stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרנצ'סקו פאולו קנטלי
הערות שוליים

1 2  "On the history of the Palermo Astronomical Observatory" by Giorgia Foderà Serio
1 2  Benzi, Margherita; Benzi, Michele; Seneta, Eugene (באוגוסט 2007). "Francesco Paolo Cantelli". International Statistical Review. 75 (2): 127–130. doi:10.1111/j.1751-5823.2007.00009.x. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Regazzini, Eugenio (במרץ 2005). "Probability and statistics in Italy during the First World War" (PDF). Journal Électronique d'Histoire des Probabilités et de la Statistique. 1 (1). {{cite journal}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb125690221 (data)  GND: 119372991  ICCU: SBLV227317  ISNI: 0000 0001 1586 1514  LCCN: n84801403  NTA: 133266885  RERO: 02-A003074428  SUDOC: 034998934  VcBA: 495/155624  VIAF: 2590321   WorldCat (עם VIAF): 2590321
פרארי 296 GTB

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פרארי
 שנות ייצור:  2022 - הווה
 הרכבה:  איטליה איטליה: מפעל פרארי במרנלו
 חברת אם:  פרארי אן. וי
 סיווג:  מכוניות ספורט
 מרכב:  קופה בעלת שתי דלתות
 אורך:  4,565 מ"מ
 רוחב:  1,958 מ"מ
 גובה:  1,187 מ"מ
 משקל:  1,470 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,600 מ"מ
 מפרט טכני
 הנעה היברידית:  מערכת הנעה היברידית פלאג-אין המשלבת בין מנוע בנזין V6 צילינדרים בנפח 3.0 ליטרים המספק כ-663 כוחות סוס עם מנוע חשמלי המספק כ-167 כוחות סוס, שני המנועים יחד מספקים 830 כוחות סוס ב-8,300 סיבובים לדקה ומומנט מרבי של 75.4 קילוגרמים ב-6,250 סיבובים לדקה
 הילוכים:  תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שמונה הילוכים
 מהירות מרבית:  330 קמ"ש
 תאוצה:  2.9 שניות
 צריכת דלק:  6.4 ליטר לכל 100 ק"מ
 סוללה:  סוללת ליתיום-יון בקיבולת 7.45 קוט"ש
 טווח נסיעה:  20 ק"מ
 קשר:  פרארי רומא, פרארי SF90 סטרדלה, פרארי F8 טריבוטו
 מעצב:  פלאביו מאנזוני
פרארי 296 GTB (באנגלית: Ferrari 296 GTB) היא מכונית ספורט היברידית פלאג-אין במרכב קופה, בעלת שני מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי פרארי משנת 2022. היא נחשפה ב-24 ביוני 2021, וב-28 ביוני 2021 החלו ההזמנות לישראל, שיווקה בישראל החל ב-11 במאי 2022, עם מחיר של 2.9 מיליון שקל, אחד שנמסר ללקוח ועוד 7 הזמנות.
היא המכונית היחידה של פרארי המשתמשת במנוע V6 צילינדרים לאחר רכבי הדינו של שנות השישים והשבעים. היא מתחרה במקלארן ארטורה היברידית.
עיצוב

העיצוב החיצוני הוא נקי ועדין, משלב ספורט ויוקרה, העיצוב החיצוני גם מעוצב בהשראת פרארי רומא ופרארי SF90 סטרדלה ופרארי F8 טריבוטו. עיצוב הפנים הוא עיצוב GT, המשלב יוקרה וספורט, פנים המכונית כולל טכנולוגיות מתקדמות, לוח מחוונים דיגיטלי גדול, הגה חדש עם כפתורים מכניים ומשטחי מגע.
מפרט טכני

ה-GTB 296 כוללת מערכת הנעה היברידית פלאג-אין  המשלבת בין מנוע בנזין V6 צילינדרים בנפח 3.0 ליטרים המספק כ-663 כוחות סוס עם מנוע חשמלי המספק כ-167 כוחות סוס, שני המנועים יחד מספקים 830 כוחות סוס ב-8,300 סיבובים לדקה ומומנט מרבי של 75.4 קילוגרמים ב-6,250 סיבובים לדקה. סוללת ליתיום-יון בקיבולת 7.45 קילוואט שעה המספקת טווח נסיעה חשמלי של 25 קילומטרים עד למהירות של 125 קמ"ש. תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שמונה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 2.9 שניות ומגיעה למהירות מרבית של מעל 330 קילומטרים לשעה. צריכת הדלק המשולבת עומדת על 6.4 ליטר לכל 100 ק"מ.
פרארי 296 GTS

היא גרסת הקבריולה לגרסה הבסיסית, היא נחשפה ב-19 באפריל 2022. היא כוללת את אותה מערכת הנעה. הגג המתקפל הקשיח מורכב משני חלקים קלי משקל ופתיחה חשמלית של הגג דורשת 14 שניות בלבד וניתן לעשות זאת עד למהירות נסיעה של 45 קמ"ש. מנגנון הגג מוסיף למשקל הדגם 70 ק"ג כך שהמשקל העצמי היבש של הדגם עומד על 1,540 ק"ג.
הערות שוליים

