stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדרו ברייטברט
חייו הציבוריים > כתיבה, מחקר ודיווח עיתונאי

בשנת 1995 ראה ברייטברט את דו"ח דראדג' והתרשם עד כדי כך ששלח מייל למאט דראדג'. הוא אמר, "חשבתי שמה שהוא עושה הוא הדבר הכי מגניב באינטרנט, ואני עדיין חושב כך". מאוחר יותר הפגיש דראדג' את ברייטברט עם אריאנה הפינגטון (בתקופה שהיא הייתה עדיין רפובליקנית) וכתוצאה מכך עזר לה ברייטברט בהקמת אתר האינטרנט ההפינגטון פוסט.
עבודתו של ברייטברט פורסמה בוול סטריט ז'ורנל ובאתרים נוספים, כמו כן, הוא כתב טור שבועי עבור הוושינגטון טיימס. ברייטברט גם כתב את הספר Hollywood, Interrupted, ביחד עם מרק אבנר. הספר מותח ביקורת על תרבות הסלבריטאים בארצות הברית. ב-19 בינואר 2011, הכריזה התנועה הגאה השמרנית GOProud כי ברייטברט הצטרף למועצה המייעצת שלה.
באפריל 2011 הוציא ברייטברט את ספרו Righteous Indignation: Excuse Me While I Save the Wo, בו הוא דן בהתפתחותו הפוליטית ובחלק שהוא לוקח בעליית המדיה החדשה, בעיקר בדו"ח דראג' ובהפינגטון פוסט.
ביוני 2011 פרסם אתרו של ברייטברט לראשונה כי חבר הקונגרס אנתוני ווינר שלח לנשים תמונות חושפניות של עצמו.
חייו הציבוריים > חדשות ברייטברט

ברייטברט השיק את האתר הראשון שלו כאתר חדשות. האתר קושר לא פעם לדו"ח דראדג' ולאתרים אחרים. האתר מכיל סיפורים חדשותיים של סוכנות ידיעות AP, רויטרס, סוכנות ידיעות צרפתיות, פוקס ניוז, PR Newswire, וNewswire ארצות הברית, כמו גם קישורים ישירים למספר עיתונים גדולים בעולם. קישורי הבלוג של האתר ושל ה"רשת" נוטים לימין בקשת הפוליטית האמריקאית (למשל, הסקירה הלאומית וTownhall.com). באתר יש גם מנוע חיפוש מופעל על ידי Lingospot וערוץ מימון מופעל על ידי FinancialContent. בשנת 2007 השיק ברייטברט בלוג וידאו, בשם Breitbart.tv.
חייו הציבוריים > פרשן

ברייטברט הופיע כפרשן בתוכנית זמן אמת עם ביל מאהר, ביחד עם דניס מילר. בשנת 2004 הוא היה פרשן אורח בתוכנית הבוקר של ערוץ פוקס ניוז ולעיתים קרובות הופיע כאורח בפנל תוכנית הלילה המאוחרת של הרשת, עיניים אדומות עם גרג גאטפלד. ברייטברט הופיע גם כפרשן ב-2004 בסרט התיעודי מייקל מור שונא את אמריקה.
ב-22 באוקטובר 2009 הופיע ברייטברט בתוכנית C-SPAN של הוושינגטון ג'ורנל. הוא הביע את דעתו בנוגע לזרם המרכזי של התקשורת, הוליווד, ממשל אובמה ודיבר על דעותיו הפוליטיות האישיות, כאשר התלהט הדיון עם מספר מתקשרים לתוכנית.
בפברואר 2010 קיבל ברייטברט את פרס דיוק ריד אירווין למדיה במהלך הכנס הפוליטי השמרני בוושינגטון. במהלך נאום קבלת הפרס הגיב ברייטברט ישירות להאשמות של כתבת הניו יורק טיימס קייט זרנייק, שטענה כי ג'ייסון מאטרה, אקטיביסט שמרני צעיר, השתמש ב"טונים רדיקליים" ברמזים לנשיא ברק אובמה. מעל הפודיום קרא בריטברט לזנייק "אדם נתעב" על כך שהעלתה טענות שכאלו על המבטא הניו יורקי של מאטרה. באותה הוועידה, ברייטברט גם צולם אומר לעיתונאי מקס בלומנטל שהוא "אידיוט" ו"אדם נתעב" עקב בלוג שפורסם על ידי בלומנטל.
חייו הציבוריים > אקטיביזם

