stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איזידור בוש
ספריו ומאמריו

ספר מסלת הלמוד: חנוך הילדים בקריאת האותיות והמלות בלשון עברית וקצור כללי הקריאה Bush Isidor, בן זאב יהודה ליב Warszawa : Druk. J. Lebensohna, 1851
ספר כתבי הקדש תורה נביאים וכתובים : עם העתקה ספרדית. Franz Schmid, Edl. v.; Isidor Bush; נדפס בידי פראנץ די שמיד ושותפו יעקב בוש, Ṿinah (1840 or 1841)
בכורי העתים החדשים, מחברת א'. Journal magazine) 1845 Wien, F. Edl. v. Schmid & I. I. Busch)
Our widows and orphans endowments. A study. Dedicated to the members of the I.O.B.B. New York, P. Cowen, printer, 1885. (באנגלית)
Oesterreichisches Central-Organ für Glaubensfreiheit, Cultur, Geschichte und Literatur der Juden. (Journal, magazine), Wien. (בגרמנית)
Fraternal endowments. A treatise on coöperative life insurance, St. Louis, Mo., H.L. Aldrich (©1878) (באנגלית)
Catalogue of Hebrew books, published in Vienna, for sale by I. Bush, editor of "Israel's Herald," bookseller, importer of Hebrew, German, and foreign literature, 411 Grand-Street, New-York. New York: John F. Trow, Printer, 1849. (באנגלית)
A Plan for the funding and gradual redemption of the debt of the State of Missouri : by a premium loan of twenty millions of dollars reimbursable under a progressive system of payments in sixty-eight semi-annual instalments.St. Louis : s.n., 1865. (באנגלית)
Oesterreichisches Central-Organ für Glaubensfreiheit, Cultur, Geschichte und Literatur der Juden (Journal magazine), Wien. (בגרמנית)
הערות שוליים

↑  ראו רשימת שמות חלקית של המחברים ערך באנציקלופדיה היהודית.
↑  A plan for a United States loan of one hundred millions of dollars, bearing interest at the rate of six per-centum per annum : respectfully submitted to the Hon. S.P. Chase, Secretary of the Treasury, May 1862 by Isidor Bush, Publisher: [St. Louis, Mo.?] : L. Towers & Co., Printers
↑  Illustrated descriptive catalogue of American grape-vines, with brief directions for their culture. by Bush, firm, vinegrowers, Bushberg, Mo. (1875. Buch & son & Meissner) Publisher: Saint Louis, The R. P. Studley co., printers, 1875
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007527902405171  GND: 136675506  ISNI: 0000 0000 5555 3017  LCCN: no2008076393  NTA: 304237639  SUDOC: 114094527  VIAF: 9656311   WorldCat (עם VIAF): 9656311
גוטליב גלוגה

| --- | --- |

 לידה:  18 ביוני 1812 בראקל, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  22 בדצמבר 1898 (בגיל 86) ניס, צרפת 
 מדינה:  בלגיה, גרמניה 
 מעסיק:  האוניברסיטה החופשית של בריסל 
 תפקיד:  פרופסור 
 פרסים והוקרה:  מסדר לאופולד 
 
גוטליב (תֶיאופיל) גלוּגֶה (Gottlieb (Théophile) Gluge; ‏ 18 ביוני 1812, בראקל, וסטפאליה – 22 בדצמבר 1898, ניס, צרפת) היה חוקר מוביל בתחום הרפואה ורופאו האישי של לאופולד השני מלך בלגיה.
קורות חיים

גלוגה נולד בשנת 1812 בבראקל (Brakel) שבווסטפאליה (גרמניה). הוא למד רפואה באוניברסיטת ברלין ובשנת 1835 קיבל דוקטור לרפואה. שנתיים לפני שסיים את לימודיו הוא פרסם מאמר על ההיסטוריה והפתולוגיה של השפעת ("Die Influenza oder Grippe, nach den Quellen Historisch-Pathologisch Dargestellt", שעליו זכה בפרס מפקולטת האלמה מאטר שלו. בכך היה גלוגה הרופא הראשון שתיאר את מחלת השפעת.
בשנת 1836, לאחר שסיים את לימודיו, יצא גלוגה להשתלמות בפריז. בשנת 1838, בהמלצתו של אלכסנדר פון הומבולדט, התמנה כפרופסור לפיזיולוגיה באוניברסיטה החופשית של בריסל, והחזיק בתפקיד זה עד 1873, בעת שהיה (במשך שנים רבות) רופאו של מלך בלגיה.
בשנת 1846 קיבל אזרחות בלגית, ולאחר שפרש מהאקדמיה בשנת 1873, עבר להתגורר בבריסל, אם כי בילה את מרבית זמנו בנסיעות. גלוגה היה חבר האקדמיה המלכותית למדעים ואמנויות של בלגיה, שעודנה מעניקה לכבודו פרס דו-שנתי בתחום הפיזיולוגיה.
גלוגה היה אחד הרופאים הראשונים שבחנו במיקרוסקופ רקמות חולות בגוף; בדרך זו הוא ביקש לצבור ידע על הגורמים העיקריים של המחלות, וכך גם לברר מהו תהליך הטיפול הנכון ביותר. במהלך מחקרו הוא גילה טפיל ייחודי בדגי כלכית (Gasterosteidae), שניתן לו השם Glugea microspora.
גלוגה פרסם מאמרים בכתבי עת רפואיים מובילים בגרמניה, צרפת, ובלגיה. וכתב את הכרכים העוסקים בפיזיולוגיה ב"האנציקלופדיה הפופולרית" (Encyclopédie populaire) משנת 1850.
גלוגה נפטר בניס שבצרפת בשנת 1898.
פרסומיו > ספרים

