stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
השפעות השואה
השפעת השואה על התרבות > תאולוגיה

על רקע היקפו העצום של החורבן וההרס בשואה, תאולוגים רבים בחנו מחדש את ההשקפות התאולוגיות הקלאסיות על טובו של האל ומעשיו בעולם, ובעיית הרע הועלתה ונבחנה בהקשר זה. שאלה מרכזית שנשאלה לאחר המלחמה (ונשאלת גם במאה ה-21) היא כיצד להאמין באל טוב וכל יכול לאחר השואה. עם שאלה זו מתמודדים הוגים חילונים ודתיים.
השפעת השואה על התרבות > באמנות

השואה השפיעה עמוקות על האמנות ותחומיה הרבים, אצל יהודים ולא יהודים. חלק מהיצירות הידועות ביותר הן של אנשים שחוו את השואה עצמם (כגון אלי ויזל, ויקטור פראנקל, אנה פרנק, יחיאל די-נור ופרימו לוי). השואה הייתה גם מקור לסרטים מצליחים רבים שאף חלקם זכו בפרסי אוסקר, כמו החיים יפים והפסנתרן. שניים מסרטי השואה פורצי הדרך היו הסרט התיעודי משנת 1985 של ניצול השואה קלוד לנצמן "שואה", והסרט "רשימת שינדלר" שזכה להצלחה מסחרית רבה ואף זכה בשבעה פרסי אוסקר. שני הסרטים עוררו לאחר יציאתם הדים רבים.
במשך העשורים שלאחר המלחמה התפתחה גם אמנות בגרמניה עצמה המתמודדת עם השואה. אחת הדוגמאות להתמודדות זו היא הספר נער קריאה שיצא בגרמניה בשנת 1995, המתאר רומן בן צעיר גרמני לפושעת מלחמה נאצית שנים לאחר המלחמה.
ימי שואה

כיום נהוגים שני ימים בשנה המוקדשים לזכר השואה. הראשון הוא יום הזיכרון לשואה ולגבורה הנהוג בישראל בכ"ז בניסן ונקבע האופן רשמי בחוק בשנת 1959. היום השני הוא יום הזיכרון הבינלאומי לשואה, אשר נקבע ב-1 בנובמבר 2005 על ידי העצרת הכללית של האומות המאוחדות. יום זה מצוין בכל שנה ב-27 בינואר, יום שחרור מחנה ההשמדה אושוויץ על ידי הצבא האדום.
הכחשת שואה

המונח "הכחשת שואה" מתייחס לטענות כי רצח העם של היהודים במלחמת העולם השנייה לא התקיים באמת בממדים המיוחסים לו על ידי הקונצנזוס המחקרי, אם בכלל. באופן מפורט ישנה דחייה במידה מסוימת של מספר הקרבנות העומד על 5–7 מיליון יהודים, שיטתיות רצח העם וביצועו ההמוני על ידי אמצעים כגון תאי גזים. מכחישי שואה לרוב אינם משתמשים במונח "הכחשה". רוב הטענות הנוגעות להכחשת שואה טוענות שהשואה היא שקר או קונספירציה יהודיים שנועדו לקדם את האינטרס היהודי והציוני בעולם. הכחשת השואה היא עבירה פלילית, שעונשה קנס ומאסר, בישראל, בצרפת, בגרמניה, באוסטריה, בספרד ובבלגיה.
ראו גם

הנצחת זכר השואה
זיכרון השואה בישראל
יום הזיכרון לשואה ולגבורה
השפעת השואה על גיבוש הזהות הישראלית
יום הזיכרון הבינלאומי לשואה
הניסוי של מילגרם
לוגותרפיה
אמנת האו"ם בדבר מניעת רצח עם
נעליים על הדנובה
לימודי השואה
הערות שוליים

1 2 3  על מעורבותה של ישראל בניסוח אמנת הפליטים של האו"ם, "המשרוקית", גלובס, 16 בינואר 2018
↑  צדדים לאמנה בדבר מעמדם של פליטים, באתר נציבות האו"ם לפליטים
↑  David Shneer, Yiddish and the Creation of Soviet Jewish Culture: 1918-1930, Cambridge University Press, 2004. עמ' 13-14.
↑  למשל: Jan Schwarz, Survivors and Exiles: Yiddish Culture after the Holocaust, Wayne State University Press, 2015. עמ' 316.
↑  Celia Stopnicka Heller, On the Edge of Destruction: Jews of Poland Between the Two World Wars, Wayne State University Press, 1980. עמ' 215
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546295305171  LCCN: sh89002620 
אלינור רוזוולט מחזיקה בידה את הנוסח הספרדי של ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם
סטפן פרנצ'ישק בדובסקי

