stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עמק חפר
אתרי תיירות > גן לאומי בית ינאי

באזור השרון נמצא גן לאומי חוף בית ינאי. חוף בית ינאי הוא חוף רחצה מוכרז והוא נחשב לאחד מבין החופים היפים והמיוחדים שיש בארץ, הוא מטופח ומסודר ויש בו שירותי הצלה פעילים בעונת הרחצה.
בתחום הגן הלאומי ישנה עדות להיסטורית רבת שנים שהתרחשה בחוף בית ינאי.
בצד הדרומי של גן לאומי חוף בית ינאי ישנו מצפה – מצפה העפלה. שלט המספר על ולוס ספינת המעפילים הראשונה אשר הגיעה לחופי ארץ ישראל. ולוס הגיעה לחוף זה, חוף כפר ויתקין ביולי 1934. על הספינה הגיעו 350 מעפילים, קבוצות נוער מ"החלוץ" אשר הכשירו עצמם לעבודות חקלאות והכשרת קרקע. הם התקבלו ע”י אנשי “ההגנה” והיישוב. שלט נוסף מספר על המזח בחוף בית ינאי. כיום המזח לא שלם, אפשר לראות את העמודים שלו שנמצאים קרוב לשפת החוף. המזח נבנה בשנים 1939-1938 ביוזמתו של משה המאירי מכפר ויתקין, בשיתוף עם קק”ל, הסוכנות היהודית, חברת “נחשון” וגוש יישובי עמר חפר.
המזח נבנה לצורכי חקלאות האזור, בתקופת שיא של נטיעות פרדסים. המזח נבנה בשני שלבים: תחילה הוא נבנה מקורות עץ, שלאחר מכן הוחלפו בקורות בטון ועליהן רצפת עץ. בדיוק כאשר סיימו את בניית המזרח, פרצה מלחמת העולם השנייה ולמעשה המזח מעולם לא מילא את תפקידיו. ביוני 1948 הגיעה אוניית אלטלנה לכיוון החוף, והייתה כ־40 מטרים מהמזח, אך לא יכלה להתקדם לעגינה כי מפלס המים היה נמוך. הנשק שהיה על האונייה הועבר לחוף בעזרת סירות של אנשי מכמורת. כהחלטת שימור ההיסטוריה והמורשת עמודי המזח שנותרו כאן הם כסמל לפרק מרתק בהיסטוריה של המדינה שבדרך.
פארק זיגן :ברצועת היבשה שבין שפך נחל בחן ונחל אלכסנדר, נמצא פארק זיגן. הפארק שנקרא על שם חבל הארץ זיגן-ויטגנשטיין שבגרמניה, מסמל את קשרי הידידות עם המועצה האזורית עמק חפר. פארק זיגן נחנך בשנת 2012 בנוכחות ראש מחוז זיגן.
בשיתוף עם רשות ניקוז ונחלים שרון, תכננו נציגי זיגן, חורשה ובה פארק צנוע על גדת הנחל.
ניתן לצפות ב"אפיקי עמק חפר" – אגודת המים של העמק. כדאי להמשיך למרכז המבקרים הפועל שם ולהכיר את השיטות שבהן פועלים בעמק חפר להגברת השימוש במי קולחים מטוהרים, לתפיסת מי שיטפונות ולשיקום מי בארות.
אתרי תיירות > גן לאומי בית ינאי > גן לאומי אביחיל

הגן יתוחזק וינוהל על ידי רשות הטבע והגנים עם מעורבות של המועצה האזורית עמק חפה. הגן ממוקם צפונית-מערבית לאביחיל ודרומית לחבצלת השרון ומהווה חלק מחיץ טבעי בין השטח העירוני ובין המרחב הכפרי
אגמון חפר: פארק בעמק חפר שנחנך בשנת 2017. שטחו 300 דונם ומצוי כקילומטר וחצי דרומית לקיבוץ עין החורש. מאגר מים משמר השרון, הנמצא בעמק חפר, נבנה על ידי קק”ל לטובת הציפורים הנודדות מאירופה לאפריקה או מאפריקה לאירופה, תלוי בעונת הנדידה. במאגר פועל מרכז הצפרות לעופות מים. מצפור ויקר הוקם בעזרת תרומות של משפחת ויקר הקנדית ונקרא על שמה. המקום מונגש ומאפשר לכולם לטפס אל מרפסת מוצלת וגדולה לצפייה בציפורים הנודדות.
קאקון (בערבית: قاقون) היה כפר ערבי גדול בעמק חפר כשישה קילומטרים צפונית-מערבית לטולכרם. בקאקון התקיימה לחימה ממושכת של חטיבת אלכסנדרוני במלחמת העצמאות. השטח שוקם לאחרונה והוכרז עליו כגן לאומי.
נַחַל אֲלֶכְּסַנְדֶּר (בעבר: נהר אסְכַּנְדֶרוּנה) הוא נחל הזורם מהרי השומרון ועד לים התיכון. ברובו הוא זורם בעמק חפר. הנחל שוקם בעשור הקודם ואף זכה בפרסים בינלאומיים. חלקו התחתון של הנחל וסביבותיו הם גן לאומי מוכרז.
ראו גם

