stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
החבלה בצנרת הגז נורד סטרים

| --- | --- |

 תאריך התרחשות:  26 בספטמבר 2022 
 קואורדינטות:  54°53′00″N 15°25′00″E﻿ / ﻿54.883333333333°N 15.416666666667°E﻿ / 54.883333333333; 15.416666666667
  (למפת הים הבלטי מוגדלת) נורווגיה שוודיה פינלנד רוסיה אסטוניה לטביה ליטא בלארוס רוסיה פולין גרמניה דנמרק המפרץ הפיני המפרץ הבוטני  האוקיינוס האטלנטי דליפת הגז בנורד סטרים (למפת הים הבלטי רגילה) נורווגיה שוודיה פינלנד רוסיה אסטוניה לטביה ליטא בלארוס רוסיה פולין גרמניה דנמרק המפרץ הפיני המפרץ הבוטני  האוקיינוס האטלנטי דליפת הגז בנורד סטרים 
 
החבלה בצנרת הגז נורד סטרים היא סדרת פיצוצים ודליפות גז שהתרחשו בצינורות הגז הטבעי נורד סטרים 1 ונורד סטרים 2 ב-26 בספטמבר 2022. צמד הצינורות נבנו למטרות הובלה של גז טבעי מרוסיה לגרמניה והם בבעלותה של חברת הגז הממשלתית הרוסית גזפרום. הדליפות התרחשו בזמן חניכת פרויקט הצינור הבלטי להובלת גז טבעי מהים הצפוני דרך דנמרק לפולין. על פי הערכות דליפות הגז נגרמו מחבלה מכוונת; עם זאת, זהות הגורמים והמניעים מאחורי המתקפה נתונים במחלוקת.
לפני הדליפות, הצינורות היו מלאים בגז, אך מערכת הושבתה לאור מחלוקת בין רוסיה לאיחוד האירופי בעקבות הפלישה לאוקראינה. ב-26 בספטמבר בשעה 02:03 שעון מקומי (CEST), זוהה פיצוץ בצינור נורד סטרים 2, וגז טבעי החל להופיע אל פני השטח מדרום-מזרח לאי הדני בורנהולם. 17 שעות מאוחר יותר, אירע פיצוץ גם בנורד סטרים 1, וכתוצאה הצינור דלף משלושה מקומות שונים מצפון-מזרח לבורנהולם. כל הצינורות נפגעו ולא פעלו. החבלות התרחשו יממה לאחר שפולין ונורווגיה פתחו את הצינור הבלטי החלופי העובר דרך דנמרק, והובילוו גז מהים הצפוני ולא מרוסיה באמצעות נורד סטרים. הפגיעות שהובילו להדליפות גרמו לכך שהגז שהשתחרר במים בין-לאומיים, אך באזורים הכלכליים של דנמרק ושוודיה. Nord Stream AG, המפעילה של נורד סטרים בבעלות גזפרום, אמרה כי הצינורות ספגו נזק "חסר תקדים" ביום אחד.
ראש ממשלת דנמרק, מדה פרדריקסן, אמרה כי הדליפות נגרמו כתוצאה מפעולה מכוונת, ולא מתאונה, וציינה כי נרשמו פיצוצים. ראש ממשלת שוודיה, מגדלנה אנדשון, אמרה כי ככל הנראה מדובר בחבלה, דעות שהובעו גם על ידי פקידי האיחוד האירופי והמזכ"ל של נאט"ו, ינס סטולטנברג. נשיא רוסיה האשים את ה-CIA בחבלה בצינורות. גרמניה, שוודיה ודנמק פתחו בחקירות עצמאיות בנושא. חקירותיהן של שוודיה ודנמק הסתיימו בפברואר 2024, מבלי לזהות את האשמים. רוסיה ביקשה ממועצת הביטחון של האו"ם לפתוח חקירה בנושא, אך בקשה נדחתה.
בתחקיר שפרסם הוושינגטון פוסט באוגוסט 2024, קושרים את החבלה בצנרת לאנשים פרטיים הקשורים לאוקראינה. על פי התחקיר, איש עסקים אוקראיני מימן את הפעולה. שישה צוללנים ואנשי צבא שכרו יאכטה פרטית והפליגו מנמל רוסטוק בצפון בגרמניה, בעזרת טכנולוגיה תת-מימית מתוחכמת הם ביצעו פיצוצים בשלושה צינורות בעומק של 80 מטר מתחת לפני הים.
רקע

