stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הנודדים
היסטוריה

אגודת הנודדים הוקמה בסנקט פטרבורג בשנת 1870 ביוזמת איוואן קרמסקוי, גריגורי מיאסויידוב, ניקולאי גה ווסילי פרוב, במסגרת מאבקם להציג באמצעות האמנות את השקפת עולמם הדמוקרטית, ומתוך התנגדותם למוסכמות שנכפו על אמני רוסיה על ידי האקדמיה הקיסרית לאמנויות (אנ') בסנקט פטרבורג. חברי הקבוצה פיתחו את עקרונות "ארטל האמנים" שהוקם על ידי קרמסקוי, וקרמסקוי היה לראש קבוצת הנודדים.
חברי הקבוצה הושפעו מרעיונותיהם של ויסאריון בלינסקי וניקולאי צ'רנישבסקי. במסגרת רעיונות אלה יצאו האמנים נגד הצנזורה, הצמיתות והענישה האכזרית שהייתה נפוצה אז ברוסיה. רעיונות אלה החלו לנבוע בקרב רפורמיסטים רוסיים בראשית המאה ה-19, אולם עבר זמן עד שחילחלו לעולם האמנות. ניתן לראות ביטוי ראשון לגישות אלה בשנת 1863 עת שארבעה עשר מתלמידי האקדמיה לאמנות הביעו מחאתם כנגד גישות האקדמיה השמרניות, ופרשו ממנה. שבע שנים לאחר מכן חברו יחד חברי הקבוצה והקימו את גרעין קבוצת הנודדים. כינוייה של הקבוצה מקורו ברצונם של חברי הקבוצה לנדוד ברחבי רוסיה, לצייר את תושביה ולהביא את האמנות אל העם באמצעות תערוכות נודדות.
חברי הקבוצה יצרו קוד אמנותי המתבסס על ביקורת פוליטית וחברתית באמצעות האמנות, ויצאו נגד הגישה האסתטית שהייתה נפוצה באקדמיה. הם טענו שאמנות צריכה לשמש ולקדם את החברה, והתנגדו לרעיון "אמנות לשם האמנות" שעליו התבססה האקדמיה.
בין השנים 1871–1923 קיימה התנועה 48 תערוכות נודדות בסנקט פטרבורג, מוסקבה, קייב, קאזאן, אורל, ריגה, אודסה וערים אחרות.
חברי הקבוצה ציירו יצירות ריאליסטיות המציגות את פניה השונים של החברה הרוסית - לרוב מתוך מבט ביקורתי. היצירות הראו הן את העוני הרב של תושביה הכפריים של רוסיה, והן את יופיים של התושבים, עוצמתם הנפשית ואישיותם הייחודית.
היצירות הציגו אירועים הנוגעים לתנועת האמנציפציה של הצמיתים ברוסיה ובהם הציורים "מאסרו של המפגין", "הסירוב להתוודות" ו"בלתי צפוי" מעשה ידי איליה רפין, לצד אירועים היסטוריים המהווים אלגוריות למאבק לדמוקרטיה ומתן זכויות (כגון היצירה "הבוקר של ההוצאה להורג של הסטרלצים" מעשה ידי וסילי סוריקוב).
לקבוצה הצטרפו אמנים מכל רחבי רוסיה, ובהם מיקולה פימוננקו, מרק אנטוקולסקי, וסילי ורשצ'אגין, אנדריי ריאבושקין. כמו כן הקבוצה זכתה לתמיכת מבקר האמנות בעל ההשקפות הדמוקרטיות ולדימיר סטאסוב, ולתמיכת האספן העשיר פאבל טרטיאקוב אשר רכש רבות מהיצירות והציג אותן בגלריה שלו.
פופולריות הקבוצה הביא לניסיונות השלטונות הרוסיים להגביל את תנועת חבריה (במקביל לניסיונות השלטונות להשיב את פופולריות היצירות ה"מאושרות" על ידי האקדמיה). הניסיונות הביאו לעליית הפופולריות של יצירות חברי התנועה והגברת השפעתם, והחל משנות ה-90 של המאה ה-19 החלה האקדמיה להציג בתערוכותיה את יצירות חברי הקבוצה בשל השפעתם הרבה, וללמד את סגנונם של החברים בקבוצה.
בראשית המאה ה-20 פחתה השפעת התנועה. חלק מחבריה החלו להציג יצירות בעלי אידאולוגיה סוציאליסטית, ובשנת 1898 עלתה חשיבותה והשפעתה של תנועת האמנות מיר איסקוסטבה (עולם האומנות) על חשיבות הנודדים.
התערוכה ה-48 של התנועה, שנערכה בשנת 1923 הייתה האחרונה בתערוכות התנועה. באותה עת רוב חברי התנועה, שנותרו בה, הצטרפו לאיגוד האמנים של רוסיה המהפכנית, תנועה אשר שאפה לקדם באמצעות האמנות את האידיאלים של מהפכת אוקטובר ולשרת בכך את ברית המועצות.
חברי התנועה