סטפן פרנצ'ישק בדובסקי (בפולנית: Stefan Franciszek Badowski;‏ 4 באוקטובר 1909 - 1 בינואר 1989) גר בוורשה. עבד ב"אגודת העובדים של ידידי הילדים" (Robotnicze Towarzystwo Przyjaciół Dzieci) - ארגון סוציאלי שעסק בחינוך ובטיפול בילדים. מחסידי אומות עולם, שהציל יהודיה בתקופת השואה.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

סטפן בדובסקי היה חבר לעבודה של היהודיה הלנה וולמן (נולדה ב-1902), ב"אגודת העובדים של ידידי הילדים" בעיר וורשה. אירנה קרת' (נולדה ב-1903), אחותה של הלנה, התגוררה גם היא בוורשה, לאחר שהגיעה מביילסקו ביאלה. ב-1940, לאחר הכיבוש הנאצי של פולין, אירנה נתפסה כשלא ענדה את סרט הזרוע שסימן את יהודי העיר, על פי הפקודה הנאצית. היא נאסרה ונשלחה לכלא. כעבור תשעה חודשים היא שוחררה וחזרה להתגורר בגטו, הודות למאמציו של בדובסקי. אחותה הלנה עם אליציה בתה בת ה-9, נשארו לגור בצד הארי, בעזרת מסמכים מזויפים ובעזרתו של בדובסקי ששכר עבורן דירת מסתור. כעבור זמן, סטפן סייע גם להלנה להימלט מהגטו ולהתחבא בדירה השכורה. סטפן העניק לאירנה את תעודת הלידה ואת תעודת הזהות של אחותו - אירנה בדובסקי שנפטרה.
תעודות אלו הגנו על אירנה כשב-25 בספטמבר 1943, הגיעו לדירה שוטרים גרמנים. אירנה הזדהתה בעזרת המסמכים המזויפים, אבל הלנה ואליציה נלקחו ונכלאו בכלא הגסטפו ברחוב קושיקובה. כעבור שלושה ימים, בעזרתו של הנריק קוזלובסקי - קונסול הכבוד של יוגוסלביה בפולין, הצליח סטפן להשיג מספיק כסף על מנת לשחד את מפקד הכלא ולשחרר את הלנה ואליציה. סטפן מצא להלנה מסתור בבית ידידתו מריה וארדס, ואליציה הוכנסה על ידו לפנימיה של בית ספר פולני.
אירנה, הלנה ואליציה שרדו שלושתן את המלחמה בזכות סטפן בדובסקי ובחרו להישאר לחיות בוורשה.
הכרה והנצחה

ב-6 בדצמבר 1984 הוכר סטפן בדובסקי כחסיד אומות העולם והונצח בקיר הכבוד ביד ושם.
הערות שוליים

↑  Story of Rescue - The Badowski Family
↑  Oto Luthar, Boris Hajdinjak, Ivo Jevnikar, Jasna Kontler - Salamon, Renato Podbersič, Miriam Steiner Aviezer, Marjan Toš, The Slovenian Righteous among Nations, עמ' 92
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "סטפן פרנצ'ישק בדובסקי".
טארק א-סווידאן

| --- | --- |

 לידה:  15 בנובמבר 1953 (בן 71) כווית 
 מדינה:  כווית 
 פעילות בולטת:  סופר ומטיף אסלאמי, איש עסקים
 ידוע בשל:  יו"ר קבוצת Gulf Innovationn  כתיבת אנציקלופדיה על היהודים מנכ"ל ערוץ הטלוויזיה אל-רסלה לשעבר
 השכלה:  אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה  אוניברסיטת טולסה: מהנדס נפט
 השקפה דתית:  אסלאם סוני 
 מספר צאצאים:  6
 suwaidan.com
 
טארק מוחמד א-סווידאן (בערבית: طارق محمد السويدان; נולד ב-15 בספטמבר 1953) הוא סופר ומטיף איסלאמי ואיש עסקים כוויתי. נבחר לאחד מבין 500 המוסלמים המשפיעים ביותר ב-2022, 2023 ו-2024.
כתב ספרי דת, היסטוריה ומנהל עסקים רבים וכמה מספריו תורגמו לאנגלית וצרפתית.
א-סווידאן הביע דעות שנויות במחלוקת ומיליטנטיות אודות הסכסוך הישראלי-פלסטיני. בשל עמדותיו הניציות הקיצוניות ואמירות שהשמיע על יהודים וישראל בדרשותיו, נאסרה כניסתו לארצות הברית ולבלגיה.
ילדות והשכלה

א-סווידאן עבר הכשרה מקיפה בלימודי אסלאם מגיל וצעיר. חי ולמד בארצות הברית מגיל 17 ושהה בה במשך 20 שנה. לאחר השלמת לימודי תיכון, נרשם ללימודי תואר ראשון בהנדסת נפט וגז טבעי מאוניברסיטת פן סטייט והשלים את התואר ב-1975. השלים לימודי תואר שני במדעים ולאחר מכן דוקטורט בשנת 1990 בהנדסת נפט מאוניברסיטת טולסה.
פעילותו בתקשורת ועולם העסקים

