stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דיוויזיית השריון השביעית (בריטניה)
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

ב-27 באוקטובר 1938 נשלח פרסי הוברט למצרים, והקים שם את "הדיוויזיה הניידת", שנועדה להוות כוח נייד למקרה שתפרוץ מלחמה באזור. באמצע 1939 שונה שמה לדיוויזיית השריון, וב-16 בפברואר 1940 שונה שמה לדיוויזיית השריון השביעית. לאחר הכרזת המלחמה האיטלקית הוכפפה הדיוויזיה לכוח המדבר המערבי בפיקודו של ריצ'רד אוקונור, ובפברואר 1941 הביסה את הכוחות האיטלקיים במהלך מבצע מצפן. בשנים שלאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות המערכה במדבר המערבי כחלק מהארמייה השמינית, ובכלל זה בקרב אל עלמיין הראשון וקרב אל עלמיין השני. במהלך הקרב נפצע מפקד הדיוויזיה ג'ון הארדינג, והוא הוחלף על ידי ג'ורג' ארסקין. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות המערכה בתוניסיה, ובינואר 1943 כבשה את טריפולי וערכה בה מצעד ניצחון. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בפלישת בעלות הברית לאיטליה, ולאחר מכן הוחזרה הדיוויזיה לבריטניה על מנת להתכונן לקראת הפלישה לנורמנדי, שם היא צוידה בטנקי קרומוול.
ב-7 ביוני 1944 נחתה הדיוויזיה בחופי נורמנדי, והיא לחמה בקרבות המערכה בנורמנדי, ובכלל זה במהלך הקרב על קן וקרב פאלז. במהלך המערכה בנורמנדי ביוני ויולי 1944, מפקד הארמייה הבריטית השנייה, לוטננט גנרל מיילס דמפסי, לא התרשם מביצועיה של דיוויזיית השריון השביעית ומפקד הקורפוס ה-8, ריצ'רד אוקונור, טען כי הדיוויזיה התנהלה במהלך מבצע גודווד בצורה זהירה יתר על המידה. זמן קצר לאחר מכן, במהלך מבצע בלוקאוט, דיוויזיית השריון השביעית לא הצליחה להשיג את מטרותיה וארסקין פוטר והוחלף על ידי ג'רלד לויד-ורני. בספטמבר 1944 השתתפה הדיוויזיה בשחרור בלגיה, ומאוחר יותר השתתפה הדיוויזיה בקרבות בגרמניה עד סוף המלחמה.
ביולי 1945 עברה דיוויזיית השריון השביעית לברלין, שם השתתפה במצעד הניצחון של ברלין בשנת 1945, לצד חיילים אמריקאים, צרפתים ורוסים. בין הצופים הרבים במצעד היו וינסטון צ'רצ'יל, ראש ממשלת בריטניה, שהיה חביב במיוחד על הדיוויזיה, פילדמרשל סר אלן ברוק, ראש המטה הכללי הקיסרי ופילדמרשל סר ברנרד מונטגומרי, מפקד קבוצת הארמיות ה-21.
היסטוריה > לאחר המלחמה

הדיוויזיה נותרה בגרמניה כחלק מכוחות הכיבוש, ובשנות ה-50 הייתה כחלק מארמיית הריין הבריטית שעמד במשמר נגד ברית ורשה. בשל צמצומי הצבא הבריטי, באפריל 1958 פורקה הדיוויזיה. עם זאת, המסורות והכינוי האיקוני ("חולדות המדבר") של הדיוויזיה נשמרו על ידי החטיבה המשוריינת ה-7 שהייתה חלק מהדיוויזיה המשוריינת הראשונה.
הערות שוליים

↑  Mead, p. 131.
גנצ'ו מרקוב

| --- | --- |
גנצ'ו מרקוב (1938)
גנצ'ו מרקוב (1938)
 לידה:  19 בספטמבר 1898 וידין, נסיכות בולגריה 
 פטירה:  19 בפברואר 1959 (בגיל 60) סופיה, הרפובליקה העממית של בולגריה 
 מוקד פעילות:  ממלכת בולגריה, הרפובליקה העממית של בולגריה 
 סוגה:  אופרה, אופרטה
 שפה מועדפת:  בולגרית 
 פרסים והוקרה:  אות הצטיינות של העם הבולגרי (1953) 
 
גֶנצ'ו דראגומירוב מרקוב (בבולגרית: Генчо Драгомиров Марков;‏ 19 בספטמבר 1898 – 19 בפברואר 1959) היה זמר אופרה ואופרטה ובמאי תיאטרון בולגרי. במחצית הראשונה של שנות ה-30 של המאה ה-20 היה חבר מקהלת צדיקוב תחת משה צדיקוב.
ביוגרפיה

