stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המצאת המחר
תקציר הספר > חלק שלישי - גרורות

בתחילת החלק השלישי, בפרק "הקיר הימני והכל יחסי", עוסק מילוא בגבול הסופי של ההתפתחות האנושית, ומציג את השאלה "באנו, ראינו, ניצחנו - מה עכשיו?" האדם הגיע לשיא האפשרי של התפתחותו בתחומים רבים. אותו חסם עליון, ה"קיר ימני" בגרף ההתפתחות, יוצר בהדרגה צפיפות ברמות הגבוהות. זוהי שוויוניות המולידה דמוקרטיזציה של המצוינות. התוצאות הן חרות יצירתית, חדשנות וגיוון. לרשות האדם עומדים שפה, דמיון, עתיד ופנאי. כולם מגדילים את הגיוון בביקוש ובהיצע.
מילוא מראה כי בטבע המצב הרצוי הוא הרמוניה, הנורמה השלטת היא היציבות, והחידוש הוא מוצא אחרון. תפיסת הדרויניזם כ"תורת השינוי בכל מחיר" היא רומנטית ושגויה. אהבת הגיוון והשינוי היא מונופול אנושי. המשך ההתפתחות האנושית אחרי ניצחונו הגדול של האדם - לדעת מילוא, עובדה מוגמרת - אינו חלק מן האבולוציה של בעלי החיים, אלא תוצר של המחשבה האנושית המצביעה לכיוון העתיד.
בפרק "והאדם ברא את האין" אומר מילוא כי מאז יצירת העתיד, או המצאת המחר, האדם אינו מסתפק במה שיש, אלא עוסק גם במה שעשוי או עלול לקרות. ל"יש" נולד תאום סיאמי ושמו "אין". האדם הוא היצור היחיד שיש לו ברירה - למעשה, ברירות רבות. מילוא חוזר כאן לאי השקט הכרוני של האדם, שאינו מסוגל לקבל את המציאות כמו שהיא ופועל בהתמדה לשנות אותה.
מילוא עומד כך שהתלותיות המשנית של האדם - השילוב של מוח לא בשל בלידה והורים שביכולתם לדמיין מצבים מגוונים - הפכה לכן השיגור של הייחודיות. 75% מתאי המוח נתונים לעיבוד ועיצוב אחרי הלידה, ולפיכך בני אדם מתמיינים ומתמחים אחרי שנולדו, והשילוב בין תלותיות תינוקית ותכנות הורי הופך כל אחד מהם לשילוב חד פעמי של מולד ונרכש.
הפעוט נדרש, כמעט מיומו הראשון, להיות מיוחד ועם זאת נוח לבריות. עליו להתאים את עצמו למודל אוטופי - במונחיו של פרויד "אני אידיאלי". בגיל חמש, המדינה מפקיעה אותו ממשפחתו, וממשיכה את האינדוקטרינציה שלו באמצעות מערכת החינוך - פרויקט חברתי בעל חשיבות גבוהה. אותם מתכננים והוזים - בני האדם המבוגרים - חשים חובה להכין אותו לחיים מועילים ומורכבים, הכרוכים בהתמחות מקצועית.
כמעט כל אורגניזם, אומר מילוא, עוסק בכל המטלות הדרושות להישרדות. בטבע קיימת חלוקת תפקידים כלשהי - בין זכר לנקבה, הורים וצאצאים, או המעמדות של הנמלים והדבורים. רק האדם - בזכות העתיד, הדמיון ויכולת הפשטה - מטיל שפע משימות על אחרים, ומתמקצע בעצמו בתחום אחד. האדם מאציל סמכויות ומפעיל בעלי חיים, כלים, מכשירים ואנשים אחרים כמיופי כוח.
לקריאה נוספת

דניאל ש. מילוא, המצאת המחר, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2009.
הירי בתיכון ריצ'לנד

| --- | --- |
 תאריך:  15 בנובמבר 1995
 מקום:  תיכון ריצ'לנד, ליננוויל, טנסי, ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  35°20′14″N 87°01′55″W﻿ / ﻿35.3371°N 87.0319°W﻿ / 35.3371; -87.0319
 סוג:  ירי בבית ספר 
 נשק:  רובה חצי-אוטומטי רמינגטון מודל 522 קליבר 0.22
 הרוגים:  2
 פצועים:  1
 מבצע:  ג'יימס אליסון רוזה
 מספר מפגעים:  1
 מניע:  נקמה על ציונים נמוכים
 he
 