א-סווידאן הוא אישיות טלוויזיונית ידועה בכווית. לאורך תקות פעילותו הפיק והנחה תוכניות טלוויזיה רבות בתחום האסלאם, מהקראת סורות מהקוראן ותוכניות המגוללות את סיפורו של מוחמד ועד להפקות על נשים בולטות בהיסטוריה של האסלאם ועל ההיסטוריה של אנדלוסיה. התוכניות שלו שודרו בטלוויזיה הכוויתית, בערוץ הראשון (First), בערוץ החלל וב-MBC.
א-סווידאן שימש בעבר כמנכ"ל ערוץ הטלוויזיה הלוויין אל-רסלה, פרי מוחו של איש העסקים הסעודי הנסיך אל-וליד בן טלאל. באוגוסט 2013, פיטר הנסיך טלאל את סואידן מתפקידו בשל היותו מנהיג באחים המוסלמים בכווית. הנסיך טלאל כתב בחשבון הטוויטר שלו כי פיטר את טארק א-סווידאן "כיוון שהודה שהוא שייך לתנועת האחים". במכתב לא-סווידאן כתב הנסיך אל-וואליד כי אין מקום לחבר האחים המוסלמים בערוץ. הנסיך אלאוויד בן טלאל ביקר אותו כבעל "נטיות קיצוניות".
בשנת 2014, נאסרה על א-סווידאן וסלמאן אל-עודה מכירת ספריהם ברחבי הממלכה הסעודית על ידי השלטונות. לפני כן נאסר עליו לעלות לרגל במכה על ידי ערב הסעודית.
יוזמות חינוכיות

א-סווידאן היה אחד ממייסדי האקדמיה האמריקאית ליצירתיות בכווית, מוסד פרטי המציע השכלה מכינה מכללה אמריקאית בהקשר של ערכי האסלאם.
כמו כן, הוא אחד ממייסדי בית הספר לדורות מתקדמים (AGS) בערב הסעודית, "בית ספר קנדי בעל זהות אסלאמית" בו לומדים סטודנטים אנגלית תחת תוכנית הלימודים הקנדית, ולוקחים שיעורים גם בערבית ואסלאם.
כמו כן היה מייסד שותף של בית הספר Etqan Global Academy (EGA) בקטר, בית ספר בינלאומי מוסמך בגרויות (IB) (PYB), שנבנה על שטח של 60 אלף מ"ר באזור אל חיסה.
הוצאה לאור

א-סווידאן הוא מחברם של 54 ספרים ואלבומי קלטות אודיו מדוברות.
הוצאה לאור > ביבליוגרפיה נבחרת

היהודים: אנציקלופדיה מאוירת (2009), ספר שהצהיר א-סווידאן כי מטרתו "להעיד, באמצעות ראיות ודיווחים כי דת היהודים המסולפת מעודדת אותם לעסוק בבגידה ותככים ומבדלת אותם בקרב בני אדם ומעניקה להם היתר לנצל אחרים בדרכים הנלוזות ביותר".
נשים דגולות בתולדות אסלאם, קינדל 2013 -מסת"ב 978-1490309927
אימאם אבו חניפה אנומן, קינדל 2019 - ASIN B07ZFPTTCJ
The Illustrated History Of Islam, Kindle 2013 - ASIN B07ZJ4MVDS
אימאם מאליק, קינדל 2013 - ASIN B07ZHVZZQ2
אימאם אל-שאפיעי, קינדל 2013 - ASIN B07ZH8LPG9
האימאם אחמד אבן-חנבאל
מיומנויות של השפעה
אמנות הנתינה
ביקור מחדש במושגים שלנו
בית הספר לחיים
הבנת דת
סודות החאג' ואומרה
סיפורי הנביאים באל-קוראן
הנביא מוחמד (SAW): סימן ההיכר של מנהיגות
השקפות ואידאולוגיה

