stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קידוש בכורות
טעמי המצווה

שורשי המצווה לפי ספר החינוך הם לחזק את ההבנה של האדם שכל רכושו שייך לקב"ה, ולכן דווקא את הבכור שבו מושקעת הכי הרבה עבודה צריך החקלאי להקדיש לקורבן לה'.

הסבר נוסף (בהתאם למיקום הציווי) הוא שמצווה זו באה להזכיר לנו את נס מכת בכורות בפרט ואת יציאת מצרים בכלל.
| כ"ד מתנות כהונה |
| --- | --- | --- |
| עשר מתנות במקדש | בשר חטאת • בשר אשם ודאי • בשר אשם תלוי • בשר זבחי שלמי ציבור • חטאת העוף • לוג שמן של מצורע • שתי הלחם • לחם הפנים • שירי מנחות • שיירי מנחת העומר |  |
| ארבע מתנות בירושלים | בכור בהמה טהורה • המורם מתודה ואיל נזיר • ביכורים • עורות קדשי קדשים |  |
| עשר מתנות בגבולים | תרומה גדולה • תרומת מעשר • חלה • ראשית הגז • זרוע, לחיים וקיבה • פדיון הבן • פטר חמור • חרמים • שדה אחוזה • גזל הגר |  |
| ספר שמות |
| --- | --- | --- |
| פרשת שמות | גזירות פרעה • שעבוד מצרים • משה בתיבה • בתיה בת פרעה • בריחת משה למדין • הסנה הבוער • צפורה במלון • משה בארמון פרעה |  |
| פרשת וארא | עשר מכות מצרים • מכת דם • מכת צפרדע • מכת כינים • מכת ערוב • מכת דבר • מכת שחין • מכת ברד |  |
| פרשת בא | מכת ארבה • מכת חושך • פסח מצרים • מכת בכורות • יציאת מצרים • קידוש בכורות • תפילין |  |
| פרשת בשלח | עמוד הענן ועמוד האש • קריעת ים סוף • שירת הים • שירת מרים • מרה • אילם • מן • פרשת המן • תחום שבת • מסה ומריבה • רפידים • מלחמת עמלק |  |
| פרשת יתרו | יתרו וצפורה • עצת יתרו • שלושת ימי ההגבלה • מעמד הר סיני • עשרת הדיברות • לא תעשון אתי |  |
| פרשת משפטים | עבד עברי • אמה עברייה • חובל • נזקי בהמה (קרן, שן ורגל) • נזקי בור • נזקי אש • גנבה והבא במחתרת • דיני שומרים • מפתה • כל אלמנה ויתום לא תענון • טרפה • אחרי רבים להטות • ברית האגנות • לוחות הברית |  |
| פרשת תרומה | בניית המשכן • ארון הברית • הכפורת • הכרובים • השולחן • המנורה • יריעות המשכן • קרשי המשכן • האדנים • הפרוכת • מזבח הנחושת • קלעי חצר המשכן. |  |
| פרשת תצוה | הדלקת הנרות במקדש • בגדי כהונה • קורבן התמיד • שבעת ימי המילואים • חנוכת המשכן • מזבח הזהב |  |
| פרשת כי תשא | מחצית השקל • כיור הנחושת • קטורת הסמים • שמן המשחה • חטא העגל • שבירת הלוחות • שלש עשרה מידות הרחמים • קרינת פני משה |  |
| פרשת ויקהל | יריעות המשכן • קרשי המשכן • הארון • השולחן • המנורה • מזבח הזהב • מזבח הנחושת • כיור  • קלעי החצר |  |
| פרשת פקודי | סיכום הקמת המשכן • חנוכת המשכן |  |
| דמויות בספר | שפרה ופועה • עמרם • יוכבד • משה • אהרן • מרים הנביאה • פרעה • בתיה • יתרו • צפורה • נחשון בן עמינדב • יהושע בן נון • בצלאל בן אורי • אהליאב בן אחיסמך |  |
ספר בראשית • ספר שמות • ספר ויקרא • ספר במדבר • ספר דברים
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
קוריזיים

| קוריזיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: פשפשאים
תת־סדרה:: פשפשים
אינפרא־סדרה:: Pentatomomorpha
משפחה:: קוריזיים
שם מדעי
 Rhopalidae ‏Amyot & Audinet-Serville, 1843
הקּוֹרִיזִיִּים (שם מדעי: Rhopalidae) היא משפחה קטנה של חרקים יבשתיים בתת-סדרת הפשפשים המונה כ-200 מינים שונים ב-18 סוגים, בישראל ידועים 18 מינים. בעבר היו שייכים למשפחת הגלדניים אך בשונה מהם אין להם בלוטות ריח.
מאפיינים

רבים מהמינים בעלי כנף עם corium שקוף המקל על זיהוי המשפחה מבין משפחות פשפשים אחרות. מינים אחדים בעלי corium אטום ודומים לפנדוריים, כגון קוריז השיכרון, אך בניגוד לפנדורים הקוריזיים בעלי מספר רב של ורידים בממברנת הכנף. כל המינים צמחוניים בעיקר פונדקאים על עשבים אך חלקם כגון המין הנפוץ בארץ קוריז שקוף ניזונים ממגוון צמחי רחב.
המאובן הקדום ביותר של קוריז נמצא מתקופת הדוגר במונגוליה הפנימית.
מינים בולטים בישראל (רשימה חלקית)

