stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לילי פהר
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári születési akv. 1086/1899. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-09-03.
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest XIV. kerületi polgári halotti akv. 21/1948. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-09-03.
↑  "Klein Gyula halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 1685/1930. folyószáma alatt". נבדק ב-2022-03-20.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 126145541827396600626   WorldCat (עם VIAF): 126145541827396600626
מוזיקת קליפסו
ראו גם

Day-O (The Banana Boat Song)
הערות שוליים

↑  Calypso from France to Trinidad, 800 Years of History
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293647605171  LCCN: sh85019058  NKC: ph224377
מונטגרנרו

ערך זה עוסק בעיר באיטליה. אם התכוונתם למדינה באירופה, ראו .
מונטגרנרו (באיטלקית Montegranaro; בלטינית Veregra) היא עיר בנפת פרמו בדרום מחוז מארקה, איטליה, 45 קילומטרים דרומית לעיר הנמל אנקונה, 10 קילומטרים ממערב לחוף הים האדריאטי. העיר שוכנת על גבעה בשטח העמק של נהר "אטה מורטו".
מונטגרנרו נבנתה על שרידיה של העיר הרומית העתיקה "ורגרה" או "ברגרה". שם העיר בא מהביטוי הלטיני "Mons Granarius" (גבעת דגן) ומתייחס לנוף הסביבתי ולאדמה הפורייה.
העיר היא אחד מהמרכזים העיקריים לייצור נעליים באיטליה.
תחנת הרכבת הקרובה לעיר נמצאת כ-10 קילומטרים מזרחית, בעיר החוף צ'יביטנובה מרצ'ה. שדה התעופה הקרוב לעיר הוא נמל התעופה פליני בעיר רימיני.
קבוצת הכדורסל של העיר, סוטור מונטגרנרו, משתתפת בליגת העל האיטלקית בכדורסל.
ערים תאומות

איטליה אופאנו, איטליה
איטליה איילו דל סבתו, איטליה
לנצ'יצה

| --- | --- |
סמל לנצ'יצהסמל לנצ'יצה

 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  לודז' (פרובינציה) לודז'
 מחוז:  לנצ'יצה
 שטח:  9 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  13,587 (31 בדצמבר 2021)
 קואורדינטות:  52°03′30″N 19°12′00″E﻿ / ﻿52.058333333333°N 19.2°E﻿ / 52.058333333333; 19.2 
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.leczyca.info.pl
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטילנצ'יצה(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטילנצ'יצה(למפת פרובינציית לודז' רגילה) לודז' פיוטרקוב טריבונלסקי  פביאניצה טומשוב מזובייצקי  אופולה שוויינטוקז'יסקיה פולין גדול קוי.-פומ. שלזיה מזוביהלנצ'יצה(למפת פרובינציית לודז' מוגדלת) לודז' פיוטרקוב טריבונלסקי  פביאניצה טומשוב מזובייצקי  אופולה שוויינטוקז'יסקיה פולין גדול קויאוויה-פומרניה שלזיה מזוביהלנצ'יצה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
לנצ'יצה (בפולנית: Łęczyca. ביידיש: לונטשיץ) היא עיירה בפרובינציית לודז' שבפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

לנצ'יצה נזכרת לראשונה במאה ה-12, ובשנת 1267 הוענקו לה זכויות עיר. במהלך המאות ה-14 וה-15 הותקפה העיירה בידי חיילי המסדר הטבטוני, ובתקופה זו הוקפה העיירה בחומה, ונבנתה בה טירה מבוצרת.
באמצע המאה ה-17 הוחרבה העיירה בידי גייסות האימפריה השוודית. בחלוקת פולין בשנת 1793 נכללה העיירה בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית.
יהודי לנצ'יצה

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-4,200 יהודים, למעלה משליש מתושביה, והתקיימה בה פעילות של אגודת ישראל ושל המפלגות הציוניות.
עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים בספטמבר 1939, הוטלו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב וחובת תשלום סכומי כופר. בהמשך, גורשו מהעיירה כ-1,000 יהודים לגטאות הסביבה, ובמקביל הגיעו אליה פליטים יהודים מהסביבה. בתחילת 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בה, בו חיו בצפיפות רבה ובתנאי רעב, תוך ביצוע עבודות כפייה. מעת לעת הוצאו להורג בפומבי יהודים מהגטו שנתפסו בהברחת מזון.
ב-10 עד 12 באפריל 1942 גורשו כ-3,000 היהודים שנותרו בגטו שבעיירה לפודמביצה, ומשם שולחו עם יתר יהודי המקום למחנה ההשמדה חלמנו.
לינקולן (כדורגלן)