↑  פרארי 296 GTB לראשונה עם V6 היברידית פלאג-אין המייצרת 818 כ"ס, באתר מוטור 1, ‏24 ביוני 2021
↑  פרארי V6 היברידית: פרארי 296 GTB נחשפת, באתר קארטיוב, ‏24 ביוני 2021
↑  בוריס רוזנר, פרארי 296 GTB נחשפת, באתר פורטל הרכב גיר, ‏27 ביוני 2021
↑  New Ferrari 296 GTB hybrid V6 revealed: Plug in to 819 horsepower, באתר אוטו בלוג, ‏24 ביוני 2021
↑  2.35 מיליון שקל: זה המחיר לפרארי 296 GTB בישראל, באתר קארטיוב, ‏28 ביוני 2021
↑  cartube, פרארי 296 GTB נחתה בישראל, באתר cartube
↑  New Ferrari 296 GTB: 819bhp PHEV brings back V6 power, באתר אוטוקאר, ‏24 ביוני 2021
↑  New 2021 Ferrari 296 GTB launched with 819bhp V6 hybrid powertrain, באתר אוטו אקספרס, ‏24 ביוני 2021
↑  Ferrari 296 GTB - L'ère du V6 hybride débute, באתר מוטור 1, ‏24 ביוני 2021
↑  Ferrari 296 GTB: Mega-Plug-in-Hybrid mit 830 PS, באתר מוטור 1, ‏24 ביוני 2021
↑  מפרט טכני מלא, באתר קארטיוב
↑  cartube, פרארי 296 GTS היא גרסה פתוחה לדגם GTB, באתר cartube
| פרארי |
| --- | --- | --- |
| אישיים | אנצו פרארי - מייסד החברה • ג'ון אלקן יו"ר ומנכ"ל החברה הנוכחי • פיירו פרארי - סגן היו"ר (בנו של אנצו פרארי) • פלאביו מאנזוני (המעצב הראשי) |  |
| כלי רכב נוכחיים | פרארי 812 סופרפאסט • פרארי פורטופינו • פרארי מונזה SP • פרארי F8 טריבוטו • פרארי SF90 סטרדלה • פרארי רומא • פרארי 296 GTB • פרארי דייטונה SP3 |  |
| פארקים | פרארי וורלד • פרארי לנד |  |
| מוזיאונים | מוזיאון פרארי • מוזיאון קאסה אנצו פרארי |  |
| מפעלים | מפעל פרארי במרנלו |  |
| מרוצים | פיוראנו (מסלול מרוצים) • סקודריה פרארי • אקדמיית פרארי לנהגים |  |
| מנועי פרארי | V6 F1 טורבו • F163 • F160 • F154 • F140 |  |
| שונות | פרארי בהתאמה אישית • פרארי אן. וי - חברת החזקות המחזיקה בבעלות פרארי |  |
|  מדיה וקבצים בנושא פרארי בוויקישיתוף  אתר האינטרנט הרשמי של פרארי קטגוריה:פרארי |  מדיה וקבצים בנושא פרארי בוויקישיתוף  אתר האינטרנט הרשמי של פרארי קטגוריה:פרארי |  |
פרארי 360

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פרארי
 שנות ייצור:  1999–2005
 הרכבה:  איטליה איטליה: מפעל פרארי במרנלו
 מודל קודם:  פרארי F355
 מודל אחריו:  פרארי F430
 חברת אם:  פיאט
 סיווג:  מכונית על
 מרכב:  קופה 2 דלתות ספיידר 2 דלתות
 פלטפורמה:  MR
 אורך:  1999–2002: 2,601 מ"מ 2003–2005: 2,598 מ"מ
 רוחב:  1999–2002: 4,481 מ"מ 2003–2005: 4,478 מ"מ
 גובה:  1999–2002: 1,214 מ"מ 2003–2005: 1,212 מ"מ
 בסיס גלגלים:  1999–2002: 2,601 מ"מ 2003–2005: 2,598 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  3.6 ליטר V8, 400 כוח סוס
 הילוכים:  ידנית 6 הילוכים
 מהירות מרבית:  304 קמ"ש
 מעצב:  פינינפארינה
פרארי 360 (באיטלקית: Ferrari 360) היא מכונית ספורט, בעלת 2 מושבים, אשר יוצרה בין השנים 1999–2005 על ידי החברה האיטלקית פרארי. הדגם החליף את הפרארי F355 והוחלף בהמשך על ידי פרארי F430. שלדת הרכב נבנתה מאלומיניום והייתה חזקה ב-40%, בהשוואה ל-F355 שהייתה עשויה מפלדה. משקל הרכב ירד ב-28%, למרות שממדי הרכב גדלו ב-10%.
הדגם הראשון זכה לכינוי 360 מודנה, ע"ש עיר הולדתו של מייסד החברה, אנצו פרארי, אחריו יצא דגם ה-360 ספיידר הפתוח ולבסוף נוסף דגם "Challenge Stradale" – גרסת ביצועים קיצונית, המתאימה גם לנסיעה בכבישים. בכל הדגמים הותקן מנוע 3.6 ליטר הכולל גל ארכובה במישור שטוח וטלטלים עשויים מטיטניום, שסייעו למנוע להפיק 400 כוח סוס. למרות שעל הנייר הנתונים צנועים יחסית, הרכב הציג ביצועים גבוהים בהשוואה ל-F355 בשל השילוב של ירידה במשקל הרכב ועלייה בכוח המנוע.
דגמי הכביש > 360 ספיידר

