stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סמי גווארה
אליפויות והישגים

הישגים בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling – AEW
אליפות TNT של AEW‏ (3 פעמים)
הישגים בארגון ההיאבקות Inspire Pro Wrestling
אליפות כתר הג'וניור של Inspire Pro (פעמיים)
אליפות היוקרה הטהורה של Inspire Pro (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות Lucha Libre AAA Worldwide
אליפות העולם במשקל קל של AAA (פעם אחת)
אליפות הזוגות המעורבים של AAA (פעם אחת, נוכחי)  - עם טיי קונטי/טיי מלו
הישגים בארגון ההיאבקות Pro Wrestling Federation of Pakistan – PWFP
האליפות האולטימטיבית של PWFP (פעם אחת)
הישגים במגזין ההיאבקות Pro Wrestling Illustrated – PWI
PWI דירג אותו במקום ה-375 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2017
הישגים בארגון ההיאבקות WrestleCircus – WC
אליפות רינגמאסטר של WC (פעם אחת)
אליפות סיידשואו של WC (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות Wrestling Association of Reynosa City
אליפות במשקל כבד של WAR City (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות Xtreme Wrestling Alliance – XWA
זוכה האקסטרים ראמבל (2019)
אליפות במשקל כבד של XWA (פעם אחת)
הערות שוליים

↑  סיכום האירוע "היאבקות בסינמה סיטי" באתר ג'רוזלם פוסט
↑  הצעת הנישואין המפתיעה של סמי גווארה
↑  סמי גווארה וטיי קונטי ביחד (בספרדית)
↑  טיי קונטי וסמי גווארה מתארסים
צסק"א מוסקבה (כדורמים)

| --- | --- |
 שם מלא:  מועדון כדורמים צס"ק ומ"ף מוסקבה
 תאריך פירוק:  1999
 בעלים:  אגודת צסק"א
 www.cska.ru
 
צסק"א מוסקבה הוא מועדון ספורט של אגודת צסק"א מוסקבה בתחום כדורמים שהיה קיים בשנים 1924 - 1999 והיה אחד המוצלחים ביותר באירופה, לאחר שזכה בליגת האלופות, בסופרקאפ ובגביע מחזיקות הגביע.
היסטוריה

המועדון הוקם בשנת 1924 בחסות משרד ההגנה הסובייטי ולאחר הקמת הליגה הסובייטית הפכה עד מהרה לדומיננטית בה וזכתה במירב תוארי האליפות וזכתה גם במפעלים האירופיים - פעם אחת בליגת האלופות, פעמיים בגביע המחזיקות האירופי ושלוש פעמים בסופרקאפ האירופי.
עם התפרקות ברית המועצות נחלשה הקבוצה מאוד ובשנת 1999 פורקה קבוצת הבוגרים שלה
תארים

אליפות ברית המועצות / אליפות רוסיה
זכייה (21) (שיא): 1945, 1946, 1949, 1954, 1964, 1965, 1966, 1970, 1971, 1975, 1976, 1977, 1978, 1980, 1983, 1984, 1988, 1989, 1990, 1991, 1993
הגביע הסובייטי / הגביע הרוסי
זכייה (8): 1977, 1980, 1982, 1983, 1984, 1987, 1989, 1993
ליגת האלופות
זכייה (1): 1977
גביע מחזיקות גביע
זכייה (2): 1981, 1983
הסופרקאפ האירופי
זכייה (3): 1977, 1981, 1983
הערות שוליים

↑  История ЦСК ВМФ
↑  В ЦСКА прошла историческая встреча ветеранов спорта ЦСК ВМФ
↑  Светлана Ишмуратова о "Легендах спорта ЦСК ВМФ"
↑  Вебсайт ДЮСШ ЦСК ВМФ
↑  Счетная палата: «Спортивная деятельность ЦСК ВМФ фактически приватизирована анонимными спонсорами» – СпортМенеджмент.Ру
↑  Бюллетень Счетной палаты Российской Федерации — [https://web.archive.org/web/20120708185540/http://www.ach.gov.ru/userfiles/bulletins/03-buleten_doc_files-fl-1832.pdf отчёт
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סוניה אולשנצקי

| --- | --- |

 לידה:  25 בדצמבר 1923 קמניץ, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  6 ביולי 1944 (בגיל 20) נאצוויילר-שטרוטהוף, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה 
 
