stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'מייקה קינקייד
קורות חיים

נולדה בשם אליין פוטר ריצ'רדסון בסנט ג'ונס, בירת אנטיגואה, בשנת 1949. היא גדלה בעוני עם אמה, עקרת בית, ואב חורג, נגר. היא הייתה קרובה מאוד לאמה עד שהייתה בת תשע, אז נולד הראשון מבין שלושת אחיה. לאחר מכן, קינקייד חשה שאמה הזניחה אותה.
קינקייד התחנכה במערכת החינוך הבריטית הקולוניאלית (אנטיגואה זכתה בעצמאות רק בשנת 1981). על אף שהייתה נבונה והצטיינה בבחינות, הוצאה קינקייד מבית הספר על ידי אמהּ, כדי שתסייע בפרנסת המשפחה כשנולד אחיה השלישי, כיוון שהאב החורג חלה ולא יכול לפרנס עוד. כשהייתה קינקייד בת 17, בשנת 1966, שלחה אותה אמה לסקארסדייל, פרוור אמיד של ניו יורק, לשמש שם או פר. בניו יורק, סירבה קינקייד לשלוח כסף לאמהּ, או להשיב על מכתביה.
בשנת 1979 נישאה לאלן שון, מלחין ומרצה במכללת בנינגטון. שון הוא בנו של ויליאם שון, עורך הניו יורקר בזמנו, ואחיו של השחקן וואלאס שון. הם התגרשו בשנת 2002. לזוג שני ילדים: הרולד, מפיק מוזיקלי שיוצר תחת שם הבמה Levelsoundz, ואנני רוזמונד, זמרת-יוצרת. קינקייד חובבת גינון נלהבת, וכתבה רבות על הנושא.
ב-2006, קינקייד התגיירה במסגרת חינוך ילדיה (שון הוא ממוצא יהודי).
קורות חיים > תחילת הקריירה

בזמן שעבדה כאו פר, נרשמה קינקייד ללימודי ערב במכללה. מקץ שלוש שנים, התפטרה ממשרתה כדי ללמוד במכללת פרנקוניה בניו המפשייר, משזכתה במלגה מלאה מאותו מוסד. אך מקץ שנה אחת נשרה קינקייד מהלימודים וחזרה לניו יורק. שם החלה לכתוב בכתב עת לבנות עשרה, ושינתה את שמה לג'מייקה קינקייד בשנת 1973, עם פרסום המאמר הראשון פרי עטה. היא תיארה את שינוי שמה כ"דרך לעשות דברים בלי להיות אותו אדם שלא יכול לעשות אותם, האדם שנשא את כל המטען הזה." את השם ג'מייקה בחרה כהומאז' למוצאה באיים הקריבים, והשם קינקייד צלצל יפה, לטעמה, עם השם ג'מייקה. לימים החלה קינקייד לכתוב בכתבי העת וילג' ווייס ו-Ingénue. כמו כן פרסמה סיפורים קצרים ב-The Paris Review ובניו יורקר, שבו פורסם הרומן הראשון שלה, לוסי, בהמשכים.
היא מכהנת כפרופסור ללימודים אפריקאים ואפריקאים-אמריקאים באוניברסיטת הרווארד.
קורות חיים > הכתיבה בניו יורקר

כתוצאה מידידות שקשרה קינקייד עם ג'ורג' טרו (George W. S. Trow), מחבר הטור האהוד בניו יורקר, "Talk of the Town", הכירה קינקייד את עורך הניו יורקר, ויליאם שון, שהתרשם מכתיבתה. שון הציע לה משרת כתיבה קבועה בכתב העת בשנת 1976, ולימים קידם אותה כבעלת טור במסגרת "Talk of the Town", שם פרסמה במשך 9 שנים. חסותו של ויליאם שון תרמה לבניית המוניטין של קינקייד כסופרת. היא כתבה בניו יורקר, בצורות שונות, במשך 20 שנה. היא התפטרה מן הניו יורקר בשנת 1996, כשהעורכת דאז טינה בראון הטילה על הקומיקאית רוזאן בר לשמש עורכת אורחת של גיליון אחד בתור קול פמיניסטי מקורי. על אף הגידול במכירות תחת בראון, קינקייד ביקרה את בחירתה של בראון לנווט את כתב העת לאזור פחות ספרותי ויותר ממוקד בידוענים.
קינקייד מספרת שכשכתבה בניו יורקר, רבים שאלו אותה, במיוחד נשים, איך השיגה את המשרה. קינקייד פירשה את השאלות כהתייחסות להיותה אישה שחורה צעירה "משום מקום... אין לי תארים. אין לי כסף. אני מגיעה ממקום עני. הייתי משרתת. נשרתי מהמכללה. פתאום אני כותבת בניו יורקר, וחיה חיים כאלה, וזה כנראה מעצבן אנשים."
יצירתה

