stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סכר
השפעות שליליות

הקמת סכר כרוכה גם בתופעות שליליות:
יישובים ובתי גידול שנמצאו במעלה הנהר מוצפים.
נוצרים מחסומי רבייה על ידי סכרים.
סחף שמקורו בהרים אינו מגיע עוד לדלתת הנהר, והדלתה נאכלת.
סחף אינו מדשן את אדמות החקלאים לאורך הנהר, והנהר אינו מציף אותן, כפי שהיה קורה פעם לאורך הנילוס למשל.
המדף היבשתי של חופים סמוכים נשחק עקב אי הגעת סחף (תהליך שמשפיע בצורה חזקה על מישור החוף של ארץ ישראל)
המאגר שנוצר מאחורי הסכר עלול להביא להתפשטות יתושי המלריה.
התפתחות של סכסוכים בינלאומיים בין המדינות בהן עובר הנהר שנסכר. הסכסוך עשוי לנבוע כתוצאה מהשינויים במשטר המים, בתוואי הגבול (שמשתנה כתוצאה מסכירת הנהר) ובשימושי המים. כך לדוגמה היחסים בין מצרים לאתיופיה החלו להתקרר בשנת 2010 עד להגעה לסף מלחמה, על רקע כוונת אתיופיה לבנות סכר על מי הנילוס.
סכרים בעולם החי

בונה, יונק גדול מסדרת המכרסמים, בונה סכרים ומשנה את סביבתו תוך כדי כך.
ראו גם

דלתה
סכר געשי
בונה (בעל-חיים)
מברץ
אנרגיה הידרואלקטרית
בנייה
סיקאני

סיקאני (בלטינית: Sicani) היו אחד משלושה עמים איטליים עתיקים של סיציליה שחיו במקום בעת הקולוניזציה היוונית והפיניקית. הסיקאני ישבו מזרחית לאלימי ומערבית לסיקלי (אנ'), ולפי דיודורוס סיקולוס (המאה ה-1 לפנה"ס), גבולם עם האחרונים היה בנהר ההִימֵרָה העתיק (סלסו (אנ')) לאחר סדרה של קרבות בין שבטים אלו.
היסטוריה

הסיקאני הם התושבים העתיקים ביותר של סיציליה עם שם מתועד. ההיסטוריון היווני תוקידידס (המאה ה-5 לפנה"ס), טען שמקורו של הסיקאני בחצי האי האיברי, מסביב לנהר שהם כינו "סיקאנוּס" והיגרו לסיציליה בעקבות פלישת הליגורים. (השם סיקאנוס נקשר לנהר המודרני הידוע בספרדית כחוקאר (אנ')) המקור של תוקידידס אינו ידוע, אם כי הוא מסתמך לעיתים קרובות על ההיסטוריון הסיצילאני אנטיוכוס מסירקוזה (אנ') (פעל סביב 420 לפסה"נ). לעומת זאת, טימאיוס מטאורמינה (כתב סביב 300 לפנה"ס) מחשיב את הסיקאני כילידים בסיציליה. תיאוריה שלישית, שהועלתה על ידי כמה חוקרים מודרניים, מציעה שהסיקאני היו מהגרים, שהשיגו שליטה באזורים שבהם גרו בעבר שבטים ילידים. העדות של הגירת הסיקאני דרך היבשה נתמכת על ידי הגאוגרף היווני (תחת שלטון רומא) פאוסניאס (המאה ה-2 לספירה), שלא נראה כי הוא תלוי בתוקידידס, וטוען ששלושה עמים הגיעו לסיציליה: סיקאני, סיקלי והפריגי: השניים הראשונים הגיעו מאיטליה, ואילו השלישי הגיע מטרויה. פליניוס הזקן (המאה ה-1) וגאיוס יוליוס סולינוס (המאה ה-3) מזכירים גם את הסיקאני, בין עמי ליגת הר אלבנוס (Mount Albanus league) בלאטיום העתיקה (אנ'). הסיקאני מוזכר ב"אינאיס" של ורגיליוס (המאה ה-1 לפנה"ס) כבעלי בריתם של הרוטולי, האַאוּרונקי והסקראני של לאטיום העתיקה. אולוס גליוס (המאה ה-2 לספירה) ומקרוביוס (המאה ה-5) מזכירים אותם עם האאורונקי והסקראני. מחקר ארכאולוגי מצביע על כך שהסיקאני הושפעו בשלב מוקדם מיוון המיקנית (לפני הקולוניזציה היוונית של סיציליה).
החוקרים מסכימים בדרך כלל שהסיקאני הקדימו את תושבי סיציליה האחרים בפרה-היסטוריה, כלומר את האילמי והסיקלי. הראשונים נחשבים להיות האנשים המתועדים הראשונים שבאו ליישב את סיציליה. על פי הלאניקוס איש לסבוס (המאה ה-5 לפסה"נ), האלימי היו אוכלוסייה ממוצא של עמים איטלקיים, שהגיעו לסיציליה לאחר שנלחמו במלחמה עם האונוטריאנים. הם התיישבו בפינה הצפון-מערבית של האי, ואילצו את הסיקאנים לעבור מזרחה. הסיקלים היו הבאים שהגיעו, מיבשת איטליה, והתיישבו במזרח. הגעתם של הסיקלים התרחשה במהלך המאה השלוש עשרה או האחת עשרה לפני הספירה. אזור הסיקאני לאחר מכן הוגבל לחלק הדרום-מערבי של האי עם יישובים באזור ג'לה ואגריג'נטו.
הרודוטוּס והמלך מינוס