סוניה אולשנצקי (בגרמנית: Sonia Olschanezky;‏ 25 בדצמבר 1923 – 6 ביולי 1944) הייתה יהודייה-גרמנייה חברת תנועת ההתנגדות הצרפתית ("הרזיסטאנס"), שפעלה יחד עם מינהלת המבצעים המיוחדים הבריטית במלחמת העולם השנייה. אולשנצקי פעלה כבלדרית ברשת "רובין", אחת מעשרות רשתות שהפעילו האנגלים בצרפת של וישי, עד שנתפסה על ידי הגסטפו, ולאחר מכן הוצאה להורג במחנה הריכוז נצוויילר-סטרוטהוף.
קורות חיים > ראשית חיים

אולשנצקי נולדה בקמניץ, גרמניה. אביה, אלי אולשנצקי, נולד באודסה והגיע לגרמניה כדי ללמוד הנדסה כימית. הוא פגש את אמה של אולשנצקי, הלן, בנשף שערכה הקהילה היהודית בלייפציג. הם התארסו ב-1 באוגוסט 1914, היום שבו הכריזה גרמניה מלחמה על רוסיה. אזרחים רוסים בגרמניה היו נתונים אז למעצר. אביה של הלן, צייר דיוקנאות ממינסק, השתמש בקשרים חברתיים על מנת להסדיר את שחרורו של אלי מהכלא לאחר שישה חודשים בתנאי שיתייצב מדי שבוע בתחנת המשטרה בקמניץ. כאזרח זר ממדינת אויב, הוא לא יכול היה לעבוד כמהנדס כימי ולכן החל לעבוד כנציג מכירות של גרבי נשים.
בספטמבר 1916 נישאו הוריה של אולשנצקי והקימו בית בקמניץ שבו נולדו שלושת ילדיהם. חנוך (25 בספטמבר 1917 – 18 באפריל 1944), טוביאס (ששינה מאוחר יותר את שמו לסרג'; מרץ 1919) וסוניה (25 בדצמבר 1923). המשפחה חיה חיי בורגנות נוחים בין המלחמות, עם נהג, טבח ואומנת לילדים בדירתם ברחוב הלננשטראסה. כיהודים חילוניים, חגגו בני הזוג אולשנצקי חגים יהודיים מרכזיים ותרמו לארגוני צדקה יהודיים, כולל הקרן הקיימת לישראל.
בשנת 1926 עזבה המשפחה את גרמניה לבוקרשט, שם הוזמן אלי אולשנצקי לפקח על בנייתו ולאחר מכן לנהל מפעל לייצור גרבי משי. לאחר שלוש שנים הפסיקו שותפיו את האשראי והעסק נכשל, מה שגרם למכירת הווילה המשפחתית והרכוש. המשפחה עברה לפריז בינואר 1930 והתיישבה בפנסיון דה פמילי ברובע השלושה עשר. אלי אולשנצקי ניסה להתבסס מחדש בעסק אך לאחר שרומה ואיבד את כספו, נעשה חולה ומדוכדך, והמשפחה עברה למגורים זולים יותר. סרז' (לשעבר טוביאס), אז בן 15, עזב את בית הספר ויחד עם אחיו חנוך קיבל עבודה בבית מלון.
בפריז הפכה אולשנצקי לסטודנטית למחול, וכאשר מנהלת תיאטרון ילדים ראתה אותה יום אחד היא הוזמנה להצטרף ללהקת התיאטרון. הוריה התנגדו בהתחלה, אבל היא התעקשה, ובגיל 10 היא החלה להופיע עם Le Théâtre du Petit Monde ("תיאטרון עולם קטן") לאחר שעות הלימודים. קרוב משפחה רחוק הפעיל את השפעתו והיא הופיעה בתערוכה עולמית ב-1937 בפריז בהדגמה של שידורי הטלוויזיה, שהייתה מדיום חדשני באותה תקופה. שם הבמה שלה כתלמידה היה סוניה אוליס.
קורות חיים > כיבוש וכליאה ראשונה

במאי 1940 פלש הצבא הגרמני לצרפת. לאחר כניעת צרפת, המנהיג החדש, אנרי פיליפ פטן, שיתף פעולה ברדיפת היהודים במדינה.
במאי 1942 ניתנו פקודות לכל הגברים, הנשים והילדים היהודים לענוד תלאי צהוב על בגדיהם. בחודש שלאחר מכן, אולשנצקי נעצרה ונשלחה למחנה הריכוז דראנסי, שם המתינה להישלח למחנה השמדה בגרמניה הנאצית.
אמה יצרה קשר עם חברים בגרמניה שהצליחו לייצר מסמכים כוזבים שקבעו שלאולשנצקי יש "כישורים בעלי ערך כלכלי" הדרושים למאמץ המלחמתי. עם הפקת הניירות ותשלום הכסף לפקיד גרמני, שוחררה אולשנצקי בסתיו 1942. לאחר שחרורה אמרה לאמה, שהיא מרגישה שהיא חייבת "לעשות משהו כדי להגן עלינו. אחרים לא יעשו את זה בשבילנו. אנחנו חייבים לעשות את זה בשביל עצמנו." כששאלה אמה אם היא לא חושבת שכבר הפסידה מספיק, היא השיבה שאם כולם יגידו את זה, אף אחד לא יעשה כלום. דרך אחת המשפחות עבורן עבדה, היא פגשה את ז'אק וייל, שלימים הפך לארוסה ומצאה הזדמנות להצטרף לתנועת ההתנגדות.
קורות חיים > מינהלת המבצעים המיוחדים הבריטית

