stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גונסקירכן (מחנה ריכוז)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מחנה ריכוז
 מדינה:  גרמניה הנאצית, אוסטריה 
 מחוז:  אוסטריה עילית
 מחנות נלווים:  תת מחנה של מאוטהאוזן
 אוכלוסייה
 צבא משחרר:   צבא ארצות הברית
 נתונים
 מספר הנספים:  4000
 קואורדינטות:  48°07′00″N 13°56′00″E﻿ / ﻿48.1167°N 13.9333°E﻿ / 48.1167; 13.9333
  (למפת אוסטריה מוגדלת) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ לכ. גרמניה צ'כיה סלוב. איטליה סלובניה הונגריהגונסקירכן(למפת אוסטריה רגילה) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ ל גרמניה צ'כיה ס. איטליה סלובניה הונ.גונסקירכן(למפת אוסטריה עילית רגילה) לינץ ולס שטייר בראונאו באד אישל גמונדן גרמניה צ'כיה אוסטריה תחתית  שטיריה זלצבורגגונסקירכן(למפת אוסטריה עילית מוגדלת) לינץ ולס שטייר בראונאו באד אישל גמונדן גרמניה צ'כיה אוסטריה תחתית  שטיריה זלצבורגגונסקירכן
 
לוח לזכר שחרור המחנה על יד צבא ארצות הברית
מחנה הריכוז גונסקירכן (בגרמנית: KZ-Außenlager Gunskirchen) הידוע רשמית בשם Wels II, היה אחד מתתי המחנות הקטנים יותר של מחנה הריכוז מאוטהאוזן בגרמניה הנאצית בחודשים האחרונים של מלחמת העולם השנייה. למרות שלא הוקם כמחנה עבודת כפייה או מחנה השמדה, הוא עדיין גבה אלפי קורבנות במהלך קיומו הקצר.
מיקומו

המחנה היה ממוקם במחוז אוברדונאו (Oberdonau), כלומר במחוז דנובה העילית ברייך השלישי (כיום באוסטריה בשם אוסטריה עילית), ליד העיירה ולס, דרומית מערבית ללינץ, בין העיירה גונסקירכן לבין אדט שבלמבך. שטחו היה מכוסה ביער אורנים צפוף, ומכאן כונה גם "ולדאגר"; (Waldlager), כלומר "מחנה יער" והיה מוקף בגדרות תיל ובמגדלי שמירה.
היסטורִיה

Wels II, תת-המחנה האחרון של מערכת מחנות הריכוז מאוטהאוזן, נוסד ב-27 בדצמבר 1944, ובהנחייתו של אוגוסט אייגרובר הגאולייטר (מנהל מחוז) של דנובה העילית. המחנה החל להיבנות על ידי 500 אסירים. הוא נפתח רשמית ב-12 במרץ 1945. מספר העצורים בתחילת אפריל היה 2020. כאשר הופעל ב-13 באפריל 1945, הושלם ה"מחנה היער" רק באופן חלקי, למשל לא נבנתה מערכת מים.
השימוש בו הוצדק בסופו של דבר על ידי המצב הצבאי הגרמני. עקב התקדמות הכוחות הסובייטים, הגרמנים העבירו תחילה מערבה את השבויים שנותרו בחיים באושוויץ ובמחנות ריכוז אחרים, כולל מאוטהאוזן והסביבה. מסוף מרץ, בנו עובדי כפייה יהודים-הונגרים חלקים מסוימים של מה שנקרא "עמדת ההגנה של הרייך הגרמני". אלה היו בעיקר מה שנקרא יהודים "מושאלים" וכללו המוני יהודים הונגרים שנמסרו ל-SS על ידי ההונגרים באמצעות צעדות מוות בודפשט-הדיישהאלום (סתיו 1944) וכן כללו האסירים גם אנשי שרות העבודה לשעבר (עובדי כפייה של יהודים הונגרים עבור הצבא ההונגרי שכבר התפרק אז).
עד מהרה התמלא באסירים "מחנה האוהלים" (Zeltlager) של המחנה הראשי במאוטהאוזן, שהוקם בדצמבר 1944. יהודים אלה עברו עינויים קשים עד לשם. ב-14 באפריל 1945 החליטה הנהגת המחנה לשלוח את החדשים שהגיעו למאוטהאוזן למחנה גונסקירכן. הראשונים, 5,000 איש בערך, יצאו ב-16 באפריל בצעידה ממאוטהאוזן. הקבוצה השנייה ב-26 באפריל, השלישית ב-28 באפריל (לפי מקורות אחרים, הצעדות הגיעו למחנה ב-16, ב-18 וב-24), כולם ברגל. המסע הארוך של 55 ק"מ מהמחנה הראשי נערך בשלושה, שלושה וחצי ימים, עם מעט מאוד מזון. הסוהרים שליוו את הצעדות ירו במקום באסירים שהתמוטטו מעייפות.
קבוצות עבודת כפייה נשלחו גם ישירות לגונסקירכן מבלי להגיע תחילה במאוטהאוזן. בסוף אפריל, אוכלוסיית הכלואים במחנה מוערכת בעשרת אלפים והיא כללה על פי רוב יהודים הונגרים. סבולץ' סיטה, החוקר ההונגרי בנושא, מחשיב את 15 000 האנשים שפרסם החוקר האוסטרי הנס מרשאלק כמוגזמים).
ביער האורנים נבנו 13 צריפים בשטח של 800 מ"ר כל אחד. לפי מקור אחר, באפריל עמדו רק 6–7 צריפים גמורים למחצה (עם רצפות קרקע ואבן) ושני צריפי עזר נוספים. מגורשי הקבוצות שהגיעו בזה אחר זה נדחסו לתוך צריפים אלה, ובהם גם יותר מאלף נשים וילדים.
תנאי החיים היו גרועים במיוחד. האסירים ישבו על האדמה הבוצית שהייתה מכוסה במחטי אורן או שכובים זה על גבי זה בצריפים. הרעב הפך לקבוע. פעם ביום הביאה משאית כיבוי את מי השתייה למחנה כ-1,500 ליטר בלבד והוא חולק פעם ביום ממכל זמני. הפרות של כללים נענשו לעיתים על ידי מניעת מי שתייה. במחנה הייתה מערכת אחת בלבד של בתי שימוש (20 תאי מחראות) והאסירים נאלצו לעמוד בתור שעות, מה שגרם לסבל במיוחד לאנשים הרבים עם מחלות קיבה, דיזנטריה וטיפוס. כל מי שיצא מהקו כדי להקל על עצמו נורה למוות מייד.
כבר לא הייתה עבודת כפייה במחנה, גם לא קרמטוריום וגם לא הוצאות להורג המוניות. רובם המכריע של האסירים מתו כתוצאה מרעב, צמא, מחלות, חוסר טיפול מינימלי ותשישות. המתים נקברו תחילה בקברי אחים, אך בסופו של דבר הגופות כבר לא נקברו והיו מוטלות על הארץ בכל מקום.
היסטורִיה > שחרור