אברם ארכיפוב
ניקולאי גה
ניקולאי קאסאטקין
ארכיפ קוינג'י
איוואן קראמסקוי
יצחק לויתן
רפאיל סרגייביץ' לוויצקי
ולדימיר מאקובסקי
וסילי מקסימוב
גרגורי מיאסוידוב
לאוניד פסטרנק
וסילי פרוב
וסילי פולנוב
אילריון פריאנישניקוב
איליה רפין
אנדרי ריאבושקין
קונסטנטין סאוויצקי
אלכסי סאווראסוב
ולנטין סרוב
איוואן שישקין
וסילי סוריקוב
אפולינרי וסנצוב
ויקטור וסנצוב
ניקולאי ירושנקו
אלכסנדר ליטובצ'נקו
ניקולאי יארושנקו
יפים וולקוב
הערות שוליים

↑  המונח הרוסי "ארטל" הגדיר אגודה שיתופית בתקופת רוסיה הצארית, האימפריה הרוסית וברית המועצות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007601419005171  BnF: cb166950421 (data)  GND: 2075909-5  ISNI: 0000 0001 0724 6079  LCCN: n82054764  NDL: 00563890  NKC: xx0078980  SUDOC: 150706081  VIAF: 139574681   WorldCat (עם VIAF): 139574681 
"יום סתיו בסקולניקי" מעשה ידי יצחק לויתן, 1879.
"ארטל האמנים", (1863–1864) (משמאל לימין): בוגדן ווניג', פירס זורבלב, אלכסנדר איבנוביץ' מורוזוב, קיריל למוק, איוואן קראמסקוי, אלכסנדר ליטובצ'נקו, קונסטנטין מקובסקי, ניקולאי דמיטריב-אורנבורגסקי, ניקולאי פטרוביץ' פטרוב, ואסילי קריטן, מיכאיל פסקוב, ניקולאי שוסטוב, אלכסיי קורז'וחין, אלכסנדר קונסטנטינוביץ' גריגורייב
"הנודדים", 1885 (משמאל לימין): גריגורי מיאסואדוב, קונסטנטין סאוויצקי, וסילי פולנוב, סרגיי אמוסוב, אלכסנדר קיסליוב, יפים וולקוב, ניקולאי נברב, וסילי סוריקוב, ולדימיר מאקובסקי, אלכסנדר ליטובצ'נקו, איוואן שישקין, קיריל למוק, איוואן קראמסקוי, ניקולאי יארושנקו, איליה רפין, פאבל ברולוב, איבנוב (מנהל הקואופרטיב), ניקולאי מקובסקי, אלכסנדר בגרוב
הספרייה הבהאית הבינלאומית

| --- | --- |

קשת ארבעת המוסדות הבהאים על הר הכרמל. מבנה הספרייה מתוכנן לקום בקצה המזרחי (בפינה השמאלית התחתונה)
 מידע כללי
 סוג:  ספרייה
 שימוש:  הספרייה המרכזית של המרכז הבהאי העולמי
 מיקום:  חיפה
 מדינה:  ישראל
 בעלים:  הדת הבהאית
 הקמה ובנייה
 אדריכל:  חוסיין אמאנת
 סגנון אדריכלי:  נאו-קלאסי
 קואורדינטות:  32°48′43″N 34°59′21″E﻿ / ﻿32.81180556°N 34.98927778°E﻿ / 32.81180556; 34.98927778
  (למפת חיפה מוגדלת) הספרייה הבהאית הבינלאומית(למפת חיפה רגילה) הספרייה הבהאית הבינלאומית(למפת הגליל המערבי רגילה) הספרייה הבהאית הבינלאומית(למפת הגליל המערבי מוגדלת) הספרייה הבהאית הבינלאומית he
 
מבנה הארכיון הבהאי הבין-לאומי (משמאל) אשר ישמש כמודל למשכן הספרייה המתוכנן להיבנות מולו כראי, במקום שבנויים בו שיכונים (בפינה הימנית העליונה)
הספרייה הבהאית הבינלאומית היא ספרייה עתידית המתוכננת לקום במרכז הבהאי העולמי בחיפה.
חזון