ברייטברט הופיע פעמים רבות כדובר באירועים של תנועת מסיבת התה בכל רחבי ארצות הברית. לדוגמה, ב-6 בפברואר 2011 היה ברייטברט הנואם המרכזי בכנס הלאומי הראשון של תנועת מסיבת התה במלון גיילורד אופרילנד בנשוויל. ברייטברט גם עירב את עצמו במחלוקת על ההאשמות בקללות הומופוביות וגזעניות שהוטחו ב-20 במרץ 2010, במהלך עצרת של תנועת מסיבת התה בוושינגטון הבירה. ברייטברט טען כי הקללות וההשמצות מעולם לא הוטחו, וכי "זה היה תרגיל" של ננסי פלוסי והמפלגה הדמוקרטית. ברייטברט הציע לתרום $100,000 לקרן האפרו אמריקאית המאוחדת "על כל אודיו/וידאו של שימוש במילה 'Nigger' [במהלך העצרת]". ברייטברט טען כי מספר חברי קונגרס, שטענו כי המילה הוטחה לעברם מספר פעמים במהלך העצרת, משקרים. ברייטברט התעקש כי חבר הקונגרס ג'ון לואיס ועדים אחרים הוכרחו לקשר, והסיק כי "ננסי פלוסי עושה שירות רע מאוד לסמל זכויות האזרח על ידי דחיפתו לבצע מהלך מלוכלך שכזה. המוניטין של לואיס נמצא כעת על הקו כתוצאה מהייאוש שלה להפיל את תנועת מסיבת התה".
בפברואר 2012, הציג סרטון ביוטיוב את ברייטברט צועק על מפגינים של כיבוש וושינגטון מחוץ למלון שאירח את ועידת הפעולה הפוליטית שמרנית (CPAC). הסרטון הציג את מאבטחי המלון מלווים את ברייטברט חזרה למלון בזמן שהוא אמר למפגינים לשים לב להתנהגותם. ברייטברט רמז גם על תקיפות מיניות של נשים שדווחו במאהלים של תנועת הכיבוש, כשצעק לעבר המפגינים "להפסיק לאנוס את העם". ברייטברט גם קרא למפגינים "מטונפים, אנסים, רוצחים ופריקים". דייוויד קאר אמר שהתקרית גרמה ל"סערה ויראלית ברשת".
חייו האישיים

ברייטברט היה נשוי לסוזאנה בין, בתו של השחקן אורסון בין. נולדו להם ארבעה ילדים.
מותו

ב-1 במרץ 2012, התמוטט ברייטברט תוך כדי הליכה בברנטווד, שכונת ילדותו. הוא הובהל לבית החולים רונלד רייגן, שם הוא מת מאוחר יותר. הוא היה בן 43. הניתוח שלאחר המוות על ידי משרד הפתולוגיה של המחוז הראה שאנדרו מת מדום לב. דו"ח הרעלים לא מצא תרופות מרשם או חומרים בלתי חוקיים בדמו ורמת האלכוהול בדם הייתה 0.04%. ידיד אישי של ברייטברט, ביל וויטל, אמר כי לברייטברט היה התקף לב חמור כמה חודשים לפני מותו. המועמדים הרפובליקניים לנשיאות ריק סנטורום, מיט רומני, וניוט גינגריץ' שיבחו את ברייטברט. סנטורום הגדיר את מותו של ברייטברט כ"הפסד גדול" וכי מותו מאוד השפיע עליו, ואילו מיט רומני אמר כי ברייטברט היה "שמרני ללא חת". ניוט גינגריץ' קרא לו חלוץ החדשניים בתקשורת החברתית שמרנית באמריקה. הלווייתו נערכה ב-6 במרץ 2012, בבית העלמין היהודי במערב לוס אנג'לס. המשתתפים כללו את מאט דראדג', הרמן קיין וגרג גאטפלד.
ספריו

Righteous Indignation: Excuse Me While I Save the World. Grand Central Publishing. 2011. ISBN 978-0-446-57282-8.
With Ebner, Mark C. (2005). Hollywood, Interrupted: Insanity Chic in Babylon – The Case Against Celebrity. Wiley. ISBN 978-0-471-70624-3.
הערות שוליים

