stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בלנסיאגה
הערות שוליים

↑  סנודגרס, מארי אלן (17 במרץ 2015). עולם הביגוד והאופנה: אנציקלופדיה על ההיסטוריה, התרבות וההשפעה החברתית. ניו יורק: רוטלדג'. pp. 54–55. ISBN 978-1317451679. נבדק ב-3 באוקטובר 2018. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  מנקס, סוזי (2006-02-27). "מיוצי'ה פראדה: 'הפילגש של כולנו'". הראלד טריביון הבינלאומי. ארכיון מ-2007-03-11. נבדק ב-2007-03-11.
1 2  "Balenciaga, Couturier, Is Dead". ניו יורק טיימס. 25 במרץ 1972. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  צ'ארלסטון, בת' דאנקף (באוקטובר 2004). "כריסטובל בלנסיאגה (1895–1972)". ציר זמן של ההיסטוריה של האומנות. מוזיאון המטרופוליטן לאמנות. ארכיון מ-27 בינואר 2007. נבדק ב-2007-03-11. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "כריסטובל בלנסיאגה". מוזיאון ויקטוריה ואלברט. אורכב מ-המקור ב-2007-11-23. נבדק ב-2007-03-11.
↑  רולנדס, פנלופה (2005). קורטוב של תעוזה: כרמל סנו וחייה באופנה, באמנות ובמכתבים. אטרייה. p. 286 ומקומות נוספים. ISBN 0743480457.
↑  פיטר, פופהם (6 במרץ 2011). "אופנה ופאשיזם: סיפור אהבה". אינדפנדנט. נבדק ב-2021-10-08. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "5 ענקי אופנה שהיו להם קשרים לנאצים". The Fashion Spot. 1 במאי 2014. נבדק ב-2021-10-08. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  פול, ג'ונסון (19 בינואר 2011). "לחתוך נגד ההטייה". This Recording. נבדק ב-2021-10-08. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  Brown, Barbara Pascarell (2012). Pretty in pink: Jacqueline Kennedy and the politics of fashion. New York: UMI. p. 33. נבדק ב-12 באוקטובר 2021. {{cite book}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "Balenciaga, Cristóbal". jrank.org.
↑  Spindler, Amy (18 במרץ 1996). "Reviews/Fashion;Givenchy in the Galliano Era: Clean Looks, Few Surprises". ניו יורק טיימס. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Paquita Paquin, Cédric Saint-André Perrin (30 ביוני 1999). "Il est devenu, à 26 ans, le styliste d'une maison de prestige. Nicolas Ghesquière enfile l'habit Balenciaga". ליברסיון. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lecœur, Xavier (29 ביוני 2001). "Balenciaga tire l'activité du groupe Jacques Bogart". Les Échos. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Le groupe Gucci rachète Balenciaga". ליברסיון. 7 ביולי 2001. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Brannigan, Maura (23 במאי 2018). "Balenciaga is growing faster than any other Kering brand right now". Fashionista. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Luxe : Balenciaga (Kering) veut lancer une première collection haute couture cet été". capital.fr. 20 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Balenciaga relance sa ligne Haute Couture". Vanity Fair. 20 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "אימה אמריקאית: הכישוף: מירטל סנו לא לבשה בלנסיאגה". אנטרטיינמנט ויקלי. 3 בפברואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  וורנר, מרדית'. "אימה אמריקאית: הכישוף לא היה להם מושג איך לסיים את העונה". io9(גיזמודו).
↑  סוליבן, קווין פ. (2 בנובמבר 2017). "פול תומאס אנדרסון נפתח לגבי חוטים נסתרים בפעם הראשונה". אנטרטיינמנט ויקלי. טיים. נבדק ב-3 בנובמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1198441429  LCCN: no2013078540  VIAF: 145667949   WorldCat (עם VIAF): 145667949
גבריאלה (אוניית מעפילים)

| --- | --- |
 שם צופן:  הלני
 ארגון:  המוסד לעלייה ב'
 קורות ההפלגה
 נמל המוצא:  נמל פיראוס
 יום היציאה:  2 בספטמבר 1945
 נתוני האונייה
 תאריך רכישה:  (נחכרה)
 תפוסה:  60 טון
 
"גבריאלה"
גבריאלה הייתה אוניית מעפילים שארגן המוסד לעלייה ב' של "ההגנה" בשנת 1945.
תולדותיה