תת-משפחה Rhopalinae
שבט Chorosomatini
קוריז שילינג Chorosoma schillingii
שבט Rhopalini
קוריז השיכרון Corizus hyoscyami
קוריז שקוף Liorhyssus hyalinus
הערות שוליים

↑  אנציקלופדיית החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 3 – "חרקים", בעריכת יהושע קוגלר, הוצאת משרד הביטחון , עמ' 117
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007544063205171
קידומת טלפון במצרים

20 הוא קוד החיוג הבינלאומי של מצרים.
טלפון נייח

| רשימה של קודי אזור> אזור/עיר | רשימה של קודי אזור> קוד אזור | רשימה של קודי אזור> אזור/עיר | רשימה של קודי אזור> קוד אזור |
| --- | --- | --- | --- |
| קהיר רבתי (קהיר, גיזה, חלק מאל-קליוביה) | 2 | אלכסנדריה | 3 |
| עריש | 68 | אסיוט | 88 |
| אסואן | 97 | בנהא | 13 |
| בני סויף | 82 | דמנהור | 45 |
| דמיאט | 57 | פיום | 84 |
| אסמאעיליה | 64 | כפר א-שיח' | 47 |
| לוקסור | 95 | מרסא מטרוח | 46 |
| מנצורה | 50 | אל-מניא | 86 |
| אל-מנופיה | 48 | עמק חדש | 92 |
| פורט סעיד | 66 | קינא | 96 |
| הים האדום | 65 | סוהאג | 93 |
| סואץ | 62 | טנטא | 40 |
| א-טור | 69 | זקאזיק | 55 |
| עשרה ברמדאן | 55 | אל-קליוביה | 13 |
מספרי טלפונים סלולריים

נכון ל-2018, יש ארבעה מפעילים לרשתות סלולריות במצרים: אורנג', וודאפון, אתיסאלאת, ו-We (בבעלות טלקום מצרים).
| מפעיל | קוד | דוגמה (מקומי) | דוגמה (בינלאומי) |
| --- | --- | --- | --- |
| וודאפון | 10 | ####-####-010 | ####-####-20-10+ |
| אתיסאלאת | 11 | ####-####-011 | ####-####-20-11+ |
| אורנג' | 12 | ####-####-012 | ####-####-20-12+ |
| We | 15 | ####-####-015 | ####-####-20-15+ |
רשימה של קודים אחרים

| תיאור | תבנית המספר |
| --- | --- |
לחיוג חינם: ####-###-0800
שירותי פרימיום: ####-09##
אינטרנט אלחוטי חינם: ####-07##
מספרים קצרים: 15###, 16###, 17###, 19###
קידושא רבא (אירוע)

קידושא רבא (או בקיצור: קידוש) הוא מנהג של אירוח וכיבוד קל הנערכים לכבוד הולדתה של בת, בשבת שלאחר יום הבר-מצווה, או לכבוד שבת חתן ("אופרוף"). מדובר במנהג הרווח בקרב יהודים מקהילות אשכנזיות להזמין קרובים וידידים בבוקר יום השבת, לאחר תפילת מוסף. האירוע נערך מיד לאחר סיום התפילה, לפני שהציבור פונה לביתו לסעוד את סעודת יום שבת. ה"קידוש" נערך לרוב בבית הכנסת השכונתי או הקהילתי, או בבית משפחת בעל השמחה: היולדת, בבית משפחת הוריה או בבית משפחת בעלה; הורי חתן הבר-מצווה; הורי החתן או הורי הכלה. המשתתפים מברכים את בעלי השמחה ובני משפחתם באיחולים קלאסיים לרגל השמחה, ובאמירת לחיים.
שם האירוע מכונה על שם עריכת הקידושא רבא בו.
בהולדת הבת

מנהג עריכת אירוע "קידושא רבא" בשבת שלאחר הולדת הבת מוזכר כבר במאה ה-18. בשונה ממנהג שלום זכר, שמוזכר כבר בתקופת המעבר בין ראשוני לאחרוני אשכנז, מנהג "קידושא רבא" לרגל הולדת הבת אינו מוזכר בתקופה זו. אמנם קיים בסיס תלמודי לכך, בדרשה של רבה בר רב הונא בשם רב על מנהגו של בועז.
המנהג רווח בעיקר בציבור החסידי, ובמהלך המאה ה-20 החל רווח יותר גם בציבור הליטאי.
יש שציינו את מנהג עריכת "קידושא רבא" להולדת הבת כסגולה למציאת שידוך.
להזמנה לאירוע ה"קידושא רבא" יש לרוב נוסח מסורתי, עם שינויים קלים בין קהילות שונות.
כיבוד