Die Influenza oder Grippe nach den Quellen historisch-pathologisch dargestellt, Eßmann, 1837
Anatomisch-mikrocopische Untersuchungen zur allgemeinen und speziellen Pathologie, Essmann, 1839
Abhandlungen zur Physiologie und Pathologie: anatomisch-mikroskopische Untersuchungen, Mauke, 1841
Atlas der pathologischen Anatomie, Mauke, 1850
Atlas of pathological histology, (Joseph Leidy) Blanchard and Lea, 1853
פרסומיו > מאמרים

"Anatomisch-Mikroskopische Untersuchungen zur Allgemeinen und Speziellen. Pathologle," vol. i., Minden and Leipsic, 1839; vol. ii., Jena, 1841
"Abhandlungen zur Physiologie und Pathologie," Jena, 1841;
"Atlas der Pathologischen Anatomie," Jena, 1843 to 1850;
La Nutrition, ou la Vie Considérée dans Ses Rapportsavec les Aliments," Brussels, 1856;
"Abcès de la Rate et Sa Guérison," ib. 1870.
שמואל פלורנטין (האחרון)

רבי שמואל פלורנטין (נפטר בכ"ג באייר ה'תקי"ד, 15 במאי 1754) היה רב ופוסק הלכה מחכמי יהדות סלוניקי, מחבר ספר השו"ת עולת שמואל.
מכונה: ר' שמואל פלורנטין "האחרון" או "הבחור" כדי לבדלו מהרב שמואל פלורנטין "הזקן" או "הקדמון" ומדודו הרב שמואל חיים פלורנטין.
ביוגרפיה

נולד בסלוניקי לר' דוד שהיה ראש הבודקים בעיר. למד בישיבה של ק"ק "עץ החיים" מפי רבי שלמה הלוי הבחור והיה מתלמידיו המובהקים. קיבל תורה גם מרבו בהלכה, דודו הרב חיים שמואל פלורנטין מחבר "מעיל שמואל".
כתביו

בית הראה, (שלוניקי תקי"ח) - מורה מקום האחרונים וקצת לשונות הרמב"ם
עולת שמואל, (שלוניקי תקל"ו) - 72 שאלות ותשובות ופסקי הלכה שכתב בין השנים ה'תע"ט-ה'תק"ט
מנחת שמואל, (שלוניקי תקל"ו) - דרושים נבחרים והספדים
לקריאה נוספת

מיכאל מולכו, בית העלמין של יהודי שאלוניקי, ירושלים תשל"ה. פריט 1253, עמ' 447–448
יהודה לאון טמפלו

רבי שלמה רפאל (יעקב) יהודה (אריה) לאון "טמפלו", תחריט מאת שלום איטליה (אנ') 
למטה: איור של דגם בית המקדש
רבי שלמה רפאל יהודה לאון טמפלו (במקורות אחדים גם: יעקב, אריה; ה'שס"ג, 1603 – אחרי ה'תל"ה, 1675) היה מחכמי יהדות אמסטרדם במאה ה-17, יוצר דגם בית המקדש.
ביוגרפיה

נולד בבוארקוס (אנ') שבפורטוגל למשפחה ממגורשי ספרד. למד באמסטרדם אצל רבה של קהילת "נוה שלום", הרב יצחק עוזיאל, שאף הסמיך אותו לכהן כרב. הוא התמנה כרב ור"מ ב"בית המדרש השישי" בעיר.
התפרסם מאוד בשל סדרת ספריו שעסקו במבנה בית המקדש, שתורגמו מספרדית להולנדית ולצרפתית מיד לאחר צאתם לאור. הוא עצמו תרגם את ספרו "תבנית היכל" לעברית ומהמהדורה העברית תורגם הספר ללטינית וממנה לגרמנית בהוראת הדוכס אאוגוסט הצעיר מבראונשווייג (אנ'). לאור הצלחת הספרים, יצר דגם של מקדש שלמה עם כלי המקדש בקנה מידה תואם. הדגם התפרסם מאוד והקנה לו בעולם המדעי האירופי של זמנו את הכינוי "טמפלו". הוא קיבל רישיון מווילם השני, נסיך אורנז' להציג את הדגם בתשלום בכל רחבי הרפובליקה ההולנדית, תוך שהוא אוסר על אחרים להעתיק את הרעיון. ב-1675 נסע עם הדגם ללונדון והתקבל בחצרו של צ'ארלס השני, מלך אנגליה.
בנו יצחק היה מדפיס באמסטרדם.
מלבד הספרים שהספיק להדפיס, הניח אחריו עוד ספר על העבודה בבית המקדש, ספר ראיות לשיטותיו בנושא בית המקדש ומידותיו, חידושים ומחקרים בדברי חז"ל בתלמוד, ואוסף ויכוחים תאולוגיים שעברו בינו לבין בכירים בכנסייה.
הערות שוליים