שנתיים לאחר יציאת המודנה הוציאה פרארי את דגם הקבריולה 360 ספיידר, שהיה לדגם הקבריולה ה-20 שמוציאה החברה. למעט המשקל, שאר הנתונים של הספיידר היו זהים למודנה.
דגמי הכביש > Challenge Stradale

בינואר 2003 הציגה פרארי את גרסת "Challenge Stradale", שמה של המכונית נגזר מליגת מרוצי פרארי (Ferrari Challenge) והמילה "כביש" באיטלקית (Stradale).
ביצועים

מהירות מרבית: 189 מייל לשעה (304 קמ"ש).
תאוצות:
0–30 מייל לשעה (48 קמ"ש): 1.8 שניות.
0–40 מייל לשעה (64 קמ"ש): 2.3 שניות.
0–50 מייל לשעה (80 קמ"ש): 3.1 שניות.
0–60 מייל לשעה (97 קמ"ש): 4.2 שניות.
0–70 מייל לשעה (110 קמ"ש): 5.9 שניות.
0–80 מייל לשעה (130 קמ"ש): 7.0 שניות.
0–90 מייל לשעה (140 קמ"ש): 8.6 שניות.
0–100 מייל לשעה (160 קמ"ש): 9.8 שניות.
בלימה מ-60 ל-0 מייל לשעה: 117 רגל (36 מטר).
הערות שוליים

↑  פרארי 360, ועוד קצת, באתר ynet, 20 בינואר 2003
| פרארי |
| --- | --- | --- |
| אישיים | אנצו פרארי - מייסד החברה • ג'ון אלקן יו"ר ומנכ"ל החברה הנוכחי • פיירו פרארי - סגן היו"ר (בנו של אנצו פרארי) • פלאביו מאנזוני (המעצב הראשי) |  |
| כלי רכב נוכחיים | פרארי 812 סופרפאסט • פרארי פורטופינו • פרארי מונזה SP • פרארי F8 טריבוטו • פרארי SF90 סטרדלה • פרארי רומא • פרארי 296 GTB • פרארי דייטונה SP3 |  |
| פארקים | פרארי וורלד • פרארי לנד |  |
| מוזיאונים | מוזיאון פרארי • מוזיאון קאסה אנצו פרארי |  |
| מפעלים | מפעל פרארי במרנלו |  |
| מרוצים | פיוראנו (מסלול מרוצים) • סקודריה פרארי • אקדמיית פרארי לנהגים |  |
| מנועי פרארי | V6 F1 טורבו • F163 • F160 • F154 • F140 |  |
| שונות | פרארי בהתאמה אישית • פרארי אן. וי - חברת החזקות המחזיקה בבעלות פרארי |  |
|  מדיה וקבצים בנושא פרארי בוויקישיתוף  אתר האינטרנט הרשמי של פרארי קטגוריה:פרארי |  מדיה וקבצים בנושא פרארי בוויקישיתוף  אתר האינטרנט הרשמי של פרארי קטגוריה:פרארי |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלי רכב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרסה (איבר)