פארק תעשיות עמק חפר
הערות שוליים

↑  על פי וילנאי: "השם ניתן על יסוד השם אֶרֶץ חֵפֶר", ספר היישובים בישראל, הוצאת דבר, 1951. אֶרֶץ חֵפֶר ראה ספר מלכים א', פרק ד', פסוק י'
↑  מיכל בן ארי, לעומקו של עמק: עמק חפר, באתר ynet, 24 ביולי 2008
↑  יישוב חבצלת השרון | חבצלת שרון, באתר havazelet-hasharon.co.il(הקישור אינו פעיל)
↑  רכישת אדמות עמק חפר (וואדי אל חווארת), באתר www.malon.co.il
↑  "יהושע חנקין וגאולת אדמות העמק". גילי חסקין - מדריך טיולים. 2013-10-06. נבדק ב-2018-04-26.
↑  טיול צפרות: מצפור ויקר במאגר משמר השרון - קרן קימת לישראל - קק, באתר www.kkl.org.il
↑  אתר למטייל בישראל (טיולי), שמורת ביתן אהרון - חיפה והכרמל - למטייל בישראל (טיולי), באתר למטייל בישראל (טיולי)
↑  morna, גן לאומי חוף בית ינאי, באתר בשביל המשפחה, ‏2022-07-06
↑  פארק זיגן רשות ניקוז ונחלים שרון - מעצבים את הטבע בשבילנו, באתר רשות ניקוז ונחלים שרון
↑  - אפיקי עמק חפר, באתר www.afikeyhf.co.il
↑  המגזין Archives, באתר מגדלור ניוז
↑  michal, שקנאים בעמק חפר – ביקור במצפור ויקר, באתר קופי טרייל, ‏2023-08-11
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007530288505171  LCCN: nr91029470  VIAF: 315132316   WorldCat (עם VIAF): 315132316 
מאגר משמר השרון, תצפית ומצפור מאגרי עמק חפר, על גדת נחל אלכסנדר בעמק חפר
בית הראשונים, ביתן אהרן
עמק חפר נשקף מ"מצפה רמי" בבית ראשונים (ביתן אהרן)
סורדא

| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  רמאללה ואל-בירה
 גובה:  817 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,031 (2007)
 קואורדינטות:  31°56′29″N 35°12′12″E﻿ / ﻿31.941388888889°N 35.203333333333°E﻿ / 31.941388888889; 35.203333333333 
 אזור זמן:  UTC +2
 http://surda-abuqash.org/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גוש דן מוגדלת) סורדא(למפת גוש דן רגילה) סורדא(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום סורדא(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום סורדא  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סוּרדא (בערבית: سرده; בתעתיק עברי: סֻרדָא) הוא כפר פלסטיני בנפת רמאללה ואל-בירה, הנמצא 6 ק"מ צפונית-מזרחית לרמאללה, כקילומטר דרומית מערבית לג'לזון, בגובה של כ-800 מ' מעל פני הים. מזרחית לכפר נבנה היישוב בית אל.
מקור השם

וילנאי מביא סברה שהכפר סורדא משמר את השם "צרדה", המוזכרת כעיר הולדתו של ירבעם בן נבט, "אפרתי, מן הצרדה (מלכים א', י"א, 26) ותקופות מאוחרות יותר, נזכרו: "רבי יוסי בן יועזר איש צרדה" (משנה, אבות, א',ד').
תושבי הכפר טוענים שמקור המלה "סורדה" הוא סורי קדום ומשמעות המלה היא: פחד, ובידוד.
היסטוריה

בכפר ובסביבתו נמצאו שברי חרס מהתקופה הביזנטית והממלוכית.
אוכלוסייה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
מפקדי אוכלוסין - סורדא
| שנה | תושבים | מקור | הערות |
| 1896 | 108 |  |  |
| 1922 | 125 |  | כולם מוסלמים |
| 1931 | 179 |  | גרו ב-43 בתים |
| 1945 | 250 |  |  |
| 1961 | 415 |  |  |
| 1982 | 417 |  |  |
| 1987 | 606 |  |  |
| 1997 | 1,004 |  |  |
| 2007 | 1,031 |  |  |
אדמות

על פי סקר שערכה ממשלת המנדט בשנת 1945, שטח הכפר הוא 3,726 דונם, שמתוכם: הכפר היה בנוי על 20 דונם, לחקלאות שימשו 2,246 דונם ויתר ה-1,460 דונם היו אדמות בּוּר.
לאחר הסכמי אוסלו בשנת 1995, הוגדרו 95.4% מאדמות הכפר הוגדרו כשטח B, ויתר ה-4.6% הנותרים הוגדרו כשטח C.
אתרים

