stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוריס בן-שושן

אין תמונה חופשית
מוריס (משה שלמה) בן-שושן (1922 – ינואר 2024) היה פעיל חברתי ופוליטיקאי ישראלי. בבחירות לכנסת הרביעית בשנת 1959 התמודד בראש רשימת "הבלתי תלויים", אשר לא עברה את אחוז החסימה.
ביוגרפיה

בן-שושן נולד ב-1922 בתאוריאת, בצפון מזרח מרוקו, ילד חמישי להוריו יעקב (נרצח במרוקו ב-1967) וזוהרה (נפטרה ב-1943). אביו היה מעשירי הקהילה, סיטונאי למוצרי מכולת, ובעל חנויות. אחרי סיום לימודיו התיכוניים עסק בן-שושן במסחר ובחלפנות, והחל בפעילות ציונית. הוא סייע ליהודים לעזוב את מרוקו לאלג'יריה בדרכם לישראל, ורכש נשק להגנה עצמית.
בן-שושן עלה לישראל באוקטובר 1948, אחרי שהות של חודשים אחדים במרסיי, והיה מראשוני המתיישבים היהודים בעכו. הוא התגייס לפלמ"ח, לחם במסגרת הגדוד השמיני של חטיבת הנגב בחודשים האחרונים של מלחמת העצמאות, והשתתף בכיבוש אילת. בהמשך שרותו היה מפקד מחלקה בגדוד 51 בחטיבת גבעתי. אחרי שחרורו עבד שנים רבות כאח בבית החולים הפסיכיאטרי בעכו.
ביוגרפיה > פעילות חברתית ופוליטית

בן-שושן היה יו"ר ועד עובדי בית החולים, חבר מועצת הפועלים, נציג עובדים בבית הדין האזורי לעבודה, סגן יו"ר הוועד הארצי של עובדי בתי החולים הממשלתיים, וחבר בוועד הפועל של הסתדרות העובדים הכללית. במשך 48 שנה היה חבר מועצת עיריית עכו, ובמהלכן כיהן כסגן וממלא מקום ראש העירייה, יו"ר איגוד כיבוי אש גליל מערבי, וחבר הנהלת המתנ"סים בעיר. מאז 1992 ועד למותו עמד בראש האגודה למען הקשיש עכו.
ביוגרפיה > בבחירות לכנסת הרביעית

בבחירות לכנסת הרביעית ב-1959 עמד בן שושן בראש רשימת "הבלתי תלויים", רשימה עדתית שהוקמה ונתמכה על ידי מפ"ם כמה חודשים אחרי אירועי ואדי סאליב. בריאיון ל"מעריב" בשנת 1961 סיפר כי הוא עצמו לא הצביע עבור רשימתו, אלא עבור מפ"ם. הרשימה קיבלה 0.2% מקולות הבוחרים ולא עברה את אחוז החסימה.
ביוגרפיה > משפחתו

בן-שושן נישא ב-1945 למזל (פורטונה) כהן (1931–1998), והיה אב לשלושה - שושנה, יעקב ודני.
זיכרונותיו

מוריס בן שושן ואילן שטייר, ממרוקו לעכו ומה שביניהן – מוריס בן-שושן, סיפור חיים (ירושלים: עושים היסטוריה, 2010)
הערות שוליים

↑   עופר אדרת, המנהיג המזרחי הראשון בעכו זוכר את איומי מפא"י, באתר הארץ, 1 ביולי 2021
↑  רשימת המתמודדים של "הבלתי תלויים" לכנסת ה-4
↑  הממורמר חדל להתמרמר, מעריב, 16 ביוני 1961
↑  תוצאות הבחירות לכנסת ה-4, באתר המכון הישראלי לדמוקרטיה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306558405171  ISNI: 0000 0003 6924 1155  VIAF: 246343792   WorldCat (עם VIAF): 246343792
מוריס גארן

| --- | --- |

 לידה:  3 במרץ 1871 ארווייה, ואלה ד'אאוסטה בצפון מערב איטליה 
 פטירה:  19 בפברואר 1957 (בגיל 85) לאנס, צרפת 
 התמחות:  מרוצי כביש
 הישגי שיא:  זכייה בטור דה פראנס הראשון שנערך ב-1903
 
מוריס-פרנסואה גארן (בצרפתית: Maurice-Francois Garin; ‏3 במרץ 1871 – 19 בפברואר 1957) היה רוכב אופניים איטלקי-צרפתי שהתמחה במרוצי כביש. גארן התפרסם בעיקר הודות לניצחונו במרוץ הטור דה פראנס הראשון שנערך ב-1903, ועל כך שניצחונו השני במרוץ, ב-1904, נשלל ממנו על ידי מארגני המרוץ, כנראה בגלל טענה למעשה מרמה ספורטיבי במהלך המרוץ.
ילדות ונעורים

