stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הצילו
אודות המחזה

ההפקה הראשונה של "הצילו" הייתה בתיאטרון רויאל קורט (Royal Court Theatre) בנובמבר 1965. הוא הוצג לראשונה באופן פרטי לחברי המועדון, מאחר שהמחזה נאסר בתחילה על ידי הצנזורה בגלל הסצנה המפורסמת בה רוצחים תינוק ביידוי אבנים.
עלילת המחזה מתרחשת בלונדון בשנות השישים של המאה העשרים. הוא עוסק בעוני תרבותי ותסכולו של דור של אנשים צעירים שחיים על דמי אבטלה בבתים בדמי מפתח. בתגובה לצנזורה שהוטלה על המחזה, כתב לורנס אוליבייה מכתב לעיתון האובזרבר שאומר:
'"הצילו" אינו מחזה לילדים אלא למבוגרים, וצריך שלאנשים המבוגרים בארץ הזו יהיה את האומץ לצפות בו.'
לורד שמברלין (השר מטעם המלך, שהיה אחראי בין השאר על הצנזורה) סירב לאשר את הצגת המחזה בלי שיקוצצו ממנו חלקים נרחבים. כשהוא הוצג בפני קהלים פרטיים החליט לורד שמברלין להעמיד לדין את האנשים שהיו מעורבים בהפקת המחזה, הם הודו באשמתם ונקנסו. המחלוקת סביב הצגת המחזה הייתה גורם מכריע בביטול הצנזורה על התיאטרון מספר שנים מאוחר יותר, ב-1968.
צוות השחקנים המקורי כלל את ג'ון קאסל, טוני שלבי, ריצ'רד בטלר, רונלד פיקאפ, דניס ווטרמן, ג'ון בול, ויליאם סטיוארט, ברברה פריס, לוסי פלמינג, גוון נלסון ואליסון פרייזר. צוות היוצרים כלל את הבמאי ויליאם גסקיל, מעצב התפאורה היה ג'ון גונטר ומעצב התפאורה אריק בייקר.
בפברואר 1969, אחרי ביטול הצנזורה בצו התיאטרון 1968, "הצילו" הוצג לראשונה בפני הקהל הרחב בתיאטרון רויאל קורט בלונדון. גם הפעם הבמאי היה ויליאם גסקיל. צוות השחקנים כלל את: מלקולם טירניי (לן), קנת קרנהאם (פרד), פטרישיה פרנקלין (פם), קוויני ווטס (מרי), טום צ'דבון, פיטר בליית'.
המחזה מוצג הרבה ברחבי העולם וממעטים להציגו בבריטניה, בין השאר משום שאדוארד בונד המחזאי מתנה את הצגתו בהצגת מחזות אחרים שלו. באוקטובר 2011 הועלה המחזה לראשונה בלונדון כעבור 21 שנים, בתיאטרון ליריק האמרסמית (Lyric Hammersmith), בבימויו של שון הולמס.
תקציר העלילה

עלילת המחזה נפרשת על פני מספר חודשים או סביר יותר להניח - מספר שנים.
ללן, בחור לונדוני צעיר, יש בת זוג חדשה, פם. המחזה מתחיל כשפם מביאה את לן לביתה. השניים אוכלים ממתקים. כשהרי, אביה של פם חולף, לן מעודד את פאם להעמיד פנים שהם מקיימים יחסי מין בפראות, כדי שהוא ישמע אותם.
לן ופם שטים בסירה בפארק מקומי. פם מתחילה להשתעמם בחברתו של לן. את הספינה משיט פרד, חברו של לן, שמגלה בפם עניין.
לן שוכר חדר בבית הוריה של פם, למרות שפם עזבה אותו עבור פרד. פרד אינו מתנהג אליה יפה, ולן סימפתי כלפיה. פם אסירת תודה על הסימפתיות הזו, למרות שלן מעצבן אותה. פם נכנסת להיריון ונולד לה תינוק. מרי, אמה של פם, מחבבת את לן, אבל פם מתרגזת יותר ויותר מנוכחותו בבית. פם מזניחה את התינוק, לן מטפל בו והם רבים על כך.
פרד הולך לדוג ולן מתלווה אליו. פרד מספר ללן שפם נמאסה עליו. כעבור זמן מצטרפים אליהם חבריהם פיט, קולין, מייק ובארי. פם מופיעה כשהיא מסיעה את התינוק בעגלה. פם רוצה שפרד יעניק לה תשומת לב ומשהוא מסרב לעשות זאת היא כועסת עליו והם רבים. היא משאירה את התינוק מאחור ואומרת לפרד שהוא האבא שלו. לן הולך אחריה להרגיע אותה.
פיט, קולין, מייק ובארי מלגלגים על התינוק. בתחילה אינם פוגעים בו ולאט לאט נוקטים באלימות ופרד אומר להם שיפסיקו, אך אינו עושה מעבר לכך. בתחילה הם דוחפים את העגלה אחד לעבר השני בכוח, אחר-כך מושכים בשערותיו וצובטים אותו. בשלב הבא הם מורידים לו את המכנסיים ואת החיתול, התינוק מחרבן מפחד. אחר-כך הם יורקים עליו, נותנים לו אגרופים. אחר-כך הם מורחים את צואת הילד על פניו. ברי אומר: "בגיל הזה לא כואב להם" ומייק עונה לו: "בטח שלא. הם עוד לא מרגישים.." פיט מוסיף: "כמו חיות". (עמ' 66).