סורדא בנויה על מספר גבעות שמראשן נשקף נוף. קרבת הכפר לאל-בירה ורמאללה, הפכה אותו למקום מגורים מבוקש, לבעלי אמצעים ולכן נבנו בו מספר פרויקטים למגורים ובכלל זה: שכונה לדיפלומטים ונציגי ארגונים בינלאומיים, שכונה לבכירי הרש"פ, וכדומה. כמו כן נבנה במקום אתר הנופש "אקווה ויוה", הכולל גם ברכת שחייה חצי אולימפית, בסטנדרט בינלאומי.
בחלק הדרום מערבי של הכפר, נבנה ארמון האירוח של הנשיא הפלסטיני "אבו מאזן".
סורדא היא מקום הולדתו של הדיפלומט הפלסטיני חסן עבד אל רחמן.
תשתיות

חשמל: סורדא מחוברת לרשת החשמל של חברת החשמל הירושלמית, משנת 1979.
מים: סורדא מחוברת לרשת המים של מזרח ירושלים, משנת 1974.
ביוב: הכפר אינו מחוב לרשת ביוב והתושבים מפנים שפכים לבורות ספיגה, מה מסכן את מי התהום.
הערות שוליים

↑  זאב וילנאי, אריאל, אנציקלופדיה לידיעת א"י, 1976, עמ' 5580, 6401
1 2 3 4 5  The Applied Research Institute – Jerusalem, Surda Village Profile, 2012
↑  D. Hermann Guthe, "Zur Einwohnerzahl des Bezirks Jerusalem". Zeitschrift des Deutschen Palästina-Vereins, 1896, עמ' 123
↑  Barron, J.B., ed., Palestine: Report and General Abstracts of the Census of 1922., Government of Palestine., 1923, עמ' 17
1 2 3 4 5 6 7  سرده - Surda - סורדא, באתר Palestine Remembered., ‏2007
1 2  موقع فلسطيني السئحي - אתר תיירות פלסטיני, قرية سردا - כפר סורדא
| דגל פלסטיןיישובי נפת רמאללה ואל-בירה |
| --- | --- | --- |
| ערים | אל-בירה • ביתוניא • רוואבי • רמאללה |   |
| מועצות מקומיות | אל-איתיחאד (ביתילו, דיר עמאר, ג'מאלא) • א-זיתונה (מזרעה אל-קיבליה, אבו שוחידם) • ביר זית • בית ליקיא • בני זייד (דיר ע'סאנה, בית רימא) • בני זייד א-שרקייה (עארורה, מזארע א-נובאני) • דיר ג'ריר • דיר דיבוואן • חרבתא אל-מצבאח • מזרעה א-שרקיה • נעלין • סילוואד • סינג'יל • תורמוס עיא |   |
| כפרים | אבו קש • אום צפא • א-לובן אל-ע'רבי • אל-ג'אנייה • אל-מוע'ייר • אל-מידיה • בודרוס • בורקה • בית סירא • ביתין • בית עור אל-פוקא • בית עור א-תחתא • בלעין • ג'יפנה •דורא אל-קרע • דיר אבו משעל • דיר איבזיע • דיר א-סודאן • דיר ניזאם • דיר קדיס • ח'ירבת אבו פלאח • ח'רבת'א בני חרית • טייבה • טירה • יברוד • כובאר • כפר מאליכ • כפר ניעמה • כפר עין • נבי סאלח • סאפא • סורדא • עאבוד • עבוין • עג'ול • עטארה • עין יברוד • עין עריכ • עין סיניא • עין קיניא • קיביה • קראוות בני זייד •  ראס כרכר • רמון • רנתיס • שוקבא • שיבתין |   |
| מחנות פליטים | אל-אמערי • ג'לזון • קדורה • קלנדיה |   |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007584243105171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא הרשות הפלסטינית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מנזר סן מייאן דה סוסו

