֹּאַר וַה' עִמּוֹ״ (שם 18); ”וַיִּמְלֹךְ דָּוִד עַל כָּל יִשְׂרָאֵל וַיְהִי דָוִד עֹשֶׂה מִשְׁפָּט וּצְדָקָה לְכָל עַמּוֹ” (שמואל ב', ח', ט"ו) ומצד שני תיארו כמלך שעשה את הרע בעיני ה': "וַיֵּרַע הַדָּבָר אֲשֶׁר עָשָׂה דָוִד בְּעֵינֵי ה'... מַדּוּעַ בָּזִיתָ אֶת דְּבַר יְהוָה לַעֲשׂוֹת הָרַע בעינו [בְּעֵינַי] ... וְעַתָּ֗ה לֹא־תָס֥וּר חֶ֛רֶב מִבֵּיתְךָ֖ עַד־עוֹלָ֑ם עֵ֚קֶב כִּ֣י בְזִתָ֔נִי וַתִּקַּ֗ח אֶת־אֵ֙שֶׁת֙ אוּרִיָּ֣ה הַחִתִּ֔י לִהְי֥וֹת לְךָ֖ לְאִשָּֽׁה" (שמ״ב י״א 27; י״ב 10-9).
בקרב חוקרים רבים, רווחת הסברה כי סיפורי דוד מציגים מקרי מוות "נקיים" של מתנגדיו, כאשר למעשה הוא זה שהביא למותם. סברה זו רלוונטית גם בקרב חוקרים שאין עניינם במהימנות ההיסטורית של הסיפורים, אלא בהיסטוריית המסורות שרווחו בקרב מי שחיו בארץ ישראל. כך למשל, חוקר המקרא יאיר זקוביץ מסביר כי בסיפור מרד שבע בן בכרי, המסורת לפיה דוד הוא "איש דמים" שרצח את בית שאול, מובאת בפיו של מי שחוזר בו לאחר כישלון המרד, וזאת כאמצעי ספרותי-רטורי שבה להציג את המסורת שרווחה ולהתפלמס איתה. זקוביץ מנתח אמצעי זה כ"שסתום הביטחון", במסגרתו נותנים במה למסורות לא רצויות, אך בפי דמויות שלפי הגיונו הפנימי של הסיפור, אין מקום להאמין להן.
אף שלעיתים המקרא מטשטש פעולות הרג שמבצע דוד, הרי שהוא בעצמו מציג מקרים בהם דוד ממית את יריביו ואוסר מלחמה בשאול, כדוגמת ברית דוד עם הפלשתים, אך תיאור זה מלווה בהצדקת מעשיו. כך למשל, שמעי בן גרא אומר לדוד "צֵא צֵא אִישׁ הַדָּמִים וְאִישׁ הַבְּלִיָּעַל." (שמואל ב טז ז), אך לאחר מכן חוזר בו ומבקש את סליחתו של דוד על מעשהו (שמואל ב יט יז–כד).
במחקר הספרותי > מניעי דוד > הריגת צאצאי שאול

לדעת החוקרים, מגמת הסיפור היא לנקות את דוד מהאחריות להשמדת בית שאול. הוא נכתב כהגנה מפני האשמה שטפלו עליו שרידי בית שאול ותומכיהם בדבר דוד "איש הדמים", המתבטאת בקללה של שמעי בן גרא (שמ"ב טז 7).יש הסוברים שסיפור הגבעונים קדם כרונולוגית לפרק ט' ומתאים לראשית שמואל ב. כך למשל, המלומד בודה סבור ששאלתו של דוד ".... הכי יש עוד אשר נותר לבית שאול ואעשה עמו חסד..." (ט 1) היא שאלה המתעוררת אחרי שנקמו הגבעונים בבית שאול. עם זאת, הואיל והסיפור אינו מופיע לפני ט 1 אלא בנספח, ישנן גישות שונות במחקר. לפי האחת, הסיפור קדם כרונולוגית, אךנכתב ונערך מעיקרא בתחילת שמואל ב' אך הועבר על-ידי עורך מאוחר בשל אי התאמה או שנכתב מראש בסוף ספר שמואל כחלק מארבעת הפרקים האחרונים שכולם נספחים שאינם מסודרים כרונולוגית (כך לדוגמה הרב אמנון בזק).  לפי סברה אחרת, הסיפור הוא מאוחר יחסית והגיע לידי עורך מאוחר לאחר שכבר הייתה גרסה מגובשת של סיפור ירושת הכס על-ידי דוד.
הלפרן סבר שגם במקרה של הגבעונים עשה דוד שימוש ציני בשם האלוהים למטרת חיסולו של בית שאול. לדעתו, אזכור הגבעונים נועד לטהר את בית דוד מאשמת חיסול בית שאול. ניתן ללמוד על כך לדעתו, בהצעתו של דוד לתת לגבעונים כופר נפש, ומתיאור האירוע המלמד לכאורה שדוד לא היה אחראי לרצח בני שאול ונכדיו, ובכך לדעתו, חוזר הדפוס המסורתי לתיאור השמדת בית שאול. דוד לעולם אינו אשם והכל בידי שמים או מחמת גורמים שאין לדוד שליטה עליהם. חוקרים אחרים ביקשו לשלול את הטענה שהסיפור מלמד על טבח בכל שארית בית שאול. כך למשל, מ"צ סגל סבור כי מהמילה: " מבניו״ (שמ״א ב כ״א 6) ניתן ללמוד שלבית שאול היו צאצאים נוספים שדוד לא פגע בהם.
במחקר הספרותי > השפעתה של רצפה

במאמרו משנת 1967 טוען מנחם בן ישר כי רצפה בת איה מנעה את קבורתם של שבעת בני שאול, מפני שהיו נקיי כפיים ובכך ביקשה לגרום לנקמה שמיימית. התוצאה של פעולתה זו הייתה המטר המשחית, שבר ענן מקומי שירד בראשית הקציר. מטר זה מסמל פורענות, באשר השחית את היבול המועט שניתן בשנת הבצורת. פורענות דומה ניתן למצוא במטר הזעם בימי שמואל להרתיע את העם ”הֲלוֹא קְצִיר חִטִּים הַיּוֹם אֶקְרָא אֶל יְהוָה וְיִתֵּן קֹלוֹת וּמָטָר וּדְעוּ וּרְאוּ כִּי רָעַתְכֶם רַבָּה...”(ספר שמואל א', פרק י"ב, פסוק י"ז). כמו בימי שמואל, גם כאן המטר המשחית הוא עונש לעם.
רוני מגידוב טוענת כי במעשיה, הצליחה רצפה בת איה לשנות את התנהגותו של דוד המלך. לטענתה, נחישותה הובילה את דוד לשנות את התייחסותו לגופות בני שאול. נחישותה הובילה לכך שדוד הכיר בטעותו והביא את גופות שאול ויהונתן לקבר ישראל, ובנוסף הביא דוד את גופות המוקעים לקבר ישראל.