הם משחקים בול פגיעה ומיידים אבנים על העגלה, עד שהם הורגים את התינוק. חבורת הנערים מסתלקת מהמקום, רק פרד נשאר ופם חוזרת לתינוק. פם דוחפת את העגלה, אך אינה מסתכלת לתוכה ואומרת לתינוק: "תיכף נהיה בבית. יהיה לנו חם וטוב. אף אחד אחר לא רוצה אותך... תיכף נהיה בבית".
פרד נשלח לכלא על חלקו ברצח התינוק, אבל אינו חש חרטה או תחושת אחריות. לן מודה שהוא צפה במתרחש וראה אותם תוקפים את הילד, אבל לא התערב. פרד מסיים את הקשר עם פם.
לן עדיין שוכר חדר אצל הוריה של פם. פם מקווה שפרד ישוב אליה לאחר שחרורו מהכלא ומאיצה בלן לעזוב את הבית, אבל הוא מסרב לכך והם רבים. פם שולחת לפרד מכתבים בהיותו בכלא, אבל הוא אינו כותב לה חזרה. לן חש משיכה כלפי מארי, אמה של פם, היא מוחמאת, אך אינה מנצלת זאת.
פם ולן הולכים לבית קפה, בו פרד עומד לחגוג את שחרורו מהכלא. למקום מגיעים פרד, קולין, פיט, מייק, ברי וליז, חברתו החדשה של פרד. למרות שפרד שמח על שחרורו מהכלא, הוא עצבני ומתוח ומוטרד מכך שפם נוכחת במקום. פם מבקשת מפרד לשוב אליה ומנסה להסית אותו נגד לן, היא אומרת לו: "תרביץ לו, תרביץ לו". הוא עונה לה: "סתמי את הג'ורה" ו"סלקי את הידיים שלך ממני. שככה יהיה לי טוב, אני אכה אותך ככה שיושיבו אותי לתמיד."

החבורה עוזבת את המקום, פרט ללן ופם. לן מציע לפם ללוות אותה הבייתה.
הרי, בעלה של מרי שהיה לפלירטוט בין לן לאשתו מרי, רב עמה בשל כך. מרי זורקת את האוכל והשתייה שלו על הרצפה ואומרת שלא יגע בכלי האוכל שלה. לן נכנס וכמעט הולך מכות עם הארי. פם נכנסת, מאשימה את לן בצרותיה ולן מנסה להרגיע אותה. הרי נכנס לחדרו של לן ובפעם הראשונה בחייהם הם משוחחים זה עם זה באריכות בידידות.
הסצנה האחרונה במחזה נגמרת בשלווה ובשלום: פאם קוראת מגזין, מארי מורידה את הכלים מהשולחן. לן מתקן כיסא שבור והארי ממלא טופסי טוטו.
תרגום לעברית

אדוארד בונד, הצילו, עברית: רבקה משולח, מרכז ישראלי לדרמה, ליד "בית צבי", בית הספר לאמנות הבמה והקולנוע, רמת גן, תשמ"ג, ינואר 1983.
המחזה בתיאטרון הישראלי

