אנטיוכוס הרביעי
אנטיוכוס והיהודים > הנבואה בספר דניאל

על פי המסורת היהודית, קדמה למלכות אנטיוכוס הודעה נבואית מפורטת שנמסרה מפי האל לדניאל, ובה פורטו מעשי אנטיוכוס, גזירותיו ואף סופו. הנבואה כתובה בספר דניאל, פרק י"א, בו מופיעות נבואות גם על המלכים שקדמו לו ושהיו אחריו.
אלו הם הפסוקים הדנים באנטיוכוס, לפי הפרשנות הקלאסית (רש"י, רלב"ג ואחרים):
וְיָבֹא מֶלֶךְ הַצָּפוֹן וְיִשְׁפֹּךְ סוֹלֲלָה וְלָכַד עִיר מִבְצָרוֹת וּזְרֹעוֹת הַנֶּגֶב לֹא יַעֲמֹדוּ וְעַם מִבְחָרָיו וְאֵין כֹּחַ לַעֲמֹד; וְיַעַשׂ הַבָּא אֵלָיו כִּרְצוֹנוֹ וְאֵין עוֹמֵד לְפָנָיו וְיַעֲמֹד בְּאֶרֶץ הַצְּבִי וְכָלָה בְיָדוֹ; וְיָשֵׂם פָּנָיו לָבוֹא בְּתֹקֶף כָּל מַלְכוּתוֹ וִישָׁרִים עִמּוֹ וְעָשָׂה וּבַת הַנָּשִׁים יִתֶּן לוֹ לְהַשְׁחִיתָהּ וְלֹא תַעֲמֹד וְלֹא לוֹ תִהְיֶה; וְיָשֵׂם פָּנָיו לְאִיִּים וְלָכַד רַבִּים וְהִשְׁבִּית קָצִין חֶרְפָּתוֹ לוֹ בִּלְתִּי חֶרְפָּתוֹ יָשִׁיב לוֹ; וְיָשֵׁב פָּנָיו לְמָעוּזֵּי אַרְצוֹ וְנִכְשַׁל וְנָפַל וְלֹא יִמָּצֵא; וְעָמַד עַל כַּנּוֹ מַעֲבִיר נוֹגֵשׂ הֶדֶר מַלְכוּת וּבְיָמִים אֲחָדִים יִשָּׁבֵר וְלֹא בְאַפַּיִם וְלֹא בְמִלְחָמָה
על פי פרשנים אלו מלך הצפון הוא אנטיוכוס אפיפנס. הנבואה מתייחסת למלחמתו עם מלך הנגב - תלמי מלך מצרים, ולכיבוש ארץ הצבי - ארץ ישראל. גזירותיו נגד היהודים נרמזו במילים "ובת הנשים יתן לו להשחיתה", משום שעם ישראל מכונה בשיר השירים "היפה בנשים". מלחמתו של מתתיהו בן יוחנן החשמונאי באנטיוכוס רמוזה במילים הבאות: "ולו לא תהיה", כלומר, גזירותיו של אנטיוכוס יתבטלו בסופו של דבר. המשך המרד, עליית החשמונאים לשלטון ואף סופם עקב מלחמת הורקנוס ואריסטובלוס, נרמזו בפסוק "ועמד על כנו מעביר נוגש הדר מלכות" (התייצבות ממלכת החשמונאים), "ובימים אחדים ישבר" (התפוררות הממלכה), "ולא באפיים ולא במלחמה" (לא על ידי אויב חיצוני, אלא על ידי מלחמת אחים).
