stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניו ג'רזי (BB-62)
צי מילואים וספינת מוזיאון (1991–הווה)

עם קריסת ברית המועצות בתחילת שנות ה-90 והיעדר האיום הנתפס על ארצות הברית, נערכו קיצוצים דרסטיים בתקציב הביטחון ואוניות המערכה נחשבו לא כלכליות. כתוצאה מכך, ניו ג'רזי הושבתה בפעם האחרונה בתחנת הצי לונג ביץ', קליפורניה, ב-8 בפברואר 1991, כאשר האונייה שירתה בסך הכל 21 שנים (הכי הרבה מבין ארבעת אוניות הסדרה איווה) בשירות פעיל. ההחלטה לבטל את ניו ג'רזי גזלה מאוניית המערכה את הסיכוי להשתתף במבצע "סערה במדבר" ב-1991, מערכה צבאית להרחקת כוחות עיראקים בכוח מכווית. פעולות האיבה החלו ב-15 בינואר 1991, והאוניות האחיות מיזורי וויסקונסין ירו במטרות עיראקיות עם טילי טומהוק בזמן ביטולה של ניו ג'רזי. לאחר ביטולה נגררה ניו ג'רזי לברמרטון, וושינגטון, שם היא נשארה במילואים עד שנמחקה מרשימות הצי בינואר 1995.
סעיף 1011 לחוק ההרשאה להגנה לאומית משנת 1996 חייב את הצי האמריקני להחזיר לרשימות הצי שתיים מאוניות המערכה מסדרת איווה שנמחקו על ידי הצי ב-1995; ספינות אלו היו אמורות להישמר בצי המילואים של צי ארצות הברית (או "צי הנפטלין"). הצי היה אמור להבטיח ששתי אוניות המערכה שהוחזרו יהיו במצב טוב וניתן יהיה להפעיל אותן מחדש לשימוש בפעולות האמפיביות של חיל הנחתים. עקב הצריח הפגוע של איווה, הצי בחר בניו ג'רזי להצבה בצי הנפטלין, למרות שלפי הטענה, מנגנוני הסיבוב של תותחי 16 אינץ' (406 מילימטרים) של ניו ג'רזי היו מרותכים (למעשה היה זה מנגנון הנעילה של הצריחים). העלות לתיקון של ניו ג'רזי נחשבה פחות מהעלות לתיקון איווה; כתוצאה מכך, ניו ג'רזי וויסקונסין הוחזרו לרשימות הצי והוחזרו לצי המילואים.
ניו ג'רזי נשארה שם עד שחוק הסמכות ההגנה הלאומית של סטרום ת'רמונד משנת 1999 חייב את מזכיר הצי לרשום ולתחזק את איווה וויסקונסין ברשימות הצי. החוק גם חייב את מזכיר הצי למחוק את ניו ג'רזי מרשימות הצי ולהעביר את אוניית המערכה לישות ללא מטרות רווח. זה גם דרש מהמקבל למקם את אוניית המערכה במדינת ניו ג'רזי. הצי ביצע את המעבר בינואר 1999, וב-12 בספטמבר, ניו ג'רזי נגררה על ידי הגוררת סי ויקטורי מברמרטון, וושינגטון לפילדלפיה, לעבודות שיקום במספנת הצי של פילדלפיה, לפני התרומה המתוכננת לשימוש כמוזיאון.
שתי בקשות מתחרות עבור אוניית המערכה הוגשו, אחת על ידי ועדת אוניית המערכה של USS ניו ג'רזי מבייון, ניו ג'רזי, ואחת על ידי ברית נמל הבית מקמדן, ניו ג'רזי. שני הצוותים הגישו תוכניות להפעיל ולתחזק את אוניית המערכה כמוזיאון. לאחר סקירה של שתי התוכניות, הצי בחר בברית נמל הבית כמקום המנוחה האחרון של אוניית המערכה. מזכיר הצי ריצ'רד דנציג פרסם את ההכרזה ב-20 בינואר 2000, וב-15 באוקטובר של אותה שנה הגיעה ניו ג'רזי למקום מנוחתה האחרון בחוף קמדן.
צי מילואים וספינת מוזיאון (1991–הווה) > פתיחה לקהל הרחב