הרומנים של קינקייד שואבים מחייה, אך קינקייד מזהירה שלא לפרש את הרכיבים האוטוביוגרפיים שבהם כפשוטם:
כל מה שאני אומרת אמת, וכל מה שאני אומרת אינו אמת. שום דבר מזה לא יתקבל כראיה משפטית.
יצירתה מטעימה התרשמויות ורגשות על פני התפתחות עלילתית ומתארת מתחים קולוניאליזם ונאו-קולוניאליסטים, כמו גם דמויות אמהות חזקות.
האינטלקטואל ומבקר הספרות השחור הנרי לואיס גייטס ג'וניור ניסח את תרומתה של קינקייד כך:
היא אף פעם לא חשה צורך לתבוע הכרה בקיומם של עולם שחור או של תפיסה נשית. היא מניחה את קיומם. אני חושב שזה הולך נגד הזרם, ואני חושב שיותר ויותר סופרים אמריקאים שחורים יתחילו להניח את זה, כמוה. כך נוכל להתקדם מעבר לנושא הגדול גזענות, ולהגיע לנושאים עמוקים יותר כמו איך שחורים אוהבים ובוכים וחיים ומתים. והרי בזה עוסקת אמנות.
יצירתה > סגנון

סגנונה של קינקייד זכה לביקורות חיוביות ושליליות. מבקרת בשם Annie John שיבחה את סגנונה של קינקייד בשל הבחנות האופי, השנינות, והקיצור, ואחרים שיבחו את הליריות של סגנונה. המשורר והמסאי דרק וולקוט, חתן פרס נובל לספרות לשנת 1992, תיאר את סגנונה של קינקייד כך:
מבחינה פסיכולוגית, כשהיא מחברת משפט, הטמפרטורה שלו היא שהוא נע אל עבר סתירתו. כאילו המשפט מגלה את עצמו, מגלה איך הוא חש. וזה מדהים, כי לכתוב משפט הצהרתי טוב זה דבר אחד; אבל זה דבר אחר לגמרי ללכוד את טמפרטורת המסַפר, את תחושת המספר. וזה אוניברסלי, ולא פרובינציאלי בשום צורה.
סוזן סונטג שיבחה את יצירת קינקייד בשל "האמת הרגשית", החריפות, והמורכבות שלה.
לעומת זאת, המבקר פיטר קרת' כינה את ספרה של קינקייד My Brother "הספר הכי מוערך יתר על המידה לשנת 1997". המבקר דווייט גארנר מהניו יורק טיימס כינה את הרומן See Now Then "דו-קוטבי, חצי סיאנס, חצי מארב", וכן "מעין גירוש שדים מגושם מהסוג שסופרים רבים מחברים אבל משכילים לא לפרסם. [הספר] אינו צובר שום משקל מוסרי בזמן התגלגלותו. הוא דורש מאיתנו מעט, ונותן מעט בתמורה."
תרגומים לעברית

מר פוטר, עם עובד, 2003
אני ג'ון/לוסי, הקיבוץ המאוחד, 2000
מקום קטן, לוקוס הוצאה לאור, 2016: קינה נזעמת על גורלה של אנטיגואה תחת השלטון הקולוניאלי האנגלי ותחת השלטון המושחת שצמח בה לאחר שזכתה בעצמאות.
פרסים וכיבודים

בין הפרסים שבהם זכתה:
מלגת גוגנהיים לסיפורת לשנת 1985.
פרס אניספילד-וולף לשנת 1997, על ספרה "אוטוביוגרפיה של אמי".
פרס פמינה לשנת 2000 על ספרה My Brother.
דוקטורט לשם כבוד מאוניברסיטת טאפטס, 2011
פרס דן דוד לשנת 2017.
הערות שוליים

