stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לימה
הערות שוליים

↑  בספרדית: "La Muy Noble, Muy Insigne y Muy Leal Ciudad De Los Reyes Del Perú".
↑  Issues in Urban Earthquake Risk, עמ' 254
↑  A true and particular history of earthquakes, 1748, עמ' 38
| בירות מדינות וטריטוריות באמריקה הדרומית |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אורוגוואי: מונטווידאו • אקוודור: קיטו • ארגנטינה: בואנוס איירס • בוליביה: לה פאס, סוקרה • ברזיל: ברזיליה • גיאנה: ג'ורג'טאון • ונצואלה: קראקס • סורינאם: פרמריבו • פרגוואי: אסונסיון • פרו: לימה • צ'ילה: סנטיאגו דה צ'ילה • קולומביה: בוגוטה   |  |
| טריטוריות | איי פוקלנד: סטנלי • גיאנה הצרפתית: קאיין • איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים: קינג אדוארד פוינט |  |
| הערים הגדולות בעולם: ערים המונות לפחות חמישה מיליון תושבים |
| --- | --- | --- |
| 20,000,000+ | שאנגחאי • בייג'ינג • סאו פאולו • דלהי |  |
| 10,000,000+ | קראצ'י • לאגוס • איסטנבול • טוקיו • מומבאי • מוסקבה • גואנגג'ואו • פריז • שנג'ן • צ'נגדו • קינשאסה • קהיר • ג'קרטה • לאהור • סוג'ואו |  |
| 5,000,000+ | סיאול • מקסיקו סיטי • לונדון • לימה • דאקה • ניו יורק • בנגלור • בנגקוק • דונגגוואן • צ'ונגצ'ינג • נאנג'ינג • טהראן • שניאנג • בוגוטה • הו צ'י מין סיטי • הונג קונג • בגדאד • צ'נאי • צ'אנגשה • ווהאן • טיינג'ין • היידראבאד • האנוי • ריו דה ז'ניירו • פושאן • סנטיאגו דה צ'ילה • ריאד • אחמדאבאד • שאנטואו • סנקט פטרבורג • ח'רטום  • אנקרה • ג'ינאן • האנגג'ואו • סינגפור • יאנגון • לואנדה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564356305171  PLWABN: 9810819957405606  BNE: XX452095  BnF: cb122187612 (data)  GND: 4035742-9  LCCN: n79063382  MusicBrainz: 978a76d5-191c-484b-9583-f07f2673bc03  NARA: 10044608  NCL: 022322643  NKC: ge128757  NSK: 000592455  SUDOC: 030855772  VIAF: 153546881   WorldCat (עם VIAF): 153546881 
האתר הארכאולוגי פצ'אקמק
לאונרד ג'רואו

| --- | --- |
גנרל לאונרד ג'רואו
גנרל לאונרד ג'רואו
 לידה:  13 ביולי 1888 פטרסבורג, וירג'יניה, ארצות הברית 
 פטירה:  12 באוקטובר 1972 (בגיל 84) פטרסבורג, וירג'יניה, ארצות הברית ארצות הברית
 מקום קבורה:  בית הקברות הלאומי ארלינגטון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  המכון הצבאי וירג'יניה  מכללת המלחמה של צבא ארצות הברית 
 השתייכות:  צבא ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1911–1950 (כ־39 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-29   מפקד הקורפוס ה-5   מפקד הארמייה ה-15   מפקד הארמייה השנייה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   מדליית השירות המצוין     כוכב הכסף    לגיון ההצטיינות     כוכב הארד     מדליית האוויר    לגיון הכבוד    צלב המלחמה
 
לאונרד טאונסנד ג'רואו (באנגלית: Leonard Townsend Gerow ‏; 13 ביולי 1888 – 12 באוקטובר 1972) היה גנרל בצבא ארצות הברית, אשר פיקד על כוחות בחזית מערב אירופה במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > ראשית חייו

ג'רואו נולד ב-13 ביולי 1888 בפטרסבורג, וירג'יניה למשפחה ממוצא צרפתי (שם המשפחה במקור היה ז'ירו). ג'רואו למד בתיכון בווירג'יניה, ולאחר מכן למד בבית ספר צבאי. הוא סיים במקום הראשון במחזורו, ובשל כך קיבל דרגת לוטננט משנה בצבא ארצות הברית.
ביוגרפיה > קריירה צבאית