האירוח כולל מאכל ומשקה, שאינם מצריכים נטילת ידיים, ובעיקר עוגות מסוג עוגת ספוג (טורט) וקוגל אטריות. לעיתים מוגשים גם הערינג עם בצל קצוץ או עם ירקות פרוסות ובתוספת קרקרים, קוגל תפוחי אדמה, טשולנט, דגים מעושנים, ועוד.
ראו גם

זבד הבת
בר מצווה
שבת חתן
שלום זכר
קידושא רבא
הערות שוליים

↑  רבי יעקב עמדין, שו"ת שאלת יעבץ, חלק ב', סימן ק"פ; רבי מרדכי הלוי, דרכי נועם, אבן העזר, סימן א'; הרב אברהם יצחק שפרלינג, טעמי המנהגים ומקורי הדינים, חלק שלישי, ענייני מילה; רבי יוסף חיים מבגדד, שו"ת רב פעלים, חלק א', אבן העזר, סימן י"ב.
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף צ"א, עמוד ב', ורבינו גרשום, בפירושו שם. ראו רבי פינחס מנחם אלתר, שולי הגליון - ש"ס, חלק ג', על בבא בתרא, דף צ"א, עמוד ב', ירושלים, עמ' ק"נ, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  ראו לדוגמה סגולת מלכים, סגולה ע"ד, עמ' 30.
↑  ראו לדוגמה נוסח פאר הזמנה לקידושא רבא, בפורום באתר ivelt.
צ'צ'לקה אדמונית-בטן

| צ'צ'לקה אדמונית-בטן |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תרנגולאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: הוקיים
סוג:: צ'צ'לקה
מין:: צ'צ'לקה אדמונית-בטן
שם מדעי
 Ortalis ruficauda ‏גריי, 1867
תחום תפוצה


צָ'צָ'לָקָה אדמונית-בטן (שם מדעי: Ortalis wagleri) היא מין של עוף קרקע ממשפחת ההוקיים האנדמי למקסיקו במדינות: חליסקו, סונורה, סינלואה, נאיאריט ודורנגו. תחום מחייתה הוא יערות גשם נמוכים בטווח של עד 1,500 מטר אך גם יערות יבשים יותר.
עוף זה דומה למיני הסוג פנלופה והוא מגיע לאורך 62–67 ס"מ ולמשקל 834 גרם. הצ'צ'לקה בעלת נוצות חומות-אדמוניות וראש שחור עם פנים אדומות בולטות וסנטר ורוד. המקור קצר ואפור ובקצהו ציצה בולטת שחורה. החזה כתום-אפור, הבטן אדומה והרגליים אפורות וחזקות. הזנב ארוך וכהה אך בעל נוצות כתומות בקצוות.
היא יכולה לנוע על הקרקע אך גם מעל ענפי היער, שם היא מחפשת מיני פירות ומגוונת בחרקים. היא חיה רוב הזמן בקבוצות קטנות של עד 10 עופות. עונת הרבייה שלה חלה בין מאי ליולי אז הזכרים מנפחים את נוצותיהם וקוראים לנקבות.
הצ'צ'לקה אינה נמצאת בסכנת הכחדה בטבע ומצב שימורה הוא "ללא חשש".
הערות שוליים

↑  צ'צ'לקה אדמונית-בטן באתר הרשימה האדומה של IUCN
צ'צ'יליה גלראני

| --- | --- |

הגבירה עם החולד
 לידה:  1473 מילאנו, דוכסות מילאנו 
 פטירה:  1536 (בגיל 63 בערך) קרמונה, איטליה 
 בן או בת זוג:  לודוביקו ספורצה 
 
צ'צ'יליה גלראני (באיטלקית: Cecilia Gallerani; ‏1473–1536) הייתה אחת מפילגשיו של לודוביקו ספורצה, שימשה כמודל ללאונרדו דה וינצ'י לציורו הגבירה עם החולד (1489) ונראה שאף לציורים אחרים וכן ניהלה מפגשים אינטלקטואליים בהם השתתפו משכילי מילאנו ואורחים.
חייה