גארן נולד בארווייה (Arvier) כפר קטן בואלה ד'אאוסטה, בצפון מערב איטליה, קרוב לגבול עם צרפת. שם המשפחה שלו היה הנפוץ ביותר בכפר דובר הצרפתית שגר בו וחמש משפחות מתוך השבע שבכפר היו בעלות שם משפחה זה. אביו הפועל היה בן 36 בעת שנשא לאשה את אמו, מריה תרזה אוזלו, בת 19, שעבדה במלון הכפר. גארן היה הבן הראשון מתוך תשעה ילדיהם, והבית בו גדל עדיין עומד על תילו כחורבה. בשנת 1885 עזבה המשפחה את הכפר ועברה לצפון מזרח צרפת.
בגיל 15, לאחר שעבר לריימס, החל גארן לעבוד כמנקה ארובות וזמן קצר לאחר מכן עבר לשרלרואה שבבלגיה, אך ב-1889 החליט לחזור לצרפת והתמקם בעיירה מובז' (Maubeuge) שבמחוז נור. הוא קנה לעצמו את אופניו הראשונים בכ-405 פרנק צרפתי, סכום המקביל לשכר עבודה של כשבועיים לעובד כפיים באותם זמנים. מרוצי אופניים לא עניינו אותו, אך הוא רכב להנאתו בעיירה במהירות מסחררת וכונה “המשוגע” (le fou בצרפתית).
תחרויות > כחובבן

לאחר שהפך לאזרח צרפתי ב-1892, החל גארן להשקיע יותר ויותר ברכיבה. כעבור זמן קצר, שכנע אותו מזכיר מועדון הרכיבה של האזור להתחרות במרוץ. בסיום המרוץ שארך כ-200 קילומטרים, סיים גארן במקום החמישי.
הוא החליט להמשיך בתחום הרכיבה התחרותית, וב-1893 זכה בניצחונו הראשון במרוץ בין הערים נאמור, דינאן וז'יווה (Givet) בבלגיה. אורך מסלול המרוץ היה 102 ק"מ וגארן הוביל במרוץ כשהגיעו לדינאן. הוא סבל מתקר באופניו אך הבחין ב-Soigneur (עוזר בקבוצת אופניים) של רוכב יריב שהחזיק בצד הדרך אופניים חלופיים עבור הרוכב שלו. גארן חטף מידי העוזר את האופניים ורכב עימם עד לסיום, ניצח במרוץ ואז השיב את האופניים לבעליהם .
תחרויות > קריירה מקצועית

גארן החל את הקריירה המקצועית שלו באופן בלתי מתוכנן. הוא ביקש להשתתף במרוץ שנערך באזור מגוריו, אך כשהגיע למקום הזינוק גילה להפתעתו שההשתתפות מוגבלת לרוכבים מקצוענים בלבד. גארן, שלא רצה לוותר על ההזדמנות להתחרות, חיכה עד לאחר הזינוק, ואז זינק לבדו והצטרף למרוץ. הוא חצה כמנצח את קו הסיום והתקבל בהתלהבות על ידי הקהל, אולם מארגני המרוץ סירבו להעניק לו את סכום הזכייה שהובטח למנצח. גארן קיבל פיצוי כשקיבל סכום נאה שהצופים בקהל אספו עבורו באופן ספונטני.
ניצחונו הראשון כמקצוען היה ב-1893, במרוץ שנערך במשך 24 שעות רצופות, ברכיבה מעגלית בפארק השאן דה מארס של מגדל אייפל שבפריז. התנאים הקשים והקור הביאו לפרישתם של רוכבים רבים. גארן השלים 701 ק"מ וניצח את המתחרה הנוסף היחיד ששרד בכ-49 ק"מ. בתום התחרות הוא סיפר שבמהלך 24 השעות הללו, הוא ניזון מכמויות גדולות של יין, שוקו, תה, ביצים, תערובת של קפה ושמפניה, קציצות, טפיוקה, אורז וצדפות.
ב-1894 הוא ניצח תחרות נוספת של 24 שעות בלייז'. מאוחר יותר הוא אף שבר את שיא השעה.
ב-1896 השתתף במרוץ האופניים החד-יומי הראשון של פריז–רובה. גארן, שהיה הגיבור המקומי של חובבי האופניים בעיר רובא, מאחר שפתח חנות אופניים ברחובה הראשי, סיים במקום השלישי, כ-15 דקות אחרי המנצח יוזף פישר. שנה לאחר מכן, ניצח גארן במרוץ זה: הוא הגיע לסיום בולודרום שברובא יחד עם ההולנדי מתיו קורדנג (Mathieu Cordang), אולם זה נפל בוולודרום ולמרות שהתאושש ורדף במשך שש הקפות של הוולודרום אחרי גארן, הצליח גארן לנצח במרוץ בהפרש זעיר. ב-1898 ניצח שנית במרוץ תוך שהוא מקדים את הרוכב שסיים שני ב-20 דקות. ב-1901 ניצח במרוץ הסיבולת, פריז–ברסט–פריז (שכיום מתקיים כברווט (אנ')), וסיים שעתיים לפני הרוכב שסיים שני, לאחר שרכב 1,208 ק"מ ב-52 שעות ו-11 דקות. ב-1902 ניצח גארן במרוץ בורדו–פריז, מרוץ חד-יומי שאורך מסלולו באותן שנים היה מעל ל-500 קילומטר.
תחרויות > קריירה מקצועית > הטור דה פראנס