גנצ'ו מרקוב נולד בווידין ב-1898. אביו היה יערן. בהמשך עברה משפחתו לסופיה ובה סיים לימודי תיכון. במקביל למד שירה אצל איוואן וולפה (בול') ונגינת חליל אצל יוזף חוחולה (בול'). הוא החל לשיר כנער מקהלה במספר הפקות פרטיות, ובהמשך בהפקות של האופרה והבלט הלאומיים בסופיה. ב-1918 הקים עם קבוצה של זמרים וזמרות צעירים ובהם מימי בלקנסקה את "תיאטרון האופרה החופשי של סופיה" (בול') והופיע בו בשורת תפקידי טנור מובילים. הוא נמנה עם ראשוני זמרי האופרטות בבולגריה. במקביל הופיע מעת לעת בתיאטרון העירוני של פלובדיב.
מראשית שנות ה-30 של המאה ה-20 ולמשך מספר שנים, נמנה עם סולני מקהלת צדיקוב תחת משה צדיקוב והשתתף עמה בשורה ארוכה של קונצרטים ברחבי בולגריה וביוגוסלביה. ב-1940 החל גנצ'וב את קריירת הבימוי שלו. הוא ביים בתיאטראות בבורגס ובפרניק ונמנה עם מייסדי התיאטרון הדרמטי בווראצה. ב-1947 מונה למנהל "התיאטרון המוזיקלי של סופיה" (בול') וכיהן בתפקידו עד 1957, עת פרש מסיבות בריאותיות. בתקופתו הועשר והורחב מאוד הרפרטואר של התיאטרון והוא זכה לפופולריות גדולה בקרב הקהל. ב-1953 קיבל את עיטור "אות הצטיינות של העם הבולגרי בתחום האמנות" על ידי הממשלה הבולגרית.
הלך לעולמו בסופיה ב-1959 והוא בן 60, והובא למנוחות בבית הקברות המרכזי בסופיה.
הערות שוליים

1 2  מוני שלום, יובל למקהלת מ.צדיקוב, בתוך:  א.חן ציון, מוני שלום (עורכים), ליובלה של מקהלת הפועלים על שם משה צדיקוב, המחלקה לתרבות של ההסתדרות הכללית, הוצאת אחדות, 1959, עמודים 18, 36–38.
1 2  גנצ'ו מרקוב-ביוגרפיה, באתר vidin-almanac.bg (בבולגרית).
↑  85 שנים להקמת התיאטרון הדרמטי בווראצה, באתר vratzaplus.com (בבולגרית).
דיר א-זור (מחוז)

| --- | --- |

 מדינה:  סוריה סוריה
 נפות במחוז:  3
 בירת המחוז:  דיר א-זור
 שטח:  33,060 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  1,239,000 (31 בדצמבר 2011)
  ‑ צפיפות:  36.4 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  35°09′N 40°16′E﻿ / ﻿35.15°N 40.27°E﻿ / 35.15; 40.27 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה       נפות דיר א-זור tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז דיר א-זור (בערבית: مُحافظة دير الزور) הוא אחד מ-14 מחוזותיה של סוריה, משתרע בצפון-מזרח סוריה. שטחו של המחוז 33,060 קמ"ר, אוכלוסייתו הוערכה בשנת 2010 בכ-1,202,000 תושבים. המחוז מחולק לשלוש נפות ובירתו היא העיר דיר א-זור. חלקו הדרום-מזרחי של המחוז גובל עם עיראק.
נפות

המחוז מחולק לשלוש נפות:
נפת דיר א-זור – בצפון
נפת מיאדין – במרכז
נפת אלבוכמאל – בדרום
דיבשה אמירה

| --- | --- |

 לידה:  1899 בראנסק, רפובליקת פולין 
 פטירה:  9 באפריל 1966 (בגיל 67 בערך) ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 השכלה:  אוניברסיטת גטינגן  אוניברסיטת ז'נבה 
 בן או בת זוג:  בנימין אמירה 
 
דִיבשה אמירה (1899 – 9 באפריל 1966) הייתה מתמטיקאית ישראלית, מראשוני המורים למתמטיקה בארץ ישראל.
ביוגרפיה

