ממלכת נווארה
היסטוריה מוקדמת

ממלכת פמפלונה, ולאחר מכן נווארה, היוו חלק מהטריטוריה המסורתית של הואסקונים, שבט מהתקופה הפרה-רומאית שישב במורדות הדרומיים של הרי הפירנאים המערביים ועל חלק מחופי מפרץ ביסקאיה. האזור נכבש כולו על ידי הרומאים ב-74 לפנה"ס. זה היה תחילה חלק מהפרובינציה הרומית קיטריור, אחר כך טראקוננסיס ולבסוף קונבנטוס קיסראוגוסטאנוס. הרומאים השאירו חותם ברור באזור בתחומי עיור, שפה, תשתיות, מסחר ותעשייה.
עם דעיכת האימפריה הרומית המערבית, לא הוויזיגותים ולא הערבים לא הצליחו לכבוש שוב את אזור מערב הפירנאים. המעברים בהרי הפירנאים המערביים היו בין היחידים שאיפשרו מעבר סחורות דרך ההרים פרט לאלה שבפירנאים הדרומיים. זה הביא לכך שהאזור נחשב כבעל חשיבות אסטרטגית כבר בהיסטוריה הרחוקה.
הפרנקים תחת קרל הגדול הרחיבו את השפעתם ושליטתם דרומה, וכבשו מספר אזורים בצפון ובמזרח חצי האי האיברי. לא ברור עד כמה הייתה השליטה הפרנקית בפמפלונה חזקה. ב-15 באוגוסט 778, אחרי שקרל הגדול הרס בנסיגתו את חומות פמפלונה, השבטים הבסקים השמידו את המשמר העורפי שלו שהונהג בידי רולאן, בעימות במעבר הררי שנודע בהיסטוריה כקרב רונסבו.
ב-806 וב-812 נפלה פמפלונה שוב בידי הפרנקים. עם זאת, הקיסרים הפרנקים, בשל צרותיהם מבית, לא יכלו להקדיש זמן לאזורי הספר של ממלכתם. לכן, הארץ החלה לאט לאט לסגת מנאמנותה לאימפריה הפרנקית, והעמידה שושלת ואסקונית אשר במהרה הפכה לבעלת כוח רב. ב-824 המנהיג הבסקי איניגו אריסטה נבחר כמלך פמפלונה ויורשיו עוד הרחיבו את תחום שלטונם במה שנקרא לימים ממלכת נווארה.
ב-905 שושלתו של איניגו אריסטה הופלה בשל תככי הממלכות השכנות, וסאנצ'ו הראשון (905–925), אחיינו של דוכס ריבאגורסה, עלה לכס השלטון. הוא נלחם בהצלחה במורים, צירף את נווארה התחתית לתחום שלטונו והחיל שליטתו גם על נאחרה. כהודיה על ניצחונותיו הרבים הוא ייסד ב-924 את מנזר אלבלדה. בטרם מת הספיק לגרש את כל המורים מארצו. בנו ויורשו, גרסיה סאנצ'ז הראשון, הודות לתמיכה האנרגטית והדיפלומטית של אמו טאודה אסנארס לבית אריסטה, המשיך, כאביו, בעימותים עם המורים. באותו הזמן, רוזנות אראגון, שהייתה לפנים מדינה וסאלית רק להלכה, הובאה להיות תחת שלטונם הישיר של מלכי פמפלונה.
ב-905 תיעוד לאוני מתאר את התפשטות ממלכת פמפלונה לראשונה, ומפרט בבירור כי הגיעה עד לנאחרה ולארבה (ככל הנראה הכוונה לאלבה), מה שהוביל חוקרים להסיק כי היא כללה גם את ארץ הבסקים המערבית:
In era DCCCCXLIIII surrexit in Panpilona rex nomine Sancio Garseanis. Fidei Xpi inseparabiliterque uenerantissimus fuit, pius in omnibus fidefibus misericorsque oppressis catholicis. Quid multa? In omnibus operibus obtimus perstitit. Belligerator aduersus gentes Ysmaelitarum multipficiter strages gessit super Sarrazenos. Idem cepit per Cantabriam a Nagerense urbe usque ad Tutelam omnia castra. Terram quidem Degensem cum opidis cunctam possideuit. Arbam namque Panpilonensem suo iuri subdidit, necnon cum castris omne territorium Aragonense capit. Dehinc expulsis omnibus biotenatis XX' regni sue anno migrauit a seculo. Sepultus sancti Stefani portico regnat cum Xpo in polo (Obiit Sancio Garseanis era DCCCCLXIIII (A marg.)).
”
ב-944 לספירת ספרד (905 לסה"נ) קם בפמפלונה מלך בשם סאנקיו גרסאניס. היה הוא אדם בעל דבקות בלתי ניתנת לשבירה לאמונה במשיח, קנאי לכל המאמינים ורחמן על כל הקתולים המדוכאים. מה עוד? כל מעשיו הוא ביצע כלוחם גדול נגד העם הישמעאלי; הוא הסב אסונות מרובים לסרצנים. אותו אחד כבש את כל המקומות המבוצרים בארץ קנטבריה, מהעיר נאחרה עד לטודלה. אכן הוא היה בעל כל האדמות של דגיום (מונטג'רדין ליד ליזארה) על כל עיירותיה. ה"ארבה" של פמפלונה הוא הכניע למרותו, וכבש את כל ארץ אראגון (אז הורכבה מהעיר חאקה והאדמות הסובבות אותה), עם כל מבצריה. לאחר מכן, אחרי דיכוי כל הכופרים, בשנה העשרים למלכותו הוא נפטר מן העולם. קבור בשער של סטפן הקדוש (מונטג'רדין), הוא מולך עם המשיח בשמים (המלך סאנצ'ו מת ב-964 (925 לסה"נ) (הערת שוליים).”