א-סווידאן הוא תומך נלהב בזכויות נשים במסגרת חוקי השריעה האיסלאמיים ותומך ברפורמה בפרשנות המסורתית של האסלאם. הוא השתתף בדיוני דוחא כמליץ יושר בעד זכויות פוליטיות וחברתיות של נשים. לדבריו, נישואים בכפייה הם "לא אסלאמיים". במהלך פגישה עם טים סבסטיאן בדיוני דוחא, הוא הצהיר כי "'נשים שוות לגברים'. זה הבסיס של השריעה, זה הבסיס של החוק האסלאמי עכשיו, מה שקרה הוא שב-400 או 500 השנים האחרונות, היינו נחשלים, היינו כבושים, והמסורת שלטה בחברה שלנו ויש אנשים שמתערבבים. בין השריעה והאסלאם לבין המסורת, ובכך בשם האסלאם, הם מורידים את האישה". כווית העניקה לאישה את הזכויות ב-2005, והוא היה אחד מאלה שדגלו בזכויות האישה למי שהאשים את השריעה בכך. הוא קבע כי "אני בעד השתתפותן של נשים בבניית החברה ועבורן לוקחות את כל התפקידים כולל נשיאות מדינה. אלו דעותיי הדתיות ואני לא מסתיר אותן",
הוא תמך באחים המוסלמים נגד ההפיכה המצרית ב-2013. הוא חבר באחים המוסלמים בכווית ותואר על ידי משרד החוץ האמריקאי כ"איסלאמיסט מתון". ב-2012 הוא אמר "אם האיסלאמיסטים יתחילו להפוך לרודנים במדינות שנפגעו מהאביב הערבי, נתקומם נגדם בדיוק כמו שעשינו נגד קודמיהם". וכי "חירות היא זכות קדושה והיא אחד העקרונות באסלאם... חירות היא לעשות ולומר מה שאדם רוצה אבל בצורה מנומסת ומבלי לפגוע באחרים". אל-סואידאן גינה את הטרוריסטים ב-11 בספטמבר באומרו "האנשים האלה מסוכנים מאוד לעצמם, לעולם הערבי, לעולם האסלאמי עצמו ולאסלאם עצמו". לדבריו, העבדות באסלאם חוסלה על ידי ליברלים בלבד ולא על ידי האיסלאמיסטים, וכי "בן אדם חופשי בתנועותיו ולאן שהוא רוצה להשתייך, והאמונות הן מה שמניע אנשים, ולא תוך שימוש בכוח".
ב-2006 אמר שהאיחוד האירופי, כמו גם שאר העולם, צריכים לחוקק "חוק האוסר על העלבת דמויות דתיות ודעות קדושות דתיות". א-סווידאן הוא אחד החותמים על "מילה משותפת בינינו לבינך", מכתב פתוח של חוקרים אסלאמיים למנהיגים נוצרים, הקורא לשלום והבנה.
א-סווידאן גם ביקר לאורך השנים בחריפות את ארצות הברית והמערב, ובוועידת החוג האסלאמי של צפון אמריקה בשנת 2000, אמר א-סווידאן: "עלינו לומר למערב שאנו מושיטים יד לשלום כעת, אך לא כך יהיה הדבר לאורך זמן". "גם אם ציוויליזציה מוכנה להתפורר - כמו המערב, עם כל מאפייני ההידרדרות של אימפריות שנפלו בעבר - היא לא תיפול עד שאנו, המוסלמים, נשאף לתת לה את הדחיפה האחרונה, הקש האחרון שישבור את גב הגמל".
השקפות ואידאולוגיה > עימותים עם מדינות ערב במפרץ הפרסי

בנובמבר 2012 אמר פקיד משטרת איחוד האמירויות כי חשודים שנעצרו באיחוד האמירויות נפגשו עם חברי האחים המוסלמים בכווית'המשמשים כמנטורים לקבוצות אחרות'. לדבריו, "הם מקיימים קורסים ומלמדים את החברים כיצד לפעול ולהתנגד, כמו טארק א-סווידאן. הגישה שלו נגד המשטר ברורה מאוד".
באוקטובר 2013, צייץ א-סווידאן בטוויטר כי נאסר עליו לבצע את העלייה לרגל לעומרה בסעודיה, וקבע כי "נאסר עלי להיכנס לסעודיה אך ורק בשל דעותיי ועמדתי נגד ההפיכה במצרים ואני מצהיר כי אהבתי לסעודיה ולאנשיה אינה מעורערת וכי לא ניתן [לעולם] לאסור על רעיונות". בשנת 2020, ממשלת סעודיה העמידה לדין אדם באשמת רכישת ספר על ההיסטוריה של פלסטין מאת א-סווידאן.
פופולריות

ניתן למצוא מאות נאומים בערבית ואנגלית של א-סווידאן ביוטיוב מכילים קטעים מהופעותיו בערוצי טלוויזיה ערביים וכמו כן, נאומים שנשא במזרח התיכון ובמדינות המערב.
משפחת פייץ'

מירקו פייץ' (1895–1972 בסרבית: Mирко Пејић ובכתיב לטיני: Mirko Pejić) נבנקה פייץ' (1906–1983 בסרבית: Невенка Пејић ובכתיב לטיני: Nevenka Pejić) ואלכסנדר פייץ' (1926–1995 בסרבית: Александар Пејић ובכתיב לטיני: Aleksandar Pejić) היו חסידי אומות עולם שהצילו ועזרו ליוליה (ג'וני) קמני (1975–2013 בסרבית: Јулије Кемени ובכתיב לטיני: Julije Kemeny) בבלגרד, סרביה, בין השנים 1941 ועד 1944.
קורות חיים