כל ההצגות הן על-פי תרגומה של רבקה משולח, ראו לעיל.
1. תיאטרון קליבן – אוקטובר 1968
ההצגה הוצגה שלוש פעמים ונאסרה על ידי הצנזורה.
יוצרים: במאי – ארלינג כהן, מעצב תפאורה – אלי סיני, כוריאוגרפיה – שמעון לוי, מעצב תאורה – בן ציון מוניץ.
שחקנים: לן – דודו טופז, פרד – סמי שמואל, הרי – יונה אטלס/וילי קריים, פיט – גדליה בסר, קולין – חיים באשי, מייק – גיורא פולק, ברי – יעקב אשכנזי, פם – תיקי דיין, מרי – רות גלר-אשכר, ליז – אסתר אלימלך.
2. תיאטרון חיפה – אפריל 1974
יוצרים: במאי – עודד קוטלר, מעצב תפאורה – בן פנחס, מעצבת תלבושות – גילה להט, מעצב תאורה – יחיאל אורגל.
שחקנים: לן – שרגא הרפז, פרד – יוסי יבלונקה, הרי – שמואל וולף, פיס – שמואל קלדרון, קולין – מיכאל ביטר, מייק – איל ברטונוב, ברי – אייל גפן, פם – רחל דובסון, מרי – לאה שלנגר, ליז – אורה שריון.
3. תיאטרון באר שבע – ינואר 1979
יוצרים: במאי – עמית גזית, מעצב תפאורה ותלבושות – איתן לוי, מעצב תאורה – יחיאל אורגל, מלחין מוזיקה – ריצ'רד פרבר.
שחקנים: לן – דורון תבורי, פרד – יוסוף אבו ורדה, הרי – ליאו יונג, פיט – יהודה מור, קולין – עמי ויינברג/גדי רול, מייק- שלמה ואזנה, ברי – איציק סיידוף, פם – חיה הורוביץ, מרי – נורית כהן, ליז – אדית אסטרוק.
4. בית צבי, - נובמבר 1986/7
המחזה הודפס לצורך תלמדי שנה ג' בבית צבי.
יוצרים: במאי – גדי רול, מעצב תפאורה – אלי סיני, מעצבת תאורה – ג'ודי קופרמן.
שחקנים: לן – שרון כהן, פרד – גיל פרנק, הרי – יהודה כידן, פיט – עמית ליאור, קולין – יותם זילברמן, מייק – מאיר קדוש, ברי – אילן חזן, פם – בשמת אלוני, מרי – קטיה זימבריס, ליז – ציפור אייזין.
לקריאה נוספת

Saved, by Edward Bond. London, Methuen, 1966.
At the Royal Court – 25 Years of the English Stage Company, by Richard Findlater (ed.). Ambergate: Amber lane Press, 1981.
A Sense of Direction – Life at the Royal Court, by William Gaskill. London, Faber, 1988; pp 62–70.
The Royal Court Theatre Inside Out, by Ruth Little and Emily McLaughlin. London, Oberon Books, 2007.
Changing Stages: A view of British Theatre in the twentieth century, by Richard Eyre and Nicholas Wright. London, Bloomsbury, 2000.
Edward Bond. "Author's Note." Saved. 1966. London: Methuen, 2000. 5.
הערות שוליים

↑  אדוארד בונד, הצילו, עברית: רבקה משולח, מרכז ישראלי לדרמה, ליד "בית צבי", בית הספר לאמנות הבמה והקולנוע, רמת גן, תשמ"ג, ינואר 1983, עמ' 66.
↑  אדוארד בונד, הצילו, עברית: רבקה משולח, מרכז ישראלי לדרמה, ליד "בית צבי", בית הספר לאמנות הבמה והקולנוע, רמת גן, תשמ"ג, ינואר 1983, עמ' 72.
↑  אדוארד בונד, הצילו, עברית: רבקה משולח, "בית צבי", 1983, עמ' 114.
הקונגרס הלאומי הארגנטינאי

הקונגרס הלאומי הארגנטינאי (בספרדית: Congreso de la Nación Argentina) היא הרשות המחוקקת של ארגנטינה. היא מורכבת משני בתי מחוקקים: הסנאט, הבית העליון ובו 72 מושבים, ובית הנבחרים, הבית התחתון עם 257 מושבים. חברי הסנאט נבחרים על ידי העם מדי שלוש שנים ומכהנים שש שנים, וחברי בית הנבחרים נבחרים מדי שנתיים ומכהנים ארבע שנים. בראש הבית התחתון עומד אחד מחבריו הנבחר על ידי הרוב ואילו בראש הבית העליון עומד סגן הנשיא.
סמכויות ונהלים

הקונגרס, על שני בתיו, מתכנס מדי שנה בין 1 במרץ ל-30 בנובמבר. במקרים יוצאי דופן מכנס הנשיא את הקונגרס בזמן הפגרה.
הקונגרס מפקח על עבודת הממשלה בענייני חוץ וביטחון, המדיניות הפיסקלית וענייני פנים. הוא אחראי על קביעת מיסים ומכס אחידים בכל רחבי המדינה, מפקח על הבנק המרכזי של ארגנטינה ומנהל את תשלומי החוב הלאומיים ואת ערכו של המטבע הלאומי הפסו. בקונגרס גם נקבעים הכללים המשפטיים בענייני מסחר וענייני רווחה. עם זאת פעילותו חייבת להיות תואמת את החוקים המחוזיים. כל שינוי בגבולות הלאומיים והמחוזיים, או יצירת מחוזות חדשים, חייב את אישור הקונגרס. הקונגרס גם קובע את העונשים לעוברים על החוקים השונים.
הקונגרס נדרש לאשר או לדחות אמנות והסכמים בינלאומיים של ארגנטינה עם מדינות אחרות או עם ארגונים בינלאומיים. הכרזה על מלחמה, חתימת הסכמי שלום או גיוס מיוחד של הכוחות המזוינים חייבים גם הם את אישורו של הקונגרס.
הסנטורים המכהנים בקונגרס נהנים מחסינות פרלמנטרית, אשר יכולה להיות מוסרת מהם בתמיכת רוב חברי הקונגרס.
המבנה