זמן קצר לאחר הגעתה נפתחה ניו ג'רזי לציבור, והחלה רשמית את הקריירה החדשה שלה כספינת מוזיאון עם השם Battleship New Jersey Museum and Memorial. במוזיאון הצף מוצעים סיורים מודרכים עצמיים, סיורים קבוצתיים מודרכים ומאהלי לילה. מאהלי לילה, בדרך כלל לטובת ארגוני הצופים, מציעים הזדמנות לישון ולאכול בדרגשים המקוריים ובסיפון הבלגן.
ניו ג'רזי הוכנסה למספר רשימות היסטוריות. בשנת 1997, בזמן שהאונייה עדיין הייתה בצי הנפטלין, המליצה מועצת הביקורת של מדינת ניו ג'רזי לאתרים היסטוריים שהיא "תירשם במרשם המקומות ההיסטוריים של ניו ג'רזי, בכפוף להעברת אוניית המערכה למימי ניו ג'רזי". בשנת 2004, מדינת ניו ג'רזי קבעה באופן רשמי את אוניית המערכה כמקום היסטורי. זה איפשר לניו ג'רזי להיות מוצבת במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים, רשימה אליה נוספה ניו ג'רזי רשמית ב-2004.
בשנת 2012 היה מלכ"ר נוסף - USS New Jersey Battleship Foundation, Inc. - שדגל להעביר את ניו ג'רזי ל-Liberty State Park. בסופו של דבר, שום דבר לא יצא מהמאמץ הזה והאונייה נשארה בקמדן. אחד מקנה התותחים המקוריים של USS ניו ג'רזי משנת 1943 עד 1954 ניצב כעת בפינה הצפון-מערבית של ה-Marine Parade Grounds לצד ברוד סטריט ושדרת Intrepid בפילדלפיה. קנה תותח מקורי נוסף ממוקם בקמדן, ליד USS ניו ג'רזי, ושלישי מוצג בבאקינג רידג', ניו ג'רזי. מדחף מוצג מול תחנת הנשק הימי ארל, בקולטס נק, ניו ג'רזי. המוזיאון מפעיל גם ערוץ יוטיוב שבו אוצרים מחנכים את הצופים על פרטים היסטוריים שונים, עובדות ותולדות השירות של האונייה.
עיטורים

ניו ג'רזי זכתה בתשעה כוכבי קרב עבור שירותה במלחמת העולם השנייה, ארבעה עבור מלחמת קוריאה, שלושה עבור מלחמת וייטנאם, ושלושה עבור פעולה בלבנון ובאזור המפרץ הפרסי. בין יתר העיטורים, היא קיבלה ציון לשבח יחידתי של הצי על שירות בווייטנאם, את ציון לשבח נשיאותי יחידתי של הרפובליקה של הפיליפינים, ואת ציון לשבח נשיאותי יחידתי מרפובליקת קוריאה. על סמך אלה ניו ג'רזי היא אוניית המערכה המעוטרת ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |





| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| סרט פעולה בקרב עם כוכב | ציון לשבח יחידתי של הצי עם כוכב | סרט הצי E עם שתי חזרות | מדליית משלחת של הצי |
| מדליית השירות בסין | מדליית המערכה האמריקאית | מדליית המערכה באסיה-האוקיינוס השקט עם תשעה כוכבי קרב | מדליית הניצחון במלחמת העולם השנייה |
| מדליית שירות הכיבוש של הצי עם אבזם "ASIA". | מדליית שירות ההגנה הלאומי עם שני כוכבים | מדליית שירות בקוריאה עם ארבעה כוכבי קרב | מדליית משלחת של הכוחות המזוינים עם כוכב |
| מדליית שירות בווייטנאם עם שלושה כוכבים | סרט פריסת שירות ים של הצי עם שלושה כוכבים | ציון לשבח נשיאותי יחידתי של הפיליפינים | ציון לשבח נשיאותי יחידתי של קוריאה הדרומית |
| צלב הגאולה של וייטנאם | מדליית שחרור הפיליפינים עם שני כוכבים | מדליית קוריאה של האו"ם | מדליית המערכה בווייטנאם |
מדגסקר

ערך זה עוסק במדינת אי באוקיינוס ההודי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
רפובליקת מדגסקר (במלגשית: Repoblikan'i Madagasikara, בצרפתית: République de Madagascar), בשמה הקודם הרפובליקה המלגשית, היא מדינת איים השוכנת באוקיינוס ההודי, מול מוזמביק שבדרום מזרח אפריקה. המדינה כוללת את האי מדגסקר, שהוא האי הרביעי בגודלו בעולם, וכן מספר רב של איים פריפריים קטנים יותר.
על פי תאוריית טקטוניקת הלוחות, האי מדגסקר היה שייך ליבשת גונדוונה, שנפרדה מהודו לפני כ-88 מיליון שנה, מה שגרם לצמחים ולבעלי החיים המקומיים להתפתח בבידוד. כתוצאה מכך, מדגסקר היא בעלת מגוון ביולוגי עשיר ביותר; מעל 90% מחיות הבר במדגסקר לא נמצאות בשום מקום אחר על פני כדור הארץ. המערכות האקולוגיות המגוונות של האי וחיות הבר הייחודיות מאוימות על ידי חדירתה של האוכלוסייה האנושית הגדלה במהירות וכן על ידי איומים סביבתיים אחרים.
הראיות הארכאולוגיות הראשונות על התיישבות של בני אדם על מדגסקר היא בערך לשנת 2000 לפני הספירה. ההתיישבות האנושית של מדגסקר התרחשה בין 350 לפנה"ס עד 550 לספירה על ידי עמים אוסטרונזים שהגיעו על סירת קנים מבורניאו.
מדגסקר שייכת לקבוצת המדינות הפחות מפותחות, על פי האו"ם. מלגשית וצרפתית הן השפות הרשמיות של המדינה. רוב האוכלוסייה שומרת על אמונות מסורתיות של הנצרות. הכלכלה מתבססת על תיירות אקולוגית וחקלאות, בשילוב עם השקעות גבוהות יותר בחינוך ובריאות, הם מרכיבים מרכזיים של אסטרטגיית הפיתוח של מדגסקר. השקעות אלה הניבו צמיחה כלכלית משמעותית, אך ההטבות לא היו מפוזרות באופן שווה בכל שכבות האוכלוסייה, מה שגרם למתחים של הגדלת עלות החיים מאידך ועל ירידה ברמת החיים בקרב העניים ובכמה חלקים ממעמד הביניים. נכון לשנת 2017, נחלשה הכלכלה עקב המשבר הפוליטי שהתקיים בין השנים 2009–2013, ואיכות החיים נותרה נמוכה עבור רוב האוכלוסייה.
היסטוריה > מתיישבים ראשונים

