stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוסובו

| --- | --- |

 מדינה:  רוסיה רוסיה
 אובלסטי:  מחוז מוסקבה מחוז מוסקבה
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  190 (2010)
 קואורדינטות:  55°43′59″N 37°12′30″E﻿ / ﻿55.733122222222°N 37.208333333333°E﻿ / 55.733122222222; 37.208333333333 
 אזור זמן:  UTC +3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רוסיה מוגדלת) סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניאוסובו(למפת רוסיה רגילה) סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניאוסובו(למפת מוסקבה רגילה) אוסובו(למפת מוסקבה מוגדלת) אוסובו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אוסובו (ברוסית: Усово) הוא כפר הנמצא במחוז משנה אודינצובסקי, במחוז מוסקבה שברוסיה. נכון ל-2010, גרים בכפר 190 איש.
באוסובו נמצאת אחוזת נובו-אוגריובו, הנחשבת למעון המגורים הרשמי ואחד מהמעונות הרשמיים של נשיא רוסיה.
אוסובו ממוקמת באזור מגורים יוקרתי רובליובקה. תחנת הרכבת אוסובו (רו') ממוקמת בכפר.
הערות שוליים

↑  Усово история, Рублевка 24 (באנגלית אמריקאית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים ובנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
איבאנו בורדון

איבאנו בורדון (באיטלקית: Ivano Bordon; נולד ב-13 באפריל 1951) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת השוער. במהלך הקריירה שלו הוא נחשב לאחד השוערים הטובים ביותר באיטליה ורשם קריירה מוצלחת, כששיחק עבור מספר מועדוני כדורגל איטלקים. ברמה הבינלאומית, הוא ייצג את איטליה בעיקר כמחליפו של השוער הבכיר יותר באותם זמנים, דינו זוף. כמו כן, הוא היה חלק מסגל הנבחרת האיטלקית שזכתה במונדיאל 1982, והיה בסגל הנבחרת למונדיאל 1978 ויורו 1980.
לאחר הפרישה, הוא הפך למאמן שוערים של מספר קבוצות איטלקיות ושל נבחרת איטליה, שזכתה במונדיאל 2006, תחת המאמן מרצ'לו ליפי.
קריירה

בורדון נולד במרגרה, ונציה. במהלך קריירת המועדונים שלו בין השנים 1970 ל-1989 הוא שיחק עבור אינטר מילאנו (83–1970), כאשר הוא שימש כשוער המחליף של לידו ויירי, אך לאחר מכן הפך לשוער הבכיר של הקבוצה שבמדיה זכה בשתי אליפויות סרייה א' בשנת 1971 ובשנת 1980, בנוסף לשתי זכיות בגביע האיטלקי. כמו כן, הוא הגיע עם אינטר עד לשלב גמר גביע אירופה לאלופות 1972, שבו קבוצתו נחלה הפסד לאייאקס. מאוחר יותר בקריירה הוא שיחק בסמפדוריה (86–1983), עימה זכה בגביע האיטלקי בשנת 1985, בסן רמסה (87–1986) ובברשה (89–1987).
בורדון רשם 21 הופעות עבור המדים הלאומיים של נבחרת איטליה בין השנים 1978 ל-1984, ואף נכלל בשלושה טורנירים מרכזיים כמחליפו של דינו זוף. הוא ייצג את הנבחרת במונדיאל 1978 (שבו איטליה סיימה במקום הרביעי), ביורו 1980 (שבו איטליה סיימה שוב במקום הרביעי) ובמונדיאל 1982 (שבו איטליה זכתה בגביע).
תארים > קבוצתיים

סרייה א' (2): 1970/71, 1979/80
הגביע האיטלקי (2): 1977/78, 1981/82
הגביע האיטלקי (1): 1984/85
תארים > בינלאומיים

מונדיאל: 1982
אוסבלדו ארדילס

אוסבלדו (אוסי) ססאר ארדילס (נולד ב-3 באוגוסט 1952 בקורדובה, ארגנטינה) הוא מאמן וכדורגלן עבר, שזכה עם נבחרת ארגנטינה במונדיאל 1978 בתפקיד קשר. בין יוני לאוקטובר 2006, ארדילס שימש כמאמן בית"ר ירושלים שבליגת העל עד שהוחלף על ידי יוסי מזרחי.
ארדילס היה אחד השחקנים המובילים בטוטנהאם הוטספר. לארדילס 53 הופעות במדי נבחרת ארגנטינה, והוא כבש במדיה שמונה שערים.
לקראת תחילת עונת 2006/07, מונה ארדילס למאמן בית"ר ירושלים, בהחליפו את המאמן הקודם לואיס פרננדז. כבר בתחילת העונה הודחה בית"ר מגביע אופ"א ומעמדו של ארדילס בקבוצה החל להתערער. לאחר הפסד למכבי נתניה במחזור החמישי, פוטר ארדילס מבית"ר ובמקומו הגיע לקבוצה יוסי מזרחי.
הישגים