גבריאלה הייתה אוניית עץ בעלת תורן אחד; הונעה על ידי דיזל ומפרשים; מסוגלת למהירות 6 קשר, הפליגה תחת דגל יוון. באחד מגלגוליה השתתפה בשוד ימי.
נרכשה בפיראוס שביוון, על ידי איש הפלי"ם לוי שבט (שוורץ), באמצעות מתווך יווני בשם חרילוס הורטיס (Harillos Hortis), שכינויו היה "הנספח". שניהם בלווית יצחק אלשיך (אבוזי) עובד נמל חיפה. הם הכינו את האונייה להפלגת העפלה. האונייה צוידה בסירת הצלה אחת לשמונה נפשות, וסודרו בה 40 מקומות שינה, מטבח קטן ושירותים.
המעפילים, כארבעים נפשות, היו ניצולי השואה, חלקם מיוון והשאר מארצות אחדות באירופה; השתייכו בחלקם לתנועות נוער ומפלגות: 26 – הקיבוץ המאוחד, 9 – השומר הצעיר, 5 - בודדים. גילם הממוצע של המעפילים היה 25.
העלאת מעפילים התבצעה במפרץ קטן ליד פיראוס. השלטונות לא ידעו על ההפלגה שנעשתה בחשאי. הם נאספו בקרבת מקום ההפלגה, בו הוקם מחנה הכשרה במסווה של עריכת פיקניק. ורוכזו בו בעזרת אונרר"א. אל האונייה הגיעו מפולין דרך הונגריה ויוגוסלביה, ומיוון ברכבת.
האונייה יצאה מנמל פיראוס ב-2 בספטמבר 1945 אל הים האגאי, ומשם לקפריסין וקיסריה.
ב–9 בספטמבר הגיעה אל מול ראש הכרמל, שם אמורה הייתה לפגוש סירה ובעזרתה להוריד את המעפילים.
בנוסף לכך, נקבע שתובער מדורה על החוף 2.5 קילומטרים צפונית לגבעת אולגה. סימן הזיהוי היה מכנסיים על תורן הספינה, כדי להבדילה מסירות דיג של ערבים מקומיים. ארבעה בני אדם – דב מגן (ברצ'יק), יואש צידון (צ'אטו), משה רבינוביץ' ומכונאי משדות ים יצאו בסירה בערב ראש השנה להפגש עם "גבריאלה", אולם הפגישה לא התקיימה, משום שהאונייה לא נמצאה.
לבסוף, "גבריאלה" הגיעה בכוחות עצמה לחוף קיסריה, והמעפילים ירדו ממנה. לאחר ההורדה נשלחו אליה חביות דלק כדי שתוכל לחזור ליוון.
בהמשך השתתפה האונייה במספר הפלגות כאוניית עזר לאוניות מעפילים אחרות.
גארט רייזמן

| --- | --- |

 לידה:  10 בפברואר 1968 (בן 56) ניו ג'רזי, ארצות הברית
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוט בשירות נאס"א
 לאום:  ארצות הברית אמריקאי
 השכלה:  המכון הטכנולוגי של קליפורניה (1997)  אוניברסיטת פנסילבניה  תיכון פרסיפני 
 עיסוק בעבר:  מהנדס מכונות
 עיסוקים נוספים:  פרופסור באוניברסיטת דרום קליפורניה, מנהל חטיבת החלל ב־SpaceX
 זמן שהייה בחלל:  107 ימים, 3 שעות, 15 דקות
 זמן שהייה בפעילות חוץ-רכבית:  21 שעות 21 דקות
 ביוגרפיה בנאס"א:  גארט רייזמן
 משימות
 STS-123, ‏STS-124 (משלחת 16, משלחת 17 לתחנת החלל הבינלאומית) ‏STS-132,
     
 עיטורים
 מדליית השירות המצויין של נאס"א (2008) 
 
גארט ארין רייזמן (נולד ב־10 בפברואר 1968) הוא מהנדס יהודי־אמריקאי לשעבר בנאס"א. הוא היה חבר צוות במשלחת ה־15 והצטרף למשלחת ה־16 זמן קצר לפני שהיה חבר במשלחת ה־17 לתחנת החלל הבינלאומית והיה היהודי הראשון ששהה בתחנה. רייזמן שב לכדור הארץ ב־14 ביוני 2008 על הסיפון של המעבורת החלל דיסקברי במשימת STS-124. הוא היה גם חבר משימת STS-132 שטסה לתחנת החלל הבינלאומית במעבורת החלל אטלנטיס. כיום הוא הדירקטור של מבצעי החלל בחברת SpaceX ופרופסור בנושא הכנת אסטרונאוטים והכשרתם באוניברסיטת דרום קליפורניה בבית הספר להנדסה ויטרבי.
ביוגרפיה > החיים המוקדמים

גארט רייזמן נולד במוריסטאון שבניו ג'רזי וסיים ב־1986 את לימודיו בתיכון פרסיפני וב־1991 סיים את לימודיו בתוכנית של ג'רום פישר בנושא ניהול וטכנולוגיה באוניברסיטת פנסילבניה וקיבל את המאסטר ואת הדוקטורט שלו בהנדסת מכונות מן המכון הטכנולוגי של קליפורניה בשנים 1992 ו־1997 בהתאמה.
ביוגרפיה > קריירה בנאס"א