מבנה הקונגרס החל להיבנות בשנת 1898 על ידי האדריכל האיטלקי ויטריו מיינו, ונחנך בשנת 1906. עם השנים היה המבנה צר מלהכיל את פעילותו, ובשנת 1974 שופץ והורחב. מול המבנה נחנכה בשנת 1910 כיכר הקונגרס (Plaza del Congreso), הפופולרית מאוד בקרב תיירים ואשר משמשת אתר קבוע להפגנות נגד הממשל.
בין השנים 1976–1983 שימש הבניין את ה-CAL (הוועדה המייעצת המחוקקת) שהורכבה מקצינים בכירים בצבא שהיו באים לפקח פעילות החקיקה. בפועל שימשו חברי הקבוצה בשנים אלו כנשיאים.
ראו גם

הסנאט של ארגנטינה
בית הנבחרים של ארגנטינה
פוליטיקה של ארגנטינה
בתי מחוקקים לפי מדינה
הערות שוליים

↑  Congreso de la Nación Argentina, www.congreso.gob.ar
↑  המכון הישראלי לדמוקרטיה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007451648205171  GND: 118845-8  ISNI: 0000 0001 2293 8014  LCCN: n80117176  NLG: 90601  VIAF: 145417074   WorldCat (עם VIAF): 145417074 
מבנה הקונגרס בשנת 1910
הפרדוקס של קנטור

הפרדוקס של קנטור הוא סתירה שנתגלתה בתורת הקבוצות הנאיבית. גילוי הסתירה מיוחס לאבי תורת הקבוצות עצמה, גאורג קנטור, שכנראה גילה אותה בין השנים 1895 ל-1899. פרדוקס זה, יחד עם פרדוקסים נוספים שהתגלו בתורת הקבוצות הנאיבית כגון הפרדוקס של ראסל והפרדוקס של בורלי-פורטי, נתנו מוטיבציה והובילו לפיתוחה של תורת הקבוצות האקסיומטית, שבה ניתן לתורת הקבוצות בסיס אקסיומטי מוצק, המונע הופעתן של סתירות אלו. הפרדוקס עוסק בקבוצת כל הקבוצות ומראה שקיומה גורם לסתירה.
תיאור הפרדוקס

בתורת הקבוצות הנאיבית ניתן להגדיר את קבוצת כל הקבוצות. זוהי קבוצה שכל קבוצה כלשהי היא איבר שלה. נסמן קבוצה זו ב- A. לכל קבוצה קיימת קבוצת החזקה, שהיא קבוצת כל תת הקבוצות שלה, ולכן קיימת קבוצת החזקה של קבוצת כל הקבוצות שאותה נסמן ב- {\mathcal {P}}(A). לפי משפט קנטור עוצמתה של  {\mathcal {P}}(A) גדולה ממש מעוצמתה של  A, ובסימונים המקובלים:  |{\mathcal {P}}(A)|>|A|. אולם איברי  {\mathcal {P}}(A), כאיבריה של כל קבוצת חזקה, הם קבוצות, ולכן כל איבריה שייכים ל- A כי היא קבוצת כל הקבוצות. כלומר  {\mathcal {P}}(A)\subseteq A ולכן  |{\mathcal {P}}(A)|\leq |A| והגענו לסתירה.
ניתן להראות שאם נטען שפונקציית הזהות מ- A ל- {\mathcal {P}}(A) היא הפונקציה החד-חד-ערכית ועל שאנחנו מחפשים, אז הקבוצה שלא נמצאת בתמונה שלה ושאותה בונים בהוכחת משפט קנטור, היא בדיוק הקבוצה שגורמת לסתירה בפרדוקס של ראסל (קבוצת כל הקבוצות שאינן שייכות לעצמן).
פתרון הפרדוקס