ג'רואו מילא תפקידים שונים בצבא, ביניהם סיוע לנפגעי ההוריקן בטקסס בשנת 1915, ולאחר מכן השתתף במשלחת האמריקנית למקסיקו. ב-1 ביולי 1916 הועלה ג'רואו לדרגת לוטננט, וב-15 במאי 1917 הועלה לדרגת קפטן. לאחר כניסת ארצות הברית למלחמה נשלח ג'רואו לחזית המערבית, ושירת שם כקצין הקשר הראשי של חיל המשלוח האמריקני בדרגה זמנית של קולונל. על פעולותיו במהלך המלחמה קיבל ג'רואו את עיטורי מדליית השירות המצוין ולגיון הכבוד הצרפתי.
לאחר המלחמה קיבל ג'רואו דרגת קבע של מייג'ור, והשתתף בקורסים שונים של הצבא. בשנת 1932 נשלח ג'רואו כנספח צבאי לשאנגחאי בסין, וב-1 באוגוסט 1935 הועלה לדרגת לוטננט קולונל. ב-1 בספטמבר 1940 הועלה ג'רואו לדרגת קולונל, וחודש לאחר מכן ב-1 באוקטובר הועלה לדרגת בריגדיר גנרל.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

ב-14 בפברואר 1942 הועלה ג'רואו לדרגת מייג'ור גנרל ומונה למפקד הדיוויזיה ה-29, וב-27 בספטמבר 1943 קיבל את עיטור לגיון ההצטיינות. ב-17 ביולי 1943 מונה ג'רואו למפקד הקורפוס ה-5, והכין אותו לקראת הפלישה לנורמנדי. ב-6 ביוני 1944 הונחת הקורפוס ה-5 בחוף אומהה, שם ספג אבדות כבדות, אולם לבסוף הצליח לטהר את החוף ולפרוץ לעבר היבשת. הקורפוס לחם בקרבות המערכה בנורמנדי, ועל פעולותיו במערכה הוענק לג'רואו עיטור כוכב הכסף. לאחר שחרור פריז בידי הדיוויזיה ה-4 ודיוויזיית השריון ה-2 הצרפתית, היה ג'רואו הגנרל האמריקני שנכנס לפריז. לאחר מכן פיקד ג'רואו על הקורפוס בקרב יער הירטגן ובקרב הארדנים, וב-15 בינואר 1945 מונה למפקד הארמייה ה-15 שהוקמה זה עתה. ב-6 בפברואר הועלה ג'רואו לדרגת לוטננט גנרל, והמשיך בתפקידו כמפקד הארמייה ה-15 עד סוף המלחמה.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

לאחר המלחמה מונה ג'רואו למפקד המכללות הצבאיות, ובינואר 1948 מונה למפקד הארמייה השנייה. ביולי 1950 פרש ג'רואו מהצבא, וביולי 1954 קודם על פי החלטת הקונגרס לדרגת גנרל (ארבעה כוכבים). לאחר פרישתו מהצבא התגורר ג'רואו בפטרסבורג, וירג'יניה, וב-12 באוקטובר 1972 מת בביתו.
מפל אתבסקה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  הפארק הלאומי ג'ספר
 נהר:  נהר אתבסקה העליון
 סוג מפל:  מפל מפוצל
 גובה כולל:  24 מטר
 רוחב ממוצע:  30 מטר
 נפילת מים רציפה:  20 מטר
 מספר נפילות מים:  2
 ספיקה ממוצעת:  113 מ"ק/שנייה
 קואורדינטות:  52°39′51″N 117°53′01″W﻿ / ﻿52.664166666667°N 117.88361111111°W﻿ / 52.664166666667; -117.88361111111
  (למפת קנדה מוגדלת) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי מפל אתבסקה(למפת קנדה רגילה) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי מפל אתבסקה(למפת קולומביה הבריטית רגילה) ויקטוריה ונקובר סארי קלונה קאמלופס פרינס ג'ורג' ארצות הברית אלברטה הטריטוריות הצפ. מע יוקון אלסקה האוקיינוס השקט מפל אתבסקה(למפת קולומביה הבריטית מוגדלת) ויקטוריה ונקובר סארי קלונה קאמלופס פרינס ג'ורג' ארצות הברית אלברטה הטריטוריות הצפון-מערביות יוקון אלסקה האוקיינוס השקט מפל אתבסקה
 
מפל אתבסקה (באנגלית: Athabasca Falls) הוא מפל מים בשטח הפארק הלאומי ג'ספר בפרובינציית אלברטה שבקנדה. המפל נמצא על נהר אתבסקה העליון, כ-25 ק"מ דרומית לעיר ג'ספר, ומערבית לכביש המהיר אייספילדס.
המפל הוא מפל ציורי, בעל עוצמת זרימה רבה, אף שאינו גבוה יחסית למפלים אחרים באזור (גובהו 23 מטרים בלבד, ורוחבו 18 מטרים). הנהר 'נופל' על שכבה קשה של אבן קוורץ דרך אבן גיר רכה, דבר הגורם למראה שכבות הסלע שלצידיו. אי בולט באמצע נהר אתאבאסקה מפצל את המפלים, אשר מצטרפים אליו שוב אל מסלולו במורד הזרם, בו נוצר הכוח המסיבי החוצה אל הערוץ שמתחתיו.
סביב האגם מספר מרפסות תצפית ומסלולי הליכה.
גלריית תמונות