אולשנצקי גויסה על ידי ז'אק וייל לרשת קטנה שכונתה "רובין", שהייתה תת-רשת יהודית של הרשת שכינויה היה "רופא" או "פרוספר". רשתות אלה היו חלק ממאמץ בריטי להקים תאים של ריגול וסבוטז' מעבר לקווי האויב, והן פעלו במשותף עם תנועות ההתנגדות המקומיות של כל מדינה שבה שכנו. הסוכנים של רשת פרוספר כללו את אנדריי בורל (שליחה), פרנסיס סוטיל (מתאם) וגילברט נורמן (אלחוטאי). שם נוסף לרשתות היה "מעגל". אולשנצקי הוצבה בשאלון-אן-שמפאן ובילתה חלק ניכר מזמנה כשליחה בין שאלון לבין המטה שלהם ברו-קמבון, ליד פלאס דה לה קונקורד, תוך שימוש בשם הקוד "Tania" ו-"Suzanne Ouvrard". הפלישה השנייה הייתה צפויה ב-1943, והפעילות התגברה לקראת האביב של שנה זו.
פעולה אחת שבה לקחה חלק אולשנצקי הייתה פיצוץ רכבת תחמושת במלאן, על הסן מדרום לפריז. בפני אמה ואחיה היא מעולם לא הכחישה את הסכנה בה הייתה נתונה. אחיה סרז' אמר עליה, "היא לא הייתה מאלה שהתענגו על זה, היא פשוט קיבלה את זה". סרז' ברח ממחנה שבויים בגרמניה, כאשר חנוך עבד ברשת רובין. חנוך (25 בספטמבר 1917 – 18 באפריל 1944) נרצח באושוויץ; לא ידועים פרטים נוספים.
אולשנצקי סירבה להצטרף לזאק וייל שברח לברן (שווייץ) ביולי 1943 לאחר מעצרו של מנהיג רשת רובין (ז'אן אלכסנדר וורמס) בעקבות התמוטטות רשת פרוספר חודש קודם לכן. בהיעדרו היא הייתה בין אנשי רשת רובין הבודדים שנותרו, והיא נטלה על עצמה סיכונים עצומים בהעברת הודעות בין קבוצות המבצעים המיוחדים השונות שכנראה נפגעו מהקריסה הזו.
קורות חיים > מעצר והוצאה להורג > מעצר

אולשנצקי נשארה חופשית עד ללכידתה ב-21 בינואר 1944.לאחר שנחקרה על ידי הגסטפו, היא נכלאה בכלא פרזנס. ב-13 במאי 1944, אולשנצקי יחד עם עוד שלוש סוכנות המבצעים המיוחדים שנתפסו, אנדרה בורל, ורה לי ודיאנה רודן, הועברו מפרזנס למפקדת פריז של הגסטפו בשדרות פוך 84 יחד עם יולנדה ביקמן, מדלן דאמרמנט, אליאן פלומן ואודט סנסום, כולן היו סוכנות מדור F שמרכז פעילותו היה צרפת (רק סנסום שרדה את המלחמה). מאוחר יותר באותו היום הן נלקחו לתחנת הרכבת, וכל אחת נאזקה לשומר ברכבת. סנסום, בראיון לאחר המלחמה, סיפרה:
התחלנו את המסע הזה ביחד בפחד, אבל כולנו קיווינו למשהו מעל הכל שנישאר ביחד. כולנו כבר טעמנו איך דברים יכולים להיות, אף אחת מאיתנו לא ציפתה לשום דבר במיוחד, כולנו ידענו שהם יכולים להרוג אותנו. הייתי היחידה שנידונה למוות באופן רשמי. האחרים לא. אבל תמיד יש קרן של תקווה שיתרחש נס.
הגרמנים העבירו את אולשנצקי ואת שבע הסוכנות הנוספות – ביקמן, בורל, דאמרמנט, ליי, פלומן, סאנסום ורודן – לכלא אזרחי לנשים בכלא קרלסרוהה שם הוכנסו לתאים נפרדים. היחס אליהן היה כאל שאר האסירים הגברים והן עבדו בעבודת כפיים. מדי פעם, הן יכלו לשמוע מפציצים של בעלות הברית יוצאים לעבר יעדים בתוך גרמניה, שכן המלחמה עמדה להגיע לסיומה והאסירים יכלו לקוות להשתחרר בבוא העת. היה בלבול לגבי מה שקרה לאולשנצקי שכן היא נראתה דומה לסוכנת אחרת, נור אינייאט חאן, שגם היא נעצרה, ותקופה מסוימת האמינו שנור השתמשה בשמה של אולשנצקי ככינוי.
עיטורים ואותות כבוד