כשחקן:
זכייה במונדיאל 1978 עם נבחרת ארגנטינה
זכייה בגביע ה-FA‏ – 1981, 1982
זכייה בגביע אופ"א – 1984
כמאמן:
אליפות ליגת העל היפנית – 2000
זכייה בגביע הקיסר – 2004/05
עלייה לפרמייר ליג – 1990, 1993
איילול ג'נסן

| --- | --- |

 לידה:  1992 איסטנבול, טורקיה 
 התאבדה:  5 בינואר 2015 (בגיל 23 בערך) איסטנבול, טורקיה 
 מדינה:  טורקיה 
 מקום קבורה:  Feriköy Cemetery 
 
איילול ג'נסן (בטורקית: Eylül Cansın) הייתה צעירה טרנסג'נדרית שהתאבדה ב-5 בינואר 2015 והיא בת 23. ג'נסן קפצה אל מותה מגשר הבוספורוס באיסטנבול, טורקיה, למרות ניסיונות המשטרה לעצור אותה. מעט לפני מותה היא פרסמה סרטון התאבדות בטורקית בעמוד הפייסבוק שלה.
חייה

איילול ג'נסן נולדה ב-1992, והייתה עובדת מין עד מותה, זמן קצר לפני יום הולדתה ה-24. היא הובאה למנוחות באיסטנבול.
תוכן סרטון ההתאבדות

בסרטון ההתאבדות שלה, ג'נסן פותחת באומרה כי: "היום הוא יומי היפה ביותר. אני כל-כך שמחה. היום הולך להיות עוד יום יפה בשבילי", היא ממשיכה ומסבירה כי הותקפה פיזית יום לפני התאבדותה על ידי מי שהחשיבה לחבריה וכי היא הרגישה שלא היו לה חברים. ג'נסן ביטאה את הקושי בחיים של טרנסג'נדרית ובייחוד הקושי באפשרות למצוא עבודה, על-אף הרצון בזה, שכן התעללו בה. ג'נסן הוסיפה בווידאו פנייה אישית לאימה בה היא מבקשת ממנה לטפל בכלבת המחמד שלה, אומרת בדמעות "אני יודעת שתדאגי לה... בבקשה תחשבי עליי בכל פעם שתסתכלי עליה."
בעקבות מותה > הפגנות בטורקיה

בעקבות מותה של ג'נסן, התקיימו כמה הפגנות (באיסטנבול, אנקרה, איזמיר ואיזמיט) תחת הטענה כי מותה היה רצח חברתי. ההפגנות העלו מודעות לאלימות משטרתית ואלימות כנופיות כלפי עובדות מין טרנסיות. הן גם העלו נושאים חברתיים כמו אחוזי התעסוקה הנמוכים של אזרחים טרנסג'נדרים. זנות היא חוקית בטורקיה, ועובדות מין (בכללן נשים טרנסג'נדריות רבות) עומדות כקבוצה ברמת סיכון גבוהה למחלות מין ואלימות משטרתית בשל מיעוט זכויות המגינות על עובדות מין.
בעקבות מותה > בתקשורת

ברשתות החברתיות התעורר זעם רב על התאבדותה של ג'נסן ועוד הד לגבי שוויון זכויות ללהט"ב. נכתבה התייחסות מצד ההתאגדות הפסיכולוגית הטורקית לפיה התאבדות של אנשים או נשים טרנסג'נדרים היא תופעה חברתית ומושפעת מקושי השתלבות של טרנסג'נדרים בחברה. בהתייחסות גם עולה דאגה שהתאבדותה של ג'נסן יצית עוד התאבדויות בקרב נוער להט"בי בטורקיה. לטענתם, יש להימנע מהסברים מפורטים של המוות, שכן הוא יכול להפוך מודל לחיקוי למתבגרים וצעירים בעלי נטייה דיכאונית ואבדנית, ועל-פני זאת מקדמים חשיפה לאפשרויות שונות של תמיכה וטיפול.
הערות שוליים

↑  Busey, Kelli, Turkish transgender woman commits suicide “I could not, did not allow !”, Planet Transgender, ‏5.1.2015
↑  Trans Woman Ends her Life in Istanbul: I couldn't, They didn't let me, LGBTI News Turkey
↑  Eylul Cansin Commemorated: Trans Suicides are Political, Kaos GL, ‏8/1/2015
↑  Psychologists Association LGBTI Suicides are Always a Social Phenomenon, LGBTI News Turkey
איילון ויליאמסון

איילון ויליאמסון (שם מדעי: Tragulus williamsoni; קרוי גם איילון צפוני), הוא מין של איילון נדיר המצוי באזור הודו-סין. הוא תואר מדעית לראשונה רק בשנת 1916 על ידי הזואולוג האנגלי ססיל בודן קלוס ומאז ועד היום לא ידוע עליו כמעט מאומה. הסיבה המרכזית לכך שהוא נחשב כמין נפרד, היא גודלו היוצא דופן יחסית לאיילונים אחרים בדרום-מזרח אסיה. ניתן לקבוע בבירור שהוא נפוץ בצפון תאילנד אך ייתכן שהוא מצוי גם בדרום סין העממית ואולי גם במדינות נוספות באזור. ארגון השימור IUCN לא הצליח לקבוע את מצב שימורו של המין בשל מחסור במידע על הביולוגיה והנוכחות שלו בהודו-סין.
טקסונומיה