↑  ראו עליו: חיים דב פרידברג, תולדות הדפוס העברי באירופה ח"ב, אמשטרדם (ז), פרק כ"א. עמ' 47–48.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264457905171  BNE: XX1436769  BnF: cb10473288t (data)  GND: 124885489  ICCU: BVEV109294  ISNI: 0000 0000 9101 327X  LCCN: n85089875  NTA: 069924449  VIAF: 87186864   WorldCat (עם VIAF): 87186864
ברל רויזן

| --- | --- |

 לידה:  21 בדצמבר 1913 אוטאץ', ממלכת רומניה 
 פטירה:  12 באוגוסט 1986 (בגיל 72) קישינב, ברה"מ 
 מדינה:  ברית המועצות, ממלכת רומניה 
 פרסים והוקרה:  דרגה שנייה במסדר המלחמה הפטריוטית 
 
ברל רוֹיְזְן (ביידיש: בערל רױזן;‏ 21 בדצמבר 1913, אטאקי, בסרביה - 12 באוגוסט 1986, קישינב, ברית המועצות) - היה חוקר ספרות יידי ומורה, איש צ'רנוביץ.
ביוגרפיה

רויזן נולד ב-21 בדצמבר 1913 בעיירה היהודית אטאקי. אביו פייבל היה שוחט. הוא קיבל חינוך יהודי מסורתי ולמד בתלמוד תורה, ב-1937 סיים את לימודיו בסמינר למורים בצ'רנוביץ (יחד אתו בבית הספר למדו גם יחיאל שרייבמן, אליעזר פודריאצ'יק, מאיר חרץ וצבי צלמן).
את עבודתו הראשונה הוא פרסם ב-1936 בכתב העת היידי "יידיש פאר אלעמאן" שיצא לאור בוורשה בעריכת נוח פרילוצקי. הוא פרסם עבודות בפילולוגיה בכתבי עת בצ'רנוביץ.
בתקופת מלחמת העולם השנייה התגייס לצבא האדום. לאחר תום המלחמה עבד בתור מורה ליידיש וספרותה בבית ספר יהודי בצ'רנוביץ, שהיה אחד מתוך ארבעה בית ספר יהודיים שנשארו בכל רחבי ברית המועצות. לאחר סגירת בית הספר הוא סיים לימודים בפקולטה לפילולוגיה של אוניברסיטת צ'רנוביץ והחל ללמד אנגלית בבית ספר.
הוא פרסם מאמרים ב"פאלקסשטימע", "סאוועטיש היימלאנד", "נייע פרעסע" (פריז), "ביראבידזשאנער שטערן" ו"יידישע קולטור" (ניו יורק). הוא פרסם מספר עבודות מתודולוגיות בתחום ההוראה. עבודתו בה הוא ניתח תיאור יהודים על ידי סופרים רוסים מהמאה ה-19 ועד לסופרים בני זמנו כמו גריגורי כנוביץ' יצאה לאור גם בעברית בשנת 2003.
רויזן התגורר בצ'רנוביץ עד סוף ימיו, אך הוא נפטר בקישינב כתוצאה מדריסה בזמן ביקור קרובי משפחה.
חיבוריו

בערל רויזן, ליטעראריש-היסטאָרישע שטודיעס, תל אביב: פארלאג י.ל. פרץ, תשמ"ט.
ברל רויזן, דמויות ומוטיבים יהודיים בספרות הרוסית: עיונים ספרותיים היסטוריים, קיבוץ שמיר: שמיר, 2003.
הערות שוליים

↑  "אטאקי", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית).
1 2  על ברל רויזן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007438494005171  ISNI: 0000 0000 4308 2545  LCCN: no91015442  VIAF: 21706810   WorldCat (עם VIAF): 21706810
עמנואל טוב עלם

ערך זה עוסק במלומד יהודי צרפתי בן המאה ה-14. אם התכוונתם לעמנואל יהודה מוֹרֶנוֹ טוב-עלם, קצין בסיירת מטכ"ל, ראו .
| --- | --- |
 לידה:  סביב 1300 אורנז', צרפת 
 פטירה:  סביב 1377 טרסקון, צרפת 
 ענף מדעי:  אסטרונומיה, מתמטיקה 
 
