stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הטקסונומיה של בלום
טקסונומיה העתידית על פי דוד פסיג

על בסיס הטקסונומיה של בלום, במטרה להתאים את מטרות החינוך לעידן בו אנו חיים, פיתח פרופ’ דוד פסיג את הטקסונומיה העתידית של מיומנויות קוגניטיביות ומיומנויות למידה, להם יידרשו הילדים בעתיד. בנוסף להרחבת הגדרות שש הקטגוריות של בלום שתשקפנה את צורכי האדם בעתיד, מגדיר פסיג קטגוריה חדשה אותה הוא מכנה: ”השבחה”.
ידע: הגדרתו של בלום לידע מבוססת בעיקר על זכירה. לעומת זאת, בטקסונומיה העתידית, בנוסף לידע ברמתו הבסיסית, נוסף רובד הכולל בתוכו איתור, סינון, ועדכון הידע.
הבנה: הגדרתו של בלום להבנה מבוססת על קליטת מסר כשהלומד עורך בו שינוי לצורה אחרת. הטקסונומיה העתידית, מרחיבה שהלומד יקלוט מסר אך השינוי יהיה באופנים שונים ומנקודות מבט שונות.
יישום: הגדרתו של בלום ליישום מבוססת על היכולת לתרגם כללים, עקרונות מידע, ותאוריות למצבים חדשים וממשיים. ההרחבה של פסיג, באה לידי ביטוי בהפקת רעיונות חדשים. כמו כן, יישום בזמן אמת של מידע רלוונטי באופנים שונים ומנקודות מבט שונות.
אנליזה: בלום מגדיר את האנליזה כשבירת יחידה של מידע לחלקים המרכיבים אותה והבנת היחס בין חלקים אלה. הרובד הנוסף להגדרתו של בלום הוא יצירת מבנה חדש על ידי ארגון כל חלקי המידע ביחסים שונים, או הצבת חלקים מיחידת המידע במבנים ויישומים קיימים אחרים (חד או רב ממדיים). אופי הניתוח תלוי בערכי שיפוט אישיים, אתניים ותרבותיים, בזמן ובמרחב.
סינתזה: בלום מגדיר את הסינתזה כצרוף של אלמנטים וחלקים ליצירת שלמות. ההרחבה של פסיג באה לידי ביטוי בכך שכל אלמנט וחלק עומד בפני עצמו ללא קשר למבנה הכללי ועל ידי כך נותן למבנה הכללי משמעות שונה. בדומה לשיטת המערכות הרואה בכל חלק מהמערכת את השתקפות המערכת כולה, הוספה או גריעה של אלמנט או חלק במבנה תגרור שינוי באופי המבנה או תכונותיו.
הערכה: בלום מגדיר את ההערכה כשיפוט ערכי רעיונות, עובדות, פתרונות או שיטות במטרה לקבוע את מידת הדיוק של ערכים אילו. ההרחבה של פסיג באה לידי ביטוי בבחירת הקריטריונים המתאימים להערכת החומר הנלמד. הרובד הנוסף לטקסונומיה של בלום הוא פיתוח קריטריונים חדשים להערכה שתוביל להתפתחות הלמידה והעשייה של החומר הנלמד.
השבחה: המיומנות לבחור במצרף המתאים של מידע וליישמו בפתרון בעיות, בסיטואציות שונות - בזמן ובמקום, ובכך להשביח את המצרף.
התאמה - ליצור תוצר חדשני על ידי קישור קוגניטיבי אישי בין שני תחומים, שנראים כרחוקים זה מזה.
קונוטציה - המשמעות האישית המתקשרת בתודעתו של אדם מסוים לפיסת מידע מסוימת.
לקריאה נוספת

Bloom, B. S.; Engelhart, M. D.; Furst, E. J.; Hill, W. H.; Krathwohl, D. R. (1956). Taxonomy of educational objectives: The classification of educational goals. Handbook I: Cognitive domain. New York: David McKay Company.
ירון זילברשטיין, הצעת טקסונומיה בהוראת משנה: שבע קטגוריות, דפי יוזמה 9 (תשע"ז), עמ' 130 - 144.
הערות שוליים