קנטור הציע פתרון לפרדוקס בכך שחילק את מושג האינסוף לשני מושגים: אינסוף מוחלט ואינסוף שאינו מוחלט. אינסוף שאינו מוחלט הוא אינסוף שניתן להתייחס אליו כעוצמה בלי שהדבר יוביל לסתירות הנובעות מתכונות ידועות של עוצמות. כך למשל אָלֶף אֶפֶס ועוצמת הרצף הם אינסופים שאינם מוחלטים. לעומת זאת, האינסוף של קבוצת כל הקבוצות הוא אינסוף מוחלט ולא ניתן לייחס לו עוצמה ולהפעיל עליו את משפט קנטור ובכך נמנע הפרדוקס.
הבעיה בפתרונו של קנטור היא שהוא לא נותן קריטריון ברור להבדיל בין קבוצות ששייכות לקטגוריה של אינסוף מוחלט לבין קבוצות אינסופיות אחרות שאינן שייכות לקטגוריה זו.
בתחילת המאה ה-20 הובן שהפרדוקס של קנטור ופרדוקסים נוספים נובעים מבעיה בסיסית בתורת הקבוצות הנאיבית, שהיא מתירה לאוספים "גדולים מדי" להיות קבוצות. אלו אותם אוספים שקנטור כינה אינסוף מוחלט וההתייחסות אליהם כקבוצות מובילה לסתירות. במסגרת תורת הקבוצות האקסיומטית אוסף כל הקבוצות אינו קבוצה בעצמו ולכן לא ניתן לייחס לו קבוצת חזקה ולהפעיל עליו משפטים מתורת הקבוצות הקשורים בעוצמות ולמעשה הפרדוקס חדל מלהתקיים.
לקריאה נוספת

ענת בילצקי, ‏פרדוקסים, סדרת אוניברסיטה משודרת, בהוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1996, פרק י - פרדוקסים מתמטיים
הפרלמנט של אוגנדה

| --- | --- |
 מדינה:  אוגנדה 
 היסטוריה
 תקופת הפעילות:  1962–הווה (כ־62 שנים) 
 הרכב
 מספר מושבים:  529 
  
 משכן
  
 אתר אינטרנט
 www.parliament.go.ug
 
הפרלמנט החד ביתי של אוגנדה הוא הרשות המחוקקת באוגנדה.
תפקידי הפרלמנט הם: להעביר חוקים, לבדוק ולבקר את מדיניות הממשלה, לדון בנושאים היום-יומיים של אזרחי אוגנדה ולאשר מינויים שמציעה הממשלה.
הרכב

בפרלמנט יש 529 מושבים, המורכבים מ-353 נציגים שנבחרו תוך שימוש בשיטה הרובנית, בנוסף ל-146 מושבים המאוישים על ידי נשים, ועוד 30 מושבים המאוישים באמצעות בחירות מיוחדות: עשרה על ידי אנשי הצבא, חמישה על ידי בני נוער, חמישה על ידי האוכלוסייה המבוגרת, חמישה על ידי נציגי איגודים, וחמישה על ידי אנשים עם מוגבלות. בכל אחת מהקבוצות הללו יש לפחות 20% ייצוג נשי.
היסטוריה

הפרלמנט הוקם בשנת 1962, זמן קצר לאחר עצמאות המדינה.
היסטוריה > הפרלמנט הראשון (1962–1963)

הפרלמנט נודע אז כאספה הלאומית. היו בו 82 חברים. המפלגה הגדולה ביותר הייתה מפלגת קונגרס העם של אוגנדה עם 37 מושבים.
היסטוריה > הפרלמנט השני (1963–1971)

בתקופה זו ביטל ראש הממשלה מילטון אובוטה את החוקה, והכריז על עצמו כנשיא. פרלמנט זה הסתיים כאשר אידי אמין הפיל את ממשלתו של מילטון אובוטה בינואר 1971.
היסטוריה > הפרלמנט השלישי (1979–1980)

לאחר הפלתו של אידי אמין באפריל 1979, הוקמה רשות מחוקקת חדשה באוגנדה, שקיבלה את השם "המועצה המחוקקת של אוגנדה" והכילה 30 מקומות ישיבה. מקומות הישיבה הוגדלו מאוחר יותר ל-120. פרלמנט זה המשיך לכהן עד הבחירות לפרלמנט שהתקיימו בדצמבר 1980.
היסטוריה > הפרלמנט הרביעי (1980–1985)

תקופה זו סימנה את חזרתו לשלטון של מילטון אובוטה ומפלגת קונגרס העם של אוגנדה (UPC) בעקבות הבחירות שנערכו ב-1980. עם סגירת הקלפיות השתלט פאולו מוואנגה על ועדת הבחירות והכריז על מילטון אובוטה ועל מפלגת קונגרס העם של אוגנדה כמנצחים. הפרלמנט הסתיים כאשר יוורי מוסווני ניהל מלחמת גרילה כנגד מילטון אובוטה יוורי ניצח ובהמשך החל לקדם תהליכי דמוקרטיזציה באוגנדה.
היסטוריה > הפרלמנט החמישי (1989–1996)

הפרלמנט החמישי, שכונה גם מועצת ההתנגדות הלאומית (NRC), הוקם לאחר תום מלחמת הגרילה באוגנדה שהתקיימה בין השנים 1981–1985. בפרלמנט זה הוטל איסור על מפלגות פוליטיות, לכן כל חברי הפרלמנט היו פוליטיקאים עצמאים.
היסטוריה > הפרלמנט השישי (1996–2001)