↑  Sean Hannity, Sean Hannity (באנגלית אמריקאית)
↑  The Colbert Report - Season 11 - TV Series | Comedy Central US (באנגלית), נבדק ב-2021-02-21
↑  Breitbart To Tea Partiers: ‘We Outnumber (Liberals) And We Have The Guns!’, Mediaite, ‏2011-09-19 (באנגלית)
1 2  Christopher Beam, Andrew Breitbart hijacks Anthony Weiner's press conference: What makes the conservative pundit tick., Slate Magazine, ‏2010-03-15 (באנגלית)
↑  The Washington Times http://www.washingtontimes.com, ‘News addict’ gets his fix, The Washington Times (באנגלית אמריקאית)
1 2  Righteous Indignation, p. 36
↑  Greg Sandoval, Breitbart.com has Drudge to thank for its success, CNET (באנגלית)
↑  Taranto, James (2009-10-17). "Taking On the 'Democrat-Media Complex'". Wall Street Journal (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-02-21.
↑  Hollywood, Interrupted: Insanity Chic in Babylon -- The Case Against Celebrity | Wiley, Wiley.com (באנגלית בריטית)
↑  Home, Go Proud (באנגלית אמריקאית)
↑  http://www.cbsnews.com/8301-503544_162-20069298-503544.html
↑  http://www.post-gazette.com/stories/ae/tv/the-next-wave-ex-wtae-anchor-scott-baker-changes-channel-to-run-web-news-site-476612/
↑  http://www.c-spanarchives.org/program/289587-8
1 2  Joshua Klein, Media - Latest News, Breitbart (באנגלית)
↑  http://www.youtube.com/watch?v=MIeByOeERpY
↑  http://www.youtube.com/watch?v=_D2YLnaTr6w
↑  http://www.youtube.com/watch?v=OzTjjzTMHtU
↑  Alexander, Andrew (2010-04-11). "Andrew Alexander - Allegations of spitting and slurs at Capitol protest merit more reporting" (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-02-21.
↑  Carr, David (2012-04-13). "The Provocateur (Published 2012)". The New York Times (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-02-21.
↑  Seth Abramovitch, The Web is Talking About Andrew Breitbart's Occupy D.C. Freakout, The Atlantic, ‏2012-02-12 (באנגלית)
↑  David Weigel, Two Minutes of Andrew Breitbart Yelling Eighty-Seven Seconds of Andrew Breitbart Yelling, Slate Magazine, ‏2012-02-11 (באנגלית)
↑  http://articles.businessinsider.com/2012-03-06/politics/31125723_1_andrew-breitbart-cpac-bloggers
↑  Beast, The Daily (2012-03-01). "Andrew Breitbart Dies: Most Controversial Moments (Video)". The Daily Beast (באנגלית). נבדק ב-2021-02-21.
↑  A. B. C. News, Publisher and Author Andrew Breitbart Dead, ABC News (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007436218005171  PLWABN: 9810579908105606  GND: 1124955216  ISNI: 0000 0000 5349 3196  LCCN: no2004014171  VIAF: 4635191   WorldCat (עם VIAF): 4635191 
ברייטברט נואם בעצרת בפסדינה, קליפורניה
ברייטברט באירוע התרמה של המפלגה הרפובליקנית באנהיים
שוברי קופות (תוכנית טלוויזיה)

| --- | --- |

 סוגה:  שעשועון אסוציאטיבי
 בימוי:  אמיר אוקרייניץ
 מנחים:  אברי גלעד 
 פרסים:  ₪1,000,000
 ארץ מקור:  ישראל 
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  10 
 הפקה
 מפיק:  אביב עגני לירון אבני
 מפיקים בפועל:  מורן קוקו
 עורכים:  איתן בראון רונן הוברמן
 אתר צילומים:  אולפני ג.ג גלובוס גרופ
 אורך פרק:  40-60 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 2, רשת
 תקופת שידור מקורית:  9 בספטמבר 2015 – 16 באוקטובר 2015
 קישורים חיצוניים
 האתר הרשמי
 
שוברי קופות הוא שעשועון אסוציאציות טלוויזיוני שעלה לשידור ב-9 בספטמבר 2015 בערוץ 2 במסגרת שידורי רשת. את השעשועון מנחה אברי גלעד, שהנחה בעבר שעשועונים רבים, ביניהם "אחד נגד מאה". הפורמט פותח על ידי חברת "אנדמול שיין ישראל", וייחודו הוא סוג השאלות הנשאלות, כאשר במקום להציג בפני המתמודד שאלות טריוויה המבוססות על הידע הכללי שלו, מוצגים בפניו תמונות, קטעי וידאו ואודיו המצריכים ממנו להיעזר, בין היתר, בזיכרון החזותי ולחשוב מחוץ לקופסה. מטרתו של המתמודד היא לזהות את התשובה הנכונה לקטע הוויזואלי או הקולי לפני כמה שיותר אנשים מהקהל שבאולפן על מנת להרוויח כמה שיותר כסף. כשעשועון מסוג זה כלל הגילאים יכולים להשתתף, זאת משום שלרמת הידע הכללי של המתמודד משקל מועט.
רקע

"שוברי קופות" הוא השעשועון האסוציאטיבי הראשון בעולם. הפורמט פותח על ידי חברת "אנדמול שיין ישראל".
במשחק מתחרים זוג מתמודדים אל מול קהל, ובשונה מרוב השעשועונים הם מעמידים למבחן דווקא את היצירתיות והדמיון מאשר את הידע הכללי. במקום שאלות טריוויה, על המסך מוצגות שאלות אסוציאטיביות בצורת תמונה, קטע וידאו או קטע אודיו ומטרת הזוג היא לפתור את האסוציאציה או ההיקש הלוגי כמה שיותר מהר. באולפן מוצבים 50 כספומטים המייצגים את מספר הפעמים שהתשובה הנכונה יכולה להתקבל, כלומר 50 העונים הראשונים, וככל שהזוג יענה תשובה מהירה יותר כך מספר הכספומטים מהם יצא כסף יהיה גבוה יותר. סכום הכסף בו ניתן לזכות על תשובה נכונה משתנה מסיבוב לסיבוב, כמו גם ערך הכסף ודרגת הקושי עולים ככל שמתקדמים עם השלבים. במשחק קיים לחצן מצוקה שעוצר את הזמן ומגלה אות אחת מהתשובה, ובו ניתן להשתמש פעמיים במהלך המשחק. במידה והזוג השיב תשובה שגויה או שלא הספיק לענות בזמן הוא ייאלץ לעזוב את המשחק. בכל סוף סיבוב קיימת בפני המתמודדים אפשרות לפרוש עם סכום הכסף שצברו עד לאותה הנקודה, ואלו שיענו נכונה על כל השאלות יזכו במיליון שקלים. הצופים בבית יכולים להשתתף במשחק בזמן אמת דרך אפליקציה המבוססת על זיהוי קולי, והעונים המהירים ביותר יוכלו לזכות בפרסים.
שלבי המשחק