↑  http://info.smkb.ac.il/home/home.exe/2111/18398
↑  http://old.mofet.macam.ac.il/svivot/blum/
1 2  Bloom's Taxonomy | Centre for Teaching Excellence, uwaterloo.ca (באנגלית)
↑  Bloom’s Revised Taxonomy: Cognitive, Affective, and Psychomotor, Arkansas State University
↑  Bloom’s Taxonomy of Learning | Domain Levels Explained, ‏2022-11-03 (באנגלית אמריקאית)
↑  Simpson, Elizabeth (1972), Educational objectives in the psychomotor domain (PDF), vol. 3, Washington, D.C.: Gryphon House, pp. 25–30, תבנית:ERIC, נבדק ב-3 באפריל 2018 {{citation}}:  (עזרה)
↑  Harrow's Taxonomy, mason.gmu.edu
↑  Psychomotor Domain - Sijen, sijen.com, ‏2018-07-31 (באנגלית אמריקאית)
↑  מור דשן, רויטל לבגורן, אפרת מעטוף והלית ניר, פדגוגיה דיגיטלית
↑  Integrating Technology with Bloom’s Taxonomy, Teach Online, ‏2016-05-09 (באנגלית אמריקאית)
1 2  Mohd Effendi Ewan Mohd Matore, Rasch Model Assessment for Bloom Digital Taxonomy Applications, Computers, Materials & Continua 68, 2021, עמ' 1235–1253 doi: 10.32604/cmc.2021.016143
↑  דוד פסיג, מיומנויות וכישורי לידה עתידיים. אוניברסיטת בר-אילן, החוג לחינוך 2000
פירמידת היכולות הקוגניטיביות
כרונוס (אל הזמן)

| --- | --- |

 תרבות:  דת יוון העתיקה, מיתולוגיה יוונית 
 אלים מקבילים:  סטורן, אב הזמן 
 אב:  הידרוס 
 צאצאים:  אתר, אננקה, ארבוס 
 
כרונוס (ביוונית: Χρόνος; קרי: "זמן") הוא האנשה של הזמן כאל כפי שמופיעה במקורות של פילוסופיה פרה-סוקרטית ובמקורות מאוחרים.
פעמים רבות כרונוס מזוהה עם הטיטאן קרונוס בשל הדמיון בשמות. הזיהוי קיים כבר בגרסה המקבילה של קרונוס, סטורן מהמיתולוגיה הרומית, שנחשב גם לאל זמן, ונעשה נפוץ יותר בתקופת הרנסאנס, שהולידה את האיקונוגרפיה של אב הזמן המניף חרמש.
פסיפסים יוונים-רומיים תיארו את כרונוס כאדם המסובב את גלגל המזלות. הוא דומה לאלוהות איון (אנ') כסמל של זמן מחזורי. בדרך כלל הוא מוצג כאיש חכם זקן עם זקן אפור עבה.
שם

במהלך העת העתיקה, כרונוס התפרש מדי פעם כקרונוס. לפי פלוטרכוס, היוונים האמינו שקרונוס הוא שם אלגורי לכרונוס.
מיתולוגיה

כרונוס הוא אחת מהישויות הראשוניות (הזמן), יחד עם כאוס (הישות הראשונה), ניקס (הלילה), ארבוס (הצל), טרטרוס (העולם התחתון) וארוס (האהבה/התשוקה).
במסרות האורפית כרונוס "הוליד" על ידי "הארץ ומים", והפיק את אתר, כאוס, וביצה. הביצה הפיקה את האל ההרמפרודיטי פאנס שהוליד את הדור הראשון של האלים והוא היוצר האולטימטיבי של הקוסמוס.
פרקידס בחיבורו האבוד "שבעת גומחות"), סביב המאה ה-6 לפנה"ס, טען כי היו שלושה עקרונות נצחיים: "Chronos",‏ "Zas" (זאוס) ו-"Chthonie" (את אלים כתוניים). הזרע של כרונוס הונח בנבכי כדור הארץ ויצר את הדור הראשון של האלים.
לקריאה נוספת

Beekes, S. P., Etymological Dictionary of Greek, 2 vols. Leiden: Brill, 2009.
Delaere, Mark, Unfolding Time: Studies in Temporality in Twentieth-century Music, Leuven University Press, 2009. ISBN 9789058677358.
Kirk, G. S., J. E. Raven, M. Schofield. The Presocratic Philosophers: A Critical History with a Selection of Texts. Cambridge University Press; 2 edition (February 24, 1984). ISBN 0521274559ISBN 0521274559.
Liddell, Henry George, Robert Scott. A Greek-English Lexicon, revised and augmented throughout by Sir Henry Stuart Jones with the assistance of Roderick McKenzie, Clarendon Press Oxford, 1940. Online version at the Perseus Digital Library.
Levi, Doro, "Aion," Hesperia 13.4 (1944).
Macey, Samuel L., Encyclopedia of Time, Routledge. ISBN 9781136508905ISBN 9781136508905.
Plutarch, Moralia, Volume V: Isis and Osiris. The E at Delphi. The Oracles at Delphi No Longer Given in Verse. The Obsolescence of Oracles. Translated by Frank Cole Babbitt. Loeb Classical Library No. 306. Cambridge, MA: Harvard University Press, 1936. ISBN 978-0-674-99337-2ISBN 978-0-674-99337-2. Online version at Harvard University Press.
West, M. L. (1983), The Orphic Poems, Clarendon Press. ISBN 978-0-19-814854-8ISBN 978-0-19-814854-8.
הערות שוליים