ממשלות בריטניה או צרפת לא העניקו לה מדליות או אותות כבוד כלשהם, למרות מעשיה ההרואיים למען שתי האומות הללו.
למרות מאמציה של ורה אטקינס (קצינת המודיעין של מדור F, שלאחר המלחמה פעלה באופן כמעט בלעדי כדי לסרוק את אירופה, לאתר את הסוכנים, ולהבין מה קרה להם), אולשנצקי אינה מונצחת באנדרטת מנהלת המבצעים המיוחדים בצרפת בעמק הלואר, שנחנכה בשנת 1991, ומוקדשת ל-91 הגברים ו-13 הנשים של מדור ה-F אשר נהרגו בפעולה. לאטקינס נאמר על ידי ועדת הזיכרון שאולשנצקי אינה זכאית לציון באנדרטה מכיוון שהיא סוכנת מגויסת מקומית, שלא הייתה חיילת של הכוחות המזוינים הבריטיים.
שמה לא מופיע גם באנדרטת ולנסאי, אינדרה, צרפת, לזכרם של 104 סוכני SOE ממדור F שמתו למען צרפת.
אנדרטת זיכרון מאוחרת יותר, אנדרטת סוכני ה-SOE ב-Lambeth Palace Road, לונדון, מוקדשת לכל סוכני ה-SOE אך לא מפורטים בה שמות בודדים.
אולשנצקי מונצחת בשמה על גבי לוח, יחד עם שמותיהן של נור אינייאט חאן וליליאן רולף, על גבי מושב הזיכרון של ורה אטקינס בחורשת הזיכרון של הכוחות המיוחדים של בעלות הברית בארבורטום הזיכרון הלאומי בסטפורדשייר.
שמה מופיע גם על לוח הנצחה, יחד עם שמותיהן של דיאנה רודן, אנדרה בורל, וורה לי, בחדר הכבשנים של קרמטוריום נאצוויילר-שטרוטהוף.
בשנת 1985, סוכן וצייר הכוחות המיוחדים בריאן סטונהאוס, שראה את אולשנצקי ושלוש סוכנות הכוחות המיוחדים האחרות במחנה הריכוז נאצוויילר-שטרוטהוף רגע לפני מותן, צייר ציור בצבעי מים של ארבע הנשים, התלוי כעת במועדון הכוחות המיוחדים בלונדון.
אזכורים בתרבות

חרטו את שמה בגאווה (1958)
בית הספר לריגול של צ'רצ'יל (2010)
Les Femmes de l'Ombre (המכונה סוכנים נשיים) (2008)
עכשיו אפשר לספר (המכונה בית ספר לסכנה) (1946)
אודטה (1950)
רוברט והצללים (2004)
אחל לי מזל טוב (1987)
הערות שוליים

↑  "Sonia Olschanezky". le site EdC. נבדק ב-2017-09-08.
1 2 3 4 5  "Sonia Olschanezky". Spartacus Educational. נבדק ב-2017-09-07.
↑  "Memorial to female WW2 secret agents". נבדק ב-2017-09-07.
↑  On This Day, Carve Her Name
↑  Helm, Sarah, (2005), A Life in Secrets, New York: Doubleday, p. 260-261
↑  Helm, p. 260-263
↑  Helm, p. 272
↑  "Churchill's Spy School". Internet Movie Database. 2010. נבדק ב-2017-09-08.
בית העירייה הישן והחדש בקמניץ
בוקרשט בשנות ה-30.
חיילים גרמנים בפריז (1940).
כלא פרנס
הכניסה למחנה הריכוז נאצוויילר-שטרוטהוף. ברקע אנדרטה לזכר היוצאים.
מבט על מחנה הריכוז נצוויילר-שטרוטהוף לשעבר בשנת 2010. בלוק התא הוא הבניין משמאל והמשרפה הוא הבניין מימין.
הקרמטוריום בנצוויילר-סטרוטהוף
אנדרטת סוכני SOE
פארנסה