במשחק ארבעה סיבובים המכילים עשר שאלות בסך הכל:
סיבוב ראשון - מורכב משלוש שאלות. המתמודדים צריכים לענות מהר יותר מ-50 העונים הראשונים. מהכספומטים יוצאים שטרות בשווי 20 שקלים.
סיבוב שני - מורכב משלוש שאלות. המתמודדים צריכים לענות מהר יותר מ-40 העונים הראשונים. מהכספומטים יוצאים שטרות בשווי 50 שקלים.
סיבוב שלישי - מורכב משתי שאלות. המתמודדים צריכים לענות מהר יותר מ-30 העונים הראשונים. מהכספומטים יוצאים שטרות בשווי 100 שקלים.
סיבוב רביעי - מורכב משתי שאלות. המתמודדים צריכים לענות מהר יותר מ-20 העונים הראשונים בשאלה התשיעית, ומהר יותר מ-10 העונים הראשונים בשאלה העשירית. מהכספומטים יוצאים שטרות בשווי 200 שקלים.
שאלת המיליון - לאחר שהמתמודדים צלחו בהצלחה את עשר השאלות הם מגיעים לשאלת המיליון. השאלה אינה מופיעה על הלוח והכספומטים אינם מוציאים שטרות בשום שווי, כיוון שתשובה נכונה מזכה את המתמודדים אוטומטית במיליון שקלים, נוסף על הסכום שהרוויחו עד לשלב זה.
סיבוב מהיר - סיבוב קצר המורכב משלוש שאלות בסך הכל. המתמודדים צריכים לענות מהר יותר מ-50 העונים הראשונים. מהכספומטים יוצאים שטרות בשווי 20 שקלים. בשלב זה מתמודדים ילדים צעירים שינסו להתעלות על דמיונם ומהירותם של המבוגרים.
שלבי המשחק > כלי עזר

בפני זוג המתמודדים עומד לחצן מצוקה בו הם יכולים להשתמש פעמיים במהלך המשחק. אם המתמודדים בוחרים ללחוץ עליו נעצרת הספירה לאחור וכן נחשפת בפניהם אות אחת מהתשובה הסופית.
ארוחת מלכים

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  ציפור פרומקין
 איורים:  לירון כהן
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  ספרות ילדים 
 הוצאה
 הוצאה:  צילי ספרים
 תאריך הוצאה:  2020
 
ארוחת מלכים הוא ספר ילדים שנכתב על ידי הסופרת ציפור פרומקין ואויר בידי לירון כהן. הספר יצא לאור בשנת 2020 בהוצאת "צילי" והופץ במגוון חנויות ספרים בישראל, כולל באתרי האינטרנט השונים והוא זמין גם בפורמט דיגיטלי. הספר מומלץ לגילאי 12-6.
תקציר העלילה

הספר עוקב אחר מכשפה צעירה, בישמה, אשר מרבה להסתבך בצרות. בישמה היא מכשפה פזיזה, צעירת המכשפות, וכשמה כן היא - מרבה להסתבך ונקלעת להרפתקאות, גם משום שהיא מפרשת דברים כפשוטם ושוכחת שכל מה שהיא אומרת נוטה להתגשם. זקנת המכשפות מודאגת מהמשימה שהיא הטילה עליה, להכין ארוחה לשישים ושש מכשפות מורעבות. בהמשך העלילה מתוארת התמודדותה של בישמה עם המשימה.
דמויות

הדמות הראשית בסיפור היא בישמה, מכשפה צעירה ופזיזה אשר הוטלה עליה משימה קשה. מלבדה, קיימות דמויות נוספות: מחשמה, זקנת המכשפות, אשר הטילה על בישמה את המשימה להכין ארוחת מלכים, המטאטא הנאמן, שהוא בעל אישיות משלו, השדון התככן רחמנינוב, חמישה מלכים וכן דמויות שונות שבישמה פוגשת במסעה, כל אחת עם תכונות שונות ועם סיפור משלה.
סגנון הכתיבה

הספר כתוב בשפה עשירה ומלאת דמיון, ומשלב אלמנטים של פנטזיה ואגדה. העלילה מתמקדת בערכים כמו אומץ, חברות ונאמנות, ומיועדת לילדים בגילי 6–12. השפה והדמויות מעשירות את חווית הקריאה ומעוררות את דמיונם של הקוראים הצעירים.
על הסופרת