מייסד הדת הבהאית, בהאא אללה, פיאר בכתביו את הר הכרמל וניבא כי עליו ”תשוט ספינת האלוהים”, בכוונה לתיבת נח. שוגי אפנדי, נכד בנו של בהאא אללה ולימים מנהיג הדת בעצמו, פירש את אזכור התיבה (באנגלית: ark) כמשל לקשת (באנגלית: arc) של מוסדות רוחניים שייבנו על צלע ההר, מעל העיר חיפה. חזון זה החל לקרום עור וגידים בערוב ימיו של שוגי אפנדי, עם בניית הארכיון הבהאי הבין-לאומי (נחנך ב-1961), הראשון שבמוסדות "הקשת", בסמוך להיכל הבאב מצד מזרח.
בשנת 1983, בד בבד עם חנוכת משכן בית הצדק העולמי במתחם הקשת, הציגה ההנהגה הבהאית את תוכניתה הסופית למתחם, ובמסגרת זו הכריזה על הספרייה הבהאית הבינלאומית בתור אחד מחמשת המוסדות שמושבם ימוקם במתחם.
בשנת 1987 ההנהגה הבהאית פרסמה לראשונה את חזון הספרייה:
ספרייה זו תהיה המאגר המרכזי של כל הספרות העוסקת בדת הבהאית, ותהווה מקור מידע חיוני עבור מוסדות המרכז הבהאי העולמי בכל הנוגע לאמונת האל ולתנאי המין האנושי. בעשורים הקרובים תפקידיה ירבו, והיא תשמש כמרכז פעיל לידע בכל התחומים, והיא תצמיח מוסדות דגולים למחקר ולתגליות מדעיות.
מבנה הספרייה

המבנה שבו תשכון הספרייה הבהאית הבינלאומית יהווה חלק ממתחם הקשת, ומן הצפוי כי עיצובו האדריכלי יתחשב בכך. המבנה הראשון שהוקם במתחם זה הוא הארכיון הבהאי הבין-לאומי, ועיצובו הכתיב את סגנונם של יתר המבנים במתחם. מבנה הארכיון תוכנן בהנחייתו האישית של שוגי אפנדי, ועוצב בסגנון נאו-קלאסי כך שיזכיר את הפרתנון באתונה.
תכנון כולל של מתחם הקשת, ובכלל זה מבנה הספרייה, הוטל על האדריכל האיראני חוסיין אמאנאת, שהתפרסם בזכות עבודתו על מגדל אזאדי בטהראן. התכנית שהתקבלה כללה קשת סימטרית של חמישה מבנים סך הכול, שבמרכזה משכן בית הצדק העולמי, ובכל אחד משני עבריו צמד זהה של מבנים. לפי התכנון הספרייה תעמוד בקצה המזרחי של הקשת, ולכן עיצובה צפוי לשקף כראי את מבנה הארכיון הממוקם ישירות מולה (ראו הדמיות להלן).
מצב נוכחי

מאז חנוכת מרכז ההוראה הבין-לאומי ב-2001, נותרה הספרייה הבינלאומית המבנה היחיד במתחם הקשת שבנייתו טרם הושלמה.
בתוכניותיה בחרה ההנהגה הבהאית למקם את מבנה הספרייה בקצהו המרוחק של המרכז הבהאי העולמי, בשטח שכבר באותה עת חרג בחלקו לתוך תחומה של שכונת מגורים בנויה. נראה כי בניית הספרייה הבהאית לא תתאפשר כיום ללא הריסה של בנייני מגורים ותיקים השוכנים על רחוב הלל, בחלקה המערבי של שכונת הדר הכרמל החיפאית, דבר המציב קושי בפני ביצוע המיזם. ואמנם, כבר באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 החליטה ההנהגה הבהאית להחריג את הספרייה הבינלאומית מיתר מוסדות הקשת, והודיעה כי הקמתה לא תושלם לפני סוף אותה המאה ותידחה למועד עתידי לא ידוע.
עד שייבנה משכנה הקבוע של הספרייה הבהאית הבינלאומית, נשמר אוסף הספרייה המיועד במרכז ללימודי כתבי הקודש, אשר נחנך ב-1999.
הערות שוליים