חיילים אמריקאים פינו את אזור וולס מהגרמנים ב-5 במאי 1945, אך נכנסו למחנה גונסקירכן יום קודם לכן. שומרי האס אס ברחו עד אז.
בזמן השחרור, האמריקאים תיעדו 5,419 ניצולים. ההערכה היא שביום (או בימים) לפני הגעתם, 3,000 איש כבר עזבו (ברחו) את שטח המחנה. מניין המתים בשלושת השבועות של קיום המחנה היה כנראה כ-4,000 עד שחרורו. נתונים מדויקים אינם ידועים.
לאחר שחרור המחנות של אוסטריה עילית, צוותי הבריאות של ארצות הברית עשו רבות כדי לטפל ולהבריא את האנשים השבורים פיזית ונפשית על ידי הקמת מחנות חולים ואספקת מזון ותרופות בכמויות גדולות. לא ניתן היה להציל רבים מהם. רוב האסירים החולים של גונסקירכן הושמו בבתי החולים הזמניים של העיירות הרשינג וולס. בין הסופרים היהודים-הונגרים נפטרו בהרשינג אנדור אנדרה גלרי זולטן קרמנדי. הסופרים גזה הגדוש ואנדרה וסי, וכן דוד לייטנר, היו בין ניצולי גונסקירכן.
ראו גם

שחרור מחנה גונסקירכן
פרוטוקולי DEGOB. דוחות ניצולים, למשל מספרי: 205, 356, 357, 485, 513, 605, 2333, 2643, 2850, 3013, 3235, 3327. (ניתן לגשת לכל דוח בלינק על ידי הזנת המספר בחלון "מספר סידורי").
בגיא צלמות, סיני אדלר.
לקריאה נוספת

Szabolcs Szita: ההיסטוריה של מערכת מחנות האס אס 1944–1945. לעיבוד מסמכי הגירוש של מאוטהאוזן ו- גונסקירכן. בתוך: פרוטוקולי DEGOB: מבחר מ-1944–1945. מתוך מסמכי הגירוש של מאוטהאוזן לגונסקירכן, מרכז תיעוד השואה והקרן הציבורית של אוסף הזיכרון, בודפשט, 2002 ISSN 1588-7839 (עמ' 3–30). )
Szita Szabolcs (1989). Halálerőd (A munkaszolgálat és a hadimunka történetéhez 1944–1945). Budapest: Kossuth Könyvkiadó. p. 215–225. ISBN 963 09 3380 2.
Wiebe van IJken. "Gunskirchen Extermination Camp" (באנגלית). Holocaust Survivors and Remembrance Project: "Forget You Not".
הערות שוליים

