עינת פישביין
ביוגרפיה

עינת פישביין נולדה בבת ים וגדלה ברעננה. בצבא הייתה בגרעין נח"ל בבית שאן. ב-1991 החלה לכתוב בעיתון "על השרון", המשתייך לרשת מקומונים של ידיעות תקשורת ואחרי כן עברה לעיתון תל אביב, אף הוא מקומון של ידיעות תקשורת.
ב-1996 עברה פישביין ל"העיר", שם כתבה סדרה של 51 כתבות שפורסמו מדי שבועיים תחת הכותר "התל אביבים החדשים". המדור עסק בעובדים הזרים בישראל, בעיקר בתל אביב. הוא סיפר את סיפורם של העובדים הזרים בכל מיני רמות: מהתעללות בעובדים ובעיקר גירוש, היא עבדה בצוותא עם קו לעובד על עצירת גירוש, ונסעה מטעם העיתון לגאנה שבאפריקה. פישביין עשתה ניסיון לשרטט חיים של קהילות שלמות שקמו בישראל תוך עשור ולתאר את תרבות החיים שלהם - בבתים, במסעדות, באירועים, בגנים ובבתי ספר. זו הפעם הראשונה שכתבו בארץ על עובדים זרים באינטנסיביות ובהרחבה ונושא העובדים הזרים עלה לסדר היום הציבורי. בתחתית המדור היו מספרי טלפון של ארגוני סיוע ותיבת טלמסר. בעקבות זאת פנו אליה אנשים רבים וקמו הארגונים מוקד סיוע לעובדים זרים ו"ארגון העובדים האפריקאים".
ב-1999 עברה פישביין לעיתון "הארץ" למשך שנה ככתבת עבודה ורווחה. לאחר מכן החליפה אותה בתפקיד זה רותי סיני. משנת 2000 ועד ינואר 2013 כתבה בעיתון "ידיעות אחרונות". מיולי 2004 עד 2007 הייתה עורכת במוסף "7 ימים" של ידיעות אחרונות. בשנת 2007 שבה לכתיבה, בעיקר במוספי סוף שבוע של העיתון. ב-4 ביוני 2004 פרסמה כתבה במגזין 7 ימים ובה הציגה את סיפורו של יצחק ג'קי אדרי כדוגמה ליחס לעובדי קבלן במפעלי ים המלח, כתבה שהכתה הדים והעלתה על סדר היום את נושא מאבק עובדי הקבלן. בכתבותיה בעיתונים "העיר" ו"הארץ" היו נושאים חברתיים שעברו לראשונה משולי העיתון לעמודים הראשונים.
ב-1998 ביימה פישביין ביחד עם יעל קיפר זרצקי את הסרט התיעודי "שני יוסי", על דירות שפלשו אליהן מחוסרי דיור. הסרט שודר בערוץ 1 והשתתף בפסטיבל דוקאביב. בשנת 2000 החלה לעבוד בטלוויזיה. הנחתה את הסדרה התיעודית החברתית "העין השלישית" ששודרה בקשת בערוץ 2, שעסקה בנושאים חברתיים דרך סיפורים אישיים והציגה נושאים כמו: הטראומה של עולי אתיופיה, תעשיית ההרואין בארץ, מדוע מרדכי ואנונו עדיין כלוא, מהגרים אפריקאים בתל אביב, סחר הנשים, במסגרתה טסה לתאילנד ולרוסיה על מנת לתעד את הסחר בנשים. ערכה סדרה על זכויות אדם בערוץ 8 בשם "כל בני האדם". בהמשך ערכה וביימה כתבות ביומן שבערוץ 1, על כלא העובדים הזרים לאולפן שישי, ל"עובדה" על לקיחת שוחד של בוחני הנהיגה בצפון ובאולפן המרכזי של ערוץ 10. הנחתה תוכנית בשם "חלון לסביבה" בנשיונל ג'יאוגרפיק. ב-2005 הנחתה תוכנית בשם "הנבחרת" שעסקה בנשים והצלחה בערוץ "יס דוקו".
בין 2002 ל-2003 למדה פישביין בתוכנית לעיתונאות באוניברסיטת מישיגן. היא לימדה עיתונות וטלוויזיה בקאמרה אובסקורה, והנחתה פאנלים רבים העוסקים בנושאים חברתיים.
בשנת 2005 היא הייתה מנחה של סרט תיעודי "הנבחרת" בבימוי של אלונה סרוסי.
פישביין עוסקת על פי רוב בנושאי חברה וסקרה במהלך השנים מכלול תופעות כמו: זכויות עובדים, ניצול עובדים, תוך התמקדות בעובדים זרים, ניצול עובדים ערבים, זכויות נכים בישראל, גירוש עובדים בישראל, טרנספר הבדווים, סחר בנשים, ואיידס בקרב אוכלוסיות שונות מההיבט החברתי.
פישביין קיבלה את פרס ארגון "בזכות" לשנת 2010 עבור פועלה למען זכויותיהם של בעלי מוגבלויות.
ממקימי ארגון העיתונאים בישראל ב-2012.
באוגוסט 2013 הקימה פישביין ביחד עם אירית דולב את כתב העת המקוון "המקום הכי חם בגיהנום", בו כותבים בין השאר נטע אחיטוב, דני גוטוויין, הילו גלזר, שגיא גרין, צבי דובוש, נטע הלפרין, חיים הר-זהב, ניב חכלילי, עופר מתן, רונית צח, ענת ציגלמן, ליזה רוזובסקי, ליאת שלזינגר ושרון שפורר. במרץ 2014 זכה האתר בפרס דיגיט.