הפרלמנט השישי הוקם לאחר הבחירות שתקיימו ביוני 1996. גם בפרלמנט זה הוטל איסור על מפלגות פוליטיות, לכן כל חברי הפרלמנט היו פוליטיקאים עצמאים.
היסטוריה > הפרלמנט השביעי (2001–2006)

הפרלמנט השביעי הוקם לאחר הבחירות שהתקיימו ביוני 2001. במהלך כהונת הפרלמנט השביעי הועברה חקיקה שנויה במחלוקת אשר ביטלה את הגבלת הקדנציות לכהונת נשיא, שהייתה עד אז שתי קדנציות לנשיא.
היסטוריה > הפרלמנט השמיני (2006–2011)

הפרלמנט השמיני הוקם לאחר הבחירות שהתקיימו בפברואר 2006. המנצח היה יוורי מסווני עם מפלגתו תנועת ההתנגדות הלאומית. המפלגה ניצחה עם 213 מקומות ישיבה מתוך 319.
היסטוריה > הפרלמנט התשיעי (2011–2016)

הפרלמנט התשיעי הוקם לאחר הבחירות שהתקיימו בפברואר 2011. המנצח היה יוורי מסווני עם מפלגת תנועת ההתנגדות הלאומית. המפלגה זכתה ב-263 מקומות הישיבה מתוך 375.
היסטוריה > הפרלמנט העשירי (2016–2021)

הפרלמנט העשירי הוקם בעקבות הבחירות שהתקיימו בפברואר 2016. המנצח היה יוורי מסווני עם מפלגת "תנועת ההתנגדות הלאומית". המפלגה זכתה ב-293 מקומות ישיבה מתוך 426 מקומות.
היסטוריה > הפרלמנט העשירי (2016–2021) > המהומה בפרלמנט ב-2017

ב־27 בספטמבר 2017 התחולל מאבק במהלך דיון במשכן הפרלמנט. החקיקה שנדונה הייתה האם להסיר את מגבלת הגיל לנשיאות, שהייתה אז 75. בעקבות האשמות של נשיא הפרלמנט נגד חברי פרלמנט מסוימים בחדר, פרץ מאבק בפרלמנט בו הושלכו כיסאות, עמדות מיקרופון שמשו לדחיפת חברי פרלמנט אחרים, ובסופו של דבר קציני אבטחה הוציאו חברי פרלמנט מסוימים.
היסטוריה > הפרלמנט האחד עשר (2021-נוכחי)

הפרלמנט האחד עשר הוקם בעקבות הבחירות שהתקיימו בינואר 2021. המנצח היה יוורי מסווני עם מפלגת "תנועת ההתנגדות הלאומית". המפלגה זכתה ב-336 מושבים מתוך 529 מושבים בסך הכול.
ראו גם

פוליטיקה של אוגנדה
הערות שוליים

↑  Parliament of Uganda Website :: - FUNCTIONS OF PARLIAMENT, web.archive.org, ‏2012-04-19
↑  "Chronology of the Parliaments of Uganda". אורכב מ-המקור ב-2017-10-29. נבדק ב-2012-07-02.
↑  Elections in Uganda, africanelections.tripod.com
↑  "הבחירות זויפו": הנשיא זה 30 שנה ימשיך לשלוט באוגנדה, באתר וואלה, 21 בפברואר 2016
↑  AP Archive. "Fighting in parliament as Uganda ejects MPs". YouTube. נבדק ב-16 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  שליט אוגנדה בן ה-76 טוען לניצחון בבחירות, הצבא מכתר את בית יריבו, באתר וואלה, 16 בינואר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007604015505171  GND: 6030218-5  ISNI: 0000 0001 0741 0916  LCCN: n85313769  VIAF: 134631299   WorldCat (עם VIAF): 134631299
וואל

ווּאַל (מצרפתית: Voile) הוא בד דק ושקוף, בעל רכות המאפשרת את גלישתו. בד הוואל משמש לתפירת וילונות וגם לתפירת בגדים. קיים בצבעים שונים, הצבע הנפוץ הוא לבן ולרוב משתמשים בו לשמלות כלה ולוילונות. בדרך כלל הבד ארוג בשיטת השתי וערב כמשבצות זעירות.
קיימות גרסאות שונות של בדי וואל:
וואל סינתטי הוא בד וואל המיוצר מסיבים סינתטיים. קיים במגוון עשיר של צבעים, מכיוון שניתן לצבוע סיב סינתטי בכל צבע. הצבע נשמר לאורך זמן ודהייתו מזערית. הטיפול בבד זהה לטיפול בבדים סינתטיים, כביסה עדינה במים קרים עד פושרים, סחיטה קלה וללא גיהוץ.
וואל מקומט מיוצר מבד וואל חלק מסיבים סינתטיים, אך עובר תהליך נוסף ומיוחד של קימוט עדין, תוך כדי הטבעתו של הקימוט בתהליך גיהוץ בחום גבוה, על ידי קיטור. הדוגמה המתקבלת נשארת גם לאחר הכביסה. הטיפול בבד קל וניתן לכבסו במים קרים עד פושרים בכביסה עדינה, במידת הצורך ניתן לגהצו בגיהוץ קל.
ויטוריו סנטיני