לינקולן קאסיו דה סוזה סוארס (בפורטוגזית: Lincoln Cássio de Souza Soares, נולד ב-22 בינואר 1979 בסאו בראס דו סואסוי, מינאס ז'ראיס שבברזיל) הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי. ללינקולן היו תקופות בקריירה בהן נחשב לשחקן מוביל ואחד הטובים בעולם בתפקידו, בעיקר כאשר שיחק בשאלקה 04 עמה הגיע להישגים גדולים, אך בעיות משמעת רבות היו בעוכריו פעמים רבות במהלך הקריירה שלו.
קריירת מועדונים

לינקולן שיחק לאורך שנות נעוריו באתלטיקו מיניירו, ובשנת 1997 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון. בשנת 1999 סייע לקבוצה לסיים במקום השני בליגת העל הברזילאית, כאשר שיתף פעולה עם ז'וליאנו בלטי, קלאודיו קסאפה ומלך השערים גיירמה. בשנת 2001 חתם לינקולן בקייזרסלאוטרן מהבונדסליגה, במקומו של צ'יריאקו ספורצה שעזב לבאיירן מינכן. לינקולן שיחק בקייזרסלאוטרן שלוש עונות ולפרקים הציג יכולת טובה מאוד, בעיקר בעונתו הראשונה בקבוצה, 2001/02, בה הבקיע שמונה שערי ליגה, כשהוא משתף פעולה עם מירוסלב קלוזה, ורטיסלב לוקבנץ, מריו באסלר ואולף מארשל. ברם, המועדון סבל מבעיות ניהוליות ולינקולן עצמו היה מועד לבעיות משמעת. במהלך עונת 2003/04 לינקולן נעלם למועדון, שהסיק כי הוא חזר למולדתו ברזיל ששם יוכל לטפל בפציעה ממנה סבל. קייזרסלאוטרן, שהתמודדה במאבקי תחתית קשים באותה שנה, לא אישרה ללינקולן לעזוב. כאשר חזר, הושעה לתקופה ארוכה, והיה נתון לחיצי הביקורת של אוהדי הקבוצה, שלא ראו בעין יפה את היעלמותו כאשר הקבוצה נאבקה במאבקי התחתית.
בקיץ 2004 חתם לינקולן בשאלקה 04 להפתעת רבים, שכן המוניטין שלו נפגע בעקבות היעלמותו בקייזרסלאוטרן. החתמה זו התבררה כהברקה, ובעונתו הראשונה בקבוצה, לינקולן נבחר כשחקן העונה של שאלקה, וכשחקן החודש בבונדסליגה בנובמבר 2004. בעונה זו, 2004/05, הבקיע לינקולן 12 שערי ליגה, ושיתף פעולה בחלק ההתקפי עם ג'רלד אסמואה, אבה סאנד ואאילטון, ושאלקה סיימה שנייה בבונדסליגה לאחר האלופה באיירן מינכן. גם בעונת 2005/06 הציג לינקולן יכולת טובה והבקיע חמישה שערים, ואף הוכתר על ידי מגזין הספורט הגרמני קיקר כאחד מחמשת השחקנים הטובים ביותר בבונדסליגה לשנת 2006. בעונה זו סיים לינקולן עם שאלקה במקום הרביעי בבונדסליגה, ובליגת האלופות הבקיע שלושה שערים, אך הקבוצה סיימה שלישית בשלב הבתים ונשרה לגביע אופ"א, שם הוסיף לינקולן שלושה שערים נוספים, והגיע עם הקבוצה עד לחצי הגמר, בו הודחה שאלקה על ידי סביליה. עונת 2006/07 הייתה האחרונה של לינקולן בשאלקה, ובעונה זו פחת מעט מספר הופעותיו, אך הקבוצה סיימה במקום השני בבונדסליגה, מרחק שתי נקודות בלבד מהאלופה שטוטגרט. בתום עונה זו, עזב לינקולן את שאלקה לאחר שצבר 86 הופעות ליגה והבקיע 20 שערים, וחתם בגלאטסראיי הטורקית על חוזה לארבע עונות, תמורת סכום של חמישה מיליון אירו.
קבלת הפנים לה זכה לינקולן בנמל התעופה באיסטנבול הייתה חמה במיוחד, כאשר 5000 אוהדי גלאטסראיי הגיעו לקבלו. בעונתו הראשונה בקבוצה, 2007/08, הבקיע לינקולן חמישה שערים ובישל מספר שערים חשובים. עם זאת, לינקולן, וחברו לקבוצה הקאן שוקור, עברו עבירת משמעת בגינה הושעו מהדרבי מול בשיקטש על ידי מאמנם קרל-היינץ פלדקאמפ, כאשר הביאו את משפחותיהם לצפות באימון סגור של הקבוצה. פלדקאמפ ספג ביקורות על החלטה זו, אך בדיעבד, גלאטסראיי ניצחה 2-1 גם ללא לינקולן ושוקור. בתום אותה עונה זכה לינקולן עם גלאטסראיי באליפות טורקיה ובסופר קאפ הטורקי. בנובמבר 2008 הבקיע לינקולן שער כבר אחרי דקה וחצי בדרבי מול פנרבחצ'ה, אך קבוצתו הובסה לבסוף 4-1. במהלך עונה זו מונה לקפטן הקבוצה, אך בקיץ 2009, כאשר הקבוצה החלה את מחנה האימונים, לינקולן נעדר ממנו והושעה מהקבוצה. במהלך הקיץ שוחרר מגלאטסראיי עקב בעיות משמעת חוזרות, וסרט הקפטן הועבר לארדה טוראן.
בפברואר 2010 חתם לינקולן על חוזה לשנתיים בפלמיירס מליגת העל הברזילאית, והציג יכולת טובה לפרקים, אך מאמנו פליפה סקולארי לא בנה עליו לעתיד, ולינקולן, שרצה לשחק יותר, הושאל באוגוסט 2011 לאבאי הברזילאית, שם היה שחקן הרכב קבוע במשך חצי עונה. בשנת 2012 חתם לינקולן בקוריטיבה, וזכה עמה פעמיים ברציפות באליפות מדינת פרנה. בשנת 2014 הושאל לינקולן לבאהיה.
קריירה בינלאומית