ספורטינג קלובה פארנסה (בפורטוגזית: Sporting Clube Farense; או בקיצור פארנסה) הוא מועדון כדורגל מהעיר פארו שבפורטוגל, אשר נוסד בשנת 1910. והחל מעונת 2023/2024 ישחק בפרימיירה ליגה, הליגה הבכירה של פורטוגל. המועדון מארח את משחקיו באצטדיון סאו לואיש המכיל 7,000 מקומות.
היסטוריה

המועדון החל את דרכו בליגות האזוריות של פורטוגל בהן שיחק במשך 8 עשורים והעפיל לראשונה לליגה הבכירה ב-1990 לאחר שזכה באליפות הליגה השנייה בעונת 1989/1990, עונה בה הגיע המועדון גם לגמר הגביע הפורטוגלי שם הפסיד לאסטרלה דה אמדורה. החל מעונת 1990/1991 שיחק המועדון בליגה הבכירה במשך 12 עונות רצופות, כשעונת השיא של המועדון הייתה עונת 1994/1995 בה סיים המועדון במקום החמישי בליגה. הסיום במקום החמישי זיכה את המועדון לכרטיס לסיבוב הראשון של גביע אופ"א בעונה שלאחר מכן. בסיבוב הראשון של גביע אופ"א המועדון הפסיד פעמיים לאולימפיק ליון הצרפתית בשער בודד בכל משחק ו-0–2 בסיכום שני המשחקים.
את ההצלחה מעונה זו לא הצליח לשחזר המועדון ובמשך העונות הבאות סיים בתחתית הטבלה עד שבעונת 2001/2002 סיים במקום ה-17 וירד לליגת המשנה. בעונות הבאות המשיך המועדון להדרדר כשהגיע עד לליגה השישית בעונת 2006/2007, והמשיך לשחק בליגות הנמוכות עד שבסיום עונת 2012/2013 זכה המועדון באליפות הליגה השלישית והעפיל חזרה לליגת המשנה לאחר עשר עונות בליגות הנמוכות. המועדון בילה שלוש שנים נוספות בליגת המשנה ובסיום עונת 2015/2016 ירד שוב לליגה השלישית. לאחר שתי עונות בליגה השלישית חזר לליגת המשנה לקראת עונת 2018/2019 בה סיים במקום העשירי בליגת המשנה. בעונת 2019/2020 ניצב המועדון במקום השני בליגה בעת הפסקתה בעקבות מגפת הקורונה ועל כן זכה בכרטיס לליגה הבכירה אליה שב לאחר 18 שנות היעדרות, אך כבר בסיום אותה עונה שב המועדון לליגת המשנה לאחר שסיים במקום ה-17 בליגה. המועדון לא הצליח לחזור לליגה הבכירה בעונה שלאחר מכן, אך בעונת 2022/2023 סיים המועדון במקום השני בליגת המשנה ושב לליגה הבכירה פעם נוספת.
אצטדיון

הקבוצה שיחקה באצטדיון סאו לואיש במשך 94 שנים מ-1910. בשנת 2004 עברה הקבוצה לאצטדיון אלגארבה המכיל 30,000 מקומות אשר נבנה לצורך אירוח משחקים ביורו 2004. בשנת 2013 חזרה הקבוצה לארח את משחקיה באצטדיון סאו לואיש שעבר שדרוג, וכיום הוא מכיל 7,000 מקומות.
תארים

הליגה הפורטוגלית השנייה
אלופה (2): 1939/1940, 1982/1983
הליגה הפורטוגלית השלישית
אלופה (1): 2011/2012
שחקנים > הסגל הנוכחי

מעודכן ל-30 בספטמבר 2024
הערות שוליים

↑  "Est. Amadora 1–1 (a.p.) Farense" [Est. Amadora 1–1 (a.e.t.) Farense]. ZeroZero (בפורטוגזית). נבדק ב-21 בספטמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Est. Amadora 2–0 Farense". ZeroZero (בפורטוגזית). נבדק ב-21 בספטמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Campeonato Nacional da I Divisão 1994/95" [National Championship of the I Division 1994/95]. ZeroZero (בפורטוגזית). נבדק ב-21 בספטמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Farense vai vender Estádio S. Luís para recuperar passado glorioso" [Farense will sell the Estádio S. Luís to recover the glorious past]. Público (בפורטוגזית). 4 במאי 2020. נבדק ב-15 ביוני 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Farense 0–1 Lyon". ZeroZero (בפורטוגזית). נבדק ב-21 בספטמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Lyon 1–0 Farense". ZeroZero (בפורטוגזית). נבדק ב-21 בספטמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Chaves e Farense sobem à 2.ª Liga" [Chaves and Farense rise to the 2.ª League]. Record (בפורטוגזית). 28 באפריל 2013. נבדק ב-21 בספטמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Sérgio Vieira renova com o Farense por mais 3 anos" [Sérgio Vieira renews with Farense for 3 more years] (בפורטוגזית). Sul Informação. 21 במאי 2020. נבדק ב-15 ביוני 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Estádio de São Luís" [Stadium of São Luís]. ZeroZero (בפורטוגזית). נבדק ב-21 בספטמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Estádio do Algarve" [Stadium of Algarve]. ZeroZero (בפורטוגזית). נבדק ב-21 בספטמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  2PLAY, Sporting Clube Farense - Site Oficial, Sporting Clube Farense - Site Oficial (בפורטוגזית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n97114610  VIAF: 158449484   WorldCat (עם VIAF): 158449484 
אצטדיון סאו לואיש 2008
קונברס