המתיישבים הראשונים הגיעו למדגסקר במאה ה-4 לספירה מדרום-מזרח אסיה, בעיקר מאינדונזיה, כנראה דרך מזרח אפריקה. עם הזמן נדדו חלק מהמתיישבים לפנים האי כדי להתרחק מהסופות הטרופיות הפוקדות את החופים. מדגסקר מוזכרת לראשונה בהיסטוריה הכתובה במאה ה-7, כאשר הערבים הקימו נמלי סחר לאורך החוף הצפון-מערבי של האי.
היסטוריה > תקופת הקולוניאליזם

האירופאי שלזכותו נרשם "גילוי" מדגסקר (1500) הוא הקברניט הפורטוגלי דיוגו דיאש, שראה את האי מספינתו לאחר שזו התפצלה מהצי של פדרו אלוורש קברל שהיה בדרכו להודו (אותו צי מלחמתי גילה קודם לכן את ברזיל). בסוף המאה ה-17 הקימו הצרפתים נמלי סחר לאורך החוף המזרחי. בין השנים 1774 ל-1824 שימש האי כבסיס לשודדי ים. בסוף המאה ה-18 ובתחילת המאה ה-19 הצליחו בני המֶרינה בעיקר בתקופת המלך רדמה ה-1 ובסיוע יועצים בריטים לבסס את שלטונם בחלק ניכר של האי, ובכלל זה בחוף. ב-1817 נחתם הסכם בין שליט המרינה לבין המושל הבריטי של מאוריציוס. ההסכם ביטל את סחר העבדים, שהיווה חלק משמעותי מהכלכלה המדגסקרית ובתמורה הבטיחו הבריטים למדגסקר סיוע צבאי וכספי.
בשנת 1884 הסכימו הבריטים להפיכתה של מדגסקר למדינת חסות צרפתית, כחלק מתוכנית כוללת לחלוקה מחדש של האזור בין המעצמות האירופיות, שבמסגרתה זנזיבר (במאה ה-21, חלק מטנזניה) הועברה לידי הבריטים. בהתאם לכך דרשה צרפת ממלכת מדגסקר להיכנע תחת שלטון צרפת. בתחילה ניסתה מלכת מדגסקר לסרב, אולם לבסוף הסכימה לברית עם צרפת על פיה נמצאת האי תחת חסות צרפת. בשנת 1894 התמרדו תושבי מדגסקר נגד השלטון הצרפתי, בתקווה שאנגליה תבוא לעזרתם או שמסיבה אחרת הצרפתים לא יטרחו לדכא את המרד. אולם הצרפתים יצאו לקרב וביולי 1895 השיגו ניצחון גדול על המורדים. ב-1895–1896 הצרפתים כבשו את האי סופית והדיחו את מלכת המרינה האחרונה, רנוואלונה השלישית, מכיסאה והקימו את קולוניית מדגסקר.
בתקופת השואה העלו הנאצים את תוכנית מדגסקר, שלא התממשה, לגירוש יהודי אירופה לאי.
חיילים מלגשיים השתתפו במלחמת העולם השנייה בקרבות בצרפת, מרוקו וסוריה. כאשר צרפת נכנעה לפני גרמניה הנאצית, מדגסקר נשלטה בידי מושל שנותר נאמן לממשלת וישי. בפברואר 1942, בעקבות נפילת סינגפור בקרב סינגפור, עלה חשש בקרב בעלות הברית שמושל מדגסקר יאפשר ליפנים לפעול מהאי. בעקבות זאת דרשה ארצות הברית מממשלת וישי התחייבות בכתב שיגנו על האי מפני כל ניסיון פלישה וממשלת וישי נענתה לדרישה. אולם באפריל 1942 הורעו היחסים בין ממשלת וישי ובנות הברית, לאחר שאוניות צרפתיות הועברו ליפנים. מושל מדגסקר הדיח את נאמני דה גול ממשרות בכירות באי, הגם שנטען שרוב התושבים היו מנאמני דה גול.
בחמישה במאי 1942 הבריטים תקפו את נמל דייגו סוארז וכבשו אותו עד השביעי לחודש (מבצע Ironclad), כדי למנוע מהיפנים לכבשו. בהמשך מאי 1942 הודיעו בעלות הברית על העברת האי לידי כוחות צרפת החופשית של דה-גול. אולם בפועל רוב האי נותר בידי המושל מטעם ממשלת וישי. בתחילת יוני נעשתה פעולה לטיהור האי, אך גם היא לא סלקה מהאי את השליטה של וישי. בסוף יוני 1942 עלה אל האי כוח של צבא דרום אפריקה.
בספטמבר 1942 חודשה הלחימה וכוחות הברית התקדמו לכיוון הבירה תוך שהם כבשו את אמבניה ומאיונגה. ב-16 בספטמבר 1942 ביקש מושל האי לפתוח במשא ומתן על מסירת האי לידי הבריטים, אולם הוא דחה את תנאי הפסקת האש שהוצעו לו והלחימה נמשכה. ב-24 בספטמבר 1942 נכנסו כוחות הברית לבירת מדגסקר והמושל הצרפתי מטעם וישי נמלט לפיאנארנצוה, בדרום האי, ממנה המשיך את הלחימה. פיאנארנצוה נכבשה ב-30 באוקטובר 1942 והלחימה נמשכה עד 8 בנובמבר 1942. מושל האי מטעם וישי נעצר והובא לדרום אפריקה.
ב-1947 דוכאה התקוממות עממית נגד השלטון הצרפתי אחרי חודשים של לחימה עזה.
ב-14 באוקטובר 1958 הוכרזה הרפובליקה המלגשית כחבל ארץ אוטונומי במסגרת הרפובליקה הצרפתית. ב-26 ביוני 1960 זכתה מדגסקר לעצמאות מלאה, בשם "הרפובליקה המלגשית".
פוליטיקה