הירי בתיכון ריצ'לנד היה אירוע ירי בבית ספר שאירע ב-15 בנובמבר 1995 בתיכון ריצ'לנד שבעיירה ליננוויל שבטנסי, על ידי ג'יימס אליסון רוזה. מהירי נהרגו שניים ואדם נוסף נפצע.
הירי

ג'יימס אליסון רוזה, נער בן 17, השתמש ברובה חצי-אוטומטי רמינגטון מודל 522 קליבר 0.22. הוא הסתיר את הרובה מאחורי שיחים, החנה את המכונית מחוץ לבית הספר, ונכנס דרך מסדרון הכניסה הצפוני. בתוך המסדרון הוא התעמת עם שתי מורות ולאחר מכן ירה בראשן לעיני כחמישים מתלמידי בית הספר. כתוצאה מירי זה נהרגה אחת המורות והשנייה נפצעה באורח אנוש. לאחר הירי במורות ניסה לירות במאמן הכדורגל, אך החמיץ והרג תלמיד אחר.
אחד המורים, יחד עם תלמיד, השתלטו עליו ופרקו אותו מנשקו.
המשפט

רוזה נידון כמבוגר. הוא הורשע ברצח מדרגה ראשונה, רצח מדרגה שנייה וניסיון רצח מדרגה ראשונה.
הוא נידון למאסר עולם ללא אפשרות של שחרור מוקדם ולעוד 42 שנים נוספות.
הוא כלוא ב"South Central Correctional Facility" בטנסי.
הערות שוליים

↑  LAURIE GOODSTEIN and WILLIAM GLABERSON (10 באפריל 2000). "The Well-Marked Roads to Homicidal Rage". New York Times. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Crimelibrary.com - School Killers
↑  Rebecca Leung. "The mind of a school killer". 48 Hours. CBS News.
↑  Meyer, Richrd E. (22 באפריל 2000). "When The Shooting Stops". Los Angeles Times. נבדק ב-17 בדצמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Violence Goes to School (אורכב 21.10.2014 בארכיון Wayback Machine)
↑  Search Results - Tennessee Felony Offender Information, apps.tn.gov
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הירי בתיכון ריצ'לנד".
ה'תשע"ו

ה'תשע"ו (5,776) ובקיצור תשע"ו – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-14 בספטמבר 2015, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 2 באוקטובר 2016.
המולד של תשרי חל ביום ראשון, 23 שעות ו-135 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג בשז. היא מעוברת, ואורכה 385 ימים.
זו שנה ראשונה לשמיטה, ושנת 19 במחזור העיבור ה-305. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 8 (סימנה חיהז) במחזור השמש ה-207.
שנה זו היא שנת 1,947 לחורבן הבית, ושנת 2,327 לשטרות.
מדינת ישראל חגגה ביום העצמאות ה'תשע"ו 68 שנות עצמאות.
אירועים שהתרחשו בשנה זו

ט"ז בתשרי – מתגלים מים על כוכב הלכת מאדים
ב' בכסלו – רצף של מעשי טרור מתוזמנים בפריז, שדוגמתם לא חוותה צרפת נהרגו 129 בני אדם ויותר מ-350 נפצעו
ח' בכסלו – שחרורו של יונתן פולארד ממאסר עולם בכלא האמריקאי
ז' בשבט – פיגוע דקירה בעותניאל בו נרצחה האם דפנה מאיר לעיני ילדיה
ה' באב – ירדן ג'רבי מנצחת בקרב על מדליית ארד במסגרת אולימפיאדת ריו
אירועים שהתרחשו בשנה זו > בפוליטיקה

א' בתשרי – ראש ממשלת אוסטרליה, טוני אבוט, מודח מתפקידו כראש הממשלה וכיו"ר המפלגה הליברלית האוסטרלית
יז בתשרי (30 בספטמבר) – צבא רוסיה מסייע צבאית לצבאו של אסד במלחמת האזרחים בסוריה ונלחם נגד ארגוני המורדים
י"ז בסיוון – משאל עם שזכה לכינוי "הברקסיט", נערך בבריטניה וקובע את יציאתה של בריטניה מן האיחוד האירופי
י' בתמוז – צבא טורקיה מבצע ניסיון הפיכה כושל במדינה
י"ד בתמוז – מדינת ישראל ורפובליקת גינאה מחדשות את היחסים הדיפלומטיים ביניהן לאחר 49 שנות נתק
אירועים שהתרחשו בשנה זו > נפטרו