קשת בסמוך למפל
שחיקה בתוך קניון במורד הנהר בשל המפל
הערות שוליים

1 2  תיאור מפלי אתבסקה
↑  המפל באתר albertawow
↑  המפל, באתר todocanada
↑  Ambar Sulekh, Athabasca Falls, Canada - Unique Places around the World, worldatlas, ‏28-5-2019
מפלי סאנואפטה

ערך זה עוסק במפלים בהרי הרוקי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  קנדה 
 נהר:  נהר סאנואפטה 
 גובה כולל:  17 מטר
 רוחב ממוצע:  8 מטר
 קואורדינטות:  52°31′56″N 117°38′42″W﻿ / ﻿52.5322°N 117.645°W﻿ / 52.5322; -117.645
  (למפת קנדה מוגדלת) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי מפלי סאנואפטה(למפת קנדה רגילה) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי מפלי סאנואפטה(למפת קולומביה הבריטית רגילה) ויקטוריה ונקובר סארי קלונה קאמלופס פרינס ג'ורג' ארצות הברית אלברטה הטריטוריות הצפ. מע יוקון אלסקה האוקיינוס השקט מפלי סאנואפטה(למפת קולומביה הבריטית מוגדלת) ויקטוריה ונקובר סארי קלונה קאמלופס פרינס ג'ורג' ארצות הברית אלברטה הטריטוריות הצפון-מערביות יוקון אלסקה האוקיינוס השקט מפלי סאנואפטה
 
מפלי סאנואפטה
מפלי סאנואפטה (באנגלית: Sunwapta Falls) הם זוג מפלים במהלכו של נהר סאנואפטה שבהרי הרוקי הקנדיים. המפלים מצויים בשטח הפארק הלאומי ג'ספר בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
משמעות המילה "סאנואפטה" בשפת האומה הראשונה סטוני, היא "מים סוערים".
המפל עליון הוא התיירותי מבין השניים, בשל קרבתו לכביש המהיר אייספילדס המקשר בין הפארק הלאומי באנף לפארק ג'ספר.
מקור מימי הנהר בקרחון אתבסקה, ולכן בחודשי הקיץ הזרימה בנהר ובמפלים גבוהה יותר בשל כך שהקרחון נמס.
גובהו של המפל העליון 17 מטרים, ורוחבו הממוצע 8 מטרים.
לקריאה נוספת

• Brian Patton, Bart Robinson, , P 220
הערות שוליים

↑  נתונים גאוגרפיים
ז'אק מאהפר

אין תמונה חופשית
ז'אק מָאהְפַר (פרסית: ژاک ماهفر; נולד 14 במרץ 1931) הוא איש עסקים יליד אספהאן שבמרכז איראן. הוא עוסק שנים רבות בסחר תרופות. הוא הגה רעיון להקים בתי חרושת לייצור תרופות באיראן, אולם התוכנית נגנזה עם פרוץ המהפכה האסלאמית של האייתוללה ח'ומיני. הודות לפעילות פילנתרופית ענפה באיראן, אירופה, ישראל וארצות הברית, הוא זכה לתעודות הוקרה רבות, ביניהם אות לגיון הכבוד של צרפת ועיטור נשיא מדינת ישראל.
משפחה והשכלה

ז'אק מָאהְפַר נולד בשכונת היהודים ג'וּבָּארֶה, באספהאן שבמרכז איראן. שם לידתו היה זכריה. אמו נקראה מַנְזָל ואביו חָג' הילל מָאהּ-גֶרֶפְתֶה. משפחה בת שבע הנפשות (הכוללת שלושה בנים ושתי בנות) חיה בחדר אחד בנוי מטיט, בעל מחסן אחורי ומרתף טחוב ואפל. זו הייתה שכונת היהודים הענייה, ליד שתי האחרות שנקראו דַּרְדַשְׁת וגוֹלְבַּהָאר. השכונה, בעלת סמטאות צרות, וכולה בנויה מבתי טיט.
התושבים חיו בפחד מתמיד מפני מעשי הטרדה של בריונים מוסלמים המוסתים על ידי אנשי דת. אלה היו בוזזים את רכושם, פוגעים בגופם ומשפילים אותם. גם תלמידי בית ספר יהודים סבלו מנחת זרועם של בריונים אלה בזמן ההליכה לבית הספר או חזרה לביתם. באותה תקופה היהודים היו מנועים מלעסוק במקצועות רבים באיראן וכולם כרובם עסקו במלאכות בעלות הכנסה נמוכה, ובעיקר ברוכלות. אולם, במרוצה הזמן חל שיפור במצבם של היהודים והוסרו מעליהם חלק מן המגבלות. כתוצאה מכך הם הצליחו לשפר את רמת חייהם.
את ארבע השנים הראשונות של בית ספר יסודי העביר מאהפר בבית ספר מיסיונרי בשם "בֶּהֶשְׁת אָיִין". לאחר מכן עבר לבית ספר "אליאנס" (כל ישראל חברים) עד גמר חטיבת הביניים, ומשם לבית ספר הכללי "אַדַבּ". רמת ההוראה בכל בתי ספר האלה הייתה גבוהה יחסית. בגיל 12 הצטרף לתנועת החלוץ ושם התוודע לתרבות הישראלית ולשפה העברית.
עסקים ומסחר