גלראני נולדה בסיינה. אביה, פאציו, אף כי לא היה בן אצולה, היה עובד ציבור בחצר מילאנו ושימש כשגריר בפירנצה ובלוקה. אמה, מרגריטה בוסטי, הייתה בתו של דוקטור למשפטים אשר דאגה כי בתה תזכה לחינוך מקביל לזה של בניה בלטינית ובספרות.
גלראני הייתה מבריקה ומשכילה, ולימים העניקה את חסותה לסופרים, שהיללו את יופייה בשירים. גלראני הנאווה הפכה פילגשו של לודוביקו ספורצה בעת שהייתה בת שש-עשרה או שבע-עשרה. ידוע שבשנת 1489 הצליח אחיה של גלראני לחמוק מעונש לאחר שהרג אדם בעת מריבה, בזכות התערבותו של לודוביקו, ולכן ניתן להניח שכבר באותה עת היו השניים בקשר רומנטי. בשנת 1490 הרתה הפילגש לדוכס, וב-3 במאי 1491 ילדה לו בן זכר, שהוטבל בשם צ'זארה ספורצה ויסקונטי ומאוחר יותר זכה לכינוי מקסימיליאן. כמה חודשים קודם ללידה, ב-16 בינואר 1491, התחתן לודוביקו עם ביאטריצ'ה ד'אסטה, בתו של דוכס פרארה, שדרשה כי ירחיק מעליו את הפילגש. ואכן, למרות תשוקתו אליה, ציווה לודוביקו להוציא את גלראני ממצודתו ולשכנה בעירו, מילאנו. מאוחר יותר השיא אותה לודוביקו לאחד מנאמניו, הרוזן ברגמיני. בתקופת נישואיה ילדה צ'צ'יליה שלושה ילדים נוספים. אף שנחשבה כמשוררת מעודנת ומוזה למשוררים איטלקים, שיריה לא נדפסו ואבדו.
לאונרדו פגש בגלראני בזמן ששניהם התגוררו בארמונו של "איל מורו" ("המוֹרִי", כינויו של לודוביקו, שהיה כהה עור - Il Moro). האזכור הראשון לציור הדיוקן של לאונרדו מופיע אצל המשורר בלינצ'וני, שהיה ידידה של גלראני, וכתב:
הו טבע מה קנאי אתה בווינצ'י שצייר את אחד מכוכביך, את צ'צ'יליה הנאווה, שעיניה הנאות מטילות צל אפל על אור השמש [...] חשוב: ככל שהיא נאה ומלאת חיים יותר תגדל תפארתך בימים הבאים עלינו. תן אפוא תודה ללודוביקו ולגאוניותו ולידו של לאונרדו, שניהם היו רוצים לחלוק אותה עם הנצח
פרטי הלבוש של גלראני מעידים על מעמדה המוגבל והארוטי של הפילגש. בידי הנערה מתכרבל בעל חיים שמקובל לכנותו חולד. בעל החיים, בעל הפרווה הלבנה, נקשר בפולקלור לטוהר וניקיון, ונחשב לחיה שתבחר למות ולא להתלכלך. ויש בו גם משחק מילים מלומד: ביוונית נקרא הסמור galè, משחק מילים עם שם משפחתה של צ'צ'יליה - גַלֶראני. מעבר לכך, ובצורה מובהקת יותר, מסמלת החיה את הדוכס ספורצה, שזכה לכינוי "החולד" (L'Ermellino).
הערות שוליים

↑  צ'ארלס ניקול, 2007. לאונרדו דה וינצ'י, תרגום: כרמית גיא, עם עובד, עמ' 260-261
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810596453805606  GND: 128641444  ISNI: 0000 0000 7870 5386  LCCN: n99041628  NKC: js20060915008  SUDOC: 169870758  VIAF: 26396260   WorldCat (עם VIAF): 26396260
צידוד (סטטיסטיקה)

התפלגות עם צידוד חיובי והתפלגות עם צידוד שלילי
בסטטיסטיקה, צידוד (באנגלית: Skewness) הוא מדד מקובל לחוסר הסימטריה של פונקציית צפיפות או התפלגות של משתנה מקרי ממשי. למשתנה בעל צידוד חיובי יש נטייה לקבל ערכים גבוהים ורחוקים מן הממוצע, יותר מאשר ערכים נמוכים הרחוקים ממנו, ובגרף של פונקציית הצפיפות ניכר שהזנב הימני ארוך ועבה יותר מן השמאלי. כאשר הצידוד שלילי, הצדדים מתהפכים. בפונקציה סימטרית ביחס לתוחלת, הצידוד הוא אפס.
הצידוד של משתנה X, המסומן ב- \ \gamma _{1}(X) מוגדר מתוך המומנט השלישי לפי הנוסחה  \ \gamma _{1}(X)={\frac {\mu _{3}}{\sigma ^{3}}}, כאשר  \ \mu _{3}=E((X-\mu )^{3}) הוא המומנט השלישי הממורכז סביב התוחלת  \ \mu =E(X), ו-  \ \sigma  היא סטיית התקן של X.
אחרי הפרמטרים החשובים ביותר של פונקציית התפלגות, התוחלת והשונות, המבוססים על המומנט הראשון והשני, ולצד הצידוד, נמצאת בשימוש הגבנוניות, המבוססת על המומנט הרביעי.
צידוד של מדגם

צידוד מוגדר לא רק עבור התפלגות תאורטית, אלא גם עבור מדגם סופי. הצידוד של מדגם  \ x_{1},\dots ,x_{n} מחושב לפי הנוסחה  \ g_{1}={\frac {m_{3}}{m_{2}^{3/2}}}={\frac {{\sqrt {n\,}}\sum _{i=1}^{n}(x_{i}-{\bar {x}})^{3}}{\left(\sum _{i=1}^{n}(x_{i}-{\bar {x}})^{2}\right)^{3/2}}},\!, כאשר  {\bar {x}} הוא הממוצע,  \ m_{3}={\frac {1}{n}}\sum _{i=1}^{n}(x_{i}-{\bar {x}})^{3} הוא המומנט השלישי הממורכז של המדגם, ו-  \ m_{2}={\frac {1}{n}}\sum _{i=1}^{n}(x_{i}-{\bar {x}})^{2} היא שונות המדגם.
כאשר מבקשים לאמוד את הצידוד של ההתפלגות מתוך הצידוד של מדגם, הוא מהווה אומד מוטה. מקובל לתקן אותו לפי הנוסחה  \ G_{1}={\frac {k_{3}}{k_{2}^{3/2}}}={\frac {\sqrt {n\,(n-1)}}{n-2}}\;g_{1},\!, שבה  k_{3} הוא אומד חסר הטיה למומנט המרכזי השלישי ו-  k_{2} אומד חסר הטיה למומנט המרכזי השני, אלא שאפילו תיקון זה אינו מספק אומד חסר הטיה, ובמקרים מסוימים התוחלת שלו הפוכה בסימנה מן הצידוד האמיתי.
צידוד של משתנים קרובים