חתך צדי של פרסת סוס. ורוד: רקמות רכות, אפור בהיר: עצמות, כחול: גידים, אדום: דרמיס, צהוב: כרית הפרסה, אפור כהה: המחוג, כתום: כף הפרסה, חום: דפנות
הפרסה היא קצה האצבע של יונקים מקבוצת הפרסתנים, המחוזקת על ידי מעטה קרטין עבה וקרני. הפרסה בנויה מסוליה קשיחה או גמישה, ומדופן קשיחה שיוצרת הציפורן המגולגלת סביב קצה האצבע. משקל גופו של בעל החיים נשען בדרך כלל על כף הפרסה ועל שולי דופן הפרסה. הפרסות גדלות ללא הפסקה ועוברות שחיקה מתמדת בזמן ההליכה של בעל החיים.
למרבית מכפילי הפרסה (כגון כבשים, עיזים, צבאים, בקר, ביזונים וחזירים) יש שתי פרסות עיקריות בכל רגל, מבנה המכונה "פרסה שסועה". כמו כן, למרבית מכפילי הפרסה הללו יש בנוסף שני טלפיים קצרים (dewclaws) הממוקמים מעט גבוה יותר במעלה הרגל. הטלפיים הקצרים אינם משמשים להליכה, אך במינים מסוימים שבהם הם גדולים יותר (כמו צבאים וחזירים) הם עשויים לגעת בקרקע בעת ריצה או קפיצה. מכפילי פרסה אחרים, כגון ג'ירפות ואנטילוקפרות, הם חסרי טלפיים קצרים. בבעלי חיים מסוימים הנחשבים כבעלי פרסה שסועה, כגון גמלים, הפרסות קטנטנות ונראות כציפורניים בקצות האצבעות.
למפריטי פרסה מסוימים יש פרסה אחת בכל רגל, בעוד שלאחרים יש (או היו) שלוש אצבעות נפרדות בעלות פרסות או ציפורניים גדולות, או פרסה אחת ושני טלפיים קצרים. הטפיר הוא מקרה מיוחד, משום שהוא בעל שלוש אצבעות בכל כף רגל אחורית וארבע אצבעות בכל כף רגל קדמית.
פרסות שסועות של אייל הכרמל עם טלפיים קצרים
רגל אחורית של ג'ירף (ללא טלפיים קצרים)
פרסות אחוריות של סוס
פרסת גמל
פרסות של טפיר אסייתי, כפות רגליים קדמיות בעלות ארבע אצבעות ואחוריות בעלות שלוש אצבעות
פרסות בשימוש האדם

לאורך ההיסטוריה פרסות מילאו תפקיד משמעותי בטקסים (כגון טקסי קבורה) ובמשחקים, וכן שימשו לייצור דבקים.
ראו גם

טופר
ציפורן
פרסה (פריט)
פשרת קריטנדן

פשרת קריטנדן הייתה הצעת פשרה שכשלה, אותה הציע ג'ון קריטנדן, סנאטור אמריקאי ממדינת קנטקי, במטרה לפתור את משבר פרישת מדינות הדרום מן האיחוד בשנים 1860-1861. הצעתו באה לענות על ההסתייגויות שעוררו מדינות הדרום של ארצות הברית, אשר איימו להביאן לידי פרישה מן האיחוד.
רקע

הצעת הפשרה מורכבת משש הצעות לתיקון החוקה ושלוש הצעות להחלטות של הקונגרס. בית הנבחרים של ארצות הברית והסנאט של ארצות הברית דחו את ההצעה בשנת 1861. ההצעה נתפסה כמכילה ויתורים גדולים מדי למדינות הדרום, אולם ככל הנראה תגובת הדחייה המיידית של אברהם לינקולן להצעה הייתה בעלת ההשפעה הגדולה ביותר. תגובת הדרום לדחיית ההצעה הובילה למלחמת האזרחים האמריקנית.
להצעה היו מרכיבים רבים שלא מצאו חן בעיני נבחרי ארצות הברית. ההצעה הבטיחה את המשך מוסד העבדות במדינות הדרום ונענתה לדרישות הדרום ביחס לעבדים נמלטים ולעבדות במחוז קולומביה. ליבה של ההצעה היה בהקמתו המחודשת של קו פשרת מיזורי בה נקבע כי בכל הטריטוריות שמצפון לקו הרוחב '36°30, והכלולות בשטחי רכישת לואיזיאנה תיאסר העבדות, פרט למדינת מיזורי עצמה שנמצאת צפונית לקו רוחב זה, ומנגד העבדות תותר בכל טריטוריה מדרום לקו גאוגרפי זה. בהצעה אף נכלל סעיף המקבע אותה לדורות ואינו מאפשר את ביטולה או שינויה בעתיד.
ההצעה התקבלה באהדה בין חברי סנאט ממדינות הדרום, אולם רוב חברי המפלגה הרפובליקנית דחו את עיקריה מתוך עמדה שאין להתיר לעבדות להתפשט. אחד מחברי המפלגה, אברהם לינקולן, גינה את ההצעה וטען שאיננה מתמודדת עם עתיד העבדות בארצות הברית. הרפובליקנים הצהירו כי קבלת ההצעה משמעותה "ברית עולמים למלחמה נגד כל אדם, שבט ומדינה המחזיקים ברגל אדמה בין מקום הימצאנו לבין ארץ האש." באותה עת הטריטוריות היחידות שהיו מדרום לקו פשרת מיזורי, היו חלקים מטריטורית ניו מקסיקו וטריטוריות אינדיאניות, בעת שהייתה הסכמה נרחבת משני עברי המתרס כי עבדות לא תשגשג בניו מקסיקו. נציגי מדינות הדרום סירבו להצעת חברי הבית הרפובליקנים, אשר אושרה בהצעת ועדה מ-29 בדצמבר 1860, לקבל את ניו מקסיקו כמדינה באיחוד באופן מיידי.
סיכום ההצעה > תיקונים לחוקה