פנים מנזר סן מייאן דה סוסו
תוכנית המנזר
חדר התפילה של מייאן עם האנדרטה שהייתה על קברו
מנזר סן מייאן דה סוּסוֹ (בספרדית:  Monasterio de San Millán de Suso, "סוסו" פירושו "למעלה" בספרדית עתיקה), הוא מנזר קתולי לשעבר, השוכן בתחומי המועצה המקומית סן מייאן דה לה קוגויה (ספ') בקהילה האוטונומית לה ריוחה בצפון ספרד, על מדרון ההר מעל לגדה השמאלית של הנהר קרדנס (Cárdenas). מבנה המנזר הוא חלק מהמתחם המונומנטלי של שני מנזרים, יחד עם המנזר החדש יותר של סן מייאן דה יוסו (שפירושו בספרדית עתיקה "מלמטה").
בנייתו החלה בסוף המאה ה-6, מקורו בקוינוביון ויזיגותי, שהוקם סביב קברו של הנזיר המתבודד מייאן (ספ') (או אמיליאנו) הקדוש, שמת בשנת 574. לאורך המאות שלאחר מכן ועד המאה ה-12 עבר המנזר הרחבות שונות כתוצאה מהשינוי מחיים של נזירים מהתבודדות לסֶנוֹבּיוּם ומאוחר יותר לנזירות משותפת, כשסגנון הבנייה היה מוזערבי ורומנסקי. חשיבותו של המנזר אינה רק אמנותית ודתית, אלא גם לשונית וספרותית. כאן נזיר כתב את הגלוסאס אמיליאנסנס (ספ'), שהיו הערות הסבר בשולי העמודים שנכתבו בלטינית. רישומים אלה נכתבו בשפה רומאנית. במנזר זה מופיעים ההערות הראשונות שנכתבו בבסקית, ומסיבה זו הוא נחשב לערש השפות הרומאניות של ספרד והשפה הבסקית. כאן גם התגורר גונסאלו דה ברסאו (ספ'), נזיר והמשורר הראשון שכתב בספרדית ששמו ידוע לנו.
כמו כן, המסורת טוענת כי הסרקופגים במסדרון המכונה "שער גונסאלו דה ברסאו" הם של שבעת הנסיכים הילדים של לארה (אנ') מהאגדה.
היסטוריה > התחלה

בימים הראשונים של בואם של הוויזיגותים לחצי האי האיברי, פרש הנזיר המתבודד (אנ') אמיליאנוס (בלטינית Aemilianus) או מייאן (ספ') (בספרדית Millán), בנו של רועה ויליד היישוב ורג'ג'יום (Vergegium), כיום ברסאו (ספ'), למקום נידח ומרוחק זה. כאן הוא חי כנזיר, מוגן בתא נזירים קטן, מת בגיל 101 ונקבר בקבר חצוב. הרבה ידוע על חייו משום שתולדות חייו נכתבו בלטינית בסביבות שנת 635 על ידי בראוליו מסרגוסה (ספ'), שהיה הבישוף של סרגוסה. גונסאלו דה ברסאו, שהתחנך במנזר זה, תרגם ביוגרפיה זו מלטינית לפסוקים בשפה הוולגרית (כלומר העממית) או הרומאנית.
המנזר הקטן נבנה סביב תא הסלע של הנזיר. בשלב ראשון (המאה החמישית וראשית המאה השישית) נחפרו מערות תוך ניצול חללים באדמה שנחלקו לשני מפלסים לחדרים, ושניים נוספים לחדר התפילה, שם נמצאים כיום האנדרטה של מייאן הקדוש והגלוסקמה.
היסטוריה > קוינוביון ויזיגותי

בין המאות ה-6 וה-7, חייב השינוי מחיים של נזירים מתבודדים לחיים בקוינוביון בניית בניין כדי להיפגש, וזו הייתה הבנייה הראשונה עצמה, המתאימה לשני התאים הקמורים שנמצאים בהמשך ימינה כשנכנסים למנזר הקיים, מתוכם נשמרים כיום הקירות וכמה מהקשתות הוויזיגותיות.
היסטוריה > מבנה מוזערבי

במחצית הראשונה של המאה העשירית והחל מהמנזר הוויזיגותי, הוקם המנזר המוזערבי, אותו חנך אותו בשנת 954 המלך גרסיה סאנצ'ס הראשון מפמפלונה (ספ'), המלך הראשון שהוכתר בנאחרה, שחלק גדול ממבנה זה השתמר. גלריית הכניסה ואולם התווך הראשי של הכנסייה תואמים לשלב זה, הבנוי בקמרונות בסגנון ח'ליפות וקשתות פרסה.
בשנת 1002 שרף המצביא המוסלמי אלמנסור את המנזר הזה, ובכך נעלמו הקישוטים והעיטורים בסטוקו המוזערביים.
היסטוריה > הרחבה רומנסקית

בשנת 1030, לרגל הקאנוניזציה של מייאן הקדוש, שחזר והרחיב גרסיה סאנצ'ס השלישי מפמפלונה (ספ'), המכונה "גרסיה מנאחרה" (García el de Nájera), את המנזר מערבה, והוסיף שתי קשתות מחודדות נוספות לקשתות הפרסה הקיימות וכיוון המזבח שונה כלפי מזרח. לבסוף, במאות ה-11 וה-12 נעשו הרחבות אחרות עם קירות וקשתות חצי עיגול מול המערות הפרימיטיביות של המבדד.
תיאור