1 2 3  LSJ s.v. Κρόνος.
↑  Macey, p. 209.
↑  Delaere, p. 97.
↑  Levi, p. 274.
↑  Plutarch, On Isis and Osiris, 32.
↑  West, p. 178.
↑  Kirk, Raven, and Schofield, pp. 24, 56.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 119242443  VIAF: 52494729   WorldCat (עם VIAF): 52494729 
"כרונוס אל הזמן" מאת ג'ובאני פרנצ'סקו רומנלי, המוזיאון הלאומי בוורשה, תיאור מהמאה ה-17 של הטיטאן קרונוס כאב הזמן, אוחז בחרמש קציר.
יחסי אוזבקיסטן–אורוגוואי

| יחסי אוזבקיסטן–אורוגוואי |
| --- | --- |
אוזבקיסטן: אורוגוואי


אוזבקיסטן: אורוגוואי
שטח (בקילומטר רבוע)
447,400: 176,215
אוכלוסייה
36,593,454: 3,385,947
תמ"ג (במיליוני דולרים)
90,889: 77,241
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,484: 22,812
משטר
רפובליקה

יחסי אוזבקיסטן–אורוגוואי הם היחסים הדיפלומטיים בין אורוגוואי לאוזבקיסטן.
סקירה כללית

אוזבקיסטן כוננה יחסים דיפלומטיים עם אורוגוואי ב-25 במאי 1998. ב-28 בינואר 2015 שר החוץ של אוזבקיסטן, עבדולעזיז קמילוב, קיבל את שגריר אורוגוואי במוסקבה, המוסמך גם עבור אוזבקיסטן, אניבל פרננדו קברל סגלרבה. בפגישה שקלו הצדדים את המצב הנוכחי ואת נקודות המבט של פיתוח היחסים הבילטרליים בתחומים שונים, לרבות במסחר-כלכלי ובהשקעות. הצדדים דנו גם בסוגיות של אינטראקציה של שתי מדינות בתוך ארגונים בינלאומיים, כולל בתוך האו"ם והסוכנויות שלו.
נציגויות דיפלומטיות

אורוגוואי מיוצגת באוזבקיסטן באמצעות שגרירותה במוסקבה, רוסיה.
אוזבקיסטן אינה מיוצגת באורוגוואי לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה.
ראמה (אל)

| --- | --- |

 אלים מקבילים:  Rama in Jainism, Rama in Sikhism 
 אב:  Dasharatha 
 אם:  קאוסליה 
 אחים:  Lakshmana, Shatrughna, בהאראטה, Shanta 
 בן או בת זוג:  Sita 
 צאצאים:  קושה, לאווה 
 
טקס הכתרת ראמה
ראמה (בסנסקריט: राम) הוא אחד האלים המשמעותיים בהינדואיזם ואווטאר של האל וישנו. הוא נחשב לישות עליונה וגם לאיש האידיאלי (maryada purushottam) על פי המיתולוגיה הינדואית. הוא הפרוטגוניסט בכתב ההינדואי ראמאיאנה (रामायण).
על פי המסורת, ראמה נולד באיודיה, ולאחר מכן היה מלך איודיה, ממלכה עתיקה בצפון הודו. סיפור עלילותיו של המלך והאל ראמה, הראמאיאנה הוא מהפופולריים שבספרות ההודית העתיקה והמודרנית, הן הקלאסית והן הפופולרית. לראמאינה גרסאות אין ספור ויש המדמים אותה לשפה, שבאמצעותה מבטאות קבוצות חברתיות ופוליטיות שונות בהודו את תפיסת עולמן.
הודים רבים רואים בראמה דמות היסטורית שאכן שלטה על רוב האזור הידוע כיום כתת-היבשת ההודית. עבור הינדואים לאומנים משמשת מלכותו של ראמה כסמל למלכות הינדואית מושלמת ודמותו של ראמה משמשת סמל פוליטי החרוט על דגלם.
איודיה, מקום הולדתו של ראמה על פי המסורת ההינדואית, היווה במשך שנים רבות מוקד לסכסוך איודיה. בשנת 1991 הרסו עשרות אלפי חיילים את המסגד שנבנה במאה ה-16, כנראה במקום מקדש ראמה. בינואר 2024, בתקופת שלטונו של ראש המממשלה נרנדרה מודי, נחנך במקום מקדש ראמה מפואר בשטח 70 דונם. השקת המקדש, שכונה "הוותיקן ההינדי", היוותה את פתיחתו הבלתי רשמית של קמפיין הבחירות של מודי לקדנציה שלישית. בזאת צומצמה ההפרדה בהודו בין דת למדינה.
מקדש ראמה שנחנך בשנת 2024
לקריאה נוספת