עמנואל בן יעקב טוב עלם היה מלומד יהודי-צרפתי בן המאה ה-14. רופא, מתמטיקאי ואסטרונום. בן דורו של רלב"ג ומחבר פורה. כמתמטיקאי היה ממפתחי השבר העשרוני.
כתביו

מכתביו של עמנואל טוב עלם ידועים חמישה עשר חיבורים, כתב היד של רובם נמצא בספרייה הלאומית של צרפת, צילום של חלקם נמצא במכון לתצלומי כתבי יד עבריים בספרייה הלאומית בירושלים וחלקם זמינים גם לעיון מקוון:
על מידת ההיקף.
על דרכי חשבון החילוק והערות בחכמת התכונה
"דרך חילוק" הערות על מספרים עשרוניים
ביאור מלוחות על כוכבי לכת
לוח על הילוך השמש
"לוח מתנה טובה" - על תנועת כוכב נוגה בין השנים 1300–1357
"באור עשיית האצטרולב" - מופיע גם בשם "שרש מלאכת הכלי שאנו מדמים בכדור"
הערות על מחזורי השנה
"שש כנפים" - חיבורו החשוב ביותר, נקרא לעיתים "כנפי נשרים". הספר זכה לעניין רב ונשארו עשרות עותקים שלו בכתב-יד, הוא תורגם ללטינית בשנת 1406 וראה אור בעברית בזיטומיר בשנת 1872 בתרגומו של נחמן בבוויץ בתוך הספר "אור הלבנה"
"מאמר ערך החילוף" על מסלולי השמש והירח
על שבעה כוכבי הלכת
ביאור על פירושו של רבי אברהם אבן עזרא על השם המפורש
"ביאור מאזני חנוך"
הערות על תשעה כוכבי דשביט - חיבור שיוחס בטעות לתלמי
"תולדות אלכסנדר" תרגום אגדות על אלכסנדר הגדול
הערות שוליים

↑  טוב עלם הוא תרגום חופשי לעברית של בני משפחת בונפיל, מצרפתית: Bonfils)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 102564531  VIAF: 24993787   WorldCat (עם VIAF): 24993787
דוד אבן ביליה

| --- | --- |
 השקפה דתית:  יהדות 
 
דוד בן יום טוב אבן ביליה היה רב פילוסוף ומשורר בפורטוגל במחצית הראשונה של המאה ה-14.
חיבוריו

דוד אבן ביליה היה מחבר פורה ונשתמרו חיבורים שלו בשלל נושאים:
ציורים (אסטרונומיה)
כלל קטן (רפואה ואסטרונומיה)
בריאות החיים (רפואה) - תרגום מלטינית
כללי ההגיון (פילוסופיה)
יסודות המשכיל (פילוסופיה יהודית)
פירוש י"ג מדות (הלכה)
דרך לעשות חרוזים (שירה)
לקריאה נוספת

נחמיה אלוני, "דוד אבן-ביליה ויצירותיו", ארשת: ספר שנה של אגוד סופרים דתיים, ירושלים תש"ד, עמודים שעז-שפו.
"על הפירושים האריסטוטליים למידות שהתורה נדרשת בהן" מאת אבירם רביצקי, אוניברסיטת בן-גוריון.
יחס שקילות

52 יחסי השקילות האפשריים של קבוצה של 5 איברים. תאים שאינם לבנים הם איברים שמקיימים את הייחס. והצבעים השונים, מלבד אפור בהיר, מציינים את מחלקות השקילות (כל תא אפור בהיר הוא מחלקת השקילות של עצמו).
במתמטיקה, יחס שקילות הוא יחס בינארי שהוא רפלקסיבי, סימטרי וטרנזיטיבי.
כל יחס שקילות על קבוצה קובע חלוקה שלה לתת קבוצות שונות שנקראות מחלקות שקילות. שני איברים של הקבוצה הנתונה שקולים זה לזה אם ורק אם הם שייכים לאותה מחלקת שקילות.
הדוגמה הפשוטה ביותר ליחס שקילות היא יחס השוויון. דוגמאות נוספות כוללות דמיון וחפיפת משולשים, הקבלה בין ישרים, איזומורפיות של מבנים ועוד. זיהוי וחישוב של יחסי שקילות מעניינים הוא חלק חשוב במחקר המתמטי.
מרכזיותו של מושג זה בחשיבה המתמטית מודגמת באמרתו המפורסמת של אנרי פואנקרה, מגדולי המתמטיקאים במחצית השנייה של המאה התשע-עשרה: "מתמטיקה היא האמנות של קריאה באותו שם לדברים שונים".
הגדרה