ב' בתשרי – מאיר פעיל, היסטוריון, אלוף–משנה וחבר הכנסת לשעבר
ב' בתשרי – צבי ליפקין, פיזיקאי ישראלי
ד' בתשרי – הרב אליהו אביחיל, רב ומחנך ישראלי, מייסד וראש תנועת "עמישב" למען נדחי ישראל ועשרת השבטים. יקיר העיר ירושלים
ו' בתשרי – מישאל חשין, שופט בבית המשפט העליון
י"ב בתשרי – מוטי קירשנבאום, עיתונאי, מנחה טלוויזיה ומנכ"ל רשות השידור לשעבר
י"ט בתשרי – איתם הנקין, רב וחוקר. נרצח בפיגוע ירי ביחד עם רעייתו נעמה
כ"ז בתשרי – הרב יורם אברג'ל, מייסד מושבות "קול רינה רב פעלים" בנתיבות
ג' בחשוון – הרב אהרן אליעזר צייטלין, יו"ר רשת גני חב"ד בצפת
כ"ה בחשוון – יצחק נבון, נשיא המדינה החמישי
כ"ט בחשוון – הרב דב צבי קרלנשטיין ראש ישיבת גרודנא
כ"ב בכסלו – יוסי שריד, יושב ראש מרצ ושר החינוך לשעבר
ט' בשבט – הרב רפאל שמואלביץ, אחד מראשי ישיבת מיר ומראשי מערכת האנציקלופדיה התלמודית
ט"ו בשבט – שמעון יוליס, מבקר משרד הדתות
י"ג באדר א' – הרב יוחנן סופר, האדמו"ר מערלוי
ח' בניסן – הרב יוסף שרביט, רב העיר הספרדי של אשקלון
ב' בסיוון – הרב דוד חיים שלוש, רבה הראשי של נתניה
כ"ו בסיוון – אלי ויזל, עיתונאי וסופר יהודי–אמריקאי ניצול שואה, וחתן פרס נובל לשלום על פעילותו למען זכויות אדם
כ"ח בתמוז – הרב משה מרדכי חדש, ראש ישיבת אור אלחנן
ו' באב – הרב אריה פינקל, ראש ישיבת מיר ברכפלד וחבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה
י"ז באב – הרב יעקב יצחק זלינגר, ראש ישיבת תורת אמת – קמניץ בברוקלין שבניו יורק
כ"ד באב – בנימין (פואד) בן אליעזר, יושב ראש מפלגת העבודה ושר הביטחון לשעבר
ג' באלול – הרב שאר ישוב הכהן, רב העיר האשכנזי של חיפה
כ"ב באלול – הרב יוסף חיים סיטרוק, הרב הראשי של צרפת
כ"ה באלול – שמעון פרס, פוליטיקאי ואיש ציבור ישראלי, נשיאה התשיעי של מדינת ישראל וראש הממשלה בשנים 1984–1986 וכן בשנים 1995–1996
פרסי ישראל

אביתר נבו – חקר מדעי החיים
הרב אלי סדן – מפעל חיים – תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה
דוד שולמן – חקר מדע הדתות וחקר הפילוסופיה
דורון אלמוג – מפעל חיים – תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה
הדס עפרת – אמנות הבמה: תיאטרון ומחול
יוחנן פרידמן – חקר המזרח הקרוב
יוסי כץ – חקר הגאוגרפיה, חקר הארכאולוגיה וחקר ידע ארץ ישראל
לסלי ליזרוביץ – חקר הכימיה והפיזיקה
מאיר להב – חקר הכימיה והפיזיקה
נורית הירש – זמר עברי ואמנות עממית
עידית דורון – חקר הבלשנות העברית והכללית
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בשז, ובה 385 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
ה' באייר חל ביום שישי, ולכן יום העצמאות מוקדם ליום חמישי ד' באייר ויום הזיכרון לחללי מערכות ישראל מוקדם ליום רביעי ג' באייר.
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
הערות שוליים

מישאל חשין
יצחק נבון
המרכז הסיני לבקרת מחלות ומניעתן

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין 
 סוכנות אם:  National Administration of Disease Control and Prevention 
 סוכנות בת:  Chinese Nutrition Society 
 מנהל:  George F. Gao 
 www.chinacdc.cn
 
המרכז הסיני לבקרת מחלות ומניעתן (בסינית מסורתית: 中国疾病预防控制中心) היא סוכנות של נציבות הבריאות הלאומית של סין, שבסיסה בבייג'ינג, סין.
המרכז פועל לשמירה על בריאות ובטיחות הציבור באמצעות מתן מידע לשיפור החלטות הבריאות וקידום בריאות באמצעות שותפויות עם מחלקות בריאות מחוזיות וארגונים אחרים.
המרכז ממקד את תשומת הלב הלאומית בפיתוח שיטות למניעה ובקרה על מחלות (בעיקר מחלות זיהומיות), בריאות סביבתית, בטיחות ובריאות תעסוקתית, קידום בריאות, מניעה וחינוך ופעילויות שנועדו לשפר את בריאותם של תושבי הרפובליקה העממית של סין.
מנהיגות