מרוץ אופני הכביש הטור דה פראנס הראשון החל כרעיונו של אנרי דגראנז', עורך עיתון הספורט הצרפתי, "ל'אוטו", במטרה להרחיב את תפוצת העיתון. תחילה תכנן דגראנז' לערוך מרוץ של חמישה שבועות - שיימשך מסוף חודש מאי ועד תחילת יולי. רק בודדים נרשמו למרוץ המאתגר ולכן הוחלט לקצר את המרוץ ל-6 קטעים שיימשכו על פני 19 ימים. כ-60 רוכבים זינקו מפריז למרוץ שארך 2,428 קילומטר והקיף את צרפת עד הסיום בפריז. הקטע הארוך ביותר היה הקטע השישי והאחרון, בין נאנט ופריז - 471 קילומטר. רק 21 רוכבים סיימו את המרוץ. גארן שניצח במרוץ בזמן של 94:33:14 שעות והקדים את הרוכב שסיים שני, לוסיין פוטייה (Lucien Pothier), בכמעט שלוש שעות, זכה בפרס כספי של 3,000 פרנק צרפתי שאיפשר לו להמשיך בקריירה המקצוענית. לפני שעזב את פריז, אל קבלת פנים חגיגית שערכה לו עירו, לאנס, ביקר אצל דגראנז' ומסר לו מכתב בו תיאר את תחושותיו לגבי המרוץ.
גארן ניצח בשנית בטור דה פראנס השני שנערך ב-1904. מרוץ זה היה רצוף במעשי אלימות של צופים ואוהדים כלפי הרוכבים, כגון חסימת והכאת רוכבים (גם גארן ואחיו שהשתתף במרוץ הוכו על ידי צופים) ומעשי מרמה מצד חלק מהרוכבים שכללו נסיעה ברכבות ובמכוניות, משיכה על ידי מכונית, פיזור נעצים ועוד. כ-6 חודשים לאחר סיום המרוץ פסל האיגוד הצרפתי לאופניים את תוצאותיהם של 12 מהרוכבים שסיימו את המרוץ, כולל הארבעה שסיימו במקומות הראשונים במרוץ וכמנצח הוכרז אנרי קורנה (Henri Cornet), הרוכב שסיים חמישי. פרטים מדויקים בנושא הפסילה לא פורסמו ואינם ידועים עד היום, מאחר שארכיונים רבים אבדו ב-1940 כאשר צרפת ניסתה להעבירם ובכך למנוע מהם להגיע לידם של הגרמנים במהלך מלחמת העולם השנייה. הטענה המקובלת כיום היא שגארן נפסל מאחר שנעזר בקטע מסוים של המרוץ בנסיעה ברכבת. גארן הושעה לשנתיים מהשתתפות במרוצים.
פרישה והנצחה

לאחר השעייתו פרש גארן מרכיבת אופניים תחרותית והתפרנס ממוסך שפתח בעיר מגוריו, לאנס. בתקופה מסוימת המשיך להיות מעורב במרוצי אופניים כשהקים לאחר מלחמת העולם השנייה קבוצה תחת שמו וזו זכתה להצלחה מוגבלת. ברוב שנותיו לא נהנה גארן מפרסום ומהתעניינות התקשורת בהישגי העבר שלו. הוא חזר לכפר הולדתו פעם אחת בלבד, ב-1949, בעת שהטור דה פראנס עבר שם. ב-1953, לכבוד חגיגות היובל למרוץ, היה גארן אחד מאורחי הכבוד שחיכו לרוכבים בסיום המרוץ.
בשנת 1933 נבנה ולודרום בלאנס ונקרא על שמו של גארן, וב-1938 העניק לו שר הספורט הצרפתי את מדליית הזהב של החינוך הגופני. גארן זכור בתור אדם נמוך קומה (1.62 מטר), בעל אופי נחוש וסמכותי. בזקנתו, החל להתבלבל ולהזות, כפי שכתב הביוגרף שלו, פרנקו קואז:
הוא (גארן) נדד ברחובות העיר ושאל "היכן נקודת הביקורת? היכן נקודת הביקורת?" במחשבתו נזכר במלונות בהן מוקמו במרוצי הטור דה פראנס הראשונים נקודות ביקורת בהן היו הרוכבים אמורים לחתום את שמם. בדרך כלל, דרכו הסתיימה בתחנת המשטרה, ומשם היה מובל לביתו ולא ידע היכן הוא נמצא ולאן התכוון ללכת.
בשנת 2003, במלאת 100 שנים לניצחונו בטור דה פראנס הראשון, נקרא על שמו רחוב בעיירה מובז' בה התגורר מספר שנים. בשנת 2004 הונחה על ידי אגודת ידידי מרוץ פריז–רובה אבן מרצפת (Pavé) ממסלול המרוץ על מצבתו - כדוגמת האבן המוענקת כיום למנצחי המרוץ ונחשבת כאחד הפרסים היוקרתיים ביותר במרוצי אופני כביש.
גארן נפטר בלאנס מעט לפני יום הולדתו ה-86 ונקבר בעיירה הסמוכה סלומינה (Sallaumines). בכפר הולדתו, שבצפון מערב איטליה, הוקם ציון לזכרו והביוגרף של גארן, קואז, טוען כי צרפתים רבים מבקשים להגיע ולבקר במקום הולדתו ומדובר בכעין "עלייה לרגל".
הערות שוליים