יחס בינארי  R מעל קבוצה  A הוא תת-קבוצה של המכפלה הקרטזית  A\times A, כלומר:  {\mathcal {R}}\subseteq A\times A. כלומר: הוא קבוצה של זוגות סדורים כך שכל איבר בזוג שייך ל- A. אם  (a,b)\in {\mathcal {R}} אזי מקובל לסמן  a{\mathcal {R}}b.
יחס  R מעל קבוצה  A נקרא יחס שקילות אם הוא מקיים את התכונות הבאות:
רפלקסיביות: כל איבר עומד ביחס עם עצמו, כלומר  a{\mathcal {R}}a לכל  a\in A. לדוגמה, תכונה זו מתקיימת תמיד עבור היחס "שווה ל", כי כל איבר תמיד שווה לעצמו.
סימטריות: אם  a עומד ביחס עם  b אזי גם  b עומד ביחס עם  a, כלומר:  a{\mathcal {R}}b\Leftrightarrow b{\mathcal {R}}a. לדוגמה: היחס "אח של" הוא סימטרי כי אם יעקב אח של עשו אז גם עשו אח של יעקב. לעומת זאת, יחס ההורות "אב של" איננו סימטרי כי אם יצחק אב של יעקב, יעקב אינו אב של יצחק.
טרנזיטיביות: אם  a נמצא ביחס ל- b ו- b נמצא באותו היחס ל- c אזי גם בין  a ל- c מתקיים אותו היחס, ובניסוח פורמלי:  a{\mathcal {R}}b,b{\mathcal {R}}c\Rightarrow a{\mathcal {R}}c. לדוגמה, תכונה זו מתקיימת תמיד עבור היחס "קטן מ", כי אם  a קטן מ- b ו- b קטן מ- c, אז  a קטן מ- c.
סימטריה וטרנזיטיביות אינן מספיקות כדי להכריח יחס להיות רפלקסיבי. לדוגמה, היחס הריק (שלא מתקיים לאף זוג איברים) על קבוצה לא ריקה הוא סימטרי וטרנזיטיבי באופן ריק, אך אינו רפלקסיבי.
מחלקות שקילות

יחס שקילות מחלק את הקבוצה, שמעליה הוא מוגדר, למחלקות שקילות: בהינתן קבוצה  A ויחס שקילות  R שהוגדר עליה, מגדירים את מחלקת השקילות של איבר כלשהו כקבוצת כל האיברים השקולים לו. מתכונות יחס השקילות עולה שכל איבר בקבוצה יהיה שייך למחלקת שקילות אחת בלבד, ולכן יחס השקילות מחלק את הקבוצה לתת קבוצות זרות שהאיחוד שלהן הוא הקבוצה כולה.
לדוגמה: בהנחה שכל אדם בעולם הוא תושב של מדינה אחת ויחידה, הרי היחס "בעל תושבות משותפת" מחלק את כל תושבי העולם למחלקות שקילות, שכל אחת מהן מכילה את כל תושביה של מדינה מסוימת.
בנוסף, בהינתן חלוקה של הקבוצה, ניתן לבנות יחס שקילות כך שכל זוג איברים נמצא ביחס שקילות אם ורק אם שני האיברים היו באותה קבוצה בחלוקה.
את מחלקת השקילות של איבר a כלשהו המקיים  a\in A ניתן לסמן ב- ā או Sa, ואת החלוקה של קבוצה A כלשהי למחלקות שקילות ב- πA או π אם ידוע באיזו קבוצה מדובר.
קבוצת המנה

אוסף מחלקות השקילות של קבוצה על פי יחס שקילות מסוים מכונה קבוצת המנה שלה. כל מחלקה מיוצגת לרוב על ידי איבר ("נציג") מהקבוצה המקורית. בדוגמה לעיל, תהיה קבוצת המנה לפי יחס השקילות שהוגדר, קבוצה המכילה את כל המדינות בעולם.
הגדרה זו משמשת, בין השאר, לצורך בנייה של מערכות מספרים, על ידי הגדרת מספר רציונלי כמחלקת שקילות של היחס  \ \{(\,(a,b),(x,y)\,):ay=xb\}. בצורה הזו קבוצת המספרים הרציונליים היא קבוצת המנה של  \mathbb {Z} \times (\mathbb {Z} \setminus 0) לפי אותו יחס. גם בניית המספרים הממשיים מתוך הרציונליים יכולה להיעשות על ידי שימוש במחלקות שקילות, כאשר בונים את המספרים הממשיים על ידי השלמה של המספרים הרציונליים.
במקרים רבים במתמטיקה מגדירים פונקציות בין מחלקות שקילות על ידי נציגים של אותן מחלקות. במקרה כזה כדי שמה שיתקבל יהיה באמת פונקציה צריך לוודא שהערך המתקבל אינו תלוי בנציג שנבחר. לדוגמה כאשר מגדירים חיבור בין המספרים הרציונליים (שמוגדרים כמחלקות שקילות של זוגות סדורים של מספרים טבעיים) מגדירים זאת על ידי נציגים. במקרה הזה יש לוודא שלפעולה  {\frac {1}{3}}+{\frac {2}{3}} ולפעולה  {\frac {2}{6}}+{\frac {8}{12}} יש תוצאות שקולות.
דוגמאות

