stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הארמייה השמינית (האימפריה הרוסית)
היסטוריה

הארמייה הוקמה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914, ולמפקדה מונה אלכסיי ברוסילוב. הארמייה פלשה לגליציה שהשתייכה לאימפריה האוסטרו-הונגרית (המערכה בגליציה), ובמהרה הצליחה להתקדם כ-150 קילומטר בתוך שטחי גליציה. ניצחונם של כוחות מדינות המרכז בשאר החזית המזרחית הכריחו את ברוסילוב לסגת לאחור למרות התקדמותו. על ניצחונותיו המרשימים קיבל את אות מסדר גאורגיוס הקדוש מדרגה רביעית ושלישית. בתחילת 1915 המשיכה הארמייה בקרבות מול כוחות אוסטרו-הונגרים ואף זכתה לניצחונות משמעותיים. הארמייה עברה את הרי הקרפטים ועלתה על הדרך לתקיפת הונגריה. הצאר ניקולאי השני ביקר את הארמייה השמינית והעלה את ברוסילוב בדרגה. פעם נוספת, תבוסה של ארמיות רוסיות אחרות בחזית במהלך מתקפת גורליצה-טרנוב הכריחה את ברוסילוב לסגת כחלק מנסיגה כללית של הצבא הרוסי (הנסיגה הגדולה). עד לספטמבר הארמייה השמינית נסוגה כ-180 קילומטר אל עבר אזור טרנופול. הארמייה הועברה ללחימה ברומניה, וביולי 1917 ספגה אבדות כבדות במתקפת קרנסקי. היא פורקה יחד עם כל צבא האימפריה ב-1918.
מפקדים

גנרל חיל הפרשים אלכסיי ברוסילוב (28 ביולי 1914 - 17 במרץ 1916)
גנרל חיל הפרשים אלכסיי קלאדין (17 במרץ 1916 - 29 באפריל 1917)
גנרל חיל הרגלים לאוור קורנילוב (29 באפריל 1917 - 10 ביולי 1917)
לוטננט גנרל ולדימיר צ'רמיסוב (10 ביולי 1917 - 25 ביולי 1917)
לוטננט גנרל מיכאיל סוקווין (25 ביולי 1917 - 17 באוקטובר 1917)
לוטננט גנרל מיקולה יונאקיב (17 באוקטובר 1917 - עד הפירוק)
ראו גם

החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
הנגאץ'

| --- | --- |
סמל הנגאץ'סמל הנגאץ'

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון הונגריה
 מחוז:  בורשוד-אבאוי-זמפלן בורשוד-אבאוי-זמפלן
 נפה:  נפת אדלן
 שטח:  22.53 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  591 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  48°17′24″N 20°49′46″E﻿ / ﻿48.2901°N 20.829538888889°E﻿ / 48.2901; 20.829538888889 
 אזור זמן:  UTC +1
 https://www.hangacs.hu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.הנגאץ'(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.הנגאץ'  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הנגאץ' (בהונגרית: Hangács) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
בהנגאץ' התגוררו מעט יהודים ובמקום קיים בית קברות יהודי בו כ-20 מצבות.
| שנה | כמות יהודים | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 39 |  |
| 1880 | 74 | 1,243 |
| 1910 | 29 |  |
| 1920 | 24 |  |
| 1930 | 25 |  |
| 1941 | 11 | 1,255 |
החלק השברי

הגרף של פונקציית החלק השברי
החלק השברי של מספר ממשי הוא המרחק בין המספר למספר השלם הקרוב ביותר שקטן או שווה לו. מקובל לסמן את החלק השברי של x בסימונים  \{x\},  \langle x\rangle  או  \operatorname {frac} (x). למשל:
\{3\}=0
\{4.7\}=0.7
\{-1.2\}=0.8.
החלק השברי הוא תמיד מספר בקטע  [0,1). הפונקציה מחזירה לכל מספר נציג ששקול לו מודולו 1.
כל מספר ממשי הוא הסכום של החלק השלם שלו והחלק השברי שלו:  x=[x]+\{x\}.
במקרים רבים נוח לחשוב על פונקציית החלק השברי כפונקציה המחזירה זווית. אם נחשוב על מספר ממשי x כמייצג מספר של סיבובים סביב מעגל החל מנקודה כלשהי, אזי  T(x)=2\pi \cdot \{x\} היא הזווית (ברדיאנים) ביחס לנקודת ההתחלה שבה נעצר. לפי נוסחת אוילר:  T(x)=\arg {(e^{2\pi ix})}. זוהי העתקת כיסוי של הישר הממשי על המעגל (הישר הוא מרחב כיסוי אוניברסלי של המעגל).
הסתכלות זו מעוררת שאלות מעניינות. למשל כיצד מתפלג הערך השברי של סדרות מסוימות על פני המעגל. משפט הפילוג האחיד קובע שלכל מספר אי-רציונלי x, הסדרה  a_{n}=T(nx) (שמייצגת קפיצות אחידות בזווית אי-רציונלית) מתפלגת באופן אחיד (אנ') על פני המעגל.
מימוש בשפות תכנות