עמרם פטר, המיתולוגיה ההודית, ספרי תל אביב, 2001.
אופירה גמליאל, שיוה ביער האורנים: סיפורים מהמיתולוגיה ההודית, הוצאת כתר, 1999.
יוחנן גרינשפון, הינדואיזם: מבוא קצר, הוצאת מפה, 2005.
קים נוט, הינדואיזם, הוצאת ידיעות אחרונות, 1998.
הערות שוליים

↑   ניו יורק טיימס, על חורבות מסגד, מודי חנך את "הוותיקן ההינדי", באתר הארץ, 22 בינואר 2024
| הינדואיזם ומיתולוגיה הינדואית |
| --- | --- | --- |
| טרימורטי (האלים הראשיים) | הבורא: ברהמה • המגן והמשמר: וישנו • ההורס והבורא-מחדש: שיווה |  |
| אלים נוספים | אינדרה • גאיטרי • גנש • דנוונטרי • הנומאן • לקשמי • סראסווטי  • פרוואטי • קאלי • קרישנה • ראמה • שאקטי |  |
| כתבים | אופנישדות • בהגווד גיטא • ודות (ריג • סמא • יג'ור • אטרווה) • מהאבהארטה • ראמאיאנה • פוראנות |  |
| מושגים בהינדואיזם | מנטרה (אום • הרא קרישנה) • אטמן • ארבע הווארנות • ברהמן • יוגה • פוג'ה • פרה קדושה • ודאנטה • סמסרה • מוקשה |  |
| חגים ומועדים | דיוואלי • הולי • מהא שיוורטרי • קומבה מלה |  |
| קטגוריות | אלים הינדואים • הינדואיזם • מיתולוגיה הודית |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007413896805171  GND: 118881477  LCCN: n2017241692  LNB: 000061871  NKC: jo2016908744  TDVİA: rahma  VIAF: 98149414860989550105   WorldCat (עם VIAF): 98149414860989550105 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הכרזת העצמאות של רודזיה

| --- | --- |

תצלום של המסמך הרשמי של הכרזת העצמאות
 מטרה:  הכרזת העצמאות של מדינת רודזיה
 מחבר:  דזמונד לארדנר-בורק, ג'ק הוומאן, ג'רלד קלארק
 חותמים:  חברי ממשלת רודזיה הדרומית
 מקום חתימה:  סולסברי, רודזיה
 תאריך יצירה:  11 בנובמבר 1965 
 
הכרזת העצמאות של רודזיה (באנגלית: Rhodesia Declaration of Independence), המכונה לרוב הכרזת העצמאות החד-צדדית (באנגלית: Unilateral Declaration of Independence, או בקיצור UDI), הייתה הכרזת העצמאות הרשמית שאימצה ממשלת רודזיה הדרומית ב-11 בנובמבר 1965. הכרזת העצמאות בישרה את עצמאותה והקמתה של מדינת רודזיה, אשר השתרעה בשטחי זימבבואה המודרנית.
בטרם עצמאותה הייתה רודזיה הדרומית מושבה בריטית בליבה של אפריקה הדרומית, בחלקו הדרומי של חבל רודזיה. המושבה אוכלסה באותן השנים בכרבע מיליון לבנים, מרביתם ממוצא בריטי. לבנים אלו היוו כשמונה אחוזים מכלל תושבי הארץ, וראו את עצמם ככוח חלוץ העומד לפני המחנה ומיישב את אפריקה במצוות האימפריה הבריטית. החל משנת 1923, שנת הקמת המושבה, נהנו הלבנים בה ממידה רחבה של ממשל עצמי בחסות האימפריה. הכרזת העצמאות החד צדדית אשר סימנה את התנתקותה של רודזיה מבריטניה, הייתה תולדה של סכסוך מתמשך בין ממשלת בריטניה לממשלתה הנבחרת של רודזיה הדרומית. תהליך זה הגיע לשיאו בשנת 1964, עם עלייתו של הפוליטיקאי הרודזי איאן סמית לראשות הממשלה.
ממשלת רודזיה הדרומית, אשר החל מהכרזת העצמאות כינתה עצמה "ממשלת רודזיה", התבססה על המיעוט הלבן במדינה, ששלט בה באופן כמעט בלעדי. הלבנים ברודזיה חששו מתהליכי הדה-קולוניזציה אשר שטפו באותן השנים את יבשת אפריקה, לנוכח כוונת ממשלת בריטניה לסיים את השליטה הבריטית ברודזיה ולהעביר את השלטון לרוב השחור. לבסוף, לאחר שהמשא ומתן בין הממשלות עלה על שרטון, ולאחר משאל עם שערכו בנושא, הכריזו הלבנים על עצמאות רודזיה באופן חד-צדדי. בריטניה, חבר העמים הבריטי והאומות המאוחדות החשיבו את הכרזת העצמאות כבלתי חוקית והגיבו אליה בסנקציות כלכליות ופוליטיות ואף בסגר ימי מתמשך.
עם בידוד בינלאומי נרחב ועל רקע מלחמה קשה ועקובה מדם, תחת מנהיגותו של סמית, התקיימה רודזיה כחמש עשרה שנים נוספות לאחר הכרזת העצמאות, בעיקר בתמיכת משטר האפרטהייד בדרום אפריקה והמשטר הרודני בפורטוגל. בשנת 1970 הכריזה רודזיה על עצמה כרפובליקה, לאחר שבשנים שטרם הכרזה זאת היא עדיין ראתה עצמה כמשתייכת לכתר הבריטי ולחבר העמים. בשנת 1979 ויתרו הלבנים ברודזיה על השלטון, והבריטים חזרו לשלוט במושבה למשך מספר חודשים. זמן קצר לאחר מכן, הועבר השלטון לרוב השחור בראשות רוברט מוגאבה, זימבבואה הוקמה, ורוב הלבנים עזבו את המדינה.
קווים כלליים לדיון > עמדת רודזיה