בשנת 2021, רוסיה סיפקה כ-45% מהגז שיובא למדינות האיחוד האירופי, המהווה כ-40% מצריכת הגז הכללית. הגז הטבעי הועבר בעיקר מגרמניה לשאר מדינות מערב ארופה. אך גם דרך אוקראינה ומשם בעיקר להונגריה, סלובקיה, צ'כיה, פולין.
ארצות הברית, התנגדה מאוד ליבוא הגז מרוסיה. נשיא ארצות הברית לשעבר, דונלד טראמפ, אמר ב-2019 כי נורד סטרים 2 יכולה להפוך את אירופה ל"בת ערובה של רוסיה" והטיל סנקציות על כל חברה אמריקאית שתסייע לרוסיה להשלים את הצינור. בשנת 2021, ממשל ביידן הסיר את הסנקציות, וקבע כי למרות ההתנגדות המוחלטת לנורד סטרים 2, הסרת הסנקציות היא אינטרס לאומי, במטרה לשמור על יחסים טובים עם גרמניה ובעלות ברית אחרות של ארצות הברית. באירופה. צינור הגז השני, נורד סטרים 2, הושלם בספטמבר 2021, אולם השימוש בו לא החל. גרמניה עצרה את הפעלת הפרויקט לאחר שרשות הגז הגרמנית קבעה שמפעיל צינור הגז אינו עומד בתנאים שנקבעו בחוק הגרמני. המפעיל נדרש להיות גוף עצמאי ואילו חברת גזפרום היא חברה ממשלתית רוסית.
ב-7 בפברואר 2022, במסיבת עיתונאים משותפת לנשיא ארצות הברית וקנצלר גרמניה, הצהיר בייידן כי אם רוסיה תכבוש את אוקראינה, אספקת הגז באמצעות נורד סטרים 2 תפסק. היחסים הדיפלומטיים בין רוסיה לגרמניה התערערו כשרוסיה הכירה ברפובליקה העממית של דונצק וברפובליקה העממית של לוגנסק בפברואר 2022. החל מ-31 באוגוסט 2022, גזפרום הפסיקה את העברת הגז בנורד סטרים 1, לטענת גורמים בחברה לצורך עבודות תחזוקה.
על אף הפסקת אספקת הגז, נורד סטרים 1 ו-2 היו מלאות בגז. צינור הנפט נורד סטרים 2 הכיל, בעת ההתפוצצויות, כמות גז השווה לכ-150 עד 300 מיליון מטר מעוקב, שהיו לחוצים בלחץ גבוהה מאוד של מעל 100 בר.
ציר זמן

ב-26 בספטמבר מדד הסייסמוגרף בבורנהולם הראה שתי תנודות חריגות – הראשון ב-02:03 שעון מקומי (CEST) בעוצמה 2.3 והשני ב-19:03 בעוצמה 2.1. נתונים הראו שהרעידות אירעו בסמוך למקומות שבהם התגלו מאוחר יותר הדליפות. בערך באותו זמן נרשמו בגרמניה ירידות לחץ בצנרת.
לאחר הדיווח הראשוני של גרמניה על ירידת לחץ בנורד סטרים 2, התגלתה דליפת הגז בצינור בסיור של מטוס F-16 דני. הדליפה התרחשה בקו A בתוך האזור הכלכלי הדני, אחד משני הקווים המקבילים מהם מורכב הצינור. הרשות הימית הדנית סגרה את הים בטווח של 5 מיל ימי (9.3 קילומטרים; 5.8 מיל) ממוקד הדליפה למעבר כלי שיט, והמליצה למטוסים להישאר בגובה של לפחות 3,300 רגל מעליו. הצינור, שלא היה פעיל עדיין, היה מלא ב-300 מיליון מטר מעוקב (11 מיליארד cubic feet) של גז לקראת המשלוחים הראשונים שלו לאירופה.
בשנת 2019 נערך ניתוח השפעה על הסביבה בנורד סטרים 2. עד 2012, דליפות גז אירעו רק בשני צינורות גדולים ברחבי העולם, בעקבות קורוזיה. דליפות בעקבות מתקפות צבאיות נחשבו אז "מאוד לא סבירות".
לפי חברת נורד סטרים, הצינורות בנורד סטרים 2 הם בקוטר 48 אינץ', עם דפנות פלדה בעובי 27–41 מ"מ. כדי להוסיף משקל, שכבת בטון בעובי 60–110 מ"מ עוטפת את הפלדה. לצינורות קוטר פנימי קבוע של 1.153 מטרים (3 רגל 9.4 אינץ'). הצינורות מונחים בעומק של כ-80–110 מטרים (260–360 רגל).
שעות לאחר הדליפה הראשונה בנורד סטרים 2, גרמניה דיווחה על ירידת לחץ גם בנורד סטרים 1, והתגלו שתי דליפות גז בצינור זה על ידי הרשויות השוודיות, האחת באזור הכלכלי השוודי והשנייה באזור הכלכלי הדני. שני הקווים המקבילים של נורד סטרים 1 נהרסו. ב-28 בספטמבר, משמר החופים השוודי הבהיר כי הדליפה שדווחה בתחילה באזור הכלכלי השוודי הייתה למעשה שתי דליפות הממוקמות זו ליד זו, מה שהביא את מספר הדליפות הכולל בצינורות נורד סטרים לארבע.
אף על פי שהצינורות לא סיפקו אספקה לאירופה בזמן התקיפה, גם נורד סטרים 1 וגם 2 עדיין היו מלאים בגז.
סרטון של דליפת הגז שפורסם על ידי צבא דנמרק הראה כי נכון ל-27 בספטמבר, הגדולה מבין הדליפות יצרה מערבולת על פני המים ברדיוס חצי קילומטר. הדליפה הקטנה ביותר יצרה מעגל ברדיוס 100 מטרים.
ציר זמן > גורם