שפות תכנות אחדות כוללות פונקציה לקבלת החלק השברי של מספר. בפסקל עושה זאת הפונקציה frac, ובשפת C++ עושה זאת הפונקציה modf. בשפות תכנות שבהן אין פונקציה כזו, ניתן ליצור אותה בקלות באמצעות הפונקציה לקבלת החלק השלם של מספר. דוגמה בשפת PL/I:‏ Y = X - FLOOR(X).
הידרנס (בן הידרנס)

הידרנס היה מצביא פרסי. מפקדם של בני האלמוות, יחידת עילית בצבא הפרסי. השתתף באופן פעיל בקרב תרמופילאי.
משפחתו

הידרנס היה בנו של הידרנס, אציל פרסי אשר יזם יחד עם אוטאנס, גובריאס ודריווש, קשר של שבעה אצילים נגד גאומתה. לאחר הקשר הפך דריווש למלך ותיגמל יפה את כל ידידיו. הידרנס הבן מונה למפקד בני האלמוות. יחידת עילית בצבא הפרסי שמנתה 10,000 איש. הרודוטוס כותב ששם היחידה הגיע מכך שנהגו להחליף במהירות כל חייל שמת בחייל חדש.
הרודוטוס מזכיר שבנו של הידרנס סיסמאנס היה גם הוא מפקד בצבא. נכדו של הידרנס היה הסטרפ המפורסם טיספרנס.
ביוגרפיה

הידרנס נזכר לראשונה אצל הרודוטוס בנוגע למקרה מוזר שאירע בספרטה.
דריווש הראשון מלך פרס שלח שליחים אל כל ערי יוון בדרישה להביא לו "אדמה ומים" כסמל לכניעה. כאשר קיבלו הספרטנים דרישה זו השליכו את השליחים לבאר באומרם ששם ימצאו אדמה ומים. אולם בשל פגיעה זו בשליחים מאז התקלקלו כל הקרבנות שהספרטנים הקריבו. כדי לכפר על המעשה התנדבו שני ספרטנים ספרתיאס, ובוליס, להסגיר עצמם למלך פרס. הידרנס קיבל את פניהם בחוף אסיה וניסה לשכנעם להפוך לאוהבי המלך. אולם הם סירבו וענו להידרנס שהוא מכיר אך את טעם העבדות ולא את טעם החירות.
לאחר מותו של דריווש עלה לשלטון בנו חשיארש הראשון. הוא פתח בהכנות למסע מלחמה חדש נגד יוון. הספרטנים הציבו 300 לוחמים תחת הנהגתו של המלך לאונידס הראשון, במעבר צר בהרים בשם תרמופילאי. הפרסים הטילו את כל כוחותיהם למערכה. אולם נתקלו בהתנגדות עיקשת וספגו אבדות כבדות. לפיכך שלח המלך את הידרנס ובני האלמוות קדימה. אולם גם הם נכשלו. המצב היה כלאחר יאוש, אולם אז הגיע יווני בשם אפיאלטס והראה לפרסים מעבר בהרים שאפשר לאגף את חייליו של לאונידס.
המלך שלח את הידרנס יחד עם אפיאלטס אל המעבר. הם הלכו כל הלילה דרך יער אלונים כשהגיעו לפסגת ההר נתקלו בבני פוקיס שהוצבו שם לשמירה בידי לאונידס. הידרנס נבהל משום שסבר שאלו הספרטנים, אולם אפיאלטס הרגיע אותו ואמר שאלו הפוקים. אלו האחרונים נבהלו גם הם משום שסברו שהפרסים יוצאים להתקפה על פוקיס. הם נסוגו מערבה ותפסו עמדות, אולם הפרסים התעלמו מהם והמשיכו מזרחה. עם עלות השחר הבחינו הספרטנים בפרסים המתקרבים. לאונידס הורה במהירות לבעלי בריתו לסגת בטרם יחסמו הפרסים את דרכי המילוט. במקום נותרו 300 ספרטנים, 700 תספאים, ו-2,000 תבאנים.
כשעלתה השמש התקיפו הפרסים בלי לחכות להידרנס. התפתח קרב קשה במהלכו נהרג לאונידס. בהמשך הקרב הצטרף הידרנס למערכה והספרטנים נהרגו עד אחד.
הידרנס בתרבות

הידרנס נזכר בספרו של קרולין דל סנידקר, "הספרטאי".
במשחק 300: אל התהילה, הידרנס ומרדוניוס הם מפקדים פרסיים.
בסרט 300 הספרטנים, מגולם בידי דונלד הוסטון.
נזכר בספרו של סטיבן פרספילד "שערי האש".
ראו גם