הגישה למנזר היא דרך דלת הפרסה אל האטריום. לפני המשך הסיור יש לקחת שלושה דברים חשובים:
חיבור הצד האחורי של דלת הכניסה האמורה משמר גרעין של העבודה הוויזיגותית, שדלת הפרסה הנוכחית גבוהה ב-1/3 מהמקורית. בשחזור של המאה ה-11 הוא הוגבה ב-½.
עיטור הרצפה, עשוי חלוקי נחל אפורים ולבנים אדומות היוצרים רוזטות וצלבי קרס. רצפה זו מכונה שטיח פורטאלחו (alfombra del portalejo). זוהי יצירה מוזערבית מראשית המאה ה-11 והיא מוזכרת על ידי גונסאלו דה ברסאו בחיי סנטה אוריה (Vida de Santa Oria), והוא מכנה אותה פורטאליו (portaleio).
משמאל לגלריה, הסרקופגים של שבעת הנסיכים הילדים של לארה, ובאמצע המורה שלהם, נוניו (Nuño). באטריום זה נמצאים גם קברי טודה (ספ'), חימנה ואלווירה, מלכות נווארה, כמו גם סניור דה קמרוס דון טלו גונסלס. מאטריום זה נשקף נוף של עמק הנהר קרדנס.
לאחר מכן נכנסים אל המקום המקודש דרך פתח שיש בו קשת כפרית וארכאית ללא אבן ראשה, המציינת מאפיין ויזיגותי. כתומכים יש לה עמודים תאומים עם כותרות מעניינות מאוד.
מול פתח זה אפשר לראות את שלוש המערות שנחצבו בסלע. המערה המזרחית ביותר היא ככל הנראה החלק העתיק ביותר, ומאמינים שבה התגורר מייאן הקדוש. זהו המנזר הוויזיגותי, המורכב מסדרת מערות שנחצבו בשתי קומות המחוברות על ידי באר שם נאמר כי מייאן הקדוש התגורר עד מותו בשנת 574. הוא נקבר ממש כאן, עד שב-1053 הוא הועבר למנזר סן מייאן דה יוסו למטה בעמק. במנזר סוסו נשמרה האנדרטה מעל קברו, בסגנון רומנסקי, שם מיוצג הקדוש כפסל שכוב. זו יצירה המיוחסת לאותו פסל מקתדרלת סנטו דומינגו דה לה קלסדה (ספ') בלה ריוחה.
הזיזים מתחת לקרניז הם המפוארים ביותר מבין כל הסדרות הידועות מסגנון המכונה אמנות ההתיישבות המחודשת (ספ') הייחודי לצפון ספרד, בדומה לאלה שבחזית המזרחית של מסגד קורדובה. אלה עיטורים מהצורה המכונה Rinceau המבוססים על צלבי קרס קלאסיים, שושנות של כוכבים בעלי 6 פינות; תוספת משולשת שנוספה במרכז החזית הקדמית, פתוחה ומעוטרת בגלגלים ובמשולשים מפותלים. ניתן לומר כי זהו "בארוק" מוזערבי אמיתי שהתרחש במאה העשירית בלה ריוחה. בכנסייה יש שתי ספינות.
מערות

מערת הגלוסקמה (La cueva del Osario) – מכילה שרידים אנושיים שנמצאו בקברים הרבים שנמצאים במערות בתוך המנזר ומחוצה לו.
מערת חדר התפילה של הקדוש (La cueva del oratorio del Santo) – מייאן היה רועה צאן שחי בין המאות החמישית לשישית (הוא נפטר בגיל 101). יום אחד היה החליף את עדר הכבשים שלו בחיפוש אחר מפלט רוחני שנמצא בתוך המערות. אלה של סוסו היו הבית בשנות חייו האחרונות. מייאן נקבר במקום זה לאחר מותו (שנת 574). הפך לקדוש נוצרי בשנת 1030, ושנים לאחר מכן הפך לקדוש מגן של קסטיליה ונווארה
אתר מורשת עולמית

ב-4 בדצמבר 1997 הוכרזו המנזרים סן מייאן דה יוסו וסן מייאן דה סוסו אתר מורשת עולמית של אונסק"ו, ויחד עם מנזר גואדלופה, אל אסקוריאל ומנזר פובלט הם המנזרים בספרד (אנ') שזכו לתואר זה.
לקריאה נוספת

El Mozárabe. Volumen 10 de la serie La España románica. Autor: Jacques Fontaine. Ediciones Encuentro 1978. Madrid.
OLARTE, Juan B. Monasterio de San Millán de la Cogolla. Suso y Yuso. Editorial Edilesa, 2005. ISBN 84-8012-4092-4.
OLARTE, Juan B. España en ciernes o la vida de San Millán. Editorial Edilesa, 1998. ISBN 84-8012-205-6.
BANGO, Isidro. Emiliano, un santo de la España visigoda, el arca románica de sus reliquias. Fundación San Millán, 2007. ISBN 978-84-935340-5-9.
IBAÑEZ RODRÍGUEZ, Miguel. El Monasterio de San Millán de Suso: Arte, historia y poesía. Ediciones Edilesa, 2000. ISBN 84-8012-261-7.
ביאורים