טקסונומים משנת 2004 כתבו כי אף על פי שכל מעמדו של המין מבוסס על פרט יחיד בלבד שנתפס בעבר, הוא זכאי למעמד של מין נפרד בגלל הגודל היוצא דופן שלו. בעת גילויו הוא כמעט סווג מיידית כתת-מין של איילון זוטר שאז היה נחשב למין אחד יחד עם איילון ג'אווני. מאחר שמעמדו הטקסונומי של המין מבוסס על פרט אחד קשה למעשה לקבוע בבירור האם הגודל יוצא הדופן שלו הוא מאפיין של אוכלוסייה שלמה או של פרט מסוים. בעיה נוספת היא שכמעט ולא זמינים לחוקרים במערב פרטים מאזור של צפון הודו-סין בו יש את מירב הסיכויים שהמין מתרחש. בנוסף, ייתכן שאיילונים שתוארו בעבר כשייכים למין איילון זוטר מהווים למעשה אוכלוסיות לא ידועות של איילון ויליאמסון; בדרום וייטנאם ובאזורים נוספים בהודו-סין נמדדו גולגולות גדולות יחסית לאיילון זוטר וחלקם אפילו הגיעו כמעט לגודל שדווח לאיילון ויליאמסון.
תיאור

כאמור, איילון ויליאמסון הוכר כמין נפרד בעיקר על סמך היותו גדול יותר מהאיילון הזוטר. על פי התיאורים, צבע הפרווה שלו דומה מאוד לאיילון הזוטר. היא בעלת גוון חום בהיר אחיד עם פס עורף כהה ודהוי מאוד. החלקים העליונים של גופו כהים יותר. דופס הסימונים בגרון זהה לזה של האיילון הזוטר.
התרחשות

איילון ויליאמסון ידוע רק מפרט שניצוד באזור מה-לם הכולל יערות נשירים בצפון תאילנד. הטווח המשוער של המין אינו ברור ולא ניתן לקבוע זאת עד שיהיה חומר זמין על איילונים מהרמות הצפוניות של דרום-מזרח אסיה ודרום סין העממית. ייתכן שחוסר ההבחנה בפרטים של איילון ויליאמסון נובעים מהעובדה שרוב הסוקרים והביולוגים באזור לא היו מודעים ליחודו של הטקסון ולכן לא חיפשו אותו כלל, או אף תפסו אותו אך חשבו שמדובר במין איילון אחר. שני פרטים שניצודו במחוז יונאן בסין נחשבים באופן זמני כשייכים למין זה. ייתכן שהמין מצוי בלאוס, מיאנמר או צפון וייטנאם. האזורים שבהם יש סבירות גבוהה לנוכחות המין, מראים שבית גידולו קשור באופן הדוק ליערות הרריים נשירים וירוקי-עד עם צמחייה צפופה וסבוכה ונמצא באזורים גבוהים יותר מאיילון זוטר, אך בסופו של דבר מדובר בספקולציות מאשר במידע מבוסס.
מצב

בשל מיעוט נתונים על היקף ההתרחשות, האיומים, העדפות בית הגידול והביולוגיה, לא ניתן להעריך את מצבו של המין ועל כן הוא מסווג כמין חסר נתונים (DD). לא ניתן אפילו להעלות ספקולציות על היקף התרחשות המשוערת בשל מיעוט נתונים באופן כללי על אוכלוסיות האיילונים בצפון תאילנד, סין והודו-סין. בעוד שהציד באזורים אלה כבד מאוד, לא ניתן לקבוע שהמין חווה ירידה בשל חוסר ההבנה של הביולוגיה, בית הגידול וההסתגלות של המין לציד. סביר להניח שכאשר יהיה מידע מועט על המין ניתן יהיה לסווג באחת מהקטגוריות המאוימות או הקרובות לסיכון.
מעמד האוכלוסייה אינו ידוע; ניסיונות לקבוע את מגמת אוכלוסיית האיילונים באופן כללי בהודו-סין באמצעות ראיונות עם ציידים כפריים בלאוס למשל הראה שמספרי האיילונים אינם יורדים והם בין מיני הציד הנפוצים באזור. עם זאת, הכפריים טענו זאת גם לגבי טיגריס הודו-סיני, פנגולין סיני, אייל סמבר אשר אוכלוסייתם יורדת בבירור בהודו-סין, כך שלא ניתן להסתמך עליהם. סביר להניח יותר שמגמת האוכלוסייה בירידה. ייתכן שהמין סובל רבות מציד ואובדן בית גידול, ומאידך ייתכן שהוא מפגין הסתגלות לציד ולמטעים חקלאיים בדומה לאיילון הזוטר. ישנם אזורים מוגנים באזורים שבהם נוכחות ידועה, אך רמת ההגנה בהם נמוכה. על פי IUCN, נדרשת בעדיפות גבוהה הערכה טקסונומית מחודשת של המין, כמו גם סקרים, רכישת שרידים מציידים, בחינת פרטים שתוארו כאיילון זוטר, ובחינת אוספים זואולוגים בתאילנד ובסין.
הערות שוליים