ביוני 2003, שימש רייזמן כאקוונאוט במשימת NEEMO 5 במעבדה התת־ימית "אקווריאוס" כשחי ועבד מתחת לפני המים 14 ימים.
רייזמן הוקצה כחבר צוות ארוך זמן בתחנת החלל הבינלאומית. הוא היה מומחה המשימה 5 על סיפון המשימה STS-123 (במעבורת החלל אנדוור) ב־11 במרץ 2008. לאחר העגינה הוא השתתף בהליכת החלל הראשונה של במשימה. רייזמן נשאר על הסיפון כמהנדס טיסה שני בחלק מהמשלחת מס' 16 לתחנת החלל הבין-לאומית והיה חלק מהמשלחת ה־17. לאחר השלמת המשימה הוא חזר לכדור הארץ בתור מומחה המשימה החמישי במשימת STS-124 ב־14 ביוני 2008. בזמן שהיה בתחנת החלל הבינלאומית הוא ראה שתי מעבורות חלל ואת התקנת החלק קיבו והזרוע הרובוטית Dextre.
רייזמן היה החבר היהודי הראשון בתחנת החלל הבינלאומית. הוא שלח ברכה מהחלל לעם ישראל בחגיגות יום העצמאות ה־60 למדינת ישראל, הוא גם צילם וידאו משעשע באיכות גבוהה של "יום בחייו של חבר צוות תחנת החלל". רייזמן היה חבר צוות במשימה STS-132 בה נסע אל תחנת החלל הבינלאומית על סיפון מעבורת החלל אטלנטיס מה־14 עד ה־26 במאי 2010. הוא השתתף בשתי הליכות חלל במהלך המשימה.
ביוגרפיה > הקריירה שלו אחרי נאס"א

ב־4 במרץ 2011 הודיעה SpaceX שרייזמן יצטרף אל החברה כמהנדס בכיר שאחראי על בטיחות האסטרונאוט וביטחון המשימה. לאחר מכן הוא קודם להיות הדירקטור של פעולות הצוות של החברה.
ב-31 במאי 2018 רייזמן הודיע כי יעזוב את תפקידו בחברה אבל יישאר על תקן "יועץ" של החברה, וציין כי לא יוכל לוותר על משרת מרצה לטיסות חלל מאוישות באוניברסיטת דרום קליפורניה הסמוכה.
ביוגרפיה > פעילותו באינטרנט

גארט רייזמן הקליט תוכנית יום בחיי, סרטונים על פעולות שנעשות בחלל ורואיין מן החלל.
קשרו עם קרן רמון ואילן רמון

במהלך הכשרתו פגש גארט רייזמן את האסטרונאוט הישראלי הראשון, אילן רמון והשניים שמרו על קשר. לאחר מותו של אילן והקמתה של קרן רמון על ידי רונה רמון, רייזמן הגיע להרצות ולדבר על שירותו בחלל ועל חייו לתלמידים מכל רחבי הארץ שלומדים בתוכנית רמון ספייסלאב של קרן רמון.
גבריאל סואסו

גבריאל אלונסו סואסו אורבינה (בספרדית: Gabriel Alonso Suazo Urbina; נולד ב-9 באוגוסט 1997 בסנטיאגו דה צ'ילה שבצ'ילה) הוא כדורגלן צ'יליאני המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת טולוז מליגת העל הצרפתית ובנבחרת צ'ילה.
קריירת מועדונים

סואסו גדל במחלקת הנוער של קולו-קולו, ובשנת 2015 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הצ'יליאנית. בסך הכל ערך 167 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שמונה שערים.
ב-16 בינואר 2023 חתם על חוזה לשלוש שנים וחצי בטולוז מליגת העל הצרפתית.
קריירה בינלאומית

ב-2 ביוני 2017 ערך סואסו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת צ'ילה, בניצחון 0–3 על נבחרת בורקינה פאסו במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת צ'ילה לטורניר קופה אמריקה 2024.
הערות שוליים