מינוס, על פי המסורת, נסע לסיקניה, או לסיציליה, כפי שהיא נקראת כיום, בחיפוש אחר דדלוס, ושם נספה במוות אלים.
שפה

כמה כתובות קצרות המשתמשות באלפבית היווני נמצאו בשפה הסיקאנית שנכחדה. פרט לשמות, הם לא תורגמו, והשפה אינה מסווגת בגלל חוסר נתונים. בשל היעדר גבולות לשוניים או תרבותיים ברורים בין אזורי סיקאני והסיקלי ממזרח, קיומה של סיקאנית כשפה מובחנת נתונה בספק; כמו כן, לא ברור אם הסיקאנית שרדה כשפה עד לתקופה הקלאסית, אפילו רק בצורה מדוברת.
ראו גם

איטליה הקדם-רומית
לקריאה נוספת

עמים עתיקים של איטליה, בוויקיפדיה האנגלית
הערות שוליים

↑  Diod., v.6.3-4
↑  Thucydides, His. VI,2,3,4.
↑  "Sicily: Encyclopedia II – Sicily – History". Experience Festival. אורכב מ-המקור ב-31 בדצמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Aapologetico de la literatura española contra los opiniones". Ensayo historico. 7 באוקטובר 2007. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Shefton, Brian Benjamin; Lomas, Kathryn (2004). "Greek Identity in the Western Mediterranean". BRILL. ISBN 9004133003.
↑  As reported in Diodorus Siculus V,6,1-3.
↑  Fine, John (1985). The ancient Greeks: a critical history. Harvard University Press. p. 72. ISBN 0-674-03314-0.
↑  "Pausanias, Description of Greece, Elis 1, chapter 25, section 6". www.perseus.tufts.edu. נבדק ב-2021-12-26.
↑  Pliny the Elder, Naturalis Historia, III, 56; III, 69.
↑  Arias, Paolo Enrico (1943). Problemi sui Siculi e sugli Etruschi (באיטלקית). Crisafulli.
↑  Virgil, Aeneid, VII, 795; VIII, 328; XI, 317;
↑  Aulus Gellius, Attic Nights, I, 10.
↑  Macrobius, Saturnalia, I, 5.
↑  Fine, p.72
↑  "Gli Elimi: storia e archeologia di Segesta, Erice, Entella". www.arkeomania.com. נבדק ב-2021-12-26.
↑  Herodotus, The History, George Rawlinson, trans., (New York: Dutton & Co., 1862
↑  The World's Writing Systems. 1996:301.
↑  "'Sicanian' at Linguist List". אורכב מ-המקור ב-2012-03-01. נבדק ב-2008-07-28.
עורקי מתוך היד הכפיים

| --- | --- |
 שיוך:  קבוצה של עורקים 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (595) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  aa. metacarpales palmares 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A12.2.09.039 
 TA2 (2019):  4653 
 FMA:  70802 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0226442 
 
עורקי מתוך היד הכפיים בתחתית התמונה
עוֹרְקֵי מְתוֹךְ הַיָּד הַכַּפִּיִּים (TA: arteriae metacarpales palmares) הם קבוצה של עורקים בכף היד היוצאים מקשת כף היד העמוקה.
עורקים אלה נעים בכיוון האצבעות על גבי השרירים הבין-גרמיים ומשיקים במרווח האצבעות עם עורקי האצבעות הכפיים המשותפים של קשת כף היד השטחית.
גת (קיבוץ)

| --- | --- |
הקיבוץ מהאוויר
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הדרום
מועצה אזורית: יואב
גובה ממוצע: ‎137 מטר
תאריך ייסוד: 1941
תנועה מיישבת: התנועה הקיבוצית
סוג יישוב: קיבוץ
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 941 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 918 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת השפלה מוגדלת) גת(למפת השפלה רגילה) גת(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גת(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גת31°37′40″N 34°47′41″E﻿ / ﻿31.6277741224185°N 34.7947430302921°E﻿ / 31.6277741224185; 34.7947430302921  heמפת היישובים של מועצה אזורית יואב באדום - גת (קיבוץ) בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10
http://www.gat.org.il
גַּת הוא קיבוץ מתחדש במחוז הדרום בישראל, בגבול מישור חוף יהודה ושפלת יהודה. הקיבוץ ממוקם כ-3 קילומטרים צפונית מזרחית לקריית גת, ושייך למועצה האזורית יואב. אופי הקהילה הוא חילוני.
מידע כללי