בתדרוך עיתונאים לאחר האירועים ב-27 בספטמבר, ראש ממשלת דנמרק, מדה פרדריקסן, אמרה כי הדליפות נגרמו כתוצאה מפעולה מכוונת ולא מתאונה, וציינה כי נרשמו פיצוצים. זמן קצר לאחר מכן אמרה ראש ממשלת שוודיה מגדלנה אנדרסון כי ככל הנראה מדובר בחבלה והזכירה גם את הפיצוץ. תאגיד השידור הציבורי השוודי SVT דיווח כי תחנות מדידה הן בשוודיה והן בדנמרק תיעדו פיצוצים תת-מימיים חזקים ליד צינורות נורד סטרים. המכון הגאולוגי של דנמרק אמר כי הרעידות שהתגלו במדדים הסיסמוגרפים היו שונות מאלה שתועדו במהלך רעידות אדמה, אך דומות לאלו שתועדו במהלך פיצוצים.
בכירים באיחוד האירופי וגם מזכ"ל נאט"ו, ינס סטולטנברג, אמרו כי מדובר בחבלה מכוונת.
מהקרמלין נמסר כי הוא אינו פוסל שהפגיעה בצינורות נורד סטרים נעשתה בעקבות חבלה. דמיטרי פסקוב, דובר הקרמלין, אמר כי "לא ניתן לשלול שום אפשרות כרגע. ברור שיש איזשהו הרס של הצינור. לפני תוצאות החקירה הסופיות, אי אפשר לשלול כל אפשרות."
בעיתון הגרמני "Der Tagesspiegel" נכתב כי ייתכן שהתקיפות נגרמו על ידי צוללות או צוללנים.
הוושינגטון פוסט דיווח כי הפעולה בוצעה על ידי צוות בהובלת קולונל בצבא אוקראינה, ולממשלת ארצות הברית היה מודיעין על המבצע לפני התרחשותו.
ציר זמן > השערות

ראשי הממשלות בשוודיה ובדנמרק לא הסכימו לשער מי אחראי לתקריות. חוקר מהמכללה המלכותית להגנה דנית הצהיר כי רוסיה תהיה זו שתרוויח מהפרעות נוספות בשוק הגז האירופי.
היועץ לנשיא אוקראינה מיכאילו פודוליאק, אמר כי מדובר ב"פיגוע טרור ומעשה תוקפנות שתוכנן על ידי רוסיה נגד האיחוד האירופי".
ב"אסיה טיימס" דווח כי המדינות הבלטיות, פינלנד, אוקראינה וארצות הברית עשויות להפיק תועלת מהפגיעה בצינורות.
אנדריי קורטונוב, חבר במועצה לעניינים בינלאומיים של רוסיה, אמר שלא הגיוני שרוסיה היא האחראית, כי היא הבעלים של הצינורות. קורטונוב טען שאם רוסיה תרצה להפעיל לחץ על אספקת הגז לאירופה, היא יכולה לעצור את האספקה מבלי לפגוע בתשתית.
בשבועון הגרמני "דר שפיגל" דווח כי סוכנות הביון המרכזית של ארצות הברית הזהירה את גרמניה מפני חבלה אפשרית בצינורות כבר "לפני שבועות".
לפי וול סטריט ג'ורנל, היה מדובר בפעולה אוקראינית. אוקראינה הכחישה זאת.
ציר זמן > חקירות

יום לאחר התרחשות ההדלפות, משטרת שוודיה פתחה בחקירת האירוע, וכינתה אותו "חבלה גדולה". החקירה נערכת בשיתוף פעולה עם רשויות רלוונטיות אחרות וכן שירות הביטחון השוודי. חקירה דומה נפתחה בדנמרק. שתי המדינות עובדות בקשר הדוק, ובקשר עם מדינות אחרות באזור הבלטי ובנאט"ו. מכיוון שהאירוע קרה במים בינלאומיים, אף מדינה, דנמרק או שוודיה, לא רואה בכך התקפה ישירה כנגדה. חקירה של משטרת גרמניה נפתחה גם היא.
ציר זמן > פעילות הצי הרוסי

ביוני 2022, ספינת מלחמה רוסית הפרה פעמיים את המים הטריטוריאליים של דנמרק מצפון לאי בורנהולם בים הבלטי.
גורמי ביטחון אירופאים צפו בספינות תמיכה של הצי הרוסי בקרבת הדליפות בימים שלפני ואחרי התקריות. גם צוללות רוסיות נצפו לא הרחק מאותם אזורים.
לאחר התקריות