ההיכרות הראשונית שלו עם עסקי התרופות והרפואה הייתה בזמן שרופא יהודי בשם ד"ר מנזור-אללה הציע לאביו שירשה לו ללוות אותו במסעותיו לכפרי האזור ויהיה לו לעזר. ד"ר מנזור-אללה היה רופא נודד שביקר בכפרים הקרובים לעיר ושם עסק בריפוי החולים. כתמורה קיבל עופות, ביצים ודברי מזון אחרים. הרופא העניק לז'אק חלק קטן מ"הכנסתו" היומית. מאהפר עסק מדי פעם גם ברוכלות בתוך העיר: הוא היה קונה סבון, מברשות וסחורות דומות ומציע אותם לעוברים ושבים ברחוב.
בשנת 1948 חלה אביו בשחפת עצמות. באותה תקופה באיראן, זו הייתה מחלה מסוכנת וכמעט חשוכת מרפא. הטיפולים בעיר אספהאן לא הועילו ולכן הוחלט להעבירו לטהראן. כתוצאה מכן, ז'אק נאלץ להפסיק את לימודיו בכיתה י"א וללוות את אביו לאשפוז באחד מבתי חולים בבירה. הוא גם נאלץ לחפש עבודה כדי לשאת בעול פרנסת המשפחה.
הוא התחיל לעבוד בבית מרקחת "רֵי" בדרום טהראן בתור שוליה. המקום היה שייך לד"ר מוסא בְּרָאל, אחד ממכובדי הקהילה היהודית בעיר. הוא עבד שש עשרה שעות ביום כנער שליחויות, בתמורה לשכר דל של שלושה טומאן ליום. אף על פי כן, עבודה זו הקנתה לו ניסיון רב חשיבות בענייני עסקים, ועזרה לו להקים עסקים משלו בשנים שלאחר מכן.
הוא הקים את חברת "מאהפר" בשותפות עם שני אחיו, סעיד (ציון) וגורג'י (דניאל) והצליח במרוצת הזמן להשיג זיכיונות של כמה חברות תרופות גדולות באירופה, כולל החברה השוודית "אסטרה" (אנ'). העסקים התרחבו אט אט והחברה העסיקה עשרות רופאים, מקדמי מכירות ועובדים אחרים. בשלב מאוחר יותר הוא השיג רישיונות לייצור כמה תרופות באיראן עצמה.
מאז תחילת ההצלחות בעולם העסקים, מאהפר התחיל גם בפעילות פילנתרופית במטרה לשרת את הקהילה ואת המדינה. במסגרת פעילות זו הוא עזר לרוב עובדי החברה לרכוש בתי מגורים. הוא גם מימן בניית עשרה בתי ספר לתושבי אזורי העוני לפי בקשת המדינה. כמו כן, הוא עזר בהקמת בית אבות ושלושה בתי ספר יהודיים.
בשנים שלאחר מכן הוא הגיש תוכנית מפורטת לגנרל ד"ר עבדל-כרים איאדי, רופאו הפרטי של השאה וכן ראש האגף הרפואי בצבא איראן, להקים בית חרושת לייצור תרופות עבור הצבא, כדי להוזיל עלויות, לחסוך במט"ח ואף גם לייצא תרופות למדינות השכנות. המיזם יכול היה גם לעזור לכניסת טכנולוגיות חדשות לתעשייה באיראן.
חברת "אסטרה" השוודית לייצור תרופות הייתה בין הראשונות שקדמה בברכה יוזמה זו. גם כמה חברות משווייץ, איטליה והולנד הראו התעניינות. סוכם ליישם את הפרויקט בשיתוף עם אגף האפסנאות האזרחית של הצבא (אֶתֶּכָּא) שהייה ספק התרופות העיקרי ליחידות הצבא. המיזם התגלגל ואף הגיע לשלבים רגישים ונחתם הסכם עם חברת "אסטרה". ההסכם קיבל גם את ברכתו של המלך עצמו (בהיותו גם המפקד העליון של צבא איראן). אולם, התוכנית נגנזה עם תחילת המהומות שהובילו למהפכה האסלאמית בפברואר 1979.
במשך שנות פעילותו העסקית בתוך איראן, מאהפר קשר קשרי ידיעות ועסקים עם רבים מן האישים בעלי השפעה במדינה בתחומי תרופות ורפואה, ביניהם, ד"ר מנוצ'הר אקבאל (אנ'), אשר נתמנה בשנת 1957 לראש ממשלת איראן, ד"ר איאדי, ד"ר ג'האן-שאה צאלח שהייה שר הבריאות ומשפחת ח'וסרו-שאהי בעלת חברות עסקיות גדולות. הוא גם זכה להיות אחד מראשי הקהילה היהודית ובפעילותו זכה להערכה מצד הרב הראשי של יהודי איראן, החכם ידידיה שופט.
הגירה מאיראן