פרשנים אחרים, דוגמת מלבי"ם, מוצאים את הנבואה על אנטיוכוס בפסוקים אחרים באותו פרק:
וְעָמַד עַל כַּנּוֹ נִבְזֶה וְלֹא נָתְנוּ עָלָיו הוֹד מַלְכוּת וּבָא בְשַׁלְוָה וְהֶחֱזִיק מַלְכוּת בַּחֲלַקְלַקּוֹת; וּזְרֹעוֹת הַשֶּׁטֶף יִשָּׁטְפוּ מִלְּפָנָיו וְיִשָּׁבֵרוּ וְגַם נְגִיד בְּרִית; וּמִן הִתְחַבְּרוּת אֵלָיו יַעֲשֶׂה מִרְמָה וְעָלָה וְעָצַם בִּמְעַט גּוֹי; בְּשַׁלְוָה וּבְמִשְׁמַנֵּי מְדִינָה יָבוֹא וְעָשָׂה אֲשֶׁר לֹא עָשׂוּ אֲבֹתָיו וַאֲבוֹת אֲבֹתָיו בִּזָּה וְשָׁלָל וּרְכוּשׁ לָהֶם יִבְזוֹר וְעַל מִבְצָרִים יְחַשֵּׁב מַחְשְׁבֹתָיו וְעַד עֵת; וְיָעֵר כֹּחוֹ וּלְבָבוֹ עַל מֶלֶךְ הַנֶּגֶב בְּחַיִל גָּדוֹל וּמֶלֶךְ הַנֶּגֶב יִתְגָּרֶה לַמִּלְחָמָה בְּחַיִל גָּדוֹל וְעָצוּם עַד מְאֹד וְלֹא יַעֲמֹד כִּי יַחְשְׁבוּ עָלָיו מַחֲשָׁבוֹת; וְאֹכְלֵי פַת בָּגוֹ יִשְׁבְּרוּהוּ וְחֵילוֹ יִשְׁטוֹף וְנָפְלוּ חֲלָלִים רַבִּים; וּשְׁנֵיהֶם הַמְּלָכִים לְבָבָם לְמֵרָע וְעַל שֻׁלְחָן אֶחָד כָּזָב יְדַבֵּרוּ וְלֹא תִצְלָח כִּי עוֹד קֵץ לַמּוֹעֵד; וְיָשֹׁב אַרְצוֹ בִּרְכוּשׁ גָּדוֹל וּלְבָבוֹ עַל בְּרִית קֹדֶשׁ וְעָשָׂה וְשָׁב לְאַרְצוֹ; לַמּוֹעֵד יָשׁוּב וּבָא בַנֶּגֶב וְלֹא תִהְיֶה כָרִאשֹׁנָה וְכָאַחֲרֹנָה; וּבָאוּ בוֹ צִיִּים כִּתִּים וְנִכְאָה וְשָׁב וְזָעַם עַל בְּרִית קוֹדֶשׁ וְעָשָׂה וְשָׁב וְיָבֵן עַל עֹזְבֵי בְּרִית קֹדֶשׁ
לפי פרשנות זו, המלך הנבזה שלא נתנו עליו הוד מלכות הוא אנטיוכוס אפיפנס, משום שאחיו הגדול - סלאוקוס הרביעי השאיר יורש עצר - דמטריוס הראשון, וזכייתו של אנטיוכוס במלכות באה על ידי דברי חלקלקות וחנופה. הנבואה מתארת את נסיבות מלחמתו עם תלמי, שהיו על ידי מרמה, כאשר נסע לבקר את אחותו קלאופטרה, אמו של תלמי. מספר פסוקים נוספים בנבואה זו רומזים למלחמותיו עם התלמיים, ולאחר מכן עוברת הנבואה לתאר את יחסי אנטיוכוס עם היהודים. המילים "ולבבו על ברית קודש ועשה" רומזות על מזימותיו ומעשיו כנגד היהודים. כך גם המילים "ושב וזעם על ברית קודש". תופעת ההתייוונות והצטרפות יהודים רבים לצדו של אנטיוכוס רמוזה במילים "ויבן על עוזבי ברית קודש".
לפי פרשנותו של המלבי"ם, הנבואה על סופו של אנטיוכוס לא נרמזה בהמשך פסוקים אלו, אלא בפרק אחר בספר דניאל:
וּמִן הָאַחַת מֵהֶם יָצָא קֶרֶן אַחַת מִצְּעִירָה וַתִּגְדַּל יֶתֶר אֶל הַנֶּגֶב וְאֶל הַמִּזְרָח וְאֶל הַצֶּבִי; וַתִּגְדַּל עַד צְבָא הַשָּׁמָיִם וַתַּפֵּל אַרְצָה מִן הַצָּבָא וּמִן הַכּוֹכָבִים וַתִּרְמְסֵם; וְעַד שַׂר הַצָּבָא הִגְדִּיל וּמִמֶּנּוּ הוּרַם הַתָּמִיד
פסוקים אלו מתארים משל אשר הנמשל שלו מופיע בהמשך הפרק במפורש: הקרן המדוברת היא מלך יווני שיקום לאחר התפצלות הממלכה. הוא מתואר כ"עז פנים" אשר "השחית עצומים ועם קדושים" ועוד (ספר דניאל, פרק ח', פסוקים כ"א–כ"ה).
לפי המלבי"ם מתארים פסוקי המשל (פסוקים ט-יא המצוטטים לעיל) בקצרה את עלייתו של אנטיוכוס אפיפנס, המכונה כאן "קרן צעירה", משום שכאמור, שושלת המלוכה הייתה אמורה להמשיך אצל דמטריוס בן סלאוקוס. מלחמותיו במצרים, בפרס ובארץ ישראל נרמזו במילים "אל הנגב ואל המזרח ואל ארץ הצבי". מעשיו נגד היהודים רמוזים בפסוק "ותגדל עד צבא השמים" - כינוי לעם היהודי, "הכוכבים" היו שומרי התורה שאנטיוכוס רמס והרג. הנבואה על סופה של מלכותו נכתבה במילים "ועד שר הצבא הגדיל", כלומר מלכותו תגדל עד שיבוא שר צבא גדול, הוא מתתיהו החשמונאי ובניו המכבים, "וממנו הורם התמיד", נסוב על השבת עבודת הקרבנות, ובפרט קורבן התמיד, אותם השיבו המכבים.