בקיבוץ מתגוררים כ-800 תושבים  וניתן למצוא בו שירותי קהילתיים כמו מכולת, בריכת שחייה, מגרשי טניס ועוד.
כמות המשקעים בקיבוץ גת מגיעה ל-350 מ״מ.
גת נמצאת כ-100 מטר מעל פני הים.
חג הקיבוץ מצויין בט״ו בשבט.
היסטוריה

בט"ו בשבט תש"ב, 2 בפברואר 1942  עלה כוח חלוץ מגרעין הקיבוץ ״מנוף״ שהיה בכפר סבא, על הקרקע מול העיירה עיראק-אל- מנשייה (היום קרית גת), ןבמרחק 4 ק״מ מפלוג׳ה, ונקרא בפי הערבים ״קומפניית עיראק אל מנשיה״ או ״קומפניית אל יהוד״. תושבי היישוב פלוג׳ה סיפקו לאנשי הקיבוץ בשר, ומים הגיעו לקיבוץ מעיראק אל מנשייה הסמוכה.
מייסדיו אנשי הקיבוץ הארצי השומר הצעיר שרובם הגיעו מפולין, יוגוסלביה ואוסטריה.  באפריל אותה שנה, נבנה יישוב הקבע, ושם הקיבוץ שונה ל״גת״, על שם העיר הפלישתית ששכנה באזור.
השלטון הבריטי הקים בפלוג׳ה תחנת משטרה, ובשנת 1923, צויידה התחנה בטלפון. קיבוץ גת התחבר למרכזיית פלוג׳ה בשנת 1944 תמורת 44 ל״י.
היסטוריה > מלחמת השחרור

הקיבוץ שימש בסיס חשוב במלחמת השחרור ללוחמים היהודים נגד המצרים שהתבצרו בפלוגות (פלוג׳ה) הסמוכה.
ניתוק הנגב בשנת 1948, בעיצומה של ההפוגה השנייה, הדאיג את הממשלה והמטכ״ל. לפיכך הוחלט ליזום מבצע שנקרא מבצע ״גי״ס״, ראשי התיבות של שלוש החטיבות שלקחו בו חלק: גבעתי, יפתח וסרגי (סרגי היה כינויו של נחום שריג מפקד חטיבת הנגב). מפקד המבצע היה שמעון אבידן, שהיה באותה עת מפקד חטיבת גבעתי. וכל חטיבה העמידה לרשותו של אבידן צוות קרב גדודי אחד. בליל 28/7-27/7 1948, בוצעה תוכנית המבצע: הגדוד הראשון של יפתח, יצא מקיבוץ גת ותקף את פלוג׳ה שהיתה בידי המצרים, גדוד 53 של גבעתי, יצא אף הוא מקיבוץ גת במטרה לכבוש את עיראק אל-מנשיה. אך שתי ההתקפות לא צלחו והם נהדפו על ידי המצרים, המסדרון אל הנגב לא נפרץ.
בפברואר 1948, אירעה התקפת יריות כבדה על קיבוץ גת, ההתקפה נמשכה שעתיים וחצי בין השעות 12.30 ל-3.00 לפנות בוקר. אנשי המג השיבו אש והצליחו להדוף את ההתקפה. לפי הדיווח לא נפגע איש, הקיבוץ הותקף גם יומיים קודם אבל לא נפגע אף לא אחד.
גת נמצאת כ-100 מטר מעל פני הים.
בקיבוץ מתגוררים כ-800 תושבים  וניתן למצוא בו שירותי קהילתיים כמו מכולת, בריכת שחייה, מגרשי טניס ועוד.
כלכלה

כלכלת הקיבוץ מבוססת על גידולי שדה, פרדס, רפת, קלאב גת, ועל מפעל המיצים והרכזים ״גניר״, שמייצר בין היתר את המותג פרימור. בשנת 2007, התאחד המפעל עם גן שמואל.
עד קיץ 2018, פעל בקיבוץ "קלאב גת", הכולל בריכה ומתקני ספורט שהיווה הכנסה נוספת לקיבוץ. אולם מקיץ 2018 ואילך, המקום פתוח לתושבי הקיבוץ בלבד.
חינוך