מרדוניוס
דאטיס
ארטפרנס
אריסטודמוס מספרטה
לקריאה נוספת

הרודוטוס, היסטוריה, תרגמו וכתבו מבואות: בנימין שימרון ורחל צלניק-אברמוביץ, פפירוס, בית ההוצאה - אוניברסיטת תל אביב, 1998
הערות שוליים

↑  הרודוטוס, ספר ג', 70.
↑  הרודוטוס, ספר ז', 83.
↑  הרודוטוס, ספר ז', 66.
↑  הרודוטוס, ספר ז', 135.
↑  תורגם לעברית בידי אוריאל שלח, והודפס בהוצאת מ. ניומן בשנת ה'תשכ"ב.
האימאם שאמיל

| --- | --- |

 לידה:  26 ביוני 1797  גימרי (אנ'), ח'אנות אוואר (אנ')
 פטירה:  4 בפברואר 1871 (בגיל 73) האימפריה העות'מאנית אל-מדינה, האימפריה העות'מאנית
 מדינה:   אימאמות הקווקז (אנ')
 מקום קבורה:  ערב הסעודית אל-בקיע (אנ'), אל-מדינה
 עיסוק:  פוליטיקאי, מורד, אימאם
 
 חתימה:   
 
האימאם שאמיל (באווארית: Шейх Шамил; ‏ 26 ביוני 1797 – 4 בפברואר 1871) היה איש דת מוסלמי ומנהיג צבאי בצפון קווקז, אימאם דאגסטן וצ'צ'ניה בין 1834 ל-1859. הנהיג את ההתקוממות נגד הרוסים במלחמת הקווקז.
ביוגרפיה

האימאם שאמיל נולד ב-1797 בכפר קטן בחבל דאגסטן. בלידתו נקרא עלי ונחשב בינקותו לחולני. שמו שונה לשאמיל מתוך אמונה ששינוי השם ישנה את מזלו והוא יבריא. הוא אכן החלים והתחזק. שאמיל הצטיין בגובהו יוצא הדופן ונחשב לחזק ואתלטי.
משפחתו האווארית השתייכה לאליטה המקומית ושאמיל זכה לחינוך מקיף ובין השאר למד ערבית, אסלאם, תרבות ערבית, ולוגיקה. שאמיל הצטרף לזרם הסופי הנקשבנדי באסלאם, וקנה לו מעמד בחברה המוסלמית בקווקז.
ב-1828 הוא ביצע לראשונה את החג', העלייה לרגל למכה, שם פגש את עבד אל-קאדר אל-ג'זאירי, מנהיג אלג'ירי שהיה אחד ממנהיגי ההתקוממות נגד השלטון הצרפתי באלג'יריה, ממנו למד טכניקות לוחמת גרילה וטקטיקות לחימה מחתרתית.
שאמיל נולד בזמן שהאימפריה הרוסית הרחיבה את שטחיה אל תוך שטחיהן של האימפריה העות'מאנית ופרס (ראו המלחמה העות'מאנית-רוסית (1806–1812) ומלחמת רוסיה–פרס (1804–1813)). בתמיכת השאה הפרסי, התמרדו שבטים קווקזים רבים כנגד הכיבוש הרוסי וביצעו פעולות גרילה הידועות גם כמלחמת קווקז. מנהיגי המרד הקודמים, לפני שאמיל, היו שייח' מנסור והאימאם האזימוחמד (אנ'). שאמיל היה ידיד ילדות של האזימוחמד, ונעשה לתלמיד שלו.
ב-1834 מת האזימוחמד בקרב על גמירי, ושאמיל תפס את תפקידו כמנהיג ההתנגדות הקווקזית. שאמיל היה מנהיג אקטיבי ותוקפני הרבה יותר מהאזימוחמד, והוא עשה שימוש יעיל במלחמת גרילה וטקטיקות מתוחכמות. המרי תחת הנהגתו, שהוגדר על ידו כמלחמת קודש, המשיך עד לדיכויו ב-1859. ב-25 באוגוסט 1859 נכנעו שאמיל ומשפחתו לכוחות הרוסיים ונכלאו בכפר קטן בדאגסטן.
אחרי שנלכד, נשלח שאמיל למוסקבה לפגישה עם הצאר אלכסנדר השני, ועונשו היה הגליה לקלוגה, עיר קטנה במרכז רוסיה, קרוב למוסקבה. ב-1868 ניתנה לשאמיל הרשות לעבור לקייב, וב-1869 הורשה לו לסיים את חייו כמוסלמי בעיר הקדושה מכה. בדרכו למכה הוא עבר באיסטנבול, והתארח בה כאורחו של הסולטן. הוא מת במדינה ב-1871 בעת ביקור בעיר, והובא לקבורה בג'אנט אל באקי, בית קברות מפורסם במדינה, שם קבורים אנשים חשובים רבים מהעולם הערבי-מוסלמי. שני ילדיו לא הלכו בדרכו, ונעשו קצינים בצבא רוסיה.
לאחר מותו