ד"ר מירקו (דוקטור למשפטים), נבנקה ובנם אלכסנדר פייץ', היו נוצרים שהתגוררו בעיירה בשם קיקינדה (Kikinda), שבסרביה (יוגוסלביה לשעבר). אלכסנדר למד בבית הספר עם יוליה קמני שהיה יהודי ושניהם היו חברים טובים מאוד. יוליה מספר בעדות שלו על קרבתו למשפחת פייץ' ואיך שבילדותו "50 אחוז מזמני היינו ביחד [עם אלכסנדר ומשפחתו]". כשההודעה על הפלישה הגרמנית הצפויה ליגובסלביה, הגיעה למירקו פייץ', שהיו לו קשרים עם אנשים בדרגות גבוהות בממשלת יוגוסלביה, עבר מירקו במהרה עם משפחתו לבלגרד, שם היו יכולים לנהל אורח חיים רגיל יחסית מבלי התערבות נאצית רבה.
הפעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

באוגוסט 1941 יהודי קיקינדה נלקחו בכוח לבצ'יי (Bečej) (מחנה איסוף זמני) ומשם לבלגרד. הגברים נלקחו למחנות ריכוז ומרבית הנשים והילדים, כונסו ברחבת בית הכנסת בעיר. גם יוליה קמני ואמו נלקחו לבצ'יי, אולם גאשיץ' – בעלה של האם שהיה סרבי נוצרי פרבוסלבי, הצליח לחלץ את שניהם מהמחנה הזמני ולהעבירם לבלגרד. יוליה פנה לבקש עזרה מחברו אלכסנדר, והוריו, דר' פייץ' ונבנקה, ללא היסוס, החליטו לארח את יוליה בביתם במשך כל תקופת הכיבוש הגרמני בבלגרד. יוליה לא התגורר בקביעות בביתם, אולם הם סייעו לו ודאגו לכל מחסורו, על פי הצורך. בזמן שנערכו חיפושים אחר יהודים בעיר, למרות האיסור לסייע ליהודים והענישה החמורה למי שעשו זאת, משפחת פייץ' החביאה את יוליה בביתם. בנוסף, אלכסנדר, שהמשיך ללמוד בבית הספר, מדי יום עם חזרתו משם לימד את יוליה את מה שלמד באותו היום. שניהם הכינו שיעורים ביחד וגם התכוננו יחד למבחנים. באופן זה משפחת פייץ' שמרה ודאגה ליוליה מעל לשלוש שנים, עד אוקטובר 1944.
לאחר המלחמה

יוליה קמני ומשפחת פייץ' שרדו את המלחמה.
מירקו ונבנקה חיו בבלגרד עד מותם.
אלכסנדר למד רפואה בבלגרד, וכשסיים את לימודיו נשלח לעבוד כרופא ברוביני (Rovinj), עיירה ביוגוסלביה (כיום בקרואטיה). אלכסנדר התחתן והיה אבא לבן יחיד.
אחרי המלחמה, יוליה סיים תיכון בקיקינדה, ולמד באוניברסיטה בבלגרד שנתיים. ב-1949 עלה ארצה. עם הגעתו גויס ישירות לצה"ל שם שירת בתזמורת צה"ל וניגן בקלרינט ובקונטרבס. לאחר שחרורו מצה"ל התקבל יוליה לטכניון ללימודי הנדסה כימית. בלילות היה מנגן וככה התפרנס עד לסוף התואר. כשסיים ללמוד, עבד כמהנדס, כל אותו הזמן עוזר ומפרנס את אימו שנשארה בסרביה. ב-1957 נסע יוליה ליוגוסלביה לאימו החולה, ושם נשאר עד מותה. לאחר פטירת אמו, טייל יוליה באירופה והגיע לבסוף לגרמניה. בזכות זה שהיה דובר גרמנית, התחיל לעבוד בLURGE (חברה גרמנית). יוליה נשאר בגרמניה וב-1965 התחתן עם ורה ראוך. יוליה ביקר בארץ פעמים רבות מאוד ואף קנה דירה בחיפה ששכן בה כאשר שהה בארץ.
אלכסנדר ויוליה המשיכו את קשר חברותם במהלך השנים וביקרו אחד את השני רבות. הם יצאו לטיולים רבים ביחד בארץ ובעולם.
הכרה והנצחה

ב- 26 ביוני 1986 הוכרו מירקו, נבנקה ואלכסנדר פייץ' כחסידי אומות עולם. אלכסנדר, יוליה ועוד השתתפו בטקס ביד ושם, נטעו עץ בשדרת חסידי אומות העולם וקיבלו את אות ההוקרה.
לקריאה נוספת