| --- | --- |
ויטוריו סנטיני
ויטוריו סנטיני
 לידה:  13 באוגוסט 1920 טרנטו, ממלכת איטליה ממלכת איטליה
 פטירה:  8 באוקטובר 2012 (בגיל 92) סרוויניאנו דל פריולי, איטליה איטליה
 מדינה:  איטליה, ממלכת איטליה 
 השתייכות:   הצבא המלכותי האיטלקי  צבא איטליה
 דרגה:   גנרלה די קורפו ד'ארמטה
 תפקידים בשירות
 מפקד דיוויזיית הגרנדירים ה-4 נציג איטליה בוועדה הצבאית של נאט"ו מפקד כוחות היבשה של בעלות הברית בדרום אירופה ראש מטה ההגנה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 אביר הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית 
 
ויטוריו סנטיני (באיטלקית: Vittorio Santini‏; 13 באוגוסט 1920 – 8 באוקטובר 2012) היה גנרל איטלקי ששימש כראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) בין השנים 1981–1982.
ביוגרפיה

סנטיני נולד בטרנטו ב-13 באוגוסט 1920. סנטיני למד בבית הספר הצבאי של מילאנו, ולאחר מכן למד באקדמיה המלכותית לתותחנים. הוא לחם כתותחן במלחמת העולם השנייה, ולאחר שאיטליה החליפה צדדים במלחמה הוא נכלא בידי הגרמנים, ושהה בשבי בגרמניה עד סוף המלחמה. לאחר המלחמה הוא חזר והתגייס לצבא איטליה, ופיקד על דיוויזיית הגרנדירים של סרדיניה. הוא שרת בתפקידי מטה בכירים במטכ"ל האיטלקי ובמטה מדינות הברית באירופה. כמו כן, הוא שימש כנציג איטליה בוועדה הצבאית של נאט"ו וכמפקד כוחות היבשה של בעלות הברית בדרום אירופה. ב-2 בספטמבר 1981 הוא מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) וכיהן בתפקיד 12 באוקטובר 1983. הוא נפטר ב-8 באוקטובר 2012 בעיר סרוויניאנו דל פריולי.
ויטוריו מונטי

| --- | --- |

ויטוריו מונטי וחתימתו
 לידה:  6 בינואר 1868 נאפולי, איטליה 
 פטירה:  20 ביוני 1922 (בגיל 54) פריז, צרפת 
 מוקד פעילות:  ממלכת איטליה 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 כלי נגינה:  כינור, מנדולינה 
 
ויטוריו מונטי (באיטלקית: Vittorio Monti;‏ (6 בינואר 1868 - 20 ביוני 1922) היה מלחין, כנר ומנצח איטלקי.
חייו ויצירתו

מונטי נולד בנאפולי, שם למד נגינה בכינור וקומפוזיציה בקונסרבטוריון סן פייטרו א מאייֶלָה.
בשנת 1886 עבר לפריז ובשנת 1900 מונה שם למשרת המנצח של תזמורת לאמורו. בתקופה זו כתב מספר אופרטות ויצירות לבלט.
יצירתו המפורסמת ביותר היא הצ'רדש לכינור ולתזמורת שכתב בשנת 1904 אשר מנוגנת לעיתים קרובות על ידי תזמורות של מוזיקה צוענית, נגני בתי קפה ואף קבצנים.
וואי (נהר)

| --- | --- |

הנהר סמוך לצ'פסטו, ויילס
 מידע כללי
 אורך:  250 ק"מ
 אגן ניקוז:  4,136 קמ"ר
 מוצא:  פסגת פלינלימון, הרי קמבריה
 יובלים:  River Lugg, River Trothy, River Monnow, River Ithon 
 שפך:  צ'פסטו, שפך נהר הסוורן
 מדינות באגן הניקוז:  ויילס, אנגליה
 