↑  בהאא אללה, לוח הכרמל, בתרגום משה שרון, מתוך: הדת הבהאאית וכתב הקדש שלה: הספר הקדוש ביותר (אלכתאב אלאקדס) לבהאא אללאה (ירושלים: כרמל, 2005), עמ' 132
↑  בתרגום לאנגלית של חביב טהרזאדה ()
1 2 3  Peter Smith, “Arc, buildings of,” in A Concise Encyclopedia of Bahá’í Faith (London: Oneworld Publications, 2000), p. 45 (, Peter Smith, A Concise Encyclopedia of the Bahá'í Faith, Oneworld Publications, 2013-10-01. (באנגלית))
1 2  Bahá’í World, vol. 18 (1979-1983), p. 86
↑  Universal House of Justice, Arc Project: 1987 Open Letter (August 31, 1987)
↑  Rúhíyyih Rabbání, The Priceless Pearl (London: Bahá’í Publishing Trust, 1969), p. 264 (Bahá'í Library Online, bahai-library.com)
↑  הדבר ניכר בצילומי האתר שפרסמו הבהאים בסוף שנות ה-50 לרגל חנוכת הארכיון הבין-לאומי. ראו: Bahá'í News, 343 (1959), p. 2
↑  Universal House of Justice, Aspects of Bahá’í Teachings (August 6, 1997)
↑  Bahá’í World Centre, Visiting Bahá'í Holy Places (2003), p. 35
ויליאם קורץ וימסט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 בנובמבר 1907 וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 פטירה:  17 בדצמבר 1975 (בגיל 68) ניו הייבן, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת ייל  אוניברסיטת ג'ורג'טאון 
 מעסיק:  אוניברסיטת ייל 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1946)  סטרלינג פרופסור 
 
ויליאם קורץ וימסט הבן (באנגלית: William Kurtz Wimsatt, Jr;‏ 17 בנובמבר 1907 - דצמבר 1975) היה מבקר ספרות אמריקאי. וימסט נחשב לאחד מהפורמליסטים המשפיעים ביותר של הביקורת החדשה.
הוא ידוע במיוחד בשל שני מאמרים שכתב יחד עם מונרו ברדסלי, "The Intentional Fallacy" ו-"The Affective Fallacy", שהיוו מסמכים חשובים של הביקורת החדשה.
הקורפוס השביעי (ורמאכט)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:  ורמאכט ורמאכט
 סוג:  קורפוס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 באוקטובר 1934   27 בדצמבר 1944 – אוגוסט 1944   8 במאי 1945
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה הפלישה לפולין  המערכה על צרפת  מבצע ברברוסה  קרב דנייפר  קרב קורסון-צ'רקאסי  מבצע יאשי-קישינב
 פיקוד
 מפקדים
 
הקורפוס השביעי (בגרמנית: VII. Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה > הקמה ראשונה

הקורפוס הוקם במינכן ב-1 באוקטובר 1934 בשם "הקורפוס השביעי", ולמפקדו מונה וילהלם אדם. ב-1 באוקטובר 1935 מונה ולטר פון רייכנאו למפקד הקורפוס, וב-4 בפברואר 1938 הוחלף על ידי אויגן פון שוברט.
בפרוץ המלחמה היה פון שוברט מפקד הקורפוס ה-7 שהיה בעתודת קבוצת ארמיות דרום, ופיקד עליו בפלישה לפולין. במהלך המערכה על צרפת לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות A, וב-25 באוקטובר 1940 מונה וילהלם פהרמבאכר למפקד הקורפוס. במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחם הקורפוס כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית. ב-8 בינואר 1942 מונה ארנסט-אברהרד הל למפקד הקורפוס, וביוני 1942 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השנייה, ובין היתר השתתף עימה בקרב קורסק. באוגוסט 1943 הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הרביעית, וב-5 באוקטובר 1943 מונה אנטון דוסטלר למפקד הקורפוס. ב-30 בנובמבר 1943 חזר ארנסט-אברהרד הל לפקד על הקורפוס, ובינואר 1944 הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הראשונה, ולחם עימה בקרב קורסון-צ'רקאסי. במרץ 1944 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השמינית, וביוני הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השישית. באוגוסט 1944 כותר הקורפוס, יחד עם היחידות האחרות של הארמייה השישית, על ידי כוחות הצבא האדום, במסגרת המתקפה הסובייטית בשטח רומניה (מבצע יאשי-קישינב), והושמד לאחר לחימה קשה.
היסטוריה > הקמה שנייה

ב-18 בדצמבר 1944 הוקם הקורפוס השביעי מחדש על בסיס הדיוויזיה ה-49, והוגדר כקורפוס פאנצר, ולמפקדו מונה מורטימר פון קסל. הקורפוס פעל כחלק מהארמייה השנייה במסגרת קבוצת הארמיות ויסלה, ולאחר מכן היה בעתודת הOKH עד סוף המלחמה.
מפקדים > הקמה ראשונה