(File from the Collection of the Righteous Among the Nations Department M.31.2/3452)
הערות שוליים

↑  ארכיון יש ושם, תיקיה (M.31.2/3452)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "משפחת פייץ'".
המכשפות

ערך זה עוסק בלהקת רוק ישראלית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
 מוקד פעילות:  תל אביב, ישראל
 תקופת הפעילות:  1992–1997 (כ־5 שנים)
 סוגה:  רוק
 חברת תקליטים:  אן אם סי
 חברות
 ענבל פרלמוטר יפעת נץ יעל כהן
 חברות לשעבר
 גל אשכנזי
 
המכשפות הייתה להקת רוק ישראלית שהוקמה בשנת 1992 על ידי ענבל פרלמוטר. יחד עם יפעת נץ ויעל כהן, הלהקה הוציאה לאור 3 אלבומי אולפן לפני שסולנית וגיטריסטית הלהקה, ענבל פרלמוטר, נהרגה בתאונת דרכים בשנת 1997.
בשנת 2012 חזרה הלהקה לפעול בהרכב שונה, תחת השם המחשפות.
היסטוריה

הלהקה החלה להופיע במועדונים בישראל בסוף שנת 1992, ותחילת הצלחתה הייתה בפסטיבל עין גב שהתקיים בכנרת ב-1993, ובו ביצעה גרסת פאנק לשירו של מרדכי הוניג "קסם על ים כנרת", והפתיעה את המנחה של הפסטיבל נעמי שמר שהגיבה בהומור: "היהפוך כושי עורו? יהפוך גם יהפוך רבותי!". גרסה זו הוקלטה באפריל של אותה השנה ויצאה בתקליט שדרים שפרלמוטר ציירה את עטיפתו.
בתחילת 1994 יצא אלבומה הראשון של המכשפות שנקרא "עד העונג הבא". ענבל פרלמוטר כתבה והלחינה את כל השירים, פרט ל"ציפור" (כתבה יעל כהן) ול"מתח מיני" (כתבה יפעת נץ) ובעיבוד והפקה מוזיקלית של קורין אלאל. האלבום נחשב כאלבום רוק נשי ואנרגטי, זכה להצלחה רבה ואף זכה בתקליט זהב. בשנת 2018 זכה האלבום במקום השני במצעד האלבומים הנשיים הגדולים בישראל שנערך באתר וואלה.
אחרי הוצאת האלבום הופיעה הלהקה בעשרות הופעות ומועדונים, חלקן בימי שישי ב-13 בחודש תחת הכותרת "ליל המכשפות", ועם זמרות אורחות כמו קורין אלאל, אלונה דניאל ודנה ברגר.
במרץ-אפריל 1995 הלהקה הקליטה את אלבומה השני שנקרא "זמנים מוזרים", הפעם בעיבודים והפקה של הלהקה פרט ל"מרדף לא ידוע" (כתבה יעל כהן). פרלמוטר כתבה והלחינה את שירי האלבום שלחלקם אף צולמו קליפים בפריז. האלבום זכה להצלחה פחותה, אך עם הזמן שירי האלבום התקבלו וכיום שני האלבומים נחשבים לתור הזהב של הלהקה.
המכשפות המשיכו להופיע בתדירות גבוהה בין השאר במופע בקיסריה, כחימום להופעתה של ביורק, ובאמפי ווהל עם אוהד נהרין.
באפריל 1996 יצא מיני-אלבום בשם "המכשפות מתכסות" ובו כל גרסאות הכיסוי שהקליטה הלהקה מתחילת דרכה, ובשיתוף פעולה עם אמנים אחרים בהם קורין אלאל, אלונה דניאל, וניק קייב שהקליט עם הלהקה את שירו "Shivers" בזמן שהותו בארץ לשם הופעה. הקלטה זו היוותה אירוע חשוב במוזיקה הישראלית. בנוסף הופיע יואב קוטנר בתקליט בשיר סמוי. הלהקה רצתה להוסיף את השיר "Sweet Dreams", אך הוצאתו נאסרה על ידי אנני לנוקס מיוריתמיקס, ופרלמוטר כמחאה הפיצה את השיר בקלטת מחתרתית שהיא עיצבה את עטיפתה וכתבה בה "חרא זכויות", משפט שעורר סערה רבה.
אחרי הוצאת האלבום הלכה פעילות הלהקה ונמוגה, ללא הודעה רשמית על פירוק, וההופעה האחרונה של הלהקה התקיימה בספטמבר 1996.
ב-2 באוקטובר 1997 תוכננה הופעת קאמבק של המכשפות במועדון הלוגוס שלא התקיימה בסופו של דבר, וזאת בגלל שיום לפני ההופעה סולנית הלהקה פרלמוטר נהרגה בתאונת דרכים.
לאחר מותה של ענבל פרלמוטר

| --- | --- |
 מוקד פעילות:  תל אביב, ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2012
 סוגה:  רוק
 חברת תקליטים:  אן אם סי
 חברות
 יפעת נץ יעל כהן קרן ברנר חן יאני
 חברות לשעבר
 ליעד שר מלי שלום
 