דרישתה של בריטניה להעביר את השלטון לרוב השחור נתקלה בעמדת התנגדות תקיפה בקרב הלבנים ברודזיה הדרומית. עבורם היה זה קץ החלום לייסוד חברה אירופאית מערבית בלבו של האזור הנידח הזה בעולם. רבים מהם חשו בגידה מצד בריטניה, אשר היא זו ששלחה אותם מלכתחילה ליישב את חבל הארץ זה, אך לאחר זמן כה רב בו הם פיתחו את הארץ והתיישבו בה, היא קוראת להם לוותר על ניהול חייהם הריבוניים. עבור רובם, הישארות ברודזיה הדרומית לצד איבוד השלטון לרוב השחור היה בלתי מתקבל על הדעת. הם ראו בפליאה, איך בעוד בריטניה ממהרת להעניק לזמביה ומלאווי עצמאות מדינית לאחר שנים ספורות של התנסות בשלטון עצמי, הם עצמם לא זוכים לעצמאות, לאחר כארבעה עשורים של שלטון עצמי מפותח ודמוקרטי במסגרת המושבה.
הלבנים תפסו את שלטונם ברודזיה הדרומית כנאור, וככזה הדואג לכלל האוכלוסייה, שחורים ולבנים כאחד. מבחינתם מרבית השחורים לא היו כלל במעמד אשר אפשר להם לגלות בקיאות בפעילות פוליטית כלשהי, ולכן הטענה על הדרתם מהמרחב הפוליטי הייתה בלתי רלוונטית. את הארגונים הפוליטיים של האוכלוסייה השחורה הם נהגו לתאר בביטול כארגונים רדיקליים וקומוניסטים, הנתמכים על ידי ברית המועצות וסין העממית. לדבריהם של הלבנים, כל תפקידם ויעדם של ארגונים אלו היה לשרש את החברה המערבית והדמוקרטית שהם הקימו בלב אפריקה. הלבנים ברודזיה הדרומית הקפידו לציין את גורלם של מושבות רבות באפריקה אשר זכו לעצמאות תחת שלטון שחור: מלחמות אזרחים עקובות מדם, הפיכות צבאיות תכופות, משטרים רודניים, מהפכות קומוניסטיות ושחיתות פוליטית בקנה מידה נרחב. כשהם מושפעים, ככל הנראה, ממתיישבים בלגים, אשר נמלטו לרודזיה הדרומית מקונגו עם נפילת המושבה הבלגית במקום בשנת 1960, הם תיארו בחרדה את מה שעתיד יהיה להיות אורח חייהם של הלבנים במדינה הנשלטת על ידי רוב שחור.
עבור הלבנים, מניעה של אירועים כמו אלו שתוארו לעיל, הצדיקה הגבלה של המשחק הדמוקרטי, כלומר הימנעות מהרחבתו גם לאוכלוסייה השחורה, על מנת למנוע את איבוד השלטון. אף על פי שהיו לבנים אשר הודו כי על רקע מיעוט זכויות האזרח (ובפרט זכות הבחירה) בקרב השחורים, אכן לא מתקיימת דמוקרטיה מלאה ברודזיה הדרומית, הם נהגו לטעון כי הזכות להשתתף במערכות הבחירות ברודזיה הדרומית מבוססת על קריטריונים אוניברסליים של שכר, השכלה ורכוש עצמי. קריטריונים אלו חלו גם על הלבנים, וגרמו לכך שבאופן תאורטי לא כל אדם לבן היה זכאי להשתתף בבחירות או להיבחר לפרלמנט, בדיוק כמו השחורים. בנוסף, הם ציינו בגאווה את חברותם בפרלמנט של כמה פוליטיקאים שחורים ספורים, וכן את השתתפותם של שחורים משכילים בהצבעה לפרלמנט. הגם שקריטריונים אלו מנעו מלמעלה מ-90% מהאוכלוסייה השחורה את הזכות להשתתף במערכת הפוליטית, מיותר לציין כי השפעתם על הלבנים הייתה זניחה.
בנוסף לכל זאת, הלבנים ברודזיה הדרומית הדגישו בגאווה את תרומתם לניצחון בעלות הברית במלחמת העולם השנייה. הם הביעו את תקוותם כי יוכלו לגבש יחד עם דרום אפריקה ופורטוגל (אז האימפריה הקולוניאלית שלה שלטה באנגולה ובמוזמביק) חזית פרו מערבית ואנטי קומוניסטית, אשר תשמר את שגשוגה של, מה שהם הגדירו בתור "הציוויליזציה הנוצרית" - בדרומה של יבשת אפריקה.
הדרך להכרזה > משא ומתן