לינקולן הופיע פעמיים במדי נבחרת ברזיל עד גיל 23, אך מעולם לא זומן לנבחרת ברזיל, גם בתקופות השיא בקריירה שלו.
תארים

עם שאלקה 04
גביע הליגה הגרמנית: 2005
שחקן העונה של שאלקה 04: 2005
שחקן החודש של הבונדסליגה: נובמבר 2004
אחד מחמשת השחקנים הטובים בבונדסליגה לשנת 2006
עם גלאטסראיי:
אליפות טורקיה: 2007/08
הסופר קאפ הטורקי: 2008
עם קוריטיבה:
אליפות מדינת פרנה (2): 2012, 2013
לורים (קבוצה אתנית)

| --- | --- |
חלוקה מחוזית של איראן לפי אחוזי יודעי השפה הלורית.
חלוקה מחוזית של איראן לפי אחוזי יודעי השפה הלורית.
 אוכלוסייה
 4,000,000-5,517,000
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 איראן איראן 4,000,000-5,000,000  עיראק עיראק 517,000
 שפות
 לורית, פרסית
 דת
 אסלאם שיעי
 קבוצות אתניות קשורות
 פרסים, כורדים ועוד קבוצות איראנים.
אֲנָשִׁים לוּרִים (בלורית: لوریا/لُرو; לוּרְיָא/לֵרוּ) הם קבוצה אתנית, איראנית אשר חיים בדרום-מערב איראן ודרום עיראק. אוכלוסייתם נאמדת בכחמישה מיליון איש ומרכזי האוכלוסין שלהם הם לורסתאן (אשר נקראת על שמם), כהגילויה ובויראחמד, ח'וזסתאן, פארס, בושהר, צ'הארמחאל ובח'תיארי, המדאן, אילאם ואספהאן. הם דוברים את השפה הלורית אשר על פי האנציקלופדיה של האסלאם התפתחה כניב שפה מתוך הפרסית.
הלורים מזוהים כקבוצה אתנית אשר התפתחה מתוך הכורדים מלפני כ-1,000 שנים. בריכוזי האוכלוסין כגון מחוז ח'וזסתאן מהווים הלורים כחמישים אחוז מכלל האוכלוסייה.
ייחוד