1 2 3  תוצאה זו הושגה באמצעות משיכת הרוכב (drafting) על ידי רוכבים אחרים על גבי אופני טנדם, צורת רכיבה שהייתה מקובלת במרוצים רבים באותן שנים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb149776780 (data)  VIAF: 316443491   WorldCat (עם VIAF): 316443491 
מוריס גארן (במרכז) עם המעסה שלו ובנו
מחלקה (תורת הקבוצות)

בתורת הקבוצות, מחלקה היא אוסף של כל הקבוצות שחולקות תכונה משותפת.
לדוגמה, אוסף כל הקבוצות, אוסף כל החבורות ואוסף כל המספרים הטבעיים הם מחלקות. כל קבוצה היא מחלקה, אך לא כל מחלקה היא קבוצה. כך בדוגמאות לעיל שתי הדוגמאות הראשונות הן אינן קבוצות והדוגמה השלישית היא קבוצה. מחלקה שהיא אינה קבוצה נקראת מחלקה נאותה.
בהתאם להקשר, ייתכן שהמושג "מחלקה" ישמש במקום "מחלקה נאותה", במקרים בהם ברור כי מעניינת רק השאלה האם אובייקט מסוים הוא קבוצה או לא (למשל במשפט "אוסף כל העוצמות הוא מחלקה" הכוונה היא למחלקה נאותה).
מחוץ לתחום של תורת הקבוצות לעיתים אין הבחנה בין המושג "מחלקה" והמושג "קבוצה". לפני הפיתוח של תורת הקבוצות האקסיומטית שני המושגים האלו אכן היו שקולים וטרמינולוגיה של תחומים מתמטיים שונים שהתפתחו באותו זמן עשויה להכיל את המושג מחלקה גם כאשר מדובר בקבוצה.
הגדרה פורמלית

בפיתוחים שונים של תורת הקבוצות ההתייחסות למושג המחלקה הוא שונה. למשל במערכת האקסיומות ZFC אין התייחסות פורמלית למושג המחלקה. ההגדרה הנפוצה למושג במסגרת התורה הזו הוא שמחלקה היא למעשה יחס שניתן להגדרה באמצעות נוסחה וקבוצות. במובן הזה משפט כמו "x שייך למחלקה C" מתרגם למשפט "x מקיים פסוק C(x)‎", כאשר C הוא נוסחה בשפה של תורת הקבוצות.
לעומת זאת, במערכת האקסיומות NGB מושג המחלקה הוא המושג הבסיסי של התורה, ומושג הקבוצה מוגדר באמצעותו: קבוצה היא איבר של מחלקה. מצד שני, האקסיומות של NGB לא מאפשרות להוכיח שיש מחלקות ששונות מהמחלקות שהגדרנו עבור ZFC וכל משפט שנוגע לקבוצות שניתן להוכיח מתוך NGB ניתן להוכיח כבר מתוך ZFC.
קיימות מערכות אקסיומות נוספות שמתירות פעולות נוספות על המחלקות ובכך הן חזקות ממש יותר מ-ZFC.
הגבלת הגודל

הגבלת הגודל היא גישה פילוסופית שפותחה על ידי פיליפ ג'ורדן וקנטור שגרסה כי הפרדוקסים שהופיעו בתורת הקבוצות הנאיבית נבעו מעיסוק בקבוצות "גדולות מדי" (קבוצת כל הקבוצות, קבוצת כל הסודרים וכו'). במונחים מודרניים נאמר כי אוספים גדולים מדי של קבוצות אינם יכולים להיות קבוצה ולכן הם מחלקה נאותה.
גישה זו עומדת מאחורי אקסיומת ההפרדה ואקסיומת ההחלפה ב-ZFC.
בנוסף, במערכת האקסיומות NGB, גישה תורגמה לאקסיומת הגבלת הגודל:
אקסיומה זו גוררת את אקסיומת ההחלפה, אקסיומת הבחירה הגלובלית (כי יש התאמה חח"ע ועל בין כל הקבוצות לבין הסודרים) ואת אקסיומת האיחוד (זו תוצאה של עזריאל לוי).
מזרים מדיה