נולדה ברוסיה ועלתה לארץ ישראל בשנת 1906 עם הוריה רבקה ואהרן איתין, ממייסדי אחוזת בית ובעל בית הדפוס העברי הראשון ביפו. בשנת 1914 סיימה את לימודיה התיכוניים במחזור השני של הגימנסיה העברית "הרצליה". למדה באוניברסיטת גטינגן בגרמניה ובשנת 1924 סיימה את הדוקטורט במתמטיקה באוניברסיטת ז'נבה בשווייץ בהנחיית פרופסור הרמן מינץ (אנ') מאוניברסיטת גטינגן. לאחר מכן לימדה שנים אחדות באוניברסיטת ז'נבה.
המתמטיקאי הגרמני אדמונד לנדאו, שפעל באוניברסיטה העברית בירושלים בראשית ימיה, תיאר את אמירה "הגאומטריקנית היחידה בארץ ישראל", ובהמלצתו לימדה קורסים אחדים בגאומטריה באוניברסיטה העברית.
את ספרה "ביסוס אכסיומתי ליסודות הגאומטריה" כתבה בצרפתית בשנת 1933, בעת ששהתה באוניברסיטת ז'נבה, אך מלחמת העולם השנייה מנעה את הוצאתו לאור בפריז, ובסופו של דבר הספר יצא לאור בעברית בשנת 1962.
לימדה בסמינר למורים על שם לוינסקי ובתיכון בית הכרם בירושלים מיום היווסדו. אחד מתלמידיה, המתמטיקאי ארנסט שטראוס (Ernst G. Straus) כתב הקדמה לספרה של אמירה, "ביסוס אכסיומתי ליסודות הגאומטריה", ובה ציין: "היה זה מזלי הטוב להיות אחד מאלפי התלמידים שטעמו את טעמם הראשון במתמטיקה רצינית מפי ד"ר אמירה בבית הספר התיכון. למרות כל ההרצאות ששמעתי מאז מפי מתמטיקאים מעולים, לא פגשתי אדם העולה עליה הן כמורה והן כנותן השראה לתלמידיו".
הייתה נשואה עד לפטירתה למתמטיקאי פרופ' בנימין אמירה שלמד עמה בגימנסיה הרצליה. נפטרה ב-9 באפריל 1966 והובאה לקבורה בהר המנוחות.
מספריה

גאומטריה : ספר למוד לבתי-ספר תיכונים ולמשתלמים, הוצאת אמנות, תרצ"ח-תש"ז.
ביסוס אכסיומתי ליסודות הגאומטריה, עם עובד ודביר, 1962
La Synthese Projective De La Geometrie Euclidienne, 1925
הערות שוליים

↑  טלגרמות ומכתבי ברכה ליובל הצפירה, הצפירה, 10 במאי 1912
↑  Shaul Katz, "Berlin Roots – Zionist Incarnation: The Ethos of Pure Mathematics and the Beginnings of the Einstein Institute of Mathematics at the Hebrew University of Jerusalem", Science in Context 17, 2004, p.209
↑  ד"ר דיבשה אמירה, דבר, 10 באפריל 1966
↑  דיבשה אמירה באתר GRAVEZ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007377597905171  BnF: cb16677095p (data)  ISNI: 0000 0003 8821 8735  MGP: 150991  NTA: 172044340  RERO: 02-A002925866  VIAF: 281363616   WorldCat (עם VIAF): 281363616
דן גרונפלד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 בפברואר 1984 (בן 40) פרנקלין לייקס שבניו ג'רזי
 עמדה:  סמול פורוורד
 גובה:  1.98 מ'
 מכללה:  סטנפורד
 קבוצות כשחקן
 2006–2007 2007–2008 2008–2010 2010–2011 2011–2013   2013–2014:  אולדנבורג גראנדה ואיאדוליד בני השרון הפועל ירושלים   בני הרצליה
 
דן גרונפלד (נולד ב-7 בפברואר 1984) הוא כדורסלן עבר ישראלי-אמריקאי ששיחק בעמדת הסמול פורוורד.
ביוגרפיה

גרונפלד נולד בניו ג'רזי למשפחה יהודית שהיגרה מרומניה ב-1963. אביו הוא ארני גרונפלד, בעברו כדורסלן בליגת ה-NBA והג'נרל מנג'ר של הוושינגטון ויזארדס.
גרונפלד שיחק ארבע שנים במכללת סטנפורד. הוא לא נבחר בדראפט ועבר ב-2006 לשחק בגרמניה בקבוצת אולדנבורג, בה שיתף פעולה עם דיאור פישר ודורון פרקינס. לאחר עונה אחת עבר גרונפלד לקבוצה הספרדית גראנדה ששיחקה בליגה השנייה, ושיחק בה בעונת 2007/08. בסיום עונה זו שבה קלע בממוצע 14.7 נקודות למשחק עזב גרונפלד את הקבוצה ונבחן בקבוצת ה-NBA ניו יורק ניקס שהחליטה לא לצרפו לעונת המשחקים 2008/09. הוא חזר לליגה הספרדית השנייה וחתם בוואיאדוליד. בעונה הראשונה שלו עלה עם הקבוצה לליגה הבכירה בספרד, ליגת ה-ACB. בקיץ 2009 השתתף גרונפלד במשחקי המכביה ה-18 עם נבחרת ארצות הברית שזכתה במדליית הזהב. במשחק הגמר מול הנבחרת הישראלית קלע גרונפלד 25 נקודות. הוא שב לשחק עונה נוספת בוואיאדוליד וסיים עמה במקום ה-13 בליגה הבכירה.
לקראת עונת 2010/11 חתם בקבוצת בני השרון מליגת העל בישראל. מתוקף חוק השבות זכה גרונפלד לאזרחות ישראלית ולפיכך נחשב כשחקן מקומי ולא כשחקן זר, עובדה שעזרה לקבוצתו להתמודד עם החוק הרוסי שהונהג באותה עונה. בני השרון סיימה את העונה הסדירה במקום ה-4 וגרונפלד קבע ממוצעים של 13.7 נקודות ו-4.5 ריבאונדים למשחק. לאחר עונה זו חתם בקבוצת הפועל חולון יחד עם מאמנו מבני השרון, דן שמיר. בעקבות קשיים תקציביים לא הצליחה חולון להעביר את חוזהו של גרונפלד בבקרה התקציבית והוא לא שותף במשחקיה בליגה. בעקבות זאת עזב את חולון וחתם ב-2 בנובמבר 2011 על חוזה לשתי עונות בהפועל ירושלים. לקראת עונת 2013/2014 חתם בבני הרצליה ובתום עונה זו פרש ממשחק.
הערות שוליים