וילהלם אדם (1 באוקטובר 1934 - 1 באוקטובר 1935)
ולטר פון רייכנאו (1 באוקטובר 1934 - 4 בפברואר 1938)
אויגן פון שוברט (4 בפברואר 1938 - 1 בפברואר 1940)
גוטהרד היינריצי (1 בפברואר 1940 - 9 באפריל 1940)
אויגן פון שוברט (9 באפריל 1940 - 25 באוקטובר 1940)
וילהלם פהרמבאכר (25 באוקטובר 1940 - 8 בינואר 1942)
ארנסט-אברהרד הל (8 בינואר 1942 - 5 באוקטובר 1943)
אנטון דוסטלר (5 באוקטובר 1943 - 30 בנובמבר 1944)
ארנסט-אברהרד הל (30 בנובמבר 1944 - אוגוסט 1944)
מפקדים > הקמה שנייה

מורטימר פון קסל (18 בדצמבר 1944 - 8 במאי 1945)
סדר הכוחות > המערכה בפולין

במערכה בפולין כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
הדיוויזיה ה-27
הדיוויזיה ה-68
סדר הכוחות > המערכה בצרפת

במערכה על צרפת כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
הדיוויזיה ה-36
הדיוויזיה ה-68
סדר הכוחות > מבצע ברברוסה

במבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
הדיוויזיה ה-7
הדיוויזיה ה-23
הדיוויזיה ה-258
הדיוויזיה ה-268
סדר הכוחות > קרב קורסון-צ'רקאסי

בקרב קורסון-צ'רקאסי כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
הדיוויזיה ה-34
הדיוויזיה ה-95
הדיוויזיה ה-198
סדר הכוחות > 26 בינואר 1945

ב-26 בינואר 1945 כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
דיוויזיית גרוסדויטשלנד
דיוויזיית הפאנצר ה-24
הדיוויזיה ה-299
דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-18
הדיוויזיה ה-23
הערות שוליים

↑  הקורפוס לא השתתף במתקפה הגרמנית הכושלת על מבלט קורסק, אלא במתקפות הנגד הסובייטיות שבאו בעקבותיה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 5081168-X
הקו הישיר עם ולדימיר פוטין

| --- | --- |

 סוגה:  ראיון, תוכנית טלוויזיה בידורית, U.S.–Soviet Space Bridge, FAQ, political magazine show 
 בימוי:  אלכסיי גרומוב 
 שחקנים:  ולדימיר פוטין  דמיטרי פסקוב 
 ארץ מקור:  רוסיה 
 שפות:  רוסית 
 הפקה
 חברת הפקה:  VGTRK, הערוץ הראשון (רוסיה) 
 אתר צילומים:  המרכז הטכני אוסטנקינו, Gostiny Dvor 
 שידור
 רשת שידור:  Russia Today 
 תקופת שידור מקורית:  2001–הווה 
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 
הקו ישיר עם ולדימיר פוטין (רוסית: Прямая линия с Владимиром Путиным) הוא שמה של תוכנית טלוויזיה שנתית מיוחדת, המהווה מופע של שאלות ותשובות המשודר בשידור חי ברשתות רוסיה-1, רוסיה 24, RT ובערוץ הראשון ברוסיה ובתחנות הרדיו מאיאק, וסטי FM ו"רדיו רוסיה". התוכנית מנוהלת על ידי מזכיר העיתונות של קרמלין. בתקופות שונות עשו זאת אלכסיי גרומוב ודמיטרי פסקוב. אחת המנחות המזוהות ביותר עם התוכנית היא מגישת החדשות מריה סיטל.
התוכנית עולה פעם בשנה. במהלך כהונתו בראשות הממשלה נקראה התוכנית בשם שיחה עם ולדימיר פוטין. המשך (Разговор с Владимиром Путиным. Продолжение). בתקופת התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה, בשנת 2020, התכנית בוטלה, אך חודשה בקיץ 2021.
נערכה גם תוכנית טלוויזיה מקבילה של מדבדב בשם שיחה עם דמיטרי מדבדב.
פורמט

במהלך התוכנית נשאל פוטין שאלות על ידי אזרחים רוסים באמצעות הטלפון והאינטרנט מהערים הגדולות ביותר ברוסיה. רוב השאלות נוגעות לנושאים אקטואליים, לאירועים ולבעיות רלוונטיות לחברה הרוסית. הנשיא פוטין נהג להשיב לשאלות הקהל שהוגשו באמצעות הודעות טקסט, דואר אלקטרוני, טלפון, פניה בווידאו, כל זאת במהלך מושב השאלות והתשובות השנתי שלו שנערך במוסקבה.
הערות שוליים