גני הילדים בקיבוץ פתוחים גם לתושבים הגרים באזור. בגת קיימת מערכת חינוך איכותית לגיל הרך.
סיוע לצמיחה דמוגרפית בקיבוץ

כתוצאה ממשבר הקיבוצים, עזבו חברי קיבוץ רבים את הקיבוץ, וגרעיני קליטה של גרעיני נח״ל, או אפילו מועמדים צעירים אחרים לא הגיעו לקיבוצים, לפיכך, היה צורך להכין תוכנית להתחדשות דמוגרפית של הקיבוץ. היה צורך ביצירת תנאים אטרקטיביים לקליטת בנים ומשפחות צעירות אשר ישובו ויאכלסו את הקיבוץ, ויבטיחו המשך לקהילה. היה צורך למצוא פתרונות נאותים בתחום ההשכלה, התעסוקה, הדיור ותרבות הפנאי, כדי למשוך את הצעירים לאיכלוס המשק. וזו הייתה משימתן של המועצות האזוריות באמצעות הוועדות המקומיות לתכנון ולבנייה, להגדיר את זכויות הבנייה העדכניות למגורים בקיבוץ והתוויית מערכת תשתיות שתתאים לאורח החיים בקיבוץ המתחדש. כך החלו המועצות לרתום גופים ציבוריים כמו משרד השיכון, שיתוף אנשי מקצוע בעלי ראייה אובייקטיבית ללא עניין אישי בתוצאות התהליך. קיבוץ גת היה אחד הקיבוצים שהחלו בתהליך תכנון מחודש של הקיבוץ לצורך קליטת בנים. תוכננה תוכנית בשיתוף עם המועצה האזרות יואב, ועם האגף לבנייה כפרית במשרת השיכון. תוכנית שנותנת פתרון לשיוך הדירות הקיימת לחברי הקיבוץ ולהקמת שכונות מגרוים חדשות לבנים ומשפחות צעירות בשטח הקיבוץ.
קיבוץ גת בספרות

הרומן הראשון ״הוא הלך בשדות״ (1947), שפרסם משה שמיר, ומיצירות היסוד של ספרות דור תש״ח, מתרחש בקיבוץ בשם בדוי - גת. שמקומו לפי הרומן הוא בעמק יזראעל.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
1 2 3 4 5 6  קיבוץ גת, חבל לכיש, באתר www.homee.co.il
1 2 3  עורך/כים: גבריאל ברקאי ואלי שילר, כתב עת לידיעת ארץ ישראל - חוברת ה-120 של אריאל, מבחר מאמרים בנושא ארץ-ישראל - הוצאה חגיגית מיוחדת, ירושלים: אריאל, תשנ"ז - 1996, עמ' 113;117
↑  זאב וילנאי, "אנציקלופדיה לידיעת הארץ", הוצאת ידיעות אחרונות, תשט"ז, 1956, כרך א', עמוד 253
1 2 3 4 5 6  אודות גת, באתר קיבוץ גת - מעוף פלוס
1 2  ההיסטוריה של גת, באתר קיבוץ גת - מעוף פלוס
↑  עורך/כים: יהושע בן אריה, היסטוריה של ארץ-ישראל - מלחמת העצמאות (1947 - 1949), כרך 10, ירושלים: יד יצחק בן-צבי כתר הוצאה לאור, 1983, מלחמת העצמאות, עמ' 226. (בעברית)
↑  {{{מחבר}}}, התקפת ירוו! כנוה על קמץ גת, מעריב, 19 פברואר 1948
↑  זאב וילנאי, "אנציקלופדיה לידיעת הארץ", הוצאת ידיעות אחרונות, תשט"ז, 1956, כרך א', עמוד 253
↑  אליעזר בן־רפאל ומנחם טופל, הקיבוץ על דרכים מתפצלות, ירושלים: מוסד ביאליק יד טבנקין - המרכז המחקרי, רעיוני, תיעודי ומוזיאלי של התנועה הקיבוצית, 2009, עמ' 143
↑  אבנר הולצמן, אהבות ציון : פנים בספרות העברית החדשה, ירושלים: כרמל, תשס״ו - 2006, עמ' 381
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007465859505171  VIAF: 316747177   WorldCat (עם VIAF): 316747177 
קיבוץ גת היישוב הזמני מול עיראק אל-מנשייה
בניית חדר האוכל שהחליף את הצריף הישן שנשרף, היה במקור מוסך ועבר הסבה, 1953
עוצמה אופטית

