דמוקרטיה ישירה
טיעונים נגד דמוקרטיה ישירה

בפסקה זו אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים. (2 בינואר 2022)
עריצות הרוב – דמוקרטיה ישירה מוגבלת ביכולתה להגן על קבוצות מיעוט בחברה שיש להן אינטרסים ייחודיים. ההמון – יותר מקבוצת נבחרים – עלול לקבל הכרעות לא צודקות, משתי סיבות: (1) המצביעים חשים פחות אחריות כלפי תוצאות ההצבעה, מפני שלכל אחד מהם יש השפעה מזערית על ההכרעה הסופית, ומפני שהם מצביעים כבדרך אגב ולא כעיסוק מרכזי; (2) מצביע אלמוני פחות חושש מדעת הקהל על אופן ההצבעה שלו. עם זאת, המודל השווייצרי מראה שבמדינה שיש בה איזון בין דמוקרטיה ישירה לבין שיטה פרלמנטרית משוכללת – אין מספר גדול יותר של הכרעות לא צודקות מאשר בדמוקרטיות פרלמנטריות.
פופוליזם – ההמון – יותר מקבוצת נבחרים – עלול לקבל החלטות לא נבונות, בהיעדר חשיבה והיכרות לעומק, או מתוך העדפה של נוחות בטווח הקרוב על תועלת ארוכת טווח, בגלל מיעוט תחושת האחריות, כפי שהוסבר קודם, ומפני שמטבע הדברים מידת האינטליגנציה, חוכמת החיים, ניסיון החיים וכובד הראש של האזרח הממוצע פחותים מאלו של נבחר ציבור. כך, למשל, רוב הציבור יכול לתמוך בביטול מס ההכנסה, אולם הדבר יחסל את יכולתה של המדינה להשקיע בתשתיות ובשירותים חברתיים. בדמוקרטיה ישירה דינמית יכול, אומנם, כל אזרח לבחור לגבי כל הכרעה ספציפית להשאירה לשיקול הדעת של נציג, אבל החשש הוא שלא בכל מקרה שבו זה נדרש האזרח יבין זאת. עם זאת, המודל השווייצרי מראה שבמדינה שיש בה איזון בין דמוקרטיה ישירה לבין שיטה פרלמנטרית משוכללת – אין מספר גדול יותר של הכרעות פופוליסטיות מאשר בדמוקרטיות פרלמנטריות.
יעילות ויישומיות – החלטה באמצעות משאל עם על כל או רוב הנושאים שיש להם חשיבות ציבורית היא איטית ויקרה (במיוחד בקהילות גדולות), ויכולה להביא לאפתיה ציבורית ולעייפות מהצבעות. תומכים מודרניים של דמוקרטיה ישירה מציעים לרוב דמוקרטיה ישירה אלקטרונית כדי להתמודד עם בעיות אלה. הטיעון נגד הצבעה אלקטרונית, במיוחד אינטרנטית, נובע מכך שיש צורך בפיקוח מקיף ובהתמודדות עם בעיות אבטחה. כלומר, התוצאות שיאוחסנו על גבי שרתים אינטרנטיים יהיו פרוצות יותר להטיה ושינוי.
גורם מנהל – גם בדמוקרטיה ישירה, הלכה למעשה יש צורך בגורם שמנהל ומפקח על ההצבעות וקבלת ההחלטות ויש סיכון רב שביכולתו של זה להטות את התוצאות לצד הרצוי לו. תומכי הדמוקרטיה הישירה מעלים את ההצעה של מנגנון אוטומטי המטפל בהצעות. אך גם בהקמתו, כמו כן בתחזוקתו השוטפת מעורבות בהכרח ידיים אנושיות.
זמן וכסף – כדי לשמוע דעות שונות של אנשי מקצוע בתחום הנתון ושל אחרים, כדי לבדוק את ההחלטה על כל צדדיה ועוד צריך להשקיע זמן וכסף רב. ללא תהליך כזה, עלולים להיחקק חוקים חפוזים ולא ראויים, שלא תואמים את ערכי הדמוקרטיה. לרוב הציבור אין את הזמן הנדרש כדי להשתתף בתהליך, ברמת כל העם.
מדיניות – התנגדות נוספת היא כי נושאי מדיניות הם כה מסובכים עד כי רוב מוחלט של הבוחרים אינו מבין אותם, כפי שהנציגים מבינים. טיעון זה נסתר בכך שלעיתים לתפקידי שרים, ראשי ועדות וכדומה נבחרים נציגים שאינם בקיאים בתחום ושהרקע שלהם אינו חופף את תחום העיסוק אליו נבחרו.
ביטחון וסיווג – קיימת טענה כי אין אפשרות לדון בנושאים רגישים או מסווגים מבחינה ביטחונית בפני כל הציבור, כי ייתכן ואלמנטים מסוימים בציבור ייעזרו במידע לצורך הפלת המשטר או לסיוע לאויבי המדינה מבחוץ. על כן עדיף כי רק קומץ נבחר יעסוק בנושאים רגישים אלו כי ניתן לפקח עליהם ביתר קלות. פתרון אפשרי בדמוקרטיה הישירה לקבלת ההחלטות בנושאים רגישים כאלו הוא בחירת חֶבר מומחים (בתנאי שמומחים אלו כפופים למנגנון הדמוקרטיה הישירה), אך זהו למעשה מעבר חלקי לדמוקרטיה ייצוגית.
אי-סדר – המתנגדים לשיטת הדמוקרטיה הישירה טוענים כי אי קיומו של מנגנון שולט יוביל בהכרח לכאוס במדינה, שכן אין גוף שיוכל לכפות את החלטותיו על הציבור. מנגד, דמוקרטיה ישירה אינה פוסלת בהכרח קיומם של בתי משפט, משטרה, ובתי כלא, או שיטות אחרות של ארגון החברה בסדר מסוים כמו הנדסה חברתית, לחץ חברתי, תרבות, וקהילות.