יחס השוויון:  a{\mathcal {R}}b\Leftarrow a=b
יחס שקילות מודולו  p:  a{\mathcal {R}}b\Leftrightarrow \exists k\in \mathbb {Z} \ \ a-b=k\cdot p
באופן כללי בהינתן חוג  R ואידיאל דו-צדדי  I, ניתן להגדיר יחס שקילות ~ על  R על ידי:
כל פונקציה מגדירה יחס שקילות של שני איברים המועתקים לאותו איבר:  a{\mathcal {R}}b\Rightarrow f(a)=f(b).
חפיפה, דמיון והיחס הטריוויאלי (כל דבר שקול לכל דבר אחר) הם יחסי שקילות.
עיגול מחולק למחלקות שקילות המסומנות בצבעים שונים.
חנניה מחדייב

| --- | --- |
 לידה:  שנות ה־10 של המאה ה־1 לפנה״ס 
 פטירה:  30 
 
חנניה מחדייב (במקורות לועזיים: Ananias of Adiabene; ‏~‏15 לפנה"ס – ~30) היה סוחר יהודי, כנראה ממוצא הלינסטי, שניהל תעמולה דתית להמרת דת ליהדות בתקופה הראשונה לספירה הנוצרית. חנניה בלט בחצרו של המלך אבינרגאוס הראשון (אנ') והשתמש בקשריו להפצת היהדות בקרב עובדי האלילים.
בין המתגיירים הבולטים שגייר הייתה הנסיכה סימאכו (אנ') ובעלה זוטוס השני (אנ') מלך ממלכת חדייב הפרתית.
לקריאה נוספת

בן ציון לוריא, לתולדות היהודים במדינת חדייב, סיני, קד (תשע"ד), עמ' סז-סח, ע, עד
שלמה רוטנברג, תולדות עם עולם, ג, עמ' שט–שיד (בית הילני המלכה)
אבא מרי בן יצחק

רבי אַבָּא מָרִי בֶּן יִצְחָק מסן-ז'יל היה רב בן יהדות פרובנס במאה ה-12, נשיא הקהילה היהודית בעירו ומקורבו של דוכס טולוז, רמון החמישי. יש הסבורים כי בנו הוא רבי יצחק בן אבא מרי, "בעל העיטור".
ביוגרפיה

לא נודעו פרטים על קורות חייו של רבי אבא מרי בן יצחק. הוא נודע מתיאוריו של בנימין מטודלה, שביקר בעירו סן-ז'יל (אנ') בסביבות שנת 1160 ומצא בה קהילה יהודית יפה ובה כמו מאה חכמים "... ושם הנשיא רבי אבא בר מארי בר רבי יצחק והוא פקיד השלטון". אבא מארי היה מקורבו של רוזן טולוז (אנ') רמון החמישי (אנ') שזכה לכינוי "רמון הטוב" בפי יהודי פרובנס בני זמנו בשל יחסו אליהם. רמון החמישי מינה יהודים שונים לשרים ופקידים ברוזנות, אחד מהם היה אבא מרי בן יצחק.
היינריך גרץ שיער כי אבא מרי היה אביו של רבי יצחק בן אבא מרי הידוע על שם חיבורו ההלכתי, ספר העיטור, אך חוקרים אחרים ערערו על קביעה זו. היינריך גרוס (אנ') כתב שאבא מרי בן יצחק מסן-ז'יל לא היה אביו של בעל העיטור. הרב מאיר יונה ברנצקי, מהדיר ספר העיטור, סבר כי שם אביו של בעל העיטור לא היה "אבא מרי", וכי אזכור השם "אבא מארי" כאביו, הוא כינוי ארמי של בן לאביו, במשמע "אבי מורי". הוא מביא סימוכין לכך ששם אבי בעל העיטור היה כנראה אברהם, אך גם לדעתו אפשר שאכן היה אבא מרי אביו של בעל העיטור שכן גם בכתבים קדומים, כמו ספר "המנהיג", שמזכיר את "קרובי רבי יצחק בן הרב אבא מרי", מוזכר השם אבא מרי כשמו הפרטי של אבי בעל העיטור.
הערות שוליים