עבדות תאסר בכל שטח של ארצות הברית "המוחזק כעת, או יוחזק בעתיד" מצפון לקו הרוחב '36°30. בטריטוריות שמדרום לקו זה, עבדות של הגזע האפריקאי תזכה להכרה ולא תהיה יעד להתערבות של הקונגרס. בנוסף רכוש המורכב מעבדים אפריקאים יזכה ל"הגנה של כל המשרדים של הממשלה הטריטוריאלית לעתיד לבוא." מדינות יצורפו בעתיד לאיחוד מכל טריטוריה, עם או בלי עבדות, כפי שחוקותיהן קובעות.
על בית הנבחרים נאסר להפסיק את מוסד העבדות באזורי שליטתו, בתוככי מדינות שבהן קיימת עבדות, כגון בסיסים צבאיים.
בית הנבחרים לא יוכל להפסיק את מוסד העבדות בוושינגטון די. סי. כל עוד העבדות תמשיך להתקיים במדינות הגובלות, וירג'יניה ומרילנד וללא הסכמת תושבי וושינגטון. בעלי עבדים שיסרבו לביטול מוסד העבדות יזכו לפיצויים.
בית הנבחרים לא יוכל לאסור או להתערב בסחר בעבדים בין מדינות.
בית הנבחרים יתן פיצוי מלא לבעלי עבדים שנמלטו ומצאו מקלט במדינות אחרות. לבית הנבחרים הסמכות לתבוע פיצויים ממדינה המפריעה ליישום חוקי השבת עבדים נמלטים. אותה מדינה בה ניתן מקלט לעבד נמלט, תוכל לתבוע את העבריין, נותן המקלט או המציל, אשר מנע את השבתו של העבד לאדוניו.
לא ניתן יהיה לשנות בתיקונים עתידיים של החוקה את התיקונים האלה או ליתן סמכות לבית הנבחרים להתערב במוסד העבדות בכל מדינה שבה קיים המוסד.
סיכום ההצעה > חוקי עבדים נמלטים

חוקי עבדים נמלטים הם חוקתיים ויש לישמם ולציית להם בנאמנות.
חוקי מדינות אשר פגעו בישום חוקי עבדים נמלטים, המכונים "חוקי חירות אישית" (באנגלית: Personal liberty laws) הם בלתי חוקתיים ויש לבטלם.
יש לתקן את חוק העבד הנמלט 1850 (באופן שיעורר פחות התנגדות במדינות הצפון) בהשוואת טבלת המחירים להשבה או שחרור של הנחשדים כעבדים נמלטים ולהגביל את סמכויות המרשלים לזמן אזרחים לצורך סיוע בתפיסת העבד הנמלט.
יש לישם בקפדנות וביעילות חוקים שנועדו לסיים את המסחר בעבדים מאפריקה.
הערות שוליים

↑  Kennedy,Lizabeth Cohen,Thomas A. Bailey, The American Pageant, Volume I: A History of the American People, p. 458
פרסביאורניס

| פרסביאורניס |
| --- | --- |
 
תקופה
פלאוקן-אאוקן 62–55 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: אווזאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: Presbyornithidae
סוג:: פרסביאורניס
מינים
 P. pervetus  P. recurvirostris  P. isoni
שם מדעי
 Presbyornis ‏וטמור, 1926

פרסביאורניס (שם מדעי: Presbyornis) הוא סוג נכחד של עוף שהיה קרוב לאווזאים החיים. הוא התקיים באמריקה הצפונית של הפלאוקן והאאוקן שלפני 62 עד 55 מיליון שנה מזמננו.
סוג זה תואר ב-1926 ממאובנים שהתגלו ברחבי ארצות הברית בתצורות נהר גרין (אנ'), בהם התגלו שלדי עופות מים רבים וממצאים נוספים התגלו ביוטה בתצורה Colton Formation, בווירג'יניה בתצורה Aquia Formation ואף באנגליה בתצורה Bouldnor Formation. ישנם גם ממצאים נתונים במחלוקת שלו שהתגלו במונגוליה. הסוג מכיל 3 מינים, שהגדול שבהם P. isoni, היה גדול יותר מהברבורים המודרניים.
מאפיינים

הפרסביאורניס הוא אחד מהראשונים של דמויי-התרנגול שהיו קרובים לאווזאים, בני הקבוצה Odontoanserae שהייתה קרובה מעט גם לפלאגאורניתיים. בתחילה סברו שהוא קשור לפלמינגואיים עקב מבנה הרגליים והצוואר הארוכים שלו. עם זאת מבנה הגולגולת והמקור דומים בהרבה לאלה של ברווזים מודרניים.
חלק מהחוקרים סברו שהסוג מייצג שלב מעבר בין האווזאים לחופמאים, אך כיום רואים בו חבר בקבוצה נכחדת של דמויי-אווזים הקרובים בעיקר לקמיקיים הדרום אמריקאים. על פי הממצאים שהתגלו ייתכן שהוא חי באגמים רדודים בהם הוא שחה ושיכשך בחיפוש מזון עם מקורו הרחב והשטוח, בעודו מסנן מזון של צמחים ובעלי חיים קטנים כמו הברווזים המצויים החיים.
הערות שוליים