↑  דף על קינקייד (אנגלית) בתוך Writers of the Caribbean באתר אוניברסיטת מזרח קרוליינה.
↑  דף הסגל של קינקייד (אנגלית) באתר המכללה.
1 2  "Voices from the Gaps" באתר אוניברסיטת מינסוטה.
1 2 3  אליסה לו, "Jamaica Kincaid: People say I’m angry because I’m black and I’m a woman" באתר כתב העת "סלון".
1 2 3  דף עובדות ביוגרפיות על קינקייד (אנגלית), באתר ה-BBC.
1 2 3  לזלי גאריס, "Through West Indian Eyes", במגזין הניו יורק טיימס, 7 באוקטובר 1990.
↑  האנה לוינטובה, "Our Sassy Black Friend", בכתב העת Mother Jones, גיליון ינואר-פברואר 2013.
1 2  מיה סלע, ג'מייקה קינקייד עירומה מרומנטיקה, באתר הארץ, 7 ביוני 2010
↑  דונה הלפר, "Black Jews: A Minority Within a Minority", באתר UJC.ORG של הפדרציות היהודיות של צפון אמריקה.
↑  ריינהרד סנדר, "Review of Diane Simmons, Jamaica Kincaid", בהוצאת אוניברסיטת איי הבתולה.
↑  דף הסגל של קינקייד (אנגלית) באתר אוניברסיטת הרווארד.
1 2  פלישה ר' לי, "AT HOME WITH: Jamaica Kincaid;Dark Words, Light Being", באתר הניו יורק טיימס, 25 בינואר 1996.
↑  תומאס קאסידי, הערך על ג'מייקה קינקייד בתוך Critical Survey of Long Fiction במאגר Literary Resource Center.
↑  הערך על קינקייד בתוך Columbia Guide to Contemporary African American Fiction. במאגר Literary Resource Center.
↑  אני ג'ון, "Jamaica Kincaid", באתר ה-BBC.
↑  פטר קרת', "הספרים הגרועים של 1997" (אנגלית), באתר כתב העת סלון, 24 בדצמבר 1997.
↑  ביקורת על הספר (אנגלית) באתר הניו יורק טיימס, 13 בפברואר 2013.
↑  הדף של קינקייד באתר קרן גוגנהיים (אנגלית)
↑  גילי איזיקוביץ, פרס דן דוד לספרות יוענק לא"ב יהושע ולג'מייקה קינקייד, באתר הארץ, 7 בפברואר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275627005171  PLWABN: 9810556449705606  BIBSYS: 90071348  BNC: 000180490  BNE: XX853450  BnF: cb12052200h (data)  CANTIC: a10108890  CiNii: DA04870354  GND: 11911223X  ICCU: CFIV036798  ISNI: 0000 0000 8156 0368  LCCN: n83151180  LNB: 000240506  MusicBrainz: 1e5a8ef1-57bf-4309-abaf-be7e45535037  NDL: 00469555  NKC: jo20010090080  NLA: 36408131  NLG: 78188  NLK: KAC200408610  NSK: 000402897  NTA: 070722005  RERO: 02-A003454374  SELIBR: 218443  SNAC: w6q05ztk  SUDOC: 02874991X  Trove: 1254585  VIAF: 76335318   WorldCat (עם VIAF): 76335318
גורדון לו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 באוגוסט 1955 (בן 69) פושאן, הרפובליקה העממית של סין 
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין 
 תקופת הפעילות:  1973–2011 (כ־38 שנים)
 פרופיל ב-IMDb
 
גורדון לו (באנגלית: Gordon Liu;‏ נולד ב-22 באוגוסט 1955) הוא שחקן קולנוע סיני.
ביוגרפיה

הוא נולד בשם לאו-קאר-פאי במחוז גואנגדונג ברפובליקה העממית של סין. כבר בילדות הוא התעניין באמנויות הלחימה סיניות.
הוא התחיל להצטלם לסרטים סיניים ובשנת 1977 זכה להצלחה בסרט The 36th Chamber of Shaolin שצולם בהונג קונג. בשנת 1978 הוא הצטלם בסרט Heroes of the East. גורדון לו המשיך להשתתף בסרטים רבים ועבר גם לטלוויזיה בה השתתף בסדרות שונות.
קוונטין טרנטינו היה בין מעריציו של גורדון לו. הוא הזמין אותו להשתתף בסרט להרוג את ביל.
בשנת 2008 הוא התחיל להצטלם בבוליווד.
גורדון לו עבר אירוע מוחי בשנת 2011 ומאז נמצא בתהליך שיקום ממושך.
ג'קובו

ערך זה עוסק בעיירה בקרואטיה. אם התכוונתם למחנה ריכוז שפעל בסמוך לעיר בתקופת מלחמת העולם השנייה, ראו .
| --- | --- |
חותם ג'קובוחותם ג'קובו