↑  דברי ימי ישראל חלק ד' עמ' רסו
↑  Gross, Gallia Judaica (Paris, 1897). p.372.
↑  הקדמתו לחלקו הראשון של הספר.
אזאד כוה

| --- | --- |

פסגת ההר אזאד כּוּה
 מידע כללי
 גובה:  4,355 מ' 
 מדינה:  איראן 
 מיקום:  מאזנדראן, איראןאיראן
 רכס הרים:  אלבורז 
 קואורדינטות:  36°10′00″N 51°30′00″E﻿ / ﻿36.166666666667°N 51.5°E﻿ / 36.166666666667; 51.5
  (למפת איראן מוגדלת) טהראן משהד כרג' אספהאן תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פקיסטן טורקמניסטן אוזבקיסטן אזרבייג'ן ארמניה טורקיה עיראק כווית ערב הסעודית  קטר איחוד האמירויות הערביות ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןאזאד כוה(למפת איראן רגילה) טהראן משהד כרג' אספהאן תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פק. טורקמניסטן או. אזר. א. ט. עיראק כ. ערב הסעודית  ק. אי. ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןאזאד כוה
 
מפת רכס אלבורז - מספר 2 בצבע הכתום הוא רכס אזאד כּוּה
אזאד כּוּה (בפרסית:  آزاد کوه) הוא שמה של אחת הפסגות הגבוהות ברכס אלבורז שבצפון איראן. משמעות השם בפרסית היא "הר החופש"; כנראה, התושבים המקומיים העניקו לפסגה שם זה בשל צורתה החרוטית והעובדה שאינה מחוברת לפסגות המקיפות אותה.
קיימים שני מסלולים לטיפוס אל הפסגה: הקל והקצר מתחיל מהכפר כַּלאכּ-י בֵּלֵא (کلاک بالا) ונמשך יום עד יומיים, והארוך מתחיל מהכפר וארַנְגה רוּד (وارنگه رود) ונמשך יומיים-שלושה. הטיפוס על ההר אינו דורש ציוד טיפוס מיוחד, אך בשל היעדר מקומות מוסדרים לעצירה, נדרשים המטפסים להביא עמם אוהל. בחורף קיימות במקום מפולות שלגים העלולות לסכן את המטפסים.
הרפתקאותיו של גדי בן סוסי

| --- | --- |

הסרטון המלא
 בימוי:  ברוך אגדתי 
 הופק בידי:  ברוך אגדתי יצחק אגדתי
 תסריט:  אביגדור המאירי
 מדינה:  פלשתינה (א"י) 
 הקרנת בכורה:  1931
 משך הקרנה:  כ-8 דקות
 שפת הסרט:  עברית (כתוביות)
 סוגה:  סרט אילם 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הרפתקאותיו של גדי בן סוסי הוא סרט אילם מונפש ארץ-ישראלי משנת 1931. הסרט הופק על ידי האחים ברוך ויצחק אגדתי, אויר על ידי הצייר והקריקטוריסט אריה נבון, ומלווה בכתוביות מחורזות פרי עטו של אביגדור המאירי. הסרט נחשב ליצירה המונפשת העברית הראשונה, מלבד סרטון פרסומת לחברת נעליים שנבון ויצחק אגדתי יצרו עוד קודם לכן במשותף.
הסרט מתאר את הרפתקאותיו של בחור ישראלי ממוצא תימני המשוטט ברחבי תל אביב ומחפש פרנסה ואהבה. הוא הוקרן בראינוע עדן במשך זמן קצר.
השם גדי בן סוסי לקוח מן התנ"ך והוא שמו של אחד משנים עשר המרגלים שנשלחו על ידי משה רבנו לתור את ארץ כנען.
הערות שוליים

↑  במדבר, יג', יא'
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אבא קולון

אַבָּא קוֹלוֹן הוא דמות מיתית שלפי דברי המדרש סייעה לבנות את רומא.
דברי המדרש

כך נמסר בשיר השירים רבה בשם האמורא הארץ ישראלי רבי לוי:
יום שהעמיד ירבעם בן נבט שני עגלי זהב נבנו שני צריפין ברומי, והוו בניין להן ואינון נפלין, בניין להון ונפלין.

הוה תמן גברא סב ושמיה אבא קולון, אמר לון: אי לית אתון מטיין מייא מנהר פרת וגבלין בהדא טינא ובניין להון, לית אינון קיימין. 

- אמרו ליה: מאן עביד כן? 

- אמר לון: אנא. עבד גרמיה שפיי דחמר הוה עליל לקרייא ונפיק לקרייא. עלל למדינה ונפיק למדינה, עד זמן דאתא לתמן. כיון דמטא לתמן, אזל ואמטי מייא מן פרת וגבלון בטינא ובנון יתהון וקמון.