במקורם היו הלורים ערבוב של מספר עמים איראנים, ביניהם הכשים (אשר מקורם בלורסתאן) והגותים. ישנם היסטוריונים אשר טוענים כי הלורים הם יורשם של ממלכת עילם והשפה הפרסית התחברה עם שפתם רק בימי הביניים. ההסכמה ההיסטוריונית כי הלורים מקורם בכורדים נתמכת בידי הספר ההיסטורי "שהראפנאמא", אשר כולל בתוכו את סיפורם של שתי שושלות לור-כורדיות. מבין הלורים לאורך ההיסטוריה, המפורסמים ביותר הם קארים ח'אן זנד, מייסדה של שושלת זנד וסוראיה אספנדיארי בח'תיארי, השנייה בנשותיו של השאה האחרון מוחמד רזא שאה פהלווי.
באזורים הנוודים והכפריים ישנה השפעה רבה של מועצות השבטים על האנשים (ההשפעה קטנה יותר באזורים העירוניים) וכמו בחברה הכורדית, בשונה משאר איראן ורוב ארצות ערב בחברה הלורית ישנן יתר זכויות לנשים.
מבחינה גנטית, כאשר בוחנים את כרומוזום Y, הלורים נבדלים מקבוצות איראניות אחרות בתדירות הגבוהה יחסית של הפלוגרופ R1b (אנ'). הפלוגרופ R1 בגרסאותיו השונות הוא ההפלוגרופ האבהי הנפוץ ביותר בקרב הלורים. ההפלוגרופ האבהי השני בתפוצתו אצלם הוא הפלוגרופ J2a (אנ'), שמזוהה עם ההתפשטות של החקלאים מהמזרח הקרוב הנאוליתי בסביבות 8000–4000 לפני הספירה.
לנצח (ספר)

| --- | --- |

כריכת הספר
 מידע כללי
 מאת:  אליסון נואל
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  פנטזיה
 הוצאה
 הוצאה:  St. Martin's Press
 הוצאה בשפת המקור:  St. Martin's Press
 תאריך הוצאה:  2009
 מספר עמודים:  320
 סדרה
 סדרת ספרים:  בני האלמוות
 הספר הבא:  בני האלמוות-ירח כחול
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 0-312-53275-X
 הספרייה הלאומית:  003019385
לנצח (באנגלית: Evermore) הוא ספר פנטזיה, הראשון בסדרת הספרים "בני האלמוות" מאת אליסון נואל. הספר יצא לאור לראשונה באנגלית בשנת 2009. תורגם לעברית על ידי נילי לוי וראה אור בשנת 2011. הוא הופיע במשך 34 שבועות ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס, בקטגוריית ספרי ילדים.
עלילה

אוור בלום היא נערה בעלת כוחות על-טבעיים. הוריה, אחותה ריילי והכלבה שלה "בטרקפ" נהרגו לפני זמן רב בתאונה. מאז, היא מסוגלת לראות הילות של אנשים אחרים המעידות על מצב הרוח שלהם, לקרוא מחשבות, ולראות את כל עברו של אדם שהיא נוגעת בו. בבית הספר שבו היא לומדת, אוור מתבודדת ונחשבת למוזרה. היא אינה מרוצה מכוחותיה, ורוצה לחזור לחיים רגילים. דיימן אוגוסטה, תלמיד חדש שהגיע מניו מקסיקו, נחשב בעיני התלמידים למהמם ומגניב. אוור נמשכת אליו מסיבה אחרת - אין לו הילה, היא לא יכולה לקרוא את מחשבותיו, ואיתו היא מרגישה נורמלית.
לאחר מותה של משפחתה, אוור מסוגלת להיפגש עם אחותה כרוח מדי יום אוור עוברת לביתה של דודתה, סאבין, שעובדת כעורכת דין, היישר מביתה בעיר יוג'ין שבמדינת אורגון. בבית ספרה החדש, אוור מתחברת עם היוון ומיילס והם נהיים לחבריה היחידים.
דיימן אוגוסטה, נער מסתורי מגיע יום אחד לבית ספרה של אוור. אוור מתאהבת בו, אך מצד שני גם חברתה היוון. על פי הסיפור, דודתה של אוור, סאבין, עורכת מסיבת תחפושות לכבוד האלווין. אוור התחפשה למארי אנטואנט, אך הופתעה לגלות שדיימן, שלא הוזמן למסיבה, הגיע בתחפושת של האציל פרזן. נשיקתם הראשונה של אוור ודיימן, התרחשה במסיבת התחפושות על יד הבריכה בביתה של אוור, אך הייוון, חברתה של אוור רואה את הנשיקה ונפגעת מכך רבות.
לאחר שאוור גילתה כי דיימן הוא למעשה בן אלמוות עם כוחות זהים לשלה והוא הפך אותה לבת אלמוות, היא כועסת עליו ופונה לאלכוהול כדי להשכיח את כאבה.
במשך הסיפור אוור נתקלת בדרינה, דמות מסתורית שמתחברת להייוון, אך משהו בה נראה לה חשוד. בסוף התברר לה כי דרינה היא בת אלמוות בעצמה, גרושתו של דיימן מלפני מאות שנים. כמו כן, התברר לאוור כי סיבת מות משפחתה היא באשמת דרינה, שניסתה להתנקש בחייה, מפני שהיא צפתה את התאהבותו של דיימן באוור. אוור פגעה בדרינה באחת הצ'אקרות שלה, והיא נהרגת במקום.
בזמן מאבקה עם דרינה, אוור מובלת לסמרלנד, ארץ מיוחדת בה דיימן חיכה לה. שם הם מתפייסים ואוור מתחילה את דרכה כבת אלמוות.
לאורך הספר, אוור מקבלת מדיימן את פרח הצבעוני האדום המסמל את אהבתם הנצחית.
הערות שוליים