 מדינה:  קרואטיה קרואטיה
 מחוז:  אוסייק-ברניה אוסייק-ברניה
 שטח:  170 קמ"ר
 גובה:  111 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  23,577 (31 באוגוסט 2021)
  ‑ צפיפות:  160 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  45°18′36″N 18°24′36″E﻿ / ﻿45.31000°N 18.41000°E﻿ / 45.31000; 18.41000
 אזור זמן:  UTC+1
 www.djakovo.hr
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קרואטיה מוגדלת) זאגרב ספליט רייקה אוסייק זאדאר דוברובניק הונגריה ס ר ב י ה  מונטנגרו אל. בוסניה והרצגובינה  אוסטריה סלובניה אי. איטליה הים האדריאטי ג'קובו(למפת קרואטיה רגילה) זאגרב ספליט רייקה אוסייק זאדאר דוברובניק הונגריה ס ר ב י ה  מונטנגרו אל. בוסניה והרצגובינה  אוסטריה סלובניה אי. איטליה הים האדריאטי ג'קובו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
ג'קובו (בקרואטית: Đakovo) היא עיר במחוז סלאבוניה שבצפון קרואטיה.
גאוגרפיה

ג'קובו ממוקמת 37 ק״מ דרומית מערבית לאוסייק בירת המחוז. הכביש המהיר בין נמל פלוץ'-סרייבו-ורפולייה-אוסייק-בודפשט עובר בעיר.
דמוגרפיה

בעיר ובסביבתה יש 27,798 תושבים נכון ל-2011, שחלקם בעיר וחלקם בהתיישבויות הבאות באזור:
כלכלה

העיסוקים העיקריים בעיר ובסביבתה כוללים חקלאות, רביית בעלי חיים ועיבוד צמר. התעשיות העיקריות בעיר הן עיבוד עץ (רהיטים), טקסטיל, כימיקלים ועיבוד מזון, בניית חומרים, הדפסה ותיירות.
תרבות

קתדרלת פטרוס ופאולוס הקדושים היא נקודת הציון העיקרית והמרהיבה ביותר בג'קובו. הקתדרלה נבנתה בין 1866–1882 תחת שלטונו של יוסיף יוראי סטרוסמאייר, אז הבישוף של ג'קובו ושל הדוכסות הקתולית של סריימיה. הפארק המעוצב מהמאה ה-19 ליד ארמון הבישוף הוא אנדרטה טבעית תחת משמר מיוחד בדיוק כמו הפארק הקטן הסמוך לו המתוארך למאה ה-19/20.
האירוע המסורתי המרכזי בעיר נקרא דקובצקי וזובי (הרקמה של ג'קובו), והוא מופע פולקלור של האזורים סלאבוניה וברנייה המתרחש כל שנה בתחילת יולי. בקתדרלת פטרוס ופאולוס מתארחות מקהלות, אמני אופרה ותערוכות המוצגות לרוב בסלון מיוחד. בעיר יש סוסי ליפיצאנר שאפשר לראות על מסלולי המרוצים, שהגיעו היא ממרכז לרעיית סוסים באיוונדבור הפעיל מאז שנת 1506.
העיר וסביבתה מציעות מתקני ספורט רבים כגון: מגרשי טניס, מסלולי מרוצים, חדרי כושר, בריכות שחייה ועוד. האגמים ג'וסבה, מלינאק ובורוביק הם בריכות דגים נידחות. ניתן לצוד בסביבה הקרובה או רחוקה יותר על הר דילי דרום-מערבית לעיר.
המטבח הסלאבוני המסורתי מפורסם בשל בשרו המשובח, מנות צבי הים והדגים שהוא מגיש, ובג'קובו ובסביבה יש קצת מכל זה. עניין ייחודי הוא היינות של אזור ג'קובו.
בג'קובו יש מונומנט לסטייפן ראדיץ' שנרצח בידי האוסטאשה.
הקהילה היהודית

ב-1852 נוסדה בג'קובו קהילה יהודית בעיקר על ידי מהגרים מאזורי סלובקיה ומוראביה. ב-1879 הוקם בית עלמין יהודי וב-1880 הוקם בית הכנסת של הקהילה. בין 1896 ל-1900 כיהן מרדכי אהרנפרייז כרב הראשי של ג'קובו. ב-1921 מנתה הקהילה 407 נפשות ומספר זה הלך וירד בהתמדה. ב-1940 מנתה הקהילה 200 נפשות. ב-1941, לאחר כיבוש ממלכת יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית והקמת מדינת קרואטיה העצמאית בשלטון האוסטאשה הוקם בסמוך לעיר מחנה הריכוז ג'קובו. בני הקהילה גורשו למחנה וממנו ליאסנובאץ ואיש לא ניצל. הקהילה לא חודשה לאחר השואה. בית הכנסת שבעיר הוסב לאולם קונצרטים.
הערות שוליים