↑  Kurochkin et al. (2002)
פרנץ טאוסק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 באוגוסט 1865 פשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  31 באוקטובר 1915 (בגיל 50) בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 תפקידים:  רופא 
 
פרנץ טאוסק (בהונגרית: Tauszk Ferenc; פשט, 7 באוגוסט 1865 – בודפשט, 31 באוקטובר 1915) היה רופא, פנימאי, פרופסור באוניברסיטה, המזכיר הכללי של איגוד הסנטוריום של חולי ריאות עניים בבודפשט. בשנת 1905 הוענק לו תואר "יועץ מלכותי".
ביוגרפיה

פרנץ טאוסק נולד במשפחה יהודית כבנם של הנריק טאוסק, סוחר תבואה, ושל הרמינה פפר. הוא למד בפשט ושם והשיג את התואר ברפואה. לאחר מכן בילה זמן רב בחו"ל, במיוחד בברלין, שם עסק בפתרון כמה נושאים פתולוגיים במכון דו בויס ריימונד (Du Boys Reymond). בינתיים הוא פקד את בתי החולים והמרפאות הבולטים בגרמניה, בלגיה, אנגליה ואיטליה לנושאי המחקר שלו. הוא ביקר גם במזרח מספר פעמים ודיווח על מסקנותיו הרפואיות משם ב"שבועון הרפואי". בין השנים 1888–1899 עבד לצד פרידייש קוראני כעוזרו במרפאה הראשונה לרפואה פנימית. הוא ביצע עבודות מדעיות רבות בתחום הרפואה הפנימית. עם עבודותיו הוא זכה בפרס היובל של עמותת פסקוויץ' וב"מדליית ההנצחה של בלשה" על שם הכירורג יאנוש בלשה (Balassa János). הוא אסף סביבו את דור הרופאים הצעירים ופרסם את המדריך לרפואה ולאבחון קליני (1892 וב-1894, בודפשט, 3 כרכים). בשנת 1896 הפך לפרופסור באוניברסיטה לרפואה פנימית. בשנת 1897 הפך לרופא בבית החולים לעניים ובאיגוד בתי החולים האוניברסיטאים; מאותו זמן עשה מאמצים משמעותיים, במיוחד בטיפול בחולי ריאות עניים ובמאבק נגד השחפת. משנת 1900 היה הרופא הראשי של "בית הרחמים", שהוקם על ידי הנסיכה סן מרקו. בודפשט הירלפ ופשטי הירלאפ דיווחו על מותו.
עבודותיו ברפואה פנימית שעוסקות בנושאים קליניים וניסיוניים, הופיעו בכתבי עת הונגריים, גרמנים וצרפתיים מקצועיים.
פרסים

פרס פסקוויץ'
פרס בלשה
עבודותיו

מדריך לרפואה. עם עוד. אד. (1892)
אבחון קליני, I - III. עם עוד. אד. (1894)
יסודות הרפואה הפנימית (1895; מהדורה ג '. מהדורה 1913)
תשובה Sic itur ad astra? ג. עלון (1895)
טוברקולין של קוך (1897)
מחלות ריאות וחברה הונגרית (1898)
הֵרוֹאִין. תחליף חדש למורפין (1898)
הקשר בין אונות הכבד ההיפרטרופיות לאטרופיות (1898)
Balneotheraphy של חולי לב (1898)
בית מרפא לחולי ריאה (1899)
עבודת הלב הרגיש ... (1900)
רפואה פנימית. עם ז'יגמונד גרלוצי, לאסלו קיטלי (1902)
תרופות חדשות יותר ששופכות אור על התפשטות שחפת (1904)
הגנה מפני סרטן ריאות בהונגריה (1904)
תנועה נגד מחלת ריאות (1905)
עשר שנים למאבק בסרטן הריאות (1908)
בידוד חולים עם שחפת ריאתית (1910)
המלכה אליזבת סנטוריום (1912)
פריג'יס קוראני (1828–1913) (1913)
יסודות הרפואה הפנימית (1913)
על אמבטיות ביתיות ולא ביתיות (1914)
הוא ערך את ספרי השנה של איגוד חולי הריאות העניים ושחפת.
לקריאה נוספת

יוז'ף סיניאי:חייהם ועבודותיהם של סופרים הונגרים. 1909
פרנץ טאוסק . אינדקס ביוגרפי הונגרי. המוזיאון הספרותי פטפי
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. פרנץ טאוסק.
אנדראש גרגיי: לקסיקון של רופאים יהודים הונגרים בולטים, מכבי, 2001, עמ' 104
לקסיקון ביוגרפי הונגרי חדש. כרך 6. עורך ראשי. לאסלו מרקו. מועדון הספרים ההונגרי, עמ' 645.
הלקסיקון הגדול של פאלאס. אנציקלופדיה של כל הידע. Bp., פאלאס - רוואי, 1893–1904
הלקסיקון הגדול של רוואי. 1911
מרטון הולו: פרנץ טאוסק. בודפשטי הירלאפ, 1915. 304, 308.
פרנץ טאוסק (1865–1915) . שבועון רפואי, 1975 (כרך 116) מס' 26. 1528–1529
שאנדור סאבו: פרנץ טאוסק: עשר שנים למאבק בסרטן הריאות. בודפשט, 1908
הנריק שושני: המדריך לרפואה פנימית של פרנץ טאוסק: ד"ר פרנץ טאוסק: יסודות הרפואה הפנימית. 1913 סקירת בודפשט (1873–1944), 1915 (כרך 43), כרך 161
הערות שוליים