↑  איילון ויליאמסון באתר הרשימה האדומה של IUCN
אלה גנדי

אלה גנדי (Ela Gandhi; נולדה ב-1 ביולי 1940) היא פעילת שלום פציפיסטית דרום אפריקאית ממוצא הודי, אשר כיהנה כחברת פרלמנט בדרום אפריקה בין השנים 1994 ל-2004 מטעם מפלגת השלטון, הקונגרס הלאומי האפריקאי. קודם לכן, במהלך שנות משטר האפרטהייד, הייתה גנדי עובדת סוציאלית, פעילה חברתית אנטי-גזענית, הושמה במעצר בית במשך כ-9 שנים ולקחה חלק בתהליך הדמוקרטיזציה ושינוי המשטר במדינה.
אלה גנדי היא נכדתו של המנהיג ההודי מהטמה גנדי, נולדה בעיר דרבן שבמחוז קוואזולו-נטאל המזוהה עם המיעוט ההודי בדרום אפריקה, שבה גם התגורר ופעל סבה בראשית המאה ה-20.
פעילות ציבורית

אלה גנדי נולדה בעיר דרבן שבדרום אפריקה. אביה, מנילאל גנדי היה עורך עיתון ליברלי ואיש ציבור בקהילה ההודית במחוז קוואזולו-נטאל ("התיישבות פיניקס"). ההתיישבות הוקמה על ידי סבה, מהטמה גנדי, בשנת 1903 באזור ספר הסמוך לערים דרבן ואינאנדה עבור המיעוט ההודי במה שהייתה באותה עת מושבת נטאל כחלק מן האימפריה הבריטית.
גנדי החלה את לימודיה באוניברסיטת נטאל אך המשיכה ללימודי תואר ראשון בעבודה סוציאלית ומדעי החברה באוניברסיטת דרום אפריקה, שם סיימה את לימודיה בהצטיינות בשנת 1965. לאחר מכן המשיכה לעסוק בעבודה סוציאלית בקרב משפחות וילדים מעוטי יכולת בעיר דרבן במהשך כ-15 שנים. במסגרת עבודה זאת החלה להתעורר אצלה המודעות לבעיות האפליה הגזענית במשטר האפרטהייד ובשנת 1971 לקחה חלק בהקמתו מחדש של הארגון האנטי-גזעני 'הקונגרס ההודי הנטאלי (Natal Indian Congress)', בו היא כיהנה כסגנית הנשיא וכן בארגון תנועת הנשים הדמוקרטית בנטאל (Natal Organisation of Women).
בעקבות פעילותה החברתית והפוליטית הושמה גנדי במעצר בית על ידי הרשויות הדרום אפריקאיות משנת 1975 ועד שנת 1983. גנדי ואחרים לקחו חלק בפעילות מחתרתית במסגרת החזית הדמוקרטית המאוחדת (United Democratic Front). טרם שחרורו של נלסון מנדלה מהכלא, נפגשה עמו ביחד עם חברים נוספית בחזית, ובעקבות זאת לקחה חלק במועצת המעבר המכוננת (Transitional Executive Council), גוף שהקים הנשיא פרדריק וילם דה קלרק כחלק מההכנות לבחירות הדמוקרטיות הראשונות במדינה בשנת 1994.
בבחירות 1994 השתתפה כנציגה של מפלגת הקונגרס הלאומי האפריקאי בראשות מנדלה ונבחרה לייצג את מחוזה בפרלמנט. כיהנה כחברת פרלמנט במשך 10 שנים בתפקידים מגוונים בוועדות הרווחה והמימזים הציבוריים, בנושאי זכויות נשים ואמהות וכן כממלאת מקום בוועדת המשפטים.
אוסה קלבלנד

| --- | --- |

 לידה:  18 במרץ 1949 (בת 75) סטוקהולם, שוודיה 
 שם לידה:  Åse Maria Kleveland 
 מוקד פעילות:  נורווגיה, שוודיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1965 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אוסלו 
 סוגה:  ויזפופ, מוזיקה פופולרית 
 סוג קול:  קונטרה אלט 
 שפה מועדפת:  שוודית, אנגלית, נורווגית, צרפתית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 בן או בת זוג:  Svenolov Ehrén (18 באפריל 1971–1982)  Oddvar Bull Tuhus (1984–?) 
 פרסים והוקרה:  פרס פרילר גורי (1999)  Den Spillende Faun (1996)  Arne Skouen's Honour Award (1996)  Norsk Form Honours Award (1996)  Ingmar Bergman Award (2005) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אוסה קלבלנד (בנורווגית: Åse Maria Kleveland; נולדה ב-18 במרץ 1949) היא זמרת ופוליטיקאית נורווגית.
ביוגרפיה