↑  "Best Sellers:Children's Paperbacks" The New York Times Book Review
מוזיקת צבעי צליל

מוזיקת צבעי צליל או מוזיקת גוני צליל (בגרמנית: Klangfarbenmusik) היא רעיון מוזיקלי המוצג ביצירותיהם של מלחינים שונים במוזיקה של המאה ה-20.
מהות הרעיון ומימושו

העיקרון המגדיר את רעיון מוזיקת צבעי צליל הוא השימוש בגוני צליל במטרה להעמיד צורה מוזיקלית, תחת השימוש המסורתי בגבהי צליל ובשילוביהם. המונח "צורה" במשמעותו כאן כולל לא רק פרקים שלמים, אלא גם פראזות, משפטים מוזיקליים וכיוצא בזה. באמצעות שימוש מכוון בגווני הצליל ובשילוביהם, ניתן ליצור סכימות ותבניות שבעזרתן תיווצר צורה.
אחד המלחינים החלוצים של רעיון זה היה ארנולד שנברג, מחשובי המלחינים והתאורטיקנים של תקופתו. במאמריו הפליג שנברג, וטען כי גובה הצליל עצמו הוא סוג של גוון, וכי יש להתייחס לכך בהתאם. בדמיונו תיאר שנברג אידיליה שבה יאזינו בני האדם למלודיית צבעי צליל (Klangfarbenmelodie). פרט לניסוחו של הרעיון, אשר נודע עוד קודם לכן, הביא שנברג רעיון זה לכדי ביצוע ממשי, גם אם ראשוני מאוד ועדיין לא בשל. את ראשית הרעיון ניתן לשמוע בקטע השלישי מתוך חמישה קטעים לתזמורת, אופ. 16. קטע זה נקרא בפשטות "צבעים" (Farben). הפרטיטורה של פרק זה גדולה במיוחד, וכוללת כלי נגינה שונים ומרובים, וכן מפריד את ההכפלות של כלי התזמורת, כך שבפועל ישנם תפקידים עצמאיים רבים יותר. בפרק זה משתמש שנברג בשילובים של כלי נגינה בתזמורת, ויוצר תבניות צבעוניות לאורך הפרק כולו, על בסיס אקורד 6-צלילי החוזר בפיגורציות שונות. שנברג כותב למנצח כי עליו להורות לנגנים לנגן את תפקידים בדיוק המרבי, ולגרום לכך שכניסותיהם של כלי הנגינה לא תובחנה, אלא תהיינה חלקות ככל האפשר, וכן כי יש ליצור מעברים נקיים וחלקים בין הגוונים השונים.
מלחין חשוב נוסף בתחום זה היה אנטון וברן, אשר גם ביצירותיו בא לידי ביטוי רעיון זה. בקטעים התזמורתיים שלו לתזמורת קאמרית הוא אכן מיישם את רעיונו של שנברג בנוגע לכך שגובה הצליל הוא בעצם חלק מן הגוון, וכותב בהתאם לכך. וברן כתב גם תזמור ייחודי לריצ'רקר מתוך "המנחה המוזיקלית" מאת יוהאן סבסטיאן באך, בהתבססו על הרעיון הזה. רעיון זה הוסיף להיות בעל השפעה, מלחינים נוספים עשו בו שימוש, והוא זכה להיות אבן דרך בכל הקשור למוזיקה אלקטרונית.
התפתחות הגדרת הצליל במוזיקה המערבית

במוזיקה המערבית האמנותית חשיבות גוון הצליל נמצאת במגמת עלייה במאות השנים האחרונות. בתחילה, היה קולו של האדם לבדו. במוזיקה של המאה ה-13 נוספו למודלים הכנסייתיים כלי נגינה שהעשירו את הצליל (במרבית היצירות הכליות עד הבארוק הכלי המנגן הוא על פי הבנתו של הנגן). בבארוק יש כבר הגדרות די מדויקות לכלי המנגן, אך היה נהוג להחליף בין הכלים, אם היה הדבר אפשרי. במאה ה-19 המוזיקה כבר איננה "חופשית" בכל האמור לכלי המבצע, וברוב המקרים יש משמעות וחשיבות לכלי המקורי שלו נכתבה היצירה, גם מעבר למגבלות טכניות כאלו ואחרות. לקראת המאה ה-20 ובמאה ה-20 עצמה, החשיבות הראשונית של כלי הנגינה, כמו גם הצבע שהוא יוצר וגונו, אינם ניתנים לערעור.
לקריאה נוספת