עוצמה אופטית (המכונה גם עוצמה דיופטרית או עוצמת מיקוד) היא המידה בה עדשה, מראה או מערכת אופטית אחרת מתכנסת או מפזרת אור. עוצמה אופטית שווה להופכי של אורך המוקד של המכשיר: P = 1/f. עוצמה אופטית גבוהה משמעה אורך מוקד קצר. היחידה למדידת עוצמה אופטית היא המטר ההופכי (m −1), המכונה בדרך כלל הדיופטר.
עדשות קמורות הן בעלות עוצמה אופטית חיובית, בעוד שלעדשות קעורות יש עוצמה שלילית. כאשר העדשה נמצאת בתווך בעל מקדם שבירה גדול מ-1, עוצמתה האופטית ואורך המוקד שלה משתנים.
עבור שתי עדשות דקות או יותר הצמודות אחת לשנייה, העוצמה האופטית של שני העדשות יחדיו היא בערך סכום העוצמות של העדשות הדקות:  P=P_{1}+P_{2}.
הערות שוליים

↑  Greivenkamp, John E. (2004). Field Guide to Geometrical Optics. SPIE Field Guides vol. FG01. SPIE. p. 7. ISBN 0-8194-5294-7.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1134933002 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פיזיקה ובנושא מדעים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סובוד

מוחמד סובוח סומוחדיוויג'וג'ו, הידוע כ"באפאק סובוח", מייסד תנועת סובוד
סוּבוּד היא תנועה רוחנית עולמית שראשיתה באינדונזיה בשנות העשרים של המאה ה-20 ואשר נוסדה על ידי מוחמד סובוח סומוחדיויג'ויו (1901 – 1987). התנועה מתמקדת במה שמייסדה קורא מימוש הפוטנציאל של האדם כבריאה של אלוהים להתקרב אליו על ידי הכנעת נפשו, לבו ותשוקותיו לרצון האל. לפי השקפה זו הנפש, הלב והתשוקת מהווים מכשול להתקרב לאלהים. להצליח להכניעם, לסלק את השפעתם, בצורה מושלמת על ידי "תרגילים רוחניים" הקרויים בשפה הג'אוונית "לטיהאן" מאפשר מימוש ה"עצמי" האמיתי, ממקור אלוהי של האדם, דבר שהולם את תורותיהם של נביאי הדתות השונות - כולל ישו, הבודהה ומוחמד.
באפאק ראה עצמו כמישהו שזכה במתנת אל, בחסד מיוחד, על ידי גילוי דרך רוחנית להשיג זאת. התרגילים הרוחניים שזכה להכיר ושהוא הרגיש חובה לשתף בהם את האחרים, מאפשרים, לפי השקפתו, לפעול נכון בחיים, להיעזר ביותר טוב בתפילה ובעזרת הכוח העליון.
היסטוריה של תנועת סובוד