↑  Nómina oficial – Selección Chilena – CONMEBOL Copa América EE.UU. 2024 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הצ'יליאנית, 13 ביוני 2024 (בספרדית)
| נבחרת צ'ילה – קופה אמריקה 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 בראבו •  2 סואסו •  3 מריפאן •  4 איסלה •  5 דיאס •  6 גלדמס •  7 נונייס •  8 אוסוריו •  9 דאבילה •  10 סאנצ'ס •   11 ורגאס •  12 אריאס • 13 פולגאר •  14 סבאלה • 15 ואלדס • 16 ליכנובסקי • 17 פאבס • 18 אצ'בריה • 19 בולאדוס • 20 גררו • 21 קטלאן • 22 בררטון • 23 קורטס • 24 פרס • 25 קוסביץ' • 26 פרננדס • מאמן: גארקה |  1 בראבו •  2 סואסו •  3 מריפאן •  4 איסלה •  5 דיאס •  6 גלדמס •  7 נונייס •  8 אוסוריו •  9 דאבילה •  10 סאנצ'ס •   11 ורגאס •  12 אריאס • 13 פולגאר •  14 סבאלה • 15 ואלדס • 16 ליכנובסקי • 17 פאבס • 18 אצ'בריה • 19 בולאדוס • 20 גררו • 21 קטלאן • 22 בררטון • 23 קורטס • 24 פרס • 25 קוסביץ' • 26 פרננדס • מאמן: גארקה | צ'ילה |
גבריאל סיגואה

גבריאל סִיגוּאָה (בגאורגית: გაბრიელ სიგუა; נולד ב-30 ביוני 2005 ברוסתווי שבגאורגיה) הוא כדורגלן גאורגי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת פ.צ. בזל מליגת העל השווייצרית ובנבחרת גאורגיה.
קריירת מועדונים

סיגואה גדל במחלקות הנוער של רוסתווי, סבורתלו טביליסי ודינמו טביליסי. בשנת 2022 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של דינמו טביליסי במסגרת ליגת העל הגאורגית.
ב-25 ביולי 2023 חתם לחמש שנים בפ.צ. בזל מליגת העל השווייצרית.
קריירה בינלאומית

ב-25 במרץ 2023 ערך סיגואה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גאורגיה, בניצחון 6-1 על נבחרת מונגוליה במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת גאורגיה עד גיל 21 לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 לשנת 2023.
נכלל בסגל נבחרת גאורגיה לטורניר יורו 2024 לאחר סירובו של ג'אבה קנקאווה לזימון.
הערות שוליים

↑  ცვლილება საქართველოს ნაკრების შემადგენლობაში באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הגאורגית, 24 במאי 2024 (בגאורגית)
| נבחרת גאורגיה – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 לוריה •  2 קקבאדזה •  3 דבאלי •  4 קאשיה •  5 קבירקבליה •  6 קוצ'ורשווילי •  7 קווארצחליה •  8 זיבזיבדזה •  9 דויטאשווילי •  10 צ'קבטדזה •   11 קביליטאיה •  12 ממרדשווילי • 13 גוצ'וליישווילי •  14 לוצ'ושווילי • 15 גוולסיאני • 16 קבקבסקירי • 17 קיטיישווילי • 18 לובז'נידזה • 19 שנגליה • 20 סיגואה • 21 ציטאישווילי • 22 מיקוטאדזה • 23 גוגשאשווילי • 24 טאבידזה • 25 אלטונשווילי • 26 מקבבישווילי • מאמן: סניול |  1 לוריה •  2 קקבאדזה •  3 דבאלי •  4 קאשיה •  5 קבירקבליה •  6 קוצ'ורשווילי •  7 קווארצחליה •  8 זיבזיבדזה •  9 דויטאשווילי •  10 צ'קבטדזה •   11 קביליטאיה •  12 ממרדשווילי • 13 גוצ'וליישווילי •  14 לוצ'ושווילי • 15 גוולסיאני • 16 קבקבסקירי • 17 קיטיישווילי • 18 לובז'נידזה • 19 שנגליה • 20 סיגואה • 21 ציטאישווילי • 22 מיקוטאדזה • 23 גוגשאשווילי • 24 טאבידזה • 25 אלטונשווילי • 26 מקבבישווילי • מאמן: סניול | גאורגיה |
בראווה (כף ורדה)

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס האטלנטי 
 קואורדינטות:  14°52′00″N 24°42′00″W﻿ / ﻿14.866666666667°N 24.7°W﻿ / 14.866666666667; -24.7
 ארכיפלג:  איי כף ורדה
 סוג:  אי געשי
 שטח:  64 קמ"ר
 אורך:  11 קילומטר
 רוחב:  9 קילומטר
 גובה מרבי:  976 מטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  כף ורדה
 אוכלוסייה:  5,638 (2016)
 אזור זמן:  UTC-1
 עיר ראשית:  Nova Sintra 
 מגלה:  מגלי ארצות פורטוגזים
 תאריך גילוי:  1462
  (למפת כף ורדה מוגדלת) פראיה מינדלו סנטה מריה אסומאדה האוקיינוס האטלנטיבראווה(למפת כף ורדה רגילה) פראיה מינדלו סנטה מריה אסומאדה האוקיינוס האטלנטיבראווה
 