זמן קצר לאחר המהפכה האיסלאמית ועקב השתלטות המשטר המהפכני על רוב ענפי העסקים והמסחר הרווחיים במדינה, מאהפר נאלץ לוותר על בעלות חברת "מאהפר", להעביר אותה לרשות המשטר ולוותר על כל זכויותיו וזכויות אחיו בחברה זו. בחברת הנציג הרשמי של המשטר הוא נסע למדינות אירופה כדי להסדיר את העברת הזיכיונות לבעלות המדינה.
זמן קצר לאחר השלמת המשימה ביולי 1979, הוא נאלץ לעזוב את איראן יחד עם בני משפחתו ולצאת לגלות. המשפחה התגוררה בתחילה בלוס אנג'לס שבארצות הברית. אבל אחרי שהייה קצרה שם, החלה לחפש מגורים אחרים, ולבסוף השתקעה בז'נבה.
במקום מגוריו החדש, מאהפר הצליח לשקם את עסקיו כמעט מאפס ולהגיע לשגשוג תוך זמן קצר. בז'נבה הוא קשר קשרי ידידות עם אנשים מכובדים מקרב הקהילה היהודית והציבורית, כולל המשפטן מוריס אברם (אנ'), לשעבר שגריר ארצות הברית במוסדות האו"ם בז'נבה, שהקים לאחר מכן את ארגון UN Watch כדי לעקוב אחרי פעילות מוסדות האו"ם.
שירות לאנושות

עוד בתקופת נעוריו מאהפר הקים קשר אמיץ עם מדינת ישראל. הוא התיידד עם יגאל אלון בתפקידו כשר החוץ וקשר קשרים עם רבים מראשי מדינת ישראל ואנשי פוליטיקה וחברה. הוא היה בקשר עם יצחק רבין, אריאל שרון ואהוד ברק ששלושתם כיהנו תקופה מסוימת כראשי ממשלת ישראל. הוא התיידד גם עזר ויצמן שכיהן כנשיא המדינה. במקביל הוא הגיש עזרה פילנתרופית למוסדות התרבות, הרפואה והמדע בישראל. על כך הוא זכה ללוחות הוקרה ותעודות כבוד רבים.
אותות כבוד

ביושבו בז'נבה, מאהפר קשר קשרי ידידות ושיתוף פעולה גם עם ראשי הקהילה היהודית בצרפת ונעזר בהם במאמציו להביא לשחרור 13 יהודים שנעצרו בשיראז (בדרום איראן) באשמת "ריגול לטובת ישראל". הוא ביקש את עזרתו של קופי ענאן, מזכ"ל האו"ם. הודות למאמצים אלה ואחרים, הנשיא ניקולא סרקוזי נשיא צרפת החליט להעניק לו את אות לגיון הכבוד.
גם בישראל, הוא הקים שני בתי כנסת ומימן הקמתם של כמה מרפאות ומוסדות רפואיים אחרים, כולל מרפאות לרפואת שיניים בשכונות החלשות בערים שונות. במסגרת פעילותו בענייני תרבות, הוא תרם למימון פרסומם של עשרות ספרים בתחומי אקדמיה וספרות. הוא גם הצטרף לחבר הנאמנים של מפעל התרבות "אנציקלופדיה איראניקה" בניו יורק כדי לתרום את חלקו לאיראן ותרבותה.
הודות לכל הפעילות הפילנתרופית הזו, הנשיא שמעון פרס העניק לו את עיטור נשיא מדינת ישראל ב-30 בינואר 2014. הוא היה בין הלא-ישראליים הבודדים שזכו לכבוד זה, לצידם של הנרי קיסינג'ר, הנשיא ביל קלינטון, הנשיא ברק אובמה וכן אנגלה מרקל, קנצלרית גרמניה.
לקריאה נוספת

הספר "מנער שליח ליזם בכיר, זכרונותיו של ז'אק מאהפר" למכירה באתר ההוצאה לאור
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb169095421 (data)  VIAF: 154146461602627731829   WorldCat (עם VIAF): 154146461602627731829
לחמניית פילה עוף