ג'ורג' פ. גאו הוא מנכ"ל המרכז. הוא תרם תרומה למחקר על העברת הפתוגן בין המינים. הוא ארגן את יום השפעת העולמי הראשון ב-1 בנובמבר 2018, לזכר מאה שנה למגפת השפעת בשנים 1918–1919, שגם מנציח 15 שנה להתפרצות מגפת הנשימה החריפה, שהובילה לכך שסין קיבלה עדיפות להשקעה במערכת הבריאות הציבורית.
ראו גם

המרכז הלאומי לבקרת מחלות
השירות הפדרלי לפיקוח בתחום הגנת זכויות הצרכן
השירות הפדרלי לפיקוח בתחום הבריאות
הסוכנות הביו-רפואית הפדרלית
המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן
המרכז האירופי לבקרת מחלות ומניעתן
הערות שוליים

↑  "Chinese Center for Disease Control and Prevention(China CDC)". chinacdc.cn. נבדק ב-9 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "China CDC". ianphi.org. נבדק ב-9 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Centers Disease Control Prevention". globalhealth.gov. נבדק ב-9 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "World Flu Day: momentum from China for influenza control". Lancet. 3 בנובמבר 2018. נבדק ב-13 בדצמבר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1085701808  ISNI: 0000 0000 8803 2373  LCCN: n87859136  NLA: 36650993  VIAF: 127938270   WorldCat (עם VIAF): 127938270
המרכז העולמי למורשת יהדות אר"ץ

| --- | --- |
לוגו המרכז העולמי למורשת יהדות אר"ץלוגו המרכז העולמי למורשת יהדות אר"ץ
 ישראל
 שפה רשמית:  עברית
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  תל אביב-יפו
 תקופת הפעילות:  1986–הווה (כ־38 שנים)
 אתר האינטרנט הרשמי של המרכז העולמי למורשת יהדות אר"ץ https://aleppojews.co.il/
 
המרכז העולמי למורשת יהדות אר"ץ (המרכז למורשת יהדות ארם-צובא) הוא מכון להנצחת של מורשת יהדות סוריה ויהדות ארם-צובא (חלב) בישראל.
רקע

ארגונים של יוצאי דמשק וסוריה היו פעילים בישראל החל משנות ה-30 של המאה ה-20. הארגונים עסקו בנושאים שונים, למשל בתהליכי הקליטה בארץ ישראל.
המרכז העולמי למורשת יהדות ארם-צובא קם בשנת 1986 ברחוב הרב אהרונסון 4 בתל אביב.
מטרות

המטרה הרשמית של המרכז היא להוות מוקד ריכוז של חומרים היסטוריים הנוגעים למורשת יהדות ארם-צובא עתיקת היומין שתרמה להיסטוריה העולמית של עם ישראל בגולה.
אלו הן המטרות המוצהרות של המרכז:
ריכוז חומר היסטורי מקיף, שייתן ביטוי לקהילת יהודי ארם-צובא (חלב) עתיקת היומין ולמורשת שלה.
עריכת מחקר על תולדות קהילת ארם-צובא וסביבותיה מהיבטים: היסטוריים, כלכליים, חברתיים, דתיים, תרבותיים ורוחניים תוך דגש על היותה קהילה ותיקה ושורשית שממנה יצאו מלומדים בתורה שכתבו ספרים ודברי הלכה והגות שמהווים חלק מהתרבות של עם ישראל.
טיפוח וקיום מורשת קהילת ארם-צובא במסגרת טיפוח מורשת העדות בישראל המתחדשת. המייסדים הקימו את המרכז לאור הרעיון, שטיפוח המורשת של הקהילה ושימורה, למען הדור הזה והדורות הבאים, חיוניים לידיעת תולדות העם היהודי, לקיומו ולשמירת עושרו הרוחני.
היסטוריה