בשנת 1999 יצא האלבום המכשפות - האוסף הכפול, ובו דיסק אחד עם מיטב להיטיהן (17 שירים ושני קליפים) ודיסק שני עם הקלטות מהופעות (13 שירים וקליפ אחד).
בשנת 2004 החלו יפעת נץ, יעל כהן וליעד שר (חברתה של יעל כהן ללהקתה הנוכחית ליידיD) במופע מחווה למכשפות שנקרא "שני שלישים מכשפות ושליש". המופע סיפר את סיפורה של הלהקה מרגע הקמתה ועד סופה הכואב, והורכב משלושה חלקים. החלק הראשון הוא שילוב של שירים וטקסטים, וכלל בתוכו עשרה שירים נבחרים של המכשפות וקטעי משחק שתיארו דיאלוגים בין ענבל וחברותיה ללהקה. בחלק השני של המופע הוקרן סרט של עשר דקות על המכשפות שכלל ראיונות וקטעים מהופעותיהן. החלק השלישי הציג המשכיות, ובו עלו יעל ויפעת לארבעה שירים, כל אחת עם להקתה. המופע הסתיים עם השמעת שיר של פרלמוטר.
בשנת עלייתו נכלל המופע בסל התרבות של משרד החינוך והוצג בבתי ספר רבים ברחבי הארץ. זאת עקב המסרים החדים שכלל נגד תאונות דרכים ושימוש בסמים. ב-2005 נפתח המופע גם לקהל הרחב.
בשנת 2012 הלהקה חזרה לפעול כרביעייה שכוללת את מלי שלום, ליעד שר, יפעת נץ ויעל כהן, תחת השם החדש והסמלי המחשפות. בשם זה הוחלפה האות כ' באות ח', כדי להדגיש שפרלמוטר היא החברה החסרה בהרכב. הרביעייה, הוציאה לרדיו שני שירים: גרסה חדשה ל"עד העונג הבא" ושיר חדש ששמו "לגעת בשמיים".
בתחילת 2013 קרן ברנר הצטרפה כגיטריסטית הלהקה במקומה של ליעד שר.
באותה שנה הופק פרק בסדרה התיעודית "האלבומים" בעריכת יואב קוטנר ובבימוי אבידע ליבני שהתמקד בהפקת אלבום הבכורה של הלהקה. הפרק שודר לראשונה בערוץ 8 בדצמבר אותה שנה.
בשלהי 2013 הצטרפה חן יאני כסולנית הלהקה, היא החליפה בתפקיד את מלי שלום. "המחשפות" מקליטות שירים חדשים בהפקתה המוזיקלית של קורין אלאל.
חברות ההרכב > המכשפות

ענבל פרלמוטר - גיטרה, שירה, לחן ומילים (רוב השירים).
יפעת נץ - בס, קולות, מילים (שיר אחד).
יעל כהן - תופים, קולות, מילים (שני שירים) (החליפה את גל אשכנזי שפרשה מהלהקה).
גל אשכנזי - תופים (הייתה המתופפת בתחילת דרכה של הלהקה עד שהחליטה לפרוש. את מקומה תפסה יעל כהן).
חברות ההרכב > המחשפות

יפעת נץ - בס, קולות, מילים.
יעל כהן - תופים, קולות, מילים.
קרן ברנר - גיטרה (מחליפה את ליעד שר שפרשה מהלהקה).
חן יאני - שירה (מחליפה את מלי שלום שפרשה מהלהקה).
ליעד שר - גיטרה (הייתה הגיטריסטית בתחילת דרכה של הלהקה עד שהחליטה לפרוש. את מקומה תפסה קרן ברנר).
מלי שלום - שירה (הייתה הסולנית בתחילת דרכה של הלהקה עד שהחליטה לפרוש. את מקומה תפסה חן יאני).
דיסקוגרפיה

עד העונג הבא (1994) - אלבום זהב
זמנים מוזרים (1995)
מתכסות (1996)
המכשפות - האוסף הכפול (1999)
הערות שוליים