לאחר הכנעתו והתפרקות מאבק המורדים, החלה האימפריה הרוסית לבצע בקווקז 'התאמה' למחיה של נוצרים אורתודוקסים. ההתאמה כללה הפצה של הנצרות, והקמת מערכת מדינית-דתית בשליטה נוצרית.
שאמיל עודנו מוערץ על ידי אנשים רבים בקווקז בשל התנגדותו לרוסיה, והיווה מודל לחיקוי לאנשים רבים שראו את עצמם כממשיכי דרכו. הטרוריסט הצ'צ'ני שאמיל באסייב נקרא על שמו. גם העיר שאמילקלה (עד 1991, "סבטוגורסק") שבדגסטאן נקראה לזכרו.
בחסידות חב"ד מקובל כי שאמיל הלחין ניגון בעת מאסרו הידוע בשם ניגון שאמיל אותו לימד האדמו"ר מלובביץ', רבי מנחם מנדל שניאורסון.
ראו גם

מלחמת קווקז
לקריאה נוספת

הנקין, יגיל. ננצח או שניעלם : תולדות מלחמת צ'צ'ניה הראשונה, 1994-1996. ת"א: מערכות, 2007. (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  Gammer, Moshe, Muslim resistance to the Tsar : Shamil and the conquest of Chechnia and Daghestan, Abingdon: Frank Cass, 2004
1 2  Caucasus and Central Asia Newsletter (עמ' 10-11) (ארכיון)
1 2  סיפורו של האימאם המוסלמי שהלחין ניגון חסידי, באתר Snir's Spots, ‏2020-06-08
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267959805171  PLWABN: 9810659460005606  BnF: cb121611429 (data)  GND: 118754025  ISNI: 0000 0001 1657 3776  LCCN: n85009299  NKC: jx20070831007  NTA: 11950507X  SELIBR: 214367  SUDOC: 03013417X  TDVİA: seyh-samil  VIAF: 59879588   WorldCat (עם VIAF): 59879588
הונדה CBR

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  הונדה 
 
הונדה CBR הוא שם של סדרת אופנועי ספורט מתוצרת הונדה. הדגם הראשון של הסדרה, ה-CBR400, הושק בשנת 1983. כל הדגמים, למעט ה-CBR125R, ה-CBR150R, ה-CBR250R וה-CBR300R (אשר מונעים על ידי צילינדר בודד), מונעים על ידי 2 ויותר צילינדרים בשורה. יתר הדגמים השגרתיים/פחות ספורטיביים נכנסים תחת סדרת ה-CB של הונדה.
אופנוע Bashan 125R המיוצר בסין מנצל חלקים של אופנוע הונדה מסדרה זו.
סוגים

הסדרה של ה-CBR כוללת את הדגמים הבאים:
סוגים > צילינדר בודד

CBR125R‏ (2004–2016)
CBR150R‏ (2002–הווה)
CBR250R (החל מ-2011–2013 ברוב העולם; החל מ-2011–הווה ביפן/מלזיה/הודו)
CBR300R‏ (2015–הווה)
סוגים > שני צילינדרים

CBR250RR‏ (2017–הווה)
CBR400R‏ (2013–הווה)
CBR500R‏ (2013–הווה)
סוגים > ארבעה צילינדרים

CBR250/250R/250RR‏ (1986–1996)
CBR400F/400R/400RR‏ (1983–1994)
CBR450SR‏ (1989–1994)
CBR500F‏ (1986–1993)
CBR600F הוריקן/600F2/600F3/600F4/600F4i‏ (1987–2006)
CBR600F‏ (2011–2013)
CBR600RR‏ (2003–הווה)
CBR650F‏ (2014–2018)
CBR650R‏ (2019–הווה)
CBR750F‏ הוריקן (1987–1988)
CBR900RR פיירבלייד (893 סמ"ק: 1992–1995; 919 סמ"ק: 1996–1999)
CBR929RR פיירבלייד‏ (2000–2001)
CBR954RR פיירבלייד‏ (2002–2003)
CBR1000RR פיירבלייד‏ (2004–הווה)
CBR1000RR-R פיירבלייד‏ (2020–הווה)
CBR1000F הוריקן‏ (1987–1999)
CBR1100XX Super Blackbird‏ (1996–2007)
הדיוויזיה ה-269 (ורמאכט)

| --- | --- |
סמל הדיוויזיה
סמל הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  דיוויזיית חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  26 באוגוסט 1939 – 8 במאי 1945 (5 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  ראו בהמשך
הדיוויזיה ה-269 (בגרמנית: 269. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