↑  Libri Regii-Királyi Kőnyvek (1527-1918)- Tauszk Ferenc
↑  Halálesete bejegyezve a budapesti VI. kerületi halotti akv. 1944/1915. folyószáma alatt.(נדרשת הרשמה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7955 6626  VIAF: 121536080   WorldCat (עם VIAF): 121536080
פרנץ ון דר הורן

פרנץ ואן דר הורן עם אשתו צילה וילדיהם ניצה (מימין), יונתן (במרכז) וצבי (משמאל). התמונה צולמה לפני הולדת הבן הצעיר יפדה
פרנץ ואן דר הורן עם גיסתו (אחות אשתו) יהודית הורביץ (אשתו של נחום הורביץ)
ביתו של פרנץ ואן דר הורן במטולה. משמש כקופת חולים
פרנץ ון דר הורן (Franz Van der Horn) (מאי 1891 האג, הולנד – 1946 כפר גלעדי) היה נוצרי הולנדי שהגיע לארץ ישראל לטיול בתקופת העלייה השנייה והשתקע בה. גר בכפר גלעדי ובמטולה והשתתף בקרב על הגנת תל חי. בנה את התשתית הראשונה לשמורת הטבע מפל התנור.
ביוגרפיה

פרנץ ון דר הורן נולד בשנת 1891 בשם פרנציסקוס יעקובס מרינוס ון דר הורן. הוא נולד בהאג שבהולנד כילד שני מתוך שמונת ילדיהם של וילהלמוס (שהיה ירקן) ומריה מגדלנה ון דר הורן. בנעוריו התחבר לשני הולנדים בשם חרארד פרפורס ואברהם מוסל (שהיה יהודי) ושלושתם היו חברים בתנועת האספרנטו ודגלו בצמחונות ובסוציאליזם.
ב-1911 החליטו השלושה לצאת למסע רגלי לארץ ישראל וצרפו אליהם את מארי זוארץ (חברתו של חרארד). מסעם, שנמשך כשנתיים, עבר דרך וינה, קונסטנצה, איסטנבול, פורט סעיד, סודאן, ביירות ודמשק. בכל מקום שהו תקופה מסוימת והתפרנסו ממכירת תצלומים שהודפסו כגלויות, מהרצאות ומכתיבה עיתונאית. בסוף מרץ 1913 יצאו מדמשק דרומה, חצו את הירדן וב 2-באפריל הגיעו לצפת. מצפת החל מסעם דרומה דרך נצרת, ג'נין, שכם, ירושלים, יפו, רמלה עד הגיעם לרחובות שם גרו 5 חודשים ועבדו במושבה ובישובי הסביבה. בתקופת שהותו ברחובות היה פרנץ מעורב בתקרית זרנוגה בה כמעט נהרג כשניסה לפשר בין אנשי השומר במושבה לבין ערביי הכפר זרנוגה.
ב-1914 עזב חברו של פרנץ, אברהם מוסל, את הארץ וחזר להולנד ופרנץ עבר מרחובות לבאר יעקב שם השתכן אצל משפחת יצקר. בתקופת שהותו אצל משפחת זו התאהב בבת המשפחה רבקה יצקר. בדצמבר 1914 עייף פרנץ מקשיי החיים ומיחס השלטון העות'מאני ליהודים והחליט לחזור להולנד אולם זמן קצר לפני שעזב את הארץ נחסמו הגבולות על פי צו טורקי ופרנץ חזר למשפחת יצקר. יחד עם רבקה הגיע פרנץ למושבה מגדל שם פגשה רבקה את בעלה לעתיד צבי שץ ואילו פרנץ פגש שם את אשתו לעתיד צילה רוז'שנסקי בת מטולה.
לאחר נישואיהם של פרנץ וצילה עברה המשפחה לכפר גלעדי. ב-1920 השתתף פרנץ בקרב על תל חי שלאחריו ננטשו ונהרסו היישובים תל חי, מטולה וכפר גלעדי והמשפחה נדדה לאיילת השחר. ב-1921 חזר פרנץ ומשפחתו לכפר גלעדי ובסיועו האישי של אלכסנדר זייד חידש את המשק החקלאי במקום. בין השאר הקים רפת (אליה הביא, אישית, פרות מהולנד כדי להשביח את הגזע המקומי), הקים משתלה ושתל בוסתן עצי פרי שנקרא "הגן הצרפתי". בתקופה זו החל לעבוד בפיק"א שם הועסק כמדריך חקלאי בישובי האזור.
ב-1924 החליט פרנץ לעזוב את כפר גלעדי ועבר עם משפחתו למטולה. הסיבה העיקרית להחלטה הייתה אי הסכמתו לחובבנות שבה נוהל כפר גלעדי. במטולה רכש בית וקרקע עליה גידל גפנים ועצי פרי בעזרת הידע שרכש בזמן הקמת "הגן הצרפתי" בכפר גלעדי.
על קיר המרפאה, ברחוב הראשונים, שם עמד ביתו, הציבה המועצה המקומית שלט ובו הכיתוב: ”כאן עמד ביתו של פרנץ ואן דר הורן, הולנדי שהגיע לארץ כתרמילאי בשנת 1913, נשבה בקסמיה ונשאר. פרנץ שהיה אחראי על הכרם של פיק"א במטולה, שלח לברון רוטשילד ממיטב ענבי הכרם של כל שנה. הוא פיתח את אתר "התנור" וחצב במו ידיו את המדרגות המובילות למפל”.
בנוסף, חצב את בור המים אשר נמצא בחצר תל חי. בבור זה נאגרו מים בחורף, ובקיץ השתמשו התושבים במים לצורך השקיה והשבת הנפש.
משפחתו