קלבלנד נולדה בסטוקהולם, לאם מנהלת חשבונות שוודית ואב נורווגי שברח לשוודיה בעת הכיבוש הנאצי.
ב-1957 היא ומשפחתה עברו להתגורר בנורווגיה.
היא החלה לנגן בגיטרה בגיל שמונה ובגיל עשר הופיעה לראשונה בתוכנית רדיו.
ב-1965 היא הוציאה את אלבומה הראשון וב-1966 הוציאה את אלבומה השני, היא הייתה אחת החלוצות של סוגת הוויספופ המשלבת מוזיקה עממית עם פופ.
היא ייצגה את נורווגיה באירוויזיון 1966 וסיימה במקום השלישי.
באירוויזיון 1980 הציגה את השיר של נורווגיה.
היא הנחתה את אירוויזיון 1986.
בשנים 1990–1996 היא כיהנה כשרת התרבות של נורווגיה.
ב-1998 הנחתה את קונצרט פרס נובל לשלום.
היא למדה משפטים באוניברסיטת אוסלו.
קלבלנד נשואה בפעם השנייה.
אל בורות המים (סרט)

| --- | --- |
 בימוי:  מוטי קירשנבאום
 הופק בידי:  דוד מיכאליס
 תסריט:  מוטי קירשנבאום
 עריכה:  טובה אשר
 צילום:  טיבי סלומון
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקרנת בכורה:  1982
 משך הקרנה:  140 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 תקציב:  לא ידוע
 
אל בורות המים הוא סרטו התיעודי של מוטי קירשנבאום בשני חלקים משנת 1982 ששודר בערוץ הראשון.
אודות הסרט

בסרט מסייר הבמאי מוטי קירשנבאום עם נעמי שמר ועמוס קינן ברחבי ארץ ישראל ומשוחח איתם על אהבתם לארץ ישראל. במהלך הסרט הם עוברים בהתיישבות ביהודה ושומרון בראשיתה ופוגשים את הדמויות במקום. בין הדמויות שמרואיינות בסרט הם ראשי המתיישבים דאז ישראל הראל, אורי אליצור, שמואל אופן, פנחס ולרשטיין והרב יואל בן נון.
בנוסף בסרט מוצגים דיונים בנושאי ארץ ישראל ומדינת ישראל באולם צוותא ובהנחיית איציק בן נר, ובהשתתפות עמוס קינן, נעמי שמר, עמוס עוז ואברהם יפה.
קטע מפורסם מהסרט הוא האמירה של עמוס עוז שמתח ביקורת על "ירושלים של זהב" בגלל 'היעדרם' של הערבים שישבו בירושלים המזרחית מן השיר ("כיכר השוק ריקה", "אין יורד אל ים המלח"). שמר הגיבה על כך בסרט: "זה מעורר בי זעם נורא, הטיעון הזה. זה כאילו בן אדם מתגעגע לאהובתו והוא בא אל הפסיכיאטר שלו [...] ואז הפסיכיאטר אומר לו 'אל תדאג, היא לא לבד במיטה'... עולם שהוא ריק מיהודים, הוא בשבילי כוכב מת וארץ ישראל שהיא ריקה מיהודים היא בשבילי שוממת וריקה".
שירה המפורסם של נעמי שמר "אל בורות המים" נכתב בראשית שנות השמונים בעבור הסרט.
הסרט נחשב לאחד מסרטיו החשובים של מוטי קירשנבאום ובהלווייתו רונה קינן ביצעה את השיר "אל בורות המים".
הערות שוליים

↑  נעמי שמר מתייחסת לביקורת של עמוס עוז על שירה "ירושלים של זהב"
↑  אל בורות המים, אתר הספרייה הלאומית
↑  וואלה! תרבות‏, צפו ברונה קינן מבצעת את "אל בורות המים" בהלוויתו של מוטי קירשנבאום, באתר וואלה, 27 בספטמבר 2015
אל ג'ארו

| --- | --- |

 לידה:  12 במרץ 1940 מילווקי, ויסקונסין, ארצות הברית 
 פטירה:  12 בפברואר 2017 (בגיל 76) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Alwin Lopez Jarreau 
 מקום קבורה:  פארק הזכרון פורסט לוון 
 מוקד פעילות:  לוס אנג'לס 
 תקופת הפעילות:  1968–2017 (כ־49 שנים) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת איווה, מכללת ריפון, Lincoln High School 
 סוגה:  מוזיקת נשמה, פאנק, ג'אז, סמות' ג'אז, רית'ם אנד בלוז 
 שפה מועדפת:  אנגלית אמריקאית 
 כלי נגינה:  כלי הקשה, מערכת תופים, מרימבה, vocal percussion 
 חברת תקליטים:  רפרייז רקורדס, ריינו אנטרטיינמנט, קונקורד רקורדס, וורנר רקורדס, ורב רקורדס 
 פרסים והוקרה:  פרס המוזיקה של פרנקפורט (2016)  פרס גראמי לביצוע הפופ הטוב ביותר של צמד או להקה (1986)  פרס גראמי לשיר השנה (1986)  פרס גראמי לווידאו קליפ (1986)  פרס גראמי להופעת רית'ם אנד בלוז קולית (1993)  פרס גראמי להופעת R&B מסורתית הטובה ביותר (2017)  פרס גראמי להקלטת השנה (1986)  דוקטור לשם כבוד (2004)  list of artists with Hollywood Walk of Fame recording stars (2001)  פרס גראמי (1978, 1979, 1981, 1982, 1993, 2007)  דוקטור לשם כבוד של מכללת ברקלי למוזיקה  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 www.aljarreau.com
 פרופיל ב-IMDb
 