פיליבר ציראנאנה (Tsiranana), נשיאה הראשון של מדגסקר, נבחר לנשיא ב-1960 בראש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. הוא התפטר מתפקידו במאי 1972, בתגובה להפגנות המוניות נגד ממשלתו והעביר את השלטון לידי הצבא. ב-1975 הוחזר השלטון האזרחי, ודידיה רצירקה (Ratsiraka) מונה לנשיא. ב-1976 שונה שם המדינה מ"הרפובליקה המלגשית" למדגסקר.
רצירקה עמד בראש משטר סוציאליסטי, שניהל מדיניות של הלאמה ויצר מדינה ריכוזית מאוד. רצירקה הגביל את האופוזיציה ולא התיר לעיתונות לבקר את מהלכיו. הוא נבחר מחדש ב-1982 ושוב ב-1989. לאור התדרדרות המצב הכלכלי בתחילת כהונתו השלישית, ערך רצירקה רפורמות כלכליות, שבמסגרתן הפכה הכלכלה לליברלית יותר. רפורמות אלה לוו ברפורמה פוליטית, שביטלה את הצנזורה על העיתונות ואישרה את הקמתן של מפלגות נוספות. כוחה של האופוזיציה התגבר ורצירקה אולץ להתפטר ב-31 באוקטובר 1991. ב-1992 אושרה במשאל עם חוקה חדשה, ובבחירות שנערכו ב-1993 נוצח רצירקה בידי אלבר זאפי (Zafy), ממנהיגי האופוזיציה.
ב-1996 הפרלמנט הדיח את זאפי מתפקידו. בבחירות שנערכו ב-1997 התמודדו שוב רצירקה וזאפי, והפעם ניצח רצירקה, שעם כניסתו לתפקיד הצליח להעביר חוקה חדשה שמעניקה סמכויות נרחבות לנשיא. בבחירות 2001 התמודד מול רצירקה מרק רבלומננה (Ravalomanana). שני המועמדים טענו לניצחון בבחירות והתפתח משבר פוליטי שכמעט הגיע לידי מלחמת אזרחים, עד שביולי 2002 רצירקה ותומכיו גלו לצרפת והותירו את הנשיאות בידי רבלומננה. ארבע שנים מאוחר יותר ניצח רבלומננה שוב בבחירות, אף על פי ששני מועמדי אופוזיציה עתרו נגד חוקיותן.
בשנת 2018 נבחר לנשיא, קולונל אנדרי רג'ואלינה, לשעבר ראש עיריית אנטננריבו .
כוחות ביטחון

הכוחות המזוינים של מדגסקר (בצרפתית: Forces armées de Madagascar, במלגסי: Tafika Malagasy) הוא הצבא הלאומי של מדגסקר. הוא כלל שלוש זרועות עיקריות, והם נכון ל-2012 כללו את צבא היבשה שמונה כ-12,000 חיילים, ועוד 500 בצי ו-500 בחיל האוויר. בנוסף קיימות יחידות עזר כגון הז'נדרמנים.
כלכלה