הצידוד אינו מושפע מהזזה:  \ \gamma _{1}(X+b)=\gamma _{1}(X).
הצידוד אדיש לכפל בקבוע ותלוי רק בסימן.
אם 0<a קבוע חיובי:  \ \gamma _{1}(aX+b)=\gamma _{1}(X).
אם 0>a קבוע שלילי: \ \gamma _{1}(aX+b)=-\gamma _{1}(X).
הצידוד של סכום משתנים מקריים בלתי תלויים עם אותם מומנטים שני ושלישי  \ Y=X_{1}+\dots +X_{n} הוא:
\ \gamma _{1}(Y)={\frac {n\cdot \mu _{3}^{X}}{n^{3/2}\sigma _{X}^{3}}}={\frac {1}{\sqrt {n}}}\gamma _{1}(X_{1}); בפרט, הצידוד של ממוצע משתנים בלתי תלויים הולך וקטן כאשר המדגם גדל.
שימושים

ביישומים סטטיסטיים מקובל להניח במקרים רבים שההתפלגות בה עוסקים היא התפלגות נורמלית, שהיא התפלגות סימטרית. המציאות אינה תמיד סימטרית, וזוהי סטייה שחשוב לכמת כדי להעריך עד כמה הנחת הנורמליות פגומה. הצידוד מאפשר להסיק לאיזה כיוון יהיו רוב הסטיות הגדולות מן הממוצע.
דוגמאות

צידוד חיובי: המשכורות במשק מתאפיינות בכך שהסטייה מהמשכורת השכיחה כלפי מטה מוגבלת, מכיוון שלא ניתן לקבל משכורת שלילית ובנוסף קיים חוק שכר מינימום, ומנגד - משכורות של קבוצה קטנה חורגות בצורה קיצונית כלפי מעלה. כתוצאה מכך, השכר החציוני נמוך מהשכר הממוצע.

כך גם לגבי מדידת זמנים, למשל בביצוע מטלות: לא ניתן לחרוג מתחת לזמן השכיח בהרבה, כי זמן הביצוע אינו יכול להיות 0. לעומת זאת, תפקוד לקוי או חוסר מיומנות יובילו לזמנים ארוכים בהרבה מהשכיח.
צידוד שלילי: החציון בציונים במבחן צפוי להיות בסביבות 70–80. לא ניתן לחרוג הרבה מעבר לכך כי הציון המקסימלי הוא 100, אך ניתן לחרוג כלפי מטה במידה רבה ולקבל 0. כתוצאה מכך נצפה שהממוצע בבחינה יהיה נמוך מהשכיח ומהחציון.
חלופות

הסטטיסטיקאי הנודע קרל פירסון הציע שני מדדים אחרים למדידת חוסר הסימטריה של התפלגות או מדגם:
\ {\frac {\mu -t}{\sigma }} כאשר  \ t הוא הערך השכיח, ו-
\ {\frac {\mu -{\mbox{med}}}{3\sigma }} כאשר  \ {\mbox{med}} הוא החציון.
מדדים אלו שימושיים בעיקר במדגמים גדולים, ולא כאשר עוסקים בהתפלגויות תאורטיות. בנוסף, אין ערובה לכך שהם יהיו בעלי אותו סימן כמו הצידוד.
ראו גם