אלווין לופז ג'ארו (באנגלית: Alwin Lopez Jarreau‏; 12 במרץ 1940 – 12 בפברואר 2017) היה זמר ומוזיקאי אמריקאי.
ילדותו

ג'ארו נולד במילווקי, ויסקונסין ב־12 במרץ 1940, החמישי מבין שישה ילדים. אביו של ג'ארו היה איש-דת ומוזיקאי ב"כנסייה האדוונטיסטית  של היום השביעי", ואמו הייתה פסנתרנית בכנסייה. ג'ארו ומשפחתו שרו  בהופעות בכנסייה ובמופעי צדקה, והוא ואמו הופיעו בישיבות של "אגודת ההורים והמורים" (המקבילה לוועד ההורים בישראל).
קריירה

בשנת 1968 החל להתפרנס ממוזיקת ג'אז. בשנת 1969, ג'ארו ומרטינז פנו דרומה, שם הופיע ג'ארו אצל דינו, הטרובדור וביטר אנד וסט. הוא הופיע בטלוויזיה בתוכניות של ג'וני קרסון, מייק דאגלס, מרב גריפין, דינה שור, ודייוויד פרוסט. הוא הרחיב את הופעותיו במועדוני לילה, וביצע אימפרוביזציות במהלך הופעות של כוכבים עולים, כגון: בט מידלר, ג'ימי ווקר וג'ון בלושי. במהלך תקופה זו, גילה התעניינות בכנסייה המאוחדת למדעי הדת ובסיינטולוגיה. כמו כן, בערך באותו זמן, החל לכתוב פזמונים, ואמונתו הנוצרית החלה להשפיע על יצירתו.
בשנת 1975 עבד ג'ארו עם הפסנתרן טום קנינג. ביום האהבה של 1976 הוא שר בפרק השלוש עשרה של ה- Saturday Night Live של NBC, אותו אירח פיטר בויל. עד מהרה הוציא את אלבום הבכורה שלו שזכה לתהודה רבה, We Got By, שהביא אותו לתהילה בינלאומית והביאו לזכייה בפרס אקו (המקבילה הגרמנית לגרמי בארצות הברית). לאחר פרס האקו השני הוא זוכה לשבחים עם צאת אלבומו השני, זוהר. בשנת 1978, אל ג'ארו זכה בפרס גראמי הראשון שלו על ביצועי ווקאל הטובים ביותר עבור אלבומו "מבט לקשת".
אחד האלבומים המצליחים ביותר של ג'ארו הוא Breakin 'Away (1981), הכולל את הלהיט " We are in This Love Together". הוא זכה שוב בפרס גראמי ב -1982 על ביצועי הקול הטוב ביותר לגברים עבור Breakin 'Away . בשנת 1984, הגיע הסינגל שלו "אחרי הכל"  למקום 69 במצעד הוט 100 של ארצות הברית ולמספר 26 בתרשים המו"פ, והיה פופולרי במיוחד בפיליפינים. הלהיט הגדול האחרון שלו היה שיר הנושא  שהיה מועמד לגראמי לתוכנית הטלוויזיה האמריקאית בלשים בלילה בשנות השמונים, שעבורה כתב את המילים. בין השאר, הוא היה ידוע בעיקר בזכות השימוש הנרחב שלו בשירת סקאט (שלשמו נקרא "Acrobat of Scat") וכלי הקשה קוליים. הוא גם היה ווקאליסט מוביל בשיר "אנחנו העולם -  We are the world" - ארצות הברית למען אפריקה, בו שר את השורה: "וכך כולנו חייבים לתת יד עוזרת." אירוע תקשורתי נוסף, " קומיקס הקלה" של HBO, הציג אותו בדואט עם נטלי קול ששרה את השיר "מר נשיא", שנכתב על ידי ג'ו סטרלינג, מייק לאבלס וריי רייך.
ג'ארו עשה הפסקה ארוכה מהקלטות בשנות התשעים. כפי שהסביר בראיון ל"ג'אז רוויו": "אני עדיין בסיבוב הופעות. סיירתי יותר מאי פעם בחיי בתקופה הזו וכך שמרתי על קשר עם הקהל שלי. הגעתי לתוכנית הסימפונית שלי, שכללה את המוזיקה שלי וגם של אנשים אחרים, והופעתי בהפקת ברודוויי של גריז. הייתי עסוק מתמיד! לרוב עשיתי את מה שתמיד עשיתי. הופעתי בשידור חי. חיפשתי חברת תקליטים וחיכיתי לתווית הנכונה (ורבה), אבל סיירתי יותר מתמיד." בשנת 2003 שיתפו ג'ארו והמנצח לארי ביירד פעולה בהפקות סימפוניות ברחבי ארצות הברית, כאשר ביירד  כותב תזמור נוסף להופעות של ג'ארו.
ג'ארו סייר והופיע עם ג'ו סמפל, צ'יק קוריאה, קת'לין באטל, Gregor Prächt, מיילס דייוויס, ג'ורג' דיוק, דוד סנבורן ריק בראון, וג'ורג' בנסון. הוא גם ביצע את תפקיד "Teen Angel" בהפקה של גריז בברודוויי משנת 1996. ב-6 במרץ 2001, הוא קיבל כוכב בשמו בשדרת הכוכבים של הוליווד, ב 7083 בשדרות הוליווד בפינת בשדרות הוליווד ו La Brea אווניו. בשנת 2006 ג'רייאו הופיע בדואט עם אמריקן איידול הגמר פריז בנט במהלך גמר עונה 5 ועל דואטי סלבריטאים שרים עם השחקן צ'ך מארין. בשנת 2010 ג'ראייאו התארח באלבום של Eumir Deodato, עם השיר "Double Double" שנכתב על ידי Jarreau, Deodato, and Nicolosi. השיר הופק על ידי חברת ניקולוסי הפקות האיטלקית. ב-16 בפברואר 2012 הוא הוזמן לפסטיבל האיטלקי המפורסם פסטיבל סן רמו לשיר עם הקבוצה האיטלקית מתיה בזאר.
אוסה רומסון