ב-27 בספטמבר 2022, מחירי הגז באירופה זינקו ב-12% לאחר פרסום החדשות על הצינורות שניזוקו, למרות העובדה שנורד סטרים 1 לא סיפק גז מאז אוגוסט ונורד סטרים 2 מעולם לא הספיק להיכנס לשירות.
שר האנרגיה הדני אמר כי דליפות הגז צפויות להימשך לפחות שבוע. לפי הרשויות השוודיות, ככל הנראה ייקח שבוע עד שבועיים עד שהדליפות ייפסקו, ורק אז יהיה ניתן לבדוק את הצינורות בבטחה. Nord Stream AG, המפעילה של נורד סטרים, אמרה ב-27 בספטמבר שאי אפשר להעריך מתי תתוקן התשתית. הרשויות בגרמניה הצהירו ששלושת הקווים שניזוקו (שני הקווים בנורד סטרים 1 וגם קו A בנורד סטרים 2) לא סביר שיחזרו לפעול שוב בעקבות קורוזיה שנגרמה ממי ים. הוושינגטון פוסט דיווח כי לא סביר שהפרויקטים של נורד סטרים ישובו לפעול אי פעם.
הצי הדני ומשמר החופים השוודי שלחו ספינות לפקח על הפריקה, ולהרחיק ספינות אחרות מסכנה על ידי הקמת אזורי החרגה של 5 מיל ימי (9.3 קילומטרים; 5.8 מיל) סביב כל דליפה. כלי השיט עלולים לאבד את כושר הציפה אם יכנסו אל תעלות הגז, וייתכן סיכון להתלקחות של גז שדלף מהמים לאוויר, אך לא היו סיכונים הקשורים לדליפות מחוץ לאזורי ההחרגה. באזורים אלה, הדליפות יפגעו בסביבה רק במקומות שבהם מצויות תעלות הגז בעמוד המים. נזק גדול יותר לסביבה ייגרם מהכמויות הגדולות של גזי חממה שנפלטים לאטמוספירה, גז מתאן. 0.25% מהקיבולת השנתית של הצינורות שווה לשחרור מתאן הכולל בכל שוודיה בשנה שלמה. נזקי דליפות הגז עשויים להיות שווי ערך לפליטת 14.6 מיליון טון של פחמן דו-חמצני, שליש מסך פליטת גזי החממה של דנמרק בשנה.
נשיאת הנציבות האירופית, אורסולה פון דר ליין, כתבה בטוויטר כי "כל שיבוש מכוון של תשתית אנרגיה אירופית פעילה אינו מקובל ויוביל לתגובה החזקה ביותר האפשרית".
לאחר התקריות, נורווגיה הגבירה את האבטחה סביב תשתיות הגז והנפט שלהן.
לאחר התקריות > השפעה סביבתית

ההשפעה הסביתית הרחבה ביותר מהחבלה בצנרות נורד סטרים נגרמה מפליטת 115 אלף טון של מתאן, גז חממה חזק, במשך שישה ימים. כמות המתאן שהשתחררה שווה לכמות המתאן המשתחררת בשוודיה בשנה שלמה ממקורות אחרים.
מי

ערך זה עוסק בתו מוזיקלי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
לחצו להשמעת התו מי
התו מי במפתחות השונים. משמאל לימין - מפתח סול, מפתח דו, מפתח פה
מי על מקלדת 88 קלידים
מי הוא תו בסולם הצלילים, שמסומן גם באות E. תדירותו באוקטבה הראשונה היא 330 הרץ. במספור עממי נחשב כתו השלישי בסולם התווים.
מי דיאז

מי דיאז הוא התו המוגבה בחצי טון ממי ומסומן ב-♯E. מבחינת גובה אבסולוטי, בכיוון מושווה, התו שווה לצליל פה אך הוא שונה ממנו מבחינת איות – כך למשל טון מוביל בסולם פה דיאז מינור יהיה מי דיאז ולא פה בֶּקָר. בכלים בעלי אינטונציה גמישה קיים הבדל בין הצלילים והצליל מי דיאז בסולם פה דיאז מינור יהיה נמוך יותר (במרבית סוגי הכוונון) מהצליל פה בסולם לה מינור, למשל.
מי במול

מי במול הוא התו המונמך ממי בחצי טון והוא מסומן ב-♭E.
סולם מי מז'ור

הסולם מי מז'ור הוא הסולם המז'ורי המתבסס על התו מי. התווים בסולם הם: מי, פה דיאז, סול דיאז, לה, סי, דו דיאז, רה דיאז ומי.
סולם מי מינור

הסולם מי מינור הוא הסולם המינורי המתבסס על התו מי. התווים בסולם הם: מי, פה דיאז, סול, לה, סי, דו, רה ומי.
אקורד מי מז'ור

האקורד מי מז'ור הוא אקורד מז'ורי שצליל הבס שלו הוא מי. התווים באקורד הם מי, סול דיאז, וסי. האקורד מסומן באות E. אפשר למצוא את האקורד בסולמות מי מז'ור בתור טוניקה, לה מז'ור בתור דומיננטה וסי מז'ור בתור דרגה רביעית.
אקורד מי מינור

האקורד מי מינור הוא אקורד מינורי שצליל הבס שלו הוא מי. התווים באקורד הם מי סול וסי. האקורד מסומן בEm. אפשר למצוא את האקורד בסולמות: מי מינור בתור טוניקה, ובסי מינור בתור דרגה רביעית.
ניר (חברה)