↑  הקהילה היהודית בג'קובו, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמודים 87-86.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565288305171  GND: 4357933-4  LCCN: n90633795  NKC: ge398731  SUDOC: 169349756  VIAF: 154899235   WorldCat (עם VIAF): 154899235 
הקתדרלה המרהיבה של פטרוס ופאולוס הקדושים, הידועה בשל מגדלי פעמוניה הגבוהים
גטו בורשצ'יב

| --- | --- |

מערת ורטבה, בה יהודים הסתתרו על מנת לא להירצח בידי הגרמנים
 מידע כללי
 סוג:  גטו
 מדינה:  אוקראינה
 מחוז:  בורשצ'יב 
 נתונים
 מספר הנספים:  מעל ל-3,300 יהודים
 קואורדינטות:  48°48′N 26°03′E﻿ / ﻿48.8°N 26.05°E﻿ / 48.8; 26.05
 
גטו בורשצ'יב (באוקראינית: Борщівське гето) הוא גטו נאצי שהוקם על ידי גרמניה הנאצית בעיירה האוקראינית בורשצ'יב במהלך מלחמת העולם השנייה והשואה, באפריל 1942.
רקע

בין שתי מלחמות העולם חיו בבורשצ'יב כ-1,700 יהודים – כשליש מתושביה. היהודים בעיר התפרנסו בעיקר ממסחר ומלאכה, ובשנות ה-30 של המאה ה-20 סבלו מהתרסקות כלכלית. בעיירה פעל מגוון רב של מפלגות יהודיות, ובהן גם מפלגות ציוניות, וכן פעלו בה מוסדות תרבות וספרייה יהודיים.
בספטמבר 1939, העיר נכבשה בידי הסובייטים, ודבר זה שם קץ לאופי הלאומי של חיי הציבור היהודיים בעיר, אך לא פגע בחיי הדת, ובעיירה נפתח בית ספר יהודי ביידיש.
עם נסיגת הצבא האדום מבורשצ'יב בראשית יולי 1941, עברה העיירה לשליטת צבא הונגריה, בעלת בריתם של הגרמנים. בתקופה זו התארגן בעיירה ועד יהודי בראשותו של וולף הס, והוא סייע למאות פליטים יהודים שהגיעו לעיירה. ההונגרים פעלו למנוע את האוקראינים מפגיעה ביהודים.
בספטמבר 1941, החל המעבר לשלטון הגרמני, והוטלו על היהודים הגבלות תנועה קשות והם חויבו לשאת סרט לבן שעליו מגן דוד כחול.
ב-14 בנובמבר, רצחה יחידת גסטפו מצ'ורטקוב, קבוצה של יהודים מבורשצ'יב. יהודי בורשצ'יב נאלצו למסור לגרמנים את רכושם, ובחורף 42–1941, נחטפו קבוצות של צעירים יהודיים למחנות עבודה באזור טרנופול.
היסטוריה

הגטו הוקם בבורשצ'יב ב-1 באפריל 1942 ופעל עד יולי 1943. מספר האנשים בגטו עמד על כ-4,000 איש. בהתחלה, הגטו לא גודר, אך התושבים היהודים לא הורשו לצאת מחוץ לגטו. האנשים בגטו באו מבורשצ'יב ועוזריאני, מלניצה-פודילסקה, סקאלה פודילסקה, קריבצ'ה, קורוליבקה וזלוטשוב.
ב-26 בספטמבר 1942 נורו בכיכר כ-100 מאסירי הגטו, רובם היו זקנים וחולים, וכ-800 נשלחו לבלז'ץ. קבוצת צעירים נשלחה למחנה הריכוז ינובסקה.
ב-13 במרץ 1943 נשלחו לבלז'ץ עוד 400 אנשים. ב-19 באפריל 1943 ירו שוטרים גרמנים ואוקראינים בכ-800 בני אדם בבית קברות יהודי (בפאתי העיר, בדרך לכפר ורקניאקיבטסי). ב-5 ביוני הוצאו להורג עוד 700 אנשים בבית הקברות. בין 9 ל-14 ביוני 1943 נהרגו 1,800 אסירים נוספים מן הגטו. אז הגדירו הנאצים את בורשצ'יב כאזור יודנריין (אזור ללא יהודים).
עם זאת, חלק מהיהודים הסתתרו בשקעים שונים הן בגטו והן במקומות אחרים. אז הודיעו רשויות הכיבוש שמי שיוצא בעצמו לא יושמד, ויהיה במחנה עבודה. כ-360 בני אדם האמינו להם, אך הם הוצאו להורג ב-14 באוגוסט.
כמה רופאים יהודים מהגטו ניצלו על ידי צבא המורדים האוקראיני, שהם סייעו במאבק כנגד הנאצים. בשנת 1943 ניצל הרופא טייבליס מכפר קורוליבקה והרופא מוניה הליאר מהכפר טוריצ'ה.
חלק מהאנשים הצליחו להסתתר עד סוף המלחמה. לדוגמה, שאול ואסתר סטרמר, ששת ילדיהם ועוד כמה משפחות יהודיות מקורוליבקה הסתתרו במערת ורטה ליד הכפר בילצ'ה זולוטה. כאשר התגברו הפשיטות ושניים מהנמלטים נהרגו, הם הסתתרו במערות הכומר. 38 האנשים הסתתרו שם במשך 511 ימים. חקלאים מקומיים עזרו ליהודים בכך שהביאו להם אוכל ודיווחו על חדשות מן העולם. לדוגמה, חקלאי אחד נתן להם שעורה ויין. הנמלטים טחנו את השעורה, וכך יכלו להאכיל את עצמם. ב-1993, שוטר מניו יורק וחוקר מערות חובב מצאו שרידים של אנשים במערות הכומר.
כמה ילדים שנמלטו ממותם, חיו בסתר עם משפחות של איכרים. תושבי בורשצ'יב, אשר זכו לאחר מכן בתואר "חסיד אומות העולם".
הזכרה