תוחלת
שונות
גבנוניות
קוריינטס

ערך זה עוסק בבירת הפרובינציה קוריינטס. אם התכוונתם לפרובינציה עצמה, ראו .
| --- | --- |
סמל קוריינטססמל קוריינטס
פוטומונטאז' של קוריינטס.
פוטומונטאז' של קוריינטס.
 מדינה:  ארגנטינה ארגנטינה
 פרובינציה:  קוריינטס (פרובינציה) קוריינטס
 חבל ארץ:  מסופוטמיה
 רשות מחוקקת:  Deliberative Council of Corrientes 
 תאריך ייסוד:  1588
 שטח:  500 קמ"ר
 גובה:  52 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  352,646 (2010)
 קואורדינטות:  27°29′00″S 58°49′00″W﻿ / ﻿27.483333333333°S 58.816666666667°W﻿ / -27.483333333333; -58.816666666667 
 אזור זמן:  UTC -3
 www.ciudaddecorrientes.gov.ar
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארגנטינה מוגדלת) בואנוס איירס קורדובה בארילוצ'ה רוסאריו טוקומאן מאר דל פלאטה סלטה סנטה פה סן חואן אושואיה איגואסו אקונקגווה ברזיל פרגוואי בוליביה צ'ילה איי פוקלנד אורוגוואי האוקיינוס האטלנטי האוקיינוס השקט קוריינטס(למפת ארגנטינה רגילה) בואנוס איירס קורדובה בארילוצ'ה רוסאריו טוקומאן מאר דל פלאטה סלטה סנטה פה סן חואן אושואיה איגואסו אקונקגווה ברזיל פרגוואי בוליביה צ'ילה איי פוקלנד אורוגוואי האוקיינוס האטלנטי האוקיינוס השקט קוריינטס(למפת קוריינטס רגילה) גוז'ה פאסו דה לוס ליברס  קורוסו קואטיה מרסדס גוברנדור וירסורו פרגוואי מיס. ברזיל אורוגוואי אנטרה ריוס סנטה פה  צ'אקוקוריינטס(למפת קוריינטס מוגדלת) גוז'ה פאסו דה לוס ליברס  קורוסו קואטיה מרסדס גוברנדור וירסורו פרגוואי מיס. ברזיל אורוגוואי אנטרה ריוס סנטה פה  צ'אקוקוריינטס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קוריינטס (בספרדית: Corrientes) היא עיר הבירה של פרובינציית קוריינטס בארגנטינה. היא ממוקמת בגדה המזרחית של נהר הפרנה, כ-1,000 ק"מ מהבירה בואנוס איירס. יש לה אוכלוסייה של כ-328,689 אזרחים לפי מפקד בשנת 2001[דרוש מקור].
זוהי העיר החשובה בפרובינציה, מרכזה הכלכלי שלה ומושב הרשויות ומסודות הממשל. העיר מארחת את אחד הקרנבלים הגדולים במדינה.
היסטוריה

ב-1516, חואן דיאז די סוליס פיקד על המשלחת ראשונה לחקירת האזור, אך המשלחת הותקפה על ידי ילידים וסוליס מת בהתקפה.
ב-1588, חואן טורס דה ורה אי אראגון ייסד את סן חואן דה ורה דה לאס סייטה קוריינטס (תרגום: חואן הקדוש מן ורה של שבעת הזרמים). השם קוצר בהמשך לקוריינטס. השם "שבעת הזרמים" מתייחס לשבע לשונות יבשה בגדת הנהר במקום הזה שיצרו זרמים סוערים שהקשו את הניווט בנהר בחלקו הזה.
המיקום שלה בין אסונסיון, בפרגוואי של ימינו, לבואנוס איירס הפך אותה לנקודת מעבר חשובה, כמו גם העובדה שהייתה גבוהה יחסית שמנעה הצפות במקרה של עליית מפלס המים.
ב-1807 העיר התנגדה לפלישות בריטיות. במהלך מלחמת העצמאות של ארגנטינה, העיר נמצאה במאבק מתמשך עם הממשלה המרכזית בבואנוס איירס, אבל מלחמת הברית המשולשת איחדה אותן לאחר שהעיר הותקפה על ידי כוחות פרגוואים ב-1865.
תחבורה

נמל התעופה הבין-לאומי דוקטור פרננדו פיראחינה ניבז'רו ממוקם כ-5 ק"מ מהעיר ומשרת אותה.
גשר חנרל מנואל בלגרנו חוצה את נהר הפרנה ומקשר את העיר אל העיר רסיסטנסיה, בירת פרובינציית צ'אקו הסמוכה.
ערים תאומות

ברזיל פורטו אלגרה, ברזיל
פרגוואי אסונסיון, פרגוואי
ציידות אוניות הסוחר הגרמניות במלחמת העולם הראשונה

ציידות אוניות הסוחר הגרמניות במלחמת העולם הראשונה היו אוניות שטח בהן השתמש הצי הקיסרי הגרמני לשיבוש הסחר הימי של מדינות ההסכמה. הן כללו אוניות מלחמה רגילות, בעיקר סיירות שהוצבו בתחנות הצי בקולוניות הגרמניות מעבר לים, אוניות נוסעים טרנס־אוקייניות שהוכנסו לשירות כסיירות עזר (auxiliary cruisers), ומאוחר יותר גם אוניות משא שהוסבו לציידות סוחר (merchant raiders). כלי שיט אלה נחלו הצלחות אחדות, והשפעתם על האסטרטגיה הימית של מדינות ההסכמה, במיוחד בחודשים הראשונים למלחמה, הייתה רבה.
אוניות הנוסעים