הנשיא הראשון של המרכז היה עו"ד שלמה תוסייה כהן.
תוסייה כהן, עורך דין ונוטריון מבכירי המשפטנים בארץ ישראל ופעיל בתחומים ציבוריים רבים, נולד בשנת 1917 בארם-צובא סוריה ונפטר בירושלים בשנת 1994. הנהלת המרכז הנציחה את זכרו בהקמת ”קרן עו“ד תוסייה-כהן למחקר“ שמעניקה מלגות ופרסי מחקר לעבודות אקדמיות אודות מורשת יהדות חלב.
יושב הראש הראשון של המרכז היה מנחם ידיד. בספרו "ידיד נפש", כתב ידיד שהמרכז מהווה נקודת ציון בחייהם של רבים מבני העדה שמסתייעים במרכז שמהווה עבורם השפעה בהתנהלות מקצועית ובכלל בחייהם. מנחם ידיד היה בנו של המקובל רבי יום טוב ידיד הלוי. נולד בחלב ועלה כנער לארץ ישראל. היה איש תנועת ה"חרות" מיום היווסדה, וכיהן כחבר כנסת בכנסת השישית, השביעית והשמינית (1966–1977). פעל למען שארית הפליטה בסוריה ובארצות ערב.
הערות שוליים

↑  המרכז העולמי למורשת ארם צובא, באתר המרכז העולמי למורשת ארם צובא
↑  המרכז העולמי למורשת יהדות ארם-צובא (חלב) (ע"ר), באתר גיידסטאר
↑  מטרת המרכז, באתר המרכז העולמי למורשת ארם צובא, ‏14 בדצמבר 2018
↑  מנחם ידיד, ידיד נפש, המרכז העולמי למורשת יהדות ארם צובא (חלב), 2001
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007256809805171
היינריך הראשון, דוכס בראונשווייג-גרובנהאגן

| --- | --- |
 לידה:  אוגוסט 1267 
 פטירה:  7 בספטמבר 1322 (בגיל 55) Heldenburg, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 בן או בת זוג:  אגנס ממייסן (1282, 1282–1332) 
 
היינריך הראשון, דוכס בראונשווייג-גרובנהאגן (בגרמנית: Herzog Heinrich von Braunschweig-Lüneburg; נולד באוגוסט 1267 - 7 בספטמבר 1322), דוכס בראונשווייג-לינבורג, המכונה הנכבד (בגרמנית: Heinrich der Wunderliche, בלטינית: Henricus Mirabilis), חבר בבית ולף, היה השליט הראשון של נסיכות גרובנהאגן משנת 1291 ועד מותו.
ביוגרפיה

היינריך נולד באוגוסט 1267, והוא היה בנם הבכור של אלברכט הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג ואשתו השנייה אדלייד, בתו של בוניפאס השני, מרקיז מונפראט. אביו שלט בדוכסות בראונשווייג-לינבורג ביחד עם אחיו יוהאן, עד ששניהם חילקו את שטחם ב-1269. אלברכט המשיך לשלוט בנסיכות וולפנביטל עד מותו ב-1279.
היינריך שלט לראשונה בנסיכות וולפנביטל הבראונשווייגית ביחד עם אחיו הצעירים אלברכט השני השמן ווילהלם הראשון. ב-1291 חילקו שוב את השטח; היינריך קיבל את השטח שזכה לכינוי נסיכות גרובנהאגן. היא כללה את הערים איינבק, חצי מהמלין, קלאוסטאל, אמלונגסבורן, דודרשטאדט, הרצברג ואוסטרודה. היינריך הסתכסך עם אחיו אלברכט, שקיבל את נסיכות גטינגן, על שאר האזורים הקטנים סביב בראונשווייג ווולפנביטל, אך אלברכט ניצח, והיינריך נסוג לגרובנהאגן. הוא לקח את איינבק כמקום מגוריו.
בשנת 1320 מונה היינריך לרוזן פלטין של סקסוניה על ידי הקיסר. הוא מת ב-1322, ושלושת בניו שנותרו בחיים שלא הצטרפו לכנסייה חילקו את הטריטוריה שלו זה בזה.
משפחתו