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:   חברת בת
 תקופת הפעילות:  פברואר 1908; לפני 115 שנה במאלדן, – הווה (כ־117 שנים)
 חברת אם:  נייקי 
 מיקום המטה:  בוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית
 קואורדינטות:  42°22′03″N 71°03′34″W﻿ / ﻿42.367444°N 71.05935°W﻿ / 42.367444; -71.05935 
 ענפי תעשייה:  נעליים 
 מוצרים עיקריים:  אביזר אופנה, ביגוד, ציוד ספורט 
  
 www.converse.com
 he
 
קונברס (באנגלית: Converse) היא חברת אופנה אמריקאית, הידועה בעיקר בנעלי אולסטאר המיוצרות על ידה. החברה נוסדה בשנת 1908. בשנת 2003 נרכשה יל ידי חברת נייקי (באנגלית: NIKE).
בימיה הראשונים ייצרה החברה נעלי-חורף בעלות סוליות גומי, אך במהלך מלחמת העולם השנייה עברה לייצר נעלים עבור צבא ארצות הברית. בתחילה הייתה קונברס אחת היצרניות היחידות של נעלי ספורט ובמשך למעלה ממאה שנה שלטה בשוק נעלי האתלטיקה האמריקאיות. משנות השבעים, איבדה החברה את מעמדה הבלעדי, כאשר חברות מתחרות הציעו לשוק נעליים משלהן.
קונברס משתפת פעולה לעיתים קרובות עם מותגים אחרים כמו ג'ון וארווטוס במהדורות מיוחדות. לנעלי קונברס סימני היכר בולטים: סמל הכוכב של החברה, סוליית הגומי של אולסטאר, הבוהן המעוגלת והחלקה ורצועת העטיפה. בשנת 2019 מכרה קונברס מוצרים דרך 109 חנויות קמעונאיות בארצות הברית שהן בבעלותה. בנוסף, היא מחזיקה בבעלותה 63 חנויות בשווקים בינלאומיים.
נעליים > הנשק (The Weapon)

בשנת 1986 הוציאה קונברס את נעל הכדורסל "הנשק" המיוצרות בשתי ערכות צבעים כדי לאפשר התאמה לצבעי החולצה של קבוצות כדורסל. הנעל מתאפיינת במבנה ייחודי לכל אורכה, כולל ריפוד עבה בעקב הפנימי, להגברת הנוחות. השחקנים הראשונים שנעלו את הדגם היו לארי בירד ומג'יק ג'ונסון, שהוצגו באופן בולט בפרסומת של קונברס. הנעליים נראו גם על אקסל רוז בקליפ Estranged של Guns N 'Roses.
בין השנים 1999 ל-2003 הוציאה קונברס גרסאות מחודשות לנעל הקלאסית, אותה נעל קובי בראיינט לפחות שלוש פעמים בשנת 2002, ואנדרה מילר נעל בשנת 2002 מאמצע אוגוסט עד תחילת ספטמבר.
ב-2003 יצאה גרסת "הנשק הטעון", ב-2008 יצאה גרסת "הנשק 86", ב-2009 יצאה גרסת הפורמן ואילו ב-2012 יצאה גרסת ג'ון וארווטוס. גרסאות נוספות יצאו ב-2009 וב-2010.
נעליים > מהדורות מיוחדות