החקלאות מעסיקה כ-80% מתושבי מדגסקר. תושבי מדגסקר מגדלים כ-70% מתפוקת הווניל בעולם (היקף היצוא נכון ל-2022 עומד על כ-580 מיליון דולר), וכן קפה, קנה סוכר, ציפורן, קקאו, טבק, בוטנים, סיבי רפיה, וסיסל. מחצביה הטבעיים הם גרפיט, מיקה ואורניום והיא מייצאת ניקל גולמי בהיקף של 929 מיליון דולר.
בשנת 1985 השיקה חברת קוקה קולה טעם חדש, שבו לא היה שימוש בתמצית וניל. בעקבות כך קרסה כלכלת מדגסקר, והתאוששה מהמשבר רק כאשר הטעם החדש נכשל, והווניל הוחזר לשימוש, כחלק מרכיבי המשקה.[דרוש מקור]
גאוגרפיה

מדגסקר היא האי ה-4 בגודלו בעולם והמדינה ה-47 בגודלה בעולם. שטחה הוא 587,041 קמ"ר. המדינה שוכנת בין קווי הרוחב 12 דרום ו-25 דרום, וקווי האורך 44 מזרח ו-50 מזרח. מדגסקר התפצלה מהודו לפני כ-88 מיליון שנה, ומאפשרת לצמחים ולבעלי חיים באי להתפתח בבידוד יחסי. לאורך החוף המזרחי מתפתל חלק ניכר מיער השפלה הטרופי הנותר של האי.
במדגסקר 3 רכסי הרים מרכזיים: הרי צרטננה (Tsaratanana) בצפון, הרי אנקרטה (Ankaratra) שבמרכז, והרי אנדינגיטרה שבדרום. ההר הגבוה ביותר, מרומוקוטרו (2,876 מ'), נמצא ברכס צרטננה. חופה המזרחי של מדגסקר צר מאוד, ובתוך הארץ מתנשאת רמה שעליה מצויים רכסי ההרים.
בצפון האי זורם נהר הבטסיבוקה לאורך 525 ק"מ מעיר הבירה אנטננריבו אל מפרץ בומבטוקה שעל יד העיר מאהאז'אנגה בצפון מערב האי.
חי וצומח

מדגסקר היה אי מבודד במשך כ-65 מיליון שנה והודות לבידוד זה התפתחה במדגסקר פאונה ייחודית, הכוללת מיני בעלי חיים אנדמיים.
עד הגעתם של בני האדם לאי לפני כ-1,600 שנים התקיימו במדגסקר בעלי חיים גדולים וייחודים, מהם שהתפתחו במהלך התקופה שמאז היפרדותה מהיבשת ואינם מצויים באפריקה, וכן מינים שחצו מאוחר יותר את מצר מוזמביק מאפריקה אל האי. בעלי החיים הייחודיים באי ממלאים נישות אקולוגיות שונות. בעלי חיים אנדמיים רבים נכחדו מהאי מאז הגעת האדם. למרות זאת, ועל אף בירוא היערות באי, במדגסקר עדיין מצויים בעלי חיים מיוחדים רבים ומרבית המינים בה ייחודיים לה. מדגסקר היא אתר תיירות אקולוגית, ובה יותר מ-50 פארקים לאומיים ושמורות.
בסקרים שערכו באי מומחים בין השנים 1999–2010 נמצאו במדגסקר למעלה מ-615 מיני אורגניזמים חדשים: 41 יונקים, 385 מיני צמחים, 69 דו-חיים, 61 זוחלים, 17 דגים ו-42 חסרי חוליות. בעלי חיים אנדמיים בולטים הם מיני הלמוריים, האיי-איי, הטנרק המצוי (יונק קטן ואוכל חרקים מקומי), מיני זיקיות ייחודיות, והפוסה, שהוא טורף-העל המקומי. במדגסקר חיי מספר מיני עופות ייחודיים לרבות מיני מסיטיים, כחלים קרקעיים ווונגיים והעוף קורול.
בעלי חיים רבים שהיו במדגסקר, נכחדו או עומדים בפני הכחדה לאחר הופעת בני האדם. בני האדם השמידו חיות, עקרו יערות והביאו בעלי חיים שלא היו באי ופגעו בחלק מבעלי החיים המקומיים. בין בעלי החיים האנדמים שהושמדו היו: עופות הפיל, 3 מיני היפופוטמים קטנים המשתייכים לשני סוגים (היפופוטם מלגשי גמדי, היפופוטם לאלומנה והיפו מלגשי ננסי), צבי ענק ולמורים גדולים.
דמוגרפיה

האי מדגסקר היה ככל הנראה לא מיושב עד הגעת המתיישבים הראשונים מדרום-מזרח אסיה לפני כאלפיים שנים. היו אלה דוברי השפות האוסטרונזיות והשפה המלגשית הנוכחית שייכת אף היא למשפחת השפות האוסטרונזיות. האוכלוסייה השחורה היא מאוחרת יחסית ובשנות האלפיים, רוב תושבי מדגסקר הם בני תערובת של אוסטרונזים ושחורים אפריקאים. תושבי האזורים הגבוהים במרכז האי, כגון בני מרינה מתאפיינים בתווי פנים אסיאתיים (כמו רוב האינדונזים והמלזים) ואילו תושבי אזור החוף (côtiers) הם בעיקר ממוצא אפריקאי עם השפעות אוסטרונזיות וכן ערביות, הודיות ואירופאיות.
השפה המלגשית (על ניביה השונים) מדוברת על ידי רובם המכריע של תושבי מדגסקר כשפת אם (להוציא מהגרים הודים וצאצאיהם שמדברים הינדי וגוג'ראטי כשפת אם). הצרפתית היא שפה רשמית לצד המלגשית ורבים מתושבי המדינה מבינים ודוברים אותה.
כמחצית מתושבי האי מאמינים באמונות אליליות מקומיות, וכמחצית מאמינים בנצרות. כמו מקומות רבים בעולם, גם במדגסקר יש שילוב של האמונות וקיום טקסים משולבים של אלילות ונצרות. חוץ מהם, כ-7% מתושבי האי מאמינים באסלאם (בעיקר בחלק הצפון מזרחי של האי) ועוד מספר אחוזים מאמינים בהינדואיזם.
חלוקה מנהלית