ניר בע"מ היא חברה בת של בנק הפועלים. החברה הוקמה בשנת 1934 על ידי הסתדרות הפועלים החקלאיים וחברת העובדים כחברה הסתדרותית כדי לפעול לפיתוח המשק החקלאי.
החברה פעלה בתחומים הבאים:
מתן אשראי למשקים החקלאיים ולגופים המשרתים אותם.
השתתפות במפעל ההעברה בשנות השלושים להצלת רכוש יהודי גרמניה והשקעתו בארץ (פעילות בה עסק לוי אשכול, אז שקולניק).
הקמת חברת מקורות (יחד עם הסוכנות היהודית והקרן הקיימת לישראל).
השתתפות בהקמת "צינורות בע"מ" (1949) חברה לייצור וליבוא צינורות השקיה ובהקמת מפעל מכתשים בבאר שבע לייצור חומרי הדברה לחקלאות (1951) (אחד המרכיבים של חברת מכתשים אגן).
בשנת 1964 נכנס בנק הפועלים כשותף בחברה וב-1975 הפכה לחברה-בת שלו. בניהול בנק הפועלים מכרה החברה את חלקה במפעלים שהשתתפה בהקמתם והתמקדה בעסקי אשראי.
חוסה מנואל ריינה

חוסה מנואל "פפה" ריינה פאס (בספרדית: José Manuel "Pepe" Reina Páez; נולד ב-31 באוגוסט 1982) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת השוער בקבוצת קומו מהסרייה א'.
קריירה

ריינה נולד במדריד, בן לשוער העבר מיגל ריינה. על אף שנולד במדריד, ריינה החל את קריירת המשחק בברצלונה. תחילה שיחק בקבוצה המשנה, ברצלונה ב', ואת הופעת הבכורה בקבוצה הראשית ערך בגיל 18. בעונת 2000/2001 החל להשתלב בקבוצה הבוגרת, חולק את דקות המשחק בשער הקבוצה עם ריצ'רד דוטרואל. הוא שיחק בחצי גמר גביע אופ"א במשחק ההפסד נגד ליברפול.
ב-2002 נמכר ריינה לויאריאל תמורת 750 אלף יורו. ריינה הציג במדיה יכולת מרשימה, שכללה עצירת תשע בעיטות עונשין מ-11 מטרים במהלך עונת 2004/2005.
ביולי 2005 חתם בליברפול, והחל לשחק תחת הדרכתו של המאמן רפא בניטז שכינה אותו "שוער הכדורגל הטוב ביותר בספרד". בעונת 2005/2006 החל לשחק באופן קבוע בהרכב הראשון במקום השוער הפולני יז'י דודק. כמו כן, בתחילת העונה ערך ריינה את הופעת הבכורה במדי נבחרת ספרד במשחק ידידות נגד אורוגוואי. הוא נכלל בסגל הנבחרת במונדיאל 2006. בתום אותה עונה זכתה ליברפול בגביע ה-FA. ב-3 בדצמבר 2005 שבר ריינה שיא, כשהיה לשוער הראשון בליברפול ששמר על שער נקי במשך 6 משחקים ברציפות. הרצף נקטע לאחר שריינה ספג שער בסוף אותו חודש, ושיאו עומד על שמונה משחקים רצופים. בתום העונה זכה גם בתואר "כפפת הזהב בפרמייר ליג", תואר בו זכה שלוש עונות ברציפות.
ב-29 ביולי 2013 הושאל ריינה לנאפולי האיטלקית לעונה אחת, עמה זכה בגביע המדינה.
ב-8 באוגוסט 2014 נמכר ריינה לבאיירן מינכן תמורת 2 מיליון יורו, וחתם במועדון לשלוש שנים.
ב-23 ביוני 2015 חזר השוער לנאפולי האיטלקית, וזאת לאחר עונה אחת בבאיירן מינכן.
ב-2 ביולי 2018 חתם ריינה במילאן לשלוש שנים.
ב-13 בינואר 2020 הושאל ריינה לאסטון וילה עד לסוף העונה.
ב-27 באוגוסט 2020 חתם ריינה בלאציו.
ב-8 ביולי 2022 חזר לאחר 17 שנה לויאריאל.
ב-18 ביולי 2024 חתם בקומו לעונה אחת.
חיים אישיים

ריינה נשוי ואב לחמישה ילדים.
תארים

הגביע האנגלי: 2005/2006
גביע הליגה האנגלית: 2011/2012
מגן הקהילה: 2005
הסופר קאפ האירופי: 2005
הגביע האיטלקי: 2013/2014
אליפות גרמניה: 2014/2015
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 17: 1999
גביע העולם: 2010
אליפות אירופה: 2008, 2012
דייוויד מייסון

| --- | --- |

 לידה:  2 בדצמבר 1956 סטייטסבורו (אנ'), ג'ורג'יה, ארצות הברית
 הוצאה להורג:  24 באוגוסט 1993 (בגיל 36) בית הסוהר סן קוונטין (אנ') קליפורניה, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
דייוויד אדווין מייסון (באנגלית: David Edwin Mason; ‏2 בדצמבר 1956 - 24 באוגוסט 1993) היה רוצח סדרתי אמריקאי אשר רצח לפחות ארבעה קשישים לאורך שנת 1980 באוקלנד, קליפורניה, ואת שותפו לתא ב-1982. עבור פשעים אלו נידון למוות והוצא להורג באמצעות תא גזים בבית הסוהר סן קוונטין ב-1993, והוא האדם האחרון שהוצא להורג בשיטה זו במדינת קליפורניה.
חייו