לפרנץ וצילה נולדו, במטולה, 5 ילדים. לבת הבכורה קראו ז'אן, ע"ש אהובת נעוריו של פרנץ, והיא נפטרה זמן קצר לאחר הלידה. ארבעת הילדים האחרים נקראו ניצה, צבי, יונתן ויפדה. פרנץ נפטר ב-1946 כשהוא בן 55 ואשתו צילה נפטרה ב-1960. שניהם נקברו בבית הקברות של כפר גלעדי.
מפל התנור

ב-1929, בתקופת מגוריו במטולה, ייסד פרנץ אגודה של בני נוער בשם "למען האשד". חברי האגודה הכשירו את שביל הגישה אל מפל התנור, חצבו מדרגות באבן ונטעו כ-700 עצי צפצפה שנתרמו על ידי פיק"א. אגודה זו היוותה, לאחר שנים, את הבסיס להקמת החברה להגנת הטבע.
לקריאה נוספת

אברהם מוסל, תרמילאי העולם - מסע נדודים באירופה, הולנד, 1917
אברהם מוסל, הייתי פועל יומי בארץ הקודש, הולנד, 1918
הערות שוליים

↑  תעודת הלידה של האם מגלה שנולדה כיהודייה בשם שרה ון דלדן שהמירה את דתה
↑  אחותה של צילה, יהודית, נישאה לנחום הורביץ מכפר גלעדי
↑  עצי הגן נתרמו על ידי הברון רוטשילד והובאו מפריז דרך לבנון
↑  חלק מאדמותיו היו בקרבת מרג' עיון
↑  צילה ונדרהורן ז"ל, עיתון "חרות", 15 במאי 1960
↑  מפל התנור, באתר "ארץ אהבתי"
פרובינציית שלזיה התחתית

פרובינציית שלזיה התחתית הייתה מחוז של המדינה החופשית פרוסיה, שהתקיים בין השנים 1919–1938, ושוב בין השנים 1941–1945.
היסטוריה

לאחר מלחמת העולם הראשונה, פולין הוקמה מחדש לאחר כ-130 שנה של שלטון זר. בעוד פולנים רבים בשלזיה חפצו שהאזור יועבר לשלטון פולני, הרוב הגרמני רצה בשלטון גרמני. עד מהרה הפך אזור שלזיה לאזור מריבה בין גרמניה החדשה לפולין. שלזים פולנים החלו בהתקוממויות אלימות כנגד השלטון הגרמני, ודרשו איחוד עם פולין. לבסוף הועברו שטחים מוגבלים מאזור קטוביץ מגרמניה לפולין כשרוב השטח נשאר בידי גרמניה. בשנת 1919 פוצלה הפרובינציה לפרובינציית שלזיה העילית ופרובינציית שלזיה התחתית. בשנת 1938 שוב אוחדו הפרובינציות מחדש ליצירת פרובינציית שלזיה, ובשנת 1941 פוצלו מחדש.
בשנת 1945 התחוללו קרבות קשים מאוד באזור, והשטח נכבש בידי הצבא האדום. לאחר מלחמת העולם השנייה נמסרו שטחי הפרובינציה לפולין, יחד עם כל השטחים ממזרח לקו אודר-נייסה, והתושבים הגרמניים גורשו לגרמניה.
פרקתיים

| פרקיים |
| --- | --- |
 פרקה
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דמויי-דקר
משפחה:: פרקתיים
שם מדעי
 Percidae ‏קיווייה, 1816

פֶּרְקֶתִיִּים (שם מדעי: Percidae) היא משפחת דגים מסדרת הדקראים הגדולה. על שם משפחה זו קיבלה הסדרה את שמה המדעי ("Perciformes" - דמויי פרקות). במשפחה זו 10 סוגים ו-204 מינים.