מדגסקר מחולקת ל-22 אזורים שבנוסף מחולקים ל-119 מחוזות ו-1,579 קומונות.
| מספר במפה | האזורים החדשים | מחוז לשעבר | שטח בקילומטר מרובע | כמות אוכלוסייה (2013) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | דיאנה | אנטריסננה | 19,266 | 700,021 |
| 2 | סבא | אנטריסננה | 25,518 | 980,807 |
| 3 | איטסתי | אנטננריבו | 6993 | 732,834 |
| 4 | אנלמנגה | אנטננריבו | 16,911 | 3,348,794 |
| 5 | ואנקיטטארה | אנטננריבו | 16,599 | 1,803,307 |
| 6 | בונגולבה | אנטננריבו | 16,688 | 457,368 |
| 7 | סופיה | מאנגהגה | 50,100 | 1,247,037 |
| 8 | בואני | מאנגהגה | 31,046 | 799,675 |
| 9 | באטסבוקה | מאנגהגה | 30,025 | 293,522 |
| 10 | מאלקי | מאנגהגה | 38,852 | 289,594 |
| 11 | אלואטרה מנגורו | טומסינה | 31,948 | 1,027,110 |
| 12 | אטסנהנהנה | טומסינה | 21,934 | 1,270,680 |
| 13 | אנגלרופו | טומסינה | 21,930 | 1,035,132 |
| 14 | אמורו מנייה | פיאנרנצואה | 16,141 | 715,027 |
| 15 | הוטה מסניירה | פיאנרנצואה | 21,080 | 1,199,183 |
| 16 | ואטוואי ויטווני | פיאנרנצואה | 19,605 | 1,416,459 |
| 17 | אטסימו אנסימונהנה | פיאנרנצואה | 18,863 | 898,702 |
| 18 | ליהורבה | פיאנרנצואה | 26,391 | 312,307 |
| 19 | מנבה | טוליארה | 46,121 | 592,113 |
| 20 | אנטסימו מנדרופה | טוליארה | 66,236 | 1,316,756 |
| 21 | אנדרוי | טוליארה | 19,317 | 733,933 |
| 22 | אנוסטי | טוליארה | 25,731 | 671,805 |
|   סיכום  |   סיכום  |   סיכום  | 587,295 | 21,842,167 |
ראו גם

אגם אלאוטרה האגם הגדול ביותר במדינה.
לקריאה נוספת

ניל שאי, מבוך האבן של מדגסקר, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 138, נובמבר 2009
רוברט דרייפר, שודדי היערות של מדגסקר, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 148, ספטמבר 2010
הערות שוליים