באפאק נולד באי ג'אווה ועסק בצעירותו במשך כ-14 שנה בהנהלת חשבונות. לטענתו, בשנת 1925 חווה בעירו, עיר הנמל סמראנג שבצפון ג'אווה, הארה או התגלות אלהית, בצורת כדור אור זוהר ביותר, כמו שמש, שבא מהשמיים ונכנס לתוך גופו. הוא הרגיש חרדה נוראית וחשב שהוא עומד למות. אחרי שנשכב הרגיש שהוא מוקם שלא מרצונו ומתחיל לבצע את תנועות התפילה המוסלמית. באלף הימים הבאים חזרו אצלו בלילות חוויות דומות שהביאו אותו להגיית תורתו המעשית המיסטית. הוא גילה לילה-לילה תרגילי מדיטציה מיוחדים שסייעו ליצור מגע מיטבי בינו ובין כוחות רוחניים עליונים. תרגילים אלה נקראים בשפה הג'אוונית "לטיהאן קג'יוואן" (latihan kejiwen - תרגיל או אימון רוחני, חיפוש שלווה פנימית - או בקיצור לטיהאן).
בשנות ה-30 של המאה ה-20 גילה סובוח שבנוכחותו גם אחרים "נפתחים" אל ניסיונו הרוחני. בהמשך - בייחוד אחרי הארה שחווה בלילה שבין 21 ל-22 ביוני 1933 הבין פאק סובוח שמותר לו ואף חובתו להביא את הארותיו גם לידיעת אחרים, עזב את שאר עיסוקיו והתחיל לשתף - או במושגיו "לפתוח" - מבקרים שהצטרפו אליו בעת התרגילים. בשם סובוד התחיל להשתמש החל משנת 1947.
בשנת 1950, כפי שניבאו לו חושיו, הגיע אליו ליוגיאקרטה אדם שעתיד היה להתחיל להפיץ את תורתו בעולם. זה היה חוסיין רופא (1922–2008?), אזרח בריטי, מורה לאנגלית, ממוצא מעורב יהודי –בלגי קתולי, שהתאסלם לאסלאם הסופי. חוסיין רופא העביר את התורה של באפאק לציבורים אחרים בארצות שונות, כולל בבריטניה. בין האנשים שקיבלו ממנו את הבשורה הרוחנית החדשה היה איש המודיעין הבריטי לשעבר, המתמטיקאי ג'ון ג'. בנט, שהיה עד אז חסיד של תורותיהם של גורדייף ואוספנסקי. עם מאמיני התנועה המיסטית החדשה נמנתה גם אשתו היהודיה של חוסיין רופא, דורותי לקשטיין ששינתה את שמה לרוזאנה (רוזי) רופא, תלמידת פרדריק מתיאס אלכסנדר ומורה לשיטת אלכסנדר ורקדנית.
בין השנים 1956–1960 עשה באפאק שני סיורי הרצאות ושיעורים מסביב לעולם. בשנת 1956 ביקר באנגליה לפי הזמנת ג'ון בנט. תורתו הפכה פופולרית בחוגים מסוימים בבריטניה, בהולנד, בגרמניה, בהודו, בסרי לנקה, בקפריסין, בדרום אפריקה, באוסטרליה, ובצפונה ובדרומה של אמריקה.
הבסיס ההתחלתי של התנועה העולמית היה בקום ספרינגס (Coombe Springs) על יד לונדון, מקום פעילותו של ג'ון בנט. כמה "נסים רפואיים" של ריפוי בהשפעת תרגילי לטיהאן כמו זה של השחקנית הבריטית ממוצא הונגרי אווה ברטוק (שאובחנה עם גידול בראש) בשנת 1957 גרמו לעליה בסקרנות כלפי סגולותיהם המשוערות. גם אמנים רבים הביעו בזמנם עניין בשילוב הקוסם בין גורמי ריפוי רוחני, יסודות של אסלאם, של בודהיזם ושל התרבות היהודית-נוצרית והצטרפו לתנועה זו. כך מנהיג להקת הבירדס, ג'ים מקגין ששינה שמו לרוג'ר מקגין, בריאן וילסון מלהקת ביץ' בויז, והזמרות הישראליות נחמה הנדל ושולי נתן.
עד לסוף המאה ה-20 התפשטה התנועה לקרוב ל-80 מדינות ומנתה כרבבת חברים. ממשיכת דרכו של באפאק היא בתו, סיטי רהאיוּ וויריוֹהוּדוֹיוֹ (Siti Rahayu Wiryohudoyo), המוכרת בשם איבּוּ (Ibu - אמא) או איבּוּ רהאיוּ. אחד מחסידיו החשובים וממשיכי דרכו של באפאק במסגרת תנועת הסובוד הוא שריף אישטוואן הורטי (יליד 1941), פיזיקאי ומהנדס בריטי שהתאסלם והתחתן אם אשה יפנית ונכדו של מנהיג הונגריה לשעבר, מיקלוש הורטי. אישיות חשובה אחרת שהיה בעבר מנהיג תנועת הסובוד העולמית הוא הסופר הטמילי מסרי לנקה וארינדרה טארזי ויטאצ'י (Varindra Tarzie Vittachi) שמילא תפקידים בכירים בארגונים של האו"ם - סגן מנהל של יוניצף ובתחום האוכלוסין.
לטיהאן ותנועות רוחניות בעבר ובהווה

לפי עדותו של חוסין רופא ב"הרהורים על סובוד" "Reflections on Subud" באפאק הודה בפניו ש-900 שנים לפניו המיסטיקן "ואלי" המוסלמי שייח עבד אל קאדר אל ג'ילאני, מחבר הספר בערבית Futuh al-Ghaib" (ההתגלויות של הבלתי נראה) קיבל הארה דומה ללטיהאן שהוא גילה, רק שהיא הייתה מלווה בפירוש המסגרת האסלאם.
במאה העשרים גם המיסטיקאן ההודי אושו לקח את המושג הג'וואני לטיהאן והשתמש בו הזה בבניית טכניקת תרגילי המדיטציה שלו.
השם סובוד

החוויה שחווה באפאק ושהוא ביקש להעביר לאחרים נקראה סובוד - מילה שהיא ראשי תיבות של שלוש מילים ממקור סנסקריטי: סוּסילה, בוּדהי, דהרמה. מילים אלו היו גם שם של פואמה שכתב פאק סובוח בשפה הג'אוונית הקלאסית.
קבלת "סובוד" משמעו עבודת האלהים הכל יכול, בלי לשלול או לבטל את הדתות השונות של המאמינים.
סוסילה - הוא טבעו הטוב של האדם התואם את רצונו של אלהים הכל יכול. ("חיים נכונים")
בוּדהי - כוחו של העצמי הפנימי של האדם ("כוחות ויכולות לטנטיות של האדם")
דהרמה - הכניעה, האמון והכנות ביחס לאלהים הכל יכול
האדם שקיבל את "סובוד" אמור להצליח לשנות את אופיו ולחוות רוגע ושלווה פנימית ומסוגלות להיות במגע עם "כוח החיים הגדול והקדוש".
סמל סובוד