H. H. Stockenschmidt, Music of the 20th. Century (באנגלית)
לורים (תת-משפחה)

| לורים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תוכאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: דרראים
תת־משפחה:: לורים
שם מדעי
 Loriinae ‏סלבי, 1836

Chalcopsitta sintillata
לורים (שם מדעי: Loriinae) היא תת-משפחה ממשפחת הדרראים החיים ברחבי אוסטרליה, גינאה החדשה ובדרום-מזרח אסיה. בתוכה כלולים שלושה שבטים: לורים, תוכונים ותוכיי התאנים.
בני הקבוצה הם תוכים צבעוניים בינוניים בגודלם החיים באזורים טרופיים, בעיקר ביערות גשם טרופיים אך גם באזורים יבשים יותר כמו סוואנות, חופים וגדות נהר והתוכון האוסטרלי נודד במדבריות אוסטרליה בלהקות רועשות.
התוכים מקבוצה זו התפתחו ליניקת צוף או לאכילה של פירות קטנים או זרעים, אותם הם מפיצים בסביבה. לשם כך רבים מהם פיתחו לשון ארוכה והם בעלי "מברשות" על לשונם, באמצעותן נאספת האבקה.
חלק מהמינים מהווים חיות מחמד נפוצות.
מיון

שבט לורים (Loriini)
סוג לורי הברונזה (Chalcopsitta) - בו 4 מינים.
סוג לורי אדום (Eos) - בו 6 מינים.
סוג ומין יחיד לוריס מקפץ (Pseudeos fuscata).
סוג לורי שעיר לשון (Trichoglossus) - בו 7 מינים.
סוג לורי ירוק (Psitteuteles) - בו 3 מינים.
סוג לורי (Lorius) - בו 5 מינים.
סוג ומין יחיד לורי הצווארון (Phigys solitarius).
סוג לורי ויני (Vini) - בו 5 מינים.
סוג לורי המסיכה (Glossopsitta) - בו 3 מינים.
סוג Charmosyna - בו 14 מינים (ייתכן שנכחד אחד).
סוג ומין יחיד לורי השזיפים (Oreopsittacus arfaki).
סוג לורי צהוב-מקור (Neopsittacus) - בו 2 מינים.
שבט תוכונים (Melopsittacini)
סוג ומין יחיד תוכון מצוי (Melopsittacus undulatus)
שבט תוכיי התאנים (Cyclopsittini)
סוג Cyclopsitta - בו 2 מינים.
סוג Psittaculirostris - בו 3 מינים.
מארי אנטואנט מירא

מארי אנטואנט מירא (בצרפתית: Marie Antoinette Murat;‏ 3 בינואר 1793 - 19 בינואר 1847) הייתה אשתו של קרל, נסיך הוהנצולרן-זיגמרינגן.
ביוגרפיה

מארי אנטואנט נולדה ב-3 בינואר 1793 בלבאסטיד-מירא (La Bastide-Murat), לוט, לפייר מירא, שהיה אחיו הבכור של ז'ואקים מירא (מרשל צרפתי ובעלה של קרולין בונפרטה, אחותו של נפוליאון), וללואיז ד'אסטור. ב-4 בפברואר 1808 התחתנה מארי אנטואנט עם קרל, נסיך הכתר של הוהנצולרן-זיגמרינגן, ממנו נולדו לה 4 ילדים.
בשנת 1831 מת חמיה אנטון אלויס, נסיך הוהנצולרן-זיגמרינגן, ובעלה קרל עלה לשלטון במקומו. ב-19 בינואר 1847 מתה מארי אנטואנט, ולאחר מותה התחתן קרל בשנית עם קתרינה, נסיכת הוהנלוהה-ואלדנבורג-שילינגספירסט (Princess Katharina of Hohenlohe-Waldenburg-Schillingsfürst), בתו של קרל אלברט השלישי, נסיך הוהנלוהה-ואלדנבורג-שילינגספירסט (Charles Albert III, Prince of Hohenlohe-Waldenburg-Schillingsfürst), אך לא היו לו ילדים ממנה.
משפחתה