↑  אגדה, שמקורה אולי בבלדה אבודה בשם קנטר דה חסטה (cantar de gesta, "שירים על מעללי גבורה"), המספרת סיפור של ריב ונקמה משפחתית, ובמרכזו רצח שבעת התינוקות, הנסיכים, של לארה
הערות שוליים

↑  San Millán Yuso and Suso Monasteries
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nr2002017371  VIAF: 154070571   WorldCat (עם VIAF): 154070571
טיני

| --- | --- |

מרטינה סטואסל, 2019
 לידה:  21 במרץ 1996 (בת 28) בואנוס איירס, ארגנטינה 
 שם לידה:  מרטינה אלחנדרה סטואסל
 מוקד פעילות:  ארגנטינה 
 תקופת הפעילות:  מ-2007
 סוגה:  פופ, טין פופ
 שפה מועדפת:  Argentine Spanish, אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר, גיטרה 
 חברת תקליטים:  הוליווד רקורדס וולט דיסני רקורדס
 בן או בת זוג:  רודריגו דה פול (2022–2029) סבסטיאן יאטרה (2021–2024) 
 פרסים והוקרה:  
 tinistoessel.com
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
מרטינה "טיני" סטואסל (בספרדית: Martina "Tini" Stoessel; נולדה ב-21 במרץ 1997) היא שחקנית וזמרת-יוצרת ארגנטינאית, המוכרת מתפקידה בטלנובלה "ויולטה" (2015-2012), מבית ערוץ דיסני, שם היא שיחקה את הדמות הראשית, ויולטה קסטיז'ו.
ביוגרפיה

מרטינה סטוסל נולדה בבואנוס איירס, ארגנטינה, בתם של מריאנה מוזלרה ושל במאי ומפיק הטלוויזיה אלחנדרו סטואסל. יש לה אח, פרנסיסקו, דוגמן ודי ג'יי במקצועו, המבוגר ממנה בשנה. סטואסל החלה את הכשרתה האמנותית בגיל צעיר בלימודי שירה, פסנתר, קומדיה מוזיקלית, תיאטרון מוזיקלי וריקוד במולדתה בואנוס איירס.
חיים אישיים

טיני גרה עם אחיה הגדול והוריה בעיר סן איסידרו, בואנוס איירס. היא גם מתגוררת לעיתים קרובות בלוס אנג'לס, קליפורניה, ובמיאמי, פלורידה. היא דוברת ספרדית (שפת האם שלה), איטלקית ואנגלית.
בשנת 2013, סטואסל החלה לצאת עם השחקן הארגנטינאי חואן פדרו לנסאני. לאחר שנתיים של זוגיות, הם סיימו את מערכת היחסים שלהם באפריל 2015. הם חזרו יחד בקיץ של אותה שנה, אך נפרדו שוב בדצמבר 2015.
בספטמבר 2016, סטואסל החלה לצאת לצאת עם הדוגמן הספרדי פפה בארוסו סילבה, שהיה כוכב אורח בקליפ של "Great Escape". בפברואר 2018, סטואסל הודיעה שהיא וסילבה כבר לא יוצאים, אבל הם חזרו להיות ביחד במאי 2018. ב-22 בדצמבר 2018, סטואסל הודיעה שהיא וסילבה נפרדו שוב.
ב-10 ביוני 2019, במהלך טקס פרסי מרטין פיירו, הודיעה סטואסל שהיא התחילה לצאת עם הזמר הקולומביאני סבסטיאן יאטרה. במאי 2020, פורסם שסטואסל ויאטרה סיימו את מערכת היחסים ביניהם.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | בית ספר למפלצות | קארי ויליאמס | דיבוב בגרסה האיטלקית |
| 2016 | טיני: השינוי הגדול של ויולטה | טיני |  |
| 2019 | אגלי דולס | מוקסי | דיבוב בגרסה הספרדית |
| TBA | The Diary |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007 | פטיטו | מרטינה / אנה | תפקיד אורח |
| 2012 - 2015 | ויולטה | ויולטה "וילו" קאסטיז'ו | תפקיד ראשי (3 עונות); 240 פרקים |
| 2017 | סוי לונה | עצמה | 2 פרקים |
| 2018 | La Voz... Argentina | מנטורית | עונה שנייה; גרסה ארגנטינאית ל-"The Voice" |
| 2020 | La Voz | מנטורית | עונה שביעית; גרסה ספרדית ל-"The Voice" |
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2016: Tini (Martina Stoessel)
2018: Quiero Volver
2020: Tini Tini Tini
2023: Cupido
2024: Un Mechón de Pelo
דיסקוגרפיה > סיבובי הופעות