מזרימי המדיה הדיגיטליים של Roku (אנ') מסוגלים לנגן סרטים וסדרות טלוויזיה מאתרי מדיה פופולריים כגון Amazon.com ו-Netflix, וגם לנגן תוכן המאוחסן על גבי המכשיר באופן מקומי
מזרים מדיה Apple TV
מזרים מדיה או סטרימר (על פי האקדמיה ללשון העברית: כּוֹנַן סֶרֶט שׁוֹטֵף, ובאנגלית נקרא Digital Media Player) הוא מכשיר אלקטרוני אשר מסוגל להתחבר לרשת המחשבים הביתית באמצעות כבל ביתי (Ethernet) או אלחוטי (Wi-Fi) על מנת לגשת לתכני מולטימדיה דיגיטליים (כמו מוזיקה, תמונות ווידאו). מזרימי מדיה יכולים לנגן קבצים ממחשב אישי, ממכשיר לאחסון מדיה המחובר לרשת הביתית, או משרת מדיה אחר המחובר לרשת הביתית. ברוב מזרימי המדיה הדיגיטליים יש לנווט בתפריטים השונים באמצעות שלט רחוק.
בחלק ממזרימי המדיה הדיגיטליים קיימות יכולות מתקדמות במידה שקיים חיבור לרשת האינטרנט, כגון צפייה בסרטים וסדרות טלוויזיה משירותים מקוונים שונים כמו YouTube, Vimeo, Netflix, Hulu, Spotify ו-Amazon.com, ניגון שידורי רדיו אינטרנטי, ניגון פודקאסטים וגלישה באינטרנט. מזרימי מדיה דיגיטליים רבים מאפשרים לנגן תוכן המאוחסן באופן מקומי על גבי דיסק קשיח המחובר ישירות אליהם.
פונקציונליות ויכולות

מזרים מדיה מסוגל להתחבר לרשת ביתית אלחוטית (Wi-Fi) או לרשת קווית (Ethernet). מזרים מדיה כולל ממשק משתמש אשר מאפשר למשתמשים לנווט בקלות יחסית בין ספריות הקבצים שלהם, לחפש קבצים ולנגן קבצים. מזרימי מדיה שונים מעוצבים לטפל במשימות שונות – מזרימי מדיה אחדים מטפלים רק במוזיקה, חלק מטפלים במוזיקה ובתמונות, חלק מטפלים במוזיקה, תמונות ווידאו, בעוד שמזרימי מדיה אחרים אף מאפשרים גלישה באינטרנט ושליטה בשידורי הטלוויזיה החיים ממחשבים אישיים בעלי כרטיס טלוויזיה.
יכולות אחרות אשר מיושמות על גבי מזרימי מדיה מסוימים כוללות:
לצפות, לעצור ולהקליט שידורים חיים בטלוויזיה.
לנגן ולאחסן תקליטורי מוזיקה ולהביט בעטיפות האלבומים.
לנגן, לקטלג ולאחסן סרטי DVD.
להקשיב ולעצור שידורי רדיו באינטרנט.
לצפות, לאחסן ולערוך תמונות דיגיטליות.
ליצור מצגות של תמונות באופן אוטומטי.
ציוד

מזרימי מדיה אחדים בעלי מסכי תצוגה ורמקולים מובנים. אחרים חייבים להיות מחוברים למכשיר פלט חיצוני, כמו טלוויזיה או מערכת סטריאו. בעוד שקיימים מזרימי מדיה שפועלים עצמאית כמו ה-Apple TV, לא נדיר למצוא את הפונקציונליות שלהם מיושמת במכשירים אלקטרוניים ביתיים, כמו קונסולות משחקים (למשל, קונסולת המשחקים Xbox 360 של מיקרוסופט), נגני DVD, ממירים דיגיטליים אינטראקטיביים (אנ') ואפילו בטלוויזיות עצמן (ראו טלוויזיה חכמה).
שימוש > ההשפעה של מזרימי המדיה הדיגיטליים על שירותי הטלוויזיה המסורתיים

ריבוי התכנים הדיגיטליים, כמו גם התפוצה הרחבה של גישה לאינטרנט בפס רחב, מאפשרת לצרכנים בעשור השני של המאה ה-21 לנגן בזמן אמת סדרות טלוויזיה וסרטים בחדות גבוהה, בהשוואה לתכנים בתשלום שמספקות חברות הכבלים והלווין. בשל כך צרכנים רבים עם חיבור לאינטרנט בוחרים להשתמש במזרימי מדיה דיגיטליים על מנת לצפות בתוכניות טלוויזיה וסרטים, ונמנעים מלחבר את הטלוויזיה שברשותם לשירותי הטלוויזיה בכבלים או בלוויין.
שימוש > שימוש בטכנולוגיית הסטרימינג באופן בלתי חוקי