בבורשצ'יב במקום בו בית הקברות היהודי נהרס בתקופת הכיבוש הסובייטי, נבנה מתחם ספורט. ב-1990, לאחר שאוקראינה קיבלה עצמאות, חלק מהאצטדיון נשמר לבניית אנדרטה. האנדרטה הוקמה ב-2011.
הערות שוליים

↑  בורשצ'וב (Borszczów), באתר יד ושם
↑  Понад 150 тисяч євреїв було знищено на Тернопільщині | Тернопільський прес-клуб, ‏2013-01-28 (באוקראינית)
↑  П’ятдесят років єврейська дівчинка жила під українським прізвищем | "ЗОЛОТА ПЕКТОРАЛЬ", web.archive.org, ‏2015-10-05
1 2  Місця нацистського терору на території Тернопільщини, 1941–1944 рр., web.archive.org, ‏2016-02-03
↑  ghetto/borszczow/borshchiv, www.museumoffamilyhistory.com
↑  Мизак Н. С. М 583 УПА «Захід» і збройне підпілля ОУН у боротьбі за Українську Самостійну Соборну Державу у 1942–1960 рр. — Чернівці-Торонто: Прут, 2011. — 436 с.; іл.
1 2  Таємниці тернопільських печер. Вертеба | Лелеченя.Info, web.archive.org, ‏2015-10-04
↑  Жан Ковба. Людяність у безодні пекла... by Judaica Center - Issuu, issuu.com (באנגלית)
↑  Історико-культурні гомогенні ресурси Тернопільської області: сучасний стан збереження і використання в міжнародному туризмі, tourlib.net
ג'יימי מארי (שחקנית)

| --- | --- |

ג'יימי מארי
 לידה:  21 ביולי 1976 (בת 48) אסקס, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2001 
 מקום לימודים:  דרמה סנטר לונדון  St Martin's School Brentwood 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
ג'יימי מארי (באנגלית: Jaime Murray; נולדה ב-21 ביולי 1976) היא שחקנית אנגלייה, המוכרת מהופעתה בתפקיד סטייסי מונרו בסדרה "הנוכלים" של ה-BBC ובתפקיד ליילה וסט בסדרה "דקסטר" של שואוטיים. עוד היא ידועה מהופעתה בתפקיד גאיה במיני-סדרה "ספרטקוס: אלי הזירה" של רשת Starz, בתפקיד אוליביה צ'ארלס בסדרה "מתחזה" של The CW, בתפקיד הלנה ג'. ולס בסדרת הטלוויזיה "מחסן סודי 13" של ערוץ SyFy, בתפקיד הפיה השחורה- פיונה בסדרה ״עד עצם היום הזה״ של ABC ובתפקיד סטאמה טאר בסדרה "התנגדות" של ערוץ SyFy.
ביוגרפיה

מארי נולדה בלונדון שבאנגליה, לאליין ולשחקן האנגלי בילי מארי. היא נקראה על שם הדמות "ג'יימי סומרס" שגילמה לינדזי וגנר בסדרת הטלוויזיה "האישה הביונית" משנות השבעים של המאה העשרים. קצת לפני שניגשה לבחינות A Levels היא אובחנה כדיסלקטית. היא למדה זמן מה פילוסופיה ופסיכולוגיה בבית הספר לכלכלה של לונדון, אבל נשרה מהלימודים ונרשמה לבית הספר למשחק "Drama Centre London" שבו סיימה בשנת 2000 את לימודי התואר.
ביוגרפיה > קריירת משחק