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מנת עוף, מאכל לחם 
 מוצא:  אירלנד אירלנד
 מרכיבים עיקריים:  לחם, בשר עוף 
 
לחמניית פילה עוף (באנגלית: Chicken fillet roll) הידועה גם כלחמניית עוף חם או לחמניית עוף (באירית: Rollóg sicín), הוא בגט ממולא בפילה עוף שמצופה בפירורי לחם ומטוגן. זהו למעשה מאכל לאומי של ממש באירלנד. המאכל דומה לשניצל עוף הישראלי בלחמנייה.
מאפיינים

זהו פריט מעדנייה בכל מקום באירלנד, המוגש במגוון רחב של חנויות נוחות, דוכני עיתונים, מרכולים, תחנות דלק, מסעדות מזון מהיר ומסעדות מזדמנות ברחבי המדינה. הוא הוכרז כמאכל המעדנייה האהוב על תושבי אירלנד. המאכל מצוטט לעיתים קרובות כתרופה לחמרמורת.
הכנה

בנוסף לעוף, הרולדה עשויה להכיל חמאה, מיונז, תבלינים אחרים, חסה, בצל, גבינה, מלית או חתיכות תפוחי אדמה. תיבול לחמניית פילה עוף הרוטב הוא על בסיס מיונז, ומורכב בדרך כלל מקטשופ, מיונז, חרדל ותבלינים. מעדניות מציעות לרוב מבחר של לחמניית פילה עוף, כשהעוף מצופה בפירורי לחם מסוגים שונים, רגיל, חריף או מטוגן כמו בדרום ארצות הברית. גם לחמניות "פילה עוף" טבעוניות זמינות מאז 2021, תוך שימוש בתחליף בשר לעוף על בסיס צמחי.
לקריאה נוספת

לחמניית ארוחת בוקר
סיאמבן
הערות שוליים

↑  McMullin, Stephen (2020-05-26). "Revealed: This is what goes into Cork's favourite hot chicken roll". Cork Beo (באנגלית). נבדק ב-2022-08-29.
↑  "Somebody thinks they've created the ultimate Irish hot chicken fillet roll". JOE.ie (באנגלית). נבדק ב-2022-08-29.
↑  Foras na Gaeilge. "Rollóg sicín". téarma.ie (באירית). נבדק ב-12 באפריל 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Murphy, Patricia (31 במרץ 2016). "10 disgusting things we learned about Hot Chicken Rolls on RTE". Irish Independent. נבדק ב-12 באפריל 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Earley, Kelly (8 ביוני 2017). "Irish emigrants are sharing their own versions of chicken fillet rolls that they find abroad on Facebook". The Daily Edge. נבדק ב-12 באפריל 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  O'Callaghan, Gavin (20 בינואר 2022). "Cork shop owner explains why bread, milk, and beloved chicken fillet rolls are all getting more expensive". Cork Beo. נבדק ב-12 באפריל 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Beresford, Jack (3 ביוני 2021). "KFC is adding chicken fillet rolls to its menu exclusively in Ireland". The Irish Post. נבדק ב-12 באפריל 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Brent, Harry (8 באוקטובר 2020). "Ireland's favourite deli food has been revealed - and it's hardly a surprise". The Irish Post. נבדק ב-12 באפריל 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McCarthy, Clare (2022-03-17). "Fry-up, chicken fillet rolls, lucozade and the hangover cures that actually work". Irish Mirror (באנגלית). נבדק ב-2022-08-29.
↑  "A bar in Dublin is selling the biggest chicken fillet roll to cure any hangover". Her.ie (באנגלית). נבדק ב-2022-08-29.
↑  Donohoe, Amy (2022-05-31). "'Perfect chicken fillet roll' TikTok slated for adding coleslaw". DublinLive (באנגלית). נבדק ב-2022-08-29.
↑  McMullin, Stephen (26 במאי 2020). "Revealed: Here's what goes into Ireland's favourite chicken fillet roll". The Irish Mirror. נבדק ב-12 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Plant-It And Applegreen Join Forces To Launch Chicken-Free Fillet Roll". Checkout.ie. 6 בינואר 2021. נבדק ב-12 באפריל 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "SPAR reveals Ireland's first wholly plant-based fillet to challenge the traditional chicken fillet roll". BWG Foods. 1 באוקטובר 2021. נבדק ב-12 באפריל 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "You can now get a vegan chicken fillet roll at Applegreen". Lovin.ie. 12 בינואר 2022. נבדק ב-12 באפריל 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
סרטון 8K המתאר בגט פילה עוף מסתובב (כריך אירי פופולרי) עם רקע בצבע ירוק.
נבחרת רוסיה בבנדי