מאז אמצע העשור השני של המאה ה-21 משווקים נגני מדיה דיגיטליים המופעלים לעיתים קרובות באמצעות מערכת הפעלה של אנדרואיד וממותגים כ"fully-loaded". מכשירים אלו מציעים גישה חופשית לתכנים המוגנים בזכויות יוצרים, כולל סרטים ותוכניות טלוויזיה, כמו גם שידורים בזמן אמת של ערוצי טלוויזיה שונים מרחבי העולם. הנגנים הללו בדרך כלל משתמשים בתוכנת מדיה בקוד פתוח כמו Kodi. נגני מדיה דיגיטליים מסוג זה נמכרים לעיתים קרובות דרך שווקים מקוונים כגון Amazon.com ו-eBay, אך גם דרך קמעונאים מקומיים.
מכשירי הסטרימינג מהסוג הזה היו המוקד למחלוקות משפטיות. בבריטניה, הארגון "The Federation Against Copyright Theft" נקט בצעדים משפטיים מטעם בעלי זכויות היוצרים נגד אלה שמשווקים נגני מדיה דיגיטליים מסוג זה עם גישה לתוכן המוגן בזכויות יוצרים. ב-26 באפריל 2017 פסק בית הדין האירופי לצדק כי מכירה של נגני מדיה דיגיטליים עם גישה ליצירות המוגנות בזכויות יוצרים היא בלתי חוקית.
ראו גם

Apple TV
הזרמת מדיה
וידאו על פי דרישה (VOD)
הערות שוליים

↑  "Kodi takes the fight to sellers of pirate TV boxes". Engadget. נבדק ב-17 בפברואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Amazon Bans Kodi/XBMC App Over Piracy Concerns". TorrentFreak. נבדק ב-17 בפברואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Amazon pulls popular video app Kodi from its store, blames piracy". TechHive. IDG. נבדק ב-17 בפברואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Did Pirates Clean Out Amazon Fire TV Stock in the UK?". TorrentFreak. נבדק ב-17 בפברואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Not guilty plea in landmark Kodi box trial". BBC News. נבדק ב-4 במאי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sale of Kodi 'fully-loaded' streaming boxes faces legal test". BBC News. נבדק ב-4 במאי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Five suspects arrested for sale of "fully loaded" Kodi streaming boxes". Ars Technica UK. נבדק ב-4 במאי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
מילטון רובנפלד

| --- | --- |

 לידה:  13 בספטמבר 1919 פיקסקיל, ארצות הברית 
 פטירה:  21 בפברואר 2004 (בגיל 84) סרסוטה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית, ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת ניו מקסיקו  אוניברסיטת ניו יורק 
 צאצאים:  Abby Rubenfeld, פול רויבנס 
 השתייכות:  חיל האוויר המלכותי, חילות האוויר של צבא ארצות הברית, חיל האוויר הישראלי 
 דרגה:  flight officer 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה 
 עיטורים
 Eagle Scout 
 
מילטון רובנפלד (באנגלית: Milton Rubenfeld;‏ 13 בספטמבר 1919 – 21 בפברואר 2004) היה טייס שטס עבור חיל האוויר המלכותי וצבא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר מכן הפך לאחד מחמשת הטייסים המייסדים של חיל האוויר הישראלי במלחמת ערב-ישראל ב-1948. הדעה הרווחת היא שרובנפלד, ארבעת הטייסים המתנדבים האחרים, והמח״לניקים האחרים השפיעו משמעותית על אותה מלחמה. במהלכה הוא נפצע וחזר לארצות הברית, והתיישב במדינת ניו יורק, שם התחתן והיה בעל עסק מקומי עם אשתו, ג'ודי. מאוחר יותר, הוא העביר את משפחתו לסרסוטה, פלורידה, שם הוא ואשתו היו בבעלותו עסק מצליח נוסף עד שפרש. הוא נפטר ב-2004. הוא היה אביו של השחקן/קומיקאי פול רובנס, שהיה ידוע ביצירת וגילום הדמות פי-ווי הרמן.
רובנפלד נולד בפיקסקיל, ניו יורק, הרביעי מבין שישה ילדים להורים יהודים אורתודוקסים, גוסי (יורמרק) ולואי רובנפלד. רובנפלד היה חבר בצופי הנשר, סטודנט באוניברסיטת ניו יורק ובאוניברסיטת ניו מקסיקו (שם גם צד נחשים), ולימד אווירובטיקה.
כשפרצה מלחמת העולם השנייה באירופה, הוא רצה לטוס במשימות קרב; עם זאת, ארצות הברית עדיין לא הייתה במלחמה. רובנפלד החליט לטוס עם חיל האוויר המלכותי באנגליה, עם טייסת 420. כאשר ארצות הברית הכריזה מלחמה על גרמניה, חתם רובנפלד כטייס בצבא האמריקני. הוא טס כטייס מעבורת של פיקוד התחבורה האווירית.
טיסה בשרות ישראל