ב-4 בפברואר 1808 התחתנה מארי אנטואנט עם קרל, נסיך הוהנצולרן-זיגמרינגן, ממנו נולדו לה 4 ילדים:
קרולינה, נסיכת הוהנצולרן-זיגמרינגן (1810–1885), התחתנה עם פרידריך פרנץ אנטון, רוזן הוהנצולרן-הכינגן, ולאחריו התחתנה עם יוהאן שטגר פון ואלדבורג
קרל אנטון, נסיך הוהנצולרן (1811–1885), התחתן עם יוזפינה, נסיכת באדן
אמליה, נסיכת הוהנצולרן-זיגמרינגן (1815–1841), התחתנה עם אדוארד, נסיך סקסוניה-אלטנבורג
פרידריך, נסיך הוהנצולרן-זיגמרינגן (1820–1906), התחתן עם ג'יאקינו נפוליאונה פפולי
מארק טובי

| --- | --- |

 לידה:  11 בדצמבר 1890 Centerville, ארצות הברית 
 פטירה:  24 באפריל 1976 (בגיל 85) בזל, שווייץ 
 מקום קבורה:  Friedhof am Hörnli 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנות של מכון שיקגו 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  אקספרסיוניזם מופשט 
 
מארק ג'ורג' טובי נולד ב (11 בדצמבר 1890 – 24 באפריל 1976) היה צייר אמריקאי. יצירותיו בהשראת הקליגרפיה האסיאתית, מאופיינות בצפיפות ודומות לאקספרסיוניזם מופשט, אם כי המניעים הפילוסופיים לעבודותיו שונים מרוב ציירי האקספרסיוניזם המופשט. יצירותיו זכו להכרה רחבה ברחבי ארצות הברית ואירופה. טובי היה ממייסדי האסכולה הצפון-מערבית (Northwest School) יחד עם גאי אנדרסון, קנת' קלהאן, מוריס גרייבס ויליאם קאמינג והייתה לו השפעה חזקה על האחרים. כחבר ומנטור, טובי חלק עמם את התעניינותם בפילוסופיה ובדתות המזרח. בדומה לאחרים באסכולה זו, טובי היה אוטודידקט, הוא השלים לימודים מוקדמים במכון לאמנות בשיקגו. בשנת 1921 ייסד טובי את המחלקה לאמנות בבית ספר קורניש בסיאטל, וושינגטון.
טובי הרבה לטייל בעולם, מבין המקומות בהן ביקר אפשר למנות את מקסיקו, אירופה, ישראל, טורקיה, לבנון, סין ויפן. לאחר שהצטרף לדת הבהאית, היא הפכה לחלק משמעותי בחייו. טובי נולד בסנטרוויל, ויסקונסין, והתגורר רוב ימיו באזור סיאטל, וושינגטון לפני שעבר לעיר בזל בשווייץ בתחילת שנות השישים יחד עם בן לווייתו, פאר האלסטן; טובי מת שם בשנת  1976.
מארק טובי בשנת 1964
סגנון

טובי מוכר בעיקר בזכות הסגנון המאוחר שלו "כתיבה לבנה", כאשר שכבות של משיכות מכחול קליגרפיות לבנות או בהירות נצבעו על שדה מופשט בעל צבע מעומעם, המורכב עצמו ממשיכות מכחול קטנות, שזורות זו בזו. משיטה זו, התפתח סגנון הציור "קומפוזיציה ללא גבולות" (פרקטיקה בתנועת ציור פעולה) שהתפרסם בעיקר בזכות ג'קסון פולוק וציירים מאוחרים יותר.
כשחשף את עבודותיו בסגנון כתיבה לבנה בגלריית וילארד, בה הציגו באו תקופה רבים מהאקספרסיוניסטים המופשטים לעתיד, טובי לא רצה לבלבל אנשים כיוון שהבסיס שלו היה בסיאטל והיו לו קשרים חזקים לאמנות האסיאתית. וילארד שכר את סידני ג'ניס (שבהמשך פתח ב 1948 גלריה משלו בניו יורק, ומשך איתו את האקספרסיוניסטים המופשטים ג'קסון פולק, וילם דה קונינג, רוברט מאתרוול ופיליפ גוסטון). ג'ניס נשכר כדי לכתוב מאמר אודות העבודות של טובי בווילארד ולהבהיר את העמדה של טובי. המאמר הכיר הן בנטייה של טובי כלפי אסיה וביצע הבחנה חשובה בין סגנון הכתיבה הלבנה לטכניקת הכתיבה האוטומטית של הסוריאליסטים שעורר השראה רבה אצל האקספרסיוניסטים המופשטים האמריקאים.
ג'ניס טען כי סגנונו של טובי "מתנגש עם האיטראציות האחרונות של המודרניזם", זאת מכיוון "שכתיבה לבנה של טובי נחקר ומבוקר יותר בהיותו תוצאה של חשיבה ממושכת". בהקשר זה, ציורו של טובי Threading Light (1942), שהוצג בגלריית ווילארד ב 1944, הושווה "לערפל הלילה" של פולוק מ 1945 ולציור של אנדרה מאסון מ 1924 "ציור אוטומטי", המהווה דוגמה ליצירה שהושפעה ישירות מהכתיבה האוטומטית הסוריאליסטית.
השפעה