↑  Szita Szabolcs: Halálerőd, 215. o.
1 2 3  Wiebe van IJken: Gunskirchen Extermination Camp
↑  "A Mauthausen – Günskirchen halálmenet útvonala". אורכב מ-המקור ב-2014-08-10.
↑   Szita Szabolcs: Az SS lágerrendszere történetének…, 20. o.
↑  Szita Szabolcs: Halálerőd, 221. o.
↑  Szita Szabolcs: Halálerőd, 225. o.
| מחנות ריכוז, עבודה והשמדה במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| גרמניה | אוהרדרוף • אורניינבורג • ארבייטסדורף • באד זאולגאו • בוכנוואלד • בורגאו • גרמרינג • דורה-מיטלבאו • דכאו • הינצרט • וובלין • זקסנבורג • זקסנהאוזן • טירקהיים • כלא שפנדאו • ליכטנבורג • מלכוב • קאופרינג • קולדיץ • מילדורף • ברלין-מרצאן • נוינגמה • נידרהאגן • פלוסנבירג • קולומביה האוס • ראוונסבריק • ריימסדורף • מחנות המשנה של זקסנהאוזן • מחנות המשנה של דכאו • אלאך • פורטה וסטפליקה • טאוכה |  |
| פולין | אושוויץ • בלז'ץ • חלמנו • טרבלינקה • מיידנק • סוביבור • אושוויץ מונוביץ • בודזין • בלכהמר • גנשובקה • גרוס-רוזן • זאסלאב • טרווניקי • יאבוז'נו • ינובסקה • אלטהאמר • ורשה • פוסטקוב • סקרז'יסקו-קמיינה • פירסטנגרובה • פלאשוב • קונסקובולה• קיטליץ טרייבן • שבנייה • שטוטהוף • מחנה הריכוז בלכהמר |  |
| קרואטיה | ג'קובו • גוספיץ' • דניצה • וילה לובוריץ' • טניה • יאסטרברסקו • יאסנובאץ • ידובנו • לובורגראד • גורניה רייקה • קרסטינץ • מטאינה • סטארה גראדישקה • סלאנה • קרושצ'יצה |  |
| צרפת | בון לה רולנד • גירס • דראנסי • ויטל • מבצר רומנוויל • סטפו • נאצוויילר-שטרוטהוף • סן סיפריאן • ריווזאלט • ורנה • מיל • רסבדו • פיטיבייה • קומפיין |  |
| איטליה | פוסולי • פרמונטי די טרזיה • ריזיירה די סן סאבה • ראב • בולצאנו • בורגו סן דלמאצו |  |
| אוסטריה | אבנזה • גוזן • מאוטהאוזן • שטרסהוף • גונסקירכן |  |
| בולגריה | גונדה וודה • מונופול • סומוביט • צ'כלרה |  |
| הולנד | התיאטרון ההולנדי • וסטרבורק • אמרספורט • פוכט |  |
| סרביה | בור • באנייצה • דולאג 183 • טופובסקה שופה • צרווני קרסט • סיימישטה |  |
| ליטא, לטביה ואסטוניה | יונגפרנהוף • סלספילס • קייזרוואלד • ואיווארה • קלוגה • קובנה • קייליס • HPK |  |
| בלארוס, אוקראינה ורוסיה | אקמצ'טקה • סירץ • מאלי טרוסטינץ |  |
| מחוץ לאירופה | ג'אדו • גריאן (ער') • יפרן (ער') • בוקבוק • סידי עזאז • ספקס) • ביזרטה |  |
| אחר | Ostindustrie • אולדרני • טרזיינשטט • מחנה המשפחות (טרזיינשטט) • טרגו ז'יו • חיידרי • סרד • ג'אדו • מכלן • מונופול • מחנות הריכוז הפיניים במזרח קרליה • קישטרצ'ה  |  |
פורטל השואה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007491725405171  GND: 4475800-5  LCCN: no96068529  VIAF: 149565340   WorldCat (עם VIAF): 149565340
נייפידאו

| --- | --- |

 מדינה:  מיאנמר מיאנמר
 מחוז:  נייפידאו
 ראש העיר:  מיו אונג
 מושל:  קולונל טיין ניונט
 תאריך ייסוד:  6 בנובמבר 2005
 שטח:  4,600 קמ"ר
 גובה:  115 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  757,823 (2024)
 קואורדינטות:  19°45′N 96°06′E﻿ / ﻿19.75°N 96.1°E﻿ / 19.75; 96.1
 אזור זמן:  UTC +6:30
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מיאנמר מוגדלת) יאנגון מנדליי מוולמיין באגו פאטיין מוניווה מיקיטלה סיטווה תאילנד לאוס סין הודו בנ. בהוטן ים אנדמן  מפרץ תאילנד  איי אנדמן נייפידאו(למפת מיאנמר רגילה) יאנגון מנדליי מוולמיין באגו פאטיין מוניווה מיקיטלה סיטווה תאילנד לאוס סין הודו בנ. בהוטן ים אנדמן  מפרץ תאילנד  איי אנדמן נייפידאו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
נייפידאו (בבורמזית: နေပြည်တော်) היא בירת מיאנמר (בורמה) והעיר השלישית בגודלה במדינה לאחר יאנגון ומנדליי. נכון לשנת 2024, אוכלוסייתה מונה 757,823 תושבים.
הבירה המינהלית של מיאנמר הועברה באופן רשמי לאזור צבאי סגור כשלושה ק"מ ממערב לפיינמנה (אנ') ב-6 בנובמבר 2005. נייפידאו שוכנת במרכז הגאוגרפי של מיאנמר כ-330 ק"מ מצפון ליאנגון, העיר הגדולה במדינה ובירתה הקודמת.
שמה הרשמי של עיר הבירה הוכרז ביום הכוחות המזוינים במרץ 2006. העיר משתרעת על שטח עצום של 4,600 קמ"ר (כגודלו של הגליל העליון).
היסטוריה