ב-26 באוגוסט 1939 הוקמה הדיוויזיה, והועמדה תחת פיקודו של ארנסט-אברהרד הל, ובמהלך המערכה בפולין היא הייתה חלק מהקורפוס ה-27 במסגרת הארמייה החמישית. במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה השישית, ולחמה בנאמור ושרלרואה, כחלק מהקרב על בלגיה, ולאחר מכן לחמה באזור ליון ודיז'ון. לאחר מכן הועברה הדיוויזיה לדנמרק, ובמהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-41 במסגרת ארמיית הפאנצר הרביעית. בדמצבר 1942 הועברה הדיוויזיה לנורווגיה, והוכפפה לקורפוס ה-70 במסגרת ארמיית נורווגיה, ונשארה שם במשך השנתיים הבאות. בנובמבר 1944 נשלחה הדיוויזיה לצרפת, שם לחמה כחלק מהארמייה ה-19 בדרום צרפת ובכיס קולמר, ובפברואר 1945 היא הועברה לחזית המזרחית, שם לחמה בקרב על שלזיה כחלק מהארמייה ה-17 עד סוף המלחמה, עת נכנעו שרידי הדיוויזיה לכוחות הצבא האדום.
מפקדים

ארנסט-אברהרד הל (26 באוגוסט 1939–12 באוגוסט 1940)
וולפגנג פון פלוטו (12 באוגוסט 1940–1 באפריל 1941)
ארנסט פון לייזר (1 באפריל 1941–1 בספטמבר 1942)
קורט באדינסקי (1 בספטמבר 1942–25 בנובמבר 1943)
הנס וגנר (25 בנובמבר 1943–8 במאי 1945)
הארמייה השנייה (ארצות הברית)

| --- | --- |

תג הכתף של הארמייה השנייה
 Tout Préparé
 פרטים
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיוך:   צבא ארצות הברית
 סוג:  ארמייה
 בסיס האם:  אוגוסטה (ג'ורג'יה)
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  10 באוקטובר 1918 – 2017 (כ־98 שנים)
 מקים היחידה:  רוברט בולארד
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים
הארמייה השנייה, הייתה ארמיית שדה של צבא ארצות הברית. הארמייה הוקמה במהלך מלחמת העולם הראשונה, ומאז פורקה והוקמה מחדש מספר פעמים. בשנים 2014–2017 הייתה כפופה לפיקוד הסייבר של צבא ארצות הברית והמטה שלה פעל בפורט גורדון שבאוגוסטה (ג'ורג'יה).
היסטוריה

הארמייה השנייה הוקמה לראשונה במהלך מלחמת העולם הראשונה ב-10 באוקטובר 1918, כך שהיא הארמייה השנייה בוותיקותה בצבא ארצות הברית, לאחר הארמייה הראשונה (שהוקמה באוגוסט של אותה שנה). ג'ון פרשינג מינה את לוטננט גנרל רוברט בולארד למפקד הארמייה, שהחזיקה במגזר לורן. בתחילת נובמבר נתן פרשינג פקודה לבולארד להתחיל לנוע לכיוון מץ, ועוד לפני שנחתמה שביתת הנשק ב-11 בנובמבר הספיקה הארמייה להתקדם כ-25 ק"מ על אדמת צרפת (הישג שנחשב למשמעותי בחזית המערבית). במהלך המלחמה עוטרו 102 מחיילי הארמייה בצלב השירות המצוין. לאחר שביתת הנשק, נותרה הארמייה ככוח כיבוש בבלגיה ולוקסמבורג. הארמייה פורקה וחייליה הוחזרו לארצות הברית רק ב-15 באפריל 1919.
הארמייה הוקמה מחדש באוקטובר 1933, המטה שלה היה בשיקגו, ועליה פיקד פרנק פרקר. בין 1940-1943, הייתה הארמייה תחת פיקודו של בן ליר, ולחמה במסגרת תימרוני לואיזיאנה כנגד הארמייה השלישית של וולטר קרוגר. בדצמבר 1940 עבר מטה הארמייה לממפיס, והוא יועדה בעיקר להכשרת הכוחות הלוחמים שיועדו להשתתף במלחמת העולם השנייה. למרות שלא לקחה חלק בפועל בקרבות, הרי שהיא כללה במהלך המלחמה כ-55 דיוויזיות, אשר כללו כמעט מיליון חיילים. עד 1946 פיקד עליה לויד פרדנדאל. לאחר המלחמה המשיכה הארמייה לפעול והיא הקיפה שבע מדינות: דלאוור, קנטקי, מרילנד, אוהיו, פנסילבניה, וירג'יניה ווירג'יניה המערבית. הארמייה השנייה הייתה בכוננות לצאת לקרב לכל אורך המלחמה הקרה. הארמייה מוזגה עם הארמייה הראשונה בשנת 1966, והוקמה מחדש בשנת 1983. היא פורקה פעם נוספת בשנת 1995, והוקמה מחדש בשנת 2014 כחלק מפיקוד הסייבר של צבא ארצות הברית. על פי מרכז ההיסטוריה הצבאית של צבא ארצות הברית, הארמייה בגלגולה האחרון היא היורשת הרשמית של המורשת והכיבודים של הארמייה השנייה מימי מלחמת העולם הראשונה, למרות שבפועל הארמייה התרכזה בלוחמת סייבר, ללא כוח אדם משלה ובהיעדר הוראה מפורשת משר ההגנה אינה לוקחת חלק בשום פעולה קרבית. באפריל 2017 פורקה הארמייה.
מטה הארמייה בשנות פעילותה האחרונות היה ממוקם בפורט גורדון, שבעיר אוגוסטה במדינת ג'ורג'יה.
מפקדים