נעלי קונברס זכו למהדורות מיוחדות שהוקדשו לאנשים מפורסמים, להקות ועוד, כגון DC קומיקס, פינק פלויד, הראמונס, AC / DC, 0, המלח ג'רי, מטאליקה, הקלאש, דוקטור סוס, גרייטפול דד, אוזי אוסבורן, ג'ימי הנדריקס, מיילי סיירוס, דרו ברופי, נירוונה, רע פוגש רשע, גרין דיי, מאט וקים, בלאק סבאת' וסופר מריו. שלושה עיצובים חדשים נוצרו בהשראת The Who. בנוסף, נעלי קונברס הופיעו עד היום בלמעלה מ־650 סרטים, בהם בחזרה לעתיד, אני, רובוט, גריז ואני והחבר'ה. דייוויד טננט (שגילם את הדוקטור העשירי) נעל מגוון דגמי קונברס בתוכנית המדע הבדיוני דוקטור הו. ביולי 2018, קונברס חברה ל-BT21, דמות פופ שנוצרה על ידי קבוצת ההיפ-הופ הדרום קוריאנית BTS.
הערות שוליים

↑  Wayne, Leslie, Nike Purchasing Converse, A Legend, New York Times, ‏10.7.2003
הנשק, בצבע לבן כחול ואדום
פאולו פונסקה

פאולו אלכסנדר רודריגז פונסקה (בפורטוגזית: Paulo Alexandre Rodrigues Fonseca; נולד ב-5 במרץ 1973) הוא כדורגלן עבר פורטוגזי ששיחק כמגן מרכזי וכיום מאמן כדורגל.
הוא צבר בליגה הפורטוגזית 111 הופעות ושלושה שערים במהלך שבע עונות, בעיקר עם קבוצת אסטרלה דה אמדורה. ב-2005 התחיל בה את קריירת האימון שלו.
קריירת משחק

פונסקה נולד בנמפולה שבמוזמביק הפורטוגזית. הוא שיחק 14 שנים תחילה עם בארירנסה מהליגה השלישית ולאחר מכן עבר לליגת העל הפורטוגלית לשורות מועדון לצ'ה בעונת 1995/1996, בחמש השנים הבאות עבר מספר קבוצות ושיחק בשורות בלננסש, מאריטימו, ויטוריה דה גימארייש ואסטרלה דה אמדורה.
פונסקה פרש ממשחק פעיל ביוני 2005 בגיל 32 אחרי ששיחק בליגה השנייה בפורטוגל.
קריירת אימון

פונסקה התחיל לאמן מיד לאחר פרישתו, במשך שנתיים הוא הדריך את קבוצת הנוער של אסטרלה. מ-2007 עד 2011, הוא אימן קבוצות צנועות, בעיקר את קבוצת פיניאלנובלסה אותה הוביל לרבע גמר הגביע הפורטוגלי בעונות 2009/2010 ו-2010/2011.
בעונת 2011/2012, פונסקה מונה למאמן קבוצת אווש מהליגה השנייה והוביל את הקבוצה למקום השלישי, כשרק שתי נקודות מפרידות מהעפלה לליגה הבכירה. בעונה הבאה, הוא חתם בפאסוס די פריירה, שוב סיים במקום השלישי והכשיר את המועדון לקראת הקמפיין בליגת האלופות.
פונסקה אימן את פורטו, החל מ-10 ביוני 2013. יחד עם הקבוצה הוא זכה בסופר קאפ הפורטוגלי אחרי ניצחון 0–3 על ויטוריה דה גימארייש, אשר היה למעשה לתואר הראשון שלו כמאמן.
עם זאת, ב-5 במרץ 2014, בעקבות שרשרת של תוצאות גרועות הוא עזב את המועדון, אחרי שסיים במקום השלישי בליגה, תשע נקודות מאחורי המוליכה בנפיקה ליסבון.
מ-2014 עד 2016, פונסקה המשיך לעבוד בארצו במועדונים השורה הראשונה, לרבות פאסוס וספורטינג בראגה. את האחרון הוא הוביל אל המקום הרביעי וגם זכה עמו בגביע.
ב-31 במאי 2016, פונסקה עבר לאמן מחוץ לפורטוגל בפעם הראשונה בקריירה שלו, הוא זומן להחליף את המאמן האגדי מירצ'ה לוצ'סקו (לאחר 12 עונות) כמאמן קבוצת שחטאר דונצק. הוא חתם על חוזה לשנתיים במועדון מליגת העל האוקראינית. עם שחטאר הוא זכה באליפות הלאומית בשתי העונות הראשונות, כולל תואר דאבל בעונת 2016/2017 – אשר הביא לו את הזכייה גם בתואר מאמן העונה באוקראינה והוא גם הוביל את שחטאר לשלב 16 האחרונות בליגת האלופות לאחר שסיימה במקום השני בשלב הבתים אחרי ניצחון בית על קבוצת הפרמייר ליג מנצ'סטר סיטי.
ב-11 ביוני 2019 מונה למאמן רומא מסרייה א.
ב-22 ביוני 2022 מונה למאמנה של ליל מהליג 1.
ב-13 ביוני 2024 מונה למאמן מילאן מסרייה א בחוזה ל-3 שנים החל מ-1 ביולי.
ב-29 בדצמבר 2024 פוטר מתפקידו כמאמן מילאן.
תארים > כמאמן