 
הנהר וואי (באנגלית: River Wye, בוולשית: Afon Gwy) הוא נהר הזורם בדרום-מזרח ויילס. באורך של כ-250 ק"מ, הוואי הוא הנהר הרביעי באורכו בבריטניה וברובו הוא מהווה את הגבול הדרומי בין ויילס לאנגליה.
מוצא הנהר הוא ברכס הרי קמבריה, משם הוא ממשיך וזורם לכיוון דרום-מזרח. לאחר שהנהר עובר במסלולו את ריידר וניוברדג'-און-הוואי, הוא משנה את מסלולו לכיוון צפון-מזרח סמוך לחלק הצפוני של הפארק הלאומי ברקון ביקונס, לאחר שהוא עובר דרך היי-און-וואי הוא עובר לאורך ובעצם מהווה את הגבול בין אנגליה לוויילס במסלול מזרחי. לאחר שהוואי עובר את העיר הרפורד הוא משנה שוב את מסלולו לכיוון דרום במסלול מתעקל העובר דרך עמק הוואי (התחתון), הוא עובר דרך העיר מונמות' ולבסוף מתחבר לשפך נהר הסוורן בצ'פסטו לא רחוק מתעלת בריסטול.
עמק הוואי, בחלקו הדרומי של הנהר, כולל מספר רב של אזורי טיול ואתרי תיירות ומוגדר כאזור יופי טבעי יוצא דופן (AONB), כאשר חלקו המזרחי באנגליה והמערבי בוויילס.
הרצל פריצנר

הרצל (היינץ) פריצנר (גולדמן) (1919 - 16 במרץ 2007) היה ספורטאי ישראלי, כדורגלן ששיחק בעמדת הקשר השמאלי, אלוף ישראל ושיאן ישראל בהדיפת כדור ברזל ובהטלת כידון.
ביוגרפיה

פריצנר נולד בקייב, ולמד בדיסלדורף שבגרמניה. עלה ארצה במסגרת עליית הנוער, והתיישב יחד עם משפחתו ברחובות. שם שיחק בתחילת הקריירה בקבוצת, מכבי רחובות. כבר בגיל חמש עשרה וחצי שיחק במדי קבוצת הבוגרים של המועדון.
בהמשך שיחק במדי מכבי תל אביב, ואף הבקיע שער במשחק הגמר על הגביע הארץ-ישראלי בשנת 1941 (נגד הפועל תל אביב). בשנת 1947 שיחק עונה אחת במדי הפועל רמת גן, ולאחריה עבר לשחק בקבוצת הפועל תל אביב. החלפת הקבוצות של פריצנר הייתה חריגה בנוף הכדורגל הישראלי והארץ ישראלי, באשר נאמנות לזרם (הפועל/מכבי) נגזרה מהזדהות אידאולוגית. ב-28 במרץ 1953 כבש פריצנר רביעייה במדי הפועל תל אביב, במהלך הניצחון הגדול ביותר של הקבוצה בליגה, 8–0 מול הפועל רמת גן, קבוצתו הקודמת.
לאחר 6 שנים בהפועל תל אביב חזר להפועל רמת גן ואת שאר הקריירה כשחקן עשה במדיה. לזכותו של פריצנר 13 שערים במדי הפועל רמת גן, ובאמצע עונת 1959/1960 מונה למאמן הקבוצה. כמאמן רשם 31 משחקים (13 ניצחונות - 6 תיקו - 12 הפסדים).
פריצנר נודע גם כאלוף ישראל בהטלת כידון (בשנת 1941 עם 53.49 מ') ובהדיפת כדור ברזל (בשנת 1938 קבע 11.75 מ', ובשנת 1939 אלוף ישראל עם 12.02 מ'). לאחר פרישתו מאימון הפועל רמת גן, פריצנר עבד כקצין במשטרה (במחלקת החקירות) והיה גם קצין בצבא.
פריצנר נפטר ב-16 במרץ 2007.
שיאים אישיים

הטלת כידון: 55.45 מטר (1939), שיא ארץ ישראל בעבר
הדיפת כדור ברזל: 12.55 מטר (1939), שיא ארץ ישראל בעבר
הערות שוליים

↑  שיאים ארצישראליים חדשים, דבר, 29 בינואר 1939
הפרדוקס של ברטראן

ערך זה עוסק בפרדוקס בתורת ההסתברות של ז'וזף ברטראן. אם התכוונתם לפרדוקס בלוגיקה ותורת הקבוצות של ברטראנד ראסל, ראו .
שיטה 1 - "נקודת קצה אקראית": המיתר האקראי יוצא מקודקוד המשולש החסום במעגל אל נקודת קצה על היקף המעגל
שיטה 2 - "רדיוס אקראי": המיתר האקראי הוא אנך אמצעי לרדיוס של המעגל החוסם
שיטה 3 - "נקודת אמצע אקראית": המיתר האקראי נוצר על ידי קו ישר היוצא מנקודה אקראית בתוך שטח המעגל
הפרדוקס של ברטראן הוא מעין-פרדוקס שנוסח על ידי ז'וזף ברטראן, ועוסק בפרשנות הקלאסית של תורת ההסתברות. ברטראן, שפרסם את הדוגמה בספרו Calcul des probabilités, בשנת 1888, הדגים תופעה יסודית למרחבים אינסופיים. ההסתברות של מאורע תלויה בתהליך היוצר את התופעה האקראית, ואפילו את המושג התפלגות אחידה - כביכול, לכל האפשרויות יש אותה הסתברות - אפשר לפרש בדרכים שונות.