היינריך התחתן עם אגנס, בתו של אלברכט השני, מרקיז מייסן, בשנת 1282. נולדו להם 16 ילדים:
אליזבת (נולדה ב-1282 לערך), נישאה לפרידריך, רוזן בייכלינגן
אוטו (נולד בסביבות 1283, נפטר ב-1309 או לפני כן)
אלברכט (נולד בסביבות 1284, נפטר לאחר 1341), הצטרף למסדר הטבטוני
אדלייד (1285–1320), נישאה ליינדז'יך הראשון, מלך בוהמיה
פאצי (בת; נולדה ב-1286 בערך, מתה לפני או בשנת 1312)
אגנס, אם המנזר של אוסטרודה (נולדה ב-1287 לערך, מתה בין השנים 1332 ל-1336)
היינריך (נולד בערך ב-1289, נפטר לפני או ב-1351)
פרידריך (בערך 1291 - 1323 לערך)
אדלהייד מבראונשווייג (בערך 1293 - 17 באוגוסט 1324), נישאה לאנדרוניקוס השלישי, קיסר האימפריה הביזנטית
קונרד (בערך 1294 - 1320 לערך)
מכטילד (בערך 1295 - בין 24 באוקטובר 1333 ל-14 במרץ 1344), נישאה ליוהאן השני מוורלה
ארנסט (בערך 1297 - 11 במרץ 1361)
וילהלם (בערך 1298–1360)
ריכררדיס, אם המנזר של אוסטרודה (נולדה ב-1300 לערך, מתה בין 1332 ל-1336)
מרגרט (נולדה בערך ב-1300, מתה ב-1312 או אחריה)
יוהאן, (נולד לפני 1322, מת ב-23 במאי 1367), פרובסט באיינבק
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 13874369X  VIAF: 90999328   WorldCat (עם VIAF): 90999328
הנסיך ולדימיר (צוללת)

| --- | --- |

 
 תיאור כללי
 סימן זיהוי:  SSBN "Borei"
 סוג אונייה:  צוללת גרעינית
 צי:  חיל הים הרוסי
 דגל הצי:  
 סדרה:  בּוּרֵיי 955A
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  סבמאש
 הוזמנה:  2010
 תחילת הבנייה:  2017
 הושקה:  31 במרץ 2017
 תקופת הפעילות:  29 במאי 2020 – בשירות פעיל (4 שנים)
 מידות
 הֶדְחֶק:  600 מטרים
 אורך:  170 מטר
 רוחב:  13,5 מטר
 שוקע:  10 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  30 קשר על מימי, 15 קשר בצלילה
 עומק צלילה:  450 רגל
 גודל הצוות:  107
 הנעה:  גרעינית
 אמצעי לחימה
 חימוש:  RSM-56, בולבה
K-549 הנסיך ולדימיר (ברוסית: АПЛ Князь Владимир) היא צוללת טילים בליסטיים גרעינית מדגם בּוּרֵיי והיא הראשונה מיחידת בּוּרֵיי-A (פרויקט 955A) שנכנסה לשירות חיל הים הרוסי. הצוללת נקראת על שם הנסיך ולדימיר הגדול.
היסטוריה

פרויקט 955A פותח על ידי לשכת העיצוב רובין והמעצב הראשי היה סרגיי קובאלב. הצוללת תוכננה להיכנס לשירות בשנת 2010 אך הבנייה עוכבה עד יולי 2012 בשל סכסוך בעניין העלויות הנדרשות, בין משרד ההגנה הרוסי לבין תאגיד המספנות המאוחד.
הנסיך ולדימיר היא היחידה הראשונה של מפרויקט 955A והיא עברה כמה שינויים לעומת היחידות הקודמות של פרויקט 955. שינויים אלה כללו שינויים מבניים גדולים, חתימה אקוסטית מופחתת וציוד תקשורת מודרני יותר. למרות שדווח שבתחילה היו ארבעה צינורות שיגור נוספים (20 בסך הכל), ה-955A כולל 16 צינורות טילים זהים לפרויקט 955. הצוללת חמושה בטיל הבליסטי החדיש ביותר שמיועד לצוללת הרוסית, ה-RSM-56 בולאווה. הנסיך ולדימיר וצוללות אחיות מיועדות להחליף בסופו של דבר את הצוללות מהתקופה הסובייטית מדגמי דלתא וטייפון בשירות צי הצוללות של הצי הרוסי.
בניית הנסיך ולדימיר החלה ב-17 בנובמבר 2017 כאשר השלב הראשון של ניסויים במפעל בסוף נובמבר 2018. הצוללת חזרה למפעלי סבמאש בתחילת 2019 והייתה אמורה להתחיל שלב שני של ניסויים במפעל בסוף יוני 2019. ב-22 באוקטובר 2019 הצהיר אלכסנדר מויסייב, מפקד הצי הצפוני, שהנסיך ולדימיר צפויה להשלים את ניסויי הים שלה בסוף השנה. לדברי מויסייב, השלמת ניסויי הים אמורה להיות מלווה בשיגור טיל בולאווה. ב-29 באוקטובר ערכה הצוללת שיגור מוצלח של בולאבה ממיקומה בים הלבן.
על פי מקורות מהתעשייה הביטחונית שדיברו אל סוכנות הידיעות טאס, השלמת הנסיך ולדימיר עוכבה עד לרבעון הראשון של 2020 בשל מספר ליקויים שהתגלו. הדו"ח הבא של קומסומולסקאיה פרבדה, שציטט את אלכסיי רחמנוב, נשיא תאגיד המספנות המרוחד, קבע את תקופת הכנסתה לשירות "בסוף ינואר" 2020. בפועל, הצוללת הועברה לשירות הצי ב-29 במאי 2020.
הערות שוליים