↑  דירוג שטח יבשתי - מתוך אתר Worldometer, כפי שפורסם ב-28 במאי 2021
↑  טבלאת אוכלוסייה שם הקובץ: UN_PPP2024_Output_PopTot.xlsx, שם החוצץ: Median - מתוך אתר האו"ם
↑  טבלאת אוכלוסייה שם הקובץ: WPP2024_POP_F01_1_POPULATION _SINGLE_AGE_BOTH_SEXES.xlsx, שם החוצץ: Medium variant - מתוך אתר האו"ם, הערכה 1 ביולי 2024
↑  דירוג תמ"ג - מתוך אתר הבנק העולמי, כפי שפורסם ב-2 באוגוסט 2023
↑  מדד הפיתוח האנושי לשנת 2022 בדו"ח שפורסם ב-2024 על ידי אתר מינהל הפיתוח (UNDP) של האומות המאוחדות
↑  הליכות עולם, המליץ, 11 בפברואר 1884
↑  דברי הימים להמדינות, הצבי, 31 באוקטובר 1884
↑  הליכות עולם, המליץ, 9 באוקטובר 1894
↑  הליכות עולם, המליץ, 4 באוקטובר 1894
↑  הליכות עולם, המליץ, 14 בנובמבר 1894
↑  תלגרמים, הצבי, 12 ביולי 1895
↑  מאדאגאסקאריזם, דבר, 29 באוגוסט 1941
↑  גם מדגסקר בתחום השאיפות של יפאן, המשקיף, 15 בפברואר 1942
↑  אמריקה דרשה מווישי הבטחה שתגן על מדגסקר, המשקיף, 26 בפברואר 1942
↑  ווישי לא תסגיר את הצי לנאצים, המשקיף, 13 במרץ 1942
↑  רדיו מדגסקר פתח בשידורים אנטי־בריטיים, המשקיף, 24 באפריל 1942
↑  הצבא הבריטי כבש את האי מאדגסקר, הַבֹּקֶר, 5 במאי 1942
↑  צרפת החפשית-בהנהלת מדגסקר, הַבֹּקֶר, 14 במאי 1942
↑  טהור מדגסקר, הַבֹּקֶר, 7 ביוני 1942
↑  צבא דרום אפריקה - במדגסקר, הַבֹּקֶר, 1 ביולי 1942
↑  במדגסקר החלה מלחמה מחדש, הַבֹּקֶר, 11 בספטמבר 1942
↑  כוחות הברית מתקרבים לבירת מדגסקר, המשקיף, 14 בספטמבר 1942
↑  נכנע הצבא הצרפתי במדגסקר, הַבֹּקֶר, 17 בספטמבר 1942
↑  מושל מדגסקר דוחה תנאי שביתת הנשק, הַבֹּקֶר, 18 בספטמבר 1942
↑  נכבשה בירת מדגסקר, הארץ, 24 בספטמבר 1942
↑  נכבשה עוד עיר חשובה בדרום מדגסקר, דבר, 1 בנובמבר 1942
↑  מושל מדגסקר עצור בדרבן, המשקיף, 20 בנובמבר 1942
1 2  Madagascar, OEC
↑  על נופים ולמורים: הטבע הקסום של מדגסקר, באתר ‏מאקו‏, 10 בדצמבר 2012.
↑  Madagascar and other Islands, Endangered Species Handbook
↑  מקור מידע
| מדינות אפריקה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אוגנדה • אלג'יריה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בורונדי • בורקינה פאסו • בוטסואנה • בנין • גאנה • גבון • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • לוב • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • מצרים • מרוקו • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניז'ר • ניגריה • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה • סיישל • סיירה לאון • סנגל • צ'אד • קומורו • הרפובליקה של קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה • תוניסיה |  |
| חבלי ארץ  "לא מוכרים" | סומלילנד • רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית |  |
| שטחים תלויים | הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי • סנט הלנה, אסנשן וטריסטן דה קונה • האיים הקנריים • סאוטה • מלייה • מדיירה • מיוט • ראוניון • סוקוטרה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552494505171  BIBSYS: 90874253  BNE: XX451573  BnF: cb119323881 (data)  GND: 4074425-5  HDS: 003453  ISNI: 0000 0001 2298 4950  KulturNav: b93313b8-ab7c-4321-a8f7-9bd7982fe7fe  LCCN: n80087494  MusicBrainz: f3a30678-3d23-3f42-8056-d32ebe58c66d  NARA: 10035736  NDL: 00567376  NKC: ge129928  SELIBR: 153146  TDVİA: madagaskar  UKPARL: KWZWMakt  VIAF: 255285986   WorldCat (עם VIAF): 255285986 
מפת מדגסקר. "Nosy" משמעותו "אי" בשפה המלגשית
צינגי דה במראהה, תצורות סלע קרסטיות ייחודיות במערב מדגסקר
מפת החלוקה במגדסקר
מכוניות 2

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 בימוי:  בראד לואיס, ג'ון לאסיטר 
 הופק בידי:  דניס רים
 תסריט:  בן קווין 
 עריכה:  סטפן שפר 
 שחקנים ראשיים:  אוון וילסון לארי איש הכבלים מייקל קיין אמילי מורטימר ג'ייסון לסקס תומאס קרצ'מן
 מדבבים:  דניאל ויטני (מטור (דיסני)) צ'יץ' מרין (Ramone) ג'ון רצנברגר (Mack) תומאס קרצ'מן (Professor Zündapp) בוני האנט (סאלי קאררה (דיסני)) קתרין הלמונד (Lizzie) אדי איזרד (Miles Axlerod) מייקל קיין (Finn McMissile) אמילי מורטימר (Holley Shiftwell) אוון וילסון (ספידי מקווין (דיסני)) ברוס קמפבל סטנלי טאונסנד פול דולי Michael Wallis ונסה רדגרייב פיטר ג'ייקובסון ג'ו מנטנה ג'ון טורטורו טוני שלהוב ג'ייסון אייזקס ג'ניפר לואיס פרנקו נרו בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מוזיקה:  מייקל ג'אקינו
 צילום:  ג'רמי לסקי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Walt Disney Pictures Pixar Animation Studios
 חברה מפיצה:  סרטי אולפני וולט דיסני
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 24 ביוני 2011 ישראל 23 ביוני 2011
 משך הקרנה:  113 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית (הסרט דובב לשפות נוספות, ביניהן עברית)
 סוגה:  סרט ריגול, סרט חבר'ה, סרט פעולה, סרט פשע 
 מקום התרחשות:  Porto Corsa, קליפורניה, פריז, טוקיו, לונדון, Radiator Springs 
 תקציב:  200 מיליון דולר
 הכנסות:  562.1 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   cars2
 סרט קודם:  מכוניות
 סרט הבא:  מכוניות 3 (2017)
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
מכוניות 2 (באנגלית: Cars 2) הוא סרט הנפשה ממוחשבת אמריקאי המשלב פעולה, ריגול וקומדיה, שיצא לאקרנים ב-24 ביוני 2011. הסרט הופק על ידי Walt Disney Pictures ו-Pixar Animation Studios, והוא משמש כהמשכון לסרט "מכוניות" משנת 2006. הסרט בוים על ידי ג'ון לאסיטר ונכתב על ידי בן קווין.
הסרט הוקרן ברחבי העולם בתלת-ממד, בדו-ממד (הקרנה רגילה) ובפורמט IMAX. בסוף שבוע הפתיחה הבינלאומי הראשון של הסרט, הסרט גרף 66,135,507 $ בקנדה ובארצות הברית. הסרט קיבל ביקורות מעורבות ממבקרי קולנוע, אך זכה להצלחה בינלאומית רבה, כמו סרטים קודמים של פיקסאר. זהו הסרט ה-12 באורך מלא שהופק על ידי אולפני פיקסאר.
דמויות > דמויות ראשיות