↑  גלעד שוברט, דן גרונפלד חתם בהפועל ירושלים, באתר ynet, 2 בנובמבר 2011
דיר א-סודאן

| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  רמאללה ואל-בירה
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,991 (2007)
 קואורדינטות:  32°01′59″N 35°08′54″E﻿ / ﻿32.033055555556°N 35.148333333333°E﻿ / 32.033055555556; 35.148333333333 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גוש דן מוגדלת) דיר א-סודאן(למפת גוש דן רגילה) דיר א-סודאן(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום דיר א-סודאן(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום דיר א-סודאן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
דיר א-סודאן (ערבית:دير السودان) הוא כפר פלסטיני בשומרון, המשתייך לנפת רמאללה ואל-בירה, ונמצא 20 ק"מ צפונית מערבית לרמאללה. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2007 מנתה האוכלוסייה בכפר כ-1,991 תושבים.
במפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל היו בדיר א-סודאן 53 בתים מאוכלסים, בהם התגוררו 243 תושבים, כולם מוסלמים.
הערות שוליים

↑  Mills, Census of Palestine, 1931, page 49
| דגל פלסטיןיישובי נפת רמאללה ואל-בירה |
| --- | --- | --- |
| ערים | אל-בירה • ביתוניא • רוואבי • רמאללה |   |
| מועצות מקומיות | אל-איתיחאד (ביתילו, דיר עמאר, ג'מאלא) • א-זיתונה (מזרעה אל-קיבליה, אבו שוחידם) • ביר זית • בית ליקיא • בני זייד (דיר ע'סאנה, בית רימא) • בני זייד א-שרקייה (עארורה, מזארע א-נובאני) • דיר ג'ריר • דיר דיבוואן • חרבתא אל-מצבאח • מזרעה א-שרקיה • נעלין • סילוואד • סינג'יל • תורמוס עיא |   |
| כפרים | אבו קש • אום צפא • א-לובן אל-ע'רבי • אל-ג'אנייה • אל-מוע'ייר • אל-מידיה • בודרוס • בורקה • בית סירא • ביתין • בית עור אל-פוקא • בית עור א-תחתא • בלעין • ג'יפנה •דורא אל-קרע • דיר אבו משעל • דיר איבזיע • דיר א-סודאן • דיר ניזאם • דיר קדיס • ח'ירבת אבו פלאח • ח'רבת'א בני חרית • טייבה • טירה • יברוד • כובאר • כפר מאליכ • כפר ניעמה • כפר עין • נבי סאלח • סאפא • סורדא • עאבוד • עבוין • עג'ול • עטארה • עין יברוד • עין עריכ • עין סיניא • עין קיניא • קיביה • קראוות בני זייד •  ראס כרכר • רמון • רנתיס • שוקבא • שיבתין |   |
| מחנות פליטים | אל-אמערי • ג'לזון • קדורה • קלנדיה |   |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007584326505171  VIAF: 118146461525127730992   WorldCat (עם VIAF): 118146461525127730992 
ערך זה הוא קצרמרבנושא הרשות הפלסטינית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דורותי דאגלס צ'יימברס

משחק הגמר בין צ'יימברס ובות'בי באולימפיאדת לונדון 1908
דורותיאה קתרין "דורותי" דאגלס למברט צ'יימברס (באנגלית: Dorothea Katherine "Dorothy" Douglass Lambert Chambers; ‏ 3 בספטמבר 1878 – 7 בינואר 1960) הייתה טניסאית בריטית. אתר היכל התהילה של הטניס מכנה אותה "הטניסאית הגדולה ביותר של העשור הראשון של המאה ה-20". היא זכתה בשבע אליפויות בגמר אליפות וימבלדון והגיעה לגמר 11 פעם. בנוסף, זכתה במדליית זהב באולימפיאדת לונדון (1908).
תולדות חייה