↑   רותם שטרקמן, "איך פוטין שרד 20 שנה? גאונות ונאמנות; אבל הכל ברוסיה קורס ומושחת, ויש ייאוש גדול", באתר TheMarker‏, 12 בספטמבר 2019
↑  פוטין השיב לשאלות מהצופים בבית, וקיבל מבול של תלונות: "מתי אתה עוזב?", באתר וואלה, 20 ביוני 2019
| ולדימיר פוטין |
| --- | --- | --- |
| משפחה | ולדימיר פוטין (אב) • מריה פוטינה (אם) • לודמילה פוטינה (גרושה) • יקטרינה טיכונובה (בת) • מריה וורונצובה (בת) |  |
| מקומות מגורים | לנינגרד • דרזדן • נובו-אוגריובו |  |
| פעילות מוקדמת | ק.ג.ב. • אוניברסיטת סנקט פטרבורג • שירות הביטחון הפדרלי • רוסיה המאוחדת |  |
| הנצחה ויחסי ציבור | שדרות ולדימיר פוטין • פסגת ולדימיר פוטין • הקו הישיר עם ולדימיר פוטין |  |
| נשיא רוסיה ה-2 וה-4 | נשיא רוסיה ה-2 וה-4 |  |
| מערכות בחירות | הבחירות לנשיאות 2000 • הבחירות לנשיאות 2004 • הבחירות לנשיאות 2012 • הבחירות לנשיאות 2018 |  |
| קבינט | מיכאיל קסיאנוב, ויקטור כריסטנקו, ויקטור זובקוב ודמיטרי מדבדב (ראשי ממשלה) • סרגיי שויגו (השר למצבי חירום ושר ההגנה) • סרגיי לברוב (שר החוץ) • סרגיי איוואנוב (שר ההגנה וראש סגל הקרמלין) |  |
| אירועים מרכזיים | ממשלת פוטין הראשונה (1999) • טביעת הצוללת הרוסית קורסק (2000) • המלחמה בטרור (החל מ-1999) • מלחמת צ'צ'ניה השנייה (1999-2011) • משבר בני הערובה בתיאטרון במוסקבה (2002) • משבר בני הערובה בבסלאן (2004) • המשבר הכלכלי העולמי (2008) • ממשלת פוטין השנייה ‏(2008-2012)‏ • הקמת החזית העממית הכל-רוסית ‏(2011)‏ • סיפוח קרים (2014) • המבצע הרוסי בסוריה (2015-) • חשד להתערבות בתוצאות הבחירות לנשיאות ארצות הברית (2016) • הקמת המשמר הלאומי (2016) • גביע העולם בכדורגל (2018) • התקרית בניונוקסה (2019) התיקונים לחוקת רוסיה ומשאל העם על התיקונים (2020) • מגפת הקורונה ברוסיה (‏2020 ואילך) • מלחמת נגורנו קרבאך (2020) • הרעלת אלכסיי נבלני (2020) • הפגנות התמיכה בנבלני (2021) • הפלישה הרוסית לאוקראינה (2022) |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הנלי ביץ'

| --- | --- |

 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה
 מדינה:  אוסטרליה הדרומית אוסטרליה הדרומית
 עיר אם:  אדלייד
 שטח:  2.5 קמ"ר
 גובה:  12 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בפרוור:  6,259 (10 באוגוסט 2021)
 קואורדינטות:  34°55′12″S 138°29′38″E﻿ / ﻿34.92°S 138.494°E﻿ / -34.92; 138.494 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטרליה הדרומית מוגדלת) אדלייד מאונט גמבייר פורט אוגוסטה פורט לינקולן פורט פירי ויקטור הארבור  ויאלה קובר פידי ו י ק ט ו ר י ה  נ. ס א ו ת' ו י י ל ס קווינסלנד הטריטוריה הצפונית א ו. ה מ ע ר ב י ת  האוקיינוס ההודי הנלי ביץ'(למפת אוסטרליה הדרומית רגילה) אדלייד מאונט גמבייר פורט אוגוסטה פורט לינקולן פורט פירי ויקטור הארבור  ויאלה קובר פידי ו י ק ט ו ר י ה  נ. ס א ו ת' ו י י ל ס קווינסלנד הטריטוריה הצפונית א ו. ה מ ע ר ב י ת  האוקיינוס ההודי הנלי ביץ'  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הנלי ביץ' (באנגלית: Henley Beach) הוא פרוור של העיר אדלייד, בירת מדינת אוסטרליה הדרומית, המהווה חלק מהיחידה השלטונית העיר של צ'ארלס סטרט. גודלו של הפרוור הוא 2.5 ק"מ. בשנת 2016 בו 5,988 תושבים.
היסטוריה