בפברואר 1948 הקימה ה"הגנה" בארצות הברית סוכנות בראשות היימן שכטמן (לימים שמיר) בסיוע אל שווימר לגיוס יוצאי אוויר קרבי אמריקאים, גם צוות אוויר וגם צוות קרקע, ל"שירות האוויר" של ההגנה. שמיר ידע על ניסיונו הקרבי של רובנפלד, ופנה אליו בתחילת 1948 ושאל אותו אם הוא רוצה לטוס בשירות מדינת ישראל החדשה. רובנפלד - "טייס לשעבר של ארצות הברית, כה שחרחר וקטן, כל כך שחצן, שנראה היה שהוא עושה פוזה אפילו בישיבה" - הסכים.
בתחילת 1948 הטיס רובנפלד מטוסי תובלה בכמה משימות לישראל וממנה, עד תחילת מאי, אז התייצב לצ'סקה בודייביצ'ה, בצ'כוסלובקיה, שם הוא ושאר הטייסים החלו להתאמן על המטוס Avia S-199, מטוס צ'כי המבוסס על מסרשמיט Bf 109 הגרמני. לאחר הערכת תוצאות ההכשרה ההיא, התברר למדריכים הישראלים שרק אותם טייסים בעלי ניסיון קודם של טיסה קרבית - רובנפלד, מודי אלון, עזר ויצמן, לו לנארט ואדי כהן - מסוגלים לטפל ב-S-199, לפחות בהתחלה. (רובנפלד ולנרט היו שני אזרחי ארצות הברית בקבוצה זו. חמשת הטייסים הללו סיימו את הקורס בצ'כוסלובקיה וב-20 במאי 1948 דווחו לבסיסם בבסיס עקרון, לימים בסיס תל נוף, בישראל. נכון ל-14 במאי 1948 - יום העצמאות של ישראל - חמשת הטייסים הללו, יחד עם ארבעה מטוסי S-199, היוו את חיל האוויר הישראלי כולו.
קיומו של חיל האוויר הישראלי הזעיר נשמר בסוד מפני הכוחות הערביים שנכנסו לישראל בעקבות הכרזת העצמאות. מנהיגי ישראל ידעו שבפעם הראשונה שהודיעו על קיומם של ארבעת המטוסים שלהם, המטרות שלהם צריכות להיות קריטיות. תוכנית התקיפה הראשונית הייתה לתקוף טייסת של ספיטפייר מצריים ודקוטות C-47 באל עריש, בסיס בחוף הצפוני של סיני. הוראה זו שונה "ברגע האחרון" בשל הסכנה הגוברת להתקפה קרקעית ישירה על תל אביב. ארבעת הלוחמים קיבלו פקודה להפציץ ולהפגיז את טור השריון המצרי שהתקדם לתל אביב.
מכיוון שהיו חמישה טייסים ורק ארבעה מטוסים, רובנפלד נשאר מאחור למשימה הראשונה ב-29 במאי 1948. טייס אחד אבד במשימה ההיא: אדי כהן הדרום אפריקאי. סיבת נפילתו לא ברורה; לא ידוע אם הוא הופל או שהיה לו קשיים טכניים.
גם במשימה ההיא, התותחים של לנרט ושל ויצמן נתקעו שניהם. למעשה, היו פגמים רבים בתכנון ובביצועים של ה-Avia S-199, כולל פגם שגרם לתותחי הכיסוי לא מסונכרנים עם המדחף, מה שגרם לנזק כדור למדחף, שקבוצת הטייסים הראשונה לא חוותה. ל-S-199 הייתה גם נטייה לקרקע לולאה, מה שעשה המטוס של מודי אלון עם הנחיתה, מה שהפך אותו לבלתי ניתן להטסה לזמן מה. מאוחר יותר אמר ויצמן כי הבעיה העיקרית ב-S-199 היא "הלחץ על הטייס. כל כך הרבה השתבש עם המטוס, זה היה מורט עצבים פשוט לטפס לתוך אחד."
דעתו של רובנפלד על מטוס ה-Avia S-199, שהובעה בראיון כמעט חמישים שנה מאוחר יותר: "זה לא היה מטוס נחמד במיוחד".
עם זאת, המשימה הראשונה ב-29/5/1948 לא הייתה כישלון. מפקד כוחות היבשה המצריים היה כנראה מזועזע מהמפגש הבלתי צפוי עם לוחמים ישראלים: הוא הורה לחייליו לשמור על עמדתם וייעץ לקהיר שאינו מתקדם לכיוון תל אביב. "זה היה קרוב כמו שהמצרים יבואו אי פעם לתל אביב. בפשיטה אחת, חיל האוויר אולי שינה את מהלך המלחמה."
לגבי מילטון מסתובב סיפור כי חייו ניצלו בזכות גפילטע פיש. מטוסו נפגע מעל הים, סמוך לחוף בית ינאי. הוא נאלץ לנטוש והגיע פצוע לחוף. חקלאי האזור, שלא ידעו על קיומו של חיל האוויר הישראלי, החלו לירות בו. מילטון לא ידע עברית והחקלאים לא ידעו אנגלית. בשארית כוחותיו זעק "גפילטע פיש" וכך ניצלו חייו.
השפעה וחיים אישיים