נולדה באילינג. בשנת 1900 הופיעה בווימבלדון ושלוש שנים לאחר מכן ניצחה במשחק הגמר את את'ל תומפסון. היא הגנה על תארה גם שנה לאחר מכן, מול שרלוט קופר סטרי. ב-1905 הפסידה במשחק הגמר למיי סטן בונדי וב-1906 שבה וזכתה בגמר וימבלדון. ב-1907 נישאה לרוברט למברט צ'יימברס. ב-1908 זכתה בגמר האולימפי בלונדון מול דורה בות'בי. בשנת 1910 כתבה את ספרה Tennis for Ladies ("טניס לנשים") שהיה מדריך מצולם ללימוד טניס לנשים. ב-1911 ניצחה את בות'בי בגמר וימבלדון 6–0, 6–0. היה זה משחק גמר הנשים היחיד בגראנד סלאם שנוצח בלי שהמפסידה תשיג ולו משחקון אחד, עד לגמר אליפות צרפת הפתוחה ב-1988 בו ניצחה שטפי גראף.
בשנת 1919 הגיעה לגמר וימבלדון מול סוזן לנגלן. משחק הגמר היה הארוך ביותר עד אז, הוא ארך 44 משחקונים צמודים לפני שצ'יימברס נוצחה 8–10, 6–4, 9–7. באותה שנה הגיעה גם לגמר הזוגות וגם לגמר הזוגות המעורבים. היא הופיעה בגמר הזוגות גם ב-1920 ואז פסקה כמעט ממשחקי בודד והמשיכה במשחקי זוגות בלבד. עם זאת, הגיעה לרבע הגמר של אליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס ב-1925. בשנים 1924–1926 הייתה קפטנית נבחרת בריטניה לגביע וייטמן (Wightman Cup). ב-1928 פנתה לקריירה של מאמנת.
הישגים

באליפות וימבלדון
הישגים > זכיות

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שנה | יריבה בגמר | תוצאה |
| 1903 | הממלכה המאוחדת את'ל תומפסון לרקומב | 4–6, 6–4, 6–2 |
| 1904 | הממלכה המאוחדת שרלוט קופר סטרי | 6–0, 6–3 |
| 1906 | ארצות הברית מיי סטן בונדי | 6–3, 9–7 |
| 1910 | הממלכה המאוחדת דורה בות'בי | 6–2, 6–2 |
| 1911 | הממלכה המאוחדת דורה בות'בי | 6–0, 6–0 |
| 1912 | הממלכה המאוחדת ויניפרד מק'נייר | 6–0, 6–4 |
| 1914 | הממלכה המאוחדת את'ל תומפסון לרקומב | 7–5, 6–4 |
הישגים > הפסדים בגמר

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שנה | יריבה בגמר | תוצאה |
| 1905 | ארצות הברית מיי סטן בונדי | 6–3, 6–4 |
| 1907 | ארצות הברית מיי סטן בונדי | 6–1, 6–4 |
| 1919 | צרפת סוזן לנגלן | 10–8, 4–6, 9–7 |
| 1920 | צרפת סוזן לנגלן | 6–3, 6–0 |
הערות שוליים

↑  דף אודותיה בהיכל התהילה של הטניס
דיר

ערך זה עוסק במכלאה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
דיר עזים
דיר כבשים בפרו
דיר הוא מכלאה חקלאית לגידול חיות משק כגון כבשים, עזים וחזירים, למטרת בשר, חלב, צמר וכדומה.
דיר הוא באופן בסיסי מתקן פשוט, הקיים מימי קדם ובתרבויות שונות. בדיר מודרני, מאידך, ישנם מתקני האבסה, השקיה, קירור וחימום מבוקרים, שנועדו לתת תנאים אופטימליים לגידול תעשייתי.
המילה דיר משמשת כשמן של מכלאות שאינן רפת (המיועדת לבקר), אורווה (המיועדת לסוסים) או לול (המיועד לעופות).
שימושים מושאלים

המונח "דיר חזירים" משמש בהשאלה לתיאור מקום מטונף שלא ראוי למגורי אדם.
בצה"ל המילה "דיר" משמשת גם לתיאור מבנים שלא נועדו לבעלי חיים כגון דיר תת-קרקעי, דיר פצצות.
מקור המילה "דיר" הוא כנראה במילה "דֵּיר" (בצירה), שמשמעה נווה, מתחם מגודר לגידול צאן. בערבית המילה "דיר" משמעה מנזר, והיא משמעות מאוחרת יותר.
ראו גם