פיינמנה הייתה בסיס של צבא העצמאות הבורמזי (מאוחר יותר שונה שמו על ידי היפנים לצבא הלאומי של בורמה). בפיינמנה שכן מחנה אימונים של הצבא. במהלך מלחמת העולם השנייה שינה הצבא את נאמנותו וסייע למלחמת הגרילה, עד לשחרורה של בורמה. פיינמנה הפכה לסמל לצבא הבורמזי, כמקום שבו הובסו פולשים בעלי כוח עדיף. רבים טוענים כי הסיבה להעתקת עיר הבירה למיקום זה היא כדי להתכונן לפלישה אפשרית של כוחות מן החוץ (ארצות הברית למשל).
החונטה הצבאית השלטת כיום במיאנמר החלה להעביר את משרדי הממשלה מיאנגון לנייפידאו בשעה 06:37 בדיוק, ב-6 בנובמבר 2005. חמישה ימים אחר כך, בשעה 11:00 בבוקר, שיירה שנייה של 1,100 משאיות צבאיות הנושאות 11 חטיבות ו-11 משרדי ממשלה, עזבה את יאנגון. התוכנית הייתה כי משרדי הממשלה יחלו לפעול במיקומם החדש עד סוף חודש פברואר 2006, אולם עקב מחסור בבתי ספר, הופרדו המשפחות של עובדי הממשלה וחלו עיכובים בתחילת פעולות המנהל בבירה החדשה. על פי התוכנית, פועלים במקום שני מתחמים נפרדים, האחד מתחם משרדי הממשלה והשני מטה הצבא. הכניסה לאזרחים אסורה לשני המתחמים. לרוכלים קיימת גישה אך ורק לאזור מסחרי מוגדר, סמוך למשרדי הממשלה. השימוש בטלפונים סלולריים ובצלחות לקליטת שידורי לווין אסורים אף הם בבירה החדשה.
הסיבות להעברת בירת מיאנמר לנייפידאו אינן ברורות, אולם קיימות השערות מספר בעניין זה. האחת היא מיקומה האסטרטגי העדיף של נייפידאו על פני יאנגון, בכך שהיא מרוחקת יותר מקו החוף. לעובדה זו יתרון אם מיאנמר תבוא תחת התקפה של כוחות עוינים. סיבה זו הוכחשה על ידי הגנרל טהאן שהוו, העומד בראש המדינה. נייפידאו אף משמשת כמרכז תחבורתי, זאת עקב מיקומה המרכזי ליד המחוזות המדיניים שאן, צ'ין וקארן ויש להניח כי נוכחות צבאית קבועה במקום תעזור לייצב את המשטר באזורים מרוחקים אלה. יש המשערים כי ההחלטה להעביר את עיר הבירה נבעה מתוך תחושת פרנויה של ראשי המשטר, שמא ההמונים העניים המרודים מבין תושבי יאנגון עלולים למרוד כנגד המשטר. בגלל אופיו החשאי של המשטר במיאנמר ייתכן שראשי המשטר רצו להרחיק את מוסדות השלטון למקום שבו לא נמצאים אמצעי תקשורת זרים ואין סכנה של ריגול. לבסוף, היו ששיערו כי המעבר נעשה בעצתו של האסטרולוג האישי של השליט טהאן שהוו. על פי השערה זו ניבא האסטרולוג כי הממשל הנוכחי יודח עד לסוף חודש פברואר 2006, אלא אם כן תועבר בירת המדינה. התומכים בהשערה זו מוצאים לה תימוכין בחזרה החידתית על המספר 11 בכל הקשור לעבודות העתקת הבירה. הירחון איראוואדי המופיע בתאילנד כתב: "אנשים בראנגון לועגים להחלטה והסבו את תשומת הלב לאימרה הבורמזית: נמר משנה את משכנו אך ורק כדי לפגוש את מותו."
ב-27 במרץ 2006 צעדו יותר מ-12,000 חיילים במפגן הצבאי הפומבי הראשון בבירה החדשה, זאת כדי לציין את יום הכוחות המזוינים – יום בו מציינים את התקוממות בורמה כנגד הכובשים היפניים בשנת 1945. המצלמות שתיעדו את המצעד הוגבלו לצילום מגרש המסדרים בלבד, מעליו ניצבו שלושה פסלים ענקיים של שלושה ממלכיה ההיסטוריים של בורמה. שמה הרשמי של העיר נייפידאו נקבע בטקסים אלה.
תחבורה