רשימת מפקדי הארמייה לאורך השנים:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  רוברט בולארד (אוקטובר 1918 - אפריל 1918)  פרנק פרקר (אוגוסט 1932 - נובמבר 1933)  פרסטון בראון (נובמבר 1933 - פברואר 1935)  פרנק מק'קוי (פברואר 1935 - מאי 1936)  ג'ונסון האגוד (מאי 1936) |  דיינה מריל (ממלא מקום עד ספטמבר)  צ'ארלס קילבורנ'ס (ספטמבר 1936 - דצמבר 1936)  ויליאם קול (דצמבר 1936 - ספטמבר 1937)  יו דרום (ספטמבר 1937 - נובמבר 1938)  סטנלי פורד (נובמבר 1938 - אוקטובר 1940) |  בן ליר (אוקטובר 1940 - יוני 1943)  לויד פרדנדאל (יוני 1943 - מרץ 1946)  ויליאם סימפסון (מרץ 1946 - ספטמבר 1946)  אלברט וידימאייר (ספטמבר 1946 - נובמבר 1947)  ג'ון לואיס (נובמבר 1947 - ינואר 1948) |  לאונרד ג'רואו (ינואר 1948 - אוגוסט 1950)  ג'יימס ואן פליט (אוגוסט 1950 - יוני 1951)  אדוארד ברוקס (יוני 1951 - אפריל 1953)  לסלי קרטר (אפריל 1953 - ספטמבר 1953)  פלויד פארקס (ספטמבר 1953 - אפריל 1956) |  צ'ארלס הארט (אפריל 1956 - אוקטובר 1957)  ג'ורג' ריד (אוקטובר 1957 - אוגוסט 1960)  רידג'ילי גייתר (אוגוסט 1960 - מאי 1962)  ג'ון אופהם (מאי 1962 - יולי 1964)  ויליאם טריין (יולי 1964 - ינואר 1966) |  צ'ארלס גראהם (יולי 1983 - יולי 1985)  ג'וני ג'ונסטון (יולי 1985 - דצמבר 1987)  אורן ואידון (דצמבר 1987 - פברואר 1990)  ג'יימס קריסל (פברואר 1990 - יולי 1992)  סמואל אבסאן (יולי 1992 - דצמבר 1994) |  רוברט פוליי (דצמבר 1994 - מאי 1995)  גאי לבואה (מאי 1995 - יולי 1995)  אדוארד קרדון (מרץ 2014 - אוקטובר 2016)  פול נקאסוני (אוקטובר 2016 - אפריל 2017) |  |
הערות שוליים

↑  מאמר במגזין של העיר
↑  Second Army cases colors, inactivates at Fort Belvoir, ארמי טיימס,  3 באפריל 2017
הונדה CR-X דל סול

| --- | --- |

Honda CR-X del Sol
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  סוזוקי מוטור
 שנות ייצור:  1992 – 1998
 הרכבה:  יפן יפן
 מודל קודם:  Honda CR-X (אנ')
 מודל אחריו:  הונדה S2000
 סיווג:  רודסטר
 אורך:  4,605 מ"מ
 רוחב:  1,695 מ"מ
 גובה:  1,255 מ"מ
 משקל:  1,041–1,150 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,370 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 1,493 סמ"ק המפיק 102 כ"ס  4 צילינדרים, 1,593 סמ"ק המפיק 106 כ"ס  4 צילינדרים, 1,590 סמ"ק המפיק 125 כ"ס  4 צילינדרים, 1,595 סמ"ק המפיק 160 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות  תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  188 קמ"ש (מנוע 1,493 סמ"ק המפיק 102 כ"ס)  195 קמ"ש (מנוע 1,593סמ"ק המפיק 106 כ"ס)  205 קמ"ש (מנוע 1,590 סמ"ק המפיק 125 כ"ס)  210 קמ"ש (מנוע 1,595 סמ"ק המפיק 160 כ"ס)
 צריכת דלק:  7.5 ליטר ל-100 ק"מ
 מעצב:  Yoshikazu Kigoshi
הונדה CR-X דל סול (באנגלית: Honda CR-X del Sol) היא מכונית ספורט רודסטר בסגנון גג "Targa top" (אנ') אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב היפנית הונדה אשר יוצרה בין השנים 1992–1998 ביפן.
"הונדה CR-X דל סול"

מכונית רודסטר, 2 מושבים.
2 דלתות.
מנוע קדמי.
סוג הנעה: הנעה קדמית.
מנועי בנזין.
קיבולת מכל דלק - 45 ליטר.
נפח תא מטען אחורי - 300 ליטר.
תמונות