Violetta en Vivo (2013–14) (ספ')
Violetta Live (2015) (ספ')
Got Me Started Tour (2017–18) (ספ')
Quiero Volver Tour (2018–20) (אנ')
Tini Tour 2022 ‏ (2022) (אנ')
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמדות | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון ארגנטינה | פריצת השנה - אישה | ויולטה | זכייה |
| 2013 | פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון ארגנטינה | שחקנית טלוויזיה אהובה | ויולטה | מועמדות |
| 2013 | פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון | אמן לטיני אהוב | ויולטה | מועמדות |
| 2013 | פרסי מרטין פיירו | פריצת השנה - אישה | ויולטה | זכייה |
| 2013 | פרסי גרדל | אלבום הפסקול הטוב ביותר - סרט/סדרה | ויולטה | זכייה |
| 2014 | פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון קולומביה | פריצת השנה - אישה | ויולטה | זכייה |
| 2016 | פרסי המוזיקה של MTV אירופה | המופע הדרום אמריקאי הטוב ביותר | טיני | מועמדות |
| 2016 | בראבו אוטו | כוכבת הטלוויזיה האהובה | טיני | זכייה |
| 2017 | בראבו אוטו | זמרת על | טיני | זכייה |
| 2017 | פרסי המוזיקה של היט לטין | האמן הטוב ביותר באזור הדרום | טיני | מועמדות |
| 2018 | פרסי מרטין פיירו הדיגיטליים | האמן המוזיקלי הטוב ביותר | טיני | זכייה |
| 2018 | פרסי המילניום של MTV | האמן הארגנטינאי הטוב ביותר | טיני | זכייה |
| 2019 | פרסי גרדל | אלבום הפופ הטוב ביותר - אישה | Quiero Volver | מועמדות |
| 2019 | פרסי המוזיקה של MTV אירופה | המופע הדרום אמריקאי הטוב ביותר | טיני | מועמדות |
| 2019 | פרסי בילבורד ארגנטינה | אמן השנה | טיני | זכייה |
| 2020 | פרסי המוזיקה של MTV אירופה | האמן הדרום אמריקאי הטוב ביותר | טיני | מועמדות |
| 2020 | פרסי המוזיקה של היט לטין | האמן הטוב ביותר באזור הדרום | טיני | מועמדות |
| 2021 | פרסי המילניום של MTV | האמן הארגנטינאי הטוב ביותר | טיני | זכייה |
| 2021 | פרסי גרדל | אלבום הפופ הטוב ביותר | Tini Tini Tini | מועמדות |
| 2021 | פרסי גרדל | השיר/אלבום האורבני/טראפ הטוב ביותר | High (Remix) | מועמדות |
| 2021 | פרסי גרדל | שיר השנה | Ella Dice | מועמדות |
| 2021 | פרסי גרדל | שיתוף הפעולה של השנה | Un Beso en Madrid (עם אלחנדרו סאנס) | מועמדות |
| 2024 | פרס המוזיקה האמריקאית הלטינית | אלבום פופ אהוב | Cupido | מועמדות |
| 2024 | פרס בחירת הילדים של ניקלודיאון | אמן אהוב (אמריקה הלטינית) | טיני | מועמדות |
הערות שוליים

↑  DSNET, Milo J y Tini presentan, Quiero música en mi idioma (בספרדית)
↑  Karol G and Feid Dominate at the 2024 Latin American Music Awards (Complete Winners List), Variety, ‏26 באפריל 2024
↑  Every Kids’ Choice 2024 Winner!, Nick (באנגלית)
| טיני |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | Tini (Martina Stoessel) • Quiero Volver • Tini Tini Tini • Cupido |  |
| סיבובי הופעות | Got Me Started Tour • Quiero Volver Tour • Tini Tour 2022 |  |
| טלוויזיה | "פטיטו" • "ויולטה" • "סוי לונה" • "לאס אסטרלס" • "דה וויס... ארגנטינה" |  |
| קולנוע | "ויולטה: הרגש של הקונצרט" • "ויולטה: המסע" • "טיני: השינוי הגדול של ויולטה" • "היומן" |  |
| טיני – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| Tini (Martina Stoessel) | "Siempre Brillarás" / "Born to Shine" • "Great Escape" / "Yo Me Escaparé" • "Got Me Started" / "Ya No Hay Nadie Que Nos Pare" • "Si Tú Te Vas" |  |
| Quiero Volver | "Te Quiero Mas" • "Princesa" • "Consejo de Amor" • "Quiero Volver" • "Por Que Te Vas" |  |
| Tini Tini Tini | "22" • "Sueltate el Pelo" • "Fresa" • "Oye" • "Ya No Me Llames" • "Recuerdo" • "Ella Dice" • "Duele" • "Un Beso en Madrid" • "Te Olvidare" • "Playa" |  |
| סינגלים אחרים | "Libre Soy" • "Miénteme" • "2:50 (Remix)" • "La Niña de la Escuela" • "Maldita Foto" • "Tú No Me Conoces" • "Bar" • "Fantasi" • "La Triple T" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Todo Es Posible" • "Y Apareciste Tu" • "Lights Down Low" • "La Cintura (Remix)" • "Lo Malo (Remix)" • "Wild" • "Sad Song" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008729775705171  PLWABN: 9810655648605606  BnF: cb16692041z (data)  GND: 1063671698  ISNI: 0000 0004 1021 6606  LCCN: no2015021704  MusicBrainz: 95bad1d4-ba1f-4060-940b-d415d66e934e  NKC: xx0195566  VIAF: 304797010   WorldCat (עם VIAF): 304797010
צ'ק פוסט