ציפור פרומקין היא סופרת ילדים ישראלית, הידועה בכתיבתה העשירה והדמיונית. ספריה מתמקדים בגיבורות חזקות ומעניינות, ומשלבים לעיתים קרובות משחק לשון ואלמנטים של פנטזיה והרפתקאות. "ארוחת מלכים" הוא אחד מספריה הבולטים והאהובים ביותר.
ביקורות

הספר קיבל ביקורות חיוביות ממבקרי ספרות ומקוראים אשר שיבחו את הכתיבה הקולחת של פרומקין ואת הרעיונות המועברים בצורה מהנה ונגישה לגיל הרך. הביקורות ציינו במיוחד את האיורים הצבעוניים המלווים את הסיפור אשר מעשירים את חוויית הקריאה. מלבד זאת, הסיפור משמש ככלי עזר להורים ולמחנכים בהעברת ערכים חינוכיים ונחשב לתוספת מרעננת לספרות הילדים הישראלית.
הערות שוליים

↑  ארוחת מלכים | צומת ספרים, באתר www.booknet.co.il
1 2 3 4 5  "אני מוצאת נחמה בדמויות לא מושלמות", באתר ישראל היום
1 2  ארוחת מלכים ציפור פרומקין, באתר המתלהבת | עטרה אופק
1 2 3 4  המפרש, ספרות ילדים | ארוחת מלכים, באתר הַמִּפְרָשׂ
1 2 3  המגדלור, ארוחת מלכים / ציפור פרומקין - המגדלור ספרים, באתר www.hamigdalor.co.il
1 2  מיה מיטב, לא פוסחים על הקריאה: 13 ספרי ילדים שעושים טוב על הלב, באתר ynet, 12 באפריל 2020
↑  ציפור פרומקין : דף דף, ספרות ילדים : סופרים : הסופרים לפי א"ב, באתר www.dafdaf.co.il
↑  ארוחת מלכים, באתר צילי הוצאה לאור
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ארוחת מלכים".
טרנסיות ישראל

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל
 תקופת הפעילות:  2020–הווה (כ־5 שנים)
 
טרנסיות ישראל היא עמותה לקידום זכויות הקהילה הטרנסית בישראל ומקימת הבית הטרנסי הראשון בישראל.
העמותה פועלת להעצמה כלכלית של הקהילה הטרנסית בין היתר באמצעות קידום תעסוקתי, שיקום תעסוקתי, מענקים והלוואות, פעילות הסברה ופעילות שדולה לקידום ניראות חיובית של הקהילה, קידום מעמדה המשפטית של הקהילה הטרנסית באמצעות לווי בהליכי מיצוי זכויות והליכים משפטיים וכן סיוע לנשים טרנסיות במעגל הזנות לצאת ממנו דרך סיוע כלכלי וחברתי.
יו"ר העמותה היא שילה ויינברג ומנכ"לית העמותה היא לינור אברג'ל.
תחומי סיוע

שינוי מדיניות והבאת הקהילה הטרנסית לקדמת השיח בחברה הישראלית ובקבוצות מיעוט באוכלוסייה.
השתתפות בוועדות חוקה, ועדות משנה, שיחות עם ח"כים, משרדי ממשל, ושרים בכנסת ישראל.
שיתוף פעולה עם ארגוני הטרנס "פרויקט גילה" ו"מעברים" אשר הביאו בין היתר לשינוי בביטוח הלאומי להקלות בקצבאות הנכות לטרנסים/טרנסיות.
הקמת "פרויקט לולה" במרכז הגאה אשר תומכך בשיפור ועזרה בקהילה הטרנסית על ידי עיריית תל אביב-יפו, המרכז הגאה וביטוח לאומי.
הרצאות בנושא במשטרה ובבתי ספר, שיחות עם אקדמיות ברחבי ישראל ועוד.
בשנת 2020 מנכ"לית הארגון, לינור אברג'ל, קיבלה תפקיד ייצוגי בכנסת ישראל ובכך הפכה לטרנסית הראשונה שעובדת במשכן הכנסת. בתפקידה משמשת כיועצת לענייני הקהילה הטרנסית בלשכתו של חבר הכנסת הגאה, עידן רול, ממפלגת "יש עתיד".
פעילות