חווה חקלאית
גשר תלוי

גשר שער הזהב בסן פרנסיסקו
גשר תלוי בבריסטול, אנגליה
גשר תלוי (באנגלית: Suspension bridge) הוא סוג של גשר אשר מתאפיין במיפתח גדול ובגמישות של המבנה וכשמו - מִסעתו נתלית בעזרת כבלים.
העיקרון ההנדסי של גשר תלוי הוא המרת כל כוחות הלחיצה והפיתול לכוחות מתיחה, והעברתם דרך כבלים, המאופיינים במשקל נמוך, בגמישות ובעמידה בכוחות מתיחה, אל שני עמודים גבוהים בצידי הגשר, ומהם אל הקרקע. מבחינה זו גשר תלוי בנוי בעיקרון הפוך לזה של גשר אבן קשתי, שבו כל הכוחות מומרים לכוחות לחיצה, ומועברים דרך האבן אל קצות הקשת. בין ראשי העמודים בגשר תלוי תלויים כבלים מאסיביים אשר מהם תלויה המיסעה או המדרכה עליה עוברת הדרך. קצות הכבלים מעוגנים לקרקע בשני הצדדים הקיצוניים ביותר של הגשר.
היתרון הגדול של גשר תלוי הוא בכך שהמשקל של כל הגשר עובר אל העמודים דרך הכבלים ומהם אל האדמה, ולפיכך אין צורך בקורה עבה או במסבך שיחזיקו את מיפתח הגשר באוויר. יתרון נוסף הוא הגמישות המבנית המקנה לגשר עמידות גבוהה בפני רעידות אדמה.
הגשר התלוי בעל המיפתח הגדול ביותר בעולם הוא גשר אקשי-קייקיו שביפן שנבנה בשנת 1998. אורך מיפתחו 1,991 מטר ואורכו הכולל 3,911 מטר. עם זאת, ישנם גשרים תלויים בעלי מיפתח קטן יותר ואורך כולל גדול יותר.
גשרים המתבססים לעיתים על עמוד אחד אינם עונים להגדרה של גשר תלוי המחייב שתי נקודות משען (למשל שני עמודים). טיפוס זה של גשרים מכונה גשר מעוגן כבלים. אחד מהאדריכלים הבולטים כיום בתחום הוא סנטיאגו קלאטרווה, אשר תכנן שני גשרים תלויי כבלים בישראל (בירושלים עבור הרכבת הקלה ובפתח תקווה להולכי רגל).
גשרים תלויים מצטיינים גם בנוכחות ויזואלית ייחודית ומרשימה, וכך הפכו מספר גשרים כאלו לסמלים של המקומות בהם הם ניצבים. בין אלו ניתן לציין את גשר שער הזהב בסן פרנסיסקו וגשר ברוקלין בניו יורק.
גשר סקיי ברידג' 721 שאורכו 721 מטר, הוא הגשר התלוי המיועד להולכי רגל הארוך בעולם. קדם לו גשר ארוקה 516, שאורכו 516 מטר.
גלעד אלפסי

| --- | --- |

עופר גורן עם גלעד אלפסי (מימין) בהצגה יודפת בתיאטרון תאיר
 לידה:  1974 (בן 50 בערך) ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  ישיבת בני עקיבא נתיב מאיר  מעלה - בית הספר לטלוויזיה לקולנוע ולאמנויות 
 פרסים והוקרה:  פרס תרבות יהודית ע"ש אורי אורבך (2017) 
 
גלעד אלפסי (נולד בה'תשל"ד, 1974) הוא שחקן, מחזאי ובמאי תיאטרון ישראלי המתמקד ביצירה בסוגת התיאטרון היהודי. בשנת ה'תשע"ח (2017) זכה בפרס תרבות יהודית ע"ש אורי אורבך בקטגוריית תיאטרון.
ביוגרפיה

גלעד אלפסי נולד בירושלים, בוגר הישיבה התיכונית נתיב מאיר וישיבת ההסדר הר עציון. למד במגמת המשחק בבית הספר לקולנוע "מעלה" (1998-2000), בין השאר בהנחיית השחקן שולי רנד.
אלפסי הוא יוצר עצמאי ומנהל אמנותי של מספר פרויקטים, בהם פסטיבל "יוצרים תהילים בעיר דוד", פסטיבל "נאמן למקום" ועוד.
ביוגרפיה > תיאטרון

במהלך השנים כתב, ביים ושיחק בהפקות רבות, חלקן בעלות אופי ניסיוני.
ביוגרפיה > תיאטרון > תיאטרון תאיר

בשנת 2000 הקים את "תיאטרון תאיר" והיה לסירוגין מנהלו האמנותי עד לשנת 2011.
ביוגרפיה > תיאטרון > תיאטרון תאיר > הפקות אותן כתב, ביים ושיחק