ערך זה עוסק במחלף בצפון מזרח חיפה. אם התכוונתם לאזור עירוני בו נמצא המחלף, ראו .
| --- | --- |

 כינוי:  מחלף צ'ק פוסט
 כבישים במחלף:    כביש 4   כביש 23   כביש 752
 אתרים סמוכים:  מרכזית המפרץ
 קואורדינטות:  32°47′21″N 35°01′39″E﻿ / ﻿32.78927778°N 35.02738889°E﻿ / 32.78927778; 35.02738889
 
  (למפת חיפה מוגדלת) צ'ק פוסט(למפת חיפה רגילה) צ'ק פוסט(למפת הגליל המערבי רגילה) צ'ק פוסט(למפת הגליל המערבי מוגדלת) צ'ק פוסט
 
מחלף הקריות (מכונה גם: מחלף צ'ק פוסט) הוא שמו של מחלף מרכזי במזרחה של חיפה. זהו מחלף כניסה מרכזי לחיפה ממזרח, והוא מנקז גם חלק מהתנועה המגיעה לעיר מצפון. הוא מקשר בין כביש 4 (שדרות ההסתדרות), הממשיך צפונה לכיוון הקריות, עכו, ועד נהריה וראש הנקרה, וכביש 752 (דרך בר-יהודה) המוביל מזרחה לנשר – ומערבה לעיר התחתית, שם הוא הופך לציר התנועה הראשי שלה. בדצמבר 2010 נפתח המוצא המזרחי של מנהרות הכרמל (כביש 23) בקרבת המחלף, וקצהו של כביש האגרה מתחבר עם שדרות ההסתדרות.
בימי השלטון הבריטי בארץ ישראל היה מפגש דרכים זה צומת T פשוט. הוא קיבל את הכינוי "Check Post" שמשמעותו באנגלית היא עמדת בדיקה, על שם מחסומי ביקורת שנהגו הבריטים לפרוס בצומת כדי לאתר לוחמי מחתרות. אף על פי שכיום שמו הרשמי הוא "מחלף הקריות", נשאר שמו הישן בפי תושבי המטרופולין.
בשנות ה-50 נקבע בו מעגל תנועה, ששני עשורים אחר כך הוחלף במערכת רמזורים. במפנה המאה ה-21, על מנת להקל על גודש התנועה המאמיר, נבנה גשר המעביר את התנועה מחיפה צפונה מעל לצומת המרומזר, והצומת הפך למחלף.
בעבר שימש כביש 752 כעורק הבין־עירוני הראשי שקישר את חיפה עם נצרת והעמקים; אך דרך העמקים הועברה כמחצית הקילומטר צפון-מזרחה, שם נחנך מסוף האוטובוסים "מרכזית המפרץ", ונכון להיום הצ'ק פוסט משמש בעיקר תנועה לעיר נשר. לפנים היה בסמיכות לצומת גם צומת של רכבות, שכן רכבת העמק ההיסטורית חלפה בו, ושרידי מסילת הרכבת שנותרו בצומת מהווים עדות דוממת לפעילותה בעבר. כיום נמצאת בקרבת מקום תחנת הרכבת מרכזית המפרץ.
רכבלית

בסמוך למחלף נפתחה באפריל 2022 תחנת החלפה תחנה B של הרכבל נוסעים שמקשר את הצ'ק-פוסט לטכניון ולאוניברסיטת חיפה.
מאז חנוכתה של "מרכזית המפרץ", פחתה חשיבותו של הצ'ק פוסט מבחינת תחבורה ציבורית. חלק ניכר מתחנות האיסוף וההורדה שהיו משלושת עברי הצומת בוטלו ורוב תנועת הנוסעים מתנקזת אל מרכזית המפרץ ואל התחנה שבצומת קישון. מאז פתיחתו של כביש 22 פוחת גם השימוש במחלף מבחינת התחבורה הפרטית הבאה מצפון.