טובי, בכיר ה'ציירים המיסטיים', השפיע על גרייבס. טובי למד פסנתר ותורת המוזיקה אצל ג'ון קייג', ובהמשך טובי השפיע על קייג'.
אליזבת ביילי וויליס הציגה לג'קסון פולוק את הציור Bars and Flails של טובי בשנת 1944. פולוק בחן את הציור מקרוב ולאחר מכן צייר "עמודים כחולים", ציור שעשה היסטוריה כאשר, בשנת 1973, ממשלת אוסטרליה רכשה אותו תמורת 2 מיליון דולר. ביוגרף של פולוק כתב: "רשת צפופה של משיכות לבנות, אלגנטיות כמו הקליגרפיה המזרחית", הרשימה את פולוק עד כדי כך שבמכתב ללואי באנץ' תיאר את טובי, אמן מהחוף המערבי, כ"חריג" מהכלל לפיו ניו יורק הייתה מקום היחיד באמריקה שבו הציור (במובן האמיתי) יכול למצוא את מקומו." פולוק הלך לכל התערוכות של טובי בגלריית ווילארד, בה הוא הציג בדים קטנים עד בינוניים, בגודל של כ-840 מ"מ על 1,140 מ"מ. לאחר שפולוק צפה בהם, הוא חזר הביתה והעצים אותם עד כדי גודל של 2.7 על 3.7 מטר, שופך צבע על הבד במקום למרוח אותו בעזרת מכחול. פולוק מעולם לא היה מודאג מאור מפוזר, אך הוא התעניין מאוד ברעיון של טובי לכסות את כל הקנבס בסימנים עד לקצוות שלו, דבר שלא נעשה בעבר באמנות האמריקאית.
ביבליוגרפיה

Balken, Debra Bricker (2017) "Mark Tobey: Like Tracks in the Snow" in Mark Tobey: Threading Light. New York: Skira Rizzoli. ISBN 978-0-8478-5904-7
Cage, John; Retallack, Joan (1 במרץ 2011). MUSICAGE: CAGE MUSES on Words * Art * Music. Wesleyan University Press. ISBN 978-0-8195-7186-1. {{cite book}}:  (עזרה)
Heiner Hachmeister (Ed.): Mark Tobey: Light. Space. Muenster: Hachmeister Verlag 2004
Heiner Hachmeister (Ed.): Mark Tobey: Werke. Oeuvres. 1945-1975. Muenster: Hachmeister Verlag 1991
Cornish, Nellie Centennial (1964). Miss Aunt Nellie: The Autobiography of Nellie C. Cornish. University of Washington Press.
Etulain, Richard W. (1996). Re-imagining the Modern American West: A Century of Fiction, History, and Art. University of Arizona Press. p. 134. ISBN 978-0-8165-1683-4.
Feininger, Lyonel; Tobey, Mark (2006). Years of friendship, 1944-1956: the correspondence of Lyonel Feininger and Mark Tobey. Hatje Cantz. ISBN 9783775716963.
Malone, Michael P.; Etulain, Richard W. (1 בינואר 1989). The American West: A Twentieth-century History. U of Nebraska Press. p. 190. ISBN 0-8032-8167-6. {{cite book}}:  (עזרה)
Nicholls, David (1 באוגוסט 2002). The Cambridge Companion to John Cage. Cambridge Companions to Music. Cambridge University Press. ISBN 978-0-521-78968-4. {{cite book}}:  (עזרה)
Pearlman, Ellen (24 באפריל 2012). Nothing and Everything - The Influence of Buddhism on the American Avant Garde: 1942 - 1962. North Atlantic Books. ISBN 978-1-58394-379-3. {{cite book}}:  (עזרה)
Seitz, William Chapin (1 בינואר 1980). Mark Tobey. Arno Press. ISBN 978-0-405-12893-6. {{cite book}}:  (עזרה)
Wehr, Wesley (2000). The Eighth Lively Art: Conversations with Painters, Poets, Musicians & the Wicked Witch of the West. University of Washington Press. ISBN 978-0-295-97956-4.