אוֹסָה רומסון (בשוודית: Åsa Romson; נולדה ב-22 במרץ 1972) היא פוליטיקאית שוודית, חברת מפלגת הירוקים השוודית (אנ') שכיהנה כשרה להגנת הסביבה וכסגנית ראש הממשלה בין השנים 2014-2016.
קריירה

בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 הייתה רומסון חברה בארגון צעירי הירוקים בשוודיה. נכנסה לפוליטיקה המוניציפלית, וכיהנה כחברת מועצת העיר סטוקהולם בין 2002 ל-2010.
בבחירות 2010 נבחרה לפרלמנט השוודי ושימשה דוברת בתחום מדיניות האקלים ואיכות הסביבה. במאי 2011 נבחרה לעמוד בראש מפלגת הירוקים לצדו של גוסטב פרידולין (אנ'). במקביל סיימה לימודי משפט סביבתי באוניברסיטת סטוקהולם.
עם כינון ממשלתו של סטפן לוון בראשית אוקטובר 2014, הצטרפו הירוקים לקואליציה והיא נבחרה כשרה להגנת הסביבה וסגנית ראש הממשלה.
ב-19 באפריל 2016 הגדירה את פיגועי 11 בספטמבר כ"תאונות", דבר שעורר סערה רבה. כחודש לאחר מכן התפטרה מראשות המפלגה ומהממשלה.
הערות שוליים

↑  ynet, סגנית רה"מ של שבדיה: פיגועי 11/9 היו תאונה, באתר ynet, 19 באפריל 2016.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0003 6777 2438  NKC: jo2017946520  NTA: 314127445  SELIBR: 351754  VIAF: 232708554   WorldCat (עם VIAF): 232708554
אל בורות המים (שיר)

| --- | --- |

 שיר בביצוע נעמי שמר
 יצא לאור:  1982 
 שפה:  עברית 
 כתיבה:  נעמי שמר
 לחן:  נעמי שמר
 
"אל בורות המים" הוא שיר שכתבה והלחינה נעמי שמר על ארץ ישראל.
היסטוריה של השיר

השיר "אל בורות המים" נכתב והולחן בשנת 1982 על ידי נעמי שמר בעבור הסרט התיעודי "אל בורות המים" שביים מוטי קירשנבאום. זהו גם שיר הנושא של האלבום "אל בורות המים" שהוציאה שמר בשנת 1982.
מלבד נעמי שמר את השיר ביצעו הגבעטרון, להקת הכל עובר חביבי, עמיר בניון, דני רובס, דורית פרקש, סיון טלמור ורונה קינן – שביצעה את השיר בהלווייתו של קירשנבאום.
ניתוח

יש הרואים קשר לשיר "ירושלים של זהב", בעקבות השימוש החוזר בביטוי "בורות המים".
בשיר ירושלים של זהב בתחילה נאמר על בורות המים "איכה יבשו", ולבסוף, בבית שנוסף לאחר שחרור העיר ירושלים והר הבית – "חזרנו אל בורות המים".
בשיר "אל בורות המים" מתוארת השיבה לבורות המים כשיבה למולדת – בה ניתן למצוא "צל בקיץ" ולבנות "עיר ובית".
הערות שוליים