מייסון נולד בסטייטסבורו, ג'ורג'יה, הבן הבכור מבין שמונת ילדיהם של האריס ומרג'י מייסון. אמו ניסתה להמיתו דרך הפלה יזומה באמצעות רכיבה על סוסים והרמת משקלים כבדים. מעט לאחר לידתו עברה המשפחה לאוקלנד, קליפורניה. הוריו היו פנטקוסטלים אדוקים אשר נהגו להתעלל בילדיהם פיזית, נפשית ומילולית בגין כל הפגנת סטייה או חריגה מאורח חייהם הדתי. דייוויד וקרוביו העבירו את מרבית ילדותם בשטח ביתם או בכנסייה.
בצל הלחץ הכבד מצד הוריו המאיימים ניסה מייסון להתאבד באמצעות בליעת כדורים בגיל חמש. מאוחר יותר בחייו הודו הוריו כי היו מכים אותו אפילו בגין דברים חסרי חשיבות, ולפחות בשני אירועים הכתה אותו אמו יותר ממאה פעמים בעזרת חגורה או מרית.
בשנים הבאות החל מייסון להפגין התנהגות מוזרה וסימנים המרמזים על מחלת נפש. בגיל שמונה מצא אותו אביו עומד מול עריסתו של אחיו הפעוט כשהוא אוחז סכין בידו, ועל כך הכה אותו. בשל חוסר יכולתם להשתלט עליו החלו הוריו לנעול אותו בחדרו לפרקי זמן ארוכים והתקינו סורגי פלדה על חלונו. באחת הפעמים בה היה סגור בחדרו, עשה בלית ברירה את צרכיו במכנסיו, וכאשר אמו גילתה על כך אילצה אותו ללבוש את תחתוניו המלוכלכים על ראשו.
במהלך התבגרותו ניסה מייסון להתאבד עוד מספר פעמים באמצעות חתכים בידיים, נפילה מכוונת במורד המדרגות, תלייה והצתה עצמית. הוא נהג להכות ילדים ומורים בבית ספרו, התנהגות שבגינה נתפס כבריון, וניסה להצית את בתי השכנים, את בית ספרו ואת הכנסייה.
ב-1970 נעצר מייסון עבור מספר עבירות קלות וסיפר לרשויות על האלימות שספג מידי הוריו. הוא עבר הערכה פסיכיאטרית שקבעה כי הוא בעל יכולות למידה טובות ושמנת המשכל שלו היא 110. במהלך הבדיקות זוהו אצלו סימנים של הפרעת דחק פוסט טראומטית. בהסכמת הוריו הוא נשלח לפנימייה, ממנה נמלט מספר פעמים בטענה כי נאנס בידי אנשי הסגל ובידי ילדים אחרים, אולם בכל פעם נשלח חזרה.
ב-1973 נעצר בגין הצתה ונכלא למשך מספר חודשים במוסד לעבריינים צעירים. לאחר שחרורו נשר מבית הספר בכיתה י"א והתגייס לחיל הנחתים, אך איבד עניין בשירותו הצבאי במהרה ושוחרר בשל עבירות המשמעת הרבות שנתפס מבצע.
לאחר ששב לבית הוריו נותר מייסון מחוסר עבודה ונטול כל הכנסה כספית, והחל להתפרנס כזונה. ב-8 ביולי 1977, נכנס לחנות בסן לינדרו ודקר את וירג'יניה ג'נסן בגבה עם דוקרן קרח בטרם שדד אותה. לפני שעזב איים כי יהרוג אותה אם תתקשר למשטרה ותעיד נגדו. ג'נסן אושפזה בשל פציעותיה אך שרדה, ולאחר מכן זיהתה את מייסון בתמונה שהוצגה בפניה בידי הרשויות. משגילה כי הוצא נגדו צו מעצר הסגיר את עצמו מייסון למשטרה. במשפטו הודה באשמה ובשל כך בחר בית המשפט לנהוג בו ביד קלה ודן אותו בנובמבר 1977 לשלוש שנות מאסר. הוא שוחרר על תנאי ב-13 ביולי 1979.
רציחות

ב-6 במרץ 1980, הגיע מייסון לביתה של ג'ואן פיקרד בת ה-73, שכנה שביצע עבורה עבודות ניקוי וגינון מאז ילדותו. מאחר ששהה בביתה לעיתים קרובות ידע כי החזיקה ברשותה אוסף מטבעות נדיר. הוא איים עליה בעזרת דוקרן קרח כי יהרוג אותה אם לא תמסור לידיו את אוסף המטבעות ואת כספה. פיקרד ניסתה להפעיל את מערכת האזעקה אך מייסון תפס וחנק אותה עד שאיבדה את הכרתה. הוא החל לחפש בבית אחר דברי ערך, אך פיקרד התעוררה וניסתה להימלט. משתפס אותה בשנית החל להכותה וקשר את ידיה עם כבל חשמלי, ולאחר מכן חנק אותה למוות. גופתה נמצאה כעבור יומיים בידי בתה.
ב-18 באוגוסט נכנס מייסון לביתו של ארתור ג'נינגס, הומוסקסואל מוכר הנודע לשמצה במנהגו לשלם לנערים וגברים צעירים תמורת יחסי מין. מאוחר יותר טען מייסון כי קיים עמו מגע מיני עבורה תמורה כספית במהלך שנותיו כתלמיד תיכון. הוא חנק אותו למוות וגנב ממנו שש עשרה דולרים וטבעת שענד על ידו.
ב-16 בנובמבר פרץ מייסון לביתה של אנטואנט בראון בת ה-75, הכה אותה נמרצות וחנק אותה בעזרת חבל שהכין מתחתונים ומספר פריטי לבוש אחרים. לאחר הרצח גנב את מעט הכסף והתכשיטים שמצא, הפשיט את גופתה של בראון מכל בגדיה, ועזב.
ב-6 בדצמבר פרץ מייסון לדירתה של דורותי לאנג בת ה-72. משהחל להכותה ניסתה לאנג להתנגד בכוח רב, אך הוא הכה אותה בראשה ובגופה עם מפתח ברגים, שבר כמה מצלעותיה, ולבסוף חנק אותה עם ידיו. לאחר הרצח גנב מספר דברי ערך והפשיט את גופתה מכל בגדיה למעט סוודר וחזייה.
מעצר