כשפרצה המלחמה, תכנן הצי הקיסרי הגרמני להסב שלוש־עשרה אוניות נוסעים אוקייניות מהירות לסיירות עזר, ועוד שבע אוניות דואר מהירות (express mail steamers) לאוניות אספקה. ההסגר שהטיל הצי המלכותי הבריטי על נמלי גרמניה תפס את הצי הגרמני בלתי מוכן; האוניות נותרו כלואות בנמלי הבית, ואלו שהיו בים או בנמלים נייטרליים, נמצאו הרחק מבסיסי ההצטיידות וההתחמשות, והמדינות הנייטרליות לא הסכימו כי חימושן ייעשה בשטחן.
מתוך שש האוניות שנמצאו בנמלי הבית, הסב הצי הקיסרי שלוש, אך שתיים מהן ("קאפ פולוניו", ששמה הוחלף ל"וִינֶטָה", ו"ויקטוריה לואיז") נמצאו בלתי מתאימות והוחזרו לבעליהן. רק "קייזר וילהלם דֶר גרוסֶה" יצאה להפלגה מבצעית. שלוש האחרות ("קאפ פיניסטרה", "פרינץ לודוויג" ו"קייזרין אוגוסט ויקטוריה") לא נמצאו מתאימות להסבה ונשארו בידי בעליהן.
מבין שבע האוניות שהיו בים, שלוש הצליחו לחמוק מסיורי הצי הבריטי והצטייד בתותחים ובתחמושת שהועברו אליהן מאניות מלחמה גרמניות. "קרונפרינץ וילהלם" פגשה את "קרלסרוהה" באוקיינוס האטלנטי, "קאפ טרפלגר" פגשה את "אֶבֶּר" מאפריקה המערבית הגרמנית ליד ברזיל, ו"פרינץ אַייטל פרידריך" הפליגה אל טסינגטאו, שם קיבלה תחמושת ותותחים מ"לוּקְס" ו"טִיגֶר". ארבע אחרות, ("קרונפרינצסין סֶסִיל", "קייזר וילהלם השני", "ג'ורג' וושינגטון" ו"פרינץ פרידריך וילהלם") לא יכלו לשוב לגרמניה או לפגוש אוניית מלחמה גרמנית ונותרו מסוגרות בנמלים נייטרליים.
שתי אוניות נוספות, שלא תוכננו מלכתחילה להסבה אך היו זמינות, הוסבו לאוניות עזר. אוניית הנוסעים "ברלין", שנמצאה בתיקונים בנמל ברמנהאפן, גויסה כמניחת מוקשים וכציידת אוניות סוחר. בחודש אוגוסט שבתה "אמדן" את אוניית הנוסעים הרוסית "ריזאן", שגויסה על ידי הצי הקיסרי הרוסי כאוניית עזר. היא נשלחה להסבה אל נמל טסינגטאו ושמה הוחלף ל"קורמורן".
הצלחת אוניות אלה הייתה מעורבת. "קייזר וילהלם דר גרוסה" הצליחה לפרוץ את ההסגר והפליגה אל חופי מערב אפריקה. אחרי שהטביעה שלוש אוניות התגלתה והושמדה על ידי הסיירת הבריטית "הַייפלייר". "קאפ טרפלגר" התגלתה וטובעה על ידי סיירת הסוחר החמושה "קרמניה" עוד בטרם הצליחה ללכוד או להטביע אוניית אויב אחת. "ברלין" ערכה הפלגה מבצעית אחת, במהלכה הניחה מוקשים בחופי אירלנד, שאחד מהם פגע והטביע את הדרדנוט הבריטי "אוֹדֶשְׁיֶיז". אחר כך הסתגרה באחד מנמלי נורווגיה הנייטרלית. "קורמורן" פעלה במשך שלושה חודשים באוקיינוס השקט וסביב חופי אוסטרליה, אך ללא הישגים כלשהם; אחר כך נאלצה למצוא מחסה ולהסתגר בנמל גואם.
הצלחה רבה יותר נחלה "פרינץ איטל פרידריך", שפעלה יחד עם "קורמורן" והשייטת של פון שפה עד לאחר קרב קורונל בנובמבר 1914, אז נשלחה לים בגפה. במהלך שלושה חודשי הפלגה באוקיינוס האטלנטי שבתה שלוש־עשרה אוניות; במרץ 1915 נאלצה להסתגר בנמל ניופורט ניוז בארצות הברית הנייטרלית.
המוצלחת ביותר מבין אותן סיירות עזר הייתה "קרונפרינץ וילהלם", שפעלה בים במשך שמונה חודשים, במהלכם לכדה שלוש־עשרה אוניות. באפריל 1915 נאלצה גם היא להיכנס לנמל ניופורט ניוז ולהסתגר בו.
אוניות המשא