הנלי ביץ' נקרא על שם העיירה האנגלית הנלי על התמזה, עיר הולדתו של השופט צ'ארלס קופר שהחזיק בבית באזור. נטען שצ'ארלס סטר אשר מיפה את האזור והעניק שמות לפרוורי החוף של אדלייד, הציע לקרוא לפרוור "קופר ביץ'" על שמו, אולם קופר העדיף לקרוא לו על שם עיר הולדתו.
משנת 1860 ועד 1915 הנלי ביץ' הייתה עיירה עצמאית. ב-1915 סופחה לאדלייד והפכה לחלק מהמועצה המקומית הנלי וגראנג'. ב-1997 היא הפכה יחד עם פרוורים נוספים באזור החוף של אדלייד ליחידה השלטונית העיר של צ'ארלס סטרט.
הערות שוליים

↑  נתוני מפקד האוכלוסין של 2016
↑  Out Among the People
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של אוסטרליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
השריר כופף שורש היד החישורי

| --- | --- |

 שיוך:  superficial muscle of anterior compartment of forearm 
 עצבוב:  nerve to flexor carpi radialis
 פעולת שריר:  כפיפה של שורש כף היד, הרחקת שורש כף היד 
 שריר נגדי:  השריר פושט שורש היד הגומדי 
 תחל שריר:  medial epicondyle of the humerus 
 אחז שריר:  second metacarpal bone, third metacarpal bone, trapezium 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (446) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  m. radialis flexor carpi 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A04.6.02.028 
 TA2 (2019):  2481 
 FMA:  38459 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0224252 
 
השריר כופף שורש היד החישורי (TA: Musculus flexor carpi radialis) ממוקם במדור הקדמי של האמה, צידי לו השריר הכפן העגול ותיכון לו שריר הכף הארוך. הגיד המרוחק של השריר נמצא בצד החישורי של שורש כף היד, כלומר בצד בה נמצאת עצם החישור. השריר מניע את שורש כף היד לכיוון כיפוף ולכיוון הרחקה.
בחלקו המרוחק של השריר, בסמוך לשורש כף היד, מהווה הגיד הבולט שלו נקודת ציון לאיתור עורק החישור הצידי לו, לשם מדידת דופק.
תיאור

תחילתו של השריר בעילית העלי התיכונה של עצם הזרוע (גיד הכופפים המשותף).
חלקו המרוחק של השריר, נכנס כגיד לשורש כף היד דרך תעלה בחלקה הצידי של רצועת שורש היד הרוחבית (Retinaculum musculorum flexorum manus) ונאחז בבסיס עצם המסרק השנייה.
עצבוב

השריר כופף שורש היד החישורי מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים השישי והשביעי (C6, C7) דרך עצב התווך.
ראו גם

אנטומיה טופוגרפית (גפה עליונה במבט קדמי)
הנך יפה

הנָך יפה הוא פזמון עברי אשר נכתב, הולחן ובוצע על ידי עידן רייכל ועובד על ידי רייכל בשיתוף עם גלעד שמואלי ומשה קופ. השיר יצא לאור בשנת 2002 כסינגל הרביעי מתוך אלבום הבכורה של הפרויקט של עידן רייכל, "הפרויקט של עידן רייכל".
מילות השיר מעובדות על פי פרק ג' ופרק ד' בספר שיר השירים. זהו אחד משני שירים באלבום שרייכל שר בעצמו, לצד השיר "שושנים עצובות". את רייכל מלווה בשיר זנה אדחנני, מנהל התיאטרון האמהרי "נטלה" בירושלים, שאותו פגש רייכל כאשר עבד על פסקול להצגה בתיאטרון. נגינת התופים בשיר היא למעשה אותה נגינה של השיר "מדברים בשקט".
השיר זכה להצלחה רבה כאשר הגיע למקום ה-15 במצעד הפזמונים העברי של רשת ג' ולמקום ה-16 במצעד הפזמונים העברי של גלגלצ לשנת 2003. כמו כן, הגיע למקום החמישי במצעד שירי עידן רייכל שנערך ב-ynet.
השיר הפך לאחד השירים הפופולריים ביותר בחופות ולאחד משירי האהבה המושמעים ביותר ברדיו הישראלי.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2003)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2003)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2003)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2003)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 15 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 16 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים נוספים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים נוספים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים נוספים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים נוספים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | מצעד שירי עידן רייכל | 5 |  |
הערות שוליים