ב-6 בינואר 1981, ארבעה שבועות לאחר מותה של דורותי לאנג, נסע מייסון לאורך כביש 580 במחוז אלמידה כשניידת סיור איתרה אותו. בניסיון להימנע ממרדף משטרתי נכנס מייסון לאזור מגורים ועבר בין מספר רחובות לפני שהגיע לדרך ללא מוצא ונטש את רכבו. הוא הצליח להימלט מהמשטרה אך ברכבו נמצאו מסמכים וקבלות שונות שהובילו את השוטרים לבית הוריו.
ב-22 בינואר הגיע השוטר לארי שוהרט לבית משפחתו בסן לורנזו. אחיו של מייסון, מארק, סיפר לו כי דייוויד עזב לפני מספר ימים והשאיר בידיהם קלטת עליה כתב "דייוויד א. מייסון - הספד". ברשות המשפחה האזין שוהרט לקלטת בה נשמע מייסון מתוודה על כל פשעיו ומתאר לפרטים את הרציחות שביצע, את מניעיו ואת אמונותיו, ואומר כי הוא מאמין שבקרוב ימות בקרב ירי עם המשטרה.
על בסיס הראיות הללו הוצא נגד מייסון צו מעצר וב-4 בפברואר הוא נתפס בהולידיי אין. במהלך חקירתו שחזר את הרציחות עליהן סיפר בקלטת, והתוודה על מקרה רצח נוסף של רוברט גרוף בן ה-55, בעל כלבייה שחי בקרוואן במחוז ביוט. מייסון טען כי לאחר אחד ממפגשיהם המיניים סיפר לו גרוף שהדביק אותו בכוונה בהרפס והשניים החלו לריב. בשל כך חזר מייסון אחרי מספר ימים לביתו וירה בו בזמן שישן.
מייסון נלקח למעצר בבית הכלא המחוזי בהמתנה למשפטו. ב-8 במאי 1982, הגיע לבית הכלא בויד וויין ג'ונסון בן ה-24, חשוד במקרה האונס והרצח של פטריסיה גרסיה ברדינג, אשר חיכה גם הוא למשפט. ג'ונסון דרש להיכלא בתא בידוד נפרד משאר האסירים וסירב לדבר עם חוקריו. בזמן ששוחח עם עצירים אחרים, שמע מייסון כי ג'ונסון היה למעשה מודיע משטרתי אשר העיד לטובת התביעה כנגד נאשמים. בעצת אחד הסוהרים, צפו מייסון ומספר אסירים בשידור הערב בטלוויזיה אשר עסק בפשעיו של ג'ונסון.
באותו הערב הציע מייסון לחבריו לתא, נתניאל ינסי, קוונטין שורטר ומוריס גרנט, לרצוח את ג'ונסון, הצעה לה כולם סירבו למעט שורטר. בשעות הבוקר המוקדמות פרצו השניים לתאו של ג'ונסון ותקפו אותו. על אף התנגדותו הצליחו מייסון ושורטר להכניע אותו, הכו אותו קשות וחנקו אותו למוות עם מגבת. לאחר מכן לקחו את גופתו לחדר המקלחות ותלו אותה מצינור מים בניסיון לביים את התאבדותו.
לאחר גילוי הגופה תוחקרו כל העצירים בדבר המקרה. במהלך החקירה התוודה שורטר כי הוא ומייסון רצחו אותו, טענה שאומתה מאוחר יותר בידי ינסי וגרנט. בחיפוש שנערך בחפציו האישיים של מייסון גילו הסוהרים כתמי דם על נעליו ועל המגבת שהייתה ברשותו, וכמו כן מצאו מספר חבלות וסימני פציעה על גופו אשר העידו כי השתתף בתגרה.
משפט