ניתן להגיע לנייפידאו בנסיעה של תשע שעות ברכבת מיאנגון. הרכבת יוצאת מיאנגון בשעה תשע בערב ומגיעה לבירה בשש בבוקר. בחודש מרץ 2006 החלו טיסות של חברת אייר מנדאליי בין יאנגון לנייפידאו. החל מ-5 ביוני 2006 החלה חברה זו לטוס מנייפידאו לערים נוספות בבורמה.
הערות שוליים

1 2  Nay Pyi Taw Population 2024
↑  דיווח שהופיע ב- Bangkok Post, ביום 2005-12-04
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007570710605171  BnF: cb16600162v (data)  GND: 1048505170  LCCN: n2007087886  SUDOC: 236886568  VIAF: 145642722   WorldCat (עם VIAF): 145642722
המגדל של נירון

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ריק ריירדן
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  2020
 מספר עמודים:  396
 עורך:  תמר הוכשטטר
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  כנרת זמורה-ביתן דביר
 תאריך:  3 במרץ 2021
 תרגום:  יעל אכמון
 מספר עמודים:  367
 סדרה
 סדרת ספרים:  גורלו של אפולו
 ספר קודם:  קברו של הרודן
 
המגדל של נירון (באנגלית: The Tower of Nero) הוא ספר פנטזיה אמריקאי, שמבוסס על המיתולוגיה היוונית והרומאית ונכתב על ידי הסופר ריק ריירדן. הוא פורסם באנגלית ב-6 באוקטובר 2020, והוא הספר החמישי בסדרת הספרים גורלו של אפולו. בעברית הספר יצא ב-3 במרץ 2021.
דמויות ראשיות

אפולו/לסטר פפדופולוס – אל לשעבר, חייב לשחרר את האורקלים, משרתה של מג.
מג מקפרי – בתה של דמטר, גבירתו של אפולו
ניקו די אנג'לו- בן האדס העוזר לאפולו בכך שרותם לצידו את הטרוגלידיטים, יצורים זריזים למדי הנלחמים למענו.
לוגוסוולה- עובדת במגדלו של נירון אשר אימנה את מג בתור דימיקארוס.
נירון קיסר - קיסר רומא לשעבר המתכוון להרוג את אפולו ולשרוף את מנהטן בעזרת אש יוונית. האנטיגוניסט של הספר.
רייצ'ל אליזבת' דר - האורקל של אפולו, עוזרת לאפולו ומג במהלך הספר
ויל סולאס - מרפא בן אפולו. עוזר לניקו במהלך הספר.
ראו גם

גורלו של אפולו
אפולו
ריק ריירדן
קרול סבייה

| --- | --- |

סבייה, 2021
 לידה:  9 בנובמבר 1999 (בת 25) גוודלחרה (מקסיקו), המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 שם במה:  קרול סבייה Karol Sevilla
 שם לידה:  קרול איציטרי פיניה סיסנרוס  Karol Itzitery Piña Cisneros
 סוגה מועדפת:  מוזיקת פופ, טין פופ 
 מדינה:  מקסיקו
 תקופת הפעילות:  מ-2008
 עיסוק:  שחקנית, זמרת, יוטיוברית
 מקום לימודים:  המוסד לתיאטרון ע"ש לי סטרסברג  הקולג' הצבאי הלאומי של ארגנטינה  אוניברסיטת איברואמריקנה 
 פרופיל ב-IMDb
 
קרול איציטרי פיניה סיסנרוס (בספרדית: Karol Itzitery Piña Cisneros; נולדה ב-9 בנובמבר 1999), אשר ידועה גם בשם הבמה שלה קרול סֶבִייָה (בספרדית: Karol Sevilla) היא שחקנית ויוטיוברית מקסיקנית. קרול מוכרת בעיקר בתור הדמות "לונה ולנטה/סול בנסון", מהסדרה "סוי לונה", שהחלה במרץ 2016.
ביוגרפיה

קרול נולדה בעיר מקסיקו סיטי שבמקסיקו. שם אימה קרולינה סיסנרוס, ושם אחיה מאוריסיו. בילדותה למדה משחק בסנטר של טלוויזיה, שם התחילה בשנים 2006–2008. לפני שהיא התחילה לשחק בסדרות ובטלנובלות, החלה את קריירת המשחק שלה בגיל 6 בפרסומת טלוויזיה. בגיל 16 החלה לגלם את לונה בסדרת הטלנובלה המצליחה סוי לונה.
ב-28 בינואר 2016 העלתה את הסרטון הראשון לערוץ היוטיוב שלה. ב-27 באוקטובר 2016 העלתה קרול את השיר המקורי הראשון שלה - "Sonreír y Amar" (לחייך ולאהוב). קליפ השיר זכה לכ-25 מיליון צפיות. נכון לנובמבר 2020, לערוץ היוטיוב "Karol Sevilla" יש כ-8.57 מיליון רשומים.
קריירה