הופעתה הראשונה של מארי הייתה בווידאו קליפ של השיר "I'm Alive" של להקת "Stretch & Vern" משנת 1996. בטלוויזיה הופיעה בתפקידי אורח בסדרות כמו "חדר מיון", "The Bill", "מרק אהבה", והפרק "אילוף הסוררת" בסדרה "ShakespeaRe-Told", עיבודים מודרניים למחזות שייקספיריים.
מארי כיכבה בתפקיד סטייסי מונרו בסדרת הטלוויזיה "הנוכלים" מהעונה הראשונה ועד הרביעית. באחד הפרקים השחקן רוברט ווהן התרשם מאוד מהופעתה בתלבושת של וונדר וומן, והציג אותה בפני מנהלי אולפנים בהוליווד. על סמך זה, הוזמנה מארי למבחן בד לתפקיד הראשי בסרט "וונדר וומן" משנת 2009. בעונה השמינית של "הנוכלים" חזרה מארי וגילמה שוב את הדמות של סטייסי מונרו.
מארי עברה ללוס אנג'לס וכיכבה בתפקיד ליילה טורני בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "דקסטר". היא גילמה דמות של אשה שהייתה בעבר מכורה לסמים, ומבלה עם דקסטר לילה אחד במלון. חברתו, ריטה בנט, מגלה את הקשר ביניהם ומחליטה להיפרד ממנו. לדקסטר יש רומן קצר עם ליילה, אבל לבסוף הוא מבין שהיא סוציופתית. היא מפתחת אובססיה לדקסטר, וחושבת שהיא הנפש התאומה שלו והיא יכולה לחשוף את המסכה שלו.
באמצע שנת 2008 הצטרפה מארי לצוות השחקנים של הסדרה "ולנטיין" של רשת הטלוויזיה האמריקאית "The CW", ושיחקה בתפקיד הראשי בדמות גרייס ולנטיין. שידור הסדרה החל באוקטובר 2008 אבל היא בוטלה בסוף החודש.
מארי השתתפה בתוכנית נוספת של רשת CW, סדרת הדרמה "The Beautiful Life: TBL" בתפקיד מעצבת אופנה, אבל הסדרה בוטלה לפני שהספיקה להופיע בה.
ב-2010 אחרי שסיימה לשחק בסרט "Possessions" החלה מארי להצטלם לסרט "The Rapture". היא כיכבה בסרט האימה "Devil's Playground" בבימויו של מארק מקווין, ואחר כך הופיעה בסדרת הטלוויזיה "מחסן סודי 13" של ערוץ SyFy, וזכתה לשבחי הביקורת על תפקידה בדמות הלנה ג'י ולס. ב-2012 הייתה מארי מועמדת לפרס פורטל (Portal Award) על הופעתה בתפקיד הלנה.
מארי השתתפה בתפקיד אורח בסדרת "The Finder" של רשת פוקס. בסדרה "ספרטקוס: אלי הזירה" שיחקה בתפקיד גאיה, חברתה הטובה של לוקרשיה.
מארי השתתפה בפודקאסט "Partially Examined Life" בחלק "בדלתיים סגורות" מאת ז'אן-פול סארטר יחד עם לוסי לולס, מארק לינסנמאייר, ווס אלוואן.
ב-15 באפריל שודרה לראשונה סדרת המדע בדיוני "Defiance" בכיכובה של מארי בתפקיד סטאמה טאר.
ביוגרפיה > דוגמנות

מארי דגמנה בפרסומות טלוויזיה עבור רשת החנויות "Debenhams". היא חתומה בסוכנות "Models 1" בלונדון והופיעה במגזיני הגברים "GQ", "מייפייר" ו-"FHM", כמו גם במגיזינים כמו "הלו!", "קוסמופוליטן" ו- "OK!".
ביוגרפיה > חיים אישיים