| --- | --- |

 מידע כללי
 כינוי:  "הלבנים-אדומים"
 התאחדות:  פדרציית הבנדי הרוסית
 מאמן:  מיכאיל יורייב
 משחקים היסטוריים
 משחק בינלאומי ראשון רוסיה רוסיה 3 - 5 שוודיה שוודיה (הלסינקי, פינלנד; 10 במרץ 1907)
 הניצחון הכי גדול רוסיה רוסיה 26 - 1 גרמניה גרמניה (חברובסק, רוסיה; 2 בפברואר 2018) רוסיה רוסיה 28 - 1 בלארוס בלארוס (ונרסבורג, שוודיה; 30 בינואר 2013)
 ההפסד הכי גדול שוודיה שוודיה 8 - 0 רוסיה רוסיה (המאר, נורווגיה; 7 בפברואר 1993)
 אליפות העולם
 הופעות:  22 (הראשונה ב-1993)
 ההישג הטוב ביותר:  12 זכיות
רוסיה באליפות העולם 2012
רוסיה באליפות העולם  2016
נבחרת רוסיה בבנדי (ברוסית: Сборная России по хоккею с мячом) היא הנבחרת הלאומית של רוסיה ומייצגת אותה בטורנירים בינלאומיים בבנדי.
הנבחרת נחשבת לאחת הטובות בעולם. רוסיה מעולם לא סיימה מתחת למקום השלישי באליפות העולם והיא זכתה באליפות העולם בבנדי 12 פעמים בשנים 1999, 2001, 2006, 2007, 2008, 2011, 2013, 2014, 2015, 2016, 2018, 2019. בשילוב עם 14 הזכיות של הנבחרת הסובייטית, שום מדינה לא הייתה מוצלחת כמו רוסיה באליפות העולם בבנדי.
היסטוריה

הנבחרת הוקמה הנבחרת האימפריה הרוסית בשנת 1907. לאחר הקמת ברית המועצות הייתה לנבחרת רוסיה הסובייטית ועד 1991 הייתה כחלק מנבחרת ברית המועצות, אף שבאופן רשמי הנבחרת ייצגה את רוסיה הסובייטית.
רוסיה הייתה לחברה בפדרציה הבינלאומית לבנדי בעקבות פירוקה של ברית המועצות בשנת 1991.
מאמני הנבחרת

| שם | תקופה |
| --- | --- |
יבגני מנקוס: 1992—1994
ואלרי אייכוולד: 1995—1997
ולדימיר יאנקו: נובמבר 1997 — 15 בפברואר 2002
אלכסנדר ציגאנוב: 15 בפברואר 2002 — 9 בספטמבר 2003
יורי פוקין: 9 בספטמבר 2003 — 17 במרץ 2004
ולדימיר יאנקו: 17 במרץ 2004 — 22 בנובמבר 2006
סרגיי לומאנוב: 22 בנובמבר 2006 — 23 באוקטובר 2007
ולדימיר יאנקו: 23 באוקטובר 2007 — 15 בספטמבר 2009
סרגיי פירסוב: 15 בספטמבר 2009 — 23 באוגוסט 2012
מיכאיל יורייב: 23 באוגוסט 2012 — 18 בפברואר 2015
סרגיי מיאוס: 18 בפברואר 2015 — 18 במאי 2017
מיכאיל יורייב: 18 במאי 2017 —
המנון פקיסטן

| --- | --- |

סמל פקיסטן
 מדינה:  פקיסטן פקיסטן
 שפה:  אורדו
 מילים:  חאפז ג'ולונדרי
 לחן:  אחמד ע'ולאם צ'אגלה
 תאריך מעמד רשמי:  1954
 שמות נוספים:  פאכ סרזמין (הארץ הטהורה)
 ‏האזנהקובץ:Pakistani national anthem - United States Navy Band.ogg‏Ⓘ‏
אחמד רושדי הקליט את ההמנון הלאומי של פקיסטן ב-1954
ההמנון הלאומי של פקיסטן (באורדו: قومی ترانہ) ידוע גם בשם פאכ סרזמין (באורדו: پاک سرزمین, "אדמה טהורה"). המוזיקה הולחנה על ידי אחמד ע'ולאם צ'אגלה (احمد غلام چھاگلہ) ב-1949, טרם חיבור המילים, אשר נכתבו על ידי חאפז ג'אלונדרי (حفیظ جالندھری) ב-1952. השיר אומץ רשמית כהמנון הלאומי הרשמי של פקיסטן באוגוסט 1954 והוקלט באותה השנה על ידי אחד עשר הזמרים הגדולים של פקיסטן, ביניהם אחמד רושדי, כווכב ג'האן, רשידה ביגום, נג'ם עארה, נסימה שאהין, זוואר חוסיין, אח'תר עבאס, ע'ולאם דסתגיר, אנואר זאהיר וואח'תר וואסי עלי.
היסטוריה