↑  יעקב עציון, ‏נביעה בעבוע ומבוע, באתר "דעת", בתוך: מעמקים – כתב עת וירטואלי לספרות ואומנות 41 (ניסן תשע"א)
אייל כפכפי

אייל כפכפי
אייל כַּפְכָּפִי (7 במאי 1941 – 25 בפברואר 2002) הייתה חוקרת וביוגרפית, היסטוריונית, מרצה ומורה ישראלית.
ביוגרפיה

אייל כפכפי נולדה באביב 1941 בקיבוץ מעוז חיים שבעמק בית שאן. הוריה היו יצחק כפכפי, מורה, עורך ומתרגם ידוע, ופנינה. כפכפי למדה בקיבוץ וסיימה את לימודיה בתיכון המקומי. לאחר שירותה הצבאי יצאה ללמוד הוראה ב'סמינר אורנים' (כיום מכללת אורנים).
כפכפי נישאה בגיל צעיר לאברהם דגן, ילדה בת (כיום חוקרת השקנאים ד"ר מרווה שמואלי) והתגרשה תוך כשנה. באורנים הסתפחה לחבורת חוג אורנים, שמוריו הכריזמטיים ובעלי ההשקפות הרדיקליות, יגאל וגנר ומיכאל שטראוס, החלו לרכז סביבם. החוג מנה כמה עשרות תלמידים שיצרו מעגל שיח ופעולה. כפכפי נשארה נאמנה לחוג, לתורתו ולמוריו עד יומה האחרון.
מחקריה הראשונים נסבו על משנתו החינוכית של מרדכי סגל, שהיה מהמורים המשפיעים בתנועה הקיבוצית ובין מייסדי סמינר אורנים. לימים הוציאה ספר העוסק באיש ובתורתו החינוכית. לאחר שסיימה את לימודיה שילבה בחייה מחקר והוראה, באורנים ובאוניברסיטת חיפה. היא המשיכה את חברותה בקיבוצה חרף השינויים וההפרטה שעברה התנועה הקיבוצית. בשנותיה האחרונות השתדלה להשיג גם משרת מרצה במכללת כנרת.
ספרה החשוב הוא הביוגרפיה של פנחס לבון, "לבון – אנטי-משיח", שיצא לאור בהוצאת עם עובד וזכה להתעניינות רבה. כפכפי מיקמה את לבון לא מעט בעזרת עקרונות ההשקפה של חוג אורנים, המכונות 'תורת המחנות'. הביוגרפיה זכתה לשבחים בשל עומק המחקר האקדמי שהשקיעה בו. בין מחקריה שנדפסו מצוי ספרה על מרדכי סגל, על דמותו של יצחק טבנקין כמחנך, מחקר מקורי על מבצע קדש ועוד.
אייל כפכפי נהרגה בתאונת דרכים בדרכה לביקור משפחתי בחורף 2002 ונקברה בקיבוצה. מכללת אורנים מקיימת מושבי זיכרון עיוניים שנתיים לזכרה.
בן דודה הוא הבמאי והמלחין ירון כפכפי.
ספריה

"שורש המחלוקת - הריב ההיסטורי בין תנועת העבודה והרוויזיוניזם" - עם יגאל וגנר. תל אביב, תשמ"ב-1982
לבון – אנטי-משיח, עם עובד תל אביב, ספרית זגגי לביוגרפיות, תשנ"ט 1998.
אמת או אמונה: (יצחק) טבנקין מחנך חלוצים, המרכז לחקר ארץ-ישראל וישובה של יד יצחק בן-צבי ואוניברסיטת תל אביב, תשנ"ב-1992.
מלחמת ברירה, הדרך לסיני וחזרה, 1956–1957, המאבק בין שתי אסכולות מדיניות בישראל בשנות החמישים, רמת אפעל, יד טבנקין - מכון ישראל גלילי לחקר מדיניות ההתיישבות, הביטחון והחוץ, עם העמותה למורשת משה שרת, תשנ"'ד-1994.
תמורות באידאולוגיה של הקיבוץ המאוחד בתקופת המלחמה הקרה 1944-1954, תל אביב, תשמ"ח-1988.
מדינה מחפשת עם: ביטול זרם העובדים בחינוך, הוצאת הקיבוץ המאוחד תל אביב, תשנ"א-1991.
כשתילי זיתים – שיטת התהליכים: משנתו החינוכית של מרדכי סגל ויישומה בבתי-הספר של הקיבוץ המאוחד, אוניברסיטת תל אביב, תשנ"ח-1998.
לקריאה נוספת

שלושים וחמישה מאמרים של אייל כפכפי, בשם איל כפכפי, רשומים בקטלוג של בית הספרים. אך רובם ככולם הובאו בששת ספריה.
יחיעם ויץ, חידה ושמה לבון, עיונים בתקומת ישראל 9, 1999, על הספר "לבון - אנטי-משיח"