↑  עמי פרידמן, מכושפת: סרט תיעודי חדש על חידת חייה ומותה של ענבל פרלמוטר, באתר ישראל היום, 11 במאי 2023
↑   בן שלו, "ענבל פרלמוטר — אם זה נגמר" ממפה את ההרס העצמי של הזמרת, באתר הארץ, 17 במאי 2023
↑  המחשפות: הכירו את הגרסה החדשה של המכשפות, באתר וואלה, 7 במאי 2012
↑  נדב מנוחין‏, נשים בוחרות את האלבומים הנשיים הטובים בישראל: 10 הגדולים, באתר וואלה, 28 במרץ 2018
↑  עמוס אורן, "המחשפות", מופע של אשה אחת, באתר "הבמה", ‏23 באוגוסט 2012
↑  בלעדי: הצצה לפרק של "האלבומים" על המכשפות. צפו, באתר וואלה, 14 בדצמבר 2012
↑  אסף נבו, ‏הפתעה: חן יאני הסולנית החדשה של "המכשפות", באתר ‏מאקו‏, 7 באוקטובר 2013
↑   ניצן פינקו, יפעת נץ: "מצפים ממני למשהו שאני כבר כל כך לא", באתר הארץ, 18 בדצמבר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302875505171  MusicBrainz: d207ed77-daf7-4562-979a-ce6ad77b42ab 
הופעת המחווה בירושלים, 8 בספטמבר 2006. מימין לשמאל - יפעת נץ, יעל כהן וליעד שר
מירקה גינובה

| --- | --- |

 לידה:  1916 רוסילובו, יוון 
 הוצאה להורג:  26 ביולי 1946 (בגיל 30 בערך) גיניסטה, יוון 
 מדינה:  יוון 
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית של יוון 
 השקפה דתית:  חוסר דת 
 
מירקה גינובה (במקדונית: Мирка Гинова;‏ 1916 – 27 ביולי 1946) הייתה לוחמת מתקופת מלחמת העולם השנייה ומלחמת האזרחים ביוון. יחד עם אלפי פטריוטים מקדוניים ויוונים, היא נלחמה נגד הכובשים הפשיסטים של יוון, ובהמשך נגד כוחות התגובה והמונרכו-פשיזם. מירקה גינובה הייתה האישה הראשונה שנורתה ביוון מסיבות פוליטיות.
ביוגרפיה > ראשית חייה

מירקה גינובה (בגרסה היוונית, אירינה גינס) נולדה למשפחה ענייה ברוסילובו (מק'), כפר קטן עם כ-60 משפחות, בסמוך לאגם וגוריטידה (אנ'). בגיל שנתיים, אמה נפטרה משפעת, מה שהותיר אותה להרגיש את כל המרירות והסבל שבחיים. היא סיימה את בית הספר היסודי בכפר פירגוי (אנ'). אביה, קונסטנטין גינוב, אף על פי שהיה עני, כשראה את צמאונה לידע, עם מעט מאוד אמצעים, שלח אותה לקורס הכשרת מורים בקסטוריה. לאחר שסיימה את מסלול הכשרת המורים שלה, חיפשה מירקה עבודה במשך זמן רב, אך במשך שש שנים המשטר הפשיסטי של מטאקסס מנע ממנה למצוא עבודה. כלומר, בתקופה זו המשטר הדיקטטורי באכזריות מוחלטת רדף את המקדונים, התייחס אליהם כאזרחים סוג ב' והתערב בחייהם. לפני תחילת מלחמת איטליה–יוון (28 באוקטובר 1940), מונתה למורה בכפר ליד אדסה (אנ'). מירקה גינובה ידוע בשל אהבתה לילדים, ותוך זמן קצר צברה את אמונם וכבודם, והכפר כולו קיבל אותה.
ביוגרפיה > כמהפכנית

עם תחילת הכיבוש הפשיסטי של יוון באפריל 1941, החמרה מצבם של המקדונים במקדוניה האגאית. מירקה גינובה הצטרפה לשורות הארגון OKNE (אנ') וארגון הנוער EPON (אנ'). כפעילה ב-EPON, היא פעלה באופן לא חוקי בכפרים אדסה (אנ') ואלמופיה (אנ'). היא ארגנה את הנוער המקדוני כדי שיסייע במאבק השחרור של העם, גייסה לוחמים חדשים, והיא עצמה הצטרפה לפרטיזנים ב-1943, באזור קג'מקסאלאן (אנ'). מירקה גינובה הייתה מזכירה של החזית האנטי-פשיסטית של נשות מקדוניה (אנ') באזור אדסה.
לאחר שחרור יוון, החלה הממשלה החדשה לרדוף את חברי ההתנגדות. אנשי ELAS (אנ') נעצרו באופן מאסיבי, נכלאו ונאסרו בעינויים חסרי תקדים, ובמיוחד האוכלוסייה המקדונית במקדוניה האגאית הייתה נתונה לפעולות תגמול. ב-1945 הצטרפה מירקה גינובה לארגון TOMO (מק'), והשתתפה בקבוצות המזוינות של חזית השחרור הלאומית (אנ') במהלך פרוץ מלחמת האזרחים ביוון.