נובה סינטרה
בראווה (בפורטוגזית: Brava) הוא אי געשי באיי כף ורדה שבאוקיינוס האטלנטי. האי הוא הקטן באיי כף ורדה, ומהווה חלק מקבוצת האיים סוטאוונטוס.
האי יושב לראשונה במאה ה-16. אוכלוסיית האי גדלה לאחר שנמלטה אליו אוכלוסיית האי פוגו לאחר התפרצות הר הגעש פוגו בשנת 1675.
עיקר תעשיית האי מתבססת על החקלאות. היישוב המרכזי באי הוא וילה נובה סינטרה.
באי נמצא שדה התעופה היחיד הפעיל של איי כף ורדה.
גאוגרפיה

שטחו של האי 67 קמ"ר. האי הררי ומכוסה יערות. בחלקו הדרומי של האי מספר עמקים מיוערים. האקלים באי לח בשל רוחות הסחר, והאי מכוסה בענן תמידי המאפשר את גידולה של הצימחיה הרבה שבאי.
כל הכפרים באי מצויים בצידו הצפוני של האי, הגדול שבהם הוא הכפר וילה נובה סינטרה. בכפר פורנה ישנו נמל מסחרי המשמש את האי.
היסטוריה

האי התגלה לראשונה על ידי מגלים אירופאים פורטוגזים בשנת 1462. היישוב הראשון באי נוסד בשנת 1573 וכלכלתו התבססה על סחר עבדים. בשנת 1680 ברחו תושבי האי לאי הסמוך פוגו בשל התפרצות הר הגעש באי.
במאות ה-17 וה-18 היו יישובי האי נתונים להתקפות שודדי ים.
במהלך המאה ה-19 היגרו מהגרים רבים מהאי לארצות הברית.
אוכלוסין

אוכלוסיית האי לאורך ההיסטוריה:
| שנה | מספר תושבים |
| --- | --- |
1940: 8,528
1950: 7,937
1960: 8,625
1970: 7,756
1980: 6,985
1990: 6,975
2000: 6,820
כלכלה

עיקר כלכלת האי מתבססת על החקלאות והדייג. מרבית תושבי האי נוהגים לקבל כספים מקרובי משפחתם העובדים בארצות הברית ובקנדה.
האי אינו מהווה אתר תיירות בשל חופי הים התלולים שבאי, שאינם נוחים לרחצה.
הערות שוליים

↑  Cape Verde Counties
| דגל כף ורדה כף ורדה |
| --- | --- | --- |
| קבוצות איים | בארלאוונטו • סוטאוונטו |  |
| איים | בואה ויסטה • בראווה • פוגו • מאיו • סאל • סנטה לוציה • סנטיאגו • סנטו אנטאו • סאו ניקולאו • סאו ויסנטה |  |
| איונים | אילהאו דו באלוארטה • אילהאו בראנקו • אילהאו לאחה בראנקה • אילהאו דוס פסארוס • אילהאו ראבו דה חונקו • אילהאו ראסו • אילהאו דה סאל ריי • אילהאו דה סנטה מריה • אילהאוס סקוס (אילהאו דה סימה • אילהאו גראנדה) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007539718205171  BNE: XX6084850  GND: 4510892-4  NARA: 10037069  VIAF: 316600348   WorldCat (עם VIAF): 316600348
גליץ' (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

 מבוסס על:  רעיון מאת אדם היל וטוני איירס
 סוגה:  דרמה מדע בדיוני
 יוצרים:  טוני איירס 
 בימוי:  Emma Freeman 
 שחקנים:  Patrick Brammall  Daniela Farinacci  Aaron L. McGrath  Andrew McFarlane  לוק ארנולד  Rodger Corser  Rob Collins  Hannah Monson  נד דנהי  אמה בות'  שון קינן  ג'נבייב או'ריילי  אמילי ברקלי  פרנילה אוגוסט 
 ארץ מקור:  אוסטרליה 
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  3 
 מספר פרקים:  18 
 הפקה
 מפיק:  אוון ברנט לואיז פוקס ג'ולי אקרסלי אמה פרימן
 חברת הפקה:  Matchbox Pictures NBCUniversal International Studios
 הפצה:  נטפליקס 
 אורך פרק:  45 דק' 
 שידור
 רשת שידור:  ABC נטפליקס
 תקופת שידור מקורית:  9 ביולי 2015 – 29 בספטמבר 2019 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
גליץ' (באנגלית: Glitch) היא סדרת טלוויזיה אוסטרלית, שפרק הבכורה שלה שודר ב-9 ביולי 2015 בתאגיד השידור האוסטרלי (ABC). הסדרה מתרחשת בעיר הכפרית הבדיונית יוראנה (Yoorana) שבמדינת ויקטוריה, אוסטרליה ועוקבת אחר שבעה אנשים שחוזרים מהמתים במצב בריאותי מושלם אך ללא זיכרון. איש בעיר אינו יודע מדוע. הסדרה נוצרה על ידי טוני איירס ולואיז פוקס. העונה הראשונה זכתה בפרס דרמת הטלוויזיה הטובה ביותר בטקס פרסי AACTA לשנת 2016. הסדרה זכתה גם בפרס סדרת הדרמה המצטיינת ביותר בטקס פרסי הלוגי לשנת 2016.
ב-26 באוקטובר 2015 חידשה ABC את התוכנית לעונה שנייה בת שישה פרקים. העונה השנייה שודרה בבכורה ב-14 בספטמבר 2017 ברשת ABC. עונה 2 עוקבת אחר השוטר ג'יימס ושבעת האנשים כשהם מתחילים לפרום את המסתורין של איך ולמה הם חזרו, אבל מסע הפיוס שלהם, הרומנטיקה והנקמה מופרע במהרה על ידי איום חדש וקטלני עוד יותר, אשר רע לתרבות ורק אחד אדם יכול לעצור אותו.
העונה הראשונה הועלתה לשידור ברשת נטפליקס ב-15 באוקטובר 2016. עונה 2 שודרה לראשונה ב-28 בנובמבר 2017 בנטפליקס. התוכנית הסתיימה בעונה השלישית, שהוכרזה באמצעות פייסבוק ב-20 באוגוסט 2018 וצילומיה החלו ב-17 בספטמבר 2018. שידור העונה השלישית החל ב-25 באוגוסט 2019. נטפליקס שחררה את עונה 3 ב-25 בספטמבר 2019 והיא זמינה לצפייה גם בישראל.
עלילה