"בדרך למעלה", הצגת בכורה: שנת 2000
אמצע השמיים, הצגת בכורה: שנת 2000
הכל בגלל הירח (הצגת ילדים בנושא קידוש החודש), הצגת בכורה: שנת 2000
הסוחר המופלא (הצגת ילדים בשילוב מסכות ופנטומימה), הצגת בכורה: שנת 2002
"ותודה על העצה" (מופע אימפרוביזציה), הצגת בכורה: 19 בנובמבר 2002
מחכים לכבודו (סאטירה חברתית על התנהלות החברה הדתית לאומית), הצגת בכורה: 27 במרץ 2003
עבד לעם קדוש (הצגת יחיד על הראי"ה קוק), הצגת בכורה: 19 ביוני 2003
מגדל בבל, הצגת בכורה: שנת 2004
לחם של אמונה, הצגת בכורה: שנת 2004
בנים גידלתי, הצגת בכורה: 18 בינואר 2004
מבחן בגרות, הצגת בכורה: 8 באפריל 2004
מעברים, הצגת בכורה: 5 ביוני 2004
חבר מרחוב אחר (הצגת ילדים), הצגת בכורה: 21 באוקטובר 2004
יודפת - חיי יוספוס פלביוס, הצגת בכורה: 30 באפריל 2005
רגישות ונחישות (מופע בעקבות תוכנית ההתנתקות), הצגת בכורה: 11 במאי 2005
מסע בירושלים, הצגת בכורה: 5 ביוני 2005
בדיחותא דשידוכין, הצגת בכורה: 4 בדצמבר 2005
האוצר מתחת לגשר (הצגת ילדים בשילוב מסכות), הצגת בכורה: 22 בפברואר 2007
שרשרת הזהב, הצגת בכורה: 15 באפריל 2007
הילד מעבר לים (הצגת ילדים), הצגת בכורה: 9 בדצמבר 2007
שש מטבעות לחופש, הצגת בכורה: 20 בינואר 2008
היתקלות, הצגת בכורה: 11 במרץ 2008
מחובר. קום, הצגת בכורה: 27 ביולי 2008
הדרך הביתה (הצגת ילדים בשילוב מסכות), הצגת בכורה: 4 בינואר 2009
הצילו נתקעתי בבצפר, הצגת בכורה: 1 בדצמבר 2009
שברי לוחות, הצגת בכורה: 23 בדצמבר 2010
המלבוש (הצגת יחיד), הצגת בכורה: 17 באוגוסט 2011
ריש לקיש - מחזמר לילדים, הצגת בכורה: 9 בדצמבר 2011
שר האוצר והעולה המאושר - הצגת ילדים, הצגת בכורה: 14 בדצמבר 2011
ביוגרפיה > תיאטרון > תיאטרון במה

לאחר שעזב את תיאטרון תאיר הקים בשנת 2013 יחד עם הבמאי אייל סלע (גולדברג) את "תיאטרון במה", מיזם המאגד יוצרים מתחום התיאטרון. מיזם זה פעל עד שנת 2015.
ביוגרפיה > תיאטרון > תיאטרון גלעד אלפסי

בשנת 2016 הקים את תיאטרון גלעד אלפסי. הוא משמש כמנהל אמנותי ובמאי. התיאטרון מתמקד בסוגיות חברתיות ותרבותיות ומעלה הצגות, בהן: "אבאל'ה" (2016), "תבכה ילד תבכה" (2016), "התקלות" ו"עבד לעם קדוש".
ביוגרפיה > תיאטרון > מחזות שכתב וביים

יצאתי לחופש תסתדרו לבד - קומדיה בכיכובה של נויה מנדל
מדינה אחת לשלושה עמים - סאטירה חברתית-פוליטית.
SB6 - דרמה היסטורית על בי"ס שפעל במחנה ההשמדה בירקנאו.
מבעד למילים - דרמה חברתית על תסמונת אספרגר
הערות שוליים

↑  בדרך למעלה באתר הבמה
↑  חגית ריטרמן, תיאטרון אחר, באתר ערוץ 7, 19 ביולי 2003
↑  כרמית ספיר-ויץ, חנוכה כשר: על "פסטיבל אור בהיכל", באתר nrg‏, 1 בדצמבר 2010
↑  קידוש החודש כסיפור מרתק, בעלון "שיחת השבוע", 8 במרץ 2002
↑   הסוחר המופלא - תיאטרון תאיר, סרטון בערוץ "tairtheater", באתר יוטיוב (אורך: 04:53)
↑  מאיה נחום שחל, איזה מופע תראו בחנוכה, באתר כלכליסט, 24 בנובמבר 2008
↑  מחכים לכבודו באתר "הבמה"
↑   תיאטרון תאיר - מחכים לכבודו, סרטון בערוץ "tairtheater", באתר יוטיוב (אורך: 03:41)
↑  עבד לעם קדוש באתר "הבמה
↑  עדי דוד, ביקור בית אצל הרב קוק, באתר ynet, 11 בפברואר 2008
↑  מגדל בבל באתר "הבמה"
↑  הצגה שנבנתה בשיתוף פעולה בין מכון שם עולם ותיאטרון תאיר. ההצגה הבוחנת דרך ניצול שואה החי פה ושם מה באמת שרד ומה הושמד. בליווי הנחיה וסרט לאחר ההצגה המפתחים את הנושא. מקור: יחידות לימוד בארת מכון שם עולם
↑  הילה קומם, לחם של אמונה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 15 באפריל 2006
↑  חבר מרחוב אחר באתר "הבמה"
↑  יודפת באתר "הבמה"
↑  יוסף ארנפלד, תחנות תרבות, באתר ערוץ 7, 7 בספטמבר 2017
↑  בדיחותא דשידוכין באתר "הבמה"
↑  ברק ליבוביץ', הצגה: "בדיחותא דשידוכין" - צעד אחד רחוק מדי, באתר ynet, 27 בפברואר 2007
↑  שרשרת הזהב באתר "הבמה"
↑   תיאטרון תאיר - שרשרת הזהב, סרטון בערוץ "tairtheater", באתר יוטיוב (אורך: 03:00)
↑  עפרה לקס, מעשה רב, באתר ערוץ 7, 10 במאי 2007
↑  ירון ליבוביץ', חורבן משפחת הצדיק-ביקורת על המחזה "שרשרת הזהב" של י.ל. פרץ, באתר המולטי יקום של אלי אשד, ‏באוקטובר 2007
↑   הילד מעבר לים - תיאטרון תאיר, סרטון בערוץ "tairtheater", באתר יוטיוב (אורך: 06:21)
↑  שש מטבעות לחופש באתר "הבמה"
↑   תיאטרון תאיר - היתקלות, סרטון בערוץ "tairtheater", באתר יוטיוב (אורך: 06:10)
↑   הדרך הביתה- תיאטרון תאיר, סרטון בערוץ "tairtheater", באתר יוטיוב (אורך: 04:18)
↑  עפרה לקס, תרבות כחול לבן, באתר ערוץ 7, 31 במאי 2012
↑   המלבוש צוותא חלק א', סרטון בערוץ "אודי בן סעדיה", באתר יוטיוב (אורך: 16:23),  המלבוש צוותא חלק שני, סרטון בערוץ "אודי בן סעדיה", באתר יוטיוב (אורך: 16:22),  המלבוש צוותא חלק 3, סרטון בערוץ "אודי בן סעדיה", באתר יוטיוב (אורך: 16:22),  המלבוש צוותא חלק 4, סרטון בערוץ "אודי בן סעדיה", באתר יוטיוב (אורך: 06:03),  המלבוש תיאטרון תאיר, סרטון בערוץ "Rami Buchnik", באתר יוטיוב (אורך: 08:08)
↑  מערכת הבמה, חנוכה של אור וקצב במודיעין, באתר "הבמה", 14 בנובמבר 2011
כרזת ההצגה "יודפת", 2005
עופר גורן וגלעד אלפסי בהצגה "יודפת", 2005
דוד בן מאמאן