במקביל להקמת העמותה בשנת 2020, העמותה יצרה קשר עם ארגונים נוספים, ולקחה חלק בקואליציית הארגונים הטרנסים. מאז, הן פועלות למען קידום מעני שיקום, הנגשת משאבים לקהילה, שינוי נהלים וחוקים וכן לקידום נראות ציבורית ושיח תקשורתי מעצים. בשנת 2020 העמותה הופיעה בתקשורת הכתובה, בטלוויזיה וברשתות הברתיות, תוך שהן מקדמות שיח מאניש וענייני על הקהילה שלהן. בחודשים האחרונים, יחד עם שאר הארגונים הטרנסיים לקחו חלק משמעותי בעבודת הצוות הממשלתי הבין-משרדי לקידום האוכלסיה הטרנסית ובין היתר נפגשו עם נציגי משרדי הבריאות, הרווחה, השיכון, המשפטים, נציגי הביטוח הלאומי, ועוד.
הן עובדות יחד עם פרויקט גילה ואחרות מול הביטוח הלאומי לפרסומו של חוזר חדש וראשון מסוגו המנגיש את קצבאות הביטוח הלאומי לקהילה הטרנסית, כך שרבות יותר מהנשים הטרנסיות בזנות יוכלו להגיש ולקבל קצבאות באופן מהיר, מכבד וענייני.
משבר הקורונה דחף אותן לגייס סיוע חירום לקהילה, אשר נפגעה כלכלית. הן חברו לפרויקט גילה להעצמה טרנסית ולמעברים לקשת הטרנסית לפרויקט משותף של מתן מלגות חירום לסיוע בשכר דירה, אשר בסגר הראשון התבססו על תרומות פרטיות, ובסגר השני על מענק מקרן שוסטרמן. עוד פעלו במסגרת פרויקט של חלוקת סלי מזון, בתמיכת קרנות הביטוח הלאומי. במסגרת הפעילויות של העמותה בשנת 2020.
הערות שוליים

↑  טרנסיות ישראל, באתר "גיידסטאר ישראל"
↑  מעיין אלקס, מי ומה מסליל טרנסיות לזנות?, ‏25 במרץ 2021
↑  עידן יוסף-ימין, ‏מרגש: ארגון "טרנסיות ישראל" מתגייס למען חיילי צה"ל, באתר ‏מאקו‏, 18 במאי 2021
↑  שירלי צ'ארלי קליינמן, קבלו אותן: 10 הטרנסג'נדריות המשפיעות בישראל, באתר ynet, 31 במרץ 2021
↑  אסף גולן, שילה ויינברג רוצה לעשות היסטוריה: להיות הטרנסג'נדרית הראשונה במועצת עיר, באתר ישראל היום, 22 בפברואר 2024
↑  עידן יוסף-ימין, ‏היסטוריה גאה: זו חברת המועצה הטרנסית הראשונה בישראל, באתר ‏מאקו‏, 28 בפברואר 2024
↑   הטרנסג'נדרית הראשונה בכנסת מנפצת דעות קדומות, סרטון בערוץ "כאן | חדשות – תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 11:51)
↑  מעברים לקהילה הטרנסית, באתר כל זכות
↑  קצבת ביטוח לאומי, באתר מעברים לקשת הטרנסית
↑  פרוייקט לולה, באתר המרכז הגאה
↑  לינור אברג'יל – מדרות רחוב לכנסת ישראל, באתר עיריית תל אביב-יפו
↑  ח"כ רול צרף ללשכתו את לינור אברג'יל, אשר הקימה את ארגון 'טרנסיות ישראל' ואמר: "הקהילה הטרנסית עדין סובלת מאפלייה קשה", באתר על משמר הכנסת, ‏31 באוגוסט 2020
↑   לי ירון, שליש מהטרנסג'נדריות בישראל מובטלות: "שואלים מה יש לנו בין הרגליים", באתר הארץ, 12 באפריל 2019
↑  טרנסג'נדרים בישראל נאבקים עדיין על זכויותיהם הבסיסיות, באתר הכנסת, ‏20 בפברואר 2018
↑  JGive, www.jgive.com
| להט"ב בישראל |
| --- | --- | --- |
| היסטוריה | בג"ץ אל-על נגד דנילוביץ (1994) • בג"ץ ירוס-חקק נגד מנכ"ל משרד הבריאות (1997) • בג"ץ קלפים פתוחים (1997) • פסק דין ירוס-חקק נגד היועץ המשפטי לממשלה (2005) • בג"ץ יוסי בן-ארי נגד מנהל מינהל האוכלוסין במשרד הפנים (2006) • הרצח בברנוער (2009) • הרצח במצעד הגאווה בירושלים (2015) • בג"ץ ארד-פנקס נגד הוועדה לאישור הסכמים לנשיאת עוברים (2017) • מחאת הלהט"ב (2018) • בג"ץ שי גורטלר נגד שר הרווחה (2023) • מצעד הבהמות |  |
| מעמד אישי וחברתי | זכויות להט"ב בישראל • שירות במערכת הביטחון • נישואים של זוגות מאותו המין • פונדקאות •  הומופוביה |  |
| תרבות | מצעדי גאווה (אילת, חיפה, ירושלים, תל אביב) • TLVFest • טקס פרסי הנוער הגאה "איגי LOVE" • לסבית קטלנית |  |
| ארגונים ומוסדות | אגודת הלהט"ב • האחווה הסטודנטיאלית הגאה • איגי • אל"ף • אסוואת • בית גאה בבאר שבע • בית דרור • הבית הפתוח • בת קול • הו"ד • חברותא • חוש"ן • טרנסיות ישראל • יש עם מי לדבר • כביסה שחורה • כמוך • מעברים • סגול • העשירון האחר • הפורום החיפאי • פרויקט גילה • הצבעים שלנו • הקבוצה הירושלמית • קל"ף • שב"ל • שישה צבעים • תהל"ה • רבני קשת • בלה דואגת • פיות רדיקליות • קהילת "בשלה" • אלקאוס • A Wider Bridge |  |
| מקומות | המרכז הגאה • יער הגאווה • תיאטרון הקהילה הגאה • גן העצמאות (ירושלים) • גן העצמאות (תל אביב) • האנדרטה לזכר ההומואים והלסביות שנרדפו בשואה • הברנוער • וידאו פאב |  |
| תקשורת | מגעים • GoGay • WDG • נתיב נוסף • קל"ף חזק • העיר בוורוד • הזמן הוורוד • פנדורה |  |
| ראו גם | פעילים למען זכויות להט"ב • להט"ב ויהדות |  |
לקטגוריה • לפורטל
אגתה כריסטי