↑  "Putin Attends Nuclear Sub Ceremony". Sputnik. 30 ביולי 2012. נבדק ב-1 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "SSBN Yury Dolgoruky completed sea trials". rusnavy.com. 28 בספטמבר 2010. נבדק ב-1 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Новые АПЛ "Борей-А" будут вооружены 16, а не 20 "Булавами"". ria.ru. 20 בפברואר 2013. נבדק ב-1 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Russia floats out 4th Borei-class strategic nuclear submarine". TASS. 17 בנובמבר 2017. נבדק ב-1 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Атомный подводный ракетный крейсер «Князь Владимир» вышел на заводские ходовые испытания". bmpd.livejournal.com. 1 בדצמבר 2018. נבדק ב-1 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Russia's advanced Borei-A submarine to enter 2nd stage of shipbuilders' trials — source". TASS. 14 ביוני 2019. נבדק ב-1 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "АПЛ "Князь Владимир" в 2019 году выполнит стрельбу "Булавой"". TASS (ברוסית). 22 באוקטובר 2019. נבדק ב-22 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Russia's First Upgraded Borei-Class Submarine Test Fires Bulava Ballistic Missile". The Diplomat. 30 באוקטובר 2019. נבדק ב-2 בנובמבר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Подводный крейсер «Князь Владимир» провел испытания ракетного комплекса «Булава»" (ברוסית). Ministry of Defence (Russia). 29 באוקטובר 2019. נבדק ב-2 בנובמבר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Источник: передача в состав ВМФ атомной подлодки "Князь Владимир" перенесена на 2020 год" (ברוסית). TASS. 30 בדצמבר 2019. נבדק ב-31 בדצמבר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Первую подлодку "Князь Владимир" класса "Борей-А" передадут ВМФ до конца января" (ברוסית). Komsomolskaya Pravda. 10 בינואר 2020. נבדק ב-10 בינואר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Подводную лодку "Князь Владимир" передали ВМФ РФ
היראדו

הִירַאדוֹ (ביפנית: 平戸市 – היראדו-שי) היא עיר במחוז נגסאקי, השוכנת בקצה המערבי של האי קיושו ביפן. האזור ההיסטורי של היראדו שוכן על אי באותו שם. גבולות העיר הורחבו במאה ה-21 והיראדו כוללת כיום גם אזורים בקיושו, אחד מארבעת האיים הראשיים של יפן. שני החלקים מקושרים בגשר באורך כ-500 מטרים. שטח העיר כיום הוא 235.63 קמ"ר, ונכון ל-1 במאי 2011 מתגוררים בה 34,388 תושבים, צפיפות אוכלוסייה של 146 תושבים לקמ"ר.
אקלים

האקלים בהיראדו הוא סובטרופי לח, המאופיין בחורפים קרים, יבשים יחסית, אביבים חמימים גשומים, קייצים חמים גשומים וסתווים נוחים גשומים.
| אקלים בהיראדו> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בהיראדו> ינואר.8.7.3.6.90.2 | אקלים בהיראדו> פברואר.9.2.3.9.93.6 | אקלים בהיראדו> מרץ.12.4.6.3.137.3 | אקלים בהיראדו> אפריל.17.0.10.8.207.0 | אקלים בהיראדו> מאי.20.9.14.7.197.8 | אקלים בהיראדו> יוני.23.6.18.5.315.5 | אקלים בהיראדו> יולי.27.5.22.9.329.8 | אקלים בהיראדו> אוגוסט.29.1.23.9.204.5 | אקלים בהיראדו> ספטמבר.26.0.20.8.205.6 | אקלים בהיראדו> אוקטובר.21.4.15.7.107.5 | אקלים בהיראדו> נובמבר.16.5.10.7.117.8 | אקלים בהיראדו> דצמבר.11.4.6.1.72.8 | אקלים בהיראדו> שנה.18.6.13.6.2,079.4 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור:
אקלים > תחבורה