בתחילת 1948, הציע א"ר ע'אני, מוסלמי מטרנסוואל שבדרום אפריקה, שני פרסים של חמשת אלפים רופי, אחד למשורר ואחד למלחין, עבור כתיבה והלחנה של המנון לאומי חדש עבור המדינה העצמאית החדשה. הפרסים פורסמו מטעם לשכת העיתונות הממשלתית ביוני 1948. בדצמבר 1948, ממשלת פקיסטן הרכיבה את ועדת ההמנון הלאומי (NAC) במטרה לחבר ולהלחין את ההמנון הלאומי הרשמי של פקיסטן. בראש ה-NAC עמד בתחילה שיח' מוחמד אכרם ובין חבריה היו מספר פוליטיקאים, משוררים ומוזיקאים, ביניהם עבדור ראב נישתר, אחמד ע'ולאם צ'אגלה וחאפז ג'אלונדרי. הוועדה נתקלה בקשיים במציאת מילים ולחן הולמים.
כאשר סוקרנו, נשיא אינדונזיה, ביקר בפקיסטן ב-30 בינואר 1950 (הביקור הראשון של ראש מדינה זרה בפקיסטן), לא היה המנון לאומי שאפשר לנגנו. בשנת 1950, לקרארת הביקור העתידי של השאה של איראן נוספה דחיפות לעניין, שהביאה את ממשלת פקיסטן לבקש מן ה-NAC להציע המנון ללא עיכוב נוסף. יו"ר ה-NAC, שר החינוך פזל א-רחמן, ביקש ממספר משוררים ומלחינים להציע מילים אבל אף אחת מההצעות שהוגשו לא התקבלה. ה-NAC בדק גם כמה לחנים שונים ובסופו של דבר נבחר הלחן שהוצע על ידי אחמד ע'ולאם צ'אגלה.
ב-21 באוגוסט 1949, ממשלת פקיסטן אימצה את הלחן של צ'גלה עבור ההמנון הלאומי.
ההמנון, ללא המילים, נוגן בפעם הראשונה לכבוד מנהיג מדינה זרה במהלך ביקורו של השאה של איראן בקראצ'י, ב-1-במרס 1950, בידי להקת חיל הים הפקיסטני.
ב-3 במאי 1950 נוגן ההמנון לכבוד ראש ממשלת פקיסטן ליקאת עלי ח'אן במהלך ביקורו בארצות הברית. למרות זאת, ההמנון קיבל הכרה רשמית רק באוגוסט 1954. ה-NAC הפיצה הקלטות של הלחן בקרב משוררים בולטים, אשר אשר בתגובה חיברו והציעו כמה מאות שירים להערכה על ידי הוועדה. בסופו של דבר, המילים שנכתבו על ידי חאפז ג'אלונדרי אושרו וההמנון הלאומי החדש שודר בפומבי בפעם הראשונה ברדיו פקיסטן ב-13 באוגוסט 1954, מושר על ידי חאפז ג'אלונדרי עצמו. המלחין, אחמד ע'ולאם צ'אגלה, מת ב-1953, לפני שההמנון הלאומי החדש אומץ רשמית. ב-1955, ביצעו את ההמנון הלאומי 11 הזמרים המובילים של פקיסטן: אחמד רושדי, כווכב ג'האן, רשידה ביגום, נג'ם עארה, נסימה שאהין, זוואר חוסיין, אח'תר עבאס, ע'ולאם דסתגיר, אנואר זאהיר ואח'תר וואסי עלי.
הלחן

המוזיקה שהולחנה על ידי אחמד ע'ולאם צ'אגלה ב-1949, משקפת את הרקע שלו במוזיקה מזרחית ומערבית. עשרים ואחד כלי נגינה ושלושים ושמונה טונים שונים משתתפים בנגינת ההמנון הלאומי, שאורכו 80 שניות.
המילים

מילות ההמנון, שנכתבו על ידי המשורר דובר האורדו, חאפז ג'אלונדרי ב-1952, הן בעלות מכנה משותף עם פרסית וכוללות אוצר מילים רב בשפה זאת, מה שהופך את ההמנון למובן בשתי השפות. אף שורה בשלושת בתי השיר אינה חוזרת על עצמה.
המילה היחידה ששייכת לאורדו באופן מובהק היא המילית 'kā'.
המילים > ההמנון באורדו

پاک سرزمین شاد باد \ كشورِ حسين شاد باد

تُو نشانِ عزمِ عالی شان \ ارضِ پاکستان!

مرکزِ یقین شاد باد
پاک سرزمین کا نظام \ قوّتِ اُخوّتِ عوام

قوم، ملک، سلطنت \ پائندہ تابندہ باد!

شاد باد منزلِ مراد
پرچمِِ ستارہ و ہلال \ رہبرِ ترقّی و کمال

ترجمانِ ماضی، شانِ حال \ جانِ استقبال!

سایۂ خدائے ذوالجلال