ג'יימס הייז (פטריק ברמאל) הוא שוטר בעיירה הקטנה יוראנה, שבויקטוריה. הוא נקרא לבית העלמין המקומי באמצע הלילה, רק כדי לגלות ששבעה אנשים קמו מהמתים במצב בריאותי מושלם אך ללא זיכרון לגבי זהותם. הם נחושים לגלות מי הם ומה קרה להם. ג'יימס מתקשה להסתיר את המקרה מעמיתיו, משפחתו והעולם, בעזרת הרופאה המקומית אלישיה מק'קלאר (ג'נבייב או'ריילי). שבעת האנשים מקושרים בצורה כלשהי והחיפוש מתחיל אחר מישהו שיודע את האמת כיצד ומדוע הם חזרו.
שחקנים ודמויות

פטריק ברמאל בתפקיד סרג'נט ג'יימס הייז
ג'נבייב או'ריילי בתפקיד ד"ר אלישיה מק'קלאר (עונה 1–2)
אמה בות' בתפקיד קייט וויליס
אמילי ברקלי בתפקיד שרה הייז (עונה 1–2)
נד דנהי בתפקיד פטריק "פאדי" פיצג'רלד (עונה 1–2)
שון קינן בתפקיד צ'רלי תומפסון
האנה מונסון בתפקיד קירסטן "קירסטי" דארו
אהרון מקגראת' בתפקיד ביו קופר
רודגר קורסר בתפקיד ג'ון דו / ויליאם בלקברן
אנדרו מקפרלן בתפקיד ויק איסטלי (עונה 1–2)
דניאלה פארינאצ'י בתפקיד מריה רוז מאסולה (עונה 1)
ג'ון לירי בתפקיד כריס רנוקס
לוק ארנולד בתפקיד אוון נילסון (עונה 2–3)
רוב קולינס בתפקיד פיל הולדן (עונה 2–3)
פרנילה אוגוסט בתפקיד ניקולה הייזן (עונה 2–3)
ג'סיקה פוקנר בתפקיד בל דונהיו (עונה 3)
הארי צנג בתפקיד טם "צ'י" וואי (עונה 3)
דסטין קלייר בתפקיד מארק קלייטון-סטון (עונה 3)
אנני פינסטרר בתפקיד קרוליין איסטלי
ליסה פלנגן בתפקיד קת'
רוברט מנזי בתפקיד פיט רנוקס
טסה רוז בתפקיד שרון
ג'רארד קנדי בתפקיד לאון מסולה
אנטוניו קאפוסי-סטארו בתפקיד לאון הצעיר
פיבי גורוזידיס בתפקיד אנה
אליסון וייט בתפקיד לוסי פיצג'רלד
ניקולס דנטון בתפקיד אנגוס פיצג'רלד
ג'ייקוב קולינס-לוי בתפקיד רורי פיצג'רלד
גרג סטון בתפקיד ראסל
ליילה גורריווי בתפקיד קלינדה
ג'יימס מונארסקי בתפקיד קרלו ניקו
קתרינה מילושביץ' בתפקיד אלן
לקס מרינוס בתפקיד סטיב טריפידקיס
מקס בראון בתפקיד דייוויד גולדמן
דאליפ סונדי בתפקיד סמרווארט צ'אדרה גרד
רייס מיטשל בתפקיד פאדי הצעיר
ג'קסון גלאגר בתפקיד ראף
סוזן פריור בתפקיד אן דונוהו
טיילור פרגוסון בתפקיד ג'ודית דונוהו
ריף אירלנד בתור לוק דונהיו
סיימון מיידן בתפקיד דאנקן
אלכס רואו בתפקיד פיט רנוקס הצעיר
הערות שוליים