הסופר קאפ הפורטוגלי: 2013
הגביע הפורטוגלי: 2015/16
ליגת העל האוקראינית בכדורגל: 2016/17, 2017/18
הגביע האוקראיני: 2016/17, 2017/18
הסופר קאפ האוקראיני: 2017
תארים > אישיים

המאמן הטוב ביותר בליגת העל האוקראינית בכדורגל: 2016/17
הערות שוליים

↑  "Fonseca". Glórias do Passado. 22 באוקטובר 2007. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Antes de ganhar o segundo nome, que é apanágio dos treinadores, Paulo era só o Fonseca, defesa central forte no jogo aéreo, mas a quem faltaram sempre alguma velocidade e mais oportunidades mas sobraram as lesões". i. 5 במרץ 2018. אורכב מ-המקור ב-2018-05-09. נבדק ב-2018-05-13. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Um mar de emoções no regresso dos heróis". Record. 13 בדצמבר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "A carreira de Paulo Fonseca". Jornal de Notícias. 10 ביוני 2013. {{cite news}}:  (עזרה)<
↑  "Paulo Fonseca é o novo treinador". Record. 7 ביוני 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Pacos packing a punch in Portugal". FIFA. 7 במרץ 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Paços vence Sporting (1–0) e aproxima-se do sonho". 5 במאי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Paulo Fonseca appointed new Porto coach". PortuGOAL. 10 ביוני 2013. נבדק ב-30 ביולי 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Porto appoint Fonseca". FIFA. 10 ביוני 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Porto win Supertaça in style". PortuGOAL. 10 באוגוסט 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "FC Porto e Vitória de Guimarães disputam 35.ª edição em Aveiro". SAPO. 8 באוגוסט 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Oficial: Paulo Fonseca saiu, Luís Castro é o treinador". Mais Futebol. 5 במרץ 2014. אורכב מ-המקור ב-2014-10-08. נבדק ב-2018-05-13. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Fonseca: "Na última jornada seremos campeões"". Mais Futebol. 12 בינואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Paços de Ferreira confirma regresso de Paulo Fonseca". Porto 24. 10 ביוני 2014. אורכב מ-המקור ב-2018-01-26. נבדק ב-2018-05-13. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Braga oficializa Paulo Fonseca". Jornal de Notícias. 1 ביולי 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Sp. Braga vence Taça de Portugal". Rádio Renascença. 22 במאי 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Paulo Fonseca is Shakhtar head coach". Shakhtar Donetsk. 31 במאי 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Oficial. Paulo Fonseca confirmado no Shakhtar". Rádio Renascença. 31 במאי 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Paulo Fonseca: depois da dobradinha, o primeiro prémio". O Jogo. 6 ביוני 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Roma 1–0 Shakhtar Donetsk". BBC Sport. 13 במרץ 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Shakhtar Donetsk 2–1 Manchester City". BBC Sport. 6 בדצמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  פונסקה פוטר ממילאן, קונססאו יחליפו - ערוץ הספורט, באתר Sport5.co.il - אתר ערוץ הספורט, ‏2024-12-30
↑  "VÍDEO: Paulo Fonseca conquista a Supertaça da Ucrânia". Mais Futebol. 15 ביולי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
ליאוניד דולז'נסקי

| --- | --- |

 לידה:  2 בספטמבר 1898 דניפרופטרובסק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  13 באפריל 1948 (בגיל 49) שייח' ג'ראח, פלשתינה (א"י) 
 מקום קבורה:  בית הקברות סנהדריה 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת ברלין
 תפקידים:  חוקר בבמכון על שם הקיסר וילהלם בברלין מקים ומנהל המחלקה לחקר הפיזיולוגיה של התא במכון פסטר בפריז  מקים מעבדה לחקר תאים במכון הפתולוגי באוניברסיטת ברלין  מנהל מחלקת פתולוגיה ניסיונית וחקר הסרטן במסגרת המעבדות לחקר הסרטן באוניברסיטה העברית
 
ליאוניד דולז'נסקי (2 בספטמבר 1898 – 13 באפריל 1948) היה רופא ומדען, הקים את המחלקה לחקר הפיזיולוגיה של התא במכון פסטר בפריז (1928), ייסד והיה למנהלה הראשון של המחלקה לפתולוגיה נסיונית וחקר הסרטן (1935–1948) באוניברסיטה העברית בירושלים, מחללי שיירת הדסה.