ההופעה הראשונה שלה בטלוויזיה הייתה ב-2005 כשהייתה בת 6. היא לוהקה לתפקיד בפרסומת לעוף מטוגן וב-2010 בטלנובלה המקסיקנית "בשביל לחזור לאהוב", שם היא שיחקה את מונסה אספרנסה. ב-2011 השתתפה בטלנובלה "לב אהוב" בתפקיד מריה לוס, הבת של הדמות הראשית. באותה שנה היא שיחקה את לוסיה בטלנובלה "כמה יפה האהבה", שם חלקה במה עם דנה גרסיה וחורחה סלינס. בנוסף, הופיעה בכמה פרקים של "כמו שאומר המשפט", וכן בקומדיות מוזיקליות כמו: "צלילי המוסיקה", "אניטה היתומה הקטנה" ("אנני" של מקסיקו) ו"הקוסם מארץ עוץ".
בסוף 2015 במוזיקה, נבחרה להיות השחקנית הראשית של הסדרה החדשה של ערוץ דיסני "סוי לונה", שם היא משחקת את לונה ולנטה/סול בנסון. שידורי הסדרה החלו באמריקה הלטינית ב-14 במרץ 2016 ובישראל החלו ב-22 במאי 2016. הסדרה זכתה להצלחה רבה ברחבי העולם ובמסגרתה הופקו מספר מופעים חיים בהשתתפות השחקנים, כמו "Soy Luna en Vivo", והמופע "Soy Luna en Concierto", שהוצג ברחבי אמריקה הדרומית בחודשים מרץ-מאי 2017.
בשנת 2017 הוציאה סבייה את ספרה הראשון: "Soy Karol Sevilla" ("אני קרול סבייה"). הספר זכה להצלחה רבה באמריקה הלטינית, ובמהלך סיבוב ההופעות "Soy Luna en Concierto" ערכה קרול מספר אירועי השקה לספר, כשבכל אחד מהם חתמה למאות מעריצים על הספרים.
בשנת 2018 יצאה קרול יחד עם צוות השחקנים של "סוי לונה" לסיבוב הופעות נוסף גם באירופה, שנסגר בתיאטרון הלונה פארק בארגנטינה.
בסוף 2018 הוציאה את השיר "El lugar" ("זה המקום"); גרסה לטינית של השיר "In This Place" ביצוע של Julia Michaels. מתוך פסקול הסרט של חברת פיקסאר "ראלף שובר את האינטרנט".
בינואר 2019 הוציאה את הסינגל הראשון שלה "MIL besos por Segundo" ("אלף נשיקות בשנייה") שזכה למספר צפיות רב.
במאי 2019 השתתפה בתוכנית המציאות מקסיקנית "Pequeños y gigantes" ("ענקים וקטנים) כשופטת.
בפברואר 2020 הוציאה את השיר "Vuélveme a mirar así" ("תחזור להסתכל עלי כך).
באוגוסט 2020 הוציאה את השיר "Coro de amor" עם אמיליו (מקהלה של אהבה) השיר היה אמור להיות פתיח לטלנובלה מקסיקנית בהשתתפותה אך נדחתה השתתפותה.
בינואר 2021 הוציאה את השיר "Tus besos" ("הנשיקות שלך") שגרף הצלחה רבה.
ביולי 2021 הוציאה את השיר "Nadie Te Entiente" ("אף אחד לא מבין אותך") שגרף הצלחה רבה ואף נכנס לרשימות ההשמעה המובילות בספוטיפיי.
במרץ 2023 התחילו לצלם את העונה השנייה של הסדרה "זו תמיד הייתי אני" בה סבייה משתתפת בתפקיד ראשי.
קרול היא יוטיוברית מוערכת באמריקה הלטינית והיא מעלה לערוץ שלה בעיקר סרטונים קומיים, לוגים וקאברים שלה לשירים מפורסמים כדוגמת "Equivocada" (טועה) של הזמרת טליה, ו-"Nada Fue Un Error" (דבר לא היה בטעות) של הזמר קוטי.
קריירת משחק

טלוויזיה
| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008–2016 | La Rosa de Guadalupe | אריקה / מגי / קלרה / מריל/ פלומה/ פריסילה / סופיה / אנג'ליקה / לילי | כמה תפקידים |
| 2009 | נשים רוצחות | סיסיליה | -- |
| 2010–2011 | בשביל לחזור לאהוב | אספרנסה | -- |
| 2012–2014 | לב אהוב | מריה לוס "מרי-לו" לובו | -- |
| 2012–2014 | Como Dice el Dicho | רנטה | -- |
| 2012–2013 | כמה יפה האהבה | לוסיה | -- |
| 2016–2018 | סוי לונה | סול בנסון (לונה ולנטה) | דמות ראשית |