| --- | --- |

אגתה כריסטי
 לידה:  15 בספטמבר 1890 אשפילד, טורקי (אנגליה), הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  12 בינואר 1976 (בגיל 85) Winterbrook, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Agatha Mary Clarissa Miller 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  שולסיי 
 שם עט:  Mary Westmacott 
 מקום לימודים:  השכלה פרטית 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  רומן פשע, אוטוביוגרפיה, ספר הרפתקאות, ספרות בלשית 
 זרם ספרותי:  תור הזהב של הספרות הבלשית 
 יצירות בולטות:  רצח באוריינט אקספרס, מוות על הנילוס, מודעת הרצח, לקראת האפס, רצח רוג'ר אקרויד, מפקח הסקוטלנד יארד חוקר, A Daughter's a Daughter, מסך המוות, תעלומת סודות העבר, תעלומת הרעל הגנוב, קלפים על השולחן, רצח בליל סופה, רצח באישון הלילה, הרצח בבית אנד, רציחות האלפבית, האליבי המושלם, עשרה כושים קטנים 
 תקופת הפעילות:  1920–1976 (כ־56 שנים) 
 בן או בת זוג:  מקס מלוואן (11 בספטמבר 1930, 1930–12 בינואר 1976)  ארצ'י כריסטי (24 בדצמבר 1914–אוקטובר 1928) 
 צאצאים:  Rosalind Christie 
 פרסים והוקרה:  גבירה מפקדת במסדר האימפריה הבריטית (1971)  פרס אנתוני (2000)  מפקדת במסדר האימפריה הבריטית (1956)  פרס "גראנד מסטר" (1955)  עמית החברה המלכותית לספרות 
 agathachristie.com
 חתימה:   
 
אגתה כריסטי ובעלה הארכאולוג מקס מלוואן, 1950
מצבת קברהּ
דיים אָגָתָה מרי קלאריסה כְּרִיסְטִי (באנגלית: Agatha Mary Clarissa Christie‏; 15 בספטמבר 1890 – 12 בינואר 1976) הייתה סופרת ומחזאית בריטית, שהתפרסמה בעיקר בשל עשרות סיפורי הבלשים שכתבה. היא כתבה 93 ספרים ו-17 מחזות ספריה תורגמו ל44 שפות.
כתיבתה

כריסטי החלה לכתוב ספרי בלשים כששירתה כאחות במהלך מלחמת העולם הראשונה. על ספרה הראשון היא חתמה בשם אגתה כריסטי, אותו היא נשאה עד מותה. סיפור המתח הראשון שלה נכתב במסגרת תחרות סיפורים. לאחר זכייתה במקום הראשון בתחרות החליטה להתמסר לכתיבה, וב־1920 יצא לאור ספרה הראשון, "הרצח המסתורי בסטיילס". הרומן הראשון שהעניק לכריסטי פרסום עולמי היה רצח רוג'ר אקרויד שפורסם ב־1926; זה היה גם הרומן הראשון שלה שעובד למחזה בשם "אליבי". היא חיברה בסך הכול 78 רומנים בלשיים, רומן ריגול אחד, 19 מחזות והרבה סיפורי מתח קצרים. נוהגים לכנותה מלכת ספרי המסתורין, ותפוצת ספריה בעולם עצומה: 78 ספריה תורגמו ל־44 שפות, ומהם נמכרו כשני מיליארד עותקים, המקנים לה את שיא גינס במכירות לסופר.
ב-1971 הוענק לכריסטי תואר אבירות D.B.E ‏(Dame Commander of the Order of the British Empire), במסגרת מסדר האימפריה הבריטית; מאז יש להקדים לשמה את התואר "דיים". כריסטי סבלה מדיסגרפיה, ומסופר שרבים מספריה נכתבו תוך הכתבתם לקלדנית. ספריה של כריסטי נודעים לא רק בשל המתח הסוחף שהם מציעים, אלא גם בשל סגנונם הקריא.
עלילות הסיפורים מתרחשות במקומות שונים בעולם. תיאורי המקומות העשירים שמופיעים בספריה נובעים גם מהצטרפותה של כריסטי למסעות המחקר של בעלה השני. על מסעות אלה היא כתבה גם זכרונות הומוריסטיים. עלילת אחד מספריה, שתרגום שמו באנגלית הוא "פגישה עם המוות" (1938), ובתרגומו העברי שמו "רצח בסלע האדום", מתרחשת בארץ ישראל ובעבר הירדן בתקופת המנדט.
סוגות