סר טו-מטור (Tow Mater) - רכב גרירה המשרת ברדיאטור ספרינגס, אריזונה. חברו הטוב של ספידי מקווין, רכב המרוצים הידוע. בסרט הופך למרגל בביון הבריטי, מציל את המלכה וחושף ארגון פשע, מה שמקנה לו תואר אבירות, אותו קיבל מהמלכה אליזבת השנייה.
סר פין מקמיסייל - מרגל בכיר בשירות הביון הבריטי. משרת למעלה מ-30 שנה בארגון. היחיד שנשאר מבין חברי הביון שחוסלו על ידי אקסלרוד. מדריכהּ של הולי שיפטוול. מכיר את משפחת המלוכה. רכב מסוג אסטון מרטין db5.
הולי שיפטוול (דקלה הדר) - מרגלת מתחילה בביון הבריטי, אשת מחשוב. בסוף הסרט מתאהבת במטור. משמשת כרכב מעופף במקביל לעבודתה הרגילה.
מיילס אקסלרוד - אליל נפט נפשע. לאחר הילכדות של 36 ימים בג'ונגל ואיבוד נכסיו, איבוד שהציג כ"מכירה", תכנן את מרוצי הגרנד פרי העולמיים שיונעו בדלק המיוחד שלו, "אולינול". לאחר הכשלת הדלק והרג של למעלה מתריסת מכוניות מרוץ, נחשפת מזימתו ונחשף בתור הנבל הראשי של הסרט.
ספידי מקווין (Lightning McQueen) (עופר שכטר) - רכב מרוץ אמריקאי, המזוהה עם המספר 95. לאחר שיפוץ יסודי והוספת פנסים (שכן קודם היו לו רק מדבקות) עבר לייצג את ארצות הברית במרוץ הגרנד פרי העולמי, תחת המספר 95. מפסיד לברנולי במרוץ ביפן, אך מנצח אותו במגרשו הביתי באיטליה. חברו של מטור.
פרנצ'סקו ברנולי (רובי מוסקוביץ) - רכב מרוץ איטלקי בעל גלגלים חשופים. מכוניות נשיות רבות מחבבות אותו מסיבה זו. נושא את המספר 1. מנצח את מקווין במרוץ בטוקיו אך מפסיד לו באיטליה.
דמויות > דמויות משניות

פרופסור זונדאפ (יואב הייט) - אחד מאנשי ארגונו של אקסלרוד. רכב גרמני מסוג "צונדאפ יאנוס".
איוון - טנדר רוסי, חבר בארגונו של אקסלרוד.
לילן טורבו - סוכן מסוג דודג' צ'ארג'ר בביון הבריטי יחד עם מקמיסייל. איין נהרג על ידי חברי הארגון. רכב מסוג יגואר E-Type
לואיג'י- חבר בצוותו של מקווין. פיאט 500 משנות החמישים.
גווידו - מחליף הצמיגים של מקווין.
סאלי - חברתו של מקווין. פורשה 911 חדשה.
פילמור - פולקסווגן סוג 2. איש צוות של מקווין. הצטרף אל מקווין בתור "המומחה לדלקים".
סארג' - גנרל בצבא האמריקאי. שומרו של מקווין.
המלכה אליזבת - רכב רולס-רויס מפואר, אשר מהווה את הגרסה המכוניתית למלכה אליזבת השנייה.
הנסיך ויליאם - נכדה של אליזבת. רכב בנטלי חדש ומפואר. מבוסס על הנסיך ויליאם.
מוזיקה

המוזיקה נכתבה והולחנה בידי מייקל ג'אקינו, אשר הלחין את המוזיקה לסרטים קודמים של פיקסאר דוגמת משפחת סופר על, רטטוי ולמעלה. רנדי ניומן, המוזיקאי של הסרט הראשון, סירב לשוב להלחין את המוזיקה לסרט השני.
ראו גם

מכוניות (זיכיון)
צעצוע של סיפור בקיצור: חופשה בהוואי