"הונדה CR-X דל סול", שנת 1992
"הונדה CR-X דל סול", שנת 1997
"הונדה CR-X דל סול", שנת 1993
"הונדה CR-X דל סול"
"הונדה CR-X דל סול"
"הונדה CR-X דל סול"
"הונדה CR-X דל סול"
ראו גם

הונדה
הונדה S500
הונדה S600
הערות שוליים

↑  טרגה טופ - הוא סגנון גוף מכונית פתוחה למחצה עם קטע גג נשלף ומוט גלילה ברוחב מלא מאחורי המושבים
↑  "הונדה CR-X דל סול" classics.honestjohn.co.uk/reviews/honda/honda-crx
↑  "הונדה CR-X דל סול" autoevolution.com/cars/honda-crx-del-sol
↑  "הונדה CR-X דל סול" (בצרפתית) crxdelsol.fr
↑  "הונדה CR-X דל סול" zeperfs.com/en/fiche625-honda-crx-del-sol-vti
ה'תשע"ב

ה'תשע"ב (5,772) ובקיצור תשע"ב – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-29 בספטמבר 2011, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 16 בספטמבר 2012.
המולד של תשרי חל ביום שלישי, 23 שעות ו-158 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג הכז. איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים.
זו שנה רביעית לשמיטה, ושנת 15 במחזור העיבור ה-304. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 4 (סימנה דיזז) במחזור השמש ה-207.
שנה זו היא שנת 1,943 לחורבן הבית, ושנת 2,323 לשטרות.
מדינת ישראל חגגה ביום העצמאות ה'תשע"ב 64 שנות עצמאות.
אירועים

ח' בתשרי: ישראל חתמה על עיקרי הסכם עם החמאס, לפיו ישוחרר גלעד שליט תמורת שחרור כאלף אסירים פלסטינים. ההסכם הושג בתיווכה של מצרים. ב–11 באוקטובר פורסם דבר ההסכם ברבים, ובישיבת ממשלה אושר ההסכם.
כ' בתשרי – ישראל וארגון החמאס מתחילים ליישם את עסקת שליט אשר במהלכה החייל הישראלי השבוי גלעד שליט, אשר הוחזק בשבי במשך חמש שנים, משוחרר תמורת 1,027 אסירים פלסטינים וערבים–ישראלים הכלואים בישראל, מתוכם 477 אסירים משוחררים באופן מיידי, בהם 280 אסירי עולם אשר היו שותפים בתכנון ובביצוע של פיגועי טרור. 550 אסירים נוספים שוחררו בדצמבר 2011.
כ"ד בתשרי – פיגוע דקירה בשכונת רמות בירושלים מביא לפציעה קשה של צעיר בשנות ה–20 לחייו.
כ"ב בטבת – מטבע הזיכרון "יונה במעי הדג", שערכו 2 שקלים, זכה במקום הראשון בתחרות השנתית של Krause Publications בתואר המטבע היפה בעולם
כ"ג בשבט פגישת פיוס היסטורית בין האדמו"רים מסאטמר ובעלזא.
כ"א באדר – בפיגוע דקירה ברכבת הקלה בשכונת פסגת זאב בירושלים נפצעה באורח קשה חיילת בת 19. המחבל נלכד כעבור מספר שעות במחסום קלנדיה צפונית לירושלים.
ג' בניסן – בשרפה ביחידת דיור ברחובות נספו אבי משפחה חרדית וחמשת ילדיו.
כ"ח בתמוז – פיגוע בבורגס בבולגריה של מחבל מתאבד בו נהרגים 5 ישראלים .
י"א באב – מעמד סיום הש"ס של ארגון "דרשו" במרכז יד אליהו בתל אביב, במעמד רבבת נבחני דרשו. סיום הש"ס של מפלגת ש"ס, באצטדיון טדי בירושלים.
י"ב באב – מעמד סיום הש"ס העולמי בגבעת התחמושת בירושלים, במעמד רבבות.
י"ד באב - סיום המחזור ה-12 של לימוד התלמוד הבבלי במסגרת הדף היומי.
ט"ז באב – 100 שנים להולדת גדול חסידי אומות העולם ראול וולנברג (על פי התאריך הלועזי אותו משפחתו מונה).
נפטרו