מחזות
צלילי המוזיקה (2008)
Timbiriche el Musical - 2010
אניטה היתומה הקטנה (2010)
הקוסם מארץ עוץ (2012)
Fantabulosa - 2014
דיסקוגרפיה

| שנה | שם אלבום |
| --- | --- |
2016: "Soy Luna" - סוי לונה
2016: "Soy Luna: Música en ti" - סוי לונה: מוזיקה בך
2017: "Soy Luna: La vida es un sueño" - סוי לונה: החיים הם חלום
2018: "Soy Luna: Modo Amar" - סוי לונה: מצב אהבה
דיסקוגרפיה > סינגלים

| שם הסינגל | שנה | הערות |
| --- | --- | --- |
| Sonreír y Amar | 2016 | בעברית: לחייך ולאהוב |
| Pensandote | 2017 | בעברית: חושבת עלייך; שיר שנכתב לזכר סבתה של קרול, ברטה. |
| Tu Tiempo es Hoy | 2017 | בעברית: הזמן שלך הוא היום |
| Te Quiero Mucho | 2018 | בעברית: אני אוהבת אותך כל כך |
| Los Quiero Escuchar | 2018 | בעברית: אני רוצה לשמוע אתכם |
| A Bailar | 2018 | בעברית: לרקוד; דואט עם האישיות הטלוויזיונית הארגנטינאית דני מרטינס. |
| Mil Besos Por Segundo | 2019 | בעברית: אלף נשיקות בשנייה    |
| El lugar | 2020 | בעברית: תחזור להסתכל עלי כך |
| Vuelveme A Mirar Asi | 2020 | בעברית: תחזור להסתכל עליי כך |
| Coro De Amor | 2020 | בעברית: מקהלה של אהבה; דואט יחד עם אמיליו |
| Tus Besos | 2021 | בעברית: הנשיקות שלך |
| Nadie Te Entiende | 2021 | בעברית: אף אחד לא מבין אותך |
דיסקוגרפיה > גרסאות כיסוי

קרול העלתה לערוץ היוטיוב שלה מספר "גרסאות כיסוי" (קאברים), כלומר ביצועים שלה לשירים שבוצעו במקור על ידי יוצרים אחרים.
| שם השיר | ביצוע במקור | תאריך פרסום ביוטיוב | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| Yo no creo en los hombres | דיאנה רייס | 2015 (לא רשמי) | בעברית: אני לא סומכת על הגברים |
| Corre | ג'סי וג'וי | 30 במאי 2016 | בעברית: רוץ |
| Equivocada | טליה | 21 ביולי 2016 | בעברית: טועה |
| Noche de Paz | לא ידוע | 23 בדצמבר 2016 | בעברית: לילה שקט; גרסה ספרדית לשיר חג המולד Silent Night |
| Nada Fue Un Error | קוטי סורוקין | 30 בדצמבר 2016 | בעברית: דבר לא היה טעות |
| Besos De Ceniza | טימביריץ' | 25 במרץ 2017 | בעברית: נשיקות של אפר |
| No Te Quiero nada | Ha*Ash | 7 בספטמבר 2017 | בעברית: לא אוהבת אותך בכלל |
| Boomerang | לאלי אספוסיטו | 8 בדצמבר 2018 | בעברית: בומרנג |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבודה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016 | פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון מקסיקו | שחקנית השנה | סוי לונה | מועמדות |
| 2016 | פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון קולומביה | שחקנית השנה | סוי לונה | מועמדות |
| 2016 | פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון ארגנטינה | שחקנית השנה | סוי לונה | זכייה |
| 2017 | פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון מקסיקו | שחקנית השנה | סוי לונה | מועמדות |
| 2017 | פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון קולומביה | שחקנית השנה | סוי לונה | זכייה |
| 2019 | פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון מקסיקו | שחקנית השנה | סוי לונה | זכייה |
עודני ילד

| --- | --- |
 סינגל בביצוע הכל עובר חביבי
 יצא לאור:  1980 
 סוגה:  שיר ילדים 
 שפה:  עברית
 אורך:  3:20
 חברת תקליטים:  אמיר ואפרת
 כתיבה:  עדנה פלג 
 לחן:  נמרוד טנא 
 עיבוד:  אורי קריב 
 גרסאות כיסוי:  הראל סקעת
 
"עוֹדֶנִּי יֶלֶד" הוא שיר שכתבה עדנה פלג והלחין נמרוד טנא. השיר, בביצוע להקת "הכל עובר חביבי" והילד ליאור אלבו (כיום מוזיקאי), זכה במקום הראשון בפסטיבל שירי הילדים ה-11 בשנת 1980.
בריאיון ל"מעריב" אמרה סולנית להקת "הכל עובר חביבי", שלומית אהרון, כי "הייתה התרגשות גדולה מההשתתפות בפסטיבל, כי היה לו אז מעמד מאוד חשוב", והוסיפה, "כששמענו את 'עודני ילד', הרגשנו שיש לו פוטנציאל. לימים סגרתי מעגל עם ליאור אלבו, כשכתב שירים לאלבום שהוצאתי. זה היה מרגש".
השיר צעד במצעד הפזמונים של רשת ג'. הוא צעד 14 שבועות, עד אפריל 1981, ובשיאו הגיע למקום הראשון. במצעד השנתי הגיע השיר למקום ה-30.
השיר זכה לעדנה מחודשת בתוכנית המציאות "כוכב נולד" בביצוע הראל סקעת.
הערות שוליים

