קריית ים
היסטוריה

בשנת 1928 נקנו 9,000 אקרים (כ־37,000 דונם) באזור מפרץ חיפה, על ידי החברות East Palestine Cooperation והקרן הקיימת לישראל. ברוב האזור היו ביצות נגועות במלריה, ושתי החברות החלו במלאכת הייבוש, התכנון והפיתוח. האזור תוכנן על־פי שיטת "תכנון ערים מודרניות", על ידי האדריכל אלכסנדר קליין, וחולק לאזורי מגורים, תעשייה וחקלאות.
בשנת 1939 חברת הבנייה "גב ים" רכשה חלק מהאזור והחלה בבניית השכונה הראשונה. תחילה נסלל כביש מקרית מוצקין לכיוון הים ובמקום נפתח חוף רחצה. ביוני 1940 הוחל בבניית שלב ראשון שכלל 60 דירות, 11 בתים נפרדים ועוד 49 קוטג'ים בבלוקים של 5–7 בתים בטור.
גרעין המתיישבים הראשון כלל עשר משפחות, שהגיעו למקום החל מינואר 1941.
מיקומו של היישוב על שפת הים היווה נקודה אסטרטגית חשובה עבור הבריטים, לשם הגנה על נמל חיפה ובתי הזיקוק בשנות מלחמת העולם השנייה ועל כן הוצבו על החוף מגדלי תצפית וסוללה בת שני תותחים בני שישה אינץ' כל-אחד. 550 דונם במרכז האזור שיועד לבנייה נתפסו בידי הצבא הבריטי ובין השאר הוקם בשטחו בית ספר לתותחנים של הצבא הבריטי. בקריה עצמה הוצבו 70 נוטרים יהודים בפיקודו של סרג'נט יעקב נמרי ששמרו על הבסיס הבריטי בקריית ים ועל מחנות הצבא הבריטי בקריית מוצקין. הנוטרים השתלבו בין המתיישבים הראשונים ויחדיו פעלו למען הקריה. בסוף שנת 1943 הוחל בבניית 50 יחידות דיור נוספות. בגלל המלחמה השתמשו בבנייה בבטון מזוין מאומץ מראש כדי לחסוך בפלדה ועץ ובאמצע 1945 היו ביישוב 110 יחידות דיור וכ-300 תושבים. בספטמבר 1947 הגיע מספר יחידות הדיור ל-160 ומספר התושבים לכ-600. 59 יחידות דיור היו בתהליך בנייה בצפון קריית ים. לקראת סוף 1947 הושגה הסכמה עם הצבא על פינוי השטח שנתפס על ידו.
בראשית ימיה של קריית-ים, נאלצו המתיישבים הראשונים להתמודד עם תנאי מחיה קשים, כגון העדר אמצעי תחבורה, העדר שירותים אלמנטריים ואף יללות תנים. השכונה חוברה כבר מראשיתה לרשת החשמל. המאבק הקשה ביותר התנהל סביב החולות הנודדים. קריית ים הוקמה על אזור חולי עשיר בדיונות והתושבים שתלו צמחים (כגון: אשלים, נר-הלילה ורותם המדבר) למניעת התפשטות החול לתוך הבתים. ליישוב בראשיתו היה שומר אחד: הנוטר אברהם לוי, שהיה הגנן הראשי של המועצה והעירייה שנים רבות והוביל את המאבק לעצירת החולות הנודדים באמצעות צמחייה. במקביל, פעלה חברת "גב ים" ליישור החולות לקראת הבנייה.
המים ליישוב הגיעו באמצעות בארות, בשונה משלוש הקריות השכנות: קריית מוצקין, קריית ביאליק וקרית חיים, בהן היה מגדל מים. בקריית ים נחפרו ארבע בארות ומהן נשאבו המים.
הטלפון הראשון והיחיד ביישוב בשנותיו הראשונות הותקן בשנת 1945 בבית ה"מוכתר" אברהם פרידמן. לשם כך נפער אשנב קטן בחזית הדירה הנפתח גם לצידו החיצוני, ברחוב אחד העם 55. התושבים השתמשו בטלפון תמורת תשלום שהושאר באשנב והועבר לחברת גב ים.