שדות התעופה הקרובים ביותר לעיר נמצאים בפוקואוקה, צפונית להיראדו ובנגסאקי, דרומית להיראדו. משני שדות התעופה יש קווי אוטובוסים סדירים להיראדו. בשתי ערים אלו מצויה גם התחנה הקרובה ביותר של רכבת הקליע, השינקנסן, ומהן אפשר להגיע להיראדו ברכבות או בקווי אוטובוסים סדירים. בעיר עצמה פועלת תחבורה ציבורית בתדירות נמוכה, וכן פועלת מעבורת בין היראדו לאושימה.
אתרי תיירות > פסטיבלים

כמקובל ביפן מתרחשים פסטיבלים רבים בהיראדו, ביניהם:
פסטיבל היראדו ג'נגרה (平戸ジャンガラ) – נערך בין ה-14 ל-18 באוגוסט. ג'נגרה הוא סוג ריקוד מסורתי מהאי היראדו, ובמסגרת הפסטיבל מחוללים רקדנים בלבוש מסורתי בלווית חלילים גונג ותופים. הריקוד הוכרז נכס תרבותי בלתי מוחשי לאומי.
פסטיבל טאי סייקו (鄭成功祭り) – טאי סייקו הוא שמו היפני של גֶ'נְג צֶ'נְגגונְג, בנו של פיראט סיני ואם יפנית הידוע במערב בשם קוקסינגה (ראו לעיל בתיאור המאוזוליאום ואבן הלידה של גֶ'נְג צֶ'נְגגונְג). הפסטיבל נערך ב-14 ביולי וכולל בין השאר ריקודי ג'נגרה.
פסטיבל היראדו-רודודנדרון (つつじまつり) – היראדו מפורסמת בשל פרחי הרודודנדרון הקרויים על שמה. במשך השנים פיתחו הגננים של היראדו לא פחות מ-230 סוגים של רודודנדרון המתאפיינים בפרחים גדולים (עד 13 ס"מ) ובגוונים של ורוד, אדום וסגול. הפריחה העיקרית מתרחשת בין 12 באפריל ל-30 בו בפארק סקיגאטה.
פסטיבל הסתיו של היראדו (平戸くんち城下秋まつり) – אזור המסחר של היראדו הופך למדרחוב ומוצבים בו דוכני מזון ושוק. במדרחוב נערכים מופעים רבים, מחולות דוגמת ריקוד הדרקון ואירועים אזורים אחרים. הפסטיבל נערך ב-22 וב-23 באוקטובר
פסטיבל היראדו קונצ'י (平戸くんち) – פסטיבל שמקורו דתי. האירועים מתרחשים ברחבי העיר ושיאם, 24 ריקודי הקגורה הנערכים תוך שימוש ב-3 חרבות ברחבה שלפני מקדש קאמאוקה-ג'ינג'ה. ריקוד הקגורה הוכרז נכס תרבותי בלתי מוחשי לאומי. הפסטיבל מתרחש בין ה-24 ל-27 באוקטובר.
אתרי תיירות > מסחר ומזון

בעיר יש כמה רובעי מסחר ומרכזי קניות גדולים דוגמת מרכז הקניות אמו פלאזה. המסעדות שבעיר מגישות מאכלים המבוססים על המטבח האזורי: מרק צ'מפון (מרק דגים ואיטריות) בסגנון היראדו; אומצות היראדו (מבשר הבקר השחור של האזור); דגים כדוגמת דג הסנדל המוכן בהיראדו במגוון דרכים (למשל סשימי או טמפורה) ומוגש בין במסעדות בין ינואר למאי או דגים מעופפים הקרויים ביפנית אגו המוגשים מיובשים ומומלחים או "מאדאי" סוג של דג הדומה לדניס (Pagrus major); וטאיצ'אזוקה – אורז מבושל שעליו פרוסות מאדאי שעליהם נוהגים לשפוך תה ירוק רותח. להיראדו מבחר קינוחים ייחודיים: האנה קסטלה (עוגת פרח), גובומוצ'י (עוגיות אורז בסוכר חום), קאסדוסו (עוגיות טבולות בחלמון ובמולסה) ואומרימונו (פסלים מסוכר).
פומלת היראדו (היראדו בונטאן - Hirado Buntan) היא סוג מיוחד של פומלה שנתגלה בהיראדו ב-1910 והוא במקום שני במכירות הפומלה ביפן.
ערים תאומות

להיראדו ברית ערים תאומות עם
יפן זנצוג'י, יפן
וברית ידידות עם
הרפובליקה העממית של סין נאנאן, הרפובליקה העממית של סין
לקריאה נוספת

Grant Kohn Goodman, Japan and the Dutch, 1600-1853, Routledge, 2000, ISBN 0700712208, chapter II: The Dutch at Hirado (Google Books)