בנוסף לספרות הבלשית בה התמקדה, כתבה כריסטי שישה רומנים רומנטיים וכן אוטוביוגרפיה שפורסמה. חלק מיצירות אלה פורסמו בשם העט מרי וסטמאקוט. שניים מספריה הועידה לפרסום לאחר מותה, והם אכן יצאו לאור לאחר פטירתה, האחד בסדרת הרקול פוארו והאחר בסדרת הגברת מרפל.
רבים מספריה הפכו לסרטי קולנוע, כשהמפורסמים שבהם הם "רצח באוריינט אקספרס", "מוות על הנילוס" וסרט המופת "עד התביעה" בבימויו של בילי ויילדר ובכיכובם של צ'ארלס לוטון, טיירון פאואר ומרלן דיטריך.
בהתאם לנתוני Index Translationum תורגמו 7,236 ספרים של אגתה כריסטי והיא הסופרת המתורגמת ביותר בעולם מבחינת מספר ספרים שתורגמו.
ספריה שתורגמו לעברית

תרגומי ספריה לעברית הופיעו מסוף שנות ה־40. מראשוני התרגומים לעברית הוא הסיפור הקצר "בקתת הזמיר" שהופיע ב־1950 בקובץ סיפורים בשם "פניני ספרות" ועורר הד רב.
מאז שנת 1960 הופיע חלק נכבד מספריה בעברית בסדרת ספרי מסתורין שבהוצאת מ. מזרחי. ספריה שהופיעו בעברית מסוף תקופת המנדט ועד 1960, בהוצאות שונות, נחשבים לנדירים.
בשנת 2016 החלה הוצאת עם עובד בתרגום והוצאה לאור מחדש של ספריה בסדרה מיוחדת, בעריכת מאיה פלדמן ובתרגום מאת מיכל אלפון.
נכון ל־2024 יצאו לאור בסדרה זאת הספרים האלה: "הפרשה המסתורית בסטיילס", "רצח רוג'ר אקרויד", "רצח באוריינט אקספרס", "ולא נותר אף אחד", "מוות על הנילוס", "רציחות האלפבית", "רצח במעון הכומר", "מודעת רצח", "הגופה בחדר הספריה", "רעה תחת השמש", "מחמישה יוצא אחד", "אחרי ההלוויה".
ספרי הבלשים

אגתה כריסטי יצרה שתי דמויות מוכרות בעולם הספרות הבלשית: הראשון הוא הבלש הבלגי הרקול פוארו, הנקלע לפרשיות מסתורין ורצח ונחלץ לעזרת המשטרה והבולשת כדי לפתור את התעלומה. הדמות השנייה היא הגברת (במקור האנגלי: מיס – העלמה) ג'יין מארפל, ישישה אנגלית, המתגוררת בכפר שקט מאוד, ובנסיבות משונות נקרים בדרכה מעשי־פשע, ונודעות לה פרשות אפלות ופליליות. גם היא, כפוארו, מסייעת בידי המשטרה לפתור את התעלומות. ייחודם של פוארו ושל הגברת מארפל הוא באמונתם העזה שבכוח הניתוח ההגיוני, המסודר והקפדני ובעזרת הכרת הטבע האנושי ניתן לפתור כל "חידה" בלשית. שניהם סבורים שאין צורך שהבלש יתרוצץ ככלב ציד בעקבות טרפו. במרוצת השנים הציגה כריסטי עוד דמויות, כגון פארקר פיין והזוג טומי וטפנס.
ספרי הבלשים > מחזות

כריסטי כתבה גם מחזות, שהידועים בהם הם "מלכודת העכברים" ו"עד התביעה". המחזה "מלכודת העכברים", שעלה על בימת התיאטרון הלונדוני לראשונה ב־1952 מוצג מאז ברציפות בעיר והוא המחזה שהוצג במשך הזמן הרצוף הארוך ביותר בהיסטוריה של התיאטרון.
ספרי הבלשים > מחזות > רשימת מחזות (חלקית)

אליבי (מחזה) (Alibi), עלה לבמות ב־1928 (מבוסס על הספר רצח רוג'ר אקרויד)
מלכודת העכברים (The Mousetrap) עלה לבמות ב־1952
עד התביעה
אחוזת הולו (The Hollow) עלה לבמות ב־1951