במאי 2014 התחתנה מארי עם ברני קאהיל.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 |  | Animal | אשת מכירות |
| 2007 | מקרי המוות של איאן סטון | The Deaths of Ian Stone | מדיאה |
| 2007 |  | Botched | אנה |
| 2010 |  | Devil's Playground | לאוויניה |
| 2012 |  | Possessions | קלואי |
| 2013 |  | Samuel Bleak | ויוויאן |
| 2013 |  | Fright Night 2: New Blood | ג'רי דנדרידג' |
| 2015 |  | The Rapture | פיונה |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001 |  | The Bill | טניה מת'יוז | בפרק "A Pound of Flesh" |
| 2002 |  | The Bill | מלאני | סדרת טלוויזיה (3 פרקים) |
| 2002 | חדר מיון | Casualty | סוניה גוזמן | בפרק "Thicker Than Water" |
| 2003 |  | Keen Eddie | קיקי | פרק פיילוט |
| 2004 |  | Doctors and Nurses | בלה אולזאבל | בפרק "Bella Bella" |
| 2004–2007, 2012 | הנוכלים | Hustle | סטייסי מונרו | עונות 1–4 עונה 8 |
| 2005 | מרק אהבה | Love Soup | נטלי בראון | בפרק "Death and Nurses" |
| 2005 |  | ShakespeaRe-Told | ביאנקה מינולה | בפרק "The Taming of The Shrew" |
| 2005 | פוארו | Agatha Christie's Poirot | רות' קטרינג | בפרק "The Mystery of the Blue Train" |
| 2007 | דקסטר | Dexter | ליילה וסט | סדרת טלוויזיה (10 פרקים) |
| 2008–2009 | ולנטיין | Valentine | גרייס ולנטיין / אפרודיטה | סדרת טלוויזיה |
| 2009 | המנטליסט | The Mentalist | נדיה סובל | בפרק "Carnelian Inc." |
| 2009 | איליי סטון | Eli Stone | דיאן ראנדלט | בפרק "Flight Path" |
| 2009 | NCIS | NCIS | ג'וליה פוסטר-ייטס | בפרק "Semper Fidelis" |
| 2009 | החיים היפים | The Beautiful Life: TBL | ויוויאן | סדרת טלוויזיה (5 פרקים) |
| 2010–2014 | מחסן סודי 13 | Warehouse 13 | הלנה "ה. ג'." ולס | סדרת טלוויזיה (15 פרקים) |
| 2011 | ספרטקוס: אלי הזירה | Spartacus: Gods of the Arena | גאיה | מיני-סדרה |
| 2011–2012 | מתחזה (אנ') | Ringer | אוליביה צ'ארלס | סדרת טלוויזיה (10 פרקים) |
| 2012 | המאתר | The Finder | אמדיאה דנאריז | בפרק "An Orphan Walks Into a Bar" |
| 2012 |  | Children's Hospital | קיטי בלאק | בפרק "British Hospital" |
| 2013–2015 | התנגדות | Defiance | סטאמה טאר | תפקיד ראשי (3 עונת); 38 פרקים |
| 2015 | סליפי הולו | Sleepy Hollow | קרמילה פיינס | בפרק "Kali Yuga" |
| 2016–2017 | עד עצם היום הזה | Once Upon a Time | הפיה השחורה |  |
| 2018 | קסטלווניה | Castlevania | קארמילה | דיבוב |
פילמוגרפיה > סדרות רשת

| שנה | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | Suite 7 | ג'סי | בפרק "Good in Bed" |
| 2012 | Jan | אנדי | 4 פרקים |
הערות שוליים

↑  Lina Das (5 באוגוסט 2011). "Hustle star Jaime Murray on why her father tried to stop her acting | Mail Online". London: Dailymail.co.uk. נבדק ב-2011-12-29. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3 4  "Jamie Murray". BBC Drama Faces. ארכיון מ-2011-07-09. נבדק ב-2008-05-11.
↑  "Hustle". נבדק ב-10 בנובמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "US TV – News – 'Hustle' star joins Showtime's 'Dexter'". Digital Spy. 2007-06-15. נבדק ב-2011-12-29.
↑  "Bob Saget, Jaime Murray to star in CW shows". THR.com. ארכיון מ-2008-07-19. נבדק ב-2008-07-21.
↑  Natalie Finn (25 בספטמבר 2009). "Some Ugly News: The Beautiful Life Canceled". E! Online. נבדק ב-28 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Yet Another Apocalyptic Tale in 'Devil's Playground'
↑  Matt Webb Mitovich (20 באוגוסט 2012). "Warehouse 13: Photos of Lindsay Wagner's Wild Date With Artie, Scoop on H.G. Wells' Next Visit". TVLine.com. נבדק ב-28 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Michael Hinman. "Portal Awards 2012". AirlockAlpha.com.
↑  "Jaime Murray returns as Stacie Monroe in the last series of Hustle". BBC. 19 בדצמבר 2011. נבדק ב-28 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lina Das (5 באוגוסט 2011). "Hustle star Jamie Murray on why her father tried to stop her acting". Daily Mail. נבדק ב-28 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sartre's "No Exit" Read with Lucy Lawless and Jaime Murray". 2 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Megan Masters (8 במרץ 2012). "Dexter Vets Julie Benz and Jaime Murray to Reunite on New Syfy Series Defiance". TVLine.com. נבדק ב-28 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Blumm, K. C. (31 במאי 2014). "Jaime Murray Marries Bernie Cahill". people.com. נבדק ב-13 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5503508  LCCN: no2007029802  NTA: 39826659X  VIAF: 73627595   WorldCat (עם VIAF): 73627595