סמל תנועת סובוד, שנהגה על ידי פאק סובוח בשנת 1959 מורכב משבעה מעגלים קונצנטריים עם שבעה חישורים המייצגים את שבע רמות כוחות החיים ואת שבעת כוחות החיים המקשרים ביניהן. המעגל הפנימי מייצג את רמת העולם החומרי. השני - את העולם הצמחי, השלישי את עולם בעלי החיים, הרביעי - את עולם בני האדם, המעגל החמישי את האדם המושלם ("רוֹחני"), לאחר מכן באים המעגל של ה"רחמני" ושל ה"רוח רבאני". המעגל השביעי רוח רבאן הוא הגדול שבמעגלים ומייצג את הכוח הגדול והחזק ביות של החיים. החישורים מייצגים את רוח הקודש.
בדרך כלל המעגלים והחישורים מופיעים בצבע זהב על רקע שחור או כחול כהה. ככל שמתרחקים מהמרכז עובי המעגלים גדל והולך, כך גם עובי בחישורים מתרחב ככל שמתרחקים החוצה. המרחבים בין המעגלים נשארים שווים. עובי מעגל אחד שווה לעובי החישור בנקודה שחוצה אותו. המרחבים בשווים שבין המעגלים הם כוחות המלאכים - רוֹח אל קודוס שהיא פנים וחוץ של כל דבר.
תרגול

באפאק ראה בסובוד לא דת ולא תאוריה אלא חוויה רוחנית מעשית שאינה שוללת את האמונות של הדתות השונות אלא יכולה להשתלב היטב בהן. עודד את המאמינים בני הדתות השונות להמשיך להתמיד בעבודת הקודש שהיו רגילים אליה במסגרת דתם. תרגילי ה"לטיהאן" אמורים להעמיק את תובנתם הפנימית. מצד שני לטיהאן יכול להתאים גם לאנשים שאינם שומרים על מצוות של דת מסוימת. חוויית הלטיהאן יכולה להיות שונה מאדם לאדם ולא חייבת להיות דומה לזו של באפאק עצמו או של אחרים.
תרגול > לטיהאן קג'יוואן

זאת הפרקטיקה העיקרית של הסובוד. מובן שמה באינדונזית הוא "תרגיל" או "אימון רוחני". בלטיהאן המתרגל מוזמן להירגע, להיכנס למצב של קבלה, להתעלם מהמחשבות, מהרצונות ומבלי לצפות לדבר מסוים. אין צורך בלמידת טכניקה, להתרכז בתמונה מסוימת או לדקלם מנטרה כלשהי. בעקבות זאת אפשר לחוש "רטט" פנימי שרוב חברי תנועת הסובוד מגדירים כמגע עם אלהים (או "כוח החיים הגדול" או "רוח הקודש"). מקבלים פשוט מה שאלהים שולח למתרגל במצב הזה. אפשר להתנועע, לצעוק, לצחוק, לבכות, לשיר, לרקוד. האפקט של ה"לטיהאן" מורגש גם אחרי סיום ההתנסות הזאת וממשיך להשפיע כגורם פעיל. באפאק מעודד לתרגל את הלטיהאן בקבוצה. בדרך כלל עושים זאת במשך כחצי שעה פעמיים בשבוע, נשים וגברים בנפרד.
תרגול > העמדה במבחן (טסטינג)

היבט ספציפי ל"לטיהאן" הוא ההעמדה במבחן. אז הלטיהאן מכוון אל איזו שאלה אישית. המתרגל מכניס עצמו למצב לטיהאן ומבקש מאלהים הכוונה או הבהרה בקשר לסוגיה מסוימת. פאק סובוח היה קורא למעשה זה "טרימה" terimah, כלומר "קבלה" או "תחושה" (1952) לפי מתיו סאליבן זו דרך לקבל הכוונה טהורה וחזקה יותר מזו שמקבלים דרך התשוקות והמחשבות הרגילות. באפאק השווה את קבלת מבחנים אלה עם החוש השישי שיש אולי לצפורים מסוימות.
..."יש להן אינסטינקטים היכולים לתת לנו מושג כלשהו הכרעה אלוהית מה היא. אלו החיות על צלע הר-געש העומד להתפרץ, עפות משם בזמן אל מקום בטוח. אם צייד צפורים מתקרב אל העצים שבהם הן מתאספות, נמלטות משם בן רגע. אם הצפורים מסוגלות לחוש בצורה כזאת, מדוע בני האדם שהם מצוידים בכלים פנימיים הרבה יותר משוכללים, לא יוכלו לחוש תחושות בחדות דומה?"
מרבית המתאמנים בלטיהאן רואים עצמם אחרי זמן מה מסוגלים להבחין ברמזים או אינטואיציות כתוצאה של איזו שהיא "תהודה פנימית" כתגובה לשאלות ששאלו את עצמם קודם לכן. רמזים כאלה עשויים לקחת צורות שונות כמו צלילים, חזיונות, רטטים או תנועות עצמוניות דומות לאלו שבלטיהאן. למרות זאת, בהתאם לעצותיו של באפאק, החברים מודעים גם לכך שרמזים כאלה יכולים להיות מושפעים גם על ידי מחשבות או ריגושים של אנשים נוכחים. אי-לכך ה"מבחן" צריך להיחשב ככלי להבהרות סוגיות עכשוויות אבל לא לשמש כמעין הגדת עתידות. בכל זאת רוב החברי סובוד מצאים תועלת ב"מבחנים" אלו בפתרון בעיות.
ג'ון בנט היה זה שכינה תרגילים אלה בשם testing או "מבחנים" בשנת 1957.
תרגול > שינוי השמות