↑  Knox, David (14 באוגוסט 2017). "'Returning: Glitch'". TV Tonight. נבדק ב-14 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  TV page, Glitch (14 באוגוסט 2017). "'Aussie audience, your wait is over!...'". Facebook. נבדק ב-14 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Tartaglione, Nancy (16 באוגוסט 2017). "'Glitch' Season 2 Gets Netflix Premiere Date & Trailer For Paranormal Saga". Deadline. נבדק ב-17 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Glitch Season 3: Australian Original Has Been Renewed – 2019 Release – What's on Netflix". What's on Netflix. 2018-08-19. נבדק ב-2018-09-18.
↑  "Glitch". www.facebook.com. נבדק ב-2018-09-18.
↑  "Glitch". www.facebook.com. נבדק ב-2018-09-18.
↑  (הקישור אינו פעיל, 23.12.2023) https://iviewsupport.abc.net.au/hc/en-us/articles/360001076016-Coming-to-and-leaving-iview-in-August-2019
↑  "IMDb". www.imdb.com. נבדק ב-2019-11-26.
↑  ‏Glitch, באתר תאגיד השידור האוסטרלי
גבריאלה אמורט

| --- | --- |

 לידה:  1 במאי 1925 מודנה, איטליה 
 פטירה:  16 בספטמבר 2016 (בגיל 91) רומא, איטליה 
 מדינה:  איטליה, ממלכת איטליה 
 מקום קבורה:  Cimitero Laurentino 
 תפקיד:  נשיא (1991–2000) 
 השקפה דתית:  הכנסייה הקתולית 
 פרסים והוקרה:  מדליית הגבורה הצבאית  Commemorative medal of the war of liberation  צלב ההצטיינות במלחמה 
 
האב גבריאלֶה אַמוֹרְט (באיטלקית: Gabriele Amorth;‏ 1 במאי 1925 – 16 בספטמבר 2016) היה כומר קתולי איטלקי, מגרש השדים של דיוקסיית רומא והוותיקן.
ביוגרפיה

אמורט נולד במודנה למשפחה קתולית אדוקה, והוריו היו חברים בארגון החילוני "פעולה קתולית" (Azione Cattolica). הוא למד משפטים באוניברסיטת מודנה והיה חבר אחוות הסטודנטים הקתוליים של איטליה. בגיל שמונה-עשרה הצטרף לחטיבת הפרטיזנים שהוקמה בעירו, בה שירת כמפקד, וזכה בעיטור לאחר המלחמה. ב-1947 מונה לסגן יו"ר תנועת הנוער של המפלגה הנוצרית-דמוקרטית, ג'וליו אנדראוטי. אמורט החליט שלא להיוותר בפוליטיקה והתפטר מהתנועה. הוא סיים את לימודי המשפטים ב-1951, ואז עזב את החיים החילוניים והצטרף לאחוות השליח פאולוס הקדוש. ב-24 בינואר 1954 הוסמך לכמורה. הוא עסק בהוראה ובעיתונות. ב-1959 ארגן את אירוע הקדשתה של המדינה לליבה חסר המתום של הבתולה, שהיה כרוך בהטסה במסוק של פסל גבירתנו מפאטימה בכל הבירות המחוזיות. ב-1977 מונה לעורך הירחון המריאני Madre de Dio.
ב-1986 ביקש ממנו הארכידיאקון (אנ') הראשי, החשמן אוּגוֹ פּוֹלֶטי, לקבל את תפקיד עוזרו של מגרש השדים של רומא, האב קנדידיו אמנטיני, שכיהן במשרה בסקלה סנטה מאז 1961. אמורט חסר כל ניסיון בגירוש שדים, וטען שהסכים רק לאחר תפילה ממושכת שבסופה אמר לו השטן שהוא טהור מכדי להיפגע. הוא התפטר מעריכת הירחון ונעשה לשולייתו של אמנטיני. ב-1992, עם מות אמנטיני, ירש אותו אמורט בתפקיד מגרש השדים הרשמי של הדיוקסיה כולה.
אמורט הדגיש בהזדמנויות שונות את ההכרח להאמין ששדים הם בריות ממשיות, לא מטאפורה לדחפים אנושיים, וציטט בעניין זה את הבשורה על פי לוקאס ט': ”וַיִּקְרָא אֶל־שְׁנֵים הֶעָשָׂר וַיִּתֵּן לָהֶם גְּבוּרָה וְשָׁלְטָן עַל כָּל־הַשֵּׁדִים” ואת דברי האפיפיור יוחנן פאולוס השני ש"מי שלא מאמין בשטן, כופר בבשורה." במהלך הקריירה שלו טען שערך יותר מ-70,000 גירושי שדים מוצלחים. ב-1999 הביע התנגדות לתקנון החדש להוצאת איחוזים שאושר בוותיקן, שהחליף את כללי הטקס שאושררו ב-1614, ושהמליץ לפנות לרופאים ולפסיכיאטרים תחילה. עם זאת, במאי 2016 אמר לוויליאם פרידקין שהוא תומך בהתייעצות באנשי רפואה, משום שרוב הטוענים לאיחוז שראה בקריירה שלו סבלו ממתחים נפשיים או בעיות בריאות. לדבריו, "רק אחד או שניים, לכל היותר, מכל מאה" סבלו באמת משדים.
בין היתר, אמורט סבר שליל כל הקדושים הוא חגיגה שטנית והמליץ להורים שלא לאפשר לילדיהם לחגוג אותו. הוא התנגד לספרי הארי פוטר, משום שקידמו לדעתו מאגיה שחורה, וליוגה, שהייתה פולחן מזרחי אלילי. הוא חיבר מספר ספרים על עבודתו כמגרש.
ב-1992 ייסד יחד עם מגרשי-שדים קתוליים מוסמכים אחרים (כמו האב ג'רמי דייוויס, המגרש של הארכיבישוף מווסטמינסטר) את "האיחוד הבינלאומי של מגרשי השדים". באגודה חברים כמאתיים וחמישים כמרים קתולים מ-30 מדינות. הוא היה ראש הארגון בין 1994 ל-2000, וקרא לטפח את המקצוע הדועך. ב-2014 הכיר הכס הקדוש באיחוד הבינלאומי כמסדר דתי בעל מעמד.
אמורט מת ב-2016 ממחלת ריאות. ב-2023 גילם ראסל קרואו את דמותו בסרט "מגרש השדים בשירות האפיפיור".
ג'ק מילר