לקראת אמצע שנות ה-60, כאשר מושבת רודזיה הדרומית נשלטה על ידי ראש הממשלה וינסטון פילד, החלה הממשלה לפעול באופן מואץ להשגת הכרה בריטית בעצמאותה של רודזיה. עם זאת, ניסיונות מוקדמים של פילד להשיג זאת נכשלו. על רקע חוסר שביעות רצון מתפקודו במפלגת השלטון, החזית הרודזית. בינואר 1964 יצא פילד ללונדון על מנת לדון בנושא עם ראש ממשלת בריטניה, איש המפלגה השמרנית אלק דאגלס-יום. לאחר לחיצת ידיים שנרשמה בין השניים ומספר פגישות, חזר פילד ב-2 בפברואר לרודזיה בידיים ריקות, לנוכח המשך סירובה של בריטניה להכיר בעצמאות הלבנים ברודזיה. מספר שבועות לאחר מכן, ב-13 באפריל, על רקע כישלון פגישת הפסגה בלונדון הדיחה המפלגה את פילד. במקומו מונה לראשות הממשלה סגנו של פילד, איאן סמית. סמית נתפס כמי שיידע לקדם את עצמאותה של רודזיה בצורה אפקטיבית, תוך נכונות רבה יותר להתעמת עם בריטניה.
איאן סמית, חוואי ממרכזה של רודזיה, נהג לשאת בגאווה את שירותו בחיל האוויר המלכותי בעת מלחמת העולם השנייה, בה ספג פציעה קשה במהלך אחד הקרבות. סמית, אשר מונה לראשות הממשלה כשהוא בן 45 בלבד, נתפס ככריזמתי, והוא היה גם למעשה ראש הממשלה הראשון שהיה יליד רודזיה הדרומית. מהלך ההדחה של פילד המתון יחסית, ספג ביקורת רבה בקרב חוגי מפלגת הלייבור בבריטניה, ומנהיגה הרולד וילסון, אז יושב ראש האופוזיציה לממשלת דאגלס-יום, כינה את מהלך ההדחה "אכזרי". ג'ושוע נאקומו, ממנהיגי ארגוני ההתנגדות של השחורים ברודזיה, תיאר את סמית עם מינויו כטיפוס קיצוני וכינה את ממשלתו החדשה כ"חוליית התאבדות... אשר איננה מעוניינת ברווחת העם כולו אלא רק בטובת אנשיהם". כמענה לביקורות אלו טען סמית שהוא דוגל בדרך ביניים המתנגדת, הן לשלטון "לאומני שחור" והן לאפרטהייד, והוסיף כי מדיניותו ושאיפתו לעצמאות רודזיה תועיל הן לאוכלוסייתה הלבנה והן לזו השחורה. לתפיסתו, הוא מתנגד ל"שלטון הרוב השחור" לו קראו רבים בבריטניה, מאחר שהשלטון צריך להיות מבוסס "על כישרון אנשיו ולא על צבע עורם או השתייכותם הלאומית". הוא הצהיר מעל כל במה כי לא תהיה ברודזיה במהלך שנות חייו "ממשלה לאומנית אפריקאית".
בתגובה לעלייתו לשלטון של סמית, ולנוכח מה שנתפס כדעותיו הקיצוניות וכסירובו לתת לשחורים כל חלק בשלטון, הגיבה בריטניה בהגברת הלחץ המדיני על ממשלתו. בחודשים מאי ויוני 1964 הטילו ספקי נשק אמריקנים ובריטיים אמברגו לא פורמלי על מכירת נשק לכוחות הביטחון של רודזיה. עוד באותו החודש, הודיע ראש הממשלה הבריטי דאגלס-יום לסמית כי רודזיה הדרומית לא תוזמן להשתתף בכנס ראשי ממשלות חבר העמים הבריטי, אשר תוכנן להיערך מספר שבועות לאחר מכן בלונדון. צעד זה נתפס ברודזיה ככזה שנועד להעליב את סמית באופן אישי.
בספטמבר 1964, בניסיון לפתור את המשבר ולהרגיע את הרוחות, הזמין דאגלס-יום את סמית ללונדון, שם דנו השניים. דאגלס-יום קבע שבריטניה תסכים להעניק לרודזיה הדרומית עצמאות, אך התנה זאת בכך שהעצמאות תהיה "מקובלת על העם במדינה בכללותו" (acceptable to the people of the country as a whole), כולל האוכלוסייה השחורה. סמית, שהיה משוכנע שהשחורים יתמכו בכך, הסכים. כעבור זמן קצר הוקפא המשא ומתן עקב הבחירות המתקרבות לפרלמנט הבריטי אשר תוכננו להיערך כחודש לאחר מכן באוקטובר אותה השנה. דאגלס-יום התחייב בפני סמית שהמשא ומתן יחודש מיד לאחר הבחירות, אז תעמוד בפניו יד חופשית יותר להעניק לרודזיה הדרומית עצמאות תוך פרק זמן של כשנה. סמית חזר מרוצה לסולסברי. דאגלס-יום הפסיד, בסופו של דבר, במערכת הבחירות, לאכזבתו הרבה של סמית. כתוצאה מ כך, ירדו לטמיון הסיכומים בין סמית לדאגלס-יום, עם עלייתה של מפלגת הלייבור לשלטון.
תוכן, אימוץ וחתימה