↑  דודי פטימר, ‏הסיפורים שמאחורי השירים: כוכבי פסטיבל שירי הילדים חוזרים אחורה בזמן, באתר מעריב אונליין, 9 בינואר 2021
↑  עודני ילד – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 7f8f9b6f-444e-4dcf-9dde-8469621d06dd
ניאמיי

| --- | --- |

מבט על העיר
 מדינה:  ניז'ר ניז'ר
 ראש העיר:  Barry Bibata Niandou
 שטח:  670 קמ"ר
 גובה:  207 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  1,496,260 (2024)
 קואורדינטות:  13°31′17″N 2°06′19″E﻿ / ﻿13.5213888888889°N 2.10527777777778°E﻿ / 13.5213888888889; 2.10527777777778
 אזור זמן:  UTC +1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ניז'ר מוגדלת) זינדר מראדי אגדז לוב צ'אד ניגריה בנין ב. פאסו מאלי אלג'יריהניאמיי(למפת ניז'ר רגילה) זינדר מראדי אגדז לוב צ'אד ניגריה בנין ב. פאסו מאלי אלג'יריהניאמיי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
ניאמיי היא בירת ניז'ר.
בעיר נמצאים מוסדות הממשל, החינוך, הבנק המרכזי ושדה התעופה הבינלאומי. העיר ממוקמת על נהר הניז'ר ומשמשת כעיר נמל. העיר גם קרובה לגבול שבין ניז'ר למאלי ובורקינה פאסו.
היסטוריה

ניאמיי יושבה כפי הנראה במאה ה-18, אך הייתה בעלת חשיבות מזערית עד שהצרפתים כבשו את אזור ניז'ר ב-1890 וייסדו בו קולוניה. ניאמיי גדלה במהירות למרכז חשוב וב-1926 היא הפכה לעיר הבירה של ניז'ר. בשנות ה-80 של המאה ה-20 הגיעו מהגרים רבים מהסביבה הכפרית של ניז'ר אל העיר, כתוצאה מבצורת. במהלך שנות ה-90 והעשור הראשון של המאה ה-21 חל תהליך פרוור שבמהלכו קמו באופן לא רשמי יישובים מסביב לעיר. בשנים האחרונות ישנה גדילה נוספת מאוד בכמות התושבים, בעיקר בגלל ילודה גבוהה ויצירת מקומות עבודה רבים המושכים מהגרים משאר המדינה.
דמוגרפיה

אוכלוסיית העיר מונה 1,302,910 נפש, נכון לשנת 2011. מתוכם: 80% מוסלמים, 15% נוצרים ו5% אחרים. עקב הגירה בתקופות בצורת במהלך השנים גדלה אוכלוסיית העיר בהתמדה : 3,000 תושבים בשנת 1930, 30,000 בשנת 1960, 250,000 בשנת 1980 ו-674,950 בשנת 2002.
אקלים

האקלים בעיר ניאמיי יבש וצחיח. בחורף יורדים בממוצע 540 מ"מ של גשם, באביב מגיעות הטמפרטורות ל-36 מעלות צלזיוס, בקיץ ניתן למדוד 45 מעלות ובסתיו 21 מעלות.
אתרים חשובים בעיר

המוזיאון הלאומי הניז'רי, הכולל בתוכו גן חיות
מוזיאון של ארכיטקטורה מקומית
מרכז עיצוב
תערוכה הכוללת שלד דינוזאור ואת העץ של תנרה' (Ténéré)
נמל התעופה דיורי האמאני
בית הספר הלאומי לניהול
אוניברסיטת ניאמיי אבדו מומוני השוכנת בגדה השמאלית של נהר ניאמיי
קיסלובודסק

קיסלובודסק (ברוסית: Кисловодск) המכונה "עיר השמש" היא עיר במחוז סטברופול ברוסיה. היא הוקמה ב-1803 כבסיס צבאי והוכרזה כעיר 100 שנים לאחר מכן, ב-1903. היא עיר מרפא ונופש ידועה ברוסיה.
היסטוריה

באוגוסט 1920, במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה הייתה קיסלובודסק בחזית. 
העיר נכבשה במלחמת העולם השנייה על ידי הנאצים באוגוסט 1942, ומיד ביצעו הנאצים מפקד של יהודי העיר. בספטמבר 1942 נלקחו היהודים למינרלנייה וודי שם חוסלו ביריות ונקברו בקבר המוני. החל מנובמבר 1942 הייתה העיר בקו החזית של הקרבות בין הצבא האדום והצבא הגרמני, עד לכיבושה של העיר בידי הצבא האדום על פי הודעה של ברית המועצות ב-11 בינואר 1943.
גאוגרפיה

קיסלובודסק היא עיר מרפא של מעיינות, שהראשי שבהם, ה"גארזאן" הוא בעל ריכוז חומצת פחמן גבוה מכל מעיינות אירופה. העיר היא גם נקודת יציאה של מטפסי הרים המעפילים אל שיאי אלברוס.