ג' בתשרי – הרב גדליה אייזמן, משגיח בישיבת קול תורה
ו' בתשרי – הרב חנן פורת, ח"כ, רב ואיש חינוך ישראלי
י"א בתשרי – הרב משה גפן, מראשי ישיבת חדרה
י"ז בתשרי – הרבנית בת–שבע קניבסקי, אשת הרב חיים קניבסקי וביתו של  הרב יוסף שלום אלישיב
א' בחשוון – הרב בנימין אייזנר, רב ואיש חינוך ציוני ידוע
י"א בחשוון – נתן צבי פינקל (מיר), ראש ישיבת מיר בירושלים
י"ד בחשוון – הרב דן מרצבך, רב ואדריכל ישראלי
כ"ו בחשוון – הרב מנחם מנדל מנדלזון רב המושב קוממיות
כ"ט בכסלו – השחקן יובל זמיר
ז' בטבת – הזמרת יפה ירקוני
ז' באדר – רבי יעקב ישכר בער רוזנבוים, האדמו"ר מנדבורנה
כ' באדר – רבי משה יהושע הגר, האדמו"ר מויז'ניץ
כ"ז באדר – הרב חיים פינחס שיינברג ראש ישיבת תורה אור
כ"ד בניסן – הדה בושס, עיתונאית ומבקרת טלוויזיה ותיאטרון ישראלית
ח' באייר – בנציון נתניהו, היסטוריון ישראלי ופעיל ציוני, אביהם של יוני ובנימין נתניהו ראש ממשלת ישראל
י' בתמוז – יצחק שמיר, ראש ממשלת ישראל השביעי ושר בממשלותיה, יו"ר הכנסת, ראש האופוזיציה, מבכירי "המוסד" וממפקדי הלח"י.
כ"ח בתמוז – הרב יוסף שלום אלישיב, נחשב לבכיר הרבנים בקרב החרדים הליטאים. (נולד א' בניסן תר"ע)
ז' באב – השופטת (בדימוס) מרים בן–פורת
י"ח באב – עמוס חכם, זוכה חידון התנ"ך הראשון בישראל
כ"ה באב – הרב מרדכי זאב וולפסון מקיים ומייסד של קרן וולפסון.
ה' באלול – הרב אברהם חיים ראטה האדמו"ר של חסידות שומרי אמונים (נולד ה'תרפ"ד)
פרסי ישראל

דוד קשדן – חקר המתמטיקה ומדעי המחשב
שלמה בנטין – חקר הפסיכולוגיה
דוד מילשטיין – חקר הכימיה
יואב בנימיני – חקר הכלכלה והסטטיסטיקה
הרב חיים דרוקמן – מפעל חיים – תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה
עזריה אלון – מפעל חיים – תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה
רות כ"ץ – חקר התרבות, האמנות והמוזיקולוגיה
דליה כהן – חקר התרבות, האמנות והמוזיקולוגיה
נתן שחם– ספרות ליוצרים
יעקב אחימאיר – תקשורת
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג הכז, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
כ"ט בחשוון חל ביום השבת, ולכן חג הסיגד מוקדם ליום חמישי כ"ז בחשוון
ה' באייר חל ביום שישי, ולכן יום העצמאות מוקדם ליום חמישי ד' באייר ויום הזיכרון לחללי מערכות ישראל מוקדם ליום רביעי ג' באייר.
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
הערות שוליים

↑  עוזי ברוך, פיגוע דקירה בירושלים, באתר ערוץ 7, 22 באוקטובר 2011
↑  יוסי גרינשטיין, כבוד: מטבע של בנק ישראל הוא הטוב ביותר בעולם, באתר nrg‏, 17 בינואר 2012
↑  http://www.bhol.co.il/Article.aspx?id=38006/News/News.aspx/227471 פגישת פיוס היסטורית • האדמו"רים מסאטמר ובעלזא נפגשו
↑  יאיר אלטמן ועומרי אפרים, סנטימטרים מהלב: המחבל הודה בדקירת החיילת, באתר ynet, 15 במרץ 2012
↑  גלעד מורג, "האב חירף את נפשו ומת בשביל להציל את ילדיו", באתר ynet, 27 במרץ 2012
הונדה CBR1100XX

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  הונדה
 שנות ייצור:  1996–2007
 מודל קודם:  הונדה CBR1000F 
 סיווג:  אופנוע ספורט
 אורך:  2,160 מ"מ
 רוחב:  0.720 מטר
 גובה:  1,170 מ"מ
 משקל:  256 ק"ג
 מפרט טכני
 מנוע:  1,137 סמ"ק
 
ההונדה CBR1100XX על רקע הזריחה
הונדה CBR1100XX (נודע גם בכינוי Super Blackbird, בתרגום לעברית: סופר-שַחֲרוּר) הוא אופנוע ספורט מסדרת הונדה CBR שיוצר על ידי חברת הונדה משנת 1996 עד לשנת 2007. האופנוע פותח על מנת להתחרות עם קוואסקי נינג'ה ZX-11 כאופנוע בייצור סדרתי המהיר בעולם. הונדה הצליחה במשימה זו עם אופנוע שמהירותו המרבית 287.3 קמ"ש. שנתיים לאחר מכן, התואר עבר לסוזוקי GSX-1300R היאבוסה, שהגיע למהירות מרבית של 312 קמ"ש. הכינוי "ציפור שחורה" הוא על שם הלוקהיד SR-71, שגם כן החזיק בשיאי מהירות.