חלק קטן מחברי סובוד, אחרי שהתחילו לתרגל, מחליטים לשנות את שמותיהם המקוריים, אף על פי שאין חובה כזאת. אלו המשנים את שמותיהם מוסרים שמרגישים שלכל שם יש משמעות המשפיעה על חייהם, כך ששם "לא הולם" עלול להפריע את ההתפתחות הפנימית. אימוץ שם מתאים יותר נחשב ב"סובוד" כפתיחת אפשרות להגשמת הרמוניה טובה יותר בין טבעו הפנימי וטבעו החיצוני של האדם. או במילותיה של איבו רחאיו:
...שם התואם את האני הפנימי של אדם יגרום לאושר בחיים. במיוחד אצל חברי סובוד השם יהפוך לסימן שיסמן את כל חלקי ישותו, לפני המוות וגם אחריו"
תרגול > צומות

חברי סובוד שומרים באופן אישי ומרצון צומות קצרים בני יום הנקראים בג'אוונית פריחאטין (prihatin), כמו כן לפי השתייכותם הדתית בחודש הרמדאן אצל מוסלמים, בתענית הארבעים אצל הנוצרים או ביום כיפור אצל היהודים. באפאק המליץ שכל אחד ישתדל לשמור על ימי הצום האופייניים לדת שבה גדל. מומלץ בזמנים כאלו לצמצם את ההנאות החיצוניות כמו אוכל, עישון, שינה ומין, כמו כן להימנע מרגשות וגישות שליליים כמו רכילות, בקורתיות, כעסים, וכו'. הכוונה היא להשיג הרמוניה טובה יותר של המניעים והתשוקות.
לפי באפאק הצום הוא כלי לרכישת שליטה עצמית מועילה בחיים תחת השמיים ואיננו תרגיל ממש רוחני. בעיניו הפחתת האוכל, השינה, יחסי המין ושל כל ההנאות היא מאוד נחוצה לשיפור גורל האדם עלי אדמות. בטענות אלו התבסס באפאק על דוגמאות של מצליחנים שהגיעו לידי שגשוג, מעמד, חכמה ושם טוב, כאשר ויתרו על תענוגות מוגזמים המספקים את ה"נפסוס" (מערביתׂ - תשוקות הלב) בלבד. הם היו חסכנים, חרוצים, מתמידים, סבלנים, שלווים, מאופקים, בטוחים בעצמם וכנים.
איבו רחאיו הסבירה בעת הרצאה בניו זילנד ב-2004 שהצום "פריחאטין" אינו חלק מ"לטיהאן" אלא יותר משמעת גופנית העשויה להפחית את התשוקות. אבל באפאק המליץ לא להכריח את החברים לשמור על ימי צום. כל אחד ישקול לנסות את הצום כפי שייראה לו מתאים.
חוקים או כללים

לסובוד מעט חוקים. באפאק נתן עצות והכוונות כתשובה לשאלות של חברים. לשתיים מעצותיו יש אולי מעמד של חוקים או כללים.
ההפרדה בין המינים בעת הלטיהאן הקבוצתי - שמטרתה בעיני פאק סובוח הייתה לשחרר את התנועות מכל השפעה חיצונית בין השכל ללב.
איסור למי שאינו חבר בסובוד להיות נוכח בלטיהאן מבלי שקיבל קודם לכן את המגע הקרוי "פתיחה", על מנת שלא להיפתח ללטיהאן מבלי לרצות במפורש. אסור לעשות זאת אפילו מאחורי דלת סגורה.
יכולים להיות נוכחים רק אחרי תקופה של המתנה כשקיים רצון נחוש להתקבל לסובוד.