בעקבות הניסיונות הראשונים הלא מוצלחים לפגוע בספנות המסחרית של האויב, הטיל הצי הגרמני את המשימה על זרוע הצוללות שלו. למרות הצלחות אחדות התברר עד מהרה, כי הצוללות הגרמניות אינן מתאימות לציד אוניות סוחר. חסרונן היה במהירותן הנמוכה ובחימושן המועט, ולא אחת נתקלו באוניות מהירות שהצליחו לחמוק מהן או שהשיבו לעברן אש תותחים יעילה. בעקבות כך הכריזה גרמניה בפברואר 1915 על מלחמת צוללות בלתי מוגבלת, אסטרטגיה שהובילה בהכרח לפגיעה קטלנית באזרחים, גם של מדינות נייטרליות ושל מדינות שלא השתתפו במלחמה, ולקשיים עצומים במישור המדיני.
הצעה אחרת שנשקלה הייתה להסב אוניות משא רגילות למניחות מוקשים ומאוחר יותר גם לציידות סוחר (commerce raiders). בניגוד לסיירות העזר הראשונות, בחרו הפעם הגרמנים באוניות בעלות יכולת שהייה ארוכה בים, ששמו את מבטחן מפני גילוי והשמדה בהסוואה ולאו דווקא במהירות התחמקות.
ניסיון ראשון נעשה עם האונייה "מטאור", שפיזרה מוקשים ותקפה את הספנות המסחרית בים הלבן במהלך חודשי מאי ויוני 1915. הפלגה שנייה ערכה האונייה באוגוסט, במהלכה השמידה באש תותחים אוניית סוחר בריטית חמושה שעסקה בהטלת ההסגר הימי בים הצפוני; זמן קצר אחר כך התגלתה על ידי סיירות בריטיות, וכדי שלא ליפול לידי האויב הטביעה עצמה במכוון. הצלחה רבה יותר נחלה "מֶייווה" (Möwe), שיצאה להפלגתה הראשונה בנובמבר 1915. במהלך ארבעה חודשים השמידה 15 אוניות בתפוסה כוללת של 50,000 טון, ושבה לגרמניה ללא פגע. שני ניסיונות נוספים לשחזר את ההצלחה הזו נכשלו; בפברואר 1916 עלתה על שרטון וטבעה האונייה "וולף" כשיצאה מתעלת קיל, ובאותו חודש הוטבעה "גרייף" על ידי אחת מהאוניות הבריטיות שהטילו הסגר על נמלי גרמניה.
באוגוסט 1916 יצאה "מיווה" שנית לים, הפעם בשם "וינֶטה" (Vineta) כדי להתל במודיעין הבריטי, ותפשה שלל אונייה אחת בחופי נורווגיה. בנובמבר הרחיקה האונייה עד לדרום האוקיינוס האטלנטי ושבתה 25 אוניות. כדי שתוכל להוסיף ולהרחיק שוט, לקחה "מייווה" מאוניות השלל דלק ואספקה לצרכיה; היא אף הצליחה להכשיר את אחת מהן לאוניית עזר לשירותה שלה, ושלחה אונייה אחרת לגרמניה כדי שיסבו אותה לציידת סוחר.
באותו חודש, נובמבר 1916, יצאה לים ציידת סוחר נוספת בשם "וולף". היא הפליגה אל דרום אפריקה, האוקיינוס ההודי ואוסטרליה, ובמהלך 15 חודשי פעילותה הטביעה 14 אוניות והניחה מוקשים שגרמו להשמדתן של 15 אוניות נוספות. "וולף" הצליחה להאריך את משך שהייתה בים לשיא של 15 חודשים הודות לפחם ולאספקה שלקחה לצרכיה מאוניות השלל שלכדה. היא אף הסבה את אחת מאוניות השלל שתפסה ("אילטיס") לאוניית עזר להנחת מוקשים.
בדצמבר 1916 יצאה לים ציידת הסוחר יוצאת הדופן מכולן, "זֵייאַדלר", אוניית מפרשים מלאת מעטה ומנועי עזר. האונייה הפליגה אל דרום האוקיינוס השקט, ובמהלך שמונה חודשי פעילות – עד לעלייתה על שרטון וטביעתה – הצליחה להשמיד 13 אוניות אויב.
ציידת הסוחר האחרונה, "לאופרד", אוניית השלל שנשלחה על ידי "מיווה", יצאה לים במרץ 1917, אך גם היא יורטה על ידי האוניות הבריטיות המטילות הסגר. לאחר קרב תותחים עז טבעה האונייה על כל אנשיה.
עם שובה של "מייווה" לגרמניה באותו חודש, מרץ 1917, הסתיימה למעשה הפעלתן של אוניות שטח גרמניות כציידות סוחר, אם כי "וולף" המשיכה להפליג ללא פגע עוד שנה נוספת. בפברואר 1917 נקט הצי הגרמני בפעם השנייה בלוחמת צוללות בלתי מוגבלת. למרות הנזקים העצומים שהסבו הצוללות לספנות המסחרית של מדינות ההסכמה, לא הצליחה גרמניה להכניען; יתרה מכך, הדבר עורר את זעמן של המדינות הנייטרליות (ובמיוחד ארצות הברית), שהצטרפו למלחמה נגד גרמניה.
לקריאה נוספת

מאיר שָׂשׂ, המערכה על הימים - תולדות העוצמה הימית. משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1991. העתק דיגיטלי בפרויקט בן-יהודה.
ואן דר ואט, דן. אמדן – סיפורה של סיירת. תרגום: עמנואל לוטם. משרד הביטחון, הוצאת "מערכות", 1988.
Halpern, Paul (1994) A Naval History of World War I.
Hawkins, Nigel (2002) The Starvation Blockades.
Schmalenbach, Paul (1977) German Raiders.