↑  חן מלול, "הִנָּךְ יָפָה רַעֲיָתִי וְשִׁפְתוֹתַיִךְ חוּט שָׁנִי": עידן רייכל פוגש את שיר השירים, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 26.07.2018
↑  קטגוריה:שיר השירים ג – ויקיטקסט, באתר ויקיטקסט
1 2  על פי דבריו של רייכל בתוכנית הרדיו "כל ההתחלות" ברשת ג', 24 בפברואר 2009.
1 2  אתם בחרתם: "ממעמקים" הוא הלהיט הגדול ביותר של עידן רייכל, באתר ynet, 12 במאי 2016
↑  מאיה פישר, ‏מתחתנים? קבלו המלצות לשירי חתונה, באתר ‏מאקו‏, 1 ביולי 2010
| עידן רייכל |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי סולו | היד החמה • רייכל - פסנתר - שירים • ואם תבואי אליי • The Idan Raichel Symphonic Project (Live In Buenos Aires) |  |
| הפרויקט של עידן רייכל | הפרויקט של עידן רייכל • ממעמקים • The Idan Raichel Project ‏• בין קירות ביתי • הביתה, הלוך חזור • רבע לשש • מגדל של אור |  |
| טורה-רייכל קולקטיב | The Tel Aviv Session ‏• The Paris Session |  |
| בוטן מתוק בקרקס | כל מה שנשאר |  |
| סיבובי הופעות | ממעמקים • בין קירות ביתי • מנגנים בשקט 2011 - המופע האקוסטי • Open Door • רבע לשש • רייכל - פסנתר - שירים |  |
| ערכים קשורים | הליקון • קומבנצ'ה • שחור על לבן • הביתה, הלוך חזור |  |
| עידן רייכל – שירים |
| --- | --- | --- |
| הפרויקט של עידן רייכל | הפרויקט של עידן רייכל |  |
| הפרויקט של עידן רייכל | "בואי" • "אם תלך" • "הנך יפה" • "מדברים בשקט" • "שושנים עצובות" |  |
| ממעמקים | "עלה נישא ברוח" • "שובי אל ביתי" • "יש בי עוד כוח" • "ממעמקים" • "מילים יפות מאלה" • "מכל האהבות" |  |
| בין קירות ביתי | "Todas las Palabras" • "שאריות של החיים" • "מי נהר" • "חלומות של אחרים" • "רוב השעות" • "מינהאר לי משיתי" • "הכל עובר" • "מנעי קולך מבכי" |  |
| הביתה, הלוך חזור | "אמא, אבא וכל השאר" • "הביתה, הלוך חזור" • "מחכה" |  |
| רבע לשש | "יורד הערב" • "עכשיו קרוב" • "בלילה" • "Sabe Deus" • "עד שאין יותר לאן" • "בקרוב" • "אם היית רואה" |  |
| מגדל של אור | "תחזור" • "כל יום מחדש" • "עד שתחזרי אליי" |  |
| סינגלים אחרים | "Petit Roi" • "איזה יום טוב" • "על הספסל שבשכונה" |  |
| סולו | סולו |  |
| היד החמה | "היד החמה" • "מעגלים" • "געגוע" • "בחמש שניות" • "לפני שייגמר" |  |
| רייכל - פסנתר - שירים | "לסלוח ולשכוח" |  |
| ואם תבואי אליי | "גלגל מסתובב" • "אהבה כזו" • "ואם תבואי אליי" • "בראשית" • "למה זה מגיע לנו" • "את לא נשארת לבד" |  |
| סינגלים אחרים | "קוצים" • "בובות" • "שבט אחים ואחיות" • "עכשיו נשארנו שנינו" • "כתוב מלמעלה" • "Lumiére" • "אם רק תסכימי" • "למה ככה עצובה" • "מכל הכוכבים בלילה" • "מתגעגעת אותך" • "ככה מיום ליום" • "להאמין" • "אין לך דאגות" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Po co" |  |
וול סטריט (בית ספר לאנגלית)

בית הספר לאנגלית וול סטריט
בית הספר לאנגלית וול סטריט (באנגלית: Wall Street Institution) הוא אחד מבתי הספר הגדולים בעולם, העוסק בהוראת אנגלית לילדים, למבוגרים וללקוחות עסקיים. בית הספר מונה למעלה מ-450 מרכזי לימודים, המפוזרים בכ-30 מדינות ברחבי העולם. מדי שנה לומדים בבית הספר וול סטריט למעלה מ-200 אלף תלמידים, ועד כה בית הספר סייע ל-2 מיליון תלמידים בעולם ללמוד אנגלית.
שיטת הלימוד של וול סטריט משלבת תוכני לימוד קלאסיים לצד חוויות מחיי היומיום ומעולם העסקים, והיא כוללת שיעורי מולטימדיה, שיעורים בכיתות קטנות, ופעילויות העשרה מחוץ לכיתה. הלמידה מותאמת להתקדמות האישית של כל תלמיד, כשהמורים והצוות בכל מרכזי הלימוד של וול סטריט בעולם מדברים אך ורק באנגלית, כחלק משיטת הלימוד אשר מכוונת את התלמידים לחשוב באנגלית.
החל מ-2010, בית הספר וול סטריט הוא חלק מקבוצת Pearson, חברת ההשכלה הגדולה בעולם.