לאחר כישלונם הסופי של מאמצי ההידברות בין רודזיה לבריטניה, ולמעלה משנה לאחר שבחרו הלבנים ברודזיה במשאל עם לצאת לעצמאות, התקבלה בתחילת נובמבר 1965 ההסכמה במסדרונות השלטון בסולסברי, כי הגיעה העת להכרזה חד-צדדית על עצמאות. ב-5 בנובמבר, שר המשפטים דזמונד לארדנר-בורק, הציג טיוטה ראשונה להכרזת העצמאות. במקביל טען שר התיירות ג'ק הוומאן כי גם הוא עובד על כתיבת נוסח, ועל כן החליטה הממשלה להמתין להגעת שתי הגרסאות. ב-9 בנובמבר, סיכם הקבינט על הנוסח הסופי של הכרזת העצמאות, אותו גיבש למעשה מזכיר הממשלה ג'רלד קלארק בהתבסס על הטיוטות השונות. בנוסף קבע הקבינט ללא התנגדות כי ראש הממשלה איאן סמית יהיה מי שיקריא את הכרזת העצמאות.
בערב 10 בנובמבר, הזהיר הדיפלומט הבריטי ג'ון ג'ונסטון, אשר שהה ברודזיה באותה העת, את ראש ממשלת בריטניה הרולד וילסון, כי רודזיה מתכוונת להכריז על עצמאותה בבוקר יום המחרת. בשעות הבוקר המוקדמות נערכה שיחת טלפון בין וילסון לסמית ביוזמת הראשון, אשר ניסה לשכנע את סמית לדחות את ההכרזה ולחדש את המשא ומתן. לאחר השיחה, אשר נערכה בשעה 8:00 בקירוב, שעון מקומי (שעה 6:00 שעון לונדון), כינס סמית את ממשלתו לדיון בהצעתו של וילסון. לאחר שיח ודברים קצרים, קבעו שרי הממשלה כי כל רצונו של וילסון הוא משיכת זמן, ושיש להכריז על עצמאות המדינה לאלתר. הכרזת העצמאות עברה להצבעה, עת שאל סמית את שרי הממשלה האם רודזיה צריכה להכריז על עצמאותה. לפי עדותו של סמית, "כל אחד, בשקט ובהחלטיות, ללא היסוס, ענה כן". טקס ההכרזה נקבע לאותו היום, 11 בנובמבר, יום שביתת הנשק. תאריך ספציפי זה נקבע ככל הנראה על מנת להדגיש את הקרבתה של רודזיה למען בריטניה בעת מלחמות העולם. בשעה 11:00, שעת כניסת שביתת הנשק של מלחמת העולם הראשונה לתוקף ביום זה בשנת 1918, החל איאן סמית להקריא את הכרזת העצמאות. בסופה, אל מול מחיאות הכפיים של הקהל, חתמו חברי ממשלת רודזיה על הכרזת העצמאות, והצטלמו לתמונה רשמית.
בעיני ממשלת רודזיה הכרזת העצמאות סיימה את תקופת המושבה, והפכה את המדינה לממלכה בחבר העמים הבריטי, במעמד זהה לזה של אוסטרליה לדוגמה. לפיכך, עבור הממשלה הרודזית כפיפותה של רודזיה לממשלת בריטניה הגיעה לקצה, לצד המשך שימור עליונות הכתר הבריטי על רודזיה. בתוך כך, הפכה אליזבת השנייה מבחינת רודזיה ל"מלכת רודזיה", כפי שבקנדה מכונה המלכה "מלכת קנדה".
תוכן, אימוץ וחתימה > מבנה