הרחבה בפינת רחובות הרצל הנוטרים כונתה בעבר "המרכז" של קריית ים א'. שני מבנים הקיימים גם בשנות האלפיים היו בתחילת הישוב: במבנה הצפוני חנות כלי בית של פינקוס, חנות מכולת ראשונה בשם "צורכי מזון" ולידה בית הקפה הראשון בקריה "גלי ים", שבו נערכו כמה חתונות של המתיישבים הראשונים. המבנה הצפוני עבר שימור ואילו המבנה הדרומי, שבו היו חנות ירקות ומספרה, נהרס ביולי 2016 ובמקומו נבנה בניין מגורים. לקראת יום העצמאות הוצבה ברחבה במה עליה נערכו חגיגות העצמאות האיכותיות. החגיגות כללו הופעות אמנים אורחים והצגות תלמידי בית ספר אורים, והסתיימו בהרקדה שנמשכה עד אור הבוקר. צמוד לרחבת המרכז היה ביתו של קמינקא החלבן.
לכל דירה בקריית ים א' הייתה צמודה חלקת אדמה קטנה, לרוב בצד האחורי, בה גידלו התושבים לצרכיהם גינות ירק, פרחי נוי, תרנגולות, ברווזים ואף ארנבונים. עצי הפרי כללו הדרים, במיוחד לימונים, רימונים, תפוחים, שזיפים, חבושים, שסק, אנונה, עצי תות, גפנים ובעיקר גויאבות, שהיו כמעט בכל חצר ולכן ריח פירות הגויאבה, בעונתם - סוף הקיץ ובסתיו, היה למאפיין בולט של האזור. חצרות אלה הישרו אווירה כפרית, וביניהן הייתה בדרך כלל גדר חיה מוריקה.
חלק מהמתיישבים רכשו את דירותיהם ב"דמי מפתח", ובשל כך לא יכלו להרחיבן וגידלו את ילדיהם בדירות הקטנות בנות 2 חדרים. השכונה הראשונה, קריית ים א', היא בדרום הקריה, צפונית לקריית חיים מערבית. המבנים הראשונים ממוקמים ברחובות ששמם בשנות האלפיים: "המייסדים" (לשעבר "ארפלסא"), "הנוטרים", "הרצל", "אחד העם", "ברדיצ'בסקי", "טשרניחובסקי", "ביאליק" ו"מיכ"ל". מערבית להם היו דיונות חול אשר נעלמו עם התקדמות הבניה מערבה. עד שנות השישים היו הבתים בצידו המזרחי של רחוב פרץ הרחוב האחרון. ממערב להם היה בית בודד של מלינק מוקף חולות ובהמשך מלון מיאמי וחוף גליה. בשנות השישים והשבעים החלה הבנייה לכיוון חוף הים ותוך שנים אחדות נבלעו הבית הבודד והמרכז הגריאטרי (במקום המלון) בין בתי דירות. במקביל התפתחה הקריה לכיוון צפון.
קבוצה אחת של מתיישבים בקריית ים א' כללה חיילים יהודים, אשר שירתו בצבא הבריטי ולאחר שחרורם החליטו להישאר ולהתיישב במקום. קבוצה שנייה היו נוטרים ששרתו בקריה ובחרו בה לבנות את ביתם. קבוצה שלישית כללה את משוחררי הבריגדה היהודית במלחמת העולם השנייה אשר בשנת 1946 באו לקריית ים ובנו בה את ביתם. קבוצה רביעית ועיקרית כללה בעיקר זוגות צעירים יוצאי אירופה.
עם הקמת "מכון 3" של רפא"ל בצפון הקריה, התגוררו רבים מעובדי המכון ומהנדסיו בקריה. כמו כן מצאו בה את מקומם ימאים רבים שעבדו באוניות צי הסוחר או שרתו בחיל הים.