ג'ק פטר מילר (באנגלית: Jack Peter Miller, נולד ב-18 בינואר 1995) הוא רוכב מרוצי אופנועים אוסטרלי המתחרה כיום בסדרת ה-MotoGP, בקבוצת פארמק דוקאטי.
קריירה

מילר החל להתחרות בגיל שמונה במרוצי עפר וזכה בתואר האליפות האוסטרלית בקטגוריית 65 סמ"ק. בשנים 2005, 2006 ו-2007 זכה באליפויות נוספות, בנוסף לזכייה בתחרויות שונות. בשנת 2011 החל להתחרות באליפות גרמניה בקטגוריית ה-125 סמ"ק. הופעותיו משכו את תשומת לבה של קבוצת Caretta Technology, שהחתימה אותו כמתחרה בשורותיה בסבב ה-Moto3.
קריירה > Moto3

בעונת הבכורה שלו בסבב ה-Moto3 רכב מילר על אופנוע לא-תחרותי, אך הדבר אפשר לו לנצל את העונה על מנת ללמוד ולהכיר את המסלולים ואת הרוכבים עימם הוא צפוי להתמודד בעונות הבאות. את העונה סיים במקום ה-23, כאשר הישג השיא בעונה היה הגעתו למקום הרביעי בגרנד פרי גרמניה. בעונת 2013 שיפר משמעותית את הישגיו עם 110 נקודות ומקום שביעי בדירוג הכולל. את עונת 2014 פתח בניצחון בגרנד פרי שהתקיים בקטר, הניצחון הראשון בסבב. במהלך העונה השיג לראשונה גם את ההקפה המהירה והזינוק מהפול פוזישן. עד לסיום העונה רשם עוד חמישה ניצחונות ועוד שש פעמים הגיע לפודיום, הוא צבר 276 נקודות והפסיד את האליפות לאלכס מארקס בהפרש של 2 נקודות.
קריירה > MotoGP

בעונת 2015, עם התרחבות קבוצת LCR לשני רוכבים, עבר להתחרות עבורה בסבב ה-Motogp. הישג השיא בעונת הבכורה היה המקום ה-11, אליו הגיע בקטלוניה. במהלך העונה לא הצליח לסיים 7 מרוצים מתוך ה-18 שהתקיימו ואת העונה סיים במקום ה-19 עם 17 נקודות. לקראת עונת 2016 עבר להתחרות עבור קבוצת מארק וידיאס הגרמנית. המירוץ השמיני בעונה נערך בהולנד, תחת גשם כבד, שגרם לפרישתם של מספר גדול של רוכבים וסייע למילר לרשום ניצחון בכורה בסבב הבכיר.