הרב דוד בן מאמאן (סביב ה'ת"ס, 1700- ה'תקכ"ג, 1763) היה פוסק הלכה, אב בית הדין ורבה של מרקש במאה ה-18.
קורות חייו

נולד במרקש לאביו רבי אברהם מדייני מרקש. למד בישיבה אצל חכמי עירו יחד עם רבי יעקב פינטו. בשנת ה'תצ"ג, לאחר פטירת אביו, התמנה לדיין בבית הדין בראשות רבי יוסף אוסעדון ורבי שלמה בנבנישתי. בשנת ה'תקט"ו, לאחר פטירת רבי יוסף אוסעדון, התמנה לאב בית הדין ולרבה של מרקש. בין הדיינים שהצטרפו לבית הדין שבראשותו נמנו: רבי יעקב פינטו (הרי"ף), רבי שמואל הלוי, בית הדין בו שימש עמד בקשרי הלכה עם יתר הדיינים שבערי מרוקו, כדוגמת רבי משה בירדוגו רבה של מקנס, ורבי אליהו הצרפתי רבה של פאס, ורבי אליעזר די אבילא רבה של רבאט. חלק מפסקי דינו נעתקו מפעם לפעם על ידי דייני מרוקו.
קורות חייו > פטירתו

נפטר ככל הנראה בשנת ה'תקכ"ג, נקבר במרקש. הספידו רבי אהרן אזולאי. כמו כן נכתבו לכבודו קטעי פיוטים.
חיבוריו

פסקי דינים - מקבץ מפסקי דינו התפרסמו בספר 'תשובות חכמי מראכש' שיצא לאור על ידי מכון פי ישרים.
הערות שוליים

↑  ראו שו"ת נפת צופים או"ח מט.
↑  ראו: רשימת הנפטרים ממכנאס, תקנות חכמי מכנאס חלק א עמ' תלד.
↑  שו"ת דברי משה להמשבי"ר סי' ט' דף ח ע"ב.
↑  שו"ת תנא דבי אליהו הצרפתי ח"א או"ח סי' ג.
↑  באר מים חיים סי' כד דף נט ריש ע"ב.
↑  ראו למשל ספר מנחת זיכרון מונסונייגו עמ' 92.
↑  בספר מטה אהרן לבית לוי כתב יד, למו"ה אהרן אזולאי (דף רצה א): "דרוש זה דרשתי לפטירת הרב הכולל הדיין המצוין נ"י פ"ה אב"ד ור"מ דק"ק מתא מראכש יע"א כמוהר"ר דוד בן אותו צדיק וחסיד החכם הכולל הדיין ומצוין כמוהר"ר אברהם בן מאמאן בר אוריין ובר אבהן תנצב"ה זלה"ה".
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: הרב יוסף אוסעדון | רבנים ראשיים של מרקש | הבא: הרב יעקב פינטו |
גנסיטו

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  עוגת חטיף 
 מוצא:  מקסיקו 
 
גנסיטו (בספרדית: Gansito; מילולית "אווז קטן", מצורת הקטנה הספרדית של ganso, "אווז") היא עוגת חטיפים מקסיקנית.