ארץ החוף האוסטרית
היסטוריה

הטריטוריה של הפטריארכיה של אקווילייה מימי הביניים נכבשה בהדרגה על ידי הרפובליקה של ונציה (Domini di Terraferma) עד לתחילת המאה ה-15. במזרח, הארכידוכסים ההבסבורגיים של אוסטריה, שהתבססו על מרקיזות קרניולה שבה שלטו משנת 1335, זכו בשליטה על פאזין האיסטרית ב-1374 ונמל טריאסטה ב-1382. הם גם רכשו את דואינו ורייקה (פיומה) בחוף הים האדריאטי הצפוני ב-1474, וירשו שטחים נוספים בפריולי כאשר קו הרוזנים של גרץ גווע ב-1500. בשנת 1511 סיפח הקיסר מקסימיליאן הראשון את העיר גרדיסקה מוונציה.
ההבסבורגים לא עשו בתחילה אפילו מעט כדי לגבש או לפתח את אחזקותיהם בארץ החוף. עליונותה של הרפובליקה של ונציה בים האדריאטי, ותשומת הלב לאיום הנשקף מהאימפריה העות'מאנית המתרחבת, העניקו לארכידוכסים האוסטרים הזדמנות מועטה להרחיב את נכסי החוף שלהם. למרות ששולבו בחוג האוסטרי של האימפריה הרומית הקדושה, גרץ, טריאסטה ואיסטריה נותרו מנוהלות בנפרד ושמרו על האוטונומיה שלהן עד המאה ה-18.
הקיסר קרל השישי הגדיל את כוחה הימי של המלוכה ההבסבורגית על ידי עשיית שלום עם העות'מאנים והכרזה על ספנות חופשית בים האדריאטי. ב-1719 נעשו טריאסטה ופיומה לנמלים חופשיים. בשנת 1730, מינהל ארץ החוף אוחד תחת האינטנדנסיה בטריאסטה. עם זאת, בשנת 1775 חילק הקיסר יוזף השני את המינהל של שני הנמלים העיקריים, והקצה את טריאסטה כנמל ל"ארצות התורשה" האוסטריות ואת פיומה לממלכת הונגריה. זמן קצר לאחר מכן אוחדה טריאסטה עם המחוז הנסיכי של גוריציה וגרדיסקה בצפון.
במהלך מלחמות נפוליאון, המלוכה ההבסבורגית זכתה באדמות ונציאניות בחצי האי איסטריה ובאיי קווארנרו (קוורנר) כחלק מהסכם קמפו פורמיו משנת 1797. עם זאת, השטחים הללו וכל נחלותיה האדריאטיות של האימפריה האוסטרית החדשה אבדו עד מהרה למדינת הבובות של האימפריה הצרפתית, ממלכת איטליה על ידי חוזה פרסבורג משנת 1805. הסכם שנברון משנת 1809 העביר את האזור למחוזות האיליריים שנשלטו ישירות על ידי צרפת.
עם תבוסותיו של נפוליאון, האימפריה האוסטרית החזירה לעצמה את האזור. בשנת 1813, כל ארץ החוף, כולל טריאסטה, גוריציה וגרדיסקה, כל איסטריה, איי קווארנרו, פיומה והעורף של פיומה, קרואטיה האזרחית, כולל קרלשטאדט (קרלובץ'), הפכו ליחידה מנהלית אחת. משנת 1816, ארץ החוף היה חלק מממלכת איליריה של האימפריה האוסטרית. ב-1822 הופרדו פיומה וקרואטיה האזרחית מהשטח ונמסרו לממלכת הונגריה (וב-1849 לממלכת קרואטיה).
ארץ החוף כלל רשמיתאת מחוז טריאסטה (טריאסט), אחד משני מחוזות של הממלכה, והשני הוא מחוז לייבאך (ליובליאנה). היא חולקה לארבעה מחוזות (kreis): גוריציה ("גרץ"; כולל גוריציה והמרקיזות היוליאנית), איסטריה ("איסטריה"; איסטריה המזרחית ואיי קוארנרו), טריאסטה ("טריאסט"; העורף של טריאסט ואיסטריה המערבית), והעיר טריאסטה ("Triester Stadtgebiet").
בסביבות 1825, ארץ החוף אורגנה מחדש לשני מחוזות בלבד: איסטריה ובירתה מיטרבורג (פיסינו/פאזין) וגוריציה עם טריאסט וסביבתה הקרובה בשליטה ישירה של הכתר ונפרדת מהמבנה המנהלי המקומי.
בשנת 1849, ממלכת איליריה פורקה וארץ החוף הפכה לנחלת כתר נפרדת עם מושל בטריאסטה. היא חולקה רשמית למחוז איסטריה ולמחוז הנסיכותי (Gefürstete Grafschaft) של גוריציה וגרדיסקה, כאשר טריאסטה נותרה נפרדת משניהם.
לפי הפטנט של פברואר 1861, הפכו גוריציה וגרדיסקה ואיסטריה לישויות נפרדות מבחינה מנהלית, וב-1867 קיבלה טריאסט גם מעמד נפרד, וארץ החוף חולקה לשלושת אדמות הכתר של העיר החופשית הקיסרית טריאסטה ופרבריה, מרקיזות איסטריה, והמחוז הנסיכותי של גוריציה וגראדיסקה, שלכל אחד מהם היו מנהלים ואסיפות לנדטאג נפרדות, אך כולם היו כפופים ל- k.k. statholder בטריאסטה.
לאחר פירוק אוסטריה-הונגריה, ארץ החוף נפלה בתוך גבולותיה החדשים שהורחבו של איטליה כחלק מהמרקיזות היוליאנית. אזור בהיקף דומה תחת השם האזור המבצעי החוף האדריאטי (Adriatisches Küstenland) היה אחד מאזורי הפעולה של הכוחות הגרמניים במהלך מלחמת העולם השנייה לאחר כניעת איטליה בספטמבר 1943 עד תום המלחמה. לאחר מלחמת העולם השנייה, רובו נכלל ביוגוסלביה הקומוניסיטית.
כיום קרואטיה וסלובניה מחזיקות כל אחת בחלקים מהשטח, והעיר טריאסטה נותרה תחת שלטון איטלקי. שמו של האזור מתקיים בגרסתו הסלובנית, Primorska (סלובנית Littoral), אזור בסלובניה.