במשפטו התכחש מייסון לעדותו המוקדמת וטען לחפות מפשע בפני כל האישומים. הוא אמר כי יש ברשותו אליבי עבור היום בו נרצח ארתור ג'נינגס, והצהיר על כך שעבד באותה תקופה בחנות כלבו קרובה וכי יש בידיו גיליון עבודה חתום שמוכיח כי שהה בחנות בזמן הרצח. בית המשפט ביטל את הראייה מאחר שאחיו של מייסון וחברתו הקרובה, קארן ווארדן, עבדו בחנות גם הם, ויכלו לזייף את המסמך לטובתו בקלות.
מייסון הכחיש כל מעורבות במקרה הרצח של בראון וטען שב-16 בנובמבר שהה בקרוואן של רוברט גרוף. שכנו של גרוף אישר את דבריו של מייסון ואמר כי באותו הערב עזר לשניים להתקין דוד חימום. אשתו של השכן סתרה את עדותו של בעלה בטענה ששגה בתאריכים, וכי השלושה התקינו את הדוד ב-23 בנובמבר, כשבוע לאחר הרצח. מאוחר יותר סיפקה הוכחות לכך שהיא ובעלה שהו אצל קרובי משפחה ביובה סיטי באותה העת.
בדבר מקרה הרצח של לאנג מסר מייסון כי שהה באותו הזמן בביתה של חברתו פטריסיה באקלי בברקלי. באקלי אישרה את דבריו ואמרה כי מייסון נכח בביתה בין השעות 17:00 ל-22:00. על אף זאת נמצא מייסון אשם בכל חמש הרציחות ונידון למוות ב-27 בינואר 1984. לא הוגשו נגדו אישומים בדבר הרצח של גרוף, אם כי הוא נותר החשוד המרכזי במקרה.
הוצאה להורג

לאחר הרשעתו הועבר מייסון לבית הסוהר סן קוונטין עד להוצאתו להורג. בזמן מאסרו התחתן עם אישה בשם שרלין. כמו כן הביע חרטה על הפשעים הרבים שביצע. בתחילת שנות התשעים הגיש ערעור בו תיאר את ילדותו הקשה ורוויית האלימות, וביקש שעונשו יומתק למאסר עולם. על אף הסבירות הגבוהה למשפט חדש והמרת גזר הדין, חזר בו ומשך את הערעור ביוני 1993, מה שקבע את תאריך הוצאתו להורג ל-24 באוגוסט. מאוחר יותר טען שהחלטתו נבעה מתוך החרטה שחש על מעשיו ובשל רצונו להשפיע על עבריינים ופושעים, כך שלא יחזרו על טעויותיו.
בחודש יולי אותה שנה מסר מייסון ראיון בן תשעים דקות בו דיבר על השנים האחרונות בחייו ואמר כי אימץ גישה הומניסטית ולמד להבין את הכאב שהטיל על משפחות קורבנותיו, וכן הביע רצון לקבל אחריות על מעשיו. כמו כן הודיע כי אין בכוונתו לחזור בו מהחלטתו על אף שקיבל יותר ממאתיים מכתבים מאנשים שונים המפצירים בו לחדש את ערעורו.
לאחר סירובו החוזר ונשנה להגיש ערעורים, שלח באוגוסט 1993 צ'ארלס מרסון, עורך דינו של מייסון, עתירה לבית המשפט הפדרלי התשיעי לערעורים של ארצות הברית בבקשה כי לקוחו יעבור אבחנה פסיכיאטרית חוזרת מאחר שהוא לוקה בנפשו ואינו מסוגל לקבל החלטות בעצמו. הרכב של שלושה שופטים דחה את העתירה בטענה כי מייסון זכאי להחליט בעצמו על גורלו. בשל תקרית זו פוטר מרסון והוחלף בעורך דין אחר.
מייסון בילה את שארית ימיו בחברת בני משפחתו וסירב לקבל ארוחה אחרונה באומרו כי יאכל את אותו האוכל ששאר האסירים קיבלו. כמו כן סירב להתוודות בפני כומר, וביקש מהנהלת בית הכלא גישה בלתי מוגבלת לטלפון במהלך שעותיו האחרונות.
רשויות קליפורניה מסרו למייסון כי הוא רשאי לעצור את ההוצאה להורג בכל רגע נתון, אפילו כאשר יהיה קשור בתוך תא הגזים, על ידי אמירה פשוטה בה יגיד כי ברצונו לערער על גזר דינו. למקרה שישנה את דעתו הותקן טלפון מיוחד בתוך תא הגזים איתו יוכל לדבר עם עורך דינו, מייק בריידי. בריידי, בתורו, ייצור קשר עם בית המשפט, אשר ידחה את ההוצאה להורג בשלוש שנים עד לקבלת החלטה סופית בדבר הערעור. מייסון סירב לעשות זאת, וביקש שבני משפחתו לא יהיו נוכחים בשעת מותו, ושיזכרו אותו כפי שהיה בביקוריהם האחרונים.
מייסון הוצא להורג ב-24 באוגוסט 1993, בשעה 12:23, שבע דקות לאחר שנכנס לתא הגזים. לפני הוצאתו להורג נאמר לו היכן יושב עורך דינו בחדר הצפייה, וכי אם יבחר לשנות את דעתו, כל שעליו לעשות הוא למצמץ פעמיים בכדי לסמן לו כי ברצונו לעצור. משנמסרו לו הוראות אלה, נמנע מייסון מלהסתכל לכיוונו של בריידי. מאוחר יותר אמר מנהל בית הסוהר דניאל ואסקז כי מייסון סירב לומר מילים אחרונות, ורק אמר: "לא אדוני, אני רוצה להמשיך. תודה".