לפעולותיהם של רובנפלד ושל ארבעת הטייסים הראשוניים האחרים הייתה השפעה עמוקה על ניהול המלחמה. האויב ככל הנראה הופתע כל כך מנוכחותו של חיל האוויר הקטן, עד שהם עצרו את התקדמותם לכיוון תל אביב, ישראל, מה שקנה זמן לשאר כוחות ישראל (שהיו להם קבוצה גדולה של לוחמים זרים, או מח"לניקים) להפוך מאורגן טוב יותר.
כמו כן, לשליחותו של מילט רובנפלד הייתה תועלת מיידית למושבניקים של כפר ויתקין, ישראל. הם הצליחו להציל ולהעלות את הרובים מהלוחם שהופל של רובנפלד, שבו השתמשו להגנתם. ובהקשר לכך מסתובב סיפור, כי חייו של מילטון ניצלו בזכות גפילטע פיש. מטוסו נפגע מעל הים, סמוך לחוף בית ינאי. הוא נאלץ לנטוש והגיע פצוע לחוף. חקלאי האזור, שלא ידעו על קיומו של חיל האוויר הישראלי, החלו לירות בו. מילטון לא ידע עברית והחקלאים לא ידעו אנגלית. בשארית כוחותיו זעק "גפילטע פיש" וכך ניצלו חייו.
רובנפלד חזר לארצות הברית זמן קצר לאחר משימה זו, כדי לקבל המשך טיפול רפואי. הוא התחתן כעבור כמה שנים; לו ולאשתו, ג'ודי (רוזן), היו שלושה ילדים, ומשפחתו גרה תחילה ב-Oneonta, ניו יורק, ולאחר מכן בסרסוטה, פלורידה. ארבעים שנה לאחר שליחותו, מילט וג'ודי לוהקו כ"דמויות אווירה" (תוספות) בסרטו של בנם פול רובנס מ-1988, Big Top Pee-wee.
מילט רובנפלד נפטר בסרסוטה ב-21 בפברואר 2004, בגיל 84.
הערות שוליים

↑  "Rubenfeld, Honorable Leonard (obituary)". Lower Hudson Valley. 12 בדצמבר 2009. אורכב מ-המקור ב-27 בספטמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "Milton Rubenfeld (obituary)" (PDF). American Veterans of Israel. Winter 2004. נבדק ב-20 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6 7 8  Nyveen, Lawrence. "Pilots and others of the 101st Squadron (Milton Rubenfeld)". נבדק ב-1 באוגוסט 2011. {{cite web}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל, January 2018)
↑  "Milton Rubenfeld". 101squadron.com. נבדק ב-2021-06-11.
↑  Simon, Smoky. "Haganah". World Machal: volunteers from overseas in the Israel Defense Forces. נבדק ב-7 באוגוסט 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Yonay, Ehud (1993). No margin for error: the making of the Israeli Air Force. New York: Pantheon. p. 4. ISBN 9780679415633.
1 2 3  Nyveen, Lawrence; Yofe, Alex (2007). Avia S-199 in Israeli Air Force Service 1948–1950. San Jose, CA: White Crow. p. 4.
1 2 3  Weizman, Ezer (1976). On eagles' wings: the personal story of the leading commander of the Israeli Air Force. New York: Berkley Medallion. pp. 60–61.
1 2  Weiss, Jeffrey; Weiss, Craig (1998). I am my brother's keeper: American volunteers in Israel's War for Independence. Atglen, PA: Schiffer. pp. 60–61.
מכללת פיקוד ומטה הכללי של צבא ארצות הברית

| --- | --- |

 מכללה לקציני מטה
 תקופת הפעילות:  1881–הווה (כ־143 שנים) 
 מיקום
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  39°20′39″N 94°54′57″W﻿ / ﻿39.344166666667°N 94.915833333333°W﻿ / 39.344166666667; -94.915833333333
 www.cgsc.edu
 he
 
מכללת פיקוד ומטה הכללי של צבא ארצות הברית (באנגלית: United States Army Command and General Staff College, או בקיצור CGSC) היא בית ספר לתארים מתקדמים הממוקם בפורט לוונוורת', קנזס, ארצות הברית. המכללה מיועדת לקצינים בצבא ארצות הברית ואנשי כוחות הביטחון. המכללה הוקמה בשנת 1881 על ידי ויליאם שרמן כבית הספר לחיל רגלים ופרשים. בשנת 1907 הוא שינה את תוארו לבית הספר של הקו. תוכנית הלימודים התרחבה לאורך מלחמת העולם הראשונה, מלחמת העולם השנייה, מלחמת קוריאה ומלחמת וייטנאם וממשיכה להתעדכן לפי הצורך.
בנוסף לקמפוס הראשי בקנזס, למכללה יש קמפוסים לווייניים בווירג'יניה, ג'ורג'יה ואלבמה. במכללה אף יש לימודים מרחוק לעיתים. המכללה מורכבת מארבעה בתי ספר: בית הספר לפיקוד ולמטכ"ל, בית הספר ללימודים צבאיים מתקדמים, בית הספר להכנה פיקודית ובית הספר למנהיגות וטקטיקה מתקדמת.
המכללה
בשנים 1916–1920 המכללה נסגרה ורוב צוות בית הספר נשלח לצרפת על מנת לעזור במלחמת העולם הראשונה.