מבנה הכרזת העצמאות פותח בתיאור זכותם של בני האדם להתאגד לכדי עמים ובזכותם של עמים לשאוף למעמד שווה לעמים אחרים ולהקמת מדינות ריבוניות. הפסקה השנייה מסבירה את הסיבה העומדת מאחורי פרסום ההכרזה, והיא רצונו של העם ברודזיה להסביר לעולם אודות הגורמים שהביאו אותו לבחור בעצמאות. בשלב הבא מפורטים גורמים אלו, ותחילה מובאים ארבעה צידוקים לזכותה של רודזיה לעצמאות, בנוסף לצידוק האוניברסלי המובא בפסקת הפתיחה. ראשית, נטען כי רודזיה כבר מקיימת במשך עשרות שנים ממשל עצמי, תחת המושבה והפדרציה. שנית, מוזכר כי תושבי רודזיה גילו נאמנות לכל אורך השנים לבריטניה ונלחמו למענה כתף אל כתף בשתי מלחמות העולם. שלישית, מצוין שרודזיה מקיימת שלטון נאור ומתקדם, הכולל הקמת חברה מערבית ודמוקרטית בסביבה "פרימיטיבית". ורביעית, נטען כי העם ברודזיה תומך במלואו בשאיפת המדינה לעצמאות. לאחר מכן, מתואר בקצרה הסכסוך בין רודזיה לבריטניה, ובתוך כך מוצגת האשמה כי בריטניה מעכבת את עצמאותה של רודזיה לשווא. לבסוף, לצד ציון כפיפות העם לאל ולמוסד המלוכה הבריטי, מובאת ליבת הטקסט ובה מוכרזת הקמת המדינה. כנספח להכרזת העצמאות מצורפת חוקת 1961 של מושבת רודזיה הדרומית, אשר תשמש כחוקת המדינה החדשה.
הכרזת העצמאות של רודזיה הייתה הכרזת העצמאות החד-צדדית הראשונה שהכריזה אחת ממושבות האימפריה הבריטית מאז הכרזת העצמאות של ארצות הברית כמאתיים שנה קודם לכן. הדמיון בין רודזיה לארצות הברית לא נגמר בנתון זה, היות שבשני המקרים מדובר היה בחברת מהגרים לבנה בעלת מוצא בריטי דומיננטי, אשר התיישבה בשם האימפריה על פני מרחבים רחוקים ונידחים המיושבים באוכלוסייה שבטית ילידית. בשני המקרים החליטו בני המושבות לצאת לעצמאות, לאחר שהתגלו סכסוכים שונים בינם לבין השלטון הבריטי בלונדון. לפיכך, לא פלא שרבים העריכו כי מבנה הכרזת העצמאות הרודזית שאב השראה רבה ממבנה הכרזת העצמאות של ארצות הברית.
הן בהכרזת העצמאות של רודזיה, והן בזו של ארצות הברית, מתוארת תחילה זכותם האוניברסלית של בני האדם להתאגד אל תוך עמים, וכן זכותם של עמים לזכות ב"מעמד שווה", כלומר בעצמאות מדינית. בנוסף, מתארות שתי ההכרזות את מה שהם תפסו כפשעי האימפריאליזם הבריטי נגדם. בהמשך, גם הכרזת העצמאות של רודזיה וגם זו של ארצות הברית טוענות לכך שעמיהם גילו סבלנות וכבוד רב כלפי בריטניה וניסו לפתור את הבעיות השונות בדרכי הידברות. עם זאת, נטען כי הבריטים נמנעו מגילוי גמישות כלפי תביעותיהם, ולכן הכרזת העצמאות הייתה הכרח וצעד אחרון, שכל העת הם ניסו להימנע ממנו. לבסוף, חותמות ההכרזות בציון גדולת האל.
בניגוד בולט להכרזת העצמאות הרודזית, הכרזת העצמאות האמריקנית איננה שומרת מקום של כבוד לכתר הבריטי, באופן אשר מראה את ההבדל הבולט בין שתי מדינות אלו: בעוד רודזיה יצאה לעצמאות אך ביקשה את המשך הקשר עם הכתר תחת חבר העמים, ארצות הברית צעדה כבר מראשיתה בדרך רפובליקאית. בנוסף, הכרזת העצמאות של רודזיה מציגה באופן בולט גם צידוקים היסטוריים להקמת המדינה החדשה, ואילו במקבילתה האמריקנית מובעת הסתפקות בצידוקים אוניברסליים ובתיאור פשעי הבריטים. מעל כל אלו, נראה כי ההבדל המשמעותי ביותר בין שני טקסטים מכוננים אלו הוא היעדר אזכור ערך שוויון הזכויות בין בני האדם בהכרזת העצמאות של רודזיה. בעוד בזו של ארצות הברית נכתב כי "כל בני האדם נבראו שווים, ובוראם העניק להם זכויות שאין ליטול מהם", הכרזת העצמאות הרודזית איננה כוללת עיסוק בנושא זה.