מן ההיא ענתה הוון אמרין: כל מדינה ומדינה דלית בה אבא קולון לא תיתקרי מדינה, והוו קריין ליה: "רומי בבלון".
[בתרגום חופשי: ביום שהעמיד ירבעם בן נבט שני עגלי זהב נבנו שני צריפיה הראשונים של רומי, והיו בונים אותם והם נופלים, בונים אותם ונופלים. היה שם אדם זקן ושמו אבא קולון, אמר להם: אם אין אתם מביאים מים מנהר פרת ומגבלים בתוך הטיט ובונים בטיט זה את הצריפים, אינם מתקיימים. אמרו לו: מי יעשה כך? אמר להם: אני. עשה עצמו סוחר יין והיה נכנס ויוצא בערים נכנס ויוצא במדינות עד שהגיע לשם (לבבל), כיון שהגיע לשם הלך והביא מים מפרת, וגבלו בהם את הטיט ובנו את הצריפים וקמו. מאותו זמן היו אומרים: כל מדינה שאין בה אבא קולון אינה ראויה להיקרא מדינה, והיו קורים לרומי: רומי הבבלית].
הדים לאגדה זו ניתן למצוא בספרות עברית מאוחרת, שבה נקראת רומי לעיתים "בבל המרשעת".
זיהויו של אבא קולון

נאמרו השערות שונות למקור השם אבא קולון:
יש הסבורים כי האגדה אינה עוסקת בגיבול ממשי של מי הפרת בטיט הבנייה ומדובר באלגוריה: היועץ הזקן אמר להם כי רומי לא תקום בלי ליצור בסיס של מושבות (קולוניות) בארצות אחרות שיסייעו ביצירת מעטפת לאימפריה. על שם עצתו זו כונה הזקן אבא קולון.
השערה אחרת תולה את כינויו בשמו של מאגיקן ומכשף רומאי בשם אבלאקון (Ablaccon) שלפי המיתולוגיה הקיף בהבל פיו את העיר אנטיוכיה בחומה דמיונית שהגנה עליה מפני השיטפונות. לפי השערה זו, כינו אותו חז"ל בלשון גנאי "אב קלון" ומכאן השם אבא קולון.
יש הסבורים כי שם זה מקורו בטעות, וצריך לומר: אבא קונון (Conon), שמו של בנאי יווני בן המאה הרביעית לפני הספירה
בנימין מנשה לוין סבר שמדובר באנטיפטרוס האדומי אביו של המלך הורדוס שבפועלו סייע להשתלטות הרומית על ארץ ישראל
הערות שוליים

↑  השוו לנאמר בתלמוד הירושלמי, מסכת עבודה זרה פרק א הלכה ב: ”באו רומוס ורומילוס ובנו ב' צריפין ברומי”.
↑  הערך אבא קולון, אנציקלופדיה אוצר ישראל, להלן "קישורים חיצוניים".
↑  בנימין מנשה לוין, זקן שקנה שם, כתב יד ספרייה לאומית Ms. Heb. 8845=4
יוליוס אייכברג

| --- | --- |

 לידה:  13 ביוני 1824 דיסלדורף, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  18 בינואר 1893 (בגיל 68) בוסטון, ארצות הברית 
 מדינה:  גרמניה 
 השכלה:  הקונסרבטוריון המלכותי של בריסל 
 מעסיק:  Boston Conservatory at Berklee 
 חתימה:   
 
יוליוס אייכברג (בגרמנית: Julius Eichberg;‏ 13 ביוני 1824, דיסלדורף – 18 בינואר 1893, בוסטון) היה מלחין, מורה למוזיקה ומנהל מוזיקלי יהודי אמריקאי יליד גרמניה. עיקר פעילותו הייתה בבוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית.
קורות חיים

יוליוס אייכברג נולד בדיסלדורף, גרמניה למשפחה יהודית. את ההדרכה המוזיקלית הראשונה שלו הגיעה מאביו, שניגן על כינור הוא למד באקדמיה המוזיקלית של וירצבורג בילדותו. בהמלצתו של פליקס מנדלסון, הוא נכנס לקונסרבטוריון של בריסל בגיל תשע-עשרה, שם זכה בפרסיו ראשונים על נגינה והלחנה בכינור. הוא היה תלמידו של המלחין הבלגי שארל דה בריו, למד קומפוזיציה אצל פרנסואה-ז'וזף פטיס, ולמד כינור אצל למברט ג'וזף מירטס. במשך אחת עשרה שנים הוא מילא את תפקידו של פרופסור בקונסרבטוריון של ז'נבה ובתקופה זו גם נישא לסופי מרטנס ונולדה לו בתו היחידה אני אייכברג (Annie Philippine Eichberg). בשנת 1857, הוא הגיע לארצות הברית, שהה שנתיים בניו יורק ולאחר מכן המשיך לבוסטון, שם הפך לשף התזמורת במוזיאון בוסטון. בשנת 1867 הוא הקים וניהל את הקונסרבטוריון למוזיקה של בוסטון, ובאותה שנה הוא נבחר למפקח על המוזיקה בבתי הספר הציבוריים של בוסטון, שבתפקידו מילא זה מכבר. הוא גם ייסד את בית הספר לכינור אייכברג. מאוחר יותר הלחין סימפוניות וקטעי פסנתר. יוליוס אייכברג מת בבוסטון ב-19 בינואר 1893; ההספד שלו נותן 18 בינואר. הוא נקבר בבית הקברות מאונט אובורן, הקבורה הראשונה בבית הקברות של יהודי שניתן לזהות אותו.